cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Are You Experienced
ינואר
אחרי הפסקה של 3 שבועות מהקלטות בזמן שהם ניגנו באנגליה, כולל הופעה ב-29 בדצמבר ב-Top of the Pops, החוויה התכנסה מחדש ב-De Lane Lea ב-11 בינואר 1967. באותו הזמן ש-"Hey Joe" צבר תאוצה במצעדים בבריטניה, הם החלו לעבוד על הסינגל השני שלהם, אשר מציג את המאמץ של כותב השירים השני של הנדריקס, "Purple Haze", בתור צד א'. הרצועה הציגה סידור מורכב יותר מההקלטות הקודמות של הלהקה, ונדרשו ארבע שעות של זמן באולפן, וצ'נדלר החשיב את זה כמופרז. זו הייתה הפעם הראשונה שהוא והלהקה ניסו אפקטים לגיטרה. המהנדס האקוסטי רוג'ר מאייר הציג את הנדריקס לאוקטביה, דוושת אפקט שמכפילה את האוקטבה, בחודש דצמבר 1966, והוא הקליט לראשונה עם האפקט במהלך סולו הגיטרה שלו ב-"Purple Haze". כאשר Track Records שלחו את קלטות המאסטר של "Purple Haze" ל-Reprise כדי לעשות רימאסטר, הם כתבו על הקלטת: "Deliberate distortion. Do not correct."
ב-11 בינואר החוויה עבדה על הצד א' השלישי שלהם, "The Wind Cries Mary", שיר שציין את השימוש הראשון שלהם באוברדאבינג, במקום בשיטות של הקלטה מחדש כדי להשיג רצועה משביעת רצון. צ'נדלר הסביר: "היו חמישה מעברי גיטרה שכל אחד מהם התחבר יחד כדי להישמע כמו גיטרה אחת". השיר, שבו רדינג ומיצ'ל טרם שמעו לפני אותו יום, הושלם במהלך הפגישה. צ'נדלר החליט שהם צריכים לבטל את הגרסה המחוספסת של "Third Stone from the Sun" מה-13 בדצמבר ולהקליט מחדש את השיר; הם השלימו את הרצועה הבסיסית עבור היצירה, אבל לא הצליחו לעשות מאסטר סופי. הלהקה הצליחה להפיק הקלטה חיה מקובלת של הרצועה הבסיסית של "Fire" לאחר 7 טייקים. לאחר מכן, הם ניסו את הבלדה החדשה של הנדריקס, "The Wind Cries Mary". ללא היתרון של החזרות, הלהקה הקליטה את השיר בטייק אחד, שאליו הוסיף הנדריקס עוד כמה גיטרות; צ'נדלר העריך כי הם בילו כ-20 דקות עד שרצועת הקצב הושלמה. לדברי צ'נדלר, בזמן הזה החלו רדינג ומיצ'ל להתלונן על העזרה הקטנה שלהם. צ'נדלר הסביר כי שיקולים כספיים השפיעו על הדינמיקה היצירתית: "הם נלחמו בעובדה שלא היה להם מה להגיד במהלך ההקלטות... הם החלו להעלות הצעות, אבל... לא היינו צריכים להתווכח עם נואל במשך 10 דקות ועם מיץ' למשך 5... פשוט לא היינו יכולים להרשות לעצמנו את הזמן".
בין ה-12 בינואר ל-2 בפברואר 1967, החוויה לקחה הקלטה בזמן שהם הופיעו ב-20 תאריכים שונים באנגליה, כולל הופעה שנייה ב-Top of the Pops, ב-18 בינואר. צ'נדלר לא היה מרוצה מאיכות הקול של 11 בינואר והיה מתוסכל ממספר התלונות הרב שקיבל מאנשים שעבדו וחיו ליד אולפני De Lane Lea. הוא הסביר: "היה בנק מעל האולפן, וזה היה בזמן שמחשבים רק נכנסו... היינו מנגנים בקול רם כל כך שזה היה מעלה את המחשבים למעלה". בריאן ג'ונס וביל ווימן מהרולינג סטונס עודדו את צ'נדלר לנסות את אולפני Olympic, שנחשבו לאולפני לונדון העצמאיים. למרות ההצלחה הגוברת של הסינגל הראשון שלהם, בעיות הכסף של צ'נדלר נמשכו. Olympic דרשו תשלום מראש עבור זמן באולפן, אבל Polydor עדיין לא פרסמו את כל הכספים לתשלום. כשצ'נדלר הלך ל-Polydor וביקש הקלה, הם הגיבו בכך שהבטיחו לו קו של אשראי ב-Olympic.
פברואר
עם התקציב שלו, צ'נדלר הזמין זמן ב-Olympic, שם ב-3 בפברואר 1967, הוא והחוויה נפגשו עם הטכנאי אדי קרמר. במהלך הפגישה הראשונה של קרמר והלהקה, הוא חרג משיטת ההקלטה הסטנדרטית המקובלת בה השתמשו ב-CBS וב-De Lane Lea, אשר הייתה להקליט בס ותופים במונו על 2 רצועות. במקום זאת הוא הקליט את התופים של מיצ'ל ב-2 רצועות בסטריאו, והשאיר את 2 הרצועות הנותרות זמינות לבס של רדינג ולחלקי גיטרת הקצב שנוגנו על ידי הנדריקס. הגישה הקלאסית של קרמר, בהשראת תלונות של הנדריקס בנוגע למגבלות 4 ערוצים, תפסה את הצליל החי של הלהקה בכל ארבעת הערוצים הקיימים. קרמר וצ'נדלר עשו לאחר מכן מיקס מוקדם כל 4 הרצועות הראשונות והפכו אותם ל-2, מה שהשאיר מקום ל-2 רצועות נוספות, לגיטרה מובילה עם אוברדאבים של הנדריקס ושירה. שיטה זו סיפקה את הפרפקציוניזם של הנדריקס ואת הרצון של צ'נדלר לצמצם את המספר הדרוש של הקלטות כדי להשיג תוצאה משביעת רצון, ובכך למזער את ההוצאות שלהם. שינוי נוסף שהפעיל קרמר היה שימוש בשילוב של מיקרופונים קרובים ומרוחקים עת ההקלטה של חלקי הגיטרה של הנדריקס, ואילו במהלך המפגשים הקודמים, המיקרופונים הונחו במרחק של כמטר וחצי מהמגברים של הנדריקס. בנוסף לבחירות הלא רגילות, קרמר השתמש במיקרופונים מסוג Beyer M1 60 ribbon, שבדרך כלל לא שימשו להקלטת מוזיקה רועשת.
הנדריקס לא היה בטוח בעצמו כזמר כמו שהיה גיטריסט, ומכיוון שהוא מאוד לא אהב שצפו בו שר, הוא ביקש מהמהנדסים ב-Olympic לבנות מחסום פרטיות בינו לבין חדר הבקרה. זה יצר בעיות כאשר אורות הסטודיו היו חלשים, מה שהקשה על רמזים חזותיים ועל הנחיות שלו לתקשור. כפי שקרה ב-De Lane Lea, נטייתו של הנדריקס לשימוש במגברים בווליום גבוה מאוד עוררה ביקורת ותלונות מצד אנשים שגרים ועובדים בסמוך לאולפן. מפעיל ההקלטות של Olympic ג'ורג' צ'קינאץ נזכר ואמר: "לפעמים זה היה כל כך רועש שהיינו מכבים את המוניטורים [תא השליטה] והיה באמת מעט הבדל". צ'קינאץ ציין כי התגובות למוזיקה של הנדריקס לא תמיד היו חיוביות: "נראה שאני זוכר המון מוזיקאים, הרבה אנשים, שאומרים, 'אני לא יכול לראות מה כל המהומה עליי', או 'אני לא יודע איך אתה מקשיב לכל הרעש הזה; פחד לעבוד איתו'... צ'ס היה משוכנע שהוא ראה משהו. לא כולם היו משוכנעים שצ'ס צודק". בעיה אחרת שסיבכה את המפגשים היו המספר הגדול של המעריצות שהופיעו באולפן שרצו לצפות בהקלטות של החוויה. כהרגל, הנדריקס היה אומר לאנשים ללא הבחנה היכן הם יהיו בכל יום נתון, מה שהוביל לכך שקבוצות גדולות של מעריצים עקבו אחריו לכל מקום. העובדים ב-Olympic קיבלו את המשימה לשמור עליהם תחת שליטה ובמרחק בטוח כדי לא להכביד על תהליך ההקלטה באופן בלתי מוגבל. צ'קינאץ העיר: "זה היה יוצא דופן. עבדתי עם הסטונס. עבדתי עם הביטלס. עבדתי עם לד זפלין. לא הייתי קופצני; זה לא היה קשה כמו עם הנדריקס. זה היה משהו של בית פתוח. הנדריקס לא היה קשה בכלל, אבל הייתי מעדיף שלא יהיו המון בנות האורבות בעבודה".
ב-20 בפברואר 1967 המשיכה החוויה לעבוד על Are You Experienced, אך בעיות תזמון ב-Olympic גרמה לצ'נדלר להזמין זמן באולפני De Lane Lea. במהלך הסשן הם הקליטו את "I Don't Live Today", שהציג אפקט Wah-wah ידני שקדם לפדל. הם הצליחו להשלים מאסטרינג עד סוף היום, אם כי הנדריקס בסופו של דבר הקליט מחדש את הקול המוביל ב-Olympic.
מרץ ואפריל
החוויה לקחה הפסקה של שבוע מהקלטות בזמן שהופיעה כמה הופעות באנגליה, וחזרה ל-De Lane Lea ב-1 במרץ 1967, כדי לנסות להקליט גרסת אולפן של "Like a Rolling Stone" של בוב דילן. אף על פי שהשיר כבר מזמן היה מרכיב בסיס בהופעות חיות של הלהקה, הם לא הצליחו להשיג רצועת בסיס מקובלת, בעיקר בגלל חוסר היכולת של מיטשל לשמור על זמן עקבי בזמן הסשן.
הסינגל השני של החוויה, "Purple Haze"/"51st Anniversary" יצא ב-1 במרץ. הוא נכנס לרשימת הסינגלים בבריטניה ב-23 במרץ, והגיע למקום השלישי. במהלך אותו החודש לקחה הלהקה הפסקה ארוכה נוספת מהקלטה בזמן שהם הופיעו בבלגיה, גרמניה ובריטניה, כולל הופעות בתוכנית הטלוויזיה הבריטית Dee Time ובתוכנית הרדיו של ה-BBC Saturday Club. סכסוכי התזמון ב-Olympic הובילו את צ'נדלר להזמין סשן ב-29 במרץ באולפני De Lane Lea. בתאריך זה עבדה הלהקה על קומפוזיציה חדשה שנכתבה על ידי הנדריקס,"Manic Depression"; הם סיימו מיקס לא מעובד בסוף הסשן שנדחה מאוחר יותר לטובת מיקס חדש שהושלם ב-Olympic. ב-3 באפריל, החוויה חזרה ל-Olympic, הוסיפה אוברדאבים והשלימה מיקסים סופיים וכמה מאסטרים לא גמורים. במהלך הסשן של שמונה שעות הקליטה הלהקה שלושה שירים חדשים, הכוללים את "Highway Chile", "May This Be Love", ו-"Are You Experienced?". מכיוון ששיר הנושא של האלבום הכיל גיטרה, בס ותופים מוכפלים, שכפול הקצב גרם למיטשל בהלה מסוימת כשניסה את השיר בהופעות חיות. צ'נדלר השלים מיקסים אחרונים ל-"I Don't Live Today", "Are You Experienced?", ו-"May This Be Love" לפני סיום הסשן שקרמר תיאר כ"מאורגן מאוד".
במאמץ לפנות מקום לשירה המובילה של הנדריקס, הושלם מיקס מופחת ל-"Are You Experienced?" במהלך סשן ב-Olympic ב-4 באפריל 1967. עם השלמת שיר הנושא החוויה מיקדה את עצמה בדמו הלא מעובד מה-11 בינואר של "Third Stone from the Sun". צ'נדלר החליט לזרוק את ההקלטה המקורית של De Lane Lea ולהקליט גרסה חדשה לשיר. במהלך הסשן, הכין קרמר מיקס מצומצם של "Highway Chile", מה שיצר מקום לשתי רצועות לגיטרה ואוברדאב של השירה של הנדריקס. אף על פי שהושלמו מיקסים של מונו וסטריאו לשיר, צ'נדלר העדיף את גרסת המונו, לה הוסיף את "The Wind Cries Mary" כדי להוציא אותם בתור הסינגל השלישי של הלהקה בבריטניה. מיקס מצומצם הוכנה ל-"Love or Confusion", והנדריקס ניצל את הרצועות שהתפנו בשביל להוסיף גיטרה ראשית ושירה. מיקס אחרון הושלם לפני סיום הסשן. ב-5 באפריל צ'נדלר השתתף בסשן מאסטרינג באולפני Rye Muse בשביל "Highway Chile" ו-"The Wind Cries Mary", שבמהלכו נערכו ההכנות לכך שמסלול יוכל להתחיל להכין בייצור תקליטים. ב-10 באפריל, הוא והחוויה חזרו ל-Olympic, ובילו את עיקר הסשן על עריכת קטעי דיאלוג עבור "Third Stone from the Sun", אשר לאחר מכן הואטו והתערבבו בשיר. קרמר ריכז את מאמציו במיקס המסובך של השיר: "השיר היה כמו ציור בצבעי מים... כל רצועה הורכבה מארבע תמונות מורכבות צפופות למדי".
מוזיקה ומילים
במהדורה הבריטית של Are You Experienced נכללו שתי רצועות שייצגו את המוזיקה שהנדריקס ניגן בארצות הברית לפני הקמת החוויה: רצועת הבלוז "Red House" ושיר ה-R&B "Remember". שיר הנושא הפסיכדלי של האלבום, אותו תיאר הסופר שון איגן כאימפרסיוניסטי, הציג את נופי הצלילים הפוסט-מודרניים של גיטרה ותופים אחוריים שהקדימו את הסקראצ'ינג ב-10 שנים. המוזיקולוג ריצ'י אונטרברגר מחשיב את המילים ל-"I Don't Live Today" יותר בבית בסגנון רוק גותי יותר מאשר פסיכדלי, עם זאת; הוא מתאר את המוזיקה כ"נוגה ומושרה בדהלה שמאמצת את הטקסט האפל". המקצבים השבטיים של השיר שימשו לשיפור האלתורים המשובחים בהופעות החיות של הנדריקס בגיטרה. ואילו "Fire" הוא הכלאה של פאנק (funk) ומוזיקת נשמה ומונעת על ידי התיפוף של מיטשל, "May This Be Love" ו-"The Wind Cries Mary" הם בלדות רכות המדגימות את יכולתו של הנדריקס לכתוב מילים מהורהרות ומנגינות עדינות. ניתן לשמוע את ההשפעה של ראגא רוק בסולו הגיטרה הדומה לסיטאר שלו ב-"Love or Confusion". "Can You See Me" הוא שיר רוק רועש הכולל את השירה הכפולה של הנדריקס והשימוש שלו בעיקול של תו אחד בסגנון האנק מרווין. אף על פי ש-"Hey Joe" הוא שיר פולק, וגרסת הכיסוי היחידה באלבום, היא הפכה לאחת הרצועות הכי מבוקשות של הנדריקס.
המהדורה הבריטית של Are You Experienced נפתחה עם "Foxy Lady", רצועה אשר, למעט כמה אוברדאבים, הוקלטה בסשן אחד ב-CBS. הנדריקס כתב את השיר על הת'ר טיילור, אישה בחברה הגבוהה שהתחתנה אחר כך עם סולן המי רוג'ר דלטרי. השיר מתחיל עם פייד אין של התו F שהנדריקס הופך ל-F♯ תוך כדי החלת ויברטו נדיב. בעזרת ידית הבקרה של הגיטרה שלו, הוא מגדיל לאט לאט את עוצמת הקול עד שהיא מתפתחת ללולאת פידבק והיא גולשת לאקורד F♯m7 השולט בשיר. הנדריקס השתמש בשילוב של מגבר ואפקטים של overdrive ו-fuzz box כדי ליצור את גוון הגיטרה החד כתער של השיר. בסולו בהשראת הבלוז - הרביעי שלו מאז שהגיע לאנגליה - השתמש בסולמות פנטטוניים תוך כדי הצגתו בגישתו החדשנית למלודיה; על ידי ניצול מורכב של sustain שנוצר מ-overdriving למגברים שלו, הוא נע בצורה חלקה בשילוב של הטונים הגבוהים והאמצעיים עם שירה נוזלית. הסופר פיטר דוגט השווה את הקצב האיטי ל-Memphis soul; דייוויד סטאבס תיאר את הרצועה כאבטיפוס ללהקות הבי מטאל כמו בלאק סבת'.
אף על פי שהמילים ל-"Purple Haze", שפתח את המהדורה האמריקאית של Are You Experienced, מתפרשות לרוב באופן שגוי כטריפ אסיד, הנדריקס הסביר: "הכל היה על חלום שהיה לי שהלכתי מתחת למים". הוא העלה השערה כי החלום אולי היה בהשראת סיפור מדע בדיוני על קרן מוות סגולה. רדינג ציין כי הנדריקס טרם לקח LSD זמן כתיבת השיר, שהיה לאחר הופעה בלונדון ב-26 בדצמבר 1966. הטיוטה הראשונה של המילים הייתה ארוכה ביותר, כך שצ'נדלר והנדריקס צמצמו את אורכה למשהו שתמאים למוזיקת פופ מיינסטרימית. זה נפתח בהרמוניה של גיטרה / בס במרווח טריטון שהיה ידוע כדיאבלוס במוזיקה בתקופת האינקוויזיציה הספרדית. הכנסייה הקטולית אסרה על מלחינים בימי הביניים של מוזיקה דתית בטריטון, מכיוון שכמו שהמוזיקולוג דייב וויטהיל כתב: "לנגן זה היה כמו לצלצל בפעמון של השטן". לדעת המוזיקולוג ריצ'י אונטרברגר, הריף בפתיחה "הפך לחלק קבוע ב'אוצר המילים' של הרוק". בעוד שמגזין הרולינג סטון תיאר את השיר כתחילת הפסיכדליה של סוף שנות השישים, הכותבים הארי שפירו וקיסר גלבייק זיהו את השימוש של הנדריקס במרכיבי R&B, פאנק ונשמה ברצועה.
בשנת 1967, אמר הנדריקס לעיתונאי קית' אלת'ם כי "Third Stone from the Sun" עוסק בחייזר מהחלל אשר לאחר הערכת המין האנושי מחליט שאינם כשירים לשלוט בכדור הארץ, הורס את התרבות שלהם ומציב את כדור הארץ בטיפול של תרנגולות. השיר מורכב משני קטעים מנוגדים, אחד שמציג ניגון גיטרה ג'אזי בסגנון וס מונטגומרי על פני קצב רוק פשוט, ואחד שמציג את קווי הגיטרה המיקסולידיאנים החופשיים של הנדריקס עם פעימות ג'אז. הרצועה אינה כוללת שירה מתאימה, במקום זאת, מילים מדוברות המתנגנות בחצי מהירות כדי לעורר תמונות של מסע בחלל בין-כוכבי. בנוסף לאלמנטים מג'אז, זיהה אונטרברגר את השימוש של הנדריקס במוטיבים של מוזיקת גלישה במסלול שמזכירים יצירות קודמות של ה-Ventures, להקה מצפון מערב האוקיינוס השקט שהנדריקס היה שומע בילדותו.
הנדריקס תיאר את "Manic Depression" כ"מוזיקת זמנים מכוערת"; בהמלך הופעה חיה הוא הסביר את משמעות המילים: "זה סיפור על חתול המבקש שהיה יכול לאהוב מוזיקה במקום אותה אישה זקנה". השיר יוצא דופן בכך שהוא נכתב במטר משולש, או משקל 3/4, שהוא המשקל שמקושר בדרך כלל לוואלס; רוב מוזיקות הרוק נכתבות במשקל 4/4. אף שהתיפוף שלו מכוון לרוק, התיפוף של מיטשל ברצועה מזכיר את דפוסי הג'אז הנוזלי של אלווין ג'ונס. המוזיקולוג אנדי אלדורט ציין את "השימוש הדרמטי בכרומטיות" של הנדריקס במהלך ברי הפתיחה של השיר וה"heavily vibratoed unison bends", שמציינים את מה שהוא תיאר כאחד הסולואים הטובים ביותר של הנדריקס.
"The Wind Cries Mary" היא בלדת הרוק הראשונה שהקליטה החוויה; הנדריקס כתב את המילים לאחר ויכוח עם חברתו, קתי אטצ'אם, ששמה האמצעי הוא מרי. היא הסבירה: "ריסקתי צלחות על הרצפה, והוא סחף אותן. הוא נעל אותי בחדר האמבטיה לדורות... ובסופו של דבר, החבה של צ'ס, לוטה, חילצה אותי... רצתי להשיג מונית ועמדתי מתחת לרמזורים והיה לי שיער אדם ושמלה אדומה. חזרתי אחרי שהתקררתי והוא כתב את זה". השיר כלל התקדמות אקורדים בהשראת קרטיס מייפילד ומילים ששיקפו את ההערצה של הנדריקס לבוב דילן. "Stone Free" ביטא את רצונו של הנדריקס לשמור על חירותו האישית, תוך שיבוש של מושגי הקונפורמיות ויחסים ארוכי טווח. הוא חזר על הנושא הזה ב-"51st Anniversary" וב-"Highway Chile". הרצועה שהושמטה מהגרסה האמריקאית של האלבום, "Red House", לא ראתה אור באופן רשמי בארצות הברית עד אלבום האוסף Smash Hits בשנת 1969. תכונה יוצאת דופן בהקלטה היא שאינה כוללת רצועת גיטרה בס; רדינג במקום זאת ניגן בגיטרת קצב כשה-equalization שלו נקבע בחוזקה לטובת צלילי הבס. זהו בלוז 12 תיבות היחידי של הנדריקס.
עטיפת האלבום
כריס סטאמפ תכנן את עטיפת האלבום של בריטניה, אשר הציגה תמונה של הנדריקס, מיצ'ל ורדינג על ידי ברוס פלמינג. התמונה מראה את הנדריקס לבוש גלימה כהה ארוכה בזמן שעומד מעל מיצ'ל ורדינג, שציין את מה שאגן תיאר כ-"תנוחה דומה לדרקולה". צ'נלדר יצר קשר עם פלמינג כל סמך עבודתו הקודמת של הצלם עם ההוליס, דייב קלארק פייב והאנימלס. הצילומים התקיימו בפברואר לאחר שפלמינג השתתף בכמה הקלטות והופעות של הלהקה. צ'נדלר הקפיד לבקש שפניהם של חברי הלהקה יהיו גלויים בבירור בתצלום; פלמינג הסביר: "[עטיפות אלבומים] נעשו הרבה יותר אזוטריות עם הזמן, אבל מה שהיינו צריכים לעשות הוא לבסס את האמנים כדי שילדים יזהו אותם". הוא צילם את הלהקה בתמונות גם בצבע וגם בשחור לבן; פלמינג בחר תמונה מהקבוצה השנייה. פלמינג סימן באיזו תמונה הוא בחר להשתמש, הוא עשה את התמונה עם צלב, אבל אחרי שחרור האלבום הוא הבין שהם בחרו תמונה אחרת, שהוא פחות רצה. לדברי פלמינג, השוט שהוא בחר היה "יותר מרושע ויותר מעניין". סטאמפ השכיר את האמן הגרפי אלן אלדרידג' שיעצב את האותיות הפסיכדליות על שרוול האלבום. באופן לא מוסבר הוא בחר לשים רק את שם האלבום, והשמיט את שם הלהקה; Polydor הוציאו את המהדורה ברחבי אירופה עם השם של הנדריקס מודפס בראש השרוול בגופן תואם. השילוב של גוונים ירוקים וחומים על עטיפת האלבום, המצויה בטבעיות עם העמדת הפנים של הנושא, יצרה רושם ויזואלי כללי חלש; סטאמפ אמר: "זו לא עטיפה טובה בכלל, עשינו דברים יותר טובים".
אירופה
הסינגל השלישי של החוויה, "The Wind Cries Mary" בגיבוי "Highway Chile", יצא בבריטניה ב-5 במאי 1967, ואילו "Purple Haze" כבש את המקום השלישי במצעדים. החלטת ההנהלה להוציא את הסינגל בזמן שהקודם עדיין היה נוכח במצעד הבריטי הייתה לא שגרתית, וכך בחרו ב-"The Wind Cries Mary", שהיה שונה מאוד מ-"Purple Haze". סטאמפ נזכר: "עשינו את זה בכוונה... רצינו מבחינה מוזיקלית להראות מי האדם הזה". אגן כתב: "זה התריע בפני הציבור שמה שנקרא האיש הפראי מבורנו מסוגל לשירים של עדינות ורגישות". "The Wind Cries Mary" למקום השישי במצעדים בבריטניה במאי.
בצרפת ובמדינות הבנלוקס, ההקלטות של הנדריקס שוחררו על ידי Barclay Records בעסקת הפצה עם אבטחה של ג'פרי.
צפון אמריקה
אף על פי שהיה פופולרי באותה תקופה באירופה, הסינגל הראשון של החוויה בארצות הברית, "Hey Joe", לא הצליח להגיע לרשימת ה-Billboard Hot 100 עם יציאתו ב-1 במאי 1967. ההון של הלהקה השתפר כאשר פול מקרטני המליץ עליהם למארגני פסטיבל הפופ של מונטריי. הוא התעקש שהאירוע לא יהיה שלם בלי הנדריקס, אותו כינה "אס מוחלט בגיטרה", והוא הסכים להצטרף לחבר המארגנים בתנאי שהחוויה תופיע בפסטיבל באמצע יוני. במהלך רגע השיא של הפסטיבל, שצולם על ידי D. A. Pennebaker בשביל הסרט הדוקומנטרי Monterey Pop, הנדריקס שרף וניפץ את הגיטרה שלו על הבמה לצורך אפקט דרמטי.
לאחר המופע שגנב את ההצגה, Reprise Records הסכימו להפיץ את Are You Experienced. עם זאת, למרות המודעות המוגברת שההופעה של החוויה במונטריי סיפקה, הסינגל השני של החוויה, "Purple Haze" / "The Wind Cries Mary", שיצא בארצות הברית ב-16 באוגוסט 1967, הגיע למקום ה-65 ב-Billboard Hot 100. אף על פי שהסינגל הופיע בצורה גרועה במצעד האמריקני, נוכחותו בתחנות רדיו FM תת-קרקעיות, אשר עברו בתבניות האזנה קלה ומוזיקה קלאסית לקטעי אלבומים, סייעה משמעותית למכירות של האלבום. Reprise הקצתה תקציב קידום מכירות של 20,000 דולר עבור האלבום, שהיה סכום חסר תקדים עבור אמן לא מוכח. לאחר שיצא בארצות הברית ב-23 באוגוסט על ידי חברת Reprise, Are You Experienced הגיע למקום ה-5 ב-Billboard 200. האלבום נשאר ברשימה של Billboard במשך 106 שבועות, 27 מהם בטופ 40. המהדורה של צפון אמריקה של Are You Experienced הציגה עטיפה חדשה של קארל פריס ורשימת רצועות חדשה, כאשר Reprise השמיטו את "Red House", "Remember" ו-"Can You See Me", והוסיפו את שלושת האיי-סיידים שהושמטו מהמדורה הבריטית. מהפרסום בבריטניה הושמטו: "Hey Joe", "Purple Haze" ו-"The Wind Cries Mary".
קבלה ומורשת
Are You Experienced היה הצלחה מסחרית מיידית, שמכר יותר ממיליון עותקים תוך שבעה חודשים מיום שחרורו. בסקירה של האלבום בשנת 1967, Melody Maker שיבחו את שלמותו האומנותית ואת השימוש המגוון של החוויה בקצב. קית' אלת'ם מ-NME אמר: "מאמץ אמיץ של הנדריקס לייצר צורה מוזיקלית שהיא מקורית ומרגשת". עם זאת, לא כל הכותבים העכשוויים העניקו לאלבום ביקורת חיובית; בנובמבר 1967 כתב ג'ון לנדאו מהרולינג סטון שאף על פי שהוא מחשיב את הנדריקס כ"גיטריסט נהדר ומעבד מזהיר", הוא לא הסתייג משירתו וכתיבת השירים שלו. הוא מתח ביקורת על איכות החומר ותיאר את המילים כבלתי שפויות: "מעל להכל התקליט הזה הוא אלים ללא התייחסות, ולירית, לא אלסטי בזה".
מבקרי מוזיקה רבים כינו מאז את Are You Experienced כאחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר ברוק אנד רול. העיתונאי ריצ'י אונטרברגר תיאר את זה כ"אחד האלבומים הטובים ביותר בעידן הפסיכדלי". הסופר כריס סמית' אמר שההוצאה היה "ציון דרך בקיץ של אלבומי ציון דרך". נו גולדסוור, העורך המייסד של מגזין Guitar World, קרא לזה "ספר לימוד אמיתי של מה מוזיקאי יכול לעשות עם הכלי שלו" ו"המדד שבאמצעותו הושווה הכל... ברוק אנד רול מאז". על פי עיתונאי המוזיקה צ'ארלס שר מוריי, האלבום "שינה לחלוטין את התפיסות של איך גיטרה יכולה להישמע, או שכן, איך מוזיקה יכול להישמע", בעוד שה-Miami Herald נתן קרדיט ל-Are You Experienced בכך שהוא מציג רוק אסיד, רוק קלאסי, ואת אסתטיקת הגיטרה של הבי מטאל. המבקר רוברט כריסטגאו כינה זאת "פצצה של הופעת בכורה" בביקורתו ל-Blender ואמר ששיריה היו חדשניים לאופן בו הם השתמשו במבני פופ של 3 דקות כמדיום לגיטרה הכבדה והסוערת ללא תקדים של הנדריקס, שפנו מאוד למאזינים צעירים.
מגזין הרולינג סטון כלל את האלבום וכמה שירים ברשימות "הטוב ביותר" כגון:
בנוסף, מגזין מוג'ו כלל את Are You Experienced בתור אלבום הגיטרה הטוב ביותר בכל הזמנים (2003). בשנת 2005, Are You Experienced היה אחד מתוך 50 ההקלטות שנבחרו על ידי ספריית הקונגרס להתווסף לרישום ההקלטות הלאומי, הבוחר מדי שנה הקלטות "משמעותיות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". האלבום נכלל גם ב"ספריית תקליטים בסיסית" של הקלטות משנות ה-50 וה-60 - שפורסמו במדריך של כריסטגאו שנקרא "Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies" משנת 1981 - ובספר 1001 אלבומים שאתם חייבים לשמוע לפני שתמותו.
רשימת רצועות
מאז ההוצאה הראשונה של Are You Experienced ב-1967, היו שש רשימות של רצועות שונות. מאז 1997, מהדורת הדיסק הקומפקטי בארצות הברית ובריטניה כוללות 17 רצועות, כולל כל השירים שהופיעו במהדורה המקורית של בריטניה של האלבום או במהדורה המקורית של צפון אמריקה, כמו גם שלושת הסינגלים הראשונים של החוויה ("Hey Joe" b/w "Stone Free", "Purple Haze" b/w "51st Anniversary", ו- "The Wind Cries Mary" b/w "Highway Chile").
הוצאת CD
Are You Experienced הונפק לראשונה בפורמט דיסק קומפקטי באודיו דיגיטלי או פורמט CD ב-1985 על ידי Polydor Records (היורש של Track) באירופה ועל ידי Reprise בארצות הברית. הדיסקים המוקדמים הללו העתיקו למעשה את התקליטים המקוריים של האלבום והשתמשו באותם שירים, רצפים ועטיפות כמו עמיתהם משנת 1967. שניהם הונפקו מחדש עם שינויים קלים בשנים 1989–1991 והכיסוי של הדיסק של Reprise כלל "רימאסטר דיגיטלי חדש על ידי ג'ו גסטווירט, בסיוע מדייב מיטסון באמצעות מערכת Sonic Solutions NoNoise, תחת פיקוח של Are You Experienced? Ltd."
בשנת 1993, הגיע אלן דגלאס, שניהל את קטלוג ההקלטות של הנדריקס, להסכם עם MCA Records לגבי שחרורו העתידי של חומר של הנדריקס. הוא גם הודיע על תוכנית להוצאה מחודשת של שלושת האלבומים של החוויה: "הכל בקטלוג הנוכחי הוא פרסום תקציבי... כולם חבילות בנות 25. אני רוצה לקחת את זה ברמה גבוהה... עם כל אלמנטים חדשים אלה". יחד עם עבודות אומנות חדשות והערות צדדיות, ההוצאה המחודשת של MCA קיבלה רימסטר רק עם בחירת מסלול וסדר אחד לשוק האירופאי והאמריקאי. הדיסק בן 17 השירים כלל גם את שלושת הסינגלים הבריטיים של החוויה (גם צד א' וגם צד ב'), יחד עם 11 רצועות שהופיעו בהמדורה הבריטית של Track/Polydor.
ההוצאה של דגלאס מ-1993 לא שרדה הרבה זמן; בשנת 1997 כשהכהונה שלו על הקטלוג של הנדריקס נלקחה על ידי Experience Hendrix (החברה של המשפחה של הנדריקס). באפריל 1997 יצאה הוצאה מחודשת חדשה, ששוחזרה עם העטיפות המקוריות והסדר של הרצועות שיצאו בארצות הברית ובבריטניה. עם זאת, שתי ההוצאות החדשות הללו כללו 6 רצועות נוספות, שסיפקו את אותם 17 רצועות (כל הסינגלים והרצועות מהאלבומים המקוריים) בבריטניה ובארצות הברית, אם כי בסדר אחר. מאז 1997 היו אלה גרסאות התקליטור המורשות הרשמיות של האלבומים המקוריים. בשנת 2010, Legacy Recordings של סוני הפכו למפיץ הבלעדי להקלטות המנוהלות על ידי Experience Hendrix.
פסילופטרוס
פסילופטרוס (שם מדעי: Psilopterus; משמעות השם: "כנף חשופה") הוא סוג של עוף נכחד ממשפחת הפורוסרקוסיים שבסדרת הקריאמאים. הוא התקיים באמריקה הדרומית בין אמצע האוליגוקן עד לסוף הפליסטוקן, לפני 29 עד 0.1 מיליון שנה מזמננו.
הפסילופטרוס ידוע משרידים מאובנים שהתגלו בברזיל, אורוגוואי וארגנטינה. הוא תואר ב-1891 בידי פרנסיסקו מורנו ונכללים בו ארבעה מינים:
הפסילופטרוס היה קטן יחסית לעופות האימה המוכרים כמו הטיטאניס או הברונטורניס והיה קרוב לפלאופסילופטרוס ולפרוקריאמה (Procariama) - המוקדמים שבעופות האימה. במראהו דמה לקריאמה אדומת רגל מודרנית והוא הגיע לגובה 70 עד 80 ס"מ ולמשקל מרבי של עד שבעה ק"ג. בניגוד לשאר עופות האימה נראה שהיה מסוגל לטפס על עצים בעזרת טפריו הגדולים ובעבר אף סברו שהיה בעל יכולת תעופה, אם כי מבנה הכנפיים המנוונות שלו שלל את ההנחה. המקור שלו היה מוארך וחסר בליטה נוקשה בקצה שהתאימה להטחת טרף, כך שככל הנראה השתמש בטפריו גם לציד. העוף הקטן היה בעל מבנה מותאם יותר לריצה, מאחר שהיה פגיע לטורפים גדולים יותר.
מיקוד (דואר)
בשירותי הדואר, מיקוד הוא סדרה של אותיות או ספרות המצורפים לכתובת הדואר למטרת מיון הדואר.
גרמניה הנאצית הייתה המדינה הראשונה בעולם שהנהיגה את שיטת המיקוד ב-1941. רוב מדינות העולם משתמשות במערכות מיקוד. באירלנד, בה משתמשים רק במערכת מיקוד אזורית, נכנסה לשימוש מערכת מיקוד דואר ארצית בשנת 2008. עם המדינות שאינן משתמשות בשיטת מיקוד נמנות אנגולה, טימור, הונג קונג ופנמה. ברוב מדינות העולם נוהג השימוש במערכות מיקוד ספרתיות. המדינות המעטות בהן נוהג מיקוד המשלב ספרות ואותיות הן ארגנטינה, ברוניי, בריטניה, ברמודה, ג'מייקה, הולנד, ונצואלה, מלטה, וקנדה. אף על פי שמיקוד דואר מוקצה בדרך כלל לאזורים גאוגרפיים, קודים מיוחדים מוקצים לעיתים למוסדות עם נפח גדול של דואר, כמו משרדים ממשלתיים וחברות מסחריות גדולות.
המיקוד בישראל
בישראל הוצהר על התחלת שימוש במיקוד ב-1 ביוני 1971. בשנת 1974 קבלו בדואר על ששיעור השימוש במיקוד בישראל היה נמוך. באוקטובר 1975 התברר שמשרד התקשורת כלל אינו משתמש במיקוד ועל פי ההערכות של משרד התקשורת רק בין 10-20% מהמכתבים נשאו מיקוד. במשרד התקשורת טענו שאין טעם להשתמש במיקוד במיון המכתבים כאשר רוב המכתבים אינם נושאים מיקוד, בעוד בציבור טענו שאין טעם לרשום מיקוד שלא נעשה בו שימוש. גם משרדי הממשלה לא טרחו לציין מיקוד על המכתבים ששלחו. בנובמבר 1980 הוצהר על התחלת שימוש במיקוד במיון מכתבים.
המיקוד בישראל היה בן חמש ספרות, שקידדו את העיר, האזור והרחוב. בתחילת 2013 עברה חברת דואר ישראל לשיטת מיקוד בת שבע ספרות. השיטה הנמצאת בשימוש פנימי של חברת הדואר מאז 1 בינואר 2008 כוללת את המיקוד הקודם בן חמש הספרות, וכן שתי ספרות נוספות, ייחודיות לכל מרכז חלוקת דואר (לדוגמה, לכל ריכוז של תיבות דואר בבית משותף).
סם ויטוור
סמואל סטוארט ויטוור (באנגלית: Samuel Stewart Witwer; נולד ב-20 באוקטובר 1977 בגלנוויו, אילינוי, ארצות הברית) הוא שחקן ומדבב ומוזיקאי אמריקאי.
הוא נולד וגדל בפרבר גלנוויו בפאתי שיקגו, אילינוי. יש לו אח אחד. ויטוור היה סולן בלהקה בתיכון גלנברוק סאות', בו גם למד דרמה ותיאטרון.
מיזם שחור
בארצות הברית המונח מיזם שחור מתייחס למיזם צבאי סודי, אשר הממשלה, אנשי הצבא והקבלנים הצבאיים השונים לא מודים רשמית בקיומו. דוגמאות מפורסמות של מטוסים צבאיים שפותחו כמיזם שחור הם מטוסי ה-F-117 נייטהוק וה-B-2 ספיריט. מטוסים חמקניים אלו היו סודיים ביותר, והוכחש עצם קיומם עד הזמן שבו פורסמו.
ביקורת נמתחה על המיזמים הללו שכן הם מפרים לכאורה את אחד הסעיפים בחוקת ארצות הברית. בסעיף 1, חלק 9, פסקה 7 נכתב שעל הממשלה לפרסם "דין וחשבון קבוע על קבלת והוצאת כספים ציבוריים". מכיוון שמיזמים שחורים לא נחשפים כחלק מתקציב המדינה הרשמי, מבקרים טוענים שהם מפרים את חוקת ארצות הברית. כדי להניא מבקרים שונים, משרד ההגנה האמריקאי מקציב מדי שנה חלק מהתקציב שלו לסעיף שנקרא "התקציב השחור". תקציב זה מחולק בין כל המיזמים השחורים השונים, וכך הציבור יכול לדעת איזה חלק מהתקציב מוצא על המיזמים הללו (אם כי לא ניתן לדעת כמה כסף מוקצב לכל מיזם). מבקרים נוספים טוענים שלא כל המיזמים ממומנים דרך "התקציב השחור".
Schweigt stille, plaudert nicht, רי"ב 211
הקנטטה מספרת באופן משעשע על ההתמכרות לקפה, כפרשנות סאטירית לבעיה בוערת בלייפציג של המאה השמונה עשרה, היכן שנוגנה היצירה לראשונה.
לברית הקנטטה, שנכתבה על ידי כריסטיאן פרידריך הנריצי, מרעיפה פנינים רבות כגון: "אם לא יורשה לי לשתות שלוש פעמים ביום ספלון קפה, אצטמק מרוב עינויים, כמו צלי של עז." – שורות שבוודאי הוערכו מאוד על ידי פטרוני בית הקפה של צימרמן בלייפציג, שם נוגנה לראשונה היצירה, כמעין פרסומת של המאה השמונה-עשרה.
היומאה
היומאה (באסטונית: Hiiumaa) הוא האי השני בגודלו באסטוניה הממוקם בים הבלטי, מצפון לאי סארמאה. בגרמנית ידוע האי בשם Tagö ("אי היממה"), בשוודית Dagö ("אי היממה"), ובפינית כ-Hiidenmaa ("ארץ השטן"). היומאה הוא האי המרכזי במחוז היו.
היסטוריה
בחצי-האי קופו עדיין עומד על תילו מגדלור בשם דאגרורט, שנבנה במאה ה-14, והוא נחשב כמגדלור השלישי בעתיקותו בעולם שעדיין עומד על תילו. הוא עדיין מאיר למרחק של 50 קילומטרים.
גאוגרפיה ואקולוגיה
שטח האי הוא 989 קמ"ר.
הנקודה הגבוהה ביותר היא גבעת טורנימאגי (68 מטר מעל פני הים), והנהר הארוך ביותר הוא לוגוזה (21 ק"מ).
בנוף ניתן למצוא יערות מחטניים, ביצות ואחו בקרבת חוף הים. עצי אורן מהווים חצי מהיערות באי. ישנם מעל 900 מינים של צמחים במחוז, מתוכם כ-100 מוגנים. מתוך 30 זני יונקים, איילים, שועלים, חזירי-בר וחתולי-בר משוטטים חופשי באיים ונפוצים מאוד באזור. ישנם 250 זני ציפורים על האיים, מתוכם 195 מקננות באופן קבוע.
יותר מ-60% משטח האי מכוסה ביערות - כמו גם 7% של ביצות, ורק 23% אדמה מעובדת ומיושבת.
מדד מסת גוף
מדד מסת הגוף (מדמ"ג; באנגלית: Body Mass Index – BMI) הוא מדד הנותן הערכה כמותית האם אדם נמצא במשקל תקין, בעודף משקל או בתת־משקל. המדד מחושב באמצעות נתוני הגובה (במטרים) והמשקל (בק"ג).
BMI הומצא במאה ה-19 על ידי המתמטיקאי והסטטיסטיקאי הבלגי אדולף קטלה, במהלך קורס על פיזיולוגיה שהעביר באוניברסיטה. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא אומץ כתקן רפואי למדידת השמנה.
בשנות ה-90 נקבע מדד מסת הגוף כתקן הבינלאומי בתחום, שגם ארגון הבריאות העולמי (WHO) משתמש בו. כיום הוא משמש כמדד המרכזי והפופולרי ביותר לחישוב השמנה, בו רופאים נעזרים כדי לזהות אנשים הסובלים מעודף משקל או מתת-משקל.
חישוב המדד
הנוסחה לחישוב ה-BMI היא:, כלומר משקל (בק"ג) חלקי ריבוע הגובה (במטרים).
BMI בין 18.5 ל-25 נחשב למשקל תקין. BMI מעל 25 נחשב למשקל עודף. BMI מתחת 18.5 נחשב לתת-משקל.
דוגמה: אם אדם שוקל 90 ק"ג, וגובהו 1.95 מטרים, חישוב BMI שלו יהיה כלהלן: לכן, על פי מדד ה-BMI שלו, 23.7, המשקל של אדם זה תקין.
פירוש ערכי BMI
ערכי BMI הגבוהים מ-40 מגדירים השמנת יתר חולנית. קיימים סיווגי משנה לא אחידים לקבוצת הערכים שמעל ל-40.
BMI לילדים
בדומה למבוגרים, גם בילדים נמדדת ההשמנה, בדרך כלל, באמצעות מדד מסת הגוף (BMI). עם זאת, בניגוד לתוצאות BMI למבוגרים בהן כל תוצאה נכנסת לטווחים שנקבעו מראש, בילדים ובמתבגרים עודף משקל מוגדר כ- BMI מעל אחוזון 85 לגיל ולמין. ילד שמן מוגדר ככזה שה-BMI שלו מעל האחוזון ה-95, ותת משקל מוגדר כ-BMI מתחת לאחוזון 5 לגיל ולמין.
ביקורת
החיסרון של מדד זה הוא שהוא מתייחס אך ורק לגובה ולא לוקח בחשבון את רוחב שלד האדם כמו כן חוסר ההתייחסות לפיזור השומן בגוף וחוסר ההפרדה בין מרכיבי הגוף השונים - שומן ושריר.
לדוגמה, אנשים המתאמנים בחדר כושר ומפתחים רקמת שריר מאסיבית, במקום רקמות שומן, עדיין ישקלו יותר (תא שריר כבד מתא שומן). במקרה זה, למשל, גם אם יופחתו משמעותית אחוזי השומן בגופם, הם עשויים להישאר באותו אחוזון BMI מבלי ששינוי גופני זה יבוא לידי ביטוי.
דוגמה מוכרת לאי דיוק מדד ה-BMI הוא מייקל ג'ורדן, אשר בשיא כושרו הגופני היה בעל ערכי מדד BMI של 27-29 המוגדרים כמשקל יתר.
רצועה (מבנה אלגברי)
סוגים של רצועות
משפחה של רצועות יוצרת מגוון אם היא סגורה תחת תת-חבורות-למחצה, תמונות הומומורפיות ומכפלה ישרה (לאו דווקא סופית). בירקהוף הוכיח שכל מגוון של חבורות למחצה מוגדר על ידי זהויות. משפט: כל מגוון של רצועות יכול להיות מוגדר לפי זהות אחת ויחידה.
סריג למחצה
סריגים למחצה הם בדיוק רצועות קומוטטיביות. כלומר, אלו הן רצועות המקיימות את הזהות:
רצועות משרות יחס סדר שניתן להגדיר כ- x \leq y אם ורק אם x y = x. דרישת הקומוטטיביות מרמזת שקדם סדר זה הופך לסדר חלקי בסריג למחצה.
רצועות אפס
רצועת אפס-שמאלית היא רצועה המקיימת את הזהות:
מכך שללוח הכפל שלה שורות קבועות.
באופן סימטרי, רצועת אפס-ימנית היא רצועה המקיימת את הזהות:
כך שללוח הכפל שלה עמודות קבועות.
רצועות מלבניות
חבורה למחצה מלבנית היא חבורה למחצה  המקיימת את הזהויות:
טענה 1. חבורה למחצה א-קומוטטיבית (כלומר מ-ab=ba נובע a=b) היא רצועה. הוכחה. בכל מאגמה גמישה,, לכן כל איבר מתחלף עם הריבוע שלו. לכן, בכל חבורה למחצה א-קומוטטיבית, כל איבר הוא אידמפוטנט ולכן כל חבורה למחצה א-קומוטטיבית היא למעשה רצועה א-קומוטטיבית.
טענה 2. חבורה למחצה המקיימת את הזהות xyx=x היא רצועה. הוכחה. aa=(aa)a(aa)=(aaa)aa=a(aa)=a.
טענה 3. חבורה למחצה מקיימת את הזהות xyx=x אם ורק אם היא א-קומוטטיבית.
הוכחה. ברצועה א-קומוטטיבית,, כלומר, x מתחלף עם xyx, ולכן xyx = x. מאידך אם רצועה מקיימת את הזהות xyx=x, ו-ab=ba אז a=aba=abba=baab=b.
טענה 4. חבורה למחצה המקיימת את הזהות xyx=x מקיימת גם את הזהות xyz=xz. הוכחה. לפי טענה 2 החבורה למחצה היא רצועה, ואז xyz=(xy)zxz = (x(yz)x)z=xz. (הכיוון ההפוך אינו נכון, למשל בחבורה למחצה עם מכפלת האפס).
טענה 5. בכל רצועה, הזהות xyx=x שקולה לזהות xyz=xz. הוכחה. אם רצועה מקיימת את הזהות xyz=xz אז בפרט xyx=xx=x. הכיוון השני הוא טענה 4.
לחבורה למחצה מלבנית עשויים להיות איברים שאינם אידמפוטנטיים. עם זאת, האידמפוטנטים של חבורה למחצה מלבנית מהווים תת-רצועה, שהיא כמובן רצועה מלבנית.
ישנו סיווג מלא של רצועות מלבניות. בהינתן קבוצות שרירותיות ' ו- ' ניתן להגדיר פעולת מאגמה על לפי הגדרה
את הזהות xyz=xz אפשר ללמוד בכל מאגמה, לאו דווקא בחבורה למחצה. שתי הזהויות
(xy)z = xz
וגם
x(yz) = xz
, יחד, גוררות אסוציאטיביות, ואז גם את הזהות xyz=xz. כל מאגמה אידמפוטנטית שמקיימת את שתי הזהויות המלבניות היא בעצם רצועה מלבנית. אז כל מאגמה שעונה על שתי הזהויות xyx=x ו-xyz=xz (ארבע זהויות מאגמה נפרדות) היא רצועה, ולכן רצועה מלבנית.
פעולת המאגמה שהוגדרה לעיל היא רצועה מלבנית מכיוון שלכל זוג יש לנו .. לכן כל איבר הוא אידמפוטנט, והזהות xyx=x נובעת xyz=xz יחד עם האידמפוטנציה.
(מאגמה אידמפוטנטית שמקיימת רק את הזהות אינה בהכרח אסוציאטיבית, ולכן הזהות xyz=xz נובעת מהראשונה רק בחבורה למחצה, ולא בכל מאגמה).
כל רצועה מלבנית היא איזומורפית לאחת מהצורות לעיל (או ש- S ריקה, או שנבחר איבר כלשהו e\in S, ואז מגדיר איזומורפיזם ). רצועות אפס שמאליות ורצועות אפס ימניות הן רצועות מלבניות, ולמעשה כל רצועה מלבנית היא איזומורפית למכפלה ישרה של רצועת אפס שמאלית ורצועת אפס ימנית. מכאו שכל הרצועות המלבניות מסדר ראשוני (עוצמת הקבוצה ראשונית) הן רצועות אפס, שמאלית או ימנית. אומרים שרצועה מלבנית היא מלבנית טהורה אם היא אינה רצועת אפס שמאלית או רצועת אפס ימנית.
רצועות נורמליות
רצועה נורמלית היא רצועה המקיימת:
ניתן לומר גם שרצועה נורמלית היא רצועה המקיימת:
זוהי אותה משוואה המשמשת להגדרת מאגמה מדיאלית, ולכן ניתן לקרוא לרצועה נורמלית גם רצועה מדיאלית, ורצועות נורמליות הן דוגמאות למאגמות מדיאליות.
רצועות רגולריות שמאליות
רצועה רגולרית-שמאלית היא רצועה המקיימת:
אם ניקח חבורה למחצה, ונגדיר אם ורק אם, נקבל סדר חלקי אם ורק אם חבורה למחצה זו היא רצועה רגולרית-שמאלית. רצועות רגולריות-שמאליות מופיעות באופן טבעי במחקר של פוסטים.
רצועות רגולריות ימניות
רצועה רגולרית-ימנית היא רצועה המקיימת:
כל רצועה רגולרית-ימנית הופכת לרצועה רגולרית-שמאלית באמצעות מכפלה הפוכה (שחלוף של טבלת הכפל). ואכן, לכל מגוון של רצועות יש גרסה 'הפוכה'; זה מוביל לסימטריה שיקופית, באיור למטה.
רצועות רגולריות
רצועה רגולרית היא רצועה S המקיימת:
סריג של מגוונים
כשהם מסודרים חלקית על ידי הכלה, רצועות יוצרות באופן טבעי סריג, שבו המפגש (meet) של שני מגוונים הוא החיתוך ביניהם והחיבור (join) של שני מגוונים הוא המגוון הקטן ביותר שמכיל את שניהם. זהו סריג בן 14 נקודות, שלם ודיסטריבוטיבי. תת-הסריג המורכב מ-13 המגוונים המוגדרים על-ידי זהויות לא טריוויאליות מוצג באיור (המגוון ה-14 כולל את הרצועות שאינן מקיימות אף זהות נוספת מלבד xx=x). המגוונים של רצועות אפס שמאליות, סריגים למחצה ורצועות אפס ימניות הן שלושת האטומים (איברים מינימליים לא טריוויאליים) של סריג זה.
כל מגוון של רצועות המוצג באיור מוגדר על ידי זהות אחת בלבד. זה לא צירוף מקרים: לפי המשפט שצוטט לעיל, כל מגוון של רצועות יכול להיות מוגדר על ידי זהות אחת.
מערכת זיהוי דיבור
מערכת זיהוי דיבור (באנגלית: Speech To Text (STT) או Automatic Speech Recognition (ASR)) היא מערכת ממוחשבת המסוגלת לפענח דיבור אנושי ולתרגמו לטקסט. הקלט למערכת מגיע ממיקרופון שאליו מדבר המשתמש, משיחת טלפון הנקלטת במערכת וכיוצא בזה. זהו תחום משולב של מדעי המחשב ובלשנות חישובית, הכולל בתוכו מספר מתודולוגיות, מודלים וטכנולוגיות שונות.
בחלק מהמערכות דרוש תהליך "אימון" לפני שהמערכת מסוגלת לפעול, בו אדם קורא טקסט או אוצר מילים קבוע, ולאחר מכן נעשית אנליזה על הקול הספציפי של האדם כדי לזהות אותו בצורה מדויקת יותר. מערכות שלא דורשות אימון הן בדרך כלל לא תלויות בזהות הדובר.
נהוג להבחין בין זיהוי דיבור שמטרתו לזהות את תוכן הדיבור (לצורך ביצוע פקודה או רישום טקסט) לבין זיהוי קול שמטרתו לזהות דובר לא ידוע, לאמת זהות דובר ידוע או לאפיין את הדיבור שלו (למשל, בעבר ניסיון להעריך האם אדם מסוים דובר שקר או אמת לפי הקול שלו).
מבחינת הטכנולוגיה, למערכות זיהוי דיבור יש היסטוריה ארוכה שכללה מספר גלים בהם נעשה שימוש במספר שיטות שונות. לאחרונה, התחום התפתח במיוחד מהתקדמות בענפי הלמידה עמוקה וה-Big data. ההתפתחות באה לידי ביטוי לא רק במספר המאמרים המדעיים המתפרסמים בתחום, אלא גם באימוץ הנרחב יותר ברחבי העולם של שיטות למידה עמוקה שונות בתכנון ומימוש של מערכות זיהוי דובר.
תוכנות מובילות בתחום ההכתבה מאז שנות השמונים היו: ViaVoice של חברת IBM, Dragon NaturallySpeaking של חברת "דרגון דיקטייט" ו-MacSpeech Dictate. בחלק מגרסאות Windows Vista ו-Windows 7 יש מערכת זיהוי דיבור מובנת.
שימושים
שימושים נפוצים במערכות זיהוי דיבור:
שימושים פחות מקובלים של מערכות אלה: שימושים שעשויים להיות למערכות אלה בעתיד:
יעילות של זיהוי דיבור
מערכות זיהוי דיבור כקלט להפעלת המחשב נמצאות בשימוש הציבור מאז סוף שנות השמונים. נכון לסוף העשור הראשון של המאה ה-21, אדם בעל תפקוד ידיים תקין הנמצא במצב שבו ידיו פנויות להקלדה, יחבר תמליל מהר יותר בהקלדה מאשר בדיבור אל המחשב. זאת משום שתיקון שגיאות הקלט הרבות של מערכות אלה גוזל זמן רב. מקליד זריז עשוי להגיע לקצב הקלדה של 100 מילים בדקה, בעוד שאדם מיומן בחיבור תמליל בעזרת מערכת לזיהוי דיבור יגיע לפחות מחמישים מילים לדקה וגם זאת אחרי שהמחשב כוונן לקולו ואחרי שהשגיאות הטיפוסיות לקלט מהדיבור שלו הוזנו בפונקציית תיקון השגיאות האוטומטית.
יש אנשים שההקלדה על מקלדת גרמה להם פציעות מאמץ חוזרני, כגון תסמונת תעלת שורש היד. חלק מהאנשים האלה עוברים לשימוש במערכת זיהוי דיבור במקום במקלדת כלשהי. אצל חלק מהאנשים העוברים למערכות זיהוי קולי בשל פציעת מאמץ חוזרני שהתפחתה מהקלדה מתפתחות פגיעות תנועות חוזרניות בגרון. ההנחה היא שפציעות אלה מתפתחות בשל העובדה שמערכת זיהוי דיבור של מחשב מאלצת את המשתמש לדבר באופן לא טבעי ומשום שפגיעות תנועות חוזרניות מופיעות אצל מי שיש לו נטייה לחזרתיות תנועתית מדויקת. לכן מומלץ, למי שחש שמקלדת מונעת פציעה לא מועילה לו מספיק, לחלק את עבודת חיבור התמליל בין מקלדת מונעת פציעה לבין מערכת זיהוי דיבור.
מוך
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Time for Creation
Time for Creation (בעברית: זמן הבריאה) הוא אלבום האולפן השלישי של זמרת רוק תמר אייזנמן. את האלבום הוציאה בשנת 2011 לאור חברת התקליטים NMC, כשנתיים לאחר פרסומו של Gymnasium, אלבומה השני של אייזנמן. פורסם בפורמט תקליטור, ובמרוצת השנים יצא גם לפלטפורמות הסטרימינג השונות, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק. ב-21 באוגוסט 2011 השיקה את האלבום בהופעה חיה.
המודל הגאוצנטרי
ההשקפה הגאוצנטרית מבוססת בראש וראשונה על הבחנה פשוטה: האדמה עליה אנחנו עומדים יציבה, ומכאן - שאינה נעה. לפי המודל, גרמי השמים ובכללם השמש, הירח, כוכבי הלכת ושאר הכוכבים סובבים את הארץ, העומדת במקומה, במרכז היקום.
כיום ידוע שהמודל הגיאוצנטרי העתיק שגוי מכמה טעמים: בשל-כך אסטרונומים מאז ראשית המאה ה-17 זנחו לחלוטין את המודל הגיאוצנטרי, לטובת המודל ההליוצנטרי של קופרניקוס עם התיקונים של קפלר, בו מסלולי הפלנטות אליפטיים עם השמש במוקד האליפסה. מסוף המאה ה-17 ניוטון הסביר גם את המכניקה של התנועה (באמצעות כוח הכבידה האוניברסלי), והראה שמוקד האליפסה הוא למעשה מרכז המסה בין כל פלנטה לבין השמש (עבור צדק מדובר בנקודה סמוכה מאוד לשמש, עבור שאר הפלנטות המוקד נמצא בתוך השמש ממש). מאז ראשית המאה ה-20 זנחו גם את מרכזיות מערכת השמש (והשמש בפרט) ביחס לשאר הגלקסיה והיקום, לאור ההבנה שניתן באופן שרירותי לקבוע כל נקודה שהיא כמרכז היקום - בלשון אחרת, ליקום אין מרכז כלל.
מודלים גאוצנטריים מוקדמים
הקדמונים הבחינו בשבעה "כוכבי לכת": השמש, הירח, כוכב חמה, נוגה, מאדים, צדק ושבתאי (היום מכונים רק חמשת האחרונים כוכבי-לכת, ולהם נוספו אורנוס ונפטון, שהתגלו רק במאה ה-19). מודל מסודר של כיפת השמים אמור להסביר את תנועתם של שבעת הכוכבים הוותיקים ביחס לעינו של הצופה, וכן את תנועתם (או חוסר תנועתם) של כוכבי השבת.
אפלטון, בן המאה הרביעית לפני הספירה, מתאר בספרו "המדינה" את העולם ככישור, שאותו מסובבות בלי הרף שלוש אלות הגורל. לאפלטון מיוחסת הקביעה שגרמי השמים, בהיותם עליונים על עולם החומר הארצי, אינם משתנים כלל. יוחסה להם, אם כך, תנועה רק במושלם שבכל הצורות - המעגל.
על בסיס עיקרון זה סידר הרקלידס מפונטוס, בשנת 330 לפני הספירה, את שבעת הכוכבים, על פי מרחקם מכדור הארץ: הירח הוא הקרוב מכול, אחריו כוכב חמה ונוגה (ששניהם נראים, מפעם לפעם, עוברים על פני השמש), אחריהם השמש, ואז מאדים, צדק ושבתאי. הרקלידס האמין שהארץ, העומדת במרכז המערכת, סובבת סביב ציר אחת ל-24 שעות.
המודל של אריסטו
זמן מה אחרי הרקלידס, אימץ אריסטו את הסדר שזה קבע והכריז שכוכבי הלכת טבועים בגלגלים שמרכזם המשותף הוא כדור הארץ. לפי אריסטו, מקיפים הגלגלים את כדור הארץ, כשהם נעים בקצב קבוע ובלתי משתנה, ונושאים איתם את שבעת הכוכבים. מחוץ להם ניצב גלגל נוסף, שבו טבועים כוכבי השבת. מעבר לכל אלה מצוי הגלגל החיצוני מכולם, ה-Primum mobile ("המניע הראשוני"), הנע ללא הפסקה ומניע את כל שאר הגלגלים. לפי מודל זה, כוכבי הלכת מאירים מעצמם, ורק הירח, שגלגלו סמוך לארץ, אינו טהור כגרמי השמים האחרים, ולכן הוא מציג כתמים כהים ועובר תקופות של אפלה חלקית או מלאה.
היקום האריסטוטלי היה סופי בגודלו וקבוע במצבו.
המודל ההליוצנטרי המתחרה
בסביבות שנת 260 לפני הספירה הציע אריסטרכוס מסאמוס שמערכת השמש היא הליוצנטרית, כלומר, השמש במרכז, ושאר הכוכבים סובבים אותה. היתרון המרכזי של המודל שהציע היה יכולתו להסביר את השינוי בעוצמת ההארה של מספר כוכבי לכת, שלא הוסברה על ידי המודל הגאוצנטרי, אך הוא עמד בפני שלוש בעיות בולטות:
היום ידוע שהמכשול הראשון מוסבר בקיומו של כוח הכובד ועקרון ההתמדה, בעוד שהשני נובע ממרחקם העצום של כוכבי השבת הסמוכים ביותר, הגורם לכך שרק בטלסקופ מתקדם דיו שלא היה קיים לפני המאה ה-18, ניתן לצפות בשינויי המקום הנובעים מתנועת כדור הארץ סביב השמש. באותו זמן היו אלה התנגדויות מכריעות, והמודל ההליוצנטרי נדחה מפני המודל של אריסטו. ספרו של אריסטרכוס לא שרד, והמודל שלו נשכח מלב.
בעיות במודל והוספת אפיציקלים
במודל האריסטוטלי היו שתי בעיות חמורות: מזה זמן היה ידוע שכוכבי הלכת משנים את בהירותם (התופעה בולטת במיוחד בכוכב הלכת נוגה); כמו כן, ידוע היה שכוכבי הלכת הפנימיים (כוכב חמה ונוגה) מציגים מפעם לפעם תנועה אחורית, שבמהלכה כיוון תנועתם על כיפת השמים מתהפך. שתי התופעות אינן מוסברות על ידי המודל שגיבש אריסטו.
כמאתיים שנה אחרי אריסטו, בסוף המאה ה-3 לפנה"ס, הציע הגאומטרן והאסטרונום אפולוניוס מפרגה שני שינויים במודל של אריסטו, השומרים על עקרונות הבסיס של אפלטון (התנועה השמימית מעגלית באופן מושלם), אך מסבירים טוב יותר את התצפיות האסטרונומיות. כדי לעשות כן, נדרש אפולוניוס לסבך את המודל של אריסטו. הוא הציע שני רעיונות, השקולים מבחינה מתמטית, ולכן מציגים אותן תחזיות אסטרונומיות:
רעיונות אלה פותרים את שתי הבעיות: שינוי הבהירות מוסבר בכך שכוכבי הלכת מתרחקים ומתקרבים לכדור הארץ, על פי תנועתם בגלגל המשני. התנועה לאחור נובעת מכך שלעיתים נע הכוכב לאחור עם הגלגל המשני, ותנועה זו מתגברת על תנועתו הקבועה של מרכז המעגל המשני, הנישא על ידי המעגל הראשי.
אפולוניוס לא המשיך לפתח רעיונות אלה. גם היפרכוס, מגדולי האסטרונומים של אותה תקופה, שחי במאה השנייה לפני הספירה, שהיה מודע לבעיות במודל של אריסטו ואף הוסיף עליהן נתונים משלו, לא הראה כיצד לפתור את הבעיות באופן מלא.
המודל של תלמי
הבסיס לכל תורתו של תלמי (אסטרונום מהולל ממוצא יווני בן המאה ה-2 לספירה ממצרים העתיקה) בנושא זה התבססה על כך שכוכבים חייבים להסתובב סביב כוכבים אחרים במעגלים מושלמים. נוסף על כך, הוסיף תלמי לפי חכמי יוון העתיקה שהארץ היא מרכז היקום. ההנחה באותה התקופה הייתה שאלגנטיות בשרטוטים ובדרכי הוכחה מתמטיות היא זאת המובילה אל האמת (מה שלא תמיד נכון, למשל במקרה הזה). באותה התקופה היו ידועים רק 5 כוכבי לכת והם: חמה, נוגה, מאדים, שבתאי וצדק לצד השמש, הירח והכוכבים שבשמיים), שבאותה התקופה נחשבו כ"פשוט" מקיפים את כדור הארץ במעגלים עגולים ולא תו יותר. שיטה זאת הייתה מאוד בעייתית, מפני שלא תאמה כלל את החישובים שנערכו. תלמי כאסטרונום בכיר באותה התקופה היה צריך להציע פתרון לבעיה.
ההצעה של תלמי כוללת כמה תיקונים: כדי להסביר את תופעת הליקוי של כוכבי הלכת, הוא הניח שהגלגל הראשי של כל כוכב לכת סובב באופן שהמעגל הגדול שהוא מתאר שוכן במישור, המצוי בזווית קטנה מסוימת למישור המילקה (שבו נעה השמש). הגלגל המשני, לעומת זאת, נע במישור הנטוי בזווית הפוכה, כך שמישור התנועה שלו מקביל למישור המילקה.
תלמי עיצב את המודל הגאוצנטרי לפרטיו, והעניק לו בסיס מתמטי. את עבודתו סיכם תלמי בספרו "אלמגסט" ("הגדול ביותר"). זוהי עבודה רבת היקף המחולקת לשלושה עשר כרכים. בכרך הראשון של "אלמגסט" תיאר תלמי את המודל, והציג כמה נימוקים לזכות העובדה שהארץ, כמרכז היקום, אינה יכולה לנוע. למשל, ידוע שכל הגופים נופלים אל מרכז היקום. אילו הייתה הארץ מרוחקת מן המרכז, היו הגופים נופלים הצידה במקום הישר אל מרכז הארץ - ומכאן שהארץ שוכנת לבטח במרכז. תלמי גם הראה שהארץ אינה יכולה להסתובב על צירה אחת ל-24 שעות: אם זו הייתה האמת, גופים שהושלכו אל-על היו נופלים במרחק רב, כאשר הארץ הייתה ממהרת במרוצתה ומתרחקת מהם. שאר הכרכים עסקו, כל אחד, בהיבט אסטרונומי אחר של מערכת השמש.
אף על פי שהמודל שלו היה מסובך עד מאוד, ההתאמה המצוינת בין תחזיות המודל למציאות שכנעה את קוראיו של תלמי שתנועת הגלגלים תואמת את העקרונות האפלטוניים של תנועה בלתי משתנה. בגלל אופייה האנציקלופדי של העבודה, השפעתה הייתה מהירה ומכרעת. המודל של תלמי התקבל על דעת כל המלומדים בני דורו, והפך לתיאור המדעי של מערכת השמש עבור המאות הבאות. נדרשו מכשירי מדידה מדויקים הרבה יותר על מנת לחשוף את הפגמים במודל של תלמי, מכשירי מדידה שייבנו רק אחרי למעלה מאלף שנה.
הפיכת המודל הגאוצנטרי לדוקטרינה דתית
עם שקיעתה של התרבות הרומית, בסוף המאה השלישית, הפך המודל הגאוצנטרי לדוקטרינה של הכנסייה הנוצרית, שלא ניתן היה עוד לבחון באופן מדעי. השקפה זו, שהייתה בתוקף כאלף שנים, זכתה לחיזוק נמרץ מצדו של הפילוסוף והתאולוג תומאס אקווינס, איש המאה השלוש עשרה. אקווינס היה תומך נלהב של שיטת תלמי, וסייע למזג אותה עם התאולוגיה הכנסייתית. אקווינס אימץ פרשנות חדשה של העקרונות שקבע אפלטון: השמים הם נצחיים, בעוד שהחטא והשינוי מוגבלים לארץ. "המניע הראשוני", הגלגל המניע את כל הגלגלים, הוא מעתה האל הנוצרי; ומחוץ לגלגל זה ממוקם גן העדן.
המודל של תלמי היה נחשב קשה להבנה ומסובך, אבל מכיוון שהוא נתמך באופן מוחלט על ידי המוסדות הכנסייתיים, איש לא העלה בדעתו לערער עליו.
השימוש במודל הגאוצנטרי ביהדות
חכמי ישראל לא עסקו באסטרונומיה או אסטרולוגיה באופן שיטתי עצמאי, אך מודל אסטרונומי היה נחוץ, בעיקר לצורך חישוב לוח השנה וזמני היום. החל מימי הביניים ניתן למצוא התייחסות מפורשת למודלים אסטרונומים בקרב חכמי ישראל, וניתן לראות שימוש במודל הגיאוצנטרי לצורך חישובים אלו.
כך למשל כותב ספר הזוהר (על בראשית דף ט"ו:)
"דעלמא גלגל הוא ככדורא דא וכד נפיק ממזרח אזיל בסגלגלותא עד דמטי לתחת וכדין איתעבד רמשא ובההוא שעתה אזיל ונחית בגלגלין דמדריגן ידיען ונחית וסבב כל ארעא וישובא וכד נחית ואתכסיא מינן רמש לן ונהיר לאילן דדרין תחות לן לפום ישובא וסגלגלותא דארעא"
תרגום: שהעולם גלגל הוא, ככדור זה, וכשיוצא ממזרח הולך בסגלגלות עד שמגיע למטה, ואז נעשה ערב. ובאותה שעה הולך ויורד במדרגות ידועות וסובב כל הארץ והישוב. וכשיורד למטה ומתכסה מאתנו, אז אצלנו ערב ולאלו שדרים למטה אצלם אז אור, לפי היישוב וכדוריות הארץ.
הרמב"ם (בהלכות יסודי התורה) הביא תיאור מלא של המודל הגיאוצנטרי לצורך החישובים, כולל התיקונים האפיציקלים, ושם ציין את מקורה היווני של התאוריה:
הרמב"ם מדגיש בכתביו כי השימוש במודל זה אינו מבטא את המציאות אלא נועד לחישובים בלבד:
חזרתו המהוססת של המודל ההליוצנטרי
ב-1514 הציע ניקולאוס קופרניקוס חזרה למודל ההליוצנטרי, שבו השמש עומדת במרכז המערכת, וסביבה (בסדר זה) כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ, מאדים, צדק ושבתאי, כאשר הירח מקיף את כדור הארץ. הנימוקים שלו להעדפת המודל החדש לא היו מדעיים באופן טהור; בין השאר, הוא הסביר כי "אין מקום טוב יותר מן המרכז עבור המנורה המאירה את היקום כולו". קופרניקוס הניח, כפי שהניחו לפניו, שלכוכבים מסלולים מעגליים, וכדי להסביר את הנתונים האסטרונומיים הוא נאלץ להסיט את המרכז קמעה מן השמש, ברוח הצעתו השנייה של אפולוניוס. למעשה, לא רק שהיו במודל שלו עוד יותר אפיציקלים מאשר אצל תלמי, הוא גם היה מדויק פחות ממודל תלמי.
ספרו של קופרניקוס, שפורסם בשנת מותו, 1543, היה מעורפל וכתוב לטינית, וכך לא משך אליו הספר את תשומת לבם של חוקרי הכנסייה. על ההתעלמות מהספר הקלה גם העובדה שלא הוצגו בו נתונים התומכים במודל שלו. את ההקדמה לספרו כתב הכומר הלותרני אנדריאס אוסיאנדר (אם כי זהות המחבר נותרה עלומה במשך שנים ), ובה ציין כי המודל של קופרניקוס הוא רק מכשיר מתמטי נוח לחיזויים, ואינו מתאר את הסיבות האמתיות הפועלות בטבע, שהן מחוץ לטווח ידיעתו של האסטרונום. זהו אחד הניסוחים הראשונים של העמדה הפילוסופית הקרויה אינסטרומנטליזם.
ברבע האחרון של המאה השש עשרה שקד האסטרונום הדני טיכו ברהה על איסוף נתונים אסטרונומיים, בדייקנות והיקף שלא היו כמותם לפניו. טיכו סבר כי המערכת הקופרניקאית עדיפה על זו של קודמיו, אולם הוא לא יכול היה להתעלם מן הנימוקים כבדי המשקל שהראו כי הארץ אינה נעה: פסוקי התנ"ך הרי קבעו כך במפורש. בנוסף, עמדו לצדו הנימוקים שהועלו עוד בזמנו של אריסטרכוס מסמוס, ובראשם התצפית האסטרונומית, שלפיה כוכבי השבת אינם זזים במשך השנה, ומוכיחים בכך שהארץ אינה יוצרת פרלקסה; מכאן שהיא עומדת על מכונה. כפי שקרה לפניו, טיכו ברהה לא יכול היה להעלות בדעתו את המרחק האמיתי מכדור הארץ אפילו אל הכוכבים הקרובים ביותר, שבגינו נעשית השפעת הפרלקסה עדינה וקשה כל כך לזיהוי. לפיכך, קיבל טיכו ברהה את עיקרי הרעיונות של קופרניקוס, והוסיף עליהם רק שינוי אחד: במקום שהשמש תהיה במרכז וכוכבי הלכת ינועו סביבה, תעמוד הארץ במרכז, סביבה תנוע השמש, ותשא עמה את כל כוכבי הלכת. מודל זה נקרא, על שמו, המודל הטיכוניאני.