cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מארק מרגוליס
ביוגרפיה
בשנים האחרונות הופיע בקומדיית הפשע "לילה אחרון בעיר" בתפקיד בוס הפשע קלאפ האנדס ובטלוויזיה כשחקן אורח במיני סדרה "מילדרד פיירס", בסדרת הדרמה "מבוקש" ובעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית".
חיים אישיים
למרגוליס בן אחד, השחקן מורגן מרגוליס, מנישואיו לשחקנית ז'קלין מרגוליס.
מארק מרגוליס נפטר ב-3 באוגוסט 2023 בגיל 83, לאחר התמודדות קצרה עם מחלת הסרטן.
ספריית הרמן למדעי הטבע
מבנה הספרייה
בניין הספרייה תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ושמעון פובזנר והוא הוקם בשנת 1957 ונקרא במקור בניין בית הספר לכלכלה ולמדעי החברה על שם אליעזר קפלן. המבנה המקורי של הספרייה היה בעל שתי קומות, מעל עמודים, במתכונת קופסתית-מלבנית ישרת זווית. קומת הכניסה כללה רצף עמודים עגולים וקירות זכוכית. כיום מבנה הספרייה כולל חמש קומות. קומת הכניסה מכילה את דלפק ההשאלה המספק שירותי השאלה לסגל האקדמי, לסטודנטים ולעובדי האוניברסיטה העברית. קומה מינוס אחת כוללת מרכז מידע ספרייתי על שם ברל ואגנס גינגס. במרכז המידע אזורי למידה, חדרי למידה, כיתת מחשבים וקפיטריה. הקומה כוללת גם חדרי לימוד בקבוצות, חדר אתנחתא לרווחת הסטודנטים, סורקים, מדפסות ומכונות צילום. קומה מינוס אחת A מכילה ספרי לימוד, ספרי יעץ, עבודות מוסמך ודוקטורט וכן מילונים.
קומה 1 מכילה אזור למידה שקט, אזור למידה בצוותא, עמדות מחשבים.
ולדמר השלישי, מלך דנמרק
ולדמר השלישי (בדנית: Valdemar III; 1314 – 1364) היה מלך דנמרק מ-1326 ועד 1329 בהיותו קטין וכן דוכס שלזוויג (תחת השם "ולדמר החמישי") בין השנים 1325 – 1326 ובין השנים 1330 – 1364. הוא הומלך על דנמרק כנגד המלך הכושל, כריסטופר השני, והובעה התנגדות כלפיו על ידי רוב נתיניו. תקופת מלכותו הסתיימה לאחר התפטרותו. לעיתים השם "ולדמר השלישי" מתייחס למלך ולדמר הצעיר שמלך קודם לכן.
ספריית הרמן למדעי הטבע
מבנה הספרייה
מבנה הספרייה מונגש לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים: הכניסה הראשית מותאמת למשתמשים בכיסא גלגלים. כל אזורי השירות בספרייה נגישים גם למוגבלי תנועה והמעלית בבניין מאפשרת נגישות לכל אולמות הקריאה. בספרייה קיימים גם עזרי נגישות הכוללים תוכנה להגדלת טקסט ותוכנות הקראה באנגלית המותקנות בכל מחשבי הספרייה. מכשיר HD CLEAR VIEW טמ"ס (טלוויזיה במעגל סגור) נמצא בקומה מינוס 1
ולדמר השלישי, מלך דנמרק
חייו
אביו של ולדמר היה אריק השני, דוכס שלזוויג, נינו של אבל, מלך דנמרק ואמו הייתה אדלייד, בתו של היינריך הראשון, רוזן הולשטיין-רנדסבורג.
ספריית הרמן למדעי הטבע
אוספי הספרייה
אוספי הספרייה המרכזיים שייכים לתחומי הפיזיקה, כימיה, מדעי החיים, מדעי כדור הארץ והוראת המדעים. אוספי הספרייה כוללים מעל ל-300,000 פריטים שונים הכוללים ספרי לימוד ומחקר, ספרי יעץ, כתבי עת ועבודות גמר. חלק גדול מאוספי הספרייה הוא מקוון וכולל גישה למאגרי מידע עדכניים, כתבי עת אלקטרונים, ספרים אלקטרונים, תקליטורים וסרטי DVD. הספרייה גם מספקת שירותי השאלה של מחשבים ניידים, אייפדים, מטענים, מודלים בכימיה, מילוניות אלקטרוניות וציוד היקפי למחשבים.
ולדמר השלישי, מלך דנמרק
חייו
כאשר קרוב משפחתו הרחוק וראש הענף היריב בבית המלוכה הדני, כריסטופר השני, הוגלה מהממלכה, בחרו אצילי הולשטיין ודנמרק מלך חדש. בחירתם נפלה על הדוכס ולדמר בן ה-11 משלזוויג, שהיה ראש הענף שהתייחס לאבל הראשון. עקב גילו הצעיר, מונה דודו מצד אמו, הרוזן גרהרד השלישי מהולשטיין רב העוצמה, שגם היה בעל החוב הגדול ביותר של ממלכת דנמרק הממושכנת, כעוצר ואפוטרופוס של המלך הצעיר.
ספריית הרמן למדעי הטבע
אוספי הספרייה
הזכאים להשתמש בשירות ההשאלה הם חברי קהילת האוניברסיטה העברית, סטודנטים וסגל מאוניברסיטאות אחרות בהתאם לתקנון. כחלק משירותי הספרייה, ניתן גם לקבל הדרכות אישיות וקבוצתיות בנושא שימוש במאגרי מידע, עיתונות אלקטרונית וחיפושים מתקדמים בקטלוג הספרייה. קיימת האפשרות לשירות הזמנת פרסומים בארץ ומחו"ל- השאלה בין ספרייתית, שהוא שירות הניתן בתשלום לבעלי כרטיס קורא תקף בספרייה.
ולדמר השלישי, מלך דנמרק
חייו
התנאים של העלייה לכס המלוכה של ודלמר היו נוקשים לא פחות מאלה של כריסטופר. ביניהם היה התנאי של הריסת הטירות בסקונה ולכל האצילים הוענקה הזכות לבצר את נחלותיהם. עם זאת, הסעיף החשוב ביותר בתנאי עלייתו למלוכה של ודלמר היה שבעתיד, לא יוכל אותו אדם למלוך על שלזוויג ועל דנמרק בעת ובעונה אחת. בהתאם לכך ויתר ולדמר על תוארו כדוכס שלזוויג והעבירו לדודו.
בפועל משלו על כל דנמרק באותה עת אצילים מסוימים. היה זה מצב שלא זכה לאהדה בקרב מעמד האיכרים. חלק מהאצילים היו למעשה זרים ורבים מהם הטילו מיסים חדשים. ב-1328 התמרדו איכרי זילנד, אך מרד זה דוכא. ב-1329 הגיעה תורם של איכרי יוטלנד למרוד ואלה נחלו יותר הצלחה, אך מרד זה גם הוא דוכא בסופו של דבר. לבסוף, ויתר גרהרד בשמו של ולדמר על כס המלוכה הדני וב-1329 הותר לכריסטופר השני לשוב לכס מלכותו. ולדמר הפך שוב להיות דוכס שלזוויג.
ב-1340 נישאה אחותו היחידה, הלוויג לולדמר הרביעי, מלכה החדש של דנמרק. בשארית תקופת שלטונו הוא הוביל שינויים במדיניותה של שלזוויג כלפי דנמרק וניהל כלפיה מלחמות ותקופות של שיתוף פעולה לסירוגין.
ולדמר מת ב-1364. הוא היה נשוי לריצ'רדיס משוורין, בתו של הרוזן גינצלין השישי משוורין-ויטנברג. יחד נולדו להם שני ילדים, ולדמר והיינריך, שירש את אביו על כס הדוכסות.
התמכרות לסמים
התמכרות לסמים היא התמכרות שמוכוונת לצריכה של סמים פסיכואקטיביים, סוג זה של התמכרות כולל במרבית המקרים גם תלות פסיכולוגית וגם תלות גופנית, וקשור להשפעתם הישירה של אותם חומרים פסיכואקטיביים על המעגלים העצביים במוח.
דוגמאות נפוצות להתמכרות הם סמים ובהם אמפטמינים הידועים בשמות: אקסטזי, אמפטמין וקריסטל שהם סמים ממריצים, חלק מסמי ההזיה המכילים חומרים הלוצינוגנים, ועוד סמים הפועלים בדרכים שונות. בין החומרים הממכרים יהיו גם אלכוהול או תרופות ובעיקר סמי הרגעה, תרופות לשינה ותרופות מאלחשות (נגד כאבים), וכן הניקוטין שבסיגריות. על פי רוב מתפתחת סבילות לחומר הממכר ונוצר צורך להגביר את הכמות או המינון בהם נעשה שימוש כדי להמשיך ו"ליהנות" מהשפעתו. המכור הופך להיות "שבוי" ואיננו יכול לחדול מלצרוך את החומר שאליו התמכר, בלי שיסבול מ"תסמונת נסיגה" ומצב של קריז (משבר), הנלווה לבעיות או הפרעות גופניות ונפשיות קשות.
התמכרות כתופעה סביבתית
מחקרים שבוצעו בקרב חיילים אמריקאים בווייטנאם העלו שיעורים גבוהים מאוד של שימוש בהרואין: 40% מהחיילים התנסו בהרואין, ו-20% הוגדרו כמכורים.
הרואין נחשב כסם מהממכרים ביותר, וההתמכרות מתחילה במקרים רבים אחר שימושים ספורים או אף שימוש יחיד. תופעת הנסיגה (קריז) חריפה מאוד, וגם היא מופיעה כבר מהשימוש הראשון. אין זה פלא שאחוזי הגמילה מהרואין נמוכים מאוד - למעלה מ-90% מתדרדרים חזרה לסם לאחר סדנאות גמילה.
אך בקרב החיילים האמריקאים הובחן דפוס שונה לגמרי - למעשה הפוך. שנה לאחר שחזרו לארצות הברית מווייטנאם, ירד שיעור המשתמשים לאחוז בודד מבין המכורים (היינו 0.2% מכלל החיילים).
ההסבר לתבנית כה שונה של התמכרות הוא ככל הנראה בעיקר סביבתי: בווייטנאם החיילים היו תחת לחץ ומועקה, כפופים למערכת היררכית קשוחה, וסביבם היו מכורים רבים - כאחד מכל חמישה חיילים. סביבה לא סלחנית זו האיצה ותדלקה את ההתנסות בסם והמשך השימוש בו עם חיילים אחרים. בניגוד לכך, בשובם הבייתה התנתקו החיילים בבת אחת הן מהלחץ, הן מהמשמעת הקשוחה, והן מסביבה של משתמשים ומכורים. עם שינוי הסביבה באה הגמילה - גמילה אמיתית שאינה מסתיימת ב-relapse - כתוצאה טבעית.
בניגוד גמור לכך מכורים בחברה עצמה חוזרים מסדנאות הגמילה לאותה סביבה בה נוצרה ההתמכרות.
התמכרות כתופעה חברתית
נערים בגיל ההתבגרות אשר שותים, מעשנים ומשתמשים בסמים, מושפעים יותר מגורמים סביבתיים (משפחה וחברים), בעוד שאצל נערות בגילאים אלו הגורם הגנטי הוא הגורם העיקרי המעלה את הסיכון להתדרדרות והתמכרות לשתייה וסמים, כך עולה ממחקר שנעשה באוניברסיטת וירג'יניה בתחום הגנטיקה ההומנית על ידי החוקרת Judy L. Silberg: "הממצאים שלנו מראים שגורמי הסיכון להתמכרות בגיל ההתבגרות משתנים בין נערים לנערות". בנערות הייתה לגורם הגנטי השפעה מכרעת בכל סוגי ההתמכרות. אצל בנים ההשפעה המכרעת הייתה לגורמים סביבתיים כמו משפחה לא מתפקדת והשפעה של חברים המכורים בעצמם לסמים ולשתית אלכוהול. סילברג ועמיתיה למחקר אספו את הנתונים במהלך שלוש שנות מחקר על 1,071 זוגות תאומים מתבגרים, בנות ובנים, בגילאי 10–17.
ניתוח סטטיסטי של הממצאים הראה שאין לתלות את האשמה בגורם סיכון מסוים הגורם להתמכרות במתבגרים. גורמים סביבתיים וגנטים נמצאו משפיעים גם אצל הבנים וגם אצל הבנות, אך מידת השפעתם השתנתה בין הבנים והבנות. תוצאות המחקר יכולות לעזור בדרך הטיפול בנערים ובנערות מכורים. כיוון שההתמכרות אצל נערות נשלטת בעיקר על ידי גנים הקשורים להתנהגות חברתית, הטיפול היעיל יהיה התמקדות בבעיות התנהגות ובעיות חברתיות (ואנטי חברתיות). אצל נערים הטיפול היעיל יכול להיות דרך התמקדות בטיפול במשפחה הקרובה ובחברים המשפיעים.
גורמים נוספים
גורם ביולוגי - לחלק מההתמכרויות קיים בסיס גנטי מובהק. שיעור קולטני הניקוטין במוח, לדוגמה, מגלה שונות של סדר גודל שלם - וכמובן מאליו ככל שקיימים קולטני רבים יותר, כך התלות הפיזיולוגית חריפה יותר. דוגמה נוספת היא בעלי הפרעות קשב וריכוז, שלהם מחסור מולד בדופאמין וסרטונין. כדי לפצות על מחסור זה, הם משתמשים בסם שעוזר לטווח הקצר, אך מזיק מאוד לטווח הארוך. זאת ועוד, מציאות חייהם של בעלי הפרעות קשב וריכוז קשה ומסובכת יותר מאשר של אנשים נורמטיביים.
גיל - במחקר שפורסם ב-2005 נמצא כי לגיל השפעה מסוימת על התמכרות לסמים. בניסויי FMRI (דימות תהודה מגנטית) נמצא כי צעירים בתקופת ההתבגרות מתמכרים בקלות יחסית לניקוטין וסמים אחרים בהשוואה למבוגרים או לילדים קטנים, זאת מכיוון שבתקופה זו קליפת המוח הקדם-מצחית שמפעילה הורמונים הקשורים לתחושת עונג, משתנה ומתפתחת. בעקבות שינויים נוירולוגיים אלה, תגובות של בני נוער להתנסויות חדשות הרבה יותר עוצמתית.
צריכת סם ככלי להתגבר על טראומה מסוימת - נמצא כי אנשים שעברו טראומה מסוימת בעבר, מנסים בכל כוחם להתמודד עם הטראומה, מה שמביא לאיבוד שליטה מופנמות ומצוקה. כל אלו, מובילים לשימוש בסם כפתרון להתגבר על הטראומה.
גורם משפחתי - ההורים הם הדמות לחיקוי לילד. הילד מעריץ את הוריו ורוצה להיות כמותם. אם הורים צורכים בנוכחות ילדיהם סמים הילד מפנים שהשימוש בסמים חיובי, מחקה אותם מה שעשוי להביא לצריכת סמים מגיל צעיר. בנוסף, במשפחות קשות יום, במשפחות שההורים מתעללים בילדים או שיש להורים בעיות נפשיות, המציאות הקשה עשויה להביא לכך שעל מנת לברוח מהחיים האכזריים שנפלו בחלקו הילד משתמש בסמים ומתמכר.
גורמים אישיותיים - אדם מגיע בחיים למצבים בהם הוא רואה בסם כפתרון. כאשר הוא נכנס למצוקה נפשית ורואה בסם כמשענת מעודדת, כאשר הוא רוצה לשנות קצת את השגרה, כאשר הוא מרגיש סגור בתוך העולם ורק הסם יכול להוציא אותו, כאשר הוא נכנס למצב נפשי ירוד כמו דיכאון, עצבנות. הוא אפילו לוקח סם על מנת להשתחרר במצבי אינטימיות. הוא מבין שהסם יכול לפתור את בעיותיו ולוקח אותו, ולאחר שלוקח אותו הוא לא יכול להפסיק.
קריטריונים לקביעת התמכרות
על פי ארגון הבריאות העולמי, התמכרות קיימת כאשר מתמלאים שלושה מתוך ששת הקריטריונים הבאים:
ספיגה
השיעור בו סם עוזב את מקום כניסתו לגוף ומידת התפשטותו ממקום זה. הסמים נספגים היטב בחלקים שונים של הגוף כגון אזורים המצופים אפיתל רירי כמו האף ומערכת העיכול, אולם ההשפעה הגדולה והמהירה שלהם מושגת בדרך של החדרה לכלי הדם (הזרקה לווריד או לשריר).
פיזור
קליטת החומר הממכר באיברים שונים תלויה בגורמים פיזיולוגיים וכימיים. לאחר שסם נספג הוא יכול להתפזר לנוזל התאי או הבין-תאי. במשך הדקות הראשונות מקבלים הלב, הכבד, הכליות והמוח את רוב הסם. לעומת זאת העור, השרירים, חלל הבטן והשומן - הובלת הסם אליהם איטית, ודרושות מספר דקות עד מספר שעות לקליטתם. החומר המועבר מתקשר בדרך כלל לחלבון בדם ואחר כך מתרכז בכבד, כליות, ריאות וטחול. לעיתים, אם השימוש ממושך ובכמויות גדולות, יתרכז חומר גם בתאי שומן ויצטבר בו. יחידות הגוף בהן מצטבר הסם משמשות כמאגרים פוטנציאליים עבורו. כאשר ריכוז הסם בפלזמה יורד, ישתחרר חלק מהחומר המצוי במאגרים לתוך הדם, וכך תמשיך השפעתו לאורך זמן. סמים עוברים דרך השליה ולכן יכולה להיווצר התמכרות גם אצל עוברים.
סבילות
בשימוש חוזר בסמים ובתרופות מתפתחת תופעה של סבילות לתרופה. הסבילות מתבטאת בהסתגלות הגוף לסם. כדי שהאדם ישיג את החוויה לה הוא מצפה תדרשנה לו כמויות הולכות וגדלות של סם. הפעם לא מדובר על השפעת הסם הנובעת מעצמתו ומכמותו, אלא מהרגישות של תאי הגוף לאותו סם, הנובעת כנראה ממקור גנטי. מדברים על סבילות תפקודית - TOLERANCE FUNCTIONAL - סבילות הקשורה במערכת. העצבים המרכזית, וסבילות מבנית - TOLERANCE DISPOSITIONAL - סבילות המושפעת מפעילות המערכת המטבולית בגוף. הסבילות התפקודית - כאשר המוח מתרגל ומסתגל להשפעת הסם הספציפי הניתן לו, ולכן דרושות לו כמויות גדולות יותר של סם כדי לגרום להשפעה. ישנם סמים להם מתרגלת המ.ע.מ (מערכת עצבים מרכזית) במהירות, וישנם אחרים שההסתגלות להם היא איטית. הסתגלות זו מועברת לעיתים גם לסמים אחרים שהשפעתם על המ.ע.מ דומה. לדוגמה - אדם הנוטל סמי שינה מפתח סבילות גם לאלכוהול. הסבילות המטבולית, מבנית - נובעת משימוש חוזר בסם, שבו מגבירה המערכת המטבולית את פעילותה, ואז הסם מתפרק מהר יותר והשפעתו מתקצרת. אי לכך, דורש האדם כמויות רבות יותר של סם. גם כאן נמצא את הסבילות הצולבת בסמים בעלי מנגנונים דומים של פעילות.
תלות והתמכרות
מצב בו הסם הנלקח על ידי אדם כלשהו מרצונו גורם לנזק לאדם עצמו ולחברה. קיימת תלות פיזיולוגית ותלות נפשית. תלות פיזיולוגית מתבטאת למעשה בצורך התמידי לסם, בהסתגלות של הגוף לסם, ובחוסר יכולת של הגוף לתפקד ללא נוכחות הסם. התלות הפיזיולוגית באה לידי ביטוי בעת הפסקה פתאומית של השימוש בסם. אזי מופיעות תופעות לוואי פיזיות הקרויות "תסמונת גמילה" ומתבטאות בכאבים, התכווצויות, דיכאון, אובדן הכרה ולעיתים אף מוות - תלוי בסם ובמידת התלות בו. התלות הפסיכולוגית, נפשית באה לידי ביטוי במישור התלותי-רגשי, כאשר האדם מרגיש צורך לחוות שנית את חוויית השימוש בסם. בעקבות כך חש האדם חרדה עקב החשש ממצב של אי-ניחות שיגרם מאי נטילת מנת סם נוספת. האדם יטול שוב את הסם על מנת להבטיח שחוויות אי-הנוחות לא תקרה. בעקבות כך תיווצר התנהגות כפייתית - הרגלית שתגרם מן השימוש החוזר בסם, ותנבע מהרצון הכפייתי להשתמש בסם גם אם לא התפתחה תלות גופנית.
התמכרות לסם
לכאורה, התמכרות היא "הרעלה" כרונית של האדם כתוצאה משימוש חוזר ונשנה בסם. במצב זה יצרוך האדם כמויות גדולות יותר של החומר (תופעת סבילות) ויפתח תלות גופנית בחומר. כבר בשנת 1957 הכיר ארגון הבריאות העולמי בכך שתפיסה, או הגדרה זאת בעייתית ובלתי מספקת. וועדת מומחים של הארגון קבעה אז:
התמכרות לסמים היא מצב של שכרון/תרעלה חוזרת או כרונית הנובעת מצריכה חוזרת ונשנית של סם (טבעי או סינתטי). מאפייניה כוללים:
התרגלות (הרגל) נובעת משימוש חוזר ונשנה בסם. מאפייניה כוללים:
ב-1964 שונתה ההגדרה למושג הכוללני "תלות בסמים". זו כוללת תלות נפשית או גופנית. תלות נפשית הוגדרה כתחושת סיפוק מ-, ודחף לשימוש חוזר או מתמיד בסם על מנת להשיג הנאה או להימנע מאי-נוחות (Discomfort), כשכמעט כל סם עשוי לגרום לכך.
ב-2001 האקדמיה קבעו מספר גופים הגדרה משותפת לצורכי שימוש באופיואידים ולפיה: התמכרות היא בראש וראשונה מחלה כרונית, נוירוביולוגית, שגורמים גנטיים, פסיכוסוציאליים, וסביבתיים משפיעים על התפתחותה והיבטיה. היא מאופיינת על ידי התנהגויות שכוללות אחד או יותר מהדברים הבאים: סבילות היא הסתגלות הגוף לסם: מנות גדולות יותר נדרשות על מנת להשיג את האפקט שהושג קודם משום שהגוף "מתרגל" ומסתגל לסם. תלות גופנית היא מצב מסתגל המתבטא בסינדרום גמילה לסם מסוג מסוים ועשויה להופיע כתוצאה של הפסקה או הפחתה פתאומית של רמת הסם בדם. התמכרות מדומה (Pseudoaddiction) היא מושג המתאר התנהגויות של המטופל שעשויות להופיע בהיעדר טיפול בכאב. פציינט עם כאב בלתי מטופל עשוי להתמקד בהשגת תרופות, עשויים "להסתכל בשעון", ועשויים להפגין צורות אחרות של "חיפוש תרופה". גם התנהגויות כגון שימוש בסמים אסורים עשויות להיות תוצאה של הניסיון להשיג הקלה בכאב. התמכרות מדומה נבדלת מהתמכרות בכך שההתנהגויות נעלמות כשימושגת הקלה בכאב.
שימוש לרעה
שימוש לרעה הוא מצב שונה מזה בתכלית. הוא מאפיין לא מצב רגעי, הנמשך פרק זמן קצר בלבד, אלא אורח חיים. במילים אחרות, מדובר כאן בדפוס התנהגות, ולא, או לא רק, במצב פיזיולוגי. "שימוש לרעה" (Abuse) הוא מצב המוגדר לפחות בשתי צורות שונות. ראשית, ארגונים רבים (כגון: בתי-ספר, מקומות עבודה, או אף מדינות) רואים כל שימוש שהוא, בכל אחד מתוך רשימה של חמרים אסורים, שימוש לרעה. זוהי הגדרה אדמיניסטרטיבית. אין היא אומרת שבהכרח נגרם ל"משתמש" נזק חמור, או נזק כלשהו, אלא שיהיה זה נכון מבחינת הארגון והמערכת החברתית שהוא שולט בה להתייחס אל המשתמש כאילו נפגע, או כאילו הוא חשוף לסכנת פגיעה משמעותית.
ההגדרה הנפשית, או הרפואית, שמוצגת על ידי המדריך האמריקאי (DSM-IV ) מתבססת במידה רבה על התנהגות האדם ועל היחסים בינו לבין סביבתו. לפי הגדרה זאת, אדם ייחשב משתמש לרעה בחמר אם בשנה מסוימת (12 חודשים רצופים כלשהם) ניכרת בו אחת, או יותר מהתופעות הבאות:
התמכרות
תלות, או התמכרות לחומר, היא מצב מורכב בעל מאפיינים פיזיולוגיים, נפשיים והתנהגותיים כאחד. הקריטריונים לקיומה של תלות כזאת הם (שוב - לפי הDSM ) : להבדיל משימוש ברעה המוקד כאן הוא על מצבו של האדם יותר מאשר על דפוס התנהגות. הבדל נוסף הוא שמדובר בפגיעה במצבו של האדם עצמו (ולא ביחסים בינו לבין אחרים). נזק זה יכול להיות תוצאה של שימוש לרעה, אך אינו קשור לכך בהכרח. התלות נובעת בעיקר מתכונותיו הפרמקולוגיות של הסם, בעוד ששימוש לרעה עשוי להיות תוצאה של ההיבטים החברתיים של השימוש בו בלבד. שימוש שגורם למצוקה, או שפוגע בהסתגלות האדם, במשך שנה רצופה, או יותר. פגיעה זאת אמורה להתבטא בשלשה מהמאפיינים הבאים:
כפי שאפשר לראות בבירור, רשימת הסימפטומים נרחבת ועמומה דיה כדי לאפשר הכללת מספר רב של התנהגויות הכרוכות בצריכת חמרים שונים במסגרת זאת. לכן ראוי להבחין בקשר לכך בשתי נקודות חשובות: ראשית, המושג "התמכרות" או תלות (ובעקבותיו - ההגדרה שלעיל) עוצב במידה רבה תוך התייחסות לתופעות שנצפו בזמנו בחמרים בודדים, כגון אופיום, או הרואין. שנית, הרשימה של חמרים והתנהגויות שעשויים להיות מושא לשימוש לרעה, או להתמכרות, הורחבה מאוד בעשורים האחרונים.
איברים המושפעים מהתמכרות לסמים
באופן כללי ירגיש המשתמש צמרור בעור, הזעת יתר ולעיתים גירוד.
הבדלים מגדריים בהתמכרות לסמים
הבדלים מגדריים בהתמכרות לסמים ואלכוהול נצפו בצורה עקבית במיוחד במערב, בקרב האוכלוסייה הכללית כמו גם בקרב מדגמי הטיפול, כאשר שכיחות השימוש וההתמכרות גבוהים באופן משמעותי אצל גברים. מדגם שנערך בקרב יותר מ-40,000 משתתפים בארצות הברית דיווח כי גברים היו פי 2.2 יותר מנשים בשיעורי ההתמכרות לסמים. עם זאת, נראה כי הפער בהתמכרות לסמים הולכים ומצטמצם, היות שבשנות ה-80, הפער עמד 1:5 (על כל אישה מכורת לסמים היו 5 גברים מכורים), בשנת 2007, היחס ירד ל 1:3, ובמחקר משנת 2012 בקרב יותר מ-40 מיליון משתמשים בסמים לא חוקיים בארצות הברית, נמצא כי יותר מ-42% הן נשים, דבר המצביע על יחס של 1:1.4 בזמן הנוכחי. שיעור הצריכה של תרופות או סמים במרשם גבוה יותר אצל נשים מאשר מזה של גברים, במיוחד כאשר מדובר במשככי כאבים נרקוטיים ותרופות הרגעה.
מכיוון שהשימוש בסמים ובאלכוהול נפוץ יותר בקרב גברים, עד שנות ה-90 התמקד המחקר בתחום בעיקר בהם, והייתה מודעות נמוכה להבדלים הביולוגיים והנפשיים בין גברים ונשים שמשפיעים על השכיחות, ההצגה, התחלואה הנלווית, והטיפול בהתמכרות לסמים. נשים עשויות להתמודד עם בעיות ייחודיות בכל הנוגע לשימוש בחומרים פסיכואקטיביים, חלקן מושפעות מהבדלים ביולוגיים, ואילו חלקן מהבדלים מגדריים שמבוססים על הגדרה תרבותית. מדענים שחקרו את השימוש בחומרים פסיכואקטיביים גילו נושאים מיוחדים הקשורים להורמונים, פוריות, היריון, הנקה וגיל המעבר שיכולים להשפיע על השימוש וההתמכרות לסמים אצל נשים. בנוסף, נשים עצמן מתארות סיבות ייחודיות לשימוש בסמים, כולל שליטה במשקל, התמודדות עם כאבים וטיפול בבעיות בריאות הנפש.
נשים בדרך כלל מתחילות להשתמש בסמים לאחר מאורע טראומטי קשה בחייהן כמו גילוי עריות או אונס, במיוחד בקרב נערות. אירועים טראומטיים נוספים שיכולים להוות גורם לשימוש בסמים הם מחלה פיזית פתאומית שמגבילה את האישה ומביאה אותה למצב של דיכאון, תאונות ובעיות בחיי המשפחה, כמו מקרה של גירושין או מות אחד מההורים או מבני המשפחה. גברים נוטים לבטא את כעסם ותחושות התסכול שלהם אשר נגרמים כתוצאה מהתעללות על ידי פיתוח דפוסי התנהגות אנטי-סוציאליים הכרוכה באלימות. לעומת זאת, נשים נוטות להפנים את תחושות הכעס והדיכאון שלהן ומבטאות אותם פעמים רבות באמצעות פיתוח תחושות של דיכאון וחרדה שלעיתים מתלווים אליהן שימוש בסמים ושתיית אלכוהול מופרזת. על פי מחקרים שנעשו אודות הנושא התמכרויות לסמים בקרב שני המינים עולה כי גברים משתמשים בסמים לצורך ריגושים והנאה ולפעמים סוג של תגובה ללחץ חברתי מסוים ואילו נשים נוטות להשתמש בחומרים פסיכואקטיביים בכלל ובסמים בפרט כנגד הכאב הבלתי נסבל שנגרם כתוצאה מטראומות מיניות שהן עברו.
השפעות ונזקים הנגרמים מהתמכרות לסמים
השפעות הסמים מבחינה נפשית מאופיינות בעיוותים בתחושות, סילופים בתפיסה והיווצרות הזיות, בעיקר בתחום הראייה והמישוש. חפצים נראים נעים בחדר ומשנים צורה וצבע, הצבעים נראים עזים יותר. המכור רואה חלקים מגופו וגופות אחרים מעוותים, ואובדן תחושת הזמן.
אדם המכור לסמים מתנתק מאורח החיים המוכר שלו ומשאר הפעילויות השגרתיות שלו. מחשבותיו ופעילויותיו מתמקדות בהשגה או בשימוש בחומר הממכר, באופן אובססיבי. החברים הוותיקים מתחלפים בחברים חדשים השותפים גם הם להתמכרות וכך גם הבילויים מצטמצמים לשימוש משותף בחומר הממכר. אוכלוסיית המתמכרים לסמים הם עבריינים מכוח היותם צרכני חומר אשר קנייתו וצריכתו בלבד היא עבירה על החוק. העלות הגבוהה של החומר וההשקעה הכספית היומית הכרוכה לשם השימוש בו, עלולה להביא את המכור הפעיל מהר מאוד במסלול של גנבות ואלימות כדי לממן את כמות הסם שהוא צורך. זאת ועוד מביאה ההתמכרות גם לנזק כלכלי, רבים מהמכורים אינם יכולים לעבוד ולפרנס את עצמם ואת התלויים בהם. המדינה מסבסדת שירותי רווחה עבורם. נזק אחר נובע מעבירות רכוש לשם מימון הסם. ונוסף על כך קיים נזק הנובע מהקצאת משאבי אנוש וכסף לגופי האכיפה, הענישה, הטיפול והשיקום. חלים שינויים ברמת הרגישות ומצבי הרוח, חייו של האדם המכור, ללא הסמים, הם מבחינתו חסרי עניין, משעממים, עצובים ונעדרי מוטיבציה, ורבים מהמכורים שוקעים בדיכאון.
הסמים משפיעים על האדם גם מבחינה מנטלית, ההתמכרות מסכנת את כושר התפקוד השכלי של האדם ומשפיעה על היכולת הקוגניטיבית שלו בכך שהיא פוגעת ביכולת חשיבתו של האדם, ביכולת החישה - ראייה ושמיעה, ותפיסה את יחסיו עם סביבתו. ההתמכרות גורמת לפגיעה בזיכרון וליקויים בדפוסי התקשורת הבינאישית, לפגיעה בשיפוט, ביכולת לקבל החלטות, לפגיעה בדיבור ולחוסר שליטה עצמית של האדם. בנוסף חלה ירידה במוטיבציה וקושי להתמודד עם מכשולים, אף כי נדרש תחכום ויוזמה מצד המכור להשגת הסמים. השפעה נוספת היא העדר מודעות עצמית וההתנהגות פחות מבוקרת, נמצא כי ילדים בגילאי 8–17 הנולדים להורים מכורים סבלו מיותר בעיות התנהגות בבית הספר ובעיקר מהיעדרויות רבות.
השפעות הסמים מבחינה פיזית מביאות לפגיעה בריאותית במערכות הגוף ולפגיעה בתפקוד האדם המכור. סמים רבים משפיעים על קצב הנשימה של המשתמש בכך שהנשימה מאיטה את הקצב לאיטית יותר ובלתי סדירה, רוב מקרי המוות משימוש יתר נובעים מכשל נשימתי. ההתמכרות מביאה לעליה בחום הגוף, קצב הלב ולחץ הדם, הזעה, תחושת אופוריה. תחושות הפחד העייפות והדאגה נעלמות, ונוצרות תחושת כוח ורעננות. המשתמש הקבוע סובל מחוסר שינה וחוסר תיאבון, פגיעה במערכת החיסונית וחשיפה למחלות וזיהומים. בנוסף, הסמים משפיעים על כיווץ באישון העין אשר מהווה ביטוי נוסף לפגיעה במערכת העצבים. בשימוש בסמים נפגעת גם מערכת העיכול, הקיבה והמעי על ידי עצירויות ובעיות בחילוף החומרים בגוף הגורמות לנוזלים להיספג. בשימוש לסמים גורם לרפיון שרירים, נזלת קשה, הקאות, כאבי בטן, רעד, חוסר קואורדינציה, שיתוק, התמוטטות ואף אובדן הכרה עד מוות. בנוסף, נפגעים מרכזים נוספים במוח, בעיקר אלו המפקחים על התנועה. בעת השימוש בסמים מתפתחות בעיות בשיווי המשקל, תיאום בין תחושה לתפיסה, ובין תפיסה לפעילות של תנועה ומרחב.
טיפול
היחידה לטיפול בנפגעי סמים מפעילה רשת מענים למתמכרים באמצעות רשויות מקומיות ועמותות ציבוריות, שם מסופקים שירותים אמבולטוריים ופנימייתיים, המותאמים לצורכי המטופלים. השירותים ניתנים על ידי עובדים סוציאליים ואנשי מקצוע בעלי הכשרה ייחודית.
מסגרות טיפול לנפגעי סמים:
דרכי טיפול וגמילה
כשהמכור פונה לעזרה, בשלב הראשון יש לוודא כי הוא מכיר בבעיית ההתמכרות כמחלה. יש לבצע פגישת היכרות ראשונית על מנת לבנות תוכנית טיפול אישית. כמו כן, יש לתת משקל לאישיות המכור ולאנשים בסביבתו הקרובה. אחד הטיפולים היעילים ביותר הוא טיפול משולב. המטרה היא לעזור למתמכרים להיגמל ולגרום לכך שלא יחזרו להשתמש בסם לטווח הארוך. ההתערבות הטיפולית נעשית ברמה האישית, קבוצתית ומערכתית. טיפול קבוצתי נחשב כשיטה יעילה לטיפול במכורים. כאשר מטופל נמצא בקבוצה, הוא מפסיק להתמקד בעצמו ובבעייתו.
דוגמה לתוכנית מצליחה לגמילה בתוך הקהילה היא תוכנית שנים עשר הצעדים. תוכנית זו מתאפשרת לאחר שהנגמל עבר גמילה פיזית ראשונית ומתבצע במסגרת הקהילה. תוכנית 12 הצעדים הנה תוכנית שפותחה על ידי אנשים אשר היו מכורים לאלכוהול ונזקקו לעזרה עצמית כדי להיגמל. בשל ההוכחות וההצלחה הרבות שנחלה השיטה היא אומצה על ידי הרשות למלחמה בסמים וגורמים נוספים העוסקים בגמילה. בזמן שהמכור עובר טיפול גמילה בשיטה זו הוא מנהל שיחות מוטיבציה פרטניות עם מטפלים, עובר טיפול תרופתי וכן משתתף בקבוצות תמיכה אנונימיות. קיימת שיטת גמילה נוספת המתקיימת בבית המכור, שיטה זו מתאימה לאנשים אשר ברוב הזמן מנהלים חיים נורמטיביים או כאלה שלא יכולים להרשות לעצמם להסתגר במכוני הגמילה. (מצפן ייעוץ וטיפול, 2014)
תחות
תחות הוא אל החוכמה, הכתיבה, המדע, השירה והקסם במיתולוגיה המצרית.
הוא מכונה גם איביס ומתואר לעיתים כגבר בעל ראש של ציפור מגלן (Threskiornis aethiopicus), או בעל ראש של בבון. על פי המסורת, האל תחות והאל הורוס הם אלה העומדים משני צידי הסירה של האל רע, כאשר היא עוברת בשאול במהלך הלילה. תחות, כמו האלות חתחור וסח'מת, נוצר למעשה מאיבר מסוים בגופו של האל רע - אל השמש וראש פנתאון האלים המצרי. במקרה של תחות, הוא נחשב לנציג ליבו ולשונו של רע, ובשל כך גם לדובר שלו. המקבילה הנשית של תחות היא האלה סשהת. תחות, או דג׳חותי, מתואר ברוב המיתוסים כאל החוכמה והלמדנות, אשר המציא את הכתב והעבירו לאדם, כלומר לבני העם המצרי.
מיתוסים
תחות משתתף במספר לא-מבוטל של מיתוסים ואגדות במיתולוגיה המצרית, ונטל חלק בכמה מהקרבות הגדולים במיתולוגיה המצרית. למשל, בקרב הראשון בין האל רע לבין הנחש אפופיס, ובקרב הגדול שהתרחש בין האל הורוס ובין סת. בדרך כלל, אם אל נפצע בצורה קשה בקרב, תחות היה זה שמרפא אותו.
תחות השתתף באופן משמעותי בלידתם של האלים המלכותיים: אוסיריס, איסיס, סת ונפתיס. לפי האגדה, אחרי שרע גילה את דבר נשואיהם של גב ונות- אל האדמה ואלת השמיים, שהתקיימו בלי אישורו, הוא זעם וקילל את הזוג, שלא ייוולד להם ילד במשך שנה, שכללה אז 360 ימים. נות, נחושה בדעתה ללדת ילדים, אתגרה את תחות למשחק סנת (משחק מצרי המזכיר קצת שחמט), ניצחה בעזרת תכסיס, ותחות נתן לה כפרס זכות להביע משאלה. נות ביקשה להוסיף עוד כמה ימים לשנה, ותחות מילא את בקשתה, והוסיף לשנה עוד חמישה ימים. כיוון שהם לא היו כלולים בלוח השנה המקורי, רע לא ידע עליהם, ובחמשת הימים הנוספים ילדה נות את האלים המלכותיים.
בסיפור מותו של אוסיריס, תחות, יחד עם נפתיס, עזר לאיסיס להקים את אוסיריס המת לתחייה. אחרי שאיסיס אספה את חלקי גופתו של בעלה, נתן לה תחות את לחש הקסם שיגרום לאוסיריס לקום לתחייה.
שמו של תחות
שמו של תחות, נכתב בהירוגליפים המצריים כ"ג'חוטי" (𓅝𓏏𓏭𓁟 ḏḥwty), שנשאב מהמילה ג'חו (ḏḥw)- הכינוי העתיק לציפור האיביס, שנכתב בדרך כלל כ-הבי (hbj). צורת הכתיבה הזו מרמזת על סוג של הוקרה לציפור האיביס, ושמו מתורגם כ"זה הדומה לאיביס" (בנפשו ובגופו).
לתחות יש שמות חלופיים וכינויים רבים בהם: ג'הוטי, תהוטי, טאהוטי, זהוטי, טצ'ו ו-טטו. השם "תחות" הוא למעשה, הגרסה היוונית לשם המצרי המקורי "ג'חוטי". כמו כן הוא מכונה גם "הנאדר שלוש פעמים", "הדומה לאיביס" ו-"האל הסנדק".
יחסי אוגנדה–גמביה
יחסי אוגנדה–גמביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה של גמביה.
כלכלת גמביה
גמביה היא אחת המדינות העניות בעולם. התוצר הלאומי לנפש, 2000 דולר לשנה, הוא במקום ה-179 בעולם (2006). אין בגמביה מחצבים, והכלכלה מתבססת על חקלאות, תיירות ודיג. בנוסף משמשת המדינה תחנת מעבר בסחר בינלאומי, אך היקף הפעילות בתחום זה פחת לאחר שפיחות חד בערך ה-פרנק CFA ב-1994 גרם לכך שסנגל תועדף כארץ מעבר.
הגידול החקלאי החשוב ביותר הוא הבוטנים, התורמים למעלה מחמישה אחוזים מכלל התוצר הלאומי. בנוסף מגדלים בגמביה אורז, תירס, דוחן, כותנה, קסאווה ודקלים, וכן בקר ועזים. החקלאות, שנעשית ברובה בשיטות מסורתיות, מעסיקה כשלושה רבעים מכוח העבודה במדינה.
המגזר התעשייתי אינו מפותח, והוא מבוסס על עיבוד מוצרי חקלאות: מאפיות, עיבוד בוטנים, מבשלות שכר וכדומה.
כלכלת אוגנדה
ב-1987 נכנסה ממשלת אוגנדה למשא ומתן עם הבנק העולמי ועם קרן המטבע הבינלאומית על מנת לגבש תוכנית פעולה מסודרת לשיקום כלכלי בעזרת שני גופים בינלאומיים חשובים אלו. במקביל למשא ומתן החלה הממשלה לאכוף מדיניות כלכלית המיועדת לצמצום האינפלציה, לייצוב מחירי סחורות, ולשיפור מאזן התשלומים הלאומי. הממשלה גם המשיכה בשיקום התשתיות, הקלה על יזמות פרטית, וייעול המגזר הציבורי. מדיניות כלכלית זו נשאה פרי, והאינפלציה, שעמדה על 240% ב-1987 ירדה ל-42% ב-1992, ובשנת 2003 עמדה על 7.3%.
נכון ל-2014 החוב החיצוני של אוגנדה עומד על 1.456 מיליארד דולר, והיא קיבלה סיוע של 959 מיליון דולר. אוגנדה גם פעלה בשיתוף עם מדינות מפותחות על מנת לצמצם את החוב החיצוני שלה, ובחלק מהמקרים לבטלו כליל.
סחר
כאמור, כלכלתה של גמביה היא לא מפותחת ומבוססת על בוטנים, הדבר מתבטא גם ביחסי הסחר שלה עם אוגנדה. בשנת 2015 ייצאה גמביה לאוגנדה סחורה בסך 2,230 דולר אמריקאי בלבד. הסחורה כללה בעיקר (53%) בגדים משומשים שנתרמו לאוגנדים. החלק השני (47%) היה וידאו ישן מהשנים הראשונות במילניום השלישי.
גם כלכלתה של אוגנדה היא חלשה מאוד והדבר מתבטא ביחסי הסחר עם גמביה. בשנת 2014 ייצאה אוגנדה לגמביה סחורה בסך 4,100 דולר אמריקאי בלבד. הסחורה הייתה כולה בגדים משומשים. מאז אותה השנה אין נתונים בנוגע לייצוא האוגנדי לגמביה.
דאטיס
מסע דאטיס ליוון
מסע המלחמה של דאטיס וארטפרנס היה שלב נוסף בתוכניתו של דריווש להרחיב את שלטונו גם אל ארץ יוון. עוד ב-493 לפנה"ס, לאחר שהטיל מחדש את מרותו על הערים האיוניות שמרדו בו, כבש הצי הפיניקי שבשירותו את האיים שלחופי אסיה הקטנה ואת ערי החוף היווניות בצדו האירופי של ההלספונטוס – בכרסונסוס, בפרופונטיס ובבוספורוס. ב-492 לפנה"ס, משהובטח המעבר מאסיה לאירופה, שיגר דריווש את מרדוניוס בפיקוד צבא וצי גדולים אל צפונה של יוון, כדי "להכניע ערים יווניות רבות ככל האפשר...". מרדוניוס השתלט על ערי החוף בתראקיה והרחיק בכיבושיו עד מקדוניה, אך נאלץ להפסיק את מסעו עקב האבדות הרבות בצבא וטביעת חלק גדול של הצי בסערה ליד הר אתוס. עם שובו הודח מרדוניוס מן הפיקוד, ובמקומו מינה דריווש את דאטיס ואת ארטפרנס להמשך ניהול המערכה לכיבושה של יוון.
בקיץ 490 לפנה"ס, לאחר הכנות מרובות ובעוד אתונה עסוקה במלחמתה נגד אייגינה, הפליגו השניים מחופי קיליקיה שבאסיה הקטנה בראש חיל רגלים ופרשים גדול. מטרתו המוצהרת של המסע, מספר הרודוטוס, הייתה הענשת אתונה וארטריה, אך למעשה נועד לכיבוש האיים במרכז הים האגאי שלא נענו עוד קודם להצעת שליחי דריווש ולא נכנעו לו מרצון. את מובלות החיילים והפרשים ואת אוניות המלחמה נצטוו לספק הערים האיוניות והאיוליות המשועבדות למלך הפרסי. דרכם של שני המצביאים הפרסים צלחה, ולאחר כיבוש נאקסוס, דלוס וקאריסטוס, הוכרעה גם ארטריה. העיר נבזזה, מקדשיה הועלו באש ותושביה נלקחו לעבדים והוגלו אל פרס. עתה הגיע תורה של אתונה. ימים אחדים לאחר כיבוש ארטריה חצה חיל המשלוח הפרסי את מצר אוריפוס, המפריד בין האי אובויה ליוון היבשתית, ונחת במישור מרתון. המקום, שנבחר בעצת היפיאס, הטיראן הגולה של אתונה, איפשר לפרסים להנחית את כוחותיהם ללא כל התנגדות ואף התאים ללוחמת פרשים בהם הצטיינו. כשהגיעו לאתונה הידיעות על נפילת ארטריה וחורבנה, הוחלט להתייצב מול האויב ולהילחם בו במקום נחיתתו ולא להמתין להתקפתו על העיר. מסיבה לא ברורה, לא נטלו פרשי הפרסים חלק בקרב, וניצחון ההופליטים האתונאים ובעלי בריתם מפלטאיה על חיל הרגלים הפרסי היה שלם. הצי הפרסי, שיצא לתקוף את אתונה מצד הים בעוד צבאה נמצא במרתון, נכשל גם הוא במשימתו. האתונאים נחפזו לשוב להגנת עירם, הקדימו את אויביהם וסיכלו את ההתקפה. אוניות הפרסים עגנו זמן מה בים הפתוח מול אתונה ואחר כך שבו עם חיל המשלוח לאסיה.
דיקרוצרוס
דיקרוצרוס (שם מדעי: Dicrocerus; מיוונית: "קרני מזלג") הוא סוג נכחד של אייל שחי ביערות של אירואסיה במשך המיוקן ותחילת הפליוקן שלפני 15 עד 5 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בצרפת ואולי גם בסין והוא תואר ב-1837 בידי החוקר הצרפתי אדואר לארטה.
הדיקרוצרוס קרוב לסוג אאופרוקס, אשר חלק ממיניו הועברו מסוג זה. כיום נכלל בסוג 4 מינים: D. belometchetkense, D. elegans, D. grangeri ו-D. salomeae.
אייל זה היה דומה במראהו למונטיאק והגיע לממדים של אייל הכרמל, בגובה של 70 ס"מ בממוצע ומשקל של 20 עד 70 ק"ג. מבנה הקרניים שלו היה דומה לזה של פריים, בעל בסיס עבה שאינו נשר כל שנה, אם כי המבנה הכיל סעיפים קטנים שנשרו כמו אצל שאר האיילים. מבנה שיניו הותאם לאכילת עלים ורגליו הדקות והקצרות התאימו לתנועה זריזה בין סבכים ביערות.
פרסונה (סרט)
הסרט חוקר מפגש בין שתי נשים: אליזבט, שחקנית מצליחה שנהפכת לאילמת במהלך הופעתה כאלקטרה, ואלמה (פירוש השם בספרדית ובפורטוגזית הוא נשמה), האחות הממונה על הטיפול בה. הוא מבוסס בחופשיות על מחזהו של יוהאן אוגוסט סטרינדברג 'היותר חזקה'.
מבקרים ובמאים רבים מחשיבים את פרסונה כיצירת אמנות גדולה. המסאית סוזן סונטג היא אחת מהמבקרים הרבים שכתבו עליו רבות. חוקר הקולנוע פ. אדמס סיטני מציע פרשנות אחרת לחלוטין משלה. בעוד שהפרשנות שנכתבה על הסרט היא מרובה ומגוונת, מבקרים רבים תמימי דעים כי הוא בוחן את מערכת היחסים שבין רופא לחולה, ובמיוחד את תופעת ההעברה.
עלילה
פרסונה מתרחש בעיקר במעון קיץ לחוף הים בשוודיה, שם השחקנית האילמת אליזבט ווגלר (אותה מגלמת ליב אולמן), נשלחה על ידי הפסיכיאטר שלה על מנת שתחלים מהתמוטטות העצבים אותה עברה. אחות, אלמה (בכיכובה של ביבי אנדרסון), מתלווה אליה ומטפלת בה. שתי הנשים מבלות יחדיו ימי קיץ ארוכים ומבלות בחוף. אליזבט אינה אומרת דבר, בעוד שאלמה מעבירה את הזמן בסיפור סיפורים. בעוד שלמראית עין אליזבט היא הפציינטית, הרי שהשתיקה מציעה את היפוך התפקידים ביניהן: בפסיכואנליזה, הרופא הוא השותק, בעוד שהפציינט מדבר. לכן ניתן לראות את אלמה כפציינטית ואת אליזבט כאנליסטית הדוממת. זהו אחד מהאלמנטים בהם משתמש ברגמן בבניית הסרט.
קטע הפתיחה
קטע הפתיחה המפתיע בפרסונה זכה לפרשנויות יצירתיות רבות. בפרסונה ישנם קטעים אחדים המורכבים מסדרה של מה שנראה כצילומים אקראיים, המופיעים בקצב מהיר. מקרנת סרט מתחילה להקרין, עכביש דמוי ערפד, ילד מתעורר, יד ילד על פנים מטושטשות של אם, כבשה מדממת, מסמר חודר לתוך כף יד (בגרסאות אחדות של קטע זה ישנה תמונה של פין זקוף) - ולמרות שברגמן עצמו מזמין את הצופים לפרש את הקטעים כמו בניתוח שיר, הקריאה המתקבלת ביותר על הדעת תהיה להבין את הדימויים הללו כ"זכרונות מסך" (זיגמונד פרויד) - דימויי הילדות הללו הם נכונים או לא, אולם לעיתים תכופות כשמבינים את מבנה הפסיכואנליזה, הם מייצגים כמה סוגים של "טראומה" (חלום). ראוי לציין שהרבה מן התמונות נבחרו על ידי פרשנותו "הקלאסית" של ברגמן את הטקסט הפסיכואנליטי. סצנת הצליבה לדוגמה מובנת בדרך כלל בפסיכואנליזה כמייצגת את ה"טראומה" של הסצנה הראשית: חוויותיו של הילד בראותו את הוריו מקיימים יחסי מין.
פרשנויות אפשריות
הסרט פורש בדרכים שונות ומרובות והיה נושאם של ויכוחים ארוכים בין מעריצי סרטים, כמו גם מבקרים. מכיוון שסרטו של ברגמן הוא סוריאליסטי, לא הגיוני ומעורפל, הביקורת היא לעיתים צבעונית ומלאה בהגיון לולייני והסברים של הסיפור.
קריאה ראשונה
אליזבט והאחות הן אחת ואותו האדם עצמו, הן "מתפצלות" כשהשחקנית אינה רוצה לשחק עוד ופורשת לעצמי שלה. המונח "לא רוצה לשחק" מתאר שני דברים: ראשית, היא אינה מעוניינת לשחק כמקצוע, ושנית, באופן מרוחק יותר, אולם בפרשנות מתאימה יותר, אין היא רוצה לשחק בפני העולם החיצוני (כלומר, חלק האחות של האישיות אומר: אולם את משחקת את החלק. החלק של אמה הרה ומאושרת"). האחות אינה יותר מאשר הופעתו החיצונית של אותו האדם - זאת הסיבה מדוע מר ווגלר מזהה אותה (ולא את אליזבט) כמרת ווגלר. אליזבט היא העצמי הפנימי של אותו הטיפוס: היא מייצגת אישיות חזקה ושקטה. הפרשנות המוצעת כששני חצאי הפרצופים של האחות ואליזבט מורכבים יחדיו לתמונה אחת נוצרות פנים שלמות (יש לציין שהאחות אמרה בראשית הסרט שהיא חשבה שאליזבט דומה לה מאוד).
קריאה שנייה
אלמה היא האחות שאמורה לטפל באליזבט, אולם הדבר מתהפך בהדרגה. הדבר מתרחש על ידי כך שהיא מדברת לאליזבט, מפתחת אלמה תחושת קרבה אליה ומגיעה לחשוף סודות אינטימיים, אפילו שאליזבט אינה גומלת לה טובה. רושם ההעברה הזה מתנפץ כשאלמה קוראת את מכתבה של אליזבט לרופאה, בו היא כותבת שאלמה התאהבה באליזבט באופן ילדותי וכי זה מעניין ללמוד את אלמה. לפתע, מתברר לאלמה שהיא משמשת רק כאובייקט עבור אליזבט והיא מתקיפה אותה מילולית. הסרט מתפתח לבלבול מסובך של דמויותיהן של אלמה ואליזבט, ונוצר מצב מפתיע כשבעלה העיוור של אליזבט מבקר וטועה בזהותו את אלמה כאליזבט; אלמה מהססת בתחילה, אולם אז היא מאמצת את התפקיד, מתחילה על ידי כך שהיא אומרת לו את הדברים שאליזבט אינה יכולה או לא תגיד, ואז מתמוטטת (דקונסטרוקציה) במידה רבה כפי שהיינו יכולים לדמיין את אליזבט מתמוטטת.
קריאה שלישית
קריאה אחרת של 'פרסונה' משתמשת במסגרת פסיכואנליטית של התייחסות. קריאה אחת מסוג זה ניתן למצוא כאן פרשנותו של דניאל שואו
צנזורה
שתי סצינות נחתכות לעיתים תכופות מהגרסאות השונות של הסרט; צילום קצר בפתיחה המראה פין זקוף, וחלק מונולוגי של אלמה, שבו היא אומרת למאהבה: "תן לה לגמור בעזרת היד שלו" ורומזת שהם היו ילדים או נערים. שינויים אלה הוסרו מהגרסאות שהופצו בארצות הברית, אולם נשמרו ברוב גרסאות הווידאו.
ברגע שהארכיבאי של MGM, ג'ון קירק, שיחזר את פרסונה כחלק מפרויקט שיחזור גדול יותר, הוא עבד עם המקור, גרסה לא מצונזרת עם הקטע הקצר של הפין הזקוף. הוא גם יצר כתוביות חדשות על ידי שימוש בשירותיהם של מתרגמים, על מנת לספק תרגומים חדשים ומדויקים יותר עבור הדיאלוג; ניתן להבחין בכך באופן מיוחד בזכרונה הגרפי של אלמה מהאורגיה, שכמה מהמתרגמים רצו לעדן את פרטי התרגום.
הגרסה המקורית והלא מצונזרת לא הייתה זמינה בארצות הברית עד 2004, כשמחלקת הוידאו הביתי של MGM הוציאה מחדש את 'פרסונה' ב-DVD, בהשתמשה בעבודותיו של קירק.
סרטים אחרים
סרטיו של דייוויד לינץ' 'מלהולנד דרייב' (2001) ו'אינלנד אמפייר' (2006) חולקים דמיון עם 'פרסונה' של ברגמן.
השפעתו של ברגמן ניכרת בעיקר בעבודתו של וודי אלן 'אשה אחרת (1988) הוא וריאציה של 'פרסונה' ו-'אהבה ומוות' (1975) מתייחס ל'פרסונה' בדקותיו האחרונות, שתי הדמויות ניצבות בשורה, אחת מביטה למצלמה והאחרת בזווית של תשעים מעלות., עם פיותיהם באותו מיקום, כמו ב'פרסונה'.
סרטו האקספרסיוניסטי של רוברט אלטמן '3 נשים' (1988) הושפע אף הוא מ'פרסונה', כששלי דובאל וסיסי ספייסק מתחילות להחליף ביניהן תפקידים.
תלבושתה של ליב אולמן בסרט (סרט מצח שחור, צוארון הדוק שחור, מכנסים שחורים), מהדהד בתלבושת של פפר ברינקל כ'מישל' בסרט העצמאי מ-2007 Let Them Chirp Awhile, של הבמאי ג'ונתן בלישטין. בלישטין קיבל השראה מהדמיון שמצא בין שתי הדמויות הנפרדות.
מקדש יסוקוני
מקדש יסוקוני נועד להכיל את נשמותיהם של הנופלים כ"קאמי" (神), המונח היפני לנשמה או רוח. לפי האמונה נמחלים כל מעשיו הרעים והשליליים של אדם בשעה שרוחו נכנסת למקדש. פולחן זה הוא מנהג דתי לחלוטין, מאז הפרדת דת השינטו מהממשלה היפנית ב-1945. הכמורה במקדש נהנית מחופש אוטונומי להחליט מי ואיך יונצח במקדש, מכיוון שההנצחה היא תמידית ובלתי הפיכה. המקדש נועד לספק מקום מנוחה לכל המונצחים בו, וזהו המקום היחיד בו קד קיסר יפן.
זכויות להט"ב בברמודה
במשך השנים התרחשו מספר אירועים בנוגע למעמד ההכשרה של נישואים חד-מיניים בברמודה. נישואים אלה הוכשרו לראשונה על ידי פסיקת בית המשפט העליון של הטריטוריה במאי 2017. עם זאת, ממשלת ברמודה העבירה לאחר מכן חוק שמבטל את ההכרה בנישואים חד-מיניים והחליף אותה בהכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית באמצעות שותפות מקומית מאז יוני 2018. החוק בוטל ביוני 2018 על ידי בית המשפט העליון ושוב בנובמבר 2018 על ידי בית המשפט לערעורים. מאז, זוגות חד-מיניים החלו להיות רשאים להינשא שוב בטריטוריה. עם זאת, ב-14 במרץ 2022, הוועדה המשפטית של המועצה המלכותית שמוגדרת כבית המשפט האחרון שפוסק בכלל העניינים המשפטיים שעוברים בכל ערכאות בתי המשפט בברמודה, פסקה נגד החלטת בית המשפט לערעורים ואסרה שוב על הכרה בנישואים חד-מיניים כתוצאה מתוכן חוקת ברמודה, שמכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד. בכך, הכרה בנישואים חד-מיניים בברמודה נקבעה כ-"בלתי חוקתית".
מקדש יסוקוני
היסטוריה
האתר בו נבנה מקדש יסוקוני נבחר על ידי הקיסר מוצוהיטו בתקופת מייג'י, ב-1869. המקדש, שנקרא תחילה "טוקיו שוקונשה" (東京招魂社), נועד להנציח את חללי מלחמת בושין שהקריבו את חייהם למען העברת השלטון לידי הקיסר, אחרי מאות שנים בהן היה סמל בלבד. המקדש היה אחד מעשרות מקדשי הנצחה שהוקמו ביפן בהוראת הממשלה החדשה, כחלק מהתכנית להפוך את השינטו לדת מדינה. ב-1879 שונה שם המקדש ליסוקוני ג'ינג'ה והוא הפך לאחד המקדשים הראשיים של השינטו הלאומי והמקדש הראשי להנצחת חללי המלחמות. מקור השם יסוקוני הוא בביטוי הלקוח מטקסט סיני קלאסי שפירושו "השכנת שלום באומה", והוא נבחר על ידי הקיסר מוצוהיטו. באופן רשמי נכתב שם המקדש בקיוג'יטאי 靖國神社, סימניות הקאנג'י שהיו נהוגות לפני מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה פרסמו רשויות הכיבוש האמריקאיות את פקודת השינטו, שקבעה את הפרדת הדת מהמדינה ובכך שמה קץ לשינטו הלאומי. בכך נאלצו ראשי המקדש להחליט אם יהפוך המקדש למוסד ממשלתי חילוני או שמא יהפוך למוסד דתי עצמאי. לבסוף נפלה ההחלטה שמקדש יהפוך למוסד דתי עצמאי, ועד היום נסמך המקדש על תרומות ועל מימון פרטי.
זכויות להט"ב בברמודה
מעמד בחוק
לפני שנת 1994, קיום מין אנאלי ומין אוראלי (הן בקרב זוגות גברים הומוסקסואלים והן בקרב זוגות הטרוסקסואלים) הוגדרו כמעשים פליליים שנענשו עד 10 שנות מאסר כתוצאה מהחוק הפלילי שעבר בירושה מאז תקופת הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית בברמודה. עם זאת, פעילות הומוסקסואלית נשית לא הוגדרה כפלילית מעולם. לאחר העברת הצעת חוק סטאבס (באנגלית: Stubbs Bill) ב-1994, פעילות מינית בהסכמה באופן פרטי הפכה לחוקית בברמודה. עם זאת, הצעת החוק הטילה גיל הסכמה גבוה יותר (18) לפעילות הומוסקסואלית בקרב זוגות חד-מיניים בהסכמה, בניגוד לגיל הסכמה נמוך יותר (16) לפעילות מינית בקרב זוגות מהמין השני ונשים לסביות. בכך, גיל ההסכמה היווה הפרה של האמנה האירופית לזכויות אדם. ב-1 בנובמבר 2019, נכנס לתוקף חוק המתקן את החוק הפלילי וקובע גיל הסכמה שווה לקיום יחסי מין אנאליים בהסכמה ל-18 שנים בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד. עם זאת, נכון לשנת 2022, תוכן החוק הפלילי לגבי גיל ההסכמה עדיין מוגדר כמעורפל דה יורה בעודו עומד על 16 שנים לכלל האנשים ו-18 עבור מי שעוסקים בקיום יחסי מין אנאליים בהסכמה.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
1 בינואר: שׁינֶנְסאי (פסטיבל השנה החדשה).
זכויות להט"ב בברמודה
מעמד בחוק
עם כניסתו לתוקף של החוק הפלילי החדש בשנת 2019, הוראת איסור שהתייחסה לקיום "מעשה מגונה חמור בין גברים" בוטלה.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
11 בפברואר: קֶנקוֹקוּ קינֶנְסאי (יום ייסוד הלאום) - יום השנה ליום בו, לפי אמונת השינטו, ייסד הקיסר ג'ימו את האומה היפנית.
זכויות להט"ב בברמודה
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
בנובמבר 2015 קבע בית המשפט העליון של ברמודה כי יש אפשר לשותפים דו-לאומיים חד-מיניים זכויות שוות בתעסוקה ומתן הטבות כמו זוגות מהמין השני בברמודה. בתגובה, החליטו מספר פוליטיקאים לקיים משאל עם הצהרתי ולא מחייב על מעמדם של נישואים חד-מיניים, שנערך ב-23 ביוני 2016. הבוחרים נשאלו שתי שאלות, האם הם היו בעד הכשרת נישואים חד-מיניים והאם הם בעד הכשרת איחודים אזרחיים חד-מיניים. שתי ההצעות נדחו על ידי 60%–70% מהמצביעים, אם כי משאל העם נפסל שכן התקבלו פחות מ-50% קולות מבעלי זכות הבחירה במהלך קיומו לאחר שאזרחי להט"ב ומתנגדים למשאל העם החרימו את ההצבעה. בספטמבר 2020, נערך סקר בטריטוריה על ידי ארגון זכויות הלהט"ב המקומי "OUTBermuda" שמצא כי רוב של 53% מהנסקרים תמכו בהכשרת נישואים חד-מיניים בברמודה (נתון שהוגדר כעלייה של 17% משנת 2016), 35% התנגדו (ירידה של 23%) ו-11% לא היו בטוחים (עלייה של 5%).
בתחילת 2017, בית המשפט העליון דן בתיק שהוגש על ידי זוג הומוסקסואלים שבקשתם לרישיון נישואיהם החד-מיניים נדחתה ביולי 2016. במאי 2017, השופטת צ'ארלס אטה סימונס קבעה פסק דין תקדימי שבו הצהירה כי בני הזוג הופלו לרעה כתוצאה מדחייתם וכי חוק הנישואים 1944 אינו עולה בקנה אחד עם הוראות סעיף 2(2)(א)(ii) בסעיף 5 לחוק זכויות האדם של ברמודה, שכן חוק הנישואים מהווה יחס מפלה על בסיס נטייה מינית בעודו מכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד. בעקבות הפסיקה, נישואים חד-מיניים הפכו לחוקיים ברחבי הטריטוריה.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
17 בפברואר: קינֶנְסאי (פסטיבל הקציר של האביב).
זכויות להט"ב בברמודה
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
לאחר הבחירות הכלליות בברמודה באמצע 2017, הממשלה החדשה העבירה חוק שמבטל את ההכרה בנישואים חד-מיניים ומכיר במקומם בשותפויות מקומיות בין זוגות חד-מיניים בדצמבר 2017. הכתר הבריטי לא ערער על השינוי, ומושל ברמודה נתן הסמכה מלכותית לחוק ב-7 בפברואר 2018. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביוני 2018. בכך, הפכה ברמודה לטריטוריה הראשונה בעולם שביטלה את הזכות עבור זוגות חד-מיניים להינשא לפי חקיקה. פוליטיקאים וארגוני זכויות להט"ב בינלאומיים מתחו ביקורות שליליות רבות על החקיקה והצהירו כי המהלך יפגע בכלכלתה ומעמדה של ברמודה כתוצאה מתיירות להט"ב ענפה שהתקיימה בה עד לאותה העת.
עד אפריל 2018, הוגשו שני עתירות נגד החוק לבית המשפט העליון. בית המשפט דן בעניין במאי 2018 ונתן את פסק דינו ב-6 ביוני 2018 בו ביטל את חלקי החוק שמנעו הכרה בזכותם של זוגות חד-מיניים להינשא, אם כי גם הסכים לעכב את קביעת פסק הדין כדי לאפשר לממשלה להגיש ערעור לבית המשפט לערעורים בנושא. לאחר בדיקת עתירת הממשלה, בית המשפט לערעורים אישר את פסיקת בית המשפט העליון ב-23 בנובמבר 2018 ובכך, הכשיר מחדש הכרה בנישואים חד-מיניים בברמודה. ב-14 במרץ 2022 פסקה הוועדה המשפטית של המועצה המלכותית שמוגדרת כבית המשפט האחרון שפוסק בכלל העניינים המשפטיים שעוברים בכל ערכאות בתי המשפט בברמודה כי איסור ההכרה בנישואים חד-מיניים שהוטל על ידי היועץ המשפטי לממשלה, שערער על פסיקת בית המשפט לערעורים, חוקתי. ביולי 2022, הועברו חוקים חדשים שעדכנו את חוקיותם של הנישואים החד-מיניים שהתקיימו בקרב זוגות חד-מיניים באופן רשמי לפני פסיקת הוועדה המשפטית במרץ 2022 שביטלה את הכרתם.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
23-21 באפריל: שוּנְקי רֵייטאיסאי (פסטיבל האביב השנתי).
זכויות להט"ב בברמודה
הורות ואימוץ
בפברואר 2015 פסק השופט הלמן ג'יי מבית המשפט העליון בברמודה פסק דין שקבע כי בוצעה אפליה ישירה על רקע מצב משפחתי ועל רקע נטייה מינית כאשר נשללה מזוג חד-מיני היכולת להגיש בקשה לאימוץ בברמודה. כתוצאה מכך, חוק אימוץ הילדים החל להתייחס באופן שווה לבקשות אימוץ מזוגות נשואים ולא נשואים וכתוצאה מכך גם זוגות חד-מיניים.
הגנה מפני אפליה
בשנת 2013 אישר הפרלמנט של ברמודה חקיקה האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית. לפני החקיקה, ועדת זכויות האדם של ברמודה המליצה שוב ושוב לממשלת ברמודה לתקן את חוקי האפליה של הטריטוריה כך שיכללו נטייה מינית כעילה מוגנת מאפליה. בסוף 2004, הממשלה הבטיחה לתקן את חוק זכויות האדם 1981 כדי לכסות נטייה מינית, אך עד סוף 2005 לא נעשה דבר בעניין, עד לשנה שלאחר מכן. בשנת 2006 הוצע תיקון לחוק בבית האספה, אך הפרלמנט סירב אפילו לדון בנושא. בדצמבר 2006, הוקמה קבוצה אקטיביסטית בשם "שתי מילים ופסיק" כדי לגרום לממשלה לתקן את החוק. לאחר התפטרותו הפתאומית מהקבינט ב-2009 העלה שר התרבות לשעבר, דייל באטלר, את סוגיית התיקון, ואמר כי בכוונתו להגיש הצעת חוק מתוקנת בסתיו 2009, אך כעת באחריותה של שרת התרבות החדשה, נלתה באטרפילד לבצע את המעשה. באטרפילד הגיבה כי היא "עדיין מתעדכנת על הפעילות של משרדה" ולכן "אינה יכולה להגיב על ביצוע תוכניות עתידיות". בנובמבר אותה שנה, בעקבות אזכור בנאום השנתי מן הכס כי חוק זכויות האדם עומד להשתנות, נפוצה שמועה שהשינוי יכלול הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית. מזכיר העיתונות של ראש הממשלה יוארט בראון אישר את השמועה, אך היא הופרכה הן על ידי ועדת זכויות האדם של ברמודה והן על ידי השרה באטרפילד, שהעירו כי הכללת סעיף הנטייה המינית עדיין נמצאת בדיקה. רק בשנת 2013 תוקן חוק זכויות האדם 1981 כך שיכלול נטייה מינית כעילה מוגנת מפני אפליה באופן מוחלט.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
29 באפריל: שׁוֹווָסאי (פסטיבל שוווה) - יום ההולדת של הקיסר שוווה.
זכויות להט"ב בברמודה
הגנה מפני אפליה
במשך השנים, אזרחי להט"ב בברמודה ניסו לפנות לפרלמנט הבריטי בנוגע לאיסור אפליה כלפי להט"ב בברמודה, מה שגרם לוועדה הנבחרת לענייני חוץ של בית הנבחרים הבריטי להמליץ לממשלת הממלכה המאוחדת לנקוט בצעדים להרחבת זכויות האדם בטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, שעבורן בסופו של דבר הממלכה המאוחדת אחראית.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
29 ביוני: גוֹסוֹריטְסו קינֶנבּיסאי (יום הייסוד) - ים השנה לייסוד מקדש יסוקוני.
זכויות להט"ב בברמודה
זהות מגדרית
אין הכרה משפטית עבור טרנסג'נדרים בברמודה עבור שינוי מגדרם במסמכי זהות רשמיים.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
16-13 ביולי: מיטאמה מאטסורי - חגיגת קיץ המוקדשת לאבות המדינה. שביל הגישה הראשי למקדש מקושט בקיר בגובה 12 מטרים עליהם תלויים מעל 29,000 פנסים ואלפי מבקרים באים לחלוק כבוד לקרוביהם שנפלו במלחמות.
זכויות להט"ב בברמודה
שירות צבאי
הממלכה המאוחדת אחראית על הגנתה של ברמודה. כתוצאה מכך, לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בגדוד ברמודה . רשמית, חל איסור על חברי הגדוד להפלות או להטריד חיילים המוגדרים כלהט"ב בעת שירותם הצבאי. עם זאת, דיווח על נוכחותן של פעולות כאלה תוארו כנסבלות על ידי קצינים. לאורך השנים, אחד המתגייסים תיאר את הגדוד כ-"הסביבה ההומפובית ביותר שקיימת".
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
20-17 באוקטובר: שוּקי רֵייטאיסאי (פסטיבל הסתיו השנתי).
זכויות להט"ב בברמודה
תרומת דם
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) רשאים לתרום דם במועצת בתי החולים של ברמודה בתנאי שלא קיימו יחסים עם גבר אחר ב-12 החודשים האחרונים. כמו כן, נשים המקיימות יחסי מין עם גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיות גם כן לתרום את דמן רק לאחר תקופת דחייה של 12 חודשים.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
3 בנובמבר: מייג'יסאי (יום הולדתו של הקיסר מייג'י).
זכויות להט"ב בברמודה
תנאי מחיה
ברמודה מוגדרת כחברה דתית ושמרנית, אשר כתוצאה מכך גילויי חיבה גלויים בין בני זוג חד-מיניים עלולים להוות מטרה לפגיעה. מספר הומוסקסואלים ברמודאים, שעברו במשך השנים להתגורר בממלכה המאוחדת, ובבירה לונדון בפרט, דיווחו על "אקלים של הומופוביה עזה בברמודה" שבה אזרחי להט"ב "עוברים באופן שגרתי בריונות ומופלים לרעה". נכון לשנת 2018, ישנם מספר מקומות שפונים עבור קהל להט"ב בברמודה, שכוללים מסעדות, מלונות וגיי ברים. מצעד הגאווה הראשון שנערך בברמודה התקיים בבירה המילטון ב-31 באוגוסט 2019 כאשר על פי ההערכות, השתתפו במהלכו כ-6,000 מפגינים.
תיירות
תיירות היא היבט משמעותי ביותר בכלכלת ברמודה. בשנת 2007, "R Family Vacations", חברת נופש של תיירות להט"ב המספקת טיולי אוניות תענוגות יוקרתיות, בתמיכתו של ראש הממשלה ושר התיירות והתחבורה יוארט בראון, שקלה להפוך את ברמודה לאחת מיעדיה באותה תקופה. בן ברית קרוב של בראון, אנדרה קרטיס, שניהל יוזמה של תיירות מבוססת אמונה עבור בראון בהיותו שר התיירות, התנגד ליוזמה וארגן התכנסות של כ-80 כנסיות שונות לקבוצה בשם "מאוחדים באמונה" כדי להפגין נגד הטיול המתוכנן. "R Family Vacations" החליטה לשנות את המסלול כדי להחליף את הגעתה לברמודה בשתי עצירות בפלורידה ובאי פרטי. אחד המארגנים הצהיר בתגובה כי:"'אם לא היו לנו ילדים על הסיפון והיו מפגינים, היינו הולכים. אבל לא רצינו לחשוף אותם לשנאה הזו בזמן שהם בחופשה'."עם זאת, ברמודה היוותה למעשה מקור לתיירות להט"ב כבר שנים רבות קודם לכן. חברת הנסיעות "Pied Piper" שמתמקדת בתיירות להט"ב, ארגנה טיולים בקנה מידה קטן יותר לטריטוריה מאז 1990, ללא תקריות. חברת הספנות קרניבל קרוז ליין, שמחזיקה בספינות רבות שרשומות בברמודה, הביעה תמיכה בשיפור מעמד זכויות הלהט"ב והכשרת נישואים חד-מיניים בטריטוריה.
מקדש יסוקוני
חגיגות שנתיות
מדי יום נערכים במקדש טקסי רוחות והצגות דתיות.
הנצחה
ב"רשומת האלוהויות" של מקדש יסוקוני רשומים מעל ל-2,466,000 קאמי, או רוחות. הרשימה כוללת ברובה חיילים, אך גם נשים וסטודנטים שתרמו למאמץ המלחמתי של המדינה. הנצחה אינה נחלתם של יפנים בלבד, והמקדש מנציח גם את נשמותיהם של 27,863 טאיוואנים ושל 21,181 קוריאנים, לעיתים ללא אישור קרובי משפחתו של החלל ולעיתים אף בניגוד לדרישתם.
בשנת 1978 החליטה הנהלת המקדש, בניגוד לדעתו של הקיסר הירוהיטו, להנציח בו גם קבוצה של 14 מראשי המדינה בתקופת המלחמה, שנידונו בתקופת הכבוש האמריקאי כפושעי מלחמה והוצאו להורג או מתו בכלא. עם ראשי המדינה נמנה גם הגנרל הידקי טוג'ו, שהיה ראש הממשלה בזמן ההתקפה על פרל הארבור.
קטגוריות תאימות
ככלל, מוגבלת ההנצחה לאנשי צבא שנהרגו בזמן השירות במהלך עימות צבאי. אזרחים שנהרגו במלחמה אינם נכללים מלבד קומץ יוצאי דופן. על מנת להירשם במקדש חייב החלל להתאים לאחת מהקטגוריות הבאות: