cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בקר PID
מבנה כללי של בקר PID
חשוב לציין כי צורתו הפשוטה של בקר PID נושאת עימה כמה בעיות, ולכן במקרים רבים נעשים שינויים קלים בבקר על מנת לפתור בעיות אלו, המתבטאים כמובן גם בפונקציות המתארות את פעולתו. עם זאת, שינויים אלו אינם משנים את אופן פעולתו העקרונית, ונועדו לפתור בעיות המתרחשות בשל סיבות שאינן חלק מחוג הבקרה האידיאלי, כגון רעשי מדידה ותופעות פיזיקליות חריגות.
החלק הפרופורציונלי
הפעולה המתמטית המתבצעת על ידי החלק הפרופורציונלי נתונה ע"י:
שימוש בענף הזה בלבד משמעותו, בפועל, בקר פרופורציונלי. החסרון המשמעותי ביותר של הבקר הפרופורציונלי הוא העובדה שעבור כניסת מדרגה, הנפוצה מאוד במערכות בקרה, תתקבל בהכרח שגיאת מצב מתמיד, כלומר - הבקר לא יצליח להביא את יציאת המערכת לערכה הרצוי גם לאחר זמן רב. דבר זה נובע מכך שבשל הקשר הישיר בין השניים, שגיאה אפסית (מצב בו היציאה בפועל שווה ליציאה הרצויה) תגרום בהכרח לאות בקרה אפס, כלומר, התהליך כלל לא יקבל פקודה, ולכן יתחיל לסטות מערך היציאה הדרוש. לשם דוגמה ניתן לקחת תנור המבוקר על ידי בקר פרופורציונלי - מכיוון שהתנור תמיד מאבד חום לסביבה, במידה והתנור נמצא בדיוק בטמפרטורה הדרושה ממנו, יגרום הבקר להפסקת הזרם, וטמפרטורת התנור תרד עד להפעלה מחודשת, וחוזר חלילה. התהליך היחיד ששגיאת המצב המתמיד תתאפס בו יהיה תהליך הכולל אינטגרטור.
החלק האינטגרלי
הפעולה המתמטית המבוצעת על ידי החלק האינטגרלי נתונה ע"י:
חלק זה של הבקר מבצע אינטגרציה בזמן של השגיאה מתחילת המדידה ועד רגע החישוב, ומכפיל את התוצאה בקבוע k_{i}. ככל שיציאת המערכת תהיה רחוקה יותר מהערך הרצוי, וככל שיתארך הזמן בו מצב זה יימשך, תגדל השפעתו של החלק האינטגרלי על הבקר.
השינוי המשמעותי שנעשה במערכת בעקבות הוספת חלק זה של הבקר הוא תוספת קוטב בראשית (אינטגרטור) לחוג הפתוח, כלומר - הגדלת סוג המערכת (סוג המערכת מוגדר על ידי מספר האינטגרטורים של החוג הפתוח, ומשתנה כתלות בכניסה אליה אנו מתייחסים. באופן כללי ניתן לומר שככל שסוג המערכת גדול יותר, יכולת הקטנת שגיאת המצב המתמיד טובה יותר). תוספת זה משמעותה איפוס שגיאת המצב המתמיד עבור כניסת מדרגה, כלומר - בסופו של דבר (כתלות בתהליך המבוקר ובערכי הקבועים של הבקר), יציאת המערכת תהיה שווה בדיוק ליציאה בה אנו מעוניינים. לרוב זו תהיה מטרת הוספת חלק זה של הבקר.
חסרונו של חלק זה נובעת מהעובדה שהוספת קוטב בראשית מוסיפה לחוג הפתוח פיגור פאזה של כ-90^{o}, ובכך מקטינים את עודף הפאזה ואת יציבות המערכת. במידה והמערכת מאבדת יציבות עקב הוספת חלק זה, ייתכן ויהיה צורך להוסיף את החלק הדיפרנציאלי על מנת לפצות על כך.
החלק הדיפרנציאלי
הפעולה המתמטית המבוצעת על ידי החלק הדיפרנציאלי נתונה ע"י:
חלק זה של הבקר לא מתייחס לערך השגיאה, אלא לקצב השינוי שלו. כלומר, חלק זה מנסה "לצפות" את התנהגות המערכת בהינתן קצב הקטנת השגיאה הנוכחי, ובכך להביא לביצועים טובים יותר כמו זמן רגיעה קטן יותר ויציבות גדולה יותר של המערכת, ובכך לאפשר גם את הגברת החלק הפרופורציונלי. עבור כניסת מדרגה ניתן לראות זאת על ידי הגדרת אות השגיאה:
מכיוון שאות הכניסה קבוע בזמן (מדרגה), נגזרתו מתאפסת. ניתן לראות מכאן שקצב שינוי היציאה נמצא בסימן הפוך לקצב שינוי השגיאה, ולכן חלק זה מהווה בעצם משוב שלילי עבור היציאה - כאשר היציאה משתנה במהירות (המערכת מתקרבת במהירות לערך הרצוי), אות השגיאה משתנה מהר, ובשל הסימן ההפוך מקטין את אות הבקרה וממתן את השינוי ביציאה, ובכך מרסן את תגובת המערכת. ניתן להביא כדוגמה מצב בו אנו מעוניינים להגיע למיקום מסוים עם מכונית ממצב מנוחה. במידה ונלחץ על הדוושה חזק מדי, אמנם נגיע ליעד, אולם אנו עלולים גם לעבור אותו במידה ולא נתחשב במהירות בה אנו מתקרבים ליעד. החלק הדיפרנציאלי מתחשב בכך ובודק כמה מהר אנו מתקרבים לאיפוס השגיאה ומגדיל/מקטין את אות הבקרה בהתאם, ובעצם ניתן לומר שהוא צופה את ערך השגיאה העתידי ופועל למניעת תגובת יתר גדולה עוד לפני שזו מתפתחת..
משמעות השפעת חלק זה בתחום התדר היא הוספת אפס, שמשמעותה היא הוספת פאזה לחוג הפתוח, מה שהופך את המערכת ליציבה יותר.
כִּיוונוּן הבקר
התהליך בו נקבע מבנה הבקר ואופן השפעתו על התנהגות המערכת על ידי המשתמש נקרא "כוונון הבקר". כפי שתואר, לבקר מספר ענפים ואופני השפעה על התנהגות המערכת, ועל המשתמש לקבוע כיצד ישפיע הבקר על המערכת. באופן כללי, בתכנון מערכות בקרה (ומערכות הנדסיות באופן כללי ), הדבר הראשון בו עוסקים הוא הדרישות - אילו מטרות המערכת אמורה להשיג, וכיצד עליה לעשות זאת. בבניית מכונית, לדוג', אנו מגדירים מערכת המאפשרת להסיע אנשים או מטען ממקום למקום, ואנו יכולים לדרוש מהירות מקסימלית אליה היא יכולה להגיע. כמובן שלמערכת עשויות להיות דרישות רבות מתחומים שונים - עבור המכונית, לדוג', ניתן להגדיר יכולת האצה, יכולת בלימה, עמידה במבחני בטיחות כאלו ואחרים, ועוד. רק כאשר נתונות הדרישות מהמערכת ניתן להתחיל לדון באופן בו ניתן למלא אותן. עם זאת, במערכות חובבניות, לדוג', הדרישות לא צריכות להיות מוגדרות היטב - אם נבנה מכונית על שלט כתחביב, בדרך כלל לא נדרוש מהירות מסוימת, ונבנה ונשפר את המערכת עד שנגיע לתוצאות שאנו מרוצים מהן. הבדל זה גם ישפיע על האופן בו אנו מתכננים את המערכת ועל הדיוק הנדרש בתכנון ובביצוע של בנייתה.
עיקרון זה, בו הדרישות קובעות את אופן תכנון ובניית המערכת תקף גם לבקרי PID. לאחר ניסוח של הדרישות וההתנהגות הרצויה של מערכת הבקרה, ניתן לתכנן את הבקר ולבחון את אופן השפעתו על המערכת. פעמים רבות, כפי שקורה במערכות הנדסיות רבות, התהליך יתברר כתהליך איטרטיבי, בו מתוכנן בקר, נבחנות התוצאות, ולאחר מכן נעשים שינויים במידה ויש צורך בכך. ישנן שיטות וגישות רבות לכוונון בקרי PID, וההחלטה באיזו מהן להשתמש עשויה להשתנות בהתאם למערכת ולדרישות ממנה, למידע הנתון בידיד המתכנן, בהעדפות המתכנן ועוד. כשאנו עוסקים בתכנון בקר למערכת, יש בדרך כלל שני מצבים אפשריים:
עבור כל אחד ממצבים אלו ישנן מספר דרכים בהן אפשר ניתן להמשיך לעבוד ולתכנן את מערכת הבקרה. חשוב להדגיש כי פעמים רבות, לאחר שימוש בכל אחת מהשיטות שיתוארו או בשילוב שלהן, יידרש המתכנן להוסיף כוונון נוסף לאחר בחינת ביצועי המערכת בפועל לשם קבלת הביצועים הדרושים. כאן באה לידי ביטוי משמעותי פשטותה של בקרת PID - גם לאחר קביעת ערכים לבקר, ניתן להמשיך ולשנות אותם תוך ידיעת הקשרים בין הקבועים השונים להתנהגות המערכת, גם על ידי משתמש הקצה שמשתמש במערכת בפועל. דבר זה מאפשר ליצור בקר PID העונה לצרכים מסוימים, ועם זאת מאפשר למשתמשים אחרים לשנות אותו בהתאם להעדפות אחרות בקלות רבה ומבלי להחזיק בידע מעמיק במיוחד בתיאוריה העומדת מאחורי הבקר.
כוונון בקר בהינתן מודל מתמטי של המערכת
קיומו של מודל מתמטי של המערכת אותה מעוניינים לבקר פותח אפשרויות המשתמשות בכלים מתמטיים על מנת לתכנן את חוג הבקרה של המערכת. כלים אלו נכללים בתחום תורת הבקרה, ומטרתם למצוא את ערכי הבקר האופטימלים הממלאים את הדרישות. באופן כללי, ניתן לחלק את שיטות הכוונון המבוססות על מודל מתמטי לשתי קבוצות שונות:
אחד היתרונות הגדולים בעבודה עם מודל מתמטי של מערכת בקרה הוא העובדה שביצוע סימולציות ממוחשבות של התנהגות המערכות קלות בהרבה לביצוע מאשר ביצוע ניסויים בפועל - מבחינה מעשית הן נעשות ללא עלות, הן אינן נושאות סיכון, אין צורך בחומרה יקרה שפעמים רבות לא ניתנת לשחזור לאחר ניסוי, ויכולות לתאר תהליכים ארוכים בזמן קצר מאוד. עם זאת, כמו בכל תחום הנדסי, כמעט אף פעם לא ניתן לבסס מערכת על סימולציות בלבד. דבר זה נובע מגורמים רבים, אולם העיקרי שבהם הוא היכולת המוגבלת לתאר את המציאות האמיתית בשלמותה בעזרת מודלים מתמטיים, מורכבים ככל שיהיו. לכן, גם לאחר כוונון ידני או אוטומטי, כל חוג בקרה יצטרך להיבחן על המערכת האמיתית, כאשר פעמים רבות יתברר שיש צורך בשינויים בערכי הבקר שנקבעו על סמך המודל.
כוונון בקר בהינתן המערכת בפועל
כאשר נתונה למשתמש המערכת האמיתית עליה יש צורך לשלוט, ניתן להשתמש במספר דרכים על מנת לתכנן בקר מתאים:
KM131 ג'יפ
KM131 ג'יפ (באנגלית: KM131 Jeep) הוא SUV צבאי, מתוצרת יצרנית הרכב קיה אשר מיוצר משנת 1997 ועד היום בקוריאה הדרומית.
דגם ה-"KM131 ג'יפ" עוצב ופותח על ידי יצרנית הרכב הדרום קוריאנית Asia Motors (שם רשמי: Asia Motors Industries Co., Ltd), אשר הייתה בבעלות קיה משנת 1976 (החברה נסגרה בשנת 1999).
Mudanza de Hormiga
Mudanza de Hormiga הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית מריה לאון, ביחד עם הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי. השיר יצא לאור ב-27 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים פרומטודו מקסיקו, כסינגל שלא מתוך אלבום; הוא סימל את שיתוף הפעולה הראשון בין השתיים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי גלוריה טרווי, מרסלה דה לה גרזה, מריה לאון ויופרד והופק על ידי האחרון גם כן. בתחילת השיר, שרות השתיים על פרטי לבוש שונים ("שמלה צהובה", "נעלי הליכה") ובהמשך מתארות את הכמיהה שלהן לחיות לצד בחיר ליבן. בחלק מסוים, הן מצהירות כי בשביל אותו האחד הן ישנו את שם המשפחה שלהן.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-27 באוגוסט 2021 בערוץ היוטיוב הרשמי של מריה לאון. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את פרטי הלבוש עליהם שרות השתיים. בהמשך לכך, ניתן לראותן רוקדות יחדיו. זאת, בנוסף לסצנות שונות המציגות אותן אורזות ופורקות ציוד אישי וסחורה. סצנה נוספת מציגה את לאון כשהיא על נדנדה עשויה פרחים.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-11 מיליון צפיות.
מחזור CNO
מחזור CNO הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. תהליך זה הוא תהליך ייצור האנרגיה המרכזי בכוכבים מסיביים יותר מהשמש (1.3 מסות שמש ומעלה). שמו של התהליך נגזר מסימני היסודות המשמשים בו כזרזים: פחמן חנקן חמצן (CNO). תהליך זה מתאפשר בטמפרטורת ליבה של 13 מיליון מעלות קלווין, והספק האנרגיה ממנו עולה במהירות עם עליית הטמפרטורה. בטמפרטורה של 17 מיליון מעלות הופך תהליך זה להיות הדומיננטי ביותר בכוכב, ומחליף בכך את התהליך המכונה שרשרת פרוטון-פרוטון.
התהליך מתחיל במיזוג בין איזוטופ 12C של פחמן, בעל שישה פרוטונים ושישה נייטרונים לבין פרוטון נוסף. עקב כך הופך איזוטופ הפחמן לאיזוטופ 13N של חנקן ומשתחרר פוטון של קרינת גמא. איזוטופ החנקן שנוצר אינו יציב, כי יש לו מספר נמוך יותר של נייטרונים מאשר פרוטונים, ועל כן נפלטים ממנו פוזיטרון וניטרינו, ואחד הפרוטונים שלו הופך לנייטרון. בכך חוזר איזוטופ החנקן להיות איזוטופ של פחמן, אם כי כעת בעל מספר גדול יותר של נייטרונים (13C).
נהר מלגרסי
נהר מָלָגָרָסִי (באנגלית: Malagarasi River) הוא הנהר השני באורכו בטנזניה. הנהר נשפך לאגם טנגניקה כ-40 קילומטרים דרומית לקיגומה, ומהווה אחד ממקורות המים המרכזיים של האגם.
המלגרסי היה קיים לפני היקוות האגם והיה בעבר אחד מיובלי נהר קונגו. 80 הקילומטרים הראשונים של הנהר מהווים את הגבול הטבעי והבינלאומי בין טנזניה לבורונדי.
נחל גורני
נחל גורני הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו כ־6.4 קילומטרים.
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־400 מטרים מעל פני הים, במורדות גבעת גורני, על כביש 3199 (כביש ערד–מצדה), כ־5.9 קילומטרים מערבית למצדה. הנחל זורם לכיוון צפון–צפון־מזרח. לקראת סופו הנחל יורד בתלילות רבה, ובגובה של כ־100 מטרים מתחת לפני הים הוא נשפך לנחל צאלים (הנשפך לים המלח), בסמוך ממזרח לעין נמר.
המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית
המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית (1914–1917), (באנגלית: Imperial Trans-Antarctic Expedition) הידועה גם בשם "משלחת אנדיורנס", נחשבת למשלחת הגדולה האחרונה של העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. תכלית המשלחת, פרי הגותו ותכנונו של סר ארנסט שקלטון, הייתה לחצות לראשונה ברגל את יבשת אנטארקטיקה. לאחר כיבוש הקוטב הדרומי בידי רואלד אמונדסן בשנת 1911, נשארה חצייה זו מים אל ים, במילותיו של שקלטון, "המסע הגדול האחרון לקוטב ... עכשיו עומד בפנינו האתגר הגדול מכולם - חציית היבשת". המשלחת כשלה בניסיונה להשיג מטרה זו, אך הוכרה תחת זאת כמעלל אפי של כוח עמידה, התמדה ודבקות במטרה.
ההכנות למסע
שקלטון שירת באנטארקטיקה במשלחת דיסקברי של קפטיין סקוט, 1904-1901, ועמד בראש המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה, 1909-1907. במשלחת חדשה זו התכוון להפליג אל ים ודל ולהנחית קבוצת חוף סמוך למפרץ ואסל, כהכנה לצעדה חוצה-היבשת דרך הקוטב הדרומי אל ים רוס. פלוגה מסייעת, המשלחת של ים רוס, תפליג במקביל אל צדה השני של היבשת, תקים מחנה במצר מקמרדו, ומשם תתקדם דרך שורה של מצבורי צידה על פני מדף הקרח רוס עד לרגלי קרחון בירדמור, מצבורי הצידה האלה יהיו חיוניים לשרידתה של המשלחת חוצה היבשת, כיוון שזו לא תוכל לשאת עמה כמות מספקת של מצרכים לכל החצייה. המשלחת הייתה זקוקה לשתי ספינות: אנדיורנס בפיקודו של שקלטון לקבוצה של ים ודל, ו"אורורה", בפיקודו של קפטיין אניאס מקינטוש, לקבוצת ים רוס.
תלאות המסע
"אנדיורנס" הפליגה מפלימות' ב-6 באוגוסט 1914, כשפניה אל בואנוס איירס בארגנטינה. הייתה זו הפלגתה הארוכה הראשונה, וחציית האוקיינוס האטלנטי ארכה חודשיים ויותר. ב-26 באוקטובר 1914 הפליגה האונייה מבואנוס איירס אל מה שעתיד להיות הנמל האחרון אותו תפקוד בימי חייה, תחנת ציד הלווייתנים בגריטוויקן באי ג'ורג'יה הדרומית בדרום האוקיינוס האטלנטי, אליה הגיעה ב-5 בנובמבר. הספינה יצאה מגריטוויקן ב-5 בדצמבר 1914, כשיעדה חלקיו הדרומיים של ים ודל.
ב-18 בינואר נחלשה הסערה, ו"אנדיורנס" פרשה את מפרשה הקדמי העילי והפעילה את מנועה בסיבובים נמוכים. טריד הקרח נישא עם הרוח והתרחק והספינה החלה מתקדמת באיטיות, אך שעות אחדות אחר כך נתקלה בו שוב. שקלטון ואנשיו החליטו לנוע דרך טריד הקרח עצמו, ובשעה 5 אחר הצהריים החלה הספינה מפלסת לה דרך בעדו. עד מהרה נתברר כי מדובר בקרח מסוג שונה מזה בו נתקלו קודם לכן. לא חלף אלא זמן קצר בלבד והאונייה כותרה בקרח עבה אך פתיתי ורך. "אנדיורנס" נלכדה מבלי יכולת לנוע. הסערה הלכה והתחזקה, והרוחות העזות הוסיפו לנשוב עוד כשישה ימים מכיוון צפון לעבר היבשה.
"אנדיורנס" נלכדה בקרח של ים ודל ב-24 בינואר 1915, לפני שהגיעה אל מפרץ ואסל, ועל אף מאמצים חוזרים ונשנים לחלצה, נסחפה צפונה בתוך הקרח הדחוס, במשך כל החורף האנטארקטי של 1915. במשך חודשים עמדה הספינה בלחצי מצופי הקרח שהתנגשו בה והעיקו עליה מכל צדדיה, עד שלבסוף, ב-24 באוקטובר, ריסק לחץ הקרח את דפנות האוניה ואילץ את 28 חברי המשלחת להימלט ממנה אל מצופי הקרח שהקיפו אותה.
במשך חמישה חודשים התקיימו חברי המשלחת בתנאים קשים ביותר על מצוף קרח, שהתבקע והצטמצם יותר ויותר, אך ללא נתיב מים פתוח שיאפשר להם לממש את תוכניתם להיחלץ ממנו בסירות הצלה אל אחד האיים. ב-25 במרץ הם חלפו על פני הר הדינגטון שבאי ג'יימס רוס, מבלי יכולת להגיע אליו. ב-9 באפריל, כשכל אנשי המשלחת מלבד שני השומרים ישנו באוהליהם, נבקע בבת אחת מצוף הקרח במקום שבו ניצב אחד האוהלים. שני חלקי האוהל נמשכו לכאן ולכאן על בקיעי המצוף עד שנקרעו, ואחד מן הימאים שישן באוהל נפל עם שק השינה שלו המיימה. שקלטון, בהפגנת תושייה וכוח פיזי יוצאים מגדר הרגיל, הסתער מיד על הבקע בקרח ועל אף החשיכה, הצליח למשות את הימאי בתוך שק השינה שלו ולהרימו אל פני המצוף. שניות לאחר מכן התנגשו שני חלקי המצוף שנבקע זה בזה בעוצמה. התבקעות המצוף חייבה את האנשים לנוס ממנו על נפשותיהם ולהתחיל במסע ימי רב-תלאות, נתונים לחסדי רוחות סערה וזרמי ים, בשלוש סירות הצלה, שאותן הצליחו להשאיר יחד ולא להיסחף אל הים הפתוח. ארנסט שקלטון, טום קרין ופרנק וורסלי הנהיגו את שלוש הסירות ולאחר שישה ימים הצליחו לנווט אותן בקשיים רבים אל מפרצון מוקף סלעים בחופו של אי הפיל השומם.
שקלטון, קרין, וורסלי, הארי מקניש, וינסנט ומקארתי הפליגו מרחק של 1,300 ק"מ בסירה הגדולה והחזקה מבין שלוש הסירות, "ג'יימס קיירד", אל ג'ורג'יה הדרומית, להזעיק עזרה. לפני צאתם להפלגה, מינה שקלטון את פרנק ויילד למפקד בהיעדרו והפקיד בידיו מכתב, שבו הטיל עליו לעשות כמיטב יכולתו לחילוץ המשלחת מן האי. יתר האנשים נשארו על אי הפיל, בתנאים קשים מכל שידעו עד אז, בעיקר משום שלא הייתה להם שום ודאות ששקלטון ואנשיו יצליחו להתגבר על קשיי הדרך ולהגיע לג'ורג'יה הדרומית. אמצע אוגוסט נקבע כמועד האחרון הסביר לחילוץ, שאחריו לא תישאר להם ברירה אלא לצאת בעצמם להפלגה בסירה שנשארה להם - קטנה, משוללת תרנים ומפרשים, עם צוות שחלקו חולה ונכה וכולו חלש ומורעב.
במרץ 2022 האנדיורנס נמצאה במצב שימור טוב תחת מעטה הקרח, על ידי משלחת חיפוש endurance22.
חילוץ
בינתיים, שקלטון, וורסלי, קרין, הארי מקניש, ג'ון וינסנט וטימותי מקארתי, היטלטלו במשך שבועיים בגלי ענק שאיימו להטביעם, בתנאים שסיכנו את עצם קיומם והכבידו יותר ויותר על חייהם. לבסוף, ב-10 במאי 1916 בשעה 5 אחר הצהריים, הצליחו להידחק במעבר צר כל כך שחייב אותם להרים ברגע האחרון את המשוטים אל תוך הסירה, ונחתו על היבשה. הדבר הראשון שעשו היה להסתער על פלג מי-קרחון שפיכה על החוף ולהרוות את צמאונם הנורא, לאחר שהמים שלקחו עמם אזלו לחלוטין.
ב-19 במאי, אחרי שנחו והשיבו לעצמם משהו מכוחותיהם שתשו במסע הימי המפרך, יצאו שלושה מחברי המשלחת - שקלטון, וורסלי וקרין - לטיפוס על ההרים, ללא אוהלים או שקי שינה, עם קרדום, חבל, מצפן, פתילייה ומזון לשלושה ימים. בטיפוס, ירידה וגלישה במדרון ארוך ותלול, שלא ידעו מה בסופו, הגיעו לבסוף ב-21 במאי אל תחנת ציידי הלווייתנים במפרץ סטורמנס וזכו, לראשונה לאחר חצי שנה, לרחצה, גילוח ובגדים שלמים ונקיים. למחרת הפליג וורסלי בספינת התחנה אל צדו השני של האי, שם השאירו את שלושת חבריהם. עוד למעלה משלושה חודשים של ניסיונות חוזרים ונשנים נדרשו עד שהצליחו לבסוף, ב-30 באוגוסט, להגיע אל אי הפיל ולחלץ משם את עשרים ושניים חברי המשלחת הנותרים, שכמעט נואשו משובם. החילוץ הושלם.
קבוצת ים רוס
שקלטון ליווה את ה"אורורה" כקצין נוסף, לאחר שבקשתו לפקד על הספינה נדחתה על ידי ממשלות ניו זילנד, אוסטרליה ובריטניה, שארגנו במשותף את חילוצה של משלחת ים רוס.
עונת 2012/2013 בסרייה א'
עונת 2012/2013 בסרייה א' הייתה העונה ה-111 של התחרות אורגנה על ידי Lega Serie A. המשחקים החלו ב-26 באוגוסט 2012 והסתיימו ב-19 במאי 2013.
פסקארה, טורינו וסמפדוריה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות הליגה בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-29 בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-18 באוגוסט 2013 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס ניצחה 4:0 את לאציו וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו פלרמו, רובור סיינה ופסקארה. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו ססואולו, הלאס ורונה וליבורנו.
כדורגלנים מצטיינים
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרס לכדורגלן השנה לאנדראה פירלו, יובנטוס. זאת בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף לכך, נבחרה קבוצת השנה:
הנרי פיצרוי, דוכס גראפטון הראשון
הנרי פיצרוי, דוכס גראפטון הראשון, (באנגלית: Henry FitzRoy, 1st Duke of Grafton; 28 בספטמבר 1663 – 9 באוקטובר 1690) היה בנם הבלתי חוקי של צ'ארלס השני, מלך אנגליה ופילגשו ברברה וילייר. כמפקד צבאי, הנרי פיצרוי מונה לקולונל של משמר הגרנדירים ב-1681 ולתת האדמירל של אנגליה בין השנים 1682 ל-1689. הוא נהרג בהסתערות על קורק במהלך המלחמה הוויליאמית באירלנד ב-1690.
ביוגרפיה
הנרי פיצרוי, שנולד לברברה וילייר, רוזנת קסלמיין בשנת 1663, היה בנו לא חוקי של צ'ארלס השני, מלך אנגליה, השני מברברה וילייר. אמו הייתה בתו של ויליאם וילייר, ויקונט גרנדיסון השני, קולונל של אחד הגדודים של המלך צ'ארלס הראשון שנהרג בפעולה במהלך מלחמת האזרחים. ב-1 באוגוסט 1672, בהיותו בן תשע, נערכו נישואיו לאיזבלה בת החמש, בתו ויורשתו של הנרי בנט, הרוזן הראשון מארלינגטון. טקס בנישואים התקיים ב-4 בנובמבר 1679 שג'ון אוולין ראה ותיאר אותו ביומנו כ"נאה במיוחד, העולה בהרבה על כל יורש אחר של המלכים". בזמן נישואיו, הנרי פיצרוי קיבל את התארים ברון סודברי, ויקונט איפסוויץ' ורוזן יוסטון. בשנת 1675, הוא קיבל את תואר דוכס גראפטון, וצ'ארלס השני הפך אותו לאביר מסדר הבירית ב-1680. הוא מונה לקולונל של משמר הגרנדירים ב-1681.
פיצרוי חונך כמלח והשתתף במצור על לוקסמבורג ב-1684. באותה שנה, הוא קיבל צו להחליף את סר רוברט הולמס כמושל האי וייט, כאשר האחרון הואשם בגיוס שווא. עם זאת, הולמס זוכה על ידי בית המשפט הצבאי ושמר על תפקיד המושל. ב-1686 הוא הרג את ג'ון טלבוט, אחיו של הרוזן משרוסברי, בדו-קרב, לאחר שטלבוט דיבר אליו ב"שפה לא נאה ומעוררת". הוא מונה לתת-אדמירל הים הצר בין השנים 1685–1687 בהכתרתו של ג'יימס השני, מלך אנגליה, גראפטון היה הלורד הקונסטבל העליון. במהלך המרד של הדוכס ממונמות' הוא פיקד על הכוחות המלכותיים בסאמרסט. עם זאת, הוא פעל מאוחר יותר עם ג'ון צ'רצ'יל, והצטרף לוויליאם מאורנז' כדי להדיח את המלך במהפכה המהוללת של 1688.
פיצרוי מת באירלנד בשנת 1690 מפצע שהתקבל בהסתערות על קורק בזמן שהוביל את כוחותיו של ויליאם, בגיל 27. גופתו הוחזרה לאנגליה לקבורה - כשכמה איברים פנימיים הוסרו ונקברו (בבלינטמפל, קורק) כדי לשמר את שרידיו להובלה.
באוקטובר 1697 נישאה אלמנתו לסר תומאס הנמר, ברון צעיר בפלינטשייר, שהפך ליושב ראש בית הנבחרים ולאוטוריטה על יצירותיו של ויליאם שייקספיר. היא מתה בשנת 1723.
אלכס פדייה
אלחנדרו פדייה (באנגלית: Alejandro Padilla; נולד ב-22 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה. בשנים 2015–2021 כיהן כמזכיר המדינה של קליפורניה. פדייה, חבר המפלגה הדמוקרטית, ממלא את מקומה של קמלה האריס, שנבחרה לסגנית נשיא ארצות הברית. פדייה הושבע לתפקידו ב-20 בינואר 2021, לצד הסנאטורים ג'ון אוסוף ורפאל וורנוק. הוא הסנאטור המקסיקני וההיספני הראשון מקליפורניה, כמו גם הראשון שמגיע מדרום קליפורניה מאז 1992, עת עזב ג'ון סימור את הסנאט. כמו כן, הוא הגבר הראשון שמייצג את קליפורניה בסנאט מאז 1993, אז פרש אלן קרנסטון.
תחילת דרכו
פדייה הוא אחד משלושת ילדיהם של סנטוס ולופה פדייה, שהיגרו אל ארצות הברית ממקסיקו בטרם נפגשו ונישאו אחד לשנייה בלוס אנג'לס. פדייה גדל בקהילת פאקוימה, אחת מהשכונות הוותיקות ביותר באזור הצפוני של עמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סן פרננדו. בשנת 1994 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. לאחר תום לימודיו הגבוהים, שב פדייה לפאקוימה ועבד זמן קצר כמהנדס בחברה "יוז איירקראפט", שם כתב תוכנת מחשב למערכות לוויין.
פדייה הוא חבר לשעבר בוועד המנהל של המכון הטכנולוגי במסצ'וסטס ונשיא האגודה הלאומית לפקידים לטינים ממונים ונבחרים (NALEO), המונה למעלה מ-6,000 אנשי ציבור לטיניים בארצות הברית. הוא משמש כיו"ר מועצת המנהיגות בלוס אנג'לס של האגודה האמריקאית לסוכרת. בשנת 1995 נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית כעוזרהּ האישי של הסנאטורית דיאן פיינסטיין. לאחר מכן היה מנהל מסע הבחירות של חבר האספה המדינתית של קליפורניה טוני קרדאנס בבחירות 1996 ושל חברים אחרים בבית המחוקקים של קליפורניה. ב-1 ביולי 1999 פדייה, בן 26 בלבד, הושבע לתפקידו כחבר מועצת העיר לוס אנג'לס. שנתיים אחר כך נבחר בידי עמיתיו למועצה לנשיא. פדייה היה הלטיני הראשון והאדם הצעיר ביותר שנבחר לנשיא מועצת העיר בלוס אנג'לס. במהלך כהונתו כנשיא מועצת העיר, נבחר פדייה גם לנשיא ליגת הערים בקליפורניה לשים 2006-2005.
חבר הסנאט המדינתי
לאחר שפרש מתפקידו כנשיא מועצת העיר לוס אנג'לס, נבחר פדייה בבחירות האמצע ב-2006 לסנאט המדינתי של קליפורניה, הבית העליון בבית המחוקקים של המדינה, וגבר בבחירות בפער גדול על פמלה בראון, מועמדת המפלגה הליברטריאנית. במסע בחירות זה גייס 1,947,933 דולר אמריקני עבור קרן הקמפיין שלו. הוא נבחר מחדש בשנת 2010, עם כמעט 70% מהקולות במערכה בה ניצב בפני קת'ין אוונס מהמפלגה הרפובליקנית. בסנאט היה חבר ועדת ההקצבות, הוועדה לעסקים ולמקצועות ולפיתוח כלכלי, בוועדון הארגון הממשלתי ובוועדות אחדות נוספות.
באוגוסט 2012 נכלל פדייה ברשימת 20 הכוכבים הלטיניים העולים בפוליטיקה של קליפורניה בידי "סן פרנסיסקו כרוניקל", בנימוק תפקידו באגודה הלאומית לפקידים לטינים ממונים ונבחרים (NALEO). בספטמבר 2014 קידם פדייה את מה שלימים יהפוך ל"הצעה 67", איסור מדינתי על הצעת שקית קניות מפלסטיק. ב-8 בנובמבר 2016, כאשר פדייה כיהן כמזכיר המדינה נערך משאל עם על אודות ההצעה, והאפשרות בעד האיסור על שקיות הפלסטיק קיבלה 66% מהקולות. הוא עזב את תפקידו ב-30 בנובמבר 2014 לאחר שתי תקופות כהונה רצופות.
מזכיר המדינה של קליפורניה
ב-11 באפריל 2013 הכריז פדייה על כוונתו להתמודד לתפקיד מזכיר המדינה של קליפורניה במהלך בחירות 2014. הוא צפוי היה לעמוד בפני בחירות מקדימות עיקשות מול עמיתו הדמוקרטי לילנד יי, אך כאשר יי נעצר בידי לשכת החקירות הפדרלית בעוון שחיתות שלטונית וסחר בתחמושת וכלי נשק, נטש יי את מסע הבחירות שלו. ב-4 בנובמבר 2014 נבחר פדייה לתפקיד עם 53.6% מקולות הבוחרים וגבר על יריבו הרפובליקני פיט פיטרסון.
ב-29 ביוני 2017, הוועדה המייעצת הנשיאותית ליושרה בבחירות (Presidential Advisory Commission on Election Integrity), שנוסדה ב-11 במאי אותה שנה בידי צו נשיאותי מאת הנשיא דונלד טראמפ, דרשה נתונים על מצביעים רשומים מכל חמישים מדינות ארצות הברית, שראשיתם עוד ב-2006. פדייה אמר כי מדינת קליפורניה לא תספק נתונים לוועדה בשום פנים ואופן.
ב-6 בנובמבר 2018 נבחר פדייה מחדש עם 64.5% מהקולות והביס את מארק פ. מיוזר הרפובליקני. ב-16 באוקטובר 2020, שבועות ספורים טרם הבחירות לנשיאות באותה שנה, היה פדייה מעורב במחלוקת בין מחלקת המדינה של קליפורניה למפלגה הרפובליקנית במדינה, כאשר הרפובליקנים הציבו קלפיות לא-רשמיות ומאושרות במסגרת בחירות 2020. פדייה הורה להסיר את הקלפיות ממקומן בנימוק כי הרשויות האחראיות על הבחירות תקבלנה אך ורק פתקי הצבעה שנמסרו באורח אישי ומרצון הבוחרים, וקבע כי פעולות הרפובליקנים מנוגדות לחוק.
בסנאט של ארצות הברית
באוגוסט 2020 נבחרה קמלה האריס, אחת משתי נציגותיה של קליפורניה בסנאט של ארצות הברית, לעמיתתו למירוץ של ג'ו ביידן. לאחר ניצחונם של ביידן והאריס בבחירות הכלליות, הוזכר פדייה כמי שעשוי למלא את מקומה של האריס — שנבחרה לסגנית נשיא ארצות הברית — ולהתמנות לסנאט בידי מושל קליפורניה גווין ניוסם. בדצמבר 2020, המושל ניוסם מינה את פדייה לסנאט של ארצות הברית. הוא יהא ההיספני הראשון שייצג את קליפורניה בסנאט האמריקאי. כאשר העיתונות העלתה השערות לגבי מחליפה או מחליפתה של האריס בסנאט, הביעה בעקביות הסנאטורית הבכירה דיאן פיינסטיין תמיכה במועמדותו ההיפותטית של פדייה. עמדותיו הפוליטיות של פדייה מתונות.
הפיגוע בלאהור (2016)
הפיגוע בלאהור התרחש ב-27 במרץ 2016. מחבל מתאבד הפעיל את מטענו בפארק בעיר וגרם למותם של 72 אנשים ולפציעתם של כ-340.
הפיגוע התרחש בשעה 18:30 (זמן מקומי) בפארק גולשאן-י איקבאל (گلشن-اقبال پارک), אחד הפארקים הגדולים בלאהור. מטען החבלה שהופעל היה על פי הערכה במשקל של 20 קילוגרמים והכיל גם כדוריות מתכת. הוא הופעל נגד קהל רב שגדש את הפארק, שבתוכו היו נוצרים רבים שבאו למקום לחגוג את סוף השבוע של חג הפסחא. מרבית הנפגעים בפיצוץ היו נשים וילדים. מספר הנפגעים היה כה רב עד כי מספר האמבולנסים שחשו למקום לא הספיק ונפגעים הועברו לבתי החולים גם במוניות ובריקשות.
בעקבות הפיגוע הוכרזו בפקיסטן שלושה ימי אבל.
ארגון ג'מעת אל-אחראר, שהוא פלג של הטליבאן הפקיסטני, נטל אחריות על הפיגוע והודיע שזהו מסר לראש ממשלת פקיסטן נוואז שריף, שהעיר היא מעוזו. כן הודיע הארגון כי הפיגוע כוון נגד תושבים נוצרים של העיר. עם זאת מרבית ההרוגים היו דווקא מוסלמים.
בשנים האחרונות התרחשו בפקיסטן מספר פיגועים שכוונו אל האוכלוסייה הנוצרית הקטנה במדינה. ב-22 בספטמבר 2013 תקפו שני מחבלים מתאבדים קהל בכנסיית כל הקדושים בעיר פשאוור והרגו 75 בני אדם. ב-15 במרץ 2015 תקפו שני מחבלים מתאבדים אחרים כנסייה בלאהור במהלך תפילות יום ראשון וגרמו למותם של 15 איש.
המרכז האסלאמי של וינה
המרכז האסלאמי של וינה הוא המסגד הגדול ביותר באוסטריה. הוא ממוקם ברובע ה-21 של וינה, פלורידסדורף.
היסטוריה
לאחר שריכרד לוגנר נבחר להיות הקבלן שיבנה את המסגד, החלו עבודות הבנייה ב-1 ביולי 1977. ב -20 בנובמבר 1979 נחנך המרכז האסלאמי של וינה על ידי רודולף קירכשלגר, נשיא אוסטריה. התקשורת המקומית סיקרה את אירוע חנוכת המסגד.
מסגד
למסגד מינרט אחד שגובהו 32 מטר, וכיפה שגובהה 16 מטר וקוטרה 20 מטר.
אנדרה למייר
אנדרה אלפרד למייר (בצרפתית: André Alfred Lemierre; 30 ביולי 1875 – 11 באוגוסט 1956) היה רופא בקטריולוג צרפתי. נודע במיוחד עקב התסמונת הנושאת את שמו – תסמונת למייר.
ביוגרפיה
למייר נולד בפריז בשנת 1875 כבנם הבכור מבין שני ילדים של אלבר למייר ושל אנרייט לבית פרה (Feret). הוא למד רפואה באוניברסיטת פריז ובשנת 1896 היה רופא סטאז'ר ולאחר מכן ב-1900 הפך לרופא מתמחה. ב-1904 עשה דוקטורט.
בשנת 1912 הוסמך למייר לשמש כרופא בכיר בבתי החולים של פריז ועבד בהמשך בבית החולים "בישא". ב-1926 התמנה לפרופסור מומחה לבקטריולוגיה ואחר כך למחלות זיהומיות. הצטיין במחקריו בתחום אלחי הדם, טיפוס הבהרות, זיהומי דרכי המרה והשתן, מחלות הכליות ועוד.
ב-1940 כנשיא האקדמיה הצרפתית לרפואה נאלץ לקבל, על אף התנגדותו, את סילוקם של העמיתים היהודים מהאקדמיה, בהתאם לחוקי הגזע הנאציים. למייר כיהן כחבר בוועד הרפואי המחתרתי של הרזיסטאנס יחד עם גבריאל רישה, תרז ברטאן-פונטן, ויקטור וו, פרנסואה לרמיט, קלוביס ונסאן, פול מיליה, רובר דברה, תאופיל אלאז'ואנין, לואי-ז'וסטן בזנסון, רובר מונו, ברנאר לאפה, ואחרים.
ביוני 1942 בתור סגן יושב ראש ארגון הרופאים של בתי החולים, יחד עם היושב ראש, הפרופסור רנה לריש, פנה למייר לנציבות לעניינים יהודיים כדי להשיג פטור מנשיאת הטלאי הצהוב עבור אלמנתו של הפרופסור פרנאן וידאל (מת ב-1929). בקשתם נדחתה.
למייר היה חבר באקדמיה הלאומית הצרפתית לרפואה. ניהל את הסדרה "Pratique medico-chirurgicale". למייר נפטר בשנת 1956 בלה ברנרי-אן-רס. במחוז לואר-אטלנטיק.
חייו הפרטיים
בשנת 1909 התחתן עם ז'אן לבית רישלו. (Richelot). נולדו להם שלושה ילדים - ז'קלין, (נשואה לנפרולוג והפעיל הפוליטי פול איסמר מיליה (Paul Usmar Milliez)), ז'אק ואלפרד.
שרשרת פרוטון-פרוטון
שרשרת פרוטון-פרוטון (מכונה שרשרת PP) הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. זהו התהליך הדומיננטי בכוכבים שגודלם כגודלה של השמש ומטה. בכוכבים גדולים יותר (1.3 מסות שמש ומעלה) לעומת זאת, מחזור CNO הוא התהליך הדומיננטי.
התהליך
כאשר ענן מולקולרי קורס כבידתית ומתהווה קדם-כוכב (protostar), הטמפרטורה שלו מתחילה לעלות. עם המשך הקריסה של הענן עולה הטמפרטורה למעל 10 מיליון מעלות ומתחיל היתוך גרעיני. בתגובות אלו מתמזגים שני גרעיני אטומי מימן, שבכל אחד מהם יש פרוטון אחד, ויוצרים גרעין חדש, בעל פרוטון אחד ונייטרון אחד. גרעין זה נקרא מימן כבד או דאוטריום. כתוצאה ממיזוג זה נפלטים החלקיקים פוזיטרון וניטרינו. בהמשך הדיאוטריום מתמזג עם פרוטון נוסף ויוצר איזוטופ הליום-3, כלומר גרעין בעל שני פרוטונים ונייטרון אחד. תוך כדי התהליך נפלט פוטון של קרינת גמא. לבסוף, מתמזג איזוטופ ההליום-3 עם איזוטופ זהה ויוצר איזוטופ הליום-4, בעל שני פרוטונים ושני ניטרונים. זאת תוך פליטת שני פרוטונים.
בתגובה זו לוקחים חלק שישה פרוטונים. ארבעה יוצרים את גרעין ההליום והשנים הנותרים חוזרים למאגר הפרוטונים אשר בליבת הכוכב. לפי הקשר מסה אנרגיה (E=mc²) שינוי באנרגיה של המרכיבים גורר ירידת מסה של התוצרים. כך שלמעשה כ-0.75 אחוזים מהמסה של המרכיבים המקוריים משתחררת כאנרגיה.
לצורך קיום התהליך נדרשת טמפרטורה גבוהה מ-10 מיליון מעלות קלווין מכיוון שיש צורך להתגבר על כוח הדחייה החשמלי בין הפרוטונים, ולקרב אותם מספיק עד שהכוח הגרעיני (שהוא כוח משיכה הדועך במהירות עם המרחק ודומיננטי רק במרחקים קטנים מאוד), יתגבר על הדחייה החשמלית. בטמפרטורה של 10 מיליון מעלות קלווין רוכשים הפרוטונים אנרגיה קינטית מספקת כדי לקרב את הפרוטונים מספיק, למרות הדחיה החשמלית.
מרגרטה, נסיכת רומניה
מרגרטה, נסיכת רומניה (ברומנית: Principesa Margareta a României; נולדה ב-26 במרץ 1949) היא הבכורה מבין חמש בנותיהם של מיכאי הראשון, מלך רומניה והנסיכה אנה מרומניה.
ביוגרפיה
מרגריטה נולדה בלוזאן, שווייץ ב-26 במרץ 1949, למיכאי הראשון, מלך רומניה ולאנה, מלכת רומניה בתם של רנאטו, נסיך בורבון-פארמה ומרגרט, נסיכת דנמרק, וסנדקה היה פיליפ, דוכס אדינבורו. מרגרטה בילתה את ילדותה בלוזאן ובכפר בהרטפורדשייר, והיא ואחיותיה בילו את החגים ביחד עם סביהם המלכותיים.
בשנת 1964 היא הייתה שושבינה בחתונתם של קונסטנטינוס השני, מלך יוון ואנה מריה, מלכת יוון ביחד עם עוד חמש נסיכות.
מרגרטה למדה בפנימייה באנגליה ובתיכון צרפתי בשווייץ, שם למדה פילוסופיה. את לימודיה האקדמיים התחילה בבית ספר לאומנות בפריז, ולאחר מכן למדה סוציולוגיה, יחסים בינלאומיים ומשפט בינלאומי באוניברסיטת אדינבורו, ובמהלך לימודיה היא ניהלה מערכת יחסים עם גורדון בראון. היא עבדה במספר אוניברסיטאות בבריטניה שם לקחה חלק במחקר בסוציולוגיה רפואית ובמדיניות בריאות הציבור.
בשנת 1979 היא עבדה בסוכנות של האו"ם ושל ארגון הבריאות העולמי וניהלה שם פרויקטים חברתיים בנושאי בריאות, ובשנת 1983 היא עברה להתגורר ברומא, והצטרפה לארגון המזון והחקלאות שם הייתה חברה בצוות המארגן של יום המזון העולמי. היא עבדה במשך שלוש שנים בהובלת קמפיינים להגברת מודעות הציבור לתזונה והפחתת העוני.
ב-1996 נישאה לראדו דודא.
ב-5 בדצמבר 2017 מת אביה מיכאי הראשון, מלך רומניה, ומרגרטה הפכה לראש בית המלוכה הרומני.
צבא קיצ'נר
צבא קיצ'נר, הצבא החדש ולעיתים "האספסוף של קיצ'נר" (באנגלית: New Army, Kitchener's Army או Kitchener's Mob) היה כינויו של כוח מתנדבים לצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, שגויס ואומן בחופזה החל מיולי 1914 ביוזמתו של שר המלחמה הורשיו קיצ'נר. הכוחות המתנדבים פעלו במסגרת דיוויזיות חדשות, ולא סופחו ליחידות קיימות, הם הוטלו למערכה לראשונה במאי 1915 בעיצומו של קרב איפר השני ומאז הופעלו באופן אינטנסיבי בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וחלקם השתתפו במערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה ובמערכת גליפולי. חיילי צבא קיצ'נר נפלו בהמוניהם בקרב איפר השני, בקרב לוס, בקרב על הסום ובקרב פשנדל.
רקע
בניגוד לדעה שרווחה באירופה לפיה "המלחמה תיגמר עד חג המולד", צפה קיצ'נר מערכה ארוכה. צבא היבשה הבריטי היה, באופן מסורתי, קטן ומשני לצי הבריטי המפואר. יתר על כן, לרוב הופעלו כוחות צבא היבשה ברחבי האימפריה הבריטית ובבריטניה גופא לא היה כמעט כוח צבאי משמעותי ("צבא טריטוריאלי"). לפיכך, עם הכרזתה של בריטניה על שיגור חיל משלוח לעזרת צרפת ובלגיה, היה צורך לגייס ולאמן במהירות כוח צבאי.
גיוס
בשלב זה ביקשו צעירים רבים להתגייס והגיוס היה התנדבותי באופן מלא. כיתות שלמות של בוגרי בית ספר תיכון, עמיתים לעבודה וחברי ילדות בני אותו כפר או שכונה התגייסו יחדיו למה שכונה "גדודי חברים" (Pals' Battalions), תופעה שהפכה קטסטרופלית בעקבות קטלניותה של המלחמה שמחקה כך שכבות-גיל שלמות. בנוסף גויסו חיילים ותיקים שפרשו משירות, בעיקר ככוח עזר וכמדריכים עבור הכשרת הטירונים הצעירים. לשכות גיוס רבות נפתחו ברחבי הממלכה וכרעו תחת עומס המבקשים להתנדב לשירות, תחנות המשטרה שימשו פעמים רבות כלשכת גיוס מקומית. לאחר 1916, כאשר נודעו מוראות המלחמה, שכך מאוד זרם המתנדבים.
באוגוסט 1914 לבדו גויסו 100,000 החיילים הראשונים, הם כונו "קבוצה K1" ( Army Group K1) ונשלחו לחזית החל ממאי 1915. עד דצמבר נוצרו עוד שלוש קבוצות של הצבא החדש (K2, K3, K4) עם שש דיוויזיות רגלים וכ-100,000 איש בכל אחת. בדצמבר הוצאה פקודה ליצירת "הצבא החדש החמישי" (Fifth New Army), שהפכה את K4 לכוח מילואים. עד ראשית 1916 נשלחו כולם לחזית בצרפת. "הצבא החדש השישי" (Sixth New Army) הוכרז במאי 1915.
הכשרה
המתנדבים הועברו מלשכות הגיוס למחנות מאולתרים לצורך טירונות, אימונים והכשרה צבאית מקצועית. לרוב המסגרות לא היה ציוד בסיסי, לא מדים ולא נעלי צבא והם נדרשו להביא עמם ביגוד ונעליים. רבים צוידו בציוד מיושן ולא אחיד מימי מלחמת הבורים, כולל ביגוד בצבע כחול (שנודע בשם Kitchener Blue). מגביות שנערכו בציבור גייסו מימון לציוד החיילים. לצורך האימונים גויסו קצינים ותיקים ואנשי צבא הודו הבריטית.
חלק מהלוחמים הוכשרו כמקלענים, אנשי ארטילריה קלה, הנדסה קרבית ומקצועות תומכי לחימה אחרים. עקב הגיוס ההתנדבותי וההכשרה החפוזה היה הצבא החדש עתיר מוטיבציה (ולפיכך כונו חייליו "אריות" - Lions) אך דל בכישרון ויכולת קרביים ולפיכך נתפס לעיתים כ"בשר תותחים".
אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה
אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה (באנגלית: DuckTales the Movie: Treasure of the Lost Lamp) הוא סרט קולנוע מונפש אמריקאי לכל המשפחה, מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים" שפותחה על ידי ג'ימן מאגון ומתרחשת ביקום דונלד דאק. הסרט מתרחש בין העונה השלישית לרביעית והאחרונה של הסדרה, ועוקב אחר הדוד קמצוץ, וובי, יואי, דואי ולואי, כשהם מוצאים מנורת קסם אגדית ומנסים להגן עליה ועל ג'יני, השד שבתוכה, מפני המכשף המרושע מרלוק ועוזרו דיג'ון.
הסרט בוים והופק על ידי בוב האת'קוק, על פי תסריט מאת אלן בורנט. לחני הסרט נעשו על ידי דייוויד ניומן ועריכתו בוצעה על ידי צ'ארלס קינג. חברות ההפקה של הסרט הן Walt Disney Pictures ו-Disney MovieToons, כאשר זו ההפקה הראשונה של האולפן. הסרט הונפש על ידי Walt Disney Animation France, כשזו ההפקה השנייה שהנפיש לאחר "המלך בבר" משנת 1989.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-3 באוגוסט 1990 בהפצת Buena Vista Pictures Distribution, וסימן את הפעם הראשונה שחברת וולט דיסני הפיצה לאקרנים סרט מונפש שלא הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני. לפני הקרנת הסרט הוקרן הסרט הקצר "Dude Duck" משנת 1951 בכיכובו של דונלד דאק. בישראל הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בדיבוב עברי שבוים והופק על ידי שפרירה זכאי, החל מ-21 בספטמבר 1991. אורך הסרט כ-69 דקות.
במקביל להפצת הסרט, יצא לאור עיבוד קומיקס שמבוסס עליו, כמו כן הפסקול שלו הופץ בשנת 2017 על ידי Intrada Records. הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, אך הרוויח רק 18.1 מיליון דולר מתקציב של 20 מיליון דולר, וכתוצאה מכך בוטלו סרטים נוספים שנועדו להיות מבוססים על הסדרה. בשנת 1991 הסרט היה מועמד לפרס ב-12th Youth in Film Awards, אך הפסיד לסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה". חלק מהדמויות החדשות ומהאירועים שבסרט מופיעים ומוזכרים בעונה הרביעית של הסדרה שהופקה אחריו, ובסדרת האתחול "סיפורים של ברווזים".
עלילה
אירועי הסרט נמצאים באופן כרונולוגי בין העונה השלישית לרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים", אשר מתרחשת ביקום דונלד דאק. הסרט מתחיל כאשר הדוד קמצוץ טס למזרח תיכון על מנת לבדוק תיבת אוצר שהתגלתה לאחרונה שהוא בטוח שהיא מכילה את האוצר של הגנב הגדול קולי באבא, כשהוא מלווה יחד עם וובי, שגרן ואחייניו יואי, דואי ולואי. למרות שהתאכזב בהתחלה כאשר נראה שהתיבה מכילה רק בגדים ישנים, קמצוץ מתרגש לגלות מפת אוצר עתיקה שנמצאה בכיס של גלימה ישנה, אשר מובילה לאוצר.
החבורה יוצאת למצוא את האוצר בהדרכת הגנב דיג'ון, מבלי לדעת שהוא עובד למעשה עבור המכשף המרושע מרלוק, אשר רוצה מנורה שנכללת באוצר. הקבוצה מגלה את האוצר של קולי באבא בפירמידה מכוסה בחול. וובי רואה באוצר את המנורה ומבקשת מקמצוץ לשמור אותה לעצמה, כאשר הוא מסכים לה מכיוון, שלפי דעתו, היא לא שווה דבר.
לאחר שהאוצר נארז להובלה, קמצוץ וקבוצתו נלכדים בחדר מלא עקרבים מפלצתיים על ידי מרלוק ודיג'ון שגונבים את האוצר. כשהשניים מסתכלים על האוצר הם מגלים שהמנורה לא נמצאת שם וחוזרים בחזרה לפירמידה, שם החבורה לכודה, על מנת למצוא אותה. כשהם מגיעים לפירמידה, השניים מופתעים לגלות שהחבורה הצליחה להימלט וחזרה לתל-ברווז ללא דבר מלבד המנורה.
ימים לאחר מכן, הילדים מגלים שבתוך המנורה ישנו שד, אשר מעניק לכל אחד מהם שלוש משאלות. בשביל שלא ינצלו את השד נוספים, ארבעת הילדים מחליטים לשמור עליו בסוד והוא מתחזה לחבר שלהם בשם ג'יני. תוך שימוש חסר אחריות בכוחה של המנורה, הילדים מבקשים, בין היתר, פיל מחמד וגלידה ענקית. בהמשך ג'יני מספר לילדים על מרלוק, מכשף בעל יכולת לשנות צורה לכל חיה שייבחר, אשר מעוניין להשיג את המנורה ולעשות מעשים מרושעים. בעזרת קמע קסם שיש למכשף, הוא מסוגל לקבל כמה משאלות שרק ירצה. הילדים מבטיחים לג'יני שהם ישמרו עליו בכל מחיר וימנעו ממרלוק למצוא את המנורה.
למחרת, וובי משתמשת במשאלתה האחרונה כדי להחיות את כל הצעצועים שלה, מה שמאלץ את הילדים לחשוף מפני קמצוץ את זהותו האמיתית של ג'יני. ברצון להרשים את האגודה הארכאולוגית בנשף השנתי שלהם, קמצוץ מבקש מג'יני שיהיה לו את האוצר של קולי באבא ומביא איתו את המנורה והשד לאירוע. בנשף, מרלוק ודיג'ון מתקיפים את קמצוץ שמצליח להתחמק מהם, אבל למרבה הצער ללא המנורה האמיתית, אשר הוא התבלבל ולקח במקומה סירת רוטב. כשדיג'ון מגלה על כך, הוא מחליט, לאחר שכנוע של ג'יני, לשמור על המנורה לעצמו ולא לגלות על כך למרלוק.
עם המנורה, דיג'ון מבקש שיהיה לו את כל הונו של קמצוץ, ובכך האחוזה, הנכסים והכסף עוברים לידו. קמצוץ והילדים מחליטים לא לוותר ויוצאים למבצע על מנת להשיג מחדש את המנורה מידיו של דיג'ון. המבצע לצערם נכשל שהם נתפסים ומרלוק משיג את המנורה. מרלוק מבקש שדיז'ון יהפוך לחזיר בגלל חוסר נאמנותו ושהאחוזה תהפוך למבצר מרחף. האחיינים מצליחים להציל את המצב שהם משתמשים בקלע כדי להפיל את המנורה מידיו של מרלוק ולזרוק אותה לקמצוץ. כשהמנורה בידיו של קמצוץ, הוא מבקש שהכל יחזור לקדמותו. הסרט מסתיים שכולם ביחד וקמצוץ מביע משאלה שלישית והאחרונה - שג'יני יהפוך לילד אמיתי ולא יהיה יותר שד. לאחר שביקש את זה המנורה נעלמה והתפוררה לאבק.
הרמזים תרבותיים
במהלך קרדיט הפתיחה של הסרט, הגופן של הכותרת דומה לזה של סדרת הסרטים "אינדיאנה ג'ונס". הרמז נוסף לסדרת הסרטים מגיע בהמשך הסרט כאשר מישהו שנראה כמו אינדיאנה ג'ונס, הדמות הראשית בסדרה, נמצא בנשף השנתי של האגודה הארכאולוגית. ההתייחסויות הללו לסדרת הסרטים היו הודות לגארי קריסל, אז נשיא Disney Television Animation, שהיה לו "קסם אובססיבי" מהסדרה.
הסרט שאב השראה מהמעשיות "אלאדין ומנורת הקסמים" ו"עלי באבא וארבעים השודדים" מהאוסף "סיפורי אלף לילה ולילה". מוזכרים בסרט גם אירועים היסטוריים ומקומות, ביניהם אטלנטיס ופומפיי.
מדבבים
הדיבוב העברי של הסרט בוים והופק על ידי שפרירה זכאי. בגרסה האנגלית של הסרט דיבבו גם צ'ארלי אלדר, ג'ק אנג'ל, סטיב בולן, שרי לין, מיקי מקגוואן, פטריק פיני ופרנק ולקר.
פיתוח
סדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים" החלה את שידוריה ב-18 בספטמבר 1987, כאשר היא הסתיימה ב-28 בנובמבר 1990 לאחר שהופקו לה ארבע עונות ו-100 פרקים. הסדרה הופקה על ידי Disney Television Animation שבבעלות חברת וולט דיסני, כאשר היא מבוססת על סדרת הקומיקס "הדוד קמצוץ" ומתרחשת ביקום דונלד דאק. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של הדוד קמצוץ ואחייניו יואי, דואי ולואי.
הסרט בוים והופק על ידי בוב האת'קוק, על פי תסריט מאת אלן בורנט. האת'קוק חשף בראיון שעלילת הסרט הייתה אמורה להיות מחולקת לחמישה פרקים בסדרת הטלוויזיה, כאשר לאחר מכן עלה רעיון אם יש דרך להפציץ אותה כסרט באורך מלא. העלילה במקור התרכזה באבן החכמים, אך הרעיון בוטל מאוחר יותר. הפקת הסרט נעשתה על ידי Walt Disney Pictures ו-Disney MovieToons, כאשר זו ההפקה הראשונה של האולפן.
הנפשה
הנפשת הסרט נעשתה על ידי Walt Disney Animation France, כשזו ההפקה השנייה שהנפיש לאחר "המלך בבר" משנת 1989. בשל הצלחתו של הסרט "מי הפליל את רוג'ר רביט" משנת 1988, כמה אנימטורים שעבדו על הסרט הוצבו באולפן החדש של דיסני בלונדון ולוקיישן נוסף הוקם בפריז בפיקוחם של פול וגאתן בריצי. אולפן דיסני בברבנק עיצב את הדמויות ואת לוחות הסיפור, ואז החומרים נשלחו לאירופה. האת'קוק בילה את רוב זמנו בין לונדון לפריז, בעוד עבודות הדיו, הצבע והמצלמה נעשו בסין, כאשר עבודות נוספות נעשו בספרד. הסרט הוא ההפקה האחרונה של דיסני שמשתמשת ב-cel-animation.
האנימטור לארי רופל שיתף על עבודתו במהלך הפקת הסרט: "הייתי האמריקאי היחיד שעבד באולפן בפריז במהלך ההפקה הזו, שאר האמנים היוצרים הגיעו בעיקר מצרפת, דנמרק, אוסטרליה ואיטליה. כאמריקאי היחיד בצוות, היו מקרים רבים שבהם נאלצתי להסביר למפקחים או אנימטורים אחרים את המשמעות המדויקת של כמה ביטויי סלנג אמריקאים המשמשים בדיאלוג של התסריט. אני רוצה להוסיף שהסרט הקטן הזה בסופו של דבר היה די חשוב בגלל אנשי המקצוע הרבים הבולטים בהנפשה שהתחילו בפרויקט הזה. מלבד עצמי (עשיתי הנפשה לפרויקטים רבים של דיסני, גם סרטים קצרים קלאסיים של האחים וורנר), ישנם, בין היתר, את האנימטורים של דרימוורקס, סילבן דבואי וניקולס מארלט, במאי ההנפשה הצרפתי פייר ליפודט, וג'יימס בייקר ודניאל ז'נט של Industrial Light & Magic. עבור כל האירופאים שעבדו על הפיצ'ר הזה של דיסני, זה היה הגשמת חלום, ומכיוון שרובנו עבדנו על פיצ'ר בפעם הראשונה בחיינו, במובן מסוים זו הייתה שלגיה שלנו".
דיבוב
הקלטות הדיבוב הראשוני של הסרט נמשכו כשנה אחת, כאשר שישה חודשים נוספים הושקעו בהקלטות חוזרות. אף על פי שאלן יאנג מעולם לא עבד עם כריסטופר לויד או ראסי טיילור לפני כן, הוא אמר שהוא התפעל מהעבודה שלהם. תחילה רצו שאת דמותו של ג'יני ידבב רובין ויליאמס, דבר שלבסוף לא קרה, אם כי שנתיים לאחר מכן דיבב את ג'יני בסרט "אלאדין". התפקיד בסופו של דבר הוענק לריפ טיילור, שבנוסף לעבודה עם אלן יאנג וראסי טיילור, בילה בין שלוש עד שש שעות לבד על מנת להקליט שורות חדשות, ובשלב מסוים הוא אפילו הקליט מחוץ לאולפן. הוא סיפר "הייתי באטלנטיק סיטי... כשהם התקשרו אליי ואמרו שהם צריכים לשנות קצת דיאלוג... מצאתי טלפון באולפן רדיו והתקשרתי בשישה או שבעה עמודים של דיאלוג. הייתי צריך לעשות את זה שבע פעמים... כי הם המשיכו לשנות את דיאלוג".
הפצה
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-3 באוגוסט 1990 בהפצת Buena Vista Pictures Distribution, וסימן את הפעם הראשונה שחברת וולט דיסני הפיצה לאקרנים סרט מונפש שלא הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני. לפני הקרנת הסרט הוקרן הסרט הקצר "Dude Duck" משנת 1951 בכיכובו של דונלד דאק. בישראל הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בדיבוב עברי שבוים והופק על ידי שפרירה זכאי, החל מ-21 בספטמבר 1991.
לאחר ההקרנה בבתי הקולנוע, הסרט הופץ לצפייה ביתית על גבי VHS ו-DVD, כאשר מהמכירות של הראשון הוא הניב הכנסות של 32 מיליון דולר כשמכר כ-2.3 מיליון יחידות בארצות הברית. בהמשך הסרט עלה לאייטונס ולשירות הסטרימינג דיסני+. ה-VHS של הסרט נמכר גם בישראל, כמו כן עם הגעתו של דיסני+ לארץ ב-16 ביוני 2022, הסרט נכלל בו כחלק מתכני הבכורה, תחת השם סיפורים של ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה.
מוזיקה
אלבום הפסקול של הסרט נקרא Treasure of the Lost Lamp (Original Motion Picture Soundtrack), כאשר הוא הולחן על ידי דייוויד ניומן. הפסקול כולל 22 רצועות של לחנים, כאשר הוא הופץ על ידי Intrada Records ב-4 באפריל 2017, לקראת האתחול של סדרת הטלוויזיה שנקרא "סיפורים של ברווזים" שיצא בהמשך השנה.
במהלך כתוביות הסיום של הסרט הושמע שיר הפתיחה של הסדרה, כאשר הוא בוצע על ידי ג'ף פסטו. בעברית השיר בוצע על ידי שי זורניצר בניהולו המוזיקלי של רוני וייס. השיר אינו מופיע בפסקול של הסרט.
רווחים
הסרט לא זכה להצלחה כלכלית בקופות, כאשר הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-18.1 מיליון דולר מול תקציב של 20 מיליון דולר. כמו כן, במהלך הקרנתו בארצות הברית, הסרט נאלץ להתחרות מול הקרנות קיץ אחרות, ביניהן "משפחת סילוני: הסרט" שמבוסס על הסדרה "משפחת סילוני", כשגם אינו הצליח בקופות.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל מאז יציאתו המקורית. הסרט מחזיק בדירוג של 88% באתר "Rotten Tomatoes", על סמך שמונה ביקורות. אתר "Common Sense Media" דירג את הסרט ב-3 מתוך 5 כוכבים. כריס היקס מאתר "Deseret News" טען שהוא נכנס "עם ציפיות נמוכות מאוד... הופתעתי לטובה עד כמה הסרט חכם ומצחיק". בביקורת על הסרט לטלוויזיה, אמר ג'ואל סיגל מרשת ABC "הנה סרט שתוכלו לקחת אליו את הילדים שכולכם תהנו". באתר "וראייטי" הסרט כונה "הרפתקה מונפשת שופעת, תסריט חכם, הרפתקה נבונה".
ביקורות שליליות לסרט כללו את ריצ'רד הרינגטון מעיתון "וושינגטון פוסט", אשר ביקר את הסרט בשל הטוויסטים הצפויים בעלילה שלו. דייב קר מעיתון "שיקגו טריביון" ציין את חוסר הקרדיט לקארל בארקס, כותב סדרת הקומיקס עליה מבוססת סדרת הטלוויזיה שבהשראתה הסרט, והוסיף שהסרט הוא לא הפקה "שהאב המייסד היה גאה לשים בה את שמו". צ'ארלס סולומון מעיתון "לוס אנג'לס טיימס" האשים בחוסר סיפור הרקע וראה בדמות דיג'ון "סטריאוטיפ מתכווץ".
מועמדויות
בשנת 1991 הסרט היה מועמד לפרס ב-12th Youth in Film Awards, אך הפסיד לסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה".
עיבודים ואזכורים
במקביל להפצת הסרט, יצא לאור עיבוד קומיקס שמבוסס עליו, אשר נכתב על ידי ג'ון לוסטיג ואויר על ידי Jaime Diaz Studio.
בסרט הופיעו שלוש דמויות חדשות, דיג'ון, מרלוק וג'יני, אשר הופיעו במדיות נוספות לאחר הופעתם בהפקה, ביניהן בעונה הרביעית של הסדרה ובאתחולה "סיפורים של ברווזים". מרלוק הופיע גם במשחקי הווידאו "Legend of Illusion Starring Mickey Mouse" משנת 1995 ו-"Donald Duck: Goin' Quackers" משנת 2000.
המשכים שבוטלו
הסרט היה אמור להיות הראשון בסדרת סרטים שמבוססת על הסדרה. עם זאת, לאחר שהסרט הרוויח מתחת לציפיות, כל סרטי ההמשך בוטלו. כשנשאל על האפשרות להפיק סרט המשך ענה האת'קוק "אני לא יודע לגבי סרטי 'אגדות ברווזים'... אבל הייתי רוצה לעשות עוד פיצ'ר... אני גאה בזה. זה פשוט סיפור הרפתקאות קטן".
כיכר הניצחון (קייב)
כיכר הניצחון (באוקראינית: Площа Перемоги, קרי: פלושצ'ה פרמוהי) היא כיכר גדולה בעיר קייב, בירת אוקראינה המוקדשת לניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
הכיכר שוכנת ברובע שבצ'נקו במיקום מרכזי, וממנה נמתחות "שדרות הניצחון" פרוספקט פרמוהי, מהשדרות הארוכות והרחבות בעיר.
ראשיתה של הכיכר באמצע המאה ה-19, כאשר המושל הרוסי של קייב אילריון וסילשצ'יקוב התיר לקהילה היהודית המקומית לערוך במקום ירידים למסחר. הכיכר נקראה בין השנים 1869–1952 כיכר האליץ' (כיכר גליציה במבטא המקומי). לפני שנות ה-50 של המאה ה-20 נודע המקום גם בשם יבבּאז (ברוסית: Евбаз, מילולית: שוק יהודי) על שם השוק היהודי שהתקיים במקום בעבר ונהרס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
בולטים בכיכר: קרקס קייב הבנוי על מתחם שבו שכנה בעבר כנסייה שנהרסה ב-1934 בידי הסובייטים. חנות הכלבו "יוניברמה אוקראינה" ומלון "ליביד". במרכז הכיכר מתנשאת 'אנדרטת הניצחון', אובליסק בגובה 30 מטרים ובראשו "כוכב הגיבור" (עיטור גיבור ברית המועצות).
1944 בארצות הברית
1944 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 168 שנה מיום היווסדה.
רופיג'י (נהר)
נהר רופיג'י (בסוואהילי: Rufiji) הוא נהר בדרום טנזניה. הנהר נוצר בנקודת המפגש של נהר קילומברו ונהר לואגו. אורכו 600 קילומטרים מתוכם כמאה קילומטרים שניתן לנווט דרכם. הנהר משתרע כמאתיים קילומטרים דרומית לדאר א-סלאם לאורך דרום טנזניה עד לפתחו לאוקיינוס ההודי מול האי מפיה בתעלת מפיה.
מקור המים העיקרי של הנהר הוא נהר הרואהה הגדול. שפך הרופיג'י מכיל את יער המנגרובים הגדול בעולם.
הנהר היווה ככל הנראה נקודה אסטרטגית לנתיבי המסחר הרומאים, היוונים והסינים. אזור טנזניה של היום נקרא באותה תקופה אזניה ותואר במסעות המסחר היוונים. עיר המסחר הרומאית ראפטה שכנה ככל הנראה במיקום שפך הנהר כיום.
תעלת מפיה
תעלת מפיה היא רצועת מים שבין שפך נהר הרופיג'י והאי מפיה. דלתת הנהר מוציאה אדמת סחף לכיוון האי ומביאה לדחיקת המים לכיוונו באופן שמוביל לבליית הקרקע של האי ושל הדלתה גם יחד.
שורטברד
שורטברד (באנגלית: Shortbread) הוא סוג של עוגייה מבצק המבוסס על יחס של יחידת סוכר, שתי יחידות חמאה ושלוש יחידות קמח (לפי משקל). לעיתים נוספות לבצק מלח בישול, קליפות הדרים או אגוזים.
מקור השורטברד הוא בסקוטלנד. המתכון הראשון פורסם בשנת 1736 על ידי אישה סקוטית בשם מק'לינטוק. המאפה הפופולרי התפשט לכל חלקי הממלכה המאוחדת וגם לאירלנד, דנמרק ושוודיה, והיה הנציג הבריטי בפרויקט Café Europe שאורגן על ידי אוסטריה בעת שהייתה הנשיאה התורנית של האיחוד האירופי.
בעבר נחשב השורטברד לקינוח יקר והוגש באירועים מיוחדים כמו ערב חג המולד, ערב השנה האזרחית החדשה וחתונות.
סינדרלה (סרט, 1914)
סינדרלה (באנגלית: Cinderella) הוא סרט אילם מ-1914 המבוסס על האגדה סינדרלה.
עלילה
סינדרלה חיה עם אמה החורגת המרשעת ואחיותיה המכוערות. האם והאחיות מתעללות בסינדרלה ומשתמשות בה כשפחה לביצוע עבודות הבית, יום אחד הם מסרבות לעזור לקבצנית המופיעה אצליהן בדלת אך לעומת זאת סינדרלה מציעה לכבד אותה במזון ושתייה. הקבצנית מתגלה כפיה יפהפייה בתחפושת אשר עוזרת לסינדרלה עקב האדיבות וטוב הלב שהפגינה כלפיה. בין עצי היערות סינדרלה פוגשת את הנסיך והם מתאהבים אחד בשני.
זמן קצר לאחר מכן מאורגן נשף בו ייתכן שהנסיך יימצא את אשתו לעתיד. האחיות החורגות פוגשות ביער מגדת עתידות אשר מנבא כי בת ממשפחתן תיבחר על ידי הנסיך והם בטוחות שזו תהיה אחת מהן. באותו לילה לאחיות יש סיוטים אודות מגדת העתידות בעוד שלסינדרלה יש חלומות נעימים על ריקוד פיות.