cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מולית
מוּלִית (שם מדעי: Mullus) הוא סוג של דג מסדרת הדקראים. למולית ארבעה מינים ותפוצתו בדרום מערב האוקיינוס האטלנטי, בצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי, בים התיכון ובים השחור. הדגים ממין זה, שוחים בקרקעית הים.
ארבעת המינים הם:
יש המסווגים שני תת-מינים למולית האדומה
רלף גייטס
רלף פסלר גייטס (באנגלית: Ralph Fesler Gates; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-37 בשנים 1945–1949. כעורך דין וכוותיק מלחמת העולם הראשונה, נזקפה לזכותו החזרת מפלגתו לשלטון באינדיאנה לאחר שערוריית הקו קלוקס קלאן בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, שהובילה לשנים של שליטת הדמוקרטים במהלך שנות השפל הגדול. תקופת כהונתו כמושל התמקדה בעיקר בעידוד הצמיחה הכלכלית לאחר תום מלחמת העולם השנייה באמצעות שיפור מערכת הכבישים המדינתית, רפורמה במערכת החינוך, ומתן תמריצים לצמיחה התעשייתית. לאחר תום כהונתו כמושל הוא נותר פעיל כמנהיג המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה עד למותו.
ראשית חייו
רלף גייטס נולד בקולומביה סיטי שבאינדיאנה, כבנם הבכור של בנטון א. ואליס פסלר גייטס. היו לו שלשה אחים צעירים ממנו. אביו היה בנקאי מקומי, עורך דין, ושימש כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז במשך עשר שנים. כדי להרוויח את הכנסתו כנער, חילק גייטס עיתונים והכיר אז את תומאס מרשל, לימים מושל אינדיאנה וסגן נשיא ארצות הברית. גייטס התחנך בבית הספר הציבורי בקולומביה סיטי, וב-1911 סיים את בית הספר התיכון. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת מישיגן, שם הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה ב-1915 ותואר במשפטים ב-1917.
לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, התגייס גייטס בספטמבר 1917 לצי ארצות הברית. הוא גויס בדרגת אנסיין והוצב בגיס התשלומים, שהיה אחראי על ניהול תשלומי המשכורות לאנשי הצי. בדצמבר אותה שנה הוא קודם לדרגת לוטננט והועבר אל מעבר לים כדי לשרת במשרד ביטוח הסיכונים המלחמתי, שבסיסו היה באירלנד, שם הוא הועסק במכירת איגרות חוב שיבטיחו את נכסי המלחמה הממשלתיים. באופן אישי הוא מכר איגרות חוב בסכום של מיליון דולר, רובם כמעט לאנשי הצי. באפריל 1919 הוא הועבר לצרפת, שם הוא הוצב לפקד על בסיס אוויר שהיה בבנייה. בניית הבסיס הושלמה כאשר המלחמה הסתיימה ולגייטס הוצע תפקיד בכוחות הסיוע הבלגים, אך דחה את ההצעה ושב לביתו.
ראשית הקריירה הפוליטית
לאחר שובו לאינדיאנה, החל גייטס לעסוק בעריכת דין במשרדו של אביו. עד מהרה הוא הכיר את הלן אדוארדס מהעיירה סאות' ויטלי, מורה בבית ספר מקומי בעיר מונסי. השניים נישאו באוקטובר 1919 ורכשו בית בקולומביה סיטי, שם הם חיו עד ימיהם האחרונים, ונולדו להם בן ובת. עד מהרה העביר אותו אביו לעסקי הבנקאות של המשפחה, שם הוא שימש כמנהל בבנק ההלוואות והנאמנות של החוואים. גייטס החל להיות מעורב בפוליטיקה ב-1920, כאשר הוא היה לפרקליט מחוז ויטלי. ב-1922 הוא היה לפרקליט העירוני של סאות' ויטלי, משרה בה הוא החזיק עד 1944. הוא גם שימש כפרקליט העירוני של קולומביה סיטי בשנים 1927–1929. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 שלט הקו קלוקס קלאן בממשלת המדינה, וגייטס, הודות לעצת אביו, היה בין פקידי הממשל הבודדים באזור שלא נעשו מעורבים בפעילות הארגון החשאי. פעילותו של הקלאן נחשפה בשערורייה ב-1927 שהובילה כמעט לקריסתה של המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה.
עם פרוץ השפל הגדול ב-1929, נכנס הבנק המשפחתי של גייטס לתקופה של קשיים פיננסיים. גייטס ואחיו הצליחו להיפגש עם כל אחד ואחד מלקוחות הבנק ולשכנע אותם לחתום על התחייבויות לאי משיכת הכספים. הודות לשיתוף הפעולה שלהם, הצליחה המשפחה לשמור על יציבות הבנק והפכה אותו לאחד המעטים באזור שנמנעה ממנו הבהלה לבנקים. ב-1928 הוא ירש את אביו כיושב הראש של המפלגה הרפובליקנית במחוז ויטלי ושימש כנציג לוועידת המפלגה הארצית. ב-1931 היה גייטס למפקד של הלגיון האמריקאי באינדיאנה. תפקיד זה הוביל אותו לנסוע ברחבי המדינה ולהיפגש עם רבים ממנהיגי המדינה כאשר הוא ביצע פעולות שדלנות לטובת ותיקי המלחמה.
גייטס המשיך לצבור פופולריות וכוח בחוגי המפלגה במדינה. הוא שימש שוב כנציג לוועידות הארציות של המפלגה ב-1936 וב-1940. ב-1941 הוא היה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה, ומיד עם כניסתו לתפקיד הוא החל לפעול לחיזוקה ולהחזרתה לשלטון. הוא נודע כ"פוליטיקאי אומן", ועד מהרה הוא החל להרחיק מחוגי הנהגת המפלגה את אחרוני תנועת הפרוגרסיבים ואת אלו שהיו מוכנים לפשרות עם הדמוקרטים. הוא פיקח באופן אישי על הארגון מחדש של המפלגה בכל אחד ממחוזות המדינה על פי המודל של ארגון המפלגה במחוז ויטלי.
מסע הבחירות
ב-1944 עשה גייטס שימוש בהשפעתו להבטיח את בחירתו פה אחד בוועידת המפלגה המדינתית כמועמד המפלגה למשרת מושל אינדיאנה. בוועידה זו, על פי המתווה של גייטס, מונו הומר א. קייפהארט וויליאם א. ג'נר כמועמדי המפלגה לבית הנבחרים של ארצות הברית ולסנאט של ארצות הברית, בהתאמה. השלושה היו שמרנים מובהקים, אך ג'נר היה הנוקשה מכולם מבחינה אידאולוגית, כך שנוצרו חילוקי דעות בינו לבין גייטס. ג'נר נשא את הנאום המרכזי בוועידה שקבע את הטון של מערכת הבחירות. הוא תקף את הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ואת הנהגת המפלגה הארצית על כישלונם במהלך השפל הגדול ועל שליטתם הן על ממשלת המדינה והן בממשלה הפדרלית, אך האיץ במפלגה לתמוך במאמץ המלחמתי של מלחמת העולם השנייה. גייטס תמך בעמדתו של ג'נר, ובנאום שנשא הוא תקף את המפלגה הדמוקרטית באינדיאנה, וכינה את אנשיה בובות של ממשל רוזוולט, בטענה שהם קיבלו את ההוראות שלהם מוושינגטון ולא מאזרחי אינדיאנה.
לאחר הוועידה שב גייטס לביתו, שם אורגן לכבודו בקולומביה סיטי מצעד. הוא פתח את מסע הבחירות שלו לאחר המצעד והחל לנסוע ברחבי המדינה כדי לשאת נאומי בחירות. הוא בילה זמן ממושך במעוז הדמוקרטים בדרום המדינה בתקווה שיעלה בידו לנצח בזכות תמיכתם. בכל נאומיו הוא עשה שימוש במונח "בעיה מקומית תוכל להיפתר בצורה הטובה ביותר על ידי ממשלה מקומית". הוא גם המשיך לטעון שמנהיגות המדינה ננטשה על ידי הממשלה הפדרלית ושהרפובליקנים יכלו לתקן את המצב. גייטס ויריבו הדמוקרטי, סמואל ד. ג'קסון, לא קיימו עימותי בחירות או מסעות לקיום הופעות משותפות. מצע הבחירות של הרפובליקנים הוכח כמשתלם וגייטס הביס את ג'קסון בהפרש של יותר מ-46,000 קולות. הרפובליקנים גם זכו ברוב גדול של שני-שלישם בשני בתי האספה הכללית של אינדיאנה.
כהונתו
בנאום ההשבעה שלו קרא גייטס לכל אחת מזרועות הממשל לבצע את עבודתה ולא להתערב בענייני הזרועות האחרות. הוא הבטיח לא לעשות שימוש לרעה בסמכות הביצועית שלו, ונאומו סיים בהצלחה את מה שהיה למאבק בן 15 שנים בין הרשות המחוקקת המדינתית, המושל ובית המשפט העליון של אינדיאנה על השליטה בגופי הפקידות במדינה. גייטס הכריז שהוא יתמקד בשלושה נושאים מרכזיים בעת כהונתו כמושל: הצמיחה התעשייתית, סלילת כבישים, ושיפור מערכת הבריאות. הוא גם דחק בבית המחוקקים לבצע רפורמה במיסים המדינתיים ובמערכת ההוצאות, וצפה הורדה בהכנסות ממיסים לאחר תום המלחמה.
גייטס התיידד עם ג'וזאיה ק. לילי הבן, נשיא חברת אלי לילי. לילי יעץ לגייטס במספר סוגיות שהיו קשורות לרפורמה במערכת הבריאות והוביל אותו לתמוך בבניית שלושה בתי חולים חדשים לבריאות הנפש בניהול המדינה. מחלקת ההכנסות, המחלקה לענייני חיילים משוחררים, ומחלקת הסחר הוקמו כולן בעידודו של גייטס. הוא גם קידם בהצלחה את הקמתו של פארק שיידס. משכורות המורים הועלו ברמה המדינתית, משרד הרכבים אורגן מחדש כך שהועסקו בו עובדים תוך שימוש במערכת הערכת העובדים המדינתית, ונוצרו קרנות פרישה לעובדי המדינה. כדי לממן את היוזמות החדשות, הוטל בלו על בירה, על אלכוהול מזוקק ועל סיגריות. בעשותו שימוש בקשריו בלגיון האמריקאי, הועיל מאוד גייטס בהשפעה על הארגון להעביר את מטהו הארצי מוושינגטון די. סי. לאינדיאנפוליס והקצה להם שטח משרדים בכיכר הזיכרון למלחמות העולם של אינדיאנה, שהורחבה לצורך כך.
עמדתו של גייטס בנוגע לסלילת הכבישים יצרה עימותים עם חברי האגף השמרני של המפלגה. הממשלה הפדרלית הציעה מימון משלים למדינה כדי לסלול כבישים מסוימים, אך הם חששו שהקצאת הכספים תראה כסימן לחזרה שלהם בהבטחתם לא לתת לממשלה הפדרלית להשפיע עליהם. גייטס עמד על כך שקבלת הכספים וסלילת הכבישים תהיה לטובת המדינה, אך בית המחוקקים לא פעל על פי המלצתו. ג'נר היה מאחורי הקלעים של התנועה לעצירת חוק סלילת הכבישים, וגייטס נקם בו באמצעות הקמת גוש חוסם שמנע ממנו לזכות במועמדות המפלגה למשרת המושל ב-1948. חוקת אינדיאנה מנעה אז מהמושלים מלהיבחר לשתי תקופות כהונה רצופות, כך שגייטס לא יכול היה להתמודד על תקופת כהונה שנייה. עם זאת, הוא עדיין שלט במפלגה הדמוקרטית במדינה ובוועידת המפלגה המדינתית שהתקיימה באותה שנה, עלה בידו ללכד את שלוש הסיעות כדי למנוע מג'נר את המועמדות. ג'נר, שהוביל ב-200 קולות בסבב ההצבעה הראשון, זעם על כך ומעולם לא מחל לגייטס.
גייטס החזיק בתפקיד מפתח בהקמת הפארק המדינתי צ'יין או'לייקס במחוז נובל. הוא קידם מטרה זו של הקמת הפארק גם לאחר תום כהונתו כמושל. ב-1960, כאשר הוקם לבסוף הפארק, נשא גייטס נאום בטקס הפתיחה.
שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל חידש גייטס את עיסוקו כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית באינדיאנה, וגם שימש בזמנים שונים במסגרת המפלגה הארצית כחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. ב-1952 הוא נפגש עם רוברט טאפט וקיבל ממנו הצעה להתמודד על מועמדות המפלגה למשרת סגן נשיא ארצות הברית, אך דחה את ההצעה. באותה שנה ניסו מנהיגי המפלגה למנות אותו פעם נוספת כמועמד המפלגה למשרת המושל, אך הוא סירב. אף על פי שהוא לא התמודד שוב על משרה ציבורית, תמיכתו וגיבויו הוכחו כקריטיים לרבים מהרפובליקנים לזכות במינויים כמועמדי המפלגה במשך שנים רבות לאחר מכן. ריצ'רד לוגאר היה בין האחרונים שגייטס סייע להם לקבל את מועמדות המפלגה לסנאט. הוא המשיך להעניק ייעוץ פוליטי עד 1976 כאשר הוא אמר לעיתונאי שהמפלגה הארצית שגתה בבחירתו של ג'רלד פורד על פניו של רונלד רייגן כמועמדה לנשיאות בבחירות שהתקיימו באותה שנה, ושג'ימי קרטר היה "חדור מטרה, אך לא היה לו מושג בפוליטיקה".
גייטס ורעייתו המשיכו להתגורר בביתם בקולומביה סיטי, אותו בית שהוא רכש ב-1919. הם גם רכשו קוטג' בקרוקד לייק שמחוץ לעיר, שם הם בילו זמן ממושך בעונות הקיץ. הוא גילה עניין רב במלחמת האזרחים האמריקאית ואסף מספר רב של ספרים בנושא. לאחר פרישתו מעיסוקו בעריכת דין, הוא גם העביר זמן רב בגננות.
מותו ומורשתו
רלף גייטס נפטר בקולומביה סיטי ב-28 ביולי 1978. טקס ההלוויה שלו, בבית הקברות גרינהיל שבעיר, היה פרטי בשל בקשתו שהוא יהיה פשוט ובו ינוגן השיר האהוב עליו "קדימה חיילים נוצריים". הכביש המדינתי של אינדיאנה מספר 205, שעובר מגארט, דרך צ'ורובסקו וקולומביה סיטי ומסתיים בסאות' ויטלי, קרוי דרך הזיכרון על שם רלף פ. גייטס.
כמושל, היה גייטס אחראי למעבר המוצלח של כלכלת אינדיאנה מתקופת מלחמה לתקופת שלום. הוא הכי זכור כמנהיג חשוב של המפלגה הרפובליקנית, שבנה את המפלגה לאחר כמעט קריסתה בעקבות שערוריית הקו קלוקס קלאן בסוף שנות ה-20, והמשיך בתפקידו במפלגה לאחר תום תקופת כהונתו כמושל.
התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית
ההתאחדות נוסדה ב-1 בספטמבר 1895, והיא מהגופים המייסדים של פיפ"א ואופ"א.
ההתאחדות מנהלת את נבחרת בלגיה בכדורגל, וכן את הנבחרת הצעירה וכלל נבחרות הנשים והנוער במדינה. כמו כן, ההתאחדות מנהלת ומארגנת את כל מבנה הליגות וטורנירי הגביע, טורנירי הנשים וטורנירי הקטרגל במדינה.
היסטוריה
בלגיה נחשפה למשחק הכדורגל בשנות ה-60 של המאה ה-19, דרך פועלים אנגלים בנמל העיר אנטוורפן, סטודנטים בבתי ספר אנגלים בערים ברוז' ובריסל ומהנדסים ועובדים בריטים ממפעלי הפחם והמתכת שבאזור התעשייה בעיר ליאז'.
במהלך שנים אלו גברה הפופולריות של המשחק ברחבי המדינה, וקבוצות בלגיות ראשונות קמו לצד קבוצות בריטיות במדינה. ב-1 בספטמבר 1895 התאחדות הכדורגל הבלגית הוקמה באופן רשמי. ההתאחדות הייתה מהגופים המייסדים של התאחדות הכדורגל העולמית פיפ"א בשנת 1904.
בשנת 1948 ייסדה ההתאחדות בית ספר למאמנים וכן ייסדה ועדה רפואית ראשונה לארגון. שש שנים אחר כך, ב-1954, נוספה ההתאחדות לגופים המייסדים של התאחדות הכדורגל האירופית אופ"א.
בשנת 1972 ארגנה וניהלה ההתאחדות את טורניר יורו 1972 שהתקיים במדינה. בלגיה המארחת סיימה את הטורניר במקום השלישי. הייתה זו תחילתה של תקופה מצוינת לכדורגל הבלגי, כשבשנת 1976 זכתה אנדרלכט בגביע אירופה למחזיקות גביע, התואר האירופי הראשון בו זוכה קבוצה בלגית, ושחזרה את ההישג שנתיים מאוחר יותר. הנבחרת הבלגית גם היא רשמה את הישג השיא שלה באותן שנים, כשסיימה במקום השני בטורניר יורו 1980.
ב-1985 נערך גמר גביע אירופה לאלופות בין ליברפול ליובנטוס באצטדיון הייזל (כיום אצטדיון המלך בודואן) בבריסל. משחק זה זכור עקב אסון הייזל, שגבה את חייהם של 39 אנשים במשחק. על אף שהתאחדות הכדורגל לא נשאה באחריות ישירה לאירועים, בעקבות חקירתם התפטר נשיא ההתאחדות כשנתיים מאוחר יותר. ב-4 ביוני 1989 חנכה ההתאחדות סמוך לאצטדיון הייזל את בניינה הנוכחי.
במונדיאל 1986, שהתקיים במקסיקו, בו השיגה נבחרת בלגיה את הישגה הטוב ביותר בתולדות המפעל - העפלה לחצי הגמר, נחשפו הצוות המקצועי והמנהלים של הנבחרת לעוני הרב השורר באזור, והחלו בפרויקט הומניטרי הנקרא Accion Diablos rojos Casa Hogar, המעניק לצעירים מקומיים חינוך ומקום נוח ומזמין. על פעילות זו, ביוזמת ההתאחדות ובמימונה, זכתה ההתאחדות לפרס המשחק ההוגן של פיפ"א לשנת 1992.
ב-1995, כתוצאה מפסיקה בית הדין האירופי לצדק, חוקק חוק בוסמן, ששינה כליל את פני הכדורגל המקצועני באירופה. החוק נגע להעברות חופשיות של שחקנים לאחר תום חוזיהם, וכן למניעת הגבלת מספר השחקנים הלא מקומיים בקבוצות המקצועניות באירופה. החוק נקבע לאחר שז'אן-מארק בוסמן הבלגי, קשרה של RFC ליאז' מליגת העל הבלגית, רצה לעבור לקבוצה צרפתית עם תום חוזהו, אך זו לא הסכימה לשלם את הסכומים שדרשה קבוצתו. בין הנתבעות, בנוסף לקבוצה הבלגית ולאופ"א, הייתה גם התאחדות הכדורגל הבלגית. ב-15 בדצמבר פסק בית הדין אירופי לטובת בוסמן ונגד הנתבעות, וחייב את מוסדות הכדורגל ביבשת לבטל את התקנות הלא חוקיות.
בשנת 2000 ארגנה ההתאחדות, בצוותא עם התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, את טורניר יורו 2000. הנבחרת הבלגית אמנם הודחה בסיבוב הראשון, אך הטורניר אורגן ונוהל בהצלחה, ובעקבות הרווחים מהטורניר שנאמדו בכ-10 מיליון אירו, הוחלט להקים מרכז לפיתוח שחקנים צעירים.
פעילות
התאחדות הכדורגל הבלגית אחראית לארגון וניהול כל טורנירי הכדורגל במדינה, הכוללים את המפעלים הבאים:
כמו כן אחראית ההתאחדות לארגון וניהול כל נבחרות הכדורגל בבלגיה, הכוללות את הנבחרת הבוגרת, הנבחרת הצעירה, נבחרת הנשים ושאר הנבחרות בשכבות הגיל השונות הנוטלות חלק בטורנירים המאורגנים על ידי פיפ"א ואופ"א.
המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי
המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח (המולמו"פ) היא גוף ממשלתי ישראלי הנמצא באחריות משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה ומטרתו לספק ייעוץ בלתי-תלוי לממשלת ישראל בנושאי תכנון, תיאום ותקצוב מחקר ופיתוח אזרחי בישראל. למועצה מערך נתונים לאומי על המחקר והפיתוח בישראל.
מטרות
מטרתה של המועצה לתת לממשלה ייעוץ מקצועי בלתי תלוי בתחומי תכנון, תיאום והתקצוב של כל המחקר והפיתוח האזרחי בישראל (בעיקר באוניברסיטאות ותמריצים), לגבש מדיניות אחידה ומאוזנת, ליצור מסגרת תומכת לניצול מיטבי של הפוטנציאל המדעי הטכנולוגי של מדינת ישראל. להבטיח את פיתוחו, ואת מיצויים של המשאבים הלאומיים המושקעים במחקר ובפיתוח למען רווחתה ושגשוגה של מדינת ישראל.
כחלק מתפקודה, המועצה מקימה ועדות לאומיות וועדות-משנה כדי לחקור ולתת המלצות בנושאי מדיניות מחקר ופיתוח (מו"פ). בין הנושאים שבהם עסקו הוועדות הללו היו מו"פ הממשלתי, בהקמת מערך נתונים לאומי, למו"פ במכוני המחקר ובמדענים הראשיים, בתשתיות מחקר, בקשרי מו"פ בינלאומיים, בקשרי אקדמיה-תעשייה, במדעי החיים והרפואה, באנרגיה ובתיאום מו"פ ביטחוני ואזרחי.
היסטוריה
המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח הוקמה לראשונה על פי החלטת ממשלת ישראל השמינית בראשות דוד בן-גוריון ב-15 בנובמבר 1959 והתכנסה לראשונה בפברואר 1960. בין השאר מימנה מחקרים לתעשייה התרופות ותעשיית האלקטרוניקה בישראל.
בשנת 1997 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו לסגור את המועצה, אך היא הוקמה מחדש על פי שחוקק בנובמבר 2002. ביולי 2004 כוננה לראשונה המועצה בראשות הפרופסור דן זסלבסקי. המועצה מורכבת ממליאה שבה 15 חברים ומשקיף ממשרד הביטחון, ובראשם עומד יושב ראש. המועצה כפופה לשר המדע והטכנולוגיה ולמשרדו מאז שנת 2007.
בתחילת 2010 התפטרו חברי מליאת המועצה ביחד עם יושב ראש המועצה, במחאה על כישלון המאמצים להקנות למועצה מעמד עצמאי, לדבריהם, בניגוד לחוק המועצה מ-2002. הם קובלים על כך שמכיוון שהמועצה נמצאת תחת משרד המדע והטכנולוגיה, הם מתקשים להפעיל סמכות, לקבל תקציב נאות לפעילות, ולפעול באופן אובייקטיבי ללא תלות במשרד המדע, אותו הם אמורים לתכנן. הם ביקשו להעביר את המועצה למשרד ראש הממשלה, בדומה למועצה הלאומית לכלכלה או המועצה לביטחון לאומי, או להפוך אותה לגוף סטטוטורי, בדומה למעמד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בעלי תפקידים
חברי המועצה ממונים על ידי נשיא המדינה, על פי המלצת הממשלה. בספטמבר 2007 מונה לתפקיד יושב ראש המועצה פרופ' עודד אברמסקי, והתפטר ממנו ביוני 2010, במחאה על חוסר הנכונות להסדיר מעמד עצמאי לוועדה. החליף אותו בתפקיד היושב ראש פרופ' יצחק בן ישראל, אשר כיהן כיושב ראש המועצה בין השנים 2010–2017. אחריו כיהן משה ארנס כיושב ראש המועצה, והחל ממרץ 2018 כיהן בתפקיד הרב פרופ' דניאל הרשקוביץ עד אשר מונה לתפקיד נציב שירות המדינה כחצי שנה לאחר מכן. בנובמבר 2020 מונה פרופ' פרץ לביא ליושב ראש המועצה.
קווינטוס סלבידינוס רופוס
קווינטוס סלבידינוס רופוס (Quintus Salvidienus Rufus, ? - 40 לפנה"ס) היה איש צבא רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית.
תולדות חייו
רופוס נולד למשפחה ממוצא צנוע, הוא התגייס לצבא הרומאי ושירת בזמן מלחמת האזרחים כקצין תחת יוליוס קיסר בהיספניה וייתכן שגם נלחם בקרב מונדה.
לאחר הניצחון שלח קיסר את רופוס ביחד עם יורשו המיועד אוקטביוס ומרקוס ויפסניוס אגריפה ללימודים באפולוניה עם הלגיונות הרומאים שהיו מוצבים במקדוניה כהכנה לפלישה המתוכננת לאימפריה הפרתית.
המלחמה כנגד סקסטוס פומפיוס, שמבסיסו המבוצר בסיציליה ערך פשיטות ימיות על חופי איטליה ושיבש את אספקת המזון לרומא, הופקדה בידיו של רופוס בשנת 42 לפנה"ס. רופוס נכשל בניסיונו לעצור את פומפיוס והובס על ידו בקרב ימי ליד רגיום (כיום רג'ו די קלבריה שבאיטליה) בעיקר בשל חוסר הניסיון שלו ושל חייליו בלוחמה ימית.
רופוס נלחם ככל הנראה בקרב פיליפי, שבו הובסו רוצחיו של קיסר, כמפקדו הבכיר ביותר של אוקטביוס. עם חזרתם לרומא שלח אוקטביוס את רופוס להיספניה בראשות שישה לגיונות אולם זימן אותו חזרה בעקבות פעולותיהם של לוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של מרקוס אנטוניוס, שהתחילו לפעול כנגד אוקטביוס בניסיון לבסס את משפחתם כשליטים היחידים ברומא על ידי ניסיון לשבש את הקצאת הקרקעות לווטרנים של צבא אוקטביוס.
עם חזרתו לאיטליה נשלח רופוס על ידי אוקטביוס להמשיך את המצור על סנטיום בזמן שהוא התקדם כנגד לוקיוס במטרה לסכל את כוונתו לכבוש את רומא. אחרי הצלחתו בכיבוש סנטיום בא רופוס לעזרתו של אגריפה שעסק בלחימה בלוקיוס, עזרתו של רופוס הכריחה את לוקיוס לסגת לפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה), שם כוחותיהם המשולבים של רופוס, אגריפה ואוקטביוס הטילו עליו מצור.
בראשית שנת 40 לפנה"ס עשו שניים מקציניו של מרקוס אנטוניוס, וונטינוס ואסינוס, ניסיון להעביר סיוע ללוקיוס הנצור אולם הניסיון סוכל על ידי אגריפה ורופוס שחסמו את דרכם ובסופו של דבר דחקו אותם לפולגיניום (כיום פוליגנו שבאיטליה), שם הם הטילו עליהם מצור. בערך בסוף פברואר נכנע לוקיוס לאוקטביוס ופרוסיה נכבשה, בעקבות זה קציניו של אנטוניוס התפזרו ונטשו את צבאותיהם.
כשמרקוס אנטוניוס הנחית באיטליה את כוחותיו שלח רופוס איגרת למרקוס אנטוניוס ובה הציע לו כי יחבור אליו, יבגוד באוקטביוס ולערוק לצידו של אנטוניוס. כאשר נפגשו אנטוניוס ואוקטביוס להשגת חוזה השלום ביניהם והכנת רשימת המיועדים לחיסול מקרב הסנאט הרומי, דיווח אנטוניוס לאוקטביוס על בוגדנותו של חברו רופוס. אוקטביוס שלח מסר לרופוס בנושא זה ורופוס התאבד או שהוכרח להתאבד בעקבות חשיפת בוגדנותו.
הגלימה החיצונית
צפדינה, מחסור בוויטמין C, פוגעת בגלימה החיצונית, משום שוויטמין C נחוץ לייצור קולגן, ובלעדיו דופנות כלי הדם מועדות לקרעים, דבר שעלול להביא לדימומים.
גשר שרונה
מסע וילהלם השני לארץ ישראל
ביום רביעי, י' בחשוון תרנ"ט, 26 באוקטובר 1898, רכבה הפמליה המלכותית מחיפה בדרכה ליפו. "מחיפה עבר וילהלם במרכבה לאורך השרון, על גשרים מיוחדים שנבנו לכבודו על נחל מערות, על נחל דליה (דיפלה) ובשפך נחל תנינים, והם קיימים עד ימינו". בערבו של אותו היום חנתה השיירה בחאן בורג', כיום ממערב לבנימינה. למחרת היום חצתה השיירה "את הירקון בג'יסר אל הדאר, כדרך שעשו זאת יהודית ומשה מונטיפיורי כשישים שנה קודם לכן. ואילו על ואדי מוצרארה כבר המתין להם הגשר הרביעי בסדרת "גשרי הקייזר"", בפי העם "גשר מוסררה" ולימים במפות המנדט גשר שרונה.
במלחמת העולם הראשונה
מסוף 1917 חצתה מסילת הברזל הצבאית הצרה הבריטית מנמל יפו ל'גבעת ג'נקינס' את גשר שרונה והמשיכה בדרך אבא הילל עד לגדה הדרומית של הירקון. המסילה חצתה את הירקון על גשר באזור עשר טחנות, מול ח'ירבת הדרה ופנתה צפון-מערבה לעבר 'גבעת ג'נקינס' על בסיס דרך הרצליה עם הסתעפות לכיוון שייח מוניס.
ראשיתה של עיר גנים
כשנה לאחר כינונו של ממשל אזרחי בריטי בארץ ישראל בח' באדר ב' תרפ"א שבו אנשי אגודת עיר גנים למלאכת המשא והמתן על קניית הקרקע. באביב תרפ"א החלו אנשי האגודה ברכש ציוד מעודפי הצבא הבריטי. נשקלה רכישתו או חכירתו של חלק מתואי מסילת הברזל הצבאית הבריטית ששמשה רכבת קלה בימי המלחמה, וקישרה בין יפו לשטח המיועד לבניה, וכן קרונות וקטר, לטובת הובלת חומרי בניין ליישוב המתוכנן. באסרו חג פסח תרפ"א אף הספיקו חלוצי עיר גנים לנצל את תואי הרכבת לנסיעה אזרחית חגיגית ויחידה שיצאה מתחנת הרכבת תל אביב, חלפה מדרום לשרונה וחצתה את ואדי מוסררה על גשר שרונה לעבר אדמות עיר גנים בגדה המזרחית של הואדי, מתחם הבורסה של היום. למחרת היום פרצו מאורעות תרפ"א ושוב הואטה המלאכה. תוכניות הרכישה/חכירה של התוואי והציוד לא הבשילו לכדי מעשה ועד לפירוקה בשלהי 1922 נגררו על המסילה קרונות שהובילו חומרי בניין לבניית עיר גנים ושכונת בורוכוב, לימים, גבעתיים, על ידי סוסים ופרדות.
לאחר קום המדינה
גם הגשר המנדטורי, שנמתח ב-1936, וגם הגשר שנמתח ב-1951 ניצבו באותה הנקודה בגובה נמוך של כשלושה מטרים מעל ערוץ האיילון כך שבאירועי גשם משמעותיים דוגמת סופת דצמבר 1951 הוצף הגשר ולא התאפשרה עליו התנועה. הואיל וברבות השנים הוסט מסלול האיילון, מימי הנחל נותבו לתעלת האיילון ומחלף ארלוזורוב נבנה מעליו, זורמת כיום התנועה ברחוב מנחם בגין ברמת גן למרגלות מתחם הבורסה על בסיס הואדי - מעבר מוסררה ההיסטורי.
קיימברידג' (מסצ'וסטס)
קיימברידג' (באנגלית: Cambridge) היא עיר הסמוכה לבוסטון במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר נקראת על שמה של קיימברידג' שבבריטניה. היא מרכז אקדמי חשוב, בעיקר בזכות שתיים מן האוניברסיטאות הטובות בעולם השוכנות בה: אוניברסיטת הרווארד והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
נכון לשנת 2013 מתגוררים בעיר 107 אלף תושבים, ולפיכך היא העיר החמישית בגודלה מבחינת אוכלוסייה במדינת מסצ'וסטס. כמו כן, צפיפות האוכלוסין היא 6,443 נפש/קמ"ר ולכן היא העיר ה-26 במידת צפיפותה בארצות הברית. קיימברידג' גובלת בעיר בוסטון מדרום, בערים סומרוויל וארלינגטון מצפון ובווטרטאון ובלמונט ממערב. נהר הצ'ארלס מפריד בינה לבין בוסטון השכנה.
בעיר מרכז המסחר והבילויים הגדול "הרווארד סקוור", שהתפתח סביב קמפוס אוניברסיטת הרווארד.
ערים בגאורגיה
* נתונים עדכניים לשנת 2002
Views (שיר של נגה ארז)
Views הוא שיר של הזמרת נגה ארז בו משתתפים גם אורי רוסו וראו קרגון. השיר יצא בפברואר 2020 כסינגל הראשון מתוך האלבום "Kids" וזכה להצלחה גדולה ברחבי העולם. הוא בוצע בשידור חי בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, שולב בפרסומות של חברת אורנג' בצרפת וספרד וזכה להצלחה במצעדים שונים.
הפקה
הגרסה הראשונה של השיר כללה את המשפטים "People Like Boobs. Man tht's old news. I think it's bad new for everybody". המוזיקה הוקלטה בהשראת ביט מהשיר "Chun-Li" של ניקי מינאז'. בהמשך החליטה ארז כי היא לא מוכנה לשיר על שדיים והמילים שונו ל"People buy views, I know it's old news. But also bad news for everybody". השיר נשלח לחברת התקליטים ולא זכה להתייחסות.
אחרי מספר שבועות החליטו להוציא גרסה אחרת של השיר, שהתבססה על מקצב יותר פופי, בהשראת ברונו מארס, ללא שינוי של הקלטת השיר. ההפקה החדשה זכתה לתגובות נלהבות מחברת התקליטים והצמד שב לאולפן להשלים את ההפקה. בשלב זה ביקשו לשלב אמן אחר ובעזרת המנהל שלהם בארצות הברית הגיעו לראפר ריאו קריגון, שהקליט קטע שירה.
יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ. חודש וחצי לאחר מכן יצאה ליוטיוב גרסה אקוסטית של השיר.
הצלחה
השיר נכנס להשמעה בפלייליסט יום של גלגלצ ובהמשך נבחר לשיר השנה של תחנת 88FM. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האוסטרי.
בפברואר 2021, כשנה לאחר שיצא השיר בחרה חברת אורנג' בשיר לליווי הפרסומות בצרפת ובספרד. באפריל אותה שנה ביצעה את השיר בשידור חי בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל.
לאורו נסע ונלך
לְאוֹרוֹ נִסַּע וְנֵלֵךְ (בהגייה אשכנזית-פולנית לאורו נהגה לאוׂירוׂי) הוא שיר חסידי שמשמש במגזר החרדי כהמנון ליווי לכניסת רב לאירוע, התפרסם בעיקר כשיר לליווי כניסת הרב חיים קניבסקי לאירוע.
היסטוריה
השיר הולחן במקור לרגל חתונת נכדת הרב משה יהושע הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, (בת בנו הרב מנחם מנדל) – שרה רבקה, עם נכד הרב אליעזר הגר האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, (בן בנו הרב יעקב) - ברוך הגר.
השיר הולחן על ידי מנחם מנדל פולק ויצא לאור באלבום בשם "מזל וברכה" בט' בכסלו תשס"א, בביצוע של אברהם ויס.
בסוף הקינה ארזי הלבנון נאמר "לצדק ימלוך מלך... לאורו נסע ונלך", יש שכתבו שההמנון מתבסס על מילים אלו.
כהמנון
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 חידשו את השיר בישיבת פוניבז', לאחר מספר השנים השיר שימש כתחליף להמנון "ימים על ימי מלך" ובכניסת רב לאירוע כל שהו שרו הקהל גם את המנון זה.
ההמנון נתפס בציבור בעיקר לכבוד הרב חיים קניבסקי, ההמנון גם הפך לסיסמה של יהדות התורה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
לשיר הוסיפו גם מילים ביידיש: "... ... עד כי הוא לבדו ימלוך מלך... משיח במהרה בימינו ומלכינו בראשינו".
יצחק חפוטה
יצחק (חופי) חפוטה (נולד בשנת 1957), הוא דוקטור לחינוך, משורר, מלחין, פעיל חברתי ובוגר מכון מנדל למנהיגות.
ביוגרפיה
חפוטה נולד בשדרות, בן להורים עולים ממרוקו במעברת גבים שדרות. את שלשת תאריו האקדמיים למד באוניברסיטה העברית. הוא בוגר תואר ראשון במקרא ולשון, מוסמך בחינוך (התיזה שלו על התפתחות מתמטית-לשונית התפרסמה בעיתון "הארץ", יולי 2003, "סדנא לשונית שיפרה הישגים במתמטיקה בקרית מלאכי") ודוקטורט בחינוך. בעבודת הדוקטורט התחקה חופי אחר סיבות להישגים הנמוכים של תלמידי ישראל במבחנים הבינלאומיים (TIMSS ו-PISA) ובמבחני המיצ"ב והמשוב הישראליים. במחקרו מצא חופי מתאם גבוה בין רמת מוכנות לשונית, מושגית וטיעונית של תלמידים לבין ההבנה של לימודי המדעים.
חפוטה פרסם ארבעה ספרים בתוכם שלשה ספרי שירה וספר ילדים בשם "איש קש" שפורסם בהוצאת גפן. בשירתו מתעד חופי דמויות חברתיות מוכרות ומוכרות פחות שעיצבו את הוויה החברתית פוליטית בישראל בדרכם, ובתוכם: סעדיה מרציאנו (הפנתרים השחורים), פרופ' שלמה אלבז (מזרח אל השלום), דודו מחלב (הקשת הדמוקרטית המזרחית), ישועה אזולאי (נגן התזמורת האנדלוסית), יהונתן יפרח (ראשון חברי הכנסת מערי הפיתוח וראש מועצת שדרות), איזי אמיר (צייר, יליד מרוקו) ואחרים.
יצירותיו של חפוטה זכו לפרסום ובתוכן השיר "מנגינת לאדינו" (מילים ולחן) שנכתב בשפת לאדינו la Musica De Ladino וזיכה אותו במקום שני בתחרות "פסטילאדינו" הבינלאומית (2005); היצירה "שירה" (מילים: חופי; לחן: קרל ווליאנסקי) בניצוחו של קרל וולף זכתה בפרס מלחינים לשירי משוררים (2005), והשיר "קינה לאושוויץ" (מילים: חופי; לחן: קרל ווליאנסקי) בניצוחו של רונן ורשבסקי, שבוצע בעיר קרקוב שבפולין במסגרת טקסי יום השואה המרכזיים לשנת 2005.
חפוטה פעיל חברתי, שימש כרכז הפעילות התרבותית-מוזיקלית ב"ארגון צעירים שדרות" שהוקם על ידי ד"ר אהרון כהן, אבי ביטון ורפי בן אמו, ארגון שהפך להיות מודל לשינוי בערי פיתוח בישראל ותרם לעיצוב דור המוזיקאים בשדרות (מיכה ביטון, קובי אוז, חיים אוליאל, כנסיית השכל ואחרים). בתקופת לימודיו באוניברסיטה בשנות ה-80 הוביל פעילות מחאה חברתית לתיקון עוולות חברתיות ובשנים 2003 - 2006 הוביל תמיכת אנשי אקדמיה (מאיר בוזגלו, גלית סעדה אופיר ופעילים חברתיים אחרים), במחאת הנשים החד הוריות ופעל לביטול גזירות הקיצוצים בקצבאות ילדים, ותמיכה בחולי הסרטן. כתב שירון חברתי המאופיין בהסבתם של שירים עבריים מוכרים לטובת שירים חברתיים, אחד השירים אף זכה לכותרות בכמה עיתונים ("ביבי ביבי בם דופק את כל העם"). כיום (2013) עומד חפוטה בראש כח האדם של האוניברסיטה העברית ומנהל את חבורת הזמר של האוניברסיטה "להתאהב בעברית". ניהל בעבר את המרכז לקשרי אוניברסיטה-קהילה באוניברסיטה העברית, היה מנהלה הארצי של התוכנית להכשרת פעילי ציבור אקדמיים  מאזורי פיתוח, ומנהלה של התוכנית העיונית של קרן אייסף הבינלאומית לחינוך.
בשארה א-ראעי
הפטריארך בשארה בוטרוס א-ראעי (בערבית: بشارة بطرس الراعي, תעתיק מדויק: בשארה בטרס אלראעי; נולד ב-25 בפברואר 1940) הוא הפטריארך המרוני ה-77 של אנטיוכיה. א-ראעי מחזיק גם במשרת חשמן הכנסייה הקתולית.
ביוגרפיה
נולד בכפר חִמְלַאיָא (حملايا) שבלבנון בשנת 1940. הוא למד בבית ספר ישועי דובר-צרפתית בפרבר של ביירות, ולאחר מכן הצטרף למסדר נזירים מרוני. בשנות ה-60 הוסמך לכמורה, ובשנים 1967 עד 1975 היה אחראי על השידורים בשפה הערבית של רדיו ותיקן. בשנת 1975 סיים את הדוקטורט שלו במשפט אזרחי ובמשפט קאנוני. במשך שלוש שנים למד באוניברסיטה האפיפיורית בלטראנו בעיר רומא.
במאי 1986 מונה לבישוף הטיטולרי של קיסריה פיליפי, וביולי מינה אותו נסראללה בוטרוס ספיר לבישוף מסייע (Auxiliary) של אנטיוכיה. ב-9 ביוני 1990 מונה לבישוף של גבל.
ב-15 במרץ 2011 החליף את נסראללה בוטרוס ספיר בתור הפטריארך המרוני של אנטיוכיה. בנובמבר 2012, בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בלבנון, מונה לחשמן קתולי. בתפקידו זה נודע כשהתלווה לביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בישראל במאי 2014, למרות מחאתם של אנשי חזבאללה וגורמים אסלאמיים בלבנון. הוא נפגש במהלך הביקור עם נוצרים יוצאי צבא דרום לבנון המתגוררים בישראל. הדבר העלה על נס את סוגיית שיתוף הפעולה של המרונים עם ישראל בעת מלחמת לבנון הראשונה, והביקורת הדגישה כי מבחינת החוק הלבנוני, עולה מעשה זה כדי "מגע עם האויב". גם ארגון החמאס הצטרף לקריאות אלה.
חולדה ובור
מקורות האגדה
המקור התלמודי רק רומז לקיומה של האגדה: "ואמר רבי אמי: בוא וראה כמה גדולים בעלי אמונה, מנין – מחולדה ובור. ומה המאמין בחולדה ובור – כך המאמין בהקדוש ברוך הוא על אחת כמה וכמה".
רש"י בפירושו מציג בקצרה את האגדה הנרמזת בתלמוד: התוספות ממשיכים ומרחיבים:
נוסח מפורט של האגדה מופיע בספרו של רבי נתן מרומי, בן המאה ה-11, "הערוך".
בספרות העברית
בעקבות אגדת חולדה ובור כתב אליהו מרדכי וֶרבֶּל את הפואמה "עדים נאמנים או חולדה ובור" (וילנה 1852). בעקבות פואמה זו כתב בשנת 1880 המחזאי אברהם גולדפדן, חתנו של ורבל, את האופרטה המפורסמת "שולמית".
הסיפור הפנימי בנובלה "תהילה" מאת ש"י עגנון עוקב אחרי קווי העלילה של "חולדה ובור". ברומן "כאב" מאת צרויה שלו מתלבטת הגיבורה בין שמירת נישואיה, שבהם נולדו לה בן ובת, ובין חזרה לאהוב נעוריה, איתן, שנטש אותה כשלושים שנה קודם לכן ולפתע חזר לחייה. במחשבותיה עולה סיפור חולדה ובור: "בלב חרד היא נזכרת בסיפור התלמודי על הגבר שהפר את הבטחתו לשאת נערה שפגש בדרך, נשא אשה אחרת ואיבד את ילדיו במיתות משונות עד שחזר אליה. תמיד כשלימדה אותו חשבה על איתן, אבל באגדה המשיכה אותה נערה לחכות לו, גם אם נאלצה להעמיד פנים כי יצאה מדעתה כדי שלא ישיאוה לאחר, ואילו היא הקימה משפחה ועל כן ילדיה בסכנה, לא רק ילדיו שלו". גם ב"כאב" יש שני עדים לא אנושיים להבטחתו של איתן, מעיין ועץ תות.
מוטיב הזיווג הכפול
חוקר הספרות פרופ' בן-עמי פיינגולד רואה בסיפור חולדה ובור לגלגוליו השונים נציג של מוטיב הזיווג הכפול, שאותו הוא מגדיר כ"סיטואציה שבה מתקיים זיווג בין איש לאישה שסופו נישואין כדת, אלא שהוא מסתיים בכישלון, שכן הוא בא במקום זיווג שנגזר מראש ונעשה ניסיון להתעלם ממנו, ביודעין או בלא יודעין. הזיווג הקיים מתבטל, ואז שב ומתגשם הזיווג המיועד."
בחירת העדים
חוקר הפולקלור יואל פרץ עמד על ההבדל בין גרסאות שונות של הסיפור באשר לבחירת שני העדים, החולדה והבור. בגרסתו של רש"י, הבחורה ביקשה עדים, והבחור הוא שקבע את החולדה והבור כעדים. לעומת זאת, בגרסתו של נתן מרומי, הבחור הוא שביקש עדים, והבחורה קבעה את החולדה והבור כעדים. התוספות מציגים גרסת פשרה, לפיה השניים מבקשים עדים והשניים יחדיו בוחרים את החולדה והבור.
המהר"ל, בספרו "נתיבות עולם", מציין שהחולדה והבור מסמלים זכר ונקבה - החולדה מסמלת זכר והבור מסמל נקבה.
פנילאפרין
פנילאפרין (Phenylephrine) הוא אגוניסט אלפא-1-אדרנרגי. משמש בעיקר להפחתת גודש באף, אך גם עבור הרחבת אישונים והעלאת לחץ דם.
שימושים קליניים
פנילאפרין משמש עבור הפחתת גודש, ונמכר כתרופה אוראלית או כתרסיס לאף. זהו מרכיב נפוץ בתרופות הנמכרות נגד גודש באף.
פנילאפרין משמשת כתחליף לתרופה פסאודפרדרין שמכירתה אינה חוקית במדינות מסוימות כיוון ששימשה לייצור לא חוקי של מתאמפטמין, אך בישראל נמכרת במגוון תכשירים לייבוש אף (נגד נזלת, נגד שיעול), כגון אפלפי, היסטאפד, היסטאדקס, סינופד ורבות אחרות.
שימוש נוסף של פנילאפרין הוא עבור הרחבת אישונים בבדיקות עיניים ובניתוחי עיניים. גלאוקומה צרת-זווית היא התווית נגד לשימוש בתרופה זו.
פנילאפרין נמצא בשימוש כווזופרסור להעלאת לחץ דם בחולים לא יציבים עם תת-לחץ דם, בייחוד כזה שנגרם בעקבות הלם ספטי.
תופעות לוואי
תופעת הלוואי העיקרית של התרופה היא יתר לחץ דם. לפיכך, היא לא תומלץ לשימוש בחולים עם לחץ דם גבוה. תסמינים של הגדלה שפירה של הערמונית (קושי בהטלת שתן ואף אצירת שתן) יכולים להחמיר בעקבות השימוש בתרופה. תרופה זו אינה ניתנת לחולים עם היסטוריה של חרדה או התקפי בהלה, או כאלה הנוטלים תרופות נוגדות פרכוסים לאפילפסיה. האינטראקציה עם התרופה עלולה לגרום להתקפים.
השימוש בתרופה זו יכול לגרום להגברת קצב הלב (טכיקרדיה). תופעת לוואי שכיחה במתן תרופה זו דרך IV הוא רפלקס קושינג.
מולית הפסים
מוּלִית הַפַּסִים (שם מדעי: Mullus surmuletus; שם עממי: בַּרְבּוּנְיָה) הוא דג מסדרת הדקראים אשר תפוצתו בים התיכון ובצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי. דג זה, הנדיר מבין ארבעת מיני המוליות הנידוגים שבישראל, הוא דג מאכל בכל ארצות הים התיכון. מקור השם ברבוניה הוא מספרד (ובייחוד מגסקוניה) שם הוא נקרא בעבר Barberin.
המינים הנוספים המוגשים לעיתים קרובות במסעדות בישראל כברבוניה הם: מולית אדומה (Mullus barbatus) אף הוא דג ים-תיכוני/אטלנטי, המכונה גם "סולטן איברהים", ואופון זהוב הפס (Upeneus moluccensis) המכונה גם "אדמירל", שמוצאו מים סוף/אוקיינוס ההודי.
כלוב הזהב
כלוב הזהב הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי מקורי ששודר בערוץ 2 (רשת) בהנחייתו של אבי קושניר בו התחרו זוגות בשאלות טריוויה, על מנת להשיג זמן משחק בכלוב מלא בפרסים, אותם הם צריכים לאסוף בזמן קצוב. לאחר פיצול ערוץ 2, לא שב השעשועון לעונה חמישית. הפורמט נמכר ל-18 מדינות. התוכנית משודרת בשידורים חוזרים בערוץ 13 ובערוץ השעשועונים.
מטרת המשחק
במשחק משתתפים זוג מתמודדים בתשעה סיבובים שונים. לאחד מבני הזוג מוצגות שאלות טריוויה בנושאים שונים, כל תשובה נכונה מאפשרת זמן מסוים בתוך כלוב המכיל פרסים שונים. מטרת המתמודד לענות על כל תשע השאלות ולסיים בהצלחה את המשחק, תוך מתן זמן מקסימלי לבן/בת הזוג בכל סיבוב כדי להוציא כמה שיותר פרסים.
שיטת המשחק
בלב המשחק ישנו כלוב ובו כלואים פרסים שונים ברמות מחיר שונות. אחד מבני הזוג עונה על שאלות טריוויה, והשני אוסף את הפרסים מהכלוב בהתאם לזמן שמקנה כל תשובה נכונה. המנחה מציג בפני השחקן את שאלות הטריוויה, לכל שאלה קיימות ארבע תשובות. השחקן צריך לבחור מהי התשובה הנכונה לשאלה המוצגת. אם ענה השחקן נכונה, נפתחת מיידית זירת הפרסים (הכלוב) והמשתתף השני יכול לרוץ פנימה ולהתחיל לאסוף את הפרסים. הוא יכול לבחור בפרסים שאפשר לקחת מיד או בכאלה שדורשים אתגר מורכב יותר לאיסוף.
לאחר שהשאלה מוצגת, שחקן הטריוויה יכול לענות עליה מיידית או להשתמש באחד משני גלגלי הצלה: בכל גלגל הצלה ניתן להשתמש פעם אחת בלבד לאורך כל המשחק.
בשלבים מסוימים נערכת התייעצות אסטרטגית בין בני הזוג, והם יכולים להתייעץ על הפרס שיאספו ולייעץ לבן הזוג שעושה את המשימות באיזו שיטה לנקוט, אך מהרגע בו נחשפה השאלה אסור להם להחליף מילה או רמז ביניהם, עד שייפתח שער הכלוב. כדי לנצח ולהרוויח את כל הכלוב, על שחקן הטריוויה לענות על תשע שאלות, בהן ירוויח פרסים, לענות ביחד עם השחקן השני על השאלה העשירית (שאלת הכלוב) ורק אז לזכות בכל תכולת הכלוב.
החל מהסבב השישי, באפשרות המתמודדים לבחור האם לפרוש מהמשחק עם כל הפרסים שצברו או להמשיך במשחק ולענות על השאלה הבאה. שני המתמודדים יכולים להתייעץ יחד על האפשרות שיבחרו.
במקרה של מתן תשובה שגוי או אי יציאה מהכלוב בתום הזמן המוקצב, המשחק מסתיים והמתמודדים מפסידים את כל הפרסים שצברו עד לאותה נקודה.
עונה ראשונה
עבור הפרסים הגדולים, כגון מכונית חדשה, טיסה לאירופה ומוצרי חשמל, יש לבצע משימות שישחררו אותם:
עונה שנייה ושלישית
בעונה השנייה נוספו משימות חדשות שהחליפו משימות קודמות:
סבב מהיר
בתום סיבוב רגיל, מתקיים בשעשועון סבב VIP מהיר עם 5 שאלות בלבד, בו השתתפו: יעל לבנטל, ענת וקסמן, עודד פז, אילן רוזנפלד, שימי תבורי, יונה יהב, אסתי זקהיים, קובי פרץ, ליהיא גרינר, עמית פרקש ועוד. בסבב VIP אין גלגלי הצלה ואין שאלת כלוב. ניתן לפרוש אחרי כל שאלה.
רויטה (מחוז)
רויטה (בגרמנית: Reutte) הוא מחוז בטירול, אוסטריה. הוא גובל בבוואריה בצפון, במחוזות אימסט ולאנדק בדרום, וברגנץ ובלודנץ (שניהם במדינת פורארלברג) במערב. המחוז מכונה גם אאוסרפרן, שם שנגזר מפרנפאס, מעבר בין הרים במקום.
שטח המחוז הוא 1,236.37 קמ"ר, עם אוכלוסייה של 31,758 תושבים (לפי מפקד אוכלוסין בינואר 2012).
במחוז יש 37 ערים ועיירות ובירתו האדמיניסטרטיבית היא העיר רויטה.
גאוגרפיה
המחוז כולל את העמקים של לך, טנהיימר טל והאזור בין בויטה ומעבר פרן (פרנפאס). רכסי ההרים במחוז כוללים חלקים מהאלפים האוסטריים, הרי וטרסטיין והרי טנהיים. האגמים הגדולים במקום כוללים את פלנסה, הייטרוונגר, הלדנסה ופילסלפסה.
בלה קאופמן
בלה קאופמן (11 בספטמבר 1956 - 13 במאי 2021) הייתה אונקולוגית וחוקרת סרטן ישראלית, מנהלת המכון לאונקולוגיית השד ונשיאת המערך האונקולוגי במרכז הרפואי שיבא, פרופסור בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. הייתה יושבת ראש עמותת "רופאים לזכויות אדם".
ביוגרפיה
ב-13 במאי 2021 נפטרה מהמחלה. הובאה לקבורה בבית העלמין בתל מונד.
בארגון רופאים לזכויות אדם כתבו בחשבון הטוויטר שלהם :
קריירה
בשנת 1977 החלה בלימודי רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1984 קיבלה תואר דוקטור לרפואה. בשנים 1985–1990 התמחתה באונקולוגיה וברדיותרפיה במרכז הרפואי הדסה. בשנת 2001 הצטרפה לסגל המרכז הרפואי שיבא.
עסקה בחקר סרטן שד תורשתי. הובילה מחקר שהבשיל בשנת 2018 לתרופה הראשונה לחולות סרטן שהן נשאיות של הגן BRCA. קאופמן טיפלה במאות חולות סרטן השד, פרסמה מחקרים רבים בתחום ונחשבה לאחת הרופאות האנושיות והאמפתיות ביותר בישראל. בזכותה, נמשך המחקר בתרופה "לינפרזה", שהצילה חיים של אלפי נשים בעולם.
משנת 2008 ועד לפטירתה, הייתה חברה בוועדת המחקר של האגודה למלחמה בסרטן. הייתה חברה בפורום בינלאומי של רופאים העוסקים בסרטן שד תורשתי. הייתה יושבת ראש עמותת "רופאים לזכויות אדם".
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
ממשל, ניהול סיכונים וציות
ממשל, ניהול סיכונים וציות (GRC) הוא מונח מטרייה המכסה את גישת הארגון בין שלושת התחומים: ממשל תאגידי, ניהול סיכונים וציות. המחקר המדעי הראשון על GRC פורסם ב-2007 שבו GRC הוגדר רשמית כ"אוסף משולב של יכולות המאפשרות לארגון באופן אמין להשיג מטרות, לטפל באי-ודאות ולפעול ביושר." המחקר התייחס למשותף "שימור החברה במסלול" פעילויות שנערכות במחלקות כגון ביקורת פנימית, ציות, סיכון משפטי, כספים, IT, משאבי אנוש, כמו גם את קווי עסקים, הנהלה בחירה ומועצת המנהלים.
סקירה
ממשל תאגידי, ניהול סיכונים וציות הם שלושה היבטים קשורים שעוזרים להבטיח אמינות, השגת מטרות, לטפל באי-ודאות ולפעול ביושרה בארגון. ממשל הוא שילוב של תהליכים שנקבעו ומבוצעים על ידי הדירקטוריון (או מועצת המנהלים) המשתקפים במבנה הארגון, כיצד הוא מנוהל ומובילים להשגת המטרות. ניהול סיכונים הוא חיזוי וניהול סיכונים אשר יכולים לעכב את הארגון להשגת מטרותיו באופן אמין תחת אי ודאות. ציות מתייחס לדבקות בגבולות חוקיים (חוקים ותקנות) וגבולות מרצון (מדיניות החברה, נהלים וכו').
כפילות ניכרת של משימות מתפתחת כאשר ממשל תאגידי, ניהול סיכונים וציות מנוהלים באופן עצמאי. חפיפה ופעילויות כפולות של GRC משפיעות לרעה הן על עלויות התפעול ועל מטריצות GRC. לדוגמה, כל שירות פנימי עלול להיות מבוקר ומוערך על ידי מספר קבוצות על בסיס שנתי, וליצור עלות עצומה ותוצאות מנותקות. גישת GRC מנותקת תמנע גם מהארגון ממתן דוחות ההנהלה GRC בזמן אמת. GRC סובר כי גישה זו, כמו מערכת התחבורה מתוכננת רע, כל מסלול בודד יפעל, אבל לרשת יהיו חסרים את התכונות המאפשרות להם לעבוד יחד ביעילות.
אם לא משלבים, אם מתמודדים עם הגישה המסורתית של "הפרדה", רוב הארגונים חייבים לתחזק מספר בלתי נשלט של דרישות הקשורות GRC עקב שינויים בטכנולוגיה, הגדלת אחסון נתונים, גלובליזציה בשוק והגברת הרגולציה.
GRC פילוח שוק
תוכנית GRC יכולה להיות מכוונת להתמקד בכל תחום פרטני בארגון, או תכונית GRC משולבת שעובדת על כל תחומי הארגון, באמצעות מסגרת אחת.
GRC משולב במלואו משתמש במערך ליבה יחיד של בקרה, ממופה לכל גורמי הממשל העיקריים הנמצאים במעקב. שימוש במסגרת אחת יש גם את היתרון של הפחתת הסיכוי של פעולות מתקנות כפולות.
כאשר בוחנים תחומי GRC פרטניים, שלוש הכותרות הפרטניות הנפוצות ביותר הן GRC פיננסי, GRC ל-IT ו-GRC משפטי.
אנליסטים חולקים על האופן שבו היבטים אלה של GRC מוגדרים כקטגוריות שוק. גרטנר גרטנר הצהירה כי שוק ה- GRC הרחב כולל את התחומים הבאים:
הם מחלקים את שוק ניהול IT GRC לתוך יכולות מפתח הללו. אף על פי שרשימה זו מתייחסת ל-IT GRC, רשימה דומה של היכולות תתאים גם לתחומים אחרים של GRC.
ספקי מוצר GRC
ההבחנות בין תת-מגזרים של שוק ה-GRC, לעיתים קרובות, אינן ברורות. עם מספר גדול של ספקים שנכסים לשוק לאחרונה, קביעה מהו המוצר הטוב ביותר עבור צורכי עסק נתון יכולה לאתגר. בהינתן כי אנליסטים לא לגמרי מסכימים על פילוח השוק, מיקום הספק יכול להגביר את הבלבול.
בשל האופי הדינמי של שוק זה, כל ניתוח ספקים הוא לעיתים קרובות לא עדכני זמן קצר לאחר פרסומו.
באופן כללי, הספק השוק יכול להיחשב להתקיים ב-3 מגזרים:
פתרונות משולבים של GRC מנסים לאחד את הניהול של תחומים אלה, ולא להתייחס אליהם כאל ישויות נפרדות. פתרון משולב מסוגל לנהל בספרייה מרכזית אחת של בקרות ציות ועדיין לנהל, לנטר ולהציג אותם נגד כל גורם ממשל. לדוגמה, בגישת תחום ספציפי, שלושה או יותר ממצאים יכולים להיוצר נגד פעילות אחת תקולה תקינה. הפתרון המשולב מזהה את זה בתור תקלה אחת הנוגעת וממופת למספר גורמי ממשל.
פתרונות GRC נקודתיים מתאפיינים בדגש על טיפול באזור אחד בלבד שלה. במקרים מסוימים של דרישות מוגבלות, פתרונות אלה יכולים לשמש מטרה בר קיימא. עם זאת, משום שהם נטו לכיוון של עיצוב לפתור לעומק רב בעיות בתחום ספציפי, הם בדרך כלל לא לוקחים בחשבון גישה מאוחדת ולא סובלנית לפתרונות משולבים דרישות ממשל. מערכות מידע, יפנו לנושאים האלה יותר טוב אם את דרישות ניהול GRC ישולבו בשלב התכנון, כחלק במסגרת עקבית.
GRC אחסון נתונים ובינה עסקית
ספקי GRC עם מסגרת נתונים משולבת מסוגלים כעת להציע פתרונות בהתאמה אישית של מחסני נתונים ובינה עסקית GRC. זה מאפשר להפיק ערך גבוה מאיסוף וניתוח נתונים מיישומים קיימים של GRC.
הצבירה של נתוני GRC באמצעות גישה זו מוסיפה יתרון משמעותי של זיהוי מוקדם של סיכון ושיפור תהליכים עסקים (בקרות עסקיות).
הטבות נוספות לגישה זו כוללים (i) מאפשר למומחה קיים ויישומים בעלי ערך גבוה להמשיך ללא השפעה (ii) ארגונים יכולים לנהל מעבר קל יותר לגישת GRC משולב, כי השינוי הראשוני רק מוסיף את שכבת דוחות ו- (iii) הוא מספק בזמן אמת. היכולת להשוות ולעמת את ערך הנתונים בין מערכות שונות שבעבר היו ללא חיבור נתונים משותף.
סורסטרומינג
סורסטרומינג (בשוודית: Surströmming; בתרגום מילולי משוודית: הרינג חמוץ) הוא הרינג מותסס ומומלח מעט, מהים הבלטי. סורסטרומינג הוא מאכל מסורתי במטבח השוודי, לפחות מאז ימי המאה ה-16.
במהלך ייצור הסורסטרמינג, משתמשים בכמות מספקת של מלח בישול כדי למנוע מההרינג הנא להירקב ובו בזמן לאפשר לו לבצע את תהליך התסיסה. דגים מותססים נוצרים בתהליך ארוך, וההתססה במהלך תקופה של חצי שנה לפחות מעניק לדגים את הריח החזק האופייני להם ואת הטעם החומצי במקצת. על פי מחקר יפני, לפחית סורסטרומינג שרק עכשיו נפתחה יש ריח שכמעט דומה לצחנת ריקבון גופה, והריח הזה אפילו יותר חזק יותר מריח שמאפיין מנות דגים מותססים באופן דומה כמו המאכל הקוריאני העשוי מדג משומר הנקרא Hongeo-hoe או הדגים המיובשים ומשומרים בסגנון יפני, kusaya.
בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, יצרני הסורסטרומינג בשוודיה התאגדו בשדולה ופנו למועצה המלכותית השוודית על מנת שימנעו מכירת דגים שאינם מותססים באופן מלא. הצו שהוצא אסר על מכירת הסחורה שיוצרה בשנה הנוכחית בשוודיה לפני יום חמישי השלישי בחודש אוגוסט. בעוד שהפקודה כבר לא מופיעה בספרים, הקמעונאים עדיין שומרים על התאריך הזה כדי לבצע את ה"פרמיירה" של תנובת הדגים האלו לאותה שנה.
מקור
סורסטרומינג הוא חלק מהמטבח השוודי לפחות מאז המאה ה-16.
דגים מותססים הם מרכיב עיקרי ותיק במטבחים אירופאיים. הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר המעידים על ייצור מזון של דגים מותססים הם מלפני כ-9,200 שנה ומקורם באזור שכיום נמצא בדרום שוודיה. דוגמאות מעט עתיקות פחות כוללות גארום (ציר על בסיס דגים שהיה נפוץ בעת העתיקה) שהיה בשימוש בעיקר על ידי היוונים והרומאים הקדומים, ורוטב ווסטרשייר, שיש בו גם מרכיב משמעותי של דגים מותססים.
תהליך השימור בקופסאות שימורים, שהחל במאה ה-19, איפשר לשווק את המוצר בחנויות ולאחסן אותו בבתים פרטיים, בעוד שלפני השימור הזה השלב הסופי היה אחסון של הדגים בחביות עץ גדולות ובחביות עץ קטנות יותר שהכילו כליטר אחד. תהליך השימור גם איפשר לשווק את המוצר באזורים דרומיים יותר בשוודיה.
תהליך כימי
תהליך התסיסה מתרחש באמצעות אוטוליזה ומתחיל מאנזים חומצה לקטית הנוצר בעמוד השדרה של הדגים. יחד עם בקטריות נוספות נוצרות חומצות נוספות המייצרות ריח חריף, כמו חומצה פרופנואית, חומצה בוטירית וחומצה אצטית. מימן גופרתי מיוצר גם בתהליך. המלח מעלה את הלחץ האוסמוטי של התרכובת כך שהלחץ מגיע לרמה גבוהה מאוד, מעל הרמה בה יכולים לשגשג חיידקים האחראים על ריקבון. מאחר שהלחץ האוסמוטי של התרכובת גבוה, נמנע תהליך פירוק של חלבונים לאוליגופפטידים וחומצות אמינו. במקום זה, התנאים האוסמוטים מאפשרים לחיידקים ההלנאירוביום לשגשג ולפרק את הגליקוגן של הדגים לחומצות אורגניות, מה שמקנה בסופו של התהליך את הטעם החמוץ (חומצי).
תהליך ההפקה
נהוג לדוג את דגי ההרינג בחודשים אפריל-מאי, כאשר הם במצב מצוין מעט לפני המועד בו הם משריצים, ועדיין לא פוטמו יתר על המידה. הם מוכנסים לתוך תמיסת מי מלח בריכוז גבוה מאוד לכ-20 שעות, מה שגורם להוצאת הדם מהדגים. לאחר מכן מולקים לדגים את ראשם, מנקים אותם מבפנים ומכניסים אותם לתמיסת מלח חלשה יותר. החביות מונחות בחדר מבוקר טמפרטורה, שם נשמרת טמפרטורה של 15–20 מעלות צלזיוס. תהליך שימור הדגים בקופסאות מתרחש החל מתחילת חודש יולי במשך כחמישה שבועות בערך. כעשרה ימים לפני המועד המשוער בו ניתן יהיה למכור את המוצר, הוא כבר מופץ לסיטונאים. התסיסה של הדג תלויה בריכוז אנזימי חומצת החלב בעמוד השדרה של הדג, ומתרחש באופן מיטבי בתנאים הנכונים (טמפרטורה וריכוז תמיסת מי-המלח). הטמפרטורה הנמוכה בצפון שוודיה היא אחד הפרמטרים המשפיעים על אופי המוצר הסופי.
בעבר, לפני שהיו נהוגות שיטות שימור מודרניות, נמכר הסורסטרומינג בחביות עץ לצריכה מיידית, שכן אפילו חביות קטנות שהכילו כליטר אחד יכולות היו לדלוף.
תהליך התסיסה נמשך בפחית השימורים, מה שעלול לגרום להתנפחות של קופסת השימורים, מה שבדרך כלל יהווה סימן לבוטוליזם או להרעלת מזון מסיבה אחרת, מה שעלול לקרות במזון משומר בקופסאות שאינו מותסס. זנים שונים של חיידקי Halanaerobium אחראים ליכולת ההבשלה. חיידקים אלו מייצרים פחמן דו-חמצני ומספר תרכובות האחראיות לריחות הייחודיים השונים שמאפיינים את המאכל: חומצה פרופנואית (פרופוניון), ביצה רקובה (מימן גופרתי), חמאה בוטירית (חומצה בוטירית), וויניגרי (חומצה אצטית).
סורסטרומינג נמכר בדרך כלל בחנויות מכולת בכל רחבי שוודיה.
אכילת סורסטרומינג
השוודים צורכים בדרך כלל סורסטרומינג החל מיום חמישי השלישי של אוגוסט, שידוע כ"יום הסורסטרומינג", עד תחילת ספטמבר. בגלל הריח החזק, לעיתים קרובות אוכלים סורסטרוממינג בחוץ. קופסת השימורים לרוב נפתחת במרחק מה משולחן האוכל ולעיתים קרובות מנקבים את הקופסה תוך כדי טבילה שלה בדלי מים, או לאחר הקשה והרמה שלה בזווית של 45 מעלות כלפי מעלה, כדי למנוע מהגז הנפלט מהפחית להתיז מי-מלח.
סורסטרומינג מגיע בשתי צורות: ללא ניקוי החלק הפנימי (כשרק הראשים הוסרו) או כפילטים. הדג מרוקן לפני האכילה, ומסירים את עמוד השדרה ולעיתים את העור. ביצי דגים שמקורן בסורסטרומינג נאכלות בדרך כלל יחד עם הדג.
לעיתים קרובות אוכלים את הסורסטרומינג ביחד עם טונברוד, לחם דק רך או פריך (לא לבלבל עם לחם שוודי נפוץ אחר, שהוא פריך). מקור השימוש בטרונברוד באזור החוף הגבוה, שם המסורת היא להכין כריך באמצעות שתי חתיכות קשות ממנו מרוחות בחמאה. בנוסף לדגים, שתי התוספות הנפוצות ביותר הן תפוחי אדמה (חתוכים או מחיתיים, לרוב תפוחי אדמה שקדיים) ובצל סגול חתוך דק. בדרך כלל אוכלים את הסורסטרומינג ללא לחם יחד עם המרכיבים הנלווים אליו. כדי לאזן את הטעם החזק של הדג, לפעמים מתווספות גבינות וסטרבוטן.
בחלק הדרומי של שוודיה נהוג להשתמש במגוון תבלינים כמו קוביות של בצל סגול חתוך, גרדפיל (שמנת חמוצה מותססת, בדומה לסמטנה) או קרם פרש, עירית, ולעיתים אפילו עגבנייה ושמיר קצוץ.
סורסטרומינג מוגש בדרך כלל עם שוט של סנאפס, בירות קלות כמו למשל פילזנר או לאגר, svagdricka (סוג של בירה קטנה), מים, או חלב קר. יש מחלוקת בין אניני טעם על מה מומלץ לשתות כשאוכלים את הסורסטרומינג. המאכל משמש בדרך כלל כמוקד פסטיבלים מסורתיים הנקראים surströmmingsskiva.
יש מחלוקות לגבי המאכל. בעוד שחלק מהאנשים חושבים שמדובר במנה שוודית מסורתית ישנם כאלו שאומרים שמדובר ב"דג מסריח וזה הכל" זהו אוכל הנתון למחלוקות ותשוקות רציניות, כמו גם המאכל הנורווגי, לוטפיסק.
מוזיאון
ב-4 ביוני 2005, נפתח המוזיאון הראשון לסוטרסטרומינג בעולם בסיפסמאלן דרומית-מזחית לאורנסלנדסוויק, עיירה בקצה הצפוני של החוף הגבוה. שמו של המוזיאון הוא "Fiskevistet" (תרגום של: "מאהל הדגים").
דעה בינלאומית
מבקר האוכל והסופר הגרמני וולפגנג פאסבנדר כתב כי "האתגר הגדול ביותר בעת אכילת סורסטרמינג הוא להקיא רק אחרי הביס הראשון, ולא לפניו".
חוקי מנהל המזון
מאחר שבסיס המנה הוא הרינג שמקורו בים הבלטי, הסורסטרומינג כיום מכיל רמות גבוהות יותר של דיאוקסינים ו- PCB מהמותר באיחוד האירופי. בשוודיה התקבלה החרגה מכללים אלו בשנים 2002–2011, ולאחר מכן הוגשה בקשה לחידוש החריגה. היצרנים של המאכל אמרו שאם הבקשה תידחה, הם יורשו להשתמש רק בהרינג שאורכו הוא פחות מ -17 סנטימטרים, המכיל רמות נמוכות יותר של החומרים שהיו בחריגה, מה שישפיע על זמינות ההרינג בו אפשר להשתמש.
איסורים בחברות תעופה
באפריל 2006 אסרו כמה חברות תעופה גדולות (כמו למשל אייר פראנס, בריטיש איירווייז, פינאייר ו- KLM ) את הגשת הדגים בטענה כי הפחיות המכילות את הדגים נפיצות בלחץ גבוה. מכירת הדגים הופסקה לאחר מכן בנמל התעופה הבינלאומי של סטוקהולם, ארלנדה. יצרני הדגים כינו את החלטת חברות התעופה כהחלטה של "אנאלפביתים תרבותיים", וטענו שמדובר ב"מיתוס שדגים משומרים יכולים להתפוצץ".
פינוי גרמני
בשנת 1981 פינה בעל בית גרמני דייר ששכר ממנו דירה ללא הודעה מוקדמת לאחר שהשוכר פיזר מי מלח של סורסטרומינג בחדר המדרגות של בניין הדירות. כאשר בעל הבית נלקח לבית המשפט, קבע בית המשפט כי החלטתו הייתה מוצדקת ומצידו של בעל הבית הודגמה הטענה על ידי פתיחת פחית באולם בית המשפט. בית המשפט הגיע למסקנה כי הוא "שכנע את עצמו כי הריח המגעיל של מי המלח מהדגים חרגו בהרבה מהמידה שאפשר היה לצפות ששאר הדיירים בבניין יסבלו".