cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איזבל מוויזאו
משפחתה
איזבל התחתנה עם פרננדו השני, דוכס ברגנסה, נישואים שבסופו של דבר יסתיימו בטרגדיה. אלה היו נישואיו השניים של פרננדו, לאחר מות אשתו הראשונה, לאונור דה מנסס, ממנה לא היו לו ילדים.
אלכסנדר ירוחין
אלכסנדר יורייביץ' ירוחין (ברוסית: Алекса́ндр Юрьевич Еро́хин; נולד ב-13 באוקטובר 1989 בברנאול שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בזניט סנקט פטרבורג ובנבחרת רוסיה.
תחילת הקריירה
ירוחין החל את דרכו בעיר מולדתו ברנאול, שם גילה אותו גנאדי סמרטין, אביו של הכדורגלן הרוסי המפורסם - אלכסיי סמרטין, אשר החליט לקדם את הכדורגלן הצעיר. ירוחין זומן להיבחן בלוקומוטיב מוסקבה ולאחר ששותף במשחק אימון, הוחלט על ידי מנהלי המועדון לצרפו לסגל הנוער של לוקומוטיב. בגיל 17 ירוחין עבר לשריף מהעיר טירספול שבמולדובה. כבר בגיל 18 הוא הפך לשחקן סגל קבוע ונהיה מלך השערים של הקבוצה עם 16 גולים. ירוחין זכה ב-3 דאבלים רצופים (אליפות מולדובה והגביע הלאומי) במדי שריף, כמו כן הוא השיג עם הקבוצה ניצחון בגביע אלופות חבר המדינות, שם הבקיע שלישייה נגד שחטאר דונצק (0:4). ב-2010 ירוחין הבקיע את אחד השערים מול דינמו זגרב בשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות וכך סייע לשריף להעפיל לשלב הפלייאוף. ב-30 בספטמבר שריף ניצחה בבית את דינמו קייב 0:2, אחד מהשערים היה לזכותו של ירוחין. לאחר משחק זה התחילו להתעניין בו קבוצות שונות מאירופה.
ב-27 בדצמבר 2010 ירוחין ביצע מעבר לקרסנודאר. ב-15 בינואר 2013 הושאל לסק"א-אנרגיה חברובסק עד סוף העונה. ב-26 ביוני חתם חוזה עם סק"א, אך כבר לאחר חודש עבר בהשאלה למועדון ליגת העל אוראל אשר רכש את השחקן כעבור שנה. באוקטובר 2014 וביולי-אוגוסט 2015 ירוחין נבחר לשחקן החודש מטעם אוהדי אוראל.
ב-15 בינואר 2016 ירוחין חתם חוזה מקדים עם רוסטוב אשר היה אמור להתחיל בקיץ 2016, אך ב-4 בפברואר אוראל ורוסטוב הגיעו להסכמה לגבי מעבר מיידי של השחקן.
זניט
ב-28 ביוני 2017 עזב כשחקן חופשי את רוסטוב וחתם בזניט סנקט פטרבורג חוזה ל-3 שנים והבקיע לראשונה במשחק נגד ספרטק מוסקבה, שבו קבוצתו ניצחה בתוצאה 5:1,:באוגוסט 2017. ב-13 במאי 2018 הבקיע לראשונה 4 שערים במשחק אחד, בניצחון קבוצתו על סק"א חברובסק בתוצאה 6:0, לאחר מונדיאל 2018 נפצע וחזר למגרשים ביולי 2019 כשהבקיע במחזור הפתיחה של עונת 2019/2020 נגד טמבוב. באותו חודש חידש את חוזהו בזניט לשלוש שנים נוספות עם אופציה להארכה בשנה נוספת. באפריל 2022 האריך את חוזהו בקבוצה עד סוף 2024.
נבחרת לאומית
ב-5 בספטמבר 2011 ירוחין ערך הופעת בכורה בנבחרת השנייה של רוסיה במשחק מול הנבחרת הצעירה של בלארוס (0:0).
באוגוסט 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת, במדיה גם שיחק במונדיאל 2018, כשעלה להחליף את יורי ז'ירקוב הפצוע במשחק שמינית הגמר נגד שהיה המחליף הרביעי הראשון במשחקי גביעי העולם.
את שער הבכורה בנבחרת הבקיע במשחק הידידות נגד ב-10 בספטמבר 2018, בניצחון נבחרתו 5:1.
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד הוא המעון הרשמי של נציג של נשיא רוסיה במחוז הפדרלי של וולגה, מושל מחוז ניז'ני נובגורוד וראש העיר ניז'ני נובגורוד.
ממוקם על הגדה הימנית הגבוהה, במפגש הנהרות וולגה ואוקה. החלק הצפון מערבי של הקרמלין יורד כמעט עד למרגלות המדרונות, החלק הדרום מזרחי יוצאת לכיכר מינין ופוז'ארסקי, והחלק הדרום-מערבי מתנשא מעל נקיק פוצ'אינה העמוק וכיכר נרודנוגו ידינסטבה.
כביש M4 (רוסיה)
כביש הרכב הפדרלי M4 "דון" (ברוסית: Федеральная автомобильная дорога М4 «Дон») הוא כביש מהיר מרכזי ברוסיה המקשר בין מוסקבה, וורונז', רוסטוב על הדון וקרסנודאר. אורכו 1,517 קילומטרים.
הדרך, ששודרגה והורחבה בעשורים בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 לכביש מהיר, היא עורק תחבורתי המחבר בין מוסקבה לדרום רוסיה. בחודשי הקיץ סובל הכביש מעומסי תנועה כבדים הנגרמים על ידי נופשים הנוסעים לאתרי הנופש של הים השחור, כמו סוצ'י, ועל ידי משאיות המעבירות פירות מהדרום לאזורים המאוכלסים יותר של צפון ומרכז רוסיה.
נכון ל-2023, M4 הוא הכביש המהיר הארצי היחיד ברוסיה. חלקים מהכביש כרוכים באגרה.
גאוגרפיה
המסלול מתחיל בכביש הטבעת של מוסקבה ועובר דרומה, עובר ממערב לווידנויה, ממזרח לדומודדובו וממערב לקאשירה ולסטופינו. הכביש המהיר ממשיך באובלסטי טולה וליפצק, עובר דרך יילץ וזדונסק ולאחר מכן על פני מחוז וורונז'. לאחר חציית נהר הדון ליד רוסטוב ממשיכה הדרך דרומה לקרסנודאר ומסתיימת בנובורוסיסק.
קטע מוסקבה-קרסנודאר הוא חלק מהכביש האירופי E115, במקביל לכביש האירופי E119 ממוסקבה לקאשירה. קטע מוסקבה-קאשירה הוא גם חלק מ-AH8 (חלק מרשת הכבישים המהירים האסיאתית), הקטע ברוסטוב על הדון הוא חלק מכביש E50, קטע דז'ובגה-נובורוסיסק הוא חלק מכביש E97 וקטע קרסנודאר-דז'ובגה הוא חלק מהכביש האירופי E592.
היסטוריה
במהלך מרד קבוצת וגנר ביוני 2023 שימש כביש ה-M4 את כוחות קבוצת וגנר בניסיונם לנוע מרוסטוב על הדון למוסקבה. השליטה בכביש המהיר הייתה שנויה במחלוקת בין קבוצת וגנר לבין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, ודיווחים לא מאושרים סיפרו על מסוקי קרב רוסים שירו על שיירות צבאיות של כוח וגנר.
MG MGA
MG MGA היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית MG Cars (שם נפוץ: "MG", שם מלא: "MG Car Company Limited") אשר יוצרה בין השנים 1955–1962.
יוצרו 101,081 יחידות.
חיים וסביבה
חיים וסביבה היא עמותה הפועלת כארגון גג של ארגוני סביבה שונים בישראל. הארגון מאגד כ-130 ארגוני סביבה מכל רחבי המדינה, הפועלים במגוון תחומים ודרכי פעולה לקידום איכות הסביבה. חיים וסביבה פועל, מאז הקמתו בשנת 1975, לחיזוק ארגוני הסביבה, לקידום מדיניות סביבתית בישראל, ולהגברת מעורבות הציבור בתהליכי קבלת ההחלטות הנוגעות לסביבתו.
פעילות
הגרעין הראשון של ארגון הגג "חיים וסביבה" נוסד בשנת 1975 על ידי ח"כ יוסף תמיר, בהשתתפות עזריה אלון, ממקימי החברה להגנת הטבע, ד"ר אורי מרינוב, מנהל השירות לשמירת הסביבה, ואלוף אברהם יפה, מנכ"ל רשות שמורות הטבע.
ביוזמת הארגון החדש התקבל באותה שנה תיקון לחוק התכנון והבניה, המקצה לארגון הגג של ארגוני הסביבה "חיים וסביבה" נציג קבוע ובעל זכויות מלאות במועצה הארצית לתכנון ולבנייה. באותה שנה אורגנה שדולה ראשונה של חברי כנסת למען הסביבה.
ביוזמת ארגון "חיים וסביבה" הוקמו בשנות ה-70 ועדות איכות סביבה ב-16 ארגונים אזרחיים ומוסדות ציבוריים, ובהם: מרכז השלטון המקומי, התאחדות התעשיינים, הסתדרות המורים, נעמת, ויצו, איגוד נשים אקדמאיות, בני ברית, רוטרי, ההסתדרות הציונית הדסה ועוד. הארגון ניהל בהצלחה מאבק למנוע ייבוא סיגי אלומיניום מתעשייה גרמנית לקבורה במכרות תמנע.
החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 העניק "חיים וסביבה" אותות הוקרה לחברי כנסת שהצטיינו בהגנה על הסביבה ובחקיקה סביבתית, ולעיתונאים שהפגינו יושרה, מקצוענות וסיקור מעמיק של נושאי סביבה וחברה, במטרה להגביר את המודעות הציבורית לנושאי איכות הסביבה.
בשנות התשעים פעל הארגון מול הכנסת. בין השאר יזם הארגון הכללת פרק איכות סביבה במצע המפלגות לבחירות 96 לכנסת, ובהמשך את הקמת השדולה הסביבתית בכנסת בשנת 1996, אליה הצטרפו 43 ח"כים מכל סיעות הבית.
בתחילת שנות האלפיים פעל חיים וסביבה להכרזת שמורות טבע וגנים לאומיים, שהמתינו לאישור סופי עשרות שנים. בעקבות הפעילות הציבורית והמשפטית הוכרזו קרוב ל-30 שמורות טבע וגנים לאומיים חדשים, בשטח של קרוב למיליון דונם.
בשנת 2002 התקבל בכנסת ביוזמת "חיים וסביבה", חוק ייצוג ארגוני סביבה בוועדות ממלכתיות, שקבע מינוי של נציגים של ארגוני הסביבה לוועדות המחוזיות לתכנון ובניה ולוועדות רשמיות נוספות. באותה שנה התארגנה קואליציה של כ-20 ארגוני סביבה וחברה, לקראת פסגת כדור הארץ ביוהנסבורג, והוציאה לאור דו"ח צללים על מצב הסביבה בישראל בשם "דרכים לקיימות".
בשנת 2003 הוקמה "הועדת לצדק סביבתי", שאיגדה כ-30 ארגוני סביבה וחברה במטרה לחקור תופעות של אי-צדק סביבתי בישראל ולהציע הצעות מעשיות לפתרונן. הוועדה פרסמה מספר דו"חות שנתיים ושורה של ניירות עמדה בנושאים מגוונים המציגים סוגיות של סביבה, חברה ובריאות.
בשנה זו החלה פעילות לוביסטית נמרצת של "חיים וסביבה" בכנסת. בסיוע הפרויקט הביאו עשרות ארגונים את דברם ומאבקיהם אל משכן הכנסת, הועלו שאילתות והצעות לסדר בנושאים סביבתיים והתקיים דיון משותף של ועדת הפנים ואיכות הסביבה וועדת החינוך על תקשורת ואיכות הסביבה, שנועד להגביר את מודעות הכנסת וכלי התקשורת לנושאים סביבתיים. בשנים הבאות היה "חיים וסביבה" שותף מרכזי ומוביל ב"יום איכות הסביבה" שמתקיים מדי שנה בכנסת בראשית חודש יוני. ביוזמת הארגון הוכנס תיקון לחוק ביטוח לאומי (מתנדבים) המעניק כיסוי ביטוחי למתנדבים בארגוני הסביבה.
בשנת 2005 הוביל "חיים וסביבה" לראשונה את טקס הגלובוס הירוק, האירוע המרכזי השנתי של התנועה הסביבתית בישראל. תחת הכותרת "הבריאות שלך מתחילה באיכות הסביבה" הוענקו אותות "הגלובוס הירוק" לאישים וגופים שפעלו למען איכות הסביבה ובריאות הציבור והוכרז על "הגלובוס השחור" לבתי הזיקוק בחיפה, שנבחרו כגורם שפגע במידה הרבה ביותר בבריאות הציבור בשנה זו. באירוע השתתפו שרי התחבורה ואיכות הסביבה, חברי כנסת, ראש עיריית ת"א ומאות פעילים סביבתיים מכל הארץ. האותות מוענקים מידי שנה בטקס חגיגי.
באותה שנה נעשה צעד חשוב נוסף לשילוב ארגוני הסביבה בתהליכי קבלת ההחלטות. הכנסת קיבלה תיקון לפקודת העיריות שחייב כל רשות מקומית להקים ועדה לאיכות הסביבה בתחומה "שתפקידה ליזום ולתכנן פעילות בתחומים הנוגעים לשמירה על איכות הסביבה ולהבטחת פיתוח ושימוש בני-קיימא של הסביבה…". בהתאם לחוק, בוועדה חברים שני נציגים של ארגוני סביבה מקומיים ומשקיף מטעם ארגוני הסביבה הארציים. בעקבות התיקון לחוק החל תהליך מואץ של הקמת ועדות איכות סביבה ברשויות המקומיות בכל הארץ.
בשנים 2008 ו-2013 ריכז "חיים וסביבה" והוביל פעילות משותפת של התנועה הסביבתית לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, בקמפיין שכונה "ירוק עכשיו". הפעילות נועדה לקדם את השיח הסביבתי בבחירות, וביתר שאת בפעילות העיריות לאחריהן.
בשנת 2009 הוביל "חיים וסביבה" קואליציה של ארגוני סביבה בנושא משבר האקלים, שהגישה מסמך מדיניות מקיף לממשלה החדשה והשתתפה בועידת קופנהגן. הצעות הקואליציה הוטמעו בתכנית הלאומית להפחתת פליטות גזי חממה שאומצה בהמשך על ידי הממשלה. הארגון הוביל גם את משלחות ארגוני הסביבה לוועידות האקלים העולמיות בפריז ב-2015, בגלזגו ב-2021 ובשארם א-שייך ב-2022.
בעלי תפקידים
יושבי ראש הוועד המנהל של הארגון:
מנכ"ל חיים וסביבה:
רשימת הארגונים החברים בארגון הגג
בין הארגונים החברים בארגון הגג נמצאים הארגונים הבאים:
מינסוטה לינקס
מינסוטה לינקס (באנגלית: Minnesota Lynx ובתרגום חופשי: "שונר מינסוטה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1999 ומשחקת בבית המערבי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון טארגט סנטר אשר במיניאפוליס, מינסוטה. באצטדיון משחקת גם קבוצת הכדורסל מינסוטה טימברוולבס שהיא קבוצת האחות של הלינקס בליגת ה-NBA.
הקבוצה זכתה באליפות ה-WNBA בשנים 2011, 2013, 2015 ו-2017.
איגלו
איגלו (באינוקטיטוט: ᐃᒡᓗ, "בית" או "בית שלג") הוא מחסה הבנוי בדרך כלל בצורת כיפה, העשוי מלבני שלג ומטרתו לתת מחסה זמני לציידים האינואיטים מפני החורף או לשמש כבית קבוע.
איגלו היא מילה בשפת האינוקטיטוט שפירושה "בית". נהוג לכנות בשם זה את הבתים בהם מבלים האינואיטים את החורף, לאחר שבעונת הקיץ התגוררו באוהלים העשויים עורות. האיגלו שימש בעיקר בשטחי קנדה וגרינלנד. אינואיטים אחרים השתמשו בשלג לבידוד בבתים שנבנו מחומרים אחרים. בעבר היו משתתפים בבניית בתי הקרח לקראת החורף כל אנשי הכפר, אך כיום מעטים האינואיטים הגרים בבתים אלה. האיגלו בנוי מלבני קרח וצורתו עגולה. בראשו כיפה ובפתחו מצויה שכבת קרח דקה, המאפשרת כניסת אור. המיטות באיגלו עשויות מגושי קרח, שכוסו בפרוות ועורות. מדפי קרח המותקנים בקירות, משמשים לאחסון כלי בישול, כלי נשק, כלי עבודה ומנורות.
בניית איגלו
השלג המשמש לבניית האיגלו צריך להיות חזק מספיק להיחתך בצורה של לבנים. שלג מתאים למטרה זו הוא שלג שנערם על ידי הרוח, ונדחס.
האיגלו נבנה על ידי חפירת בור בשלג ובניית הלבנים שמוציאים מן הבור סביבו.
לעיתים נבנית מנהרת כניסה אל האיגלו במטרה למנוע אובדן חום וכניסת רוח כאשר דלת האיגלו פתוחה. בשל היות השלג חומר מבודד, הטמפרטורות בתוך האיגלו גבוהות במידה ניכרת מהסביבה החיצונית.
אם קירותיו הפנימיים של האיגלו מכוסים בעורות של בעלי חיים, הטמפרטורה בתוך האיגלו יכולה לעלות מ-2°C ל-10-20°C.
מבחינה ארכיטקטונית האיגלו הוא ייחודי בכך שניתן לבנות את כיפתו מלבנים נפרדות מבלי לבנות פיגומים או מבנה תומך.
קולך
"קוֹלֵךְ" - פורום הנשים הדתיות היא תנועה פמיניסטית דתית אשר הוקמה ביולי 1998. מטרות התנועה, כעולה מפרסומיה הן: "להוביל שינוי חברתי ותודעתי בנושא שוויון מגדרי בקהילה הדתית בישראל; להפיץ את ערכי השוויון והכבוד ההדדי, לפעול לשוויון הזדמנויות לנשים בתחום הציבורי, לקדם את זכויותיהן בספירה הדתית וההלכתית, לתקן את העדר השוויון במעמדן האישי בנישואין הדתיים ולהיאבק באופן נחרץ בכל צורה של אלימות מגדרית". הפורום הוקם על ידי חנה קהת, שעמדה בראש התנועה עד שנת 2004. נכון ל-2023, מנכ"לית העמותה היא שרון דשן ויו"ר הוועד המנהל היא אפרת שפירא-רוזנברג.
הקמת הארגון
בשנת 1997, שנה לפני הקמת "קולך", קם בארצות הברית הארגון (JOFA (Jewish Orthodox Feminist Alliance, שהגדיר את מטרתו כקידום שוויון דתי בין נשים וגברים אורתודוקסים באמריקה. לכנס JOFA השני שהתקיים בניו יורק הוזמנו פמיניסטיות דתיות מישראל, והן חברו יחד להקים את קולך. שם הארגון הוצע על ידי במבי שלג, כתגובה למטבע הלשון התלמודי: "קול באישה ערווה".
קידום שוויון מגדרי
הארגון פועל למען שוויון מגדרי באמצעות כנסים וימי עיון, עידוד כתיבה פמיניסטית והוצאתה לאור וכן תוכניות להעצמה מגדרית במרכז המנהיגות של הארגון ובמערכת החינוך הדתית עבור תלמידים ומורים. הפורום מפיץ מדי חודש עלון בשם 'קולך'.
הארגון היה שותף לעתירה לבג"ץ בה נטען שנשים אינן יכולות להתמנות לוועדה לבחירת דיינים.
הארגון הגיש תובענה ייצוגית נגד תחנת הרדיו קול ברמה, בטענה של הדרת נשים משידוריה בשנות פעילותה הראשונות (ראו פסק דין רדיו "קול ברמה" נגד "קולך"). בית המשפט אישר את קיום ההליך, בנימוק שנשים חרדיות נרתעות מעמידה בחזית המאבק להגברת השוויון המגדרי בקהילה. התחנה ערערה על החלטה זו, ובדצמבר 2015 דחה בית המשפט העליון את ערעורה, וחייבהּ בהוצאות משפט בסך 50,000 ש"ח. ב-20 בספטמבר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בירושלים שעל התחנה לשלם מיליון ש"ח לקרן תובענות ייצוגיות לטובת העצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות, ועוד 300 אלף ש"ח עבור גמול ל"קולך" והוצאות המשפט. בערעור לבית המשפט העליון הוגדל התשלום בגין גמול ל"קולך" והוצאות המשפט ל-430 אלף ש"ח. הארגון שותף גם למאבקים פמיניסטיים נגד הפרדה מגדרית באוטובוסים.
מניעת אלימות מינית וטיפול בנפגעות אלימות מינית
הארגון פועל למניעת אלימות מינית באמצעות פעילות הסברתית למניעת אלימות ופגיעה מינית בתוך המשפחה ורתימת ההנהגה הדתית למאבק בתופעה של הטרדות מיניות. מאבק שהוביל ארגון קולך נגד הרב יצחק כהן, ראש המדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן, בטענה של הטרדה מינית, הביא להדחתו, לאחר שוועדת בדיקה בראשות הרב יובל שרלו מצאה שיש ממש בטענה. אירוע זה היה אחד המניעים להקמת "פורום תקנה" בהשתתפות ארגון קולך. הארגון עוסק בסיוע לנשים במצוקה ובהכשרת רבנים ואישי ציבור למנוע הטרדות מיניות על ידי בעלי סמכות דתית. בנוסף הצטרף לקואליציות של ארגונים למאבק נגד אלימות כלפי נשים, הטרדות מיניות, זנות ופורנוגרפיה.
ביחס למוסד הנישואין
על בסיס העמדה כי מוסד הנישואין הכפוף בישראל לדין תורה אינו שוויוני, פועל הארגון להקלת היציאה ממנו ולחיזוק מעמד הנשים באמצעות קידום ההסכם לכבוד הדדי וכן קידום הצעות חוק ורעיונות הלכתיים במטרה לסייע למסורבות גט ועגונות. חלק מחברות הארגון גם מתנגדות לנישואים ברבנות ואילו אחרות תומכות בנישואים דרכה תוך שינוי המסגרת 'מבפנים'.
פולמוסים עם רבנים ועם הממסד הדתי
בשנת 2007 השתתפה חנה קהת כנציגת "קולך" ברב שיח בנושא מסורבות גט, בו קראה לחילונים להימנע מנישואים הלכתיים. על בתי הדין הרבניים אמרה: "הם לא מאוימים על ידי שום דבר. האיום היחיד זה שהווירטואליות שלהם תתגלה". דבריה זכו לתגובות חריפות וגינויים בקרב הקהילה הדתית. יושב ראש ארגון רבני צֹהַר, הרב דוד סתיו, אמר כי ההצעה לוותר על נישואין היא בלתי אחראית ונובעת מניתוק מהחברה הישראלית.
בשנת 2010 פנה הארגון לשר המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה בקריאה להעמיד לדין רבנים שחתמו על פסק הלכה נגד מכירת דירות לערבים באזורים יהודים, בגין הסתה לגזענות. הארגון גם פרסם הצהרה ש""פסק ההלכה" הפשיסטי של חמישים "רבני ערים ויישובים" – אינו תורה ואינו הלכה אלא חוטא לתורת האמת ומסית נגדה, מרבה בחילול השם ובפגיעה בבני אדם." בתגובה לכך, כתב הרב אליעזר מלמד כי "הכותבות דברי בלע שכאלה מוכיחות כי הן אכן שליחות נאמנות של הקרן לישראל חדשה, ושהן מעוניינות לבולל את היהדות בתוך התרבות המערבית השמאלית", וש"כמי שמייצגות כאן את התרבות המערבית, הן מזלזלות בנשים שבחרו להקים משפחה גדולה".
הארגון השתתף בעתירה לבג"ץ בדרישה לאפשר לראשונה לרווקות, אלמנות וגרושות, לטבול במקוואות המופעלים על ידי המועצות הדתיות לישראל. בעתירה נטען כי הרב הראשי ומועצת הרבנות הראשית "הוציאו תחת ידיהם הנחיה שנועדה לכפות איסור דתי, ומונעים מנשים לקיים מצוות טבילה לפי השקפתן - דבר שמהווה כפייה דתית והפרת חופש הדת והמצפון". בעקבות העתירה הסכימה הרבנות להורות לבלניות שלא לשאול את הטובלות האם הן נשואות.
הוקרה ותמיכה
בשנת 2004 קיבלה חנה קהת את אות הנשיא למתנדב על הקמת קולך. בשנת 2007 קיבל הארגון את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח, על "תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל". באותה שנה הביעה שולמית אלוני תמיכה בארגון.
מימון
מימון העמותה מורכב בעיקר מתרומות וכן מדמי חבר ומהקצבות ממשלתיות. תורמת מרכזית היא הקרן החדשה לישראל, שבשנת 2011 מימנה כמחצית מתקציבה של קולך. מימון נוסף התקבל מקרן דפנה יזרעאלי, ממשרד החינוך ומגופים נוספים. מחזור הפעילויות של העמותה הסתכם בכ-1,404,000 ש"ח בשנת 2013 ובכ-978 אלפי ש"ח בשנת 2014.
תהליך קוואזי סטטי
תהליך קוואזי סטטי בתרמודינמיקה הוא תהליך תרמודינמי, שקורה לאט מספיק כך שהמערכת תישאר בשיווי משקל תרמודינמי במהלכו. המילה "קוואזי" מקורה בלטינית, (quasi) פירושה כאילו. זהו תהליך כמעט סטטי. כאשר המערכת עוברת ממצב אחד למצב אחר, בכל צעד של המעבר היא כמעט בשיווי משקל. דוגמה לכך היא התרחבות קוואזי סטטית, בה נפח המערכת משתנה באטיות כה רבה, כך שהלחץ נשאר אחיד בכל המערכת בכל צעד במהלך התהליך. תהליך אידיאלי כזה הוא רצף של מצבי שיווי משקל, המאופיינים באיטיות אינסופית של המעבר ביניהם.
רק בתהליך קוואזי סטטי ניתן להגדיר במדויק גדלים אינטנסיביים (כגון לחץ, טמפרטורה, נפח, אנטרופיה) של המערכת בכל צעד במהלך התהליך. כלומר להגדיר את המצב המאקרוסקופי של המערכת; אחרת, לחלקים שונים של המערכת יהיו ערכים שונים של גדלים אלה כיוון שהמערכת אינה בשיווי משקל במהלך התהליך.
התנהגות המערכת בפועל היא רציפה, אך המודל הקוואזי סטטי מאפשר להגדיר בכל צעד בתהליך את ערכי הנפח והלחץ של המערכת ועל כן ניתן לצייר מסלול בין המצבים השונים ביניהם עוברת המערכת, בדיאגרמת PV.
תהליך הפיך
תהליך הפיך הוא תהליך קוואזי סטטי, ואילו תהליך קוואזי סטטי אינו תמיד הפיך.
שיאוליאי ארנה
שיאוליאי ארנה  (בליטאית: Šiaulių arena; בתעתיק מדויק: שיאוליו ארנה) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי הגדול שנבנה בעיר שיאוליאי, שבליטא. אולם הכדורסל, שהוא השלישי בגודלו בליטא, אחרי ז'לגיריס ארנה וסימנס ארנה, ושבנייתו החלה בראשית שנת 2006, נחנך ב-25 ביולי 2007. האולם, שמכיל 5,700 מקומות ישיבה, משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית, מועדון הכדורסל שיאוליאי, המשחקת בליגת העל הליטאית.
ב-2013 אירחה שיאוליאי ארנה את משחקי גביע דייוויס.
רוי כהן
רוי מרקוס כהן (באנגלית: Roy Marcus Cohn; 20 בפברואר 1927 – 2 באוגוסט 1986) היה משפטן יהודי-אמריקאי שהתפרסם בתקופת הבהלה האדומה "השנייה" (Second Red Scared) או "ציד המכשפות" של הסנטור האמריקאי ג'וזף מקארתי נגד החשודים בפעילות קומוניסטית בארצות הברית. כהן היה שותף חשוב לחקירות שניהל הסנאטור מקארתי בנוגע להשפעת הקומוניסטים בחברה האמריקאית ולחדירתם לממשל הפדרלי של ארצות הברית.
כהן היה גם חבר מרכזי בצוות התביעות של מחלקת המשפטים של ארצות הברית במהלך המשפט של יוליוס ואתל רוזנברג, אשר הואשמו בריגול לטובת ברית המועצות.
כהן, שהסתיר בחייו את נטיותיו המיניות, חי כהומוסקסואל בארון. במסגרת תפקידו פיטר כהן הומוסקסואלים רבים משירות המדינה ופגע בזכויותיהם של מיעוטים.
ביוגרפיה
כהן נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, בנם היחיד של דורה מרקוס (1892 – 1967) ושל השופט אלברט כהן (1885 – 1959), שהיה בעל השפעה במפלגה הדמוקרטית הוא חי בבית הוריו עד למותה של אימו, הנחשבת לאדם היחיד שאהב באמת. לאחר מכן, הוא התגורר בוושינגטון הבירה ובעיירה גריניץ' שבקונטיקט.
לאחר שסיים את לימודיו בבתי הספר הוראס מאן, בפילדסטון (Fieldston), ובאוניברסיטת קולומביה ב-1946, השלים כהן את לימודיו בבית הספר קולומביה למשפטים בהגיעו לגיל 20. כהן נאלץ להמתין שימלאו לו 21 שנה כדי להיות חבר בלשכת עורכי דין וכן ניצל את קשריהם של משפחתו כדי להשיג משרה במשרד אירבינג (Attorney Irving) השייך למשרד עורכי הדין של ארצות הברית (United States Attorney) במנהטן
דמותו הבדיונית בתרבות הפופולרית
כהן, שהיה איש קשה, אכזר ופוגעני, היווה השראה רבה להרכבת דמויות דרמטיות בדיוניות לאחר מותו. המפורסמת ביותר הייתה דמותו שעובדה למחזה "מלאכים באמריקה: פנטזיה הומוסקסואלית על נושאים לאומיים" של טוני קושנר משנת 1987. במחזה מתואר רוי כהן כאיש צבוע רווי שנאה עצמית ורעב לעוצמה שנרדף בידי רוח הרפאים של אתל רוזנברג בזמן שהוא גוסס מאיידס. את הרעיון לדמותו הגה רון ליבמן במהלך הפקתה של גרסת הברודוויי ההתחלתית למחזה. בגרסת האוף ברודוויי המחודשת משנת 2010 דמותו גולמה בידי השחקן זוכה פרס הטוני פרנק ווד. בגרסה הטלוויזיונית של רשת HBO משנת 2003 דמותו גולמה בידי אל פצ'ינו.
דמותו של כהן גולמה בסרט הביוגרפי "האזרח קון" בידי ג'יימס וודס.
לקריאה נוספת
*
גביע אפריקה לאומות 2008
גביע אפריקה לאומות 2008 היה הטורניר ה-26 של גביע אפריקה לאומות. המנצחת בו הוכרזה כאלופת יבשת אפריקה בכדורגל לשנת 2008. הטורניר נערך בגאנה בין התאריכים 20 בינואר ל-10 בפברואר 2008. גאנה זכתה בזכות לארח את הטורניר בפעם השנייה בעשור האחרון (גאנה אירחה את גביע אפריקה לאומות 2000 בצוותא עם ניגריה), וזאת לאחר הצבעה באספת קונפדרציית הכדורגל של אפריקה בקהיר, שם ניצחה את לוב בהצבעה בתוצאה 9–3. דרום אפריקה הייתה שותפה למירוץ האירוח גם כן, אולם היא פרשה הודות לבחירתה לארח את מונדיאל 2010.
מצרים זכתה בטורניר לאחר ניצחון בגמר על קמרון 1–0.
הנבחרות המשתתפות
אלה הן 16 הנבחרות שעברו את המוקדמות בהצלחה, וזכו להשתתף בגביע אפריקה לאומות 2008:
התחרות
התחרות התנהלה בדומה להתנהלותה של אליפות אירופה בכדורגל. בכל בית שיחקו כל ארבע הנבחרות אחת נגד השנייה, בסך הכל 6 משחקים לכל בית, שלושה לכל נבחרת. בסיום השלב הראשון, ב-31 בינואר, העפילו שתי הנבחרות המנצחות בכל בית לשלב רבע הגמר, בהן כל מנצחת תשובץ לשחק מול אחת הסגניות בבית אחר. מהשלב הזה, המנצחת בכל מפגש ממשיכה לשלב הבא עד משחק הגמר - שהמנצחת בו הוכרזה כאלופת אפריקה לשנת 2008.
SuperBrawl IX
SuperBrawl IX היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW). האירוע נערך ב-21 בפברואר 1999, באוקלנד ארנה שבאוקלנד, קליפורניה. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי SuperBrawl.
תשעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, הוליווד הוגאן ניצח את ריק פלייר ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של WCW. עוד ברשימת הקרבות, סקוט הול ניצח את רודי פייפר וזכה באליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW, וסקוט סטיינר ניצח את דיאמונד דאלאס פייג' ושמר על אליפות הטלוויזיה העולמית של WCW.
אירוע
הקרב בין קורט הניג ובארי ווינדהאם לכריס בנואה ודין מלנקו היה הגמר של טורניר הדחות. טרם ההתמודדות, בנואה ומלנקו כבר הפסידו בעבר, בעוד שווינדהאם והניג היו בלתי מנוצחים. בקרב הראשון השיג מלנקו את הניצחון לאחר שגרם לווינדהאם להיכנע למהלך הטקסס קלוברליף. מיד לאחר מכן התרחש הקרב השני בין הצמדים, ובסיומו ווינדהאם הצמיד את מלנקו כדי לנצח בקרב ולהעניק לו ולהניג זכייה בחגורות אליפות הזוגות.
קווין נאש הצמיד את ריי מיסטריו ג'וניור לאחר שסקוט הול ביצע עליו את מהלך האאוטסיידר אדג'. בעקבות זאת, מיסטיריו נאלץ להוריד את המסכה. במידה וקונאן ומיסטיריו היו מנצחים בקרב, מיס אליזבת' הייתה צריכה לגלח את שיער ראשה. במקור, הקרב היה אמור לכלול את לקס לוגר כשותף של קווין נאש, אך לוגר ספג פציעה בשריר הזרוע הדו-ראשי בידי מיסטיריו שלושה ימים קודם לכן בתוכנית Thunder, וכתוצאה מכך הוא הוחלף בקרב על ידי סקוט הול.
הוליווד הוגאן הצמיד לניצחון את ריק פלייר, שהקנה לו הגנה מוצלחת על אליפות העולם במשקל כבד של WCW לאחר שבנו של ריק, דייוויד פלייר, ביצע את מעברו לדמות הרעה, כשהשתמש עליו בשוקר חשמלי. בעקבות מעשה זה הוא הצטרף לקבוצת nWo Elite.
גרות כמהם
גֵרוּת כִּמְהָם (כתיב: כמוהם) אשר אצל בית-לחם הוא מקום בו יוחנן בן קרח ואנשיו התיישבו עם הפליטים ממצפה לפני בריחתם למצרים כמסופר ב: "וַיֵּלְכוּ וַיֵּשְׁבוּ בְּגֵרוּת כמוהם [כִּמְהָם] אֲשֶׁר אֵצֶל בֵּית לָחֶם לָלֶכֶת לָבוֹא מִצְרָיִם. מִפְּנֵי הַכַּשְׂדִּים כִּי יָרְאוּ מִפְּנֵיהֶם כִּי הִכָּה יִשְׁמָעֵאל בֶּן נְתַנְיָה אֶת גְּדַלְיָהוּ בֶּן אֲחִיקָם אֲשֶׁר הִפְקִיד מֶלֶךְ בָּבֶל בָּאָרֶץ".
פירוש השם
פרוש השם גֵרוּת כִּמְהָם שנוי במחלוקת : את המילה גרות פרשו כמלון-אורחים או חאן, ומאידך מנוסח תרגום השבעים והפשיטא עולה הנוסח 'גרנות', ומיוסף בן מתתיהו ועקילס הנוסח נראה 'גדרות'. חשובה לעניין הזיהוי גם השאלה אם יש לשם קשר לכמהם\ן בן ברזילי הגלעדי, כעולה מתרגום יונתן בן עוזיאל. אם המקום אכן קשור לכמהם בן ברזילי ולימי דוד המלך, ואם הוא התקיים אז כיישוב, יש לצפות לאתר שהחל קיומו בתקופת הברזל 2א, אולם אין לדעת זאת בבירור.
זיהוי אפשרי
כיוון שעצם מהותו ושמו המדויק של היישוב הנדון נתונים בספק, כל הצעת זיהוי אינה לעת עתה אלא אפשרות בלבד. במחקר לא אותר כל שם גאוגרפי עכשווי שעשוי לשמר את שם היישוב, ובסקר החירום בהר יהודה לא הועלתה על הצעה בעניין. מאוחר יותר, בסקר הר יהודה, נמצא אתר המתאים מאד לגרות כמהם של יוחנן בן קרח, הן בתקופת קיומו והן במיקומו בהקשר של פרשת הבריחה למצרים. אתר זה הוא רס אל-כביר המצוי כ-2,300 מ' מערבית לאתרה הקדום של בית-לחם, בולט ומוגן היטב מ-3 כיוונים, ובראש נתיב העובר מערבה ויורד לשפלה, כלומר הנתיב הסביר ביותר לקבוצה הנמצאת סמוך לבית לחם ובכוונתה לצאת לכיוון הדרך הקדומה מארץ ישראל למצרים. האתר התקיים רק בשלהי תקופת הברזל ולכן אינו מתאים לקשר האפשרי לכמהם בן ברזילי ולימי דוד; אולם אין גם שום אתר אחר המתאים לזאת. לפיכך, רס אל-כביר הוא הצעת הזיהוי הנוכחית במחקר לגרות כמהם של ימי ירמיהו.
האתר נמצא בנ"צ 1674.1237, גובה מוחלט 840 מ', גובה יחסי 2 מ', תצפית טובה, שטח מרבי כ-5 ד'. ראשית היישוב בתקופת הברזל 2ד, כלומר בסמוך לימי חורבן בית ראשון, ושטחו מוערך אז בכ-3 דונם. הוא ממשיך להתקיים בתקופה הפרסית (כ-5 ד'), בתקופה ההלניסטית (כ-2 ד'), ולאחר פער יישובי חוזר להתקיים בתקופה הביזנטית (כ-5 ד') ובימי הביניים (כ-2 ד').
למבורגיני סיאן FKP 37
למבורגיני סיאן FKP 37 (באיטלקית: Lamborghini Sián FKP 37) היא מכונית על בתצורת קופה בעלת הנעה היברידית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית למבורגיני, אשר הוצגה ב-3 בספטמבר 2019 בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט. הדגם ישווק משנת 2020, ובתכנון היצרן ייצור של 63 יחידות במהלך שנת 2020.
החיים הללו
החיים הללו היה שבועון ארץ-ישראלי מצויר, שיצא לאור בתל אביב בתקופה שבין ספטמבר 1935 ואוקטובר 1936. העורך הראשי היה משה ליבר, או בשם הסופר שלו: בן-זאב ליבר.
למבורגיני סיאן FKP 37
פיתוח וייצור
למבורגיני סיאן FKP 37 קרוי על שם המהנדס Ferdinand Piëch שנפטר ב-25 באוגוסט 2019, וכיהן כנשיא קבוצת פולקסווגן עד 25 באפריל 2015. המכונית מיוצרת בתצורת "Scissor doors" מערכת ההנעה שלה היא הנעה היברידית המשלבת שני סוגי מנועים, מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי. מנוע הבעירה פנימית הוא מנוע בנזין V12 צילנדרים בנפח 6.5 ליטרים המספק כ-785 כוחות סוס ב-8,500 סיבובים לדקה, עם מנוע חשמלי הנטען באמצעות סוללת ליתיום-יון המספק כ-34 כוחות סוס. שני המנועים מפיקים במשותף 819 כ"ס. תיבת הילוכים חצי אוטומטית בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 350 קמ"ש.
החיים הללו
על השבועון
השבועון היה בבעלות פרטית של שלושה משקיעים: משה ליבר (בן-זאב ליבר) סאלו בומס וארון פרידלר. במקביל, הקימו השלושה הוצאה לאור בשם "תבל", שהייתה הוצאת ספרים ועיתונים בע"מ.
השבועון הודפס ב"הוצאת ארץ ישראל בע"מ". העורך היה משה ליבר בשם העט "בן זאב ליבר". בעל העיתון היה סאלו בומס. אחראי היה נ. שפר ובהמשך ארנסט קלימובסקי. עוד בטרם יצא לאור, הופץ השבועון כבר בחודש מאי 1935 בשם "עיתון חדש" במתכונת דומה, עם הוצאת הגיליון הראשון, שונה שמו ל"החיים הללו". הגיליון הראשון של השבועון הופץ בתל אביב בראש השנה תרצ"ו, 27 בספטמבר 1935.
השבועון כלל מדור ידיעות מן העולם והכיל תמונות רבות מאירועי התקופה בארץ ובעולם. היו בו כתבות וניתוח אירועים פוליטיים - שנכתבו על ידי משה ולדמן; טור קבוע של אורי קיסרי תחת הכותרת "החיים הללו"; מדור שירים ישראלים ומוזיקה בעריכת ורדינה שלונסקי; שירים מקוריים של אביגדור המאירי; מדור ספורט בשם "שער הספורט" תיאר את אירועי הספורט בעולם, את המכביה הראשונה, ואת התחרות בין "הפועל" ו"מכבי" שהתלקחה כבר אז; מדור האופנה בעריכת פנינה שפר כלל תמונות ואיורים של האופנה האירופאית המעודכנת; מחזות וסיפורים, שהבולט בהם היה פרסומו של מחזה בהמשכים בשם "עולים ויורדים" - רומן מחיי הארץ מאת מ. בר-גיורא; עלו גם קטעי תיאורים ותמונות מהווי החלוצים בארץ ישראל, ביקורת תיאטרון ותרבות ומאמרים של בן-זאב ליבר, בשמות עט שונים כמו "בבל", "משה בן זאב", ו"משה ליבר"; וכן קריקטורות ואיורים של ח. ירזונסקי, א. אשר, ואחרים. את מדור השח-מט ניהל מ. מרמורש ואת מדור הרדיו כתב א. ל. מרגלית.
מטרת העיתון - שהיה בלתי תלוי ולא קשור לקבוצה או מפלגה - הייתה להעביר את התרבות האירופאית שלפני מלחמת העולם השנייה לאווירה החלוצית של ארץ-ישראל, אבל גם להתריע על עליית הנאציזם והאנטישמיות בעיקר בגרמניה של שנות השלושים.
הכנסות העיתון מפרסום חברות ומוצרים, לא כיסו את ההוצאות הגבוהות של העיתון, שהיה גדוש בתמונות ואיורים. לאחר 30 גליונות, פסק העיתון להופיע ביולי 1936, כאשר הגליונות האחרונים נערכו על ידי א.ג. סלומון.
באוסף פרטי של ד"ר עמיחי נאוה מקיבוץ גלעד, נמצא כרך המכיל את כל הגליונות (1 עד 30) וכן מהדורה מקורית של "עיתון חדש" ומהדורה בשם "פעם אחת - הוצאה חד פעמית", שהודפסה בתל אביב ב-21 באפריל 1936 והוקדשה לרצח היהודים בתל אביב במהלך מאורעות תרצ"ו.
הוצאת עוץ
הוצאת עוּץ היא הוצאת ספרים ישראלית עצמאית, המוציאה לאור ספרים קלסיים וספרי פנטזיה. היא הוקמה בשנת 2013 על ידי המתרגמת והעורכת גילי בר-הלל.
חזון ההוצאה
לדברי בר-הלל, ההוצאה נולדה מתוך אהבת ספרים ונוסטלגיה לספרים של פעם, במטרה להוציא לאור ספרים נבחרים תוך דגש לא רק על טקסט, אלא גם על איורים ועיצוב.
שם ההוצאה, "עוץ" הוא על שם ארץ הקסמים שהמציא הסופר פרנק באום בשנת 1900: מקום של קסמים ונפלאות, אוטופיה שבה הערכים העליונים הם אהבה לכל חי, דמיון, סובלנות ורוח שטות. ארץ זו מופיעה בסדרת הספר הקוסם מארץ עוץ.
בחירת הספרים מתמקדת בתחום הפנטזיה והקלסיקה לילדים ולנוער. "אני חושבת שזה ההבדל בין סופרמרקט לבוטיק", אומרת בר־הלל. "הוצאת ספרים גדולה מנסה לכלול הכול, הוצאת ספרים קטנה לא יכולה אפילו לנסות. (...) עדיף שאנשים יכירו את הדי־אן־איי של ההוצאה ויידעו מה הם מחפשים בה."
רק אחדים מספרי ההוצאה נמכרים ברשתות הספרים הגדולות, האחרים נמכרים בחנויות ספרים עצמאיות ובאתר האינטרנט של הוצאת עוץ.
אוסן
אוסן (בהנגול: 오산시; בהנג'ה: 烏山市) היא עיר במחוז קיונגי שבצפון-מערב קוריאה הדרומית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 240,645 תושבים.
גאוגרפיה
העיר שוכנת בדרום-מערב מחוז קיונגי והיא גובלת עם הוואסונג מצפון, מזרח ומערב, עם פיונגטהאק  מדרום, מרוחקת כ-47 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המדינה סיאול וכ-16 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המחוז סוואן.
פם שרייבר
פם שרייבר (באנגלית: Pam Shriver; נולדה ב-4 ביולי 1962) היא טניסאית עבר אמריקאית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-80, במיוחד במשחקי זוגות נשים. היא זכתה ב-21 תחרויות גראנד סלאם לזוגות נשים וסך הכל זכתה ב-133 טורנירים. בשנת 1988 היא זכתה במדליית זהב אולימפית לזוגות נשים לצד זינה גריסון.
אוסן
תנועה ותחבורה
העיק ממוקמת ליד הכבישים 1, 17, 82, 310, 311, 314, 317 ו-400. בנוסף, בעיר יש תחנת רכבת שבה פועל הקו סיאול-טג'אן ומספר רב של תחנות דלק.
פם שרייבר
קריירה
פם שרייבר בהיותה חובבנית בת 16 הגיעה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה. בכל הקריירה שלה זו הייתה הפעם היחידה בה היא שיחקה בגמר תחרות גראנד סלאם לנשים.
אוסן
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (23 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (4- מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,572 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (394 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (30 מ"מ גשם).
מוסדות בעיר
המשרד ראשי של חברת Kyochon נמצא בעיר. בנוסף, בעיר יש תחנת משטרה ומספר רב של בתי מלון, מרכזי קניות וסופרמרקטים.
פם שרייבר
קריירה
הצלחתה הגדולה שם פם שרייבר הייתה בתחרויות זוגות נשים לצד מרטינה נברטילובה. הן זכו ב-21 תוארים, לרבות גראנד סלאם בשנת 1984. מאפריל 1983 עד יולי 1985 הן זכתו ב-109 משחקים רצופים ללא הפסד.
היא שיחקה בנבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית וזכתה פעמיים בגביע.
לאחר הפרישה היא עוסקת בשדרנות ספורט.
בשנת 2002 היא נישאה לג'ורג' לייזנבי, אך התגרשה לאחר מספר שנים. לזוג 3 ילדים.
מייקל אוביורה
מייקל אוביורה (באנגלית: Michael Obiora; נולד ב-8 באוקטובר 1986) הוא שחקן וסופר בריטי.
ביוגרפיה
אוביורה נולד בצפון-מערב לונדון להורים ניגרים משבט האיגבו. כבר בגיל שש החליט אוביורה להיות בדרן כמו מייקל ג'קסון הנערץ עליו, ואמו רשמה אותו לשיעורי משחק.
בגיל תשע היה אוביורה לילד הצעיר ביותר שהופיע בסדרה "גריינג' היל". הוא גילם בסדרה את מקס אבאסי במשך חמש שנים.
לפני יום הולדתו ה-18 לוהק אוביורה לתפקיד החייל ג'קסון קלארק בסדרה "Bombshell" של רשת ITV, לצדה של זואי לוקר, כוכבת "נשות הכדורגלנים". אחרי סיום צילומי הסדרה, כיכב אוביורה במשך שבעה חודשים במחזה "Elmina's Kitchen" מאת קוואמה קווי ארמה, שהוצג בתיאטרון גאריק. עוד השתתף במחזה "Exclude Me" שהועלה בתיאטרון צ'לסי, ושיחק בתפקיד ראשי במחזה "Fallout" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "Badnuff" בתיאטרון סוהו.
בטלוויזיה הופיע אוביורה בסדרות "המשפחה שלי", "השופט ג'ון דיד", "עברייני על", "Sea of Souls", בסדרה "החיים שאחרי" של ITV1, בפרק "Blink" בסדרה "דוקטור הו", "רופאים", "The Bill", ובסדרה הרפואית "הולבי סיטי". באופרת הסבון "איסטאנדרס" הופיע אוביורה בארבעה פרקים בתפקיד כדורגלן פלייבוי בשם אליס פרינס.
חיים אישיים
ב-20 בספטמבר 2014 התחתן אוביורה עם בת זוגו בטקס על חוף הים באיי סיישל. אוביורה חובב ספורט וכושר, ואוהד נלהב של קבוצת הכדורגל ארסנל. הוא כתב רומן בשם "Black Shoes" שיצא לאור בפורמט אלקטרוני בשנת 2009. בנובמבר 2014 יצא לאור הרומן השני שלו "Vivian's Couch".
ב-2008 אובחן אוביורה כחולה במחלת צליאק.
המרת דת
המרת דת היא מעבר של אדם מדת אחת לאחרת, וקבלת כללי הדת החדשה, פולחניה ועיקרי אמונתה. תהליך המרת הדת כולל בדרך-כלל כמה שלבים: התנתקות האדם מקהילתו הדתית הקודמת, בקשתו להצטרף לקהילה דתית חדשה, עריכת טקס מעבר, וקבלה על ידי הממסד והחברים בדת החדשה. ישנם מקרים שבהם משפחות ואף חברות שלמות ממירות את דתן. במצב כזה התהליך חל על החברה כולה כקולקטיב. במקרה של המרת דת המונית מוכרת לפעמים תופעה של סינקרטיזם - אימוץ הדת החדשה תוך שילוב אמונות וטקסים מן הדתות הקודמות בתוכה.
מרבית המסגרות הדתיות כוללות הגדרות לגבי בני-האדם ששייכים לקהילה או שאמורים להשתייך אליה. כללים אלה מגדירים גם את הדרך להצטרפות לקהילה.
הסיבות להמרת דת הן מגוונות:
הצטרפות ליהדות
המרת דת של אדם ליהדות קרויה כיום גיור. המושג הזה, שמקורו בתלמוד הוא גלגול של המונח "גר צדק". התלמוד מבחין בין "גר צדק" שהוא נוכרי שהפך יהודי, לבין "גר תושב" שהוא נוכרי שחי בין יהודים או בקרבת יהודים. המושג "גר" במקרא מתייחס כמעט תמיד לנוכרי שיושב בארץ זרה. במגילת אסתר נזכר המונח "התיהדות" ומתואר מצב בו הייתה התייהדות מפחד "ורבים מעמי הארץ מתייהדים - כי נפל פחד היהודים עליהם" (אסתר ח' י"ז). לא ברור אם במילה "התיהדות" הכוונה להתגיירות או להתחזות ליהודים.<BR> מקובל במסורת לראות את רות המואבייה, שסיפורה מופיע במגילת רות, כגר-הצדק הראשון בתולדות היהדות.
באופן מסורתי, היהדות אינה פועלת לשכנוע גויים להפוך ליהודים, אך כאשר אדם רוצה להפוך ליהודי - הדבר מתאפשר לו, אם כי הדבר כרוך במאמץ לא-מבוטל. כיום, עם זאת, גם מדינת ישראל וגם התנועה הרפורמית בארצות הברית, בהקשרים שונים, מעודדים גיור באופן פעיל, כשהגיורים הנעשים על ידי רבנים רפורמים אינם מוכרים על ידי הרבנות האורתודוקסית. לעומת זאת, בתקופה החשמונאית גוירו בכפייה היטורים, שהיו שבט ערבי וכן האדומים ששכנו מדרום ליהודה. כך הגיע הורדוס, אדומי במוצאו, לתפקיד מלך יהודה. מעבר רחב היקף מרצון ליהדות הוא התגיירותם של הכוזרים ושל רומאים בתקופה שלאחר חורבן בית שני.<BR> יש גם עדויות להתגיירות רחבת היקף בדרום חצי האי ערב ובאתיופיה במאות הראשונות לספירה. תופעה זו נעלמה עם התגבשות האסלאם בחצי האי ערב, והכנסייה האתיופית הנוצרית באתיופיה.
עזיבת היהדות
היהדות אינה מכירה ביציאה ממנה. יהודי שהמיר את דתו, והצטרף לדת אחרת חלקית או לגמרי, עדיין נחשב ליהודי (גם אם חוטא) בעיני ממסדי הדת היהודית, אולם מהיבטים מסוימים היחס אליו הוא כאל גוי, ואף גרוע מכך.
בתולדות היהדות ידועים מקרים רבים של יהודים שהמירו את דתם, חלקם לאחר שהופעל עליהם לחץ כבד מאוד לעשות זאת. ויחד עם זאת ידועים מקרים לא מעטים של מוות על קידוש השם, של יהודים שנתנו את נפשם ובלבד שלא ימירו את דתם. ידועים גם מקרי ביניים של יהודים שכלפי חוץ שמרו את הדת השלטת, בעוד שבחדרי חדרים שמרו על יהדותם, כמו האנוסים בספרד ובפורטוגל בתקופת ימי הביניים, עת התרחשה אחת מהמרות הדת הגדולות ביותר בהיסטוריה היהודית.
על־פי ההלכה, המרת דת לדת שיש בה אלמנטים של עבודה זרה, היא אחת משלושה איסורים של "ייהרג ואל יעבור", כלומר יהודי חייב להימנע מלהמיר את דתו, גם כאשר הימנעות זו תביא למותו. ולכן יהודים רבים מסרו את נפשם ולא הסכימו להתנצר, אבל מעבר לדת אחרת שאיננה אלילית, יש מחלוקת בדבר האם צריך למסור את הנפש והיו כאלו שהתאסלמו והיו כאלו שלא, כך בעיר אופרן שבמרוקו, קהילה שלמה עלתה על המוקד, עקב סירובה להתאסלם.
הרמב"ם דן בנושא זה בהרחבה באיגרת קידוש השם. בהלכה היהודית דנים בדינו של מומר שהוא יהודי שעבר לדת אחרת, האם קידושיו קידושין וגירושיו גירושין, ועוד שאלות נוספות.
הצטרפות לנצרות
הזרמים הגדולים בנצרות, בעיקר הכנסייה הקתולית והכנסיות הפרוטסטנטיות, רואים בדת הנצרות דת אוניברסלית, שכל אדם יכול וצריך לקבל את עיקרי אמונתה. הצטרפות לנצרות מותנית בקבלת עיקרי האמונה המפורטים ב"קְרֵדוֹ" ("אני-מאמין") ובקיום טקס טבילה. אף על-פי שנוסח ה"קרדו" שונה מעדה נוצרית אחת לאחרת וטקסי הטבילה אף הם שונים, קבלה לקהילה נוצרית כוללת קריאה של ה"קרדו" והתחייבות להאמין בו. ברוב הכנסיות הנוצריות מקובלת התפיסה כי אדם אינו נולד נוצרי, אלא נעשה נוצרי משעה שהוטבל בידי הוריו, או נטבל בעצמו, וקיבל את האמונה בעיקרי הנצרות. יש עדות נוצריות מועטות שמבצעות את טקס ההתנצרות בגיל מבוגר, בטענה שרק האדם עצמו יכול לקבל על עצמו את האמונה הנוצרית, והוריו אינם יכולים לעשות זאת בשמו בטרם עמד על דעתו. עם זאת, ברוב הקהילות הנוצריות מקובל לערוך לתינוק טקס התנצרות אם נולד להורים נוצריים.
הנצרות הקתולית הקימה מיסיונים, משלחות של אנשי דת, ברחבי אמריקה, אפריקה ואסיה (בעיקר מאמצע המאה ה-16 ועד תחילת המאה ה-20), שתפקידם היה לעודד את התושבים המקומיים לעבור מהדתות המקומיות לדת הנוצרית הקתולית. פעמים רבות הופעלו לחץ ואף אלימות על התושבים המקומיים כדי שימירו את דתם. עם זאת, המיסיונרים עסקו גם בתיעוד של התרבויות המקומיות, פיתחו שיטות כתב לשפות מקומיות ותרגמו את התנ"ך וכתבי הקודש הנוצריים לשפות אלה, העניקו עזרה סוציאלית, ולפעמים אפילו הגנו על האוכלוסייה המקומית מהחלטות שרירותיות של השלטון הקולוניאלי. באפריקה ובאמריקה הדרומית נוצרו לעיתים קרובות צורות מקומיות של הדת הנוצרית, צורות שיש בהן סינקרטיזם ולפעמים זיהוי של הלחץ הקולוניאליסטי עם הסבל של ישו המתואר בברית החדשה.
הצטרפות לאסלאם
דת האסלאם היא בעיקרה דת אורתופרקטית (דת הלכתית, המבוססת על מצוות מעשיות), אולם היא כוללת שני עיקרי-אמונה (ה"שהאדה") - האל הוא אחד, מוחמד הוא שליח האל : "לָא אִלָהָא אִלָה אללה ומוחמד רָסוּל אללה" - שלהם צריך אדם להתחייב כדי להפוך למוסלמי. הצהרת עיקרי האמונה בפני שני עדים מוסלמים עומדת במרכז טקס המרת הדת.<BR> העידוד להתאסלמות הוא מתון ואינו חל במידה שווה על בני כל הדתות האחרות. בני דתות מסוימות נחשבים ל"אהל אל-כתאב" ("אנשי הספר"), אלה אינם מוסלמים אבל גם אינם עובדי אלילים ולכן אין לאסלם אותם בכפייה. הדתות שכלולות במושג "אהל אל-כתאב" הן יהדות, נצרות וזורואסטריות (אמגושיות). יש תפיסות מוסלמיות שגורסות שיש לכפות התאסלמות על עובדי אלילים, ואף רואות בכך סיבה ל"ג'יהאד" (מלחמה בשם הדת), אולם בפועל השיקולים לעידוד או כפיית ההתאסלמות נסמכים על המצב הפוליטי והתנאים בשטח.<BR> בראשיתה (המאות ה-7 וה-8 לספירה), לא עודדה דת האסלאם התאסלמות באופן פעיל, אולם יצרה תנאים נוחים מאוד לכך, בעיקר בכל הקשור לתשלום מיסים ואפשרות להשתלב בשלטון. במהלך 300 שנה בערך המירו רוב המצרים את דתם מהנצרות הקופטית לאסלאם, ורוב הפרסים המירו את הדת הזורואסטרית באסלאם. תנאים דומים נוצרו באימפריה העות'מאנית בין המאה ה-15 ועד תחילת המאה ה-20, וכתוצאה מהם התאסלמו אוכלוסיות גדולות בבלקן ובקווקז (בוסנים, אלבנים, צ'רקסים ועמים אחרים).
בארץ ישראל, אירע תהליך התאסלמות הדרגתי של האוכלוסיה השומרונית הכפרית בשומרון בעקבות רדיפות דתיות, נטל המיסים, אנרכיה ופרעות תחת שלטון בית עבאס ושוב תחת האיובים, הממלוכים והעות'מאנים.
עזיבת האסלאם
עזיבת האסלאם נקראת "רדה" (בערבית: ردة) ומוסלמי שמחליט להמיר את דתו מכונה מֻרְתַדּ (مـُرْتـَدّ). הקוראן לא מגדיר עונש בעולם הזה לאדם הנוטש את הדת המוסלמית, אולם על פי השריעה, העונש לכופר באסלאם הוא מוות.
במדינות מוסלמיות רבות היום, דוגמת מצרים, ירדן וסוריה, אין המדינה מכירה בהמרת הדת, אך אין איסור חוקי מפורש על עזיבת האסלאם. אזרחים שעברו המרה לדת אחרת, בעיקר טבילה לכנסיות אוונגליסטיות ואחרות, עדיין נחשבים מוסלמים על-פי חוק המדינה, ואף כי לא מדובר בעברה פלילית, אזרחים אלה סובלים מהתנכלויות מצד השלטון שמביאות לעיתים קרובות לאיבוד של מקום עבודתם או קשרים בחברה הסובבת.
במדינת ישראל
במדינת ישראל חלה אשר קובעת כיצד נרשמת המרת דת במדינת ישראל. אדם שמשתייך לדת אחת (המכונה בחוק "עדה דתית"), יכול להמיר את דתו לעדה דתית אחרת, בתנאי שיעמוד בתנאי החוק. תנאי החוק הם בעיקרם שהדת החדשה תכיר בהצטרפות של האדם אליה, ובנוסף על הממיר את דתו לרשום במשרד הפנים את דבר המרת דתו, ולקבל אישור פורמלי על כך. מבחינת החוק אדם שמילא את תנאי החוק אינו נחשב עוד כחבר בעדה הדתית הישנה שלו, אלא הוא חבר רק בעדה הדתית אשר אליה הוא בחר להצטרף.
פקודת ההמרה מחייבת אישור של "ראש העדה הדתית" המכיר בהמרה, ובגיור לדת היהודית הכוונה לרב הראשי לישראל. לפי פסיקת בג"ץ, פקודת ההמרה מתארת את הפרוצדורה שצריך לעבור לשם הכרה בעניינים הקשורים למעמד אישי, כגון נישואין לגירושין, אך לעניין רישום וזכאות לתעודת עולה מכח חוק השבות ניתן להכיר ביהדותו של המתגייר גם אם הגיור לא קיבל אישור מהרב הראשי.
המרת דת עקב תמריץ כספי או אחר
בשנת תשל"ח נוספו לחוק העונשין במדינת ישראל שני סעיפים שבאו למנוע המרת דת עקב פיתוי חומרי:
איסור על המרת דתו של קטין
חוק העונשין קובע עונשי מאסר לאדם אשר משדל קטין להמיר את דתו, או ממיר את דתו של קטין בניגוד להוראות.
משה גברא
משה גברא (נולד בא' באדר ה'תשי"ח, 21 בפברואר 1958) הוא חוקר ומחבר ספרים בנושא יהדות תימן.
ביוגרפיה
נולד ברחובות, בוגר ישיבת הר עציון שבאלון שבות, בעל תואר שלישי מאוניברסיטת בר-אילן במחלקה לתלמוד. עבודת הדוקטורט שלו (1991) עסקה ב"חכמי ההלכה בתימן במאה הי"ח".
מ-2008 משמש גברא מרצה בכיר במכללה האקדמית אשקלון. עוסק עשרות שנים בחקר יהדות תימן, גולת הכותרת של מחקרו הוא "אנציקלופדיה לחכמי תימן" המונה כ-3,200 שמות רבנים, החל מהחכמים שחיו בתימן מתקופת המשנה ועד לחכמי תימן שעלו לארץ ישראל. כן הוציא גם "אנציקלופדיה לקהילות תימן" ובה מיפה 2,600 יישובים וערים שבהם התגוררו יהודי תימן. במחקריו דן גברא בהשתלשלות ההלכה בתימן, בסידור התימני, ואף הוציא כתבי יד עתיקים לאור.
גברא ערך מאות ראיונות עם עולים מתימן ביישובים שונים ותיעד את ההווי והפולקלור שלהם.
נשוי ואב לחמשה ילדים.
פעילות
בשנת תשס"ח הקים את "מוזיאון יהודי תימן" בעיר בני ברק. במוזיאון שחזורים של: בית כנסת תימני, מורי, צורף, האשה והמטבח בתימן. בנוסף, ישנה תצוגה של כתבי יד וספרי דפוס עתיקים, שטרות ומסמכי בית דין, מצגות, סרטונים, שיקופיות והרצאות.
כמו כן, הקים בית כנסת בבני ברק - בו הוא משמש כגבאי.
אריטרותריום
מאפיינים
דמוי יונק זה הגיע לגודל של חדף ואורכו הגיע ל-10 סנטימטרים כולל הגולגולת שאורכה היה 2 סנטימטרים. משקלו נע בין 20 ל-30 גרמים.
יצור זה ניזון בעיקר מפרוקי-רגליים כמו חרקים, תולעים, חלזונות ובעלי חוליות אחרים כמו לטאות.
למרות דמיונו לחדף, דמוי יונק זה הטיל ביצים. הוא נכחד לפני כ-182 מיליון שנה עקב תחרות עם הדינוזאורים וזוחלים אחרים.
שתחיה בזמנים מעניינים
"שתחיה בזמנים מעניינים" (במקור האנגלי: "May you live in interesting times") הוא ביטוי שמקורו בשפה האנגלית, אם כי נטען לגביו, ככל הנראה בטעות, שמקורו בקללה סינית. בעוד שלכאורה ניתן לפרש את המשפט כברכה, הרי שכוונתו בפועל היא אירונית, על בסיס התפישה לפיה החיים טובים יותר בזמנים רגועים של שלום ושלווה, להבדיל מזמנים מעניינים שמלווים לרוב בצרות, בעיות מסוגים שונים וחוסר ודאות.
הביטוי השתרש גם בשפה העברית, ומשמש לעיתים קרובות בהתבטאויות של אישי תקשורת, אישי ציבור ואחרים בתקופות סוערות ומתוחות, בעיקר בפוליטיקה ובכלכלה הישראליות, אך גם בהתייחס למתח ברמה האישית.
אף על פי שההתייחסות הנפוצה למשפט היא כאל "קללה סינית עתיקה", הרי שהמקור להתייחסות זו הוא מפוקפק, ומעולם לא הוצג מקור סיני לאמרה. מקורו של המשפט הוא ככל הנראה בנאומיו של ג'וזף צ'מברלין, כפי שהועברו ושוכתבו על ידי בנו, אוסטן צ'מברלין.
מקורות
אף על פי שהביטוי מוכר כ"קללה סינית עתיקה", הרי שאין ביטוי מקביל מוכר בשפה הסינית. הביטוי הסיני הקרוב ביותר הוא 寧為太平犬，不做亂世人 ("עדיף להיות כלב בימי שלווה מאדם בימים של כאוס"), שמופיע בכרך השלישי באוסף הסיפורים הקצרים "סיפורים שיעירו את העולם" של פנג מנג-לונג.
ניתן להתחקות אחר מקורותיו של הביטוי עד לשנת 1936. יו נצ'בול-האג'יסן ששימש כשגריר הבריטי לסין מתאר בזכרונותיו, שפורסמו בשנת 1949, שלפני שעזב את אנגליה לסין ב-1936, סיפר לו חבר על הקללה הסינית "שתחיה בזמנים מעניינים".
ב-1943 התייחס מאמר אקדמי שפורסם בירחון Child Study: A Journal of Parent Education אל הביטוי כאל קללה סינית.
חבר בית הנבחרים האמריקאי, פרדריק רנה קודרט ג'וניור, ציין גם הוא כי שמע את הביטוי:
תאוריית "הקללה של צ'מברלין"
במשך הזמן החלה משפחתו של צ'מברלין האב להאמין שאבי המשפחה ציטט משפט סיני, ולא טבע את המשפט בעצמו.
There's a Place for Us
There's a Place for Us (בעברית: יש לנו מקום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד. השיר הוא שיר הנושא של הסרט "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר". השיר יצא לאור ב-16 בנובמבר 2010, כסינגל הראשון מתוך פסקול הסרט.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, דייוויד הודג'ס והילרי לינדזי והופק על ידי מארק ברייט. במקור, יצא השיר חודש לפני צאת הפסקול The Chronicles of Narnia: The Voyage of the Dawn Treader, תוך שזה יצא על ידי חברת התקליטים סוני מאסטרוורקס, בסמוך לצאתו של הסרט.
אנדרווד נכללה בקרדיטים של כותבי השיר ולכן המועמדות שקיבל במהלך טקס פרסי גלובוס הזהב, הייתה תקפה גם אליה.
הצלחה
השיר זכה להצלחה מתונה, כאשר הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים ולמקום ה-64 במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים של קנדה. השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גלובוס הזהב, בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", אך לא זכה בפרס.
במצעד השירים מתחת להוט 100 זכה השיר להצלחה, כאשר הגיע למקום השביעי.
התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה
בעקבות התערערות יציבותה הפנימית של רוסיה, שהובילה למהפכת אוקטובר ולמלחמת האזרחים ברוסיה, החליטו מדינות ההסכמה לשלוח כוחות צבאיים שיילחמו במלחמת האזרחים לצד הצבאות הלבנים, כנגד המשטר הבולשביקי. התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה אירעה בעיקרה בין השנים 1918 ו-1920, כשהכוחות היפנים שהו בתחומי רוסיה עד 1922. התערבותן לא עלתה יפה, והן נאלצו להתפנות מרוסיה, שלאחר מלחמת האזרחים הבולשביקים ביססו בה את שלטונם.
רקע
המהפכה הרוסית שהתרחשה ב-7 בנובמבר 1917 הביאה בעקבותיה לפרישת רוסיה מחברוּתהּ במדינות ההסכמה, כתוצאה של הסכם ברסט-ליטובסק (Брэст), שחתמה הממשלה הקומוניסטית במרץ 1918 עם גרמניה, וכן למלחמת האזרחים ברוסיה, בין הקומוניסטים למתנגדיהם. התפתחויות אלה לא נראו בעין יפה על ידי מדינות ההסכמה האחרות. פרישת בעלת ברית משמעותית ביותר הביאה את הגרמנים לרכז כוח אדיר למתקפה מוחצת בחזית המערב. כמו כן, עליית הקומוניסטים כשלעצמה לא הייתה בשורה טובה לסדר הקפיטליסטי במדינות שבחלקן הגדול כלו כוחותיהן ונידלדלו משאביהן, במועד זה של סוף המלחמה ובתקופה שאחריה.
מדינות ההסכמה לא הסתפקו בצפייה במתרחש ברוסיה, והן שלחו כוחות צבא שהתערבו במלחמת האזרחים ברוסיה כנגד המשטר הבולשביקי.
עם זאת, ברור היה שיכולתן להשפיע, במצב שבו הן עצמן נתונות במצב מלחמה המותח עד למאוד את משאביהן, ולנוכח גודלה וריחוקה של רוסיה, הייתה מוגבלת. דרך היבשה הייתה בידי מעצמות המרכז. מצב נמליה של רוסיה – "הענק סתום-הנחיריים" – הקשה אף הוא על התערבות אפשרית. נמלי הים השחור היו חסומים כל עוד האימפריה העות'מאנית הייתה לצד מדינות המרכז, והנמלים בצפון-מערב רוסיה הצריכו עיקוף מצפון לסקנדינביה, ובנוסף, חלקם היו מושבתים בחלקה הקר של השנה עקב קרח. נמלי האוקיינוס השקט היו מרוחקים עד מאוד – הן המרחק שנדרש להגעה אליהם והן המרחק שמהם לרוב זירות הקרבות. בנוסף, הנמל העיקרי בחוף האוקיינוס השקט, ולדיווסטוק (Владивосток), אף הוא היה סגור בחורף עקב קרח.
מטרות ההתערבות
מטרת משנה של התערבותן של מדינות ההסכמה הייתה חילוצו של הלגיון הצ'כוסלובקי מרוסיה, על מנת שיוכל להילחם לצד מדינות ההסכמה. היה זה צבא של שבויי מלחמה, רובם מצ'כיה ומיעוטם מסלובקיה, שנפלו בשבי הרוסי עת שירתו בצבא אוסטרו-הונגריה, ושניאותו להילחם למען מדינות ההסכמה. השלטונות הקומוניסטיים הסכימו לאפשר לצ'כוסלובקים מעבר דרך סיביר, ומסיביר, דרך נמל ולדיווסטוק, לארצות הברית, ומשם לאירופה; אלא שתנאי מלחמת האזרחים ברוסיה הִקשו על ביצוע התוכנית.
מטרה אחרת – בלימת "הסכנה האדומה" – הייתה משותפת, באופן פרדוקסלי, למדינות ההסכמה ולמעצמות המרכז כאחד.
צפון-מערב רוסיה
לאחר הסכם ברסט-ליטובסק נחתו חיילים גרמנים בפינלנד, ומדינות ההסכמה חששו לגורל נמלי מורמנסק וארכנגלסק, וכן מניתוק קו הרכבת שממורמנסק לפטרוגרד (Петроград, כיום סנקט פטרבורג (Санкт-Петербу́рг). כיוון שבריטניה וצרפת חשו שמשאביהן מתוחים עד כלות, הן פנו לארצות הברית שתספק חיילים לצורך נחיתה בנמלי צפון-מערב רוסיה. ביולי 1918 ארגנו האמריקנים כוח כמבוקש. בריטניה שלחה כוחות בריטיים וקנדיים, וכן כללו הכוחות חיילים אוסטרלים, שהתגייסו כפרטים. צרפת שלחה חיילים קולוניאליים. עוד השתתפו חיילים סרבים, איטלקים ופולנים. התערבות זו, שנדונה לכישלון, נמשכה עד סוף קיץ 1919, כלומר לאחר שביתת הנשק שסיימה את מלחמת העולם הראשונה.
בשתי החזיתות הקימו צבאות מדינות ההסכמה יחידות של רוסים אנטי-קומוניסטים, ובשתיהן לא הצליחו להרחיבם לכדי מסה קריטית שתוכל לשנות את מאזן הכוחות הפנימי ולאפשר את התפנות הצבאות הזרים. בכל זאת, כיוון שהמאבק היה רוסי אותנטי, לא לוותה נסיגת כוחות מדינות ההסכמה בהתמוטטות מתנגדי המהפכה מעין זו שהתרחשה בווייטנאם לאחר נסיגת האמריקנים; המאבק נמשך עם הזרים, וגם בלעדיהם.
במרחק מה מחזית זו נערכה המערכה הבריטית בים הבלטי (1918–1919), בה השיגו כוחות כוחות צי בריטיים עליונות מקומית, ואף הטביעו מספר אוניות של הבולשביקים.