cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיילב דרסל
כוכב השחייה העולמי החדש
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי אותה שנה, הוא זכה ב-7 מדליות זהב והשווה את השיא של מייקל פלפס (מלבורן 2007) והיה לשחיין המצטיין של האליפות. ביומה השביעי של האליפות הוא זכה ב-3 מדליות זהב באירוע אחד והיה לשחיין הראשון בהיסטוריה שקבע בהישג זה. הוא זכה ב-3 מדליות זהב אישיות, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 21.15 שניות, לפני ברונו פרטוס מברזיל (21.27 שניות) ובן פראוד מבריטניה (21.43 שניות). תוצאה זו היא התוצאה הטובה בעולם ללא חליפות השחייה שנאסר להשתמש בהן משנת 2010. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 21.29 שנית ועלה ראשון למשחה הגמר. במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 47.17 שניות, לפני נייתן אדריאן (47.87 שניות) ומדי מטלה מצרפת (47.89 שניות). במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה השנייה בטיבה בעולם של 49.86 שניות, 4 מאיות השנייה איטי משיא העולם של מייקל פלפס שנקבע בעזרת חליפת השחייה שנאסר השימוש בה. לפני כרישטוף מילאק מהונגריה שקבע שיא הונגרי חדש ושיא עולם לנוער של 50.62 שניות, ג'וזף סקולינג מסינגפור וג'יימס גאי מבריטניה (50.83 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 50.08 שניות אותה שיפר בשלב חצי הגמר שניות (50.07 שניות). הוא זכה ב-4 מדליות זהב בשליחים, 4x100 מטר חופשי ביחד עם טאונלי האס, בלייק פירוני ונתן אדריאן בתוצאה של 3:10.06 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 47.26 שניות, 4x100 מטר מעורב ביחד עם מאט גריוורס, קווין קורדס ונייתן אדריאן בתוצאה של 3:27.91 דקות, 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם נייתן אדריאן ו-2 שחייניות, מלורי קומרפורד וסימון מנואל בשיא עולם חדש של 3:19.60 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 47.22 שניות ו-4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם מאט גריוורס, לילי קינג וסימון מנואל בשיא עולם חדש נוסף של 3:38.56 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה 22.89 שניות, אחרי בן פראוד (22.75 שניות) שזכה בזהב. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 22.76 שניות ועלה ראשון למשחה הגמר.
2018
בתחרות שנערכה בפברואר 2018 קבע דרסל במשחה ל-200 יארד מעורב אישי שיא עולם חדש של 1:38.13 דקות ובמשחה ל-100 יארד חזה שיא עולם חדש של 50.03 שניות, חודש לאחר מכן שיא זה נשבר על ידי יאן פינרטי מארצות הברית (49.69 שניות).
באליפות המכללות שנערכה במיניאפוליס, מינסוטה בסוף מרץ 2018 זכה דרסל ב-3 מדליות זהב אישיות וקבע שלושה שיאי עולם. במשחה ל-50 יארד חופשי הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות בשיא עולם חדש של 17.63 שניות והיה לשחיין הראשון והיחיד בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-18 שניות. במשחה זה הוא מחזיק כעת ב-10 התוצאות המהירות בעולם. במשחה ל-100 יארד חופשי הוא קבע שיא עולם חדש של 39.90 שניות והיה לשחיין הראשון והיחיד בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-40 שניות. במשחה זה הוא מחזיק ב-5 התוצאות המהירות בעולם ובמשחה ל-100 יארד פרפר בשיא עולם חדש של 42.80 שניות והיה לשחיין הראשון והיחיד בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-43 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-9 מדליות, יותר מכל שחיין אחר באליפות, 6 זהב מהן 1 אישית ו-3 כסף, מהן 2 אישיות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 45.62 שניות, לפני ולדימיר מורוזוב (45.64 שניות) וצ'אד לה קלו מדרום אפריקה (45.89 שניות), במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי ביחד עם ראיין הלד, ג'ק קונגר ומייקל צ'דוויק בשיא עולם חדש של 1:21.80 דקות, לפני רוסיה (1:22.22 דקות) ואיטליה (1:22.90 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 20.43 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם בלייק פירוני, מייקל צ'דוויק וראיין הלד בשיא עולם חדש של 3:03.03 דקות, לפני רוסיה (3:03.11 דקות) וברזיל (3:05.15 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 45.66 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ראיין מרפי, אנדרו וילסון וראיין הלד בשיא אליפות חדש של 3:19.98 דקות, לפני רוסיה (3:20.61 דקות) ויפן (3:21.07 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע בסגון פרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.28 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב ביחד עם ראיין הלד, מלורי קומרפורד וקלסי דליה בשיא עולם חדש של 1:27.89 דקות, לפני הולנד (1:28.51 דקות) ורוסיה (1:28.73 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 20.43 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב ביחד עם אוליביה סמוליגה, מייקל אנדרו וקלסי דליה בשיא עולם חדש של 1:36.40 דקות, לפני הולנד (1:37.05 דקות) ורוסיה (1:37.33 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.09 שניות. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.54 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב (20.33 שניות) ולפני ברדלי טנדי מדרום אפריקה (20.94 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 48.71 שניות, אחרי צ'אד לה קלו (48.50 שניות) ולפני לי זוהאו מסין (49.25 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:30.90 דקות, אחרי רוסיה 1:30.54 דקות ולפני ברזיל (1:31.49 דקות).
פטרישה סטיבנס דיו
פטרישה סטיבנס דיו (באנגלית: Patricia Stephens Due; 9 בדצמבר 1939 – 7 בפברואר 2012) הייתה אחת הפעילות המובילות למען זכויות האזרח האפרו-אמריקאי בארצות הברית, במיוחד במדינת פלורידה בה נולדה וגדלה. ב-1960 דיו שהתה במעצר במשך 49 ימים יחד עם אחותה, פרסילה, ואחרים אשר אומנו למחאות לא אלימות על ידי ארגון בשם - (CORE (Congress of Racial Equality. היא הוחזקה במעצר בגין סירובה לשלם קנס על ישיבה כאות מחאה באזור שיועד כבלעדי ללבנים, במסעדה בטלהאסי שבפלורידה. עיניה של דיו נפגמו מריסוס גז מדמיע בשימוש המשטרה ובשל זאת היא הרכיבה משקפי שמש לשארית חייה. בשנות ה-60 של המאה ה-20, דיו כיהנה בתפקידים רבים בארגוני CORE ו-NAACP (האגודה הלאומית לקידום אפרו-אמריקאים). היא לחמה נגד מוסדות שניהלו הפרדה גזענית, כגון, חנויות, אוטובוסים, תיאטראות, בתי ספר, מסעדות, בתי מלון, וכדומה, והפגינה כנגד חוקים מפלים. יחד עם ביתה, טנאנאריב, דיו כתבה ספר בשם Freedom in the Family: a Mother- Daughter Memoir of the Fight for Civil Rights. ספר זה מתעד את חיה כאזחרית אפרו-אמריקאית בארצות הברית ואת מאבקיה.
קיילב דרסל
שיאן עולם
במסגרת ליגת השחייה הבינלאומית (בריכת 25 מטר) שנערכה בלאס וגאס ב-20 בדצמבר אותה שנה קבע דרסל במשחה ל-50 מטר חופשי שיא עולם חדש של 20.24 שניות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של פלורן מנודו מצרפת (20.26 שניות).
פטרישה סטיבנס דיו
ביוגרפיה
פטרישה סטיבנס נולדה ב-9 בדצמבר 1939 בקווינסי, פלורידה, ללוטי מיי ולהוראס וולטר סטיבנס. היא הייתה הבת האמצעית מתוך שלושה ילדים. בשנת 1963, פטרישה נישאה לג'ון ד. דיו ג'וניור, שהיה סטודנט למשפטים באוניברסיטה בה למדה - Florida A&M University) FAMU). לזוג נולדו שלוש בנות.
קיילב דרסל
2020
במסגרת ליגת השחייה הבינלאומית (בריכת 25 מטר) שנערכה בבודפשט ב-16 בנובמבר 2020 קבע דרסל במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 49.88 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של ולדימיר מורוזוב מרוסיה (50.26 שניות).
פטרישה סטיבנס דיו
ביוגרפיה
דיו התחילה את לימודיה באוניברסיטה בפלורידה בשנת 1957 וסיימה את התואר הראשון בשנת 1967. לימודיה באוניברסיטה נקטעו רבות בשל מחאות ומעצרים אשר הובילו לעיתים להשעייה, ובנוסף לכך, דיו לקחה חלק בגיוס תרומות לקידום זכויות האזרח האפרו-אמריקאי, לכן לקח לה זמן רב לסיים את התואר.
קיילב דרסל
כוכב המשחקים האלימפיים
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה דרסל ב-5 מדליות זהב, יותר מכל ספורטאי או ספורטאית אחרים במשחקים אלה. במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 21.07 שניות, לפני פלורן מנודו (21.55 שניות) וברונו פרטוס (21.57 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש נוסף של 47.02 שניות, לפני קייל צ'למרס מאוסטרליה (47.08 שניות) וקלימנט קולסניקוב מהוועד האולימפי הרוסי (47.44 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 49.45 שניות, לפני כרישטוף מילאק (49.68 שניות) ונואה פונטי משווייץ (50.74 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם בלייק פירוני, בו בקר וזאק אפל בתוצאה של 3:08.97 דקות, לפני איטליה (3:10.11 דקות) ואוסטרליה (3:10.22 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ראיין מרפי, מייקל אנדרו וזאק אפל בשיא עולם חדש של 3:26.78 דקות, לפני בריטניה (3:27.51 דקות) ואיטליה (3:29.17 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.58 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.99 שניות.
פטרישה סטיבנס דיו
ביוגרפיה
פטרישה סטיבנס דיו נפטרה בשנת 2012, בגיל 72, לאחר מחלה בסרטן.
פעילות למען זכויות האזרח
דיו ואחותה, פרסילה, התחילו את מאבקן בהפרדה הגזענית כשהייתה בת 13 והתעקשה לקבל שירות באזור שיועד ללבנים במסעדה מקומית. ב-20 בפברואר 1960, אחד עשר סטודנטים מ-FAMU, שכללו פטרישה ופרסילה, נעצרו על הזמנת מזון במסעדה שיועדה ללבנים בלבד. ב-12 במרץ, עשרות סטודנטים מ-FAMU ומאוניברסיטה נוספת בפלורידה (Florida State University) נעצרו על כך שישבו במסעדות ללבנים בלבד כאות מחאה. אלפי סטודנטים החלו בצעדה מקמפוס אוניברסיטת FAMU לכיוון מרכז העיר טלהאסי כמחאה, אך המשטרה עצרה אותם תוך כדי שימוש בגז מדמיע. דיו, אשר נכחה בראש הצעדה, רוססה בגז מדמיע ישירות לפנים וסבלה מנזק קבוע לעיניה.
דיו ושאר משתתפי המחאה במסעדה הורשעו ב-17 במרץ 1960. שמונה סטודנטים סירבו לשלם את הקנס ולהשתחרר והעדיפו לשבת בכלא. הם ישבו בכלא "Leon County Jail" במשך 49 ימים. שמות שמונת הסטודנטים מאוניברסיטת FAMU הם: פטרישה סטיבנס, פרסילה סטיבנס, ג'ון ברוקסטון, ברברה ברוקסטון, ויליאם לארקינס, קלמנט קרני, אנג'לינה ננס, והנרי מריון סטיל.
מעצר זה קיבל תשומת לב ברחבי ארצות הברית, והסטודנטים קיבלו הודעה תומכת מד"ר מרטין לות'ר קינג ג'וניור. דיו שלחה מכתב לשחקן בייסבול, ג'קי רובינסון, והוא פרסם אותו בטור שכתב. לאחר מכן, רובינסון שלח לסטודנטים העצורים יומנים על מנת שיוכלו לכתוב את חוויותיהם.
כאשר יצאו ממעצר, דיו והעצורים האחרים נסעו ברחבי ארצות הברית כדי לפרסם ולהעלות את המודעות לתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. היא פגשה מנהיגים מפורסמים כגון אלינור רוזוולט והסופר ג'יימס בולדווין. דיו נעצרה פעמים רבות בשל היותה מנהיגה בתנועה.
מורשת
בפברואר 2010, סטודנטים באוניברסיטת FAMU התאספו בקמפוס כדי לשחזר את ישיבות המחאה, המעצר, וצעדת המחאה אשר התחוללו 50 שנים קודם לכן בטלהאסי. מלגה בשם "The John Due and Patricia Stephens Due Freedom Endowed Scholarship" מספקת 1000$ בשנה לתלמיד מאוניברסיטת FAMU שמתכנן להשתמש במורשת התנועה לזכויות האזרח האפרו-אמריקאי כדי לעשות את חלקו בהפיכת האומה לטובה ביותר. ראש העיר של טלהאסי, ג'ון ר' מארקס, הכיר לפטרישה דיו תודה בכך שהכריז על יום למען דיו - "יום פטרישה סטיבנס דיו" ב-11 במאי 2011.
חדשות שישי
המהדורה מסכמת את הכותרות המרכזיות של השבוע. המהדורה משודרת בערבי ימי שישי בשעות 19:56–21:30. בין היתר, משודרות בה כתבות מגזין, פינות טבע וקטעי ארכיון.
היסטוריה
המהדורה שודרה לראשונה ב-22 בפברואר 2019, כאשר היא מחליפה את מהדורת "חדשות השבוע" ששודרה במשך שנתיים, מתחילת שידורי תאגיד השידור הציבורי.
החל מ-15 באוקטובר 2021 מגישה את המהדורה גאולה אבן-סער, ובשל כך, שונה שמה של התוכנית ל"השבוע עם גאולה".
בנובמבר 2022, הוחלף שם המהדורה ל"חדשות שישי" עם חידוש הפתיחים של המהדורות ובמטרה להתחבר לשם "כאן חדשות".
ב-29 במרץ 2023 נבחר מואב ורדי להגיש את המהדורה במקומה של אבן-סער שפרשה מתפקידה.
נבחרת סין בכדורסל נשים
נבחרת סין בכדורסל נשים מייצגת את הרפובליקה העממית של סין בתחרויות כדורסל נשים בינלאומיות.
היסטוריה
הנבחרת הוקמה ב-1974, וכבר ב-1976 זכתה באליפות אסיה, ומאז אותה שנה העפילה בכל אליפות לפחות לחצי הגמר. בסך הכל, זכתה הנבחרת 11 פעמים באליפות אסיה, 6 פעמים סיימה במקום השני, פעם אחת במקום השלישי ופעם אחת במקום הרביעי. בשתי האליפויות האחרונות שנערכו (2009 ו-2011) סיימה במקום הראשון, בשני המקרים לאחר ניצחונות על נבחרת קוריאה הדרומית.
באליפות העולם השתתפה לראשונה ב-1983, וכבר באותה אליפות, שנערכה בברזיל, סיימה במקום השלישי. ב-1986 נעדרה מאליפות העולם, ומאז 1990, עת סיימה במקום התשיעי, היא משתתפת בהן ברציפות. באליפות העולם שנערכה באוסטרליה ב-1994 רשמה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הכסף, כסגניתה של נבחרת ברזיל. ב-1998 לא הצליחה לשחזר את ההישג וסיימה במקום ה-12. ב-2002 אירחה לראשונה את אליפות העולם. היא הודחה בידי נבחרת רוסיה בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום השישי. ב-2006 סיימה במקום ה-12, ובשנת 2010 הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה, לנבחרות אוסטרליה, בלארוס וקנדה. בסיום בטורניר דורגה במקום ה-13.
במשחקים האולימפיים משתתפת הנבחרת מאז החלה סין להשתתף בהם, באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באותם משחקים זכתה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת קנדה. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השישי ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) רשמה את הישג השיא שלה במשחקים, כשזכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת קובה והפסידה במשחק הגמר לנבחרת חבר המדינות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום התשיעי, באולימפיאדת סידני (2000) לא השתתפה ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה שוב במקום התשיעי. במשחקי 2008, שאירחה בבייג'ינג, סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת אוסטרליה, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רוסיה.
הישגים בולטים
המשחקים האולימפיים: 1992 (1) 1984 (1)
אליפויות העולם: 1994, 2022 (2) 1983 (1)
אליפויות אסיה: 1976, 1986, 1990, 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005, 2009, 2011 (11) 1978, 1980, 1982, 1984, 1988, 2007, 2015, 2017 (8) 1997, 2013, 2017 (3)
Ferguson plc
פרגוסון פי.אל.סי (באנגלית: Ferguson plc) הוא תאגיד רב-לאומי בריטי-אמריקאי המייצר ומספק כלים סניטריים ומוצרי חימום.
נכון לשנת 2021 מעסיקה החברה כ-29,000 עובדים בכל רחבי העולם, בעלת לקוחות מארצות הברית, בריטניה, קנדה, האיים הקריביים ומרכז אירופה.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר ווקינגהאם, בריטניה והיא מדינות ונסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון תחת השם FERG.
היסטוריה
החברה הוקמה בעיר וולסלי, בשנת 1887 על ידי הרברט אוסטין (Herbert Austin) במטרה לייצר מכונות תספורת לכבשים.
בשנת 1896, עיצב אוסטין את מכוניתו הראשונה, אך בשנת 1901 מכר את תוכניותיו לחברת ויקרס סנס (Vickers Sons).
לאחר מלחמת העולם השנייה, ירד משמעותית הביקוש לצמר ובעקבות זאת החלה להציע לחפש פתרונות נוספים ורכשה את חברת נו ווי האטינג לימיטד (Nu Way Heating Limited).
משבר הצמר הוביל את החברה לפתוח חברה נוספת תחת השם O.B.C. Limited ולהתחיל לייצר ציוד אינסטלציה והסקה מרכזית.
בשנת 1965, רכשה פרגוסון את חברות גרנוויל קונטרולרס (Granville Controls) ויורקשייר האטינג (Yorkshire Heating).
בשנת 1982, רכשה את חברת פרגוסון אנטרפרייז (Ferguson Enterprises) שהחזיקה בכ-50 סניפים למכירה והפצה של כלים סניטריים.
בשנת 1992, רכשה פרגוסון את חברת ברוסט (Brossette) הצרפתית.
בחודש יולי 2011, מכרה את ברוסט (Brossete) לחברת סיינט גובליין (Saint-Gobain).
בשנת 2016, החברה מותגה מחדש תחת השם וולסלי (Wolseley).
בחודש יולי 2017, החברה מותגה מחדש תחת השם פרגוסון, אך המשיכה להשתמש בשם המותג הישן בבריטניה וקנדה.
בחודש ינואר 2021, נמכרה החברה תמורת כ-308 מיליון ליש"ט לחברת ההשקעות קלייטון, דבליר ורייס (Clayton, Dubilier & Rice).
מבנה החברה
החברה מחזיקה בשתי חברות בת שפועלות בשווקים שונים:
יום האוחי
יום האוחי (ביוונית: Επέτειος του Όχι, "יום הלא") הוא חג הנחגג ביוון ב-28 באוקטובר, לזכר סירובו של ראש ממשלת יוון יואניס מטאקסס לאפשר לחיילים איטלקיים לעבור ביוון בשנת 1940, ולפגוע בכך בריבונות היוונית.
רקע היסטורי
בשנת 1940 הנהיג את יוון יואניס מטאקסס בשם המלך גאורגיוס השני. אותה שנה החל הרודן האיטלקי מוסוליני, ללטוש עיניים לעבר יוון. בכיבושה קיווה להשיג שתי מטרות: הראשונה, הסחת דעת מהמצב החברתי והכלכלי הקשה בארצו, והשנייה הייתה להרשים את בן בריתו, הרודן הגרמני אדולף היטלר. העימות בין היוונים לאיטלקים הגיע לשיאו כאשר ב-15 באוגוסט 1940, הטביעה הצוללת האיטלקית "דלפינו", את הסיירת היוונית "אלי" בנמל טינוס. היוונים חששו להרגיז את האיטלקים, ועל כן גורמים רשמיים ביוון דווחו שהסיירת טובעה בידי "צוללת ממקור לא ידוע", אף שידעו מי האשם בטביעה. המקרה גרם לאיטלקים לזלזול ביוונים וזיהויים לפחדנים.
"לא!"
ב-28 באוקטובר 1940 בשעה 3:00, הגיש שגריר איטליה באתונה עמנואלה גראצי אולטימטום בכתב לראש ממשלת יוון יואניס מטאקסס, בו דרשה איטליה מיוון לאפשר לכוחות איטלקיים מעבר חופשי ביוון, לצורך השתלטות על "נקודות אסטרטגיות" שלא פורטו. מטאקסס נדרש להשיב לאולטימטום עד השעה 6:00, ולא – יתקפו האיטלקים את יוון. מטאקסס קרא בעיון את האולטימטום, ולאחר מכן הרים את עיניו אל גראצי ואמר בצרפתית: "!Alors, c'est la guerre" ("אם כך זוהי מלחמה!") גראצי המופתע השיב באותה שפה: "Pas nécessaire, mon excellence" ("לא בהכרח אדוני"). מטאקסס השיב: "Non, c'est nécessaire" ("לא, יש צורך בכך"). גראצי ניסה להגיד: "...Si seulement le Général Papágos" ("אם רק הגנרל פאפאגוס..."), מטאקסס היסה אותו בידו והכריז ביוונית: "!Όχι" ("אוחי" – "לא"). גראצי העיד ביומנו שהוא עזב את החדר בתחושת כבוד עמוק כלפי אדם כזה המוכן להקריב במקום להשתעבד. עוד לפני השעה שש, התקיפו כוחות איטלקיים את יוון, העיתונים יצאו בכותרות "!Όχι", והיללו את מטאקסס על אומץ הלב שגילה. יוון הייתה מפולגת מבחינה פוליטית, אולם ליברלים, קומוניסטים, פשיסטים, ותומכי המשטר יצאו כולם לרחובות וערכו הפגנות תמיכה בממשלה. אפילו מנהיגה הכלוא של המפלגה הקומוניסטית היוונית, ניקולאוס זכריאדיס, פרסם מכתב פתוח בעיתונות ובו תמך בהתנגדות לפלישה, על אף שהקו של הקומינטרן, שהיה נתון עדיין בכבלי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, לא אפשר זאת. מאוחר יותר חזר בו זכריאדיס, האשים את מטקסס כי הוא "אימפריאליסט", וקרא לחיילים לנטוש את הלחימה ולהפיל את המשטר.
בסמוך לאחר מכן נשא מטאקסס נאום אל העם היווני, ובו אמר:
הנאום היה מעשה בעתו, והעם היווני התגייס למען המטרה – הדיפת הפלישה. מתנדבים רבים התגייסו לצבא, והאומה הייתה מאוחדת אל מול התוקפנות.
החגיגות
חגיגות לציון היום נערכו בחשאי עוד בימי הכיבוש האיטלקי-גרמני, אולם חגיגות פומביות התקיימו רק בשנת 1944, ו-28 באוקטובר נקבע כחג לאומי. מצעד צבאי צועד ברחובות סלוניקי, ומציין בנוסף לכך גם את שחרור העיר במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, ואת יום חגו של הקדוש המקומי. בנייני ציבור ומבנים פרטיים ביוון מניפים את הדגל הלאומי. הטלוויזיה והרדיו משדרים תוכניות וסרטים בעלי אופי היסטורי, ושירים פטריוטיים, בין היתר של הזמרת סופיה וומבו ששיריה זכו לפופולריות במהלך המלחמה. היום משמש גם כיום זיכרון לחללי תקופת הכיבוש הנאצי. בין היתר מתקיימת באתונה מסיבה חגיגית בהשתתפות ראש הממשלה ואחמ"ים נוספים.
כריסטיאן ויגנין
כריסטיאן איוואנוב ויגנין (בבולגרית: Кристиан Иванов Вигенин; נולד ב-12 ביוני 1975, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן כשר החוץ של בולגריה בשנים 2013–2014.
קורות חייו
כריסטיאן ויגנין נולד בסופיה. ב-1994 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית ונמנה עם מקימי ארגון הנוער הסוציאליסטי בבולגריה. ויגנין רכש השכלה אקדמית ביחסים בינלאומיים ומקרו-כלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. ב-2005 נבחר מטעם המפלגה הסוציאליסטית לפרלמנט הבולגרי. לאחר הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי נבחר לחבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. ב-29 במאי 2013 התמנה לשר החוץ של בולגריה בממשלתו של פלמן אורשרסקי וכיהן בתפקידו עד ה-6 באוגוסט 2014, עת הוקמה ממשלתו השנייה של בויקו בוריסוב.
איזבל קודרינגטון
איזבל קודרינגטון, לאחר מכן איזבל קונודי ואז נקראה איזבל מאייר (באנגלית: Isabel Codrington; 1874 – 1943), הייתה אמנית בריטית. היא ציירה דמויות בצבעי מים ושמן ויצרה גם מיניאטורות.
ביוגרפיה
קודרינגטון המשיכה לצייר, וציורי צבעי מים שלה זכו במדליה בתערוכת התערוכה הבינלאומית בברצלונה בשנת 1907. הם התגוררו בלונדון ונהנו מפעילות חברתית שהציגה אמנים, משוררים וסופרים רבים. בשנת 2015 הופיע שיר שלא פורסם שנכתב לקודרינגטון בשנת 1909 על ידי עזרא פאונד ונמכר במכירה פומבית באדינבורו. הזוג התגרש בשנת 1912 וקודרינגטון המשיכה בקריירה האמנותית שלה. בבוא העת היא התחתנה עם גוסטבוס מאייר, שותף במסחר אמנות ברחוב בונד.
בשנת 1919 רכש מוזיאון המלחמה הקיסרי ציור שמן גדול, מאת קודרינגטון של חדר אוכל צבאי במלחמת העולם הראשונה לחיילים צרפתים. במהלך שנות העשרים של המאה העשרים היא הציגה קבוע באקדמיה המלכותית ובחברה לאמנות בלונדון וכן הציגה עבודות בפריז, הן בגלריות קנודלר והן בסלון פריז.
במשך רוב חייה הבוגרים התגוררה קודרינגטון בוולדינגהאם שבסארי.
מפרץ פיוטר הגדול
גאוגרפיה
המפרץ ממוקם בחוף הדרומי של סובייקט פרימוריה. רוחבו הוא 185 קילומטר, מגבול קוריאה הצפונית-רוסיה בשפך הנהר טומאן במערב ועד כף פובורוטני שבמזרח. המפרץ חודר צפונה אל היבשה למרחק של כ-90 קילומטר. אורך חופי המפרץ הוא כ-1,500 קילומטר. לחופיו שוכנות העיר ולדיווסטוק, בירת פרימוריה, והעיר נאחודקה, העיר השלישית בגודלה בסובייקט זה.
בחופי מפרץ פיוטר הגדול מצויים מפרצים רבים נוספים, וביניהם (ממערב למזרח) פוזייט, זולוטוי רוג, דיומד, לאזורנאיה, סטרלוק, ווסטוק ומפרץ נאחודקה. יכולתם של מפרצים אלו לשמש כנמלים מוגבלת מאוד עקב קפיאת מי הים מתחילת חודש דצמבר ועד מחצית חודש אפריל.
בנוסף לאיי ארכיפלג יוג'יני מצויים במפרץ איים רבים נוספים, כולל ארכיפלג רימסקי-קורסקוב והאי פורוגלם שבמערב והאיים אסקולד ופוטיאטין שבמזרח.
שטח של כ-630 קילומטר רבוע במפרץ הוכרז כשמורת הטבע הימית שבמזרח הרחוק. במימי המפרץ חיים בין היתר מספר מינים של לווייתנים וכן כלבי ים ואריות ים.
היסטוריה
עד שנת 1859 נודע המפרץ בשם מפרץ ויקטוריה, אך אז ניתן לו שמו הנוכחי לכבוד הצאר פיוטר הגדול. ב-1860 ייסדה האימפריה הרוסית את היישוב ולדיווסטוק, ובאותה שנה קיבלה לידיה מסין את השטח הידוע כמחוז פרימוריה מכוח הסכם בייג'ינג. ב-1868 פרצה באזור מלחמת המנזה בין רוסיה לסין.
בחודש יולי 2013 ערכו צי האוקיינוס השקט של רוסיה וצי הים הצפוני של סין תמרון משותף במפרץ תחת השם Joint Sea 2013. היה זה התמרון הימי הגדול ביותר אי פעם שערך חיל הים של צבא השחרור העממי הסיני עם חיל ים זר.
לא שם זין (סרט)
לא שם זין הוא סרט ישראלי בבימויו של שמואל אימברמן שיצא לאקרנים בשנת 1987 המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת דן בן אמוץ.
עלילת הסרט
עיקר עלילת הסרט היא סיפור אהבה שמתחיל בין צעירים לפני גיוס לצה"ל, רפי (איקה זוהר) ונירה (ענת וקסמן), ומסתבך בעקבות פציעתו של רפי במהלך שירותו. רפי, בחור מלא שמחת חיים שהתנדב לחטיבת הצנחנים, נפגע בתקרית ירי עם מחבלים והופך למשותק ברגליו. הוא נאלץ ללמוד מחדש כיצד לבצע פעולות גופניות פשוטות כמו ישיבה ועשיית צרכים ונאלץ להתרגל לתדמית החדשה של גופו. הדבר שמציק לו ביותר הוא אי הידיעה לגבי יכולתו המינית. רפי לא יודע אם הוא הפך לאימפוטנט והוא אינו מקבל הדרכה לתפקוד מיני במצב נכותו.
רפי מתרחק מנירה ומסלק אותה מחייו בשל הבושה בתדמית גופו החדשה וחושב שהיא רוצה אותו מתוך רחמים אליו. הוא נמלא חששות, נכנס לדיכאון, שוקל להתאבד. גם משפחתו נכנסת לסחרור. אבי המשפחה (שמואל שילה) מנסה להתאבד ואחיו של רפי, אלי (שמואל וילוז'ני) מציל את האב. ידידו החדש והנכה של רפי, אמנון, מנסה לשדל אותו לבדוק את תפקודו המיני עם זונה, אך רפי מסרב. לאחר שחברו הטוב יגאל נהרג בפיגוע, רפי מחליט להתחיל להשתקם ולהשלים עם תדמית גופו.
בסופו של דבר, רפי משלים עם נכותו, חוזר אל אהובתו, נירה, ומגלה יחד איתה שכושרו המיני לא אבד.
רוני ונומי והדב יעקב
רוני ונוֹמי והדֹב יעקב הוא ספר ילדים בדיוני אשר נכתב על ידי מאיר שלו ואויר על ידי יוסי אבולעפיה.
עלילה
הספר מספר על משפחה מאוד מוזרה שעובדת בגן חיות: רוני, נומי, אימא ואבא, ויש הרבה הרבה חיות, בבית יש להם: כלב שחור שמטפס על עצים, חתול שפותר תשבצים, ותרנגול שאוכל מרק עוף, בגן החיות יש להם: פיל, ג'ירף, נמר, כ-50 קופים, גמל עם שלוש דבשות, זאב צמחוני, נחש שיודע לרקוד, ותוכי שתקן. לאבא יש חלום אחד: דוב. במוקד הסיפור החיפוש אחר הדוב, מציאתו והמפגש עמו. האבא מנסה ללכוד דב במשך ימים רבים, אך ללא הצלחה. יום אחד אמא מחליטה לעשות מעשה. היא שולחת את רוני ונומי להביא לאבא דב, אבל הדוב מוצא אותם קודם... לאחר מאבק עם הבנות הוא בא איתן הביתה. האבא המופתע מאושר ושמח מבואו והדוב נשאר עם המשפחה כמה ימים, מספר אודות זוגתו ובנו הדובון. לבסוף, הדוב עוזב למרות ההפצרות של בני המשפחה שיישאר.
הכתיבה
הסיפור כתוב בצורת שיר: המשפטים קצרים מאוד ותמציתיים, והשפה אינה קשה. החרוזים הם ברווח של בערך ארבע שורות.
חלק מהמילים והמשפטים אינם תקינים בשפה העברית כמו: לדוב דב, לקמקם קנקן, לזהב זהב, ועוד.
מאיר שלו ממציא בדיחות שפתיות בהן הוא מהדהד בדיחות ילדים ידועות "נומי סופלת חלב ורוני מצה מיץ/ כי מיץ אף פעם לא מחליב/ אבל חלב מחמיץ" (מה ההבדל בין פיל לפסנתר) או פונה רק לקורא המבוגר "היגואר חולם שהוא ב.מ.וו.", מתכתב עם טקסטים ידועים ומוכרים "אבא מזמר מה דֹּב וּמַנָּעִים" ומאזכר טקסטים קאנוניים: "אמא: "דֻבָּא רָבָּא רַבְרָבָא!
מפל לאחה
מפל לאחה (בספרדית: Salto del Laja) הוא מפל מים בנהר לאחה, במחוז ביוביו במרכז צ'ילה, 25 ק"מ צפונית ללוס אנחלס. המפל מורכב למעשה מארבעה מפלים דמויי פרסה המצויים זה לצד זה, ברוחב כולל של 455 מטרים. גובהם של המפלים נע בין 40 ל-55 מטרים.
בשל סמיכותו של המפל לכביש הפאן-אמריקאי, הוא נגיש מאוד למבקרים, ויש סביבו פיתוח מסחרי רב. בעבר ניתן היה לצפות במפל מהכביש עצמו, בגשר שמעל נהר לאחה, ואולם תוואי הכביש הוסט בראשית המאה ה-21.
אלן פרבר
אלן פרבר (נולד ב-25 בדצמבר 1995) הוא אתלט ישראלי, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל (2014, 2015 ו-2016) בהטלת כידון.
ביוגרפיה
פרבר גדל בריגה לטביה והתאמן בהטלת כידון בהדרכתה של אינדרה אורסון. בגיל 15 סיים רביעי באליפות לטביה לקדטים, ובגיל 16 זכה בתואר סגן-אלוף לטביה לנוער בהטלת כידון בסביבות 63 מטר.
בתחרויות המכביה התשע-עשרה לנוער שנערכו בשנת 2013 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.97 מטר, תוצאה טובה יותר מזו של המנצחים בבוגרים.
אליפות ישראל
באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2014 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא ישראלי חדש לנוער של 69.98 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 הוא זכה באליפות ישראל בהטלת כידון במדליית זהב בתוצאה של 69.32 מטר, לפני האלוף היוצא עשהאל ארד מאתלטי כיוונים באר שבע (58.87 מטר) וניקולאי גילימוביץ מירושלים (55.90 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ביוג'ין, ארצות הברית בסוף יולי הוא סיים במקום 21 בהטלת כידון בתוצאה של 63.48 מטר.
בתחרות הזמנה שנערכה ב-10 ביוני 2015 קבע פרבר בהטלת כידון, שיא אישי חדש של 72.10 מטר. במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום שלישי בהטלת כידון בתוצאה של 70.18 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 66.48 מטר, לפני עשהאל ארד (64.29 מטר) ואור כתב ממכבי חיפה כרמל (64.17 מטר).
רעות רטיג-וייס
רעות רטיג-וייס (נולדה ב-1984) היא קצינת צה"ל בדרגת אלוף-משנה שמונתה למפקדת חטיבת האש בעוצבת הבזק ולמפקדת מרכז האש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ביוגרפיה
רטיג-וייס נולדה וגדלה בראשון לציון. באוגוסט 2002 התגייסה לחיל התותחנים ושרתה בגדוד 334 כלוחמת "מנתץ". לאחר קורס מפקדים וקורס קצינים שובצה כקצינת סיור בגדוד 334 ולאחר מכן מפקדת פלגה בביסל"ת. ב-2005 מונתה למפקדת צוות בהשלמה החילית של קורס קציני תותחנים. בתקופת מלחמת לבנון השנייה הייתה בקורס מ"פים ובמינוי חירום שימשה קצינת ניהול אש בגדוד 334. בסוף 2006 מונתה למפקדת סוללה בגדוד 334. ב-2008 עברה קורס מפעילי כטב"ם בחיל האוויר, שימשה מפקדת פלגה ביחידת זיק וכראש מדור כטב"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי. במבצע צוק איתן שימשה מפקדת תא תקיפה באוגדת עזה. לאחר לימודי תואר ראשון מונתה לקצינת אג"ם מרכז האש בפיקוד הדרום.
בשנים 2017–2019 פיקדה על יחידת רוכב שמיים ובכך הייתה האישה הראשונה שפיקדה על יחידה זו. בטקס שבו מונתה לתפקיד אמרה כי. לאחר מכן שימשה כמפקדת ענף קצינים בחיל התותחנים.
ביוני 2022 מונתה למפקדת חטיבת האש בעוצבת הבזק ולמפקדת מרכז האש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה, והועלתה לדרגת אלוף־משנה. היא האישה הראשונה בתולדות צה"ל שמונתה למפקדת חטיבה. היא גם הקצינה הלוחמת הראשונה שהגיעה לדרגת אלוף־משנה בחיל התותחנים.
חיים אישים
רטיג-וייס מתגוררת במודיעין. בן זוגה עמרי אף הוא היה מפקד גדוד בחיל התותחנים, ולהם שלוש בנות. היא בוגרת המכללה לפיקוד ולמטה ובעלת תואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מטעם אוניברסיטת תל אביב.
גוזלן
"גוזלן" הוא שם משפחה יהודי מארצות צפון אפריקה.
סון ג'יהאי
סון ג'יהאי (במנדרינית תקנית: 孙继海, בפין-יין: Sūn Jìhǎi; נולד ב-30 בספטמבר 1977 בז'ואנגה שבסין) הוא כדורגלן עבר סיני ששיחק בעמדת המגן הימני.
לזכותו של סון 80 הופעות בנבחרת סין. הוא יצג אותה בשלושה גביעי אסיה (1996, 2004 ו-2007) ובמונדיאל 2002.
דאליין שידה
סון החל את הקריירה המקצוענית שלו בדאליין שידה מליגת העל הסינית בשנת 1995. ב-28 במאי 1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק נגד סיצ'ואן גואנצ'נג. כמו רבים מבני דורו, רצה סון להגיע למחנה האימונים הסיני בברזיל, אך הוא לא נבחר מכיוון שלא נראה כבעל פוטנציאל מספיק. הוא לא נתן לאכזבה להשפיע עליו ועבד קשה כדי לבסס את עצמו כשחקן מפתח במועדון. הוא זכה יחד עם דאליין שידה בארבע אליפויות, בגביע הסיני ובסופר קאפ הסיני.
מנצ'סטר סיטי
בחודש פברואר 2002 חתם סון במנצ'סטר סיטי, ששיחקה בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, תמורת 2 מיליון ליש"ט. הוא היה לשחקן האסייתי הראשון במועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 4-2 על קובנטרי סיטי. סון התחבב על אוהדיה של מנצ'סטר סיטי בשל יכולות ההגנה וההתקפה שלו. בחודש ספטמבר 2002 נבחר כשחקן הטוב ביותר של המועדון. בחודש אוקטובר 2002 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בניצחון 2-0 על בירמינגהאם סיטי במסגרת הליגה. בעונתו הראשונה במועדון עזר לו סון להעפיל לפרמייר ליג.
בתחילת עונת נפצע סון בתיקול עם חלוצה של צ'לסי, איידור גודיונסן, והושבת עד לסוף העונה. לאחר שהחלים, תפס בחזרה את מקומו בהרכב הראשון של הקבוצה. בעונת נפצע סון פעם נוספת למשך זמן רב. לאחר מינויו של סוון-יוראן אריקסון כמאמן הקבוצה לקראת עונת, החל סון לשחק בתדירות נמוכה יותר, שכן אריקסון העדיף להשתמש בודראן צ'ורלוקה כמגן הראשון ובמייקל בול כמחליפו.
שפילד יונייטד
ב-2 ביולי 2008 חתם סון לשתי עונות בשפילד יונייטד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. במשחקו הראשון במדי הקבוצה, שהיה משחק ידידות, שיחק סון במשך 19 דקות בלבד, לאחר שהורחק בשל ספיגת שני כרטיסים צהובים. ב-9 באוגוסט 2008 במחזור הראשון של עונת ערך סון את הופעת הבכורה שלו במועדון בליגה, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לבירמינגהאם סיטי. ב-16 בספטמבר הורחק במשחק ליגה נגד קובנטרי סיטי לאחר שתיקל בחריפות מאחור את מייקל מיפסוד. התאחדות הכדורגל האנגלית הענישה אותו על התנהגותו לאחר ההרחקה, ועל אף עברו כשחקן הוגן הורחק למשחק נוסף. הוא שיחק במדי הקבוצה באופן קבוע עד חודש נובמבר, עת נפצע והתקשה לפלס את דרכו בחזרה להרכב הראשון של המועדון, כשהוא עורך הופעה נוספת בלבד במחצית השנייה של העונה, במסגרת הגביע האנגלי. בחודש יולי 2009 שוחרר סון מהמועדון, לאחר שבשפילד יונייטד טענו כי הוא לא הצליח להתאקלם.
החזרה לסין
בחודש יולי 2009 חתם סון בצ'נגדו בליידס מליגת העל הסינית. הוא התאקלם במהרה במועדון ועזר לו להגיע למקום השביעי בליגה - מיקום השיא שלו. עם זאת, המועדון ירד לליגת המשנה הסינית בשל חשיפה של הטיית משחקים.
ב-8 בינואר 2010 חתם סון בבייג'ינג רנה מליגת העל הסינית לשתי עונות. עם הצטרפותו מונה כקפטן, ובחודש דצמבר 2011 האריך את חוזהו בשתי עונות נוספות.
ב-4 בפברואר 2015 הצטרף לצ'ונגצ'ינג ליפאן, גם היא מליגת העל הסינית בהעברה חופשית. ב-8 בדצמבר חזר לבייג'ינג רנה, שבינתיים ירדה לליגת המשנה.
ב-10 בדצמבר 2016 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
ב-6 בדצמבר 1996 ערך סון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין במשחק נגד נבחרת אוזבקיסטן. במהלך משחק נגד נבחרת קוסטה ריקה בשלב הבתים של מונדיאל 2002, נפצע סון לאחר שתוקל על ידי מאוריסיו סוליס והוחלף לאחר 17 דקות בלבד. ב-9 ביוני 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, שערו היחיד, בניצחון 4-0 על נבחרת מלזיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ב-7 ביוני 2008, במהלך משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת קטר, הורחק סון בעודו יושב על ספסל המחליפים. הוא הורחק על ידי פיפ"א לחמישה משחקים, ולא זומן פעם נוספת לסגל נבחרת סין. בסך הכל ערך 80 הופעות בנבחרת.
חתול דגים נמרי
חתול דגים נמרי (שם מדעי: Prionailurus viverrinus) הוא מין קטן של חתול מהסוג חתול נמרי (Prionailurus), החי ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה וכן בביצות וביערות מנגרובים. שמו ניתן לו עקב מיומנותו הרבה בציד דגים ועקב חברבורותיו, המזכירות חברבורות נמר. הוא המין הגדול ביותר בסוגו.
חתול זה גדול בהרבה מחתול הבית ומשקלו 5–16 קילוגרם. אורכו 57–78 סנטימטרים והזנב הגדול 20–30 סנטימטרים. יש לו רגליים קצרות ושריריות וטפריו יכולים להינעל על מה שנתפס בהם. פרוותו אפורה מעט עם כתמים כהים על הגוף וכמה פסים כהים על ראשו ועל זנבו.
החתול נפוץ ברחבי אזור ההימלאיה וסביבותיה במדינות: הודו, נפאל, בנגלדש, סרי לנקה, פקיסטן, מלזיה, וייאטנאם, האי ג'אווה שבאינדונזיה, קמבודיה, תאילנד ולאוס.
חתול זה הוא צייד לילי, המתמחה בטרף מימי ומסוגל לשחות ולצלול הרבה זמן. טרפו העיקרי הוא דגים, אותם הוא צד ממארב ליד המים, מחכה שדג יגיע ותופס אותו במהירות ולעיתים אף צולל אליו. בנוסף לדגים, החתול אוכל עופות, חרקים, רכיכות, זוחלים מימיים, דו-חיים ומכרסמים.
החתול מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר עקב אובדן מקום חיותו וכן מציד אנושי.
יש לחתול זה 2 תת-מינים:
רפיד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דיסקוגרפיה של איב
איב ג'האן ג'פרס קופר, איב היא ראפרית, פזמונאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס גראמי ושני פרסי האקדמיה למוזיקה. היא ידועה בשמות הבמה שלה: איב (באנגלית: Eve) ואי-וי-אי (באנגלית: E-V-E). איב מכרה מיליוני עותקים מאלבומיה במהלך הקריירה שלה. האלבום השני שלה, "Scorpion", זיכה אותה בפרס גראמי. האלבום השלישי שלה, "Eve-Olution", היה המצליח ביותר מבין אלבומיה ומכר 4.8 מיליון עותקים רק בארצות הברית. במהלך שלושת אלבומיה הראשונים שיתפה פעולה עם אומנים שונים כגון מיסי אליוט, DMX, סנופ דוג ונייט דוג, אלישה קיז ופיית' אוונס.
דרמון
דרמון הוא שם משפחה יהודי-ספרדי הנפוץ ביהדות צפון אפריקה (ישנם תיעודים של יהודים מאלג'יריה ומתוניסיה הנושאים שם זה).
העיר התחתונה
העיר התחתונה (נקראה גם "החקרא"), הוא יישוב ששכן בגבעה דרום-מזרחית להר הבית, שעליה הייתה בנויה עיר דוד בירושלים. היישוב כונה בשם "העיר התחתונה" החל מתקופת בית שני ועד חורבן העיר בט"ו באב ג'תת"ל (שנת 70 לספירה).
העיר התחתונה נקראה כך בשל גובהה הנחות של שלוחת העופל מהגבעה המערבית, היא הר ציון, עליה הייתה בנויה העיר העליונה. ההיסטוריון והסופר יוסף בן מתתיהו, כתב בספרו:
גאוגרפיה של העיר
העיר התחתונה ישבה על השלוחה המשתפלת מהר המוריה דרומה, שגובהה הממוצע 713 מ' מעל פני הים. נקראה גם "הגבעה הדרום-מזרחית" או בקיצור "הגבעה המזרחית".
גבול העיר ממזרח היה נחל קדרון, ממערב – הגיא המרכזי (עמק הטרופויאון, שנקרא על ידי יוספוס פלביוס 'עמק עושי הגבינות'), מצפון – הר המוריה, ומדרום – חיבורם של הגיא המרכזי וגיא בן הינום עם נחל קדרון ומעיין הגיחון.
העיר הייתה צרה ומוארכת. ביחס לגודלה של העיר חלוקים החוקרים: יש הטוענים כי גודלה לא עלה על 60 דונם בקירוב, ויש שסברו כי רוחבה המשוער היה כ-300 מ' לערך ואורכה כ-1.5 ק"מ לערך (כ-450 דונם).
ההיסטוריה של העיר
בגבעה המזרחית התקיים יישוב החל מתקופת הברונזה הקדומה בשנת 3000 לפנה"ס. לאורך השנים שונה שמו ל"שלם", "יבוס", ובתקופת המלכים שינה דוד המלך את שמו ל"עיר דוד". העיר התקיימה שנים רבות בתצורות שלטוניות ותרבותיות שונות, עד שחדלה מלהתקיים עם חורבן בית שני בשנת 70 לספירה. יישוב הגבעה חודש עם הכיבוש העות'מאני במאה ה-16 בכפר סילוואן.
תקופת בית שני
במאה ה-2 לפנה"ס, בימי החשמונאים, שבה ירושלים להתיישב על שתי הגבעות, והתחלקה לראשונה לעיר תחתונה ולעיר עליונה. החשמונאים בנו חומה שהקיפה את שתי הערים במחצית השנייה של המאה השנייה, היא החומה הראשונה. לפי עדותו של בן מתתיהו, העיר העליונה שימשה כמרכז כובד שלטוני, ואילו העיר התחתונה שימשה כרובע משני.
בתקופת הורדוס, העיר התחתונה אוכלסה בבני המעמד הכלכלי הנמוך של העיר והכילה בתי-מלאכה שונים. בעשרות השנים האחרונות לימי הבית, הצטרפו הלני מלכת חדייב ובנה מונבז לתושבי העיר התחתונה ובנו להם שם ארמונות. גם קברי המלכים שמחוץ לעיר מיוחסים לבני משפחה זו.
חורבן העיר התחתונה
בט' באב ג'תת"ל (שנת 70 לספירה), לאחר שהשתלטו על ירושלים, כבשו הרומאים את בית המקדש והעלוהו באש. התקדמו וירדו אל העיר התחתונה וכבשו אותה בט"ו באב. משם העפילו הרומאים לעיר העליונה, ועם כיבוש המצודה שישבה בה, הביאו לקץ היישוב היהודי בירושלים בח' באלול.
העיר בעת המודרנית
בימינו נמצאים בתחום העיר התחתונה חלקו הדרומי של הרובע המוסלמי, הר הבית, רחבת הכותל ועיר דוד. הגיא המפריד בינה ובין העיר העליונה הוא הגיא שלאורכו עובר כיום רחוב הגיא ('אל-ואד'), שראשיתו בשער שכם, לאורך הכותל המערבי עד לשער האשפות ומשם דרומה לבריכת השילוח.
מבנים בעיר התחתונה
את העיר התחתונה אפיינו מבנים רבים, ביניהם: העופל, ארמון הלני המלכה ובני משפחתה, בריכת השילוח ומצודת החקרא.
העופל
שכונה בירושלים המקראית בין עיר דוד להר הבית, נקראה בשם זה מכיוון שהעפילו אליה. בתקופת בית שני, שכנה בחלקה הגבוה ביותר של העיר התחתונה, ונחרבה בשריפה יום לאחר חורבן המקדש, בי' באב ג'תת"ל (70 לספירה).
החקרא
מהמילה היוונית "אקרא", "חקרא" בארמית, שפירושה מצודה. הוקמה על ידי אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס). מצודה זו הייתה מעוז צבאי, וסמל השלטון היווני-הסורי, התנשאה מעל בית המקדש. יוסף בן מתתיהו כתב:
המצודה שרדה זמן רב חרף התקפות רבות עד החרבתה במרד החשמונאים.
שאלת מיקומה היא סלע מחלוקת בקרב חוקרים רבים, אך הנטייה היא לזהות את מיקומה בעיר התחתונה על הגבעה הדרומית-מזרחית, כלומר, דרומית להר הבית על שלוחת העופל של ימינו.
נוקטורנים (שופן)
21 נוקטורנים לפסנתר סולו הן יצירות שנכתבו בשנים 1827–1846 על ידי המלחין פרדריק שופן. הנוקטרונים תופסים מקום מכובד בין היצירות הקצרות שנכתבו לפסנתר סולו ומהווים חלק חשוב מרפרטואר קונצרטים כיום. למרות ששופן לא פיתח את הנוקטורן, המלחין האירי ג'ון פילד פיתח את הסוגה לראשונה, שופן המשיך בפיתוח סוגה זו והפך אותה לפופולרית.
שופן פרסם את נוקטורנים 1–18 בימי חייו, לפי סדר כתיבתם, כשכל נוקטורן מורכב משניים או שלושה חלקים. נוקטורנים 19 ו-20 נכתבו ראשונים, בזמן ששופן עוד חי בפולין, אך הם פורסמו לאחר מותו. נוקטורן מספר 21 לא הוגדר בהתחלה כנוקטורן אך מאז פרסומו ב-1870 ככזה הוא בדרך כלל נכלל בהקלטות ובפרסומים של הנוקטורנים.
שופן וג'ון פילד
ב-1810, שנת לידתו של שופן, כבר היה ג'ון פילד מלחין מוערך. שופן הצעיר הפך למעריץ של פילד ואימץ ממנו טכניקות נגינה והלחנה. שופן כתב חמישה נוקטורנים עוד לפני שפגש את פילד לראשונה. בצעירותו נטען כלפי שופן שיצירותיו נשמעות כמו של פילד, וכלפי פילד נטען שסגנונו שופני. המלחין פרידריך קלקברנר, אחד מהמשפיעים המוקדמים על שופן, תהה אם שופן תלמיד של פילד. בעוד ששופן רחש כבוד לפילד והחשיב אותו כאחת ההשפעות המרכזיות עליו, פילד לא העריך את עבודתו של שופן. השניים נפגשו ב-1832, ויש האומרים שפילד כינה את שופן "כשרון של חדר חולים" (sickroom talent). יחד עם זאת, שופן המשיך להעריץ את פילד ואת עבודתו והמשיך לשאוב ממנו השראה בהמשך חייו.
דמיון והבדלים
הנוקטורנים של שופן דומים במידה רבה לאלו של פילד אך יחד עם זאת הם בעלי צליל שונה וייחודי. מרכיב אחד ששופן אימץ מפילד הוא השימוש במלודיה שירתית ביד ימין. זהו אחד ממאפינייו החשובים ביותר של הנוקטורן. השימוש במלודיה כאמצעי ווקלי מעניק ליצירה עומק רגשי ומושך את המאזין עמוק לתוך היצירה. מרכיב חשוב נוסף הוא השימוש באקורדים שבורים ביד שמאל שנותנים את הקצב שמלווה את המלודיה השירתית שמבוצעת ביד ימין. טכניקה נוספת שפילד החל להשתמש בה ושופן אימץ ואף הרחיב הייתה השימוש בדוושת הפסנתר. השימוש בדוושה יוצר צלילים מתמשכים העוטפים את היצירה בהילה דרמטית. אלה המאפיינים העיקריים של הנוקטורנים של פילד ששופן פיתח לכדי יצירת הנוקטורנים השופניים.
חידושים של שופן
אחד מחידושיו הגדולים של שופן היה השימוש בקצב באופן חופשי, קצב שאינו כבול לתבנית מסוימת, טכניקה שמבוססת על סגנון המוזיקה הקלאסית. שופן קיבל השראה גם מאריות איטלקיות וצרפתיות ומצורת הסונאטה. פרנץ ליסט טען ששופן הושפע גם מאריות בטכניקת בל קנטו של המלחין וינצ'נצו בליני, טענה שקיבלה חיזוק מאישים נוספים בעולם המוזיקה. חידוש נוסף היה השימוש בקונטרפונקט כדי להגביר עוד יותר את המתח והאופי הדרמטי של הנוקטורן.
בעזרת כל אלה יחד- השפעות אופראיות, קצב חופשי יותר, מלודיה שירתית ומבנים מורכבים יותר- שופן הטביע את חותמו על סוגת הנוקטורן. רבים רואים בנוקטורן של שופן שילוב בין הצורה והמבנה של פילד יחד עם הצליל הייחודי של מוצרט.
צורה
המשקלים והסולמות שונים בין הנוקטורנים. מאפיינים אחרים שכן משותפים לרוב הנוקטורנים הם הלך רוח מלנכולי ומלודיה ברורה ביד ימין שמרחפת מעל ליווי ביד שמאל באקורדים שבורים. חזרות על הנושא המרכזי מוסיפות לנוקטורנים קישוט נוסף, במיוחד ב אופוס 9, מספר 2.
המפעם בכל הנוקטורנים הוא וריאציה של Larghetto ,Andante או Lento כשיוצא הדופן הוא אופוס 9, מספר 3 בו המפעם הוא Allegretto.
מאפיין בולט נוסף של כל הנוקטורנים הוא שכולם מלבד שלושה מסתיימים בסולם מז'ורי. זה כולל את כל הנוקטורנים שכתובים בסולם מינורי, שלמעט אופוס 48, מספר 1 ונוקטורן מספר 21  מסתיימים בפיקארדי שלישית. אופוס 32, מספר 1 הוא הנוקטורן היחיד הכתוב בסולם מז'ורי שמסתיים בסולם מינורי (סי מינור), למרות שיש מבצעים, כמו ארתור רובינשטיין, שמסיימים את היצירה באקורד סי מז'ור.
השפעות
כשהנוקטורנים פורסמו לראשונה הביקורות היו מעורבות אך עם הזמן הן הפכו לחיוביות. הפופולריות של הנוקטרונים השונים השתנתה לאורך השנים אך הם שמרו על מקום משמעותי ברפרטואר היצירות לפסנתר סולו. אופוס 9, מספר 2 ואופוס 27, מספר 2  הם ככל הנראה הפופולרים ביותר.
מלחינים רבים, מתקופתו של שופן ולאחר מכן, אמרו שהושפעו מהנוקטורנים של שופן. יוהנס ברהמס וריכרד וגנר למשל, השתמשו בטכניקה מלודית דומה וסגנון דומה לאלו של שופן. פליקס מנדלסון, רוברט שומאן ופרנץ ליסט ציינו את הגאונות שטמונה בנוקטורנים של שופן. ניכר שיצירות קצרות אלה לפנסתר השפיעו באופן משמעותי על המוזיקה וההלחנה בתקופה הרומנטית.
לאחר מותו של שופן המלחין החשוב ביותר של נוקטורנים היה המלחין הצרפתי גבריאל פורה שהעריץ את שופן וכתב 13 יצירות בסוגה זו. מלחינים נוספים שכתבו נוקטורנים אחרי שופן היו ז'ורז' ביזה, אריק סאטי, אלכסנדר סקריאבין, פרנסיס פולנק, סמואל בארבר, סרגיי רחמנינוב ולואל ליברמן.
נוקטורן מספר 20 בדו דיאז מינור, שפורסם לאחר מותו של שופן, מנוגן (באופן חלקי) בהתחלה ובסופו של הסרט הפסנתרן בבימויו של רומן פולנסקי.
נוקטורן מזויף
נוקטורן בדו דיאז מינור, הידוע כנוקטורן מספר 22 או כ (Nocturne oublié(e, ככל הנראה לא נכתב על ידי שופן ומדובר בזיוף.
קייקו פוחימורי
קייקו סופיה פוחימורי היגוצ'י (בספרדית: Keiko Sofia Fujimori Higuchi; נולדה ב-25 במאי 1975) היא פוליטיקאית פרואנית המכהנת כמנהיגת מפלגת הכוח הפופולרי (Fuerza Popular). היא בתו של נשיא פרו לשעבר אלברטו פוחימורי. התמודדה ללא הצלחה בבחירות לנשיאות פרו ב-2011, 2016, ו-2021.
ביוגרפיה
פוחימורי נולדה בלימה שבפרו, בתם הבכורה של אלברטו פוחימורי וסוסאנה היגוצ'י. אביה נבחר לנשיא פרו ב-1990. במהלך כהונתו הסתכסך עם רעייתו, השניים התגרשו ב-1994 וקייקו תפסה את מקומה של אמה לצד אביה כגברת הראשונה מדצמבר 1994 עד נובמבר 2000. כמו כן כיהנה כנשיאת ארגון הומניטרי לטיפול בילדים עם בעיות לב.
בשנים 2006 עד 2011 כיהנה כנציגת לימה בקונגרס של פרו. ב-2011 התמודדה לנשיאות פרו והפסידה בסיבוב השני לאויאנטה אומאלה, שזכה ב-51.5% מקולות המצביעים, לעומת 48.5% לפוחימורי. היא מתמודדת לנשיאות ב-2016 וזכתה לשיעור הגבוה ביותר של תמיכה בסיבוב הראשון, עם 39.7% מקולות המצביעים. בסיבוב השני, שנערך ביוני 2016, היא התמודדה מול ראש ממשלת פרו לשעבר, פדרו פבלו קוצ'ינסקי, שזכה ב-21% מהקולות בסיבוב הראשון. תוצאות הסיבוב השני היו הצמודות ביותר בתולדות פרו, ובסיומם הפסידה פוחימורי בהפרש הקטן מרבע אחוז.
במערכת הבחירות שהתקיימה ביולי 2021 הפסידה פוחימורי למועמד הסוציאליסט פדרו קסטיו בפער של 44 אלף קולות לערך.
לפוחימורי תואר ראשון מאוניברסיטת בוסטון, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית.
אביגיל הופמן
אבּיגיל גולדה "אבּי" הופמן, קצינה במסדר קנדה (באנגלית: Abigail Golda "Abby" Hoffman, OC; נולדה ב-11 בפברואר 1947) היא אתלטית קנדית בעבר, אלופת קנדה, פעמיים אלופת משחקי פאן אמריקה (סאו פאולו 1963 וקאלי 1971), אלופת חבר העמים הבריטי (קינגסטון 1966), אלופת המכביה (1969), סגנית אלופת האוניברסיאדה (טוקיו 1967), שייצגה את קנדה ב-4 אולימפיאדות (טוקיו 1964 - מונטריאול 1976) וסיימה במקום שביעי (מקסיקו סיטי 1968) ושמיני (מינכן 1972) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה
הופמן נולדה וגדלה למשפחה יהודית בטורונטו. בגיל 3 החלה להחליק על קרח ובגיל 9 החלה לשחק בהוקי קרח, אבל לרוע מזלה לא הייתה ליגה לילדות בגילה ולכן, היא סיפרה את שיערה לקצר, כמו בן וקראה לעצמה אב הופמן וכך השתתפה בליגת הבנים. כשהתברר שהיא בת, היא לא הורשתה יותר להשתתף בליגת הבנים. הוריה עתרו לבית המשפט העליון של אונטריו והמקרה שלה סוקר בשבעונים טיים מגזין ובניוזוויק.
לאחר שסיימה לשחק הוקי קרח, היא החלה להשתתף בתחרויות שחייה אבל התברר שהיא מוכשרת כאתלטית לריצות בינוניות.
1964
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה הופמן במקום 17 בריצת 400 מטר בתוצאה של 55.9 שניות ובמקום 20 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:17.4 דקות.
1965
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכתה הופמן במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:07.8 דקות.
1966
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בשנת 1966 זכתה הופמן במדליית זהב בריצת 880 יארד בתוצאה של 2:04.3 דקות.
1967
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בויניפג, קנדה באוגוסט 1967 זכתה הופמן במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:04.82 דקות, אחרי מדליין מנינג מארצות הברית (2:02.35 דקות ודוריס בראון (2:02.95 דקות), שתיהן מארצות הברית. חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1967 זכתה הופמן במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:08.5 דקות, אחרי מדליין מנינג (2:06.8 דקות).
שביעית באולימפיאדה
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיימה הופמן במקום שביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.8 דקות.
1969
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט 1969 זכתה הופמן בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא מכביה חדש של 57.3 שניות, לפני רחל הלה מישראל (1:00.2 דקות) ולינדה שארפ מאוסטרליה (1:01.5 דקות) ובריצת 800 מטר בשיא מכביה חדש נוסף של 2:08.9 דקות, לפני שיפרה צייג (2:19.6 דקות) ודליה בלומנפלד (2:21.8 דקות), שתיהן מישראל.
1971
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה באוגוסט 1971 זכתה הופמן במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:05.54 דקות, לפני דוריס בראון (2:05.90 דקות) ובת ארצה פני ורת'נר (2:06.32 דקות).
שמינית באולימפיאדה
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה הופמן במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.17 דקות.
1975
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, באוקטובר 1975 זכתה הופמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.93 דקות ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:26.25 דקות.
יבגני פשוטין
יִבְגֵנִי יוּרִיֵבִיץ' פָּשׂוּטִין (ברוסית: Евгений Юрьевич Пашутин, נולד ב-6 בפברואר 1969 בסוצ'י, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל רוסי המאמן את קבוצת לוקומוטיב קובאן מהליגה המאוחדת של VTB.
אחיו הצעיר הוא הכדורסלן והמאמן זכאר פשוטין, המאמן את ספרטק סנקט פטרבורג.
קריירת משחק
פשוטין שיחק בעמדת הרכז בקבוצות גדולות בברית המועצות כספרטק סנקט פטרבורג, דינמו מוסקבה וצסק"א מוסקבה וגם בישראל - במכבי רעננה. בתואר היחיד שלו בתור שחקן, אליפות ליגת העל הרוסית בכדורסל, זכה עם צסק"א בעונתו האחרונה, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
בנבחרת רוסיה שיחק פעמיים באליפות העולם בכדורסל (1994, 2002), בשלושה טורנירי יורובאסקט (1995, 1997, 1999) ובאולימפיאדה אחת (2000).
קריירת אימון
פשוטין החל את קריירת האימון שלו בקבוצת הנוער של צסק"א, מיד לאחר שתלה את נעליו. בעונתו היחידה שם זכה עם הקבוצה בטורניר היורוליג לנוער. לאחר עונה מוצלחת זו מונה לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של צסק"א. במקביל החל לאמן את נבחרת העתודה של רוסיה בכדורסל (דמיטרי שאקולין היה עוזרו), איתה זכה בעונתו הראשונה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 בשנת. אחרי עונתו השנייה עבר להקדיש עצמו לתפקיד עוזר המאמן בצסק"א. אחרי ארבע עונות כעוזר מאמן בצסק"א, בהן זכה יחד עם הקבוצה בשני תוארי אליפות היורוליג ועוד שתי הופעות בגמר המפעל, בארבע אליפויות מקומיות ובשלושה גביעי רוסיה, מונה לתפקיד המאמן הראשי בקבוצת ספרטק סנקט פטרבורג. בספרטק אימן עונה אחת עד שנקרא לחזור לצסק"א, הפעם לעמדת המאמן הראשי. בעונתו היחידה במועדון הפאר כעומד בראש צוות האימון, זכה פשוטין באליפות רוסיה ובגביע, והעפיל לפיינל פור היורוליג, אך סיים את תפקידו בתום העונה ובמקומו מונה דושקו וויושביץ'.
אחרי העונה בצסק"א עבר לאמן בפעם הראשונה באוניקס קאזאן, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה איתה ביורוקאפ, אחרי שהיא מנצחת ברבע הגמר את יובקזרטה באסקט, בחצי הגמר את צדביטה זאגרב ובגמר את סביליה בתוצאה 92–77. בליגה הרוסית הודחה אוניקס באותה עונה בחצי הגמר, על ידי חימקי מוסקבה, וסיימה במקום השלישי. בליגת ה-VTB סיימה הקבוצה גם כן במקום השלישי, כשהיא מודחת בחצי הגמר על ידי אותה קבוצה. בעונת סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה הרוסית, אך הגיעה לשלב הגמר של ה-VTB, כשהיא מנוצחת בגמר על ידי צסק"א מוסקבה. עקב זכייתה באליפות היורוקאפ בעונה הקודמת, זכתה הקבוצה בראשות פשוטין בכרטיס לעונת ביורוליג. במפעל זה העפילה הקבוצה עד לשלב ההצלבה, בו נוצחה בסוויפ של 0–3 על ידי ברצלונה.
בעונתו הראשונה באוניקס הגיעה הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ, אחרי שהחלה את העונה ביורוליג ונשרה בשלב הבתים. בזירה המקומית הגיעה הקבוצה לרבע הגמר. בעונת הגיעה הקבוצה בהדרכת פשוטין לשמינית גמר היורוקאפ, ולגמר ליגת ה-VTB. בינואר סיים את תפקידו בנבחרת רוסיה, ובמקומו מונה סרגיי בזראביץ'. אחרי עונה פושרת ב- עזב פשוטין את קאזאן והחל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת ויסקונסין הרד, קבוצת הבת של מילווקי באקס בליגת הפיתוח של ה-NBA. אחרי תקופה קצרה חזר לרוסיה, הפעם לאימון קבוצת אבטודור סראטוב, שמאמנה התפטר בשל סיבות אישיות. בסיום העונה עבר לאמן את קבוצת פלקנסטרו קאנטו מהליגה האיטלקית.
בינואר 2019 עזב את קאנטו, חזר לאמן את אבטודור סראטוב הרוסית ובדצמבר אותה שנה מונה למאמן לוקומוטיב קובאן.
כשחקן
סגנות: 1994 מקום 3: 1997
מאמן ראשי
,
עוזר מאמן
,, , , , ,
חוקי נשק באוסטרליה
חוקי רכישת נשק ונשיאתו שונים ממדינה למדינה, ובמקומות שונים ישנם נהלים שונים לרכישה ונשיאה. במדינות כגון ארצות הברית ניתן לרכוש נשק בקלות וללא בדיקת רקע. במדינות אחרות כגון ישראל ושווייץ ניתן לרכוש נשק במידה וסיבת הרכישה היא ביטחונית הגנתית. באוסטרליה נהוגה מדיניות לפיה כל מדינה מחליטה על אופי חוקי הנשק שלה. הממשלה האוסטרלית עוסקת בניסוח החוקים לייבוא הנשק אך לא בחוקים הקשורים לרכישתו. כיום, החוק האוסטרלי דורש רישיון לנשק מכל רוכש, ורוכשים נדרשים להציג סיבה לרכישת הנשק (הגנה עצמית או רכישה לשם ספורט אינן סיבות מספיקות). בנוסף, על כל כלי נשק להיות רשום ומתועד במרכז המידע של הממשלה הפדרלית.
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באוסטרליה, בשנת 1788, הביאה עמה נשקים. רובים ואקדחים היו חלק מהותי בחיי היומיום של התושבים, מכיוון שרובם היו אסירים. סיבה נוספת היא שהיו סכסוכים ואף טבחים רבים באבוריג'ינים הילידים. במהלך המאה העשרים כל מדינה קיבלה את הזכות לקבוע לעצמה את חוקיה. לאחר מלחמת העולם השנייה בניו סאות' וויילס החליטו לאסור אקדחים, זאת בעקבות הרתיעה שנוצרה מכלי נשק. למרות זאת, לאחר האולימפיאדה שהתארחה במלבורן ב-1956 נוצר עניין סביב ירי כספורט. עקב כך, האיסור בוטל ורכישת נשק חזרה להיות חוקית.
הטבח בפורט אתור
מדיניות זו התקיימה במשך 40 שנה, עד לאירוע טבח פורט ארתור". ב-1996 אדם בשם מרטין בריינט, פתח בירי על תיירים ומקומיים בעיר פורט ארתור שבטסמניה. הוא ירה בשני רובים סמי-אוטומטיים, רצח שלושים וחמישה אנשים ופצע עשרים ושלושה. האירוע זעזע את הציבור האוסטרלי והביא לשינוי מידי ומהותי בחוקי הנשק. תוך כמה חודשים ראש הממשלה ג'ון הוורד שכנע את כל מדינות אוסטרליה לחתום על הסכם נשק לאומי שאוסר על רכישת נשק מטעמי ספורט או הגנה עצמית.