cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שינטרו אישיהארה
קריירה כמחוקק
מיד לאחר התקפת הסארין של הכת אום שינריקיו ברכבת התחתית של טוקיו ב-1995, פרש אישיהארה מהפוליטיקה הלאומית, ובכך סיים קריירה בת רבע מאה. ב-1999 הוא נבחר למושל טוקיו.
ב-25 באוקטובר 2012 הודיע אישיהארה על התפטרותו מתפקיד מושל טוקיו, וזאת על מנת להתכונן להקמת מפלגה חדשה שתתמודד בבחירות הכלליות של 2012. ב-31 באוקטובר אישרה הוועדה העירונית של טוקיו את התפטרותו.
כמושל
במהלך כהונתו כמושל טוקיו נקט אישיהארה במספר צעדים:
יחסי חוץ
אישיהארה היה ידוע גם בביקורת שלו כלפי סין, ואף הוא הזמין את הדלאי למה ואת נשיא הרפובליקה הסינית לטוקיו. עם זאת, בשנותיו האחרונות התמתן אישיהארה ואף קיבל את הזמנת הסינים לאולימפיאדת בייג'ינג, ונבחר להיות אחד מנושאי הלפיד האולימפי ביפן.
יחסו לזרים
בנאום שנשא בפני קבוצה מכוחות ההגנה העצמית של יפן ב-9 באפריל 2000, הצהיר אישיהארה שזרים וסָנגוֹקוּג'ין (三国人, "אנשי מדינה שלישית"; מילת גנאי לתושבי טייוואן, קוריאה וסין אחרי מלחמת העולם השנייה) מבצעים פשעים רבים ביפן, וטען שבעת אסון טבע באזור טוקיו, הם יעוררו מהומות. התבטאות זו גררה ביקורת רבה ודרישות התפטרות, אך אישיהארה סירב להתנצל.
אישיהארה היה מעורב במספר תקריות דומות נוספות, כשב-2006 טען שמהגרים אפריקאים משתלטים על אזורים בטוקיו ועוסקים בפשע.
התבטאויות שערורייתיות נוספות
בריאיון לפלייבוי ב-1990 טען אישיהארה שטבח ננקינג הוא בדיה, וסירב להתנצל גם לאחר שהתעוררה סערה תקשורתית ודיפלומטית.
ב-2000 שימש אישיהארה אחד השופטים בתחרות ספרות ביפן, ובמהלך האירוע טען שהומוסקסואליות אינה נורמלית. התבטאות זו גררה מחאה בקרב קהילת הלהט"ב של המדינה.
בריאיון למגזין נשים ב-2001 טען אישיהארה שנשים מבוגרות שאינן יכולות ללדת הן חסרות ערך וחוטאות. בעקבות הביקורת שהוטחה בו טען אישיהארה שמקור הביקורת הוא ב"נשים זקנות ורגזניות."
אישיהארה נפטר ב-1 בפברואר 2022. הותיר אחריו אישה, נוריקו, וארבעה בנים. בנו הבכור, נובוטרו, ובנו השלישי, הירוטאקה, הם חברי בית הנבחרים של יפן. בנו השני, יושיזומי, הוא שחקן ומגיש תחזית מזג אוויר. בנו הצעיר, נובוהירו, הוא צייר.
קישורים חיצוניים
ג'ון ברינסלי וקייאיצ'י יממורה, Japan Threatened by China, Its Own Timidity: Ishihara, אתר בלומברג.
מריה מנדל
מריה מנדל (בגרמנית: Maria Mandl; 10 בינואר 1912 – 24 בינואר 1948) הייתה פושעת מלחמה נאצית ילידת אוסטריה, ששירתה כקצינה בדרגת אונטר-שטורמפיהרר (סגן משנה) באס אס. תפקידה הידוע ביותר הוא פיקוד על מחנה ריכוז לנשים באושוויץ.
מנדל הייתה האישה הבכירה ביותר במחנה ההשמדה אושוויץ, ולפי הערכות, הייתה אחראית למותן של למעלה מ-500,000 נשים יהודיות ולא-יהודיות.
קורות חייה
מנדל נולדה בעיירה מינצקירכן שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוסטריה). אביה היה סנדלר ואמה עקרת בית.
אחרי האנשלוס עברה מנדל למינכן, ובאוקטובר 1938 הצטרפה למפלגה הנאצית ולאס אס, והחלה לכהן כשומרת במחנות שונים. באוקטובר 1942 החליפה את יוהנה לנגפלד באושוויץ תחת פיקודו של רודולף פרנץ הס כדי לשרת כשומרת במחנה הנשים.
מנדל תוארה כבעלת שליטה מדהימה באסירות וכקצינה בעלת עתיד מובטח. היא לא מונתה באופן רשמי למפקדת מחנה הנשים, אך הייתה המפקדת בפועל.
צבא ארצות הברית עצר אותה ב-10 באוגוסט 1945. היא הועברה לידי צבא פולין, והועמדה לדין במשפט אושוויץ הראשון שנערך בקרקוב 1947.
נגזר עליה עונש מוות, והיא הוצאה להורג בכלא מונטלופיך ב-24 בינואר 1948.
סופיה דוליפ סינג
הנסיכה סופיה אלכסנדרה דוליפ סינג (8 באוגוסט 1876 – 22 באוגוסט 1948) הייתה פעילה חברתית, סופרג'יסטית מובילה בממלכה המאוחדת ממשפחת אצולה סיקית.
אביה היה המהרג'ה דוליפ סינג, בנו של המהרג'ה רנג'יט סינג, שהיה מכונה "אריה הפונג'אב", ואשר נאלץ לוותר על כס הראג' של האימפריה הסיקית בעקבות תמרונים פוליטיים של המושל הכללי דאלהוזי בהודו, והוגלה לאנגליה שם הוא המיר את דתו לנצרות. אמה של סופיה הייתה המהראני במבה מילר. המלכה ויקטוריה הייתה סנדקיתה.
היא הייתה פמיניסטית נלהבת, והתגוררה בהמפטון קורט בדירה שהוענקה לה על ידי המלכה ויקטוריה, כמחוות רצון טוב והכרה במעמדה ושירותיה לממלכה. היו לה ארבע אחיות (שתיים מהן אחיות למחצה) וארבעה אחים. היא החזיקה עצמה כאשת אצולה אדוארדית, אם כי שחומת עור. בשנת 1895, סופיה ואחיותיה הנסיכה במבה והנסיכה קתרינה, הוצגו בחצר המלוכה כיאה לחברות המעמד האריסטוקרטי האנגלי.
יומניה שנמצאו חשפו את זהותה כ"פורעת חוק", וגילו כי היא הייתה בקשר עם המנהיגים של התנועה הלאומית ההודית, כמו גופאלקרישנה גוחאלה, סראלה דווי, ולאלה לאג'פאט ראי. בתחילת המאה העשרים, היא הייתה אחת הנשים הדרום-אסייתיות המובילות שפעלו למען זכויות נשים בבריטניה.
היא זכורה בעיקר בשל תפקידה בליגת הנשים להתנגדות למיסוי, אך היא פעלה גם בקבוצות סופרג'יסטיות שונות, כגון איגוד הנשים החברתי והפוליטי.
ביוגרפיה
סופיה דוליפ סינג הייתה הבת השלישית של המהרג'ה דוליפ סינג (המלך האחרון של האימפריה הסיקית) עם אשתו הראשונה במבה מולר. במבה הייתה בתו של בנקאי גרמני יחד עם סופיה, המאהבת שלו, שהייתה ממוצא אביסיני. למהרג'ה ובמבה היו עשרה ילדים, מהם שרדו שישה. סופיה ייצגה, אם כן, מוצאים אפריקניים, הודיים ואירופאיים, בשילוב עם חינוך של האצולה הבריטית. אביה דוליפ סינג, ויתר על כס מלכותו לטובת הממלכה הבריטית, בגיל 11, וגם מסר את היהלום המפורסם, קוהינור, לידי המלכה ויקטוריה. הוא הוגלה מהודו על ידי הבריטים, ובגיל חמש-עשרה עבר לאנגליה, שם המלכה ויקטוריה התייחסו אליו בנדיבות רבה וסיפקה לו מגורים והכנסה. בלונדון, המיר דוליפ סינג את דתו לנצרות, אך מאוחר יותר חזר לדת הסיקית, כאשר הוא הבין שהוא איבד את האימפריה כתוצאה ממרמה, ואימץ את מטרות התנועה לעצמאות בהודו.
סופיה חלתה במחלת הטיפוס בגיל 10. אמה, שטיפלה בה, נדבקה במחלה, נכנסה לתרדמת ומתה ב-17 בספטמבר 1887. אביה התחתן בשנית עם אדה ותריל, שהייתה משרתת, ב-31 במאי 1889. לזוג נולדו שתי בנות.
גם שתי אחיותיה של סופיה - קתרין דוליפ סינג ובמבה דוליפ סינג - היו סופרג'יסטיות.
סופיה ירשה הון משמעותי מאביה כשמת ב-1893, ב-1898 הסנדקית שלה, המלכה ויקטוריה, העניקה לסופיה בית לגור בו, בהמפטון קורט כאות כבוד למעמדה.
ויקטוריה מאוד אהבה את דוליפ סינג ומשפחתו, ובמיוחד את סופיה, והיא תמכה בה ובאחיותיה בקבלתן לחברה הגבוהה כבנות מלוכה. סופיה נהגה ללבוש שמלות אופנתיות מפריז, גידלה כלבים, צילום, רכבה על אופניים, הלכה למסיבות מפוארות, ובאופן כללי הייתה הנסיכה ההודית האהודה ביותר בסביבה. היא הייתה מעשנת כבדה - כ-600 סיגריות כל חודש; את הסיגריות זני טבק טורקי. היא אפילו הפכה נערת פוסטר עבור רכיבה על אופניים הנהיגה שלה "קולומביה דגם 41 בנות בטיחות אופניים".
כשהייתה סופיה בת עשר, אביה, שחווה קשיים כלכליים בלונדון כתוצאה מאורח חיים פזרני, רצה לחזור להודו, ולקח איתו את בנותיו. אך כשהגיעו אלה לנמל בעדן, הוא גילה שיש נגדו צו מעצר בריטי לפיו ייעצר אם יחזור להודו, ונאלץ לחזור לאנגליה. מאוחר יותר, אביה של סופיה התכחש לה, אך היא הצליחה לשרוד בשל נדיבותה של המלכה ויקטוריה, שסיפקה לה קורת גג ואמצעי מחיה בשנת 1896. האב מת בודד בבית מלון בפריז ב-22 באוקטובר 1895 בגיל 55.
כיוון שהייתה ידועה בין היתר כנערת מסיבות, הרשויות הבריטיות הקלו את שליטתם בסופיה, ואילו זו, הייתה גם מעוניינת במורשתה ובמולדתה, וב-1907 נסעה להודו, שם פגשה בני משפחה וראתה לראשונה את המצב של ההודים ואת עוניים, והבינה בדיוק מה איבדה המשפחה כאשר אביה ויתר על ממלכתו. כשחזרה לאנגליה, החלה בפעילות פוליטית-חברתית מסורה.
תקופת האקטיביזם
לאחר חזרתה מהודו, החלה נאבקת על זכויותיהם של הודים ששרתו בצבא המלכה, וכן עבור פעילי עצמאות הודית אשר נאסרו על ידי הבריטים. בנוסף, החלה ברצינות לקדם את זכות הבחירה לנשים באנגליה, וב-1909 הצטרפה לשורות איגוד הנשים הפוליטי והחברתי. בשלב זה, ג'ורג' החמישי כבר היה המלך, ולא היו ביניהם את היחסים הקרובים שהיו לה עם המלכה ויקטוריה. כחלק מהפעילות שלה, סופיה השתתפה בצעדה למדרגות בית הפרלמנט שהסתיים במהומות, ואף סירבה לשלם מיסים, והייתה בכך לסמל סופרג'יסטי, למורת רוחו הרבה של המלך, ששאל "האם אין לנו כל רסן עליה?".
בתור אזרחית בריטית, היא התמקדה במיוחד בזכויות האישה באנגליה. היא וחברותיה הסופרג'יסטיות רצו גם לקדם זכויות נשים בקולוניות הבריטיות. בפעילות זו, התואר "נסיכה" סייע בידה. שמה עזר לה למכור עותקים של העיתון הסופרג'יסטי באזור שבו התגוררה. יש עדויות לכך שהפעילות הזו יכלה להוות בסיס לסילוקה על ידי המלך מהמגורים שהוענקו לה על ידי המלכה ויקטוריה.
במסגרת האקטביזם שלה, היא אף הייתה מעורבת במהומה. ב 18-בנובמבר 1910, במהלך מצעד לבית הפרלמנט בהובלת אמילין פנקהרסט עצמה, הותקפו הפעילות על ידי אזרחים ואף על ידי המשטרה. המאורע נקרא "יום שישי השחור".
בהסכמתה, הנשים מליגת הנשים להתנגדות למיסוי ארגנו מכירה פומבית של נכסיה שהוחרמו. היא פעלה נמרצות לגיוס כספים למען המטרה, ואף למכירת עיתוני הסופרג'יסטית. הרשויות ניסו להניא אותה באמצעות קנסות והצקות - למשל, ב-22 במאי 1911, היא נקנסה £3 על ידי בית המשפט על כך שהחזיקה בכרכרה בלתי-חוקית, ובדצמבר 1913, הוטל עליה קנס של £12 ו-10 שילינג, מכיוון שסירבה לשלם דמי רישיון עבור שני כלבים, כרכרה, ומשרת. במקרה אחר, ביולי 1911, פקיד בית המשפט הגיע לביתה לגבות תשלום על קנס של 14 שילינג, אשר היא סירבה לשלם. כתוצאה מכך, הוחרמה ממנה טבעת יהלום, אשר נמכרה לאחר מכן במכירה פומבית. היא נקנתה על ידי חברה שלה, אשר החזירה לה אותה. ב-13 בדצמבר 1913 היא שוב זומנה על ידי בית המשפט. יחד עם נשות הליגה, שוב בעוון החזקת כלבים ללא רישיון. בהזדמנות אחרת, היא ניסתה ליפול לפני מכוניתו של ראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית', כשבידיה כרזה אשר קראה "תנו לנשים להצביע!". ועם כל זאת, ויחד עם השם שיצא לה כגורמת למהומות, היא מעולם לא נעצרה, אף על פי שפעילותה הייתה תחת השגחה מתמדת של הרשויות; יש סוברים שהם לא רצו להקנות לה סטטוס של קדושה מעונה למען המטרה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא תמכה בחיילים הודים וממדינות אסייתיות אחרות, אשר שרתו בכוחות הבריטיים. היא הצטרפה למחאה של 10,000 נשים נגד האיסור על נשים להתנדב למען מאמץ המלחמה. ולבסוף, היא הצטרפה לשורות הצלב האדום, ועבדה כאחות. היא טיפלה בפצועים הודים בבית החולים בברייטון אשר פונו מן החזית המערבית באירופה. החיילים הסיקים בהם טיפלה נדהמו ש"נכדתו של רנג'יט סינג סועדת אותם בתלבושת של אחות".
ב-1918, נחקק בבריטניה "חוק ייצוג העם", אשר העניק לנשים מעל גיל 30 את זכות הבחירה. בשלב זה, הצטרפה סופיה לארגון אחוות הסופרג'יסטיות, בו הייתה חברה עד מותה.
בשנת 1918, היא גרמה לשערורייה ברחבי בריטניה וניו דלהי, כאשר היא ארגנה יום דגל מוצלח עבור החיילים ההודים. בספטמבר 1919, היא גם אירחה בביתה את החיילים ממשלחת השלום. ב-1924, היא ביקרה בפעם השנייה בהודו, יחד עם אחותה במבה ובעלה קולונל סאת'רלנד. היא ביקרה בקשמיר, לאהור, אמריצר ומורה, שם הוצפה באנשים שבאו לראות את בנותיו של המהרג'ה לשעבר שלהם. הביקור הזה היה עודד וקידם אקטיביזם למען זכות הבחירה לנשים בהודו. הסיכה אשר היא ענדה הפך לסמל מוכר בבריטניה ובעולם.
ב-14 ביוני 1928, היא הייתה לנשיאת וועדת האחווה הסופרג'יסטית, לאחר מותה של המייסדת אמלין פנקהרסט. אחד מהישגיה הבולטים הוועדה תחת הנהגתה היה האישור המלכותי לחוק ייצוג העם (שוויון בזכות הבחירה) של 1928, שאיפשר לנשים מעל גיל 21 להצביע באופן שווה לגברים. במהדורת "מי ומי" של שנת 1934, היא הצהירה שמטרת חייה היא "קידום נשים".
מוות
סופיה מתה בשנתה ב-22 באוגוסט 1948 בביתה של אחותה קתרין. גופתה נשרפה ב-26 באוגוסט 1948 במשרפת גולדרס גרין, ואת האפר שלה פיזרו בבית סבה בממלכה הסיקית.
באטראנג
באטראנג (באנגלית: Batarang) הוא נשק-הטלה הנמצא בשימוש גיבור-העל באטמן. השם נגזר משילוב המילים האנגליות Bat (עטלף) ו-Boomerang (בומרנג).
למרות מטרתו ההתחלתית, כיום רוב וריאציות הבאטראנג דומות יותר לשוריקן מאשר לבומרנג, והנשק כאמור, אינו חוזר לנקודת הטלתו. עם זאת, ישנן גרסאות בהן לבאטמן יש באטראנגים הן דמויי בומרנג והן דמויי שוריקן. בזכות יכולותיו ארוכות הטווח המאפשרות ניטרול אויבים חמושים ללא הריגתם, הפך הבאטראנג לתחליף של באטמן לאקדחים (מהם הוא סולד בעקבות אופן רציחת הוריו), וכך הפך לאחד מכלי הנשק היותר מזוהים עמו, והופיע בכל עיבוד טלוויזיוני וקולנועי של באטמן.
בעקבות הצלחתו, היווה הבאטראנג מודל לכלי נשק רבים של דמויות אחרות: מספר רובינים השתמשו בוראיציות של הבאטראנג, כאשר הבולט שבהם הוא טים דרייק, הרובין השלישי, שיצר שוריקן בצורת האות "R", בנוסף גם קאטוומן יצרה גרסת באטראנג משלה.
סמל טורונטו
סמל טורונטו (באנגלית: Coat of arms of Toronto) נוצר לאחר איחוד הרשויות בעיר ב-1997. לאחר שהתקבלו הצעות לעיצובו מחברי מועצת העיר ותושביה, הוא עוצב סופית באוקטובר 1998 בהשפעת המיזוג.
תיאור הסמל
המגן מתאר את שני בנייני עיריית טורונטו (בצהוב) ואת השמיים ביניהם ומעליהם שיוצרים את האות T בכחול כתחילית של טורונטו.
הציצה כוללת נשר זהב, המסמל את האומות הראשונות וכתר מוראלי, המסמל את העיר והעיטורים שעליו הגיעו מסמליהן של הערים שמוזגו לטורונטו: צפון יורק (לב אדום), יורק ומזרח יורק (ורד לבן). תחתיו, עטרה בכחול וצהוב. בצדדים ניצבים שני תומכי הסמל, הבונה והדב. הבונה מסמל את התעשייה בעיר בכלל ואת תעשיית הפרוות ההיסטורית בפרט. לצווארו שרשרת עלי אלמון שהיו סמלה של העיר אטוביקוק שפירוש שמה "המקום בו גדלים עצי אלמון". התליון שעל השרשרת הוא משושה זהב המסמל כוורת שמייצגת גם היא את התעשייה בעיר. הדב מסמל את הגנת העיר ליושביה, השרשרת על צווארו זהה לשרשרת של הבונה אלא שעל תליון הדב מופיע פרח הקולומביין (Aquilegia, Columbine) שהיה סמלה של העיר סקרבורו. מיקום התליונים מראה את המיקום הגאוגרפי של הערים, סקרבורו במזרח ואטוביקוק במערב. החלקה היא גבעה ירוקה שבה שלושת הנחלים שזורמים בטורונטו ונשפכים לימת אונטריו, האמבר, דון ורוז'. תחתם, בין שני עלי אדר, מופיע מוטו העיר Diversity Our Strength (מאנגלית: הגיוון הוא כוחנו) שנקבע לאחר מיזוג הרשויות.
סוביבור (סרט)
"סוביבור" (ברוסית: Собибор) הוא סרט קולנוע רוסי משנת 2018, דרמת מלחמה בבימויו של קונסטנטין חבנסקי (שזהו סרט הבכורה שלו כבמאי) ובסיוע אנדריי מליוקוב על פי תסריט של אלכסנדר אדבשיאן ובשיתוף פעולה עם אולפני מוספילם ומשרד התרבות של רוסיה.
בסרט מככבים קונסטנטין חבנסקי, מריה קוז'בניקובה, כריסטופר למברט ואחרים. בכורת הסרט ברוסיה התקיימה ב-3 במאי 2018.
אירוע הקרנת הבכורה נערך תחילה בוורשה, פולין ב-23 באפריל 2018 ולמחרת נערכה הקרנת הבכורה ברוסיה בעיר הולדתו של פצ'רסקי, רוסטוב על הדון. הקרנות מסחריות החלו ב-3 במאי 2018, לקראת יום הניצחון. מרכז התרבות הרוסי, בחסות השגרירות הרוסית בישראל, ארגן הקרנת בכורה של הסרט בישראל ב-16 במאי 2018.
הסרט נבחר כמועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מטעם רוסיה.
תקציר עלילת הסרט
הסרט מספר את קורותיו של אלכסנדר פצ'רסקי, קצין יהודי מברית המועצות שנפל בשבי והנהיג את המרד שהסתיים בבריחה המונית של אסירים ממחנה ההשמדה סוביבור. הסרט המבוסס על אירועים היסטוריים מתועדים כולל מספר דמויות המבוססות על דמויות היסטוריות אמתיות, כמו תומאס בלאט, ליאון פלדהנדלר, קרל פרנצל ועוד.
הפקה
בשלבי ההפקה הראשוניים הסרט נודע בשם אגדת הבריחה (Легенда о побеге), שמו שונה לשמו הנוכחי לאחר השלמת הצילומים.
תחילה פורסם שאנדריי מליוקוב מביים את הסרט, אך במסיבת עיתונאים בספטמבר 2017 לקראת קידום הסרט נודע שחבנסקי עצמו מביים את הסרט.
צילומים
הצילומים החלו בספטמבר 2016 בפרברי וילנה שבליטא והושלמו בדצמבר אותה שנה.
שיווק
קדימון רשמי ראשון פורסם בדצמבר 2017, יחד עם כרזת הסרט הרשמית. קטע מהסרט הוקרן בפני נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו במהלך ביקור השניים במוזיאון היהדות והסובלנות, בינואר 2018.
LOL (אלבום של בסהאנטר)
LOL (נכתב: ) הוא אלבום האולפן השני של המוזיקאי השוודי בסהאנטר. האלבום יצא לאור ב-28 באוגוסט 2006 על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ו-Ultra Music. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
רקע ופיתוח
בנובמבר 2015 הודיע בסהאנטר שהוא עובד על אלבום חדש. בסהאנטר עבד על האלבום במשך שלוש וחצי שבועות באולפן הפרטי שלו Basshunter Studio ובאולפן PJ Harmony Studio. כל שירי האלבום הופקו על ידו, למעט שלושה אשר הופקו יחדיו עם PJ Harmony.
בראיון לאחר צאתו של האלבום, אמר בסהאנטר שבמקור תוכנן אלבום המשך בשם "ROFL" או "KTHXBYE" אשר היה אמור לצאת בחינם, אך בעקבות החוזה שלו עם חברת ההפקה הוא לא עשה זאת.
דור מיכה
דָּוִד דור מיכה (נולד ב-2 במרץ 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בבית"ר ירושלים מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
דור מיכה נולד וגדל בגבעתיים, לאביו קובי מיכה, כדורגלן עבר שהחל את דרכו בקבוצת מכבי תל אביב, המשיך במכבי יפו ובהכח מכבי רמת גן אך נאלץ לפרוש בגיל 26 עקב פציעה בברך. למד בבית הספר התיכון קלעי שבעיר הולדתו.
מכבי תל אביב
ב-12 בפברואר 2011, בעקבות הגעתו של המאמן מוטי איווניר והעלאת מספר שחקני נוער לקבוצה הבוגרת, ערך מיכה את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב במשחק חוץ נגד הפועל רמת גן, בו ניצחה מכבי תל אביב 0–3. מיכה כבש את השער השלישי בדקה ה-87 ובישל שער נוסף. ב-29 בספטמבר 2011 הבקיע מיכה את שערו הראשון במסגרת אירופית, כאשר כבש שער שוויון נגד קבוצת דינמו קייב באצטדיון בלומפילד בדקה ה-44, בשלב הבתים של הליגה האירופית.
בעונת 2012/2013 היה מיכה חלק משמעותי בזכייתה של מכבי תל אביב באליפות תחת המאמן אוסקר גרסיה, כששותף ב-28 משחקי ליגה והבקיע 5 שערים. את עונת 2013/2014 סיים מיכה כמלך הבישולים של מכבי תל אביב וסגן מלך הבישולים של ליגת העל עם 9 בישולים, וזכה באליפות שנייה ברציפות עם הקבוצה. במסגרת הליגה האירופית כבש שער חוץ חשוב מול בורדו הצרפתית, שנתן למכבי תל אביב את הניצחון ואף עזר לה להעפיל משלב הבתים של המפעל, ובליגה כבש שלושה שערים.
בעונת 2014/2015 כבש מיכה חמישה שערי ליגה, זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן זכה עמה בגביע המדינה (פתח בהרכב בניצחון 6–2 על הפועל באר שבע במשחק הגמר) ובגביע הטוטו. בעונה זו בישל 12 שערים וסיים שוב כסגן מלך הבישולים של ליגת העל. במהלך העונה האריך את חוזהו במכבי תל אביב עד לתום עונת 2017/2018.
בעונת 2015/2016 השתתפה מכבי תל אביב בשלב הבתים של ליגת האלופות, ומיכה תרם להעפלתה של הקבוצה ממוקדמות המפעל, כאשר בישל שער שוויון בדקה ה-96 לערן זהבי, במשחק הראשון מול פ.צ. בזל בשלב הפלייאוף (2–2). בשלב הבתים עצמו שותף בארבעה משחקים, מתוכם בשניים פתח בהרכב. עונה זו הסתיימה ללא תארים עבור קבוצתו, לאחר שהקבוצה הפסידה בגמר גביע המדינה וסיימה כסגנית האלופה, אך עם שישה שערים ו-14 בישולים של מיכה ב-50 הופעות בכל המפעלים. בליגה בישל עשרה שערים וסיים את העונה כסגן מלך הבישולים של ליגת העל בצוותא עם ערן זהבי.
בעונת 2016/2017 בישל מיכה 12 שערים וסיים את העונה כמלך הבישולים של ליגת העל ובנוסף כבש שני שערים.
בעונת 2017/2018 כבש שער אחד והוסיף ארבעה בישולים.
בעונת 2018/2019 הוביל את מכבי תל אביב לאליפות כאשר בפעם השנייה בקריירה היה המבשל המוביל בליגת העל עם 12 בישולים, בנוסף לארבעה שערים, ונבחר ל"כדורגלן העונה בישראל".
אנורתוסיס פמגוסטה
ב-4 בספטמבר 2020 חתם מיכה באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית לשנתיים. ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בהפסד קבוצתו במסגרת הליגה האירופית 2–3 לפ.צ. בזל. ב-1 בנובמבר כבש שער בכורה בליגה הקפריסאית בתיקו 1–1 של אנורתוסיס עם קרמיוטיסה. מיכה זכה עם קבוצתו בגביע הקפריסאי לשנת 2020/2021.
הפועל באר שבע
ב-13 ביולי 2021 חתם מיכה בהפועל באר שבע מליגת העל הישראלית, לשלוש שנים. ב-24 באפריל 2022 כבש שער בכורה תיקו 1–1 נגד בני סכנין.
זכה עם קבוצתו הפועל באר שבע בגביע המדינה לעונת 2021/2022.
בית"ר ירושלים
ב-6 ביולי 2023 חתם מיכה בבית"ר ירושלים לעונה אחת.
נבחרות ישראל
למיכה 34 הופעות בנבחרות הנערים והנוער השונות של ישראל, בהן הבקיע שמונה שערים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-5 בספטמבר 2011 במשחק מול נבחרת אנגליה. אי הכללתו בסגל הנבחרת לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2013 עוררה ביקורת. מיכה כבר תפס תפקיד מרכזי בטורניר מוקדמות האליפות של שנת 2015 אותו סיימה הנבחרת במקום השני, אך לא העפילה לטורניר עצמו כיוון שעל פי חוקי התחרות רק הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני מעפילות לטורניר עצמו.
הוא זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחק מול במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל, כשפתח בהרכב במשחק ידידות מול.
חיים אישיים
בשנים 2013–2020 היה בזוגיות עם השחקנית נואל ברקוביץ'. ב-2021 נישא לבת זוגו אלמוג בר נוי, ובשנת 2022 נולדה בתם הבכורה. הוא בעל דרכון פורטוגלי.
הוא זכיין-שותף בשלושה סניפים של רשת הגלידריות "גולדה" בתל אביב.
פרשת יחסי המין עם הקטינות
ביוני 2020 נחקרו מיכה וחברו לקבוצה עומר אצילי כחשודים בבעילה אסורה בהסכמה, עקב קיום יחסי מין עם שתי קטינות מתחת לגיל 16. בעקבות כך, הודחו מסגל הקבוצה במשחקים אחרונים של הפלייאוף. ביולי 2020 הודיעה הנהלת מכבי תל אביב לשניהם שסיימו את דרכם במועדון עקב פרשה זו. בספטמבר 2020 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיק מחוסר אשמה, לאחר שהתברר שהנערות הסתירו מהם את גילן האמיתי.
ב-24 ביולי 2020 התנצל מיכה על הפרשה. בחלון ההעברות של קיץ 2020, אצילי ומיכה החליטו לעזוב את ישראל לתקופה, וחתמו מראש על חוזים לשנתיים בליגה בקפריסין, כל אחד בקבוצה נפרדת.
ביולי 2022, כשנתיים לאחר המקרה, פרסם העיתונאי אלמוג בוקר של חדשות 13 התכתבויות בוואטסאפ בין מיכה ואצילי, שמעידות לכאורה על כך שהשניים חשדו ששתי הנערות עלולות להיות קטינות, ועל כן שקלו אם להביא אלכוהול ו'אבקה' למפגש. בתגובה לפרסומים כפר מיכה בעניין הסמים, וטען לסילוף בשיחות שפורסמו.
באוגוסט 2022 הפרקליטה שסגרה את התיק מחוסר אשמה כשנתיים לפני כן, עו"ד יהודית לייבה, אמרה בראיון כי אמנם מדובר בניצול מחפיר של הנערות, אך מכיוון שהן הציגו את עצמן כבנות 17 וחצי מעשיהם של אצילי ומיכה אינם פליליים.
מועדונים
מעודכן ל-29 בפברואר 2020
נבחרת לאומית
מעודכן ל-15 בנובמבר 2018
מיחה מבליה
מיחה מבליה (בסלובנית: Miha Mevlja; נולד ב-12 ביוני 1990) הוא כדורגלן סלובני המשחק כבלם בנבחרת סלובניה.
קריירת מועדונים
מבליה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גוריצה. בגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. ב-16 במאי 2010 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–3 נגד רודאר ולניה. בעונת הפך מבליה לשחקן הרכב ושיחק 34 משחקים וכבש 3 שערים. ב-8 ביולי 2013 חתם בלוזאן מליגת העל השווייצרית. ב-15 ביולי 2014 חתם לעונה בבני סכנין מליגת העל. באפריל שוחרר מהמועדון עוד בטרם נגמרה העונה לאחר סכסוך עם ההנהלה. בקיץ חתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
באוגוסט 2017 חתם בזניט סנקט פטרבורג למשך 4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-14 בספטמבר 2017, במסגרת משחק בליגה האירופית, בניצחון קבוצתו 5:0 על ורדאר סקופיה. את שער הבכורה שלו גם עשה במסגרת משחק הליגה האירופית, כשהבקיע שער בדקה ה-89 בניצחון קבוצתו על מולדה בשלב הפלייאוף ב-23 באוגוסט 2018. בפברואר 2019 הושאל לרוסטוב למשך חצי עונה.
ב-19 ביולי 2021, מבליה חתם באלניהספור מליגת העל הטורקית.
ב-8 בספטמבר 2022 חזר מבליה לרוסיה וחתם לעונה אחת בספרטק מוסקבה. ברם, בינואר 2023 עזב את הקבוצה, לאחר שהופיע במדיה בשבעה משחקי ליגה בלבד.
קריירה בנבחרת
ב-5 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בהפסד 0–1 ל.
גיל בולוטין
גיל בולוטין (נולד ב-14 ביולי 1960) הוא פרופסור חבר קליני, מומחה לניתוחי לב וחזה ומנהל המחלקה לניתוחי לב, בקריה הרפואית רמב"ם משנת 2008. לשעבר טייס קרב בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב ב-1960. אביו עמנואל בולוטין גרפיקאי ואמו עדה שהייתה מורה. בולוטין הוא נכדה של הסופרת חנה לונץ בולוטין ונינו של אברהם משה לונץ. אחיו הם דנדן בולוטין ורון בולוטין.
בילדותו שיחק כדורגל בקבוצת הפועל תל אביב ילדים. בוגר תיכון מקצועי במגמת מכונות.
סיים קורס טיס מספר 92 בשנת 1980 במגמת קרב, ושירת בחיל האוויר כטייס קרב. הטיס מטוסי פנטום. עשרות שנים שירת במילואים בבית הספר לטיסה כמדריך במטוס פוגה.
בשנת 1985 התקבל ללימודי רפואה ב-אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המשיך את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, שם קיבל תואר דוקטור לרפואה. הוא בעל תואר דוקטור נוסף במחקר (PhD) בנושא: "טיפולים כירורגיים לאי ספיקת לב", מאוניברסיטת מאסטריכט שבהולנד.
התמחה בניתוחי לב וחזה במרכז רפואי כרמל בחיפה. בהמשך השתלם בתיקונים והחלפות של מסתמים בגישה מזערית בצפון קרוליינה, ארצות הברית. התמחה בניתוחים לאי ספיקת לב, השתלות לב, באוניברסיטת שיקגו שבארצות הברית וכן התמחות בניתוחים לפרפור עליות, באוניברסיטת מאסטריכט.
בולוטין הוא פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון, ומנהל המחלקה לניתוחי לב ברמב"ם משנת 2008.
בין תחומי עיסוקיו: ניתוחים קורונריים רובוטים וניתוחים היברידיים.
בולוטין עוסק גם בניתוחים שניתן לעשותם ללא פתיחה של בית החזה. שיטה הנקראת "תיקון והחלפת המסתם המיטרלי בגישה מינימלית" (MINI- MITRAL). בשיטה הזו מגיעים אל המסתם המיטרלי דרך חתך קטן, מצד ימין, ומבצעים את הניתוח ללא פתיחת עצם החזה
בולוטין פיתח טכניקה לסגירת חור חוד הלב. על השיטה שעדיין בשלבי פיתוח נרשם פטנט בשותפות בית החולים רמב"ם ומשקיע שהקימו חברה.
משפחה
בולוטין נשוי ללייקו ואב לשלוש בנות.
פואנטה דה סן לואיס
היכל פואנטה דה סן לואיס (בספרדית: Pabellón Fuente de San Luis) הוא היכל ספורט, הממוקם בעיר ולנסיה שבספרד. ההיכל נחנך בשנת 1983 והוא מכיל 8,500 מקומות ישיבה. ההיכל משמש בתור אולמה הביתי של מועדון הכדורסל ולנסיה.
רשימה של טיסות חלל מאוישות
זוהי רשימה של כל טיסות החלל המאוישות לאורך ההיסטוריה. טיסת חלל מאוישת מתרחשת כאשר צוות אנושי טס בחללית אל החלל החיצון.
ישנן שתי הגדרות לטיסת חלל. הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה מגדירה את הגבול שבין אטמוספירת כדור הארץ לחלל החיצון ב-100 קילומטרים מעל גובה פני הים. גבול זה מכונה קו קרמן. נוסף על כך, ארצות הברית מעניקה כנפי אסטרונאוט לאישים מוסמכים אשר הטיסו טיסת חלל מעל 80 קילומטרים. רשימה זו מתייחסת למוסכמה הבינלאומית המקובלת של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה וכוללת את כל טיסות החלל שהגיעו לגובה של 100 ק"מ ויותר או ששוגרו עבור מטרה זו אך כשלו.
נכון ל-13 באוקטובר 2021, עת שוגרה טיסת NS18 של בלו אוריג'ין, נעשו 339 ניסיונות שיגור של טיסות חלל מאוישות; 336 מתוכן הגיעו לחלל (326 טיסות מסלוליות ו-10 טיסות תת-מסלוליות). שלושה שיגורים לא עברו את קו קרמן (100 ק"מ) ולכן לא נחשבות כטיסות חלל. טיסות אלו הן; אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר ושתי טיסות סויוז (T-10a ו-MS-10) אשר בוטלו בעת טיסה. שלוש טיסות נוספות אשר הגיעו לחלל נגמרו באובדן הצוות בעת חזרתם לכדור הארץ. טיסות אלו הן סויוז 1, סויוז 11 ואסון מעבורת החלל קולומביה.
טיסות חלל לפי מדינות
מאז שנת 1961, שלוש מדינות (ברית המועצות/רוסיה, ארצות הברית וסין) ביצעו טיסות חלל מאוישות באמצעות שנים עשר רכבי חלל שונים.
מוצב ליבנה
מוצב ליבנה הוא מוצב של צה"ל בגבול ישראל-לבנון. המוצב ממוקם מצפון לשתולה וממזרח לזרעית. המוצב חולש על שטחים ממערב - העיירה עייתא א-שעב, מצפון - הכפר ראמיה.
במוצב היה מכ"ם קשת.
היסטוריה
במרץ 1991 זוהו חוליית מחבלי חזבאללה, שהיו בדרך לפיגוע. כוח של גדוד 51 בפיקוד ארז גרשטיין יצא אליהם באיגוף אל אזור וואדי מוזלם הסמוך לכפר ראמיה. בהסתערות מטווח קצר שלושת המחבלים נהרגו. אחד ממפקדי המחלקה בכוח היה תמיר ידעי.
בשנות הלחימה בדרום לבנון (1985–2000) לוחמים שאיישו את המוצב היו יוצאים לפעילויות מבצעיות ברצועת הביטחון בדרום לבנון.
במסגרת הנסיגה מלבנון פוצץ חלקו הצפוני של מוצב ליבנה, שחרג לתוך שטח לבנון.
בשנת 2006 בכביש דרומית למוצב נחטפו 2 חיילי צה"ל ובעקבות האירוע פרצה מלחמת לבנון השנייה. בזמן החטיפה המוצב לא היה מאויש.
אורואל
אורואל (בספרדית: Peña Oroel) הוא הר ברכס הפירנאים אשר בספרד. ההר, אשר נמצא בצפון הקהילה האוטונומית אראגון, מתנשא לגובה 1,769 מטר מעל פני הים. הוא אינו גבוה באופן מיוחד, אך מפורסם מאוד באראגון עקב צורתו המיוחדת ועקב העובדה שהוא בולט לעין מכל נקודה בעיר חאקה אשר עליה הוא משקיף.
העלייה להר פשוטה מאחר שניתן להגיע לבסיסו הצפוני (1200 מטר) בעזרת רכב, ובעזרת רכב 4x4 לבסיסו הדרומי.
אגדות רבות קיימות סביב ההר, בהן אגדה המספרת כי כיבושה הנוצרי המחודש של ספרד, הרקונקיסטה, החל על ידי הדלקת מדורות על פסגת ההר. אגדה אחרת מספרת כי בבסיסו של ההר קיים אוצר, ומכאן שמו של ההר (Oro - "זהב" בספרדית).
פדרו הספרדי
פדרו הספרדי או פדרו מספרד (בלטינית: Petrus Hispanus) היה מחברו של ספר הלימוד המרכזי בלוגיקה באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטאות ימי הביניים בכלל עד המאה ה-17, ה-Summulae logicales magistri Petri Hispani (ענייני הלוגיקה של מאסטר פטרוס הספרדי) או ה-Tractatus ("הדיון", מילולית: משא ומתן).
זיהויו
הוראת המילה Hispanus כפולה ויכולה להתייחס הן לספרד המדינה והן לחצי האי האיברי כולו (הכולל גם את פורטוגל). לפיכך, הדעה הרווחת היא שיש לזהות את "פדרו הספרדי" האלמוני, שהיה סמכות נכבדה בדורו, עם פדרו ז'ולינו מליסבון, שהיה לאפיפיור יוחנן העשרים ואחד. המתנגדים למסורת זו הם הספרדים הטוענים שמדובר במלומד חבר המסדר הדומיניקני מקסטיליה. חוקרים מודרניים נוטים לתמוך בדעה שאכן פדרו היה חבר המסדר הדומיניקני ולכן אינו יוחנן העשרים ואחד.
חיבוריו
בנוסף לספר הלימוד הבסיסי ללוגיקה באוניברסיטאות בכל ימי הביניים, ה-Tractatus (אותו חיבר בין 1235 ל-1245) חיבר גם את המשכו, ה-Syncategoreumata. כן חיבר סקירות פילוסופיות-מדעיות על ספרו של אריסטו, De anima ("על החי") בשם Scientia libri de anima (הידע של "על החי"), De morte et vita ("על המוות והחיים") ו-De sensu et sensato ("על החושים והשכל").
כן מיוחסים לו 15 ספרי רפואה, הידוע שבהם Thesaurus pauperum ("אוצר עני"), שייתכן שנכתבו על ידי יוחנן העשרים ואחד (אם יש הבדל בין השניים), שלמד רפואה.
בתרבות
בקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו הוגו מסנט ויקטור, פטרוס קומסטור, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.
הגנת ינוקא
הגנת ינוקא (ינוקא הוא ילד קטן בארמית) הוא מונח משפטי-כלכלי בדיני ההגבלים העסקיים המייצג גישה לפיה יש להעניק הגנה מיוחדת לשחקן חדש שנכנס לזירה בענף כלכלי מוסדר שמתנהלת בו תחרות של מעט גופים. לפי גישה זו זכאי השחקן החדש עם כניסתו בתחילת דרכו להגנה מיוחדת בעיקר להקלה בדרישות הרגולטוריות מפני כוחם של השחקנים המבוססים הדומיננטיים בשוק. המתחרה החדש זכאי להגנה זו, לרוב למשך זמן מוגבל למספר שנים, או לחלופין עד שיגיע למספר מסוים של לקוחות ועד שיצבור כוח שוק שיאפשר לו להתמודד עם יריביו הוותיקים כשווה בן שווים בתנאים של תחרות חופשית.
דוגמה להגנת ינוקא ניתן לראות בהחלטת משרד התקשורת להעניק בשנת 2003 לחב' התקשורת הוט רישיון להעניק שירותי טלפוניה נייחת ובמקביל להשית על חברת בזק הגבלות ופיקוח על המחירים ובהם איסור על מתן הנחות ללקוחות, כל זאת כדי לעודד את כניסתה של הוט כשחקן דומיננטי בשוק.
ההיגיון של גישה זו הוא השאיפה לאפשר תנאים נוחים יותר לכניסתם של שחקנים חדשים וזאת כדי ליצור תחרות בת קיימא עם כניסתם, ומהווה מעין אפליה מתקנת הניתנת לשחקן החדש. מאידך, יש המבקרים גישה זו וטוענים כי השימוש בה אינו אפקטיבי ברוב המקרים, ומאידך הוא כרוך בעלויות משקיות.
בית המשפט העליון בישראל הכיר גם הוא בתקפותה של גישת הגנת הינוקא ואישר בשנת 1999 (בג"ץ 7852/98 - ערוצי זהב ושות' ו-2 אח' נ' שרת התקשורת) את ההגבלות שהטילה שרת התקשורת לימור לבנת על חברות הכבלים והמועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין על האפשרות לשדר חלון מקבצים (טירינג).
הקבינט של אנדשון
הקבינט של אנדשון (בשוודית: regeringen Andersson) הוא כינויה של ממשלת שוודיה (ה-56 במניין, ממשלת מיעוט), בראשותה של חברת הפרלמנט השוודי מגדלנה אנדשון, שהיא ראש הממשלה האישה הראשונה בהיסטוריה של שוודיה. הממשלה הוצגה ב-30 בנובמבר 2021, וזכתה לאמון הריקסדאג שנבחר בבחירות שנערכו ב-9 בספטמבר 2018. בבחירות אלה זכתה רשימת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (מפלגת השלטון היחידה) ב-100 מושבים (כ-29%).
בממשלה מכהנים, כולל ראש הממשלה, 23 שרים: 11 גברים ו-12 נשים. כך יש בה גם רוב נשי וגם ראש ממשלה אישה ראשונה בהיסטוריה. הממשלה מורכבת מסיעה אחת בלבד: מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, שזכתה ב-100 מושבים בלבד מתוך 349, אך נהנית מאמונם של 176 חברי פרלמנט (אקטיבית ובהימנעות), מול 173 מתנגדים אקטיביים. לפיכך, הקבינט של אנדשון עשוי להיות אחת הממשלות החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה. עם זאת, התנגדותם האקטיבית של מרבית חברי הפרלמנט לממשלה בשיתוף השוודים הדמוקרטים הקנתה לקבינט החדש את זכות קיומו והוא זכה לאמונם של הריקסדאג ושל מלך שוודיה ב-29 וב-30 בנובמבר 2021.
רקע להקמת הממשלה
מספר חודשים לאחר בחירות 2018 הוקמה ממשלת לוון השנייה, בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הירוקים, ובהימנעות של מפלגת המרכז. ביולי 2021 נפלה הממשלה בעקבות הצבעת אי-אמון שבה תמכה מפלגת השמאל, דבר שגרם לסבב התייעצויות חדש ולהקמת ממשלת לוון השלישית, בהרכב זהה, שבועות לאחר מכן. באוגוסט אותה שנה התראיין ראש הממשלה סטפן לוון לראשות השידור השוודית, ובמהלך הראיון הצהיר כי בדעתו לפרוש ממשרת ראש הממשלה "במהלך הסתיו הקרוב". המהלך אכן יצא לפועל בתחילת נובמבר, עת התפטר לוון מתפקידו כמנהיג מפלגת הסוציאל-דמוקרטים, ומגדלנה אנדשון נבחרה לכהן בתפקיד במקומו. כשבועיים לאחר התפטרותו מתפקידו במפלגה, הגיש לוון את התפטרותו ממשרד ראש הממשלה ליושב ראש הפרלמנט, אנדריאס נורלין.
לאחר סבב התייעצויות של נורלין עם נציגי הסיעות השונות בפרלמנט, העניק נורלין את המנדט להקמת ממשלה לאנדשון. ב-24 בנובמבר, שכונה "יום רביעי הגדול" (superondsdag), הפרלמנט הסמיך את אנדשון להקים את ממשלתה, מה שהפך אותה לאישה הראשונה בהיסטוריה השוודית שזוכה להכרת הפרלמנט ושוודיה חדלה להיות המדינה היחידה מבין המדינות הנורדיות בה לא נבחרה מעולם ראש ממשלה אישה. הקואליציה שהייתה עתידה לקום כללה את שתי השותפות המסורתיות בגוש השמאל השוודי, הסוציאל-דמוקרטים והירוקים, בברית שנודעה בשם האדומים-ירוקים (De rödgröna). כשבע וחצי שעות לאחר ההצבעה, נפלה הצעת התקציב של הממשלה החדשה, ובמקומה עבר תקציב שהציעה האופוזיציה, דבר שהוביל את הירוקים לפרוש מהקואליציה. בעקבות פרישת הירוקים, ולפי החוק השוודי, נאלצה אנדשון להתפטר מהתפקיד, ולוון נותר ראש הממשלה בפועל (acting), דבר שהוביל לכאוס פוליטי מאחר שלא קרה מעולם קודם לכן. שבוע לאחר מכן, התנצל יושב ראש מפלגת הירוקים בראיון שהעניק לאפטונבלודט, ואמר שהם "היו נאיבים".
בימים חמישי ושישי התקיימו סבב שיחות חדש על ידי נורלין, וביום שני שלאחר מכן, ב-29 בנובמבר, בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובהימנעות של סיעות הירוקים, השמאל והמרכז (173 מתנגדים, 101 תומכים), אנדשון קיבלה את הכרת הפרלמנט לממשלה חדשה, הפעם כממשלת מיעוט בהרכב של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בלבד. ביום שלישי, 30 בנובמבר, פרסמה אנדשון את שמות חברי הקבינט המיועד.
נתונים סטטיסטיים
הנתונים שלהלן מתייחסים להרכב הממשלה ביום הצגתה, ב-30 בנובמבר 2021:
סיאניט
סיאניט הוא סלע יסוד פלוטוני גס גביש המורכב מגבישי אורתוקלז (ורודים, לבנבנים, בעלי ברק משיי) לעיתים מצויים בו גם גבישים של מוסקוביט וביוטיט. סיאניט נבדל מגרניט בכך שיש בו מעט קוורץ. המונח סיאניט נגזר מהמילה סיינה (Syene) כיום אסואן במצרים.
היווצרות
סיאניט נוצר כתוצאה מהמסה חלקית של סלע געשי או גרניט כאשר מאגמה בינונית בהרכבה מתגבשת בתוך גופי חדירה גדולים. תהליך זה מתרחש מעל אזור הפחתה, לרוב באזורי קשת איים (שרשרת איים געשיים), ובאזורים בהם נוצרים רכסי הרים בתהליכי אורוגנזה.
הרכב הסיאניט
סיאניט דל מגרניט ב{SiO-2} כי אין הוא מכיל קוורץ חופשי. הסיאניט עשיר מגרניט ב{Al_2O_3} וב{K_2O} בשל הפלדשפר, בעיקר מפלדשפר אשלגני, שהוא מרכיב ראשי בו. ההרכב של סיאניט הוא בעיקר אלקלי (בדרך כלל אורתוקלז). מוסקוביט וביוטיט עשויים להיות נוכחים בשיעורים קטנים, פחות מ -10%. מוסקוביט וביוטיט לעיתים קרובות משולבים כרכיבים פתטים של הסלע.
תפוצת הסיאניט
תפוצתם של סלעים אלה אינה נרחבת כשל הגרניט, והם מופיעים בדרך־כלל, יחד עמו או בקרבתו. בצפון אמריקה נמצא בארקנסו ומונטנה. יש אזורים בניו אינגלנד המכילים גם כמויות גדולות. באירופה סיאניט ניתן למצוא בחלקים של שווייץ, גרמניה, נורווגיה, בפלובדיב בבולגריה, רומניה. באפריקה הסיאניט נמצא באסואן, מצרים, ובמלאווי בולאנג'ה בשמורת היער.
אפיסיאניט
אפיסיאניט (או עלית סיאניט) הוא מונח בפטרולוגיה המתאר הפיכת חומר עשיר בSiO2, לאבן ענייה ב-SiO2. תהליך שגורם לדלדול SiO2 לעיתים קרובות מכונה episyenitization. המונח מתייחס רק להשפעה המיקרוסקופית של דלדול הSiO2 היחסי בסלע; זה לא מרמז דבר על טבעם של התהליכים הפיזיים שמובילים לדלדול SiO2, משום שתהליכים רבים ושונים בסביבות מותמרות שונות עלולים ליצור אפי סיאניט.
שומר סף (פודקאסט)
גדי טאוב: שומר סף הוא פודקאסט בהגשת גדי טאוב. הפודקאסט עלה לאוויר לראשונה במאי 2020 ונכון ל-2022 צבר מעל מיליון וחצי האזנות ביוטיוב. הפודקאסט הופק בשיתוף אתר "חדשות המשק".
הפקה
בתחילה טאוב הקים את הפודקאסט בביתו, בעזרת ציוד שנתן לו העיתונאי ומייסד סלע מאיר, רותם סלע – ובהמשך קנה ציוד ייעודי. הראיונות מתבצעים ללא מפגש אישי ומועברים דרך האינטרנט.
נושאים ותוכן
הפודקאסט עוסק בפוליטיקה ישראלית ואמריקנית, אקטיביזם שיפוטי, משפט נתניהו, החלת ריבונות ישראל על יו"ש, הנדסת תודעה, מגפת הקורונה, הרפובליקה העממית של סין, השסע העדתי בישראל, תופעת המסתננים ומהגרי העבודה, פוסט-מודרניזם, תקינות פוליטית, הסכסוך הישראלי-פלסטיני וה-Deep state בישראל.
מרואיינים
במסגרת הפודקאסט טאוב ראיין פוליטיקאים, עורכי דין, עיתונאים ואנשי רוח, ובהם בנימין נתניהו, בן-דרור ימיני, אראל סג"ל, ירון לונדון, דניאלה וייס, בוז'י הרצוג, מני אסייג ואמיר אוחנה.
לאריסה (עיר)
לאריסה (ביוונית: Λάρισα) היא עיר בצפון־מזרח יוון, בירת חבל תסליה ומחוז לאריסה ודרכה זורם הנהר פִּינֶיוֹס. העיר היא מרכז חקלאות ותעבורה אזורי ומקושרת ברשת כבישים ומסילות ברזל לוולוס, סלוניקי ואתונה.
היסטוריה
לאריסה היא אחת מהערים הקדומות ביוון. באזור העיר נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מהמאה ה-6 לפנה"ס ומעריכים שהיא הוקמה בראשית התקופה הפלסגית. ידוע שב-518 לפנה"ס חרבה העיר ברעידת אדמה. העיר נזכרת בכתבים עתיקים, ביניהם הדיאלוג מנון של אפלטון (שם הדרך ללאריסה, שהייתה עיר הולדתו של מנון, מוזכרת בדוגמה שמביא סוקרטס להבדל בין ידיעה לסברה נכונה). משנת 433 לפנה"ס ועד 195 לפנה"ס נשלטה העיר על ידי ממלכת מוקדון ואחרי כן ועד תום התקופה ההלניסטית נשלטה על ידי היוונים. ב-20 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים ועם פיצולה של האימפריה עברה לחזקת האימפריה הביזנטית, תוך שבתווך היא נכבשה ונבזזה מספר פעמים בידי שבטים ויזיגותים. בסוף המאה ה-14 החל מאבק על השליטה בעיר בין הביזנטים לצבא האימפריה העות'מאנית, עד שב-1423 נפלה בידי הסולטאן מוראט השני, אשר עם כיבושה שינה את שמה ל Yenişehr-i Fener.
ב-1665 בנה הסולטאן מהמט הרביעי את אחד מארמונותיו בעיר והוא שימש בסיס יציאה למסעות קרב וציד ועקב כך התפתחה לאריסה מבחינה כלכלית ודמוגרפית והפכה לעיר המרכזית בחבל תסליה. בשנים 1813 ו-1848 פקדה את העיר מגפת דבר שהפילה אלפי חללים וגרמה לנטישה חלקית של תושביה.
ב-1881, בכפוף לסיכומי קונגרס ברלין אשר סיים סופית את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סופחה העיר לממלכת יוון. הסיפוח לווה בטרנספר של מרבית האוכלוסייה המוסלמית לשטחי האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897), נכבשה העיר על ידי העות'מאנים למשך 14 חודשים והם ביצעו טרנספר דומה לאוכלוסייה הנוצרית.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מנתה העיר 30,000 תושבים. במהלך מלחמת איטליה–יוון סבלה העיר הפצצות כבדות מצד האיטלקים ובמרץ 1941 פקדה אותה רעידת אדמה שגרמה נזקים כבדים. באפריל נכבשה העיר על ידי הורמאכט ונותרה בחזקת גרמניה הנאצית למשך 1,300 הימים הבאים, תוך שהיא הופכת מרכז אזורי לפעילות המחתרת היוונית. ב-23 באוקטובר 1944 אחר חצות שוחררה העיר מהכיבוש הנאצי.
תחבורה
העיר מחוברת לכביש מספר 1, חוצה יוון המקשר בין אתונה לסלוניקי ועובר דרך תסליה, לכביש 6 המחבר בין איגומניצה לוולוס ולכביש 4 המחבר בין אלאוסינה לפלורינה. לאריסה ממוקמת בצומת מסילות ברזל ודרכה עוברים קווי רכבת ישירים לאתונה וסלוניקי. בעיר פועלים קווי אוטובוס עירוניים ועתידה לפעול רכבת קלה. נמל התעופה הקרוב שוכן ליד העיר וולוס הסמוכה.
אקלים
בלאריסה שורר אקלים ממוזג ללא השפעות ממתנות, כך שההפרש בין הקיץ לחורף עשוי לעלות על 20oc. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 15oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-5oc בחודש ינואר ועד 25.5oc בחודש יולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 779 מילימטרים.
ספורט
אחד מסמלי העיר היא קבוצת הכדורגל פ.צ לאריסה המשחקת בליגה היוונית העליונה ובמפעלים אירופיים. בעיר פועלת גם קבוצת הכדורסל אפולונאס לאריסה המתחרה בליגת העל היוונית בכדורסל. בעיר שני אצטדיוני כדורגל, מרכז ספורט הכולל אצטדיון כדורסל ומתחם מגרשי גולף.
הקהילה היהודית
עדות להתיישבות יהודים בלאריסה היא מן הקדומות ביוון וסביר להניח שסוחרים יהודים הגיעו לעיר עוד בתקופה ההלניסטית במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. עם זאת, עדויות לקהילה רומניוטית מאורגנת קיימות מהתקופה הביזנטית. בנימין מטודלה שעבר בעיר במהלך המאה ה-12 תיאר קהילה משגשגת בת מאות משפחות.
רדיפות הביזנטים אילצו את יהודי העיר להגר ממנה, בעיקר לשטחי האימפריה הבולגרית השנייה אשר השלטון בה הטיב עימם. משנכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית השתנה היחס ליהודים מאחר שהעות'מאנים התייחסו אליהם כמיעוט הנאמן לסולטאן ותורם לממלכה. במהלך המאה ה-15 הגיעו לקהילה יהודים שגורשו מהונגריה ואחריהם מגורשי ספרד, בהזמנת הסולטאן העות'מאני באיזיט השני. היהודים שהיו אוריינים ובעלי מקצוע נקלטו היטב במסגרותיה של האימפריה החדשה ושגשגו. בחלק מקהילות יוון התמזגה הקהילה הספרדית עם הרומניוטים ובקהילות אחרות כגון לאריסה שינו היהודים הספרדים בכמותם הרבה את צביון הקהילה אשר הפכה מרומניוטית לספרדית. כמות בני הקהילה הלכה וגדלה בהדרגה וב-1687 עם כיבוש הפלופונסוס על ידי ונציה הגיעו לעיר פליטים רבים מפטרס ואוכלוסייתה הוכפלה.
בשנת 1721 מתוארת הקהילה כקהילה ספרדית, אשר מרבית בניה עסקו בסחר בדים וחלפנות כספים. עם זאת מקורות נוספים מציינים כי יהודי העיר נחלקו לשני קהלים, קהל רומניוטי המכונה "קהל עץ החיים" וקהל ספרדי. בשיאה ב-1852 התגוררו בעיר 2,000 משפחות יהודיות.
בשנת 1857 החריבה שרפה את הרובע היהודי בעיר. השרפה נגרמה מהצתה מכוונת כחלק מגל אנטישמיות שפקד את הקהילות היהודיות ביוון ולווה את ההתעוררות הלאומית הבדלנית באזור. בשנת 1882 מנתה הקהילה 2,800 נפשות ותהליך דעיכתה של האימפריה העות'מאנית שלווה במשבר כלכלי בלווי חוסר השקט הפוליטי, הביא להגירת יהודים מהעיר בעיקר לסלוניקי. בשנת 1893 תועדה בעיר עלילת דם כנגד היהודים וב-1897 במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897) כשנכבשה העיר על ידי העות'מאנים, הואשמו היהודים בשיתוף פעולה עם הכובש. בראשית המאה ה-20 החלה פעילות ציונית בעיר ונפתח סניף של חובבי ציון. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 1,175 נפשות.
השלטונות ביקשו מרב הקהילה, יצחק קסוטו, את רשימות היהודים, אך הוא סירב ואמר שהוא רק מורה ואין בידו רשימות. בגבור רדיפות היהודים, הצליחו 900 מיהודי לאריסה להימלט לכפרים מבודדים או לטורקיה ודרכה עלו לארץ ישראל. האוכלוסייה, הכנסייה והמחתרת היווניות סייעו ליהודים בהמלטות וחלקם אף הסתירו יהודים בבתיהם. ב-24 במרץ 1944 נעצרו 150 יהודים שנותרו בעיר ועוד 75 שהחליטו לחזור אליה ונשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
עדן אביטבול
עדן אַבִּיטְבּוֹל (נולד בט"ו בתמוז ה'תשנ"ב, 16 ביולי 1992) הוא משורר, תסריטאי ובעל טור ישראלי.
ביוגרפיה
אביטבול נולד בירושלים להורים שהיו בתהליך חזרה בתשובה. הוא למד בישיבות מיר לצעירים ודרך חכמה בירושלים ולאחר מכן עבר ללמוד וללמד במדרשת זיו בשכונת שערי חסד בעיר המיועדת לסטודנטים ואמנים.
בשנים 2012–2015 פרסם טור חודשי בכתב העת אדרבה בשם "אדרבה – הדור הבא" תחת שם העט "עדן חיים". הטור עסק בחוויותיו של בן להורים חוזרים בתשובה.
בשנים 2017–2019 למד תסריטאות במעלה - בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה.
בשנת 2018 הצטרף אביטבול לכתיבת העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה שבאבניקים בתור יועץ תוכן. בנוסף, כתב על בסיס חוויה אישית את התסריט לפרק 11 בעונה בו מתארח בקולו הזמר שלמה ארצי.
בשנת 2019 יצא לאור ספר שיריו הראשון, "נועדנו לגדולות אחרות", בעריכת רועי חסן.
בשנת 2020 ערך יחד עם אלחי סלומון ואסתי שושן אנתולוגיה ליצירה וספרות חרדית עבור כתב העת יהי. בעקבות פרסום האסופה הקים בבית אורי צבי בירושלים את "נו נו" – סלון חרדי לאמנות ותרבות.
החל משנת 2020 מפרסם טור שבועי במוסף מוצש של העיתון מקור ראשון בשם "סיפורים מהישיבה".
בשנת 2023 היה עמית בתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית של מכון מנדל למנהיגות.
תעתועי נפש
תעתועי נפש (באנגלית: Stonehearst Asylum) הוא מותחן אימה גותי שמבוסס באופן כללי על הסיפור הקצר "The System of Doctor Tarr and Professor Fether" ומככבים בו קייט בקינסייל, ג'ים סטרג'ס, דייוויד ת'יוליס ובן קינגסלי.
הסרט מתרחש בסוף המאה ה-19, ועוקב אחר פסיכיאטר צעיר שמבקר בבית חולים לחולי נפש. חדור מוטיבציה, הוא מוקסם מאחת השוהות במקום ובמקביל מנסה ללמוד על שיטות הטיפול הייחודיות של מנהל המוסד. תוך כדי נדמה שמתחת לפני השטח מתנהלים קרבות ומאבקים בין המטפלים למטופלים.
מרתון הקרח באנטארקטיקה
מרתון הקרח באנטארקטיקה (באנגלית: Ice Marathon Antarctica) הוא מרוץ מרתון על שלג וקרח, המתקיים למרגלות הרי אלזוורת', אנטארקטיקה בחודש נובמבר מדי שנה מאז 2005. בשנים הראשונות התקיים המירוץ בגבעות פטריוט, אך בשנת 2010 הועבר לקרחון יוניון.
עדן אביטבול
ביוגרפיה
אביטבול מתגורר בירושלים, נשוי לשולי (ביתה של הרבנית ימימה מזרחי) ולהם שני ילדים.
תעתועי נפש
עלילה
הסרט מתחיל בשנת 1899 אז פרופסור מאוניברסיטת אוקספורד מדגים מקרה של "היסטריה נשית" לפני כיתתו. אף על פי שהמטופלת מוחה וטוענת שהיא שפויה הפרופסור מציין שכל חולי הנפש טוענים שהם שפויים. אחד הסטודנטים שנכחו בשיעור מגיע לבית החולים לחולי נפש "Stonehearst" ומציג עצמו כד"ר אדוארד ניוגייט מאוקספורד שבא ללמוד על השיטות במקום.
את ביקורו מלווה מיקי פין המנהל האדמיניסטרטיבי של המוסד וד"ר סילס לאמב מנהל המוסד. ניוגייט מופתע מהשיטות הלא שגרתיות של לאמב לפיהן מעודד לאמב את האשליות של מטופליו בהבנה שזה יביא להם אושר גדול יותר. ניוגייט מתאהב בגברת גרייבס, אותה נערה עליה הדגימו את ה"היסטריה הנשית" בסצנה הראשונה. במהלך משתה, ניוגייט ופין מתווכחים, וכהפוגה פין מציע שירימו כוסית. גרייבס גורמת לניוגייט לשפוך את המשקה ואומרת בשקט שהוא חייב לברוח מהמוסד, ניוגייט מסרב לעזוב בלעדיה.
ניוגייט מגלה שצוות המוסד המקורי נעול בחדר הדוודים. והם מסבירים לו שלאמב ופין הם מטופלים שסיממו את המשקאות שלהם ועשו מרד. עוד מתברר שלאמב הוא משוגע מסוכן, מנתח שרצח את מטופליו בזמן מלחמה ופין משוגע גם כן שהרג את אמו ואחותו. כאשר ניוגייט מתגנב למשרדו של לאמב כדי להסתכל במסמכים של מנהל המוסד, הוא שומע את לאמב ופין זוממים להרוג את כולם בעזרת רעל. לאמב מאלץ את ניוגייט לבצע טיפול בהלם חשמלי באחד המטופלים, לאמב מכריז שהוא נרפא מאשלייתו.
במהלך חגיגת השנה החדשה, פין רוצח מטופלת וניוגייט מנסה להשמיד את השמפניה המורעלת. הוא נתפס ולאמב מכין את ניוגייט לטיפול בהלם חשמלי. ניוגייט מגלה לגרייבס שהוא הגיע לבית המקלט כדי לחלץ אותה כי הוא התאהב בה מרגע שראה אותה באוקספורד. לאמב מעניק לניוגייט בקשה אחרונה: לראות תמונה של גרייבס שהוא שומר בכיסו. כעת מתברר שניוגייט החליף את התמונות ובידו של לאמב מונחת תמונה של אחת מקורבנותיו, ההלם גורם ללאמב לברוח החוצה מהחדר בטירוף. פין מנסה להשתלט, אבל גרייבס וניוגייט מובילים מרד נגדו.
פין מתחשמל למוות על ידי אחד האסירים ואז פורצת שריפה. גרייבס מוביל את המטופלים אל מחוץ לבניין, וניוגייט עוזב כדי למצוא את לאמב, שנמצא בהלם תוך הזיות על מעשיו בעבר. פלאשבקים חושפים שלאמב, בלחץ, הוציא להורג את מטופליו כסוג של הרג רחמים. לאחר שהם חילצו את האחרים, ניוגייט מבקש מגרייבס לעזוב אתו, אבל היא אומרת שהיא לא יכולה להיות איתו כי הוא נורמלי. ניוגייט אומר שהוא לא נורמלי, מכיוון שהוא מאוהב בה, ויש לו סוד לספר לה.
זמן מה לאחר מכן, בעלה של גרייבס והפרופסור מאוקספורד מגיעים למוסד. הפרופסור מבקש את שחרורה של גברת גרייבס, אבל נמסר לו שניוגייט כבר שחררה אותה. הפרופסור באוקספורד טוען שהוא ד"ר אדוארד ניוגייט, והאיש שהם הכירו הוא חולה נפש נמלט. בסצנת הסיום נראים צמד המשוגעים הבורחים מציגים עצמם בטוסקנה, איטליה, בתור ד"ר וגברת לאמב. השניים רוקדים בשמחה ומתחבקים בגן.
נמל התעופה הבין-לאומי דאלאס/פורט וורת'
נמל התעופה הבין־לאומי דאלאס פורט וורת' (באנגלית: Dallas/Fort Worth International Airport, קוד IATA: DFW; קוד ICAO: KDFW) הוא נמל תעופה בין־לאומי הממוקם בין הערים דאלאס ופורט וורת' שבטקסס. בשנת 2015 טסו דרכו 64,072,468 נוסעים, העשירי מבין נמלי התעופה בעולם והמריאו ונחתו ממנו 681,261 כלי טיס, הרביעי בעולם. מן הנמל יוצאות טיסות ל-249 יעדים בעולם ובארצות הברית (נכון לאפריל 2019). הנמל משמש כבסיסה של חברת אמריקן איירליינס ומהווה למעשה אירוטרופוליס, עם מיקוד משלו, מערכת בריאות ומשפט, ועוד.
הנמל הוקם ב-1969, לאחר מחלוקת ארוכת שנים בין שתי הערים על מיקומו ובשנת 1973 נחנך הנמל בנחיתת מטוס הקונקורד. כיום בנמל יש חמישה טרמינלים בסך כולל של 161 שערים. הנמל תוכנן כך שיוכל להתרחב, עד ל-260 שערים, אם כי אין תכנון בטווח הנראה לעין להרחבה כזו. בנמל מסיעון בשם סקיילינק, הגדול מסוגו בעולם.
מטען
בשנת 2009 578,906 טונות של מטען עברו בנמל, כשהוא נמל התעופה ה-29 בגודל נפח המטען בעולם. על פי סקר שנערך, זכה הנמל בתואר "נמל התעופה למטען הטוב בעולם", לפני נמל התעופה הבין־לאומי של פרנקפורט.
מרתון הקרח באנטארקטיקה
מסלול המרתון, באורך 42 ק"מ התקני, מסומן, נכבש בחתולי שלג ולאורכו מוצבים תחנות עזרה ואנשי סגל רפואי.
תנאי השטח, השלג, הקרח והקור העז, העלול להגיע, עם משבי רוחות מקפיאים, עד 25°- צלזיוס, מחייבים לבוש מיוחד, הכולל מעיל פוך, מכנסיים אטומים לרוח ומגפיים מבודדים. רצים מן השנים הקודמות מתארים את רישומם הכביר של ההרים, הקרחונים, האוויר הכפורי והצח והלובן של השלג והקרח, המצטרפים כולם לחוויה יוצאת דופן.
המירוץ, המתקיים בקו רוחב 80° דרום, הוא המרתון הדרומי ביותר בעולם וגם היחיד המתקיים ביבשת אנטארקטיקה.
מארגני המרתון, Polar Running Adventurers, אחראים גם למירוץ 100K האנטארקטי ולאולטרה-מרתון של הקוטב הצפוני. הקשיים שארגון המרתון מציב לפניהם רבים ועצומים. הוא נועד לרצי-צמרת וגובה סכומי עתק מכל משתתף. ההגעה אל אתר המרתון מתבצעת במטוס סילון פרטי מצ'ילה, הנוחת על מסלול קרח טבעי. הרצים משוכנים באוהלים כפולי-בידוד למשך שלושת הלילות שהם שוהים במקום. נוסף ללינה וארוחות, כולל התשלום מדליה למסיימי המירוץ, חולצות, תעודות, צילומים מקצועיים וסרטון של האירוע לשימושם הפרטי, וכן הטסה חזרה אל פונטה ארנס, צ'ילה. נוסף לאתגר שבהשתתפות במרתון בקצה העולם, היא מזכה את הרצים בחברות נכספת ב"מועדון שבע היבשות".
השועל והחסידה
השועל והחסידה הוא משל של איזופוס. מספר 426 באינדקס של פרי. לסיפור גרסה מוכרת של ז'אן דה לה פונטן המופיעה כסיפור השמונה עשר בספרו הראשון שפורסם לראשונה בשנת 1668.
עלילה
במרכז הסיפור שועל וחסידה. השועל מזמין את החסידה לסעוד בביתו, במטרה זדונית לצחוק על צורתה המיוחדת. הוא מגיש את הארוחה בצלחת שטוחה, דבר המקשה על החסידה ארוכת המקור, והיא אוכלת רק מעט גרגרים. החסידה בתמורה מזמינה אותו לארוחה, אותה היא מגישה בכלים צרים וארוכים, אשר קלים לחסידה, אך בלתי אפשריים לשימוש עבור השועל.
מוסר ההשכל הוא שמה ששנוא עליך אל תעשה לחברך, וחשוב ללכת לפי הכלל של ואהבת לרעך כמוך.
היסטוריה
הפופולריות של הסיפור גדלה לאחר שהוא הופיע במשלי ז'אן דה לה פונטן, לאחר מכן הוא הופיע על פריטים ביתיים כגון כפתורים, פומיות לטבק, אריחים וכלי חרסינה, ואף טפטים. בין האמנים שבחרו את הסיפור כנושא היו גוסטב קלימט, יאן ואן קסל האב, וז'אן בפטיסט ובנו ז'אק שארל.
במאה ה-20 מארק שאגאל יצר תחריטים עם הדמויות. האגדה הופיעה גם על בולים הממחישים את אגדות לה פונטיין. ביניהם בול דואר שהונפק על ידי דהומיי. ובול שיצא בשנת 1960 בהונגריה ובבול הנצחה במונקו לכבוד ציון 350 שנה למשל.
עיבוד ותרגום
הסיפור זכה לעיבודים בשפות רבות. בעברית הוא הופיע בשנת 1994 בתרגום ועיבוד של זאב ענר ודורית ישראל ובהוצאת אביבים, ובשנת 2003 בתרגום של בינה אופק ובהוצאת עופרים, אותו הקובץ גם זכה להיכנס לספר "השועל והחסידה ועוד סיפורים" שיצא בשנת 2006 באותה ההוצאה.
סלבדור סדורני
סלבדור סדורני אי אורפי (בקטלאנית: Salvador Sadurní i Urpí; נולד ב-3 באפריל 1941 בלארבוק, טראגונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת השוער, בברצלונה ובנבחרת ספרד. סדורני זכה עם ברצלונה באליפות הליגה הספרדית פעם אחת ובשלושה גביעים. לצד התארים הקבוצתיים, זכה סדורני שלוש פעמים בפרס ריקרדו זאמורה, פרס המוענק לשוער המצטיין בליגה באותה עונה.