cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוזיאון ישראל
בית ברגמן
מבחוץ נראית הוילה כאחד מביתני המוזיאון, וגם היא תוכננה בידי אל מנספלד. אך פנים המבנה עוצב לטעמה של ברגמן ועל פי ביתה בניו יורק. והוא שימש חלל לתצוגת האוסף הפרטי שלה ושל בעלה. שרלוט ברגמן התגוררה בו מאמצע שנות ה-70 ועד מותה ב-2002 וקיימה בו אירועי מוזיקה ואומנות רבים. בצוואתה ביקשה ברגמן שהבית והאוסף יישארו במשך 10 שנים כפי שהיו בחייה,
הוילה לרוב אינה פתוחה לקהל הרחב. ב-2011 הוא נפתח במסגרת אירועי בתים מבפנים וב-2020 נערך בו מיצג של הדס עפרת במסגרת פסטיבל ישראל.
פרסי מוזיאון ישראל
מדי שנתיים מעניק המוזיאון פרסים בתחום האמנות והעיצוב. הפרסים בקטגוריות השונות מוענקים לאמנים הבולטים בתחומם כהוקרה וכעידוד לפועלם וליצירתם האמנותית.
בתחום הארכאולוגיה ניתן החל משנת 1979 פרס פרשיה שימל (Percia Schimmel Award) לארכאולוגים על תרומתם לארכאלוגיה של ארץ-ישראל וארצות המקרא, או לחוקרים שהשיגו הישג חשוב בתחומים קרובים.
פרס נוסף המוענק מטעם מוזיאון ישראל הוא פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק. זהו פרס שמעניק אגף הנוער במוזיאון ישראל, לאיור ספרי ילדים. הפרס מוענק אחת לשנתיים החל משנת 1978.
תצוגה עילית
תצוגה עילית (ראשי תיבות: תע"ל; באנגלית: Head-Up Display, ובקיצור – HUD) היא מערכת תצוגה הנמצאת בדרך כלל בתא הטייס במטוסי קרב. המערכת נועדה להציג מול עיני הטייס מידע קריטי לטיסה, כגון גובה, מהירות, כיוון, זווית התקפה ועוד, מבלי שיצטרך להוריד את מבטו אל לוח המכשירים ולאבד קשר עין עם הנעשה מחוץ למטוס.
היסטוריה
הבלקבורן בקניר (Blackburn Buccaneer) הבריטי היה המטוס הראשון שבו הכוונת הציגה גם נתוני ניווט.
מספר שנים לאחר מכן, כאשר נודע שטייסי המטוס השתפרו תודות לתצוגה העילית, העניין במערכת גדל. מטוס הקרב הראשון בו הותקן תע"ל מודרני היה ה־A-7 קורסייר 2. הכוונת הפכה למעשה לצג רב תכליתי שהציג נתונים קריטיים רבים כגון מהירות אוויר, גובה, כיוון, אופק מלאכותי, זווית התקפה וכדומה, מבלי שהטייס יצטרך להסב את תשומת לבו ממה שמתרחש בחוץ ("ראש בחוץ").
חברת ג'נרל מוטורס החלה לשלב מערכות תצוגה עילית במכוניות בשנת 1988.
כוונת השלכה
בשנת 1900 רשם מהנדס האופטיקה האירי הווארד גרוב פטנט על רעיון כוונת ההשלכה ל"כלי נשק גדולים וקטנים". השימוש הראשון בכוונת השלכה היה במטוסי קרב גרמניים ב־1918. הכוונת השתמשה בקולימטור כדי ליצור תמונה שמתמקדת באינסוף ומוקרנת על זכוכית שקופה. בניגוד לכוונות ברזל ישנות, הטייס לא צריך לכוון את מבטו כדי לראות את נקודת הפגיעה של הכדור, אלא יכול היה להזיז את ראשו (בטווח העדשה של הקולימטור) ועדיין לראות תמונה שמכוונת למקום המדויק. תותחי המטוס אופסו בהתאם לכוונת כדי שהכדורים והפגזים יפגעו בנקודה במרכז הכוונת ממרחק מסוים. חסרונה הגדול של הכוונת הוא שהתחום הנראה של הכוונת מוגבל על ידי מסך הקולימטור. כלומר אם מסתכלים מהצד בזווית גדולה יחסית, אי אפשר לראות את התמונה.
כוונת גירוסקופית
הכוונת הגירוסקופית הראשונה הותקנה על מטוס ב־1941. כוונת גירוסקופית היא כוונת השלכה אשר משתמשת בגירוסקופ כדי לחשב את מיקום הצלב, כך שאם המטוס מתמרן, הכוונת מראה בדיוק היכן הכדורים יפגעו אם ההדק ילחץ. חסרונה הגדול של הכוונת הוא מהירות תגובה איטית ושליטה ידנית.
מערכת בקרת־ירי
לאחר מלחמת קוריאה התחיל פיתוח מואץ בכל מה שהיה קשור לתחום האוויוניקה המהפכני. החידושים כללו מכ"ם מובנה במטוס, ומערכת בקרת־ירי שחישבה בצורה אנלוגית הרבה יותר מהירה את מיקום הפגיעה המדויק של הכדורים. לראשונה הכוונת לא שימשה לכיוון התותחים בלבד אלא גם לפצצות וחימוש מונחה.
תצוגת קסדה עילית
תצוגת קסדה עילית היא סוג של תע"ל המותקן על קסדה. כיום המערכת מסוגלת להראות את כל הנתונים אשר מוקרנים על תע"ל קלאסי, וזאת ביחס לכיוון אליו מפנה הטייס את ראשו.
אתגרים טכנולוגיים
קולימציה (הקבלה) – מערכת של עדשות בתע"ל מקבילות את קרני האור ומכיוון שהקרניים מקבילות, העין האנושית מתמקדת באינסוף כדי לקבל תמונה ברורה. כתוצאה מכך עיני הטייס לא צריכות להתמקד מחדש בכל פעם כשהוא מעביר את מבטו מהתמונה בתע"ל אל המתרחש מחוץ למטוס. מבחינת עיני הטייס, התע"ל נמצאת "מחוץ למטוס".
מקדם שבירה – הזכוכית ממנה עשויה חופת תא הטייס שוברת את אור ונדרש להתחשב בכך בתכנון האופטי של התע"ל כדי שהתמונה המופיעה בתע"ל אכן תתלכד עם המטרות בחוץ. הדבר היווה קושי טכני ובמקרים רבים הפתרון הפשוט והיעיל היה ליצור חופה מישורית בקטע שמול התצוגה העילית. מאוחר יותר איפשרו מחשבים מודרניים לתכנן חופות ומערכות תצוגה שהשתלבו יחד ללא צורך בחופה עם קטע מישורי, כמו במטוס F-15).
שיטת סימון מערבית
בשנות השישים טייס הניסוי הצרפתי גילברט קלופשטיין בנה את התע"ל המודרני הראשון, וייסד את שיטת הסימון המאוחדת שהפכה לתקנית במערב, כך שטייס שטס במטוס אחד יוכל להבין את הסימון בשאר המטוסים.
סימוני ניווט – התע"ל מראה את הכיוון המגנטי של המטוס במעין סרגל בחלקה העליון או בתחתית התצוגה. התע"ל מסוגל להציג נקודות ציון עם סימון מיוחד, כך הטייס יכול להטיס את המטוס לפי נקודת הציון בתע"ל ללא צורך להסתכל במפה.
סימון אף ("בורסייט") – התע"ל מציג את סימון אף המטוס. הסימון מראה לאן אף המטוס מצביע (מופיע כ־W בתמונה משמאל). במטוסי קרב ישנו גם סימון תותח בצורת צלב. הוא בדרך כלל יותר גבוה מסימון האף.
וקטור טיסה ("ציפור") – הסימון מראה לאן המטוס טס. אם סימון האף גבוה מהאופק, אך המהירות נמוכה סימון הווקטור ירד מתחת לאופק ויראה שהמטוס מנמיך רום. הווקטור מסומן בעיגול עם כנפיים וסנפיר אנכי.
נתוני טיסה – בצידי התצוגה יופיעו שני סרגלים. בסרגל השמאלי מופיעה מהירות האוויר ובסרגל הימני מופיע הגובה הברומטרי. נתוני מד גובה מכ"מי יופיעו בגובה נמוך מאלף רגל. בשמאל תחתית התצוגה תופיע זווית ההתקפה המסומנת על ידי האות אלפא. כיוון ההטיה של אף המטוס מעלה או מטה מסומן בשנתות ממוספרות, כאשר שנתות שלמות הן זווית כלפי מעלה, ושנתות מקווקוות הן כלפי מטה.
שיטת הסימון הרוסית
מצב אופק – האופק מוצג כקו אופקי והוא לא משנה את זוויתו (כלומר הוא תמיד במצב אופקי) הוא רק עולה או יורד לפי מצב אף המטוס. המטוס עצמו מוצג כשלושה קווים; שניים אופקיים הנמצאים על אותו מישור ואחד אנכי והוא נוטה לפי מצב המטוס, כלומר אם המטוס מתגלגל סימון המטוס יחווה על כך ולא סימון האופק, בניגוד לשיטת הסימון המערבית בה האופק משנה את מצבו לפי זווית הגלגול.
סימוני ניווט – משום שאין וקטור טיסה בשיטת הסימון הרוסית, הניווט מתבצע בעזרת סימון ניווט מיוחד, מעין עיגול שיש להביאו למרכז סימון המטוס. הניווט מבוצע במשולב עם מסך רב תכליתי בלוח מחוונים בתא הטייס.
ממשק מכ"ם – בשונה מהתע"ל המערבי, התע"ל הרוסי משמש גם כתצוגה רב תכליתית ומאפשר ממשק שליטה על המכ"ם, אך בזמן פעולת מצב זה לא מופיעות התצוגות כגון גובה, מהירות, כיוון וכדומה.
עונת 1984/1985 בליגה הלאומית
עונת 1984/1985 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-29 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1984/1985 לליגה הלאומית עלו הפועל חיפה, הפועל כפר סבא והפועל פתח תקווה. בתום העונה סיימה מכבי חיפה במקום הראשון וזכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. המבקיע המצטיין של העונה היה דוד לביא ממכבי נתניה שכבש 18 שערים.
בסיום העונה בית"ר תל אביב, הפועל לוד והכח מכבי רמת גן ירדו ליגה. לעונת 1985/1986 לליגה הלאומית עלו בני יהודה תל אביב, מכבי שעריים והפועל ירושלים.
בית האם מרים
בית האם מרים (בטורקית: Meryem Ana Evi) הוא אתר קדוש נוצרי ומוסלמי, השוכן בראשו של "הר הזמיר" (Bülbüldağı) בגובה של 401 מטרים מעל פני הים, כשלושה קילומטרים מדרום לשרידי אפסוס שבמערב טורקיה. לפי גרסה אחת, הרווחת בעיקר בקרב הקתולים, נלקחה הבתולה למקום זה על ידי יוחנן בן זבדי, והתגוררה בו עד עלייתה לשמים.
מקורה של המסורת
המסורת המייחסת את מקום מגוריה האחרון של הבתולה לבית ליד אפסוס, חדשה יחסית. אומנם במכתב ששלח נסטוריוס למשתתפי ועידת אפסוס בשנת 431 נזכר כי מרים ויוחנן בן זבדי ביקרו באפסוס, אך התוספת כי במקום זה הם מתו ונקברו נזכרה לראשונה רק במאה ה-13. מסורת זו התבססה בחזיונה של הנזירה הגרמנייה אן קתרין אמריך (Anne Catherine Emmerich) ב-1812, ואשר פורסם בשנת 1852. אמריך שהייתה נכה רתוקה למיטתה, לא ביקרה באפסוס מעולם וחיתה בטרם שרידי העיר נחפרו. היא תיארה מבנה אבן מלבני, ובו אח ואפסיס, וכן מעיין שנבע לידו. עוד תיארה מערה ליד המבנה שבה הונח ארון הקבורה של הבתולה, ואשר נמצא ריק זמן קצר לאחר שגופה הארצי הונח בו. בעקבות חזיונותיה של אמריך, התגלה מבנה אבן קטן על הר הזמיר בשנת 1881, אך תגלית זו לא זכתה להכרה של ממש. המבנה "התגלה" פעם נוספת ב-27 ביוני 1891 על ידי שני נזירים לזריסטים ושני פקידים קתולים, אשר מצאו במקום שרידי קפלה הרוסה ופסל של הבתולה. הנזירים החלו עולים לאתר לרגל בכל שנה בחג עליית מרים החל ב-15 באוגוסט. הפעם המסורת התבססה וצברה מעמד כגרסה חלופית לזו המזהה את קבר הבתולה בקבר מרים בירושלים. המקום הפך ליעד פופולרי לעליה לרגל, במיוחד בחג עליית הבתולה.
בשל חוסר בראיות של ממש לנכונות המסורת, הכנסייה הקתולית לא אשרה מעולם את הדבר באופן רשמי, אך יחסה לגרסה זו היה אוהד. האפיפיור פיוס השנים עשר קבע בשנת 1951 כי האתר הוא "מקום קדוש", ומספר אפיפיורים בקרו במקום - פאולוס השישי ב-1967, יוחנן פאולוס השני ב-1979 ובנדיקטוס השישה עשר בשנת 2006.
האתר
המבנה באתר מתוארך למאה ה-6 או ה-7, אך חלקים מיסודותיו הוקמו במאה ה-1, כמו גם שרידי פחם שנמצאו במקום. הקפלה הנוכחית היא תוצר של עבודות שחזור מאמצע המאה ה-20, וקו אדום מבחין בין החלקים המקוריים של המבנה לבין אלה המשוחזרים. המבנה קטן למדי ובו חלל מרכזי, חדר שלפי המסורת שימש כחדר השינה של הבתולה ומטבח. בחלל המרכזי ניצב מזבח פשוט ומעליו פסל הבתולה. האתר מתוחזק על ידי נזירים לזריסטים, ובכל יום נערכת בו מיסה.
ג'רג' קרואו
ג'רג' קרואו (בהונגרית: Kroó György; בודפשט, 26 באוגוסט 1926 – בודפשט, 12 בנובמבר 1997) היה יהודי-הונגרי, אחת הדמויות הגדולות ביותר בביקורת המוזיקה ההונגרית ובכתיבת תולדות המוזיקה של המאה ה-20, יחד עם אלאדר טוט ובנצה סאבולצ'י. בעבודתו, יצר השפעה מתמשכת בתחום הפצת הידע המוזיקלי.
ביוגרפיה
ג'רג' קרואו נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של מור (מוזס) קרואו ושל שרולטה אנגלנדר, אך הוא חי וגדל בעיר אגר מילדותו, שם ניהלו סבו והוריו חנות ספרים. גם את לימודיו התיכוניים השלים שם בבית הספר התיכון אישטוואן דובו, שם ניגש גם לבחינת הבגרות באפריל 1944. לאחר הכיבוש הגרמני, הוא ומשפחתו נכלאו בגטו. הוריו ואחיו גורשו לאושוויץ ושם קיפחו את חייהם. הוא חווה שחרור כפעול עבודות כפייה במסדרת מחנות שרות העבודה.
קרואו השלים את לימודיו בין השנים 1949 לבין 1952 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט במחלקה לכינור אצל דז'ה רדוש, ובין 1951 לבין 1956 במחלקה למוזיקולוגיה בפיקוחו של בנצה סאבולצ'י. מ-1957 עבד ברדיו ההונגרי, מ-1958 כמנהל וראש המדור למוזיקת עם (פולקלור), ומ-1991 כעובד בכיר של הרדיו.
שני מלחינים הונגריים גדולים הלחינו יצירות למותו: המלחין היהודי ג'רג' קורטג בשם: "In memoriam György Kroó" ( לצ'לו סולו); והמלחין אנדראש סלשי (Szőllősy András) בשם: Addio לזכרו של György Kroó (להרכב קאמרי סולו לכינור ולכלי קשת, 2002).
ג'רג' קרואו הובא למנוחות בבית הקברות היהודי פרקשרט.
יד
ידיים הן הגפיים העליונים הנמשכים מהכתפיים ועד קצות האצבעות. גפיים המכונים ידיים נמצאות במספר בעלי חיים, כגון פרימטים, אך בדרך כלל משמשת המילה "ידיים" ככינוי לגפיים העליונים של האדם.
הגפיים הקדמיים של בעלי ארבע רגליים משתתפים בהנעתם ממקום למקום, אך הידיים התפתחו להתמחויות אחרות על חשבון יכולת התנועה של האדם. עיקר תפקידן הוא בדיקה על ידי מישוש ותמרון של עצמים במרחב בעזרת אחיזה. הן משמשות להגשת מזון לפה, לטיפוח עצמי או הדדי, להפעלת כלים, כמכשיר תקשורת בין-אישית, לנשיאת חפצים וללחימה.
אנטומיה
היד מחולקת למספר אזורים אנטומיים עיקריים: חגורת הכתף, זרוע, מרפק, אמה, שורש כף יד, כף יד ואצבעות.
עצבוב
היד מעוצבבת באופן כמעט בלעדי על ידי העצבים השונים היוצאים ממקלעת הזרוע. עצבי היד נעים לאורכה ובדרכם יוצאים מהם סעיפים שונים המעצבבים את שרירי היד ואת הרכיבים התחושתיים שבעור. העצבים העיקריים של היד הם:
כלי דם
אספקת הדם של היד מגיעה מהעורק התת-בריחי היוצא ישירות מקשת אב העורקים (ליד השמאלית) או לאחר מעבר קצר בגזע הזרוע והראש (truncus brachiocephalicus, ליד הימנית). לאחר מספר הסתעפויות משניות של העורק התת-בריחי משתנה שמו לעורק בית השחי והוא עובר דרך בית השחי, עמוק יותר משריר החזה הקטן ונכנס לזרוע, שם משתנה שמו לעורק הזרוע. העורק ממשיך לאורך הזרוע עד הגיעו לגומץ המרפק, שם הוא מתפצל לעורק החישור ולעורק הגומד. שני אלו נעים לאורך חלקה הקדמי של האמה, בצדדים המיוחסים להם על פי שמם (עורק החישור בצידה של עצם החישור ועורק הגומד בצידה של עצם הגומד). עם מעברם של העורקים דרך שורש כף היד, הם מתפצלים ומתאחדים מחדש תוך יצירתן של שתי קשתות עורקים בכף היד: קשת כף היד העמוקה המורכבת בעיקר מחלקו הסופי של עורק החישור והקשת הכפית השטחית המורכבת בעיקר מחלקו הסופי של עורק הגומד.
מכל אורכם של העורקים הראשיים של היד, מסתעפים עורקים משניים המספקים דם מחומצן לכל רקמות היד. עורק הזרוע ועורק החישור משמשים פעמים רבות כאתרים לבדיקת דופק.
איסוף הדם החוזר מן היד נעשה דרך מערכת ורידים עמוקים ושטחיים. הוורידים העמוקים נעים בצמוד לעורקי היד ואילו השטחיים קרובים יותר לעור. בין הוורידים השטחיים יצוין וריד המרפק התיכון, המשמש פעמים רבות להוצאת דם ורידי (לתרומת דם או לבדיקת דם). ורידי היד מתנקזים בסופו של דבר אל וריד בית השחי הצמוד לעורק בית השחי.
הנוזל הלימפטי נאסף מהיד דרך מערכת נימים וצינורות הכוללת מספר ריכוזים של קשרירי לימפה ("בלוטות" לימפה), רובם באזור בית השחי.
ישראל וייס
הרב ישראל וייס (נולד ב-1949) הוא הרב הצבאי הראשי הרביעי של צה"ל לשעבר (בשנים 2000–2006). כיום הוא יועץ במשרד הביטחון לשיקום משפחות שכולות ודיין גיורים.
יד
הפעלת כלים
מעת שהחלו אבותיו של האדם להלך על שתיים, התפנו ידיהם לשימושים נוספים. המיומנויות החדשות שנרכשו, בד בבד עם השינויים המותאמים במבנה הידיים, היו נדבך חשוב במעבר הממושך מפרימטים לא-אנושיים שמשתמשים בידיהם לתנועה ממקום למקום (על הקרקע או על עצים), לאדם הנבון על ידיו המתמחות בתמרונים מורכבים ועדינים של חפצים.
ישראל וייס
ביוגרפיה
נולד בדונאסרדאהיי, אז בצ'כוסלובקיה. למד בישיבת מרכז הרב בירושלים והוסמך לרבנות במכון הרי פישל. הוא רואה ברב אברהם שפירא את רבו המובהק.
יד
הפעלת כלים
ייצור כלים ושימוש בהם תלויים באופן מוחלט ביכולת לתמרן אותם ולהניעם במרחב, ידיהם של ההומנינים הקדומים התפתחו והותאמו לכיוונים אלו בדיוק. השוואת מערכת השריר-שלד של כפות ידיים אנושיות לכפות ידיים של פרימטים אחרים מגלה מספר מאפיינים הייחודיים לאדם: עצמות האגודל ארוכות יותר ולעומתן עצמות האצבעות האחרות קצרות יותר כך שניתן להפגיש בין קצות האצבעות לקצה האגודל. כהשלמה ליכולת זו, הגלילים המרוחקים של האצבעות רחבים יותר ומהווים בסיס לכריות אצבעות גדולות. בחלק האחורי של בסיס עצם המסרק השלישית קיים זיז גרמי, שבשילוב עם מערכת רצועות, משפר את עמידות כף היד בפני מאמצים שיתרחשו בעת מהלומות עם כלי האחוז ביד.
ישראל וייס
ביוגרפיה
נשוי לצילה ואב ל-3 בנות. בתו תהילה נהרגה בתאונת דרכים בגיל 8. מתגורר בגבעת שמואל.
יד
הפעלת כלים
בהשוואת המפרקים נמצא כי למפרק בין עצם המסרק של האגודל לעצם רבת הזוויות הגדולה צורת אוכף המאפשרת את תנועתו המנוגדת לאצבעות וכן תנועות של קירוב והרחקה. המפרקים המקבילים בין עצמות המסרק של יתר האצבעות לשורש כף היד והמפרקים בין עצמות המסרק לגלילים, בנויים כך, שאצבעות שתיים ושלוש מצד אחד ואצבעות ארבע וחמש מצד שני, יסתובבו אלו לכיוון אלו בעת כיפוף האצבעות או בעת פרישתן והרחקתן זו מזו, כך שנקל עליהן לפגוש את האגודל או לאחוז חפצים כדוריים גדולים, בהתאמה.
ישראל וייס
שירות צבאי
ב-1976 התגייס לרבנות הצבאית ושימש בתפקידי רב גדוד, רב חטיבה, רב אוגדת השריון הסדירה של פיקוד המרכז, מפקד המדרשה התורנית בירושלים ורב מפקדת חילות השדה.
יד
הפעלת כלים
בנוסף להבדלים הגרמיים, ייחודיים לאדם השריר כופף האגודל הארוך המכופף בחוזקה את קצה האגודל ושרירי אגודל פנימיים (שרירים בתוך כף היד) המניעים אותו לכיוון קירוב וניגוד. שונות נוספת נמצאת בדרך חיבורם של שרירי כף יד ואצבעות שאינם ייחודיים לאדם, הללו מחוברים לעצמות כך שמומנט הכוח שלהם, באדם, גדול יותר.
יוחנן טברסקי (טולנא)
רבי יוחנן טברסקי (ו' באלול תרס"ו, 26 באוגוסט 1906 - כ"ה בכסלו תשנ"ט, 14 בדצמבר 1998) היה אדמו"ר מטולנא.
יד
הפעלת כלים
עדויות לשינויים הדרגתיים במבנה כפות הידיים, מכאלו המותאמות לטיפוס על עצים או לסיוע בהליכה ועד למבנה הנוכחי, ניכרות בממצאים ארכאולוגיים של מאובני הומינינים. מאפייני כף היד האנושית מאפשרים שתי אחיזות בסיסיות שתוארו ב־1956 על ידי האנטומיסט הבריטי נייפיר (Napier) כ"אחיזת כוח" (power grip) וכ"אחיזה מדויקת" (precision grip). הסברה המקובלת גורסת שאחיזות אלו ואחיזות המשלבות בין דיוק לכוח מקלות על אחיזת אבנים לשם ייצור כלי אבן ומאפשרות שימוש יעיל בכלי האבן. לפרטים בעלי התכונות האנטומיות המתאימות לרכישת מיומנויות אלו, נוצר יתרון מבחינת הישרדות בסביבה שנראה שמשאבי המזון הצמחיים שלה הצטמצמו ושכלי אבן איפשרו לצוד בה חיות, למצות מזון מנבלות ולהרחיק מתחרים ממקורות המזון. מכאן שתהליך הברירה הטבעית חיזק את התכונות המאפשרות בנייה ושימוש בכלים.
יוחנן טברסקי (טולנא)
ביוגרפיה
נולד בטולצ'ין לרבי דוד מרדכי. בילדותו היגר אביו לארצות הברית. בבחרותו, עלה לארץ ישראל ללמוד בישיבה וקיבל היתר הוראה. הוא למד בישיבת אוהל משה ואצל רבנים נוספים. בשנת תרפ"ז חזר לבית אביו. נישא לצפורה פערל, בתו של רבי משה לנגר, האדמו"ר מסטרטין טורונטו, והתגורר לאחר נישואיו במונטריאול. הוא פתח בית מדרש בשם "קהל חסידים - קהלת דוד" וכיהן שם כאדמו"ר. בשנות השואה היה פעיל בהצלת יהודים ובעזרה לקליטתם. בשנת תש"א הוא סייע לחסידי חב"ד להקים את ישיבת תומכי תמימים במונטריאול.
גמר מונדיאל 2002
גמר מונדיאל 2002 התקיים באצטדיון הבינלאומי ביוקוהמה, יפן ב-30 ביוני 2002, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 2002 היא נבחרת ברזיל, שניצחה את גרמניה בתוצאה, מצמד שערים של השחקן המצטיין במשחק וזוכה פרס נעל הזהב של הטורניר, רונאלדו, במחצית השנייה. היה זה משחק הגמר הראשון בין הנבחרות, וברזיל זכתה בפעם החמישית בתולדותיה בגביע. בכך שיפרה ברזיל את מעמדה כשיאנית הזכיות בגביע העולם. לנבחרת גרמניה הייתה זו הופעה ראשונה בגמר כנבחרת מאוחדת, ולא כנבחרת גרמניה המערבית.
יוחנן טברסקי (טולנא)
ביוגרפיה
בשנת תשט"ו עלה לארץ ישראל והתגורר בשערי חסד, בית הכרם ולבסוף עבר לבית וגן ופתח שם בית מדרש. הוא נהג בפשטות ובצניעות, ונהג לבזות את עצמו בהנהגות מוזרות, כגון גלגולי ראש. הוא ראה את עצמו כחסיד גור, והלך תדיר לטישים של האדמו"רים. בסוף ימיו החלו להתקבץ סביבו חסידים. בשנתיים האחרונות לחייו התגורר בבני ברק, שם נפתח בית כנסת של החסידות, הפועל עד היום.
בתו היחידה גיטל מירל בריינדל לאה נישאה לישראל צבי וינברג, שנטה לתנועת המזרחי. בנם, רבי יצחק מנחם, הוכתר על ידי מרבית החסידים לאדמו"ר. נכדם, הרב אמיתי מלכיאל-טברסקי, הוכתר לכהן כאדמו"ר באשדוד.
גמר מונדיאל 2002
קפטן ברזיל, קאפו, היה לכדורגלן היחיד בהיסטוריה ששיחק בשלושה משחקי גמר מונדיאל רצופים. לברזיל הייתה זו הופעה שלישית ברציפות במשחק גמר המונדיאל (ניצחון ב-1994, הפסד ב-1998). בכך השוויתה את שיאה של יריבתה במשחק, גרמניה (הפסדים ב-1982 ו-1986, ניצחון ב-1990). ברזיל רשמה הישג נוסף, כשהייתה לראשונה בהיסטוריה שניצחה בכל שבעת משחקיה בטורניר, ללא הארכה או דו-קרב בעיטות עונשין.
יוחנן טברסקי (טולנא)
ביוגרפיה
לאחר פטירתו יצא הספר "שיח יחוננו" מדברי תורתו על חנוכה ועניינים שונים. נכדו מרדכי וינברג הוציא לאור יומנים ורישומים מחייו בספרים: "אמרתך חייתני", "דתשרי על עמיה", "כי חיים הם למוצאיהם".
גמר מונדיאל 2002
שתי הנבחרות העפילו לגמר שביעי בתולדותיהן (מספר ההופעות של ברזיל כולל את מונדיאל 1950, בו לא התקיים משחק גמר, אך משחקה מול נחשב בעיני רבים למשחק הגמר של הטורניר), יותר מכל נבחרת אחרת. כיום גרמניה מחזיקה בשיא לבדה לאחר הופעתה השמינית, בגמר מונדיאל 2014. ברזיל ניצחה עד אז בארבעה משחקי גמר (1958, 1962, 1970, 1994) והפסידה בשניים (המרקנאסו, שנחשב לגמר מונדיאל 1950, ובגמר המונדיאל הקודם ב-1998). גרמניה ניצחה עד אז בשלושה משחקי גמר (1954, 1974, 1990) והפסידה בשלושה (1966, 1982, 1986). הפסדה של גרמניה, שכשלה בניסיונה להשתוות לברזיל כשיאנית הזכיות, הציב אותה כשיאנית ההפסדים במשחקי הגמר, עם ארבעה הפסדים.
על אף ששתי הנבחרות הופיעו במשחקי הגמר יותר מכל נבחרת אחרת, היה זה הגמר הראשון בהיסטוריה בו נפגשו אחת עם השנייה. יתרה מכך, בכל היסטוריית המונדיאלים, מעולם לא נפגשה ברזיל מול נבחרת גרמניה המאוחדת או מול.
הדרך אל הגמר
ברזיל הוגרלה לבית ג', לצד נבחרות, ו. במשחקה הראשון מול טורקיה עוד נקלעה לפיגור במחצית, בדרך לניצחון 1–2, עם שער ניצחון של ריבאלדו בדקה ה-86. בשני המשחקים הנותרים, ברזיל הפגינה יכולת התקפית גבוהה כשכבשה תשעה שערים נוספים, בניצחונות 0–4 על סין ו-2–5 על קוסטה ריקה. רונאלדו, חלוץ הנבחרת ואחד ממצטייני הטורניר, כבש בכל אחד ממשחקי שלב הבתים, ארבעה שערים מתוך ה-11 של נבחרתו. בשמינית הגמר פגשה ברזיל את, ורונאלדו המשיך את רצף הכיבושים שלו, כשקבע בדקה ה-87 את תוצאת הסיום, 0-2, לאחר שער יתרון של ריבאלדו במהלך המחצית השנייה. ברבע הגמר פגשה ברזיל את החזקה, שגם עלתה ליתרון בדקה ה-23 משערו של מייקל אואן. ריבאלדו איזן בדקת הסיום של המחצית הראשונה, וכדור חופשי מדויק של רונאלדיניו לרשת של דייוויד סימן, חמש דקות מפתיחת המחצית השנייה, קבע את תוצאת המשחק. שבע דקות מאוחר יותר הורחק רונאלדיניו, מה שמנע ממנו את ההשתתפות בחצי הגמר, אך למרות החיסרון המספרי שמרה ברזיל על הניצחון בדרך למפגש שני בטורניר מול נבחרת טורקיה. בדקה ה-49 כבש רונאלדו את שערו השישי בטורניר, שקבע את תוצאת המשחק, 0-1 לברזיל, שהבטיחה את מקומה בגמר.
גרמניה הוגרלה לבית ה', לצד נבחרות, ו. במשחקה הראשון הדהימה גרמניה עם ניצחון 0–8 מוחץ על ערב הסעודית, כשמירוסלב קלוזה כובש שלושה שערים. קלוזה הוסיף שער נוסף גם במשחק השני של גרמניה, מול אירלנד, אך שניות ספורות לסיום המשחק כבש רובי קין את שער השוויון, והקבוצות נפרדו בתוצאה 1-1. קלוזה כבש גם במשחקה השלישי של גרמניה, בניצחון 0–2 על קמרון, ובכך העלה את מאזנו לחמישה שערים מתוך ה-11 שכבשה נבחרתו. קלוזה לא הוסיף לכבוש עוד בטורניר. בכל השלבים הנותרים עד לגמר, ניצחה גרמניה בתוצאה זהה, 0-1 בתום 90 דקות. בשמינית הגמר אוליבר נויביל כבש שתי דקות בלבד לסיום המשחק מול. ברבע הגמר היה זה מיכאל באלאק שכבש לאחר 39 דקות בניצחון נבחרתו על. בחצי הגמר באלאק כבש פעם נוספת את שער הניצחון של נבחרתו, הפעם בדקה ה-74 מול אחת משתי המארחות של הטורניר,. בכך הבטיחה גרמניה את העפלתה לגמר הטורניר.
שופט המשחק
פיירלואיג'י קולינה מאיטליה, שנחשב לאחד השופטים הטובים בכל הזמנים, נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט ליף לינדברג משוודיה ופיליפ שארפ מאנגליה נבחרו לשמש כקוונים במשחק, ויו דאלאס מסקוטלנד שימש כשופט רביעי.
קולינה היה לשופט האיטלקי השני ששופט גמר מונדיאל, אחרי סרג'יו גונלה ב-1978. גם בגמר מונדיאל 2014 שובץ שופט איטלקי, ניקולה ריצולי. הוא שפט בעברו את גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה (1996) בין ל, ואת גמר ליגת האלופות 1999 בין מנצ'סטר יונייטד לבאיירן מינכן.
במהלך הטורניר, קולינה שפט בשני משחקים נוספים. המשחקים ששפט היו המשחק מבית ו' בין ל (0-1, משער בכדור עונשין שהעניק קולינה) ומשחק שמינית הגמר בין  ל (0-1).
מהלך המשחק
גרמניה עלתה למשחק ללא מיכאל באלאק, שכבש את שער הניצחון בשני משחקיה הקודמים. במשחק חצי הגמר מול, בדקה ה-71, כ-4 דקות בלבד לפני שכבש את שער הניצחון במשחק, ספג באלאק כרטיס צהוב שגרר את הרחקתו ממשחק הגמר. ברזיל שיתפה במשחק חמישה שחקנים ששיחקו בגמר המונדיאל הקודם: קאפו, רוברטו קרלוס, ריבאלדו ורונאלדו שעלו בהרכב הפותח למשחק פתחו גם בגמר 1998. דנילסון, שעלה כמחליף בגמר 1998, עלה כמחליף בדקת הסיום של המשחק.
ישראל וייס
שירות צבאי
בשנת 2000, עם פרישתו של הרב גד נבון מראשות הרבנות הצבאית, מונה הרב וייס לרב הראשי לצה"ל, והועלה מדרגת סגן-אלוף לדרגת תת-אלוף.
גמר מונדיאל 2002
מהלך המשחק
המחצית הראשונה התאפיינה עם שליטה של גרמניה בכדור שלא הניבה מצבי כיבוש, כשמנגד ברזיל הגיעה למספר מצבים על אף שלא שלטה במשחק. תוצאת הסיום של המחצית הייתה שוויון 0-0.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
הרב וייס שם לו לדגש בתקופת כהונתו כרבצ"ר את נושא משפחות השכול הצה"ליות ועסק בשיקומן. בתקופת כהונתו, הביא לפיתוח אמצעי זיהוי החללים תוך מעבר לאמצעים ממוחשבים והטמעתם במערך הרבנות הצבאית.
גמר מונדיאל 2002
מהלך המשחק
במחצית השנייה, ברזיל הצליחה להשיג את השער הראשון בדקה ה-67. ריבאלדו בעט כדור חזק מ-25 מטרים לעבר מרכז השער. שוער גרמניה, אוליבר קאן, ניסה לקלוט את הכדור, אך הכדור ניתז מחזהו ובין ידיו הישר לרגליו של רונאלדו שהסתער לעברו, ומקרוב בעט פנימה. בדקה ה-79, קלברסון העביר כדור שטוח מאגף ימין לכיוון מרכז הרחבה. ריבאלדו דילג מעל הכדור, מה שהשאיר את הכדור לרונאלדו, שגלגל לפינה הימנית של השער והכניע את קאן, כדי לקבוע את תוצאת הסיום, 0-2 לברזיל. לרונאלדו היה זה השער השני במשחק והשמיני בטורניר.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
הרב וייס ייסד ברבנות הצבאית את בית המדרש להלכה צבאית, שנועד לתת מענה הלכתי לכלל החיילים בצה"ל. במסגרת זו הקים מענה טלפוני הפועל במשך כל שעות היממה לפתרון בעיות הלכתיות של חיילים בשטח. בנוסף, פעל להכנסת רבנים דתיים-לאומיים בעלי עבר קרבי למערכת הרבנות הצבאית, מהלך אותו המשיך מחליפו, הרב אביחי רונצקי. צעדים אלו נועדו, בין היתר, להגשים את שאיפתו שחיילים דתיים יראו ברבנים הצבאיים כתובת למענה לשאלותיהם ובעיותיהם ההלכתיות, ולא יזדקקו להכרעת רבנים מחוץ למערכת.
גמר מונדיאל 2002
מהלך המשחק
עם סיום המשחק, קפטן הנבחרת קאפו זכה להניף את גביע העולם החמישי בהיסטוריה של ברזיל.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
הרב וייס הקים את ענף "ערכי תורה ללחימה", והעמיד בראשו את הרב צדוק בן ארצי, על מנת להנחיל ערכי יהדות לכלל חיילי צה"ל. ענף זה עיבה את מערך ימי העיון, ההרצאות, הסיורים, המדרשות הצבאיות ואת היחידות הניידות המסיירות ביחידות לשם מתן הרצאות לחיילים בשטח. פעילות ענף זה התרחבה במהלך כהונת מחליפו, הרב אביחי רונצקי.
גמר מונדיאל 2002
מהלך המשחק
שחקן מצטיין: רונאלדו שופט: פיירלואיג'י קולינה קוונים: ליף לינדברג,  פיליפ שארפ שופט רביעי: יו דאלאס
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
שימש כאב בית הדין לגיור בצה"ל, שבו גייר מאות חיילים בכל שנה.
יד
הפעלת כלים
התקדמות מהירה בטכנולוגיה של האדם המודרני "עקפה" את קצב השינויים בגנוטיפ שלו. אותן ידיים שיצרו והשתמשו בכלי אבן משוכללים החלו מייצרות כלים ממתכות ומשתמשות בהם לפני כששת אלפים שנים, המהפכה התעשייתית על שלל המצאותיה החלה רק במאה השמונה עשרה. כלים שונים מתוכננים ומיוצרים על פי מבנה הידיים לביצוע משימות שונות בכל התחומים הפיזיים. התאמת הכלים לידיים מגיעה לשיאה עם יישום עקרונות הארגונומיה הפיזיולוגית, הלוקחת בחשבון את ממדי הגוף, מבנה סביבות עבודה, דרישות עבודה, סיכונים הנגרמים ממאמצים הפועלים על השרירים והשלד ועוד.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
הקדיש זמן רב למלחמה בתאונות הדרכים, והעביר הרצאות בנושא באופן קבוע.
יד
הפעלת כלים
השימוש בכלים מקיף אומנויות ומיומנויות רבות. הכלים מאפשרים לאחוז, לעבד, לחתוך, להניע בכוח רב או בעדינות ובמדויק חומרים שונים ולהשתמש בהם למטרות שונות, מהן מרכזיות לתרבות האנושית כגון כתיבה ואמנות ומהן מרכזיות לטכנולוגיה כגון בנייה, חקלאות, לחימה ורפואה.
נקודת מפנה נוספת בשימוש בכלים היא המצאת המנוע בתקופה שקדמה למהפכה התעשייתית. הצורך בכוח אנושי ובפעולות ידניות החל פוחת, את מקומו של את החפירה לוקחים הדחפור והמחפר ואת מקומה של החרב לוקחת מכונת הירייה. מכונות המחליפות את פעולות הידיים מצוידות במחשבים ומבצעות ביעילות כל פעולה פיזית. המשוכללות בהן הן זרועות רובוטיות המתוכננות בדמות גפיים עליונות אנושיות. אף על פי שעדיין לא נבנתה זרוע רובוטית המחקה ביעילות ובשלמות את פעולת היד האנושית, נראה שלא ירחק היום וידיהם של לפחות חלק מבני האדם יפסיקו להפעיל כלים ויתמקדו בהפעלת מכונות דרך ממשקי משתמש שונים בעזרת הידיים או בלעדיהן. זאת בדומה לאומנות הכתיבה הידנית המפנה את מקומה בחלקים מהעולם לכתיבה בעזרת מקלדת ומעבד תמלילים ובעתיד למעבדי תמלילים המופעלים בעזרת טכנולוגיית זיהוי דיבור או אחרת.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
לאורך כהונתו נאלץ הרב וייס, להיאבק על עצמאותה של הרבנות הצבאית על מנת שלא תוכפף לאגף כוח אדם בצה"ל. ואכן, לאורך תקופת כהונתו הייתה הרבנות הצבאית כפופה ישירות לרמטכ"ל ורק לאחר פרישתו הוכפפה לראש אגף כוח אדם.
יד
תקשורת בלתי מילולית
תנועות הידיים משמשות כאמצעי חשוב בתקשורת בין-אישית. הן יכולות להעביר מסרים בעצמן או להצטרף למחוות גוף ופנים. האפשרויות להפעלתן בתקשורת נעות ממחוות רחבות המשתמשות במלוא טווחי המפרקים הגדולים של היד, לדוגמה נפנוף לשלום ממרחק רב, ועד מחוות המשתמשות במפרקי אצבע אחת בלבד, לדוגמה סימון "לא" בעזרת האצבע המורה. בנוסף לסימונים חזותיים, מועברים מסרים בעזרת קולות שמפיקות הידיים, כגון מחיאת כפיים או אצבע צרידה ובעזרת מגע מכוון, כגון ליטוף אוהב או אצבע מאשימה הנתחבת בבית חזהו של הנמען. ידיים יכולות להעביר מסרים פשוטים וגם מסרים מורכבים כדי שפה שלמה.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
בתקופת כהונתו עלתה על הפרק שאלת הכרה בתעודות לימודים תורניים שנערכו במכללות שונות לצורך תוספת שכר לאנשי קבע בצה"ל. הרב וייס חשד כי התעודות פיקטיביות וסירב לאשרן בעצמו, אך העביר את ההכרעה בנושא לסגנו. בפסק הדין של תיק הרבנים מתח השופט ביקורת על התנהלות זו של הרב וייס
יד
תקשורת בלתי מילולית
מחוות תקשורתיות בעזרת הידיים משמשות בכל תחומי החיים: ברכות וקללות ביומיום, רמיזות והבעות חיבה ואהבה בין שותפים למערכות יחסים רומנטיות או בין המבקשים ליצור מערכות יחסים כאלו, לחיצות ידיים וקידות מסוגננות באירועים רשמיים, הצדעות בצבא, מחיאות כפיים במופעים תרבותיים ועוד.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
בינואר 2004, במסגרת עסקת חילופי השבויים של חטופי הר דב, פיקד הרב וייס על מבצע זיהוי גופות החללים במתקן צבאי בקלן.
יד
קרב מגע
מטבע הדברים, ניתן להשתמש בידיים ככלי נשק. הרכב השרירים, המתאים להפעלת כוח רב במהירות (שרירי הידיים עשירים בסיבים מהירים), אזורים גרמיים תת-עוריים וציפורניים, טווחי פעולה המרוחקים ממרכז הגוף ועצם היות הידיים המכשיר הראשון במעלה של הגוף להשפעה על הסביבה, הן תכונות ההופכות את הידיים לכאלה המתאימות לשימוש ככלי נשק. טכניקות ידיים יכולות להיות התקפיות או הגנתיות.
ישראל וייס
כהונתו כרב הראשי לצה"ל
במסגרת תפקידו נדרש להכריע האם להכיר בנעדרי קרב סולטאן יעקב, שגורלם לא נודע בוודאות, כחללי צה"ל. בסופו של תהליך, הכריע הרב וייס, בהרכב בית דין שכלל דיין מטעמו ודיין מטעם המשפחות, שהחטופים אינם עוד בחיים.
יד
קרב מגע
שיטות לחימה בעזרת הידיים, מהן ספורטיביות או בעלות אופי דתי הונצחו כבר לפני שלושת אלפים וחמש מאות שנים. בשנות האלפיים, משתמשים בידיים אמני לחימה (למשל בקראטה שפירושו המילולי הוא למעשה 'יד ריקה'), ספורטאים ואנשים הקשורים למערכות ביטחון ואבטחה. היתרון בשימוש בידיים על פני כלי נשק הוא הימנעות מהצורך בנשיאת כלי הנשק או בהסלקתו, שחרור מהתלות בתפקודו התקין של כלי הנשק ומניעת הסיכון שבנפילת כלי הנשק לידי היריב.
ישראל וייס
תוכנית ההתנתקות
ערב מימוש תוכנית ההתנתקות אמר וייס בראיון ברדיו כי אם מורו ורבו, הרב הראשי לשעבר, הרב אברהם שפירא יורה לו לפשוט את מדיו, יתפטר. בעקבות התבטאות זו ספג ביקורת מצד גורמי שמאל אשר דרשו את התפטרותו. הרב וייס חזר בו מדבריו, הגדירם כ"פליטת פה", הביע את עמדתו הנחרצת נגד סירוב פקודה והוסיף כי בעמדתו זו הוא מסתמך על חוות דעת של רבנים חשובים.
יד
קרב מגע
מעבר לכוח גס, משתמשים אמני לחימה בידיהם לביצוע טכניקות שונות שבכוחן לחנוק את היריב, לפגוע בשלמות מפרקיו או לפגוע בשלמות רקמותיו על ידי מעיכתן או תלישתן. עם הידיים אפשר לאחוז ביריב ולהגביל את תנועתו, להכניעו או לתמרן את תנועתו (למשל הפלת היריב).
ישראל וייס
תוכנית ההתנתקות
במסגרת תוכנית ההתנתקות עמד הרב וייס בראש מבצע לאיסוף תשמישי קדושה מגוש קטיף והעברת הקברים מבית העלמין של הגוש. זאת לאחר שהרבנים הראשיים, הרב שלמה משה עמאר והרב יונה מצגר החליטו כי יש לפנותם ולא להפקירם. במלאכה זו הקפיד הרב וייס כי מלאכת פינוי הקברים תתבצע רק לאחר פינוי אחרון הבתים ביישוב. לדבריו, משפחות רבות ביקשו כי הוא באופן אישי ידאג להעברת קברי יקיריהם.
המחאה נגדו המשיכה גם לאחר סיום ביצוע תוכנית ההתנתקות. הוא התבקש לעזוב את הלווייתו של אחיה של העיתונאית שושי גרינפלד שנהרג במלחמת לבנון השנייה. במקרה אחר, בעת שהתפלל ברחבת הכותל המערבי, הותקף פיזית על ידי נוער חובש כיפה - מעשים שאותם גינו רבנים בציבור הדתי.
הרב וייס סיים את כהונתו ב-19 בספטמבר 2006. לדבריו, בהסתכלות לאחור, הוא סבור שתוכנית ההתנתקות הזיקה למדינת ישראל.
לאחר שירותו בצה"ל
עם פרישתו מצה"ל הוצעה לרב וייס משרת רב העיר האשכנזי של נתניה, אך בעקבות התערבות של גורמים פוליטיים בעיר בחר לסרב להצעה. כיום הוא משמש כדיין בבית הדין האזורי לגיור בתל אביב ובבית הדין לגיור של הרבנות הצבאית. בנוסף לכך, הוא משמש כיועץ רוחני למשפחות שכולות מטעם משרד הביטחון וממשיך להרצות בנושא המלחמה בתאונות הדרכים מול חיילים, בני-נוער ותלמידי בית-ספר.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו "בדם ליבי: מיומנו של הרב הראשי הרביעי לצה"ל: יומן שירות", בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, אשר עוסק בתקופת כהונתו כרבצ"ר ובו מגולל את נקודת מבטו על משפחות השכול, הגיורים הצה"ליים, חליטת מותם של נעדרי סולטאן יעקב, עסקאות השבויים, תוכנית ההתנתקות ועוד.
אילף ופטרוב
השניים גדלו באודסה של תחילת המאה ה-20. הם היו שייכים לקבוצת סופרים צעירים שפעלה בעיר וכללה בנוסף להם גם את ולנטין קטייב, יורי אולשה, אדוארד בגריצקי וורה אינבר. כולם התפרסמו לאחר העברתם למוסקבה.
פרסום
אילף ופטרוב קנו את עיקר פרסומם בעקבות שני הספרים הפופולריים שלהם, "שנים עשר כיסאות" וספר ההמשך שלו, "עגל הזהב". שני הספרים עוסקים בגיבור הראשי שלהם, הנוכל אוסטפ בנדר, אשר עסוק במרדף אחר העושר. שני הספרים מתארים את מעלליו של בנדר וחבריו המחפשים אחר קיומו של העושר במציאות הסובייטת דאז. הספרים נכתבו בתקופה ליברלית יחסית בהיסטוריה הסובייטית, בזמן הנא"פ. הדמויות הראשיות נמנעות, בדרך כלל, ממגע עם מערכת החוק.
שני הסופרים טיילו יחד בתקופת השפל הגדול בארצות הברית. אילף צילם תמונות רבות במהלך המסע, והמחברים הפיקו יחד כתבה מצולמת תחת הכותרת, "הצילום האמריקאי" שפורסם במגזין "אוֹגוֹנְיוֹק". זמן קצר לאחר מכן הם פרסמו את הספר Одноэтажная Америка ("אמריקה החד־קומתית"), שתורגם לאנגלית בשם "אמריקה הזהובה והקטנה", כרמז לספר "עגל הזהב", שבאנגלית נקרא The Little Golden Calf. המהדורה הראשונה של הספר לא כוללת את תצלומיו של אילף. הספר מתאר בהומור האופייני את הרפתקאותיהם. אילף ופטרוב לא חששו להפריז בשבחים על אורח החיים האמריקני.
הסופרים שיתפו פעולה ופרסמו יצירות קצרות בכתב עת סאטירי סובייטי קרוקודיל.
במהלך נסיעתם של הסופרים בארצות הברית לאיליה אילף התחדשה השחפת והוא נפטר ב-12 באפריל 1937 במוסקבה. יבגני פטרוב היה כתב צבאי במהלך מלחמת העולם השנייה ונהרג בשנת 1942 כשמטוס בו חזר מאזור החזית הופל.
בשנת 1949 במהלך המאבק נגד קוסמופוליטיות יצירות של אילף ופטרוב נאסרו להפצה.
הנצחה
כוכב הלכת המינורי אילף-פטרוב 3668 נתגלה על ידי אסטרונום סובייטי ב-1982 שקרא אותו על שמם.
דוד כהן (קצין)
דוד כהן (נולד בשנת 1940) הוא תת-אלוף בדימוס. שירת כמפקד סיירת גולני ואוגדת יהודה. בעל עיטור המופת במלחמת ששת הימים על חלקו בקרב תל פאחר.
ביוגרפיה
לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת ההתשה. בדצמבר 1969 פיקד על מבצע פלצור - פשיטה גדודית כנגד יעדי מחבלים בהר דב (ג'בל רוס) ובדצמבר 1970 הוביל פשיטה גדודית על הכפר יאטר שבלבנון. במלחמת יום הכיפורים לקח חלק במבצע דוידקה. בתום המלחמה קיבל את הפיקוד על מחוז מירון בגבול לבנון מהר דב מערבה, ובמסגרת תפקידו פיקד על הכוחות שהרגו את המחבלים שביצעו את הפיגוע בקריית שמונה. לאחר מכן פיקד על חטיבת כרמלי. בשנים 1982-1980 פיקד על אוגדת יהודה.
אביה קופלמן
אביה קופלמן (נולדה ב- 27 בינואר 1978) היא מלחינה, פסנתרנית ומורה למוזיקה ישראלית, אחת הצעירות ביותר שזכו בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.
ביוגרפיה
קופלמן, ילידת מוסקבה, החלה את חינוכה המוזיקלי בשיעורי פסנתר, וצוינה כבוגרת בולטת של התיכון למדעים ואמנויות בירושלים, שם למדה אצל פרופ' אנדרה היידו, פרופ' בת-שבע רובינשטיין ופרופ' מיכאל וולפה. היא מחזיקה בתארים בהלחנה מהאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ואוניברסיטת בר-אילן (תואר שני בהצטיינות יתרה, דוקטורט בתהליך). היא הייתה מרצה במכללת הד למוזיקה בין השנים 2003 - 2007 ומרצה בכירה, מנחה אקדמית ואוצרת כיתות אמן בבית הספר רימון למוזיקה בשנים 2006 - 2014. אביה מרצה ומעבירה קורסים במוסדות חינוך מובילים בישראל כגון האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, בית הספר בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, סמינר לוינסקי, מכללת מוסררה, מחלקת המוזיקה באוניברסיטת בר-אילן, מכון ואן-ליר ועוד.
בין השנים 2013–2020 שימשה כמלחינת הבית של התזמורת הסימפונית ירושלים, במהלך תפקידה הגדילה קופלמן (הכפילה לכל הפחות) והרחיבה משמעותית את רפרטואר המוזיקה הישראלית המנוגן על ידי התזמורת, ואפשרה למלחינים צעירים רבים ומלחינות לזכות לביצועים תזמורתיים מקצועיים לראשונה בחייהם.
ב-2019–2020 זכתה אביה בשתי שהויות אמן יוקרתיות. אחת במוזיאון מגנס של אוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, בשיתוף המכון הישראלי והשנייה בקריית האמנים הבינלאומית בפריז ("הסיטה").
יצירות קונצרטיות נבחרות
יצירותיה הקונצרטיות של קופלמן כוללות יצירה מוזמנת "אלמנות ומאהבים" עבור רביעיית קרונוס, כזכייה בפרויקט "קרונוס מתחת ל-30", שם נבחרה מבין מעל 200 מלחינים מכל העולם. לאחר ביצוע הבכורה בקרנגי הול, ניו יורק, היצירה בוצעה פעמים רבות בסיוריהם ברחבי העולם והוקלטה על ידי רביעיית קרונוס לאלבום, ובהמשך שימשה בסדנה של הרביעייה בקרנגי הול, בידי הרכבים כמו רביעיית ראגאצה (הולנד) ומוזיקאים ישראלים צעירים. הפרק השלישי ביצירה, "אלמנה שחורה" מבוצע רבות כיצירה בפני עצמה, וזכה לעיבוד וביצוע בידי תזמורת המיתרים השוודית - קוינורקסטרן.
עבודותיה האינסטרומנטליות כוללות מוזיקה שנכתבה עבור תחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש ארתור רובינשטיין, רביעיית קרמונה , שלישיית ירושלים, שמיניית הצ'לים קונחונטה איבריקוֿ, הקאמרטה הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית ירושלים, סולני ווטרלו, גבריאל ליפקינד, נעם בוכמן, אייל שילוח ועוד רבים.
יצירתה הווקאליות מרוכזת בעיקר סביב שירה עברית ורוסית, במקרים רבים תוך שילוב מספר שפות במסגרת יצירה אחת. דוגמה מוקדמת היא מחזור השירים "שירי אהבה ומצוקה" לקול ופסנתר/רביעיית מיתרים, המשלב טקסטים של אחמטובה, וולך, אבידן ושל קופלמן עצמה ביצירה רב סגנונית וכואבת. יצירה משמעותית נוספת היא ״מגניפיקט עברי״ למקהלה מעורבת ולתזמורת, היצירה בוצעה במקור ב-2005 על ידי המקהלה הקאמרית תל אביב ותזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, בהזמנתו ובניצוחו של מיכאל שני. מאוחר יותר נערכה ותוזמרה מחדש לתזמורת סימפונית (התזמורת הסימפונית ירושלים 2017). היצירה באורך 37 דק' מבוססת על טקסטים בלטינית, גרמנית ועברית, ועוסקת באספקטים שונים של אמהות כפי שהיא משתקפת במאה ה-21 וזכתה לקבלה אוהדת במיוחד גם על ידי הקהל וגם על ידי המבקרים.
יצירותיה המאוחרות יותר בעלות אוריינטציה פחות אירופאית קונצרטית ומשלבות אלמנטים של מוזיקה פופולרית, במיוחד בפן הקצבי. דוגמאות כוללות את "מידת צער" (״Grief Measure״) בהזמנת הקרנגי הול, לסדנת אמן מקצועית וקונצרט עם דון אפשו, שמכילה מלבד שירה גם תופים, בס ואלקטרוניקה, ״מוקדם ומאוחר״ (2019) לסופרן ולתזמורת כלי קשת, תופים וכלי הקשה מבוססת על שירים מאת לאה גולדברג והוזמנה על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית לציון חמישים שנים לפטירתה, ו"לא שייכים" ("Belong Not") למקהלת בנות ופעמוני יד, שהוזמנה במשותף על ידי מקהלת הבנות סן פרנסיסקו והמכון הישראלי, ומבוססת על העיבוד של קופלמן לשיר "על ילדים״ מאת ג'ובראן חליל ג'ובראן. היצירה בוצעה לראשונה באירוע משותף למקהלת הבנות סן פרנסיסקו והבלט של ברקלי (קליפורניה) לציון מאה שנה לתיקון מס. 19 בחוקת ארצות הברית - זכות הנשים להצביע בבחירות. ביצוע הבכורה התקיים במרכז ירבה בואנה לאומנויות בסן פרנסיסקו עם כוריאוגרפיה של צ'אק ווילט ורוברט דקרז.
יצירות סימפוניות הכוללות את "יהי זכרם ברוך" (2002). "בין עזה לברלין" (2014), וה"הלל לירושלים" (2019), כולן מתייחסות למצב הפוליטי המורכב בישראל. כותרתה של השנייה הרתיעה (ע"פ זובין מהטה) את התזמורת הפילהרמונית הישראלית מלבצעה, כמו גם את האופרה הישראלית.
יצירות סימפוניות נוספות כוללות קונצ'רטו לחליל ולתזמורת סימפונית (2017) ו"כאן יא מכאן - היה היה״ (2004) - קונצ'רטו לעוד, כינור ותזמורת כלי קשת.
מוזיקה שאינה קונצרטית
מלבד מוזיקה קונצרטית, קופלמן גם כותבת שירים, אלבום משיריה צפוי לצאת במהלך 2020. היא הקימה הרכב ג'אז-פיוז'ן בשם פרויקט טורקיז (כלי נשיפה וחטיבת קצב), שעבורו כתבה ואיתו ביצעה תוכנית שלמה שחלקה זכה להקלטה אולפנית. בנוסף לכך, ברבות מיצירותיה הקונצרטיות היא מטשטשת את ההפרדה בין המדיום הקונצרטי ללא קונצרטי על ידי שימוש במלודיות, הרמוניות, קצב ותזמור מעולם הרוק והפופ; כמו כן היא משתפת פעולה עם אמנים ונגנים לא קלאסיים כגון יאיר דלאל וסמיר מ'חול בעוד, זמרת הרוק בלוז רות דולורס וייס, הגיטריסט האקספרימנטלי יונתן אלבלק, המוזיקאי האלקטרוני סשה טראט, חלילן הג'אז אילן סאלם ועוד.
קופלמן גם כתבה יצירה נסיונית לכינור ואלקטרוניקה חיה בתכנת Max/MSP.
השיטפונות באירופה (2021)
סדרה מתמשכת של שיטפונות באירופה החלה ב-12 ביולי 2021. הם השפיעו על מספר אגני ניקוז בעיקר בגרמניה, לוקסמבורג, הולנד, אוסטריה ובלגיה. נזק השיטפונות ניכר בעיקר בגרמניה, שם לפחות 184 בני אדם נספו.
גשם
בין 12 ל-15 ביולי 2021 ירד גשם כבד ברחבי מערב גרמניה, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג. כמות המשקעים הייתה אינטנסיבית ביותר במדינות נורדריין-וסטפאליה וריינלנד-פפאלץ בגרמניה שם הייתה הצטברות ממוצעת של 100 עד 150 מ"מ. ברייפרפרייד, עיירה במחוז ריינלנד-פפאלץ, ירדו 207 מ"מ בתוך מספר שעות בודדות. בקלן נמדדו 154 מ"מ בתוך 24 שעות. על פי השירות המטאורולוגי הגרמני, חלק מהאזורים שנפגעו לא ראו גשמים בסדר גודל כזה למעלה מ-100 שנה. שיטפונות החלו להירשם גם בבלגיה, הולנד ושווייץ ב-14 ביולי 2021 לאחר כמות שיא של גשמים במערב אירופה, וגרמו לנהרות רבים לעלות על גדותיהם.
נזקים
לפחות 127 בני אדם נהרגו מהשיטפונות, בהם 103 בגרמניה, 1 באיטליה ו-23 בבלגיה. השיטפונות הם אסון הטבע הקטלני ביותר בגרמניה מאז מלחמת העולם השנייה. בנוסף, למעלה מ-1,300 בני אדם נעדרים בגרמניה.
איטליה
הסופות הגיעו גם לצפון מזרח איטליה וגרמו נזק לגידולים חקלאיים. בטרנטינו-אלטו אדיג'ה נפל רכבל וכמה כבישים נקטעו, ובונטו אדם אחד נהרג.
בלגיה
ב-15 ביולי, כל 200,000 תושבי לייז', האזור העירוני השלישי בגודלו בבלגיה, נקראו להתפנות על רקע החשש כי נהר המז עלול לעלות על גדותיו וכי גשר סכר עלול לקרוס. החל מ-15 ביולי לא הותרה כלל תנועת כלי רכב למרכז העיר לייז', התנועה הורשתה רק לרכבי חילוץ ופינוי. בנוסף, בשל הצפות כבדות, מספר ערים במחוז לייז' ונאמור נותרו ללא מי ברז ראויים לשתייה. כל שירותי הרכבות באזור ולוניה הושעו.
ראש ממשלת בלגיה אלכסנדר דה קרו הכריז על 20 ביולי כיום אבל לאומי.
הולנד
על פי הרשויות בהולנד, נהר המז ליד לימבורג הגיע לרמה הגבוהה ביותר שנמדד בקיץ זה למעלה ממאה שנים, וצפוי היה החל מ-15 ביולי לעלות אפילו על שיאי החורף שנמדדו ב-1993 וב-1995. ב-14 ביולי, השירות המטאורולוגי של הולנד נתן את קוד האזהרה הגבוה ביותר עבור לימבורג. הוא הורד לאזהרה צהובה בסביבות השעה 03:50 שעון מקומי ב-15 ביולי. בחלק גדול משאר הולנד הייתה אזהרה צהובה לגשם ב-15 ביולי. למעלה מ -400 בתים בלימבורג איבדו את אספקת החשמל.
גרמניה
בגרמניה דווח כי נעדרו 70 בני אדם מאזור הרי אייפל. כמות הגשמים באזורים מסוימים בגרמניה הייתה הגבוהה ביותר מזה למעלה מ-100 שנה. הנזק הקשה ביותר מהשיטפון היה ברובע ארוויילר, ריינלנד-פפאלץ, שם עלה נהר אהר על גדותיו, הרס בניינים רבים והרג לפחות 18 בני אדם.
מחקרים
השיטפונות באו לאחר גלי חום חסרי תקדים במערב האוקיינוס השקט וצפון אירופה, מה שגרם למדענים להעריך חיבור אפשרי לשינויי האקלים. עוד לפני השיטפונות, הזהירו מדענים כי אירועי מזג אוויר קיצוניים יהפכו נפוצים יותר ויותר כתוצאה משינויי האקלים. דוגמאות לאירועים קיצוניים כאלה יכללו גשמים עזים באופן קיצוני ולאורך זמן, עלייה בטמפרטורת האטמוספירה תאפשר לה לספוג יותר אדי מים, וכתוצאה מכך יהיו יותר משקעים. שינויי אקלים עשויים גם לגרום לזרם הסילון להיות לא יציב, מה שעלול להוביל לתופעות מזג אוויר קיצוניות לעיתים תכופות יותר. עם זאת, יש צורך במחקרים נוספים ובניתוחים כדי להבין את מידת תפקידם של שינויי האקלים בשיטפונות.
Ello
Ello היא רשת חברתית מקוונת נטולת פרסומות שנוצרה על ידי פול בדניץ במרץ 2014.
באוקטובר החברה Ello עברה רה-ארגון והוגדרה כ "Benefit Corporation" (סוג ארגון הקיים בארצות הברית אשר נמדד לפי יעדי השפעה חיובית ולא על פי ביצועים כלכליים).
הרשת החברתית אספה משתמשים בקצב מהיר בשנתה הראשונה כאשר בתקופה מסוימת אתר ההרשמה קרס, עם מעל 50,000 משתמשים חדשים כל שעה. לאחר כחצי שנה כבר היו לרשת מעל 1,000,000 משתמשים.
ברכה פולד
נעורים
ברברה (בארבל) פוּלד נולדה בברלין, בת שנייה למשפחה מתבוללת ואמידה. אביה, לותר פולד, היה קצין בחיל התותחנים הגרמני, במלחמת העולם הראשונה. לבתו קרא ברברה על שם ברברה הקדושה, הקדושה הפטרונית של הארטילריה. ברברה הייתה ממשפחת הפרופ' גאורג צונדק.
ברברה הצטיינה בלימודים ובספורט. היא למדה לקרוא בעצמה, מתוך מחברותיה של אחותהּ הגדולה הנלורה (ילידת 1924). הנלורה למדה בבית ספר גרמני, ובארבל למדה בבית ספר יהודי לפי החלטת אמה לוטה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 החלה המשפחה לסבול מהתנכלויות אנטישמיות. המשפחה החליטה לשלוח את הנלורה לאחיה של לוטה בניו ג'רזי. לוטה התלוותה להנלורה לארצות הברית, וחזרה דרך לונדון.
"ליל הבדולח" (9 בנובמבר 1938) גרם לאביה של פולד לאבד את אמונו בגרמניה, וכתוצאה מכך שלח יד בנפשו. לברברה סיפרו שהוא נפטר בבית חולים מהתקף לב. באותהּ עת הייתה לוטה, האם, בלונדון בדרכה חזרה לגרמניה. בעזרת ידיד משפחה הוברחה ברברה ללונדון. לוטה השיגה לעצמה סרטיפיקט, ועלתה לארץ ישראל. ברברה נשארה באנגליה, והחלה ללמוד בפנימייה ליד לונדון. כעבור חודשים אחדים עלתה לארץ לבדה, והתאחדה עם אמה. הן התגוררו בתל אביב, וברברה החלה ללמוד בגימנסיה "בלפור", ושינתה את שמה לברכה. תוך זמן קצר שלטה פולד בשפה העברית אולם המשיכה לדבר גרמנית עם אמה, סבתה ובני משפחת צונדק.
בארץ ישראל
גם בארץ ישראל הצטיינה בלימודים והשתלבה בחברה. היא הייתה חברה בתנועת "הצופים" ובתנועת "הבונים דרור". כמו רבים מחבריה הצטרפה לארגון "ההגנה", ושירתה כקשרית.
לאחר סיום לימודיה בתיכון, בקיץ 1944 הצטרפה לפלמ"ח, ושרתה בפלוגה ח', ששהתה בקיבוץ קריית ענבים. זאת על אף שבאזני חבריה הביעה את רצונהּ לצאת לארצות הברית ללמוד רפואה עם סיום הלימודים.
בקיבוץ הכירה את גדעון (ג'וני) פלאי, והשניים התאהבו. פלאי נתפס על ידי הבריטים בדרכו לבית הערבה נושא נשק שלא ברישיון, ונידון לשבע שנות מאסר. בזמן מאסרו התקיים בינו ובין ברכה קשר מכתבים וביקורים בבית הסוהר, במגרש הרוסים בירושלים. פלאי נהרג שנתיים אחריה בקרב הקסטל בתש"ח.
בתקופת מאסרו של פלאי, יצאה ברכה לקורס מ"כים בג'וערה, הייתה בין הנשים היחידות בקורס וסיימה כמצטיינת הקורס. לאחר סיום הקורס הועברה לפלוגה ה' של הפלמ"ח, בקיבוץ משמר השרון.
מותה
כדי למנוע עריכת "לוויה ברוב-עם", ניסתה המשטרה הבריטית לקבור אותה בחשאי. אולם כשנודע הדבר במטה "ההגנה", הופצה השמועה בין תושבי תל אביב וקהל של אלפים כבר נאסף בבית העלמין, עוד בטרם הגיע הארון עם גופתה, בלווית אנשי המשטרה ומשפחתה.
ברכה פולד הייתה לוחמת הפלמ"ח הראשונה שנהרגה בארץ ישראל (קדמו לה לוחמות היישוב חנה סנש וחביבה רייק שצנחו באירופה ב-1944).
הנצחת זכרה
העיתונות בארץ פרסמה ידיעות נרחבות על אירועי אותו לילה וביטאון ההגנה "החומה" פרסם כרוז מיוחד לזכרה, דבר לא נפוץ באותה תקופה.
המוסד לעלייה ב' קרא על שמה אניית מעפילים: ברכה פולד. כאשר נתפסה כתב נתן אלתרמן שיר לזכרה במסגרת הטור השביעי ובו בין היתר השורות:
כמו כן, הקדיש לה אלתרמן מחזור שירים בספרו "עיר היונה".
תושבי הרחוב הסמוך למקום נפילתהּ החליטו על דעת עצמם לקרוא לרחובם על שמהּ, והפצירו בעיריית תל אביב-יפו לקבל את שינוי השם כרשמי. באוקטובר 1950 החליטה העירייה לקרוא לרחוב על שמהּ.
באזור התקרית, בפינת הרחובות אבן גבירול, מרמורק וחיים לסקוב, הוצב עמוד זיכרון לזכר ברכה פולד ולאירועים ב"ליל וינגייט". העמוד הוחלף בלוחית זיכרון בפינת הרחובות ברכה פולד ואבן גבירול.
ב-1958 יסדה משפחתה את "האוסף לזכרה של ברכה פולד" בספרייה הלאומית בירושלים.
אף שלא תיארה עצמה ככזו, הפכה דמותה לדמות ה"צברית הפמיניסטית", כנס בנושא זה נערך לזכרה ב-14 במרץ 2005 במסגרת אירועי יום האישה הבינלאומי בבית אריאלה בתל אביב.
בקריית אונו הוקמה ב-1947 שכונה בשם "גבעת ברכה", המנציחה את זכרה של ברכה פולד. השכונה אוכלסה בעולים חדשים ממזרח אירופה, רובם מעפילים משוחררי מחנות המעצר בקפריסין. חלק מן המתיישבים בשכונה עלו לארץ באוניית המעפילים על שם ברכה פולד, ולכן באחת מאסיפות השכונה הראשונות הוחלט לקבוע את שם השכונה על שמה.
בקריית אתא ובחיפה נקרא רחוב על שמה.
אלסיה פיליפי
אלסיה פיליפי (באיטלקית: Alessia Filippi; נולדה ב-23 ביוני 1987) היא שחיינית מאיטליה. היא אלופת העולם, אלופת אירופה ושיאנית עולם במשחה ל-800 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה פיליפי במקום 16 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.26 דקות, במקום 21 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.29 דקות, במקום 21 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:19.29 דקות ובמקום 14 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:15.30 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה את המשחה בתוצאה של 2:04.09 דקות.
בתחרויות השחייה של משחקי הים התיכון שנערכו באלמריה, ספרד ביוני 2005 זכתה פיליפי ב-5 מדליות, מהן 2 זהב ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.65 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.61 דקות. מדליות ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:18.01 דקות, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:13.22 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.85 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005, סיימה פיליפי במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.44 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.11 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.32 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.90 דקות, היא שחתה את משחה הגב בתוצאה של 1:02.34 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בשאנגחאי, סין באפריל 2006 זכתה פיליפי במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.38 דקות.
אלופת אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2006 זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.80 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.75 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר 2006 זכתה פיליפי במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.58 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.82 דקות ובמקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.99 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר 2007 זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.46 דקות ובכך הגנה על תוארה ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 זכתה פיליפי ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.68 דקות ובכך הגנה על תוארה ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:23.50 דקות. מדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.69 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה פיליפי במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.23 דקות, אחרי רבקה אדלינגטון מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 8:14.10 דקות ולפני לוטה פריס מדנמרק (8:23.03 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:49.76 דקות, כשחיינית שנייה היא שחתה את המשחה בתוצאה של 1:56.68 דקות, המנצחת בתחרות הייתה אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:44.31 דקות. מקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איטליה חדש של 4:34.34 דקות, המנצחת בתחרות הייתה סטפני רייס מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:29.45 דקות.
שיאנית העולם
בתחרויות השחייה של משחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה, איטליה ביולי 2009 זכתה פיליפי ב-3 מדליות זהב ובשלושה שיאי משחקים חדשים, במשחה ל-200 מטר גב בשיא איטליה חדש של 2:08.03 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.78 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 7:56.69 דקות.
אלופת העולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא בשנת 2009, זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה ותחרות חדש של 15:44.93 דקות, לפני פריס 15:46.30 דקות וקמליה פוטק מרומניה (15:55.63 דקות). מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי 8:17.21 דקות, אחרי פריס שקבעה שיא תחרות חדש של 8:15.92 דקות וג'ואן ג'קסון מבריטניה (8:16.66 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 סיימה פיליפי במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.84 דקות.