cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שואומיז
היסטוריה
הצמד החל בפיוד עם שושלת הארט לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, כשהם הפריעו בנאומו של ברט הארט, מה שהוביל לכך ששושלת הארט יצאה לעזרת הארט. האחרון איתגר את שואומיז לקרב זוגות בשמם של שושלת הארט, אתגר שאליו המיז נענה בחיוב למרות שביג שואו חלק עליו. עם זאת, הקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה. באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-25 באפריל, לאחר ששואומיז יצאו באמירות מתרברבות, הג'נרל מנג'ר של סמאקדאון, תאודור לונג, פסק שהם יצטרכו להתמודד מול שלושה צמדים בקרב גונטלט, והצמד אשר יצליח לנצח אותם יזכה בקרב אליפות לילה לאחר מכן בתוכנית Raw. שואומיז הצליחו לנצח את שני הצמדים הראשונים, כשבראשון ניצחו את ג'ון מוריסון ו-R-טרות' בפסילה ובשני את מארק הנרי ו-MVP. מנגד, הצמד השלישי שכלל את סמית' וקיד משושלת הארט, הצליח לנצח ולזכות בהזדמנות להתחרות נגדם על חגורות האליפות.
חושה
חוּשָה (בטורקית: havşa, תעתיק טורקי:  הָוְשׁ) הוא מעון עשוי מחימר וקש.
האמצעים והשיטות לבנות חושה הם עתיקי יומין. בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, הן היו נפוצות בארץ ישראל אצל הפלאחים הערבים, וגם אצל המתיישבים היהודים, משום שהיו מעונות שזול לבנותם, הגם שהיו ארעיים והתפוררו במשך הזמן. כך לדוגמה התגוררו בחושות פועלים וחלוצים יהודים במרחביה בתקופת העלייה השנייה.
השימוש בחושות בעידן המודרני
חושות כמעט ולא משמשות למגורים משום חוסר העמידות שלהן בפני פגעי מזג האוויר, והיותן מבנים ארעיים. השימוש בחושות נעשה כיום בעיקר לצורכי תיירות, והוא נפוץ בעיקר בחצי האי סיני, שם משמשות החושות ללינת תיירים שמגיעים להתארח בחופים. החושות בסיני לא עשויות מחימר אלא מקני קש או מעץ, לעיתים עם שלד ברזל המיועד לתמיכה. עם השנים עברו חלק מהחושות בחופי סיני שינוי על מנת להתאימן לאירוח וכיום בחלקן קיימת רצפת בטון יצוקה, ובחלק מהן אף מותקנות נורות ומאווררי תקרה לרווחת הנופשים. עם זאת, בסיני עדיין קיימות חושות הבנויות באופן מסורתי מקש בלבד וללא רצפה, כאשר יש בהן רק מזרן המשמש לשינה. גודלה הממוצע של חושה לאירוח בסיני הוא 8–10 מטרים רבועים.
וירג'יניה הול
וירג'יניה הול (באנגלית: Virginia Hall; (6 באפריל 1906 – 8 ביולי 1982) הייתה מרגלת אמריקאית, אשר בעת מלחמת העולם השנייה פעלה, בשליחותם של שירותי הביון הבריטים והאמריקאים, בחלק של צרפת הכבוש על ידי הנאצים ובחלק הנתון לשלטון וישי וביצעה פעולות ריגול וחבלה, חרף היותה קטועת רגל.
ראשית דרכה
וירג'יניה הול נולדה בשנת 1906 למשפחה עשירה בעיר בולטימור. לימודיה היסודיים והתיכוניים היו בבתי ספר יוקרתיים, ולאחר מכן למדה בקולג' שבמסגרת אוניברסיטת קולומביה, בו למדה את השפות צרפתית, גרמנית ואיטלקית. היא השלימה את לימודיה במסגרת מסע בצרפת, גרמניה ואוסטריה, ורכשה יכולת לדבר באופן שוטף בשלוש השפות שלמדה. עם סיום לימודיה בשנת 1931 מונתה לשמש בתפקיד קונסולרי בשגרירות ארצות הברית בוורשה בירת פולין.
בשנת 1932 ארעה לה תאונה קשה; בעת שביקרה בטורקיה היא יצאה למסע ציד ובמהלכו ירתה לעצמה בשגגה ברגל והרופאים נאלצו לקטוע את רגלה השמאלית מתחת לקרסול והוצמדה לה תותבת מעץ. נכותה שמה קץ לתקוותה לפתח קריירה דיפלומטית ובשנת 1939 היא פרשה משירות החוץ. היא נאלצה לעשות זאת מאחר שתקנות מחלקת המדינה של ארצות הברית, שנהגו באותה עת, אסרו על העסקת עובד שאחד מאבריו נקטע.
מרגלת
כשפרצה מלחמת העולם השנייה נמצאה וירג'יניה הול בפריז בירת צרפת. היא התנדבה לשירות האמבולנסים הצרפתי. בשנת 1940, לאחר שצרפת נכבשה וחולקה לחלק הכבוש על ידי הנאצים ולחלק הנתון לשלטון וישי ששיתף פעולה עם הכובש, נמלטה וירג'יניה הול לאנגליה שם החלה לעבוד בשגרירות ארצות הברית.
בשנת 1941 התגייסה וירג'יניה הול למנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית, ארגון שאסף מודיעין וביצע פעולות חבלה במדינות הכבושות באירופה. באוגוסט 1941 היא חזרה לשטח צרפת שבשלטון וישי במסווה של כתבת העיתון ניו יורק פוסט.
עם נחיתת בעלות הברית בצפון אפריקה, במסגרת מבצע לפיד, ב-8 בנובמבר 1942, החליט היטלר לכבוש אף השטחים שבשלטון וישי, הן בצרפת והן במושבותיה. ב-12 בנובמבר הסתיים מבצע כיבושו של האזור שבשלטון ישי. אז כבר הייתה הול ברשימת המבוקשים של הנאצים תחת הכינוי "הגברת הצולעת", והיא נאלצה לברוח לספרד ומשם שבה ללונדון.
באנגליה הצטרפה הול בחודש מרץ 1944 לשורות המשרד לשירותים אסטרטגיים ה-OSS, ארגון הביון, המודיעין הצבאי והמבצעים המיוחדים של ארצות הברית במלחמה.
היא ביקשה לשלוח אותה שוב לצרפת. הארגון נעתר לבקשתה וב-21 במרץ היא הונחתה מספינה בריטית בחוף ברטאן, כהיא נושאת מסמכי זהות על שם "מרסל מונטאן". היא חמקה מן הגסטפו, שכבר ידע על דבר קיומה של הסוכנת קטועת הרגל, וחברה למחתרת הצרפתית במרכז צרפת. היא עסקה במיפוי אתרים המתאימים להצנחת לוחמי קומנדו ואמצעי לחימה, אספה מידע רב ערך על הצבא הגרמני והצליחה לדווח כי המטה של הכוחות הגרמניים בצרפת הועתק מן העיר ליון לעיר לה פוי-אן-ולה.
לאחר הנחיתה בנורמנדי ביוני 1944 ארגנה הול פעולות גרילה של אנשי המחתרת הצרפתית בעורף הצבא הגרמני, עד שבספטמבר 1944 כבשו כוחות בעלות הברית את האזור במרכז צרפת בו פעלה ובהמשך את כל יתר צרפת, ובזאת הסתיים תפקידה במלחמה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה המשיכה הול לעבוד במשרד לשירותים אסטרטגיים. בשנת 1945 החליט הנשיא הארי טרומן להעניק לה את צלב השירות המצוין, עיטור המוענק עבור גבורה יוצאת דופן תוך חירוף נפש, אך היא סירבה לקבלו מאחר ששאפה להמשיך ולעבוד בשירות הביון מבלי שזהותה תיחשף, על כן הוענק לה האות על ידי הגנרל ויליאם דונובן, מפקד ה-OSS בטקס פרטי במשרדי הארגון. בכך הייתה לאישה היחידה שזכתה בעיטור זה.
בשנת 1947 פורק המשרד לשירותים אסטרטגיים ובמקומו הוקמה סוכנות הביון המרכזית (CIA). הול המשיכה לעבוד בסוכנות החדשה כאנליסטית מומחית לענייני צרפת. בשנת 1950 נישאה לאחד מעובדי הסוכנות. היא המשיכה לעבוד בסוכנות עד להגעתה בשנת 1966 לגיל 60 שהיה אז גיל פרישת החובה.
וירג'יניה הול נפטרה בשנת 1982 והיא בת 76 שנים במותה.
סכיזופרניה בילדות
סיווג המחלה
סכיזופרניה בילדות לא נוספה למדריך האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי DSM עד לשנת 1968. בשנה זו, הוסיפו למהדורה השנייה של המדריך את המושג "סכיזופרניה, סוג ילדות" עם קוד אבחון 295.8. בנוסף, קבעו לסכיזופרניה של הילדות קריטריונים דומים לסכיזופרניה אצל מבוגרים. בשנת 1980 במהדורה השלישית של ה-DSM, המושג "סכיזופרניה, סוג ילדות" הוסר ובנספח ג' נכתב: "כרגע אין שום דרך לחזות אילו ילדים יפתחו סכיזופרניה כמבוגרים". לאור זאת, הציעו להחליף את המושג סכיזופרניה של הילדות ולהשתמש ב"אוטיזם אינפנטילי" וב"הפרעה התפתחותית מקיפה בילדות". במהדורות הבאות: המהדורה השלישית המתוקנת(1987), המהדורה הרביעית(1994), המהדורה הרביעית המתוקנת(2000) והמהדורה החמישית(2013), המושג "סכיזופרניה בילדות" לא קיים. ההסבר לקביעה זו הוא שמכיוון שהתמונה הקלינית של סכיזופרניה אצל מבוגרים זהה לסכיזופרניה אצל ילדים אין להתייחס אליהן כאל הפרעות נפרדות. עם זאת, במהדורה החמישית והעדכנית ביותר, ניתן לראות בחלק של התפתחות סכיזופרניה התייחסות למושג סכיזופרניה של הילדות.
אבחון המחלה
סכיזופרניה בילדות אינה פשוטה לזיהוי וכחלק מתהליך האבחון יש צורך לשלול הפרעות אחרות שעשויות לכלול סימפטומים דומים. כך למשל, יש צורך לשלול מקרים של הפרעות התפתחות, אוטיזם בדרגות שונות, הפרעה דו-קוטבית לסוגיה או מקרים של תגובות פוסט טראומטיות להתעללות. סכיזופרניה בילדות ניתנת לאבחון מגיל 7 והלאה. בנוסף, הגבול בין מציאות לדמיון אצל ילדים יותר מטושטש לעומת מבוגרים. לכן, בילדות ובגיל ההתבגרות, תופעות שעשויות להראות כפסיכוטיות, למשל דלוזיה או הלוצינציה, עשויות להופיע כתגובה ללחץ ולא להעיד על סכיזופרניה בילדות או פסיכוזה כלשהי. כמו כן, בעוד שסכיזופרניה אצל מבוגרים מתפרצת לעיתים במסגרת התקף פסיכוטי, סכיזופרניה בילדות נוטה להופיע באופן הדרגתי. למשל, ילדים שנהנו מקשרים חברתיים עלולים להפוך לביישניים או למתבודדים, עד שנדמה שהם נמצאים בתוך עולם משלהם. לעיתים, הם ידברו על פחדים, על דברים חסרי משמעות והקשר או שיביעו רעיונות מוזרים. ייתכן שייצמדו להוריהם באופן חריג. לא פעם, מחנכים ומטפלים במסגרות החינוך יהיו הראשונים לשים לב לשינויים ההתנהגותיים ולהתפתחות בעיות מעין אלו. לאבחון המחלה, לפי ספר האבחנות הנפשיות האמריקאי DSM, יש צורך בהופעתו של לפחות תסמין פסיכוטי מדרגה ראשונה אחד האופייני לסכיזופרניה למשך 6 חודשים. בשנת 1959 העלה קורט שניידר מספר תסמינים שמהימנותם הוטלה בספק מאז ועל כן מסתמכים על תסמינים מדרגה ראשונה המזוהים יותר עם המחלה עד היום. אך סקירה שיטתית משנת 2015 אשר בחנה את הדיוק האבחוני של תסמיני דרגה ראשונה, מצאה כי לבדם הם אינם מספיקים על מנת להגיע לאבחנה נכונה. זאת מכיוון שסכיזופרניה דומה מאוד במאפייניה למחלות נפש נוספות. אך בהגדרות משאבים נמוכות יותר, כאשר שיטות מתוחכמות יותר אינן זמינות, תסמיני דרגה ראשונה יכולים להיות בעלי ערך רב.
סימנים וסימפטומים
לפי ספר האבחון של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (DSM) על מנת לאבחן סכיזופרניה נדרשים לפחות שישה חודשים של סימפטומים, שמתוכם יהיה חודש של סימפטומים חד-משמעיים ובשאר הזמן סימפטומים חיוביים ("פרודוקציה" מדברים על תוספת של חוויות) ברמה תת-קלינית או סימפטומים שליליים בלבד (שלילי במובן של ליקוי, חוסר וצמצום חוויות). בנוסף, יש לשלול קיום של גורמים אטיולוגיים אחרים לסימפטומים שנצפו, כגון מחלה פסיכיאטרית או לא פסיכיאטרית אחרת או השפעת שימוש בסמים (יותר סביר במבוגרים). הסימנים והסימפטומים של סכיזופרניה בילדות כמעט זהים לתסמינים ולסימפטומים של סכיזופרניה במבוגרים והם נחלקים לשלוש קטגוריות רחבות: תסמינים חיוביים, תסמינים שליליים, וסימפטומים קוגניטיביים.
תסמינים חיוביים
תסמינים אלו הם התנהגויות פסיכוטיות שלא נצפות באנשים בריאים. ילדים עם תסמינים מסוג זה לעיתים קרובות מאבדים קשר עם המציאות. הזיות מסוג זה הן דברים שרק הילד רואה, שומע, מריח, או מרגיש (הלוצינציה) וזאת כאשר אף אחד אחר לא יכול לחוש. הסוג הנפוץ ביותר של הזיה בסכיזופרניה הם "קולות". הזיות מסוג שמיעה יכולות לכלול מגוון סוגים של הזיות, בין אם זה קולות שמדברים זה עם זה, או קולות שמדברים אל הילד עצמו. ילדים רבים מאמינים שאם לא יקשיבו לקולות, הקולות יפגעו בהם או במישהו אחר. ילדים מייחסים לעיתים קרובות את הקולות למגוון יצורים, כולל בני משפחה או אנשים אחרים, כוחות רשעים (כמו מכשפות, השטן, רוחות וכו'), בעלי חיים, דמויות מסרט אימה (כמו בלאדי מרי, פרדי קרוגר). ישנן הזיות נדירות יותר, למשל הזיות ראייה הכוללות ראיית דמויות או אובייקטים שלא נמצאים באמת. בהזיות נדירות נוספות מריחים ריחות שאף אחד לא מזהה ומרגישים תחושות של אצבעות בלתי נראות הנוגעות בגופם כאשר אין אף אחד קרוב.
תסמינים שליליים
תסמינים אלו משויכים לשיבוש רגשות ושיבוב התנהגות נורמלית. תסמינים אלו קשים לזיהוי כחלק מסכיזופרניה ויכולים להיחשב בטעות לדיכאון או להפרעות נפשיות אחרות. תסמינים אלו-
גורמים
מתקיים מחקר מגוון על סכיזופרניה, בין היתר מתוך רצון ושאיפה לאתר גורמים להפרעה, או לפחות גורמים המעלים את הסיכון לפתח אותה, הן בילדים והן במבוגרים. עם הזמן, מחקרים אלו הפכו למתוחכמים ומורכבים יותר ויותר ורבים מהם מתמקדים בלמידת גורמי סיכון מתחומים שונים, שיכולים להוביל להפרעה. על אף המחקר המגוון, טרם נמצא גורם הידוע כגורם לפיתוח סכיזופרניה. מקובל לתאר את הסכיזופרניה כהפרעה תורשתית. מספר גורמים סביבתיים, הכוללים סיבוכים בלידה וזיהומיים אימהיים לפני הלידה (בחומרה ותכיפות גבוהה) עלולים לגרום לסכיזופרניה בילדות . יש השערה שאולי גם נטייה גנטית היא גורם חשוב, לאור דיווח של משפחות אשר המצאות המחלה בה ידועה, והתפרצות המחלה לילדיהם בילדות. תיאוריות המנסות להסביר את הסכיזופרניה בילדות על רקע שאיננו ביולוגי טרם בוססו. בערך "סכיזופרניה" מפורטים הממצאים מהמחקרים להשערות הגורמים השונים על סכיזופרניה של מבוגרים.
גורמים גנטיים
ישנה חפיפה ניכרת בגנטיקה של סכיזופרניה בילדות לסכיזופרניה במבוגרים, אך בסכיזופרניה בילדות יש מספר גבוה יותר של וריאציות אלליות נדירות. כלומר, מספר גבוה יותר של שונות בצורות המולקולריות האפשריות של אותו גן וצורות אלו בדרך כלל יותר נדירות .גן חשוב לסכיזופרניה בילדים הוא catechol-O-methyltransferase, שזהו גן המווסת את הדופמין. לילדים עם סכיזופרניה יש עלייה במחיקות גנטיות או במוטציות כפולות ולחלקן יש מוטציה ספציפית הנקראת תסמונת מחיקה 22q11, המהווה עד 2% מהמקרים.
גורמים נוירואנטומים
במחקרי דימות מוחי נמצאו הבדלים בין מוחם של אנשים הסובלים מסכיזופרניה לבין מוחם של כאלו שאינם סובלים מכך. אך מחקרים אינם יודעים להצביע על סיבת ההבדל שנצפה. בסכיזופרניה בילדות, נראה שיש אובדן מהיר יותר של חומר אפור במוח במהלך גיל ההתבגרות. מחקרים דיווחו כי חוויות ילדות שליליות (באנגלית: ACE) הן הגורמים היכולים לסייע במידה רבה להתפתחות הפרעות פסיכיאטריות כמו סכיזופרניה. לחוויות שליליות אלו יש פוטנציאל להשפיע על מבנה המוח ותפקודו, שינויים מבניים שנצפו היו קשורים למתח. בנוסף, הממצאים מדווחים כי אזורים שונים במוח מושפעים מסוגים שונים של התעללות.
מניעה
טרם נמצא גורם הידוע כאחראי על התפתחות סכיזופרניה ולכן עדיין לא קיימת מניעה ממשית להתפתחות המחלה. מאמצי המחקרים מתמקדים בזיהוי סימנים מוקדמים אצל קרובי משפחה עם הפרעות הקשורות לסכיזופרניה, לסיבוכים טרם הלידה, ובלידה. מציאת פתרון למניעת המחלה מהווה אתגר מתמשך מכיוון שסימנים מוקדמים להפרעה דומים לאלה של הפרעות אחרות. אתגר נוסף בזיהוי פיתוח המחלה היא שחלק מהתסמינים הקשורים לסכיזופרניה נמצאים לעיתים קרובות בילדים גם ללא סכיזופרניה או הפרעה אחרת הניתנת לאבחון.
טיפול
בדומה לסכיזופרניה אצל מבוגרים, סכיזופרניה אצל ילדים נחשבת מחלה כרונית ללא ריפוי מלא. כדי לאפשר טיפול יעיל יש צורך בשיתוף פעולה מצד כמה גורמים מטפלים, ביניהם פסיכיאטר, רופא משפחה, עובד סוציאלי, אח סיעודי ולעיתים פסיכולוג. השיטות הנוכחיות לטיפול בסכיזופרניה של ילדים פועלות בגישה דומה לטיפול בסכיזופרניה של מבוגרים.
טיפול תרופתי
אחד הטיפולים העיקריים הוא שימוש בתרופות אנטי-פסיכוטיות שמטרתן להפחית תסמינים. הן משפיעות על פעילות המוח ועל יכולתו להפריש דופמין וסרוטונין והשפעתן מורגשת רק לאחר מספר שבועות. לעיתים יש צורך להוסיף לטיפול גם תרופות נוגדות חרדה ודיכאון.
טיפול פסיכוסוציאלי
טיפול זה משלב מספר שיטות שמטרתן שיקום הפגיעה שסכיזופרניה גורמת לתחומי החיים השונים. סכיזופרניה בילדים פוגעת בהתפתחות התקינה של הילד. לכן, בנוסף לטיפול התרופתי יש צורך בטיפול פסיכוסוציאלי שיחזיר את הילד לרמת התפקוד שלפני פרוץ המחלה ויסייע לו בהשגת המשימות ההתפתחותיות של בני גילו. אחת השיטות העיקריות הוא הדרכה הורית ומשפחתית, על מנת ליצור לילד סביבה עוטפת ומכילה שתסייע לו בהתמודדות עם המחלה. בנוסף, טיפול התנהגותי וקוגניטיבי הכולל אימון ברכישת מיומנויות חברתיות. על מנת להבטיח את הצלחת הטיפול לטווח האורך יש צורך ביצירת קשר טיפולי מתמשך ויציב שיאפשר מעקב אחר נטילת הטיפול התרופתי זיהוי מוקדם של החרפות המחלה. בנוסף, ילדים הסובלים מסכיזופרניה, לרוב אינם מסוגלים להשתלב בכיתות לימוד רגילות וזקוקים למסגרות החינוך המיוחד, המאופיינות ברמות גירוי נמוכות ובתוכניות לימוד מותאמות.
אפידמיולוגיה
סכיזופרניה אצל ילדים נחשבת תופעה נדירה ועשויים לסבול ממנה 1 מתוך 40,000 ילדים. עד גיל 12 שיעור ההיארעות של המחלה הוא כ־0.2 לכל 10,000 ילדים. בגיל ההתבגרות ישנה עליה חדה בשכיחות והיא מגיעה ל-2.5 מקרים ב-10,000 נבדקים.
היסטוריה
עד לסוף המאה התשע עשרה, ילדים שאובחנו כסובלים מפסיכוזה, דוגמת סכיזופרניה, אובחנו כסובלים מטירוף "בגיל ההתבגרות" או טירוף "התפתחותי". רק במהלך שנות החמישים פסיכוזת הילדות החלה להיות נפוצה יותר ולכן פסיכיאטרים החלו לבחון את הנושא לעומק.
בשנת 1905, סנטה דה סנקטיס (רופא, פסיכולוג ופסיכיאטר) כתב לראשונה על פסיכוזות ילדים. הוא כינה את המצב הרפואי "דמנציה פראקוציסימה" (dementia" "praecocissima) שזה בלטינית, "טירוף מוקדם מאוד". הוא קרא למצב הרפואי שראה באנלוגיה למונח ששימש אז לסכיזופרניה, "דמנציה פרהקוס" ("dementia praecox") (בלטינית, "טירוף מוקדם"). בנוסף, הוא אפיין את המצב הרפואי על ידי נוכחות קטטוניה. פיליפ ברומברג (פסיכולוג התייחסותי) טען כי "דמנציה פרקוציסימה" במקרים מסוימים אינה ניתנת להבחנה מסכיזופרניה בילדות. וליאו קאנר (רופא ופסיכיאטר) סבר ש"דמנציה פרקוציסימה" מקיפה מספר מצבים פתולוגיים.
בשנת 1909 תיאודור הלר גילה תסמונת חדשה "דמנציה אינפנטיליס" ("dementia infantilis") שזה בלטינית, "טירוף אינפנטילי" אשר נקראה בשם תסמונת הלר. ב- ICD-11 (מסמך תקינה של ארגון הבריאות העולמי) סווגה תסמונת הלר כתת-סוג של ספקטרום האוטיזם.
בשנת 1909 דיווח יוליוס ראקה (פסיכיאטר) על עשרה מקרים של קטטוניה בילדים בבית החולים הפסיכיאטרי והנוירולוגי של אוניברסיטת קיל, בו עבד. הוא תיאר תסמינים דומים לאלה שתועדו בעבר על ידי ד"ר קארל לודוויג כחלבאום, סימפטומים הכוללים "סטריאוטיפים ודחפים מוזרים, התפרצויות מוטוריות אימפולסיביות ואדישות עיוורת." . הוא גם דיווח גם תסמינים כמו: סירוב לאכול, קהות וחוסר תקשורת, מוסר לקוי (חשיבה לא הגיונית),חוסר מוטיבציה חריגה, התנהגות ילדותית ו-Waxy flexability (האדם יישאר בתנוחה מסוימת שבו הושאר, כאילו היה בובת שעווה. האדם יכול להישאר כך במשך שעות רבות, עד שמישהו יזיז אותו לתנוחה אחרת).
מאמר משנת 1913 מאת קרל פוניץ (פסיכיאטר), "תרומה להכרה בקטטוניה המוקדמת", מספר על מחקר של נער שאותו הוא תיאר כילד שאצלו בא לידי ביטוי "קטטוניה אופיינית" מגיל שתים-עשרה, ותיאר את מצבו כ-"תמונה ברורה של סכיזופרניה".
לפני שנת 1980, ניתן לראות כי הספרות בנושא "סכיזופרניה בילדות" תיארה לעיתים קרובות "תערובת הטרוגנית" של הפרעות שונות, כגון אוטיזם, פסיכוזה סימביוטית או הפרעה פסיכוטית שאינה סכיזופרניה, הפרעות התפתחותיות מקיפות ודמנציה אינפנטיליס.
פרידריקה קריגר
אוגוסטה סופיה דורותיאה פרידריקה קריגר (בגרמנית: Auguste Sophie Dorothea Friederike Krüger; 4 באוקטובר 1789 – 31 במאי 1848) הייתה גרמנייה אשר התחזתה לגבר והתגייסה ל. זכורה כיום כגיבורה עממית בגרמניה.
ביוגרפיה
קריגר נולדה בפרידלנד ב-4 באוקטובר 1789. היא הייתה בתו של איכר קטן וצמית לשעבר. היא עבדה כמשרתת ב-1812 נסעה לאנכלם כדי ללמוד להיות תופרת. עם התעוררות הרוח הלאומית בגרמניה באביב 1813, התגייסו המוני גרמנים לצבא הפרוסי כדי להילחם בכוחותיו של נפוליאון בונפרטה. קריגר נסחפה בגל ההתלהבות. היא גזרה את שערה, לבשה בגדי גבר שתפרה בעצמה והתגייסה לצבא הפרוסי תחת השם אוגוסט ליבק. בשל הלחץ ההמוני שהיה על לשכות הגיוס, לא נערכו בדיקות רפואיות למתגייסים, וקריגר צורפה לפלוגה הרביעית של הגדוד הראשון ברגימנט הרגלים ה-9 המלכותי הפרוסי (רגימנט קולברגר).
קריגר הצליחה לשמור את זהותה האמיתית בסוד מפני חבריה ליחידה, אולם במהלך אחד הקרבות הסגיר אותה קולה הגבוה. חבריה אהבו אותה והעריכו את אומץ ליבה, והחליטו להגן על זהותה. הידיעה עליה הגיעה עד פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה שהחליט להעניק לה אישור מיוחד להמשיך ולשרת בצבא בזהותה האמיתית. ב-6 בספטמבר 1813, נפצעה קריגר באורח קשה בקרב דנביץ, ועוטרה בצלב הברזל מדרגה שנייה כאות הוקרה על אומץ ליבה בקרב. לאחר החלמתה, חזרה אל הגדוד שלה והמשיכה להילחם כנגד הצרפתים. היא השתתפה בכיבוש פריז ב-1814. היא המשיכה לשרת בצבא עד התבוסה הסופית של נפוליאון ב-1815. לאחר מכן פרשה מהצבא עם קצבה מכובדת ממלך פרוסיה.
במהלך חגיגה מיוחדת שנערכה לכבוד מעוטרי צלב הברזל, פגשה קריגר קצין בשם קרל קוהלר והם התאהבו. הם התארסו בברכת המלך ונישאו בכנסיית המצביא בברלין ב-5 במרץ 1816. המלך העניק לה נדוניה מכובדת, ובהמשך אף שימש כסנדק עבור בתם הראשונה. נולדו להם עוד שתי בנות, וב-1841 עברה המשפחה לטמפלין. ב-31 במאי 1848 נפטרה קריגר לאחר מחלה קשה.
ידוע על נשים רבות נוספות שהתחזו לגברים ושרתו בצבא הפרוסי. המפורסמות שבהן הן אלאונורה פרוכסקה, אסתר מנואל, ואנה לירינג.
המחזה על דניאל
המחזה על דניאל (בלטינית: Ludus Danielis) הוא אחת משתי הדרמות הליטורגיות מימי הביניים המבוססות על הסיפור התנ"כי של דניאל בגוב האריות, שאחד מהם מלווה במוזיקה מונופונית.
קיימים שני מחזות מימי הביניים על דניאל בגוב האריות. הראשון הוא אחד המחזות בספר המנגינות של פלרי, כתב יד מהמאה ה-13 המכיל עשר דרמות הליטורגית; הטקסט נכתב על ידי הילריוס המשורר, והוא לא כולל ליווי מוזיקלי. המחזה השני הוא דרמה מהמאה ה -13 עם מוזיקת מונופונית, שנכתבה על ידי תלמידים בבית הספר של קתדרלת בווה הממוקם בצפון צרפת. חלק גדול מהטקסט הוא פואטי ולא ליטורגי. הוא עוקב מקרוב אחר סיפורו של דניאל בחצרו של בלשאצר.
המחזה השני חזר לבמה בשנת 1950 על ידי נח גרינברג, מנהל האנסמבל למוזיקה קדומה "פרו מוזיקה" בניו יורק, עם אינטרפרטציה באנגלית שנכתבה ובוצעה על ידי ויסטן יו אודן. האנסמבל הופיע והקליט במוזיאון מטרופולין לאומנות, יחד עם ילדי מקהלה של כנסיית ההשתנות כמושלים וחיילים. ההקלטה שוחררה על ידי חברת התקליטים "דקה", עם הערות מאת פול הנרי, ששרוול לאנג, ורמברט וייקלנד. מאז ההפקה בניו-יורק, נהנה המחזה מפופולריות רבה ונהיה נפוץ בקרב להקות שמתמחות במוזיקה עתיקה. נקודת ציון חשובה נוספת בהיסטוריה של התעוררות המודרנית של "דניאל" הייתה ההפקה של הקאמרטה של  בוסטון ב-1985, שבוימה על ידי אנדריאה פון רם, עם הפקה מוזיקלית של יואל כהן.
יוהנס שטיינהוף
יוהנס "מאקי" שטיינהוף (בגרמנית: Johannes "Macky" Steinhoff; 15 בספטמבר 1913 – 21 בפברואר 1994) היה אלוף הפלות בלופטוואפה אשר לזכותו נזקפות 176 הפלות של מטוסי אויב במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שטיינהוף סייע בבנייתו מחדש של חיל האוויר הגרמני, ואף שימש כמפקדו בין השנים 1966–1970. לאחר מכן שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 1971–1974.
תחילת דרכו
שטיינהוף נולד ב-15 בספטמבר 1913 בבוטנדורף שבפרובינציית סקסוניה. אביו היה חקלאי ואמו הייתה עקרת בית. היו לו שני אחים וולף וברנד, ושתי אחיות גרטה ושרלוט. שרלוט התחתנה לימים עם לודוויג האן מפקד משטרת הביטחון שהשתתף בדיכוי מרד ורשה והואשם לימים בפשעי מלחמה. הוא התחנך במנזר, וב-1932 החל ללמוד פילולוגיה באוניברסיטת ינה. ב-1934 הוא נאלץ לנטוש את לימודיו בשל מחסור בכסף. ב-1935 התגייס לקריגסמרינה - חיל הים. הוא שרת שם שנה אחת בלבד, לפני שהרחבתו של הלופטוואפה אפשרה לו לעבור לשרת בחיל זה. ב-1 באפריל של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד קבוצה בטייסת ההוראה ה-2. היחידה שלו כללה בתחילה מטוסי ארדו Ar 68 ובהמשך קיבלה מסרשמיט Bf 109.
ב-29 באפריל 1939 נישא שטיינהוף לאשתו אורסולה. נולד להם בן, וולף, ובת, אורסולה. בתם נישאה לימים לפוליטיקאי האמריקני מייקל בירד שהיה חבר האספה הכללית של קולורדו.
מלחמת העולם השנייה
ביום פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר שטיינהוף לכנף קרב 26. הוא מונה למפקד קבוצת מטוסים חדשה שהוצבה בבון. ב-12 בנובמבר הועברה יחידתו לשדה התעופה יבר. במהלך קרב מפרץ הלגולנד הצליח שטיינהוף להפיל שני מטוסי ויקרס ולינגטון של חיל האוויר הבריטי. ב-3 בפברואר 1940 סופחה הקבוצה של שטיינהוף לקבוצה חדשה שנקראה "קבוצת הלילה הרביעית". הקבוצה קודמה לחזית במהלך המערכה בנורווגיה, אולם ב-9 במאי הוחזרה לגרמניה כדי להתכונן לקראת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. היחידה שלו התמקמה בקלן, ויום למחרת כבר יצאה לגיחות הפצצה בשמי הולנד. שטיינהוף טען שבאותו יום הפיל מטוס בריסטול בלנהיים מעל האג, ובהמשך היום הפיל מטוס שני ליד דיסלדורף. ב-30 בספטמבר הפיל שטיינהוף מטוס סופרמרין ספיטפייר מעל דורקינג במהלך הקרב על בריטניה, וב-2 בנובמבר הועברה יחידתו לתקופת התרעננות במינכן. החל מ-22 בדצמבר ביצעה הקבוצה סיורים לאורך החוף הצפוני של הולנד שם הם שהו עד 10 בפברואר 1941. לאחר מכן הועברה הקבוצה לצרפת, וב-14 בפברואר הפיל שטיינהוף ספיטפייר נוסף. יומיים לאחר מכן הוא הפיל שני ספיטפיירים נוספים מעל קנטרברי. ב-9 ביוני החלה הקבוצה לעבור למזרח כהכנה לקראת מבצע ברברוסה.
כבר בחודש הראשון של המבצע הצליח שטיינהוף להפיל 28 מטוסים סובייטיים ועד אוגוסט גדל מספר ההפלות שלו ל-35, והוא עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. ב-24 בינואר 1942 הועברו שטיינהוף ואנשיו לתקופת התרעננות בקלינינגרד. ב-31 באוגוסט הפיל שטיינהוף את המטוס ה-100 שלו. הוא היה הטייס ה-18 של הלופטוואפה שהגיע להישג זה. ב-2 בספטמבר נוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו. היטלר עצמו העניק לו את העיטור. ב-11 בדצמבר הוא נפגע מירי ארטילריה במהלך קרב סטלינגרד ונאלץ לנחות נחיתת אונס.
ב-1 באפריל 1943 הועבר שטיינהוף לפקד על טייסת קרב 77. אנשיו התבססו בספאקס והשתתפו במערכה בצפון אפריקה. שטיינהוף הצליח להפיל רק מטוס אחד במהלך מערכה זו. ב-5 באפריל הוא הופל בשנית ונאלץ לנחות נחיתת אונס. ב-1 באפריל 1944 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-28 ביולי של אותה שנה נוספו חרבות לצלב האבירים שלו. ב-7 בנובמבר מינה אותו הרמן גרינג למפקד כנף קרב 7. בתחילת שנת 1945 סירבו שטיינהוף ואלופי הפלות נוספים לציית לפקודותיו של גרינג במה שנודע בתור "מרד טייסי הקרב". בשל כך הודח שטיינהוף מהפיקוד על הכנף ועבר תקופה של גלות פנימית בתוך הלופטוואפה. בהמשך מונה בידי גרינג כדי לשכנע אלופי הפלות בולטים להצטרף לטייסת מיוחדת שנועדה להיות טייסת העילית של הלופטוואפה. ב-18 באפריל של אותה שנה התרסק מטוס המסרשמיט Me 262 של שטיינהוף במהלך תאונת המראה. לפי עדותו של אלוף ההפלות פרנץ שטיגלר שנכח במקום "בתוך שניות, שטיינהוף נהפך ללפיד אנושי". אף על פי שהרופאים העריכו שסיכוייו לשרוד קלושים, הוא נותר בחיים. הוא בילה שנתיים בבית חולים, ולאחר מכן עבר עוד שנים ארוכות של טיפולי שחזור. למרות זאת, הוא נותר מצולק קשות עד סוף ימיו.
לאחר המלחמה
ב-1955 נקרא שטיינהוף בידי ממשלת גרמניה המערבית כדי לסייע בבנייתו מחדש של הלופטוואפה במסגרת נאט"ו. הוא קיבל דרגת גנרל, וב-1960 מונה לנציג גרמניה המערבית בהוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-1965 הוא מונה לממלא מקום מפקד חילות האוויר של בעלות הברית במרכז אירופה. ב-1966 הוא חזר לגרמניה ומונה למפקח הלופטוואפה. אחת המשימות המרכזיות עמן נאלץ להתמודד הייתה האחוז הגבוה של תאונות במטוסי F-104 סטארפייטר של הלופטוואפה. בניגוד לדעתם של מרבית קציני הלופטוואפה כי המטוסים גרועים, שטיינהוף היה סבור כי המטוסים טובים והבעיות נובעות מחוסר ניסיון של הטייסים. לפיכך, הוא הורה לקרקע באופן זמני את כל המטוסים, והחזיר אותם לשימוש רק לאחר שהטייסים עברו אימונים מקיפים. התזה שלו הוכיחה את עצמה. כאשר חזרו טייסי הלופטוואפה להשתמש במטוסים, נעלמו התאונות כמעט לגמרי.
ב-1970 פרש שטיינהוף מתפקיד מפקח הלופטואפה, ושנה לאחר מכן מונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו במקום נייג'ל הנדרסון. ב-1974 הוא פרש מהצבא והחל לפרסם ספרים על זיכרונותיו מהמלחמה. ספריו הפכו לרבי מכר. ב-21 בפברואר 1994 מת שטיינהוף בבית חולים בבון.
ורוניקה מארס (סרט)
ורוניקה מארס (באנגלית: Veronica Mars) הוא סרט מסתורין נאו-נואר אמריקאי משנת 2014 שהופק ובוים על ידי רוב תומאס, שכתב יחד עם דיאן רוגיירו את התסריט. הסרט הוא עיבוד קולנועי והמשכון המבוסס על סדרת טלוויזיה באותו שם שנוצרה על ידי תומאס. בסרט מככבים קריסטן בל בדמותה של ורוניקה מארס, לצדם של ג'ייסון דורינג, פרנסיס קפרה, קריסטן ריטר, פרסי דאגס השלישי, טינה מאורינו, ראיין הנסן, כריס לואוול ואנריקו קולנטוני, ששבים לגלם את דמויותיהם מסדרת הטלוויזיה. עלילת הסרט מתרחשת תשע שנים לאחר אירועי סיום העונה השלישית, ועוקבת אחר ורוניקה מארס ששבה לעיר הולדתה, נפטון, על מנת לחקור פרשיית רצח בה הסתבך בן זוגה לשעבר, לוגן אקולס.
לאחר ביטול הסדרה בשנת 2007, תומאס כתב תסריט עבור עיבוד קולנועי שנועד להמשיך את עלילת הסדרה. עם זאת, אולפני האחים וורנר סירבו לממן את הפרויקט, וב-13 במרץ 2013, השיקו תומאס ובל קמפיין גיוס כספים באתר "קיקסטארטר" עבור הפקת הסרט, שהגיע ליעדו, 2 מיליון דולר, תוך אחת עשרה שעות, ושבר מספר שיאי "קיקסטארטר", כולל היותו הפרויקט הקולנועי המצליח הגדול ביותר באתר. לאחר גיוס תקציב של 5 מיליון דולר עד סיום הקמפיין, צילומי הסרט החלו ביוני 2013 בלוס אנג'לס, והסתיימו ביולי 2013.
הסרט עלה לאקרנים ב-8 במרץ 2014 בפסטיבל SXSW, והופץ בארצות הברית בבתי קולנוע נבחרים ובאמצעות שירותי ה-VOD ב-14 במרץ 2014 על ידי אולפני האחים וורנר. הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרים וקהל הצופים, בהם רבים שיבחו את התסריט ואת ביצועיה של בל. הסרט גרף בקופות 3.5 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 6 מיליון דולר. הפקת סרט ההמשך הביאה גם ליצירת המשכים נוספים במדיות נוספות, כולל שני רומנים, שנכתבו ביחד על ידי תומאס וג'ניפר גרהאם, וסדרת רשת, שעלתה לשידור בשירות "CW Seed".
עלילה
תשע שנים לאחר סיום העונה השלישית של הסדרה, הבלשית המתבגרת לשעבר ורוניקה מארס עזבה את העיירה הבדיונית נפטון, קליפורניה, ועברה להתגורר בניו יורק, שם היא מנהלת זוגיות עם סטוש "פיז" פיזנארסקי ויש לה הצעת עבודה ממשרד עורכי הדין היוקרתי "טרומן-מאן ושותפיו". עם תחילת הסרט, ורוניקה מקבלת טלפון מבן זוגה לשעבר, לוגן אקולס, שכעת משרת כסגן בחיל הים של ארצות הברית, שמואשם ברצח בת זוגו, קארי בישופ, גם היא בוגרת תיכון נפטון שהפכה לכוכבת פופ הידועה בשם הבמה "בוני דה ויל", וכעת מופגז בהצעות ייצוג מצד עורכי דין שונים המעוניינים לייצגו. ורוניקה מסכימה לחזור לנפטון ולעזור ללוגן למצוא את מי שייצג אותו בצורה הטובה ביותר. בנפטון, ורוניקה מתאחדת מחדש עם אביה, קית' מארס, בלש פרטי והשריף לשעבר של נפטון.
ורוניקה מתחילה לחקור את נסיבות מותה של קארי, ובמהלך חקירתה, היא נגררת לפגישת המחזור של בני כיתתה, שם היא מגלה שהאופנוען והפושע לשעבר איליי "ויביל" נווארו הוא כעת איש משפחה שתיקן את דרכיו. במהלך האיחוד, ורוניקה מבינה שהירצחה של קארי קשור למותה של חברתה הטובה ביותר של קארי, סוזן נייט, שנעלמה בים. לאחר שהנמסיס של ורוניקה, מדיסון סינקלייר, מגננת על גבי המרקע עותק של קלטת המין של ורוניקה עם פיז, פורץ מאבק בין השתיים. האיחוד מגיע לסיומו הפתאומי כאשר ורוניקה מביאה להפעלתן של הממטרות. במסיבה שאחרי, ורוניקה מתחקרת את דיק קזבלנקאס; לוק הלדמן וארוסתו ג'יה גודמן; וסטו "קוב" קובלר, שכולם היו עם סוזן וקארי על הסירה בלילה שבו נעלמה סוזן. בינתיים, בעודו נוסע הביתה מהפגישה המחודשת, וביל עוצר כדי לעזור לנהגת שהוטרדה על ידי אופנוענים, אך נורה על ידי הנהגת, שנחשפת כסלסט קיין העצבנית. מחלקת השריף שותלת אקדח על מנת שסלסט תוכל לטעון הגנה עצמית, וקית' מסכים להוכיח את חפותו של ויביל. לאחר מכן, ורוניקה מחליטה החלטות שמאיימות על מערכת יחסיה עם פיז.
ורוניקה מסיקה כי אלו ששהו על סירתה של סוזן לפני תשע שנים טייחו את נסיבות מותה וכי מישהו הרג את קארי מכיוון שאיימה להתוודות. סרטונים מביכים של קארי מתפרסמים ברשת, וורוניקה מתחקה אחריהם עד לווייני ואן לואו, ששתל תוכנות ריגול על מפורסמים ומכר את הסרטונים. ורוניקה משתמשת בסרטונים של ויני על מנת להוכיח שג'יה פיתתה את לוגן לבוא לביתה של קארי בליל הירצחה, מה שמרמז שהיא ולוק הרגו את קארי והפלילו את לוגן. לאמב מתעלם מהעדויות שחשפה ומסרב לעקוב אחריהם, אך ללא ידיעתו, ורוניקה מתעדת את השיחה. לאחר שנשארה בנפטון זמן רב מהמתוכנן, ורוניקה מתקשרת לפיז בניו יורק במטרה להסביר שהיא עדיין לא יכולה לחזור, ובכעסו, פיז מסיים את מערכת יחסיהם, ובמקביל, "טרומן-מאן ושות'" מבטלת את הצעת העבודה שלה, מה שמביא לוויכוח בין קית' לוורוניקה על בחירותיה בחייה.
לאחר זיכויו, לוגן חוזר לשירות פעיל בחיל הים, אך מבטיח לשוב לוורוניקה. תמונתו של קוב וההקלטה הסודית של לאמב בה הוא מסרב לחקור את טענותיה של ורוניקה מופצות ברשת, מה שמאלץ את לאמב לעצור את קוב, עם קריאות להדיחו מהתפקיד. קית' וויביל מחלימים מפציעותיהם, אך לאחר מכן החלמתו, ויביל שב לאורח חייו הפליליים. בסיום הסרט, ורוניקה משתלטת על עסק החקירה הפרטית של אביה עם מק בתור העוזרת שלה, לאחר שהחליטה לסייע במאבק למיגור השחיתות בנפטון.
פיתוח
לאחר ביטול הסדרה, רוב תומאס כתב תסריט לעיבוד קולנועי שנועד להמשיך את העלילה, אך אולפני האחים וורנר בחרו שלא לממן את הפרויקט באותה בעת. ב-13 במרץ 2013 השיקו תומאס והכוכבת הראשית, קריסטן בל, קמפיין גיוס כספים להפקת הסרט באמצעות האתר "קיקסטארטר", והציעו תמריצים שונים למעריצים שיתרמו 10 דולר או יותר עבור הקמפיין. לצורך קידום הקמפיין, בל, תומאס, אנריקו קולנטוני, ראיין הנסן וג'ייסון דורינג הופיעו בסרטון המעודד את המעריצים לתרום, ותוך פחות מאחת עשרה שעות הושג מימון של 2 מיליון דולר. ביומו הראשון באתר, הפרויקט שבר את השיא כפרויקט המהיר ביותר שהגיע למיליון דולר, ולאחר מכן ל-2 מיליון דולר; הקמפיין גם השיג את מטרת ההתחייבות המינימלית הגבוהה ביותר שהושגה, והפך לפרויקט הקולנועי המצליח הגדול ביותר ב"קיקסטארטר" באותה תקופה. ביום הקמפיין האחרון שלו, הקמפיין שבר את שיא במספר התומכים בפרויקט יחיד של קיקסטארטר, שהיה בעבר בידי המשחק "Broken Age". לאחר מכן, הפקת הסרט זכתה לאור ירוק מחטיבת ההפצה הדיגיטלית של האחים וורנר.
קמפיין ה"קיקסטארטר" הסתיים ב-13 באפריל 2013, לאחר ש-91,585 תורמים גייסו 5,702,153 דולר.
ב-5 באפריל 2013, השלים תומאס את הטיוטה הראשונה של התסריט. בתחילת אפריל 2013, נמסר כי דורינג ישוב לגלם את דמותו של לוגן אקולס. במאי 2013, אישר תומאס כי קולנטוני ישוב לגלם את דמותו של קית' מארס. ביוני 2013, נמסר כי פרסי דאגס השלישי (ואלאס פאנל), כריס לואוול (סטוש "פיז" פיזנארסקי) ופרנסיס קפרה (איליי "ויביל" נווארו) ישובו לגלם את דמויותיהם מהסדרה המקורית. באותו חודש, נמסר על ליהוקם של סם הנטינגטון (לוק הלדרמן), אמנדה נורת' (מדיסון סינקלייר), דארן נוריס (קליף מקורמק) וטינה מאורינו (סינדי "מק" מקנזי). ב-14 ביולי 2013, נודע כי לייטון מיסטר לא תשוב לגלם את דמותה של קארי בישופ, עקב מחויבויות קודמות, והיא הוחלפה במוזיקאית אנדראה אסטלה.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-17 ביוני 2013 בלוס אנג'לס ונמשכו 28 ימים. הצילומים הראשונים כללו 120 סצנות, שתומאס תיאר כ"אגרסיביים". בין 28 הלוקיישנים שנבחרו עבור צילומי הסרט, נכללו מזח סנטה מוניקה, גשר וינסנט תומאס, מועדון הלילה "האדיסון" בבניין היגינס. סצנות נוספות צולמו גם ברובע האמנות של לוס אנג'לס ובלונג ביץ', קליפורניה. לאחר הקרנת-מבחן של הסרט באוקטובר 2013, אולפני האחים וורנר הסכימו לשלם עבור יום צילומים נוסף על מנת להבהיר נקודת עלילה. כתוצאה מכך, צולמו שתי סצנות במהלך חודש דצמבר שלאחר מכן.
מוזיקה
המוזיקה של הסרט הולחנה על ידי ג'וש קראמון, שהלחין בעבר את מוזיקת הרקע המקורית עבור סדרת הטלוויזיה. אלבום הפסקול המכיל את הלחנים של קראמון יצא לאור ב-14 במרץ 2014, עם עליית הסרט לאקרנים.
פסקול
אלבום הפסקול יצא לאור דיגיטלית על ידי חברת ההקלטות "ווטר-טאוור מיוזיק" ב-4 במרץ 2014. האלבום כולל את נעימת הנושא המקורית של סדרת הטלוויזיה, "We Used to Be Friends", בביצוע להקת "The Dandy Warhols", וכן גרסה אקוסטית חדשה של נעימת הנושא בביצועו של אלחנדרו אסקובדו ושירים נוספים בביצועיהם של אמפריור X, טווין סיסטר, ZZ Ward, סופיאן סטיבנס, מקס שניידר, מקינטוש בראון, טייפון, לו רולס וגרגורי אלן איסקוב.
הפצה
עם התקרבות הפקת הסרט לסיומה, אולפני האחים וורנר התרצו להפיץ את הסרט בהפצה קולנועית רחבה יותר בארצות הברית. הסרט עלה לאקרנים ב-14 במרץ 2014, והוקרן בעיקר בבתי הקולנוע של "AMC". באוסטרליה, התקיימו קומץ "הקרנות מעריצים" בבתי הקולנוע הנבחרים של "Hoyts" בכל מדינה. באותו יום, הסרט הפך גם לזמין להשכרה וקנייה באמצעות וידאו על פי דרישה ושאר הפלטפורמות המקוונות. הסרט היה לסרט הראשון שהופץ בבתי הקולנוע ולצפייה במדיה ביתית סימולטנית בארצות הברית על ידי אחד מששת האולפנים הגדולים בהוליווד.
הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים "South by Southwest" שהתקיים ב-8 במרץ 2014, והוקרן בכנס "פאליפסט" ב-13 במרץ 2014.
שיווק
טיזר טריילר ראשון של הסרט נחשף לראשונה במהלך כנס הקומיק-קון שנערך ב-19 ביולי 2013. לאחר סיום הצילומים, הוקרנו קטעים נוספים במהלך פסטיבל אוסטין. טריילר רשמי הופץ ב-2 בינואר 2014.
מדיה ביתית
הסרט הופץ בפורמטי DVD ו-Blu-ray ב-6 במאי 2014. ממכירות ה-Blu-ray וה-DVD, הסרט הרוויח 2.2 מיליון דולר בשבועיים הראשונים לאחר הפצתו בשוק.
קופות
דיווחים ראשוניים על ביצועי הסרט בקופות עלו באוויר בשל האופי הכלכלי חסר התקדים לו זכה הסרט. הסרט הרוויח 260 אלף דולר מעלייתו לאקרנים ביום חמישי בלילה (ב-95 בתי קולנוע), והגיע לסכום של מיליון דולר כיממה לאחר שהופץ ב-291 בתי קולנוע ביום שישי. בסוף השבוע הראשון שלו, הסרט הכניס 1,988,351 דולר ב-291 בתי קולנוע בארצות הברית, ודורג במקום ה-11 בקופות. האנליסטים ציינו כי ההיסטוריה הפיננסית יוצאת הדופן והפצת הסרט הקשו על הפרשנות של רווחיו בקופות או על השוואתו לרווחיהם של סרטים אחרים.
הסרט הכניס 3,322,127 דולר בקופות מקומיות ו-163 אלף דולר בקופות חוץ (אוסטריה, גרמניה ובריטניה) בסך כולל של 3,485,127 דולר.
תגובת הקהל
הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, שרבים מהם שיבחו את ביצועיה של בל כוורוניקה מארס. באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסרט מחזיק בציון 79%, על בסיס 136 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6.70/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "זה עשוי להיות חווית צפייה משעשעת יותר עבור מעריצי הסדרה הנלהבים, אך 'ורוניקה מארס' מציע מספיק כתיבה חדה וביצועים סולידיים על מנת לשעשע את הצופים שנמצאים במצב רוח למותחן-מונע-דמות." באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic" הסרט זכה לציון 62 מתוך 100, על בסיס 35 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
שרי לינדן ממגזין "הוליווד ריפורטר" העניקה לסרט ביקורת חיובית, ותיארה אותו כ"עיבוד קולנועי סולידי לננסי דרו של המילניום החדש, [בעוד] שהוא בטוח ישמח את תומכי מימון ההמונים ומעריצים נוספים של הסדרה המקורית."
סרט המשך
עם זאת, נכון לשנת 2018, טרם פורסמו תוכניות לסרט המשך פוטנציאלי.
רומנים
שני רומנים, שנכתבו על ידי יוצר הסדרה, רוב תומאס, והסופרת ג'ניפר גרהאם, ממשיכים את עלילותיה של ורוניקה מארס לאחר אירועי הסרט, ומציגים גם את דמויותיהם של לוגן, מק, ואלאס ודיק. ב-15 ביולי 2013 נודע כי תומאס וחברת "Alloy Entertainment" חתמו על הסכם בן שני ספרים עם חברת ההוצאה לאור "ספרי וינטג'". הספר הראשון בעסקה, שכותרתו "The Thousand Dollar Tan Line" ועלילתו ממשיכה מהמקום בו הסרט הסתיים, יצא לאור ב-25 במרץ 2014, במהדורת כריכה רכה של "ספרי וינטג'", ספר אלקטרוני וספר שמע אותו קריסטן בל מקריינת. הרומן השני, "Mr. Kiss and Tell", יצא לאור ב-20 בינואר 2015. בריאיונות, תומאס אישר כי הרומנים הם קנוניים בהמשכיות עלילותיה של "ורוניקה מארס", ושעלילותיהם לא ייסתרו על ידי יצירות עתידיות.
סדרת רשת
בנוסף לרומנים שפורסמו, רשת "The CW" הכריזה על תוכניות לסדרת רשת שבמרכזה יעמוד ראיין הנסן, שיגלם גרסה בדיונית של עצמו המנסה להפיק ספין אוף של "ורוניקה מארס", המתמקדת בדמותו של דיק קזבלנקאס. סדרת הרשת בת שמונת הפרקים, "Play It Again, Dick", עלתה לשידור לראשונה בשירות "CW Seed" ב-8 בספטמבר 2014, והסתיימה ב-4 בנובמבר 2014.
הסדרה המקורית
ב-21 באוגוסט 2018, דווח כי שירות "הולו" מתכננת להפיק עונה רביעית, שתשמש כמעין תחייה, עבור הסדרה המקורית, יחד עם בל ויוצר הסדרה, תומאס. הודעה רשמית של בל בנושא ופרטים נוספים על הפקת העונה הרביעית נחשפו ב-20 בספטמבר 2018. תומאס אישר כי התחייה תתקיים לאחר האירועים המתוארים בסרט וברומנים. העונה, שמנתה שמונה פרקים, עלתה לשידור ב-19 ביולי 2019.
אקס-מן החדשים (2012)
אקס-מן החדשים (באנגלית: All-New X-Men) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על מוטאנטים שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. סדרת הקומיקס המקורית בכיכובם התפרסמה בין נובמבר 2012 לבין אוגוסט 2015 למשך 41 חוברות, עם הרצת המיתוג מחדש "מארוול עכשיו!". הסדרה מתמקדת בחמשת חברי אקס-מן המקוריים (סייקלופס, מארוול גירל, אייסמן, חיה ואנג'ל), אשר הובאו מזמן העבר אל זמן ההווה כדי להתעמת עם מקביליהם העתידיים. הסדרה המקורית החליפה את הכרך השני של סדרת "אקס-מן המופלאים" כסדרת הדגל של הזיכיון, והיא עצמה הוחלפה בסדרה X-Men: Blue עם תחילת הרצתו של המיתוג המחודש "תחייה מחודשת" של שנת 2017.
היסטוריה פרסומית
חברת מארוול קומיקס הכריזה על הסדרה All-New X-Men תחת כתיבתו של בריאן מייקל בנדיס ואיורו של סטוארט אימונן ביולי 2012. לדבריו של בנדיס, הרעיון לפיו חמשת חברי האקס-מן המקוריים חוזים בשינויים שעברו האקס-מן הגיע לו בזמן כתיבת "אוונג'רס נגד אקס-מן", והזכיר דוגמאות כגון סרטי הקולנוע "פלזנטוויל" ו"להתחתן שנית" כמקור לסיפורים בהם דמות מתמודדת עם האמת שלה ומה משמעות החיים עבורה. בנדיס מוסיף ומציין שחברי האקס-מן המקוריים יוצרים קשר לא רק עם קבוצת אקס-מן המופלאים של סייקלופס אלא גם קבוצת האקס-מן של וולברין. "יהיו לנו שלוש סיעות של קבוצות, כשכל אחת מתקשרת עם השנייה. כמעט ומדובר בסרט של רוברט אלטמן".
בעקבות אירועי "קרב האטום", אקס-מן מזמן העבר בהנהגתה של קיטי פרייד עברו לבית הספר החדש לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר של סייקלופס לאחר אי-הסכמה עם חברי אקס-מן מבית הספר ע"ש ג'ין גריי (קשת סיפור שהתחילה עם אירועי "פילוג" של שנת 2011). לקבוצה מצטרפת בהמשך לורה קיני. הקבוצה יוצאת להרפתקאות בחלל יחד עם קבוצות שומרי הגלקסיה וסטארג'אמרס בסיפור "משפטה של ג'ין גריי". לאחר אירועים אלו, סייקלופס הצעיר מזמן העבר כיכב במיני-סדרה משלו, ובה השתתף בהרפתקאות ביחד עם אביו קורסאייר, אותו חשב למת. אף על פי שהסדרה בוטלה עם סיום אירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן", סיפורם של האקס-מן החדשים ממשיך בחוברות X-Men Blue.
האקס-מן מאתמול
בעקבות בריחתו של סייקלופס מהכלא לאחר המלחמה עם האוונג'רס, הוא, אמה פרוסט, מג'יק ומגנטו מתחילים מסע צלב כנגד רדיפת המוטאנטים. הם משחררים מוטאנטים חדשים שנכלאו לאחר שהתפרצו כוחותיהם, ותוקפים בעוינות רבה את בני האדם שאחראים לכך. שאר חברי האקס-מן מנועים מלהגיב על פעולותיו של סייקלופס מחשש להצתת מלחמת אזרחים בין המוטאנטים, והערת אגב של אייסמן המתוסכל על כך שסייקלופס מהעבר מעולם לא היה מרשה את הפעולות של סייקלופס העתידי גורמת לחיה לעשות משהו בנדון. הוא חוזר בזמן לימים המוקדמים של מכון אקסבייר מעט לאחר שצ'ארלס אקסבייר לקח חופשת היעדרות וחיה הצעיר עמד לעזוב זמנית את הקבוצה.
אקס-מן מזמן העבר נדהמים מהחדשות על סייקלופס העתידי ועל כך שהרג את פרופסור אקסבייר בעתיד. הם מחליטים לעזור לחיה, וחיה הצעיר מבין שמקבילו העתידי לא היה נוסע בזמן אלא אם הדבר היה נחוץ ביותר. הקבוצה מגיעה לבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי בזמן ההווה, ווולברין מיד מתקיף את סייקלופס בפתאומיות לפני שג'ין הצעירה מהממת אותו בכוחותיה הטלפתיים. חיה מתמוטט, וחיה הצעיר מגלה שמקבילו העתידי גוסס. מעשיו האחרונים היו רצונו לעשות מעשה טוב אחרון בזמן שנותר לו לחיות. אף על פי שחברי הקבוצה המומים מהעתיד שחזו בו בעת שהתבודדו באחד החדרים, ג'ין קוראת את מוחו של וולברין כשהוא מנסה להחזיר אותם לזמן העבר. היא נוכחת לדעת שבזמן שוולברין מתנגד לנוכחותם באופן מודע, הרי שבסתר הוא אסיר תודה לחיה על ההזדמנות הזאת. כשהם שומעים מבזק על התפרעות מוטאנטים, סייקלופס הצעיר מאשש מחדש את הבטחתו לקיום חזונו של אקסבייר לשלום. חמשת חברי האקס-מן המקוריים עוזבים עם מטוס חדש של "הציפור השחורה" ומתכוונים להתעמת עם סייקלופס העתידי.
בזמן שסייקלופס מזמן ההווה מדבר עם מגנטו, הוא מבין שכוחותיהם יצאו מכלל שליטה כתוצאה מחשיפתם לכוח הפניקס. הוא מסוגל לתחום את מטחי האנרגיה האופטיים שלו ללא הזדקקות למשקפי מגן, אך אינו מצליח לשלוט בהם בעת השימוש. הם מנסים להציל את אמה פרוסט מהשבי, וגם היא מראה סימנים של איבוד שליטה בכוחותיה. לעומתם, מג'יק קיבלה כוחות חדשים מחשיפתה לכוח הפניקס. סייקלופס ומגנטו קובעים את בסיסם החדש במתקן נטוש של נשק אקס ויוצאים לאחר מכן להציל מספר מוטאנטים חדשים. הם נתקלים בקבוצת אקס-מן המקוריים, וסייקלופס הצעיר קורא תיגר על מקבילו העתידי להצדיק את דיבוריו על "מהפכה".
סייקלופס מזמן ההווה נדהם בראותו את מקבילו הצעיר ואת ג'ין הצעירה, ותוהה שמא הם אשליה טלפתית. הוא מבין שהם אמיתיים והם נחותים לרמתו. ג'ין הצעירה מוכת תדהמה לנוכח מפגשם, והיא אינה מסוגלת לשלוט בטלפתיה שלה. היא שומעת אותו מודה שהרג את אקסבייר, חושפת זאת בפני חברי קבוצתה ומשתלחת לעברו בזעם בכוחותיה הטלקינטיים. משקפי המגן של סייקלופס נופלים והוא אינו יכול לשלוט במטחי האנרגיה, שמשטחים את האזור כולו. מג'יק מגיעה ומשגרת אותו ואת מגנטו משם. האקס-מן הצעירים מבולבלים מנכונותו של מגנטו לסגת מהקרב ומופתעים מכך שסייקלופס תקף אותם. הקבוצה חוזרת לבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי מתוך כוונה לחזור לזמן העבר, אך מגלה שחיה עבר התקף לב.
סייקלופס הצעיר מגייס מוטאנט חדש שכוחותיו מאפשרים לו פיתוח אבולוציוני הדרגתי ושינוי צורה בכל אלה אשר קרובים אליו. ג'ין הצעירה משתמשת בכוחות הטלפתיה החדשים שלה כדי לקשר בין מוחותיהם של חיה מהעבר ומההווה, וחיה הצעיר מפתח את האמצעים לייצוב מצבו של חיה העתידי. בחצר בית הספר, סייקלופס מרגיש לא בנוח לנוכח המבטים שהמוטאנטים האחרים נועצים בו, וכמעט מתפרץ בבכי לאחר שוולברין מאיים להרוג אותו אם אף אחד לא יתערב. אולם, חיה מהעבר ומההווה מגיחים מהאחוזה, כשחיה מההווה נרפא ממצבו וקיבל חזות כמעט-אנושית. וולברין בעד להחזיר את חברי האקס-מן המקוריים לעבר, היכן שאקסבייר ימחק את זכרונם, אך ג'ין מסרבת לעזוב עד אשר הם יצילו את העתיד שלהם. יתר חברי הקבוצה מסכימים איתה, למעט אנג'ל הצעיר, שתוהה איפה מקבילו העתידי. קיטי פרייד לוקחת אחריות על הקבוצה, וג'ין דורשת מסקוט שיתרחק ממנה.
כאן להישאר
ג'ין מתעוררת בפאניקה לאחר סיוט שבו סייקלופס ומגנטו מההווה מגיעים להזהיר אותה שוולברין מנסה להרוג אותה, וכוחות הטלפתיה החדשים שלה מפתיעים אותה. סטורם וקיטי פרייד מרגיעות אותה בעזרת שיטה אותה גרסתה העתידית למדה בהמשך. הן גם מציעות שג'ין תשמש כמנהיגת הקבוצה בזמן בו הם נמצאים בזמן ההווה, היות שמעשיו של סייקלופס ימנעו מחברי הקבוצה לסמוך עליו. סייקלופס הצעיר אינו חש בנוח מהמבטים הננעצים לעברו. הוא עוזב את בית הספר על אופנועו של וולברין כדי ללמוד יותר על זמן העתיד, ובינו לבין וולברין מתפתח עימות קצר ברחוב. וורן הצעיר נפגש עם מקבילו העתיד, שנראה לא מופתע מקיומו, והוא מבולבל לגבי הכנפיים המתכתיות שלו. מיסטיק נראית כשהיא קוראת על נוכחותו של סייקלופס הצעיר בעיתון.
בזמן שקיטי מעבירה לאקס-מן הצעירים קורס קצר בקרב פנים אל פנים, סייקלופס הצעיר מגיע לבנק בו הוא מחזיק כמה מחפציו האישיים של מקבילו העתידי. כשהמשטרה מגיעה לעצור אותו בהאמינה שמדובר בסייקלופס מזמן ההווה, הוא ניצל בידי "וולברין", אך מגלה שמדובר במיסטיק באחד משינויי הצורה שלה. היא אומרת לו להיות זהיר ולא לסמוך על וולברין האלים, אך בהמשך נפגשת עם בעל ברית בלתי מזוהה ואומרת לו שמטרתה היא לזרוע סכסוך בין חברי האקס-מן בזמן שהם מתכננים תוכנית חדשה. בחזרה בבית הספר, סייקלופס הצעיר מציג בפני ג'ין את אחד הפריטים מתיבת הכספת של מקבילו העתידי - הזמנה לחתונה שלהם.
בזמן שהתעופף בשמיים יחד עם מקבילו העתידי, אנג'ל הצעיר מונע התקפה של ארגון הידרה על מגדל האוונג'רס וחש לא בנוח מהתנהגותו של וורן המבוגר. ההתקפה מסתיימת עם הגעתם של האוונג'רס, וקפטן אמריקה זועם בתחילה על מעשיו של חיה בהבאתם של האקס-מן הצעירים לזמן ההווה. פגישתו של וורן הצעיר עם מקבילו העתידי גורמת לו לנסות את מכשיר הזמן כדי לחזור לזמן העבר ולעזוב את האקס-מן. אולם, ג'ין מוחקת את זכרונו לגבי הדברים החדשים אותם גילה.
האקס-מן מזמן העבר נראים לאחר מכן בחדר הסכנה, מתאמנים על התקפת זקיפי הסנטינל. ג'ין משתמשת בטלפתיה שלה כדי לקרוא את מוחם של אנשים ללא הסכמתם, למורת רוחה של קיטי. היא גם מגלה שסייקלופס הצעיר נפגש עם מיסטיק, מה שמעורר את חמתו של וולברין. בינתיים, מיסטיק מסתננת לתוך כלא הרפסודה עם סייברטות' ומבריחה את ליידי מאסטרמיינד משם בהציעה לה אוצרות. כדי להתחמק מהשומרים, ליידי מאסטרמיינד יוצרת אשליה שהם מותקפים בידי חברי אוונג'רס זומבים. בחזרה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי, סייקלופס המבוגר נראה יחד עם מג'יק, אמה פרוסט ומגנטו וקורא לאחרים לבוא עמו.
מעבר ליכולות שלהם
סייקלופס המבוגר מגיע לאחוזה כדי לגייס חברי אקס-מן לקבוצתו. הוא מתווכח עם וולברין לגבי החזרתם של האקס-מן הצעירים לזמן העבר, בעוד קוקיות סטפורד משוחחות עם אמה פרוסט על שליטתה החלשה של ג'ין הצעירה בכוחות הטלפתיה החדשים שלה. בינתיים, ליידי מאסטרמיינד, מיסטיק וסייברטות' שודדים בנקים תחת מסווה של וולברין והאקס-מן הצעירים. בחזרה בבית הספר לצעירים מחוננים, קוקיות סטפורד מצטרפות לסייקלופס, ולמרבה ההפתעה והתדהמה גם אנג'ל הצעיר. לפני שהם משתגרים משם, קוקיות סטפורד מביסות את ג'ין הצעירה בקרב מוחי על הזכות לשלוט במוחו של אנג'ל. בהמשך, ניסיון למצוא את מיסטיק בציפור השחורה מוביל את האקס-מן הצעירים, שאדווקאט ווולברין להיתקלות בקבוצת האוונג'רס המופלאים.
האוונג'רס המופלאים מאמינים שהאקס-מן הצעירים מזמן העבר אחראים למתקפות על הבנקים. האבוק וסייקלופס הצעיר נדהמים לראות אחד את השני, מאחר שסייקלופס האמין שאחיו מת. ג'ין הצעירה מאבדת את שלוותה כשהיא קוראת את מוחה של מכשפת השני ומגלה שהיא הייתה אחראית להפשטת כוחותיהם של המוטאנטים, והיא תוקפת אותה ואת האוונג'רס. אף על פי שהיא נמצאת בסערת רגשות, מכשפת השני והאוונג'רס מסבירים לה את אשר התרחש. וולברין מסביר לאקס-מן הצעירים שהם עומדים להתעמת עם מיסטיק.
הם מוצאים את מיסטיק במחבוא הסודי שלה, וצופים בה כשהיא נפגשת עם מאדאם הידרה והסמוראי הכסוף החדש במטרה לרכוש את האי מדריפור בדרום-מזרח אסיה. וולברין וקיטי פרייד פוקדים על האקס-מן הצעירים שלא לעקוב אחריהם, אך הם עושים זאת ומתפתח קרב ביניהם. ככל הנראה, ליידי מאסטרמיינד גורמת להתפרצות כוח הפניקס בג'ין הצעירה, למרבה הפתעתם של האחרים. גם האקס-מן וגם אחוות המוטאנטים קפואים במקומם, וליידי מאסטרמיינד מנסה לשכנע את ג'ין להרוג אותם. ג'ין מצידה מאשימה את מיסטיק בכך שגרמה למצב הנוכחי, ווולברין מתכונן להרוג את ג'ין ולמנוע ממנה להשתמש בכוח שהיא איננה שולטת בו. כשהוא משסע את גופה, מתגלה כי מדובר בחיזיון אסטראלי של הפניקס שג'ין הקרינה למוחם של חברי האחווה, אשר חילחל גם למוחם של חברי האקס-מן. מאסטרמיינד יוצרת אשליה אחרונה שבעזרתה היא וסייברטות' נמלטים, אך מיסטיק נלכדת ונשלחת למתקן מאסר תחת אבטחה גבוהה.
הקבוצה חוזרת לחיי שגרה. סקוט ובובי הולכים לקרנבל ומנסים להתחבר לנערות בגילם. ג'ין מתאמנת בכוחותיה הטלפתיים יחד עם חיה המבוגר והורסת את אופנועו של וולברין. בזמן שהיא מרכיבה את האופנוע מחדש, היא קוראת את מחשבתו של חיה העתידי ומגלה שהייתה לו התאהבות ממושכת בה, אך לא אמר לה מתוך כבוד לסייקלופס. בעקבות כך, ג'ין הצעירה נפגשת עם חיה הצעיר וחולקת איתו רגע רומנטי.
זרועות התמנון
סיפור קרוס-אובר שכולל את ספיידרמן העליון והענק הירוק. חברי הקבוצה מחליטים לנסוע לניו יורק ולבלות את זמנם. חיה עדיין מבולבל מהנשיקה אותה חלק עם ג'ין, במיוחד כשהוא רואה שהיא יוצאת לסרט עם סקוט. הוא מחליט לנסות את מזלו עם נשים לפני שעורו יהפוך לכחול כמו מקבילו העתידי, אך אין לו סיכוי. הוא פוגש בסנטרל פארק בנערה שקוראת ספר של אן סקסטון ומגלה שהיא סטודנטית באוניברסיטת אמפייר ולומדת ביחד עם אותו פרופסור למחקר בקרינת גמא עמו למד, ד"ר דייוויד ג'וד. הם מבקרים במעבדתו, ומתברר שמאז שהענק הירוק נחשף לקרינת גמא, הענף כבר אינו מהווה עניין כבעבר. לפתע, המעבדה מותקפת בידי דוקטור אוקטופוס, וספיידרמן העליון מגיע לעזור לאקס-מן הצעירים להביסו. ספיידרמן העליון מבטיח להם שלא מדובר בדוקטור אוקטופוס האמיתי אלא הוא עצמו, שלכוד בגופו של ספיידרמן. הם מחליטים להיעזר בברוס באנר, היות שדוקטור אוקטופוס נגוע בקרינת גמא. בהמשך מופיעה גרסה צעירה של אבומיניישן, שנחשב למת. בתאוריה, דוקטור אוקטופוס והאבומיניישן עקבו אחר אקס-מן הצעירים מזמן העבר, וספיידרמן העליון חושש שאם מקבילו הצעיר ייהרג הוא יכול ליצור פרדוקס בקו הזמן. הקבוצה טסה עם ספיידרמן העליון ודוקטור אוקטופוס לאחוזת אקס בזמן שחיה נשאר עם הענק כדי לטפל באבומיניישן. הענק משמיד את אבומיניישן, שמתגלה כאנדרואיד מתקדם ביותר, והרובוט שמתגלה כדוקטור אוקטופוס מתפוצץ וכמעט הורג את ספיידרמן העליון ואת האקס-מן. ד"ר ג'וד נוטר טינה לענק על כך שהכתים את ענף המחקר בקרינת גמא, והוא רוצה להשתמש במכשיר הזמן של האקס-מן כדי לחזור לעבר ולהרוג את ברוס באנר. הוא סופג לתוכו קרינת גמא, וספיידרמן העליון והאקס-מן מתקשים להביס אותו. אולם, הדבר מתגלה כהסחת דעת, שכן הענק הירוק מעביר לאחוזת אקס מתקן כליאה אנרגטי שנועד ללכוד את ד"ר ג'וד. ספיידרמן העליון חושב להשתמש במכונת הזמן כדי לשכנע את גרסתו הצעירה להצטרף לקבוצת האוונג'רס במקום להפוך לנבל, אך מבין שבכך לעולם לא יהפוך לספיידרמן העליון ולא יעריך את המעשים הטובים שעשה אם לא יהיה נבל תחילה.
קרב האטום
הסיפור מביא את הגעתם של האקס-מן מזמן העתיד אל זמן ההווה כדי לאלץ את חמשת האקס-מן המקוריים לחזור לזמנם, שכן הישארותם בזמן ההווה יכול לגרום לתוצאות הרסניות.
השונים מכולם
בעקבות אירועי "קרב האטום", קיטי פרייד מחליטה לקחת פסק זמן מחובותיה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי כדי לאמן את האקס-מן הצעירים, שהצטרפו לקבוצתו של סייקלופס מזמן ההווה. הם נאבקים בקבוצת המטהרים, שצדים אחר מוטאנטים חדשים, וכתוצאה מכך X-23 מגויסת לקבוצה. היא וסייקלופס הצעיר מתחילים לפתח מערכת יחסים ביניהם.
משפטה של ג'ין גריי
בסיפור "משפטה של ג'ין גריי", ג'ין הצעירה נחטפת על ידי השי'אר כדי לעמוד למשפט על מעשיה של מקבילתה מהעתיד, שהייתה נגועה בכוח הפניקס. הדבר הוביל את קבוצת האקס-מן לחבור אל קבוצת שומרי הגלקסיה ולהתעמת עם המשמר האימפריאלי של השי'אר. בעת המשפט, השי'אר מראים לג'ין את קורות חייה ואת מותה באמצעות פרץ טלקינטי. כשהאקס-מן ושומרי הגלקסיה מנסים להציל את ג'ין, קבוצת הסטארג'אמרס נחלצת לעזרתם. בדרכם חזרה הביתה מתרחש עימות נוסף עם המשמר האימפריאלי. כל הלחץ שהצטבר בג'ין עקב המידע שנגלה לפניה על חייה ובנוסף על אובדן השושלת של משפחת גריי בידי השי'אר מוביל להתפתחות כוח חדש בגופה. היא משתמשת בכוח זה של ספיגת אנרגיה קינטית בשילוב עם הטלפתיה והטלקינזיס שלה כדי להדוף את גלדיאטור ולהשמיד את ספינת המלחמה של השי'אר. בהמשך, סייקלופס הצעיר עוזב עם אביו קורסאייר ועם קבוצת סטארג'אמרס.