cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האלף ה-6 לפנה"ס
האלף ה-6 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 6,000 לפנה"ס עד סוף שנת 5,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-60 לפנה"ס עד סוף המאה ה-51 לפנה"ס).
במהלך האלף ה-6 לפנה"ס אוכלוסיית העולם גדלה משמעותית כתוצאה מהמהפכה הנאוליתית - מכ-10 מיליון עד 40 מיליון.
Voyage (אלבום של אבבא)
Voyage הוא אלבום האולפן התשיעי של הלהקה השוודית אבבא. האלבום יצא לאור ב-5 בנובמבר 2021, על ידי חברות התקליטים יוניברסל ופולאר. זהו האלבום הראשון של הלהקה מזה 40 שנה שמורכב ממוזיקה חדשה בלבד, מאז צאת אלבום האולפן השמיני שלה, The Visitors (1981), שיצא שנה לפני התפרקותה בשנת 1982.
האלבום הוכרז ב-2 בספטמבר 2021 בשידור חי של יוטיוב. להקת אבבא הודיעה בשנת 2018 כי הקליטה שני שירים, "I Still Have Faith in You" ו-"Don't Shut Me Down", אשר הוכרזו כסינגלים המובילים מתוך האלבום. בהמשך, הוכרז על קונצרט האווטאר הדיגיטלי של "ABBA Voyage" שהחל ב-27 במאי 2022, בבפארק האולימפי של המלכה אליזבת בלונדון. אתר האינטרנט, abbavoyage.com, עלה לאוויר ב-26 באוגוסט 2021, לצד שלטי חוצות שהופיעו בלונדון, וחשבונות מדיה חברתית שכותרתם "ABBA Voyage" הוקמו לקידום ההודעה.
רקע והפקה
ב-6 ביוני 2016, התאחדה הלהקה אבבא לאחר פירוקה בשנת 1982, וביצעה את השיר "The Way Old Friends Do" במסיבה פרטית בסטוקהולם, שוודיה. שנתיים לאחר מכן, באפריל 2018, היא הודיעה שהקליטה שני שירים חדשים: "I Still Have Faith in You" ו-"Don't Shut Me Down".
השירים נועדו בהתחלה לתמוך בספיישל טלוויזיוני שהופק בחסות NBC ו-BBC, מאוחר יותר, הוחלט לשנות זאת לסיבוב הופעות בשם "ABBAtar".
ABBAtars
האווטארים הדיגיטליים של הלהקה שיופיעו במהלך הקונצרט, שזכו לכינוי "ABBAtars", הוכרזו לראשונה בספטמבר 2017, כאשר בני אנדרסון אמר כי ייקח זמן לעשות את פניהם ואולוואוס אמר שהוא מתרגש מאיך שהטכנולוגיה מתקדמת. סיבוב ההופעות יועד במקור להתקיים בשנת 2019, אך בשל עיכובים טכניים ומגפת הקורונה, נדחה לשנת 2022. ל-ABBAtars יש את אותה הטכנולוגיה של פסאודו-הולוגרמה של טופאק שאקור משנת 2012, עם אווטרים תלת־ממדיים. הלהקה עצמם היו בחליפות לכידת תנועה עבור האווטארים, עם גרפיקה של החברה Industrial Light & Magic.
נבחרת ישראל בהוקי קרח
נבחרת ישראל בהוקי קרח היא הנבחרת הלאומית הישראלית בהוקי קרח שמתמודדת מדי שנה באליפות העולם בהוקי קרח. שחקני הנבחרת מורכבים משחקני ליגת ההוקי קרח הישראלית ומשחקנים ישראלים המשחקים במדינות אחרות (בעיקר בקנדה) בהתאם ללוח הזמנים של הליגות בהן הם משחקים.
היסטוריה
ענף ההוקי קרח נוסד בישראל באפריל 1986, כאשר בקריית מוצקין נפתח מגרש ראשון במדינה. היכל ספורט עם מגרש תיקני נפתח במרכז קנדה בעיר מטולה בשנת 1992.
משחק ראשון בינלאומי נבחרת ישראל שיחקה בעונה 1989/1990 נגד נבחרת או"ם של קנדה. בשנת 1991 התאחדות ההוקי קרח הישראלית התקבלה לפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF). בשנת 1992 נבחרת ישראל לראשונה שיחקה באליפות העולם בהוקי קרח, בטורניר דרג C2 אשר היה בדרום אפריקה, והגיעה למקום הרביעי מבין 6 נבחרות. הישג השיא של הנבחרת הייתה הזכייה באליפות העולם דרג 2 בשנת 2005 ועלייה ראשונה - ויחידה עד כה - לדרג 1 (הדרג השני בחשיבותו). את הנבחרת אימן באותה תקופה ז'אן פרון, מאמן צמרת קנדי שזכה בגביע סטנלי עם מונטריאול קנדיאנס ב-1986. פרון אימן את הנבחרת עד 2009 וגם כן ב-2012.
ב-2011 זכתה הנבחרת בדרג ה-3 של אליפות העולם ועלתה לדרג ה-2. במהלך הטורניר, ניצחה את נבחרת יוון בהפרש הגדול ביותר בהיסטוריה שלה (26:2 לישראל). אליעזר שרבטוב קביל פרס המבקיע המצטיין של התחרות.
ב-2012 סיימה הנבחרת במקום 5 בבית ב' של דרג 2. ב-2013 סיימה ישראל ראשונה בבית ב' בדרג 2, ועלתה לבית א' בדרג 2.
סטטיסטיקה
נכון ל-8 בנובמבר, 2015 מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, שו' = שוויון, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
עטלף בולדוג גדול
מאפיינים
אורך עטלף זה 10-12 ס"מ ומשקלו 50-90 גרם בממוצע. מוטת כנפיו של העטלף מגיע ל-1 מ'. הזכרים בעלי פרווה כתומה בעוד הנקבות בעלי פרווה אפורה. הם בעלי שפתיים גדולות ורודות הפונות עד הלחיים והעיניים קטנות מאוד. האוזניים קטנות ואפורות ואיתם העטלף שומע את טרפו.
F*ck Love
F*ck Love הוא המיקסטייפ של הראפר והזמר האוסטרלי דה קיד לארוי. המיקסטייפ יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים גרייד איי וקולומביה. מתוך המיקסטייפ יצאו חמישה סינגלים.
מהדורת דלוקס
מהדורת דלוקס של המיקסטייפ יצאה לאור ב-6 בנובמבר 2020. המהדורה נקראה F*ck Love (Savage) וכללה כ-7 שירים חדשים כולל הסינגל "So Done", בנוסף להופעות אורח של האמנים YoungBoy Never Broke Again, אינטרנט מאני, מרשמלו ומשין גאן קלי. המהדורה לוותה בקליפ הפתעה לשיר, "Always Do".
מהדורת דלוקס נוספת של המיקסטייפ יצאה לאור ב-23 ביולי 2021, בשם F*ck Love 3: Over You. היא כוללת שבעה שירים חדשים, בהם הסינגל "Stay" ביחד עם ג'סטין ביבר. המהדורה המורחבת של F*ck Love 3: Over You, הנקראת F*ck Love 3+: Over You יצאה לאור ב-27 ביולי 2021.
הצלחה מסחרית
F*ck Love הופיע לראשונה במקום השמיני במצעד בילבורד 200, לאחר שצבר כ-40,000 יחידות שקולות לאלבום (כולל כ-7,000 עותקים כמכירות אלבומים טהורות) בשבוע הראשון לצאתו. האלבום היה לראשון של לארוי שנכנס לעשרת המקומות המובילים בארצות הברית. האלבום צבר גם כ-49.39 מיליון השמעות בפלטפורמות הזרמות המוזיקה באותו השבוע. לאחר ההוצאה לאור של מהדורת הדלוקס, הגיע הפרויקט למיקום שיא חדש, המקום השלישי במצעד, והרוויח 52,000 יחידות שקולות לאלבום.
לאחר צאתו של F*ck Love 3: Over You, מהדורה מחודשת של המיקסטייפ, הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, וקפץ 25 מקומות במצעד, ובכך הפך המיקסטייפ לפרויקט הראשון של לארוי במקום הראשון במצעד.
פריסת תוכנה
במחשבים, המושג פריסת תוכנה (באנגלית: software deployment, ובעברית לעיתים קרובות: דיפלויימנט) מתייחס לכלל הפעולות שהופכות מערכת תוכנה זמינה לשימוש.
התהליך הכללי של פריסת תוכנה מורכב מכמה פעילויות מקושרות עם מעברים אפשריים ביניהן. פעילויות אלו יכולות להתרחש באתר המפתח או באתר הצרכן, או בשניהם. כיוון שכל מערכת תוכנה היא ייחודית, קשה להגדיר את התהליכים או הפרוצדורות המדויקים שבמסגרת כל פעילות. לפיכך, יש לפרש את המושג "דיפלויימנט" כתהליך כללי אשר יש להתאים אותו לדרישות או לאפיונים ספציפיים. תיאור קצר של כל פעילות יוצג בהמשך.
תפקידים בפריסת תוכנה
המורכבות והשונות של מוצרי תוכנה הצריכה יצירת תפקידים מיוחדים לתיאום והינדוס של תהליכי הפריסה. במערכות המיועדות למחשבים אישיים, לעיתים קרובות משתמש הקצה הוא גם "פורס התוכנה" כאשר הוא מתקין את חבילת התוכנה על המחשב שלו. עבור תוכנות enterprise, קיימים תפקידים רבים נוספים. בנוסף לכך, התפקידים המעורבים בתהליך זה בדרך כלל משתנים עם התקדמות היישום מסביבות בדיקה (pre-production) לסביבות ייצור (production). בין בעלי התפקידים בהקשר זה הם: מפתחי תוכנה, system administrator, database administrator, מתאמי דיפלויימנט (ראו: DevOps), מנהלי תפעול (ראו: מתודת ITIL), ועוד.
רוברטו דינמיטה
קרלוס רוברטו דה אוליביירה (בפורטוגזית: Carlos Roberto de Oliveira; 13 באפריל 1954 – 8 בינואר 2023) היה כדורגלן ופוליטיקאי ברזילאי שנודע בכינויו רוברטו דינמיטה. היה חבר נבחר בבית תחתון של מדינת ריו דה ז'ניירו ונשיא קבוצת הכדורגל ואסקו דה גאמה.
רוברטו דינמיטה הוא מלך השערים בכל הזמנים של ליגת העל הברזילאית (190 שערים) ושל אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל (279 שערים). הוא גדול הכוכבים של ואסקו דה גאמה, קבוצה בה שיחק רוב הקריירה שלו. הוא גם מלך השערים בכל הזמנים של הקבוצה והשחקן אשר שיחק מספר הרב ביותר של משחקים בשורותיה.
דינמיטה היה בהרכב הפותח של נבחרת ברזיל במונדיאל 1978 – בו סיימה ברזיל במקום השלישי. הוא גם היה בסגל של נבחרת ברזיל במונדיאל 1982, אם כי לא זכה לדקות משחק.
Fantasy: Mariah Carey at Madison Square Garden
Fantasy: Mariah Carey at Madison Square Garden הוא אלבום הווידאו הרביעי של הזמרת מריה קארי אשר מציג את הופעתה במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק ב-10 באוקטובר 1995. הוא יצא לאור בפורמט VHS ב-4 במרץ 1996 על ידי קולומביה רקורדס ובסוף 2004 גם יצאה לאור גרסת ה-DVD.
ההופעה שודרה לראשונה ב-29 בנובמבר 1995 בטלוויזיה על ידי רשת פוקס. הופעה זו נעשתה על מנת לחגוג את יציאת אלבומה החמישי, "Daydream", וכדי לעזור להכין אותה ואת צוותה לסיבוב ההופעות העולמי לקידום האלבום "Daydream World Tour".
רקע
המופע כולל הופעת אורח של ההרכב בויז טו מן אשר ביצעו עם קארי את השיר "One Sweet Day" ואף אחד מחברי ההרכב ביצע עם קארי את "I'll Be There". בנוסף, גם הראפר אול דירטי באסטרד עלה בלעדיי קארי להופיע עם קטע מתוך הרמיקס לשיר "Fantasy". בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום קיימת לו גם גרסה מורחבת הכוללת את הקליפ לשיר "One Sweet Day" וגרסה מיוחדת לקליפ לשיר "Anytime You Need a Friend". במשך השנים גרסאות לייב מתוך האלבום הזה שימשו בהמשך בהוצאות נוספות.
הוצאה מחודשת
בשנת 2008, האלבום הופץ מחדש במארז מיוחד עם אלבום הווידאו "Number 1's". במופע שיצא במסגרת הווידאו נשמטו מספרים קטעים מהמופע המקורי, כמו למשל הקטע בו קארי מנופפת לשלום לקהל, קטע הראפ של אול דירטי באסטרד, הצגת חבריי הלהקה בשמותיהם וכו'.
הופעה זו נחשבה לימים כאחת מההופעות הטובות ביותר בקריירה של קארי בזכות בחירת השירים והיכולת של קארי לבצע את השירים באותה רמה בה היא מבצעת אותם באולפן ההקלטות.
יונתן פריג'
יונתן פריג' (10 בנובמבר 1978 – 31 במאי 2020) היה גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
פריג' נולד בשנת 1978 וגדל ביהוד. החל את דרכו המוזיקלית בשנת 1996, כששימש כגיטריסט בהרכב הרוק של השחקנית והזמרת אורלי פרל, "ראלי צ'ופר". בשנת 2000, היה שותף גם בהקמת הרכב הרוק האלטרנטיבי, Squid. כמו כן, פעל לאורך השנים כגיטריסט ומפיק מוזיקלי עבור אמנים שונים, בעיקר עבור הזמר עברי לידר. בנוסף לכך, שימש כגיטריסט בתוכניות ריאליטי מוזיקליות, בהם "כוכב נולד", "The Voice ישראל" ו"בית ספר למוסיקה". בשנת 2001 סיים לימודי מוזיקה ב.
בשנת 2006 יצא אלבום ההופעה של עברי לידר, "Live CD", אותו ליווה פריג' כגיטריסט ומעבד מוזיקלי.
בשנת 2013 שימש כגיטריסט באלבום "רבע לשש" של הפרויקט של עידן רייכל, שזכה במעמד פלטינה מרובעת. בשנת 2011 שימש כגיטריסט במופעם של שירי מימון ושמעון בוסקילה "המופע המשותף".
בשנת 2015 הפיק את אלבומו של עברי לידר "האהבה הזאת שלנו", ובו הלחין עם לידר את רוב השירים. שיר הנושא, "האהבה הזאת שלנו", הגיע למקום ה-20 במצעד השנתי של רשת ג'. שירים נוספים מתוך האלבום כדוגמת "הייתי כאן" הגיעו למצעדי הפזמונים השבועיים והשנתיים אף הם.
ב-31 במאי 2020 נפטר לאחר שלקה בדום לב. מותו גרר תגובות מטעם אמנים רבים איתם עבד בהם עברי לידר, שירי מימון, דורון מדלי, ריטה וזהבה בן, ואף מטעם שר התרבות והספורט חילי טרופר, שאמר כי. ב-11 ביוני 2020 יצא אלבומה השישי של הזמרת שירי מימון, "נשימה", אותו החליטה מימון להקדיש לזכרו של פריג'. מתוך האלבום השירים "נשימה" ו"אוויר", בהם שימש כנגן גיטרה.
חיים אישיים
פריג' נישא לזמרת שירלי נוב, ולהם בן ובת.
מהינדרה XUV300
היסטוריה
ה-XUV300 נקרא בתחילה בשם S201. בעוד היא מבוססת על הסאנגיונג טיבולי שמיועדת לאירופה היא עברה התאמה לכבישים ולשוק ההודי. מהינדרה חשפה את שמו בדצמבר 2018, וב-14 בפברואר 2019 השיקה את המכונית בהודו. היא דומה ומבוססת על המהינדרה XUV500 במיוחד בעיצוב החיצוני, ומעט בפנימי.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-XUV300 חמישה כוכבי בטיחות על בטיחות מבוגרים וארבעה כוכבי בטיחות על בטיחות ילדים.
ראכאן בן חת'לין
ביוגרפיה
שבט עג'מאן מיוחס מבחינה גנאלוגית אל יאם בן אסבי אל-המדאני, שהשתייך לערביי קחטאן. שבט זה חי באזור אל-אחסא. במהלך מסע האביב של בתו של עאמר בן ג'פן אאל ספראן במטרה לחפש מקום חדש עבור שבטה, ראה אותה ראכאן בן אל-חת'לין וחיבר בהשראתה קצידה. אביו של ראכאן שמע את בתי השיר שחיבר בנו על בת עאמר, ורצה לחתן אותם. הוא שלח את נציגיו אל אביה עאמר בן ג'פן כדי להציע נישואים בין בתו ובין ראכאן. עאמר בן ג'פן קיבל את ההצעה והשניים התחתנו. לזוג נולד בן: פלאח בן ראכאן בן חת'לין.
האלף ה-7 לפנה"ס
האלף ה-7 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 7,000 לפנה"ס עד סוף שנת 6,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-70 לפנה"ס עד סוף המאה ה-61 לפנה"ס).
מהינדרה XUV300
מפרט טכני
המהינדרה כוללת שתי אפשרויות ומנועים: שני המנועים משווקים לבחירה בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים לבין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
ראכאן בן חת'לין
ביוגרפיה
פלאח בן חת'לין (אביו של ראכאן) נהרג בשנת 1845. אחיו, השייח' חזאם בן חת'לין, תפס את מקומו כמנהיג שבט עג'אן למשך כחמש עשרה שנים. בשנת 1859 הוא העביר את מושכות ההנהגה אל אחיינו, השייח' ראכאן בן פלאח בן חת'לין.
מעצרו והגליה
העות'מאנים חששו מכוחו העולה של השייח' ראכאן באל-אחסא וסביבותיה ולכן עצרו אותו. המקורות חלוקים לגבי אופן מעצרו: חלקם מציינים כי נעצר לאחר בגידה של כמה מאויביו, וחלקם מספרים כי נפל בשבי לאחר קרב. לאחר שראכאן נעצר, הוא הוגלה אל סרביה. מספר מקורות מציינים את מאסרו באיסטנבול, בעוד שמקורות אחרים מזכירים את גלותו לסרביה, שהייתה גם היא שייכת לאימפריה העות'מאנית, ואת מעצרו בעיר ניש. ייתכן כי איסטנבול הייתה תחנה במהלך העברתו מערבה לעיר ניס בסרביה. כל המקורות תמימי דעים לגבי נוכחותו והשתתפותו במלחמת סרביה-טורקיה (1876–1878 לספירה).
כמה מקורות מזכירים שהוא נכלא בטירת ניש, העיר השלישית בגודלה בסרביה והעיר הגדולה בדרום סרביה (ולא על הגבול עם רוסיה, כפי שמספר מקורות מציינים בטעות).
החנינה שלו ושחרורו מהכלא
הסולטאן עבדול חמיד השני העניק חנינה לשייח' ראכאן, והעות'מאנים שחררו את השייח' ב-1877. הוענק לו עיטור העוז, והוא חזר לביתו בחצי האי ערב.
השייח' ראכאן חזר להנהיג את שבט עג'מאן, והעות'מאנים העניקו לו משכורת חודשית של 400 פיסטרים, כפרס והוקרה עבורו. לאחר מותו הוענק השכר לבנו פלאח.
מותו
השייח' ראכאן בן פלאח בן חת'לין מת בשנת 1892, בגיל שמונים שנה. הוא הנהיג את שבטו במשך שלושים וחמש שנים.
כל כך מוכר
כל כך מוכר הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים האחים ראובני במאי 1989. הוא נכלל כרצועה וכסינגל הראשון מאלבום האולפן הרביעי של הזמרת מנטה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי רוני ערן ויאיר קלינגר והופק על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך מנטה, על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו. ב-23 במאי 1989 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום ה-20. ב-13 ביוני אותה השנה עלה למקום ה-23 – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-25 ביולי יצא השיר מהמצעד לאחר תשעה שבועות רצופים. בנוסף, השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים היומי של מדיה פורסט.
וידאו קליפ
"כל כך מוכר" לא הועלה באופן רשמי לערוץ היוטיוב של צנעני, אך בשנת 2014 הועלה אודיו לא רשמי שלו ליוטיוב.
לחיים הפקות
לחיים הפקות היא חברת הפקות המתמחה בהפקת ושיווק אלבומי מוזיקה חסידית וניגונים חסידיים.
החברה מפיקה את אלבומיו של יוסף משה כהנא בהם גם את סדרת האלבומים הפופולריים לחיים טיש ומפיצה את רוב האלבומים בסוגת המוזיקה החסידית כיום, בהם אלבומי אהרלה סמט, בני פרידמן, מוטי שטיינמץ, זאנוויל ויינברגר, משולם גרינברגר, יעקב יהודה דסקל, מאיר אדלר ועוד. החברה מפיקה אלבומים לילדים בשפת היידיש בשם לחיים קינדער האלבומים מופצים ברחבי העולם, בעיקר בישראל, אירופה ובארצות הברית.
כן מפיקה החברה את אלבומי ניגוני בעלז, ניגוני חסידות ויז'ניץ, סקולען וחצרות חסידיות נוספות שבהפקתו של מנהל החברה יוסף משה כהנא.
לחברה משרדים בישראל ובארצות הברית.
במהלך השנים חתמה החברה עם חברת גרינטק - החברה ששיווקה בזמנו את אלבומיהם של יעקב שוואקי, אברהם פריד, יוסי גרין, יידל ורדיגר ונוספים. ההסכם איפשר לחברת גרינטק לשווק את האלבומים של לחיים הפקות.
דרכון איראני
דרכון איראני הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי איראן המאפשר להם לצאת אל מחוץ לגבולות איראן, ומזכה את נושאו להגנה וסיוע קונסולרי של איראן מול גורמים זרים. נכון למרץ 2022, נושאי דרכון איראני מורשים להיכנס ל-42 מדינות וטריטוריות ללא צורך באשרת כניסה.
איראן החלה להנפיק דרכונים דיפלומטיים ביומטריים ודרכוני שירות ביומטרי ביולי 2007. דרכונים ביומטריים רגילים מונפקים מ-20 בפברואר 2011. דרכונים אלה מכילים 32 עמודים.
בחלק הפנימי של הדרכון נכתב: "מחזיק דרכון זה אינו רשאי לנסוע לפלסטין הכבושה", הכוונה לישראל.
שפות
כל מידע בדרכון כתוב בפרסית ורובו גם באנגלית.
הגבלות על נסיעות
מכיוון שאיראן אינה מכירה או מקיימת יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל (כמו כמה מדינות מוסלמיות אחרות), אנשים המשתמשים בדרכון איראני אינם מורשים על פי החוק האיראני לנסוע לישראל.
דרישות אשרה לאזרחים איראנים
נכון למרץ 2022, לאזרחים איראנים הייתה גישה ללא אשרה ל-42 מדינות וטריטוריות, מה שדירג את הדרכון האיראני במקום ה-101 מתוך 111 מבחינת חופש הנסיעה על פי מדד הנלי לדרכונים.
היסטוריה
הדרכון הפרסי הראשון הונפק בתקופת שלטונו של נאסר א-דין שאה בסביבות 1885. בעבר הוא נקרא מסמך נסיעה והטקסט היה כולו בפרסית. בתקופת שלטונו של אחמד שאה (תחילת המאה ה-20) נוספו הכותרות הצרפתיות למסמך "Passeport du passage: au nom de Sa Majeste Imperiale le Shahinschah de Perse" (דרכון המעבר: בשם הוד מלכותו הקיסרית שהאנשה הפרסי). לאחר 1935 שונה התואר לאימפריה של איראן.
חטיפת הנשים הסביניות
חטיפת הנשים הסביניות היא אגדה מיתולוגית הנוגעת לייסוד המלוכה הרומית, המתארת את פעולת הדור הראשון של הגברים הרומאים, שחטפו נשים משכניהם הסבינים.
אטימולוגיה
האירוע נקרא לעיתים "אונס הנשים הסביניות" עקב תרגום לא מדויק של המילה הלטינית Rapere לאנגלית. למעשה תרגום המילה מלטינית הוא "חטיפה", וזה גם תרגום השם בשפות כמו צרפתית וגרמנית.
סיפור החטיפה
רומולוס, מייסד רומא, וקבוצת הגברים שהיו עמו, רצו לשאת נשים על מנת להקים משפחות. ערי איטליה האחרות, שהיו במצב מלחמה עם רומא, לא הסכימו לתת להם את בנותיהם.
רומולוס פנה אל טיטוס טאטיוס, מלך הסבינים, שאכלסו את האזור באותה תקופה, וביקש את רשותו לתת לרומאים נשים מבנות העם הסביני. מלך הסבינים סירב לאפשר זאת. ייתכן שחשש מאיבוד תרבותם הייחודית של הסבינים, וייתכן שסבר שמעמד הרומאים נחות ואינו מתאים למעמד בנות העם הסביני.
עקב סירובם של הסבינים להתפשר תכננו הרומאים לחטוף את הנשים. רומולוס הזמין את המלך טיטוס טאטיוס ואת משפחות הסבינים החשובות להשתתף בפסטיבל לכבוד האל נפטון. בזמן החגיגה נתן סימן, והרומאים חטפו את הנשים ונאבקו בגברים. על פי הסיפור המיתולוגי לא נעשה שימוש באקט מיני. להפך הרומאים הציעו לנשים הסביניות שהסכימו להנשא להם מבחירה חופשית זכויות אזרח מלאות. רבות מאותן נשים קיבלו את ההצעה ונישאו לרומאים.
כתגובה למעשה חטיפת הנשים הכריז טיטוס טאטיוס על מלחמה ברומא. אולם הנשים הסביניות שנישאו לרומאים שלחו משלחת והתחננו על לבו. שני הצדדים הסכימו להפסיק את המלחמה והוסכם שהסבינים יעברו לרומא, יקבלו אזרחות רומית, והמלוכה תתחלק במשותף בין רומלוס לטאטיוס. טיטוס טאטיוס עצמו מלך על רומא, במשותף עם רומלוס, במשך מספר שנים, עד מותו.
בתרבות
הסיפור המיתולוגי הונצח ביצירות אמנות רבות, בהן פסלו של ג'אמבולוניה בכיכר הסיניוריה שבפירנצה, וכן בשני ציורי "חטיפת הנשים הסביניות" מאת ניקולא פוסן, הראשון בהם מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק והשני במוזיאון הלובר שבפריז.
עטלף בולדוג קטן
עטלף בולדוג קטן או עטלף שפת ארנבת קטן (שם מדעי: Noctilio albiventris) הוא מין של עטלפים ממשפחת עטלפי בולדוג המצוי בטבע באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
אורכו של העטלף 7.5 ס"מ, אורך כנפיהם 6 ס"מ ומשקלם כ-30 גרם. הם בעלי שיער חום-אדמדם וכנפיים שחורות עם שפתיים גדולות ורודות ואוזניים אפורות. עטלפים אלה יכולים לחיות עד 10 שנים. הוא קרוב למין עטלף בולדוג גדול אך קטן יותר.
העטלפים מעופפים ליד נהרות ומקומות לחים דומים ביערות. הם שוכנים במשך היום בחורי עצים ויוצאים לצוד בלילות.
הם ניזונים בעיקר מחרקים הנופלים על המים. הם שומעים אותם תוך שימוש באקולוקציה ושמיעת האדוות שעל פני המים. הם ניזונים באותו אופן מדגים קטנים אך אינם מצטיינים מדיג כמו עטלף הבולדוג הגדול.
West Pride
West Pride (בעברית: הגאווה המערבית) הוא פסטיבל אמנות ותרבות להט"בי שנתי שבגטבורג, שוודיה. פסטיבל זה הוא הפסטיבל הגאווה השני בגודלו שנמצא בשוודיה. הפסטיבל הראשון התקיים ביוני 2007. האירוע השנתי מסודר על ידי עיריית גטבורג ומחוז וסטרה ייטלנד, בשיתוף RFSL וארגונים להט"בים אחרים. הפסטיבל מתקיים במוסדות התרבות המובילים בעיר כמו התיאטרון העירוני, מוזיאון רוהסקה והמוזיאון לתרבות עולמית. במהלך הפסטיבל, פסטיבל הסרטים בגטבורג מציג סרטים קווירים.
ב-2017, תמכה העיר באירוע בהצגת 1,000 דגלי גאווה. משתתפי המצעד ב-2017 נשאו שלטים הדורשים לקבל פליטים ומהגרים לשוודיה ודרשו גם לקבל להט"בים למדינות אחרות באירופה וב.
מוזיאון קאלוסט גולבנקיאן
מוזיאון קאלוסט גולבנקיאן (בפורטוגזית: Museu Calouste Gulbenkian), המכונה גם מוזיאון גולבנקיאן, הוא מוזיאון אמנות אנציקלופדי מרכזי בליסבון, פורטוגל, בפרגזיה של אזור אוונידס נובאס.
כחלק מקרן קאלוסט גולבנקיאן, אחת הקרנות העשירות בעולם, מוזיאון גולבנקיאן מאכלס את אחד האוספים הפרטיים הגדולים בעולם.
אוספי המוזיאון כוללים ייצוג למיצגי אומנות העולם מימי קדם, והוא האוסף הפרטי של איש יחיד, איש העסקים, איל הנפט, יזם, אספן אמנות ונדבן קאלוסט גולבנקיאן.
היסטוריה
כשנה לאחר מותו, בשנת 1956, נוסדה קרן על שמו שנועדה לתמיכה במפעלי תרבות.
גולבנקיאן היה אספן אמנות נלהב ומכספו הרב אסף את מה שנחשב לאחד מאוספי האמנות הטובים בעולם. כיום המוזיאון מציג חלק מ-6,400 יצירות שבאוסף האמנות שצבר גולבנקיאן במהלך חייו.
באפריל 1957 רכש וסקו מריה יוג'ניו דה אלמיידה חלק מפארק דה סנטה גרטרודס שיועדו להקמת מבני קרן גולבנקיאן ופארק ציבורי / פרטי. כעבור שנתיים הושקה תחרות עבור פרויקט אדריכלי להקמת המטה של ארגון גולבנקיאן. בתחרות זו זכה צוות שכלל את האדריכלים אלברטו ג'. פסואה, פדרו סיד ורואי ג'רוו ד'הדוג'ה (1917–2006), בנוסף לאדריכלי הגינון אנטוניו ויאנה בררטו וגונסו ריביירו טלס, שהיו אחראים על תכנון הפארק המקיף את הבניין. מאוחר יותר הצטרף לצוות זה גם פרנסיסקו קאטאנו קיל דו אמארל כיועץ, ופרדריקו אנריקה ג'ורג' הצטרף לצוות העובד על הבניין.
בשנת 1962 הוצב בבניין המטה לוח מפוסל שעוצב על ידי האדריכל ארטור רוזה. הגימור הפנימי של הבניין הסתיים בשנת 1967 והעבודה על הפרויקט כולו הסתיימה בשנת 1968.
ב־2 באוקטובר 1969 נחנכו הבניינים והגנים. הקונגרס הבינלאומי ה-12 של אדריכלי גינון הנוף נערך בספטמבר 1970 בקרקעות של קרן גולבנקיאן. בשנת 1975 זכה המקום בפרס ולמור.
בשנת 1983 הוקם במקום מרכז לאמנות מודרנית בעקבות פרויקטים של האדריכל ג'ון לסלי מרטין, ולאחר מכן בשנת 1985 הוקם ביתן לילדים בהנחיית האדריכלים ג'ון לסלי מרטין ואיבור ריצ'רדס.
במרץ 2015 הוכרז כי פנלופה קרטיס, מי שהייתה המנהלת של מוזיאון טייט בריטניה משנת 2010 עד 2015, תהפוך למנהלת הבאה של מוזיאון קאלוסט גולבנקיאן.
אוספים
התערוכה הקבועה והגלריות מחולקות באופן כרונולוגי וגאוגרפי ליצירת שני מעגלים עצמאיים במסגרת הסיור הכולל במוזיאון.
המעגל השני כולל אמנות אירופאית, עם קטעים המוקדשים לאמנות הספר, פיסול, ציור ואמנות דקורטיבית, ובמיוחד אמנות צרפתית מהמאה ה-18 ויצירתו של רנה לליק. במעגל זה, מספר רחב של יצירות משקפות מגמות אמנותיות אירופאיות שונות מתחילת המאה ה-11 ועד אמצע המאה ה-20. חלק זה מתחיל ביצירות בשנהב וספרים של כתבי יד מוארים, ואחריו מבחר פסלים וציורים מהמאות ה-15, ה-16 וה-17. בחדר הסמוך מוצגת אמנות רנסאנס שמקורה בהולנד, פלנדריה, צרפת ואיטליה.
יש במוזיאון זה חלל המוקדש לאמנות דקורטיבית צרפתית של המאה ה-18, ובו חפצי ריהוט יוצאי-דופן עשויים זהב וכסף וגם ציורים ופסלים. לאחר חלל זה נמצאות גלריות המציגות הרבה ציורים של פרנצ'סקו גוארדי הוונציאני, ציורים אנגליים מהמאות ה-18 וה-19, ולבסוף אוסף מובחר של תכשיטים וזכוכית מאת רנה לליק, המוצג בחדר נפרד.
חלק מהעבודות באוסף נקנו במהלך המכירה הסובייטית של ציורי ההרמיטאז'. מתוך כ-6,000 פריטים באוספי המוזיאון, מבחר של כאלף מוצג בתערוכה קבועה. המוטו של גולבנקיאן היה "רק הטוב ביותר"; מכאן שבמוזיאון יצירות מופת של אמנים מערב-אירופאים כמו דומניקו גירלנדיו, פטר פאול רובנס, רמברנדט, אוגוסט רודן, קרפיו, הודון, פייר-אוגוסט רנואר, דייריק בוטס, ויטור קרפצ'יו, צ'ימה דה קונליאנו, ואן דייק, קורוט, דגה, נאטייר, ג'ורג 'רומני, סטפן לוכנר, מוריס-קוונטין דה לה טור, אדואר מאנה, אנרי פנטין-לטור, קלוד מונה, ז'אן-פרנסואה מילה, סר אדוארד בורן-ג'ונס, תומאס גיינסבורו, ויליאם טרנר, ז'אן אונורה פרגונאר, ג'ובאני בטיסטה מורוני, פרנס הלס, יאקוב ואן רויסדאל, פרנסואה בושה, ז'אן-בטיסט פיגאל ועוד.
ארכיטקטורה
המוזיאון תוכנן כדוגמה לתצוגות של אוסף במקום ייחודי יחסית למוזיאון לאמנות, בתקופה בה רוב המוזיאונים שוכנו במבנים שנבנו במקור למטרות אחרות. הגינון ובניין המוזיאון מתקיימים יחסי גומלין עם נוף ליערות ולביצות ומדגשים את הגרפיקה של יצירות האמנות המוצגות במוזיאון, ושוליו של המוזיאון כוללים מרפסות המטשטשות את הגבול בין הסביבה הבנויה והסביבה הטבעית המקיפה את המבנה.
צורת המוזיאון ומשרדי המטה פשוטה יחסית, עם כנפיים בצורת "T", כשלכל אחת מהן כניסה משלו. המבנה הגדול, ארוך ואופקי, אשר שימש למינהל, שירותים שונים ואולמות, ממוקם מחוץ לשטח הכניסה הראשי.
רעידות האדמה ביפן (2016)
רעידות האדמה ביפן או רעידות האדמה בקוממוטו הן סדרת רעידות אדמה בדרגה 7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט שאירעו ב-16 באפריל 2016 מתחת לעיר קוממוטו במחוז קוממוטו באי קיושו שביפן. רעידת האדמה הגדולה ביותר התרחשה בעומק 10 קילומטרים, וקדמה לה רעידת אדמה ב-14 באפריל בעומק 11 קילומטרים את המדינה פקדו עוד 130 רעשי משנה שלא גרמו לנזקים, אולם הובילו להתרעות צונאמי
ברעידות האדמה נהרגו כ-50 איש, ונפצעו כ-3,000. בנוסף, כ-44,000 איש פונו מבתיהם. הרעידות גרמו נזק חמור למבנים במחוזות קוממטו ואויטה.
נזק
כתוצאה מרעידות האדמה, העיר קוממוטו כולה נותרה ללא מים. תושבי הכפר נישאיארה במחוז קוממוטו פונו מהכפר מחשש שהסכר הסמוך עומד להתמוטט. נמל התעופה קוממוטו נסגר פרט לטיסות דחופות. ושירות השינקנסן של קיושו הושעה לאחר שרכבת ירדה מהפסים כתוצאה מרעידת האדמה מבנים רבים קרסו או עלו באש. פקידי ממשל העריכו שלפחות 1,000 מבנים ניזוקו ברצינות ולפחות 90 נהרסו כליל. בית החולים בן 500 המיטות בעיר קוממוטו הופל מעל יסודותיו, מה שאילץ לפנות את החולים. לפחות 60 אנשים נלכדו בבית אבות בעיר. מפולות רבות התרחשו על פני ההרים של קיושו, והסלעים שנפלו גרמו לכמה כבישים להיות בלתי עבירים, גשר אסו הגדול, על הכביש הלאומי של יפן, קרס אל נהר קורוקאווה.
לפחות 20 אלף חיילים הוזעקו לאי קיושו על מנת לסייע בפעולות החילוץ. ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, הזהיר כי מזג האוויר הגשום שצפוי באזור בימים הקרובים עלול להקשות מאוד על החילוץ. בהר הגעש אסו נצפתה התפרצות קלה כתוצאה מרעידת האדמה.
אופק צילומי אויר
אופק צילומי אויר היא חברה המתמחה בתחום הגיאו-אינפורמציה, מיפוי ויישומים גאוגרפיים. לחברה מספר מטוסי צילום, ציוד צילום וחישה מרחוק הכולל מצלמות אנלוגיות ודיגיטליות, מערכות סריקת לייזר וחיישנים המופעלים מהאוויר ומהקרקע. מאז יוני 2020 החברה נמצאת בבעלות קבוצת פורמולה מערכות.
היסטוריה
חברת אופק צילומי אוויר נוסדה בשנת 1987 על ידי אהוד פרידלנדר, על בסיס מעבדות צילום אופק שהוקמו בשנות השבעים על ידי שייקה אקסלרוד. בשנותיה הראשונות עסקה החברה בצילומי אוויר ממצלמות מיפוי אמריקניות (מעודפי מלחמת וייטנאם) בעיקר בתחום צילומי אוויר באינפרא-אדום לצורכי חקלאות. כעבור מספר שנים, הרחיבה החברה את פעילותה לתחומי המיפוי האווירי והלוויני המדויק, סקרים ומדידות מדויקות מהאוויר.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה החברה לפעול גם מחוץ לישראל, בין השאר הקימה חברת בת ב, בשותפות עם חברת אל-אופ, שהייתה אמורה לבצע בסין פעילות צילום אווירי ומיפוי. אולם ממשלת סין לא אישרה את הקמת החברה, מחשש לחשיפת מתקנים רגישים בתחומה. אל-אופ ואופק תכננו לבצע את הצילומים במצלמות מתקדמות שפיתחה אל-אופ, המסוגלות לבצע צילום אווירי דיגיטלי. הצילומים אמורים היו להתבצע ממטוסים סיניים, וטייסים של אופק היו אמורים לשמש כמדריכים לטייסים הסיניים. בנוסף זכתה במכרז של הבנק העולמי לאספקת צילומי אוויר ומיפוי בגאורגיה. מטרת הפרויקט בגאורגיה היה ביצוע צילום ומיפוי קרקעות כדי שהשלטונות יוכלו להחזיר קרקעות שהולאמו בתקופה הקומוניסטית לבעליהם המקוריים. בנוסף, המיזם תמך בביצוע רישומים מדויקים במרשם המקרקעין במדינה, וסייע בפרויקטים לאומיים של תשתיות ובקרה, שבהם נדרש מיפוי מפורט ומדויק. החברה גם זכתה בפרויקטים דומים ב, ברומניה, בגאנה ובהונדורס.
בשנת 1997 פתחה רשות ההגבלים העסקיים בחקירה נגד החברה, לאחר תלונה של החברה המתחרה "איירופן", שפשטה את הרגל ב-1995. אולם החקירה לא הניבה תחילה דבר. אך בינואר 2002 הוגש לבית המשפט המחוזי בירושלים אתמול כתב אישום נגד החברה ונגד בעלי מניותיה ומנהליה, אהוד ואילן פרידלנדר, וכן כנגד חברות אירופן ואינטרפן וקרלוס קצמן, מנכ"ל החברות, בעבירות על חוק ההגבלים העסקיים. לפי כתב האישום, מספטמבר 1997 ועד סוף 1998 ביצעו החברות מיזוג בפועל, בדרך של הקמת חברה משותפת בלא אישור המיזוג כחוק על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים.
באוקטובר 1999, קיבלה החברה את זכויות הייצוג בישראל של חברת "ספייס אימג'ינג", בעלת הלוויין איקונוס (שהיה לוויין הצילום הראשון שהיה מסוגל לצלם אתרים בכדור הארץ ברזולוציה של מטר על בסיס מסחרי). כמו כן קיבלה אופק את הזיכיון לשיווק מוצרי הלוויין בישראל.
ביוני 2000, מטוס ססנה של החברה התרסק מול חוף תל ברוך בתל אביב לעיני קהל רב, דקות ספורות לאחר שהמריא מנמל התעופה דב הוז לצילומי אוויר. הטייס והצלם נהרגו.
בדצמבר 2000, זכתה החברה במכרז שפרסם המרכז למיפוי ישראל, לסיפוק צילומי אוויר לגופים ממשלתיים, בעלות של 2.5 מיליון שקל בשנה. לצורך המכרז רכשה החברה מטוס צילום חדש. מטוס המסוגל לבצע טיסות צילום בגובה רב, של כ-32 אלף רגל (כ-10 ק"מ).
בפברואר 2011 זכתה בפרויקט של הקרן האמריקאית Millennium Challenge Corporation, הפועלת למיגור הרעב והבערות במדינות אפריקה. למיפוי במדינת בורקינה פאסו באפריקה.
בשנת 2012 זכתה החברה במכרז של האיחוד האירופי למיפוי קפריסין. מטרת המכרז הייתה לסייע לרשויות המקומיות בקפריסין להציג חישובי ארנונה מדויקים לתושביהן, במטרה לשפר את גביית המיסים, כתנאי לקבלת חבילת חילוץ מהאיחוד האירופי, בעקבות משבר החוב במדינה. החברה יצרה מיפוי מפורט, לא רק של כל בית, אלא גם צילום הבתים במידול תלת-ממדי, כדי שאפשר יהיה לראות כמה קומות יש, וכך ליצור מאגר מידע מדויק לחיובי ארנונה.
ביוני 2020 רכשה קבוצת פורמולה מערכות 80% ממניות אופק מידי מייסד החברה, אודי פרידלנדר, לפי שווי שוק של 60 מיליון שקל.
מוצרים ושירותים
אופק צילומי אוויר מספקת מגוון שירותים בתחומי מיפוי אווירי וקרקעי, גיאו-אינפורמציה וסקרים גאוגרפים ופעילה ברחבי הארץ ובעולם. בחברה מועסקים כ-100 עובדים מתחומים מגוונים ביניהם: טייסים, נווטים, מהנדסי גאודזיה, מפענחי צילומי אוויר ויועצים גאוגרפים. החברה גם סיפקה במהלך השנים תמונות לאלבומי צילומי אוויר (תחום בו היא מתחרה עם חברת "אלבטרוס צילום אוויר").
אורן לבן-קליפה
אורן לבן-קליפה (שם מדעי: Pinus albicaulis, באנגלית: Whitebark pine) הוא מין אורן נפוץ בהרים במערב ארצות הברית וקנדה. בית הגידול הטבעי של העץ הוא באזורים התת-אלפיניים בגובה שבין 1,300 ל-3,700 מטרים מעל גובה פני הים בהרי סיירה נבדה, רכס קסקייד, רכסי החוף הפסיפי והרי הרוקי מוויומינג וצפונה. כמו כל מיני האורן הוא עץ מחטני ירוק-עד.
אורן לבן-קליפה הוא עץ האורן הגדל במקומות הגבוהים ביותר בהם גדלים עצים ברכסי הרים אלו, ובדרך כלל הוא מסמן את קו העצים. לכן לעיתים קרובות הצורה האופיינית שלו היא צורת קרומהולץ, עצים הגדלים קרוב לקרקע והתגמדו בשל החשיפה לקור ולרוחות. בתנאים אופטימליים יותר יכול העץ לגדול לגובה של 29 מטרים.
כמות עצי אורן לבן-קליפה בטבע התמעטה מאוד ב-90 השנים האחרונות בשל מין פולש מאירופה של פטרייה הידוע כשלפוחית החלודה של האורן הלבן המחלישה את העץ, והופכת אותו לפגיע יותר להרס מחיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae) שהפכה נפוצה יותר כתוצאה מההתחממות העולמית.
שם מדעי ואטימולוגיה
השם המדעי Pinus albicaulis ניתן לעץ על ידי הרופא והבוטנאי האמריקני ממוצא גרמני גאורג אנגלמן (George Engelmann; 1884-1809) שתיאר אותו לראשונה ב-1863 ב-Transactions of the Academy of Science of St. Louis. הסוג Pinus הוא בלטינית אורן, והסיומת albicaulis היא הלחם בסיסים בלטינית של "albus", שפירושו "לבן" ו-"caulis" שפירושו "גזע". השם המדעי מקביל לשם בגרמנית (Weißstämmige Kiefer, "אורן לבן-גזע"). לעץ יש שמות נוספים בארצות הברית: "white pine" (אורן לבן), "pitch pine" (אורן שרף), שהוא גם שם המקובל יותר למין Pinus rigida, "scrub pine" (אורן שיחי), שהוא גם השם המקובל יותר ל-Pinus virginiana ו-"creeping pine" (אורן זוחל). גם שם אחרון זה ניתן לכמה מינים שונים של אורן.
תיאור
האורן לבן הקליפה הוא עץ בגובה 10 מטרים, ולעיתים נדירות עד 20 מטרים, ובקוטר של עד 150 סנטימטרים בגובה חזה, נוף העץ הוא בתחילה גליל צר, ובהמשך עגלגל עד חסר צורה. קליפת הגזע של עץ צעיר היא לבנה חלקה ומאוחר יותר מתקלפת ברצועות דקות. הענפים מתפשטים לצדדים. הגוון של נצרים צעירים הוא צהוב אדמדם, כתום או חום. הניצנים הם בגוון חום אדמדם באורך 8 מילימטר עד סנטימטר, סגלגלים רחבים ומחודדים כשקשקשים ארוכים מחודדים צמודים אליהם בצורה רופפת.
העלים הם מחטים באגדים של חמש באורך 4 עד 7 סנטימטרים. הם נוקשים, שלמים בגוון ירוק כהה וקצותיהם מחודדים. בצד העליון יש שני שקעים. בצד התחתון יש שלושה עד חמישה קווי פיוניות. אורך החיים של המחטים הוא בין שש לשמונה שנים. הנדן בבסיס העלים נשיר.
אצטרובלי האבקה הם גליליים עד סגלגלים, אדומים ואורכם בין 10 ל-15 מילימטרים. האצטרובלים הנקביים הם סגלגלים עד גליליים, אורכם בין 5 ל-7 סנטימטרים ורוחבם בין 4 ל-6 סנטימטרים, והם כמעט חסרי פטוטרת. אצטרובלים צעירים הם בגוון סגול כהה והם משנים צבעם לחום כשהם מבשילים. הקשקשים עבים ומחודדים. הזרעים (צנוברים) ביצתיים בגוון חום-ערמוני ובעובי בין 8 ל-12 מילימטרים, נטולי כנפיים והם אכילים.
אורן לבן-קליפה (Pinus albicaulis) הוא חבר בקבוצת "האורן הלבן" (תת-מין Strobus של המין אורן). ככל החברים בקבוצה זו העלים (המחטים) הם באגדים של חמש כשהנדן נשיר. תכונה זו מבדילה את האורן לבן-הקליפה וקרוביו מאורן מפותל, שלו יש שתי מחטים לאגד, כמו גם אורן הזפת ואורן ג'פרי (Pinus jeffreyi), שלשניהם יש שלוש מחטים באגד. לכל שלושת המינים הללו יש נדן קבוע בבסיס כל אגד.
האבחנה בין אורן לבן-קליפה (Pinus albicaulis), מקרובו אורן גמיש (Pinus flexilis), שגם הוא חבר בקבוצת האורן הלבן קשה הרבה יותר, ודורשת אצטרובלים של זרעים או אבקה. כאמור, האצטרובלים הנקביים של אורן-לבן קליפה הם באורך 4–7 סנטימטרים וגונם סגול כהה לפני הבשלתם, ואינם נפתחים כשהם מתייבשים, אבל הקשקשים נשברים כקלות כאשר קיק אגוזים אמריקאי מסיר אותם כדי לקצור את הזרעים. לעיתים נדירות ניתן למצוא אצטרובלים ישנים שלמים בפסולת שמתחת לעצים. האצטרובלים של האבקה הם בגוון שני.
לעומת זאת אורכם של האצטרובלים של אורן גמיש הוא 6–12 סנטימטרים, והם נפתחים על מנת לשחרר את הזרעים. הקשקשים אינם שבירים. אצטרובלי האבקה הם צהובים, והאצטרובלים הישנים שמתחת לעץ הם בדרך כלל שלמים.
בהיעדר אצטרובלים קשה גם להבדיל בין אורן לבן-קליפה לבין אורן לבן מערבי (Pinus monticola). עם זאת, המחטים של אורן לבן-קליפה הם חלקים בעוד שהמחטים של אורן לבן מערבי הם משוננים קלות (תחושה שהמחט מחוספסת בזמן מעבר אצבע על המחט). אף שהמחטים של אורן לבן-קליפה קצרים יותר בממוצע (כאמור, באורך 4–7 סנטימטרים), אורכן חופף לאורך של המחטים הארוכות יותר באורך 5–10 סנטימטרים של אורן לבן מערבי.
אורן לבן-קליפה מסוגל לגדול בקרקעות כמעט עקרות ולכן הוא יכול לגדול במדרונות חשופים שבהם כמעט אף עץ אחר אינו יכול לגדול. עם זאת, הצמיחה שלו איטית. במונטנה זיהו בוטנאים אורנים בני 900 שנים ובהרי סואוטות' (Sawtooth Mountains) באיידהו נתגלה פרט בן 1,260 שנים.
אקולוגיה
מכיוון שהקשקשים של האצטרובלים של אורן לבן-קליפה לא נפתחים מעצמם הוא תלוי בעופות כדוגמת עורבני או עורביים אחרים המסוגלים לשלוף את הצנוברים מתוך האצטרובל. הצנוברים של אורן לבן-קליפה הם מקור מזון חשוב לעופות אוכלי זרעים רבים ויונקים קטנים, כולל המין החשוב ביותר לעץ, הציפור קיק אגוזים אמריקאי (Nucifraga columbiana) שהיא מפיץ הזרעים העיקרי של האורן. ציפור זה נוהגת להטמין בין 30,000 ל-100,000 זרעים כל שנה במחבואים קטנים מפוזרים על שטח גדול, בדרך כלל תחת שכבת אדמה או מצע חצץ בעומק בין 2 ל-3 סנטימטרים. קיק אגוזים נוהג לשלוף צנוברים ממחבואי זרעים אלו בתקופות של מחסור במזון ולהאכיל את גוזליו. אתרי המטמון אותם בוחרים ציפורים אלו הם לעיתים קרובות טובים לנביטה ולשרידות של הנבטים. אם הציפור לא שולפת את הזרעים מאתרי המטמון כאשר מתחילה הפשרת השלגים אזי האתרים תורמים לחידוש היער. עקב כך אורן לבן-קליפה גדל לעיתים קרובות באגד של כמה עצים, שמקור כולם ממטמון אחד ובו בין 2 ל-15 זרעים.
בעלי חיים אחרים תלויים גם הם באורן לבן-הקליפה. סנאי דאגלס (Tamiasciurus douglasii) נוהג לחתוך ולאחסן אצטרובלים של אורן לבן-קליפה בערימות הפסולת שלו. דוב גריזלי ודוב שחור אמריקני נוהגים לפשוט לעיתים קרובות על ערימות אלו במטרה לחלץ את הצנוברים של האורן לבן-הקליפה, העשירים בשומן ומהווים מזון חשוב בטרם הכניסה לתרדמת החורף. מינים נוספים הנוהגים לאכול ולהטמין צנוברים הם מין הסנאי הזהוב Spermophilus lateralis ואוגר יערוני (Peromyscus). סנאי אדום אמריקני (Tamiasciurus hudsonicus) נוהג להטמין עד 150 צנוברים. מין הנקר Colaptes auratus (באנגלית northern flicker), וקיכלי הרים כחול (Sialia currucoides) נוהגים לקנן לעיתים קרובות באורנים לבני-קליפה, ואייל קנדי ושכווי יערות נוהגים להשתמש בחבורת אורנים לבני-קליפה כבית הגידול הקיצי שלהם.
שימוש
אין כיום ערך כלכלי לאורן לבן-הקליפה מכיוון שהעץ של האורן לא ניתן לשימוש. בעבר נהגו בני הנלאקא'פמוקס (Nlaka'pamux), שבט של ילידים לאכול את הצנוברים של העץ, חיים או מטוגנים. הם אספו את האצטרובלים בסתיו וייבשו אותם במטרה לפתוח את הקשקשים. הם חילצו את הצנוברים ואכלו אותם טריים או לעיתים שימרו אותם לעונת החורף באמצעות בישול, טחינה ואז ערבוב עם פירות יער מיובשים.
איומים
אורן לבן-קליפה מוגדר על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע כשרוי בסכנת הכחדה. ירידה חדה באוכלוסיות אורן לבן-הקליפה מיוחסת לגורמים שונים, המשמעותי ביותר הוא הזיהום בשלפוחית החלודה של האורן הלבן. גורמים נוספים כוללים את חיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae), ההתחממות העולמית, הפרעות לשרפות יער טבעיות (כולל מניעת שריפות) וסוקצסיה של היערות. מחקר שנערך באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 הראה שאוכלוסיית אורן לבן-קליפה התמעטה ב-41% ברכס הקסקיידס המערביים בשל שני איומים מרכזיים: שלפוחית החלודה וחיפושית האורן. כמות האורנים לבני-הקליפה שמתו בפארק הלאומי צפון רכס קסקייד הוכפלה בין 2066 ל-2011.
שלפוחית החלודה של האורן הלבן
חורשות רבות של אורן לבן-קליפה לכל אורך אזור התפוצה הטבעי של המין נגועות בשלפוחית החלודה של האורן הלבן (Cronartium ribicola), מין פולש מאירופה של פטרייה. בצפון הרי הרוקי של ארצות הברית עולה תמות האורן לבן-הקליפה על 90%, שבה המחלה תוקפת על שטח קרוב ל-580 קילומטרים רבועים. הפטרייה תוקפת אורנים לבני-קליפה עד הגבול הצפוני של תפוצת העץ ברכסי החוף של קולומביה הבריטית ובהרי הרוקי הקנדיים. שלפוחית החלודה גם הרסה אורן לבן מערבי שיש לו ערך כלכלי באזורים אלו והתפשטה באופן חמור גם באוכלוסיות האורן הגמיש. קרוב ל-80 אחוז מהאורנים לבני-הקליפה בפארק הלאומי הר ריינייר נגועים בשלפוחית החלודה.
אין שיטה אפקטיבית לעצור את ההתפשטות, או את התוצאות של ההדבקות בשלפוחית החלודה. עם זאת, מספר קטן של עצים (פחות מ-5%) במרבית האוכלוסיות כולל התנגדות גנטית לשלפוחית החלודה. מאמצי שחזור שמבצעים שירות היערות של ארצות הברית, לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (Bureau of Land Management) ושירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית בהרי הרוקי הצפוניים כוללים קציר אצטרובלים מאורנים לבני-קליפה הידועים כעמידים או שהם עמידים פוטנציאלית, גידול נבטים, ושתילה של הנבטים באתרים מתאימים. אורן לבן-קליפה נפוץ למדי ברכס הסיירה הגבוהה בקליפורניה, שבה בעיית שלפוחית החלודה פחות חמורה.
חיפושית האורן ההררית
התפרצויות יוצאות דופן של חיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae), מין המשתייך לתת-משפחת Scolytinae (באנגלית Bark beetle) ממשפחת החדקונתיים שתחום תפוצתה הטבעי במערב אמריקה הצפונית, תרמו להרס הנרחב של חורשות אורן לבן-קליפה. החיפושיות מטילות ביצים ומחדירות פטרייה מחוללת מחלה לעצים מארחים, הכוללים מינים רבים אחרים של אורן, והשילוב בין הזחלים הניזונים מהעץ וההדבקות בפטריות קטלני מספיק על מנת להרוג עצים עתיקים או חולים. עם זאת, החיפושיות הרחיבו מאז תחילת המאה ה-21 את התקפותיהם לעצים צעירים ובריאים כמו גם לעצים עתיקים, והסיבה לכך היא שמאז שנת 2000 האקלים במקומות הגבוהים התחמם דיו כך שהחיפושיות יכולות להתרבות בתוך אורן לבן-קליפה, לעיתים קרובות משלימות מחזור חיים שלם בתוך שנה אחת ובכך לאפשר גידול אוכלוסייה בקצב מעריכי. נופי יערות שלמים, כדוגמת רכס אוולנש (Avalanche Ridge) סמוך לכניסה המזרחית של הפארק הלאומי ילוסטון הפכו לשטחים נרחבים של אורנים לבני-קליפה מתים בגוון אפור. המדענים מייחסים את מגמת התחממות להתחממות עולמית מעשה ידי אדם.
ב-2007 העריך שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית שהחיפושיות הרגו אורנים לבני-קליפה על שטח של 2,000 קילומטרים רבועים, וב-2009 עלה האומדן ל-3,200 קילומטרים רבועים, הגבוה ביותר מאז החל הרישום. ההתפרצות של חיפושית האורן הרגה קרוב ל-750,000 אורנים לבני-קליפה במערכת האקולוגית של ילוסטון רבתי בלבד.
מניעת שריפות
מניעת שריפות הובילה להתמעטות אוכלוסיות במהלך המאה ה-20 באמצעות שינוי הבריאות והדינמיקה של ההרכב של חורשות מבלי ששרפות יער יאזנו את בית הגידול שלהם וידכאו איומים של חרקים נושאי מחלות. בהיעדר מחזורים של שריפות יער בעצימות נמוכה, מוחלפים חורשות אלו על ידי מינים רגישים יותר לשריפות כדוגמת אשוח תת-אלפיני (Abies lasiocarpa) ואשוחית אנגלמן (Picea engelmannii). בנוסף עצי אורן זקנים או כאלו שנדבקו בשלפוחית החלודה אינם מושמדים כתוצאה משריפה קרקעית מחזורית טבעית, דבר המצמצם עוד יותר את החיוניות וההישרדות של יער האורנים לבני-הקליפה.
מאמצי שימור
ב-18 ביולי 2011 דיווח שירות הדגה וחיות הבר שהאורן לבן-הקליפה זקוק להגנה, ושבלעדיה העץ ייכחד בקרוב. עם זאת, הסוכנות הודיעה שהיא לא תוסיף את העץ לרשימת המינים בסכנת הכחדה וכי לא תנסה להגן על המין, כיוון שאין ברשותה כוח האדם והמימון הנדרשים לשם כך. ביוני 2012 הכריזה הממשלה הפדרלית של קנדה על האורן לבן-הקליפה כשרוי בסכנת הכחדה בהתאם לחוק מינים בסיכון. ככזה הוא היה העץ הראשון שנוסף לרשימת המינים בסכנת הכחדה במערב קנדה.
פוקון
פוקון (בספרדית: Pucón) היא עיר וקומונה בפרובינציית קאוטין במחוז אראוקניה שבדרום צ'ילה. היא משתרעת על פני שטח של 1248.5 קמ"ר ונכון לשנת 2017 מתגוררים בה 28,523 תושבים.
פוקון ממוקמת כ-70 ק"מ ממעבר הגבול ממואיל מלאל שמוביל לארגנטינה, כ-100 ק"מ דרומית-מזרחית לבירת המחוז טמוקו, וכ-780 ק"מ מדרום לבירת המדינה סנטיאגו. פוקון יושבת על חופו המזרחי של אגם ויאריקה, וכ-17 ק"מ צפונית להר הגעש ויאריקה, מיקומה של פוקון על שפת אגם והר געש, יחד עם אקלימה היציב והיחסית נח שלה, במיוחד בקיץ, הופכים אותה ליעד תיירות פופולרי.
היסטוריה
בשנת 1552 במהלך כיבוש צ'ילה על ידי הספרדים, הקימו הספרדים את העיר ויאריקה באזור פוקון של היום. הספרדים ביצעו כריית זהב משמעותית ממרבצים שהיו באזור. עם זאת, מניחים שבשלב כלשהו ב, מרבצי הזהב נקברו תחת להאר שזרם מהר הגעש ויאריקה הסמוך. מה שהניע את המתיישבים החדשים להעתיק את העיר מערבה אל מיקומה המודרני, ולנטוש את אתר פוקון.
היישוב המודרני פוקון הוקם בשנת 1883 כמצודה בעקבות כיבוש אראוקניה כאשר המדינה הצ'יליאנית הכניעה את האוכלוסייה הילידית באזור אראוקניה. פוקון היוותה נקודה בעלת יתרון אסטרטגי עקב מיקומה בכניסה לעמק טרנקורה, שם רדף צבא ארגנטינה אחר קבוצה של בני מפוצ'ה דרך מעבר ממואיל מלאל במהלך כיבוש המדבר. דו-קיום ששרר בין ילידים למתיישבים, סייע בהקמת חוות הבקר באזור וניצול היערות לנשיאת פרי כפעילות הכלכלית העיקרית של השנים הראשונות של פוקון.
המלון הראשון בפוקון היה גודנשווגר, שהוקם בשנת 1923, אך הצמיחה התיירותית של פוקון החלה בשנות ה-30 עם הקמתו של גראן הוטל פוקון בשנת 1934. בשנת 1940 נבנתה הדרך הראשונה בין הכפר ויאריקה שלחופו המערבי של אגם ויאריקה לבין פוקון ובשנות השבעים הסתיימה הדרך לאגם קבורגואה ולמקומות נוספים שהיוותה התשתית לתיירות המונים.
דמוגרפיה
על פי מפקד אוכלוסין בשנת 2017 שערך המכון הלאומי לסטטיסטיקה בצ'ילה, פוקון משתרעת על שטח של 1248.5 קמ"ר ומתגוררים בה 28,523 תושבים (14,106 גברים ו-14,417 נשים). מתוכם 18,340 (64.3%) התגוררו באזורים עירוניים ו-10,183 (35.7%) באזורים הכפריים.
כלכלה
הכלכלה של פוקון מתבססת ברובה על תיירות ושירותים.
תיירות
פוקון משמשת כמרכז תיירותי בדרום בצ'ילה, והיא מושכת אליה מבקרים רבים, מקומיים וזרים כאחד. בשל סביבתה הטבעית יוצאת הדופן הכוללת הרי געש, אגמים, מפלים, שמורות טבע ומעיינות חמים, מהווה פוקון מוקד משיכה תיירותי בכל ימות השנה. במהלך עונת הקיץ פעילויות התיירות הפופולריות כוללות טיולים רגליים, טיפוס, רפטינג, רכיבה על סוסים, צפייה בציפורים ודיג. בחורף ובאביב מתרכזת הפעילות התיירותית בסקי ובסנובורד במורדות הר הגעש ויאריקה ובביקור במעיינות התרמיים הפזורים ביער הגשם הסמוך ולדיביאן. העיר מכילה מספר רב של סוכנויות תיירות שמסייעות בארגון וביציאה נוחה לשלל הפעילויות הנ"ל, ועל אף גודלו הקטן יחסית של האזור העירוני שלה תשתיות הלינה בפוקון מפותחות ביותר, החל מהוסטלים לתרמילאים ועד מלונות יוקרה. בנוסף למסעדות רבות הפזורות ברחבי העיר המציעות מטבח צ'יליאני ובינלאומי. עם התפתחות התיירות שבה, הפכה פוקון גם ליעד מרכזי להשקעות בדירות נופש והגירת שירותי נוחות. אטרקציות תיירותיות
אדריכלות
שיעור הבנייה בפוקון הוא בין הגבוהים ביותר בצ'ילה, בעיקר בקתות, מלונות ובתי קיץ עבור תושבי אזור הבירה סנטיאגו. כשהסגנון האדריכלי השולט הוא הסגנון האנדי-פטגוני, שנולד בעיר זו במהלך המאה העשרים. והתפשט לערים ארגנטינאיות כמו סן מרטין דה לוס אנדס וסן קרלוס דה בארילוצ'ה. התקנות העירוניות בפוקון דורשות שלפחות 50% מחומרי הבנייה יהיו עשויים אבן או עץ. תקנה זו משמשת במבני ציבור, בתי מגורים פרטיים, מסעדות ומרכזי קניות.
אזורי הסיכון של הלהאר
זרימות בוץ געשיות המכונות להאר נפוצות בהיסטוריה של פוקון ובסביבתו של הר הגעש ויאריקה. בשנת 1964, הרס הלהאר חלק גדול מעיירת החורש בקונאריפה. מחקר משנת 2014 קבע כי הדרך הבינלאומית שממזרח לשדה התעופה פוקון שוכנת באזור ברמת סיכון גבוהה, וכך גם הדרך המחברת מערבה לעיירה ויאריקה. שדה התעופה עצמו נמצא באזור בעל רמת סיכון נמוכה, בעוד שרוב האזור העירוני בעיר הוא מחוץ לטווח הלהאר.
אדמיניסטרציה
כקומונה, פוקון היא חטיבה מנהלית ברמה השלישית בהיררכיה השלטונית של צ'ילה תחת פרובינציה (קאוטין) ומחוז (אראוקניה) והיא מנוהלת על ידי מועצה עירונית שבראשה עומד אלקלדה שנבחר ישירות כל ארבע שנים.
אקלים
בפוקון הקיץ נוח ובעיקר צלול והחורפים קרים, רטובים ומעוננים. במהלך השנה הטמפרטורה נעה בדרך כלל בין 3 ל-24 מעלות צלזיוס ולעיתים נדירות יורדת מתחת ל-1- או עולה מעל 30 מעלות צלזיוס.
תחבורה
העיר מונגשת על ידי נמל התעופה פוקון, שיכול לטפל בכלי טיס עד גודל של בואינג 737 ויש ממנו טיסות עונתיות לסנטיאגו הבירה. נמל התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר הוא נמל התעופה מקואה שנמצא בסמוך לעיר טמוקו הממוקמת כ-100 ק"מ צפונית מערבית לפוקון.
טמו סלאנה
טמו אילמארי סלאנה (בפינית: Teemu Ilmari Selänne; נולד ב-3 ביולי 1970 בהלסינקי) הוא שחקן הוקי קרח פיני מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ אגף ימני, הנחשב בעיני רבים לאחד מגדולי שחקני פינלנד בכל הזמנים.
בזירה הבינלאומית, סלאנה הוא המבקיע המוביל באולימפיאדת החורף בכל הזמנים, לאחר ששבר את השיא הקודם להבקעה בקריירה במהלך אולימפיאדת ונקובר (2010).
יוקריט הלסינקי
סלאנה סומן ככוכב כבר בגילאי הנוער, כששיחק בקבוצות הגילאים של קבוצת יוקריט הלסינקי. ב-1988 כבר נבחר בדראפט ה-NHL במקום העשירי, על ידי ויניפג ג'טס.
לאחר הבחירה בדראפט נשאר סלאנה בפינלנד והחל את הקריירה הבוגרת שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בו גדל, יוקריט הלסינקי, בליגה הפינית העליונה (SM-liiga). הוא הפך לכוכב ההתקפה של הקבוצה מרגע עלייתו לקבוצה הבוגרת, עם 12 נקודות ב-11 משחקים בעונתו הראשונה ו-58 נקודות ב-44 משחקים בעונתו השנייה. את העונה השלישית שלו, עונת 1991/92, סיים כמלך השערים של הליגה וכצובר הנקודות המצטיין שלה, והוביל את יוקריט לזכייה באליפות.
ויניפג ג'טס
סלאנה הגיע לוויניפג ג'טס, הקבוצה שבחרה אותו בדראפט, בעונת 1992/93, והצדיק את הציפיות הגדולות שנתלו בו כבר בעונת הרוקי שלו. הוא סיים את העונה עם מאזן מצוין של 76 שערים, מאזן שעליו לא חזר אף שחקן NHL בשנים שלאחר מכן, ובסך הכל צבר 132 נקודות (שערים + אסיסטים) - שניהם שיאי NHL לרוקי, שמחזיקים מעמד עד היום. הוא נבחר לרוקי השנה ב-NHL וזכה על כך בגביע קאלדר.
גם בעונתו השנייה צבר מאזן נאה של 54 נקודות ב-51 משחקים, אך בעקבות קרע בגיד האכילס שלו הושבת לזמן ממושך. הג'טס, ללא סלאנה הפצוע, החמיצו את הפלייאוף.
ההתחלה של עונת 1994/95 התאחרה בעקבות סכסוך עבודה בין ה-NHL לאיגוד השחקנים שלו, וסלאנה חזר לפינלנד ולקבוצת נעוריו יוקריט הלסינקי. יחד עם כוכב NHL פיני אחר, יארי קורי, הוביל סלאנה את יוקריט לזכייה בגביע אירופה לאלופות באותה שנה.
משהחלה העונה לבסוף, חזר סלאנה לג'טס, אך במהלך העונה הבאה, 1995/96, הועבר בעסקה מפתיעה למייטי דאקס אוף אנהיים.
קדנציה ראשונה באנהיים
מייטי דאקס אוף אנהיים אליה הגיע סלאנה ב-1995/96 הייתה קבוצה חדשה, רק בעונתה השלישית בליגה. סלאנה חבר בה לכוכב הקנדי פול קאריה, וביחד יצרו קו התקפה יעיל ופורה, שהוביל בעונת 1996/97 את הקבוצה הצעירה בפעם הראשונה לפלייאוף, שם הצליחה גם לעבור את הסיבוב הראשון לפני שהודחה בשני. סלאנה סיים את העונה הרגילה עם מאזן מצוין של 109 נקודות - 51 שערים ו-58 אסיסטים.
העונות הבאות היו מוצלחות מאוד עבור סלאנה באופן אישי, והוא סיים את עונות 1997/98 ו-1998/99 כמבקיע השערים המצטיין בליגה (ב-1999 הביא התואר גם זכייה בפרס, גביע מוריס "רוקט" רישאר, וסלאנה היה הזוכה הראשון בו). ב-1998 השתתף גם במשחק האול-סטאר של הליגה, כבש בו שלושער ונבחר ל-MVP שלו - האירופי הראשון שנבחר ל-MVP של משחק האול-סטאר.
עם זאת, למרות הצטיינותם של סלאנה וקאריה הקבוצה נכשלה, ועד עונת 2000/01 עלתה רק עוד פעם אחת לפלייאוף (ב-1999) והודחה בסיבוב הראשון בלי לנצח ולו משחק אחד. כשהתפוקה של סלאנה וקאריה החל לרדת בהדרגה, הועבר לבסוף סלאנה בעונת 2000/01 לסן חוזה שארקס.
סן חוזה וקולורדו
סלאנה שיחק שנתיים בסן חוזה, ותפוקתו ההתקפית הלכה וירדה. השארקס ניסו להעביר אותו במהלך עונת 2002/03 לניו ג'רזי דווילס, אולם סלאנה התנגד למעבר והעסקה לא יצאה אל הפועל.
לבסוף עזב שלאנה את השארקס בקיץ 2003 כשחקן חופשי, וחתם לעונה אחת בקולורדו אוולאנש, שם חבר שוב לפול קאריה - שותפו לקו ההתקפה מימי אנהיים. אולם יכולתו האישית של סלאנה ושיתוף הפעולה שלו עם קאריה לקו בחסר, והאוולאנש המאוכזבים בחרו שלא לחדש את חוזהו בתום העונה.
עונת 2004/05 של ה-NHL בוטלה כולה, בעקבות סכסוך עבודה נוסף, קשה יותר מקודמו, בין ה-NHL ואיגוד השחקנים. סלאנה ניצל את העונה המבוטלת לניתוח בברכו הפגועה. למרות שחתם שוב ביוקריט הלסינקי לשארית העונה, לא יכל לממש את החוזה עקב זמן החלמה ממושך מהצפוי, ולא שיחק כלל באותה עונה.
החזרה לאנהיים והזכייה בגביע סטנלי
לקראת עונת 2005/06 חתם סלאנה שוב בקבוצה בה עשה את שנותיו היפות ב-NHL, מייטי דאקס אוף אנהיים. ברכו החלימה לחלוטין, וסלאנה הזכיר את יכולתו מן העבר כאשר סיים את העונה עם 40 שערים ו-50 אסיסטים, ובסך הכל 90 נקודות ב-80 משחקים. הוא זכה בסיום העונה בגביע ביל מאסטרטון על נחישותו והתמדתו, וחזרתו למשחק בכושר מלא.
לקראת עונת 2006/07 שינתה הקבוצה את שמה לאנהיים דאקס. הדאקס חידשו את חושהו של סלאנה, ובמהלך העונה רשם מספר ציוני דרך - שער 500 ב-NHL, נקודה 600 במדי הדאקס בשתי הקדנציות, ו-1000 משחקי NHL. לסיום, כבש את שערו ה-300 במדי הדאקס והפך למבקיע השערים המצטיין בתולדות המועדון, כשעבר את חברו הטוב מהקדנציה הראשונה בקבוצה, פול קאריה. בפלייאוף רשם 5 שערים ו-10 אסיסטים ב-21 משחקים, ועזר להוביל את הדאקס בפעם הראשונה - והיחידה עד כה - לאליפות הליגה וזכייה בגביע סטנלי, עם ניצחון בסדרת הגמר על אוטווה סנטורס.
לאחר הזכייה בגביע סטנלי
לאחר הזכייה עם הדאקס בגביע סטנלי, שקל סלאנה לפרוש ממשחק. הוא נטל פסק זמן ארוך מהקבוצה, לא החל איתה את עונת 2007/08, ובריאיון לעיתון פיני הודיע שאת החלטתו הסופית ימסור רק בינואר, באמצע העונה.