cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלקסיית סקסטנט A
גלקסיית סקסטנט A היא גלקסיה לא-סדורה ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים סקסטנט במרחק של כ-4.7 מיליון שנות אור ממערכת השמש ונמצאת סמוך לקצה של הקבוצה המקומית. בסביבת הגלקסיה נמצאות גם גלקסיית סקסטנט B, גלקסיית משאבה הננסית ו-NGC 3109 שמהוות ביחד תת-קבוצה של גלקסיות שנקראת קבוצת NGC 3109 או קבוצת משאבה - סקסטנט. גלקסיות הקבוצה נמצאות במרחק של בין 5.2 מיליון שנות אור ל-5.8 מיליון שנות אור ממרכזה של הקבוצה המקומית (גלקסיית סקסטנט A היא הרחוקה ביותר מביניהן) וחלק מהחוקרים רואים בה קבוצת גלקסיות נפרדת מהקבוצה המקומית, כך ששייכותה של גלקסיית סקסטנט A לקבוצה המקומית מוטלת בספק. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 11.9 והיא התגלתה ב-1940 על ידי האסטרונום פריץ צוויקי בצילומים של מצפה הכוכבים פאלומר. הגלקסיה נמצאת כ-6.3 מעלות מדרום-מערב ל-β בסקסטנט וכ-5.8 מעלות מצפון-מזרח ל-γ בסקסטנט, מעט דרומית לקו המחבר את שני הכוכבים. כ-10 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת גלקסיית סקסטנט B שמרחקה ממערכת השמש דומה, כך שהמרחק ביניהן הוא כ-840,000 שנות אור.
מאפיינים
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-6 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-8,000 שנות אור, מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כרבע אחוז ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ- מסות שמש ובנוסף יש בה יחסית הרבה מימן נייטרלי שמסתו כ- מסות שמש. שאר מסת הגלקסיה, כ-87%, מורכבת מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. בהירותה הנראית הכוללת של הגלקסיה היא פי 41 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות הממוצעת של כוכבי הגלקסיה נמוכה למדי ועומדת על כ-3.5% מזו של השמש, מה שמצביע על אוכלוסיית כוכבים זקנה יחסית לזו של שביל החלב, אך למרות זה יש בגלקסיה גם אזורים שבהם קיימת אוכלוסייה של כוכבים חמים וצעירים מסוג ספקטרלי B ו-O שקרינתם החזקה בתחום העל-סגול מייננת את המימן החופשי ויוצרת אזורי H II. אזורים אלה נראים בצורה של כתמים כחולים בולטים על רקע הצבע הצהבהב של רוב כוכבי הגלקסיה.
מסלניצה
מסלניצה (ברוסית: Ма́сленица, ברוסינית: Fašengy) הוא חג סלאבי עממי הנחוג ברוסיה, באוקראינה, בלארוס וארצות סלאביות נוספות בשבוע האחרון שלפני התענית (היינו בשבוע השביעי שלפני חג הפסחא).
מקורות החג
החג קדום ביותר, מקורותיו פגניים וקדמו להתפשטות הנצרות ברוסיה. על פי המיתולוגיה הסלאבית, מוקדש החג לשמש, ומסמל את ניצחונה ואת סיום החורף.
בעקבות הגעת הנצרות לרוסיה הפך החג לחלק מחגי התענית. על פי המסורת הנוצרית הרוסית אורתודוקסית, כבר בשבוע זה מתחילים לקבל את חלק ממנהגי התענית (בשל צליבת ישו), ואכילת בשר אסורה. מסיבה זו מכונה החג "מיָאסוֹפוּסטנָאיָה נִדֵליָה" ("мясопустная неделя") - "שבוע צום-הבשר".
מסורות
המאכל המסורתי של החג משתנה מאזור לאזור. בין הנפוצים הם הבליני, מעין פנקייקים ממולאים בגבינה, וכן מאכלי חלב שונים נוספים. מקורה של אכילת מחבתיות בחג קדומה, וככל הנראה קשורה למקורו הפגאני של החג כחג השמש - המאכל העגול והזהוב מסמל את השמש. המחבתיות עשויות מחמאה, ביצים וחלב, אשר אכילתם אסורה בשבוע לאחר מכן - בשל התענית.
מנהגים נוספים של החג כוללים נשף מסיכות ומרוץ מזחלות. באזורים שונים של רוסיה התפתחו מסורות שונות לימי השבוע, כגון יום אחד המוקדש לביקור קרובים, יום אחר לביקור חברים, יום בו נערכת תהלוכה עם בובות קש ויום המוקדש למרוץ המזחלות. מנהג אחר כולל שריפת בובת הקש המכונה "הגברת מסלניצה" ביום האחרון של השבוע, ערב תחילת התענית.
יום ראשון של הסליחה
היום האחרון של השבוע מכונה "יום ראשון של הסליחה", והוא מסמל את תחילת התענית. על פי המנהג, בתפילת הערבית של יום זה מבקשים המתפללים סליחה אחד מרעהו, ומכאן שמו של היום. יום זה הוא היום האחרון בו מותר לנוצרים הרוסים-אורתודוקסים לאכול מוצרי חלב (בשל התענית), ולכן הוא נקרא גם "יום ראשון של מוצרי החלב".
מנהגים מודרניים
במהלך שנות השלטון הקומוניסטי בברית המועצות לא ראו השלטונות בעין יפה את חגיגת החג, אולם מנהגי אכילת מאכלי חלב בשבוע זה נשתמרו.
בעקבות נפילת ברית המועצות חודשו התהלוכות בערים שונות ברוסיה, אולם חידוש התהלוכות נעשה כפסטיבל חילוני ולא כחלק מטקסים דתיים.
Caru' cu Bere
Caru' cu Bere (בעברית: העגלה עם בירה) היא מסעדה נודעת ופאב ברחוב סטברופולוס, במרכז ההיסטורי של בוקרשט, בירת רומניה, הקיימת שם מאז 1879 ושוכנת בשני בניינים סמוכים וצמודים. המקום מוכרז אתר היסטורי ואדריכלי.
המבנים כוללים מרתף, קומת קרקע, קומה ראשונה, קומה שנייה ועליית גג. בקומת הקרקע יש אולם אוכל שגובהו שבעה מטרים ושתי חנויות רחבות ידיים. אולם האוכל מעוטר בסגנון נאו-גותי עם עמודים, תבליטי תקרה, נברשות וציורים. בין הקומות יש גרם מדרגות ראשי שיש וגרמי מדרגות עשויים מעץ אלון מגולף.
אברהם לייב זילברמן
הרב אברהם יהודה לייב זילברמן (ח' באייר תרמ"ט, מאי 1889 – ט"ז בחשוון תש"ח, אוקטובר 1947) היה רבה הראשי של צפת במשך שלושים שנה.
Caru' cu Bere
היסטוריה
איש בשם Ion Căbăşanu (יון קבשאנו) קנה ברחוב סטברופולוס מבנה מוזנח ופתח בו פאב בירה עבור השחקנים הגרמנים, שהופיעו בסמוך בקרקס שנבנה מקרשים. השחקנים הגרמנים היו חובבי בירה ידועים. כשנעצרה במקום עגלת האספקה עם חביות בירה, החליט הבעלים לקרוא למקום "העגלה עם הבירה" וברומנית Caru' cu Bere.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
נולד בצפת, בנו של יצחק דב זילברמן, ראש הקהילה האשכנזית של צפת, ונכדו של הרב רפאל זילברמן, שכיהן כרבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת. אמו, שרה סויבל, הייתה בת הרב דוד לנדאו מאורהייב שבבסרביה. בשנת תרנ"ד (1894), בהיותו בן ארבע, טבע אביו בנחל עמוד. גדל והתחנך אצל סבו הרב רפאל זילברמן.
Caru' cu Bere
היסטוריה
מ-1886 יש למקום בעלים חדשים, האחים ניקולאה, איגנאט וויקטור מירצ'אה (Mircea), הנכדים של המייסד (בני בנותיו) והם בונים מבנה חדש ב-1888, לפי תוכניותיו של האדריכל האוסטרי Siegfrid Kofczinsky (זיגפריד קופצ'ינסקי), תוך פירוק גמור של המבנה הישן. התוצאה הייתה מפוארת וקרול הראשון, מלך רומניה ביטא את התפעלותו בהענקת אותות כבוד לבעלים, ניקולאה מירצ'אה קיבל את כוכב רומניה וכתר רומניה.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
נישא לשיינדל (נפטרה אוגוסט 1963), בת הרב יצחק לורברבוים. לאחר חתונתו שהתקיימה בצפת נסע במצוות סבו לשטפנשט, כדי לשהות אצל האדמו"ר משטפנשט רבי אברהם מתתיהו פרידמן. בשנת תרס"ט (1909) התמנה לדיין בצפת.
Caru' cu Bere
היסטוריה
המקום הצליח ואחד האחים נפרד ופתח במקום אחר פאב דומה וגם הוא הצליח. אח נוסף החליט לפתוח פאב במקום אחר ועשה זאת עם הוצאות כבדות, תוך לקיחת הלוואת, להן ערב האח השלישי. הפעם העסק לא הצליח והמקום פשט רגל בתקופת המשבר הכלכלי של 1929. האח השלישי, שערב להלוואות אחיו, הגיע למצוקה קשה והטיל את עצמו ארצה מגג המסעדה.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
בשנת תרע"ד (1913) השתתף במסע הרבנים במושבות, בראשם הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.
Caru' cu Bere
היסטוריה
המסעדה עברה לבעלות חדשה ובימי מלחמת העולם השנייה זכתה לפופולריות רבה בקרב הקצינים הגרמנים של הורמכט. בסוף המלחמה הגיע הכיבוש של הצבא האדום וקציניו לא אהבו את הכיתובים הגרמנים, לכן צבעו אותם באדום ואת התבליטים סיידו. לאחר מותו של סטלין ב-1953 ויציאת הצבא האדום מרומניה, העדיפו הרומנים, גם הקומוניסטים, את המצב הקודם, ניקו את הצבע האדום ואת הסיוד וניסו לשפץ את המקום ככל האפשר. הלאמת המקום בשנים 1948 - 1949 הובילה לשינוי באופי המסעדה, נפסקה הגשת המאכלים לאניני הטעם ועברו לתפריט יותר עממי.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
בשנת תרע"ח (1917), לאחר פטירת סבו, התמנה כרבה הראשי של צפת, והוא בן עשרים ושמונה. הוא כיהן כרב הראשי לשתי הקהילות, האשכנזית והספרדית.
Caru' cu Bere
היסטוריה
מצב זה נמשך עד 1986, כאשר תחת פיקוחו של הצייר ניקולאה גאורגה החלו עבודות שיפוצים, שהשיבו למקום את יופיו ומעמדו.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
היה נשיא ועד ההקדשות והוועד לגאולת המקומות הקדושים בגליל העליון. היה פעיל בהנהגת הציבור היהודי בצפת ופעל לפיתוחה של העיר ושל היישוב היהודי על הר כנען. חלק מפעולותיו נעשו בעזרת בן דודו משה פדהצור. בהשתדלותו נבנה מחדש בית כנסת האשכנזי על שם האר"י ונבנה מקווה חדיש. הוא נתן אישור לעלות לביריה בשבת כדי להגן עליה. קרא ליהודי צפת לתרום "ממיטב כספם וזהבם למען קרן גאולת אדמות ארץ ישראל". הוא ספד לעולי הגרדום שנקברו בצפת ובהם שלמה בן-יוסף.
Caru' cu Bere
תפריט, מוזיקה וריקודים
בהתחלה תפריט המסעדה היה מוטה לכיוון המטבח הגרמני, אך לאחר שהמקום נרכש ונבנה על ידי האחים מירצ'אה, נטה המקום לכיוון המטבח הצרפתי עם השפעות מקומיות דוגמת, מחית אפונה יבשה, ממליגה והמנה בה המסעדה מתמחה ומתגאה, צ'ולאן (סוג של אוסובוקו) ופפנש ותוספת מיוחדת, צנון שחור.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
הרב זילברמן המשיך את המסורת של שושלת הרבנים לבית זילברמן ושימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר.
Caru' cu Bere
תפריט, מוזיקה וריקודים
את הארוחות מלווים משקאות, בעיקר הבירות, אך גם יינות משובחים וגולת הכותרת, יין לקרימה כריסטי.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
פרסם מאמרים תורניים בכתבי עת שונים ובהם "קול תורה" ו"שערי ציון". הכין לדפוס את ספרו "לב אברהם" שכלל פירושים על התורה וכן שו"ת, אך הספר לא ראה אור.
Caru' cu Bere
תפריט, מוזיקה וריקודים
בנוסף לאוכל, בארוחות צהריים וערב יש נגנים וזמרים ובערב גם ריקודים.
אברהם לייב זילברמן
תולדותיו
נפטר בצפת בשנת תש"ח, בהיותו בן 58. תחתיו התמנה לרבה של צפת חתנו הרב שמחה קפלן.
בנו, דב, היה פעיל בנושא גאולת המקומות הקדושים בגליל ומומחה לזיהוי קברי הצדיקים בצפת ובגליל. בנו, הרב שמואל זילברמן, היה ראש ישיבת צפת ומייסדה.
רפאל זילברמן
הרב רפאל זילברמן (ר' רפאל דיין; תקצ"ט, 1839 – ו' בטבת תרע"ח, 1917) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת.
תולדותיו
נולד באומן שבאוקראינה, בנו של הרב מרדכי זילברמן. בשנת תר"י (1850), בהיותו בן 11, עלה עם הוריו לארץ ישראל והם התיישבו בצפת. אביו התמנה לרבה של צפת והוא למד תורה אצלו וכן בישיבות צפת. נהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שליד קבר רשב"י במירון. נישא להניה, בתו של הרב חיים ברוך מקישינב שעלה לארץ ישראל והתיישב בצפת.
בשנת תר"כ (1860) התמנה לדיין ומו"צ של הקהילה האשכנזית בצפת. הובאו לפניו הבקשות מכוללות האשכנזים לבירור ולאישור. נהג לשנות את מקום לימודו, כדי שהאנשים לא ימצאוהו בקלות. בשנת תרל"ב (1872), לאחר פטירת אביו, התמנה תחתיו כרבה של צפת. נודע בחוכמתו ובגדלותו בתורה ואף הטורקים הכירו בחוכמתו והעניקו לו את התואר "חכם פאשה".
המשיך את המסורת של אביו ושימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר.
בשנת תר"ע נפטרה אשתו. נפטר בשנת תרע"ח ונקבר בצפת. לאחר פטירתו התמנה נכדו, הרב אברהם לייב זילברמן, לרבה של צפת.
צאצאיו
אליעזר, יצחק דב - ראש הקהילה האשכנזית בצפת ואביו של הרב אברהם לייב זילברמן, רוחמה - אשת אלעזר יעקב פודהורצר (הוריו של משה פדהצור), מנוחה - אשת אברהם אלשטיין.
ביי מיר ביסטו שיין
ביַי מיר ביסטו שיין (יידיש: 'בשבילי אתה יָפֶה') הוא שיר פופולרי ביידיש, שנכתב על ידי יעקב ג'ייקובס והולחן בידי שלום סקונדה.
הפקה
השיר נכתב בשנת 1932 למחזמר ביידיש בשם "מען קען לעבען, נאָר מען לאָסט נישט" (בתרגום חופשי: 'אפשר לחיות, אך לא מאפשרים זאת'; באנגלית: I Would if I Could). המחזמר נכשל, ובתום העונה הראשונה נגנז.
המילים לשיר "ביַי מיר ביסטו שיין" בגרסה היידית הן מילות אהבה מבודחות בין נערה או אשה יהודייה לאהוב לבה, המתובלות בהומור יהודי ובביטויים שמקורם בעברית, כמקובל בשפה היידית.
השיר מתחיל במילים (בתרגום חופשי): "אף אם תהיה שחור כמו טטרי/ ועיניך יהיו כעיני חתול/ ואם תצלע לאט ויהיו לך רגלים עקומות/ אני אומרת : לא אכפת לי".
והפזמון החוזר (תרגום חופשי): "בשבילי אתה יפה, בשבילי יש בך חן, בשבילי אתה יותר יקר מכסף. הרבה בנים יפים כבר רצו לקחת אותי, ומכולם בחרתי רק בך. (וכן הלאה).
קיימות גרסאות אחרות בהן הבית הראשון הוא אחר.
השיר בוצע ביידיש על ידי מספר מבצעים, בהם האחיות ברי,. בתחילת דרכו לא זכה לפרסום רב ולהצלחה מסחרית. בשנת 1937, לאחר ניסיון כושל למכור את השיר למפיקי סרטים בהוליווד, ניאותו סקונדה וג'ייקובס למכור את הזכויות על השיר למוציא לאור, כדי שידפיסו. באותה תקופה בעולם התיאטרון היידי בשדרה השנייה, נחשבה פעולה של מכירת שיר להדפסה - להצלחה עסקית, וסקונדה מכר כבר עשרות שירים באותו מחיר. סקונדה מכר את השיר לחברת ההוצאה לאור "Kamen brothers" תמורת 30 דולר, שאותם נאלץ לחלוק עם ג'ייקובס התמלילן.
חודשיים לאחר המכירה, שמע סמי קאהן, תמלילן שעבד בחברת המוזיקה של האחים וורנר, את השיר מבוצע בתיאטרון אפולו בהארלם על ידי צמד אפרו-אמריקנים. הקהל בתיאטרון הגיב בהתלהבות מרובה, וקאהן המופתע הבין שיש פוטנציאל ללהיט. קאהן שכנע את המעביד שלו בחברת וורנר לרכוש את זכויות השיר מהמוציא לאור. יחד עם סול צ'פלין כתב מילים אחרות, באנגלית לשיר (בהותירם רק את הכותרת ביידיש "ביַי מיר ביסטו שיין" בפזמון החוזר). גם במילות השיר באנגלית שרה נערה לאהובה, ומושם דגש על המשפט "בעיניי את יפה" הנאמר במספר שפות זרות אך נכון בכולן.
הלחן המקורי נותר, אך עם התרגום לאנגלית הוענק לשיר העיבוד הסווינגי המוכר כיום. קאהן פנה אל הרכב מוזיקלי שלא היה ידוע אז, האחיות אנדרוז, והקליט עמן את השיר, שיצא על גבי תקליט 78 של חברת "דקה". השיר הפך ללהיט מיידי, מכירות התקליט הרקיעו שחקים, והאחיות אנדרוז זכו בעבורו באלבום זהב, והפכו בכך להרכב הווקאלי הנשי הראשון שזכה בכך. השיר זכה לפופולריות עצומה ועד מהרה זכה לגרסאות כיסוי על ידי רבים מזמרי הפופ והג'אז של התקופה. בין המבצעים ניתן למצוא את אלה פיצג'רלד, בני גודמן ועוד רבים אחרים. השיר הוכנס כנעימת הנושא בסרט קולנוע של האחים וורנר "Love, Honour and Behave".
השיר התפרסם מהרה גם ברחבי העולם, ותורגם לשפות צרפתית, שוודית, רוסית וגרמנית. השיר התפרסם בגרמניה הנאצית, אך לאחר שנודע כי מלחין השיר הוא יהודי, וכי המילים "ביַי מיר ביסטו שיין" הן בשפת היידיש ולא בבווארית, דיאלקט דרום-גרמני, הוחרם השיר. בברית המועצות הוקלט השיר על ידי "תזמורת הג'אז הלאומית של ברית המועצות", והקרדיט ללחן הוענק לשני מלחינים סובייטים.
בעקבות ההצלחה הגדולה באה הצלחה מסחרית גדולה. סמי קהאן סיפר כי בכספי התמלוגים שהרוויח רכש לאמו בית. אך בעוד המבצעים, חברות התקליטים, בעלי הזכויות גורפים הון, לא ראו סקונדה וג'ייקובס אף לא פרוטה שחוקה. הסיפור על המלחין שפספס את ההזדמנות המסחרית עשה כותרות גדולות בעיתונים. אך סקונדה עצמו לא התרגש, ובריאיון לעיתון הניו יורק טיימס סיפר כי העובדה שלא קיבל תמלוגים הפריעה לסביבה יותר משהפריעה לו. אישית הוא היה מעוניין יותר במוזיקה סימפונית. בשנת 1961, כאשר פקעו הזכויות של האחים וורנר, חזרו הזכויות לסקונדה, שמיהר לחתום הסכם עם החברה, הפעם תמורת סכום משמעותי.
הצגת מילים ביידיש בפני הקהל האמריקאי שאינו דובר יידיש יצר טעויות משעשעות, כמו במקרה של אנשים שביקשו לרכוש את התקליט "My beer Mr. Shane" (נהגה: "מיי ביר מיסטר שיין"). בשנת 1964 נכתבה גרסה פארודית על השיר בשם: "The bear missed the train".
בשנת 2001 ערכו "מילקן ארכיב", העוסקים בשימור מוזיקה יהודית אמריקנית, מחקר בניסיון להתחקות אחרי ההרכב המקורי ששימש את סקונדה בתיאטרון רולנד. השיר הוקלט בצורה הדומה ביותר למקור, עם תזמורת הקאמרית הווינאית בניצוח אלי יפה והזמר סיימון ספירו.
היסטוריה של שנג'ן
ערך זה מתעד את ההיסטוריה של העיר שנג'ן.
פרהיסטוריה
בתקופת שושלת שְׂיַה ושושלת שָׁאנְג הייתה העיר מקום מושבו של שבט יורדי הים בָּאיְוֵ'ה (Baiyue). תושבי האזור נודעו בשם שבט הנָאניְוֵ'ה (Nanyue) - ענף דרומי של שבט הבאיו'ה. הם התפרנסו בעיקר מדיג ומעיבוד אדמותיהם.
הקמת הפלך
בשנת 331, בתקופת שלטונה של שושלת ג'ין המזרחית, הוקמה נציבות דוֹנְגגְווָאן (Dongguan) כמינהלת ששת שטחי המדינות שמכסים כיום את דונגואנג, שנג'ן והונג קונג. בירת הנציבות הייתה בנָאנְטוֹאוּ (Nantou) שבמדינת בָּאו'אָן (Bao'an).
בשנת 590, בתקופת שלטונה של שושלת סוי, בוטלה נציבות דונגגוא ומדינת באו'אן נכנסה תחת שלטון נציבות נאנחאי, כשעיר המחוז היא נאנטאו שבשנג'ן. בשנת 757 הוחלף שמה של דונגגוואן בבאו'אן על ידי שושלת טאנג, ועיר המחוז שבה להיות דונגגואנג. אולם הבסיס הצבאי של טוּנמֶן (Tunmen) הוקם בנאנטואו.
בתקופת שלטון שושלת סונג הפכה נאנטאו למוקד חשוב ביותר במסחר הימי שבדרום סין. ונודעה גם בזכות המלח והתבלינים שייצרו בה, ובתקופת שושלת יואן - גם בזכות הפנינים שהיו מפיקים שם.
העיר הקדומה שינ'אן
בשנת 1573 הוקם פלך חדש בשם שִׂין-אָן (Xin'an) באזורים המוכרים כיום כשנג'ן וכהונג קונג, תוך הרחבת הבסיס הצבאי של דונגגואנג ועיר המחוז נאנטאו. מקורות המחיה העיקריים של הפלך היו מלח, תה, תבלינים ואורז.
בתחילת ימי שושלת צ'ינג שונו גבולות הפלך, כהגנה מפני כוחותיו של גֶ'נְג צֶ'נְגגוֹנג, ושאר תומכי הקיסר האחרון של שושלת מינג. שני שלישים משטחי פלך שינ-אן הפכו באופן זמני לחלק מדונגגוון. רק ב-1669 הוקמה שינ'אן מחדש וב-1684 חזרו למקומם הגבולות הקדומים.
הוויתור
ב-1913 הוחלף שמה של שין-אן לבאו-אן, כדי למנוע בלבול בין חבל שין-אן שבמחוז חנאן, לחבל שבמחוז גואנגדונג. עיר המחוז נותרה נאנטאו.
ייסוד העיר
במרץ 1979 החליטה ממשלת סין, בצעד אחד עם מנהל מחוז גואנגדונג, להכליל את חבל שנג'ן תחת מנהל מחוז גואנגדונג ונציבות הויאנג. בנובמבר אותה שנה הועלתה העיר בדרגה, והפכה לעיר שממשל המחוז מנהל אותה ישירות, ולא דרך מנהל נפה.
במאי 1980 חל המפנה, אז הכריזו המפלגה הקומוניסטית של סין ומועצת המדינה על שנג'ן כעל "אזור כלכלי מיוחד". באוגוסט אותה שנה אישר הקונגרס הלאומי של העם את הפיכת שנג'ן לאזור כלכלי מיוחד. הבחירה בשנג'ן הייתה במטרה למשוך משקיעים זרים מהונג קונג, עקב הקרבה התרבותית והלשונית של יושבי שתי הערים.
הרעיון זכה להצלחה והפך את שנג'ן לאחת הערים הגדולות בכל אזור הדלתה של נהר הפנינה. שהפכה לאחת מתחנות הכוח הגדולות של סין, ולאחת מערי הייצור הבסיסי של העולם כולו.
במרץ 1981 קיבלה שנג'ן מעמד תת-פרובינציה כשל גואנגג'ואו, מעמד שפירושו עיר המנוהלת בידי ממשל המחוז, אך יש לה עצמאות מסוימת בקבלת החלטות הנוגעות לכלכלה ולחוק. ראש העיר שווה בדרגתו לסגן מושל המחוז. ב-1989 הוכרזו ארבעה מאזורי המנהל של שנג'ן, יחד עם עוד ארבע ערים אחרות, כאזור כלכלי מיוחד, מעמד המקנה זכויות רבות יותר מערים אחרות, דוגמת היתר להשקעות זרות.
יואב תלם
יואב תלם (נולד בשנת 1973) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, המכהן כסגן ראש אגף המודיעין והחקירות במשטרת ישראל.
ביוגרפיה
תלם נולד בקריית חיים. שירת במשטרת ישראל כמשפטן באגף החקירות והמודיעין, עוזר לעניינים משפטיים לראש האגף, אז ניצב דודי כהן ובהמשך ניצב יוחנן דנינו. הוא גם שירת במחוז הדרום. בשנים 2010–2011 היה ראש מפלג ביאח"ה חקירה בפרשת הולילנד בדרגת סגן ניצב. ב-2011 מונה לעוזרו של המפכ"ל יוחנן דנינו.
בשנת 2013 מונה לראש זרוע חקירות ביאחב"ל. בתפקיד זה ניהל את חקירת פרשת 512. בשנת 2016 מונה לראש זרוע חקירות ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית. בתפקידו זה ניהל את חקירת פרשת הצוללות וחקירת השר חיים כץ.. בתחילת 2018 ניהל את החקירה בתיק 4000. בנובמבר 2018 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. בפברואר 2019 הועלה לדרגת תת-ניצב. ב-2021 מונה לסגן ראש אגף המודיעין והחקירות.
תלם הוא עורך דין בעל תואר ראשון ושני במשפטים ובוגר תוכנית קרן וקסנר ללימודי תואר שני בממשל ציבורי בבית הספר לממשל על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד.
עקומה
במתמטיקה, עקומה היא קו חד־ממדי ורציף. בצורה אינטואיטיבית, עקומה היא קו ישר שהופעלו עליו פעולות של עיקום ופיתול, מבלי "לקרוע" אותו. עקומות מופיעות ברבים מתחומי המתמטיקה, ובפרט בגאומטריה, אנליזה מתמטית וטופולוגיה.
הגדרה פורמלית
כאשר באים להגדיר עקומה בצורה פורמלית, הדרך הטובה ביותר לעשות זאת היא באמצעות פונקציה רציפה שתחומה הוא קטע של המספרים הממשיים, וטווחה הוא מרחב טופולוגי כלשהו. בצורה זו נשמרת התמונה האינטואיטיבית של "הקו הישר שאנו מעקמים ומפתלים", ויחד עם זאת מושג תיאור מדויק של העקומה. מכאן שמבחינה פורמלית, עקומה היא פונקציה.
עקומה פשוטה
אם \gamma חד-חד ערכית נאמר שהיא עקומה פשוטה. מבחינה אינטואיטיבית, הכוונה היא שהעקומה לא חותכת את עצמה, לא חוזרת על עצמה, כלומר "אין בה לולאות" וגם אין "התקדמות אחורה", כלומר מצב בו העקומה נעה לאחור על עצמה.
עקומה רגולרית
עקומה נקראת רגולרית אם הווקטור המשיק לעקומה  לא מתאפס באף נקודה. כלומר:. כלומר, העקומה לא "נעצרת" או "חוזרת על עקבותיה".
עקומה סגורה
אם I=[a,b], כלומר הוא קטע סגור וחסום, ואם נאמר שהעקומה סגורה (שני הקצוות שלה מחוברים). אם היא חד-חד-ערכית פרט לקצוות, נאמר שהיא פשוטה וסגורה. ניתן לראות עקומה כזו כתמונה של מעגל היחידה במישור. עקומה שכזו מכונה גם "עקומת ז'ורדן", בשל הופעתה במשפט ז'ורדן.
עקומה חלקה למקוטעין
עקומה \gamma (t) נקראת חלקה למקוטעין אם היא רציפה וגזירה ברציפות פרט למספר סופי של נקודות (למשל משולש).
אורך של עקומה
במרחב מטרי (X,d) אורך של עקומה מוגדר על ידי כאשר הסופרמום רץ על כל ועל כל  חלוקה של הקטע [a,b]. זהו למעשה הסופרמום של אורכי העקומות הפוליגוניות (עקומות המורכבות ממספר סופי של קווים ישרים) המקרבות את העקומה.
אם העקומה \gamma (t) גזירה ברציפות ורגולרית, אפשר לחשב את אורך העקומה לפי הנוסחה הבאה:
במקרה שהעקומה נתונה כגרף של פונקציה רציפה y = f(x) אורך משיק אינפיניטסימלי של קירוב פוליגוני, הוא לפי משפט פיתגורס , אם הפונקציה גזירה אזי אפשר לרשום לנוסחה זו אפשר להגיע באופן ריגורוזי על ידי הצבת הפרמרטריזציה (t, f(t)) בנוסחה הכללית.
פרמטריזציה טבעית
לעקומה רגולרית אפשר להגדיר פרמטריזציה טבעית שבה הפרמטר האפיני t מוחלף באורך העקומה \ell. במקרה זה כאשר הפרמטר \ell(t) נקרא "הפרמטר הטבעי" של עקומה.
אזי מתקיים שהווקטור המשיק הוא תמיד מנורמל, שכן
במשוואות פרנה ומשוואות פרנה-סרה משתמשים בעקומות בעלות פרמטריזציה טבעית, וכן גם בהגדרת האוולוט.
יוליה, נסיכת באטנברג
יוליה, נסיכת באטנברג (בגרמנית: Julia von Battenberg; 24 בנובמבר 1825 – 19 בספטמבר 1895) הייתה אשתו של אלכסנדר, נסיך הסן, בנו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ומקים בית באטנברג.
ביוגרפיה
יוליה מונתה לשמש כבת לווייתה של מריה, נסיכת הסן, ובמהלך תפקידה התאהב בה אחיה של מריה - אלכסנדר, נסיך הסן, ועל אף שניקולאי הראשון, קיסר רוסיה אסר עליהם את הנישואים. חזר אלכסנדר לרוסיה ולקח עמו את יוליה בניגוד לדעתו של ניקולאי הראשון, והשניים התחתנו בברסלאו בנישואים מורגנטיים ב-28 באוקטובר 1851. בעקבות בריחתם בניגוד לדעת הצאר, הורחק אלכסנדר מתפקידיו בצבא הרוסי.
לכבוד נישואיהם העניק אחיו של אלכסנדר - לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן, ליוליה את התואר "רוזנת באטנברג", ובשנת 1858 נתן לה את התואר "הנסיכה מבאטנברג", וכעבור שישה חודשים מנישואיהם ילדה את בתה הבכורה. לודוויג השלישי סייע לאלכסנדר לחדש את הקריירה הצבאית שלו בצבא האוסטרי, וילדיו נולדו כל אחד בעיר אחרת ברחבי האימפריה האוסטרית, במקום שירותו של אלכסנדר.
ב-12 במאי 1875 המירה יוליה את דתה ללותרנית, וב-19 בספטמבר 1895 היא מתה בביתה ביוגנהיים.
משפחתה
ב-28 באוקטובר 1851 התחתנה יוליה עם אלכסנדר, נסיך הסן, וקיבלה את התואר "נסיכת בטנברג". לבני הזוג היו 5 ילדים:
ברנרד כץ
סר ברנרד כץ (באנגלית: Sir Bernard Katz; 26 במרץ 1911 – 20 באפריל 2003) היה ביופיזיקאי יהודי בריטי יליד גרמניה, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1970 על "חקר המוליכים העצביים בטרמינלים של האקסונים, והמנגנונים של אריזתם, שחרורם והפסקת פעילותם", זכה בפרס יחד עם ג'וליוס אקסלרוד ואולף פון יולר. בשנת 1970 גם ניתן לו תואר אבירות.
תולדות חייו
הוריו היגרו בתחילת המאה ה-20 מרוסיה לגרמניה מסיבות כלכליות, ואחרי המהפכה הרוסית לא חידשו את האזרחות הרוסית שלהם, ולמעשה היו חסרי אזרחות. בעקבות איבוד אזרחותם קיבלו דרכון ננסן עד קבלת האזרחות האוסטרלית בשנות ה-40. על רקע זה נולד כץ בלייפציג שבגרמניה בשנת 1911. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו בשנת 1929, ומיד לאחר מכן, למד רפואה באוניברסיטת לייפציג, וסיים את לימודיו בשנת 1934. ב-1933 היה בעת שהיה נשיא תנועת "התקווה", שהייתה תנועה ציונית שפעלה באותה עת בגרמניה, נאלץ לפרוש מתפקידו במועצת הסטודנטים של האוניברסיטה מסיבות של אנטישמיות. בתקופת לימודיו גם חקר את השונות העונתית של חדירות קרום התא של שרירי צפרדעים ועל כך הגיש את תזת ה-MD שלו. על רקע עליית הנאצים לשלטון וההגבלות שהחלו מוטלות על היהודים החליט לצאת את גרמניה והפליג לבריטניה בחודש פברואר 1935. חיים ויצמן עזר לו בהגירה לבריטניה ובקבלה לקולג' האוניברסיטאי של לונדון למעבדתו של ארצ'יבלד ויויאן היל, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1922. (כנראה בדק גם כיוון של עליה לישראל, וסיפור אנקדוטלי מתאר מכתב לקיבוץ נען בו בדק אפשרות להצטרף לקיבוץ עם מכוניתו כנהג .) הוא סיים תואר דוקטור (Ph.D) בשנת 1938 וזכה במלגת קרנגי כדי לחקור, יחד עם מי שהיה מאוחר יותר חתן פרס נובל ג'ון קריו אקלס (1963, פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה) בבית החולים של סידני. בשנת 1941 הפך לאזרח האימפריה הבריטית.
מחקריו
מחקרו חשף את התכונות הבסיסיות של הסינפסות, אותה צומת בקצות העצבים שדרכה אותות עצביים עוברים בין עצבים ומן העצב לתאים אחרים. בשנות החמישים הוא חקר את הביוכימיה והפעולה של אצטילכולין, המולקולה החוצה את הסינפסה שנמצאת בצומת העצב-שריר. כץ זכה בפרס נובל על הגילוי כי הפרשת מוליך עצבי בסינפסה היא בעלת כמות קבועה ומינימלית, וכן על מציאת מנגנון הפעולה של הפרשת מוליכים עצביים. מחקריו אלה היו המשכם של מחקריהם של הנרי דייל ושל אוטו לוי, שזכו על מחקריהם בפרס נובל לשנת 1936, והראו שההולכה העצבית בין עצבים לשרירים אינה ישירה, אלא מתווכת באמצעות מוליכים עצביים. מחקריו נגעו בכמה תחומים, עם הודג'קין הוא הבהיר את הבסיס היוני ליצירה של פוטנציאל פעולה, הוא חקר את הביופיזיקה של המנגנון והבהיר את המנגנונים של הפרשה של מוליכים עצביים.
במעבדתו של היל, חקר ברנרד כץ את הפעילות של עצבים עם עטיפה של מיאלין שמקורן בצפרדע באמצעות עירור חשמלי של התאים. הוא הראה שבעת גירוי חזק ותדיר של התאים יש עלייה בפעילות התאים למקסימום, אולם לאחר מכן יש ירידה בפעילותם. ירידה זו כונתה בהמשך תקופת אי-הענות (אֶתנָח) או התקופה הרפרקטורית (refractory phase), כמה מאות מילישניות בהם לא ניתן לעורר גירוי חדש. הוא בדק בהמשך מחקריו במעבדה זו את ההשפעה של מגנזיום על העברה סינפטית. הוא הראה שבאמצעות העלאה של מתח הממברנה, התא יוצר פוטנציאל פעולה, עדות ראשונה לכך שבעת הפעלה של השריר יש דה-פולריזציה בממברנת התא.
כץ חקר היבטים שונים של מנגנון הפעולה בו יש הולכה של אות בצד הפרה-סינפטי, הצד בו יש את הסינפסה ומעביר מידע לצד הפוסט-סינפטי בעצבים, מחקרים שבהמשך התבררו כרלוונטיים גם לנוירונים. כאשר אצטילכולין נקשר לצד הפוסט-סינפטי, הוא פותח תעלות יונים דרכה עוברים קטיונים שונים ובעיקר נתרן. זה גורם לשינוי בפוטנציאל החשמלי של קרום התא ולדה-פולריזציה בתא הפוסט-סינפטי. התהליך הוא רגיש מאוד ומשנה את פוטנציאל הממברנה אפילו בכמות קטנה של מוליך עצבי, ורישום בעזרת השיטה העיקרית באמצעותה הוא חקר, מיקרואלקטרופיזיולוגיה. הוא החדיר אלקטרודה מיקרוסקופית לתא, ובחן את השינוי בפוטנציאל התא. אחד הממצאים שהניעו את המחקר שלו היה הרעש שהיה תמיד במערכת, גם ללא הוספה של אצטילכולין, שהגיע בצורה של עליות בדידות וקבועות בפוטנציאל בתא המקבל. כך הוא פיתח יחד עם פאול פאט את ההשערה הקוואנטית (quantal hypothesis) שיש בתא הפרה-סינפטי הפרשה של כמות קבועה של מוליכים עצביים שיכולה להשתחרר רק בכפולות בודדות. השערה נוספת שפיתח היא קיומן של שלפוחיות סינפטיות, בהן מוחזקים המוליכים העצביים. שתי ההשערות שלו יחד הובילו אותו לחשוב שהשלפוחיות הסינפטיות מכילות כמות קבועה של מוליכים עצביים ושלאלה יש סיכוי מסוים להשתחרר גם באקראי. הוא הגיע למסקנה נוספת, שבעת שיש פוטנציאל פעולה בתא הפרה-סינפטי, יש עלייה בסיכוי להפרשה של השלפוחיות הסינפטיות הללו.
נוסף על מחקר זה, גילה את חשיבותו של יוני סידן בתהליך שחרור המוליכים העצביים מהתא הפרה-סינפטי. הוא הראה שהורדה של ריכוז הסידן בתמיסה, או הוספה של חומרים שיכולים להתחרות על אתר הקישור, כמו יוני מגנזיום ומנגן, יכולים לגרום לירידה ביכולת של התא הפרה-סינפטי להפריש את המוליכים העצביים. במחקריו עם הודג'קין, מצא שיש שינוי בחדירות הממברנה ליוני נתרן, סידן ואשלגן בזמן פוטנציאל הפעולה בצורה זמנית. בעזרת מחקרים תוך שימוש במיקרוסקופ אלקטרונים, הוא ושותפים נוספים למחקריו מצאו שיש בצד הפרה-סינפטי אתרים שמיועדים לאיחוי של הממברנה עם השלפוחיות הסינפטיות ושרק שם יש את השחרור של התכולה. מחקריו בין השנים 1967–1970 הראו שיש צורך במעבר של סידן לתוך התא כדי ליצור את פוטנציאל הפעולה.
חיבור אחד משל כץ, עצב שריר סינאפסה, יצא לאור בעברית בתרגומו של חגי גינזבורג, בהוצאת כתר, ירושלים, 1969, 1974.
יחסי אזרבייג'ן–מקדוניה הצפונית
יחסי אזרבייג'ן–מקדוניה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת מקדוניה הצפונית.
סקירה כללית
מקדוניה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-25 ביוני 1995. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 ביוני 1995. פאיג באחירוב, שגריר אזרבייג'ן במקדוניה, הציג את כתב אמנתו לנשיא מקדוניה ב-28 בספטמבר 2011. גורן טסקובסקי, שגריר מקדוניה באזרבייג'ן הציג את כתב האמנתו לנשיא אזרבייג'ן ב-18 באפריל 2013.
מטאורה
מטאורה (יוונית Μετέωρα, מילולית: "אמצע השמיים") הוא מקבץ מנזרים אורתודוקסיים השוכן בנומוס טריקלה (Τρίκαλα) שבמחוז תסליה במרכז יוון. מנזרי מטאורה ראשיתם בתקופה הביזנטית המאוחרת וחלקם המשיכו להתקיים עד לימינו. במטאורה כשישים עמודי סלע תלולים, אשר על גביהם נבנו במהלך ימי הביניים מנזרים מבודדים הנראים כתלויים באמצע השמיים. המנזרים נמנים עם הגדולים והחשובים ביוון, שניים רק להר אתוס. בזכות תופעות הטבע המרהיבות והנדירות והתרבות הייחודית של מטאורה, הוא הוכרז בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל מפעיל גדודי הנדסה קרבית (גדחה"ן). גדודי ההנדסה הקרבית מהווים את עיקר כוחו של החיל בעת שגרה. מדובר בגדודי פלסים לוחמים המשלבים פלוגות רובאיות, מחלקות סיור ופלוגת צמ"ה. בנוסף למשימות הנדסה קרבית מוכשרים הפלסים כלוחמי חי"ר ומבצעים משימות של חי"ר כגון ביטחון שוטף, מארבים, מעצרים ופשיטות על בתי מבוקשים.
מטאורה
גאוגרפיה, גאולוגיה וטבע
מטאורה שוכן בשוליהם המזרחיים של הרי פינדוס וצוקיו צופים דרומה לעמק הנהר פיניוס (Πηνειός) החוצה את מישורי תסליה. הצוקים נישאים לגובה של עד 400 מטר מעל למישור, והם עשויים מאבן חול ומקונגלומרט, שנוצרו לפני כ-60 מיליון שנה כתוצאה משקיעת סחף בדלתות במהלך השלישון. פעילות סייסמית מאוחרת הרימה את האזור, והסחיפה עיצבה את הסלע הבלוי והעניקה לו מראה של עמודים נבדלים.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
ישנם שלושה גדודי הנדסה בשירות סדיר, גדוד הכשרה (מורכב מחיילים בסדיר), שלושה גדודי צמ"ה פיקודיים במילואים ועוד מספר רב יותר של גדודי הנדסה בשירות מילואים.
מטאורה
גאוגרפיה, גאולוגיה וטבע
אורכו של האתר הוא כ-3 ק"מ מצפון-מערב לדרום-מזרח, ורוחבו המרבי מגיע לכ-1.5 ק"מ. שטחו הכולל הוא 3.75 קמ"ר בלבד, והוא שוכן כקילומטר עד שני קילומטרים צפונית וצפונית-מזרחית לעיר קלבאקה (Καλαμπάκα), סמוך לכפר קסטראקי.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
הגדודים הם האחראים על הפעילות של החיל בגזרות השונות ועל סיוע הנדסי של פריצה, חבלה ופינוי שדות מוקשים לכוחות היבשה בזמן מלחמה. הגדודים עוסקים גם בחבלה והשמדת תשתיות טרור (למשל פיצוץ מעבדות נפץ והשמדת משגרי רקטות וטילים חמושים). בהתאם, כלי הנשק וה שעומדים ברשות כל גדוד זהים לאלה הנמצאים בחטיבות החי"ר וכוללים מקלעים, קלעי סער, רובי צלפים ומטולי רקטות. הגדודים נלחמים ומתאמנים ומוכשרים גם בלחימת חי"ר רגלית, רכובה (כלומר: על גבי רכבי שטח) וממוכנת (כלומר: על גבי רכב קרבי משוריין). בנוסף, הגדודים מפעילים את נגמ"ש הפומ"ה הייחודי לחיל ההנדסה, ואת הנמ"ר ההנדסי, נגמ"ש הנדסה מתקדם ביותר על בסיס נגמ"ש מרכבה. כל גדוד מחזיק ב-2 פלוגות רובאיות מבצעיות, פלוגת מסלול, מחלקת סיור ופלוגת צמ"ה.
מטאורה
גאוגרפיה, גאולוגיה וטבע
סביב מטאורה משתרעות חורשות של עצי דולב, ברוש, אלון ואורן, ועצי אשור אירופי מעל גבהים של 700 מטר. האזור ידוע בשל שפע העופות המצויים בו, ושטח של 140 דונם סביב מטאורה מוגדר כאזור מחיה חשוב לציפורים (Important Bird Area). על אלה נמנים מספר מיני עופות דורסים החיים בצוקים, ובהם הרחם, בז הצוקים, הבז הנודד, האיה, הדיה הנץ, וארבעה מיני עיט. על היונקים במטאורה נמנים, בין היתר, הזאב המצוי והלוטרה המצויה.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
בנוסף למשימותיהם ההנדסיות, מבצעים הגדודים משימות בט"ש (ביטחון שוטף) ופעולות של חי"ר על מנת להקל על העומס של חטיבות החי"ר. משימות אלה כוללות מעצרים, מארבים, ומאיישים מחסומים ועמדות שמירה, סיורים, תצפיות, תפיסה ואיתור אמל"ח, בנוסף למשימות הנדסיות יותר של פיצוץ וחבלה בתשתיות הטרור בגזרות הקיימות. כל גדוד כולל מחלקת סיור - מחס"ר - המורכבת מהחיילים והמפקדים המצטיינים בגדוד. תפקידה בגדוד דומה לתפקידה של הפלס"ר בחטיבה. בזמן מלחמה מטרתם לסרוק את השטח ולאתר מכשולים בעוד מועד ולתת מודיעין הנדסי, בעת שגרה ועימות מוגבל תפקידם כולל פעולות חי"ר כגון מעצרים ומארבים. בנוסף הכח משמש את הגיזרה ככוח הנדסי איכותי ונקרא למשימות מיוחדות. כל גדוד כולל גם פלוגת צמ"ה המפעילה דחפורים משוריינים וכלים הנדסיים שפועלים בתחום ההנדסה באופן שונה מהשאר. שאר הפלוגות בגדודים בנויות על מבנה אורגני ופעילות זהה לשל חיל רגלים.
מטאורה
גאוגרפיה, גאולוגיה וטבע
בקרבת האתר ממוקמת מערת תיאופטרה.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
מבנה המחלקות של הפלוגות הרובאיות בגדודי חיל ההנדסה הקרבית, מתחלק לכמה ייעודים עיקריים וזהים:
מטאורה
היסטוריה
ככל הנראה החלו נזירים פורשים להתיישב במערות ובנקיקים במטאורה בתחילת המאה ה-11. ב-1160 לערך הוקמה למרגלות עמודי הסלע קפלה קטנה שהוקדשה לבתולה מדופיאני (Σκήτη Σταγών ή Δούπιανη) ואשר הייתה חלק ממקום פרישה נזירי בשם זהה. בשל פלישת העות'מאנים ליוון ובשל חוסר היציבות הפוליטית שאפיינה את המאה ה-14, החלו נבנים מנזרים על פסגותיהם הבלתי נגישות של עמודי הסלע. הקמתו של מנזר מגאלו מטאורו, המנזר הראשון במטאורה, מיוחסת לנזיר אתנאסיוס ולתשעה נזירים נוספים מהר אתוס. אלה הגיעו למקום ב-1344 והקימו את המנזר בין השנים 1356–1372. לפי האגדה נישא אתנסיוס אל ראש הצוק על כנפי נשר, והקמת המנזרים במקום כל כך לא נגיש מוסברת בהתערבות אלוהית. במאה ה-15 כבר שכנו במטאורה 24 מנזרים.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
ציוד הלחימה (בנוסף לציוד ההנדסי) כולל ציוד חי"ר מלא המתבטא ברובי סער מסוג M4A1 קרבין, מקלעי נגב, מאג ובראונינג 0.5, רימוני יד, כוונות השלכה וכוונות קלעים, אמצעי חבלה והנדסה ואמצעי עזר, אמצעי חי"ר, תיקי לאו ומנשאים וכדומה.
מטאורה
היסטוריה
המנזרים נבנו בסגנון המאפיין את מנזרי הר אתוס. הם הוקמו ישירות על הסלע ללא יסודות, והגישה אליהם הייתה באמצעות סולמות ארוכים במיוחד או באמצעות סלים ורשתות שחוברו לחבלים, והשתלשלו ממנופים. החבלים הוחלפו רק כאשר "האל איפשר זאת", עם היקרעם, דבר שעלה בחיי אדם. המנזרים שגשגו עד המאה ה-17 ומאז הולכת ומצטמצמת אוכלוסיית הנזירים במקום, עד לכשליש מתקופת הזוהר.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
חיילי הגדודים מוסמכים כרובאי 05-חה"ן וכפלס 05 אחרי טירונות בסיסית, שבסיומה הם זוכים לענוד את סיכת הפלס. אחרי האימון המתקדם הם מוסמכים כרובאי 07 וכפלס 06, וזוכים לחבוש את הכומתה הכסופה ולענוד את סיכת "לוחם ההנדסה". לאחר מכן ממשיכים הלוחמים לתעסוקה מבצעית של 4 חודשים, שבסיומה הם מסיימים את המסלול. אחריו הם ממשיכים את שירותם באחת מן הפלוגות הרובאיות או יוצאים לקורס מ"כים. מ"כים של הנדסה מוסמכים כפלס 08 ורובאי 08 ואילו קציני הנדסה מוסמכים כרובאי 12 ופלס 12.
מטאורה
היסטוריה
במלחמת העולם השנייה הופצצה מטאורה וחלק מיצירות האומנות שנשמרו בה נגנבו. הקדמה הביאה לסלילת כביש המחבר בין המנזרים ולחציבת מדרגות בסלעים המובילות אליהם. התפתחות זו הקלה על הנגישות למקום, והפכה אותו למוקד תיירותי פופולרי. עקב כך עזבו את מטאורה חלק מהנזירים, חלקם להר אתוס וחלקם למקומות אחרים, וכיום פועלות קהילות נזירים קטנות רק בששת המנזרים שנותרו במטאורה; ארבעה מהם מאוישים על ידי נזירים ושני האחרים על ידי נזירות. בכל אחד מהמנזרים מתגוררים נזירים בודדים, ולמבנים ערך אדריכלי ואומנותי רב בהרבה על חשיבותם הדתית.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
הלוחמים בגדודים מחולקים למחלקות אורגניות בדומה לגדודי החי"ר, כאשר מחלקה כוללת מפקד מחלקה (מ"מ, דרגת סג"ם או סגן) סמל מחלקה (סמל ראשון) ומפקדי כיתות. בכל מחלקה קיימים לרוב תפקידים לכל לוחם. הפק"לים שקיימים בנוסף לפלס ורובאי הם: קלע סער, חובש קרבי, נגביסט, קשרים, מרגמות, מטול רימונים M-203, נהגי רק"ם (נגמ"ש M113, פומ"ה או נמ"ר הנדסי) וכדומה. בעבר החיל הפעיל גם צלפים. כמו כן קיימים גם קורסים רבים כמו קורס מתשאלים, קורס קטלן (מפעיל עמדת קטלנית), קורס מפעיל בארט, קורס מדריכי קרב מגע וקורסים שונים בתחום הלחימה במתקן אדם.
מטאורה
מנזר מגאלו מטאורו (ההשתנות)
מנזר מגאלו מטאורו (Μεγάλο Μετέωρο) הוא המנזר הראשון שקם במטאורה, והגדול שבמנזריה. הוא נוסד ב-1356 על ידי אתנסיוס, ונקרא תחילה מנזר ההשתנות (Μεταμόρφωσης). המנזר שוכן על ראשו השטוח של צוק המכונה "הסלע השטוח", וכיום הוא נגיש באמצעות גרם מדרגות. גובהו של הצוק הוא 534 מטר והוא הצפוני מבין ששת המנזרים.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדודי צמ"ה פיקודיים
ראו גם: מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית.
מטאורה
מנזר מגאלו מטאורו (ההשתנות)
האפסיס של הקתוליקון המוקדש גם הוא להשתנות, כמו גם אזור המזבח, הוקמו בין השנים 1387-1388. הכנסייה עוטרה בפרסקאות החל ב-1483 ועד 1582, ויתר המבנה הושלם במאה ה-16. צורתה כשל צלב יווני והיא מתאפיינת בנרתקס ובטרנספט גדולים במיוחד. בכנסייה קבור יואן אורוס הסרבי, יורשו של אתנסיוס בתפקיד אב המנזר. במנזר שמורים אוצרות שונים ובהם כתבי יד, איקונות, רליקטים וחפצי תפילה ופולחן נוספים.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 601 (אסף)
גדוד אסף (601) הוא גדוד של חיל ההנדסה הקרבית המוכפף מבצעית לחטיבת השריון "עקבות הברזל" (חטיבה 401). הגדוד כולל פלוגות פלסים המפעילים נגמ"שי הנדסה כבדים מדגם נמ"ר הנדסי ופלוגת צמ"ה המפעילה דחפורי די-9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, כלי צמ"ה ממוגנים אחרים ואמצעי גישור שונים. תפקיד הגדוד במלחמה הוא לפלס את הדרך לטנקי החטיבה דרך שדות מוקשים, תעלות נ"ט, סוללות עפר, זירות מטענים ועוד. כמו כן, הגדוד בונה עמדות ירי ועמדות מגנן לטנקים, וכן מחלץ טנקים וכלי רכב פגועים או תקועים בסיוע חיל החימוש.
מטאורה
מנזר ורלאם
מנזר ורלאם (Μονή Βαρλαάμ) הוא המנזר השני בגודלו במטאורה, והוא שוכן כחצי קילומטר מזרחית למנזר מגאלו מטאורו. המנזר הוקם ב-1541 על ידי שני אחים מיואנינה, תאופאניס ונקטאריוס אפסאראדס, במקום בו שכן קודם לכן מקום פרישה שהוקם על ידי נזיר בשם ורלאם במאה ה-14.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 601 (אסף)
גדוד 601 היה גדוד ההנדסה הראשון בצה"ל והוקם על בסיס פלוגות הנדסה מחטיבת גולני, חטיבת גבעתי וחטיבה 7 ב-1947. הפלוגות אוחדו לגדוד סדיר ב-1954. הגדוד עזר בסלילת "שביל הנחש" למצדה. בשנת 1956 הוקמה פלוגת הצמ"ה של הגדוד. הגדוד נטל חלק פעיל בכל מלחמות ישראל. בשנת 1956 זכה בצל"ש רמטכ"ל גדודי (הראשון בסוגו בצה"ל) על מבצע עמורה להרס התשתיות המצריות בחצי האי סיני. בשנים 1967–1969 פעל הגדוד בבניית ואחזקת ביצורי קו בר-לב תחת הפגזות מצריות כבדות. בזכות פעילות זאת זכה חיל ההנדסה בפרס ביטחון ישראל ב-1969. ב-1979–1980, בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים והחזרת חצי האי סיני למצרים, היה הגדוד אחראי לפיצוץ מתקני מודיעין, בקרה אווירית ואחרים, כגון אום חשיבה ויב"א 511.
מטאורה
מנזר ורלאם
הקתוליקון מוקדש לכל הקדושים, והוא הוקם במקום בו שכנה קפלת "שלושת הבישופים" הקרויה על שמם של שלושת מייסדיו של המנזר - ורלאם והאחים אפסאראדס. הוא הוקם עם ייסוד המנזר בצורת צלב יווני ובסגנון אופייני להר אתוס, והושלם ב-1544. המבנה עוטר ב-1548; בכיפה נראה ישו, ועל הקירות מתוארים, בין היתר, תנומת הבתולה וצליבת ישו. משני צידי הכניסה למבנה נראות דמויותיהם של יוחנן מדמשק ושל קוסמאס הקדוש. הנרתקס הגדול עוטר רק ב-1566, והפרסקאות שבו מתארים את יום הדין וסצינות מחייו של יוחנן המטביל. חדר האוכל של המנזר משמש כיום כמוזיאון ושמורים בו אוצרות דת ויצירות אומנות בעלי חשיבות.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 601 (אסף)
עם פינוי סיני עבר הגדוד לבקעת הירדן ובסיס הגדוד היה אז על גבעה שולטת מעל המושב גיתית. המג"ד אלי יצחקי הגה את השם "מחנה אסף" לאור הפסוק "לַמְנַצֵּחַ עַל הַגִּתִּית לְאָסָף" (תהלים פ"א, א'), וזה הפך להיות שמו של הגדוד.
מטאורה
מנזר אגיוס ניקולאוס
מנזר אגיוס ניקולאוס (Μονή του Αγίου Νικολάου), או מנזר ניקולאס הקדוש אנפאפסאס, נוסד בתחילת המאה ה-14, והוא שוכן כמה מאות מטרים דרומית למנזר מגאלו מטאורו. הקתוליקון ובו ספינה בודדת מוקדש לניקולאס הקדוש, והפרסקאות המעטרים אותו צוירו ב-1527. הפרסקאות חודשו ב-1960.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 601 (אסף)
בשנת 1982 נטל הגדוד תחת פיקודו של פיני דגן חלק חשוב במבצע שלום הגליל והגיע עד לביירות, שם טיהר רחוב ממולכד ועמוס מחבלים באמצעות ירי צפע שריון. ב-7 באוקטובר 2000 נחטפו 3 מחיילי הגדוד על ידי חזבאללה בחטיפת חיילי צה"ל בהר דב. בפרוץ מלחמת לבנון השנייה ב-2006 היה גדוד אסף בפיקודו של אמיר אולו כוח ההנדסה הראשון שנכנס ללבנון, וזאת על מנת לחשף מוצבי חזבאללה ולנקות זירות מטענים שהטמין חזבאללה על הגבול, חלקן כללו מטעני גחון של מאות ק"ג חומר נפץ.
מטאורה
מנזר אגיוס סטפנוס
מנזר אגיוס סטפנוס (Μονή Αγίου Στεφάνου), או מנזר סטפנוס הקדוש, שוכן בפינה הדרום-מזרחית של מטאורה, סמוך מעל קלבאקה. המנזר נוסד בסוף המאה ה-15 במקום בו שכן מקום פרישה קודם מהמאה ה-12. כנסיית סטפנוס הקדוש, ששימשה בעבר כקתוליקון של המנזר, נוסדה במאה ה-16 ועוטרה ב-1545 או סמוך לאחר מכן. כנסייה נוספת המוקדשת לחרלמבוס הקדוש נוסדה ב-1798, וכיום היא משמשת כקתוליקון של המנזר. בכנסייה שמור ראשו של הקדוש.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 601 (אסף)
ב-2014, הגדוד לקח חלק במבצע צוק איתן, נלחם בגזרת בית חאנון תחת פיקוד חטיבת הנח"ל והשמיד 4 מנהרות טרור.
מטאורה
מנזר אגיוס סטפנוס
במלחמת העולם השנייה הסבו הנאצים נזק למנזר מאחר שסברו כי לוחמי חופש מתחבאים בו. המנזר ננטש ואויש מחדש ב-1961 על ידי נזירות ששיפצו אותו. חדר האוכל של המנזר משמש כיום כמוזיאון, ובניגוד למנזרים האחרים, הגישה אליו קלה יחסית בזכות העובדה שהוא שוכן על שלוחה של הרמה ולא על צוק מבודד.
מנזר רוסאנו
מנזר רוסאנו (Μονή Ρουσάνου) מוקדש להשתנות ולברברה הקדושה, וכיום מתגוררות בו נזירות. המנזר שהיה במקורו מנזר גברים, כמו גם הקתוליקון, נוסד באמצע המאה ה-16 ועוטר ב-1560. קודם לכן שכן במקום מבנה נזירי קודם שהוקם במאות ה-14 וה-15.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 605 (המח"ץ)
גדוד המח"ץ (605) (ראשי תיבות של "הבקעה, מיקוש, חבלה, צליחה") הוא גדוד של חיל ההנדסה הקרבית הכפוף מבצעית לחטיבה 188. הגדוד מפעיל פלוגות פלסים שלהן נגמ"שי הנדסה כבדים מדגמי פומ"ה ופלוגת הצמ"ה "חתולי הפרא" המפעילה דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, אמצעי גישור וכלי צמ"ה ממוגנים אחרים. תפקיד הגדוד במלחמה הוא לפרוץ את הדרך לכוחות השריון והחי"ר, לפלס דרך תעלות ושדות מוקשים, לנקות זירות מטענים, לחלץ כלים פגועים ולהכשיר עמדות ירי וסוללות מגן לטנקים ולרק"ם.
מטאורה
מנזר אגיאס טריאדס
מנזר אגיאס טריאדס (Μονή Αγίας Τριάδος), או מנזר השילוש הקדוש, בדרום מטאורה, נחשב לאחד המרשימים מבין ששת המנזרים ורק שני נזירים מתגוררים בו. הוא גם נחשב לקשה ביותר לגישה מבין כל המנזרים, שכן הוא שוכן על פסגתו של צוק תלול במיוחד שאליה מוביל גרם מדרגות ארוך. הקתוליקון נבנה בין השנים 1475–1476 ועוטר בפרסקאות ב-1741. הנרתקס המקורה בקמרון חבית הוסף למבנה ב-1689. המנזר הופיע בסרט לעינייך בלבד מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד 605 (המח"ץ)
הגדוד הוקם אחרי מלחמת יום הכיפורים על בסיס גדוד צליחה במילואים שהוקם ב-1967 ונקרא גם הוא "גדוד 605". הגדוד הכשיר את גדודי הצליחה במילואים 630 ו-634 והשתתף בפעולת כראמה. הגדוד לקח חלק במבצע אבירי לב לצליחת תעלת סואץ. ב-1977 הוצב תחת פיקוד הצפון וב-1978 הפך לגדוד הנדסה משוריין. הגדוד לקח חלק במבצע ליטני ובמלחמת לבנון הראשונה. בשנת 2002 זכה הגדוד בצל"ש הרמטכ"ל גדודי על לחימתו בטרור במהלך אירועי גאות ושפל, בהם פגע הגדוד בעשרות מחבלים וסייע במאמצי ההתבצרות והמיגון ביהודה ושומרון, ולחימתו במבצע חומת מגן.
בתחילת המאה ה-21 הוכפף מפיקוד הצפון לחטיבה 188.
גדוד 603 (להב)
גדוד להב (603) הוא גדוד של חיל ההנדסה הקרבית המוכפף מבצעית לחטיבה 7. הגדוד כולל פלוגות פלסים המפעילים נגמ"שי הנדסה כבדים מדגם נמ"ר הנדסי, ופלוגת צמ"ה ("ציפורני החתול") המפעילה דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, כלי צמ"ה ממוגנים אחרים (כגון שופלים וטאטרה-דרילר) ואמצעי גישור שונים. תפקיד הגדוד במלחמה הוא לפלס את הדרך לטנקי החטיבה דרך שדות מוקשים, תעלות נ"ט, סוללות עפר, זירות מטענים ועוד. כמו כן, הגדוד בונה עמדות ירי ועמדות מגנן לטנקים, וכן מחלץ טנקים וכלי רכב פגועים או תקועים בסיוע חיל החימוש.
גדוד להב הוקם ב-1993 על-מנת לסייע בהחזקת רצועת הביטחון בדרום לבנון. קדם לגדוד זה גדחה"ן מילואים בשם זה שפעל בפיקוד הדרום עקב מחסור בכוחות הנדסה באזור זה. במהלך האינתיפאדה השנייה לחם הגדוד ביהודה ושומרון (עד מבצע חומת מגן) ולאחר מכן תפס קו ברצועת עזה. תחת פיקודו של סא"ל אילן סבג (לימים קצין ההנדסה הראשי) בשנים 2003–2005 הצטיין הגדוד בלחימה בטרור בגזרת עזה. סבג החליט להשתמש במחלקת הסיור (מחס"ר, בפיקודו של סגן אדם קימה) לפעילות התקפית נגד המחבלים ולא רק לביטחון שוטף. לוחמי המחס"ר התאמנו למשימה זאת, בין השאר בצליפה ביום ובלילה, ופיתחו טקטיקות ללוחמה זעירה ומארבים. האימונים נשאו פרי ובתקופה זו חיסלה המחס"ר עשרות מחבלים (לפי ההערכות: למעלה מ-70), רבים מהם על ידי צלפי היחידה במארבים ובאמצעות טקטיקות שפיתחה, וזאת ללא נפגעים למחס"ר. על הישג זה זכתה המחס"ר בצל"ש אלוף פיקוד הדרום. תחת פיקודו הגביר הגדוד את השימוש בדחפורי D9 משוריינים לפתיחת צירים בעקבות השימוש הרב במטעני גחון שהצליחו להשמיד 4 טנקים ישראליים. על כך אמר
בנוסף, סייעו כוחות הגדוד למיגון הכוחות בגזרה ועסקו בבניית ביצורים לכוחות צה"ל וההתנחלויות ברצועה.
גדוד 614
גדוד 614, שנקרא בעבר גדוד היובל וכיום מכונה גדוד הפיקוד, הוא גדוד הנדסה הקרבית המורכב מסגל הפיקוד וחניכי ההכשרות המתקדמות בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ, בה"ד 14). בשגרה הגדוד עוסק בהכשרת לוחמי חיל ההנדסה הקרבית ומדי פעם בפעילות מבצעית, אך בחירום הגדוד מגויס לקרב והופך לגדוד לוחם שכולל 4 פלוגות מבצעיות: 3 פלוגות פלסים ופלוגת צמ"ה.
הגדוד הוקם ב־1998 ונקרא גדוד "היובל" על שם חגיגות היובל למדינת ישראל. הגדוד משמש כעתודה מבצעית ומדי פעם יוצאים לוחמיו לבצע פעולות בט"ש ומסייעים לכוחות בשטח. כמו כן, משמש הגדוד כעתודה הנדסית בעת מלחמה ושעת חירום. כוחות מגדוד זה פוצצו את בנייני התאומים בצומת נצרים במהלך האינתיפאדה השנייה. בשנת 2010 אוחדו פלוגות קורסי מפקדי הכיתות וקורס הקצינים של חיל ההנדסה הקרבית תחת גדוד אחד ושמו שונה לגדוד הפיקוד וב־2014 לחמו במבצע צוק איתן. ב-2023 עבר הגדוד שדרוג במעמדו והוכרז כ"גדוד לוחם" מן המניין, ולא רק במצבי חירום.
הגדוד מורכב מהפלוגות הבאות: בשעת חירום מצטרפת אליהם פלוגת "חתולי הצוקים", שבשגרה משמשת את מדור הצמ"ה בבהל"ץ.
גדוד הנדסה 710
גדחה"ן 710 הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים. הגדוד כולל מספר פלוגות פלסים ופלוגת צמ"ה המפעילה דחפורים משוריינים.
אברהם דרורי
אברהם רפאל דרורי (קוז'ניצקי) (23 במאי 1919 - 20 באוגוסט 1964, י"ב באלול תשכ"ד) היה איש האצ"ל וחבר הכנסת מטעם תנועת החרות.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד הנדסה 710
הגדוד הוקם ב-1974 מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים והחל את דרכו כגדחה"ן האוגדתי של אוגדה 880 - עוצבת עידן. הגדוד ביצע פעילות מבצעית ומשימות הנדסיות רבות, השתתף בכל הגזרות במאמץ הבט"ש, בין היתר באירועים הבולטים הבאים:
אברהם דרורי
ביוגרפיה
אברהם דרורי נולד בשנת תרע"ט (1919) בעיר לודז' שפולין. כילד הצטרף לתנועת בית"ר בעיר מגוריו. לאחר שעלה לארץ ישראל ב-1935 שירת כחבר בפלוגות הגיוס של בית"ר באזור השומרון והגליל. אז גם הצטרף למחתרת האצ"ל, ובהמשך עמד בראש בית הספר המרכזי למפקדים של הארגון בשוני. מתוך שורות האצ"ל הצטרף ב-1948 לצה"ל, ושירת כסמג"ד בדרגת רב-סרן.
דרורי היה ממקימי תנועת החרות ויד ימינו של מנחם בגין. הוא שימש כראש אגף הארגון של התנועה ומזכיר ההנהלה. דרורי עמד בראש הפרויקט להקמת בית ז'בוטינסקי בתל אביב. דרורי כיהן כחבר מטעם סיעת תנועת החרות בכנסות הרביעית והחמישית. הוא היה חבר ועדת הפנים, ועדת החינוך והתרבות וועדת הכנסת.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד הנדסה 710
ב-2020 הוכפף הגדוד לעוצבת השרון (חטיבה 5) וב-2022 הוכפף לעוצבת ראם באוגדה 99.
אברהם דרורי
ביוגרפיה
אברהם דרורי היה נשוי לשושנה לבית פט ולהם שלוש בנות: זאבה, סמדר והיציליה (צילי).
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד הנדסה 7107
גדחה"ן 7107 רז הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים. כיום הוא כפוף לחטיבת הנח"ל.
בשנת 2023 זכה בתעודת הצטיינות מנשיא המדינה. בנימוקים לזכייה נכתב: "גדוד הנדסה של חטיבת הנח"ל, בעל עבר מבצעי עשיר. הגדוד נטל חלק בכל מלחמות ומערכות ישראל מהקמתו ועד היום כאשר הוא מתאפיין במקצועיות, יוזמה ויצירתיות של אנשי מילואים חדורי שליחות ומחויבות. השנה חוגג הגדוד 50 שנה להיווסדו. הלב הפועם של הגדוד הוא אנשיו, הפועלים במצוינות, מסירות ומחויבות יוצאת דופן".
אברהם דרורי
ביוגרפיה
אברהם דרורי נפטר בי"ב באלול תשכ"ד, 20 באוגוסט 1964.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית
גדוד הנדסה 7086
גדחה"ן 7086 אלון הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים. בחודש אוגוסט 2020 קלטה חטיבת גולני את הגדוד, הכולל 6 פלוגות ופלוגת סיור. הגדוד קיבל את השם גדחה"ן אלון על השם הגדוד הראשון של חטיבת גולני במלחמת העצמאות.
גדוד הנדסה 8170
גדחה"ן 8170 הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים. במרץ 2014 עבר הגדוד מחטיבה 27 שנסגרה, והוכפף לחטיבת גבעתי.
הגדוד השתתף תחת פיקוד החטיבה במבצע צוק איתן. בנוסף, גדוד 8170 לחם תחת פיקוד צק"ח חטיבה 401 בגזרת בית חאנון, ולצד סיוע הנדסי לחם גם ככוח חיל רגלים. הגדוד העביר לטובת צוות הקרב של חטיבה 261 את פלוגה א', ובמקומה קיבל פלוגת פומ"ות מגדוד 601.
ב-2018 זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל ליחידות מילואים מצטיינות.
מפקדי הגדוד: אודי אלבז, מני בראונשטיין.
גדוד הנדסה 8173
גדחה"ן 8173 "הגליל" הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים, הכפוף לחטיבת עציוני.
הגדוד הוקם כגדוד 641 בחורף 1971, כגדוד ההנדסה של אוגדה 36, במסגרת מימוש לקחי מלחמת ששת הימים – הקמת גדודי הנדסה לאוגדות. במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד ברמת הגולן. ב-10 באוקטובר 1973 הצטרף ללחימה והשתתף בכיבוש המובלעת הסורית, פתח צירים ופינה מוקשים. לאחר סיום הפריצה אבטח הגדוד את מפקדת האוגדה וחניוני הטנקים. פלוגת הצמ"ה הקימה עמדות לטנקים, חילצה טנקים פגועים ופרצה צירים חדשים. כוח של הגדוד, שכלל כלי צמ"ה וטנקי-דחפור סייע לחטיבת גולני בכיבוש מוצב החרמון. בתום הלחימהף הגדוד ביצע עבודות הנדסיות לביצור הכוחות וסייע בהקמת מוצבים ומיקוש הגנתי בצירי פריצה אפשריים של האויב.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הוחלף מספרו של הגדוד למספרו הנוכחי – "גדוד 8173".
במבצע ליטאני ב-1978 הגדוד פרץ צירים בדרום לבנון ובתום המבצע סייע בהשמדת תשתיות מחבלים שנותרו בשטח. במבצע שלום הגליל ב-1982 ובמערכה ברצועת הביטחון הגדוד פרץ צירים, ניקוי זירות מטענים ובניית ביצורים ומיגון הכוחות.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר הגדוד לעוצבת הגליל, בשנת 2005 הוכפף לחטיבת שריון 847 ובשנת 2014 לחטיבת שריון 8 (חטיבת "הזקן").
במבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן הגדוד החליף גדודי הנדסה סדירים בשמירה על גבול הצפון.
גדוד הנדסה 5280
גדחה"ן 5280 הוא גדוד הנדסה קרבית במילואים שכפוף לחטיבת אלכסנדרוני בעוצבת הגליל.
ב-2022 זכה הגדוד בתעודת הצטיינות מטעם נשיא מדינת ישראל.
גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד המרכז
גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד המרכז או גדוד צמ"ה 7058, שמכונה "מבקיעי המרכז", הוא גדוד צמ"ה במילואים שפועל תחת פיקוד המרכז וכפוף לי"פ חה"ן 802. הגדוד מפעיל ציוד מכני הנדסי ממוגן ולא ממוגן, הכולל דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, מקדחי-בורות וכלים נוספים לבנייה ועבודות עפר.
הגדוד נלחם במבצע חומת מגן ב-2002 וסייע ללוחמה בשטח בנוי באמצעות הדחפורים המשוריינים שפרצו צירים, השמידו מטעני חבלה פלסטיניים והרסו בתים ששימשו לטרור במהלך הלחימה. לוחמי הגדוד השתתפו גם בבניית גדר ההפרדה.
הגדוד התנדב לסייע במבצע צוק איתן (2014) במאמץ ההנדסי נגד מנהרות הטרור של רצועת עזה, חשף והשמיד מנהרות רבות. על כך זכה לצל"ש הרמטכ"ל. בדברי ההסבר לצל"ש נכתב: רס"ם חיים תמם, לוחם צמ"ה ותיק בגדוד שנפצע במהלך פעילות לחשיפת מנהרות, קיבל אות הערכה מטעם הרמטכ"ל.
ב-2022 לקח הגדוד חלק ב"מבצע לוט" - בניית מכשול קו התפר כחלק ממבצע שובר גלים - ועל כך קיבל אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל.
גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד הדרום
גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד הדרום או גדוד צמ"ה 8163, הוא גדוד צמ"ה במילואים שפועל תחת פיקוד הדרום וכפוף לי"פ חה"ן 803. הגדוד מפעיל ציוד מכני הנדסי ממוגן ולא ממוגן, הכולל דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, מקדחי-בורות, משאיות עפר וכלים נוספים לבנייה ועבודות עפר.