cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קן קלוורט
ביוגרפיה
קלוורט נולד בקורונה שבקליפורניה, בנם של מרסלין המבלן ואיירה די. קלוורט הבן, ועודנו מתגורר בעיר הולדתו. בשנת 1970, זמן קצר לאחר תום לימודיו התיכוניים, הצטרף למסע הבחירות של חבר האספה המדינתית של קליפורניה לשעבר ויקטור וייסי, שהתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית. קלוורט עבד במשרד של וייסי בוושינגטון הבירה, ולאחר ניצחונו הנוסף של וייסי ב-1972 היה למתמחה בגבעת הקפיטול. בשנת 1973 השלים קלוורט לימודי תעודה במכללה הקהילתית צ'אפי, וב-1975 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת סן דייגו סטייט. בסיום לימודיו הגבוהים ניהל את המסעדה של משפחתו בקורונה וכעבור חמש שנים התמקצע בתחום הנדל"ן עד שנבחר לקונגרס.
בשנת 1982, קלוורט בן ה-29 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי לייצג מחוז בחירה שזה עתה נוסד לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1980. הוא הפסיד בהפרש זעום בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למפקח מחוז ריברסייד אל מקנדלס, שהיה יקיר הממסד הרפובליקני. קלוורט נבחר לראשונה לקונגרס האמריקאי בבחירות 1992, כאשר מקנדלס נבחר מחדש במחוז אחר. קלוורט ניצח בבחירות הכלליות עם 47% מקולות הבוחרים, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית מארק טאקאנו ב-519 קולות בלבד.
בראשית ינואר 1993 קלוורט הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס. באותה השנה נמצא קלוורט בידי שני שוטרי סיור בקורונה מתרועע עם יצאנית ששהתה במכוניתו. הוא טען בפני השוטרים שהוא והאישה "סתם מדברים". מאוחר יותר פנתה מערכת העיתון "The Press-Enterprise" לבית המשפט בבקשה לאלץ את משטרת עיריית קורונה לפרסם את הדו"ח המשטרתי על המקרה. לאחר פרסום הדיווח, הודה קלוורט שקיים יחסי מין עם האישה במכוניתו; למשטרה לא היו די ראיות כדי לעצור אותו, שכן לא היו עדויות לחילופי כספים בין השניים. ב-1994 נבחר מחדש לכהונתו השנייה אחרי שגבר פעם נוספת על טאקאנו.
לקראת בחירות אמצע הכהונה ב-2022 הודיע קלוורט כי יתמודד במחוז הקונגרס ה-41 של קליפורניה בעקבות שינוי במחוזות הבחירה במדינתו.
סיימון צ'נדלר
ביוגרפיה
צ'נדלר נולד ב-1953 ולמד בבית הספר בדפורד. קריירת המשחק שלו החלה ב-1976. תפקידו הראשון בקולנוע היה בתפקיד טוראי סימונדס ב"גשר אחד רחוק מדי", סרטו של ריצ'רד אטנבורו משנת 1977. ב-1978 דיבב את הדמות מרי בעיבוד אנימציה של ראלף באקשי ל"שר הטבעות". תפקידים בולטים שלו בסרטי קולנוע כוללים את "וירה דרייק" (2004), "הבושם" (2006), "נאום המלך" (2010) ו"אשת הברזל" (2011). הוא כיכב בתפקיד אדה רוטר בעונה הראשונה של הסדרה "בית אנוביס", והיה לו תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בסדרות דרמה טלוויזיוניות נוספות, ושיחק גם בתיאטרון.
תפקידיו בסרטים ובסדרות טלוויזיה כוללים בין השאר את "מלאכים", "Another Bouquet", "קורניישן סטריט", "הדוכסית מרחוב דיוק", "Just William", "לילי", "Jackanory Playhouse", "אילוף הסוררת", "אנטוניוס וקלאופטרה", "בחזרה לבריידסהד", "Dead Ernest", "נשות וינדזור העליזות", "תחרה", "C.A.T.S. Eyes", "הבלש המזמר", "ג'וני בריגס", "בון", "ברז'ראק", "מידלמארץ'", "The Wimbledon Poisoner", "חדר מיון", "עדות אילמת", "מורים", "Heartbeat", "המלחמה של פויל", "הולבי סיטי", "The Bill", "המשפחה שלי", "רציחות במידסומר", "רופאים", "Land Girls", "הגלימה", "ורה", "מר סלפרידג'" ו"ספייס וולרד: הסרט".
טלבו בייבי
טלבו בייבי (בצרפתית : Talbot Baby, קרוי גם : Talbot Baby 15CV/17CV/23CV, קרוי גם : Talbot-Lago Baby (1953-1951)) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Automobiles Talbot S.A (שם רשמי : Automobiles Talbot-Darracq S.A. and Automobiles Talbot S.A אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1940–1936 ובין השנים 1953–1951.
טלבו בייבי (1940-1936)
עם תחילת מלחמת העולם השנייה הייצור הואט בצורה משמעותית עד שהופסק לחלוטין. משנת 1942 מפעל הייצור הוסב לצורכי המלחמה.
ייצורו של "טלבו בייבי" חודש ביוני 1951 בגרסת מנוע ארבעה צילינדרים של דגם ה- "T26". המרכב, עם בסיס הגלגלים של 2,950 מ"מ היה גרסה מקוצרת של שלדת ה -3,200 מ"מ שסופקה לדגם הסדאן / סלון. ההגה ומושב הנהיגה מוקמו בצד ימין של המכונית.
המתליים - הגלגלים מקדימה היו תלויים באופן עצמאי בכפוף למעיין העלים הרוחבי, ואילו הגלגלים האחוריים הוצמדו באמצעות ציר קשיח התלוי ממעיינות העלים האחוריים.
הכוח הועבר לגלגלים האחוריים באמצעות תיבת הילוכים מכנית בעלת ארבעה הילוכים עם אפשרות נוספת בעלות נוספת (של 4,200 פרנקים בשנת 1937) של תיבת הילוכים לבחירת "קדם וילסון" (Wilson "pre-selector" transmission).
דגמי "טלבו בייבי" משנות ה-30 של המאה ה-20 הונעו על ידי מנוע בן שישה צילינדרים. הייתה אפשרות בחירה בין 2,996 סמ"ק3 ל --3,996 סמ"ק. דגמי "טלבו בייבי" עבור הגרסאות "15CV" ,"17CV" ו-"23CV" הגיעו למהירויות שיא של 130–145 קמ"ש.
גוף דגם מכונית הספורט עם ארבעה מושבים בעלת שתי דלתות נבנה מפלדה. מחירי דגמי הספורט של "טלבו בייבי" בשנת 1937 נע בין 56,940 ל־72,800 פרנקים לפי נפח המנוע.
אלי זולטא
אלי זוּלטָא (נולד ב-1968) הוא מוזיקאי ישראלי, מייסד וסולן להקת המטאל הישראלית אלמנה שחורה.
נעוריו ותחילת דרכו
אלי זולטא נולד בשנת 1968 בכפר שלם בתל אביב, לאב כבאי ולאם גננת. כילד, נשלח ללמוד במכון אבני וכן אצל מורה פרטית לציור, שם למד בתחומים תולדות האמנות, תורת הצבע וקומפוזיציה, וכן אמנות פלסטית, פיסול וציור. בנעוריו למד גיטרה באופן אוטודידקטי.
שנות התשעים
בשנת 1997 הפיק זולטא ג'ינגל לתוכנית הרדיו של דידי הררי, "דידי לוקאלי". כן השתתף בתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" לצידו של מוישה אופניק כשומר ראש לספיישל חנוכה. בנוסף, הוא שיחק בסרט מוקומנטרי, "זהירות מצלמה", של היוצרים שאול בצר ורועי ארד, בתפקיד איש השיערות.
בשנת 1998 כתב זולטא שיר בשם "מי יעצור את הדמעות", לזכר מותה של מכרתו ענבל פרלמוטר, סולנית להקת המכשפות שנהרגה בתאונת דרכים. השיר יצא כסינגל לרדיו באותה שנה.
אחד המיזמים שהגה זולטא, כונה "הנוער ינהג אחרת" - סדרה של מופעי רוק בשיתוף תחנת הרדיו גלגלצ, שנועדה לתת הסברה לנהיגה נכונה, מניעת שימוש בסמים, אלכוהול ובאלימות. מופעים אלו נערכו בכיכר רבין ובקביעות ושכיחות רבה בבתי ספר, במרכזים קהילתיים ובתיכונים ברחבי הארץ. פעילות זו נמשכת עד היום (2012) תחת הסלוגן "אם שותים לא נוהגים".
ב-1999 הלחין זולטא למעלה מ-20 שירים של המשוררת ציפי שחרור. השירים הפכו למופע אינטימי של שחרור והזמרת קרן הכט. המופע נכלל ב"סל תרבות ארצי" בישראל. בנוסף, הלחין וכתב את רוב השירים באלבום השני של קרן הכט, והפיק אותו מוזיקלית. במקביל, עבד עם אבנר גדסי על אלבומו ועל סיבוב ההופעות "הגברים בוכים בלילה".
העשור הראשון של המאה ה-21
‫בשנת 2000 עבד זולטא עם טל מן ומוטי רז ככותב והלחין שירים להצגת ילדים של מן. כן הפיק אלבום של נתי רביץ.
בשנת 2005, לכבוד העצרת לזכר רצח רבין, זולטא חידש, עיבד והפיק מוזיקלית את השיר "ילדים של החיים" של שלום חנוך. לביצוע הפרויקט בחר זולטא להזמין להופעה את האמניות זהבה בן, חיה סמיר וקרן הכט, כאשר הוא לקח חלק בנגינה ובשירה. הפרויקט יצא כסינגל לרדיו.
ב-2008 כתב זולטא לעופר לוי ולידור יוספי שיר בשם "אח יא בינתי".
ב-3 בנובמבר 2009 השתתף זולטא בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה של Yes, "דני הוליווד", בתפקיד "מושמוש" - המאהב של אוסי ברנס (גאלה קוגן). זולטא גילם את עצמו בשנות ה-80 וביצע בסדרה שני שירים יחד עם להקתו "אלמנה שחורה" ועם סי היימן.
העשור השני של המאה ה-21
ב-11 באוגוסט 2010, כתב והלחין זולטא את השיר "לכי תספרי לכולם", אותו ביצע זמר מז'אנר המוזיקה המזרחית - מאור דניאל. השיר זכה ל-2 מיליון צפיות ב-YouTube תוך פרק זמן קצר של 9 חודשים מרגע הפצתו. השיר הפך ללהיט מועדונים וחתונות ברחבי הארץ.
בשנת 2012 שודרה סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה קומית ישראלית בשם "זנזורי" בערוץ "Yes Comedy" בלוויין; זולטא שיחק בסדרה בתפקיד גיטריסט על כיסא גלגלים (חבר בלהקה של השחקן יובל סמו). בפברואר של אותה השנה, השתתף זולטא בתוכנית המציאות "חי בלה לה לנד 2", לצד האמנים שרית אביטן, שיר לוי, ליאת בנאי, מאיה בוסקילה וסאז. המתמודדים התחרו בלוס אנג'לס על האפשרות להשיג חוזה הקלטות בינלאומי.
בשנת 2015 נשא לאישה את עילית גפן. באותה שנה נולד לשניים בן בשם אדריאן. בשנת 2017 נולד בנם השני, מוזס. בשנת 2019 השיק את הסינגל ״עולם מפלסטיק״.
עין עיטם
עין עיטם הוא מעיין הנזכר בדברי חז"ל באזור ירושלים, שממנו הגיעו מים לבית המקדש, למילוי המקוואות ולמטרות נוספות. הוא נזכר גם כאחד המקומות שהיו מועמדים לבניית בית המקדש הראשון. זיהוי המעיין הנזכר בשם זה אינו מוסכם, אך ההשערה המקובלת ביותר היא לזהותו עם מעיין הנמצא דרומית לירושלים, בסמוך לארטאס ולבריכות שלמה.
זיהויו
עין עיטם מופיע בחז"ל כמעיין הממוקם באזור גבוה במיוחד, 23 אמה (כ-11.5 מטר) יותר מגובה קרקע העזרה, שהובילו ממנו מים לעזרה. גובה זה אינו מחשב את הגובה הנצרך עבור יצירת השיפוע עד למקום המקווה במקדש, אלא רק את הגובה של נקודת כניסת המים במקדש, שכן שער המים היה גבוה 20 אמה, והמקווה עצמה הייתה גבוהה שלוש אמות. יש להניח כי ציון הגובה של 23 אמה, הוא מלבד גובה השיפוע הנצרך. מהגמרא במסכת זבחים עולה כי מיקומה היה בתוך שטח נחלת בנימין, ולא כמו בית המקדש שהיה בקו התפר בין גבול נחלת בנימין לבין גבול נחלת יהודה.
בין הראשונים יש שזיהו את מעיין זה עם "מֵי נֶפְתּוֹחַ" המוזכר בספר יהושע בתחום נחלת יהודה. בהנחה ש"מי נפתוח" זה הוא אותו האתר המוכר כיום בשם זה (ליפתא), אתר זה אינו תואם את תנאי הטופוגרפיה הנחוצים להובלת המים לבית המקדש (הוא נמוך מגובה הר הבית בכ-40 מטרים).
במחקר מקובל לזהות אותו עם מעיין השופע במרחק של כעשרה קילומטרים דרומית לירושלים, ליד הכפר ארטאס. גובה המעיין הוא 765 מטרים מעל פני הים, בעוד שגובה פני הר הבית, "התחנה הסופית" של האמה, הוא 735 מטרים. מי עין עיטם נוקזו בתעלה פתוחה קצרה אל בריכת אגירה, שנבנתה על גבי מעיין נוסף וניקזה מי מעיינות סמוכים.
המעיין היה בשטחי עיר קדומה (עיטם) המזוהה כיום עם "ח'רבת אלח'וח'" שליד בריכות שלמה, אשר המעיין הנמצא בסמוך אליה נקרא עד ימינו בשם עין עטן (או עין עיטן, וכן עין עיטון). בריכות שלמה נחשבות כמקור מים עבור ירושלים כבר בימי שלמה, על פי המתואר בנ"ך ובדברי יוספוס פלאביוס. בריכות אלו שוכללו עוד בתקופת החשמונאים ובימי הורדוס. רבי יהוסף שווארץ מקבל את זיהוי זה. אך סובר כי המקום בו סברו לבנות את בית המקדש מתחילה, אינו ממש במקום המעיין, כי אם צפונה ממנו, במקום שנקרא כיום אל-ח'דר.
קיימים הצעות נוספות לזיהוי, אך אין כאלו רווחות במיוחד, שכן לא קיימים מעיינות נוספים באזור אשר גבוהים מגובה הר הבית. על פי מחקרים שנערכו באזור, לא חלו שינויים אקלימיים בסביבות ירושלים, החל מתקופת הברונזה התיכונה בארץ ישראל.
שימושו לבית המקדש
העיר ירושלים הייתה עיר מרכזית בימי בית המקדש השני. בימי הרגלים התמלאה בהמון אדם שעלו לרגל. מיקומה על גבול מדבר יהודה הקשה על אספקת המים עבור התושבים ועולי הרגלים. מעיין הגיחון ובורות מי הגשמים לא היו מספיקים לאנשים הרבים, בהמותיהם ושאר צורכיהם. כאשר גבר הצורך למקור מים חיצוניים, ונבנה קו אמת מים מעין עיטם לבית המקדש, תוך שימוש בכוח הכבידה. מהמעיין היו מושכים מים לצורכי המקדש, למקוואות, כולל למקווה הגבוה שמעל שער המים, הכיור, וכן ים של שלמה. אמה זו שימשה גם כמקור מים עבור אמת המים שבמקדש. מתלמוד ירושלמי עולה כי אותה אמת המים נבנתה כבר בימי שלמה.
במדרש רבה מצוין כי אמת המים, לפחות בקטע החיבור שלה לבית המקדש, נהרסה על ידי הסיקריים.
במחקר מזוהה קו מים זה עם האמה התחתונה, שהיה אחד משלוש אמות שנמתחו אל ירושלים. האמה הובילה את המים דרך מסועפת ומפותלת הכוללת גשרי אבן, צינורות ואף מנהרות חצובות (במקום להתפתל סביב ההר, כמו בבית לחם ובאזור ארמון הנציב), באורך של עשרות קילומטרים. שיפוע האמה היה כ-1.4 פרומיל.
מרגריטה פילוסופיקה
מרגריטה פילוסופיקה, היא אנציקלופדיה כללית המכילה את הידע האנושי שהיה קיים בימי הביניים המאוחרים. היא נכתבה בשפה הלטינית על ידי גרגור רייך בין השנים 1489–1496 וראתה אור לראשונה בשנת 1503 בגרמניה. עבודה זו נועדה להעניק לסטודנטים באוניברסיטאות את הידע הבסיסי בשבע האמנויות החופשיות הכוללות את הטריוויום - "שלוש הדרכים": דקדוק, רטוריקה ולוגיקה ואת הקוארדיוויום - "ארבע הדרכים": אריתמטיקה, גאומטריה, אסטרונומיה ומוזיקה. כמו כן ישנה התייחסות בפרקים השונים למדעי הטבע ולפילוסופיה של המוסר. חשיבותה נובעת אף מהאפשרות להבין את תוכנית הלימודים של האוניברסיטאות באותה עת, שדגלו בלימודי שבע האמנויות החופשיות, כתנאי להתקבלות הסטודנטים ללימודי תאולוגיה, משפט ורפואה. האנציקלופדיה יצאה לאור ב-11 מהדורות ושימשה סטודנטים רבים בכל רחבי אירופה למעלה מ-100 שנה. אלכסנדר פון הומבולדט, חוקר טבע ומגלה ארצות גרמני, יליד המאה ה-18, אמר כי מרגריטה פילוסופיקה היא אנציקלופדיה שתרמה באופן משמעותי להפצת הידע.
תוכן
האנציקלופדיה מחולקת ל-12 פרקים, בהם מופיעים עשרות רבות של חיתוכי עץ פרי יצירתם של אמנים אנונימיים, הכוללים תווים מוזיקליים מוקדמים, מפות, דימויים ואלגוריות מתחום האסטרונומיה, האסטרולוגיה, גוף האדם, זואולוגיה ועוד. הטקסט נכתב במתכונת של דיאלוג הנערך בין סטודנט השואל שאלות לבין מורה המשיב על שאלותיו.
ניקולס בראון
ניקולס ג'וסף בראון (באנגלית: Nicholas Joseph Braun; נולד ב-1 במאי 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור גרג הירש בסדרת הדרמה "יורשים" ברשת HBO; תפקיד אשר בעבורו היה מועמד לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה. עוד ידוע בשל השתתפותו בסרטי הקולנוע "נשף סיום", "כמה טוב להיות פרח קיר", "פגישה והחלפה" ו"המדריך לסינגלס".
ביוגרפיה
ברון נולד בעיירת בתפייג' בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית, לאליזבת' לייל ולשחקן קרייג בראון.
קריירה
בשנת 2001 קיבל את תפקיד המשחק הראשון שלו בסרט הטלוויזיה הקנדי "וולטר והנרי" לצד ג'יימס קובורן, קייט נליגן ומייקל סרה. בשנת 2004 שיחק בסרט הטלוויזיה "Carry Me Home" לצידה של פנלופה אן מילר.
את עיקר פרסומו קיבל כאשר בשנת 2005 גילם את זאקרי "זאק" בראון בסרט הפנטזיה "תיכון בהיי" המספר על גיבורי על אשר לומדים בתיכון. הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות ולהצלחה בקופות.
במהלך השנים שיחק בתפקידי אורח בסדרות נחשבות, כגון: "חוק וסדר: מדור מיוחד" (2002), "ללא עקבות" (2006), "שארק" (2007), "פשע מן העבר" (2008), "סודות ההתבגרות" (2009), "שלושה נהרות" (2009) לצד אלכס או'לאפלין, ו-"CSI: זירת הפשע" (2011).
בשנת 2009 שיחק בסרט מקורי של ערוץ דיסני "תוכנית להגנת נסיכות" בכיכובן של סלינה גומז ודמי לובאטו, ושיחק בקומדיה הרומנטית "הפעם הראשונה" בכיכובו של דבון ורקהייזר. באותה שנה כיכב בסיטקום "10 דברים שאני שונאת אצלך" אשר שודרה בערוץ ABC Family למשך עונה אחת עד 2010.
בשנת 2011 שיחק בקומדיית הנעורים "נשף סיום" בכיכובם של קמרון מונאהן ודניאל קמפבל.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "פגישה והחלפה", בתפקיד מייקל, שמנסה להתעשת לאחר שחברו הטוב ביותר יצא מהארון. בשנת 2015 שיחק בסרט הפנטזיה "ג'ם וההולגרמות", בסרט הדרמה "ניסוי הכלא של סטנפורד" שמבוסס על אירוע אמיתי, והשתתף בסרט האימה העל-טבעי "פולטרגייסט", המהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1982.
בשנת 2016 שיחק בסרטי הקומדיה: "המדריך לסינגלס", "לך תעבוד" לצד מיילס טלר, אנה קנדריק ואליסון ברי, ו-"החופשה הראשונה" לצד זואי דויטש ואשלי ג'אד.
בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של גרג הירש, אחיינו של לוגן רוי (בריאן קוקס) בסדרת הדרמה הסאטירית "יורשים" ברשת הטלוויזיה HBO, אשר זכתה בפרסי אמי ופרסי גלובוס הזהב בין היתר לסדרת הדרמה הטובה ביותר. באוגוסט 2019 שבה הסדרה לעונה שנייה ולאחר מכן גם לעונה שלישית. בשנת 2020, בראון זכה למועמדות לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה. הסדרה הסתיימה לאחר 4 עונות במאי 2023.
סטריז'בקה
סטריז'בקה (באוקראינית: Стрижавка; בפולנית: Strzyżawka; ברוסית: Стрижавка) היא יישוב עירוני במחוז ויניציה באוקראינה, השוכן באזור פודוליה ובו כ-9,000 תושבים.
היסטוריה
היישוב נוסד בשנת 1552. עד חלוקת פולין היה היישוב חלק מאזור ברסלב בפרובינציית פולין של הכתר הפולני באיחוד הפולני-ליטאי. האציל הפולני מיכל גרוכולסקי (Michał Grocholski) ייסד ארמון קלאסיציסטי ביישוב, אך זה נהרס ב-1918.
יהודי היישוב
בסטריז'בקה חיו יהודים ככל הנראה מתחילת המאה ה-18. ב-1847 גרו במקום 1,186 יהודים ובסוף המאה ה-19 היו ביישוב 795 יהודים, שהיוו מעל שליש מאוכלוסיית היישוב. הם נפגעו בשנות מלחמת האזרחים ברוסיה, מספר יהודים נרצחו ובתים נבזזו. רבים מהשרידים עזבו את סטריז'בקה בחיפוש אחר אפשרויות תעסוקה טובות יותר ברוסיה, ובשנות העשרים חיו ביישוב כ-400 יהודים בלבד. עם זאת, בשנות השלושים היה בסטריז'בקה בית ספר יהודי.
ערב מלחמת העולם השנייה הקהילה מנתה כ-300 יהודים. יחידות של הארמייה השישית של הוורמאכט כבשו את סטריז'בקה ב-19 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה. כמה עשרות יהודים הצליחו להימלט מזרחה לפני הכיבוש, או שגויסו לצבא האדום.
כעבור זמן לא רב הוחלו מגבלות עם היהודים: הוקם מעין גטו, נאסר עליהם לעזוב את סטריז'בקה, הם היו צריכים להסתובב עם טלאי צהוב וחלקם נשלחו לעבודות כפייה. חלק מיהודי סטריז'בקה גויסו לשם בניית מפקדת ורוולף של הוורמכט בסוף 1941. כחלק מההכנות להקמת המפקדה נסקרו "איומים פוטנציאליים" באזור והנאצים הגיעו למסקנה שהיהודים בסטריז'בקה יכולים לאיים על המפקדה. בהתאם לכך ב-10 בינואר 1942 הגרמנים הכינו בור גדול מחוץ לסטריז'בקה, הביאו אליו את היהודים ורצחו כ-200 מהם. בימים שלאחר מכן הגרמנים ומשטרת העזר האוקראינית איתרו עוד כ-15 יהודים שנרצחו גם הם.
סטריז'בקה שוחררה בידי הצבא האדום ב-19 במרס 1944. באתר הטבח נבנתה אנדרטת זיכרון.
דארן קוליסון
דארן מייקל קוליסון (באנגלית: Darren Michael Collison; נולד ב-23 באוגוסט 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
בעונת הוליך קוליסון את ליגת המכללות בה הוא שיחק בממוצע חטיפות, כאשר חטף בממוצע 2.2 כדורים במשחק. בשנתו השלישית במכללת UCLA רשם קליסון את משחקו ה-142 במדי המכללה, ובכך השווה את שיא ההופעות במדיה. ב-4 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 11.5 נקודות 4.1 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
ניו אורלינס הורנטס
קוליסון נבחר במקום ה-21 בדראפט ה-NBA של שנת 2009 על ידי קבוצת ניו אורלינס הורנטס. בשל הפציעות החוזרות אשר השביתו את כריס פול בחלקים נרחבים של העונה, הפך קוליסון לשחקן חמישייה ראשונה כבר בעונת הרוקי. ב-30 בינואר 2010 קבע קוליסון את שיא המועדון באסיסטים של שחקן העונה הראשונה כאשר מסר 18 אסיסטים במשחק, ואף הוסיף 17 נקודות. רק חמישה שבועות לאחר מכן, שבר קוליסון את שיאו זה כאשר מסר 20 אסיסטים במשחק אחד, והוסיף 16 נקודות במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס. ב-16 בפברואר 2010, רשם קוליסון את הטריפל דאבל הראשון (והיחיד) בקריירה שלו, כאשר קלע 18 נקודות, אסף 13 ריבאונדים והוסיף 12 אסיסטים נגד אינדיאנה פייסרס ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז.
אינדיאנה פייסרס
באוגוסט 2010 עבר קוליסון בעסקת חליפין ביחד עם ג'יימס פוזי לאינדיאנה פייסרס. באינדיאנה הפך קוליסון לשחקן חמישייה, ופתח ב-79 משחקים במהלך העונה הסדירה. הוא העמיד ממוצעים של 13.2 נקודות ו-5.1 אסיסטים למשחק, ועזר לקבוצתו להעפיל אל משחקי הפלייאוף בהם הודחה אינדיאנה כבר בסיבוב הראשון מול שיקגו בולס בחמישה משחקים.
דאלאס מאבריקס
לאחר עונה נוספת במדי אינדיאנה עבר קוליסון ב לצידו של דנטיי ג'ונס אל דאלאס מאבריקס תמורת איאן מהינמי.
לוס אנג'לס קליפרס
לאחר עונה במדי המאבריקס, חתם קוליסון על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס תמורת 1.9 דולר לעונה. קוליסון שימש בקליפרס כמחליפו של כריס פול ועלה בחמישייה הפותחת במשחקים מהם פול נעדר בשל פציעות. במשחק הרביעי של הסיבוב השני בפלייאוף מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע קוליסון 18 נקודות, מהן 12 ברבע האחרון, והיה גורם מכריע בחזרתה של הקבוצה מפיגור של 22 נקודות לניצחון 99–101 שהשווה את הסדרה.
סקרמנטו קינגס
לקראת העונה הבאה, עונת, חתם קוליסון בסקרמנטו קינגס תמורת 16 מיליון דולר לשלוש שנים.
החזרה לאינדיאנה
לאחר שלוש עונות בסקרמנטו חזר לאינדיאנה פייסרס, כשחתם בקבוצה על חזה לשתי עונות.
ב-29 ביוני 2019 הודיע במפתיע על פרישה ממשחק, על מנת לעסוק בפעילות מיסיונרית כחלק מארגון עדי יהוה בו הוא חבר.
לוס אנג'לס לייקרס
ב-24 בדצמבר 2021, חזר קוליסון מפרישה על מנת לחתום על חוזה בן עשרה ימים עם לוס אנג'לס לייקרס.
על עכברים ואנשים
על עכברים ואנשים (מאנגלית: Of Mice and Men), או בתרגום אחר "של עכברים ואנשים", הוא נובלה מאת הסופר האמריקאי ג'ון סטיינבק, שראה אור בשנת 1937. הנובלה מגוללת את סיפורם של לני וג'ורג', שני עובדי חווה הנודדים בזמן השפל הגדול ברחבי קליפורניה שבארצות הברית, בחיפוש אחר עבודה. שמה של הנובלה לקוח משירו של המשורר הסקוטי רוברט ברנס, "לעכברה":
הנובלה תורגמה לעברית על ידי טל ניצן, בשנת 2011, בהוצאת הספרייה הקטנה, תחת הכותרת "של עכברים ואנשים".
עלילה
לני הוא בחור גדול וחזק אך רמת התפתחותו השכלית היא כשל ילד. ג'ורג' הוא אדם קטן ממדים בעל תבונה ויכולת הבנה מהירה הדואג ללני. לעומת לני, ג'ורג' הוא דמות עמוקה ורבגונית. ג'ורג' ולני מקווים לחסוך מספיק כסף כדי לקנות חווה משלהם, אך מטרה זו נשארת תמיד מחוץ להישג ידם. חוסר ההבנה של דמויות אחרות את רמתו המנטלית של לני והיעדר השליטה שלו בכוחו הפיזי הרב מובילים לטרגדיה.
סטיינבק כתב את הסיפור כמחזה – עם סצינות ארוכות, תיאורים מפורטים של מעשי הדמויות ודיאלוגים ארוכים – ואכן הוא הוצג פעמים רבות על בימת התיאטרון.
החלום ושברו כנושא מרכזי בנובלה
א. חלומם של ג'ורג' ושל לני קיים בשתי גישות (אצל ג'ורג', בעיקר), המופרדות בממד הזמן, כך שהראשונה מובילה לשנייה על ידי התפתחות אירועים (שהמרכזי בהם הוא הצעת ההשתתפות של קנדי, עמ' 74-75). הגישה הראשונה – ה"חלום" שלב א', היא תאורטית, ג'ורג' כביכול אינו מאמין בה ומספר את סיפורה ללני כשהוא מבקש, כמו סיפור לפני השינה המעודד אותו, (כמו תפילה, בשבילו עצמו). לעומתה הגישה השנייה – "החלום" שלב ב', היא, למעשה, ריאלית. אפילו לג'ורג' קשה לתפוס את השינוי התודעתי הזה (עיניו היו מלאות פליאה.., עמ' 76) - מהריק, מישימון החיים המחזוריים הנוראים האלה – לאוטופיה בת השגה.
דמותם של קרלי וסלים בהקשר זה של החלום ושיברו: דמותו של קרלי בהקשר היא כמובן מעליו מבחינה סוציו-אקונומית הוא מרוצה ממעמדו. דמותו לא עוברת שינוי גדול, ולרוב הוא נראה מתרוצץ בחווה אחרי אשתו, שעליה הוא רוצה לשלוט ולא יכול. קרלי חש חוסר ביטחון תמידי, אולי מכיוון שאין לו סקס-אפיל כלפי אשתו. חשוב לו להראות בלעדיות עליה, מתבטא בכפפת הוזיל שהוא לובש לידו. אצל קרלי החלום ושיברו באים לידי ביטוי חופף שלא כמו אצל שאר הדמויות חיו הנוכחיים הם גם החלום וגם שברו, מה שהופך אותו לדמות פרדוקסלית. סלים הוא הגבר האולטימטיבי. נערץ בקרב חבריו. סלים מייצג, בניגוד לקרלי, את אי-הקיום של החלום ושיברו. את חוקי הטבע. סלים הוא זכר אלפא על פי עקרון הברירה הטבעית, אפשר לומר, ומשליט סדר ומשפט הוגן ואינטואיטיבי. סלים מייצג את ה"קבלה" וההתמודדות עם תחלואי העולם והאופי הטורפני בצורת השלמה. בניגוד לרוב הדמויות, הנאמנות למודל החלום ושברו (שתי מציאויות נפרדות), סלים מתעלם מהן וחי רק בהווה, מיום ליום.
הדעה הרואה בחלום ובשברו את הנושא המרכזי בנובלה: רוב הדמויות חיות בשתי מציאויות שונות לחלוטין. האחת, אפורה, יומיומית, מלאת תחלואים חונקים ואבק. לעומתה השנייה, החלום, האוטופיסטית, הרצויה. קנדי, ג'ורג' ולני הם בעלי חלום של רכישת החווה, ושברו של החלום הוא מות אשתו של קרלי על ידי לני. הם היחידים שחלומם מתנפץ במסגרת הנובלה. אשתו של קרלי וקרוקס (שתי הדמויות הבודדות ביותר) חלומן התנפץ בעבר, והיום הן חיות את השבר. האופי הטורפני של הקיום האנושי מתבטא בנושא זה של החלום ושיברו. כמו כלבו של קנדי, כאשר יש בו צורך הוא נשאר בחיים, אך כשהופך לנטל יש להורגו. החיים האלה המתבססים על יכולות נטו, ניתן לראות בו ביקורת כנגד השיטה הקפיטליסטית האמריקאית, מה גם שהסיפור נכתב על רקע השפל הגדול, אחת מההתנפצויות הראשונות של החלום הכלכלי האמריקאי.
הופעת בעלי חיים בנובלה ומשמעותם
א. במישור הריאלי: בנובלה מופיעים לעיתים תכופות בעלי חיים. בפעם הראשונה (עמוד 13) מופיע אזכור לארנבים, כשלני אומר שאת המה הוא זוכר אך את דרכם הוא אינו. בפעם השנייה (עמוד 15) זהו העכבר המת. בנוסף לאלה, מופיע כלבו של קנדי, אשר מומת. לאחר מכן נזכרים גורי הכלבים אשר לני מורשה לקחת מהם אחד, אשר אותו הוא הורג באותו יום בו הוא הורג את אשתו של קרלי.
ב. כמוטיב: כל עלילת הנובלה שזורה תיאורים של בעלי חיים, בעיקר של ארנבים ושל עכברים. לגבי הארנבים, הם עומדים בראש מעייניו של לני, הם החלום, והם מה שלני לעולם לא ישיג. הם מוזכרים לאורך הנובלה רק בצורה היפותטית. בנוסף, מוטיב הארנבים עשוי לייצג את הפרדוקסליות שטמונה בלני: אנו יודעים שגם אם ישיג את כל הארנבים האלה, וילטף אותם כל היום, הם ימותו, מכיוון שבאופן מוחלט, כל מה שלני מלטף מת במהלך הסיפור. הבחנה זאת עשויה לשמש אותנו להבאת המוטיב האלגורי לפני השטח, אשר גורס כי החלום אינו יכול להתקיים ללא שברו. לגבי העכברים, אלה אנלוגיים לחיי האדם (נרמז לנו מהכותרת – 'על עכברים ואנשים'). העכברים, כמו בני האדם, סובלים מהאקראיות ומהטורפנות של העולם. לעכברים יש משמעות עצומה לגבי לני. הם מייצגים בשבילו נוחות, חום ונועם. לני הוא אדם ענק שרואה את הנחמה ביצורים קטנים. בנוסף לכך, לני הוא פגיע כמוהם. לבסוף הוא מת – עקב תמימותו, עקב קוטנו המנטלי, המשול לקוטנם הפיסי של העכברים (שבגללו הם מתים).
ג. בלשון הציורית: בראש ובראשונה בשיר הנושא של השיר, אם אפשר לקרוא לו כך. הדובר פונה לעכברונת, מה שיכול להעיד על בדידותו של הדובר, הלא מדוע שלא יפנה לאדם? בנוסף, תוכניותיהם של עכברים ושל אנשים נזכרות יחד, כשברור כי הן שונות בתכלית, האחת קיימת והיא נושא הסיפור והשנייה מטפורית. בנוסף לכך לני מתואר רבות כחיה, לדוגמה: "...והוא הלך בכבדות וגרר מעט את רגליו, כפי שדוב גורר את כפותיו." (עמוד 11). תיאורו זה של לני כדוב ההולך בכבדות וגורר את רגליו מדגיש את האיטיות והכובד המנטלי שלו. דוגמה נוספת היא בדבריו של קרוקס ללני: "הם ייקחו אותך לבית משוגעים. יקשרו אותך ברצועה, כמו כלב." (עמוד 89). אמירה זו מבטאת את חוסר-האונים של לני ללא ג'ורג', כמו כלב ללא בעליו.
תפוצה ועיבודים למדיות אחרות
הספר עובד למחזות והוצג במקומות שונים בעולם. בין השאר פול ניומן ביים אותו ב-2008 בתיאטרון בקונטיקט, והשחקן ג'יימס פרנקו כיכב בהפקה שלו בברודוויי ב-2013.
הספר עובד עד כה לשלושה סרטים: הראשון יצא כבר בשנת 1939, השני היה סרט טלוויזיה שיצא בשנת 1981 והסרט השלישי בכיכובם של ג'ון מלקוביץ' כלני וגארי סיניז כג'ורג' יצא בשנת 1992.
באלבומה העשירי של להקת מגאדת', The System Has Failed מופיע שיר בעל שם הספר המספר על חיים מבוזבזים.
התרגום לעברית
ב-1991 יצא לאור 'על עכברים ואנשים' כמחזה בתרגומם של אהוד מנור ודן בן אמוץ בהוצאת המרכז הישראלי לדרמה ליד בית צבי.
ב-2011 ראה אור הספר 'של עכברים ואנשים' בעברית, בתרגומה של טל ניצן, בהוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת הספרייה הקטנה.
המחזה הועלה בעברית ב-1990, על ידי תיאטרון הבימה בבימויה של נולה צ'לטון, וב-2000 בתיאטרון בית ליסין, בכיכובו של משה איבגי בתפקיד ג'ורג'.
טינטין בטיבט
טינטין בטיבט (בצרפתית: tintin au tibet) הוא הספר ה-20 בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" מאת הרז'ה, שנכתב, אויר ונצבע על ידי הרז'ה. רצועות הקומיקס הוצגו לראשונה בשנת 1960 בצבע. הספר לא תורגם לעברית. בספר זה מוזכרת לראשונה העיר שבה מתגורר טינטין - בריסל שבבלגיה.
הקומיקס נחשב ליצירתו הגדולה ביותר של הרז'ה. הוא נבחר כסיפור הקומיקס הכתוב בצרפתית הטוב ביותר של כל הזמנים. הרז'ה החשיב אותו לספר המועדף עליו מבין כל ספרי סדרת טינטין. הספר תורגם ל-32 שפות - יותר מאשר כל ספר אחר בסדרה.
עלילת הספר
טינטין קורא בעיתון על התרסקות מטוס בהרי ההימלאיה. בערב משחק טינטין שחמט עם קפטן האדוק, ובאמצע המשחק טינטין נרדם ורואה בחלומו את חברו הוותיק, הסיני צ'אנג-צ'ונג-צ'ן אותו פגש בספר הלוטוס הכחול, שוכב בתוך שלג וקורא לעזרה. הוא מתעורר נסער ומבוהל.
הם מתחילים לטפס ברכס ההימלאיה. בשלב מסוים הם מגלים בשלג עקיבות גדולות, והסבלים טוענים שאלו עקבותיו של יטי ומחליטים לפרוש מהמסע. טינטין והאדוק ממשיכים עם טארקי לכיוון זירת ההתרסקות. כאשר הם מגיעים למקום האסון הם נוכחים שלא נותר איש במקום. טינטין עורך חיפוש בסביבה ומוצא מערה ובה אבן עליה חרוט שמו של צ'אנג. זוהי הוכחה שצ'אנג אכן לא מת בהתרסקות, אך טארקי טוען שגם אם שרד את ההתרסקות בוודאי מת מאוחר יותר מקור ורעב, ובכל מקרה אין להם אפשרות לדעת היכן לחפש אותו במרחבי ההימלאיה. טינטין נאלץ להפסיק את החיפושים.
אולם, ממש לפני העזיבה טינטין מבחין בצעיף צהוב, קשור על סלע במעלה ההר. הוא משוכנע שזהו צעיפו של צ'אנג, ושצ'אנג הניח אותו שם כשטיפס למעלה. טארקי טוען שזה בלתי אפשרי משום שרק מטפס מקצועי היה יכול לטפס בתוואי הזה, אך טינטין מתעקש להמשיך. טארקי מחליט לעזוב. טינטין והקפטן מתחילים לטפס לכיוון הצעיף כשהם קשורים זה לזה בחבל וטינטין מוביל. בשלב מסוים הקפטן מאבד את אחיזתו בצוק ונותר תלוי באוויר. הוא מבין שמשקלו עלול למשוך גם את טינטין ואז ייפלו שניהם, ומנסה לחתוך את החבל ולהתאבד למען טינטין. מותו נמנע על ידי טארקי, שהחליט לחזור ולהמשיך בחיפושים.
לאחר 3 ימים נוספים של חיפושים מתרחשת מפולת שלגים. טינטין, הקפטן וטארקי מתעלפים או נפצעים, ושלג רץ להזעיק עזרה במנזר בודהיסטי סמוך. הנזירים מביאים את טינטין, הקפטן וטארקי אל המנזר ומשכנעים אותם להפסיק את המסע. טינטין מחליט בלב כבד לחזור לאירופה. ברגע האחרון לפני העזיבה אחד הנזירים רואה חיזיון של צ'אנג שוכב, פצוע, ויטי מתקרב אליו. טינטין משוכנע שזוהי נבואה אמיתית ושצ'אנג עדיין חי ונמצא בסכנה. טארקי מסרב להמשיך, וטינטין והקפטן צועדים לבדם למקום שבו נצפה יטי לאחרונה. הם מתצפתים על המקום במשך כמה ימים, עד שלבסוף רואים את יטי יוצא מתוך מערה. טינטין מנצל את היעדרותו של יטי, נכנס למערה ושם מוצא את צ'אנג.
צ'אנג מספר שיטי דאג לכל צרכיו וכנראה חיבב אותו, ומסביר שלדעתו יטי הוא בעל רגשות אנושיים ולב טוב. הוא מחליט לא לספר על כך לציבור, כדי להגן על יטי מסקרנים או אנשים שינסו לאלף אותו. בדרכם חזרה אל הכפר הם פוגשים את ראש המנזר ופמלייתו, שבאו לברך אותם על הצלחת החיפושים. הם חוזרים לכיוון נפאל, משם יחזרו לביתם באירופה. הספר מסתיים בציור של יטי המביט בעצב על צ'אנג המתרחק.
פיתוח
בתקופת כתיבת הספר הרז'ה חווה משבר בחייו. הוא שקע בדיכאון ואף עמד בפני גירושים מאשתו הראשונה, ז'רמיין קיקנס. באותה תקופה הוא סבל מסיוטים שכללו מרחבים לבנים ומושלגים אינסופיים, מחזה שלדבריו היה "עצוב בצורה בלתי מוסברת". הוא תיאר זאת כך: תחושות אלו התבטאו בנופי ההימלאיה המושלגים בהם התרחש הסיפור. בתחילה תכנן הרז'ה ליצור כריכה לבנה לחלוטין, מלבד הדמויות והכותרת, אך המוציא לאור, קסטרמן, חשב שעיצוב כזה יהיה פחות מושך, ולכן הוסיף הרז'ה הרים ושמים ברקע. הרז'ה גם העדיף לקרוא לקומיקס "קרן היאק", על שם המקום שבו נמצא צ'אנג, אך קסטרמן חשב שספר שכותרתו מכילה את שמו של טינטין ימשוך תשומת לב רבה יותר, ולכן שונתה הכותרת ל"טינטין בטיבט".
ביקורת וניתוח
זהו הספר הרגשני, המופנם והעמוק ביותר בסדרה. הרז'ה תיאר אותו כיצירה האישית ביותר שלו, ואמר ש
"טינטין בטיבט" הוא בין הספרים היחידים בסדרה שלא מציג אלימות כלל, וייחודי גם בכך שכמעט ולא מופיעות בו דמויות משנה מהסדרה. אל מסעו של טינטין הצטרפו רק טארקי - שסיפק תמיכה והדרכה טכנית - והקפטן, שסיפק ליווי רגשי והומור. בנוסף, אין אנטגוניסט בסיפור, ואיש אינו אשם בתקלות בהן נתקל טינטין. הספר משקף מסע פנימי. במהלך הסיפור טינטין בוכה שלוש פעמים - יותר מבכל שאר הספרים יחד. מומחה הקומיקס מייקל פאר כתב שזוהי ההרפתקה שהייתה הכי אישית וחשובה עבור הרז'ה, ושהספר הזה הוא "סיפורה של ידידות".
פרוספר אזרן
פרוספר אזרן (נולד ב-10 במאי 1949) הוא איש ציבור ישראלי, אשר כיהן כראש עיריית קריית שמונה מ-1983 עד 1997.
קורות חיים
לאחר סיום שירותו הצבאי, מונה אזרן למפקד חבל העיר קריית שמונה בחירום בהג"א ומפקד המשמר האזרחי בעיר. בהמשך כיהן כרכז אכלוס עולים חדשים בעיר וקליטתם. הוא יישב אותם באלפי הדירות הריקות שהיו אז בעיר. בתחילת 1981 פורסם שהורה להפסיק את מאמצי הקליטה בעיר, בגלל האבטלה ביישוב. במקביל, כיהן כראש ועד העובדים של העירייה.
ב-1981, מינה שר הפנים ועדה קרואה לניהול קריית שמונה. שנה מאוחר יותר, החל מבצע שלום הגליל וצה"ל שיכן בעיר חיילים רבים. בשל כך, נטל לעצמו הרמטכ"ל סמכויות ניהוליות בעיר. ב-1983, פוזרה הוועדה הקרואה ואזרן נבחר בראש רשימת הליכוד לראשות העיר. רשימת הליכוד זכתה בשלושה מתוך 11 מושבים במועצה ואזרן קיבל 33% מהקולות בסיבוב הראשון, לעומת 26% שקיבל ראש העיר הקודם, אברהם אלוני.
בסיבוב השני שהתקיים בנובמבר 1983 גבר אזרן על אלוני ומונה לראש העיר.
למרות מעמדו בתנועת הליכוד בעיר לא הצליח אזרן להשיג מקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת, מקום אותו ניסה להשיג פעמיים. ב-1992 נבחר למקום ה-38 בפריימריז, אך הליכוד קיבל רק 32 מנדטים בבחירות הכלליות (לכנסת ה-13). לאחר שתי קדנציות כראש עיר מטעם הליכוד לא עלה בידיו להיבחר גם ליו"ר סניף הליכוד בבחירות המקומיות. זה היה בתקופה בה מחנה דוד לוי, שאזרן זוהה איתו, נחלש. בשל כך, פרש אזרן מתנועת הליכוד ובבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-1993 התחרה בראש רשימה עצמאית, וזכה בקדנציה שלישית בראשות העיר. ראש הממשלה דאז, יצחק רבין, הביע תמיכה ברשימתו זו.
בנובמבר 1997 התפטר אזרן מכול תפקידיו הציבוריים. בראיונות עיתונאיים שערך הודיע אזרן שהתאכזב מהבטחות הממסד הפוליטי.
לאחר פרישת משה פייגלין מהליכוד התפקד אזרן למפלגת זהות.
פעילותו
כראש עיר, פעל אזרן במוסדות השלטון למען הטבות מס לעיר וסבסוד מעונות ילדים בה. הוא היה ידוע במסעות שתדלנות רבים במסדרונות הכנסת והממשלה. בין השאר, ערך "שביתת יחיד" מול משרד ראש הממשלה - הגיע כל יום וישב בשער משרד ראש הממשלה עד לאישור דרישותיו. הוא השיג לתושבי העיר 50% הנחה בארנונה והנחה במס ההכנסה.
אזרן החזיר לקריית שמונה את השאלת ספרי הלימוד ופעל למען הארכת זכויות הדיור המוגן בעמידר עבור זקנים ומשפחות מרובות ילדים. אזרן גם הביא את מע"צ לרשום בשלטים לכיוון אצבע הגליל את "קריית שמונה" ולא "מטולה" כפי שנהגו לעשות קודם לכן. במהלך כהונתו, חלה עלייה באבטלה של תושבי העיר בשל בעיות כלכליות שהתגלעו בקיבוצי הסביבה, והשינויים בענף התעשייה בישראל.
בין 1968 ל-2006, סבלו תושבי העיר סבלו מירי קטיושות ומחדירות של חוליות מחבלים. מלחמת לבנון הראשונה לא פתרה את הבעיה. בעקבות מלחמת המפרץ הראשונה אשר במהלכה עזבו חלק מתושבי תל אביב את העיר, עודד אזרן את תושבי קריית שמונה להתארח במרכז הארץ בתקופות טיווח קשות. למעשה, כבר כשאזרן היה ראש ועד עובדים הוא התמודד, כמנהיג, עם המצב הביטחוני - הוא נלחם על אי השעייתם של עובדים שעזבו את עבודתם במהלך מתקפות טילים.
לבד מהיותו ראש עיר, אזרן החזיק בתפקידים נוספים. הוא היה יושב ראש פורום ערי הפיתוח, חבר הנהלה עולמית של ארגון יהודי צפון אפריקה, יושב ראש איגוד הכבאים של גליל העליון וסגן יושב מרכז השלטון המקומי. במהלך כהונתו, אזרן זכה לתוארי אזרח כבוד מהערים ניו אורלינס, מיאמי ביץ' וסן חוזה שבארצות הברית. כמו כן, זכה לתעודת מניית כבוד מחברת רסקו ולתואר כבוד של התנועה "חוקה לישראל".
אזרן כתב את האוטוביוגרפיה "ראש עיר תחת אש". תערוכת הצילומים מהספר הוצגה במוזיאון הפתוח תפן, בשנת 2016. היא נפתחה בהרצאה שלו, לרגל שבוע הספר העברי. הספר יצא ב"הוצאה גלילית".
מברוליתארי
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, עמד מספר התושבים בכפר על 491.
היסטוריה
במהלך כיבוש יוון על ידי כוחות הציר הכפר נשרף. במאי 1943 במהלך פעולות הסריקה האיטלקיות נערך קרב נגד קבוצת המחתרת Ladiou ELAS שהשתמשו במברוליתארי כבסיסם.
ברברים (סדרת טלוויזיה)
הסדרה התפרסמה ב־23 באוקטובר 2020 בנטפליקס.
עונה 1
הסיפור מתרחש במהלך הכיבוש הרומי של גרמאניה בשנת 9 לספירה, שם מדוכאים השבטים הגרמאנים על ידי מיסים כבדים של האימפריה הרומית ודרישות מנחה. ניסיונות להקים התנגדות גרמאנית מאוחדת נעשים באמצעות לחימה פעוטה בין ראשי השבטים ושאיפתם של בני שבטים מסוימים הרוצים שלום עם רומא.
ארמיניוס, פרש בצבא הקיסרי הרומאי, הוא כרוסקי שהועבר כבן ערובה לרומא כשהיה ילד, יחד עם אחיו הצעיר פלבוס, על ידי אביו כדי להבטיח שלום בין שבטו לרומא. הוא חוזר לגרמאניה כדי לעזור לפובליוס קווינקטיליוס וארוס לשמור על הסדר באזור, אך כשראה את הזוועות שהטילו חיילים רומים על בני עמו לשעבר, הוא הופך להיות המפקד החדש של שבט הכרוסקי ומצית מרד באמצעות איחוד השבטים בעזרתם של תונזלדה ופולקווין וולפספייר, שני חבריו הטובים ביותר מילדות. אירועים אלה מגיעים בסופו של דבר לשיא במארב המאסיבי של שלושה לגיונות רומאים בעת קרב יער טויטובורג, ממנו יוצאים הגרמאנים כמנצחים.
עונה 2
הסיפור מתרחש כשנה לאחר קרב וארוס, ארמיניוס (ארי) מנסה לאחד את כל השבטים נגד כוח מחודש ומסיבי יותר שהגיע לגרמאניה בפיקודו של טיבריוס.
הפעם הוא מנסה לאחד גם את השבטים המזרחיים ומציע למנהיגם-ידידו הוותיק מרומא- מרבוד להציע להכתיר את ארמיניוס למלך כל השבטים ולהלחם ברומאים, מרבוד ידיד הרומאים עושה עסקה עם פלאבוס (אחי ארמיניוס) החייל הרומי שרוצה לתפוס את אחיו הבוגד ולהביאו לטיבריוס.
לאחר שתפס את ארמיניוס, פלאבוס מקבל בחזרה את הכבוד שנעלם כאשר קלונו של אחיו דבק בו אך כאשר הוא בא להוציאו אותו מבור הכליאה כדי להביאו לרומא מצליחים תונזלדה פולקווין ודידו (אשה קרתגית) להסתנן למחנה ולשחרר אותו (הוא מצידו לקח את בנו גאיוס ששהה במחנה).
עכשיו גרמניקוס (בנו המאומץ של טיבריוס) מאשים את פלאבוס בבגידה ואילו ארמיניוס מצידו מנסה שוב לאחד את השבטים, אבל עכשיו אף השבטים שבטחו בו בתחילה מתחילים להתחמק ולטעון שכליאתו היא סימן מהאלים, אין להלחם ברומא!
לאחר מכן פלאבוס משכנע שלא לרצוח אותו בעוון הבגידה משום שהוא עוד יביא תועלת לרומא, לכן שולח אותו טיבריוס למרבוד עם מכתב סודי, כאשר פותח מרבוד את המכתב הוא מבין שטיבריוס רוצה שישלח לו את ראשו של פלאבוס בכדי להוכיח את נאמנותו לרומא, אולם גאיוס מגלה את תוכניות מרבוד ומזהיר את פלאבוס.
טיבריוס כועס על שניהם (גרמניקוס ופלאבוס) הוא כולא את פלאבוס לביינתיים מרבוד שאשתו נהרגה באספת השבטים אומר לטיבריוס שאם ראשיהם של גרמניקוס ופלאבוס לא ישופדו על כידון הסכם השלום שלו עם רומא יבוטל, טיבריוס כמובן לא מסכים לכך.
יחסי הפיליפינים–צרפת
יחסי הפיליפינים–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לבין הפיליפינים. בשנת 1947, צרפת והפיליפינים חתמו על חוזה לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
צרפת היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של הפיליפינים באיחוד האירופי, לאחר גרמניה, הולנד ובריטניה, המסחר הגיע באוקטובר 2014 לסך של 2.39 מיליארד דולר. זה ייצג עלייה של 24% לעומת התקופה המקבילה בשנת 2013.
היסטוריה
היחסים בין צרפת לפיליפינים התקיימן מאז עידן התגליות. כשהגיעה המשלחת הספרדית תחת מגלן לפיליפינים, היו 15 צרפתים בצוותה. ונכללו בה ז'אן פטיט מאנג'רס, סגן מטרינידד וברנרד קלמט, הכומר של סן אנטוניו.
מיסיונרים צרפתים גם תרמו להתפשטות הנצרות בפיליפינים. הסמינר הדיוקסי הראשון בפיליפינים, הסמינר סנט קלמנט במנילה, הוקם בסיוע המונסיניור הצרפתי שארל-תומאס מילארד דה טורנון בשנת 1704. אל הפיליפינים הגיעו גם סוחרים, טכנאים, חיילים וקצינים וצוותים צרפתים. הצרפתים הכירו בפוטנציאל של הפיליפינים בענף המסחר עד המאה ה-17. צרפת גילתה את השימוש הפוטנציאלי באבקה בייצור אספקה ימית, בעיקר חבלים. למרות ההגבלות של הממשלה הקולוניאלית הספרדית על סחר חוץ, צרפתים וסוחרים זרים אחרים כבר היו במנילה לפני שנפתחה רשמית לסחר חוץ. אופנת פריז הפכה לסטנדרט במנילה. סוחרים זרים ייבאו לפיליפינים מוצרים צרפתיים כמו גרביים, בד מוסלין ופשתן, מטריות, כפפות ומעילים, כאשר הפיליפינים ייצאו את מרבית האינדיגו לצרפת.
צרפת הפכה למדינה הראשונה שהקימה קונסוליה בפיליפינים הספרדית, ואחריה באו בלגיה, ארצות הברית ולבסוף בריטניה הגדולה בנובמבר 1844. צרפת הקימה את הקונסוליה שלה במנילה במרץ 1824.
עם פתיחת תעלת סואץ, היחסים בין הפיליפינים למדינות אירופה, כולל צרפת, הפכו למשמעותיים יותר. כמה פיליפינים עשירים ואינטלקטואליים הגיעו לצרפת, וביניהם חוסה ריזאל, פליקס הידלו וחואן לונה. קהילות צרפתיות ייסדו מכללות בפיליפינים, בין מכללות אלה היו מכללת ההנחה ומכללת סנט פול. הליברליזם הצרפתי מצא גם את דרכו לפיליפינים שהשפיעו על האופוזיציה הממשלתית הקולוניאלית הפיליפינית, הרפורמיסטים והמהפכנים.
במהלך חגיגות המאה של המהפכה הצרפתית בשנת 1889, חוסה ריזאל ביקש לארגן ועידה בשם "Association Internationale des Philippinistes", אשר פרדיננד בלומנטריט מונה לנשיא ואדמונד פלאוחוט לסגן הנשיא. הצרפתים גם התירו לריזאל לחיות בגלות בצרפת שם כתב את הספרים "נולי לי טנגרה" ו"אל פיליבוסטריסם".
המהפכנים של הפיליפינים חיפשו את תמיכת צרפת. בינואר 1897 שלחה הוועדה הפיליפינית בהונג קונג עתירה למר הנרי חנוטו, שר החוץ, ובו 50 נקודות ביחס לתביעת הפיליפינים כנגד ספרד וקראה לעזרת צרפת. בשנת 1898, אמיליו אגינלדו שלח גם את שליחו לפריז למשא ומתן על הסכם שעסק בגורלם של הפיליפינים בעקבות מלחמת ארצות הברית–ספרד. לבסוף, תושבים פיליפינים בפריז, שהוזעקו על ידי ממשלת הפיליפינים בגלות בהונג קונג, ערכו ועדה שקראה להכיר ברפובליקה. את הוועדה הובילו פדרו רוקסס וחואן לונה.
אולם המהפכנים הפיליפינים לא הצליחו להשיג תמיכה צרפתית. צרפת נותרה נייטרלית והתרחקה מהמהפכנים הפיליפינים כאשר צרפת כיבדה את ריבונות ספרד על הפיליפינים כמעצמה קולוניאלית. היחסים הדיפלומטיים בין צרפת לפיליפינים כוננו רשמית ב-26 ביוני 1947 עם חתימת חוזה האמיטי.
פיליפינים בצרפת
יותר מ-60,000 פיליפינים מתגוררים כיום בצרפת, מחציתם חיים באופן בלתי חוקי. 80% מהפיליפינים בצרפת חיו במדינה פחות משבע שנים, ו-95% מתגוררים בצרפת פחות מ-15 שנה. פריז היא ביתה של קהילה פיליפינית קטנה.
מארק נולנד
מארק כריס נולנד (באנגלית: Mark Chris Nowland) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה
נולנד סיים ב-1985 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. סיים קורס טיס ושירת כמדריך טיסה בבסיס חיל האוויר ויליאמס באריזונה ובבסיס רנדולף בטקסס. הוכשר כטייס F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 71 ובכנף 85 שהוצבה באיסלנד. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת במטה כוחות האוויר של פיקוד אירופה בבסיס רמשטיין שבגרמניה. ב-2001 מונה לעוזר קצין המבצעים של טייסת הקרב 94 וב-2002 לקצין המבצעים של טייסת הקרב 71.
בשנים 2003–2004 פיקד על טייסת תעופה בכנף הקרב הראשונה. בשנים 2005–2007 שירת באגף המבצעים של המטות המשולבים. ביולי 2007 מונה לסגן מפקד כנף הקרב 48 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' באנגליה. ביולי 2008 מונה למפקד כנף האימונים 71 בבסיס חיל האוויר ואנס שבאוקלהומה. במאי 2010 מונה לראש מחלקת תכנון, דרישות וההערכה בפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. ביולי 2012 מונה לראש אגף אסטרטגיה, מדיניות ותכנון במטה פיקוד דרום של ארצות הברית וביולי 2013 מונה לראש מטה הפיקוד.
בדצמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 בפיקוד הקרב ולמפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוקטובר 2016 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר ושירת בתפקיד עד פרישתו באוקטובר 2018.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,600 שעות טיסה על מטוסי T-6 טקסאן II, T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל ו-A-10 ת'נדרבולט II.
נולנד בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמבר-רידל בפלורידה. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר, ובוגר קורס הפסגה של האוניברסיטה לביטחון לאומי.
סווטלנה מסטרקובה
סווטלנה אלכסנדרובנה מסטרקובה (ברוסית: Светлана Александровна Мастеркова; נולדה ב-17 בינואר 1968), היא אתלטית רוסיה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב (אטלנטה 1996), אלופת עולם (סביליה 1999), אלופת אירופה ושיאנית העולם הנוכחית (2019) בריצה ל-1000 מטר ובעבר החזיקה כ-23 שנים בשיא העולם בריצת מייל.
ביוגרפיה
מסטרקובה נולדה באצ'ינסק שבמחוז קרסנויארסק.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1991 סיימה מסטרקובה במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:02.92 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:59.15 דקות.
בשנים 1994–1995 לקחה מסטרקובה הפסקה מתחרויות לאחר שנישאה לרוכב אופני כביש מהטובים בעולם (7 באולימפיאדת סיאול) אסייט סייטוב וילדה את בתם, אנסטסיה.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מסטרקובה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.73 דקות, לפני אנה פידליה קירוט מקובה (1:58.11 דקות) ומריה מוטולה ממוזמביק (1:58.71 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:00.83 דקות, לפני גבריאלה סאבו מרומניה (4:01.54 דקות) ותרזיה קיסל מאוסטריה (4:03.02 דקות). 11 ימים לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בציריך, שבשווייץ ב-14 באוגוסט קבעה מסטרקובה בריצת מייל שיא עולם חדש של 4:12.56 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של פאולה איוואן מרומניה (4:15.61 דקות). במהלך ריצה זו היא קבעה בריצת 1500 מטר את שיאה האישי בתוצאה של 3:56.77 דקות. 9 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-23 באוגוסט 1996 היא קבעה בריצת 1000 מטר שיא עולם חדש של 2:28.98 דקות, שיפור לשיא שנקבע באותה תחרות, שנה קודם לכן על ידי מריה מוטולה (2:29.34 דקות).
באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת סיימה מסטרקובה במקום 24 ואחרון בשלב חצי הגמר בריצת 1500 בתוצאה של 4:22.74 דקות, לאחר שנפצעה בגיד אכילס. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:10.22 דקות.
באליפות אירופה שהתקיימה בבודפשט שבהונגריה בשנת זכתה מסטרקובה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:11.91 דקות.
בשנת 1999 באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד זכתה מסטרקובה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:59.53 דקות, לפני רג'ינה ג'ייקובס מארצות הברית (4:00.35 דקות) וקוטר דולצ'ה מאתיופיה (4:00.96 דקות) ומדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.93 דקות, אחרי לודמילה פורמנובה מצ'כיה (1:56.68 דקות) ומריה מוטולה (1:56.72 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) השתתפה מסטרקובה בריצת 1500 מטר בשלב המוקדמות, אך לא סיימה את הריצה ולכן לא הצליחה להגן על תוארה.
Believe (אלבום של ג'סטין ביבר)
Believe (בעברית: להאמין) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר.
האלבום יצא לאור ב-19 ביוני 2012 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס (יוניברסל מיוזיק גרופ). עם יציאת האלבום יצא ביבר לסיבוב ההופעות השני שלו שנשא את שם האלבום, "Believe Tour".
סינגלים
ב-1 במרץ 2012, הודיע הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר בתוכנית של אלן דג'נרס על יציאת הסינגל הראשון מהאלבום "Boyfriend", שיצא ב-26 במרץ 2012. השיר נכתב על ידי ביבר ומייק פוזנר, והופק על ידי פוזנר ומייסון לוי. הוא הצליח לטפס עד למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 לאחר שמכר כ-521,000 עותקים דיגיטליים, נתון שמיקם את השיר כהשני הגבוה ביותר אי פעם במכירות דיגיטליות בשבוע הראשון ליציאתו. "Boyfriend" הגיע למקום הראשון גם במצעד בלבנון ולעשרת המדורגים ביותר במצעדים של 13 מדינות אחרות, ונכון ל-2016 הוא זכה בתואר פלטינה שלוש פעמים בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, פעמיים בנורווגיה ובתארים פלטינה וזהב בעוד 4 מדינות.
הסינגל השני "As Long as You Love Me" פורסם ב-10 ביוני 2012 ועם הזמן צבר פופולריות כשזכה בתארים כסף וזהב ב-4 מדינות, בתואר פלטינה כפולה בקנדה אוסטרליה ונורווגיה ובתואר פלטינה מרובעת בארצות הברית.
לאלבום יצאו עוד שני סינגלים, "Beauty and a Beat" ו-"All Around the World" שנחלו הצלחה מועטה יותר, ועוד שיר "Right Here" שיצא כסינגל בארצות הברית בלבד.
הפקה וכתיבה
האלבום יצא לאור ב-19 ביוני 2012 וציין מעבר מוזיקלי כאשר צלילי הטין פופ שאפיינו את אלבומיו הקודמים ננטשו, ובמקומם שולבו אלמנטים של סגנונות הרית'ם אנד בלוז והדאנס-פופ. בניסיון לפתח סאונד בוגר יותר, ביבר חבר לטווח רחב של מפיקים אורבנים, ביניהם דיפלו, זד והפזמונאי המוערך מקס מרטין, ובנוסף אירח בשיריו אמנים כמו דרייק וניקי מינאז' הבאים מרקע דומה. האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרים, וכתב העת האמריקאי "Entertainment Weekly" היה בין תומכיו הבודדים כשבחר לשבח את האבולוציה המוזיקלית של הזמר והגדיר את האלבום כ"היכרות והמצאה מחודשות".
סבב הופעות
ב-29 בספטמבר 2012 ביבר התחיל את סיבוב ההופעות השני שלו "Believe Tour" שנפתח בגלנדייל שבאריזונה, והסתיים ב-8 בדצמבר 2013, בפרת'.
הסיבוב תמך באלבום Believe וגרף סכום של כ-209.9 מיליון דולר, דבר אשר הפך אותו לאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר בכל הזמנים ולשני המצליח ביותר של ביבר.
הצלחה
האלבום דורג במקום הראשון במצעד בילבורד 200, ובכך הפך לאלבומו הרביעי שהצליח לעשות כן, והוא נחל הצלחה גדולה במצעדים כשהגיע למקום הראשון ב-15 מדינות, כולל קנדה, ומלבד שתי מדינות הוא נכלל בעשרת המדורגים ביותר בכל 13 המדינות בהן האלבום נכנס למצעדים. Believe זכה בתואר פלטינה משולשת בארצות הברית ברזיל ומקסיקו, פלטינה כפולה בקנדה דנמרק ונורווגיה ובתארים פלטינה וזהב ב-8 מדינות אחרות.
אלבום הרמיקס
ב-14 בדצמבר הוא התארח בשלישית אצל אלן דג'נרס והצהיר על כוונתו להקליט אלבום אקוסטי שני במספר בשם Believe Acoustic. האלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2013 וכלל גרסה אקוסטית לשירים נבחרים מהאלבום Believe וגרסת לייב של שיר אחד, לצד שלושה שירים חדשים "Yellow Raincoat", "I Would" ו-"Nothing Like Us".
ילדי שי
ילדי שי היא סדרת ספרים פופולרית לילדים שנכתבה על ידי הסופרת החרדית מנוחה בקרמן. הספר הראשון בסדרה, "ילדי שי מגלים תושיה", יצא לאור ב-1978. שם הסדרה, "ילדי שי", הוא ראשי תיבות של "ילדי שכונות ירושלים", מקום מגוריה של הסופרת.
הסדרה
סדרת הספרים הייתה ראשונה מסוגה בספרות החרדית והיא מקבילה במובנים רבים לסדרות פופולריות בציבור החילוני כמו "חסמבה" או "החמישייה הסודית". בשונה מספרים חרדיים רבים מאותה הסוגה, החבורה כוללת הן בנים והן בנות, שבדרך כלל פחות מעורבות ב"אקשן" של העלילה. עם זאת, בדרך כלל נשמרת ההפרדה המגדרית בעלילה.
סדרת הספרים מתארת את עלילותיה של חבורת ילדים משכונת עזרת תורה בירושלים. חבריה הם בני משפחת וולף - חני, שייקו ותמי, בתם המאומצת של הוולפים, ובני משפחת וייס השכנים לבניין, יענקי ובתיה.
הספרים האחרונים של הסדרה עוסקים במסעותיה של משפחת וולף במזרח הרחוק, אליו הגיעו בשליחות, ומלווים בתצלומים של מסע שערכה הסופרת עם בנותיה, משולבים באיורים ובתמונות אחרות.
ספרי הסדרה
כל ספרי הסדרה יצאו לאור בירושלים, בהוצאת המחברת.
טנט (סרט)
טנט (באנגלית: TENET; בתרגום חופשי לעברית: אמונה או עיקרון) הוא סרט פעולה מדע בדיוני ריגול בריטי־אמריקאי משנת 2020, בבימויו של הבמאי כריסטופר נולאן, שגם כתב את התסריט והפיק את הסרט ביחד עם אשתו־שותפתו אמה תומאס ובכיכובם של ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, אליזבת דביקי, דימפל קפאדיה, אהרון טיילור־ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין, קנת בראנה ויורי קולוקולניקוב.
מועד הקרנת הסרט נדחה עקב מגפת הקורונה ל־31 ביולי 2020, אחר כך ל־12 באוגוסט 2020 ומאוחר יותר נדחה לסוף אוגוסט 2020. הסרט עוסק במרגל, בגילומו של ג'ון דייוויד וושינגטון, שנשלח למנוע את מלחמת העולם השלישית ולדברי נולאן עצמו, זהו סרטו "השאפתני ביותר עד כה". הסרט מתמקד ברעיונות של היפוך זמן ועיוות מרחב-זמן, בדומה לנושאים בחלק מסרטיו הקודמים של נולאן. בסרט הושקע תקציב הפקה של כ‏־225 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרטו היקר ביותר של נולאן.
הסרט הוצג במספר רב של הקרנות מוקדמות, הקרנות מבחן ועוד עד שלבסוף יצא במספר מדינות ב‏־21 באוגוסט 2020 לפני התאריך הרשמי שלו ב־26 באוגוסט. הסרט זכה לביקורות משבחות על סצנות האקשן, הפסקול, הופעות המשחק (במיוחד אלה של וושינגטון, פטינסון, דביקי ובראנה) ורעיונותיו של הסיפור בנושא הזמן כשהמבקרים נתנו ביקורות פושרות על הסיפור המסובך והסוף שלו.
עם זאת, הסרט זכה להצלחה קופתית יחסית בהתחשב בכך שהוקרן ב־41 מדינות בעולם והכניס 360 מיליון דולר, למרות מגבלות שהוטלו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה־93 שנערך באפריל 2021.
עלילת הסרט
הסרט נפתח במצור אותו הטילו טרוריסטים על בית האופרה בקייב, אוקראינה. סוכני CIA, ובתוכם הפרוטגוניסט, מסתננים עם היחידות האוקראיניות ללחימה בטרור לתוך בית האופרה כדי להשיג מטמון פלוטוניום גנוב. לאחר שמצא את הפלוטוניום, חוזר הפרוטגוניסט לאולם הראשי על מנת לנטרל את הפצצות אותן טמנו הטרוריסטים, אך זהותו נחשפת על ידי שוטר אוקראיני והוא ניצל על ידי חייל מסתורי במסכה עם חוט אדום בגבו שהשתמש בנשק מהופך. לאחר מכן נופלים הפרוטגוניסט וצוותו למארב ונחטפים בידי שכירי חרב, הפרוטגוניסט עובר עינויים כמו עקירת שיניים אך בוחר לנשוך גלולת התאבדות לכאורה ולא לחשוף מידע. מאוחר יותר מתעורר הפרוטגוניסט בספינה מתרדמת יזומה, והוא לומד שהגלולה הייתה מבחן לנאמנותו. הוא מגויס לארגון סודי שמטרתו למנוע את השמדת העולם, בהינתן רק המידע שהמילה "טנט" (tenet – "עיקרון" או "אמונה") ותנועה של שילוב האצבעות "יפתחו עבורו דלתות רבות".