cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיינקראפט
בריקראפט (Brickcraft)
בסביבות 2011, לפני שחרורו המלא של המשחק, נחתם הסכם שיתוף פעולה בין Mojang וקבוצת לגו כדי ליצור מהדורה של מיינקראפט המבוססת על לבנים של לגו שתקרא Brickcraft. פרסון עבד על הגרסה המקדימה של המשחק הזה, שאותו כינה "Project Rex Kwon Do" בהתבסס על בדיחה מנפוליאון דינמיט. לגו דחפו את פיתוח הפרויקט קדימה, ובעוד Mojang העמידו שני מפתחים לערכה לתקופה של שישה חודשים, מאוחר יותר הם בחרו לבטל את הפרויקט, מכיוון שלטענתם, קבוצת לגו תובעת יותר מממה שהם יכולים לעשות, על פי דבריו של עובד Mojang דניאל קפלן. קבוצת לגו שקלה לרכוש את Mojang כדי להשלים את המשחק, אך בשלב זה הציעה מיקרוסופט את הצעתה לרכוש את החברה בלמעלה מ-2 מיליארד דולר. לדברי רוני שרר (Ronny Scherer) מקבוצת לגו, החברה עדיין לא הייתה בטוחה בהצלחה הפוטנציאלית של מיינקראפט בשלב זה ולכן ויתרה על הרכישה לאחר שמיקרוסופט הגישו את הצעתם ל-Mojang.
מציאות מדומה (VR)
בשלב מוקדם, פרסון תכנן שהמשחק יתמוך באוקולוס ריפט. עם זאת, לאחר שפייסבוק רכשה את אוקלוס בשנת 2013, הוא ביטל באופן פתאומי את התוכניות וציין כי "פייסבוק מוציאה אותי מדעתי". גרסה לא רשמית הידועה בשם-Minecraft VR פותחה בשנת 2016 על ידי הקהילה על מנת לספק תמיכה במשקפי מציאות מדומה למהדורת ה-Java כשהיא מכוונת בעיקר לחומרת האוקולוס ריפט. ב-15 באוגוסט 2016 מיקרוסופט השיקה מהדורה רשמית של המשחק לאוקולוס ריפט ב-Windows 10. ב-7 בספטמבר 2020, Mojang הודיעו כי גרסת הפלייסטיישן 4 של המשחק תתחיל לתמוך ב-PlayStation VR מאותו חודש.
מוזיקה
המוזיקה והאפקטים הקוליים של מיינקראפט הופקו על ידי המוזיקאי הגרמני דניאל רוסנפלד, הידוע יותר בשם "C418". מוזיקת הרקע במיינקראפט היא סוג של מוזיקת אווירה. ב-4 במרץ 2011 הוציא רוסנפלד אלבום אולפן שכותרתו "Minecraft - Volume Alpha"; האלבום כולל את רוב רצועות הפסקול במיינקראפט, כמו גם מוזיקה אחרת שלא הופיעה במשחק. קירק המילטון (Kirk Hamilton) מ-Kotaku בחר במוזיקה של מיינקראפט כאחת מרצועות הפסקול למשחק הווידאו הטובות ביותר בשנת 2011. ב-9 בנובמבר 2013 הוציא רוסנפלד את האלבום הרשמי השני, שכותרתו "Minecraft - Volume Beta", הכולל את המוזיקה שנוספה בגרסאות מאוחרות יותר של המשחק. בנוסף לאלבומיו של רוסנפלד, מלחינים אחרים תרמו רצועות פסקול למשחק מאז שחרורו, כולל סמואל אברג (Samuel Åberg), גארת' קוק (Gareth Coker) ולנה ריין.
ביקורות והצלחה
מיינקראפט זכה לשבחים רבים, והביקורות שיבחו את החופש היצירתי שהמשחק מעניק לשחקנים במשחק. המבקרים שיבחו את מערכת הקראיפטינג (crafting, יצירה) של מיינקראפט, והעירו כי מדובר בהיבט חשוב במשחקי עולם פתוח. מרבית הביקורות התרשמו מגרפיקת הבלוקים של המשחק, האתר IGN תיאר אותה כ"בלתי נשכחת". הסוקרים אהבו גם את האלמנטים ההרפתקניים של המשחק וציינו כי המשחק יוצר איזון טוב בין חווית ההרפתקה לחווית הבנייה. המצב המרובה משתתפים במשחק התקבל בדרך כלל בצורה חיובית, IGN העירו כי "הרפתקאות תמיד טובות יותר עם חברים".
סקוט מונרו (Scott Munro) מ-Daily Record שעשה סקירה על גרסת האלפא כינה אותה "כבר משהו מיוחד" וקרא לקוראים לקנות אותה. ג'ים רוסיניול (Jim Rossignol) מ-Rock Paper Shotgun המליץ גם על האלפא של המשחק, וכינה אותו "סוג של לגו סטלקר 8-bit יצירתי". ב-17 בספטמבר 2010, הוובקומיקס על משחקי מחשב "Penny Arcade" יצר סדרת קומיקס ופרסומי חדשות על ההתמכרות שלו למשחק. גרסת ה-Xbox 360 התקבלה באופן חיובי על ידי המבקרים, אך לא זכתה לשבחים רבים כמו גרסת המחשב האישי.
מהדורת הכיס של המשחק קיבלה בתחילה ביקורות מעורבות מצד המבקרים. אף על פי שהמבקרים העריכו את השליטה היחסית קלה במשחק, הם התאכזבו מחוסר התוכן. במיוחד נמתחה ביקורת על חוסר היכולת לאסוף משאבים ליצירת כלים. הכמות המוגבלת של בלוקים והיעדר יצורים עויניים, ספגו ביקורת במיוחד. לאחר מספר עדכונים שהוסיפו תוכן נוסף, מהדורת הכיס התחילה לקבל ביקורות חיוביות יותר. סוקרים החמיאו לבקרי השליטה ולגרפיקה, אך עדיין ציינו חוסר תוכן.
מכירות
מיינקראפט מכר למעלה ממיליון עותקים פחות מחודש לאחר שנכנס לשלב הבטא שלו בתחילת 2011. עם זאת, למשחק לא היה גיבוי של מפרסמים גדולים ומעולם לא פורסם מסחרית אלא עבר מפה לאוזן בקהילת השחקנים, וקיבל הפניות שונות שלא בתשלום בתקשורת הפופולרית כמו באתר של-Penny Arcade. באפריל 2011 העריך פרסון כי מיינקראפט הרוויחה הכנסות של 23 מיליון אירו (33 מיליון דולר), אם מכלילים את 800,000 העותקים של גרסת האלפא שנמכרו, ומעל מיליון עותקים בגרסת הבטא. בנובמבר 2011, לפני שחרורו המלא של המשחק, בבטא של המשחק היו 16 מיליון משתמשים רשומים ו-4 מיליון רכישות. עד מרץ 2012, מיינקראפט הפך למשחק המחשב השישי הנמכר ביותר בכל הזמנים. ב-10 באוקטובר 2014, המשחק מכר כ-17 מיליון עותקים למחשב האישי, והפך למשחק המחשב הנמכר ביותר בכל הזמנים, ובחישוב כולל, המשחק מכר באותו יום כ-60 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות, מה שהופך אותו למשחק הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים. ב-25 בפברואר 2014 המשחק מכר 100 מיליון עותקים. עד מאי 2019 נמכרו 180 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות. בגרסת מיינקראפט סין החינמית היו למעלה מ-300 מיליון שחקנים עד נובמבר 2019. גרסת ה-Xbox 360 של מיינקראפט הפכה לרווחית עוד ביום הראשון לשחרורה בשנת 2012, כאשר המשחק שבר את שיאי המכירות של Xbox Live עם 400,000 מחוברים. בתוך שבוע מיציאתו לחנות Xbox Live, מיינקראפט מכר למעלה ממיליון עותקים. GameSpot הודיעו בדצמבר 2012 שמיינקראפט מכר למעלה מ-4.48 מיליון עותקים מאז יציאות המשחק ל-Xbox Live Arcade במאי 2012. בשנת 2012, מיינקראפט היה המשחק הנרכש ביותר ב-Xbox Live Arcade. ב-4 באפריל 2014, גרסת ה-Xbox 360 מכרה 12 מיליון עותקים. בנוסף, מהדורת הכיס מכרה 21 מיליון עותקים. גרסת הפלייסטיישן 3 מכרה מיליון עותקים בחמישה שבועות. שחרור גרסת הפלייסטיישן ויטה של המשחק הקפיץ את מכירות המשחק ב-79%, והפך את השקת הגרסאות לפלייסטיישן 3 והפלייסטיישן 4 של מיינקראפט להשקה הגדולה ביותר בפלייסטיישן. גרסת הפלייסטיישן ויטה מכרה 100 אלף עותקים דיגיטליים ביפן במהלך החודשיים הראשונים לפרסום, על פי הודעה של SCE יפן. עד ינואר 2015 נמכרו ביפן 500,000 עותקים דיגיטליים של מיינקראפט בכל פלטפורמות הפלייסטיישן, עם עלייה בקרב ילדי בגילאי בתי הספר היסודיים שרכשו את הגרסה לפלייסטיישן ויטה. מיינקראפט סייע בשיפור סך הכנסותיה של מיקרוסופט ב-63 מיליון דולר ברבעון השני של שנת 2015. המשחק, בכל הגרסאות שלו ביחד, כלל למעלה מ-112 מיליון שחקנים פעילים בחודש ספטמבר 2019. ביום השנה ה-11 של המשחק במאי 2020, מיקרוסופט הודיעו שהמשחק מכר יותר מ-200 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות עם מעל 126 מיליון שחקנים פעילים מדי חודש.
פרסים ומועמדויות
ביולי 2010 PC Gamer הכריזו על Minecraft כמשחק הרביעי הטוב ביותר לשחק בעבודה. בדצמבר של אותה שנה, Good Game בחרו במיינקראפט למשחק השווה ביותר להורדה לשנת 2010, Gamasutra הכריזו על מיינקראפט כמשחק השמיני הטוב ביותר ב-2010 כמו גם למשחק האינדי השמיני הטוב ביותר של השנה, ו-Rock,Paper, Shotgun כינו אותו "משחק השנה". Mod DB העניקו למשחק את פרס המשחק האינדי של השנה לשנת 2010 כפי שנבחר על ידי המצביעים, בנוסף לשניים מתוך חמישה הפרסים של העורך למשחק האינדי החדשני והטוב ביותר. המשחק זכה גם לתואר "משחק השנה" על ידי PC Gamer UK. המשחק היה מועמד לטקס ה-"פרס הגדול" של Seumas McNally, למצוינות טכנית ולמצוינות בעיצוב בפסטיבל המשחקים העצמאיים במרץ 2011 וזכה בפרס הגדול ובפרס הקהל שהוענק על ידי הקהילה. בטקס פרסי מפתחי המשחקים 2011, מיינקראפט זכה בפרסים בקטגוריות משחק הבכורה הטוב ביותר, המשחק הטוב ביותר להורדה ולפרס החדשנות, כלומר זכה בכל פרס שהתמודד עליו. המשחק זכה בפרס משחקי הווידאו של GameCity. ב-5 במאי 2011 מיינקראפט נבחר לאחד מ-80 המשחקים שיוצגו במוזיאון המוזיאון לאמנות אמריקאית במסגרת התערוכה "אמנות משחקי הווידאו" שנפתח ב-16 במרץ 2012. בטקס פרסי משחקי הווידאו של ספייק בשנת 2011, מיינקראפט זכה בפרס המשחק העצמאי הטוב ביותר והיה מועמדת בקטגוריית משחקי המחשב הטובים ביותר. בשנת 2012, בטקס פרסי משחקי הווידאו של האקדמיה הבריטית, מיינקראפט היה מועמד בקטגוריית GAME של שנת 2011 ופרסון קיבל את הפרס המיוחד. בשנת 2012 הוענק ל-Minecraft XBLA פרס ג'ויסטיק הזהב בקטגוריית המשחק להורדה הטוב ביותר, ופרס TIGA בקטגוריית משחק הארקייד הטוב ביותר. בשנת 2013 המשחק היה מועמד למשחק המשפחתי של השנה בטקס פרסי משחקי הווידאו של האקדמיה הבריטית. מהדורת הקונסולות של מיינקראפט זכתה בפרס TIGA לשנת 2014. בשנת 2015 דורג המשחק במקום ה-6 ברשימת 15 המשחקים הטובים ביותר מאז שנת 2000 של USgamer. בשנת 2016 מיינקראפט דורג במקום ה-6 ברשימת 50 משחקי הווידאו הטובים בכל הזמנים. מיינקראפט היה מועמד בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2013 בקטגוריית האפליקציה המועדפת, אך הפסיד ל-Temple Run. מיינקראפט היה מועמד גם לטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2014 בקטגוריית משחק הווידאו האהוב ביותר, אך הפסיד ל-Just Dance 2014. המשחק זכה מאוחר יותר בפרס המשחק הממכר ביותר בטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2015. בנוסף, מהדורת ה-Java הייתה מועמדת לקטוגריית "משחק הווידאו המועדף" בטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2018, וכן בפרס "משחק הווידאו האהוב" בטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2020.
השפעה תרבותית
בספטמבר 2019, The Guardian הכתירו את מיינקראפט כמשחק הווידאו הטוב ביותר של (העשור השני של) המאה ה-21. בנובמבר 2019, Polygon כינו את המשחק "המשחק החשוב ביותר של העשור". בדצמבר 2019 פורבס העניקו למיינקראפט אזכור מיוחד ברשימת משחקי הווידאו הטובים ביותר של העשור השני של המאה ה-21, וקבעו שהמשחק הוא "ללא ספק אחד המשחקים החשובים ביותר בעשר השנים האחרונות". ביוני 2020, המשחק נכנס להיכל התהילה העולמי של משחקי הווידאו.
מיינקראפט ידוע כאחד המשחקים המצליחים הראשונים שהשתמשו במודל גישה מוקדמת לפני יציאת הגרסה המלאה של המשחק כדי לסייע במימון הפיתוח. מכיוון שהמשחק סייע לחיזוק תעשיית משחקי מחשב אינדים בתחילת שנות העשרים, השימוש במימון המונים ומודל הגישה המוקדמת בפיתוח משחקי אינדים זינק.
רשתות חברתיות כמו פייסבוק, יוטיוב ורדיט מילאו תפקיד משמעותי בהגדלת הפופולריות של מיינקראפט. מחקרים שבוצעו על ידי בית הספר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה, הראו כי שליש משחקני המשחק גילו עליו באמצעות סרטונים באינטרנט. בשנת 2010, סרטונים הקשורים למיינקראפט החלו לחדור ליוטיוב. הסרטונים האלו הכילו בדרך כלל צילומי מסך של המשחק עם קריינות קולית. עד מאי 2012 הועלו ליוטיוב למעלה מארבעה מיליון סרטונים הקשורים למיינקראפט. כמה פרשנים פופולריים של המשחק קיבלו תעסוקה בחברת Machinima, חברת משחקי וידאו המחזיקה בערוץ בידור נצפה מאוד ביוטיוב. בעקבות הפופולריות של המשחק פורטנייט בשנת 2018, הפופולריות של מיינקראפט צנחה בכל הפלטפורמות. בשנת 2019 הפופולריות של מיינקראפט ביוטיוב זינקה מחדש.
מיינקראפט אוזכר רבות במשחקי וידאו אחרים, כמו Super Meat Boy, The Elder Scrolls V: Skyrim, The Binding of Isaac ו-Super Smash Bros. Ultimate שכולל עיצובי דמותיות רשמיות המבוססות על מיינקראפט. המשחק גם קיבל אזכורים על ידי אמן המוזיקה האלקטרונית deadmau5 בהופעותיו. סימולציה של המשחק הוצגה בסרט המוזיקלי G.U.Y. של ליידי גאגא. "$Luca", הפרק ה-17 בעונה ה-25 של סיטקום האנימציה משפחת סימפסון נעשתה בהשראת מיינקראפט.
בדצמבר 2012 יצא הסרט הדוקומנטרי "Minecraft: The Story of Mojang" בהפקת החברה 2 Player Productions. הסרט סוקר את ההיסטוריה של החברה ואת תהליך הפיתוח של המשחק. בפברואר 2014 מרקוס פרסון הכריז שהאחים וורנר יוצרים סרט לייב אקשן של מיינקראפט, בהפקת רוי לי (Roy Lee) וג'יל מסיק (Jill Messick). הסרט יבוים על ידי הבמאי פיטר סולט, ויצא לאקרנים תחת הכותרת "מיינקראפט: הסרט" (Minecraft: The Movie).
יישומים
היישומים הפוטנציאלים של מיינקראפט נדונו בהרחבה, במיוחד בתחומי העיצוב והחינוך בעזרת מחשבים. בפאנל בכנס Minecon בשנת 2011, מפתח שוודי דן באפשרות להשתמש במשחק לתכנון מבנים ציבוריים ופארקים, וקבע כי העיבוד באמצעות המשחק יהיה הרבה יותר ידידותי למשתמש. בשנת 2012, חבר בקבוצת Human Dynamics במעבדת המדיה MIT Cody Sumter, אמר: "פרסון לא רק בנה משחק. הוא גרם ל-40 מיליון אנשים ללמוד להשתמש בתכנון בעזרת מחשב". תוכנות שונות פותחו כדי לאפשר הדפסת עיצובים ממוחשבים באמצעות מדפסות תלת מימד מקצועיות או ביתיות.
בספטמבר 2012 החלו Mojang בפרויקט "בלוק אחר בלוק" (Block By Block) בשיתוף פעולה עם האו"ם ליצירת העולם האמיתי בתוך מיינקראפט. באמצעות הפרויקט, הקהילה סייעה בשיקום אזורי מצוקה, וכל אחד מוזמן להיכנס לשרתי המיינקראפט הרלוונטיים ולשנות את מראה השכונה שלו. פרויקט הפיילוט הראשון החל בקיברה, אחד היישובים הבלתי רשמיים בקרבת ניירובי, ונמצא בשלבי התכנון. פרויקט Block By Block מבוסס על יוזמה קודמת שהחלה באוקטובר 2011, My Block, שהעניקה לצעירים בקהילות שוודיות כלי להמחיש כיצד הם רוצים לשנות את האזור בו הם גרים. הרעיונות שהציגו האזרחים היוו מקור להחלטות פוליטיות שונות.
בשנת 2013 הקים סטיוארט דאנקן (Stuart Duncan), הידוע בכינויו האינטרנטי-AutismFather, שרת מיינקראפט לילדים אוטיסטים ובני משפחותיהם, שנקרא Autcraft. השרת נוצר מכיוון שבשרתים הציבוריים היו בריונים וטרולים רבים שגרמו לילדים האוטיסטים לכעוס ולהרגיש פגועים. לשרת יש רשימת מורשים שמתירה רק לשחקנים שאושרו על ידי צוות השרת להיכנס אליו, מתוכם 8,000 ילדים על הקשת האוטיסטית מרחבי העולם נכון לאפריל 2017. השרת מכונה "אחד המקומות הטובים ביותר באינטרנט" והיה נושא לעבודת מחקר.
באפריל 2014 בנתה הסוכנות הדנית לנתונים גאוגרפים (Danish Geodata Agency) את כל דנמרק בקנה מידה של 1:1 במיינקראפט בהתבסס על המפות שלהם. הדבר היה אפשרי כיוון שדנמרק היא אחת המדינות השטוחות ביותר, עם הנקודה הגבוהה ביותר בגובה 171 מטר (מדורגת כמדינה עם טווח הגובה ה-30 הקטן ביותר), כאשר גבול ברירת המחדל של מיינקראפט הוא סביב 192 מטר מעל גובה פני הים.
ארגונים מסוימים ניצלו את העובדה שהמשחק לא מצונזר גם במדינות שבהם רוב התוכן באינטרנט מצונזר, מה שהוביל לפתיחת שרת מיינקראפט ובו ספרייה עם תוכן ללא צנזור. השרת נפתח על ידי עיתונאים ששמו להם למטרה לקדם את חופש המידע במדינות בעלות צנזורה רחבה (למשל, מצרים, מקסיקו, רוסיה, ערב הסעודית ווייטנאם). בניין הספרייה הווירטואלי הבנוי בסגנון בנייה נאו-קלאסי נוצר במשך כ-250 שעות על ידי צוות בינלאומי של 24 אנשים. אף על פי שמיינקראפט יוצר עולמות שפני השטח שלהם אקראיים לחלוטין, המשחק הפך מהר מאוד למשחק פופולרי עבור קהילת ה-Speedrunning. בסוג זה של סגנון משחק, השחקנים יוצרים כמות גדולה של עולמות אקראיים עד שהם מצליחים להיווצר בעולם שבו יש להם סיכוי להרוג את הבוס של המשחק דרקון הסף (The ender dragon) הכי מהר שאפשר. בעוד כמה "ספיד-ראנרים" מנסים להשיג את הזמן המהיר ביותר שאפשר ומסתמכים על מערכת יצירת העולמות של מיינקראפט כדי לייעל את המשחק שלהם, אחרים מבקשים לחזור על אותו עולם בעל פוטנציאל באופן עקבי כדי להשיג את הזמן הקצר ביותר שגבולות המשחק מאפשרים. בין הרצים הידועים ביותר אפשר למצוא את Dream, שבזכות הצלחתו בשבירת שיא העולם (כמו כן, גם סדרת היוטיוב שלו - "ציידי מיינקראפט", באנגלית: Minecraft Manhunt) ערוץ היוטיוב שלו הפך לערוץ בעל קצב הגדילה הכי מהיר בהיסטוריה של יוטיוב.
חינוך
נעשה שימוש במיינקראפט גם במסגרות חינוכיות. בשנת 2011 הוקם ארגון חינוכי בשם MinecraftEdu במטרה להכניס את מיינקראפט לבתי ספר. הקבוצה עובדת עם Mojang כדי להפוך את המשחק לזמין ונגיש בבתי ספר. הגרסה של מיינקראפט ש-MinecraftEDU מספקים כוללת מאפיינים ייחודיים המאפשרים למורים לעקוב אחר התקדמות התלמידים בשרת הכיתתי, ועוד תכונות כגון קבלת צילומי מסך מהתלמידים על מנת לבחון את הבנתם בחומר הנלמד. ב-21 בספטמבר 2012, MinecraftEdu ציינו שלכ-250,000 סטודנטים ברחבי העולם יש גישה למהדורת החינוך של המשחק באמצעות החברה. מגוון רחב של פעילויות חינוכיות הקשורות למשחק פותחו כדי ללמד את התלמידים נושאים שונים, כולל היסטוריה, שפות ומדעים. לדוגמה, מורה אחד בנה עולם המורכב מציוני דרך היסטוריים שונים שהתלמידים יכולים לשוטט בו ולחקור אותו. מורה אחר יצר תא של בעל חיים בקנה מידה גדול בתוך המשחק, והתלמידים יכולים לחקור אותו וללמוד כיצד הוא פועל. בית החולים הבריטי Great Ormond Street Hospital שוחזר בהעתק מדויק במיינקראפט, והוא מציע לחולים לבקר בגרסה הממוחשבת כדי לחקור את בית החולים לפני שהם מבקרים בפועל.
עם כניסתם של אבני רדסטון כתחליף למעגלים חשמליים, הצליחו המשתמשים לבנות מחשבים וירטואליים פונקציונליים בתוך המשחק. יצירות וירטואליות דומות כוללות כונן קשיח עובד, מחשב וירטואלי בן 8 סיביות, אמולציות ל-Atari 2600, ו-גיים בוי אדוונס.
כנס Minecon
Minecon הוא כנס המעריצים הרשמי של מיינקראפט שנערך מדי שנה. הכנס הראשון נערך בנובמבר 2011 במלון ובקזינו של מפרץ מאנדליי בלאס וגאס. הכנס כלל את ההשקה של הגרסה הרשמית של המשחק, נאומים מרכזיים (כולל נאום מאת פרסון), תחרויות בנייה וקוספליי, תערוכות של חברות מובילות בתחום המשחקים, מרצ'נדייז ועמדות חתימה ותמונות עם עובדי Mojang ויוצרי תוכן ידועים בקהילת המיינקראפט. בכל שנה מקבל כל מי שמשתתף בכנס גלימה ייחודית לדמות שלו במשחק.
DEC
DEC (ראשי תיבות של Digital Equipment Cooperation, ידועה בעברית גם בשם המקוצר דיגיטל) הייתה חברת מחשבים שנוסדה בשנות ה-60 של המאה ה-20. ייצרה מיני מחשבים מסוג PDP, ובהמשך מחשבים מסוג VAX ושרתי Alpha. בנוסף למחשבים, ייצרה גם מוצרי תוכנה תשתיתיים עבור המחשבים שייצרה. בשיאה, הייתה חברת המחשוב השנייה בגודלה, אחרי חברת IBM. באמצע שנות ה-90 עברה משבר, שהסתיים ברכישתה על ידי חברת קומפק בשנת 1998. חברת קומפק נרכשה מאוחר יותר על ידי חברת היולט פקארד, שהמשיכה במכירת מוצרים שמקורם במוצרים של DEC.
תולדות החברה
בשנת 1957 הקימו בוגרי MIT קן אולסן והרלן אנדרסון, חברת הזנק בשם Digital Equipment Corporation שהתבססה על פטנטים לייצוב זיכרון מחשב מבוסס ליבה מגנטית וחוצץ למדפסת (printer buffer), התקן זיכרון שיאפשר למדפסת לקלוט מידע בקצב גבוה מקצב הדפסתה ויאפשר שחרור המחשב מתלות בקצב ההדפסה של המדפסת. בנובמבר 1960 הכריזה החברה על המיני-מחשב הראשון מתוצרתה, PDP-1, שהתבסס על הארכיטקטורה של מחשב TX-0 עליו עבד אולסן במעבדות לינקולן ב-MIT.
מאהבה של ליידי צ'טרלי (סרט, 2015)
מאהבה של ליידי צ'טרלי (באנגלית: Lady Chatterley's Lover) הוא סרט טלוויזיה בריטי מסוגת הדרמה הרומנטית משנת 2015. בסרט מככבים הולידיי גריינג'ר, ריצ'רד מאדן וג'יימס נורטון. זהו עיבוד של ג'ד מרקוריו לרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי" מאת ד. ה. לורנס שיצא לאור ב-1928. שידור הבכורה של הסרט בערוץ BBC One היה ב-6 בספטמבר 2015.
DEC
תולדות החברה
עם זאת, אולסן כשל בראיית הצורך במחשב אישי וראה בו כלי מיותר, שרוב הציבור לא ירצה ולא יוכל לתחזק לאורך זמן. דיגיטל של אולסן שהקפידה לא להתפשר על איכות, גם על חשבון זמן פיתוח, לא התאימה לעולם של "Time to market" (הוצאת מוצר לשוק לשם כיבושו לפני המתחרים, גם תוך התפשרות על בשלות ואיכות). ההתעקשות על סגירות וביצוע כל הפיתוח בתוך דיגיטל לא התאימו עוד לעולם של פתיחות ושילוב כישרונות. כך הפסידה דיגיטל נתחי שוק למערכת ההפעלה UNIX, שגברה בפופולריות על VMS, ולמחשבים אישיים. הניסיון להילחם ב-UNIX באמצעות מערכת ההפעלה הכושלת ULTRIX וב-IBM PC באמצעות המחשב האישי הכושל Rainbow גרמו לדיגיטל הפסדי ענק.
מאהבה של ליידי צ'טרלי (סרט, 2015)
העיבוד הוא חלק מארבעה סרטי טלוויזיה עיבודים לספרות המאה העשרים בהפקת ה-BBC. הסרטים האחרים הם "Cider with Rosie" מאת לורי לי, "המקשר" מאת אל פי הרטלי, והמחזה "המפקח בא" מאת ג'יי בי פריסטלי.
DEC
סוף דרכה
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 מכרו חברות החומרה מחשבים במחיר גבוה כשמוצרי התוכנה הבסיסיים היו מוצר נלווה.
מאהבה של ליידי צ'טרלי (סרט, 2015)
תקציר עלילה
ליידי קונסטנס צ'טרלי (הולידיי גריינג'ר) נשואה באושר לאריסטוקרט סר קליפורד צ'טרלי (ג'יימס נורטון), עד שהוא נפצע בשירותו במלחמת העולם הראשונה. בהיותו מרותק לכיסא גלגלים ואימפוטנט, מתחיל קליפורד להתרחק מקונסטנס, והיא מוצאת נחמה בחברתו של שומר היער המתבודד אוליבר מלורס (ריצ'רד מאדן).
בשנות העשרים של המאה העשרים הפער החברתי בין המעמד העליון לבין המשרתים היה בלתי ניתן לגישור. פרשת אהבים בין גבירת האחוזה ואחד העובדים היה גורם לשערורייה ולנידויים של השניים. ליידי צ'טרלי חייבת לבחור בין החיים ההגונים לבין האהבה, ומלורס מסכן את ביטחונו. שניהם מנסים לחמוק מחשדותיו הגוברים של בעלה הקנאי והנקמני.
DEC
סוף דרכה
עם תחילת העבודה על מחשבים אישיים והופעת מוצרי התוכנה של חברת מיקרוסופט, השתנתה המגמה ובהדרגה עלו מחירי התוכנה וירדו מחירי החומרה. באמצע שנות ה-90 תורגמה מגמה זו למשבר שאיים על עצם קיומן של שלוש יצרניות החומרה הגדולות חברות IBM, היולט פאקרד ו-DEC. המשבר חייב שינויים ארגוניים מהותיים ושינוי התרבות הארגונית של DEC, שנהגה להעסיק עובדים במשך כל הקריירה המקצועית ולא פיטרה עובדים. קן אולסן, נשיא החברה, סירב לפטר עובדים על אף הכורח העסקי בפיטורים ובמקום זאת התפטר בעצמו. רוברט פלאמר, שהחליף אותו בתפקיד ראה את מחשבי ה-Alpha כמוצר הדגל של החברה שיספק מענה נאות למשבר.
בינתיים נאלץ לפטר עובדים ולמכור קווי מוצרים של החברה לחברות אחרות. כך למשל מכר את בסיס הנתונים RDB לאורקל, את מוצרי השליטה והבקרה לחברת CA ואת מוצרי התקשורת לחברת Cabeltron. כאשר נמשך המשבר ולא נמצא לו פתרון הולם נרכשה החברה על ידי יצרנית המחשבים קומפק.
דיגיטל ישראל
הסניף הישראלי נחשב לאחד הסניפים היותר מוצלחים של חברת DEC העולמית. כתוצאה מהצלחתה שכיחות השימוש במוצרי החברה בישראל הייתה גבוהה בהרבה מאשר שכיחות השימוש במוצרים במרבית במדינות בעולם. מטה החברה שכן באזור התעשייה של הרצליה פיתוח והיה אחד ממרכזי המיחשוב הראשונים באזור שנודע בהמשך כ"סיליקון ואדי". בישראל התקיימה קבוצת משתמשי דיגיטל (דקו"ס) ששיתפה פעולה עם החברה בשיח לגבי פתרונות ושימושים. בקבוצת דקו"ס היו חברים מנהלי המיחשוב של רבים ממשרדי הממשלה, חברות מרכזיות במשק והמערכת הביטחונית. מנהלי הסניף הישראלי היו גיל וייזר אשר הקים את הסניף, יגאל בר יוסף ועמנואל פרץ.
נישואי קטינים בסודאן
נתוני הנישואים של קטינים בסודאן בשנת 2017 הם:
סודאן נמצאת במקום ה-29 בעולם בשיעור המדינות שבהן יש נישואי קטינים. הסטטיסטיקה בסודאן היא שאחת מתוך כל שלוש בנות מתחנת לפני גיל 18, בנתוני 2017 ניתן לראות שכל 25 מתוך 49 מתחתנות לפני גיל 15 ו 38% מתחתנות לפני גיל 18.
הגיל החוקי להינשא
הגיל החוקי לנישואי קטינים בסודאן הוא החל מגיל עשר, לבעל מותר לאנוס את אשתו על פי חוק. חשוב לציין שבדת המוסלמית אישה רשאית להתחתן רק כאשר היא קיבלה מחזור. בסודאן ניתן לאשר נישואים על ידי אישור בית המשפט או של אפוטרופוס למרות גילם הצעיר של המחותנים.
נישואי קטינים בחוק הבינלאומי -החוק הבינלאומי קובע שלנשים וגברים יש אותה זכות להינשא והן יעשו את זה מתוך רצונם החופשי והודעתם הפומבית בדבר נישואיהם. עם זאת, אם לא קבעה האמנה גיל מינימום לנישואים הוא יקבע לפי המקובל במדינה. אך בשנת 1989 חוקק בחוק הבינלאומי שעד גיל 18 אדם נחשב לילד ולכן בעקבות כך מדינות רבות שינו את גיל מינימום הנישואין במדינה לגיל 18. מתוך אמנה זו נובע שנישואין מתחת לגיל 18 הם אסורים.
הטקס בסודאן
טקס החתונה נמשך ימים רבים לחתן וכלה יש תפקידים מוגדרים.
הטקס מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: האירוסין, הכנות החתונה והחתונה.
חלק ראשון: אירוסין – נהוג שהמשפחות נפגשות לפני ובדרך כלל הנישואין מוסדרים בשידוך, משפחת החתן מעבירה עדר בקר תמורת הנישואין בשנים האחרונות נהוג להעביר גם כסף. התשלום והמפגש המקדים הוא תנאי הכרחי לביצוע האירוסין.
חלק שני: הכנות לחתונה – מתבצע בבית הכלה כחודש ימים יש גם טקס חינה מסורתי.
חלק שלישי: החתונה – החתן מגיע לבית הכלה ולפי המסורת חייב לבקש את רשות האם להיכנס, נערך טקס דתי החתן והכלה על פי המסורת מנשקים את ברכי ההורים להצלחה.
המניעים לנישואין מוקדמים
אחת הסיבות לנישואים מוקדמים בסודאן היא המשפחה, משפחה ממוצא סודני מתמלאת גאווה כאשר ילדה מתחתן מוקדם ומעמדם החברתי משגשג בעקבות הנישואין, משפחות שלא משיאות את הילדים בגיל צעיר לרוב נתונות לביקורת שלילית על ידי הסביבה. סיבה נוספת היא שמירה על ילדיהם בטוחים ומניעת הריון ללא נישואין, כך בעצם ילדיהם נשמרים וגם הכבוד המשפחתי נשמר.
השלכות של נישואין בגיל צעיר
ישנן הרבה השלכות בריאותיות כאשר ילדה שנישאה בגיל מוקדם גם יולדת בגיל צעיר. לילדות מתחת לגיל 18 יש סיכויים גבוהים יותר למות במהלך לידה קשה ואגרסיבית מאשר לנשים בוגרות יותר. נשים שנושאית ילד בגיל צעיר חשופות יותר למחלות ולרוב יהיה להן קשה יותר להיכנס להריון שני.
בנוסף ילדים שנישאים בגיל צעיר לרוב לא מלומדים, מה שמשפיע על המצב הכלכלי וגם על המצב בבית. נישואין בגיל צעיר גוררים גם אלימות, וכאשר ישנם יחסים כוחניים ואלימות במשפחה, לבני המשפחה אין דרך לעשות דבר או להתנגד להם לכן האלימות ממשיכה גם לדורות הבאים.
עמותת "girls not brides"
היא עמותה לא ממשלתית שפועלת נגד נישואין מוקדמים בכל רחבי העולם, היא הוקמה על ידי "The Elders" ומטרתה היא להשפיע ולמנוע את נישואי הקטינים ברחבי העולם. היא מונה כמעט 750 ארגונים מ-85 מדינות שונות שהצטרפו אליה ומקדמים את מטרתה. היא מקדמת את המטרה שלה על ידי עידוד המודעות לבעיה, שיתוף מידע ברחבי העולם ודיונים בנושא, בעיקר במדינות בהם אחוז הנישואים בגיל צעיר גבוהים. בנוסף לפעילות המניעה שלה היא חוקרת את ההשלכות של נישואים מוקדמים ומנסה לשלב את מסקנותיה במניעת נישואים אלה ולשכנע ממשלות בעולם להתערב בנושא ולהצטרף למטרתן למניעת נישואין מוקדמים.
טיבריוס קלאודיוס מקסימוס
תולדות חייו
מקסימוס נולד בסביבות שנת 65, ככל הנראה היה בן למשפחה רומאית בעלת מסורת צבאית מפיליפי שבפרובינקיה מוקדון, שמו מרמז על כך שמשפחתו קיבלה את האזרחות הרומאית לא מכבר, ככל הנראה על ידי אביו או סבו בזמן שלטון הקיסר קלאודיוס או נירון כגמול על שירותם בחיל העזר.
מקסימוס התגייס לצבא הרומאי בסביבות שנת 85 כפרש ושירת בלגיון השביעי קלאודיה שהוצב בוימינאקיום שבפרובינקיה מואסיה, מקסימוס שימש כאחראי על התקציב שהוקצה לחיל הפרשים בלגיון וכחלק משומרי הראש של לגאטוס הלגיון.
הלגיון השביעי, תחת פיקודו של הקיסר דומיטיאנוס, לקח חלק במלחמה הדאקית שהתרחשה בין השנים 85–89 כנגד מלך הדאקים דקבלוס, מקסימוס השתתף במלחמה כמפקד בחיל הפרשים של הלגיון ועוטר כתוצאה מגבורתו. לאחר מכן הוא הועבר לקוהורטת פרשים מחיל העזר, האלה השנייה פאנוניה, שהייתה מוצבת בשכנות ללגיון השביעי ושם הוא כיהן כקצין.
בערך בזמן שמקסימוס הועבר לחיל העזר חידש הקיסר טראיאנוס את המלחמה כנגד הדאקים, ומקסימוס שירת במערכה החדשה שהתרחשה בין השנים 101–106. במהלך המלחמה שוב הצטיין בגבורתו וזכה על כך במספר עיטורים. שימש גם כמפקד יחידת הפרשים שתפקידה היה לסייר כדי לאסוף מידע על האויב. לקראת סיום המלחמה אחד מתפקידיו היה ללכוד את המלך הדאקי דקבלוס (Decebalum). מקסימוס הצליח לאתרו אבל המלך הדאקי התאבד לפני שהוא הספיק ללכדו, ומקסימוס הסתפק בכריתת ראשו של דקבלוס והגיש אותו לקיסר.
לאחר הניצחון כנגד הדאקים מקסימוס השתתף עם יחידתו במלחמות הפרתיות של הקיסר כנגד האימפריה הפרתית וגם במלחמה זאת זכה לעיטורים על גבורתו. לאחר שהקיסר החדש אדריאנוס נאלץ לסגת מהשטחים שרומא כבשה במזרח במהלך המלחמה הפרתית מקסימוס ויחידתו הועברו חזרה למערב והוצבו חזרה בדאקיה כדי לחזק את הגנת הפרובינקיה.
מקסימוס השתחרר מהצבא לאחר שנת 115, אחרי שירות של יותר משלושים שנה. הוא חזר להתגורר בפיליפי שככל הנראה הייתה עיר מולדתו ושם נפטר.
בלבן
בלבן (לפעמים "בלבון") הוא שם משפחה שייתכן שמקורו בטורקית ואז משמעותו היא "אדם גדול וחסון", אם מקור המילה הוא מאוקראינית אז פירושו הוא "נץ".
קבוצות ה-NBA לפי שווי
קבוצות ה-NBA לפי שווי  היא רשימה שמפרסם המגזין פורבס אחת לשנה. הרשימה מדרגת את 30 קבוצות ליגת ה-NBA לפי הערכת השווי שלהן. ההערכת מבוססת על חישוב הערך הספורטיבי, גודל השוק, שווי האולם של המועדון ושווי המותג. הערכת השווי מביאה בחשבון גם חובות, אם ישנם, והרווח התפעולי.
גולדן סטייט ווריורס היא הקבוצה בעלת השווי הגבוה ביותר בסיום עונת עם שווי כולל של 7 מיליארד דולר. הקבוצה היא בעלת קצב הגידול המהיר ביותר בשווי - היא רשמה עלייה של 100% בשווי, מאז עונת. הווריורס היא הקבוצה השלישית שמגיעה לראש הטבלה, מאז פורסמה הרשימה לראשונה בעונת. לפניה היו ברשימה לוס אנג'לס לייקרס וניו יורק ניקס.
דירוג הקבוצות
הדירוג נכון ל-27 באוקטובר 2022
דצמבר
דצמבר (מלטינית: December, ההגייה העברית נגזרת מהשפה הגרמנית) הוא החודש השנים עשר והאחרון בלוח השנה הגרגוריאני.
שמו של חודש זה נובע מהמילה הלטינית decem, דֶצֶ'ם, שפירושה "עשר", מאחר שהחודש הזה היה החודש העשירי בלוח השנה הרומי המקורי, שנפתח בחודש מרץ ושהיו בו עשרה חודשים, משום שהחודשים ינואר ופברואר נוספו רק מאוחר יותר.
בכל שנה, חודש דצמבר מתחיל באותו יום בשבוע, שבו מתחיל חודש ספטמבר.
באזור חצי הכדור הצפוני, דצמבר הוא ברובו חודש סתווי ובחלקו חורפי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, דצמבר הוא ברובו חודש אביבי ובחלקו קיצי.
בחודש דצמבר יש 31 ימים.
גלנטורן
מועדון הכדורגל גלנטורן (באנגלית: Glentoran F.C.) הוא מועדון כדורגל צפון אירי ממזרח בלפסט, המשחק בליגת העל של צפון אירלנד (IFA פרמיירשיפ). גלנטורן הוא מהמועדונים החשובים ביותר בכדורגל הצפון אירי.
היסטוריה
גלנטורן נוסד בשנת 1882, שנתיים לאחר ייסודה של התאחדות הכדורגל הצפון אירית, והיה חלק מפיתוח הכדורגל הראשוני בממלכה המאוחדת. המועדון זכה לאורך ההיסטוריה שלו ב-23 אליפויות צפון אירלנד, כשהוא מדורג שני מבחינה זו אחרי לינפילד, ב-21 גביעי צפון אירלנד ו- 7 פעמים בגביע הליגה האירית. הוא המועדון הצפון אירי הראשון שזכה בגביע אירופי, לאחר שזכה בגביע וינה בשנת 1914.
מאז 1890, אז הצטרף המועדון לליגת העל, הוא לא ירד מעולם לליגת המשנה. בשנת 1974 הוא הגיע להישג השיא שלו במפעלים האירופיים של אופ"א, כשהעפיל עד לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
כיום המועדון הוא מקצועני למחצה, ומורכב ברובו מכדורגלנים חובבים המשחקים במקביל לעבודות אחרות.
מאמן הקבוצה כיום הוא אדי פטרסון. מהשחקנים הבולטים של הקבוצה כיום הם מייקל הלידיי וגארי המילטון.
אחיטוב (נכד עלי)
אחיטוב הוא דמות מקראית, בנו של פנחס בן עלי, ואביו של אחימלך. משפחת כהנים זו הייתה מאוהדות דוד. דמותו נזכרת ב.
ברשימת שרי דוד המופיעה ב: מופיע השם צדוק בן אחיטוב, בניגוד לנאמר במקורות אחרים, לפי אחיטוב היה אביו של אחימלך ומשפחתו ואילו צדוק בא ממשפחת כהונה אחרת. לדעת חוקר המקרא שמעון בר אפרת חל שיבוש בסדר השמות, והסדר הנכון לקריאה הוא: צדוק, ואביתר בן אחימלך בן אחיטוב, כהנים.
ברשימת היחס ב, נאמר כי אמריה הוליד את אחיטוב, ואחיטוב הוליד את צדוק. לדעת מיכאל קוכמן כתיבה זו היא מגמתית ומטרתה לקבוע את ייחוס משפחתו של צדוק למשפחת אהרון הכהן. ברשימת הכהנים בספר נחמיה, מוזכר אחיטוב כנגיד בית האלוהים וכאביו של מריות. מן הכתוב לא ברור מדוע לא קשר בעל ספר נחמיה את אחיטוב אל בית אהרון. לדעת חוקר המקרא מיכאל קוכמן, זו מגמת ספר נחמיה שלא להתייחס במפורש למשפחת הכהנים השייכת לבית אהרון, שכן מעמדו ניתן לו על ידי המלך הפרסי דווקא ולא מייחוס אבות. לעומת זאת, בספר עזרא מופיע אחיטוב כבן לשושלת אהרון. לא ברור אם בשני הספרים האלה מדובר באחיטוב נכד עלי או בכוהן מאוחר יותר בעל אותו שם בשושלת.
המושב אחיטוב, מושב במועצה אזורית עמק חפר, נקרא על שמו.
חסידות סרט ויז'ניץ
חסידות סערט־ויז'ניץ היא חצר חסידית, ענף של חסידות ויז'ניץ, שנוסדה על ידי רבי ברוך הגר, בנו של רבי ישראל הגר מוויז'ניץ ורב ואדמו"ר בעיר סירט (סערט) שברומניה, ולאחר מכן אדמו"ר בחיפה, בה הקים את מרכז החסידות. לאחר פטירתו, מילא את מקומו בנו רבי אליעזר הגר, וכיום משמש כאדמו"ר בנו של רבי אליעזר, רבי יעקב הגר.
נכון ל־2016, מונה החסידות 1,300 משפחות.
תולדות החסידות
הרב ברוך הגר החל בתרצ"ו לכהן כרב העיר סירט. כחודש לאחר מכן נפטר אביו רבי ישראל והוא החל לכהן שם כאדמו"ר. הקים בעיר את ישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא". לאחר השואה עלה לארץ ישראל והקים מחדש את החסידות. בנה את רמת ויז'ניץ בחיפה ופתח בה את ישיבת יחל ישראל. לאחר פטירתו בב' חשוון תשכ"ד מונה תחתיו בנו, רבי אליעזר הגר. בנו השני של רבי ברוך הגר, הרב משה הגר, כיהן כראש הישיבה. לאחר פטירת רבי אליעזר, בכ' תמוז תשע"ה, מונה תחתיו לאדמו"ר בנו, רבי יעקב שליט"א.
מוסדות ומאפיינים
החסידות מדגישה את שמירת הלשון ואהבת כל יהודי. בשבתות שובבי"ם נוהגים אנשי החסידות בתענית דיבור עד לאחר תפילת מוסף. בשבת פרשת בא הם נוהגים תענית דיבור לאורך כל השבת, לגברים, נשים וטף.
שאץ-ויז'ניץ
הרב מנחם דוד הגר, בנו של רבי משה, מכהן החל מתשל"ב כאדמו"ר בבית מדרשו של הרב חיים הגר, בנו של רבי משה משאץ, בחיפה. הקים מוסדות בשם "אהל משה". בנו הרב ברוך הוא רב הקהילה באשדוד.
קוסוב-ויז'ניץ
הרב נפתלי ראובן קורנרייך, חתנו של האדמו"ר רבי אליעזר, החל לכהן כאדמו"ר אחר פטירת חמיו. לפני כן כיהן כרב קהילת סרט ויז'ניץ בבני ברק, ובהמשך רב קהילה ביישוב תל ציון, שם הקים את ישיבת קוסוב ויז'ניץ. בתשע"ה עבר להתגורר בבית שמש והעביר לשם את הישיבה. שוררת מתיחות בינו לבין גיסו רבי יעקב, בנו היחיד של רבי אליעזר וממלא מקומו, בעוד החתן השני, הרב אהרן טוביה שפיטץ, רב "סרט-ויז'ניץ ארצות הברית", מזוהה עמו. בחצר זו מכונה האדמו"ר הקודם "ברכת אליעזר" (במקום "חכמת אליעזר" בחצר המרכזית).
399
אירועים
ללא תאריך מדויק: האימפריה הרומית המערבית האימפריה הרומית המזרחית האימפריה הסאסאנית דת
נפטרו
)
ללא תאריך מדויק:
זלמן בלחובסקי
ילדות, נעורים והעלייה לארץ
נולד למיכאל וחנה, בסופיבקה, פלך יקטרינוסלב. אביו, מיכאל בלחובסקי, היה איש עסקים מצליח שעסק בסחר בעץ, שימש כסוכן מכונות חקלאיות מסוג "רדינג", פעל כספק הנפט של האזור, וסיפק לא מעט מקומות עבודה ליהודים. היו לו עוד ארבעה אחים ושתי אחיות: משה, דוד, אברהם, סימה, שמואל, מניה ורחל. הוא למד בחינוך ביתי, שכלל לימודי עברית ורוסית. אחיו הגדול דוד התקבל ללימודים בגימנסיה ביקטרינוסלב, דבר שלא היה נפוץ אז בקרב יהודים.
בעקבות מכתב שקיבל מיכאל בלחובסקי ממנחם אוסישקין, בו הוא קרא לו לשלוח את בניו ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, במקום בו יוכלו לספוג יהדות, החליט מיכאל לשלוח לישראל את דוד, ולאחר מכן את זלמן. בקיץ 1914 עלה זלמן לארץ יחד עם אימו ההריונית ושני אחיו, אברהם ושמואל, כחלק מגל העלייה השנייה. הם הגיעו לארץ באונייה "אלכסנדר השני" חודש וחצי לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
העלייה לתל חי
בלחובסקי החל את לימודיו בגימנסיה הרצליה בכיתה ז'. הוא וחבריו ללימודים קינאו בבוגרים שסיימו זה מכבר את לימודיהם, ובעקבות הרצאה ששמעו מאת אברהם הרצפלד אזרו אומץ והחליטו בשנת 1919 לעזוב את הלימודים ולממש את שאיפותיהם להתיישב בקיבוצי הארץ, להגשמת החלום הציוני. ד"ר בוגרשוב, מנהל הגימנסיה, נזף בהם בפומבי על חוסר האחריות בו נהגו, אך לבסוף חיזק אותם ואמר "יישר כוח!". בלחובסקי וחבריו מהגימנסיה פנו אל המרכז החקלאי בתל אביב, ודרשו מכתב הפנייה לצאת לעבוד בתל-חי או בכפר גלעדי שבאצבע הגליל, במטרה לחזק את המקומות המרוחקים ביותר. לאחר מסע של כמה ימים ברגל ועל עגלות, הגיעו לתל-חי באישון ליל.
החיים בתל חי
בלחובסקי וחבריו התקבלו לקבוצה על ידי קלמן כהן, ממקימי תל-חי. הם שובצו לעבודות השונות במקום, אך מעמדם היה נמוך. הם כונו "גימנזיסטים" - חלשים בעבודה. בלחובסקי השתדל להוכיח שלמרות גילו הצעיר, שמונה-עשרה, תפוקת עבודתו לא נופלת מזו של המבוגרים ממנו, על אף שלא היה מתורגל בעבודה פיזית. הם נהגו לעבוד בשדה, ותמיד נשאו עמם נשק. עם הזמן, לאחר שבלחובסקי הוכיח את עצמו בעבודה, הוחלף כינוי הגנאי "גימנזיסט" בשם החיבה "בלחוב". חברי תל חי היו מאושרים מן החיים במקום, ללא ניתוחים אידאולוגיים או מחשבה על כך שהם עושים דבר מה מיוחד.
היחסים בין תושבי תל-חי לבדואים תושבי הסביבה היו יציבים עד לנובמבר 1919, עת שאחד מחברי תל-חי, שניאור שפושניק, נרצח על ידי שודד בדואי. בעקבות המצב הביטחוני שהתערער מאותו יום, ולאחר רצח חבר קבוצה נוסף – אהרון שר, נשלח יוסף טרומפלדור לתל-חי.
בלחובסקי, טרומפלדור וחברי תל-חי שמרו על החצר, ויצאו יחד לחרוש את האדמה: "בחריש יחד עם טרומפלדור ראיתי והרגשתי את רגעי האושר שלו בשעת העבודה ואת שמחת היצירה שלו", מתאר בלחובסקי את עבודת החריש המשותפת עם טרומפלדור, "כי הוא היה בעצם מייסד תנועת 'החלוץ' ושאיפתו הייתה להקים קיבוצים בארץ. בעבודה בתל-חי הוא ראה את התגשמות שאיפתו, שעליה שמח טרומפלדור ושש כמוצא שלל רב". המצב הביטחוני הרעוע הביא את חברי תל-חי להתחמש, הן בכלי נשק שהגיעו על ידי שיירות, והן כשהלכו בעצמם להצטייד בנשק מיישובים סמוכים. כחודשיים לפני נפילת תל-חי, הביאו בלחובסקי וחבריו נשק מסליק בחמארה, אך נתפסו על ידי שודדים בדואים. אלה הפשיטו אותם מבגדיהם, והחבורה נאלצה לחזור בתחתונים לתל-חי.
חלקו בקרב תל חי
בבוקר י"א באדר תר"ף (1.3.1920), שמעו בלחובסקי וחברי תל-חי יריות שהגיעו מאזור חלסה. מיד אחריהן, התקרבו רוכבים בדואים לחצר תל-חי, וביקשו להיכנס לחצר. חברי תל-חי לא הסכימו שהרוכבים יתקרבו לחצר כל עוד מנהיגם – כאמל אפנדי, לא היה במקום. טרומפלדור, שבאותו הזמן שהה בכפר גלעדי, שב בינתיים עם מספר חברים נוספים. כאמל אפנדי הגיע למקום עם אנשים, וביקש שיתנו להם להיכנס ולוודא שאין חיילים צרפתים במקום. בתחילה נשלח בלחובסקי לחדר בקומה העליונה, בו נמצאו בנימין מונטר, שרה צ'יזיק, דבורה דרכלר ועוד שניים מאנשי תל-חי. משם, בהוראת טרומפלדור, נשלח בלחובסקי לעמוד ליד החדר הצפוני הפונה לחורשה, שלידה התגודדו ערבים. בלחובסקי שדיבר ערבית, סיפק מודיעין חיוני כשהאזין לשיחתם.
אש נפתחה מתוך החצר, ובלחובסקי וחבריו החלו להמטיר אש על הערבים שהקיפו אותם מכל עבר. טרומפלדור, שנפצע קשה במהלך הקרב, הוכנס לחדר הצפוני בו הוצב בלחובסקי והושכב על הרצפה. טרומפלדור ביקש מבלחובסקי, שהיה החובש, שיטפל בו. בלחובסקי הרים את רגליו של טרומפלדור, שהונח על מיטה מאולתרת. בלחובסקי הבחין בשני פצעי ירי בבטנו התחתונה של טרומפלדור, שמאחד מהם נשפכו מעיו. טרומפלדור הפצוע ביקש מבלחובסקי להכניס את מעיו פנימה, אך בלחובסקי סירב בתחילה כיוון שלא היה באמתחתו תיק העזרה הראשונה. טרומפלדור אמר לבלחובסקי לשטוף את ידיו בסבון, הוא עשה כך והכניס פנימה את מעיו. כשנחבש, הספיק טרומפלדור ללחוש לבלחובסקי: "אלה הם רגעיי האחרונים. מסור לחברים שיעמדו עד הרגע האחרון לשם כבוד העם"!".
הקרב הלך והסתבך, ולחדר הוכנס פצוע קשה נוסף – יעקב טוקר, שגסס בידיו של בלחובסקי שניסה לטפל בו עד הרגע האחרון. פקודת הפסקת האש ניתנה על ידי פנחס שניאורסון, כדי לאפשר לכוחותיו של כאמל אפנדי לפנות את הפצועים והגופות של אנשיו. שניאורסון תפס את הפיקוד לאחר שטרומפלדור נפצע. מאזן הכוחות היה לטובת הערבים, שהיו רבים מאוד על ההרים שמעל תל חי. כשהחלה ההפוגה, שלח שניאורסון את בלחובסקי להביא את ארגז העזרה הראשונה מחדר בקומה השנייה. שניאורסון ועוד מספר חברים ירו אל עבר שער הכניסה וחיפו על בלחובסקי כדי לאפשר לו להגיע אל החדר. בחדר העליון, שכונה 'חדר העלייה', הוא גילה כי בנימין מונטר ודבורה דרכלר נהרגו בקרב. בלחובסקי שב אל שניאורסון ועדכן אותו, ואותו בלבד, כדי שלא תיפול רוח שאר החברים. במהלך כל היום נשמעו מטחי יריות אזהרה מכיוון כפר גלעדי על מנת להרתיע את הערבים. מעבר לכך לא יכלו אנשי כפר גלעדי לסייע, שכן הדרך בין כפר גלעדי לתל-חי הייתה מנותקת. עם רדת החשכה הגיעו למקום אנשים מכפר גלעדי, בהם הרופא ד"ר גרי. בלחובסקי דיווח לו על מצב הפצועים, כולל על מצבו של טרומפלדור, ששעותיו היו ספורות. בלחובסקי עלה על סולם שנתמך על קיר החצר כדי לשמור שהערבים לא יתקרבו שנית. התחמושת החלה אוזלת, והרזרבות היו סגורות במחסן שהכניסה אליו הייתה מחוץ לחצר. הכניסה דרך הדלת הייתה בלתי אפשרית שכן הערבים ירו ללא הפסקה לעבר שער הכניסה. בלחובסקי, יחד עם שניאורסון ועוד חברים, פרץ באמצעות מכונות ירייה למחסן דרך חדר סמוך. מן הקומה מעל בלחובסקי שמע קול, עדכן את שניאורסון, וחש עם עוד חבר אל עבר החדר. בתוכו הם מצאו את יצחק קניבסקי פצוע בבטנו, והורידו אותו לקומה התחתונה.
בחסות החשכה, החליטו החברים לעזוב את תל חי, להעלותה באש ולהתרכז בכפר גלעדי. בלחובסקי עלה על סולם וצפה אל עבר חלסה. החברים החלו להעביר את הפצועים וההרוגים לעגלות ומשם טיפסו לעבר כפר גלעדי. את טרומפלדור נשאו בשמיכה. בלחובסקי היה מהאחרונים לעזוב את החצר. הוא ירד מסולם התצפית, וירה בפרה פצועה כדי למנוע ממנה להמשיך לסבול. בדרך לכפר גלעדי נפטר טרומפלדור מפצעיו.
חייו לאחר קרב תל חי
לאחר קרב תל-חי, הצטרף בלחובסקי לארגון ההגנה, שם הכיר את פולה לבית מהרשק, עמה התחתן. השניים התגוררו בתל אביב. בלחובסקי עבד במרבית חייו בחברת סולל בונה, שבמסגרתה, השתתף בבניית "גדר הצפון", ופולה עבדה כאחות בבתי החולים בילינסון ובהמשך כאחות ראשית בקופת חולים כללית. לזלמן ופולה נולדו שני ילדים – מירה ומיכאל.
בלחובסקי נפטר ב-28 במאי 1972 ונקבר בחלקת לוחמי ומגני תל-חי, בחלקת האריה השואג שבבית העלמין בכפר גלעדי.
AC Brooklands Ace
AC Brooklands Ace היא מכונית ספורט בתצורת מכונית רודסטר, 2 מושבים, תוצרת "AC Cars Group Ltd" (קרוי גם: "Auto Carriers Ltd"), אשר יוצרה בין השנים 1993–2000.
סך הכול יוצרו 66 יחידות.
דניאל מריווד'ר
דניאל מריווד'ר (באנגלית: Daniel Merriweather; נולד ב-17 בפברואר 1982 במלבורן, אוסטרליה) הוא זמר רית'ם אנד בלוז, סול וג'אז אוסטרלי. אלבום הבכורה שלו "Love & War" יצא ב-2009 והגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים בבריטניה.
קרירה
מריווד'ר פרץ לעולם המוזיקה בזכות הביצוע שלו ללהיט של הסמית'ס "Stop Me" שהגיע למקום ה-2 בבריטניה ב-2007. השיר היה שיתוף פעולה עם המפיק מארק רונסון, והשיר אף נכנס לאלבומו של רונסון "Version".
בינואר 2009 הוציא מריווד'ר את סינגל הבכורה שלו "Change" שבו מתארח הראפר האמריקאי Wale. השיר הופק על ידי מארק רונסון, והגיע למקום ה-8 במצעד הפזמונים בבריטניה. במאי 2009 יצא הסינגל השני שלו "Red", בלדת סול קלאסית. הסינגל, שהופק אף הוא על ידי רונסון, הגיע למקום ה-5 במצעד הפזמונים הבריטי, בו החזיק במשך 4 שבועות ברציפות. ב-1 ביוני 2009 הוציא את אלבום הבכורה שלו "Love & War".
שירי מלחמת העולם הראשונה
מלחמת העולם הראשונה, שבני תקופתה האמינו כי היא תהיה "המלחמה שתשים קץ לכל המלחמות", הולידה שירים רבים, שביטאו את התהפוכות בחוויית המלחמה - מגלי ההתלהבות הראשוניים ועד ההלם כתוצאה מהחורבן, ההרס והמוות שזרעה.
שירים פטריוטיים
זאת דרך ארוכה לטיפררי (It's a Long Way to Tipperary), הוא אחד משירי מלחמת העולם הראשונה הנודעים ביותר. הוא נכתב בידי ג'ק ג'אדג' (Jack Judge), זמר בימות לונדוני נודע. הוא פורסם אמנם ב-1912, שנתיים לפני פרוץ המלחמה, אך הפך במהלכה לסמל ולמעין המנון בלתי-רשמי של הלוחמים הבריטים. את השיר שרו חיילי הצבא הבריטי בקיץ 1914 בדרכם לחזית המערבית, כשהמלחמה עדיין התקבלה בהתלהבות הן ברחוב הבריטי והן בקרב החיילים. תחילה הוא אומץ בידי חיילי הגדוד השביעי של רגימנט הריינג'רס (the 7th Battalion of the Connaught Rangers Regiment of the British Army), מרביתם אירים (טיפררי היא עיירה באירלנד), אך בהמשך הפך השיר לנחלתם של כלל החיילים הבריטים בצרפת. אחד הביצועים הראשונים והנודעים של השיר היה של ג'ון מקורמק ב-1914, ומאוחר יותר הוקלטו עשרות ביצועים נוספים. השיר הושר על ידי חיילים גם בתקופת מלחמת העולם השנייה. בשנות השישים זכה לתחייה מחודשת בביצוע מקהלת הצבא האדום, בעת שקיימה מסע הופעות בבריטניה.
להיט נוסף בקרב החיילים בבריטניה באותה התקופה היה השיר "ארוז את חפציך בקיטבג וחייך, חייך חייך" (Pack up your Troubles), שכן, כדברי המשורר, מה יועילו כל הקיטורים? את מילות השיר כתב ג'ורג' פאוול (Powell) ואת הלחן פליקס פאוול. השיר הפך ללהיט מיד עם הופעתו ב-1915. את אותו שיר בדיוק, על פי אותה מנגינה, שרו גם החיילים הגרמנים, ואצלם נקרא השיר "ארוכה הדרך בחזרה למולדת" (Weit ist der Weg zurück ins Heimatland).
בארצות הברית היה השיר "הו ג'וני, הו ג'וני, הו!" (Oh Johnny, Oh Johnny, Oh!‎), שנכתב על ידי אד רוס והולחן על ידי אייב הולמן ב-1917, אחד הלהיטים הפופולריים ביותר. בשנות ה-40 זכה השיר לתחייה מחודשת בביצוע של האחיות אנדריוז וגלן מילר.
השיר האמריקאי הפטריוטי ואולי המפורסם ביותר במלחמת העולם הראשונה, הוא השיר Over There שנכתב בשנת 1917 על ידי ג'ורג' מ. קוהאן (George M. Cohan), שיר שהפך בארצות הברית ללהיט גדול, כפי ש"ארוכה הדרך לטיפררי" היה ללהיט בבריטניה. אחד הביצועים הראשונים של השיר הוקלט על ידי זמר הטנור אנריקו קרוזו. השיר זיכה את קוהאן במדליית הזהב של הקונגרס האמריקני. הוא סיפר כי חיבר את השיר במהלך נסיעה ברכבת לניו יורק, זמן קצר לאחר ששמע את הנשיא מכריז באפריל 1917 על הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה.
השיר בא לעודד את "ג'וני" לקחת את הנשק, להתגייס ולרוץ ולהילחם ב"הונים" אפילו במחיר חייו (לשמיעת השיר ראו קישור ב"מקורות חיצוניים").
שירי לעג וקלס ושירי קסרקטין
לצד השירים המלנכוליים, שירי האהבה והמארשים הפטריוטים לא נפקד גם מקומם של שירים רברבניים. אחד מהם היה השיר שהפך להיט בארצות הברית: "כולנו צועדים אל הקייזר" (We're All Going Calling on the Kaiser), שיר שבו מבטיחים חיילי ארצות הברית ללמד את הקייזר הגרמני לקח. שיר נוסף היה "נלמד את הקייזר להיות וויזר" ("Got to teach the Kaiser to be wiser"), כלומר נלמד אותו להיות חכם יותר.
החיילים במלחמת העולם הראשונה, בדומה לחיילים לכל אורך ההיסטוריה, חיברו מילים משלהם ללהיטי התקופה שכללו בדיחות, הומור יחידתי, סרקזם, סקס, שתייה, סלנג, בחורות וסתם ייאוש - דרכים שונות להתמודד עם המציאות הקשה. כך למשל במקום "ארוכה הדרך לטיפררי" הם שרו בשוחות "זו לא הדרך להתחיל עם מרי" (That’s the wrong way to tickle Marie). את מילות השיר הידוע "המדמואזל מארמנטיאר" הם שרו כך (תרגום חופשי): בארץ ישראל נכתב שיר הומוריסטי "אריה, אריה, קום התנדב לגדוד העברי" לפי הלחן של השיר הסקוטי הידוע "My Bonnie Lies over the Ocean". בבית השני נכתב:
שירי פרידה ושירים מלנכוליים
"השושנים של פיקרדי" (Roses of Picardy), הותיר את חותמו בדפי ההיסטוריה המוזיקלית של המלחמה. הוא נכתב על ידי קצין בריטי בשם פרדריק ודרלי (Frederick E. Weatherley) ב-1916, בהשראת סיפור אהבה בינו לבין אלמנה צרפתייה שבביתה מצא מחסה מהקרבות. השיר הפך לשיר אהבה ידוע אותו שרו חיילים שנפרדו מנערותיהם בדרך לשדות הקטל של המלחמה.
להיט אחר שעסק אף הוא בבנות צרפת והושר על ידי החיילים הבריטים היה "המדמואזל מארמנטיאר" (Mademoiselle From Armentieres), והיה גם שיר אהבה מפורסם בשם "הו פרנצ'י" (Oh Frenchy), המספר על רומן בין אחות אמריקאית בשם רוזי גרין, ששירתה בצרפת, לבין בחור צרפתי מפריז בשם ז'אן. שיר אחר מוקדש לחייל אמריקני הנפרד מאהובתו הצרפתייה, "שלום אבל לא להתראות, חייל צעיר" (Au Revoir, But Not Good Bye, Soldier Boy).
אחד משירי המלחמה הנוגעים ביותר ללב היה השיר שחיבר הסופר והמשורר רודיארד קיפלינג, מחבר ספר הג'ונגל, "האם מישהו ראה את בני ג'ק?". הפואמה נכתבה בעקבות נפילת בנו ג'ון, סגן במשמר האירי, במהלך הקרבות באזור לוס שבצרפת, בשנת 1915. גופתו של הבן לא נמצאה וקיפלינג הקדיש את שני העשורים האחרונים של חייו כדי לנסות ולאתר את מקום קבורת בנו, אך לשווא. הקבר של ג'ון קיפלינג נתגלה לבסוף ב-1992 והוכר רשמית על ידי הוועדה לענייני קבורת חללים של חבר העמים (הקומונוולת'). למרות זאת חוקרים ממשיכים להטיל ספק בכך שמדובר אומנם בקברו של קיפלינג הבן. הפואמה הנוגה "האם מישהו ראה את בני ג'ק" הולחנה והושמעה לראשונה על ידי הזמר לואיס קירבי-לון בשנת 1919.
ב-25 באפריל 1915 נקלעה המלחמה בשדות הקטל של צרפת למבוי סתום, והצדדים הלוחמים כתשו זה את זה במלחמת חפירות. באותו יום נחתו כוחות צבא של האימפריה הבריטית, שכללו גם חיל משלוח אוסטרלי וניו זילנדי (אנזא"ק, ANZAC) גדול, בחופי גליפולי, שבמפרץ סולבה, בטורקיה. כוחות אלה שאפו לפתוח את הנתיב הימי לרוסיה דרך מיצר הדרדנלים ולכבוש את איסטנבול (קונסטנטינופול), בירת האימפריה העות'מאנית. הקרב בגליפולי, שנמשך כחודשיים, הותיר אחריו כ-131,000 הרוגים וכ-262,000 פצועים, וצלקות לדורות שלמים.
שירי מחאה
המלחמה הצמיחה גם שירים פציפיסטים כמו השיר "לא גידלתי את ילדי להיות חייל" (I Didn’t Raise My Boy to Be a Soldier), שהושר בארצות הברית ב-1915 בשעה שהחל דיון ציבורי בשאלה האם על ארצות הברית להצטרף למלחמה המתחוללת באירופה. הבדלנים, הסוציאליסטים, החוגים הפציפיסטים, כמרים פרוטסטנטים ואמריקנים ממוצא גרמני וגם אמריקנים ממוצא אירי, שהפגינו עוינות גלויה כלפי בריטניה, יצאו חוצץ נגד ההכנות להצטרפות ארצות הברית למלחמה. על רקע זה הפך השיר "לא גידלתי את בני להיות חייל" ללהיט בארצות הברית. את השיר הלחין אל פיאנטדוסי (Al Piantadosi) למילותיו של אלפרד בראיין (Alfred Bryan), והוא הפך לאחד משירי המחאה הידועים של אותה התקופה. את השיר ביצע לראשונה הזמר מורטון הארווי (Morton Harvey). בעקבות הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה ב-1917 נפגעה הקריירה שלו, משום שהיה מזוהה עם שיר שנתפס כלא פטריוטי, והוא הפסיק להקליט שירים למשך שנים רבות. באותה שנה התפרסם בארצות הברית השיר After The War Is Over, Will There Be Any Home Sweet Home?", המציב סימני שאלה לגבי היום שבו ישובו הבנים הביתה מהחזית: "האם לאחר המלחמה יישאר לנו ביתנו, בית מבטחים?" אולם המגמה הכללית בארצות הברית הייתה של תמיכה במלחמה, ושירי המחאה נבלעו בתוך מבול של שירים פטריוטים, בלדות, מארשים ושירי ניצחון.
שירי מלחמה גרמניים
השיר מוכר יותר כ"גרמניה מעל הכל" (Deutschland, Deutschland über alles), שיר שחלקים ממנו הפכו לימים להמנון גרמניה בתקופת ויימאר, בתקופת הנאצים וברפובליקה הפדרלית של גרמניה (ראה "המנון גרמניה").
הגרמנים נהגו להלהיב את עצמם באמצעות שירי לכת צבאיים. אחד המפורסמים והפופולריים שבהם בזמן מלחמת העולם הראשונה, היה "חברים ותיקים" (Alte Kameraden), שנכתב בשנת 1889 בעיר אולם על ידי קרל טייקה. מסופר כי כאשר טייקה הציג את שיר הלכת החדש למפקדו, זה ייעץ לו: "יש לנו מספיק שירי לכת. את השיר הזה תזרוק לתנור". טייקה לא העלה את ניירות השיר באש, ו"חברים ותיקים" הפך לאחד משירי הלכת המפורסמים ביותר.
שיר מפורסם אחר שהושר בפי החיילים הגרמנים היה "argonnerwaldlied" - חצות ביער ארגון, הידוע גם כ"שיר הפיונירים", המתאר את השקט שלפני הסערה, את ההסתערות על קווי הצרפתים ואת דממת המוות שלאחריה.
שירים רוסים
רפרטואר השירים שליווה את החיילים הרוסים לקרב בתקופת מלחמת העולם הראשונה כלל שירי הלל לכבוד הצאר ניקולאי ושירים פטריוטים שעסקו במולדת הרוסית, לצד שירים פופולריים מתקופת מלחמת רוסיה–יפן בין השנים 1904-1905. <BR>הצאר ניקולאי חשב תחילה לפקד בעצמו על יחידותיו ולהוביל את הצבא הרוסי לקרב מול הגרמנים, אך הוא שוכנע לבסוף לוותר על התפקיד לטובת דודו הדוכס הגדול ניקולאי ניקולייביץ'. אבל חיילי הצאר יצאו לקרב כשבפיהם השיר "הורה! למען הצאר, אביה של רוסיה!". שירים נפוצים אחרים בקרב חיילי הצאר היו "גלורי, גלורי אמא רוסיה" ו"המוות בקרב לא יפחידנו". ההמנון של רוסיה הצארית, שהוחלף בעקבות מהפכת 1917 היה "אל, נצור את הצאר!" (Боже, Царя Храни!) שחובר ב-1833.
אחד השירים הנודעים, המושמעים והפופולריים ביותר באותה התקופה היה "על גבעות מנצ'וריה" (На сопках Манчьжурии, בתעתיק: נָה סוֹפְּקָךְ מַנְצְ'ז'וּרִי) שיר מלנכולי שנכתב במקצב וואלס לאחר סיום מלחמת רוסיה-יפן, ב-1906. את שיא הפופולריות שלו צבר השיר בתקופת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה. שיר פופולרי נוסף מאותה התקופה הוא "וריאג" (Варя́г), המספר את סיפור הגבורה של מלחי הסיירת הממוגנת הרוסית "וריאג" שלחמו בינואר 1904, בעזרת ספינת תותחים מיושנת נוספת, ב-14 משחתות וסיירות של הצי היפני במהלך מלחמת רוסיה–יפן. כל המלחים ששרדו את הקרב זכו במדליה מיוחדת והשיר נכתב לכבודם.
השיר המזוהה ביותר עם התקופה נקרא "היי שלום אשה סלאבית" (ברוסית: Прощание славянки). השיר נכתב כמארש ב-1912 על ידי וסילי איבנוביץ אגפקין והוא הקדיש אותו לנשים הבולגריות הממתינות בדאגה לבעליהן שיצאו להילחם נגד הטורקים במלחמת הבלקן הראשונה. מילות השיר שונו לאחר פרוץ המלחמה. מחבר השיר גויס לימים למשטרה החשאית הרוסית, הנ.ק.ו.ד., אבל עמד בראש התזמורת החשאית של הארגון החשאי. בסיום מלחמת העולם השנייה זכה אגפקין לכבוד מיוחד. הוא ניצח על שתי התזמורות שליוו את מצעד הניצחון על גרמניה הנאצית, בכיכר האדומה במוסקבה. התזמורות ניגנו 4 מארשים בלבד, אחד מהם היה "היי שלום אשה סלאבית" (Proshchanie Slavianki") שהפך עם הזמן לגדול המארשים הרוסים בכל הזמנים - "אדומים", "לבנים", קומוניסטים ואנטי-קומוניסטים, כולם אהבו את השיר המושמע עד היום ברוסיה.
התמונה המלווה את השיר היא תמונת כל המלחמות שידעה רוסיה - חייל עולה לקרון רכבת ונפרד מנערתו הדומעת, העומדת על הרציף. את השיר נהגו להשמיע ברמקולים, בתחנות הרכבת ברוסיה. למילות השיר היו מספר גרסאות שונות, הידועה שבהן נכתבה לאחר מלחמת העולם הראשונה על ידי וסילי לזרב. לשיר יש גם גרסה עברית, "בין גבולות", למילים של חיים חפר: בין גבולות בהרים ללא דרך
בלילות חשוכי כוכבים
שיירות של אחים בלי הרף
למולדת אנו מלווים.
לעולל ולרך
למך ולזקן
אנו פה חומת מגן. בתקופה הסוערת של מלחמת האזרחים ברוסיה, בין "האדומים" ל"לבנים", בין השנים 1918 ל-1920, התבלט מעל שירי התקופה "מארש הפרשים האדומים" או "פרשי בודיוני", "Marsh konnikov Budionnogo". סמיון בודיוני פיקד על ארמיית הפרשים הראשונה.