cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האוצר מתחת לגשר
גלגולה של האגדה והמחקר אודותיה
מחקרים ומאמרים רבים על גלגולה של האגדה ומשמעותה נכתבו במרוצת הזמן, במיוחד על ידי חוקרי ה'השכלה', מבית המדרש לרבנים בגרמניה.
האגדה מופיעה בקובץ הסיפורים "אלף לילה ולילה" - החולם נמצא בבגדאד והאוצר במסגד בקהיר. לאחר שנתפש והולקה על לא עוול בכפו בעוון גנבה שלא ביצע, ראש המשטרה מגלה שאף הוא חלם על האוצר בבית האיש מבגדאד. יצוין שחלק ניכר מאגדות אלף לילה ולילה יסודם במקורות יהודיים ויש הסוברים כי האסופה המקורית נכתבה בידי היהודי המומר ואהב איבן מונאביה.
הסיפור נלמד בבתי ספר תיכוניים בישראל ובעולם, שימש נושא במבחן הבגרות בספרות, היווה נושא לסרטים, ומודפס כיום כסיפור ילדים עממי ללא מקור.
מחקר יסודי על מקורות הסיפור, ועיון בגלגוליו נערך בידי ד"ר חנה הנדלר.
במקור התלמודי בא אדם לפני רבי יוסי בן חלפתא וסיפר לו שבחלומו ראה שעליו ללכת לקפדוקיה (ביטוי ל"קצה העולם" - ולמעשה אזור בצפון מזרח טורקיה) ושם ימצא את "מזלו" של אביו. שאל אותו רבי יוסי: האם אביך היה מעולם בקפדוקיה? ענה האיש: לא. אם כן, השיב רבי יוסי: לך עשרה צעדים בתוך ביתך ותמצא את האוצר תחת קצה קורת הגג. בארמית, זהו משחק מילים של קפדוקיה וקפא דקורא, וכן עשרה שריין (צעדים) ועושר - מזלו של אבי החולם. המדרש מסביר את משחק המלים בכך שכפא - הוא עשרים - בגימטריה של האות כ"ף, או בשפה היוונית, ודוקיא - הוא קורה בשפה היוונית.
הסיפור החסידי הקדום מייחס סיפור דומה לבעל שם טוב, שיעץ לחולם החלום ולשומר הגשר ללכת אחר חלומם, בשמעם זה את חלומו של זה. ואכן הם מוצאים את האוצר במקום המרוחק. אלא שכל אחד מהם בנפרד מחליט לשתף את השני באוצר. כשנפגשים ביניהם הם משיאים את בניהם זה לזה. (גם לסיפור זה יסוד בתלמוד, בסיפור אלכסנדר מוקדון וארץ "קצה").
עלילה
חסיד ושמו אייזיק מהעיר קראקא, חולם כמה פעמים שאם יסע לעיר הרחוקה פראג, ימצא שם אוצר, מתחת לאחד הגשרים הראשיים. הוא מחליט לנסוע לפראג הרחוקה, אך לאכזבתו, מגלה שהוא לא יכול לחפור מתחת לגשר, משום ששם שומרים אנשי משמר המלך. הוא מתעצב והולך אנה ואנה ליד הגשר. ראש השומרים שם לב ליהודי שמסתובב שוב ושוב סביבות הגשר, ושואלו לפשר מעשיו, הוא מספר לו על חלומו, וכתגובה השומר לועג לו, ואומר לו שגם הוא חלם חלום, שמתחת לתנור בביתו של יהודי ושמו אייזיק, בקראקא, (הוא אייזיק מושא הסיפור) מסתתר אוצר! הוא מוסיף כמובן, שלדעתו, אסור להאמין לחלומות, ושהחסיד עשה שטות בבואו עד לפראג רק מכוח חלום. אז הבין החסיד שמטרת בואו לפראג הייתה רק כדי לשמוע זאת, שבעצם האוצר נמצא ממש מתחת לאפו. חזר לביתו, חפר מתחת לתנור, מצא את האוצר והתעשר, ובנה בכסף בית כנסת על שמו.
פרשנות
יש הסוברים שאגדה זו מבוססת על סיפור אמיתי, משום שעד היום בפולין עומד בית כנסת על שם רבי אייזיק יעקלס מקרקוב, וגם על מצבתו כתוב "פ"נ הנגיד הנושא המיוחס... האלוף כמהר"ר אייזיק בר"י אשר בנה בית הכנסת מעשי ידי אומן".
רבי נחמן מברסלב הסביר שזהו משל לכל חסיד הנוסע לצדיק ללמוד ממנו, שיידע שהאוצר נמצא אצלו ממש, והוא צריך לחפור בביתו, כלומר בתוך עצמו, ויימצא את אוצרו. אלא שלהכיר בכך שיש בו אוצר מוכרח הוא ללכת אל הצדיק.
לכאורה, ניתן לראות במשל מסר כאילו לא צריך לחפש את האוצר רחוק מכיוון שהוא נמצא אצלנו בבית. אך ניתן לפרש את המסר בצורה הפוכה: חייבים לצאת ולחפש אחר משמעות החיים, בשביל לדעת שהאוצר אצלנו בבית. לעיתים צריך להגיע אפילו עד סוף העולם, כדי להבין כי האוצר האמיתי נמצא מתחת לאפינו.
ככל סיפור שעבר בעל פה, סיפור זה זכה לעיבודים שונים ולגרסאות שונות בעולם היהודי ואף מחוצה לו. ספרו המצליח של פאולו קואלו, "האלכימאי", מבוסס גם הוא על מוטיבים זהים לאלה שבסיפור.
Ray of Light
Ray of Light (בעברית: קרן אור) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. יצא לאור ב-22 בפברואר 1998, בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס. כיצירה מסוגננת ואסתטית יותר מעבודתה הקודמת, Ray of Light הוא אלבום אלקטרוני וטכנו-פופ, המשלב סוגות מוזיקליות רבות, דוגמת אמביינט, טריפ הופ, מוזיקה פסיכדלית ומוזיקה מזרחית. למען הוצאתו עבדה הזמרת על קולה ושרה בטווח קולי גדול יותר ובטון מלא בהרבה מיצירותיה הקודמות. כיוון שמדונה החליטה לאמץ מוטיבים רבים מהקבלה נוכחים נושאים מיסטיים נוכחים היטב גם בלחנים וגם במילות השירים של האלבום. בהמשך לכך לקחה שיעורי לימוד דתות ההינדואיזם והבודהיזם, כמו גם תרגול יומיומי של אשטנגה יוגה.
לאחר שילדה את ילדה הראשון התחילה מדונה לעבוד על האלבום עם המפיקים בייביפייס ופטריק לאונרד. בעקבות מפגשי הקלטות שלא הנפיקו דבר המשיכה לכיוון מוזיקלי חדש עם המפיק האנגלי ויליאם אורביט. יחד הצליחו להפיק סאונד ניסיוני הרבה יותר עבור Ray of Light. תהליך ההקלטתו התפרש על פני מספר חודשים והיה הארוך ביותר בקריירה המוזיקלית של מדונה. מעבר לכך עמדה מול בעיות טכניות עם אורביט בשל תקלות שונות של כלי הנגינה וההקלטה האלקטרוניים בהם השתמשו.
האלבום, שנחשב ליצירה הטובה ביותר שלה לפי מבקרי המוזיקה, זכה לשבחים ביקורתיים בין-לאומיים, עם דגש על הכיוון המוזיקלי החדש של הזמרת, ההפקה המורכבת, החדשנית והניסיונית של אורביט וכישורי הכתיבה של מדונה. ככזה המכונה האלבום "ההרפתקני ביותר" שלה נודע Ray of Light בטבעו המופנם, הרוחני והדתי. בדיעבד, המשיך לזכות לשבחי המבקרים העכשוויים שנים לאחר יציאתו ולעיתים קרובות נחשב למגנום אופוס שלה. נוסף על כך, הוא מדורג באופן תדיר על ידי המבקרים כאחד מאלבומי הפופ מיינסטרים הגדולים ביותר בכל הזמנים. Ray of Light זכה בארבעה פרסי גראמי מתוך סך של שש מועמדויות.
האלבום הופיע לראשונה במקום השני במצעד הבילבורד 200 לאלבומים, וקבע את שיא המכירות הגדול ביותר אי-פעם בשבוע הראשון בידי אישה. הוא הגיע למקום הראשון ב-17 מדינות, כולל אוסטרליה, קנדה, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת. כמו כן, דורג בחמישייה הפותחת ברוב השווקים המוזיקליים. ברחבי העולם נמכר Ray of Light בלמעלה מ-16 מיליון עותקים והוא אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בידי נשים. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, ביניהם שני הלהיטים הבין-לאומיים "Frozen" ו-"Ray of Light", שדורגו בחמישייה הפותחת ברוב מצעדי השירים הקיימים. קידום האלבום נעשה מאוחר יותר באמצעות סיבוב ההופעות "Drowned World Tour" ב-2001. מבקרי מוזיקה ציינו את השפעתו של האלבום על המוזיקה הפופולרית, וכיצד הוא הכניס את האלקטרוניקה לתרבות הפופ המרכזית באמריקה. בנוסף לכך, הם גם סקרו את ההמצאה המוזיקלית המחודשת של מדונה שעזרה לבת ה-39 להישאר במיינסטרים, כמו גם היותה חלק מהאמנים הראשיים שהיו נערצים בידי בני הנוער באותה התקופה.
רקע
לאחר יציאת אלבום האוסף שלה (1995), החלה מדונה לקחת שיעורי פיתוח קול כהכנה לתפקידה בסרט הקולנוע "אוויטה". מאוחר יותר בשנת 1996, היא ילדה את בתה לורדס. אירועים אלו היוו עבורה השראה שגרמה לה לחשוב על התבוננות פנימית. "זו הייתה השפעה גדולה עבורי. בעקבותיה שאלתי את עצמי שאלות שמעולם לא חשבתי שאשאל", אמרה למגזין Q ב-2002. באותה התקופה, היא אימצה לחיקה את הקבלה והחלה ללמוד הינדואיזם ויוגה, שעזרו לה "לצאת החוצה [מאני הפנימית] ולראות את העולם מנקודת מבט אחרת". מדונה חשה ש"חתיכה שלמה" מהקול שלה נותרה ללא שימוש, והחליטה לנצל אותה עבור האלבום. עד מאי 1997, מדונה התחילה לכתוב שירים לאלבום. היא החלה לשתף פעולה עם בייביפייס, שעבד איתה לראשונה באלבומה הקודם (1994). השניים כתבו כמה שירים בצוותא לפני שמדונה החליטה ששיתופי הפעולה לא הולכים בכיוון המוזיקלי שהיא מחפשת לאלבום. לפי בייביפייס, לשירים "הייתה אווירה מסוג 'Take a Bow-ish', ומדונה לא רצתה, או הייתה צריכה, לחזור על עצמה".
לאחר שוויתרה על השירים שכתבה עם בייביפייס, מדונה פנתה למוזיקאי ריק נואלס, שבעבר כתב שירים עם סטיבי ניקס עבור סלין דיון. שיתוף הפעולה הניב שבעה שירים בתשעה ימים, אך גם שירים אלה לא הציגו את הכיוון המוזיקלי האלקטרוני העתידי של האלבום. שלושה מהשירים, "", "To Have and Not to Hold" ו-"Little Star", נכללו לבסוף באלבום. לאחר מכן, מדונה החלה לכתוב שירים עם לאונרד, שהפיק עבורה שירים רבים בסוף שנות ה-80. שלא כמו באלבומיה הקודמים, שיתוף הפעולה עם לאונרד הביא לכך שישנן נגיעות מצומצמות של קלטים בשירים (כלומר, רוב המוזיקה נעשתה באמצעות כלי נגינה). מדונה האמינה שההפקה של לאונרד "הייתה יכולה לעבוד טוב יותר עם הסגנון של המוזיקאי פיטר גבריאל", צליל שהיא לא רצתה לאלבום. גיא עוזרי, יושב ראש חברת התקליטים מאבריק רקורדס, יצר קשר עם המוזיקאי האלקטרוני הבריטי ויליאם אורביט, והציע לו לשלוח כמה שירים למדונה. בתגובה, שלח אורביט קלטת שמע דיגיטלית עם 13 רצועות בתוכה. "הייתי מעריצה ענקית של התקליטים הראשונים של ויליאם, Strange Cargo ו-Strange Cargo 2. אהבתי את כל הרמיקסים שהוא עשה בשבילי והייתה לי כמיהה למזג סוג של צליל עתידני, תוך שימוש בהשפעות הודיות ומרוקאיות ודברים כאלה וידעתי כי הוא זה שיכול לגרום לזה לקרות", אמרה מדונה.
הקלטה
בתחילת יוני לפני תחילת ההקלטות, פגש אורביט את מדונה בביתה בניו יורק, והיא השמיעה לו את המוזיקה עליה עבדה עם מפיקים אחרים עד מאי 1997, שלדעתו נשמעה "חלקלקה". הם ביקרו בהיט פקטורי מאוחר יותר באותו שבוע, שם הזמינה מדונה את המפיק לעבוד על Ray of Light. לאחר מכן, שלח לה אורביט קלטת של קטעים מוזיקליים שעליהם עבד, שהיו בדרך כלל משפטים בני שמונה או שש-עשרה תיבות וגרסאות מופשטות של רצועות שנכללו מאוחר יותר באלבום. מדונה הקשיבה לדגימות, שוב ושוב, עד שקיבלה השראה לכתוב מילים. ברגע שהיה לה רעיון לגבי הכיוון הלירי של השיר, היא הייתה לוקחת את הרעיונות שלה בחזרה לאורביט. כיוון שרוב קטעי הכלי היו קיימים מראש, מדונה עבדה על המילים והלחנים בזמן שהייתה בבית או בנסיעה.
האלבום הוקלט במשך ארבעה וחצי חודשים באולפן לאראבי נורת' בצפון הוליווד, קליפורניה, החל מאמצע יוני 1997. זהו פרק הזמן הארוך ביותר שמדונה עבדה אי-פעם על אלבום. במשך רוב תהליך ההקלטה, רק שלושה אנשים נוספים היו באולפן עם מדונה: ויליאם אורביט, טכנאי קול בשם פט מקארתי והעוזר שלו, מאט סילבה. הם התחילו להקליט בלוס אנג'לס, אך תהליך ההקלטה נתקל התחלה בבעיות טכניות, שכן אורביט העדיף לעבוד עם סמפלים וצלילים סינת'יים, ולא עם מוזיקאים. בהמשך לכך, המחשבים התקלקלו, וההקלטה התעכבה עד שניתן היה לתקן אותם. אורביט הקליט את עיקר הנגינה של האלבום על פני תקופה של ארבעה חודשים. אורביט נזכר בנגינה בגיטרה ושהאצבעות שלו דיממו במהלך השעות הארוכות שבילה באולפן.
לאחר כמה שגיאות בהגייה של שלוקה בשפת הסנסקריט, "Yoga Taravali" בשיר "Shanti/Ashtangi", סידרו למדונה שיעורים טלפוניים כדי ללמוד את ההגייה הבסיסית הנכונה של מילים בסנסקריט מפי המלומד הבולט וגיש שאסטרי. לאחר מכן, היא ביצעה את תיקוני ההגייה הדרושים באלבום. בריאיון ל-MTV נזכרה מדונה בהקלטת האלבום, ואמרה שהשותף העסקי שלה גיא עוזרי היה חבר מועיל, ושאחרי שהיא ואורביט השמיעו לו את הרצועות, הוא, לחרדתם, לא אמר דבר ויצא מהאולפן. "הוא ממש שונא את המיתרים הקרים האלה. ברגע שאני חושבת שהרצועה הסתיימה, הוא די דוחף אותנו עוד צעד קדימה. 'אולי כדאי שננסה את זה', או 'אני ממש לא רוצה לשמוע את זה'. ואז כמובן, מאוחר יותר, זה מתגנב לי במוח, ואני אומרת, 'אולי הייתי צריכה להוסיף כאן קולות רקע'. ואז היא נכנסת ועושה את זה בשמחה, נכון?" אמרה מדונה. אורביט גם נזכר במהלך ריאיון למגזין Q שמדונה הקליטה את "Swim" ביום שבו חברה ומעצב האופנה ג'אני ורסצ'ה נרצח במיאמי, פלורידה. הוא גם העיר כי זו כנראה הסיבה שיש ברצועה השפעה רגשית.
שם ועטיפת האלבום
לדברי הדוברת ליז רוזנברג, מדונה שקלה לקרוא לאלבום Mantra, שלדעתה היה "שם מגניב ממש". היא גם שקלה לקרוא לו Veronica Electronica; עם זאת, היא ויתרה על שני הרעיונות האלה וקראה לו Ray of Light, כפי ששאר אלבומיה תמיד נקראו על שם אחד השירים שנכללו בו. עטיפת האלבום צולמה על ידי הצלם הפרואני מריו טסטינו ב-28 בנובמבר 1997, בתיאטרון פריז בגולדן ביץ', פלורידה. מבחינת עיצוב, מדונה והסטייליסטית לורי גולדסטיין בחרו בטקסטורות שנוצרו בהשראת האלמנטים מים ואוויר, שהם נושאים שחוזרים על עצמם באלבום. לעטיפת האלבום, מדונה לבשה מעיל גשם עשוי ויניל מבית דולצ'ה וגבאנה בצבע טורקיז, קולקציית אביב/קיץ 1998. תמונות אחרות מאותם הצילומים שימשו את העטיפות של הסינגלים "Ray of Light" ו-"Frozen", שם מדונה מדגמנת פריטים מקולקציית אביב/קיץ 1998 של פראדה. מדונה וטסטינו שיתפו פעולה בעבר עבור קולקציית בגדים מבית ורסצ'ה שנתיים קודם לכן.
מדונה התרשמה מהמראה הטבעי שטסטינו הצליח לתפוס בצילומיו וכתוצאה מכך, ביקשה ממנו שיצלם גם את שאר תמונות האלבום. לדבריו, "בשעה 14:00 היא אמרה לי, 'אוקיי, אני עייפה. סיימנו את הצילומים'. הגבתי, 'אבל אין לי עדיין את כל התמונות'. היא השיבה, 'אתה עובד בשבילי ואני אומרת שסיימנו'. אמרתי לה 'לא, אנחנו ממשיכים'. עטיפת האלבום צולמה לאחר השיחה הזו".
הרכב
Ray of Light היה שונה משאר היצירות שהוציאה מדונה במהלך הקריירה שלה, ותואר כאלבום ה"הרפתקני" ביותר שלה. כאלבום אלקטרוניקה, טריפ הופ וטכנו-פופ,   הוא מכיל גם אלמנטים של כמה סוגים שונים של מוזיקה, כולל האוס, אמביינט, דראם נ' בייס, רוק, גל חדש, מזרחית וקלאסית. מבחינה קולית, האלבום היה גם שינוי ניכר מהיצירה הקודמת של מדונה; כשהזמרת עברה שיעורי פיתוח קול עבור סרטה "אוויטה" משנת 1996 (המבוסס על המחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס). השירה שלה, לדעת המבקרים הפגינה רוחב וטווח גדולים יותר, כמו גם גוון מלא יותר. בשירים רבים היא גם זנחה את הוויברטו שהיה נוכח ביצירותיה הקודמות. באופן ביקורתי, אומרים שיש באלבום את השירה המקצועית והמלאה ביותר של מדונה.
הרצועה הפותחת והסינגל השלישי, "Drowned World/Substitute for Love", היא בלדה שקטה השואבת השפעות מג'ונגל, דראם נ' בייס וטריפ הופ. שמו נוצר בהשראת רומן המדע הבדיוני הפוסט-אפוקליפטי של ג'יי. ג'י. באלארד (1962). ל-"Swim", השיר השני, יש גוון רוחני. היא שרה: "שחו לקרקעית האוקיינוס/כדי שנוכל להתחיל מחדש/לשטוף את כל החטאים שלנו/התנפצו לכיוון החוף השני". "Ray of Light", הרצועה השלישית והסינגל השני, הוא שיר דאנס-פופ אלקטרוני בעל קצב מהיר, עם השפעות חזקות של טכנו וטראנס. הרצועה "מתקדמת מבחינה קולית", היא גם משלבת אלמנטים של רוק, עם ריף גיטרה חשמלית בולט. האפקטים הקוליים שלו כוללים שריקות וצפצופים. ל-"Candy Perfume Girl" יש פתיחה גראנג'ית המשלבת צפצופים וביטים פוסט-מודרניים עם מנגינה של גיטרה חשמלית מיושנת. בשיר הבא, "Skin", שרה מדונה "אני מכירה אותך מאיפשהו?" בקול "משתוקק" עם ביטים של תזמורת אלקטרונית.
הרצועה השישית, "Nothing Really Matters", היא רצועת דאנס אופטימית שמכילה השפעות של טכנו. "Sky Fits Heaven" מתמקד בלימודים הרוחניים של מדונה ובתה לורדס. חלק מהמילים כוללות: "(ה)שמיים מתאימים לגן העדן אז עלה למעלה, זה מה שהנביא אמר לי/(ה)ילד מתאים לאמו אז החזיקי את התינוק שלך חזק, זה מה שהעתיד שלי יכול לראות". אלמנטים מהליריקה לקוחים מהפואמה "" מאת המשורר מקס בלאג; הפואמה שימשה לפרסומת מ-1993 של רשת הביגוד האמריקאית גאפ. "Shanti/Ashtangi" הוא שיר תפילה הינדי המאופיין בסוגת הטכנו ובעל בינוני. בשיר, מדונה מתייחסת לשנקרה, תאולוג ופילוסוף האדווייטה ודאנטה ("אי שניות") המפורסם ביותר, ומבצעת שורות בשפה ההינדית כדוגמת: "Vunde gurunam caranaravinde/Sandarsita svatma sukhavabodhe".
"Frozen", הרצועה התשיעית והסינגל המוביל מתוך האלבום, הוא בלדה אלקטרונית בעלת קצב בינוני וצלילי סינתיסייזרים ומיתרים. השיר מאופיין במוזיקת אמביינט, דאנס מתון (במהלך הפזמון) וביטים מושפעי טכנו לקראת הסוף. השירה של מדונה לאורך השיר חסרת ויברטו, וגררה השוואות למוזיקה מימי הביניים. מבחינה לירית, השיר עוסק באדם קר וחסר רגשות; עם זאת, הבחינו בסאבטקסטים. לדברי ג'רמן-איבנס, מילים כמו "אתה קפוא, כשהלב שלך לא פתוח" שיקפו פלטה אמנותית, "המקיפה במילותיה סגנונות מוזיקליים, טקסטואליים וויזואליים מגוונים". "The Power of Good-Bye" הוא בלדה רגשית הנוגעת באובדן וגעגוע. הוא הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום. "To Have and Not to Hold" עוסק במאהב רחוק ו-"Little Star" נכתב על בתה, לורד. "Mer Girl", הרצועה האחרונה הסוגרת את האלבום, הוגדרה כמדיטציה סוריאליסטית על תמותה ועל מותה של אמה של מדונה, בה היא שרה, "והרחתי את בשרה הבוער/עצמותיה הנרקבות, הריקבון שלה/רצתי ורצתי/אני אני עדיין בורחת". "היא יצאה מאזור הנוחות שלה מבחינה קולית", נזכר אורביט, "והכל היה תואם אחד לשני. הקלטת השיר הייתה רגע מפחיד ומיוחד בו-זמנית".
הוצאה וקידום
Ray of Light הופץ ביפן ב-22 בפברואר 1998, עם רצועת בונוס בשם "Has to Be". הוא יצא מאוחר יותר בארצות הברית ב-3 במרץ 1998. בניו זילנד הופץ מארז תקליטורים של Ray of Light ו-The Immaculate Collection שליווה את האלבום. הוא הגיע למקום ה-12 במצעד האלבומים וקיבל את תואר הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ) עבור מכירות של 7,500 עותקים במדינה. אוסף VHS לקידום מכירות בשם Rays of Light הופץ בממלכה המאוחדת בשנת 1999; זהו אוסף שאיגד את כל הקליפים לכל חמשת הסינגלים מהאלבום. כל חמשת הקליפים נכללו מאוחר יותר באוסף (1999). "Sky Fits Heaven" הופץ כסינגל שיווקי בארצות הברית. הוא הגיע למקום ה-41 במצעד הוט דאנס קלאב פליי.
כדי לקדם את האלבום, מדונה ערכה מספר הופעות בטלוויזיה וקיימה ביצועים חיים לשירי האלבום. ב-14 בפברואר 1998, היא הופיעה לראשונה עם "", "Shanti/Ashtangi" ו-"Ray of Light" במועדון הלילה רוקסי NYC. "" בוצע ב-The National Lottery Draws הממלכה המאוחדת (21 בפברואר), פסטיבל המוזיקה של סן רמו באיטליה 1998 (24 בפברואר), בגרמניה (28 בפברואר), והמופע של רוזי אודונל בארצות הברית (13 במרץ). ב-27 באפריל, מדונה הופיעה ללא הודעה מוקדמת בקונצרט "רוק ליער הגשם" בקרנגי הול בניו יורק וביצעה את "Frozen". היא גם הצטרפה לכוכבי הקונצרט האחרים, ביניהם סטינג, אלטון ג'ון ובילי ג'ואל במטרה לבצע יחדיו את "With a Little Help From My Friends" ו-"Twist and Shout". ב-29 במאי הופיעה מדונה בתוכנית "המופע של אופרה וינפרי" ושרה שם את "Little Star" ו-"Ray of Light".
ב-10 בספטמבר הייתה מדונה לאמן שפתח את טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998 שאירע בניו יורק, עם הביצוע של "Shanti/Ashtangi" ו-"Ray of Light" – בהשתתפות המוזיקאי האמריקאי-יהודי לני קרביץ בגיטרה. "The Power of Good-bye" בוצע בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה באיטליה ב-1998 (12 בנובמבר), ו-Top of the Pops בממלכה המאוחדת (19 בנובמבר). ב-24 בפברואר 1999, מדונה ביצעה את "Nothing Really Matters" בטקס פרסי גראמי ה-41 באודיטוריום שריין בלוס אנג'לס.
סינגלים
"Frozen" הופץ כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-23 בפברואר 1998. הוא הגיע בשיאו לחמישייה הפותחת ברוב המצעדים המוזיקליים ברחבי העולם, תוך שהגיע לפסגת מצעדי הסינגלים בפינלנד, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת, שם הפך לשירה הראשון של מדונה שהופיע לראשונה היישר במקום הראשון. הוא הפך לסינגל השישי שלה שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, וקבע שיא עבור מדונה בתור האמנית עם מספר השירים הרב ביותר שדורגו במקום השני בתולדות המצעד. השיר זכה לשבחים ביקורתיים בין-לאומיים, והוגדר כיצירת מופת שהצליל שלה תואר כ"קולנועי". עם זאת, פסק בית המשפט הבלגי ב-2005 שהנושא הפותח בארבע התיבות של "Frozen" הוא גנבה מהשיר "Ma vie fout le camp" ("חיי לא מגיעים לשום מקום"), שהלחין סלווטורה אקווביבה. בית המשפט הורה לאחר מכן על הפסקת מכירת יתר כל העותקים שנותרו, ואסר על המשך השמעת השיר בטלוויזיה וברדיו הבלגיים. גם Ray of Light עצמו הושפע מהמאורע ומכירותיו צומצמו במדינה, כמו גם אוספים בהם נכלל. בפברואר 2014, בית המשפט הבלגי ביטל את פסק הדין והכריז שמדונה לא גנבה מיצירותיו של אקווביבה. בית המשפט דיבר על "עבירת הון חדשה" בתיק: גם המלחין אדואר סקטו די סווצ'יו והאגודות טבאטה אטול מיוזיק ומיוזיק אין פריז הגישו תלונה בגין פלגיאט. לדבריהם, גם "Ma vie fout le camp" וגם "Frozen" מקורם בשיר "Blood Night" אותו הלחינו ב-1983. לאחר השוואה בין שלוש הרצועות בתיק, הפסיקה הסופית הייתה שהשירים "לא מספיק 'מקוריים' כדי לטעון שהתרחש פלגיאט כלשהו". בעקבות פסק הדין הזה, בוטל העונש שהוטל על "Frozen" והוא חזר להתנגן ברדיו, כמו גם להימכר ולהיכלל באלבומים הבאים שהוציאה מדונה במהלך הקריירה שלה.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Ray of Light", יצא לאור ב-27 באפריל 1998. הוא הגיע למקום הראשון בספרד והגיע לחמישייה הפותחת בקנדה, פינלנד, איטליה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית. הוא הופיע לראשונה במקום החמישי בהוט 100, והפך לראשון בקריירה שלה שהצליח לעשות זאת. השיר היה גם להיט במצעד הוט דאנס קלאב פליי, שהה במקום הראשון במשך ארבעה שבועות, והפך לשיר המצליח ביותר במצעד בשנת 1998. באופן ביקורתי, הוא גם זכה לביקורות חיוביות בין-לאומיות, וזכה לשבחים הן על הסאונד התואם למועדונים ועל היותו "מתקדם" באותה העת, והן על היכולות הקוליות של מדונה.
"Drowned World/Substitute for Love" יצא לאור ב-24 באוגוסט 1998, כסינגל השלישי מחוץ לארצות הברית. הוא הגיע למקום הראשון בספרד ולעשירייה הפותחת באיטליה והממלכה המאוחדת. הווידאו קליפ, בבימויו של וולטר סטרן, עורר מחלוקת בין-לאומית של הסצנות שבהן מדונה נרדפת על ידי פפראצי כשהם רוכבים על אופנועים; תרחיש דומה לתקריות שהובילו למותה של דיאנה, נסיכת ויילס ב-1997.
הסינגל הרביעי, "The Power of Good-Bye", יצא לאור ב-22 בספטמבר 1998. הוא הגיע לעשירייה הפותחת באוסטריה, קנדה, הולנד, פינלנד, גרמניה, איטליה, ספרד, שוודיה, שווייץ והממלכה המאוחדת. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-11 בלבד בהוט 100, בעקבות כך שלא יצא בפורמט המתאים בו נעשה שימוש באותה העת, כמו גם קידום מצומצם. את הקליפ שלו ביים מת'יו רולסטון.
"Nothing Really Matters" יצא לאור כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום ב-2 במרץ 1999. הוא הפך ללהיט בקנדה, פינלנד, איטליה, ניו זילנד והממלכה המאוחדת. בארצות הברית, זכה השיר להצלחה פחותה, כאשר דורג במקום ה-93 בלבד בהוט 100, אך דורג במקום הראשון במצעד הדאנס. הקליפ שלו, בבימויו של יוהאן רנק, נוצר בהשראת ספרו של ארתור גולדן, "זכרונותיה של גיישה", והציג את מדונה לבושה כגיישה.
ביקורת
Ray of Light זכה לשבחים ביקורתיים בין-לאומיים מטעם מבקרי המוזיקה. סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic כינה אותו "האלבום ההרפתקני ביותר" ו"האלבום הבוגר והמאופק ביותר של מדונה". פול ורנה מבילבורד הגיב: "בקלות העבודה הבוגרת והאישית ביותר שלה, Ray of Light מציג את מדונה שוזרת מילים באינטימיות הקפדנית של רישומים ביומן ועוטפת אותן במנגינות דמויות פזמונים וכלי נגינה עטופים באווירה שופעת ומלנכולית – עם גיחות. לתוך האוס קלאסי, טראנס ואפילו גיטרות פופ. כמובן, היא מאזנת את הטון הרציני של האלבום עם 'נאגטס פופ לעוס' שמאפשרים לה להגמיש את טווח הקול המורחב לאין שיעור עד כדי אפקט עדין". הוא סיים את הסקירה בכך שכינה את האלבום "מאמץ הרפתקני להפליא, ובסופו של דבר מנצח של אחד מהמבצעים המושכים ביותר של מוזיקת הפופ". סאל צ'ינקוומני מסלנט מגזין תיאר את האלבום כ"אחת מיצירות הפופ הגדולות של שנות ה-90" והצהיר כי: "הטקסטים שלו לא מסובכים אבל האמירה שלו מפוארת" ו"מדונה לא הייתה כה כנה רגשית מאז Like a Prayer". רוב שפילד מרולינג סטון כינה את האלבום "מבריק", אך היה ביקורתי על ההפקה של אורביט, ואמר שהוא לא יודע מספיק "טריקים" כדי להפיק אלבום שלם, ולכן הופך לחזרתי. "עד שסימפלי רד תגייס את ג'ון זורן, או שמריה קארי תעבוד עם טורטיס", כתב סטיוארט מקוני ב-Q, "היא נשארת אריסטוקרטית הפופ היחידה שפוקחת את האוזניים שלה". בישראל היום ציינו את שנת ה-20 ליציאתו וכינו אותו "אלבום מופת", כמו גם "האלבום החשוב והטוב ביותר שלה".
דייוויד בראון מאנטרטיינמנט ויקלי כתב: "על אף כל ההתמודדויות שלה עם הארה עצמית, מדונה נראית נינוחה יותר ופחות מתוכננת מכפי שהייתה בשנים האחרונות, מהשינוי האיטלקי החדש שלה לאם אדמה ועד, במיוחד, המוזיקה שלה. Ray of Light הוא באמת 'כמו תפילה' [...] אתה יודע שהיא תיקח אותך לשם". רוני שריג, מ-City Pages, התרשמה ביותר מהמנעד הקולי, העומק והבהירות של מדונה וכינתה את Ray of Light "האלבום העשיר והמוצלח ביותר שלה". רוברט הילבורן מלוס אנג'לס טיימס כתב: "אחת הסיבות לכך ש-Ray of Light החדש שלה הוא האלבום המספק ביותר בקריירה שלה, היא שהוא משקף את חשבון הנפש של אישה שנמצאת בנקודה בחייה שבה היא יכולה להסתכל על עצמה עם כנות ופרספקטיבה מפתיעים". במלודי מייקר, מארק רולנד ערך השוואות לאלבום Homogenic של סנט אטיין וביורק, והדגיש את חוסר הציניות של Ray of Light כהיבט החיובי ביותר שלו: "זה לא אלבום שנוצר על מחרטה של מניפולציית פופ צינית, אלא נוצר מתוך גוש חימר על גלגל המופעל על ידי כף הרגל. מתגרה בתאווה לחיים, Ray of Light הוא כמו הספל המכוער שלא תואם לאף סט, אך הוא עוד יותר מיוחד בגלל זה". ג'ואן אנדרמן מבוסטון גלוב אמר ש-Ray of Light הוא אלבום מדהים. הוא תיאר אותו כאלבום דאנס רוחני עמוק, בעל מרקם אקסטטי, וכזה הכולל מחזור רציני של שירים שעושים דרך ארוכה לקראת הוצאה רשמית של מדונה, בעלת קריירה הבנויה על דימויים מושחתים וזהויות מעובדות. רוברט כריסטגאו שיבח שירים חושניים כמו "Skin" ו-"Candy Perfume Girl".
הצלחה מסחרית
עם יציאתו, Ray of Light הגיע לראש המצעדים הרשמיים ב-17 מדינות. הוא שבר את שיא כל הזמנים לאלבום בהוצאת וורנר מיוזיק גרופ עם מרבית העותקים שנרכשו לפני יציאתו; 2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם (לא כולל עותקים שנמכרו בארצות הברית). השיא נשבר על ידי מדונה עצמה, בעת שהוציאה את Music. בסופו של דבר, האלבום הצליח להימכר בלמעלה מ-3 מיליון עותקים בחמישה ימים. עם למעלה מ-16 מיליון עותקים שנמכרו ממנו, Ray of Light נחשב לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בידי נשים.
בארצות הברית, Ray of Light הופיע לראשונה במקום השני במצעד האלבומים של בילבורד 200 בגיליון שפורסם ב-21 במרץ 1998. הוא קבע את שיא המכירות הגדול ביותר אי-פעם בשבוע הראשון בידי אישה בתקופת הספירה של נילסן סאונד-סקאן עם 371,000 עותקים שנמכרו ממנו. עם זאת, האלבום לא הצליח להגיע למקום הראשון במצעד, כיוון שנחסם על ידי הפסקול של סרט הקולנוע "טיטניק", והפך לאלבומה החמישי של מדונה שהגיע בשיאו למקום השני במצעד. במהלך השבוע השני ליציאתו, האלבום נמכר בלמעלה מ-225,000 עותקים ועדיין נשאר במקום השני. ב-16 במרץ 2000, האלבום קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על מכירות של למעלה מארבעה מיליון עותקים במדינה. מדונה הפכה לאמנית הראשונה בכל הזמנים שצברה שבעה אלבומי אולפן מרובי פלטינה מטעם האיגוד. לפי נילסן סאונד-סקאן, Ray of Light נמכר בלמעלה מ-3,891,000 עותקים בארצות הברית נכון לדצמבר 2016. נתון זה אינו כולל עותקים שנמכרו דרך מועדונים כמו BMG מיוזיק, שם האלבום נמכר בלמעלה מ-459,000 עותקים. בקנדה, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי עם מכירות בשבוע הראשון של 59,900 עותקים. מאוחר יותר, הוא קיבל את תואר הפלטינה המשובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (CRIA) על מכירות של 700,000 עותקים.
Ray of Light זכה להצלחה מסחרית באמריקה הלטינית, כשהוא קיבל את תואר הפלטינה המשולשת בארגנטינה על מכירות של 180,000 עותקים שנספרו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי (CAPIF) והפלטינה בברזיל על מכירות של למעלה מ-250,000 עותקים שנספרו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי (ABPD). במקסיקו, העותקים הראשוניים של האלבום נאמדו בכ-30,000 עותקים. האלבום גם זכה להצלחה מסחרית באוקיאניה, ודורג לראשונה במקום הראשון במצעד האלבומים באוסטרליה ובניו זילנד. הוא קיבל את תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) והפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ) על מכירות של 210,000 ו-15,000 עותקים בהתאמה. באסיה, Ray of Light הגיע לראש מצעדי האלבומים של ישראל וסינגפור ונמכר בלמעלה ממיליון עותקים ביבשת נכון ליוני 1999. הוא היה גם האלבום הנמכר ביותר של חברת וורנר מיוזיק באזור אסיה-פסיפיק במהלך 1998. בהונג קונג, נמכר האלבום בלמעלה מ-30,000 עותקים והיה לאחד מהאלבומים הבין-לאומיים הנמכרים ביותר במדינה בשנת 1998.
פרסים ומועמדויות
בטקס פרסי גראמי ה-41, Ray of Light זכה בארבעה פרסים מתוך שש מועמדויות בסך הכול. האלבום זכה בקטגוריות "אלבום הפופ הטוב ביותר" ו"עטיפת האלבום הטובה ביותר", והועמד בקטגוריית "אלבום השנה", בעוד שיר הנושא זכה בקטגוריות "הקלטת הדאנס הטובה ביותר" ו"הווידאו קליפ הטוב ביותר", והועמד בקטגוריית "הקלטת השנה". האלבום הביא לכך שמדונה זכתה בפרס הגראמי המוזיקלי הראשון שלה, שכן בעבר זכתה רק בקטגוריית הווידאו. היא גם הפכה לזוכה הגדולה ביותר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998, וזכתה בשישה פרסים מתוך תשע מועמדויות בסך הכול. "Frozen" זכה בקטגוריית "האפקטים הטובים ביותר" ; "Ray of Light" זכה בקטגוריות "הכוריאוגרפיה הטובה ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר", "הקליפ הטוב ביותר של אישה" ו"קליפ השנה", וכן היה מועמד בקטגוריות "הצילום הטוב ביותר", "קליפ הדאנס הטוב ביותר" ו"קליפ פורץ דרך". האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP) כיבדה את מדונה בשני פרסים, לשירים המושמעים ביותר עבור "Frozen" ו"Ray of Light" בטקס פרסי מוזיקת הפופ של ASCAP לשנת 1999, כמו גם שיר הדאנס מוביל עבור "Ray of Light" בטקס פרסי מוזיקת הרית'ם & סול של ASCAP לשנת 1999.
Ray of Light גם העניק למדונה מספר פרסים בטקסי פרסים בין-לאומיים שונים – כולל שני פרסי גראמי דניים בקטגוריות "האלבום הבין-לאומי הטוב ביותר" ו"הזמרת הבין-לאומית הטובה ביותר" של IFPI Denmark, פרס פרידריק  בקטגוריית "האלבום הזר הטוב ביותר" מבית איגוד מפיקי האודיו והווידאו (ZPAV) בפולין, פרס ג'ירף הזהב  בקטגוריית "אלבום הפופ הבין-לאומי של השנה" מאיגוד תעשיית ההקלטות ההונגרי (MAHASZ), שני פרסי פורין  בקטגוריות "האלבום הבין-לאומי הטוב ביותר" ו"הקליפ הבין-לאומי הטוב ביותר" ("Frozen") בקרואטיה, ושני פרסי Rockbjörnen  בקטגוריית "האלבום הבין-לאומי הטוב ביותר" ו"האמן הבין-לאומי הטוב ביותר" בשוודיה.
בקנדה, מדונה זכתה בקטגוריית "הקליפ הבין-לאומי הטוב ביותר" עבור "Ray of Light" בטקס פרסי הווידאו של MuchMusic בשנת 1999 והייתה מועמדת בקטגוריית "האלבום הנמכר ביותר (זר או מקומי)" בטקס פרסי ג'ונו בשנת 1999. היא גם זכתה בקטגוריות "האישה הטובה ביותר" ו"האלבום הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 1998. בטקס פרסי מוזיקת הדאנס הבין-לאומי ה-14 השנתי, מדונה זכתה בקטגוריות "אמן דאנס הסולו הטוב ביותר" ו"קליפ הדאנס הטוב ביותר" עבור "Ray of Light".
השפעה ומורשת
Ray of Light הוגדר כאלבום שהצליח לשלב את סוגת האלקטרוניקה בתרבות הפופולרית העולמית. בלוס אנג'לס טיימס ציינו כי "מלבד פריצות דרך מזדמנות כמו פאטבוי סלים, אלקטרוניקה לא הייתה לגמרי במיינסטרים כשמדונה הוציאה את Ray of Light". עד שהאלבום הביא את הסוגה המוזיקלית לראש מצעדי המוזיקה, לפי הסופר ג'יי רנדי טארבורלי, "טכנו ואלקטרוניקה היו, במשך שנים, המוזיקה שהושמעה במה שנקרא רייבים, מסיבות מחתרתיות בלתי-חוקיות פופולריות מאוד שהתקיימו במקומות נטושים. מחסנים ואזורים כאלה בפאתי העיר בכל רחבי העולם". עורכת מטעם AllMusic, ליאנה ג'ונאס, ציינה ששיר הנושא של האלבום "הביא את תשומת הלב המרכזית למוזיקה אלקטרונית, שעלתה ממעמדה המחתרתי לפופולריות פראית בתחילת המאה ה-21". הכותב של האובזרבר, דריל דיינו, כינה את Ray of Light "אלבום נוטל סיכונים שעזר להגדיר את מוזיקת הדאנס האלקטרונית במיינסטרים". אליוט ה. פאוול שפרסם מחקר מטעם אוניברסיטת ניו יורק הבחין כי Ray of Light הנגיש את תרבות דרום אסיה לציבור האמריקאי בשנות ה-90. רונדה האמר ודאגלס קלנר בספרם "לימודי מדיה/תרבות: גישות ביקורתיות" ציינו כי "ניתן לייחס את תופעת הנשיות בהשראת דרום אסיה כמגמת תקשורת מערבית לפברואר 1998, כשאייקון הפופ מדונה הוציאה את הקליפ שלה ל-'Frozen'". בהמשך לכך, הם הסבירו כי "אף על פי שמדונה לא הייתה זו שיזמה לראשונה את אופנת אביזרי היופי ההודיים [...] היא כן הביאה אותם לעין הציבור על ידי משיכת תשומת הלב של התקשורת הבין-לאומית".
לדברי טרה-ברולי, האלבום הוכר כנועז ומרענן במוזיקה העכשווית של סוף שנות ה-90, שנשלטה על ידי להקות בנים ואמני מוזיקה עכשווית למבוגרים כמו בקסטריט בויז, אן סינק, בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה. לארי פליק ממגזין בילבורד אמר כי האלבום "לא רק סיפק לאמנית דמוית הזיקית את השבחים הביקורתיים העולמיים הראשונים שלה, אלא גם הוכיח שהיא נותרה דמות חיונית בקרב קהלים צעירים הפכפכים להחריד". מבקרת המוזיקה לוסי או'בריאן הגיבה: "Ray of Light מ-1998 בהחלט שיקם את תדמיתה של מדונה. עד לאותו שלב היא עדיין הוגדרה כנערת זוהר-פופ ממוצעת שהתמזל מזלה, אך עם האלבום הזה היא הגיעה לקהל חדש לגמרי, והוכיחה שהיא כותבת שירים טובה עם כישרון פרודוקטיבי מאוד". מרי פון אוה מ-Stereogum הצהירה כי "Ray of Light הגדיר מחדש את מדונה כאמנית פורצת דרך".
Ray of Light נכלל בעשרות רשימות "האלבומים הגדולים בכל הזמנים" שפורסמו בידי מבקרים שונים ברחבי העולם. במגזין רולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-367 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים". בספטמבר 2020 פורסמה מהדורה מעודכנת של הרשימה, בה עלה 145 מקומות, ודורג במקום ה-222. בשנת 2001, רבע מיליון מעריצי מוזיקה ב-VH1 הצביעו עבור Ray of Light ובכך הוא דורג במקום העשירי ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים". בשנת 2003, Ray of Light דורג במקום ה-17 ברשימת "100 האלבומים הגדולים אי-פעם" שפורסמה ב-Q. האלבום נכלל גם בספר "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת". במגזין מוג'ו דירגו את Ray of Light במקום ה-29 ברשימת "100 קלאסיקות מודרניות: האלבומים הגדולים ביותר בחיינו". ב-2013, האלבום דורג במקום ה-241 ברשימת "500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים" שפורסמה על ידי מגזין NME. הזמרת הקנדית נלי פורטדו הצהירה כי השתמשה ב-Ray of Light כתבנית לאלבומה (2006). הזמרת האנגלייה אדל כינתה את Ray of Light כ"אחת ההשראות העיקריות" לאלבום האולפן השלישי שלה, (2015). מדונה עצמה הגדירה את Ray of Light כדבר המספק ביותר שעשתה בקריירה המוזיקלית שלה.
בספטמבר 2022, דירג בפיצ'פורק את Ray of Light כאלבום ה-55 הטוב ביותר של שנות ה-90, "מדונה מנסה, בכל כוחה, לעורר את העומקים האפלים ביותר ואת השמחות האופוריות ביותר של הלב האנושי. שיר הנושא מתוך האלבום נשמע כאילו היא חושלה ממטאור; השיר הסוריאליסטי והאפל-קודר "Mer Girl" דומם כמו המוות עצמו".
קרדיטים
אלא אם כן צוין אחרת, המידע מותאם מהערות האלבום.
חרב האמת
חרב האמת (באנגלית: The Sword of Truth) היא סדרת ספרי פנטזיה אפית שנכתבו בידי הסופר האמריקאי טרי גודקיינד. הספר הראשון בסדרה, "חוק הקוסמים הראשון", פורסם בשנת 1994, ואחריו יצאו עוד 20 ספרים, בהם ספר קצר, "חוב העצמות", המפרט את הרקע לעלילת הספר הראשון. עד שנת 2008 נמכרו למעלה מ-25 מיליון עותקים מספרי הסדרה ברחבי העולם, והיא תורגמה ליותר מ-20 שפות. ספרים אחדים בסדרה תורגמו גם לעברית. סדרת טלוויזיה בשם "אגדת המחפש", המבוססת על סדרת הספרים, יצאה ב-1 בנובמבר 2008.
עלילה
הסדרה מתבססת בעולם המחולק לשני אזורים עיקריים: העולם החדש והעולם הישן. העולם החדש מכיל שלושה אזורים - הנפה המערבית השוכנת במערב, ד'אהרה ממזרח, והארצות התיכונות השוכנות ביניהם. ד'אהרה נשלטת בידי דארקן ראהל, קוסם רב עצמה. מועצת נבחרים אחראית לרווחתם של תושבי הארצות התיכונות, כאשר האם המוודה עומדת בראשם. המוודות הן קבוצת נשים אשר בכל אחת מצויה היכולת לאלץ אדם להיות נאמן לה לחלוטין, ובכך להגשים את ייעודן, כלומר, למצוא את האמת. הארץ היחידה שבה אין כל קסם היא הנפה המערבית, הנשלטת אף היא בידי מועצת נבחרים.
הפרוטגוניסט הראשי הוא בחור צעיר בשם ריצ'רד סייפר, מורה דרך ביערות הרטלנד בנפה המערבית, אשר חייו הפשוטים משתנים לבלי הכר כאשר הוא נבחר לרודף אמת. במהלך הסדרה, ריצ'רד לומד אודות מורשתו בעודו מבקש לעצור את אלה הרוצים להשתלט על העולם.
הספר הראשון, "חוק הקוסמים הראשון", מתרחש בעולם החדש כעשרים שנה לאחר ששני גבולות קסומים הוקמו כדי להפריד בין שלושת האזורים. אימפריית ד'אהרה מתעצמת בראשותו של דארקן ראהל, והוא פולש לארצות התיכונות, משתלט על שטחיהן ומחפש אחר כוח הקסם העתיק של אורדן. הספר מתחיל מספר שבועות לאחר שאביו של ריצ'רד נרצח. ריצ'רד נתקל באישה בשם קאהלן אמנל, מוודה שהגיעה מהארצות התיכונות ואשר מחפשת אחר הקוסם הראשון. הוא מגלה שהקוסם אותו היא מחפשת הוא חברו הטוב ומורו הרוחני של ריצ'רד, זדיקוס ז'ול זורנדר ("זד"). זד מכריז על ריצ'רד כעל רודף האמת והוא מקבל על עצמו את תפקיד. שלושת החברים החדשים יוצאים למסע בעקבות תיבת אורדן האחרונה, לה זקוק דארקן ראהל בטרם ישתמש בקסם של אורדן. לאורך הדרך, ריצ'רד וקאהלן מתאהבים. הספר הראשון מסתיים כאשר ריצ'רד מביס את דארקן ראהל בכך שגורם לו לעשות טעות בהפעלת הקסם של אורדן, ומורשתו האמיתית של ריצ'רד מתגלה.
חוק הקוסמים הראשון הוא "אנשים הם טיפשים ויאמינו בשקר, כי הם רוצים להאמין שזה נכון, או שהם פוחדים לדעת את האמת".
בעקבות ההצלחה, הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על עלילות סדרת הספרים - "Legend of the Seeker". הסדרה הסתיימה לאחר שתי עונות בלבד, למרות מספר מכובד של צופים (כ-2.2 מיליון).
ספרי הסדרה
ספרי סדרת חרב האמת, לפי סדרם, הם:
ספר נוסף בסדרה, נקרא "The First Confessor: The Legend of Magda Searus" והוא מספר על מגדה סיירוס, המוודה הראשונה.
סדרות המשך
לסדרה ישנם שתי סדרות המשך "ריצ'רד וקהלן" (The Richard and Kahlan series) ו"קורותיה של ניקי" ("The Nicci Chronicles").
קורותיה של ניקי היא סדרה בת שלושה ספרים והם:
צפוי לצאת לאור עוד ספר בסדרה שטרם נודע שמו.
ספר נוסף שמשויך לסאגה הוא "The Scribbly Man" הוא לא מתקיים בעולם הפנטזיה של הסדרה אך הוא מקושר אליה.
איקני
שבט האיקני היה שבט של קלטים בריטונים, שחי באנגליה באזור מחוז נורפוק, בין המאה הראשונה לפני הספירה לבין המאה הראשונה לספירה.
ארכאולוגיה
עדויות ארכאולוגיות של שבט האיקני כוללות בעיקר טבעות ומטבעות. השבט החל לייצר מטבעות בסביבות שנת 10 לפני הספירה. האיקני היו היחידים באנגליה שטבעו את שם השבט שלהם על המטבעות. איורים נוספים כגון סוסים, חזירי בר ופרחים נמצאו על המטבעות.
המרד הגדול
המלך פרסוטאגוס, בעלה של בודיקיאה, היה מלכם של בני שבט האיקני. שטח זה היה מחוץ לאזור השלטון הרומי, ומאחר שהשבט תמך ברומאים בזמן הכיבוש הרומי בשנת 43 לספירה, זכה השבט לאוטונומיה מסוימת מהקיסר קלאודיוס. לאחר מותו של פרסוטאגוס סופחה ממלכתו לתחום השלטון הרומאי, ובהתאם איבדו האצילים את מעמדם ורכוש המלך הפך רכוש המושל הרומי. על פי טקיטוס, בודיקיאה הולקתה, ובנותיה נאנסו. כתוצאה מכך, שבט האיקני יצא במרד מול הרומאים בהנהגת בודיקיאה. במהלך המרד כבשה והרסה בודיקיאה את קאמולודונום, ורולאמיום ולונדיניום. המרד דוכא לאחר שהמצביא הרומי גאיוס סואטוניוס פאולינוס אסף צבא והביס את המורדים בקרב ווטלינג סטריט.
יחסי נורווגיה–רוסיה
יחסי נורווגיה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין נורווגיה לבין רוסיה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-30 באוקטובר 1905, ארבעה ימים לאחר הקמתה של נורווגיה העצמאית.
1397–1814
דנמרק ניהלה את יחסי החוץ של נורווגיה במהלך תקופה זו, היא ורוסיה היו באופן כללי בעלי ברית נגד האויב המשותף שוודיה.
1814–1905
שוודיה ניהלה את יחסי החוץ של נורווגיה במהלך תקופה זו, ובשנת 1826 הוגדר קו הגבול בין שתי המדינות.
1917–1991
בשנת 1920 נחתמה אמנת סבאלברד, שעליהם חתמו שתי המדינות. בשנת 1924 כוננו מחדש היחסים בין המדינות, שנותקו בשנת 1917 בעקבות מהפכת אוקטובר. בסוף מלחמת העולם השנייה כבשו כוחות רוסיים חלק מצפון נורווגיה, אולם כבר בספטמבר 1945 הם פינו את האזור.
אחרי 1991
במשך עשרות שנים היו חילוקי דעות בין המדינות, בשל זיהום האוויר הנגרם כתוצאה מפליטות גזים מנורילסק-ניקל במחוז מורמנסק, ועדיין הבעיה לא נפתרה, ומעיבה על היחסים בין המדינות.
בעבר היה סכסוך טריטוריאלי על ים ברנץ, אבל ב-27 באפריל 2010 החליטו נורווגיה ורוסיה לפתור באופן רשמי את הסכסוך. בשנת 2017 הקרמלין שלח הערכת איום לנשיא ולדימיר פוטין, והדגיש את האפשרות שהבעיה הזו תגרום לעימות ימי.
הסנקציות הבינלאומיות על רוסיה בעקבות מלחמת אוקראינה–רוסיה אומצו גם בנורווגיה. בצל המתיחות בין רוסיה למדינות המערב בשל המלחמה באוקראינה, מוסקבה האשימה את אוסלו במניעת אספקה לעיירה הרוסית בארנטסבורג שנמצאת בארכיפלג הנורווגי סבאלברד.
יחסים דיפלומטיים
נורווגיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-3 קונסוליות בארכנגלסק, מורמנסק וסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו וקונסוליות בבארנצבורג וקירקנס.
פרויקט נהר ירושלים
פרויקט נהר ירושלים הוא שמה של יצירת אמנות שנוצרה בשנת 1970 על ידי יהושע נוישטיין, ז'ורז'ט בלייה וג'ררד מרקס. העבודה נחשבת ליצירת האמנות המושגית הראשונה שנוצרה בישראל.
היסטוריה
בשנת 1970 היה נויישטיין שותף, ביחד עם ז'ורז'ט בלייה וג'ררד מרקס ביצירתו של "פרויקט נהר ירושלים". במיצג, שנוצר בחסות מוזיאון ישראל, הושמעו קולות זרימה מוקלטים של מים על ידי רמקולים, במזרח ירושלים, באזור שלרגלי אבו תור ומנזר סנט קליר ועד נחל קדרון. הנהר הדמיוני לא רק יצר סביבת אמנות חוץ-מוזיאלית, אלא גם רמז, באופן אירוני, על תחושת הגאולה המשיחית שלאחר מלחמת ששת הימים, ברוח ספר יחזקאל (פרק מ"ז) וספר זכריה (פרק י"ד).
תיעוד של העבודה הופיע במסגרת התערוכה "מושג + אינפורמציה" שנערכה במוזיאון ישראל בשנת 1971. יונה פישר, תיאר את העבודה בקטלוג התערוכה כפעולה המושגית הראשונה בישראל.
הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד
הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד (באנגלית: Henry Percy, 6th Earl of Northumberland; 1502–1537), רוזן נורת'מברלנד ובנו של הנרי אלג'רנון פרסי, הרוזן החמישי מנורת'מברלנד ושל אשתו קתרין ספנסר. הוא נודע בעיקר בשל אירוסיו עם אן בולין, עליהם נאלץ לוותר לאחר שהחל קשר בינה ובין המלך הנרי השמיני. כעסה של אן לאחר שאולצה לוותר על אירוסיה הוצג בכמה ספרים וסרטים שעסקו בחייה.
מועד אירוסיו לבוליין, שלימים הפכה לאשתו השנייה של המלך הנרי ולמלכת אנגליה, חל ככל הנראה באביב 1523, אז שימש בתור משרתו של החשמן וולזי. מששמע על החדשה, וולזי גער בפרסי לפני משרתיו, מאחר שלא ביקש היתר לנישואים מאביו או מהמלך, שלו היה עניין בנישואים אלו בשל חשיבותה של רוזנות נורת'מברלנד. למעשה, אביו של פרסי לא התיר את הנישואים, ובמקום זאת השיא אותו במהירות לליידי מרי טלבוט, בתו של ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי. נישואים אלו היו לא מוצלחים, ומאוחר יותר טלבוט ביקשה להתגרש מפרסי בשל אירוסיו לבוליין, אך בקשתה נדחתה.
מאחר שהיה בין הרוזנים החשובים, פרסי היה חבר במועצה שהרשיעה את אן בולין, שהייתה אז מלכת אנגליה, בניאוף. על פי רוב הדעות האישומים כנגד בוליין פוברקו על ידי אויביה. פרסי עצמו התעלף לאחר שתמך בהרשעתה של בוליין, ובעקבות כך נישא אל מחוץ לדיון. הוא נעדר מהדיון שהתקיים מיד לאחר מכן בעניינו של ג'ורג' בוליין, אחיה של המלכה, שהואשם בגילוי עריות עם אחותו.
פרסי מת בשנה שלאחר מכן, לאחר שנהג בירושתו בפזרנות ולאחר שהעביר נכסים רבים לחבריו בשל החלטתו לנשל את משפחת פרסי ככל הניתן. את יתרת נכסיו הוריש למלוכה. לאחר מותו, רוזנות נורת'מברלנד עברה לאחיינו, תומאס פרסי.
ג'ספר פורד
ג'ספר פורד (באנגלית: Jasper Fforde; נולד ב-11 בינואר 1961 בלונדון), סופר וטייס בריטי המתגורר בוויילס. הוא בנו של ג'ון סטנדיש פורד, שהיה הנגיד ה-24 של בנק אנגליה.
לפני שפנה לכתיבה עסק פורד בעבודות שונות בתעשיית הקולנוע. הוא פרסם סדרת ספרים שהגיבורה שלהם היא תרזדיי נקסט, "פרשת ג'יין אייר" (The Eyre Affair, 2001), "לשקוע בספר טוב" (Lost in a Good Book, 2002), "באר העלילות האבודות" (The Well of Lost Plots, 2003), ו"משהו רקוב" (Something Rotten, 2004). ספרו הבא "The Big Over Easy" משנת 2005 הוא עיבוד מחדש של הספר הראשון שכתב ושנדחה על ידי המו"לים. השם המקורי של הספר "פשע בחדר הילדים" (Nursery Crime) ישמש כשם של הסדרה כולה.
ספר ההמשך ל- "The Big Over Easy", "הדוב הרביעי" (The Fourth Bear) יצא לאור ביולי 2006 והוא מתמקד בסיפור "זהבה ושלושת הדובים". הספר הבא בסדרת תרזדיי נקסט יצא לאור בשנת 2007 בשם First Among Sequels (הראשון מבין ההמשכים).
יונה אבן ג'נאח
רבי יונה אבן ג'נאח (בקיצור: ריב"ג), בשמו הערבי אַבּוּ אלְוַלִיד מַרְוַאן בן ג'נאח (כוּנה רבי מרינוס על ידי ראב"ע), היה בלשן, פילולוג ורופא. הוא חי ופעל בקורדובה ובסרגוסה שבספרד במאות ה-10 וה-11, ונחשב לגדול המדקדקים העבריים בימי הביניים.
תולדותיו
אבן ג'נאח נולד בקורדובה או בסביבתה בתחילת הרבע האחרון של המאה העשירית. שנת לידתו ושנת מותו אינן ידועות בוודאות. הוא חי בתחילת תור הזהב של יהדות ספרד, ופעל על רקע עולם השירה שהצמיחה יהדות זו. על פי הערות אוטוביוגרפיות המצויות בספריו מתברר כי בצעירותו רצה להיות משורר, ואף למד שירה אצל המשורר רבי יצחק אבן מר שאול בעיר אליסאנה. אולם אמנות השירה לא עלתה יפה בידו, ולימים אף העיד על עצמו כי "השיר אינו ממלאכתי והפיוט איננו מעסקי, ואינני מתייחס אליו... אך אמרתי בימי הבחרות חרוזים, הם נמצאים אצלי ונודעים לי". לאחר ניסיונות הבוסר שלו בחיבור שירים פנה לעסוק בדקדוק ובמילון של השפה העברית, ועד מהרה הוכר כסמכות בלתי מעורערת בתחום זה.
בתורת הדקדוק המשיך את דרכו של רבי יהודה חיוג', ואחז בשיטתו בעניין השורש השלָשי, בניגוד לתפיסה ששלטה בדקדוק העברי עד חיוג', שלפיה מספר העיצורים בשורש איננו קבוע ויכול לנוע מאחד ועד שבעה. הוא אף קיבל את כשרותם של השורשים התנייניים (כמו שורש תר"מ שמקורו בגזירה משנית מן המילה תרומה ששורשה רו"ם), ובכך הצדיק את השימוש שעושה בהם לשון חז"ל. עם הזמן הפך לפוסק החשוב ביותר בענייני "צחות הלשון" בשירה, וקבע כללים שבהם רשאי המשורר לחרוג מכללי הדקדוק המקראי המקובל בגלל אילוצי "דוחק השיר". ככל הנראה ניסיונו המוקדם כמשורר תרם לנטייה שלו להקל על המשוררים ולהתיר חריגות דקדוקיות מסוימות שלא היו מקובלות על כל המדקדקים בתקופתו.
חיבוריו
ספרו הראשון, כתאב אלמֻסְתַלְחַק (ספר ההשגה), עוסק בהשלמות ותיקונים לשני חיבוריו של ר' יהודה חיוג', ספר הפעלים בעלי אותיות הרפיון וספר פועלי הכפל.
רסאלה אלתַנְבִּיהּ (איגרת ההערה) היא חיבור קטן, 'איגרת', שבו ענה ריב"ג על חיבור מאת מחברים אנונימיים ובו הם ביקרו את ריב"ג על טעויות שלו בספר ההשגה מצד אחד, ועל חיסורים בהשלמותיו לחיוג' מן הצד השני. ריב"ג מתייחס אל דבריהם פסקה פסקה, מפריך את טענותיהם ומבהיר את דעתו.
רסאלה אלתַּקְרִיבּ וַאלתַּסְהִיל (איגרת הקירוב והיישור) הוא חיבור מעין דידקטי, ובאופן פורמלי הוא ביאור לעניינים בשני חיבוריו של חיוג'. כך הוא פותח: "ביקשת ממני, ה' ישמרך, שאחבר ספר שֶׁיְּקָרֵב [לשכל] מה שעלול להיות רחוק מתפיסתו של הלומד המתחיל וְיָקֵל מה שייתכן שהבנתו תהיה קשה למתקדם, בשני ספרי ר' יהודה חיוג' ז"ל, ספר אותיות הרפיון וספר בעלי הכפל". בפועל חורג חיבור זה במקומות רבים מביאור דברי חיוג' גרידא, ומפליג לדיונים בלשניים ארוכים.
כתאב אלתַּסְוִיה (יש לקרוא תַּסְוִאַה, تَسْوِئَة – ספר התוכחת) הוא חיבור דקדוקי פולמוסי נוסף. אדם מדרום אנדלוסיה מבני חוגו של שמואל הנגיד השתתף במושב חכמים שהתקיים בסרגוסה בבית אחד מידידיו של ריב"ג. הוא הודיע לריב"ג על ביקורת מצד בני חוגו על פרטים בספר ההשגה שבהם חלק על מורָם ר' יהודה חיוג' שבדעתם להעלות על הכתב. בכתאב אלתסויה פירט ריב"ג אותן ההשגות שהשיגו עליו כפי ששמע מאותו אדם ואת תשובותיו עליהן.
בכתאב אלתַּשְׁוִיר (ספר ההכלמה) הגיע הפולומוס הדקדוקי לשיאו. ספר זה בנוי בארבעה חלקים, וכל אחד כולל תגובות לאחת מארבעת האיגרות שנכתבו נגדו על ידי שמואל הנגיד ובני חוגו וכונו "איגרות החברים". את חיבורו זה החשיב ריב"ג יותר משאר חיבוריו, ובמקומות רבים שבהם הזכירוֹ הפליג בשבחו. החיבור אבד ברובו.
ספרו המפורסם והחשוב ביותר הוא מחברת הדקדוק, ובו שני חלקים: ספר השורשים (כתאב אלאצול), שהוא מילון מלא של השורשים שבמקרא, וספר הרקמה (כתאב אללמע), שהוא תיאור מקיף של הדקדוק המקראי לפי תפיסתו. בספר הרקמה הוא גם מעיר מפעם לפעם על טעויות דקדוקיות וסגנוניות של פייטנים ומשוררים, בהם דונש בן לברט, יצחק אבן מר שאול ואחרים. הספרים נכתבו במקור ערבית יהודית, ותורגמו לעברית בידי רבי יהודה אבן תיבון. מכיוון שנכתבו ערבית, לא יכול היה רש"י, שחי אחרי אבן ג'נאח, לקרוא את הספרים, ולכן ביסס את פירושו לתורה על שיטת הדקדוק המיושנת של דונש ומנחם בן סרוק. על חיבוריו מסתמכים כל חכמי ימי הביניים שעסקו בדקדוק ובפרשנות המקרא אחריו, ובראשם רבי אברהם אבן עזרא (שמכנה אותו "רבי מרינוס"), והוא אף מוזכר בספר מורה נבוכים של הרמב"ם, ובספר חובות הלבבות של רבנו בחיי.
אבן ג'נאח אף כתב חיבור אחד שאינו עוסק בדקדוק, כתאב אלתלכ'יץ (ספר התמצות). זהו מעין מילון רפואי המפרט בתמציתיות את שמותיהם ותיאורם של תרופות וצמחי מרפא רבים. חיבור זה הרים תרומה נכבדת למדע הפרמקולוגיה הכללי של אותה התקופה והוא נזכר וצוטט על ידי רופאים והיסטוריונים ערבים, ואף הרמב"ם עשה בו שימוש נרחב בכתביו הרפואיים. חיבור זה היה נחשב אבוד עד למאה העשרים. כתב יד יחיד של החיבור נתגלה באיה סופיה שבאיסטנבול, ובשנת 2020 יצא החיבור לראשונה באותיות ערביות ובתרגום לאנגלית.
מהערות בחיבורו הראשון עולה כי בראשית ימיו חי בקורדובה, עד למצור הבֶּרְבֵּרים על העיר בשנת 1013. בעקבות המצור ברח יחד עם רבים אחרים ועבר לעיר סרגוסה.
מדבריו
בעל המאור מביא בהקדמת חיבורו (ביחס למחלוקותיו שלו עם הרי"ף) מדברי אבן ג'נאח במחלוקתו עם רבי יהודה חיוג':
משה סקאל
משה סקאל (נולד בתל אביב ב־3 במרץ 1976) הוא סופר, עורך ומסאי ישראלי. סקאל ניהל בשנים 2008-2016 את מפעלי הספרות במרכז הספר והספריות בישראל ואת המפעל לתרגום ספרות מופת, וכן נמנה מאז 2005 עם עורכי כתב העת "הו!". עד כה פרסם קובץ סיפורים קצרים וחמישה רומנים. ספרו "יולנדה" נכלל ברשימת המועמדים הסופית לפרס ספיר בשנת 2011, ותורגם לצרפתית. ספרו "הצורף" ראה אור בעברית ב-2014 ובאנגלית בשנת 2018. ב-2016 ראה אור ספרו האחרון עד כה, "אחותי". בעבודתו במרכז הספר והספריות, סקאל הקים את "הארכיון - ספרות עברית בקול", שעלה לאוויר בתחילת 2018. מאז 2017 הוא עובד כמנהל אסטרטגיית הדיגיטל במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.
קורות חייו
משה סקאל נולד בתל אביב למשפחה ממוצא סורי ומצרי. ספריו "יולנדה" ו"הצורף" עוסקים במשפחות שהגיעו לישראל מקהיר ומדמשק, ובין היתר על שום כך התייחסו אליהם כאל ספרות אוטוביוגרפית מתעתעת. לימודיו בתיכון אליאנס ברמת אביב קירבו את סקאל לתרבות הצרפתית, ללשונה ולספרותה. סקאל מספר כי בעקבות המפגש עם הצרפתית בבית הספר הוא החל לקרוא ספרות צרפתית יחד עם סבתו, ילידת קהיר, שבת דמותה ניצבת בלבו של ספרו הרביעי, "יולנדה".
בגיל 22 נסע ללמוד באוניברסיטת סורבון בפריז למשך סמסטר אחד. במהלך שהות זו סקאל התחיל והשלים את הרומן הראשון פרי עטו, "האי אני", שגיבוריו פריזאיים וחלק הארי של עלילתו מתרחש בפריז.
בשנת 2000 חזר לפריז בשנית, הפעם לתקופה בת שש שנים. בפריז השלים לימודי תואר ראשון ותואר Maîtrise בספרות ובמדעי היהדות באוניברסיטת Inalco. בעבודת הגמר חקר סקאל את תרגומי המחזות מאת מולייר לעברית, והתמקד בתרגומים השונים למחזה "החולה המדומה".
בשנת 2011 השלים לימודי תואר שני (בהצטיינות) בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
סקאל נמנה עם חבר השופטים בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" בשנת 2013, וכן בתחרות "התחלות" של הוצאת עם עובד באותה שנה.
סקאל ניהל בעבר את מפעלי הספרות במרכז הספר והספריות בישראל, מנהל את המפעל לתרגום ספרות מופת ונמנה עם עורכי כתב העת "הו!". משנת 2006 הוא מפרסם מאמרים וביקורות ספרות בעיתון הארץ, ומעביר הרצאות בנושאי ספרות וכתיבה, בין אוטוביוגרפיה ובדיון.
חיים אישיים
כיום הוא מתגורר בברלין ביחד עם בן זוגו, המשורר והמתרגם דורי מנור.
יצירתו
מכלול יצירתו של סקאל עוסק בסוגיות של זהות, משפחה ודוֹריוּת, ובחוויות של זרות והגירה. "הזיכרון בשביל הסופר," כך נכתב ב"יולנדה", "הוא כמו האצבעות אצל הפסנתרן". תימה מרכזית נוספת בכתביו היא פריון ופוריות: כך ברומן "אחייך אלייך, אחייך" הגיבור הוא מאומץ, וספרו החדש "אחותי" עוסק בשאלות הנוגעות לאימוץ ולתרומות זרע.
אין להתעלם מכך שבמרכז חמשת הרומנים של סקאל עומדים גברים הומוסקסואלים צעירים. כתיבתו של סקאל מסרבת "לעשות עניין" מכך ואינה מייצרת הבחנה בין הדמויות ההומוסקסואליות לבין אלו הסטרייטיות; למעשה, ניתן לומר שחלוקה מהותנית כזו של החברה כמעט זרה ליצירתו. ובכלל, סקאל מאתגר בכתיבתו מוסכמות חברתיות הטרונורמטיביות; כך למשל ב"הצורף" מתאר סקאל בטבעיות רבה מערכת יחסים משולשת בין זוג יהודים מדמשק ובחורה פלסטינית מיפו.
עד כה פרסם סקאל שישה ספרים. ספרו האחרון עד כה, "אחותי", ראה אור במאי 2016.
בשנת 1997 ראה אור ספרו הראשון, "התרחיש", בהוצאת הקיבוץ המאוחד. "התרחיש" הוא ספר סיפורים קצרים ובו 13 סיפורים פרי עטו.
את רומן הביכורים, "האי אני", כתב סקאל ב-1998, בעת שלמד בפריז. שש הדמויות ברומן, הכתוב ברובו כרצף דיאלוגים ביניהן, הן פריזאיות וחלקן יהודיות. "האי אני" הוא רומן עברי שאינו מספר על ישראלים. "כל כך הרבה ישראלים ילידי הארץ חיים כיום מחוץ לישראל, וזה היה רק עניין של זמן שיופיע ספר כתוב עברית, שישראל עבור גיבוריו היא 'חו"ל'", כך כתב אברהם בלבן בביקורת הרומן ב"ידיעות אחרונות".
בשנת 2007 ראה אור רומן שני פרי עטו, "אחייך אלייך, אחייך", בהוצאת ידיעות ספרים. גיבור הספר, עמיחי, נוסע לפריז, וסיפור שהותו בצרפת מסופר מנקודת מבטה של אמו המאמצת, היושבת בתל אביב. הרומן משלב בין דבריה של האם על אודות עמיחי בפריז, לבין קטעים מיומנו של עמיחי שנסע ליוון לאחר שעזב את צרפת. עמרי הרצוג כתב על אודות הרומן ב"הארץ" כך: "'אחייך אלייך, אחייך" הוא רומאן מורכב ואניגמטי... הוא מתאר גיבור מנוכר שרדוף על ידי זיכרונות ילדותו ומשולל שייכות גאוגרפית או גניאולוגית; הוא לכוד במעגל של אוננות קיומית... הקריאה הראשונה לוותה באי-נוחות אל מול אטימותו של הגיבור; משה סקאל אינו מאפשר לקורא להתנחם בגאולה מהירה או מלאה של מי שמצטייר כזר לעצמו. הרומן משאיר את הגיבור בחריגותו במשך רוב רובו של הסיפור, כמו מבקש מהקורא להניח לאבסורד הקיומי של הגיבור לנכוח כשלעצמו."