cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיב קייגן
בחירות 2006
קייגן ביסס את המרוץ שלו בחלקו הגדול על הרקורד שלו כרופא. הקמפיין של קייגן הציג בגאון את המוניטין הלאומי והבינלאומי שלו במחקר פורץ דרך מכשגילה את הגורמים החדשים לאסתמה. מודעות הבחירות שלו שבו והצביעו כלפי העובדה שהרופאים של ויסקונסין בחרו בו כאחד מ"הרופאים הטובים באמריקה". הוא הבטיח להילחם על מנת להבטיח שכל אמריקאי יוכל לקבל ביטוח בריאות בר-מימון.
לפני הקמפיין שלו לקונגרס, הקליניקה שלו לאלרגיה מימנה כמה תשדירים בנושא מדד פולן בדגן ואלרגיה בכמה תחנות מקומיות, אשר שודרו אחרי פינת מזג האוויר, במשך השנים האחרונות. לאחר הכרזתו של קייגן על מועמדותו, עקב נושאים של ניגוד עניינים וזמן תשדירי בחירות שווה, תשדירי האלרגיה והפולן שלו שודרו או ללא ציון נותן החסות או ששידורם הופסק.
וועדות
סטיב קייגן מכהן בוועדות בית הנבחרים הבאות:
(*) את המינוי לוועדת התחבורה והתשתיות הוא קיבל כמה שבועות לאחר שהחל כבר מושב הקונגרס ה-110, לאחר, שכרופא, הוא נלחם ללא הצלחה עבור חברות בוועדת בית הנבחרים לאנרגיה ומסחר, אשר יש לה תחום שיפוט על נושא ביטוח הבריאות. קייגן הוא חבר בית הנבחרים היחיד מטעם ויסקונסין החבר בוועדת החקלאות, אשר חשובה מאוד למדינה כמו ויסקונסין שבה חקלאות היא חלק ניכר מכלכלתה.
חקיקה
קייגן הצביעה בעד חוק המאמץ את המלצות וועדת ה-11 בספטמבר, חוק אימוץ תוכנית ביטוח הבריאות הפדרלית ארצית למימון ביטוח בריאות למשפחות עם ילדים (SCHIP), אימוץ מערכת גביית המס, "שלם עם צאתך" (Pay-as-you-go tax), חוק רפורמה במימוני הקמפיינים והלובי וחוק המורה על שימוש בצו בית משפט מקדים, כחלק מחוק תוכנית ציתותי החוץ של המודיעין האמריקאי (FISA). הוא היה מבין יוזמי "חוק הנגישות של שוק הרוקחות ובטיחות התרופות", אשר תאפשר ייבוא של תרופות מקנדה לשימוש פרטי ולמייבא הרשום על ידי שר הבריאות ושירותי אנוש, צעד שנותן אפשרות לרכוש תרופות מוזלות בתוך מערכת הבריאות האמריקאית שכולה אינה ציבורית. הוא גם בין יוזמי "חוק ניהול משא ומתן למרשמי תרופות של שנת 2007", אשר מורה לממשל הפדרלי לנהל משא ומתן להזלת מחירי התרופות עבור אזרחים ותיקים אשר נרשמו לתוכנית ביטוח הבריאות הפדרלית. הוא גם מבין היוזמים של כל החוקים להקצאות צבאיות וחיבר הצעת חוק הנקראת "שיפור בריאות הנפש של יוצאי הצבא הכפריים", אשר ירחיב את כיסויי ביטוח הבריאות הנפשי לחיילים משוחררים.
שום מטופל לא נשאר מאחור
הנושא החקיקתי העיקרי שקייגן הדגיש במהלך הקמפיין שלו ב-2006 היה יוזמה שנקראת, "שום מטופל לא נשאר מאחור". היוזמה הזו נותנת חשיפה של כל המחירים הנוגעים לביטוח הרפואי, מחיר אחיד שבו כל אזרח משלם את אותו הסכום עבור מוצר או שרות רפואי, יצירת קרן סיכון אחת של חברות ביטוח הבריאות במטרה להוריד את מחירי ביטוח הבריאות ומרשמי התרופות, הוצאה מוכרת בגובה 3% ממס של ההכנסות של משקי הבית ומספק כיסויי ביטוחי לכל הילדים והמבוגרים המועסקים.
קייגן סירב להיות רשום בתוכנית הקונגרס לביטוח בריאות לחברי בית הנבחרים והסנאט, עד אשר שלכל האמריקאים תהיה גישה לביטוח בריאות בר-מימון. יש להדגיש כי מערכת הבריאות בארצות הברית היא מערכת שכולה פרטית ויקרה. בעמודו השמאלי של אתר הבלוג השמלאני הנחשב, ה"דיילי קוס", קייגן צוטט כאומר, "לא רצתי למשרה זו כדי לקבל הטבות בטיפול רפואי".
ההתנהגות באירוע בבית הלבן
קיימן היה תחת אש הביקורת עבור הערה שהתרוצצה כשמועה ב-13 בנובמבר 2006 ולאחר שעיתונאי מקומי מאזורו של קייגן בעיר אפלטון הרים את הכפפה בסיפור הזה, בכתבה מודפסת בעיתון האלטרנטיבי, "הסצנה".
המאורע של ההערה המביכה התרחש מכשחבר הקונגרס הנבחר קייגן פגש ביועץ הפוליטי לענייני תקשורת וקמפיינים, קארל רוב בשירותים באותו אירוע. קייגן אמר לרוב, "אתה מזהה אותי? שמי ד"ר מולטימיליונר ובעטתי לך בתחת". המונח, "ד"ר מולטימיליונר" מתייחס לשם שניתן לקמפיין ההשמצות - "ד"ר מולטימיליונר", שהורץ כנגד קייגן בבחירות 2006, מטעם הרפובליקנים, יריבו בבחירות, קארל רוב והבית הלבן, בו ניהלו בוש ורוב את הסיוע לרפובליקנים בבחירות במטרה לשמור על קונגרס עם רוב רפובליקני כדי שלנשיא יהיה נוח יותר להוציא לפועל את מדיניותו ברגע שמפלגתו שלו, המפלגה הרפובליקנית, תהיה שלטת בקונגרס. בוש נכשל והרפובליקנים הפסידו את הרוב בשני בתי הקונגרס. העיתון גם דיווח כי חבר הקונגרס הנבחר הודה לסגן הנשיא דיק צ'ייני ולנשיא בוש שעשו סיור בחירות בויסקונסון בתמיכה ביריב שלו, כשהוא אומר להם, "לא יכולתי לנצח ללא עזרתכם", ברמיזה לאי פופולריות של הנשיא בוש עקב מלחמת עיראק. דווח גם כי הוא לאחר מכן התייחס לאשת הנשיא, לורה בוש, בטור "ברברה", אשת הנשיא לשעבר ג'ורג' בוש האב ואמו של הנשיא בוש הנוכחי, באומרו, "הוא למד על מסלול הקמפיין שהעלבון הכי גדול שאתה יכול לעשות לאדם אחר הוא לקרוא לאשתו בשם אחר".
הבית הלבן, באופן רשמי, הכחיש שהשיחה בכלל התקיימה, כשהוא קורא לסיפור "מגוחך". קייגן עצמו דיבר עם ציבור בוחריו לגבי ההעלבות המילוליות שדווחו כי הוא אמר לנשיא בוש והגברת הראשונה, שישה ימים לאחר הבחירות הכלליות בנובמבר. אמיתות הדברים עדיין נותרה בסימן שאלה.
הפורמולה של קייגן וה-FDA
קייגן קיבל מכתב מה-FDA, מנהל המזון והתרופות האמריקאי, האחראי על אישור כשרות ושימוש בתרופות ומזון, בנוגע לאחת מהפורמולות שלו לאלרגיה. הפורמולה נרשמה ב-FDA, במהלך תהליך הייצור וההפצה, אבל סווגה מחדש תחת רגולציה חדשה והוראת דרישה לבקשה רשמית חדשה. ה-FDA קיבל את ההחלטה של קליניקות האלרגיה, שהחליטו שלא להציע יותר את הפורמולה הספציפית הזו וה-FDA סיים את הסטטוס של הפורמולה כרישיון תלוי ועומד לאישור.
חוסר תקינות פוליטית
ב-20 באוקטובר 2006, אחרי הופעה במסגרת אירוע של הקמפיין שלו בשמורת האינדיאנים, אוניידה, ואחר כך במחוז גרין ביי, בוויסקונסין, קייגן העיר, כחלק מהבעת התודה על ההגעה בזמן, "התירוץ שלנו באוניידה היה, נו טוב, היינו על זמן "אינג'ון" [הערה מעליבה למיעוט האינדיאני]. הם לא קוראים זמן לפי השעון. התירוץ שלנו כאן הוא שאני רופא ושאנחנו לעולם לא [מגיעים] בזמן". קייגן מאוחר יותר התנצל על הערותיו.
ההתנצלות התקבלה על ידי האינדיאנים של אונדיה ושבטים אחרים במדינה בתוך יומיים. הרבה אנשים שמעורבים בפוליטיקה סברו כי הגישה מטעם שבט אונדיה לקייגן הייתה רכה מדי. הם סברו כך, כיוון שהמהירות של קבלת ההתנצלות באה על רקע זה שהטריטוריה של האינדיאנים מוגדרת מבחינה חוקית כמעין ישות עצמאית חלקית ולפיכך מאפשרת להם לנהל בשטחם עסקים משגשגים של משחקי הימורים. באותה העת, היריב שלו בבחירות, גארד ומי שהיה אז מנהיג הרוב בסנאט של ויסקונסין, מארי פאנזר, מהעיר ווסט בנד, הגישו עתירה לבית המשפט העליון של ויסקונסין, כנגד סדרת של משחקי הימורים שנוהלו עליהם משא ומתן בין השבטים האינדיאנים למושל ג'ים דויל ולכן, קבלת ההתנצלות נתפסה כאקט של שמירה על האינטרסים העסקיים של האינדיאנים ונסיגה בשם זה על חשבון היחס הנאות לתרבות האינדיאנית העתיקה. יתרה מזו, בית המשפט פסק לטובת יריבו של קייגן בבחירות, גארד, מה שאילץ את השבטים האינדיאנים והמושל דויל לנהל מחדש משא ומתן.
יונתן קפיטולניק
יונתן קפיטולניק (נולד ב-25 בנובמבר 2002) הוא אתלט ישראלי, אלוף העולם לנוער (2021), אלוף אירופה לנוער (2021) ו-4 פעמים ברציפות אלוף ישראל (2020–2023) בקפיצה לגובה.
2018
זכה באליפות ישראל לקדטים בקפיצה לגובה, לאחר שקבע שיא אישי חדש של 1.91 מטר. חודש לאחר מכן התחרה לראשונה גם באליפות ישראל לבוגרים, בה סיים שישי עם תוצאה של 1.87 מטר.
2019
קפיטולניק שבר את שיאו האישי ארבע פעמים, עד שהתייצב לבסוף על 2.05 מטר. בחודש יוני הוא הגן על תוארו באליפות ישראל לקדטים עם תוצאה של 2.02 מטר, ובחודש יולי סיים שמיני בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער לאחר שקבע תוצאה של 2.00 מטר.
2020
בתחרות מסבב האיגוד שנערכה בינואר ניצח קפיטולניק, לאחר שקבע שיא אישי של 2.10 מטר. בחודש יוני שיפר את שיאו פעם נוספת, לאחר שניצח באליפות הפועל בתוצאה של 2.17 מטר. חודש לאחר מכן רשם קפיטולניק שיפור נוסף לשיאו, לאחר שניצח באליפות ישראל לנוער בתוצאה של 2.18 מטר. שבוע לאחר מכן זכה במדליית זהב באליפות ישראל לאחר שקבע תוצאה של 2.15 מטר, והקדים את חבריו לאגודה ניקי פאלי (2.10 מטר) ודימה קרויטר (2.05 מטר).
2021
באליפות ישראל שנערכה ב-13 ביוני 2021 הגן קפיטולניק על תוארו לאחר שעבר גובה של 2.16 מטר, לפני ישי איפראימוב (2.05 מטר) ושגיא למדיאל (2.00 מטר).
אלוף אירופה עד גיל 20
באליפות אירופה לנוער עד גיל 20 (2021) שנערכה בטאלין, אסטוניה ב-17 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.25 מטר, לפני מתאוש קולוז'ייסקי מפולין (2.23 מטר) וסאם בררטון מבריטניה (2.17 מטר).
אלוף עולם עד גיל 20
חודש לאחר מכן, באליפות העולם עד גיל 20 (2021) שנערכה בניירובי, קניה ב-21 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה  בשיא אישי חדש של 2.26 מטר, לפני מסימיליאנו לואיו מאיטליה (2.17 מטר) ומתאוש קולוז'ייסקי (2.17 מטר).
2022
בפברואר זכה במדליית הזהב בתחרות אולם שנערכה בהונגריה, לאחר שקפץ לגובה 2.27 מטר וקבע שיא אישי חדש. שלושה חודשים לאחר מכן, זכה קפיטולניק במדליית הזהב באליפות מכבי לאחר שרשם שיפור נוסף לשיאו האישי, והעמידו על 2.30 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ב-26 ביוני 2022 הגן קפיטולניק על תוארו לאחר שעבר גובה של 2.27 מטר.
באליפות העולם העפיל לגמר וסיים במקום ה-11.
ביג שון
שון מייקל לאונרד אנדרסון (באנגלית: Sean Michael Leonard Anderson; נולד ב-25 במרץ 1988), המוכר בשם הבמה ביג שון, הוא ראפר אמריקאי, שנולד בעיר סנטה מוניקה, קליפורניה וגדל בדטרויט, מישיגן. ב-2007, חתם ביג שון על חוזה הקלטות בחברת התקליטים של קניה וסט, GOOD Music. לאחר שהוציא לאור מספר מיקסטייפים, בשנת 2011, הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Finally Famous. מאוחר יותר הוציא שלושה אלבומים נוספים.
ביוגרפיה
ביג שון נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. בגיל 3 חודשים עברה משפחתו לדטרויט, מישיגן. הוא גדל עם אמו, שהייתה מורה, וסבתו ונע מערבה בשל המצב הכלכלי של המשפחה, ולכן הוא נוהג לומר בשיריו "הצד המערבי". כשהיה נער הוא נהג להגיע לרדיו whtd ולהתחרות בתחרות ראפ-והיפ הופ שבועית בה היה מנצח. ב-2005, התארח קניה וסט לראיון בתחנה, כאשר שמע זאת, הגיע ביג שון לתחנה כדי לפגוש אותו וביקש להופיע מולו, אך וסט סירב. לאחר מספר בקשות הוא הסכים והקשיב לביצועיו. כעבור שנתיים הוא החתים אותו בחברת התקליטים שלו GOOD Music.
קריירה
ב-30 בספטמבר 2007, יצא המיקסטייפ הראשון של ביג שון שהביא לו תשומת לב תקשורתית. בשנת 2009, הוא הוציא את המיקסטייפ השני שלו וב-31 באוגוסט 2010, הוציא את המיקסטייפ השלישי שלו, בו הופיעו אמנים שונים, ביניהם דרייק וטייגה. שון היה צריך להוציא מיקסטייפ נוסף אך הוציא במקום את אלבום הבכורה שלו.
ב-28 ביוני 2011, הוציא לאור את אלבומו הראשון "Finally Famous" שנחל הצלחה וכלל סינגלים עם אמנים כמו ריק רוס, קניה וסט, פארל ויליאמס, ניקי מינאז' ועוד. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "My Last" בהשתתפות כריס בראון. הסינגל השני הוא "Marvin & Chardonnay" בהשתתפות קניה וסט. הסינגל השלישי והמצליח ביותר היה "($Dance (A" בהשתתפות ניקי מינאז'. ב-27 באוגוסט 2013, יצא אלבומו השני, Hall of Fame, וב-24 בפברואר 2015, יצא אלבומו השלישי "Dark Sky Paradise". ב-2016, הוא חבר לזמרת ג'ני איקו וכצמד הם קראו לעצמם "Twenty88" (השם נבע מכך ששניהם נולדו ב-1988 ושניהם בני 28). ב-1 באפריל, הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם.
ב-4 בספטמבר 2020 הוציא ביג שון את אלבומו השישי והראשון מזה שלוש שנים, "Detroit 2".
חיים אישיים
שון יצא בעבר עם השחקנית נאייה ריברה ועם הזמרת אריאנה גרנדה, וכיום הוא יוצא עם הזמרת ג'נה אייקו.
נכון לשנת 2017, הונו של שון מוערך בכ־12 מיליון דולר.
רוז'י אץ'
רוז'י אץ' (במקור שטרן, בהונגרית: Ács Rózsi; בודפשט, 22 באוגוסט 1908 – בודפשט, 28 בנובמבר 1990) הייתה שחקנית תיאטרון ושחקנית קולנוע יהודייה-הונגרייה פופולרית ורבת פעלים, ששיחקה בעשרות מחזות ובסרטי קולנוע רבים (23).
ביוגרפיה
רוז'י שטרן נולדה במשפחה יהודית כבתם של ליפמן שטרן (1879–1966), סדרן אותיות בדפוס, ושל פאני ברנשטיין (1879–1950). היא סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק של "איגוד השחקנים הלאומי ההונגרי", שם קטע הבחינה שלה היה אחד ממחזותיו של צ'כוב. לאחר הבחינה המוצלחת, קיבלה את יומנה של השחקנית המפורסמת דרינה בריכת פאר וכן זכתה בפרס של 500 פנגו הונגרי. כבר כסטודנטית לתיאטרון, היא הופיעה עם דיולה צ'ורטוש, ינה טרז' ושחקנים מפורסמים אחרים.
רוז'י אץ' החלה את קריירת המשחק שלה ב-1927.
כיהודייה נאסר עליה לעלות על הבמה מ-1939 בשל החוקים ה (אנטי)יהודיים. בשנים 1940–1944 הורשתה להופיעה רק על במת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתיאטרון גולדמארק ורק בפני קהל יהודי.
ז'וז'נה שוש כתבה על תקופה זו ב-1971 - ציטוט:
במשך שנים לפני כן כאשר עלתה על האוטובוס הכחול הנודד של תיאטרון דרינה הממלכתי עם חבריה השחקנים, ארזה לעצמה גם ספרי לימוד. בשנות המסע של הלהקה למדה את השפות גרמנית, צרפתית ואנגלית. עם כישורי השפה שרכשה בדרך זו הצליחה לעבוד גם בסרט הקופרודוקציה הגרמני, בז'רמינל (Germinal) היא גילמה את אחת מנשות הכורים.
בשנת 1967 אמרה - ציטוט:
הקריירה הקולנועית שלה החלה בשנת 1932 כאשר חיפשו שחקנית לתפקיד איכרה בסרט "מטר אביבי" והיא נבחרה על סמך התצלום שלה, וכך היא באה בקשר עם עולם סרטי הקולנוע. היא שיחקה ב-23 סרטים, כולל כמה סרטים קצרים מדעיים פופולריים.
כרם אבראהים גאבר
כרם אבראהים גאבר (בערבית: كرم إبراهيم جابر; נולד ב-1 בספטמבר 1979 באלכסנדריה) הוא מתאבק מצרי, שזכה במדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004). גאבר, שהתחרה בסגנון יווני-רומי במשקל של עד 96 ק"ג, היה המצרי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית מאז 1948.
גאבר גדל במשפחה שעסקה במסחר, והיה הרביעי מבין שבעה ילדים. אחיו הגדולים התאמנו אף הם בהיאבקות, אך לא הגיעו לרמה מקצוענית. הוא החל להתאבק בגיל 8, במרכז נוער שבו אביו, שמת שנה קודם לכן, עסק כמאמן חובב. ב-1995, והוא בן 16, הבחין בו מאמן נבחרת מצרים, יחיא קזריאן, וצירף אותו לסגל הנבחרת.
ב-1997 התמודד גאבר בטורניר בינלאומי ראשון, אליפות העולם לנוער שנערכה בפינלנד, בה זכה במדליית ארד. ב-2001 זכה במדליית זהב במשחקי הים התיכון, ובאליפויות העולם שנערכו ב-2002 במוסקבה וב-2003 בקרטיי זכה במדליית הכסף.
עם שובו למצרים מהאליפות ב-2002, שבה הגיע להישג הגדול ביותר של ההיאבקות המצרית עד אז, התאכזב מהמענק שקיבל ממוסדות הספורט המצריים, בסך 25,000 לירות מצריות, מענק שהיה נמוך בהרבה מהסכומים שקיבלו שחקני נבחרת הכדורגל. גאבר שקל לפרוש, אך נמלך בדעתו לאחר שקיבל הצעה מהתאחדות ההיאבקות האמריקאית לקבל אזרחות אמריקאית ולהצטרף לשורותיה של נבחרתם, תמורת שכר גבוה. רק לאחר שנסע לארצות הברית, הבינו ראשי ההתאחדות במצרים שהם עלולים לאבד אותו. שרים ופקידים בכירי בממשלת מצרים גויסו לטובת השבתו למצרים, ולאחר שהוסדרו תנאי שכר, מגורים ואימון חדשים, שב גאבר לארצו.
באולימפיאדת אתונה, הרשים גאבר במשך כל הטורניר. בחצי הגמר גבר על מחמט אוזל הטורקי בתוך דקה ותשע שניות בלבד, ובקרב הגמר נזקק ל-3 דקות ו-22 שניות בלבד כדי לנצח את הגיאורגי ראמאז נזאדזה.
בשנת 2007 הורשע גאבר בתקיפת נהג מונית, ונידון ל-3 שנות מאסר. האירועים קטעו את הכנותיו לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). באולימפיאדה עצמה כשל בניסיונתיו לזכות במדליה נוספת, והודח בשלב רבע הגמר.
לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הפחית גאבר ממשקלו, ובמשחקים התחרה בקטגוריית המשקל של עד 84 ק"ג. הוא זכה במדליית הכסף, לאחר שהפסיד בקרב הגמר לרוסי אלאן חוגאייב.
משה פלד (חבר הכנסת)
משה "מוסא" פלד (נולד ב-2 באפריל 1945), הוא חבר הכנסת לשעבר וקצין במילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה
פלד, נולד ב-2 באפריל 1945, יליד וחבר בית השיטה. עם גיוסו לצה"ל התנדב פלד לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במילואים לחם פלד בשורות חטיבה 55 בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים השתתף בצליחת תעלת סואץ במבצע אבירי לב. לאחר המלחמה ביצע הסבה לשריון והתקדם בתפקידי הפיקוד ושימש כמפקד גדוד 77 וכסגן מפקד החטיבה בחטיבה 7, כמפקד חטיבת עודד, כמפקד גדוד שריון 294 במלחמת שלום הגליל ולאחר מכן וכמפקד חטיבת מרכבות הפלדה בדרגת אלוף-משנה. כיום משמש כנהג ומוביל טנקים במילואים.
בשנת 1992 נבחר לכנסת ה-13 מטעם מפלגת צומת, במהלך כהונתו היה פלד חבר בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון.
וב-1996 נבחר לכנסת ה-14 הפעם במסגרת הליכוד-גשר-צומת. במהלך כהונתו הקים את סיעת יחיד "מכורה" שהתמזגה מאוחר יותר עם מפלגת מולדת בראשות רחבעם זאבי. באותה כנסת הוא שימש כסגן יושב ראש הכנסת.
בממשלה ה-27 כיהן כסגן שר החינוך, התרבות והספורט.
בבחירות לכנסת החמש עשרה מוקם במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נבחר לכהונה נוספת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (ינואר 2013) הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לרשימת הבית היהודי, אך הוא לא התמודד בפועל. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 (אפריל 2019) הכריז על תמיכה במפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד, והוצב במקום ה-14 ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות לכנסת ה-24 במרץ 2021 הוצב במקום הסמלי ה-40 והאחרון ברשימת מפלגת הימין החדש שהתמודדה בבחירות אלו תחת הכינוי ימינה.
הוא כיהן כיושב ראש ועדת הביטחון של התנועות הקיבוציות וכיושב ראש פורום יישובי הצפון במאבק על רמת הגולן. משמש כמנהל פרויקטים בבנייה והרחבת יישובים.
למרות גילו המתקדם ודרגתו הבכירה פלד ממשיך גם היום להתנדב למילואים, וכן התנדב למילואים במלחמת לבנון השנייה, במבצע צוק איתן ובמבצע שומר החומות כנהג של מוביל טנקים.
חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.
חיים אישיים
נשוי ליהודית ואב לארבעה. מתגורר בבית השיטה ויזם את הקמת בית הכנסת במקום.
אלסבת כהן
אלסבת (אליזבת) כהן גולדשטיין (גם כהן-זילברשמיט) הייתה מעצבת ואמנית קרמיקה ישראלית, ילידת גרמניה.
ביוגרפיה
אלסבת כהן נולדה בווסטפליה, גרמניה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1937. במחצית הראשונה של שנות הארבעים למדה קדרות אצל הדוויג גרוסמן בירושלים. בשנת 1952 התמנתה למעצבת הראשית של חברת "לפיד". העבודות שיצרה בחברה זו נשאו אופי מודרני והושפעו מסגנון העיצוב הבינלאומי. בראיון משנת 1966 טענה כהן כי אין דבר הנקרא "קרמיקה בעלת סגנון ישראלי", לבד מהשפעות פולקלוריסטיות.
עבודותיה במסגרת "לפיד" נושאות חותמת ובה דימוי של שמש וגלים. בשנת 1963 התקבלה באיגוד האמנים "meisterbrief" בגרמניה. בשנות השבעים התגוררה בנהריה.
גיגאנטים
גיגאנטים (ביוונית: Γίγαντες - "בני גאיה"), או בתרגום לעברית ענקים, הם במיתולוגיה היוונית בניה של גאיה וטרטרוס. גאיה ילדה אותם לאחר תבוסתם של הטיטאנים כנקמה באלים האולימפיים. הגיגאנטים הם ענקים נוראים בעלי נחשים מקושקשים כרגליים. כשהגיגאנטים ערמו הרים זה על גבו של זה כדי להסתער על האולימפוס, נשקפה סכנה לשלטונו של זאוס: על פי דבר האורקל, יוכלו האלים להכניע את המתקוממים רק אם בן תמותה יעזור להם. גאיה ידעה זאת אף היא, וחיפשה עשב שיהפוך את בניה לחסינים לחלוטין מפני פגיעות. ואולם זאוס אסר על השמש ועל הירח להופיע כך שאמא אדמה תאלץ לגשש באפלה. בקרב עקוב מדם הצליחו האלים לנצח, בסיועו של הרקולס. על פי מקורות אחרים הגיגאנטים הם בניה של גאיה שנולדו מדמו של אורנוס כאשר קרונוס סירס אותו.
המלחמה
לחזק שבגיגאנטים, אלקיאונאוס, היה מתת מיוחדת, כל עוד הוא נשאר בתוך תחומי מולדתו, אף אחד לא יכול להורגו. הרקולס ירה באלקיאונאוס חיצים, אך כאשר נגע גופו באדמה הוא חזר לחיים. כדי להתגבר על כך, גרר אותו הרקולס אל מחוץ לפלגרה, מולדתו (שם אירעה המלחמה), ושם הרגו. כדי להרוג את פורפיריון שלח אליו זאוס את אשתו הרה. פורפיריון ניסה לאנוס אותה ואז זאוס שילח בו ברק והרגו. את אנקלדוס קברה אתנה תחת האי סיציליה.
מלחמת הגיגנטים באלי האולימפוס ותבוסתם מוצגת בפרסקו מפואר מעשה ידי ג'וליו רומאנו בארמון טה שבמנטובה.
שמות הגיגאנטים
לכל גיגאנט במלחמה היה אל שמולו נועד להילחם, כך שהיו להם מאפיינים דומים, או שהיו להם מאפיינים הפוכים (לדוגמה: דמסן).
עין חשרת
עין חַשְׁרַת (בערבית: אל מחשורה) הוא מעיין שכבה הממוקם בגדתו הצפונית של נחל השופט.
הידרולוגיה
שלוש ניקבות חצובות בסלע מזינות את המעיין. שתי נקבות קטנות ואחת גדולה. מי המעיין זורמים בתעלה החצובה ברצפתו ומתנקזים בבריכה מרובעת שלה שני מפלסים. שתי בריכות אוגרות את מי המעיין, אחת קטנה ואחת גדולה שעומקה כ-90 ס"מ. בריכות אלו מחוברות בתעלת ניקוז שאורכה כ-20 מטר. את המים לבריכה השלישית מעביר מרזב. יש הסוברים כי מערכת הנקבות היא שריד מהתקופה ההלניסטית או התקופה הרומית. באפיקו של הנחל נמצאו שרידי טחנת קמח.
מקור השם
מקור השם עין חשרת ב: "וַיָּשֶׁת חֹשֶׁךְ סְבִיבֹתָיו סֻכּוֹת חַשְׁרַת מַיִם עָבֵי שְׁחָקִים". חַשְׁרַת פירושו התקבצות. בענן מתקבצים המים כך גם כאן מתקבצים המים מהנקבות למעיין.
המעיין נקרא גם "עין אמי" ע"ש אמנון (אמי) בר-נר בן קיבוץ הזורע שנפל במלחמת ההתשה.
יחסי ארמניה–קוריאה הדרומית
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בפברואר 1992. ב-6 בנובמבר 2005 נחתם בירוואן הסכם על התייעצויות בין משרד החוץ של ארמניה ומשרד החוץ והמסחר של קוריאה הדרומית. ב-23 בפברואר 2012 נחתם בסיאול הסכם על ויתור הדדי של חובת הוויזה לבעלי דרכונים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות. ב-4 ביולי 2014 נחתם בסיאול הסכם על שיתוף פעולה בתחומי התרבות, הספורט והחינוך בין שתי המדינות. ב-19 באוקטובר 2018 נחתם בירוואן הסכם להגנה קידום הדדי של השקעות בין שתי המדינות. כ-297 אזרחים דרום קוריאנים התגוררו ברפובליקת ארמניה בשנת 2019.
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-35.4365 מיליון דולר, כאשר היבוא מקוריאה הדרומית לארמניה הסתכם ב-35.0789 מיליון דולר, וכלל בעיקר טקסטיל, כלי רכב ואלקטרוניקה, ואילו היצוא מארמניה לקוריאה הדרומית הסתכם ב-357,600 דולר, וכלל בעיקר מזון לבעלי חיים, מינרלים וגומי.
ג'יימס באודוין
ג'יימס באודוין השני (באנגלית: James Bowdoin; 7 באוגוסט 1726 – 6 בנובמבר 1790) היה פוליטיקאי ואינטלקטואל אמריקאי מבוסטון, מסצ'וסטס, במהלך המהפכה האמריקאית ובעשור שאחריה. בראשית דרכו זכה לפרסום כסוחר עשיר. הוא שירת בשני גופי האספה הכללית של מסצ'וסטס משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-18. למרות שבתחילה תמך במדיניותו של מלך בריטניה, באודוין החל להתנגד למדיניות הקולוניאלית הבריטית ובסופו של דבר הפך לתומך רב השפעה של עצמאות ארצות הברית. הוא חיבר דו"ח פוליטי על טבח בוסטון ב-1770 שתואר על ידי ההיסטוריון פרנסיס וולט כאחד הדוחות, המשפיעים ביותר שעיצבו את דעת הקהל במושבות.
בנוסף לפעילותו הפוליטית, באודוין עסק גם בנושאים מדעיים, ושיתף פעולה עם בנג'מין פרנקלין במחקרו על החשמל. הוא נבחר לעמית החברה המלכותית של לונדון ונבחר כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית ב-1787. באודוין היה המייסד והנשיא הראשון של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, לו הוריש את ספרייתו. במיין נקרא על שמו.
חיים מוקדמים
ג'יימס באודוין השני נולד בבוסטון להאנה פורטג' באודוין ולג'יימס באודוין הראשון, סוחר עשיר מבוסטון. סבו, פייר באודוין, היה פליט הוגנוטי מצרפת. פייר עזב עם משפחתו לאירלנד, אחר כך למזרח מסצ'וסטס (מיין של היום), ולבסוף השתקע בבוסטון ב-1690. לג'יימס באודוין הראשון היה הון ניכר מהוריו, אך הרחיב מאוד את עסקי הסוחר ואת חברת ההחזקות של אביו כדי שיתעשר ויהיה לאחד האנשים העשירים ביותר במחוז. הוא סיים את לימודיו במכללת הרווארד ב-1745. כאשר אביו נפטר ב-1747, הוא ירש את ירושתם הצנועה. הוא התחתן עם אליזבת ארווינג, אחותו של שותפו ללימודיו בהרווארד, בשנת 1748. נולדו להם שני ילדים. באותה שנה, הוא סיים תואר שני בהרווארד.
עיסוקיו המדעיים ואחרים
ייתכן שבאודוין פגש את בנג'מין פרנקלין כבר ב-1743 כשהיה בן 17, והשניים שיתפו יחד פעולה וחיברו כתבים מדעיים. במהלך שנותיו בהרווארד, מורו למדעים היה, ובאודוין החל להתעניין בחשמל ובאסטרונומיה. בשנת 1750 נסע לפילדלפיה כדי להיפגש עם פרנקלין. באודוין התעניין בניסוייו של פרנקלין בחשמל, ופרנקלין ביקש את עצתו בקשר למסמכים שהתכוון להגיש לחברה המלכותית. כמה ממכתביו של באודוין הוקראו בפני החברה המלכותית. באודוין היה גורם מרכזי בהשגת תמיכה באספה המחוזית במשלחת לניופאונדלנד כדי לצפות במעבר נוגה על פני השמש ב-1761, ובאותה שנה פרסם חיבור המציע שיפורים בטלסקופ. ב-1785 הוא פרסם סדרה של זיכרונות בה הועלו טענות נגד התאוריה של אייזק ניוטון לפיה האור מועבר על ידי "גופים", תוך ציטוטים מתצפיות טבעיות ומביבליה.
בשנת 1780 היה ממייסדי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. באודוין כיהן כנשיאה הראשון עד מותו והשאיר לאקדמיה את ספרייתו. באודוין פרסם לא רק מאמרים מדעיים, אלא שירה באנגלית ולטינית כאחד. הוא זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו והפך לעמית בהרווארד. בחירתו לשנת 1788 לחברה המלכותית של לונדון הייתה הפעם הראשונה שבה אמריקאי נבחר לחברה המלכותית לאחר הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
לבאודוין היו גם אינטרסים עסקיים נרחבים. אף על פי שאופיין לעיתים קרובות כסוחר, ועסק במסחר האטלנטי, עיקר עניינו היה ביבשה. ירושתו כללה שטחי אדמה גדולים, שאת רובם שמר, במיין של ימינו וכן באיי אליזבת' העשירים בחקלאות מול החוף הדרומי של המדינה. באודוין הרחיב את אחזקותיו, ובסופו של דבר רכש נכסים בכל מדינות ניו אינגלנד למעט רוד איילנד. הוא היה אחד המנהלים של טריטוריה גדולה על, שם היה מעורב לעיתים קרובות בהליכים משפטיים עם פולשים ועם אינטרסים מתחרים. התמודדותו עם הפולשים הותירה אותו עם סלידה מהמעמדות הנמוכים בחברה של מסצ'וסטס, דבר שהשפיע על הפוליטיקה שלו. ירושתו כללה גם מפעל ברזל באטלבורו (כיום ברידג'ווטר) שהוא מכר ב-1770. למרות תהפוכות המהפכה האמריקאית, באודוין הקפיד לנהל תמיד את ענייניו הכספיים. הוא תמך בעניין עצמאות ארצות הברית מבחינה כלכלית, אך הוא עשה זאת מבלי לפגוע באינטרסים העסקיים שלו, בניגוד לג'ון הנקוק, שעסקיו סבלו מהזנחה.
מאוחר יותר כיהן כנשיא הראשון של בנק מסצ'וסטס בשנת 1784 והיה גם הנשיא הראשון של האגודה ההומנית של מסצ'וסטס (ארגון שהוקדש בתחילה להצלת ניצולים מספינות טרופות ואסונות על בסיס מים).
מועצת המושל וההתנגדות לשלטון הבריטי
באודוין נבחר לאספה המכוננת במסצ'וסטס ב-1753 וכיהן שם עד שנבחר לאספה הכללית ב-1756. למרות שבתחילה תמך במושל המלכותי, הפוליטיקה שלו הפכה קיצונית יותר ככל שהמדיניות הקולוניאלית הבריטית הפכה ללא פופולרית יותר ויותר, והאמין שלמדיניות זו תהיה השפעה שלילית על כלכלת ניו אינגלנד. ייתכן שגם גורמים אישיים מילאו תפקיד בשינוי הדעות של באודוין: ג'ון טמפל, נציב המכס המקומי וחתנו, היה מסובך עם המושל פרנסיס ברנרד בשנות ה-60 של המאה ה-18. עד 1769 היה באודוין אחד הדוברים העיקריים של האופוזיציה במועצה. באותה שנה דחה ברנרד את בחירתו המחודשת של באודוין למועצה. עם זאת, באודוין היה גורם חשוב בגרימת נפילתו של ברנרד מתפקידו. מכתבים ביקורתיים על ממשלת המחוז שכתב ברנרד פורסמו ב-1769 ועוררו זעם רב. באודוין הפריך את ההאשמות והטענות שהועלו במכתביו של ברנרד, ופרסם חוברת המסבירה את הטענה להדחתו של ברנרד, החוברת נשלחה למזכיר הקולוניאלי,.
באודוין נבחר שוב לאספה ב-1770, זמן קצר לאחר שברנרד פרש ממנה. המושל בפועל תומאס האצ'ינסון בירך על חזרתו של באודוין למועצה. עם זאת, את מושבו של באודוין באספה תפס סמואל אדמס, שהיה יריב פוליטי של המושלים המלכותיים, והאצ'ינסון עמד בפני סיכוי להתנגדות משתי החזיתות.
לאחר טבח בוסטון ב-5 במרץ 1770, באודוין נבחר על ידי ישיבת העיר בוסטון לכהן בוועדה שחקרה את הפרשה. הוועדה קיבלה תצהירים וחיברה דו"ח המתאר את האירוע. העבודה על הדו"ח הייתה ביקורתית ביותר לא רק כלפי המושל, אלא גם כלפי התנהגות חיילי הצבא הבריטי שהיו מוצבים בבוסטון. ההיסטוריון פרנסיס וולט כתב כי הדו"ח היה לאחד ממכתבי התעמולה המרכזיים המשפיעים על דעת הקהל במושבות. התנגדותו של באודוין למדיניות הבריטית נמשכה במהלך ממשל האצ'ינסון, וכאשר פורסמו מכתביו של האצ'ינסון, שוב כתב באודוין יצירות ביקורתיות כלפי המושל וקרא להדחתו. יורשו של האצ'ינסון, הגנרל תומאס גייג', הטיל וטו על בחירתו של באודוין שוב למועצה ב-1774, תוך ציון "פקודות מפורשות מהוד מלכותו" להרחיק אותו מהמועצה.
ממשלת מסצ'וסטס
באודוין נבחר כנציג מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי בשנת 1774 אך לא השתתף בו, בטענה לבריאותה הלקויה של אשתו. התקף של בריאות לקויה, שנגרם כנראה משחפת, השפיע גם עליו באותה תקופה. באודוין חלה שוב בשנת 1775 כאשר פרצה מלחמת העצמאות של ארצות הברית, והמשפחה הועברה מבוסטון (שהייתה אז במצור על ידי מיליציות אזוריות) מלדורצ'סטר, ולבסוף למידלבורו, שם התגורר עד 1778. (אחוזתו נכבשה על ידי הגנרל ג'ון בורגוין). למרות החלמתו הוא עודכן באירועים שהתרחשו בבוסטון וסביבתה, ונבחר לנשיא המועצה המבצעת של. תפקיד זה, שמילא עד 1777, הפך אותו לראש ממשלת מסצ'וסטס בפועל. לאחר שמצבו הבריאותי התדרדר הוא התפטר מתפקידו ונעלם מאור הזרקורים. הוא המשיך להתכתב עם מהפכנים אחרים, ונהנה מאמונם, אם כי היעדרותו מהמאמץ המלחמתי תוביל לקשיים פוליטיים מאוחרים יותר. הוא חזר לחיים הציבוריים ב-1778, וכאשר מסצ'וסטס ניסחה חוקה משלה ב-1779, הוא היה נשיא הוועידה שנקראה ליצור אותה, ויושב ראש הוועדה שניסחה אותה. ג'ון אדמס, שהיה גם הוא חבר הוועדה, נחשב בדרך כלל למחבר העיקרי של החוקה, אם כי סביר להניח שבאודוין וסמואל אדמס תרמו תרומות משמעותיות לחוקת המדינה.
בבחירות הראשונות למושל מסצ'וסטס, שנערכו ב-1780, התמודד באודוין על התפקיד נגד ג'ון הנקוק. בהיעדר פוליטיקה מפלגתית רשמית, התחרות הייתה של אישיות, פופולריות ופטריוטיות. הנקוק היה פופולרי מאוד, ופטריוטי ללא עוררין בהתחשב בקורבנותיו האישיים והנהגתו בקונגרס הקונטיננטלי השני. באודוין נחשב על ידי תומכי הנקוק כלא פטריוטי, בין היתר תוך ציון סירובו לשרת בקונגרס הקונטיננטלי הראשון (למרות שזה היה עקב מחלתו). תומכיו של באודוין, שהיו בעיקר בעלי אינטרסים מסחריים אמידים מקהילות החוף של מסצ'וסטס, חשבו כי הנקוק היה דמגוג ​​מטופש שמפרגן לציבור. הנקוק ניצח בבחירות בקלות, וקיבל יותר מ-90% מהקולות. בית הנבחרים של מסצ'וסטס הציע לבאודוין את תפקיד סגן המושל או חבר בית הנבחרים במדינה, אך באודוין דחה את שניהם בשל מצב בריאותו הלקוי. לאחר הבחירות הנקוק מינה אותו לוועדה לתיקון ואיחוד חוקי המדינה.
באודוין התמודד נגד הנקוק בבחירות שלאחר מכן, אך מעולם לא הצליח להתגבר על הפופולריות העצומה שלו. התחרות בין שניהם הייתה חלק מיריבות ארוכת שנים שהקיפה עסקים, פוליטיקה ודת, וככל הנראה הייתה אישית מאוד. שני האנשים היו מעורבים שניהם בניהול של הרווארד, שם הריב ביניהם הפך למכוער לפעמים. לדוגמה, בשנת 1776, בעוד הנקוק היה בו-זמנית גזבר הרווארד ונשיא הקונגרס הקונטיננטלי השני, ועדה בראשות באודוין החליטה שניירות ערך שהוחזקו פיזית על ידי הנקוק נמצאים בסיכון בגלל המלחמה. תגובותיו של הנקוק וסירובו להפיק דיווח על ספרי הקולג' נמשכו מספר שנים, וכתוצאה מכך תיזמר באודוין את הביקורת שלו על ידי מועצת המשגיחים של הרווארד. העניין הגיע לשיא ב-1783 כאשר נושאי הקולג' עם הנקוק נקראו ונדונו בפגישה פתוחה שבה הנקוק היה הקצין הנשיאותי. באודוין והנקוק התחרו זה בזה בכנסיית רחוב ברטל, על גודל ואיכות השיפורים בבניין (ואפילו מיקום חדש) שהם מימנו. היריבות בין הגברים הייתה כה מרה עד שהקמת קולג' באודוין, שנקראה לכבודו, נאלצה להתעכב לאחר מותו של הנקוק.
בשנת 1785, ככל הנראה על רקע הכלכלה הגרועה במדינה, הציע הנקוק לבאודוין להתפטר, בציפייה שיתבקש להישאר בתפקיד. עם זאת, הוא לא הגיש בקשה כזו, ובסופו של דבר הוא אכן התפטר, ותירץ זאת בבריאותו הלקויה. מרוץ המושל באותה שנה נשלט על ידי באודוין, סגן המושל תומאס קאשינג (שנחשף באופן נרחב כמי שעומד בפני הנקוק אך חסר כריזמה), וגנרל מלחמת העצמאות בנג'מין לינקולן. הקמפיין היה לפעמים מגעיל. באודוין וסמואל אדמס חיזרו אחרי הנקוק וקאשינג, ותפסו את המועדון החברתי שהוקם ושהיה שנוי במחלוקת מקומית (המכונה גם "סאנס סוסי" או "אספת התה"), שבו התקיימו משחקי קלפים וריקודים (פעילויות אלה נאסרו בעבר בבוסטון), כסימן לדעיכה מוסרית שהתרחשה תחת כהונתו של הנקוק. תומכי קאשינג האשימו את באודוין בפחדנות במלחמה ובהעלבת העם על כך שסירב לתפקיד סגן המושל ב-1780. ציבור הבוחרים לא נתן לו רוב, ובית המשפט הכללי בחר בסופו של דבר בבאודוין על פני האחרים.
מרד שייז
הנקוק סירב בתקופת כהונתו כמושל מסצ'וסטס לפעול במרץ לגביית מיסים בפלילים. באודוין, שביקש לשלם תשלומים שהמדינה חייבת כנגד החוב הזר של האומה, העלה מיסים והגביר את גביית המיסים האחוריים. פעולות אלו, ששולבו עם שפל כלכלי שלאחר המלחמה וסחיטת אשראי שנגרמה ממחסור במטבע קשה, גרמו להרס בכל האזורים הכפריים של המדינה. כנסים שאורגנו באזורים הכפריים של המדינה הגישו מכתבי מחאה לבית המחוקקים של המדינה, שנשלט על ידי באודוין והסוחרים הסיטונאיים השמרנים של חלקי החוף של המדינה.
לאחר דחיית התלונות על ידי בית המחוקקים ב-18 ביולי 1786, מבלי להתייחס באופן מהותי לתלונות אלו, מפגינים כפריים במסצ'וסטס ארגנו פעולה ישירה, והחלו בצעדי מחאה שסגרו את מערכת המשפט של המדינה, שאכפה פסקי דין, מס וחילוט אזרחי. באודוין הוציא כרוז בתחילת ספטמבר בו גינה את הפעולות הללו, אך לא נקט בצעדים גלויים לארגון תגובת מיליציה באופן מיידי (בניגוד למושלי קונטיקט וניו המפשייר). כאשר בית המשפט לכינוס נכסים בווסטר נסגר בפעולה דומה ב-5 בספטמבר, המיליציה המחוזית (שהורכבה בעיקר מגברים האוהדים את המפגינים) סירבה לצאת, למורת רוחו של באודוין. סגירת בית המשפט בווסטר גררה סגירת בתי משפט בקונקורד ובטאונטון, וכשהמיליציה צעדה לתוך העיירה גרייט ברינגטון כדי לפתוח שם בית משפט בכוח, אחד השופטים, ויליאם ויטינג ביקש מאנשי המיליציה לבחור צד. 800 מתוך 1,000 הגברים עברו לצד הדרך של המפגינים. עד אוקטובר כתב אחד הכתבים, "אנו נמצאים כעת במצב של אנרכיה ובלבול הגובל במלחמת אזרחים".
סגירת בתי המשפט הללו שיקפו את הסגירות ב-1774, מחשש למהפכה חדשה, והמשיכו להתעלם מעתירות החקלאים, באודוין וסמואל אדמס השעו את ההביאס קורפוס, והעבירו הצעת חוק שניסתה ללא הצלחה להתמודד עם הסיבות הכספיות להפגנות. בינואר 1787, ההפגנות, שהחלו כדרישות לרפורמה, הפכו למתקפה ישירה על "הממשלה הרודנית של מסצ'וסטס". במיוחד מחוז המפשייר (שכלל אז את מחוזות המפדן ופרנקלין כיום) הפך למוקד של המרד, כאשר מנהיגים כמו דניאל שייז ולוק דיי החלו להתארגן להתקפה על מוסדות ממשלתיים.
מכיוון שהממשלה הפדרלית לא הצליחה לגייס מספר משמעותי של חיילים ובאודוין כבר לא יכל להסתמך על מיליציות מקומיות במחוזות המערביים, הוא הציע בתחילת ינואר 1787 להקים מיליציה פרטית שתמומן על ידי סוחרים מזרחיים. גנרל מלחמת העצמאות בנג'מין לינקולן גייס כספים ואנשים למאמץ, והוא גייס 3,000 איש בווסטר עד 19 בינואר. עימות בנשקייה של ספרינגפילד ב-25 בינואר הביא למותם של כמה מורדים, ולינקולן שבר את כוח המורדים העיקרי ב-4 בפברואר בפיטרשם, ושם קץ לההתנגדות בקנה מידה גדול.
באותו יום שלינקולן הגיע לפיטרשם, בית המחוקקים של המדינה העביר הצעות חוק המאשרות ממשל צבאי, הצעות החוק העניקו למושל סמכויות נרחבות לפעול נגד המורדים. הן גם אישרו תשלומי מדינה כדי להחזיר את לינקולן והסוחרים שמימנו את הצבא, ואישרו גיוס מיליציות נוספות. ב-12 בפברואר העביר בית המחוקקים את חוק הפסילה, שביקש למנוע תגובה חקיקתית מצד אוהדי המורדים. הצעת חוק זו אסרה במפורש על כל מורדים מוכרים להחזיק במגוון תפקידים נבחרים וממונים.
ריסוק המרד ותנאי הפיוס הקשים שנכפו על ידי חוק הפסילה פעלו כולם נגד באודוין מבחינה פוליטית. בבחירות שנערכו באפריל 1787, באודוין קיבל קולות מועטים מהחלקים הכפריים של המדינה והוחלף על ידי ג'ון הנקוק.
ב-1788 שימש באודוין כחבר בוועידת מסצ'וסטס שאשררה את חוקת ארצות הברית. כתומך נלהב של המפלגה הפדרליסטית, באודוין עבד קשה לאשרור החוקה, והביא את סמואל אדמס ותומכיו לקבוצה על ידי הזמנתו לארוחת ערב עם צירים אחרים בעד אשרור החוקה, והציע תמיכה פדרליסטית בג'ון הנקוק בבחירות הבאות. תומכיו הפדרליסטים של באודוין תמכו בהנקוק בבחירות 1789, למרות שגם באודוין היה מועמד בבחירות. הוא נשאר פעיל בעיסוקי הצדקה והמדעיים שלו בשנותיו האחרונות, והמשיך בהנהגת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וכן של החברה ההומנית. הוא המשיך לעסוק ביוזמות עסקיות, וקנה ב-1789 עניין באחת מספינות הסחר האמריקאיות הראשונות שהפליגו לסין.
מותו ומורשתו
ג'יימס באודוין מת בבוסטון ב-6 בנובמבר 1790 כתוצאה מקדחת. הלווייתו הייתה אחת הגדולות בבוסטון באותה תקופה, אנשים עמדו ברחובות כדי לצפות במסע ההלוויה. הוא נקבר במגרש הקבורה בבוסטון. בין עזבונותיו היו מתנה לקולג' הרווארד עבור פרסים המכונים כיום פרסי באודוין. בנו, ג'יימס השלישי תרם אדמות מהאחוזה המשפחתית בברונסוויק, מיין, וכן כספים וספרים, כדי להקים לכבודו את קולג' באודוין.
שנבנה על ידי השען ג'וזף פופ כולל דמויות ברונזה של באודוין ובנג'מין פרנקלין שנוצקו כביכול על ידי פול רוויר. (באודוין היה אחראי לחילוץ המכשיר כאשר ביתו של פופ עלה באש ב-1787).
ציוני דרך רבים נושאים את שמו בבוסטון, רחוב על שמו במיין נקרא על שם סבו פייר או אחיו ויליאם.
מרטין פיס
מרטין פיס מרטין (בספרדית: Martín Fiz Martín; נולד ב-3 במרץ 1963) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא אלוף עולם (גטבורג 1995) ואלוף אירופה (הלסינקי 1994) בריצת מרתון.
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:10:31 שעות, לפני חבריו לנבחרת דייגו גרסיה (2:10:46 שעות) ואלברטו חות'דדו (2:11:18 שעות).
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:11:41 שעות, לפני דיוניסיו סרון ממקסיקו (2:12:13 שעות) ולואיס אנטוניו דוס סנטוס מברזיל (2:12:49 שעות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים פיס במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:20 שעות. באותה שנה הוא סיים במקום שביעי במרתון ניו יורק בתוצאה של 2:12:31 שעות.
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה פיס במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:21 שעות, 5 שניות אחרי בן ארצו אבל אנטון (2:13:16 שעות) ולפני סטיב מונהטי מאוסטרליה (2:14:16 שעות) ולא הצליח להגן על תארו.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים פיס במקום שישי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:06 שעות.
וירוס מחשב
וירוס מחשב (באנגלית: Computer Virus) הוא סוג של קוד זדוני, שמשכפל את עצמו על ידי שינוי קוד של תוכנות מחשב אחרות. אחרי שהשכפול מצליח התוכנה שהקוד שלה השתנתה נקראת "נגועה" בווירוס. מקור השם וירוס הוא בדמיון תוכנות זדוניות אלו לווירוס ביולוגי אשר עקרונות פעולתו בתא הנפגע ודרכי הפצתו בעלות לוגיקה דומה.
תוכנות זדוניות מסוג זה עשויות להיכתב מתוך צורך לסיפוק או זדוניות של האקר, כחלק מניסיון לבצע פשע מקוון או למטרות מדיניות כמסייעות באכיפת חוק או בפעולות צבאיות.
רקע והיסטוריה
וירוס מחשב הוא סוג איום נפוץ בעולם המחשוב, אך בניגוד לתקלות אחרות, שלרוב נגרמות באקראי, בשל רשלנות או בשל כשלי חומרה, הוא נעשה בזדון ומתוך כוונה להסב נזק.
הווירוס הוא תוכנה החודרת למחשב באופן סמוי, משתמשת במשאבי המחשב להעתיק ולהפיץ את עצמה, ולרוב פוגעת בפעולה התקינה של המחשב הנגוע.
וירוס המחשב הידוע הראשון נוצר ברשת ה-ARPAnet, כאשר סטודנט ערך ניסוי בהחדרת קוד מכונה בלתי נראה לרשת, והצליח מעל לתחזיותיו.
בשנת 1985 היו מוכרים 11 סוגי וירוסים שונים, ובשנת 2008 המספר הגיע למיליון וירוסים שונים. בממוצע מתגלים בכל חודש בין 50 ל־100 וירוסים חדשים. יש וירוסים מתקדמים יותר ופחות. וירוס עלול לגרום נזק בלתי הפיך למחשב - להרוס את מערכת ההפעלה או למחוק קובצי מידע חשובים, בנוסף ליכולותיו להפיץ את עצמו ביעילות מרובה ולהסוות את עצמו בפני תוכנת האנטי-וירוס.
בשנת 2004 התגלה הווירוס הראשון לטלפון נייד. הווירוס, שכונה "קאביר", נוצר כדי להראות היתכנות של הדבקה. ב-2007 כבר היו ידועים כמה מאות של וירוסים לטלפונים ניידים. הווירוסים הראשונים לטלפונים ניידים תקפו טלפונים בעלי מערכת ההפעלה סימביאן, שהייתה המערכת הנפוצה בטלפונים חכמים. שתי דרכי הפצה עיקריות בטלפונים ניידים הם באמצעות תקשורת הבלוטות' ובאמצעות מסרי המולטימדיה המהירים MMS.
דפוסי פעולה עיקריים של וירוס מחשב
על פי רוב, גודל הווירוס הוא מזערי (כמה אלפי בתים של קוד), ובכתיבתו נעשה מאמץ שיהיה קטן במידת האפשר, כדי שיועבר במהירות האפשרית, יוכל להסתוות בקלות ויהיה בעל נוכחות מינימלית.
לווירוס מחשב מספר מאפיינים:
הפצה
תוכנת הווירוס משכפלת את עצמה למחשבים נוספים באמצעות הדבקת קבצים העוברים בין מחשבים או על ידי ניצול משאבי התקשורת והעברת הווירוס למחשבים אחרים באותה רשת או דרך הדואר האלקטרוני כדי להדביק מחשבים חיצוניים. כתובות הדואר אליהן יישלח הווירוס יילקחו בדרך כלל מתוך ספר הכתובות של המחשב. המחשבים שיריצו את הקבצים יידבקו גם הם ויעבירו את הווירוס למחשבים נוספים.
חבלה
וירוסים יכולים לחבל בפעילות המחשב. לעיתים מדובר בחבלה חמורה של ממש (כגון מחיקת קבצים או גרימת תקלה בחומרה) ולעיתים נזקי הווירוס מסתכמים בהימצאותו במחשב (בזבוז זיכרון או שטח אחסון).
מיקום הווירוס במחשב
הווירוס צריך לכתוב את עצמו למקום שבו ירוץ בכל הפעלה של המחשב.
עקיפת ארגז החול של האנטי-וירוס
שיטות לעקיפת ארגז החול של האנטי-וירוס משתמשות בחלוקת הווירוס לשני חלקים: החלק הראשון הוא הווירוס עצמו, והחלק השני מטרתו להצפין את הווירוס ולשים את הקוד המוצפן בתוך קובץ טקסט רגיל בכל פעם שמתבצעת סריקה על ידי תוכנת האנטי-וירוס. במקום שהאנטי וירוס ינתח את הווירוס האמיתי ויגלה שווירוס הסתנן למערכת, האנטי וירוס מנתח קובץ מוצפן שלכאורה אינו גורם נזק למערכת. לאחר שהסתיימה הסריקה, המחולל מפענח את הווירוס המוצפן חזרה והווירוס ממשיך לפעול.
וירוסים מסוימים מצליחים למנוע מתוכנת ארגז החול של האנטי וירוס לפעול, ובכך למעשה משתקים חלק מפעולת ניטור הווירוסים במערכת. המשתמש יכול לנסות למנוע מווירוסים לסגור את האנטי וירוס באמצעות סיסמה.
וירוסים מסוימים (כגון פצצת ZIP) מבצעים התקפת מניעת שירות על תוכנת האנטי וירוס בזמן שהיא מבצעת סריקה.
עקיפת חתימת הקובץ
בעקבות פיתוח שיטת "חתימת הקובץ" פותחו טכניקות לעקיפתה. אחת הטכניקות לעקוף את בדיקת החתימה מתבצעת בצורה הבאה: בזמן כתיבת הווירוס, נכתבת פונקציה שתפקידה הוא לבדוק מתי מתבצעת סריקה על ידי האנטי-וירוס. כשסריקה כזו מתבצעת הווירוס ינסה לסגור את התוכנה האחראית על אלגוריתם חתימת הקובץ של תוכנת האנטי-וירוס. שיטה זו אינה נפוצה עקב הקושי הרב בסגירת התוכנה הבודקת את חתימת הקובץ.
חלק מהווירוסים מצפינים את עצמם כל פעם כשמתבצעת בדיקת חתימות על ידי האנטי-וירוס. שיטה זו עובדת כיוון שחתימתו של קובץ מוצפן שונה מחתימתו של אותו קובץ לא מוצפן, מסיבה זו, האנטי-וירוס לא יצליח לגלות את הווירוס. לאחר שתסתיים בדיקת החתימות, הפונקציה שאחראית על הצפנת הווירוס תיסגר ותפתח שוב עם עליית מערכת ההפעלה.
עקיפת הבדיקה הגנרית
אין שיטות מוגדרות לעקיפת הבדיקה הגנרית. עקיפת הבדיקה הגנרית היא אתגר קשה, כדי שלא יזהו התנהגות של וירוס, עליו להתנהג כמו משהו שלא נראה כמותו קודם, לכן מציאת טכניקות לעקיפת בדיקה זו נחשבת לערך רב אצל מפתחי הווירוסים. המצאה ופיתוח של שיטות כאלו נחשב למשהו קשה, שכן דרושה מיומנת רבה לשם כך.
לדוגמה, אם וירוס יכניס עצמו לערך HKEY_CURRENT_USER\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run (בתוך הרג'יסטרי של מערכת ההפעלה חלונות) הוא יופעל כל פעם מחדש עם עליית מערכת ההפעלה. אפילו בדיקה פרימיטיבית תגרום לאנטי וירוס לחשוד שווירוס הכניס עצמו לשם. אם תהליך מסוים יתחיל להאזין לשער אשר ידוע כשער המשמש סוסים טרויאנים רבים, הבדיקה הגנרית תתחיל לחשוד בכך שהתהליך הוא סוס טרויאני.
אוליגמורפיזם
אוליגומורפיזם, הוא שינוי באלגוריתם הפענוח של הווירוס, שמצריך במקום שיטת פענוח אחת לווירוס, מספר שיטות שונות בסדר שונה כדי לפענח את הווירוס. כשאנטי וירוס נתקל בווירוס מוצפן שמנסה לחדור למחשב הוא ינסה לפענח את ההצפנה של הווירוס. אם האנטי וירוס לא ישתמש בפענוח הנכון לשיטה שהווירוס בחר בה עבור מחשב זה, הוא לא יוכל לדעת שהווירוס שבו הוא נתקל הוא בעצם וירוס ולא קובץ ג'יבריש סתמי, שכן הוא פשוט ינסה לחקור קובץ מוצפן. כתוצאה מכך הווירוס יוכל לחדור למחשב וללא התנגדות מצד האנטי וירוס.
מטאמורפיזם
וירוס מטאמורפי הוא וירוס אשר משנה את המבנה הבינארי של עצמו עד-כדי שכתוב כמעט מלא של הקוד; שיטה זו היא בין המסובכות ביותר מבין השיטות לכתיבת וירוסים, הן לכותב הווירוס עצמו והן לחברת האנטי וירוס שצריכה לזהות אותו ולדעת שזהו וירוס אחד שמשנה את עצמו, ולא עשרות וירוסים שונים. בזכות שינוי הקוד החתימה הדיגיטלית של הווירוס משתנה, דרכי הפעולה שלו משתנות בתדירות גבוהה ולרוב הוא גם בעל שיטות הצפנה עצמית כדי להצליח להתחמק מבדיקה. הווירוס המטאמורפי דומה במקצת לרטרו-וירוס, שהוא נגיף שמשתמש בשכפול ושעתוק החומר הגנטי שלו כדי לחמוק ממערכת החיסון ולחדור לתאי הגוף.
דוגמה לווירוס מטאמורפי הוא הווירוס Simile. וירוס זה התפרסם לראשונה בגיליון השישי של הקבוצה 29A בתחילת מרץ 2002. וירוס זה הוא אחד הווירוסים המתוחכמים והמסובכים שהופצו אי פעם, 90% מקוד הווירוס הוא מנוע המטאמורפיזם שלו שנועד לשכתב את המבנה הבינארי של הווירוס וליצור עוד עשרות וירוסים דומים.
דרכי הפצה
כאמור, וירוס הוא תוכנת מחשב, ובשל כך על הווירוס להיטען לזיכרון מחשב הנתקף ולהצליח לרוץ. רק בצורה זו יוכל הווירוס לבצע את משימותיו. לרוב, מחשבים אינם מאפשרים לקוד זר לרוץ עליהם ללא אישור, לכן, על מנת שהווירוס יופץ ויורץ על המחשבים, יש צורך בטכניקות שונות המתגברות על תכנון המחשבים, מערכת ההפעלה ומערכות ההגנה.
לדוגמה, כותב הווירוס יכול להיעזר בהנדסה חברתית, כלומר בשיטות הונאה שונות, כדי לשכנע את קורבנות התקיפה להוריד את הווירוס ולהריץ אותו בעצמם. שיטה אחרת תהיה לנצל פגיעות תוכנה, כלומר נקודת חולשה במערכת ההגנה של המחשב הנובעת פעמים רבות מבאג, כדי לעקוף את מנגנוני ההגנה.
מפתחי וירוסים
מפתחי הווירוסים יוצרים את התוכנות הזדוניות למטרות שונות ומגוונות, באים מרקעים שונים ורמה שונה של הבנה טכנולוגית. עם זאת, ניתן לאפיין מגמות מרכזיות בקרב אוכלוסייה זו.
הגנה מפני וירוסים
תעשיית אבטחת המידע פיתחה לאורך השנים מספר רב של מוצרי אבטחה אשר תפקידם למנוע את הגעת הווירוס למחשב הנתקף, למנוע את התקנתו והתמודדות איתו אם בכל זאת הותקן. קטגוריית המוצרים הידועה והפופולרית ביותר בתחום זה היא מוצרי האנטי-וירוס.
מניעת חדירה
רשתות מחשב אשר אמינותן אינה ידועה, ובכלל זה גם רשת האינטרנט, חשודות תמיד כמקורות פוטנציאליים להגעת וירוסים. לכן, כאשר מחברים רשת מחשבים לרשת חיצונית נהוג להגן עליה באמצעות חומת אש, IPS או רכיבי אבטחה אחרים אשר תפקידה למנוע מתעבורה זדונית אשר יכולה לשאת וירוסים להיכנס אל הרשת. לעיתים, רשתות רגישות מנותקות לחלוטין מכל רשת אחרת על מנת להוריד סיכון זה.
מניעת הרצה
בנוסף, התקנת וירוסים מסוימים מצליחה אך ורק אם הם מורצים בהרשאות גבוהות, למשל בהרשאות Admin. לכן, מומלץ לרוב לעבוד ולהתקין תוכנות אך ורק בהרשאה הנמוכה ביותר המאפשרת עבודה תקינה.
נחש גדות
נחש גדות (שם מדעי: Erpeton tentaculatum) הוא מין נחש ממשפחת ההומלופסיים, אשר מהווה את המין היחיד בסוג Erpeton. נחש זה מצוי בטבע לאורך דרום-מזרח אסיה בתאילנד, קמבודיה ווייטנאם. הוא תואר למדע ב-1800.
תיאור
זהו נחש בעל מראה מוזר עם זוג "מחושים" מעל פיו, אשר עוזרים לו לחוש את סביבתו מתחת למים והוא הנחש היחיד בעל "מחושים" כאלה. הוא קטן יחסית בגודלו, מגיע לאורך של כ-50 עד 90 ס"מ בבגרות וצבעו משתנה מאפור כהה עד לחום עם מספר רצועות בהירות יותר. הנחש הוא תת-ארסי אך אינו מסוכן לאדם, מאחר שהארס חלש מדי וגם מצוי בניבים האחוריים והוא מותאם בעיקר להריגת טרף. נחש זה משריץ צאצאים חיים.
הנחש חי בטבע רק במקווי מים של אגמים, ביצות ושדות אורז מוצפים ולעיתים מצוי אף במים מליחים ואף במי ים בקרבת החוף והוא בעל אורח חיים כמעט לגמרי מיימי, כשהוא מגושם מאוד ביבשה אך עולה בלילות להתפלש בבוץ.
הנחש הוא אוכל דגים מובהק ולרוב הוא נע באיטיות סמוך לצמחייה המיימית, וכשמפתיעים אותו הוא מחקה פני מת. הוא אורב לטרף לדגים קטנים, אותם הוא חוטף במהירות ביכולת מפתיעה לנחש לאן הדג עלול להימלט. הנחש יוצר גירוי במים דרך צווארו ובמהירות מפתל אותו, לפני שהוא מסתער על המקום אליו הדג מנסה להימלט ואז מכיש אותו ובולע אותו. יכולת זו ידועה גם מנחשים צעירים והיא מולדת.
מונג'ון
מונג'ון (שם מדעי: Petrogale burbidgei; מכונה גם וולבי סלע בורבידג') הוא מין של כיסאי קטן וססגוני בסוג וולבי הסלע שהתגלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומוגבל לאזור מצומצם בצפון יבשת אוסטרליה. מין זה הוא הנציג הקטן ביותר בסוגו ובמשפחת הקנגוריים, ולו מספר מאפיינים פיזיים ייחודים. המונג'ון חי באזורים סלעיים נידחים בקימברלי, ומעט מאוד ידוע על האקולוגיה והביולוגיה שלו.
טקסונומיה ומיון
המונג'ון התגלה בשנת 1976 על ידי צמד החוקרים האוסטרליים דארל קיצ'נר (Darrell Kitchener) וגורדון סנסון (Gordon Drummon Sanson), והוא תואר על ידם מדעית שנה לאחר מכן. הדגימה שעליה התבסס התיאור המדעי, הייתה נקבה במשקל 1.4 קילוגרם שנורתה על ידי קיצ'נר על אבני חול בשעות הדמדומים במישור מיטשל הסמוך לאתר בשם קריסטל קריק. הנקבה שנורתה נשאה בכיסה צאצא במשקל 50 גרם וללא פרווה. דגימות נוספות נאספו במישור מיטשל, בפארק הלאומי פרינס ריג'נט ובאיים: בונגאריי, קטרס, ביג' בארכיפלג בונפרטה. השם המדעי שניתן למונג'ון (Petrogale burbidgei - סמור הסלע של בורבידג'), הוא לכבוד אנדרו ארנולד בורבידג' (Andrew A. Burbidge) שחקר רבות את הפאונה באזור קימברלי.
במקור, קיצ'נר וסנסון קראו למין זה וואראבי בהתבסס על השם המקומי משפת וינומבאל האבוריג'ינית, ושם זה אומץ על ידי אגודת היונקים האוסטרלים. בהמשך, לאחר בירור עם הילידים האבוריג'ינים המקומיים, הסתבר ששם זה משמש ככינוי כללי הן עבורו והן עבור המין נברלק (Petrogale concinna), ושמו הוחלף למונג'ון - אחד מתוך מספר כינויים ספציפיים בשפות האבוריג'ינים עבור מין זה.
המונג'ון משויך לסוג וולבי הסלע (Petrogale) הכולל 16 מינים, ובתוכם גופא, הוא שייך לקבוצת המינים brachyotis הכוללת 3 מינים נוספים מלבדו שקרובים זה לזה מבחינה גנטית וחיצונית: הנברלק, וולבי סלע וילקינס ווולבי סלע קצר-אוזן. הסוג וולבי סלע ממוקם במשפחת הקנגוריים ובסדרת הקנגוראים. ההבחנה בין המונג'ון לנבלרק אינה קלה, אך לרוב, המונג'ון בהיר וכתום יותר, סימוני הצד שלו דהויים או נעדרים, ואוזניו ורגליו קצרות יותר.
אנטומיה ומראה
המונג'ון הוא המין הקטן ביותר בסוג וולבי סלע, ובמשפחת הקנגוריים בכלל. מבנה גופו דק וגלילי עם פרופיל דמוי גחן, וראשו הגדול והחרוטי מתאפיין בחוטם צד ומחודד במיוחד שמזכיר במקצת את חוטם הנומבט. אין אלו המאפיינים החריגים היחידים של המונג'ון: העיניים שלו גדולות מאוד בהשוואה לגודלו הכללי, וארובות העין שלו רחבות ותופסות את רוב הפנים; אפו קטנטן ומחודד, אוזניו קצרצרות ואליפסיות (0.3 ס"מ) וסכמת הצבעים של פרוותו שונה מזו של מינים אחרים. למרות ההבדלים הרבים במורפולוגיה, המונג'ון עדיין חולק קווי דמיון מסוימים עם יתר הוולבים. פלג גופו האחורי מפותח ורחב משמעותית מהפלג הקדמי. הגפיים הקדמיות דקות וקצרות, והגפיים האחוריות מפותחות ושריריות. לנקבה כיס מפותח עם שרירי סגירה. המונג'ון כאמור הוא יונק כיס קטן-ממדים, ודומה במידות גופו לקנגורו חולדתי; אורך ראשו וגופו של המונג'ון: 30–35 סנטימטרים ומשקלו: 1.4-0.9 קילוגרם. זנבו השעיר והגמיש מגיע לאורך 26–29 סנטימטרים, ובקצהו מברשת שיער גדולה וכדורית שייחודית למין זה ודומה לפלומה.
הפרווה של המונג'ון קצרה וצפופה ובעלת מרקם רך. צבעה הכללי חום-צהבהב בהיר עד בז' השזור בשערות אפורות וקרמיות. הצד התחתון כולו (מהבטן ועד לגרון) צבוע באפרפר חיוור, שנהב או לבן בוהק. הכתפיים, הצוואר, השכמות והשוקיים בצבע כתום אפרסק או צהוב, ואילו הזרועות והרגליים אפרפרים; על המרפק ובית השחי, יש סימון שחור-לבן האופייני לסוג, אך בדרך כלל הוא אינו גלוי לעין ונעדר לעיתים קרובות. גבו של המונג'ון צבוע באדמדם כהה עד ערמוני, ולאורכו פס שחרחר דקיק. ראשו של המונג'ון בצבע צהבהב-כתמתם חיוור, להוציא את הקרקפת והחרטום האפרפרים. המצח חצוי בחריץ שחור דקיק, שלעיתים מתחבר לפס השחור בגב. אזור ארובות העיניים והלחיים בצבע כתום או צהוב, והסנטר והשפתיים לבנים; סימונים לבנים נוספים עשויים להיות סביב העיניים והלוע. האוזניים אפורות בצידן החיצוני, ורודות בצידן הפנימי, ובעלות רצועה שחרחרה.
זנבו של המונג'ון ססגוני למדי: צידו העליון צהוב-אדמדם וצידו התחתון אפרורי, ומברשת השיער הכדורית שבקצהו עשויה להיות ערמונית עם קצוות צהבהבות, או שחרחרה בצידה העליון ולבנה בצידה התחתון.
תפוצה וביולוגיה
המונג'ון אנדמי לצפון אוסטרליה, בה הוא מוגבל לאזור נידח בצפון-מערב קימברלי לחופי ים טימור. הוא מצוי גם במספר איים בארכיפלג בונפרטה: ביג' (171 קילומטרים רבועים), בונגאריי (42 קילומטרים רבועים), קטרס (17 קילומטרים רבועים), ואולי גם בוולסטון (8.6 קילומטרים רבועים). שרידים תת-מאובנים שנמצאו במצוקי צ'דדה ברכס נאפייר, מרמזים על תפוצה היסטורית רחבה יותר בעבר. התפוצה הגאוגרפית של המונג'ון היא לאורך מישור מיטשל ורכס המלך לאופולד עד הרכס הארטזי.
בית הגידול שלו מורכב מגבעות של סלעים ואבני חול בתוך חורש ים-תיכוני פתוח עם מקומות מחסה מתאימים (סדקים גדולים למשל), והוא מוגבל לאזורים עם כמות משקעים גבוהה של 1,400-1,200 מילימטר לשנה. הצמחייה בסביבת המחיה שלו מורכבת מאקליפטוס, תאנה, ועשב ספיניפקס.
מצב
המונג'ון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בעיקר עקב שטח התפוסה המצומצם שלו שמתפרש על כ-2,000 קילומטרים רבועים (מתוך הטווח המתפרש על 20,000 קילומטרים רבועים). עם זאת, אין עדיין עדות לירידה כל שהיא במספרי המונג'ון, כתוצאה ממחסור במידע כללי אודות המין. האיומים הנוכחיים על המונג'ון אינם ידועים; הוא עשוי לסבול במידה מסוימת מטריפה על ידי חתולים, ושינוי במשטרי אש (הצתה מכוונת של שריפות קטנות) שגורמים להתיישנות הצמחייה. ניצול עתידי של מרבצי בוקסיט במישור מיטשל עשוי להשפיע לרעה על אוכלוסיית המונג'ון, אם כי המרבצים אינם נמצאים בתחומי בית הגידול המועדף עליו.