cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היילברון
היילברון היא עיר בצפון מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה, באזור פרנקוניה, על גדות נהר נקר. אוכלוסיית העיר מונה כ-120,000 תושבים, ובכך היא העיר השישית בגודלה בבאדן-וירטמברג. העיר משמשת כמרכז הכלכלי של צפון באדן-וירטמברג, ונודעת גם בזכות תעשיית היינות שלה. היא נחלקת לעשרה רבעים..
היסטוריה
האזכור הכתוב הראשון של היילברון מתוארך לשנת 741. בעיר היה ארמון גדול שמקורו עוד במאה ה-10, הנקרא "קייזרפפאלץ", ואשר שימש בעבר את קיסרי בית זאליר הפרנקוניים. בשנת 1371 העניק הקיסר קרל הרביעי לעיר חוקה קיסרית והיילברון זכתה למעמד של עיר קיסרית. היא הייתה בעבר העיר היחידה בפרנקוניה, וכן עיר מגוריו של זיגפריד גומבל.
יהדות היילברון
בהיילברון חיו במשך מאות שנים בנקאים יהודים ובהם אברהם גומבל ואוטו איגרסהיימר. הקהילה היהודית בהיילברון הייתה בין הנפגעות של פוגרומי ליל הבדולח. בפרעות אלו נחרבו בית אבות היילברון אשר שירת את יהודי וירטמברג ובית הכנסת היילברון. מקורו של שם המשפחה משם העיר. בין השנים 2000–2001 הוקם בהיילברון "בית הכנסת החדש" שבו ד"ר יהודה פושקין (Jehuda Puschkin; נולד ב-1974) משמש כרב ואביטל תורן (Avital Toren; נולדה ב-1941) היא יו"ר הקהילה היהודית במקום.
חיים שיבי
חיים שיבי (נולד ב-23 בספטמבר 1949) הוא עיתונאי, סופר ומשפטן ישראלי.
ביוגרפיה
שיבי החל את דרכו העיתונאית בעריכת עיתון הסטודנטים "פי האתון", שבין צוות כותביו היו, בין היתר, חנוך מרמרי, קובי ניב ואברהם גל. היה כתב "על המשמר" בשטחים. ערך ופיתח במשך 7 שנים את העיתון המקומי הראשון ברשת המקומונים של ידיעות אחרונות - "קול ירושלים". לאחר מכן הפך לכתב ב"ידיעות אחרונות", תפקיד בו החזיק לאורך 27 שנים. במהלכן שימש בין היתר ככתב מדיני, כתב פרלמנטרי ואף שליח העיתון בוושינגטון לאורך 4 שנים.
ערך והגיש עם חיים הכט את "הכיסאות", תוכנית טלוויזיה מן הכנסת ששודרה בערוץ 2.
באביב 2018 עלו לרשת אתר ומגזין מחוז ירושלים של לשכת עורכי הדין - בעריכתו - עד ליוני 2022.
חבר נשיאות מועצת העיתונות, עורך אתר המועצה ויוזם הקמת צוות התגובות במועצה. פעיל בוועדות מקצועיות של אגודת העיתונאים בירושלים ועורך אתר האינטרנט של האגודה. שיבי הופיע כפרשן פוליטי בכלי תקשורת רבים, בין השאר ב-CNN, אל ג'זירה, פוקס ניוז, אן.פי.אר. רדיו קנדה וערוץ הכנסת.
בפברואר 2010 הצטרף שיבי לאגף ההסברה בבית יד שרה בירושלים כמנהל תקשורת ועורך הידיעון שנשלח מדי שבוע לאלפי מתנדבים. חבר פעיל בצוות ההסברה הבכיר עד נובמבר 2020.
אופוסום חבוי
אופוסום חבוי (שם מדעי: Cryptonanus) הוא סוג של אופוסום קטנטן שכולל 5 מינים החיים באמריקה הדרומית לצד מין נוסף שנכחד. אף על פי שחלק מהמינים בסוג התגלו כבר ב-1931, הם סווגו במקור בסוג אופוסום חינני, ורק בשנת 2005 הוקם עבורם סוג נפרד על בסיס הבדלים מסוימים במבנה הגולגולת.
טקסונומיה
האופוסום החבוי מסווג במשפחת האופוסומיים בסדרת האופוסומאים ובעל-סדרת כיסאים אמריקנים. שלושה ממיני האופוסום החבוי תוארו מדעית לראשונה בשנת 1931 על ידי הזואולוג האמריקני ג'ורג' הנרי המילטון טייט כמינים או תת-מינים בסוג אופוסום עכברי; בשנת 1989 הסוג אופוסום עכברי פוצל וכ-12 מינים הועברו לתוך סוג חדש שנקרא אופוסום חינני (Gracilinanus). בהמשך, מספר זואולוגים שמו לב שלחלק ממיני האופוסום החינני יש הבדלים ברורים במבנה הגולגולת מהשאר, ובשנת 2005 הזואולוג האמריקני רוברט שרידן ווס ועמיתיו הקימו עבורם סוג עצמאי שנקרא אופוסום חבוי (Cryptonanus) על בסיס ניתוח פילוגנטי; משמעות השם המדעי של הסוג הוא ״הגמד הנסתר״ בהתייחס לגודל הקטן של המינים ולעובדה שזהותם האמיתית בתור סוג בפני עצמו הייתה נסתרת במשך זמן רב.
תיאור ואקולוגיה
מיני האופוסום החבוי הם הקטנים ביותר משפחת האופוסומיים לאחר אופוסום קלינובסקי ואופוסום הצ'אקו: אורך גופם: 12-7 ס״מ, משקלם 40-10 גרם בלבד וגודלם כשל בוהן אנושית. הגוף קומפקטי ודק בצורה קיצונית, הראש גדול וחרוטי והאוזניים קטנות ומקומטות. הזנב דקיק וארוך קצת יותר מהגוף (13-9 ס״מ), ולמרות מראהו החשוף הוא מכוסה בפועל בשערות זעירות. העיניים גדולות ושחורות ומוקפות בטבעת כהה. לנקבות אין כיס אמיתי, אלא מקבץ של פטמות על הבטן. הפרווה של האופוסום החבוי צפופה ורכה, וצבעה נע בין חום אדמדם לחום אוכרה, בז׳ או אפרפר. הגחון, הגרון והמפשעה בצבע קרם או שמנת. האזורים החשופים בגוף דוגמת החוטם, הגפיים, הזנב והאוזניים בצבע ורוד כהה או בהיר. סביב האף יש זיפים שחורים ארוכים.
האופוסומים החבויים זהים כמעט לחלוטין לאופוסומים החינניים וההבחנה ביניהם כמעט בלתי אפשרית בלא ניתוח אנטומי של הגולגולת. עם זאת, למיני האופוסום החבוי יש לרוב זנב קצר יותר, אוזניים גדולות במקצת, טבעות עיניים רחבות ושפם ארוך. מלבד ההבדלים בגולגולת ישנם מספר הבדלים בין הסוגים במבנה הלסתות והשיניים.
אין כמעט מידע על האקולוגיה של האופוסומים החבויים. הם חיים בסוואנות מיוערות, סוואנות ביצתיות, יערות גדותיים ויערות דלילים, ופעילים בעיקר בלילה. את שעות היום הם מבלים בשינה בקינים על ענפי העצים. הם טפסנים מעולים, אך מעדיפים יותר לנוע על האדמה. התזונה שלהם אינה ידועה וייתכן שהם אוכלי-כל.
מינים
הסוג כולל 5 מינים:
פקונדו טורס
פקונדו דניאל טורס פרס (בספרדית: Facundo Daniel Torres Pérez; נולד ב-13 באפריל 2000) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי באורלנדו סיטי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה
טורס החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של פניארול, וב-16 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בניצחון 2–0 על בוסטון ריבר. הוא עלה כמחליפו של מתיאס דה לוס סנטוס בדקה ה-46, וחמש דקות לאחר מכן כבש שער בכורה.
ב-24 בינואר 2022 נרכש על ידי אורלנדו סיטי מליגת העל האמריקאית תמורת 9 מיליון דולר והפך להעברה היקרה ביותר בתולדות המועדון.
קריירת נבחרות
טורס שיחק בנבחרות אורוגוואי הצעירות, והוא מלך השערים בכל הזמנים של הנבחרת עד גיל 17.
ב-5 במרץ 2021 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד ו, אך המשחקים נדחו בשל מגפת הקורונה.
ב-3 ביוני 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשעלה כמחליף בדקה ה-66 בתיקו 0–0 עם.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
ינשוף לבן-פנים דרומי
ינשוף לבן-פנים דרומי (שם מדעי: Ptilopsis granti) הוא מין של עוף אפריקני ממשפחת הינשופיים בעלת גוף ופנים לבנים. ינשוף זה הוא קרוב משפחתו של ינשוף לבן-פנים צפוני
ינשוף זה קטן ממדים, אורכו 22–28 ס"מ ומשקלו 185–220 גרם בממוצע. הוא דומה מאוד לקרובו הצפוני ובעל נוצות אפורות עם פסים שחורים ובאזור הבטן מתמזגים עם פסים לבנים. הראש אפור ואזור העין לבן עם אישונים כתומים עזים. בדרך כלל הנוצות יותר כהות משל קרובו הצפוני. הוא בעל אוזניים קטנות אפורות כהות ומקור צהוב קטן. הקולות שלו הם מהירים ונובחניים והוא מתקשר למטרות רבייה ותקשור עם בן הזוג שלו.
הינשוף יוצא לצוד בלילה, באזורים חמימים ויבשים בדרומה של אפריקה הטרופית מגבון עד קניה ומנמיביה עד דרום אפריקה. הוא צד בעיקר חסרי חוליות גדולים וכן עופות ומכרסמים קטנים וכן זוחלים ודוחיים. הוא קורע את טרפו באמצעות טפרי הרגליים המופנות 2 קדימה ו2- אחורה.
הינשופים מקננים בקיני עופות אחרים כמו אורגיים או הטגואן ומטילים 2–3 ביצים. הגוזלים עוזבים את הקן חודש לאחר הבקיעה.
אמון יריב
אודות
הוא בנם של ישעיהו (שעיה) יריב ושל המשוררת הלית ישורון, נכדו של אבות ישורון. יריב למד במחלקה לצילום בבצלאל לאחר שהתגורר במשך שנתיים בניו יורק. בשנת 2004 החליף את אביו בניהול גלריה גורדון בתל אביב.
בשנת 2007 הוצגה תערוכת היחיד שלו, "בראשית באר" במוזיאון תל אביב, שהציגה סדרת עבודות צילום גדולות ממדים. בשנת 2009 הציג תערוכת יחיד בגלריה רוזנפלד.
בשנת 2004 ישב כחודש בכלא 4 מכוון שסירב לשרת בשטחים.
יריב נשוי לעיתונאית תמר סוקניק. הזוג מתגורר בתל אביב.
המוזיאון היהודי בלונדון
המוזיאון היהודי בלונדון, הוא מוזיאון הממוקם בקמדן טאון שברובע קמדן בלונדון. המוזיאון מציג תערוכות של אמנות ופרטי יודאיקה, הקשורים בתרבותם ובמורשתם ההיסטורית של היהודים בבריטניה מאז ימי הביניים. במוזיאון היהודי מידע על המנהגים היהודיים, חגים ומסורת, כמו גם תערוכות מתחלפות וגלריית הנצחת זכר השואה. במוזיאון צוות חינוך ייעודי, עם תוכנית מקיפה לבתי ספר, קבוצות קהילתיות ומשפחות. האירועים, התוכניות והפעילויות במוזיאון נועדו לעורר שאלות, לערער על דעות קדומות ולעודד הבנה בין תרבויות. צ'ארלס, מלך אנגליה הוא פטרון המוזיאון.
רקע היסטורי
המוזיאון, ארגון צדקה רשום, נוסד בשנת 1932 במשרדי הקהילה היהודית בבלומסברי. בשנת 1995 הוא עבר למיקומו הנוכחי בקמדן טאון. עד שנת 2007 היה לו מוזיאון אחות בפינצ'לי, המופעל על ידי אותו ארגון צדקה ושוכן במרכז שטרנברג. סניף קמדן נפתח מחדש בשנת 2010 לאחר שנתיים של עבודות בנייה נרחבות. השיפוץ בסך 10 מיליון ליש"ט מומן על ידי קרן מפעל הפיס למורשת ותרומות פרטיות.
המוזיאון נמצא בשורה של בניינים ברחוב אלברט והוא בניין רשום.
אוספים
במוזיאון יש גם תערוכות המספרות את ההיסטוריה של החיים היהודיים באנגליה, הנתמכות על ידי אוסף מגוון של חפצים. ישנם גם אוספי ציורים, הדפסים ורישומים, וארכיון תצלומים, המורכב בעיקר מתצלומים בשחור לבן משנות ה-20 ועד שנות ה-40, יחד עם פריטים מהמוזיאון הצבאי היהודי לשעבר, שהתמזג לתוכו בינואר 2015.
תערוכות
ישנם שני חללי תצוגה זמניים. בקומה השלישית מוצגות תערוכות גדולות, עם תערוכות קטנות יותר בחלל התצוגה הזמני בקומת הקרקע.
קורט רמביס
דארל קורט רמביס (באנגלית: Darrell Kurt Rambis; נולד ב-25 בפברואר 1958) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל יווני-אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1995.
זכור במיוחד מימיו כשחקן לוס אנג'לס לייקרס בתקופת ה"שואוטיים" של שנות ה-80. ב-7 עונותיו בקבוצה הפך לחביב הקהל בהיותו "שחקן צווארון כחול"; שחקן אנרגטי ושומר קשוח שתורם רבות לקבוצתו על אף שאינו ניחן בכישורים יוצאי דופן. נודע במראהו הגמלוני, שכלל שפם עבה ומשקפיים בולטים. ב-4 מעונותיו בקבוצה זכה עמה באליפות ה-NBA (,, ו-), ובשתיים נוספות הפסיד בסדרת הגמר ( ו-). ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 5.2 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
שימש בעבר כמאמן הראשי של קבוצות לוס אנג'לס לייקרס (1999), מינסוטה טימברוולבס (2009–2011) וניו יורק ניקס (2016). מאז ספטמבר 2018 מחזיק בתפקיד "יועץ לענייני כדורסל" עבור הלייקרס.
נעורים וקריירת מכללות
רמביס נולד בעיר טרה הוט שבאינדיאנה, ובילדותו עבר עם משפחתו לקופרטינו, קליפורניה. בין השנים 1976–1980 למד באוניברסיטת סנטה קלרה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה העמיד ממוצעים של 16.0 נקודות ו-9.6 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה בסנטה קלרה קלע 19.7 נקודות למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין של "מחוז ה-WCC".
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1980 נלקח רמביס בבחירה ה-58, על ידי ניו יורק ניקס, אך שוחרר מהקבוצה בטרם שיחק במדיה. בעונת 1980/1981 שיחק עבור א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית, וזכה עמה בגביע הליגה.
בספטמבר 1981 חתם רמביס על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס, במדיה שיחק ב-7 העונות הבאות. כבר בעונתו הראשונה ב-NBA זכה עם הלייקרס בתואר האליפות, ולאחר שתי הדחות במעמד הגמר בעונות הבאות, סייע לה לזכות באליפות נוספת בעונת. בפלייאוף הפסידו הלייקרס במפתיע כבר בגמר האזור המערבי, מול יוסטון רוקטס, אך בשתי העונות העוקבות זכה רמביס עם הלייקרס בשתי אליפויות נוספות. לאורך תקופתו בלוס אנג'לס שימש לרוב כשחקן החמישייה הפותחת, על אף תפוקתו הצנועה יחסית של 5.3 נקודות ו-5.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בשארלוט הורנטס, ורשם במדיה שיאי קריירה של 11.1 נקודות ו-9.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. לאחר כעונה וחצי בשארלוט הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, בתמורה לארמן גיליאם. בעונת העפיל עם הסאנס לגמר המערב, בו הפסידו לפורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 2–4. בנובמבר 1992 חתם רמביס על חוזה בסקרמנטו קינגס עד סוף עונת, ובעונת חזר לשחק עבור הלייקרס. לאחר ששותף ב-26 משחקים בלבד בעונת הודיע רמביס על פרישה ממשחק, 37.
קריירת אימון
מיד עם פרישתו ממשחק החל לשמש כעוזר מאמן בלייקרס, תחת דל האריס. לאחר 13 משחקים בעונת המקוצרת (50 משחקים) פוטר האריס מתפקידו, והוחלף על ידי רמביס. עד לסיום העונה רשמו הלייקרס מאזן חיובי 24–13, הודות ליכולת טובה של כוכבי הקבוצה שאקיל אוניל וקובי בראיינט, והעפילו לפלייאוף מהמקום הרביעי במערב. לאחר שגברו על יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון (3–1), הובסו הלייקרס מול סן אנטוניו ספרס (0–4) בחצי גמר המערב, מה שהביא לפיטוריו של רמביס.
בקיץ 2009 מונה רמביס למאמנה הראשי של מינסוטה טימברוולבס, כמחליפו של קווין מקהייל. בשתי עונותיו עם הטיברוולבס סיימה הקבוצה במקום האחרון באזור המערבי, עם 15 ו-17 ניצחונות, בהתאמה. ביולי 2011 פוטר מאימון הקבוצה והוחלף על ידי ריק אדלמן.
בעונת חזר ללייקרס כאשר מונה לעוזרו של המאמן מייק ד'אנטוני. בסיום אותה עונה עבר לשמש כעוזר מאמן בניו יורק ניקס, תחת המאמן הנכנס דרק פישר. בפברואר 2016 מונה רמביס למחליפו של פישר אשר פוטר, ועד לסיום העונה הדריך את הניקס למאזן שלילי 9–19. לקראת העונה הבאה מונה ג'ף הורנסק למאמן הניקס, ורמביס חזר לעמדת עוזר המאמן. בסיום עונת פוטר רמביס יחד עם הורנסק, לאחר שתי עונות כושלות נוספות של המועדון שרשם מאזן שלילי 60–104.
בספטמבר 2018 מונה רמביס כ"יועץ לענייני כדורסל" עבור הלייקרס.
ספוגיים
ספוגי ים (שם מדעי: Porifera) היא מערכה של בעלי חיים נקבוביים רב-תאיים ירודים, חסרי החוליות, הנמנים עם תת-ממלכה Parazoa. הספוגים הם שוכני מים ונייחים (צמודי מצע, בנטיים). מקור השם - נושאי חורים. בעלי חיים אלה הם הפשוטים בין בעלי החיים הרב-תאיים משום שאין להם איברים מוגדרים.
מערכת הספוגים היא מערכה נרחבת ביותר הכוללת כ-10,000 מינים ידועים ומינים חדשים מתגלים בכל עת. הספוגיים מצויים בעיקר במים מלוחים (בכל חלקי הים), אך גם במים מתוקים, החל ממים רדודים ועד לעומק של יותר מ-. בע"ח קדומים אלו הם מראשוני היצורים הרב תאיים בכדור הארץ . הספוגיים ניזונים ממזון העובר במים והמסונן בגופם באמצעות מערכת סינון ביולוגית. זרימת המים היא דרך תעלת הכניסה (Incurrent Canal), משם אל חדרי הסינון ולבסוף אל תעלת היציאה (Excurrent Canal) ואל פתח היציאה הגדול, האוסקולום (osculum). הצורה הפשוטה ביותר במורכבותה של ספוגיים היא צינור המחובר בקצה אחד לנקודת אחיזה. בנוסף, תוחלת חייהם היא כ-5,000 שנה, יותר ממרבית בעלי החיים.
מבנה הגוף בספוגיים
מבחינה פיזיולוגית, הספוגיים הם מבעלי החיים הפשוטים והקדומים ביותר מבחינה אבולוציונית ואינם כוללים שרירים, עצבים או שום איבר פנימי אחר. למעשה ניתן לראות בספוג מושבה רב-תאית יותר מאשר אורגניזם רב-תאי. בשל השוני המשמעותי הזה מיצורים רב-תאיים אחרים, הוטבע המושג Eumetazoa המגדיר את כלל היצורים הרב-תאיים, למעט הספוגיים. למעשה ניתן לשבור ספוג לתאים בודדים ואלה יוכלו להסתדר וליצור ספוג חדש. אם בצורה זו יועברו מספר ספוגיים, כל אחד מהן יסתדר חזרה בצורה משלו. קיימות עדויות של מאובנים של ספוגיים מעידן הפרקמבריון.
קיימות שלוש צורות עיקריות של ספוג :
סוגי התאים בספוג
לספוג ישנו בסך הכול מספר קטן של טיפוסי תאים :
רבייה
ביצור זה, יש שתי צורות רבייה: רבייה מינית ורבייה אל-מינית.
יכולת זיהוי עצמי-לא עצמי
ספוגים ששונים מבחינה גנטית יוצרים דחייה האחד מן השני בצורת רקבון ותמותה. ישנו זיכרון אימונולוגי כך שבכל הצמדה תגובת הזיהוי והדחייה יתרחשו מהר יותר.
שימוש על ידי בני אדם
כיום, נוסף לדייג, ספוגים מגודלים בטכניקות של חקלאות ימית בתנאים מבוקרים, הם מיוצרים בהיקף מסחרי לשימוש כספוגי אמבט או לצורך הפקת תרכובות פעילות ביולוגית המצויים במינים מסוימים.
החיים בשוניות הספוגים מול אזור השרון
האורגניזמים הדומיננטיים בסביבה שמול אזור השרון הם כאמור הספוגים. בעלי חיים אלו ניזונים על ידי סינון חלקיקי מזון מהמים: אצות חד תאיות (פיטופלנקטון), חיידקים וחלקיקי חומר אורגני אחרים משמשים להם כמזון. תאים מיוחדים שיוצרים תת-לחץ, גורמים לשאיבת מים דרך מערכת של נקבוביות ותעלות בגוף הספוג (מכאן שמם), אל חללי סינון ייעודיים ששם המזון נלכד. התווך בין התעלות וחללי הסינון מורכב בעיקר מסיבים חלבוניים, כשביניהם או בתוכם נעוצות מחטי שלד (מקלציום או צורן). תווך זה מעניק יציבות וקשיחות כנגד זרמי הים ותנועת בעלי חיים אחרים.
בסקרים שבוצעו בשוניות הספוגים בארץ, התגלו שישה מינים שלא קיימים באזורים אחרים במזרח הים התיכון כלל. בנוסף, התגלו מינים שנחשד כי נעלמו מחופי ישראל, על כן מעריכים כי שוניות הספוגים העמוקות מהוות אזורי מקלט (Refuge) למינים רבים ששינויים סביבתיים כגון שינויי אקלים, הפכו את התנאים במים הרדודים ללא ראויים עבורם.
הסקרים גילו גם עולם חי עשיר ושוקק בשוניות אלו: בעלי חיים כגון תולעים שטוחות ורב זיפיות, סרטנים, קווצי עור ולהקות דגים רבות נצפו באתרים אלו, כמו גם תמנונים ודיונונים ששוניות הספוגים משמשות להם כבית אך גם כאזורי רבייה. בנוסף, ריכוזים של חשופיות – חלזונות ללא קונכייה, מהיצורים היותר צבעוניים ומרשימים בים, נראו בינות הספוגים.
אוטו וכטר
אוטו גוסטב פון וֶכְטֶר (בגרמנית: Otto Gustav Freiherr von Wächter; 8 ביולי 1901 – 14 באוגוסט (?) 1949) היה, בין היתר, מושל קרקוב וגליציה בתקופת המשטר הנאצי. אף שנמלט ממשפטי נירנברג, הוכחה אחריותו לרצח עשרות אלפי יהודים בזמן השואה.
תחילת הקריירה
וכטר נולד בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית ב־8 ביולי 1901. אביו יוזף היה מלוכן, קצין בצבא האוסטרו-הונגרי של הקיסר פרנץ יוזף. הוא היה ממוצא צ’כי ובמקור מהעיירה הַווראן, בחבל הסודטים. אמו היתה מרתה פופוב, בת למשפחה עשירה מווינה.
אלפבית (שפה פורמלית)
בשפות פורמליות, אלפבית היא קבוצה לא ריקה של סמלים, הנחשבת בדרך כלל כמייצגת אותיות, תווים, או סְפָּרות אך ייתכן גם שה"סמלים" הללו יהיו קבוצת פונמות (צליל בודד). אלפבית במובן טכני זה של קבוצה, משמש במגוון רחב של תחומים, וביניהם: לוגיקה, מתמטיקה, מדעי המחשב ובלשנות. לאלפבית יכולה להיות כל עוצמה ("גודל") ובהתאם לתפקידו היא עשויה להיות סופית (למשל, האלפבית הלטיני, עם האותיות "a" עד "z"), יכולה להיות בת מנייה (למשל, ), או אפילו לא בת מנייה (למשל,  ).
אוטו וכטר
תחילת הקריירה
מ-1923 היה חבר באס אה, מ-1930 היה חבר המפלגה הנאצית ונשא בתפקידים בכירים בווינה. מ-1933 הוא היה שטורמפיהרר (סג"ם) באס אס.
אלפבית (שפה פורמלית)
מחרוזות, המכונות גם "מילים", מעל אלפבית מוגדרות כרצף של סמלים מתוך קבוצה זו. לדוגמה, אלפבית האותיות הקטנות "a" עד "z" יכול לשמש ליצירת מילים באנגלית כמו "iceberg" ואילו האלפבית של האותיות הקטנות והגדולות יכול לשמש גם ליצירת שמות נכונים דקדוקית כמו "Wikipedia". אלפבית נפוץ הוא {0,1}, האלפבית הבינארי, ו-"00101111" היא דוגמה למילה מעליו, כלומר מחרוזת בינארית. ניתן להביט גם על מילים אינסופיות מעל אלפבית זה.
אוטו וכטר
תחילת הקריירה
וכטר עבד כעורך דין בווינה בין 1932–1934. היה לו תפקיד מוביל בפוטש ביולי 1934, שהוביל לחיסולו של הקנצלר האוסטרי אנגלברט דולפוס. לאחר כישלון ניסיון ההפיכה, ברח לגרמניה ונשללה ממנו האזרחות האוסטרית. הוא נשלח לשרת בדכאו לזמן מה, וב-1935 היה אחראי לשלושה מבצעים רצופים.
בעקבות האנשלוס, שרת וכטר בין 1938–1939 כקומיסר הממונה על "הסילוק", תחת המושל הנאצי של אוסטריה זייס-אינקווארט. הגוף הממשלתי שעמד בראשו, ואשר נקרא על שמו, היה אחראי על פיטורים וסילוק של כל הפקידות היהודית באוסטריה.
כמושל קרקוב וגליציה
מאוקטובר 1939 היה וכטר מושל מחוז קרקוב, בדרגת אובר-גרופנפיהרר (אלוף). בדצמבר 1940 הוא ציווה על ארגון הרדיפה והגירוש להשמדה של 68,000 יהודי העיר. במרץ 1941 הוציא צו נוסף המורה לשאר 15,000 היהודים שנותרו לעבור לגטו החדש שהקים - גטו קרקוב. לדברי חוקר השואה רובין אוניל, וכטר היה בין התומכים הראשיים בהשמדת כל היהודים בשטחי הגנרלגוברנמן (שטחי פולין שלא סופחו לרייך) באמצעות גז. בפגישה בקרקוב עם המושל הכללי של פולין הכבושה, הנס פרנק, באוקטובר 1941, אמר כי פתרון רדיקלי ל"שאלה היהודית" הוא בלתי נמנע.
אלפבית (שפה פורמלית)
סימונים
אם L היא שפה פורמלית, כלומר קבוצה (אולי אינסופית) של מחרוזות באורך סופי, האלפבית של L היא קבוצת כל הסמלים שעשויים להופיע בכל מחרוזת ב-L.
לדוגמה, אם L היא קבוצת כל מזהי המשתנים בשפת התכנות C, האלפבית של L היא הקבוצה {a, b, c, ..., x, y, z, A, B, C,. . ., X, Y, Z, 0, 1, 2, ..., 7, 8, 9, _}.
אוטו וכטר
כמושל קרקוב וגליציה
וכטר היה גם חסיד נלהב להקמת יחידה אוקראינית של מתנדבים מקומיים לוורמאכט, שהקמתה אושרה על ידי הימלר לאחר התבוסה בסטלינגרד. באפריל 1943 "אגף אס אס גליציה" נחנך בפומבי וסופח לואפן אס אס. כמעט 100,000 גברים מאוקראינה המערבית התנדבו, 30,000 מהם גויסו.
אלפבית (שפה פורמלית)
סימונים
ואם L היא קבוצת כל המילים בשפה העברית, האלפבית של L היא קבוצת האותיות "א" עד "ת".
אוטו וכטר
כמושל קרקוב וגליציה
בספטמבר 1943 נשלח וכטר לצפון איטליה, כ"מפקד הממשל הצבאי ומיופה הכוח של הוורמאכט באיטליה", ונשאר שם עד 1945.
אלפבית (שפה פורמלית)
סימונים
בהינתן אלפבית \Sigma, קבוצת כל המילים באורך n מעל האלפבית \Sigma תסומן על ידי \Sigma^n. הקבוצה היא קבוצת כל המילים הסופיות (בכל אורך אפשרי) הנוצרת על ידי פעולת כוכב קלין ומסומנת \Sigma^*, קבוצה זו מכונה גם הסגוּר קליין של האלפבית \Sigma. הסימון מציין את קבוצת כל המילים האינסופיות מעל האלפבית \Sigma, ו-  מציין את הקבוצה  כלומר את כל המילים הסופיות או האינסופיות.
אוטו וכטר
הסתתרותו ומותו
לאחר המלחמה הסתתר וכטר כ-3 שנים בהרי חבל טירול שבאוסטריה יחד עם פושע נאצי אחר, עד שמצא מקלט באיטליה, תחת חסותו של הבישוף האוסטרי הפרו-נאצי אלויס הודאל, רקטור מכללת סנטה מריה אנימה ברומא. הוא חי תחת השם הבדוי אלפרדו ריינהארדט עד מותו ב-1949, וכך הצליח להימלט ממשפטי נירנברג, בהם אוזכרו בהיעדרו כמה מפעולותיו הפליליות. הוא מת ברומא בבית החולים של הבישוף הודאל.
אלפבית (שפה פורמלית)
סימונים
לדוגמה, מעל האלפבית הבינארי {0,1}, המילים ε, 0, 1, 00, 01, 10, 11, 000 וכו' נמצאות כולן בסגור קליין של האלפבית (כאשר ε מייצג את המילה הריקה ).
יישומים
שימוש נרחב באלפבית נעשה בשפות פורמליות, באוטומטים, ובאוטומטים למחצה. כמעט תמיד, כאשר מגדירים סוגי אוטומטים, כגון אוטומטים סופיים דטרמיניסטיים, נדרש לציין מראש מהו האלפבית שממנו מורכבות מילות הקלט לאוטומט. ביישומים אלו, נדרוש לרוב שהאלפבית יהיה קבוצה סופית, וזו תהיה המגבלה היחידה שלו.
כאשר משתמשים באוטומטים, ביטויים רגולריים או דקדוקים פורמליים כחלק מאלגוריתמים המעבדים מחרוזות, ניתן להניח כי האלפבית הוא קבוצת התווים של הטקסט אותו מעבד האלגוריתם, או תת-קבוצה של תווים מותרים מתוכה.
מתי ברודו
מתי ברודו (נולד בשנת 1957) הוא מסעדן, יזם ואיש עסקים ישראלי, הבעלים של קבוצת המסעדות R2M (המכונה לעיתים "קבוצת הקופי בר") במשותף עם אשתו לשעבר, רותי ברודו. ברודו עוסק גם בתחומי הנדל"ן, ההייטק והקנאביס הרפואי.
ביוגרפיה
מתי ברודו נולד ב-1957, ומגיל צעיר גדל בחו"ל במסגרת שליחות אביו, שעבד באלעל. המשפחה גרה ברומא מספר שנים ועברה לניו יורק. מתי עלה לארץ כדי להתגייס ובמהלך שירותו הצבאי הכיר את אשתו, רותי ברודו. ב-1984 נסע חזרה לניו יורק להשלים את לימודיו, והחל לעבוד בוול סטריט.
מסעדנות
ב-1994 שבו בני הזוג מניו יורק לישראל עם חלום לפתוח רשת של אספרסו ברים שמתמחה בקפה איכותי וארוחות צהריים. בנובמבר באותה שונה פתחו את מסעדתם הראשונה שנקראה "קופי בר", בסגנון ביסטרו וטרטוריה.
בדצמבר 2002 פתחו מסעדה נוספת בשם "בראסרי M&R" (משמעות ראשי התיבות "מתי ורותי"), הממוקמת מול כיכר רבין בתל אביב. את מיקום המסעדה בחר ברודו שהתמחה בנדל"ן, בין היתר, וזאת אף על פי שהאזור היה בין המוזנחים בעיר באותה תקופה. ברודו ציין כי "ראה את הפוטנציאל שבאזור". ייחודה המרכזי של הבראסרי הוא כמסעדה שפועלת בכל שעות היממה, היא מגישה מנות צרפתיות והתפריט כתוב בעברית ובצרפתית. לפני הפתיחה נסע צוות המסעדה בראשות ללימוד בסבב מסעדות בראסרי בפריז ובהולנד, ברודו מתאר כי רצה לייצר במסעדה דיינר אמריקאי עם השפעה של בראסרי צרפתי. העבודה על המסעדה החלה במהלך שנת 2000 בהשקעה של למעלה ממיליון דולרים, אך במהלך העבודה עליה פרצה האינתיפאדה השנייה, שגרמה לעיכוב של שנה וחצי בפתיחת המסעדה. ליד הבראסרי נפתח בית קפה וקונדיטוריה בשם "הבייקרי", שמספק קינוחים ומאפים למסעדות ה״בראסרי״ וה״קופי בר״, אך גם מתנהלת כמסעדה זעירה עצמאית. על פי הערכות, המחזור החודשי בנכסים אלו הוא כ-5 מיליון שקלים בחודש.
ב-2008 פתחו בהשקעה של 2.5 מיליון דולרים את "הוטל מונטיפיורי", שהוא מלון בוטיק בן 2 קומות ו-12 חדרים המצוי בבניין לשימור. בלובי בקומת הקרקע פועלת מסעדת "מונטיפיורי 36". במסעדה 100 מקומות ישיבה, ותפריט המורכב ממנות צרפתיות קלאסיות ובצדן מנות מהמטבח הווייטנאמי.
ברמפטון
ברמפטון (באנגלית: Brampton) היא עיר בפרובינציה של אונטריו בקנדה. העיר שוכנת בדרום אונטריו, באזור המטרופוליני של טורונטו. במפקד האוכלוסין של שנת 2016 העיר מנתה 593,638 תושבים. ברמפטון היא העיר התשיעית בגודל אוכלוסייתה בקנדה, היא במקום ה-77 בגודל אוכלוסייתה בצפון אמריקה.
הכפר ברמפטון זכה לראשונה למעמד של רשות מקומית בשנת 1853, אז היו בו 50 תושבים. שמו של היישוב הושאל משם עיירת השוק ברמפטון, בקאמבריה, אנגליה. בשנת 1873, כאשר ישבו בה 2,000 תושבים, ברמפטון קיבלה מעמד של עיר. בעבר העיר הייתה ידועה בכינוי "עיר הפרחים של קנדה", זאת בזכות ענף גידולי חממה ששגשג בתחום העיר. במאה ה-21 המגזרים הכלכליים העיקריים בעיר הם תעשייה מתקדמת, ניהול קמעונאות ולוגיסטיקה, טכנולוגיות מידע ותקשורת, מזון ומשקאות, מדעי החיים ושירותים עסקיים. הגירה המונית לעיר הגדילה את אוכלוסיית ברמפטון מ-10,000 תושבים בשנות ה-50 של המאה ה-20 למעל 600,000 בשנת 2018.
גאוגרפיה ואקלים
שטחה הכולל של ברמפטון הוא 265 קמ"ר. במזרח גובלת ברמפטון בכביש מהיר מספר 50, ממערב בשדרות וינסטון צ'רצ'יל, דרך מייפילד מהווה את גבול העיר מצפון (להוציא שכונה קטנה בשם Snelgrove הנמצאת מצפון לדרך מייפילד אך שייכת לברומפטון), רצועת עמודי מתח גבוה מהווה את גבול העיר מדרום, מלבד שדרת פינץ' המהווה את הגבול בין ברמפטון למיסיסוגה.
מתי ברודו
מסעדנות
ב-2009 בחר המגזין "על השולחן" בזוג ברודו כמסעדני השנה.
ברמפטון
גאוגרפיה ואקלים
בברמפטון אקלים יבשתי (מסוג Dfb בשיטת קפן) האופייני לחלק ניכר מאזור המטרופולין של טורונטו.
מתי ברודו
יזמות ועסקים
בשנת 2000 ייסד ברודו את חברת ההייטק m-Wise במשותף עם איש העסקים שי בן אסולין. m-Wise, שנסחרת בבורסה של ניו יורק, היא בין החברות הראשונות שהתמחו במערכות מידע ושירותי תוכן לטלפונים ניידים. שווי החברה ב-2007 היה 17 מיליון דולרים עם הכנסות של כ-2.6 מיליון דולרים. למרות זאת, החברה דיווחה הפסדים בשנה זו.
ברמפטון
דת
באופן יחסי, בברמפטון חיים יותר סיקים, ג'יינים והינדים מאשר בכל עיר קנדית אחרת. 50.5% מאוכלוסיית לאחד מזרמי הנצרות: 26% מהם קתולים ורוב האחרים בזרמים הפרוטסטנטים השונים. סיקים מהווים 18.8% מאוכלוסיית העיר, הינדים 12.1%, מוסלמים 7.1%. כמעט 10% מכלל האוכלוסייה, אינה מזדהה עם דת כלשהי.
מתי ברודו
יזמות ועסקים
בשנת 2006 הקים את חברת ההוצאה "קרוספילדס", כיוזמה משותפת עם דלית נמירובסקי, לשעבר רקדנית בלהקת עידו תדמור ומפיקת סרטים, שעבדה כמנהלת משמרת ב"בראסרי", ולהב הלוי. ההוצאה פרסמה את מדריך התיירות והבילויים התל אביבי "City Guide Tel Aviv". בכתיבת המדריך השתתפה העיתונאית הקנדית ליסה גולדמן. המדריך פורסם באנגלית ובצרפתית בישראל, ארצות הברית ואירופה. ב-2007 הופצה מהדורה שנייה, מעודכנת לאירועי 100 שנה לתל אביב, לה התווספה הקדמה מעת גל אוחובסקי. עם חברת הוצאה זו הפיץ ברודו, בשיתוף עם נמירובסקי, סך הכל 3 מהדורות של "City Guide Tel Aviv" ואת מגזין האומנות "פרוגרמה", ממנו הפיצו ארבעה גליונות.
ב-2019 נבחר כחבר דירקטוריון בחברת הקנאביס הרפואי, בטר, שקיבלה אישור לגדל קנאביס רפואי ממשרד הבריאות באותה שנה. ברודו היה בין המשקיעים הראשונים בחברה, השנייה בגודלה בישראל בתחום הקנאביס הרפואי, ומחזיק בכ-5% ממניותיה, בשווי של למעלה מ-2 מיליון שקלים.
חיים אישיים
ברודו פגש את אשתו, רותי, במהלך שירותו הצבאי. הזוג בחר שלא להביא ילדים לעולם, אלא להשקיע את מרצם בעסקים. ב-2012 השניים נפרדו אך מעולם לא התגרשו. לאחר הפרידה מרותי החל לנהל זוגיות עם נדיה, עימה הביא ילד לעולם.
Viva Hate
Viva Hate (בתרגום חופשי: תחי השנאה) הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי הבריטי מוריסי. האלבום יצא ב-14 במרץ 1988 על ידי הלייבל HMV, שישה חודשים לאחר שיצא אלבום האולפן האחרון של להקת הסמית'ס, שמוריסי היה סולנה.
רקע
לצורך יצירת האלבום חבר מוריסי למפיק המוזיקלי סטיבן סטריט, שהפיק בעבר את אלבומי "הסמית'ס". האלבום היה אמור בתחילה להיקרא "Education in Reverse" (בתרגום חופשי: "חינוך בהילוך אחורי"), אך שונה ברגע האחרון, לאחר שכמה אלבומים עם שם זה כבר הופצו באוסטרליה וניו זילנד. האלבום הוקלט בין החודשים אוקטובר לדצמבר 1987.
הוצאה
האלבום יצא ב-14 במרץ 1988 על ידי חברת התקליטים HMV. השיר האחרון באלבום, "Margaret on the Guillotine", עורר מחלוקת ואף נאסר לשידור ב-BBC. השיר מתאר את מותה של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר כ"חלום נהדר".
בנוסף למוריסי, ששר וכתב את המילים לכל שירי האלבום, ולסטיבן סטריט, שהפיק את האלבום, הלחין את כל שיריו וניגן בגיטרת בס, השתתפו באלבום גם ויני ריילי, שניגן על גיטרות וקלידים, ואנדרו פארסי, שניגן על התופים. מוריסי עצמו מופיע על עטיפת האלבום, בתמונה שצולמה על ידי אנטון קורביין.
הגרסה האמריקאית של האלבום כללה גם את השיר "Hairdresser on Fire", שבבריטניה יצא בתור הבי-סייד של הסינגל "Suedehead".
עם צאתו, האלבום נכנס הישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, והגיע בבריטניה למעמד של אלבום זהב. בארצות הברית הגיע האלבום בשיאו למקום ה-48 במצעד האלבומים, ובנובמבר 1993 הגיע גם שם למעמד של אלבום זהב.
הצלחה
הביקורות שקיבל האלבום ממבקרי המוזיקה היו חיוביות ברובן. המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון של ארבעה מתוך חמישה כוכבים. אתר המוזיקה פיצ'פורק העניק לאלבום ציון של 7.3 מתוך 10, וכינה אותו "אחד מהאלבומים המעניינים ביותר של מוריסי, וללא ספק האלבום שבו לקח את הסיכון הגדול ביותר". אתר המוזיקה Allmusic העניק לאלבום ציון של ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה.
המגזין "Q" בחר באלבום כאחד מ-50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 1988.
שלמה אלישיב
הרב שלמה אלישיב (בכתיב יידי: עליאשאוו; י"ב בטבת ה'תר"א, 5 בינואר 1841 – כ"ז באדר ה'תרפ"ו, 13 במרץ 1926) היה מחשובי המקובלים בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בעל ספרי ה"לשם שבו ואחלמה", על שמם הוא מכונה גם בעל הלשם. סבו של הרב יוסף שלום אלישיב.
קורות חיים
נולד בזאגר (Żagory) בליטא לרבי חיים חייקל ולסתירה גיטא. למד אצל אביו ואצל רבי גרשון תנחום ממינסק וכן בישיבת טלז. בעת מגוריו בטלז למד קבלה גם מרב המקום, הרב יוסף רייזין. הוא למד בחברותא עם הרבנים מאיר אטלס וצבי יהודה רבינוביץ' תאומים. כאשר כיהן הראי"ה קוק כרבה של העיירה זיימל, הוא למד איתו כתלמיד חבר. כמו כן היה מורו של בן עירו, הרב אהרן שלמה מהריל. בשנים שלפני עלייתו ארצה, גר בבית חתנו, אברהם, רב הכפר הומל. עלה לארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ד והתיישב בירושלים.
משפחתו
היה נשוי לבת שבע-אסתר, בתו של הרב דוד פיין משיאוליאי.
ספריו והגותו
בספריו שנקראו בשם כולל "לשם שבו ואחלמה" הוא מבאר ומרחיב את שיטת האר"י בקבלה, ומתפלמס עם שיטותיהם של מקובלים אחרים. הספר כלל ארבעה חלקים עיקריים (לפי סדר הדפסתם): לאחר פטירתו נדפס ספר "גליוני לשם שבו ואחלמה", מגיליונות שכתב בשולי ספריו, וכן "נגלות לשם שבו ואחלמה" המלקט מתוך ספריו את העניינים השייכים לחלק הנגלה שבתורה. ר' אריה לוין כתב את ההקדמה לספר זה. נותרו עדיין בכתבי יד ביאורו על ספר היצירה, וביאור על ספרא דצניעותא.
הרב אלישיב היה תומך של שיטת הגר"א בקבלה שדגלה בהיצמדות למקורות התלמודיים. באחד מספריו כתב ה"לשם" נגד שיטותיהם בקבלה של הרמח"ל ושל הבעל שם טוב ואף התפלמס עם הרב קוק בעניין. עם זאת במקום אחר נראה שחזר בו מלייחס לרמח"ל את הדברים.
קישורים חיצוניים
אודות ספרו "לשם שבו ואלחמה"
ויינפלד
ויינפלד (לעיתים: וינפלד, מגרמנית: Weinfeld) הוא שם משפחה גרמני הנפוץ בקרב יהודי גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. משמעות השם הוא כרם.
סטיב סטיפנוביץ'
סטיבן סמואל "סטיפו" סטיפּנוביץ' (באנגלית: Stephen Samuel "Stipo" Stipanovich; נולד ב-17 בנובמבר 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. סטיפנוביץ', סנטר בגובה 2.11 מטרים מאוניברסיטת מיזורי, נבחר על ידי אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA בבחירה השנייה הכללית בדראפט 1983. בעיות ברכיים הגבילו את הקריירה שלו לחמש עונות, והוא פרש ב-1988 לאחר קריירה שלאורכה קלע 5,323 נקודות עם 3,131 ריבאונדים. בקריירת המכללות שלו, בין נובמבר 1979 ומרץ 1983, סייעו הוא וג'ון סאנדוולד למאמנם במיזורי נורם סטיוארט להופיע בטורניר ה-NCAA ארבע פעמים רצופות.
ראשית חייו
בנם של סאם ואיליין (לבית אורטמן) סטיפנוביץ', נולד וגדל באזור סנט לואיס, שבו אביו ניהל בית לוויות. לאחר שלמד את השנה הראשונה בתיכון צ'מינייד (Chaminade College Prep), עבר לשארית שנותיו לתיכון הישועי דה סמט (De Smet Jesuit High School) בפרבר קריב קוור (Creve Coeur).
סבתו מצד האב של סטיפנוביץ', שמוצאו סרבי וקרואטי, סיידי, הייתה בתו של סימו ויסניץ (Simo Visnic) מסרביה שהגיע לארצות הברית ב-1905, ושל מיליקה מאמולה (Milica Mamula), ילידת קרלובקה (Karlovcka) שבקרואטיה. סיידי נישאה לתיאודור סטיפנוביץ', שמשפחתו באה מאותו אזור.
קריירת המכללות
סטיפנוביץ' נבחר לשחקן החדש של השנה בביג אייט (Big Eight Newcomer of the Year), כפרשמן באוניברסיטת מיזורי. בתור סניור, סטיפנוביץ' קלע בממוצע 18 נקודות והוסיף כמעט 9 ריבאונדים למשחק. במשחק ששודר בפריסה ארצית, סטיפנוביץ' וחברו לקבוצה גרג קאבנר הצליחו לעצור את הבחירה הראשונה בדראפט לעתיד, רלף סמפסון, ולנצח את המדורגת ראשונה, וירג'יניה. הוא היה חבר בנבחרת העונה הראשונה במכללות (All-American) בשנתו האחרונה במכללה. קבוצתו זכתה בלמעלה מ-100 משחקים בארבע שנים.
תקרית הירי
בערב 27 בדצמבר 1980, ירה סטיפנוביץ' בטעות ברובה טעון, ופגע בכתפו שלו. בתחילה הוא סיפר למשטרה כי רעול פנים, לובש מגפי בוקרים וחולצת פלנל פרץ לדירה שלו בקולומביה שבמיזורי, ירה בו תוך שהוא צורח ניבולי פה על שחקני כדורסל. למחרת, סטיפנוביץ' הכחיש את הסיפור והודה כי הוא ירה בעצמו בטעות.
קריירה מקצוענית
סטיפנוביץ' נבחר על ידי אינדיאנה פייסרס בבחירה השנייה בדראפט 1983. אחרי התחלה איטית לעונה, סטיפנוביץ' היה פרודוקטיבי בשנה הראשונה, וקלע בממוצע 12.0 נקודות עם 6.9 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. "סטיפו" נותר בהרכבה הפותח של הקבוצה חמש שנים באינדיאנפוליס, והיה למודל של עקביות. מ-1984 ל-1988, קלע סטיפנוביץ' בממוצע 13 נקודות למשחק עם 6 ריבאונדים למשחק כל העונה כשהוא פותח ב-292 מתוך 322 משחקים שבהם שותף.
סטיפנוביץ' שיחק עונה אחת בלבד לאחר ההעפלה לפלייאוף ב-1987. הוא פספס את כל עונת 1988/1989 בשל בעיות ברכיים, שבסופו של דבר גרמו לסיומה של הקריירה שלו. באותו זמן, הג'נרל מנג'ר של הפייסרס, דוני וולש, קרא לו "הסנטר החמישי או השישי ברמתו בליגה", שיבח אותו על שהוא אינו מבייש ברמתו גם מול הטובים שבשחקנים. סטיפנוביץ' נאלץ לפרוש בשנת 1989, בגיל 28.
לאחר קריירת הכדורסל
לאחר פרישתו מה-NBA ניסה סטיפנוביץ' מגוון רחב של קריירות, כולל תיווך נדל"ן באורגון. בסופו של דבר הוא חזר לאזור סנט לואיס, שבו הוא הבעלים והמפעיל של מכרה פחם.
גאוגרפיה של גרמניה
מבחינה גאוגרפית, גרמניה מחולקת לשלושה אזורים מובחנים: הדרום ההררי בשיפולי הרי האלפים, השפלה הצפונית לחופי הים הבלטי ומרכז המדינה המשובץ בגבעות והרים, נחלים ונהרות - אזור המהווה את עיקר שטח המדינה.
פני השטח
חלקה הצפוני של גרמניה, שנושק לחוף הימים הבלטי והים הצפוני, הוא מישורי לחלוטין ומנוצל למטרות חקלאות. דבר זה נובע עקב היות שטח זה חלק מהמישור האירופי. סמוך לגבול עם הולנד (צפון-מערב המדינה) קיימים אזורים רבים של אדמה רוויית לחות. במקלנבורג, סמוך לים הבלטי, מצויים אגמים רבים שמקורם בקרחונים שהפשירו. כך גם ממשיכים אגמים אלו עד לשטח מדרום לברלין וגם בהם מקורם בקרחונים.
חלקה הצפוני ביותר של גרמניה לצד הים הצפוני הוא בעיקרו בעל אדמה רטובה, המרובה בסכרים ובאיים רבים המפוזרים לאורך חוף הים. גרמניה מכילה גם מספר רחב של איים בים הבלטי בהם שוכנים גם הגדולים שבאיי גרמניה דוגמת ריגן. אי זה ידוע ברכסיו התלולים ובנופו הלא-מישורי המאופיין אף בחופי ים רחבים וחוליים במיוחד.
בדרום גרמניה, כמו במזרחה, מצויים רכסי הרים נוספים רבים. הגדול והגבוה שבהם הוא רכס הרי האלפים. הפסגה הגבוהה ביותר של הרי האלפים בשטחה של גרמניה היא הצוגשפיצה. ככלל שטחי הדרום מכוסים ביערות מרובים ובנהרות גם כן. נהר הדנובה חוצה את חבל בוואריה ופונה דרומה ביער בוואריה לכיוון הים השחור. הנהר החשוב עם זאת בתחומי גרמניה הוא חבל הריין המתחיל את מקורותיו בהרי האלפים ומשתרע על אורך כולל של כ-1,319 ק"מ. בחלק המזרחי נתון יער בוהמיה לצד הגבול הצ'כי כאשר בצד הדרום-מערבי נמצא היער השחור (שניכנס לסיפורים ואגדות רבות במהלך השנים).
ברשימת אגמי גרמניה החשובים כוללים את ואגם מוריץ ואגם כימזה (Chiemsee), אך הגדול שבהם הוא ימת קונסטנץ.
אקלים
האקלים בגרמניה הוא ממוזג ברובו. מזג האוויר נוטה להיות קר, מעונן ועם לחות גבוהה.
חלקה הצפון-מערבי של גרמניה ולאורך החוף נוטה להיות בעיקר בעל קיץ חם באופי יחסי וחורף מתון יחסית לאזור (בעיקר C° 1.5 ומעלה). עם זאת באזורים ההולכים ומתרחקים מהים חל שינוי קיצוני יותר בין החורף ובין הקיץ. שתי העונות-כל אחת בתורה קיצונית יותר ולכן מתבטאות גם בחורפים קרים בחורף ובתקופות חמות בקיץ. עקב כך דרום המדינה הוא האזור הקיצוני יותר בין חורף וקיץ. אם בצפון המדינה עומד הממוצע החורפי בינואר על C° 1.5, בדרום הוא עומד על C° 2− בניגוד. צפון המדינה בקיץ עומד על בין C° 16 ל-C° 18 ביולי בממוצע בעוד שדרומה על C° 20 או אף מעט יותר. ערים בצפון מערב המדינה דוגמת המבורג נחשבות לבעלות מזג האוויר הקר-פחות לעומת שאר המדינה. כך למשל בשיא החורף יהיו המעלות בממוצע בין C° 1− ל-C° 4 (ינואר) ובסוף השנה, בעונת הקיץ (חודש יולי) יעמדו המעלות על בין C° 13 ל-C° 22). מנגד ערים כמו מינכן, השוכנות בדרומה של המדינה יחוו חורף בשיאו בחודש ינואר בין C° 3 ל-C° 3− וקיץ בחודש יולי בין C° 13 ל-C° 24.
עם זאת, זהו אקלים כללי בלבד המתייחס בעיקר למישורים (ומכך לרוב רובה של המדינה). ברכסי ההרים בדרום ובמרכז המדינה מתואר פעמים רבות האקלים כאקלים אלפיני. כך למשל באזור גרמיש-פרטנקירכן האקלים קר הרבה יותר כשהוא מגיע בחודש ינואר בין C° 6− לבין C° 2. בחודש יולי עם זאת הטמפרטורות ישתרעו בין C° 20 ל-C° 21.
ככלל האקלים בגרמניה נוהג להיות לא יציב פעמים מרובות עקב השפעות של רוח צפונית (בעיקר מאזור רוסיה והקוטב הצפוני) כנגד השפעות המגיעות מהאוקיינוס האטלנטי.
במזרח המדינה האקלים יבשתי הרבה יותר ואופייני לזה הקיים במזרח אירופה: החורפים עשויים להיות קרים מאוד ולהימשך זמן רב, ואילו הקיצים עשויים להיות חמים מאוד. לעיתים קרובות האקלים היבשתי מביא עמו גם תקופות יובש ממושכות.
גבולות
לגרמניה 2,389 קילומטרים של רצועת חוף, ו-3,621 קילומטרים של גבולות יבשתיים עם מדינות אחרות: - 781 ק"מ - 636 ק"מ - 557 ק"מ - 465 ק"מ - 451 ק"מ - 334 ק"מ - 167 ק"מ - 138 ק"מ - 68 ק"מ
אוכלוסייה
אוכלוסיית גרמניה עומדת על כ-82.6 מיליון תושבים כאשר מתוכם כ-44.2 מיליון תושבים נמצאים בשוק העבודה. אוכלוסיית גרמניה נמצאת בעלייה בשנים האחרונות (משנת 2011) כאשר מדד האוכלוסין שלה עלה בכ-2,400,000 איש בחמש שנים בלבד (עד שנת 2016).
קיזילאירמאק
קיזילאירמאק (בטורקית: Kızılırmak – "הנהר האדום") הוא הנהר הארוך בטורקיה. מוצאו של הנהר ברמת אנטוליה, סמוך לעיר סיוואס. הוא זורם דרומה ומערבה ולאחר מכן פונה צפונה ומזרחה בקשת גדולה, ונשפך אל הים השחור בדלתה שהוא יוצר, בין הערים סינופ ממערב וסמסון ממזרח. בדלתת הנהר מספר אגמים קטנים, והיא נחשבת לבית הגידול החשוב ביותר לציפורים בטורקיה. מחקרים לאורך עשרים שנה גילו כי ספיקתו הממוצעת של הנהר עומדת על 184 מ"ק לשנייה, אך זו נעה בין עשירית מכמות זו לבין כמות גדולה פי תשעה (1673 מ"ק לשנייה). הנהר אינו משמש לשייט אך שבעה מפעלים הידרו-אלקטריים נבנו לאורכו ומפיקים חשמל ממימיו. שמו של הנהר נובע מגוון אדמדם שמעניקה לו תכולת המתכות הגבוהה שבמימיו.
היסטוריה
ביוונית נקרא הנהר "אליס" (Άλυς) (או "האליס"), מילה שמקורה במילה היוונית למלח. החתים כינוהו "מראסנטיה" (Marassantiya) או מראסנטה (Marassanta). בתקופה זו שימש הנהר את גבולה הצפוני של לב האימפריה החתית, ולאחר מכן סימן את גבול תחום השפעתן של אשור ומדי. בעת העתיקה נחשב הקיזילאירמאק לקו הגבול שבין אסיה הקטנה לבין יתר חלקי יבשת אסיה. בשנת 585 נערך קרב האליס סמוך לנהר והוא שימש כקו הגבול בין לידיה לבין הממלכה האחמנית, עד שכורש הסיט את מסלולו על מנת שיוכל לחצות אותו והגיע עד לחופי הים האגאי בשנת 547 לפנה"ס.
חקלאות
מי הנהר משמשים לגידול אורז וכן מתגוררים בו עדרי תאו מים.
נטע דורצ'ין
נטע דורצ'ין (נולדה ב-1969) היא פרופסור, חוקרת ומרצה בכירה בבית הספר לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, בפקולטה למדעי החיים. בנוסף היא נשיאת החברה האנטומולוגית בישראל, והאוצרת הראשית לאנטומולוגיה במוזיאון הטבע על שם שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב. דורצ'ין מתמחה באנטומולוגיה (תורת החרקים). עבודתה כוללת מיון וסיווג של חרקים, חקר והבנה של יחסי הקרבה האבולוציוניים בין המינים השונים ושחזור עצים אבולוציוניים. בעיקר מתמקד מחקרה ביתוצים. שהם יתושים מעוררי עפצים. המחקר במעבדתה מתמקד בטקסונומיה, באקולוגיה ובאבולוציה של קבוצות חרקים מגוונות.
ביוגרפיה
דורצ'ין היא בתו של הפסל והאמן יעקב דורצ'ין.
השכלה וקריירה
במסגרת לימודי תואר שני חקרה דורצ'ין מין של חרק שנקרא יתוץ. היא ירדה לדרום ים המלח וחקרה קשר בין קבוצת החרקים לבין צמחים, וגילתה יותר מ-60 מיני חרקים חדשים למדע.
את הדוקטורט בזואולוגיה סיימה באוניברסיטת תל אביב.
דורצ'ין ביצעה מחקר פוסט דוקטורט באוניברסיטת קייפטאון, דרום אפריקה. מחקרה התמקד בשימוש ביתוצים (Pteromalidae) לשליטה ביולוגית על שיטה פולשנית באוסטרליה.
פוסט דוקטורט נוסף עשתה באוניברסיטת באקנל, פנסילבניה, ארצות הברית. בבאקנל חקרה את הסיסטמטיקה והאקולוגיה האבולוציונית של יתוצים על פרחים ממשפחת המורכבים.
בין השנים 2007–2011 עבדה במוזיאון קניג למחקר זואולוגי בבון, גרמניה. בתחילה שימשה כאוצרת של זבובאים ואחר כך ראש מחלקת פרוקי רגליים.
בשנת 2011 חזרה לאוניברסיטת תל אביב על מנת להצטרף לסגל הבכיר של בית הספר לזואולוגיה בפקולטה למדעי החיים.
דורצ'ין מונתה לאוצרת הראשית לאנטומולוגיה במוזיאון הטבע על שם שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.
תחומי מחקרה
ב-2018 חקרה תהליכי התמיינות ביתוצים מהמין Dasyneuriola prolifica ושל אויביו הטבעיים – צרעות טפיליות. היתוץ Dasyneuriola prolifica מתפתח בישראל בעפצים שהוא יוצר בשני מיני צמחים – אוכם שיחני ואוכם מדברי (שגדלים בבקעת ים המלח, מדרונות מדבר יהודה, צפון הנגב ובקעת הירדן). במחקר התגלה כי התמיינות חרקים שתלויה בצמחים פונדקאים, מגדילה את מגוון המינים וכך תורמת למערכת האקולוגית.
בנוסף למחקרים על יתוצים ממקומות שונים בעולם, היא מנחה מחקרים על מגוון קבוצות חרקים אחרות, כולל זבובי פירות, צרעות עפצים, דבורים, צרעות טפיליות, נמלים וחרקים ימיים. עם זאת, תחומי העניין העיקריים שלה הם הטקסונומיה והאקולוגיה האבולוציונית של דגמי עפצים פיטופגיים, בפרט הסביבות הצחיחות בישראל ובאפריקה. בישראל, חלק גדול מהמחקר שלה על חרקים אלו נעשה באזור ים המלח, הנגב והערבה.
המחקר במעבדתה מתמקד באקולוגיה של חרקים, שיטתיות ואבולוציה, עם דגש על אינטראקציות חרקים-צמחים בקבוצות מעוררות עפצים (יתוצים וצרעות עפצים). היא חוקרת גם שימוש בחרקים להדברה ביולוגית של עשבים פולשים ומזיקי חרקים.
את דגימות היתוצים והעפצים אוספים פרופ' דורצ'ין וצוות המחקר שלה בשטח. בדרום אפריקה היא ביצעה סקר מקיף של צמחי מדבר בצפון המדינה וגילתה עשרות מינים חדשים למדע של יתוצים. לאחר שאספה וגידלה את המינים החדשים חזרה פרופ' דורצ'ין למעבדתה, ושם יצרה שחזור עץ פילוגנטי, המאפשר להבין את הקשרים האבולוציוניים בין מיני החרקים השונים, ואף להשוות אותו לעץ האבולוציוני של התפתחות הצמחים שבהם יוצרים החרקים את העפצים.
ספר
2001 - חיי החרקים, טיים לייף לנוער, הוצאת טוקאן
קופריבניצה
קוֹפְּרִיבְנִיצָה (בקרואטית: Koprivnica) היא עיר בצפון קרואטיה, בירת מחוז קופריבניצה-קריז'בצי, השוכנת 80 קילומטרים מבירת המדינה זאגרב.
היסטוריה
היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1272 עת נשלט האזור על ידי לסלו הרביעי, מלך הונגריה. החל מאמצע המאה ה-16 שכנה העיר על גבול אזור הספר בין ממלכת הבסבורג לאימפריה העות'מאנית. במקום הקימו האוסטרים מבצר גבול וסביבו התפתח היישוב המודרני. ב-1765, תקופת שלטונה של מריה תרזה הפכה העיר לחופשית ובוטל מצב הספר הצבאי.
בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נכללה קופריבניצה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. ב-7 בנובמבר 1943 עלה בידי כוחות הפרטיזנים של טיטו לשחרר את העיר, אך ב-9 בפברואר 1944 עלה בידי כוחות האוסטאשה והוורמאכט לכבוש אותה מחדש. ב-17 באוקטובר 1944 עלה בידי כוחות הפרטיזנים לכבוש אותה בשנית. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה קופריבניצה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מההכרזה פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה התחוללו בעיר קרבות בין צבא יוגוסלביה לצבא קרואטיה. בסיום הלוחמה נכללה קופריבניצה בשטחי קרואטיה.
הקהילה היהודית
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה פעילות ציונית בקרב הקהילה ונוסדו אגודות הנוער "התחייה" ו"חרות" וכן סניף של ויצו. בני הקהילה התערו בחיי החברה והחיים הפוליטיים של קופריבניצה. נמנו מקרבם תעשיינים שניהלו בתי חרושת בענפי המתכת והמזון, ומהם ניתן לציין את ארמין שריינר. בשלהי שנות השלושים של המאה ה-20 נבחר יצחק איבו הירשל לראש העיר קופריבניצה. כמו כן נודע האדריכל סלאבקו לוי. מ-1924 ועד לתקופת השואה כיהן ד"ר ישראל כהן כרב הראשי לקהילה. ב-1937 נערכו שיפוצים בבניין בית הכנסת.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקופריבניצה 358 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה וכינון שלטון האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. ב-29 באפריל 1941 ביצעו הקרואטים אקציה בעיר וריכזו את בני הקהילה בשטח מפעל "דאניצה" אשר היה בבעלות יהודית, והפך למחנה הריכוז הראשון שהקימו אנשי האוסטאשה. ב-8 ביולי 1941 גורשו הגברים מדאניצה למחנות הריכוז: ידובנו, וגוספיץ' והנשים והילדים לקרושצ'יצה ולג'קובו. קיים תיעוד ל-214 נרצחים מקרב בני הקהילה.
במהלך המלחמה שימש בית הכנסת מתקן מעצר של שלטונות האוסטאשה. הוא חולל והמבנה נפגע. לאחר המלחמה שבו שרידי הקהילה לעיר. רובם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. ב-1948 נמכר מבנה בית הכנסת לרשות המקומית. ב-1952 חדלה רשמית הקהילה מלהתקיים. במועד זה התגוררו בעיר 5 יהודים. בתקופה היוגוסלבית שימש בית בכנסת כמחסן סחורות. ב-2013 שוקם המבנה ונפתח מחדש כאולם קונצרטים. בית הקברות היהודי נפגע במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה. נכון ל-2009 היו קיימות בו 250 מצבות שהכיתוב עליהן בעברית, בגרמנית, בהונגרית ובסרבו-קרואטית. בית העלמין היה מגודר ומתוחזק במצב טוב. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 חודשה פעילות הקהילה היהודית בעיר, עת התגוררו בקופריבניצה 50 יהודים.
האטצ'ר (טריצרטופס)
האטצ'ר (Hatcher, מספר קטלוגי USNM 500000) הוא השם שניתן לשלד הטריצרטופס מהמין Triceratops horridus במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע סמית'סוניאן בוושינגטון הבירה, ארצות הברית. שלד זה, שהורכב והוצג לראשונה ב-1905, היה השלד הראשון של הטריצרטופס בתצוגה מוזיאלית ואחד המאובנים הידועים ביותר של המוזיאון. בנוסף לשלד המוצג במוזיאון, יציקת ארד בצורת הגולגולת של האטצ'ר בגודל מלא, מוצבת מחוץ למוזיאון.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התברר כי מצב השלד בכי רע ויש לנקוט בפעולות שימור דחופות. אוצר התצוגה החליט לנצל את ההזדמנות לסריקה דיגיטלית תלת-ממדית של השלד, הן כדי לאפשר הדפסה תלת-ממדית של העתקים שיחליפו מאובנים פגיעים או יתקנו חלקים פגומים בשלד והן בשביל לאפשר יצירת דגמים שבאמצעותם הפלאונטולוגים יחקרו את התנוחה ויכולת התנועה של הטריצרטופס. השלד פורק, נסרק והורכב מחדש. בשנת 2001 הוצב במוזיאון השלד המחודש אחרי פעולות שימור והחלפת המאובנים הפגיעים, הפגומים או השגויים בהעתקים מתוקנים שנוצרו על פי הסריקה הממוחשבת. לצידו הוצב דגם בקנה מידה 1:6 של השלד כפי שהיה בתנוחה המקורית מ-1905.
ב-2014 נסגרה תצוגת המאובנים של המוזיאון לצורך שיפוצים ובנייה מחדש, והיא נפתחה לציבור ב-2019. בינתיים "האטצ'ר" הטריצרטופס ו"סטן" הטירנוזאורוס רקס מוצגים לקהל הרחב בתצוגה זמנית. בתצוגה החדשה ניצבת דיורמה של שלדים בה הטירנוזאורוס החדש של המוזיאון, סטן, טורף את הגווייה של האטצ'ר (שלא ברור אם מת בקרב או באופן טבעי).
KLF
ה-KLF (ידועים גם בשמות "העתיקים והמוצדקים של מו מו", "הטיימלורדס" ואחרים) היא אחת מהלהקות המייסדות של זרם ה"אסיד האוס" הבריטי בסוף שנות ה־80 וראשית שנות ה־90.
בתחילת שנת 1987 חברו ביל דראמונד, המכונה "קינג בוי D" וג'ימי קאוטי "רוקמן רוק" כצמד "העתיקים והמוצדקים של מו מו" (The Justified Ancients of Mu Mu) והוציאו תקליטונים עתירי סמפולים והשראות היפ הופ. אחד משיריהם,"Doctorin' the Tardis", שילב קטעים ממוזיקת הפתיחה של דוקטור הו, כונה "הטיימלורדס" והגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים הבריטיים. KLF היו החלוצים בשילוב מוזיקת רייב עם הפקה רוקיסטית ושילוב קולות המון בסגנון הופעה חיה בשיריהם, סגנון שזכה לכינוי "האוס אצטדיונים". הצמד הקים חברת תקליטים משלו, KLF Communications, והוציא בה סדרה של להיטים. הצמד גם פרסם ספר הדרכה הומוריסטי לכתיבת להיט מצעדים בשם "The Manual" ועבד על סרט ממסע ההופעות בשם "The White Room".
ה-KLF דגלו בפילוסופיה אנרכיסטית של השחתת מודעות פרסומת, פרסום מסרים מסתוריים בעיתונים כמגזין המוזיקה NME והופעות פומביות חריגות. הופעתה הידועה לשמצה ביותר הייתה בטקס פרסי ה"בריט" של 1992, בו הם ירו כדורי סרק ממקלע אל הקהל והשליכו פגר כבש במסיבה שלאחר הטקס.
ברווחי מכירות ה-KLF, יסדו דראמונד וקאוטי את ה "K Foundation", שמטרתה לעודד אמנות אלטרנטיבית. פעילויות במסגרת ארגון זה כללו הענקת פרס לאמן הגרוע של השנה ושריפת מיליון לירות שטרלינג במזומן ב-23 באוגוסט 1994. מאז מאי 1992 הצמד כמעט שאינו פעיל מוזיקלית, אך מדי פעם מוציא קטעים קצרים תחת שמות שונים.
היסטוריה
בשנת 1986 היה ביל דראמונד דמות מוכרת למדי בתעשיית המוזיקה הבריטית. הוא היה אחד ממייסדי Zoo Records, ניגן בגיטרה במספר להקות, והיה המנהל של "אקו והבאנימן" ולהקות אחרות. ב 21 ביולי באותה שנה הוא התפטר בטענה שהוא כמעט בן 33 ושליש (כמהירות סיבוב תקליט ויניל) וש"הגיע הזמן למהפכה בחיי, יש הר שאני רוצה לטפס עליו בדרך הקשה ולראות את העולם מלמעלה". הוא הוציא אלבום סולו מוערך וצנוע בשם "The Man".
ג'ימי קאוטי היה באותה עת גיטריסט בלהקה כושלת למדי שדראמונד ניהל במסגרת עבודתו. דראמונד וקאוטי מצאו עניין משותף באיזוטריה קונספירטיבית, בטרילוגיית "האילומינטוס" ובפרט בנושא ה"דיסקורדיאניזם", דת הדוגלת באנרכיזם פוסט-מודרני.
בעודו קורא שוב את "האילומינטוס" בסוף 1986 ומאזין להיפ הופ, חש דראמונד שברצונו להגיב למה שראה כקבעון מוזיקלי במוזיקה הפופולרית של אותה עת. בראיון מאוחר יותר הוא הצהיר כי מיד עלה על דעתו להקים צמד היפ הופ עם קאוטי שיקרא "העתיקים והמוצדקים של מו מו":
העתיקים והמוצדקים של מו מו
מילות הסינגל הראשון שלהם, "All You Need Is Love", עסקו בכיסוי התקשורתי של מגפת האיידס. המנגינה סומפלה ברובה מהשיר באותו שם של הביטלס ומ "Touch me" של סמנתה פוקס. מפיצים רבים סירבו להפיץ את התקליטון מחשש לתביעות משפטיות, אך הצמד שלח עותקים פיראטיים שהכין לתחנות רדיו ואלו זכו להצלחה ניכרת ולהשמעות רבות. המגזין "Sounds" הכתירם "הלהקה החמה ביותר של השנה... קשה להבין את התחושה של פגישה במשהו חדש לגמרי, מעולם לא האמנתי בתמים כל כך שלהקה היא כה טובה ומרגשת".
במאי 1987 הם ערכו את השיר מחדש והוציאו ממנו את רוב הדגימות השנויות במחלוקת. קטעים מהשיר רוססו כגרפיטי משחית על גבי לוחות פרסומת לשם קידומו. הגרסה המחודשת הוכתרה בתואר "סינגל השבוע" של NME ונמכרה במידה מספקת לאפשר את הוצאתו של אלבום הבכורה. האלבום, "1987 (What the Fuck Is Going On?)" יצא ביוני 1987 ונכלל בו השיר "The queen and I" שחלקים גדולים בו סומפלו מהלהיט "Dancing queen" של אבבא. הדבר הגיע לידיעת מנהלי הלהקה השוודית, ולאחר סכסוך משפטי בין הלהקות הוסר האלבום מהמדפים. הצמד יצא לשוודיה במטרה לפגוש את חברי להקת אבבא ולהגיע עמם לפשרה, מלווים בצלם ועיתונאי מהמגזין NME ורוב העותקים הנותרים מהאלבום. הם כשלו בניסיונם זה, ובתגובה שרפו את העותקים והשליכו את הנותר מסיפון המעבורת בדרכם חזרה. בראיון בדצמבר 1987 אמר קאוטי "היה זה מוצדק אמנותית לעשות כן".
שני סינגלים נוספים יצאו ב 1987 בחברת התקליטים העצמאית של ה-JAMs, KLF Communications. בשניהם ניכרה נטייה למוזיקת האוס. הראשון מהם, "Whitney Joins The JAMs", הכיל סימפולים של הנעימה המפורסמת מ"משימה בלתי אפשרית" ו "I wanna dance with somebody" של ויטני יוסטון. באופן אירוני, טען דראמונד כי מאוחר יותר הוצע לצמד להפיק רמיקסים לשירי ויטני יוסטון על ידי מנהל חברת התקליטים שלה, קלייב דייוויס מ Arista Records, כפתיון על מנת להחתימם בחברתו. הצעה זו לא התממשה לבסוף, אך ה KLF אכן חתמו עם אריסטה כמפיצתם בארצות הברית. הסינגל השני והאחרון שלהם לשנת 1987 היה "Downtown", להיט ריקודים שסומפל משיר הגוספל באותו שם משנות השישים, ששרה פטולה קלארק.
אלבומם השני, "", יצא בתחילת 1988 וזכה לביקורות נלהבות.