cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראובן אשכנזי
ראובן אשכנזי (9 בדצמבר 1927 - 1 ביוני 2021) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. כיהן כראש ענף המודיעין של חיל הים במלחמת ששת הימים ובעיצומה של מלחמת ההתשה קידם את הענף למחלקה. שירת כנספח צה"ל באיטליה במלחמת יום הכיפורים. עסק בפעילות ביון מטעם המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ילדות ועליה
אשכנזי נולד בברצלונה שבספרד. כאשר התחוללה מלחמת האזרחים בספרד היה האזור עד שנת 1938 בידי הממשלה. כאשר הסתמן כיבוש העיר בידי אנשיו של פרנסיסקו פרנקו עזבה המשפחה לצרפת ומשם לטורקיה. ראובן הצטרף למשפחת הדוד שברחה לארצות הברית. המשפחה והפעילות חסרו לו ולכן חזר למשפחתו שנמצאה כבר בטורקיה. מטורקיה עלה במסגרת עליית הנוער ביוני 1943 לארץ ישראל. הכתובת הראשונה מחנה המעפילים בשכונת בת גלים בחיפה. כעבור שבועיים עבר עם חבריו לקיבוץ גבעת חיים. בקיבוץ עבד יחד עם חבריו בעבודות שונות ולמד עברית. בתחילת שנת 1945 החליט אשכנזי להצטרף לפלמ"ח, מדריכיו בקיבוץ הפגישו אותו עם אברהם זכאי שהיה מפקד המחלקה הימית בפלמ"ח, בתקופה שבה הורחבה פעילות הפלי"ם והיה צורך בתגבור. אברהם זכאי קיבל את אשכנזי לפלי"ם.
הפלי"ם
באותה עת הוחלט להגביר את הפעילות הימית. המחלקה הפכה לפלוגה ונדרשו אנשים נוספים. אשכנזי עבר מיון שכלל את המלצת מדריכיו ומבחני קבלה אותם עבר בהצלחה. נשלח לקיבוץ שדות ים שם עבר קורס מפקדי סירות מס 5. בסיום קורס מפקדי הסירות, נשלח לקורס מפקדי כיתות, ברמת השופט והמשיך לקורס חבלה בקיבוץ אשדות יעקב. חזר לשדות ים לשמש כמדריך ימאות בקורס מפקדי סירות וכאשר הסתיים הקורס עבר לקיבוץ מעברות.
בנוסף להדרכה בקורס והעבודה בקיבוץ השתתף אשכנזי במשימות שהוטלו מדי פעם על אנשי הפלי"ם. המשימות כללו: סיוע להורדת מעפילים, פעילויות תצפית ואבטחה נגד הבריטים, אבטחה בנמל חיפה כתגבורת לפלוגת הנמל, אימוני יחידת נחתים ניסיונית. ב-1947 עבר אשכנזי למחזור ה' שהיה האחרון קורס חובלים ומלווי אוניות של הפלי"ם. הלימודים התקיימו בבניין הטכניון בהדר הכרמל. חניכי הקורס התגוררו בקיבוץ יגור ומדי יום הלכו לחיפה וחזרו.
עימות עם הבריטים והגליה לקפריסין
אשכנזי השתתף בסיוע להורדת העולים אניית המעפילים שבתאי לוז'ינסקי, הגיעה לחוף ניצנים ב-12 במרץ 1947. הים היה סוער מפקד האניה דוד מימון העלה אותה על החוף. את המרחק שנותר כ-120 מטר נקשר חבל והמעפילים עברו בעזרת אנשי הפל"ים ואנשים מיישובי הסביבה. כשהאיר היום גילו הבריטים את פעולת ההורדה, וכיתרו את השטח כאשר רק חלק מהמעפילים. הארץ ישראלים שרפו מאת תעודות הזהות ויחד עם המעפילים הזדהו כ. אשכנזי היה בין 700 העצורים שהוסעו לנמל חיפה. אשכנזי וחבריו, הפגינו התנגדות לכל דרישה בריטית. הוא הועלה בכוח, על ידי 3 חיילים בריטיים, אל אניית הגירוש 'אמפייר רייול' שלקחה אותם למחנות המעצר בקפריסין. גם באנייה הפגינו התנגדות והבריטים הפעילו עליהם גז מדמיע כדי שיצאו מהתאים.
פעילות בקפריסין
במחנות המעצר בקפריסין נמצאו אנשים מארץ ישראל בצוותא עם מעפילים שניסו להגיע. במגמה לשבש את כוונת הבריטים לערוך מיון והפרדה, עסקו אשכנזי וחבריו בהדרכת המעפילים להתחזות כוותיקים. ההדרכה הייתה מקיפה ואינטנסיבית וכללה לימוד השפה העברית והביטויים הערביים, הקניית מידע בגאוגרפיה והתחבורה בארץ ישראל. כל המגורשים הצהירו בחקירות שהם מארץ ישראל. הבריטים שלחו לקפריסין אנשי חקירות ממשטרת המנדט למיון. סדרת הלימודים הצליחה ולאחר מספר שבועות סווגו מרבית המעפילים כאנשי ארץ ישראל והוחזרו יחד עם אנשי הפלי"ם באנייה בריטית לנמל חיפה.
ליווי אוניות עולים
אוניית העולים "הפורצים" בשמה המקורי Marie Annick, בדגל צרפת, הגיעה ב-25 ביוני 1948 והביאה עמה 139 מגויסי חוץ לארץ וכמות גדולה של נשק. נכנסה לנמל חיפה כשהיא מניפה את דגל ישראל כנהוג. רב החובל קיבל נזיפה מהקונסול צרפת בחיפה היות שצרפת טרם הכירה במדינת ישראל.
אשכנזי עם שני אנשי פלי"ם נוספים - בהתרעה קצרה ביותר - הועלו לאוניה Marie Annick שיצאה ב-2 ביולי 1948 לצרפת. הדרך ארכה חודש ימים וכללה עצירה לתיקונים בנמלים רבים. בנמל בסטיה בקורסיקה ירדו, אשכנזי עם שניים מחבריו לשובר הגלים ונטמעו באוכלוסייה. מקורסיקה עברה הקבוצה במטוס קטן של המוסד לעליה למרסיי למחנה הפליטים GRAND ARENAS.
בסוף אוגוסט 1948 יצא ממרסיי כמלווה באוניית העולים Mala שהביאה עימה קבוצה גדולה מגיוס חוץ לארץ מאירופה.
חיל הים והמוסד
בשנים 1949 צורף ליחידת מודיעין ימי של בסיס נמל חיפה. על סמך קורס החובלים שעבר במסגרת הפלי"ם קיבל בינואר 1950 דרגת "סגן חובל". לאור הרקע המיוחד, נדרשו שירותיו של אשכנזי בתחום הביון. משנת 1951 עד ינואר 1956 שירת בתפקידים שונים בחו"ל מטעם המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
בשנת 1956 חזר לחיל הים בדרגת סרן לתפקיד ראש מדור איסוף בענף המודיעין הימי. בתפקידו זה מיצה בשנת 1957 את המודיעין ממסמכי השלל ותחקור אנשי צוותה של המשחתת אבראהים אל-אוול. באותה שנה עבר קורס קציני מודיעין במשרד ראש הממשלה.
בשנת 1958 עבר קורס קציני תותחנות של חיל הים והוצב כקצין סיפון ותותחנות במשחתת אח"י חיפה. בשנת 1962 עבר קורס פיקוד ומטה שאחריו התמנה לקצין המבצעים של שייטת המשחתות.
המודיעין הימי
ב-1964 מונה אשכנזי לראש ענף המודיעין בחיל הים בדרגת סגן-אלוף. מילא תפקיד זה תחת המפקדים יוחאי בן נון, שלמה אראל ואברהם בוצר. במהלך מלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. תקופת שירותו של אשכנזי כראש המודיעין הימי הייתה קריטית להתפתחות האיומים ובנית הכח הימי מולם. נפתחו תחומים חדשים שבמרביתם יכולת המודיעין נבנתה תוך כדי מאבק. חלה מלחמת ששת הימים והמשיכה במלחמת ההתשה. ככלל הועמקו שיטות הפעולה והוקמה מערכת הבינה הרשתית. המערכת הצה"לית הכירה בחשיבות המוגברת של המודיעין הימי. ענף המודיעין הפך למחלקת המודיעין ובשנת 1968 קודם אשכנזי לדרגת אלוף-משנה. הנושאים העיקריים שהעסיקו את המודיעין הימי היו:
ראש משלחת משרד הביטחון ונספח צה"ל באיטליה
לאור התקרבותו של מרשל יוסיפ ברוז טיטו למצרים התאפיינו יחסי ישראל יוגוסלביה בקרירות. גם במלטה הדמוקרטית מדיניות המפלגה השלטת של דום מינטוף התרחקות מהמערב וקרבה לערבים ובעיקר לוב של מועמר קדאפי. במדינות אלה תפקידו של אשכנזי הצטמצם והיה רק להלכה.
בשווייץ היחסים היו טובים וכך גם העסקים. השווייצרים קיבלו את אשכנזי בכבוד ואפשרו את הפעילות שהייתה נחוצה שם. בגמר התפקיד קיבל מתנת פרידה חרב מסורתית ואקדח מסימניה של הקצונה.
הפעילות העיקרית כראש המשלחת משרד הביטחון נעשתה באיטליה שבאותן שנים התאפיינה בחוסר יציבות פוליטית וחברתית, מלווה בגלי טרור. כשמשנת 1972 מיישמים ג'וליו אנדראוטי, ראש הממשלה הנוצרי דמוקרט, ובטינו קרקסי שר החוץ הסוציאליסט, מדיניות פרו ערבית ופרו פלסטינית. משימתו של אשכנזי הייתה לשמר ולפתח את קשרי הרכש המו"פ והשת"פ המודיעיני עם איטליה על אף התהפוכות הפוליטיות.
בעת מלחמת יום הכיפורים, השיג אשכנזי אישור לתדלוק ספינות סער שפעלו במרכז הים התיכון לאבטחת השייט לישראל וממנה. משרד החוץ האיטלקי לא היה מרוצה ודחה את הבקשה. בעצה עם אנשי המודיעין דרש אשכנזי לקיים את עקרונות המשפט הימי הבינלאומי, שגם לכלי שיט צבאי של מדינה במלחמה מותר להיכנס לנמל נייטרלי, ללא הודעה מוקדמת, לשהייה קצרה, לצורך מקלט מסערה, או לקבלת דלק. ופעולה זאת אינה מפרה את הנייטרליות של אותה מדינה.
משלחות משרד הביטחון נוהלו על ידי עוזר השר צבי צור וכאשר פרש מתפקידו שלח מכתב הערכה לאשכנזי שניתן ללמוד ממנו על התקופה:
באזרחות
אשכנזי עבר קורס מנהל עסקים, ובאוגוסט 1975 פרש מצה"ל לגמלאות. ייצג חברות זרות בישראל וקידם קשרי חברות ישראליות בחו"ל. בשנת 2002 פרש מעסקים.
משפחתו
אשכנזי נישא בשנת 1958 לציפורה לבית שטרנברג. ציפורה אשכנזי נפטרה בנובמבר 2013. בנם היחיד דן אשכנזי עוסק בניהול ויזמות בתחום התקשורת. בנוסף מקדיש מזמנו לתחום הצלילה הטכנית, חיפוש ספינות טרופות וצלילה עם מערכות לעומקים בחופי הארץ. דן אשכנזי שותף בעריכה וכתיבה של ספרי הדרכה, צילום תת-ימי, איתור ותיעוד אתרי צלילה.
ראובן אשכנזי נפטר ב-1 ביוני 2021.
Heard It in a Past Life
Heard It in a Past Life הוא אלבום האולפן הראשון של זמרת הפופ האמריקאית מאגי רוג'רס, שיצא ב-18 בינואר 2019 על ידי דביי סאונדס וקפיטול רקורדס.
הקלטה והפקה
רוג'רס עבדה על האלבום במשך שנתיים, עם רוסטאם באטמנגליג', גרג קורסטין ומוזיקאים בעלי פרופיל גבוה אחרים בתפקידי הפקה. רוג'רס הצהירה בראיון על האלבום כי "היה כל כך הרבה שינויים שקרו כל כך מהר, לא תמיד הייתי בטוחה איך לגרום לכל הדברים האלה להרגיש כמוני. הייתי ממש המומה לזמן מה, וגם פחדתי."
שיווק ומכירות
שני הסינגלים הראשונים, "Alaska" ו-"On + Off", שוחררו בעבר במיני אלבום של רוג'רס משנת 2017, "Now That the Light Is Fading", ואחריהם "Fallingwater", "Give a Little" ו-"Light On". "Light On" הגיע למקום הראשון במצעד השירים האלטרנטיביים למבוגרים של בילבורד, והפך לשיר הראשון שלה במצעדי בילבורד. "Light On" דורג בתור השיר ה-13 הטוב ביותר של 2019 על ידי בילבורד.
מיכאל פורשלגר
הרב מיכאל אליעזר הכהן פורשלגר (בכתיב יידי: פארשלאגר; ה'תרמ"ד, 1883 – ט"ו בחשוון ה'תשי"ט 29 באוקטובר 1958) היה רב ולמדן מתלמידי האדמו"ר מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין.
Heard It in a Past Life
ביקורות
Heard It in a Past Life זכה לביקורות חיוביות באופן כללי. ב-Metacritic, המקצה דירוג מנורמל מתוך 100 לביקורות מכלי תקשורת מרכזיים, האלבום קיבל ציון ממוצע של 71, על סמך 23 ביקורות. האייריש טיימס כינה אותו "אוסף אלקטרו-פופ תוסס", בעוד USA Today כינה אותו כאחד מאלבומי הפולק-פופ הטובים ביותר של שנת 2019. מגזין Q כתב כי האלבום "נבנה מתוך מחשבה ולעיתים קרובות קסום", ו-AllMusic אמרה שרוג'רס "מוצאת דרכים שונות לגבש גרסה מבריקה ומובטחת משלה לפופ" ב"בכורה חזקה".
מיכאל פורשלגר
ביוגרפיה
נולד בעיר ליוביטש הסמוכה לעיר סוכטשוב שבפולין, לאברהם משה ולבלומא. מילדותו היה חולה עיניים ובמשך תקופה לא ראה כלל. למד בילדותו אצל הרב פנחס לבקוביץ, חסיד גור.
Heard It in a Past Life
ביקורות
מבקרים אחרים היו ביקורתיים יותר. פיצ'פורק ושיקגו טריביון האמינו שחלק גדול מהאלבום הופק יתר על המידה על ידי מפיקים שותפים בעלי פרופיל גבוה.
מיכאל פורשלגר
ביוגרפיה
מגיל צעיר החל לנסוע בקביעות לסוכטשוב, ופעם אף הלך ברגל מעירו לסוכטשוב מרחק של 25 ק"מ, בשנת תרנ"ח בהיותו בגיל 14, נסע ללמוד בצורה קבועה אצל רבו, הרב אברהם בורנשטיין, בסוכטשוב. באותה התקופה, הפסיק הרב להעביר שיעורים וקיבל אותו ללימוד יחידני.
Heard It in a Past Life
דירוגים
"–" מציין שהמגזין לא דירג את האלבומים שנכללו ברשימת סוף השנה שלהן.
מיכאל פורשלגר
ביוגרפיה
בהיותו בסוכטשוב למד גם מפי הרב יואב יהושע וינגרטן מחבר "חלקת יואב", ומפי הרב אריה צבי פרומר, הרב מקוז'יגלוב, ראש ישיבת חכמי לובלין. הוא התקרב גם לרב יוסף ענגיל רבה של קרקוב.
אמנואלה ג'אקריני
אמנואלה ג'אקריני (, נקרא בעברית גם עמנואלה ג'אקריני; נולד ב-5 במאי 1985) הוא כדורגלן איטלקי המשחק כקשר התקפי בקבוצת קייבו ורונה ובנבחרת איטליה בכדורגל.
Heard It in a Past Life
רשימת רצועות
רשימת רצועות וקרדיטים מותאמים מטיידל.
אמנואלה ג'אקריני
ג'אקריני החל את הקריירה במדיה של צ'זנה, והיה שותף להעפלתה מהליגה השלישית לסרייה א' בתוך שתי עונות. בהמשך עבר ליובנטוס, עמה זכה בשתי אליפויות, המשיך לשתי עונות נוספות בסנדרלנד מהפרמייר ליג, וחזר לאיטליה שם שיחק עונה אחת במדיה של בולוניה 1909. לג'אקריני 29 הופעות במדי איטליה, אותה ייצג בין היתר בשתי אליפויות אירופה.
תחילת הקריירה
ג'אקריני החל את דרכו בקבוצת הנוער של צ'זנה. בגיל 15 סבל מפציעה קשה בבטנו לאחר התנגשות עם שוער מהקבוצה היריבה. הוא נאלץ לעבור ניתוח דחוף ואיבד את הטחול, אך התאושש ושב למגרשים. בעונתו האחרונה בקבוצת הנוער כבש 15 שערים, ואת הקריירה הבוגרת החל בהשאלות לקבוצות מהליגה הרביעית. הראשונה הייתה פורלי, במדיה שיחק בעונת. לאחר עונה אחת עבר לבלאריה איגאה מרינה. בעונתו השנייה כמושאל בקבוצה סבל ג'אקריני משבר כפול בקרסולו, שגרם לו להחמיץ כמעט את כל העונה. בעונת הושאל לפאביה, במדיה הציג תרומה התקפית משמעותית, וכבש תשעה שערים ב-28 הופעות ליגה. ג'אקריני היה מהגורמים הבולטים להישארותה של הקבוצה בליגה בתום העונה.
מיכאל פורשלגר
ביוגרפיה
בשנת תרס"ב נישא לשרה רייזל פליישמן, מהעיר סוכטשוב. הוריו היגרו לארצות הברית, ובשנת 1921 היגר הוא בעקבותיהם והגיע לארצות הברית, הוא השתקע בבולטימור.
במשך שנים סירב לקבל משרות רבניות, אך רבים מרבני ארצות הברית הכירו בו, התכתבו עמו בהלכה וצירפו אותו במקרים רבים להכרעות כדיין שלישי במושבי בית דין. היה מיודד עם הרב חיים צימרמן, הרב מאיר אמסעל, הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד ורבי יואל טייטלבוים מסאטמאר. סייע בהקמת ישיבת נר ישראל והיה קשור לראש הישיבה הרב יעקב יצחק רודרמן. בשנתיים האחרונות לחייו אף התפלל שם תפילת שחרית כל יום.
בסוף ימיו סבל רבות ממחלות לב, הוא נפטר בט"ו בחשון ה'תשי"ט כבן 75 שנים.
כתב כעשרים אלף גיליונות של דברי תורה, מעט מהם עובדו וכונסו בידי תלמידיו לאחר פטירתו בספר 'תורת מיכאל'.
אמנואלה ג'אקריני
תחילת הקריירה
לקראת עונת, ובתום ארבע עונות כמושאל, חזר ג'אקריני לסגל של צ'זנה ומאמנה החדש פיירפאולו ביסולי, שירדה עונה קודם לכן לליגה השלישית. ג'אקריני השתלב היטב בקבוצה שהעפילה בחזרה לסרייה ב' תוך עונה אחת. עונה אחר כך השלימה הקבוצה עליית ליגה נוספת, שנייה ברציפות, כשסיימה כסגנית אלופת הסרייה ב' והעפילה לליגה הבכירה, הסרייה א'. תרומתו של ג'אקריני להעפלה הייתה שמונה שערי ליגה ב-32 הופעות, והוא היה משחקניה החשובים ביותר של הקבוצה באותה העונה.
בעונת שיחק לראשונה בקריירה בליגה הבכירה. כבר במחזור השני, במשחק הבית הראשון של הקבוצה באותה העונה בו פגשה את מילאן, כבש ג'אקריני את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה. בסך הכול באותה העונה כבש ג'אקריני שבעה שערים, שחמישה מתוכם הניבו ניצחונות לקבוצתו, וסייע לה לשרוד בליגה הבכירה כשסיימה את העונה במקום ה-15. בסך הכול בשלוש עונות במדיה של צ'זנה כבש ג'אקריני עשרים שערים ב-97 הופעות.
יובנטוס
ב-25 באוגוסט 2011, לקראת עונת, עבר ג'אקריני ליובנטוס של המאמן אנטוניו קונטה תמורת סכום של כשלושה מיליון אירו עבור מחצית מכרטיסו. קונטה, שהתעניין בהחתמתו של ג'אקריני עוד כמאמן סיינה, לא ייעד לו תפקיד מרכזי בקבוצה, והוא הסתפק ב-23 הופעות ליגה בלבד, מתוכן תשע בהרכב, וכבש שער אחד בדרך לזכייתה של קבוצתו באליפות איטליה. באותה העונה העפיל עם קבוצתו לגמר הקופה איטליה, אך לא שותף בהפסדה של יובנטוס 0–2 לנאפולי.
בתום העונה השלימה יובנטוס את רכישתו של ג'אקריני תמורת כ-4.25 מיליון יורו, אך במקביל פחתו דקות המשחק שלו. בסופר קאפ האיטלקי מול נאפולי הוא עלה לארבע הדקות האחרונות של ההארכה, שלאחריהן ניצחה יובנטוס בדו-קרב בעיטות עונשין. בהמשך העונה ערך 17 הופעות ליגה בלבד, מתוכן עשר בהרכב, ותרם שלושה שערים לזכייתה השנייה ברציפות של יובנטוס בתואר. באותה העונה עשה את צעדיו הראשונים בליגת האלופות, בה רשם ארבע הופעות בדרך לרבע גמר המפעל, שם הודחה יובנטוס על ידי באיירן מינכן.
סנדרלנד
לקראת עונת, ולאחר שתי עונות במדי יובנטוס, עזב ג'אקריני לראשונה את איטליה והצטרף לסנדרלנד מהפרמייר ליג. את הקבוצה אימן אז בן ארצו, פאולו די קאניו, שהוחלף בהמשך בגוסטבו פוייט. בעונת הבכורה שלו ערך 24 הופעות ליגה, בהן כבש ארבעה שערים, שסייעו לקבוצתו להישאר בליגה בתום העונה. באותה העונה אף העפיל עמה לגמר גביע הפוטבול ליג, בו עלה מהספסל לרבע השעה האחרונה בהפסד 1–3 למנצ'סטר סיטי.
על אף שלא זומן לסגל נבחרתו לקראת מונדיאל 2014, נותר ג'אקריני לעונה נוספת בסנדרלנד. עונה זו הייתה רצופה פציעות שמנעו מג'אקריני כמעט לחלוטין מלשחק באותה העונה. הראשונה שבהן הייתה במשחקי קדם העונה מול ריאל בטיס, שגרמה לו להחמיץ את פתיחת העונה. בהמשך נפצע פעמיים בקרסולו, ואת העונה סיים עם שמונה הופעות ליגה בלבד. בסיום העונה שוחרר מהקבוצה על ידי המאמן דיק אדבוקאט.
חזרה לאיטליה
ב-31 באוגוסט 2015, לקראת עונת, הושאל ג'אקריני לבולוניה 1909, העולה הטרייה לסרייה א'. תחילת הדרך תחת המאמן דליו רוסי לא הייתה מוצלחת, ולאחר עשרה מחזורים הוחלף המאמן ברוברטו דונאדוני. תחת המאמן החדש זכה ג'אקריני לפריחה מחודשת. הוא הציג יכולת מעולה וכבש שבעה שערים ב-28 הופעות ליגה, אחד פחות ממלך שערי הקבוצה בליגה, מאטיה דסטרו. ג'אקריני סייע לקבוצתו להבטיח את הישארותה בליגה, והיא סיימה את העונה במקום ה-14 בטבלה.
בתום עונת ההשאלה חזר ג'אקריני באופן אוטומטי לסנדרלנד, אך ב-16 ביולי 2016, לאחר יכולת גבוהה שהפגין ביורו 2016, נרכש ג'אקריני על ידי נאפולי תמורת כ-1.5 מיליון אירו.
נבחרת איטליה
על אף שלא צבר הופעות בינלאומיות, זומן ג'אקריני על ידי צ'זרה פראנדלי לסגל הסופי של נבחרת איטליה לקראת טורניר יורו 2012. הזימון המפתיע עורר מחלוקת סביב המאמן, במיוחד לאחר ההחלטה להציב את ג'אקריני בהרכב למשחק הפתיחה של איטליה בטורניר, ב-10 ביוני 2012 מול אלופת אירופה המכהנת. על אף שלא הורגל בעמדה זו, תופקד ג'אקריני כקיצוני שמאלי במערך 3-5-2 שהעלה פראנדלי למשחק. ג'אקריני הפגין יכולת גבוהה במשחק, שהסתיים בשוויון 1-1. הוא שמר על מקומו בהרכב גם במשחק השני בבית, מול. הפעם ג'אקריני התקשה יותר לבוא לידי ביטוי, ונכנע פעמים רבות לפריצות של דאריו סרנה ממולו. המשחק הסתיים בשוויון 1-1. לאחר אותו משחק, ועם שובו של אנדראה ברצאלי שהחמיץ את שני משחקי הפתיחה של הטורניר, חזרה איטליה לשחק במערך 4-4-2, וג'אקריני לא חזר לשחק עוד בטורניר, אותו סיימה איטליה במקום השני לאחר הפסד 0–4 לספרד בגמר.
ג'אקריני לא זומן לסגל איטליה לקראת מונדיאל 2014, ואיבד את מקומו בסגל לאורך כל שנת 2015, במהלכה סבל מפציעות מרובות. הוא שב לסגל של המאמן אנטוניו קונטה, שהיה מאמנו ביובנטוס מספר שנים קודם לכן, לקראת יורו 2016, והיה דומיננטי לאורך משחקי האימון של איטליה לקראת הטורניר. ג'אקריני עלה בהרכב של קונטה למשחק הפתיחה מול, ובדקה ה-32 כבש את שערה הראשון של איטליה בטורניר, לאחר בישול של לאונרדו בונוצ'י. איטליה המשיכה לניצחון 0–2, וג'אקריני נבחר לשחקן המצטיין בתום המשחק. במשחק השני גברה איטליה, עם ג'אקריני בהרכב, 1-0 על, ובמשחק השלישי זכה ג'אקריני למנוחה כשנבחרתו נוצחה 0–1 על ידי. ג'אקריני שב להרכב במשחק שמינית הגמר מול ספרד, ובדקה ה-33 בישל לג'ורג'ו קייליני את שער היתרון של איטליה בדרך לניצחון 0–2. ג'אקריני שמר על מקומו בהרכב גם במשחק רבע הגמר מול. הוא שיחק לאורך כל המשחק וההארכה, שהסתיימה בשוויון 0-0, וכבש את הפנדל השישי של נבחרתו בדו-קרב הפנדלים, שבסיומו הודחה איטליה עם הפסד 5–6. ג'אקריני היה לאחד משחקניה הבולטים והמפתיעים של איטליה לאורך הטורניר כולו.
כוכב נאנצ'אנג
כוכב נאנצ'אנג (בסינית: 南昌之星) הוא גלגל ענק בעיר נאנצ'אנג בירת מחוז ג'יאנגשי.
כוכב נאנצ'אנג שקוטרו 153 מטרים וגובהו 160 מטרים היה הגלגל הענק הגבוה ביותר בעולם מהשקתו במאי 2006 ועד 1 במרץ 2008, אז נפתח הסינגפור פלייר בסינגפור, הגבוה ממנו בחמישה מטרים.
עונת 1983/1984 בלה ליגה
עונת 1983/1984 הייתה העונה ה-53 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1983 והסתיימה ב-29 באפריל 1984.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו קדיס, מיורקה, וריאל מורסיה.
אתלטיק בילבאו זכתה בתואר וזאת בפעם השמינית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. היא זכתה גם בגביע המלך ובעקבות כך קיבלה את סופר קאפ הספרדי.
קדיס, מיורקה וסלמנקה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: חורחה דה סילבה, ריאל ואיאדוליד, כשכבש 17 שערים ב-30 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: חבייר אורוטי, ברצלונה, שספג 26 שערים ב-33 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
תיאטרו קומונאלה די בולוניה
תיאטרו קומונאלה די בולוניה (באיטלקית: Teatro Comunale di Bologna הוא בית אופרה בבולוניה, איטליה, אחד מאולמות האופרה החשובים באיטליה. כרגיל, עולות בו שמונה אופרות, שש הצגות לכל אחת, במהלך העונה שבין נובמבר לאפריל.
בבולוניה היו תיאטראות שונים שהעלו אופרות מאז ראשית המאה ה-17, אך כולם נזנחו או עלו באש. עם זאת, מאז ראשית המאה ה-18, העלה "תיאטרו מרסיליי-רוסי" יצירות אופראיות של מלחינים פופולריים בני התקופה, בהם ויוואלדי, גלוק וניקולו פיצ'יני. "תיאטרו מלווצי", שנבנה בשנת 1651 ובו הוצגה לראשונה בבולוניה אופרה של גלוק, "דמופואונטה", נשרף כליל בפברואר 1745. אירוע זה האיץ את בנייתו של תיאטרון ציבורי חדש, ה"נואובו תיאטרו פובליקו", כפי שנקרא התיאטרו קומונאלה בעת פתיחתו ב-14 במאי 1763.
תוכנית ופתיחה
האדריכל אנטוניו גאלי ביביינה זכה בתחרות על תכנון התיאטרון, על אף התנגדות מצד כמה ממגישי התוכניות שהפסידו בה, וחנוכת הבניין צוינה בהצגת "Il trionfo di Clelia" של גלוק, שנכתבה לכבוד האירוע. האולם בצורת פעמון, שכלל ארבעה נדבכי תאים בתוספת תא מלכותי ויציע קטן, שתקרתו המצוירת יצרה רושם שהוא פתוח לשמיים, נבנה בעיקר מאבן, כהגנה מפני שרפה. אלא שחלק גדול מן העבודה לא הושלם, בייחוד החזית, שבנייתה לא הסתיימה עד 1936. גם רבים מן המתקנים מאחורי הקלעים, שנועדו לאפשר הצגות אופרה, נשארו באמצע העבודה והושלמו רק תחת איום בתחרות מתיאטרון אחר בשנת 1805.
הנואובו תיאטרו פובליקו, ובהמשך תיאטרו קומונאלה, היה בית האופרה הגדול הראשון שנבנה במימון הציבור והיה רכוש העיר ואזרחיה. אף כי 35 מתוך 99 תאי התיאטרון נמכרו לשימוש פרטי, תנאי הבעלות היו ייחודיים בהיותם מוגבלים "לזכות השכירות המתמדת", בניגוד לבעלות ושליטה מוחלטת. החוזה הקנה לרוכש זכות מתמדת לתא שנבחר מראש, לו ולמשפחתו, אך רק ליצירות הרואיות או לדרמה פר מוזיקה בימתית. זאת, יחד עם הדרישה מבעלי התאים לתת מימון נוסף ליצירות משני סוגים אלה, הביאו לחילוקי דעות משפטיים חוזרים ונשנים במשך השנים. לא פעם היה קשה לסווג יצירה מסוימת, ובשנת 1917, עם הצגת "רונדין" (כיוון שאיש לא יכול היה להחליט אם האופרה של פוצ'יני היא דרמה מוזיקלית או לא), הוגבלה זכות הראשונים של שוכרי התאים לזכות קדימה ברכישת התא ולהנחה מסוימת בדמי השכירות, בית האופרה הזה הציב את בולוניה לצד כרכים חשובים באיטליה, שהתגאו בבתי אופרה במאה ה-18, כמו רומא, טורינו ונאפולי.
שיפוצים שונים התבצעו בין 1818 ל-1820 ושוב ב-1853–1854. אחרי ששרפה כילתה את רוב שטח הבמה בשנת 1931, נסגר התיאטרון ונפתח שוב מחדש רק ב-14 בנובמבר 1935. בשלב זה פינה האולם הפעמוני המקורי את מקומו לאולם בצורת פרסה, שהכיל 1,034 מושבים.
אופרות שהוצגו בבית האופרה ואנשים שהיו קשורים אליו
במשך המאה ה-19 הוצגו באולם עשרים אופרות מאת רוסיני, ושבע מעשר האופרות של בליני הוצגו שם בשנות ה-30' של המאה. יצירות מאת ורדי וכן, בשנת 1871, הבכורה האיטלקית של "לוהנגרין" מאת וגנר, שלטו ברפרטואר התיאטרון כשהמאה ה-19 התקדמה לקראת סופה. למעשה, בולוניה הייתה לאתר הצגתן של עוד כמה ביצועי בכורה איטלקיים של אופרות מאת וגנר, שהידועים בהם הם "ריאנצי", בנוכחות המלחין, ופרסיפאל ב-1 בינואר 1914.
עוד אישיות בולטת שהייתה בקשר עם תיאטרו קומונאלה מ-1894 ואילך היה המנצח ארטורו טוסקניני, שהעלה שם את "פלסטאף" של ורדי בשנה זו והמשיך לנצח שם עד מלחמת העולם השנייה.
איוואן בכר
איוואן בכר (בבלארוסית: Іван Бахар; נולד ב-10 ביולי 1998) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בדינמו מינסק ובנבחרת בלארוס.
קריירה
בכר החל לשחק בקבוצת הנוער של מינסק בשנת 2012. ב-29 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במשחק נגד דינמו ברסט, והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות ליגת העל הבלארוסית.
בדצמבר 2019 עבר לדינמו מינסק.
בינואר 2023 עבר לעירוני קריית שמונה. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך ב-8 בינואר 2023, בניצחון קבוצתו 1–0 על מכבי בני ריינה. ב-14 בינואר 2023 כבש שער בכורה, בתיקו 2–2 עם הפועל חדרה. ב14 במאי 2023 הודיע כי בכוונתו לעזוב את עירוני קריית שמונה.
ב-10 ביולי 2023 חזר לדינמו מינסק.
קריירת נבחרות
לאחר ששיחק במדי הנבחרות הצעירות של בלארוס, ב-6 בספטמבר 2019 ערך בכר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשעלה כמחליף במשחק נגד במסגרת מוקדמות היורו.
Loco Contigo
Loco Contigo (בעברית: משוגע בשבילך) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הצרפתי די ג'יי סנייק, הזמר הקולומביאני ג'יי באלווין והראפר האמריקאי טייגה. השיר יצא לאור ב-14 ביוני 2019 כסינגל השישי מתוך אלבומו השני של די ג'יי סנייק, Carte Blanche, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.
רקע
הרמיקס הרשמי לשיר מציג אורחים חדשים כמו אוזונה, ניקי ג'אם ונאטי נטשה.
מפי אל
מִפִּי אֵל הוא פיוט שנאמר בקהילות רבות כחלק מההקפות בשמחת תורה, בדרך כלל בניגון עליז. הפיוט חובר על ידי מחבר לא ידוע, ונפוץ בקהילות יהודיות רבות ברחבי העולם. השיר נכתב במקורו עבור חג השבועות, והתקבל ברבות הימים כשיר עממי מובהק לשמחת תורה.
תוכן הפיוט
הפיוט, מהלל את האל (נותן התורה), את משה (מוסר התורה), את התורה עצמה ואת עם ישראל (שלומד אותה).
הפיוט בנוי במקצב ובחרוזים המאפשרים בקלות לכל הקהל להשתתף ולקחת חלק בשירה לסירוגין בין החזן הפייטן לבין הציבור.
לפיוט שתי גרסאות: גרסה קצרה בת 6 בתים (בה כל שבח מתחיל באות אחרת), וארוכה בת 22 בתים (בה כל ארבעת השבחים מתחילים באותה אות). בשל התפוצה הרבה של הפיוט וסדרו האלפא-ביתי, נוצרו לו גרסאות רבות בקהילות שונות הנבדלות בשבחים בכל אות.
מבנה הפיוט
האותיות הראשונות בכל תיבה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי.
הפיוט מושתת על המבנה המופלג (=הסופרלטיבי) "אין - כ". מבנה זה מופיע בתפילת חנה:
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט, שבדרך כלל מושר על ידי הקהל, הוא המילים המציינות כי האל יברך בפיו את ישראל:
דני מזרחי
דני מזרחי (נולד ב-5 בינואר 1959) הוא מעצב אופנה ישראלי.
ביוגרפיה
דני מזרחי נולד בשכונת מנשייה בתל אביב למשפחה בת חמישה ילדים. בגיל תשע עבר לכפר הנוער בית אפל בגלל המצב הכלכלי הקשה, ושם שהה עד גיל 14.
בשנת 1973 הקימו שני אחיו את רשת האופנה "ראש אינדיאני", ומזרחי עבד ברשת בתפקידים שונים, כגהצן, בתפירה ובמדידות. בשנת 1989 החל לעבוד כמתאם אופנה וגם עיצב את כל חלונות הראווה של הסניפים. בשנת 1986 יזם את קניית רשת "טופר", שהייתה בפשיטת רגל.
בשנת 1997, בעקבות סכסוך משפחתי, עזב את "ראש אינדיאני", ופתח חנות בשם "דני מזרחי דיזייאנס" בתל אביב.
הפרסום הראשון של מזרחי החל לאחר שעיצב לקרובת משפחתו שמלה מאבני סברובסקי. השמלה סוקרה בעיתונים בישראל, ובעקבות החשיפה החל מזרחי לעצב שמלות כלה ושמלות ערב לדוגמניות מובילות בישראל.
בשנת 2002 הפיק תצוגת אופנה במלון דורצ'סטר בלונדון כדי לאסוף תרומות לאגודה למלחמה בסרטן. בעקבות תצוגה זו החל מזרחי לעצב שמלות ערב לשחקניות וזמרות מהעולם. בשנת 2005 פתח חנות ברחוב בונד בלונדון, שאותה סגר לאחר שלוש שנים בעקבות המרחק והפיצול.
מזרחי עיצב לתחרות האירוויזיון את השמלות של עפרה חזה (1983), ירדנה ארזי (1988) ודפנה דקל (1992). משנת 1997 ועד שנת 2012 עיצב את השמלות למשתתפות בתחרות מלכת היופי ואת השמלות לזוכות במקומות הראשונים שייצגו את ישראל בתחרויות היופי הבינלאומיות. כמו כן, הוא שפט לעיתים בתחרויות, ואף היה שופט במשך שלוש שנים, משנת 2010 ועד 2013, בתחרות מיס רוסיה. במשך שלוש עונות הוא עיצב את הלבוש למשתתפי תוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים". עיצב את הקולקציה למסע ההופעות של זוכת אירוויזיון 2014 קונצ'יטה וורסט. גלית גוטמן שימשה שנים רבות כדוגמנית הבית של מזרחי.
בדצמבר 2019 הוכרז כפושט רגל כשחובותיו נאמדים בכשבעה מיליון שקלים וסגר את העסק על פי הוראת בית משפט. בשנת 2022, לאחר שבוצע הסדר חוב עם נושיו, פתח סטודיו לעיצוב שמלות כלה וערב ברחוב פרישמן בתל אביב.
מזרחי גרוש ואב לשלוש בנות.
ישיבת סקוקי
המכללה התאולוגית העברית (באנגלית: Hebrew Theological College, מכונה גם בקיצור "ישיבת סקוקי" או HTC) היא ישיבה בסקוקי, אילינוי, ארצות הברית שמתמקדת בלימודי תורה ופועלת גם כאוניברסיטה פרטית המפעילה תוכניות נפרדות לגברים ולנשים. הישיבה נוסדה כמוסד אורתודוקסי מודרני, ולומדים בה גם תלמידים מרקע חרדי וחסידי.
על בוגרי הישיבה הבולטים נמנים דוד אפלבום, דוד ביגמן, חיים צימרמן, דן פטינקין, חיים דוב שעוועל, דוב ברל ויין, אברהם טברסקי נתן צבי פינקל.
המכללה התאולוגית העברית (HTC) נוסדה בשנת 1921 בעיר שיקגו על ידי חיים צבי רובינשטיין (1872–1944) ושאול זילבר (1876-1946). בשנת 1958 הישיבה עברה לפרבר הצפוני של שיקגו, סקוקי.
HTC נוסד כמוסד אורתודוקסי מודרני להשכלה גבוהה. אבל כיום לומדים בה גם חרדים וחסידים. מטרתו העיקרית של בית הספר היא להכין את התלמידים לקבלת תפקידים פורמליים כמחנכים, וכן להסמיך לרבנות. כמטרה משנית, המוסד שואף לספק לתלמידיה מיומנויות בשבע האמנויות החופשיות.
מבנה
הישיבה מורכבת מבית מדרש וכולל הסמכה לרבנות; מכון בליטשטיין לנשים והישיבה התיכונית פסמן. המכללה מורכבת מבית הספר ללימודי עברית ובית הספר לאמנויות ומדעים.
תוכנית הגברים מציעה תואר ראשון עם התמקדות במדעי יהדות ובמיוחד תלמוד, עם עיסוק צדדי במנהל עסקים, חשבונאות ופסיכולוגיה. תוכנית הנשים (הממוקמת בקמפוס נפרד) מציעה מגמות בלימודי יהדות בתנ"ך, לשון עברית והיסטוריה של עם ישראל. ניתן ללמוד בנוסף גם לימודי חול ובהם מנהל עסקים, מדעי המחשב והמידע, חינוך (כולל חינוך יסודי ומיוחד), אנגלית, מדעי הבריאות ופסיכולוגיה.
מנהלי הישיבה
אוסקר ז. פאסמן 1946–1964
אירווינג ג'יי רוזנבאום
דון וול 1981–1989
ג'רולד איזנברג 1989–2013
סרגיי שובנקוב
סרגיי ולדימירוביץ' שובנקוב (ברוסית: Серге́й Владимирович Шубенков; נולד ב-4 באוקטובר 1990) הוא אתלט רוסי, אלוף העולם (בייג'ינג 2015) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (הלסינקי 2012 וציריך 2014) בריצת 110 מטר משוכות.
ביוגרפיה
שובנקוב נולד בברנאול, בדרום סיביר המערבית. הוא בנה של האתלטית נטליה שובנקובה שיאנית ברית המועצות (6 שנים) ומדורגת 11 בכל הזמנים בקרב שבע (6859 נקודות). בשיאה (1984) דורגה במקום שני בעולם, אך היא לא השתתפה במשחקים האולימפיים (לוס אנג'לס 1984), בשל החרם שהטילה מדינתה.
אנתמיוס
אנתמיוס (420 - 11 ביולי 472) (בלטינית: Procopius Anthemius Augustus) היה קיסר האימפריה הרומית המערבית בין השנים 467-472.
סרגיי שובנקוב
2014
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט 2014 זכה שובנקוב במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.19 שניות, לפני ויליאם שרמן מבריטניה (13.27 שניות) ודימיטרי בסקו מצרפת (13.28 שניות) ובכך הגן על תוארו.
אנתמיוס
אנתמיוס ניסה להתמודד עם שני האתגרים הצבאיים שניצבו מול שרידי האימפריה הרומית המתפוררת: אנתמיוס נהרג על ידי הגנרל הגותי שלו, ריקימר, כחלק ממאבק כוחות פנימי ברומא.
סרגיי שובנקוב
אלוף העולם
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכה שובנקוב במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא רוסיה חדש של 12.98 שניות, לפני הנסל פרצ'מנט מג'מייקה (13.03 שניות) ושיאן העולם ארייס מריט מארצות הברית (13.04 שניות).
אנתמיוס
שנותיו המוקדמות
אנתמיוס השתייך למשפחת האצולה הרומאית פרוקופיוס (בית אב), אשר הוציאה מתוכה נושאי משרות בכירים בצבא ובממשל של האימפריה הרומית המזרחית.
אביו פרוקופיוס, היה מגיסטר מיליטום למזרח בין השנים 422–424 וצאצאו של בן דודו של הקיסר יוליאנוס הכופר, פרוקופיוס, שמרד בקיסר המזרחי ואלנס ותפס את השלטון באופן לא חוקי לתקופה קצרה (365-366).
אמו לוסינה, הייתה צאצאיתו של פלאביוס פיליפוס, הפרפקט פרטוריאני של המזרח ב-346, ובתו של פלאביוס אנתמיוס, הפרפקט הפרטוריאני של המזרח (415–404) וקונסול ב-405.
אנתמיוס נולד בקונסטנטינופול ב-420. הוא נסע לאלכסנדריה ללמוד בבית הספר של הפילוסוף הנאופלאטוני פרוקלס. בין חבריו ללימודים היו מרקלינוס (מגיסטר מיליטום ומושל איליריקום), פלאביוס אילוסטריוס פוסאוס (פרפקט פרטוריאני של המזרח וקונסול ב-467), מסיוס פאבוס סוורוס (פרפקט רומא וקונסול ב-470) ופמפריפיוס (המשורר הפגאני).
ב-453 נישא אנתמיוס למרשה אופמיה, בתו של הקיסר המזרחי מרקיאנוס. לאחר נישואיו, נשלח לחזית הדנובה לצורך בנייה מחדש של הגנת הגבול, אשר הייתה במצב גרוע לאחר מותו של אטילה. ב 454 הוא הוחזר לקונסטנטינופול, שם קיבל את התואר פטריקיוס והפך לאחד משני המגיסטר מיליטום של האימפריה המזרחית. ב-455 מונה לקונסול במקביל לעמיתו המערבי, ולנטיניאנוס השלישי. באוקטובר 456, הודח אוויטוס, הקיסר המערבי והקיסר המזרחי, מרקיאנוס, עמד להכריז על חתנו, אנתמיוס כיורשו של הראשון. אך בינואר 457 נפטר מרקיאנוס ו-2 חלקי האימפריה הרומית נותרו ללא קיסרים בראשם. השליטה עברה בפועל לידי הגנרלים, ריקימר ומיוריאנוס בחלק המערבי ופלביוס ארדבור אספר (אספריוס) בחלק המזרחי. אספר, בן האלאנים אשר שימש כמפקד העליון של הצבא המזרחי (מגיסטר מיליטום) לא היה יכול בגלל מוצאו להפוך לקיסר ומינה לכס הקיסרות המזרחית במקומו את לאון הראשון מתוך סברה מוטעית שזה ישמש כשליט בובה. זה האחרון הפך את ריקימר לפטריקיוס, וב-1 באפריל 457, מינה הגנרל המערבי בעל המוצא הגותי את חברו מיוריאנוס לקיסר האימפריה המערבית.
אנתמיוס המשיך לשרת גם תחת הקיסר המזרחי החדש כמגיסטר מיליטום. משימתו העיקרית הייתה להגן על האימפריה מפני האוכלוסיות הברבריות הלוחצות על גבולה. ב-460, הוא הביס את האוסטרוגותים של ואלאמיר באיליריקום. במהלך חורף 466–467 הוא ניצח קבוצה של ההונים, שחצו את הדנובה הקפואה ובזזו את דאקיה.
הדרך לכתר
גאיזריק, מלך הוונדלים אשר פשטו ובזזו את חופי איטליה, תמך באוליבריוס כיורש בשל קרבתו המשפחתית אליו: בנו הונריק ואוליבריוס נישאו ל-2 בנותיו של ולנטיניאנוס השלישי, אאודוקיה ופלקידיה, אשר נשבו על ידי גאיזריק, במהלך ביזת רומא (455). עם אוליבריוס על כס הקיסרות, מלך הוונדלים היה נהפך לכוח המניע האמיתי מאחורי הכתר של האימפריה המערבית.
לעומתו, לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית שאף להרחיק ככל האפשר את גאיזריק מחצר האימפריה הרומית המערבית ברוונה והשהה את החלטתו בעניין. גאיזריק בתגובה, ניסה להפעיל לחץ על לאון הראשון, על ידי הרחבת פשיטות הוונדלים לתחומי האימפריה המזרחית כגון: איליריקום, פלופונסוס וחלקים אחרים של יוון ולקיסר ביזנטיון לא נותרה ברירה אלא לנקוט בפעולה.
ב-25 במרץ 467, מינו לאון הראשון וריקימר את אנתמיוס לקיסר האימפריה הרומית המערבית ושלחו אותו לאיטליה יחד עם המגיסטר מיליטום של איליריקום, מרקלינוס, בראש צבא. ב -12 באפריל, הוכרז רשמית אנתמיוס כקיסר רומא.
על ידי בחירת אנתמיוס, השיג לאון את 3 הדברים הבאים:
היחסים עם האימפריה המזרחית
שלטונו של אנתמיוס התאפיין במערכת יחסים דיפלומטית טובה עם האימפריה המזרחית. אחת העדויות לכך היא העובדה כי אנתמיוס הוא הקיסר המערבי האחרון המתועד בקוד החוקים הביזנטי.
שתי החצרות גם שיתפו פעולה בבחירת הקונסולים השנתית:
על פי המסורת הרומאית, אחת לשנה, כל אחד מ-2 הקיסרים היה בוחר קונסול ושולח אותו לחצרו של האחר. בשנתו הראשונה כקיסר, 468, החזיק בתואר אנתמיוס בעצמו ללא מקביל מזרחי.
פרודינותריום
פרודינותריום (שם מדעי: Prodeinotherium; מילולית: "לפני דינותריום") הוא סוג של פילאי נכחד בן למשפחת הדינותריומיים, שחי באמצע תקופת המיוקן שלפני 20.5–15.5 מיליון שנה מזמננו. הוא חי באפריקה (שם התגלה בקניה ואוגנדה), אך היגר גם לאירופה ואסיה בחלק מהמינים. המאובנים שלו סווגו ב-1930 וכלולים בו ארבעה מינים:
אנתמיוס
היחסים עם האימפריה המזרחית
בשנה שלאחר מכן, 469, שני הקונסולים היו מרקיאן, בנו של אנתמיוס וזנון, חתנו של לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (לימים, יורשו על כס המלכות המזרחית).
בשנת 470 הקונסולים היו מסיוס פאבוס סוורוס, חברו הוותיק של אנתמיוס לספסל הלימודים בבית ספרו של פרוקלס ופלאביוס יורדאנס, המגיסטר מיליטום למזרח.
ב-471, השנה שבה לאון הראשון החזיק בעצמו בפעם הרביעית בתואר הקונסול יחד עם סליוס אקוניוס פרוביאנוס, הפרפקט הפרטוריאני של איטליה, חיזקו שני הקיסרים את הקשר ביניהם על ידי נישואים בין מרקיאן, בנו של אנתמיוס, ולאונטיה, בתו של לאון.
בשנה שלאחר מכן, 472, התכבד אנתמיוס בתואר הקונסול בפעם השנייה אך בפעם זו כנציג המזרח.
מדיניות הנישואים הפוליטיים של אנתמיוס כללה גם את נישואי בתו היחידה, אלפיה, עם המגיסטר מיליטום ריקימר. המשורר סידוניוס אפולינאריס הגיע לרומא לרגל החתונה בסוף 467 ותיאר חגיגה שהשתתפו כל המעמדות החברתיים ברומא. הוא אף רמז כי אלפיה התביישה במוצאו הברברי של בעלה.
המלחמות נגד הוונדלים
הבעיה הביטחונית העיקרית של האימפריה הרומית המערבית באותו זמן הייתה פשיטות הוונדלים. בסוף 467, אנתמיוס ארגן מבצע של הצבא הרומי המערבי, בפיקודו של מרקלינוס, אך המבצע נגמר בכישלון: מזג האוויר הסוער חייב את הצי הרומי לחזור לבסיסו לפני השלמת הפעולה.
בשנת 468, ארגנו אנתמיוס, לאון הראשון ומרקלינוס, מבצע צבאי גדול נגד הממלכה הוונדלית בצפון אפריקה. המפקד הראשי של המבצע היה גיסו של לאון, בסיליקוס, (לימים, יורשו על כס המלכות המזרחית). צי שהורכב מלמעלה מאלף כלי שיט, נאסף להובלת הצבא "המזרחי-המערבי-האילירי" המשולב. אף כי רוב הוצאות המלחמה מומנו על ידי האימפריה המזרחית, גם אנתמיוס והאוצר המערבי תרמו את חלקם.
אך אף מבצע זה הסתיים בכישלון צורב. הצי הובס בידי גאיזריק והוונדלים בקרב קייפ בון ומרקלינוס נרצח בידי בעקבות התבוסה. מפלה זו הביאה להפסדים גדולים בכסף ובאובדן חיילים. 600 מתוך 1,113 ספינות המלחמה שיצאו למסע אבדו על אנשיהן.
לאון הראשון החליט לחתום על הסכם שלום נפרד עם גאיזריק. אנתמיוס אשר איבד את בעלי בריתו ונותר עם אוצר מדולדל בעקבות כישלון המלחמה, זנח את שאיפתו להשתלט על אפריקה בחזרה. במקום זאת הוא החל להתרכז בפתרון הבעיה הביטחונית השנייה שלהאימפריה: הגנת הפרובינקיות הרומיות המערביות מפני התפשטות הויזיגותים.
המלחמות נגד הוויזיגותים
לאחר הקמפיין הכושל באפריקה, פנה אנתמיוס לכיבושה מחדש של גאליה, אשר נלקחה על ידי הויזיגותים בראשות מלכם השאפתן אאוריק, אשר ניצל את השליטה הרומית החלשה שנבעה כתוצאה מחוסר יציבות פוליטית. מעגל ההשפעה של אאוריק כלל גם מחוזות מבודדים משאר האימפריה.
ב-470, אנתמיוס גייס את הברטונים המתגוררים בארמוריקה למלחמה באאוריק. הברטונים, הצליחו בתחילה וכבשו את בורז' עם שנים עשר אלף איש. אך לאחר מכן, כאשר נכנסו ללב השטח הוויזיגותי, נתקלו בצבא הוויזיגותי העדיף מספרית והובסו.
אנתמילוס אמנם עבר את ארלאטה וחצה את נהר הרון, אך יורט על ידי אאוריק, אשר הביסו, הרג את הגנרלים הרומאים ובזז את האזור.
ענייני פנים והיחסים עם הסנאט הרומאי
יחד עם אובדן אפריקה וערעור השליטה בפרובינקיות המערביות, שלטון אנתמיוס על איטליה אוים על ידי אופוזיציה פנימית שנבעה מהסיבות הבאות: על מנת להשיג תמיכה בקרב האריסטוקרטיה האיטלקית והסנאט הרומי, העניק אנתמיוס דרגות פטריקיוס למושלי המחוזות באיטליה וגאליה. הוא הציג את הנוהג, הנפוץ במזרח, מינוים גם של אזרחים ולא רק אנשי צבא לדרגת פטריקיוס, וכיבד רבים כל כך מבני האצולה האיטלקית עד כדי אינפלציה בתואר זה. בין הפטריקים החדשים היו סנטורים איטלקים, כגון רומנוס ומסיוס פאבוס סוורוס, אלא שבניגוד למנהג הנפוץ מונו גם גאלים כגון מגנוס פליקס והמשורר סידוניוס אפולינאריס אשר ב-467 כתב שיר תהילה לכבוד הקיסר אנתמיוס שבתמורה מינה אותו ב-468 לפרפקט רומא.
טביעת מטבעות
אנתמיוס שיקם את החצר ברומא תוך מתן עדיפות למטבעה בה על פני 2 האחרות.
מותו
הגורם החשוב ביותר בחצר הקיסרות המערבית היה ריקימר, המגיסטר מיליטום רב העוצמה, אשר כבר הכריע את גורלם של כמה קיסרים. הקיסר החדש, לעומת זאת, נבחר על ידי החצר המזרחית ולמרות קשר הנישואין בין ריקימר לאלפיה, בתו של אנתמיוס, הם לא היו ביחסים טובים. נקודת המפנה ביחסיהם הייתה משפטו של הפטריקיוס רומנוס, סנאטור איטלקי אשר נתמך על ידי ריקימר. ב-470, האשים הקיסר אנתמיוס את רומנוס בבגידה וגזר עליו גזר דין מוות.
ריקימר אסף 6,000 לוחמים כדי להגן על רומא מפני הוונדלים, אך לאחר מותו של רומנוס הוא עבר עם אנשיו צפונה והותיר את אנתמיוס לבדו ברומא. תומכי שני הצדדים נלחמו ביניהם במספר תקריות, אך ריקימר והקיסר חתמו על הפסקת אש למשך שנה בתיווכו של אפיפניוס, הבישוף של פאביה.
המאבק הפך למלחמה של ממש בין אנתמיוס, האצולה האיטלקית ואנשי רומא מצד אחד, מול המגיסטר מיליטום הגותי והיחידות הברבריות של הצבא הרומי, שכללו את אנשי אודואקר. "ריקימרצר על רומא הרעבה במשך חמישה חודשים. אנתמיוס נמלט לכנסיית סט. כריסוגונוס אך ב-11 ביולי 472, נמצא על ידי גונדובאד, אחיינו של ריקימר, וראשו נערף.
הערות שוליים
Historiarum Francorum libri X - Liber II
פרודינותריום
יונק זה הוא קרובם של הדינותריום ושל הצ'ילגתריום קרוביו למשפחה, אשר התפתחו ממינים פרימיטיביים של פילאים כמו הבריתריים והמריתריום. הוא הגיע לגודל של פיל אסייתי בגובה 2.5 עד 2.8 מטר ובמשקל 3.1 עד 4.8 טונות. פיל זה היה בעל חדק קצר יחסית, קצת דומה לחדק טפיר, אך חטים גדולות שצמחו מתחתית הלסת התחתונה שלו ואולי שימשו לחפירת שורשים או לשבירת ענפים. שאר השיניים היו טוחנות קטנות שנועדו ללעוס צמחייה. הרגליים היו גבוהות יחסית עם כתפיים חסונות שאולי בלטו כמו דבשת ביזון. למרות גודלו הוא היה קטן מהדינותריום, אשר חי בסוף המיוקן, בפליוקן ובפליסטוקן.
מבנה השיניים הגדולות שלו הזכיר את חטי הגומפותריום, ובעבר הוא נחשב לשייך למשפחת הגומפותריומיים, אך הופרד. ככל הנראה הוא חי ביערות והתזונה שלו התבססה על צמחים דו-פסיגיים רכים ולא על ענפים (כמו הגומפותריום) או על עשב (כמו הפילים המודרניים).
ואסיליס דימיטריאדיס
ואסיליס דימיטריאדיס (נולד ב-1 בפברואר 1966 בסלוניקי) הוא כדורגלן עבר יווני, ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום המנהל האופרטיבי של מחלקת הכדורגל בא.א.ק. אתונה.
דימיטריאדיס החל את הקריירה באריס סלוניקי, במדיה פרץ כשחקן בינלאומי בטרם עבר לשחק בא.א.ק. אתונה. במדיה של האחרונה הפך דימיטריאדיס למלך השערים של הליגה היוונית פעמיים ברציפות, ועמה זכה בשלוש אליפויות רצופות ובגביע אחד. לזכותו שני שערים ב-28 הופעות במדי נבחרת יוון, אותה ייצג בין היתר בטורניר מונדיאל 1994, הראשון בתולדות הנבחרת.
לאחר שפרש במדיה של אריס סלוניקי, פנה לקריירה ניהולית בספורט, והחל משנת 2013 הוא משמש כמנהל אופרטיבי במחלקת הכדורגל של א.א.ק. אתונה.
קריירת משחק
דימיטריאדיס החל את הקריירה הבוגרת בשורותיה של אריס סלוניקי בעונת. כבר בעונת הבכורה שלו היה שותף ב-15 משחקי ליגה, בהם כבש שלושה שערים. כבר בעונה לאחר מכן תפס את המקום הקבוע בחוד ההתקפה של הקבוצה, עם 12 שערי ליגה ב-29 הופעות, שהקנו לו זימון בכורה לנבחרת יוון.
דימיטריאדיס שיחק בקבוצה לאורך חמש עונות, בהן התקשה להגיע עמה להישגים אישיים וקבוצתיים, אך הפך במדיה לשחקן בינלאומי, ובסך הכול כבש 38 שערי ליגה ב-123 הופעות.
לקראת עונת חתם דימיטריאדיס בא.א.ק. אתונה של המאמן דושאן באייביץ', והפך במהרה למוציא לפועל העיקרי בתור הזהב של הקבוצה, וכבר בעונת הבכורה שלו תרם 28 שערי ליגה ב-34 הופעות והיה למלך השערים של ההליגה היוונית, בדרך לזכייתה של קבוצתו באליפות. באותה העונה כבש את שערה הראשון של הקבוצה באירופה באותה העונה, בסיבוב הראשון של גביע אופ"א. בסיבוב השני פגשה הקבוצה את ספרטק מוסקבה, ולאחר שוויון 0-0 בחוץ, נקלעה א.א.ק. לפיגור ביתי. בדקה ה-75 כבש דימיטריאדיס את השער שהשלים מהפך והעלה את הקבוצה לשמינית הגמר. בשלב זה נכנעה א.א.ק. 3-2 לטורינו בסיכום שני המפגשים.
במדיה של אריס חזר דימיטריאדיס לשחק באופן קבוע וכבש שמונה שערי ליגה ב-15 הופעות, אך בסוף העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה, ודימיטריאדיס פרש ממשחק בגיל 31.
נבחרת יוון
דימיטריאדיס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון תחת המאמן מילטוס פאפאפוסטולו, ב-17 בפברואר 1988, יחד עם ארבעה שחקנים יוונים נוספים שערכו בכורה באותו המשחק, כאשר פתח בהרכב יוון בניצחון 2–3 על במשחק ידידות ביתי.
הופעתו הראשונה במשחק רשמי הייתה גם להופעתו היחידה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, בתבוסה 0–4 ל ב-11 באוקטובר 1989. את שערו הראשון במדי יוון כבש כשנה לאחר מכן, ב-5 בספטמבר 1990, כשעלה כמחליף בניצחון הביתי 0–1 על במשחק ידידות וכבש את השער היחיד במשחק. הוא היה שותף גם לטורניר מוקדמות יורו 1992, עם ארבע הופעות וללא שערים.
רתרפורד הייז
רתרפורד בירצ'רד הייז (בשם מלא באנגלית: Rutherford Birchard Hayes; 4 באוקטובר 1822 – 17 בינואר 1893) היה נשיאה ה-19 של ארצות הברית. הוא נבחר לנשיאות בסופה של תקופת השיקום בעזרת פשרה. כנשיא סיים את השלטון הצבאי במדינות הדרום, החל רפורמה בשירות הציבורי, וניסה ליישב את ההדורים שנותרו ממלחמת האזרחים ומתקופת השיקום.
ואסיליס דימיטריאדיס
נבחרת יוון
דימיטריאדיס היה שותף לטורניר מוקדמות מונדיאל 1994, עם חמש הופעות, כולן בהרכב, ושער בודד בפנדל מול. יוון העפילה מטורניר המוקדמות למונדיאל הראשון בתולדותיה, ודימיטריאדיס זומן על ידי המאמן אלקטס פנאגוליאס לסגל לקראת טורניר הגמר בארצות הברית. יוון לא הצליחה להגיע להישגים בטורניר, ורשמה את ההופעה החלשה ביותר אי פעם לנבחרת אירופית. דימיטריאדיס לא שותף במשחק הפתיחה בו הובסה 0–4 על ידי. הוא עלה כמחליף לאחר כשעה במשחק השני של יוון, בו הובסה באותה התוצאה על ידי, ושוב שותף כמחליף לכעשר דקות כאשר יוון נוצחה 0–2 על ידי בדרך להדחה מהטורניר ללא נקודות וללא שערי זכות.
בתום טורניר המונדיאל סיים דימיטריאדיס את דרכו בנבחרת יוון עם שני שערים ב-28 הופעות.
סוויסלץ' (פירושונים)
סוויסלץ' (בבלארוסית: Свіслач; ברוסית: Свислочь, סוויסלוֹץ'; בפולנית: Świsłocz, שוויסלוץ') הוא שם של מספר מקומות ונהרות ברחבי בלארוס.
רתרפורד הייז
הייז היה עורך דין באוהיו, וכיהן כפרקליט של סינסינטי מ-1858 עד 1861. כשהחלה מלחמת האזרחים, עזב את הפוליטיקה כדי להצטרף לצבא האיחוד. הייז נפצע חמש פעמים וקודם באופן ייצוגי לדרגת מייג'ור גנרל בגלל אומץ ליבו. לאחר המלחמה, הוא כיהן בקונגרס בין 1865 ל-1867, כחבר במפלגה הרפובליקנית. הייז פרש מהקונגרס ונבחר להיות מושל אוהיו, ונבחר לשתי כהונות רצופות, בין 1868 ל-1872, ולכהונה שלישית, בין 1876 ל-1877.
ב-1876, נבחר הייז לנשיא באחת מהבחירות השנויות ביותר במחלוקת בהיסטוריה האמריקנית. הוא השיג פחות קולות מסמואל טילדן מהמפלגה הדמוקרטית (בגלל דיכוי דרומי של התמיכה ברפובליקנים, לא ידוע מי באמת השיג רוב בציבור בבחירות הללו), אבל הצליח לזכות לרוב בחבר האלקטורים לאחר שוועדה של הקונגרס העניקה לו עשרים אלקטורים שהיו שנויים במחלוקת. כדי להשיג זאת, הגיע הייז לפשרה, שבמהלכה הסכימו הדמוקרטים להיבחרו בתמורה לסיום כל המעורבות הצבאית בדרום.
הייז האמין במריטוקרטיה, ביחס שווה בפני החוק ללא קשר להון או מעמד חברתי, ובשיפור מערכת החינוך. הוא ציווה על הצבא לשבור את שביתת הרכבות הגדולה ב-1877. הוא ביצע רפורמות מוגבלות בשירות הציבורי שהכינו את הקרקע לרפורמות רחבות יותר בעשורים לאחר מכן. הוא הטיל וטו על חוק שהיה מכניס דולרים מגובים במתכת הכסף למחזור, והיה מעלה מחירים. הוא התעקש שתקן הזהב היה חיוני להתאוששות כלכלית. מדיניותו כלפי האינדיאנים במערב דרשה התבוללות.
הייז הבטיח לכהן רק כהונה אחת, ולאחר כהונתו פרש לביתו באוהיו, והפך לתומך ברפורמה חברתית וחינוכית. רבים טענו שהחזיר את האמונה במשרת הנשיאות, שנעלמה מאז מותו של אברהם לינקולן. תומכיו הדגישו את מחויבותו לרפורמה בשירות הציבורי, אולם בשל היחס הלבבי שהפגין כלפי דמוקרטים שמרנים מהדרום וסירובו להגן על זכויותיהם האזרחיות של אפרו-אמריקאים, בפרט הזכות לבחור, היסטוריונים מדרגים את כהנותו כבינונית ומטה.
ילדות והיסטוריה משפחתית
רתרפורד בירצ'רד הייז נולד בדלאוור, אוהיו, ב-4 באוקטובר 1822, בנם של רתרפורד הייז הבן וסופיה בירצ'רד. אביו של הייז, חנווני מורמונט, העביר את המשפחה לאוהיו ב-1817. הוא מת עשרה שבועות לפני לידתו של רתרפורד. סופיה פרנסה את המשפחה וגידלה את הייז ואחותו, פני, שהיו שני הילדים היחידים (מתוך ארבעה) שחיו עד לגיל מבוגר. היא לא נישאה מחדש. אחיה הצעיר, סארדיס בירצ'רד, גר עם המשפחה לתקופה מסוימת והפך לדמות האב של הייז.
הייז היה צאצא למתיישבים בניו אינגלנד. אביו האמריקני הראשון היגר לקונטיקט מסקוטלנד ב-1625. אבי-סבו, איזיקאל הייז, הנהיג מיליציה בקונטיקט במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, אולם בנו (סבו של הייז, שגם לו קראו רתרפורד) עזב את קונטיקט במהלך המלחמה בשביל לעבור לוורמונט השקטה. הוריה של אמו הגיעו אל ורמונט באותו הזמן, ורוב קרוביו שלא היו מאוהיו עדיין גרו שם.
חינוך וראשית הקריירה כעורך דין
הייז למד בבית הספר הציבורי בדלאוור, ונרשם לבית ספר פרטי מהזרם המתודיסטי בנורוולק. הוא הצליח שם, ועבר אל מכינה לאוניברסיטה בקונטיקט, שם למד לטינית ויוונית עתיקה. כשחזר לאוהיו, למד במכללה ב-1838. הוא הצטיין בלימודיו והצטרף אל המפלגה הוויגית. הוא סיים את לימודיו ב-1842.
לאחר לימוד משפטים בקולומבוס, עבר הייז מזרחה ב-1843 כדי ללמוד בבית הספר הרווארד למשפטים. הוא הוסמך לעריכת דין ב-1845 ופתח משרד משלו באוהיו. לאט לאט החל לצבור לקוחות. ב-1847 חלה במה שנראה כמו שחפת, ושקל להתנדב לגיוס במלחמת ארצות הברית–מקסיקו כדי להחליף אקלים ולהבריא. רופאו ייעץ לו לבקר את משפחתו בניו אינגלנד. כדי לשפר את עסקיו, החליט הייז לעבור לסינסינטי.
עריכת דין בסינסינטי ונישואין
הייז עבר לסינסינטי ב-1850 ופתח שם משרד לעריכת דין עם ג'ון הרון, עורך דין מקומי (בתו של הרון, הלן, נישאה לויליאם הווארד טאפט). הרון הצטרף לפירמה מבוססת יותר והייז מצא שותפים חדשים. העסקים שלו פרחו והוא הצטרף למועדונים מקומיים, כמועדון הקריאה והמסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן. הוא גם נכח בפגישות של הכנסייה האפיסקופלית אבל לא הפך לחבר בה.
הייז החל את עריכת הדין שלו בתיקים מסחריים, אולם בלט כמגן על אנשים שהואשמו ברצח. הוא טען להגנת אי שפיות במקרה אחד, שהצילה את הנאשמת ממוות והמירה את עונשה בשליחה למוסד לחולי נפש. הייז הגן על עבדים שברחו והואשמו בעזרת חוק העבד הנמלט של 1850. סינסינטי הייתה ליד נהר אוהיו, שבצידו השני שכנה קנטקי, מדינת עבדות, ולכן הייתה יעד לעבדים נמלטים. הייז, שהתנגד לעבדות, תמך בעבדים רבים וזכה למעמד בולט בתוך המפלגה הרפובליקנית החדשה.
המוניטין הפוליטי של הייז גבר, וב-1856 הוא סירב למועמדות הרפובליקנית לתפקיד שופט. כעבור שנתיים הציעו לו הרפובליקנים להצטרף באופן זמני לבית המשפט המקומי עד שמשרת פרקליט העיר תתפנה גם היא. הוא נבחר לכהונה מלאה בת שנתיים ב-1859, ברוב גדול.
וירג'יניה המערבית וסאות' מאונטיין
כשמדינות הדרום החלו לפרוש לאחר היבחרו של אברהם לינקולן לנשיאות ב-1860, הייז לא תמך במיוחד ברעיון של מלחמת אזרחים לצורך שלמות האיחוד. הוא סבר ששני הצדדים שונים מדי, ושעדיף לתת לדרום לפרוש לדרכו. אף על פי שאוהיו תמכה בלינקולן ב-1860, הבוחרים בסינסינטי דחו את המפלגה הרפובליקנית. רוב תושבי המקום היו מהדרום, והם תמכו בדמוקרטים, שהדיחו את הייז מתפקיד פרקליט העיר.
לאחר חודש של אימונים, יצאו הייז והגדוד אל וירג'יניה המערבית ביולי 1861. הם לא היו מעורבים בקרבות עד ספטמבר, כשנתקלו בכוח של הקונפדרציה והסיגו אותו מאזור וירג'יניה המערבית. בנובמבר, קודם הייז לדרגת לוטננט קולונל והוביל את חייליו עמוק אל וירג'יניה המערבית. לאחר עצירה בחורף, המשיך הגדוד להתקדם באביב, והייז תקף את הכוחות המורדים ונפצע בברכו. בספטמבר, נקרא לשמש כתגבורת בקרב בול ראן השני. הייז וחייליו לא הגיעו בזמן לקרב, אולם הצטרפו אל ארמיית הפוטומק שעמדה לעצור את צבאו של הגנרל רוברט אדוארד לי מלהיכנס אל מרילנד. הגדוד של הייז היה הגדוד המוביל בקרב סאות' מאונטיין ב-14 בספטמבר. הייז הסתער כנגד הכוחות המורדים ונורה בידו השמאלית. ממחטה נקשרה מעל הפצע כדי לעצור את הדימום והוא המשיך להילחם. הוא ציווה על אנשיו לתקוף, אולם הגדוד שלו נסוג והוא היה בין שני הצדדים.
אנשיו של הייז החזירו אותו אל העורף והוא נלקח אל בית החולים. הגדוד המשיך לתקוף בקרב אנטיאטם, אולם הייז לא היה פעיל במהלך המערכה. באוקטובר, קודם לדרגת קולונל ופיקד על הבריגדה הראשונה כבריגדיר גנרל.
ארמיית שננדואה
המחלקה שהתה בחורף ובאביב קרוב לצ'ארלסטון, ללא מגע עם האויב. הייז לא לחם עד ליולי 1863, כשלחם מול חיל הפרשים של הקונפדרציה. את הסתיו השקיע בעידוד הגדוד שלו להמשיך להתנדב בצבא. ב-1864, אורגן מחדש מבנה הפיקוד בדרום מערב וירג'יניה, ומחלקתו של הייז הועברה אל ארמיית וירג'יניה המערבית בפיקודו של ג'ורג' קרוק. הם השמידו את מכרות המלח והעופרת של הקונפדרציה. ב-9 במאי, נלחמו מול כוחות הקונפדרציה וגרמו להם לסגת. לאחר מכן, השמידו את קווי האספקה של הקונפדרציה והסיגו שוב את האויב.
הייז והבריגדה שלו עברו אל עמק שננדואה לקראת הקרבות שנערכו בו. חייליו של קרוק התחברו אל ארמיית שננדואה של האיחוד ונלחמו מול כוחות הקונפדרציה. הם כבשו את לקסינגטון ב-11 ביוני. הם המשיכו לכבוש חלקים מוירג'יניה, אולם לבסוף חזרו אל וירג'יניה המערבית. הייז רצה שקרוק יתפוס פיקוד על הארמייה, אולם לפני שהצבא יכול היה לנסות שוב לכבוש את וירג'יניה, הם נקראו צפונה למנוע פשיטה על מרילנד. הצבא הותקף בידי חיילי קונפדרציה ב-24 ביולי, והייז נפגע מכדור בכתפו. הצבא נסוג אל מרילנד ואורגן מחדש. באוגוסט, נסוג צבא הקונפדרציה אל העמק. חייליו של הייז הדפו התקפה של צבא הקונפדרציה וגרמו לצבא לסגת דרומה. לאחר סדרת ניצחונות, במהלכם נקע הייז את קרסולו, משך הייז את תשומת לבו של יוליסס ס. גרנט.
חבר קונגרס
כששירת בארמיית שננדואה ב-1864, נבחר הייז בידי הרפובליקנים להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוזו. הייז סירב לנהל מסע בחירות בטענה שבמצב המלחמה, מגיע לכל קצין שינטוש את עמדתו כדי לנסות ולהיבחר שיערפו את ראשו. הייז כתב מכתבים שהסבירו את עמדותיו בנושאים פוליטיים ונבחר.