cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוכסות מודנה ורג'ו
ההיסטוריה של הדוכסות
במהלך מלחמות נפוליאון (1796-1814) מודנה הפסיקה באופן זמני להתקיים כמדינה ריבונית. הקיסר הצרפתי, נפוליאון הראשון, ארגן מחדש את המדינות ואת הרפובליקות של איטליה בתקופת הרנסאנס, ומשנת 1814 ואילך, עם סיום שליטת נפוליאון באזור, נשלטה המדינה על ידי שושלת בית אסטה (Casa d'Este), שושלת של נסיכים ששלטה באזורים שונים באירופה, ומרכזה היה באיטליה.
סופה של דוכסות מודנה
ב-1859 הצהירו נציגי מודנה על הצטרפותה לממלכת פיימונטה-סרדיניה, והדבר אושר במשאל עם ב-1860. מהלך זה, בנוסף להצטרפותן של מדינות נוספות לממלכה, הוביל ליצירת הפרובינציות המאוחדות של מרכז איטליה, והיווה את סופה של דוכסות מודנה כמדינה עצמאית.
מועצת העלייה
בממלכה המאוחדת, מועצת העלייה (אנגלית: Accession Council) היא גוף טקסי המתאסף בארמון סנט ג'יימס לאחר מות המונרך המכהן, על מנת להכריז באופן רשמי על עלייתו של יורש העצר למלוכה, ולשמוע מהמונרך החדש שבועה דתית. אולם, להכרזה זו אין כוח חוקתי כלשהו, מאחר שירושת הכתר הבריטי מתבצעת באופן אוטומטי לפי תנאי חוק ההסדר 1701.
הכרזת המועצה על עלייה, המאשרת את שמו של היורש, נחתמת על ידי כל היועצים המלכותיים הנוכחים בטקס. באופן מסורתי מוקראת ההכרזה במספר מקומות מסורתיים בלונדון, באדינבורו, בווינדזור, וביורק. הוא מוקראת גם במקום המרכזי של כל עיירה או כפר. ניסוח ההכרזה השתנה במשך השנים; לדוגמה, עם עלייתו למלוכה של ג'ורג' השישי נוסחה ההכרזה מחדש מאחר שאדוארד השמיני ויתר על כסאו ולא מת. דוגמה נוספת היא הוספת התואר "קיסר הודו" בסוף רשימת התארים, עד שזה בוטל על ידי ג'ורג' השישי.
הריבון החדש, שבדרך כלל נוכח בטקס, נשבע שבועה לשמור ולהגן על הכנסייה של סקוטלנד. אליזבת השנייה שהתה בקניה כשעלתה למלוכה, ומועצת העלייה נאלצה להיפגש פעמיים, הראשונה עבור ההכרזה והשנייה עבור שמיעת השבועה מהמלכה החדשה. הריבון החדש חייב להישבע בנוגע לכנסייה האנגליקנית, אך דבר זה נעשה בנוכחות הפרלמנט הבריטי בישיבת הפתיחה שלאחר עלייתו למלוכה.
בעוד שהקריאה "המלך מת, יחי המלך!" נחשבת בדרך כלל לחלק מהטקסט הרשמי של הכרזת העלייה המוקראת בעקבות החלטת המועצה על זהות היורש הראוי לכתר, היא למעשה רק מסורת הנהוגה לאחר הקראת ההכרזה בקול רם בכפרים ובעיירות רבים, ונועדה לסמל את העיקרון שלפיו הממלכה המאוחדת לעולם לא תהיה ללא מונרך.
המועצה מורכבת מיועצים מלכותיים, חברי בית הלורדים, הלורד ראש העיר של לונדון, בית המשפט האלדרמני של הסיטי של לונדון והנציבים העליונים של חלק ממדינות חבר העמים הבריטי.
נוסח ההכרזה הרשמית על עלייתו של מונרך לכס
מועצת העלייה שהתכנסה ב-8 בספטמבר 2022 פרסמה את ההכרזה הרשמית על עלייתו של צ'ארלס השלישי לכס השלטון בזו הלשון:
פסגת רנד
פסגת רנד או פסגת ראנד (באנגלית: Rand Peak) היא פסגה נישאת בדרום פסגות נברסקה, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,510 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם ג'ון ה. רנד ( John H. Rand), חבר מחלקת המחקר של האזורים הקרים של צבא ארצות הברית, אשר חקר את מדף הקרח רוס בין השנים 1974-1975 ו-1976-1977.
שגריר רוסיה באומות המאוחדות
שגריר הפדרציה הרוסית באומות המאוחדות (ברוסית: Постоянный представитель Российской Федерации при Организации Объединённых Наций) הוא האדם העומד בראש המשלחת של רוסיה לאומות המאוחדות. מבחינה פורמלית, התפקיד מוכר יותר בשם "הנציג הקבוע של הפדרציה הרוסית לאומות המאוחדות". נציג זה הוא בדרג שגריר. השגריר הראשון שייצג את המדינה באו"ם היה שגריר ברית המועצות באו"ם אנדריי גרומיקו שמונה ב-10 באפריל 1946.
על הנציג הקבוע של רוסיה לייצג את המדינה במועצת הביטחון של האו"ם וברוב המכריע של התכנסויות העצרת הכללית, למעט מקרים נדירים בהם דרג בכיר יותר בממשל הרוסי מייצג את רוסיה (כגון שר החוץ או נשיא רוסיה).
השגריר באו"ם, יחד עם כל שגרירי רוסיה, ממונה על ידי נשיא רוסיה בצו נשיאותי. דיפלומטים ופוליטיקאים בולטים רבים שירתו בתפקיד זה, ובהם ויטאלי צ'ורקין, יולי וורונצוב, אנדריי דניסוב וסרגיי לברוב.
מאז 27 ביולי 2017, שגריר רוסיה הנוכחי באו"ם הוא וסילי נבנזיה.
תפקיד השגריר
תפקידיו העיקריים של השגריר הם:
התכונות הדרושות לשגריר מקצועי כדי למצות את מיטב הכישורים שיאפשרו לו לשרת בנאמנות את מדינתו:
צבי הירש גרודזנסקי
הרב צבי הירש גרודזנסקי (ה'תרי"ח, 1857 - ה'תש"ח, 1947) היה אב בית דין באומהה בנברסקה שבארצות הברית משנת ה'תרנ"א, 1891, ועד למותו. כמו כן חיבר מספר ספרים.
ביוגרפיה
נולד בטבריג שבליטא לרבי מאיר, מצאצאי הרב נתן נטע גרודזנסקי, וגדל בנובהרדוק. בגיל 15 למד בעיר איוויה שבליטא אצל הרב דוד שלמה גרודזנסקי, אביו של רבי חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר מכן עבר לקובנה ולמד אצל רבי יצחק אלחנן ספקטור. בשנת ה'תרמ"ח (1888) עבר לוילנא, ולאחר מכן לוולוז'ין. בשנת ה'תרנ"א (1891) היגר לארצות הברית ושם התמנה לאב בית דין בעיר נברסקה.
בשנת תרע"א הרב גרודזנסקי השתתף בפולמוס חוצה יבשות בנוגע לתקפות גיור שנערך מתוך ידיעה שהגיורת לא תשמור מצוות. המעשה התחיל בבחור יהודי שהתאהב בגויה, והוריו ביקשו ממנה להתגייר תוך הבטחה שהיא לא תהיה חייבת לשמור שום דבר אחר הגיור, ומדובר בטקס פורמלי בלבד. הרב גרודזנסקי סירב לגיירה, אולם השוחט המקומי גייר והשיא אותה מבלי ידיעתו. הרב גרודזנסקי שלח מכתב לכתב העת 'המאסף' שיצא לאור על ידי הרב בן ציון קואינקה ובו ביקש את חוות דעת הרבנים בקשר לגיור. האם הוא תקף, וכיצד יש לנהוג בשוחט.
שני רבנים השיבו לו: הרב יחזקאל בנעט הסכים איתו שאסור היה לערוך את הגיור לכתחילה, שהרי זה גיור 'לשם אישות', ויש להעניש את השוחט, שגם אם היה סבור שהוא עושה מצווה להציל את היהודי מהתבוללות - היה לו להתייעץ עם הרבנים ולא לפעול על דעת עצמו. אולם לדעתו הגיור תקף, כי בכל מצב, גם כאשר ברור שהגר לא מתכוון לשמור מצוות כלל הגיור תקף, ובלבד שהיה ברור לו שעליו להפסיק לעבוד עבודה זרה וחובה עליו להאמין באחדות ה'. הרב יעקב שור גם הוא השיב שככלל הגיור תקף גם אם ידוע שהגר לא ישמור מצוות, וניתן אף לכתחילה לערוך גיור שכזה, ובלבד שהגיור לא פיקטיבי לחלוטין, והגר על כל פנים ישמור חלק מהמצוות, כדוגמת שבת ויו"ט, ולכן למעשה הוא הצדיק את פסיקתו של הרב גרודזנסקי במקרה שבא לפניו.
סימטריית הזזה בזמן
סימטריית הזזה בזמן, או TTS (ראשי תיבות באנגלית: Time Translation Symmetry או Temporal Translation Symmetry) היא טרנספורמציה מתמטית בפיזיקה, המניעה את זמני האירועים במרווח משותף. סימטריה של הזזה בזמן היא ההשערה שחוקי הפיזיקה אינם משתנים תחת שינוי כזה. סימטריית הזזה בזמן היא דרך מתמטית לנסח את הרעיון שחוקי הפיזיקה זהים לאורך ציר הזמן, המיוצג על ידי האות t. סימטריה של הזזה בזמן קשורה קשר הדוק, באמצעות משפט נתר, לעקרון שימור האנרגיה. במתמטיקה, מכלול ההזזות בכל הזמנים במערכת נתונה יוצרות חבורת לי.
יש הרבה סימטריות בטבע מלבד הזזה בזמן, כגון הזזה מרחבית או סימטריות סיבוביות. ניתן לשבור סימטריות אלו ולהסביר תופעות מגוונות כגון גבישים, מוליכות -על ומנגנון היגס. עם זאת, חשבו עד לאחרונה כי לא ניתן לשבור סימטריה של הזזה בזמן. גבישי זמן, מצב של חומר שנצפה לראשונה בשנת 2017, סימטריה של תרגום זמן הפסקה.
סקירה כללית
לסימטריות יש חשיבות גבוהה בפיזיקה והם קשורים קשר הדוק להשערה כי כמויות פיזיות מסוימות הן רק יחסיות ובלתי ניתנות למדידה. סימטריות חלות על המשוואות השולטות על החוקים הפיזיקליים (למשל על המילטוניאן או לגראנז'יאן ) ולא על התנאים, הערכים או הגדלים הראשוניים של המשוואות עצמן וקובעות כי החוקים נותרים ללא שינוי במהלך שינוי. אם נשמרת סימטריה תחת טרנספורמציה אומרים שהיא בלתי משתנה. סימטריות בטבע מובילות ישירות לחוקי שימור, דבר המנוסח בפירוט במשפט נתר.
מכניקה ניוטונית
כדי לתאר באופן רשמי סימטריה של הזזה בזמן אנו אומרים שהמשוואות, או החוקים, המתארים מערכת בנקודות זמן t ו t + \tau זהים לכל ערך של t ו \tau.
לדוגמה, בהתחשב במשוואת ניוטון:
מוצאים את הפתרונות שלה x=x(t), שהקומבינציה:
אינה תלויה במשתנה t. ערך זה מתאר את האנרגיה הכוללת שהשימור שלה נובע מהשתנות ההזזה בזמן של משוואת התנועה. על ידי לימוד ההרכב של טרנספורמציות סימטריה, למשל של אובייקטים גיאומטריים, מגיעים למסקנה שהם יוצרים חבורה, וליתר דיוק, חבורת הטרנספורמציה של לי אם בוחנים טרנספורמציות סימטריות רציפות וסופיות. סימטריות שונות יוצרות קבוצות שונות עם גאומטריות שונות. מערכות המילטוניאן בלתי תלויות בזמן יוצרות חבורה של הזזות בזמן המתוארים על ידי חבורת לי האבלית הלא קומפקטית \mathbb R. TTS היא אפוא סימטריה דינמית או תלויה המילטוניאן ולא סימטריה קינמטית אשר תהיה זהה לכל מערך המילטוניאנים הנדון. דוגמאות אחרות ניתן לראות בחקר משוואות האבולוציה בזמן של פיזיקה קלאסית וקוונטית.
משוואות דיפרנציאליות רבות המתארות משוואות אבולוציה בזמן הן ביטויים של משתנים הקשורים לחבורת לי כלשהי והתיאוריה של חבורות אלה מספקת נקודת מבט אחידה לחקר כל הפונקציות המיוחדות וכל תכונותיהן. למעשה, סופוס לי המציא את התיאוריה של חבורות לי כאשר בחן את הסימטריות של משוואות דיפרנציאליות. שילוב של משוואה דיפרנציאלית (חלקית) בשיטת הפרדת המשתנים או בשיטות אלגברת לי קשורה קשר הדוק עם קיומן של סימטריות. לדוגמה, ניתן לעקוב לאחור אחר המסיסות המדויקת של משוואת שרדינגר במכניקת הקוונטים עד לפרמטרים הרלוונטיים. במקרה האחרון, חקר הסימטריות מאפשר פרשנות של הניוון, שבו לתצורות שונות יש את אותה אנרגיה, המתרחשות בדרך כלל בספקטרום האנרגיה של מערכות קוונטיות. סימטריות רציפות בפיזיקה נוצרות לעיתים קרובות במונחים של טרנספורמציות אינסופיות ולא סופיות, כלומר מתייחסים לאלגברת לי ולא לחבורת הטרנספורמציות של לי.
מכניקה קוואנטית
האינווריאנטיות של המילטוניאן \hat{H} של מערכת מבודדת בהזזת בזמן מרמזת שהאנרגיה שלה לא משתנה עם הזמן. שימור האנרגיה מרמז, על פי משוואות התנועה של הייזנברג, כי.
אוֹ:
כאשר הוא אופרטור הזזה בזמן המרמז על השתנות של המילטוניאן במהלך פעולת הזזה בזמן ומוביל לשימור האנרגיה.
מערכות לא ליניאריות
בתיאוריות שדות לא ליניאריים רבות כמו תורת היחסות הכללית או תאוריית יאנג-מילס, משוואות השדה הבסיסיות הן מאוד לא ליניאריות ופתרונות מדויקים ידועים רק בהתפלגויות 'סימטריות מספיק' של חומר (למשל תצורות סימטריות סיבוביות או ציריות). סימטריה של הזזה בזמן מובטחת רק במרחב-זמן שבו המטריקה סטטית. כלומר, שם יש מערכת קואורדינטות שבה המקדמים המטריים אינם מכילים משתנה זמן. מערכות יחסיות כלליות רבות אינן סטטיות בכל מסגרת התייחסות ולכן לא ניתן להגדיר אנרגיה משומרת.
שבירת סימטריה של הזזה בזמן (TTSB)
גבישי זמן, מצב של חומר שנצפה לראשונה בשנת 2017, שוברים סימטריה של הזזה בזמן דיסקרטי.
ספוריט
סְפּוּריט הוא מינרל נזוסיליקטי-קרבונטי המכיל סידן שמופיע בסלעים מותמרים בלחץ נמוך ובטמפרטורה גבוהה.
הרכב וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הספוריט היא Ca5(SiO4)2CO3. קיים פולימורף של הספוריט הקרוי פאראספוריט.
הספוריט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\ וחבורת סימטריות מרחבית . הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=10.49, b=6.7Å, c=14.16Å, וגודל זווית β הוא 101.19°.
מבנה הספוריט הוא של ארבעונים מבודדים של SiO4 ושל משולשים שווי צלעות של CO3 המחוברים ביניהם באמצעות אטומי ה-Ca.
פאראספוריט, הפולימורף של ספוריט, אף הוא מונוקליני והפרמטרים של תא היחידה שלו הם: a ו-b זהים לספוריט, אבל c=27.78Å, וגודל זווית β הוא 90.58°.
תכונות פיזיקליות
הגבישים זעירים אַנהדרליים (גבישים שמישוריהם אינם מפותחים, מעוותים). כמו כן המינרל מופיע כגוש חסר צורה (מסיבי) או גרגרי. יש לו פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {100}, והוא נשבר באופן בלתי שווה עד שבבי. הקשיות של המינרל בינונית, 5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הוא בממוצע 3.02. קיימים גבישים תאומים פוליסינתטיים ל־{001} ו־{101}. הספוריט תוסס בחומצת מלח מדוללת תוך יצירת משקע סיליקטי צמיג.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הספוריט הם: nα=1.640-1.641, ו-nβ=1.674-1.676, ו-nγ=1.679-1.681. גבישי הספוריט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם אפור, אפור לבנבן עד אפור לילך. בשקף מנוסר הספוריט הוא חסר צבע. הברק של הספוריט זגוגי עד דמוי שרף, והנפיצה שלו חלשה. בהשפעת תותח אלקטרונים (קתודולומינסנציה) מפיק הספוריט גוון ירוק.
גילוי ומקור שם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1908 במכרה טרנרס (Terneras) ליד ולרדניה (Velardeña) במועצה האזורית קואנקמה (Cuencamé), במדינת דורנגו שבמקסיקו. את שם המינרל קבע פרד יוג'ין רייט (Johann Fred Eugene Wright) לכבודו של הגאולוג האמריקני ג'וסיה אדוארד ספור (Josiah Edward Spurr ; 1950-1870).
מקור ותפוצה
הספוריט הוא בדרך כלל תוצר של התמרת מגע בחום גבוה בין סלעים קרבונטיים (דוגמת סלעי גיר או קירטון) למאגמה מאפית. בכמה מקומות קרובים במזרח התיכון נוצר הספוריט מבעירה של חומר ביטומני שבו היה ספוג סלע המשקע הקרבונטי.
הריאקציה הקלאסית היוצרת ספוריט בחום גבוה תוך פליטה של פחמן דו-חמצני היא בין וולאסטוניט וקלציט. על פי הנוסחה הבאה:
ריאקציות נוספות הן:
ספוריט נוצר בתנאים מסוימים גם בצורה מלאכותית בתנור שבו מייצרים צמנט פורטלנד כטבעות סביב דפנות התנור שמאלצות את היצרנים לעצור את הייצור על מנת לנקות אותם.
הספוריט נדיר למדי. מקומות בהם מוצאים ספוריט כוללים את מכרה טרנרס (Terneras) ליד ולרדניה (Velardeña) במועצה האזורית קואנקמה (Cuencamé), במדינת דורנגו (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ובמחוז אנקנטדה (Encantada) במדינת קואווילה שבמקסיקו; על גבעת סקווט (Scawt Hill) בסמוך ללרן ובקרניל (Carneal), מחוז אנטרים בצפון אירלנד; באי מק (Muck) ובקמפהאוז (Camphouse), ארגיילשייר (Argyllshire), בסקוטלנד; בנפת טרס הרמנס (Tres Hermanas), מחוז לונה (Luna) בניו מקסיקו, ובקרסטמור (Crestmore) שבמחוז ריברסייד שבקליפורניה שבארצות הברית; בגולדן גולי (Golden Gully - "נקיק מוזהב") כ-150 ק"מ צפונית לאוקלנד בניו זילנד; בפוקה (Fuka) סמוך לביצ'ו (Bicchu) במחוז אוקיאמה ביפן; ובשפך הנהר טונגוסקה במרכז סיביר שברוסיה.
בישראל ניתן למצוא ספוריט בכמות רבה בתצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד וגם בדרך מעלה אדומים. הספוריט הוא המרכיב העיקרי באבן השחורה-חומה שעוברים בה גידים ועורקים בהירים שנחצבה בבקעת חתרורים ושווקה תחת השם "שיש ערד" כאבן בניין ששימשה לציפוי מבנים, מטבחים וכאבן מרצפת.
Acróstico
"Acróstico" (בעברית: "אקרוסטיק") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. הוא יצא לאור ב-11 במאי 2023, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא הופץ בסמוך ליציאתם של הלהיטים הבין-לאומיים של שאקירה "Shakira: Bzrp Music Sessions, Vol. 53" ו-"TQG".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הספרדי.
רקע וכתיבה
בינואר 2023, ביסאראפ הוציא את שיתוף הפעולה שלו עם שאקירה במסגרת סדרת ה-Music Sessions שלו "Shakira: Bzrp Music Sessions, Vol. 53" (ידוע לחלופין בשם "Pa' Tipos Como Tú"). השיר זכה להתייחסות והפך ללהיט בין-לאומי ששבר שיאים רבים. הצלחה זו אפיינה את שיתוף הפעולה הבא שלה עם קרול ג'י בחודש העוקב, "TQG". שמועות רבות החלו להתפרסם על כך שהסינגל הבא של שאקירה הוא שיתוף פעולה עם מנואל טוריזו ששמו "Copa Vacía" אך התוכניות בוטלו לטובת הוצאת "Acróstico".
ב-10 במאי 2023, יום אחד בלבד לפני יציאת השיר, הכריזה שאקירה על "Acróstico" בכל פלטפורמות המדיה החברתית שלה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בשידור חי ב-15 במאי 2023 וזכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-150 מיליון צפיות בסך הכול.
ג'וזף הנריך
ג'וזף הנריך (באנגלית: Joseph Henrich; נולד ב-1968) הוא פרופסור קנדי לביולוגיה אבולוציונית אנושית באוניברסיטת הרווארד, ויו"ר המחלקה. הנריך היה פרופסור לפסיכולוגיה וכלכלה באוניברסיטת קולומביה הבריטית. הוא מתעניין בשאלה כיצד בני האדם התפתחו מ"פרימאט יחסית לא ראוי לציון לפני כמה מיליוני שנים למין המצליח ביותר בעולם", וכיצד השפיעה התרבות על ההתפתחות הגנטית שלנו.
ביוגרפיה
הנריך הוא בעל תואר ראשון באנתרופולוגיה והנדסת חלל מאוניברסיטת נוטרדאם, 1991. בשנים 1991–1993 עבד כמהנדס מערכות בדיקה והערכה של חברת ג'נרל אלקטריק-חלל (שנמכרה למרטין מריאטה בשנת 1993) בספרינגפילד, וירג'יניה. בשנת 1995 קיבל תואר שני וארבע שנים לאחר מכן, דוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בין השנים 2002–2007 היה הנריך באוניברסיטת אמורי במחלקה לאנתרופולוגיה. הוא היה יושב ראש הקתדרה למחקר בקנדה בתחומי התרבות, הקוגניציה והקו-אבולוציה באוניברסיטת קולומביה הבריטית, שם היה פרופסור במחלקות לפסיכולוגיה וכלכלה. בשנת 2015 הוא מונה לפרופסור ויו"ר המחלקה לביולוגיה אבולוציונית אנושית באוניברסיטת הרווארד.
מחקר
תחומי המחקר של הנריך כוללים למידה תרבותית, התפתחות של שיתוף פעולה, ריבוד חברתי, יוקרה והתפתחות קבלת החלטות כלכליות ואמונות דתיות. הוא תומך ברעיון שפוליגמיה מזיקה לחברה מכיוון שמונוגמיה מפחיתה את התחרות הגברית. מחקריו של הנריך מראים כי בבדיקות פסיכולוגיות אנשים עם רקע מערבי, משכיל, מתועש, עשיר, דמוקרטי - אנשי ה-WEIRD (Western, educated, industrialized, rich, democratic background) - אינם מייצגים בני אדם באופן כללי במבחנים פסיכולוגיים רבים.
קרמלין איזמאילובו
קרמלין איזמאילובו (ברוסית: Кре́мль в Изма́йлово) הוא מתחם תרבות רוסי וגם מסחרי הממוקם ברובע איזמאילובו בצפון-מזרח מוסקבה, רוסיה. המתחם הוקם בסגנון של אדריכלות רוסית מתקופת ימי הביניים בין השנים 1999–2008 בתור דגם של עיר רוסית מסורתית וחלק מן המבנים בנוי מעץ. את המתחם מקיפות חומות בסגנון הקרמלין שחלקם עשוי עץ וחלקם אבן. במתחם ישנם מתקני שעשועים, שווקים מסורתיים, אולם תערוכות, וכמה מוזיאונים לכבוד התרבות הרוסית.
מוזיאונים במתחם:
Aporia
Aporia (אַפּוׂרִיָה) הוא אלבום של המוזיקאי האמריקאי סופיאן סטיבנס ואביו החורג, לוואל ברהמס. הוא יצא לאור על ידי חברת התקליטים Asthmatic Kitty ב-24 במרץ 2020 עם תצוגה מקדימה חיה שהתקיימה ביוטיוב ב-23 במרץ 2020.
רקע
האלבום נכתב בהשראת מוזיקת העידן החדש, כאשר סטיבנס ציין את אניה ובורדס אוב קנדה כהשפעות עיקריות, כמו גם את פסקולי הסרטים בלייד ראנר, Under the Skin ו-Hereditary. סטיבנס הסביר כי האלבום מסמן את פרישתו של אביו החורג ושותפו העסקי לוואל ברהמס, איתו ייסד את הלייבל Asthmatic Kitty, באומרו כי הוא "מספר סיפור גדול יותר של סדרנות ומנטוריות. הוא היה שם מגיל חמש. [...] תקליט זה הוא סינתזה של כל ההיסטוריה ההיא."
האלבום אמור היה לצאת לאור ב-27 במרץ 2020, אך הצמד הזיז את ההעלאה ל-24 במרץ עקב החשש הגובר מפני סגירת חנויות התקליטים בשל מגפת הקורונה.
הקלטה
סטיבנס וברהמס עבדו על האלבום במהלך ביקורו של ברהמס בבית סטיבנס בניו יורק. סטיבנס הצהיר כי האלבום נוצר בעיקר כתוצאה מג'אם סשן: "אתה יודע איך זה עם ג'אמינג, תשעים אחוזים ממנו זה נורא בהחלט, אבל אם אתה בר מזל מספיק, עשרה אחוזים זה קסם. פשוט המשכתי לשלוף את הרגעים הקסומים הקטנים האלה." הוא וברהמס לקחו את החלקים הטובים ביותר בג'אם סשן שלהם ועיבדו אותם לשירים.
משתתפים
מוזיקאים נוספים
ניהול עיצוב
ניהול עיצוב הוא דיסציפלינה מחקרית ומקצועית העוסקת בתהליכים העיצוביים המובנים בתוך ארגונים. תפקידו לקשר בין האסטרטגיה והיעדים של ארגון ובין מכלול נכסי העיצוב שלו - המוחשיים, והרעיוניים, באופן שיקדם איכות של מוצרים, יעילות של תהליכים וחדשנות ארגונית.
הגדרה מורחבת
ניהול עיצוב מבוסס על תפישת המושג "עיצוב" כרחב ומכיל:
יישומי ניהול עיצוב קיימים הן במגזר הציבורי, בתחומים כמו חינוך, בריאות ושירותים ממשלתיים, והן במגזר העסקי, בחברות דוגמת אפל, דייסון, סמסונג ו-IBM.
התהליך העיצובי הוא אמצעי למציאת פתרונות לא צפויים לבעיות מורכבות, ופיתוחם בכלים פשוטים בזמן קצר יחסית. הוא מתואר במודל היהלום הכפול של מועצת העיצוב בריטית בארבעה שלבים:
זהו תהליך איטרטיבי על מנת לבדוק אלטרנטיבות ולשפר תוצאות, עם שינויים המבוססים על למידה מהשטח, עד להגעה לפתרון אופטימלי.
תהליך זה נשען על חיבור בין משאביו הייחודיים של ארגון, עבודה בצוותים מולטי-דיסציפלינאריים, עיצוב משתף, עיצוב ממוקד אנוש וזיקה לטכנולוגיה, ומשמש על כן ליצירת סינרגיה (המכונה לעיתים בהקשר זה "שורת רווח משולשת") בין היבטים כלכליים, חברתיים-תרבותיים וסביבתיים.
במחקר מקובל מודל של חלוקת ניהול העיצוב לשלוש רמות: האסטרטגית (העליונה), הטקטית (הבינונית) והביצועית (הבסיסית) המהוות נגזרות שלה.
בכל רמת ניהול, מניב השימוש במתודות וכלים של עיצוב תוצרים התואמים אותה. סמכויות ניהול העיצוב נמצאות אצל בעלי תפקידים שונים (מעצבים, מנהלי מחלקות עיצוב, מנהלי מותג וקריאייטיב, אנשי תפעול, אנשי אסטרטגיה, וכן הנהלה בכירה). איכות הביצועים בכל רמה, ותוצאות העיצוב בכללותן תלויות באינטגרציה, בתקשורת ובתיאום בין הרמות.
עיצוב ברמה האסטרטגית - ברמה זו פועלת מנהיגות העיצוב של הארגון לחשיבה עיצובית ליצירת כיווני התפתחות אלטרנטיביים. עיצוב כגורם מרכזי בניסוח הערכים והחזון של ארגון, המכתיב את התרבות העיצובית, ואחראי לשמירת ערכו של המותג.
עיצוב ברמה הטקטית - (נקראת גם הרמה הפונקציונלית) - שכלול ופיתוח של התהליכים ומודלים עסקיים, יצירת שפה עיצובית, תקשורת בין גופי עיצוב בארגון, ותיאום בין גורמי העיצוב למחלקות האחרות וגורמים חוץ ארגוניים. ברמה זו מתקיימת האחריות על תקצוב והקצאת משאבים לעיצוב, הכשרת הארגון בכלי עיצוב, הפעלת מערכת דיווח והערכה של ביצועים אל מול המטרות הוגדרו, ועל הלימה בין האחריות התאגידית של הארגון ובין מסרי העיצוב שלו.
עיצוב ברמה הביצועית - תיעול ותרגום יצירתי של ההנחיות האסטרטגיות והטקטיות לכדי חוויה, שירות או מוצר הנאמנים להם. האתגר של ניהול העיצוב ברמה זו הוא באיזון בין אוטונומיית המעצב לקווים המנחים בבריף. בשלב התכנון, על מנהלי העיצוב ברמה זו לספק למעצבים את המידע הנגזר ממחקר ממחקר אתנוגרפי ומחקר מגמות בתחום, ולפרש את האסטרטגיה והתוכניות של רמות הניהול העליונות. בפן הארגוני, ניהול עיצוב אחראי על העסקת מעצבות ומעצבים, בעלי מגוון כישורים וממגוון של דיסציפלינות, ועל פיתוחם המקצועי של העובדות והעובדים. בפן המעשי - אחריות על ביצוע פרויקטי עיצוב או פיקוח עליהם, אם אלו מבוצעים על ידי גורם חיצוני לארגון, ותיעוד של התהליך. ולבסוף הערכת התוצר ביחס ליעדים ולמטרות.
שנות ה-30 של המאה ה-19 עד ראשית המאה ה-20
עם המהפכה התעשייתית, נותק הקשר בין בעל המלאכה-האמן למוצר המוגמר. בתקופה שלאחריה היו ניסיונות ליצור מערכת יחסים חדשה בין שלב התכנון והעיצוב לשלב הייצור. תקופה זו מתאפיינת ביוזמות של ממשלות, תעשיינים, וארכיטקטים מובילים להקמת גופים שירכזו את תחום העיצוב. אחד משיאי התקופה היה תערוכת התעשייה בינלאומית בלונדון ב 1851, שהציגה אדריכלות תעשייתית, את קדמת התעשייה וכן מה שכונה אז "אמנות שימושית".
המחצית הראשונה של המאה ה-20 - עיצוב כגורם הכרחי לתפקוד המוצר
במהלך תקופה זו תחום העיצוב התפתח מתוך מקצועות ההנדסה, האדריכלות והאומנות, לדיסציפלינה עצמאית הנלמדת בבתי-ספר גבוהים ושימשה תחום עיסוק בתעשייה. חברות מסחריות כמו AEG וBRAUN החלו להעסיק מעצבי בית. ב-1919 נוסד זרם הבאוהאוס שראה בתעשייה אמצעי המגדיר צורה ותפישה אסתטית חדשה נטולת קישוט, והשפיע רבות על תחומי האדריכלות והמוצר בעולם. לאחר מלחמת העולם השנייה, נוסדה בבריטניה המועצה לעיצוב (1944) במטרה לשפר ולפתח את איכות המוצר בתעשייה הבריטית, ובארצות הברית ב-1951, אורגן כנס עיצוב תעשייתי ראשון באספן, IDCA, על ידי וולטר פפקה, שם הועלה לראשונה הצורך בפונקציה ניהולית הקשורה בעיצוב.
שנות ה-60 וה-70 - ראשית ניהול העיצוב, עיצוב כגורם מבדל, סגנון
שימוש ראשון במושג "ניהול עיצוב" נעשה עם התפתחות תפיסה שעיצוב הוא משאב שצריך לקבל לגביו החלטות ולייעל את השימוש בו. ב-1965 הוענק לראשונה פרס ניהול העיצוב מטעם ה-RSA (מועצת האומנות המלכותית הבריטית), וב 1966 פרסם מייקל פאר את הספר "ניהול עיצוב. מדוע הוא נחוץ כעת?".
התחדדות נוספת של תפיסת ניהול עיצוב כערך שמבדל חברה ממתחרותיה ניתן לראות בהפקת ספר המיתוג והתדמית של פיליפס על ידי מעצב הבית קנוט יראן ב-1973 - שמטרתו הייתה אחידות בפרסום, ובנראות מוצריה של החברה. במקביל התפתח שיח הנוגע לאחריות המעצב והשפעת העיצוב על החברה. באמצע שנות ה-70 בתי ספר לניהול החלו ללמד עיצוב כחלק מתוכנית הלימודים. ב-1975 - הDMI- Design Management Institute נוסד במסצ'וסטס קולג' אוף ארט בבוסטון - זהו פורום שמטרתו להעלות את המודעות לניהול עיצוב, וב-1976 פיטר גורב ייסד את התוכנית בבית הספר לעסקים של לונדון.
סולם העיצוב הדני
(2001) הוא כלי שפותח על ידי המרכז הדני לעיצוב, למדידת האינטגרציה של תהליכי עיצוב וניהולם בתוך חברות.
השימוש הראשון בסולם העיצוב הדני נעשה בדנמרק ב-2003, בסקר שמטרתו הייתה למדוד את ההשפעה הכלכלית של עיצוב, כלומר את מידת ההצלחה הכלכלית והצמיחה של חברות ביחס למידת האינטגרציה של תהליכי עיצוב בתוכן. חזרה על הסקר ב-2007 הראתה עליה בהטמעת העיצוב באותן חברות.
===גרם מדרגות העיצוב=== הוא מודל המשכי שפותח ב-2010 למודל הסולם. החוקרים, בסט, קוטסטרה ומרפי, המגיעים מתחומי ניהול עיצוב, פיתוח מוצר ומנהל עסקים, הפגישו את מודל הסולם עם חמישה גורמים שהספרות מצביעה עליהם כאינדיקטורים לניהול עיצוב איכותי. הוא בודק בכל אחת מהרמות של ניהול עיצוב בארגון חמישה פרמטרים שעל פי הספרות מהווים גורמים לניהול עיצוב איכותי:
על סמך ארבע רמות ניהול העיצוב וחמשת הגורמים המשפיעים על ניהול עיצוב טוב, נבנתה מטריצה למדידת בשלות העיצוב בארגון. זהו שימוש ראשון במושג בשלות/בגרות, שלקוח מתחום מנהל העסקים במסגרת התאורטית של תהליכי עיצוב.
המטריצה שימשה ליצירת סקר שנערך בקרב 421 חברות קטנות ובינוניות (SME) ברחבי אירופה, מכל התחומים במשק. בין הממצאים הבולטים של הסקר:
על אף חשיבות מודל הסולם, ומרכזיותו במודלים המשכיים, זהו מודל גנרי, שאינו ספציפי לתעשייה, וגם לא מספק תשובה לשאלה איך להטמיע עיצוב, אלא רק מודד את האינטגרציה של עיצוב בניהול בארגון בפועל. דוהרטי וריגלי (2015) שמיפו הטמעת עיצוב בחברות אוסטרליות יצרניות סימנו שלוש מדרגות ביניים ברמת התרבות הארגונית כדי לנסות לשרטט תוכנית למעבר של ארגון מעיצוב ברמת הפרויקט לרמה האסטרטגית:
מודל ארבעת הכוחות המשולב
בורג'ה דה מוזוטה (2006) מציגה מודל שמטרתו מדידה פנים ארגונית של עמידה ביעדים עיצוביים, וערכם הכספי. המודל הוא יישום של מודל ה Balanced ScoreCard - בעברית סרגל ההישגים המאוזן (קפלן ונורטון 1996) המוכר מתחום מנהל העסקים. במודל של קפלן ונורטון, ביצועי הארגון ועמידתו ביעדים האסטרטגיים שהציב לעצמו נבחנים דרך ארבעה עולמות תוכן המשפיעים זה על זה, שעבור כל אחד מהם נקבעים יעדים מספריים: (1) לקוחות, (2) תפעול, (3) צמיחה ולמידה, (4) הפן הפיננסי.
בכל אחד מהעולמות של הBALANCED SCORECARD, היא הציבה אחת מתוך ארבע אסטרטגיות עיצוב שאפיינה (בורג'ה זה מוזוטה 2003) במודל קודם שלה.
השכלה גבוהה
מספר מוסדות בין-לאומיים ללימודים גבוהים לניהול או לעיצוב מיסדו ניהול עיצוב כמרכיב מרכזי בתוכנית הלימודים שלהם, ביניהם Brunel University (UK), De Montfort University (UK), Illinois Institute of Technology Institute of Design (US), INHOLLAND University (Netherlands), KAIST (South Korea), Lancaster University (UK), MIP - Politecnico di Milano (Italy), Parsons School of Design (US), Pratt Institute (US), Suffolk University (US), University of Salford (UK), UMIST - University of Manchester Institute for Science and Technology (UK), and the University of Kansas (US).
לימודי ניהול עיצוב בישראל
בישראל מוצעת תוכנית לתואר שני M.des בעיצוב תעשייתי במסלול ניהול-עיצוב במסגרת התוכנית לתואר שני בבצלאל.
תוכנית הלימודים כוללת התנסות בעיצוב ככלי אסטרטגי ואמצעי לחדשנות וצמיחה עסקית, עיצוב ככלי מחקרי, העושה שימוש בחשיבה עיצובית כבסיס לזיהוי צרכים, ניתוח מגמות, אפיון מוצרים, וניהול תהליכים, וככלי חווייתי הקובע את מפגש המשתמש עם המוצר או השירות.
1989 בישראל
1989 בישראל (ה'תשמ"ט-ה'תש"ן) הייתה השנה בה חגגה 41 שנה מיום היווסדה.
פיגועי טרור פלסטינים בולטים
פיגועי טרור פלסטינים בולטים שבוצעו נגד מטרות ישראליות במהלך 1989:
נולדו
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989)
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989)
בראדלי בורסטון
קורות חייו
בורסטון נולד וגדל בלוס אנג'לס. הוא היה פעיל ומדריך בתנועת הנוער הבונים דרור. בורסטון סיים לימודי תואר בהיסטוריה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1976 עלה לישראל כחלק מגרעין של הבונים והיה ממקימי קיבוץ גזר. שירת בצה"ל כחובש קרבי. למד רפואה במשך שנתיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אולם עזב לטובת קריירה בעיתונות.
במהלך האינתיפאדה הראשונה היה כתב בעזה של הג'רוזלם פוסט, והיה הכתב הצבאי של העיתון במהלך מלחמת המפרץ. בשנות התשעים שימש כתב בעבור סוכנות רויטרס, ודיווח על תהליך השלום הישראלי-ערבי ועל הפוליטיקה בישראל. בשנת 2000 החל לעבוד בעיתון הארץ.
בשנת 2006 בורסטון קיבל את פרס אליאב-סרטאווי לעיתונאות המזרח התיכון מטעם "Search for Common Ground".
הוא נשוי לוורדה, אב לשתי בנות ומתגורר בנטף.
דעותיו
במאמר פובליציסטי בעיתון הארץ, עם הכותרת "מה "מוות לישראל" אומר לך?" בורסטון מבקר את ה"פרוגרסיבים" הטוענים שהם תומכים בזכויות הבלתי נשללות של בני האדם על פני הלאומיות, אבל לא רואים בישראלים אנשים שראויים ל"חופש לחיות בביטחון וריבונות". כישלונם "לגייס את אותה חמלה ודאגה ללוחמים הבלתי חמושים משני צידי חזית הקרב" מגלה את החורים באידאולוגיה שלהם.
בורסטון אמר כי חשוב "לבקר את ישראל כאשר היא ראויה לביקורת... ולהגן חזק על ישראל כאשר היא ראויה להגנה".
בנושא החרם נגד ישראל, בורסטון כתב: "כתומך של הרעיון של מדינה יהודית דמוקרטית באמת לצד מדינה פלסטינית עצמאית וריבונית, מה שאני לא יכול לקבל זה את הרעיון שמדינות מוסלמיות מקובלות באופן רשמי, ומדינה יהודית לא".
צדוק עלון
צדוק עלון (נולד בירושלים ב-30 בנובמבר 1954) הוא סופר ומשורר ישראלי. כותב שירה ופרוזה הנושאות אופי הגותי. בעל תואר שלישי בפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים
צדוק עלון נולד בירושלים, ילד שביעי מבין שמונת ילדיהם של אסתר, ילידת ירושלים, ושל הרב חביב עלון, שהיה סופר סת"ם ומראשי העדה הכורדית בירושלים. בשנת 1972 סיים את בית ספר התיכון "מעלה", ולאחר השירות הצבאי השלים לימודי דוקטורט בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו "המוניזם הוא מן האפשר – הדוגמה השיטתית של שפינוזה" נכתבה בהנחייתו של פרופ' ירמיהו יובל, ומטרתה הייתה להראות כי ניתן להתיר את הסתירה הפנימית שקיימת בדבריו של שפינוזה על העצם, התארים והאופנים, ובדרך זו להציג את המשנה השפינוזאית כתאוריה קוהרנטית ונטולת סתירות פנימיות.
שירים, סיפורים קצרים ורשימות ביקורת פרי עטו התפרסמו בבמות הספרותיות השונות, בעיתונות הכתובה ובכתבי-עת מודפסים ומקוונים.
עלון נשוי ואב לשלוש בנות. הפעילה החברתית וחוקרת האמנות קציעה עלון היא אחייניתו.
על יצירתו
בשנת 2011 פרסם צדוק עלון את ספרו עמוד-שניים ליום – רומן הגותי היונק ממשנתו של שפינוזה ושוזר את רעיונותיו הפילוסופיים בהגיגי המחבר. ב"עמוד-שניים ליום" סיטואציות יומיומיות מתארות דילמות פילוסופיות. רעיונותיו הפילוסופיים של שפינוזה מקבלים ביטוי בהשתקפותם בחיי היומיום, ובעיות היומיום הפשוטות, האנושיות, מוצגות הן כבעיות שהזמן גרמן, והן ככאלו שחווייתן כִזכות מאירה את המציאות בת החלוף באור מן הנצח.
הקשר בין הפילוסופיה לחיים מקבל ביטוי גם בספרי השירה של עלון העוסקים בשני אספקטים של המציאות האנושית השלובים זה בזה: השמחה על הקיום מחד גיסא, והצער על חלופיות ההוויה מאידך גיסא. השירים בספר בהמולת היום והלילה אני שוכח וזוכר נוגעים בנצח ובחד-פעמיות ההוויה, בילדות ובבגרות, בזיכרון ובשכחה. מוטיבים דומים שבים ומופיעים גם בספר אנסה הקולמוס ואראה – ששמו כאותו משפט שהיה אביו של עלון כותב על קלף בטרם התחיל במלאכת כתיבת התורה.
מכון ספרטוס
מכון ספרטוס ללימודי יהדות (באנגלית: Spertus Institute of Jewish Studies) הוא מרכז ללימודי יהדות בשיקגו. במרכז פועל מכון ללימודי יהדות המעניק תארים אקדמיים, ספריה, מוזיאון, תיאטרון ומרכז לילדים.
פעילות
בנוסף ישנו במכון אירועים וכנסים שונים, הרצאות, ימי עיון, הקרנות סרטים והופעות חיות.
מוזיאון ספרטוס
במכון פועל מוזיאון ליהדות, הכולל אוסף של 15,000 חפצי אמנות שונים. המוזיאון עורך תערוכות מחלפות בנושאי היסטוריה, זהות ותרבות יהודיים. במוזיאון אגף להנצחת השואה על שם צל (Zell Holocaust Memorial) בו אפשר לשמוע עדויות מוקלטות של ניצולי שואה.
מבנה המכון
מבנה המכון החדש נחנך בנובמבר 2007. הוא נמצא בבית מספר 610 בשדרות מישיגן. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלות "Krueck + Sexton" שמושבו בשיקגו. בחזית הבניין חלון זכוכית בגובה 10 קומות, המורכב מ-726 חלקים שונים של זכוכית ב-556 צורות שונות.
יהודית עם ראש הולופרנס (ג'ורג'ונה)
יהודית עם ראש הולופרנס (באיטלקית: Giuditta con la testa di Oloferne) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר ג'ורג'ונה, שצויר בשנת 1505 לערך ומתאר את יהודית עם ראשו הכרות של הולופרנס. היצירה מוצגת בארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
היסטוריה ורקע
עבודתו של ג'ורג'יונה קבעה במידה רבה את התפתחות הציור הוונציאני מהמאה ה-16. היא מתארת את יהודית עם ראשו של הולופרנס לאחר שערפה אותו. גיבורת ביבליה זו, שהצילה את עיר הולדתה בתוליה מהתקפתם של האשורים, הייתה פופולרית ביותר בתקופת הרנסאנס. למרות הנושא ההיסטורי, הציור הוא למעשה מה שמכונה poesie (פיוט), סוג של יצירה שיצר ג'ורג'ונה עצמו ונפוצה במהרה בראשית הציור הוונציאני של המאה ה-16.
היצירה היא אחת מאבני היסוד של התקופה הצעירה של ג'ורג'ונה ואחת הבודדות עליהן יש הסכמה כללית בדבר הייחוס אליו. היא הגיעה לסנקט פטרבורג בשנת 1772 לאחר שנרכשה בפריז בידי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. בסוף המאה ה-19 היא הועברה לבד לאחר הידרדרות במצבו של לוח העץ עליו צוירה במקור.
תיאור היצירה
יהודית מיוצגת באורך מלא, בגודל מעט קטן מגודל טבעי. ניצחון היופי על הרודנות מומחש כאן על ידי הניגודיות בין פניה החלקים והאובלים לחלוטין של יהודית, תחת השפעתו של לאונרדו דה וינצ'י, ופניו הנפוחות של הראש הערוף של הולופרנס, מתחת לרגליה. התנוחה נובעת מהפיסול הקדום, בעיקר "אפרודיטה אוראניה" הידועה דרך עותקים רומיים. ואילו פרטים מסוימים מתייחסים לפייטרו פרוג'ינו (ניצב החרב), לורנצו קוסטה (השרוולים הארוכים) ולאונרדו דה וינצ'י (בנוסף לפני הגיבורה, השפעות ספומאטו באטמוספירה ובשיחים שבחזית). למעשה, מעבר לחומה נמוכה, עליה היא נשענת בזרועה השמאלית תוך אחיזה בחרב ביד ימין, יש נוף רחב עם יער ועיר הנעלמת באובך כחלחל מרוחק, וכך גם ההרים.
העץ האלון העומד מאחורי יהודית ממשיך באופן אידיאלי את דמותה ומקנה לה חשיבות מונומנטלית גדולה יותר. זהו מאפיין המשותף גם ליצירות אחרות המיוחסות לג'ורג'ונה. הרושם הכללי של יהודית הוא של אישה ממוקדת ומכוילת. עכשיו, כאשר השיגה את מטרתה לחסל את שר הצבא האשורי, היא שקועה בנוף הבוקר הרענן, באווירה פיוטית שלא מופרעת אפילו על ידי נוכחות ראשו הכרות של האויב שדיכא את עירה בתוליה.
ציורו של ג'ורג'ונה מציין את המעבר בין דמותה של יהודית מלוחמת ענווה, לדמות של אישה מפתה. לחרב אותה היא מחזיקה יש צורת צלב, מה שמזכיר לצופה את האבירים הנוצריים ומסעי הצלב. הציור מראה את הגיבורה ברגע ניצחונה, דורכת על ראשו המעוות של הולופרנס. אבל במיצג זה של טוהר יש פגם, ג'ורג'ונה מכניס שינוי משמעותי: הופעתה של הרגל החטובה של יהודית דרך חריץ מיוחד בשמלתה מעוררת ארוטיקה, מעידה על דו משמעות ולכן והיא הרמז הראשון למהפך העתידי בדמותה של יהודית: מדמות המקבילה למרים, אם ישו היא הופכת לחוה, מלוחמת לפאם פאטאל.
יאיר ליפשיץ
יאיר ליפשיץ (נולד ב-14 בדצמבר 1976) הוא חוקר תיאטרון ויהדות, מרצה בכיר בחוג לאמנות התיאטרון בפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב, וראש בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו מתמקדים בהצטלבויות השונות שבין תיאטרון, פרפורמנס והמסורת היהודית.
ביוגרפיה
בשנת 2013 התמנה למרצה בכיר לסגל החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2020–2021 ניהל את תיאטרון האוניברסיטה.
בשנת 2020 מונה לראש בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה והחליף את קודמו בתפקיד, פרופ' דן לאור.
ליפשיץ נשוי לבמאית התיאטרון אוריין ליפשיץ ולהם שני בנים. הם מתגוררים בירושלים.
מחקריו
ליפשיץ בוחן במחקריו את ההצטלבויות שבין תיאטרון, מופע (פרפורמנס), והמסורת היהודית. הוא חוקר יצירות תיאטרון המנהלות דיאלוג עם טקסטים וטקסים יהודיים, וכן מנתח מקורות יהודיים שאינם תיאטרוניים (כגון ההלכה והתלמוד) מנקודת מבט דרמטית ופרפורמטיבית. באמצעות חשיבה תיאטרונית, מחקריו מאירים מחדש היבטים במסורת היהודית כגון גופניות, משחקיות, מרחב וזמן.
לשון הקודש, גרסת הקומדיה
ספר זה ראה אור בשנת 2010 ויצא במסגרת סדרת "פרשנות ותרבות" של הוצאת אוניברסיטת בר-אילן. הספר עוסק ב"צחות בדיחותא דקידושין", המחזה העברי המוקדם ביותר המוכר כיום, ובוחן את השימוש החדשני והנועז של המחזה בשפה העברית וכיצד ציטוטים מן המקורות היהודיים משמשים בו כחומר גלם לקומדיה רנסאנסית.
מסורת מגולמת בגוף
הספר יצא בשנת 2016 ובו ליפשיץ מנתח את הנוכחות הגופנית ביצירות תיאטרון המתכתבות עם טקסטים יהודיים מסורתיים, כגון המחזות "הדיבוק" מאת ש. אנ-סקי, "הגולם" מאת ה. לייוויק, "אל נקמות" מאת שלום אש, "ייסורי איוב" מאת חנוך לוין ו"מלאכים באמריקה" מאת טוני קושנר. הספר מראה כיצד הגוף מאפשר לפרש מחדש את המקורות על במת התיאטרון, דרך העצמתם של יסודות גופניים כמו מיניות, תשוקה, חומריות, כאב וחולי.
Theatre & Judaism
בשנת 2019 יצא ספרו Theatre & Judaism ("יהדות ותיאטרון") במסגרת הסדרה "& Theatre" של הוצאת רד גלוב (לשעבר פלגרייב מקמילן) שטרם תורגם לעברית. הספר משמש מבוא לזיקות שבין תיאטרון ויהדות. בניגוד למהלך המקובל המציג את היהדות כדת אנטי-תיאטרונית, ואת התיאטרון היהודי המודרני כתוצר של חילון בלבד, הספר מצביע על זיקות עשירות ופוריות בין תיאטרון למסורת היהודית שנעות מעבר לשאלת החילון. במרכז הספר עומדת הטענה כי מורשת הלימוד, הפרשנות והמדרש היהודית מכילה בתוכה יסודות פרפורמטיביים, וכי אלו יכולים להיות מופעלים מחדש גם בתיאטרון. ליפשיץ מציע את המודל של תיאטרון-כלימוד (ושל לימוד-כתיאטרון) כאפשרות לחשוב על תיאטרון יהודי ממבט "פוסט-חילוני".
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון (באנגלית: Frances Benjamin Johnston; 15 בינואר 1864 – 16 במאי 1952) הייתה צלמת אמריקאית שפעלה לאורך כמעט חצי מאה. ידועה בעיקר בזכות דיוקנאותיה, תמונות ארכיטקטורה של דרום ארצות הברית וסדרות צילומים המציגות אפרו-אמריקאים ואינדיאנים בראשית המאה העשרים.
ראשית דרכה
נולדה בגרפטון אשר בווירג'יניה המערבית. הייתה הילדה היחידה ששרדה להורים עשירים ומרושתים היטב בוושינגטון הבירה. אמה פרנסס אנטואנט בנג'מין הייתה מרוצ'סטר, ניו יורק. היא התחתנה עם אנדרסון דוניפאן ג'ונסטון ממייסוויל, קנטקי. בני הזוג עברו לבירה זמן קצר לאחר מלחמת האזרחים. פרנסס אנטואנט בנג'מין ג'ונסטון החלה קריירה בעיתונאות ככתבת מיוחדת בקונגרס והוכרה כאחת הנשים הראשונות שכתבו בענייני לאום. היא שימשה גם כמבקרת דרמה עבור העיתון "בולטימור סאן".
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון הצעירה גדלה בוושינגטון די.סי. וחונכה באופן פרטי. היא סיימה את לימודיה בשנת 1883 במכללה לנשים צעירות. אחר כך למדה אמנות באקדמיה ז'וליאן בפריז ובליגת הסטודנטים לאמנות בוושינגטון. ג'ונסטון, צעירה עצמאית וחזקת רצון, כתבה מאמרים לכתבי-עת לפני שמצאה את דרכה היצירתית בצילום. את המצלמה הראשונה שלה היא קיבלה על ידי היזם ג'ורג' איסטמן, ידיד קרוב של המשפחה, מייסד חברת איסטמן קודאק, שפיתחה מצלמות במחיר שווה לכל נפש. היא קיבלה הכשרה בצילום ובטכניקות של חדר חושך מטומס סמילי, מנהל הצילום בסמית'סוניאן.
וושינגטון ופריז
היא צילמה דיוקנאות של חברים, משפחה ואנשים מקומיים לפני שעבדה כצלמת פרילנסרית וסיירה באירופה בשנות התשעים של המאה ה-19. שם היא השתמשה בקשר שלה לטומס סמילי כדי לבקר צלמים בולטים ולאסוף פריטים לאוספי המוזיאון. היא צברה ניסיון מעשי נוסף במלאכה שלה על ידי עבודתה בחברת איסטמן קודאק החדשה שהוקמה בוושינגטון הבירה, והעבירה סרטים לפיתוח וייעצה ללקוחות כאשר מצלמות היו זקוקות לתיקונים.
בשנת 1894 פתחה סטודיו לצילום משלה בוושינגטון, כאשר באותה תקופה הייתה הצלם היחיד בעיר. היא הייתה מקושרת היטב לאנשי העילית בוושינגטון והוזמנה על ידי מגזינים לצלם דיוקנאות של "ידוענים". ג'ונסטון מונתה כצלמת הרשמית של הבית הלבן ושימשה בתפקיד תחת הנשיאים בנג'מין הריסון, גרובר קליבלנד, ויליאם מקינלי ותאודור רוזוולט.
בין תצלומיה תמונות של בני דורה המפורסמים, לרבות הסופרות סוזן ב. אנתוני ונטאלי קליפורד בארני והסופר מארק טוויין. היא צילמה את דיוקן החתונה של אליס רוזוולט, את האדמירל ג'ורג' דיואי על סיפונה של הספינה אולימפיה, את ילדיו של הנשיא תיאודור "טדי" רוזוולט משחקים עם פוני המחמד שלהם בבית הלבן וכן את גני הוילה המפורסמת של אדית וורטון במבואות פריז. על כן, כונתה ג'ונסטון "צלמת החצר האמריקנית".
יצירה מפורסמת נוספת שלה הייתה דיוקן-עצמי כאישה חדשה (התמונה המופיעה בראשית הערך).
תיעוד היומיום
"ליידי הום ז'ורנל", כתב עת של נשים, פרסם את מאמרה של ג'ונסטון בשנת 1897 "מה אישה יכולה לעשות עם מצלמה". יחד עם הצלמת זאידה בן יוסוף, אצרה ג'ונסטון תערוכה של צילומים של עשרים ושמונה צלמות בתערוכת 1900 בפריז. לאחר מכן היא הוצגה בסנט פטרסבורג ובמוסקבה, אז באימפריה הרוסית, ולאחר מכן בוושינגטון הבירה.
ג'ונסטון הרבתה בנסיעות בשנות השלושים לחייה, כאשר צילמה מגוון רחב של צלומים דוקומנטריים ואמנותיים, ביניהם של כורי פחם, עובדי ברזל, נשים המועסקות במפעלי טקסטיל בניו אינגלנד ושל מלחים מקועקעים על סיפון אוניות. באנגליה היא צילמה את שחקנית הבמה מרי אנדרסון, שהייתה חברה של אמה.
בשנת 1899, ג'ונסטון הוזמנה להמפטון אשר בווירג'יניה על ידי הוליס בורק פריסל, מכללה להשכלה לעבדים משוחררים שהוקמה לאחר מלחמת האזרחים, במטרה לפרסם את המכון ואת תלמידיו ולהציג את הצלחתו. עבודה זו הוסיפה לה מוניטין רב. סדרה זו, המתעדת את חייו הרגילים של בית הספר, נחשבת לעבודה המפורסמת ביותר שלה. היא הוצגה בתערוכה בפריז בשנת 1900.
היא צילמה אירועים כמו ירידים בעולם וחתימות על הסכם שלום. ג'ונסטון צילמה את הדיוקן האחרון של הנשיא ויליאם מקינלי, בתערוכה הפאן-אמריקאית בשנת 1901 מעט לפני שהוא נרצח שם. יחד עם בת זוגה, מאטי אדוארדס יואיט, צלמת עצמאית מצליחה בפני עצמה, ג'ונסטון פתחה סטודיו בניו יורק בשנת 1913.
יואיט כתבה מכתבי אהבה לג'ונסטון במהלך מערכת היחסים ביניהן, המתוארים בספר "האישה מאחורי העדשה: חייה ויצירתה של פרנסס בנג'מין ג'ונסטון", 1864–1952. רבים מהמכתבים המוקדמים התמקדו בהערצתה של יואיט מיצירתה של ג'ונסטון, אך ככל שהרומן שלהן התקדם, הן הביעו יותר ויותר את אהבתן.
פסגת בוב רנד
גובהה של הפסגה 1,510 מטרים מעל פני הים.
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון
תיעוד אדריכלי
בשנות העשרים ג'ונסטון גילתה עניין בצילום אדריכלות. כאשר ניו יורק השתנתה בלחץ הפיתוח, היא רצתה לתעד בניינים וגנים לפני שאלו ייעלמו. עם ההתמקדותה בארכיטקטורה, היא התעניינה בתיעוד האדריכלות של הדרום האמריקאי. ג'ונסטון התעניינה בשימור ההיסטוריה היומיומית של הדרום האמריקאי באמצעות אמנותה. היא השיגה זאת על ידי צילומי אסמים, פונדקים ומבנים רגילים אחרים. היא לא הייתה מעוניינת לצלם את בתיהם המפוארים ומטעי העשירים של הדרום, אלא את המבנים המידרדרים במהירות ביישובים הכפריים, ולתעד את חיי היומיום של הדרום. תצלומיה נותרו משאב חשוב עבור אדריכלים, היסטוריונים וחוקרי שימור מודרניים. בשנת 1928 הציגה סדרה של 247 תצלומים של פרדריקסבורג, וירג'יניה, החל באחוזותיהם המתפוררות של העשירים ועד בקתות העניים. התערוכה קיבלה את הכותרת "סקר תמונות" - פרדריקסבורג הישנה, וירג'יניה - פאלמות' הישנה והמקומות הסמוכים, ותוארה "כסדרת מחקרים מצולמים של האדריכלות של האזור מימי הקולוניאליזם עד שנות 1830".
פסגת בוב רנד
מקור השם
ההר נקרא על שם רוברט ו. רנד (Robert W. Rand) שהיה הביולוג הראשון שחקר את האי מריון, וכן היה האדם הראשון שהקיף בהליכה את האי מריון.
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון
תיעוד הדרום
כתוצאה מתערוכה זו, אוניברסיטת וירג'יניה שכרה אותה לתיעוד מבניה, ומדינת צפון קרוליינה הזמינה אותה לתעד את ההיסטוריה האדריכלית שלה. לואיזיאנה שכרה את ג'ונסטון לתעד את השטח העצום של מטעים המידרדרים במהירות.
פסגת בוב רנד
לקריאה נוספת
• A. Terauds, J. Cooper, S.L. Chown, P. Ryan, Marion & Prince Edward: Africa's Southern Islands, P 61
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון
תיעוד הדרום
היא קיבלה מענק בשנת 1933 מתאגיד קרנגי בניו יורק לתיעוד הארכיטקטורה המוקדמת של וירג'יניה. מהלך זה הוביל לסדרת מענקים ותצלומים בשמונה מדינות נוספות בדרום. עותקים של כל תצלומיה מהפרויקטים הללו נמסרו לספריית הקונגרס לשימוש ציבורי. בדצמבר 1935 החלה ג'ונסטון בפרויקט לתיעוד מבנים היסטוריים של התקופה הקולוניאלית בווירג'יניה. הפרויקט במקור תוכנן להימשך שנה, אך הוא התארך והתפתח לפרויקט נרחב של שמונה שנים. במהלכו נסעה ג'ונסטון 50,000 מיילים וסקרה 95 ממחוזות וירג'יניה.
פסגת בוב רנד
לקריאה נוספת
• P.D. Sumner, K.I. Meiklejohn, J.C. Boelhouwers and D.W. Hedding, Climate change melts MarionIsland’s snow and ice, South African Journal of Science 100, Month 2004, P 3
פרנסס בנג'מין ג'ונסטון
תיעוד הדרום
ג'ונסטון נבחרה כחברת כבוד במכון האמריקני לאדריכלים על עבודתה בשימור מבנים ישנים בסכנה. האוספים שלה נרכשו על ידי מוסדות כמו מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון האומנויות של וירג'יניה ומוזיאון בולטימור לאמנות. אף על פי שנסיעותיה הבלתי נלאות צומצמו על ידי קיצוב דלק במלחמת העולם השנייה, ג'ונסטון המשיכה לצלם.
ג'ונסטון קנתה בית ברובע הצרפתי של ניו אורלינס בשנת 1940, ויצאה לגמלאות בשנת 1945.
היא נפטרה בניו אורלינס בשנת 1952 והיא בת 88.
קורוץ
קוּרוּץ או ברבים קורוצים (בהונגרית: Kurucok) היו חיילים ואוהדי ההתקוממויות האנטי-הבסבורגיות בהונגריה במאה ה-17 ובמאה ה-18. חיילי צבא המורדים שהשתתפו במלחמת העצמאות של פרנץ ראקוצי נקראו כך, אף על פי שלא נעשה שימוש רשמי בשם זה. החיילים האוסטרים שהיו נאמנים לקיסר וההונגרים הפרו-הבסבורגיים נקראו על ידי הקורוצים לבאנץ או ברבים לבאנצים.
מקור המילה
על פי הלקסיקון ההונגרי הגדול של פאלאס, "כמו כל כך הרבה מילים צבאיות אחרות בהונגרית המילה היא מהטורקים". קורודג' «khurudzs» פירושו מורד בטורקית על פי הלקסיקון, מתקומם, ובלטינית insurgens. המלומד והכומר הלותרני מתיאס בל, לעומת זאת, טען שבשנת 1514 נקראו האיכרים ההונגרים שהתכוננו למסע הצלב בשם קורוץ. לפי גרסה זו, מקור המילה הוא הלטינית מהמילים: (cruciatus, crucifer, cruciger, crux (cross) או מהמילה kreuzer הגרמני.
בשנת 1671, הביי הטורקי של אגר כינה כך את הנמלטים ההונגרים מהכלא הטורקי. לאחר מכן, המילה התפשטה במהירות וטקסטים הונגריים, סלובקיים וטורקים בין השנים 1671–1711 השתמשו בכך לציון משתתפי המרד האנטי-הבסבורגי בהונגריה ובצפון טרנסילבניה.
מעניין שפרנץ ראקוצי בעצמו לא השתמש במילה, אלא במונחים של מורדים וחסרי שביעות רצון.
תנועת אצולת קורוצים או המסתתרים (1671–1679)
הפרשה של מנהיגי האצולה של "קונספירציית ושלני" (זו הייתה קנונית אצילים הונגרים באמצע המאה ה-17 נגד מלך הונגריה ליאופולד הראשון, שהיה גם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה) התחילה למעשה את ההתקוממות. אחרי קריסת ארגון האצילים והנקמה האכזרית של הקיסר בעקבותיה אילצה את החלק בעלת המודעות העצמית ביותר באצולת האופוזיציה הפרוטסטנטית ההונגרית לפתוח במאבק מזוין. העוני גדל וכך גם מספר המסתתרים העניים. גם שכבות חברתיות נוספות השתתפו בתנועת העצמאות של האצולה. בנוסף לאחדים מהאצולה הגבוהה שנשארו פרוטסטנטים, הצטרפו אליה גם חלק מהמטיפים הפרוטסטנטים, האבירים שומרי הגבולות והאצילים העירוניים שמילאו תפקיד חשוב בתנועה. ראשית תנועתם של המתחבואם (מסתתרים) שברחו בחלקם לטרנסילבניה ובחלקם לאזורי הכיבוש שנשלטו על ידי האימפריה העות'מאנית, ניתן לייחס לאביב ולקיץ 1671.
ניתן להתוות את האירועים המרכזיים בתולדות התנועה בתקופה זו בחיפוש אחר מנהיג ובעלי ברית. אחת הבעיות המתמידות של תנועת המסתור הייתה שאלת המנהיגות. המתחבאים בחרו בתחילת אוגוסט 1672 את מיהאי טלקי למנהיגם העליון.
חיפוש בעלי ברית
בעיה נוספת חוזרת ונשנית הייתה של תנועת המורדים (קורוצים), או ההונגרים הלא מרוצים, החיפוש אחר בעלי ברית למאבקם בהבסבורג.
ברור שהם ציפו, כפי שניתן לעקוב בקשר לשאלת ההנהגה, לתמיכתו של הנסיך מיהאי הראשון אפפי מטרנסילבניה, וחלק משמעותי מהם מצאו מקלט אצלו. לטרנסילבניה לא היה שום עניין לחזק את שלטון הבסבורג.
זה היה אך טבעי שהם יפנו גם לטורקים: מה עוד שחלק משמעותי מהם, נמלט לאזורים שנשלטו על ידי הטורקים. הטורקים היו האויבים הקדומים של ההבסבורגים. עם זאת, הם לא יכלו להתעלם מהעובדה שטרנסילבניה, כאזור ווסלות טורקית, לא הייתה יכולה לתמוך בהם בגלוי ללא אישור השער הנשגב. עם זאת - לא בלי בסיס לחלוטין - חלק משמעותי מהמורדים חשש כי תמיכת הטרנסילבנים אינה חסרת אנוכיות, אלא כדי לקדם מטרות משלהם. המורדים אם כן ביקשו לפנות ישירות לטורקים. עזרה טורקית לא הגיעה המורדים הקורוצים קיבלו - באופן זמני - תמיכה צרפתית: הצרפתים תקפו את ההולנדים בשנת 1672 (מלחמת הולנד-צרפת שנמשכה עד 1679). בשנה שלאחר מכן צידד הקיסר ליאופולד הראשון בהולנדים, כך לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, "מלך השמש", התעניין בתנועת המורדים, שכן הפעולות שהם היו צריכים לבצע היו בעורף האימפריה של הקיסר, בהונגריה העליונה, והיו עשויות לקשור כוחות אוסטריים משמעותיים. הצעד המשמעותי הבא התרחש ב-13 באפריל 1675, כאשר הגיע שליחו של שגריר צרפת, כדי לנהל משא ומתן לברית אנטי-הבסבורגית. על פי חוזה שנחתם הכוחות הצרפתיים היו אמורים להגיע לטרנסילבניה. עם זאת, ביולי 1675 החליט לואי שלא לאשרר את החוזה, מכיוון שהוא לא היה משוכנע שההוצאה משתלמת עבורו בשל היעדר הנהגה מאוחדת של המורדים.
מלחמת העצמאות של טקלי
מלחמת העצמאות של טקלי נמשכה בין השנים 1677 לבין 1690. תקופה זו כוללת את תקופות המאבק להשגת ההנהגה של הקורוצים, זמן גיבוש ההנהגה, ובהמשך תקופות הקרבות שלחמו.
מלחמת העצמאות של ראקוצי
מלחמת העצמאות של ראקוצי נמשכה בין 1703 ל-1711. שיטת ממשלת החצר הבסבורגית בעקבות גירוש הטורקים משטח הונגריה גרמה לטינה רחבה בהונגריה. כדי לגרש את הטורקים העניקה האומה ההונגרית 30 מיליון פורינט בצורת מס מלחמה, שאף כי כבר לא היה בו צורך הם מאלצו לשלמו במשך שנים. קרקעות שנכבשו מחדש באיכות טובה לא יושבו על ידי איכרים הונגרים, אלא על ידי מתיישבים גרמנים ומתנחלים סרבים. ההיידו (מין משטרה הונגרית) וחיילי מבצרי הגבול, ששניהם מילאו תפקיד משמעותי בגירוש הטורקים, שוחררו ונשלחו הביתה ללא אדמות או גמול כלשהו. צבא שכירי החרב האוסטרי הפך לרשות המינהלית בשטחי הונגריה, והם התנהגו לתושבים כפי שהיה מקובל בשטחים כבושים באותה תקופה. זה היה הרקע לפרוץ המרד של ראקוצי.
המוזיקה של עידן הקורוץ
המוזיקה בעידן הקורוצים נולדה במהלך מלחמת העצמאות של ראקוצי ואחריה.
אמיר וילסון
אמיר אחמד וילסון (באנגלית: Amir Ahmad Wilson; נולד ב-6 בפברואר 2004) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
וילסון נולד בעיר שרוסברי שבשרופשייר. יש לו אחות מבוגרת ממנו. מצד אמם הם ממוצא סודני. וילסון החל לשחק וללמוד משחק בלהקת תיאטרון מקומית בשם "Get Your Wigle On".
הוא ידוע מהופעותיו בתפקיד ויל פארי בסדרה "חומריו האפלים" של HBO ו-BBC, לצדה של דפני קין. עוד הוא מוכר מהופעתו בתפקיד טיורי בסדרה "מכתב למלך" של נטפליקס, ובתפקיד דיקון בסרט הקולנוע "סוד הגן הנעלם", עיבוד משנת 2020 לרומן באותו שם.
Yentl
Yentl (בעברית: ינטל) הוא פסקול הסרט "ינטל", שיצא לאור ב-8 בנובמבר 1983, והוקלט על ידי הזמרת ברברה סטרייסנד, שגם הפיקה את הפסקול. את הפסקול הפיקה הזמרת ביחד עם מספר מפיקים נוספים ביניהם דייב גרוסין ופיל רמון והולחן על ידי מישל לגרנד שכתבה את מילות שירי האלבום ביחד עם הצמד אלן ומרלין ברגמן.
הצלחה
הפסקול זכה להצלחה רבה ברחבי העולם כאשר הוא הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית (איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי) וכמו כן גם בקנדה. (איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי) באוסטרליה והולנד האלבום הגיע למעמד אלבום זהב סך כל מכירות האלבום בכל העולם עומדות על 3.5 מיליון עותקים.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "" אשר יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום ב-28 בינואר 1984 אך לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי ואילו הסינגל השני "The Way He Makes Me Feel" הגיע למקום ה-40 בארצות הברית. בבריטניה השיר "No Matter What Happens" יצא לאור כסינגל השני מהאלבום.
בשנת 1991 חשפה סטרייסנד מספר שירי דמו אשר לא נכנסו לאלבום במסגרת הוצאת אלבום האוסף שלה .
תיבה להחזרת ספרים
תיבה להחזרת ספרים היא מתקן המאפשר קליטה של ספרים מוחזרים גם מחוץ לשעות הפעילות של הספרייה. הדבר מאפשר גם קיצור של משך ההשאלה של הספר.
את התיבה נהוג להתקין בפתח הספרייה, אך ניתן להתקינה גם במקום מרכזי, כמו מרכז קניות או תחנת רכבת.
בתיבה פתח להחדרת ספרים ודלת ננעלת להוצאתם בידי הספרנים. תיבות משוכללות כוללות קורא ברקוד לאורך נתיב הכניסה של הספר המיועד לזיכוי אוטומטי של השואל וגם מנפקות קבלה עם שמות הספרים שהוחזרו. קיימות תיבות הכוללות ריפוד וקפיצים כדי למנוע גרימת נזק לספרים המוכנסים לתוכן.