cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות
החברה הממלכתית לטלוויזיה ורדיו הפסיקה פעילותה ב-27 בדצמבר 1991. בהתאם לכך הערוץ הראשון, השני, הערוץ המוסקבאי, הערוץ הרביעי, הערוץ הלנינגרדי והערוץ השישי בוטלו והוחלפו בערוצים אחרים: ערוץ 1 אוסטנקינו, ערוץ הטלוויזיה הרוסית, הערוץ הרביעי של אוסטנקינו, פטרבורג - הערוץ החמישי והערוץ הטכני.
אשבול
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בנק למשכנתאות
בנק למשכנתאות מתמחה במתן שירותי הלוואות משכנתה. בנק למשכנתאות הוא בנק שקיבל רישיון מהמדינה להעניק הלוואות משכנתה ישירות לצרכנים. בנקים למשכנתאות יכולים להיות שונים מאוד בגודלם ובגודל ההלוואה שהם יכולים לספק. מקור ההכנסות של בנקים למשכנתאות הוא מעמלות ההלוואות, ועמלות שירותי ההלוואה.
בנקים למשכנתאות בישראל
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 פעלו בישראל כ-15 בנקים עצמאיים למשכנתאות, מאז בהדרגה נרכשו ומזגו לתוך הבנקים המסחריים. בנוסף יש 2 חברות ביטוח שמאפשרות לקחת הלוואת משכנתה. הבנקים למשכנתאות היו מכונים גם "הבנקים האפותיקאים" (אפותיקאי משמעותו משכנתא ביוונית). עד שנת 2005 יכלו הבנקים למשכנתאות בישראל למכור ביטוח משכנתה, אך כיום נאסר עליהם לשווק מוצר זה באופן ישיר, אלא רק באמצעות סוכנויות ביטוח נפרדות.
רשימת הבנקים למשכנתאות שפעלו בישראל
ארצות הברית
בארצות הברית שני מוסדות בבעלות הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, "פאני מיי" ו"פרדי מאק", שהופרטו והולאמו בחזרה לאחר המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, מספקים מימון לכ-50% מהמשכנתאות.
"פאני מיי" הוקמה בידי הממשלה הפדרלית בשנת 1938 לאחר השפל הגדול של שנות ה-30 של המאה ה-20, במטרה לשמש זרוע מימון ברכישת בתים, במקום מערכת הבנקאות הפרטית שכשלה בתחום זה. ב-1968 היא הופרטה והונפקה בבורסה, אך להיות מגובה בידי הממשל. "פרדי מאק" נוסדה על ידי הקונגרס ב-1970 כדי לספק נזילות, יציבות ותחרות לשוקי משכנתאות המגורים בארצות הברית.
בתחילת שנות ה-2000, לאחר סיום משבר בועת ההיי-טק, החל שוק הדיור האמריקני לשגשג. המניעים העיקריים לצמיחת השוק היו הורדת שיעורי הריבית באותה תקופה על ידי הפדרל ריזרב. מספר צעדי חקיקה אשר אפשרו לקיחת משכנתאות בשיעור מימון של 100 אחוז ואפשרו לקיחת משכנתאות גם על ידי אזרחים שיכולת החזר המשכנתה שלהם אינה ברורה. שילוב צעדים אלה גרם לבנקים לקחת סיכונים גבוהים בתמורה לריבית נמוכה מאד. הלוואות אלה, לאנשים שיכולת ההחזר שלהם מוטלת בספק, זכו לשם "משכנתאות סאבפריים", ונגבתה ריבית גבוהה יותר. לווי הסאב-פריים, כלומר לווים שמוערכים פחות מ"פריים", היו לווים שיכולת ההחזר שלהם הייתה ברמת סיכון גבוהה מהמקובל. החל מסוף שנת 2006, לאחר מספר שנות פריחה, נכנס ענף משכנתאות הסאבפריים בארצות הברית למשבר. עלייה חדה במספר הלווים שלא יכלו לעמוד בתשלומי המשכנתה גרמה להליך פירוק של עשרות חברות שהלוו בשוק הסאבפריים, ולקריסה בשוק המניות הקשורות למשכנתאות, לאיום על שוק הנדל"ן האמריקאי בפרט, ועל הכלכלה האמריקאית בכלל. משכנתאות הסאבפריים הגיעו בשיאן, בראשית 2007, להיקף המוערך בכ-1.3 טריליון דולר.
הממלכה המאוחדת
בממלכה המאוחדת הוקמו החל מסוף המאה ה-18 אגודות אשראי בשם "אגודות בנייה" "Building Societies", שמטרתם מימון בניית בתי מגורים לחבריהם. האגודות היו בבעלות חבריהם וממנו באמצעות תשלום חודשי ששילמו החברים. לאחר שהצטבר מספיק כסף החלה בניית הבתים, ושהבתים הראשונים משמשים כמשכון למימון בניית בתים נוספים. האגודות הראשונות פעלו על בסיס חד פעמי, כלומר עד נקודת הזמן בה לכל בחברים נבנו בתים. בשנות ה-30 של המאה ה-19 עברו אגודות רבות לפעול באופן קבוע, כלומר חברים חדשים יכלו להצטרף במקום חברים שבתיהם הוקמו. בשנת 1874 נחקק חוק המסדיר את פעולות האגודות, ומודל המימון שלהם שונה. רוב המימון הגיעה מכספי חסכונות שהפקידו החברים תמורת ריבית, שמימנו משכנתאות שניתנו תמורת ריבית גבוהה יותר.
בימי השיא שלהם היו מאות אגודות בנייה, כמעט בכל עיירה במדינה הייתה אגודה שנקראה על שם אותה עיר. במשך עשרות שנים שלאחר מכן מספר האגודות פחת, מכיוון שאגודות שונות התמזגו כדי ליצור אגודות גדולות יותר.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 קידמה ממשלת מרגרט תאצ'ר מדיניות נאו-ליברלית, שכללה הפרטה והנפקה בבורסה של חברות ממשלתיות. ל"אגודות בנייה" הותר להציע חשבונות עובר ושב ולהתחרות בבנקים המסחריים. ב-1986 חוקק חוק חדש לאגודות בנייה, שהתיר להם להפך לחברות בערבון מוגבל ולהנפיק מניות בבורסה, אם 75% מחברי האגודה מסכמים לכך. תוך שנים ספורות שמונה "אגודות בנייה" הגדולות ביותר הפכו לחברות, הונפקו בבורסה וחלו לפעול כבנקים מסחריים. חברי האגודות הפכו לבעלי מניות בבנקים אלו. במקביל פרץ משבר דיור, בראשית שנות התשעים, ומחירי הדירות ירדו ב-20 אחוזים בין 1989 ל-1993 וכ-250,000 בתים עוקלו על ידי הבנקים. מספר גדול. לוקחי משכנתאות נפגע מהון עצמי שלילי, ומצאו את עצמם בבתים שלא יכלו למכור (כלומר מחיר הבית נמוך מהמשכנתה שהם חייבים). בשנות ה-2000 עלו מחירי הדירות בכ-200 אחוז תוך עשור, אך לאחר המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 כל "אגודות הבנייה" שהפכו לבנקים נרכשו או מוזגו לתוך בנקים אחרים, וחלק אחר פשט את הרגל. בעשור השני של המאה ה-21 שוק המשכנתאות הבריטי נשלט על ידי 5 בנקים בלבד. ל"אגודות בנייה" יש נתח שוק כ-25% משוק המשכנתאות.
שיר של יום
שיר של יום הוא מזמור תהילים הנאמר בכל יום לקראת סיום תפילת שחרית. המזמור נבחר בהתאם לשירת הלויים בבית המקדש בשעת הקרבת קרבן התמיד.
מקור המנהג
המקור לומר שיר של יום גם לאחר חורבן בית שני מצוי בתלמוד הירושלמי, :
בחירת המזמורים
כמה הסברים הוצעו לבחירת המזמור לכל יום ויום. הגמרא משווה בין כל מזמור לפעולת ה' יום המתאים של ששת ימי בראשית. ספר הזוהר משווה בין המזמורים לבין תקופות של 1000 שנים בהיסטוריה, החל מבריאת העולם, עד לתקופה משיחית שצפויה לקרות בין השנים 6000 ל-7000.
מקומה בתפילה היומית
במרבית נוסחי התפילה כיום, שיר של יום נאמר בימי חול בסוף התפילה לפני פיטום הקטורת ועלינו לשבח (כך בנוסח הספרדים, נוסח ספרד ותימן). לפי נוסח איטליה, הוא נאמר לאחר פיסקת ה"שיר שהיו הלוים אומרים בבית המקדש" שבפיטום הקטורת. לפי נוסח אשכנז, שיר של יום נאמר בסוף התפילה לאחר "עלינו לשבח".
בשבתות ובימים בהם אומרים תפילת מוסף, נוהגים בנוסח ספרד לומר את שיר של יום בין תפילת שחרית לקריאת התורה, בעוד על פי נוסח אשכנז אומרים את שיר של יום בסוף התפילה לאחר תפילת מוסף.
בתשעה באב, יש נוהגים שלא לומר שיר של יום כיוון ששיר הוא דבר משמח. לפי מנהג אשכנז נוהגים לומר את שיר של יום בתפילת מנחה ולא בתפילת שחרית. לפי מנהג הספרדים יש שאין אומרים אותו כלל ויש שאומרים כרגיל בתפילת שחרית, וכך גם מנהג תימן הבלדי.
בתפילת ראשי חודשים וחגים
בראש חודש אומרים ברוב הקהילות את "ברכי נפשי" ; ברוב הקהילות של נוסח אשכנז בא"י ובכמה קהילות ספרדיות, במקום השיר של היום בשבוע; ביתר הקהילות הספרדיות וכן בנוסח ספרד וברוב קהילות נוסח אשכנז בחו"ל בנוסף לשיר הקבוע.
אם חל ראש חודש בשבת, יש נוהגים לומר גם את מזמור השבת וגם את "ברכי נפשי". בקהילות אחרות מקפידים לא לומר "ברכי נפשי" בשבת בשל הפסוק "יצא אדם לפעלו ולעבודתו עדי ערב" שאינו מתאים ליום השבת. סיבה נוספת לא לומר את המזמור בשבת היא שהמזמור דן בטבע ובבריאה ויום השבת בתפיסה היהודית הוא מעל הטבע.
לפי מנהג הגר"א אומרים בראש חודש ובחגים מזמורי תהילים אחרים, לפי שירת הלויים בזמן הקרבת קרבן מוסף ולא אומרים את השיר של היום בשבוע. עם זאת, שיר של שבת דוחה שיר של יום טוב.
שיר של יום בפורים
לפי רוב עדות ישראל (למעט חלק מהאשכנזים) אומרים שיר של יום מיוחד לרגל הפורים (יש האומרים במקום השיר הרגיל ויש שבנוסף). הספרדים וגם האשכנזים ההולכים בשיטת הגר"א אומרים את מזמור בתהילים. לפי סדר עבודת ישראל אומרים, ובשושן פורים . האיטלקים אומרים את מזמור , והתימנים אומרים את מזמור . רוב עדות האשכנזים (חוץ מהנוהגים לפי מנהג הגר"א וסדר עבודת ישראל, כאמור לעיל) לא אומרים מזמור מיוחד לפורים.
לפי מנהג הגר"א
אין אומרים שני מזמורים ביום אחד. שיר של ראש חודש דוחה שיר של שבת ושל חנוכה. שיר של שבת דוחה שיר של חנוכה ושל יו"ט ושל חול המועד. אם חלה שבת באחד מששת הימים הראשונים של פסח או באחד מימי חוה"מ של סוכות, נדחה שיר של אותו יום מפני שיר של שבת ולמחר מתחילים משיר שפסק, ואומרים בכל יום כסדר (ושיר יום אחרון של חוה"מ נדחה).
לפי מנהג עדות המזרח
לפי מנהג עדות המזרח נוסף שיר של יום הן בחגים והן בתעניות. ביום טוב שיר של יום נאמר לפני תפילת ערבית (בדומה ל"ברכי נפשי" שאומרים בראש חודש) ובין המזמורים שמוסיפים בתפילת שחרית בין "ה' מלך" ל"ברוך שאמר" – בין "יושב בסתר עליון" ל"מזמור שירו לה' שיר חדש". בראש חודש וחול המועד נחלקו המנהגים, המנהג הקדום היה שלא לומר שיר של יום, והבן איש חי הנהיג שיר של יום מפוצל: השיר של יום החול (ראשון, שני וכו') נאמר אחרי תפילת שחרית והשיר הנוסף של המועד נאמר לאחר תפילת מוסף וכך נוהגים היום בירושלים. בנוסף נאמר שיר של יום מיוחד בי"א בתשרי (יום לאחר יום הכיפורים) שהוא מזמור בתהילים – "רצית ה' ארצך".
לפי סדר עבודת ישראל
בסדר עבודת ישראל מופיע רשימת פרקי התהלים לשיר של יום הנאמרים בימים מיוחדים. מזמורים אלו נאמרים לפי סדר זה בקצת קהילות אשכנז המערבי, בדרך כלל בנוסף לשיר של יום הרגיל.
מנגינות קופים
עלילה
כל החיות בג'ונגל שרות ורוקדות, בעיקר קופים ופרימטים אחרים עם עופות ותנינים עם ריקוד משלהם. העלילה מתרכזת סביב שניים מהקופים שמאוהבים ומבטאים את הרומנטיקה שלהם בצורה של ריקוד וקצב לאורך הסרט.
הפקה
ההפקה של מנגינות הקופים התרחשה מיולי עד אוגוסט 1930. במהלך ההפקה, האנימטורים לא השתמשו בדפי מודל כדי לשמור על עיצוב הדמויות עקביות. בהתאם לאמן, הקופים יצוירו באמצעות סגנונות שונים.
הסרט מציג מספר שירים ומנגינות כולל, למטה בעיר הג'ונגל (אדוארד מאדן ותאודודר מורס, 1908), ירח דבש אבא דאבה (ארתור פילדס וולטר דונובן, 1914), נרקיס (אתלברט נווין, 1899), במחנה בג'ורג'יה. Town Meeting (קרי מילס, 1897), ושימוש קצר בלחן סנט לואיס בלוז (ויליאם כריסטופר הנדי, 1914).
ביקורות
וראייטי (15 באוקטובר 1930): "רק קצת יותר טוב מהרצף הרגיל של סרטים קצרים מצוירים. בהינתן סנכרון מוזיקלי טוב, שמושך כמה צחוקים יחד עם התעלולים של הדמויות המצוירות. כאן אלו שני נזירים שהם המתוקים, עם אליגטור נבל. דברים רגילים, מבושל בצורה אחרת."
Motion Picture News (18 באוקטובר 1930): "חכם בטיפשות: לכל השאר, כך נראה, היה יום המצויר שלו. עכשיו זה הקופים. וולט דיסני די התעלה על עצמו במבחר התנוחות והתנועות המגוחכות שדרכן הוא מכניס את דמויות העט והדיו שלו. האנימציות מסיטות את פניו. כשהם מתחכמים בצורה מטופשת וזה בדיוק מה שהמפיק עשה עם מנגינות קופים."
הסרט היומי (26 באוקטובר 1930): "פרק אהבה קטן בג'ונגל, עם שני סימאנים בתור המתוקים ותנין בתור הנבל המאיים, מספק את המסגרת לקומדיה המצוירת הזו. כל הכבוד כל הכבוד הן בפעולה והן בתוצאה מסונכרנת."
מדיה ביתית
הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
דייוויד לי
דייוויד לי (באנגלית: David Lee; נולד ב-29 באפריל 1983 בסנט לואיס, מיזורי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2005–2017, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
הוא נשוי לטניסאית העבר הדנית קרוליין ווזניאקי.
ראשית חייו
לי, החל את דרכו בכדורסל בבית הספר צ'מינד קולג' פרפארטורי שבמיזורי. בשנת 2001, האחרונה שלו בתיכון, נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וזכה בתחרות ההטבעות.
לאחר סיום לימודיו התקבל לאוניברסיטת פלורידה, בה שיחק במשך שלוש עונות. בעונתו האחרונה במכללות העמיד ממוצעים של 13 נקודות ו-7 כדורים חוזרים למשחק ונבחר לחמישיית העונה של המחוז הדרום מזרחי על פי בחירת המאמנים.
קריירה ככדורסלן מקצועני
לי נבחר על ידי הניו יורק ניקס במקום ה-30 בדראפט ה-NBA לשנת 2005. כבר בעונת הרוקי שלו, פתח בחמישייה ב-14 מתוך 67 המשחקים בהם שותף והעמיד ממוצעים של 5.1 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים למשחק. משחק השיא שלו בעונה זו היה ב-2 בינואר 2006, במשחקה של ניו יורק נגד פיניקס סאנס, שהסתיים לאחר 3 הארכות, משחק בו קלע 23 נקודות, הוריד 15 כדורים חוזרים וחטף 3 פעמים ב-52 דקות משחק.
בעונת, השנייה שלו בליגה, שיפר את יכולתו משמעותית והיה אחד מהשחקנים הבולטים בניו יורק. ב-20 בנובמבר 2006, לאחר שתי הארכות במשחק נגד שארלוט בובקאטס, קלע סל ניצחון 0.1 שניות לסיום, מה שהפך לסל הניצחון המהיר בכל הזמנים. בעקבות יכולתו הטובה במהלך העונה, נבחר למשחק ה כחלק מסוף שבוע האולסטאר. במשחק עצמו הצטיין לי ועם 30 נקודות ו-11 כדורים חוזרים הוביל את הסופומורס לניצחון 155-114 ונבחר ל-MVP של המשחק. את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים מצוינים של 10.7 נקודות, 10.4 כדורים חוזרים ו-1.8 אסיסטים למשחק. גם בעונה הבאה המשיך במגמת העלייה שלו והפך לשחקן השישי של הקבוצה. בסך הכל העמיד בעונה זו ממוצעים של 10.8 נקודות, 8.9 כדורים חוזרים ו-1.2 אסיסטים למשחק. בעונת, עבר עוד קפיצת מדרגה והפך לשחקן חמישייה קבוע כשהוא מעמיד ממוצעים של 16 נקודות, 11.7 כדורים חוזרים, 2.1 אסיסטים וחטיפה אחת בכ-35 דקות למשחק.
ביולי 2010 עבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס. בארבע העונות הבאות היה לשחקן משמעותי בקבוצתו, בדרך כלל כשחקן החמישייה הפותחת. כשהוא קולע ממוצעים של 19 נקודות ועשרה כדורים חוזרים. בעונתו האחרונה בקבוצה,, זכה באליפות ה-NBA לאחר שהווריורס גברו על קליבלנד קאבלירס בסדרת הגמר.
ביולי 2015 נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס בתמורה לג'רלד וולאס וכריס באב.
ב-19 בפברואר 2016 שוחרר מהסלטיקס, וכעבור שלושה ימים חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס..
בעונת שיחק בסן אנטוניו ספרס, איתה הגיע עד גמר המערב, ובסיום העונה הפך לשחקן חופשי. משלא מצא קבוצה לחתום בה, הודיע ב-19 בנובמבר 2017 על פרישתו ממשחק פעיל.
פטר הראשון, מלך סרביה
פטר הראשון או פטר קָארָאג'וֹרְגֶ'בִיץ' (בסרבית בכתב קירילי: Петар I Карађорђевић; 29 ביוני 1844, בלגרד, נסיכות סרביה – 16 באוגוסט 1921, בלגרד, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים) היה מלכה האחרון של סרביה, אשר חזה בחורבנם הגדול של ממלכתו ועמו במהלך מלחמת העולם הראשונה ובערוב ימיו, כשהוא חולה ועל ערש דווי, חזה גם בתקומתם מחדש, עת כיהן כמלכה הראשון של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.
ראשית חייו
פטר קאראג'ורג'ביץ' נולד ב-29 ביוני 1844, לאלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה ולפרסידה ננאדוביץ'. הוא גדל לתוך עידן הלאומיות הסרבית המתחדשת ובתוכו למאבק על השלטון במדינה בין בית אוברנוביץ' לבין בית קראג'ורג'ביץ'. סבו קאראג'ורג'ה היה גיבור המרד נגד האימפריה העות'מאנית שהוביל להכרה בסרביה כנסיכות אוטונומית ונחשב למכונן סרביה המודרנית. ב-1817 נרצח קאראג'ורג'ה על ידי שליחיו של מילוש אוברנוביץ'.
אביו, אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ' כיהן כנסיך סרביה בין 1842 עד להדחתו ב-1858 ולעלייתו לכס הנסיכות של יריבו הגדול מילוש אוברנוביץ'. לאחר הדחתו של אלכסנדר, גלתה המשפחה לרומניה. עד שנת 1861, התגורר פטר במונטנגרו, שווייץ ולאחר מכן עבר לצרפת, שם סיים את האקדמיה הצבאית סאן סיר שבפריז, הוסמך לקצונה, הצטרף ללגיון הזרים הצרפתי ונטל חלק במלחמת צרפת–פרוסיה. במהלך לימודיו נתוודע לכתביו של ג'ון סטיוארט מיל, אותם תרגם לסרבית.
ב-1883 נישא לזורקה, נסיכת מונטנגרו ולזוג נולדו חמישה ילדים. ב-1887 נפטרה ביתו מילנה בהיותה בת שנה וב-1890 במהלך לידת בנם החמישי אנדריו, נפטרו זורקה רעייתו והרך הנולד.
נסיבות עלייתו לשלטון
ב-1903 גבר חוסר השקט הפוליטי בממלכת סרביה והחלו התארגנויות בתוך הצבא והמערכת הפוליטית שמטרתן להדיח את המלך אלכסנדר הראשון. העוינות כוונה גם כלפי רעייתו דראגה מאסין, שלא נמנתה עם משפחות האצולה, הייתה עקרה ובממלכה רווחו שמועות על כוונת הזוג להכריז על אחיה של דראגה כיורש העצר. במקביל הורעו מאוד יחסי החוץ של סרביה, הן מול האימפריה הרוסית והן מול האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-11 ביוני 1903 פרצה בבלגרד הפיכה צבאית שהונהגה על ידי דרגוטין דימטרייביץ' מפקד המודיעין הצבאי הסרבי ובני הזוג המלכותי נרצחו בארמונם.
שנות שלטונו
פטר היה ליברלי יותר מקודמו ושאף להפוך את סרביה למונרכיה חוקתית. הוא נקט במדיניות חוץ פאן בלקנית, תוך ניסיונות התקרבות לממלכת בולגריה שכנתה של סרביה שחתרה במקביל לסרבים להגמוניה אזורית. הסרבים והבולגרים יישרו קו פרו-רוסי במדיניות החוץ שלהם והקימו את הליגה הבלקנית שמטרתה הייתה למזער ככל הניתן את אחיזתה של האימפריה העות'מאנית בשטחים אירופיים. ב-8 באוקטובר 1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה והצבא הסרבי כבש שטחים נרחבים במקדוניה הווארדארית, אלבניה ומונטנגרו. הבולגרים הפרו את הברית מול חברותיהם לליגה הבלקנית ופרצה מלחמת הבלקן השנייה, אשר במהלכה הובס הצבא הבולגרי. המלחמה נתפשה בציבוריות הסרבית כהישג גדול והוא נזקף לזכותו של פטר הראשון. במסגרת הסכם בוקרשט שחתם את מלחמת הבלקן השנייה, זכו הסרבים בשטחים נרחבים במרכז מקדוניה. ב-24 ביוני 1914, הודיע פטר הראשון על פרישה בפועל מניהול ענייני הממלכה בשל מצבו הבריאותי, והעברת סמכויותיו לבנו אלכסנדר, אשר הפך רשמית לעוצר. רשמית, פטר הראשון עדיין אחז בתואר מלך סרביה. הנסיך ג'וֹרגֶ'ה, בנו הבכור של פטר ויורש העצר המיועד נושל מתוארו ומעמדו ב-1909 לאחר שרצח את אחד ממשרתיו וכך הפך אלכסנדר ליורש העצר.
לאחר רצח פרנץ פרדיננד הכריזה האימפריה האוסטרו-הונגרית מלחמה על סרביה ופרצה מלחמת העולם הראשונה. בחלקה הראשון של המערכה על סרביה הצליח הצבא הסרבי לבלום את האוסטרו-הונגרים ובהמשך להדוף אותם אל מחוץ לגבולות הממלכה. בהמשך, הצטרפו הבולגרים למתקפה וביחד עם כוחות צבא הקיסרות הגרמנית ויחידות הצבא האוסטרו-הונגרי תקפו את הסרבים בשתי חזיתות והממלכה קרסה, תוך מניין נפגעים רב מקרב חיילי הצבא והאוכלוסייה האזרחית. פטר הראשון, יורש העצר אלכסנדר, ממשלתו, שרידי צבאו ואלפי פליטים נסוגו דרך הרי אלבניה לדורס השוכנת לחופיה האדריאטיים של הנסיכות ומשם פונו לאי קורפו. הנסיגה הארוכה והקשה דרך ההרים האלבניים עשתה שמות במצבו הבריאותי של המלך והוא הלך והדרדר. בהמשך, עברו ההנהגה והצבא הסרבים לאזור סלוניקי שבממלכת יוון, שם הצטרפו לכוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית והיוו גורם משמעותי בהכרעתה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרגו בקרבות או נפטרו ממחלות 275,000 חיילים ו-450,000 אזרחים מתוך 4.5 מיליון תושבי ממלכת סרביה. מלאכת שיקום הממלכה הוטלה על יורש העצר אלכסנדר. לאחר התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית נולדה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. הופעתו האחרונה בציבור של המלך פטר הראשון הייתה ב-1 בדצמבר 1918, עת הוכרז כמלך הראשון של הממלכה החדשה. פטר קאראג'ורג'ביץ' הלך לעולמו באוגוסט 1921 בבלגרד והוא בן 77 שנים.
משפחתו
ב-1 באוגוסט 1883 התחתן פטר עם זורקה, נסיכת מונטנגרו, בתם של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ומילנה ווקוטיץ', ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מיקרוקלין
מיקרוקלין (מיוונית: "שיפוע קטן", בשל הזווית בין מישורי הפצילות) הוא מינרל מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה). המיקרוקלין נמנה בין המינרלים החשובים ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד. המיקרוקלין נפוץ בסלעים חומציים כדוגמת גרניט.
קבוצת פצלות השדה שהמיקרוקלין הוא חלק ממנה מכילה מינרלים טקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כמו הקוורץ, בנויים מינרלים אלה מארבעה טטרהדרונים, אלא שבעוד שבקוורץ כל הטטרהדרונים בנויים מ- SiO4, בפצלת השדה מחליף אטום אלומיניום את אטום הצורן באחד הטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי. במיקרוקלין הפיצוי החשמלי בא בצורת קטיון אשלגן.
מבחינה כימית המיקרוקלין זהה לאורתוקלז, אך בשונה מהאורתוקלז המערך הקריסטלוגרפי שלו הוא טריקליני. המיקרוקלין זהה גם בכל תכונותיו הפיזיות לאורתוקלז וניתן להבחין ביניהם רק באמצעות מיקרוסקופ מקטב, שבו ניתן לראות במיקרוקלין גבישים תאומים זעירים היוצרים מבנה שכבה אופייני.
גאורגי פרבאנוב
גאורגי סדפצ'וב פרבאנוב (בבולגרית: Георги Седефчов Първанов; נולד ב-28 ביוני 1957 בסירישטניק, מחוז פרניק בבולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כנשיא בולגריה מ-2002 ועד 2012.
חייו
פרבאנוב למד בבית הספר התיכון למתמטיקה בפרניק. ב-1975 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סופיה וב-1981 קיבל דוקטורט בהיסטוריה מאותה אוניברסיטה עם עבודה בנושא "דימיטר בלגואב והשאלה הלאומית הבולגרית". הצטרף למכון להיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית כחוקר ב-1981. עניינו העיקרי היה בעניין הלאומי הבולגרי ובימיה הראשונים של התנועה הסוציאל-דמוקרטית והסוציאליסטית בבולגריה. באותה שנה, 1981, הצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית.
פרבאנוב כיהן בתפקידו מאז ה-22 בינואר 2002. הוא נחשב תומך נלהב בשותפות בולגרית בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי ורואה עצמו כסוציאליסט. הוא ניצח בבחירות את קודמו בתפקיד, פטר סטויאנוב, בבחירות הנשיאותיות בנובמבר 2001.
באוקטובר 2006 נבחר לתקופת כהונה שנייה כנשיא. בסיבוב הבחירות הראשון, שנערך ב-22 באוקטובר, זכה ב-64% מקולות הבוחרים והקדים ברוב גדול את יריבו העיקרי, איש הימין הקיצוני, וולן סידרוב שזכה ב-21.5%. החוק הבולגרי מחייב תמיכה של מעל 50% מקולות כלל הבוחרים כדי להיבחר לנשיאות בסיבוב הראשון (אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה רק 42.51%) ולכן, נערך סיבוב בחירה שני. בבחירות שהתקיימו ב-29 באוקטובר זכה פרבאנוב ב-75.9% מהקולות, מול 24.1% בהם זכה סידרוב, ונבחר שנית לנשיאות. הייתה זו הפעם הראשונה בבולגריה בה נבחר מחדש נשיא מכהן בבחירות דמוקרטיות.
בביקור שערך בישראל ב-2008, אמר פרבאנוב כי בולגריה אינה מתנערת מאחריותה לשילוחם של 11,000 מיהודי תראקיה ומקדוניה למחנות השמדה במלחמת העולם השנייה. הייתה זו הפעם הראשונה בה נטל גורם בולגרי רשמי אחריות לפרשה זו.
באוקטובר 2011 נערך הסיבוב השני לבחירות לנשיאות בבולגריה ורוסן פלבנלייב מועמד מפלגת השלטון זכה בבחירות, לאחר שגבר על איבאיילו קאלפין מועמד המפלגה הסוציאליסטית. ב-22 בינואר 2012 החל פלבנלייב את כהונתו והחליף את פרבאנוב.
ARM
השם הוא במקורו ראשי תיבות של Acorn RISC Machine (מכונת ה-RISC של Acorn), מכיוון שהוא החל את חייו כמיזם של חברת Acorn הבריטית. בהמשך שונה פירוש ראשי התיבות ל-Advanced RISC Machine.
בין צרכני המעבדים מבוססי-ARM, ניתן למנות את מרבית הטלפונים החכמים.
מבחר מעבדים המבוססים על ליבת ARM:
אופן פעולה
פקודות תקניות במעבדי ARM עדכניים הן באורך קבוע של 4 בתים.
בנוסף, ניתן להשתמש ב-Thumb Instructions שהן פקודות באורך 2 בתים עם פונקציונליות מופחתת. פקודות אלו קיימות לשם תאימות לאחור והן על מנת לבצע פעולות מעבד פשוטות באופן יעיל מבחינת זיכרון.
גרסאות
לארכיטקטורה היו גרסאות שונות עם תאימות אחורה, בדומה למעבדי פנטיום לעומת מעבדי 80386 בארכיטקטורת x86. כמו כן יש שמות לדגמים שונים של הליבה:
איליושין Il-276
איליושין Il-276 הוא מטוס תובלה צבאי בינוני שתוכנן בתחילה על ידי תאגיד המטוסים המאוחד (UAC) של רוסיה, וחברת Hindustan Aeronautics Limited (HAL) מהודו. שתי החברות החלו את המיזם המשותף בשנת 2009, אז היה צפוי שכל אחת מהן תשקיע בפרויקט 300 מיליון דולר.
המטוס נועד להחליף את צי המטוסים המזדקן של חיל האוויר ההודי של מטוסי ההובלה אנטונוב An-32. הוא נועד לבצע את תפקידי התובלה הרגילים ולסייע בפריסת צנחנים. המטוס היה צפוי לבצע את טיסתו הראשונה בשנת 2017 ולהיכנס לשירות עד 2018. ברם, בינואר 2016 הוכרז כי HAL כבר לא תהיה מעורבת בפרויקט וכי רוסיה תמשיך בפרויקט לבדה.
עיצוב ופיתוח
באוקטובר 2009 ערך שר ההגנה ההודי לשעבר, א.ק. אנטוני, ביקור רשמי ברוסיה, ובמהלכו שתי המדינות שילבו רשמית את המיזם המשותף. ממשלות רוסיה והודו הסכימו לייצר את המטוסים עבור כוחות המזוינים שלהם ועבור מדינות צד שלישי ידידותיות ולפתח גרסה אזרחית בדמות מטוס נוסעים של 100 מושבים, כאשר חברת Hindustan Aeronautics Ltd (HAL) - בבעלות ממשלת הודו - מהווה השותף הראשי והאינטגרטור הראשי. החלק ההודי מהייצור הסדרתי של המטוס היה אמור להיות מיוצר במחלקת מטוסי התובלה של HAL בקאנפור.
הודו ורוסיה סיכמו את ההסדרים לתמיכה בפיתוח המטוס בתרומה של 300.35 מיליון דולר. תאגיד המטוסים המאוחד של רוסיה (UAC) וחברת HAL בהודו תכננו להקים חברת בת לצורך פיתוח המטוס. החברה החדשה, הנתמכת במימון של 600.7 מיליון דולר, הייתה אמורה להתחיל בעבודה על פיתוח המטוס באופן מיידי. יו"ר HAL ומנכ"ל החברה אשוק נייק, אישר שהודו תרכוש 45 מטוסים ורוסיה 105. עם זאת, יהיה מקום לייצוא המטוסים, לשימוש אזרחי וצבאי כאחד וניתן יהיה לייצר מטוסים נוספים. באוקטובר 2012 חתמה HAL על חוזה תכנון ראשוני עם UAC, בו נקבע כי תחל עבודת תכנון משותפת במוסקבה, בה יהיו מעורבים 30 מהנדסים הודים וכן צוות העיצוב של UAC. בפברואר 2015, ביטלה הודו את המכרז הבינלאומי הקיים שלה על מטוסי תובלה צבאית בגודל בינוני, תוך מיסוד כוונתה לרכוש את המטוס. במרץ 2015 דווח כי סוגיות השיתוף בעבודה האטו את התקדמות פרויקט המטוס, אף שהוא נותר בעיצומו.
המטוס צפוי היה להיות מופעל על ידי מנועי טורבופן מסוג Aviadvigatel PD-14M מתוצרת רוסיה המחוברים לכנפיים העליונים ויהיה להם זנב בצורת T. גודל תא הנוסעים יהיה דומה למטוס ה-Il-76, אך יהיה באורך מחציתו ותומך בעומס מקסימלי של 20 טון מטען צבאי או אזרחי. הטווח המרבי של המטוס צפוי להיות 2,500 קילומטרים והמהירות המרבית תהיה סביב 870 קמ"ש.
באוקטובר 2017 דיווח העיתון הרוסי איזווסטיה כי ביוני 2017 קיבל המטוס שם רשמי חדש "איליושין Il-276". מוקדם יותר בתקשורת הרוסית נקרא הפרויקט MTA-SVTS Il-214. עוד דווח כי נכון לעכשיו המחלקה הצבאית מנהלת שיחות עם בוני המטוסים הרוסים על תזמון התוכנית ויצירת ה-Il-276. כבר היה בטוח שרוסיה תצטרך לא פחות מ-55 יחידות של מטוס זה.
מפרטים
נתוני תאגיד המטוסים המאוחד וחברת איליושין: משקל: 2 טון
ליאו קסטנברג
ליאו קֶסטֶנברג (Leo Kestenberg; 27 בנובמבר 1882, רוזנברג, סלובקיה – 13 בינואר 1962, תל אביב) היה יהודי גרמני ולאחר מכן ישראלי, שכיהן בתפקיד שר לענייני תרבות בממשלת פרוסיה אחרי מלחמת העולם הראשונה. המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית, ממייסדי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב ומנהלה הראשון, וחתן פרס אנגל לשנת 1958, על הישגיו בתחום הפדגוגיה המוזיקלית.
ביוגרפיה
קסטנברג היה בנו של חזן יהודי ברוז'ומברוק, אז בממלכת הונגריה של מלוכת הבסבורג. כשהיה בן ארבע, עברה המשפחה לפראג ומשם ליברץ כעבור שנתיים. קסטנברג קיבל את שיעורי הפסנתר הראשונים מאביו ולאחר מכן בין 1894-1895 מהמנצח המקומי גוסטב אלברכט בזיטאו. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה, החל בגיל 15 ללמוד נגינה על פסנתר בברלין אצל פרנץ קולאק. בשנת 1898 הוא פגש את פרוצ'ו בוזוני, מה שהוביל לידידות של השניים, שנחשבה לנקודת מפנה בחייו האמנותיים. לאחר לימודי פסנתר אצל כמה מורים, השתתף קסטנברג בכיתת האמן של בוזוני בויימאר בשנת 1900, ושם נתוודע למוזיקה מאת באך, שומאן ומעל לכל ליסט. הוא הצטרף ללהקה הצבאית ביוזפשטאדט באותה שנה והחל את קריירת הקונצרטים שלו ברייכנברג כסולן. הופעת הבוכורה שלו הייתה עם הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ליסט.
הוא הפך למוזיקאי הראשי של התיאטרון המקומי פולקסבינה, והפך למורה לפסנתר הן בקונסרבטוריון שטרן והן בקונסרבטוריון קלינדוורת-שארוונקה. הוא החל לכהן בוועדה החינוכית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה, שאליה הצטרף בשנת 1900, והחל לפרסם בכתב העת הירחון הסוציאליסטי. בנוסף, קסטנברג היה מורה בכיר בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין ולאחר מכן שר בממשלת פרוסיה. עם עליית הנאצים לשלטון בחר לעזוב את גרמניה ולעבור לפראג, שם המשיך בפעילותו המוזיקלית. תמונתו הוצגה והוא גונה קשות בסרט הנאצי היהודי הנצחי משנת 1940.
בשנת 1939 עלה לארץ ישראל והתמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית שייסד ברוניסלב הוברמן שלוש שנים קודם לכן. בשנת 1945 ייסד עם עמנואל עמירן-פוגצ'וב את המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב והיה מנהלה הראשון. בין תלמידיו הייתה שרה פוקסון.
בשנת 1958 זכה פרופ' ליאו קסטנברג בפרס אנגל על הישגיו בתחום הפדגוגיה המוזיקלית.
נפטר ב-1962, בגיל 79. הותיר אישה, גרֶטֶה לבית קרוּסֶל, ושתי בנות. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק בהלוויה רבת-משתתפים. אלמנתו נפטרה ב-1969 ונטמנה לצדו.
ב-1921 פרסם בגרמנית את ספרו "חינוך מוזיקלי וטיפוח מוזיקלי" (Musikerziehung und Musikpflege). ב-1961 ראה אור ספר זיכרונותיו, אף הוא בגרמנית.
ג'יימס סומרוויל
ג'יימס סומרוויל (באנגלית - Sir James Fownes Somerville; 17 ביולי 1882 - 19 במרץ 1949) היה אדמירל בצי המלכותי הבריטי שהתפרסם בקרבות מלחמת העולם השנייה בעיקר בהשמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר ובהטבעת אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק.
קריירה מוקדמת
סומרוויל הצטרף לצי המלכותי הבריטי ב-1897 כצוער במספר ספינות קרב והתמחה בתקשורת אלחוטית. ב-1904 הועלה לדרגת לוטננט.
מלחמת העולם הראשונה ואחריה
במלחמת העולם הראשונה השתתף בקרב גליפולי בתפקידי קשר והועלה לדרגת קומנדר. על שירותו זה עוטר באות השירות המצוין.
לאחר המלחמה פיקד על מספר ספינות קרב. ב-1925–1925 ניהל את מחלקת האיתות (קשר) של האדמירליות.
באוקטובר 1933 הועלה לדרגת אדמירל משנה ובשנים 1936–1938 היה מפקד צי המשחתות בשייטת הים התיכון. במלחמת האזרחים בספרד כשהרפובליקנים איימו להפציץ את פלמה דה מיורקה עמד בראש כוח בינלאומי שכלל את אוניית מערכה של כיס "דוטשלנד" והמשחתת האיטלקית "מלוצ'לו". ב-1937–1939 שירת כמפקד שייטת במזרח הודו.
בתחילת 1939 פרש מהשירות בגלל סיבות רפואיות (חשד לשחפת).
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה נקרא שוב לשרת באדמירליות ופעל לפיתוח מערכות הקשר והראדאר. במאי 1940 היה עוזרו של אדמירל ברטרם רמזי בפינוי החיילים הבריטים והצרפתים מדונקרק (מבצע דינמו). הוא עצמו ביקר בקאלה ב-24 במאי 1940 כדי לקבל תמונה אמינה של המצב בשטח.
לאחר כניסת איטליה למלחמה, ב-10 ביוני 1940, הורה צ'רצ'יל לחזק את הכוח בימי בים התיכון. לשם כך הוקם כוח משימה H וב-30 ביוני 1940 קיבל סומרוויל את הפיקוד על הכוח הזה שמפקדו הייתה בגיברלטר. כוח משימה H כלל את נושאת המטוסים "ארק רויאל", אוניות הקרב "ואלינט" ו"רזולושן", הסיירת הוד וארבע משחתות.
צ'רצ'יל חשש שהצי הצרפתי של ממשלת וישי ייפול לידי הגרמנים והורה על מבצע קטפולט (קטפולטה) כדי להשתלט על הצי הצרפתי או להשמידו. הוא פקד על סומרוויל להגיע לנמל מרס אל כביר ליד אוראן באלג'יריה שם היה ריכוז גדול של אוניות מלחמה צרפתיות. לאחר שהצרפתים השיבו בשלילה פתח סומרוויל באש. האוניה ברטאן טבעה על אנשי צוותה. ארבע משחתות הצליחו לברוח אך שלוש טובעו ורק המשחתת "שטרסבורג" הצליחה להגיע לנמל טולון. בהתקפה נהרגו 1,297 מלחים צרפתים ו-350 נפצעו. סומרוויל הביע לאחר הפעולה כי לדעתו זה היה משגה מבחינה פוליטית.
במאי 1941 נקרא כוח H להגיע לאוקיינוס האטלנטי ולהשתתף במרדף אחרי אוניית המערכה ביסמרק. ב-26 במאי המריאו מטוסים מארק רויאל והפציצו את הביסמרק. הם פגעו במערכת ההיגוי שלה, דבר שאיפשר את הטבעתה לאחר מכן. הסיירת אה"מ הוד נפגעה וטבעה בקרב זה ורק שלושה מתוך 1,415 אנשי צוותה שרדו וחולצו כשעתיים לאחר מכן בידי משחתת בריטית.
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (באנגלית: WWE Women's Tag Team Championship) היא תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי הארגון האמריקאי, ה-WWE, למותגים Raw וסמאקדאון. האליפות נוצרה ב-24 בדצמבר 2018 במהלך פרק של התוכנית Raw. זוהי האליפות היחידה לאחר פיצול המותגים אשר מוגנת בכמה מותגים ולא בלעדית למותג אחד בודד. אלופות הזוגות הנוכחיות הן רונדה ראוזי ושיינה בייזלר.
ג'יימס סומרוויל
מלחמת העולם השנייה
באוקטובר 1944 מונה לראש נציגות הצי הבריטי בוושינגטון עד דצמבר 1945. ב-8 במאי 1945 הועלה לדרגת אדמירל הצי.
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE
היא נבדלת מאליפות זוגות הנשים של ה-WWF, שהייתה פעילה בין שנת 1983 לשנת 1989.
היסטוריה
בשנת 1989, ארגון היאבקות שנקרא בעבר World Wrestling Federation (WWF; כיום נקרא WWE) השבית את אליפות זוגות הנשים של ה-WWF, עקב היעדר זוגות של נשים בדיוויזיה. סטטוס זה הלך ונשמר במשך שנות האלפיים. החל משנת 2010, דיוויזיית הנשים החלה לגדול ובשנת 2010, האתר הרשמי של ה-WWE כתב מאמר בגין תמיכה בתחייה של אליפות זוגות הנשים. בשנת 2014, התאומות בלה (ברי וניקי בלה) דיברו על רצונן להשיב לפעילות את אליפות זוגות הדיוות - במהלך תקופה זו עד לשנת 2016, המתאבקות יוחסו לתואר "דיוות", כשהאליפות הראשית שלהן הייתה אליפות הדיוות. הרעיון להקים לתחייה את אליפות זוגות הנשים נשכח עד לאמצע שנת 2018; בריאיון ל-Sky Sports, סטפני מקמהן דיברה לגבי חגורות האליפות ואמרה בנושא זה ש"זה עדיין לא זה, אך זה בהחלט משהו ששמענו מקהל המעריצים שלנו וזה משהו שאנחנו להוטים ליישם ברגע שנוכל." לפני האירוע אבולושן, שנערך בחודש אוקטובר והיה אירוע השלם וצפה הראשון שכל הקרבות בו היו קרבות נשים, השערות החלו לצוץ לגבי אליפות זוגות הנשים, כשחלק מהתגובות היו ממתאבקות פעילות, שרמזו שהארגון יציג את חגורות האליפות באירוע זה. רק לפני האירוע, סטפני אמרה שחגורות אלה יגיעו "קרוב ממה שניתן לתאר"; למרות הציפיות, חגורות אלה אינן הוצגו באירוע אבולושן. נראה שנושא זה ירד מהפרק פעם נוספת עד ל-3 בדצמבר 2018, במהלך פרק של Raw, שבו מעריץ מהקהל שאל את ביילי וסשה בנקס מה הן מתכוונות להביא לדיוויזיית הנשים בשנת 2019. ביילי ובנקס השיבו ואמרו שהן מתכננות להפוך לאלופי זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE.
ג'יימס סומרוויל
לאחר המלחמה
בסוף 1945 פרש מהשירות. באוגוסט 1946 קיבל תואר של לורד לוטננט של סאמרסט. נפטר ב-19 במרץ 1949 מהתקף לב.
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE
היסטוריה
ב-24 בדצמבר, במהלך פרק של Raw, יושב ראש ה-WWE, וינס מקמהן, הודיע באופן רשמי שחגורות אליפות זוגות הנשים יוצגו במהלך שנת 2019. ב-14 בינואר 2019 בתוכנית Raw, עיצובן של חגורות האליפות נחשפו על ידי אלכסה בליס, במהלך פינתה "רגע של בליס". לאחר חשיפת העיצוב, בליס הודיעה שהאלופות הראשונות תיקבענה באירוע תא ההדחות, שיתקיים ב-17 בפברואר 2019, במהלך קרב תא ההדחות זוגות, כששלושה זוגות מ-Raw ושלושה זוגות מסמאקדאון ייקחו חלק בקרב, מה שיהפוך את חגורות אלה ללא בלעדיות לאף מותג. ב-18 בפברואר בתוכנית Raw, נודע שחגורות האליפות תוגנה גם במותג NXT.
ב-28 בינואר בתוכנית Raw, ניה ג'קס וטמינה וה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן) ניצחו את אלכסה בליס ומיקי ג'יימס, ונטליה ודנה ברוק, בהתאמה, והעפילו לקרב תא ההדחות זוגות. ב-4 בפברואר בתוכנית Raw, סשה בנקס וביילי ניצחו את אלישיה פוקס וניקי קרוס והעפילו לקרב תא ההדחות כדי לסגור את מכסת שלושת הזוגות מהמותג Raw. במקביל בתוכנית סמאקדאון לא התקיימו קרבות העפלה והזוגות ממותג זה שאישרו את השתתפותן בקרב היו מנדי רוז וסוניה דוויל, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), ונעמי וכרמלה. ב-11 וב-12 בפברואר בתוכניות Raw וסמאקדאון, התקיימו שני קרבות זוגות משולשים, שבהן הזוג שהוצמד לניצחון נאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות. ביילי ורוז הן אלו שהוצמדו בקרבות שלהן בהתאמה, מה שגרם לכך שהזוגות של ביילי ובנקס, ורוז ודוויל נאלצו להיכנס ראשונות לקרב תא ההדחות. The Boss 'n' Hug Connection ניצחו בקרב תא ההדחות והפכו לאלופות זוגות הנשים הראשונות בתולדות הארגון.
הטורניר להכתרת אלופות זוגות הנשים של ה-WWE (2022)
לאחר שסשה בנקס ונעמי הושעו לזמן בלתי מוגבל וכתוצאה מהפשטתן מחגורות האליפות, השדרן של סמאקדאון, מייקל קול, הודיע שיתקיים טורניר אשר יכתיר אלופות חדשות. הטורניר החל ב-8 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw והתקיים הן בתוכנית השבועית Raw והן בסמאקדאון עד שהגיע לסיומו ב-29 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw.
חיים ישכר גרוס
הרב חיים יששכר דוב גרוס (בכתיב ארכאי: גראס; תר"מ 1880 (בערך) - כ"ט בתמוז תרצ"ח, 28 ביולי 1938) היה רב, גנאלוג היסטוריון, סופר ועורך.
קורות חייו
הרב חיים יששכר נולד בעיירה אוזע ליד חוסט, לאביו הרב בנימין צבי, ולאמו חיי שרה, עוד בילדותו הוכר כעילוי והיה נקרא "העילוי מאוזע", למד אצל רבו המובהק משה גרינוולד והיה תלמידו המובהק.
בשנת תרס"ד (1904) נבחר לרב ב, משם עבר למונקאטש. אחר כך מונה לתפקיד ראש ישיבה, לצד הרב שמעון גרינפלד (המהרש"ג). החוקר נפתלי בן-מנחם תיארו במילים הבאות:
פרסם מאמרים רבים בכתבי עת תורניים ובהם, תל תלפיות, וילקט יוסף, תורה מציון, המאסף, שערי תורה, ונטעי בחורים, ועוד.
נפטר ביום כ"ט בתמוז ה'תרצ"ח (1938) במונקאטש, ונקבר שם.
משפחתו
בנו יחידו ר' יעקב נולד במונקאטש, היה ראש ישיבה שם במקום אביו, נספה במחנה אושוויץ-בירקנאו בקיץ תש"ד.
כתביו
חיבר הרבה ספרים שנשארו בכתב יד. מלבד ספריו, נדפסו חידושי תורה רבים שלו בספרי בני דורו, במיוחד בספר "שדי חמד". נהג להשתתף בכתיבת הקדמות ואילנות יוחסין בהרבה מספרי בני זמנו, ואף נטל חלק בעריכת הספרים.
תרנגולי הודו
תרנגולי הודו (שם מדעי: Meleagridini) הוא שבט של עופות ממשפחת הפסיוניים המכילה את המינים הגדולים ביותר בסדרת התרנגולאים. בעבר שבט זה השתייך לתת-משפחה עצמאית (Meleagridinae), אך לאחרונה הועבר לתת-משפחת הפסיונים לאחר בדיקות פילוגנטיות חדשות.
תרנגול ההודו קיבל את שמו בעברית עקב הטעות של מגלים אמריקה שחשבו שהגיעו להודו. באותו אופן הכינוי האנגלי "turkey", התפתח בשל בלבול בין תרנגול ההודו לבין הפנינייה, שמקורה באפריקה והיא נודעת כנראה לאנגלים דרך סוחרים טורקיים.
עופות אלה קיימים החל מהמיוקן והם אנדמיים לאמריקה הצפונית. הגדול שבהם הוא תרנגול הודו מצוי, אשר בפרטים המבויתים יכול להגיע למשקל 40 ק"ג. הזנים המבויתים אינם מסוגלים לעוף אך פרטי הבר הם זריזים הן על הקרקע והן באוויר.
בעונת הרבייה הזכרים מגדלים נוצות זנב ארוכות המזכירות זנבות טווסים ונועדו להתפאר לנקבות.
שומרי המפרץ
שומרי המפרץ הוא ארגון נוער מקומי, בו שותפים בני נוער מאילת ומישובי חבל אילות. שומרי המפרץ נוסד בשנת 2004 על ידי עמותת "מדבר וים אילת" - עמותה סביבתית אילתית.
מטרת הארגון והדגשים שלו
מטרת הקמת שומרי המפרץ הייתה לחנך ולגבש בני נוער מבתי ספר באילת ומחבל אילות ולהכשיר אותם להיות פעילים למען הסביבה, החברה והמדינה. לאורך שנת הלימודים מתקיימים מפגשים שבועיים בהם עוסקים המדריכים והחניכים בארבעה תחומי עניין עיקריים:
פעילות
המפגשים השבועיים נערכים ב-"כיפת שומרי המפרץ" (כבש"ה) במרכז איזידור באילת, במהלך מפגשים אלו לומדים החניכים להכיר את הים וסביבתו, את מקצוע הצלילה כדי שיוכלו לעזור לגופים הירוקים ולעיריית אילת, בשמירה על מפרץ אילת הן בדרך של צלילות ניקיון, והן במבצעי ניקיון והסברה לקהל ולקהילה. חלק נוסף בהכשרת "שומרי המפרץ" עוסק בהכנה לקראת הגיוס לצבא. בפרק זה, בשיתוף עם בסיס חיל הים שמאמץ את "שומרי המפרץ", "שומרי המפרץ" חווים הווי צבאי, מורשת קרבות וסיפורי לוחמים. כל אלו כדי להקל עליהם את הגיוס ולהפוך אותם לחיילים ואזרחים שומרי סביבה טובים יותר.
בתוכנית ההדרכה ותפעול הארגון שותפים: חיל הים הישראלי, החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, המשרד להגנת הסביבה, מועדוני הצלילה באילת, חיל החינוך, מועדוני הצלילה באילת – "מנטה" ו "מרינה דיוורס", קבוצת ריף הדולפינים, קצא"א, המצפה התת-ימי והיחידה לאיכות הסביבה אילת – אילות.
הפעילות ב-"שומרי המפרץ" מוכרת כיעד במסגרת מחויבות אישית לתלמידי כיתות י' ו"בגרות חברתית" לתלמידי כיתות י"א - י"ב.
לאחר תקופת ניסיון והתמדה, מוענק לחניכים קורס צלילה של "כוכב 1". עם סיום קורס הצלילה, החניכים הצעירים מצטרפים לצלילות הניקיון שנערכות מדי כחודש וחצי במהלך שנת הלימודים.פעילותם ההתנדבותית של שומרי המפרץ כוללת מבצעי ניקיון תת-ימיים הנעשים מדי חודש, כמו כן מדי שנה בחג פסח וחג סוכות, עורכים "שומרי המפרץ" מבצעי הסברה בחופים בנושא החשיבות של שמירת הניקיון בים ובחופים. חלק בלתי נפרד ממבצעי ההסברה הוא התמקדות בבעלי החיים שמתקיימים במפרץ אילת ומטרתם של מבצעי הסברה אלו הוא, העלאת המודעות בקרב הציבור לנזקים אפשריים לחיות הבר ולעולם התת-ימי כתוצאה מאי שמירה על הניקיון.
לדוגמה, באחת מצלילות הניקיון הוציאו כ-30 צוללים מהים כ-1,000 ק"ג פסולת באזור חוף קיסוסקי.
קשיים בהמשך פעילות הארגון
בשנת 2015, ארגון שומרי המפרץ נתקל בקושי להמשיך בפעילות הסדירה של צלילות ניקיון חודשיות. הארגון טען כי עיריית אילת החליטה לקצץ את המשאבים הכלכליים שניתנו לארגון עד עתה ובכך פגעה קשות ביכולתו להמשיך בפעילות. שומרי המפרץ השיקו קמפיין לגיוס כספי המונים ב-HeadStart, על מנת לנסות ולצבור את הסכום החסר, אולם נכשלו בגיוס הכספים ונאלצו לצמצם את פעילותם בשנת 2016.
אלעזר גרנות
ביוגרפיה
אלעזר גרנות נולד בירושלים, בנו של משה גרינהוט ונכדו של הרב ד"ר אלעזר הלוי גרינהוט. אמו, חיה, הייתה בתו של אברהם בלומנפלד, מראשוני השומרים העבריים בארץ (חתנו של הרב נחום מגיד ונכדו של ישראל בק). הוא למד ברחובות ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בשנים 1944–1946 התנדב לבריגדה היהודית והשתתף בקרבות באיטליה ובפעולות החטיבה בארצות אירופה. עם שחרורו חזר לירושלים ולמד פילוסופיה, סוציולוגיה, ספרות עברית ותנ"ך באוניברסיטה העברית. במלחמת העצמאות (1947–1949) שירת בפלוגת הסטודנטים ובגדוד "בית חורון" (גדוד 62 בחטיבת עציוני), במסגרתו נלחם בקרב ארמון הנציב (18-17 באוגוסט 1948). אחר כך עבר לחטיבה 8 שבפיקודו של יצחק שדה, והשתתף בקרבות לשחרור הנגב.
בימי המצור על ירושלים, נישא למלכה (לבית מוסאיוף, נכדת שלמה מוסאיוף) ונולדו להם שני ילדים (דן ורות). ב-1951 עברו לקיבוץ סאסא. ב-22 בספטמבר 1955 נרצחה מלכה בידי מסתננים שתקפו את האוטובוס בו נסעה. אלעזר נישא בשנית לאילנה ונולד להם בן (רועי). ב-1958 עברו אלעזר, אשתו וילדיו לקיבוץ שובל שבנגב. לימים נשא לאשה את יעלה, בתו של ח"כ לשעבר חנן רובין, מראשי מפ"ם.
בשנים 1962–1964 היה גרנות רכז הדור הצעיר של מפ"ם ולאחר מכן מזכירה הארגוני (1975–1979), מזכירה המדיני של הסיעה (1979–1981) וב-1985 מזכירה הכללי של המפלגה. בשנת 1981 נבחר גרנות לכנסת העשירית מטעם המערך. כהונתו נמשכה גם לאורך הכנסת ה-11, והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. בשנים 1994–1996 כיהן כשגריר ישראל בדרום אפריקה.
שירים פרי עטו נתפרסמו בכתבי עת ספרותיים ובעיתונים. כמו כן כתב פרקי רומן בשם "שתי שקיעות באפולוניה" על רקע רצח ארלוזורוב. מאמריו בענייני חברה, מדינה ופוליטיקה נתפרסמו בעיתונות המפלגתית, בעיקר ב"על המשמר" ומוספו השבועי "חותם", וב"דבר". בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-115 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת.
גרנות נפטר ב-19 בספטמבר 2013 בגיל 86. נקבר בבית הקברות של קיבוץ שובל.
ב־2016 נטען בכתבה בעיתון "ידיעות אחרונות", על בסיס מסמכים מארכיון מיטרוחין, כי גרנות קיים קשר עם הק.ג.ב. בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים, ולאחר המלחמה נותק הקשר עקב ניתוק הקשרים הדיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות. בכתבה הכחיש בנו את הטענות.
ניק זאנו
ניקולס סקוט "ניק" זאנו (באנגלית: Nicholas Scott "Nick" Zano; נולד ב-8 במרץ 1978) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם תחילה בשל תפקידו בתור וינס בסיטקום "אחיות או לא להיות" (2006-03) ברשת The WB, ולאחר מכן בתפקידיו הראשיים בסדרות הטלוויזיה "שמחה אחת גדולה" ברשת NBC ו"דו"ח מיוחד" ברשת Fox; שתיהן מ-2015. הוא גילם גם את נתניאל "נייט" הייווד / סטיל בסדרת גיבורי העל "אגדות המחר" (2022-16) ברשת The CW.
ביוגרפיה
זאנו נולד בעיירה נוטלי (אנ'), ניו ג'רזי שבארצות הברית. בילדותו הוא עבר עם משפחתו לפלורידה. במהלך לימודיו בתיכון וולינגטון (אנ') בוולינגטון (אנ'), וסט פאלם ביץ', פלורידה, היה פעיל במגמות הטלוויזיה והדרמה. במהלך שנותיו האחרונות בתיכון הפיק בשותפות עם חבריו קטע קומי שבועי אשר שודר בתחנת הטלוויזיה של בית הספר.
קריירה
לאחר סיום התיכון עבר זאנו להאנאובר שבפנסילבניה והשיג עבודה בפיתוח סרטים ופרויקטים טלוויזיוניים עבור חברת הפקות קטנה. במהלך אותה תקופה שימש כשותף פעיל בהפקת הספיישל הטלוויזיוני ליום האיידס העולמי בהנחייתו של לו דיאמונד פיליפס. לאחר מכן זאנו קיבל תפקיד בתור מנחה בערוץ MTV. בשנת 2003 קיבל תפקיד ראשי בסדרה "אחיות או לא להיות" וכיכב לצידן של ג'ני גארת' ואמנדה ביינס. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות וירדה בשנת 2006 מהמסך. לאחר סיום הסדרה קיבל זאנו את תפקיד המנחה בסדרת ריאלטי חדשה של MTV.
בשנת 2007 כיכב זאנו בסרט "My Sexiest Year" לצידם של פרנקי מוניז ואמבר ולטה. בשנת 2008 שיחק בסרט "אמריקן קולג'" של רשת MGM לצד השחקן דרייק בל. באותה שנה השתתף זאנו גם בסרט האימה "לעולם אל תשחקו עם זרים 2" ובסרט "הצ'יוואווה מבוורלי הילס". בשנת 2009 השתתף זאנו בסרט הרביעי בסדרת סרטי האימה "יעד סופי 4". באותה שנה הופיע בעונה הראשונה של הסיטקום "קוגר טאון" של רשת ABC בכיכובה של קורטני קוקס, וגילם את ג'וש. בשנת 2010 התארח בחידוש לסדרה "מלרוז פלייס" ובסדרת הנעורים "סודות ההתבגרות".
בשנת 2011 התחיל זאנו לשחק בסיטקום "מרוששות" בתור ג'וני. ב-2012 קיבל זאנו תפקיד בעונה הרביעית של הסדרה "90210". החל מדצמבר 2012 מככב זאנו בעונתה השלישית של הסדרה הקומית "הכול לטובה" של רשת ABC. בשנת 2014 התארח בשני פרקים בסדרה הקומית "ממי". בשנת 2015 שיחק בסיטקום "שמחה אחת גדולה" שיצרה אלן דג'נרס לרשת NBC ושודרה למשך 6 פרקים סך הכול, וכיכב לצדו של וילמר ולדראמה.בסדרת הטלוויזיה "דו"ח מיוחד" בתפקיד ארתור ווטסון ברשת FOX.
בשנת 2016 החל זאנו לגלם את נתניאל "נייט" הייווד / סטיל בסדרת גיבורי-העל "אגדות המחר" של רשת The CW. זאנו הצטרף לצוות השחקנים בעונה השנייה ונשאר עד לסיומה של התכנית בתום עונתה השביעית.
חיים אישיים
זאנו יצא במשך ארבע שנים עם השחקנית היילי דאף (אנ'), אחותה הגדולה של הילרי דאף. מ-2011 עד 2014, זאנו יצא עם השחקנית קאט דנינגס, שכיכבה לצדו בסדרה "מרוששות".
משנת 2014 נמצא זאנו במערכת יחסים עם השחקנית והזמרת הקנדית לאה רנה קודמור (אנ'). ביולי 2016 היא ילדה את בנם הבכור. בתם השנייה נולדה ב-2018.
קפיצה לגובה
קפיצה לגובה היא תחרות אתלטיקה ומקצוע אולימפי בענף הקפיצות, בה המתחרים נדרשים לקפוץ מעל רף (מוט) אופקי הממוקם בגובה מסוים, מבלי להפילו. בנוסף למקצוע זה, ענף הקפיצות כולל את המקצועות קפיצה במוט, קפיצה לרוחק וקפיצה משולשת.
טכניקה
שלבי הקפיצה מורכבים מריצה, ניתור, מעוף ונחיתה. מרכיבי היכולת הגופנית הנדרשים מהאתלט הם: מהירות, כוח וכוח מתפרץ. בשלב הריצה הקופץ צובר אנרגיה אופקית ועובר לאנרגיה אנכית במהלך הקפיצה. הריצה נעשית בקשת כדי למקם את מרכז הכובד של הקופץ מתחת לרגל הניתור. הניתור נעשה על רגל אחת בלבד. בשלב המעוף יש להעביר את כל הגוף מעל הרף.
חוקים
הרף בקפיצה לגובה עשוי מפלסטיק מועשר בזכוכית או מאלומיניום. השימוש בחומרים אחרים מותר, אך ישנן מגבלות על משקל הרף ועל גמישותו. אורך הרף הוא ארבעה מטרים בקירוב, והוא בעל חתך רוחב עגול, משולש או מרובע. בעזרת שתי נקודות מרובעות בקצה הרף, הוא מונח על שתי קורות אנכיות בגובה מסוים. הגובה נמדד מהרצפה ועד לקצה העליון של החלק הנמוך ברף. מיד מאחורי הרף נמצא מזרן מרופד המבטיח נחיתה בטוחה. על אף שהקופצים עשויים לגעת ברף בזמן הקפיצה, פסילה תירשם רק אם הרף נפל. במקרה והרף נופל לאחר שהקופץ כבר קם מהמזרן, זו אינה פסילה משום שניתן להאשים גורמים חיצוניים בנפילתו.
היסטוריה
תחרות הקפיצה לגובה המתועדת הראשונה התקיימה בסקוטלנד בראשית המאה ה-19.
סגנון המספרת
באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה, אולימפיאדת אתונה (1896) נערכה תחרות קפיצה לגובה לגברים. התחרות לנשים התקיימה לראשונה באולימפיאדת אמסטרדם (1928). הקופצים הראשונים היו רצים לעבר הרף בצורה ישרה או קפצו בסגנון המספרת. בשיטת המספרת, הקופצים רצו לעבר הרף במסלול אלכסוני, העבירו מעבר לרף את הרגל הקרובה אליו, ולאחר מכן את הרגל השנייה, בתנועת המזכירה תנועת מספריים. לקראת סוף המאה, השתכללו הסגנונות. הקופץ האירי-אמריקאי מ.פ. סוויני פיתח סגנון המתאפיין בכך שהקופץ משטח את גבו כשהוא עובר מעל הרף. בעזרת סגנון זה העמיד סוויני את השיא העולמי על 1.97 מטר, ב-1895. בין הקופצות לגובה, ניתן לציין את פאני בלנקרס-קואן מהולנד שקבעה שיא עולם חדש 1.71 מטר בשנת 1943 שיא שהחזיק מעמד עד לשנת 1951 ואת יולנדה באלאש מרומניה שהשתמשה בסגנון מספרת משופר, כשקבעה את שיאה העולמי הראשון, 1.75 מטר בשנת 1956 והעמידה אותו לבסוף על 1.91 מטר בשנת 1961, שיא שהחזיק מעמד עד לשנת 1971.
סגנון גלילת הבטן
אמריקאי אחר, מ.פ. הורין, פיתח סגנון יעיל אף יותר. סגנון גלילת הבטן. בסגנון שפיתח הורין הקופץ רץ לעבר הרף במסלול אלכסוני, אך מתרומם בעזרת הרגל הקרובה לרף כשהרגל הרחוקה ממנו מרימה את הגוף מעל הרף, כשפניו לעבר הרף. הורין העמיד את השיא העולמי על 2.01 מטר ב-1912. סגנונו של הורין היה הנפוץ באולימפיאדת ברלין (1936) בה ניצח קורנליוס ג'ונסון לאחר שקבע תוצאה של 2.03 מטר.
בארבעת העשורים הבאים שלטו בענף קופצים אמריקאים וסובייטים, תוך פיתוח סגנון קפיצה חדש. צ'ארלס דומאס קבע שיא עולמי של 2.13 מטר ב-1956, וארבע שנים מאוחר יותר, ב-1960, העמיד ג'ון תומאס את השיא על 2.23 מטר. בארבע השנים הבאות שלט בענף ולרי ברומל מברית המועצות. בעזרת הרצה מהירה ביותר הצליח הקופץ הסובייטי האלגנטי להעמיד את השיא העולמי על 2.28 מטר ולזכות במדליית זהב באולימפיאדת טוקיו (1964), לפני שתאונת אופנוע, בה היה מעורב, הובילה לסיום הקריירה שלו. הקופץ האחרון שקבע שיא עולמי תוך שימוש בסגנון זה היה ולדימיר ישצ'נקו שקפץ לגובה של 2.33 מטר ב-1977 ולאחר מכן 2.35 מטר ב-1978. הקופצת האחרונה שקבעה שיא עולם תוך שימוש בסגנון זה הייתה רוזמרי אקרמן ממזרח גרמניה, 2.00 מטר.
סגנון פוסברי
מאמנים אמריקאים, כולל מי שהיה פעמיים אלוף ה-NCAA (ליגת המכללות האמריקאית), פרנק קוסטלו מאוניברסיטת מרילנד, נהרו לברית המועצות על מנת ללמוד מברומל וממאמניו. אך היה זה דווקא קופץ אמריקאי מאוניברסיטת המדינה של אורגון, דיק פוסברי, שהרים את ענף הקפיצה לגובה לגבהים חדשים. תוך ניצול המשטח הגבוה והרך ששימש לנחיתה שלאחר הקפיצה, פוסברי שכלל את הסגנון המיושן של סוויני. פוסברי כיוון עצמו מעל הרף כך שראשו וכתפיו יעברו ראשונים מעל הרף ולאחר מכן יעבור הגב. לאחר שפוסברי השתמש בסגנונו הייחודי באולימפיאדת מקסיקו (1968), וזכה במדליית הזהב, הסגנון פשט בתוך עשר שנים ברחבי העולם והפך לסגנון הדומיננטי בתחרויות הקפיצה לגובה הבינלאומיות. זהו הסגנון היחיד במקצוע הקפיצה לגובה שקרוי על שמו של האדם שפיתח אותו.
כיום
סגנון הפוסברי שולט בכל התחרויות הרציניות בענף הקפיצה לגובה.
קופצות לגובה הטובות בהיסטוריה
אצטדיון:
שירי דרך
שירי דרך הוא אלבום אוסף שאיגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך הקריירה שלו. האלבום הופק על ידי חברת פונוקול ויצא לאור בשנת 2009.
פיגוע הדקירה בחגיגות פורים בתל אביב (1989)
פיגוע הדקירה בחגיגות פורים בתל אביב היה פיגוע דקירה אשר בוצע ב-21 במרץ 1989, י"ד באדר ב' תשמ"ט בתל אביב במהלך חגיגות חג הפורים. אזרח ישראלי נרצח בפיגוע, ואדם נוסף נפצע קשה.
המחבל עבד אל-רחמן מוחמד זקות בן ה-29 הספיק לדקור שני ישראלים בסכין קומנדו בעודו צועק "אללה אכבר", בעת תהלוכת פורים ברחוב יהושע בן-נון בתל אביב, לאחר שזוהה כמפגע רץ המחבל לכיוון רחוב הר נבו, שם בדיוק החנה את רכבו ד"ר משה קורט שלינגר שגר ברחוב ז׳בוטינסקי הסמוך, כשהבחין בו המחבל  רץ לעברו ותקף אותו בעוצמה בדקירות שני סכנים שהיו ברשותו, שלינגר התמוטט, ולאחר זמן קצר מת מפצעיו. לאחר מכן התבצר המחבל על גג בניין ברחוב יהושע בן נון מספר 44, צוות בילוש שהגיע למקום פרץ לגג וביצע ירי לעברו, המחבל נוטרל ונפצע, לאחר שנלקח לבית החולים הועבר לחקירת השב"כ. המחבל ציין בחקירתו שמטרתו הייתה "לדקור בצוואר את הישראלי הראשון שימצא". לפני שנוטרל המחבל מוחמד זקות הספיק לרצוח את ד"ר משה קורט שלינגר בן ה-73, ד"ר לכימיה, ולפצוע קשה את אמנון שטרולץ בן ה-27 בחלק האחורי של ראשו ובעמוד השדרה.
המחבל מוחמד זקות עבד כפועל בניין, ולאחר מכן במכבסה בתל אביב. תושב רצועת עזה ממחנה הפליטים ג'באליה. המחבל נשפט ונידון למאסר עולם על הפיגוע, אך ב-18 באוקטובר 2011 הוא שוחרר לרצועת עזה במסגרת עסקת שליט.
הארמייה השמינית (בריטניה)
הארמייה השמינית של הצבא הבריטי הייתה אחת היחידות הלוחמות המפורסמות שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. היחידה פעלה בעיקר במערכה בצפון אפריקה ובמערכה האיטלקית.
על אף שהיחידה הייתה חלק מן הצבא הבריטי, ותמיד עמדה בפיקודו של קצין בריטי, צורפו ליחידה יחידות משנה מרחבי האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי, וכן גולים מגרמניה הנאצית ואירופה הכבושה. היחידה כללה יחידות שהגיעו מאוסטרליה, הודו, קנדה, צרפת החופשית, יוון, ניו זילנד, פולין, רודזיה ודרום אפריקה, בנוסף ליחידות שהגיעו מהממלכה המאוחדת.
יחידות חשובות שצורפו לארמייה כללו את: הקורפוס האוסטרלי ה-1, הקורפוס הבריטי ה-5, הקורפוס הבריטי ה-10, הקורפוס הבריטי ה-13, הקורפוס הבריטי ה-30, הקורפוס הקנדי ה-1, הקורפוס הפולני ה-2, הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-7 (המכונה "עכברושי המדבר"), הדיוויזיה הבריטית ה-50, הדיוויזיה הבריטית ה-51, והדיוויזיה הניו זילנדית ה-2.
הקמת הארמייה
הארמייה השמינית קמה מ"כוח המדבר המערבי", הכוחות הבריטים ששהו במצרים בעת הפלישה האיטלקית למצרים בספטמבר 1940 ונשאו בתחילה בעולה של המערכה, לאחר ארגון מחדש ותגבור ביחידות נוספות, תהליך שהתבצע בספטמבר 1941. מפקדו של הכוח החדש היה לוטננט גנרל אלן גורדון קנינגהם.
עם הקמתה, כללה הארמייה שני קורפוסים. הקורפוס הבריטי ה-30 בפיקודו של לוטננט גנרל וילוובי נורי והקורפוס הבריטי ה-13 בפיקודו של לויטננט גנרל אלפרד ריד גודווין אוסטן. הקורפוס ה-30 הורכב מאנשי הדיוויזיה הבריטית המשוריינת ה-7 בפיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם גוט, הדיוויזיה הדרום אפריקנית ה-1 בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' ברינק וחטיבת המשמר ה-22. הקורפוס ה-13 היה מורכב מאנשי הדיוויזיה ההודית ה-4, בפיקודו של מייג'ור גנרל פרנק מסרווי, הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2, בפיקודו של מייג'ור גנרל ברנרד פרייברג, וחטיבת הטנקים הבריטית ה-1. הארמייה השמינית כללה גם את חיל המצב בטוברוק, שכונה הדיוויזיה הבריטית ה-70, בפיקודו של מייג'ור גנרל רונלד סקובי ואת חטיבת הקרפטים הפולנית העצמאית. הארמייה השמינית כללה, כיחידת עתודה, גם את דיוויזיית חיל הרגלים הדרום אפריקנית ה-2, ובסך הכל כלל כוחה 7 דיוויזיות.
עד לקרב אל-עלמיין השני בנובמבר 1942, גדל כוחה של הארמייה והגיע ל-10 דיוויזיות ומספר חטיבות עצמאיות, ובסך הכל כ-220,000 לוחמים.