cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המטרופוליט קיריל
אחריתו
ב-9 באפריל 1962 הגיע קיריל לביקור בישראל. במהלך הביקור היה אורח של "איחוד עולי בולגריה", הגיע לביקור ביפו והתקבל על ידי קהל אלפים מקרב יהודי בולגריה שעלו לישראל, והם גדשו את שדרות ירושלים והרחובות הסובבים, בכדי לחלוק לו כבוד ולהוקיר לו תודה על פועלו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ב-18 ביולי 1968 הודיע על החלפת לוח השנה מיוליאני לגרגוריאני, צעד שהוביל למחלוקת קשה בין ראשי כנסייה האורתודוקסית הבולגרית. המטרופוליט קיריל הלך לעולמו ב-7 במרץ 1971 והוא בן 70 שנים.
ב-10 במרץ 2002, נערך במוסד יד ושם טקס להענקת אות חסיד אומות העולם למטרופוליט סטפן ולמטרופוליט קיריל אשר פעלו להצלת 48,000 יהודי בולגריה מהשמדה. אחיינו של קיריל המנוח, פרופסור קיריל מרקוב קיבל את האות בשמו.
תאדביר
תאדביר (תרגום לעברית: "תבונה, חוכמה") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן בפברואר 2014, במסגרת האירועים לציון יום תעשיות החלל של איראן. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ.
לוויין זה הוא בעל צורת קובייה, ודומה מאוד במבנהו לשורה של לוויינים איראניים מפיתוח עצמי, שנבנו במסגרת אוניברסיטאות טכנולוגיות ברחבי איראן. לא נמסרו פרטים אודות איכות המצלמה שתותקן בלוויין, או מועד שיגורו הצפוי לחלל.
יומנו של חנון - חופשה על גלגלים
יומנו של חנון - חופשה על גלגלים (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: The Long Haul) הוא הספר התשיעי בסדרת יומנו של חנון שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי, ג'ף קיני.
באוקטובר 2016 החלו צילומים לסרט המתבסס על הספר, בשם "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", אשר יצא לאקרנים ב-19 במאי 2017.
עלילה
משפחת הפלי נוסעת לטיול ברכב ברחבי ארצות הברית. הספר מתאר את חוויות המשפחה במהלך הטיול מנקודת ראותו של גרג. במהלך הטיול משפחת הפלי יורדת מהפסים ומאמצת מנהגים מוזרים, כמו בריחה מקופים, האכלת שחפים, גידול חזיר, ועוד. הספר מזכיר מעט את הספר החמישי בסדרה, יומנו של חנון: עובדות החיים, שגם בו המשפחה מאמצת מנהגים מוזרים. בספר נרמז כי סוזן הפלי, אימו של גרג, בהריון.
ג'אז חופשי
ג'אז חופשי (באנגלית: Free jazz) הוא זרם בג'אז שהתפתח בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים. הג'אז החופשי נולד מסגנונות הבי-בופ, הארד-בופ, והג'אז המודאלי. אמני הג'אז החופשי ניסו לשבור את המוסכמות אשר היו קיימות עד אותה התקופה במוזיקה, מבחינת ההרמוניה, המלודיה והסולמות.
במנגינת הג'אז החופשי הקצב הוא האלמנט הקבוע היחידי, כל שאר המרכיבים ביצירה הם חופשיים לגמרי, ולרוב היו מתחילים מקטע קצר וברור (ללא הרמוניה) ומהקטע היו מאלתרים ללא גבולות. הדגש באלתור של הסגנון הוא מלודי, ועל כן רוב הכלים שמשתתפים בו מלודיים, על פי רוב כלי נשיפה, בס ותופים. ביחס לזרמים אחרים בג'אז כלים הרמוניים, כגון פסנתר וגיטרה, לוקחים חלק פחות מהותי.
ב-1957 הופיעו אורנט קולמן וססיל טיילור ב-Five Spot Cafe בניו יורק. הופעה זו מסמלת לדברי חוקרי הסוגה (ז'אנר) את ראשיתו של הג'אז החופשי.
צדק לזקן
צדק לזקן היא סיעה שנוצרה במהלך כהונת הכנסת השבע עשרה כתוצאה מהתפלגות סיעת גיל, ומטרתה קידום זכויות האזרחים המבוגרים במדינת ישראל.
הסיעה הייתה אמנם, למעשה, סיעת אופוזיציה, אך לא התמידה בעבודה אופוזיציונית ולא נהגה להביע אי אמון בממשלה.
היא חדלה מלהתקיים כחצי שנה לאחר שהוקמה, כששניים מחבריה חזרו לסיעת האם, גיל, והחבר הנותר הקים את סיעת היחיד הדרך הטובה.
תהליך הקמתה
בחודש אוקטובר 2007 הודח מתפקידיו בכנסת יו"ר סיעת גיל, משה שרוני, משום שסירב להסיר הצעת חוק שיזם בנושא הגדלת קצבאות הזקנה. שרוני הודיע כי בהמשך הקדנציה יפרוש מהסיעה, וכי בינתיים אינו רואה עצמו כפוף למשמעת הסיעתית.
לאחר שחלפה מחצית מתקופת כהונת הכנסת, ומשהיה זכאי על פי חוק למימון מפלגות במקרה שיתפלג מהסיעה, הגיש שרוני ב-28 באפריל 2008 לוועדת הכנסת יחד עם שניים מחברי סיעתו, אלחנן גלזר ושרה מרום שלו בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, וזאת לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים.
בסופו של דבר, ב-3 במאי 2008 החליטו אלחנן גלזר ושרה מרום שלו להצטרף למשה שרוני, ולפרוש מסיעת הגמלאים בכנסת. שרוני אמר כי "אם יקראו לנו למשא ומתן קואליציוני נשב במשא ומתן. אם ראש הממשלה יקבל את התנאים שלנו להעביר כספים לגמלאים נשקול להיות בקואליציה, אם לא - נהיה באופוזיציה".
ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם ארקדי גאידמק ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". ב-19 במאי, עם תום פגרת החורף של הכנסת, התקיים דיון בוועדת הכנסת בסופו אמורה הייתה להתקיים הצבעה על אישור התפלגות הסיעה. במהלך הדיון הושמעה ביקורת מצד חברי כנסת רבים וכן מצד היועצת המשפטית של הכנסת, נורית אלשטיין, באשר לחוקיות ההסכם בין הפורשים לגאידמק. בתום הדיון החליט שרוני למשוך את בקשתו לאישור ההתפלגות, ולהעמידה להצבעה במועד אחר לאחר תיקון סעיפי ההסכם, לאחר שהסתמן רוב בקרב חברי הוועדה נגד אישור ההתפלגות. לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם גאידמק, אישרה ועדת הכנסת ב-2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן".
ב-30 ביוני אישרה ועדת הכנסת הסכם בין סיעת צדק לזקן לבין מפלגת צומת, שיוצגה לאחרונה בכנסת החמש עשרה, לפיו הסיעה תייצג את צומת בכנסת. בעקבות הסכם זה, זכאית הסיעה למימון מפלגות על פי חוק, שכן הסיעה אינה מפלגה.
ב-15 באוקטובר, בעת נסיונותיה של ציפי לבני להקים ממשלה חדשה בראשותה, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי יישאר בסיעת היחיד "צדק לזקן". כשבועיים לאחר מכן אישרה ועדת הכנסת את חזרת השניים לסיעת האם ואת הקמת סיעת "הדרך הטובה" על ידי אלחנן גלזר.
לפני האיחוד המחודש, ולקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-11 בנובמבר 2008 החליטה הסיעה להתמודד בערים שונות בשם "צומת-צדק לגמלאים", בין השאר בחיפה (רשימה שלבסוף לא התמודדה). בסופו של דבר התמודדה רשימת "צומת-צדק לזקן" רק בשדרות (ראש הרשימה בשדרות, ששון שרה, אף התמודד לראשות העיר) ובגבעתיים, אך רשימות אלו לא עברו את אחוז החסימה.
ג'ון פון נוימן
ג'ון לואיס פון נוימן (באנגלית: John von Neumann; 28 בדצמבר 1903 – 8 בפברואר 1957) היה מתמטיקאי ואיש אשכולות הונגרי-אמריקאי ממוצא יהודי, שהמיר דתו לנצרות קתולית. היה שותף לשניים מההישגים הטכנולוגיים הבולטים של המאה ה-20: פיתוח פצצת האטום ופיתוח המחשב האלקטרוני. הוא היה גם יוצרה של תורת המשחקים (יחד עם אוסקר מורגנשטרן), תרם תרומה משמעותית לחקר מכניקת הקוונטים, תורת הקבוצות וענפי מתמטיקה נוספים, ושילב בהצלחה רבה פעילות במחקר טהור וכן מחקר שימושי בענפי מדע רבים.
תולדות חייו
פון נוימן נולד בבודפשט למשפחה יהודית נאולוגית, בשם יאנוש ליוש נוימן (Neumann János Lajos). אביו, מקס נוימן, היה בנקאי אמיד ובעל דוקטורט במשפטים. עד גיל 10 למד בבית בהדרכת מורים פרטיים, כמנהג עשירי אירופה. סימני גאונות ניכרו בו כבר בילדותו; יוג'ין ויגנר, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1963, שלמד יחד עם פון נוימן בבית הספר התיכון הלותרני, אמר עליו מאוחר יותר: "יש שני סוגי אנשים בעולם: ג'וני פון נוימן - ואנחנו, השאר". המורה למתמטיקה בגימנסיה זיהה מיד את כישרונו המתמטי יוצא הדופן והמליץ להוריו לשכור לו מורה פרטי למתמטיקה. ההורים שכרו את מיכאל פקטה שהיה מרצה באוניברסיטת בודפשט, והוא לימד אותו מתמטיקה גבוהה.
למרות מגבלת הנומרוס קלאוזוס התקבל פון נוימן ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת בודפשט, ובגיל 19 פרסם את מאמרו המתמטי הראשון, אותו כתב יחד עם מדריכו מהאוניברסיטה מיכאל פקטה, שהצטרף לאחר זמן לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים. פון נוימן קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת בודפשט בגיל 23 (הדוקטורט שלו עסק בתורת הקבוצות). במקביל ללימודי מתמטיקה, למד גם כימיה באוניברסיטת ברלין והנדסה כימית במכון הטכנולוגי של ציריך, משום שאביו ראה במתמטיקה עיסוק שאין בו פרנסה. בעת לימודיו בציריך למד גם מתמטיקה, אצל ג'ורג' פוליה והרמן וייל.
לאחר סיום לימודיו לימד במשך שנים אחדות באוניברסיטאות של ברלין והמבורג, ובמקביל למד באוניברסיטת גטינגן אצל דויד הילברט, שם גם פגש לראשונה את הפיזיקאי רוברט אופנהיימר.
לאחר שפניותיו לקבלת אשרת הגירה לארצות הברית נדחו כמה פעמים, הוא הוזמן לבסוף ב-1929 לאוניברסיטת פרינסטון בסיוע חבריו. לאחר הטבלתו לנצרות קתולית לצורך נישואיו הראשונים, בסוף 1930 היגר לארצות הברית. בפרינסטון עסק בהוראה עד לשנת 1933, שבה נבחר לאחד מששת חברי הסגל הראשונים במכון למחקר מתקדם, מינוי שבו החזיק עד סוף ימיו, במקביל להיותו מרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון.
הזוג התגרש ארבע שנים מאוחר יותר. מנישואיו הראשונים נולדה בתו היחידה, מרינה, פרופסור ידועת שם לסחר ומדיניות בינלאומית באוניברסיטת מישיגן.
עם עליית אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון, ניבא נוימן את השתלטות היטלר על אירופה, ואת התוצאות הרות האסון הצפויות ליהודים שם. בשנת 1937 ו-1938 חזר פעמים אחדות לבודפשט על מנת לארגן את יציאתה של משפחתו מהונגריה לארצות הברית, ושם פגש את אשתו השנייה קלארה (קלארי). הוא הצליח להוציא את משפחתה ואת משפחתו לארצות הברית בשנת 1939, רגע לפני שמלחמת העולם השנייה פרצה במלוא עוזה.
במהלך מלחמת העולם השנייה חבר למדען היהודי יליד ניו יורק ריצ'רד פיינמן, והצטרף למזהירים מפני פיתוח נשק גרעיני על ידי גרמניה והצבא הנאצי. הוא השתתף בפרויקט מנהטן, ופיתח בה את ה'עדשה המפוצצת', אחד הרכיבים העיקריים הנדרשים לפיצוץ גרעיני. פון נוימן היה מהתומכים בהמשך פיתוח הטכנולוגיה הצבאית הגרעינית, לעומת הפורשים והמסתייגים ממנה כמו רוברט אופנהיימר ואלברט איינשטיין. לאחר המלחמה סייע גם לפיתוחה של פצצת המימן, היה חבר הוועדה לתחנות כוח גרעיניות, ובשנותיו האחרונות ועד מותו היה ראש הוועדה הסודית של ממשלת ארצות הברית לפיתוח טילים בין-יבשתיים. הוא פעל גם כיועץ לתאגיד ראנד.
בשנת 1928 פרסם מאמר ובו הוכחה ל"משפט המינימקס" שהוא ממשפטי היסוד בתורת המשחקים. בשנת 1944 פרסם, יחד עם אוסקר מורגנשטרן, את הספר Theory of Games and Economic Behavior, שהוא תחילתה של תורת המשחקים כתחום עצמאי.
על ייחודו של פון נוימן כאיש מדע כותבת סילביה נאצר, בספרה "נפלאות התבונה":
פון נוימן היה מחלוצי מדעי המחשב, ותרם לבסיס התאורטי שלהם. בצד המעשי של המחשוב היה בקשר הדוק עם מפתחי המחשבים הראשונים ועיצב את הארכיטקטורה המוכרת לנו של המחשב, לפיה מכיל הזיכרון את התוכנית לביצוע ואת הנתונים שעליהם היא פועלת, והוראות התוכנית מתבצעות באופן סדרתי בזו אחר זו. מחשב מסוג זה קרוי ארכיטקטורת פון נוימן. המחשב שפיתח במכון למחקר מתקדם שימש מודל למחשבים נוספים, ובהם ויצק של מכון ויצמן למדע - המחשב הראשון בישראל. פון נוימן התייחס בזלזול לפיתוחן של שפות התכנות הראשונות, בעיניו די היה בשפת מכונה. במאמר שפרסם נוימן בשנת 1949 כבר הופיעו ניצני הרעיון המקורי של תוכנות "המתרבות" מעצמן, קרי וירוס מחשב.
פון נוימן שילב בין תחומי הפעילות המגוונים שלו. הוא היה מהאסטרטגים של "המלחמה הקרה": הוא רתם את המחשב לפיתוח נשק גרעיני, ואת תורת המשחקים ככלי לחשיבה אסטרטגית אודות השימוש בנשק זה. בין היתר תמך בהתקפה גרעינית על ברית המועצות, מעין מכה מקדימה שתמנע ממנה לפתח פצצה גרעינית. פון נוימן היה אדם אוהב חיים, והרבה לערוך מסיבות בביתו שבפרינסטון. השם MANIAC, שניתן לאחד מראשוני המחשבים (ראשי תיבות של Mathematical Analyzer, Numerical Integrator And Computer), מיוחס לחוש ההומור שלו.
פון ניומן סייע לפרסומו של קורט גדל ושל משפטי האי שלמות שלו בקרב הקהילה המתמטית.
פון נוימן נפטר ב־8 בפברואר 1957 בוושינגטון, כשנה וחצי לאחר שהתגלה בגופו סרטן. לקראת מותו על ערש דווי הזמין כומר לצורך וידוי, לפי עיקרון ההימור של פסקל.
לאחר מותו זכה לאותות הוקרה רבים. בסוף שנת 1997 הוקם במכון ויצמן למדע מרכז מחקר על שמו לאימות של מערכות ריאקטיביות.
שמו של פון נוימן
נדודיו של פון נוימן, אשר נבעו מרצון לקדם את הקריירה שלו, משתקפים גם בשמות שסיגל לעצמו. הוא נולד בבודפשט בירת הונגריה, נימול כיוחנן (יאנוש) נוימן (Neumann János, בהונגרית שם המשפחה מקדים את השם הפרטי), וזכה לשם החיבה יאנצ'י (Jancsi). בשנת 1913 רכש אביו את תואר האצולה ההונגרי "מרגיטאי" המקביל לתואר האוסטרי "פון מרגיטה". כאשר עבר ללמוד בגרמניה שינה את שמו ליוהאן פון נוימן (Johann von Neumann), וכאשר התאזרח בארצות הברית שינה את שמו הפרטי לג'ון (John), ואת שם משפחתו ביטא "פון ניוּמֶן" (אם כי לא שינה את הכתיב שלו). בארצות הברית כונה ג'וני בפי חבריו. באנציקלופדיה העברית הוא נמצא תחת הערך "נוימן, ג'ון (ינוש) פון".
גם מבחינת דתו, בדומה ליהודים מתבוללים רבים במאות ה-19–20, הפגין פון נוימן גמישות והסתגלות לסביבה. הוא נולד כיהודי למשפחה ניאולוגית. בגיל 26, הוא הוטבל לנצרות הקתולית לצורך נישואיו עם אשתו הראשונה, מרייט. מנישואין אלו יש לו בת, מרינה, פרופסור ידועת שם ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת מישיגן. במכתביו הביע הסתייגות מדת, והציג עצמו כאתאיסט, אך על ערש דווי ביקש להתוודות בפני כומר, לפי עקרון ההימור של פסקל. ייתכן גם שטקס הווידוי נערך ביוזמת הכנסייה בשעה שפון נוימן כבר לא היה בהכרה מלאה "על מנת למנוע טעות".
דני רכט
דני רכט הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי ישראלי, יועץ תוכן וחוקר תולדות תל אביב.
ביוגרפיה
רכט נולד בתל אביב בשנות השישים של המאה ה-20, גדל בסביבת רחוב שינקין ובצפון הישן. ביתו בשכונת נווה צדק. בעשור האחרון הוא מחלק את זמנו בין תל אביב לבנגקוק.
שנות השמונים
רכט למד בתיכון עירוני ה' ובאוניברסיטת תל אביב (מדע המדינה). במקביל ללימודיו באוניברסיטה עסק במגוון עבודות ניהול והפקה בתחומי המחול, התיאטרון והמוזיקה: עדלאידע פורים בשינקין (1985), פסטיבל עכו לתיאטרון (1986 ,1987), ניהול הופעות להקת המחול הקיבוצית (1988), הופעות אנסמבל פיליפ גלאס בישראל (1988) ועוד.
בשנת 1987 הפיק רכט, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות להקת ז'אן קונפליקט עם הסולן רמי פורטיס, אז חבר להקת מינימל קומפקט, שהגיע מאירופה. שלוש ההופעות התקיימו במועדון הפינגווין בתל אביב ותועדו בקלטות אודיו ווידאו. בשנת 1988 הקים רכט את חברת ההפקות אדר. במסגרת זאת הפיק, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות האיחוד של להקת הקליק. שלוש ההופעות שהתקיימו במהלך סופשבוע אחד פתחו את מועדון זמן אמיתי. מספר חודשים לאחר מכן ראו אור בחנויות תקליט וסרט הווידאו "הקליק בזמן אמיתי" - שתיעדו את המופע. באותה השנה הפיק רכט שני אלבומים פורצי דרך. הראשון, "זכרונות סיני" של אנסמבל מזרח מערב (בשיתוף עם האוזן השלישית). השני, "הקלטת" של להקת נושאי המגבעת (בשיתוף עם האוזן השלישית ונייר הפקות).
בשנים 1986–1989 ניהל רכט את הופעות הרוק בבית ליסין. לצד אמנים כמו אהוד בנאי, קורין אלאל וסי היימן הפך המרתף העליון בבית ליסין בית לעשרות רבות של להקות צעירות בתחילת דרכן: טאטו, נושאי המגבעת, החברים של נטאשה, פונץ' ואחרים.
בשנים 1988–1990 ניהל רכט אמנותית גם את קולנוע אלנבי, בו התקיימו מופעי מוזיקה, לצד הקרנות סרטים ומועדון ריקודים. הקולנוע הישן שימש אולם בית בסיבוב ההופעות המצליח של פורטיסחרוף. לצד אמנים מחו"ל (פיטר מרפי, קורטני פיין ונוספים) התארחו על במת אלנבי מיטב האמנים בישראל.
שנות התשעים
בסוף 1989 החליט רכט להקדיש חלק מרכזי בפעילות חברת ההפקות אדר לפיתוח, הפקה וניהול אמנותי של שלוש להקת צעירות, אלמוניות אז. במסגרת עבודתו עם קובי אוז ולהקת טיפקס (בשנים 1989–1994) הופיעה הלהקה מאות הופעות. בשנת 1992 יצא אלבום הבכורה "שביל קליפות הגרעינים" (אלבום זהב) שנוצר בהשפעת תרבות הקומיקס ונכלל בו הלהיט "הרבי ג'ו כפרה" (מילים: קובי אוז ודני רכט). שנה אחר כך יצא האלבום המצליח "האחרון בעשירון התחתון" (אלבום זהב. גם אותו רכט הפיק וניהל אמנותית) עם הלהיטים "בתוך נייר עיתון", " עננה", "זמנים קטנים". ובשנת 1994 נכתב האלבום שובר השיאים "החיים שלך בלאפה" (אלבום פלטינה. יצא לאור ב-1995, בתום העבודה המשותפת של הלהקה עם רכט). בשנת 1998 חזר רכט לעבוד עם טיפקס. הוא ניהל אמנותית את "העצב עבר לגור כאן", מיני-אלבום שיצא באותה שנה. וייעץ לאלבום "דיסקו מנאייק" (אלבום זהב) שיצא שנה אחר כך.
דני רכט הפיק וניהל אמנותית את להקת רוקפור לאורך שבע שנים (1997-1990). במהלך תקופה זאת יצאו שלושה אלבומים. הראשון (1991), "רשת פרפרים" (עם הלהיטים "הכעס", " שוב לא שקט"). האחרון (1996), "בחזרה לשבלול" (אלבום זהב), הופק ויצא לחנויות לקראת פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בחודש אפריל 1996 ונפתח בהופעה חגיגית של רוקפור. גולת הכותרת בעבודתם המשותפת של רוקפור ושל רכט הוא האלבום "האיש שראה הכל" (אלבום זהב) שיצא לחנויות בפברואר 1995 אחרי שלוש שנות עבודה. האלבום שלדעת רבים הוא מאלבומי הרוק הטובים ביותר בשפה העברית, נכתב במשותף על ידי רכט והלהקה והניב רצועות כמו: "חור בלבנה", "כל כיוון", "מכונת הזמן" ועוד.
העבודה של דני רכט עם להקת כנסיית השכל נמשכה חמש שנים (1995-1990) במהלכן הופק האלבום "דברים בלחש" (אלבום זהב), אחד מאלבומי הבכורה החשובים ברוק הישראלי של שנות התשעים. עם הלהיטים: "אני מאמין", "השיר מהגן", "דברים בלחש"). שנה אחרי, ב-1994, יצא הספר-דיסק "קח שירים". שיתוף פעולה של הלהקה עם רכט ועם הצלם רונן ללנה, שהוקדש לשירת משוררים בעברית.
שיתוף הפעולה ההדוק בין המפיק ניצן זעירא לבין רכט הביא להקמת Banana - לייבל ההקלטות משותף לנענע דיסק ואדר הפקות. במסגרת זאת יצאו לאור האלבומים: "רעש רק רעש ק" של להקת רעש (עם הלהיטים "לעיתים", "נוסע לבד", "חנן"), "קח שירים" של להקת כנסיית השכל (בפורמט הנדיר אז של ספר-דיסק), "בחזרה לשבלול" - מחווה של רוקפור לאלבומים של אריק איינשטיין בשנים 1969–1970), אלבום הבכורה של ג'וני שועלי, "סליחות" (של רע מוכיח ואלון כהן), "תמימות" אלבומה השני של להקת רעש. ואלבומים נוספים.
בחודש אפריל 1996 ייסדו ניצן זעירא ודני רכט את פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בשנתיים הראשונות באולמות מרכז סוזן דלל בתל אביב. רכט ניהל את הפסטיבל יחד עם רמי פורטיס. בהמשך נדד הפסטיבל גם לאולמות אחרים בעיר. על במות פסטיבל המוזיקה NeXT הוצגו הפקות מקור (בחזרה לשבלול של רוקפור, אתה חברה שלי של ערן צור, שירי חנוך לוין של דודי לוי ונוספים) שגם הוקלטו ויצאו על גבי דיסקים. לצד מוזיקה ישראלית, התארחו בפסטיבלים שורה ארוכה של אורחים מחו"ל. כולם מסצנת המוזיקה האלטרנטיבית לגווניה: פיטר האמיל (ואן דר גרף ג'נרטור), ג'ון קייל, מפיק הדאב מד פרופסור, לי רנאלדו (סוניק יות'), להקת טוקסידומון, דייוויד אלן (גונג), להקת בל קאנטו ואחרים. בסמינרי NeXT שהתקיימו לצד הפסטיבל השנתי (1999-1996) התארחו בכירי תעשיית המוזיקה מהארץ ומחו"ל, לצד הקרנות סרטים וכיתות אמן. בפעילויות הסמינרים בניהולו של רכט, הושם לראשונה דגש על ההתממשקות בין עולמות המוזיקה והדיגיטל. חיבור שלא נתפס אז בטבעיות.
המאה ה-21
בשנים 2001–2002 ייעץ דני רכט לחברת המוזיקה אן.אם.סי. לצד שירותי ייעוץ ופיתוח שיתופי פעולה, הפיק רכט שורה של אלבומים ואוספים. ביניהם "דנה ראתה עב"ם", אלבומה השלישי של להקת פונץ', ו"מוזיקה מהמרתף", אלבום הבכורה של להקת האנשים. בשנת 2003 יצא הפרויקט (ספר ואלבום הכפול) "שרות לאה גולדברג" בהפקת נענע דיסק ובניהולו האמנותי של רכט.
בשנים הבאות התמקד רכט במתן שירותי ייעוץ למגוון לקוחות (ביניהם חברות טלוויזיה, משרדי הפקה, פסטיבלים, אמנים, חברות תוכן, ועוד). ומיעט להפיק בעצמו. תהומות של דפנה בר ציון היה האלבום האחרון שיצא (2006) בהפקתו המוזיקלית של רכט. באותה השנה גם ניהל את פסטיבל "אזור התעשייה" למוזיקה ישראלית (בהפקת טבת סרטים ועיריית אשדוד).
עוד קודם, החל רכט לחלק את זמנו בין תל אביב לבין בנגקוק, תאילנד. הוא למד שם ארכיטקטורה. אך עיקר זמנו הוקדש אז להקמת אנציקלופדיה עירונית לתולדות יפו ותל אביב. לאחר כמעט חמש שנות עבודה שהתמקדו בבניית ארכיון, גביית עדויות ואיסוף חומרים ויזואליים, עלה לאינטרנט בחודש יולי 2007 אתר תל אביב 100 המארח את האנציקלופדיה העירונית. במהלך הזמן הצטרפו אל רכט מיטב החוקרים בתחום תולדות העיר (היסטוריונים, אדריכלים, חוקרים ואנשי אקדמיה), נכתבו מאות ערכים בנושא. וכיום מהווה האנציקלופדיה מקור מידע אמין וראשון במעלה בחקר תולדות העיר העברית הראשונה. בסיס המידע של מערכת האנציקלופדיה הוא הגדול בעולם בתחומו ועשרות אנשי מקצוע נעזרים בו מדי שנה לכתיבת מאמרים, מחקרים, תיקי תיעוד ועוד.
במשך עשור (2016-2006) התנתק דני רכט מהפקת מוזיקה, סירב להצעות שונות בתחום המוזיקה שהופנו אליו, והתמקד בעריכת האנציקלופדיה העירונית. בחודש אפריל 2016, עשרים שנה לאחר יציאת "בחזרה לשבלול" של רוקפור בהפקת רכט, הציעו לו חברי הלהקה שיפיק את אלבומם הבא. אותו אלבום יצא לבסוף בשנת 2020 ושמו "ארץ עיר".
רמונאס שישקאוסקאס
רמונאס שישקאוסקאס (ליטאית: Ramūnas Šiškauskas; ) הוא כדורסלן עבר ליטאי אשר שיחק בעמדות הקלע והפורוורד והיה אחד משחקני הכדורסל הטובים באירופה ובנבחרת ליטא. גובהו של שישקאוסקאס הוא כ-1.98 מטר.
קריירה
שישקאוסקאס יליד קייסדורס שבליטא הסובייטית החל את קריירת הכדורסל שלו בגיל 13 בקבוצה המקומית של העיר, שם שיחק עד גיל 18. בעודו בן 18 מאתר כישרונות מקבוצת סאקאלי התרשם מהשחקן והחתים אותו בקבוצה.
לאחר שתי עונות עבר לריטאס וילנה, בה זכה שלוש פעמים באליפות הליגה הליטאית, ונבחר לשחקן הטוב ביותר (MVP) של הליגה. לאחר שש עונות עזב את ליטא ועבר לבנטון טרוויזו האיטלקית, איתה זכה באליפות איטליה, אך לאחר עונה עזב בשל קשיים אישיים. לאחר שחוזר על ידי קבוצות יורוליג רבות, חתם לבסוף בפנאתינייקוס היוונית, איתה זכה באליפות יוון וביורוליג. עונה לאחר מכן עבר לשחק בצסק"א מוסקבה הרוסית, בה זכה באליפות רוסיה, ושנה שנייה ברציפות ביורוליג, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
בנבחרת ליטא שישקאוסקאס החל לשחק בשנת 2000. במסגרת הנבחרת הוא הספיק לזכות במדליית זהב באליפות אירופה 2003, ובמדליית ארד באליפות אירופה 2007.
בקיץ 2012 הודיע שישקאוסקאס על פרישה ממשחק פעיל.
מפלגת העבודה (ליטא)
מפלגת העבודה (בליטאית: Darbo Partija), היא מפלגה בליטא שהוקמה בשנת 2003.
המפלגה הוקמה בשנת 2003 על ידי איש עסקים ליטאי ממוצא רוסי ויקטור אוספאסקיך. רעיונות המפלגה התבססו על הבטחות להורדת מיסים, הגדלת משכורות ומלחמה בשחיתות שלטונית.
ביוני 2004 בליטא לראשונה נערכו בחירות לפרלמנט האירופי ובאופן מפתיע המפלגה זכתה ב-5 מ-13 מושבים שהיו מכסה של ליטא. בין נציגי המפלגה שנכללו בפרלמנט האירופאי הייתה גם אונה יוקנביצ'ניה.
בבחירות לסיימאס שנערכו באוקטובר 2004, המפלגה זכתה ב-39 מושבים (מ-141) והייתה הסיעה הגדולה בפרלמנט. היא נכנסה לממשלה ובעקבות הסיכומים עם השותפים הקואליציוניים קיבלה ארבעה תיקים. ביוני 2005 ראש המפלגה ושר הכלכלה ויקטור אוספסקיך פוטר בעקבות ניגוד עניינים. בשנת 2006 נציג המפלגה שהיה מכהן כסגן יושב ראש הסיימאס הואשם באי-סדרים בניהול המשרד ונאלץ לעזוב את התפקיד.
בבחירות המוניציפליות של שנת 2012 המפלגה זכתה בכ-10% מהקולות, בוילנה היא זכתה ב-8 מושבים מ-51 וקובנו ב-4 מ-41.
בבחירות שנערו בשנת 2012 המפלגה זכתה ב-19 מושבים ונכנסה לממשלה.
בשנת 2014 נערכו בחירות לפרלמנט האירופי, המפלגה נכשלה וזכתה במושב בודד. גם בבחירות לסיימאס בשנת 2016 המפלגה לא הצליחה וזכתה ב-2 מושבים בלבד.
באפריל 2018 ויקטור אוספאסקיך חזר לתפקיד יושב ראש המפלגה.
פנזה (מחוז)
מחוז פנזה (ברוסית: Пензенская область; תעתיק: פנזנסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של הוולגה.
המחוז הוקם ב-4 בפברואר 1939. מבחינה אדמיניסטרטיבית, מחולק המחוז ל-29 אזורים.
היסטוריה
השטח היה מאוכלס על ידי שבטים טורקיים, וסופח לרוסיה בשנת 1552, לאחר כיבוש קזן על ידי הרוסים. אזור המחוז היווה את גבולה הדרום-מזרחי של רוסיה במהלך המאה ה-17, ושימש בתקופה זו כקו הגנה מפלישות מאזורי הקווקז ואזוב. עם הזמן, לאור הרחבת רוסיה דרומה, הפך האזור לחלק פנימי של המדינה.
דמוגרפיה
בערים מתגוררים כ-70% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - פנזה, מתגוררים כ־500 אלף תושבים. העיר השנייה בגודלה היא קוזנצק עם כ-80,000 תושבים. הרוסים מהווים כ-86.8% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את המורדבה (4.1%), והטטרים (6.4%).
אלנין
אלנין (Alanine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
זוהי חומצת האמינו הפשוטה והקטנה ביותר, אחרי גליצין. השייר שלה הוא קבוצת מתיל (CH3). קבוצה זו אינה קוטבית; לפיכך אלנין אינה מסוגלת ליצור קשרי מימן עם מים והיא חומצת אמינו הידרופובית. חומצת האמינו פנילאלנין היא נגזרת של אלנין, והרכבה זהה כמעט לזה של אלנין, מלבד קיומה של טבעת בנזן (קבוצת פניל, C6H5). שמה הכימי של אלנין, לפי מונחון IUPAC, הוא 2-חומצה אמינופרופנואית. השם משקף את היותה של אלנין חומצה קרבוקסילית פשוטה, בעלת קבוצת אמינו הקשורה לפחמן השני בשרשרת.
אלנין היא מהשכיחות שבחומצות האמינו, והיא מרכיבה בממוצע כמעט 8% מכלל החלבונים. אלנין מסונתזת על ידי תאי גוף האדם ולפיכך אינה שייכת לקבוצת חומצות האמינו החיוניות.
אלנין נוצרת בגוף מחומצת אמינו אחרת - חומצה גלוטמית - בתגובת טרנסאמינציה (ניתוק קבוצת אמין). בדיקת ALT, אחת מבדיקות הדם הנפוצות לבחינת תפקוד הכבד, בודקת את רמת האנזים אלנין טרנסאמינאז, אשר מזרז תגובה כימית זו. במסגרת מעגל האלנין, אלנין בכבד הופך לפירובט - תרכובת חשובה בתהליכי הפקת האנרגיה בתאים. נגזרת נוספת של אלנין היא חומצה לקטית (חומצת חלב, חומצה הידרוקסיפרופנואית), המתקבלת כשמחליפים את קבוצת האמינו בקבוצת הידרוקסיל.
אלנין בּוּדדה לראשונה בשנת 1879.
ויטלי מקרוב
מקרוב התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2000 ו-2004. באתונה 2004 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
מקרוב מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2001), מדליית כסף (1999) ומדליית ארד (2003). באליפויות אירופה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית כסף (2000) ומדליית ארד (1999).
קוסטופיל
קוֹסטוֹפּיל (באוקראינית: Костопіль; בפולנית: Kostopol; ברוסית: Костополь, קוסטופול; ביידיש: קאסטאפּאל) היא עיר על גדת הנהר זמצ'יסקו (Zamchysko) במחוז רובנו במערב אוקראינה.
היסטוריה
קוסטופיל מוזכרת לראשונה במסמכים המתעדים את קיומה ב-1783. שמו המקורי של היישוב הוא אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki) או אוסטאלצי (Ostaltsi). היישוב היה כפר שכלכלתו התבססה על מכרות ברזל. בשנת 1792 קיבל בעל אדמות מקומי אישור מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי לקיום יריד שנתי בכפר. אז שינה בעל האדמות את שם הכפר לקוסטופיל. עם חלוקת פולין היגרו גרמנים רבים מפולין לאזור ווהלין וייסדו שם כפרים רבים, עובדה זו, וכן הנחת מסילת רכבת בין רובנה לווילנה בסוף המאה ה-19, הביאה להאצת התפתחותו הכלכלית של היישוב. התפתחה בו תעשיית קמח, שמן וטקסטיל. ב-1906 החריבה שרפה את רוב מבני היישוב. בעת בנייתו מחדש, נבנו בתיו מִלבנים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה צורף היישוב לפולין. בתקופה זו היו בקוסטופיל מפעלי עץ (רובם בבעלות יהודית, חלקם בבעלות ממשלתית), מפעלי רהיטים, זכוכית, טרפנטין, מיכון חקלאי ועוד. כן היו בסביבות היישוב מחצבות בזלת וגרניט שעובדיהן שוכנו בשיכונים שבנתה ממשלת פולין.
בשנת 1939 הוכרה קוסטופיל כעיר.
בספטמבר 1939 עברה קוסטופיל לידי ברית המועצות.
יהודים
בין מלחמות העולם גדל מספר יהודי קוסטופיל מ-1,100 ל-3,900 עקב חיבור העיר למסילת הרכבת. הם התפרנסו ממסחר, תעשייה ושירותים. ביניהם היו חברי הכשרה חלוצית שנמנו עם מייסדי קיבוץ נגבה.
הגרמנים כבשו את קוסטופיל ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות.
באוגוסט ובאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים מחוץ לקוסטופיל כ-1,870 יהודים, בשני מועדים נפרדים. לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו.
באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את יהודי העיר ויהודים ביער הסמוך לעיר.
באותו יום ערכו הגרמנים מיפקד במחנה העובדים בקוסטופיל. העובדים התארגנו בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier) ובשעת המיפקד ברחו ליערות. רובם נתפסו ונרצחו. אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים.
בין הפולנים מהאזור שהוכרו כחסידי אומות העולם נמנים סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה מהכפר הסמוך.
קוסטופיל שוחרה על ידי הצבא האדום בינואר 1944.
אלברטו ספאטה
קריירת מועדונים
ספאטה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ריאל אספניה ההונדורסית, ממנה עבר לווידה, אותה עזב בדצמבר לאחר שטען כי המועדון לא שילם לו את שכרו. בשנת, הא חתם בטאורו מליגת העל הפנמנית. כעבור שנה הושאל לטקוס מהליגה המקסיקנית השנייה וחזר לטאורו בסיום העונה. בהמשך, שיחק בצ'וריו, אליאנסה פנמה סיטי, קלוב אולימפיה, מוניסיפל ולנסיה וסן פרנסיסקו.
עד לפרישה, ספאטה שיחק בסן פרנסיסקו, ספורטינג סן מיגליטו ואתלטיקו נסיונל.
קריירה בינלאומית
ספאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה, במשחק ידידות, בו ניצחה פנמה 1-4 את. ב-21 ביוני, ספאטה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד.
אורן שחור
אורן שחור (25 במאי 1946 – 28 בינואר 2022) היה אלוף בצה"ל. כיהן כקצין מודיעין ראשי וכמתאם פעולות הממשלה בשטחים. היה יו"ר ומנכ"ל עמידר ויו"ר ונשיא קצא"א. עד מותו שימש כנשיא ICC ישראל (לשכת המסחר הבינלאומית), סגן-נשיא איגוד לשכות המסחר בישראל וסגן-יו"ר בלשכת המסחר דרך המשי בסין.
ביוגרפיה
שחור נולד בתל אביב. הוא היה בוגר המכללה לביטחון לאומי, בוגר פו"מ ארוך במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה, בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ולימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת חיפה.
שירותו הצבאי
התגייס לצה"ל בשנת 1964, ומילא שורה ארוכה של תפקידים בצה"ל, במודיעין קרבי ובאגף המודיעין. בין השאר היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום ואת רוב תפקידי השדה מילא בגזרה הדרומית וברמת הגולן. השתתף במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה בגזרת צפון בשנות השבעים, שם אף נפצע במהלך הקרבות. השתתף במלחמת יום הכיפורים, בתעלת סואץ וברמת הגולן, וכן השתתף במבצע שלום הגליל.
במאי 1986 קיבל דרגת תת-אלוף, ומונה למפקד יחידת הקישור לכוחות זרים. בתוקף תפקידו זה שימש גם כיו"ר הוועדה המשותפת לישראל ומצרים וכן שימש כנציג מערכת הביטחון בכל הקשור למשא ומתן ולבוררות הבינלאומית בסוגיית טאבה, וסיכם וחתם על הנספח הביטחוני של הבוררות בטאבה.
באוגוסט 1988 התמנה לקצין מודיעין ראשי, תפקיד בו שירת כשלוש וחצי שנים. במהלך תפקידו זה פיקד על החיל בזמן מעורבות ישראל במלחמת המפרץ, ארגן מחדש את חיל המודיעין, והפך אותו ל"משק סגור" עתיר משאבים, טכנולוגיות ואנשים, במתכונת של "מיני זרוע".
החל מאפריל 1992 שימש בתפקיד הסגן הצבאי למבקר מערכת הביטחון. בתפקיד זה היה אחראי על תיאום ועריכת הביקורת הצבאית במערכת הביטחון.
בפברואר 1995 הועלה לדרגת אלוף, ומונה על ידי שר הביטחון וראש הממשלה, יצחק רבין, והרמטכ"ל רא"ל אמנון ליפקין-שחק, למתאם פעולות הממשלה בשטחים במסגרת תפקידו זה ארגן מחדש את המנהל האזרחי ומינהלות התיאום ביהודה, שומרון וחבל עזה, במתכונת התייעלות וצמצום תקנים משמעותי.
במהלך תפקידו זה נתמנה לראש הוועדה האזרחית במשא-ומתן להסכם הביניים מול הפלסטינים. שחור היה אחראי במסגרת תהליך השלום הישראלי-פלסטיני לניהול ולסיכום המשא-ומתן, ולגיבוש ארבעה הסכמים הקשורים להסדר הביניים (הסכם להעברת "שמונה סמכויות אזרחיות", סיכום הנספח האזרחי של הסכם הביניים, ההסכם המקדים ביחס לשדה התעופה דהנייה וההסכם האזרחי במסגרת הסכם חברון). כל זאת בנוסף לשותפותו בצוות המצומצם והבכיר, שעסק במכלול המגעים מול הפלסטינים.
במסגרת תפקידו היה האלוף שחור אחראי גם על ניהול החיים הכלכליים השוטפים של הפלסטינים ביהודה שומרון וחבל עזה. הוא ניהל משא-ומתן מול הפלסטינים ומול גורמים בינלאומיים בכל הקשור לפרויקטים כלכליים רחבי היקף וארוכי טווח, כגון הכביש העילי המחבר בין עזה לאזור יהודה ושומרון, אזורי תעשייה, נמל ימי, שדה תעופה ועוד.
שחור סיים את שירותו הצבאי בעקבות פגישה עם שמעון פרס (ראש האופוזיציה דאז), כאשר ראש הממשלה המכהן היה בנימין נתניהו. נתניהו שחרר אותו מתפקידו בצוות ההידברות מול הפלסטינים, בטענה שנתפס כקצין צבא המתערב בעניינים פוליטיים. נוכח פגיעה זו בכוחו ובסמכויותיו, בחר שחור להשתחרר מצה"ל ביוני 1997, לאחר 33 שנות שרות.
עסקים פרטיים ופעילות ציבורית
אורן שחור שימש מ-1999 ועד יוני 2000 כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת C.S.I אחזקות, קבוצת חברות פרטיות בתחומי הייעוץ הביטחוני. כמו כן, שימש עד אוקטובר 2000 כדירקטור ב"קואופ הריבוע הכחול" ובדצמבר 1999 אושר כיו"ר דירקטוריון של "הרבוע הכחול נכסים והשקעות", שם שימש כיו"ר עד אוקטובר 2000. במאי 2000 מונה כחבר במועצת המנהלים של "עמידר", החברה הלאומית לשיכון בישראל, ובאוגוסט 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של "עמידר". במאי 2003 סיים קדנציה של 3 שנים ב"עמידר", כאשר במהלך רוב התקופה שימש גם כמנכ"ל עמידר, לאחר שהשלים הסכם עם הממשלה, ראשון מסוגו מאז שנת 1958, אשר הפך את חברת "עמידר" מחברה גירעונית לחברה שמתפקדת על פי עקרונות "קוסט פלוס", עם היתר ליזום רכישה ובנייה סוציאלית ולהרחבת הדיור הציבורי. במהלך תקופתו שופרו יחסי העבודה עם העובדים, וזאת תוך הליכי התייעלות משמעותיים.
בדצמבר 2002 מונה כחבר במועצת המנהלים של "טמבור" ובפברואר 2003 מונה כחבר מועצת המנהלים ב"טמבור אקולוגיה". הוא סיים תפקידיו אלו על פי בקשתו במהלך 2004. בין השנים 2011–2017 היה בחבר המנהלים ויו"ר ועדת הביקורת של חברת "דור כימיקלים".
בדצמבר 1999 נבחר על ידי האספה הכללית ה-41 של איגוד לשכות המסחר בישראל כחבר נשיאות ושימש עד למותו כסגן-נשיא האיגוד, כחבר נשיאות, כחבר ההנהלה המצומצמת ויו"ר ועדת העבודה של איגוד לשכות המסחר. שימש נשיא ICC ISRAEL, לשכת המסחר הבינלאומית, מספטמבר 2003 ועד למותו, וכיהן כחבר מועצת המנהלים העולמית של ICC במשך כשתי קדנציות. עד למותו כיהן כסגן יושב-ראש לשכת המסחר דרך המשי בסין, אשר הוקמה בהונג-קונג בשנת 2015 וחברות בה כ-60 מדינות מרחבי העולם.
יחד עם ד"ר חיים משגב הנחה שחור את תוכנית הטלוויזיה "באש צולבת" ואת תוכנית הרדיו "שחור ולבן". עיקר התוכניות היה עימות בין משגב, המוגדר כבעל דעות ימניות, לשחור, אשר ייצג בתוכנית את הצד השמאלי של המפה הפוליטית.
כיהן בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אריאל בשומרון (משנת 2006 ועד למותו), בחבר הנאמנים הישראלי של הדסה אינטרנשיונל (משנת 2015 ועד למותו) וכחבר הוועד המנהל של המוסד לבוררות עסקית מייסודו של איגוד לשכות המסחר. בין השנים 2004–2014 כיהן כנציג ציבור בבית הדין הארצי לעבודה.
באוקטובר 2008, כחודש בלבד לפני מועד הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2008), החל שחור בהתמודדות על ראשות עיריית תל אביב-יפו. הוא זכה בכ-11% מקולות הבוחרים, המייצגים כ-20,000 מצביעים בקירוב. עם זאת לא השיג שחור כמות קולות שתספיק לו להיות חבר מועצת העיר.
דניאלה מרטינוביץ'
דניאלה מרטינוביץ' (בקרואטית: Danijela Martinović; נולדה ב-15 ביוני 1971) היא זמרת קרואטית.
ביוגרפיה
מרטינוביץ' נולדה בספליט שביוגוסלביה (כיום בקרואטיה). מגיל צעיר החלה לעסוק בתחום המוזיקה.
ב-1991 הגיעה פרסומה העיקרי כשהצטרפה ללהקת "Magazin", אחת מלהקות הפופ המצליחות בקרואטיה שהוקמה בשנות השבעים. ביחד עם הלהקה היא ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1995, והלהקה הגיעה למקום השישי.
ב-1996 עזבה את הלהקה, החלה בקריירת סולו, והוציאה את האלבום "Zovem te ja".
ב-1998 זכתה בדורה (Dora), קדם האירוויזיון הקרואטי, בעקבות כך ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1998 עם השיר "Neka mi ne svane", והייתה במקום החמישי עם 131 נקודות.
ב-2007 השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" הקרואטית, והודחה בפרק החמישי. באותה שנה שיחקה בתוכנית הקומית "Brat Bratu".
היא השתתפה מספר פעמים בפסטיבל ספליט למוזיקת פופ.
ב-2011 הוציאה את האלבום "Unikat".
נתן זלץ
נתן זלץ (1912–2003) היה רופא כירורג ישראלי יליד ארצות הברית. חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תשל"ח (1978) על תרומותיו לכירורגיה ולשירותים הכירורגיים בישראל.
קורות חיים
זלץ נולד בשנת 1912 שבארצות הברית. בילדותו עבר עם משפחתו לפלורידה, ממנה עבר ללמוד רפואה באוניברסיטת אמורי באטלנטה. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש רופא צבאי בצבא ארצות הברית ונכח בקרבות בצפון אפריקה ובאיטליה.
בשובו לארצות הברית התמחה בכירורגיה ובשנת 1950 נענה לבקשת ארגון "הדסה" וייסד מחדש את המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בירושלים, שצומצמה פעילותה לאחר מלחמת העצמאות. בסיום עבודתו שב לניו יורק, אך בשנת 1953 נתבקש להתמנות למנהל המחלקה ועלה לישראל.
נתן זלץ היה פרופסור באוניברסיטה העברית. זלץ כונה בפי רבים "אבי הכירורגיה המודרנית בישראל" והנהיג בישראל את השיטה האמריקאית, המכשירה רופאים זוטרים וחדשים לבצע ניתוחים כירורגים. תוכנית ההתמחות שהנהיג אומצה ושולבה במערך הרפואי הארצי. לאחר מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים יזם את הקמת מערך החירום בבתי החולים. לאחר פרישתו מ"הדסה" הוזמן לייסד ולנהל את המחלקה הכירורגית בבית החולים ביקור חולים, ממנה פרש בשנת 1991.
בשנת תשל"ח זכה בפרס ישראל לרפואה.
בשנת 1984 הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
הם היו עשרה
הם היו עשרה הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1960 ונחשב לאחד הסרטים החשובים בתולדות הקולנוע הישראלי.
את הסרט ביים ברוך דינר והופיעו בו בין היתר עודד תאומי, בומבה צור, ליאו פילר, גבריאל דגן, יהודה גבאי, ניסים עזיקרי, איתן פריבר, ישראל רובינצ'יק ונינט דינר. את התסריט כתב דינר יחד עם גבריאל דגן ומנחם שובל. הסרט התאפיין במיעוט שימוש באביזרים, בצוות שחקנים קטן ובצילום איטי. ערכה את הסרט הלגה קלר. הסרט צולם ליד המושב שגב.
עלילה
עלילת הסרט עוסקת בחבורת חלוצים המקימים מושב שיתופי בארץ ישראל. בחבורה תשעה גברים ואישה - מניה. הסרט עוסק באתגרים העומדים בפני הקבוצה: יחס השלטונות העות'מאנים, יחס השכנים הערבים, בעיות קיומיות (מלריה, מחסור במים) וגם היחסים הפנימיים בקבוצה.
פרשנויות
על הסרט נכתבו פרשנויות וניתוחים רבים. החוקרת אלה שוחט מציינת, כי השימוש בשפות המקוריות של כל אחת מן הדמויות (החלוצים מדברים רוסית, הערבים ערבית), וניסיונם של החלוצים לתקשר בערבית מסמל את פתיחותם.
חוקר קולנוע נוסף, ניצן בן שאול, ניתח את הסרט בהשוואה לסרט "צבר", וטוען, כי בעוד שהקונפליקט בין יהודים לערבים ב"צבר" עוסק במשאבים; ב"הם היו עשרה" הוא קונפליקט על חוק וסדר, הטומן בחובו אפשרות לפתרון.
מבקר הקולנוע אורי קליין כתב כי "המושגים בית וקהילה, כפי שהם מתוארים ב("הם היו עשרה"), מעורערים: הבית הוא ארעי, הקהילה מורכבת מיחידים שאינם משתלבים לקולקטיב, למרות הטקסים החברתיים שהם משתתפים בהם הכוללים קטעי שירה משותפת ואפילו קטע של ריקוד חסידי בעת הקציר".
הפאזה הכחולה
הפאזה הכחולה (באנגלית: Blue Phase) היא מצב צבירה של גביש נוזלי. פאזה זו יכולה להופיע בין הפאזה הכולסטרית לבין הפאזה האיזוטרופית (נוזל) בגבישים נוזליים בעלי כיראליות גבוהה (כלומר, כאשר לא קיימת סימטריית שיקוף). טווח הטמפרטורות בו הפאזה הכחולה מופיעה הוא לרוב קטן ונע בין C° 0.5 ל-C° 2. ב-1888, רייניצר, בעת עיסוקו עם חומרים מבוססי כולסטרול, תיעד בכתביו כי צפה במעבר פאזה בין נוזל לנוזל גבישי אשר לווה בשינוי רגעי של צבע החומר לכחול. הסבר לתופעה זו הגיעה רק כ-80 שנה מאוחר יותר, בסוף שנות השישים של המאה ה-20, כאשר התגלה כי המקור לצבע הכחול הוא במעבר של החומר למצב צבירה חדש, שונה במבנהו ותכונותיו מהמצבים המוכרים, מעבר לפאזה הכחולה. מקור השם "הפאזה הכחולה" היסטורי, בשל האור הכחול אשר נפלט בתיעוד הראשון של מצב צבירה זה. כיום ידועים חומרים בפאזה הכחולה אשר פולטים קרינה על פני כל הספקטרום הנראה ואף מגיעים עד לקרינה תת-אדומה. קיימים שלושה סוגים של הפאזה הכחולה, 2,1 ו-3, הממוספרים לפי סדר הופעתם בעת חימום אל המצב האיזוטרופי (הנוזל). הפאזה הכחולה מציגה תכונות ייחודיות אשר מעודדות מציאת שימושים טכנולוגיים עבורה. בשנת 2008 הוצג מסך LCD המבוסס על הפאזה הכחולה, עם קצב רענון חסר תקדים (נכון לאותה תקופה) של 240 הרץ.
מבנה
הפאזה הכחולה נוצרת כיוון שיש לה אנרגיה נמוכה יותר מהפאזה הכולסטרית עבור המולקולות הכיראליות. בפאזה הכולסטרית המולקולות מסודרות באופן קוואזי-נמטי, כלומר הכיוון אליו מצביעות המולקולות משתנה משכבה לשכבה לאורך ציר אחד. למעשה, עד מרחק מסוים מהציר הראשי של הצורה הגלילית (כבאיור 2), מתקבל כי האנרגיה החופשית נמוכה יותר עבור שינוי סימולטני של כיווני המולקולות בשני ממדים. כך נוצר הסליל הדו סיבובי בו המולקולות כולן סבות סביב ציר ראשי אחד, כשם שניתן לראות באיורים 3,2 ו-4. הסליל הדו סיבובי משמש כאבן הבניין של מבנים בפאזה הכחולה. בהיעדר שדה חשמלי ישנן 3 פאזות כחולות. פאזות כחולות 1 ו-2 בעלות סימטריה קובית, ופאזה כחולה 3 בעלת אותה סימטריה של המצב האיזוטרופי. קיומן של הפאזות הכחולות תלויה במידת הכיראליות של המולקולות, כך שעבור כיראליות גבוהה ייתכן ויתקיימו שלוש הפאזות. לפאזה כחולה 1 מבנה של סריג קובי ממורכז גוף (bcc) ולפאזה כחולה 2 מבנה של סריג קובי פשוט (sc).
בניית מבניים קובים כאשר אבני הבניין הם הסלילים הדו סיבוביים אינה מאפשרת לשמור על שינוי רציף של שדה הווקטור המכוון. נקודות החוסר רציפות (Disclination) מופיעות במפגשי הסלילים, כשם שניתן לראות באיור 6. על כן, מבנה מחזורי הבנוי מהסלילים הדו סיבוביים הוא מבנה יציב בעל מחזוריות קבועה בנקודות חוסר הרציפות. המרחק בין נקודות חוסר הרציפות, הוא שמכתיב את אורך הגל של שיאי בראג שיתקבלו בעת החזרת אור מהגביש. בפעם הראשונה שפאזה זו נצפתה מרחק זה תאם את אורך הגל של האור הכחול, ומכאן שמה.
תאוריית לנדאו עבור הפאזה הכחולה
כאשר, ו-\alpha ושאר המקדמים הם קבועים. הביטויים מסדר נותנים את מעבר הפאזה הרגיל הנמטי-איזוטרופי. האיבר דרוש על מנת ליצור מבנה קובי. האיבר הוא איבר כיראלי, הדרוש כיוון שלמולקולות עצמן אין סימטריית שיקוף. איבר זה, הוא האיבר שמאפשר את יצירת הפאזה הכחולה, כאשר המקדם שלו, d, מתכונתי לכיראליות. כיוון שהמבנה הקובי הצפוי להתקבל הוא מחזורי, ניתן לפתח את פרמטר הסדר בטור עם וקטור הגל \mathbf{k}:
ביטוי זה אומר כי לכל רכיב פורייה עם וקטור גל \mathbf{k} יש מקדם פורייה הנתון בביטוי בסוגריים וכן פאזה. למקדם ישנם שני חלקים. הוא החלק הטנזורי (כיוון ש-\mathbf{Q} הוא טנזור), אשר נותן ביטוי לסימטריה של אותו רכיב פורייה. כיוון שהסימטריה היא זו של ההרמוניות הספריות, טנזורי ה- מיוצגים על ידי Y_{2m} – אחד עבור כל אחד מחמשת הערכים. החלק האחר של המקדם,, הוא סקלר, אשר מבטא את המשרעת או העוצמה של מקדם הפורייה הספציפי עם סימטריה. הסכום על m כולל את כל האפשרויות של m עבור \mathbf{k} נתון, בעוד הסכום על \mathbf{k} כולל את כל וקטורי הגל התואמים את הסימטריה של המערכת. במצב האיזוטרופי, כל ערכי \mathbf{k} מותרים. עבור הפאזה הכחולה יש לבחור ראשית תא יחידה ספציפי עבורו רוצים לחשב, ואז לאפשר רק וקטורי \mathbf{k}, יחד עם פאזות, המתאימים לסריג ההופכי של אותו תא יחידה. לדוגמה, אם המקדמים היחידים שלא מתאפסים,, הם אלו המתאימים לוקטורי \mathbf{k} הנמצאים בכיוון (110) בסריג bcc, משמעות הדבר שהמבנה עם חבורת סימטריה מרחבית O(5) של bcc מופיע בין הפאזה האיזוטרפית לפאזה הכולסטרית. מקדמים נוספים אשר לא יתאפסו יאפשרו בדיקת קיומן של פאזות נוספות אשר עשויות להיות יציבות. על ידי הצבת הטור של \mathbf{Q} בביטוי ל- F, ניתן לעשות מינימיזציה לאנרגיה החופשית ולמצוא את המקדמים המתאימים למבנה המסוים שבחנו. השוואה של האנרגיה החופשית של מספר מבנים, של טמפרטורות שונות, ושל כיראליות שונה מאפשרת קבלת דיאגרמת פאזה של טמפרטורה-כיראליות כבאיור 7. דה ג'נס הציע שפרמטר הסדר יהיה החלק האנאיזוטרופי, של הטנזור הדיאלקטרי :
טנזור זה הוא סימטרי, חסר עקבה, ויעלם עבור הפאזה האיזוטרופית. אם נכתוב באמצעות טנזור זה את האנרגיה החופשית באופן דומה לנעשה לעיל נקבל:
כאשר ו-  קבועים. הוא נגזרת של פרמטר הסדר -. האיברים עם המקדמים הם אלו המופיעים באנרגיה החופשית של הפאזה הנמטית. גם האיברים שלהם מקדמים c_1,c_2 מותרים בפאזה הנמטית. האיבר הכיראלי, עם המקדם d, אסור בפאזה הנמטית שכן הוא כולל את הטנזור האנטי סימטרי e_{ijl} (טנזור לוי-צ'יוויטה) ולא תואם את סימטריית השיקוף של הפאזה הנמטית. מינימיזציה גלובלית לאנרגיה החופשית בביטוי לעיל קשה מאוד. ניתן להניח קיום של פאזות קוביות ולהשוות עבור כל טמפרטורה וכיראליות נתונות את האנרגיה החופשית, למציאת המבנה היציב ביותר. על מנת לתאר פאזות קוביות פיתוח הפורייה של פרמטר הסדר,, יכלול רק וקטורי \mathbf{k} המתאימים לוקטורי הסריג ההופכי של הסריג הקובי המסוים אותו נבחן:
לכן פאזה קובית ספציפית תאופיין על ידי וקטורי סריג הופכי עם אינדקסי מילר (h,k,l), כאשר ישנם N_{hkl} וקטורי סריג הופכי באורך k_{hkl}. טנזורי ה- בנויים מההצגה הקרטזית של ההרמוניות הספריות. מינימיזציה של האנרגיה החופשית תאפשר לקבל את המקדמים של כל רכיב פורייה בפיתוח של פרמטר הסדר. מתקבל כי באזורים שונים של דיאגרמת הפאזה כיראליות-טמפרטורה המבנים אשר נותנים מינימום לאנרגיה החופשית הם הסריג קובי הפשוט (sc), הסריג הקובי הממורכז גוף (bcc) והסריג הקובי הממורכז פאה (fcc). תאוריית לנדאו זו אכן צופה את המבנים של הפאזות הכחולות 1 ו-2 אשר הן bcc ו- sc בהתאמה. הפאזה הכחולה 3, אשר היא איזוטרופית, לא נצפית באמצעות תאוריית לנדאו. דיאגרמות הפאזה המתקבלת מתאוריית לנדאו עבור הפאזות הכחולות מציגות שוני מדיאגרמות הפאזה המתקבלות באופן ניסיוני.
ראו גם
גביש נוזלי
מעבר פאזה
סוס מקסיקני
סוס מקסיקני (שם מדעי: Equus conversidens) הוא מין סוס פרהיסטורי שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית. ישנם חוקרים שטוענים שמין זה הוא טקסון מוטל בספק. מאובני הסוס נמצאו במקסיקו סיטי, בירת מקסיקו לראשונה ב-1869. מאובנים נוספים נמצאו בהמשך בעיר קניון שבטקסס ובאריזונה, ניו מקסיקו, קנזס, אוקלהומה ופלורידה.
עם זאת מחקרים שונים בדקו את קרבת המאובנים למאובנים של סוגים מהמינים: Equus francisci ,Equus tau ,Equus littoralis ,Equus achates ו-Equus barcenaei גרמו לחוקרים רבים לראות במין זה מין לא רלוונטי.
בהנחה שהיה מין נפרד הוא היה קטן יחסית והגיע עד לגובה 2 מטרים בכתפיים ולמשקל 200–300 קילוגרם. הוא היה בעל רגליים דקות אך ארוכות ויכל לרוץ היטב.
רוברט הניג
ביוגרפיה
הניג נולד ברומניה ועלה לישראל בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתגורר בחיפה עם הוריו. נשוי ואב לשתי בנות. הוא סיים ב-1971 את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי ושיחק בשורה ארוכה של הצגות וסרטים.
סרטים וסדרות
הניג השתתף בסרטי הקולנוע "הכלה הסורית", "צעד קטן", "תהילים", "עבדי השם", ובסדרות הטלוויזיה "קרובים קרובים", "מסיבת גן", "שמש", "החיים זה לא הכל", "פרודים", "מגן דוד דרום", "ילדים ביער" ועוד.
כיכב בתפקיד בכמה סרטים של טומי לנג, בסרט "טייארה" שהיה מועמד לפרס אופיר לשנת 2012 בקטגוריית הפרינג', בסרט ההמשך "זוג או פרד (2012), ב"פטר השלישי" ו"הולכת שבעה" (2016) וב"גזוז" (2023).
הניג היה הקול מאחורי "שבי השבלול" בפרק אחד בסדרה "פרפר נחמד" והיה בין המדבבים של הסדרות "עולם סחרחר" ששודרה בערוץ 2, "אבירי האור הקסום", ששודרה בערוץ הראשון ו"המיליונרים הצעירים", בתפקיד וורן באפט. כמו כן דיבב בסרט "פיטר פן" בתפקיד קפטן הוק, ב"יו יו האקושו", "ספיידרמן המדהים", "רובוטס", "גארפילד 2" ועוד.
חיי מוהר"ן
חיי מוהר"ן הוא ספר יסוד בחסידות ברסלב המתאר את קורות חייו של מייסדה, רבי נחמן מברסלב, ומכיל שיחות ותורות רבות של רבי נחמן. הספר נכתב בידי רבי נתן מנמירוב אך יצא לאור לאחר מותו בידי תלמידו ר' נחמן גולדשטיין.
תוכן ומבנה
הספר מחולק לכמה פרקים שביחד חורזים את סיפור חייו, כניסתו בעבודת ה' בילדותו, ההתקדמות בעבודת ה' ביום יום, הנהגותיו השונות והמיוחדות, מסעותיו ממקום למקום, ומעשיות וסיפורים שונים שאירעו לו.
מהדורות וכתבי יד
המהדורה הראשונה הודפסה בלבוב תרל"ד וחזרה ונדפסה מאז עשרות פעמים.. לספר זה קיימים מספר כתבי יד. כתב יד שהיה אצל ר' נפתלי מנמירוב (חברו של רבי נתן), כתב יד ניו ג'רזי, וכתב יד ר' פנחס.. חלקים ניכרים מכתבי יד אלה, בעיקר הסיפורים הכלולים בו, פורסמו בחיבורו הגדול של מרק. אבל טיבם ויחסם של כתבי יד אלה זה לזה ולמהדורת הדפוס לא ידוע. כתבי יד אלה מצוים בידיים פרטיות.
ספר זה הובא לדפוס בידי ר' נחמן גולדשטיין על פי כתבים שנשארו בעזבונו של ר' נתן. בלא מעט מקרים המביא לדפוס משלים ומבאר את דברי רבו ויש שהוא גם מוסיף מסורות ברסלביות ארוכות תוך כדי ציון "א"ה", כלומר, אמר המעתיק. אבל לעיתים ההשלמות באות ללא ציון זה אלא שהניסוח מלמד שאין אלה דברי ר' נתן. (למשל אזכורו של ר' נתן בגוף שלישי). מצד שני, גולדשטיין השמיט לא מעט קטעים שעלולים לעורר מחדש את ההתנגדות לברסלב ובעיקר השמיט שיחות שבהם רבי נחמן התפאר בגדלותו העצומה. השמטות אלה פורסמו לאחר מכן בידי ר' אלתר טפליקר בחוברת עצמאית וכיום קיימים לא מעט מהדורות המשלבות קטעים אלה בגוף הספר כפי שהיו הדברים במקור.
מכבי ירושלים (כדורסל)
מכבי ירושלים הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר ירושלים, ששיחקה בעבר בליגת העל בכדורסל.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנות ה-30. עד קום המדינה, ומכיוון שלא הייתה קיימת ליגת כדורסל מסודרת, השתתפה הקבוצה בטורנירים שונים ובעיקר במשחקי ידידות מול קבוצות מקומיות והפועל ירושלים.
הקבוצה החלה להשתתף בליגת הבכירה בעונת 1954/55, אך ירדה לליגה השנייה לאחר עונה אחת, לאחר-מכן שוב חזרה לליגת הבכירה.
משחקי הדרבי מול הפועל ירושלים היו הלהיט של הכדורסל הירושלמי בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. משחק הדרבי השני בעונת 1961/62 הופסק לאחר התפרצות של צופים למגרש. במכבי כיכבו אז אברהם הופמן, ישראל טוויל, מרדכי תנורי, אריאל כהן, משה שרם ומנחם שירזי. בתקופה הזו היא הייתה הקבוצה הבכירה בעיר וכונתה נבחרת החלומות. אולם לאחר עונת 1963/64, כשאימן את הקבוצה דוד קמינסקי (סמל מובהק של הפועל), ירדה הקבוצה מהליגה הבכירה ונעלמה ממפת הכדורסל הישראלי.
בעונת 1993/94 סיימה הקבוצה במקום השני בלאומית ב', באותו מספר נקודות כמו מכבי חיפה שבמקום השלישי. למרות זאת, הפרש סלים עדיף של ירושלים העניק לה את הכרטיס לליגת העל.
בעונת 1994/95 (העונה בה שבה לליגת העל) נכללו בסגל שבעה שחקני בית, מחוזקים בג'ו דאוסן, שון גרין וגלעד שמחוני. הקבוצה סיימה במקום התשיעי, כשבדרך היא מנצחת את הדרבי השני של אותה עונה.
בעונה שלאחר-מכן (1995/96) סיימה במקום העשירי (מתוך 12), לאחר ניצחון מוחץ במחזור הסיום מול קבוצת בני הרצליה 55-98. ניצחון שהבטיח את ההישארות של הקבוצה בליגה. אולם, הקבוצה הורדה לליגה לאומית ב' על ידי הרשות לבקרה תקציבית, בטענה שאין ביכולתה להשיג את הערבויות המתאימות.
הקבוצה לא התאוששה מהמכה שקיבלה, וירדה לליגה הארצית. מחלקת הנוער המשיכה להתקיים במשך שבע שנים נוספות. המועדון התפרק סופית בשנת 2003 (בעקבות קטטה שבה נער מהמזכירות התפרץ למגרש).
בסך הכל שיחקה הקבוצה בליגת העל במשך 16 עונות בשלוש קדנציות. מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים הוא אברהם הופמן, שקלע 2,923 נק' בשמונה עונות בקבוצה.
יהודה פאלק
יהודה נחום פאלק (14 בנובמבר 1958 – 4 ביולי 2012) היה בלשן ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים.
פאלק נולד בניו יורק לשרגא ולחווה. בוגר תואר ראשון בבלשנות באוניברסיטת ברנדייס ותואר דוקטור בבלשנות ב-MIT. ב-1984 עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה לימד משך כמעט שלושה עשורים באוניברסיטה העברית, תחילה בחוג לאנגלית ובשנותיו האחרונות בחוג לבלשנות, שם עמד בראש התוכנית לבלשנות גנרטיבית.
עיקר פועלו היה בתחום דקדוק לקסיקלי פונקציונלי, תאוריה שהיא בין החלופות הרציניות הבודדות לתאוריה החומסקיאנית הקלאסית. פאלק למד את התאוריה מאחת ממפתחיה הראשונים, פרופסור ג'ואן ברזנן, שהייתה מנחתו לדוקטורט, פיתח אותה בעצמו משך שנים בפרסומיו השונים, ואף כתב ספר מבוא לתאוריה בשנת 2001 המשמש סטודנטים לבלשנות באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם.
נפטר ב-4 ביולי 2012, בגיל 54. היה נשוי לברנדל ואב לחמישה ילדים.
זכויות להט"ב באי מאן
אף על פי שאינו חלק מהממלכה המאוחדת, האי מאן עקב גם כן אחר המדינה בשילוב האמנה האירופית לזכויות אדם בחוקיו באמצעות חוק זכויות האדם משנת 2001.
מעמד בחוק
עד ספטמבר 1992, פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הוגדרה כעבירה פלילית בחוק העונשין של האי מאן. לאחר הכשרתה בחוק, 25 שנים מאוחר יותר מאשר באנגליה ובויילס, ו-12 שנים אחרי סקוטלנד, גיל ההסכמה בין זוגות חד-מיניים נקבע ל-21, שאז היה זהה לגיל ההסכמה בממלכה המאוחדת. בשנת 2001, גיל ההסכמה בין זוגות גברים הומוסקסואלים הורד ל-18 שנים על ידי העברת חוק המשפט הפלילי 2001 (ג.4). בשנת 2006, על ידי העברת חוק עבירות מין (תיקון) 2006 (ג.3), גיל ההסכמה בין זוגות גברים הומוסקסואלים הורד ל-16 שנים ובכך, הושווה לגיל ההסכמה בין זוגות הטרוסקסואלים ללא קשר למגדר או נטייה מינית.
התנצלות
בשנת 2021, השר הראשי של האי מאן, הווארד קוויל , פרסם "התנצלות בלתי מסויגת" עבור גברים הומוסקסואלים שהורשעו בעבירות על פי סעיפי חוק העונשין שאסרו פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. קוויל קרא את ההתנצלות באותה עת כאשר הצעת חוק, שכללה חנינה לגברים שהורשעו בעבירות הומוסקסואליות לפני ספטמבר 1992, נערכה בקריאה סופית בבית המפתחות (הבית התחתון של טינוולד, הפרלמנט של האי מאן). קוויל הצהיר באומרו שהוא "לא יכול למחוק את עוולת העבר" אך הוא מקווה שהחקיקה החדשה "תתחיל לרפא חלק מהכאב". פעיל זכויות הלהט"ב, אלן שיי, הצהיר בתגובה שזה הוא "יום נהדר לאי מאן". "המשפחות שאיבדו את ילדיהם זה עתה קיבלו התנצלות. אולי עכשיו כולנו נוכל להחלים, אבל ההורים לעולם לא ישכחו את ילדיהם". באוגוסט 2022, בציון השנה ה-30 להכשרתה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בשטח, נציב המשטרה של האי מאן התנצל באופן רשמי מטעם המשטרה על אכיפת החוקים נגד הומוסקסואלים עד שנת 1992.