cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליס המילטון
שנותיה המוקדמות
בשנת 1897 קיבלה המילטון הצעה להיות פרופסור לפתולוגיה בבית הספר לרפואה לאישה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן. זמן קצר לאחר מעברה לשיקגו, אילינוי, הגשימה המילטון שאיפה ותיקה להיות חברה ותושבת האל האוס, בית ההתנחלות שנוסד על ידי הרפורמטורית החברתית ג'יין אדמס ואלן גייטס סטאר. בעוד המילטון לימדה וערכה מחקר בבית הספר לרפואה במהלך היום, היא שמרה על חיים פעילים בהאל האוס, מקום מגוריה במשרה מלאה מ-1897 עד 1919. המילטון הפכה לרופאה האישית של ג'יין אדמס והתנדבה ללמד אנגלית ואמנות בהאל האוס. היא גם ניהלה את מועדוני הסייף והספורט לגברים, הפעילה מרפאה לתינוקות וביקרה את החולים בבתיהם. גם אחותה של אליס, נורה, וחבריה רייצ'ל וויקטור יארוס היו תושבים בהאל האוס. למרות שהמילטון התרחקה משיקגו ב-1919 כשקיבלה תפקיד כמרצה זוטרה בבית הספר לרפואה בהרווארד, היא חזרה להאל האוס ונשארה שם בכל שנה במשך חודשי האביב עד למותה של ג'יין אדמס ב-1935.
דרך עבודתה בהאל האוס וחייה לצד התושבים העניים של הקהילה, המילטון הייתה עדה להשפעות שהיו למלאכה המסוכנת במחצרות על בריאות העובדים, בשל חשיפה לפחמן חד-חמצני והרעלת עופרת. לכן, היא התעניינה יותר ויותר בבעיות עמן התמודדו העובדים, במיוחד פציעות ומחלות בעבודה. הניסיון גם גרם להמילטון להתחיל לשקול כיצד למזג את תחומי העניין שלה במדע הרפואה וכפעילה חברתית על מנת לשפר את בריאותם של העובדים האמריקאים.
כאשר בית הספר לרפואה לאישה נסגר בשנת 1902, המילטון לקחה תפקיד כבקטריולוגית במכון הזיכרון למחלות זיהומיות. המילטון חקרה מגפת טיפוס בשיקגו לפני שהתמקדה במחקריה בחקירת מחלות תעשייתיות. חלק מהמחקרים המוקדמים של המילטון בתחום זה כללו ניסיונות לזהות גורמים לטיפוס ושחפת בקהילה הסובבת את האל האוס. עבודתה על המחלה הזיהומית ב-1902 הובילה להחלפת המפקח הסניטרי הראשי של האזור על ידי מועצת הבריאות של שיקגו.
לימודי הרפואה התעשייתית (מחלות הקשורות לעבודה) הפכו חשובים יותר כיוון שהמהפכה התעשייתית של סוף המאה התשע-עשרה הובילה לסכנות חדשות במקום העבודה. בשנת 1907 החלה המילטון לחקור ספרות קיימת מחו"ל ושמה לב שרפואה תעשייתית לא נחקרת כל כך באמריקה. היא יצאה לשנות את המצב ופרסמה את מאמרה הראשון בנושא בשנת 1908.
מחקר רפואי
עד 1916 הפכה המילטון לסמכות המובילה באמריקה בנושא הרעלת עופרת. בעשור הבא היא חקרה מגוון נושאים עבור מגוון ועדות בריאות מדינתיות ופדרליות. המילטון מיקדה את מחקריה ברעילות תעסוקתיות, ובחנה את ההשפעות של חומרים כמו צבעי אנילין, חד תחמוצת הפחמן, כספית, עופרת טטרה אתיל, רדיום, בנזן, גזי פחמן די - סולפיד ומימן גופרתי. ב-1925, בכנס של שירות הבריאות הציבורי על השימוש בעופרת בבנזין, היא העידה נגד השימוש בעופרת והזהירה מפני הסכנה שהוא מהווה לאנשים ולסביבה. אף על פי כן, הותר לבנזין עופרת. ב-1988 הסוכנות להגנת הסביבה העריכה שבמשך 60 השנים הקודמות 68 מיליון ילדים סבלו מחשיפה רעילה גבוהה לעופרת מדלקים עופרת.
עבודתה על תעשיית ייצור עופרת לבנה ותחמוצת עופרת, כחוקרת מיוחדת עבור הלשכה האמריקאית לסטטיסטיקה של העבודה, נחשבת ל"מחקר ציון דרך". המילטון הייתה חלוצה באפידמיולוגיה תעסוקתית והיגיינה תעשייתית. היא גם יצרה תחום התמחות של רפואה תעשייתית בארצות הברית. הממצאים שלה היו משכנעים מבחינה מדעית והשפיעו על רפורמות בריאות גורפות ששינו את החוקים והפרקטיקה הכללית כדי לשפר את בריאות העובדים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, צבא ארצות הברית הטיל עליה לפתור מחלה מסתורית שפוגעת בעובדים במפעל תחמושת בניו ג'רזי. היא הובילה צוות שכלל את ג'ורג' מינו, פרופסור בבית הספר לרפואה בהרווארד. היא הסיקה שהעובדים סובלים ממגע עם חומר הנפץ טריניטרוטולואן (TNT). על מנת לפתור את הבעיה, היא המליצה לעובדים ללבוש ביגוד מגן שיוסרו ויכובסו בסוף כל משמרת.
אחד המחקרים המוכרים ביותר של המילטון היה עבודתה על הרעלת פחמן חד-חמצני בקרב פועלים במפעלי פלדה אמריקאים והרעלת כספית של כובענים. לבקשת משרד העבודה האמריקני, היא גם חקרה תעשיות המעורבות בפיתוח חומרי נפץ מרסקים. המילטון הייתה גם חברה בוועדה לחקירה מדעית של תמותה משחפת במקצועות מאובקים, שמאמציה "הניחו את הבסיס למחקרים נוספים ובסופו של דבר לרפורמה נרחבת בתעשייה".
פעילות למען זכויות נשים
במהלך שנותיה בהאל האוס, המילטון הייתה פעילה בתנועות זכויות נשים ושלום. היא נסעה עם ג'יין אדמס ואמילי גרין באלך לקונגרס הבינלאומי של נשים בהאג ב-1915, שם פגשו את אלטה ג'ייקובס, פציפיסטית, פמיניסטית וסופרג'יסטית הולנדית. קטעים היסטוריים שהתגלו מחדש מציגים את אדמס, המילטון וג'ייקובס לפני שער ברנדנבורג בברלין ב-24 במאי 1915, במהלך ביקור בגרמניה כדי לפגוש את מנהיגי הממשלה.
שנותיה המאוחרות
לאחר פרישתה מהרווארד ב-1935, המילטון הפכה ליועצת רפואית של לשכת התקנים של ארצות הברית. סקר השטח האחרון שלה, שנערך בשנים 1937-1938, חקר את תעשיית הויסקוזה. בנוסף, המילטון כיהנה כנשיאת ליגת הצרכנים הלאומית מ-1944 עד 1949.
את שנות הפרישה שלה המילטון בילתה בהדליים, קונטיקט, בבית שרכשה ב-1916 עם אחותה, מרגרט. המילטון נשארה סופרת פעילה בפנסיה. האוטוביוגרפיה שלה, Exploring the Dangerous Trades, פורסמה ב-1943. המילטון נהנתה גם מפעילויות פנאי כמו קריאה, רישום וכתיבה, וכן בילויים עם משפחתה וחבריה.
מותה
כעבור שלושה חודשים לאחר מותה בשנת 1970, הקונגרס האמריקאי העביר את חוק הבטיחות והבריאות בעבודה לשיפור הבטיחות במקום העבודה בארצות הברית.
ז'אן ניקולס
ז'אן ניקולס (בצרפתית: Jean Edouard Marie Nicolas; 9 ביוני 1913 – 8 בספטמבר 1978) היה כדורגלן צרפתי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
ניקולס נולד ב-9 ביוני 1913 בנאנטר שבצרפת. בצעירותו שיחק ונשאר במועדון רואן עד סוף הקריירה שלו, שם כבש בצרורות בשנות ה-30 של המאה העשרים. בגלל יכולת הכיבוש הגבוהה שלו ניקולס נכלל בסגל נבחרת צרפת כבר בגיל 19, בזמן שרואן עוד שיחקה בליגה השנייה בצרפת. ניקולס כבש 54 ו-30 שערים בעונות 1933/34 ו-1934/35 בהתאמה. ב-1936 קבוצתו זכתה בליגה השנייה בה כבשה 119 שערים לאורך העונה, 45 מהם כבש ניקולס לבדו בעוד שגם חבריו להתקפה, רוג'ר ריו, מרסו לרמיין וקארל דורספקט האוסטרי כבשו לא מעט. בשלוש השנים שלאחר מכן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה רואן שיחקה בליגה הבכירה מ-1937. באותה שנה כבש ניקולס 27 שערים וב-1938 סיים כמלך שערי הליגה עם 26 שערים, 7 מהם נכבשו במשחק נגד ואלנסיין, שיא אישי לשחקן בליגה הראשונה שרק אנדרה אבגלן עשה זאת גם.
ניקולס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צרפת בניצחון 0–4 על אוסטריה ב-1933. הוא היה צריך להילחם על עמדתו עם רוג'ר קורטויס מסושו. לקראת מונדיאל 1934 כבש רביעייה במשחק העלייה שלה נגד לוקסמבורג במוקדמות. בטורניר עצמו כבש נגד אוסטריה בשמינית הגמר בו גם נוצחה והודחה צרפת בהארכה. ארבע שנים אחר כך כבש צמד באותו שלב במונדיאל 1938 נגד בלגיה. גם בטורניר זה היה הודחה על ידי אוסטריה, הפעם ברבע הגמר. ניקולס ערך בסך 25 הופעות בהם כבש 21 שערים לפני פרישתו מהנבחרת ב-1938.
פריץ לייבר
פריץ רויטר לייבר, ג'וניור (באנגלית Fritz Reuter Leiber, Jr.; 24 בדצמבר 1910 - 5 בספטמבר 1992) היה סופר פנטזיה, אימה ומדע בדיוני אמריקאי. הוא היה גם משורר, שחקן בתיאטרון ובקולנוע, מחזאי, מומחה שחמט, ואלוף סייף.
יחד עם הסופרים רוברט אי. הווארד ומייקל מורקוק ואחרים, נחשב לייבר כאחד מאבות ספרות הפנטזיה בסוגת חרבות וכשפים. אבל הצטיינותו הייתה בכל תחומי הספרות הספקולטיבית, והוא זכה לפרסים רבים על עבודותיו בפנטזיה, אימה ומדע בדיוני. בין הפרסים, זכייה בפרס הוגו ובפרס נבולה, שלוש פעמים כל פרס. ב-1981 היה הסופר החמישי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חייו
לייבר נולד ב-24 בדצמבר 1910, בשיקגו, אילינוי, לזוג שחקנים פריץ לייבר האב (1882–1949), ווירג'יניה (לבית ברונסון) לייבר (1885–1970). במשך זמן מה, נראה היה שהוא נוטה להמשיך בדרכי הוריו, ואכן תיאטרון ומשחק הוצגו בהבלטה בסיפורת שלו. ב-1928 הצטרף לסיבוב הופעות של הוריו לפני שפנה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו בהצטיינות. בשנת 1932, למד בסמינר תאולוגי בניו יורק ועבד במשך זמן כמטיף ללא הסמכה. בשנת 1934, הצטרף לסיבוב הופעות אחר עם חברת התיאטרון של הוריו.
הוא התחתן עם ג'ונקיל סטיבנס ב-16 בינואר 1936, ובנם, ג'סטין לייבר (שהיה לסופר מדע בדיוני ופילוסוף בעצמו), נולד בשנת 1938. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא החליט שהמאבק נגד הפשיזם חשוב יותר מהשקפותיו הפציפיסטיות, והוא קיבל עבודה בייצור מטוסים. לאחר שעבד כחבר מערכת ב-"Science Digest" במשך תריסר שנים, הוא כתב מספר סיפורים שהוללו בידי פול אנדרסון כ-"מבחר של סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה הטובים ביותר בעסק". בסופו של דבר, הוא עבר משיקגו לדרום קליפורניה והחל לכתוב במשרה מלאה.
מותה של אשתו ג'ונקיל בשנת 1969 דחק בו לעבור לסן פרנסיסקו, קליפורניה, ולהתאבל במשך שלוש שנים כשיכור, עד שחזר לעשתונותיו עם סיפור פנטזיה המתרחש בסן פרנסיסקו המודרנית - "Our Lady of Darkness".
בשנה האחרונה לחייו, לייבר התחתן בשנית עם מרגו סקינר, עיתונאית ומשוררת, שהייתה ידידה קרובה במשך שנים רבות. אנשים רבים האמינו שלייבר חי בעוני והרלן אליסון כתב על כעסו כשמצא כי לייבר, המעוטר בפרסים, נאלץ לכתוב את הרומנים שלו במכונת כתיבה ידנית שעונה מעל לכיור בדירתו. אבל דיווחים אחרים מצביעים על כך שלייבר העדיף לחיות בפשטות בעיר, והוציא את כספו על אוכל, סרטים וטיולים. בשנותיו האחרונות, תשלומי התמלוגים מ-TSR, יוצרי מבוכים ודרקונים, עבור שימוש במיתוסים מסדרת Fafhrd and Gray Mouser, היו מספיקים כדי להבטיח לו חיי נוחות.
מותו של לייבר התרחש מספר שבועות לאחר התמוטטות פיזית בעת שחזר מכנס מדע בדיוני בלונדון, אונטריו, עם סקינר. סיבת מותו תוארה כ-"תסמונת מוח אורגנית."
סרטים
לייבר הופיע מספר פעמים בסרטים.
הוא חתום גם על מספר גיחות קצרות בסרט האימה אקווינוקס (1970), ובסרט התיעודי על משולש ברמודה המבוסס על ספרו של צ'ארלס ברליץ.
באופן מפתיע, כישרון המשחק של לייבר לא נוצל לעיבודים הקולנועיים של עבודתו.
קריירת הכתיבה
כבנם של שני שחקנים שייקספיריים, הוא הוקסם מעולם הבמה והכניס מוטיבים של יחסים בין שחקנים לאחדים מספריו.
בשני העשורים הראשונים לכתיבתו, הושפע לייבר רבות מלאבקרפט ורוברט גרייבס. סיפוריו הראשונים היו בהשראת Cthulhu Mythos של לאבקראפט ובמהלך 1936 מכתב עידוד מלאבקראפט כנראה דרבן את החלטתו להמשיך בקריירה ספרותית. לייבר אף כתב כמה מאמרים על לאבקראפט כגון "קופרניקוס ספרותי", שקידמו את ההערכה הביקורתית רצינית של חייו ויצירתו של לאבקראפט.
החל מסוף שנות ה-1950, הושפע מעבודותיו של קרל גוסטב יונגֻקרל יונג, ובעיקר מהמושגים אנימה והצל. מאמצע שנות ה-1960 ואילך, הוא החל לשלב אלמנטים מיצירתו ג'וזף קמפבל הגיבור בעל אלף הפרצופים. מושגים אלו מוזכרים לעיתים קרובות בגלוי בסיפוריו.
לייבר אהב חתולים, המשתתפים ברבים מסיפוריו. Tigerishka, למשל, הוא חייזר דמוי חתול המושך מבחינה מינית את הגיבור האנושי אך נהדף על ידי מנהגי האדם ברומן נווד (The Wanderer). בסיפורו של לייבר "Gummitch" מוצג חתלתול עם IQ של 160, שרק מחכה לריטואל שתיית כוס קפה, כדי שיוכל אף הוא להפוך לאדם.
הסיפור הראשון של לייבר שנמכר היה חרבות ומעשי שטן (Two Sought Adventure, מגזין Unknown, אוגוסט 1939), בו הוצגו הדמויות המפורסמות ביותר שלו, פאהפרד והעכברן האפור (Fafhrd and the Gray Mouser). עבודתו כסופר זכתה לשבחים רבים, אך הרוויחה מעט כסף, בעיה שהוחמרה על ידי התקפי אלכוהוליזם והתמכרות לכדורי הרגעה. בשנת 1943, הוא מכר את הרומנים הראשונים שלו, Conjure Wife למגזין Unknown ו- Gather, Darkness למגזין Astounding. מהשנים 1945–1956 לייבר היה עורך שותף של המגזין Science Digest.
1947 סימנה את פרסומו של ספרו הראשון, הסוכנים השחורים של הלילה (Night's Black Agents), שהיה אוסף סיפורים קצרים.
הרומן Gather, Darkness פורסם כספר מדע בדיוני בשנת 1950. הוא עוסק בעולם עתידני, לאחר עידן האטום השני, הנשלט על ידי מדענים, עד לפתחו של עידן אפל חדש, בו מורדות המכשפות.
לייבר פרסם ספרים רבים נוספים ב -1960. הרומן שלו הנודד (1964) זכה בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר. ברומן, כוכב מלאכותי, שזכה לכינוי "הנודד", מתממש מההיפר-חלל בתוך מסלולו של כדור הארץ. שדה הכבידה של הנודד לוכד את הירח ומרסק אותו למשהו כמו אחת מטבעות שבתאי. על פני כדור הארץ, כוח המשיכה של הנודד מעורר רעידות אדמה מסיביות, צונאמי, ותופעות של גאות ושפל. עלילת הספר עוקבת במקביל אחר מקבץ גדול של אנשים הנאבקים לשרוד את האסון העולמי.
לייבר זכה לשלושה פרסי הוגו נוספים בקטגוריית הנובלות הטובות ביותר: עבור "Gonna Roll the Bones" (ב-1967), (שגם זכה בפרס הנבולה באותה הקטגוריה), "Ship of Shadows" (ב-1969) ו "Ill Met in Lankhmar" (ב-1970).
טנק חילוץ
טנק חילוץ או רכב חילוץ משוריין (ARV) הוא רכב קרבי משוריין המבוסס בדרך כלל על תובת טנק חזקה או שלדה משוריינת ששונתה לצורך גרירה או תיקון של כלי לחימה משוריינים שניזוקו, נתקעו או הושבתו. נעשה שימוש גם במונח "רכב תיקון וחילוץ משוריין" (ARRV).
ציוד
לטנק חילוץ יש בדרך כלל כננות, מנופים ולהבי דחפור כדי לסייע לטנקים. יש לו ציוד הרמה מיוחד כדי לחליף את הצריח והתותח שנמצאים על טנק מערכה. רכבי חילוץ עשויים במקרים מסוימים לכלול גנרטורים חשמליים, מסורים, ומשאבות דלק כדי לסייע בפעולות תחזוקה, או חלקי חילוף כדי להקל על תיקונים בשטח. לחלק מרכבי החילוץ יש כף דחפור כדי לעגן את הכלי כשהוא בגרירה או הרמה. מכיוון שרוב טנקי חילוץ מבוססים על שלדות טנק או נגמ"ש, יש להם תא צוות ומנוע משוריינים, מה שאומר שניתן להפעיל רכבי חילוץ בתנאי לחימה. חלק מרכבי חילוץ מופעלים במקביל לדחפורים משוריינים. רכבי חילוץ בדרך כלל יכולים לגרור רק רכב ברמה מקבילה או כזה שהוא קל יותר במשקל. כלומר רכב חילוץ המבוסס שלדת נגמ"ש יכול רק לגרור ולחלץ נגמ"ש, אבל לא כלי כבד בהרבה. בעוד שרוב רכבי חילוץ מיוצרים או מבוססים על שלדת טנק, לעיתים רחוקות יותר, רכב חילוץ עשוי להיות מבוסס על שלדת רכב הנדסי. לחלק מרכבי החילוץ יש ציוד מיוחד המאפשר להם לפעול בחופים או במים רדודים.
חימוש
לעיתים רחוקות, רכב חילוץ עשוי להיות חמוש, כגון כמה רכבי M32, בעלי מרגמה 81 מ"מ למטרות מיסוך, ו-M88, בעל מקלע כבד 0.5. חלק מ-M4 שרמנים ממלחמת העולם השנייה עברו הסבה לרכבי חילוץ יש תותח דמה שהותקן במקום שבו הצריח שיש בדרך כלל.
היסטוריה
רכבי חילוץ מוקדמים פותחו במלחמת העולם השנייה והיו לעיתים קרובות טנקים שהוסבו, כאשר הצריח והחימוש הוסרו והוחלפו בסוג כלשהו של כננת. כיום רכבי חילוץ נבנים בדרך כלל מראש כרכבי חילוץ. למרות זאת, רכבי חילוץ משתמשים לעיתים קרובות בשלדה משותפת המשמשת על כלי קרב אחרים של הצבא, שכן הדבר מקל על תיקון ותחזוקה של רכב חילוץ (מאחר שניתן להשתמש באותם חלקים על רכב חילוץ ועל כלי הרכב שהוא תומך בו).
דוד רידלי-כוהנה
דוד רידלי-כוהנה, שמו הלידה: דוד כהן (Kohn) (בהונגרית: Ridley Kohne Dávid; 5 באפריל 1812 וספרם - דצמבר 1892 מאגלוד) היה כנר, מורה ומלחין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
נולד כדוד כהן בשנת 1812 בעיר וספרם שבהונגריה, אז חלק מהאימפריה האוסטרית. למד כינור אצל איגנאץ רוזיצ'קה בעיר הולדתו, אחר כך החל משנת 1830 בווינה אצל יוזף בהם וניגן שם בתזמורת של אחד התיאטראות. בשנת 1838 חזר להונגריה - קודם לאתר הנופש באלאטונפירדה, אחר כך לפשט.
בשנים 1850–1870 לימד בקונסרבטוריון של פשט ובו זמנית היה קונצרטמייסטר של תזמורת האופרה בפשט.
מבין יצירותיו המוזיקליות הידועה ביותר היא הפנטזיה ההונגרית לכינור סולו. כמו כן הלחין קונצ'רטו ל־4 כינורות ותזמורת.
יצירות
„Hej be fényes csillag ragyog az égen“ es „Befordultam a konyhára“. 2. „Nagypénteken mossa holló fiát“ és „Helyre Kati“. 3. „Szeretlek én egyetlen egy virágom“ és „Szerelmes kántor dalai“
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי (באנגלית: Cranial electrotherapy stimulation, CES) היא שיטת טיפול בחרדה, דיכאון, נדודי שינה, מתח נפשי והתמכרות לחומרים, העושה שימוש בפולסים של זרמי חשמל זעירים (μA מיקרו-אמפר) על-פני מוחו של המטופל. אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מוכר כחלופה טיפולית בטוחה ויעילה לטיפול תרופתי.
מאחר שהמוקד הראשוני הושם על הפרעות שינה, אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוכר בתחילה כטיפול אלקטרו-שינה (Electrosleep Therapy). אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי נקרא לחלופין גם גירוי אלקטרו-גולגולתי (Cranial-Electro Stimulation), טיפול נוירו-חשמלי (NeuroElectric Therapy), ואלקטרותרפיה טרנס-גולגולתית (Transcranial Electrotherapy).
היסטוריה
אלקטרותרפיה פועלת כבר למעלה מאלפיים שנים, כפי שניתן לראות בספרות הקלינית של סקריבוניוס לארגוס (Scribonius Largus), רופא בתקופת רומי העתיקה אשר כתב במאמר רפואי בשנת 46 לספירה כי מטופליו עומדים על דג חשמלן (Torpedo fish) להקלה על מגוון סימפטומים רפואיים, ביניהם שיגדון (גאוט) או כאבי ראש. קלאודיוס גלנוס (131-201 לספירה) המליץ גם הוא על שימוש בהלם חשמלי המופק על ידי דג החשמל למטרת טיפול רפואי.
התפיסה הרווחת היא כי גירוי חשמלי בעוצמות נמוכות מקורו במחקרים על זרמים גלווניים אשר בוצעו על בני-אדם ובעלי-חיים, דוגמת אלו שנערכו במאה ה-18 על ידי חוקרים כגון ג'יווני אלדיני (Giovanni Aldini), אלסנדרו וולטה ואחרים. אלדיני ערך ניסויים (עצמיים) בזרמים מוחיים גלווניים כבר בשנת 1794, ובשנת 1804 דיווח על הצלחת טיפול באמצעות זרמים ישירים בעוצמה נמוכה במטופלים הסובלים ממלנכוליה.
החקר המודרני של גירוי מוחי חשמלי בעוצמות נמוכות החל בעבודתם של לדוק ורוזו, בצרפת של 1902. בשנות ה-50 של המאה העשרים, ברית המועצות הרחיבה את מחקרה בתחום גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה לטיפול גם בחרדה ובהפרעות שינה.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים, נהגו רופאים וחוקרים להניח את האלקטרודות על העיניים, כתוצאה מהנחה כי זהו האזור היחיד המסוגל לחדור את הגולגולת. לאחר מכן נמצא כי הנחת אלקטרודות על תנוכי האוזניים היא שיטה נוחה יותר באופן משמעותי, וכן יעילה למדי.
בשנת 1976 עשתה ד"ר מרגרט פטרסון שימוש באלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי לטיפול בהתמכרות לחומרים, תחת השם טיפול נוירו-חשמלי (Neuro-Electric Therapy וכן NET).
חברה ישראלית מוכרת כיום המשווקת מוצרים בטכנולוגיה זו היא חברת "אלפא-מד".
יעילות
כיום נערכים מעל 125 מחקרים מדעיים בנושא אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי בבני-אדם ו-29 ניסויי מעבדה בבעלי-חיים. רובם מציגים תוצאות חיוביות. לא התקבל כל דיווח על תופעות-לוואי מובהקות לאורך-זמן.
מחלקת מדיניות וניהול בריאות בפקולטה לבריאות ציבורית של אוניברסיטת הארוורד מדווחת: "ניתוח-על של חרדה מראה כי אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוא יעיל יותר מאשר לא-יעיל". אך המחקרים היו פגומים, למשל על ידי חוסר מסנוור.
ניתוח-על בוצע במסגרת חקר יעילותו של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי לטיפול בחרדה, דיכאון, נדודי שינה, ושיעורי ההתמדה של נגמלים חדשים משימוש לרעה בחומרים, במסגרת טיפול שיקומי בקהילה.
עם זאת, מרבית המחקרים התומכים ביעילות השיטה אינם מספקים דיווח של כל הנתונים הנדרשים לביצוע ניתוח-על.
רגולציה
בארצות הברית, ציוד מסוג אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מותנה במרשם של ספק רפואי מורשה, היינו – רופא, פסיכיאטר, או אחות מומחית; פסיכולוגים, עוזרי רופא, ומרפאים בעיסוק, בעלי רישיון לעיסוק באלקטרותרפיה יכולים גם הם לספק מרשם לאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי, בהתאם לחוקי המדינה בה פועלים.
מחוץ לארצות הברית, ציוד מסוג גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה זמין ברחבי העולם ללא כל צורך במרשם.
יתרונותיו ובטיחותו של טיפול באלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מעולם לא נבדקו במלואם על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני (FDA), כנהוג עבור כל ציוד רפואי חדש, מאחר שטכנולוגיה זו אושרה על-בסיס התווית הטיפול הקיימת. כלומר, ציוד חדש לאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי יכול לקבל את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקני (FDA) ללא כל צורך בהגשת נתונים קליניים, בהתאם לסעיף 510k (אישור מנהל המזון והתרופות האמריקני ציוד רפואי).
מנגנון פעולה מוצע
מנגנון הפעולה הספציפי של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי נותר לא ברור, אך עם הזמן גוברת ההתייחסות אליו כאל אדפטוגן (adaptogen), היות שאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מפחית עוצמות של מתח נפשי, העומד בבסיס מגוון רחב של הפרעות נפשיות . מנגנון הפעולה המוצע של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוא פולסים של זרמי חשמל המשפרים את יכולתם של תאי עצב לייצר סרוטונין, דופמין, אנדורפינים, דֶהִידְרוֹ-אֶפִּיאַנְדרוֹסְטֶרוֹן (DHDA) ונוירו-טרנסמיטורים נוספים המייצבים את המערכת העצבית-הורמונלית.
סוגים נוספים של טיפולים באמצעות גירוי מוחי
טיפולים באמצעות גירוי מוחי נפוצים פחות מטיפול תרופתי בענף הפסיכיאטריה, באופן חלקי בשל הסטיגמה הקיימת לגבי טיפול מוחי באמצעות ציוד חשמלי (אשר פעמים רבות מתקשר לטיפול בנזעי חשמל, אשר נודע לפני כן כמכות חשמל). שיטות נוספות לטיפול בהפרעות נפשיות באמצעות גירוי מוחי מגיחות, ביניהן:
טיפול על ידי גרימת פרכוסים באמצעות גרייה אלקטרומגנטית (Magnetic Seizure Therapy - MST), צורה חדשה של גירוי מוחי הנמצאת בשלבים מוקדמים של בדיקה כאמצעי לטיפול בדיכאון עמיד לטיפול תרופתי, כחלופה פוטנציאלית בטוחה יותר לטיפול בנזעי חשמל (ECT). טיפול זה מתבצע על ידי גרימת פרכוסים באמצעות גרייה אלקטרומגנטית, בניגוד לנזעי חשמל, העושים זאת באמצעות מכות חשמל ישירות.
& ג'ולייט
& ג'ולייט (באנגלית: & Juliet) הוא מחזמר להיטים המבוסס על המוזיקה של הפזמונאי השוודי מקס מרטין, וכולל תסריט מאת דייוויד ווסט ריד. המחזמר מתמקד בתרחיש מה היה קורה אילו ג'ולייט לא מתה בסוף המחזה רומיאו וג'ולייט מאת שייקספיר.
המחזמר הועלה לראשונה בבית האופרה במנצ'סטר בספטמבר 2019. לאחר מכן המחזמר עבר לווסט אנד בנובמבר 2019.
הפקת המחזמר בווסט אנד הייתה מועמדת ל-9 פרסי אוליבייה וזכתה ב-3. ההפקה הייתה גם מועמדת ל-13 פרסי WhatsOnStage וזכתה מתוכם ב-6 פרסים. הפקת המחזמר בברודוויי מועמדת ל-9 פרסי טוני.
מנצ'סטר (2019)
המחזמר & ג'ולייט עלה בבית האופרה במנצ'סטר ורץ החל מה-10 בספטמבר 2019 עד ה-12 באוקטובר באותה שנה. צוות השחקנים כלל את מרים-טיק לי בתפקיד ג'ולייט, אוליבר תומפסט בתפקיד שייקספיר, קסידי ג'נסון בתפקיד אן/ אפריל, מלאני לבארי בתפקיד אנג'ליק האחות, ג'ורדן לוק גייג' בתפקיד רומיאו.
ווסט אנד (2019–2023)
הפקת המחזמר בווסט אנד בבימויו של לוק שפרד החלה בהצגות מקדימות ב-2 בנובמבר 2019 בתיאטרון שפטסברי, וערב הפתיחה הרשמי התקיים ב-20 בנובמבר באותה שנה. צוות השחקנים כלל את מרים-טיק לי בתפקיד ג'ולייט, קסידי ג'נסון בתפקיד אן/ אפריל, אוליבר תומפסט בתפקיד שייקספיר, ארון בלייר-מנגט בתפקיד מיי, דייוויד בדלה בתפקיד לאנס, מלאני לבארי בתפקיד אנג'ליק האחות, ג'ורדן לוק גייג' בתפקיד רומיאו וטים מהנדרן בתפקיד פרנסואה.
ההפקה הייתה מועמדת ל-9 פרסי אוליבייה וזכתה בשלושה, כולל פרס השחקנית הטובה ביותר עבור מרים-טיק לי. בנוסף לכך ההפקה הייתה גם מועמדת ל-13 פרסי WhatsOnStage וזכתה מתוכם ב-6 פרסים.
ההפקה נסגרה ב-16 במרץ 2020 בשל מגפת הקורונה. ההפקה חידשה הופעות ב-24 בספטמבר 2021, וצוות השחקנים חזר לגלם את תפקידיהם למעט ארון בלייר-מנגט שהוחלף על ידי אלכס תומאס-סמית'. ב-26 במרץ 2022 לבארי עזבה את ההפקה, וב-29 במרץ לוק גייג' ובדלה עזבו גם הם. ב-29 במרץ קיילה סטל החליפה את לבארי בתפקיד אנג'ליק האחות. ב-21 בפברואר 2022, הוכרז שיוליוס ד'סילבה לוהק לתפקיד לאנס וטום פרנסיס לוהק לתפקיד רומיאו.
ההפקה נסגרה ב-25 במרץ 2023.
טורונטו (2022)
הפקת טרום-ברודוויי של המחזמר התקיימה בטורונטו בתיאטרון הנסיכה מווילס בין ה-22 ביוני עד ה-14 באוגוסט 2022. צוות השחקנים כלל את לורנה קורטני בתפקיד ג'ולייט, סטארק סנדס בתפקיד שייקספיר, פאולו סקוט בתפקיד לאנס, בטסי וולף בתפקיד אן, ג'סטין דייוויד סוליבן בתפקיד מיי, בן ג'קסון ווקר בתפקיד רומיאו, פיליפ ארויו בתפקיד פרנסואה מלאני לבארי בתפקיד האחות.
מלבורן (2023)
ב-10 במאי 2022, הוכרז שהופעת הבכורה של המחזמר באוסטרליה תתקיים בפברואר 2023 בתיאטרון רג'נט במלבורן.
ב-29 בנובמבר 2022, הוכרז כי צוות השחקנים האוסטרלי כולל את לורינדה מיי מריפור בתפקיד ג'ולייט, רוב צילס בתפקיד שייקספיר, איימי להפמר בתפקיד אן, קייסי דונובן בתפקיד האחות אנג'ליק, היידן טי בתפקיד לאנס, ג'סי דאטלו בתפקיד מיי, ישית פרננדו בתפקיד פרנסואה ובלייק אפלקוויסט בתפקיד רומיאו.
סיבוב הופעות מתוכנן בממלכה המאוחדת (2024)
בעקבות סגירת ההפקה בווסט אנד, הוכרז ב-29 בינואר 2023 שמתוכנן סיבוב הופעות של המחזמר בממלכה המאוחדת שיתקיים בשנת 2024. פרטים נוספים כגון תאריכים, מקומות וליהוק טרם פורסמו.
סיבוב הופעות מתוכנן בצפון אמריקה (2024)
ב-26 באפריל 2023, הוכרז שהמחזמר יחל בסיבוב הופעות בצפון אמריקה בסתיו 2024. סיבוב ההופעות יעבור בין היתר בלוס אנג'לס, וושינגטון די. סי., שארלוט וסן פרנסיסקו. פרטים נוספים על סיבוב ההופעות יפורסמו במועד מאוחר יותר.
אטה קנדי
אטה קנדי (באנגלית: Etta Candy) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הזהב של הקומיקס בחוברת Sensation Comics #2 מפברואר 1942, ונוצרה על ידי הכותב ויליאם מולטון מרסטון והמאייר הארי ג'. פיטר.
אטה קנדי מתוארת לרוב כאישה מלאת חיים בעלת אופי רגוע וחסר דאגות, שאינה מתביישת בחזותה המלאה ובחיבתה לדברי מתיקה. אטה נרשמה במכללת הולידיי לנשים (ולוותה לרוב בידי חברותיה הסטודנטיות "בנות הולידיי") והפכה לדמות קבועה בהרפתקאות תור הזהב של וונדר וומן בתור שותפה אמיצה של גיבורת-העל וחברתה הטובה בעולם האדם. למרות שהיא כמעט והופיעה בתור הכסף ותור הארד של הקומיקס, לאטה הייתה נוכחות חוזרת בדמויות המשנה של וונדר וומן במשך שתי תקופות הזמן. לאחר המשבר בעולמות האינסופיים, דמותה שוכתבה מחדש במרץ 1987 בידי הכותב והאמן ג'ורג' פרז כחלק מהאתחול המחודש שעשה למיתולוגיה של וונדר וומן. גרסה זו הייתה קפטן לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית וקצינת מודיעין שהופיעה במרבית הרפתקאותיה של וונדר וומן לאחר המשבר.
דמותה של אטה קנדי מופיעה בסדרת הטלוויזיה משנות ה-70 "אשת חיל" בגילומה של ביאטריס קולן, וכן בסרט היקום הקולנועי של DC "וונדר וומן" בגילומה של לוסי דייוויס.
מרכז התערוכות והכנסים סוקולניקי
מרכז התערוכות והכנסים סוקולניקי (ברוסית: Конгрессно-выставочный центр «Сокольники») במוסקבה, רוסיה הוא אחד ממרכזי התערוכות והכנסים. הוא ממוקם ברובע המנהלי סוקולניקי, ב"פארק סוקולניקי לבילוי ופנאי". זהו אחד מאתרי התערוכות הוותיקים והראשון שהחל את תעשיית התערוכות בברית המועצות והראשון בכל רוסיה כולה. אולם הכנסים נפתח לראשונה בשנת 1959 בתקופה הסובייטית. זה היה האולם המסחרי הראשון לאחר פתיחת מרכז התערוכה של כל רוסיה בשנת 1935 הממוקם לא הרחק משם. מרכז התערוכות סוקולניקי בנוי בצורת: "פארק תערוכות" בניגוד אל מרכז התערוכה של כל רוסיה הבנוי בצורת "עיר תערוכות".
היסטוריה
התערוכה הראשונה שהתקיימה במרכז התערוכות התקיימה בשנת 1959. "התערוכה הלאומית האמריקאית" הייתה האירוע הבינלאומי הראשון שהפגין כמה הישגים זרים בברית המועצות בו נכחו נשיא ברית המועצות דאז ניקיטה חרושצ'וב וסגן נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון אשר פתחו רשמית את התערוכה. ביתן התצוגה הראשון והיחידי שהיה אז הדגיש את האירוע. זו הייתה בניית כיפה עגולה שהוקמה על ידי האדריכל והמהנדס האמריקאי ריצ'רד פולר ובכך התחיל סוקולניקי את פעילותו עד היום.
הקמת ביתני תצוגה חדשים החלו בשנות ה-60 ואלה היו מבנים שהוקמו בבנייה קלה בקומה אחת. שנים רבות סוקולניקי היה אתר התערוכות הבינלאומי היחיד בברית המועצות. 56 תערוכות לאומיות ובינלאומיות הוצגו בסוקולניקי בשנים 1959–1976. האירועים הגדולים ביותר הציגו ייצור תעשיות דפוס, כימיה, הנדסת מכונות, מכוניות וגיאודזיה. באותה תקופה ביקרו בביתני התערוכה 19,000 מיליון איש. התערוכה הלאומית האמריקאית (1959) משכה למעלה ממיליון מבקרים ואת התערוכה הלאומית הצרפתית (1961) ביקרו כ -1.8 מיליון איש. את אותו עניין משכו תערוכות תעשייתיות מיוחדות שנערכו במקום.
לאחר נפילת ברית המועצות
בשנים 2009–2010 המרכז שוחזר ושופץ. הביתנים הישנים תוקנו והוקמו שניים חדשים: ביתנים דו-קומתיים: "ביתן 4" ו-"ביתן 7". בשנת 2011, מרכז התערוכות הפך לחבר מלא באיחוד התערוכות והירידים הרוסי, ב-"איגוד העולמי לתעשיית התערוכות (UFI)" וב-"איגוד מרכזי הקונגרסים הבינלאומי (AIPC)". בשנת 2011 נוצרה אינטראקציה הדוקה בין מרכז התערוכות לבין פארק סוקולניקי הנמצא סביבו ושולבו רעיונות אסטרטגייתיים לפיתוח חדשה שתגדיל את שטח מרכז התערוכות ותפתח את הפארק. כיום מתחם מרכז התערוכות והכנסים סוקולניקי ומרכז הכנסים סוקולניקי כולל 10 ביתנים ומדי שנה הוא מארח למעלה מ-200 אירועי תערוכות וכנסים מיוחדים ביניהם גם פרויקטים חברתיים. בשנת 2008 נפתח במרכז התערוכות "המוזיאון לקליגרפיה עכשווית" הפועל באופן מסחרי ופרטי.
רומן פיליפוטו
רומן פיליפוטו (בצרפתית: Romain Philippoteaux; נולד ב-2 במרץ 1988) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר והקיצוני השמאלי בדיז'ון.
קריירה
בפברואר 2015 נרכש על ידי לוריאן מהליג 1 תמורת 2.5 מיליון אירו.
ביולי 2017 נמכר ב-850 אלף אירו לאוסר מהליגה השנייה.
ב-29 ביוני 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים בנים מהליג 1.
בספטמבר 2020 נמכר תמורת חצי מיליון אירו לברסט, גם היא מהליג 1.
ב-3 בספטמבר 2021 שב בעונת השאלה לד'יזון, היורדת הטרייה לליג 2.
בית הכנסת לדרמן
בֵּית הַכְּנֶסֶת לֶדֶרְמָן הוא בית הכנסת המרכזי של שיכון חזון איש בבני ברק, שהוקם לזכרו של החזון איש ומונהג על פי שיטותיו ופסקיו. רב בית הכנסת הוא הרב מנחם מנדל לובין, רב שכונת רמת אהרן בני ברק.
היסטוריה
בשנות ה-50 הוקם במעלה רחוב חזון איש בבני ברק, שיכון חזון איש עבור תלמידי הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ה"חזון איש". לאחר פטירתו, בשנת תשי"ד, נוסד לזכרו במרכז השיכון, ברחוב רשב"ם 19, בית כנסת עבור תושבי השיכון, תלמידיו וחברי חוג חזון איש ("חזונאיש'ניקים"). שמו המקורי של בית הכנסת היה "בית הכנסת חזון איש", את המבנה תרם יחיאל לדרמן, והוא נקרא על שמו.
לבית הכנסת אין רב רשמי. במשך כשלושים שנה הדמות המרכזית של בית הכנסת היה הרב יעקב ישראל קניבסקי (ה"סטייפלר"), גיסו של החזון איש ותושב השיכון. הסטייפלר היה כבד שמיעה, ובעל הקריאה הקפיד להגביה את קולו במשך כל קריאת התורה. בשנותיו האחרונות הציבה עבורו עיריית בני ברק ספסלים לאורך הדרך מביתו לבית הכנסת לדרמן. לאחר פטירתו של הרב קניבסקי, כדי שלא יישבו על מקומו, בנו על כסאו ארון ספרים קטן ובו סדרת ספריו "קהילות יעקב" על הש"ס.
במשך שנים כיהן הרב יהודה ("יודל") שפירא, מתלמידי החזון איש ותושב השיכון, כסמכות ההלכתית הבכירה של בית הכנסת. בין מתפללי בית הכנסת (בעבר ובהווה): הרב גדליה נדל, הרב חיים גריינימן, הרב חיים קניבסקי, הרב יהודה בויאר, הרב ישראל אליהו וינטרוב והרב יעקב גלינסקי. בסוף שנות ה-70 הקים הרב חיים גריינימן בסמוך בית מדרש עצמאי ופרש מבית הכנסת לדרמן.
לאחר פטירת הרב יעקב ישראל קניבסקי, הפך בנו הרב חיים קניבסקי לדמות המרכזית של בית הכנסת, ולאחר פטירת הרב שפירא גם הסמכות ההלכתית הקובעת. למרות מעמדו, לא ישב ב"מזרח" אלא בין שאר המתפללים. אם כי במקומו אשר בסמוך לעמוד השמאלי שמצד הבימה הותקנו מעמד לסידור וארון קטן לספרים אישיים, ועוד מספר שיפורים לנוחותו.
במשך שנים רבות היה בית הכנסת בן קומה אחת. בשנות ה-80 הוקמה קומה נוספת והיא הושלמה זמן קצר לפני פטירת הרב יעקב ישראל קניבסקי. הלווייתו יצאה מבית הכנסת לדרמן, בו נישא ההספד היחיד, על ידי הרב שך.
בית הכנסת כפוף לראש כולל חזון איש, ובאופן פורמלי למחצה ראש הכולל הוא גם רב בית הכנסת, מאז פטירת הרב ניסים קרליץ, שהיה ראש כולל חזון איש, רב בית הכנסת הוא חתנו הרב מנחם מנדל לובין.
בחודש אדר ב' תשפ"ב (2022) במהלך הלווית הרב חיים קניבסקי מונה בנו הרב יצחק שאול קניבסקי לרב בבית הכנסת.
מנהגי בית הכנסת
בית הכנסת נוהג על פי כל פסקי החזון איש, שיטותיו ומנהגיו. נוסח התפילה הוא נוסח אשכנז. במספר עניינים, מנהג בית הכנסת תואם את נוסח אשכנז כפי שהוא נהוג בחו"ל, ולא את המנהג המקובל בארץ בעקבות הפרושים.
לפי שיטת החזון איש אין להשתמש בחשמל בשבת, והנוהגים כשיטתו משתמשים בגנרטור המופעל על ידי גורמים פרטיים. עם זאת, על פי הוראת ה"סטייפלר", בבית הכנסת לדרמן לא נעשה שימוש בתאורת חשמל בשבת כלל, אף לא על ידי מחוללי חשמל עצמאיים, אלא בתאורת "לוקסים" (מנורות גז) בלבד. נימוקו היה כדי לחזק ולשמר את פסקו של החזון איש, שכן צופה מן הצד הרואה לנגד עיניו תאורת חשמל בשבת אינו יודע לזהות את מקורה. בעקבות כך גם לא הותקנו במשך השנים מזגנים בבית הכנסת. בשנת תשע"א, בעקבות מקרי התעלפויות, ניאות הרב חיים קניבסקי להתקנת מזגנים ולהפעלתם בשבת על ידי גנרטור, בתנאי שיוצב שילוט המודיע על כך. עם זאת ה"לוקסים" עדיין נותרו בשימושם.
שעות התפילה בכל השנה - כמו גם שעוני הקיר בבית הכנסת - הן על פי שעון החורף, תוך התעלמות משעון הקיץ המונהג בישראל.
נאשם
נאשמים במשפט פלילי
במשפט פלילי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע פשע, שהיא עבירה פלילית חמורה. הצד השני במשפט פלילי הוא בדרך כלל תובע מטעם פרקליטות המדינה, אך קיימים גם אישומים פליליים שבהם הצד התובע הוא אדם פרטי.
נאשמים וחשודים מחוסרי אמצעים זכאים לייצוג משפטי על ידי הסניגוריה הציבורית.
נאשמים במשפט אזרחי
במשפט אזרחי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע עבירה אזרחית ומתקיים בעניינו דיון אזרחי על כל שלביו. בדרך כלל נאשם במשפט אזרחי מיוצג על ידי עורך דין.
הנאשם הוא בדרך כלל אישיות משפטית, כלומר – אדם או תאגיד. בישראל לא מוכרות אישיויות משפטיות נוספות, אם כי במדינות אחרות היו מקרים שבהם בעלי חיים ואף חפצים דוממים נחשבו לאישיות משפטית. למשל, בשנת 1916 התקיים בארצות הברית הליך תביעה אזרחי נגד תאגיד קוקה קולה, אך הנאשם לא היה התאגיד עצמו אלא.
זכויות הנאשם
עקרון בסיסי במשפט הוא שנאשם נחשב לחף מפשע כל עוד לא הוכחה אשמתו. כנגזרת מעקרון יסוד זה, על מנת שיוטל קלון פלילי התביעה הכללית נדרשת להוכיח באופן ברור את האחריות הפלילית של הנאשם.
בשיטת המשפט המערבית, הנוהגת על פי ההליך האזרחי, מוקנות לנאשמים זכויות בסיס שונות, בהן:
חובות הנאשם
הנאשם חייב לעשות שימוש נאות בזכויות המוקנות לו, וחובותיו נגזרות מהדין המקובל במשפטים אזרחיים ופליליים. בין השאר, נאשם חייב להתייצב בבית המשפט על פי דרישה, להוכיח את טענותיו, להודיע על שינוי במקום המגורים, ולשלם הוצאות משפט אם יידרש. במדינות המערב מקובלת השיטה האדברסרית ולפיה אי-מילוי חובות הנאשם עלול לגרום לצעדים שיינקטו נגדו על ידי בית המשפט.
FourFiveSeconds
FourFiveSeconds (בעברית: ארבע חמש שניות) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה, הראפר האמריקאי קניה וסט והמוזיקאי האנגלי פול מקרטני. השיר נכתב והופק על ידי וסט, מקרטני, מייק דין, דייב לונגסטריף ונוח גולדשטיין. הוא פורסם באתר הרשמי של ריהאנה ב-24 בינואר. השיר משתייך לז'אנר הפופ והסול פופ וכולל בתוכו השפעות מז'אנר הקאנטרי והפולק. המכשור מורכב מגיטרה אקוסטית, אורגן וצ'לו.
השיר זכה לשבחי ביקורת ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את הכיוון החדש של ריהאנה וקניה וסט, את קולם, ואת ההפקה המינימליסטית של השיר. עם יציאתו, הגיע השיר למקום 4 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר ה-26 של ריהאנה שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד זה. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד ה-Hot R&B/Hip-Hop Songs האמריקאי. במישור הבינלאומי, כבש השיר את פסגת המצעדים של אוסטרליה, דנמרק, ניו זילנד, שוודיה ואירלנד והגיע לחמישייה הפותחת בקנדה, צרפת ובבריטניה.
על מנת לקדם את השיר, בוים עבורו וידאו קליפ על ידי צמד הצלמים ההולנדי Inez and Vinoodh בניו יורק. הקליפ צולם בשחור-לבן, וקיבל ביקורות חיוביות ממבקרים ששיבחו את הפשטות שלו והשוו אותו ליצירותיו של הרב ריטס וקסבייה דולן. ריהאנה, וסט ומקרטני הופיעו עם השיר לראשונה בטקס פרסי גראמי ה-57 ב-8 בפברואר 2015; ההופעה זכתה לביקורות חיוביות ביותר. אמנים שונים עשו קאבר לשיר, ביניהם הראפר הקנדי דרייק והזמר הבריטי ג'יימס ביי.
בדרך למילווקי
"בדרך למילווקי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן. הוא יצא לאור ביוני 1997, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום, לא מחכה יותר לדוור (1997). את השיר כתבה וקסמן ללחן של שרון הולצמן והפקה של חמי רודנר, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי וקסמן, הולחן על ידי שרון הולצמן והופק על ידי חמי רודנר. "בדרך למילווקי" היה להיט ארצי ושירה השני של וקסמן שהצליח להגיע לשניים העליונים במצעד העברי השבועי של רשת ג', אך לא הצליח להעפיל לפסגת המצעד. במצעד השנתי של התחנה שפורסם בסוף אותה השנה דורג במקום ה-29.
את "בדרך למילווקי" כתבה וקסמן על הרוצח הסדרתי ג'פרי דאהמר, שנולד בעיר מילווקי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "בדרך למילווקי" פורסם בערוץ היוטיוב של מוזיקה ישראלית ב-22 בדצמבר 2009.
ערפאת ג'אקו
ערפאת ג'אקו (נולד ב-10 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן טוגולזי המשחק בסבטה סיטי בעמדת החלוץ.
קריירה
ג'אקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת מרלאן המקומית. בקיץ הצטרף לאשאנטי גולד מליגת העל הגנאית. בקיץ חתם בבני סכנין מליגת העל. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בסכנין בהפסד 1-0 למ.ס. אשדוד במסגרת גביע הטוטו. ב-12 בספטמבר 2009 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד הפועל פתח תקווה. בקיץ חתם בהפועל עכו לשתי עונות. במהלך 16 משחקי הליגה בהם שיחק כבש ג'אקו 10 שערים כאשר רק רועי דיין (14 שערים) כבש יותר ממנו, אך בשונה מדיין ג'אקו עזב את עכו במהלך העונה.
במהלך ינואר הגישה אנז'י מחצ'קלה ההרוסית הצעה על השחקן שהיה מעוניין במעבר לרוסיה, אך לא קיבל את השחרור מהפועל עכו ולא זכה לדקות משחק. בסיום העונה שוחרר מהמועדון וחתם באנז'י תמורת 600 אלף אירו. באמז'י לא זכה לדקות משחק ובתחילת עונת הושאל לגזיאנטפספור הטורקית. בינואר הושאל לאל-ערבי מליגת העל הקטארית.
בקיץ חתם בדאצ'יה קישינב מליגת העל המולדובית עד לסיום העונה. בינואר חתם במונאנה מליגת העל הגבונזית.
ב-10 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טוגו בהפסד 1-0 ל. ג'אקו ערך שתי הופעות נוספות במדי הנבחרת.
ג'יימס והאפרסק הענק (סרט)
ג'יימס והאפרסק הענק (באנגלית: James and the Giant Peach) הוא סרט הנפשה מוזיקלי המבוסס על ספר באותו שם. הסרט בוים על ידי הנרי סליק והופק על ידי טים ברטון.
לאחר שהסרט הופץ בישראל עם תרגום עברי, בינואר 2023 הסרט הופץ בדיבוב עברי בשירות הסטרימינג דיסני+.
עלילה
בשנות ה-30, ג'יימס הנרי טרוטר הוא ילד קטן אשר חי עם הוריו בחוף ים באנגליה. ביום הולדתו של ג'יימס, הם תכננו לנסוע לניו יורק כדי לראות שם את המקום הגבוה בניין אמפייר סטייט, אולם התוכנית השתבשה כאשר הגיע קרנף מהשמים והרג את ההורים של ג'יימס, וג'יימס עצמו עבר אל הדודות המרושעות ספייקר וספונג' אשר התייחסו אליו ברוע לב, העבידו אותו בפרך ואמרו לו שאם יעזוב יבוא הקרנף ויטרוף אותו.
כאשר הציל עכבישה מהמחיצה של הדודות, ג'יימס פגש איש מסתורי אשר הביא לו "לשונות תנינים" ירוקות אשר יכלו לשפר את חייו של ג'יימס, אולם האיש הזהיר אותו לא לאבד את הלשונות ונעלם. כאשר ג'יימס חזר לביתו הוא החליק ולשונות התנינים נפלו לאדמה. לפתע, בעץ ישן נתגלה אפרסק שגדל לממדים עצומים, בעקבות כך, ספייקר וספונג' החליטו להפוך את האפרסק הענק לאטרקציה ולהרוויח כסף. כאשר ג'יימס יצא החוצה ולקח ביס מהאפרסק הוא נתפס על ידי אחד מלשונות התנין והפך לדמות מונפשת. הוא קפץ דרך החור של האפרסק וגילה חבורה של חרקים ענקיים עם חלומות שונים (חגב, פרת משה רבנו, מרבה רגליים, עכבישה, תולעת גשם וגחלילית). בזמן שהדודות חיפשו את ג'יימס, מרבה הרגליים חתך את הקצה העליון של האפרסק, ואחרי מלא סיבובים, ג'יימס וחבריו החרקים נצפו עם האפרסק באוקיינוס האטלנטי.
כאשר ג'יימס נזכר בחלומו לנסוע לניו יורק, הוא והחרקים החליטו לנסוע לשם יחד בפיקודו של מרבה הרגליים (שציין כי הוא טייל ברחבי העולם), כאשר הם נלחמו בכריש רובוטי, הם תפסו 100 שחפים בעזרת הקורים של גברת עכבישה וניצחו את הכריש, בהמשך הדרך ג'יימס והחבורה היו רעבים ואז הבינו כי האפרסק הוא האוכל שלהם לחמישה מסעות. לאחר ששבעו וישנו, ג'יימס דיבר עם גברת עכבישה והיא סיפרה לו שהיא העכבישה שג'יימס הציל מהדודות וכשג'יימס דאג בגלל הדודות, העכבישה עודדה אותו, נשקה לו והשכיבה אותו לישון.
בסיוטו, ג'יימס נהיה תולעת והדודות ספייקר וספונג' עקבו אחריו וניסו לרסס אותו יחד עם הקרנף. כשג'יימס התעורר הוא וחבריו מצאו את עצמם באנטארקטיקה וכולם כעסו על מרבה הרגליים כי הוא נרדם בזמן השמירה. כשג'יימס שאל אותו אם הוא באמת טייל ברחבי העולם, אז מרבה הרגליים אמר שהוא טייל על שני דפים של נשיונל ג'יאוגרפיק. אולם לאחר ששמע את משאלתו של החגב ותקוותו למצפן, סיכן מרבה הרגליים את חייו וקפץ אל האגם הקפוא, במצולות הים הוא מצא מצפן אולם נתפס על ידי שלדים פיראטים. בעזרתם של ג'יימס וגברת עכבישה מרבה הרגליים ניצל והמסע נמשך.
כשהחבורה סוף סוף הגיעה לניו יורק, צצה סערה והקרנף הגיע, ג'יימס היה מפוחד, אבל התגבר על הפחד שלו בעזרת חבריו. אולם הקרנף הכה ברק על ג'יימס והאפרסק וכל חבריו החרקים נעלמו. בתוך האפרסק, כאשר לשון תנין נוסף תפס את ג'יימס הוא התעורר משנתו וכשיצא מהאפרסק הופתע ג'יימס לגלות כי הוא נמצא על בניין האמפייר סטייט.
אחרי שחולץ ג'יימס על ידי המשטרה ומכבי האש, ספייקר וספונג' הגיעו והכריחו את ג'יימס לחזור לביתן, אולם ג'יימס סירב וסיפר את כל הסיפור. לפתע כשהדודות עמדו להרוג את ג'יימס, הגיעו החרקים ועזרו לג'יימס להיפטר מהדודות המרושעות. ג'יימס הכיר לכל תושבי ניו יורק את חבריו החרקים והרשה להם לאכול מהאפרסק. גרעין האפרסק הפך לבית בסנטרל פארק וג'יימס חי עם חבריו החרקים והיו לו הרבה חברים. מרבה הרגליים התחרה לראשות העיר ניו יורק, החגב הפך לכנר מקצועי, תולעת הגשם הפכה להיות סמל של קרם גוף חדש, פרת משה רבנו הפכה לאחות, הגחלילית האירה את פסל החירות, העכבישה פתחה את "מועדון העכביש" וג'יימס חגג את יום הולדתו התשיעי עם משפחתו החדשה.
לאחר הכתוביות, ישנו משחק ארקייד חדש בשם "לעקוץ את הדודות" בהשתתפות הקרנף.
Tele2 רוסיה
בסוף שנת 2018 היו לחברה 42.3 מיליון מנויים ברוסיה ונכון לאפריל 2019 היא פעילה ב-67 מחוזות רוסיה. החברה נסחרת בבורסת מוסקבה וכיום אין קשר עסקי בינה לבין חברת Tele2 השוודית.
החברה מפעילה תקשורת סלולרית על רשת ה-GSM וה-GPRS ומספקת גם שירותי גישה לאינטרנט (ISP).
ישראל עמך תחינה עורכים
יִשְׂרָאֵל עַמְּךָ תְּחִנָּה עוֹרְכִים הוא פיוט מסוג סליחה שנאמר כיום בקהילות ישראל בסדר הסליחות לעשרת ימי תשובה (הן בנוסח פולין והן בנוסח ליטא) ובסליחות לתענית שני קמא.
מחבר הפיוט
הפיוט חתום בשם "יצחק ברבי מאיר". רוו"ה זיהה את המחבר עם ריב"ם, מראשוני בעלי התוספות בצרפת ואחיהם של רשב"ם ורבנו תם, אולם במחקר מקובלת הדעה כי סליחה זו חוברה על ידי פייטן אשכנזי, בעקבות גזירות תתנ"ו.
יש המצביעים על דמיון בין סליחה זו לסליחות של רבי מאיר ש"ץ, שחתם לפעמים בשם בנו יצחק, וטוענים כי אין להוציא מכלל אפשרות שמחברה הוא רבי מאיר ש"ץ.
מבנה הפיוט
בפיוט שמונה בתים, שלכל אחד מהם ארבע צלעות החרוזות זו בזו בחריזה פנימית.
הפייטן חתם את שמו באותיות שבתחילת כל בית ובאמצעו (בתחילת שורות א' וג' בכל בית), למעט הבית האחרון: יצחק הקטן ברבי מאיר חזק ואמיץ.
חלקים מהפיוט הושמדו על ידי הצנזורה ואינם מצויים כיום בסידורים הרגילים, ועקב כך השתבשה גם חתימת המחבר. הפיוט כתוב בשפה נאה וברורה.
תוכן הפיוט
בפיוט מבקש הפייטן מאלוקים שיושיע את עם ישראל מצרותיהם. בני ישראל מתפללים לקב"ה שיושיעם מכף אויביהם הנוגשים בהם עד שכמעט והם אובדים מן העולם, והפייטן מונה סיבות רבות שמחמתן ראוי שאכן יושיעם ה':
מחמת כל זאת מבקש הפייטן מאלוקים שיושיע את עמו, ולצד זאת - שינקום נקמתו בגויים, בעיקר בנוצרים ובמנהיגיהם:.
מחוז סרמרסוק
סרמרסוק (בגרינלנדית: Sermersooq) הוא אחד מחמשת מחוזות גרינלנד, המחוז הוא המאוכלס ביותר בגרינלנד ומתגוררים בו כ-23,123 תושבים שהם יותר משליש מתושבי גרינלנד, כ-18,326 מהתושבים מתגוררים בבירת גרינלנד שהיא גם בירת המחוז - נוק; שטח המחוז כ-635.600 קמ"ר והוא המחוז הגדול ביותר בגרינלנד מבחינת שטח, אך הוא קטן יותר מהפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד, שאינו משתייך לאף מחוז ואינו מהווה מחוז בפני עצמו ואין בו תושבים כלל.
מחוז סרמרסוק הוקם ב-1 בינואר 2009 באיחוד של מספר מחוזות שנשאו את שם היישוב הגדול ביותר בהם למחוז אחד גדול כחלק מרפורמה שנעשתה בחלוקה המנהלית של גרינלנד שחלקה מחדש את האי לחמישה מחוזות גדולים והפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד במקום מספר רב יותר של מחוזות קטנים.
גאוגרפיה
גבולות המחוז: הפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד, בצפון; המחוזות אוואנאטה, קקרטליכ, קקאטה, ים לברדור, במערב; מחוז כויאשק בדרום; והאוקיינוס האטלנטי הצפוני במזרח. שני חופי המחוז מלאים בפיורדים בהם גם פיורד קנגרטיטיווק שהוא הפיורד הגדול בעולם. פני השטח באזורי החוף ובמיוחד בחוף המזרחי גבוהים ומשתפלים עד למרכז האי הנמוך המכוסה קרח. במחוז סרמרסוק עובר קו הרוחב 66.5° צפון, שצפונית לו משתרע החוג הארקטי; האקלים במחוז סרמרסוק הוא אקלים ארקטי כמו בשאר גרינלנד והקרקע היא קפאת-עד ברובה.
תחבורה
במחוז סרמרסוק כמו בשאר גרינלנד, לא קיימים כבישים למעט רחובות הערים מכיוון שההתיישבות קיימת רק באזורי החוף ומרכז האי אינו מיושב לחלוטין, נמצא שהתחבורה בין שלושת האזורים המיושבים במחוז סרמרסוק - נוק ופאמיוט בחוף המערבי, וטאסילאק בחוף המזרחי מתבצעת על ידי טיסות אותם מפעילה אייר גרינלנד בין הערים לנוק, אף שגם למחוז כויאשק בדרום יש חוף משני צדי האי, רק במחוז סרמרסוק קיימות טיסות סדירות בין שני החופים ובו נמצאים שדות-התעופה היחידים לחופה המזרחי של גרינלנד.
ואנקומיצין
היא משמשת כפתרון אחרון כנגד חיידקים עמידים לאנטיביוטיקות אחרות כמו פניצילין.
הוואנקומיצין בודדה לראשונה בשנת 1953 על ידי אדמונד קורנפלד שבודד אותה מדגימת קרקע מיערות בורנאו. ואנקומיצין מיוצרת על ידי החיידק  Amycolaptosis Orientalis וגם על ידי Streptococcus Orientalis ובעלת משקל מולקולרי של 1500, מסיסה במים ויציבה יחסית- עובדה המסבירה את זמן מחצית החיים הארוכה שלה.
מנגנון פעולה
מנגנוני עמידות לוואנקומיצין: חיידקים אשר עמידים לונקומיצין נקראים VRE-Vancomycin resistent enterococci. מנגנון העמידות החיידקי מורכב ממוטציה בגנים החידקיים אשר מקודדים לשרשרת d-alanine, אשר במקומם מקודדת החומצה האמינית לקטט, כלומר נוצרת בקצה השרשרת הפפטידית קבוצה טרמינלית d-Lactat אשר אינה נקשרת לונקומיצין.
שימושים קליניים
ואנקומיצין משמש כטיפול נגד חיידקים גראם חיוביים, גם כאשר חיידקים אלו עמידים בפני תרופות מקבוצות הבטא-לקטאם. שימושים נוספים:
סינרגיה (אגבור) עם אנטיביוטיקות אחרות
מתן ונקומיצין עם גנטמיצין (Gentamicin) משמש כאלטרנטיבה לטיפול באנדוקרדיטיס בחולים עם רגישות לפנצילין. ונקומיצין עם צפלוספורינים מדור שני כגון צפטקסים (cefotaxime) ומדור שלישי כגון צפטריאקסון (ceftriaxone) מהווים טיפול לדלקת קרום המח (מנינגיטיס) אשר נגרם מחיידקים עמידים ממין Streptococcus pneumoniae.
פרמקוקינטיקה
ונקומיצין אינו נספג היטב במערכת העיכול, ולכן ניתן ישירות לוריד (IV), ונקומיצין ניתן אוראלית אך ורק לטיפול בזיהום במערכת העיכול שנגרם על ידי החיידק Clostridium Difficile. האנטיביוטיקה בעלת נפח פיזור (Vd) גבוה, חודרת את מחסום הדם-מח (blood brain barrier) ולכן אפקטיבית לטיפול בדלקת קרום המח. 90% מהתרופה מופרשת על ידי הכליות. במקרה של אי ספיקה כלייתית חמורה, זמן מחצית חיים של שישה עד עשרה ימים.
תופעות לוואי
תסמונת האדם האדום- או תסמונת הצוואר האדום- red neck syndrome: מתבטאת בסומק ובתפרחת בפנים, בצוואר ובחלקים עליונים של בית חזה וגפיים עליונות. תפרחת זו מופיעה בעת מתן עירוי תוך ורידי של ואנקומיצין (או זמן קצר לאחריו). תופעות לוואי נוספות- גרד, רעד, כאב בבית החזה, ירידה בלחץ הדם, סחרחורת, תפיחות בפנים, בשפתיים ובעפעפיים. תופעות לוואי קשות יותר: פגיעה בשמיעה עד כדי חירשות (לרוב הפיך לאחר הפסקת מתן התרופה), רעילות לכליות בעיקר אם ניתן יחד עם תרופות ממשפחת האמינוגליקוזידים, תרומבוציטופניה (ירידה ברמת הטסיות בדם), נויטרופניה (ירידה ברמת הנויטרופילים).
אטילה פיולה
אטילה פיולה (בהונגרית: Attila Fiola; נולד ב-17 בפברואר 1990) הוא כדורגלן הונגרי המשחק כמגן ימני בקבוצת MOL וידי.
קריירת מועדונים
פיולה התקדם במחלקות הנוער של קבוצת פאקס, עד אשר עלה לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 2008-2009. אחרי שנתיים כשחקן ספסל, קיבל מעמד בכיר יותר בסגל המועדון, ובילה בו במשך 7 עונות, עד אשר עבר בפגרת החורף של עונת 2014-2015 לקבוצת אקדמיית פושקאש.
קריירה בינלאומית
פיולה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת הונגריה ב-18 בנובמבר 2014, במסגרת משחק ידידות מול רוסיה, בו הפסידה נבחרתו בתוצאה 2-1. פיולה נכלל בסגל הנבחרת ההונגרית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
מוחמד זידאן
מוחמד עבדאללה זידאן (בערבית: محمد عبد الله زيدان, בגרמנית: Mohamed Abdullah Zidan, נולד ב-11 בדצמבר 1981 בפורט סעיד שבמצרים) הוא כדורגלן עבר מצרי ששיחק בעמדת החלוץ. לזידאן קריירה ענפה בליגת העל הדנית, שם סיים כמלך השערים בעונת 2004/05, ובליגת הבונדסליגה, שם זכה באליפות עם בורוסיה דורטמונד בעונת 2010/11. בנוסף, לזכות זידאן 44 הופעות, 13 שערים ושתי זכיות בגביע אפריקה לאומות בנבחרת מצרים.
קריירת מועדונים
את עונת 2008/09 החל זידאן בהמבורג, אך לפני תום חלון ההעברות חתם בבורוסיה דורטמונד, כאשר תמורתו ותמורת חמישה מיליון אירו נוספים עבר הקרואטי מלאדן פטריץ' מבורוסיה דורטמונד להמבורג. בתקופתו בדורטמונד חבר זידאן ליורגן קלופ, שהיה המאמן של מיינץ כאשר זידאן שיחק בה. בשתי העונות הראשונות בדורטמונד, זידאן היה שחקן הרכב קבוע והבקיע 13 שערי ליגה במצטבר בשתי העונות. בעונת 2010/11 סבל זידאן מפציעה שהשביתה אותו לשישה חודשים, ושיחק שמונה משחקי ליגה בלבד, אך היה חלק מהזכייה של בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה. את עונת 2011/12 החל זידאן בבורוסיה דורטמונד, אך מיעט מאוד לשחק, ובפגרת החורף של אותה עונה חזר למיינץ 05, והבקיע בכל אחד מששת המשחקים הראשונים שלו בקבוצה, ושבר את שיאו של פרדי בוביץ', שהבקיע בחמישה משחקים רצופים בעונת 1994/95, שהייתה עונת הבכורה שלו בשטוטגרט. זידאן סיים את עונת 2011/12 עם שבעה שערי ליגה ב-12 משחקים במיינץ, אך סירב לחדש את החוזה, מאחר שהקבוצה הסכימה להאריך בשנה אחת בלבד, והוא דרש חוזה לשנתיים.
לאחר עזיבתו את מיינץ, שיחק זידאן בבניאס קלאב מליגת העל של איחוד האמירויות, ואחר כך באל אנטאג אל חרבי המצרית, משם שוחרר בשנת 2016.
קריירה בינלאומית
זידאן החל לשחק בנבחרת מצרים בשנת 2005. בשנת 2006 זידאן היה אמור להשתתף בגביע אפריקה לאומות 2006, אך טען תחילה כי ויתר עליו מאחר שעליו לסייע למיינץ 05 במאבקי הליגה שלה, כאשר גביע אפריקה נערך בזמן משחקי הליגה. שנתיים אחר כך טען כי סבל מפציעה ולכן לא השתתף באליפות, בה נבחרת מצרים זכתה גם בלעדיו. מאמנו חסן שחאטה אמר אחר כך שלא יזמן יותר את זידאן לעולם לנבחרת, מאחר שהוא לא התייצב כאשר היה צריך אותו. עם זאת, שחאטה נמלך בדעתו בהמשך, ובשנת 2008 זימן את זידאן למשחקי מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2008, שם הבקיע זידאן שערים מכריעים, שהעלו את הנבחרת לטורניר עצמו. מצרים זכתה באותו טורניר, כאשר זידאן הבקיע צמד בשלב הבתים בניצחון 4-2 על נבחרת קמרון, אך בגין פציעות לא פתח בהרכב ברוב משחקי הטורניר, בו ניצחה מצרים את קמרון גם בגמר, בתוצאה 1-0. זידאן נכנס בגמר כמחליף בדקה ה-60 במקום עימאד מוטייב.
בשנת 2009 השתתף זידאן עם נבחרת מצרים בגביע הקונפדרציות 2009, שם הבקיע צמד בהפסד 4-3 לנבחרת ברזיל בשלב הבתים, שלאחריו הודחה מצרים.
בשנת 2010 זידאן השתתף עם נבחרת מצרים בגביע אפריקה לאומות 2010, והוסיף לארונו גביע נוסף. בטורניר זה, הבקיע זידאן שער אחד, בניצחון 4-0 על נבחרת אלג'יריה בחצי הגמר. באותו משחק זידאן גם בישל שער אחד. בגמר, בו ניצחה מצרים 1-0 את נבחרת גאנה, שיחק זידאן 90 דקות.
זידאן שיחק בהמשך עוד מספר משחקים עבור מצרים, אך היעדרויותיו ממשחקי ידידות הובילו להפחתת הזימונים שלו בהמשך, והופעתו האחרונה בנבחרת נערכה בשנת 2012.
תארים
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרת מצרים:
תארים אישיים:
רן טל
רן טל (נולד בשנת 1963) הוא במאי ויוצר קולנוע ישראלי, המתמקד בעיקר בסרטי תעודה.
ביוגרפיה
טל נולד ב-1963 בקיבוץ בית השיטה שבעמק יזרעאל. ב-1994 סיים את לימודיו בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1996 ביים את הסרט העלילתי הקצר "מלכה לב אדום", יחד עם אתגר קרת, כחלק מסדרת הדרמות "סיפורים קצרים על אהבה", וזכה עבורה בפרס האקדמיה לדרמת הטלוויזיה הטובה ביותר.