cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקדש זאוס באולימפיה
המטופות באולימפיה
אופי התיאור שונה מעט מצד לצד, כתוצאה מפער השנים ומגע ידם של אמנים שונים. המטופות שבצד המזרחי הן קדומות יותר לפי סגנונן וניכרים הבדלים בתכנון הקומפוזיציה של כל מטופה ומטופה. בכמה מן התבליטים השתמש האמן היווני בקומפוזיציה מאוזנת של קווים מקבילים, כמו בתבליט הרקולס הנושא את השמים, ואילו באחרות השתמש בקומפוזיציה דינאמית בעלת מערך משולש, כמו בתיאור הציפורים מסמטיפלוס. בכל צד "הוקדשו מתוך שישה הנושאים שלושה לתיאור המשבר בעת המאבק, ושלושה לרגע שלאחר הניצחון"..
אופי תיאור הדמויות משקף את אמנות התקופה הקלאסית בתחילתה. מבחינה אנטומית הדמויות מושלמות ומפוסלות ללא סממני הפיסול הארכאי. הדמויות אינן סכמאטיות ומציגות מידה של חופשיות בתיאור פעולותיו הפיזיות של הרקולס, בתיאור קפלי הבד בדמויות הנשיות. חופשיות זו בתיאור הגוף בולטת בעיקר במטופות בהן נוצר מערך צולב (כיאוסטי) בקומפוזיציה, כמו למשל בהצטלבות דמותו של הרקולס עם דמות השור מכרתים.
פסלי הגמלונים
כמו המטופות, גם הגמלונים במקדש זאוס הציגו נושאים הקשורים אל מורשת הפוליס אולימפיה. בגמלון המערבי, המאוחר יותר בהקמתו, נבחר להצגה הנושא של מלחמת הלאפיתים והקנטאורים ואילו בגמלון המזרחי הוצג סיפור תחרות המרכבות בין אוינומאוס, מלך פיזה באליס לבין יריבו פלופס, אשר התקיים בין אולימפיה לאיסתמוס. בשני הגמלונים מופיעות 21 דמויות המסודרות בקומפוזיציה סימאטרית מסביב לדמות גבוהה במרכז הקומפוזיציה. למרות שפסלי הגמלונים הם חופשיים ולא עשויים כתבליט, צידם האחורי של הפסלים נותר לא גמור.
בגמלון המזרחי מופיע במרכז דמותו של אפולו העומד להכריע בתחרות. משני עבריו מוצגים פלופס ואוינומאוס, כאשר האחרון מופיע כשראשו מופנה למעלה כסימן להיבריס (גאווה). גם דמויות אחרות בגמלון מרמזות על הפסדו הקרב של המלך אוינומאוס, הפסד אשר יגרור את הפסד מלכותו ואף את חייו ליריבו.
אימפריאל קולג'
אימפריאל קולג' לונדון (באנגלית: Imperial College London) או בשמו הרשמי אימפריאל קולג' למדעים, טכנולוגיה ורפואה (באנגלית: The Imperial College of Science, Technology and Medicine) הוא מוסד אוניברסיטאי בריטי בלונדון ואחד ממוסדות הלימוד האקדמיים הטובים בעולם. תחומי הלימוד והמחקר באימפריאל קולג' מתמקדים בתחומי המדעים, הנדסה ורפואה, ואף קם במוסד בית ספר למנהל עסקים ומחלקה למדעי הרוח.
האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בין־לאומיים: חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), ב (AMBA), ב (EUA), בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU), בברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות (GlobalTech Alliance), בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי (GULF) והייתה חברה בליגת IDEA עד דצמבר 2012. בנוסף האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בבריטניה: חברה בקבוצת, ב־, בקונסורציום SES, בקבוצת ראסל ובקבוצת האוניברסיטאות הלא רשמית, "משולש הזהב".
היסטוריה
האימפריאל קולג' נוסד בשנת 1907 עם איחודם של שלושה מוסדות לימוד שנוסדו בעיר במאה ה-19: קולג' העיר והגילדות, בית הספר המלכותי למכרות והקולג' המלכותי למדעים. שלושת המוסדות, אף שלא איבדו את שמם, החלו לפעול תחת האימפריאל קולג', אשר נוסד בצו מלכותי של אדוארד השביעי והפך לחלק מהמערכת המינהלית של אוניברסיטת לונדון.
בשלהי המאה ה-20 צורפו לבית הספר לרפואה של המוסד שלושה מוסדות להוראת רפואה: בית הספר לרפואה של בית החולים סנט מרי (1988), המכון הלאומי ללב וריאות (1995) ובית הספר לרפואה של צ'רינג קרוס ווסטמינסטר (1997). בית הספר לרפואה באימפריאל קולג' גדל עוד יותר בשנת 1997 כאשר צורפו אליו אף בית הספר המלכותי ללימודים מתקדמים ברפואה (Royal Postgraduate Medical School) והמוסד למיילדות וגינקולוגיה. בשנת 2000 מוזג לתוך אף מוסד קנדי לראומטולוגיה.
בשנת 2000 נערך אף מיזוג בין וואי קולג' - בית הספר לחקלאות של אוניברסיטת לונדון, הפועל במחוז קנט - לבין האימפריאל קולג'. באותה עת נטען כי מניעיו של האימפריאל קולג' למיזוג היו קבלת שליטה על קרקעות שהיו ברשות בית הספר לחקלאות, אשר היה בקשיים כלכליים אותה עת. בחודש דצמבר 2005 הכריז האימפריאל קולג' על הקמת פארק מדעים בקמפוס וואי. תוכנית זו ננטשה לאחר כשנה לאור התנגדות תושבים מקומיים מן ההשפעות הסביבתיות של בניית מרכז המחקר. החל מחודש ספטמבר 2007 החל וואי קולג' להיות מנוהל על ידי אוניברסיטת קנט בשיתוף פעולה עם אימפריאל קולג' ובוגריו יקבלו תאריהם מאוניברסיטה זו.
בשנת 1995 נחנכה באימפריאל קולג' הוצאה לאור אקדמית עצמאית: Imperial College Press. בשנת 2002 שונה המבנה המינהלי של האימפריאל קולג' עם ביטולם של הקולג'ים המרכיבים את המוסד.
בשנת 2003 קיבל האימפריאל קולג' ממועצת היועצים המלכותית (Privy Council) את סמכות להעניק תארים. סמכות זו עמדה בסתירה לכפיפות המינהלית של המוסד לאוניברסיטת לונדון וב-9 בדצמבר 2005 הכריז האימפריאל קולג' כי פתח במגעים עם אוניברסיטת לונדון להפרדת שני המוסדות. המוסד זכה רשמית בעצמאותו בחודש יולי 2007. לסטודנטים אשר היו כבר במהלך לימודיהם בעת הפרדת המוסדות ניתנה הבחירה לקבל את תאריהם מאחת משתי האוניברסיטאות.
הקמפוס
עיקר פעילות הלימוד והמחקר באימפריאל קולג' מתקיימים בקמפוס המרכזי בדרום קנזינגטון שבלונדון, אזור בעל ריכוז גבוה של מוסדות תרבות והוראה: המוזיאון להיסטוריה של הטבע, מוזיאון המדע, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, הקולג' המלכותי למוזיקה, הקולג' המלכותי לאמנות, אלברט הול. כל אלה נמצאים במרחק קצר מן הקמפוס. לאימפריאל קולג' שני קמפוסים נוספים, האחד בסילווד פארק במחוז ברקשייר והשני בוואי שבמחוז קנט. האימפריאל קולג' מנהל פעילות הוראה במספר רב של בתי חולים במטרופולין של לונדון.
בשנות ה-60 הורחב הקמפוס המרכזי כדי שיכלול אף את אתר המכון האימפריאלי (Imperial Institute) אשר ממנו נותר היום רק מבנה מגדל המלכה בגובה 87 מטר.
מדיניות קבלה ללימודים
האימפריאל קולג' נוקט במדיניות בררנית של קבלת תלמידים ללימודי תואר. על פי נתוני המוסד בין השנים 1999–2007 שיעור הקבלה הכללי ללימודים בתוכניות התואר במוסד היה מתחת ל-20%. בשנת 2007 היחס בין מספר הבקשות להתקבל ללימודים לתואר ראשון לבין הסטודנטים שהתקבלו בפועל היה 1:6.5. שיעור הקבלה לתוכניות לימודים לתארים מתקדמים בשנת 2007 היה 20%.
מבנה אקדמי
האימפריאל קולג' מציע לתלמידיו תוכניות לימודים ברמת תואר ראשון ותארים מתקדמים. פעילות ההוראה והמחקר מאורגנת בשלוש פקולטות:, ו. בנוסף לשלוש הפקולטות קיים וכן מחלקה למדעי הרוח. אולם, מטרתה העיקרית של המחלקה למדעי הרוח היא קיום הוראה בקורסי בחירה וקורסים בשפות זרות לתלמידי הפקולטות. האוניברסיטה מעודדת את תלמידי המדעים ללמוד קורסי בחירה בתחום מדעי הרוח, במגוון רחב של נושאים: פילוסופיה, אתיקה במדע וטכנולוגיה, היסטוריה, ספרות מודרנית ותיאטרון, אמנות המאה ה-20, לימודי קולנוע, ועוד. קיימים אף קורסים ללימוד מגוון גדול של שפות זרות, ביניהם: צרפתית, גרמנית, איטלקית, יפנית, רוסית, ספרדית, ערבית, הולנדית, סינית מנדרינית, ואורדו. המחלקה למדעי הרוח אף מנהלת תוכנית לתואר בתרגום מדעי.
תלמידות היוו רק 36.5% מכלל ציבור הסטודנטים בשנת הלימודים 2007–2008 ובחלק מתוכניות הלימוד בהנדסה מספר התלמידות קטן מאוד.
דירוג אקדמי
האוניברסיטה נחשבת לאחת הטובות בעולם, ומדורגת בעקביות בין המוסדות המובילים בבריטניה ובעולם. דירוגים לשנת 2021:
מחקר
הכנסות האימפריאל קולג' ממענקי מחקר וחוזי מחקר הן בין הגבוהות ביותר בבריטניה, בשנת הלימודים 2006–2007 הכניס המוסד למעלה מ-230 מיליון ליש"ט במענקים ובחוזי מחקר.
בהערכת רמת המחקר של חברי הסגל של האימפריאל קולג' שנערכה בדצמבר 2001 השיגו 75% מן הסגל את הציון 5, יותר מכל אוניברסיטה אחרת בבריטניה. בדרוג הכללי של רמת המחקר של הסגל דורג האימפריאל קולג' במקום השני בבריטניה עם ציון של 6.68 מתוך 7.
בבעלות האימפריאל קולג' חברה ליישומים מסחריים של פיתוחים טכנולוגיים בשם Imperial Innovations. האימפריאל קולג' מעודד את סגל המחקר למסחר את פירות המחקר.
היברובוקס
היברובוקס (במקור באנגלית: HebrewBooks, שמשמעותו: "ספרים עבריים") היא ספרייה דיגיטלית חינמית מקוונת לספרות יהודית-תורנית. האתר מכיל מעל 62,000 ספרים וכתבי עת תורניים סרוקים, החל מראשית הדפוס ועד למחברים בני זמננו, רובם בעברית. הספרים ניתנים לצפייה, להורדה ולחיפוש טקסטואלי בתוכן הספר. האתר נגיש בשפות עברית ואנגלית.
מטרתו הראשונית של המיזם הייתה לשמר את הספרים והחיבורים התורניים של יהדות ארצות הברית, אשר חלקם חדלו להיות זמינים. בהמשך, התרחבה מטרת המיזם וכיום שואפת האגודה להנגיש את כל ספרי הקודש העבריים, במטרה "להחיות את זכרם של החיבורים הרבים שנכתבו במהלך השנים ולמרבה הצער נשתכחו ונזנחו, וכמו כן לעשות את עולם הספר התורני לנגיש וזמין לכל דורש ללא תמורה".
מקורות האוספים
המיזם נוסד על ידי חיים רוזנברג, חסיד חב"ד המתגורר בברוקלין שבניו יורק, מייסד האגודה לשימור ספרים עבריים (The Society for Preservation of Hebrew Books). במסגרת אגודה זו איתר רוזנברג ספרים תורניים רבים שחוברו בארצות הברית, סרק והעלה אותם לאתר האינטרנט להורדה בפורמט PDF. בראשית 2001 הוצעו באתר 60 ספרים. בדצמבר 2006 הושק פורמט האתר הנוכחי, ובו הוצעו 11,000 ספרים.
בהמשך נוספו לאתר 15,000 ספרים מאוסף ספריית חב"ד בניו יורק, 150 אינקונבולות (דפוסי עריסה) מאוסף בית המדרש לרבנים באמריקה, וספרים מאוסף YIVO שבמנהטן. 1780 ספרים נסרקו מאוסף ספרים עתיקים השייך לחיים אלעזר רייך מברוקלין וכן נסרקו ספרים מאוסף פרידברג-ריזמן, המכיל יותר מ-15,000 ספרים.
המיזם מאפשר העלאה של ספרים סרוקים על ידי הציבור ומחברי הספרים עצמם. צוות האתר מונה כעשרה עובדים. בנוסף, מאות מחברים ואחרים העלו ספרים שסרקו בעצמם.
אופי הספרייה
הספרייה מכילה בעיקר ספרים תורניים, וכלולים בה גם חיבורים היסטוריים וספרים אחרים מארון הספרים היהודי. רוב הספרים בה כתובים עברית, ומיעוטם בשפות יהודיות אחרות הנכתבות באותיות עבריות (בעיקר יידיש). כמו כן ישנם ספרים באנגלית ובשפות נוספות.
תשעים אחוז מהספרים במאגר נדפסו לפני למעלה ממאה שנה, בהם ספרים מראשית הדפוס, משנת 1492 והלאה. קיימים באתר גם ספרים רבים בני זמננו. ספרים אלו אינם נסרקים על ידי צוות האתר אלא נשלחים על ידי הגולשים.
כתבי יד
בנובמבר 2010 פתח המיזם אתר נפרד, hebrewmanuscripts.org, שבו סריקות של כתבי יד. בפתיחה היו באתר כאלף כתבי יד מאוסף בית המדרש לרבנים באמריקה. בהמשך נוספו כתבי יד מספריית היברו יוניון קולג'.
אפשרויות השימוש בספרייה
הספרים ניתנים הן לצפייה מקוונת בדפדפן והן להורדה כקובצי PDF, של הספר בשלמותו או של עמוד בודד, וללא תשלום (אך לשימוש אישי בלבד).
הספרים מעובדים בטכנולוגיית זיהוי תווים אופטי שפיתחה החברה הישראלית ליגטורה (Ligature) ומאונדקסים באמצעות טכנולוגיה שפיתחה חברת dtSearch, ובדרך זו ניתן לערוך בהם חיפוש טקסטואלי מלא וכן להמירם לטקסט רגיל.
לכל ספר נלווה תיאור ביבליוגרפי קצר בעברית ובאנגלית, וקישור לקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, ה-ULI, ולקטלוג העולמי המאוחד "worldCat" של ה-OCLC.
באתר קיימים מדריכים לשימוש בעברית, יידיש ואנגלית. מקלדת וירטואלית עברית הנפתחת לצד שדה החיפוש מאפשרת להקליד טקסט עברי ללא צורך בהתקנת מקלדת מתאימה, ותצוגה מקדימה מציגה את שער הספר עם רפרוף עכבר על רשימת התוצאות.
עיון בספרות מקור
המיזם מציע עיון בתלמוד הבבלי ובמשנה תורה לרמב"ם, כמו גם בשלל פרשנים שלהם. משנה תורה זמין בטקסט מלא והתלמוד הבבלי וחלק ממפרשיו זמינים הן בטקסט מלא, והן בגרסה סרוקה של מהדורת וגשל, הכוללת זיהוי טקסט מלא. החל מספטמבר 2013, בגרסת הבטא, זמינים לעיון באתר (אך לא להורדה) טור ושולחן ערוך במהדורת "שולחן מלכים".
פרויקט הרמב"ם
הפרויקט מגיש טקסט מוקלד של ספרי משנה תורה לרמב"ם עם ליקוט טקסט מוקלד ממאות מקורות המבארים את דבריו. כל הפרשנים סודרו לפי דברי הרמב"ם, כך שבבחירת הלכה מסוימת מדברי הרמב"ם מוצגים רשימת קישורים לפרשנים וספרי הלכה שהתייחסו לדבריו. הקלקה על קישור מציגה את דברי הפרשן. כמחצית הפירושים שנאספו נלקחו מעשרים כרכי הסדרה המודפסת "מפרשי היד החזקה".
ז'אן קאסאדסי
ז'אן קאסאדסי (בצרפתית: Jean Casadesus 7 ביולי 1927 – 20 בינואר 1972) היה פסנתרן צרפתי, בנם של הפסנתרנים הנודעים רובר וגבי, ובן-אחיינם של אנרי קאסאדסי ומריוס קאסאדסי.
קורות חיים
ז'אן קאסאדסי נולד בפריז. הוריו לימדוהו נגינה בפסנתר ולאחר לימודים בקונסרבטואר של פריז, בשנת 1940, עבר עם הוריו לארצות הברית, להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 1946 זכה בתחרות סולנים צעירים של תזמורת פילדלפיה והופעתו הראשונה הייתה ב-1947 עם תזמורת זו בנגינת הקונצ'רטו בסול מז'ור של ראוול, בניצוח יוג'ין אורמנדי. מכאן ואילך קצר הצלחה כפסנתרן קונצרטים, בסיורים באירופה, ישראל ודרום אמריקה וכמורה לפסנתר, בעיקר בקונסרבטוריון פונטנבלו האמריקאי. בין תלמידיו הנודעים רוברט לוין.
ז'אן והוריו ביצעו יחדיו קונצ'רטי של מוצרט לשניים ושלושה פסנתרים. הם הקליטו יצירות אלה עם התזמורת הסימפונית של קולומביה ועם תזמורת קליבלנד בניצוחו של גיאורג סל ועם תזמורת פילדלפיה בניצוח יוג'ין אורמנדי.
בשנת 1953 נשא לאישה את אוי ז'יראר, בתו של הצייר אנדרה ז'יראר. לזוג נולדה בת בשם אגנס.
ז'אן קאסאדסי נהרג בתאונת דרכים בקנדה בראשית שנת 1972. אביו מת באותה שנה בפריז.
בשנת 1973 קרל קורט כתב אורטוריה לזכרו של המלחין.
יחסי טורקיה–קובה
יחסי טורקיה–קובה הם יחסי החוץ בין קובה לטורקיה.
סקירה כללית
רג'פ טאיפ ארדואן, נשיא הרפובליקה של טורקיה ביקר בקובה ב-10–11 בפברואר 2015. זה היה הביקור הנשיאותי הראשון של טורקיה בקובה והיווה אבן דרך ליחסים הבילטרליים בין שתי המדינות.
יחסים כלכליים
נפח הסחר בין שתי המדינות היה 54.7 מיליון דולר בשנת 2019 (יצוא/יבוא טורקי: 42.9/11.8 מיליון דולר).
יעקב בן יזרי
יעקב בן יזרי (1 באוקטובר 1927 – 17 בפברואר 2018) היה שר הבריאות וחבר הכנסת מטעם מפלגת גיל.
ביוגרפיה
בין השנים 1955–1963 היה חבר המועצה המקומית פרדס חנה מטעם מפא"י . בין השנים 1958–1993 עבד בקופת חולים כללית, תחילה כמזכיר מרפאה, ובין השנים 1974–1993 כיהן כמנהל מספר מחוזות. במהלך השנים שימש גם כראש ארגון עובדי קופת החולים בחיפה והצפון. בשנים 1971–1973 היה המזכיר בפועל של המזכירות הארצית של עובדי קופת חולים והוביל מאבקי שכר של העובדים נגד ההסתדרות.
בשנת 1972 צורף להנהלת קרן הגמלאות המרכזית כנציג העובדים. כיהן משנת 2001 כיו"ר ארגון גמלאי קרן הגמלאות המרכזית (קג"מ) של עובדי ההסתדרות וחבר פורום יושבי ראש גמלאי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
בן יזרי היה חבר ופעיל רוב חייו במפלגת העבודה, להוציא תקופה קצרה בה היה חבר ב"עם אחד" בשלהי שנות התשעים, עד שסולק מהמפלגה בשנת 2002 בשל חשד לקיום קשרים עם מפלגה אחרת.
ב-2004 הקים את "עמותת גמלאי ישראל למענך" מתוך כוונה לרוץ לכנסת, לקראת הבחירות לכנסת ה-17 השתלב ברשימת מפלגת גיל בראשות רפי איתן ומשה שרוני.
בן יזרי הוצב במקום השני ברשימת מפלגת גיל ונבחר לכנסת ה-17. הוא נתמנה לשר הבריאות בממשלה ה-31, לאחר שגבר על משה שרוני בבחירות פנימיות שנערכו על התפקיד בקרב חברי הסיעה.
בשלהי שנת 2008 התעלף בכנס של משרד הבריאות בחיפה, ואושפז לתקופה ממושכת בבתי החולים רמב"ם ומאיר. הוא סבל מאנמיה וממחלת כליות ועיניים.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה שנערכו ב-2009 הוצב במקום הרביעי של מפלגת גיל, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של בן יזרי.
בן יזרי התאלמן מרעייתו חווה באוקטובר 2008. נולדו להם שני בנים:, שנהרג ב-1971 בתאונת דרכים בעת שירותו הצבאי, ואבשלום, שהיה בעל קונדיטוריה ואיש שב"כ, ונפטר ביוני 2017 לאחר מאבק במחלה קשה. מאבשלום נולדו לבן-יזרי שלושה נכדים.
התגורר בכפר סבא.
בן יזרי נפטר ב-17 בפברואר 2018, בגיל 90. הובא למנוחות בבית העלמין בפרדס חנה.
אלבה לונגה
אלבה לונגה (לטינית: Alba Longa) הייתה עיר עתיקה בלאטיום שבמרכז איטליה. היא הייתה העיר החזקה בברית הלטינית ואולי אף ייסדה אותה ועמדה בראשה. היא נהרסה על ידי רומא העתיקה בערך במאה ה-7 לפנה"ס. על פי האגדה, מוצאם של מייסדי רומא, רמוס ורומולוס, הוא משושלת המלוכה של אלבה לונגה.
היסטוריה
על פי האגדה, אסקניוס בנו של איניאס ייסד את העיר והיה מלכה הראשון. הוא בנה אותה לרגלי גבעת (או הר) אלבה ולכן קרא לה בשם זה שמשמעו הארכה או הרחבה של אלבה. דיוניסיוס מהליקרנסוס מספר גם הוא על ייסוד העיר בצורה זו, אך מיקם אותה בין ההר לאגם אלבה, מה שהחל מחלוקת ארוכה באשר למקומה המדיוק של העיר. על פי דיוניסיוס, פירוש המילה אלבה הוא "לבן", כך שמשמעות השם היא "העיר הארוכה והלבנה". אתרים שונים באזור אגם אלבנו שנמצא כ-20 ק"מ דרומית לרומא, זוהו כאפשרות למיקומה של העיר, אך עדיין לא נמצאו ראיות ודאיות. העיירה קסטל גנדולפו מועדפת על רבים מהחוקרים כאפשרות לזיהוי העיר, משום שהיא נמצאת במרכז שרשרת כפרים מעידן הברזל. לרוב, קבוצות כפרים כאלו התרכזו סביב עיר גדולה יותר.
המלחמה נגד רומא
במאה ה-7 לפנה"ס יצא טולוס הוסטיליוס, מלך רומא למלחמה נגד אלבה לונגה. העילה למלחמה הייתה שורה של אירועי שוד הדדיים בין איכרי רומא לאיכרי אלבה לונגה. ההיסטוריון טיטוס ליוויוס טוען שהעילה האמיתית למלחמה הייתה האופי הלוחמני של טולוס הוסטיליוס. בוצעו מספר ניסיונות תיווך דיפלומטיים שלא עלו יפה ואחריהם הוכרזה מלחמה. גאיוס קלואיליאן, מלך האלבנים, פלש עם צבאו לשטח רומא, הקים מחנה במרחק חמישה מילין מהעיר וחפר תעלת מגן סביבה. התעלה הייתה כה גדולה עד שזכתה לשם מיוחד שנזכר מאות שנים לאחר מכן. בהיותם במחנה מת גאיוס קלואיליאן ובמקומו מונה מטיוס פופטיוס. הוא הגיע להסכם עם טולוס שהקרב יוכרע בדו-קרב בין שלישיית אחים מכל צד, כדי להימנע משפיכות דמים המונית שתחליש את שתי הערים ותחזק את האויב המשותף - האטרוסקים. לאחר שהרומאים ניצחו את האלבנים, הפכה אלבה לונגה להיות כפופה לרומא.
לאחר ההפסד, ירד מעמדו של מטיוס ונטען שהוא הפקיר את גורל העיר בידי שלושה חיילים. כדי למחות את חרפת ההפסד, הוא יזם מהלך מתואם עם האטרוסקים. הערים ויי ופידנאה (Fidenae) תקפו את רומא וטולוס קרא למטיוס לעזרה. מטיוס הגיע בראש צבאו, אולם הפקיר את טולוס בשדה הקרב. הרומאים ניצחו את האטרוסקים בכל זאת, וטולוס הוציא להורג את מטיוס בגלל בגידתו. הוא נקשר לארבע מרכבות רתומות לצמדי סוסים והן הודהרו לכיוונים מנוגדים, כך שגופו נקרע לגזרים. לאחר מכן ציווה טולוס על חייליו להחריב את אלבה לונגה מלבד מקדשי האלים, ותושבי העיר הועברו לגור ברומא, דבר שהכפיל את כמות תושביה. טולוס צירף כמה ממשפחות הגולים למעמד הפטריקים, בהן משפחת היוליים ובנה מבנה חדש לצורך הסנאט המורחב, הקוריה הוסטיליה. הגולים התיישבו בגבעת קאיליוס ורבים מהם הצטרפו למעמד הפרשים וכך חיזקו את צבא רומא.
אלכסנדר גרסט
אלכסנדר גרסט (בגרמנית: Alexander Gerst, נולד ב-3 במאי 1976 ב Künzelsau, באדן-וירטמברג, גרמניה) הוא אסטרונאוט של סוכנות החלל האירופאית וגיאופיזיקאי. שהה 165 יום בחלל במסגרת משלחות 40 ו-41 לתחנת החלל הבינלאומית ממאי ועד נובמבר 2014. גרסט חזר לחלל ביוני 2018 במסגרת משלחות 56 / 57, והיה מפקד משלחת 57 לתחנת החלל, הגרמני הראשון בתפקיד זה. עם חזרתו לכדור הארץ, הוא היה בשהות מצטברת של למעלה מ-362 ימים בחלל.
בצעירותו וכחוקר
גרסט למד בתיכון טכני באורינגן, גרמני, וסיים בשנת 1995. במהלך התיכון, הוא התנדב לצופים, למכבי אש וגם עבד כמציל..
גרסט למד לתואר ראשון בגיאופיזיקה באוניברסיטה הטכנולוגית של קרלסרוהה, גרמניה אותו סיים בהצטיינות ב-2003.. בין השנים 1998 ו-2003 הוא השתתף במספר שיתופי פעולה מדעיים ופעילויות בשטח, כולל מחקרים במקומות מרוחקים ומבודדים כגון אנטארקטיקה.
הוא למד לתואר שני במדעי כדור הארץ באוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון, ניו זילנד. מחקרו בהרי געש כלל פיתוח טכנולוגיות לניטור ומעקב אחר התפרצויות, ותוצאות המחקר פורסמו בעיתון המדע היוקרתי Science.
הוא עבד כחוקר במכון לגיאופיזיקה של אוניברסיטת המבורג מ-2004 ועד 2009, וב-2010 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת המבורג, במכון לגיאופיזיקה עם התמחות בגיאופיזיקה ודינמיקה של התפרצויות געשיות. בשנת 2007 זכה בפרס ברנרד רנדל למחקר יוצא דופן מאיגוד המחקר הגרמני DFG.. הוא פרסם מספר מאמרים כולל תוצאות שפורסמו בכתב העת Nature.
לגרסט יש רישיון של חובבות רדיו (KF5ONO), והוא השתתף בעבר במספר אירועים של תקשורת חובבי רדיו עם תחנת הקרקע ועם אנשי חינוך במסגרת משלחת 41/40 לתחנת החלל.
בסוכנות החלל האירופאית
בשנת 2009, גרסט נבחר לכיתת האסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופאית.
משלחות 40/41 לתחנת החלל הבינלאומית
גרסט טס לחלל כחלק ממשלחות 40/41 לתחנת החלל הבינלאומית ושהה בתחנת החלל ממאי ועד נובמבר 2014. גרסט המריא לתחנת החלל יחד עם האסטרונאוטים גרגורי וייסמן ומקסים סורייב ב-28 במאי 2014, על החללית סויוז TMA-13M.
ב-7 באוקטובר 2014, גרסט ביצע הליכת חלל יחד עם האסטרונאוט גרגורי וייסמן. במסגרת הליכת החלל הם הזיזו משאבת קירור תקולה והעבירו לאחסון והתקינו מערכת ממסר שתספק חשמל חלופי במקרה חירום למנוף המזיז את הזרוע הרובוטית מסביב לתחנה. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-13 דקות.
גרסט חזר ונחת בכדור הארץ ב-10 בנובמבר 2014 בשעה 03:58 UTC, בחללית הסויוז TMA-13M איתה המריא לתחנת החלל הבינלאומית.
משימתו של גרסט לתחנת החלל נקראה "נקודה כחולה" (Blue Dot) לזכר אמרתו המפורסמת של קרל סייגן המתאר את כדור הארץ כנקודה כחולה חיוורת, בצילום המפורסם של החללית וויאג'ר 1. המשימה כללה ניסויים בפיזיקה, ביולוגיה, מדעי החיים, ניסויי קרינה והדגמת טכנולוגיות. בין פעילויות החינוך היו גם סרטונים עם הדגמות ניסויים במיקרו-כבידה ופעילויות ומערכי שיעור להעברה עם תלמידים.
משלחות 56/57 לתחנת החלל הבינלאומית
גרסט שוגר שוב לחלל על החללית סויוז MS-09 ב-6 ביוני 2018, במסגרת משלחות 56/57 לתחנת החלל הבינלאומית. הוא מונה למפקד תחנת החלל במשלחת 57. גרסט הוא האסטרונאוט השני של סוכנות החלל האירופאית לפקד על התחנה (אחרי פרנק דה וי הבלגי במשלחת 21) והגרמני הראשון. המשימה של גרסט נקראת "אופקים" (Horizons).
במסגרת המשימה שלו, הוא הביא רובוט עוזר, שהוא ראש רובוטי מרחף שנקרא CIMON, המבוסס על המחשב ווטסון
גרסט החל בפיקוד על תחנת החלל הבינלאומית עם תחילתה הרשמית של משלחת 57 לתחנת החלל, כאשר סויוז MS-08 עזבה את התחנה, ב-4 באוקטובר 2018. טקס החלפת הפיקוד היה יום קודם.. בעקבות כישלון שיגור סויוז MS-10 משימתם הוארכה, ומשלחת 57 הייתה ברובה משלחת של 3 אנשים עד להגעת סויוז MS-11 לתחנת החלל. ב-20 בדצמבר 2018, גרסט, סרינה אוניון-צ'נסלור וסרגיי פרוקופייב חזרו לכדור הארץ לאחר שהות של 196 יום, 17 שעות ו-49 דקות. עם חזרתו, הוא שהה בשהות מצטברת של למעלה מ-362 ימים בחלל, יותר מכל אסטרונאוט אחר של סוכנות החלל האירופאית.
בתרבות הפופולרית
גרסט ועברו כגיאופיזיקאי היו בסיס לדמות של אלכס פוגל, אסטרונאוט גרמני של סוכנות החלל האירופאית, כימאי וחלק מהצוות של החללית "הרמס", בסרט להציל את מארק וואטני.
מדעי החלל
מדעי החלל הוא שם לכל תחומי המדע העוסקים בחקר החלל החיצון. מדעי החלל כוללים מגוון תחומים החוקרים את גרמי השמיים כמו חקר מערכת השמש על מרכיביה, כולל השמש עצמה וכוכבי הלכת השונים בה, חקר כוכבים וכוכבי לכת המקיפים אותם, חקר גלקסיות וקוסמולוגיה, אסטרונומיה, אסטרופיזיקה, אסטרוביולוגיה ועוד.
חוקרי החלל מנסים בין היתר לענות על שאלות המעסיקות את האנושות מאז קיומה: כיצד נוצר העולם והאם מתקיימים חיים מחוץ לכדור הארץ.
אסטרונומיה
מדע החוקר את התנועה, מבנה, ההתהוות וההתפתחות של גרמי השמים, והיקום בכלל. האסטרונומיה נחשבת למדע העתיק בעולם. תחומים עיקריים שנכללים באסטרונומיה הי:
קוסמולוגיה - סדר היקום כולו, מבנה היקום, ההיסטוריה שלו והתפתחותו העתידית.
קוסמוגוניה - מדע היווצרות היקום. התייחסות מסודרת (לא מיתית) ראשונה לנושא נמצאת אצל הפילוסופים היוונים.
אסטרומטריה - מיקום גרמי השמיים, מרחקם, תנועתם וחוקיות תנועתם. לפעמים משתמשים במונח אסטרונומיה לתיאור תחום זה בלבד.
אסטרופיזיקה - פיזיקה של היקום ובפרט תכונות פיזיות של גרמי השמיים ופעולות גומלין ביניהם.
המודל הגאוצנטרי
מקור השם גאוצנטרי הוא ביוונית: גאו-ארץ וצנטרון-מרכז. ניתן להבין מכך שמשמעות השם המודל הגאוצנטרי היא ההשקפה לפיה כדור הארץ במרכז, הוא מרכז היקום לפי מודל זה, כלומר: השמש, הירח, הכוכבים וכוכבי הלכת סובבים את כדור הארץ. לאחר גילוי צורתו הכמעט-כדורית של העולם על ידי היוונים נוצר מודל זה. מודל זה היה נפוץ בעולם ההלניסטי ורעיונות דומים לו היו נפוצים בשאר העולם (הודו הקדומה וסין הקדומה).
לפי המודל הגאוצנטרי 55 ספירות (Spheres) בדולח הכילו את השמש הכוכבים וכוכבי הלכת. עם זאת כיפת השמים לא צייתה למודל זה. כוכבי הלכת התנהגו בדרכים מוזרות: נעו קדימה ואחורה בצורה שנראתה בלתי צפויה. כדי להסביר זאת אריסטו טען שכוכבי הלכת נעים לא בדיוק לפי סיבוב הספירות אלא גם לפי סיבוב של ספירות קטנות יותר על הספירות: אפיציקלים. תלמי העמיק במדידותיו את המודל עם אפיציקלים על-גבי אפיציקלים בכמויות מרובות. הוא גם שינה את המרכז שסביבו סובבים הכוכבים מכדור הארץ לנקודה קרובה לו, ובכך דייק את תחזיותיו של המודל, ושיפר את אמינותו.
המודל הגאוצנטרי שרד עד המאה ה-16 והוחלף בהדרגה במודל ההליוצנטרי של קופרניקוס, גלילאו וקפלר.
המודל ההליוצנטרי
מקור השם הליוצנטרי ביוונית הוא הליוס (שמש) וצנטרון, כלומר ההשקפה שלפיה השמש היא במרכז. המודל המנוגד לאינטואיציה (הרי כשמסתכלים לשמי הלילה רואים את הכוכבים נעים) היה מוכר כבר ליוונים והועלה על ידי הפיתגוראים, אריסטרכוס, אבל רק במאות ה-16 וה-17 הועלה המודל מחדש במערב על ידי קופרניקוס וגלילאו, וזכה לניצחון בעזרת קפלר. מודל הליוצנטרי הוצע גם במאה החמישית בהודו על ידי האסטרונום ההודי אריבהאטה. המודל ההליוצנטרי התפתח בהדרגה באירופה: תחילה הופיעו המודלים של קופרניקוס וגלילאו שבהם כל מערכת השמש פרט לירח סבבה סביב השמש, לאחר חלה נסיגה קלה והופיע המודל של טיכו ברהה שלפיו השמש והירח מקיפים את כדור הארץ ושאר מערכת השמש מקיפה את השמש. בשני מודלים אלו תנועת ההקפה הייתה מעגלית לחלוטין, ולכן עדיין נדרשו המוני אפיציקלים כדי לתאום את המציאות. לאחר מכן הגיע המודל של קפלר, שבו התנועה הייתה אליפטית ולכן התצפיות היו תואמות אפילו יותר משל המודל הגאוצנטרי והמודל אומץ, כשהכנסייה קיבלה אותו משראתה זאת.
אסטרופיזיקה
ענף של אסטרונומיה העוסק בפיזיקה של היקום, ובפרט בתכונות הפיזיות (מוארות, צפיפות, טמפרטורה והרכב כימי של עצמים אסטרונומיים כגון כוכבים, גלקסיות והתווך הבין-כוכבי, ופעולות הגומלין ביניהם. הקוסמולוגיה היא אסטרופיזיקה תאורטית המסתכלת על היקום כולו.
אסטרופיזיקה היא תחום רחב מאוד, ולכן בדרך מיושמים במסגרתה דיסציפלינות פיזיקליות רבות, כולל אך לא רק, מכניקה, אלקטרומגנטיות, מכניקה סטטיסטית, תרמודינמיקה, מכניקה קוונטית, יחסות, פיזיקה מולקולרית, פיזיקה גרעינית ופיזיקת חלקיקים. בפועל, חלק ניכר מהמחקר האסטרונומי המודרני דורש שימוש בפיזיקה.
קוסמולוגיה
קוֹסְמוֹלוֹגְיָה (מיוונית: κοσμολογία "קוסמוס"=יקום, "לוגיה"=תורה) היא ענף של אסטרופיזיקה שמטרתו לחקור את מבנה היקום וההיסטוריה שלו ומקומה של האנושות בו.
פירוש משמעותי יותר למילה "קוסמולוגיה" מבוסס על העובדה שהיא נגזרת מהמילה היוונית - kosmeo, שמשמעותה "סדר" או "ארגון". היוונים האמינו שאפשר להבין את העולם, וכי הוא ראוי לארגון ולסדר אנליטיים. הם הבחינו בדפוסים הקיימים ביקום ושאפו לארגן ולסדר אותם.
האדם עסק בשאלות של מהות היקום ומקומו בו כבר משחר ההיסטוריה, אך התשובות אותן יכול היה לקבל היו מבוססות בימי קדם על מיתוסים, אגדות עם ואלמנטים דתיים ומטאפיזיים. ניצנים של קוסמולוגיה מדעית נראו בפילוסופיה היוונית, אך לרשות היוונים לא עמד ציוד מתאים כדי להוכיח את התאוריות שלהם. עם זאת, אריסטרכוס מסמוס, אריסטו ותלמי הציגו תאוריות קוסמולוגיות חשובות והתאוריה הגאוצנטרית של תלמי אומצה כהסבר המקובל לתנועת גרמי השמיים עד אשר ניקולאוס קופרניקוס, טיכו ברהה, יוהאנס קפלר וגלילאו גליליי החליפוה במאה ה-16 בתאוריה ההליוצנטרית למרות התנכלות מצד הכנסייה הקתולית.
את התאוריה ההליוצנטרית, שהארץ מקיפה את השמש ולא להפך, הגה לראשונה במאה ה-5 לפנה"ס פילולאוס איש קרוטון, תלמיד האסכולה הפיתגוראית. במאה ה-4 לפנה"ס הסתמך על הרעיון של פילולאוס הרקלידס איש פונטוס, אשר חבריו חשבו אותו למשוגע בעקבות הפרדוקס שיצר בתאוריה שלו. את התמונה המלאה והמדויקת באופן מעורר התפעלות של התאוריה ההליוצנטרית הגה וגיבש הפילוסוף היווני אריסטרכוס מסאמוס במאה ה-3 לפנה"ס ועליה ניתן ללמוד מתיעוד שכתב עליו ארכימדס: "הוא (אריסטרכוס) שיער שכוכבי השבת והשמש עומדים בלי נוע, שהארץ נישאת מסביב לשמש על היקף של מעגל".
במאה העשרים התפתחה הקוסמולוגיה כמדע לגיטימי.
חקר הכוכבים
מחקר של כוכבים בעיקר בתחום הגלקסיה.
חקר פלנטות לא ארציות
מחקר העוסק בפלנטות גזיות כמו שבתאי צדק רהב ואורון. מכיוון שהמחקר עוסק בפלנטות שאינן ארציות יש לחקור אותו בצורה בלתי מאוישת כמו לוויינים.
אסטרוביולוגיה
אסטרוביולוגיה (מיוונית: ἄστρον, אסטרון- כוכבים, βίοςλογία, ביולוגיה- מדע החיים) היא מדע העוסק במקור, התפתחות, ותפוצת החיים ביקום. אסטרוביולוגיה עוסקת בשאלה האם החיים קיימים מעבר לכדור הארץ, וכיצד בני האדם יכולים לזהות אותו אם כן. המושג אקסוביולוגיה דומה אך יותר מסוים, ועוסק רק בחקר אפשרות קיום חיים מחוץ לכדור הארץ.
לוויינים
לוויין הוא גוף המקיף כוכב או כוכב לכת. ירח הוא לוויין של כוכב הלכת אותו הוא מקיף. עם תחילת שיגורם לחלל של לוויינים מלאכותיים על ידי האדם בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, הלכה ותפסה המשמעות הלוויין המלאכותי את מקומה של המשמעות הכללית, וכיום במושג "לוויין" הכוונה היא בדרך כלל ללוויין מלאכותי, ואילו ללוויין טבעי יוחד השם "ירח".
ישנם שימושים רבים ללוויינים: לוויינים לשימוש אסטרונומים, לווייני תקשורת, לוויני ניווט, לוויני ריגול.
מושבת חלל
יישוב החלל הוא מדע המאגד מספר מדעיים, וחוקר את הצרכים הבסיסיים לשם התיישבות על כוכבי לכת אחרים.
הגנה בחלל
הגנה בחלל הוא מדע על הגנת כדור הארץ מפני איומים טבעיים או לא טבעיים מהחלל. איומים טבעיים כוללים אסטרואידים במסלול קרוב ארץ ושאר גופים שבמסלול התנגשות עם כדור הארץ. גורמים אחרים הם טילים היוצאים מהאטמוספירה וחוזרים כדי לפגוע ביעד. כיום מספר מדינות שוקדות על פיתוח מערכת הגנה שתפוצץ את הטיל מחוץ לאטמוספירה.
סיטוס אינברסוס
סיטוס אינברסוס (בלטינית: Situs inversus, לפי מילון מונחי האקדמיה ללשון העברית: חִלְּפוּת אֵיבָרִים) היא הפרעה מולדת שבה האיברים הפנימיים בגוף נמצאים בסדר הפוך מהמיקום הרגיל שלהם. הסדר הרגיל של האיברים שאיתו נולדים רוב בני האדם נקרא בשפה מדעית "Situs solitus". שכיחות התופעה היא פחות מאדם אחד ל-10,000. ההפרעה אינה גורמת בדרך כלל לסיבוכים רפואיים כלשהם.
השפעה על האנטומיה
ההפרעה משפיעה על כל האיברים בתוך בית החזה והבטן. ברוב המקרים האיברים ממוקמים באופן הפוך במישור הסגיטלי (החיצי) של גוף האדם (מישור דמיוני החוצה את גוף האדם לשניים). הלב ממוקם בצד ימין של בית החזה, הקיבה והטחול נמצאים בצד ימין של הבטן, ובעוד שהכבד וכיס המרה נמצאים בצד שמאל. הריאה השמאלית מחולקת לשלוש אונות והריאה הימנית מחולקת לשתי אונות (בניגוד למצב הרגיל). כלי הדם, העצבים, נימי הלימפה והמעיים הפוכים אף הם.
משמעויות נוספות
לרוב אנשים בעלי סיטוס אינברסוס יכולים לחיות חיים שגרתיים ובריאים, ללא סיבוכים רפואיים עקב מצבם הייחודי. אולם, אצל 5 עד 10 אחוזים מבעלי ההפרעה, מתלווה אל סיטוס אינברסוס גם מום לב מולד.
ויליאם ג'וזף סימונס
ויליאם ג'וזף סימונס (באנגלית: William Joseph Simmons; 1880 - 18 במאי 1945) הוא מייסד ארגון הקו קלוקס קלאן השני, בשנת 1915.
סימונס שירת בצבא האמריקני בזמן מלחמת ארצות הברית–ספרד, ומאוחר יותר שיקר בטענה כי רכש השכלה רפואית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ברבות הימים החל לשרת כמטיף בכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית בדרום ארצות הברית, עד להדחתו מתפקידו בשנת 1912 על ידי הכנסייה על רקע חוסר יעילות במילוי תפקידו.
לאחר שעבד במספר תעסוקות, התקבל לעבודה ב"אגודת האחווה של היערנים העולמיים". הוא הצטרף כחבר לשתי כנסיות ול-12 אגודות אחווה שונות, כשנהג להסתובב ברחובותיה של העיר אטלנטה לקידום נושאי אחוות היערנים. רבים הכירו אותו בשם ג'ו "דוק" (בזיקה ל"הכשרתו" בלימודי רפואה) או בשם "קולונל" (בזיקה לדרגה שלו באגודת היערנים העולמיים).
בשנת 1915, בזמן שהחלים מתאונת דרכים בה נפגע ממכונית, החל סימונס לפעול לשם בנייתו מחדש של ארגון הקו קלוקס קלאן, שאת תיאורו ראה בסרט "לידתה של אומה". הוא השיג עותק של "מצוות" השיקום של הקלאן והחל להיעזר בו כדי להעלות על הכתב את האסטרטגיה שלו בנוגע להחייאת הארגון. עם זאת, הוא בחר לעכב את הוצאתן לפועל של תוכניותיו עד לחריצת הדין התקשורתית נגד ליאו פרנק, יהודי שהואשם ברצח הנערה מרי פייגן, בפרשייה שהסעירה את אטלנטה באותה עת. אירוע זה הפך לתחילתה של התעוררות אנטישמית במדינת ג'ורג'יה, ששיאה בלקיחתו של פרנק מבית הכלא ב-16 באוגוסט 1915 בידי אספסוף שביצע בו לינץ' ותלה אותו. רבים מהאספסוף, שקראו לעצמם "אבירי מרי פייגן", טיפסו ב-16 באוקטובר על הר סטון שבפאתי אטלנטה ושרפו בו צלב ענק שנצפה מכל חלקי העיר. דימוי הצלב הבוער, שלא היה קיים בארגון הקלאן המקורי, הוצג לראשונה בסרט הראינוע של ד. וו. גריפית' "לידתה של אומה". הסרט, בתורו, שאב את הדימוי מעבודותיו של הסופר הגזען, הכומר תומאס דיקסון, שקיבל השראה לכך משבטים סקוטים קדומים ששרפו צלבים לשם איתות מפסגת הר אחד למשנהו (הדימוי מופיע גם ב-"גבירת האגם" מאת וולטר סקוט).
סימונס איגד בקבוצה 34 אנשים שהיוו את הגרעין של ארגון הקלאן המתחדש, רבים מהם מ"אבירי מארי פייגן", ולהם נוספו שני קשישים שהיו חברים בארגון הקלאן המקורי. חמישה-עשר מהם הלכו יחד עם סימונס להר סטון כדי לשרוף צלב נוסף ולחנוך באופן רשמי את ארגון הקלאן החדש. בתיאורו את יום החניכה מתאר סימונס את היום בדרמטיות רבה כיום שבו "הטמפרטורה הייתה הרבה מתחת לאפס", אף על פי שרשומות מזג האוויר מציינות שהטמפרטורה לא הייתה נמוכה מ-7 מעלות באותו ערב. למעשה, עד היום עוסקים בשאלה מהו תאריך היווסדו של ארגון הקלאן השני, כאשר חלק מהמקורות מציינים את "חג ההודיה של שנת 1915".
סימונס הכריז כי הוא "המכשף הגדול של הקלאן החדש".
יחסי אוסטרליה–גרנדה
יחסי אוסטרליה–גרנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית אוסטרליה לבין גרנדה.
קוקאין
קוקאין הוא אלקלואיד טרופאני המשמש כסם, המופק מעלי צמח הקוקה, שגדל בעיקר בדרום אמריקה באזורים ההרריים של קולומביה, בוליביה ופרו.
יחסי אוסטרליה–גרנדה
סקירה כללית
על פי מחלקת החוץ והסחר האוסטרלית בין שתי המדינות יחסים חמים. היחסים בין שתי המדינות מופקדים על הנציבות הגבוהה האוסטרלית בפורט אוף ספיין, בירת טרינידד וטובגו. מן הצד השני, גרנדה לא מחזיקה נציגות באוסטרליה. במפקד האוכלוסין האוסטרלי בשנת 2016 הזדהו ארבעים מאה ועשרים כילידי אנטיגואה וברבודה.
קוקאין
קוקאין משמש ברפואה להרדמה מקומית, בעיקר בניתוחי עיניים, אף וגרון.
יחסי אוסטרליה–גרנדה
סקירה כללית
אוסטרליה מפעילה בגרנדה תוכנית עזרה הומניטרית בשם Direct Aid Program שעוזרת בשיפור איכות החיים במדינה; שיפור איכות המים לשתייה, עזרה באספקת החשמל וכו'. התוכנית סיפקה לגרנדה מיליון דולר אמריקאי עזרה הומניטרית לאחר הוריקן שהתחולל במקום בשנת 2004.
שתי המדינות הן חברות בארגון האומות המאוחדות, ושתיהן חלק מחבר העמים הבריטי. בשתי המדינות שולט אותו המונרך. שוק התיירות והמסחר בין שתי המדינות הוא זניח - פחות שלוש מאות מבקרים בשנה ממדינה למדינה. בין שתי המדינות מפגשים אחדים של רמי דרג, ואף ביקור רם דרג אחד של חבר בפרלמנט האוסטרלי בגרנדה שנערך בשנת 2012.
קוקאין
בשנות ה-80 של המאה ה-20, השימוש בקוקאין התפשט במהירות באירופה ובצפון אמריקה. במיוחד בארצות הברית, שבה קוקאין הפך לסם השני הנצרך ביותר אחרי קנאביס, דבר שהוביל לעלייה חדה בשיעורי הפשיעה והאלימות בערים מרכזיות. ארצות הברית נחשבת לצרכנית הגדולה ביותר בעולם של סם הקוקאין.
השפעות
השפעות הקוקאין כוללות המרצה של מערכת העצבים המרכזית, דיכוי התיאבון ותחושת אופוריה ומרץ. בנוסף, הקוקאין מחולל אפקט של הרדמה מקומית, והיה בשימוש לצרכים אלה לפני שהשימוש בו כסם רחוב הפך נפוץ.
צריכת מנת יתר של קוקאין גורמת להיפרתרמיה, לעלייה משמעותית בלחץ הדם שעלולה להיות מסכנת חיים, להפרעה בקצב הלב ולמוות.
משתמשי קוקאין מייחסים כאבי גב כרוניים לנזק כתוצאה מהשימוש, ואף נטבע לכך מטבע לשון הולם באנגלית: coke back.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
הקוקאין חוסם גם תעלות יונים תלויות מתח. מסיבה זו הוא משמש גם לצורך הרדמה מקומית, במיוחד בצורה של טיפות עבור ניתוחי עיניים.
אופן ההכנה
עלי הקוקה נקטפים, נגרסים, ומושרים בחומר אתרי כגון מדלל צבע, בנזין או סולר. לאחר ההשריה מסננים מהנוזל את תמצית העלים. החומר המתקבל עובר תהליכי סינון ומיצוק בעזרת תוספים שונים, עד שמתקבלת עיסה לבנה שלאחר ייבושה הופכת לאבקה לבנה גבישית שהיא הקוקאין.
חלק מהחומרים המעורבבים עם הקוקאין עלולים להיות קטלניים בפני עצמם, במיוחד לאלה המשתמשים בהזרקה.
קראק
הכנת הקראק מקוקאין הידרוכלוריד מתבצעת לפי הנוסחה: Coc-H+Cl– + NaHCO3 → Coc + H2O + CO2 + NaCl מכיוון שספיגה בריאות מהירה בהרבה מספיגה דרך ריריות האף, השפעת הקראק מתחילה מהר יותר ונגמרת מהר יותר (לרוב נמשכת כ-10 דקות). בהסנפה, הקוקאין פועל בצורה מתונה יותר מעישון (או הזרקה), ולכן לעישון קראק ישנה השפעה חזקה יותר, וכתוצאה מכך, ההתרסקות שלאחר מכן קשה יותר, וכך גם הסיכוי לפתח התמכרות גובר.
ניסים קינן
ניסים קינן (נולד ב-23 ביוני 1956) הוא עיתונאי ישראלי שמשמש כתב השטח של כאן חדשות (ולפני כן ברשות השידור) בדרום ישראל, ומגיש תוכניות רדיו. זוכה פרס העיתונאי המצטיין לשנת 2018.
ביוגרפיה
נולד בשם ניסים קקון, וגדל בבית שמש. אחיו מסעוד קקון, היה משגיח בישיבת חב"ד באגאדיר שבמרוקו ונהרג ברעידת אדמה.
קינן שירת בצה"ל כלוחם בסיירת שקד, וכקצין הגיע לדרגת סגן-אלוף. ממקימי יחידת מורן (יחידה מיוחדת בתותחנים) ואף צייר את תג היחידה.
למד תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת וסיים את לימודיו "בהצטיינות יתרה" (2% מהבוגרים המצטיינים ביותר בפקולטה) באוניברסיטת בר-אילן.
קינן עוסק בעיתונות מ-1973 ובמשך השנים זכה לפרסים בתחום.
בראשית שנות ה-80 חזר בתשובה וסייע בהפקת עיתונות דתית בדרום, כמו למשל דו שבועון בשם "תודעה", שתכניו זכו לביקורת מצד עיתונאי בשם דב רובין ובטור דעה חריף מאת עמוס קינן.
בינואר 2019 לקה באירוע מוחי. במשך כ-3 חודשים היה מחוסר הכרה ולאחר מכן במשך כ-3 חודשים עבר שיקום. כשהתעורר, תיקשר רק עם העיניים. היום הוא מדבר ובהכרה מלאה והרופאים מקווים שיצליח גם ללכת.
קינן מתגורר בבאר שבע ואב לשלושה ילדים.
טרוויס מייוות'ר
טרוויס מייוות'ר (באנגלית: Travis Mayweather) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומשרת כקצין ניווט על סיפון ספינת החלל "אנטרפרייז". הוא בעל דרגת סג"ם, ואחת מהדמויות המרכזיות במשך כל 4 העונות של הסדרה. את דמותו מגלם השחקן האמריקאי אנתוני מונטגומרי.
ביוגרפיה של הדמות
מייוות'ר נולד בשנת 2126 על סיפונה של ספינת החלל אופק (Horizon), ספינת מטען אנושית מדגם J, וביקר במקומות רבים, כגון טריליוס פריים (Trillius Prime), דריילאקס (Draylax), מושבת וגה (Vega), ושני הירחים של טנביאן (Tenebian). מייוות'ר "בומר" (boomer), כלומר הוא גדל בחלל על סיפון ספינות משא, ושיש לו ניסיון בחלל אפילו יותר מאשר מפקדו, קפטן ג'ונתן ארצ'ר.
מייוות'ר הוא בחור שקט ונלהב, טייס מוכשר ומיומן מאוד ויש לו קצת ניסיון במערנות. יש לו אח אחד לפחות, פול, שהפך לקפטן של האופק לאחר מותו של אביהם, הקפטן הקודם של הספינה, בינואר 2153. אמם, ריאנה, הייתה החובשת של הספינה והמהנדסת הראשית. מייוות'ר חזר הביתה לאופק בסביבות ה-10 ינואר, 2153, כאשר האופק הייתה בדרכו למושבה דנבה (Deneva). בדרכה אל תחנת דנבה, האופק הותקפה פירטים, אבל בשל הניסיון שצבר מייוות'ר בצי הכוכבים עם כלי נשק - האופק הצליחה להגן על עצמה מפני תוקפיה.
במהלך הסדרה, דמותו של מייוות'ר היא זו שנפצעה, שותקה ואפילו "נהרגה", מספר פעמים רב יותר מאשר כל דמות אחרת מקרב צוות השחקנים הראשי.
במהלך יצירת הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", מייוות'ר היה אמור להיות לוטננט, בגלל הניסיון שלו בחלל. דרגתו שונתה לסג"ם משום שהמפיקים חשבו שיהיה זה לא אמין, אילו למלקולם ריד המבוגר ולמייוות'ר הצעיר תהיה אותה הדרגה.
יקום המראה
בפרק הכפול "In a Mirror, Darkly", טרוויס מייוות'ר של יקום המראה הוא סמל ב-MACO corps (ראשי תיבות של: Military Assault Command Operations). בסופו של דבר, הוא משתף פעולה עם הושי סאטו של יקום המראה, בניסיונה להשתלט על אימפריית הארצנים.
תגובות
על פי דייוויד גריבן, "סג"ם טרוויס מייוות'ר, ההגאי, הוא אפרו-אמריקאי וריק מוחלט, אשר לעיתים נדירות מקבל אפילו שורה שאיננה טכנית בפרק; ללא הגזמה, זה לגמרי מדויק לומר שלאו'הורה (נישל ניקולס) היו יותר שורות של דיאלוג".
מבצע זמן תגובה
מבצע זמן תגובה היה מבצע צבאי של צה"ל במהלך האינתיפאדה השנייה, שנערך במספר מוקדים כפעולת גמול לאחר הפיגוע במחסום עין עריכ, במהלכו תקפו מספר יחידות מובחרות עמדות של המשטרה הפלסטינית והרגו שוטרים פלסטיניים.
רקע ומטרות
ב־19 בפברואר 2002 אירע במחסום צבאי של צה"ל בסמוך לעין עריכ פיגוע ירי קשה ובו נהרגו 6 חיילי צה"ל. הפיגוע בוצע על ידי שוטרים פלסטיניים, והיה אחד מסדרת פיגועי ירי שכוונה למחסומי צה"ל ביהודה ושומרון בתקופה זו. בתגובה לפיגוע הנחו הרמטכ"ל שאול מופז ואלוף פיקוד המרכז יצחק איתן על פעולת גמול קשה כנגד יעדים של המשטרה הפלסטינית. היעדים נבחרו, כהגדרת האלוף איתן, משום שהפיגוע בעין עריכ התאפשר בשל שיתוף פעולה בינם לבין השוטרים הפלסטיניים שאפשרו להם לעבור דרך המחסומים. על כוח משייטת 13, בפיקוד סא"ל דרור פרידמן, הוטל לפגוע במאבטחי כוח 17 ששמרו על בית ששימש את יאסר ערפאת ברצועת עזה, על כוח מסיירת יעל הוטל לתקוף מחסום של המשטרה הפלסטינית סמוך לכפר דיר א-סודאן, ועל סיירת צנחנים, בפיקוד רס"ן נמרוד אלוני, הוטל לתקוף שלושה מחסומים של המשטרה הפלסטינית בגזרת שכם.
מהלך המבצע
כוח סיירת יעל תקף מחסום של המשטרה הפלסטינית סמוך לכפר דיר א-סודאן והרג שישה שוטרים פלסטיניים. כוח מסיירת צנחנים, בפיקוד מפקד פלגה בסיירת תקף את מחסום המשטרה הפלסטינית שכונה "בית הממתקים" סמוך לשכם, אך התברר שהוא אינו מאויש, ואילו כוח אחר מהסיירת, בפיקוד מפקד צוות בשם דורון, תקף מחסום סמוך לכפר קליל, והרג שוטר פלסטיני. כוח נוסף מסיירת צנחנים, בפיקוד מפקד הסיירת נמרוד אלוני, תקף את מחסום המשטרה הפלסטינית שכונה "בית המטבחיים" סמוך לשכם והרג שישה שוטרים פלסטיניים. במקביל פשט כוח משייטת 13, בפיקוד דרור פרידמן, שנחת מן הים על בית ששימש את יאסר ערפאת ברצועת עזה, והרגו שישה ממאבטחי כוח 17.
תוצאות
במהלך המבצע נהרגו למעלה מ-20 מאנשי המשטרה הפלסטינית וכוח 17.
אדם (זמר)
ביוגרפיה
אדם נולד, גדל והתחנך בעכו בשם חיים כהן. בילדותו למד בבית הספר "התומר" ובנעוריו למד בבית הספר "דרסקי". לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בחיפה ובהמשך עבר להתגורר בתל אביב. באותה תקופה שאף להפוך לשחקן והשתתף בהצגות לילדים.
אדם זכה לחשיפה בתחרות הקדם אירוויזיון בשנת 1985, כשהיה רקדן וזמר ליווי של יזהר כהן בשיר "עולה עולה", אפשר לראותו בקליפ של ״עולה עולה״ לובש חליפה צהובה. השיר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1985.
את הקריירה כזמר עצמאי החל אדם בצרפת בתחילת 1986, תחת שם הבמה "כריס לייף" (Cris Life). הוא הקליט שם שלושה שירים באנגלית: "Gypsy Lady" ,"Living Alone" ו-"No More Light", שהפך בגרסה העברית ל"אין מוצא". אך השירים לא משכו תשומת לב רבה.
לאחר חזרתו לישראל, החל בהקלטת אלבומו הראשון "סוד". הוא יצא לאור באפריל 1987, והופק בידי יזהר אשדות, שגם עיבד והלחין שבעה מתוך תשעת השירים בו, וניגן בהקלטות בכל הכלים. את המילים לשירים כתבה בת זוגו של אשדות, אלונה קמחי. בלטו בו השירים "תמונות", "נוסע רחוק", "אין מוצא" ושיר הנושא. האלבום זכה להצלחה גדולה, ותוך זמן קצר נמכרו ממנו יותר מ-45,000 עותקים. בעקבות הצלחת האלבום הפך אדם בן-לילה לכוכב ענק, אליל נוער וסמל מין. בדצמבר אותה שנה השתתף בפעם הראשונה בפסטיגל בשיר "לא לוקח בקלות" (מילים: אלונה קימחי, לחן ועיבוד: יזהר אשדות), וזכה במקום הראשון.
בקיץ 1988 יצא אלבומו השני "מרחוק לרחוק" בעיבודים והפקה מוזיקלית של יזהר אשדות. בין שירי האלבום בלטו: "מרחוק לרחוק" (מילים: אלונה קמחי, לחן: יזהר אשדות), "מכור לאהבה" (מילים: אהוד מנור, לחן: נאוה ברוכין וקן ברג'ס) "שקיעה אחת" (מילים: אלונה קימחי, לחן: יזהר אשדות) עם קולות של הזמרת תמנה בראואר, "היא רוקדת לבדה" (מילים: רחל שפירא, לחן: קורין אלאל), ובמיוחד "מצטער" (מילים: רחל שפירא, לחן: יזהר אשדות), שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים תשמ"ח של רשת ג'. אדם גם זכה באותה שנה בתואר "זמר השנה" של התחנה. בדצמבר השתתף בפעם השנייה ברציפות בפסטיגל, וזכה במקום הראשון בשיר "אל תשכח" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: הנרי ברטר).
בסוף 1989 יצא אלבומו השלישי "חופשי" בעיבודים והפקה מוזיקלית של מתי כספי, שגם ניגן בפסנתר, קלידים, כלי הקשה, ושר קולות רקע. באלבום נעשה ניסיון לפנות לקהל בוגר יותר עם כותבים כמו אהוד מנור, מאיר גולדברג, ואסתר שמיר. האלבום זכה להצלחה פחותה לעומת שני אלבומיו הראשונים. בין שירי האלבום בלטו "איש עוד לא הכיר אותי", "תפקיד חיי", ו"יש אהבה". בדצמבר אותה שנה השתתף וזכה בפעם השלישית ברציפות בפסטיגל בשיר "כמו גיבור מצויר" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: הנרי ברטר).
בדצמבר 1990 השתתף וזכה בפעם הרביעית ברציפות בפסטיגל, בשיר "מתנשקים בצרפתית" (מילים: שמרית אור, לחן: דן שאול, עיבוד: רן בגנו).
במרץ 1991 השתתף לראשונה בקדם אירוויזיון בשיר "יחד נעמוד" שכתב אורי סלע, הלחין ועיבד הנרי ברטר, והגיע למקום השני. עוד באותה שנה הוציא את האלבום "פעמיים ביום", שהורכב בעיקר מהשירים הבולטים משלושת אלבומיו הראשונים, וממעט שירים חדשים, בהם היה שיר הנושא (מילים: יענקל'ה רוטבליט, לחן: גידי שטרן, עיבוד: רן בגנו), שהגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים השנתי תשנ"א של רשת ג'.
בשנים 1992–1995 שיחק אדם ב"פלאי קלעים" בתפקיד עצמו. בשנים 1994–1995 שיחק במחזמר "הקוסם!", בתפקיד "פחפח" איש הפח, לצד מיכל ינאי וצחי נוי.
ב-1 באפריל 1993 התחרה בשנית בקדם-אירוויזיון בשיר "עד" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: קובי אושרת) והגיע למקום השלישי בתחרות.
בדצמבר 1995 הופיע שוב בפסטיגל, בשיר "בחיק הטבע" (מילים: אהוד מנור, לחן: נורית הירש, עיבוד: יורם צדוק).
ב-1999 יצא בחברת הד-ארצי "אדם - האוסף" - 2 תקליטורים, עם 29 שירים עם מיטב הלהיטים. באותה שנה שיחק בהצגת הילדים "בגדי המלך החדשים" לצידו של חנן גולדבלט.
ב-2000 שיחק בהצגת הילדים "גוליבר" לצידם של שרון צור, גדי יגיל, אורי גבריאל, וקרן שמש.
בשנים 2006–2008 שימש מנהל שיט באונייה.
ב-2009 הוציא שלושה סינגלים: "חורף", "אל תיקחו לי את האהבה" ו"סניוריטה".
בפברואר 2010 הוציא את האלבום "רגעים קטנים" שכלל את “אין יותר שדים”, שיר הנושא מתוך הסרט התיעודי “חיים ואדם” שביימה מירי בן-חיים-פרלמן. את השיר כתב יוני זיכהולץ, והלחין איתי פרלמן נסיך. עוד כלל את האלבום את הסינגלים "חורף", "אל תיקחו לי את האהבה" וסניוריטה" שיצאו ב-2009.
במאי 2011 השתתף אדם בתוכנית הריאליטי "היכל התהילה" ששודרה בערוץ 24. הוא העפיל לגמר התוכנית וסיים במקום החמישי.
בספטמבר 2017 הגיע לבית החולים איכילוב לניתוח להוצאת כיס המרה. הניתוח הסתבך, והוביל לדלקת בלבלב והיא גרמה לפגיעה באיברים סמוכים. ב-2 בינואר 2018, נודע שחלה החמרה במצבו והוא הועבר לטיפול נמרץ כירורגי. ב-8 בפברואר 2018 שוחרר מבית החולים. במאי אותה שנה, פרסם אדם את הסינגל "בסוף כולם רוצים אהבה". בחנוכה של שנת 2018 שיחק בהצגת הקוסם מארץ עוץ לצד רינת גבאי בתפקיד איש הפח.
בשנת 2020 השתתף בפסטיגל בפעם השישית.
לאחר כשלושים שנה שגר בתל אביב שב לחיפה, בה הוא מתגורר כיום.
חייו האישיים
בשנת 1981 התחתן אדם עם מיכל בת שבע (רנד), אך הם התגרשו תשעה חודשים מאוחר יותר.
באוקטובר 2007 אדם יצא מהארון.
בשנת 2010 הוקרן סרטה התיעודי של הבמאית מירי פרלמן, "חיים ואדם". הסרט מלווה את אדם במשך ארבע שנים, בין השאר בעבודתו בספינת בידור, בפרידה מבן זוגו יניר, ובביקור בקברה של אמו, חוה.
במאי 2023 חשף כי הוא חולה במחלת הסרטן.
המייל המלכותי
הרחובות המרכיבים את המייל המלכותי, לפי סדר ממערב למזרח, הם (באנגלית):
בנין במשחקים האולימפיים
בנין השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה מאולימפיאדת מונטריאול (1976), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילו מדינות אפריקה על המשחקים בשל סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי הפרה את הסנקציות שהוטלו על דרום אפריקה וקיימה משחק מול נבחרתה. מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) משתתפת בנין במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף
עד כה, אף ספורטאי מבנין לא זכה במדליה אולימפית, והשתתפותה במשחקים הייתה בעיקר סמלית. להישגים הגבוהים ביותר הגיעו המתאגרף ברתלמי אדוקונו, שהעפיל לשלב שמינית הגמר באולימפיאדת מוסקבה, והאתלטית נואלי יוריגו, שהעפילה לשלב חצי הגמר בריצת 800 מטר באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). יוריגו סיימה חמישית במקצה שלה, בתוצאה ה-13 בטיבה בכלל המקצים.
תעשיות רכב נצרת עילית
תעשיות רכב נצרת עילית (תע"ר) הייתה חברה ישראלית לייצור משאיות, אוטובוסים, רכבי שטח וכלי רכב אחרים למטרות אזרחיות וצבאיות בנצרת עילית (כיום נוף הגליל). החברה הייתה שייכת לקבוצת מכשירי תנועה ומכוניות בע"מ.
היסטוריה
חברת "תעשיות רכב בנצרת עילית" הוקמה בשנת 1966 על ידי חברת מכשירי תנועה שעסקה ביבוא מכוניות פורד וקרייזלר לישראל.
בתחילה, בהתאם לחלוקת שוק ייצור הרכבים בישראל על ידי הממשלה, "תעשיות רכב נצרת עילית" עסק רק בהרכבת טנדרים ומשאיות קלות, בעיקר משאיות דודג' לצבא של דגמים: D500 (אוטובוסים, משאיות וג'יפים), משאיות W200/W600. קומנדקרים ראשונים נמסרו לצה"ל במרץ 1967.
במקביל המפעל לחץ לאשר לו גם ייצור מכוניות פרטיות והגיע להסכם עם פורד אנגליה שהמכוניות שלו לא ייוצרו במפעל קייזר-אילין בחיפה, אלא בתעשיות רכב. הדגמים הראשונים של מכוניות אזרחיות שיצאו מפס הייצור המפעלי היו דגמי פורד אנגליה וארצות הברית למיניהם: פורד אסקורט (הורכבו קרוב ל-5,000 יחידות), פורד טרנזיט, משאיות סדרה D, אוטובוסים. טקס השקת המכוניות הראשונות שיצאו מהמפעל התקיים במאי 1968.
לאורך השנים במפעל הורכבו דגמים שונים של כלי רכב עבור צה"ל: משאיות М809 (ריו) של חברת אמריקן מוטורס, משאיות אינטרנשנל נביסטאר, freightliner. כמו כן המפעל ייצר וממשיך לייצר מספר דגמים של פיתוח עצמי: משנת 1972 עד שנת 1989 - משאית קלה נושאת נשק או נ.נ. (קומנדקר M325), אחר כך החליף אותו אביר (М-462), ג'יפ הסופה, М-626/G Desert Raider.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הופסקה הרכבת המכוניות והמפעל התמקד בפיתוח והרכבת כלי רכב מיוחדים בעיקר לצבא ולמשטרה. המפעל העסיק בשיאו כ-800 עובדים מכל האזור.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ההזמנות ממשרד הביטחון פחתו, ומספר המועסקים במפעל ירד לכ-200 עובדים.
שנות ה-2000
בתחילת שנות ה-2000 ההזמנות ממשרד הביטחון פסקו לחלוטין, לאחר שמנהל הרכש של מערכת הביטחון העביר רכש מהמפעל לרכש מארצות הברית, כך שיוכל להירכש בכספי הסיוע האמריקני לישראל. בין השאר המפעל אמור היה להרכיב את רכבי ההאמר, אך ההרכבה הועברה למפעלים בארצות הברית. עם זאת התקבלה הזמנה ממשטרת ישראל ל-70 ג'יפים מסוג "סופה". בשנת 2003, לאחר שהמפעל עמד בפני סגירה, ביקר שר הביטחון שאול מופז במפעל והבטיח כי צה"ל ירכוש 1,200 ג'יפים מהדגם החדש "סופה 2", שבפיתוחו השקיע המפעל כשני מיליון דולר. עד 2005 רכש צה"ל רק 100 ג'יפים (לאחר שהעדיף לרכוש ג'יפים תוצרת חברת לנד רובר הבריטית), ובסוף אותה שנה פוטרו כמחצית מעובדי המפעל, כך שנותרו בו פחות מ-100 עובדים. ב-2007 הושק הדגם "סופה 3".
בשנת 2005, נהרס רוב המפעל והחלה הקמתו של פאואר סנטר בשם "דודג' סנטר", בשטח של כ-9,000 מ"ר ובו 20 חנויות. בשנת 2007, מכר המפעל את המתחם תמורת 137.5 מיליון שקל. בשנת 2014 החלה הרחבה שלו. במסגרת ההרחבה נפתחו במתחם 17 חנויות חדשות.
בעשור השני של המאה ה-21 נעשה ניסיון לגוון את סוגי המוצרים שהמפעל מייצר, חברת מכשירי תנועה רכשה את יצרנית ומשווקת הנגררים למשאיות "ח.קליין" והעבירה את הייצור למפעל. והוקם פס ייצור לדחסניות לאשפה, המאפשרות אחסון ודחיסה של פסולת.
ג'יפ הסופה האחרון שיצר המפעל, מדגם "סופה 4", עזב את פס הייצור בינואר 2017. בסך הכול הורכבו ויוצרו במפעל יותר מ-90,000 כלי רכב.
המפעל נסגר סופית בפברואר 2019.
סלווטורה קווזימודו
סלווטורה קווזימודו (באיטלקית: Salvatore Quasimodo; 20 באוגוסט 1901 – 14 ביוני 1968) היה משורר איטלקי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1959.
ביוגרפיה
מ-1931 שימש במשך עשור כמפקח במשרד הנדסה אזרחית, תחילה ביישוב "אימפריה" אשר בחבל ליגוריה, ומאוחר יותר נפרשה פעילותו בתפקיד זה על פני שאר מחוז ליגוריה ואף במחוזות קלבריה, סרדיניה (סרדֶניה באיטלקית) ולומברדיה. ב-1934 הועבר מתוקף תפקידו למילאנו ושם השתקע.
במילאנו יכול קווזימודו להשתלב בחוגים תרבותיים והקיף עצמו בציירים ובסופרים. שנתיים לאחר מכן נטש את משרתו בתחום ההנדסה האזרחית על מנת להקדיש עצמו לחלוטין לספרות ולשירה. בהמשך כתב בכתבי עת שונים וקיבל קתדרה ללימודי ספרות איטלקית בקונסרבטוריון על שם ג'וזפה ורדי במילאנו.