cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יירי מינה
פלמיירס
ב-1 במאי 2016 מינה חתם בפלמיירס מליגת העל הברזילאית. ב-4 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור פלמיירס בניצחון 1–3 נגד ספורט רסיפה. משחק ליגה לאחר מכן מינה הבקיע את שער הבכורה שלו עבור פלמיירס בתיקו 1-1 נגד סנטוס ובאותו משחק מינה גם נפצע ונעדר כחודש וחצי ואף פספס את אולימפיאדת 2016. ב-28 באוגוסט 2016 חזר לשחק ובסיום העונה נכלל בנבחרת העונה בליגת העל הברזילאית ונבחר לבלם המצטיין של הליגה. באותו הטורניר זכתה פלמיירס באליפות הליגה. ערך את הבכורה שלו בקופה ליברטדורס עם הקבוצה הברזלאית ב-16 בנובמבר 2017 במשחק מול הקבוצה הבוליביאנית, חורחה וילסטרמן, משחק בו הבקיע את שער הניצחון בדקה האחרונה. בסוף יוני נפצע מינה ברגלו בצורה לא פשוטה ונעדר מהמגרשים לשלושה וחצי חודשים. הוא חזר ב-5 בנובמבר 2017 מהפציעה והספיק לכבוש באותו משחק בהפסד לקורינתיאנס.
ברצלונה
ב-11 בינואר 2018 חתם מינה לחמש שנים וחצי בברצלונה עבור 11.8 מיליון אירו. סעיף שחרורו נקבע ל-100 מיליון אירו. ב-8 בפברואר 2018 נכנס מינה כמחליף להופעת בכורה נגד ולנסיה במסגרת חצי גמר גביע המלך הספרדי.
אברטון
ב-9 באוגוסט 2018 חתם מינה באברטון מהפרמייר ליג עבור 30.2 מיליון אירו.
פיורנטינה
ב-5 באוגוסט 2023 חתם בפיורנטינה לעונה אחת.
הנבחרת הלאומית
מינה נכלל בסגל נבחרת קולומביה לקראת קופה אמריקה 2016. ב-8 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד. ב-11 באוקטובר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד בדקה ה-83 במשחק הביתי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. הוא הוסיף עוד צמד שערים בניצחון של על  0-4 במשחק ידידות ב-13 ביוני 2017.
כל זכות
כל זכות הוא אתר אינטרנט מבוסס ויקי, הפועל להנגשת כלל הזכויות המגיעות לתושבי ישראל. האתר מכיל מאגר של כלל זכויות חברתיות ואזרחיות בישראל, דרכי מימושן, ארגונים קשורים (ארגוני ממשלה והמגזר השלישי), פסקי דין וכדומה.
האתר נבנה ומתוחזק על ידי חברה לתועלת הציבור, שמטרתה לסייע לצמצום משמעותי של הפערים במיצוי זכויות חברתיות ואזרחיות בישראל. האתר מתקיים מתרומות או משותפויות בלבד, איננו מכיל פרסומות ואינו דורש תשלום על השתתפות בו או שימוש בו.
היסטוריה
האתר הוקם בשל פער בתחום זכויות חברתיות ואזרחיות, שנמצא בחוסר המיצוי של זכויות מוגדרות אשר אין לגביהן מחלוקת. הפער נובע, לטענת מקימיו, ממחסור במידע אצל הציבור הרחב ואף אצל מי שאמונים לסייע בידו במיצוי הזכויות. יתרה מכך, מי שכבר יודעים על הזכויות המגיעות להם, מפחדים מההתמודדות עם תהליך מיצוי הזכות מתוך הערכה שהתהליך מורכב ומתיש, ושהסיכוי לסיימו בהצלחה בינוני.
"כל זכות" מטפל בפער מיצוי הזכויות באמצעות אתר אינטרנט מקיף, נגיש ונוח אשר מכיל את מקסימום הזכויות, דרכי מימושן, ארגונים מסייעים, ספקי הזכויות, תקדימים משפטיים רלוונטיים וכדומה. האתר בנוי על גישה מוכוונת לקוח ומכוון לכך שחיפוש מידע ביחס לזכות ספציפית יניב מידע על זכויות נוספות שהאזרח אפילו לא ידע עליהן.
המיזם התחיל לפעול באופן לא פורמלי בסוף 2009, וביוני 2010 נרשם רשמית כחברה לתועלת הציבור. האתר נפתח לציבור באמצע ספטמבר 2010.
נכון לסוף 2020 האתר מכיל כ־6,500 דפי תוכן בעברית, מתוכם כ־4,600 מתורגמים לערבית. בסוף 2021 הוכרז שיוקצו מיליון שקלים לטובת פרויקט תרגום האתר לשפה הרוסית וזאת במטרה לסייע לעולים רבים להכיר את זכויותיהם במגוון רחב של תחומים בשפה הרוסית. במסגרת הפרויקט יתורגמו מאות דפים, על פי תיעדוף אותו תקבע הרשות לזכויות ניצולי השואה והמוקד לאזרחים ותיקים במשרד לשוויון חברתי.
גורמים רבים משתפים פעולה עם מיזם "כל זכות" בהכנסת תכנים לאתר ובשימוש באתר לטובת קהל המוטבים שלהם. עשרות גורמים אלה הכניסו מידע רב לאתר. בין התחומים בהם מופיעים חומרים משמעותיים בהיקף ובאיכות: תעסוקה, זכויות ניצולי השואה, אנשים עם מוגבלויות, דיור ושיכון, בריאות, אנשים החיים בעוני, חינוך, זכויות נשים, נפגעי תאונות דרכים, נפגעי עבירה, הוצאה לפועל וגבייה.
בשנת 2012 הוכרזה "כל זכות" כמערכת המידע הרשמית של זכויות ניצולי שואה בישראל, המתוחזקת ומשרתת את כלל הארגונים העוסקים בנושא.
בשנת 2017 הודיעו שרת המשפטים איילת שקד והשרה לשוויון חברתי גילה גמליאל על פרויקט לשיתוף פעולה של משרדי הממשלה השונים עם האתר, ולפיתוחו בעלות של 10 מיליון ש"ח בשותפות עם הג'וינט.
בשנת 2019 הוקם במסגרת המיזם גם האתר "כל זכות נוער".
בשנת 2020 הגיע השימוש באתר 'כל זכות' לרמה של כ-9.4 מיליון כניסות למידע בעברית וכ-700 אלף כניסות למידע בערבית.
הדירקטוריון של "כל זכות" כולל את עו"ד יהושע שופמן (לשעבר משנה ליועץ המשפטי לממשלה), פרופ' פייסל עזאיזה, ד"ר גילי תמיר, ד"ר הלה הדס וארז פרלמוטר (יו"ר ואחד מן המייסדים). לצד "כל זכות" פועלת מועצה ציבורית, בראשותו של פרופ' יורם דנציגר.
הכנסת המידע לאתר
התוכן במאגר מתקבל ומועלה באופן מבוזר על ידי שותפי תוכן מעמותות, אקדמיה, גורמי ממשל ומומחים מתוך הציבור, באמצעות קהילות ידע (ראו איור) בכל תחום זכויות. הציבור הרחב מוזמן לשלוח לקהילת הידע הצעות שינוי/תוספת, אך אינו מורשה לעדכן את המערכת באופן ישיר.
על מנת לאפשר מנגנון כזה של הזנה, מאגר הידע האינטרנטי של כל זכות מתבסס על פלטפורמת ויקי המאפשרת למורשי עריכה, שפועלים במקומות ובלוחות זמנים שונים, לכתוב טקסטים בצורה משותפת, מתואמת ומבוקרת. תשתית זו גם מאפשרת למידע שבאתר להיות מעודכן בקלות ובמהירות, יחסית לזכותונים (חוברות המכילות מידע על זכויות).
הנגשת המידע לציבור
הנגשת המידע למי שזקוקים לו מתבצעת בשני מסלולים עיקריים:
פיטר ג'ונס
פיטר דייוויד ג'ונס CBE (באנגלית: Peter David Jones; נולד ב-18 במרץ 1966) הוא איש עסקים, יזם, מיליארדר וידוען בריטי. פעילויותיו בתחומי התקשורת הסלולרית, הטלוויזיה, הקמעונאות והמקרקעין זכו לפרסום רב והצלחה משגשגת, ועיתון הסאנדיי טיימס העריך את הונו בכ-1.15 מיליארד לירות שטרלינג ב-2021. כמו כן נודע בשל השתתפותו בתוכניות הריאליטי ו.
ילדות ונעורים
ג'ונס נולד ב-18 במרץ 1966 ב, ברקשייר, אנגליה, בטרם עברה משפחתו ל כאשר היה בן שבע. תחילה למד במספר בתי ספר פרטיים, אך בשך העלות הכלכלית הגבוהה שהייתה כרוכה בכך, בנוסף לחוסר שביעות רצונו מאותן מסגרות, החליט לוותר על חינוכו הפרטי לטובת למידה במוסדות ציבוריים. לימודי החטיבה שלו התקיימו ב, ומאוחר יותר עבר ל.
עסקים
כאשר היה בן שש עשרה נתקל ג'ונס בהזדמנות ההשקעה הראשונה שלו, מעין מסעדה שנועדה לחקות את הבר מהסרט קוקטייל בכיכובו של טום קרוז, אך בעקבות כשלים ניהוליים וחוסר ניסיון הפסיד כ-200 אלף לירות שטרלינג לאורך השנתיים הבאות.
בראשית שנות העשרים לחייו הקים עסק מצליח למחשבים אשר צמח ושגשג במהרה, אולם כעבור מספר שנים נקלע לצרות כלכליות ונאלץ למכור את ביתו ואת רכבי היוקרה שהיו בבעלותו, ואף לחזור להתגורר עם הוריו למשך זמן קצר. באותה תקופה גם התפרקו נישואיו עם אשתו הראשונה, קרוליין, עמה יש לו שני ילדים, ויליאם ואנאבל. בחודשים שלאחר מכן עבר ללון במשרד ששכר מבנק מקומי בטרם עלה בידו למצוא עבודה בשורותיה של חברת.
לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 ייסד ג'ונס מספר עסקים מצליחים נוספים, ביניהם אתר האינטרנט Wines4Business, שירות קמעונאי מקוון המוכר יין, בנוסף לחברת צלזיוס ריסורסינג, עסק לגיוס אישים בעלי כישורים אקדמאים ובייחוד כאלו המחזיקים ברקע ביוטכנולוגי.
מלבד השקעותיו העסקיות הקים ג'ונס גם את "קרן פיטר ג'ונס" ב-1 ביולי 2005, מוסד צדקה ללא מטרות רווח שנועד לתמוך בחינוך והוראה של נשים צעירות, בייחוד בתחומים של יזמות ומנהל עסקים. כעבור ארבע שנים ייסד ג'ונס גם את, אשר שמה לה ליעד להנחיל את לימודי היזמות ברחבי הממלכה המאוחדת. לאקדמיה ישנם מספר קמפוסים במדינה, ביניהם ב, שפילד, מנצ'סטר, סאות'אנד-און-סי ואוקספורד.
בשנים הבאות רכש ג'ונס את, חברה בריטית ותיקה למצלמות ותמונות. החברה נאבקה בחובות וקשיים כלכליים במשך שנים, ואף מצאה את עצמה על סף הליכי פשיטת רגל, בטרם נרכשה בידי תאגידו של ג'ונס, פי ג'יי. אינווסטמנט גרופ, אשר מינה אותו לבעלים ולמנכ"ל הראשי של החברה, שאת שמה שינה לג'סופס גרופ לימיטד.
טלוויזיה
ג'ונס משמש כשופט בתוכנית הטלוויזיה הבריטית (ממנה התפתחה הגרסה האמריקאית של הכרישים) מאז עלייתה לשידור ב-2005. למרות שכל שאר עמיתיו עזבו לאורך יותר מעשרים העונות ששודרו עד כה או הוחלפו מעת לעת ביזמים ואנשי עסקים אחרים, ג'ונס נותר היחיד אשר שמר על מקומו הקבוע. בשנתה הראשונה של התוכנית רכש הלה את חברת יחד עם שופט נוסף,. ב-6 באוגוסט 2017 התפרסמה ידיעה כי השניים כמעט ונפלו קורבן להונאה מידי רואה חשבון אשר זייף שיקים במשך תקופה בת חודשיים.
מלבד הופעותיו המרכזיות בתוכניות שהוזכרו לעיל, השתתף ג'ונס גם במספר תפקידי אורח שונים וראיונות תקשורתיים. בינואר 2010 הופיע בפרק החמישי של העונה השישית של הסדרה הנוכלים יחד עם שני שופטים נוספים ממאורת הדרקונים, ו. במרץ אותה שנה הופיע בסדרת הקומדיה, וביוני ב. בנובמבר הופיע בתפקיד אורח בסדרת החידונים של תאגיד השידור הבריטי, ובינואר 2011 בסדרת תחרות הכישרונות. כמו כן הופיע פעמיים בתוכנית טופ גיר, באחת הפעמים יחד עם שותפו העסקי תיאו פאפיטיס.
ג'ונס הפך לפרזנטור של חברת בריטיש טלקום ב-2008 לאחר שחתם עמם על חוזה העסקה והחליף בכך את השף גורדון רמזי. ביל מרפי, המנהל העסקי של החברה, הודיע כי ג'ונס, והוסיף כי אותם עסקים הם.
פרסים והוקרה
ג'ונס מונה לדרגת מפקד (CBE) מסדר האימפריה הבריטית ב ב-, עבור.
תורבה אל-באי
התורבה אל-באי הוא מאוזוליאום מלכותי, הניצב בדרום מטרופולין תוניס, שבמדינת תוניסיה. הוא ממוקם ברחוב תורבה אל-באי 62, שנקרא על שמו.
המוזוליאום משמש כמקום קבורתם של רבים ממנהיגי שושלת חוסייניד למעט השניים האחרונים. למעשה, הוא המוזוליאום הגדול ביותר בתוניסיה כיום.
עיצוב אדריכלי
המבנה הוא למעשה בלוק גדול בעל מספר קומות ובתקרתו כמה וכמה כיפות, כאשר הגדולות שבהן מצופות באבנים ירוקות הדומות במקצת לשריון צב. חזיתות המבנה מעוטרות בואפן רציף באמנות פילסטר ואנטבלטורות בסגנון איטלקי הצבועות בחום בהיר. הקברים שבתוכו, אשר חפורים באדמה, מכוסים בתבליטי שיש מעוצבים. אצל קברי הגברים חרוטים על הסרקופגים תרבושים או טורבנים. עם זאת, על קברי הנשים לא חרוט דבר, מלבד שמן.פנים המבנה מעוצב בסגנון המושפע מאוד מנוכחות איטלקית-רומית באותו אזור מעורב בסגנון אדריכלי מוסלמי-עות'מאני. המוזוליאום, המורכב משמונה חדרי קבורה שתקרתם היא כיפה, היושבת על פטיו. בין חדרי הקבורה ישנם חללים פתוחים, אך חלק מהחדרים מחוברים זה לזה.
הצד הדרום-מערבי של המבנה מיועד לקברי שלוש עשרה מהמנהיגים הגדולים במוזוליאום: הבאיים. חדר זה הוא מרובע, בעל קירות בגובה חמישה-עשר מטרים, והוא מזכיר במידה מסוימת מסגד עות'מאני: ארבעה עמודי צלב גדולים תומכים בכיפה מרכזית גדולה. זהו אחד משני המבנים היחידים הבנויים בצורה זו במחוז תוניס; המבנה השני הוא מסגד סידי מחרז. העיטור המורכב של החדר משלב השפעות איטלקיות, עות'מאניות ומברבריות; בחלק התחתון של הקירות והעמודים מוצבים לוחות שיש צבעוני בגובה של 2.5 מטרים, והכיפות מלאות קווי טיח דקים.
תקרות המאוזוליאום, שבחלק מהחללים היא קמרון ובחלקם כיפה, מעוטרות בסטוקו. לעיתים כמות הצבע ובגיוון של תקרת חדר מעידה על חשיבות האנשים הקבורים בו.
שימור
במהלך המאה העשרים היה המקום די נטוש ומוזנח, אך שוקם בשנות השישים על ידי המכון הלאומי למורשת (INP) אשר הוקם שנים מעטות קודם לכן. עם זאת, המקום התדרדר ונזנח בשנית, ובשלב מסוים אף אוכלס על ידי חסרי בית באופן לא חוקי לזמן מה. בשנות התשעים המכון הלאומי למורשת החל בעבודות שיקום פעם נוספת ופתח משרד כרטיסים כדי לאפשר למבקרים להגיע למקום ובכך להזרים כסף לשימורו. לצער המשמרים, עתיד המוזוליאום נתון כעת בידיי משרד התרבות התוניסאי, זאת לאחר שהמכון הלאומי למורשת הפסיק להביע עניין בהשקעה לשימור המבנה.
קנגורו - שעשועון חידות במתמטיקה
קנגורו - שעשועון חידות במתמטיקה (באנגלית: Mathematical Kangaroo) הוא שעשועון חידות בין-לאומי במתמטיקה העוסק בפיתוח חשיבה באמצעות פתרון בעיות. השעשועון מתקיים במדינות שונות בעולם משנת 1991 והשתתפו בו, עד כה, כ-75 מדינות וכ-6.5 מיליון משתתפים כל שנה.
היסטוריה
בשנות השמונים המוקדמות המציא פיטר אוהולוראן, מורה למתמטיקה מסידני, משחק חדש עבור בית הספר באוסטרליה: שאלון רב-ברירתי שאותו בודק מחשב. החידוש אפשר לאלפי תלמידים להשתתף במשחק בו-זמנית.
ביוני 1993 כינסה הנהלת קנגורו בצרפת ועידה כלל אירופית בפריז. בוועידה השתתפו מארגנים ומנהלים של תחרויות מתמטיות מכל העולם שהתרשמו מאוד מהיקף ההשתתפות בתחרות קנגורו הצרפתית: 120,000 ב-1991; 300,000 ב-1992; 500,000 ב-1993. שבע מדינות נוספות החליטו לאמץ את התוכנית: בלארוס, הונגריה, הולנד, פולין, רומניה, רוסיה וספרד. המהדורה הבאה של התחרות, במאי 1994, זכתה להצלחה אדירה בכל המדינות.
ביוני 1994, בשטרסבורג, החליטה המועצה האירופית – הגוף העליון של האיחוד האירופי – על יצירתה של הקרן "קנגורו ללא גבולות". לקרן נבחרו שישה חברי הנהלה והיא קיבלה מעמד חוקי בפריז, ב-17 בינואר 1995. צרפת סיפקה תמיכה כלכלית וטכנית ביוזמה הגלובאלית עד שהוסדרו הנהלים בפגישות בפריז (ינואר 1995) ובאיינדהובן שבהולנד (דצמבר 1995). באיינדהובן נקבע כי התחרות לגילאי 13–14 תתקיים באותו היום ועל פי אותו לוח זמנים בכל המדינות, ושהטכניקה, דהיינו, שאלון רב-ברירתי, תהיה זהה בכל המדינות וכך גם הפרסים למשתתפים. לכל מדינה הוקם ארגון מקומי הקובע את התנאים המקומיים. לא מתבצעת השוואה בין תוצאות של המדינות שונות. החל מ-1996, מדינות משתתפות בארגון המעשי של התחרות על בסיס רמת ההשתתפות של תלמידי כל מדינה.
בטורון, פולין (נובמבר 1996), נקבע כי נושאי התחרות בכל הרמות יהיו זהים בכל המדינות. בבודפשט (אוקטובר 1997), 21 המדינות שהיו נוכחות קבעו תקנה המגדירה סופית את ההשתתפות הכספית ואת הכללים המאפשרים השתתפות בתחרות וחברות בארגון.
מאז 1995 מתכנסת העצרת הכללית של הקרן פעם בשנה, בכל פעם במדינה אחרת, בחודשים אוקטובר או נובמבר. הנושאים לתחרות הקרובה נבחרים, מסמכים ופרסים עוברים ידיים ונקבעים לוחות הזמנים והתוכניות של מחנות קיץ בין לאומיים.
פורמט
השעשועון הוא מבחן רב-ברירתי מותאם גיל. הוא כולל 24 שאלות לתלמידי כיתות ב-ד ו-30 שאלות לתלמידי כיתות ה-י. משכו 75 דקות, והוא בנוי משאלות שמזכות ב-3, ב-4 וב-5 נקודות בהתאם לדרגת הקושי. הציון המקסימלי הוא 120 נקודות.
קנגורו ישראל
ישראל הצטרפה לשעשועון החל משנת הלימודים תשע"ד, כחלק מיוזמה של ד"ר מארק אפלבאום, חבר סגל במכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי בבאר שבע. בישראל, בשנים 2014–2017, השתתפו בשעשועון מדי שנה כ-4,000 תלמידים בגילים 7 עד 16 מכל רחבי הארץ. השעשועון מועבר בבתי הספר בארץ בחסות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, ובחסות הפיקוח על הוראת המתמטיקה במשרד החינוך.
בשנת 2018 כל תלמידי שכבה ד' בישראל הוזמנו להשתתף בשעשועון על ידי משרד החינוך ובמימונו; סך הכול השתתפו בשעשועון בשנה זו כ–25,000 תלמידים בגילים שונים מכ-500 בתי ספר.
בישראל קיים שירות נלווה שבו ניתנת אפשרות לכל תלמיד שנרשם לשעשועון להיות פעיל בתהליך מתמשך של פתרון חידות מתמטיות בדרך אינטרנטית. החידות המוצגות בתרגול נלקחו משאלוני קנגורו משנים עברו.
רודולפינה מנצל
רודולפינה מנצל (בגרמנית: Rudolphina Menzel; 1891 – 1973) הייתה מאלפת כלבים ומדריכת כלבנות יהודייה שפעלה באוסטריה, בגרמניה ובישראל. עסקה באילוף כלבים למשימות ביטחון, בשירות המשטרה האוסטרית, הצבא הגרמני, הצבא הבריטי ו"ההגנה", ולאחר מכן אילפה בישראל כלבי נחייה לעיוורים.
ביוגרפיה
מנצל נולדה ב-1 במרץ 1891 בווינה למשפחת וולטוך (Waltuch) האמידה. היא למדה באוניברסיטת וינה, ושם קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה, ביולוגיה וביוכימיה. במהלך לימודיה הייתה פעילה באגודת הסטודנטים הציונית והקימה את הסניף הווינאי של תנועת הנוער הציונית "תכלת לבן". בשנת 1915 נישאה לרופא רודולף מנצל, והשניים עברו להתגורר בווילה מפוארת בעיר לינץ.
בשנות ה-20 הקימו בני הזוג מנצל בביתם בית ספר לאימון כלבי תקיפה, הגנה, שמירה וגישוש, וערכו מחקרים בתחום זה, שזיכו אותם במוניטין בינלאומי. הם אילפו כלבים להגיב לפקודות בעברית, ושלחו אותם לארץ ישראל. כלבים שאימנה למען משטרת אוסטריה והצבא הגרמני אולפו אף הם להגיב רק לפקודות בעברית. בשנת 1934 הגיעה לביקור ראשון בארץ ישראל, והכשירה מאלפי כלבים של "ההגנה".
בעקבות האנשלוס – סיפוח אוסטריה לגרמניה בשנת 1938, הורה היטלר להעביר את בני הזוג מנצל למחנה של הצבא הגרמני, כדי שיעבדו בשירותו. בעזרתו של סגן מפקד האס-אס בלינץ, שהיה ידידם, נמלטו בני הזוג מנצל, וב-12 בספטמבר 1938 הגיעו עם אחדים מכלביהם לארץ ישראל. בני הזוג התגוררו בקיבוץ רמת יוחנן, ולאחר מכן עברו לקריית מוצקין, שם הקימה מנצל את "המכון לחקר כלבים ואילופם". במכון עסקו תחילה באילוף כלבים לצורכי ביטחון, ובין השאר הוכשרו בו כלבים לגילוי מוקשים. בהדרגה הפך המכון למרכז ארצי לגידול כלבים גזעיים, בין השאר לצורכי חקלאות.
בשנת 1942 פנה אליה הצבא הבריטי, כדי שתכשיר 400 כלבים למען הכוחות שפעלו בצפון אפריקה. מנצל נועצה במשה שרת, ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, והוא הורה לה להיעתר לבקשה. הבריטים הבטיחו שלא ישתמשו בכלבים אלה נגד יהודים, ועמדו בהבטחתם.
מנצל גילתה וטיפחה את גזע הכלב הכנעני והעניקה לו את שמו, הביאה להכרה בו כגזע נפרד, ואף ייצאה ממנו לארצות הברית ולמדינות נוספות.
לאחר מלחמת העצמאות עברה להכשרת כלבי נחייה לעיוורים, בשנת 1949 הקימה בקריית חיים את המכון לאימון כלבי נחייה לעיוורים, שפעל עד 1970. בשנות ה-60 לימדה פסיכולוגיה של בעלי חיים באוניברסיטת תל אביב והייתה האשה הראשונה שהייתה לפרופ' באוניברסיטה זו (1962). רודולפינה מנצל נפטרה ב-7 במאי 1973, כמעט שלוש שנים לאחר פטירת בעלה, ב-1 באוגוסט 1970.
כתביה ומכתביה נשמרים בארכיון הציוני המרכזי בירושלים.
מספריה
כל ספריה נכתבו יחד עם בעלה, רודולף מנצל. <DIV dir=ltr> </DIV>
לקריאה נוספת
Susan Martha Kahn, Canine Pioneer: The Extraordinary Life of Rudolphina Menzel, Brandeis University Press, 2022
ז'אן קריוויה
זַ'אן קְרִיוֶיֶה (בצרפתית: Léon Jean Baptiste Cruveilhier; 9 בפברואר 1791, בלימוז' – 10 במרץ 1874, ב חבל לימוזן) היה רופא, מנתח, אנטומיסט ופתולוג צרפתי.
קרחון גררו
קרחון גררו (באנגלית: Guerrero Glacier) הוא קרחון בדרום-מזרח רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ז'אן קריוויה
קריירה אקדמית
בשנת 1836 הוא נבחר ל, והפך לנשיא שלה בשנת 1839. במשך למעלה מארבעים שנה הוא היה נשיא "החברה האנטומית" ("Société anatomique"). , מנהיג התנועה לעצמאות פוארטו ריקו, מנתח ומקבל פרס לגיון הכבוד, היה אחד מתלמידיו הבולטים. הוא מת, בגיל 83, ב שבחבל לימוזן.
תרומות
הוא היה אנטומיסט בעל השפעה רבה, שתרם תרומות חשובות בחקר מערכת העצבים. ז'אן-מרטן שארקו (1825–1893) מציין את קריוויה כראשון לתאר נגעים הקשורים למה שמכונה היום טרשת נפוצה, שתוארו ב-Anatomie pathologique du corps humain ("אנטומיה פתולוגית של גוף האדם") של קריוויה (שני כרכים 1829–1835, 1835–1842). קריוויה נחשב גם בתור הראשון שסיפק תיאור פתולוגי של המחלה.
קרחון גררו
אורכו של הקרחון 11 קילומטרים. והוא נמצא בגובה של 489 מטרים מעל פני הים.
ז'אן קריוויה
תרומות
קריוויה התנגד לבתי חולים גדולים ליולדות, והעדיף לידת בית כמו גם בתי חולים קטנים יותר עם חדרים פרטיים לנשים בזמן הלידה. הוא ביצע מחקר מקיף שכלל את מערכת כלי הדם, זכור בזכות מחקריו על פלביטיס, שלדעתו "שולט בכל הפתולוגיה".
קת'לין רייס
קת'לין מאורה רייס (באנגלית: Kathleen Maura Rice; נולדה ב-15 בפברואר 1965) היא פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ניו יורק בשנים 2023-2015. רייס, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה טרם היבחרה לקונגרס האמריקאי כתובעת מחוז נסאו בשנים 2006–2015 ולפני כן כתובעת במשרד התביעה הפדרלית של ארצות הברית בפילדלפיה.
ז'אן קריוויה
תרומות
על שמו הסימן הקרוי (יתר לחץ דם מתמשך וחסימה של וריד שער הכבד) ו (שחמת הכבד ללא מיימת), מחלה הקרויה במשותף עם הפתולוג הגרמני  (1848–1928). שמו של קריוויה קשור גם לכמה חלקים של האנטומיה; עם זאת, מונחים אלה הוחלפו במידה רבה על ידי המינוח האנטומי המודרני:
קרחון גררו
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי קרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957–1959.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ג'ון פ. גררו (John F. Guerrero), מטאורולוג שעבד בתחנת הקוטב הדרומי בשנת 1957.
קת'לין רייס
ביוגרפיה
רייס נולדה במנהטן שבניו יורק, בתם של לורנס וכריסטין רייס. היא גדלה בגארדן סיטי, כפר השוכן בלונג איילנד, לצד תשעת אחיה. את לימודיה התיכוניים השלימה בבית הספר התיכון של גארדן סיטי. בשנת 1987 קיבלה תואר ראשון מהאוניברסיטה הקתולית של ארצות הברית וב-1991 השלימה לימודי תואר שני במשפטים ממרכז טורו למשפט. במהלך 1992 החלה רייס את דרכה המשפטית כעוזרת תובע מחוזי בפרקליטות מחוז קינגס. היא הייתה התובעת בתיקים הכוללים פריצות, שוד ותקיפות מיניות, והייתה הראשונה במחזור התמחותה שקודמה למחלק הרצח. בשנת 1999 מונתה רייס לעוזרת פרקליט בתביעה הפדרלית של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בפילדלפיה על ידי התובעת הכללית ג'נט רינו. כתובעת פדרלית ניהלה תיקי צווארון לבן, הונאות תאגידיות, פשעי ירי וסמים ושחיתות שלטונית.
רייס נבחרה לתובעת מחוז נסאו ב-2005, וגרפה 7,500 קולות שהפכו אותה לאישה הראשונה שנבחרה למלא תפקיד זה. היא גברה על דניס דילון שכיהן מזה 31 שנה, שבדרך כלל נבחר מחדש לתפקידו בקלות יחסית, גם לאחר שהחליף ב-1989 את השתייכותו המפלגתית מדמוקרטי לרפובליקני. רייס הייתה היריבה הרצינית הראשונה שניצבה בפני דילון מאז התמודדותו הראשונה לתפקיד בשנת 1974. רייס נבחרה מחדש בשנים 2009 ו-2013. במהלך כהונותה כתובעת המחוזית שמה דגש על פשעי כנופיות, סמים, אלימות ושחיתות שלטונית. בין אלה שהואשמו והורשעו בשחיתות במהלך כהונתה של רייס נמנים סגן מפקד המשטרה המחוזית, חבר מועצת עיריית לונג ביץ', חברי הרשות המחוקקת של מחוז נסאו, ופקידים ציבוריים נוספים.
בשנת 2000 נסגר תיקו של אדם בשם אנטווין באטס לאחר שזוכה מאישומים ברצח כפול שהגישו התובעים של מחוז קינגס, לא לפני שבאטס נאסר במשך שנתיים ברייקרז איילנד. לאחר סגירת התיק גרס באסט כי היה קרבן להתנהלות בלתי-הולמת של התביעה במסגרת משפט אזרחי לזכויות אזרח שניהל נגד מחוז קינגס (מאוחר יותר הגיע להסדר עם מדינת ניו יורק). רייס נמנתה בין הנתבעים במשפט אזרחי זה, אך במידה רבה נמנעה מתשומת לב ציבורית להיותה מואשמת בהתנהלות לקויה בכך שהחלה את חייה המשפטיים במשרד שבו לכאורה תובעים כלאו מאחורי סורג ובריח אנשים חפים מפשע באמצעות שימוש בהודאות כפויות, עדויות כוזבות וטקיטות משפטיות אסורות אחרות.
ביוני 2014 ניצחה רייס בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביום הבחירות הכלליות נבחרה באורח רשמי אל בית הנבחרים והביסה את ברוס בלאקמן, מועמד המפלגה הרפובליקנית ביחס של 53%–47%. רייס הושבעה לתפקידה בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית. במאי 2015 ביקרה רייס בישראל, ונועדה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירושלים. בצציוץ בטוויטר מאוגוסט 2017 התייחסה רייס הן לאיגוד הרובאים הלאומי והן לדוברת הארגון, הפרשנית הפוליטית השמרנית והסופרת דיינה לאש, כאיום על הביטחוון הלאומי של ארצות הברית תחת הנשיא דונלד טראמפ. ביולי 2019 ביקרה רייס פעם נוספת בישראל לצד משלחת דו-מפלגתית של בית הנבחרים אל ישראל והגדה המערבית.
ב-15 בפברואר 2022 הכריזה רייס על פרישתה מבית הנבחרים האמריקאי לקראת בחירות אמצע הכהונה באותה השנה, וכהונתה תמה בינואר 2023.
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2002
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2002, הוא גביע הזהב לנשים השישי שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בארצות הברית ובקנדה והתקיים מ-27 באוקטובר עד ה-9 בנובמבר 2002. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2003, שנערך שנה לאחר מכן גם כן בארצות הברית.
במשחק הגמר נפגשו המארחות ארצות הברית (בפעם החמישית בתולדותיה) וקנדה, שלה זה היה גמר רביעי במפעל. בסיום המשחק, שנערך מול 6,911 צופים ברוז בול, פסדינה, ניצחו האמריקאיות 1-2 משער זהב של מיה האם וזכו בטורניר. שלוש שחקניות כבשו שבעה שערים כל אחת והתחלקו בתואר מלכת השערים של הטורניר - צ'רמיין הופר וכריסטין סינקלייר מקנדה וטיפני מילברט מארצות הברית, שגם זכתה בפרס השחקנית המצטיינת.
בעקבות השתתפותן בגמר, העפילו ארצות הברית וקנדה ישירות לגביע העולם כנציגות CONCACAF, ואילו מקסיקו שסיימה במקום השלישי נשלחה לשני משחקים בשיטת בית-חוץ נגד יפן על הכרטיס הנוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, נוצחה מקסיקו והפסידה את המקום בגביע העולם.
פנופיברט
פנופיברט (Fenofibrate), שנמכרת תחת שם המותג Tricor של חברת אבווי, בין היתר, היא תרופה ממשפחת הפיברטים המשמשת לטיפול ברמות שומנים בדם. פנופיברט אינה משווקת בישראל. התרופה מומלצת פחות מסטטינים מכיוון שלא נראה שהיא מפחיתה את הסיכון למחלות לב או למוות. התרופה מומלצת לשימוש יחד עם שינויים תזונתיים. נלקחת דרך הפה.
תופעות לוואי שכיחות כוללות בעיות בכבד, בעיות נשימה, כאבי בטן, בעיות שרירים ובחילה. תופעות לוואי חמורות עשויות לכלול נמק אפידרמיס רעיל, פגיעה חמורה בשרירים (רבדומיוליזיס), אבני מרה, קרישי דם ודלקת הלבלב. השימוש בהריון והנקה אינו מומלץ.
התרופה הוגשה כפטנט בשנת 1969 ונכנסה לשימוש רפואי בשנת 1975. ניתן להשיגה כתרופה גנרית. אספקה של חודש בבריטניה עולה לשירות הבריאות הלאומי כ-3.67 ליש"ט לחודש נכון לשנת 2019. בארצות הברית העלות הסיטונאית של סכום זה היא בערך 8.40 דולר. בשנת 2017 הייתה זו התרופה ה-70 הנפוצה ביותר בארצות הברית עם יותר מאחד-עשרה מיליון מרשמים.
שימושים רפואיים
פנופיברט משמש בעיקר לטיפול בהיפרכולסטרולמיה ראשוני או דיסליפידמיה מעורבת. נראה כי התרופה מפחיתה את הסיכון למחלות לב בכלי דם ואולי גם רטינופתיה סוכרתית בקרב חולי סוכרת ותיתכן גם הפחתה בהתקדמות מחלת רשתית סוכרתית בקרב חולים בסוכרת מסוג 2. תיתכן גם השפעה מועילה בהפחתת קטיעות הגפיים התחתונות בבוצת אנשים זו. לפנופיברט יש שימוש כ'טיפול לא מאושר' ברמות גבוהות של חומצת שתן בדם אצל אנשים הסובלים משיגדון.
הוא משמש בנוסף לדיאטה להפחתת כולסטרול ליפופרוטאין בצפיפות נמוכה (LDL), בכולסטרול, טריגליצרידים (TG) ואפולופופרוטאין B (apo B), ולהגברת כולסטרול ליפופרוטאין בצפיפות גבוהה (HDL) בקרב מבוגרים עם היפר-כולסטרולמיה או דיסליפידמיה מעורבת.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי השכיחות ביותר (>3% מהחולים עם סטטינים מנוהלים יחד) הם:
מנגנון פעולה
הקטבוליזם המשופר של חלקיקים עשירים בטריגליצרידים והפרשת מופחת של VLDL עומדים בבסיס ההשפעה ההיפוטריגליצרידית של התרופה, ואילו השפעתם על חילוף החומרים ב-HDL קשורה לשינויים בביטוי אפוליפופרוטאין HDL.
PPARα מגביר גם את ה-HDL המכילים האפרופרוטאינים AI ו-AII, ומפחית את ה-VLDL- וה-LDL המכילים אפופרוטאין B.
COVID-19
ביולי 2020 הציעו חוקרים מישראל ומארצות הברית כי פנופיברט עשויה להאט משמעותית את שכפול נגיף SARS-CoV-2 בתאי ריאה. מחקר עוקבה קליני שנעשה על 1500 חולים בישראל חיזק את ההשערות על השפעה מיטיבה של התרופה נגד קוביד-19 וכן גם ניסוי התערבותי לא מבוקר עם 15 חולי קוביד-19 מאושפזים, בחסות חברת אבוט.
שאפור השלישי
שאפור השלישי (בפרסית: شاپور سوم; ידוע גם בשם שבור השלישי) היה המלך ה-12 בשושלת הסאסאנית בין השנים 383–388. הוא עלה לשלטון אחרי דודו, ארדשיר השני, וניסה לבלום את מעורבותם האלימה של אנשי האצולה בשלטון. בתקופת שלטונו של שאפור השלישי נחתם הסכם ידידות עם האימפריה הרומית שבו נקבע כי ארמניה תחולק בין שתי הממלכות, החלק המערבי בחסות רומא והחלק המזרחי - הגדול יותר- בחסות פרס. בראש מדינת החסות הרומית עמד ארשק השלישי ובראש מדינת החסות הפרסית עמד ח'וסרו הרביעי, נוצרי מארמניה.
שאפור השלישי מלך חמש שנים בלבד. הוא מת כתוצאה מנפילת אוהל גדול עליו, שקרס לאחר שכמה אצילים חתכו את החבלים שהחזיקו אותו.
התבליט בטאק בוסתאן
שאפור השלישי הונצח בתבליט סלע בטאק בוסתאן בו נראים שאפור השני ושאפור השלישי זה לצד זה בדמויות כמעט זהות לחלוטין. ליד כל דמות יש כתובת בפהלווי המזהה אותה.
סיון בלוך
סיון בלוך (נולד בשנת 1985) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שימש מפקד עוצבת חירם, מפקד בא"ח גולני ומפקד גדוד 12.
ביוגרפיה
בלוך גדל בחשמונאים. למד בישיבת בני עקיבא נחלים. התגייס לצה"ל בשנת 2004, שובץ בחטיבת גולני והתקבל ליחידת אגוז. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבת גולני ומונה למפקד מחלקה בגדוד 13, אותה הוביל בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד פלוגה בגדוד 13. בשנת 2008 מונה למפקד פלוגה בגדוד 13. הפלוגה בפיקודו הייתה הראשונה בחטיבה בקליטת והפעלת נגמ"ש הנמר. לאחר מכן מונה למפקד פלגה ביחידת אגוז. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 51 בין השנים 2014–2015, בין היתר במבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח גולני.
ביולי 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בין היתר בעימותים בגבול ישראל–רצועת עזה, בתפקיד זה שירת עד יולי 2018. ביולי 2018 מונה למפקד בא"ח גולני, תפקיד אותו מילא עד 10 בספטמבר 2020. לאחר מכן יצא ללימודים. ב-2 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם. ב-6 בנובמבר 2022 הוחלט על מינויו למפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י.
חיים אישים
בלוך נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת אריאל, ותואר שני בניהול מערכות חינוך מהמכללה האקדמית הרצוג.
המסגד האדום בצפת
המסגד האדום בצפת, המכונה גם הח'אן האדום, הוא מסגד הממוקם בצפת העתיקה ברובע הממלוכי בסמוך למלון רימונים. המסגד נבנה בשנת 1276 על ידי הסולטאן בייברס אשר משל במצרים בין השנים 1266–1277. המסגד נחשב לאחד מהמבנים הממלוכים הקדומים ביותר שנבנו בישראל. הוא נבנה בצפת לאחר כיבוש העיר מידי הצלבנים ב-1266 במטרה לבסס את מעמדה של צפת כבירת מחוז הגליל בממלכה הממלוכית. בתחומי המסגד התקיימה אכסניה שאפשרה לינה לעולים לרגל. במשך שנים רבות היה המסגד מגדולי המסגדים בצפת. המסגד והאכסניה שבתחומו נהרסו חלקית עקב רעידת האדמה. בניין זה הפסיק לשמש כמסגד ב-1948. על חלק מהריסות המסגד והאכסניה נבנה מלון רימונים ושאר המבנה ששרד את רעידת האדמה משמש כיום כמרכז תרבות ואומנות המנוהל בידי קרן צפת לפיתוח. עד היום ניתן עדיין להבחין בגרם המדרגות הלולייניות לצריח המואזין אך המגדל עצמו לא שרד.
מבנה המסגד
המסגד נבנה בסגנון ממלוכי מפואר אשר הובא ממצרים. שער כניסה גדול העשוי עץ ומעליו כתובת מיסוד המבנה שהשתמרה עד היום אשר משבחת את הסולטאן בייברס. אולם התפילה בנוי מקשתות גבוהות ומסוגל להכיל 200 איש. אולם זה נמצא בחלקו הדרומי של המסגד בעל שתי גומחות תפילה הפונים לכיוון מכה. האולם נתמך בארבעה עמודים. באולם הייתה אבן שעליה חרוט הקדש. אבן זו הייתה ממוקמת מעל גומחת התפילה המרכזית והייתה צבועה בצבע ירוק. לאחר שהמסגד הפך לגלריה הושחתה הכתובות ובמקומה נחקקו שני לוחות ברית.
התזמורת הקאמרית של וינה
התזמורת הקאמרית של וינה (בגרמנית: Wiener Kammerorchester) היא תזמורת קאמרית אוסטרית שמשכנה הוא הקונצרטהאוס של וינה.
התזמורת הקאמרית של וינה נוסדה ב-1946, והמנהלים האמנותיים הראשונים שלו היו פרנץ ליצ'אואר, היינריך הולרייזר, פול אנגרר וקרלו זקי.
כאשר פיליפ אנטרמון קיבל את התפקיד מ-1976 עד 1991, הוא החל מסורת של מנצחים הממלאים תפקיד כפול, והופיעו כמנצח וגם כסולן. פיליפ אנטרמון המשיך בתור מנצח הכבוד של התזמורת לכל החיים, והוביל אותה בסיבוב ההופעות ובסדרת המנויים שלה בקוצרטהאוס. בנוסף, התזמורת המשיכה להזמין אמנים בעלי תפקידים כפולים, ביניהם יהודי מנוחין, היינץ הוליגר, היינריך שיף ואולה רודנר.
ההקלטות המסחריות של התזמורת הקאמרית של וינה כוללות את ההקלטה השלמה הראשונה של הסימפוניות של יוזף היידן, בניצוחו של ארנסט מרזנדורפר. הסט הזה קיבל מהדורה מוגבלת מאוד ולא היה ידוע באותה תקופה.
המוניטין הבינלאומי הגבוה של התזמורת מתועד על ידי סיורים קבועים שלקחו אותה ליפן, סין, טאיוואן, קוריאה, ארצות הברית, דרום אמריקה וכל מדינות אירופה.
דוריאן פייגנבאום
דוריאן פייגנבאום (1887–1937) היה רופא, פסיכואנליטיקאי והפסיכיאטר הראשון בארץ ישראל. הוא שימש כיועץ פסיכיאטרי לראשי השלטון הבריטי והיה מנהלו הראשון של בית החולים "עזרת נשים" (כבית חולים פסיכיאטרי) בירושלים (1921-1923).
קורות חיים
פייגנבאום נולד בלבוב שבגליציה המזרחית (אוסטרו-הונגריה) למנחם מנדל, בנקאי אמיד שהנחיל לבניו חינוך תורני וכללי. אחיו הוא אריה פייגנבאום ואחותו היא מלכה וייס, אמו של מוחמד אסד.
פייגנבאום למד רפואה בלבוב וסיים במינכן, שם הוסמך בפסיכיאטריה. היה אחד מתלמידיו הראשונים של זיגמונד פרויד.
פייגנבאום גויס כרופא צבאי במלחמת העולם הראשונה, ושירת בחזית האיטלקית והרוסית. בתום שירותו הצבאי, עבר לווינה, אוסטריה, ועבד כפסיכיאטר בבית החולים הנוירולוגי-פסיכיאטרי הצבאי.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. ב-1921 החל לעבוד כפסיכיאטר בבית החולים "עזרת נשים" ועד מהרה נתמנה למנהלו הראשון. "עזרת נשים" היה בתקופה זו המוסד הפסיכיאטרי היחידי בארץ ישראל (בשנת 1922 הוקם בית החולים הפסיכיאטרי בבית לחם).
בין השנים 1922–1923 התגורר אחיינו של פייגנבאום, מוחמד אסד (לשעבר: לאופולד וייס), בירושלים, ככתב במזרח התיכון של ה"פרנקפורטר צייטונג", והרבה להיפגש עם פייגנבאום.
שלושת הפסיכיאטרים שפעלו בארץ ישראל בשנות העשרים – פייגנבאום, היינץ הרמן ואברהם רוזנטל – היגרו אליה מטעמים ציוניים. בכך הם נבדלו מגל ההגירה של הפסיכיאטרים בשנות השלושים של המאה ה-20.
פייגנבאום, שחקר את מצבם הפסיכיאטרי של מאות חלוצים שהגיעו מרוסיה ומפולין בשנים 1921-1923, קבע כי ההלם המנטלי שחוו החלוצים, התרופפות הקשרים עם בני המשפחה שנותרו באירופה והמחסור והרעב בארץ ישראל, יצרו קרקע פורייה למגוון של הפרעות, בעיקר בשנה הראשונה לשהות בארץ ישראל.
לאחר שפייגנבאום החל סדרת הרצאות על התת-מודע, תיאורית החלומות והתאוריה הפרוידיאנית על הנירוזה ובכך עורר את מורת הרוח של הנהלת המוסד, הוא פוטר. למחליפו מונה ד"ר היינץ הרמן.
אחיו, רופא העיניים ד"ר אריה פייגנבאום אשר התגורר בירושלים, קיבל בשנת 1922 את ניהול מחלקת העיניים בבית החולים הדסה שהיה קרוי בית החולים מאיר רוטשילד.
פייגנבאום נפטר בשנת 1937.
1881
1881 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-19. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1771, והבאה אחריה היא 1991.
יהודה ליאון כלפון
ביוגרפיה
נולד בתטואן לאימו סול. טרם לידתו נפטר אביו רבי יהודה, ולכן נקרא על שמו 'יהודה ליאון'. בצעירותו למד בבית ספר ובישיבת כל ישראל חברים, ובהם רכש השכלה רחבה הן בלימודי קודש והן בלימודים כלליים. ברשותו הייתה אחת הספריות החשובות בעיר.
שימש כמזכיר ועד קהילת תטואן. בשנת ה'תרפ"ד התמנה לרבה הראשי. בכהונתו כרב קיים יחסים טובים עם השלטונות המוסלמיים וכן עם השלטונות הספרדיים המתחלפים. במסגרת תפקידו כיהן כנשיא ישיבת 'חשק שלמה ומקור חיים' בעיר. כמו כן לימד בישיבה תלמוד עם פירוש רש"י ותוספות.
אחת מתשובותיו המפורסמות של הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל ביחס לגיור, ניתנה לרבי יהודה ליאון, שפנה אליו בשאלת גיור נוכריות שחיות עם יהודים שאינם מדקדקים בשמירת המצוות, ומבקשות להתגייר.
התכתבויות
רבי יהודה התכתב עם אישים שונים בעברית, בספרדית ובצרפתית. כשכתב בעברית, השתמש בשני סוגי כתב: למכותבים באירופה נקט כתב מרובע, ואילו לאנשים במרוקו כתב חצי קולמוס, שהיה נפוץ ומקובל בכל צפון אפריקה.
בחלק מהמכתבים שכתב בספרדית, מקצת אלו שהיו מיועדים לאנשים בתוך מרוקו, הוא השתמש בכתב עברי, לפי כללי הכתיב שנהגו בלאדינו.
הוצאת כתבי חכמי תטואן
רבי יהודה טיפל בכתבי היד של חכמים קדומים מעירו תיטואן וערך אותם למספר ספרים אותם הביא לדפוס. ההכנה לדפוס נעשתה כבר על ידי זקנו רבי יעקב כלפון (היכ"ל), אך רבי יהודה הדפיסם בפועל. מתוך הספרים שהוציא לאור ניתן למנות את שו"ת נר מערבי ג' חלקים המכילים פסקי דין מימיו של רבי יעקב אבן מלכא ובית דינו (חלק א), קונטרס טריפות לרבי מנחם עטיאה (חלק ב), ודרשות על התורה (חלק ג). כמו כן הוציא לאור את כתבי זקנו רבי יעקב כלפון רבה של תטואן שנערכו למספר ספרים.
שיבת ציון
בשנת 1900 ייסד בתטואן את אגודת "שיבת ציון", האגודה הציונית הראשונה במרוקו (יחד עם "אגודת שערי ציון", שנוסדה במקביל במוגדור). ביוזמתו הוקמה ספרייה עברית בעיר עם ספרות עברית מודרנית.
סאקי נזיר
סאקי נזיר (שם מדעי: Pithecia monachus) הוא מין של פרימט מהסוג סאקי החי באמריקה הדרומית במדינות פרו, אקוודור, קולומביה וברזיל.
מאפיינים
אורך הגוף והראש הוא 37 עד 48 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו עד 50 סנטימטרים. הזכר גדול יותר מהנקבה ומשקלו 2.1 עד 2.6 קילוגרמים. הסאקי בעל פרווה בצבע אפור-שחור ופנים חסרות שיער (זה מקור שמו של הסאקי). הסאקי שוכן עצים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. הסאקי פעיל יום וחי בקבוצות קטנות. הסאקי ניזון בעיקר מחרקים, פירות, זרעים כמו אסאי, אגוז ברזילאי, בקורי ובלזה. לאחר היריון שאורכו 170 ימים נולד צאצא יחיד. הטורפים העיקריים של הסאקי הם נחשים גדולים כמו רב-חנק אזמרגדי, עופות דורסים כמו הרפיה (עוף), יגוארים והסמור טאירה. הסאקי לא נמצא בסכנת הכחדה ומצב השימור שלו הוא ללא חשש.
צפע הודי
צֶפַע הודי או צפע ראסל (שם מדעי: Daboia russelii) הוא מין של נחש ארסי מהסוג דאבויה שבמשפחת הצפעיים, המצוי באסיה ברחבי תת-היבשת ההודית, דרום-מזרח אסיה, דרום סין וטאיוואן. הוא אחד מ"ארבעת הגדולים", ארבעת מיני הנחשים שאחראיים למספר הרב ביותר של מקרי מוות בהודו. מין זה הוא אחד הנחשים האחראים למספר מקרי המוות הגדול ביותר בעולם כתוצאה מהכשת נחשים. המין נקרא על שם ד"ר פטריק ראסל, שתיאר את מין זה.
תיאור המין
הנחש גדל לאורך מקסימלי של 166 ס"מ, אורכו הממוצע מגיע ל-120 ס"מ. הנחש בעל ראש שטוח, משולש ונפרד מהצוואר שלו. החוטם קהה, מעוגל ומוגבה, והעיניים גדולות. אורך הניבים שלו מגיע בממוצע ל-16 מ"מ. צבעו צהוב כהה או חום אדמה עם סדרה של שלושה כתמים חומים הרצים לאורך גופו. לכל אחת מהנקודות הללו יש טבעת שחורה מסביבה.
תפוצה
הצפע ההודי מצוי בהודו, פקיסטן, בנגלדש, נפאל, מיאנמר, תאילנד, קמבודיה, סין, טאיוואן ואינדונזיה. ייתכן אף שפרטים שלו יימצאו בלאוס ווייטנאם. בתחום תפוצתו יש אזורים בהם הוא יהיה נדיר ואזורים בהם יהיה בשפע.
אזורי מחיה
לצפע ההודי אין אזור מחיה מוגדר, אך הוא נוטה להימנע מאזורי יער סבוכים. הנחש מצוי לרוב באזורים פתוחים של עשבים או שיחים, אך עשוי להימצא גם באזור קצוות הג'ונגל ואזורי גידול חקלאי. הוא נפוץ ביותר במישורים, אזורי חוף וגבעות ומעדיף לא להימצא באזורים גבוהים, אולם נמצאו פרטים בגובה 2,300–3000 מעל פני הים. הוא נמנע גם מלהיות באזורים לחים כגון ביצות ויערות גשם.
מין זה מצוי לרוב באזורים מאוכלסים עקב משיכתם למכרסמים החיים ליד האדם. עם זאת הצפע ההודי לא נמצא במגע עם האדם כמו נחשים אחרים דוגמת הקוברה ההודית.
התנהגות
הצפע ההודי הוא טורף קרקע לילי לרוב, אך בימים קרים הוא משנה את התנהגותו ונעשה פעיל יותר במשך היום. נחשים בוגרים הם איטיים ועצלים לרוב, אלא אם דוחקים בהם, ואז הם נעשים תוקפניים. נחשים צעירים לעומת זאת, פעילים יותר וינשכו גם ללא התגרות. כאשר מאוימים הם יתלפפו מספר פעמים בצורת האות "S", ירימו את ראשם לכדי שליש הגובה וישמיעו צליל נשיפה חזקה. כאשר הם תוקפים מהעמדה הזו, הם מסוגלים לתקוף בעוצמה כזו שגם פרט בוגר יכול להרים את רוב גופו במהלך התקיפה. נחשים אלו הם חזקים וזריזים ויגיבו בתקיפות לכל ניסיון להציק להם. ההכשה יכולה להיות רגעית, או שהם יכולים לנשוך למשך כמה שניות ורק אז לעזוב.
אף על פי שלמין זה אין איבר קולט חום, כמו צפעוני גומה, הוא אחד מהצפעונים שככל הנראה מסוגל להגיב לשינויי חום. ייתכן ויש להם גם סוג של איבר קולט חום כלשהו, דבר כעת שנמצא תחת מחקר מדעי.
הצפע ההודי ניזון לרוב ממכרסמים, בעיקר עכבריים, אולם הם יאכלו כמעט הכל, כולל: חולדות, עכברים, חדפים, סנאים, סרטני יבשה, עקרבים, פרוקי-רגליים ולטאות. נחשים צעירים ידועים גם כקניבליים.
ארס
כמות הארס המיוצרת אצל פרט היא משמעותית. בוגר עשוי לייצר כמות של 130–250 מ"ג, נחשים צעירים יותר ייצרו לרוב כמות של 8–79 מ"ג. הארס שלו נחשב לחזק ועלול לגרום לאלח דם, לכשל נשימתי, לכשל של הכליות או לכשל בתפקוד הלב. ללא טיפול מתאים המטופל עלול למות 1–14 ימים מיום ההכשה ואף יותר (כתוצאה מהכשלים השונים). ארס הנחש משמש ברפואה המודרנית לצורך בדיקת dRVVT (Dilute Russell's viper venom time), המשמשת לזיהוי נוגד קרישה זאבתי (Lupus anticoagulant).
טיאה ליאוני
אליזבת טיאה פנטליאוני (באנגלית: Elizabeth Téa Pantaleoni, נולדה ב-25 בפברואר 1966), המוכרת בשם הבמה טיאה ליאוני (Téa Leoni), היא שחקנית אמריקאית, אשר התפרסמה בסרטים "בחורים רעים" (1995), "פגיעה קטלנית" (1998), "חתונה על תנאי" (2000), "פארק היורה 3" (2001), "ספנגליש" (2004), "דיק וג'יין עושים את זה" (2005) ובשל תפקידה כאליזבת מקורד, מזכירת המדינה של ארצות הברית בסדרה "מזכירת המדינה" (2019-2014) של רשת CBS.
קריירה
בשנת 1988 לוהקה ליאוני לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "מלאכיות 89'", גרסה מחודשת לסדרת הטלוויזיה המלאכיות של צ'רלי, אך בעיות בהפקה מנעו את שידור הסדרה. שנה לאחר מכן קיבלה ליאוני תפקיד באופרת הסבון סנטה ברברה. ליאוני שיחקה בתפקיד קטן בסרט "ליגה משלהן" שיצא לאקרנים ב-1992. באותה שנה החלה משחקת בסדרת סיטקום טלוויזיונית "עיוורים מעופפים", בה גילמה הוללת יפהפייה ואקסצנטרית המתאהבת בבוגר מכללה נורמטיבי וגמלוני. הסדרה שודרה במשך עונת שידורים אחת.
ב-1995 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה פרייז'ר כארוסתו של סאם מאלון מחופשי על הבר. באותה שנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת סיטקום טלוויזיונית נוספת ששודרה במשך שלוש עונות. בסדרה, "The Naked Truth", שיחקה ליאוני עיתונאית שהייתה מועמדת לפרס פוליצר, המועסקת על ידי צהובון. ב-1995 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "בחורים רעים" בו כיכבה ליאוני לצד ויל סמית' ומרטין לורנס.
במרוצת שנות ה-90 ובעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה ליאוני להופיע בסרטי קולנוע נוספים: בשנת 2000 שיחקה בחתונה על תנאי לצד ניקולס קייג', בתור קייט רינולדס.
ב-2001 הופיעה בפארק היורה 3 בתור אמנדה קירבי לצד ויליאם ה. מייסי, המשחק את גרושה פול קירבי וסם ניל המשחק את ד"ר אלן גרנט.
ב-2002 שיחקה ב"סוף הוליוודי" של וודי אלן בתפקיד אלי. ב-2008 שיחקה ב"עיר רפאים" לצד ריקי ג'רווייס, בתור גוון. בשנת 2011 שיחקה בסרט מיליארד סיבות לשוד.
משנת 2014 עד שנת 2019 שיחקה ליאוני בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מזכירת המדינה" בתור אליזבת' מקורד, מזכירת המדינה הנבחרת לאחר מותו של המזכיר הקודם.
חיים אישיים
בשנים 1991 עד 1995 הייתה נשואה למפיק פרסומות הטלוויזיה האמריקאי, ניל ג'וזף טרדיו ג'וניור. ב-1997 נישאה לשחקן האמריקאי ממוצא יהודי, דייוויד דוכובני, ולהם שני ילדים משותפים, בת וסט, שנולדה ב-1999 ובן שנולד ב-2002. אולם בני הזוג נפרדו ב-2008, ומנו את הסיבה כהתמכרות הסקס של דוכובני. הם חזרו ונפרדו מספר פעמים, אך ב-2014 הם התגרשו סופית.
סרוואן
סרוואן (או סרווק, סרווקסוי וסרוואקי בולו) היא מובלעת טג'יקית במחוז סוגד המוקפת כולה במדינה אוזבקיסטן, ואחת משלוש הטריטוריות של טג'יקיסטן המובלעות בתוך מדינה אחרת (השתיים האחרות, וורוך וקאירגאץ', מובלעות בתוך שטח קירגיזסטן). המובלעת ממוקמת בסביבות אזור פרגנה בו נפגשים גבולות המדינות קירגיזסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן. הכפר סרוואן ממוקם כ-1.4 ק"מ מהגבול עם אוזבקיסטן.
אוכלוסיית היישוב כ-150 איש, והענף העיקרי בכפר הוא חקלאות.
היסטוריה
בגלל המגבלות הטריטוריאליות באזור, לעיתים קרובות פורצים עימותים אלימים בין תושבי המקום, הסיבה למקרים אלו הוא ככל הנראה גם הסיבוכים הלוגיסטיים באזור הצפוף אוכלוסין והעוני הולידו חשש כלכלי.
מעבר הגבול ליד סרוואן נסגר ב-2004 בעקבות גל פיגועי טרור בטשקנט.
רועי אופנהיים
ביוגרפיה
רועי אופנהיים נולד בתל אביב. למד פסנתר אצל אביבה יניב, וכמו כן הוא מנגן גם בסקסופון ובחצוצרה.
בשירותו הצבאי הוא שירת ביחידת סיור מוטסת. בשנים 1997–1999 למד בבית הספר רימון במחלקה לקומפוזיציה.
בשנים 2000–2004 למד בבית הספר לחינוך ב ובחוג לקומפוזיציה אצל יצחק סדאי וניצוח ב בכיתת מנדי רודן ויבגני צירלין.
בשנים 2005–2007 למד לתואר מוסמך בפילוסופיה וחינוך באוניברסיטה העברית ולתואר מוסמך בניצוח בכיתתו של מנדי רודן. השלים דוקטורט בבית הספר לחינוך בהנחיה עדנה אולמן-מרגלית ויונתן כהן בנושא "חקירה פנומנולוגית של החוויה המוזיקלית כחוויה אנושית ייחודית וחשיפת התנאים האפריוריים שלה, תוך ניסיון להציג השלכות על מושג האדם".
ב-2004 זכה בתחרות למנצחים צעירים על שם ריקרדו מוטי. רועי אופנהיים ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הקאמרטה הישראלית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה ועוד.
בשנת 2004 הקים יחד עם זוהר שרון את תזמורת המהפכה והוא מכהן כמנצחה ומנהלה האמנותי.
דה דיון בוטון תלת-אופן
דה דיון בוטון תלת-אופן (בצרפתית: De Dion-Bouton tricycle) היה כלי תחבורה בתצורת תלת-אופן ממונע שנבנה בצרפת על ידי "De Dion-Bouton" בין השנים 1897 – 1905.
היסטוריה
ז'ול-אלברט דה דיון, המהנדס של ז'ורז' בוטון (Georges Bouton) וגיסו צ'ארלס-ארמנד טרפרדו (Charles-Armand Trépardoux), ייסדו בית מלאכה בשנת 1882 ליד פריז. הפרויקט הראשון היה ייצור דודי קיטור, ואז תלת אופן מוצלח למדי באמצעות קיטור משנת 1887, שהיה אמור להגיע למהירות של 65 קמ"ש. טרפרדו, שרצה להמשיך בפיתוח נוסף של מנועי קיטור, התפטר מהחברה בשנת 1893.
דה דיון ובוטון בחרו בפיתוח מנועי בנזין לאחר שצפו ב"מנועי דיימלר" שפותחו על ידי גוטליב דיימלר בתערוכת פריז האוניברסלית בשנת 1889.
תלת אופן דה דיון-בוטון היה המוצלח ביותר בעולם הרכב באירופה מ-1897 עד 1901. עם כ 15,000 עותקים שנמכרו. התלת אופן דה דיון בוטון הבקיע את פריצת הדרך הראשונה להפצת כלי רכב. במיוחד מנוע דה-דיון-בוטון המהיר קבע סטנדרטים חדשים עבור מנועי כלי רכב, והוא נחשב כמבשר של כל מנועי האופנועים.
בעלי רישיון ייצור והעתקות של דגמי "דה דיון בוטון תלת-אופן"
לאחר תחילת ייצור הסדרה של המנוע בשנת 1895, ועם ייצור התלת אופן המנועי בשנת 1897, יצרנים רבים בנו מנועים או תלת אופן שלם או ברישיון או שהועתקו בשינויים קלים:
אמריקן דרגון
אמריקן דרגון (באנגלית: American Dragon: Jake Long) היא סדרת אנימציה מבית ערוץ דיסני. תקופת השידור המקורית של הסדרה הייתה מ-25 בינואר 2005 עד ה-1 בספטמבר 2007.
בישראל הסדרה שודרה בג'טיקס מ-2007 עד 2009 ובהמשך עברה לדיסני.
תקציר העלילה
ג'ייק לונג לומד בחטיבה. יש לו אמא, אחות קטנה ואבא. אבל הוא מיוחד. יש לו כוחות דרקון, וכינויו הדרקון האמריקאי. אמו יודעת על כך אך זה דילג עליה, ואביו בכלל לא יודע על מה מדובר. אחותו הקטנה בשלבי התפתחות, והוא לומד מסבו לאושי לונג הסיני. עוזרו של סבו הוא כלב השארפיי המדבר והשמן פו-דוג. ג'ייק נלחם במפלצות, ובציידים הרוצים לחסל דרקונים. כאשר ברצונו לשנות צורה הוא אומר בדרך כלל "קדימה, דרקון"!
לילו וסטיץ'
בפרק האחרון של העונה השלישית של הסדרה "לילו וסטיץ'", מופיעים ג'ייק, סבא, פו-דוג, טריקסי וספאד, כשהם מנסים לחפש יצורי קסם באי. ג'ייק מנסה לזכות בתחרות גלישת סקייטבורד, אך גנטור חושב שהוא ניסוי ותופס אותו, ומנסה לשלוח אותו להמסטרוויל.
קא-פאו
קא-פאו (מאנגלית: Right Now Kapow) היא סדרת אנימציה המשודרת ב-דיסני XD החל מה-19 בספטמבר 2016. הסדרה עלתה בערוץ דיסני ישראל ב-19 בפברואר 2017. הסדרה כוללת שלל מערכונים והרפתקאות בכיכובם של כלב, ממתק, גלידה, יהלום, צמח וירח.
הרנאדקק
הרנאדקק (בהונגרית: Hernádkak) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בהרנאדקק חיו מעט יהודים.
בית הכנסת דון יצחק אברבנאל
בית הכנסת דון יצחק אברבנאל הוא בית כנסת ברובע ה-11 של פריז, צרפת. בית הכנסת נבנה בשנת 1962 עבור יהודים שהיגרו מצפון אפריקה (אלג'יריה, מרוקו ותוניסיה) לצרפת, כתוצאה מהדה-קולוניזציה. בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכלים אלכסנדר פרסיץ וארתור ג'ורג' האומה בסגנון מודרני, והוא קרוי על שם הרב יצחק אברבנאל.
היסטוריה
מיד עם שחרור פריז החליטה אגודת הפולחן של פריז, בעלת הקרקע ברחוב דה לה רוקט, לגייס את הכספים הדרושים לבניית בית כנסת גדול יותר, ולתת לבית כנסת זה את שמו של הפילוסוף ופרשן המקרא, דון יצחק אברבנאל.
אירועים בולטים
ביום ראשון, 9 בנובמבר 2008, נערכה בבית הכנסת מחווה חגיגית לברנרדו רולנד אי מיוטה, קונסול ספרד בפריז בשנים 1939–1943, שהצליח במהלך המלחמה להגן על רבים מבני הקהילה היהודית-ספרדית לפני שנקרא למדריד. לוח זיכרון לזכרו, שהוצע על ידי הקהילה, הודבק על הקונסוליה הספרדית ברובע השבעה-עשר של פריז:
פאול קדמוס
פאול קדמוס (באנגלית: Paul Cadmus; 17 בדצמבר 1904 – 12 בדצמבר 1999) היה אמן אמריקאי, הידוע ברבים בזכות ציורי אינטראקציות חברתיות בסביבה עירונית. הוא גם הפיק רישומים רבים של דמויות גברים בעירום. ציוריו משלבים אלמנטים של ארוטיקה וביקורת חברתית בסגנון המכונה לעיתים קרובות ריאליזם קסום.
ראשית חייו
פול קדמוס נולד ב־17 בדצמבר 1904, ברחוב 103, מזרח הארלם, באפר ווסט סייד במנהטן, בנם של האמנים, מריה לאטסה, ממוצא בסקי וקובני, ואגרט קדמוס (1868–1939), ממוצא הולנדי. אביו שלמד אצל רוברט אנרי עבד כאמן מסחרי, ואמו איירה ספרי ילדים. אחותו, פידלמה קדמוס, התחתנה עם לינקולן קירשטיין, נדבן, פטרון אמנויות ומייסד משותף של בלט העיר ניו יורק, בשנת 1941.
בגיל 15 עזב קדמוס את בית הספר כדי ללמוד באקדמיה הלאומית לעיצוב במשך 6 שנים. לאחר מכן הוא נרשם לליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בשנת 1928, לקח שיעורי ציור תוך כדי עבודתו כמאייר מסחרי במשרד פרסום בניו יורק. הוא המשיך את השכלתו בעת שנסע באירופה בשנים 1931–1933 עם עמיתו האמן ג'ארד פראנץ׳, שהפך לבן זוגו לתקופה מסוימת.
קריירה
לאחר שנסעו דרך צרפת וספרד, קדמוס ופרנץ' התיישבו בכפר דייגים באי מיורקה. בשנת 1933 הם חזרו לארצות הברית לאחר שנגמר להם הכסף, שם קדמוס היה אחד האמנים הראשונים שהועסקו בתוכניות האמנות של "הניו דיל" וציירו ציורי קיר במשרדי הדואר. במקביל הוא החזיק אולפן ברחוב מורטון 54.
קדמוס עבד גם באיור מסחרי, אך פרנץ׳ שכנע אותו להתמסר לחלוטין לאמנות יפה.
בשנת 1979 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר והפך לחבר מן המניין בשנת 1980.
קדמוס מדורג על ידי האיגוד לסחר האמנים ברוסיה בין מיטב האמנים בעולם בארבע המאות האחרונות.
מחלוקות
בשנת 1934, בגיל 29, הוא צייר את ״הצי הגיע״, (The Fleet's In!) בעת שעבד בפרויקט עבודות האמנות הציבוריות. בציור זה, תיאר מפגש של מלחים ונשים, כלל סצנות של שידול הומוסקסואלי סטריאוטיפי והגזמה ארוטית של אברי המין. הציור יצר מחאה ציבורית שהובלה על ידי האדמירל יו רודמן, שהתלונן בפני מזכיר חיל הים קלוד א. סוונסון. המזכיר סוונסון הצהיר כי הציור הוא מייצג אמנותי נכון, אף כי "לא נאמן לחיל הים." הציור הוסר מהתערוכה בגלריה קורקורן 1936.
הפרסום הזה עזר לקריירה של קדמוס, והוא הצהיר כי, "לא הייתה לי שום כוונה להעליב את חיל הים. המלחים אינם גרועים יותר מאף אחד אחר. בתמונה שלי רק הערתי עליהם - לא התייחסתי לביקורת" הציור, היה תלוי במועדון בוושינגטון במשך יותר מחמישים שנה, עד 1981, ולבסוף מצא בית במרכז ההיסטורי של חיל הים.
בשנת 1938 היה צריך לצייר מחדש את ציורו ״פוקהונטס מצילה את חייו של ג'ון סמית'״ ציור קיר שצייר לבניין הדואר בריצ'מונד, וירג'יניה, כאשר הבחינו בעור שועל התלוי בין רגליו של האינדיאני המתואר בציור. קדמוס השתמש במאהבו באותו הזמן, ג'ארד פרנץ׳, כדוגמן לג'ון סמית' בציור הקיר.
בשנת 1940 הוסרו שני ציורים מתצוגה פומבית, משום שלא מצאו חן בעיני הצי, והיו ״מלוכלכים שלא לצורך״. הציורים הוצגו בתערוכה הבינלאומית של ״גשר שער הזהב״, וכאמור הוסרו מהתערוכה, ונותר רק הציור ״ונוס ואדוניס״.
סגנון אומנותי
קדמוס, התעניין באומני הרנסאנס האיטלקים, ובמיוחד סיגנורלי ומנטגנה, שמכונים "אמני השרירים". הוא הושפע גם מרג'ינלד מארש, צייר סצינות אמריקאיות. קדמוס שילב את האלמנטים של סיגנורלי ומנטגנה יחד עם אלה של מארש כדי לתאר את חיי הרחוב של העיר ניו יורק.
הוא היה מרותק לגוף האנושי האידיאלי. האידיאל שלו היה גרסה ארוטית מסוגננת של הגוף הגברי. הוא מצא את הגרוטסקי בכל מקום מבתי קפה של גריניץ' וילג', תחנות הרכבת התחתית, החוף קוני איילנד ועד לתיירים אמריקאים בפיאצה איטלקית. האמנות שלו היא סוג של סאטירה וקריקטורה של נושאים.
מבקרי האמנות היו חלוקים בנוגע לאמנות של קדמוס, כאשר מבקרת האומנות דורה אשטון קבעה כי "הוא בכלל לא דמות בעל חשיבות היסטורית". לעומתה, בשנת 1990 כתב מייקל קימלמן כי האמנות של קדמוס שימשה "תזכורת לכך שבניגוד לתפיסה הסטנדרטית, הריאליזם היה עדיין מסורת חיונית באמנות האמריקאית באמצע המאה הנוכחית, כזו ששאבה מאותם מקורות ששימשו השראה לאקספרסיוניסטים המופשטים."
חיים אישיים
משנת 1937 עד 1945, קדמוס, אהובו, ג'ארד פרנץ׳, ואשתו של פרנץ׳, מרגרט הונינג, הקימו קולקטיב צילומים בשם PaJaMa ("פול, ג'ארד ומרגרט"). הם העלו צילומים שונים בשחור-לבן של עצמם עם חבריהם, עירומים וגם לבושים. מרבית החברים שהופיעו בתצלומים היו בין האמנים הצעירים, הרקדנים והכותבים של ניו יורק, ורובם היו נאים והומואים.
בשנת 1965 נפגש קדמוס ופתח במערכת יחסים עם ג'ון (פרקהאר) אנדרסון (1937 - 2018), כוכב קברט לשעבר. מערכת היחסים ביניהם נמשכה עד מותו של קדמוס בשנת 1999. בתחילת מערכת היחסים שלהם בת 35 שנה, אנדרסון היה בן 27 ושימש כמודל ומוזה של קדמוס ביצירותיו.
ב-12 בדצמבר שנת 1999 הוא נפטר בביתו בווסטון, קונטיקט, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-95.
אעופה אשכונה
אעופה אשכונה הוא פיוט שחיבר הרב יצחק אבוחצירא ממרוקו, בתחילת המאה ה-20, ומושר במסורת יהודי מרוקו. לפיוט ביצועים רבים.