cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לזלי קומפטון
לאחר סיום המלחמה הוא חזר לשחק בהגנה, והפך לקשר המרכזי הקבוע של ארסנל. למרות שהחמיץ את ששת המשחקים הראשונים של עונת 1947/1948 בגלל מחויבויותיו לקריקט, הוא היה שחקן קבוע בהרכב המועדון בשאר העונה שבסיומה זכה המועדון באליפות וקומפטון בתואר ראשון; דניס קומפטון, אחיו של לזלי, היה גם כן שחקן הרכב קבוע בארסנל באותה תקופה וזכה אף הוא במדליה הניתנת לזוכים באליפות. בעונה שלאחר מכן הוא החליף את ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן, אך טען כי מרסר הוא זה שראוי לכבוד.
קומפטון זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בעונת 1949/1950, והבקיע שער שוויון בדקה האחרונה של חצי הגמר נגד צ'לסי, לאחר בישול של אחיו. המשחק הסתיים בתיקו 2 - 2, והמשחק החוזר בניצחון 1 - 0 לטובת ארסנל. משחק הגמר נגד ליברפול הסתיים גם כן בתוצאה 1 - 0. יכולתו של קומפטון הייתה מספיק גבוהה על מנת שהוא יזכה לזימון לסגל נבחרת אנגליה לקראת המשחק נגד נבחרת ויילס ב-15 בנובמבר 1950. קומפטון היה בן 38 שנים ו-54 ימים כשערך את הופעת הבכורה שלו, והוא השחקן המבוגר ביותר שעושה זאת לאחר המלחמה (אלכסנדר מורטן מחזיק בשיא הכללי).
קומפטון היה שחקן הרכב קבוע עד עונת 1951/1952 שבה השתתף בארבעה משחקים בלבד. בסוף העונה הוא החליט לפרוש מכדורגל; הוא השתתף במדי ארסנל ב-273 משחקים שבהם הבקיע שישה שערים. לאחר פרישתו הוא עבד בארסנל במשך שלוש שנים כמאמן וכמאתר כישרונות.
קומפטון היה גם שחקן קריקט במקביל להיותו כדורגלן, ושיחק בעמדת הוויקט-קיפר בין 1938 ל-1956. הוא השתתף ב-272 משחקים שבהם זכה ב-5,814 נקודות (ממוצע של 16.75 למשחק). לזלי ודניס זכו עם מידלסקס באליפות בשנת 1947, והם האחים היחידים שזכו באליפות בכדורגל ובקריקט. לזלי שיחק בטסט קריקט (הגרסה הארוכה ביותר של קריקט) עבור אנגליה, בעוד שדניס לא עשה זאת.
קוסמודרום פלסצק
קוסמודרום פלסצק (רוסית: Космодром Плесецк, רשמית: הקוסמודרום הניסויי הממלכתי הראשון של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, 1-й Государственный испытательный космодром Министерства обороны Российской Федерации) הוא אחד מנמלי החלל החשובים ברוסיה, ונמצא בטייגה, במחוז ארכנגלסק שברוסיה, כ-800 ק"מ ממוסקבה. במקור יועד האתר לשיגור טילים בליסטיים בין-יבשתיים, אך לאחר שנחשף קיומו, שונה ייעודו מבסיס לטילים בליסטיים לאתר שיגור לחלל. בנייתו של האתר החלה בשנת 1957 ומאז 1992 משמש כאתר השיגור המרכזי של חיל החלל הרוסי.
מסילת הברזל של היישוב פלסצק שימשה כדי להוביל חלקי טילים וציוד נוסף לקוסמודרום. ליד קוסמודרום פלסצק הוקמה עיירה בשם מירני שתפקידה היה לשרת את צורכי אתר השיגור (תחזוקה, ביצוע שיגורים, בקרה וכו'). רק ב־1983 הודתה ברית המועצות באופן רשמי בקיומו של האתר. עד 1997 התבצעו באתר יותר מ־1500 שיגורים לחלל, יותר מבכל אתר שיגור בעולם. האתר משמש בעיקר לשיגור לוויינים צבאיים. עקב שיפור המצב הכלכלי ברוסיה יש כיום עלייה במספר השיגורים לחלל מהקוסמודרום.
בני אדם אינם משוגרים מקוסמודרום פלסצק אלא מקוסמודרום בייקונור, או מנמל החלל ווסטוצ'ני (בתכנון עתידי).
המהפכה המיותרת
המהפכה המיותרת היא להקה ישראלית שהחלה את דרכה בשנת 1991 כלהקת פאנק אוונגארד והמשיכה את דרכה משם לכיוונים שונים. במהלך פעילותה הספיקה הלהקה להופיע מאות פעמים, לרוב ברחוב, ולהוציא שני אלבומים ושלושה מיני אלבומים.
האלבום "המהפכה המיותרת" הוקלט בשנת 1995 ויצא שנתיים אחר כך בהוצאת קדמא. באותה עת חברי הלהקה היו ז'ק דוייב, אורן זהבי, אמיר פאשה, מיריים רות'ניק, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו. כמו כן השתתפו באלבום אמיר קרטס (סאונדמן), ברי סחרוף (ייעוץ אמנותי) ודן תורן (הפקה).
ההופעות הראשונות של הלהקה היו תזזיתיות ומלאות השתטויות, כיאה לפאנקיסטים. השיר המוכר ביותר של הלהקה הוא "חלליות".
הקריירה של הלהקה היא כושלת אך מלאה תקריות אבסורדיות והזויות. הראשונה התרחשה כאשר ניר מטרסו עזב את הלהקה אחרי ההופעה הראשונה שלה אך חזר משעמום. השנייה היא שהם התחילו מספר רב של הופעות קטנות ברחובות, באתרי תיירות וכו' משום שהרביצו למספר בעלי מועדונים שאצלם הופיעו. השלישית היא שלעומת ההופעות הקטנות האלה, בהן צברו קהל קטן, להופעה במועדון ידוע יחסית, מועדון הפרגוד בירושלים, הגיע רק בנאדם אחד. בהופעה שהתקיימה במהלך 2001 לא הגיע אפילו אדם אחד. למופע ההשקה של אלבום הבכורה שלהם שהתקיים ב-1997 והוקלט ב-1995 בעזרתו של דן תורן הם לא הגיעו והוא בוטל משום חוסר תיאום שבו כל חבר בלהקה הגיע לנקודה אחרת בשדרות רוטשילד, שבהן הייתה ההופעה אמורה להתקיים. תקרית אחרונה הייתה כשחבר הלהקה, הסקסופוניסט דניאל דוידוביץ', שבר את מרפקיו בתאונת אופניים מה שמנע ממנו לנגן על סקסופון ולכן עבר לנגן על מחשב.
האלבום "אסטרומנטאלי" הוקלט ויצא בשנת 1998 בהוצאת אירסיי (האוזן השלישית). חברי הלהקה באותה עת היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה, בועז רימר, אלינור קנטור וניר מטרסו. באלבום זה השתתפו אמיר קרטס (הפקה), נמרוד רימון (חצוצרה), ברי סחרוף (סמפלרים) וניסים מסיקה (ג'אמביי). השיר "חוק בריאות" שהופיע באלבום נפסל לשידור בשידורי הכבלים של "תבל" בגלל מילותיו, ששמו ללעג מחד גיסא את תוכנית הרדיו של שוש עטרי וטוני פיין "חדש חדיש ומחודש" ומאידך גיסא את תחום הכלכלה בישראל.
שלושת המיני אלבומים שהוציאה הלהקה הוקלטו בשנת 2002 כשעבודת המיקסים נמשכה עד שנת 2006. שני המיני אלבומים הראשונים יצאו בלייבל המקוון בירדסונג. חברי ההרכב הנותרים היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו.
החל משנת 2007 החלו שניים מחברי הלהקה, אמיר פאשה ומרים רות'ניק, להופיע עם חומרים חדשים בשם LDM.
עונת 2020/2021 בליגת העל הרוסית בכדורגל
עונת 2020/2021 בליגת העל הרוסית בכדורגל היא העונה ה-29 של ליגת העל הרוסית בכדורגל מאז הקמתה ב-1992 והיא ליגת הכדורגל המקצועני הבכירה ביותר ברוסיה בעונת 2020/2021. מטעמי חסות במהלך העונה הליגה נקראת בשם "טינקוף ליגת העל הרוסית" (Тинькофф Российская Премьер-Лига), על שם נותן החסות בנק טינקוף.
המאבק בקורונה
במסגרת המאבק במגפת הקורונה ברוסיה, הוחלט בתחילת העונה כי תתאפשר הכנסת צופי בית בלבד עד 10% מתכולת האצטדיונים, לאור המשך המאבק בנגיף COVID-19, ללא אוהדי הקבוצה האורחת. רק בספטמבר 2020 מנהלת הליגה הצביעה להחזיר את מכסת האורחים למשחקי הליגה ולאפשר לצופים להשתתף במשחקי אליפות הנוער. מכסת האורחים למשחקי הליגה תצטרך להיות 5% ממספר הצופים המותר. הגדלת המכסה מותרת בהסכמה בין המועדונים והצעות כאלה יצטרכו להישקל ולהיות מאושרים על ידי הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית. בניגוד לסוף העונה הקודמת, הוחלט שבעונה זו משחקים לא יידחו בעקבות גילוי מקרים רבים של נדבקי קורונה בקבוצה אחת אלא ייפסק הפסד טכני. אם קבוצה ירדה אל מתחת לקו האדום ובמאזנה לפחות 2 הפסדים טכניים, היא לא תרד ליגה. כך היה במקרה של רוטור וולגוגרד שנפסקו לה הפסדים טכניים לאחר ששחקניה נדבקו בנגיף. באוקטובר 2020 עיריית מוסקבה החלה לדון באפשרות שלא לאפשר הכנסת אוהדים ליציעים בעקבות עלייה משמעותית ברמת התחלואה בעיר. בפברואר 2021 מחזור 20 נפתח עם אפשרות הכנסת קהל עד 50% מסך תכולת המושבים, במסגרת ההקלות על רקע הירידה במקדם ההדבקה ואחוזי התחלואה במדינה.
פורמט
העונה נערכת בשיטת "אחד נגד השני" בשני מחזורים, במשחק בית ומשחק חוץ. הקבוצות שסיימו במקומות 15 ו-16 נושרות לליגת הכדורגל הלאומית. הקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים בליגה הלאומית מעפילות לליגת העל ומחליפות את הנושרות מליגת העל. המחזור הראשון התחיל ב-8 באוגוסט 2020, כשבועיים לאחר תום עונת 2019/2020 ועל פי לוח הזמנים שפורסם ביולי 2020, בשנת 2020 יתקיימו 19 מחזורים, 3 מהם בחודש דצמבר. פגרת החורף תהיה קצרה מהרגיל והליגה תחזור בפברואר 2021. המחזור האחרון יתקיים ב-16 במאי 2021. חלון ההעברות בקיץ היה ארוך במיוחד והיה פתוח מאוגוסט עד אוקטובר 2020. בחורף חלון העברות נפתח ב-29 בינואר ונסגר ב-25 בפברואר 2021, כאשר זניט סנקט פטרבורג הייתה הקבוצה היחידה שלא ביצעה רכש במהלך תקופה זו.
מהלך המשחק
המחצית הראשונה הסתיימה בתוצאה 1–0 לטובת זניט. את השער לתכולים כבש בדקה 14 ארטיום דזיובה. ברוב המחצית הראשונה שתי הקבוצות התבססו על כדורים ארוכים להתקפה ומיעטו להגיע למצבי הבקעה. במחצית השנייה לוקומוטיב השתפרה והחלה ללחוץ על זניט. היא הגיעה למספר מצבים אך כל הבעיטות נעצרו על ידי הבלמים (בייחוד דיאן לוברן שהגיע לזניט ימים מספר קודם לכן) ושוער זניט מיכאיל קרז'אקוב. בדקה ה-69 הבקיע מגומד אוזדוייב שער נוסף לזניט, כאשר ודראן צ'ורלוקה רק מצמק ללוקומוטיב בדקה ה-72 ובסיום ניצחה זניט את המשחק בתוצאה 2–1 וזכתה בסופר קאפ.
שחקנים זרים
החל מעונת 2020/2021 שונו התקנות באשר למגבלת הזרים, סעיף 12.9 לתקנות מנהלת הליגה מאפשר לקבוצות לרשום לא יותר מ-8 שחקנים זרים. כאשר אזרחי מדינות האיחוד הכלכלי האירואסייתי (בלארוס, קזחסטן, קירגיזסטן, ארמניה) אינם נחשבים כזרים.
הקבוצות במפעלים האירופיים
מחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021 — אם תסיים באליפות מתחת למקום השני — תעפיל לשלב הבתיפ של הליגה האירופית 2021/22. יתר על כן, אם בגביע הרוסי תזכה קבוצה שסיימה במקום השלישי או הרביעי, המקום בסיבוב המוקדמות השני ב 2021/22 יועבר לקבוצה שתפסה את המקום החמישי באליפות.
משפחה שנטמעה נטמעה
ההיגד משפחה שנטמעה נטמעה הוא כלל הלכתי לפיו פסולי חיתון שהתערבבו במשפחות כשרות באופן שנשכחה הפסלות שלהם, אינם חוזרים לפסלותם.
מקור הכלל וטעמו
מובאים דברי רבי יוחנן שנמנע מלפרסם שמה של משפחה ידועה בפסלותה משום שגדולי הדור נטמעו בה, בהסתמך על קביעה זו של רבי יצחק.
יש מי שכתב שטעם ההיתר הוא משום שספק ממזר אינו אסור מהתורה, וכאשר נטמע בין הכשרים לא החמירו בכך חכמים.
שיטות הראשונים בהיקף הכלל
לשיטת הרמב"ן יש הבחנה בין זמננו לזמן ימות המשיח. בזמננו ההיתר תקף לממזרים שנתערבבו בקהל, ואילו לעתיד לבוא גם ממזרים ידועים (שיהיו עד אותו זמן) יותרו לבוא בקהל ולהתחתן עם הכשרים לחיתון. פסולים משום עבדות ומשום חללות יהיו תקפים גם לעתיד לבוא, וכן ינהג איסור ממזר בממזרים שיוולדו לאחר ההיתר.
"כסף מטהר ממזרים"
לפי דברי הרי"ף כוונת רבי יהושע בן לוי היא שעל ידי כסף יכול ממזר לקנות שפחה כנענית, לשאת אותה וילדיו שיוולדו ממנה יהיו עבדים כנענים, וכשישחרר את בניו יהיו יהודים.
לעומת זאת לפי דברי רש"י והר"ן הכוונה היא שעל ידי כספם של הממזרים לא נמנעים הכשרים מלהתחתן איתם, ועל ידי כך נטמעים בישראל, וגם לעתיד לבא לא ייפסלו.
ניגון מפולטבה
הניגון מפּוֹלְטוֹבַה (בספר הניגונים מכונה: ניגון להרב יעקב מרדכי מפאלטאווא) הוא ניגון ללא מילים מניגוני חב"ד אשר הולחן ביד הרב יעקב מרדכי בזפלוב, אשר שימש כרבה של העיר פולטבה, ומכאן שמו.
רקע
הרב יעקב מרדכי בזפלוב, אשר שימש כרבה של העיר פולטבה שבאוקראינה, והיה חסיד מפורסם של אדמו"ר חסידות חב"ד, שמואל שניאורסון, ולאחר מכן חסיד של מחליפו, שלום דובער שניאורסון.
"ניגון מפולטובה" הוא ניגון מ"ה בספר הניגונים של ניח"ח, שם מתואר כי רבי מרדכי.
עיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 7 של ניח"ח בביצוע זלמן ברונשטיין, ב-2002, הופיע באלבום "אבינו מלכינו" של הזמר-יוצר החסידי אברהם פריד, ב-2006 הופיע באלבום "פסנתר עם נשמה" של ירון גרשובסקי וזלמן גולדשטיין, ב-2008 הופיע באלבום "ישוב הדעת" של המוזיקאי הישראלי נדב בכר, ב-2010 הופיע באלבום "עצם הנשמה 2" של הזמר הישראלי יאיר כלב, ובדצמבר 2019 הופיע באלבום "צמאה 5" של הזמר הישראלי אהרן רזאל.
מלבד באלבום ניח"ח הניגון בוצע על ידי זלמן ברונשטיין פעמים רבות, וביצועיו מזוהים מאוד עם הניגון. הניגון בוצע ב-2012 על ידי הרכב המוזיקלי הלב והמעיין יחד עם תזמורת סימפונט רעננה. בוצע על ידי הזמר החסידי אמריקאי אלי מרקוס בשנת 2018.
יוזף ברויר
יוֹזֶף בְּרוֹיֶר (בגרמנית: Josef Breuer; 15 בינואר 1842 – 20 ביוני 1925) היה רופא יהודי-אוסטרי. פרסומו נבע בין היתר מנוכחות דמותו בספר כשניטשה בכה, וגם מעבודתו המשותפת עם תלמידו זיגמונד פרויד - "מחקרים בנושא היסטריה". במחקר זה גולל את מסכת הטיפול במטופלת מפורסמת שלו בשם ברטה פפנהיים, שכונתה על ידו אנה או, כדי לשמור על פרטיותה. יש הטוענים, ביניהם פרויד עצמו, כי שיטת הטיפול החדשנית בה השתמש ברויר, "טיפול בדיבור", הניחה את היסוד לשיטת הפסיכואנליזה.
טיפול בדיבור
פפנהיים הגיעה אל ברויר כשהיא לוקה בתסמינים שונים כשיעול טורדני, עייפות, שיתוק של הגפיים הימניות ושרירי הצוואר, מצבי רוח משתנים, הפרעות בראייה, בשמיעה ובדיבור.
כושר דיבורה התדרדר כך שבשלב מסוים עברה לדבר אנגלית בלבד. אבחונו של ברויר היה כי מדובר בהיסטריה נשית, כלומר בתסמינים פסיכוסומטיים. במהלך טיפולו של ברויר הוא שוחח ארוכות עם החולה, שיחות שבמהלכן היא תיארה בפניו את כל המתחולל במוחה (תהליך שכונה על ידה "ניקוי ארובות"). ברויר גילה כי כאשר הצליח להגיע לשורש הבעיה, כלומר הסיבה הבלתי מודעת שהביאה להתהוות סימפטום זה או אחר - השתפר מצבה של ברתה. בשנת 1882 הפסיק ברויר את טיפולו בפפנהיים. ככל הנראה, סיבת הפסקת הטיפול הייתה יחסי משיכה שהתפתחו בין הרופא למטופלתו, שלא יכלו להגיע לידי מימוש.
הספר "כשניטשה בכה" מאת ארווין יאלום מתאר פגישות דמיוניות בין ברויר לפרידריך ניטשה, בהן הוא מתאר לפניו את פרטי המקרה באריכות.
משפחתו
ברויר התחתן עם מתילדה אלטמן בשנת 1868, והיו להם חמישה ילדים. בתם דורה התאבדה מאוחר יותר כדי לא להיות מגורשת על ידי הנאצים. אחת מבנותיו, מרגרטה שיף, נספתה בטרזיינשטט ב -9 בספטמבר 1942, ובתה-נכדתם, חנה שיף, מתה בזמן שנאסרה על ידי הנאצים.
אליעזר בוגרד
הרב אליעזר בוגרד (ה'תרצ"ה 1935 - י"ד בתמוז ה'תשס"ז 7 ביוני 2007) היה רב ואיש חינוך, ששימש כרבה האשכנזי של העיר בית שאן.
תולדות חייו
נולד לרב חיים אהרן בוגרד, יליד ליטא שהיה השוחט ובודק של המושבה משמר הירדן, ולצפורה. למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה מפי הרב דב מאיר רובמן ובישיבת אור ישראל אצל הרב יעקב ניימן, למשך שלוש שנים, ובמקביל למד והשלים תעודת בגרות. לאחר גמר הישיבה הקטנה, עבר לישיבת פוניבז' בבני ברק לשש שנים. לאחר מכן עבר ללמוד בירושלים, והוסמך לרבנות עוד בטרם נישא. לאחר נישואיו לחביבה רוזנטל, למד בכולל "שבט מיהודה" בתל אביב, והוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, איסר יהודה אונטרמן ויצחק נסים, ועל ידי בתי הדין הרבניים בירושלים ובתל אביב. לאחר שלוש שנים, הוזמן על ידי הרב משה צבי נריה ללמד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. לאחר מכן לימד במדרשית נעם בפרדס חנה. בתחילת שנת 1964, והוא בן 28 שנים בלבד, נבחר מתוך שמונה מועמדים לכהן כרבה האשכנזי של בית שאן, לצד הרב הספרדי אלעזר בן לולו. העביר שיעורים קבועים גם ביישובי הסביבה: שדה אליהו, עפולה ומעלה גלבוע. היה חבר בחבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי.
לאחר כעשר שנות רבנות פרש מתפקידו, ועבר לבני ברק, שם למד בכולל "ברסלב".
נפטר בשבת, י"ד בתמוז ה'תשס"ז (30 ביוני 2007), ונקבר בבית הקברות ויז'ניץ בבני ברק.
משפחתו
אחיו הרב יוסף היה רב שכונת כרם אברהם בירושלים. אחיו הרב שמואל שימש כרב ושו"ב בהרצליה ומראשי הקהילה החרדית בעיר. בנו של הרב שמואל הוא הרב אפרים בוגרד, רב קהילת חב"ד בשכונת רמות בירושלים, דיין בבית הדין הרבני בחיפה ובבית דין רבני חב"ד
הרב יוסף בא גד (במקור בוגרד) הוא בן-דודו.
דיגורים
הדיגורים או הדיגור הם עם אוסטי שהושפע במידה רבה, מבחינה תרבותית ולשון הדיבור שלהם, מהקברדינים. כיום מתגוררים בנפת דיגורסקי (Дигорский район) בצפון-אוסטיה.
מוצאם של הדיגורים הוא מהאלאנים, שהיו צאצאי שבט הסרמטים, דוברי הפרסית. הפלישה המונגולית לגאורגיה ודרום הערבה הרוסית, בתחילת המאה השלוש-עשרה, גרמה להתפזרותם של האלאנים ממקום מושבם, דרומית לנהר הדון (כיום ברוסיה) דרומה ומערבה. אחת מקבוצות האלאנים התיישבה בצפון הקווקז באזור חבל אוסטיה. באזור זה יצרו צאצאי האלאנים שלוש ישויות טריטוריאליות נפרדות שדיגור הייתה אחת מהן. הדיגורים התיישבו בעמק דיגור בחלקה המערבי של הרפובליקה המאוחרת יותר, צפון אוסטיה אסס"ר, ליד הגבול עם קברדינו בלקריה אסס"ר, במרכז צפון הקווקז.
הדיגורים הם דוברי גרסה ארכאית של השפה האוסטית עם השפעה קברדינית. האוסטית הארכאית הפכה למושא למחקר על מוצא האלאנים בהיותה השפה הקרובה ביותר לשפת האלאנים. לדיאלקט הדיגורי יש שיטת כתב משלו. מהמאה התשע-עשרה הוא נכתב באלפבית הערבי. בשנת 1923 הוא שונה לאלפבית הלטיני שבוטל אף הוא מאוחר יותר בשנת 1939, בה הפך דיאלקט האירון האוסטי לשפתם.
בשנת 1944 הוגלו הדיגורים, יחד עם עמים אחרים בצפון הקווקז לקזחסטן במרכז אסיה. מאוחר יותר הורשו חלקם לשוב לצפון הקווקז כאוסטים. כיום מתגוררים צאצאי הדיגורים בעיר הטורקית ביטליס ועיירה קטנה נוספת בטורקיה וכן בקווקז (רוסיה וגאורגיה).
אקסצנטריות (מתמטיקה)
במתמטיקה, אקסצנטריות של חתך חרוט היא ערך מספרי המודד עד-כמה העקום רחוק מלהיות מעגל. בפרט,
לאקסצנטריות חשיבות גבוהה מאוד במכניקה מסלולית, מכיוון שתנועת גרמי שמיים סביב השמש היא תמיד בחתכי חרוט; לפי החוק הראשון של קפלר תנועה של כוכב לכת היא אליפסה שהשמש נמצאת באחד המוקדים שלה.
באסטרונומיה הוא מהווה אחד מאלמנטי מסלול.
אליפסה
באליפסה, מגדירים אקסצנטריות כיחס בין מרחק המוקדים (F_1 ו־F_2) לבין הציר הראשי, כלומר: .
לגבי אליפסה יש מדד נוסף שנקרא פחיסות המוגדר כ:. קיים קשר פשוט בין הפחיסות לבין אקסצנטריות של אליפסה או פני שטח הספרואיד על פי נוסחת המעבר: .
היפרבולה
אם אורך חצי הציר הראשי של ההיפרבולה הוא a, ואורך חצי הציר המשני שלה הוא b, האקסצנטריות נתונה בנוסחה: .
קישורים חיצוניים
Excentricita dráhy Eksentrisitet
עלים לתרופה
ספר עלים לתרופה הוא לקט בעל יותר מחמש מאות מכתבים שכתב ר' נתן שטרנהרץ (ממשיך דרכו של רבי נחמן מברסלב) לתלמידיו, ידידיו, חסידיו, ובפרט לבנו רבי יצחק.
רקע
שמו של הספר הוא על-פי הפסוק בספר יחזקאל מז, יב "וְעַל הַנַּחַל יַעֲלֶה עַל שְׂפָתוֹ מִזֶּה וּמִזֶּה כָּל-עֵץ-מַאֲכָל, לֹא יִבּוֹל עָלֵהוּ וְלֹא יִתֹּם פִּרְיוֹ, לָחֳדָשָׁיו יְבַכֵּר כִּי מֵימָיו מִן-הַמִּקְדָּשׁ הֵמָּה יוֹצְאִים; וְהָיָה פִרְיוֹ לְמַאֲכָל וְעָלֵהוּ לִתְרוּפָה". הנחל מרמז על נחמן מברסלב שאמר על עצמו "ועכשיו יש נחל נובע מקור חכמה" (גם כאן נעשה שימוש בפסוק מ) וה"עלים לתרופה" רומזים למכתבים אלו, אשר מיועדים לחיזוקם הרוחני של חסידי ברסלב.
Death Bed (Coffee for Your Head)
הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הקנדי פאוופו בשיתוף הזמרת הפיליפינית-בריטית ביבדובי. השיר יצא לאור ב-8 בפברואר 2020, כסינגל מתוך המיני-אלבום Poems of the Past, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי פאוופו, ביבדובי ואטרפופ והופק על ידי אוטרפופ. השיר מכיל סימפול מתוך שירה של ביבדובי, "Coffee". במקור, השיר פורסם ביוטיוב ובסאונדקלאוד בשנת 2019. עקב הסימפול שמופיע בשיר, השיר לא פורסם ברשתות הזרמת המדיה. בפברואר 2020 פורסם שם השיר על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, תוך שהצליח לצבור בספוטיפיי למעלה מ-400 מיליון השמעות. השיר עוסק בזוג צעיר שלחבר יש מחלה סופנית ועומד למות.
טקס פרסי אוסקר ה-55
סרט הדרמה הבריטי "גנדי" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר (ריצ'רד אטנבורו), השחקן הטוב ביותר (בן קינגסלי), התסריט המקורי הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הצילום הטוב ביותר, עיצוב ההפקה הטוב ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר. כמו כן בלט בטקס הסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" אשר היה מועמד לתשעה פרסים, וזכה בארבעה.
במהלך הטקס הוענקו פרס אוסקר לשם כבוד לשחקן מיקי רוני, ופרס לפעילות הומניטרית למפיק וולטר מיריש.
מפעל לימוד משנה יומית והלכה יומית
"מפעל לימוד משנה יומית והלכה יומית" הוא ארגון הפועל לעידוד לימוד יומי קבוע של משניות והלכות. כיום נקרא הארגון "קביעותא".
משנה יומית
הנהגת לימוד של משנה יומית הוצעה לראשונה על ידי הרב אריה צבי פרומר בתרצ"ד. היא החלה בפועל בכ"ח בסיון תרצ"ח, בחגיגות השלמת המחזור השני של הדף היומי, שהונהג על ידי קודמו של הרב פרומר בראשות ישיבת חכמי לובלין, הרב יהודה מאיר שפירא. לימוד המשנה היומית הוצע מכיוון שישנן מסכתות משני סדרים - סדר זרעים וסדר טהרות וכן מסכתות נוספות שאין עליהן גמרא ומשום כך לא נכללות בלימוד הדף היומי.
בחג השבועות תש"ז הציע הרב יונה שטנצל להגשים את יוזמת פרומר, שהיה רבו וקרוב משפחתו, כך שלומדי הדף היומי ילמדו מדי יום משנה אחת מסדרי זרעים וטהרות ומשאר המסכתות שאין עליהן גמרא, ושאר הציבור ילמד את כל שישה סדרי המשנה בקצב של שתי משניות ביום, כדי להנציח את ששת המליונים שנרצחו בשואה. "משנה" היא אותיות "נשמה", ולימוד שישה סדרי משנה מתאים לעילוי נשמת ששת המיליונים נרצחי השואה - סדר משניות אחד כנגד כל מיליון נספים. מחזור הלימוד הוא בן שש שנים.
הרב שטנצל הפיץ בקרב ניצולי שואה כרוז שכותרתו "שמע ישראל!", ובין השאר נאמר בו:
לימוד המשנה היומית זכה להסכמות של רבנים רבים, בהם האמרי אמת, רבי איסר זלמן מלצר, הרב זליג ראובן בנגיס, רבי משה פיינשטיין, הרב דב בריש וידנפלד, הרב יעקב משה חרל"פ, רבי שלמה זלמן אוירבך, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
הלכה יומית
המחזור הראשון של לימוד ההלכה היומית החל בשנת תשי"ד. את סדר הלימוד קבע החזון איש.
מתוך מאמר שפרסם הרב שטנצל בלוח הראשון של סדר לימוד ההלכה היומית:
הלימוד הקבוע כולל שלוש הלכות (-סעיפים) מדי יום מתוך שולחן ערוך חלק אורח חיים - עם או בלי פירוש משנה ברורה. בסיום לימוד שולחן ערוך אורח חיים, מתחילים הלומדים במשך תקופה קצרה בלימוד חמש הלכות (-סעיפים) של חלקים מתוך קיצור שולחן ערוך - הלכות הנוגעות לאורח החיים היומי שאינן מופיעות בשולחן ערוך אורח חיים עצמו. אחת לארבע וחצי שנים מסיימים הלומדים את המחזור המלא של לימוד הלכה יומית: ארבע שנים ללימוד שולחן ערוך אורח חיים, וחצי שנה ללימוד חלקים מתוך קיצור שולחן ערוך. הלימוד מתנהל בשיעורים בבית כנסת ובלימוד עצמי. כיום ניתן גם להאזין לשיעור להלכה היומית דרך קו הטלפון במסגרת קול הדף, קול הלשון ועוד.
ביוזמת הרב שטנצל תמכו בין היתר החזון איש, הרב משה פיינשטיין, הרב דב בריש ווידנפלד, הרב עובדיה יוסף והרב שמואל הלוי וואזנר.
פעילות הארגון
בשנת תש"ע הוסיף הארגון לשמו את השם קביעותא.
הארגון מפרסם עלון לימוד שבועי המכיל עיונים, ביאורים ומבחנים למבוגרים ולילדים במשנה, בהלכה היומית ועוד. הארגון מדפיס ספרי לימוד וחוברות הדרכה ומפיק קמפייני פרסום. מדי שנה הוא מפיץ אלפי לוחות של סדר הלימוד השנתי של המשנה היומית וההלכה היומית. הארגון מפעיל קו תוכן ואתר המכילים מידע, שיעורים ומבחנים. הוא עורך מבחנים ארציים לנוער במשניות.
יושב ראש הארגון משנת תשס"ז הוא ישעיהו המאירי, חתנו של הרב שלמה שטנצל.
בנו של הרב שלמה שטנצל, יונתן, פעיל בארגון "אמר אביי", המפעיל גם הוא קו עם שיעורים במשנה ובהלכה היומית לצד תכנים תורניים נוספים ופעילות חסד.
בשנת תש"פ יזם יצחק סילמן, מראשי הארגון, סדר לימוד יומי נוסף, "מִשְׁנָתִִית - משנה בשנה", המציע מסלולים נוספים של לימוד ששת סדרי המשנה בשנה אחת, פשוטה או מעוברת.
מחזורי הלימוד של המשנה היומית
מחזורי הלימוד של ההלכה היומית
הבורר
הבורר היא סדרת טלוויזיה ישראלית, המשלבת דרמת פשע, אלמנטים של קומדיית פשע ודרמה משפחתית. הסדרה שודרה החל מ-27 במאי 2007 ועד לסיומה ב-1 בינואר 2014, במשך 4 עונות ו-45 פרקים, בחברת HOT. הסדרה מגוללת את סיפורו של נדב פלדמן, עובד סוציאלי צעיר, המגלה כי הוא מאומץ ומוצא עצמו בנבכי משפחתו של אביו הביולוגי, ברוך אסולין, מראשי הפשע המאורגן בישראל, המכונה "הבורר", עקב פעילותו כבורר בסכסוכי העולם התחתון.
הסדרה שודרה מספר פעמים בשידורים חוזרים בערוצים HOT3 ו-HOT Plus, וזמינה לצפייה בשירות ה-VOD. כמו כן שודרה בחלקה גם בערוץ 2, בשנת 2016 שודרה הסדרה לראשונה ב-yes, בערוץ yes קולנוע ישראלי באפיק 6, ובשנת 2019 גם בערוץ 24.
עונה ראשונה 2007
ברוך אסולין, ראש משפחת פשע מגבעת שמואל ואדם בעל עקרונות מוסריים ודתיים למחצה, משמש בורר בעולם התחתון ומתיר עימותים עסקיים ואישיים בין עבריינים. שירת בצבא כלוחם ב-101. עולמו של הבורר מתחיל להתערער עם שובו של יגאל "הנאצי" מזרחי, לשעבר חברו הטוב ביותר אך כיום אויבו המושבע, מבית הכלא בגרמניה. נדב פלדמן, עובד סוציאלי ישר דרך, מגלה שהוא בנו הביולוגי של ברוך אסולין, שמסר אותו לאימוץ כשהיה תינוק. הקשר החדש בין נדב לברוך גורם לנדב להיעקר מחייו השלווים, ולהישאב לתוך עולם הפשע. כאשר נדב הסתבך עם עופר נרקיס, איש שב"כ אלים, הבורר עוזר לו. כהכרת תודה, נדב עזר לבורר לעבוד על "האלמנה השחורה" - אלמנה המסרבת לפרוע חוב שלקח בעלה המנוח מהבורר. אבי "הטחול", בנו הבכור של הבורר, הורג את משה "ג'יפה", בעלה לשעבר של קוקי, המאהבת שלו, במועדון של האחים קובלובה לאחר שהביא לה סמים וקובר את גופתו בעודו בחיים בעזרתם של האחים קובלובה, עבריינים העובדים בשבילו. דודי אילוז ביקש מהרב איפרגן שישאיר את מאבטחו של הבורר מחוץ לבית כנסת וכך המתנקש יוכל להורגו, המתנקש יורה בברוך אסולין בבית הכנסת, והבורר ניצל והורג את המתנקש שדודי אילוז שלח. לאחר מכן ולדה ואבי הטחול לוקחים את הרב איפרגן לפרדס כדי לחקרו על המעשה ותוקפים את הרב איפרגן עד זוב דם, ואז מתברר למשפחת אסולין שדודי אילוז ביקש מהרב שישאיר את המאבטח מחוץ לבית כנסת. הבורר ואנשיו מחפשים את דודי אילוז כדי לחקור אותו ואז להרוג אותו, אך התוכנית לא יצאה אל הפועל והם מוצאים אותו מת במכוניתו. כשיגאל הנאצי חוזר מהכלא בגרמניה, האחים קובלובה מחליטים לבגוד באבי ה"טחול" והשניים עושים יד אחת עם יגאל ה"נאצי". יגאל הנאצי והאחים קובלובה מנסים להפליל את אבי ה"טחול" על הרצח של משה "גיפה" באמצעות שתילת טביעות אצבע, אך בשגגה הם מפלילים את קוקי. שנאלצת לסגור עסקה עם חוקר המשטרה מדמוני ששם עליה מכשירי ציתות. נעמי מזמינה חיסול על איציק סאסא על כך שנפרד ממנה ב-SMS ושולחת את רון הפרסי שיהרוג את איציק סאסא, אך נעמי מתחרטת כשהיא מגלה שהיא בהריון ממנו ורון הפרסי מציל את איציק סאסא בזמן שהוא גוסס. אבי הטחול ניסה להרוג את אחיו נדב, אך הבורר מציל אותו ברגע האחרון והורג את ולדה. יגאל הנאצי שולח את שימי אנג'ל להרוג את הבורר, ושימי אנג'ל שולף אקדח ויורה בבורר בביתו. הירייה מפילה את הבורר לבריכת השחייה שבחצר ביתו, וגופתו הצפה בה צובעת את המים בדם.
עונה שנייה 2009
בעקבות ההתנקשות בו הבורר הפצוע מובהל לבית החולים. אבי מנסה למצוא אשמים ונדב מציע לביים את הלווייתו של ברוך. הבורר שומע להצעתו של נדב, ומודיעים לכולם, כולל אשתו, שהבורר מת ונערכת לו הלוויה. כאשר נדב מגלה שההלווייה המדומה נוצלה לניסיון רציחתו של יגאל הנאצי הוא מונע זאת, ונוצר קרע בין נדב לברוך.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון היא הבעיה של מציאת גוף הסיבוב אשר יחווה התנגדות מינימלית כאשר הוא נע דרך זורם הומוגני במהירות קבועה בכיוון ציר הסיבוב. הבעיה נקראת על שם אייזק ניוטון, אשר חקר את הבעיה ב-1685 ופרסם אותה ואת פתרונה ב-1687 בספרו "פרינקיפיה". זוהי הדוגמה הראשונה לבעיה שנפתרה בעזרת הכלים של חשבון הווריאציות, והיא הופיעה כעשור לפני בעיית הברכיסטוכרון. ניוטון עיבד את פתרונו לצורה גאומטרית סינתטית אשר לא סיפקה שום רמז לגבי הגזירה שלו, ודייוויד גרגורי היה הראשון שהצליח לשכנע את ניוטון לכתוב אנליזה של הפתרון בעבורו. כך הגזירה שותפה בקרב תלמידים ועמיתים על ידי גרגורי.
הבורר
עונה שנייה 2009
הבורר ועמרם "בולדוג" מנסים להתנקש בשימי אנג'ל אך ניסיון זה נכשל והם הורגים בטעות את בנו בן ה-13, וכתוצאה מכך ברוך נכנס לדיכאון ומוצא מחסה בביתו של נדב, שם הבורר מחליט לצרפו לעסק המשפחתי, על אף התנגדותו הנמרצת של נדב. נדב מקיים קשר רומנטי עם אירנה קובלובה, הנשואה לעבריין שיושב בכלא על תקיפה ואונס. נדב מנסה לנתק את הקשר, אך היא מסרבת לכך ומטרידה אותו. לאחר כניסתו של אבי הטחול למארב של האחים קובלובה, נדב מציל אותו ממוות. שרון, חברתם של אורנה ונדב, מנהלת רומן עם הבורר. כשנודע לאבי על זה, הוא מספר לגילה על קיומו של נדב, ובכך היא מרגישה נבגדת וקוראת לעידן הרומי לפגוע בנדב ובאורנה. עידן רומי פונה עם המשימה לרון הפרסי והשניים מחליטים להשתמש באלימות. השניים תוקפים את אורנה בביתה ומכים אותה והורגים את העובר בבטנה ובמקביל עידן נפגש עם קוקי ואונס אותה באכזריות ואילו היא מנסה לצאת מהארץ. באותו זמן נדב יוצא יחד עם ברוך ואבי אסולין ואנשיהם לפגישה עם יגאל הנאצי והאחים קובלובה, לשם השבתה בשלום של אושרית, שלקחו אותה כערבון על השוד יהלומים שיוסי שדד. אמו של נדב מטלפנת אליו במהלך הפגישה, ומבשרת לו שאורנה איבדה את עוברה עקב התקיפה. נדב, הסבור שהתקיפה היא יוזמה של יגאל הנאצי, שובר עציץ ודוקר אותו בבטנו.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
לפי I Bernard Cohen, במדריך שלו לפרינקיפיה של ניוטון: "המפתח לשיטת ההסקה של ניוטון נמצא בשנות ה-1880, כאשר הרוזן של פורטסמות' העניק את האוסף המשפחתי שלו של כתביו המדעיים והמתמטיים של ניוטון לאוניברסיטת קיימברידג'. בין כתבי היד של ניוטון נמצאה טיוטה למכתב, ... שבו ניוטון פירט את הטיעון המתמטי שלו. מסמך זה לא הובן במלואו עד הפרסום של ספרו של D. T. Whiteside (משנת 1974), אשר הפרשנות האנליטית וההיסטורית שלו אפשרה לחוקרי ניוטון לא רק להתחקות באופן מלא אחר דרכו של ניוטון לתגלית וההוכחה, אלא אף לפענח את החישוב המחודש המאוחר של ניוטון (1694) את המשטח בעלת ההתנגדות המינימלית".
הבורר
עונה שלישית 2010
בעקבות דקירתו של יגאל הנאצי המשטרה עוצרת את הנוכחים. כאשר נדב מבין שתוקפיה של אורנה עלולים להתנקש בה שוב, הוא נמלט מהמעצר. אילוז, שוטר מושחת, ממנה שוטר בשם עידו וינר על לכידת נדב. כדי שנדב לא יואשם ברצח, ברוך הציל את חייו של יגאל בזירת הפשע, יגאל שורד ושותלים לו פלטינה בבטן. לאחר ניסיון התנקשות כושל בו, יגאל הורג את המתנקש שהאחים קובלובה שלחו ובורח מבית החולים, מוצא מקלט בביתו של "בולדוג", ומשם הוא מתחיל לפורר את האמון בין משפחת אסולין וקרוביהם. נדב נעצר על ידי המשטרה, והבורר מנסה למצוא "פראייר" שישב במקום נדב בכלא. לפי פסק הבורר רון הפרסי מתייצב במשטרה ומודה בדקירתו של יגאל. במקביל אילוז מורה לשחרר את נדב. אורנה מזהה את רון הפרסי כמי שתקף אותה ומספרת זאת לנדב. במקביל מגלה בולדוג לברוך שגילה אשתו אחראית לתקיפה על אורנה. ובעקבות כך מפעיל הבורר על גילה אשתו עונש כליאה ל-10 שנים. בולדוג בשליחותו של הבורר, הורג את רון הפרסי לאחר שהתגלה כי הוא זה שתקף את אורנה.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
המודל הפיזיקלי של ניוטון להתנגדות זורם מתבסס על כמה הנחות פשוטות שאינן תואמות את המציאות בעבור תחום רחב של מהירויות - ניוטון הניח שחלקיקי הזורם הפוגעים במשטח יעבירו אליו את התנע הניצב למשטח (בכיוון הנורמל למשטח) אולם ישמרו את התנע המשיקי שלהם - בסתירה לעקרונות התאוריות של זרימה צמיגה ושכבות גבול, שם המהירות המשיקית של הזורם חייבת להתאפס על שפת הגוף.
אף על פי שהמודל של ניוטון להתנגדות זורם שגוי בהתאם להבנה הנוכחית, למודל שלו יש חשיבות במקרה הגבולי של זרימה היפרקולית. ניוטון חזה שמודל ההתנגדות שלו יהיה מצליח ביותר בעבור מהירויות גבוהות מאוד, כפי שהיקשים 2-5 לטענה 33 בספרו מדגישים בבירור.
הבורר
עונה שלישית 2010
בפרק האחרון לעונה משתלט יגאל הנאצי, בעזרתם של שימי אנג'ל, פארוקי והאחים קובלובה על התשלום שנועד לאבי הטחול בגין עסקת סמים. וגונבים מאבי הטחול 26 מיליון יורו. שימי אנג'ל בשליחותו של יגאל הנאצי שם במלון מזוודה ובו פצצה, ופארוקי מודיע לאבי הטחול שבמזוודה נמצא חלקו בתשלום. הבורר ונדב משכנעים את אבי הטחול שזו מלכודת. יגאל הנאצי ועידן הרומי שולחים את איציק סאסא להרוג את הבורר בברית, אך איציק לא מוכן לעשות זאת ומתוודה לפני הבורר. אבי מגלה, כי קוקי, המאהבת שלו, סמויה במשטרה. במהלך הברית של בנם של נעמי ואיציק סאסא, הבורר שולח את עמרם בולדוג ואיציק סאסא, להרוג את כל הבוגדים של משפחת אסולין כתוצאה מכך: שימי אנג׳ל נרצח, דוד אילוז נרצח, פבל נרצח וניקולה נפצע, במקביל עידן הרומי נרצח מכיוון שפתח את המזוודה שפארוקי הכין לאבי הטחול ושבעצם הכילה פצצה, דבר אשר נדב תכנן מראש בגלל פגיעתו של עידן באורנה. יגאל הנאצי מגיע אל נדב וטוען בפניו שהוא אביו האמיתי ולא הבורר.
עונה רביעית והאחרונה 2013
העונה הרביעית נפתחת כשנדב פלדמן נעלם לאחר הגילוי שאולי אביו הביולוגי הוא יגאל הנאצי, אויבו המושבע של הבורר. עקב זאת הוא מסכל את תוכניתו של הבורר לחסל את יגאל הנאצי, ומנסה להשכין שלום בין השניים. לשם כך הוא מקיים קשר עם יגאל הנאצי, מאחורי גבו של הבורר. לאחר ניסיון התנקשות ביגאל הנאצי ביציאתו מבית המשפט, יגאל הנאצי הורג את המתנקש שהבורר שלח אליו. אבי הטחול מקבל התקף פסיכוטי ומנסה להתאבד, אך נדב מציל אותו ברגע האחרון ומביא לאשפוזו בבית חולים פסיכיאטרי. בולדוג הורג את טויטו ובנדה, שני עבריינים שהחליפו בוררות של הבורר בזו של יגאל הנאצי. ניקולה נוקם את המוות של אחיו פבל, ושולח מתנקש שיהרוג את נעמי כפית, אך המתנקש טועה בזיהוי והורג עוברת אורח. בהיעדרו של אבי הטחול, נוגס יגאל הנאצי בעסקי הפרוטקשן שלו. נדב מעמיק את השתלבותו בעסקי הפשע של אסולין, ומגייס אנשים שיהיו חייליו הנאמנים, ובהם צלף יוצא יחידת דובדבן בשם ניר. עמליה חוזרת לחייו של הבורר, אך הוא הסתיר זאת מנדב. נדב ואירנה מחליטים לשלוח את הילד שיוולד לאימוץ. דובר, בעלה של אירנה יוצא לחופשה מהכלא וניקולה מספר לו על נדב מתוך כוונה שיהרוג את נדב. נדב מסתבך יותר לאחר שיוסי אסולין ראה אותו נפגש עם יגאל הנאצי. לאחר מכן נדב רוצח את יוסי אסולין, באמצעות זריקת רעל בבית חולים, כדי שלא יספר לבורר שהוא נפגש עם יגאל הנאצי, האויב המושבע של הבורר. ולאחר מכן נדב רוצח גם את דובר, בעלה העבריין של אירנה. קפח (אחיו של רון הפרסי) מגלה שרון הפרסי נרצח והסתירו זאת ממנו. אבי הטחול משתחרר מהאשפוז ומודיע לכולם שהוא פורש מעולם הפשע. הבורר הורג את מימון, לאחר שנדב מפליל אותו במרמה בשיתוף פעולה עם יגאל הנאצי. ניקולה, פארוקי וקפח מנסים להרוג את אבי הטחול אך בטעות הם הורגים את ענבל. אבי הטחול נוקם את המוות של אשתו ענבל, ויחד עם נדב הורג את ניקולה באמצעות מטען נפץ שהוטמן במכוניתו. נדב עורך לבורר וליגאל הנאצי בדיקת אבהות בלי ידיעתם, אך משמיד את תוצאות הבדיקה, מחשש שאביו הוא יגאל. וינר מנסה לשכנע את אלונה ולאחר מכן את אורנה להפליל את נדב במעשי רצח.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
ניוטון מוכיח את הטענה באמצעות ההצגה של חוק הסינוס בריבוע שלו, שקובע שכאשר משטח נטוי בזווית משתנה \theta ביחס לכיוון הזרימה המציפה, ההתנגדות הניצבת אליו (בכיוון הנורמל למשטח) שהוא יחווה D תשתנה בהתאם לכלל. חוק זה נובע מההנחה שהחלקיקים הפוגעים מתנגשים אלסטית עם המשטח, כך שהם מוחזרים בהתאם לחוקי ההחזרה. אינטגרציה של נוסחת ההתנגדות על פני רצועות כדוריות אפשרה לו לחשב את ההתנגדות שיחווה כדור.
הבורר
עונה רביעית והאחרונה 2013
בפרק האחרון בסדרה נדב מקבל שנית את תוצאות בדיקת האבהות, ונודע לו שאביו הביולוגי הוא ברוך אסולין. הוא מתכנן להרוג את יגאל הנאצי בעזרתו של ניר. לשם כך הוא מספר ליגאל הנאצי שהוא האב לפי בדיקת האבהות, וקובע איתו פגישה במועדון, כדי להורגו. הטענה שיגאל הנאצי הוא אביו של נדב מגיעה אל בולדוג, והוא מוסר אותה לברוך אסולין, שמגיב בזעם אך אוסר על בולדוג להרוג את נדב. בולדוג מאשר לפארוקי לשלוח את קפח להרוג את נדב. וכשנודע לאבי הטחול שקפח מתכנן להרוג את נדב, אבי הטחול הורג את קפח, ובכך אבי הטחול חוזר לעולם הפשע. במפגש בין יגאל הנאצי לנדב יגאל הנאצי הורג את ניר, אך מיד לאחר מכן נדב שולף את האקדח והורג את יגאל הנאצי. בסצנת הסיום של הסדרה נדב פוגש את הבורר ביציאה מהמועדון, ומנסה לומר לו שהרג את יגאל הנאצי, אך הבורר, שהשתכנע שנדב הבן של יגאל הנאצי, שולף את האקדח ויורה בנדב. בשארית כוחותיו נדב מוסר לבורר את תוצאות בדיקת האבהות, והבורר מגלה שלמעשה ירה בבנו וזועק לשמיים.
הסדרה מסתיימת בכך שאבי מגיע ומנסה להציל את נדב. לעומת זאת, לא ידוע מה עלה בגורלו של נדב והאם הוא חי או מת.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
בצורתה המודרנית, הבעיה של ניוטון דורשת למזער את האינטגרל הבא:
הבורר
הפקה ושידור
העונה הראשונה והעונה השנייה של הסדרה הופקו על ידי "אולפני הבירה ירושלים". העונה השלישית והעונה הרביעית הופקו על ידי ינוסן הפקות.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
כאשר y(x) מייצגת את העקום שסובב סביב ציר ה-x ו-.
הבורר
הפקה ושידור
שידורי הסדרה החלו בשנת 2007 בערוץ "HOT 3" ובשידורים חוזרים בערוץ 2. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות. שידור העונה הרביעית והאחרונה החל ב-16 באוקטובר 2013 והגיע לסיומה ב-1 בינואר 2014 בערוץ HOT 3.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
I היא הפיחות (ההפרש) בהתנגדות שיוצרים החלקיקים הפוגעים במשטח המתעקם DNG (הנוצר על ידי סיבוב העקום) לעומת ההתנגדות שייצרו חלקיקים שיפגעו בדיסקה האחורית DA (ראו איור 1). שים לב שהראש של הגוף הוא קטום (הדיסקה BG), כשהמשולשים GBC ו-GBR אינם חלק ממנו, אלא רק משמשים את ניוטון כדי לבטא את תנאי המינימום.
הבורר
הפקה ושידור
בשנת 2011 המועצה לשידורי כבלים הטילה קנס חברת "HOT" קנס בסך 100,800 ש"ח, עקב הכללת פרסומת סמויה במספר פרקים בעונה השלישית של הסדרה. פרסומת סמויה זו כללה רשת חנויות נוחות בתחנות דלק ורשת ההמבורגרים "מוזס". גורמים מסחריים נוספים שזכו לאזכור בסדרה ללא צורך ענייני הם רשת בתי הקפה "קופי טו גו" והמרכז ללימודים אקדמיים.
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
האינטגרל הזה קשור בהתנגדות הכוללת שחווה הגוף באמצעות הקשר:.
הבורר
הפקה ושידור
בשנת 2010 נמכרו לרשת פוקס האמריקאית הזכויות להפקת גרסה אמריקאית של הסדרה, אך בסופו של דבר ההפקה לא יצאה אל הפועל. ב-2014 שודרה ברוסיה, הגרסה הרוסית של הסדרה, שם זכתה לשם "בן למען אביו".
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
תיאור הבעיה
הבעיה היא למצוא את העקום שיוצר את הגוף שחווה התנגדות נמוכה יותר מכל גוף אחר בעל אותו אורך קבוע L ורוחב קבוע H.
כיוון שהגוף חייב להתחדד בכיוון התנועה, H הוא רדיוס הדיסקה שמהווה את המשטח האחורי של הגוף שנוצר על ידי סיבוב העקום סביב ציר ה-x. היחידות נבחרות כך שקבוע הפרופורציה הוא 1. שים לב גם שאם \dot{y} < 0, אז האינטגרל, כשהוא מחושב בין x = 0 ל-x = L, הוא שלילי.
כאשר העקום הוא הקו האופקי, DK, אז הגוף יהיה גליל,, האינטגרל יהיה אפס ולכן פירוש הדבר שההתנגדות של הגליל היא: , מה שמסביר את הופעת האיבר הקבוע בנוסחה.
הבורר
זיקה למציאות
"הבורר" היא סדרה בדיונית, אך עלילתה הבדיונית נסמכת על אירועים אמיתיים מעולם הפשע הישראלי:
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
הבנייה הסינתטית המקורית של ניוטון
כלומר, על פי ניוטון, אם GB הוא רדיוס הראש הקטום של גוף הסיבוב בעל ההתנגדות המינימלית, אז כל נקודה N על העקום שיוצר אותו צריכה לקיים:.
הבורר
זיקה למציאות
וגם אירוע שמחוץ לעולם הפשע:
בעיית ההתנגדות המינימלית של ניוטון
הבנייה הסינתטית המקורית של ניוטון
באיור 3 לעיל ניוטון הציג גרף של ההתנגדות \rho כפונקציה של רדיוס הראש הקטום, שלו נקודת מינימום כאשר h = BG (ניוטון חישב במפורש מה צריך להיות רדיוס הראש הקטום כתלות באורך ורוחב הגוף).
הבורר
יחסים משפחתיים
אף שהסדרה היא דרמת פשע, היחסים המשפחתיים - יחסי זוגיות ויחסי הורים ובנים - תופסים בה מקום נכבד. בגידה במסגרת הזוגיות מאפיינת את הדמויות המרכזיות בסדרה (וגם דמויות פחות מרכזיות):
משקלם של היחסים המשפחתיים במשפחת אסולין מתעצם עקב העובדה שבני המשפחה - ברוך וגילה, בנם הנשוי אבי, אשתו ובנו, בתם הבוגרת נעמי, ובנם הקטן עוז - מתגוררים כולם בווילה אחת. בין ברוך אסולין לבנו הבכור, אבי, קיים מתח רב, על רקע רצונו של אבי בעצמאות, לעומת חוסר האמון של ברוך באבי, הדוחף אותו לדרישה לצייתנות מצד אבי. לתשומת לב זוכים גם יחסיו של ברוך עם אחיו הלא-יוצלח יוסי, הטוען לחלק בעסקיו של ברוך.
מקום משני בסדרה תופסים היחסים שבין נדב לאחותו הצעירה מאיה, המקיימת קשר רומנטי עם גבר נשוי שגילו כפליים מגילה, והיחסים בין נדב ומאיה לבין אמם, המחליפה מאהבים לאחר מות בעלה. מקום משני תופסים גם היחסים שבין ברוך לבין אשתו גילה, וביניהם לבין בתם החוזרת בתשובה נעמי, כמו גם היחסים שבין אירנה קובלובה לשני אחיה.
עולם הפשע והיחסים המשפחתיים מפסיקים להיות מסלולים מקבילים של הסדרה, בפרק שבו על הבורר לקבל את חתימתה של האלמנה סימה גולדשטיין להחזרת מיליוני דולרים של פשע שהופקדו בחשבונו של בעלה המנוח טרם מותו הפתאומי, לשם הלבנתם. ניסיונות לקבל את חתימתה באלימות, ואף באיום על חיי ילדיה, כמקובל בעולם הפשע נכשלים. בשלב זה נכנס נדב לתמונה, ובניתוח פסיכולוגי של התנהגות האלמנה מגיע למסקנה שחידוש הקשר בין האלמנה ובין ילדיה, המסרבים לראותה, הוא שיביא לריכוכה, ודרך זו אכן מצליחה.
יחס לדת
משפחת אסולין היא משפחה מסורתית. ברוך אסולין אף הולך לתפילת שחרית בבית הכנסת, ורוחש כבוד גדול לרב בית הכנסת. כאשר מתנקש יורה בו בבית הכנסת, הוא נסער מחילול הקודש יותר מאשר מהסכנה לחייו. בפסיקותיו כבורר, מסתמך ברוך על פסוקים המופיעים כביכול בתורה. אבי מקפיד לנשק את המזוזה, אם כי ציין שהוא אינו שומר כשרות. נעמי הרחיקה לכת וחזרה בתשובה, אך יחסה לדת מוצג באופן גרוטסקי. למשל: עם מחזר, שבו היא רואה חתן פוטנציאלי, היא מעדיפה לקיים רק יחסי מין אנאליים (כנראה משום שבעיניה זהו חטא פחות חמור מיחסי מין וגינליים ללא נישואים), וכאשר היא יולדת ובעלה מגיע עם סכין מטבח כדי לחתוך את חבל הטבור של בנה, היא מביעה זעזוע על שבחר בסכין חלבי. כל השלושה רחוקים מלהקפיד על מצוות "לא תרצח", וכאשר רון הפרסי מביע תמיהה על כך באוזני נעמי, היא מסבירה לו שבעניין הרצח שהיא מזמינה, של מחזרה הבוגדני, המצווה אינה תקפה.
גם שימי אנג'ל, המתנקש בבורר, לובש ציצית, ועידן רומי, שאונס את קוקי ותוקף באלימות רבה את אורנה, חובש כיפה, וטרם אכילת קוסקוס מברך כהלכה "בורא מיני מזונות".
סטראוטיפים עדתיים
מרבית הפושעים בסדרה הם מזרחים (ברוך ואבי אסולין, יגאל "הנאצי" מזרחי, עמרם "בולדוג", רון "הפרסי", שימי אנג'ל ועוד), כשאליהם מצטרפים בני העלייה מברית המועצות לשעבר (האחים קובלובה). לעומתם, הדמויות הנורמטיביות בסדרה (נדב פלדמן וחברתו אורנה קליינמן) הם אשכנזים, ולאמו של נדב אף מבטא פולני בולט.
חלוקה זו משקפת סטראוטיפים עדתיים נפוצים בישראל.
יוצר הסדרה, רשף לוי, התייחס בראיונות לסוגיה העדתית:. רשף הוסיף שהדמות של השוטר הראשי בעונות הראשונות, מנחם מדמוני, גם היא מזרחית במוצאה ובשמה. עוד טען רשף שהשחקנים הטובים בארץ הם הרבה פעמים ממוצא מזרחי ולכן ליהק אותם לתפקידים ראשיים במרבית היצירות שלו. בעונה הרביעית מגלם השחקן יורם טולדנו דמות של פסיכיאטר ראשי ממוצא מזרחי.
הד לסיפורי המקרא
מוטיב השזור לאורך רבים מפרקי הסדרה הוא שאלת היורש לאימפריית הפשע של הבורר. אל מול היורש הטבעי, אבי אסולין, בנו הבכור של הבורר, עולה נדב פלדמן, בנו מחוץ לנישואים של הבורר. במאבק זה ניתן למצוא הד לשני סיפורים מקראיים. גילה, הרואה מאבק זה, אומרת לברוך שבחירתו בנדב תגרום לכך שלא יהיה בעלה יותר. בכך היא פועלת בדומה לשרה, שפנתה לאברהם בעניין בנה יצחק ובנו האחר של אברהם, ישמעאל:, ובדומה לבת שבע שפנתה לדוד המלך שימליך את בנה שלמה תחתיו, ולא את בנו אדוניה.
אירנה קובלובה מנצלת את טשטוש החושים של נדב בעקבות זריקת מורפיום ושוכבת איתו על מנת להרות ממנו. בכך היא הולכת בדרכן של בנות לוט. כאשר הבורר שומע על הריונה מנדב הוא מורה לה ללכת לשכב עם בעלה האסיר, אך הבעל מסרב לכך (לבסוף משתכנע). זהו הד לסיפור דוד ובת שבע, שבו דוד, לאחר ששכב עם בת שבע, מנסה להביא לכך שבעלה, אוריה החתי, ישכב עמה, אך אוריה מסרב לכך.
התייחסות מפורשת בסדרה לזיקה שבינה ובין סיפורי המקרא נעשית בדבריו של הבורר, המדמה את הסתייעותו של אבי ביחסי ציבור לקידום מעמדו לפעולתו של אבשלום בחתירתו למלוכה. בנוסף, כאשר הבורר חומד את טלי, ולשם כך טומן פח לאוהד בעלה, מדמה זאת נדב למשל כבשת הרש.
יוצר הסדרה, רשף לוי, ציין "ספר מלכים וסיפורי דוד המלך הם מקור ההשראה המרכזי של 'הבורר'".
מבנה הפרקים בסדרה
כל פרק בסדרה מתחיל ברצף של קטעים קצרים מתוך פרקים קודמים של הסדרה, כתזכורת לצופה. בסיומו של רצף זה מוצג קטע ארוך יותר, חדש, הפותח את הפרק הנוכחי, ולאחריו מוצגות כתוביות הפתיחה, המציגות את השחקנים הראשיים ואת יוצרי הסדרה. לאחר שהפרק מסתיים מוצג רצף של קטעים קצרים מתוך הפרק הבא, כמעין טיזר.
כסדרת מתח, רבים מפרקי הסדרה מסתיימים באירוע מותח, המשאיר את הצופה בהמתנה למידע נוסף שיגיע בפרק הבא. דגש מיוחד על טכניקה זו נעשה בסוף כל עונה ובסוף הסדרה.
קישורים חיצוניים
על העונה הרביעית:
הקואליציה האזרחית (פולין)
הקואליציה האזרחית היא מפלגת האופוזיציה הגדולה בפרלמנט הפולני. הקואליציה מורכבת מכמה סיעות שהתאחדו בשנת 2018. הבולטות שבהן: מפלגת המצע האזרחי, היוזמה הפולנית, המפלגה המודרנית ומפלגת הירוקים.
היסטוריה
המפלגה הוקמה ב-2018 ובבחירות המקומיות שנערכו באותה השנה בפולין זכתה ב28 אחוז מקולות המצביעים, ב-8 (מתוך 16) פרובינציות פולין היא הגיעה למקום הראשון ובאחת מהן אף זכתה ברוב הקולות, מועמדי המפלגה נבחרו לראשות העיר ב-19 ערים. בסיס התמיכה של הקואליציה הן הערים הגדולות ומערב פולין. לעומת זאת, במזרח פולין ובכפרים התמיכה בה חלשה יותר.
ב-2019 הצטרפו מפלגת הירוקים הפולנית ומפלגת אוטונומיה לשלזיה לסיעה. בבחירות אותה השנה התמודדה המפלגה לראשונה לפרלמנט הפולני וזכתה ב-134 מושבים בסיים (מתוך 460) וב-43(מתוך 100) מושבים בסנאט, והייתה למפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט.
בבחירות לנשיאות פולין ביולי 2020 התמודד מטעם הקואליציה רפאל צ'אסקובסקי שהפסיד בסיבוב השני עם 48.9 אחוז מהקולות למועמד חוק וצדק אנדז'יי דודה שקיבל 51.1 אחוז מהקולות.
ליברליזם
לִיבֵּרָלִיזְם או חֵרוּתִיּוּת (Liberalism; מהמילה הלטינית Libertas, מילולית: 'חירות') היא פילוסופיה פוליטית אינדיבידואליסטית המבוססת על עקרונות החירות והשוויון בפני החוק. הליברליזם תומך בעקרונות כגון ממשל חוקתי, הפרדת הרשויות, חופש הדת, הפרדת הדת מהמדינה, חופש ההתאגדות, חופש הביטוי, זכות הקניין, סחר חופשי, כלכלת שוק ושוויון בפני החוק ומתנגד למשטרים אוטוריטרים. משמעותו המקובלת של המונח השתנתה בין אזור לאזור ובין תקופה לתקופה וישנן כיום מגוון אידאולוגיות ליברליות, דוגמת הליברליזם הכלכלי והליברליזם החברתי.
מקובל לראות את ראשית הליברליזם כתנועה פוליטית מובהקת בהוגי עידן הנאורות, אז גובש הליברליזם לכדי תפיסה עקבית וצבר תמיכה משמעותית בקרב פילוסופים וכלכלנים במערב. הפילוסוף האנגלי ג'ון לוק, בן המאה ה-17, נחשב על פי רבים כאבי הליברליזם. ג'ון לוק קידם את רעיון הזכויות הטבעיות, לפיו לכל אדם זכות לחיים, חירות ורכוש. מקור זכויות אלה, לפי לוק, אינו בצו ממשלתי או טוב ליבו של המחזיק בשלטון, אלא נתנו על ידי האל. לפיכך, בעוד לממשל סמכות להגן על זכויות אלו, אין הצדקה לפגיעה בהן מעבר לוויתור ההכרחי על הזכויות שנדרש לשם ההסכמה הראשונית.
בעת החדשה צמח הליברליזם לצד עליית הלאומיות ורבים ראו בשתי אידאולוגיות אלו גישת עולם שלמה. בתקופת המלחמה הקרה ניצבו בעיקר דמוקרטיות ליברליות (אך היו גם מספר דיקטטורות פשיסטיות-אנטי ליברליות) בצד האמריקאי אל מול דיקטטורות קומוניסטיות בצד של ברית המועצות וכך נוצר גם זיהוי מסוים בין הליברליזם לדמוקרטיה.
אטימולוגיה
מקור המונח 'ליברליזם' במילה הלטינית 'ליבר' (liber) שמשמעה 'אדם חופשי', כלומר, מי שאינו עבד. ממילה זו נגזר שם התואר הלטיני 'ליברליס' (liberalis) שמשמעו "הראוי לאדם חופשי" (כפי שמופיע למשל במונח 'אָרְטֵה-ליברלס' – האומנויות החופשיות הראויות להשכלתו של אדם חופשי). במהלך המאה ה-18 שימש המונח באירופה במשמעות "חופשי מדעה קדומה". הראשונים שהשתמשו במונח בהקשר פוליטי היו קבוצת מהפכנים ליברלים ספרדים שאימצו בשנת 1812 את השם "ליברלֵס" (ליברלים). לאחר מכן אומץ המונח על ידי המפלגה הליברלית הצרפתית ולבסוף, בשנת 1840 אומץ על ידי המפלגה הוויגית באנגליה שהפכה למפלגה הליברלית. רפורמות ליברליות מכונות לעיתים "לִיבֶּרָלִיזַצְיָה".
העת העתיקה
על אף שהליברליזם מבחינה היסטורית הוא תופעה מאוחרת יחסית, יש הרואים ניצנים לחשיבה ליברלית כבר בעת העתיקה. במאה ה-6 לפני הספירה החכם הסיני לאו דזה טען בחיבור דאו דה ג'ינג כי אל לשליט להתערב בחברה ותחת זאת עליו להותיר את האזרחים לנפשם. עמדה זו הוא מנמק בכך שהתערבות שלטונית טומנת בחובה השלכות בלתי צפויות שמביאות ככלל לנזק שעולה על כל תועלת מבוקשת. הפילוסוף היווני אריסטו במאה השלישית לפני הספירה הראה בחשיבתו יסודות שניתן לראותם כליברלים, לצד עמדות אחרות שאינן מתיישבות עם ההגות הליברלית (כגון תמיכה בעבדות). אריסטו רואה את תפקיד הממשלה לאפשר "שמחה" לאזרחיה ומכך הוא מסיק כי צורת הממשל הטובה ביותר היא בחירה דמוקרטית בה נציגי הציבור נבחרים מבין בעלי המידות הטובות והממון. אריסטו מגן בתוקף על זכות הקניין, תוך שהוא שולל את גישתו הקולקטיביסטית של אפלטון. אריסטו גורס כי בעלות פרטית על האדמה ופירותיה מביאה להשקעת מאמצים רבים יותר בעיבוד האדמה, דבר המשפר את טובת החברה כולה. הוא מציין כי השבטים הברברים שבהם הרכוש מוחזק במשותף מתאפיינים בכך שהעצלים נוטלים לעצמם מנות מזון גדולות יותר מהחרוצים. הפילוסוף הסטואי אפיקטטוס הדגיש בכתביו את עקרון האינדיבידואליזם והאחריות האישית. ניכר כי הן התרבות היוונית והן התרבות הרומית התאפיינו במידת ליברליות חברתית וכלכלית גבוהה מסביבתן.
סוף ימי הביניים והרנסאנס
בשנת 1215 התאגדו ברוני אנגליה כנגד ג'ון, מלך אנגליה וכפו עליו לחתום על המגנה כרטה ליברטטום (מלטינית: "כתב החירויות הגדול"), שהציב לראשונה מגבלות חוקתיות על כוחו של המלך, בהן הבטחת חופש הכנסייה, הזכות להליך הוגן ומשפט צדק וחירויות כלכליות מסוימות. המגנה כרטה השפיעה רבות על החברה והחוק באנגליה וסימלה את ראשיתו של הממשל החוקתי, אחד מעקרונות הליברליזם. תומאס אקווינס (1225–1274), נזיר קתולי ואחד מהוגי הסכולסטיקה הבולטים, הניח כמה מהיסודות המוקדמים למושג הזכות הטבעית, דוקטרינת המלחמה הצודקת וכן קידם טיעונים תאולוגים-קתולים בעד זכות הקניין הפרטי. גם ההיסטוריון הערבי בן המאה ה-14 אבן ח'לדון טען בעד זכויות קניין, מיסוי נמוך, וחשדנות כלפי השלטון.
עם דעיכת האימפריה הרומית הקדושה במערב בימי הביניים, בעיקר בין המאה ה-12 למאה ה-15, לא קם תחתיה כוח דומיננטי אחר, ואירופה הייתה לפסיפס של ערי מדינה, נסיכויות ומדינות קטנות. באקלים זה תושבי אירופה יכלו בקלות להגר בין שטחי השיפוט של הנסיכויות השונות כל אימת שהדבר שירת את צורכיהם. מצב זה הביא את השלטונות המקומיים, לדעת היסטוריונים רבים, לכדי תחרות ביניהם על יקרם של האזרחים. על רקע זה בשטחי שיפוט רבים קם פרלמנט שהגביל את יכולת המיסוי של המלך, וכן, במיוחד במערב אירופה, התפתחה גישה חיובית כלפי מסחר חופשי והחזקה ברכוש. תנועת הרנסאנס וזרם ההגות ההומניסטי שהופיעו במאה ה-15 תרמו לדעיכת קרנן של אמונות וסדרים שהיו נפוצים בימי הביניים ובמקומם גבר העניין במדעים, אומנות ופילוסופיה. הפילוסוף והמדינאי רבי יצחק אברבנאל בלט בטיעוניו התאולוגיים כנגד המונרכיה בפרט והפוליטיקה בכלל, אך העדיף את הרפובליקה משום שהיא מגבילה את השלטון. במאה ה-16, הרפורמציה הפרוטסטנטית קראה תיגר על הכנסייה הקתולית שהייתה ממסדי השיטה הפיאודלית. תנועה זו הביאה לכך שבמאה ה-17 פרצה מלחמת שלושים השנים ברחבי אירופה ובסופה נחתם שלום וסטפליה (1648) שמיסד מידה רבה של סובלנות דתית וכן הסיר מכסי מגן בין מדינות במרכז אירופה ומערבה. הפילוסוף הצרפתי אטיין דה לה בואסי (1530–1563), בזמן תנועת הרפורמציה, הוסיף גם הוא לזרעי הליברליזם במערב בביקורתו כלפי השלטון המלוכני וכתביו השפיעו בהמשך על המהפכה הצרפתית.
ראשית הליברליזם והמהפכה המהוללת
חוק הזכויות של 1689 הגן על חופש הדת ועצמאות מערכת המשפט ושלל מהמלוכה את הסמכות למסות ללא אישור הפרלמנט. באותה השנה ג'ון לוק ניסח ופרסם לראשונה באופן סדור ונהיר את עקרונות הליברליזם בספרו "על הממשל המדיני" (1689), שבו דן בזכויות טבעיות, חופש המצפון, זכות הקניין, ביטול מוסד העבדות וחירות האדם. לוק, שנחשב להוגה רדיקלי, טען כי כל אימת שהממשל חורג מהגנה על זכויותיו הטבעיות של האדם, זוהי זכותם של הנתינים לשנותו או לבטלו כליל. לוק התבסס בכך על רעיון האמנה החברתית אותו הגה תומאס הובס כמה שנים קודם ועתיד להפוך מרכזי בהגות הליברלית, אך בניגוד להובס לוק טען כי רעיון זה אינו מצדיק עריצות, שכן לתפיסתו זכויות האדם נפרדות וקודמות לכל הסדר מדיני ולפיכך אינן ניתנות להפקעה במסגרתו. לוק גם טמן ידו בזירה הפוליטית, ונאבק כנגד דרישות המרקנטליסטים וחברת הודו המזרחית לחולל אינפלציה בשילינג, להטיל מכסים ולהעמיק את המעורבות הממשלתית בכלכלה בדרכים אחרות, מאבק שעל פי רוב גם נשא פרי. המפלגה הוויגית – ממשיכתה של תנועת המשטחים וקודמתה של המפלגה הליברלית – קידמה רפורמות ליברליות נוספות ואף שלטה בפרלמנט תקופות ארוכות (במיוחד בשנים 1715–1760), תוך שהיא נאבקת בתומכי המלוכה – המפלגה הטורית השמרנית.