cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טוארנגיזאורוס
בתרבות
זוחל ימי זה נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי שם נראים מספר פרטים כולל נקבה בהיריון שמותקפת על ידי קאיקאיפילו.
ויניל (סדרת טלוויזיה)
ויניל (באנגלית: Vinyl) היא סדרה דרמה היסטורית אמריקאית שנוצרה על ידי מרטין סקורסזה ומיק ג'אגר. הסדרה בכיכובו של השחקן בובי קנאבלי עוקבת אחר מפיק תקליטים בשם ריצ'י פינסטרה, המנסה להציל את חברת התקליטים "אמריקן סנצ'ורי" שברשותו מפשיטת רגל באמצעות גילוי אמנים חדשים. הסדרה משודרת בערוץ הטלוויזיה האמריקאי HBO, החל מ-14 בפברואר 2016, ובישראל בערוץ yesOh של חברת yes, בשירות VOD של חברת yes, ובסלקום טי וי.
הפרק הראשון בוים על ידי מרטין סקורסזה וארך כ-113 דקות. מיד לאחר שידור הפרק הראשון, הוחלט ברשת HBO לחדש את הסדרה לעונה שנייה. בתום העונה הראשונה בעקבות הרייטינג הבינוני והביקורות המעורבות הוחלט לפטר את השואו ראנר והמפיק בפועל טרנס וינטר ולהחליפו בסקוט ז. ברנס. ב-22 ביוני 2016, למרות ההצהרות המוקדמות של הרשת, הוחלט לבטל את הפקת העונה השנייה.
ביקורות
ויניל זכתה לביקורות מעורבות. באתר "Rotten Tomatoes" זכתה הסדרה לציון של 77%, בהתבסס על כ-62 ביקורות, ובאתר "Metacritic" זכתה הסדרה לציון של 71%, בהתבסס על כ-39 ביקורות.
קישורים חיצוניים
ביקורות
איגנסיו מירמון
איגנסיו מירמון (בספרדית: Ignacio Miramón; נולד ב-12 ביוני 2003 בבוליבר שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ליל מליגת על הצרפתית.
קריירת מועדונים
מירמון גדל במחלקות הנוער של בלונפי דה בוליבר וחימנסיה לה פלאטה. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של חימנסיה לה פלאטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
ב-10 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית
מירמון נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.
המכונאי 2: התחיה
המכונאי 2: התחיה (באנגלית: Mechanic: Resurrection) הוא סרט קולנוע מסוג מותחן-אקשן מ-2016 בבימויו של דניס גנסל. הסרט נכתב בידי פיליפ שלבי וטוני מושר על פי סיפור של שלבי ובריאן פיטמן. זהו סרט ההמשך לסרט המכונאי מ-2011, שהיה גרסה מחודשת של הסרט המכונאי בעל אותו השם מ-1972. בסרט מככבים ג'ייסון סטיית'האם, ג'סיקה אלבה, טומי לי ג'ונס ומישל יאו.
הסרט הוצג בבכורה בהוליווד ב-22 באוגוסט 2016 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באוגוסט 2016. הוא קיבל ביקורות שליליות וגרס Grossed דולר אמריקני ברחבי העולם.
עלילה
לאחר שזייף את מותו, ארתור בישופ כבר חי חיים שקטים ושלווים בריו דה ז'ניירו תחת השם סנטוס. אישה בשם רנה טראן, היודעת על זהותו האמיתית, מסבירה לו כי המעסיק שלה רוצה שהוא יחסל עבורו שלוש מטרות ולהציג את מוות המטרות כתאונות. כשבישופ רואה שכירי החרב של רנה מחכים בקרבת מקום, בישופ בורח מהמקום, ולאחר בורח מברזיל לתאילנד. הוא משתכן בצימר בחוף האי של חברתו, מיי, ולאחר בדיקה מסיק שטראן עובדת עבור ריי קריין. בישופ וקריין היו יתומים שגדלו יחד, אך מאוחר יותר נמכרו לעבריין והתאמנו כלוחמים. בישופ ברח מהעבריין והשאיר את קריין מאחוריו, וקריין מחפש נקמה.
זמן קצר לאחר מכן, אישה חבולה בשם ג'ינה תורן, ניגשת למיי בבקשה לקבל ערכת עזרה ראשונה לפני שתחזור לסירה העוגנת בקרבת מקום. מיי צופה בתורן מוכה בידי אדם על היאכטה ומיד קוראת לבישופ לעזור לתורן. בישופ ומיי הצילו את תורן מהאיש, אבל בזמן ההמולה, האיש מוכה בראשו על הציוד של הסירה ומת במקום. לאחר שלא מצא שום מסמכים המספרים על זהותו של האיש, בישופ שורף ומטביע את היאכטה. בעוד מיי מטפלת בפציעותיה של תורן, בישופ מגלה כי תורן גם היא קשורה לקריין, ומאמין שקריין צופה שהוא יתאהב בה; ואז קריין היה חוטף אותה וכך יגרום לבישופ לבצע עבורו התנקשויות. כשהוא מספר בכעס לתורן על התאוריה שלו, היא מגלה שקריין איים להרוג ילדים חסרי-כל במקלט הילדים בקמבודיה בו עבדה, אלא אם כן היא תיקח חלק במשימתו. בימים שלאחר מכן בישופ הכיר את תורן לעומק, התאהב בה ואף קיים איתה יחסי מין, אבל כצפוי, שכירי החרב של קריין הגיעו זמן קצר לאחר מכן וחטפו את השניים.
בישופ מגיח ליאכטה ומחסל את כל שכירי החרב של קריין העומדים בדרכו במטרה להציל את תורן. הוא מגיע לקריין ומגלה שהוא הכניס את היאכטה למצב השמדה עצמית ויש לו דקות ספורות להציל את תורן. הוא מכניס אותה לתא ממוגן ושולח אותה הרחק מהיאכטה. בעודו מנסה להתרחק מהיאכטה עם סירת מילוט, קריין עוצר אותו ועומד מולו לקרב. בישופ גובר עליו ואוזק אותו לקצה היאכטה, בעוד ליאכטה נשארים רגעים ספורים לפני הפיצוץ. במקום לצלול החוצה, בישופ רץ אל תוך היאכטה, רגעים אחדים לפני הפיצוץ.
תורן צופה בפיצוץ ולא מזהה ניצולים לאחר מכן. אדמס צופה ברגעים שלפני הפיצוץ, ומבין שבישופ שרד את הפיצוץ ומוחק את צילומי האבטחה שצילמו זאת כדי לשמור על החשאיות של בישופ. תורן חוזרת לקמבודיה ולעבודתה, ומאוחר יותר מגיע למקום בישופ והשניים מתאחדים.
הפקה
ב-4 בפברואר 2015, השחקנית נטלי ברן הייתה האחרונה שלוהקה לצוות השחקנים של הסרט.
אתרי צילום
הצילומים החלו ב-4 בנובמבר 2014 בבנגקוק (תאילנד). חלק מעלילות הסרט צולמו גם בבוזלודז'ה (בולגריה), ג'ורג' טאון (מלזיה), הר הסוכר (ברזיל) ומפרץ ג'קסון (אוסטרליה).
לואיס קרווחל
לואיס דה קרווחל אי דה לה קואווה (בספרדית: Luis de Carvajal y de la Cueva, 1539–1591) היה קונקיסטאדור, מצאצאי האנוסים, המושל הראשון (1579–1591) של ממלכת לאון החדשה (Nuevo Reino de León), שהשתרעה על פני חלקים מטקסס וכן צפון מזרח הפדרציה של מקסיקו של היום (בעיקר המדינות נואבו לאון, טמאוליפס וקואווילה). הראשון ממוצא יהודי מוכר, שהגיע לאמריקה הצפונית (מקסיקו - 1567, טקסס - בערך 1570).
קורות חיים
קרווחל נולד ב-1539 בעיר מוגדורו שבמחוז Traz os Montes, בצפון מזרח פורטוגל. הוריו היו שניהם אנוסים, ממגורשי ספרד, גספר קרווחל (Gaspar de Carvajal) וקטלין לבית לאון (Catalina de León de la Cueva). כשהיה בן שמונה עקרה המשפחה לספרד (ממלכת לאון) וכעבור שנתיים, לאחר מות אביו, הוא הוחזר לפורטוגל, ובהמשך עבר למושבתה שבמערב אפריקה, כף ורדה, שם חי עד גיל 23. כף ורדה הייתה באותם ימים מרכז סחר עבדים וקרווחל עצמו הפך לפיכך לסוחר עבדים, גם אם עסק יותר בעניינים הכספיים של סחר זה ופחות בעבדים עצמם.
ב-1562 חזר קרווחל לפורטוגל וחי במשך כחמש שנים בבירתה ליסבון. בתקופה זו גם נישא לגומר לבית נונז ריברה (Guiomar Nuñez de Rivera), בתו של סוחר עבדים מסביליה ואף נולדו לו שני ילדים.
ראש עיריית טמפיקו, מקסיקו
הנישואין נקלעו לקשיים וב-1567 נטש קרווחל את משפחתו, קנה ספינה והפליג בה לספרד החדשה שבאמריקה. הוא התיישב בטמפיקו, יישוב שהוקם רק 13 שנה קודם לכן בצפון מזרח מקסיקו, במקום בו נמצאת היום מדינת טמאוליפס, והפך לבעל אדמות ואף חוות בקר. כשנה אחר כך מונה על ידי המשנה למלך ספרד והשליט הכל יכול דאז של ספרד החדשה, לראשות עיריית טמפיקו, תפקיד שלא היה חשוב מדי, בין השאר בשל העובדה שטמפיקו הייתה באותה עת יישוב קטן ביותר.
אולם קרווחל ידע להישאר בתפקיד זה זמן קצר ביותר ולהפוך אותו לקרש קפיצה. חודשים ספורים אחרי מינויו הוא הצליח לתפוש בשבי 77 אנגלים, ממלחיו של ג'ון הוקינז. הוקינז היה אז במסעו השלישי לאמריקה והפסיד אותה עת בקרב נגד אוניות ספרדיות, סמוך למה שהיום היא ורה קרוז. הוא איבד את מרבית ספינותיו, חזר בבושת פנים לאנגליה והמלחים שקרווחל תפס היו מניצולי הספינות שטבעו מציו. מכל מקום, תפישתם יצרה לקרווחל שם אצל האנשים הקובעים גורלות בספרד החדשה, ובראש וראשונה מרטין אנריקס אלמנסה, המשנה החדש למלך ספרד והשליט הכל יכול של ספרד החדשה, שזה עתה מונה לתפקידו (נובמבר 1568).
קפטן קרווחל
אלמנסה הוא דמות חידתית למדי. מוצאו אינו ידוע והיסטוריונים סבורים שהיה אף הוא מצאצאי האנוסים. בתקופתו החלה האינקוויזיציה לפעול גם בספרד החדשה, אולי כצעד שנועד גם לפקח עליו ועל מעשיו. מכל מקום, אחת מפעולותיו הראשונות לאחר כניסתו לתפקיד שליט ספרד החדשה הייתה קידומו של קרווחל, בין בגלל אותו אירוע, שביית מלחי הוקינז ובין בגלל מקורם היהודי המשותף. הוא מינה את קרווחל לקפטן, האחראי על כיבוש אזור שלם בצפון מזרח מקסיקו, לרבות ככל הנראה חלקים נרחבים של טקסס של היום, וגם בשנים שלאחר מכן היה מעין פטרון לקרווחל ומי שהגן עליו במידה רבה מפני האינקוויזיציה.
בעשר השנים 1568 - 1578 עבר קפטן קרווחל כרוח סערה בכל אזור מינויו, כובש, ומשעבד את התושבים האינדיאנים, ממקסיקו ועד טקסס.
מפגש ראשון עם האינקוויזיציה
לקראת סיומו של אותו עשור החלו הרוחות בספרד החדשה להשתנות. האינקוויזיציה הגיעה לאזור ב-1571, והאוטו דה פה הראשונים החלו ב-1574. אין ספק שגם קרווחל הועלה בשלב כלשהו על הכוונת, אף כי מעמדו היה כנראה רם מדי והוא זכה אולי אף להגנת המשנה למלך אלמנסה. מכל מקום, קרווחל נקרא ב-1578 לבירור במקסיקו סיטי וב-1579 הוחזר לספרד.
אולם בספרד התהפכו היוצרות. קרווחל היטה את רוע הגזירה נגדו, ואף יותר מכך. הוא הצליח לשכנע את הגורמים הקובעים, בראש וראשונה פליפה השני, מלך ספרד, כי לטובתה של הממלכה, מן הראוי להגדיל דווקא את סמכויותיו.
מושל ממלכת לאון החדשה
במאי 1579 קרווחל קיבל מהמלך סמכויות, הרבה מעבר למה שהעניק לו אלמנסה בעבר: הוא מונה למושל מדינה חדשה שתוקם בתחומי ספרד החדשה - ממלכת לאון החדשה (Nuevo Reino de León), וכן קיבל דרגת קפטן - גנרל. המינוי והדרגה היו אמורים להיות לכל חייו ולרבות הזכות להורישם. קרווחל קיבל את הזכות לגלות, להשליט שקט וליישב חלקים מטקסס וצפון מזרח מקסיקו של היום (בעיקר מדינות נואבו לאון, טמאוליפס וקואווילה).
ביוני 1580 הוא חזר לספרד החדשה והחל לממש את שלטונו, מיישב בממלכתו החדשה בין השאר גם אנוסים רבים מקרוביו. חוק ספרדי מיוחד מנע באותם ימים התיישבות נוצרים שאינם "טהורים", ב"ספרד החדשה". הכוונה הייתה להשתייכות של לפחות שלושה דורות לאחור, לדת הנוצרית, ובאופן ספציפי, האנוסים היו מטרתו של חוק מיוחד זה. כתב המינוי של קרווחל פטר את המתיישבים בממלכתו החדשה, מתחולתו של החוק. המטרה הייתה לעודד התיישבות באזורים החדשים הללו. אבל כל ספרד החדשה הייתה דלילה בתושבים יוצאי ספרד והיא בוודאי הייתה מוקפת בשטחים וטריטוריות מסוג זה, כך שלא ברור מדוע הייחוד הזה לממלכתו של קרווחל, אלא אם מקורו בזהותו שלו. ככל הנראה היה זה קרווחל עצמו, שדחף להכנסתו של סעיף הפטור הזה והוא אכן ניצל אותו בצורה מלאה. בין האנוסים הרבים שהביא אליו, היו גם אחותו פרנצ'סקה, בעלה, ילדיהם וקרובי משפחה ואנוסים רבים נוספים. היסטוריונים סבורים שגם סגנו, גספר קסטניו דה סוסה, מגלה וקונקיסטדור בזכות עצמו, היה מהאנוסים אף הוא.
ניצחון האינקוויזיציה
השגשוג ועשיית החייל בממלכה החדשה נמשכו כעשור. ב-1590 גברה שוב ידה של האינקוויזיציה, והפעם כבר לא עמד אלמנסה לצידו של קרווחל. אלמנסה קודם ועבר לטריטוריה עשירה יותר, פרו ומת שם ב-1583. במאבק של 1590 כבר נאלץ קרווחל לעמוד מול האינקוויזיציה לבדו, והוא הפסיד. אנוסים רבים מאנשיו נתפסו, עונו והוצאו להורג, ביניהם בני משפחתו הקרובה ביותר, לרבות אחותו ומרבית ילדיה, שנשרפו חיים בטקס של אוטו דה פה. בודדים מתוכם הצליחו להתחמק ולהימלט. קרווחל עצמו ישב בכלא של האינקוויזיציה כחמש שנים ומת שם ב-1595, בעודו ממתין לביצוע גזר דין של הגליה.
מוחמד אחמד א-טייב
מוחמד אחמד א-טייב (בערבית: محمد أحمد الطيب; 6 בינואר 1946) הוא האימאם הנוכחי של מסגד אל-אזהר בקהיר שבמצרים. הוא מונה לתפקיד על ידי נשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ לאחר פטירתו של השייח' מוחמד סייד טנטאווי במרץ 2010. לא-טייב תואר דוקטור בדת ופילוסופיה מאוניברסיטת אל-אזהר.
בשנת 2019, הוא והאפיפיור פרנציסקוס חתמו יחד על מסמך האחווה האנושית, שלימים היווה השראה להחלטת האו"ם שקבעה את ה-4 בפברואר כיום האחווה הבינלאומי.
חוק מגניטסקי
חוק מגניטסקי (באנגלית: Magnitsky Act) הידוע באופן רשמי כביטול תיקון ג'קסון-ואניק לרוסיה ומולדובה והחוק לאחריות שלטון החוק על סרגיי מגניטסקי לשנת 2012 (באנגלית: Jackson–Vanik Repeal and Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act of 2012), היא הצעת חוק דו-מפלגתית שהועברה על ידי הקונגרס האמריקני ונחתמה בחוק על ידי הנשיא ברק אובמה בדצמבר 2012, בכוונה להעניש פקידים רוסים האחראים למותו של עורך הדין וחשב המס הרוסי סרגיי מגניטסקי בכלא במוסקבה בשנת 2009, וגם להענקת מעמד יחסי סחר רגילים קבועים לרוסיה.
מאז 2016, הצעת החוק, אשר חלה באופן גלובלי, מסמיכה את ממשלת ארצות הברית להטיל סנקציות על מי שהיא רואה בו כמפר זכויות אדם, להקפיא את נכסיו ולאסור עליו להיכנס לארצות הברית.
רקע
בשנת 2009 עורך הדין הרוסי סרגיי מגניטסקי מת בכלא במוסקבה לאחר חקירת הונאה על סך 230 מיליון דולר, בה היו מעורבים פקידי מס רוסים. מגניטסקי הואשם בביצוע ההונאה בעצמו ועוכב לחקירה. בזמן שהותו בכלא, מגניטסקי פיתח אבנים בכיס מרה, דלקת לבלב ודלקת כיס המרה. בקשתו לטיפול רפואי סורבה במשך חודשים. לאחר כמעט שנה של מאסר, הוא הוכה למוות בעת שהותו במעצר. חברו של מגניטסקי, ביל בראודר, איש עסקים אמריקאי שעבד רבות בפדרציה הרוסית לאחר קריסת ברית המועצות, פרסם את המקרה ושידל גורמים אמריקנים להעביר חקיקה המאשרת הטלת סנקציות על אזרחים רוסים המעורבים בפרשיות שחיתות. בראודר הביא את התיק לסנטורים בן קרדין וג'ון מקיין, שקידמו את הליך החקיקה.
החוק
ביוני 2012 ניסחה ועדת בית הנבחרים של ארצות הברית לענייני חוץ הצעת החוק בשם "החוק לאחריות שלטון החוק על סרגיי מגניטסקי לשנת 2012 (HR 4405)". מטרתו העיקרית של החוק הייתה להעניש פקידים רוסים שנחשבו כאחראים למותו של סרגיי מגניטסקי, באמצעות איסור כניסתם לארצות הברית ושימוש במערכת הבנקאית שלה. שבוע לאחר מכן הביא הסנטור בן קרדין את החוק לידי הסנאט, ובזמן שחלה עלייה במתחים הגוברים במערכת היחסים הבינלאומית. מאוחר יותר כתב בראודר כי חוק מגניטסקי קיבל תמיכה דו-מפלגתית מהירה משום שהשחיתות שנחשפה על ידי מגניטסקי הייתה בוטה מעבר למחלוקת, ו"[כאן] לא היה לובי פרו-רוסי-עינויים ורצח כדי להתנגד לו".
בנובמבר 2012 צורפו הוראות הצעת החוק מגניטסקי להצעת חוק (HR 6156) להסדרת הסחר עם רוסיה ומולדובה, קרי, ביטול תיקון ג'קסון-ואניק. ב-6 בדצמבר 2012 העביר הסנאט האמריקני את גרסת הבית לחוק, ברוב של 92 מול 4. החוק נחתם על ידי הנשיא ברק אובמה ב־14 בדצמבר 2012.
תגובות ברוסיה
סגן הדומא יבגני פדורוב טען כי מטרתו האמיתית של חוק מגניטסקי הייתה לתמרן דמויות מפתח בעסקים הגדולים והממשלתיים בפדרציה הרוסית, במטרה ליצור מדיניות פרו-אמריקאית. לעומת זאת האופוזיציונרים הליברלים ברוסיה, ולדימיר קארה-מורזה ובוריס נמצוב, קיבלו את החוק וכינו אותו "פרו-רוסי". ממשלת רוסיה דחקה נגד החקיקה הפועלת באמצעות חברת יחסי ציבור בראשות קנת דוברשטיין. מאוחר יותר נשכרה עורכת דין רוסית, נטליה וסלניצקאיה, אשר שידלה נגד חוק מגניטסקי בארצות הברית. היא קבעה פגישה עם דונלד טראמפ הבן, כדי לדון בנושא.
ממשלת רוסיה הרשיעה את מגנטיסקי לאחר מותו. בתגובה להעברת חוק מגנטיסקי, רוסיה נקטה במספר צעדים נגד ממשלת ארצות הברית ואזרחיה. היא אסרה על גופים מארצות הברית לממן פעילות של עמותות ברוסיה. אימוץ ילדים רוסים על ידי אמריקאים נאסר ב"חוק דימה יקובלב". זאת על שם ילד רוסי שאומץ על ידי משפחה אמריקאית בשנת 2008 וארבעה חודשים לאחר מכן, מת לאחר שנשכח ברכב במשך 9 שעות. בנוסף, ממשל רוסיה הכינה רשימה שחורה של פקידים אמריקאים אשר כניסתם לרוסיה נאסרה. כמו כן בתחילת 2013 התקבל חוק בפרלמנט הרוסי האוסר על גופים מארצות הברית לממן פעילות של עמותות ברוסיה. החוק מטיל מגבלות על השתתפות של אזרחים אמריקאים בעבודת העמותות. תגובתה הקשה של ממשלת רוסיה לא באה רק כנקמה על החקיקה האמריקאית, אלא מתוך שאיפה למנוע חקיקת חוקים דומים במדינות אירופאיות המכוונים נגד השלטונות הרוסיים.
איסור על אימוץ ילדים רוסים בארצות הברית
ב-19 בדצמבר 2012 הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית אסרה ברוב של 400 נגד 4 אימוץ ילדים רוסים על ידי אזרחי ארצות הברית. הצעת החוק נקראה באופן לא רשמי על שמו של דמיטרי יקובלב (צ'ייס הריסון), פעוט רוסי שמת ממכת חום בשנת 2008 כשאביו האמריקני המאמץ שכח שהוא במושב האחורי של רכב השטח שלו. בשנה שלאחר מכן, 2013, הוצעו שני חוקים נוספים: האחד היה למנוע מאזרחי ארצות הברית לעבוד עם ארגונים לא ממשלתיים פוליטיים ברוסיה, וחוק שני, שנזנח בסופו של דבר, אמור היה למנוע מכל זר לדבר בטלוויזיה הממלכתית אם הם מכפישים את המדינה.
איסור כניסת פקידים אמריקאים לרוסיה
בנוסף, המחוקקים הרוסיים אסרו גם על כמה גורמים אמריקניים, בעיקר משפטנים ואנשי המנהל לאכיפת הסמים, המעורבים בתביעה ובמשפטם של מבריח הנשק הרוסי ויקטור בוט ומבריח הסמים קונסטנטין ירושנקו, שניהם מרצים אות עונשם בכלא בארצות הברית.
יישום החוק
ב־9 בינואר 2017, במסגרת חוק מגניטסקי, משרד הפיקוח על נכסי חוץ של מחלקת האוצר של ארצות הברית עדכן את רשימת אזרחים שהוכנה במיוחד, והכניסו את אלכסנדר בסטריקין, אנדריי לוגובוי, דמיטרי קובטון סטניסלב גורדיבסקי וגנאדי פלקסין לרשימה השחורה. כל נכסיהם הוקפאו בידי מוסדות פיננסיים אמריקאים או עסקאות עם אותם מוסדות ונאסרה כניסתם לארצות הברית.
הנשיא דונלד טראמפ העביר תזכיר לקונגרס על יישום החוק ב־21 באפריל 2017.
במאי 2017 יישבו רשויות ארצות הברית תיק נגד פרבזון הולדינגס, אחת החברות ששימשו להלבנת הכספים מרוסיה כתוצאה מההונאה שגילה סרגיי מגניטסקי. ההסדר סגר את התיק, וחברת הנדל"ן הסכימה לשלם קנס בסך 5.8 מיליון דולר.
במאי 2017 החלה חקירה בסך 6.6 מיליון ליש"ט שהועברו לכאורה מתוכנית ההונאה לחברה בנקאית בבריטניה.
ב-8 בספטמבר 2017, הנשיא טראמפ, בתזכיר, האציל את סמכותו לשנות את הסנקציות הכספיות על מזכיר האוצר, ועל הנפקת אשרות למזכיר המדינה.
במדינות נוספות
במארס 2015 העביר הפרלמנט של קנדה הצעה ראשונית לקראת העברת חוק כזה. חוק מגניצקי הקנדי, הידוע גם בשם "חוק צדק לנפגעי פקידים זרים מושחתים", קיבל הסכמה מלכותית והועבר לחוק ב־18 באוקטובר 2017.
בשנת 2018 העביר הפרלמנט הבריטי מה שנקרא 'תיקון מגניצקי' ל"חוק הסנקציות ואיסור הלבנת הון" כדי להעניק לממשלה את הכוח להטיל סנקציות על אנשים המבצעים הפרות זכויות אדם חמורות.
במרץ 2019 קיבל הפרלמנט האירופי החלטה ברוב של 447 מול 70 בעד העברת חוק מגניצקי לאיחוד האירופי. בספטמבר 2020 נשאה אורסולה פון דר ליין, נשיאת הנציבות האירופית, את נאום "מצב האיחוד" השנתי ובו הצהירה כי אחת ממטרות הנציבות היא להעביר חוק מגניצקי אירופי.
פולמוס
משפטן יוצאי אוסטרליה ג'פרי רוברטסון, המייצג כמה מהקמפיינים של חוק מגניצקי, תיאר את החוק כ"אחת ההתפתחויות החדשות החשובות ביותר בזכויות האדם". לדבריו, הוא מספק דרך להגיע לנהגי הרכבות של אושוויץ, לאפרטצ'יקים, ולאנשים שמרוויחים קצת כסף מהפרות זכויות אדם ובדרך כלל נמצאים מתחת לרדאר" . לעומת זאת ביל ואן אוקן מאתר האינטרנט הסוציאליסטי העולמי גינה את ארצות הברית בגין מה שהוא תיאר כמי שמפעיל את זכויות האדם ככיסוי ל"ריאל פוליטיק" בחוק מגניצקי. הוא הזכיר כי בכירים בוושינגטון די.סי. תמכו ב"פשעים גדולים בהרבה, למשל בבוריס ילצין בשנת 1993, אשר הורה על הפצצת על הבית הלבן של רוסיה, מקום מושבו של הפרלמנט במדינה, והרג 62 בני אדם".
ביוני 2016 התפרסם הסרט התיעודי "חוק מגניצקי – מאחורי הקלעים" המציג תפיסה חלופית של מגניצקי.
הסרט מתאר כי מגניצקי לא הוכה בזמן שהיה במעצר המשטרה, וכי בחקירה הוא לא העלה טענות ספציפיות נגד יחידים בעדותו. הסרט גם מצביע על כך שמגניצקי היה שותף לפשע ולא קורבן.
משה יפה מבולוניה
רבי משה בן אליעזר יפה מבולוניה (נפטר בערך בשנת 1480) היה רב פולני-איטלקי.
רבי משה נולד בפולין קטן בערך בשנת 1400 לרבי אליעזר בן מאיר יפה, יליד גרמניה. נישא למרגלית בת שמואל הלוי, המתוארת כאישה מלומדת מאוד. באמצע המאה ה-15 עבר לבולוניה, איטליה, שם שימש כאב בית דין של העיר. רבי משה נפטר בבולוניה בערך בשנת 1480, בניו היו: אברהם מבוהמיה ויעקב מרגליות-יפה מנירנברג.
A Girl's Night Out
A Girl's Night Out הוא מיני סיבוב הופעות של הזמרת ריהאנה שהרווחים שלו נועדו על מנת לספק ציוד רפואי בבתי חולים שמטפלים בחולי סרטן ולספק צעצועים וציוד בית ספר לילדים נזקקים. ההופעות נעשו בחינם לציבור והצופים במופע קיבלו הזדמנות לתרום כסף שכל הכסף שימש למטרות אלו.
סדרת ההופעות כללה 3 הופעות בתאריכים 26 במרץ, 28 במרץ וה-9 באפריל של 2008 בשיקגו, סן פרנסיסקו וניו יורק. כל רווח של כל מופע הלך לעמותה אחרת אשר עוסקת באחד מנושאים אלה.
אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו
אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו (באיטלקית: Oberto I d'Este; 912 – 975) היה מרקיז מילאנו בין השנים 951–975 ופלטין של איטליה.
ביוגרפיה
אוברטו נולד בשנת 912 לאדלברטו, מרקיז איטליה. בשנת 951 מסר ברנגר השני, מלך איטליה, לאוברטו את השטחים מדרום לנהר הפו, ואוברטו חילק אותם לשלוש מרקיזויות. בשנת 960 הסתכסך אוברטו עם ברנגר השני, ובעקבות כך ברח לגרמניה. בשנת 962 פנה האפיפיור יוחנן השנים עשר לאוטו הראשון, מלך גרמניה, שיבוא לסייע לו כנגד ברנגר השני, ואכן אוטו פלש לאיטליה, והחזיר את אוברטו לשלטונו.
בשנת 975 מת אוברטו, ובניו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו ואוברטו השני, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר.
משפחתו
אוברטו התחתן עם גוליה די בוניפאציו, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
1842 בארצות הברית
1842 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 66 שנה מיום היווסדה.
יחסי ספרד–פרגוואי
יחסי פרגוואי-ספרד מתייחסים ליחסים העכשוויים וההיסטוריים בין פרגוואי וספרד. שתי המדינות הן חברות באגודת האקדמיות לשפה הספרדית וארגון המדינות האיברו-אמריקניות.
קולוניזציה ספרדית
בשנת 1524 הגיע אליקסו גרסיה, חוקר פורטוגלי בשירות ספרד, לפרגוואי. בשנת 1536, היישובים הספרדיים הראשונים בפרגוואי הוקמו על ידי דומינגו מרטינס דה איראלה באזור אסונסיון ובתחילה, מתיישבים ספרדים חיו בשלום בקרב אנשי גווארני. בשנת 1542, פרגוואי הפכה רשמית לחלק של האימפריה הספרדית ונשלטה על ידי מלכות המשנה של פרו החדשה שבסיסה לימה.
בתחילת המאה ה -16, מיסיונרים ישועיים החלו להגיע לפארגוואי והקימו משלחות כדי להמיר את אנשי גוארני המקומיים לקתוליות. תקופה זו הייתה ידועה בשם הפחתת הישועים. במשך 150 השנים הבאות, הישועיים פיתחו אזור אוטונומי משלהם בתוך פרגוואי אשר הוביל סכסוך עם הממשל הספרדי של המושבה. בין 1721–1735, בעלי קרקעות ספרדיים ניהלו מאבק להפיל את המונופול הישועי של סחר ועבדות בהודו. כוחות ספרדים ופורטוגלים הצטרפו יחד כדי להפיל את הדומיננטיות הישועית באזור אשר הביאה את הישועים להיות מגורשים מפרגוואי ומהמושבות הסמוכות בשנת 1767.
עצמאות
בשנת 1776 נוצרה מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה כשהבירה שלה בבואנוס איירס ופרגוואי נכללה בה. בתחילת המאה ה-19, רוח של עצמאות פשטה ברחבי אמריקה הספרדית. במאי 1810, התרחשה מהפכה בבואנוס איירס שהחלה את מלחמת העצמאות של ארגנטינה. תהליכים אלו השפיעו על המתרחש בפרגוואי, אף על פי שמנהיגים בפרגוואי סירבו לקבל את הכרזת העצמאות הארגנטינאית.
אף על פי שבתחילה פרגוואי הייתה נגד עצמאות מספרד, בחודש מאי 1811 נוצרה חונטה באסונסיון בראשות פולחנסיו יירגוס, שהכריזה על עצמאות פרגוואית. ביולי 1811 שלחו מכתב לבואנוס איירס, ובו הביעו את רצונם ליצור קונפדרציה עם ארגנטינה, אולם באוקטובר 1812 התפזרה הקונפדרציה לאחר שארגנטינה התכוונה להשתמש בכוחות פרגוואים לעצמאותה שלה. באוקטובר 1812 הכריזה פארגוואי על עצמה כעל רפובליקה עצמאית.
לאחר העצמאות
ב-10 בספטמבר 1880 חתמו פרגוואי וספרד על הסכם שלום וידידות ובכך כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936-1939), שמונה אזרחי פרגוואי נלחמו במלחמה כחלק מהבריגדות הבינלאומיות עבור הסיעה הרפובליקנית והם השתתפו בקרב האברו.
פרגוואי קיימה יחסים דיפלומטיים בכל רחבי השטח של הגנרל פרנסיסקו פרנקו. היחסים בין פרגוואי לספרד התחזקו תחת נשיאותו של אלפרדו סטרסנר. ביולי 1973 ביקר הנשיא סטרסנר בביקור רשמי בספרד ונפגש עם הגנרל פרנקו.
באוקטובר 1990, מלך ספרד חואן קרלוס הראשון ערך את ביקורו הרשמי הראשון בפרגוואי. המלך ביקר בפרגוואי שוב בשנת 2006 ועוד פעם בשנת 2011 להשתתף בפסגה האיברו אמריקאי שנערכה בבירת פרגוואי. ביוני 2015, נשיא פאראגוואי, הוראסיו קארטס, ביקר ביקור רשמי בספרד.
היחסים הבילטריאלים
במהלך השנים נחתמו מספר הסכמים ואמנות בין שתי המדינות, כגון הסכם על חילופי חבילות דיפלומטיות (1925); הסכם חילופי תרבות (1958); הסכם בדבר אזרחות כפולה (1959); הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה (1959); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי (1971); הסכם על הובלה אווירית (1976); הסכם בדבר קידום והגנה על השקעות (1993); הסכם הסגרה (1998); הסכם על השתתפות של אזרחים אשר מתגוררים באופן חוקי בפרגוואי או בספרד להשתתף בבחירות המקומיות (2009) וכן הסכם על שיתוף פעולה באבטחת סייבר (2015).
חברת התעופה אייר אירופה מפעילה טיסות ישירות בין שתי המדינות.
מסחר
בשנת 2015, הסחר בין פרגוואי וספרד הסתכם ב-176,000,000 אירו. הייצוא העיקרי של פרגוואי לספרד כוללים: שמן צמחי, עצים, בשמים, טבק ורהיטים. היצוא העיקרי של ספרד לפרגוואי כולל: בשמים, מכונות, נייר, מכוניות ומשאיות, ציוד חשמלי ומטוסים. באותה שנה, ספרד השקיעה בשווי של 29,000,000 דולר בפרגוואי. חברות רב לאומיות ספרדית כגון Banco bilbao Vizcaya Argentaria ו Mapfre פועלות בפרגוואי.
KSHMR
ניילס הולוול-דהר (באנגלית: Niles Hollowell-Dhar; נולד ב-6 באוקטובר 1988), הידוע בעיקר בשם הבמה קשמיר (KSHMR), הוא תקליטן אמריקאי העוסק בסגנונות אלקטרו-האוס, פרוגרסיב האוס וביג רום האוס. שם הבמה שלו, כמו גם שם השיר שלו משנת 2014, מבוסס על שמה של קשמיר, חבל הארץ הצפוני של תת-היבשת ההודית שלעיתים גם נקראת כ"גן עדן עלי אדמות".
מגזין DJ Mag דירג את קשמיר במקום ה-23 ברשימת 100 הדיג'יים הטובים בעולם לשנת 2015, וכבר בשנת 2016 עלה הדירוג של ניילס ב-11 מקומות כשדורג במקום ה-12 במגזין 100 הדיג'יים הטובים בעולם לשנת 2016; על אותו דירוג שמר גם בשנת 2017.
ביוגרפיה
ניילס הולוול, נולד בברקלי שבקליפורניה ארצות הברית, בחר את שם הבמה שלו על שמה של המדינה ההודית ג'אמו וקשמיר שמכונה גם כ"גן עדן עלי אדמות".
בתחילת דרכו היה ניילס חלק מצמד ההיפ הופ "The Cataracs" שהיו אחראים ללהיטים כמו "Like a G6" ו-"Bass Down Low".
רק בשנת 2014 החל ניילס להופיע לבדו על במות, וכבר בשנת 2015 דורג במקום ה-23 ברשימת 100 הדיג'יים הטובים בעולם על פי המגזין DJ Mag. בכך, הוענק לו פרס על דירוג הבכורה הגבוה ביותר לדיג'יי ברשימה אי פעם.
ניילס הופיע בישראל שלוש פעמים, באוקטובר 2016 ביחד עם טייסטו, ב-17 באוגוסט 2017 בתל אביב ובנובמבר 2019 ביחד עם אוליבר הלדנס ומייק וויליאמס.
רוברטו צוקו
רוברטו צוקו (בצרפתית: ROBERTO ZUCCO) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס, המונה חמש עשרה תמונות.
תקציר העלילה
רוברטו צוקו נמלט מבית הסוהר, בו נכלא אחרי שחנק את אביו וזרק את גופתו מהחלון. הוא שב לבית הוריו, חונק את אימו, לובש את מדי הצבא שלו ועוזב את הבית.
הילדה נעלמה מהבית, משפחתה דואגת, אחיה ואחותה יוצאים לחפש אותה. אחותה מוצאת אותה ליד גדר של אחד הבתים ומביאה אותה הבייתה. רוברטו צוקו נכנס מהחלון, מספר לילדה שהוא סוכן חשאי שמסתובב בעולם ואונס אותה. הוא משכיר חדר במלון הזונות ברובע "שיקגו הקטנה", אליו מגיע מפקח המשטרה ומשוחח עם בעלת המלון. כשהמפקח עוזב את המקום, צוקו עוקב אחריו, ומבלי שהמפקח מרגיש צוקו תוקע לו סכין בגב. המפקח מתמוטט, צוקו לוקח ממנו את האקדח ועוזב את המקום.
האח נכנס לחדר האחות ואומר לה שעכשיו משהיא איבדה את בתוליה, הוא לא צריך לשמור עליה יותר, היא כבר לא יכולה להתחתן ולהקים משפחה. היא יכולה להתרועע עם גברים, לעבוד בזנות ולהיות עצמאית ולאף אחד לא יהיה אכפת ממנה. האחות משוחחת עם הילדה, הילדה רוצה ללכת ל"שיקגו הקטנה" כדי למצוא את רוברטו צוקו. האחות נחרדת, אומרת שהילדה היא הטעם לחייה ושאחיה ישמור עליה. האח מוכר את אחותו לסרסור כדי שהיא תעבוד בזנות.
רוברטו צוקו נכנס למועדון לילה, מתקוטט עם "סטאר", שמשליך אותו מהמועדון. צוקו מגיע לגן ציבורי ופוגש אישה הדורה יושבת על ספסל. הוא רוצח ביריה את בנה בן ה-14 וחוטף אותה. כל זאת לעיני עוברים ושבים ולעיני שוטרים. צוקו והגברת מגיעים לתחנת רכבת והוא עוזב אותה.
השוטרים משוטטים עם הילדה ברובע "שיקגו הקטנה". לפתע עובר במקום רוברטו צוקו. הילדה מזהה אותו, רצה אליו ומחבקת אותו. השוטרים מזהים אותו ועוצרים אותו.
צוקו נכלא בבית הסוהר. הוא מטפס על גג הכלא ונופל ממנו.
הרקע למחזה
"רוברטו צוקו" הוא המחזה האחרון שכתב קולטס. הוא סיים את כתיבתו בסתיו 1988, הצגת הבכורה שלו הייתה בשאוביהנה בברלין, בבימויו של פטר שטיין, באפריל 1990. בשנה שלאחר מכן התקיימו שבע עשרה הפקות שונות של המחזה בגרמניה. הבכורה צרפתית התקיימה בתיאטרון הלאומי העממי בווילורבאן. הבכורה הצרפתית של המחזה עוררה פולמוס, שבו הואשם המחבר בהאדרת דמות של רוצח. ב-1995 הועלה "רוברטו צוקו" בלונדון.
המחזה מבוסס על סיפורו אמיתי של רוברטו זוקו, שרצח את אביו ואימו והוכנס לכלא. כעבור חמש שנים הוא ברח מבית הסוהר, אנס ורצח, נתפש, והוכנס שוב לבית הסוהר. הוא נפל מגג הכלא במהלך ניסיון בריחה ואחר-כך התאבד.
קולטס כתב את המחזה בהשראת המקרה לאחר שראה מודעה של המשטרה בתחנת רכבת. לפי סיפור הרוצח "רוברטו זוקו" (Roberto Succo), יצר קולטס את הגיבור בעל אותו השם ובכתיב קצת שונה - "רוברטו צוקו" (Roberto Zucco).
המחזה בישראל
2. '''הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. בביצוע תלמידי שנה ג' מחזור מ"ז - 11 – 18 במאי 2012'''
עיר ללא אלימות
עיר ללא אלימות היא תוכנית לאומית למאבק באלימות ברשויות המקומיות, אשר נבחרה לשמש תוכנית הדגל של ממשלת ישראל ושל המשרד לביטחון הפנים בתחום ההתמודדות עם התנהגות אנטי-חברתית, אלימות, עבריינות ופשיעה. התוכנית היא תוכנית רב-תחומית ומורכבת, המבוססת על התמודדות עירונית - מערכתית עם תופעות שונות של אלימות, בכללן אלימות וונדליזים של בני נוער, אלימות בבתי ספר ואלימות בקרב מתבגרים. הפעילות מתבצעת תוך זיהוי מכנים משותפים לאלימות, שיתוף פעולה בין גורמים מהמגזרים השונים וגיוס כל המערכות המתמודדות עם הנושא (חינוך, רווחה, אכיפה ועוד) במטרה לפתור את בעיות האלימות בעיר.
היסטוריה
התוכנית פותחה על ידי ד"ר אורלי אינס-קניג, ראש המטה המקצועי לתוכנית והחלה לפעול ב-2004 בעיר אילת ביוזמת ראש העיר מאיר יצחק-הלוי. על רקע הצלחת התוכנית בצמצום שיעורי האלימות והפשיעה באילת ועל רקע תופעות האלימות המתגברות בארץ, החליטה ועדת השרים למאבק באלימות ב-25 בספטמבר 2006, בראשות השר לביטחון הפנים דאז, ח"כ אבי דיכטר, לאמץ את תוכנית 'עיר ללא אלימות' כמודל ארצי-לאומי למאבק באלימות בתחומי הרשויות המקומיות. בשנת 2007 הורחבה פעילות התוכנית ל-12 רשויות מקומיות המונות את אילת, טבריה, עכו, מעלה אדומים, רהט, בת-ים, אשקלון, נתניה, חדרה, נצרת עילית, רמלה ולוד. החל מ-2010 הורחבה התוכנית ל-74 רשויות נוספות ובהמשך עוד התרחבה וכיום היא פועלת ב-151 רשויות ברחבי הארץ.
שיטת העבודה
תפיסת העבודה של 'עיר ללא אלימות' היא התמודדות מערכתית ברמה העירונית עם תופעות שונות של אלימות תוך זיהוי מכנים משותפים לאלימות ומתן פתרונות לכל אחת מהתופעות. תהליך זה מתבצע באמצעות הקמת מערך עירוני מקיף, מתואם ואפקטיבי בראשות ראש הרשות המקומית, המגייס את כל המערכות המתמודדות עם הנושא (חינוך, רווחה, אכיפה, פנאי, הקשר קהילתי) ופועל בשותפות רחבה ככל שניתן לצמצום אירועי האלימות בעיר.
התוכנית מתמקדת בחמישה תחומי פעילות מרכזיים הפועלים ברמה העירונית, ומייצרת שיתופי פעולה רוחביים ביניהם, המבוססים על ראייה הוליסטית ואינטגרטיבית של התמודדות בבעיית האלימות. אסטרטגיית הפעולה בכל אחד מהתחומים נגזרת מתהליך אבחון ולימוד יסודי של המאפיינים והצרכים הייחודיים של כל יישוב. תחומי הפעילות המרכזיים הם: חינוך, חינוך בלתי פורמלי (פנאי), אכיפה, רווחה ותחום הקהילה.
פעולות בתחום החינוך כוללות, בין היתר, הדרכה והכשרה של צוותי חינוך ואנשי מקצוע בבתי הספר ובגנים, הפעלת 'מדריכי מוגנות' אשר תפקידם הוא לשמור על סביבת בית הספר בטוחה ולפעמים גם מחוצה לה, במועצות אזוריות מפעילה התוכנית ליווי של התלמידים במערך ההסעות לבית הספר.
פעולות בתחום הפנאי כוללות, בין היתר, הפעלת תוכנית 'קיץ בטוח' בזמן חופשת הקיץ, פיתוח מנהיגות נוער, הפעלת מגרשי ספורט אל תוך הלילה בתוכנית 'מגרשים מוארים' יחד עם מדריך ספורט שמקנה לנוער ערכים של סובלנות, הפעלת מדריך נוער וקיום תוכנית 'מניעת אלימות מבוססת ספורט' שמפעילה במשך כל השנה טורניר כדורגל ב-60 רשויות.
פעולות בתחום האכיפה כוללות, בין היתר, הקמת פורום אכיפה עירוני, הצבת מצלמות באזורים חמים המועדים לאלימות ופשיעה והפעלת ניידות של שיטור משולב וסיורים של סיירות הורים.
שרון תמם
ביוגרפיה
תמם, ילידת איטליה, עלתה לישראל ב-1992. היא בוגרת תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבדה בלוריאל ובהמשך בברקיט בנקיזר כמנהלת מוצר. ב-2006 הצטרפה למשה נמדר ושות' כמנהלת שיווק. ב-2009 הצטרפה ל-Flow Beyond כמנהלת פיתוח עסקי.
עיר ללא אלימות
שיטת העבודה
פעולות בתחום הקהילתי כוללות, בין היתר, הסברה, ארגון והפעלת מתנדבים בתחומים שונים בקהילה, וקידום המסר של אפס סובלנות לאלימות.
שרון תמם
ביוגרפיה
בפברואר 2011 החלה לעבוד במכבי תל אביב כמנהלת השיווק של המועדון. ב-2015 עברה לתפקיד סמנכ״ל שיווק וסחר. בנובמבר 2017 מונתה כסמנכ"ל התפעול והמשנה למנכ"ל, והייתה האחראית על הצד המסחרי והאופרטיבי של המועדון. החל מנובמבר 2019 תפקדה כמנכ"לית בפועל של המועדון, עד שביוני 2021 הודיע בעלי הקבוצה מיטשל גולדהאר על מינויה כמנכ"לית המועדון. במרץ 2023 הודיעה תמם על עזיבת התפקיד בסיום העונה.
עיר ללא אלימות
הערות שוליים
קט:המשרד לחיזוק וקידום קהילתי
שרון תמם
ביוגרפיה
תמם מכהנת בדירקטוריון ארגון המועדונים האירופיים מטעם מכבי תל אביב.
1841 בארצות הברית
1841 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 65 שנה מיום היווסדה.
Edgend
אג'נד (Edgend) היא להקת פרוגרסיב פאוור מטאל ישראלית. השם Edgend הוא שילוב של המילים edge ו-end.
היסטוריה
אג'נד התחילה את הפעילות שלה בשנת 2005.
בסוף 2006 אג'נד הוציאו דמו הנקרא 'Attached by Insanity' עם הסולן דאז, ערן גולדשטיין. באותה התקופה, ערן גולדשטיין כתב את המילים לשירים Balance ו- Voices. כמו כן השתתף בהלחנת השיר Voices.
לאחר כשנה, הלהקה חיממה את להקת Evergrey בהופעתם בתל אביב. באותה ההופעה רמי שלמון הופיע לראשונה עם אג'נד. לאחר מכן הוא הצטרף ללהקה כחבר קבע.
בשנת 2008 אג'נד התחילו לעבוד על האלבום הראשון שלהם 'A New Identity'. לאחר שחרור האלבום הלהקה המשיכה להופיע בישראל וגם יצאה לטור באירופה עם Evergrey. בשנת 2009 המתופף, פריאל חורש, עזב את הלהקה. במקומו הצטרף אסף רוזנברג. בשנת 2011 רמי שלמון ואסף רוזנברג עזבו את הלהקה ושאר הלהקה התחילו לעבוד על האלבום השני שלהם. בשל הקושי בעבודה ללא סולן ומתופף, הלהקה הפסיקה לעבוד על האלבום בשנת 2012.
לאחר 4 שנים, רפאל חברוני (תופים) ואלכס לינצקי (סולן) הצטרפו ללהקה. עם הגעתם הלהקה התחילה לעבוד על האלבום השני שלה. לאחר שנה של הופעות ברחבי הארץ, אלכס לינצקי עזב את הלהקה ובמקומו חזר הסולן המקורי של הלהקה, רמי שלמון.
ג'ים (צורת בישול)
ג'ים (בקוריאנית: 찜) הוא מונח במטבח הקוריאני המתייחס למאכלים שנעשו על ידי אידוי או הרתחה, בשר, עוף, דגים או רכיכות שהושרו ברוטב או מרק. צורת הבישול התייחסה במקור למאכלים שבושלו בסירו (בקוריאנית: 시루, זוהי קערה עשויה חרס המשמשת בעיקר להכנת tteok) על ידי אידוי. שיטת הבישול של רוב מנות הג'ים בימינו השתנתה להרתחת המרכיבים במרק וצמצום הנוזלים. עוד צורת בישול פופולרית להכנת מאכלים בסגנון ג'ים היא בעזרת סירי לחץ.
שוק בקר, עוף, דגים או רכיכות הם בדרך כלל המרכיבים העיקריים במנות הג'ים. המרכיבים מושרים ברוטב, ואז מובאים לרתיחה עם כמות קטנה של מים. לאחר מכן הנוזל מצטמצם. ולבסוף מוסיפים ירקות.
לוסייל
היסטוריה
באפריל 2018 פורסם כי 80% מתשתיות העיר כבר הושלמו.
תוכננו להיות בו מרינות, אזורי מגורים, אתרי נופש באיים, אזורי מסחר, מתקני קניות ופנאי יוקרתיים, וקהילה של מגרשי גולף, איים מעשה ידי אדם וכמה אזורי בילוי.
הבנק המרכזי של הנסיכות הועבר ללוסייל, והתוכנית הייתה לצרף אליו עוד מוסדות מרכזיים ומבני שלטון. 450 אלף תושבים מיועדים לחיות בה, רובם המכריע נותני שירות זרים שיסייעו בתעשיית התיירות ובפעילות השוטפת של העיר, לצד עובדים ממדינות מערביות.
ספורט
בלוסייל הוקם אצטדיון הנקרא "האצטדיון האייקוני לוסייל", המכיל 86,250 מקומות. שאירח את גמר המונדיאל בקטר בשנת 2022. לאצטדיון מראה עתידני ומופעלים בו מכשירים עתידיים כגון ענן שמוריד את טמפרטורת המגרש ועוד. אמצעים אלה נדרשים אף על פי שהמונדיאל מתקיים בחורף ולא בקיץ לפי המסורת. כמו כן לוסייל ספורטס ארנה אירחה את גמר אליפות העולם בכדוריד 2015. בעיר קיים מסלול מרוצים אשר מארח את סבב הפורמולה 1 ואת סבב המוטו GP.
יחסי אירלנד–פולין
יחסי אירלנד–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לפולין. באירלנד מתגוררת קהילה פולנית המונה כ-150,000 איש. השפה הפולנית היא השפה הזרה המדוברת ביותר באירלנד. שתי המדינות חברות במועצת אירופה, באיחוד האירופי וב-OECD.
היסטוריה
אחד המגעים הראשונים הידועים בין אירלנד לפולין התרחש בסוף המאה ה-17, כאשר האירי ברנרד קונור מונה לרופא בחצר יאן סובייסקי, מלך פולין. בשנת 1694 כתב קונור ספר שכותרתו היסטוריה של פולין בשפה האנגלית. בשנת 1922 קיבלה אירלנד את עצמאותה מבריטניה. פולין הייתה בין המדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטיים עם המדינה האירית העצמאית, ושלחה קונסול כללי בשנת 1929.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין אירלנד לפולין כוננו בשנת 1976. במהלך המלחמה הקרה היחסים בין שתי המדינות היו מוגבלים. אירלנד תמכה בתנועת הסולידריות הפולנית. בשנת 1981 שלחה האגודה הפולנית האירית 20 מיכלים של תרופות, אבקת חלב, מזון לתינוקות ובגדים לפולין, בשווי של יותר מ-250,000 ליש"ט. לאחר נפילת הקומוניזם בפולין התחזקו היחסים בין שתי המדינות. בשנת 1990 אירלנד פתחה את שגרירותה בוורשה ובשנת 1991 פתחה פולין את שגרירותה בדבלין. בשנת 1997 הגיע נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי לביקור רשמי באירלנד. בשנת 2003 ביקרה נשיאת אירלנד מארי מקאליס בפולין. בשנת 2004 הצטרפה פולין לאיחוד האירופי ואירלנד פתחה מיד את גבולותיה ואת שוק העבודה שלה לעובדים פולנים.
אף שאירלנד אינה חברה בנאט"ו, הכוחות האירים לחמו לצד הכוחות הפולניים במלחמת אפגניסטן ובמשימות שמירת שלום בקוסובו ועם EUFOR (צ'אד).
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מאירלנד בפולין
ביקורים רמי דרג מפולין באירלנד
היחסים בין שתי המדינות
לאורך השנים שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם לפיתוח שיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי, מדעי וטכנולוגי (1977); הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למס על הכנסה (1995) ואמנת הצטרפות (2003).
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין אירלנד לפולין עם ריינאייר. ישנן מעל 60 טיסות בשבוע בין שתי המדינות.
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין אירלנד לפולין ב-2.7 מיליארד דולר. הייצוא האירי לפולין כולל: אוכל מוכן, מוצרי חלב, בקר ומשקאות (בעיקר אלכוהול כגון ויסקי אירי). הייצוא הפולני לאירלנד כולל: בירה של דגנים, בשר עופות ובקר, עוגות, מוצרי בשר, פרוות, מחשבים, רהיטים, טנדרים, מיצים, מוצרי חלב, קונדיטוריה וכלי זכוכית. ליותר מחמישים חברות איריות יש מפעלים או מתקני פיתוח בפולין בתחומים כמו ICT, הדפסה ואריזות, בנייה ושירותי לקוחות. פולין היא שוק הייצוא ה-12 בגודלו באירלנד.
Yle
Yleisradio Oy (מפינית, "רדיו כללי בע"מ" או "שידור כללי בע"מ"; בראשי תיבות Yle), הוא שמה של חברת השידור הציבורי הלאומית של פינלנד, שנוסדה בשנת 1926. זוהי חברת מניות משותפת אשר 99.98% ממניותיה מצויים בבעלות המדינה ומעסיקה כ-3,200 עובדים בפינלנד. Yle חולקת רבים מהמאפיינים הארגוניים שלה עם מקבילתה הבריטית, ה-BBC, שעליה היא עוצבה במידה רבה.
בחלק הגדול משנות קיומה של Yle, החברה מומנה על ידי ההכנסות שהתקבלו מאגרות רישיון לשידור ששולמו על ידי בעלי מכשירי רדיו (1927–1976) ומכשירי טלוויזיה (1958–2012), כמו גם קבלת חלק מסכום אגרות רישוי שידור ששולמו על ידי חברות שידור טלוויזיה פרטיות. מתחילת 2013 הוחלפו אגרות השידור במס שידור ציבורי (המכונה מס Yle), אשר נגבה מדי שנה מאנשים פרטיים ותאגידים יחד עם שאר המיסים שלהם.
החלק הגדול ביותר של מס Yle נגבה ממשלמי מיסים בודדים. קטינים, כמו גם אנשים עם הכנסה שנתית של פחות מ-1,813 יורו פטורים מתשלום. חישוב המס שיש לשלם מסתכם ב-50 יורו לשנה והמקסימום (שמשולם על ידי אדם בעל הכנסה שנתית של 20,588 אירו ומעלה) נקבע על 140 יורו. הרציונל לביטול אגרת הטלוויזיה הקודמת היה פיתוח אמצעי אספקת שירותים אחרים של Yle, כגון האינטרנט, וחוסר הפרקטיות כתוצאה מכך להמשיך לקשור את האגרה לבעלות על מכשיר ספציפי. Yle לא מקבלת הכנסות מפרסום מכיוון שכל הערוצים הם ללא פרסומות.
ל-Yle יש מעמד שניתן לתאר אותו כגוף ציבורי שאינו מחלקתי. היא מנוהלת על ידי מועצת ניהול פרלמנטרית. מחזור המכירות של בשנת 2010 עמד על 398.4 מיליון יורו. בשנת 2018 התקציב השנתי שלה עמד על כ-530 מיליון יורו.
בתחום השידור הבינלאומי, אחד השירותים המוכרים ביותר של Yle היה Nuntii Latini, החדשות בלטינית, ששודרה ברחבי העולם והפכה לנגישה דרך האינטרנט. Yle היה אחד מ-23 ארגוני השידור המייסדים של איגוד השידור האירופי בשנת 1950. Yle אירחה את תחרות האירוויזיון 2007 שנערכה בהלסינקי.
היסטוריה
Suomen Yleisradio (הרדיו הכללי של פינלנד) נוסד בהלסינקי ב-29 במאי 1926. תוכנית הרדיו הראשונה שודרה ב-9 בספטמבר באותה שנה, וזה התאריך שנחשב בדרך כלל ליום הולדת של השידורים בפינלנד. עם זאת, רק בשנת 1928 הפכו שידורי Yle לזמינים ברחבי הארץ כולה. לאחר מכן פותחה רשת השידור ובתחילת שנות השלושים הצליחו 100,000 משקי בית להאזין לתוכניות הרדיו של Yle.
בשנת 1957 ערכה Yle את שידורי המבחן הראשונים של הטלוויזיה ובשנה שלאחר מכן החלה תוכנית טלוויזיה סדירה בשם Suomen Televisio (הטלוויזיה של פינלנד), שנקראה מאוחר יותר Yle TV1 והיוותה את הבסיס לערוץ הטלוויזיה הראשון במדינה. הפופולריות של הטלוויזיה בארץ גדלה במהירות. בשנת 1964, Yle השיגה TES-TV ו-Tamvisio, אשר אוחדו לערוץ Yle TV2. בשנת 1969, חברת השידור הפינית החלה לשדר תוכניות טלוויזיה בצבע, אך בשל עלות הטכנולוגיה הגבוהה, כמעט כל התוכניות הופיעו בצבע רק בסוף שנות השבעים. ב-1 במאי 1977, Tv-uutiset (~ חדשות טלוויזיה) ו-TV-nytt עברו לשידור בצבע.
בתחילת המאה ה-21, ייסדה Yle מספר ערוצי רדיו וטלוויזיה חדשים. בשנת 2007 הוחל בהחלפת לטלוויזיה דיגיטלית. הוצג ערוץ דיגיטלי חדש לגמרי, Yle Teema, ו-FST בשפה השוודית (Finlands Svenska Television, ~ הטלוויזיה השוודית של פינלנד) הועבר מזמן מערוץ אנלוגי שמור לערוץ הדיגיטלי YLE FST5, שמאוחר יותר שמו שונה ל-Yle Fem. בנוסף לארבעת הערוצים הללו (TV1, TV2, Teema ו-Fem), הושק בשנת 2001 ערוץ חמישי בשם YLE24 לתוכניות חדשותיות 24 שעות ביממה. עם זאת, ערוץ זה הוחלף בערוץ YLE Extra, ערוץ המנסה לתת מענה לבני הנוער, אשר בתורו הופסקו שידוריו בשנת 2007. עד 4 באוגוסט 2008 שימש הערוץ החמישי לשידור Yle TV1 עם כתוביות פיניות המשודרות בתוכניות בשפות זרות.
רדיו
Yle ביטל את שידורי האודיו הדיגיטליים עד סוף 2005. שלושה ערוצים המשיכו להיות זמינים כשירותי וידאו דיגיטליים, אלה הושבתו לבסוף ב-30 ביוני 2016.
מס Yle
עד סוף 2012, אזרחי פינלנד שילמו ל-Yle אגרת רישוי עבור שימוש בטלוויזיה, שנקבעה על 252 יורו בשנה בשנת 2012. האגרה הייתה תקפה לכל מקום שיכול להכיל מספר סטים (למשל בסלון ובחדר שינה). מס השידור הציבורי, המכונה גם מס Yle, החליף את אגרת הרישוי בשנת 2013. המס נע בין 50 יורו ל-140 יורו לאדם לשנה, בהתאם להכנסה. קטינים ואנשים בעלי הכנסה נמוכה פטורים ממס זה בפינלד.
מחלוקות
ברדיו, Yle היה מונופול חוקי עד 1985, אז הורשו תחנות רדיו מקומיות, ושמרו על מונופול לאומי עד 1995, כאשר הורשו רשתות רדיו לאומיות אחרות.
Yle ספגה ביקורת על רכישת סדרות HBO רבות. Yle הגיבה לביקורת והדגישה את התאמת הסדרות לערוצים ללא הפסקות פרסומות, איכות ומחיר נמוך של תוכניות HBO וקבעה כי תוכניות אמריקאיות אפילו עם HBO מהוות רק 7% מתכני השידור של Yle.
שידורי הגל הקצר מ-Yle נסגרו בסוף 2006. ארגונים גולים ניהלו קמפיין להמשך שירות, אך מאמציהם לא הצליחו לשמור על השירות ואפילו לא להאט את התהליך. ההחלטה השפיעה גם על גל בינוני בעל עוצמה גבוהה ב-963 kHz (312m). גל בינוני קטן יותר המכסה את אזור מפרץ פינלנד (558 kHz, 538m) נשאר באוויר עוד כמה שנים.
המועצה לתקשורת המונים בפינלנד מתחה ביקורת על Yle על החדשות המוגבלות על עסקים והשקעות של ראש הממשלה דאז יוהה סיפילה בשנת 2017. העורך הראשי של YLE איים על YLE להתפטר מהמועצה הפינית לתקשורת המונים. סיפילה כעס על חדשות YLE שבבעלות מכרות טלביווארה ופלדת קטרה (שבבעלות קרובי משפחה של סיפילה). מספר עיתונאים נדחו מלהודיע על הפוליטיקה של סיפילה הקשורה לחברות בבעלות קרובי משפחה של סיפילה ומימון ממלכתי של מכרות טלביווארה.
הוגו אקיטיקה
הוגו אקיטיקה (בצרפתית: Hugo Ekitike; נולד ב-20 ביוני 2002 בריימס שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סטאד ריימס.
קריירת מועדונים
ב-29 בינואר 2021 הושאל אקיטיקה לויילה בולקלוב מליגת העל הדנית עד לתום עונת. הוא ערך 11 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
בעונת 2021/2022 חזר אקיטיקה לסטאד ריימס. הוא ערך 24 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע עשרה שערים.
ב-16 ביולי 2022 הושאל אקיטיקה למשך עונה אחת לפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
פגיעות רגשית
פגיעוּת רגשית (באנגלית: emotional vulnerability) היא חוויה של כאב הנובעת מאי יכולת להתמודד עם דחייה, איום, ביקורת, עוינות, לחץ, טראומות וסיכונים מהסביבה האנושית. היא מייחסת למישהו בסביבה כוונה להזיק לתפיסת העצמי, לזכויות או לערך העצמי וגורמת לתגובת כאב. היא מבחינה בפרטים רגשיים המופנים כלפיה ביתר עוצמה מאצל האחרים.
תיאור
פגיעות רגשית על פי הגדרתה של ברנה בראון "מאופיינת על ידי אי-ודאות, סיכון והיחשפות רגשית". בראון סבורה שרמת הפגיעות היא המדד לאומץ: להיות פגיע, זה להרשות לעצמנו להיות חשופים. בלב רגשות כמו צער, בושה, פחד ואכזבה נמצאת הפגיעות. אך לדעתה, גם בלב האהבה, השייכות, האותנטיות, יצירתיות, אומץ ואחריות קיימת הפגיעות.
אנשים שמסוגלים להתמודד עם רמת פגיעות גבוהה הם אנשים בעלי תחושה של ערך עצמי, שיש להם תחושה חזקה של אהבה ושייכות, מאמינים שהם ראויים לכך ומתנהלים בלב שלם. יש להם את האומץ להיות לא מושלמים, לחוש חמלה עצמית וכתוצאה מכך גם חמלה ואמפתיה כלפי אחרים.
אנשים שאינם מסוגלים להתמודד עם רמת פגיעות גבוהה נוטים להקהות את פגיעותם על ידי שימוש והתמכרות לאמצעים חיצוניים - אכילה, צריכת אלכוהול וסמים. לעיתים קרובות המאבק העצמי בפגיעות מביא לכעס שהוא בעצם דרך לפורקן של כאב, ולחוסר סובלנות. וכך הם מפתחים עמידות רגשית.
לפגיעות יש שני פנים, פן אחד נובע מיחסים הנתפסים כפגיעה מידי הזולת. הפן האחר הוא היכולת להכיר בשבריריות, בחוסר הוודאות ובמורכבות של עצמנו בעולם.
פגיעה ממקור חיצוני
פגיעות ממקור חיצוני היא חלק מאופן שבו חווים את הרגשות בעוצמה גבוהה כנגרמים על ידי מקור חיצוני. זהו אופן חוויה רגשנית, כלומר היא נסובה על כך שמישהו הזיק לתפיסת האני או לזכויות או להערכה העצמית. היא אינה תלויה בעצמי אלא ביחס הזולת כלפיו. פגיעות נובעת בחלקה מהעמדת העצמי במרכז, סוג של אגוצנטריות המלווה בהערכה עצמית נמוכה המאוימת ומותנה תמיד על-ידי הסביבה. לפיכך, היא מעבירה את יכולת ההתמודדות מידי הפגיע אל הפוגע וסביבתו. הכל מתקבל כאישי וכנגד העצמי, אפילו אם אין למעשה קשר ממשי אליו. זו פרשנות קיצונית אמנם לאירועים של הסביבה האנושית אך היא די אופיינית לתגובות רגשניות. רגשנות ופגיעות כאופן של חוויה גורמות לכך שאדם אינו לוקח אחריות על רגשותיו ואינו מודע לתרומתו למצב או לאירוע שגרם לפגיעה. הוא מזהיר את סביבתו שהוא מאוד רגיש ופגיע ולכן הסביבה אחראית להתחשב ברגישויותיו. פגיעות מלווה בחשיבה טורדנית והתחשבנות עם הפוגע, אך עשויה לתרום לרפלקסיה אם משכילים לראות את האחריות והמעורבות העצמית בפגיעה, ומבינים שיש אחריות ואולי גם אשמה בעיצוב אופי היחסים.
פגיעות קשורה בחוסר מודעות לגבולות, לציפיות ולדרישות. מעמידים את העצמי במרכז, וכל פעולה שאדם עושה מולו נתפס כקשור בו ונשפט כנוגע לו, או כמתעלם ממנו. התחשבות יתר בצרכינו ופגיעותנו מגבילה את התנהגותו של האחר כלפינו והוא נדרש להתוות בעצמו את גבולות הקשר.
חוסר גבולות לא מאפשר תחושת נפרדות והבחנה בין העצמי לבין האחר והתבוננות באירועים בעין ביקורתית. האחר חייב לשים את הגבולות כדי להגן על עצמו, מפני הנפגע. עם זאת, כשלא יודעים מה הדבר שפוגע או עסוקים כל הזמן באיך לא לפגוע, הקשר הספונטני הולך לאיבוד.
פגיעות כרגישות
הפן השני של הפגיעות כרוך דווקא ברגישות ובהבחנה בפרטים רגשיים אצל העצמי ואצל הזולת. זו דרך להכיר בהיותנו לא מושלמים, טועים ובורים, בעיקר בנושא הרגשי.
כך אהבה ואינטימיות כרוכות בפגיעות, משום שנוצרת תלות בין האוהבים שעלולה לגרום לחיכוכים. פגיעוֹת ועלבון עלולים להפחית אהבה ולהגביר חרדה. נראה שפגיעוֹת חוזרות ונשנות שוברות אמון וגורמות להפניית עורף ולאטימות, המגבירות את הכאב. עם זאת, אהבה מאפשרת התוודעות למצוקות של האחר שעשויות לעורר חמלה לכלל יצורי האנוש. במקום הכי רגיש, בו חשופים לביקורת, גם נבחנים ומקבלים משובים, שקשה להתעלם מהם, לא להקשיב, להיות שווי נפש.
הפגיעוּת חוסמת אפשרויות להתנגד, מפריעה ליכולת להעז לשנות את המצב, ולא מאפשרת רגיעה. היא מחזירה לחוויית ילדות של ילד שנפגע, ילד שמבטלים את ערכו, שלא מבינים אותו. היא מובילה להסתגרות ברחמים עצמיים של 'אף אחד לא מבין אותי'. לעיתים היא מלווה בדמעות, כהודאה במצב ובקשת נחמה וקריאה לעזרה, וההכרה ברגשות הכואבים יוצרת אמפתיה אצל הפוגע.
התוודעות והכרה בפגיעות, מאפשרות להתמודד עם המפגעים ובד בבד לא להתכחש לחולשה ולהתפתח בעזרתה. זה תלוי בעיקר בהערכה העצמית, אם הפגיעה אינה הופכת לדפוס ולחלק מהיחסים. שחרור מדפוסי פגיעות מאפשר להתבונן באירועים עצמם בריחוק כלשהו ובלי תלות בדאגה ובריכוז העצמי. ככל שמונעים על ידי פחד מפגיעה, כן נמנעים מאינטימיות. ונוצר קונפליקט בין הפגיעות לאינטימיות, אף שהיא מובנת בתוך האינטימיות. ייתכן שאין באמת פוגע ונפגע, אלא מסלול של תגובות פגיעות, שבמהלכו כבר לא ברור מי הפוגע ומי הנפגע. נוצר קונפליקט ופגיעות הדדית מלווה בהתחשבנות. כדי לשמר יחסים עמוקים ומשמעותיים צריך לקטוע את המסלול הזה.
גבריאל רעםמונה שלושה גורמים שתורמים לפגיעה רגשית אצל בני זוג: אינטימיות, הבדל באישיות וכוחנות מצד הפוגע. סיבה נוספת היא, שבני זוג נפגעים בגלל שהם לוקחים את הנאמר באופן אישי, כאילו הכוונה היא לפגוע: כדי לפגוע עליך להיות קרוב, וככל שאתה יותר קרוב לפרטנר כך אתה יכול יותר לפגוע בו. מכאן שאינטימיות היא כר פורה לפגיעות רגשיות. ככל שיש יותר אינטימיות כך על הבגרות הרגשית להתפתח. בגרות רגשית מתקיימת כשמפתחים יכולת לקחת את האחר בזוגיות כפי שהוא ולא לפי הטוב או הרע שהוא גורם לנו, כשמרכז הכובד של האישיות נע מהרודנות של האגו אל העולם ואל אנשים אחרים ולהתעלות מעל כאב הפגיעות. "הדרך היחידה לא להיפגע במערכת יחסים מלבד פיתוח בגרות רגשית, היא לצמצם את האינטימיות."
עמידות רגשית
המונח נקשר לעיתים עם עמידות נפשית. אך אינו מבוסס על אותם מרכיבים. עמידות רגשית דומה לאטימות שמשמעותה: קהות, נוקשות, סגירוּת. כלומר, הרגשות אינם נחווים בעוצמה גבוהה. אצל אנשים רציונליים, בעלי שליטה עצמית בהתנהגותם או אנשים שהם 'מנותקי חרדה' (במושגים של ג'ון בולבי), שהתנתקו מרגשותיהם, בדרך כלל בעקבות טראומה או הורות לקויה, יחוו פחות פגיעות משום שהם אינם מאפשרים לאירועים רגשיים לנגוע בנפשם ולחדור אליהם.
כדי להימנע מלהיפגע משתמשים במנגנוני הגנות כמו הדחקה וניתוק שאינם מאפשרים התקרבות. הריחוק אוטם את ערוצי התקשורת. חומת ההגנה מוצבת מול פניו של הפוגע והוא אינו יכול לחדור דרכה, יוצא מכך שגם הפוגע נפגע, כי לא מתאפשר דיאלוג וסליחה והבנה הדדיים. והוא מתקשה לבקש סליחה או להתפייס, משום שתגובתו התקבלה כפגיעה, בלי שהתכוון לכך.
One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads
One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads (בעברית: אבא אחד, שני אבות, אבא חום, אבות כחולים) הוא ספר ילדים שמותאם לילדים בגילאי 4 עד 8 שנכתב על ידי ג'וני ולנטין (Johnny Valentine) ומלודי סאריקי (Melody Sarecky). הספר מבדיל את הילדים של האבות שנישאו בנישואים בין גזעיים, עם הילדים של משפחה מסורתית ועם הילדים של משפחה עם שני אבות. הספר משווה גם בין האבות, ואומר בסוף הספר כי בסופו של דבר הם לא כל כך שונים.
הספר הוא אחד מהשלושת הספרים שנאסרו לשימוש בבית הספר המחוזי סארי מס' 36 שנמצא בסארי שבקולומביה הבריטית שבקנדה משנת 1997, לצד Belinda's Bouquet של לסליה ניומן ו-Asha's Mums  של רוזמונד אלווין (Rosamund Elwin) ומישל פלוס (Michele Paulse).
1840 בארצות הברית
1840 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 64 שנה מיום היווסדה.
One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads
שם הספר נקרא על שם ספר הילדים One Fish, Two Fish, Red Fish, Blue Fish של דוקטור סוס.
הספר התמודד עם אתגרים שונים, בעיקר שילובם של הורים הומוסקסואלים בספר. אחת הדוגמאות לכך הייתה כאשר הספר הועמד בסימן שאלה במערכת החינוך הקנדית בה הוציא ג'יימס צ'מברלין וארבעה עורכי דין אחרים 400,000 דולר קנדי מכספם האישי כדי לערער על איסור הספר. כאשר הובא לבית המשפט העליון של קנדה נאמר כי: . האתגר שהתקבל איפשר גם גישה חופשית לספר מאחר שהמוסר שנלמד מהספר הוא ערך הסובלנות ללא כל קשר לערך השונות.
פיטר ולר
פיטר ולר (באנגלית: Peter Weller; נולד ב-24 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ובמאי טלוויזיה אמריקאי, וכן דוקטור להיסטוריה.
קריירה
ולר ידוע בעיקר בשל תפקידו כרובוקופ בשני סרטי הקולנוע הראשונים בסדרה, כדמות הראשית באקארו בנזאי בסרט הפולחן הקלאסי "The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension" וכן בגין תפקידו בסרט "Naked Lunch". ב-1984 שיחק בסרט הדרמה "בן בכור", לצד שרה ג'סיקה פרקר. הוא זכה למועמדות לפרס אוסקר בשנת 1993 על הסרט הקצר "Partners", אותו ביים ובו כיכב.