cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ועידת הוותיקן השנייה
המושב השלישי (סתיו 1964)
המושב ננעל על ידי האפיפיור שהכריז על השינויים בטקס המרת הלחם והיין לגופו של ישו, ועל הכרזת מריה הקדושה באופן רשמי כאם הכנסייה, כפי שהיה נהוג להורות ממילא גם קודם לכן.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
מטאל גיר סוליד 2: בני החירות
אח שלישי של סוליד סנייק הידוע בשם סולידוס סנייק מוצג כנשיא ארצות הברית בסוף המשחק "מטאל גיר סוליד", ומשמש כאנטגוניסט המשחק הבא "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות". בזמן ששימש כנשיא, הובא לידיעתו של סולידוס דבר קיומו של קאבאל סודי בשם "הפטריוטים" אשר פעל מאחורי הקלעים ושינה את מסלולה של ההיסטוריה. אחרי שתקופת כהונתו מסתיימת, סולידוס משתלט על מצודה תת-ימית המפתחת ארסנל כלי נשק ומאכלסת רשת של אינטליגנציה מלאכותית שנוצרה כדי להשפיע על ההתפתחות האנושית על ידי סינון חופש המידע באינטרנט. המשחק מתרחש כארבע שנים לאחר מותו של ליקוויד סנייק ב"מטאל גיר סוליד", והוא שם את השחקן בדמותו של ריידן, חייל שנלחם נגד סולידוס - מפקדו לשעבר בזמן ילדותו. ריידן חובר לסנייק ומגלה שהשניים עוברים מניפולציה בידי ריבולבר אוסלוט, אשר עובד עבור הפטריוטים. בסופו של המשחק, על גופו של אוסלוט משתלטת רוחו של ליקוויד סנייק ומכונות הננוטכנולוגיה בזרועו (אותה החליף לאחר שזרועו נחתכה בידי גריי פוקס ב"מטאל גיר סוליד") עושות את דרכן למוחו.
ועידת הוותיקן השנייה
המושב הרביעי (סתיו 1965)
11 החלטות לא התקבלו עד סיום המושב השלישי והוועדות המשיכו בעבודתן עד לסיום הוועידה. ההחלטה בנושא הכנסייה והעולם המודרני שופצה על ידי הוועדה המתאימה שנעזרה בעמאים.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים
המשחק "אקדחי הפטריוטים" עוסק בסוליד סנייק שעבר תהליך הזדקנות מואץ ונקרא "סנייק הזקן"", שנמצא במשימה למצוא ולהביס את ריבולבר אוסלוט, או בשמו העכשווי ליקוויד אוסלוט. למרות השמדת ארסנל כלי הנשק ב"בני החירות", הפטריוטים המשיכו בתוכניתם להשפיע על ההיסטוריה האנושית ולהתקין מערכות של אינטליגנציה מלאכותית ברחבי העולם. אוסלוט מתנגד לזה ומרכיב לעצמו צבא שיעזור לו להילחם בהם ולחטוף לרשותו את המערכות שלהם. ההנחיות של סוליד סנייק משתנות להשמדת האינטליגנציה המלאכותית של הפטריוטים ולעצור את אמצעי הדיכוי שלהם. אחרי שהוא ובני בריתו מצליחים במשימה, סנייק מחליט להמשיך לחיות את חייו בשקט ושלווה.
אסעד שוקיירי
שייח' אסעד א-שוקיירי (בערבית: أسعد الشقيري, תעתיק מדויק: אסעד אלשקירי; 1860–1940) היה מנהיג דתי ופוליטי מוסלמי ערבי-פלסטיני מהעיר עכו.
ועידת הוותיקן השנייה
המושב הרביעי (סתיו 1965)
המושב הרביעי נפתח על ידי האפיפיור ב־14 בספטמבר 1965 בהכרזה על הקמת מועצה מצומצמת קבועה של בישופים (סינוד). מועצה קבועה זו נועדה לקדם את שיתוף הפעולה של הבישופים עם האפיפיור לאחר סיום הוועידה.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
מטאל גיר רייזינג: התנקמות
המשחק "רייזינג: התנקמות" מתרחש כארבע שנים לאחר "אקדחי הפטריוטים" ומככב בו ריידן כשכיר חרב סייבורג-נינג'ה. הוא מצטרף לחברה צבאית פרטית, "מווריק ייעוץ אבטחה", ונשכר לשמור על נשיא ארצות הברית מאיום של דרום אפריקה. אולם, המצב משתבש והנשיא נהרג בידי חברת אכיפה יריבה בשם "דספרדו". ריידן מובס בקרב אך מחליט לנקום מחדש על כישלונו. הוא נשלח עם גוף סייבורג חדש להילחם בקבוצה הצבאית המסתורית.
אסעד שוקיירי
בתקופה העות'מאנית
משפחת אל-שוקיירי הייתה אחת העתיקות בעכו. לאחר שנחקק חוק הקרקעות העות'מאני ב-1858, הצליחו בני שכבת האעיאן העירוניים (ובתוכה משפחת שוקיירי) לרשום קרקעות רחבות על שמם. כתוצאה מכך, השיגה שכבה זו מעמד חשוב במינהל האזרחי והדתי של האימפריה, כמו גם אדמות רבות. לא מעט מבני שכבה זו הגיעו לעמדות בכירות במינהל, מחוץ לאזוריהם, ובהם גם אסעד שוקיירי, שהיה חבר "ועדת הבירורים השרעיים במשרד "שיח' אל-אסלאם" באיסטנבול. שוקיירי היה בוגר מדרסת אל-אזהר בקאהיר, ולדברי יעקב שמעוני, היה "מן המכובדים בין חכמי הדת המוסלמים שבארץ".
מטאל גיר (סדרת משחקים)
דמויות
זיכיון משחקי מטאל גיר מכיל מספר רב של דמויות, שנוצרו בידי הידאו קוג'ימה ועוצבו בידי יוג'י שינקאווה. רקע המשחקים מציג מספר חיילים בעלי יכולות על-אנושיות אשר סופקו באמצעות התקדמות טכנולוגית. הסדרה עוקבת אחר שכיר החרב סוליד סנייק, שניתנות לו משימות ממשלתיות למצוא את נשק-העל מטאל גיר. הדבר מוביל אותו לעימותים נגד גריי פוקס וונום סנייק במצודת "אאוטר הבן" (בתרגום לעברית: גן-עדן חיצוני) והבוס הגדול בארץ זנזיבר. בהמשך, סנייק פוגש בהאל "אוטאקון" אמריך, מתעמת עם יחידת פוקסהאונד של ליקוויד סנייק ועוזר לריידן להילחם גם בסולידוס סנייק וארגון הפטריוטים.
ועידת הוותיקן השנייה
המושב הרביעי (סתיו 1965)
הדיון הראשון במושב התמקד בנושא חופש הדת שהיה הנושא השנוי ביותר במחלוקת, ההחלטה (Dignitatis Humanæ) התקבלה לאחר מאבק עד לרגע האחרון ברוב של 1,997 תומכים מול 224 מתנגדים (רוב שהועצם עד למועד החתימה הרשמית על ההחלטה). המשך המושב התמקד בשלוש החלטות שהתקבלו, הרחבה ושכתוב של ההחלטה (Gaudium et Spes) בנושא תפקידה המשתנה של הכנסייה בעולם המודרני, ההחלטה (Ad Gentes) בנושא המיסיונריות וההחלטה (Presbyterorum Ordinis) בנושא סמכויות וחיי הכמרים.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
דמויות
בסדרת משחקי "מטאל גיר", השחקן שולט בדמות המסתננת לתוך שטח האויב לבדה כדי להשלים את משימתה. לכל אורכה של המשימה, השחקן מקבל עזרה מצוות תמיכה המתקשר באמצעות קודק. בשעה שהצוות מספק רמזים לשחקן אודות המשימה שלו, האינטראקציה ביניהם עוזרת להרחיב את פיתוח הדמויות. בהופעתם הראשונה, דמויותיהם של סוליד סנייק וריידן מייצגות את השחקן, כאשר במשחקים מאוחרים יותר אישיותם מקבלת יותר עומק. מוטיב שכיח בסדרת המשחקים הוא השימוש באויבים רבי-עוצמה. ככל שהמשחקים התפתחו, קונספטים חדשים ניתנו לבוסים כדי להפוך אותם לבעלי כישורים מיוחדים יותר ולבסס את מעמדם. בעוד המשחקים המוקדמים יותר השתמשו בבני אדם עם יכולות על-אנושיות, מפתחי המשחק "מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים" החליטו להשתמש במפלצות מאשר בבני אדם בתור אויבים. קרב בוס ראוי לציון היה בסופו של המשחק "מטאל גיר סוליד 3: אוכל נחשים", וזאת מאחר שהיה שונה משאר קרבות הבוסים במשחקי הזיכיון בזכות המשחקיות האסטרטגית שלו. מוטיב חוזר נוסף היה שינוי הצורה של אדם נורמטיבי לנינג'ה. הדבר התחיל עם דמותו של קייל שניידר ב"מטאל גיר 2: סוליד סנייק" כשנלחם נגד סוליד סנייק כנינג'ה שחור. מספר דמויות נוספות עשו דבר דומה, ביניהם גריי פוקס, אולגה גורלוקוביץ' וריידן.
אסעד שוקיירי
בתקופת המנדט הבריטי
שוקיירי לא לקח חלק בהתארגנות הפלסטינית הלאומית בסתיו 1920 ואף התנגד לה. בשנות ה-20 היה אחד מעמודי התווך של האופוזיציה במחוז הצפון וקיים קשרי ידידות הדוקים עם המוסדות הציוניים. לדברי הלל כהן, היחסים בין יהודים וערבים בעכו לפני פרעות תרפ"ט (1929) היו טובים, בין השאר הודות לכך שההנהגה הדתית בעיר הייתה בידי שוקיירי, שהתנגד לאלימות והיה ממתנגדיו החריפים ביותר של המופתי אמין אל-חוסייני. כך למשל, דחה את קריאתו של המופתי לארגן אירועי מחאה בעיר בתגובה ל"השתלטות היהודים על הכותל".
ועידת הוותיקן השנייה
המושב הרביעי (סתיו 1965)
המושב גם אימץ סופית החלטות בנושאים שנידונו במושבים קודמים, כמו סמכויות הבישופים (Christus Dominus), החיים במסדרים הדתיים של הכנסייה (Perfectæ Caritatis), הכשרת הכמרים (Optatam Totius) והיחס קהילת המאמינים (Apostolicam Actuositatem).
מטאל גיר (סדרת משחקים)
דמויות
מרביתם של משחקי הזיכיון החלו כפסטיש של סרטי פעולה לתקופה בה נוצרו, והדמויות היו חיקוי של גיבורי סרטי פעולה. דמויות המשחק "מטאל גיר סוליד" עוצבו בידי יוג'י שינקאווה, וכמה משמותיהן וזהויותיהן הבדויות היו התייחסויות לסרטי הוליווד השונים. בגלל קפיצת הזמן במשחקים השונים, מספר דמויות עברו עיצוב מחודש כדי להתאים לשנה בה יצא המשחק. זאת ועוד, כתוצאה מהשיפורים שנעשו לקונסולות המשחקים פלייסטיישן ופלייסטיישן 2, הצוות הקריאייטיבי העניק לדמויות מראה ריאליסטי יותר אף על פי שהיו לו ספקות לגבי זה. מחשבותיו של קוג'ימה לגבי יכולותיו המשודרגות של סנייק בזמן יציאת המשחק "מטאל גיר סוליד" הובילו לרעיון של דמויות משובטות שיהיו יריבות שקולות בקרב נגדו. בזמן יציאת "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות", קוג'ימה הושפע מספרי שרלוק הולמס של ארתור קונאן דויל כדי להציג שחקן משנה הרואה את סנייק מזווית ראייה אחרת.
סגנון ונושאים
המשחק "מטאל גיר" המקורי, שיצא בשנת 1987 במהלך המלחמה הקרה, עסק בהפעלת מניפולציה על חיילים בידי הפוליטיקאים של המזרח והמערב - דבר שזכה לפתרון עם הקמתה של "אאוטר הבן", מדינה ללא פוליטיקה. משחק ההמשך "מטאל גיר 2: סוליד סנייק" יצא בשנת 1990 בסופה של המלחמה הקרה והרחיב זאת עם אינטריגות פוליטיות, אתיקה בשדה קרב, היסטוריה צבאית וההשפעות השליליות של לוחמת גרילה.
ועידת הוותיקן השנייה
המושב הרביעי (סתיו 1965)
האירוע המרכזי בסיום הוועידה היה המפגש בין האפיפיור לבין פטריארך קונסטנטינופול, ראש הכנסייה האורתודוקסית שבו הייתה הבעת חרטה הדדית על הפעולות שהביאו לפילוג הכנסייה הנוצרית בין הנצרות המערבית למזרחית, ההצהרה שפורסמה ידועה כהצהרה המשותפת הקתולית-אורתודוקסית של 1965.
אסעד שוקיירי
בתקופת המנדט הבריטי
מחוז הצפון היה מרכז חשוב של התנגדות לוועד הפועל הערבי ומציאותה של אישיות חשובה כמו שוקיירי הוסיפה לעוצמתה של האופוזיציה באזור הזה. שוקיירי נותר ללא תפקיד ופעילי הוועד הפועל והאגודות המוסלמיות-נוצריות התייחסו אליו בהסתייגות ולעיתים באיבה. בנובמבר 1923 נמנע שוקיירי מלהשתתף בהקמת "המפלגה הלאומית הערבית הפלסטינית" האופוזיציונית, משום שבאותה תקופה ניסה הוועד הפועל לשכנעו להצטרף אליו כחבר, אך לאחר מכן תמך בה. בינואר 1930 עמד שוקיירי בראש קבוצה של אנשי אופוזיציה מצפון הארץ שהקימה את "המפלגה הליברלית". מצע המפלגה: עצמאות מלאה לפלסטין. במאי 1931 היא פסקה מלהתקיים.
ב-1931 עשתה ההנהגה הפלסטינית ניסיון ראשון לציין את 17 ביוני כיום השוהדאא (יום הקדושים), שבו הוצאו להורג שנה קודם לכן שלושה מרוצחי פרעות תרפ"ט. שוקיירי היה היחיד שקרא להימנע מכך, וקבע כי אין לקדש רוצחים. בזמן ההכנות לקונגרס האסלאמי העולמי באוקטובר 1931, אותו ארגן המופתי אמין אל חוסייני, ערך שוקיירי פגישות ברחבי הארץ, בהן השמיע את האשמותיו נגד חוסייני. שוקיירי היה מראשי המפלגה הנשאשיבית ואיש מרכזי שלה בגליל. ב-1937 הגיב בחריפות נגד הצעת החלוקה של ועדת פיל.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
סגנון ונושאים
לפי מפיק המשחקים הידאו קוג'ימה, הנושאים החוזרים על עצמם בסדרת "מטאל גיר סוליד" הם בעיקרם "גן, מם, סביבה, חוש, שלום, נקמה וגזע" וכיצד אנשים מושפעים מנושאים אלו - המשחק "מטאל גיר סוליד" דן בגנטיקה ובהשלכות המוסריות שבהנדסה גנטית; "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" דן במידת ההשפעה שיש לזהות על חברתו של אדם ("מם") והשפעות הצנזורה על החברה; "מטאל גיר סוליד 3: אוכל נחשים" דן כיצד הזמן והמקום שאדם חי בו ("סביבה") משפיעים על הזהות שלו וכיצד פוליטיקה משתנה עם הזמן ועם ההיפר מציאות העכשווית - חוסר היכולת להבחין בין עובדה לבדיון בעולם רווי מידע; "מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים" דן ב"חוש" - הבנתו של אדם על העולם, הבנה שאובדת כאשר אותו אדם מת. הדבר גם מדגיש כיצד ישנם דברים שאינם ניתנים להעברה לדור העתיד אשר מתפרשים בצורה מוטעית כמו גם המידע החושי של החיילים המשודרגים-טכנולוגית בעידן החדש, שנשלט באופן מלאכותי (ועקב כך גם משותף באופן גלובלי). "מטאל גיר סוליד: מהלך השלום" דן בטבעו האמיתי של השלום והרעיון שבעימות בחברה האנושית; "מטאל גיר סוליד 5: כאב הפנטום" דן בנושאי הגזע והנקמה, וכיצד האחרון שבהם יכול לגרום לאובדן האנושיות.
ועידת הוותיקן השנייה
הכנסייה
אחד המסמכים המשפיעים ביותר של הוועידה היה הדוגמה של הכנסייה, ה־Lumen Gentium (אור העולם).
בפרק הראשון של המסמך, תחת הכותרת "המיסטריה של הכנסייה" מופיע המשפט: "היסוד של כנסיית הנוצרי הוא האמונה שהכנסייה היא אחת, קדושה, קתולית ושליחה של המושיע.... הכנסייה הזאת הקיימת ומאורגנת בעולם הנוכחי, מתקיימת ככנסייה הקתולית, מנוהלת על ידי הממשיך של פטרוס [קרי, האפיפיור] ועל ידי הבישופים בשיתוף פעולה איתו" (סעיף 8). מיד לאחר מכן מופיע: "אף על פי כן, הרבה רכיבים של קדושה ואמת נמצאים מחוץ לתחום זה".
מטאל גיר (סדרת משחקים)
קבלה וביקורות
זיכיון מטאל גיר זכה להצלחה מסחרית גדולה, כאשר נכון ליוני 2020 נמכרו מעל ל-56 עותקים ממשחקי הסדרה. המשחק "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" מכר למעלה מ-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובעקבותיו נמכרו גם "מטאל גיר סוליד", "מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים" ו"מטאל גיר סוליד 5: כאב הפנטום" ב-6 מיליון עותקים כ"א. לפי מחקר שוק במדינות הממלכה המאוחדת ואירלנד, המשחק "מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים" היה המשחק השני שנמכר בחטף לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3, אחרי Grand Theft Auto IV. המשחקים שיצאו לקונסולת PlayStation Portable זכו להיקף מכירות נמוך יותר, אך הדבר נזקף לזכות היקף המכירות הנמוך של הקונסולות עצמן כשהמשחקים יצאו לשווקים. "מטאל גיר הישרדות", משחק הסדרה הראשון שנמכר לאחר שהידאו קוג'ימה עזב את Konami, מכר רק חלק מזערי מסכום הרווחים שהניבו מכירות "מטאל גיר סוליד 5: כאב הפנטום".
אסעד שוקיירי
בתקופת המנדט הבריטי
שוקיירי עבד במספר ארגונים ערבים פרו-ציוניים מראשית המנדט הבריטי ועד מותו בשנת 1940, ודחה בפומבי את השימוש של אמין אל-חוסייני באסלאם נגד הציונות. על פי מחקרו של ההיסטוריון קנת שטיין בנושא הקרקעות בארץ ישראל, שוקיירי מכר ליהודים קרקעות בשכונת נווה שאנן בחיפה.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
קבלה וביקורות
זיכיון המשחקים בכללותו נחשב לאחד הזיכיונות המשפיעים ביותר בכל הזמנים וזכה ברובו לביקורות משבחות הן ממבקרים והן משחקנים. כמה מכותרי המשחק הרשמיים נחשבים לטובים ביותר בכל הזמנים. נכון להיום, "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" מחזיק בממוצע משוקלל של 95% באתר הביקורות GameRankings ובציון של 96 מתוך 100 באתר Metacritic, המשחק בעל הניקוד הגבוה ביותר מבין כל שאר משחקי הסדרה. בשנת 2002, עורכי האתר IGN דירגו את המשחק "מטאל גיר סוליד" בתור משחק הפלייסטיישן הטוב ביותר. המשחק "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" ממוקם במקום ה-50 ברשימת 200 המשחקים הטובים ביותר בכל הזמנים לפי המגזין המקוון Game Informer. המשחק "מטאל גיר סוליד 3: אוכל נחשים" דורג במקום החמישי ברשימת המגזין הרשמי של פלייסטיישן ב. "מטאל גיר סוליד" ו"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" הוצגו בתערוכת "האמנות של משחקי הווידאו" ב, שנמשך ממרץ לספטמבר 2012. המשחקים זכו במספר פרסים כמו "מטאל גיר סוליד" בפרס מצוינות לאמנות אינטראקטיבית בפסטיבל אמנויות המדיה היפנית. ו"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" קיבל את פרס משחק השנה בידי מגזין Game Informer.
ועידת הוותיקן השנייה
הכנסייה
בפרק השני, תחת הכותרת "עם הבחירה", הוועידה מלמדת כי רצון אלוהים שומר על האנשים לא כפרטים אלא כקבוצה. זאת הסיבה לכך שאלוהים בחר בעם ישראל להיות לעמו וכרת עמו ברית, ברית ששימשה כהכנה וכתבנית לברית אשר אושרה מחדש על ידי ישו שיצר עם אלוהים חדש, שאמור להיות יחיד, והיא אינה קשורה לבשר אלא קשורה לרוח שנקראת הכנסייה של המושיע (סעיף 9). כל המין האנושי נחשב כשייך לכנסייה. לא כולם משולבים בכנסייה אולם "הכנסייה יודעת כי היא מקושרת בדרכים רבות לאלו שמכבדים את ישו אולם אינם מקבלים את האמונה הקתולית בשלמותה או לא שומרים על אחדות או קשר עם ממשיכי פטרוס" (סעיף 15) ואף עם "אלו שאינם מקבלים את הברית החדשה" (כולל היהודים והמוסלמים שמוזכרים במפורש) (סעיף 16). הרעיון של פתיחות ל"כופרים" הפרוטסטנטים היה המקור לבעיות החמורות ביותר עם הקבוצות האולטרה קתוליות, בגלל התייחסותם לפרוטסטנטים כאויב בגלל פעולותיהם כנגד הכנסייה במאה ה־16.
אסעד שוקיירי
בתקופת המנדט הבריטי
עם מותו של שוקיירי, ירדה השפעתה של משפחתו. אחד מבניו, ד"ר אנוור, נרצח בזמן המרד הערבי הגדול על ידי טרוריסטים בשליחות המופתי, ביוני 1939. בנו הבולט יותר, עורך הדין אחמד שוקיירי, התנגד לדרכו הפייסנית של אביו. חקירה נוספת העלתה שיד אחמד שוקיירי ברצח אחיו אנוור. ב-1964 הקים אחמד את הארגון לשחרור פלסטין ועמד בראשו עד 1967.
ועידת הוותיקן השנייה
הכנסייה
הפרק השלישי, "ההיררכיה של הכנסייה", עוסק בקווים המנחים של הסמכויות המהותיות של הבישופים והאפיפיור.
פונץ' (משקה)
את הפונץ' אפשר להגיש קר או חם, לפי הטעם.
ועידת הוותיקן השנייה
הכנסייה
הפרקים הבאים עוסקים במשפטים, בקריאה לקדושה, באנשי הכנסייה, בצליינות של הכנסייה ובמריה הקדושה. הפרק בנושא הקריאה לקדושה משמעותי כי הוא קובע כי קדושה איננה רק לכמרים ולאנשי הכנסייה אלא כל המאמינים נקראים לה. כמובן, שזאת הייתה המדיניות הרשמית מאז ומעולם, אולם רבים חשו שרעיון זה התערפל בתודעת הציבור הרחב.
הפרק על מריה היה שנוי במחלוקת. התוכנית המקורית קראה למסמך נפרד לנושא, במטרה לשמור על כלליות המסמך, קרי קבלתו על ידי הפרוטסטנטים שדוחים את פולחן מריה. אף על פי כן, הוועידה החליטה, בתמיכת האפיפיור, כי מקומה של מריה בכנסייה ולכן הפרק עליה הופיע במסמך.
בשנת 1969, בעקבות הוועידה פרסם האפיפיור את הבולה Pontificalis Domus, שתפקידה לארגן מחדש את התפקידים והמשרות של הקוריה הרומאית, להפוך אותה לגוף מתפקד באופן יעיל מול אתגרי החיים המודרניים באמצעות ביטול משרות רבות ששימשו כתארי-כבוד בהם נשאו באופן מסורתי נציגים ממשפחות רומא העשירות ומינוי מועצות אפיפיוריות לטיפול בנושאים שונים כגון הכוונה דתית וקשר עם מאמינים ובני דתות אחרות. התהליך הסתיים ב-1988 עם פרסום הפרק החוקתי Pastor Bonus על ידי יוחנן פאולוס השני.
הפולחן
אחד הנושאים הראשונים שנידונו בוועידה ואחת ההשפעות המידיות שלה בחיי הקתולים הייתה הרפורמה בפולחן. הרעיון המרכזי היה (כפי שהוא מופיע בחוק של "הפולחן הקדוש"):
הוועידה התקדמה כאן הרבה יותר לכיוון של השתתפות פעילה בהשוואה לזו שהתירו אפיפיורים קודמים. המשתתפים יצרו קווים מנחים לרפורמה בפולחן, שכללו שימוש מוגבל מאוד בשפות המקומיות במקום בלטינית. כפי שהמשתתפים החליטו, שינויים מקומיים או לאומיים יכולים להשתלב בזהירות בפולחן. בין שאר השינויים, ביצוע טקס ההמרה של לחם הקודש והיין לגופו ודמו של ישו (טרנסובסטנטיאציה) כשפניו של הכומר כלפי הקהל בניגוד לעבר שהכומר בצע את הטקס שגבו לקהל שידע כי ה"נס" התרחש רק כשנער המזבח צלצל בפעמון. שינוי זה חייב לעיתים הקמת מזבח נוסף בקדמת האפסיס בחלק מהכנסיות.
המימוש בפועל של ההנחיות הופקד בידי הוועדות הכנסייתיות שתחת סמכותו של האפיפיור ובאזורים שהורשו לכך גם על ידי ועדות אזוריות או לאומיות.
כתבי הקודש וההתגלות
הוועידה ראתה לנכון לרענן את המיקום המרכזי של כתבי הקודש בתאולוגיה ובחיי הכנסייה וזאת בהתבסס על עבודות של אפיפיורים קודמים ביצירת גישה מודרנית לכתבי הקודש. הגישה החדשה לפירוש אושרה על ידי הבישופים. הוחלט כי הכנסייה תמשיך לספק גרסאות של כתבי הקודש בשפות האם של המאמינים וכן כי כמרים ומשפטנים ימשיכו לראות בלימודם משימה עיקרית בחייהם. ההצהרה תומכת בחשיבות של כפי שאומצה על ידי לאו השלושה-עשר בהצהרה Providentissimus Deus ובכתבי הקדושים, המומחים והאפיפיורים במהלך ההיסטוריה, אולם גם את הפירוש המותאם היסטורית של פיוס ה־12 בהצהרה Divino Afflante Spiritu ב־1943.
הבישופים
סמכויות הבישופים היו מיועדות לשכתוב, במיוחד סמכויותיהם הקולקטיביות כמי שנחשבים לממשיכי שליחי ישו בנושא לימוד הנצרות וניהול הכנסייה. על פי ראיית הכנסייה, קולקטיב זה איננו יכול להתקיים ללא ראש המשמש כממשיכו של פטרוס. כתוצאה מכך, למרות רעיונות שהועלו, הכנסייה לא העמידה שני גופים בראשה – האפיפיור ואספת הבישופים. עניין זה מוסבר ב־Lumen Gentium (בתרגום חופשי): "אין שום הבדל בין האפיפיור והבישופים, אלא בין האפיפיור כשלעצמו והבישופים כשלעצמם לבין האפיפיור והבישופים ביחד".
בארצות רבות הבישופים קיימו התכנסויות קבועות לדיונים בנושאים משותפים. הוועידה נתנה הכרה רשמית לדיונים אלו, אולם הם נשארו בלתי מחייבים אלא אם כן אושרו על ידי רוב של שני שלישים ואושררו על ידי הוותיקן.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
קבלה וביקורות
מספר קרבות בוס בסדרת המשחקים זכו לשבחים בשל הרבגוניות שלהם והאסטרטגיה הנחוצה כדי להביס אותם. הסדרה גם ידועה לשמצה בסצינות השוברות את הקיר הרביעי. עלילת הסיפור השכילה לשמור על אפיון דמויות עשיר בשעה שנגעה בנושאים מעוררי מחלוקת. התסריט השאפתני של קוג'ימה ב"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" זכה לשבחים, כשחלק מהמבקרים קראו לו הדוגמה הראשונה למשחק וידאו פוסטמודרניסטי, בעוד אחרים ציינו שהמשחקים חזו מבעוד מועד נושאים כמו פוליטיקה של פוסט-אמת, פייק ניוז, תיבת תהודה ועובדות חלופיות - מונח אותו הטביעה היועצת לנשיא קליאן קונוויי בראיון פגוש את העיתונות בשנת 2017. באופן כללי, הסיפורת של סדרת המשחקים זכתה לשבחים בשל היותה "אסופת סיפורי המדע בדיוני המרתקים ביותר בכל מדיום שהוא".
ועידת הוותיקן השנייה
היחס לדתות לא־נוצריות
הוועידה אישרה יום לפני סיום המושב השלישי ב-20 בנובמבר 1964 את ה"הצהרה בדבר יחס הכנסייה לדתות הלא־נוצריות", הקרוי נוסטרה אטאטה (Nostra Aetate - "בזמננו אנו" או "בעיתותינו" - המילים בהן הוא פותח). ההצהרה כוללת מבוא שבו נאמר כי הכנסייה הקתולית מתייחסת בכבוד לאמונות אחרות שאינן נוצריות במהותן כי בכל זאת יש בהן קרן אור של אמת. בסעיף 2 מוצהר כי ההינדואיזם, הבודהיזם ו"דתות אחרות" גם הן דתות המחפשות את האמת האלוהית, וכי הכנסייה הקתולית אינה דוחה את האמיתי והקדוש באמונות אלה וקוראת לקתולים לנהל דו־שיח עם מאמיני דתות אלו. סעיף 3 עוסק במוסלמים, מדגיש גישות משותפות לנוצרים ולמוסלמים כמו תפילה לאל אחד והודאה בנבואת ישו, וקורא להבנה בין מאמיני שתי הדתות תוך התעלמות ממעשי האיבה בעבר. סעיף 4 עוסק ביהודים ודוחה את הרעיון כי כל היהודים בזמנו של ישו, וכן כל היהודים כיום, אחראים למותו של ישו יותר מאשר הנוצרים, ולכן הוא קורא להימנע משנאה, רדיפות וגילויי אנטישמיות כלפי יהודים. סעיף 5 מוקדש לאחוות האדם וקורא לנוצרים להימנע מאפליה כלפי בני אדם אחרים בגלל גזע, צבע עור, מעמד או דת.
מטאל גיר (סדרת משחקים)
קבלה וביקורות
סצינות המעבר של הסדרה זכו לשבחים בשל הגרפיקה וביצועי הפעלולים של הדמויות. בנוסף, ביקורת שכיחה נמתחה על אורכן של סצינות המעבר, כמו גם על מספר חלקים של הסיפור. הופעתו הראשונה והבלתי צפויה של ריידן כפרוטגוניסט ראשי ב"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" הייתה לצעד מעורר מחלוקת בסדרה כולה, הן משום שלא הופיע בקדימונים של המשחקים והן משום שהחליף את דמותו חביבת המעריצים של סוליד סנייק. נעימות המשחקים זכו לשבחים וקיבלו פרסים בשל השימוש המושכל בקול ובמוזיקה.
ועידת הוותיקן השנייה
היחס למלחמה
לאורך השנים, היחס לפעולות לוחמתיות היה מורכב. אבות הכנסייה, בהם טרטוליאנוס ואוריגנס דגלו בפציפיזם והתנגדו לכל סוג של פעולת תגמול. מנגד אוגוסטינוס שפעל בסוף המאה השלישית הצדיק פעולת תגמול וכתב:
מטאל גיר (סדרת משחקים)
מורשת
סדרת מטאל גיר העניקה השראה למספר גדול של מפתחי משחקים. מפתח משחקי ספלינטר סל ו-Far Cry 2, קלינט הוקינג, ציין שכל משחק פעולה מז'אנר ההתגנבות חייב את עצם קיומו להצלחה של מטאל גיר, וללא קיומם לא היו משחקי התגנבות כלל. מפיק ספלינטר סל מתיאו פרלנד ציין שהמשחק "מטאל גיר סוליד" היה להשראה גדולה למשחק ספלינטר סל והיה חלוצי לז'אנר ולאיכויות הבימוי. דניס דיאק, מייסד החברה הקנדית לפיתוח משחקים Silicon Knights אמר שהסיפור, התסריט, הדמויות, עבודת הדיבוב והסינמטיקה במשחק "מטאל גיר סוליד" היו לאבן דרך ולאור מנחה בעתיד של משחקי הווידאו. יוצר המשחקים "Unreal" ו"Gears of War" קליף בלזינסקי התייחס לנושאים הצבאיים ולמשחקיות הפעולה של סדרת מטאל גיר כהשפעה עיקרית על יצירותיו, וציין את Gears of War כהומאז' למטאל גיר. מספר מבקרי קולנוע ציינו אלמנטים דומים שנלקחו מסדרת מטאל גיר לסרט היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: חייל החורף", במיוחד "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות".
ועידת הוותיקן השנייה
היחס למלחמה
תומאס אקווינס פיתח את הגותו של אוגוסטינוס, ובחיבורו מכלול התאולוגיה הגדיר שלושה תנאים בסיסיים הנדרשים לשם יציאה למלחמה: סמכות ריבונית, עילה מוצדקת - כגון ענישה על תוקפנות, וכוונה ראויה. אחריו תומאס דה-ויו, קג'טאן (1468–1524) הצדיק פעולת תגמול כמחלק ממשפט הטבע:. קג'טאן סבר שפעולת תגמול מהווה "עשיית צדק" וסבר שהיכולת לבצע זאת היא שמגדירה ריבונות מדינתית:
ועידת הוותיקן השנייה הכריעה בסוגיה בקובעה במפורש:. בכך נסוגה הקתוליות מתפיסתם של אוגוסטינוס ואקווינס, והתקרבה מחדש לתפיסתם העתיקה של טרטוליאנוס ואוריגנס.
העולם הקתולי לאחר הוועידה
חלק מהמאמינים הקתוליים האדוקים ראו בוועידת הוותיקן השנייה אירוע שבו הכנסייה נטשה את נקודת הראייה ההיסטורית של כתבי הקודש ועברה מגישה של אמונה לגישה שכלתנית ומיסדה את הגישה של "ארבעת הדברים האחרונים" (מוות, משפט, גן עדן וגיהנום). הם אינם רואים בכך תחייה של הכנסייה כי אם להפך, הידרדרות בשליחות והפיכת קתולים רבים ללא-מאמינים. הם רואים בדוֹגמות מסוימות (למשל, דחיית היותו של ישו חלק מהאל והאמונה בעלייתו של ישו השמימה כאירוע היסטורי) שינוי במיקוד של הכנסייה מהשגת גן העדן עבור המאמינים לשיפור חייהם בעולם הזה.
מקצת הקתולים הקיצוניים, בראשם עמד הארכיבישוף מרסל לפבר, רואים את החלטות הוועידה כסטייה מהאמונה וכמינות, וזאת בשל העובדה כי האפיפיור פאולוס השישי שיתף פעולה עם זרמים שנחשבו לכופרים ופלגנים, כמו הכנסייה היוונית אורתודוקסית והפרוטסטנטים, אשר לטענתם של הקיצוניים אינם נוצרים אמיתיים בשל העובדה כי הם נפרדו מהכנסייה הקתולית הממשיכה את הכנסייה שנוסדה על ידי ישו. בשל כך, קבוצות קטנות של קתולים קיצוניים פרשו מחסות הוותיקן והכריזו על פאולוס השישי ועל יורשיו כעל אנטי-אפיפיורים. הקבוצה המרכזית במגמה זו היא אגודת הקדוש פיוס העשירי.
שרכי מים
שׁרכי מים (שם מדעי: Salviniales) היא סדרה של שרכאים שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע החיים כולם במים. להבדיל משרכים אחרים, הם הטרוספורים, כלומר, מייצרים שני סוגים שונים של מנבגים: מיקרוספורנגיום ומגהספורנגיום. שני המנבגים מתפתחים לשני סוגים שונים של גמטופיטים - מיקרוגמטופיט ומיקרוגמטופיט בהתאמה. הם נבדלים משרכים אחרים גם בהיותם אנדוספורים - כלומר, לעולם הם אינם גדלים מחוץ למעטפת המנבג, ולמעשה גודלם המרבי חסום על ידי גודל המנבג. בשל תכונות אלו, שרכי המים דומים יותר לצמחי זרע מאשר לשרכים אחרים.
שרכי המים שונים מאוד זה מזה, והמראה שלהם שונה ממראה השרך הטיפוסי. קיימות שלוש משפחות בסדרה: מינים מן המשפחות אזוליים וסלביניים צפים על פני המים, בעוד שאלו ממשפחת המרסיליים בעלי שורשים. עם זאת, שרכי המים הצפים עשויים באופן זמני לגדול על בוץ לח. גם מינים ממשפחת המרסיליים עשויים להיות כצמחי מים מזדקרים, בהתאם למין ולמקום.
אברהם יחזקאל רייך
ביוגרפיה
נולד בשנת תקע"ג (1813) לרב יעקב קופל אלטנקונשטט ולליבלה לבית פעססעלס. נישא לשרה (שרל) יוסט, בתם של רבי חיים צבי הירש ומרים יוסט.
בשנת תר"י (1850) התמנה כרבה של קרלבורג, שבה כיהן אביו כחמישים שנה קודם לכן, במשרה זו החזיק במשך חמש שנים. בשנת תרט"ו התקבל על ידי רוב חברי הקהילה היהודית בוורבאו לשבת על כיסא אביו ברבנות העיר, לאחר שהרב ירמיה לעוו בנו של הרב הקודם עזב את העיר לטובת רבנות אויהל. למעשה, לא יצא המינוי לפועל בשל בעיה חוקית שבה נתלו חלק מהמתנגדים לבחירתו, וחששו שתיווצר מחלוקת. בהמשך השנה הוצע לו לשמש כרבה של באנוביץ (באן), הוא קיבל את ההצעה, ובשבת האחרונה של השנה הגיע אל העיר והחל לשמש בה כרב, משרה שבה נשא קרוב ל-34 שנים עד פטירתו.
הוא בא בכתובים עם חכמי דורו, בהם: הרב עזריאל הילדסהיימר, הרב חיים סופר, הרב דוד ניימן, הרב אלעזר הורוויץ, הרב שמחה בונם סופר והרב גרשון ליטש-רוזנבוים.
נפטר בי"ט בסיוון תרמ"ח (29 במאי 1888), ונקבר בבאנוביץ.
כתביו וחידושיו
ספרו על התורה, "תורת יחזקאל" בשני חלקים הודפס מכתביו לאחר פטירתו, בידי בנו הרב משה מוריץ רייך, בשנים תרפ"ט-תרצ"ה.
מלבד ספר זה, השאיר אחריו כתבים רבים בכל מקצועות התורה, רובם אבדו ומיעוטם השתמרו בכתבי רבני דורו עמם בא בכתובים. חלק מכתבי היד התפרסמו בבמות תורניות שונות:
זאב בילסקי
זאב בִּיֶּלְסקי (נולד ב-13 במרץ 1949) הוא ראש עיריית רעננה לשעבר, כיהן בעבר כחבר כנסת מטעם מפלגת קדימה, יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, וכראש מטה הדיור הלאומי.
ביוגרפיה
בילסקי נולד וגדל בירושלים בשם "בנימין זאב בילסקי". למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, אך בכיתה י"א סולק מבית הספר בשל בעיות משמעת. בשנת 1967 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. ב-1970 השתחרר מהצבא בדרגת סגן (את שירות המילואים סיים בדרגת רב-סרן).
ב-1973 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1982 עבר להתגורר עם משפחתו בעיר רעננה. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 גם הקים, עם שותף, מפעל מתכת בראשון לציון.
בשנות ה-80 היה בילסקי בין מקימי "הפורום הישראלי", שמטרתו הייתה לקיים קשר ישיר בין הדור הצעיר של יהדות התפוצות לבין הדור הצעיר בישראל בתחומי החינוך ובמישור הכלכלי. הוא כיהן כיו"ר הפורום בשנים 1986–1988.
ראש עיריית רעננה
בשנת 1989 נבחר לראשונה (מתוך ארבע פעמים ברציפות) לראשות עיריית רעננה. פעמיים ברשימה מטעם הליכוד (1989 ו-1993), ופעמיים נוספות ברשימה עצמאית (1998 ו-2003) (ברוב של 78 אחוז מהקולות).
בשנת 2000 זכתה עיריית רעננה בראשותו באות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל. בילסקי נחשב בעיני רבים לאחראי הישיר לאיכות החיים הגבוהה בעיר ובמשך ארבע שנות כספים רצופות (2004-2001) סיימה עיריית רעננה בעודף תקציבי מצטבר. בשנת 2015 הוענק לבילסקי אות אומ"ץ על מינהל ציבורי תקין.
בשנת 2002 הוביל את איחוד קבוצות הכדורסל מכבי רעננה ובני הרצליה לקבוצה אחת חדשה - בני השרון.
במקביל לראשות העירייה, מילא בילסקי תפקידים נוספים: בין השנים 1989–1993 (תקופת גלי העלייה הגדולים מחבר העמים) שימש כיו"ר ועדת הקליטה במרכז השלטון המקומי, בין השנים 1994–1996 היה יו"ר ארצי של אגודת "אל סם" ובין השנים 1996–1999 שימש כממלא-מקום יו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל. כמו כן היה חבר המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין.
יושב ראש הסוכנות היהודית
בספטמבר אותה שנה עמד בילסקי בראש משלחת שיצאה לצרפת במטרה להביא את עצמות שני ילדיו של בנימין זאב הרצל, מבצע שכינה "סגירת מעגל ציוני". ב-2007 גינה את דבריו של אברהם בורג, יו"ר הסוכנות היהודית לשעבר, שהמליץ לתושבי ישראל להצטייד בדרכונים זרים. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר רעננה. בשנת 2008 חנך בהר הרצל את פרויקט "מחזון להגשמה", בשיתוף עם משרד החינוך והקרן הקיימת לישראל, וכן את פרויקט "פותחים עתיד" לקידום נוער בירושלים. בתוקף תפקידו כיושב ראש הסוכנות הזהיר בילסקי כי "היהודים באוקראינה וברוסיה חיים תחת מצב של התנכלות בלתי פוסקת" וכי "מעל העם היהודי מרחפת סכנה מוחשית של התבוללות".
בסוף 2008 יצא לחופשה מתפקידו, הצטרף למפלגת "קדימה" והתמודד בבחירות המקדימות במפלגה, בהן הגיע למקום ה-15. בשנת 2009 התפטר מתפקידיו בסוכנות ובהסתדרות הציונית ובבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר כחבר הכנסת מטעם "קדימה".
חבר הכנסת
במהלך כהונתו בכנסת היה בילסקי חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדת החוץ והביטחון, שימש כיושב ראש ועדת המשנה לבחינת מוכנות העורף. בין השדולות הרבות בהן היה חבר, הוא שימש יושב-ראש בשדולות הבאות: השדולה למען ניצולי השואה, השדולה למען השלטון המקומי, שדולת האיכות והמצוינות בכנסת והשדולה למען שימוש נבון ברשת האינטרנט.
כחבר הכנסת פעל בילסקי במגוון נושאים: הוא יזם הצעות חוק למען ניצולי שואה, המאבק בתאונות הדרכים, קידום הפשרת קרקעות לזוגות צעירים, חיוב התקנת דודי שמש, סגירת נתיבי תחבורה לטובת רוכבי אופניים, התרה לרוכבי קטנועים להשתמש בנתיבי תחבורה ציבוריים והגבלת מחירי החניונים בבתי החולים.
בילסקי תמך בפתיחת חניון ספרא בשבת ובשנת 2010 היה ממובילי המאבק נגד הצעת "חוק היורדים" של מפלגת ישראל ביתנו, לפיה יוכלו אזרחים ישראלים השוהים בחו"ל להשתתף בבחירות ולהצביע.
בנוסף לתפקידיו האחרים, משמש בילסקי כיושב-ראש תוכנית "אות הנוער הישראלי" - חלק מתוכנית בינלאומית שמקורה באנגליה, שמטרתה לעודד נוער לפעילות עשייה חיובית בשעות הפנאי ובכך לתרום להעצמה אישית, חברתית וקהילתית של בני הנוער.
חקיקה
בילסקי יזם, בין היתר, את חקיקתם של חוקים אלה:
כהונה שנייה כראש עיריית רעננה
בפברואר 2013 התמודד בילסקי על תפקיד יו"ר הוועד האולימפי בישראל מטעם מרכז הפועל. במעמד ההצבעה הוחלט לדחות את ההכרעה ל-10 במרץ. מספר ימים לאחר מכן הודיע בילסקי על הסרת מועמדותו.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, חזר ונבחר, בפעם החמישית, לראשות עיריית רעננה מטעם רשימה עצמאית "רעננה שאנחנו אוהבים", עם 70.3% מהקולות. סיעתו קיבלה 6 מנדטים והייתה לסיעה הגדולה ביותר במועצת עיריית רעננה. בנובמבר 2017, שנה לפני הבחירות המוניציפליות, הכריז כי לא יתמודד על ראשות העיר.
במרץ 2018 התפטר מתפקידו כראש עיריית רעננה, בעקבות מינויו לראש מטה הדיור הלאומי. בתפקיד זה כיהן עד שנת 2020.
חיים אישיים
זאב בילסקי נשוי לקרן, אותה הכיר במהלך שליחותו בדרום-אפריקה. קרן בילסקי היא מנכל"ית BSP קרנות, ומשמשת גם כיושבת-ראש הוועד המנהל של בית איזי שפירא. הזוג בילסקי הם הורים לשתי בנות (הבכורה היא השחקנית עדי בילסקי) ובן.
סלייר
סלייר הייתה להקת ת'ראש מטאל אמריקאית מקליפורניה. סלייר הוקמה בשנת 1981 על ידי שני הגיטריסטים האמריקאים ג'ף הנמן וקארי קינג, הזמר והבסיסט טום אראיה, והמתופף דייב לומבארדו. סלייר נחשבת לאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש" יחד עם מטאליקה, מגאדת' ואנתרקס.
סלייר ידועה במאפייני המוזיקה שלה, עליהם נמנים שיטת "tremolo picking", סולואים של גיטרה חשמלית, תיפוף על דאבל בס ושירה צעקנית. התוכן הלירי של סלייר, כמו גם עטיפות האלבומים, העוסקים בנושאים כגון שטניזם, אנטי-דת, מלחמה ורוצחים סדרתיים, גררו אחריהם חרמות על אלבומים, עיכובים, תביעות משפטיות וביקורת שלילית רבה מצד קבוצות דתיות ומצד הציבור הרחב.
בינואר 2018 הכריזה הלהקה על סיבוב ההופעות העולמי האחרון שלה, שהחל באותו מאי והסתיים בנובמבר 2019.
היסטוריה
סלייר הוקמה בשנת 1981 על ידי שני הגיטריסטים האמריקאים ג'ף הנמן וקארי קינג, הזמר והבסיסט טום אראיה, והמתופף דייב לומבארדו.
אלבומם הראשון, Show No Mercy שיצא ב-1983 נחשב לפריצת דרך בתחום הת'ראש מטאל בשל שירים קלאסיים שבו כגון "Die by the Sword", "Black Magic" ועוד. בשנת 1986, אחרי שלושה אלבומים נוספים, הוציאו סלייר את האלבום שנראה בעיני חלק מהמעריצים כאלבום הת'ראש הגדול בכול הזמנים, Reign in Blood, הכולל את השיר השנוי במחלוקת "Angel of Death" (מאנגלית: "מלאך המוות"), המבוסס על דמותו של הרופא הנאצי יוזף מנגלה. בשל כך הואשמו סלייר בתמיכה בנאציזם. הגיטריסט ג'ף הנמן, שכתב את השיר, הגן על עצמו ואמר שלמעשה השיר מגנה את מעשיו השפלים של מנגלה.
בשנת 1988, לאחר האלבום המהיר והאגרסיבי הזה, יצרו סלייר את האלבום South of Heaven. אלבום זה היה מלודי ורגוע יותר מקודמיו. באחד השירים שם, "Behind the Crooked Cross", מבהירים סלייר בפירוש שהם לא נאו-נאצים.
לאחר South of Heaven הוציאו סלייר את Seasons in the Abyss, שלפי כמה מהמעריצים נחשב לטוב ביותר של סלייר. האלבום משלב את האגרסיביות של Reign In Blood בשירים כמו "War Ensemble" ו-"Hallowed Point" ואת המלודיות של South of Heaven בשירים "Expendable Youth" וכן השיר "Dead Skin Mask" המפורסם, המבוסס על דמותו של הרוצח הסדרתי האמריקאי אד גין. שיר הנושא של האלבום נחשב לאחת היצירות הבוגרות שסלייר הוציאו אי-פעם, ומשלב את המהירות והעוצמה הידועים של סלייר יחד עם קטעים מלודיים. לאחר שלושת האלבומים האלה יצאו שבעה אלבומים נוספים בשנים 1994–2015.
האלבומים Diabolus in Musica מ-1988 ו-God Hates Us All מ-2001 זכו לביקורות מעורבות, שכן מעריצים רבים של הלהקה התלוננו על אימוץ מאפיינים ואלמנטים של סגנונות כמו גרוב מטאל ואף נו-מטאל, והתרחקות מסגנון הת'ראש ה"טהור".
"ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות
בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבע במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לוויין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.
ראו גם
ליריקה פוליטית בשירים של סלייר:
סרוגים (אתר אינטרנט)
סרוגים הוא אתר חדשות ותוכן המיועד לציבור הדתי לאומי.
היסטוריה
האתר הוקם על ידי איש התקשורת מרדכי לביא בשנת 2010, כחלק מקבוצת אתרי "כיכר השבת". בעוד "כיכר השבת" מיועד לגולשים החרדים, "סרוגים" מיועד לגולשים מהזרם הציוני דתי כשלשתי הקבוצות מערכת תוכן נפרדת אך הנהלה משותפת. בשנת 2016 התפצלה הקבוצה, וסרוגים הפך לחברה עצמאית בע"מ, עם מערכת ניהול עצמאית. החל משנת 2016 מנהלים את האתר איתמר חאיק ועזריאל דותן.
בחודשים הראשונים שימש העיתונאי ישי פרידמן כעורך ראשי, ולאחר עזיבתו למקור ראשון החליף אותו בעריכה אריה יואלי. החל משנת 2013 מונה גיא עזרא לעורך משנה. בשנת 2018 מונה אור יזרעאלי לעורך הראשי כשהוא מיועד גם לשדר את מהדורת החדשות מתוך אולפן הטלוויזיה שנבנה באתר.
בשנת 2020 בנצי רובין מונה לכתב הכנסת של האתר ואמיר אטינגר מונה לכתב הפוליטי, את אטינגר החליפה בשנת 2022 יעל שרה רפ.
בתחום התרבות מונו בשנת 2021 במקומה של לינוי משעלי: קשת ברגסון והדס סיוון שהתחלפה ברחלי פלנט רוזן.
באפריל 2023 התפטר מנכ"ל האתר איתמר חאיק מתפקידו, על רקע תלונה על תקיפה מינית של עובדת באתר.
תוכן האתר
בצד חדשות על ישיבות ההסדר ודיונים פנים מגזריים, ניתן למצוא גם חדשות מהארץ ומהעולם.
בנוסף מכיל האתר תכנים העוסקים בזוגיות, פסקי הלכה, שו"ת עם רבנים, מתכונים ותרבות.
פונקציה קוונטית
פונקציה קוונטית הוא מעגל שערים קוונטיים אשר מממש חישוב של פונקציה כלשהי.
בניית מעגל הפיך מפונקציה כלשהי
מעגל הפונקציה החדשה F מקבל, בנוסף ל-n הקיוביטים המייצגים את, קיוביט נוסף אשר נקרא קיוביט המטרה (target). מוצא המעגל אינו משנה את n הקיוביטים אשר מייצגים את (כך מתקבלת ההפיכות), אך קיוביט המטרה משתנה לערך, כאשר b הוא הערך של קיוביט המטרה בכניסת המעגל. בפרט, אם קיוביט המטרה מאותחל לערך ההתחלתי |0\rangle, במוצא המעגל יתקבל קיוביט במצב קוונטי.
בניסוח מתמטי, כאשר |x\rangle מצב קוונטי בבסיס החישוב של n קיוביטים, ו-|b\rangle הוא מצב קוונטי של קיוביט בודד בבסיס החישוב.
הרחבה למצב קוונטי כלשהו
לפי עיקרון הליניאריות, ניתן להרחיב את החישוב לכל מצב קוונטי |x\rangle על ידי פירוק המצב לסופרפוזיציה של מצבי בסיס החישוב, וביצוע החישוב על כל אחד מהם בנפרד. נניח שבכניסת המעגל מאותחל האוגר למצב, כאשר קיוביט המטרה כבוי b=0.
שימושים
בניית מעגל הפיך למימוש פונקציה שרירותית היא הבסיס לחישוב קוונטי, ונעשה בה שימושים רבים עבור אלגוריתמים המקבלים פונקציה בתור הקלט של האלגוריתם, כפי שמבוצע באלגוריתם דויטש-ג'וזה ואלגוריתם סימון. שימוש זה מקביל להפעלת אורקל בחישוב קלאסי.
הורסט וסל
הוֹרְסְט לודוויג וֶסֶל (בגרמנית: Horst Ludwig Wessel; 9 בספטמבר 1907, בילפלד – 23 בפברואר 1930, ברלין) היה חבר המפלגה הנאצית בגרמניה, מפקד בדרגת שטורמפיהרר (סגן) באס אה, אשר חיבר את השיר "Die Fahne hoch" (הדגל מונף אל על) הידוע כ"שיר הורסט וסל", ששימש כהמנון המפלגה הנאצית. וסל נרצח בקטטה בשנת 1930, ובמשך שנות קיום המשטר הנאצי הונצח כמרטיר של המפלגה.
ביוגרפיה
וסל היה בנו של כומר. הוא עזב את לימודי המשפטים בשנת 1926 על מנת להצטרף אל ארגון האס אה, הזרוע הצבאית של המפלגה הנאצית בימיה האחרונים של רפובליקת ויימאר. וסל משך את תשומת לבו של יוזף גבלס, והלה שלח אותו לווינה בשנת 1928 על מנת לארגן את תנועת הנוער הנאצית שם.
וסל היה אדם אינטליגנטי וחריף, אך בעל נטייה לאלימות. עם שובו לגרמניה הוא ארגן התקפה על הסניף המקומי של המפלגה הקומוניסטית בשכונת פרידריכסהיין בברלין, שבמהלכה נפצעו ארבעה עובדים פצעים קשים.
ב-14 בפברואר 1930 היה וסל מעורב בוויכוח שהתלהט עם בעלת הבית שלו, שהייתה אלמנתו של חבר המפלגה הקומוניסטית. פרטי האירוע לאשורו אינם ידועים, אך נראה כי האלמנה דרשה העלאה בשכר הדירה, וסל סירב, וכן סירב לשלם עבור ידידה שגרה עמו ועסקה בזנות. האלמנה פנתה אל ידידים קומוניסטים בבית מרזח סמוך כדי שיסייעו לה. הקומוניסטים ראו בכך הזדמנות לנקום בווסל. שני אנשים – אלי הוהלר, בריון יהודי קומוניסטי בעל קשרים בעולם התחתון, וארווין רוקרט, חבר המפלגה הקומוניסטית, ניגשו לדירתו של וסל, ומשפתח להם את הדלת, ירה בו הוהלר בראשו. וסל גסס מספר ימים בטרם מת מפצעיו.
הנאצים והקומוניסטים ניצלו את התקרית לצורכי תעמולה. הקומוניסטים תיארו את וסל כסרסור, בעוד הנאצים טענו כי הציל את הנערה שגרה עמו מחיי זנות, והציג בפניה את ערכיה הטהורים של המפלגה הנאצית. גבלס ארגן הלוויה פומבית גדולה, ושלושים אלף איש הלכו אחר ארונו של וסל ברחובות ברלין. בנוכחות הרמן גרינג ואוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה (בנו של הקייזר וילהלם השני אשר היה חבר האס אה) נשא גבלס הספד נלהב. במהלך שנות קיומו של הרייך השלישי היה וסל מושא להערצה, וזכרו צוין בספרי זיכרון, עצרות עם וסרטי תעמולה. שכונת פרידריכסהיין בברלין נקראה בימי התקופה הנאצית "הורסט וסל", אך לאחר תום מלחמת העולם השנייה בוטל שם זה. בשנת 1936 נקראה ספינת אימונים של הצי הגרמני בשם "הורסט וסל". מאז שנת 1945 משרתת ספינה זו את משמר החופים של ארצות הברית תחת השם "איגל" (USCGC Eagle).
מספר חודשים לפני מותו כתב וסל שיר בשם "הדגל מונף אל על", ופרסם אותו בעיתון הנאצי "דר אנגריף" (Der Angriff, "ההתקפה"). השיר נשא לאחר מכן את שמו וכונה "שיר הורסט וסל". לשיר הותאמה מנגינת שיר לכת ידוע (אם כי יש הסבורים כי מקור המנגינה שונה). ב-1931 היה השיר להמנונה הרשמי של המפלגה הנאצית, והושר לצד ההמנון הלאומי "גרמניה מעל לכל" באירועים רשמיים. כיום אסורה שירתו של השיר על פי סעיפים 86 ו- 86A לקוד הפלילי הגרמני.
נוזהת אל-פואד
נאמן צילם את הסרט ב-18 ימים. אייל סיון כתב על הסרט כי "נראה כי יירשם בהיסטוריה של הקולנוע הישראלי כסרט הדו-לאומי הראשון". הסרט הופק במימון קרן הקולנוע הישראלי בסך 250 אלף דולר.
סרט של משוטטים
ב-2006 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "סרט של משוטטים", בבימוים של דוד דרזי ומעין רוגל, המתעד את הפקת הסרט "נוזהת אל-פואד", שצילומיו נערכו במהלך שנת 2005. באמצעות תיעוד תהליך החזרות והצילומים וכן ראיונות עם יוצרי הסרט ועם צוות השחקנים, בוחן הסרט התיעודי את האופן הבלתי שיגרתי בו נעשה סרטו של נאמן, ואת השפה הקולנועית האלטרנטיבית שפיתח בניסיון להתיידד עם נושא המוות, ולהכניע אותו, לדבריו. השפה הקולנועית הכאוטית במתכוון של נאמן נוצרה בתוך סביבת עבודה בלתי שגרתית, בה ויתר על ההיררכיות המקובלות בתעשיית הקולנוע ובחר בעשייה מתוך חופש וחוסר ודאות. הסרט התיעודי עוקב אחרי חוויית היצירה הייחודית הזו, על קשייה והישגיה ומראה כיצד ניתן ליצור סרט הנחשב לאיכותי בסביבה דלת תקציב. אין זה סרט "מאחורי הקלעים". זהו סרט המראה כיצד ניתן ליצור סרטי קולנוע ללא תקציבי ענק. את המוזיקה לסרט כתב שלמה גרוניך. הסרט הוקרן בסינמטקים בישראל.
דודי בר דוד
דודי בר דוד (נולד ב-18 בספטמבר 1983), הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד וגדל בלוד, בן להורים שעלו מגאורגיה בשנות ה-70. למד בתיכון אזורי רמלה-לוד ע"ש זאב ביסטריצקי במגמת ספרות ואמנות. במהלך התיכון הקים להקת רוק בשם "הממלכה של צ'רלי קייס".
ב-2002 החל את לימודיו בבית הספר "רימון" במגמת הלחנה לקולנוע ולטלוויזיה. במסגרת לימודיו זכה פעמיים בפרס העיבוד המצטיין בשתי תחרויות "שירימון".
בגיל 24 עבר בר דוד לתל אביב והחל לעבוד על אלבומו הראשון, "להישאר", בהפקתו המוזיקלית של ליאור ברוך. האלבום, שיצא ב-2011, כלל 12 שירים שכתב והלחין בר דוד. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "ניו יורק", "אל תשתני" ו"מסכות". השיר "ניו יורק" נבחר לשיר המלווה את קמפיין הרשת של חברת האופנה הישראלית "קסטרו".
השתתף בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד" ונכנס לנבחרת התוכנית.
בשנת 2012 כתב לעידן יניב את השיר "חוזר לשכונה" אשר הלחין הבסיסט, המלחין והמפיק המוזיקלי דני שניידרמן.
באוגוסט של אותה השנה כתב והלחין ללירן דנינו את "יש לך את הכל". השיר הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים השונים.
בשנת 2016 כתב והלחין בר דוד שני שירים לאלבומה השני של יובל דיין: "לילותיי", שזכה במקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ, והשיר "תנגן". בהמשך השנה כתב והלחין את הלהיט "נורמלי" לזמר ניב דמירל, אשר הגיע גם הוא למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ. באותה שנה שיתף פעולה עם הקומיקאי, השחקן והמוזיקאי אסי ישראלוף וכתב עימו את הטקסטים לפרויקט "דניאלוף" ממנו יצאו השירים: "אל תלכי לי", "אושר" ו"אפרים". באותה שנה גם שיתף פעולה עם מירי מסיקה, כאשר כתב והלחין עבורה את השירים "תשים תשים" ו"חייאתי", מתוך אלבומה "אלוהי הדברים הקטנים" והתארח בהופעותיה.
ב-2017 שיתף פעולה עם הפזמונאית צרויה להב וביחד כתבו לריטה את "התחלת הבוקר", מתוך אלבומה של ריטה, "ניסים שקופים". להב ובר דוד יצרו גם את השיר "נגן" לדנה ברגר, שיצא באלבומה "ימים צפופים". הלחין לאלבום את השירים "ימים צפופים" ו"קומי לכי". בהמשך אותה שנה הלחין וביצע את השיר "צבעים" שנכתב על ידי אבירם שאול, אחיו של החייל הנעדר אורון שאול. שירים נוספים שכתב והלחין באותה השנה הם "אחת כמוך", לאיזי, ו"ככה אנשים", לאביאור מלסה.
באותה שנה הופיע בר דוד לראשונה בפסטיבל הפסנתר וארח את מירי מסיקה בהופעתו.
ב-2018 כתב והלחין יחד עם אליעד נחום ובניה ברבי את "מישהו איתי כאן", שמבצע ברבי.
ב-2020 הוציא סינגל ראשון מאלבום חדש בשם "קרוב אלי". יצא השיר "תשמח" של עומר אדם שבר דוד הלחין והפיק למילים של אליה רוסיליו, לקראת יום הזיכרון יצא השיר "בית הספר הישן" שכתב והלחין בר דוד לים רפאלי וביוני יצא השיר "עד שתגדל" של שירי מימון, אותו כתב בר דוד. השתתף בקמפיין לשיווק פרויקט הנדל"ן "תיאודור" בתל אביב-יפו.
ב-2021 הוציא שני סינגלים חדשים - "מה עכשיו" ו"רוצה מסיבות". בפברואר 2021 יצאו השירים "השתגעתי בגללך" שכתב לעומר אדם יחד עם אליה רוסיליו ו"כולם מדברים עליי" שכתב יחד עם אבי אוחיון לשלומי סרנגה. בהמשך השנה כתב לעומר אדם יחד עם ג'וני גולדשטיין וצליל קליפי את השיר "פרצופים". יצר ליואב יצחק את השיר "כל הסליחות שלי". כתב והלחין יחד עם אבי אוחיון את השיר "נושמת אותך" לדודו אהרון. באותה שנה הוא כתב והלחין שיר "הגשם הראשון" לאבי אבורומי.
ביוני 2023 יצא אלבומו השביעי של עומר אדם, סוף העולם, מתוכו כתב את השיר "חייל מלבנון".
חיים אישיים
בר דוד נשוי לסטייליסטית דניאלה בית-און ואב לבן.
ילדים, מטבח, כנסייה
ילדים, מטבח, כנסייה (בגרמנית: Kinder, Küche, Kirche, או שלושת ה-K-ים) הוא ביטוי בגרמנית, אשר נועד לתאר את עולמה ותפקידיה של האישה. מניחים כי הביטוי היה בשימוש עוד בחברה של המאה ה-19, בתקופתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. לעיתים, נכתבו שלוש המילים המרכיבות את הביטוי בסדר שונה. כיום, נחשבים הביטוי והשקפת העולם שהוא מייצג למיושנים.
למרות מקורותיו המוקדמים במאה ה-19, הביטוי נתפס כמזוהה עם תקופת הרייך השלישי, אם כי הכנסייה לא הייתה מעניינם. בספטמבר 1934, נאם אדולף היטלר בכנס של ארגון הנשים הסוציאליסטי הלאומי, ובו טען כי "עולמה של האישה הגרמנייה הוא בעלה, משפחתה, ילדיה וביתה". התעמולה הנאצית עודדה מדיניות זו של היטלר, במגוון אמצעים. בתעמולה הודגשה חשיבות תחומי ה"ילדים" וה"מטבח". הוענק "צלב הכבוד של האישה הגרמנייה" למי שילדה ארבעה ילדים ויותר. לזוגות נשואים טריים ניתנה הלוואה נדיבה, שחלקים הולכים וגדלים ממנה הפכו למענק כספי, ככל שעלה מספר הילדים, ועוד. במקביל, התקיימה אפליית נשים נרחבת בשוק העבודה, נמנעה קבלתן למשרות שנתפסו "גבריות", כגון השירות הציבורי, רפואה ומשפטים, ועוד. לבסוף, בעקבות המחסור בכוח אדם גברי במפעלי הייצור, בשל גיוס ואבדות במלחמת העולם השנייה, ובעקבות הצורך הגובר בציוד צבאי, נדרשו נשים רבות לעבוד במפעלים אלו בתקופת הנאצים.
ב-1967, השתמשה בביטוי זה הפסיכולוגית הפמיניסטית נעמי ויישטיין, כאשר כתבה את הספר "ילדים, מטבח, כנסייה כחוק מדעי: פסיכולוגיה בונה את האישה". כיום, הושגו הישגים רבים בדרך לשוויון של הנשים בחברה. לעיתים, מוחלף כיום חלק מהביטוי, "כנסייה", ב-K אחר, "קריירה" (בגרמנית: Karriere), כביטוי לשינוי זה, שחל במציאות של האישה בימינו.
עוצמה לישראל
עוצמה לישראל הייתה סיעת ימין קיצוני, בראשות אריה אלדד ומיכאל בן-ארי. אשר הוקמה בשלהי הכנסת השמונה עשרה והתמודדה כרשימה בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) אך לא עברה את אחוז החסימה.
הסיעה מבוססת על מפלגת התקווה - מפלגה ציונית לאומית בראשות אריה אלדד וקבוצה של פורשי מפלגת ארץ ישראל שלנו (אנשי חזית יהודית לאומית במקור ששבה לפעילות) בראשות מיכאל בן-ארי, שתיהן מפלגות שהיו שותפות במסגרת האיחוד הלאומי במהלך מרבית הכנסת השמונה עשרה.
מצע
עוצמה לישראל היא סיעה ימנית המאמינה שלעם היהודי ישנה זכות נצחית על ארץ ישראל. במצעה כתוב: "ארץ ישראל היא ביתו הלאומי של העם היהודי מאז ומקדם". סיעת "עוצמה לישראל" מצהירה: "זכותנו על ארץ ישראל איננה ניתנת לערעור, ומכריזה שאנו חיים כאן בתוקף זכותנו בת אלפי השנים ונמשיך לחיות בארץ ישראל לעד".
הפתרון המדיני שהיא מציעה הוא סיפוח שטחי יהודה, שומרון ועזה והחלת החוק הישראלי על כל שטחי ארץ ישראל "מהירדן ועד הים התיכון". היא מתנגדת למדינה פלסטינית ממערב לנהר הירדן, והיא בעד ביטול הסכמי אוסלו ופירוק המשטרה הפלסטינית. הרשימה תומכת בגירוש המסתננים מאפריקה בחזרה למולדתם.
במצעה כותבת הסיעה שהיא תפעל להעמקת הזהות היהודית בקרב בני הנוער, וזאת באמצעות חינוך. המפלגה מכירה בשפה העברית כשפה הרשמית של מדינת ישראל.
בתחום הכלכלי הסיעה תפעל למלגה מלאה לחיילים משוחררים (לוחמים ותומכי לחימה), הסרת המע"מ על רכישת דירה ראשונה, הוזלת עלויות הבנייה בפריפריה ויצירת מקומות תעסוקה בגליל ובנגב. כמו כן, "סיעת עוצמה לישראל תפעל להגברת התחרות ההוגנת במשק וביטול מונופולים, תוך שמירה על האינטרסים הכלכליים של ישראל וחיזוקם".
בתחומי החוק והמשפט תפעל הסיעה להפרדת התביעה הכללית ממוסד היועץ המשפטי לממשלה, שינוי האופן המקובל כיום של בחירת שופטים ו"אכיפת חוק השוויוניות על כל אזרחי ישראל בכל המישורים, כגון: תשלומי ארנונה ומיסים, חוקי בנייה ותחבורה וכדומה" כאשר ההצהרה האחרונה מכוונת בעיקר כלפי ערביי ישראל, שלפי הסיעה המדינה נמנעת מלאכוף עליהם את החוק בגלל פחד ממהומות אלימות.
רקע
בראש ההתארגנות השנייה עמדו מיכאל בן ארי וברוך מרזל, שני אישים המזוהים עם הימין הרדיקלי בישראל. מרזל ובן ארי היו קשורים בעבר עם סיעת כך, ובהמשך רצו יחד לכנסת ברשימת חרות - התנועה הלאומית של מיכאל קליינר (2003) ועצמאית במסגרת חזית יהודית לאומית בראשות מרזל (2006), אך בשני המקרים לא עברו את אחוז החסימה. ב-2009 הקימו ברוך מרזל והרב שלום דב וולפא את מפלגת ארץ ישראל שלנו וד"ר מיכאל בן ארי נציגו של ברוך מרזל הוצב בראש נציגיה ברשימת האיחוד הלאומי ונבחר לכנסת. מרזל עצמו לא התמודד בבחירות אלו.
הקמה
במהלך הכנסת השמונה עשרה הודיעו נציגי מפלגת "תקומה" בסיעת "האיחוד הלאומי", יעקב כץ (כצל'ה) ואורי אריאל, על כוונתם לרוץ במשותף עם הבית היהודי (המפד"ל), זאת מבלי להתייעץ עם שאר חברי סיעתם.
לאחר שהיה ברור שאמצעי הגישור לא מועילים הודיעו ראש מפלגת "התקווה" פרופסור אריה אלדד וראש מפלגת "חזית יהודית לאומית" ד"ר מיכאל בן-ארי, שיחד עם ברוך מרזל ואיתמר בן-גביר החליטו לפרוש ממפלגת "ארץ ישראל שלנו", על ריצה ברשימה משותפת בשם "עוצמה לישראל". בראש הרשימה המשותפת הוצב ח"כ פרופסור אריה אלדד ("התקווה"), אחריו ח"כ הד"ר מיכאל בן-ארי וברוך מרזל ("חזית יהודית"), אריה קינג ("התקווה") ואיתמר בן-גביר ("חזית יהודית"). לאחר המקום הרביעי דורגו לסירוגין נציג מרשימת ממפלגת "חזית יהודית" לכנסת ולאחריו נציג מרשימת מפלגת "התקווה" לכנסת.
ב-19 בנובמבר 2012 אושרה בקשת אלדד ובן-ארי מוועדת הכנסת להתפלג מהאיחוד הלאומי ולהקים את סיעת עוצמה לישראל.
מארטיים
מארטיים (שם מדעי: Marattiaceae) - משפחה יחידה בסדרה מארטים (Marattiales), ויחידה במחלקת מארטידים (Marattiopsida) שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע.
תפוצה
המשפחה נפוצה באוסטרליה ואיי האוקיינוס השקט,דרום-מזרח אסיה ואמריקה הדרומית.
סוגים
סוגים נכחדים בקבוצה כללו בין היתר את פסרוניוס ופקופטריס.
דוד סמויילוב
דוד סמויילוביץ' סמויילוב (ברוסית: Давид Самойлович Самойлов) הוא שם העט של דוד סמויילוביץ' קאופמן (1 ביוני 1920 – 23 בפברואר 1990) היה משורר סובייטי ממוצא יהודי שכתב ברוסית. את שם העט שאימץ לעצמו, "סמויילוב", הרכיב משם פרטי של אביו "סמוייל" (ברוסית: Самойл) - שזה גרסה אשכנזית רוסית של השם היהודי "שמואל" - כשהוסיף לו סיומת רוסית "וב". השימוש שעשה בשם עט היה בשל הצורך להסתיר את המוצא היהודי בעולם התרבות הסובייטית (במיוחד כדי להוציא לאור את היצירות הספרותיות).
תולדות חייו ויצירתו
דוד קאופמן נולד ב-1 ביוני 1920 במוסקבה במשפחה יהודית אינטליגנטית. אביו, רופא צבאי, עסק הרבה בחינוך בנו והשפיע עליו רבות. דוד התחיל לחבר שירה כבר בילדותו, אבל שנים רבות לא הגדיר את עצמו כמשורר.
בשנת 1941, אחרי פלישת גרמניה לברית המועצות, התגייס קאופמן לצבא. השתתף בבניית ביצורים באזור סמולנסק. אחר כך נשלח ללמוד בבית הספר לקציני חי"ר בסמרקנד. לימודיו שם נמשכו רק חודשיים, כי בשל המצב הקשה בחזית כל חניכי בית הספר נשלחו להילחם כחיילים פשוטים. דוד הפך לחם כמקלען, בתחילת 1943 נפצע קשה באחד הקרבות. בתום תהליך שיקום של 5 חודשים חזר לחזית ולחם כמפקד מחלקה בפלוגת סיור. עם יחידתו הגיע עד ברלין.על אומץ ליבו בקרבות עוטר בעיטור הכוכב האדום.
בשנת 1945 חזר קאופמן למוסקבה, סיים את הלימודים במכון והחליט להתפרנס בעבודה ספרותית. היו לו הזמנות אקראיות נדירות. רק בשנת 1958 יצא לאור ספר השירים הראשון שלו "ארצות קרובות" (ברוסית: "Ближние страны"). אחרי כן יצאו לאור מבחרי שירים בשנים 1963 ("המעבר השני", ברוסית: "Второй перевал") ו-1970 ("ימים", ברוסית: "Дни"). בתחילת שנות ה-70 השתתף דוד סמויילוב בבימוי כמה הצגות בתיאטרונים גדולים של מוסקבה וגם כתב שירים להצגות וסרטים. בתקופה זו יצאו לאור מבחרי שירים "הגל והאבן" (ברוסית: "Волна и камень") ו"הבשורה" (ברוסית: "Весть"). מבחר שירים "המפרץ" (ברוסית: "Залив") יצא לאור בשנת 1981.
בשנת 1976 עבר דוד סמויילוב לאסטוניה, לעיר קטנה פארנו. בתקופה זו נחשבה אסטוניה כרפובליקה בעלת אווירה חופשית לאנשי התרבות. במוסקבה היה הרבה יותר קשה לסבול עולהּ של האידאולוגיה הסובייטית. בשנים אחרונות של חייו עסק רבות בתרגומים ספרותיים מפולנית, צ'כית והונגרית. נפטר ב-23 בפברואר בשנת 1990 בעיר טלין, לאחר שסיים את נאומו בערב השירה המוקדש לזכר המשורר בוריס פסטרנק.