cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ציידות אוניות הסוחר הגרמניות במלחמת העולם הראשונה
אוניות הנוסעים
כשפרצה המלחמה, תכנן הצי הקיסרי הגרמני להסב שלוש־עשרה אוניות נוסעים אוקייניות מהירות לסיירות עזר, ועוד שבע אוניות דואר מהירות (express mail steamers) לאוניות אספקה. ההסגר שהטיל הצי המלכותי הבריטי על נמלי גרמניה תפס את הצי הגרמני בלתי מוכן; האוניות נותרו כלואות בנמלי הבית, ואלו שהיו בים או בנמלים נייטרליים, נמצאו הרחק מבסיסי ההצטיידות וההתחמשות, והמדינות הנייטרליות לא הסכימו כי חימושן ייעשה בשטחן.
מתוך שש האוניות שנמצאו בנמלי הבית, הסב הצי הקיסרי שלוש, אך שתיים מהן ("קאפ פולוניו", ששמה הוחלף ל"וִינֶטָה", ו"ויקטוריה לואיז") נמצאו בלתי מתאימות והוחזרו לבעליהן. רק "קייזר וילהלם דֶר גרוסֶה" יצאה להפלגה מבצעית. שלוש האחרות ("קאפ פיניסטרה", "פרינץ לודוויג" ו"קייזרין אוגוסט ויקטוריה") לא נמצאו מתאימות להסבה ונשארו בידי בעליהן.
מבין שבע האוניות שהיו בים, שלוש הצליחו לחמוק מסיורי הצי הבריטי והצטייד בתותחים ובתחמושת שהועברו אליהן מאניות מלחמה גרמניות. "קרונפרינץ וילהלם" פגשה את "קרלסרוהה" באוקיינוס האטלנטי, "קאפ טרפלגר" פגשה את "אֶבֶּר" מאפריקה המערבית הגרמנית ליד ברזיל, ו"פרינץ אַייטל פרידריך" הפליגה אל טסינגטאו, שם קיבלה תחמושת ותותחים מ"לוּקְס" ו"טִיגֶר". ארבע אחרות, ("קרונפרינצסין סֶסִיל", "קייזר וילהלם השני", "ג'ורג' וושינגטון" ו"פרינץ פרידריך וילהלם") לא יכלו לשוב לגרמניה או לפגוש אוניית מלחמה גרמנית ונותרו מסוגרות בנמלים נייטרליים.
שתי אוניות נוספות, שלא תוכננו מלכתחילה להסבה אך היו זמינות, הוסבו לאוניות עזר. אוניית הנוסעים "ברלין", שנמצאה בתיקונים בנמל ברמנהאפן, גויסה כמניחת מוקשים וכציידת אוניות סוחר. בחודש אוגוסט שבתה "אמדן" את אוניית הנוסעים הרוסית "ריזאן", שגויסה על ידי הצי הקיסרי הרוסי כאוניית עזר. היא נשלחה להסבה אל נמל טסינגטאו ושמה הוחלף ל"קורמורן".
הצלחת אוניות אלה הייתה מעורבת. "קייזר וילהלם דר גרוסה" הצליחה לפרוץ את ההסגר והפליגה אל חופי מערב אפריקה. אחרי שהטביעה שלוש אוניות התגלתה והושמדה על ידי הסיירת הבריטית "הַייפלייר". "קאפ טרפלגר" התגלתה וטובעה על ידי סיירת הסוחר החמושה "קרמניה" עוד בטרם הצליחה ללכוד או להטביע אוניית אויב אחת. "ברלין" ערכה הפלגה מבצעית אחת, במהלכה הניחה מוקשים בחופי אירלנד, שאחד מהם פגע והטביע את הדרדנוט הבריטי "אוֹדֶשְׁיֶיז". אחר כך הסתגרה באחד מנמלי נורווגיה הנייטרלית. "קורמורן" פעלה במשך שלושה חודשים באוקיינוס השקט וסביב חופי אוסטרליה, אך ללא הישגים כלשהם; אחר כך נאלצה למצוא מחסה ולהסתגר בנמל גואם.
הצלחה רבה יותר נחלה "פרינץ איטל פרידריך", שפעלה יחד עם "קורמורן" והשייטת של פון שפה עד לאחר קרב קורונל בנובמבר 1914, אז נשלחה לים בגפה. במהלך שלושה חודשי הפלגה באוקיינוס האטלנטי שבתה שלוש־עשרה אוניות; במרץ 1915 נאלצה להסתגר בנמל ניופורט ניוז בארצות הברית הנייטרלית.
המוצלחת ביותר מבין אותן סיירות עזר הייתה "קרונפרינץ וילהלם", שפעלה בים במשך שמונה חודשים, במהלכם לכדה שלוש־עשרה אוניות. באפריל 1915 נאלצה גם היא להיכנס לנמל ניופורט ניוז ולהסתגר בו.
אוניות המשא
בעקבות הניסיונות הראשונים הלא מוצלחים לפגוע בספנות המסחרית של האויב, הטיל הצי הגרמני את המשימה על זרוע הצוללות שלו. למרות הצלחות אחדות התברר עד מהרה, כי הצוללות הגרמניות אינן מתאימות לציד אוניות סוחר. חסרונן היה במהירותן הנמוכה ובחימושן המועט, ולא אחת נתקלו באוניות מהירות שהצליחו לחמוק מהן או שהשיבו לעברן אש תותחים יעילה. בעקבות כך הכריזה גרמניה בפברואר 1915 על מלחמת צוללות בלתי מוגבלת, אסטרטגיה שהובילה בהכרח לפגיעה קטלנית באזרחים, גם של מדינות נייטרליות ושל מדינות שלא השתתפו במלחמה, ולקשיים עצומים במישור המדיני.
הצעה אחרת שנשקלה הייתה להסב אוניות משא רגילות למניחות מוקשים ומאוחר יותר גם לציידות סוחר (commerce raiders). בניגוד לסיירות העזר הראשונות, בחרו הפעם הגרמנים באוניות בעלות יכולת שהייה ארוכה בים, ששמו את מבטחן מפני גילוי והשמדה בהסוואה ולאו דווקא במהירות התחמקות.
ניסיון ראשון נעשה עם האונייה "מטאור", שפיזרה מוקשים ותקפה את הספנות המסחרית בים הלבן במהלך חודשי מאי ויוני 1915. הפלגה שנייה ערכה האונייה באוגוסט, במהלכה השמידה באש תותחים אוניית סוחר בריטית חמושה שעסקה בהטלת ההסגר הימי בים הצפוני; זמן קצר אחר כך התגלתה על ידי סיירות בריטיות, וכדי שלא ליפול לידי האויב הטביעה עצמה במכוון. הצלחה רבה יותר נחלה "מֶייווה" (Möwe), שיצאה להפלגתה הראשונה בנובמבר 1915. במהלך ארבעה חודשים השמידה 15 אוניות בתפוסה כוללת של 50,000 טון, ושבה לגרמניה ללא פגע. שני ניסיונות נוספים לשחזר את ההצלחה הזו נכשלו; בפברואר 1916 עלתה על שרטון וטבעה האונייה "וולף" כשיצאה מתעלת קיל, ובאותו חודש הוטבעה "גרייף" על ידי אחת מהאוניות הבריטיות שהטילו הסגר על נמלי גרמניה.
באוגוסט 1916 יצאה "מיווה" שנית לים, הפעם בשם "וינֶטה" (Vineta) כדי להתל במודיעין הבריטי, ותפשה שלל אונייה אחת בחופי נורווגיה. בנובמבר הרחיקה האונייה עד לדרום האוקיינוס האטלנטי ושבתה 25 אוניות. כדי שתוכל להוסיף ולהרחיק שוט, לקחה "מייווה" מאוניות השלל דלק ואספקה לצרכיה; היא אף הצליחה להכשיר את אחת מהן לאוניית עזר לשירותה שלה, ושלחה אונייה אחרת לגרמניה כדי שיסבו אותה לציידת סוחר.
באותו חודש, נובמבר 1916, יצאה לים ציידת סוחר נוספת בשם "וולף". היא הפליגה אל דרום אפריקה, האוקיינוס ההודי ואוסטרליה, ובמהלך 15 חודשי פעילותה הטביעה 14 אוניות והניחה מוקשים שגרמו להשמדתן של 15 אוניות נוספות. "וולף" הצליחה להאריך את משך שהייתה בים לשיא של 15 חודשים הודות לפחם ולאספקה שלקחה לצרכיה מאוניות השלל שלכדה. היא אף הסבה את אחת מאוניות השלל שתפסה ("אילטיס") לאוניית עזר להנחת מוקשים.
בדצמבר 1916 יצאה לים ציידת הסוחר יוצאת הדופן מכולן, "זֵייאַדלר", אוניית מפרשים מלאת מעטה ומנועי עזר. האונייה הפליגה אל דרום האוקיינוס השקט, ובמהלך שמונה חודשי פעילות – עד לעלייתה על שרטון וטביעתה – הצליחה להשמיד 13 אוניות אויב.
ציידת הסוחר האחרונה, "לאופרד", אוניית השלל שנשלחה על ידי "מיווה", יצאה לים במרץ 1917, אך גם היא יורטה על ידי האוניות הבריטיות המטילות הסגר. לאחר קרב תותחים עז טבעה האונייה על כל אנשיה.
עם שובה של "מייווה" לגרמניה באותו חודש, מרץ 1917, הסתיימה למעשה הפעלתן של אוניות שטח גרמניות כציידות סוחר, אם כי "וולף" המשיכה להפליג ללא פגע עוד שנה נוספת. בפברואר 1917 נקט הצי הגרמני בפעם השנייה בלוחמת צוללות בלתי מוגבלת. למרות הנזקים העצומים שהסבו הצוללות לספנות המסחרית של מדינות ההסכמה, לא הצליחה גרמניה להכניען; יתרה מכך, הדבר עורר את זעמן של המדינות הנייטרליות (ובמיוחד ארצות הברית), שהצטרפו למלחמה נגד גרמניה.
יהודה משה דנציגר
רבי יהודה משה דנציגר (י' בכסלו תרנ"ג, 29 בנובמבר 1892 - כ"ג באדר א' תשל"ג, 16 בפברואר 1973) היה האדמו"ר החמישי בשושלת אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תש"ז - תשל"ג (1947–1973).
ביוגרפיה
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט עם חמיו ודודו ללודז'. הוא נסע לאוסטרובצה ללמוד אצל רבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. לאחר מכן עסק במסחר ביין שייבא מקרקוב. בתקופה זה נסע גם לחצרותיהם של רבי ישכר דב מבעלז ורבי ישראל מצ'ורטקוב.
בשנת תרצ"ג נסע ללונדון שם כיהן כרב בבית הכנסת טריסק. לאחר מספר חודשים, בהיעדר אשרת שהייה, גורש לפולין. בסוף שנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנו רבי אברהם מנחם. הוא התיישב בירושלים ועסק בתורה, כשהוא חי בעניות ודחקות. בתקופה זו עסק גם בתורת הסוד. בשנת תרצ"ח נסע לארצות הברית לטפל במחלת עור. בתקופה זה הנהיג את בית הכנסת של חסידי אלכסנדר שם.
בשואה נרצחו האדמו"ר בעל העקדת יצחק, משפחתו ומרבית חסידיו שנמנו בעשרות אלפים. בשנת תש"ז, הכתירו אותו שרידי החסידים לממלא מקומו.
נפטר בבית החולים אסותא בתל אביב ביום כ"ג באדר א' תשל"ג. הוא הובא למנוחות בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.
שכל בפולין שמונה ילדים. בן נוסף, דוד הירש עלה לארץ ישראל בסיוע הראי"ה קוק ונפטר בארץ. בנו רבי אברהם מנחם מונה לממלא מקומו.
ספריו
כמו כן הדפיס הספר "מאורן של ישראל" - נספח לספר "ישמח ישראל" ובו מאמרים שעוד לא נדפסו בספר. כן, ליקט את דברי תורתו של האדמו"ר רבי יצחק מנחם דנציגר, בספר עקידת יצחק. כן הדפיס הערות לצד ספרו של סבו "בנין דוד" בשם "וזאת ליהודה", וכן ספר בשם "קול יהודה".
פיורד נילסן
פיורד נילסן (באנגלית: Nielsen Fjord) הוא פיורד רחב הממוקם בין כף נורת' וצוקי גרגורי, בחוף הצפוני של ארץ ויקטוריה באנטארקטיקה.
רוחבו של הפיורד 3.7 קילומטרים.
נונדיניום
נוּנדיניוּם (Nundinium) היא מילה לטינית שמקורה במילה "נונדינאי", המציינת את מחזור הימים של הרומאים (ה"שבוע" הרומאי), ושימשה לציון תקופת זמן של קונסולות. בתקופת הקיסרות הרומית, כאשר מספר זוגות של קונסולים נוצרו במהלך שנה אחת, פרק הזמן של קונסולות אחת נקרא "נונדיניום".
המושג נזכר, למשל, בהיסטוריה אוגוסטה (חיבור שנערך בסביבות 400 לספירה), בביוגרפיות של חיי אלכסנדר סוורוס ובחיי טקיטוס.
מוריס קליינהאוז
קורות חייו
קליינהאוז נולד בסנטיאגו בירת צ'ילה. שם למד רפואה והתנסה לראשונה בהיפנוט. הוא עלה לישראל בשנת 1952, התגורר בקיבוץ נירים ועד לשנת 1957 עבד כרופא כפרי ביישובי האזור. התמחה בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש באר יעקב. בשנת 1962 הקים את האגודה הישראלית להיפנוזה. בהמשך מונה למנהל המרכז הקהילתי לבריאות הנפש ביפו ולראש שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות. היה מרצה בכיר בפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב. בשנותיו האחרונות היה מנהל השירות להיפנוזה ופסיכופיזיולוגיה במרכז הרפואי שיבא.
בשנת 1975 הופנטה תלמידת התיכון יפה סויסה על ידי המהפנט אבישלום דרורי. היא נכנסה לתרדמת שנמשכה ימים אחדים ורק ד"ר קליינהאוז הצליח בעזרת היפנוזה להעיר אותה. בעקבות אירוע זה נחקק בשנת 1984 חוק השימוש בהיפנוזה שקידם קליינהאוז. ישראל הייתה למדינה הראשונה בעולם שמגבילה את השימוש בהיפנוזה למטפלים מורשים בלבד.
בשנת 2000 קיבל פרס מטעם האגודה הבינלאומית להיפנוזה.
מוריס קליינהאוז נפטר בפברואר 2014, נקבר בבית העלמין של קיבוץ מעברות והותיר אחריו אישה ושני ילדים.
העימותים בסהרה המערבית (2020–הווה)
העימותים בסהרה המערבית (נקראת גם ההתערבות המרוקאית בסהרה המערבית או משבר גרגראט) הוא השם לסכסוך המזוין בין ממלכת מרוקו לרפובליקת סהרה המערבית הדמוקרטית, המיוצגת באו"ם על ידי חזית פוליסריו, באזור השנוי במחלוקת סהרה המערבית. זו ההסלמה הראשונה מאז מלחמת סהרה המערבית בשנים 1975–1991, שבה מרוקו כבשה את רוב האזור, ולאחר המלחמה נחתם הסכם הפסקת אש שהיה בתוקף עד העימותים הללו. למרות הקמת MINURSO (משלחת האו"ם למשאל עם בסהרה המערבית), משאל העם מעולם לא התקיים.
רקע כללי
האזור השנוי במחלוקת סהרה המערבית הוא אזור המאוכלס בדלילות המורכב ברובו משטחי מדבר, הממוקם באזור המגרב שבחוף הצפון מערבי של אפריקה. האזור היה מושבה ספרדית עד פברואר 1976, אז הודיעה ממשלת ספרד לאו"ם כי היא נסוגה מהשטח. מאז, האזור הוא חלק מסכסוך טריטוריאלי המתמשך בין מרוקו, הנתמכת על ידי מספר בנות הברית הערביות הבולטות שלה, ביניהם ערב הסעודית וירדן, לרפובליקת סהרה המערבית הדמוקרטית, המוכרת על ידי האו"ם כנציגה הלגיטימית של העם הסהראווי הילידי, ונתמכת על ידי אלג'יריה. פרשנים אחדים חיברו את האינטרסים של מרוקו על האזור עם הרעיון של מרוקו השלמה, המקיפה את סהרה המערבית וחלקים ממאוריטניה, מאלי ואלג'יריה, ולפי הנרטיב, חולקה על ידי המתיישבים הצרפתים והספרדים.
בעוד שחזית פוליסריו ניהלה מלחמת שחרור לאומית בעוצמה נמוכה נגד הרשויות הקולוניאליות הספרדיות מאז מאי 1973, מלחמת סהרה המערבית החלה באוקטובר 1975, שבועות ספורים לפני מותו של הדיקטטור הספרדי פרנסיסקו פרנקו, כאשר כוחות מרוקו ומאוריטניה, בסיוע צרפת, פלשו למושבה הספרדית. בעוד שמאוריטניה נסוגה מסהרה המערבית והכירה ברפובליקה הסהראווית בתחילת העימות, בסוף המלחמה השיגה מרוקו שליטה על יותר משני שלישים משטח המדבר העצום בחלקה המערבי, לאורך האוקיינוס האטלנטי. במהלך המלחמה, בין 1980 ל-1987, בנתה מרוקו שישה מחסומי חול ברובם באורך של כ-2,700 קילומטרים ובשנת 1988 הסכימו גם מרוקו וגם חזית פוליסריו לתוכנית הסדר של האו"ם, שאושרה על ידי מועצת הביטחון של האו"ם. ב-29 באפריל 1991, קרא למשאל עם, שיבקש מהסהראים לבחור בין עצמאות או השתלבות במרוקו, שייערך וינוהל על ידי נציגות האו"ם למשאל העם בסהרה המערבית (MINURSO). לאחר המלחמה, ב־6 בספטמבר 1991, נחתמה הפסקת אש בתיווך האו"ם, המבטיחה משאל עם על הגדרה עצמית לסהרואים. האו"ם מכיר באזור כשטח שאינו שלטון עצמו מאז 1963; היא גם השטח האפריקאי היחיד ברשימה, מה שהופך את סהרה המערבית לשטח האפריקאי האחרון כפוף לדה-קולוניזציה. למרות המאמצים, משאל העם המתוכנן מתעכב שוב ושוב מאז מרוקו סירבה לתנאי משאל העם, וציינה את חוסר שביעות הרצון שלה ממי שהורשה להצביע, בעוד עשרות אלפי מרוקאים היגרו לאזור מאז שנות השבעים.
13 בנובמבר
העימותים פרצו ב-13 בנובמבר 2020, כאשר צבא מרוקו פתח במתקפה על גרגראט כדי להשתלט על הכביש העובר ליד הכפר, שנחסם על ידי כ-50 פעילים סהראיים. על פי מקורות סהראיים, הכוחות המרוקאים הפרו את הפסקת האש על ידי חדירה לאזור המופרז, וחצו את החומה המפרידה בין מרוקו לסהרה המערבית לשלושה כיוונים שונים. הרשויות במרוקו מסרו כי הן פעלו מתוך הגנה עצמית, לאחר מתקפה סהראית על העיר אל מחבס, ופתחו במתקפת נגד על מנת להחזיר את זרימת חופש התנועה האזרחית והמסחרית באזור. בהמשך היום הצהירה חזית הפולסריו כי כוחותיה ירו על ארבעה בסיסים מרוקאים ושני מחסומים לאורך חומת הביטחון. לאחר מכן, צבא מרוקו תפס שליטה מלאה על מעבר הגבול בגרגראט.
14 בנובמבר
הרפובליקה של סהרה המערבית הדמוקרטית הכריזה מלחמה על מרוקו. חזית הפוליסריו הצהירה אז כי כוחותיה ביצעו התקפות על עמדות צבאיות מרוקאיות ליד אל מחבס וגרגראט. מרוקו הכחישה כי היא ספגה נפגעים.
15 בנובמבר
דיווחים נוספים על התנגשויות בין חזית הפולסריו לכוחות המרוקאים לאורך חומת הביטחון, במיוחד ליד אל מחבס, שם טענו הכוחות המרוקאים כי הרסו רכב משוריין של החזית.
16 בנובמבר
MINURSO דיווחה על המשך התכתשויות לאורך חומת הביטחון.
מסך דק
מסך דק הוא סוג של צג שעוביו קטן באופן יחסי בהשוואה לסוגי צגים אחרים, ולרוב עומד על מספר סנטימטרים בודדים. המסך הדק הפך לנפוץ עבור מחשבים וטלוויזיות במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 וטכנולוגיות הפעולה הנפוצות של המסך הדק הן TFT LCD, פלזמה ו-OLED.
העימותים בסהרה המערבית (2020–הווה)
18 בנובמבר
MINURSO דיווחה על קרבות בין צבא מרוקו לחזית הפולסריו בנקודות לאורך חומת הביטחון.
24 בנובמבר
דובר מזכ"ל האו"ם, סטפן דג'אריק, הצהיר במהלך תדרוך העיתונאים היומי שלו כי MINURSO נותר נוכח וממשיך לעקוב אחר המצב בכל סהרה המערבית, כולל גרגראט. האו"ם גם ממשיך לקבל דיווחים על אש הפזורים בחלקים הצפוניים והמזרחיים של השוליים, וקבע כי התקריות הללו מתרחשות לעיתים קרובות בלילה.
11 בדצמבר
דובר מזכ"ל האו"ם, סטפן דוג'אריק, הצהיר כי האו"ם עדיין בקשר עם MINURSO וכי המשימה לא ראתה שום פעילות בשטח שתגייס שום חשש ב-24 השעות הקרובות.
ינואר
ב-23 בינואר חיילי פוליסריו ירו ארבעה טילים ליד עמדת גבול בשליטה מרוקאית בגרגראט.
פברואר
ב-3 בפברואר ה-SADR טען לכי תקף עמדות מרוקאיות. משרד ההגנה הלאומי של SADR אמר שהם ביצעו הפצצות מרוכזות נגד עמדות מרוקו באזור גרגראט אל-פירסיק, גזרת מחבס. לצד הפצצה אינטנסיבית באזור אום דגן, גזרת אלבגרי; אזור אג'ביילת לג'דר, מגזר גואלטה; ואזור לאגסייבין, מגזר פארסיה.
ב-9 בפברואר הפוליסריו הודיע כי הרג שלושה חיילים מרוקאים ביום הקודם בהתקפה ספציפית באזור אוארקזיז בדרום מרוקו, סמוך לשטח השנוי במחלוקת של סהרה המערבית. לאחר יצירת קשר עם העיתונות הצרפתית, המידע לא הוכחש על ידי ממשלת מרוקו.
מרץ
ב-1 במרץ, דובר של אנטוניו גוטרס, מזכ"ל האו"ם, התייחס למצב בסהרה המערבית במהלך תדרוך עיתונאים יומי. על פי תמליל כמעט מילה במילה, הוא אמר כי MINURSO "ממשיך לקבל דיווחים לא מאושרים על ירי ספורדי על פני החוף".
אפריל
ב-8 באפריל ראש הז'נדרמריה "אדה אל-בנדר" של הפוליסריו נהרג כתוצאה ממה שדיווחים טוענים בתקיפת מזל"ט, בעת שניסה לפשוט על עמדות מרוקאיות לאורך ברם. משרד ההגנה של רפובליקת סהרה המערבית הדמוקרטית דיווח על "מות הקדושים" של המפקד הצבאי, ואישר את מותו לסוכנות הידיעות הצרפתית. עם זאת, רגעים ספורים לאחר פרסום הידיעה בסוכנות הידיעות סהרה, משרד ההגנה הסהרה הסיר אותה מפרסומה הרשמי.
אוקטובר
ב-14 באוקטובר סיור של צבא השחרור העממי של סהרה, המורכב מכמה כלי רכב חמושים, פתח ביום חמישי בלילה באש לעבר עמדת שמירה ליד החומה המרוקאית. הצבא המרוקאי ירה לאחור כדי להדוף את ההתקפה.
ב-17 באוקטובר בראהים ע'אלי הודיע כי ההתקפות על מרוקו על ידי צבא סהרה יימשכו.
ב-18 באוקטובר כוחות פוליסריו ירו רקטות לאורך אתרים סמוכים לאל מחבס.
נובמבר
ב-15 בנובמבר שתי תקיפות של מזל"ט מרוקאי פגעו בכלי רכב בשטח השנוי במחלוקת של מערב סהרה, והרגו 11 בני אדם. ממשלת מרוקו טוענת שהם חמושים בחזית פוליסריו בעוד שמקורות פרו-פוליסאריו טענו שהם אזרחים, אם כי המקורות הפרו-פוליסאריו כן הכירו במותו של מיליטנט אחד.
ב-22 בנובמבר כוחות ה-SPLA (צבא השחרור הפופולרי של סהרה) ביצעו התקפות חדשות נגד ההתבצרות של הכוחות המרוקאים בגזרות האוזה, בקארי ומאבס. ה-SADR קרא לוועדה האפריקאית לזכויות אדם ועם להפסיק את הפעולות הצבאיות של מרוקו בערים הכבושות.
ב-23 בנובמבר יחידות ה-SPLA ביצעו התקפות חדשות נגד הכוחות המרוקאים המוצבים בגזרות מהבס ואום דרייגה.
דצמבר
ב-1 בדצמבר יחידות ה-SPLA ביצעו תקיפות חדשות נגד עמדות של הכוחות המרוקאים לאורך החומה המרוקאית, באזור טאג'לית אט-טלח, באום דרייגה.
ב-5 בדצמבר יחידות של ה-SPLA ביצעו התקפות חדשות נגד הכוחות המרוקאים בגזרות האוזה, אומדרגה, אווסארד ומאבס.
ב-6 בדצמבר שר החוץ הספרדי, חוסה מנואל אלברס, אישר מחדש את מחויבותה של ארצו לחידוש הדיאלוג לפתרון הסכסוך בסהרה המערבית.
ב-7 בדצמבר בראהים ע'אלי, אישר במכתב שפנה למזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרס, כי פוליסריו לא ישתתף בשום תהליך שלום כל עוד מרוקו תמשיך לכפות את שלטונה על האזרחים הסהרהיים בשטחים הכבושים של מערב סהרה.
ב-8 בדצמבר יחידות ה-SPLA פתחו בהתקפות חדשות נגד מטרות שונות של הכוחות המרוקאים בנקודות שונות של עמדותיהם לאורך החומה המרוקאית.
ב-11 בדצמבר הוועידה ה-45 לתמיכה וסולידריות עם עם הסהרה (EUCOCO) בלאס פלמאס קראה לאו"ם ולמעצמות בעלות הברית עם מרוקו לפעול לסיום המלחמה בסהרה המערבית. אלג'יריה הודיעה כי היא מתכננת לקיים באלג'יר ועידה המפגישה חברי פרלמנט בינלאומיים כדי לדון בסוגיית הסהרה.
ב-12 בדצמבר ברהים ע'אלי, אמר במחנות הפליטים הסהרהיים בדכלה, כי הכובש המרוקאי הוא מקור הסכסוך בגרגראט לאור התקיפות שביצע נגד העם הסהרה.
ב-14 בדצמבר ה-SPLA ממשיך בהפצצת ביצורים של הכוחות המרוקאים לאורך החומה הצבאית המרוקאית.
ב-15 בדצמבר יחידות ה-SPLA פתחו בהפצצות מרוכזות נגד עמדות וביצורים של הכוחות המרוקאים בגזרות האוזה, גואלטה ופרסיה.
ב-16 בדצמבר יחידות ה-SPLA ביצעו התקפות חדשות נגד עמדות של הכוחות המרוקאים לאורך החומה המרוקאית, באזורי אודייט צ'אדידה (פרסיה), טרקאנט, לקטיטה ולקסיבי למלס (האוזה) וכן באזור אסטילה אולד בוגרין במגזר של אאוסרד.
ב-17 בדצמבר יחידות ה-SPLA ביצעו התקפות חדשות נגד עמדות של הכוחות המרוקאים לאורך החומה המרוקאית, באזורי אאודי דהמרנה ואאודי אום ארקאבה בגזרת מהבס.
ב-19 בדצמבר יחידות ה-SPLA ביצעו פיגועים אינטנסיביים שכוונו לביצורים של חיילי הכיבוש המרוקאי בגזרות חאוזה, אווסארד ומחבס.
ב-20 בדצמבר יחידות ה-SPLA ביצעו התקפות חדשות נגד עמדות של הכוחות המרוקאים בגזרות של בקארי, אאוסרד ומאבס.
ב-21 בדצמבר יחידות ה-SPLA ריכזו את התקפותיהן נגד הכוחות המרוקאים באזורים של האפרת אחיאף, גאלב אנאס וגראראט אל-פירסיק בגזרות בגארי, אוזרד ומחבס, בהתאמה.
ב-23 בדצמבר יחידות ה-SPLA תקפו כמה עמדות של הכוחות המרוקאים לאורך החומה המרוקאית. כך המשיכו גם בימים הבאים.
ב-27 בדצמבר יחידות ה-SPLA מעצימות את התקפותיהן על ביצורי הכוחות המרוקאים בשתי הגזרות של מהבס ואווסארד.
ב-28 בדצמבר יחידות ה-SPLA תקפו מספר עמדות של הכוחות המרוקאים לאורך החומה המרוקאית, באזור עדים אום ג'לוד, גזרת אוזרד בנוסף לרוס סאבטי וצ'ידמיה, בגזרת מהבס.
מרוקו
ב-13 בנובמבר, מקורות סהראים הצהירו כי היו הפגנות המוניות בלעיון, הבירה הבלתי רשמית של סהרה המערבית, המנוהלת דה פקטו על ידי מרוקו, נגד העימותים. התקשורת המרוקאית הכחישה את הטענות הללו, וקבעה שאוכלוסיית העיר תומכת בכוחות המרוקאים, תוך ציטוט של ראש עיריית לעיון. למרות זאת, כלי התקשורת הלא ממשלתיים "Équipe Media" דיווחו כי ממשלת מרוקו מפעילה כוח משטרה חזק, ועצרה כמה פעילים.
ב-14 בנובמבר, כמה ממנהיגי השבטים הסהריים פרסמו הצהרה משותפת התומכת בהתערבות המרוקאית להחזרת התנועה החופשית בגרגראט. יותר מחמישים רוכבים מן מועדון אופנוענים מרוקאית ומועדון פטנק המלכותי המאורגן ב-27 בדצמבר עד 4 בינואר 2021 נסעו מקזבלנקה למעבר הגבול בגרגראט במטרה להביע את תמיכתם בתנועה של הצבא המרוקאי למטרה לאבטח את המעבר.
מדינות
אזרבייג'ן, בחריין, הרפובליקה המרכז אפריקאית, קומורו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, צ'אד, ג'יבוטי, גינאה המשוונית, גבון, גמביה, גינאה ביסאו, האיטי, ירדן, כווית, ליבריה, עומאן, הרשות הפלסטינית, קטר, סאו טומה ופרינסיפה, ערב הסעודית, סנגל, סיירה לאון, סומליה, טורקיה, תימן (ממשלת עבד רבו מנסור האדי), איחוד האמירויות הערביות וארצות הברית הביעו את תמיכתם מרוקו. גיאנה ביטלה את הכרתה בסהרה המערבית כמדינה.
משרד החוץ הפלסטיני אמר שהוא "לא מתערב בענייניהן הפנימיים של מדינות ערב אחיו". מצרים, מאוריטניה, רוסיה וספרד דחקו כולן בשני הצדדים לכבד את הפסקת האש.
מיעוטים סהראיים בעולם
ב-15 בנובמבר ערכה קבוצה של סהראים עצרת מול הקונסוליה המרוקאית בוולנסיה, ספרד. המפגינים פירקו את דגל מרוקו מהקונסוליה, והניפו את דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית מעל בניין הקונסוליה. ספרד ומרוקו גינו את האירוע.
תקשורת מקבילית
תקשורת מקבילית היא שיטה להעברת סיביות מרובות במקביל, בניגוד לתקשורת טורית המעבירה רק סיבית אחת בזמן נתון. הבדל זה מהווה את אחת מהדרכים לאפיין קשר קומוניקציה.
ההבדל הבסיסי בין תקשורת מקבילית לטורית הוא מספר המוליכים חשמליים המשמשים בשכבה הפיזית כדי לשנע סיביות. תקשורת מקבילית מיישמת יותר מאחד כזה. לדוגמה, ערוץ תקשורת מקבילית בן 8 סיביות יעביר שמונה סיביות (או בייט), בעת ובעונה אחת, ואילו ערוץ טורי יעביר את אותן יחידות ברצף, אבל אחת אחרי השנייה. אם שני ערוצים יפעלו באותה מהירות שעון, בערוץ התקשורת המקבילית מהירות העברת המידע תהיה גבוהה פי שמונה. יש דרך לחשב זרם במקביל,כדי לחשב צריך להשתמש בפונקציה (R1*R2÷(R1+R2
ערוץ מקבילי יכול להכיל מוליכים נוספים עבור אותות אחרים, כגון, אות כדי לשלוט על כיוון זרימת הנתונים, ואות לחיצת יד.
גבעת אזימוט (ארץ גרהאם)
גבעת אזימוט (באנגלית: Azimuth Hill) הוא מחשוף סלעי נמוך, בחצי האי טריניטי, שבחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
מדף סלע זה בולט כחצי אי לתוך מצר תעלת הנסיך גוסטב, דרומית לשפכו של קרחון ראסל המזרחי.
מקור השם
מדף הסלע נקרא על שם סקר מיפוי שערך סקר שטחי חסות איי פוקלנד באזור, בשנת 1946, בו נמדד אזימוט השמש תוך שימוש בגל-אבנים שנבנה בקצה המזרחי של מחשוף הסלע.
לקריאה נוספת
• National Imagery and Mapping Agency 2020, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 114
פריזים
השפה בה משתמשים הפריזים היא פריזית. בעוד שהפריזית בהולנד היא שפה רשמית לצד הולנדית, בגרמניה היא אינה רשמית.
היסטוריה
לא שרדו כתבים מההיסטוריה הקדומה של פריזלנד. מהתקופה המזוליתית השתמרו ממצאים. מספר הממצאים גדל בתקופה הנאוליתית, שנשמרו ממנה גרזני אבן וכלים אחרים, כוסות, כדים ועוד. בין היתר, אחת המחרשות הידועות ביותר בעולם נמצאה במעגן ג'ורגספלד. החוקרים תיארכו את המחרשה לתקופת הברונזה המוקדמת.
התקופה הרומית
הלגיונות הרומאים הצליחו לדכא את המרד, אך במערכה ובקרב הפריזים גרמו להם להפסדים גדולים. לדוגמה, ליד החורשה המקודשת של הפריזים, בדוהנה, נהרגו רומאים במארב, כאשר על פי הדיווחים נהרגו 900 רומאים. חברי קבוצה אחרת של 400 לגיונרים נלכדו גם הם ורובם התאבדו בהשלכת עצמם על חרבותיהם כשמצבם היה חסר תקווה.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שחלה ירידה חדה באוכלוסייה בסביבות שנת 300, אך היא קפצה שוב בסביבות שנת 500. בקשר לאירועים אלה, ההנחה היא שאל הפריזים הצטרפו רבים מהאנגלו-סקסים סביב תקופה זו. עדיין לא לגמרי ברור אם "הפריזים המקוריים" היו בכלל ממוצא גרמאני.
הפריזים נסוגו כשבאו במגע עם השושלת המרובינגית והשושלת הקרולינגית.
שלטון הפרנקים
בשנת 734 כבש קרל מרטל את החלק המערבי של פריסלנד, והדוכס הכללי האחרון של הפריזים, פופו, נפל בקרב שניהל נגד אציל פרנקי.
לאחר שהביס את הסקסונים בשנת 785, כבש קרל הגדול את כל פריזיה, כולל האזורים המזרחיים עד הווזר, וצירפם ל. הוא ייצג מדיניות שהבטיחה לשבטים הבודדים באימפריה אוטונומיה מסוימת. בסביבות 800, התיישבו הפריזים באיי צפון פריזיה בין איידרסטדט לזילט.
תחת שלטון הפרנקים, צורפו הפריזים לנצרות. המעמד העליון התנצר בשנת 800, והתהליך נמשך זמן רב יותר אצל פשוטי העם. אולם הפריזים שהיגרו לחוף יוטה בשלזוויג התנצרו רק במאה ה-11. תחת שארל הגדול הובסו הפריזים על ידי הצבא. לאחר שהפריזים הצליחו לגרש את המושלים שמונו על ידי מלכי פרנקוניה, החלה תקופת החופש הפריזית. בפריסלנד הוקמו קהילות אזוריות קטנות רבות, שלעיתים קרובות היו מאורגנות על בסיס ליברלי ושיתופי פעולה והיו להן חוקות מועצה משלהן. הפריזים נהנו מחירויות אזרחיות שעל פי האגדה, הוענקו להם על ידי קרל הגדול, אך למעשה הוענקו על ידי אחד מממשיכיו. בניגוד לשאר אירופה, לא הוקם בה פיאודליזם.
לאחר התפרקותה של האימפריה הפרנקית והחלפתה בקרל הגדול, אזור הפריזים עבר לפרנקיה התיכונה, ולאחר תבוסתה, לפרנקיה המזרחית. שם הם השתייכו לדוכסות לורן התחתית.
החופש הפריזי
במאות ה-12 עד 14 הייתה תקופת החופש הפריזית. החופש הפריזי הוא כינוי לטענה פריזית לחירות מפאודליזם ומכל אדון מלבד הקיסר, חירות שניתנה להם לטענתם על ידי קרל הגדול; ולמוסדות השלטוניים שצמחו עקב טענה זו. המיתוס הפריזי מספר על דמות בשם "ליבר פריזו" (הפריזי החופשי) שהצליח, יחד עם שותפיו לדרך, לשוב מאיטליה מנצח במאה ה-9, עם הישג זה. על פי האגדה, הפריזים היו מן המשתלטים על רומא, באומץ לב רב, עבור קרל הגדול.
היסטוריה כלכלית
עד לעליית ברית ערי הנזה, הפריזים היו אנשי הסחר והים החשובים ביותר בחוף הים הצפוני.
ייצור מלח בבוץ
בנוסף לדגים וענבר, המצויים בים הצפוני, הפקת מלח בישול סיפקה מצרך יקר וחשוב לתושבים. לצורך כך יובש כבול מלוח, נשרף, הומס וסונן והמלח התאדה באמצעות שריפות כבול. כך נוצר "המלח הפריזי" שהיה מצרך מבוקש ויקר מתקופת הרומאים ועד לתקופת סוף ימי הביניים. מאוחר יותר הוא גם הפך לבסיס לייצוא מליח אטלנטי.
חקלאות וגידול בעלי חיים, תעשיית טקסטיל
על פי ממצאים ארכאולוגיים, גידלו הפריזים שעורה תרבותית, שיבולת שועל, שעועית ולפתית בביצות. כמו כן גידלו בקר, סוסים, עיזים וכבשים. בגלל הקור והרוח, הפריזים השקיעו מאמצים בטוויית חוטים טובים מצמר העיזים והכבשים ובאריגת לבדים צפופים. בנוסף למלח ולדגים מיובשים או מומלחים, טקסטיל ומעילים הפכו לפריט יצוא חשוב עבור הפריזים. אפילו הרומאים קנו מעילי צמר פריזיים.
פוליטיקה
הקבוצה האתנית הפריזית, יחד עם הדנים, הסורבים, והצוענים החיים בגרמניה, מייצגים אחד מארבעת המיעוטים הלאומיים המוכרים על ידי מדינת גרמניה. מפלגת המיעוט הדנית המוכרת כחוק, "Südschleswigsche", מייצגת גם את הפריזים הלאומיים בצפון פרוסיה. בהולנד קיימת "המפלגה הלאומית הפריזית" ומאז 2006 גם מפלגה בשם "DeFriezen". במזרח פריסלנד יש קבוצות אינטרס פריזיות והמפלגה הפוליטית הפריזית. בנוסף למפלגות הפוליטיות, ישנן מספר קבוצות הנמצאות בקמפיין למען נושאים פריזיים.
מדרחוב כפר סבא
מדרחוב ירושלים הוא מדרחוב הניצב לאורך חלק מרחוב ירושלים בכפר סבא, ומשמש כמרכז התרבות של העיר. הוא מכיל מספר רב של מבני תרבות חשובים בעיר, כגון הקונסרבטוריון העירוני, הספרייה העירונית וספריית הילדים, מוזיאון כפר סבא והיכל התרבות - יד לבנים, ובנוסף גם משמש כמרכז מסחרי חשוב בעיר המאכלס עשרות חנויות רחוב.
היסטוריה
בראשית ימיו היה האזור מלא פרדסים, אך עם השנים הפכה המושבה לעיר ונסללו כבישים ובתי מגורים, בעיקר באזור זה של כפר סבא. רחוב ירושלים שהיה אז רחוב צדדי, התגלה כאבן דרך חשובה בין רחובות ויצמן והכרמל, שניהם רחובות ראשיים בעלי כביש דו צדדי. בתור רחוב שכזה, חנויות רחוב קטנות החלו להיפתח בצידיו, כולל בתי קפה ומסעדות שונות. אולם הפיכתו למדרחוב ומרכז תרבות עירוני לא החלה עד שנת 1966 אז הוחלט על בניית היכל התרבות של כפר סבא, ברחוב ירושלים. על ההחלטה הודיעה העירייה בראשות מרדכי סורקיס כאשר לבנייה הוקצבו 725,000 לירות ישראליות, חלקן במימון קרן ישראל-אמריקה. התוכניות התלכדו עם הרעיון לבנות מתחם תרבות נוסף באזור ובו יהיו הספרייה המרכזית וספריית הנוער. עוד הוחלט להוסיף למרכז מוזיאון קטן ומרכז מבקרים, מה שיהפוך לאזור התרבות הרשמי של העיר. בעקבות ההחלטה על הקמת מרכזי התרבות ברחוב, העירייה הפכה אותו למדרחוב וחלק ממנו הפך למדרחוב. כמו כן, היותו רחב ידיים ושקט על אף קרבתו לרחובות הראשיים תרם לבניית בנייני מגורים מעל החנויות, בהשראת רחוב הכרמל המאופיין בבתי מגורים עם אכסדרות לפני החנויות.
סיבה נוספת להפיכתו של רחוב ירושלים למרכז תרבות היה בית אהרונוביץ' (אשר נקרא גם "הארמון") אשר היה שייך אז לעיריית כפר סבא, לאחר שירשה ממשפחת אהרונוביץ' את האדמות. הבית הפך לפיסת דרך מההיסטוריה של כפר סבא, והוא ניצב בהמשך אותו רחוב, מה שהפך אותו להיות עוד אטראקציה תרבותית באותו שביל שנוצר בין רחוב הכרמל לויצמן. בשנות השבעים הוחלט להפריד את היכל התרבות מהמוזיאון והספרייה, ולהקים מבנה נוסף עבור אלו: בית ספיר. המרכז נועד להיות "גולת הכותרת" של התרבות בכפר סבא, ולשם כך הוזמנו מספר רב של אדריכלים כדי שיציעו הצעות לבניית המבנה אשר אמור להכיל למעלה מ-10,000 איש בכל חודש. לבסוף נבחר האדריכל מרדכי בן-חורין אשר עיצב מבנה גדול ורב גוני בעל מאפיינים מודרניים מאוד, תוך שילוב של גג מתכת גלי, לבנים, טיח ועץ. המבנה החדש, שנקרא על שמו של פנחס ספיר, כונה על ידי כלי תקשורת בריטיים שהגיעו לאירוע הפתיחה כ"הפנינה שבכתר" והכיל אודיטוריום ל-300 איש, ספרייה וקונסרבטוריון, זאת בעוד שהיכל התרבות הכיל אולם מופעים בעל 800 מושבים, ספרייה נוספת, חדר הנצחה לחללי מלחמות ישראל יוצאי העיר ואולם המוקדש לתולדות כפר סבא. שני המוסדות, קריית ספיר והיכל התרבות, משמשים כחטיבה אחת העוטפת את המדרחוב בשני צידיו.
למעשה, קריית ספיר לא נקראה כך עם הקמתה אלא רק כאות הוקרה לפנחס ספיר, אשר בתור שר אוצר בממשלת גולדה תרם רבות לעיריית כפר סבא ולפיתוח המדרחוב. לאחר מותו התקיים אף טקס זיכרון בקדמת היכל התרבות אליו הגיעה ראש הממשלה, גולדה מאיר, ושר האוצר, יהושע רבינוביץ.
בשנת 1976 נחנך מרכז ספיר, רבות במימונו של פנחס ספיר אשר היה אז שר האוצר ועל כך זכה להנצחה במבואה של המרכז, בטקס חגיגי בו הופיעה גם התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוחו של אלכסנדר שניידר. במהירות הפך המדרחוב למתחם מסחרי מבוקש, כשגם חנויות הרחוב נהנו מהפיכת הרחוב למרכז תרבות עירוני שמשך מבקרים מכל האזור. בנוסף, החלו להתבצע שיפוצים ברחוב לכדי הפיכתו לנוח יותר עבור מבקרים וגם נעים יותר ושקט. משום שהרחוב היווה בעבר חלק מפרדס הוא לא הכיל כביש אלא רק שביל הליכה, מה שהפך את שיפוצו לקל בהרבה. הוספו לו מדשאות ושביל סדיר, ובמהרה היה המדרחוב למרכז חשוב בעיר. כמות המבקרים במקום הייתה עצומה, ובשנת 1988 ביקרו בקריית ספיר בממוצע 18,000 איש בחודש. בשנות השמונים היה המדרחוב למקום בילוי עבור תושבי כפר סבא ומרכז מסחר חשוב עבור תושבי היישובים היהודים שנמצאו מעבר לקו הירוק. משום שאלו היו עוברים בעיר עשרות פעמים ביום בדרכם פנימה או החוצה משטחי יהודה ושומרון, נוצר מטבע הלשון המקומי "חמש דקות מכפר סבא". עיתונים לאומיים בארץ ציינו רבות את המדרחוב ומבניו כאבן דרך תרבותית בחבל השרון שאין כמותה ביישובים הסמוכים. כמו כן, ריבוי מקומות הבילוי באזור תרמו להגעה של אוכלוסייה צעירה, בגילאי 15–30, לעיר ונוסדו חיי לילה שעיקרם התרכז במדרחוב. הקונסרבטוריון העירוני, שנתמך על ידי מערכת החינוך המפותחת של כפר סבא, משך תלמידים רבים והאודיטוריום הקטן של קריית ספיר אפשר קיום מופעים אינטימיים יותר, כמו גם ערבי בידור ופנאי.
עם השנים העירייה טיפחה את המדרחוב והציבה בו מדשאות רחבות ידיים מה שהפך אותו למעין פארק קטן המהווה מקום בילוי נעים ושקט לתושבי האזור. בגלל השקט והנינוחות שלו, המדרחוב הוא מקום פנאי גם לפעיליות ספורטיביות או רוחניות, חלקן מקודמות על ידי העירייה. במרכז המדרחוב הוקמה בריכת נוי גדולה אשר על גדותיה מתקיימות הופעות שונות במשך השנה, כולל בפסטיבל הבירה השנתי המתקיים במדרחוב או בפסטיבל נושפים מטעם הקונסרבטוריון.
בין השנים 2012-2014 עברו קריית ספיר והיכל התרבות שיפוץ נרחב ועיצוב מחודש, ובנוסף גם חלק מבנייני המדרחוב חודשו ועוצבו בצורה מודרנית יותר. היכל התרבות עבר שיפוץ והאולם הראשי בו שופץ עד לכדי עמידה בסטנדרטים בינלאומיים. הותקנו בו קירות אקוסטיים חדשים ובכניסה אל המתחם הוצב פסל של האמן נפתלי בזם אשר נקרא "נושאי האור". קריית ספיר עברה שיפוץ גדול אף יותר והוספה קומה שלמה הכוללת ספריית ילדים, חדר ארכאולוגי וחדר מחול. מלבד זאת, כל המבנה שופץ מבפנים, כולל מספר רב של חדרי מוזיקה אשר רמת האקוסטיקה בהם עלתה לאחר השיפוץ על 45 דציבלים. על הפרויקט היה אחראי האדריכל דוד ברסלבי בפיקוחו של איש מכון התקנים הישראלי, הרן מאיר. בסיום העבודות היה שטח המבנה יותר מ-7,000 מטר רבוע.
ההיבט התרבותי
המדרחוב, מלבד היותו מרכז מסחרי לבילוי ופנאי עבור תושבי האזור, משמש כמרכז התרבות של כפר סבא ומכיל כמעט את כל מבני התרבות החשובים של העיר.
אפיק ים סוף
אפיק ים סוף הוא מערכת לחץ נמוך המשפיעה על מזג האוויר בישראל ובלבנט. מערכת זו מאפיינת בעיקר עונות מעבר. שינוי קל באוריינטציה של המערכת עשוי לגרום לשינוי משמעותי במזג האוויר, ממזג אוויר חם ויבש ועד גשום וקריר. לפיכך, בהימצאה, מזג האוויר קשה לחיזוי. אפיק ים סוף הוא שלוחה צפונית של השקע הסודני.
האפיק הוא מערכת סינופטית קרקעית, כלומר מערכת סינופטית שהשפעתה ניכרת בגובה פני הים. אפיק ים סוף מתפתח רק כשאין מערכת דומיננטית אחרת באזור, ועשוי להתפתח בכל עונות השנה אך בישראל נפוץ בעונות מעבר, בעיקר בסתיו.
מערכת זו עשויה לגרום למזג אוויר גשום מלווה בסופות רעמים, לעיתים בניגוד לכל תחזיות מזג האוויר מיום האתמול שצפו יום חם ובהיר.
בקיץ מרכז המערכת נמצא מעל סעודיה. האפיק הפרסי שולט במזרח הים התיכון ולכן כל אימת שאפיק ים סוף מנסה להתפתח, הוא נבלע בתוך האפיק הפרסי ולכן אינו מצליח לבוא לידי ביטוי.
בחורף מרכז המערכת נמצא מעל סודאן, אך התחממות הקרקע פחותה ביחס לשאר עונות השנה ולכן אפיק ים סוף יתקשה להתפתח.
לפי הסטטיסטיקה, השליש השני של חודש אוקטובר (10-20 באוקטובר) הוא המועד ביותר מהבחינה הזו. ב-10 הימים הללו הסיכוי לנוכחות אפיק ים סוף מעל ישראל, כמו גם לפעילות ממנו, הוא הגבוה ביותר בשנה.
היווצרות אפיק ים סוף והקושי בחיזוי התנהגותו
אפיק ים סוף מופיע במפות הלחץ הממוצעות לאורך כל השנה. הסיבה לכך היא רכסי ההרים המשתרעים לאורך חופי ים סוף. האוויר יורד מפסגות ההרים אל הים וכתוצאה מ"אפקט רגלי ההר" (אפקט LEE LOW) נוצר אפיק לאורך ים סוף.
חיזוי התנהגותו של אפיק ים סוף (או בקיצור- אי"ס) נחשב לאתגר קשה גם בעיני חזאים מנוסים, זאת ממספר סיבות:
אפיק ים סוף בשילוב רכס רום
בדרך כלל אפיק ים סוף אינו גורם לפעילות. הסיבה לכך היא שלרוב הוא מלווה ברכס רום. במצב כזה ישנם שני תרחישים אפשריים:
1. אפיק ים סוף בעל ציר מזרחי- ציר האפיק נמצא ממזרח לישראל וכתוצאה מכך הרוחות נוטות להיות צפוניות-מערביות רוויות לחות מהים אשר חודרת בעיקר למישור החוף המרכזי-דרומי ולנגב.
2. אפיק ים סוף בעל ציר מערבי- ציר האפיק נמצא ממערב לישראל וכתוצאה מכך הרוחות נוטות להיות מזרחיות-דרומיות מזרחיות יבשתיות. התוצאה היא התחממות בפנים הארץ ולעיתים אף התפתחות תנאי שרב. במישור החוף בדרך כלל הזרימות נשארות בעלות רכיב ימי עם אספקת לחות.
אפיק ים סוף בשילוב אפיק או שקע רום
לעיתים ניתן לזהות במפות התפתחות אפיק או שקע רום מעל מזרח הים התיכון. במצב כזה אפיק ים סוף עשוי לגרום לפעילות. מצב זה נקרא "אפיק ים סוף פעיל". גם כאן ישנם שני תרחישים אפשריים:
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022 הוא טקס בו הוענקו פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל. הטקס שודר בכאן 11. ב-15 בפברואר 2023 פורסמו המועמדים בקטגוריות השונות.
הטקס מחולק לשני חלקים – הראשון, בו הוענקו פרסים אישיים לזוכים במקצועות היצירה הטלוויזיונית, נערך ב-24 במרץ 2023 במלון "THE JAFFA", והשני ב-3 באפריל במרכז דוהל בשכונת התקווה בתל אביב.
במקור אמור היה הטקס המרכזי להתקיים ב-28 במרץ 2023, אולם עקב שביתה כללית במשק שהוכרזה בעקבות המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, הטקס נדחה ל-3 באפריל 2023.
שיאנית המועמדויות היא רשת הטלוויזיה כאן 11, עם כ-123 מועמדויות (כולל המועמדויות לערוץ מכאן 33 ול"כאן דיגיטל").
זוכים ומועמדים
ישנן 42 קטגוריות בטקס בהן מתחרות 71 תוכניות וסדרות שונות.
כל הפרסים הוגשו על ידי מנחה הטקס יניב ביטון, אלא אם צוין אחרת.
כף ליטלטון
כף ליטלטון (באנגלית: Cape Lyttelton) היא לשון יבשה בחוף שקלטון שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת בין כף גולדי למפרצון שקלטון ומהווה את הקצה הדרומי של פתחו של מפרצון שקלטון, בחלקו המערבי של מדף הקרח רוס.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה התגלתה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
מקור השם
המשלחת קראה ללשון היבשה על שמה של העיר ליטלטון שבניו זילנד. מנמל עיר זו יצאה ספינת המחקר דיסקברי, עליה הפליגה המשלחת.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 253
קורוב
קורוב (פולנית: Kurów,, יידיש: קאראוו, קאריוו, קארוב, קאריב, נהגה קוּרֶב) הוא כפר בן 2,811 תושבים הנמצא בדרום-מזרח פולין. הוא יושב על גדות נהר קורובקה, בין פולאבי ולובלין. קורוב משמש כבירת גמינה (סוג של תחום שיפוט בפולין) נפרדת במחוז פולאווי בפרובינציית לובלין. בין האתרים בכפר יש כנסייה מתקופת הרנסאנס (אשר שופצה ב-1692) עם פסלים מאת סנטי גוצ'י. הגנרל וויצ'ך ירוזלסקי, מנהיג פולין בסוף עידן הקומוניזם, נולד בכפר זה.
תולדות היישוב
בין השנים 1431 ו-1442 זכה הכפר בזכויות של עיר על בסיס חוק מגדבורג. בתור עיירה פרטית הפך הכפר למרכז הסחר במזון באזור. כמו כן, הוקמו שם תעשיות פרווה ועורות. במאה ה-16 הייתה לאחד ממרכזי זרם הקלוויניזם לאחר שרבים מחברי האחים הפולנים התיישבו שם. לאורך זמן עברו רוב תושבי העיר לדת האריאניזם.
מאז הייתה ההיסטוריה של קורוב דומה לזו של שאר כפרי האזור. ב-1795 היא סופחה בידי אוסטריה אחרי חלוקת פולין, וב-1809 הייתה לחלק מדוכסות ורשה ומאוחר יותר, ב-1815 לחלק מפולין הקונגרסאית. בפברואר 1831, בימי "מרד נובמבר", כוחות פולנים בפיקודו של הגנרל יוזף דוורניצקי הביסו יחידות רוסיות בקרב קורוב. ב-1870, אחרי "מרד ינואר", נלקחו זכויות העיר מקורוב ומאז לא הוחזרו. היא הייתה שוב לחלק מפולין העצמאית מאז 1918.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, ב-9 בספטמבר 1939, הופצץ הכפר בידי הלופטוופה הגרמני. בין המטרות שהושמדו היה גם בית חולים אזרחי שסומן בבירור עם צלבים אדומים.
יהודי קורוב
יהודים התיישבו בקורוב במאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 בנו ביישוב בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. בעת גזירות ת"ח ות"ט באמצע המאה ה-17 נפגעה הקהילה אנושות. רק בסוף המאה ה-18 התאוששה הקהילה, ובמהלך המאה ה-19 גדלה מאוד. מסוף המאה ה-18 הפך היישוב למרכז חסידי אזורי, ובין היתר, פעלו בו רבי שמואל מקארוב ורבי נח מקארוב.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-2,200 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום בתי ספר מרשתות בית יעקב, יבנה ותרבות.
בשואה
בתחילת מלחמת העולם השנייה נמלטו מהכפר כ-200 משפחות יהודיות. עם כיבוש היישוב על ידי הגרמנים ב-15 בספטמבר 1939, החלו אלו להחרים את רכוש יהודיו, ולחטוף אותם לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ומעת לעת הגיעו אליו אנשי ס"ס, וביצעו מעשי רצח בקרב יהודיו.
בפברואר 1942 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו שררו רעב ומגיפות. ב-8 באפריל 1942 חוסל הגטו המקומי, כאשר גרמנים ואוקראינים הצעידו את כל יושביו לגטו קונסקובולה, תוך רצח כעשרים איש במהלך הצעדה. משם שולחו כעבור חודש למחנה ההשמדה סוביבור. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים ביישוב, והוציאו להורג 27 יהודים שאיתרו. כ-30 יהודים נוספים, שהוחזקו במחנה עבודה ביישוב, נרצחו ב-10 בנובמבר 1942. מספר מיהודי הכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה חברו ליחידות פרטיזנים.
דולפין (קבוצת כוכבים)
דולפין הוא קבוצת כוכבים קטנה באזור קו המשווה השמימי שנכללה כבר ברשימת 48 הקבוצות של תלמי. כוכבי הקבוצה יוצרים צורת מעוין עם זנב הנראה כעפיפון קטן, אך היוונים הקדומים זיהו את הצורה כדולפין. למרות שכל כוכבי הקבוצה עמומים, קל יחסית לזהותה בשל צורת המעוין הבולטת.
כוכבי הקבוצה
α בדולפין (סואלוצ'ין) הוא כוכב זוגי במרחק של כ-240 שנות אור, המורכב מכוכב לבן - כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 3.9 ובן זוג כחול עמום יותר עם דרגת בהירות 6.4. בהירותם המשותפת היא 3.8. בסמוך לזוג הכוכבים ניתן לראות באמצעות טלסקופ 5 כוכבים נוספים, אך הם נמצאים רחוק יותר ואינם קשורים לזוג הכוכבים.
β בדולפין (רוטנב) הוא כוכב זוגי נוסף במרחק של כ-100 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים לבנים עם בהירות כוללת מדרגה 3.6, כלומר זהו הכוכב הבהיר בקבוצה. בסמוך לזוג נמצאים 3 כוכבים נוספים שאינם קשורים לזוג.
γ בדולפין הוא גם כן כוכב זוגי במרחק של כ-100 שנות אור ונחשב לאחד הזוגות היפים שניתן לצפייה בטלסקופ חובבים. הזוג מורכב מתת-ענק כתום עם בהירות מדרגה 4.3 ומכוכב הסדרה הראשית לבן - צהבהב עם דרגת בהירות 5.1. בסמוך לזוג נמצא זוג נוסף, עמום בהרבה עם דרגות בהירות 7 ו-8.
δ בדולפין הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-200 שנות אור, בהירותו משתנה בין דרגות 4.4 ו-4.5.
ε בדולפין (דנב דולפים) הוא ענק כחול-לבן במרחק של כ-360 שנות אור, ובהירות מדרגה 4. פרוש שמו הוא "זנב הדולפין" בערבית.
גרמי שמיים מעניינים נוספים
NGC-6891 היא ערפילית פלנטרית עם בהירות נראית מדרגה 10.5.
NGC-6934 הוא צביר כדורי שמרחקו אינו ידוע והוא נראה ככתם מעורפל עם בהירות מדרגה 8.9.
NGC-7006 הוא צביר נוסף עמום יותר עם בהירות מדרגה 10.6 ובמרחק 185 אלף שנות אור.
מיתולוגיה
האגדה השנייה מספרת על המשורר היווני אריון מהאי לסבוס (שחי במאה השביעית לפנה"ס), שהיה מוזיקאי החצר בארמונו של פריאנדרוס, שליט קורינתוס. במהלך מסעותיו לסיציליה ואיטליה, אריון צבר הון מכובד, אשר בהפליגו חזרה מטרנטום, גרם לצוות הספינה לתכנן נגדו מזימה. תחת איום מוות, אריון ביקש לקבל משאלה אחרונה, והצוות נענה לו. משאלתו הייתה לשיר קינה אחרונה. בזמן ששר, אריון הניף את עצמו מעבר למעקה הספינה וקפץ לים, שם הציל אותו דולפין שהוקסם מנגינתו. הדולפין נשא את אריון בבטחה לחופי יוון והשאירו שם.
נגעת-נסעת
"נגעת–נסעת" הוא כלל במשחק השחמט הקובע כי אם השחקן שתורו לשחק נגע באחד מכליו, עליו לבצע מסע עם אותו הכלי, ולאחר עזיבת הכלי התור נגמר. משמעות הכלל היא ששחקן אינו יכול להתחרט על מהלך שהתחיל. כלומר, אם שחקן נוגע באחד מכליו, למשל הרץ, הוא חייב לשחק עם הרץ כל עוד המהלך חוקי. אם נגעת בכלי במכוון, ואסור לך לשחק איתו, הדבר נחשב למהלך לא חוקי. כלל זה מדרבן את השחקנים לחשוב יותר זמן והיטב לפני ביצוע מהלך, ולא לנהוג בפזיזות יתרה, מכיוון שאם יעשו מהלך לא חכם בגלל פזיזותם, המהלך עלול להביא להפסד בחומר, בעמדה, ולעיתים גם בהפסד במשחק.
תיאור הכלל
כאשר שחקן נוגע באחד מכליו בלי כוונה להזיז אותו, למשל עקב פגיעה עם המרפק, או בעת תנועה אחרת, לא מתייחסים לכלל. כאשר שחקן נוגע בכלי אחד ולאחר מכן בכלי אחר, בכוונה להזיזו, הוא מחויב לשחק עם הכלי הראשון שנגע בו.
כששחקן נוגע באחד מכליו של יריבו הוא חייב להכותו עם אחד מכליו. אם השחקן נוגע בכמה כלים של יריבו, הוא חייב להכות את הכלי הראשון שבו נגע.
כאשר שחקן נוגע באחד מכליו או באחד מכלי יריבו, ואומר "מסדר", מתוך כוונה שלא ברור באיזו משבצת בלוח הכלי עומד, או שהזווית שבה מסודר הכלי מפריעה לו להתרכז, הוא אינו צריך לשחק עם הכלי או להכות את הכלי של יריבו.
כאשר שחקן רוצה להצריח הוא חייב לגעת קודם במלכו, ורק לאחר מכן בצריח. אם השחקן נוגע קודם בצריח ורק לאחר מכן במלך, אסור לו להצריח, והוא מחויב לשחק מסע רגיל עם הצריח.
בהשאלה לתחומים אחרים
הכלל אומץ גם במשחקים נוספים, למשל בשש בש.
האִמרה "נגעת – נסעת!" הושאלה בתרבות לתיאור מצב בו אחד הצדדים התחייב לבצע משהו, מתוך התחלת עשייתו, ולכן הוא מחויב לסיימו.
יעל רובינשטיין
יעל רובינשטיין היא דיפלומטית ישראלית, שכיהנה כשגרירת ישראל במספר מדינות בעולם.
ביוגרפיה
את שירותה במשרד החוץ החלה רובינשטיין כיועצת מדינית במשלחת ישראל לאו"ם. בשנת 2003 מונתה לשגרירה ניידת לקרואטיה, סלובניה וסלובקיה, ובשנים 2005–2009 כיהנה כשגרירה בתאילנד ובקמבודיה. במסגרת תפקידה זה ארגנה בשנת 2008 את ההופעה הראשונה בתאילנד של זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית. בין השנים 2013–2017 כיהנה כשגרירת ישראל בסינגפור וכשגרירה לא תושבת למזרח טימור. נכון לשנת 2020 מכהנת כשגרירת ישראל למוסדות האו"ם ברומא.
לרובינשטיין תואר ראשון ושני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2011 סיימה רובינשטיין לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים
בזוגיות עם פרופסור דן שרמן, מומחה ליילוד וגינקולוגיה. בעבר הייתה נשואה לפרופסור וחתן פרס ישראל אריאל רובינשטיין, להם שני ילדים.
אתיקה משפטית
בישראל, כמו בעולם, הותקנו כללי אתיקה אשר נועדו להסדיר את עבודתם של עורכי הדין, בינם לבין עורכי דין אחרים ובינם לבין לקוחותיהם, בית המשפט והציבור בכלל.
החלת כללי אתיקה של עורכי דין
בישראל פועלים עשרות אלפי עורכי דין. מפאת חשיבות מקצוע עריכת הדין ונגיעתו בכל תחומי החיים בין אם בעניינים הנוגעים לכיסו של אדם ובין אם בעניינים הנוגעים לחירותו, מעשיו, משפחתו ועוד, עלה צורך להסדיר באמצעים חקיקתיים את יחסי עורכי הדין עם לקוחותיהם, וכן את יחסיהם של עורכי הדין בינם לבין עצמם ובינם לבין בית המשפט.
לפיכך, הותקנו בשנת 1986 כללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית) התשמ"ו-1986, מכוח חוק לשכת עורכי הדין, התשכ"א-1961 ,אשר נועדו להסדיר את האתיקה של עורכי דין בישראל.
שמירה על כבוד המקצוע
מדוע ישנה התייחסות ברורה בכללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית) לשמירה על כבוד מקצוע עריכת הדין? יש המייחסים זאת לירידת קרנו של מקצוע עריכת הדין, או מחשש לירידה כזו, ויש המייחסים זאת להיותו של כבוד המקצוע חלק אינטגרלי מחשיבותו.
כללים שונים נועדו לשמור על היותו של מקצוע עריכת הדין מקצוע בעל שיעור קומה, לרבות- דרישה כי פגישה בין עורך דין ללקוחו תתקיים במשרדו של עורך הדין או במקום הולם, ייחוד משרדו של עורך הדין לפעילות משפטית גרידא, ייחוד שכר טרחה לתשלום בכסף ולא בתמורה אחרת שאינה כספית והסדרת אופן הפרסומת של משרד עורכי דין, באופן שפרסומת לא תהווה פגיעה בכבוד וביוקרת המקצוע.
יחסים שבין עורך דין ללקוחו
יש לזכור, כי בין עורך דין ללקוחו נרקמים יחסי אמון מוחלטים, וזאת נוכח חשיבות העניינים בהם עוסקים עורכי הדין. ניסיון החיים מלמד כי לקוח, אשר יחוש כי אינו מסוגל לבטוח בעורך דינו, מוטב לו כי לא ישכור כלל שירותיו של עורך דין. לשם כך, הוסדרו הכללים הבאים, אשר נועדו להבטיח שמירה מרבית על האמון שחשים לקוחות לעורכי דינם, ולהפך:
לשכת עורכי הדין, היא הגוף החוקתי אשר הוקם בישראל לאגד בתוכו את זכויות וחובות עורכי הדין, מוציאה תחת ידה מדי את רבעון "אתיקה מקצועית", אשר נועד לעדכן את ציבור עורכי הדין בהחלטות החדשות שהתפרסמו בנושאי אתיקה, והחלטות רבות המתפרסמות בו נוגעות לנושא ניגוד העניינים.
יחסים שבין עורך דין לחברו
על עורך הדין חלה חובה לנהוג בכבוד ובאופן "חברי" כלפי הצד שכנגד. מהחלטות ועדת האתיקה ניתן ללמוד, כי מניעת דחיית מועד דיון לבקשת הצד השני, למשל, מטעמים של התנכלות או חוסר התחשבות, היא עבירה אתית.
על עורך דין לנהוג כלפי חברו בדרך ארץ, ובאופן שלא יבזה את כבוד מקצוע עריכת הדין. על עורך דין אסור לאיים על הצד שכנגד, ואל לו לפנות לצד שכנגד אלא באמצעות עורך דינו. בנוסף, באם עורך דין קיבל לטיפולו עניין הנמצא בטיפולו של עורך דין אחר, על עורך הדין להודיע לחברו המטפל הנוכחי כי התיק נמסר אליו.
יחסים שבין עורך דין לבית המשפט
עורך דין חייב בשמירה על כבודו של בית המשפט, ואי שמירה על כבודו עלולה לעלות לעורך הדין "ביוקר", לרבות אישום בביזיון בית המשפט הקבוע בחוק העונשין. על עורך דין חל איסור להטעות את בית המשפט בעובדות לא נכונות, בחצאי אמיתות, בפסיקה לא מעודכנת ועוד.
הגופים האמונים על שמירת אתיקה של עורכי דין
מוסדות לשכת עורכי הדין הדנים בנושאים של אתיקה מקצועית ומשמעת עוגנו בחוק לשכת עורכי הדין.
ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין
בכל מחוז בישראל לפי חלוקת המחוזות המשפטיים, קיימת ועדת אתיקה אשר דנה בתלונות שהוגשו כנגד עורכי דין החברים באותו מחוז. ועדת האתיקה בוחנת התקיימות של עבירת משמעת לפי כללי לשכת עורכי הדין וחוק לשכת עורכי הדין.
תפקיד בית הדין המשמעתי
בית הדין המשמעתי דן בעבירות משמעת שהוגשו כנגד עורכי דין והרכבו מופיע בחוק לשכת עורכי הדין. בית הדין יכול להטיל עונשים וסנקציות על עורכי הדין שפעלו בניגוד לכללי הלשכה וחוק לשכת עורכי הדין ולהטיל עונשים כגון הפקעת חברותו של עורך דין בלשכה, להשעות עורך דין מעיסוק במקצוע לזמן מסוים, תשלום קנסות כספיים וכיוצ'.
המסגרת המשפטית
כללי אתיקה של עורכי דין בישראל מהווים מסגרת עליונה בחשיבותה לשמירה על התנהלות תקינה של עורכי דין בישראל. ראינו כיצד לשכת עורכי הדין מבקשת לשמור על כבודו ויוקרתו של מקצוע עריכת הדין, באמצעות התקנת כללים ובאמצעות הקמת מוסדות לטיפול בענייני אתיקה, וכן כיצד פועלת הלשכה להסדרת היחסים בין עורך הדין לבין סביבתו, בסביבה עתירת חיכוכים.
שארלוט רמפלינג
קורות חיים
רמפלינג נולדה בסטורמר שבאנגליה, אשר באסקס.
קריירה
בשנת 1988 שיחקה במותחן הבלשי "מי רצח אותי?" בכיכובו של דניס קווייד.
בשנת 2003 גילמה תפקיד ראשי בסרט "בריכת שחייה".
בשנת 2010 הופיעה רמפלינג בסרט "StreetDance 3D" לצד ניקולה ברלי ובסרט "לעולם אל תתן לי ללכת" שנעשה על פי ספר באותו שם. בשנת 2013 השתתפה בעונה השמינית של הסדרה האמריקאית "דקסטר" בתפקיד ד"ר אוולין ווגל. בשנת 2015 לקחה חלק במיני-סדרת הדרמה "המרגל מלונדון" שיצר טום רוב סמית לרשת BBC.
בשנת 2017 שיחקה בסרט "תחושה של סוף" של הבמאי ההודי ריטש בטרה, ובשנת 2018 שיחקה במותחן הריגול "דרור אדום" לצידם של ג'ניפר לורנס וג'ואל אדגרטון. באותה שנה שיחקה בסרט "נוכחות זרה", בסרט הדרמה האמריקאי "Waiting for the Miracle to Come" לצד וילי נלסון, ובסרט הצרפתי "תראו איך הם רוקדים" בדמותה של אליזבת'.
בשנת 2020 הצטלמה לסרט "בנדטה", של הבמאי ההולנדי המוערך פול ורהובן. הסרט יצא לאקרנים במהלך 2021. באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי לצד ג'ורג' פרייר בסרט הקולנוע "Juniper". עוד בשנת 2021, שיחקה בסרט הדרמה הצרפתי "הכול עבר בשלום" של הבמאי פרנסואה אוזון.
חיים אישיים
בשנת 1972 נישאה לשחקן בריאן סאות'קומב. הזוג חי בשלישייה עם דוגמן נוסף ונולד להם ילד. הם התגרשו בשנת 1976. בשנת 1978 רמפלינג נישאה למלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר, ממנו יש לה ילד נוסף, הקוסם מישל ז'אר. נישואיהם התפרקו בסוף שנות התשעים כשרמפלינג גילתה בצהובונים שז'אר אינו נאמן לה.