cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבונד (סין)
היסטוריה
הבונד נמצא בצפון העיר העתיקה של שאנגחאי, אשר הייתה מוקפת חומה בתחילת ההתיישבות הבריטית, לאחר מכן ההתיישבויות האמריקאיות והבריטיות השתלבו בהסכם בינלאומי, והצמיחה וההתפשטות בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, הביאו לבונד את ההזדמנות שבה הפכה למנהלת הפיננסית של מזרח אסיה, והנמל שבחלק הצרפתי של הבונד, שהיה ממזרח לעיר העתיקה, הפך ללא יותר מאזור תפעול.
השרפות בהוואי (2023)
נזק
השרפה הרסה מגדלי סלולר, מה שגרם להפסקות שירות ושירותי טלפון חירום 9-1-1.
השרפה שבערה ליד היישוב קולא הרסה לפחות שני בתים.
המרכז האזרחי של להיינה, המקום לטורניר של מאווי, אירוע בולט בכדורסל לגברים לפני העונה הסדירה, ניצל מנזק משמעותי, למרות שהיה צריך לפנותו לאחר ששימש מוקדם יותר כמרכז פינוי. הטורניר 2023, המתוכנן לנובמבר, עשוי לעבור ליבשת, לארצות הברית גופא.
פינויים
השרפות גרמו לפינוי המוני של אלפי תושבים ומבקרים מלהיינה, קאאנאפאלי, קיהיי וקולה. משמר החופים האמריקני אישר שחולצו 17 אנשים שקפצו לים בלהיינה כדי להימלט מהשרפות. נכון ל-12 באוגוסט, יותר מ-1,400 אנשים במאווי נשארו בבתי מקלט. ראשת עיריית סן פרנסיסקו הנופשת, לונדון בריד, הייתה בין אלה שפונו ממאווי.
לפי הערכות, 11,000 אנשים טסו ממאווי דרך נמל התעופה קאהולוי ב-9 באוגוסט 2023. נכון ל-12 באוגוסט, כ-40,000 איש עזבו את מאווי.
אמריקן, סאות'ווסט, הוויאן ואלסקה איירליינס הוסיפו טיסות לנמל התעופה קאהולוי עד 10 באוגוסט כדי לסייע בפינוי מהאי, ואמריקן החליפה מטוס איירבוס A321 בבואינג 777 רחב גוף כדי להגדיל את הקיבולת. ארבע חברות התעופה ויתרו על קנסות על ביטול תעריפים ועל דמי הפרשי נסיעה לנוסעים שנפגעו, והוואי ודרום מערב הציעו טיסות זמניות של 19 דולר בין מדינות עד 11 באוגוסט
פקידי מדינת הוואי יצרו תוכניות לשכן מבקרים יחד עם אלפי תושבי מאווי שנעקרו במרכז הכנסים של הוואי בהונולולו ויותר מ-100 שהו שם ב-10 באוגוסט.
בין המפונים גם מספר משפחות ישראליות המתגוררות באי שביתם נשרף כליל.
תגובות
סגנית מושל הוואי סילביה לוק, ששימשה כמושל בפועל בהיעדרו של המושל ג'וש גרין בזמן שנסע מחוץ להוואי, הוציאה כרוז חירום והפעילה את המשמר הלאומי של הוואי. המשמר הלאומי של הוואי, יחד עם דיוויזיית הרגלים ה-25 מצריף שופילד באואהו, נפרסו במאווי והאי הוואי כדי לסייע בדיכוי האש, בפעולות חיפוש והצלה ובבקרת תנועה. שני מסוקי UH-60 בלאק הוק ומסוק CH-47 צ'ינוק נפרסו כדי לתמוך במאמצי כיבוי האש.
החל מ-9 באוגוסט 2023, רשות התיירות של הוואי ביקשה מכל המבקרים במאווי בנסיעות לא הכרחיות לעזוב את האי ומנעה בתוקף כל נסיעה לא חיונית לאי.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הורה לגייס את "כל הנכסים הפדרליים הזמינים" כדי לסייע בתגובה לשרפות. הוא ציין כי הצי השלישי ומשמר החופים תומכים ב"מאמצי תגובה והצלה". חיל הנחתים של ארצות הברית סיפק מסוקי בלאק הוק כדי לסייע בכיבוי שרפות במחוז הוואי, ומחלקת התחבורה של ארצות הברית פעלה בשיתוף עם חברות תעופה מסחריות כדי לסייע בפינוי תיירים ממאווי. כדי לסייע במבצע החיפוש וההצלה המתמשך של משמר החופים, חיל הים שלח את טייסת התקיפה הימית של מסוקים שלוש שבע (HSM-37) ושני מסוקי MH-60R Seahawk, כאשר פיקוד הודו-פסיפיק של ארצות הברית עומד מוכן לספק סיוע לפי הצורך.
הנשיא ביידן אישר את בקשתה של מדינת הוואי להכרזת אסון ב-10 באוגוסט, תוך מימון פדרלי למאמצי התאוששות באזורים שהושפעו. ב-10 באוגוסט, FEMA יזמה פריסה של אנשי כוח משימה עירוניים לחיפוש והצלה מרחבי ארצות הברית למאווי. כוח משימה 1 של מדינת וושינגטון שלח 45 מומחים עם צוות K-9 בן 5 חברים. כל חבר בצוות K-9 עובד עם כלב שותף לזיהוי שרידי אדם בעל אישור FEMA. אותו כוח משימה נפרס בעבר במאווי ב-2018 כדי לסייע בהשלכות הוריקן ליין. ב-10 באוגוסט, כוח משימה 1 של נבאדה התבקש תחילה לשלוח מטפל וכלב אחד, שעזבו באותו יום. הבקשה תוקנה לארבעה מומחים נוספים, ואז נוסף צוות משימה מלא בן 45 חברים, שכולם טסו ב-11 באוגוסט. קליפורניה שלחה 11 חברי כוחות משימה של חיפוש והצלה עירוניים מסקרמנטו, ריברסייד ואוקלנד, ושישה עובדים ממשרד שירותי החירום של מושל קליפורניה.
הגישה למערב מאווי דרך הכביש המהיר הונואפי'ילאני, שנסגרה כדי לתעדף שירותי חירום וכן תושבים עם הוכחת תושבות ומבקרים עם הוכחת הזמנות במלון, חודשה החל מהשעה 12:00 ב-11 באוגוסט עם זאת, בשעה 16:00 הגישה שוב הוגבלה עקב דיווחים על אנשים שניגשים לאזורים מוגבלים למרות המצב המסוכן. הגישה נפתחה מחדש למחרת דרך ואייהי (Waiheʻe) מצפון בלבד.
שמעון אפרת
שמעון אפרת (נולד ב-21 ביוני 1954) הוא פרופסור אמריטוס ומופקד הקתדרה לחקר סוכרת נעורים ע"ש ננסי גלאק רייגן במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. פרופסור אפרת עוסק בחקר הגורמים לסוכרת ובפיתוח מקורות חלופיים לייצור האינסולין בגוף.
נעורים
שמעון אפרת נולד ברומניה ב-1954 למשה (מוני) פטריאנו והנרייטה לבית מיכלשטיין. ב-1961 עלה ארצה עם הוריו וגדל ולמד ברמת גן. עם סיום לימודי התיכון המשיך ללימודי תואר ראשון ולאחר השלמתם התגייס לשירות צה"ל, במהלכו השלים קורס קצינים ושירת כקצין חינוך וידיעת הארץ.
צ'ארלס פרצ'יילד
קורות חייו
צ'ארלס פרצ'יילד נולד בקזנוביה שבמדינת ניו יורק להלן (לבית צ'ילדס) וסידני תומפסון פרצ'יילד. פרצ'יילד למד בסמינר לכמרים מקומי וב-1863 סיים את לימודיו בקולג' הרווארד וב-1865 סיים את לימודיו בבית הספר הרווארד למשפטים. לאחר מכן הוא החל לעסוק בעריכת דין באולבני במשרד עורכי הדין "הנד, הייל וסוורץ". עד מהרה הוא היה פעיל במפלגה הדמוקרטית בניו יורק. ב-1871 הוא נשא לאישה את הלן לינקלין והחל לשרת במשרות ממשלתיות זוטרות עד שב-1874 הוא מונה כסגן התובע הכללי של ניו יורק. הוא היה מעורב בתביעה, ובסופו של דבר בהרשעה, של נציבי משטרת העיר ניו יורק אוליבר צ'רליק ויו גרדנר על כך שפיטרו מפקחים של המשטרה ללא הודעה מוקדמת. כאשר נבחר סמואל טילדן כמושל ניו יורק, הוא הנחה את פרצ'יילד להוביל את התביעה נגד "טבעת התעלה", קבוצת קבלנים מושחתים שהונו את רשויות המדינה.
שמעון אפרת
משפחה
שמעון נשוי לאביטל (לבית אלון) ולהם 3 בנות. גר בזכרון יעקב.
צ'ארלס פרצ'יילד
התובע הכללי של ניו יורק
לאחר מכן קידם טילדן את בחירתו של פרצ'יילד כתובע הכללי של ניו יורק, בתחילה בוועידת המפלגה הדמוקרטית שהתכנסה ב-1875 בסירקיוז. באותה שנה נבחר פרצ'יילד לתפקיד וכיהן בו בשנים 1876–1877. פרצ'יילד לא נבחר לכהונה שנייה בתפקיד ולא עלה בידו להרשיע את חברי "טבעת התעלה". בינואר 1878 הוצגה מועמדותו לתפקיד המפקח הכללי על העבודות הציבוריות על ידי המושל לוסיוס רובינסון, אך הסנאט של מדינת ניו יורק דחה את בחירתו.
שמעון אפרת
תחומי מחקר ופרסומים
מחקריו של פרופסור אפרת עוסקים בתאי בטא באיי לנגרהנס שבלבלב, המייצרים את ההורמון אינסולין. כשל בתאים אלה גורם לסוכרת, הפוגעת בכ-400 מיליון אנשים ברחבי העולם. הטיפול המיטבי במחלה הוא השתלת תאי ביטא תקינים אך טיפול זה מוגבל עקב מחסור בתורמי לבלב. מחקריו של פרופסור אפרת מתמקדים בפיתוח מקורות חלופיים של תאים מייצרי אינסולין להשתלה, מתאי גזע עובריים ומתאים בוגרים.
כבודו
כבודו היא דרמת מותחן ישראלית ששודרה בחברת YES החל מ-8 באפריל 2017 ועד לסיומה ב-24 בספטמבר 2019 במשך 2 עונות ו-22 פרקים. את הסדרה יצרו שלמה משיח ורוני ניניו, כתב שלמה משיח, ביים רוני ניניו, הפיקה "קודה תקשורת" של רם לנדס, ופיתחו אוהד קנולר שלמה משיח ורוני ניניו.
צ'ארלס פרצ'יילד
במחלקת האוצר
פרצ'יילד המשיך לעסוק בעריכת דין עד 1885, כאשר הוא התמנה כעוזר מזכיר האוצר של ארצות הברית. פרצ'יילד הוביל את הוועדה שביצעה בדק בית במחלקת האוצר, שבעקבות פעולתה פוטרו מאות פקידים, בוצעו שינויים בשיטות ניהול הספרים וקוצצו ההוצאות של שירות המכס של ארצות הברית. ב-1887 נאלץ מזכיר האוצר דניאל מנינג להתפטר עקב בריאותו הלקויה, ופרצ'יילד מונה במקומו ושירת בתפקיד זה בממשל הנשיא גרובר קליבלנד עד 1889.
ב-1886 עמד לזכות מחלקת האוצר עודף תקציבי של כ-94 מיליון דולר בשל מיסוי גבוה וגביית מכסים. בניסיון למנוע את הגידול בעודף, ביקש פרצ'יילד מהקונגרס להפחית את המיסים ולאפשר הפקדת כספים בבנקים. לאחר שהקונגרס דחה את שתי הבקשות, החל פרצ'יילד לרכוש בחזרה איגרות חוב ממשלתיות כדי להפטר מהעודף התקציבי. היו שראו את פעולותו זו כפעולת מנע למשבר פיננסי. כאשר הפסיד הנשיא גרובר קליבלנד בבחירות לנשיאות של 1888, הסתיימה כהונתו של פרצ'יילד כמזכיר האוצר.
המשך הקריירה הפוליטית והעיסקית
כאשר ניצח קליבלנד שוב בבחירות של 1892, סירב פרצ'יילד לשוב לכהונתו. כחבר המפלגה הדמוקרטית הלאומית, הוא התנגד למועמדותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן לנשיאות.
פסק הדין פרצ'יילד נגד יוז
פסק הדין פרצ'יילד נגד יוז היה תיק שבו בית המשפט העליון של ארצות הברית החליט בשאלה אם לאזרח ארצות הברית, במדינה שבה כבר ניתנה זכות בחירה לנשים, קיימת זכות עמידה לעתור נגד התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. ב-7 ביולי 1920 עתר פרצ'יילד נגד תקפותו של תהליך אשרור התיקון בבית המשפט העליון של מחוז קולומביה. בית המשפט דחה את העתירה ב-20 ביולי ופרצ'יילד עתר לבית המשפט העליון של ארצות הברית. הודיע צ'ארלס אוונס יוז על אשרור התיקון על ידי טנסי והוא נכנס לתוקפו. בית המשפט לערעורים אישר את החלטת בית המשפט בדרג הנמוך יותר. העתירה הוגשה לבית המשפט העליון, שהחל לשמוע את הטיעונים בנובמבר 1921. בפברואר 1922 החליט בית המשפט העליון פה אחד שלפרצ'יילד, כאזרח פרטי, אין את זכות העמידה לעתור נגד אשרור התיקון על פי המגבלות של הפרק השלישי של חוקת ארצות הברית.
מותו
צ'ארלס פרצ'יילד נפטר בקזנוביה ב-24 בנובמבר 1924. הוא נטמן בבית הקברות אברגרין שבעיר. טרם פטירתו הוא היה אחרון חברי הקבינט של ממשלו הראשון של קליבלנד שנותר בחיים.
כבודו
לסדרה הוזמנה עונה שנייה שצילומיה החלו בדצמבר 2018 והסתיימו ב-ינואר 2019 והיא עלתה לשידור ב-24 ביולי 2019, הפרק הראשון זמין לצפייה ב-VOD החל מ-21 ביולי 2019. פרק סיום הסדרה שודר ב-24 בספטמבר 2019.
עלילה
מיכה אלקובי (יורם חטב) הוא שופט בית משפט השלום בבאר שבע, אשר נמצא בדילמה קשה: שי (ארז עובד), בנו הצעיר בן ה-17 נקלע לתאונה שבה הוא דורס ללא רישיון רוכב אופנוע. התעלומה מסתבכת כאשר מתגלה שרוכב האופנוע הוא בן למשפחת פשע מהדרום, ששונאת את השופט אלקובי. הוא נאלץ לבחור בין היותו שופט ושומר חוק, לבין חייו כאב לבן ודאגותיו לבנו.
שי אלקובי (ארז עובד) הוא בנו של שופט בית משפט השלום בבאר שבע, מיכה אלקובי. כאשר נודע לשי כי הוא נכשל במבחן נהיגה מעשי, הוא נסער וגונב את המכונית של אביו ונוסע בה בכביש מהיר ללא רישיון נהיגה. במהלך הנסיעה הוא פוגע בטעות ברוכב אופנוע. מתוך לחץ הוא בורח מהמקום וחוזר לביתו. כשאביו מברר איתו מדוע הוא נסער, שי מתוודה, והאב לוקח את בנו לתחנת המשטרה המקומית כדי להסגירו.
רגעים ספורים לפני שמיכה מספר לרב פקד חנית רופוס, מפקדת התחנה על מעללי בנו, מתברר למיכה כי מי שנדרס הוא אסף בן עטר, בנו של אריה בן עטר ראש ארגון הפשיעה הגדול ביותר בדרום הארץ. מיכה גזר על רבים מאנשי הארגון ועל ראש הארגון עצמו עונשי מאסר ארוכים - לכן הוא מבין שאם יסגיר את בנו למשטרה ויכניס אותו למעשה לבית סוהר - אנשי הארגון "יסגרו חשבון" עם שי (שסובל מאסתמה) בבית הכלא ויהרגו אותו.
מיכה מתחרט ברגע האחרון ומבקש את עזרת חברו חאלד, בנידון. חאלד הוא קצין בדואי בדרגת סגן-אלוף בחטיבת גולני. הוא נשא לאישה את נורה, אחת מבנות משפחת מסרי, משפחת פשע שנלחמת בעיקר כנגד משפחת בן עטר. מבלי לספר לחאלד על תאונת הפגע וברח ועל כך שבנו דרס את אסף בן עטר, מיכה מבקש ממנו "להעלים" את המכונית. חאלד שולח את ג'ומעה, בן משפחת מסרי בן 17 למשימה.
ג'ומעה נכשל במשימתו ונעצר על ידי המשטרה בחשד לגנבת המכונית ובדריסתו של אסף בן עטר. חאלד מבין בסופו של דבר שמיכה ניסה להפיל הכל על מישהו אחר ומאיים להרוג את מיכה. מיכה משכנע את חאלד כי רק ניסה להציל את בנו, והשניים מסתבכים אף יותר בניסיון לטשטש ראיות ולקבור את הסיפור. אך המחיר יקר – בני משפחת בן עטר רוצחים את ג'ומעה התמים ביריות.
העלילה עוקבת אחרי הניסיונות של השופט מיכה להציל את בנו, שלא משתף איתו פעולה ומסבך את הסיפור עוד יותר ואחרי המאבקים האלימים בין משפחת בן עטר למשפחת מסרי.
עיבודים במדינות אחרות
הסדרה הישראלית זכתה לעיבודים בכמה מדינות:
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
שמעון אפרת
תחומי מחקר ופרסומים
פרופסור אפרת פרסם למעלה מ-100 מאמרים מדעיים.
וילהלם ביטריך
וילהלם ביטריך (בגרמנית: Wilhelm Bittrich, 26 בפברואר 1894 – 19 באפריל 1979) היה קצין בכיר בוואפן אס אס בדרגת אובר-גרופנפיהרר אשר פיקד בין היתר על קורפוס הפאנצר אס אס ה-2 בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב הארדנים.
לאחר המלחמה נשפט כפושע מלחמה ונידון ל-5 שנות מאסר.
קריירה מוקדמת
וילהלם ביטריך נולד ב-26 בפברואר 1894 בורניגרודה שבסקסוניה לאביו שהיה פקיד ולאחר מכן סוכן.
ב-30 ביולי 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ביטריך לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לגדוד היגר מגדבורג ה-4. ב-10 בספטמבר 1914 הועבר ביטריך לגדוד היגר המילואים ה-19, לאחר מכן הועבר לגדוד היגר ה-8, ולאחר מכן הועבר לרגימנט הרגלים ה-77. עם יחידות אלה הוא נלחם בחזית המערבית ובחזית האיטלקית, וזכה בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וב-15 באוקטובר 1915 הועלה ביטריך לדרגת לויטננט. ב-1916 ביטריך לשירות האוויר הגרמני והוכשר כטייס, ועד סוף המלחמה הוא לחם כטייס קרב.
לאחר המלחמה הצטרף ביטריך לפרייקור, ובשנת 1923 הצטרף לרייכסווהר, שבו שירת כמדריך טיסה.
ב-1 בדצמבר 1931 הצטרף ביטריך למפלגה הנאצית, וממרץ עד יוני 1932, שירת בארגון האס אה. ב-1 ביולי 1932 הצטרף ביטריך לאס אס, ומילא בו תפקידים שונים. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה ביטריך לדרגת אס אס שטורמבאנפיהרר, וב-30 בינואר 1938 הועלה הבא לדרגת אס אס אובר-שטורמבאנפיהרר, ומונה למפקד הגדוד השני ברגימנט דויטשלנד, ופיקד עליו במהלך האנשלוס - סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית במרץ 1938. ב-1 במאי 1938 מונה ביטריך למפקד הגדוד הראשון ברגימנט דר פיהרר, וב-30 במאי 1939 הועלה לדרגת אס אס שטנדרטנפיהרר, ומונה לקצין מטה ברגימנט האס אס לייבשטנדרטה.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתתף ביטריך עם רגימנט האס אס לייבשטנדרטה במערכה בפולין תחת פיקודו של יוזף דיטריך. בינואר 1940 מונה ביטריך למפקד רגימנט דויטשלנד, ופיקד עליו במהלך הקרב על צרפת, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת אס אס אוברפיהרר. ב-15 באוקטובר 1941 מונה ביטריך למפקד דיוויזיית האס אס ה-2, והשתתף עימה בקרב על מוסקבה, וב-19 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת בריגדפיהרר. מקיץ 1942 עד פברואר 1943 פיקד ביטריך על דיוויזיית האס אס ה-8 והשתתף עימה בפעולות לחימה כנגד הפרטיזנים בברית המועצות. ב-15 בפברואר 1943 הוטל על ביטריך להקים את דיוויזיית האס אס ה-9, שעליה פיקד בקרבות באוקראינה, ולאחר מכן בצרפת, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת גרופנפיהרר. ב-1 ביולי 1944 מונה ביטריך למפקד קורפוס הפאנצר אס אס השני, ופיקד עליו בקרבות בנורמנדי, בארנהם ומאוחר יותר בהונגריה, וב-1 באוגוסט 1944 הועלה לדרגת אובר-גרופנפיהרר.
אחרי מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה הוסגר ביטריך לצרפת באשמה שציווה להוציא להורג 17 חברי ההתנגדות בנים, אולם זוכה, לאחר שהתברר שלא היה אחראי על כך. בשנת 1953 הועמד ביטריך לדין בשנית ונשפט לחמש שנות מאסר על תליות, ביזה והצתה, אך זוכה בשנת 1954 שוב על ידי בית המשפט הצרפתי בבורדו ושוחרר. אמנם יש לציין, שביטריך לא נשפט על פשעי מלחמה שבוצעו תחתיו במהלך הלחימה בחזית המזרחית.
לאחר שחרורו התגורר ביטריך עם אשתו בעיר וולפראטשהאוזן, עד למותו ב-19 באפריל 1979.
סוס מנצח
רקע
הסרט מסוג דרמה-קומית וסרט ספורט. הסרט עוקב אחר סיפורו האמיתי של סוס המרוצים בשם Dream Alliance, או בקיצור Dream. הסוס השתתף במרוצי סוסים גדולים ונחשבים, בין היתר במירוץ הסוסים הלאומי של וולש. הסרט מבוסס על סרט תיעודי משנת 2015 בשם: Dark Horse: The Incredible True Story of Dream Alliance.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2020, והוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 במאי 2021. בבריטניה הקרנת הבכורה הייתה ב-4 ביוני 2021, שם הופץ הסרט על ידי אולפני האחרים וורנר.
בסרט מככבים טוני קולט, דמיאן לואיס, אוון טיל, ג'ואנה פייג', קארל ג'ונסון, אנתוני או'דונל, ניקולס פארל, שאן פיליפס ועוד.
עלילה
הסרט מספר את הסיפור האמיתי של סוס בשם Dream Alliance, סוס מרוץ לא טיפוסי שנוצר וטופח על ידי ברמנית קשת יום, וולשית בשם ג'אן ווקס. ג'אן עובדת בשתי עבודות, נשואה, אמא לשני ילדים בוגרים שכבר פרחו מהקן ובת לזוג הורים קשישים, מחליטה להגשים חלום. עם מעט מאוד כסף וללא ניסיון, ג'אן משכנעת את השכנים שלה וחבריה המתגוררים באותו כפר, להשתמש במעט החסכונות שבידיהם כדי לסייע בהגשמת החלום הזה: הכלאה בין שני סוסי מרוץ כדי שימליטו סייח שיכול בעתיד להתחרות במרוצי הסוסים הטובים ביותר. למרות שבתחילה נראה שמדובר בהימור לא בטוח, בסופו של דבר ההשקעה של הקבוצה משתלמת כאשר הסוס מתחיל להתחרות ולאט ובנחישות מטפס בסולם הדרגות ומעפיל לפסגת המרוצים עד שבסופו של דבר הוא מגיע להתחרות במירוץ החשוב והגדול ביותר באזור, ה-Welsh Grand National.
הפקה
במרץ 2019 הוכרז כי יורוס לין מביים את הסרט, עם טוני קולט ודמיאן לואיס בתפקידים הראשיים. שאר השחקנים: אוון טיאל, ג'ואנה פייג', ניקולס פארל, סיאן פיליפס וקארל ג'ונסון לוהקו בחודש מאי שלאחר מכן. הצילומים החלו במאי 2019 בוויילס. הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2020. הסרט היה אמור לצאת במקור בבריטניה ב-17 באפריל 2020, ובארצות הברית ב-1 במאי 2020 אבל יציאתו לאור התעכבה בעקבות מגפת הקורונה. הסרט יצא בסופו של דבר לבתי הקולנוע ב-21 במאי 2021 ויצא ב-DVD ב-20 ביולי 2021.
בקופות
הסרט גרף רווחים של למעלה מ - 796,000 דולר מ-1,254 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון בו הוצג. נשים היוו 62% מהקהל, וכ 85% מהצופים היו מעל גיל 25.
תגובות המבקרים
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות 88% בהתבסס על 126 ביקורות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 6.8 מתוך 10. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, בין היתר: "בניצוחה של השחקנית טוני קולט המעולה, לסרט Dream Horse יש את הנוסחה המנצחת להנאה של הקהל, שמביאה גם לניצול מקסימלי של הסיפור מאחורי הסרט" באתר הסרטים Metacritic, קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 68 מתוך 100, המבוסס על 22 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". על פי אתר פוסט טראק, 81% מהצופים נתנו לסרט ציון חיובי, כאשר 57% אמרו שהם בהחלט ימליצו עליו.
ג'ודי פאוול
חיים וקריירה
בשנת 1985 פרסם ספר זיכרונות בשם "הצד השני של הסיפור" (The Other Side of the Story), ובו דן בהדלפה שלו לסוכנות הידיעות AP על "תקרית הארנבון" - המפגש של קרטר בשנת 1979 עם ארנבון ביצות זועם, ש"כוונתו הייתה לטפס על הסירה הנשיאותית" ששייטה לה בעיירת הולדתו של קרטר פליינס, ג'ורג'יה כאשר ניסה הנשיא לדוג.
בשנת 1990 הוא השתתף במיני-סדרה התיעודית של קן ברנס ב-PBS "מלחמת האזרחים" כמדבב''. הוא'' השאיל את קולו המיוחד לדמויות צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית, בעיקר הגנרלים תומאס ג'ונתן ג'קסון וג'ון בי גורדון.
בשנת 1991 הקים פאוול ביחד עם שילה טייט, הדוברת לשעבר של הגברת הראשונה של ארצות הברית, ננסי רייגן, את "פאוול טייט", חברת יחסי ציבור שבסיסה בוושינגטון די. סי.. פאוול שימש כמנכ"ל החברה עד למותו הפתאומי ב-14 בספטמבר 2009, מהתקף לב בביתו בחוף המזרחי במרילנד.
אהרן מילבסקי
הרב אהרן מילבסקי (תרס"ד, 1904 – תשמ"ו, 1986) היה רבה של אליטא שבליטא ולאחר מכן רב ראשי במונטווידאו בירת אורוגוואי. היה פעיל הצלה במלחמת העולם השנייה.
תולדותיו
בשנת תרצ"ח (1938), לאחר שמונה שנות רבנות באליטא, התבקש על ידי הרב אברהם דוב כהנא שפירא לעזוב את רבנותו בליטא לטובת משרת רבנות במונטווידאו בירת אורוגוואי. הוא התיישב במונטווידאו וייסד את "ועד העיר לענייני הדת", באמצעותו פעל בתחומי הדת השונים ובראשם השבת, הכשרות וטהרת המשפחה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל רבות בגיוס והעברת סכומי כסף גדולים לבני הישיבות ששהו בשאנגחאי ובמקומות נוספים. הוא ניהל חליפת מכתבים ומברקים מוצפנים עם גדולי הרבנים שפעלו באותה תקופה, ובהם הרב חיים עוזר גרודז'נסקי, הרב אהרן קוטלר והרב חיים שמואלביץ, וכן עם ראשי ועד ההצלה של אגודת הרבנים בארצות הברית הרב אליעזר סילבר והרב אברהם קלמנוביץ. הכספים הועברו באמצעות חשבונות בנק במדינות נייטרליות – אורוגוואי, שווייץ ושוודיה. לאחר התייצבותה של אורוגוואי לצד בעלות הברית, בשנת 1943, הוכרז מצב מלחמה בין אורוגוואי ויפן ונחסמה הדרך להעברת דברי דואר בין המדינות, ובעקבות זאת העביר הרב מילבסקי את מרכז פעילותו לארגנטינה.
בשנת 1970, לאחר שפרש לגמלאות, עלה עם אשתו לישראל והתיישב בירושלים. נפטר בשנת 1986. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה אשתו.
מחותנו הוא אברהם סופר. בין גיסיו נמנים הרב יצחק קוליץ, חיים ע. קוליץ ורחל מרגליות.
בילי סאמרס
בילי סאמרס הוא רומן פשע מאת סטיבן קינג, שפורסם ב-3 באוגוסט 2021 בהוצאת סקריבנר. הסיפור עוקב אחר רוצח שכיר בשם בילי סאמרס, שמקבל עבודה אחרונה לפני הפרישה. במהלך ההכנות לביצוע ההתנקשות, בילי יוצר זהות בדויה של סופר שמגיע לעיירה קטנה כדי להתמקד בכתיבה שלו. המשרדים שהוא שוכר נמצאים בזווית שמאפשרת לו להתנקש במטרה שלו בקלות לכשזה יגיע לבית המשפט המקומי לעמוד למשפט. קינג כתב את הספר ב-2020 וזמן התרחשות הספר הייתה אמורה להיות זהה, אולם בשל התפרצות מגפת הקורונה העולמית, והעובדה שהעלילה בספר לא מתייחסת למגפה כלל, הוא שינה את שנת ההתרחשות ל-2019 עם אזכורים קלים לכך שחצי שנה לאחר תום הסיפור העולם ייכנס לסחרור המגפה העולמית.
רקע
קינג הזכיר לראשונה את הספר בראיון שנתן באפריל 2020 שם התייחס לנושא שינוי השנה שבה הסיפור מתרחש שנה קודם לכן בשל התפרצות מגפת הקורונה, לאחר חודש קינג הזכיר את הספר "בילי סאמרס" שוב בשיחה עם הסופר ג'ון גרישם בלייב סטרימינג, ושם סיפר שזה הולך להיות סיפור על מתנקש. המגזין "אנטרטיימנט וויקלי" הכריז רשמית על "בילי סאמרס" ב-28 בינואר 2021, ועל תאריך היציאה לאור הרשמי שלו - 3 באוגוסט 2021.
עיבוד טלוויזיוני
בפברואר 2022, דווח שהספר יעובד לסדרת טלוויזיה על ידי חברת ההפקות של ג'יי ג'יי אברהמס, "Bad Robot", כשאברהמס, קינג, אד זוויק ומארשל הרשקוביץ מיועדים להיות המפיקים בפועל של הסדרה.
קפיצות (התעמלות)
קפיצות (נקרא גם סוס קפיצות ושולחן קפיצות; באנגלית: Vault - פירוש קימור או קשת) הוא אחד המכשירים בספורט התעמלות מכשירים לגברים ונשים. ראשי התיבות של הניקוד על המכשיר הם VT.
המכשיר
המכשיר החל בדומה לסוס סמוכות, אך ללא ידיות, ולעיתים נודע בשם "סוס קפיצות". הסוס הוצב כשהוא מאונך לריצתן של הנשים, ומקביל לגברים.
מכשיר הקפיצות היה מעורב במספר תאונות קשות לאורך השנים וגרם למספר ספורטאים לפציעות קשות ואף לשיתוק, לכן ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות (Fédération Internationale de Gymnastique) ביצעה הערכה מחודשת ושינוי של המנגנון מטעמי בטיחות ובמטרה לסייע לאקרובטיקה מרשימה יותר של הספורטאים.
בשנת 2001 החלו להשתמש במנגנון החדש של לוח או שולחן קפיצה, ובו משטח גדול יותר ומרופד, כמעט מקביל לרצפה, המשתפל כלפי מטה ובסופו הקרוב קרש קפיצה. מתעמלים כינו אותו "tongue" (לשון) והוא נראה מעט יותר בטוח מהמכשיר הקודם.
הניקוד
ניקוד הקפיצה ניתן על נחיתה בצורה נקייה, ללא קפיצות או צעדים, ובתוך אזור משטח הנחיתה שעל מזרן הנחיתה. המתעמלים צריכים להפגין טכניקה טובה ולבצע קימור באוויר. ירידה או דריכה על קווי הנחיתה, וכן עליה לא מספיק גבוהה מעל לסוס הקפיצות, או המרחק משולחן הקפיצות גוררת הורדה בניקוד.
מתעמלות ומתעמלים מציגים תרגיל קפיצה אחד בכל אחד מהשלבים, בתחרות המוקדמת, בגמר הקבוצתי על המכשיר הספציפי ובגמר הכללי. הגברים צריכים לקפוץ בגמר שתי קפיצות חובה מקבוצות של קפיצות בעלי אלמנטים שונים, והנשים צריכות לקפוץ שתי קפיצות שכל אחת מהן תהיה במרחק שונה משולחן הקפיצות.
קבוצות של קפיצות
סגנונות הקפיצות מחולקות לקבוצות שונות. סוג הקבוצה נקבע על פי הפעולה שבוצעה במהלך תנועת הקפיצה.
הדיוויזיה ההררית העשירית (ארצות הברית)
הדיוויזיה ההררית העשירית (באנגלית: 10th Mountain Division) היא דיוויזיית חיל רגלים קל בצבא ארצות הברית הנמצאת תחת פיקוד הקורפוס המוטס ה-18 ושוכנת בפורט דראם, ניו יורק. הדיוויזיה הייתה היחידה מסוגה וגודלה המאומנת בלוחמה הררית, לכן מעל סמל היחידה נכתב Mountain (הר), המשמר את יעודה ההיסטורי.
היסטוריית שירות
גלגול ראשון של הדיוויזיה היה כבר בשנת 1918 כדיוויזיית חיל רגלים רגילה לשירות במלחמת העולם הראשונה, אך היא מעולם לא נשלחה אל מעבר לים ופורקה בתחילת 1919. הדיוויזיה הוקמה כיחידה הררית באופן רשמי ב-10 ביולי 1943, לאחר שארצות הברית השתתפה באופן פעיל בלחימה באירופה ולאחר שהפיקוד התרשם מהצלחת הלחימה של יחידות הרריות בצבאות אירופה במהלך המלחמה.
מלחמת העולם השנייה
לאחר תקופת ההקמה ואימוני הלחימה בארצות הברית, נשלחו יחידות הדיוויזיה בשני גלים להשתתף בלחימה באיטליה. הגל הראשון כלל את 'רגימנט הרגלים ה-86' ויחידות הסיוע, אשר הגיע ב-22 בדצמבר 1944 לנאפולי, הגל השני שכלל את 'רגימנט הרגלים ה-85' ו-'רגימנט הרגלים ה-87' הגיע ב-13 בינואר 1945 לנאפולי. הדיוויזיה החלה במהלך ינואר להתקדם צפונה לעבר העיר פיזה, כחלק מהקורפוס ה-4 של הארמייה החמישית (הארמייה הצפונית).
החל מה-16 בפברואר, החלו יחידות הדיוויזיה להיכנס ללחימה באזור קוטיגליאנו והאזורים ההרריים שמסביב. במהלך מרץ הגיעו היחידות לאזור שמדרום לבולוניה, שם הצליחו לכבוש מספר יעדים שמנעו מהצבא הגרמני נתיבי אספקה ותקשורת עם אזור עמק הפו, כך נפתחה הדרך להתקפה של הארמייה החמישית בעמק. כוחות הדיוויזיה החזיקו את היעדים שכבשו במשך כשלושה שבועות למקרה והגרמנים יבצעו התקפת נגד. בשבועות הקרובים המשיכו יחידות הדיוויזיה בהתקדמות לאורך הצד המזרחי של עמק הפו, ב-17 בפברואר הם שברו את קו ההגנה הגרמני באזור העיירה בומפורטו ומשם המשיכו צפונה כשהם נלחמים בכוחות הגרמנים באזור העמק.
ב-30 באפריל, הסתיימה למעשה ההתנגדות הגרמנית באיטליה. לאחר הסכם הפסקת האש וסיום המלחמה באירופה ב-2 במאי, החלה הדיוויזיה בפעילות שמירה וביטחון כשהיא מקבלת את כניעתם של היחידות הגרמניות באזור. ב-20 במאי הצטרפה הדיוויזיה לכוחות הארמייה השמינית של הצבא הבריטי במניעת התקדמות כוחות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה באזור צפון איטליה. לאחר מכן הייתה עתידה הדיוויזיה להשלח לחזית הפסיפית להשתתף בכיבוש יפן, אך זו נכנעה עם הפצצת הירושימה ונגסאקי בשתי פצצות אטום ובאוגוסט 1945 הוחזרה לארצות הברית ופורקה ב-30 בנובמבר 1945.
המלחמה הקרה
לאחר סוף מלחמת העולם השנייה, הוקמה הדיוויזיה מחדש בשנת 1948 בתור דיוויזיית אימון שעסקה באימון חיילי צבא ארצות הברית בין היתר בתקופת מלחמת קוריאה. בתקופה זו שכנה הדיוויזיה בפורט ריילי (Fort Riley), קנזס והסמל שלה איבד את הכיתוב "Mountain". בשנת 1954 הופעלה הדיוויזיה מחדש כיחידה לוחמת רגלית (לא הררית), היא נשלחה לשרת בגרמניה במסגרת כוח נאט"ו, שם שירתה במהלך ארבע שנים עד שהוחזרה לארצות הברית ופורקה בשנית.
הקמה מחדש ושנים אחרונות
ב-13 בפברואר 1985 הוקמה הדיוויזיה מחדש בשם "הדיוויזיה ההררית העשירית (חי"ר קל)", היא נקראה כך כדי לשמר את הקשר ההיסטורי לדיוויזיה ששירתה במהלך מלחמת העולם השנייה. כחלק משינויים בהרכב היחידות בצבא ארצות הברית, במקום להתבסס על רגימנטים, הורכבה הדיוויזיה החדשה משתי חטיבות (הראשונה והשנייה). הדיוויזיה העשירית הוגדרה כיחידת חיל רגלים קל ולמעשה לא נחשבה יחידה הררית, אך היא שימרה את השם מטעמים של מורשת היסטורית, מה גם שהיעוד שלה כדיוויזיה קלה לפריסה מהירה איפשר ליחידותיה על בסיס הציוד הקל והאימונים המגוונים לתפקד באופן מוצלח גם בתנאי שטח קשים.
בשנת 1990 כ-1,200 מחיילי הדיוויזיה נשלחו להשתתף במלחמת המפרץ, רוב הכוח (כ-1,000 חיילים) היה מ-"חטיבת הסיוע והאספקה ה-548". במהלך שנת 1992 נשלחו כוחות הדיוויזיה שוב לפעילות מבצעים כחלק ממעורבות ארצות הברית במלחמת האזרחים בסומליה, הם סיפקו מסגרת צבאית באזור ואיבטחו את הכבישים והאספקה. במהלך המעורבות בסומליה השתתפו כוחות הדיוויזיה בין היתר בקרב מוגדישו, כשהם פעלו לחילוץ הכוחות המיוחדים שנלחמו בעיר. הדיוויזיה נותרה בסומליה עד שהיחידות האחרונות שלה חזרו לארצות הברית במרץ 1994. בשנים הבאות השתתפה הדיוויזיה בפעילות שמירה על היציבות בהאיטי ובפעילות של נאט"ו בבוסניה.
החל מסוף שנת 2001, יחידות הדיוויזיה נשלחו לאפגניסטן כחלק מהמלחמה שם, היא שירתה מספר תקופות שירות באפגניסטן עד שנשלחה לשירות מבצעי בעיראק לקראת סוף 2004. במהלך תקופה זו עברה הדיוויזיה שינוי לקראת הפיכתה לדיוויזיה מודולרית על בסיס ארבע חטיבות לוחמות, חטיבת סיוע אווירי וחטיבת סיוע לוגיסטי. בשנים האחרונות, יחידות הדיוויזיה נשלחות לשירות מבצעי באפגניסטן ועיראק לסירוגין ומשתתפות במבצעים השונים שם.
פסגת שופ
פסגת שופ (באנגלית: Shupe Peak) היא פסגה בגובה של 2,910 מטרים ברכס ראמפארט, השוכנת במרחק של 6 ק"מ ממזרח-דרום-מזרח למבנה החרוטי ברכס החברה המלכותית, שבארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. הפסגה נקראה בשמה ב-1994 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שמו של גורדון ה. שופ, קרטוגרף בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שניהל מבצעים גאודזים במהלך שלוש עונות מחקר בשנים 1990–1994, ושימש כראש צוות עבור המסע של מערכת GPS בשנים 1991–1992 בתחנת מקמרדו, בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט ובאזור מפרץ פיין איילנד. הצוות הקים את תחנת סימוכי הניתוב הרציפים הראשונים של מערכת GPS באנטארקטיקה.
הדיוויזיה ההררית העשירית (ארצות הברית)
מבנה ויעוד
הדיוויזיה מוגדרת כדיוויזיית חיל רגלים קל להפעלה מהירה. היא מורכבת מארבע חטיבות רגליות שמהוות את הכוח הלוחם של הדיוויזיה. בנוסף לחטיבות אלו, מכילה הדיוויזיה את 'חטיבת התעופה הקרבית העשירית' אשר מסייעת בניוד בעיקר מוסק וסיוע אווירי לחטיבות הרגליות, ו-'חטיבת הסיוע העשירית' אשר משמשת יחידת אספקה, רפואה, חימוש, תחזוקה וכל הצרכים הלוגיסטים של יחידות הדיוויזיה.
אדרמלך (אליל)
אַדְרַמֶּלֶךְ הוא שמו של אליל מסופוטמי קדום המוזכר בספר מלכים שבתנ"ך כאחד משני האלילים אותם עבדו הקבוצה האתנית הקרויה סְפַרְוָיִם, המזוהה על ידי חוקרים עם יושבי הערים העתיקות סיפר-יהרורום וסיפר-אמננום ששכנו על גדת נהר הפרת.
זיהוי
הגמרא במסכת סנהדרין דף ס"ג מתארת אותו כאליל בצורת פרד ופירוש רש"י המוצמד לגמרא מפרש שהסיבה לכך היא כיוון שהוא "מהדר את אדוניו ומכבדו שמשליך עליו משאו שהיה צריך לטעון על צוארו אדר מלך מהדר את מלכו כלומר את אדוניו", דבר העשוי להעיד על כך שהפרד היה נערץ ואף מקודש על ידי הספרוים כבהמת משא שראויה לשאת את מטעני המלך. פירוש נוסף המופיע ב מתאר אותו בצורת טווס, והאנציקלופדיה היהודית מפרשת את הזיהוי כ"הדר"-מלך - "מלך מפואר" בדומה לנוצותיו המפוארות של הטווס.
פרשנות דומה מופיעה גם אצל החוקר אלן מילארד, פרופסור אמריטוס לשפות שמיות מאוניברסיטת ליברפול. מילארד מזהה את התואר "אדר" או "אדיר" כאחד מהתארים שהוצמדו לאליל הכנעני בעל.
כיוון ששני האלילים, אדרמלך וענמלך, מופיעים בסמיכות זה לזה, קיימת השערה כי מדובר באלים-שותפים שעבדו להם בו זמנית. עֲנַמֶּלֶךְ מזוהה על ידי חוקר המקרא מתיו ג'ורג' איסטון כבתו של אנו, אחד מהאלים המרכזיים במיתולוגיה המסופוטמית. קאסוטו בפירושו לתנ"ך מזהה את ענמלך עם אלוהי הצאן (על בסיס "עאן" - צאן בארמית). באותו הפירוש מזהה קאסוטו את אדרמלך עם אדד, אל הסערה הבבלי, ומציין כי בתעודות אשוריות מהמאה ה-7 לפנה"ס נראה שהיו נוהגים לעבוד אותו על ידי הקרבת ילדים. יש לציין כי פירוש דומה הופיע גם אצל החוקר פיטר ג'נסן שציין כי השם "אדרמלך" הוא למעשה טעות כתיב של השם "אדדמלך", שפירושו הוא "(האל) אדד (הוא ה)מלך".
בדמונולוגיה
בדומה לאלילים רבים שהופיעו בתנ"ך, הפך אדרמלך אף הוא לאחד משדי השאול בהשראת המסורות הנוצריות. אדרמלך מופיע ב"גן העדן האבוד" מאת ג'ון מילטון, שם הוא מתואר (לצד אשמדאי) כאחד מהמלאכים הנפילים שבסופו של דבר הושמדו בידי המלאכים אוריאל ורפאל.
במילון הדמונולוגיה Dictionnaire Infernal, שחובר ב-1818 על ידי המיסטיקן והאוקולטיסט הצרפתי ז'אק-קולין דה פלנסי, מופיע אדרמלך כנשיא ה"סנאט" של השדים, כראש הממשלה של הגיהנום וכאחראי על מלבושיו של השטן. הוא מתואר שם כיצור בעל גוף אדם, ראש וגפיים של פרד וזנב של טווס.
הוא גם מופיע תחת השם "אנדראלפוס" (או "אנדרואלפוס") ב"ארס גואטייה" (הידוע גם כ"המפתח הפחות של שלמה המלך"), ספר כשפים העוסק בדמונולוגיה מהמאה ה-17.
בתרבות הפופולרית
אדרמלך מוזכר בסיפור הקצר "Basileus" של רוברט סילברברג.
כמו כן, הוא מופיע במשחק הווידאו Castlevania: Circle of the Moon שיצא לגיימבוי אדוונס וכן בסדרת משחקי הווידאו Final Fantasy.
מרקורי-רדסטון 3
מרקורי-רדסטון 3 (באנגלית: Mercury-Redstone 3) הייתה משימת החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי. האסטרונאוט אלן שפרד שוגר לטיסה תת-מסלולית בת 15 דקות בחלליתו "פרידום 7" (Freedom - חופש) ב-5 במאי 1961, ובכך הפך לאמריקאי הראשון בחלל, שלושה שבועות בלבד לאחר שהקוסמונאוט הסובייטי יורי גאגרין היה לאדם הראשון שהקיף את כדור הארץ בטיסה מסלולית.
"פרידום 7" שוגרה על גבי משגר מרקורי-רדסטון מ-LC-5 מנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה, והגיעה לגובה 187.5 קילומטר לפני שהחלה לצלול חזרה במסלול בליסטי, בנוחתה במרחק 488 קילומטר מכן השיגור, סמוך לאיי הבהאמה. במהלך הטיסה צפה שפרד על כדור הארץ ובחן את מערכות החללית. תמונות של כדור הארץ צולמו על ידי מצלמה אוטומטית שמוקמה על חלון החללית.
הכנות
החללית "פרידום 7", קפסולת המרקורי השביעית שנבנתה על ידי מקדונל איירקראפט קורפוריישן עבור נאס"א, הובאה לנמל החלל קייפ קנוורל ב-9 בדצמבר 1960. הצפי המקורי היה שהמשימה תשוגר זמן קצר לאחר השלמת החללית, אך החללית נמצאה לא כשירה, והייתה צריכה לעבור בדיקות ושדרוגים רבים. עם זאת, מכיוון שהחללית זוהתה כ"חללית האמריקאית המאוישת הראשונה", הוחלט להמתין עד שחללית ספציפית זו תהיה מוכנה, ונקבע תאריך חדש לשיגור המשימה - ה-6 במרץ - זאת במקום לשגר חללית מרקורי אחרת למשימה. המשגר שיועד במקור לשיגור המשימה, מרקורי-רדסטון #3, נשלח לקייפ קנוורל בתחילת דצמבר. עם זאת, הוא שימש לשיגור משימת המבחן MR-1A ב-19 בדצמבר. המשגר החלופי, מרקורי-רדסטון #7, הועבר לקייפ קנוורל רק בסוף מרץ. עד שהגיע המשגר לקייפ קנוורל הוחלט לדחות את המשימה מעט כדי שניתן יהיה לשגר משימת מבחן נוספת.
בסוף 1960 הועלו מספר חששות בנוגע לשיגור חללית מאוישת על גבי טיל מרקורי-רדסטון. במשימת הניסוי MR-2, ש"אוישה" בשימפנזה, אירעו מספר תקלות בעת השיגור שגרמו לחללית לטוס גבוה, רחוק ומהר מדי. כתוצאה מכך, התארכה המשימה בשתי דקות מהמתוכנן, ובעת החדירה חש השימפנזה עומס של 14.7 ג'י במקום 12. כמו כן, החללית נחתה במרחק 96 ק"מ מאוניית החילוץ הקרובה ביותר, וחלפו יותר משעתיים וחצי עד שמסוק הצליח לחלץ את החללית - זמן בו כמעט וטבעה על "טייסה". כתוצאה מכך, סירבה נאס"א לשגר את משימת MR-3 בטרם יעבור טיל המרקורי-רדסטון מספר שיפורים. בסוף פברואר עדיין היו שבעה שינויים גדולים שעבר המשגר שדרשו בדיקה. לפיכך התווספה משימת ניסוי נוספת - MR-BD (במקור MR-2A) - ששוגרה ב-28 במרץ, וגרמה לדחיית משימת MR-3 בחודש, עד ל-25 באפריל. MR-BD הושלמה כמעט בהצלחה מלאה, והבטיחה את שיגור MR-3 ללא דחיות משמעותיות נוספות.
טייס משימת MR-3 נבחר מספר חודשים לפני השיגור, בתחילת ינואר, על ידי מנהל התוכנית רוברט גילרות'. גילרות' בחר באלן שפרד להיות טייס המשימה, ובג'ון גלן ווירג'יל גריסום כטייסי גיבוי. שאר "שבעיית מרקורי" המשיכה להתאמן למשימות שתוכננו לאחר MR-3. שלושת השמות פורסמו לתקשורת ב-22 בפברואר אך ללא שום ציון מיהו הטייס הראשי של המשימה. העובדה כי שפרד הוא הטייס המרכזי פורסמה רק לאחר שניסיון השיגור הראשון בוטל, זאת מכיוון שגילרות' רצה לשמור על כל האפשרויות פתוחות במידה והיו נדרשים שינויים של הדקה האחרונה. גלן שימש כטייס הגיבוי של שפרד ביום הטיסה, בעוד גריסום התמקד באימונים למשימת MR-4, המשימה התת-מסלולית הבאה.
הטיסה
הספירה לאחור החלה ב-01:30 UTC (20:30 של ה-4 במאי זמן החוף המזרחי של ארצות הברית) ושפרד נכנס לחללית ב-10:15 (כל הזמנים לפי UTC), רק שעתיים לפני מועד השיגור המתוכנן. ב-12:05 נעצרה הספירה לאחור כדי לתת לעננים שכיסו את אזור השיגור להתפזר (העננים לא הפריעו לשיגור אך רצו ראות טובה כדי שניתן יהיה להשיג תמונות של כדור הארץ) וכדי לתקן יחידת אספקת חשמל. זמן קצר לאחר שהחלה הספירה מחדש היא הופסקה שוב כדי לאפשר אתחול מחשב במרכז טיסות החלל גודארד.
מרקורי-רדסטון 3 שוגרה לבסוף ב-14:34, באיחור של רק שעתיים וחצי מהמועד המתוכנן. ההערכה היא כי כ-45 מיליון איש ברחבי ארצות הברית צפו בשיגור באמצעות הטלוויזיה. ברגעים האחרונים לפני כיבוי מנועי המשגר, שתי דקות ו-22 שניות מהשיגור, אלן שפרד היה נתון לעומס של 6.3 ג'י. עם כיבוי מנועי המשגר הייתה מהירות החללית 8,262 קמ"ש, קרוב למהירות שתוכננה. 10 דקות מאוחר יותר הושלכה מערכת המילוט שהייתה מורכבת על ה"מגדל" בחרטום החללית. שלוש דקות לאחר השיגור הופעלו סילוני החללית בצורה אוטומטית, והפנו את גחון החללית, שם היו מגיני החום, קדימה, כהכנה לחדירה לאטמוספירה.
בשלב זה היה יכול שפרד לשלוט בחללית בצורה ידנית, והוא החל לבדוק את יכולתו לשלוט בחללית. הדבר הראשון שעשה שפרד היה להטות את חרטום חלליתו 34 מעלות כלפי מטה - זווית הגישה להפעלת רקטות ההאטה. לאחר מכן בדק את השליטה הידנית בסבסוב, גלגול והזזת החללית מימין לשמאל. כשלקח שפרד שליטה מלאה על כל שלושת צירי התנועה של חלליתו, הוא מצא כי תגובת החללית דמתה לתגובתה בסימולטור הטיסה שלה. עם זאת, לא יכול היה לשמוע את הסילונים בעת פעולתם כפי שהיה יכול בקרקע, זאת מפני רעש הרקע בעת הטיסה.
המטרה המשנית של המשימה הייתה לבצע תצפיות על הקרקע מהחלל. לאחר שהחזיר את השליטה על החללית למחשב הטיסה, מצא שפרד כי היה מסוגל להבדיל בין הקרקע והים לבין העננים, והיה מסוגל להבחין בקוי חוף, איים ונהרות רחבים. שפרד גם הבחין באזורים מיושבים, אך לא הצליח לזהותם. שפרד הסתבך עם השימוש בפריסקופ שהורכב בקפסולת המרקורי שלו (במשימות המאוחרות יותר הורכב חלון במקום פריסקופ), וויתר על ניסיון לתקן את הבעיות.
לאחר הפעלת מנועי ההאטה שב שפרד לטיסת "טוס על חוט", ודיווח כי הוא מרגיש בשליטה מלאה על החללית, לפני שנתן למערכת האוטומטית לכוון את החללית לקראת החדירה לאטמוספירה. לאחר מכן החזיר את השליטה לידיו עד שעומס הג'י הגיע לשיא של 11.6 במהלך החדירה. הוא שלט בחללית עד שהתייצבה ואז החזיר את השליטה למערכת האוטומטית. צלילת החללית הייתה מהירה מהמצופה, אך המצנחים נפרשו כמתוכנן: מצנח הבלימה בגובה 21,000 רגל (6.4 ק"מ), והמצנח המרכזי בגובה 10,000 רגל (3 ק"מ).
פגיעת החללית במים הייתה דומה בעוצמתה לנחיתת מטוס קרב על נושאת מטוסים. החללית נטתה לצידה הימני כ-60 מעלות, אך לא הראתה שום סימני דליפה והתיצבה בצורה אנכית כדקה מאוחר יותר, ושפרד יכל לדווח לצוותי החילוץ כי הוא נחת בשלום וכי הוא מוכן לחילוץ. מסוק החילוץ הגיע אל החללית כעבור מספר דקות, ולאחר בעיה קלה עם אנטנת החללית, החללית הורמה מעט מן המים כדי לאפשר לשפרד לצאת מהפתח הראשי של החללית (ניתן היה לצאת גם דרך חרטום החללית לאחר הסרתו). שפרד טיפס החוצה מן החללית והועלה אל תוך המסוק, שלקח אותו ואת חלליתו אל נושאת המטוסים הממתינה USS Lake Champlain (CV-39). מרגע הפגיעה במים ועד לנחיתה על נושאת המטוסים חלפו 7 דקות בלבד.
לאחר הטיסה נבחנה החללית על ידי מהנדסים שקבעו כי החללית במצב מצוין, עד כדי כך שהם קבעו כי ניתן לשגרה למשימה נוספת (דבר שלא קרה). "פרידום 7" מוצגת כיום בלובי מרכז המבקרים ארמל-לפטוויץ', הממוקם באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד, ארצות הברית. היא הוצבה שם לאחר מותו של שפרד ב-1998.
It Feels So Good
"It Feels So Good" (בעברית: "זה מרגיש כל כך טוב") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית סוניק (sonique). השיר שוחרר ב-9 בנובמבר 1998 והגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי. במאי 2000, בעבקות הצלחת השיר בארצות הברית, השיר שוחרר מחדש ושהה 3 שבועות במקום הראשון באותו מצעד. השיר נשאר בטופ 40 במשך 14 שבועות והפך לסינגל השלישי הנמכר ביותר לשנת 2000 בבריטניה. השיר נמכר ביותר מ-700,000 עותקים בבריטניה נכון לאוקטובר 2014. השיר התברר כמוצלח גם במדינות רבות אחרות, כולל ארצות הברית, כששודר בתדירות גבוהה ברדיו בפלורידה, מה שעזר לשיר להגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהוביל את סוניק לחתום בריפבליק רקורדס. בשנת 2017, BuzzFeed דירגו את השיר במקום ה-33 ברשימת "101 שירי הריקוד הגדולים של שנות ה-90".
כתיבת השיר ותוכנו
סוניק אמרה על השיר: "זה על הבחור הזה שמאוד אהבתי אותו לפני שנים, אך לא הגיב לרגשות שלי. כי הוא היה מוצלח באותה תקופה - ואני לא. והוא חשב שאני הייתי מאוהבת בו בגלל ההצלחה שלו. השיר הזה הוא רק דרך להצהיר שהוא היה זה שאהבתי". השיר זכה לשבחים נרחבים לאחר שנוגן על ידי די ג'יי בטמפה, פלורידה, בשנת 2000. בגלל הפופולריות של השיר, היא החלה להתקרב למנהלים ביוניברסל מיוזיק גרופ דאג מוריס וג'ימי לובין. בסופו של דבר היא הוחתמה ביוניברסל, והאלבום שלה Hear My Cry היה הראשון שלה ששוחרר תחת חברת התקליטים החדשה של יוניברסל, Republic Records, המבוססת על האינטרנט.
הקליפ
אחד מ-2 קליפים של השיר בוים על ידי טים סטורי והוקרן בבכורה בפברואר 2000.
ההוביטים (סדרת טלוויזיה)
ההוביטים (בפינית: Hobitit) הוא שמה של סדרת טלוויזיה פינית מז'אנר הפנטזיה בת תשעה חלקים ששודרה במקור בשנת 1993 בערוץ Yle TV1. בוימה על ידי טימו טוריקה והופקה על ידי אולוף קוויקסטרום, הסדרה מבוססת על שר הטבעות מאת טולקין, אך מגבילה את עצמה למסעם של ההוביטים פרודו וסם, הנושא את הטבעת האחת להר האבדון. את הרפתקאותיהם מספר סם שנים רבות אחר כך לקהל של הוביטים צעירים. פרט לפלאשבק למפגש של בילבו עם גולום, לא נעשה שימוש בחומר מהרומן "ההוביט" של טולקין מ-1937.
לואי פראנשה ד'אספרה
תחילת הקריירה
ד'אספרה נולד לקצין פרשים אשר שירת בגיס הפרשים הקלים "האפריקני" של הצבא הצרפתי באלג'יריה, כך שהכיר את חיי הצבא משחר נעוריו. ב-1876 סיים ד'אספרה בהצלחה את האקדמיה הצבאית סן-סיר והוצב בגדוד רגלים בדרגת סגן. בין 1876–1881 הוצב באלג'יריה ודרום תוניסיה וב-1882 נשלח לאקדמית המטה הכללי הצרפתי, שם למד את מקצועות הפיקוד והמטה. בין 1885–1887 נשלח לאזור מפרץ טונקין שם לחם כנגד שודדי הים שחורי הדגל. לאחר חזרתו לצרפת הוצב לתפקידי מטה וב-1899 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לסגן המדריך הראשי באקדמית סן סיר. ב-1900 השתתף ד'אספרה במסע הצבאי לדיכוי מרד הבוקסרים בסין ובהמשך כיהן כמושל הצבאי של אזור השליטה הצרפתי, שמרכזו בייג'ינג. ב-1903 הועלה לדרגת קולונל והתמנה למפקד חטיבת הרגלים ה-77, ב-1908 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל וב-1912 לדרגת גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-28 שהוצבה במערב מרוקו.
מלחמת העולם הראשונה
ב-אוגוסט 1914 פיקד ד'אספרה על הקורפוס ה-1 של הארמייה החמישית ולאחר קרב שרלרואה הצליח לארגן את כוחותיו לכדי נסיגה מאורגנת, תוך שהוא מנהל קרב מאסף נגד הגרמנים ומעכב את התקדמותם. ב-5 בספטמבר מונה ד'אספרה לפקד על הארמייה החמישית במקומו של הגנרל שארל לנרזאק ויכולתו הפיקודית תרמה משמעותית להישגים בקרב הראשון על המארן. ב-1916 מונה ד'אספרה לפקד על קבוצת הארמיות המזרחית של הצבא הצרפתי בחזית המערבית. בדצמבר 1916 מונה הגנרל ז'וזף ז'ופר לתפקיד מרשל, עניין שאפשר את העברתו המכובדת מתפקיד מפקד החזית של הצבא הצרפתי. ד'אספרה היה מועמד טבעי להחליפו, אך היותו קתולי אדוק הפריעה לחוגים מסוימים בצבא ולתפקיד מונה הגנרל רובר ניוול. בראשית 1917 הועבר ד'אספרה לפקד על קבוצת הארמיות הצפונית שחנתה באזור שמפן. ד'אספרה היה חסיד של מדיניות צבאית התקפית ולא אחת פעולותיו לא עלו בקנה אחד עם הנחיות הפיקוד הצרפתי להישאר במגננה. במאי 1918 נחלו כוחותיו תבוסה בקרב השלישי על האן, ד'אספרה הואשם אישית בתבוסה והועבר מתפקידו.
ביוני 1918 הוזעק הגנרל אדולף גיומא מהחזית המקדונית ומונה למושל הצבאי של פריז וד'אספרה החליפו כמפקד הזירה מטעם מדינות ההסכמה. ד'אספרה הצליח להעלות את מורל הכוחות, לארגנם מחדש והובילם למתקפה לאורך עמק הוארדאר. באמצע ספטמבר 1918 הגיע הכוח הצבאי בחזית זו לשיא עוצמתו ומנה 9 דיוויזיות מצבא יוון, 6 דיוויזיות סרביות, 6 דיוויזיות צרפתיות, 4 דיוויזיות בריטיות ודיוויזיה איטלקית. ב-15 בספטמבר לאחר הניצחון המוחץ בקרב דוברו פולה, נפרצו הקווים הבולגרים וב-29 בספטמבר נחתם הסכם הפסקת האש, לאחר שהבולגרים ביקשו לסיים את הקרבות ולהיכנע.
שלהי הקריירה ואחריתו
מסיום המלחמה ועד לשלהי 1920 פיקד ד'אספרה על כוחות בעלות הברית באיסטנבול. ב-19 בפברואר 1921 הועלה לדרגת מרשל ומונה לפקד על כוחות הצבא הצרפתי בצפון אפריקה, תפקיד אותו מילא עד 1933. בתקופה זו ניהל את פרויקט הקמת מסילת הרכבת הטרנס-סהרית, וב-29 במרץ 1933 נפצע קשה בתאונת דרכים. ד'אספרה נאלץ לפרוש מתפקידו ולהתמסר לכתיבת זכרונותיו.
בנובמבר 1934 נבחר לכהן באקדמיה הצרפתית. ב-1940 פרש סופית מכל פעילות ציבורית ועבר להתגורר באחוזתו אשר בחבל טארן, שם הלך לעולמו ב-1942. ד'אספרה נקבר בכנסיית לואי הקדוש שבאינווליד בפריז.
ReCAPTCHA
reCAPTCHA היא מערכת שפותחה לראשונה באוניברסיטת קרנגי מלון, אשר מטרתה היא לסייע בהמרת טקסטים מודפסים לפורמט דיגיטלי, תוך שימוש ב-CAPTCHA (מנגנון המשמש להגנה על אתרי אינטרנט מפני בוטים). בספטמבר 2009 נרכשה reCAPTCHA על ידי גוגל. נכון לשנת 2012, הפרויקט אותו מובילה reCAPTCHA הוא המרת כל גיליונות העיתון "הניו יורק טיימס" לפורמט דיגיטלי. בנוסף, היא מסייעת לפענח מילים מספרים שנסרקו במסגרת פרויקט גוגל ספרים.
בשנת 2014 הכניסה גוגל למערכת ReCAPTCHA שיטת אימות אחרת המתבססת על אתגר זיהוי תמונות הדורש לסמן תמונות המכילות אלמנט מסוים. בנוסף פיתחה אפשרות אימות באמצעות לחיצה פשוטה על תיבת סימון "אני לא רובוט", המערכת מזהה את תנועות העכבר ולפיהן קובעת אם מדובר באדם.
רקע
אחת הבעיות בהמרת טקסטים לפורמט דיגיטלי באמצעות תוכנות לזיהוי תווים אופטי (OCR), היא שלעיתים קרובות, תוכנות אלה אינן מצליחות לזהות מילים מסוימות בטקסט אותו הן סורקות, למשל, בשל דהייה או "מריחה" של המילה המודפסת (במיוחד במקרים בהם הטקסט הנסרק הוא ישן מאוד, כמו גיליונות העיתון "ניו יורק טיימס" הראשונים, שיצאו לאור ב-1851).
כדי להתגבר על הבעיה, יש צורך בזיהוי המילה על ידי גורם אנושי. לצורך כך, מערכת reCAPTCHA מספקת לאתרים הרשומים לפרויקט (הרישום לפרויקט הוא חופשי), תמונות של מילים סרוקות אשר לא זוהו על ידי התוכנה. אתרים אלה מציגים את התמונה לגולשיהם כחלק ממנגנון ה-CAPTCHA הרגיל שלהם. הגולשים מזהים את המילים הסרוקות, והתוצאות מועברות בחזרה למערכת reCAPTCHA.
נכון לשנת 2011, המערכת מסייעת בזיהוי של כ-100 מיליון מילים מדי יום. בין האתרים הגדולים העושים שימוש במערכת ניתן למצוא את פייסבוק, טוויטר ו-TicketMaster.
שיטת העבודה
בסריקת טקסט מודפס והמרתו לטקסט דיגיטלי, נהוג להשתמש בשתי תוכנות שונות לזיהוי תווים אופטי. במקרה ובו אין התאמה בין תוצאות הזיהוי של שתי התוכנות, מומרת המילה הסרוקה ל-CAPTCHA. המילה הסרוקה מוצגת לגולש בצמוד למילת בקרה, אשר זהותה ידועה. המערכת מניחה כי אם זיהה הגולש נכונה את מילת הבקרה, הרי שהוא זיהה נכונה גם את המילה שבמחלוקת.
זיהוי שבוצע על ידי כל אחת מתוכנות זיהוי התווים, מקנה למילה חצי נקודה, וזיהוי על ידי גורם אנושי מעניק למילה נקודה אחת. כאשר מילה מסוימת צוברת 2.5 נקודות, המערכת רואה בה מילה שפוענחה. מילים שצברו מספר רב של נקודות זיהוי, "ממוחזרות" ומשמשות כמילות בקרה.
הירושה (סדרת ספרים)
סדרת הירושה (אנגלית: Inheritance Cycle) היא סדרת ספרי פנטזיה מאת כריסטופר פאוליני. במקור הסדרה אמורה הייתה לכלול שלושה כרכים ולהיקרא "טרילוגיית הירושה", עד שפאוליני הודיע שהעלילה מסובכת מדי לשלושה ספרים בלבד ושהוא מתכוון לפצל את הספר השלישי לשני ספרים שונים: בריסינגר והירושה.
את הספר הראשון בסדרה, אראגון, הוציאה לאור משפחתו של פאוליני בכוחות עצמה בשנת 2002 וגם הוצאת קנופף ב־2003. הספר השני בסדרה, הבן הבכור, יצא ב־2005. שניהם נכנסו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ומכרו בסך הכל יותר מ־20 מיליון עותקים בכל העולם. ב־20 בספטמבר 2008 יצא לאור הספר השלישי, בריסינגר. הספר הרביעי, הירושה (באנגלית Inheritance), יצא לאור באנגלית ב־8 בנובמבר 2011. התרגום העברי יצא באוגוסט 2012. הסדרה תורגמה בידי יעל ענבר.
בשנת 2006 הופץ הסרט אראגון, המבוסס (בצורה די רופפת) על עלילת הספר הראשון. בסרט כיכבו אדוארד ספלירס, ג'רמי איירונס, סיינה גילורי ורוברט קרלייל. הסרט קיבל ביקורות שליליות כך שהוא לא קיבל סרטי המשך והוא למעשה הסרט היחיד של הסדרה.
בנוסף יצא משחק וידאו: אראגון, המבוסס על הסרט.
היסטוריה
כריסטופר פאוליני, שחונך חינוך ביתי בידי הוריו, סיים את לימודי התיכון כשהיה בן 15 אך לא הרגיש בוגר מספיק כדי לעבור למכללה. בזמנו הפנוי באותה תקופה הוא החל בכתיבת אראגון. לאחר שנה אחת בה כתב טיוטה ראשונה לספר, הוא השקיע שנה נוספת בכתיבה מחדש והעמקת הדמויות והסיפור. בסיום העבודה הוא הציג את הסיפור להוריו, שפרסמו אותו בהוצאת הספרים המשפחתית, Paolini International. במהלך מסע פרסום שערך פאוליני לספרו במספר בתי ספר, הספר נתגלה במקרה על ידי אלפרד קנופף שפרסם אותו בהוצאת הספרים שלו ב־2003.
הבן הבכור יצא לאור באוגוסט 2005, בכריכה קשה. גרסה מוגבלת בעותקים של הספר יצאה בספטמבר 2006 וכללה תוכן נוסף כגון: היסטוריה מקוצרת לאלאגייזיה, פוסטר דו צדדי של הטבעת של ברום ושל גליידר והצצה לעלילת בריסינגר. במרץ 2007 הופצה גרסה בכריכת נייר.
הספר השלישי, בריסינגר (או: שבע ההבטחות של אראגון הורג־הצל וסאפירה בג'ארסקולאר), יצא לאור ב־20 בספטמבר 2008, כפי שכתב פאוליני באתר הרשמי. משמעות השם בשפה העתיקה של אלאגייזיה שהמציא הסופר היא "אש".
אראגון
הספר פותח בפרולוג, בו צל – מכשף שרוחות מרושעות השתלטו על גופו – בשם דורזה ומספר אורגלים הורגים שני אלפים ורודפים אחרי אשה אלפית ביער. האשה האלפית מחזיקה ברשותה אבן כחולה. הצל מצליח לשבות את האלפית, אבל האלפית מספיקה לשלוח את האבן באמצעים קסומים לרכס הרי השדרה.
אראגון, נער בן 15, חי עם דודו גארו ובן דודו רוראן בחווה הגובלת בכפר בשם קרווהול. יום אחד, בעת ציד ביער ברכס השדרה, רכס הרים מסוכן ששוכן לאורך צידה המערבי של אלאגייזיה, מופיעה מול אראגון אבן כחולה, מלוטשת ובוהקת. לאחר מספר ימים, בוקעת מה"אבן" דרקונית, ואראגון מבין שהאבן הייתה למעשה ביצת דרקון. אראגון מעניק לדרקונית את השם סאפירה. סאפירה יכולה לתקשר עם אראגון באמצעות קשר מנטלי שהיא חולקת איתו. בהתחלה אראגון מצליח להסתיר את הדרקונית, ולגדל אותה ביער הסמוך. אבל עד מהרה, שניים ממשרתי המלך, הרא'זאק, מגיעים לקרווהול בחיפוש אחר הביצה. אראגון וסאפירה מצליחים להימלט ולהתחבא ביער, אבל הרא'זאק פוצעים את גארו אנושות ושורפים את החווה ואת ביתו של אראגון. לאחר שגארו מת, אראגון מרגיש שאין לו עוד שום סיבה להישאר בקרווהול, והוא פותח במסע נקמה אחרי הרא'זאק. למסע מצטרף אליו מספר סיפורים זקן ומסתורי בשם ברום, שמשום מה מתעקש לעזור לו ולסאפירה.
תוך כדי המסע, ברום מלמד את אראגון את אמנות הלחימה בחרבות ואת השפה העתיקה, שבעזרתה אראגון יכול לעשות שימוש בקסמים. המסע מוביל אותם לעיר טירם, שם הם מצליחים לעלות על עקבותיהם של הרא'זאק ולגלות שהם נמצאים בעיר הדרומית דראס ליאונה. בלילה, לאחר שיצאו מהעיר, הרא'זאק טומנים לאראגון וברום מארב. זר בשם מרטאג מציל אותם, אבל ברום נפצע אנושות. בידיעה שהוא עומד למות, ברום מגלה לאראגון שהוא עצמו היה פעם רוכב דרקונים. לדרקונית שלו קראו גם כן סאפירה, אבל היא נהרגה במהלך קרב עם גאלבטוריקס ומפרי השבועה. לאחר שברום מספר לאראגון פרטים אלו, הוא מת.
מרטאג הופך לבן לוויה של אראגון במסעו. הם מחליטים ללכת לעיר ג'יל'ייד, בשאיפה למצוא מידע על מיקום הווארדן, קבוצת מורדים השואפת להפיל את המלך גאלבאטוריקס. תוך כדי הקמת מחנה ליד ג'יל'ייד, אראגון ומרטאג מותקפים. אראגון נשבה, ונכלא בכלא בו מוחזקת אשה מסוימת, שאראגון ראה בחזיונותיו. כשאראגון מצליח לברוח מתאו, הוא מגלה שהיא למעשה אלפית. מרטאג וסאפירה מצליחים לפרוץ לכלא, ואראגון מצליח להימלט ולוקח איתו את האלפית חסרת ההכרה. תוך כדי הבריחה, אראגון ומרטאג נלחמים בצל דורזה, ומרטאג מצליח לקלוע חץ במצחו של דורזה. הצל נעלם במסך עשן.
לאחר הבריחה, אראגון מצליח לתקשר טלפתית עם האלפית חסרת ההכרה, ומגלה ששמה הוא אריה. אריה מסוגלת לכוון אותם למיקום המדויק בו נמצאים הווארדן: עיר בשם טרונג'הים, השוכנת בתוך ההר הענקי פארתן דיור. אראגון ומרטאג פותחים במסע לכיוון פארתן דיור, הן כדי להציל את אריה, והן כדי להימלט מזעמו של המלך גאלבאטוריקס. בכניסה לפארתן דיור, מפתיעים אותם כמות גדולה של אורגלים. אנשי הווארדן מצליחים להציל אותם, והם מובלים למנהיג הווארדן אז'יהוד. אז'יהוד אומר לאראגון שדורזה לא הושמד על ידי פגיעת החץ המוצלחת של מרטאג, כי הדרך היחידה להשמיד צל היא לדקור אותו בליבו. במהלך שהותו בפארתן דיור אראגון מתיידד עם גמד בשם אוריק, אחיינו של מלך הגמדים, הרותגאר.
תוך כדי כך, מתאסף בפאתי פארתן דיור צבא עצום של אורגלים, המונהג בידי הצל דורזה שנשלח על ידי גאלבאטוריקס. הצבא מנסה לפלוש לטרונג'הים, ומתחיל קרב. תוך כדי הקרב, אראגון פוגש שוב את דורזה, ודורזה פוצע את אראגון קשות בגבו, וכמעט מצליח לשבות אותו. תודות להסחת דעת שיצרו אריה וסאפירה, אראגון מצליח לדקור את דורזה בליבו באמצעות חרבו. לאחר מותו של דורזה, האורגלים משתחררים מהקסם שאחז בהם, ומתחילים להילחם בינם לבין עצמם. אנשי הווארדן מנצלים את המצב, ומצליחים לדחוק את האורגלים אל מחוץ לפארתן דיור. בזמן שאראגון חסר הכרה, מישהו בשם הנכה השלם בגופו ובנפשו יוצר קשר טלפתי עם אראגון, וקורא לו לבוא לאימונים ביער האלפים, דו ולדנוארדן.
הבן הבכור
בתחילת הספר, קבוצה של אורגלים ששרדה את הקרב הורגת את אז'יהוד, מנהיג הווארדן ולוקחים את מרטאג בשבי. בתו של אז'יהוד, נאסואדה נבחרת להנהיג את הווארדן במקומו. הרותגאר, מלך הגמדים, מאמץ את אראגון ומקבל אותו לשבט שלו. אראגון מחליט ללכת אל אלסמרה (עיר האלפים), אך בתחילת מסעו הוא הולך גם לערי הגמדים ולומד על ההיסטוריה שלהם ודתם. הוא גם מגלה שיש שבט של גמדים השונאים את רוכבי הדרקונים, כולל אותו, כיוון שגאלבטוריקס הרג את מנהיגתם ואת רוב השבט שלהם במלחמה.