cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איליושין Il-18
היסטוריית ייצור ושימוש
עד למחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 היה ה-Il-18 המטוס העיקרי לטיסות פנים ארציות. בתחילת שנות ה-80 הופסק השימוש במרבית המטוסים, אך אחרוני ה-Il-18 נותרו בשירות עד לשנת 2002. בסוף שנת 2010 שימש אחד המטוסים שנותרו כמטוס מטען בטיסות פנים ארציות. בנוסף לכך, משרתים כ-20 מטוסים מדגם זה בחיל האוויר הרוסי כמטוסי פיקוד.
סוקה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שייח' מופיד
אל-מופיד למד אצל אבן באבוויה (השייח' צאדוק) וכמו כן אצל אבן קולאוויה, אל-חארת' אל-מוחאסבי ואבו אל-חסן א-רומאני. א-שריף אל-מורתאצ'א ושייח' טוסי היו בין תלמידיו. רק 10 מתוך 200 עבודות שלו שרדו, ביניהן ניתן למנות את אל-אמאלי (ערבית: الأمالي ההכתבות), אל-אירשאד (ערבית: ספר ההדרכה), אל-מוקניעה (ערבית: المقنعة, השכנוע) ותצחיח אל-אעתיקאדאת (ערבית: تَصحیحُ الاِعتقاداتِ, תיקון האמונה).
ראשית חייו והשכלה
אל-מופיד נולד בעוכברא, עיירה קטנה מצפון לבגדאד, ב-11 בדו' אל-קעדה שנת 336 להיג'רה. לדברי שייח' טוסי, עם זאת, הוא נולד ב-338 לאחר ההיג'רה, ובהמשך עבר עם אביו לבגדאד, שם שלטו השיעים הבויהים. הוא למד עם אבן באבאוויה.
שריף אל-מורתאצ'א והשייח' טוסי היו בין תלמידיו. הקריירה שלו הקבילה בד בבד עם זו של התאולוג המועתזילי ומנהיג אסכולת הבאהאשמייה, עבד אל-ג'באר, ולעיתים קרובות אל-מופיד הותקף, וספרייתו האישית ובית הספר בו הוא לימד נהרסו.
בהיותו ידוע באופן עממי כמנהיג השיעים, אל-מופיד נחשב המלומד המפורסם ביותר של התקופה הבויהית וכמשפטן נודע, בעיקר בשל תרומתו בתחום הכלאם. על פי אבן א-נדים, אשר הכיר את אל-מופיד באופן אישי, הוא היה ראש המותכאלימון בתחום הכלאם, ואל-תווחידי, שאף הוא הכיר באופן אישי את אל-מופיד, תיאר אותו כ "רהוט ומיומן בדיאלקטיקה (ג'דל, جدل)". מיומנותו בפולמוס הייתה כזאת שנאמר עליו שהוא היה מסוגל לשכנע את מתנגדיו "שבול עץ היה למעשה זהב". הוא למד חדית' מפיו של שייח' א-סאדוק.
כינויו אל-מופיד
נאמר כי קיבל את הכינוי "אל-מופיד" כתוצאה ממחלוקת על ערכם היחסי של שני אירועים, חדית' ע'דיר ח'ם וסיפור המערה. אל-מופיד השתתף בהרצאה שניתנה על ידי עיסא א-רומאני. במסגרת ההרצאה, בתשובה לשאלה שהעלה א-רומאני, א-רומאני טען כי אירוע ע'דיר ח'ם היה מבוסס רק על ריוואיה (מסורת שמועברת בעל פה), בעוד סיפור המערה היה מבוסס על דיראיה (ידע). לאחר ההרצאה, אל-מופיד ביקר את א-רומאני ושאל אותו על טאלחה וזובייר, אשר התמרדו נגד עלי, "האימאם הלגיטימי". א-רומאני השיב לו כי הם היו חוזרים בתשובה, ואל-מופיד טען כי סיפור החרטה שלהם היה בסך הכל בהתבסס על ריוואיה (מסורת שהועברה בעל פה). א-רומאני החליט לשלוח את אל-מופיד לאל-בצרי, עם פתק בו הוא נותן לו את הכינוי "אל-מופיד" ("המדריך"). עם זאת, לדברי אבן שהר-אשובּ, בספרו מעאלים אל-עולמא, הכינוי ניתן לו על ידי מוחמד אל-מהדי, האימאם השיעי השנים עשר.
כתאולוג
כתלמידו של עבד אללה אל-בצרי, התאולוג המותעזילי והמשפטן החנאפי, אל-מופיד אימץ דעות תאולוגיות רבות. מאקדרמוט מאמין שהתאולוגיה של אל-מופיד קרובה יותר לאסכולה הבגדאדית המותעזילית השינה מאשר לשיטתו הבסרית המאוחרת של עבד אל-ג'באר. המתודולוגיה שלו קרובה יותר לזו של האסכולה הבגדאדית, ונראה שהוא הולך בדעותיו אחר האסכולה הבגדאדית והמותעזילים לגבי שאלות כגון אחדותו של האלוהים ולגבי צדק. עם זאת, אל-מופיד שונה מהמותעזיליזם בנוגע להשקפתו ותפיסתו את האימאמאה (שלטון האימאמים) ואת המיקום של חטא חמור בחיי האדם. אל-מופיד ניסה להגן על תפקידו של ההגיון הוא תיאר זאת במסגרת המושג אל-נזאר וגם נלחם והתווכח על האמת, תוך שהוא שם בצד כשלים לוגיים, תוך שהוא נעזר בטענות והוכחות. כמו כן, אל-מופיד האמין כי המשימה של תאולוג היא ללכת לפי סיבה וטענה. השקפותיו אומצו על ידי התלמידים שלו, עבד אל ג'באר ושריף אל-מורטאזה.
הנבואה
לדברי אל-מופיד, יש הכרח מוחלט בנביאים, שכן כדי לדעת את אלוהים ואת עקרונות המוסר אדם צריך התגלות, הוא ציין כי "כל שליח (רסול) הוא נביא אבל לא כל נביא (נבי) הוא שליח". אף על פי שהוא דאג להבחין בין שליח ונביא כפי שהקוראן עושה, הוא לא מאמין שיש הבדל בפונקציות שלהם, דבר שאפשר לו לשים את האימאמים ברמה של הנביאים והשליחים למעט שימוש במונחים של השמות שלהם.
הנהגת האימאמים
אל-מופיד הגדיר את האימאמיה כאלה המאמינים בצורך בשלטון האימאמים, בעיסמא (הגנה), ובנאס האישי, כלומר, ייעוד אישי. הוא נוטה להחזיק באמונה שהאימאמים עדיפים על כל הנביאים והשליחים, עם היוצא מן הכלל של מוחמד. לדברי אל-מופיד, אימאמים יכולים "לקחת את מקומם של הנביאים באכיפת פסקי דין, פיקוח על אכיפתם של חוקי העונשין, שמירה על החוק, חינוך האנושות", פירוש כזה שהופך אימאם לא רק "לראש קהילה מנהלית, שיפוטית וצבאית", אלא גם "סמכות הוראה עבור האנושות". גישה זו לגבי האימאם השיעי מהווה את הבסיס לעקרונות נוספים בשיטת ההוראה של אל-מופיד כגון חסינות האימאם מפני חטאים וטעויות, את הצורך באימאם בכל הזמנים ואפילו הדרך שבה האימאם צריך להיות מיועד ולהיבחר.
הביקורת שלו על שייח' אל-סאדוק
מספר פעמים אל-מופיד היה ביקורתי כלפי מורהו, אל-שייח' אל-סאדוק, כאשר תסחיח' אל עיתיקאדת (ערבית: تَصحیحُ الاِعتقاداتِ, ,תיקון האמונה) היה תיקון של רסאלת אל-אעתיקאד (رسالت الاِعتقاد, מדריך מעשי לאמונה) לאל-סאדוק. כשהוא לא מגביל את עצמו לנושאים תאולוגיים, אל-מופיד דחה את פנייתו של אל-סאדוק לכיוון אח'בר אל אחאד (מקור מסורת אחד), במיוחד כאשר הצהרה חוקית אמורה להינתן. עם זאת, הוא אינו מתנגד לדעותיו של אל-סאדוק בנוגע להיקפו של הקוראן; הוא רק העביר ביקורת על השקפתו בנוגע לטבעו של הקוראן. בניגוד לאל-סאדוק, אל-מופיד קיבל על עצמו תאולוגיה דתית-ספקולטיבית". בעוד אל-סאדוק התיר מחלוקות "רק בצורת ציטוט וסבר את מילותיו של אלוהים, הנביא, האימאמים", כשהוא מתבסס על העברת המסורת מבית ג ' עפר אל-צאדק, האימאם השישי של השיעים, אל-מופיד האמין כי היו שני סוגים של פולמוס כלומר, "אמת" ו "שווא".
עבודות
השייח' אל-מופיד כתב 200 יצירות, אשר רק מעט יותר מעשרה שרדו. כמה מעבודותיו כדלקמן:
המכתבים החתומים
אל-מופיד קיבל ממוחמד אל-מהדי שני תאוקים (מכתבים חתומים), במהלך היעלמותו העיקרית.
מותו
אל-מופיד נפטר ביום השלישי של הרמדאן, שנת 413 להיג'רה. לדברי הסופר השיעי, שייח' טוסי, "יום מותו משך את הקהל הגדול ביותר, שנראה בהלוויה כלשהי והן חברים והן אויבים, בכו באופן בלתי נשלט". הוא נשאר קבור בביתו שלו למשך שנתיים ולאחר מכן גופתו הועברה למסגד אל-קאד'ימיה ונקברה לצד מורו אבן קולוויה אל-קומי. . קברו נמצא למרגלות שני קבריהם של האימאמים השיעים מוסא אל-כאת'ם ונכדו מוחמד אל-ג'אווד .
אקסיטון-פולריטון
בפיזיקה, אקסיטון-פולריטון הוא קוואזי-חלקיק ששייך למשפחת הפולריטונים. האקסיטון-פולריטון מתואר כצימוד חזק בין אקסיטונים (זוג אלקטרון-חור) לבין פוטונים או בין בור פוטנציאל קוונטי לבין פוטון. אחד המקרים הנפוצים ביותר להיווצרות אקסיטון-פולריטון הוא במוליכים למחצה שניתנים לתיאור כסדרה של בורות קוונטים המצומדים לפוטונים. במקרה כזה המערכת ניתנת לתיאור באופן קוונטי מלא.
אקסיטון-פולריטונים הם בוזונים ולכן הם יכולים לעבור עיבוי בוז-איינשטיין.
היסטוריה
הניסוי הראשון שאימת את קיומם של אקסיטון-פולריטונים באופן מלא נערך בשנת 1992 על ידי הפיזיקאי Claude Weisbuch. בניסוי שנערך ניתן היה לראות כי בצימוד חזק בין גל אלקטרומגנטי בהתקן מהוד אופטי לבין אקסיטון נוצרו שני מצבי אנרגיה עצמיים חדשים עם אנרגיות שונות משל הגל האלקטרומגנטי והאקסיטון.
ובשנת 2013 הושג לראשונה עיבוי בוז-איינשטיין בטמפרטורת החדר בניסוי בו אקסיטון-פולריטונים עברו עיבוי בתוך פולימרים.
בהווה ישנן מאות קבוצות מחקר ברחבי העולם החוקרות את התנהגותם של האקסיטון-פולריטונים ותחום זה נכלל בפיזיקה של חומר מעובה, אופטיקה קוונטית וכימיה פיזיקלית.
לזירה של אקסיטון-פולריטונים
הפולריטונים הם בוזונים, כמו הפוטונים. הרעיון שפולריטונים עלולים לעבור לזירה כמו כל חלקיק בוזוני הוצע באופן תאורטי בשנת 1996.
במקרה כזה מספר רב מאוד של פולריטון-אקסיטונים יהיו במצב היסוד ותווצר פליטה ספונטנית של פוטונים. המודל חוזה שהפוטונים יהיו קוהרנטיים ומונוכרומטים ולכן מדובר בלזירה.
רעיון זה תפס את תשומת הלב של מדענים רבים וכבר בשנת 1998 נצפתה לראשונה לזירה במערכת של אקסיטון-פולריטונים המבוססת על מהוד אופטי מיקרוני שעשוי מ GaAs.
== פתרון קלאסי לאקסיטון-פולריטון במיקרו-מהוד אופטי == אקסיטון-פולריטון במיקרו-מהוד אופטי זו מערכת פיזיקלית בוזונית בה ניתן לראות התנהגות קוונטית מלאה בטמפרטורות גבוהות מאוד (מסדר גודל של טמפרטורת החדר), דוגמה למערכת כזו ניתן לראות באיור 2 ו-3.
במערכת זו ניתן למדוד עיבוי בוז-איינשטיין ונוזליות על, לזירת פולריטונים (איור 3), היפוך ספינים, פיזורים, אפקט הול קוונטי של ספין ומערבולות קוונטית (באנגלית: Quantised vortices).
מתקבלת המשוואה הידועה של צימוד בין שני אוסילטורים הרמוניים:
(1)
כאשר \omega_0 היא תדירות האקסיטון, \gamma הוא קבוע הריסון הלא רדיאטיבי של האקסיטון, היא התדירות העצמית של המהוד האופטי ללא צימוד וV^2 הוא קבוע הצימוד בין האוסילטורים (בין הגל האלקטרומגנטי לבין האקסיטון).
עבור מקרה של רזוננס נקבל שהפתרון יהיה:
(2)
למשוואה זו שני פתרונות אפשריים.
נקבל כי אנו נמצאים בתחום של צימוד חזק (strong-coupling regime). בתחום זה, ניתן לראות פיצול ברמות האנרגיה (ראה איור 1). שתי רמות האנרגיה החדשות של רואים שייכות לשני סוגי הפולריטון-אקסיטון שמאפיינים את המערכת.
הפולריטון העליון (LPB) והפולריטון התחתון (UPB). תוצאה זו אינה מפתיעה היות שהיא קוראת גם כאשר מצמדים בין שני מתנדים הרמוניים מכנים פשוטים, כמו שתי מטוטלות מתמטיות מצומדות.
באזור הצימוד החזק זמן החיים האופייני של פולריטון-אקסיטון הוא כ 1ps-5ps.
הפתרון השני יהיה עבור המקרה בו:
נקבל כי עבור פתרון זה אנו נמצאים בתחום של צימוד חלש (weak-coupling regime). בתחום זה, לא ייווצרו אקסיטון-פולריטונים אך ניתן למדוד תופעות פיזיקליות אחרות, כמו שינוי בזמן החיים של האקסיטון שמעידות שאנו אכן נמצאים בתחום זה ועדיין יש אינטראקציה בין השדה האלקטרומגנטי לבין האקסיטון.
קירוב קוונטי סמי קלאסי
ניתן להכליל את משוואה (1) לקירוב קוונטי סמי קלאסי עבור התדירויות העצמיות של המערכת ולהביע אותן באמצעות וקטור הגל הדו־ממדי k_{xy} ולקבל:
כאשר M_{ex} היא המסה האפקטיבית של האקסיטון ו-m_p היא המסת האפקטיבית של הפוטון.
ידוע כי במהוד אופטי אידיאלי:
כאשר L_c הוא רוחב המהוד.
תוצאה זו חשובה כי זו המסה של החלקיק האפקטיבי שנוצר במערכת והיא קטנה בכמה סדרי גודל ממסה אופיינית של אקסיטון במנוחה.
== פתרון קוונטי מלא == ניתן לפתור את הבעיה הפיזיקלית של צימוד אוסילטורים גם באופן קוונטי מלא. ללא קירוב סמי קלאסי, באמצעות מודל ג'יינס קומינגס (JMC).
המודל פותר באופן מדויק צימוד בין מערכת קוונטית בעלת שתי רמות, אשר מתוארת על ידי אקסיטון במקרה זה. המצומדת למהוד אופקי קוונטי אידיאלי, אשר מתואר על ידי הפוטון במערכת של צימוד חזק בין אקסיטון לפוטון.
הנחות המודל
המערכת תתואר על ידי ההמילטוניאן הבא:
כאשר האיברים מוגדרים כך:
עבור הפיתוח של המילטוניאן האינטראקציה נניח כי מדובר במצב של שדה בוזוני עם אופרטור השדה כאשר  ו-\hat{a} הם אופרטורי היצירה וההשמדה הבוזונים.
האקסיטון יצומד לשדה הפוטונים באמצעות אופרטור הקיטוב:
כאשר האופרטורים ו  הם אופרטורי הסולם של האקסיטון.
פתרון בתמונת האינטראקציה
בתמונת האינטראקציה נקבל שההמילטוניאן יראה כך:
מצבים עצמיים
לעיתים נוח להגדיר את ההמילטוניאן של המערכת כשני גדלים:
כאשר
שימושים
וזו דוגמה לתופעה שלא ניתנת להסברה כלל באמצעות התורה האלקטרומגנטית הקלאסית.
רשומות חיפוש הרוחות
רשומות חיפוש הרוחות (בסינית מסורתית: 搜神記; בסינית מפושטת: 搜神记; בפין-יין: sōu shén jì, סוֹאוּ שֶׁן גִ'י) היא אסופה של אגדות, סיפורים קצרים ושמועות על רוחות ותופעות על-טבעיות אחרות. האסופה נערכה בסביבות שנת 350 לספירה, ומיוחסת לגָאן בָּאו, היסטוריון מחצר הקיסר יְוֵּ'אן מגִ'ין, אם כי היוצר אינו מצוין במפורש ביצירה.
חשיבות
הסיפורים ביצירה קצרים ותמציתיים, ואינם רבי רושם, אך השפעתם על הרומנים של הדורות הבאים בסין הייתה גדולה, ויצירות פנטזיה מאוחרות יותר נכתבו באותה צורת הכתיבה, ביניהן "סיפורים משונים מחדרון הפטפוטים" וסיפורי הפלאים של שושלת טאנג. פּוּ סונְגְלִינְג, אשר כתב את "סיפורים משונים מחדרון הפטפוטים", ציין בעצמו כי יצירתו של גָאן בָּאו עולה על יצירתו שלו בהרבה.
לא רק במבנה, אלא אף בשם השפיע הספר על דורות מאוחרים, ולא מעט ספרים כללו בשמם את הביטוי "חיפוש רוחות", ביניהם לפחות שלושה ספרים שנקראו אף הם באותו שם בדיוק - "רשומות חיפוש הרוחות".
"רשומות חיפוש הרוחות" תורגמה לאנגלית בשנת 1996, ויצאה לאור בהוצאת סטנפורד.
רקע
פּוּ סונְגְלִינְג היה פקיד ממשלתי אשר בתקופת שושלת ג'ין הגיע למעמד של "שרת קבע ופרש ההתרופפות" - הפקיד שאחראי להתריע על פגמים בהתנהלותו של הקיסר. על פי הכתוב, נפטר אביו בגיל צעיר, ואמו הקנאית ניצלה את הרגע בו קברו את אביו, ודחפה את הפילגש שלו לתוך ארון המתים, והיא נקברה בחיים. כעבור עשר שנים נפטרה אמו, וקברו אותה ביחד עם אביו. וכשפתחו את ארון הקבורה מצאו את הפילגש של אביו שוכבת על גופת אביו מבלי שגופה התקרר. היא עוד המשיכה לחיות מספר שנים לאחר שהוציאו אותה והחזירו אותה לבית. בנוסף מסופר כי אחיו הגדול מת ו"חייו פסקו למספר ימים" ואז שב לחיים. בשל כך גילה פּוּ סונְגְלִינְג משיכה לענייני שדים ורוחות, וכתב את "רשומות חיפוש הרוחות".
"רשומות חיפוש הרוחות" בגרסתה המקורית לא שרדה לימינו, וכפי הנראה אבדה בתקופה שבין שושלת סונג לבין שושלת יואן. הגרסה המוכרת כיום היא תוצאה של איסוף ציטוטים מן היצירה שביצעו דורות מאוחרים, מתוך מקורות כגון "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "אוסף הספרות", "המקראות הקיסריות של עידן טָאיְפִּינְג" ו"יער הפנינים של גן הדהארמה".
מבנה היצירה
ב"רשומות חיפוש הרוחות" שהגיעו לימינו מתועדים 464 סיפורים ב-20 מגילות. במקור היו ביצירה 30 מגילות. מרבית הסיפורים הם אגדות עם העוסקות במפלצות, פלאים, קדושים דאואיסטיים ומכשפים, אך יש גם ליקוטים של פלאים ומוזרויות מתוך ההיסטוריות הרשמיות של השושלות, עם לא מעט חזרות בעלילות.
יוסי יאסקלאינן
יוסי יאסקלאינן (בפינית: Jussi Jääskeläinen; נולד ב-19 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת השוער ומאמן כיום באתלטיקו קולקטה.
קריירת מועדונים
יאסקלאינן התחיל את הקריירה שלו במיקלין פאלויליאט ועד מהרה תפס את עמדת השוער הראשון בקבוצה הבוגרת. כאשר היה בן 20 חתם בווסאן פאלוסאורה.
בשנת יאסקלאינן חתם בבולטון ונדררס תמורת 100 אלף פאונד. בעונת הבכורה שלו במועדון שימש כשוער שני, אך בסיום העונה המועדון ירד לליגה הראשונה של הפוטבול ליג ובעונה שלאחר מכן הפך לשוער הראשון. במהלך עונת קרע את הרצועה הצולבת והחמיץ כמחצית ממשחקי הקבוצה, שבתום העונה שבה לפרמייר ליג.
בעונות ו- היה מהשחקנים היחידים בליגה ששיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו. ב-13 במאי 2007 נבחר ל"שחקן העונה של הקבוצה" לאחר שהיה שחקן משמעותי בהעפלה של המועדון למוקדמות גביע אופ"א. בתום עונת חתם על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון, לאחר שהחוזה הקודם שלו הסתיים. ב-2 בנובמבר 2008 ערך את הופעתו ה-400 במועדון. באוגוסט  נערך משחק הוקרה לכבוד יאסקלאינן נגד היברניאן. בשנת  נערך טקס לציון 20 שנה לפרמייר ליג, בו זכתה ההצלה הכפולה של יאסקלאינן במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד ב-20 באוקטובר 2001 במקום השלישי בתחרות "ההצלה הגדולה של הפרמייר ליג". בתום עונת  ירד המועדון לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. עקב כך, החליט יאסקלאינן שסיים את חוזהו לדחות את ההצעה של המועדון לשנתיים נוספות ובכך סיים את דרכו במועדון לאחר 15 עונות.
ב-13 ביוני 2012 חתם בווסטהאם יונייטד לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם בניצחון 1-0 נגד אסטון וילה. ב-12 באפריל 2013 מימש המועדון את האופציה על השחקן. בינואר הפסיד את מקומו בהרכב לאדריאן. ב-11 בפברואר 2015 שוחרר מהמועדון.
באוגוסט חתם בוויגאן את'לטיק מליגת המשנה האנגלית. בעונת 2016/2017 היה שותף לנשירתה של הקבוצה לליגה השלישית.
בספטמבר 2017 חתם באתלטיקו קולקטה מהסופר ליג ההודית.
בשנת הודיע על פרישה מכדורגל ומונה למאמנה של אתלטיקו קולקטה
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 1998 יאסקלאינן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד במשחק נגד. במשך שבע שנים שימש כשוער שני עבור אנטי ניימי, ולאחר פרישתו של ניימי ב-2005 הפך לשוער הראשון. ב-29 באוקטובר 2009 פרש מהנבחרת.
הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית
הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (באנגלית: Joint Comprehensive Plan of Action, בקיצור: JCPOA; בפרסית: برنامه جامع اقدام مشترک ובקיצור: برجام; מילולית: "תוכנית פעולה מקיפה משותפת") הוא הסכם בינלאומי שניסוחו הסופי התקבל בעיר וינה ב-14 ביולי 2015 בין איראן למדינות ה-P5+1 (חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם – ארצות הברית, רוסיה, סין, צרפת והממלכה המאוחדת – יחד עם גרמניה), וכן האיחוד האירופי. זהו הסכם קבע בין הצדדים בנוגע להטלת הגבלות על תוכנית הגרעין האיראנית, והוא מהווה אחת מן הפעילויות המשמעותיות ביותר נגדה. תהליך יישום ההסכם החל ב-18 באוקטובר 2015, כשלושה חודשים לאחר חתימתו. ב-16 בינואר 2016 קבעה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) כי איראן עמדה בהתחייבויותיה בהסכם, מה שהוביל להסרת הסנקציות מעליה בידי ארצות הברית והאיחוד האירופי.
ההסכמות הושגו בהמשך להסכמי ביניים שנעשו בין הצדדים – הסכם ז'נבה מ-2013 והסכמות לוזאן באפריל 2015, ובתום משא ומתן ממושך שניהלו הצדדים. שבע המדינות שהיו צד להסכמות יוצגו על ידי שרי החוץ שלהן, ואילו האיחוד האירופי יוצג על ידי הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, פדריקה מוגריני.
תחת ההסכם, הסכימה איראן להסיר את מאגר האורניום המועשר בדרגה בינונית שלה, לצמצם את מאגר האורניום מועשר בדרגה נמוכה שלה בכ-98 אחוזים, ולהפחית בשני שלישים את כמות הצנטריפוגות שברשותה למשך 15 שנים לפחות. למשך העשור וחצי ממועד תחילת ההסכם, היא תעשיר אורניום רק עד לרמה של 3.67%, וכן לא תבנה מתקני העשרה או כורי מים כבדים למשך תקופה זאת. פעילות העשרת האורניום תוגבל למתקן בודד בו ייעשה שימוש בצנטריפוגות מן הדור הישן בלבד. מתקנים אחרים יומרו על מנת למנוע סיכוני הפצה. על מנת לפקח שאיראן נענית להסכם ולוודא זאת, לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) תהיה גישה קבועה לכל מתקני הגרעין האיראניים. בתמורה להיענות מאומתת להתחייבויותיה, תזכה איראן במסגרת ההסכם להקלות בסנקציות מצד ארצות הברית, האיחוד האירופי ומועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ב-8 במאי 2018 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על פרישתה של ארצות הברית מן ההסכם, והשבתן של הסנקציות שהוסרו במסגרתו. לצד זאת, השותפות האחרות, מדינות האיחוד האירופי, רוסיה וסין, הודיעו כי יפעלו לשמירת המסגרת ויחסיהם המסחריים עם איראן חרף הסנקציות האמריקאיות. לאחר בחירתו של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, החלו שיחות לצורך חזרתה של ארצות הברית להסכם.
הרקע להסכם
תוכנית הגרעין הסודית האיראנית החלה את דרכה בעקבות מלחמת איראן - עיראק בשנת 1980 שגבתה ממנה מחיר רב גם במהלך הקרבות הקרקעיים וגם בשל שימוש עיראקי כלפיה בנשק לא קונבנציונלי. התוכנית גרמה למתיחות אזורית ולעיתים גם עולמית מאז שנתגלתה ויצרה חשש שמשטר האייתולות האיראנית יצליח במאמציו להשיג נשק גרעיני במקביל לתוכנית הטילים הבליסטיים שלו ובכך לאיים על אויביו במזרח התיכון (בין השאר ישראל וערב הסעודית) וליצור הרתעה ממנו ומשלוחותיו הרבות במזרח התיכון ובעולם. ההסכם הוא פרי מאמץ רב שנים של מדינות רבות במערב, בעיקר מדינות אירופה וארצות הברית, לחתום על הסכם שיעכב בצורה משמעותית את ההתקדמות האיראנית לעבר נשק גרעיני בעיקר בשל החשש שאם הסכם כזה לא ייחתם, הדרך השנייה למנוע איראן גרעינית היא מלחמה כנגדה, מלחמה שאף מדינה מערבית לא רוצה בה. למרות החתימה על ההסכם, החשש מהתדרדרות צבאית לא ירד מהפרק לחלוטין גם בשל האוטונומיזציה הצבאית הישראלית בעניינה של איראן וגם בשל מתיחויות ספציפיות עם ארצות הברית (כמו הפלת המל"ט האמריקאי) והפרות של הסכם הגרעין מצד איראן כמו שקרה ביולי 2019.
פרטי ההסכם
להלן עיקרי ההסכם (JCPOA):
נספחים להסכם
בהסכם נלווה בין ארצות הברית לאיראן, בינואר 2016, סמוך לכניסת ההסכם לתוקף, שחררה איראן חמישה אזרחים אמריקאים שהיו כלואים בשטחה, בהם כתב ה"וושינגטון פוסט" וכומר; ובמקביל שחררה ארצות הברית שבעה אסירים, מהם שישה איראנים-אמריקאים שנעצרו באשמת ריגול לאיראן, ובנוסף ביטלה כתבי אישום וצווי מאסר בינלאומיים נגד 14 איראנים שהיו מעורבים בריגול בשטחה של ארצות הברית.
תגובות דיפלומטיות ופוליטיות
עם חתימת ההסכם היו תגובות מרכזיות ברחבי העולם. מרבית המדינות והארגונים הבינלאומיים קיבלו בברכה את ההסכם, אך הוא התקבל בצורה שלילית על ידי ממשלת ישראל, הרוב הרפובליקני בקונגרס האמריקאי, וקיצונים איראנים.
לאחר כניסת ההסכם לתוקף
שנה לאחר חתימת ההסכם אמר הנשיא ברק אובמה כי "בכל המובנים, ההסכם עובד כפי שאמרנו", והוסיף, בהתייחסו לישראל, כי "המדינה שהתנגדה בצורה הנחרצת ביותר להסכם מכירה בכך שהוא שינה את כללי המשחק, שלאיראן אין יכולת לייצר נשק גרעיני". בתגובה השווה משרד הביטחון הישראלי את הסכם הגרעין להסכם מינכן, אך חזר בו מספר ימים לאחר מכן. לביקורת הצטרף מאוחר יותר גם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ (שנבחר לאחר תום כהונתו של ברק אובמה) שאמר שמדובר ב"הסכם גרוע" ושארצות הברית מתכוונת לבחון אותו מחדש. באפריל 2021 סיפר סגן ראש המוסד כי בשנים שלאחר ההסכם, טרם השבת הסנקציות על איראן, עמדה איראן בהתחייבויותיה מההסכם.
ב-13 באוקטובר 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על אי-אשרור ההסכם, כפי שדורש ממנו הקונגרס מידי 90 יום, ובפועל - על העברת האחריות עליה לקונגרס ועל חקיקה חדשה שתסדיר את תנאי ההסכם; אם לא תושג לבסוף הסכמה עם הקונגרס ושותפות ההסכם הבינלאומיות, ארצות הברית תצא ממנו.
ב-30 באפריל 2018 נשא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו נאום מלווה במצגת ובו חשף את תוכנית הנשק הגרעיני של איראן, מלווה במסמכים מפלילים רבים מטרם ימי ההסכם, שהצליח להשיג המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, וכן שאיראן שיקרה לעולם ולסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, כולל בחתימה על הסכם הגרעין עם המעצמות ב-2015, לגבי תוכנית הנשק הגרעיני שניהלה לפני חתימת ההסכם.
לאחר פרישת ארצות הברית מההסכם החלו להתקבל עדויות מודיעיניות על הפרות מצד איראן. בנובמבר 2020 פרסמה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, שלפי בדיקתה הפרה איראן את ההסכם בכך שהעשירה אורניום בכמות של פי 12 יותר מאשר הסף העליון שנקבע בהסכם, ובכך שהתקינו במפעל תת-קרקעי בנתנז צנטריפוגות מתקדמות מסוג "IR-9" שלא אושר בהסכם. איראן המשיכה לצבור אורניום מועשר.
פרישת ארצות הברית מההסכם
ב-8 במאי 2018 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על פרישתה של ארצות הברית מן ההסכם, והשבתן של הסנקציות שהוסרו במסגרתו. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הביע תמיכה בפרישת ארצות הברית מההסכם.
ב-17 במאי, על רקע פסגת מנהיגי האיחוד האירופי בבולגריה אשר דנו בעניין הגנה על חברות בינוניות שמעוניינות לסחור עם איראן, דווח על מספר חברות ובתוכן מארסק שהכריזו על הפסקת הקשרים העסקיים עם איראן.
ב-20 באוגוסט 2020, האו"ם הודיע כי וושינגטון ביקשה להחזיר את העיצומים על איראן. הנימוק של פתיחת ההליך היה שאיראן הפרה את הסכם הגרעין . לפחות 13 מתוך 15 חברות מועצת הביטחון של האומות המאוחדות התנגדו להשבת העיצומים על איראן.
צעדים אלה ואחרים היו חלק ממדיניות המכונה "מקסימום לחץ" אשר נועדה לפתוח מחדש את הסכם הגרעין לתקן את הפגמים והפרצות שיש בו ולנסח הסדר חדש. בגישה זו תמכו ממשלות ארצות הברית, ישראל ומדינות המפרץ הערביות.
לאחר חילופי הממשל בארצות הברית, ממשל ביידן חידש את השיחות להשבת הסכם הגרעין. מנגד, בנובמבר 2022, אמר ביידן כי הסכם הגרעין עם איראן "מת".
הנס-וולפגנג ריינהרד
גנרל הנס-וולפגנג ריינהרד (בגרמנית: Hans-Wolfgang Reinhard; 11 בדצמבר 1888 – 6 באוקטובר 1950) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
ריינהרד נולד ב-11 בדצמבר 1888 בהוהנשטיין-ארנסטהאל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-107 (הסקסוני ה-8 - הנסיך יוהאן גאורג). בשנת 1914 הועבר ריינהרד לרגימנט הרגלים ה-182 (הסקסוני ה-16), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-27 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ריינהרד לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה ריינהרד לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני). ב-1 באפריל 1934 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני), וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. בסתיו 1938 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-26, ובנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-35 בקרלסרוהה.
מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה ריינהרד מפקד הדיוויזיה ה-35, ופיקד עליה כחלק מהארמייה השביעית בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת לחם ריינהרד עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-25 בנובמבר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-51, ופיקד עליו במהלך המערכה בבלקן. במהלך מבצע ברברוסה לחם ריינהרד עם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-22 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 ביוני 1942 מונה ריינהרד למפקד הקורפוס ה-88, שהיה מוצב בהולנד, וב-31 בינואר 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-4. ב-10 באפריל 1945 פרש ריינהרד מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה
בשנת 1947 שוחרר ריינהרד מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ריינהרד בעיר קרלסרוהה, עד למותו ב-6 באוקטובר 1950, והוא בן 61 שנים.
חלוקה מנהלית-טריטוריאלית של רוסיה
רוסיה מחולקת למספר סוגים ורמות של חלוקות מנהליות שונות.
סובייקטים פדרליים
מאז 18 במרץ 2014, הפדרציה הרוסית כללה שמונים וחמישה סובייקטים פדרליים המרכיבים את הפדרציה. עם זאת, שניים מהסוביקיטים הפדרליים הללו - הרפובליקה של קרים והעיר הפדרלית סבסטופול - מוכרים באופן בינלאומי כחלק מאוקראינה. כל הסובקייטים הפדרליים הם בעלי זכויות פדרליות שוות במובן זה שיש להן ייצוג שווה - שני נציגים כל אחד - המועצת הפדרציה (הבית העליון של האספה הפדרלית). עם זאת, הם נבדלים במידת האוטונומיה שהם נהנים ממנה.
יש שישה סוגי סובייקטים פדרליים - 22 רפובליקות, 9 חבלים מינהליים, 46 מחוזות, 3 ערים פדרליות, מחוז אוטונומי אחד, ו-4 מחוזות אוטונומיים המכונים אוקרוג.
אוקרוגים אוטונומיים הם היחידים שיש להם מעמד מוזר שהם סובייקטים פדרליים בפני עצמם, אך יחד עם זאת הם נחשבים ליחידה מנהלית של סובייקטים פדרליים אחרים (כאשר האוקרוג האוטונומי של צ'וקוטקה הוא היוצא מן הכלל היחיד).
סיפוח קרים משנת 2014
ב־18 במרץ 2014, כחלק מסיפוח חצי האי קרים ובעקבות הקמתה של רפובליקת קרים (ישות עצמאית שהוכרה רק על ידי רוסיה), נחתמה אמנה בין רוסיה לרפובליקת קרים המשלבת את רפובליקת קרים והעיר סבסטופול כחברים המרכיבים בפדרציה הרוסית. על פי האמנה, הרפובליקה של חצי האי קרים מוכרת כסובייקט פדרלי עם מעמד של רפובליקה ואילו העיר סבסטופול קיבלה מעמד של עיר פדרלית. הרפובליקה של קרים וגם העיר סבסטופול אינם מוכרים פוליטית כחלק מרוסיה על ידי החוק הבינלאומי וברוב המדינות.
חטיבות מנהליות
לפני אימוץ חוקת רוסיה ב-1993 הוסדר המבנה המינהלי-טריטוריאלי של רוסיה על ידי צו הנשיאות של הסובייט העליון של רוסיה הסובייטית מיום 17 באוגוסט 1982 "אודות נוהלי ההתמודדות עם ענייני המינהל והמבנה הטריטוריאלי של רוסיה הסובייטית". עם זאת, בחוקת 1993 לא זוהה ענייני החלוקות המינהליות-טריטוריאליות כאחריות של השלטון הפדרלי או כאחריות משותפת של הממשלה הפדרלית. תפקיד זה הוטל על הממשל המקומי. כתוצאה מכך, המבנים המינהליים-טריטוריאליים המודרניים של הסובייקטים הפדרליים משתנים באופן משמעותי בין סובייקט פדרלי אחד למשנהו.
באופן כללי, מוכרים הסוגים הבאים של יחידות מינהליות ברוסיה:
יחידות מינהל עירוניות
במהלך הרפורמה העירונית הרוסית בשנים 2004–2005, כל הסובייקטים הפדרליים של רוסיה היו אמורים לייעל את אופן ניהול השלטון העצמי המקומי, בהתאם לחוקת רוסיה. הרפורמה קבעה כי לכל סובייקט פדרלי יהיה מבנה אחיד של גופי השלטון העירוני עד לינואר 2005, וחוק הוראות הרפורמה נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2006. על פי החוק, יחידות המינהל העירוניות הן כדלקמן:
ביוני 2014, צ'ליאבינסק הפכה לאוקרוג העירוני הראשון שיישם חלוקת פנים עירונית.
מחוזות פדרליים
כל הסובייקטים הפדרליים מקובצים לשמונה מחוזות פדרליים, המנוהלים על ידי נציג מיוחד שממונה על ידי נשיא רוסיה. נציגי המחוזות הפדרליים משמשים כמקשרים בין הסובייקטים הפדרליים לממשלה הפדרלית והם האחראים העיקריים לפיקוח על ציות הסובייקטים הפדרליים לחוקים הפדרליים.
מחוזות כלכליים
למטרות כלכליות וסטטיסטיות הסובייקטים הפדרליים מקובצים לשנים עשר מחוזות כלכליים. המחוזות הכלכליים חולקים מגמות כלכליות נפוצות ומקובצים בתורם לאזורים כלכליים ואזורי מאקרו בעלי מעמד מיוחד.
מחוזות צבאיים
על מנת שהכוחות המזוינים יספקו ניהול יעיל של היחידות הצבאיות, הכשרתן ופעילויות מבצעיות אחרות, הסובייקטים הפדרליים קובצות לחמישה מחוזות צבאיים. כל מחוז צבאי פועל בפיקוד מטה המחוז בראשות מפקד המחוז והוא כפוף למטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
Ы
יֵרִיי היא אות באלפבית הקירילי אשר היא למעשה ליגטורה של שתי אותיות נפרדות: סימן הריכוך Ь, אשר משמש כאות המופיעה אחריה בסדר האלפבית והאות І, אשר אינה חלק מהאלפבית הקירילי הסטנדרטי. זוהי האות היחידה באלפבית הקירילי אשר מורכבת משתי צורות פרודות זו מזו. באלפבית הקירילי המוקדם, צורתה הייתה מעט שונה: במקום צורת האות Ь, האות היוותה במקום את צורת סימן ההקשחה Ъ, אשר משמש כאות המופיעה לפניה בסדר האלפבית (Ꙑ).
האות מייצגת תנועה מרכזית, סגורה, בלתי-מעוגלת (ɨ), אשר הגייתה מעין חיריק עמוקה או תנועה המשלבת בין חיריק לקובוץ.
ראג'ה אמארי
תחילת דרכה
ילידת תוניס, אמארי החלה את הכשרתה במחול בקונסרבטוריון דה תוניס, שם זכתה בפרס הראשון בריקוד בשנת 1992. לאחר מכן היא למדה איטלקית ב- Società Dante D'Alighieri בתוניס ולאחר מכן למדה ספרות צרפתית באוניברסיטת תוניס. במשך שנתיים כתבה עבור כתב העת Cinécrits, מגזין קולנוע של האגודה הקולנועית של תוניסיה. ב-1995 נרשמה אמארי למכון לקולנוע FEMIS (L'Institut de Formation et d'Enseignement pour les Metiers de l'Image et du Son) בפריז שם למדה תסריטאות. לאחר שסיימה ב-1998, החלה לעבוד על תיק העבודות שלה. סרטה Satin Rouge נבחר לברלינאלה ב-2002. הסרט שלה Les secrets היה בחירה רשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ונציה ב-2009.
Satin Rouge / משי אדום (2002)
הסרט עוקב אחר אלמנה תוניסאית, ליליה, (היאם עבאס) בזמן שהיא עושה שינוי רדיקלי בחייה, והופכת מעקרת בית לרקדנית קברט. השינוי שלה מתחיל כשהיא מתחילה לחשוד בבתה, סלמה, שהיא מנהלת מערכת יחסים סודית עם צ'וקרי, מתופף הדרבוקה בשיעורי הריקוד של סלמה. כדי לגלות יותר, ליליה מחליטה לעקוב אחרי צ'וקרי יום אחד, וכך מגיעה בעקבותיו למועדון הקברט. משם, המקום שובה אותה בקסמיו.
Printemps Tunisien / האביב התוניסאי (2014)
בביקורת של מליסה תאקוויי ואוליבר ברטלט של Panafrican לקולנוע וטלוויזיה, פסטיבל של ואגאדוגו (FESPACO) 2015, הם סברו שסרט זה של אמארי היה הסרט היחידי שבלט בין סרטי הפסטיבל הנבחרים. הם ציינו שלסרט הייתה "איכות של דרמת טלוויזיה על קבוצה של מוזיקאים צעירים והתגובות המגוונות שלהם למערבולת של האביב הערבי."
חיים אישיים
אמארי מתגוררת בפריז, צרפת.
תיאטרון מרקורי, נוטינג היל גייט
תיאטרון מרקורי היה תיאטרון קטן בדרך לדברוק, נוטינג היל גייט, לונדון, שנודע בהפקות של דרמות פואטיות בין 1933 ל-1956, וכביתו של בלט ראמבר עד 1987.
היסטוריה (הקמה)
תיאטרון מרקורי נפתח בשנת 1933 על ידי אשלי דיוקס לצורך הפקה של דרמה חדשה וכדי לשמש כמרכז לבלט ראמבר, שניהלה אשתו מארי ראמבר. הבניין, בדרך לדברוק 2, לונדון W11, נבנה בשנת 1851, אבל עבר שינויים מקיפים כדי לשמש כתיאטרון. היה זה אולם מצויד היטב אך קטן, שהכיל כ-150 מושבים.
הפקות
את סגנון התיאטרון קבעה ההפקה הראשונה, "יופיטר מתורגם", עיבוד של "אמפיטריאון" מאת מולייר בידי וולטר ג'יימס טרנר, עם בלט מאת רופרט דון כקטע ביניים. המוניטין של התיאטרון נוצרו ב-1935 הודות להפקות הלונדוניות הראשונות של "רצח בקתדרלה" מאת ת"ס אליוט, שהועבר מקנטרברי, ושנתיים אחר כך המחזה הפואטי "עליית F6", שנכתב בשיתוף פעולה בין ו. ה. אודן וכריסטופר אישרווד.
ב-1947 עלו "The Beautiful People" של ויליאם סארויאן ו"SS Glencairn" של או'ניל בהצגות בכורה לונדוניות במרקורי, כמו גם המשרתות של ז'אן ז'נה. בראשית שנות ה-50' היה התיאטרון בית ל"סדנת בלט" ומ-1956 שימש בעיקר את בית הספר של בלט ראמבר, עד שנסגר לבסוף ב-1987. התיאטרון ובלט ראמבר מופיעים בסרט נעליים אדומות מ-1948. בסרט (הזמין כיום על תקליטור וכו') רואים את תיאטרון מרקורי מבחוץ, ועליו שלט המודיע גם על בלט ראמבר. כיום מונצח התיאטרון בפסל ארד קטן של מרקוריוס בפינת הגג המזרחית ובשלט זיכרון.
אלישע גאליקו
רבי אלישע גאליקו (נפטר בשנת ה'של"ח, 1578) היה ראש ישיבה ומקובל שנולד באיטליה, ולאחר שעלה ארצה בצעירותו חי בצפת. נמנה עם תלמידיו המובהקים של הרב יוסף קארו, אשר גם הסמיכו לרבנות, ואחר כך שימש כחבר בבית דינו.
רבי אלישע חיבר ספרים על מגילת אסתר, על מגילת קהלת ועל שיר השירים. הפירוש על שיר השירים הודפס לראשונה מיד אחרי פטירתו על ידי רבי גדליה קורדובירו, בנו של רבי משה קורדובירו.
תיכון אבלון
עלילה
אלי בת ה-16 מגיעה לתיכון אבלון בעקבות עבודתם של הוריה בתור מרצים וחוקרים של ימי הביניים. הסרט מתחיל בחלומה של אלי במלחמה של המלך ארתור. אלי חושבת שהיא והוריה עוזבים את המקום בתוך חצי שנה, אך אימה אומרת לה שהם הולכים להישאר במשך שלוש שנים. אלי יוצאת לריצת בוקר, ומכירה את ויל, ספורטאי מצטיין בתיכון אבלון. ביומה הראשון בתיכון היא מכירה את החברה של ויל-ג'ן, וחברו הטוב ביותר, לאנס. מרקו, אחיו החורג של ויל, מאיים במיילס, החנון של הכיתה. בשיעור של מר מור, המורה להיסטוריה, היא עובדת על עבודה יחד עם מיילס. במהלך הסרט אלי מגלה שמיילס רואה את העתיד. מיילס ואלי עובדים של מסדר הדוב, שהיה קיים בימי המלך ארתור. הם מוצאים דף נסתר בספר על מסדר הדוב, ורואים שביום שיהיה בו מטר מטאורים וליקוי חמה ביחד, גלגול נשמתו של המלך ארתור ייחשף, ומורדריד ינסה להרוס את המלך ארתור. במהלך מסיבה שעורך ויל, תופסת אלי את לאנס וג'ן יחד בחדר בקומה העליונה. אלי מבינה שלאנס וג'ן הם כמו החברים הבוגדים שהיו למלך ארתור. מרקו משביע את אלי לא לומר מילה על כך לויל, ולא, יקרה משהו רע. אלי ומיילס חושדים במרקו-שהוא מורדריד. הסרט מסתיים בכך שכל האבירים והמלך ארתור יושבים בשולחן העגול.
למור חום
למור חום (שם מדעי: Eulemur fulvus), הוא מין של למור, תפוצתו ביערות הגשם בצפון-מערב מדגסקר.
משקלו של למור חום 3 קילוגרם, אורכו 40 סנטימטרים, אורך זנבו כאורך גופו. משך חייו יכול להגיע ל-15 שנה. הלמור החום ניזון מעלים, פירות וזרעים.
הלמור החום חי בקבוצות המונות בין 3 ל-12 למורים ללא מנהיג. להקות הלמור החום נמצאות ליד להקות למוריים אחרים, ובעת ריב הם יימנעו ממגע וקשר אחד מן השני.
לאחר הריון של שלושה עד שלושה חודשים וחצי בסוף הקיץ, ממליטה נקבת הלמור שני גורים שנשארים בצמוד לאמם. לאחר כשבועיים הם מתחילים את צעדיהם הראשונים ולאחר כחודש הם הופכים לעצמאיים.
כמו שאר הלמוריים גם אוכלוסיית מין זה נמצאת בירידה עקב גיזום היערות וציד לצורך מסחר והכנת בגדים.
מיון
עד לשנת 2000 במין למור חום היו 6 תת-מינים: בשנת 2001 העלה האנתרופולוג קולין גרובס (Colin Groves) את כל תת-המינים לרמת מינים. היום המין כולל שני תת-מינים: למור חום מצוי (Eulemur fulvus fulvus) ותת-המין למור חום מיוט (Eulemur fulvus mayottensis) האנדמי לאי מבוזי.
קן לודוויג
קן לודוויג (באנגלית: Ken Ludwig, נולד ב-15 במרץ 1950 ביורק, פנסילבניה) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון אמריקאי. המחזות שלו הוצגו במעל שלושים ארצות במעל 20 שפות.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות
קן לודוויג נולד בשנת 1950 ביורק, פנסילבניה, במשפחה בעלת שורשים גרמנים-אמריקאים. כבן של רופא משפחה ושל אשתו, נערת מקהלה לשעבר בברודוויי. הוא התחנך בתיכון York Suburban Senior בעיר הולדתו ואחר כך במכללת הוורפורד. המשיך את לימודיו באוניברסיטת הרוורד, שבה למד מוזיקה אצל ליאונרד ברנשטיין, ובטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.אחיו הבכור, יוג'ין לודוויג, (יליד 1946), הוא משפטן ואיש עסקים, כיהן כמפקח על המטבע במנהל של הנשיא ביל קלינטון בשנים 1993–1998
הקריירה בתיאטרון
הקומדיה הראשונה של לודוויג שהוצגה בברודוויי הייתה Lend Me a Tenor (בעברית - שגעון באופרה) (1989), עליה כתב מבקר הניו יורק טיימס שהיא אחת משתי הפארסות הגדולות ביותר הכתובה על ידי סופר חי בימינו. היא זכתה בשלושה פרסי טוני והייתה מועמדת לעוד תשעה פרסים. ההפקה השנייה של לודוויג, בברודוויי ובווסט אנד, המחזמר Crazy on you, הוצגה במשך חמש שנים החל משנת 1992 וזכתה בפרס טוני, פרס Drama Desk Award של ניו יורק, פרס המבקרים החיצוניים Outer Critics Circle Awards, פרס מבקרי התיאטרון של לוס אנג'לס, פרס הלן הייס ופרס לורנס אוליבייה באנגליה, על המחזמר הטוב ביותר. מחזות אחרים שלו שזכו להצלחה בברודוויי היו (Moon Over Buffalo 1995) עם קרול ברנט ולין רדגרייב (בברודוויי), עם פרנק לנגלה וג'ואן קולינס באולד ויק בלונדון, התסריט לעיבוד מוזיקלי של הרפתקאותיו של תום סויר לפי מארק טוויין, (2001), ועיבוד חדש למחזה הקלאסי של בן הכט וצ'ארלס מקארתור, "המאה העשרים" (2004) בכיכובם של אלק בולדווין ואן הייש. בשנת 2010 הוצג שוב בברודוויי "שגעון האופרה" עם טוני שלהוב וג'סטין ברטה בתפקידים ראשיים.
המחזה של לודוויג, "שייקספיר בהוליווד" שהוצג על במת ארנה בוושינגטון די. סי. ב-2003 זכה בפרס הלן הייס למחזה הטוב ביותר של השנה. לודוויג כתב גם "Leading Ladies" בשנת 2004, Be My Baby ב-2005, עם האל הולברוק ודיקסי קרטר, והשלים של העיבוד של תורנטון ויילדר של הקומדיה של ג'ורג' פארקר מתקופת הרסטורציה The Beaux’ Stratagem, וכן עיבוד לפי שלושת המוסקטרים -ב-2006 שהוצג לראשונה באולד ויק בבריסטול.
לודוויג עיבד את "אי המטמון" מאת רוברט לואיס סטיבנסון שהצגת הבכורה שלו התקיימה באלי תיאטר באפריל 2007, הוצג גם בתיאטר רויאל בהיי מארקט בווסט אנד ב-2008 ושזכה לפרס AATE לעיבוד הטוב יותר של השנה. הוא עיבד גם את הסרט "אמריקאי בפריז" לפי האחים ג'ורג' ואיירה גרשווין שהופצג לראשונה באלי תיאטר ביוסטון ב-2008.
מחזה אחר The Fox on the fairway, קומדיה מוקדשת לעולם הגולף הוצגה בסתיו 2010 בתיאטרון סיגנצ'ר בארלינגטון. The Game's Afoot הוא קומדיית מסתורין על השחקן הגדול ויליאם ז'ילט ששיחק במקור את תפקידו של שרלוק הולמס. בכורתה התקיימה בקליבלנד פליי האוס בנובמבר 2011 וזכתה בפרס אדגר אלן פו על המחזה הטוב ביותר. ביים ארון פוזנר.
קן לודוויג מתגורר בוושינגטון די. סי., נשוי ואב לשניים.
בעברית
בתיאטרון הקאמרי, בכיכובם של דביר בנדק, מוטי כץ, עירית קפלן, גילת אנקורי, עידו רוזנברג, יעל טל ואחרים.
ג'נאן באו
ג'נאן באו (בסינית מדוברת: 鲍哲南) PHD) נולדה בשנת 1970. באו היא פרופסור להנדסת כימיה ומדעי החומר באוניברסיטת סטנפורד. היא ידועה בשל מחקרה עם טרנזיסטורים אורגניים ומוליכים למחצה אורגניים. בשנת 2015 ג'נאן באו נבחרה לאחת מעשרת האנשים הנחוצים ביותר לעתיד האנושות, על פי מגזין" Nature".
ילדות ונעורים
ג'נאן באו נולדה בשנת 1970, בעיר נאנג'ינג במחוז ג'יאנגסו אשר בסין. באו נולדה לשני הורים חוקרים, אשר ראו את הפוטנציאל שלה ככימאית מגיל צעיר. בשנות ה-80 בסין הקומוניסטית היה קשה מאוד לגדל משפחה חמה ואוהבת בסביבה בטוחה, כמו שהוריה של פרופסור באו רצו, לכן הם החליטו לעבור לגור בארצות הברית, באילינוי שבשיקגו, שם, הוריה מספרים, שהסביבה הייתה יותר תומכת ופחות מלחיצה. לפני שהתקבלה לאוניברסיטה, פרופסור באו הייתה צריכה לעבוד בשתי עבודות, ובנוסף ללמוד למבחן קבלה לאוניברסיטה, כדי שתוכל להתקבל לאוניברסיטה גדולה וטובה.
קריירה מחקרית
מאמציה נשאו פרי ובאו התקבלה לאוניברסיטת שיקגו שם היא למדה כימיה ועשתה את הדוקטורט שלה בהנחיית לפוינג יו. באו עשתה את הדוקטורט שלה על פולימרים נוזליים-גבישיים וסיימה אותו בשנת 1995.
אחרי סיום הדוקטורט שלה, הוצע לבאו לעבור לאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, אך באו העדיפה לעבוד במחלקת המחקר החומרי של מעבדות בל. היא החלה במעבדות בל מחקר, אשר לפי דבריה ועל דעת אנשים רבים, יוביל למהפכה תעשייתית בכלים האלקטרונים שלנו, באו קוראת למחקר זה פיתוח ה"פלסטיק של העתיד".
מבצע טרף
מבצע טרף היה מבצע יזום של צה"ל בגזרה המזרחית במהלך מלחמת לבנון הראשונה נגד הצבא הסורי, שנערך ב-22 ביולי 1982 בעקבות ריבוי הפיגועים ותקריות האש ביוזמת ארגוני המחבלים והצבא הסורי.
ג'נאן באו
קריירה מחקרית
בעקבות מחקרה במעבדות בל, בשנת 2004 החלה באו לעבוד עם אוניברסיטת סטנפורד בסן פרנסיסקו. באוניברסיטת סטנפורד, קיבלה באו את התואר פרופסור להנדסה כימית, והמשיכה לעבוד על מחקרה שהתחילה בבל. כיום עובדים עם פרופסור באו מעל ל-50 חוקרים וחברות רבות בארצות הברית ודרום קוריאה משקיעים תקציבים במחקרה. למחקר של באו ישנן השפעות רבות אשר יכולות לעזור להמון אנשים. ולפי פרופסור באו, זו הסיבה שהיא חוקרת - כדי להפוך דברים שיכולים לעזור לאנשים, ושנראים כמו מדע בדיוני, למציאות.
מבצע טרף
רקע
ב-6 ביוני 1982 פרצה מלחמת לבנון הראשונה, וב-11 ביוני הוכרז על הפסקת אש, אם כי באזור ביירות נמשכו הקרבות עד לחבירת כוחות חטיבת הצנחנים לכוחות הנוצרים במזרח ביירות ב-13 ביוני. מהפסקת האש עד 22 ביולי נערכו כ־65 פיגועים נגד כוחות צה"ל, מהם 17 בשבוע שקדם למבצע (18–22 ביולי). תקריות האש כללו ירי צלפים, מקלעים, פצצות RPG-7 וחדירות של חוליות מחבלים לשטח שבשליטת כוחות צה"ל, ובהם הסבו לכוחות צה"ל נפגעים רבים. כך למשל, ב־21 ביוני נהרגו חמישה חיילים, וחייל נוסף נפצע בקרב שהתפתח במהלך סריקות באזור מנצורה. את יום הקרב תכננה מפקדת גיס 479, שהחליפה את גיס 446 בפיקוד על הכוחות בגזרה המזרחית, כדי להפסיק את התוקפנות הסורית ולאלץ את הצבא הסורי לבלום את ארגוני המחבלים שפעלו תחת חסותו.
ג'נאן באו
קריירה מחקרית
כיום באו גרה בסן פרנסיסקו, שם היא נשואה לג'ף טוק, ולהם שני ילדים.
תובנות ממחקרה האקדמי של פרופסור באו
מחקרה של ג'נאן באו הוביל לכמה תגליות נכבדות בעולם הכימיה, והנדסת החשמל, להלן כמה מהם:
1. המעגל החשמלי הדק והאלסטי ביותר בעולם- מחקרה של באו, בחלקו הגדול, מחקה את היכולות של העור, ולפיכך אחת מהיכולות הכי גדולות של העור שהיא גמישותו. בעקבות זה באו הצליחה ליצור את המעגל החשמלי האלסטי ביותר שאי פעם נוצר, אשר בתוכו עשרה טרנזיסטורים שעשויים מחומרים שונים מה שמאפשר ליצירת המעגל הזה, אשר אחרי בדיקה ניתן לראות שהמעגל מתפקד כמו מעגל רגיל, כאשר המעגל החדש נמתח לממדים גבוהים מאוד.
מבצע טרף
הכוחות הלוחמים
כוחות צה"ל בגזרה פעלו תחת גיס 479 בפיקודו של משה בר כוכבא, וחולקו לשתי גזרות אוגדתיות. אוגדה 36 במערב גזרת הגיס, אשר כללה את חטיבות השריון הסדירות 7 ו־188, גדוד נ"ט 608, גדוד הנדסה במילואים 7086 ואגד ארטילרי 282, ואוגדה 252 במזרח גזרת הגיס, אשר כללה את חטיבות השריון הסדירות 14 ו־401, חטיבת החי"ר במילואים 97 ואגד ארטילרי 209. הגיס תוגבר בשני אגדים ארטילריים נוספים, 215 ו־885, במסוקי קרב וביחידות נ"מ שירו אש שטוחת מסלול. הכוח כלל 312 טנקים, 115 קני ארטילריה ו־68 צוותי נ"ט.
ג'נאן באו
תובנות ממחקרה האקדמי של פרופסור באו
2. סוללה חשמלית חדשה דקה ונמתחת - אחת המטרות של המחקר של באו היא לאפשר טכנולוגיה המבוססת על חשמל, אשר היא גמישה ויכולה להימתח לממדים גדולים. לצורך כך על כל המעגל החשמלי להיות גמיש, כולל מקור החשמל. לפיכך פרופסור באו ועוזריה פיתחו בטרייה דקיקה ונמתחת אשר עשויה מהפלסטיק החדש שבאו עובדת עליו.
מבצע טרף
מהלך המבצע
ערב המבצע, בליל 21–22 ביולי, שינו חלק מכוחות צה"ל בגזרה את עמדותיהם כדי לפגוע בכוחות הסוריים מעמדות לא מוכרות, ובכך להפחית את היקף הנפגעים מהאש הסורית, בייחוד מאש נגד-סוללות. מוצבי צה"ל בבקאע דוללו מכוחות לא קרביים, ונערכה הכנה לוגיסטית לקראת המבצע, שכללה צבירת תחמושת, דלק, פריסת מערך פינוי נפגעים, חסימות צירים והעלאת כשירות וכוננות של כלל הכוחות הלוחמים. בין הכוחות השונים נערכו תיאום וחלוקת מטרות מקדימה עד לרמת הטנק הבודד, לקראת הפעלה מתוזמנת של כל הכוחות במקביל, על מנת להגביר את יעילות האש.
שעת פתיחת האש של כוחות הקרקע נקבעה לשעה 16:00, על מנת שהשמש תהיה בעורף הכוחות הישראלים, ומאידך תסנוור את הכוחות הסוריים. כחצי שעה לפני כן החלו מטוסי חיל האוויר לפגוע במטרות סוריות במרחב וחילופי האש נמשכו כשעתיים עד השעה 18:00. הסורים ירו טילי נ"ט רבים, אולם הכוחות הישראלים שיתקו אותם בעיקר באמצעות פגזי מעיך, זרחן, ירי ארטילרי ואש מרגמות 81 מ"מ. אבדות הכוחות הסוריים כללו כ־40 פצועים והרוגים, 16 טנקים, 23 נגמ"שים, וכן תומ"תים, תותחי נ"מ, משאיות, טרקטורים ועמדות לחימה, ובנוסף פגיעה במוצבים ובריכוזי תחמושת. ההפתעה השיגה את מטרתה, והסורים לא הצליחו להתארגן ולהגיב ביעילות והסבו רק נזק מועט לכוחות הישראלים, אשר ספגו שני הרוגים, מ"פ וקשר מחטיבה 97, חמישה פצועים ושלושה טנקים שנפגעו מירי טנקים וטילי סאגר סוריים. בעקבות המבצע ריסנו הסורים את המחבלים, והשתדלו לשמור על השקט בגזרה.
ג'נאן באו
תובנות ממחקרה האקדמי של פרופסור באו
בנוסף, כל הפיתוחים של באו עשויים מחומרים ביו-מתכלים, כך שניתן לזרוק אותם והם לא יגרמו נזק לסביבה.
יישומים רפואיים למחקרה של פרופסור באו
בעקבות העובדה שמחקרה של באו יכול להוביל להקטנה משמעותית של גודל החיישנים, ובעקבות הפיתוחים שצוינו קודם, ניתן ליצור מעגלים חשמליים שיחקו את פעולות העור, פרופסור באו רוצה להחזיר את התחושה לאנשים אשר חלו בשיתוק של חוש המישוש, בעזרת "עור" מלאכותי, אשר יחוש עבורם את הסביבה.
מאמרים פטנטים ופרסים ותארים
בתקופת מחקרה באוניברסיטה, באו פרסמה 525 מאמרים אשר בערך 285 מהם צוטטו על ידי כותבי מאמרים אחרים, מה שגרם למחקרה לגדול ובעקבות מחקרה, באו הביאה לידי ביטוי הרבה פיתוחים חדשניים, וכיום רשומים על שמה 65 פטנטים.
באו היא דמות חשובה ומאוד משפיעה בקהילה המדעית. היא קיבלה פרסים רבים ושלל תארים בעקבות מחקרה.
4.48 פסיכוזה
4.48 פסיכוזה הוא מחזה שנכתב על ידי המחזאית הבריטית שרה קיין. זו הייתה עבודתה האחרונה, והיא הוצגה לראשונה ב-Royal Court Jerwood Theatre Upstairs ב-23 ביוני 2000, כמעט שנה וחצי לאחר התאבדותה של קיין ב-1999. למחזה אין דמויות מפורשות או הוראות במה; בכך ממשיך המחזה את סגנון ההפקות הקודמות של קיין. לטענתו של חברה הקרוב של קיין והמחזאי דייוויד גרייג, מקורה של כותרת המחזה בשעה 4:48 בבוקר, שעה בה נהגה קיין להתעורר כאשר שרתה במצב דיכאוני.
עלילה
במחזה מופיע אדם בעל דיכאון קליני, הפרעה ממנה סבלה קיין בעצמה. הטקסט במחזה מציג באופן סובייקטיבי את הדיכאון כפי שנתפס בעיני קיין, דרך הצגת מקרה ספציפי. במחזה בולטים הרהורים ומחשבות על התאבדות. למרות שאין נרטיב קשיח או השתלשלות אירועים, נדונים בו מספר אספקטים של דיכאון, כגון ההחלטה האם לקחת תרופות נוגדות דיכאון, התשוקה של המוח המדוכא, ההשפעות של התרופות, פגיעה עצמית, והתאבדות. נושאים נוספים המוצגים במחזה הם בדידות, מערכות יחסים ואהבה.
המחזה מורכב מ-24 חלקים אשר אינם כוללים רקע ספציפי, הוראות במה או דמויות. השפה שלו משתנה בין שפה נטורליסטית לאבסטרקטית קיצונית או פואטית, הרחבה של הסגנון שקיין פיתחה במחזותיה הקודמים.
הפקות בישראל
המחזה הועלה לראשונה בשנת 2015 בישראל בתיאטרון חיפה.
תגובות
בבריטניה התקבל המחזה בביקורות מעורבות של המבקרים והקהל. בעקבות נושא המחזה וההתאבדות של קיין לאחר כתיבתו, התקשו מספר מבקרים להבחין בין המחזה לבין מציאות החיים של קיין. מייקל בילינגטון מעיתון הגרדיאן כתב: "איך אפשר להעניק נקודות אסתטיות למכתב התאבדות של 75 דקות?". צ'ארלס ספנסר מהעיתון טלגרף כתב "אי אפשר שלא להסתכל על המחזה כקריאה אישית עמוקה של כאב". דייוויד גרייג טען שהמחזה "כואב באופן יוצא דופן, היות שנדמה שהוא נכתב בידיעה כמעט ברורה שהוא יעלה לבמות רק לאחר המוות [של הכותבת]".
פיטו אלקסין
פיטואלקסינים (Phytoaleixns) הם מטבוליטים משניים שצמחים מייצרים כחומרי הגנה בתגובה להתקפה או לנזק שנגרם על ידי חרקים, חיידקים, פטריות, קרינה אולטרה-סגוליות חזקה ומצבי עקה שונים.
בתגובה זו מעורבים לעיתים גורמים רבים, לרבות ההורמונים (ססטמי) הצמחיים חומצה יסמונית (Jasmonic acid) ומתיל יסמונט.
כמו כן, העלות האנרגטית של יצורם של מטבוליטיים משניים בכלל ופיטואלקסינים בפרט לעיתים יקרה מאוד עבור הצמח ויכולה לגרום במקרים מסוימים לפחיתה ביבול בגידולים חקלאים.
פטר גרביץ'
פטר גרביץ' (במונטנגרית: Петар Грбић; נולד ב-7 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן מונטנגרי, המשחק בעמדת החלוץ במורנר.
קריירת מועדונים
גרביץ', התחיל את הקריירה שלו במלאדוסט פודגוריצה. בשנת, גרביץ' הצטרף למוגרן. גרביץ' זכה עם הקבוצה באליפות מונטנגרו בעונות ו-.
ביולי, גרביץ' חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית תמורת מיליון אירו. בתקופתו בקבוצה, גרביץ' לא רשם דקות משחק בליגה והושאל ללבדיאקוס והפועל באר שבע. ב-5 בספטמבר 2012, גרביץ' הושאל ל-OFK בלגרד לשישה חודשים. ב-11 בנובמבר, גרביץ' הבקיע את שער הניצחון עבור קבוצתו במשחק הליגה נגד הכוכב האדום בלגרד שהיה הניצחון הראשון של קבוצתו נגד הכוכב האדום מאז שנת. במהלך העונה, הוארכה תקופת השאלתו של גרביץ' עד לסיום העונה.
בדצמבר, גרביץ' חזר למונטנגרו וחתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2011, גרביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו במשחק ידידות נגד.
נמל תאופיק
נמל תאופיק (או נמל סואץ) הוא נמל מצרי בחוף ים סוף, בקצה הדרומי של תעלת סואץ. גבולותיו הם הקו הדמיוני העובר בין ראס מסאלה לראס סאדאת. שטחו 158,073,000 מטר רבוע. הקיבולת שלו 3.5 מיליון טון משא לשנה, והוא פועל 24 שעות ביממה.
עונת 2022/2023 ב-NBA
עונת 23–2022 ה-NBA הייתה העונה ה-77 של ליגת ה-NBA. העונה הסדירה החלה ב-18 באוקטובר 2022 והסתיימה באפריל 2023. משחק האולסטאר של ה-NBA נערך ב-19 בפברואר 2023, בוויוינט סמארט ארנה בסולט לייק סיטי אולמה של יוטה ג'אז.
דנוור נאגטס זכתה בתואר האליפות, לאחר שגברה 4–1 בסדרת הגמר על מיאמי היט.
דראפט 2022
דראפט ה-NBA 2022 נערך ב-23 ביוני 2022 בברקליס סנטר, אולמה הביתי של קבוצת ברוקלין נטס. בהגרלת ה"לוטרי" שנערכה ב-17 במאי, נקבע שאורלנדו מג'יק תבחר ראשונה בדראפט, ובשלושת המקומות הבאים יבחרו אוקלהומה סיטי ת'אנדר, יוסטון רוקטס וסקרמנטו קינגס, בהתאמה. בדראפט נבחרו רק 58 שחקנים עקב שלילת בחירות סיבוב שני ממיאמי היט ומילווקי באקס בעקבות הפרת חוקי ההעברות של הליגה.
שינויים בסגלי הקבוצות
דראפט ה-NBA התקיים ב-23 ביוני 2022, בברקליס סנטר בברוקלין. פאולו באנקרו נבחר עם הבחירה הכללית הראשונה.
שחקנים חופשים
עם סיום גמר ה-NBA של העונה הקודמת ביוני לראשונה מאז 2019 לפני תחילת מגפת ה-COVID-19, ליגת ה-NBA חזרה לתאריך הרגיל שלה ב-1 ביולי, יחד עם תקופת ההקפאה של יולי לפני שהשחקנים יוכלו להתחיל לחתום בפועל חוזים חדשים.
טרום העונה
ב-11 באפריל 2022, סקרמנטו קינגס פיטרו את המאמן הזמני אלווין ג'נטרי מתפקידו. ג'נטרי מונה למאמן ראשי זמני לאחר שהקבוצה פיטרה את לוק וולטון בנובמבר 2021.
ב-22 באפריל 2022, שארלוט הורנטס פיטרה את ג'יימס בורגו לאחר ארבע שנים בקבוצה ללא הופעות בפלייאוף.
ב-9 במאי 2022, סקרמנטו קינגס החתימו את עוזר המאמן בגולדן סטייט ווריורס, מייק בראון, וכך הפך למאמן הראשי החדש של הקינגס.
ב-3 ביוני 2022, הלוס אנג'לס לייקרס החתימו את דרווין האם כמאמן החדש שלה.
ב-5 ביוני 2022, קווין סניידר התפטר מתפקידו כמאמן ראשי של יוטה ג'אז לאחר שמונה עונות בקבוצה.
ב-24 ביוני 2022, השארלוט הורנטס החתימו את סטיב קליפורד כמאמן החדש שלה.
ב-29 ביוני 2022, יוטה ג'אז החתימו את ויל הארדי כמאמנה הראשי.