cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הדיוקסיה של רומא
לדיוקסיה של רומא מעמד ייחודי בעולם בכך שבתוארה כפטריארכייה של רומא, היא אחת מהפנטארכיה, חמש הפטריארכיות המסורתיות, שהיו מרכזן של הכנסייה העולמית בעולם העתיק, לפני הפילוג הגדול ב-1054. היא הפטריארכייה הבכירה של הזרם הלטיני בנצרות, ועד שנת 2006 נשאה גם בתואר "הפטריארכיה של המערב". ראש הדיוקסיה של רומא, נושא מאז שנת 607 גם בתואר הבישוף האקומני, ועם הזמן התייחד לו תואר האפיפיור, והוא נחשב לארכיבישוף המטרופוליטני הראשון במעלה בכל איטליה.
אלכסנדרה פלוסי
אלכסנדרה פלוסי (באנגלית: Alexandra Pelosi; נולדה ב-5 באוקטובר 1970) היא עיתונאית פוליטית אמריקאית, יוצרת סרטים דוקומנטריים. פלוסי היא בתה של ננסי פלוסי, מבכירות המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית ויושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
פלוסי נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, בתם של ננסי ופול פלוסי. בשנת 2000 נשלחה פלוסי מטעם רשת NBC לסקר את הקמפיין של ג'ורג' ווקר בוש. היא ליוותה את הקמפיין במשך 18 חודשים, מהתמודדות על המועמדות של המפלגה הרפובליקנית ועד להכתרתו כנשיא. בתיעוד השתמשה כדי ליצור את הסרט "Journeys with George" שעליו הייתה מועמדת ל-6 קטגוריות בפרס אמי.
אחרי הבחירות היא עזבה את רשת NBC ועברה לעשות סרטים תיעודיים בעבור רשת HBO. בשנת 2008 התלוותה לקמפיין של ג'ון מקיין וצילמה ראיונות עם אוהדיו בעצרות תמיכה בשטח. הצילומים היו הבסיס לסרט "Right America: Feeling Wronged", אשר שודר בבכורה בשנת 2009.
סמנטה טינה
סמנטה פוליאקובה (נולדה ב-31 במרץ 1989) ידועה בעיקר בשם הבמה שלה, סמנטה טינה, היא זמרת ומלחינה לטבית. טינה ניסתה להגיע לתחרות האירוויזיון שמונה פעמים בסה"כ, פעמיים דרך הקדם הליטאי לאירוויזיון (2017, 2013) ושש פעמים בסך הכל דרך הקדם הלטבי לאירוויזיון (2012, 2013, 2014, 2016, 2019, 2020). ב-8 בפברואר 2020 זכתה טינה לראשונה בקדם הלטבי לאירוויזיון "Supernova 2020" עם שיר Still Breathing ונבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד- שבוטל. לאחר ביטול התחרות, רשות השידור הלטבית הודיעה כי טינה תמשיך לייצג את ארצה באירוויזיון 2021 עם השיר "The Moon Is Rising". ב-20 במאי 2021, טינה ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשלה להעפיל לגמר.
ראשית חייה
סמנטה פוליאקובה נולדה ב-31 במרץ 1989 בפרבר של עיר הבירה ריגה, טוקומס, שבלטביה.
בשנת 2010 ניצחה טינה בתחרות המוזיקה הלטבית "O!Kartes akadēmija", בה זכתה בלימודים בבית ספר למוזיקה בלונדון, הממלכה המאוחדת. בשנת 2011 זכתה טינה בתחרות שירה מולדובנית. ובשנת 2012 סיימה במקום השני בתחרות מוזיקה מקדונית.
קריירה
רוב קריירתה של סמנטה טינה התרכזה בניסיונות רבים להגיע לתחרות האירוויזיון. היא החלה בניסיונותיה דרך הקדם הלטבי לאירוויזיון, איירודיזמה 2012, בו התחרתה עם השיר "I Want You Back" ובסופו התמקמה במקום השני מיד לאחר המנצחת אמארי ושירה "Beautiful Song". ב-2013 הגיעה טינה פעם נוספת למקום השני עם השיר "I Need a Hero", באותה השנה השתתפה גם בקדם הליטאי בו הודחה בשלב הראשון.
בשנת 2014 התמודדה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "The Voice" בגרסתה הליטאית. מכיוון שהיא לא ליטאית, היא תקשרה עם השופטים ברוסית. לאודישן שלה, סמנטה ביצעה את השיר "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" של ויטני יוסטון. עבור הדו-קרב שלה ביצעה את השיר "I'm Every Woman" של צ'אקה קאן, נגד מוניקה וכריסטינה, אותם סמנטה ניצחה. טינה סיימה את התחרות בשמינית הגמר.
מעבר טורמאלה
הטיפוס המפרך אליו הפך לאחד המפורסמים. הטיפוס נמשך כ-18 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של כ-8.5%, בדרך כלל בחום הכבד השורר באמצע חודש יולי בהרי הפירנאים. בין המנצחים המפורסמים בפסגת הר זה היה אדי מרקס (בלגיה). רבבות צופים מגיעים, בכל שנה בה עובר מסלול המרוץ בהר זה, כדי לצפות בטובי רוכבי האופניים בעולם מתחרים בטיפוס בעלייה לפסגת ההר. ברוב הפעמים בשנים האחרונות, הקטעים בהם נכלל הקול דו טורמאלה אינם מסתיימים בטיפוס אליו, אלא בטיפוס לפסגת לה מונז'י או לפסגת לוז ארדידן.
אתר הסקי לה מונז'י נמצא ממזרח למעבר ההרים.
טורמלה הוא אף שמה של גבינה המיוצרת מחלב כבשים הגדלות בהרי הפירנאים.
ג'יי. ג'יי. היקסון
'''ג'יימס אדוארד "ג'יי. ג'יי." היקסון ג'וניור (באנגלית: James Edward "J. J." Hickson Jr.'''; נולד ב-4 בספטמבר 1988 בפורט לודרדייל שבפלורידה) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ראשית חייו
היקסון למד בבית ספר תיכון בג'ורג'יה, ונבחר בשנת 2007 להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בשנתו האחרונה בתיכון הוא השיג ממוצעים של 25.9 נקודות, 13.8 ריבאונדים ו-3.0 חסימות למשחק.
היקסון שיחק שנה אחת בלבד בכדורסל מכללות, ובשנה זו הוא שיחק בנבחרת של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. במשחקו הראשון במדי הקבוצה הוא קלע 31 נקודות בלי אף החטאה מהשדה. שיא העונה שלו היה 33 נקודות, אותם השיג במשחק אחר מאוחר יותר.
באותה העונה הוא נבחר 3 פעמים לתואר השבוע של אזור החוף האטלנטי. בנוסף הוא הגיע להישג דאבל דאבל 10 פעמים, וקלע יותר מ-20 נקודות שבע פעמים. הוא שבר שיא באזור החוף האטלנטי כשהשיג 23 ריבאונדים במשחק אחד. באותו המשחק הוא השיג גם 13 נקודות ו-4 חסימות.
ממוצעיו בעונה זו היו 14.8 נקודות עם 8.5 ריבאונדים (הוביל את כל שחקני השנה הראשונה בריבאונדים) כשהוא קולע ב-59% מהשדה בממוצע למשחק. הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה באזור החוף האטלנטי, ובנוסף נבחר לאחד מחמישיית השחקנים הטובים ביותר באותו אזור.
קריירה
אחרי שנה אחת בלבד במכללה החליט היקסון להתמודד בדראפט 2008 של ליגת ה-NBA. הוא נבחר במקום ה-19 בדראפט על ידי קליבלנד קאבלירס. במשחק הבכורה שלו בליגה נגד שארלוט בובקאטס הוא קלע 4 נקודות, משתי זריקות עונשין וסל שדה אחד. ב-26 בנובמבר השיג היקסון שיאי קריירה עד אז, עם 14 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4 חסימות במשחק נגד אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-13 בינואר 2009 השיג היקסון 7 ריבאונדים במשחק נגד ממפיס גריזליס, וכך שבר את שיאו האישי. ב-24 בפברואר באותה שנה שוחק עוד משחק נגד הגריזליס בו שבר היקסון עוד פעם את שיאו כשהוריד 9 ריבאונדים. בסיום העונה הוא קלע 4.0 נקודות עם 2.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במהלך עונת 2009/2010, עונתו השנייה של היקסון בקאבס, הוא פתח לראשונה בקריירה בחמישייה. בהמשך העונה הוא הפך לפותח קבוע בחמישייה, ובסיום העונה הוא לא פתח בחמישייה רק ב-8 מתוך 81 המשחקים ששיחק. ב-27 בינואר 2010 שבר היקסון את שיא הנקודות שלו כשקלע 23 במשחק נגד מינסוטה טימברוולבס. את העונה הזו סיים היקסון עם ממוצעים משופרים של 8.5 נקודות עם 4.9 ריבאונדים למשחק. בעונה זו היקסון השתתף לראשונה בפלייאוף, אך הציג ממוצעים נמוכים יותר מאשר בעונה הסדירה.
במשך קיץ 2010 החליטו הקאבלירס לממש את האופציה שלהם לארבע שנים על היקסון, כשהחתימו אותו מעשית על שנתיים נוספות. ב-2 בנובמבר באותה שנה קלע היקסון שיא קריירה של 31 נקודות במשחק נגד אטלנטה הוקס. ב-23 בינואר 2011 הוריד היקסון 20 ריבאונדים, שיא קריירה, ומהם 11 היו בהתקפה, עוד שיא קריירה, במשחק נגד שיקגו בולס.
ב-25 בפברואר באותה שנה הוא השיג 5 חסימות, שיא קריירה, בניצחון על ניו יורק ניקס. את עונת 2010/2011 הוא סיים עם ממוצעי קריירה של 13.5 נקודות, 8.5 ריבאונדים, 1.1 אסיסטים, 0.7 חסימות ו-0.6 חטיפות למשחק. ב- 30 ביוני 2011 הועבר היקסון לסקרמנטו קינגס בתמורה לעומרי כספי.
בזמן שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, בעונת, חתם היקסון בקבוצת בני השרון מליגת העל הישראלית. הוא הספיק לשחק במדי הקבוצה משחק בודד, בו קלע 20 נקודות והוריד 8 ריבאונדים בטרם חזר לסקרמנטו. במהלך אותה עונה, ב-19 במרץ 2012, נופה מסגל הקבוצה של הקינגס. לאחר יומיים חתם בפורטלנד טרייל בלייזרס על חוזה עד סיום העונה.
לקראת עונת חתם על חוזה בדנוור נאגטס, במדיה שיחק במשך שנתיים וחצי. ב-19 בפברואר 2016 שוחרר מהקבוצה, ולאחר כשבוע חתם בוושינגטון ויזארדס על חוזה עד לסיום עונת.
ב-15 ביוני 2018 נעצר היקסון בחשד שפרץ לצד שני שותפים לפשע לבית של אדם במחוז קואטה שבג'ורג'יה, איים עליו בסכין, לקח חלק בהכאתו ואף שדד חפצים מביתו.
מעבר המיתלה
מעבר המיתלה (בערבית: ممر متلة) הוא מעבר יבשתי בין שני רכסי הרים במערב חצי האי סיני. אורכו של המעבר הוא 32 קילומטר וכיוונו הכללי הוא מזרח-מערב. קצהו המערבי נמצא כ-35 קילומטר ממזרח לתעלת סואץ. למעשה, מעבר המיתלה נמצא בקצהו המערבי של המעבר, בעוד ששם קצהו המזרחי, בו התרחש קרב המיתלה במלחמת סיני, הוא מעבר אל-חיטאן.
חשיבותו של המעבר נובעת מהיותו אחד משני המעברים היחידים (השני הוא מעבר הגידי) המאפשרים תנועה רכובה מחלקה הדרומי של תעלת סואץ אל מרחבי חצי האי סיני. בצדו המזרחי של המעבר בולט ג'בל חיטאן, שנמצא מדרום למעבר. המעבר מהווה חלק מדרך קדומה שחצתה את מדבר סיני והובילה מקצהו הצפוני של מפרץ סואץ אל קצהו הצפוני של מפרץ אילת.
שם
סברת זאב וילנאי היא כי מקור שם המעבר הוא "טלע" (לעלות בערבית) וכי מיתלה הוא למעשה "מטלע", כלומר - מעלה.
אפשרות סבירה שהועלתה על ידי ביילי ודה יונג (Rudolf de Jong) היא שמקור השם בצירוף "אום את'לה (ام أثلة)" שפירושו "האזור של עצי האשל".
מצבת פרקר
בצדו המזרחי של המעבר ניצבה עד שנהרסה, "מצבת פרקר". המצבה הייתה בצורת עמוד שלראשו צורת פירמידה, והיא הוצבה לציון שמו של קולונל פרקר (Alfred Chevallier Parker) שהיה המושל הבריטי של סיני בשנים 1907–1910 ו־1918–1923 וכונה גם "פרקר באשה". המצבה הוקמה בפתח המעבר על ידי יורשו בתפקיד, קלוד ג'רוויס, מאחר שפרקר היה זה שיזם את סלילתה של דרך העפר הראשונה בתוך המיצר. המצבה פוצצה על ידי המצרים לאחר מערכת סיני ב-1956 במחאה על ההשתתפות הבריטית במלחמה.
היסטוריה
המעבר התפרסם בעת שב-1956 במבצע קדש, הוצנח בפתחו המזרחי גדוד 890 של חטיבת הצנחנים (חטיבה 202), בפיקודו של רב-סרן רפאל איתן. צניחה זו, שכונתה מבצע מכבש, היוותה את הצניחה הקרבית הראשונה של צה"ל. אל כוח זה חברו למחרת יתר הכוחות של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של אריאל שרון, שחצו בצורה רכובה את חצי האי סיני. באותו יום ולמחרת, נוהל קרב המיתלה - קרב קשה בין כוח הצנחנים ובין כוח המגן המצרי, שהשתייך לגדוד החמישי בצבא המצרי, על השליטה במעבר. בקרב זה התפרסם מיתוס הגבורה של יהודה קן דרור אשר נהרג בעת משימתו למשוך אליו את אש החיילים המצרים. על משימה זו הוענק לו עיטור הגבורה. הכוח הישראלי הצליח להשתלט על העמדות השולטות ועל המעבר כולו.
ב-1967, במלחמת ששת הימים, נלכדה במעבר שיירת אספקה גדולה של הצבא המצרי והופצצה על ידי חיל האוויר הישראלי. בהפצצה זו נפגעו והושמדו עשרות כלי רכב מצרים. מאוחר יותר, הגיע לפתחו המזרחי של המעבר, כוח שריון מחטיבה 200 בפיקוד אל"ם יששכר שדמי (מאוגדת אברהם יפה) וניהל קרב כנגד הטנקים המצרים הנסוגים ופגע בעשרות מהם.
במלחמת יום הכיפורים נערך כוח צה"לי, בפיקודו של אלוף מנחם מרון במעברי המיתלה והגידי, במטרה לשמש כוח עתודה לבלימה במידה והצבא המצרי יצליח לפרוץ את קווי צה"ל שממזרח לתעלת סואץ. בקרב ואדי מבעוק ב-14 באוקטובר 1973 נמנעה פריצה של המצרים לכיוון המעבר.
בזמן המשא ומתן שקדם להסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975, היווה נושא השליטה במעבר המיתלה ובמעבר הגידי (וביחד נקראו "המעברים") סלע מחלוקת בין ישראל ובין מצרים. בהסכם שנחתם בספטמבר 1975 הוחזרה השליטה במעברים למצרים.
בתיה חורגין
בתיה חורגין (נולדה ב-9 באוקטובר 1928) היא פרופסור אמריטה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן וחברה ו-Corresponding Member (תואר של כבר למפעל חיים) של הארגון המוזיקולוגי האמריקני (Musicological Society of America), 2007.
ביוגרפיה
בתיה חורגין נולדה וגדלה בבית שומר מצוות בעיר ניו יורק. אביה, פנחס חורגין (1957-1894), היה פעיל ציוני, נשיא ארגון "המזרחי" האמריקאי, היה פרופסור בישיבה יוניברסיטי ובאמצע שנות החמישים ייסד את אוניברסיטת בר-אילן וכיהן כנשיאה הראשון. אמה, שושנה חורגין לבית זליגסון (1954-1900), הייתה ילידת לודז', שנמלטה ממנה מפני הפוגרום, הייתה כנרת תלמידה של הכנר הנודע יוזף יואכים ולמדה בברלין ב-Berliner Hochschule fur Musik, היא היגרה לעיר ניו יורק בשנת 1920. בן דודה, יעקב חורגין, היה סופר ידוע. אחותה, נעמי חורגין-מילר, היא פרופסור אמריטה להיסטוריה של האנגלית במכללת האנטר, האוניברסיטה העירונית של ניו יורק.
העבודה נעשתה בהדרכתם של הפרופסורים  ו-Jan LaRue.
הפיקה וערכה CD עם תלמידיה על מוזיקה כלית לא ידועה של סמרטיני, בוקריני וואשו.
The Early Symphonies
זהו ספרה הראשון של חורגין, שראה אור על ידי המחלקה למוזיקולוגיה של אוניברסיטת הרווארד ב-1968. זהו הרפרטואר השלם היחידי של סמרטיני שפורסם עד היום והוא הוצאה ביקורתית (critical edition) והיא התבססה על כל המקורות שנתגלו לסימפוניות שלו.
Thematic Catalogue of the Works of Giovanni Battista Sammartini: Orchestral and Vocal Music
זהו קטלוג של כל יצירותיו של סמרטיני אותו הכינה חורגין ביחד עם המנצח ניואל ג'נקינס (Newell Jenkins) ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1976. הקטלוג מחולק לקטגוריות שכוללות 67 סימפוניות, וכן קונצ'רטות, אופרות ומוזיקה דתית. בשביל כל יצירה יש ההתחלה של התמות של כל פרק ביצירה, התאריכים, וכל המקורות.
במאה ה-18 התעוררה בעיה גדולה לגבי האותנטיות של היצירות, מכיוון שחיברו יצירות רבות, אולם היו כתבי יד מקוריים מעטים. היו 67 סימפוניות של סמרטיני שהצליחו להוכיח שחיבר אותן ועוד 82 סימפוניות שיוחסו לו, אולם הוא לא כתב אותן, חורגין וג'נקינס גילו זאת מכיוון שהן לא היו כתובות בסגנון המייחד אותו.
Giovanni Battista Sammartini: Sonate a tre stromenti (Six Noturnos for String Trio, Op. 7)
ספר זה יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת צפון קליפורניה ב-1981. בנוסף ליצירותיו הסימפוניות סמרטיני היה גם מלחין חשוב של מוזיקה קאמרית, חורגין מצאה מהדורה זו של טריו שחיבר סמרטיני למצנט, דוכס פארמה עליו לא היה ידוע עד אותה עת. היא הכינה מהדורה של היצירה, plural עם רקע היסטורי וניתוח שלה
Giovanni Battista Sammartini: Ten Symphonies
אסופה של הסימפוניות הטובות ביותר של סמרטיני משלוש תקופות של התפתחותו: המוקדמת, הבוגרת והמאוחרת, בשנים 1772-1732. נעשה ניתוח מפורט של הסימפוניות. הן פורסמו בסדרה הקרויה The Symphony, 1720-1840 New York and London: Garland, 1984
Editions of two Symphonies by Antonio Brioschi, with analysis of a third Brioschi Symphony
ספרה זה של חורגין הוא מהדורה של שתי סימפוניות של אנטוניו בריוקי (Brioshi), עם ניתוח של סימפוניה שלישית.
Beethoven: Symphony No. 4, Bb Major, Op. 60
זוהי מהדורה חדשה של הסימפוניה הרביעית של בטהובן.
Transcendent Mastery: Studies in the Music of Beethoven
זהו ספרה של חורגין שראה אור בשנת 2008. לספר ארבעה פרקים, כשכל פרק עוסק בסוגה אחרת ביצירתו, אותה הלחין בתקופה אחרת: 1. סונטה לפסנתר בתקופה המוקדמת. 2. קונצרטו לכינור. 3. סונטה לכינור ופסנתר. 4. רביעיית מיתרים. חורגין סוקרת מיצירותיו של בטהובן, מתארת את ההיסטוריה של היצירה ונותנת לה ניתוח סגנוני ומעמיק. בספרה השתמשה חורגין בשיטתו של פרופסור יאן לארו (Jan LaRue) מאוניברסיטת ניו יורק. של שימוש בסמלים, גישה למרכיבים המוזיקליים העיקריים, ניתוח הצלילים, הדינמיקה, המרקם, ההרמוניה, המקצב, המלודיה וכן הצורה. חורגין ניסתה להסביר כיצד בטהובן עבד ואם השתמש בגישה סיסטמטית. בספר היא כתבה על דרכי ההבעה השונות של המוזיקה של בטהובן, התהליך היצירתי, איך בטהובן כתב את המוזיקה, הסקיצות של המוזיקה, השינויים באוטוגרף שלו.
Francesco Galeazzi's Description (1796) of Sonata Form
Galeazzi היה תאורטיקן איטלקי וחורגין גילתה בכתביו תיאור של the themes של צורת הסונטה. עד מחקרה הדעה המקובלת במחקר הייתה שתיאור כזה לא היה קיים במאה ה-18.
Exploring the Eroica: Aspects of the New Critical Edition
זהו מאמרה של חורגין החוקר את בעיות העריכה של סימפוניה ארואיקה של בטהובן.
Beethoven and Mozart's Requeim: A New Connection
במאמרה חורגין כותבת על אוטוגרף של בטהובן וגילתה כשבטהובן עבד על המיסה המפורסמת שלו משנת 1819 הוא למד פוגה מהרקוויאם המפורסם של מוצרט, בנוסף לכך היא כותבת גם על מלחינים נוספים שבטהובן העתיק את יצירתם ולמד מהם כמו באך, הנדל ומלחינים אחרים שלא היו ידועים.
עבודתה העכשווית
כיום (2012) חורגין עובדת על הוצאת הסימפוניות ה-3 וה-4 של בטהובן, עם דו"ח ביקורתי על המקורות של הסימפוניות הללו, זאת במסגרת סדרת The Collected Works: Beethoven Werk Abteilung I ,e של כל יצירותיו של בטהובן,
ספר יובל לכבודה
8 Festschrift in Honor of Bathia Churgin, Published in the Journal of Musicology, Vol. XVIII, No. 1, Winter, 2001. בספר היובל ישנה גם רשימה ביבליוגרפית מלאה של כתביה עד לשנת 2001 ועשרה מאמרים.
אינטרפלוג
אינטרפלוג (בגרמנית: Interflug Gesellschaft für internationalen Flugverkehr) הייתה חברת התעופה הלאומית של גרמניה המזרחית מ-1963 עד 1990. בסיסה המרכזי היה בברלין המזרחית. החברה ביצעה טיסות סדירות וטיסות שכר ליעדים אירופאיים וטרנס-אטלנטיים מהבסיס שלה בנמל התעופה ברלין שנפלד, כאשר רוב הטיסות שלה הן למדינות קומקון. לאחר איחוד גרמניה, החברה חדלה מלהתקיים.
שנות ההקמה
עד שנת 1945, חברת לופטהנזה שירתה כחברת הדגל של גרמניה. לאחר סוף מלחמת העולם השנייה וכיבוש גרמניה של בעלות הברית, כל המטוסים במדינה קורקעו והחברה חדלה מלהתקיים. ב-1954 חברה מערב גרמנית רכשה את הסמל המסחרי של לופטהנזה.
ב-1955, דויטשה לופטהנזה (לופטהנזה המזרח גרמנית) נוסדה כיריבה, חברת הדגל של גרמניה המזרחית. מעט אחר כך נהיה ברור מאליו שחברת התעופה המזרח גרמנית כנראה תפסיד במשפט על השימוש במותג לופטהנזה. כצירוף מקרים, אינטרפלוג נוסדה ב-18 בספטמבר 1958 כחברת גיבוי, בהתחלה כוונה להיות השלמה לתחום התעופה האזרחית של גרמניה המזרחית כספקית טיסות צ'רטר. ב-1963, דויטשה לופטהנזה חדלה מלהתקיים, בגלל רווחים נמוכים. הצוות, צי המטוסים, וקווי החברה, הועברו ישירות לאינטרפלוג, שמעתה נהייתה חברת התעופה הלאומית של גרמניה מזרחית.
כחברת התעופה הלאומית המזרח גרמנית
כחברת תעופה בבעלות המדינה, אינטרפלוג ובערך כל 8,000 עובדיה, היו תחת שליטתו של משרד הביטחון, שהחזיק ביד חזקה את כל הכוחות המזוינים המזרח גרמנים. מרבית הטייסים של אינטרפלוג היו אנשי מילואים של הצבא, וחברים במפלגה הקומוניסטית המזרח גרמנית. וכל מטוסיה יכלו לעבור הסבה מקצועית לשירות הצבא בכל רגע. קלאוס הנקס, מי שהפך למנכ"ל החברה בשנת 1978, שירת בעבורו כגנרל של חיל האוויר המזרח הגרמני. מועמדים למשרות הדיילים היו צריכים לקבל אישור מהשטאזי, כדי לקבל הערכה ל"נאמנות פוליטית", על מנת למנוע ריגול וניסיונות בריחה למדינות מערביות. עובדי אינטרפלוג, לא הורשו לתקשר עם עובדים אחרים של חברות תעופה ממדינות לא-סוציאליסטיות.
לאחר שנות ה-60 נצפתה בחברה גדילה משמעותית מה שהדאיג את רשת הקווים ואת צי המטוסים הסובייטי. מטוס האיליושין Il-18 הפך לעמוד השדרה של הצי החברה למרחקים קצרים. החברה הייתה המשתמש העיקרי של מטוס הבאדה 152, מטוס סילון מתוצרת מזרח גרמנית. ב-1969 הוצג לראשונה מטוס הטופולב Tu-134, מטוס הסילון הראשון של אינטרפלוג, הוא שומש בקוויה של החבה באירופה. מטוס האיליושין Il-63 בעל יכולת הטיסה למרחקים ארוכים נהיה חלק מצי מטוסיה של החברה ב-1971. באותה השנה, מספר הנוסעים השנתי הממוצע של אינטרפלוג הגיע למיליון.
בגלל משבר האנרגיה העולמי בשנות ה-70, עם עליית מחירי הדלק, אינטרפלוג החלה לבטל באיטיות קווים מקומיים. טיסתה האחרונה של אינטרפלוג ממזרח ברלין לארפורט התקיימה באפריל 1980.
סוף שנות ה-80 ואיחוד גרמניה
במשך שנות ה-80, התמודדה אינטרפלוג עם בעיות נרחבות בגלל צי המטוסים הישן שלה. החיסכון בדלק של החברה היה יחסית זניח בהשוואה לחבורת תעופה מערביות אחרות, ורגולציות המונעות רעש גרמו לחברה לשלם מיסי נמל יקרים. לעיתים נאסר על החברה לנחות בנמלי תעופה מסוימים. במהלך הפרסטרויקה הצליחה אינטרפלוג להגיע להסכמה עם לוט, ולקניית שישה מטוסים מסוג בואינג 767, ובשנת 1988 קנתה מטוסים מאותו סוג גם חברת מאלב ההונגרית. באותה השנה, אינטרפלוג ביצעה קנייה של שלושה מטוסים מדגם איירבוס A310 בשווי של 420 מיליון מארקים גרמניים.
מטוס האיירבוס הראשון נשלח לאינטרפלוג ב-26 ביוני 1989. הצוותים המזרח גרמנים אומנו במערב גרמניה לשירות על המטוס. המטוס אפשר לחברה לבצע טיסות ישירות לקובה (לפני כן הטיסות לשם היו צריכות לעצור בנמל התעופה גנדר בקנדה).
בעקבות נפילת חומת ברלין ב-9 בנובמבר 1989 והשינויים הפוליטיים שלאחר מכן במזרח גרמניה, הביעו כמה חברות תעופה זרות כוונות להשתלט על חלקים מהחברה הבלתי רווחית ביותר, על מנת לתפוס את השוק בתעבורה האווירית הגרמנית, במיוחד בנוגע לעניין ברלין. בתחילת מרץ 1990 חתמה לופטהנזה על מכתב כוונות לרכוש 26% באינטרפלוג, אך ההצעה נחסמה על ידי משרד הקרטל הפדרלי. גם התוכניות להשתלטות על ידי בריטיש איירווייז לא יצאו לפועל. ב-1 ביולי 1990, אינטרפלוג הפכה לחברה באיגוד יאט"א.
כתוצאה מאיחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990, אינטרפלוג נכנסה תחת כנפה של הטראוהנדסאלט, מועצה מערב גרמנית שתפקידה היה להפריט חברות מזרח גרמניות שהיו בבעלות ממשלתה. מכיוון שלא נמצאו משקיעים, הוכרז ב-7 בפברואר 1991 שאינטרפלוג (שבזמנו היו לה 2,900 עובדים ו-20 מטוסים) תפסיק את פעילותה. הטיסה המסחרית האחרונה של החברה (ברלין-וינה-ברלין) התקיימה ב-30 באפריל 1991 במטוס טופולב Tu-134.
מורשת
לאחר הפסקת פעילותה של החברה, קבוצה של עובדים לשעבר של אינטרפלוג רכשו חמישה ממטוסי ה- Il-18 והקימו חברת תעופה בשם "ברליין" שהפעילה טיסות צ'רטר ומטען מנמל התעופה שנפלד בברלין.
שלושה ממטוסי האיירבוס A310 של החברה שנרכשו ב-1988 נמסרו לטראוהנדסאלט תחת בעלותה של ממשלת גרמניה. השימוש העיקרי שלהם היה לחיל האוויר הגרמני ולטיסות של נשיאים וקנצלרים.
כמה מטוסי אינטרפלוג לשעבר השתמרו במקומות שונים בגרמניה.
טיסות למדינות המערב
כחברה ממשלתית בבעלותה של מזרח גרמניה, לאינטרפלוג היה תפקיד חשוב בהכנסת מטבע חוץ לקופת המדינה, בעיקר מכיוון שהמטבע הלאומי, המארק המזרח גרמני היה נחשב כמטבע חלש. במשך רוב שנות קיומה אינטרפלוג לא הייתה חברה בארגון יאט"א, וכתוצאה מכך יכלה להרשות לעצמה לחתוך את מחירי כרטיסיה בהשוואה למתחרות. מתחילת שנות ה-70, מאמץ גדול נוסה על הפעלת טיסות שכר ליעדי נופש בים התיכון ובים השחור, רוב הקווים שירתו מערב גרמניים בעיקר כיוון שעליהם לא הוחלו תקנות שמנעו את עזיבתם. מאוחר יותר, ניתנה לה זכות לנחות במספר יעדים במערב אירופה.
כרטיסים לקווים הללו היו זמינים לרכישה דרך סוכנויות נסיעות במערב ברלין ובמערב גרמניה שחתמו על הסכם מכירות עם אינטרפלוג. כדי להקל על המעבר של מערב גרמנים ממערב ברלין לנמל התעופה שונפלד וחזרה, נבנה מעבר גבול מיוחד וולטרסדרופר שאסה, ומשם פעלו שאטלים לנמל התעופה.
בתחילת שנות ה-80, מחירי הכרטיסים הנמוכים גרמו להשפעה רבה בנמל התעופה טגל במערב ברלין, ירידה משמעותית בטיסות שכר. דווח על כך שטייסים של חברת פאן אם, שהיה לחברה מרכז גדול בטגל, שקלו להפעיל טיסות ליון ללא תשלום, כדי לאפשר לחברה להתחרות עם אינטרפלוג.
במהלך יריד הסחר השנתי של לייפציג, שנחשב באותה עת כמקום המפגש החשוב ביותר עבור אנשי עסקים ופוליטיקאים משני צידי מסך הברזל, קיבלו לופטהנזה ואינטרפלוג אישורים מיוחדים להפעלת טיסות בין לייפציג למערב גרמניה. בשנת 1986 פנו לופטהנזה ואינטרפלוג בבקשה לזכויות תנועה משותפות לטיסות פנים-גרמניות מתוזמנות לאורך כל השנה על מסך הברזל, שנדחתה בתחילה על ידי בעלות הברית המערביות (ככל הנראה בגלל חששות שמא עמדת השוק הייחודית שלהם לטיסות לברלין וממנה עשויה להיות יוחלשו), והוענקו רק באוגוסט 1989. כתוצאה מכך, אינטרפלוג פתחה טיסות בקו לייפציג- דיסלדורף, כאשר לופטהנזה מתפעלת את פרנקפורט- לייפציג. בשנת 1990 נוספו טיסות אינטרפלוג מדרזדן, המבורג וקלן.
צי המטוסים
במהלך השנים אינטרפלוג הפעילה את סוגי המטוסים הבאים בטיסותיה המסחריות:
עצב תת-הלשון
עֲצַב תת-הלשון (בלטינית: Nervus hypoglossus, באנגלית: Hypoglossal nerve; נהוג לסמנו: CN XII) הוא זוג עצבי הגולגולת השנים עשר. עצב תנועתי, המוביל אל הלשון
זוג העצבים יוצא מגזע המוח משני צידי המוח המוארך. לאחר מכן יש סעיף קטן אל קרומי המוח. לאחר מכן מתחבר לעָצָב סעיף שמקורו מחוט השדרה הצווארי הראשון (C1). ממשיך במהלך מאחורי העצב התועה, בין העורק התרדמני הפנימי לבין וריד הצוואר הפנימי. העצב חולף סמוך לשלוחה האחורית של השריר הדו-בטני, ומשם לאזור שמתחת ללסת התחתונה. חולף מתחת לעצב הלשון (Lingual nerve - סעיף תחושתי של עצב הלסת התחתונה המתפצל מתוך העצב המשולש), ואף הוא מגיע אל הלשון.
העצב מניע כמעט את כל שרירי הלשון, רובם שרירים רצוניים, השולטים על תנועות הלשון השונות, ומסייעים לבליעה ולהשמעת קולות לשוניים.
טאלין
טאלין (באסטונית: Tallinn) היא בירת אסטוניה, העיר הגדולה במדינה ועיר הנמל העיקרית שלה. העיר שוכנת לחוף הים הבלטי, כ-80 ק"מ דרומית להלסינקי. טאלין היא נפה עירונית ומשמשת גם כבירת מחוז האריו.
הלכת הגולגולת הדקה
החוק הישראלי מעניק פיצויים לניזוק רק בשל הנזק הצפוי ממהלכם הרגיל של הדברים, ושנבע כתוצאה ישירה מעוולת המזיק. אולם, במקרה שהנזק נגרם או הוחמר כתוצאה מגורמים בלתי צפויים מראש, האם עדיין יישא המזיק באחריות?
טאלין
מקור השם
במקורות הרוסים העתיקים העיר טאלין הוזכרה בשם "קוליוואן" (Колывань), במסמך ההיסטורי "הכרוניקה הליבונית של היינריך" (Heinrici Cronicon Lyvoniae), שנכתב בלטינית על ידי היינריך הליבוני  במחצית הראשונה של המאה ה-13, העיר מוזכרת בשם הסקנדינבי "לינדַניסֶה" (Lindanise). בימי הביניים הגרמנים והסקנדינבים החלו לקרוא לעיר בשם רֶווַל (Reval, ), שמקורו במילה "רוולה", ששימשה כשם האסטוני העתיק של מחוז הריו. השם רוול (ברוסית: Ревель) היה שמה הרשמי של העיר עד שנת 1917.
הלכת הגולגולת הדקה
הִלְכַת "הגולגולת הדקה", שמקורה ב"Eggshell Skull Rule" בדין האנגלי, מהווה חריג לדרישת צפיותו של היקף הנזק; ההלכה מכירה באחריות המזיק לנזקים בלתי צפויים שמקורם בחולשותיו המקדמיות והבלתי צפויות של הניזוק. ההלכה מורה כי לא תתקבל טענת המזיק שלא חזה מראש את נזקי הניזוק, אשר באו לו כתוצאה מחולשה מיוחדת, עליה לא יכול היה לדעת, שכן על המזיק לקבל את הניזוק כמות שהוא. הלכת הגולגולת הדקה חלה על שני מרכיביו של היקף הנזק – חומרה בלתי צפויה של הנזק הראשוני, וכן על נזקים בלתי צפויים המתפתחים מהנזק הראשוני, המכונים נזקים שניוניים, למשל: התפתחות דלקת חמורה שנגרמה עקב פגיעה קלה בתאונת דרכים (כאשר הדלקת היא הנזק השניוני). ההלכה חלה על היקף הנזק, ואינה חלה על תהליך גרימתו של נזק ראשוני, ולא על סוגו של הנזק הראשוני. למשל: אדם ששם קץ לחייו עקב רגישות נפשית מיוחדת ובלתי צפויה, בתגובה לפיטוריו ממקום עבודתו, נזק ההתאבדות הוא נזק ראשוני שסוגו והליך גרימתו אינם צפויים ועל כן אין מחילים עליו את הלכת הגולגולת הדקה. מרכיב דומיננטי בהלכת הגולגולת הדקה נוגע למדיניות משפטית, במיוחד כאשר מדובר בנזקים גופניים.
טאלין
מקור השם
מקור השם "טאלין" שנוי במחלוקת. יש החושבים שמשמעו "טַאַני לין" שפירושו באסטונית "העיר הדנית". לפי גרסה אחרת, הפירוש הוא "טלווה לין" (Talve linn), שמשמעו "העיר החורפית", אך יש טוענים שמקור השם הוא "טאלו לין" (Talu linn), שפירושו באסטונית "עיר חקלאית". שמה האסטוני של העיר "טאלין" הוזכר לראשונה במקורות הכתובים בשנת 1536 והפך לשמה הרשמי של בירת אסטוניה בשנת 1918.
הלכת הגולגולת הדקה
רקע היסטורי
הלכת הגולגולת הדקה נשתרשה בפסיקה ובספרות המשפטית, לא במעט בשל שמה הציורי המוצלח. היא הובעה לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי השופט Kennedy בפרשת Dulieu, אשר פסק כי לא תעמוד למזיק טענת הגנה כי הניזוק היה סובל פחות נזק או לא היה סובל כלל "... אלמלא הייתה לו גולגולת דקה באופן חריג או לב חלש באופן חריג". ארבעים שנה לאחר מכן, ההלכה נוסחה בפסיקה האנגלית בקביעת ביהמ"ש כי "אם אך הוכח מעשה העוול, חייב עושה המעשה לקחת את קורבנו כפי שהוא מוצא אותו".
ההלכה יושמה לראשונה בפסיקה הישראלית על ידי השופט אגרנט, בפרשת לוי (ע"א 22/49). במהלך שנות ה-50, נדונה ההלכה ושאלת יחסה למבחן הצפיות, הוא המבחן הקובע לגבי חובת הזהירות בדיני רשלנות במספר פסקי דין, במקביל לשינויים אשר התרחשו בפסיקה האנגלית. בשנת 1961, נדונה באנגליה פרשת Wagon Mound, שעוררה את הספק בדבר תוקפה של הלכת הגולגולת הדקה נוכח הכרזת השופטים כי המבחן הבלעדי להטלת אחריות הוא מבחן הצפיות. ההשקפות השונות בדבר משמעות הלכת הגולגולת הדקה באו לידי התנגשות ממשית והכרעה בפרשת רינגר (ע"א 390/62). רוב המקרים שבהם בתי המשפט בישראל נקראו להשיב לבעיית ריחוק הנזק, העוסקת בתיחום מידת האחריות של המזיק על הנזק שנגרם כתוצאה ממעשיו, נסבו בעניין נזקי גוף שנגרמו או הוחמרו כתוצאה מגורמים בלתי צפויים מראש. את הפתרון מצא ביהמ"ש בפקודת הנזיקים האזרחיים, בסעיף 60(א), שהוחלף בסעיף 76(1) בפקודה החדשה. הסעיף מסווג תחת הנושא "פיצויים", אף על פי שמבחינה עניינית סוגיית ריחוק הנזק קרובה למסכת ה"סיבתיות" המוסדרת בסעיף 55(ב) (לפקודה הישנה). סעיף 76(1) לא מטיל אחריות במקום שאינה קיימת ואינו מוסיף התנהגויות אסורות, כי אם קובע את היקף האחריות- לאחר שזו נקבעה עקרונית לפי היסודות הדרושים בכל עוולה ועוולה. בעקבות פרשת מלכה (ע"פ 47/56), נראה כי המחוקק אימץ את מבחן הצפיות בסוגיה, אולם בצד המבחן נתגבשה הלכת "הגולגולת הדקה" המתייחסת לאותם מקרים בהם נגרמו נזקי גוף בלתי צפויים בגלל מצבו המיוחד של הקרבן.
טאלין
גאוגרפיה
אגם אולמיסטה הוא האגם הגדול ביותר בשטח העיר טאלין, והוא מהווה את מקור מי השתייה הראשי של העיר.
הלכת הגולגולת הדקה
רקע היסטורי
מקרה טיפוסי שבו מיישם המשפט את הלכת הגולגולת הדקה, אשר ממנו אנו למדים על מקור שמה של ההלכה, נוגע למצב דברים בו אדם מקבל מכה בראשו אשר גורמת לשבירת גולגולתו. חרף העובדה שמכה מעין זו הייתה גורמת לנזק קל בלבד לאדם "רגיל", ישא המזיק באחריות לנזק שנגרם בפועל, שכן עליו לקחת את הניזוק כמות שהוא, על רגישויותיו המיוחדות.
המשפט האנגלי מחיל את הלכת הגולגולת הדקה לא רק על נזקים פיזיים, כי אם גם על נזקים נפשיים העלולים להיגרם כתוצאה מהתנהגות המעוול. בהתאם לרציונל העומד מאחורי ההלכה, אם ניתן היה לצפות גרימת נזק גופני לניזוק, אזי אין כל חשיבות שהנזק הנפשי היה בלתי צפוי אף במקרה בו הנזק הגופני לא התממש. או אז, יהא זכאי הניזוק לפיצויים בגין הנזק הנפשי שספג, ללא תלות בהיקף הנזק או בכך שמקורו של הנזק הנפשי הוא בנטייה מקדמית שהייתה קיימת בו לפני שהתפתח המצב הנפשי המדובר. חריג להחלת הלכת הגולגולת הדקה במקרים של נזק נפשי, הוא במקרה בו הניזוק פיתח נזק נפשי כיוון שהיה עד למעשה העוולה, היינו כאשר הוא ניזוק מדרגה שנייה; במקרה זה יהא עליו להוכיח כי קיימת צפיות סבירה להתפתחות הנזק הנפשי בקרב אדם סביר, ולא בקרב הניזוק "המיוחד".
אפשרות נוספת ליישום הלכת הגולגולת הדקה עולה כאשר היקפו הבלתי צפוי של נזק נגרם כתוצאה מרגישות מיוחדת ובלתי צפויה של רכוש שניזוק. גם כאן אפשר שהמזיק יישא באחריות לנזק. ההבחנה בין נזקי גוף ורכוש עשויה להביא למצב אבסורדי - למשל, מקרה בו המזיק מצליף בסוסו של הניזוק, אולם כיוון שסוס זה לוקה בהמופיליה הוא מדמם למוות. אין כל צידוק עקרוני בקביעה כי המזיק היה נושא באחריות עקב מותו של אדם באותן נסיבות אולם לא במקרה שמדובר בבעל חיים.
טאלין
היסטוריה
טאלין נוסדה ככפר אסטוני בשם "לינדניס". העיר מופיעה על המפה של הקרטוגרף הערבי מוחמד אל-אדריסי בשנת 1154 בשם "קאלווני" (Kaleweny), שמקורו במילה "קוליוואן" (ברוסית: Колывань), שהייתה שמה הרוסי של טאלין. העיר שימשה כנקודת חיבור בין רוסיה לסקנדינביה. בשנת 1219 נכבשה העיר על ידי הדנים, אך עוד קודם לכן היו העיר וסביבותיה למטרה למסעי הצלב הצפוניים ותושבי האזור אולצו להתנצר. הדנים מכרו את טאלין וסביבותיה למסדר הטבטוני בשנת 1345. בשנת 1500 הוגבה צריח כנסיית אולף הקדוש שבעיר, והגיע לגובה 159 מטרים. משנת 1549 הייתה הכנסייה הבניין הגבוה בעולם, עד שבשנת 1625 נפגע הצריח ונשרף ממכת ברק. בשנת 1561 נכבשה העיר על ידי השוודים, ובשנת 1721 נכבשה על ידי רוסיה. הצאר פטר הגדול נתן לעיר זכויות עירוניות מצומצמות.
הלכת הגולגולת הדקה
רקע היסטורי
כאשר אנו מטילים אחריות על המזיק בגין אותם נזקים צפויים לרכוש, עולה השאלה כיצד נעריך את מידת הנזק הצפוי כאשר זה נבלע בתוך נזק גדול יותר, בלתי צפוי. נניח כי המזיק הפיל סיגריה על שטיח ושהנזק הצפוי כתוצאה משריפת השטיח אינו עולה על חור קטן. אולם בפועל, כתוצאה מהשתלשלות אירועים בלתי צפויה, השריפה כילתה את השטיח כולו. בניסיון לאמוד את מידת הנזק הצפוי, תוך יישום הלכת הגולגולת הדקה על נזקי רכוש, ייתכן ונאיין את ההבחנה בין סוג הנזק ובין היקף הנזק.
טאלין
היסטוריה
ב-24 בפברואר 1918 הכריז הפרלמנט האסטוני על עצמאות אסטוניה ועל טאלין כעיר בירתה. בנוסף הוקמה ממשלה זמנית. הקיסרות הגרמנית לא הכירה בעצמאותה של אסטוניה וחששה מפגיעה באינטרסים של הגרמנים-הבלטים במדינה. על כן נכבשה טאלין ביום למחרת על ידי הצבא הקיסרי הגרמני. הצבא הגרמני יצא מטאלין בעקבות הסכם הכניעה הגרמני למעצמות ההסכמה ב-11 נובמבר 1918. בעקבות עזיבת הצבא הגרמני ואי ההכרה הסובייטית בעצמאותה של אסטוניה, פתח הצבא האדום בסוף נובמבר במתקפה והתקדם לכיוון טאלין. במתקפתו הגיע הצבא האדום עד כ-34 קילומטרים מזרחית לעיר בסוף דצמבר אותה שנה. במהלך דצמבר הגיעו לטאלין מתנדבים פינים ללחימה בסובייטים. בעקבות התקפת הנגד האסטונית בתחילת ינואר 1919 התרחק קו החזית מזרחה. בתחילת ינואר 1920 נכנסה הפסקת אש לתוקף וחוזה השלום עם רוסיה הסובייטית נחתם ב-2 בפברואר אותה שנה. ב-2009 הוקם בטאלין עמוד הניצחון לזכר מלחמה זו ובראשו צלב החופש שחולק למצטיינים בה. לאחר השתלטות הסובייטים ב-1940 הייתה לבירת הרפובליקה הסובייטית של אסטוניה, שסופחה במהרה לברית המועצות. ב-1941 נכבשה על ידי הנאצים, וב-1944 נתפסה שוב על ידי הסובייטים.
הלכת הגולגולת הדקה
הוראות החוק הרלוונטיות
הבסיס הסטטוטורי להתפתחות הלכת הגולגולת הדקה בדין הישראלי, מצוי בסעיף 60(א) לפקודת הנזיקים האזרחיים אשר עניינו "פיצויים". כיום, פקודת הנזיקין (נוסח חדש) מסדירה את עניין הפיצויים תחת הוראת סעיף 76:
בסעיף 60(א) הגדיר המחוקק הישראלי את היקף האחריות באמצעות נוסחה אשר אינה מגלה בצורה חד משמעית את המבחן הקובע ואומנם, לדידו של פרופ' אנגלרד, המתייחס לפסיקת בית המשפט העליון, מצטיירות גישות שונות לגבי פירוש הסעיף שכן, מלשונו עולים בד בבד שני מבחנים סותרים לכאורה: מן הרישא - "..שעלול לבוא באורח טבעי.." קרי- מבחן הצפיות, ומן הסיפא: "..שבא במישרין מעוולת הנתבע..." קרי- מבחן הנזק הישיר.
טאלין
היסטוריה
בעקבות הפוטש של אוגוסט במוסקבה שנכשל, התכנס הפרלמנט האסטוני וב-20 באוגוסט 1991 הכריז על עצמאות אסטוניה. המהלך עבר ללא שפיכות דמים ותוך זמן קצר הוכרה עצמאות אסטוניה על ידי רוסיה והצבא הסובייטי עזב אותה. הסלעים והמכשולים פורקו ונשאר רק סלע אחד עם תאריך הכרזת העצמאות.
הלכת הגולגולת הדקה
הוראות החוק הרלוונטיות
שאלת פירוש הסעיף נדונה לראשונה בהרחבה על ידי השופט אגרנט בפרשת לוי. לדידו, אין להעניק למונחים המופיעים בסעיף משמעות עצמאית שכן, הם באים לשם קביעת הכלל שיש לפצות אדם, עקב עבירה אזרחית כלפיו, רק אם נגרם לו נזק הנובע במישרין כתוצאה מהעוולה הנידונה, ושאינו נחשב בעיני החוק, "רחוק" מדי, ובלשונו: "אין לפרש את המונחים האמורים במובנם הפשוט והרגיל דווקא, אלא יש להניח, כפי שנקבע מפורשות בסעיף 2 לפקודה, כי הביטויים האלה משמשים בה במובן הניתן להם בחוק האנגלי ומן הדין לבארם בהתאם לזאת". הכוונה לכך שהסעיף, שנוסחו מתבסס על הנוסח האנגלי ושאוב ממנו, צריך להתפרש בהתאם לשיטה האנגלית שהיא גישה מעשית, המתחשבת לעיתים בעובדות המיוחדות העומדות לדיון. לפי גישה זו, אין לראות בסעיף כמציע נוסחה חד משמעית.
טאלין
השכלה
בטאלין נמצאת אוניברסיטת טאלין לטכנולוגיה ומוסדות אקדמיים רבים:
הלכת הגולגולת הדקה
הוראות החוק הרלוונטיות
ההשקפה השלטת בדין הישראלי, בעקבות פרשת מלכה, גורסת כי המחוקק אימץ בסעיף את "מבחן הצפיות" בהקשר של ריחוק הנזק. בצד מבחן זה- נתגבשה הלכה עצמאית הנוגעת לאותם מקרים בהם נגרמו נזקי גוף בלתי צפויים עקב מצבו הגופני המיוחד של הקורבן, היא הלכת "הגולגולת הדקה" אשר מקורה גם הוא במשפט האנגלי.
טאלין
אוכלוסין
נכון ל-1 בינואר 2009 היו רשומים בעיר 404,005 תושבים. מספר תושבים בעבר:
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
לסוגיות הפרשניות שהתעוררו סביב שאלת ניתוח סעיף 60(א) לפקודה, קשר הדוק עם שאלות פרשניות שהתעוררו בפסיקה סביב הלכת הגולגולת הדקה ויחסה למבחן הצפיות.
טאלין
אוכלוסין
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
הלכת הגולגולת הדקה, יושמה לראשונה כאמור, בפסיקה הישראלית בפרשת לוי; הנתבע תקף את התובע בתפסו בצווארו. התובע חש ברע במשך יומיים וביום השלישי לקה בשטף דם ששיתק חלק מגופו. ביהמ"ש מצא כי השיתוק נגרם כתוצאה מתקיפת הנתבע, על אף שהתובע סבל מהסתיידות כלי הדם. מצב גופני מיוחד זה של הקרבן, לא היה ידוע למזיק, ומשום כך לא יכול היה לחזות מראש שהנתקף ילקה בשיתוק כתוצאה ממעשיו. אף על פי שביהמ"ש נמנע מלהכריע בשאלת היחס בין מבחן הצפיות לבין הלכת הגולגולת הדקה, קובע השופט אגרנט, כי התאמת הגישה המעשית בדין האנגלי, לנסיבות המקרה העולה מפסק הדין, מובילה למסקנה כי תכונותיו המיוחדות של הנפגע אינן "מרחיקות" את הנזק מן המעוול בעיני החוק, ולכן עליו לשאת בתוצאות הנזק אשר נגרם, לאור העובדה כי היה כרוך במצבו הפיסי המיוחד של הניזוק.
טאלין
אוכלוסין
לפי הרשות לסטטיסטיקה של האיחוד האירופי, 27.8% מתושבי טאלין אינם אזרחי אסטוניה או מדינות האיחוד האירופי.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
בפרשת סטוצ'ינר (ע"א 237/55), דובר במקרה בו בעקבות תקלה טכנית פתאומית ובלתי צפויה במערכת הבלמים של אוטובוס, נבלם האוטובוס, לאחר מאמצים מרובים של הנהג, הנתבע, בקיר הקיוסק של התובע. כתוצאה מן הפגיעה, נפל על חזהו של התובע בלון גז, ומאז החל לסבול מהתקפות אסתמה קשות. בא כוחו של הנתבע העלה את הטענה כי התפתחות אסתמה מחבלה היא מקרה כל כך נדיר, עד שהאדם הסביר לא יכול היה לצפותו מראש, וכי תוצאה זו נגרמה עקב בריאותו הלקויה ומנטייתו לאסתמה של התובע, על כן אין להטיל על הנתבע את האחריות לתוצאה זו. השופט ברנזון פוסק כי אף על פי שנדיר שאדם ילקה באסתמה כתוצאה ממכה בחזה, אם מבחינה רפואית תוצאה כזו אפשרית, אין זה חשוב כלל שאדם סביר לא יכול היה לצפות לתוצאה זו. לאחר שהוכח מעשה העוול של המזיק, עליו לקבל את הקרבן כמות שהוא. השופט מציין מפורשות כי הלכת הגולגולת הדקה, מהווה חריג למבחן הצפיות.
טאלין
יהודי טאלין
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה היו בטאלין כ-1,000 יהודים. הצבא הגרמני הגיע לטאלין כחודש לאחר מבצע ברברוסה. בזמן זה הצליחו כ-400 יהודים לברוח למרכזה וכך ניצלו. האחרים נרצחו על ידי הגרמנים ומשתפי פעולה אסטונים תוך זמן קצר וכן בשאר ערי אסטוניה עד כי במסמך המסכם של ועידת ואנזה תוייגה אסטוניה כ"נקייה מיהודים" (Judenfrei). בית הכנסת בטאלין נהרס במלחמה.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
בפרשת מלכה, דובר במקרה בו נפטר ילד בעקבות חדירה בלתי צפויה של חיידקי טטנוס לתוך שבר סגור. השופט משה זילברג קיבל ויישם את הלכת הגולגולת הדקה, אך זיכה את הנתבע לאור עובדת אי צפיותו של סוג הנזק.
טאלין
יהודי טאלין
עם תום המלחמה חזרו היהודים לטאלין אבל בתקופת השלטון הקומוניסטי לא היו להם כל מוסדות. המפנה החל עם התחלת עצמאות אסטוניה. נפתח בית ספר יהודי ובית כנסת באותו בניין.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
בפרשת דויטש (ע"א 60/57), כתוצאה מחבטה שחבט הנתבע בתובע, התפתח תהליך של התנוונות דלקתית בפרק הירך. השופט שניאור זלמן חשין החיל את הלכת הגולגולת הדקה, אך הבחין את המקרה ממקרה מלכה, על יסוד ההבחנה כי כאן לא נוסף גורם חיצוני לאחר קרות התאונה. פירוש זה של הלכת מלכה אינו הולם את כוונת השופט זילברג שכן כאמור, לא זיכה את הנתבע לאור התערבות הגורם הזר.
טאלין
יהודי טאלין
ב-26 במאי 2007 נפתח בית הכנסת החדש בטאלין בטקס בהשתתפות הרב יונה מצגר, שמעון פרס ונשיא אסטוניה. בית הכנסת נבנה בתרומת נדבן יהודי, צמודים לו מוזיאון יהודי אסטוניה ומוסדות הקהילה.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
בפרשת רינגר דובר במקרה בו כתוצאה מחבלה שנחבל התובע בתאונת דרכים, התפתח אצלו סרטן מסוג נדיר (כורדומה). לדידם של שופטי הרוב - ברנזון וויתקון, הלכת הגולגולת הדקה מושתתת על ההבחנה בין סוג הנזק לבין היקפו ועל כן מבחן הצפיות אינו חל על נזקים שנגרמו כתוצאה ממצב גופני מיוחד:
לעומתם, בדעת מיעוט, סבר השופט זילברג כי הלכת הגולגולת הדקה אינה מהווה סטייה ממבחן הצפיות. הוא יישב אותם יחד בטענה כי על המזיק לדעת בכח ובפועל כי מצויים בעולם אנשים רבים הסובלים מחולשות מיוחדות אשר יש לקחתן בחשבון. עם זאת, סבור השופט זילברג, כי במקרים נדירים במיוחד, אשר סוטים באופן חריג מן הנורמה, ואשר לא נכנסים בגדר מבחן הצפיות, לא חלה הלכת הגולגולת הדקה. ההלכה שנפסקה בפרשת רינגר, קבעה כי על שומת הנזק תוחל הלכת הגולגולת הדקה, דהיינו שעל המזיק לפצות את הניזוק כמות שהוא, על חולשותיו ורגישויותיו המיוחדות.
טאלין
שדה תעופה
בטאלין ממוקם נמל התעופה הבינלאומי על שם לנארט מרי (1929–2006), נשיא אסטוניה בשנים 1992–2001.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
בפרשת עלי טבק (ע"א 630/68), הניזוק עבד בבית-חרושת לטבק, עד שנאלץ לעזוב בעקבות אסתמה ברונכיאלית אשר נגרמה, לטענתו, בעקבות כמויות גדולות של אבק הטבק שנשם במהלך עבודתו. בית המשפט המחוזי דחה את טענת התובע שהמחלה נגרמה עקב העבודה, אולם מצא כי אבק הטבק החיש את התפתחות המחלה וגרם לריבוי התקפי האסתמה. עם זאת, נפסק כי חברת "עלי טבק" לא התרשלה בסדרי העבודה שהנהיגה, מאחר שבכמות כזו של אבק לא הייתה סכנה לבריאותו של אדם שאיננו רגיש במיוחד לאבק טבק כמו הניזוק הספציפי; ביהמ"ש קבע, לפי מבחן הציפיות, כי החברה לא הייתה חייבת לחזות מראש שמחלת הניזוק תוחש בגלל ההצטברות של אבק הטבק במקום העבודה. בערעור על פסק דינו של ביהמ"ש המחוזי, התייחס השופט לנדוי להלכה שנפסקה מספר שנים קודם לכן בפרשת רינגר; לעניין החלת הלכת הגולגולת הדקה, ערך השופט לנדוי הבחנה בין שומת הנזק לבין מידת אחריותו של הנתבע לעצם הפגיעה מקום בו הנתבע נהג באופן רשלני הנמדד לפי מבחן הצפיות. הרציונל העומד מאחורי הבחנה זו נעוץ בעובדה כי בקביעת אחריותו של הנתבע אנו דנים בשאלת אשמתו, בעוד שבשומת הנזק אנו דנים בהערכת הגורמים החברתיים ובדרישות הצדק, ועל-כן שוני המטרה שלשמה משמש המבחן יכול שיחייב שוני בשימוש בו, לקביעת הרשלנות או לשומת הנזק. בנוסף, טען השופט לנדוי, כי הערכת הגורמים החברתיים ודרישות הצדק, משפיעה את השפעתה גם על קביעת קנה-המידה של ההתנהגות הרשלנית, משום שגם לעניין הרשלנות אנו בודקים לא מה שאדם סביר היה צופה מראש, אלא מה שצריך היה לצפות מראש. אבל משנמצא הנתבע אשם בהתנהגות רשלנית, נמדדת חובת הפיצוי בדרך כלל בקנה-מידה מחמיר יותר. על סמך נימוקים אלה, קיבל השופט לנדוי את הערעור בקובעו כי על חברת עלי טבק לפצות את הניזוק בגין החשת מחלתו.
טאלין
רכבות
קווי-הרכבת הפנים-ארציים מקשרים את טאלין לטרטו, רקוורה, נרבה ופרנו. הקו הבינלאומי היחיד מקשר את הבירה האסטונית למוסקבה.
הלכת הגולגולת הדקה
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
לסיכום, השקפת הרוב בפסיקה הישראלית גורסת, כי הלכת הגולגולת הדקה מהווה סטייה ממבחן הצפיות אך לגבי משמעות סטייה זו ישנן חילוקי דעות - יש הסוברים כי ההלכה מושתתת על ההבחנה בין סוג הנזק לבין היקפו, יש הסוברים כי יסוד הסטייה בכך שמבחן הצפיות חל רק כאשר התערבו גורמים חדשים אך לא כאשר הנזק הוא תוצאה ישירה ממצב קיים, ויש הסוברים כי ההלכה מהווה חריג פשוטו כמשמעו, מבלי שתהיה קשורה בהלכת רחב יותר. השקפת המיעוט גורסת כי ההלכה אינה מהווה סטייה ממבחן הצפיות.
טאלין
מעבורות
מעבורות מקשרות את טאלין ליעדים הבאים:
הלכת הגולגולת הדקה
מבט ביקורתי
החלת הלכת הגולגולת הדקה בתביעות נזיקיות, היינו הטלת אחריות על נזקים שאינם צפויים, מתיישבת עם מגמת התרחבות האחריות בנזיקין, המשקפות מודעות חברתית הולכת וגדלה לצורך להטיל אחריות על התנהגויות שאינן רצויות, ולצורך להעניק פיצוי הולם לנפגעים מהתנהגויות אלה, שכן ההגינות מחייבת כי ההשלכות הנובעות מהיקף הנזק יינשאו על ידי המזיק ולא על ידי הניזוק.
בהסתכלות בפריזמה כלכלית-חברתית על דיני הנזיקין, מוצא פרופ' ר' פוזנר (Economic Analysis of Law) כי מקור הצידוק להחלת הלכת הגולגולת הדקה, נעוץ בתפיסה של חלוקת פיצויים יעילה בחברה שבה, לצד מקרים של "גולגולות דקה" ייתכנו גם מקרים של "גולגולת קשה" דהיינו, כאשר הניזוק מתאפיין בחסינות גבוהה מהממוצע מפני הנזק.
מנגד, ניתן לטעון כי הטלת אחריות בשל נזקים שהיקפם בלתי צפוי, פוגעת בעקרון היסוד של עוולת הרשלנות המבוססת על צפיות הנזק, ואשר עלולה ליצור פערים בלתי הוגנים בין מידת אשמתו של הנתבע לבין מידת האחריות המוטלת עליו. בנוסף, שימת דגש על נזקים בלתי צפויים, על חשבון תועלות בלתי צפויות הצומחות לתובע, מביאה אף היא לתוצאה בלתי הוגנת. בעיית חוסר ההגינות גוברת כאשר המדובר הוא בנזקים שניוניים – ממספר היבטים: טיעונים אלה מובילים למסקנה כי נדרש איזון עדין בין השיקולים התומכים בהרחבת האחריות החריגה להיקף הנזק הבלתי צפוי, מכוח הלכת הגולגולת הדקה, לבין השיקולים השוללים אותה.
הבעייתיות שבהרחבת הלכת הגולגולת הדקה באה לידי ביטוי בפרשת קליפורד (דנ"א 7794/98); זריקת אלחוש שהזריק רופא למטופלת במהלך טיפול שיניים שגרתי, גרמה לה לנזק מוחי קשה. הזריקה החדירה חומר הרדמה לעורק, אשר הגיע לאזור המוח, וגרם להצרת כלי הדם. כתוצאה מכך נוצר קריש דם שמנע זרימת דם למוח. הנזק המוחי הקשה היה בלתי-צפוי שכן הווה תקדים רפואי. תופעות הלוואי הצפויות של השימוש בזריקה כללו נמנום קל וסחרחורת, ועל פי מאמר, שפורסם כשנה לאחר המקרה, גם הפרעות ראייה חולפות.
לגישתו של השופט אור, בפסק הדין, גם אם חומרתו של סוג הנזק הראשוני או התפתחותם של נזקים שניוניים אינם צפויים, משום קיום תכונות בלתי-צפויות של הנפגע הקיימות בעת הפגיעה, יחוב הנתבע מכוח הלכת הגולגולת הדקה למלוא היקף הנזק. הנמקה זו מעלה קשיים: התובעת לא הציגה שום ראייה בדבר רגישות פיזיולוגית מיוחדת המסבירה את הנזק החמור שנגרם לה. כמו כן הספרות הרפואית אינה מעידה כלל על כך שחולים מסוימים עלולים לסבול מנזק עצבי חמור במקרים מעין אלה, כתוצאה מרגישות מיוחדת. השופט אור הניח, שעצם התרחשותו של הנזק הבלתי-צפוי מעידה על רגישות מיוחדת בה לוקה הנתבעת. אולם, לא ניתן להתייחס באופן זהה, לאפשרות התממשות הסיכוי הנמוך לנזק, ולעובדה כי מדובר במקרה הנובע מרגישות פיזית ייחודית של הניזוק. לפי האפשרות האלטרנטיבית, הנזק שנגרם לתובעת בפרשת קליפורד, יכול היה להיגרם לכל אדם, אלא שבגלל ההסתברות המזערית להתממשותו, היה זה המקרה הראשון שבו אכן התרחש. השופט אנגלרד, בניגוד לשופט אור, טען כי "המדובר אינו במצב גופני הקיים אצל הקורבן ואשר חושף אותו לפגיעה נדירה, אלא בהליך פיזיולוגי חריג שלא היה ידוע" ועל כן אין המדובר בגולגולת דקה.
פרשה זו ממחישה את חשיבות חידוד ההבחנה בין מקרים בהם הרציונל העומד מאחורי ההלכה, מצדיק את החלתה, לבין מקרים בהם על אף המגמה החיובית להרחבת האחריות בנזיקין, יישום שגוי של ההלכה עלול להוביל לתוצאות משפטיות המותירות תחושת אי נוחות נוכח חוסר ההגינות שיצרו.
הצעת חוק דיני ממונות ומבט לעתיד
במשפט הישראלי שלאחר פרשת רינגר, הלכת הגולגולת הדקה אינה שנויה עוד במחלוקת, לפחות בתחום נזקי הגוף. כיוון שסוג הנזק צפוי, אין צורך בצפיות של היקפו, כדי להטיל אחריות על הנתבע ולחייבו לפצות את התובע על כלל היקף הנזק. בתזכיר הצעת חוק דיני ממונות, הוחלף סעיף 76(1) בסעיף 458, אשר נכלל בפרק רביעי: פיצויים תחת סימן א': מטרת הפיצויים ומבחן ריחוק הנזק. נראה כי ועדת הקודיפיקציה לא ראתה צורך לשנות את נוסח הסעיף ומכאן אפשר להסיק כי הלכת רינגר אכן השתרשה במשפט הישראלי.
עם זאת, ניתן להצביע על שני כיווני שינוי ופיתוח עתידי המסתמנים באופק, המבטאים מגמה של ריכוך ההלכה מחד, לעומת הרחבתה מאידך. ראשית, נראה כי על אף עיגון ההלכה בנוסח פרשת רינגר, פרשת קליפורד פתחה פתח לדיון מחודש בסוגיית אופן יישום הלכת הגולגולת הדקה, ויצרה חוסר ודאות מסוים בנוגע לאיזון הראוי בין הטלת האחריות הנזיקית לבין שיקולי ההגינות, הסיבתיות וההרתעה שהוזכרו לעיל. שנית, לאור מגמת ההתפתחות של הלכת הגולגולת הדקה בשיטות משפט ברחבי עולם המשפט המקובל, כגון החלתה במקרים של נזקים נפשיים, כדוגמת מקרה Page v. Smith בו התפתחה אצל הניזוק, מחלת נפש שנגרמה לו בעקבות לחץ בתנאי העבודה. וכן במקרים של נזקים ממוניים, כדוגמת מקרה Mattocks v. Mann בו נגרם למכונית התובע נזק רב בעקבות רשלנותו של הנתבע. הרכב נזקק לטיפול רציני וממושך אשר במהלכו, השתמש התובע ברכב שכור או לחלופין בתחבורה ציבורית. ביהמ"ש אשר דן בפרשה, קבע שכיוון שפעל התובע באופן סביר מבחינה כלכלית, יש לפצות אותו גם על היקף הנזק הממוני ששכירת הרכב והשימוש בתחבורה ציבורית הסבה לו. מקרה זה, כמו גם מקרים דומים אחרים שהוזכרו לעיל, הם, לדעתנו, אפיקי הרחבה ראויים ליישום הלכת הגולגולת הדקה, שכן מתייחסים למכלול הווייתו של האדם, דהיינו לא רק לגופו אלא גם לנפשו ולרכושו, כתחומים הראויים להגנה תוך הכללתם תחת אחריות המזיק.
רשימת מקורות ישראלים
חקיקה
פסיקה
מאמרים
רשימת מקורות מהמשפט המקובל
פסיקה אנגלית
מקורות ספרותיים מהמשפט המקובל
גלריית איסט סייד
גלריית איסט סייד (אנגלית: East Side Gallery) היא גלריה של ציורי קיר (גרפיטי) שצוירו על גבי חומת ברלין, ברחוב מילנשטראסה (Mühlenstraße) שברובע פרידריכסהיין, במרכזה של ברלין שבגרמניה.
היסטוריה
איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית).
ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו.
הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה.
במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009.
לוטונג פוליוצפלוס
לוטונג פוליוצפלוס (שם מדעי: Trachypithecus poliocephalus) הוא מין של קוף מהסוג לוטונג. המין מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע ונחשב לאחד הפרימטים הנדירים ביותר באסיה, וככל הנראה בעולם כולו, עם אוכלוסייה המוערכת בלא יותר מ-70 פרטים בוגרים. הוא חי בדרום-מזרח אסיה, בווייטנאם ובסין. במקור לוטונג זה השתייך למין Trachypithecus francoisi כפרטים לבקנים ובמשך גם כתת-מין נפרד, אך ב-1995 הופרד למין עצמאי. הוא קרובם של לוטונג ג'אווה ולוטונג ממושקף.
מאפיינים
הלוטונג מגיע לאורך של 50 סנטימטרים ולאורך זנב של 85 סנטימטרים בממוצע. המשקל של הזכרים ושל הנקבות מגיע לתשעה קילוגרם. פרוות הקופים הצעירים כתומה-זהובה ובחודש הרביעי הם הופכים לבעלי פרווה של בוגרים שצבעה שחור. הגרון והבטן בהירים, הכתפיים והחלק העליון של החזה ערמוניים, הלחיים זהובות והראש והאוזניים כהים. הם ניזונים בעיקר מעלים צעירים שהם קוטפים מצמרות העצים. העלים מהויים 70% מתזונתם והם מוסיפים גם קליפות עצים, פרחים ופירות.
קופים אלה חיים רוב זמנם קרוב לצוקים דמויי-צריחים עשויים מאבן גיר, הנפוצים בווייטנאם וסין. קופים אלה חיים בעיקר בין המערות ונקרות הצוקים ובהם הם ישנים, ניזונים ונחים. הם משתמשים בצוקים כדי להתגונן מטורפים וממזג אוויר סוער. עם זאת ציידים נמשכו אל קופים אלה והרגו אותם ביעילות בתוך הצוקים והמערות שסביבם.
הקופים ניצודו לאורך השנים עד שהגיעו לסכנת כליה, לטובת שימוש ברפואה עממית סינית בבשרם ועצמותיהם. הקופים חיו יחד כך שרבים מהם נהרגו עם כל ציד. הקופים מוגנים בשמורתם, אך פקחים ששמרו עליהם לעיתים נפגעו ונפצעו קשה מציידים ורבים מהם החליטו לעזוב את השמירה. בנוסף האי שבו חיים הקופים מצוי בתיעוש ונבנים מלונות למשיכת תיירים לאזור, במקום תחומי מחייתם של הקופים.
כמהין (מושב)
כְּמֵהִין הוא מושב עובדים שיתופי במועצה אזורית רמת נגב, באזור יישובי פתחת ניצנה, כ-50 ק"מ מדרום מערב לבאר שבע. המושב הוקם בשנת 1988 על ידי גרעיני נח"ל של תנועת המושבים. בסמוך למושב נמצאת שמורת הטבע חולות עגור. מקור שם המושב בפטריית הכמהין.
כמהין הוא מושב בעל אופי חקלאי חילוני המונה כ-50 משפחות. בשנת 1992 הפך כמהין ממושב למושב עובדים השייך לתנועת המושבים, מאז החל בתנופת קליטה של זוגות ומשפחות צעירות. כבכל מושב כל משפחה היא יחידה כלכלית עצמאית, יחד עם זאת קיים דגש על הפן הקהילתי.
חלקן הגדול של המשפחות במושב עוסקות בחקלאות. במקרים רבים משלבת המשפחה משק חקלאי ועבודה במקצועות חופשיים (עבודה-סוציאלית, תיירות, הנדסה, עריכת-דין, חינוך והוראה, כלכלה).
החקלאות במושב היא חקלאות מתקדמת ומיועדת לייצוא. ענף הגידול העיקרי הוא עגבניות שרי בחממות. השקיה באמצעות מי התהום המליחים הקיימים באזור מונעת מחסור במכסות המים. כמו כן, היא משפרת את איכות הגידול. ענפי גידול נוספים כוללים תבלינים, פלפלים ותפוחי אדמה.
למדא
לַמְדַא (לעיתים נכתב: "לַמְבְּדַא"; ביוונית: Λάμ(β)δα) היא האות ה-11 באלפבית היווני. בספרות יווניות היא שקולה למספר 30. אות גדולה: Λ, אות קטנה: λ. נהגית כלמ"ד (/l/ :IPA).
לורנס גונצי
לורנס גונצי (במלטזית: Lawrence Gonzi; נולד ב-1 ביולי 1953) הוא ראש ממשלת מלטה לשעבר.
ביוגרפיה
גונצי נבחר לראשונה לפרלמנט המלטזי בשנת 1988 מטעם המפלגה השמרנית המלטזית. עם בחירתו זו הוא נבחר גם לתפקיד יושב ראש הפרלמנט. לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1992 נבחר שוב גונצי לתפקיד יושב ראש הפרלמנט, והפעם כמועמד כל חברי הפרלמנט.
בבחירות בשנת 1996, כאשר המפלגה השמרנית נחלה תבוסה, נבחר גונצי לתפקיד שר בממשלת צללים לנושא מדיניות חברתית. שנתיים לאחר מכן, ולאחר ניצחון מפלגתו בבחירות, מונה גונצי לתפקיד שר המדיניות החברתית. בשנת 2003 נבחר גונצי לתפקיד סגן מנהיג המפלגה השמרנית.
בשנת 2004 החליט ראש ממשלת מלטה אדוארד פנק אדאמי להתפטר מתפקידו ולהתמודד על תפקיד נשיא המדינה. בבחירות שנערכו לתפקיד מנהיג המפלגה השמרנית נבחר גונצי בחודש מרץ 2004 ברוב קולות. מיד לאחר מכן מונה גונצי לתפקיד ראש ממשלת מלטה. גונצי החזיק כמו כן בתפקיד שר האוצר.