cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חברת אשלג ארץ-ישראלית
הברום במלחמת העולם השנייה
כבר בנובמבר 1924 החלו להתעניין בניצול הברום בים המלח, שתי החברות האמריקניות הגדולות ג'נרל מוטורס ודופונט כשמאחוריהן עמדה חברת הנפט סטנדרד אויל מניו ג'רזי, שחיפשה מקור אספקה לברום המוסף לבנזין. הקבוצה שיגרה נציגים ללונדון כדי לקדם קבלת זיכיון להפקת ברום מים המלח. במהלך מלחמת העולם השנייה היה שיתוף פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים במציאת שיטה להובלה בטוחה של הברום על ידי המרתו לתרכובת סידן ברומי (CaBr2 Calcium Bromide) במצב מוצק הבטוח למשלוח באוניות, לשם ניצולו במאמץ המלחמתי כתוסף לדלק ובמיוחד לדלק של מטוסים (המשלוח של ברום גלמי בצורת נוזל מסוכן מאוד בגלל הרעילות והתגובה הכימית החזקה של הברום).
הוספת עופרת ותרכובת הברום, אתילן דיברומי, לבנזין איפשרה לייצר בנזין בדירוג אוקטאן של 130 עד 150. בנזין זה תרם לניצול טוב יותר של מנועי המטוסים בקבלת הספק גבוה יותר לנפח ומשקל מנוע נתון. המנועים הבריטיים והאמריקאים הציגו ביצועים טובים יותר מאלו הגרמניים, והייתה לכך תרומה לניצחון על הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) במלחמה.
נחל מכמש
נַחַל מִכְמָשׁ (בערבית: ואדי סווינית) הוא יובלו העיקרי של נחל פרת. הנחל יורד מהעיר רמאללה, ונשפך לנחל פרת, סמוך לכפר אדומים. אורכו הכולל של הנחל כ-20 ק"מ. הנחל מפתח קניון משמעותי, במקום בו הוא חוצה את מדרגת הכפיפה העליונה של מדבר יהודה. לאורך הנחל מצויים כמה מעיינות.
שמו של הנחל, מכמש, ניתן לו על שם היישוב המקראי מכמש, אשר על סמך הדמיון לשם הכפר הערבי הסמוך מוח'מאס, ניתן לשער ששכן בקרבת מקום.
סלעי הנחל
בפתחת קניון נחל מכמש יש שני סלעים המזדקרים ובולטים במקום בו הופך הנחל לקניון צר ומצוקי. הם עונים באופן אופטימלי לתיאור המקראי של :"הַמַּעְבְּרוֹת","בּוֹצֵץ" ו"סֶנֶּה" כפי שכתוב בספר שמואל א': "וַיְהִי הַיּוֹם, וַיֹּאמֶר יוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל אֶל-הַנַּעַר נֹשֵׂא כֵלָיו, לְכָה וְנַעְבְּרָה אֶל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים, אֲשֶׁר מֵעֵבֶר הַלָּז; וּלְאָבִיו, לֹא הִגִּיד. וְשָׁאוּל, יוֹשֵׁב בִּקְצֵה הַגִּבְעָה, תַּחַת הָרִמּוֹן, אֲשֶׁר בְּמִגְרוֹן; וְהָעָם אֲשֶׁר עִמּוֹ, כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ. וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ נֹשֵׂא אֵפוֹד; וְהָעָם לֹא יָדַע, כִּי הָלַךְ יוֹנָתָן. וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת, אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה. הַשֵּׁן הָאֶחָד מָצוּק מִצָּפוֹן, מוּל מִכְמָשׂ; וְהָאֶחָד מִנֶּגֶב, מוּל גָּבַע". שני הסלעים מצויים בין מעלה מכמש לבין גבע בנימין כ-2.5 ק"מ בקו-אווירי ממגרון.
בוצץ
בוצץ הוא הסלע הצפוני בנקודת ציון : 31.8571645032, 35.2871471882. פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מישור חלקלק. הסלע הצפוני שנמצא במפנה דרומי מואר רוב היום בניגוד לסנה, וככל הנראה שמו קשור לכך, בדומה למילה 'נוצץ'. כך בתוספתא (מקואות א ו), 'ההרים בוצצין' (לאחר ירידת גשמים).
סנה
סנה הוא הסלע הדרומי בנקודת ציון:31.85233889301106, 35.27846941978098. בהיותו במפנה צפוני תלול, הוא שוכן בצל לאורך רוב היום. פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מקום דרוך. השערה אחרת שמדובר בעץ שיטה. אולי מכאן גם שם הואדי בערבית :ואדי סווניט. הסבר על המקום ניתן על ידי החוקר קלוד קונדר.
מערת הגיא
במצוק הדרומי של הנחל נמצאה מערת מפלט אשר שימשה נמלטים בתקופות שונות. המערה מכונה "מערת הגיא" או "מערת אל ג'י". בשנת 1997 מצא הפרופסור חנן אשל במערה שלושה מטבעות מתקופת מרד בר כוכבא, אלו מוכיחים את שימושה כמערת מפלט גם בתקופה זו.
זיהום הנחל
במעלה הערוץ, סמוך ליישוב פסגות, ממוקם מתקן טיהור שפכים (מט"ש) פלסטיני המרכז את שפכי אל-בירה והיישובים פסגות, כוכב יעקב ותל ציון. המתקן מזרים מי קולחין אל הנחל, אשר מגיעים לבסוף למעיין עין מבוע. תקלות הקורות מדי פעם במט"ש גורמות לו לפלוט אל הנחל כמות רבה של מי שופכין לא מטוהרים ובוצה, דבר הגורם לזיהום של קטעים בנחל.
מיקרופוזאורוס
מיקרופוזאורוס (שם מדעי: Microposaurus; מילולית: "לטאה קטנת עיניים") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים. יצור זה חי בדרום אפריקה ובאוסטרליה של אמצע-סוף הטריאס לפני 247-242 מיליון שנה. נמצאו מסוג זה 2 מינים שהראשון שבהם התגלה בשנת 1925.
מאפיינים
דו-חי זה הגיע לאורך 1-2 מטר והיה בעל גולגולת כבדה ושטוחה שהייתה מלאה שיניים חרוטיות קטנות שעזרו לתפיסת טרף שעבר בסביבתה אך הכילה זוג ניבים קדמיים גדולים יותר. יחסית לדו-חיים אחרים הגולגולת הייתה מוארכת יחסית. כפי ששמו מרמז היא הכילה עיניים קטנות בקדמת הגולגולת. ייתכן שאורח חייו הזכיר את סלמנדרת הענק מיפן וסין, אך הוא חי באזורים טרופיים וחמימים בהרבה.
המיקרופוזאורוס יכל לצאת מהמים אך היה חייב לשמור על עור רטוב וכנראה חי מרבית זמנו בתוך מקווי מים מתוקים. הוא היה אוכל בשר של דגים ויצורים קטנים נוספים שהוא לכד במלתעותיו. הוא נכחד לחלוטין בסוף הטריאס.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
גביע העולם למועדונים (כדורגל)
גביע העולם למועדונים של פיפ"א (באנגלית: FIFA Club World Cup, הייתה ידועה עד 2005 כאליפות העולם למועדונים של פיפ"א) היא תחרות כדורגל שנתית בה משתתפות הקבוצות שזכו באליפות שש הקונפדרציות של פיפ"א. מקור התחרות בגביע הבין-יבשתי ששוחק בשנים 1960–2004. במתכונתו הנוכחית נערך הטורניר לראשונה בשנת 2000, והחל משנת 2005 הוא מתקיים בקביעות. מטרת הגביע היא להפגיש בין האלופות של היבשות השונות ולהכתיר את קבוצת הכדורגל הטובה בעולם.
היסטוריית הטורניר
שלוש פעמים שינה הטורניר את פניו. הטורניר התחיל בשנת 1960 כגביע הבין יבשתי, עקב יריבות בין הכדורגל האירופאי לכדורגל הדרום אמריקאי. זכייתה של ברזיל במונדיאל 1958, על אדמת אירופה (שוודיה) שימש כזרז לקידום הרעיון. הרעיון היה טורניר שנתי שיפגיש את אלופות שתי היבשות למשחק בית ומשחק חוץ, וכך תקבע אלופת העולם. מי שדחף מצד האירופאים ליוזמת הטורניר, היה סנטיאגו ברנבאו, אז נשיא ריאל מדריד, אלופת אירופה חמש פעמים ברציפות באותה עת. ברנביאו ביקש להוכיח את גדולתה של קבוצתו וגם הצליח כשריאל מדריד הפכה לאלופה הבין-יבשתית הראשונה בשנת 1960.
לקראת סוף שנות ה-70 החלו הקבוצות האירופאיות לזלזל במפעל שהיה עבורן בעיקר נטל, ולא רצו לקחת בו חלק. אייאקס, באיירן מינכן, ליברפול ונוטינגהאם פורסט סירבו להשתתף במשחקים, וקבוצות מחליפות הגיעו במקומן. שיא השפל היה בשנים 1975–1978, כאשר אופ״א לא שלחה אף קבוצה, מה שגרם לביטול התחרות בשנים אלו.
כאשר המפעל היה על סף התמוטטות לקחה יפן אחריות על התחרות בשנת 1980, והמפעל שינה את פניו. שם הגביע שונה ל"גביע טויוטה", וסוכם שיערך רק משחק אליפות אחד על אדמת יפן שממנו נהנו היפנים מהכנסות משידורים ומכירת כרטיסים. המעבר הציל את פני הטורניר, שהפך לאטרקטיבי ויוקרתי.
לקראת שנות האלפיים, בעקבות לחץ עולמי, הוחלט שעל מנת שהאלופה בטורניר באמת תהיה "אלופת העולם", יש צורך בהשתתפות של קבוצות מכל העולם. ואכן, בשנת 2000 נערכה אליפות העולם הראשונה לקבוצות בברזיל. בטורניר לקחו חלק שמונה קבוצות, אשר חולקו לשני בתים. המקומות הראשונים מכל בית נפגשו לקרב האליפות, ובו זכתה קבוצת קורינתיאנס הברזילאית, אשר ניצחה בדרבי את קבוצת ואסקו דה גאמה.
לאחר הטורניר שוב נוצר משבר עולמי עקב טענות לאי-שוויונות בין הנציגויות של היבשות בעולם, ובעיות של תיאום זמנים (אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2001 בוטלה). המפעל עמד לקרוס, אך ניצל שוב בזכות היפנים שהחזירו את גביע הטויוטה למתכונתו הרגילה.
בשנת 2004 סוכם שוב על החזרתו של "גביע העולם לקבוצות", במסגרת קצת שונה אשר נוהגת עד היום.
בשנת 2007 זכתה במפעל מילאן לאחר שגברה 4–2 על בוקה ג'וניורס והפכה לאירופאית הראשונה שזוכה במפעל. מאז הייתה רק שנה אחת (2012) בה זכתה קבוצה לא אירופאית.
טוני קרוס הוא השחקן בעל מספר הזכיות הרב ביותר במפעל, כאשר זכה בשישה תארים בשתי קבוצות שונות, באיירן מינכן ב-2013 וריאל מדריד בשנים 2014, 2016, 2017, 2018 ו-2022.
הטורניר בהווה
במהדורתו הנוכחית של הטורניר משתתפות שבע קבוצות, ה"אלופה" מכל אחת מהיבשות בנוסף לאלופת המדינה המארחת. הטורניר נערך בשיטת הנוק-אאוט, החל מרבע הגמר. ראשית משחקת אלופת המדינה המארחת מול אלופת אוקיאניה במשחק מקדים על מקום ברבע הגמר. המנצחת במשחק זה מתמודדת ברבע הגמר יחד עם נציגות אסיה, אפריקה וצפון ומרכז אמריקה. לנציגה האירופאית ולנציגה הדרום אמריקנית מקום מובטח בחצי הגמר. הטורניר שם דגש רב על משחק הוגן, והקבוצות והשחקנים ההוגנים מתוגמלים בהתאם.
רולאנדאס וילקונסיאוס
רולאנדאס וילקונסיאוס (בליטאית: Rolandas Vilkončius; נולד בשנת 1976) הוא מנחה טלוויזיה ליטאי.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1976 אוקמרגה. הוא עבד בתחילה בתחנת רדיו בקובנה בעת שהתחיל ללמוד באוניברסיטה הטכנולוגית של קובנה ואחר כך בתחנת הרדיו "Radiocentras" שבוילנה.
הוא החל את דרכו ברשת השידור הציבורית LRT שם הגיש מספר תוכניות, בין היתר הוא לקח חלק בהנחיית התוכנית "Celebrity Duets" בה צמדים של המורכבים כל אחד מהם מזמרים וידוענים מתחום אחר מתחרים ביניהם במוזיקה.
ב-2004, 2005 ו-2008 חשף ההצבעה הליטאית באירוויזיון.
ב-2008 הנחה את התחרות הלאומית לייצוג ליטא בתחרות.
שוודים
היסטוריה
מקורם של השוודים בעיקר בשבטים סקנדינביים, שבעצמם היו חלק מהשבטים הגרמאניים. המושג "שוודי" (Svensk) כמציין שמו של עם התפתח כשם תואר משמם של הסוויונים (Suiones), שנזכרים כבר בחיבורו של טקיטוס מסוף המאה הראשונה, "גרמאניה", ושהעניקו את שמם לסוויאלנד, היא הארץ ההיסטורית המרכזית של שוודיה (שתי האחרות הן יטאלנד, על שמם של הגותים; ונורלנד – "ארץ הצפון"). מלכתחילה יוחס השם סוואים לתושבי חבלי הארץ שסביב אגם מלארן בלבד. באסופת חוקים מתחילת המאה ה-13 נעשתה הבחנה בין "שוודים, וסטרוגותים וסמולנים". בספר ההיסטוריה השוודית הראשון, שנכתב במאה ה-14, מופיע הביטוי "אוּפְּלנ(ד)ים" במה שנראה כהתייחסות ליושבי אופלנד, "שוודים-עיליים", או פשוט תושבי שוודיה. המונח Svenskar במשמעות של ימינו, אם כן, הופיע לראשונה רק במאה ה-15, בהקשר של התנגדות למלכי האיחוד, פקידים בכירים וגורמים זרים באופן כללי.
החברה השוודית: שוודים ושאינם-שוודים
נכון לשנת 2010 חיים 9,428,054 תושבים בשוודיה, בצפיפות של 21 נפש לקמ"ר – עם הבדלים ניכרים בין המחוזות השונים. קרוב ל-18% מהאוכלוסייה אינם ילידי הממלכה או שהוריהם נולדו מחוצה לה. עיקר גלי ההגירה באו לאחר מלחמת העולם השנייה ולא נעצרו מאז. הסאמים מהווים מיעוט ילידי במדינה, ומספרם כ-17 אלף. מיעוטים ותיקים אחרים כוללים את הפינים והצוענים.
נכון ל-2007 חברים מעל 6.8 מיליון מהשוודים בכנסייה השוודית, מוסד לותרני שנהנה ממעמד מרכזי בטקסי חיים ומעבר. שליש מהשוודים אינם מאמינים באלוהים או בכוח עליון כלשהו.
יום חופש התוכנה
יום חופש התוכנה הוא פסטיבל שנתי של תוכנה חופשית המתקיים בכל העולם ומטרתו היא הגברת המודעות לתוכנה חופשית וליתרונותיה, וכן עידוד השימוש בה.
יום חופש התוכנה התקיים לראשונה ב-28 באוגוסט 2004 בהשתתפות מעל שבעים קבוצות של תומכי תוכנה חופשית. מאז הפופולריות שלו גדלה, והשנה המארגנים מצפים להשתתפות של כאלף קבוצות.
ארגון חופש התוכנה הבינלאומי
ארגון חופש התוכנה הבינלאומי (באנגלית Software Freedom International, או SFI) הוא ארגון ללא כוונת רווח שפועל כמארגן הרשמי של יום חופש התוכנה ומהווה את הגוף הרשמי שמנהל תרומות, מימונים, חוזים וחשבונות. ה-SFI הכריז על תוכניות להירשם כמוסד פטור ממס, על מנת לאפשר תרומות המוכרות למס הכנסה. השם "Software Freedom International" נבחר על מנת לבדל את הגוף המנהלי המארגן את יום חופש התוכנה מהאירוע עצמו.
מממנים
המממנת העיקרית של יום חופש התוכנה הבינלאומי בשנת 2005–2006 הייתה חברת קנוניקל בע"מ, החברה אשר עומדת מאחורי הפצת הלינוקס אובונטו.
משרד ההגנה הלאומית (יוון)
משרד ההגנה הלאומית (ביוונית:  Υπουργείο Εθνικής Άμυνας או בראשי תיבות: ΥΠΕΘΑ) הוא משרד בממשלה היוונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של יוון. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של יוון, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא אשר משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשר.
המשרד הוקם ב-1950 כתוצאה מאיחוד של שלושה משרדים קיימים: משרד הצבא, משרד הימייה ומשרד האווירייה. ניקולאוס פנאיוטוטופולוס ממפלגת דמוקרטיה חדשה מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 9 ביולי 2019.
מישהו מטפל בך?
"מישהו מטפל בך?" (באנגלית: ) הייתה קומדיית מצבים בריטית ששודרה בין השנים 1972 ו-1985. עלילת הסדרה סבבה סביב המתרחש בקומת הבגדים והלבשה תחתונה לגברים ולנשים בחנות כלבו בדיונית בשם "האחים גרייס". כותביה העיקריים של הסדרה היו ג'רמי לויד ודייוויד קרופט, אם כי גם מייקל נוולס וג'ון צ'אפמן תרמו לכתיבתה. רובם ככולם של פרקי הסדרה עסקו במתרחש בכלבו, ובמחלקות הבגדים והלבשה תחתונה לגברים ולנשים בפרט. כפארודיה על מערכת המעמדות הנוקשה בבריטניה, דמויות הסדרה פונות זו לזו בשמות משפחותיהן, גם לאחר שעות העבודה. בשנת 2004 "מישהו מטפל בך?" התברגה למקום ה-20 בדירוג הקומדיות הבריטיות.
תקציר העלילה
התוכנית טבעה את מטבע הלשון "" ("האם אתה פנוי?") – זו הייתה דרך פנייתו של קפטן פיקוק לעובדי החנות, אשר לרוב אכן היו פנויים מכל עיסוק. לשמע שאלתו של פיקוק, נהג כל אחד מהם להביט לצדדיו בכבדות, ולומר "כן, אני פנוי, קפטן פיקוק". המשפט "אני פנוי" כתשובה לשאלה, היה גם לסימן ההיכר של מר האמפריז.
זמן מה לאחר תחילת שידורה, נמתחה על הסדרה ביקורת בשל השימוש התכוף שנעשה בה בסטריאוטיפים מיניים, כגון ההתייחסויות רבות ל-"pussy" (מילה בעלת משמעות כפולה: חתול/איבר המין הנשי) של גברת סלוקומב, או משחקו של אינמן כהומוסקסואל נשי, אשר פגע ברגשותיהם של הומוסקסואלים. אינמן, שגילם את מר האמפריז, מציין כי זהותו המינית של האמפריז מעולם לא נחשפה בסדרה. דייוויד קרופט, מכותבי הסדרה, ציין בראיון שנערך עמו כי האמפריז איננו הומוסקסואל אלא "ילד טוב של אמא". זהותו המינית של האמפריז, אם כן, תמהיל של מאפיינים הומוסקסואליים והתנהגות הטרוסקסואלית ארעית, נותרה בגדר תעלומה בעבור הצופים.
פרקי הסדרה
הסדרה שודרה לראשונה ב-8 בספטמבר 1972, כפיילוט לסדרה "Comedy Playhouse".
שיר הנושא
מילות השיר:
Ground floor: perfumery
Kitchenware and food
Going up
Gents' ready-made suits
Shirts, socks, ties, hats
Underwear and shoes
בריזיגלה
בריזיגלה (באיטלקית: Brisighella) היא עיירה בנפת רוונה שבמחוז אמיליה-רומאניה. העיר שוכנת 45 ק"מ דרומית-מזרחית לבולוניה ו-40 ק"מ דרומית-מערבית לרוונה. בסוף שנת 2004 מנתה העיירה 7,740 תושבים.
תולדות המקום
מקורה של העיירה הוא כפר קטן מימי הביניים הנמצא בעמק "למונה" (Valle del Lamone), במרחק הליכה משלושה צוקים מרשימים: "מנפרדיאנה" (Manfrediana) - מהמאה ה-14, "ונציאנה" (Veneziana) - מהמאה ה-16 ומגדל השעון (ראה בתמונה) מהמאה ה-19, הבנוי על מצודה קטנה משנת 1290 ועל מנזר מונטיצ'ינו במאה ה-18.
מישהו מטפל בך?
שיר הנושא
Travel goods and beddings
בריזיגלה
מעיינות מרפא
בעיר ובמחוז יש ריכוז של מעיינות מרפא. הריפוי במעיינות האלה מקורו כבר במאה ה-19. המעיינות עשירים במים שבהם מומסים מלחי גפרית ומלחי נתרן-ברומיד ויוד. הטיפול הוא מיוחד לסובלים מבעיות במערכת הנשימה. יש הטוענים כי למעיינות יש תכונות ריפוי גם למחלות נשים, כאבים וקשיי נשימה לילדים. המעיינות פתוחים לציבור מחודש אפריל עד נובמבר כל שנה. מסוף יוני עד אמצע יולי מתקיים בעיר פסטיבל בסגנון ימי הביניים.
מישהו מטפל בך?
שיר הנושא
Materials and soft furnishing
בריזיגלה
מפקדת הבריגדה היהודית
במלחמת העולם השנייה שכנה בבריזיגלה מפקדתו של מפקד החי"ל (הבריגדה היהודית), הבריגדיר לוי בנימין, ומכאן נשלחו הוראות הפעולה לגדודי הבריגדה ולפלוגותיה בגזרת הקרב. בבריזיגלה התקיים טקס הנפת הדגל, דהיינו טקס בו מניפים את דגל ישראל, מגן דוד. להנפת הדגל הייתה משמעות לאומית יהודית, למול שלטונות הצבא הבריטי, שהבריגדה היהודית הייתה חלק ממנו. טקס הנפת הדגל נערך על ידי לוי בנימין ועל ידי משה שרת, שנשא בו נאום להנצחת השואה ולהנצחת קרבותיהם של חיילי הבריגדה היהודית.
מישהו מטפל בך?
שיר הנושא
Going down
הסרט
בשנת 1977, הסרט "מישהו מטפל בך?" יצא לאקרנים, בכיכובם של צוות השחקנים המקורי, שגילם את אותן הדמויות. עלילת הסרט התרחשה בעיירת הנופש הבדיונית "קוסטה פלונקה" שבספרד.
הסדרה במדינות אחרות
הסדרה זכתה להצלחה רבה בארצות הברית (שם שודרה בערוצים PBS ובי בי סי אמריקה), וכן ברבות ממדינות חבר הלאומים הבריטי. פרק ראשון בגרסה האמריקנית של הסדרה שודר ברשת CBS בארצות הברית בשנת 1979, אולם לא זכה להמשך. ג'ון אינמן כיכב ב-16 פרקי הסדרה בגרסתה האוסטרלית (הנושאת את אותו שם), כמר האמפריז. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון בראשית שנות ה-80 ובסוף שנות ה-90 וגם זכתה להצלחה.
טריוויה
שם הכלבו "האחים גרייס" נלקח בהשראה מחנות בשם "האחים גריי" שבעליה היה חבר של דייוויד קרופט (אחד הכותבים).
טיטו מאיורסקו
קורות חיים
טיטו מאיורוסקו למד בין השנים 1851–1858 באקדמיה הטרזיאנית בווינה, המשיך את לימודיו בברלין ובאוניברסיטת גיסן, שבה סיים בשנת 1860 את התואר השני בספרות ופילוסופיה. כעבור שנה סיים גם את התואר השני במשפטים באוניברסיטת סורבון. בשובו למולדת, ב-1862 השיג משרה בבית המשפט של המחוז אילפוב. למרות גילו הצעיר, עקב כישוריו האינטלקטואליים ובקיאותו התמנה בגיל 22 לפרופסור להיסטוריה, לוגיקה ולפילוסופיה באוניברסיטאות אוניברסיטת יאשי ובוקרשט. בהמשך מילא גם תפקידים של דקאן ורקטור האוניברסיטה.
כראש ממשלה (בשנים 1912 ו-1913) עמד בראש ועידת השלום בבוקרשט שסיימה את מלחמת הבלקן השנייה. בפוליטיקה כבתרבות הוא העדיף את הזיקה לגרמניה על המגמה הפרו-צרפתית ובדרך כלל התנגד ללאומנות הקיצונית. מאיורסקו התנגד לכניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה, אבל לאחר שהגרמנים כבשו חלק מרומניה, סירב לשתף איתם פעולה.
בין השנים 1884–1909 כיהן שוב כפרופסור באוניברסיטת בוקרשט והיה רקטור שלה בשנים 1892–1897.
היה משנת 1867 חבר בחברה הרומנית לספרות (Societatea literară română) שהפכה לאקדמיה הרומנית. כיהן כסגן יושב ראש של האקדמיה הרומנית (1880) ויו"ר המחלקה שלה לספרות (1889).
מסלול קורטיקו-ספינלי
המסלול הקורטיקו-ספינלי או המסלול הפירמידלי (Pyramidal tracts) הוא קבוצת אקסונים היורדת מקליפת המוח אל חוט השדרה. זהו המסלול העצבי המרכזי של המערכת המוטורית, והוא משמש לשליטה רצונית על רבים משרירי השלד.
טיטו מאיורסקו
קורות חיים
החל משנת 1867 היה פעיל בלשכה "סטיאווה רומנייאי" (Steaua României - הכוכב של רומניה) של הבונים חופשיים ביאש. עלה בהירארכיה של הארגון עד לדרגת מגיסטר (1887).
מסלול קורטיקו-ספינלי
אנטומיה של המערכת הקורטיקו-ספינלית
המסלול כולל ברובו אקסונים תנועתיים (מוטוריים), והוא ערוך בצורה של זוגות תאי עצב עם סינפסה אחת המקשרת ביניהם. המסלול מתחיל בקליפת המוח, בעיקר באזורים המוטוריים שנמצאים באונה המצחית. משם יוצאים קבוצת תאי עצב כמו תאי בץ, הנקראים הנוירונים המוטורים העליונים, והם אמונים על העברת האות החשמלי מן המוח אל מערכת העצבים ההיקפית. האקסונים של נוירונים אלו יורדים דרך מרכזים תת-קליפתיים כמו הקפסולה אינטרנה ועוברים באזור הקרן האחורית שלה. לאחר מכן הסיבים עוברים דרך המוח האמצעי ומגיעים לגזע המוח.
טיטו מאיורסקו
בתחום הספרות
טיטו מאיורסקו דגל באוטונומיה אסתטית ובתיאורית "הצורות ללא רקע" והקפיד על אמות המידה האסתטיות בהערכת השירה בפרט והיצירות הספרותיות בכלל. יחק גם סוגיות של בלשנות רומנית. בראש החוג "ז'ונימיה" קידם הרבה מהכישרונות הבולטים של הספרות הרומנית - מיכאי אמינסקו, יון לוקה קאראג'אלה, יון קריאנגה, יואן סלביץ' ואחרים.
מסלול קורטיקו-ספינלי
אנטומיה של המערכת הקורטיקו-ספינלית
מרבית האקסונים חוצים (עוברים דקוסציה) לצדו הנגדי (קונטרלטרלי) של הגוף בנקודה כלשהי לאורך המסלול. מסיבה זו, מרבית הפקודות המוטוריות פועלות בצורה קונטרלטרלית, כלומר כך שההמיספרה הימנית של המוח שולטת על צדו השמאלי של הגוף, ולהפך. המסלול הקורטיקו-ספינלי נחלק לשני מסלולי משנה: צרור צידי, שהוא החלק הגדול יותר של המסלול, וצרור קדמי. במסלול הצידי הסיבים חוצים לצד הנגדי של הגוף ברמת המוח המוארך (בגזע המוח) ובמסלול הקדמי החצייה נעשית ברמת החוליה ממנה העצבים יוצאים מחוט השדרה. מקום החצייה משפיע על איזה צד של הגוף משותק במקרה של פגיעה במסלול. כאשר הם מגיעים לגובה המתאים בחוט השדרה, האקסונים יוצרים סינפסה עם תא עצב מוטורי נוסף, אשר מכונה "הנוירון המוטורי התחתון" וממוקם בקרן הגחונית של חוט השדרה. תא עצב זה שולח אקסון שיוצא למערכת העצבים ההיקפית ומעצבב את שריר המטרה.
פתולוגיות במערכת הקורטיקו-ספינלית
בכל פגיעה מוטורית יש לברר האם מדובר בפגיעת נוירון מוטורי עליון או תחתון כאמור לעיל. קיימים מאפיינים שונים לפגיעות אלו-
פגיעות כגון שבץ הן פגיעות המאופיינות בפגיעה בנוירון מוטורי עליון. אצל אדם אשר חווה שבץ הקליניקה תכלול בין היתר רפלקסים ערים בגפיים הפגועות, סימן בבינסקי חיובי וספסטיות.
מאפייני פגיעת נוירון מוטורי תחתון:
פגיעות כגון פריצת דיסק, גייאן-בארה ומצבים כגון נוירופתיה פריפרית מביאים לסימנים של פגיעות בנוירון מוטורי תחתון.
קישורים חיצוניים
Пирамидални пут
רוברט דה פוי
רוברט דה פוי ( בהולנדית: Robert Herman Alfred de Foy ; במרץ 1893 – 15 באוגוסט 1960) היה שופט שלום, ראש שירות הביטחון הממלכתי הבלגי, מחסידי אומות העולם, שמנע את גירושם של כ-900 יהודים והציל את חייהם בתקופת השואה.
קורות חיים
לאחר ששירת בצבא בלגיה במהלך מלחמת העולם הראשונה, החליט ללמוד משפטים וקיבל תואר דוקטור. הוא עבד כשופט בבית המשפט הצבאי בצבא הכיבוש הבלגי של חבל הרוהר.
בזמן מלחמת העולם השנייה
ב־30 בדצמבר 1934 מונה לראש שירות הביטחון האזרחי הבלגי, במשרד לביטחון המדינה.
כאשר גרמניה פלשה לבלגיה רוברט דה פוי היה ראש ביטחון המדינה ולכן הוסמך להכין רשימה של בלגים קומוניסטים. בלגיה הכינה את הרשימה הזו מפני שרצתה לעצור את אותם קומוניסטים ולהעביר אותם למקום בטוח לפני שגרמניה תפלוש לבלגיה.
בשנת 1941 רוברט דה פוי התחתן עם פרנסואז דו מונצ'ו דה ברגנדל, אחותו של סגן התובע בבריסל במהלך המלחמה. הוא התגרש ממנה לאחר שנתיים בשנת 1943.
במאי 1940 בלגיה ביצעה מעצרים של אותם קומוניסטים שהיו ברשימה של דה פוי, בזמן הזה הגרמנים כבר פלשו לבלגיה ובסוף מאי 1940 בלגיה נכנעה לגרמניה. עם שובם של העצורים בקיץ 1940 נעצר רוברט דה פוי ועוד רבים נוספים על ידי הגרמנים והועבר לגרמניה, הם נעצרו מפני שהיו אחראים למעצרים שבלגיה ביצעה. הוא נחקר במשך כמה שבועות ולאחר מכן שוחרר והוחלט על ידי הממשל הגרמני להחזירו לתפקידו. רוברט דה פוי היה מחויב לשתף את הרשימה שהכין עבור ממשלת בלגיה עם הגרמנים ואז לרכז את אותם הקומוניסטים, רוב הרשימה כללה יהודים פליטים מגרמניה ומפולין.
ב-1 באוקטובר 1943 רוברט דה פוי החליף את גסטון שוינד כמזכיר הכללי של משרד המשפטים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בשנת 1943 לאחר מות גסטון שוינד הפך דה פוי למזכיר הכללי של משרד המשפטים. מיד עם כניסתו לתפקיד התחיל לפעול ביחד עם לאון פלאטו לשחרור יהודים שהושמו במעצר בעיר מכלן שבבלגיה ובכך מנע את גירושם מבלגיה. הוא פעל בניגוד להנחיות של הגרמנים שהפרו את ההנחיות הבינלאומיות. ב-15 באוקטובר 1943 כתב מכתב מחאה למושל הצבאי הגרמני גנרל פון פלקנהאוזן ובכך מנע את שילוחם של כ-900 יהודים, על סמך שייכותם ללאום הבלגי, גילם ( מתחת לגיל 65 או מתחת לגיל 18), מחלות קשות או נישואין לבן זוג מהגזע הארי.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה בשנת 1946 נישא שוב לאלמנה בשם מרגריט טאלון אך גם ממנה התגרש לאחר שנתיים. רוברט דה פוי היה ערירי.
באפריל 1947 רוברט דה פוי מונה להיות שופט בבית המשפט הלאומי בעיר טנג'יר שבמרוקו.
בשנת 1947 חזר לבלגיה כדי לעמוד בראש שירות הביטחון של המדינה. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1958.
הכרה והנצחה
ב-11 לדצמבר 1975 הכיר יד ושם ברוברט דה פוי כחסיד אומות העולם על עזרתו ליהודים בבלגיה הכבושה. הטקס התקיים בבריסל וכן ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
דאלאס קאובויס
דאלאס קאובויס (באנגלית: Dallas Cowboys) היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר ארלינגטון, פרבר של דאלאס שבמדינת טקסס.
היסטוריה
דאלאס היא קבוצת ההרחבה הראשונה של ה-NFL. את מאזן הניצחונות החיובי הראשון השיגה בעונתה השישית בליגה, ב-1966. עונה לאחר מכן העפילה בפלייאוף עד גמר החטיבה, אך הפסידה בהתמודדות מול גרין ביי פאקרס ולא העפילה לסופרבול, במשחק שזכה לכינוי "משחק הקרח" משום שהתקיים בטמפרטורה של פחות מ-10 מעלות צלזיוס מתחת לאפס עם רוחות עזות. בעונת 1971 העפילה לסופרבול VI, בו גברה על מיאמי דולפינס 3-24 וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-1975 העפילה בפעם השנייה לסופרבול בו הפסידה לפיטסבורג סטילרס, בעונת 1977 זכתה בסופרבול XII לאחר שגברה על דנוור ברונקוס ובעונת 1978 הפסידה בסופרבול לפיטסבורג סטילרס. בסרט שנעשה על ידי ה-NFL על הקבוצה בעקבות עונה זו, זכתה לכינוי הקבוצה של אמריקה, כינוי שדבק בה מאז.
לאחר שורה של אכזבות בשנות ה-80, נמכרה הקבוצה ב-1989 לבעליה הנוכחיים, ג'רי ג'ונס. באותה שנה בחרה הקבוצה את הקוורטרבק טרוי אייקמן בבחירה הראשונה בדראפט וכן ביצעה עסקת ענק עם מינסוטה ויקינגס. במסגרת העסקה קיבלה דאלאס חמישה שחקנים ובחירות דראפט עתידיות רבות בתמורה לכוכב הקבוצה הרשל ווקר. העסקה אפשרה לדאלאס לבנות עצמה מחדש, היא זכתה חמש פעמים רצופות בראשות הבית בשנים 1992–1996, וזכתה בעוד שלושה תוארי סופרבול ב-1992, 1993 ו-1995. מאז לא הצליחה הקבוצה להעפיל פעם נוספת לסופרבול.
ג'קיי הארי
ג'קלין איבון הארי (באנגלית: Jackée Harry; נולדה ב-14 באוגוסט 1956), הידועה בשם במה ג'קיי, היא שחקנית, זמרת, קומיקאית, במאית, ואישיות טלוויזיונית אפרו-אמריקאית. היא ידועה עבור תפקידה בתור סנדרה קלארק, שהייתה החברה-אויבת של מרי ג'נקינס (בגילומה של מרלה גיבס), בסדרת הטלוויזיה של NBC "227" (1985-90), וכן בשל תפקידה כליסה לנדרי בסיטקום של ABC/WB "תאומות" (1994-99). היא האפרו-אמריקאית הראשונה, ובינתיים היחידה, שזכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית.
תיאטרון
הופעתה הראשונה של הארי בברודוויי הייתה במחזמר A Broadway Musical, בו שיחקה חברת מקהלה. במהלך שנות ה-1980 היא כיכבה במגוון הפקות בברודוויי ואוף ברודוויי, ובהפקות שתיירו ברחבי ארצות הברית. ב-1994, הארי חזרה לבמה לאחר הפסקה, וכיכבה בתפקיד בילי הולידיי במחזה Lady Day at Emersons Bar and Grill. אחר כך, היא גילמה את תפקיד המאדאם במחזמר The Boys from Syracuse. באמצע-תחילת שנות ה-2000, היא הופיעה בהפקות נוספות, ביניהן The Sunshine Boys, Damn Yankees, ו-A Christmas Carol. היא השתתפה גם בסבב הופעות ארצי בהפקתו של ג'יי. די. לורנס The Clean Up Woman.
טלוויזיה
הופעת הבכורה של הארי בטלוויזיה הייתה ב-1983, ב"עולם אחר", בתפקיד לילי מייסון, אותה גילמה עד 1986. ב-1985, הארי החלה לגלם את תפקיד סנדרה קלארק בסיטקום של NBC, "227". במהלך הסדרה, הארי ומרלה גיבס החלו מחלוקת פרטית לגבי מי היא כוכבת הסדרה, אך מאז השתיים השלימו ואף שיתפו פעולה בפרויקטים נוספים לאחר תום הסדרה. הביצועים שלה ב-"227" הובילו ליצירת סדרה על שמה, "Jackée", אך למרות הפופולריות של הפיילוט עם קהל הצופים, הסדרה לא התרוממה, והפיילוט מאז משודר בשידורים חוזרים כחלק מ-"227".
לאחר שעזבה הארי את "227" ב-1989, היא כיכבה מול אופרה וינפרי בעיבוד של הרומן של גלוריה ניילור The Women of Brewster Place. ב-1990, היא כיכבה בפיילוט קומי של NBC We'll Take Manhattan, אשר שודר כתוכנית ספיישל בקיץ באותה שנה, אבל לא הפך לסדרה. בסוף 1991, היא הצטרפה לצוות השחקנים של The Royal Family אחרי שכוכב הסדרה, רד פוקס, מת באופן בלתי צפוי. היא כיכבה מול דלה ריס, שהייתה כוכבת אורחת קודם לכן ב-"227". ב-1992, היא כיכבה בתור עוזרת המאמנת ב-Ladybugs. ב-2000, הארי שימשה כפאנליסטית אורחת בחידוש התוכנית To Tell the Truth, ואף הופיעה בעונה השנייה של Celebrity Fit Club 2 ב- VH1 ב-2005. מ-1994 ועד 1999, הארי גילמה את ליסה לנדרי, האם המאמצת של דמותה של טיה מאורי בסיטקום "תאומות".
היה לה תפקיד חוזר בתור ונסה בסדרת UPN/CW "כולם שונאים את כריס" וכן תפקיד חוזר בסדרת BET Let's Stay Together. ב-2012–2015, היא כיכבה בסדרה "המשפחה הראשונה", בה גם מרלה גיבס הופיעה בתפקיד חוזר. ב-2014–2015, שיחקה במספר פרקים בסדרה "העולם של ריילי". באותה שנה היא גם הצטרפה לגיבס בסרט  Forbidden Woman. ב-2016–2017 המשיכה להופיע במגוון תפקידי אורח, וב-2018 חזרה לתפקיד ראשי בסדרה The Paynes.
פרסים
הארי הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית עבור "227" ב-1987. היא זכתה בפרס NAACP Image לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית עבור "תאומות" שנתיים רצופות, ב-1999 ו-2000.
חיים אישיים
הארי הייתה נשואה בעבר למוזיקאי ג׳רי ג'מוט ב-1980 עד לשנת 1984.
ב-1996 נישאה לאלג'ין צ'ארלס ויליאמס, נישואים שנמשכו עד 2003. הם אימצו ביחד בן, פרנק, בשנת 1997.
נמל התעופה איסטנבול
נמל התעופה איסטנבול (בטורקית: İstanbul Havalimanı) הוא נמל תעופה המוקם במחוז ארנבוטקוי שבצפון-מערב איסטנבול, כ-35 קילומטרים ממרכז העיר. הנמל הוגדר ב-2020 כנמל התעופה העמוס ביותר באירופה.
היסטוריה
באוגוסט 2012 הוחלט בקבינט הטורקי על הקמת שדה תעופה שלישי באזור איסטנבול, מאחר שנמל התעופה הגדול בעיר; אטאטורק, פועל סמוך לסף הקיבולת שלו.
על פי התוכניות; יוקמו בנמל שמונה מגדלי פיקוח, שישה מסלולי המראה ונחיתה, ושישה עשר מסלולי הסעה. הנמל יקושר למרכז העיר באמצעות אוטוסטרדה חדשה, מסילת רכבת, וגשר חדש שיעבור מעל מצרי הבוספורוס. נמל התעופה ישמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית טורקיש איירליינס. מיקום הנמל; באחד מאזורי היער היחידים באזור, גורר התנגדויות של ארגונים סביבתיים לפרויקט.
טקס הנחת אבן הפינה לנמל נערך ב-7 ביוני 2014, והוא נחנך ב-29 באוקטובר 2018, הטיסה הראשונה נחתה יומיים לאחר מכן ב-31 באוקטובר. הוא מתוכנן להיות נמל התעופה הגדול בעולם, עם קיבולת מקסימלית של 150 מיליון נוסעים בשנה.
באפריל 2019 השדה קיבל את קוד היאט"א של אטאטורק, ובכך השתנה מ-ISL ל-IST.
טיסות לישראל וממנה
טורקיש איירליינס מפעילה החל מ-6 באפריל 2019 תשע טיסות יומיות בין הנמל לתל אביב במקום תשע הטיסות שפעלו בעבר מנמל התעופה אטאטורק.
החל מקיץ 2023 מפעילה ארקיע קו שבועי אחד במטוס Embraer 195 בין תל אביב לנמל. נכון ליוני 2023 נחשב נמל התעופה איסטנבול לקו העמוס ביותר מנמל התעופה בן גוריון, כאשר ממוצע הטיסות השבועיות לנמל עומדות על 85–100.
החלוצות בתקופת העלייה השנייה
התיאורים להן זכו החלוצות בתקופת העלייה השנייה (1904–1914) היו של צעירות אידיאליסטיות הלבושות לבן, עטויות מטפחת ראש לבנה, ועומדות בשדה שיבולים. כסמל "העברייה החדשה".
המיתוס לגבי מעמד האישה בתקופה המוגדרת כ"דור החלוצים", היה שבתקופה זו התקיים שוויון בין גברים לנשים וכי אי השוויון המגדרי הוא מאפיין של התפתחות מאוחרת יותר של החברה הישראלית. אך הפער בין תמונת החזון למציאות היה שונה.
הפער בין מיתוס למציאות והאמונה כי הושג שוויון בתקופת החלוצים בין גברים לנשים והתקיימה שותפות בבניית הארץ, התנפצה במחקרים שנערכו ולאחר קריאת יומנים, אוטוביוגרפיות, מכתבים, רשימות ותעודות שונות שהשתמרו בספריות ובארכיונים שונים של הנשים באותה תקופה.
חקירת ההיסטוריה של סיפורן של החלוצות מנקודת מבטן (היא-סטוריה) תיארה את רצונן להשגת מעמד שווה לגברים, לשפר מעמד האישה בחברה החדשה שנוצרה בארץ ישראל. הן רצו לקחת חלק במעשה ההגשמה הציוני-הסוציאליסטי. ליצור חברה חדשה. אך עם עלייתן ארצה נעלם השוויון בין גברים לנשים. ההגמוניה הציונית שהייתה ברובה גברית, שעתקה את דפוס "עזרת נשים" וייעדה את הנשים שעלו ארצה לתפקידים מגדריים מסורתיים, שמרניים - עבודות משק הבית וגידול הילדים, ואילו גברים עסקו בעיקר בחקלאות ובעבודות כפיים המחייבות יציאה מן הבית.
בטרם העלייה ארצה
החלוצות שעלו ארצה בעלייה השנייה הגיעו ברובן ממזרח אירופה, מחברה יהודית-מסורתית, חברה פטריארכלית בה גברים היו ראשי המשפחה והקהילה ושלטו בעמדות הכוח. הבית נחשב לתחום אחריותן של הנשים. המניעים לעלייתן ארצה היו ציוניים-סוציאליסטים אך גם לאומיים, דתיים וביטחוניים. היה בהם שילוב של בעיות כלכליות, אנטישמיות, רדיפות פוליטיות ופוגרומים ברוסיה בין 1903–1905. וכן ההכרה בבלעדיותה של ארץ ישראל כפתרון לבעיית הגולה - התרחבות תנועת ההשכלה ותהליכי חילון באירופה גרמו לשינויים גם בקהילה היהודית ולזרם עלייה חדש.
החלוצות נתקלו בקשיים רבים למימוש משאת נפשן לעלות ארצה: התנגדות הוריהן (רוב נשות העלייה השנייה היו רווקות), השכלה מועטה, אי ידיעת השפה העברית והתפיסה השמרנית, הפטריארכלית המקובלת על מקומה של האישה. ההערכה היא כי בתקופת העלייה השנייה עלו ארצה כ-35,000 עולים, מהם כעשרים אחוז נשים, אך התנאים הקשים, חוסר האמון ביכולותיהן וחוסר ההבנה לשאיפותיהן גרמו לרבות מהן לעזוב את ארץ ישראל לארצות מוצאן או ליעד הגירה מבטיח יותר.
התייחסות פמיניסטית ראשונה הובעה ב-1910, כאשר פרסם החלוץ והמסאי ממש"י את מאמרו פורץ הדרך "שאלת הפועלת הגלילית" בעיתון הפועל הצעיר, בו הובעה לראשונה תרעומת בעניין היחס לנשים בכלל ופועלות בפרט: על פי יוסף שפירא, "זכות מיוחדת לו לשמואלי-ממשי בהעלאת שאלת הפועלת... ממשי היה הראשון שהעלה במחנה העבודה הקטן את שאלת הפועלת... באותם הימים כאשר איש עדיין לא שם לב לחשיבותה של בעיה זו." במאמר "לשאלת הפועלת הגלילית" גם הגה ממש"י את רעיון החווה המיוחדת להכשרת פועלות חקלאיות. שנה מאוחר יותר הוקמה בכנרת חוות העלמות: את נקודת המבט הגברית תיארה תחיה ליברזון, שהייתה אחת הפעילות בין החלוצות ב"הפועל הצעיר" משנת 1913:.
שאיפתן של החלוצות לאחר עלייתן ארצה הייתה לשנות את מעמדה המסורתי הנחות של האישה הן רצו לבנות חברה חדשה משותפת לנשים וגברים בה מעמדם יהיה שווה.
התגבשות היישוב בארץ
עם העלייה ארצה ובניית היישוב בארץ נוצרו צורות התיישבות חדשות. הוקמה התיישבות שיתופית, כפתרון לבעיית הפועלים במושבות. כמו כן מתוך השקפה חברתית לחיות בדרך חיים שונה המקובלת בעולם הקפיטליסטי. צמחה מערכת כלכלית חדשה והתארגנו מוסדות פוליטיים וחברתיים חדשים וכן מוסדות תרבות וחינוך. אולם, תהליך זה של שינוי ובנייה יצר גם אי השוויון בין נשים וגברים.
אי שוויון פוליטי
העמדה והאמונה הרווחת בציבור הגברי בכלל, אך גם הנשי בפרט לגבי חלוקה מסורתית של תפקידי הגבר והאישה היוותה גורם מעכב בהשגת שוויון זכויות בין גברים ונשים. אחת הסיבות לכך שרבות מהנשים אף מעטו להשתתף באספות קבוצתיות היא העובדה שמעטות ביניהן ידעו עברית. אמנם ב-1897 הצהירה ההסתדרות הציונית על זכותן של הנשים לבחור ולהיבחר לקונגרס הציוני. אך בפועל מנשים נמנעה זכות זו. לאחר מאבק שנמשך כעשור על השגת זכות בחירה לנשים בין נציגי הפועלים וקבוצות אזרחיות שתמכו בזכות הבחירה לנשים ובין נציגי אורתודוקסיה והיישוב הישן בירושלים שהתנגדו לזכות זו. בינואר 1926, באספת הנבחרים, הוכרז רשמית על שוויון זכויות לנשים בכל ענפי החיים האזרחיים, המדיניים והכלכליים ביישוב העברי. הצהרה זו מומשה על ידי ממשלת המנדט ב-1927. גולת כותרת זו, הזכות לבחור ולהיבחר, תרמה לביסוס אחת מאבני היסוד של הדמוקרטיה הישראלית. הנשים במחאה, בתקופת מאבקן, הקימו את תנועת הפועלות,
ארגון שכלל נשים שתפקידן לייצג את הקול הנשי, לדאוג לזכויותיהן ולהגביר את המודעות לבעיית הנשים ועבודתן לדון בסדר היום הציבורי ולהיות מעורב חברתית ופוליטית. מתוך הכתבים עלתה מצוקתן של הנשים והצורך שלהן בקשר, על מנת שלא להרגיש את זרותן כמהגרות. כמו כן כדי להתאגד יחד להיאבק על מקומן הראוי והשווה בחברה החדשה שהיו שותפות בהקמתה. הן רצו לקחת חלק בחיים הציבוריים, לקדם נשים ולשנות את תנאי חייהן, ולקבוע מעמדה של האישה בשוק העבודה.
אי שוויון כלכלי
במושבות העלייה הראשונה הבעלות על המשק החקלאי הייתה בבעלות הגבר ושמרה על מעמדה השולי של האישה בחברה. השאיפה להגשמה עצמית נתקלה בהתמודדות עם פועלי העלייה השנייה, עם הפועלים הערבים ועם עולות מעדות המזרח. גברים לא הסכימו לקבל נשים לקומונות בטענה שהן יהיו לנטל על כתפי הקומונה הנאבקת על המשך קיומה הכלכלי. באום ג'וני (בעתיד דגניה א'), הנשים לא קבלו מעמד של חברות קולקטיב, אלא נחשבו כמועסקות על ידי הקולקטיב על ידי המשרד הארץ ישראלי ששלם את שכרם של העובדים.
נחישות הנשים באה לידי ביטוי ברכישת מיומנויות מקצועיות לתחומים בהם ניתנה להן אפשרות לעבוד כגון: טבחיות מקצועיות. השתלמותן אפשרה להן להתנות את תנאי העסקתן ודרישותיהן לשביעות רצונן: שכר, הסדרי עבודה, אחריות על גינת הירק. הן דרשו לגדל בעצמן את הירקות ולמכור את התוצרת. כמו כן נאלצו הנשים להיאבק על קבלת שכר שווה לגברים על עבודה שווה. הסתדרות העובדים העבריים בארץ ישראל קבעה סולמות שכר נפרדים על בסיס אתני (יהודים-ערבים), עדתי (אשכנזים-ספרדים) ומגדרי (גברים-נשים).
הקבוצה הראשונה בה הפועלת קיבלה שכר שווה ערך לגברים הייתה קבוצת "האיכר הצעיר" שבין מנהיגיה היה אליעזר יפה שהאמין בתפיסה ליברלית (אמריקנית) בדבר שוויון בין בני האדם.
אי שוויון תעסוקתי
החלוצות רצו את הזכות לבחור מקצוע כרצונן ולהתקדם בו לפי כישרונותיהן. מטרתן של הנשים לעבוד את האדמה התנגשה בייעודה המסורתי של האישה כרעיה וכאם. החלוצות ראו בעבודה החקלאית את המפתח לשוויון מאחר שמעשה ההגשמה בא לידי ביטוי בעבודת האדמה והפרחתה. אך בפועל מנשים נמנעה העבודה בחקלאות מכיוון שהגברים לא ראו בהן כוח עבודה שווה ערך להם. הגברים ראו בעבודת האדמה עיסוק גברי בלבד ושלטה אצלם חלוקת העבודה והתפקידים המסורתית המקובלת.
נשים גם לא התקבלו לעבודות בבניין ובסלילת כבישים מכיוון שראו את עבודתן כזמנית ובלתי מתאימה לנשים ולכן הועדפה העסקת גברים במקצועות אילו. נשים נדחקו לעבודות שירותים כגון: עבודות תפירה ומשק בית שהיו גם בעלות מעמד נמוך יותר. מקריאה בכתבי החלוצות הן לא דחו על הסף את רעיון חלוקת התפקידים בין הגבר לאישה, אך דרישתן הייתה כי לא יוגבלו למקצועות המסורתיים אלא תינתן להן האפשרות לפתח ענפים נוספים שהיו מקובלים גם בחקלאות כגידול ירקות ולהרחיב את מגוון התפקידים של נשים.
הוקמו חוות חקלאיות בארץ בהן גדלו גידולים חקלאיים שונים. אך נשים הודרו מהעבודה החקלאית. הסיבות לכך היו: תפיסת איכרי העלייה הראשונה את העבודה בשדה כעבודה גברית. הם העדיפו העסקת פועלים ערביים זולים ומיומנים. הם ראו בעבודה החקלאית כלא נאותה לנשים, יהודיות בפרט, ולא האמינו ביכולותיהן של החלוצות. בנוסף התנגדו האיכרים במושבות לאורח החיים החילוני, עצמאי שקיימו החלוצות ולקרבה בין הגברים לנשים.
בעקבות התנסותה בחוות סג'רה יזמה והקימה חנה מייזל שלמדה אגרונומיה והייתה לאישה הראשונה בעלת השכלה חקלאית גבוהה, את הקמת חוות העלמות. ייעוד החווה היה ללמד נשים תאוריה ועבודה חקלאית וניהול משק בית. כמו כן החווה נתנה אפשרות לעיצוב דגם נשי חדש והקניית כלים ליצירת חיים חדשים ללא תלות בגברים. היא פרצה את התחום המסורתי שנכפה על החלוצות על ידי הכשרה עצמית.
פרעות צפת (1834)
פרעות צפת או הביזה הגדולה בצפת הייתה סדרת פרעות שערכו כפריים ערבים ומוסלמים ודרוזים קומיים בקהילה היהודית בצפת במהלך מרד הפלאחים בשנת 1834. הפרעות נמשכו שלושים ושלושה ימים במהלכם נבזז כל רכוש הקהילה, נאנסו נשים רבות ורבים נפצעו ואף נרצחו.
רקע
לאחר ששליט מצרים, מוחמד עלי, כבש את ארץ ישראל, בשנת 1831, הוא החל להנהיג גיוס חובה לצבא המצרי בקרב האוכלוסייה הערבית כחלק מתהליך המודרניזציה שהוביל. הרפורמה בגיוס עוררה התמרמרות בקרב האוכלוסייה הערבית שרחשה עדיין נאמנות לשלטון העות'מאני, עד שב-19 במאי 1834 הוכרז מרד בשכם וקבוצות חמושות פשטו על ירושלים והחלו לבזוז את הקהילה היהודית בעיר. אבראהים פאשא ניסה לכבוש חזרה את ירושלים מהמורדים אולם נאלץ לסגת בתחילת המערכה, והשמועות על תבוסתו זרעו אי סדר ומרי ברחבי הארץ. בצפת יעץ מושל העיר למוסלמים לבזוז את הקהילה היהודית העשירה. המוסלמים בעיר הוסתו עוד בתחילת אותה שנה על ידי חכם דת מוסלמי, מוחמד דַמוּר, שהטיף כנגד הקהילה היהודית בשוק של צפת. הנוסע האנגלי, אלכסנדר ויליאם קינגלֵיק, סיפר שדַמוּר "חזה" את הביזה העתידה לבוא ב-15 ביוני, במהלכה ינשלו "המאמינים האמיתיים" את היהודים מזהבם, כספם ותכשיטיהם.
דורון עזורי
דורון עזורי (נולד ב-1961) הוא מעצב ישראלי, חבר אגודת המעצבים הגרפיים.
פרעות צפת (1834)
התרחשות
אסד רוסתום מהאוניברסיטה האמריקנית בביירות פרסם ב-1938 את המסמכים המצריים על המרד וציטט מתוך הדיווח על צפת, בו נאמר שהמורדים פרצו לרובע היהודי "כשהם בוזזים ופוגעים באמות המידה המקובלות של מוסר וכבוד".
הפורעים גרשו את היהודים מבתיהם ופצעו גם ילדים ונשים:
דורון עזורי
ביוגרפיה והשכלה
עם חזרתו ארצה עבד במשרדי פרסום שונים, ביניהם ברוך נאה strategic design. במשרד זה עיצב יחד עם ברוך נאה, בין היתר, את האריזות לחלב "תנובה" (אריזת המשבצות) ו"זוגלובק". בהמשך, הקים וניהל את מחלקת העיצוב Btl במשרד הפרסום שלמור-אבנון-עמיחי. במסגרתה, עיצב לוגו ל"רשת גימל" עם הפיכתה לתחנה המשדרת מוזיקה ישראלית בעברית בלבד ("רק מוזיקה ישראלית"), מיתג את "סיטי בנק ישראל", "AIG" ו"לייף סטייל" לחברת "סופר-פארם".
פרעות צפת (1834)
התרחשות
מכיוון שהאזור היה תחת סגר לא יכלו היהודים ליידע את השלטונות שישבו בערי החוף על מצבם. בתיהם נבזזו והוחרבו והמקומות הקדושים הושחתו וטומאו. בבית המדרש של הפרושים הוכו באכזריות זקנים וזקנות שחיפשו שם מקלט ובאחד מבתי הכנסת נאנסו נשים יהודיות על קרעי ספרי תורה, כפי שתיאר הרב ישראל משקלוב. חלק מהרבנים, בהם אברהם דב אוירבך מאבריטש וישראל משקלוב, נשבו עבור כופר. בית הדפוס של ישראל ב"ק נהרס והספרים שנמצאו בו הושחתו. ניסיונות התגוננות סוכלו באכזריות – באחד הבתים בו ניסתה קבוצת יהודים להתבצר נורו שני מגניו והנשים בתוכו נאנסו. רבי מנחם מנדל מקמיניץ כתב בזכרונותיו, כי היהודים הופשטו מבגדיהם לפני שגורשו מבתיהם: "וכאשר עשו כן בחצר שהייתי בו ופשטו בגדינו, ראינו שרוצים גם כן להרוג אותנו בקנה השרפה... והנה צווחה ברחובותינו... וגרשוּם ערומים החוצה, והעם הנותר עינוּ במשכב, הן זכרים והן נקבות".
דורון עזורי
ביוגרפיה והשכלה
בשנת 2002 ייסד את NewDesign Graphics Ltd, משרד לעיצוב המתמחה בתקשורת חזותית, מיתוג ואריזות ומשמש כמנהלה. במסגרתה עיצב בין היתר אריזות ל"קלגרון", מיתוג ל"וריפון", עיצובים למועדונים שונים של תשלובת "ישראכרט", "אמריקן אקספרס", התזמורת הסימפונית ראשון לציון, "ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין בישראל" ו"רויאלטי תכשיטים".
פרעות צפת (1834)
התרחשות
רבים מבני הקהילה מצאו מחסה מחוץ לעיר, חלקם במערות וקברי הצדיקים שבכפר עין זיתון. הם שילמו לתושבי הכפר ואלו, בעזרת יהודים שהתחפשו למוסלמים, חילצו חלק מהפצועים מן העיר. המחנה מחוץ לצפת מנה כשש מאות אנשים. בתוך העיר התחבאו יהודים בחצר הנוצרים, שכן אלה לא לקחו חלק בפרעות. הרב גרשון מרגלית, נשיא כולל החסידים נתן לקאדי המקומי את כל כסף הכולל בתמורה למחסה לבני הכולל וכך ניצלו מאות בני אדם. בהמשך הצטרפו אליהם קבוצה מבני הפרושים שהתחבאו מחוץ לעיר במקום המכונה "כרם" (בו על פי המסורת נהרגו חנה ושבעת בניה), אך לאחר חמישה ימים הקאדי גירש את הפרושים ואת רבי אברהם דב מאבריטש וסיעתו ואמר להם ללכת לחורבה בה היו קודם. רבי ישראל וחלק מהעדה התחבאו בעין זיתון.
דורון עזורי
ביוגרפיה והשכלה
כתרומה לקהילה, מעצבת NewDesign Graphics Ltd פרטי עיצוב לבית איזי שפירא בהתנדבות.
פרעות צפת (1834)
התרחשות
הניצולים סבלו מחרפת רעב, צמא ופציעות קשות. בין הבורחים נמצאו תינוקות רבים שהופרדו מאמותיהם ולא יכלו לינוק. רבי מנחם מנדל מקמיניץ תיאר את הפליטים שהצטרפו אל המחנה מחוץ לצפת: "עוד יהודים הרבה מכף רגל ועד ראש אין בם מתום רק פצעים ודם הרבה יצא מהם". הרב סיפר כי הקבוצה ניסתה לחזור אל העיר, אולם כאשר נכנסה אליה, עמדו הפורעים על גגות בתיהם ואיימו לפגוע ביהודים. בעקבות זאת, ברחה קבוצת היהודים אל חורבה מחוץ לעיר, אך כעבור כמה שעות באו לשם גם הפורעים. הקבוצה ברחה אל חורבה גדולה על "ראש הר אחד" ובילתה שם את הלילה הקר והגשום: "היה צר לנו לשמוע גודל הששון ושמחה שעשו השוללים בעיר מכל השלל הרב ששללו מהיהודים, כי קול שמחתם נשמע למרחוק". רבי מנחם מנדל סיפר גם על גורלה של חצרו של רבי יעקב הירש ממאהליב באותו לילה שהוא עצמו שהה על ההר. אנשיה נעלו אותה וניסו להתגונן באמצעות השלכת אבנים על הפורעים מגג הבית: "ויורו היורים בקנה השרפה ויהרגו את החכם הספרדי ולר' יעקב הירש עשו חבורות ופצעים, ואחר כך נכנסו תוך החצר ושללו ובזזו כל הנמצא, וגם בגדי המתים פשטו, וטמאו כל הנשים שנמצאו בחצר".
דורון עזורי
ביוגרפיה והשכלה
חבר "אגודת המעצבים הגרפיים בישראל" שנוסדה בשנת 1935.
שידול
שידול הוא מונח משפטי המתאר מצב בו אדם אחראי בשל כך שהביא אדם אחר לביצוע עבירה פלילית או עוולה אזרחית.
שידול במשפט
הרציונל המשפטי לעבירת השידול הוא הרצון להעניש לא רק מי שביצע את העבירה בעצמו, אלא גם שותפים אחרים. לעיתים קרובות קו הגבול בין מבצע בצוותא, מסייע ומשדל הוא דק ביותר. כך, למשל, במקרה הנפוץ של כנופיית עבריינים, מנהיג הכנופיה המפעיל לחץ או מעודד את העבריינים לביצוע הפעולה, יקשה לעיתים להוכיח את מעורבותו הישירה בעבירה כמסייע או כשותף, ויהיה קל יותר להוכיח את מעורבותו כמשדל.
פרעות צפת (1834)
התרחשות
רבי מנחם מנדל סיפר כי שילם לאחד מאנשי הקאדי כדי שילווה אותו ואת רבי שלום חייט הזקן אל העיר, במטרה לנסות ולהציל את ספרי התורה. בהגיעם לבתי הכנסת גילו כי מהתפילין עשו הפורעים רצועות לשקים ולסוסיהם, מהטליתות אבנטים ומהקלף של ספרי התורה עשו נעליים. השניים אספו את היריעות שמצאו ברחובות ולקחו אותן לקבורה. ברחובות ראו את בני הכפרים מהסביבה על חמורים לוקחים את הביזה, בגדים וכלים. הפורעים היו מבצעים הרס בבתים בניסיון למצוא מחבוא של כסף או זהב. בדרכם חזרה של השניים אל ההר, הניח אחד הפורעים את חרבו על צווארו של רבי שלום חייט ואיים להתיז את ראשו, חרף צעקותיו של המלווה מאנשי הקאדי. ר' שלום הזכיר לפורע כי היה תופר לו את בגדיו והתחנן על חייו, והפורע הניח לו לנפשו. באחד הרחובות שמעו קול צורח ומצאו יהודי "שוכב תוך האשפה עד צווארו". האיש היה פצוע ולא יכול היה ללכת, והשניים עזבו אותו כדי להזעיק סיוע. הוא הובא לאחר מכן על חמור אל ההר, אולם נפטר כעבור שלושה ימים. אחרי שהייה של שלושה שבועות בחורבה על ההר, הצטרפה שאר עדת הפרושים, ובה ר' מנחם מנדל, אל רבי ישראל בעין זיתון.
דורון עזורי
גלריה מקוונת לאמנות
דורון משמש יועץ אמנותי לאספנים, מתמחה בפורטרטים מיניאטוריים מהמאות ה-17-19 ומחזיק באוסף הגדול הידוע מעבודותיו של האמן הגרמני (Xaver Franz Milz (1765-1833. כמו כן, בעלים של גלריה מקוונת לאמנות - ImportantMiniatures.com הכוללת אוספי מיניאטורות נדירים שנרכשו על ידו בבתי מכירות ואוספים פרטיים ברחבי העולם וסקירה על תולדות המיניאטורות בין השנים 1450–1789.
שידול
שידול במשפט
במשפט המקובל הייתה מקובלת עבירת ה-"incitement", שעיקרה שכנוע, עידוד, או הפעלת לחץ על אדם אחר לביצוע עבירה. עבירה זו הוחלפה במשפט הבריטי בשנת 2007 ב-Serious Crime Act 2007 בשלוש עבירות שונות המבחינות בין סוגים שונים של שידול וסיוע.
פרעות צפת (1834)
התרחשות
ב-17 ביולי (י' בתמוז ה'תקצ"ד), שלושים ושלושה ימים לאחר פרוץ הפרעות, הגיעו לצפת כוחות חמושים של חמש מאות איש בפקודת אבראהים פאשא לאחר שהוזעקו השלטונות המצרים על ידי רץ ששלח הרב ישראל משקלוב. הפורעים שתכננו להילחם לכדו חלק מהיהודים שהסתתרו בגבעות מחוץ לעיר ואילצו אותם לסחוב תותחים אל המגדלים, אולם לאחר שתוגברו הכוחות באלף לוחמים נכנעו וברחו. כשנכבשה צפת, קרא מצביא החיל ליהודים לשוב לבתיהם וציווה שרכושם הגנוב יושב להם. הוא גם גבה סכום כסף מהמוסלמים אותו חילק לקהילה. אלה שסירבו לו נענשו, ושלושה עשר מראשי הפורעים שנלכדו נשלחו לעכו שם נשפטו ונגזר דינם למוות. מושל העיר הוצא גם הוא להורג וגופתו הושלכה מחומות עכו. במקומו מונה מושל מטעם אבראהים פאשא.
דורון עזורי
תערוכות ופרסים
במהלך לימודיו ב"בצלאל" הוענקו לו פרסי הצטיינות שונים, ביניהם "פרס סנדברג" לשנת 1988 זכה פעמיים במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה ישראל (1989–1988) והציג מעבודותיו ב"ביתן הלנה רובינשטיין" בתערוכה משותפת לזוכי המלגה.
שידול
במשפט האזרחי
סעיף 12 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש] במשפט הישראלי, מטיל "אחריות משתף ומשדל" על "המשתף עצמו, מסייע, מייעץ, מפתה למעשה או למחדל, שנעשו או שעומדים להיעשות על ידי זולתו, או מצווה, מרשה או מאשרר אותם, יהיה חב עליהם". הוראת החוק היא חריג לכלל בדיני הנזיקין לפיו אחריות מוטלת רק על מי שמקיים את כל יסודות העוולה הנזיקית, הוא המבצע הישיר. כלומר, ייחודה של הוראת חוק זו הוא בהטלת אחריות לעוולה על צד שלישי שאינו המבצע הישיר של העוולה הנזיקית, על בסיס זיקה של הסכמה או למעשה של המבצע הישיר. זיקה זו נוצרת אם האדם שהוא הצד השלישי בצע את אחת הפעולות המנויות בהוראת החוק ביחס לעוולה שבוצעה - במעשה או במחדל - על ידי המבצע הישיר.
פרעות צפת (1834)
התרחשות
הרב נסים זרחיה אזולאי קבע יום פורים בי' בתמוז לזכר התשועה.
דורון עזורי
קידום קהילת הלהט"ב
יחד עם בן זוגו לשעבר, יואב, וחבריהם פרופ' עוזי אבן וד"ר עמית קמה, היו בין הראשונים שמיסדו את יחסיהם בחתונה בקנדה ובכך סללו את הדרך לרבים בקהילת הלהט"ב. כמו כן, שימש פעיל בקו הקשב "יש עם מי לדבר" של אגודת הלהט"ב.
שידול
במשפט הפלילי
שידול במשפט הפלילי הוא עבירה נגזרת בדומה לניסיון ולסיוע. על פי סעיף 30 לחוק העונשין "המביא אחר לידי עשיית עבירה בשכנוע, בעידוד, בדרישה, בהפצרה או בכל דרך אחרת שיש בה משום הפעלת לחץ, הינו משדל לדבר עבירה". על פי סעיף 34ד לחוק, זהה עונשו של המשדל לעונשו של עובר העבירה העיקרי. יש הטוענים כי שידול יכול להתבצע גם על ידי שתיקה אך שתיקה זו תיחשב למעשה ולא למחדל.
פרעות צפת (1834)
אחרית דבר
התושבים הערבים בטבריה רצו לפגוע בקהילה היהודית בעירם בדומה לאחיהם בצפת ובירושלים אולם פויסו בשוחד גדול. בחברון פרעו המורדים בקהילה היהודית וביצעו מעשי אונס וביזה, וכשכבש צבאו של אבראהים פאשא את העיר, ביצעו חייליו מעשי רצח ואונס נוספים, בניגוד להוראות מצביאם.
הביזה הגדולה בצפת הייתה נקודת מפנה חשובה בקורות הקהילה היהודית בעיר. בנוסף לכל בשנים הבאות אירעו בעיר שני אירועי רעידות אדמה, בשנים 1834 וב-1837. בשתי הרעידות נהרגו כאלפיים נפשות מהקהילה היהודית והמחסור בעקבות ההרס גרם למגפה קשה. ב-4 ביולי 1838 ערכו הדרוזים ביזה בעיר. יהודי העיר פנו אל המושל שנשבע שיגן על היהודים אך למעשה הוא לא עשה דבר, והדרוזים חמסו מהיהודים 150 כיסים (כל כיס היה שווה 500 סטרלינג) ודרשו עוד אלף כיסים. משלא קיבלו את מבוקשם, תפסו הדרוזים את רבי אברהם דב מאבריטש ועינו אותו. יהודי העיר החלו לברוח מהעיר והדרוזים רדפו אחריהם והכו אותם בחרבות. חלק מתושבי צפת נמלטו למערות שבסלע עכברה. הדרוזים עזבו את העיר למחרת, והמוסלמים דרשו מהיהודים שיחתמו להם על תעודה שהגנו עליהם, ולא, יגרו בהם את ערביי הסביבה. ד"ר אליעזר הלוי מזכירו של מונטיפיורי שבדיוק שהה בצפת בימים אלו, ניסה לשכנע את רבי אברהם דב לעקור לחיפה בה היו קונסוליות רבות וכן עקב היותה קרובה לים ונוחה למילוט, רבי אברהם דב אמר שיעשה כרצון העדה אך לדעתו חובה להמשיך את היישוב הקדום בעיר וכמו כן, אם יעזבו את העיר עלולים הערבים לפגוע בבתי הכנסיות בעיר.
שידול
במשפט הפלילי
על פי הפסיקה לצורך התקיימות היסוד הנפשי הנדרש לשם הרשעה בשידול יש להוכיח שתי דרישות - "ראשית, על המשדל להיות מודע לכך שיש בהתנהגותו כדי להביא את האחר (ה"משודל") לידי ביצוע העבירה נושא השידול. דרישה זו עניינה מודעות לטיב ההתנהגות המשדלת וכן מודעות לקיומו של אחר הזקוק להנעה מנטלית על-מנת לבצע את העבירה נושא השידול. שנית, על המשדל להתכוון להביא את המשודל לידי ביצוע העבירה יעד השידול. לשון אחר, השידול צריך להיות מלווה בשאיפה – מטרה – מצד המשדל כי העבירה נושא השידול אכן תבוצע, על כל יסודותיה, על ידי ה'משודל'".
עבירות רבות בחוק העונשין אוסרות על שידול להתנהגויות מסוימות שאינן בכלל עבירה כשלעצמן -
פרעות צפת (1834)
אחרית דבר
בשנת 1840 (כסליו תר"א), פרצה בעיר מגפה בה נפטרו רבים מיהודי העיר, בהם רבי אברהם דב מאבריטש.
שידול
במשפט הפלילי
סעיפים מסוימים בחוק העונשין אוסרים על "הסתה" השונה משידול בדרך כלל בכך שהשידול מכוון לאדם מסוים, בעוד שהסתה מכוונת לציבור של אנשים שאינם מסוימים:
יחסי הודו–סמואה
יחסי הודו–סמואה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו וסמואה.
ביקורים דיפלומטיים
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לסמואה כוננו ביוני 1970. הודו הייתה המדינה השנייה שיצרה יחסים עם סמואה, אחרי ניו זילנד.
INS Tarangini (A75) ביקרה בסמואה בינואר 2004. חברי בתי המחוקקים של המדינה ההודית השתתפו במפגש הפרלמנטרי ה-23 של חבר העמים הבריטי באפיה במאי 2012. שר החקלאות והדיג והחקלאות של סמואה השתתף בפגישה ה-45 של COCOTECH APCC שהתקיימה בקוצ'י ביולי 2012. הוא ביקר שוב בקוצ'י בפברואר 2015 כדי להשתתף בפגישת השרים של קהילת הקוקוס ה-51 באסיה והפסיפיק.
ראש ממשלת סמואה, טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, ומנכ"ל הכספים בבנק המרכזי של סמואה, יולאי לאואה, ביקרו בניו דלהי בפברואר 2013 כדי להשתתף בתוכנית המנהיגות של אסיה לפיתוח בר קיימא ושינויי אקלים. שרת האוצר של סמואה, Faumuina Tiatia Faaolatane Liuga, הובילה משלחת להשתתף בפגישה השנתית ה-46 של מועצת הנגידים של ADB בניו דלהי במאי 2013. השרה Gatoloaifaana Amataga Gidlow, ייצגה את סמואה במפגש הרמה השני על שיתוף פעולה דרום-דרום למען זכויות הילד באסיה ובאוקיינוס השקט שהתקיימה בניו דלהי באוקטובר 2013. משלחת הודית בכירה ביקרה בסמואה כדי להשתתף בוועידת SIDS השלישית שהתקיימה באפיה בספטמבר 2014.