cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עלילות חרב האופל
בעלילות חרב האופל יצרו מרגרט וייס וטרייסי היקמן עולם מציאותי. הסדרה עוקבת אחרי סיפורו של יוראם, שנולד ללא כוח קסם בממלכה בה קסם הם החיים, ועל כן נחשב למת ונושל מירושתו. יוראם חוזר על מנת לנקום ולהחזיר לעצמו את ירושתו האבודה. הקסם ב"עלילות חרב האופל" הוא שונה מהקסם המופיע בשאר הסדרות של צמד הסופרים. הקסם הוא משהו שנולדים איתו ולכל אחד יש אחד מתשעת סוגי הקסם (הנכונים "תעלומות") והוא יכול להתמחות רק בו. בעוד סוג הקסם הנדיר ביותר הוא הכימאים.
הספרים
יוראם נולד ללא קסם, אחד המתים, וכס המלכות של מרילון נשלל ממנו עם לידתו. משך השנים התגורר בין פורעי חוק, שורד בעזרת פקחותו וזריזות הידיים שלו.
עתה, כשהוא נושא בידו את חרב האופל, בעלת היכולת לספוג כוחות קסם, חוזר יוראם אל הממלכה הקסומה שהייתה פעם ביתו, כדי להשיג נקמה ולתבוע את זכויותיו.
שם יהיה עליו להתמודד עם הכוהן ואניה וצבא הדוק-צאאריט הנורא שלו, בקרב שכמוהו לא ידע עולמם מעודו.
מלווה בכימאי המלומד סאריון, בקוסם הצעיר מוסייה ובסימקין התחבולן, נאלץ יוראם להתייצב נוכח הסוד האיום של עברו, ולגלות את הנבואה הקדומה, המניחה את גורל העולם בידיו – הידיים הנושאות את חרב האופל.
שלושת הספרים הראשונים תורגמו לעברית בהוצאת אופוס. הספר הרביעי, "Legacy of the Darksword", שיצא בשנת 1998, לא תורגם לעברית.
יוראם
יוראם הוא גיבור הסדרה. הוא נולד ללא קסם ונחשב מת, אולם אניה, אישה מטורפת, גנבה אותו מבית התינוקות וברחה איתו לכפר של קוסמי שדה שם הוא גדל איתה והיא אמרה לו שהיא אימו. בגיל 15 יוראם גילה שהוא מת בעקבות דרישה של משגיח השדה מכימאי השדה להעניק לו חיים, בקשה שלא עלתה בהצלחה. כאשר אניה ראתה בפניו של יוראם שהבין כי הוא מת היא הפכה את עצמה לאדם זאב וניסתה לרצוח את המשגיח. המשגיח הציב סביבו חומת ברקים כהגנה ורצח בטעות את אניה. יוראם הרים אבן ורצח את משגיח השדה כשהוא משתמש באבן בתור נשק ובעצם מעניק לה חיים, דבר אסור שנחשב כחטא חמור שעונשו מוות (רק העוסקים באומנות האפלה מעניקים חיים לחפצים). בעקבות זאת ברח יוראם אל ארצות הניכר שם נפצע אנושות על ידי אנשי סוס. הוא מובא אל כפר הטכנאים, העוסקים באמנות הטכנולוגיה האסורה, שם הוא פוגש את באלאכלוך, דוק צאאריט שערק ממסדרו ומספק נשק לצבא האויב של שאראקן. סאריון (כימאי שסרח) נשלח בעקבות יוראם אל ארצות הניכר על מנת להביאו חזרה למרילון ולהעמידו למשפט. בעזרת סאריון מחשל יוראם את חרב האופל, העשויה ממחצב נדיר שניחן ביכולת לספוג כוח קסם. בעזרת החרב יוראם רוצח את באלאכלוך ומתחיל לנוע לכיוון מרילון על מנת לנקום בכל אלו שפגעו באימו ולזכות בירושתו בחזרה. מה שיוראם אינו יודע הוא שהוא בנם של הקיסרית והקיסר של מרילון שנזנח למוות.
סאריון
סאריון הוא כימאי - מי שנולד לתעלומת החיים, וביכולתו לתעל את הקסם הזורם בעולם אל הקוסמים כדי שיוכלו לעשות בו שימוש. סאריון הוא גאון מתמטי, מה שמסייע לו למלא את תפקידו ככימאי, מאחר שהדבר מצריך חישובים מתמטיים מורכבים כדי לדעת איזו כמות של קסם יש להעביר לקוסם לצורך ביצוע כל קסם. בהיותו חניך ב"מעיין", מרכז הכנסייה, ביצע סאריון עבירה חמורה בכך שניסה לעיין בספרים האסורים, העוסקים בטכנולוגיה, התעלומה התשיעית. כעבור שנים נשלח סאריון לכפר בו גדל יוראם כדי להתחקות על עקבותיו לאחר שברח לארצות הניכר, ולהביאו לדין.
אנגלו-סכסון
אנגלו-סכסון היא רשת שיווק ותיווך נדל"ן ישראלית. לחברה יש כ-500 יועצי נדל"ן וסוכנים, הפעילים בכ-80 סניפים. הרשת משווקת ומתווכת בתים, דירות, קרקעות, שטחים חקלאיים, דירות יוקרה, משרדים, מבני תעשייה, חנויות, שטחי מסחר ומחסנים.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1964 (בשדרות רוטשילד בתל אביב) על ידי דייב בלומברג, עולה חדש מדרום אפריקה. ורנר לובל הצטרף אליו כעבור 5 שנים, בשנת 1969, ושימש כמייסד שותף לסניפי ירושלים והדרום. לובל מחזיק בזיכיון של סניפי ירושלים ושותף (מיעוט) ברשת.
בשנת 1977 גדלה הרשת ל-20 סניפים ובשנת 1992, כשהגיעה הרשת ל־30 סניפים, מכר בלומברג את חלקו לחברת אפריקה-ישראל ולמגדל. בשנת 2006 רכשה אפריקה ישראל את החזקותיה של מגדל (49%) ברשת תמורת כ-7.5 מיליון שקל והפכה לבעלת השליטה המלאה.
בשנת 2010 רכש רונן שטרית את השליטה ברשת מחברת אפריקה-ישראל.
בשנת 2022 רכשה טריגו חברה להשקעות ושיווק נדל"ן בע"מ את השליטה משטרית.
הרשת גם הקימה את מכללת אנגלו סכסון, העוסקת בתחום לימודי התיווך והנדל"ן בישראל. צוות המרצים מורכב מעורכי דין, מומחי תוכן, יועצי שיווק ועוד. למכללה סניפים ב-16 ערים.
נכון ל-2019 הרשת מונה 80 סניפים עם כ־500 יועצי נדל"ן, סוכנים וזכיינים. עיקר העיסוק של החברה הוא מכירה וקנייה של נכסים למגורים יד 2.
בנוסף, במטה אנגלו-סכסון קיימות גם חטיבות ארציות לנכסים מסחריים, נכסים חדשים (יד ראשונה) ועסקים פעילים למכירה ולקניה..
שליטה עצמית
שליטה עצמית או ויסות עצמי הם יכולתו של האדם לבקר ולהתאים את מחשבתו, רגשותיו והתנהגותו לצורך השגת מטרה כלשהי או הסתגלות למצב מסוים, וכן לצורך הימנעות מנזק אפשרי. שליטה עצמית כוללת את היכולת לשלוט בדחפים, לווסת ולכוון את ההקצאה של משאבי הקשב, לווסת את התגובה הרגשית, ליזום פעולות, להתחיל לעבוד על משימות ולפתור בעיות, כחלק ממניעת אימפולסיביות.
מאפיינים
ויסות עצמי מתייחס לדרך בה אנשים משתמשים ברמזים חיצוניים ופנימיים כדי לקבוע מתי יש להתחיל, להמשיך או להפסיק פעולה מסוימת לצורך השגת המטרה הרצויה. בהתאם לכך, ויסות עצמי כולל את היכולת לבחור התנהגות בהתאם לשיקול דעת תוך שליטה בעוצמת התגובה, יכולת לתכנן את התגובה ואת ביטוייה המקובלים חברתית מתוך יכולת לשיח פנימי ובינאישי יעיל. הוויסות העצמי הוא אחד הביטויים של יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה.
שליטה עצמית מבוססת על תהליכים קוגניטיביים המשתייכים לתפקודים ניהוליים. הם כוללים מיומנויות כמו: שליטה על יכולת הקשב, אינהיביציה, שימור מטרות ודרישות בזיכרון עבודה ודחיית סיפוקים. אחד ההיבטים החשובים של ויסות עצמי הוא היכולת לאתר ולתקן טעויות עצמיות.
במקרים מסוימים הפעלה של שליטה עצמית יכולה להיות כרוכה במאמץ, אשר עלול להוביל לעייפות.
חשיבות
שליטה עצמית מאפשרת לאדם להתנהל במהלך חייו בצורה יעילה, גמישה ומסתגלת. היא כוללת התגברות על מצבים לא נעימים ומציאת פתרון יעיל המסייע לאדם להתגבר כאשר הוא נתקל בבעיה מסוימת.
לוויסות הרגשי בשנים המוקדמות יש תפקיד חשוב בהתפתחותם של כישורים חברתיים, קשרים בין-אישיים מול קבוצת השווים ושמירה על הבריאות הנפשית. יכולת ויסות עצמית טובה מעלה את הסיכויים להשתלבות טובה בחברה ולהצלחה בבית הספר.
התפתחות השליטה העצמית
שליטה עצמית נרכשת לאורך חייו של האדם. תהליך ההתבגרות כולל פיתוח של שליטה עצמית על המחשבות, הרגשות וההתנהגות. בגיל הינקות פעוטות בדרך כלל מגיבים באופן רפלקסיבי לגירויים חיצוניים ופנימיים. עם זאת ניתן לראות סימנים ראשוניים של שליטה עצמית כבר במהלך חודשי החיים הראשונים. יכולת השליטה העצמית ממשיכה להתפתח במהלך הילדות. אחד הגורמים אשר יכולים לסייע לאדם לשפעול תהליכים של שליטה עצמית הוא המטא-מודעות. כלומר, הידע המפורש של האדם בנוגע לתכנים של המחשבות הנוכחיות שלו.
השפעה של תורשה וסביבה
התפתחות השליטה העצמית מושפעת מגורמים תורשתיים וסביבתיים. גורמים אלו מובילים להבדלים בין אישיים ביכולת זו אשר ניכרים כבר בילדות המוקדמת. עם ההתפתחות, ילדים מראים שונות ניכרת ביכולת לווסת את התגובות שלהם בהתאם לנורמות חברתיות, חוקים או הנחיות.
קיימת השפעה הדדית בין הגורמים התורשתיים והסביבתיים. זאת משום שהמבנה הגנטי יכול להגביר את הרגישות של אדם מסוים לגורמים סביבתיים, אשר לא יוכלו להשפיע באותה המידה על אדם אחר ללא רגישות מולדת זו.
סוגים מסוימים של גנים הקשורים לדופמין (כמו גן ה-COMT) מקושרים ליכולת השליטה העצמית. בנוסף, ישנן ראיות להשפעה של האינטראקציה בין גנים של דופמין וסרוטונין על יכולת הוויסות העצמי.
כמו כן, בשנים הראשונות לחיי האדם יש לסביבה השפעה רבה על התפתחות השליטה העצמית. בין הגורמים הסביבתיים אשר יכולים להשפיע על התפתחות שליטה עצמית בגיל הרך נמצא הקשר שבין הפעוט לדמות המטפלת שלו.
הטאודה
הטאודה (בנפאלית: हेटौडा) היא בירת פרובינציית בגמטי במזרח נפאל. העיר שוכנת כ-130 ק"מ (40 ק"מ בקו אווירי) דרום-מערבית לבירה קטמנדו בגובה של 345 עד 510 מטר במרכז מחוז מאקוונפור שבדרום-מערב הפרובינציה על גדות נהר ראפטי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסייתה מנתה 193,576 תושבים, ובכך היא העיר הרביעית בגודלה בפרובינציית בגמטי (אחרי קטמנדו, ולליטפור).
שליטה עצמית
השפעה של תורשה וסביבה
ההורים יכולים לתרום להתפתחות השליטה העצמית של ילדם במספר דרכים. בהתחלה הם יכולים לספק לו ויסות חיצוני בשלבים שבהם הוא אינו מסוגל לעשות זאת בעצמו. במקביל הם יוצרים מודל לחיקוי של אסטרטגיות לוויסות עצמי שהילד יכול להפנים בהדרגה ומספקים לו את העידוד וההזדמנויות להתנסות בהן בעצמו.
הטאודה
נמל התעופה סימארה, הממוקם 30 ק"מ דרומית מהטאודה, משרת את העיר.
שליטה עצמית
השפעה של תורשה וסביבה
לצד החשיבות של ההורים לעמוד לרשות ילדיהם ולסייע להם בשעת הצורך, מתן אוטונומיה לילדים מאפשרת להם להתמודד בכוחות עצמם ולפתח את היכולת לוויסות עצמי. הורים הנוטים לפעול למען ילדהם באופן מופרז מונעים מהם את ההזדמנות להתמודד עם מצבים שונים באופן עצמאי ובכך עלולים לפגוע בהתפתחות השליטה העצמית שלהם.
פגיעה בשליטה העצמית
שליטה עצמית נמוכה יכולה לבוא לידי ביטוי בהתנהגות אימפולסיבית ובלתי מווסתת. חוסר שליטה עצמית עלול להוביל לפגיעה קשה של האדם בעצמו ובסביבתו. ליקויים בוויסות הרגשי יכולים להוביל לקשיים רגשיים וחברתיים.
בעיות בשליטה העצמית יכולות לנבוע משלל גורמים, בהם בעיות נוירולוגיות (למשל, פגיעה באונה הקדמית), קשיים רגשיים, בעיות בקשר הורה-ילד ועוד. למנגנוני הקשב יש תפקיד מרכזי בהתפתחות השליטה העצמית.
ישנם מספר מצבים המאופינים בין היתר בפגיעה משמעותית בשליטה העצמית, למשל: הפרעת קשב, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת התפרצות לסירוגין, דיכאון ואוטיזם. קשיי הוויסות העצמי המקושרים להפרעת קשב הם תוצאה של הפגיעה בתפקודים הניהוליים המאפיינת אותה.
דרכי טיפול
היכולת למצוא פתרון מתאים לבעיות הקשורות לשליטה עצמית מכונה בספרות 'תושיה נלמדת'. מונח זה מדגיש את העובדה שניתן ללמוד כיצד לפתח תושיה באופן שכלי, וכיצד להרחיב את מעגל הפתרונות האפשריים בצורה התנהגותית.
טיפול קוגניטיבי-התנהגותי מפתח את יכולת השליטה העצמית על ידי הקניית מיומנויות ואסטרטגיות מתאימות. למשל: זיהוי ואבחון מקורות הבעיה; טיפול בלקוח עצמו תוך מיקוד בדפוסי החשיבה, דפוסי הרגש ודפוסי ההתנהגות; עבודה על מנטליזציה ושיום רגשות שליליים; עבודה קוגניטיבית על המחשבות המכשילות; יצירת שפה רגשית משוכללת יותר; עבודה התנהגותית על חלופות יעילות לאלימות (שימוש בהומור, הסטת קשב ועוד); כשמדובר בילדים - עבודה עם ההורים והצוותים החינוכיים על יצירת סביבה המותאמת לקשיי הוויסות של הילד; מעבר לשימוש בחיזוקים ולא בעונשים; לימוד של טכניקות הרפיה; עבודה על הקשר הורה-ילד; ועוד.
טיפול פסיכודינמי מתמקד בשני נושאים עיקריים - קושי במנטליזציה וכשל בוויסות עקב פגיעה בקשר הורה-ילד.
סטארטרק
סטארטרק (בתרגום חופשי: "מסע בין כוכבים") הוא סרט מדע בדיוני אמריקני משנת 2009 בבימויו של ג'יי ג'יי אברהמס, שנכתב על ידי רוברטו אורקי ואלכס קורצמן והופץ על ידי אולפני פרמאונט. זהו הסרט האחד-עשר במספר בסדרת סרטי מסע בין כוכבים, ובו מככבות הדמויות הראשיות של סדרת הטלוויזיה המקורית של מסע בין כוכבים אשר מגולמות על ידי צוות שחקנים חדש. הסרט עוקב אחר ג'יימס ט' קירק (כריס פיין) וספוק (זאכרי קווינטו) על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז בזמן שהם נאבקים בנירו (אריק באנה), רומולאני מעתידם אשר מאיים על הפדרציה המאוחדת של כוכבי הלכת. הסיפור מתרחש במציאות חלופית בשל מסע בזמן על ידי נירו וספוק המקורי (לנרד נימוי). ציר הזמן החלופי נוצר במאמץ לשחרר את הסרט ואת הזיכיון מאילוצי המשכיות מבוססים תוך שימור על מרכיבי הסיפור המקוריים. ציר הזמן החדש שנוצר עבור סרטי הטרילוגיה נקרא "ציר זמן קלווין" על שם ספינת החלל היו.אס.אס קלווין שהשמדתה יוצרת את ציר הזמן החלופי.
פיתוח הסיפור לסטארטרק החל עוד בשנת 1968, כאשר היוצר ג'ין רודנברי הכריז על רעיון להפקת פריקוול המבוסס על הסדרה המקורית. הרעיון צץ מחדש באופן זמני בשנות ה-80 המאוחרות על ידי הארווי בנט כעלילה אפשרית לסרט שעתיד היה להפוך למסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת, אך נדחה לטובת פרויקטים אחרים של רודנברי. לאחר הכישלון הביקורתי והמסחרי של מסע בין כוכבים: נמסיס וביטולה של סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, מפיק הזיכיון ריק ברמן והתסריטאי אריק ג'נדרסן כתבו סרט לא מוגמר בשם מסע בין כוכבים: ההתחלה, אשר עלילתו הייתה אמורה להתרחש לאחר ימיה של מסע בין כוכבים: אנטרפרייז. אולם, לאחר קרע שהתרחש בין התאגידים ויאקום וסי.בי.אס, נשיא פרמאונט לשעבר גייל ברמן שכנע את סי.בי.אס להפיק סרט עלילתי. מגעים התקיימו עם אורקי וקורצמן, שניהם מעריצים של סדרת מסע בין כוכבים, לכתיבת הסרט, ועם אברמס לביימו. קורצמן ואורקי השתמשו בהשראות מרומנים ותזות כמו גם הסדרה עצמה.
צילומים עיקריים החלו ב-7 בנובמבר 2007 והסתיימו ב-27 במרץ 2008. הסרט צולם במקומות שונים בקליפורניה ויוטה. אברהמס נמנע משיטות צילום העושות שימוש במסכים ירוקים וכחולים, והעדיף להשתמש בתפאורות ובאתרי צילום במקום. סודיות כבדה הקיפה את הפקת הסרט. חברת Industrial Light & Magic יצרה ספינות דיגיטליות במיוחד בשביל הסרט, בניגוד לסרטים הקודמים בזיכיון. הפקת הסרט הסתיימה בסוף שנת 2008.
סטארטרק קודם רבות בחודשים שקדמו ליציאתו לאקרנים. הקרנות מיוחדות שקדמו ליציאתו הרשמית, התקיימו בערים נבחרות ברחבי העולם, כולל באוסטין שבטקסס, סידני שבאוסטרליה, וקלגרי שבאלברטה. הסרט יצא לאור בארצות הברית ובקנדה ב-8 במאי 2009, וזכה לביקורות חיוביות מאוד. המבקרים שבחו את פיתוח הדמויות בסרט כמו גם את עלילתו. סטארטרק הפך להצלחה קופתית, והרוויח 385.7 מיליון דולרים ברחבי העולם. הסרט היה מועמד למספר פרסים, כולל 4 פקסי אוסקר בטקס האוסקר ה-82, ובסופו של דבר זכה בקטגוריית האיפור הטוב ביותר, מה שהפך אותו לסרט מסע בין כוכבים הראשון אשר זכה בפרס אוסקר. ה-DVD וה-Blu-Ray של הסרט יצאו לאור ב-17 בנובמבר 2009.
בעקבות ההצלחה של הסרט, חברי צוות השחקנים שלו חתמו על שני המשכים, מה שהופך את סטארטרק לראשון בטרילוגיה. סרט המשך, האויב בתוכנו - סטארטרק יצא לאקרנים במאי 2013, כאשר אברהמס חזר כבמאי וקורצמן ואורקי חזרו ככותבים (בתוספת של מפיק סטארטרק ככותב גם כן).
עלילה
בשנת 2233, ספינת החלל קלווין של פדרציית כוכבי הלכת המאוחדת יוצאת לחקור תופעת "סופת ברקים" בחלל. ספינת חלל רומולאנית, הנראדה, מגיחה מן הסערה ותוקפת את הקלווין. הקצין הראשון של הנראדה, אייל, דורש מקפטן הקלווין, רובאו, לעלות על סיפונה כדי לדון בהפסקת אש. כאשר הוא מגיע, הוא נשאל בדבר קיומו של "השגריר ספוק" ומצהיר שאינו יודע דבר על קיומו, כמו גם על התאריך הכוכבי הנוכחי, דבר הגורר התקפת זעם של מפקד הנראדה, נירו, אשר הורג אותו וממשיך בתקיפת הקלווין. הקצין הראשון של הקלווין, סגן המפקד ג'ורג' קירק, מורה על פינוי ספינת החלל מאנשי צוותה, ביניהם אשתו ההרה וינונה קירק, באמצעות מעבורות. קירק מנווט את הקלווין במסלול התנגשות מול הנראדה במחיר חייו שלו, בזמן שווינונה יולדת במעבורת את בנם, ג'יימס טי. קירק.
שנים מאוחר יותר, בכוכב הלכת וולקן, מוזמן ספוק הצעיר להצטרף לאקדמיה המדעית של וולקן. כאשר הוא מגלה שהאקדמיה רואה באמו האנושית אמנדה גרייסון כ"חסרון", הוא מחליט להצטרף לצי הכוכבים במקום. בכדור הארץ, הופך קירק הצעיר לבחור פזיז אך אינטליגנטי. לאחר קטטה בבר מקומי באיווה, בה מעורבים חבריה של הצוערת ניוטה אוהורה, פוגש קירק את הקפטן כריסטופר פייק. פייק מעודד את קירק להתגייס לאקדמיית צי הכוכבים, שם הוא פוגש ומתיידד עם הרופא הציני לאונרד מק'קוי.
שלוש שנים מאוחר יותר, מאשים ספוק את הצוער קירק ברמאות במהלך סימולצית קוביאשי מארו. הדיון המשמעתי נקטע כאשר צי כוכבים מקבל אות מצוקה מוולקן. כאשר הצי העיקרי נמצא מחוץ לטווח, צוערים מגויסים לספינות חלל הממתינות במסלול סביב כדור הארץ. מק'קוי וקירק עולים על ספינתו של פייק, האנטרפרייז. כאשר הוא מבין כי "סופת הברקים" שנצפתה על ידי וולקן דומה לזו שהתרחשה בעת לידתו, משכנע קירק את פייק להעלות את המגינים ולהיערך למלכודת.
האנטרפרייז מגיעה לוולקן באיחור קל ומגלה את יתר הצי מושמד, ואת הנראדה קודחת בתוך הליבה של וולקן. כאשר האנטרפרייז מותקפת על ידי הנראדה, פייק נכנע, מוסר את הפיקוד לידי ספוק, ומקדם את קירק לעמדת הקצין הראשון של הספינה. קירק, היקארו סולו והמהנדס הראשי אולסן מבצעים קפיצת חלל אל פלטפורמת הקידוח ומנטרלים אותה. אולם, נירו משגר "חומר אדום" אל תוך ליבת וולקן אשר יוצר חור שחור מלאכותי שמשמיד את כוכב הלכת. ספוק מצליח להציל את חברי המועצה העליונה של וולקן, ביניהם אביו סארק, למרות שאמו נופלת אל מותה.
בזמן שהנראדה עושה דרכה לעבר כדור הארץ, מענה נירו את פייק כדי לקבל גישה להגנה ההיקפית של כדור הארץ, בעוד שקירק ננטש על כוכב הלכת דלתא וגה לאחר שהתנגד לפקודותיו של ספוק וניסה לביים מרד. קירק נתקל בספוק המבוגר, אשר מסביר שהוא ונירו הגיעו מהעתיד, שם כוכב הלכת רומולוס עתיד להיות מאוים על ידי סופרנובה תנודתית. ניסיונו של ספוק להשתמש ב"חומר אדום" כדי ליצור חור שחור מלאכותי שיעצור את הסופרנובה נכשל והוא מגיע מאוחר מדי כדי לסייע, וכוכב הלכת נשטף בסופרנובה, והורג את אשתו ומשפחתו של נירו. הנראדה תקפה את ספינתו של ספוק, ושניהם נתפסו בחור השחור ונשלחו בחזרה בזמן לעבר. נירו לכד את ספוק ונטש אותו בדלתא וגה, שם הוא צפה בוולקן מושמד.
כשהם עושים דרכם לעמדה של הצי בדלתא וגה, פוגשים קירק וספוק המבוגר במונטגומרי סקוט. בעזרתו של ספוק, משוגרים קירק וסקוט אל האנטרפרייז. בעצתו של ספוק המבוגר, לועג קירק לחוסר היכולת של ספוק הצעיר לחוות רגש כדי לעורר אצלו תגובה רגשית. ספוק הצעיר תוקף את קירק, ולאחר שהוא מבין שמותה של גרייסון והשמדתו של וולקן ערערו אותו מבחינה רגשית, הוא מוותר על הפיקוד לטובת קירק. לאחר שהוא מדבר עם סארק, מחליט ספוק הצעיר לסייע לקירק לבצע מתקפת פתע על הנראדה. בעוד שהאנטרפרייז מסתירה עצמה בענני הגז של טיטאן, משתגרים קירק וספוק הצעיר אל סיפון הנראדה. קירק מציל את פייק בעוד שספוק הצעיר משתמש בספינתו של ספוק המבוגר כדי להרוס את המקדחה. ספוק הצעיר מוביל את הנראדה הרחק מכדור הארץ ומתכנת אותה למסלול התנגשות עם הנראדה. רגע לפני ההתנגשות, מגיעה האנטרפרייז ומשגרת את קירק, פייק וספוק הצעיר אל סיפונה. ספינתו של ספוק המבוגר מתנגשת בנראדה ויוצרת חור שחור מלאכותי. האנטרפרייז מצליחה להימלט, אולם הנראדה וצוותה מושמדים.
בכדור הארץ, קירק מקודם לדרגת קפטן, ומקבל לידיו את הפיקוד על האנטרפרייז, (מה שהופך אותו לקפטן הצעיר ביותר בתולדות צי הכוכבים), בעוד שפייק המרותק זמנית לכיסא גלגלים מקודם לדרגת אדמירל. ספוק הצעיר נתקל בגרסתו המבוגרת בהאנגר של צי הכוכבים. ספוק המבוגר אומר לו שבחר בפלנטה אותה יישבו ניצולי וולקן. הוא משכנע את עצמו הצעיר להמשיך ולשרת בצי כוכבים, מעודד אותו לפעול לפי הרגש, במקום על פי ההיגיון. ספוק נשאר בצי הכוכבים והופך לקצין הראשון תחת פיקודו של קירק. האנטרפרייז שטה במהירות על חלל, בזמן שספוק המבוגר מדקלם את מונולוג ה"היכן שאף אחד לא הלך מעולם".
פיתוח
יוצר מסע בין כוכבים ג'ין רודנברי התכוון להפוך את מסע בין כוכבים: הסרט להקדמה לסדרה המקורית. מאוחר יותר, עם סיום צילומי מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון, הוא סירב להצעתו של המפיק הארווי בנט לצלם סרט הקדמה. עקב כישלון הסרט האחרון בסדרה, מסע בין כוכבים 10: נמסיס, וביטולה של מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, המפיק ריק ברמן והתסריטאי אריק ג'נדרסן החלו לפתח רעיון שנוגע לתקופה הקודמת לזו של קירק וצוותו, שעוסקת באבי סבו של קירק טייבריוס צ'ייס ומלחמת כדור הארץ ברומולאנים, אך מאז אף רעיון זה נגנז.
בשנת 2005, אולפני סרטי פרמאונט פנו לג'יי ג'יי אברהמס, רוברטו אורקי ואלכס קורצמן בזמן צילומי משימה בלתי אפשרית 3, בהצעה להחיות את הזיכיון הגווע. הצוות, בנוסף למפיקים דיימון לינדלוף ובריאן בורק, הרגישו כי העתיד שלאחר הסדרה המקורית מוצה מספיק. קורצמן ואורקי מחשיבים עצמם למעריצי הסדרה, וחשבו להשתמש ברעיונות שנכתבו בספרים המבוססים על הסדרה, למרות שרודנברי עצמו לא ייחס להם חשיבות קאנונית.
אברהמס נבחר לבמאי הסרט, אם כי לא היה חובב הסדרה. אולם, הוא נמשך לתסריט אותו כתבו קורצמן ואורקי משום האופטימיות הגלומה בו, וגם משום שלדעתו הסרט יהווה ניגוד גמור לסרטים נוסח האביר האפל.
הצמד קורצמן ואורקי ציינו, כי הם מעוניינים ליעד את הסרט לקהל הרחב, ועקב כך הם נמנעו משימוש בביטויים השגורים בפי מעריצי הסדרה (Treknobabble, כדבריהם, הלחם המילים 'Star Trek' ו-'Technobabble'). הומור היה חלק בלתי נפרד מהתסריט, היות שאברהמס ציין שביקום בו שוכנים בני אדם וחייזרים, הדבר כמעט מתבקש. צוות ההפקה, שהעריץ את הסרט מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן, ציין שהשראתם לסרט היו הפרקים "Balance of Terror" מהסדרה המקורית, ו-"Yesterday's Enterprise" ממסע בין כוכבים: הדור הבא, כמו גם שתי הנובלות "Prime Directive" ו-"Spock's World". אורקי נתן לשלושת החברים - קירק, ספוק ומקוי - ייחוס שייקספירי.
צילום
צילומים החלו ב-7 בנובמבר 2007 תחת אבטחה כבדה וסודיות מוחלטת והסתיימו ב-27 במרץ 2008. אתרי הצילום כללו את אולפני פרמאונט, איסלנד, לונג ביץ' ובייקרספילד קליפורניה, שמורת צוקי ואסקז, אוניברסיטת קליפורניה נורת'רידג' וחניון אצטדיון דודג'ר.
אברהמס, חבר איגוד התסריטאים, אמר כי שביתת התסריטאים אכן תגרום לו שלא לתרום לתסריט, אך לא תשפיע על החלטתו להמשיך את הפקת הסרט.
עיצוב
אברהמס ציין את הקושי שבהמחשת העתיד בעזרת אמצעים טכנולוגיים ששומשו בסדרה המקורית, שלמעשה אבד עליה הכלח. לצורך כך נדרש צוות המעצבים להיות עקבי עם הסדרה אך גם מתקדם דיו בשביל לעמוד בסטנדרטים של המציאות העכשווית. עיצוב גשר הספינה שמר על צורתו המעוגלת, כיסא הקפטן ומסך ההקרנה, אך הותאם לו מראה אסתטי ובהיר. כדי להדגיש את גודלה של הספינה, אברהמס בחר בעיצובים שונים לסיפונים השונים שבתוכה: סיפון המרפאה הוא מודרני בעוד סיפון ההנדסה הוא תעשייתי.
המראה הקלאסי של חולצות הצוות אף הוא נשמר, כאשר הסגל הפיקודי לובש חולצות בצבע זהב, הסגל המדעי והרפואי לובש חולצות כחולות, והסגל הטכני והאבטחה לובשים חולצות אדומות. לינדלוף השווה את מראם של הרומולאנים לפיראטי חלל בצורת לבושם וקעקועיהם.
חברת Industrial Light & Magic יצרה את האפקטים הממוחשבים לסרט. אברהמס נמנע ככל האפשר משימוש במסך כחול, והשתמש באפקטים לצורך העצמת התפאורות והמיקומים השונים.
הוצאה ושיווק
בתחילה, תאריך יציאת הסרט נקבע ל-25 בדצמבר 2008, אולם אולפני פרמאונט דחו לאחרונה את יציאתו ל-8 במאי 2009. הצעד נעשה לא משום שביתת התסריטאים, אלא משום שלדעת האולפנים הדחייה מתאריך חורף לקיץ תמשוך קהל רחב יותר. בנוסף, הדבר גם יאפשר את השלמת האפקטים.
החל מינואר 2009, הוצאת הקומיקס IDW Publishing פרסמה חוברת חודשית בשם 'Star Trek: Countdown', שמציגה את סיפור הרקע לנרו הרומולאני, כמו גם מצמצמת את הפער שנותר בין פרק הסדרה מסע בין כוכבים: הדור הבא "Unification" לבין הסרט בנוגע להופעתו של ספוק המזדקן. סדרת החוברות מביאה גם את דמותם של ז'אן-לוק פיקארד ודאטה מסדרת הדור הבא.
סדרת מודלים מיניאטוריים וצעצועים החלה בשיווק לקראת מרץ-אפריל 2009.
מילה מנחה
מילה מנחה (בגרמנית: Leitwort) היא מילה או שורש לשוני שמופעיהם המרובים בטקסט עשויים לרמז על משמעות נוספת החבויה בטקסט.
שיטת "המילה המנחה" בחקר התנ"ך
הפילוסוף והסופר מרטין בובר, שסיגל את המושג מתורתם של אמיל ארמטינגר (Emil Ermatinger) ואוסקר ולצל (Oskar Walzel), היה הראשון שהשתמש במילים מנחות כדי לנתח טקסטים בתנ"ך. בתרגומו של התנ"ך לגרמנית (יחד עם פרנץ רוזנצוייג) הקפיד בובר לשמור על חזרת המילים המנחות.
יש הקושרים את המילה המנחה עם המושג מספר טיפולוגי, ומראים כי המילה המנחה בטקסט חוזרת על עצמה מספר טיפולוגי של פעמים, לרוב שבע או כפולות של שבע.
דוגמה
להלן דוגמה למילה ולשורש מנחים בפרשת ביכורים : המילה נתן (החוזרת 7 פעמים) והשורש בו"א (5 פעמים):
א ב ג ו ט י יא
בנוגע למילה המנחה "נתן" כתב בובר:
בנוגע לפועל "הביא" כתב בובר:
מילים מנחות בניתוח מודרני של סיפורים מקראיים
פרשנית המקרא נחמה לייבוביץ הרבתה לצטט מרעיונותיו של בובר בגיליונותיה על פרשת השבוע. הרב אלחנן סמט ממשיך בדרכם של בובר ולייבוביץ בנושא זה. גם בציבור הלא דתי, בשנים האחרונות, אורי (רוברט) אלטר ומאיר שטרנברג החיו את רעיונותיו של בובר והמשיכו אותם.
קישורים חיצוניים
כלי לאיתור המילה המנחה מלים מנחות וכלים ספרותיים
סורת אל-כאפרון
סורת אל-כּאפִרוּן (בערבית: سورة الكافرون ), או סורת הכופרים, היא סורה מספר 109 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שישה פסוקים (אַיַא֫ת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל ( جبريل ) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-מאעון ולפני סורת אל-פיל.
פירוש
מתוך הסורה לא ניתן להבין מי הם ה"כופרים" המצויינים בתחילתה ושעל שמם נקראת הסורה. הפירוש המקובל לסורה הוא שאלה בני העיר מכה שסירבו לקבל על עצמם את דת האסלאם.
פרדריק לורז
פרדריק "פרד" לורז (באנגלית: Frederick "Fred" Lorz; יוני 1884 – 4 בפברואר 1914) היה אתלט אמריקאי, אלוף מרתון בוסטון (1905).
ביוגרפיה
לורז נולד בניו יורק. את אימוניו ערך בשעות הערב והלילה ובמשך היום עבד בתור בנאי.
במרתון בוסטון שנערך ב-1904 סיים לורז במקום חמישי ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת סנט לואיס (1904). באולימפיאדה הוא חצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון ואף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט; אך הוא נפסל לאחר שהתברר שרימה בתחרות, ומדליית הזהב הועברה לתומאס היקס, אף הוא מארצות הברית, שחצה שני את קו הסיום.
התנאים בריצה זו היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה גבוהה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה אחת לשתיית מים במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות: הוא הפסיק לרוץ עקב תשישות לאחר 14.5 ק"מ, והמשיך בנסיעה ברכב עם מאמנו לאורך 17.7 ק"מ, עד שמכוניתם הפסיקה לעבוד והוא המשיך בריצה ונכנס ראשון לאצטדיון. לאחר שצופים בתחרות דיווחו על התרמית, הוא הודה מיד, ומדליית הזהב הועברה להיקס. להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה. הוא הורחק על ידי איגוד האתלטים החובבים מהשתתפות בתחרויות לכל ימי חייו, אך לאחר שהתנצל והתברר שלא תכנן להונות, הוא הורשה להתחרות שוב.
אלוף מרתון בוסטון
ב-4 בפברואר 1914 נפטר לורז ברובע הברונקס מדלקת ריאות.
הבתולים הנצחיים של מרים
בתוליה הנצחיים של מרים הם עיקר אמונה ברוב הכנסיות הנוצריות, לפיו מרים, אם ישו הייתה ונותרה בתולה בעת שהתעברה מרוח הקודש, במהלך עצם הלידה של ישו, ולאחר מכן, כל חייה. זוהי אחת מארבע הדוגמות המתייחסות למרים בכנסייה הקתולית, והיא מקובלת באותה מידה בכנסיות המזרחיות. כפועל יוצא ממנה, מפרשים שאחי ואחיות ישו, המוזכרים בברית החדשה, היו למעשה דודניו או צאצאים מנישואים קודמים של יוסף. רוב הכנסיות הפרוטסטנטיות האורתודוקסיות שוללות את הבתולים הנצחיים, בשל היעדר מקור בכתבי הקודש, ומקבלות רק שמרים הייתה בתולה לפני הלידה.
בראשית הנצרות
הבשורות על-פי מתי ועל-פי לוקאס מזכירות את היות מרים בתולה בעת שהרתה את ישו: אצל מתי, מלאך נגלה ליוסף, והודיע לו כי העובר בא מרוח הקודש. מתי מציין כי לידת הבתולין באה למלא את נבואת ישעיה אודות "הִנֵּה הָעַלְמָה (במשמעות בתולה) הָרָה וְיֹלֶדֶת בֵּן וְקָרָאת שְׁמוֹ עִמָּנוּ אֵל". כתוב כי יוסף לא ידע את מרים עד לאחר הלידה: "וּבְטֶרֶם יָבֹא אֵלֶיהָ נִמְצֵאת הָרָה מֵרוּחַ הַקֹּדֶשׁ... וְלֹא יְדָעָהּ עַד כִּי־יָלְדָה בֵּן (בנוסחים רבים: אֶת־בְּכוֹרָהּ) וַיִּקְרָא אֶת־שְׁמוֹ יֵשׁוּעַ".
אצל לוקאס, האזכור מעט פחות מפורש: מצוין שם כי המלאך גבריאל בא לברך "בְּתוּלָה מְאֹרָשָׂה לְאִישׁ אֲשֶׁר־שְׁמוֹ יוֹסֵף מִבֵּית דָּוִד וְשֵׁם הַבְּתוּלָה מִרְיָם", ובתגובה לבקרת המלאך שאלה מרים: "אֵיךְ יִהְיֶה הַדָּבָר הַזֶּה וַאֲנִי אֵינֶנִּי יֹדַעַת אִישׁ?".
בבשורות על-פי מרקוס ועל-פי יוחנן, לא מוזכרים בתוליה של מרים. זאת ועוד, בכמה מקומות בברית החדשה נזכר שלישו היו אחים ואחיות; למשל, אצל מתי כתוב "הֲלֹא שֵׁם אִמּוֹ מִרְיָם וְאֶחָיו יַעֲקֹב וְיוֹסֵי וְשִׁמְעוֹן וִיהוּדָה׃ וְאַחְיוֹתָיו הֲלֹא כֻלָּן אִתָּנוּ".
שאלת הבתולין לא עוררה עניין רב בקרב אבות הכנסייה המוקדמים. הייתה הסכמה רחבה כי מרים הייתה בתולה לפני הולדת ישו (ante partum בתאולוגיה הלטינית), ככתוב במתי, אך לא יותר מכך. באמצע המאה השנייה, יוסטינוס מרטיר ואירנאוס היו הראשונים לעסוק בכך בהרחבה יחסית, אך מתוך הזווית של קיום נבואת ישעיה, ללא מחשבה יתרה על מצב מרים בתום הריונה. באותה עת, השאלה זכתה להתייחסות במספר כתבים אפוקריפיים, ויותר מכל ב"פרוטואוונגליון לפי יעקב". החיבור, שנכתב כנראה בחוגים שדגלו בפרישות חמורה, תיאר את מרים כמי שהוקדשה לחיים כבתולה מושבעת מינקות. יוסף היה אלמן קשיש שנועד להיות מגנה יותר מאשר בעלה, ואחי ישו היו בניו מנישואיו הראשונים. בתוליה נותרו שלמים כל חייה, ובמשתמע, במהלך (in partum) ואחר (post partum) הלידה הנסית. מיילדת שנלוותה ליוסף לא האמינה בכך, וניסתה לבדוק זאת באצבעה. ידה עלתה באש.
טרטוליאנוס דחה בתוקף את האפשרות שמרים נותרה בתולה בלידה או לאחריה. הטענה שישו לא פתח את רחמה דמתה בעיניו לדברי המרקיוניים והגנוסטיים כי לא היה בעל גוף אנושי אלא רוחני בלבד. אוריגנס החזיק בעמדה מקבלת יותר כלפי ההשקפות שהובעו בפרוטואוונגליון, והיה הראשון לפתוח להן פתח בקרב התאולוגים. הוא הזכיר את הספר ודומים לו, וקבע שבהתחשב בקדושתה הרבה, הגיוני להניח שלא טימאה את עצמה ביחסים עם איש לאחר שהולידה את ישו, ואחי ישו היו בני יוסף מנישואים קודמים. עם זאת, הוא חלק את חששו של טרטוליאנוס ושלל את האפשרות שבתוליה נותרו שלמים באורח נס בעת משברה.
התקבלות
קבלה מלאה של הרעיון והטמעתו לתוך האורתודוקסיה התרחשה בשלהי המאה הרביעית, בעת פולמוסים קשים בין הירונימוס לשני הוגים נוצריים, הֶלְבידיקוּס ויוֹביניאַן. שניהם דחו את המגמה שייצגו הירונימוס, עמיתיו ורבים בממסד הכנסייתי של אותה תקופה, של העדפת הפרישות והנזירות על חיי משפחה. באותה עת, מרים כבר הפכה לסמל לפרישות ולנזירות, והוויכוחים התמקדו בשאלת בתוליה. הירונימוס שאב השראה מפטרוניו אפיפניוס מסלמיס, שהאמין במסורת יעקב וציטט ממנה מזומנות, ואמברוזיוס, שראה את אם ישו כגן הנעול וכמעיין החתום משיר השירים, ששלמותה הגופנית סימלה את תיקון החטא הקדמון ולידתו בטהרה של בנה. במאמציו לתקף את עמדתו בפולמוס ולמצוא מקורות מדרגה גבוהה ככל האפשר, הירונימוס דחה את הפרוטואוונגליון בגלל סתירות בינו למתי. הוא בחר לערוך מהלכים פרשניים על בסיס טקסט המקרא בעצמו, וקבע שהברית הישנה משתמשת לעיתים ב"אח" במובן של "דודן" או "חבר"; כי יעקב אחי ישו היה (מתוך הוכחה בשלילה) ודאי יַעֲקֹב בֶּן־חַלְפַי המוזכר במעשי השליחים, ולכן אמו הייתה אישה בשם חַלְפַי והוא היה למעשה דודנו של ישו, וכך בוודאי כל האחרים. לפיכך, מרים הייתה בתולה כל חייה.
פרשנות הדודנים של הירונימוס לא התקבלה מיד. רבים מאבות הכנסייה במערב הלטיני ניסו להתחמק מן הנושא בעת הפולמוס. אך מי שעתיד היה להיתפש כגדול שבהם, אוגוסטינוס, אימץ אותה באופן מוחלט. כך היא התקבעה ונעשתה עם הזמן לפרשנות הקתולית הרשמית. היא לא התקבלה כלל במזרח, שם הוסיפו לדגול בכך שיוסף היה אלמן ושבניו היו מנישואים קודמים.
בין כך ובין כך, עקרון בתולי הנצח התקבל בשני חצאי העולם הנוצרי. ב-553, ועידת קונסטנטינופול השנייה התייחסה לאם האלוהים בתואר "בתולת תמיד" (ἀειπάρθενος). ב-649, הוועידה הלטרנית אימצה נוסח החלטה לפיה מרים הייתה בתולה "בטרם, במהלך ואחרי הלידה".
מהרפורמציה לימינו
הרפורמציה הפרוטסטנטית במאה ה-16 לא הביאה לשינוי מיידי במעמדה של האמונה אודות הבתולים. מרטין לותר, ז'אן קלווין ואולריך צווינגלי הוסיפו כולם לדגול בכך. עמיתיו של קלווין, שכמעט ולא התייחסו לאם האלוהים בשל מיעוט אזכוריה בבשורות, דאגו להכניס את התואר "בתולת תמיד" להצהרת האמונה ההלווטית השנייה ב-1564. מנהיגי הזרם המרכזי של הרפורמציה התייחסו לשאלה בחומרה יתרה. היעדר הביסוס המקראי, והסמליות העמוקה שבהרחקת ישו מרבייה אנושית רגילה, הפכו את הסוגיה לאבן בוחן במאבקם נגד רפורמטורים רדיקלים יותר. הללו ביקשו ליישם במלואו את העיקרון של בכורת כתבי הקודש, ולבער את כל המסורות הנוצריות שלא ניתן היה להשתית על הביבליה; חלקם אף ראו בישו בן-תמותה. יוהאנס אקולמפדיוס אמר לצווינגלי ב-1527 שהנצרות כולה תקום או תיפול על סוגיית בתולי העד.
עם זאת, ככל שמעמדה של מרים בכנסייה הקתולית הלך והתחזק במסגרת הקונטרה-רפורמציה, והאמונות המסורתיות לגביה הפכו מזוהות עם נאמנות לאפיפיור, מיעוט ההתייחסויות המפורשות בכתבי הקודש ובהצהרות האמונה הקאנוניות של הפרוטסטנטים, אפשר להם להתעלם ממנה יותר ויותר. בעוד שזרמים שמרניים מסוימים בקרב הלותרנים והאנגליקנים התייחסו להיעדרה של מרים במסמכי היסוד של כנסיותיהם כהיתר להחזיק בדוגמות הישנות, הרוב דחו את האמונה בבתוליה במהלך ולאחר הולדת ישו יחד עם כל מה שלא נמצא לו מקור ברור בביבליה. למעט חריגים מעטים מבין הפרוטסטנטים האורתודוקסים (הכנסיות הליברליות שללו את מושג הנס ככלל), כמו הכמרים הלותרנים אוגוסט וילמאר ווילהלם להה באמצע המאה ה-19, הכנסיות הפרוטסטנטיות מתמידות בכך עד ימינו.
מאז אמצע המאה ה-20, תאולוגים מודרניסטיים בכנסייה הקתולית ניסו להגמיש את הדוגמה. ב-1952 טען התאולוג האוסטרי אלברט מיטֶרֶר שטיבה הנסי של לידת ישו, וקבלה מלאה של הניסוחים שנקבעו בהצהרות כנסייתיות, לא חייבו את שלמותם הפיזיולוגית של הבתולין, והתייחסו יותר לאמהותה הנאצלת של מרים מאשר למצבה הביולוגי. על אף שוועידת הוותיקן השנייה אשררה במפורש את הדוקטרינה ב-1964, הוגים מודרניסטיים כמו ז'אן גאלוֹ וברונו פוֹרטֶה הוסיפו לפתח את הטיעון שהנוסחים המסורתיים הותירו מקום רב לעמימות ולספקולציה, ולא ניתן היה לקבוע שהם מכוונים לתאר מציאות גופנית. הדעה הזו בוטאה בקטכיזם למבוגרים שפרסמה ב-1985 ועידת הבישופים הגרמנית, ממוקדי הליברליזם הקתולי, שהכיל פסקה לפיה "לא המאורע הפיזיולוגי של הלידה הוא שהיה שונה". בין המצדדים בפרשנות נמנה אף החשמן גרהרד לודוויג מילר, מי שכיהן עד 2017 כראש הקונגרגציה של דוקטרינת האמונה.
דייגו בונאנוטה
דייגו מריו בונאנוטה רנדה (בספרדית: Diego Mario Buonanotte Rende; נולד ב-19 באפריל 1988 בטאודלינה שבפרובינציית סנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בשורות אוניברסידד קאתוליקה. בונאנוטה מחזיק בדרכון איטלקי.
ביוגרפיה
בונאנוטה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-9 באפריל 2006 כשהוא רק בן 17 אך עלה לכותרות לאחר שער הבכורה היפה שכבש והמשחק המצוין שהציג בניצחון על רוסאריו סנטרל ב-30 בספטמבר 2007.
תחת הדרכתו של מאמן ריבר דניאל פסארלה, החל בונאנוטה להשתלב בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט ועם מינויו של דייגו סימאונה כמאמן הפך בונאנוטה לשחקן הרכב חשוב. בונאנוטה היה השחקן המצטיין של הקבוצה שזכתה באליפות הקלאוסורה לשנת 2008. במהלך הטורניר כבש בונאנוטה 9 שערים והיה הכובש המצטיין של הקבוצה. ב-7 ביוני 2008, כבש בונאנוטה צמד שערים בניצחון על אולימפו שהבטיח את האליפות עבור ריבר, לראשונה מאז טורניר הקלאוסורה בשנת 2004. יכולתו במהלך קלאוסורה 2008 גרמה לרבים בארגנטינה לקרוא לזימונו לסגל הנבחרת.
בונאנוטה נמצא תחת מעקב מצידן של קבוצות באירופה. הוא מצטיין בטכניקה גבוהה ובראיית משחק מצוינת אך גובהו הנמוך (1.59 מ') ומבנה גופו הצנום מקשים עליו להתמודד מול שחקני הגנה קשוחים.
ב-28 באוגוסט 2014 הושאל לפצ'וקה. ב-30 בינואר 2015 הושאל לקילמס ובתום העונה חזר לגרנדה.
לקראת עונת עבר בונאנוטה לא.א.ק. אתונה היוונית, ובאותה עונה זכה עמה בגביע היווני. בונאנוטה לא שותף בניצחון קבוצתו 2-1 בגמר על אולימפיאקוס.
בנבחרת
בונאנוטה היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג. הוא הבקיע שער בבעיטה חופשית בשלב הבתים שעזר לנבחרתו לנצח.
אשליית הקירות העקומים
אשליית הקירות העקומים, הידועה גם כאשליית קירות בית הקפה (באנגלית: Café wall illusion), היא אשליה אופטית בה קווים ישרים ומקבילים נתפשים על ידי הצופה כמתכנסים, בטעות. את האשליה גילה דוקטור ריצ'רד גרגורי, אשר הבחין באפקט זה לראשונה כשהתבונן במרצפות הקיר של בית קפה, בבריסטול שבאנגליה.
מקור האשליה הוא הנטייה של מערכת הראייה לתפוש באופן שגוי את הקווים האפורים, אשר מפרידים בין השורות, כחלק מהאריחים השחורים והלבנים עצמם. חרף העובדה שכל אריח הוא ריבוע מושלם, התוספת של הקו האפור בנקודת ההשקה שלו עם אריח בצבע שונה משווה לו מראה טרפזי. בעוד שבחינה דקדקנית של כל ריבוע באמצעות מוקד הראייה תעיד על כך שאיננו טרפזי, הראיה ההיקפית, אשר סוקרת את התבנית במלואה, נסמכת על התפישה האינטואיטיבית ששוקי טרפזים אינם מקבילים זה לזה, וחוזה שדינם להתכנס. הציפייה להתכנסות שאיננה מתרחשת יוצרת את חוויית העקמומיות הרעועה שבאשליה זו.
אשליה זו עשויה להתקיים (בשיעור פחות) גם ללא קווים אפורים המפרידים בין השורות, כתוצאה מהניגודיות העזה שקיימת בין שחור ללבן, והרמזים שהיא מעניקה למוח ביחס לגדלים, זוויות וגבולות צורה.
ארמון סבוי
היסטוריה
עשירי לונדון של ימי הביניים בחרו לצאת את חומות העיר והתגוררו לאורך רחוב הסטרנד שיצא מחומות העיר לונדון לעבר הכפר צ'רינג, בו היה צלב אלינור (כיום נקרא המקום צ'רינג קרוס).
מבני העשירים נבנו לאורך צידו הצפוני של הרחוב, ופנו לעבר נהר התמזה אשר זרם באותה עת בדרומו של הרחוב. הנהר שימש למעשה עורק התחבורה הראשי של העיר, והמגורים לאורך הסטראנד היו מרוחקים מהעיר הצפופה שבין החומות, הריחות הרעים שבה והצפיפות שבה.
המלך הנרי השלישי העניק את האדמה עליה נבנה הארמון לפייטרו השני, רוזן סבויה, דודה של המלכה אלינור מפרובנס בשנת 1246. פייטרו בנה שם בית מידות, אשר הוענק לאדמונד קראוצ'בק, הארל הראשון מלנקסטר - בנם הצעיר של המלך הנרי השלישי והמלכה אלינור.
צאצאיו של הנרי התגוררו בארמון עד המאה ה-14. במאה ה-14 בנה במקום ג'ון מגונט, דודו של המלך ריצ'רד השני אשר היה אחד מהאנשים החזקים והעשירים באנגליה באותה עת, ארמון על מנת לשכן את אוספי האמנות ושטחי הקיר שלו.
במהלך מרד האיכרים של שנת 1381, בו האשימו המורדים את ג'ון מגונט בהטלת מיסים כבדים (אשר היו הגורם העיקרי למרד), הרסו המורדים את הארמון עד הקרקע ושרפו את כל תכולתו.
בשטח עליו עמד הארמון בנה המלך הנרי השביעי בשנת 1512 בית חולים לעניין שנקרא "בית החולים סבוי", שהיה בית החולים הראשון באנגליה בו עבד צוות קבוע. בית החולים נסגר בשנת 1702 ובמאה ה-19 נהרס המבנה.
ממבני בית החולים נותרה כיום רק הקפלה של בית החולים - קפלת סבוי. במקום בו עמד בית החולים עומדים כיום מלון סבוי ותיאטרון סבוי הנושאים את שם הארמון.
אנקורי
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
השעון הדובר
השעון הדובר הוא שירות טלפוני בתשלום, המסופק בישראל על ידי חברת בזק. השירות מספק את השעה המדויקת וכן מידע על שעות וזמנים שונים בישראל ובעולם. עלות השירות מעודכנת מדי פעם על ידי חברת בזק. נכון ל-23 בדצמבר 2019, העלות היא 45.29 אגורות לשיחה.
היסטוריה
שירות השעון הדובר החל את דרכו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, עם הקריינית ראומה אלדר, ומספרו היה 15. במהלך שנות ה-80 הפך המספר ל-155. במהלך חודש פברואר 2004, הוחלף קולה של ראומה אלדר בקולו של רונן הירשלר, השירות שודרג ומספרו שונה ל-1455.
לואי השבעה עשר, מלך צרפת
לואי השבעה עשר, מלך צרפת ונווארה (27 במרץ 1785 – 8 ביוני 1795), הידוע גם בתור לואי-שארל, דוכס נורמנדי ודוֹפֵן צרפת, היה בנם של לואי השישה עשר ומארי אנטואנט. מיום מותו של אביו ב-21 בינואר 1793 ועד מותו שלו שנתיים וחצי מאוחר יותר הוא נחשב למלך צרפת דה יורה על ידי תומכי המלוכה הצרפתיים, אף על פי שבמהלך כל תקופת שלטונו הוא היה כלוא על ידי תומכי הרפובליקה ולא מלך מעשית.
ילדותו
הנסיך לואי-שארל נולד ב-27 במרץ 1785 בארמון ורסאי, ילדם השלישי ובנם השני של לואי השישה עשר, מלך צרפת ורעייתו מארי אנטואנט. עם לידתו קיבל את התואר דוכס נורמנדי. כשהיה בן ארבע נפטר אחיו הגדול לואי ז'וזף, דופן צרפת משחפת והוא הפך ליורש העצר לממלכה הצרפתית. לואי גודל וחונך בוורסאי על ידי אשת החצר אגתה דה רמבו, שהייתה לו כאם.
ב-10 באוגוסט 1792 נאסר לואי יחד עם הוריו במבצר הטמפל שבפריז לאחר שהמון משולהב הסתער על ארמון טווילרי. חודש לאחר מכן, ב-21 בספטמבר, בוטלה המונרכיה הצרפתית וצרפת הוכרזה כרפובליקה.
הפיכתו למלך
לפי המסורת הצרפתית, המכתיבה כי יורש העצר הופך למלך ברגע מותו של אביו, ללא צורך בהכתרה רשמית, הפך לואי-שארל למלך צרפת ב-21 בינואר 1793, לאחר הוצאתו להורג של המלך לואי השישה עשר, תחת השם לואי השבעה עשר. הראשון שהכיר בלואי כמלך צרפת החדש היה דודו, רוזן פרובנס, לעתיד המלך לואי השמונה עשר, שברח מצרפת לבלגיה בשנת 1791. בשל העובדה שהמלך החדש היה כלוא הכריז על עצמו רוזן פרובנס כעוצר בשמו. תומכי המלוכה בצרפת והאצולה הצרפתית הגולה הכירו גם הם במלך החדש ואף חרתו על דגליהם "יחי לואי השבעה עשר".
המלך הצעיר היה כלוא יחד עם אימו, אחותו מארי-תרז ודודתו אליזבת במבצר הטמפל עד לערב ה-3 ביולי 1793, אז הגיעו לתא המעצר נציגים רפובליקנים עם הוראות להפריד את לואי משאר משפחתו. מארי אנטואנט לא הסכימה לתת את בנה לשומרים אפילו לאחר שהם איימו להורגה, אולם לאחר שאיימו להרוג את בתה הצעירה היא שחררה את לואי, שעתיים לאחר שנכנסו הנציגים לראשונה לתא. לואי הועבר לתא נפרד במבצר תחת השגחתו של אנטואן סימון מהפכן רדיקלי שהיה ידידו של רובספייר. כוונת הרפובליקנים הייתה להפוך את לואי לאזרח מן השורה ולהחדיר למוחו ערכים רפובליקנים, וכן למנוע מתומכי המונרכיה לנסות לשחררו. במהלך כל מאסרו פנו אליו השומרים בשם לואי קאפה, לפי שמה של שושלת מלכי צרפת, השושלת הקפטינגית, שנוסדה על ידי איג קאפה, מלך צרפת.
ב-6 באוקטובר 1793 ביקרו את המלך לואי הרפובליקנים פייר גספאר שומט, ז'אן ניקולא פאש וז'אק אבר ואילצו אותו להודות בהתעללות מצד אימו. מארי אנטואנט, שעמדה למשפט באותו הזמן, הואשמה כי ביצעה גילוי עריות בלואי. בנאום מרגש שתועד בבית המשפט פנתה מארי אנטואנט לאימהות היושבות בקהל ואמרה כי הפשע שמאשימים אותה בו מחריד מכדי שניתן יהיה להאשימה בו: "הטבע עצמו לא עונה להאשמה כה בלתי מתקבלת על הדעת". חפותה בנושא זה נקבעה, אולם היא הואשמה בבגידה וב-16 באוקטובר הוצאה המלכה להורג, והמלך לואי נותר יתום. לואי לא זכה לראות את אחותו או דודתו, ונותר להמשיך את חייו הקצרים מנותק ממשפחתו.
לפי המלוכנים של אותה התקופה סימון ורעייתו התעללו בלואי בעודו מתגורר עימם, אף על פי שלהאשמות אלו לעולם לא נמצאו ראיות. המלוכנים טענו כי בנוסף לכך שסימון הרביץ ועינה את המלך הצעיר, הוא גם הכריח אותו לקלל את הוריו ואת המלוכה וכן לשכב עם פרוצות. אולם הראיות הקיימות מראות כי כל עוד לואי היה תחת השגחתו של סימון הוא נותר במצב בריאותי טוב. בינואר 1794 סימון ורעייתו עזבו את המבצר ולואי הושם בתא מבודד וחשוך עד למותו של רובספייר ביולי של אותה השנה. אולם ששת החודשים בתא הקטן הספיקו לגרום להידרדרות בבריאותו של המלך הצעיר; הוא סבל מגרדת ותזונתו הייתה לקויה מאוד.
מותו של לואי והמסע של לבו
ב-8 ביוני 1795 מצאו שומרי המבצר את גופתו של לואי. למחרת בוצעה בגופה נתיחה שלאחר המוות שקבעה כי הילד מת ממחלת החזירית, שנגרמה ממחלת השחפת. המלך לואי השבעה עשר היה בן עשר בלבד, ובילה את שלוש שנותיו האחרונות בכלא. גופתו של לואי נקברה בקבר בלתי מזוהה ברובע האחד עשר של פריז אולם לבו, שהוצא מגופו במהלך הנתיחה, הוברח מהמבצר על ידי הרופא פיליפ-ז'אן פלטן.
פלטן, שהשרה את הלב באלכוהול, ניסה להחזיר את הלב לדודיו של לואי, המלכים לואי השמונה עשר ושארל העשירי, אולם הם סירבו להאמין כי הוא שייך לאחיינם. אחד מתלמידיו של פלטן גנב את הלב ושמר עליו עד ששכב על ערש דווי וביקש מרעייתו להחזיר אותו למורו לשעבר. אולם במקום זאת העבירה האישה את הלב לארכיבישוף של פריז, אצלו הוא נשאר עד למהפכת 1830. הלב הגיע בדרך לא ידועה לספרד, שבשנת 1975 החזירה אותו לצרפת. הלב המשומר הושם באגרטל זכוכית בבזיליקת סן-דני, מקום הקבורה ההיסטורי של מלכי צרפת.
שמועות על בריחה ומתחזים
המתחזה הידוע מכולם היה שען גרמני בשם קארל וילהלם נאונדורף, שבשנת 1827 פרסם את "זכרונותיו" בהם טען כי הוא בנו האמיתי של לואי השישה עשר וכי הוא הוחלף בכלא על ידי יתום חרש שמת לאחר מכן. אף על פי שנאונדורף בקושי דיבר צרפתית הוא הצליח לשכנע רבים מחצר המלוכה של לואי השישה עשר כי הוא אכן היה לואי-שארל. הוא הכיר אפילו את הפרטים הקטנים והאישיים של חיי החצר ודיבר אל החצרנים כאילו הכיר אותם מילדותו. אפילו אגתה דה רמבו, אומנתו של לואי השבעה עשר ולמעשה האישה שגידלה אותו במשך שבע שנותיו בארמון, השתכנעה כי הוא היה המלך. לעומת זאת מארי תרז, אחותו של לואי שארל, לא האמינה כי נאונדורף היה אחיה ואף לא הסכימה להפגש עמו. בשנת 1836 הגיש נאונדורף תביעה כנגד הנסיכה מארי תרז בה תבע רכוש שלכאורה היה שייך לו, אולם המעשה גרם למלך דאז, לואי-פיליפ, להורות על מעצרו ולגרשו לאנגליה. נאונדורף מת בשנת 1845 בהולנד, ועל מצבתו נכתב "כאן שוכב לואי השבעה עשר, מלך צרפת". עד ימינו טוענים צאצאיו לכתר המלכות. עם זאת, היכולת לבחון באופן מדעי את ממצאי ה DNA מגופתו של נאונדורף אל מול אלה של מארי אנטואנט ולואי ה-16 הפריכו את טענות המתחזה ב-1998, כאשר לא נמצא קשר בין המשפחה המלכותית לבין המתחזה.
קבורתו הסופית והוכחה מדעית
ב-1999 נפתרה התעלומה באופן סופי כאשר נשלחו דוגמיות מליבו לכאורה של לואי השבעה עשר לשתי מעבדות מהמובילות בעולם לניתוח DNA - אוניברסיטת מינסטר בגרמניה והאוניברסיטה הקתולית של לוון שבבלגיה - והושוו לשיער שנלקח מקברה של מארי אנטואנט, כדי לגלות אחת ולתמיד האם הלב שייך למלך הילד. בשנת 2000 פורסמו תוצאות הבדיקות לפיהן הלב היה שייך לצאצא קרוב של המלכה. ההתאמה הייתה מושלמת. כיום ניתן לומר בוודאות כי הנסיך הצעיר מת בבדידות ממחלה ומהזנחה, על ידי המהפכנים שהפרידו אותו ממשפחתו ונטשו אותו. ליבו של לואי נקבר ב-8 ביוני 2004 בבזיליקת סן-דני לצד הוריו ואבותיו.
לקריאה נוספת
Cadbury Deborah, The lost king of France, 2002
סקוטי מק'קרירי
סקוט קוק "סקוטי" מק'קרירי (באנגלית: Scott Cooke "Scotty" McCreery; נולד ב-9 באוקטובר 1993) הוא זמר קאנטרי אמריקאי והזוכה בעונה העשירית של תוכנית הכישרונות אמריקן איידול.
ביוגרפיה
סקוטי מקרירי נולד למשפחה נוצרית אדוקה; הוא בנם של ג'ודי, (סוכנת נדל"ן אמריקאית) ומייקל (בן לאם פוארטוריקנית ואב אמריקאי) מק'קרירי. כילד, השתתף וזכה במספר תחרויות שירה לצעירים.
אמריקן איידול
בשנת 2010 מק'קרירי נבחן באודישנים לתוכנית אמריקן איידול במילווקי וכבר מתחילת העונה סומן על ידי השופטים כמתמודד מוביל בזכות קולו העמוק ויוצא הדופן לגילו הצעיר. הוא זכה בתחרות לאחר ניצחון בתוכנית הגמר על זמרת הקאנטרי בת ה-16, לורן אליינה. היה זה הגמר עם המתמודדים הצעירים ביותר בתולדות התוכנית ומק'קרירי הפך גם לזוכה הצעיר ביותר בתולדותיה.
במהלך העונה קיבל כינוי שדבק לו "Scotty The Body" על ידי מנחה התוכנית, ראיין סיקרסט.
לאחר אמריקן איידול
שיר ההכתרה של מק'קרירי, "I Love You This Big" הגיע כבר בשבוע הראשון להשקתו למקום ה-32 במצעד בילבורד הוט 100 ולמכירת 171,404 עותקים.
הוא חתם בחברת ההקלטות "מרקורי נאשוויל" בחוזה בו קיבל מעל רבע מיליון דולר בשביל הקלטת אלבומו הראשון.
במהלך אותה שנה הופיע באירועים, טקסים ותוכניות טלוויזיה בשונות ובין היתר שר את המנון ארצות הברית במשחק הראשון של הוורלד סיריס.
ב-4 באוקטובר הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Clear As Day". האלבום נמכר בכ-197,000 עותקים בשבוע הבכורה שלו בחנויות, וגרם למק'קרירי לעשות היסטוריה, בכך שהפך להיות אלבום הקאנטרי הראשון שמגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בשבוע הראשון שלאחר הוצאתו. בנוסף, האלבום הגיע למקום הראשון בחמישה מצעדים שונים בבילבורד ומק'קרירי הפך להיות הזמר הצעיר ביותר אי פעם שהצליח להגיע לצמרת המצעד בשבוע הראשון שלאחר יציאת האלבום.
בל אייר (לוס אנג'לס)
בל אייר (באנגלית: Bel Air) היא שכונה אמידה באזור וסטסייד של העיר לוס אנג'לס, בקליפורניה, ארצות הברית. השכונה ממוקמת בהרי סנטה מוניקה, שטחה נתחם בין רחוב מלהולנד דרייב בצפון, לשדרות סאנסט ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) בדרום. השכונה הוקמה ב־1923, עם ייעוד למגורי יוקרה ואינה כוללת בנייני מגורים רב־משפחתיים.
בשכונה יש חמישה בתי ספר פרטיים ושני בתי ספר ציבוריים, כמו גם את האוניברסיטה היהודית האמריקנית. השכונה שימשה כאתר צילומים עבור תוכניות טלוויזיה וסרטים ומתגוררים בה שחקני קולנוע וידוענים רבים. השכונה הייתה מקום מגוריו של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן.
אוכלוסייה
מפקד האוכלוסין האמריקאי שנעשה בשנת 2000 מצא כי בשכונת בל אייר מתגוררים 7,691 תושבים על 6.37 מייל רבוע (16.5 קמ"ר) או 1,207 אנשים לכל מייל רבוע, והיא נחשבת לבעלת צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר, בעיר ובמחוז. בשנת 2008, העירייה העריכה כי האוכלוסייה גדלה למספר של 8,253 תושבים. בשנת 2000 הגיל החציוני של התושבים היה 46, אשר היה גבוה עבור ערים ושכונות במחוז לוס אנג'לס. אחוז התושבים שהיו בגיל 50 ומעלה היה הגבוה ביותר במחוז.
ההכנסה החציונית למשק בית בשנת 2008 הייתה 207,938 דולר, הסכום הגבוה ביותר עבר כל שכונה או עיר במחוז לוס אנג'לס. אחוז השוכרים בשכונה היה 14.5%, ובעלי דירה או בית היוו 85.5% מכלל התושבים בשכונה. גודל משק בית ממוצע בשכונה היה של 2.4 נפשות אשר נחשב אופייני ללוס אנג'לס.
אחוז המשפחות בשכונה שבראשם עומד הורה יחיד היה 4.1% וזה נחשב לאחוז הנמוך ביותר לעיר או לשכונות מחוז. אחוז הנשואים בתוך השכונה היה בין הגבוהים במחוז עם 66% עבור הגברים ו-65.7% עבור הנשים. בשכונה מתגוררים 808 חיילים משוחררים, או 12.9% מהאוכלוסייה, וזהו האחוז הגבוה ביותר מכל שכונה אחרת בעיר.
היסטוריה
יחד עם בוורלי הילס והולמבי הילס, בל אייר יוצרת את מה שמכונה "משולש הפלטינה" של שכונות לוס אנג'לס.
גאוגרפיה
בל איר ממוקמת כ-12 ק"מ ממערב לדאונטאון לוס אנג'לס, במדרון הדרומי של הרי סנטה מוניקה. חלקה הדרומי שוכן ממול לשדרות סאנסט והקמפוס הראשי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בלב הקהילה ניתן למצוא את "מועדון הקאנטרי של בל איר" ו"מלון בל איר".
מזג אוויר
מזג האוויר באזור זה הוא בדרך כלל של קיץ חם ויבש שממוצע הטמפרטורות החודשי שלו לא עולה על 21 מעלות צלזיוס. לפי מערכת קופן לסיווג אקלים, לבל איר יש מזג אוויר הדומה מאוד למזג האוויר שניתן לראות באזור הים התיכון.
בתי המגורים
המגורים נעים בטווח של יחסית צנוע עם בתים בסגנון חווה, לאחוזה גדולה. בכללי, ככל שעולים גבוה יותר במעלה ההרים, בתי המגורים הולכים ונעשים קטנים יותר, והבתים צנועים יותר. בנייני מגורים רב משפחתיים אינם מותרים לבנייה וקיימות תקנות הנוגעות לסגנון הארכיטקטורה ולגודל המבנה מגורים אשר עוזר לשמר את האופי של האזור.
שכונות
לשכונה קיימות כניסות רבות אך שתיים מהן מהוות את הכניסות הראשיות לשכונה: (1) השער המזרחי הנמצא באזור של בברלי גלן ושדרות סאנסט ו(2) השער המערבי אשר נמצא על כביש בלג'יו ושדרות סאנסט, מול הכניסה ל-UCLA. בל איר באופן כללי מחולקת לשלוש שכונות נפרדות: השער המזרחי של בל איר (בל איר הישנה), השער המערבי של בל איר ובל איר העליונה.
ג'ילדה
קריירה
שם הבמה שלה נבחר בהשראת דמות הפאם פאטאל בגילומה של ריטה הייוורת' בסרט גילדה, כאפונים של הסרט. ג'ילדה התחילה להיות מעורבת במוזיקה בארגון פסטיבלים בבי"ס קתולי. לאחר שפגשה את האמרגן חואן קרלוס "טוטי" חימנס (Giménez), ג'ילדה הפכה לזמרת והצטרפה ללהקה שנקראה "לה בארה" (La Barra) ולאחר מכן בלהקות בשם "קרמה" ו"אמריקנה". ב-1993, חימנס שכנע אותה להתחיל קריירת סולו והיא הקלטה את שירה "מלב אל לב". שנה לאחר מכן הוציאה את אלבומה La única ("היחידה") הכולל את הלהיט "לב שבור" ו-La puerta ("הדלת").
ב-1995, שוחרר אלבומה ''Pasito. pasito'' ("צעד אחר צעד"), כולל הלהיט (ואחד השירים הפופולריים שלה) "no me arrepiento de este amor" ("אני לא מתחרטת על האהבה הזאת").
מותה
ב-7 בספטמבר 1996 ג'ילדה מתה בתאונת דרכים, בעת סיבוב הופעות בקידום האלבום corazon valiente ("לב אמיץ"). ג'ילדה, יחד עם אמא שלה, הבת שלה בת ה-12, שלושה מוזיקאים ונהג האוטובוס מתו כאשר משאית חצתה הכביש הראשי והתנגשה באוטובוס במהירות של 129 קמ"ש בכביש לאומי מספר 12 שבמחוז אנטרה ריוס, ארגנטינה.
מורשתה
זמן קצר לאחר מותה, ג'ילדה הפכה לקדושה עממית ומעריצים רבים ייחסו לה מעשי נסים.. מדי שנה ביום ההולדת שלה, מעריציה מגיעים אל אתר המקדש שהוקם לזכרה באתר התאונה ומשאירים נרות כחולים, פרחים ומתנות.
דמותה במדיות אחרות
ב-2015 יצא המחזה ג'ילדה בבואנוס איירס עם פלורנסיה ברטולד בתפקיד הראשי ובבימויו של איבן אספצ'ה.
המלט (סרט, 2000)
הסרט זכה לביקורות מעורבות. הצילום התקבל בהערכה: רקע כחול כהה, צילום חלקי בשחור לבן, שימוש במראות ובהשתקפויות המתקבלות מתוכן. מאידך אימוץ הדיאלוגים מהמחזה ומשחקם של חלק מהשחקנים בסרט היה מושא לביקורת.
התאמות
בסרט קלאודיוס הוא יושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל (Chief Executive Officer), המכונה גם "המלך", של תאגיד בשם "דנמרק" (Denmark Corporation), אשר השתלט על החברה לאחר רצח אחיו, אביו של המלט.
אית'ן הוק, סטודנט לצילום, משחק את תפקידו "המלט הנסיך", וג'וליה סטיילס, צלמת חובבת, את תפקיד אופליה. לייב שרייבר ממלא את תפקיד לארטס, קייל מקלכלן את תפקיד המלך קלאודיוס וביל מארי את פולונימוס, אביהם של אופליה ולארטס.
בסרט בוצעו התאמות אחדות לעומת המחזה בהתאם לשוני במקום ובזמן: