cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרלהיינץ שטוקהאוזן
קורות חייו
ביצירה "קבוצות" (1959) פיצל את התזמורת הסימפונית לשלוש קבוצות, שמוקמו בחלקים שונים של האולם, כל קבוצה ומנצח מיוחד לה. את הרעיון הזה נטל מסימפוניית התחייה של מאהלר, אבל פיתח אותו הרבה מעבר לכך, לפי מה שהתאים, לדעתו, למאזין המודרני. בהמשך יצר את "מיקרופוניה 1" (1964), ששולבה בה אלקטרוניקה חיה ובה "ניגנו במיקרופון כמו בכלי מוזיקלי", בין שאר הכלים.
ב"מנטרה" לשני פסנתרנים (1970) חזר שטוקהאוזן למלודיה פשוטה של 13 תווים, המתקבצים כל פעם מחדש באופן סדרתי ב-13 מחזורים היפנוטיים. דגש מיוחד מציין כל אחד מהתווים - סטקטו, טרמולו וכן הלאה. שנינות ושמחת חיים מאפיינים את היצירה, הנחשבת לפסגת חידושיו של שטוקהאוזן.
מראשית שנות ה-70' ריכז שטוקהאוזן את מרצו ב"אור", מחזור של שבע אופרות, שכל אחד מהם מייצג אחד מימות השבוע. שטוקהאוזן סבר, כי בעתיד "ימצאו המלחינים, שהרבה יותר מעניין לכתוב יצירה אחת לאורך חיים שלמים ולשלב כל דבר שהם עושים", דברים הנושאים רמז ברור לוגנר. אבל אף לא אחד מחלקי המחזור לא נחל הצלחה והמחזור תואר, גם בפי מעריצי שטוקהאוזן, כ"הצגה של אגומניה כבירה", שהאחראי לה לא יוכל להפריד את שמו מן הטיפשות חסרת הבושה שבה.
התגובות למוזיקה של שטוקהאוזן היו מעורבות. אופייה הייחודי התקבל לפעמים בהרמת גבה במקרה הקל ובשערוריה במקרה הקיצוני. תרמו לכך גם ההוראות שנלוו ליצירותיו כגון: על המקהלה שמלווה את הלחן להשמיע קולות צורמים, לחרוק בשיניים, להשמיע קולות נביחה, להקיש בכלי צעצוע ועוד הוראות מוזרות שיצרו רושם שהמלחין מהתל בשומעיו. עם זאת, מוזיקאים רבים הכירו בכישרונו של שטוקהאוזן וציינו אותו כמקור להשראה, ביניהם קרפטוורק, מיילס דייוויס, צ'ארלס מינגוס, הרבי הנקוק, פרנק זאפה, ביורק, חלוצות הקראוטרוק כמו פאוסט, נוי!, טנג'רין דרים ולהקת Can שחבריה ארמין שמידט והולגר צ'וקאי, היו לתלמידיו, ואף הביטלס שאף צירפו את תמונתו לעטיפה המפורסמת של אלבומם Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
בין יצירותיו:
נפטר ב-5 בדצמבר 2007.
הסימפוניה השנייה של בטהובן
הסימפוניה השנייה של בטהובן ברה מז'ור (אופוס 36) נכתבה על ידי המלחין לודוויג ואן בטהובן בין השנים 1801-1802 והוקדשה לנסיך ליכנובסקי (לו הוקדשו גם הרביעיות אופוס 16).
רקע
הסימפוניה השנייה מאת בטהובן הולחנה בעת שהייתו של המלחין בכפר נופש ליד וינה הנקרא הייליגנשטאט בשנת 1802. בתקופה זו בחייו הבין בטהובן כי הוא הולך ומתחרש. בסימפוניה השנייה הוחלף פרק המינואט בסקרצו, מה שהוסיף לסימפוניה תחום ומימד חדש (אם כי פרקה השלישי של הסימפוניה הראשונה כתוב למעשה כסקרצו). בהופעת הבכורה, מבקרי מוזיקה רבים ציינו את העובדה הזאת, שיבחו את בטהובן על החידוש אך ציינו גם כי הדבר אקסצנטרי מדי.
היצירה בוצעה לראשונה בתיאטר אן דר וין, בווינה, ב-5 באפריל 1803, בניצוחו של המלחין. יצירה זו נודעה בתור אחת מהיצירות האחרונות של "התקופה המוקדמת" של בטהובן.
אינסטרומנטציה
היצירה כתובה לתזמורת הכוללת:
צורה
הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים:
משך היצירה הוא כ-36 דקות.
פרק ראשון
ההקדמה (אדג'יו מולטו) מורכבת ממודולציות: מהטוניקה (סולם רה מז'ור) לסולם סי במול מז'ור, לדומיננטה (סולם לה מז'ור) ובחזרה לטוניקה. נעימת הנושא של הפרק הראשון (בקטע: אלגרו קון בריו) מתפתחת מספר פעמים ומתבצע מודולציה רק לדומיננטה ולטוניקה בחזרה. בטהובן משתמש בשני מוטיבים מרכזיים החוזרים ונשנים עד הקודה המסיימת.
פרק שני
הפרק הזה (לרגטו) בסולם לה מז'ור (דומיננטה) והוא אחד מהפרקים האיטיים ביותר בסימפוניות של בטהובן. ניתן לשמוע בפרק השני את השפעות המוזיקה העממית על היצירה, מה שמנבא במעט את הסימפוניה השישית של המלחין.
פרק שלישי
הפרק השלישי (סקרצו: אלגרו), משלב קוורטט של אבובים ובסונים עם נעימות ריקודי-עם אוסטרים.
פרק רביעי
הפרק הרביעי (אלגרו מולטו) ידוע במיוחד בשל המעברים המהירים של כלי הקשת.
זינדין זידאן
זינדין יזיד זידאן (בערבית: زين الدين يزيد زيدان, נהגה זין א-דין יזיד זידאן; תעתיק מדויק: זין אלדין יזיד זידאן; נולד ב-23 ביוני 1972 במרסיי, ידוע גם בכינוי "זיזו") הוא כדורגלן עבר צרפתי ומאמן בהווה.
כשחקן, הוביל זידאן את נבחרת צרפת לזכייה במונדיאל 98, ביורו 2000 ובסגנות מונדיאל 2006. זידאן התגלה ככישרון עולה בכדורגל העולמי כששיחק בקבוצת בורדו הצרפתית, ולאחר מכן שיחק ביובנטוס ובריאל מדריד וזכה באליפויות, גביעים ובליגת האלופות. שיחק כקשר אמצע. היה ידוע בסגנון אלגנטי ובמהלכים וירטואוזיים. הוא זכה שלוש פעמים בתואר כדורגלן השנה בעולם, נבחר לכדורגלן היובל של אופ"א ונחשב על ידי רבים לאחד השחקנים הטובים בהיסטוריה.
כמאמן, הוביל את ריאל מדריד לשלוש זכיות רצופות בליגת האלופות ולשתי זכיות באליפות ספרד.
קריירת משחק
זינדין זידאן נולד במרסיי למשפחה מוסלמית. הוריו שהם ממוצא ברברי היגרו לצרפת מאלג'יריה.
זידאן החל את הקריירה במועדון הכדורגל קאן. ב-1992 עבר לבורדו, ומשחקו עורר את תשומת לבם של ציידי הכישרונות בתחום. בעונתו האחרונה בקבוצה העפיל עמה לגמר גביע אופ"א 1996, שם פגשה במפגש כפול את באיירן מינכן. זידאן החמיץ את המשחק הראשון בשל פציעה, שב להרכב במשחק השני אך לא הצליח לעזור לקבוצתו, שהפסידה 1–5 בסיכום שני מפגשים. בשנת 1996 עבר זידאן למועדון האיטלקי יובנטוס, והפך לאחד השחקנים הדומיננטיים במרכז המגרש: הוא תרם לזכיותיה במספר אליפויות. למרות זאת, בתקופתו הפסידה הקבוצה פעמיים בגמר ליגת האלופות. בשנים 1998 ו-2000 נבחר זידאן לכדורגלן השנה בעולם על ידי פיפ"א.
בנבחרת צרפת
במקביל שיחק זידאן בנבחרת צרפת, וזכה להכרה רבה לאחר שהבקיע צמד שערים במשחק הגמר במונדיאל 1998, בו הביסה נבחרתו את נבחרת ברזיל 3–0. זידאן הפך לגיבור צרפתי ולסלבריטי ברחבי העולם. באותה שנה הוא זכה במספר רב של תוארי "כדורגלן השנה" מעיתוני ספורט, מוסדות והתאחדויות כדורגל שונות. בשנת 2000 הגיע זידאן להישג נוסף, כאשר היה שותף לזכייה של נבחרת צרפת באליפות היורו 2000 ואף זכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר.
בעקבות פציעה במהלך מוקדמות מונדיאל 2002, זידאן השתתף רק במשחק השלישי בבית המוקדם. בלעדיו הציגה נבחרת צרפת יכולת נמוכה, ולבסוף לא הצליחה להעפיל לשלב שמינית הגמר, ולא כבשה ולו שער אחד. ביורו 2004 הבקיע זידאן שני שערים, אך הנבחרת הצרפתית הודחה ברבע הגמר. עם סיום הטורניר הודיע זידאן על פרישה מהנבחרת.
בקיץ 2005 הפתיע זידאן כאשר הודיע שהוא חוזר לנבחרת צרפת כדי לעזור לה במשחקי המוקדמות למונדיאל 2006. לאחר שמטרה זו הושגה, המשיך לשחק בשורותיה והכריז כי יפרוש סופית מכדורגל מקצועי לאחר המונדיאל. בתחילת המונדיאל הציגה הנבחרת הצרפתית יכולת בינונית. בשמינית הגמר מול נבחרת ספרד ניצחו הצרפתים 3–1 כשאת השער השלישי כבש זידאן. ברבע הגמר ניצחו הצרפתים את נבחרת ברזיל 1–0, וזידאן בישל את שער הניצחון לתיירי הנרי. בחצי הגמר מול פורטוגל כבש זידאן את שער הניצחון בבעיטת פנדל והעלה את צרפת לגמר מונדיאל 2006 מול נבחרת איטליה. קודם למשחק הגמר נבחר זידאן לשחקן המצטיין במונדיאל 2006 וזכה בכדור הזהב של המונדיאל. במשחק הגמר, שהיווה עבור זידאן משחק פרידה מהכדורגל המקצועי, כבש זידאן שער בבעיטת עונשין בדקה השביעית. אך לאחר מכן, בזמן ההארכה, הוא הורחק בכרטיס אדום לאחר תקרית מפורסמת בה נגח במכוון בחזהו של מרקו מטראצי האיטלקי שהיה ללא כדור (לאחר שהאחרון ככל הנראה העליב את אחותו). איטליה ניצחה בגמר זה, בדו-קרב בעיטות עונשין בתום ההארכה; אחרי הגמר בחנו ראשי פיפ"א שנית את זכיותיו האישיות של זידאן בגלל תקרית הנגיחה, אך לא שינו את הבחירה לבסוף.
לאחר פרישתו נהג זידאן לשחק בקביעות בקבוצת המילואים של ריאל מדריד. בנוסף השתתף במספר משחקי ראווה למטרות צדקה ברחבי העולם. ב-2010 מונה למעין שגריר של קטר במאמציה לזכות באירוח מונדיאל 2022.
ב-2009 מונה זידאן ליועץ לנשיא קבוצתו לשעבר, ריאל מדריד. בשנת 2011 מונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, תפקיד שמילא במשך כשנה. בשנת 2013 הודיע זידאן כי ישקיע בקבוצת הכדורגל אוורון מהליגה הרביעית בצרפת.
קריירת אימון
ביולי 2013 מונה לעוזר המאמן של קרלו אנצ'לוטי בריאל מדריד, והיה שותף לזכייה העשירית של המועדון בליגת האלופות. בסוף אותה עונה הודיע על התפטרות מתפקידו. בשנת 2014 מונה זידאן למאמן ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד מהליגה השלישית בספרד, במקביל ללימודי אימון בשיטה הצרפתית. באוקטובר 2014 קבעה ההתאחדות הספרדית שהוא הפר את כלליה, מכיוון שאין לו עדיין תעודת מאמן, וקבעה שהוא יורחק לשלושה חודשים מכל פעילות.
בינואר 2016 מונה למאמן ריאל מדריד לאחר פיטוריו של רפאל בניטס. במשחק הבכורה שלו כמאמן הביסה ריאל את דפורטיבו לה קורוניה 5–0. בהמשך הוא הצליח להעלות את ריאל למקום השני בטבלת הליגה בהפרש נקודה מהמקום הראשון. הוא גם הצליח להוביל את הקבוצה לרצף ניצחונות. בסוף אותה עונה זידאן זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות לאחר ניצחון 5–3 בפנדלים על היריבה העירונית אתלטיקו מדריד, והיה הראשון שזכה בליגת האלופות גם כשחקן, גם כעוזר מאמן וגם כמאמן.
ב-10 בדצמבר 2016 בניצחון 3–2 על דפורטיבו לה קורוניה שבר זידאן את שיא "רצף משחקים ללא הפסד" של ריאל מדריד בכל הזמנים (שעמד עד אז על 34 משחקים). זידאן ניצח עם ריאל 40 משחקים ברצף עד שהפסיד לסביליה במסגרת הליגה 1–2. בעונת 2016/2017 הוביל את ריאל מדריד לזכייה באליפות לה ליגה, כאשר היא מציגה משחק קבוצתי והתקפי, דבר שהתבטא בשיא ייחודי: ריאל מדריד כבשה לפחות שער אחד בכל אחד מ-38 משחקי הליגה, ורשמה רצף של 73 משחקים בכל המסגרות בהם היא מבקיעה שערים. בנוסף, בעונה זו הוביל את ריאל מדריד לזכייה בליגת האלופות פעם שנייה ברציפות לאחר ניצחון 4–1 על יובנטוס, בגמר שנערך באצטדיון המילניום שבויילס, משערים של כריסטיאנו רונאלדו (צמד), קאסמירו ומרקו אסנסיו. בכך ריאל מדריד הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בליגת האלופות במתכונת החדשה פעמיים ברציפות.
את עונת 2017/2018 התחיל עם ריאל בניצחון על מנצ'סטר יונייטד 2-1 במסגרת הסופר קאפ האירופי. כמה ימים לאחר מכן זכה עם ריאל בתואר נוסף - הסופרקופה הספרדי, כשניצחו פעמיים את ברצלונה, מחזיקת הגביע, 3–1 במשחק הראשון ו-2–0 במשחק השני (5–1 בסיכום). זידאן זכה עם ריאל בטורניר גביע העולם למועדונים של FIFA לשנת 2017 בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 השלים זידאן זכייה שלישית ברציפות בליגת האלופות עם ריאל מדריד והיה למאמן הראשון שזכה 3 פעמים ברציפות בתואר זה.
במאי 2018, הודיע במפתיע במסיבת עיתונאים, כי החליט לעזוב את הקבוצה. ב-11 במרץ 2019 חזר זידאן לקדנציה נוספת בריאל מדריד וחתם על חוזה עד 2022. בעונת 2019/2020 זכתה ריאל מדריד תחת הדרכת זידאן באליפות הלה ליגה ובסופר קאפ הספרדי. בעונת 2020/2021 ריאל מדריד סיימה במקום השני בליגה אחרי האלופה אתלטיקו מדריד, והעפילה לחצי גמר ליגת האלופות, שם הודחה על ידי צ'לסי. ב-27 במאי 2021, כשבוע לאחר סיום העונה, הודיעה ריאל כי זידאן החליט לעזוב את תפקידו כמאמן הקבוצה.
תארים
{{שלושה טורים|
כמאמן
}}
חיים אישיים
זידאן נולד במרסיי שבצרפת להורים אלג'יראים-מוסלמים ממוצא ברברי שהיגרו לצרפת לפני לידתו. בגיל 17 הכיר את אשתו ורוניק פרננדז, צרפתייה ממוצא ספרדי, וב-1994 הם נישאו. לזוג ארבעה בנים, ארבעתם שחקני כדורגל שגדלו באקדמיית הכדורגל של ריאל מדריד. אנצו (יליד 1995) משחק כקשר, היה חלק מהסגל של ריאל מדריד בעונת 2016–2017 ואף כבש במדיה, היום משחק באבס. לוקה (יליד 1998) משחק כשוער בקבוצת אייבר. תיאו (יליד 2002) משחק בנוער של ריאל מדריד ואליאס (יליד 2005) משחק כבלם באקדמיה. שני הבנים הגדולים העדיפו לשחק בנבחרות צרפת אף על פי שהיו יכולים גם לשחק בנבחרות ספרד בשל אזרחות כפולה.
גונג פו (מושג)
קונג פו או גוֹנג פוּ (מסינית מפושטת: 功夫, פין-יין: gōngfu) הוא מושג סיני המתאר מומחיות בדיסציפלינה. במערב המושג משמש כשם כללי לאמנויות לחימה סיניות, שגיאה שהפכה לנפוצה בעקבות סרטיו של ברוס לי וסרטים אחרים שהופקו בהונג קונג וכונו במערב "סרטי קונג פו". בסין נהוג להשתמש במושג כדי לכנות מיומנות ברמה גבוהה בכל תחום, במיוחד בהקשר של אמנויות סיניות קלאסיות, כמו קליגרפיה, קדרות וחליטת תה. לדוגמה, השיטה הסינית לחליטת תה נקרא גונג-פו צ'ה.
טומאת מדף
בהלכות טומאה, מדף היא טומאה הנגרמת על ידי נשיאה או אף הנחה ללא תנועה, של כלים או אדם וכן אוכלים ומשקים, על גבי זב וחבריו, טומאה זאת תחול גם ללא מגע ישיר בטמא. טומאה זאת היא מדברי חכמים. לעיתים בחז"ל טומאה זו קרויה גם עליונו של זב, ונקראת מדף על שם שהיא קלה "כעלה נידף" (נידה ד:)
פרטי הדינים
אדם אוכלין ומשקים וכלים, שיונחו על גבי הזב וחבריו (שהם זב, זבה, נידה, ויולדת), אף ללא מגע ישיר ביניהם, יהפכו לראשון לטומאה. וכן אף אם יחצוץ ביניהם חפץ שאינו מקבל טומאה כדוגמת אבן, הם יטמאו. גם במקרה שבו הנטמאים מונחים גם על הזב אך לא רק עליו, כדוגמת שהזב הניח רק את אצבעו ושאר המשקל מונח על הקרקע, נטמאו.
יש מהראשונים שמבינים שטומאה זו היא רק פירוט של טומאת היסט, אך ראשונים אחרים ובהם הרמב"ם מבינים שזה דין מיוחד בהלכות טומאה, ויש בינו לבין טומאת היסט הבדלים, כגון בגד שחלקו על הזב ורובו על הארץ שמדין היסט אינו נטמא כיוון שאינו מסיט רובו, אך מדין מדף נטמא כיוון שנח על גבי הזב.
S-60
S-60 הוא טרקטור מתוצרת מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק) בעיר צ'ליאבינסק במחוז צ'ליאבינסק ב-רוסיה אשר יוצר בין השנים 1933–1937.
הטרקטור "S-60" יוצר במקור במהלך תוכנית החומש השנייה (1933-1937), המיועדת לקולחוזים (חוות קולקטיביות סובייטיות). היא נועדה לשמש ציוד בבעלות המדינה לחקלאים.
במלחמת העולם השנייה
ממשימותיו של ה-"S-60" היו גרירת קני תותחים, עבור הצבא האדום, בעיקר בתחילת מלחמת העולם השנייה.
הוורמאכט אשר נטל כשלל כמות לא מבוטלת מהטרקטורים "S-60", השתמש בהם למשימותיו.
מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)
"מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק" (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.
ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר מדגם "Caterpillar Sixty".
שידור תאי
שידור תאי (Cell Broadcast ובראשי תיבות CB) היא טכנולוגיה סלולרית המאפשרת לשלוח הודעה למנויים רבים בו-זמנית שנמצאים באזור הכיסוי של תחנת בסיס מסוימת. באמצעות שידור תאי ניתן לשלוח הודעות באורך של עד 93 תוים. טווח השידור יכול להיות החל מטווח הכיסוי של תחנת בסיס יחידה ועד לכלל הרשת הסלולרית. הודעת CB נשלחת כ-Broadcast ברמת מאמץ מיטבי, ללא הבטחת מסירה כלשהי, וללא אבחנה בין מקבלי ההודעה. מכיוון שהטכנולוגיה עובדת ברמה הבסיסית של רשת הסלולר, הודעת CB תישלח גם אם הרשת הסלולרית עמוסה ולא ניתן לקיים שיחות קוליות או לשלוח מסרונים.
השימושים יכולים להיות מגוונים: החל מהודעות לשימוש מסחרי ועד הודעות חירום על מזג אוויר מסוכן, תאונות דרכים, אירועים מסוכנים ועוד.
הטכנולוגיה קיימת משנת 1988 ותומכת ברשתות GSM ו-UMTS.
ישראל
בישראל נעשה שימוש בטכנולוגיה זו על ידי פיקוד העורף, כחלק ממערך ההתרעה "מסר לאומי", השימוש בהודעות מכונה "מסר אישי".
בשנת 2012 בוצע ניסוי ראשון למערכת במסגרת תרגיל רעידת אדמה של פיקוד העורף. מעל 55% מהאזרחים לא קיבלו את ההודעות בין היתר מחוסר תאימות של מכשירי הסלולר ומוכנות חלק מרשתות הסלולר בישראל.
בשנת 2014 חייב משרד התקשורת את חברות הסלולר להתממשק עם מערכת "מסר אישי", כמו כן מכשירי האייפון של חברת אפל תומכים בשידור תאי החל מגרסת מערכת הפעלה IOS 8.
ביולי 2014 פיקוד העורף הפעיל את המערכת באופן רשמי במהלך מבצע צוק איתן. בפברואר 2016 הודיע צה"ל כי לאחר מספר שנות התנסות והשקעה של מיליוני שקלים, ולאור קשיים טכניים שהתגלו במהלך התרגולים, השימוש בשידור תאי נזנח לטובת אפליקציה לסלולרי.
החל משנת 2022 פיקוד העורף חזר לעשות שימוש במערכת, אך רק לטובת שליחת הנחיות לאוכלוסייה הנמצאת באזור סכנה (כגון אסון טבע) ולא לצורך מתן התרעה בזמן אמת.
ארצות הברית
בארצות הברית נעשה החל משנת 2006 שימוש בטכנולוגיה זו על ידי גורמי ביטחון שונים כגון: FEMA והמשרד לביטחון המולדת.
השימוש העיקרי הוא להודעות חירום על מזג אוויר קיצוני (טורנדו), חטיפת ילדים (Amber Alert) ואירועי חומרים מסוכנים.
בריטניה
ב-7 ביולי 2005 התרחשה סדרת פיגועים בלונדון, מיליוני אזרחים באזורים אלה וכן כוחות ההצלה הפעלו באזור, לא יכלו לקיים שיחות או לשלוח מסרונים כתוצאה מקריסת רשתות הסלולר. אזרחים לא יכלו לקבל עדכונים, ליצור קשר עם קרובי משפחה ולהזעיק את כוחות ההצלה, הדבר תרם לכאוס שנוצר והגביר את הבלבול והפחד בקרב האזרחים. אחת המסקנות הייתה להטמיע שימוש בהודעות CB על מנת שהאזרחים יוכלו לקבל הנחיות ומידע מהממשלה במצב חירום.
צ'ילה
משנת 2012 צ'ילה משתמשת בטכנולוגיה זו, בשנת 2014 הפיצה הממשלה הודעות CB למיליוני צ'יליאנים על התרעת צונאמי ודרישה לפינוי מידי מאזורי הסיכון, כתוצאה מכך ניצלו חיים רבים.
זרקא (מחוז)
מחוז זרקא (ערבית: محافظة الزرقاء; תעתיק מדויק: אלזרקאא') הוא אחד משנים עשר המחוזות של ירדן. הוא ממוקם מזרחית לבירה עמאן ובירתו היא העיר זרקא. עיר נוספת, השנייה בגודלה במחוז, היא רוסייפה. המחוז מחולק לשלוש נפות.
שטח המחוז 4,761 קמ"ר. מרבית שטח המחוז מדברי. אוכלוסייתו מונה 910,800 נפש, נכון ל-2010, בצפיפות של 191.3 תושבים לקמ"ר. דרך המחוז עוברת הרכבת החיג'אזית, מסילת רכבת שהונחה בו בשנת 1900 על ידי הרשויות העות'מאניות.
במחוז נמצאים בסיסי הצבא וחיל האוויר (ליד עיירה אל-אזראק) הגדולים ביותר בממלכה.
נפות
המחוז מחולק לשלוש נפות:
אדוארד הבסבורג-לורן
אדוארד קרל יוזף מיכאל מרקוס קולומן פולקהולד מריה הבסבורג-לורן (נולד ב-12 בינואר 1967), הידוע גם בתואר המסורתי שלו הארכידוכס אדוארד מאוסטריה, הוא דיפלומט הונגרי והוא השגריר הנוכחי של הונגריה בכס הקדוש. הוא גם חבר בבית הבסבורג-לורן, המשפחה השלטת לשעבר של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
משפחתו
אדוארד הבסבורג נולד ב-12 בינואר 1967 במינכן, והוא בנם של מיכאל פון הבסבורג (מיכאל, ארכידוכס אוסטריה), בנם של יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, ואנה, נסיכת סקסוניה, והנסיכה כריסטיאנה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתו של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השמיני. הוא ידוע באופן חוקי באוסטריה בשם Eduard Habsburg-Lothringen, והוא מכונה בתואר המסורתי של "הארכידוכס אדוארד מאוסטריה" ב"אלמנך דה גוטה". הוא קיבל אזרחות הונגרית מכיוון שאביו נולד בהונגריה. אדוארד הוא נינו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
הוא נשוי לברונית מריה תרזיה פון גודנוס, צאצאית של יוהאן, ארכידוכס אוסטריה; יש להם שישה ילדים.
קריירה דיפלומטית
מאז 2015, הוא משמש כשגריר הונגריה בכס הקדוש ובמסדר הצבאי הריבוני של מלטה.
חיים אישיים
אדוארד הוא קתולי. הוא הביע הערצה לתומאס מור, לאפיפיור גרגוריוס הראשון, יוזף מינדסנטי, תרזה הקדושה מליזייה, קרל הראשון, קיסר אוסטריה ואדוארד המודה.
דמוסתנס
דמוסתנס (ביוונית: Δημοσθένης; 385/384 או 384/3 לפנה"ס - 322 לפנה"ס) היה מדינאי אתונאי שחי במאה הרביעית לפני הספירה, ונחשב לנואם דגול ודמגוג, ומני אז לשם נרדף לנואם חוצב להבות.
ביוגרפיה
דמוסתנס, גדול נואמי יוון הקדומה, נולד בעל קול חלש, מגמגם ובעל תנועות לא רצוניות, ובכל זאת הגיע להישגים לא רגילים בתחום הרטוריקה, תורת הנאום, אחרי מאמצים עצומים. כדי להגביר את עוצמת קולו, נאם שעות מול גלי הים במטרה לגבור על הרעש שהם יוצרים. כדי להיפטר מהגמגום, הכניס דמוסתנס לפיו חלוקי אבנים ונאם תוך כדי טיפוס מאומץ על הרי הסביבה. כדי להימנע מהתנועות הבלתי רצוניות בכתפו, תלה דמוסתנס על כתפו חרב חדה אשר פצעה אותה, בכל פעם שזו עלתה באופן בלתי רצוני, וגילח חצי מזקנו כדי שיאלץ להישאר בביתו ולהתאמן ברטוריקה.
דמוסתנס למד משפטים והיסטוריה, ומסופר כי העתיק שמונה פעמים את ההיסטוריה של תוקידידס כדי לשפר את לשונו ואת ידיעותיו בהיסטוריה. דמוסתנס התפרנס מעבודתו כלולוגרף וכן מהנותר מירושת אביו ממנו התייתם בגיל 7.
בתחילה, כשרכש מיומנות בתורת הנאום, ייצג את אזרחי אתונה אשר הגישו תביעות לשלטונות בענייניהם. לאחר מכן החל לנצל את יכולת הדיבור שלו ברמה הפוליטית, כשהגן בפני אספת העם על פוליקרטס, יוזם הסכם השלום עם פיליפוס. אולם, לאחר מכן שינה את דעתו ויצא נגד תומכי השלום וקרא למאבק מלחמתי בפיליפוס ונאם באסיפות העם נגד הממשל אותו ייצג מלך מוקדון פיליפוס השני. הוא טען ששליטי אתונה אינם ערים לסכנה לאתונה מצד המלך פיליפוס, ודרש לפעול נגדו בכוח. נאומיו נגד פיליפוס כונו בשם "פיליפיקות" ומאז הפכו למושג שמציין נאומים קשים נגד אדם כלשהו.
באמצעות נאומיו הצליח לבסס את מעמדו בקרב בני אתונה, וקנה לו מעמד של מנהיג. כתוצאה מעמדה זו שכנע את האתונאים לפתוח במלחמה הרת אסון נגד פיליפוס. אחד התנאים לחוזה השלום היה הגליתו, והוא נאלץ לגלות מאתונה עד מותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס. הוא נטל חלק במרד נגד יורשיו המקדוניים של אלכסנדר, מרד שנכשל (ראו מלחמת לאמיה), ובעקבות זאת הוצא נגדו פסק דין מוות. משלא הצליח להימלט משליחיהם של המוקדונים, שניסו לתפוס אותו בכל מחיר, התאבד על ידי בליעת רעל.
יחודו של דמוסתנס כנואם היה בשליטתו בשפה והשימוש שעשה בטכניקות רטוריות, נתינת תחושת ספונטניות לנאומיו, כאילו היו נובעים בקלות. הוא שילב בנאומיו סיפורים מן הווי החיים היומיומי, הביא דוגמאות היסטוריות וניסה לתת הרגשה בכנות דבריו וכי נאומיו נועדו לצורך טובת הכלל והמדינה. אוסף נאומיו שהשתמר מהווה מסמך היסטורי חשוב לתקופה בכלל ולחיים באתונה בפרט.
דמוסתנס כלול ב"קאנון האלכסנדרוני" של עשרת הנואמים האטיים.
דמוסתנס בספרות
כישרון הנאום של דמוסתנס הוערך עוד בימי קדם, וכך למשל אפשר לראות בעובדה שנאומיו הקשים של קיקרו כנגד מרקוס אנטוניוס כונו "הנאומים הפיליפיים", על שם נאומיו של דמוסתנס.
אבא (שיר של דיקלה)
אבא הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה. הוא יצא לאור ב-8 באוגוסט 2022, על ידי חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק, כסינגל שלא מתוך אלבום.
דמוסתנס
דמוסתנס בספרות
דוגמה עדכנית יותר להשפעתו נמצאת בספרו של אורסון סקוט קארד "המשחק של אנדר", בו מופיעה דמות בשם דמוסתנס. דמות זו היא שם העט של ולנטיין, אחותו של אנדר, גיבור הספר. בשם זה היא מפרסמת מאמרים בעיתונות העולמית הבולטים ביכולת רטורית גבוהה על מנת לחרחר מלחמה בין-גושית, ורוכשת השפעה רבה על דעת הקהל בעולם. בספרים הבאים בסדרה משתמשת ולנטיין בכינוי לפרסום ספרי ההיסטוריה המשפיעים שכתבה.
אבא (שיר של דיקלה)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי תומר בירן. דיקלה הצהירה כי העבודה על השיר נערכה במשך חצי שנה. הוא מספר על מערכת היחסים המורכבת שלה עם אביה. היא בחרה להוציאו עם עליית "מבצע עלות השחר", כיוון שתושבי עוטף עזה חשופים ופגיעים בדיוק כמוה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 באוגוסט 2022. יצר אותו "נזוז שורטס", והוא מציג תמונה של דיקלה יחד עם מילות השיר.
נונאטאקי מורס
נונאטאק מורס (באנגלית: Morse Nunataks) הם קבוצה של נונאטאקים מבודדים.
קבוצת נונאטאקי מורס ממוקמת 7.4 קילומטרים מדרום להר אחרנר, בין מצוק לואיס, לבין גבעות מקאלפיין, באזור חוף שקלטון של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
מקור השם
שמם של נונאטאקי מורס ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
נונאטאקי מורס נקראים על שם אוליבר סי. מורס השלישי ( Oliver C. Morse III), שהיה מדען וחוקר יונוספרה מטעם השירות האנטארקטי של ארצות הברית, ששהא בתחנת הקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט) בשנת 1960.
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק (ביוונית: Πρίγκιπας Ανδρέας της Ελλάδας; 20 בינואר 1882 - 3 בדצמבר 1944) היה נסיך יווני, בנו של מלך יוון גאורגיוס הראשון, נכדו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק (וצאצא לשושלת האצולה הגרמנית-דנית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג). אנדראס הוא אביו של פיליפ, דוכס אדינבורו, שהיה בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, וסבו של מלך בריטניה הנוכחי, צ'ארלס השלישי.
חייו
הנסיך אנדראס נולד באתונה ב-20 בינואר 1882, לגאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ולמד אנגלית עוד משחר נעוריו.
במהלך מלחמות הבלקן, בשנים 1912–1913, ניהל אנדראס בית חולים שדה.
בשנת 1922 תפסה קבוצת מהפכנים בראשותו של ניקולאוס פלסטירס את השלטון והגלתה שוב את המלך. אנדראס נעצר בעוון "סירוב פקודה ונקיטת יוזמות עצמאיות בשדה הקרב", נשפט ונידון לגלות. הוא, אליס וילדיהם עזבו את יוון על ספינת קרב של הצי הבריטי והתיישבו בצרפת. בשנת 1930 פרסם את גרסתו לאשר אירע במלחמה בספר "לקראת אסון: הצבא היווני באסיה הקטנה ב-1921".
בשנת 1930 לקתה אשתו בהתמוטטות עצבים ואושפזה במוסד בשווייץ. הקשר בינו לבין משפחתו נותק, ולאחר ביקור קצר ביוון בשנת 1936 השתקע סופית בדרום צרפת. משפחתו התפזרה לכל עבר: בנותיו נישאו לאצילים גרמניים, בחלקם בעלי נטיות נאציות, בנו פיליפ עבר להתגורר אצל דודיו בלונדון, לואי מאונטבאטן וג'ורג' מאונטבאטן (מה שיביא אותו לימים לאמץ את שם משפחתם מאונטבאטן), ואשתו חזרה ליוון, שם חיה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אנדראס מת ב-3 בדצמבר 1944 ממחלת לב בעת שהותו במלון מטרופול במונטה קרלו שבמונקו.
משפחתו
אנדראס נישא בגיל צעיר לאליס, נסיכת בטנברג, נינתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אותה פגש במהלך הכתרתו של המלך אדוארד השביעי בשנת 1902.
חתונתם התקיימה בשנת 1903 בדרמשטט, גרמניה. בטקס נישואיהם התרחש הכינוס הגדול האחרון של צאצאיהם המלכותיים של המלכה ויקטוריה וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק לפני מלחמת העולם הראשונה.
לזוג נולדו חמישה ילדים:
משה רון
משה (מוקי) רון (נולד ב-20 ביולי 1945) הוא פרופסור בדימוס לספרות אנגלית ולספרות השוואתית באוניברסיטה העברית, מתרגם ועורך ספרותי ישראלי.
ביוגרפיה
משה רון נולד בשם משה זינגר בשנת 1945 בפתח תקווה וגדל בתל אביב. בוגר בית הספר התיכון "אליאנס" ברמת אביב. לאחר שרותו בצה"ל למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים למדע המדינה, לימודים רומאניים וספרות אנגלית, לאחר מכן למד ספרות אנגלית באוניברסיטת מדינת ניו-יורק בבופאלו. רון השלים דוקטורט באוניברסיטת ייל, ב-1975 וב-1980 מונה למרצה באוניברסיטה העברית. ב-1985 הפך למרצה בכיר, וב-2005 לפרופסור חבר. ב-2007 יצא לגמלאות.
עבודות התרגום הראשונות של רון התפרסמו בכתב העת 'סימן קריאה'. הוא מתרגם מצרפתית, מאנגלית ומספרדית ומרבה לתרגם ספרות אמריקאית עכשווית. ערך עם חנן חבר את סדרת "הכבשה השחורה" של ספרי סימן קריאה, ועבד כמתרגם וכעורך של הספריה החדשה. בשנת 1999 הוצאי ביחד עם חנן חבר אנטולוגיה של סיפורים קצרים מאת סופרים ישראלים שכללה יצירות של סופרים ערבים כמו ריאד ביידס בתרגום לעברית.
החל משנת 2002 נמנה עם עורכי "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד ומתרגם לסדרה זו. משה רון מגיש את תוכנית ג'אז בשם "שחור וכחול, גאז' ועוד" ברדיו הר הצופים, תחנת הרדיו החינוכית של האוניברסיטה העברית.
בשנת 2015 זכה רון בתואר אביר המסדר האקדמאי מטעם ממשלת צרפת.
עימות המלכים
עימות המלכים (בשפת המקור: A Clash of Kings) הוא הספר השני בסדרה שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. הספר יצא לאור בנובמבר 1998 בבריטניה, ובתחילת 1999 בארצות הברית. הספר מהווה המשך ישיר לעלילה שהסתיימה בספר הקודם משחקי הכס. הספר חולק לשני חלקים: חלק ראשון "מלך הזאבים", אשר מכיל 464 עמודים, וחלק שני "מלכת הדרקונים", אשר מכיל 431 עמודים. זהו הספר הראשון מבין ספרי הסדרה שהגיע לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, לשבוע אחד במקום ה-13
בשבע המלכויות
מלחמת האזרחים עבור כס הברזל הופכת למסובכת יותר ממה שכולם חשבו. בווסטרוז כעת יש שלושה מלכים - ג'ופרי באראתיאון, סטאניס באראתיאון ורוב סטארק. באותו הזמן, באלון מבית גרייג'וי, לורד איי הברזל, מכריז על עצמו בתור מלך גם הוא. כתוצאה מכך הוא שולח את צבאו לתקוף את החופים המערביים של הצפון.
סטאניס באראתיאון, לורד דרגונסטון ואחיו הצעיר של המלך רוברט שמת, מתחיל לאסוף את צבאותיו. אישה מסתורית בשם מליסנדרה, המכונה גם האישה האדומה, מדריכה את סטאניס להאמין באל חדש - אל האור והאש. באותו הזמן, אחיהם הצעיר של סטאניס ורוברט, רנלי, מכריז על עצמו כמלך ווסטרוז לאחר שעושה ברית עם בית טיירל, ואוסף לעצמו צבא גדול. קייטלין יוצאת דרומה, ומנסה לפייס בין שני האחים, במטרה למנוע מהשניים להילחם זה בזה. קייטלין גם שואפת ליצור ברית בין שניהם לבנה, רוב סטארק, במטרה להביס את הלאניסטרים. הניסיון נכשל עקב רציחת רנלי בידי צל שיצרה מליסנדרה. קייטלין בורחת מהמקום יחד עם אבירתו של רנלי, בריאן. כתוצאה ממותו של רנלי, רוב צבאו עובר לשרת את סטאניס, אף על פי שבית טיירל מסרב לעשות זאת. בעזרת צל נוסף של מליסנדרה, סטאניס כובש את קץ סופה.
טיריון לאניסטר מגיע למעלה-מלך ומתמנה להחליף את אביו לזמן מוגבל בתפקיד ימין המלך. טיריון מגלה כי מעלה-מלך מסוכנת מבפנים לא פחות ממה שהיא בחוץ, והוא נאלץ להיכנס למשחקי פוליטיקה עם אחותו, סרסיי לאניסטר. כל אחד מהם מנסה להשיג את השליטה ואת בני הברית הנכונים. טיריון גם מנסה למצוא דרך להגן על העיר מפני צבאות האויב. יועצו הטוב ביותר מתגלה כלורד ואריז, סריס שמכיר יותר מכל אחד על מקומות נסתרים במעלה-מלך, ושומע משליחים ומאזינים המשרתים אותו על כל מה שקורה בממלכה. עקב העובדה שסטאניס צפוי לתקוף את מעלה-מלך, טיריון פונה לאלכימאים כדי לייצר נשק המשתמש "אש-פרא", אש ירוקה שרק הזמן מכבה אותה. אש הפרא מבוססת על אש יוונית. בכל אותו זמן, תושבי מעלה-מלך מתחילים להתמרד כנגד המלך ג'ופרי, נוכח העובדה שברחובות שורר עוני ורעב. כצפוי, צבאו של סטאניס תוקף את מעלה המלך, וטיריון מוביל מתקפה שבולמת את צבאו האדיר של סטאניס, כאשר הקרב מתרחש על האדמה ובים. סטאניס מובס לבסוף בעזרת צבאו של לורד מייס טיירל, שהפך לבן בריתם של הלאניסטרים, וזאת אחרי שלורד פטיר באליש הצליח לעשות ברית עם בית טיירל. צבאו של טיווין לאניסטר וצבאו של מייס טיירל מצליח להביס את צבאו של סטאניס, ומעלה-מלך ניצלת. טיריון נפצע קשות באפו אחרי הקרב. ג'ופרי מתארס לבתו של לורד טיירל, מארגאריי, שהייתה מאורסת בעבר לרנלי באראתיאון. האירוסים של ג'ופרי וסאנסה סטארק מבוטלים, אך היא נשארת שבויה של הלאניסטרים, כשהיא זוכה ליחס מחפיר מצד ג'ופרי.
רוב סטארק, שנלחם כנגד צבא לאניסטר, שולח את תיאון גרייג'וי חזרה לאיי הברזל במטרה ליצור ברית ביניהם לבין בית סטארק. אולם תיאון מגלה כי אביו, באלון, הכריז על עצמו כמלך. במהרה תיאון בוגד ברוב ומוביל מתקפה כנגד הצפון, והוא כובש את ווינטרפל. תיאון לוקח את אחיו של רוב, בראן וריקון, כבני ערובה, וקורא לעצמו לורד ווינטרפל החדש. בראן סטארק מגלה כי בזמן שהוא חולם, הוא נכנס לגופו של זאב הבלהות שלו, קיץ. בראן, ריקון וחבריהם נעלמים, ותיאון מאמין כי הם ברחו. במטרה לא להיראות חלש בפני משפחתו, הוא הורג שני נערים בגילם, על מנת שכולם יחשבו שהוא הרג את בראן וריקון. צבא הצפון מחליט לנקום בתיאון על מעשיו, ותיאון עושה ברית עם ממזר בשם רמזי, שמתגלה לאחר מכן כבנו הממזר של לורד בולטון, לורד בית ידוע בצפון שמינה חייליו בצבא הצפון ולאחר מכן בגד בהם לטובת הלאניסטרים. הבולטונים מצליחים להביס את צבא הצפון, אבל רמזי בוגד בתיאון ושורף את ווינטרפל. מתגלה כי בראן וריקון התחבאו במערת קבורה שנמצאת מתחת לטירה. לאחר שהם מגלים מה קרה לביתם, השניים נפרדים, כאשר ריקון עוזב עם אשת הפרא אושה, ובראן עוזב עם המשרת הודור והאח והאחות לבית גרייוואטר, מירה וג'וג'ן ריד.
אריה סטארק בורחת ממעלה המלך בעזרת אח ממשמר הלילה, יורן, כאשר הוא לוקח אותה וקבוצה של מגויסים חדשים לחומה בצפון. בדרך אריה מתחזה לבן, וקוראת לעצמה ארי. הקבוצה מותקפת על ידי חיילים מצבא לאניסטר תחת פיקודו של אמורי לורץ', ואריה מצליחה להימלט מהמקום יחד עם מספר ניצולים נוספים. לאט לאט חלק מהניצולים מתים, ואחרים נוטשים את הקבוצה כך שנשארו רק אריה, ג'נדרי, פשטידה ולומי ירוק היד שנפצע ולא יכול ללכת. בחיפוש אחר מזון הם נתקלים בקבוצה של חיילים שהורגים את לומי ולקחים אותם במסע מפרך לטירת הארנהול. אריה הופכת למשרתת מטבח, כשהיא חוששת שמישהו עלול לגלות את זהותה האמיתית. אדם מסתורי בשם ז'אקן הג'האר מציע לאריה את שירותיו לאחר שהיא מצילה את חייו. הוא מתנקש עבורה בחייהם של שני אנשים, ולבסוף גם עוזר לה לשחרר מספר שבויים מצבאו של רוב, ויחד הם כובשים את הארנהול. לאחר מכן ז'אקן נעלם, לא לפני שהוא נותן לאריה מטבע מסתורי, כדי שהיא תוכל למצוא אותו אם אי פעם תרצה לפגוש אותו שוב. לורד רוז בולטון משתלט על הטירה, ואריה, שמתחזה לילדה ענייה, משרתת אותו. לבסוף היא מחליטה לברוח מהטירה, כשהיא לוקחת עימה את בנו הממזר של רוברט באראתיאון, ג'נדרי, וכן את פשטידה.
מעבר לחומה
ג'ון שלג ומשמר הלילה צועדים אל מעבר לחומה, כדי לגלות מה מתרחש שם. הם מגלים שאנשי הפרא של הצפון נעלמו וכולם כעת חלק מצבאו של מאנס ריידר, פרא ועריק ממשמר הלילה שהמליך את עצמו כ-"מלך שמעבר לחומה". הלורד המפקד מורמונט שולח את ג'ון ומספר סיירים בכירים נוספים קדימה, במטרה לגלות את גודלו של הצבא של ריידר. על הסיירים האלה מפקד סייר ותיק בשם קהורין חצי-יד. הסיירים מגלים שהצבא של ריידר מונה אלפים, ובמהרה מוצאים את עצמם ניצודים על ידי אנשי הפרא. לאחר שרק ג'ון וחצי-יד נשארים בחיים, חצי-יד פוקד על ג'ון "לבגוד" במשמר ולהפוך לחייל בצבאו של ריידר, במטרה לגלות את תוכניתם. על מנת להוכיח לאנשי הפרא שג'ון באמת בגד במשמר הלילה, חצי-יד נלחם בג'ון וגורם לו להרוג אותו. ג'ון מגלה כי צבאו של ריידר צועד לכיוון החומה, במטרה לפרוץ אותה ולכבוש את ווסטרוז.
במזרח
לאחר שדאינריז טארגאריין משיבה לעולם את הדרקונים, היא יוצאת למסע שבסופו היא מקווה לכבוש את ווסטרוז מחדש. יחד עם האביר שלה, ז'ורה מורמונט, וצבא קטן של לוחמים, נשים וילדים, דאינריז יוצאת למסע במדבר. לאחר מסע קשה, דאינריז מביאה את צבאה לעיר קארת', שם היא מקווה לקנות ספינות ולבנות צבא. תושבי העיר נדהמים מהדרקונים, וסוחר בשם קסארו קסהואן דאקסוס, מציע לדאינדריז לחיות בארמון שלו, כשכל מה שהוא רוצה באמת זה את דרקוניה. קסארו מתגלה כמארח נדיב, אבל הוא מסרב לתת לדאינריז את צי הספינות שלו. לבסוף הוא חושף כי הוא מוכן להעניק לה ספינות בתמורה לאחד מדרקוניה, אבל דאינריז מסרבת לעסקה הזו. באותו הזמן, דאינריז מבינה כי ז'ורה מורמנט חושק בה, ומאוהב בה, אבל דאינריז מבינה כי לאחר מותו של בעלה חאל דרוגו, היא לא תהיה מסוגלת לאהוב גבר אחר. היא גם מאמינה כי המכשפה שגרמה למותו של דרוגו ולבנה שלא נולד, הטילה בה מום, וכעת היא לא יכולה ללדת. דאינריז מגיעה למקום מכושף של הבלתי מתים, שהם מכשפים בעיר. שם היא מקבלת אזהרות לעתיד, אבל גם כמעט מאבדת את עצמה במקום המכושף. הדרקון החזק ביותר שלה, דרוגון, שורף את המקום, מה שגורם למכשפים לרצות במותה של דאינריז. כשדאינריז מגיעה לנמל במטרה לקנות ספינה, מתנקש מנסה לרצוח אותה, אבל לוחם סריס בשם בלוואס החזק ונושא כליו הזקן, ארסטאן, מצילים את חייה. השניים חושפים כי הם נשלחו על-די איליריו הפרנס מהעיר פנטוס, שבעבר הגן על דאינדריז ואחיה. השניים אומרים כי איליריו פקד עליהם להביא את דאינריז חזרה לאחוזתו בפנטוס.
סמל ונואטו
סמל ונואטו התקבל בשנת 1980 לאחר שוונואטו קיבלה עצמאות מבריטניה וצרפת.
בסמל מופיע לוחם מלנזי עם חנית בידו ומאחוריו הר געש. מתחתיו יש מגילה עליה כתוב "אנו עומדים עם האל" (long god yumi stanap) בשפת ביסלמה (אחת מהשפות הרשמיות ברפובליקה) בכתיב לטיני. מאחוריו מצוירים שני עלי ציקסין שהם הסמל הלאומי של ונואטו. ברקע של הסמל יש חט של חזיר בר.
עלי הציקסין מסמלים את העולם וחטו של חזיר הבר הצלחה (חזיר בר מסמל במסורת הוונואטית עושר). הרעיון לסמל היה של ראש הממשלה הראשון של ונואטו, וולטר ליני. את הגרסה המקורית של הסמל עיצב האמן האוסטרלי ריק פרייזר בשנת 1980.
התפשטות קרקעית הים
התפשטות קרקעית הים היא תהליך גאולוגי המתרחש ברכסים מרכז אוקייניים, בהם נוצר קרום אוקייני חדש. מקטעי הקרום החדשים נוצרים מהתגבשות מאגמה, ובהדרגה הם מתרחקים מן הרכס - עת נוצרים שני מקטעי לוחות טקטוניים צעירים המתרחקים זה מזה. דוגמה לכך ניתן לראות ברכס המרכז-אטלנטי, שחלקיו הגלויים מצויים לאורך איסלנד.
אף שהתפשטות קרקעית הים מוסיפה סלעים חדשים, נשאר שטח הפנים של כדור הארץ יציב. זאת, משום שבמקביל להיווצרות הקרום האוקייני החדש מוחסרים קטעי קרום אחרים בגבול סגירה – נקודת מגע בין שני לוחות בה חודר לוח אחד מתחת ללוח אחר, או שהם מתנגשים זה בזה ויוצרים רכס הרים בתהליך הנקרא אורוגנזה. קיזוז שטח זה אינו מתרחש דווקא בשולי לוחות המתארכים, אלא בקנה-מידה עולמי: בעוד אוקיינוס אחד מתרחב כתוצאה מהיווצרות קרום חדש, אחר עשוי להצטמצם ואף להיסגר לחלוטין. לדוגמה, הרכס המרכז-אטלנטי גורם להתרחבותו של האוקיינוס האטלנטי, אך לא מתקיימת בשוליו הפחתה משמעותית. הפחתה כזו קיימת בטבעת האש בשולי האוקיינוס השקט ומתבטאת בין היתר בקשתות איים דוגמת יפן ובקשתות געשיות דוגמת האנדים.
גילויו של תהליך זה היווה הסבר אפשרי לתאוריית נדידת היבשות והוביל להתפתחותה של טקטוניקת הלוחות.
מקרון 1
מקרון 1 (באנגלית: Macron 1) היא סדרת אנימה אשר שודרה בטלוויזיה בין השנים 1985–1986. הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1986–1987. הסדרה התמקדה בצוות גיבורים אשר משתמש ברובוט קרב ענקי כדי להילחם ברובוטים שנשלחו מטעם ארגון אשר מתכוון לכבוש את העולם.
התפשטות קרקעית הים
מאובנים ויבשות נודדות
הימצאותם של מאובנים זהים בשכבות גאולוגיות משני צדי אוקיינוסים הוסברה בעבר בקיומם של גשרים יבשתיים, עליהם עברו בעלי חיים וצמחייה בין יבשת ליבשת. המדען הגרמני אלפרד וגנר לא קיבל הסבר זה, ובשנת 1912 הציע תאוריה לפיה אותן יבשות – הנראות קבועות במקומן – נודדות זו הרחק מזו. וגנר נשען לא רק על מאובנים אלא גם על עדויות הנוגעות לאקלים ולמבנים גאולוגיים. הוא מצא דמיון בין רכסי הרים באפריקה ובאמריקה הדרומית, ושדות פחם באירופה שתאמו שדות דומים באמריקה הצפונית. בנוסף הסתייע וגנר בזואוגאוגרפיה ובביוגאוגרפיה של אלפרד וולאס.
מקרון 1
יצירת הסדרה
הסדרה הייתה במקורה הכלאה בין שתי סדרות אנימה יפניות - "גושוֹגוּן" (יפנית: 戦国魔神ゴーショーグン) אשר נוצרה ב-1981, ו-"אקו דאי סקוסן סרונגל" (יפנית: 亜空大作戦スラングル) אשר נוצרה ב-1983. הזכויות לשתי הסדרות נרכשו על ידי חיים סבן, ובעקבות כך נערכו מחדש ואוחדו במטרה להתאימן לקהל המערבי. בסדרה המשולבת הופקו כ-26 פרקים. פסקול הסדרה הופק על ידי חיים סבן ושוקי לוי. את שיר הפתיחה בדיבוב לעברית ביצעו מוטי דיכנה וסימה עמיאל. את הפקת הגרסה העברית ביצעו סרטי רז בע"מ.
התפשטות קרקעית הים
מאובנים ויבשות נודדות
וגנר הבחין כי מאובני מזוזאורוס וליסטרוזאורוס נמצאו במקומות המופרדים באמצעות אוקיינוסים. בהניחו כי בעלי חיים אלה לא היו מסוגלים לשחות מרחק כה רב, הסיק שהם חיו פעם על יבשת אחת שהתפצלה. בשנת 1915 התפרסם ספרו "מקור היבשות והאוקיינוסים" (Die Entstehung der Kontinente und Ozeane), בו נכלל רעיון קיומה של יבשת-על גדולה, ובמהדורות מאוחרות יותר אף העניק לה שם: פנגיאה. עם השנים התרחבו מהדורות הספר וכללו ראיות נוספות, ובמהדורה האחרונה שפורסמה זמן קצר לפני מותו נטען כי ככל שאוקיינוסים רדודים יותר, כך הם צעירים יותר מבחינה גאולוגית. התאוריה של וגנר הסבירה בין היתר את היווצרותם של הרכסים הגדולים דוגמת ההימלאיה והאלפים, אך לבד מתמיכתו של הגאולוג הדרום אפריקאי אלכסנדר די-טואה (Alexander du Toit, 1878–1948), נדרשו עשרות שנים כדי שרעיון תנועתן של היבשות יתקבל בהרחבה בחוגים מדעיים, בעיקר מאחר שלא הציג מנגנון הגורם לתנועה.
מקרון 1
תקציר העלילה
בתחילת המאה ה-21, נוחת בסיביר מטאור. אביו של דני חוקר את המטאור ומגלה כי יש לו תכונות של טלמעתק וכי הוא קשור לידע ולכוח של היקום כולו. הוא וד"ר שרן בונים את בסיס מקרון 1 - ספינת חלל ענקית המסוגלת לבצע טלמעתק ולהגיע לכל מקום בעולם ואת הרובוט מקסטר 1. בתחילת המאה ה-26 טייס הניסוי דייוויד גלן מכדור הארץ מבצע ניסיון טלמעתק בחלליתו. הניסיון נכשל ודייוויד גלן מוצא את עצמו ביקום מקביל. היקום המקביל סובל ממלחמה מתמשכת שעורר ארגון גריפ המונהג בידי חשבז העושה שימוש במחשב העל "אוריון". ניסיון הטלמעתק גורם לקרע במרקם החלל ומאפשר לחשבז להגיע אל כדור הארץ. ארגון גריפ מנסה להשיג את טכנולוגיית הטלמעתק ואביו של דני מתאבד כדי למנוע זאת. דני שהתייתם זה מכבר מאימו נותר לבדו וד"ר שרן לוקח אותו תחת חסותו. חשבז מנצל את ההזדמנות כדי לנסות להשתלט על כדור הארץ, אך נתקל בהתנגדות מצד ד"ר שרן וצוות הטייסים שלו: סקוט, נלי וג'ייסון הנמצאים בבסיס מקרון. הצוות נלחם בכוחותיו של חשבז בעזרת רובוט לוחם ענק בשם "מקסטר 1״ ובעזרתו של דני, בנו הגאון של בונה בסיס מקרון.
הגיבורים
צוות כדור הארץ:
צוות בטא:
טכנולוגיה:
מדיות שונות
ב 1986 יצא אלבום מדבקות בהוצאת נירם הנקרא "מקרון 1"
ב-1987 כתבה הסופרת נירה רוסו ספר לילדים ולנוער הנקרא "מקרון 1 נגד חשבז והשלדונים" בהוצאת מודן הוצאה לאור.
התפשטות קרקעית הים
מקור חום
לאחר שגילה פייר קירי בשנת 1903 כי חומרים רדיואקטיביים משחררים חום, נעשו כמה ניסיונות לקשור את הרדיואקטיביות למקור חום בכדור הארץ. בשנת 1910 החל הגאולוג הבריטי ארתור הולמס (Arthur Holmes, 1890-1965) לחקור את הקרינה הטבעית בסלעים, וחיפש את המנגנון המוליך את החום מפנים כדור הארץ אל פני השטח. הוא סבר כי המנגנון היעיל ביותר יהיה מערבָּל (קונווקציה, Convection) – העברת חום באמצעות תנועה אנכית מאזור קר לאזור חם, כפי שהציע הגאולוג והגאופיזיקאי האנגלי אוסמונד פישר (Osmond Fisher, 1817-1914) בשנת 1881. פישר תיאר מנגנון בו בכוכב לכת נוזלי עולים זרמי הערבול אל מתחת לאוקיינוסים וליבשות, והולמס חזר עליו בשנת 1928 ואף הוסיף הסברים משלו. הוא טען כי החום העודף נפלט מכדור הארץ באמצעות תנועה מחזורית של חומר בשכבות פנימיות מוצקות, וכי תנועה זו יוצרת זרמי ערבול חמים. הולמס תיאר זרימת חום רבה כלפי מעלה, הפחתת לחץ, התכת סלעים ופליטת החום ב"תפיחוֹת" המרכז אוקייניות, וכן זרימה חוזרת מתחת לגאוסינקלינות.
התאוריה של הולמס התקבלה בהרחבה בבריטניה אולם נדחתה במקומות אחרים. גם כאשר התקבל רעיון התפשטות קרקעית הים בשנות ה-60 של המאה ה-20 – ברוב המקרים התעלמו לחלוטין מתרומתו. בשנות ה-60 של המאה ה-20 התגלה כי מהירות זרמי הערבול תואמת את מהירות התפשטות קרקעית הים – כ-5 ס"מ בשנה, כפי שהעריך הולמס בשנת 1928. עם זאת, טרם נקבע כיצד ומדוע מתרכז החום באזורים מסוימים ליצירת זרמי הערבול.
חקר קרקעית הים
הארי הס, שכיהן כפרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון, התגייס לצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה והחל בשירות פעיל בשנת 1941, לאחר המתקפה על פרל הארבור. בעת שפיקד על נחתת השתמש במכשיר סונאר למדידת עומק קרקעית האוקיינוסים, ששימש את הס למטרות צבאיות וגאולוגיות כאחת – מיפוי קרקעית הים. במדידותיו גילה הס שקעים אוקייניים שעומקם נמדד בקילומטרים, וגוּיוֹ – הרי געש תת-ימיים שפסגותיהם הסחופות נמצאו מתחת ל-2 קילומטרים של מים.
מחקרים דומים נערכו על ידי האוקיינוגרף והגאופיזיקאי האמריקאי רוברט סינקלר דיץ (Robert S. Dietz, 1914–1995), שסקר את קרקעית האוקיינוס השקט ובעיקר את הגאומורפולוגיה שלה בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. בין היתר חקר את איי אמפרור – שרשרת איים געשיים הנמתחת מאיי הוואי ומסתיימת בקמצ'טקה, ובה ראה עדות לנדידת היבשות. למנגנון הגורם לתנועה קרא דיץ "התפשטות קרקעית הים", והעיד כי הוא רואה בו כינוי "מגושם".
ראיות מדעיות
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלו להתגלות דפוסים מגנטיים חריגים בקרקעית האוקיינוסים. הקרום האוקייני הבזלתי מכיל מגנטיט ומתעד שינויים בשדה המגנטי של כדור הארץ באמצעות חילוף בין רצועות של קיטוב נורמלי וקיטוב הפוך המקבילות לרכסים המרכז אוקייניים.
מידע נוסף התקבל מקידוחים שנערכו במסגרת חיפושי נפט. ליבות סלע שנקדחו מאזורים שונים באוקיינוסים תוארכו והראו גילים הולכים וגדלים ככל שגדל המרחק מן הרכסים המרכז אוקייניים.
בשנת 1953 התגלה "הבקע העולמי הגדול" – שרשרת הרים תת-ימיים באורך כולל של 80,000 ק"מ שבמרכזה בקע, ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש.
ביסוס התאוריה
לאור הגילוי בחן הס את מדידותיו משנים קודמות. בשנת 1960 הציג את התפשטות קרקעית האוקיינוסים כנוצרת באמצעות התפרצות געשית ברכסים המרכז אוקייניים. במאמר "היסטוריה של אגנים אוקייניים" (History of Ocean Basins) שפרסם הס בשנת 1962 פירט את התאוריות והתגליות עליהן התבסס והציג את המנגנון המלא המניע את היבשות: זרמי הערבול במעטפת.
בשנת 1960 פורסם במגזין Nature מאמרו של דיץ "Continental and Ocean Basin Evolution by Spreading of the Sea Floor", בו תיאר מנגנון היוצר קרום אוקייני חדש ברכסים מרכז אוקייניים. למאמר זה הייתה השפעה רבה על הגאולוג הקנדי ג'ון טוזו וילסון – שקודם לכן כתב כי נדידת יבשות אינה אפשרית. וילסון החל לחקור את מקורם של איי הוואי, ובשנת 1963 הסביר את היווצרותם באמצעות זרמי הערבול והתפשטות קרקעית הים.
עבודתם של הס ודיץ התנהלה במקביל ללא שידעו זה על מחקרו של זה, אולם הסבירה את התצפיות השונות והיוותה בסיס לתאוריית טקטוניקת הלוחות.
תהליך ההתפשטות
קיימת הסכמה בין מדענים כי הגורם המניע את התפשטות קרקעית הים ואת תזוזת הלוחות הוא תנועת החום במעטפת כדור הארץ.
מערכת הביקוע האופיינית הנוצרת במקרה כזה היא צומת משולש – מפגש של שלושה בקעים שהזווית הממוצעת ביניהם 120 מעלות. במערכת כזו מתמזגים שניים מהבקעים לעמק ביקוע ובשלישי נוצר בקע כושל שאינו מתפתח לאוקיינוס.
דוגמה עכשווית לתהליך כזה ניתן לראות במשולש עפר בשבר הסורי-אפריקאי. צומת משולש זה מורכב מים סוף ומפרץ עדן שהתחברו לעמק ביקוע המתפתח לאוקיינוס צעיר, ומבקע כושל המשתרע במזרח אפריקה, דרומית למשולש. גאולוגים מעריכים כי בבקע הכושל יתפתח מרכז התפשטות נוסף, אליו יחדרו מי האוקיינוס ההודי ויהפכו את קרן אפריקה לאי המופרד מאפריקה באמצעות אוקיינוס עתידי.
המשך התפשטות קרקעית הים דוחקת את הקרום הצעיר לצדדים באמצעות קרום צעיר יותר הנוצר ברכס המרכז אוקייני. הגבול בין הקרום היבשתי לקרום האוקייני משני צדי הבקע הופך לשולי יבשה סבילים, ועל הקרום האוקייני מצטברים סלעי משקע ימיים.
געשיות וטקטוניקה
הגעשיות הפעילה הראשונית במרכזי ההתפשטות נובעת מפעולתן של תימרות מעטפת, אולם לאחר הביקוע היא סבילה ומושפעת מהפחתת לחץ במעטפת ומהסרת הכיסוי הליתוספירי הפרוש מעליה.
התפשטות קרקעית הים לאורך רכסים מרכז אוקייניים אינה בהכרח רציפה. שלבי הביקוע עשויים להתרחש בהדרגה וליצור כמה מרכזי התפשטות התחומים באמצעות העתקי חילוף הניצבים להם. מקטעי התפשטות אלה משקפים שבירה בהולכה הגעשית המזינה את געשיות הרכס: מקטעים רדודים ורחבים מייצגים געשיות פעילה, ואילו מקטעים צרים ועמוקים מייצגים געשיות סבילה או נעדרת. מקטעים שהתרוממו מעל פני הים – דוגמת דרום איסלנד, מרכז העתק גלאפגוס ומקטע הרכס המרכז-אטלנטי ליד האיים האזוריים – מייצגים חריגות הקשורות ישירות להשפעתן של תימרות מעטפת סמוכות.
הקצב הממוצע של התפשטות קרקעית הים באזורים שונים מגוון:
יחסי אוסטרליה–אלבניה
יחסי אוסטרליה–אלבניה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לאלבניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1985. במפקד 2011 נרשמו 13,141 אנשים ממוצא אלבני המתגוררים באוסטרליה ו-2,396 בני אדם שנולדו באלבניה החיים כיום באוסטרליה.
ביקורים רשמיים
באפריל 2012 ערך שר הפרלמנט לענייני חוץ, ריצ'רד מארלס, את ביקורו הראשון של חבר ממשלת אוסטרליה באלבניה. מר מארלס פגש בכירים בממשלת אלבניה, בהם ראש הממשלה סאלי ברישה, שר החוץ אדמונד הכינסטו וסגן שר ההגנה ארג'אן סטארובה. באוגוסט 2012 ביקר שר החוץ האלבני, אדמונד פנאריטי, באוסטרליה ונפגש עם בכירים פוליטיים, כולל שר החוץ, בוב קאר, שר הפרלמנט, מארלס, נשיא הסנאט ג'ון הוג ויו"ר בית הנבחרים פיטר סליפר.
יחסים כלכליים
הסחר בין אוסטרליה לאלבניה הוא קטן; הסחר הדו-צדדי בסחורות בשנת 2013 הסתכם ב-3.4 מיליון דולר. הייצוא האוסטרלי לאלבניה היה בשווי כ-2.8 מיליון דולר והורכב בעיקר ממרגרינה, עורות גולמיים ועורות (לא כולל עורות פרווה) מעובדים למחצה. היבוא מאלבניה הוערך ב-0.6 מיליון דולר והורכב בעיקר מבגדים.
בשנים האחרונות, ממשלת אוסטרליה ומספר ארגוני סיוע הומניטריים כמו קרן הילדים הראשונה והמשימות מעבר לים במלבורן סיפקו סיוע כספי והומניטרי לאלבניה. באמצעות השגרירות ברומא, אוסטרליה תמכה בכמה פרויקטים התפתחותיים עם יתרונות לקהילות המקומיות. בשנים 2012–2013 התחייבה השגרירות 22,000 דולר לארגונים לא ממשלתיים לתוכניות הנוגעות לייצור הכנסות חקלאיות, בטיחות בבית הספר ופעילויות חברתיות לילדים עם מוגבלות.
בית פאצי
בית פאצי (באיטלקית: Pazzi) הייתה משפחת אצולה טוסקנית, שעסקה בעיקר בבנקאות במהלך המאה ה-14 וה-15 בפירנצה.
הם ידועים בעיקר בשל "מזימת פאצי", שבה ניסו בני המשפחה להתנקש בחייהם של שניים מראשי המשפחה היריבה בשליטה על פירנצה, משפחת מדיצ'י. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה את פרנצ'סקו סלוויאטי, הארכיבישוף של פיזה, שצידד במשפחת פאצי. האפיפיור סיקסטוס הרביעי, שתמך במשפחת פאצי, הכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י והטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה. תגובתם של אנשי פירנצה, שהיו ברובם תומכי מדיצ'י, הייתה קשה והמשפחה ברחה מן העיר.
אנדראה ד'פאצי היה גם מצנט אשר מימן בין היתר את בנייתו של משכן הפרנציסקנים בבזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, הידוע לעיתים כ"קפלת פאצי" (1442–1444), על ידי פיליפו ברונלסקי.
שם המשפחה נובע מטענתם כי הם מצאצאי "פאצו" (Pazzo, "המשוגע"), חייל שהיה בין הראשונים לעלות על חומות ירושלים במסגרת המצור על ירושלים ב-1099 במסגרת מסע הצלב הראשון. על פי המסורת, פאצו הביא עמו לפירנצה אבן מכנסיית הקבר. אנשי פירנצה נהגו להעניק לאיש משפחת פאצי את הכבוד בהדלקת אש מאבן זו ביום שבת הקדוש שלפני חג הפסחא, שתועבר לאש מזבח הקתדרלה של פירנצה ומשם תועבר אש לכל פירנצה. ביום למחרת, חג הפסחא, יודלקו זיקוקים מטיל בצורת יונה שיעבירו את האור לכל העיר. את "מזימת פאצי" יזם יאקופו דה פאצי (1421–1480) שהיה גם ראש המשפחה, הוא רקם ובצע את הקנוניה יחד עם קרובי משפחתו, נזירים ומהפכנים אחרים.
הקושרים
תולדות בית פאצי, ובייחוד "מזימת פאצי" מוזכרים במספר יצירות תרבות פופולרית. בין היתר, עוסק משחק המחשב Assassin's Creed II באופן חלקי ב"מזימת פאצי".
כמו כן, המשפחה מוזכרת רבות בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י"
פוסטסקריפט
פוסטסקריפט (באנגלית: PostScript) היא שפת מחשב לתיאור מסמכים, המשמשת בעיקר בתחום הוצאה לאור שולחנית.
היסטוריה
את השפה יצרו בשנת 1982 מייסדי חברת אדובי, ג'ון וורנוק וצ'אק ג'שקה (לפנים ממרכז המחקר זירוקס פארק), כגרסה פשוטה יותר של שפת InterPress. מייסד אפל, סטיב ג'ובס, פגש את וורנוק וג'שקה בשנת 1984 והפציר בהם להתאים את פוסטסקריפט למדפסת הלייזר החדשה של חברת קנון. בשנת 1985 הייתה מדפסת ה-LaserWriter של אפל למדפסת הראשונה ששווקה כשהיא תומכת בשפת פוסטסקריפט. תוך זמן קצר הפכה השפה לתקן דה פקטו להעברת מסמכים לדפוס.
מאחר שתיאור מסמך בפוסטסקריפט הוא למעשה תוכנית מחשב, ישנו קושי להעריך, בהינתן קובץ פוסטסקריפט מסוים, כמה זמן תארך הדפסתו (דוגמה קיצונית היא הכנסת לולאה אינסופית לתוכנית הפוסטסקריפט, דבר שיגרום לכך שתוכנית זו לא תסתיים ולמעשה תשתק את המדפסת). חיסרון נוסף של פורמט הפוסטקריפט, הנובע מהיותו גם שפת תכנות, הוא העובדה שלא ניתן לייצר תוכנה לעריכת קובצי פוסטקריפט כלליים. הרצון ליצור פורמט שיאפשר גם העברה איכותית של קבצים גרפיים וגם יכולת לערוך אותם, הביא את חברת אדובי לפתח את פורמט PDF, שלמעשה מכיל את כל האלמנטים הגרפיים של שפת הפוסטקריפט אולם ללא היכולות התכנותיות. כיום משמש פורמט ה-PDF כפורמט הפצת המסמכים הנפוץ ביותר, אולם עדיין רוב המדפסות הגרפיות והתקני הקדם-דפוס (כמו תווין פילם ופלטות וכן מדפסות דיגיטליות) כוללות מפרש פוסטקריפט. לאחרונה הכריזה חברת אדובי על תוכנה למדפסת שמסוגלת לקבל כקלט מסמכים בפורמט PDF.
השפה
פוסטסקריפט היא שפה שלמה טיורינג. תוכניות פוסטסקריפט נכתבות בדרך כלל על ידי תוכנות ולא על ידי בני אדם, אולם ניתן לבצע חישובים וליצור איורים על ידי יצירה ידנית של קובצי פוסטסקריפט.
פוסטסקריפט היא שפה מפורשת, מבוססת מחסנית (Stack). התחביר משתמש בכתיב פולני. הדבר מייתר את השימוש בסוגריים, אך הופך את השפה למעט קשה לקריאה, ודורש מהקורא לזכור את מצב המחסנית.
השפה התפתחה משפת FORTH ומכילה מלבד פעולות חשבוניות, מבני בקרה תכנותיים כלולאות או משפטי אם-אז (IF-THEN) גם מבני נתונים. מעבר למבני הנתונים הפשוטים כמספרים ומחרוזות, שפת פוסטסקריפט בנויה סביב מבנה נתונים חשוב ומרכזי בשפה - מילון ערכים (Dictionary). המילון מורכב מזוגות של מפתחות וערכים, כאשר הן כמפתח והן כערך יכול לשמש כל מבנה נתונים בשפה. בין היתר גם מבנה נתונים של מילון יכול להוות ערך של מפתח במילון אחר. בצורה זו ניתן לבנות מבני נתונים עשירים למדי.
מעבר למרכיבים התכנותיים בשפה, שפת פוסטסקריפט מכילה אובייקטים ופעולות גרפיות בדו-ממד. בעזרת פעולות אלה ניתן למקם על הדף המודפס עצמים וקטוריים (רבועים, קשתות, מסלולים, פוליגונים וכדומה) בגדלים שונים, טקסט בגופנים שונים, וגם תמונות דיגיטליות בפורמט של מפת סיביות (תמונות המורכבות מפיקסלים).
על מנת לאפשר הגדרות גרפיות שאינן תלויות במדפסת מסוימת, שפת פוסטסקריפט מאפשרת למתכנת להגדיר את הצורות הגרפיות במונחי מערכת צירים של המשתמש (User Coordinate System) כאשר פנימית, מפרש הפוסטסקריפט מחזיק במטריצת המרה המגדירה את היחס בין מערכת הצירים של המשתמש להתקן ההדפסה. מטריצה זו מכונה Current Transformation Matrix, או בקיצור CTM והיא מהווה חלק מהמצב הגרפי שאותו שומר מפרש הפוסטסקריפט.
על ידי פעולות על מטריצת ההמרה (CTM), ניתן לסובב, לשנות את הגודל ולעוות צורות שונות. למשל, הכפלת המטריצה במטריצת סיבוב יוצרת סיבוב של מערכת הצירים של המשתמש, והפעלת אופרטורים גרפיים תגרום הופעתם מסובבים על התקן הפלט (בדרך כלל על הדף המודפס).
מאפיינים אחרים של המצב הגרפי הם עובי הקווים, הפונט הנוכחי, הצבע הנוכחי, והאזור על הדף עליו ניתן לצייר (Clipping Path).