cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוקסמבורג
היסטוריה
לאחר מלחמת שמונים השנים הפכה לוקסמבורג לחלק מארצות השפלה הדרומיות (הספרדיות), שחזרו לחזקתה של שושלת הבסבורג (הפלג האוסטרי) ב-1713. לאחר הכיבוש בזמן המהפכה הצרפתית, ולפי חוזה פריז מ-1815, הוענק ללוקסמבורג מעמד של דוכסות גדולה הנמצאת באוניה פרסונלית עם הולנד. לפי ההסכם, חולקה לוקסמבורג, דבר שנעשה קודם לכן ב-1659 ופעם נוספת ב-1839. אף כי ההסכמים הללו גרמו להקטנת שטחה של לוקסמבורג, הם חיזקו את מידת עצמאותה. עצמאות זו של לוקסמבורג נקבעה סופית לאחר משבר לוקסמבורג ב-1867.
בעשורים שלאחר מכן, נכנסה לוקסמבורג למעגל ההשפעה של גרמניה, בייחוד לאחר שנפרדה מהולנד ב-1890. לוקסמבורג הייתה תחת שלטון כיבוש גרמני בין 1914 ל-1918 (בזמן מלחמת העולם הראשונה) ומאוחר יותר תחת שלטון גרמניה הנאצית בין 1940 ל-1944 (במהלך מלחמת העולם השנייה). לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה לוקסמבורג לאחת המדינות העשירות בעולם, כאשר היא נשענת על מערכת בנקאית מפותחת, יציבות פוליטית ואינטגרציה אירופית.
פוליטיקה
המשטר בלוקסמבורג הוא במהותו מונרכיה חוקתית, שבה ראש המדינה מקבל את תפקידו בירושה, אך סמכויותיו מוגבלות וטקסיות בעיקרן, ועיקר הכוח הפוליטי מצוי בידי נציגים הנבחרים באופן דמוקרטי. בניגוד למדינות אחרות בעלות משטר דומה, כגון בריטניה והולנד, לוקסמבורג מוגדרת כדוכסות גדולה, והעומד בראשה נושא בתואר דוכס גדול ולא מלך. החל משנות האלפיים, לוקסמבורג היא הדוכסות היחידה בעולם.
סדרי השלטון במדינה מוגדרים בחוקת לוקסמבורג, שנכנסה לתוקפה בשנת-1868 ועברה מאז מספר שינויים.
מועצת המדינה מורכבת מ-21 חברים, הנבחרים על ידי הדוכס לכל חייהם, ותפקידה הוא לחוות דעה על הצעות חוק.
יחסי חוץ
מדיניות החוץ של לוקסמבורג מעודדת אינטגרציה אירופית ושיתוף פעולה בין מדינות המערב בכלל. לוקסמבורג הייתה שותפה-מייסדת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, שקדמה לאיחוד האירופי, ושל האיחוד עצמו. כן הייתה מן החברות המייסדות בארגון נאט"ו. למדינה שיתוף פעולה הדוק במיוחד עם בלגיה והולנד, תחת המסגרת המשותפת של בנלוקס.
לוקסמבורג העיר היא אחת משלושת מקומות המושב הרשמיים של האיחוד האירופי, ובה פועלים כמה ממוסדותיו, בהם בית הדין האירופי לצדק, בית המשפט האירופי לביקורת, ובנק ההשקעות האירופי.
יחסים עם ישראל
ללוקסמבורג יש יחסים תקינים עם ישראל. הדוכסות הקטנה צידדה בקשירת ישראל לשוק האירופי המשותף.
לוקסמבורג נמנית עם המדינות המעטות המצדדות בישראל ברוב ההצבעות נגדה באו"ם, אולם בהצבעה שנערכה בדצמבר 2014 באשר להצעה הפלסטינית ל"סיום הכיבוש" היא הצביעה בעד ההצעה.
איימי גרסיה
איימי סנדימס גרסיה לופז דה אורדונז (באנגלית: Aimee Sandimés Garcia López de Ordóñez; נולדה ב-28 בנובמבר 1978) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידה כורוניקה פאלמרו בסיטקום של ABC; "ג'ורג' לופז", מתפקידה כאיבון סאנצ'ז בדרמת התקופתית "וגאס" ברשת CBS, מתפקידה כג'יימי בטיסטה בסדרה "דקסטר" ברשת שואוטיים ובתור השוטרת אלה לופז בסדרה "לוציפר" ברשת FOX.
לוקסמבורג
צבא וביטחון
לוקסמבורג נמנית עם מייסדות ברית נאט"ו ב-1949, חרף העובדה שצבאה נמנה עם הצבאות הקטנים בעולם. בצבא משרתים כ-450 חיילי קבע בלבד, ולצידם 340 טירונים שהתגייסו ו-100 אזרחים (סה"כ, 990 חיילים). למרות גודלו הקטן, הוא מתוקצב ב-369 מיליון דולר, משמע מעל ל-370,000 דולר לחייל בממוצע. בראש הצבא עומד ראש ההגנה (הכפוף לשר ההגנה בממשלה), והוא, יחד עם הדוכס הגדול, הם הגנרלים היחידים בצבא. לצבא אין חיל ים או חיל אוויר, אף על פי שיש ברשותו כלי טיס.
איימי גרסיה
ביוגרפיה
גרסיה נולדה בשיקגו, אילינוי. אביה, הקטור, נולד בסן חואן, פוארטו ריקו, שירת בכוחות המזוינים של ארצות הברית בצבא ארצות הברית, ואימהּ, אלואיסה, הייתה רופאת שיניים שנולדה באידלגו, מקסיקו.
לוקסמבורג
צבא וביטחון
הגיוס לצבא לוקסמבורג הוא התנדבותי מאז 1967, והוא מורכב מארבע פלוגות: שתי פלוגות רובאים, פלוגת אימון והדרכה ופלוגה רביעית, האחראית על הכנת מתנדבים לחזרה לחיים האזרחיים. כחברה בנאט"ו, צבאה של לוקסמבורג השתתף במבצעים רבים, חרף גודלו המזערי בהשוואה לצבאותיהם של בנות הברית האחרות, כדוגמת ארצות הברית ובריטניה.
איימי גרסיה
ביוגרפיה
גרסיה החלה לשחק בפרסומות כילדה, ובגיל שבע החלה לשחק בתיאטרון המקומי. בזמן לימודיה בתיכון היא לקחה שיעורי משחק בסדנת תיאטרון מקומית.
לוקסמבורג
שלטון מקומי
החל משנת 2015 לוקסמבורג מחולקת ל-12 קנטונים.
איימי גרסיה
ביוגרפיה
באוניברסיטת נורת'ווסטרן היא למדה תואר משולש, בכלכלה, עיתונאות וצרפתית, ובמקביל הופיעה בהצגות ובמחזות זמר מקומיים. לאחר סיום לימודיה היא עברה לניו יורק ועבדה עבור אנליסט בקרן נאמנות במשך שנה אחת, אך בשנת 2002 עברה ללוס אנג'לס על מנת להתמקד בקריירת המשחק שלה.
לוקסמבורג
כלכלה
אף על פי שלוקסמבורג היא מדינה קטנה ומעוטת משאבים, היא נמנית עם העשירות שבמדינות העולם: שיעור האבטלה בה הוא הנמוך באיחוד האירופי והתוצר הלאומי לנפש של לוקסמבורג הוא הגבוה בעולה נכון לשנת 2021.
איימי גרסיה
קריירה
בשנים 2002–2003 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "Greetings from Tucson".
לוקסמבורג
כלכלה
עד שנות ה-70 התבססה הכלכלה על תעשיית פלדה, אך עם הירידה בביקוש והתחרות הקשה מצד מדינות המזרח הרחוק הורחב הבסיס הכלכלי והיום משגשגות גם תעשיות הכימיקלים, הפלסטיק וההיי-טק.
גם התיירות חשובה, אך בעיקר חשובים השירותים הפיננסיים, במיוחד בנקאות (בלוקסמבורג יש יותר מ-1,000 קרנות השקעה ו-200 בנקים) וביטוח, מסחר סיטונאי וקמעונאי, שירותי אירוח והאכלה ומינהל ציבורי (חינוך, בריאות ושירות סוציאלי). הכלכלה נהנית מחברותה של המדינה באיחוד האירופי ובאיחוד בנלוקס, כמו כן לוקסמבורג היא אחת משלושת המרכזים של האיחוד האירופי, ובה נמצאים בנק ההשקעות האירופי ומזכירות הפרלמנט האירופי.
איימי גרסיה
קריירה
בשנים 2003–2004 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "All About the Andersons".
לוקסמבורג
תחבורה
ב-29 בפברואר 2020 לוקסמבורג הייתה למדינה הראשונה בעולם בה השימוש בתחבורה ציבורית הוא בחינם בכל רחבי המדינה. עד אז ניתן היה לקנות כרטיס שנתי לנסיעה במחלקה רגילה בכ-440 אירו, ולעומת זאת, כרטיס שנתי לנסיעות במחלקה ראשונה ימשיך לעלות כ-660 אירו.
איימי גרסיה
קריירה
בשנת 2004 קריינה בסרט "ספנגליש", בו כיכבו אדם סנדלר וטיאה ליאוני, שהיה כישלון קופתי. בשנת 2005 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "מושחתים".
לוקסמבורג
גאוגרפיה
לוקסמבורג היא אחת המדינות הקטנות ביותר באירופה (2,586 קמ"ר בלבד). המדינה נמצאת בחלק המערבי של אירופה ממזרח לבלגיה, צפון לצרפת ומערבית לגרמניה.
טבע הארץ הוא קונטיננטלי בדרום, גבעות ועמקים נרחבים והצפון הררי. בלוקסמבורג יש מספר מקווי מים והם: נהר מוזל, ויובלי הנהר זואר. האקלים בה הוא ממוזג, מבלי טמפרטורות קיצוניות, כשהחורף קר, הקיץ קריר והגשם נפוץ. בחלק מהאזורים, הגשם יכול להגיע עד ל-1,200 מילימטרים בשנה.
איימי גרסיה
קריירה
בשנת 2007 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט האימה "Dead Tone". בשנת 2009 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "B-Girl". בשנים 2009–2010 שיחקה בתפקיד הראשי בדרמה הרפואית של רשת NBC, "טראומה".
לוקסמבורג
דמוגרפיה
אוכלוסיית לוקסמבורג מונה כ-647,978 נפש (הערכה ספטמבר 2022).
איימי גרסיה
קריירה
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "Convincing Clooney".
בשנים 2011–2013 גילמה את דמותה של ג'יימי בטיסטה, שהופיעה כדמות משנית בעונות 6–7 וכדמות מרכזית בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה המצליחה "דקסטר". על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה.
לוקסמבורג
דמוגרפיה
על-פי נתוני מפקד אוכלוסין שנערך ב-2000, מתפלגת האוכלוסייה מבחינה אתנית באופן הבא: 66% הם לוקסמבורגים, 10% הם פורטוגלים, 5% איטלקים, 3.5% צרפתים, 2% גרמנים, ו-3% בלגים. מבחינה דתית רוב האוכלוסייה של המדינה (87%) הם נוצרים קתולים וקיימות קהילות קטנות של יהודים, נוצרים פרוטסטנטים, יוונים ומוסלמים.
איימי גרסיה
קריירה
בשנים 2012–2013 שיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "וגאס".
לוקסמבורג
דמוגרפיה
המטבח הלוקסמבורגי מושפע ממטבח של המדינות השכנות צרפת, בלגיה וגרמניה.
איימי גרסיה
קריירה
בשנים 2016–2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של רשת FOX; "לוציפר", כשגילמה את דמותה של השוטרת אלה לופז, מעונתה השנייה עד לסיומה בתום עונתה השישית.
לוקסמבורג
יהדות לוקסמבורג
ידיעות ראשונות על קיומם של יהודים בלוקסמבורג קיימות משנת 1267. בית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1823. בשנת 1828 השתקעו בשלייפמיהל על גדות הנחל אלזט שני האחים גטשליק ושמשון גודשו (Godchaux) מהעיר תיונוויל שבחבל לורן הסמוך, והקימו מפעל טקסטיל גדול. הם נחשבים לחלוצי המהפכה התעשייתית בלוקסמבורג, רחוב נקרא על שמם וב-2006 נחנך בנוכחות כמה עשרות מצאצאיהם (ביניהם אחדים החיים בישראל) מסלול הליכה לכבודם, שלאורכו מוצבים פאנלים מאוירים המספרים על פעולתם.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 גדלה הקהילה באופן משמעותי בעקבות נהירת יהודים מגרמניה הנאצית אליה. לאחר הפלישה הגרמנית ללוקסמבורג, ברחו יהודים רבים לבלגיה וצרפת. השלטונות עודדו גירוש והגירת יהודים מהמדינה, והעבירו 16 משלוחים לצרפת ופורטוגל. רבה הראשי של הדוכסות בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה בלוקסמבורג היה הרב אברהם רוברט סרברניק, הוא נשאר במדינה ודאג, תחת הכיבוש הנאצי, להימלטות רבים מבני הקהילה לליסבון שבפורטוגל. באביב 1941, זומנו לפגישה עם אדולף אייכמן שני המנהיגים האחרונים של יהודי לוקסמבורג שם נמסר להם שהגירת יהודים מלוקסמבורג תופסק. הם עצמם יצאו בשיירה האחרונה. מ־3,500 היהודים שהיו במדינה ניצלו 1,555 לאחר שנמלטו ממנה, שהסתתרו בה או ששרדו במחנות. 1,945 איש נספו.
איימי גרסיה
קריירה
משנת 2021 היא מדבבת את דמותה של ג'ודי רמירז-טארלטון בסדרת האנימציה "מודוק", המבוססת על דמותו של נבל העל מודוק, המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה של ערוץ לייפטיים "Holiday in Santa Fe" לצדם של מריו לופז ואמרוד טוביה.
לוקסמבורג
יהדות לוקסמבורג
בבניין עיריית לוקסמבורג נחתם ב-10 בספטמבר 1952 הסכם השילומים בין ישראל לגרמניה. בית הכנסת הגדול בעיר לוקסמבורג נהרס עד היסוד בעת הכיבוש הגרמני, ונבנה מחדש ב-1953 על ידי ממשלת לוקסמבורג. ליד דלת הכניסה הצדדית משובצת בקיר הבניין אבן יחידה ששרדה מבית-הכנסת ההרוס.
איימי גרסיה
קריירה
היא שיחקה כאורחת במספר של סרטים וסדרות טלוויזיה, כגון "בחורה טובה", "D.E.B.S.", "ER", "אנג'ל", "לאס וגאס", "CSI: ניו יורק", "CSI", "על טבעי", "CSI: מיאמי", "בונז", "איש משפחה", "הוואי חמש-אפס", "אין לו אלוהים" ועוד.
לוקסמבורג
יהדות לוקסמבורג
בלוקסמבורג חיים יותר מ-1,600 יהודים, רובם גרים בעיר הבירה לוקסמבורג. קיימים שני בתי כנסת, בעיר הבירה לוקסמבורג ובעיר אש-סור-אלזט (השנייה בגודלה במדינה), הפועלים רק בשבת, בחגים ובאירועים מיוחדים. בשנת 2005 נפתח במדינה גם בית חב"ד.
איימי גרסיה
חיים אישיים
גרסיה מתגוררת כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה.
לוקסמבורג
יהדות לוקסמבורג
רבה הנוכחי של הדוכסות הוא הרב אלן נקש, אזרח צרפתי שבתפקידו הקודם שימש רבה של בורדו שבצרפת.
איימי גרסיה
חיים אישיים
בעברה יצאה עם הכדורגלן האנגלי אנתוני קוק.
גרשון הנדל
גרשון הנדל (13 במאי 1914 – 25 באוקטובר 1998) היה עיתונאי עברי, מזכ"ל "האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים", חבר ועד אגודת העיתונאים בתל אביב. שמותיו הספרותיים היו "גרשון הל", "ג. ה." ו"העגע".
קורות חיים
נולד באוסטרולונקה, מחוז ביאליסטוק, פולין, לאמו רבקה דבורה לבית סגל ואביו אליעזר דוד. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר", ישיבה, בית מדרש ובבית מדרש למורים, בוורשה. בהיותו בן ארבע איבד את זרועו מפגיעת קטר בתחנת הרכבת של עיר הולדתו, בעת שרץ לעבר אחד הקרונות לקבלת פני דודו. מאז ועד למותו תיפקד עם זרוע אחת. לעיתונאית חיה יוסף סיפר: "לא לימדו אותי לחיות עם זרוע אחת, החיים לימדו אותי. לא פעם חשבתי: אלוהים, בשביל מה נתת לכל בן-אדם שתי זרועות? אני כל כך טוב מסתדר עם זרוע אחת".
הצטרף לתנועת הנוער בית"ר, בעקבות הידיעות שהגיעו מארץ ישראל על מאורעות הדמים בתרפ"ט (אוגוסט 1929). מילא בבית"ר שורת תפקידים, בהם: מפקד קן ובהמשך מחוז בית"ר ברדז'ימין, מפקד בית"ר בוורשה-מזרח ומזכיר מפקדת גליל-ורשה. כמו כן היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית בהנהגת זאב ז'בוטינסקי.
החל לפרסם מאמרים בעיתון "המדינה" של בית"ר, דו-שבועון (שלעיתים גם הופיע בתור שבועון), בעריכת אייזיק רמבה, אהרן צבי פרופס, ירחמיאל ווירניק, ובהשתתפותם של ראש בית"ר זאב ז'בוטינסקי וקציני שלטון בית"ר. העיתון יצא לאור בוורשה, החל מיום 7 בינואר 1934, ועד ליום 7 ביולי 1939 בשפות: יידיש, עברית ופולנית. משנת 1934 פרסם רשימות ומאמרים, בעיקר על חיי היהודים בפולין, בעיתונים: "ראדיא" בהוצאת "מאמענט" (באידיש), "היינט-נייעס" (הוצאת "היינט" (באידיש) בשמותיו הספרותיים. בשנת 1936 כיהן כמזכיר סוכנות לעיתונות "פ.א.ד.", אשר סיפקה ידיעות לעיתונות היהודית ולעיתונות הפולנית הליברלית.
הנדל עלה לארץ ישראל באניית המעפילים "פאריטה". האנייה יצאה לדרכה לחופי הארץ מנמל קונסטנצה, רומניה, ועל סיפונה הפליגו 860 בני אדם, רובם חברי בית"ר מפולין ורומניה, ביולי 1939. לאחר הפלגה של 40 ימים הגיעה לחוף תל אביב ביום בו פרצה מלחמת העולם השנייה (1 בספטמבר 1939), ולא שנעצרה על ידי ספינות המשמר הבריטיות. בשעות הלילה נעצרה האונייה כחמישים מטר מחוף תל אביב. למזלם הטוב של המעפילים, קידמו את פניהם תושבי העיר בסירות, וקלטו אותם עד עלות השחר בבתיהם. אלה שלא הספיקו למצוא מקלט אצל תושבי העיר, נעצרו על ידי משטרת ממשלת המנדט, ושוחררו לאחר זמן קצר. בשנת 1943 נשא את לאה לבית הנדלמן.
בארץ ישראל המשיך בפעילותו העיתונאית. משנת 1941 ועד לסגירתו באוקטובר 1948, היה חבר מערכת יומן "המשקיף", עיתון המפלגה הרוויזיוניסטית.
למרות נכותו, הצטרף לשורות אצ"ל ב-1943, השתתף בעריכת העיתון המחתרת "חרות", שכינויו היה "עיתון הקיר", מכיוון שגיליונותיו היו מודבקים על קירות הבתים ובמקומות הומי אדם בערים ובמושבות, על ידי נערים ונערות חניכי בית"ר ושהצטרפו לאצ"ל. כן מילא תפקיד של עיתונאי שטח, תוך סיכון חיים במהלך חילופי אש בין לוחמי המחתרות אצ"ל ולח"י לבין השלטונות הבריטיים. כך למשל, נקלע עם עיתונאים עמיתים מהבוקר ודבר לתקרית אש בין לוחמי האצ"ל לבין אנשי ביטחון בריטים ליד בית הדר, בתל אביב, ששימש באותה תקופה מטה מפקדת גדוד מוצנח של "הדיוויזיה המוטסת השישית" ב"אזור הביטחון" הבריטי ("בווינגרד"), בתל אביב. הוא נחשד על ידי השלטונות הבריטים בהשתייכות לאצ"ל, והוצאה נגדו פקודת מעצר.
החל משנת 1949 היה חבר מערכת "הבוקר", שהיה יומון מפלגת "הציונים הכלליים", עד לסגירתו בשלהי 1965. הוא פרסם ב"הבוקר", בין השאר את הסקופ בשנת 1955 – דברי יהודה ארזי בהופעה סגורה לחברי ארגון "בני ברית", לפיהם "רק 48 שעות האמין שסטבסקי הוא רוצח חיים ארלוזורוב". בעקבות גילוי זה דרש חבר הכנסת מנחם בגין להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על רצח ארלוזורוב.
עם מיזוג "הבוקר" עם "חרות", יומון תנועת החרות, ליומון "היום", יומון גח"ל – גוש תנועת החרות – המפלגה הליברלית בישראל, היה עורכו בפועל. עורכי "היום" בארבע שנות קיומו היו אייזיק רמבה ויצחק רגר. עם סגירתו של "היום" (15 בדצמבר 1969), היה חבר מערכת ידיעות אחרונות (1970 – 1974), וגם פרסם טור קבוע בירחון "בארץ ישראל", שיצא לאור בהוצאת חברת "היום". כן פרסם מאמרים ורשימות במעריב ובכתבי עת שונים, לרבות ביידיש. הוא גילה דאגה ליהודי התפוצות וחרד לעתידם והיה עורך "העיתונות שלנו", כתב עת של האיגוד העולמי של עיתונאים יהודים. ערך גם את ספר הזיכרון ליהודי העיר רדז'ימין בפולין.
משנת 1952 התגורר בשיכון הוותיקים ברמת גן, והיה שכנו באותו בית של ד"ר אב"א אחימאיר, עמו קשר קשרי ידידות אמיצה. צאצאיו: פרופ' דוד הנדל, רופא אורתופד, ואסתר הנשואה לפרופ' פנחס שראלי.
רק לאחר צאתו לגמלאות, יצא ללימודים באוניברסיטה הפתוחה. הוא למד מדעי הרוח לתואר ראשון ושני.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו
פרוצדורה מאוחסנת
פְּרוֹצֵדוּרָה מאוחסנת (באנגלית: Stored Procedure) היא שיטת כתיבה של שאילתות SQL המאוחסנות בשרת של בסיס הנתונים. כמו בפרוצדורה רגילה, הפרוצדורה המאוחסנת כוללת קוד של התחלה, קוד של סיום, פרמטרים וגוף הפרוצדורה, שבו נכתבות הפעולות המתבצעות בפרוצדורה.
הפרוצדורה המאוחסנת נכתבת בשפת SQL, שהשימוש בה נעשה בכל פעולה שנוגעת למסד הנתונים.
התחביר ליצירת פרוצדורה הוא:
דוגמה לפרוצדורה מאוחסנת:
דוגמה לקריאה לפרוצדורה מאוחסנת:
פְרוצֵדורַה מאוחסנת היא חלק משפת ה-SQL הסטנדרטית ומרחיבה את שפת ה-SQL של בסיס הנתונים.
תנאים ולולאות:
IF
WHILE
FOR
ישנן מספר גרסאות חדשות שיצאו לאחרונה בבסיסי נתונים שאינם יחסיים (NoSQL) ומספר קטן של בסיסי נתונים גדולים (Big Data), שניתן לכתוב בהם פרוצדורת מאוחסנות.
אולה אולסטן
סטיג קייאל אולוף (אולה) אולסטן (בשוודית: Stig Kjell Olof (Ola) Ullsten; 23 ביוני 1931 – 28 במאי 2018) היה פוליטיקאי ודיפלומט שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בשנים 1978–1979 וכמנהיג המפלגה העממית הליברלית מ-1978 עד 1983. בשנים 1979 עד 1982 כיהן בנוסף כשר החוץ. במהלך תקופה קצרה ב-1978 וכן בשנים 1980–1982 כיהן כממלא מקום ראש הממשלה.
ביוגרפיה
נולד בטג, עיר קטנה במחוז וסטרבוטן שסופחה מאוחר יותר לבירת המחוז, אומאו. בילדותו ביקר מספר פעמים בארצות הברית ובשנת 1959 נטל חלק בקמפיין הבחירות של המועמד הרפובליקני הליברלי, נלסון רוקפלר, לתפקיד מושל עיריית ניו יורק. בשנים 1962–1964 עמד בראש תנועת הנוער "הצעירים הליברליים" השוודית ונבחר לפרלמנט השוודי ב-1964.
בבחירות 1976 הסוציאל-דמוקרטים איבדו את הרוב בריקסדאג, לראשונה מזה 40 שנה והמפלגה השמרנית, המפלגה העממית הליברלית ומפלגת המרכז הקימו יחד קואליציה. בממשלה זו כיהן אולסטן כשר להתפתחויות בינלאומיות. בשנת 1978 נבחר אוסטן לראש המפלגה העממית הליברלית, לאחר פרישתו של ראש המפלגה הקודם פר אולמארק מהפוליטיקה. באותה שנה התפרקה הממשלה בשל חוסר הסכמה לגבי עצמאות שוודיה בתחום האנרגיה הגרעינית. אולסטן הקים ממשלה צרה בראשותו שהורכבה מהמפלגה העממית הליברלית ושרים עצמאיים.
בבחירות 1979 שוב הוקמה קואליציה של מפלגת המרכז, המפלגה השמרנית והמפלגה העממית הליברלית בראשותו של מנהיג מפלגת המרכז. בממשלה זו כיהן אולסטן כשר החוץ. בהמשך כיהן כשגריר שוודיה בקנדה, איטליה ובכס הקדוש.
נפטר ב-28 במאי 2018.
סית'נה לטי
סית'נה לטי (באנגלית:Cythna Letty; 1 בינואר  1895 - 3 במאי 1985), הייתה אמנית בוטנית חשובה בדרום אפריקה בזכות איכות וכמות הציורים והרישומים שהופקו בקפדנות במשך 40 שנה בפרטוריה.
ביוגרפיה
סית'נה לטי זכורה בעיקר בזכות איור "פרחי הבר של הטרנסוואל" שיצא לאור בשנת 1962. כאשר הונהגו המטבעות העשרוניות בדרום אפריקה, היא התבקשה לעצב את המוטיבים הפרחוניים עבור מטבעות 10, 20 ו -50 סנט. מלבד הציור היא הייתה משוררת מוכשרת ופרסמה את "ילדי השעות" כשהייתה בשנות השמונים לחייה.
סית'נה הייתה הילדה הבכורה של נישואיה השניים של אמה ג'וזינה כריסטינה לינדנברג. ללטי היו חמישה ילדים.
לאביה של סית'נה, וולטר אדוארד לטי, היו שינויים רבים בקריירה והמשפחה נדדה למקום חדש לעיתים קרובות. כתוצאה מכך סית'נה למדה ב־13 בתי ספר, וסיימה את התיכון לבנות של פרטוריה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס וולטר ושירת בצרפת, ונשאר שם לאחר הכרזת השלום. ג'וזינה פירנסה את המשפחה על ידי ציור תרשימים גנאלוגיים. כישוריה האמנותיים של האם, הועברו למספר ילדיה, ולסית'נה הייתה תשוקה לנושאים בוטניים.
עיסוקה העיקרי של סית'נה עד 1924 היו הוראה וסיעוד. במשך שנתיים עבדה כאמנית, באגף הווטרינרי באונדרסטפורט שליד פרטוריה, וציירה איברים חולים וסרטניים, ולאחר מכן עברה לחטיבה לציור צמחים בראשותו של ד"ר אי.בי פול-אוונס. כאן היא החלה בתרומתה החשובה לספר על הפרחים באפריקה.
היא התפטרה בשנת 1938 כדי להינשא לאוסקר ויליאם אלריק פורסמן. לאחר שילדה בן, הצטרפה מחדש לאגף הבוטניקה בשנת 1945 ונשארה עד 1966.
היא איירה ספרים רבים על בוטניקה כגון "הסקר הבוטני של עצים ושיחים בפארק הלאומי קרוגר" (1951) מאת L. E. W. Codd, שהיה אז מנהל המכון למחקר בוטני.
אפרה פוזר בשמורת טבע ליד העיירה הקטנה ברברטון במפומאלנגה.
בשנת 1989 פרסם המכון הבוטני הלאומי תיק של שבעה הדפסים של ציורי פרחים שנבחרו משני כתבי עת שנשמרו על ידי אמה ג'וזינה לטי, ונמצאו בספריית מרי גאן של המכון בפרטוריה.
האגודה הבוטנית של דרום אפריקה הנציחה אותה בהענקת "מדליית לטי קתנה" המוענקת על תרומות משמעותיות לקידום הצמחייה הדרום אפריקאית באמצעות מדיום של ציורים או ציורים בוטניים שפורסמו.
ישי עמרמי
ישי עמרמי (נולד ב-1936) הוא איש צבא, חינוך ותרבות ופעיל ציבור ישראלי.
ביוגרפיה
ישי עמרמי נולד וגדל בקיבוץ עין החורש, להורים יוצאי פולין שעלו לארץ ישראל ב-1929 והיו בין מייסדיו. עד שנות ה-30 לחייו גדל ופעל בקיבוץ, ניהל ענפי משק שונים והיה במשק שנתיים מזכיר הקיבוץ.
שירותו הצבאי
התגייס לצה"ל בשנת 1953. שירת שירות חובה בגבעתי וגולני וסיים את שירותו זה לאחר מבצע קדש כסמ"פ בדרגת סגן. לאחר שחרורו משירות החובה שירת במילואים בחטיבת חי"ר עד תפקיד סמג"ד בדרגת רב-סרן והשתתף במלחמת ששת הימים בכיבוש קלקיליה. בשנת 1968 חזרת לשירות קבע בצה"ל במערכת החינוך. עד לשנת 1981 ביצע את התפקידים הבאים: קצין החינוך של הנח"ל, קצין החינוך של פיקוד הדרום, ראש ענף התרבות, קצין החינוך של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ראש ענף שלישות וסגן קצין חינוך ראשי בדרגת אל"ם.
מנכ"ל תיאטרון ירושלים ופסטיבל ישראל
בשנת 1981 הוזמן לשמש בתפקיד מנכ"ל תיאטרון ירושלים על ידי טדי קולק, ראש עיריית ירושלים והגב' גיטה שרובר. ב-1984 התמנה גם למנהל פסטיבל ישראל שהועבר לעיר. תפקידים אותם מילא עד שנת 1992. בתפקידו זה בנה את המודל הראשון של היכל תרבות בעיר המארח מופעים ואירועי תרבות עם מפעל מנויים גדול. מודל שהפך עם השנים למוסד הקיים בערים רבות. כמו כן הפך את פסטיבל ישראל לפסטיבל לאומי בעיר המארח את מיטב הלהקות מהארץ ומהעולם והמשלב חגיגה של פנים וחוץ במשך שלושה שבועות בשנה.
מנכ"ל יד ושם
בשנת 1993 מונה ישי עמרמי לתפקיד מנכ"ל יד ושם, תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. במסגרת תפקידו זה היה שותף עם אבנר שלו (יו"ר הנהלת יד ושם) למימוש תוכנית פיתוח רב שנתית גדולה שמטרתה היא להכין את יד ושם להתמודדות עם האתגרים של קיום זיכרון השואה במאה ה-21. בתוכנית זו הוקמו ביד ושם מכלול מוזיאוני חדש לתולדות השואה, בית ספר מרכזי ובינלאומי להוראת השואה, ארכיון וספריה, מערך כניסה חדש וכן הקמת מאגר ממוחשב של שמות הנספים בשואה. תוכנית זו הושלמה ב-2006 והביאה את יד ושם לקבלת הכרה והוקרה גדולות בארץ ובעולם, לרבות קבלת פרס ישראל.
מנהל פרויקט הקמת התערוכה החדשה בביתן היהודי באושוויץ-בירקנאו
בשנת 2009 חזר ישי עמרמי ליד ושם לתפקיד מנהל פרויקט הקמת התערוכה החדשה בביתן היהודי באוושווייץ בירקנאו, תפקיד אותו מילא עד שנת 2013. הקמת התערוכה החדשה הזו הוטלה על יד ושם על ידי ממשלת ישראל ונעשתה בתיאום ושיתוף פעולה עם האתר באושוויץ והנהלתו. התערוכה נפתחה ב-13 ביוני 2013 במעמד ראש ממשלת ישראל ושריה, ניצולי שואה, אורחים מהארץ ומהעולם והיא זוכה להצלחה רבה.
מנהל פרויקט הקמת המשכן החדש לאקדמיה ללשון העברית
החל משנת 2013 משמש ישי כמנהל פרויקט הקמת המשכן החדש לאקדמיה ללשון העברית בירושלים. בנובמבר 2012 החליטה ממשלת ישראל להקים משכן חדש לאקדמיה - "הקריה החדשה ללשון העברית בירושלים". עבודת ההקמה הוטלה על האקדמיה. בקריה החדשה מתוכננים לפעול מכוני מחקר חדשים, מוזיאון לאומי חדש לעברית, מרכז למידה ותרבות וכן מרכז מידע מגוון לשפה העברית. הקריה החדשה אמורה להיבנות בקריית הלאום בירושלים ובתקציב של כ-50 מיליון דולר ובמשך כ-8 שנים.
תפקידי ייעוץ שונים
במקביל לתפקידיו (לאחר סיום עבודתו כמנכ"ל יד ושם) שימש ישי כיועץ לגופים שונים: יועץ להנהלת בית התפוצות במסגרת הקמת המוזיאון החדש של העם היהודי, יועץ ליד בן צבי במסגרת הקמת בית הספר המרכזי ללימודי ירושלים ויועץ במוות מכון מנדל לבוגריו. כמו כן שימש בהתנדבות כיו"ר הפורום לשימור בזיכרון האודיו-ויזואלי של מדינת ישראל וכן כחבר במועצה הציבורית של יד בן צבי.
חיים אישיים
ישי עמרמי הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ויהודית באוניברסיטת תל אביב ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל. נשוי לזהרה, מורה, מחנכת ומנהלת בתי ספר בירושלים. אב לחמישה ילדים וסב לאחד עשר נכדים. גר במושב גבעת יערים.
אל-מתוכל הרביעי
אל-מֻתַוַכִּל עלא אללה הרביעי (מילולית: הנסמך על האל), מחמד בן יעקוב אל-מסתמסכ באללה (בערבית: المتوكل على الله الرابع, محمد بن يعقوب المستمسك بالله) היה הח'ליף העבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים בין השנים 1507 ועד 1516, ובשנית לתקופה קצרה בין 1516 ו 1517. אל-מתוכל הרביעי היה הח'ליף האחרון לשושלת בית עבאס אשר החזיקה בח'ליפות ברציפות למן שנת 750 לספירה. למן שנת 1261, כיהן נצר של בית עבאס בקהיר בעקבות כיבוש בגדאד והחרבתה בידי הולגו חאן בשנת 1258 וחיסולו של הח'ליף אל-מסתעצם באללה.
בשנת 1507 וויתר אביו של אל-מתוכל הרביעי, אל-מסתמסכ באללה, על הח'ליפות לטובתו. אל-מתוכל הרביעי משל בימיו של קנסוה ע'ורי, וימיו עמדו בסימן התפוררותה של הסולטנות הממלוכית בשל פלישות מצד הצפווים והע'תמאנים. ב-24 באוגוסט 1516 הובסו כוחותיו של הסולטאן ע'ורי במרג' דאבק בידי הסולטאן העת'מאני סלים הראשון והוא נהרג. במהומה שאחזה בבירה הממלוכית בעקבות התבוסה והתקרבות הצבאות העת'מאניים, הודח אל-מתוכל והוחלף לזמן קצר בידי אביו הזקן. עד מהרה הושב אל-מתוכל לשלטון, אך ב-1517 נכבשה קהיר בידי העות'מאנים והקיץ הקץ על הסולטנות הממלוכית.
זיונים זה לא הכול
"זיונים זה לא הכול: רומן מפתח ללא מנעול" הוא ספר מאת דן בן אמוץ שיצא לאור בשנת 1979 בהוצאת "מציאות" שבבעלותו.
הספר היה לרב-מכר ושמו הפך למטבע לשון. הספר, ששילב אנקדוטות אוטוביוגרפיות, סיפורים בדויים ושלל משגלים והגיגים, היה לאקורד פרידה של בן אמוץ מניסיונות כתיבת רומנים רציניים יותר. ספר ההמשך משנת 1981, "זיוניוני הדרך", היה הרומן האחרון שכתב.
מדגם מתוך כאלפיים מכתבים שהתקבלו אצל בן-אמוץ בעקבות הספר פורסם בשנת 1980 בספר "נשים כותבות לדן בן אמוץ בתגובה לספר זיונים זה לא הכול", בעריכת ורדה רזיאל-ויזלטיר.
תוכן הספר
הביוגרף של דן בן אמוץ, אמנון דנקנר, הגדיר את תוכן הספר במילים: "סלט של פרקי אוטוביוגרפיה, קטעי הגות והרהורים על כל נושא שבעולם, דיונים על כל סוגי ההתנסות המינית ותיאורים נבחרים של נסיונותיו המיניים". במסורת הספרות הפורנוגרפית כולל הספר, המסופר בגוף ראשון, שלל פנטזיות מיניות הטרוסקסואליות: אובדן בתוליו של המספר במפגש עם אישה מבוגרת המובילה אותו, המספר כחולה המקיים יחסי מין עם אחות המטפלת בו בבית חולים, יחסי מין עם אישה זרה באולם קולנוע, יחסי מין עם סוכנת חשאית של המוסד לעלייה ב', משגל בעת רכיבה על פרד ואורגיה עם סקנדינביות. במינון נמוך נכללות בספר גם חוויות של מין לסבי והומוסקסואלי (המלווה באפולוגטיקה: "זה קרה פעם אחת וטוב שזה קרה וזהו זה"), מזוכיזם ואף רמזים לזואופיליה שעליה שמע המספר.
עמדות המספר באות לידי ביטוי לא רק באופן משתמע, מתוך תיאורי מעשיו, אלא גם באמירה מפורשת, כדוגמת: "איזה זכות יש למחוקק כלשהו להתערב במעשים המבוצעים מתוך רצון חופשי ובחירה חופשית בין שני אנשים מבוגרים אשר עמדו על דעתם?" (עמ' 340).
דבר המבקרים
יורם ברונובסקי פרסם ביקורת על הספר בעיתון "הארץ" בשם העט "יוחנן רשת", ובה כתב שהספר הוא "התוצר המלאכותי והמאולץ ביותר של ההווי המקומי", והוסיף כי "הספר החדש שעיקרו געגועים מחונחנים אל זיוני אשתקד מדיף צחנה של זיעת זקנים שקשה לעמוד בה". בן-אמוץ הגיב בשבועון "העולם הזה" שברונובסקי הוא "חילזון מבחיל המתקדם על גבי הריר שהוא מפריש בעיתונות".
נורית זרחי כתבה ב"מעריב": "מה חסר כאן? המישור הפנימי. ומדוע זה מעורר כעס? מפני שהסמל דן בן אמוץ מחזיר לנו את מה שהשקענו בו: רצינו קשיחות - יש לנו. רצינו גוף צברי צעיר ורענן - יש לנו. רצינו צעיר נצחי הנבחן על פי יכולתו הגופנית ומזהה עומק רגשי כמחלה, יאוש ככאב בטן - יש לנו. אין פלא שאין בספר התמודדות עם הנושא של יחסי גבר ואישה, מפני שההתמודדות הזו מצריכה התייחסות עמוקה יותר אל העצמי... העלם הנצחי אינו יכול להצמיח אני פנימי אינדיבידואלי, מפני שזה אינו שייך לתרבות שלנו, אלא רק פאלוס חדש כדי להמשיך במרוץ אחר המוות, מרוץ הנראה לו בטעות כמרוץ אחר החיים."
אמנון דנקנר כתב בביוגרפיה "דן בן אמוץ" - "היו שם גם קטעים מרגשים. כאב ואמת בצבצו מתוך הפרקים האוטוביוגרפיים שעסקו בימי ילדותו בפולין ונעוריו בבן שמן. כשנגע באמת היה סגנונו נעשה יפה ומושך לב, אולם כשעסקו הסיפורים בימיו המאוחרים יותר נדף מהם זיוף קר, כאילו עדיין לא עברו במעבדת הלב אפילו את העיבוד הראשוני והחלקי שזכו להם פרקי החיים המוקדמים. ופרקי הזיונים היו מביכים לא בגילוי הלב הסנסציוני שלהם כביכול, אלא בריקנותם, בקור המחושב שנשב בהם מרוחו של המתבגר הנצחי שלעולם אינו בא על סיפוקו".
ניצה בן-ארי, בספרה "דיכוי הארוטיקה", ציינה כי "בראש רשימת החידושים [בספר] נמצאת העובדה שפורנוגרפיה ישראלית כתובה עברית יוצאת לאור בגלוי ונמכרת ככזאת, בחנויות מכובדות ולא בקיוסקים. יותר מכול מסמל זאת השם, שאינו נרתע מלהשתמש במילה האסורה בכותרת."
ניו זילנד ליסנר
ניו זילנד ליסנר (באנגלית: New Zealand Listener) הוא מגזין אקטואליה ניו זילנדי שבועי המסקר את החיים הפוליטיים, התרבותיים והספרותיים של ניו זילנד.
היסטוריה
ניו זילנד ליסנר יצא לראשונה ביוני 1939, כמדריך שידור שבועי למאזיני רדיו. גיליון הבכורה הופץ בחינם לכ-380,000 בתים. העורך הראשון של המגזין היה אוליבר דאף. ביוני 1949, מ. ה. הולקורף מונה להיות עורך המגזין במקום אוליבר דאף. המגזין הופרט ב-1990 לבאואר מדיה גרופ.
העיתונאית פמלה סטירלינג הייתה עורכת העיתון ב-2004–2021. בשנת 2018, תפוצת המגזין הגיע ל-45,262.
בין הסופרים הבולטים שעבודתם פורסמה במגזין נמצאים הסופרים ג'יימס קיי. בקסטר, ג'נט פריים ומוריס שדבלוט.
ב-2 באפריל 2020 בשל מגפת הקורונה הודיעה באואר מדיה גרופ על סגירת המגזין. לפני הסגירה, המגזין הוכרז כ-"מגזין האקטואליה הנמכר ביותר בניו זילנד עם תפוצה לנפש גבוהה יותר מטיים, הניו יורקר והספקטייטור".
ג'ף הארדי
ג'פרי נרו "ג'ף" הארדי (באנגלית: Jeffrey Nero "Jeff" Hardy; נולד ב-31 באוגוסט 1977) הוא מתאבק מקצועי,הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE. הארדי ידוע בסגנון ההיאבקות המסוגנן והמלהיב שלו, ונחשב לאחד המתאבקים המעופפים הטובים בעולם כיום. ג'ף הוא אחיו הצעיר של המתאבק מאט הארדי.
ביוגרפיה
רובי מור הארדי (אמא של ג'ף) נפטרה כשהוא היה בן 9 אחרי מחלת סרטן במוח.
לדבריו של ג'ף הארדי גילברט הארדי (אבא שלו) הוא המודל לחיקוי שלו והוא הגיבור שלו.
בתיכון הרחיב את המקצועות האהובים עליו וקיבל על כך נקודות נוספות, היסטוריה של ארצות הברית ואומנות.
הארדי בויז
ג'ף ואחיו מאט הופיעו לראשונה ב-WWE ב-1998 כצוות האקרובטי "הארדי בויז". הם התעמתו ב-Tag team עם הקבוצה "The Brood" שכללה את אדג', כריסטיאן וגנגרל. הם זכו בקרב האליפות הראשון שלהם נגד בראדשואו ופארוק על אליפות ה-WWF לזוגות, אך הפסידו את התואר בחזרה לאחר כחודש.
לאחר הפירוק של "The Brood", הם התאחדו עם ג'אנגלר כנגד "The New Brood" (אדג' וכריסטיאן). הקבוצה לא ידעה ימים ארוכים, אך באירוע "ללא רחמים", ניצחו ה"הארדי בויז" בקרב סולמות הראשון לזוגות ב-WWF נגד אדג' וכריסטיאן. ה"הארדי בויז", הוסיפו לעצמם את המנהלת וחברת האמת שלהם- ליטה. הם המשיכו בסכסוך עם "The New Brood" עד שנת 2000, במהלך השנים זכו מהם פעמיים באליפות ה-WWF לזוגות, ומאז נגמר הסכסוך איתם.
במהלך 2001 קיבל דחיפה כמתאבק יחיד; הוא זכה באליפות הבין יבשתית (מטריפל H), באליפות במשקל קל (מג'רי ליין) ובשתי אליפויות הארדקור (אחת ממייק אווסום, והשנייה מרוב ואן דאם).
בסוף 2001, החלו מאט וג'ף להסתכסך. על פי קו העלילה, מאט דרש קרב נגד ג'ף באירוע של WWE נגד ג'ף, כאשר ליטה הייתה השופטת האורחת. בקרב ג'ף ניצח, למרות שהרגל של מאט הייתה על החבלים (מה שאומר שלא נמשכת הספירה), ומאט הפסיד בגלל טעות השופטת. ליטה הצטרפה לצדו של ג'ף, ולשניים היה סכסוך עם מאט. במשך הפיוד, הפסיד ג'ף את תואר ההארדקור, ולפי התסריט פצע את ג'ף וליטה. בתוכנית סמאקדאון תקף אנדרטייקר גם את מאט, וג'ף, מאט וליטה לא ראו זה את זה עד ה"רויאל ראמבל", אך לבסוף האחים השלימו, המשיכו בעלילותיהם ולעולם לא הזכירו זאת.
בתחילת אפריל 2003 הסתכסכו הקבוצה עם ברוק לסנר, לאחר שביצע את מהלך הסיום שלו, F-5, על מאט, על רמפת הפלדה. למאט וללסנר היה קרב בבאקלאש, בו הפסיד מאט ללסנר על ידי נוקאאוט. הם המשיכו בסכסוך עם לסנר, אך הם ניצחו את לסנר רק פעם אחת, על ידי פסילה. ב-22 ביולי 2002, זכה הארדי בתואר ההארדקור השלישי שלו לאחר שניצח את "בראדשו".
מתאבק יחיד
בשנת 2002, לאחר שנים שהתמקד בקריירת זוגות, האחים הפכו כל אחד למתאבק יחיד. ג'ף החל את דרכו כמתאבק יחיד כאשר איתגר את אנדרטייקר לקרב סולמות על האליפות הבלתי מעורערת. הארדי נוצח בזמן קצר, אך הרוויח כבוד מאנדרטייקר. לאחר מכן, הוא זכה בתואר אליפות אירופה, לאחר שניצח את ויליאם ריגל.
לאחר החזקה של מספר שבועות בתואר הוחלט שאליפות אירופה והאליפות הבין יבשתית תתאחדנה לאליפות אחת. רוב ואן דאם, שהיה האלוף הבין יבשתי באותה התקופה, ניצח בקרב נגד הארדי, ובעקבות זאת אליפות אירופה בוטלה, ונשארה האליפות הבין יבשתית. לאחר מכן, באירוע הדראפט, הועבר מאט לסמאקדאון ואילו, ג'ף נשאר ב-Raw.
בינואר 2003 הארדי הפך לדמות "רעה" ושנואה על הקהל, לאחר שתקף את רוב ואן דאם ושון מייקלס. אוהדי ה-WWE הפסיקו לשנוא אותו כחודש לאחר המעשה, כאשר הציל את הדיווה סטייסי קיבלר מהשנוא הנוסף אז, כריסטיאן.
ב-22 באפריל 2003, השתחרר הארדי מהחוזה שלו בארגון.
TNA
הארדי הצטרף ל-TNA ב-23 ביוני 2004. הוא קיבל מיד קרב על אליפות TNA נגד AJ סטיילס, אך הקרב נגמר ללא הכרעה לאחר שקיד קאש ודאלאס התערבו.
כאשר חזר ל-TNA קיבל הזדמנות לקרב על אליפות במשקל כבד של NWA. הוא התמודד נגד ג'ף ג'ארט, אך הפסיד. באוקטובר 2004 זכה הארדי בטורניר והיה זכאי לקרב על האליפות במשקל כבד של NWA בקרב סולמות נגד ג'ארט, אך גם בקרב זה הפסיד, לאחר שקווין נאש וסקוט הול התערבו.
חודש לאחר מכן ניצחו הארדי, סטיילס ורנדי סאבאג' את "Kings of Wrestling" (ג'ארט, הול ונאש).
לאחר הסכסוך עם "Kings of Wrestling", נכנס ג'ף לעימות עם רייבן, ואיתגר אותו לקרב כלוב באירוע החודשי של אפריל, בו הארדי ניצח. הארדי הושעה מ-TNA לאחר שלא הופיע לקרב חוזר נגד רייבן, לטענתו בגלל קשיי נסיעה. ההשעיה של הארדי תמה ב-5 באוגוסט, וחזר שבוע אחרי, כאשר תקף את ג'ף ג'ארט.
במשך אוקטובר 2005, התעמת הארדי עם שלושה אויבים נוספים: סאבו, ריינו ואביס. הסכסוך של הארבעה הסתיים באירוע החודשי של TNA, ובו ריינו ניצח לאחר שביצע את מהלכו האישי על הארדי.
בדצמבר 2005, הארדי לא הופיע לקרב נוסף, גם הפעם בגלל קשיי נסיעה, וכתוצאה לא הופיע יותר ב-TNA עד 2010 ששם ג'ף הגיע באופן מפתיע באמצע קרב כלוב ברזל. הארדי רכש חברים כמו שאנון מור וג'סי ניל שהיו חברי ילדות שלו. ג'ף רכש גם אויבים כמו אביס שבספטמבר 2010 פצע את גופו של RVD (רוב ואן דאם) וכשהאחרון חזר, ג'ף עזר לו. בזמן ש-RVD, שכיהן כאלוף העולם במשקל כבד של TNA באותה התקופה, נפצע היו צריכים לעשות טורניר ומי שיזכה יזכה בתואר.
ג'ף עבר את רוב טרי וכשניסה לנצח בקרב נגד קורט אנגל הקרב נגמר בשוויון מתוצאה של הגבלת זמן ולכן הגמר על האליפות במשקל כבד תהיה באירוע הגדול של ה-TNA Bound For Glory שהקרב ייערך בקרב משולש בין הארדי, אנגל ומר אנדרסון. ג'ף הארדי זכה באליפות העולם בזכות העזרה של אריק בישוף והאלק הוגאן וזה היה סימן שהוא ביצע את מעברו לדמות רעה. כדמות רעה הוא הצטרף לקבוצת המורדים שכללה את ריק פלייר, אריק בישוף, האלק הוגאן, AJ סטיילס, קאזריאן, רוברט רוד, ג'יימס סטורם, ג'ף ג'ארט, "המפלצת" אביס, רוב טרי ואחיו, מאט, שהצטרף לארגון לקראת סוף חודש דצמבר 2010.
ב-17 במרץ 2011 הושעה ג'ף מ-TNA עקב שימוש בסמים. ב-25 באוגוסט 2011 חזר ג'ף ל-TNA. באוקטובר הארדי התחיל פיוד עם חברו לשעבר באימורטול, ג'ף ג'ארט. בנקודת מפנה, הארדי ניצח את ג'ארט בשלושה קרבות: הראשון ב-10 שניות, השני ב-6 דקות והשלישי ב-6 שניות. אחרי שג'ארט טען שאין מספיק מקום לשניהם ב-TNA אז סטינג הציע שבאירוע פיינל רזולושן יהיה קרב כלוב שבו אם הארדי ינצח הוא יקבל קרב על אליפות העולם ואם יפסיד הוא יעזוב את הארגון. הארדי ניצח בקרב וג'ארט פוטר. במשך כל 2012 הארדי רדף אחר אליפות העולם. מיוני עד ספטמבר הארדי התחרה ב-Bound For Glory Series שבו השתתפו 12 מתאבקים, כך שארבעת הראשונים נפגשו באירוע נו סרנדר והמנצח קיבל קרב אליפות באירוע Bound For Glory. בסדרת זו הארדי סיים רביעי ועלה לחצי גמר שבו הוא ניצח את סמואה ג'ו, כשבהמשך הספיישל הוא נפגע בכתף מהתקפה של אייסס ואייטס, אבל בכל זאת בקרב המרכזי הוא הופיע בגמר הטורניר וניצח את בולי ריי. אחרי זה הוא פיתח יריבות נגד אלוף העולם אוסטין אריס, שהתחיל לקנא בהארדי על כל האהדה שהוא קיבל. ב-Bound For Glory הוא ניצח את אריס וזכה באליפות העולם בפעם השלישית.
חזרה ל-WWE
באוגוסט 2006 הודיע ה-WWE שחתם עם ג'ף הארדי על חוזה ושיתחיל להתאבק בסוף החודש. ביום חזרתו, הוא ניצח את אלוף ה-WWE אז, אדג', כתוצאה מפסילה.
הארדי ניסה את מזלו לאחר שניצח את אדג', להביס גם את האלוף הבין יבשתי, ג'וני נייטרו, מספר שבועות כדי לזכות בזהב, אך לא הצליח לנצח אותו, כולל באירוע "בלתי נסלח". אך, ב-2 באוקטובר, הצליח הארדי סוף סוף לזכות בתואר זה מנייטרו. תקופת האליפות שלו לא הייתה ארוכה, והוא הפסיד את האליפות בחזרה לנייטרו. אך, לאחר שבוע, ניצח ג'ף את נייטרו וזכה בתואר בפעם השלישית בקריירה שלו.
חזרת ה"הארדי בויז"
בנובמבר 2006, התאחד ג'ף עם מאט פעם נוספת, כצמד ה"הארדי בויז", וניצחו את "Full Blooded Italians". באירוע סדרת ההישרדות, שני האחים היו חלק מ-DX, וניצחו את הזוג Rated-RKO, שכלל את אדג' ורנדי אורטון.
באפריל 2007 הארדי התחרה בקרב "כסף בבנק" ברסלמניה 23. הוא היה קרוב מאוד לזכייה, אך לבסוף זכה מר קנדי במזוודה. בלילה שלאחר רסלמניה, מאט וג'ף התמודדו בקרב "באטל רויאל" בעל 5 זוגות, וזכו באליפות לאחר שהצמידו את לאנס קייד וטרבור מורדוך. אז, החלו האחים סכסוך עם קייד ומורדוך. הם ניצחו אותם גם באירוע באקלאש וגם באירוע לילה של אלופים. לבסוף, בתוכנית Raw הובסו בקרב נגדם וגם בקרב החוזר נגדם.
אירועים מרכזיים ואלוף ה-WWE
תוך כדי סכסוך עם אומאגה, שלקח את תוארו, החל הארדי בפתאומיות להמריא בהישגיו ה-WWE. הוא הביס את אומאגה לאחר מספר שבועות של ניסיון לזכות בתואר. זו הייתה התחלת עליית הישגיו של הארדי, ובאירוע "סדרת ההישרדות" נשארו הוא וטריפל H אחרונים בקרב ההדחות המסורתי. בעקבות זאת התאחדו שניהם לזוג, שלבסוף הוליך לעימות כבוד. העימות הפסיק ב"ארמגדון", כאשר ג'ף הביס את טריפל H והפך להיות המועמד מספר 1 לאליפות ה-WWE נגד רנדי אורטון ברויאל ראמבל.
העימות הבא של הארדי היה נגד אורטון, כאשר בעט בראשו של מאט, אחיו של ג'ף. כנקמה, ג'ף ביצע על אורטון את מהלך הסיום שלו, סוואנטון בומב, מראש הסט של התוכנית, והוא יצר לעצמו רושם שינצח בקרב האליפות שלהם ברויאל ראמבל. למרות זאת, ג'ף הפסיד בקרב, אך נהיה אחד מתוך ששת המועמדים לקרב ההדחות ב"אין דרך החוצה". הארדי העפיל לשני האחרונים בקרב אך הפסיד והמנצח בקרב היה טריפל H.
הארדי חזר להתאבק כאשר ניצח את אומאגה בכיסוי, מה שעורר את היריבות והתחרות בין השניים. לשניים אף היה קרב "כיסויים נספרים בכל מקום" ב-"One Night Stand", שבו הארדי ניצח.
ב-23 ביוני 2008, הועבר הארדי מ-Raw לסמאקדאון במסגרת הדראפט המסורתי. בסמאקדאון הוצעו להארדי יותר הזדמנויות לאליפויות והשתתף בקרב "ערבוב האליפות" השני בהיסטוריה באירוע "בלתי נסלח", ואתגר את האלוף טריפל H לקרבות באירועים "ללא רחמים" ו"יום ראשון הווירטואלי", אך בכולם נחל אכזבה. ב"ארמגדון" בסוף דצמבר 2008, סוף-סוף הצליח הארדי במסעו שארך 5 חודשים להיות אלוף ה-WWE, וניצח בקרב משולש על האליפות, שכלל גם את טריפל H ואדג'.
באירוע רויאל ראמבל, נערך קרב חוזר בין אדג' להארדי על אליפות ה-WWE, שם הארדי הובס לאחר שאחיו מאט התערב בקרב לטובת היריב. לאחר מכן, מאט התחיל לגרום לפסילות בקרבות של הארדי מה שגרם לג'ף להפסיד בקרב על התואר אליפות העולם במשקל כבד וקרב על התמודדות בקרב "כסף בבנק" ברסלמניה. בעקבות עימות זה נקבע בין השניים קרב ללא חוקים ברסלמניה בו ג'ף הפסיד למאט.
ב-9 ביוני 2009 באירוע חוקי אקסטרים, התמודד הארדי נגד אדג' על אליפות העולם במשקל כבד. בסיום הקרב הארדי ניצח את אדג' וזכה בתואר, אך לרוע מזלו זמן קצר לאחר סיום הקרב ניגש לזירה המתאבק CM פאנק ופדה את חוזה האליפות שברשותו לקרב מיידי על חגורת האליפות, פאנק ניצל את חולשתו של הארדי מהקרב הקודם והצליח להביס אותו ולזכות בתואר. כהונתו של ג'ף הארדי כאלוף העולם במשקל כבד נחשבה לקצרה בהיסטוריה של ה-WWE.
ב-28 ביוני 2009 באירוע "המכה" התמודד הארדי נגד CM פאנק, אך יריבו נפסל במכוון בשביל להחזיר את אליפותו.
ב-26 ביולי 2009 באירוע "ליל האלופים" ג'ף התמודד מול CM פאנק להזדמנות האחרונה שלו לקבל את תואר אלוף העולם במשקל כבד. בקרב זה ג'ף ניצח והפך בפעם השנייה לאלוף העולם במשקל כבד.
ב-23 באוגוסט 2009 באירוע סאמרסלאם נוצח הארדי על ידי CM פאנק ובכך הפסיד את תואר האליפות שברשותו. ארבעה ימים לאחר מכן נערך הקרב החוזר בתוכנית סמאקדאון שם נקבע שמפסיד הקרב בנוסף לאיבוד התואר גם יעזוב את ה-WWE.
2017
בשנת 2017 באירוע רסלמניה 33 נקבע קרב על אליפות הזוגות של Raw בקרב השתתפו שלושה זוגות והקרב היה קרב סולם ולפני שהקרב התחיל המנחים של רסלמניה 33, הניו דיי, הגיעו והכריזו שהם מוסיפים עוד זוג לקרב והזוג היה ההארדי בויז שלא הופיעו ב-WWE הרבה מאוד זמן ההארדי בויז גם ניצחו בקרב. ב-30 באפריל 2017 נערך קרב על אליפות הזוגות של Raw בין מאט וג'ף לבין סזארו ושיימוס ההארדי בויז ניצחו בקרב ואחרי הקרב שני הזוגות לחצו ידיים, אבל באמצע החגיגות של ההארדי בויז סזארו ושיימוס תקפו אותם ובמהלך הקרב שיימוס ביצע על ג'ף את מהלך הסיום שלו, הברוג קיק, והוציא לג'ף שן.
חיים אישיים
הארדי נמצא בקשר זוגי מחייב עם בת' ברית. ב-28 בספטמבר 2011, נולדה להארדי בתו הראשונה. מאט הארדי (אחיו) העלה למשתמש הרשמי שלו ביוטיוב וסיפר על הלידה. התינוקת נקראה בשם רובי קלייר הארדי, על שם אימו שנפטרה.
ג'ף עוסק גם בתחומים אחרים מלבד היאבקות, כגון: מוזיקה (חבר בלהקת Peroxwhy?gen), אומנות, אופנועים ועוד. את האופנוע הראשון קיבל שהיה בן 14, אך לאחר שהתרסק באחד מהמרוצים, ופצע את ידו, הפסיק.
מרתון החולות
מרתון החולות (בצרפתית: Marathon des Sables; באנגלית: Marathon of the Sands; ידוע גם בשם מרתון סהרה (באנגלית: Sahara Marathon)) הוא אולטרה מרתון האורך שישה ימים, למרחק של 251 ק"מ (156 מייל), שזה בערך אורכם של שישה מרוצי מרתון רגילים. השלב הארוך ביותר (2009) הוא באורך של 91 ק"מ (57 מייל).
מרתון החולות מתקיים מדי שנה בדרום מרוקו, במדבר סהרה. הוא נחשב למירוץ הקשה ביותר שקיים. התחרות הראשונה התקיימה בשנת 1986.
דגל מישיגן
דגל מדינת מישיגן מציג על רקע כחול כהה את סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט עליו מופיעה צללית אדם אשר ביד אחד מנופפת לשלום ובשנייה מחזיקה רובה. האדם עומד על שפת ימה וברקע נראית השמש הזורחת. הצללית מייצגת את החלוצים האמריקאים אשר נעו מערבה אל מרחבי מישיגן. השלט מוחזק מימין ומשמאל על ידי האייליים: אייל קורא (מימין) ואייל קנדי (משמאל) המייצגים את מישיגן, ומעליו מרחף עיטם לבן-ראש המייצג את ארצות הברית.
הדגל הראשון של מישיגן הציג מצד אחד את סמל מישיגן עם חייל ואישה ומן הצד השני את תמונתו של מושל המדינה. בשנת 1865 הדגל שונה ובמקום תמונת המושל הוצג סמל ארצות הברית. הדגל הנוכחי אומץ באופן רשמי ב-1 באוגוסט 1911.
סבסטיאן רואו
סבסטיאן רואו (בצרפתית: Sébastien Rouault נולד ב-24 בפברואר 1986) הוא שחיין צרפתי המתמחה בסגנון חופשי למרחקים בינוניים וארוכים. הוא סגן אלוף העולם ואלוף אירופה בשחייה.
ביוגרפיה
רואו נולד בלה שסנה, איוולין.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בווינה בשנת 2004 סיים רואו במקום שביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.20 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.55 דקות.
בתחרויות השחייה של משחקי הים התיכון שנערכו באלמריה, ספרד, בתחילת יולי 2005 זכה רואו ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:08.98 דקות, מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.66 דקות, אחרי אוסמה מלולי מתוניסיה (7:54.30 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.14 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בסוף יולי 2005 סיים רואו במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:09.84 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.52 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2006 זכה רואו במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:55.73 דקות, אחרי יורי פרילוקוב מרוסיה (14:51.93 דקות) ולפני בן ארצו ניקולה רוסטושה (15:01.82 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.10 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר 2006 זכה רואו במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:39.06 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:16.79 דקות ובמקום 22 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.42 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיים רואו במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.04 דקות.
בתחרויות השחייה של האוניברסיאדה שנערכו בבלגרד, סרביה ביולי 2009 סיים רואו פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.82 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:10.76 דקות ופעמיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.94 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:21.08 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה באיסטנבול, טורקיה בדצמבר 2006 סיים רואו במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:30.58 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:07.97 דקות ובמקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.33 דקות
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, באוגוסט 2010 זכה רואו בשתי מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 7:48.28 דקות, לפני כריסטיאן קובוש מגרמניה (7:49.12 דקות) וסמואל פיצטי מאיטליה (7:49.94 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 14:55.17 דקות, לפני פול יואנסן מאיי פארו (14:56.90 דקות) ופיצטי (14:59.76 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.84 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדובאי, מאיחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2010 סיים רואו פעמיים במקום שישי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:40.07 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:42.79 דקות.
באליפות צרפת בשחייה שנערכה בשטרסבורג במרץ 2011 זכה רואו בשתי מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.95 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:07.10 דקות. במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי של 3:47.42 דקות, אחרי יאניק אניה (3:43.85 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.77 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה רואו במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי כששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.66 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 3:46.20 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.91 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:49.43 דקות וסיים במקום 11 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.88 דקות.
מבצר קניגשטיין
מבצר קניגשטיין (בגרמנית: Königstein; מילולית: "סלע המלך") הוא מבצר בסקסוניה, גרמניה, מעל נהר האלבה, ששימש כבית כלא, מבצר, בית אוצרות, ומקום טיולים, והיום אתר תיירות שמבקרים בו כ-700,000 איש בשנה. מבצר קוניגשטיין הוא המבצר הגדול ביותר בגרמניה. הוא בנוי על ראש גבעה שטוחה וממנו בולט מגדל של 240 מטר מעל בקעת האלבה ב"שווייץ הסקסונית" ליד דרזדן. המצודה מוקפת חומה שאורכה כמעט קילומטר כדי לתחום אזור מוגן של 24 דונם, עם משטח למצעדים וכ-30 בניינים. ראויים לציון במיוחד הצריפים העתיקים ביותר בגרמניה (משנת 1589).
תולדות המקום
המבצר הוקם במאה ה-13, על ידי מלך בוהמיה, ואצלב הראשון, וציין במשך תקופה ארוכה את הגבול בין בוהמיה לסקסוניה. בשנת 1408 עבר המקום לבעלות הנסיך של סקסוניה. ושימש בתחילה כמקום אחסון של אוצרות, מקום בילוי וטיול, ומאוחר יותר, החל מהמאה ה-17, כבית כלא של סקסוניה.
המבצר ממוקם על צוק נישא מעל נהר האלבה, ולכן קשה מאוד לכיבוש וקל להגנה. מעולם לא נכבש המבצר על ידי צבא זר, אף לא במלחמת העולם השנייה.
אסירים ושבויים מפורסמים
אחד האסירים המפורסמים שנכלאו במקום היה יוהאן פרידריך בטגר, האלכימאי הנודע שלא הצליח לייצר זהב ועל כן נכלא על ידי המלך אוגוסט השני (1704) עד שהצליח להמציא את עיבוד הפורצלן. במקום היום יש תצוגה על מפעלו זה.
אסיר נוסף הוא הסוציאל-דמוקרט אוגוסט בבל.
במהלך מלחמת העולם ה-2, ב-19 במאי 1940, נפל בשבי הגרמנים הגנרל הצרפתי אנרי ז'ירו, ונכלא במבצר זה. במשך שנתיים תכנן בקפדנות את בריחתו ושיבתו לצרפת, וב-17 באפריל 1942, הצליח להימלט ביורדו דרך הצוק המהווה קיר של המבצר.
הבמה בעין חרוד
הבמה המשותפת הוקמה ב-1934 כמרכז תרבות לשירות תשובי יישובי עמק יזרעאל בשטח שבין קיבוץ עין חרוד מאוחד ותל יוסף, באזור גבעת קומי.
רעיון ההקמה
בניין הבמה בקיבוץ עין חרוד הוקם בשנים 1934–1938. במקור, תכננו לבנות במקום בניני ציבור שישרתו את חברי קיבוצי האזור, במטרה לשמר את הרוח השיתופית והאווירה הקיבוצית ששרתה, כביכול, על אזור הקמתו של קיבוץ עין חרוד - "גבעת קומי". לאחר מכן, מרגוט קלאוזנר ויהושע  ברנדשטטר, מחלוצי התיאטרון הישראלי וממקימי תיאטרון "הבימה" ו"אולפני ההסרטה הרצליה", הגו את הרעיון להקמת במה משותפת במקום. היה זה במסגרת ניסיון "להביא את התרבות העברית אל החלוצים – בביתם".
חברי הקיבוצים בעמק חרוד אימצו בחום את רעיון ההקמה של הבמה. הם שכרו את המהנדס דוד טוביה, והתכנון היה הקמת מבנה המתנשא לגובה של 14 מטרים כדי לנצל את התנאים של מעלה הגבעה, הן מבחינה אקוסטית והן לצורך הגנה על המרחב. פתח רחב נקבע בחזית הצפונית הפונה אל מעלה הגבעה. בפתח נקבעה במת עץ גדולה, כדי שהקהל הרב ינצל את מזג האוויר הנוח של העמק וישב תחת כיפת השמיים. לאחר אישור התוכניות החלו הקיבוצים לאסוף כספים ממקורות שונים, על מנת לממשן ולהקים במה משותפת לכל תושבי האזור.
איסוף הכספים ובניית הבמה
באוגוסט 1932 מסר החבר אהרון ציזלינג לאספת חברי עין חרוד, כי עלות הקמת הבמה עומדת על כ-750 לירות א"י. לפי הצעתו, המימון היה אמור להגיע באופן הבא: 150 לירות מגוף בשם "קרן הבמות", 200 לירות נוספות מהלוואה, 159 לירות כתרומה מסוחרי הכפר הערבי הסמוך "נוריס" (כיום - היישוב נורית), אתם היו הקיבוצים בקשרי מסחר, ושאר המימון - מעבודת חברים.
הבנייה החלה בשנת 1934 והסתיימה בשנת 1938. המבנה הענק תוכנן כך שהחלל הגבוה משמש כאפקט הגברה, והוא ניצב בקדמת עין חרוד, בולט לעיני כל מי שעברו בדרך הראשית של העמק. בחזית המבנה היה פתח רחב, ששימש ליציאת השחקנים אל בימת העץ. מול החזית נבנו בשיפוע ספסלים מעץ, שלאחר מכן חודשו ונבנו כספסלי בטון.
חנוכת הבמה
הצגת התיאטרון הראשונה התקיימה במקום ב-1938, ובה הועלה המחזה "האנוסים" בהפקה של תיאטרון "הבימה". בהצגה השתתפו גדולי השחקנים של אותה העת, ובהם חנה רובינא ויהושע ברטנוב. האולם החל להתמלא כבר בשעות הצהריים, ולפי עדויות של אנשי הקיבוצים שהתאספו במקום התחושה הייתה כחג, הקהל התנהג בכבוד ובשקט, והיה מגוון מבחינת גילאים. בתום ההצגה נערכה מסיבה על הבמה לכבוד חברי הבימה, עם כיבוד. ובנוסף כמה אמנים כמו ברטנוב וחנה רובינא עלו לבמה להקריא ולשיר שירים יחד עם הקהל.
שימושים נוספים של המבנה
מתחת לבמה היו חדרים שבהם התגוררו אנשי פלוגות הלילה המיוחדות וגם כמה מאנשי הקורס הראשון של מפקדי ארגון "ההגנה".
פלוגת רפואה חטיבתית
צוותי הפלוגה היו מסוגלים להקים תאג"דים בדרג אחורי לכוחות הלוחמים מחד, ולעבות את מערך הרפואה של הכוח הלוחם מאידך, לנוע איתו ולקחת חלק פעיל בלחימה עד אשר ישנם נפגעים. חלק מפלוגות הרפואה נעו בכלי רכב ובנגמ"שים בצמוד לכוחות הלוחמים, וחלקן באופן רגלי ומוסק. במהלך הלחימה, במידה והיו נפגעים לכוח הלוחם, הפלוגה, שתפקדה כדרג רפואי אחורי, קיבלה את הפצועים מן התאג"ד ולאחר שאנשיה טיפלו בהם, ייצבו את מצבם ולעיתים אף ביצעו בהם ניתוחי שדה אותם בשטח, ניתן היה לפנות את הפצועים ישירות לבתי חולים באמצעות מסוקים או רכבים ממוגנים.
בחטיבות הסדירות הורכבה הפלוגה מאנשי מילואים, בדרך כלל יוצאי החטיבה שלה שייכת הפלוגה, שהם חובשים קרביים, רופאים וקציני ארגון רפואה. מפקד הפלוגה היה רופא בתקן רב-סרן.
פלוגת הרפואה החטיבתית הוחלפה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 בפלוגה חלופית בשם פלוגת החייאה קדמית (פלה"ק), שלה יכולות טיפול ותקני כוח אדם משופרים. בפלוגות אלו נוספו תקני אנשי הרבנות הצבאית לצורך טיפול בחללים.
חוסה קאייחון
חוסה מריה קאייחון בואנו (בספרדית: José María Callejón Bueno; נולד ב-11 בפברואר 1987) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בגרנדה.
קריירה
קאייחון נולד במוטריל שבספרד. גדל בקבוצת הנערים של ריאל מדריד ובשנת 2008 עבר לשחק בקבוצת אספניול. לאחר שלוש שנים נוספות הגישה קבוצת הכדורגל של ריאל מדריד הצעה של 5 מיליון אירו תמורת רכישת כרטיס השחקן שלו. קאייחון חתם בריאל מדריד למשך 5 שנים.
בתאריך 9 ביולי 2013, המועדון האיטלקי, נאפולי הודיע באופן רשמי באתר המועדון על הצטרפותו של קאייחון לקבוצה. נאפולי שילמה לקבוצה הקודמת של השחקן, ריאל מדריד 10 מיליון יורו, וקאייחון חתם לחמש השנים הבאות במועדון האיטלקי.