cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חולה אהבה
הפקה
העונה הראשונה שודרה בערוץ 4 הבריטי והפכה זמינה בנטפליקס בארצות הברית החל מאפריל 2015, וסומנה כתוכן נטפליקס מקורי. בעקבות הצלחת הסדרה אישרה נטפליקס עונה שנייה של 8 פרקים, ללא מעורבות של ערוץ 4. עונה זו הפכה זמינה בנטפליקס בנובמבר 2016. הסדרה מצולמת בגלאזגו. לאחר שעברה הסדרה מערוץ 4 לנטפליקס שונה שם הסדרה מ"Scrotal Recall" ל-"Lovesick".
ביקורת
העונה השנייה של הסדרה קיבלה ציון של 100% באתר Rotten Tomatoes עם דירוג ממוצע של 9 מתוך 10, בהתבסס על 6 ביקורות.
Pardonne-moi ce caprice d'enfant
Pardonne-moi ce caprice d'enfant (בעברית: סלח לי על הגחמה הילדותית הזאת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הצרפתייה מיריי מאתיה. השיר היה להיט קיץ בשנת 1970.
מכירותיו בצרפת נאמדו בין 200,000 ל-400,000 עותקים בשנת יציאתו. בשנת 2009 הוקלטה לשיר גרסה ברוסית על ידי הזמרת ולריה.
רשימת רצועות
מיני-אלבום  – ברקלי 71447 (צרפת) "Pardonne-moi ce caprice d'enfant"סינגל  – (גרמניה) "Pardonne-moi ce caprice d'enfant / Pourquoi le monde est sans amour"
מסדר תשע הזוויות
על פי טענות הקבוצה, מסדר תשע הזוויות הוקם בשרופשייר, אנגליה, במהלך שנות ה-60 המאוחרות, כאשר אדונית גדולה איחדה מספר קבוצות נאו-פגניות עתיקות שפעלו באזור. תיאור זה מציין שכאשר האדונית הגדולה של המסדר היגרה לאוסטרליה, אדם המכונה "אנטון לונג" השתלט כמאסטר הגדול החדש.
המסדר דוגל ב"פרשנות חדשה לזיהוי כת השטן ונתיב יד השמאל", בהשגת שליטה עצמית ובהתגברות עצמית על פי משנתו של ניטשה, תוך שימת דגש על צמיחה אישית באמצעות מעשים סיכון, תעוזה וסיבולת. טקסי מעבר לקידום ברמה כוללים לעיתים קרובות בילוי של שלושה חודשים ביער בתנאים קשים ללא מגע אנושי. ההנחה היא שהדבר יפתח יכולות אישיות ומנהיגות.
ה-ONA מתאר את האוקולטיזם שלהם כ"שטניזם מסורתי". כתבי ה-ONA מעודדים מעשים קיצוניים, אלימים ובלתי חוקיים בעליל, כמו קורבנות אנושיים. ה-ONA קשור לרציחות מרובות, אונס נשים לבנות כדי להגדיל את מספר הלידות הלבנות, מקרים של התעללות בילדים, טרור ימני קיצוני ועוד.
ג'ואי ורה
ג'ואי ורה (נולד ב-24 באפריל 1963) הוא בסיסט הבי מטאל אמריקאי מלוס אנג'לס שבארצות הברית. ורה מוכר בעיקר בתור בסיסט להקת ארמורד סיינט ובתור בסיסט לשעבר בפייטס וורנינג ובאנתרקס.
דיסקוגרפיה
עם ארמורד סיינט
עם פייטס וורנינג
ריצוף אילומינה
ריצוף צבעני אילומינה (באנגלית: Illumina dye sequencing), היא שיטת ריצוף וצביעה של חברת אילומינה, המשמשת לריצוף דנ"א כלומר לקביעת הרצף של זוגות בסיסים ב-DNA. השיטה פותחה על ידי חוקרים בחברת Manteia Predictive Medicine, שנרכשה על ידי חברת סולקסה (Solexa) ב-2004. הפיתוח המשיך בחברת סולקסה, ובהמשך סולקסה נרכשה על ידי חברת אילומינה. שיטה זו מבוססת על חוסמי שעתוק מסומנים בצבע, וניתנים להסרה, שמאפשרים לזהות בסיסים בודדים בעת שהם מצורפים לרצף ה-DNA. שיטה זו מיושמת לרוב לריצוף אזורים מסובכים, כגון הומו-פולימרים ורצפים חוזרים. היא יכולה לשמש לריצוף של גנום שלם או אזור מסוים בתוכו, לניתוח של כלל ה-RNA בתא או קבוצת תאים, למטא-גנומיקה, לגילוי רצפי RNA קצרים, להכנת פרופיל מתילציה, ולניתוח אינטראקציות בין חלבונים לחומצות גרעין בכל הגנום.
התהליך
השיטה כוללת שלושה שלבים בסיסיים: הגברה, ריצוף וניתוח. בתחילה, מחלקים את ה-DNA שמעוניינים לרצף למקטעים, מחברים אותם לפריימרים על משטח, במרחק מסוים זה מזה, ומגבירים אותם כך שנוצרים אגדים; כל אגד מכיל כ-1,000 עותקים של אותו מקטע DNA. טכניקה זו של יצירת אגדים יוצרה ופותחה בסוף שנת 96 ב-Glaxo-Welcome's Geneva Biomedical Research Institute (GBRI), על ידי ד"ר פסקל מאייר וד"ר לורנט פארינלי והוצגה לציבור לראשונה בשנת 98'.
לאחר מכן, מוסיפים למבחנה ארבעה סוגים של בסיסים (אדנין, תימין, ציטוזין וגואנין), שכל אחד מהם מחובר לחוסם-שעתוק שמסומן פלואורסצנטית בצבע אחר. ארבעת סוגי הבסיסים מתחרים על אתרי הקישור בגדילי ה-DNA המשלימים ההולכים ונבנים על גבי גדילי המקור. חוסמי השעתוק המחוברים לבסיסים מבטיחים שלא יתווספו לאותו גדיל בבת אחת מספר בסיסים שונים וגם לא חזרות של אותו בסיס אלא רק בסיס אחד בכל פעם. מולקולות שלא נקשרו נשטפות. הצבע של חוסם השעתוק מאפשר לזהות את סוג הבסיס שהתווסף לכל אגד של גדילים, באמצעות מצלמה, לצורך ריצוף. לאחר זיהוי סוג הבסיס שהתווסף, מסירים את חוסם השעתוק בתהליך כימי (ואיתו את הצבע), ומתאפשרת הוספת הבסיס הבא. התהליך חוזר על עצמו עד שמקטעי ה-DNA מרוצפים בשלמותם. מדובר בתהליך ארוך שיכול להימשך שבועיים.
השוואה לשיטות אחרות
לטכניקה זו מספר יתרונות על פני שיטות ריצוף מסורתיות כגון ריצוף סנגר. בזכות אוטומטיות התהליך, ניתן לרצף מספר גדילים במקביל בתוך אותה מבחנה ולקבל את המידע במהירות. בנוסף, שיטה זו זקוקה רק לדנ"א פולימראז בניגוד לשיטות אחרות (כגון פירוסיקוונסינג) שזקוקות למספר אנזימים יקרים.
דוגמה לשימוש
שיטה זו שימשה לריצוף ה-RNA של בטטות ולניתוח הסיווג הטקסונומי של עצי הטקסוס.
פרידריך היינריך יעקבי
פרידריך היינריך יעקבי (בגרמנית: Friedrich Heinrich Jacobi ; 25 בינואר 1743 – 10 במרץ 1819) היה פילוסוף גרמני. יעקבי נחשב לאחד מאבות הרומנטיקה הגרמנית, ולהוגה בולט באידיאליזם הגרמני. יעקבי היה דמות מפתח בפרוץ "מחלוקת הפנתאיזם" ו"מחלוקת האתאיזם".
ביוגרפיה
יעקובי נולד בדיסלדורף בשנת 1743. בתחילת דרכו היה סוחר ואחר כך פקיד. הוא החליט ללמוד והלך לז'נבה, שם היה תלמידו של הפיזיקאי ז'ורז' לואי לה סאג. הוא כיהן כנשיא האקדמיה במינכן.
הוא נפטר במינכן ב-10 במרץ 1819.
הגותו
יעקבי התנגד בתוקף לגישה של מנדלסון בקשר ליחס בין הדת לתבונה האנושית.
יעקבי, שהושפע מהתנועה הרומנטית, סבר כי אין ליישב בין האמונה לתבונה. הוא ראה סתירה בין הדת לנאורות לפי שפינוזה, ולא ניסה לחפש יישובים ותירוצים כדי לגשר בין הדברים.
לעומתו, משה מנדלסון סבר שיש הרמוניה בין האמונה לתבונה. הוא האמין בדרך שונה משפינוזה - לא נאורות חילונית אלא נאורות המושפעת כל העת מהדת ואורח החיים הדתי.
הקורפוס הראשון (סוריה)
הקורפוס הראשון הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר מורכב מחמש דיוויזיות ואחראי על מרחב דמשק, הגבול עם ישראל והגבול עם ירדן. הוא הוקם בשנת 1985 יחד עם שני הקורפוסים הסדירים האחרים כחלק משינוי מבני בצבא הסורי, עד לאותה השנה הדיוויזיות היו תחת פיקוד ישיר של פיקוד הצבא.
הקורפוס הוא אחד משלושת הקורפוסים העיקריים והסדירים של הצבא הסורי. ארבע הדיוויזיות של הקורפוס מוצבות לאורך הגבול עם ישראל, לאורך הגבול עם ירדן וסביב דמשק.
יחסי בחריין–שווייץ
יחסי בחריין–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין ממלכת בחריין ובין הקונפדרציה השווייצרית.
הקורפוס הראשון (סוריה)
מלחמת האזרחים בסוריה
מאז שנת 2011, חלק מיחידות הקורפוס לוקחות חלק פעיל בלחימה כנגד המורדים כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. לפי עדויות שונות הדיוויזיה החמישית אף ביצעה פשעי מלחמה בלחימה סביב העיר דרעא (שם היא מוצבת דרך קבע), בנוסף ישנן עדויות דומות גם כנגד הדיוויזיה התשיעית לגבי לחימה של חלק מיחידותיה באזור אל-תל. ניתן להניח שבשל מיקום יחידות הקורפוס, יחידות נוספות השתתפו בלחימה לאורך אזור הגבול עם ישראל ופאתי דמשק.
יחסי בחריין–שווייץ
היסטוריה
בין ממלכת בחריין לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת בחריין לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים בהם שיתופי פעולה רבים, בעיקר בתחומי הכלכלה, המסחר והגנה על זכויות האדם.
הקורפוס הראשון (סוריה)
מלחמת האזרחים בסוריה
בנוסף לדיוויזיות הקורפוס הראשון, ישנן שתי חטיבות עצמאיות אשר שוכנות דרך קבע לאורך הגבול עם ישראל; החטיבה הרגלית ה-90 מצפון והחטיבה הרגלית ה-61 מדרום. נכון ליוני 2014, ישנם דיווחים על כך שהחטיבה ה-61 התפוררה כמעט לחלוטין תחת הלחימה כנגד המורדים באזור הגבול עם ישראל. ב-23 ביולי 2014 מפקדת החטיבה ה-90 ממערב לעיירה אל כום הייתה יעד לתגובת נגד של צה"ל כתגובה לירי של טיל נ"ט מכיוון סוריה שהרג את הנער מומחד קראקרא.
יחסי בחריין–שווייץ
היסטוריה
שווייץ הכירה בעצמאותה של המדינה מהממלכה המאוחדת באותה השנה בה זכתה בה, 1971. שווייץ כוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים באותה השנה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בבחריין מאה ושישה אזרחים שווייצרים.
יחסים כלכליים
בחריין היא מרכז מסחר אזורי חשוב ומיקומו הגאוגרפי בלב המפרץ הפרסי הופך אותו גם למיקום אטרקטיבי לפעולות של מוסדות פיננסיים שווייצרים. שווייץ ובחריין חתמו על הסכם בנושא תעופה אזרחית בשנת 1986, לאחר מכן בשנת 2004 חתמו על אמנה למניעת כפל מס בתחבורה אווירית וימית. הסכם סחר חופשי בין איגוד הסחר החופשי האירופי לבין מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ נכנס לתוקפו בשנת 2014.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
שוד הרכבת הגדול התרחש בבריטניה ב-8 באוגוסט 1963. כנופיה בת 17 אנשים עצרה רכבת של הדואר המלכותי כ-90 קילומטרים מצפון-מערב ללונדון ושדדה ממנה שקי שטרות כסף בסכום של כ-2.6 מיליון לירות שטרלינג (כ-48 מיליון לירות במחירי 2013). מרבית השודדים נתפסו במהרה על ידי המשטרה, אך רוב הכסף שנגנב לא נמצא. היה זה ממעשי השוד הגדולים בהיסטוריה הבריטית ואחד ממעשי הפשע הידועים בבריטניה במאה העשרים.
השוד
השוד תוכנן במשך חודשים על ידי כנופיית השודדים בהנהגתו של ברוס ריינולדס (Bruce Reynolds). היא כללה כעשרים איש שכללו את גורדון גודי, באסטר אדוארדס, צ'רלי וילסון, רוי ג'יימס, ג'ון דאלי, ג'ימי וייט, טומי ויסבי, ג'ים חוסי, בוב וולץ', רוג'ר קורדרי ורוני ביגס ונוצרה על ידי שיתוף פעולה בין שתי כנופיות של העולם התחתון מדרום לונדון, שאחת מהן הייתה בעלת ניסיון בשוד רכבות. המידע אודות הרכבת שהייתה יעד לשוד ומטענה סופק לשודדים על ידי אחד מעובדי הדואר המלכותי. הכנופיה קנתה לצורך מסתור ומילוט חווה מוזנחת (Leatherslade Farm) כ-40 קילומטרים מאתר השוד המיועד. כמשתתפים בפעולת השוד עצמה נקבעו 17 מאנשי הכנופיה.
הרכבת יצאה מגלאזגו בשעת ערב של ה-7 באוגוסט 1963 בדרכה לתחנת יוסטון בלונדון. היו בה קטר דיזל/חשמל, 12 קרונות וצוות של 72 עובדי הדואר, שעסקו במיון הדואר תוך כדי הנסיעה. הרכבת אספה ומסרה שקי דואר לאורך נתיב נסיעתה. שטרות הכסף נמצאו בקרון השני שלאחר הקטר. בדרך כלל לא נישא ברכבת סכום שלמעלה מ-300 אלף לירות, אך באותו ערב היה מטען הכסף גדול באופן חריג.
בשעה 3 לפנות בוקר עצר נהג הקטר את הרכבת במעבר סירס (Sears Crossing) ליד הכפר מנטמור (Mentmore) שבבקינגהאמשייר (51.88972°N, -0.67306°W) לנוכח אור איתות אדום על המסילה. האור האדום הודלק על ידי השודדים באמצעות סוללות כשבמקביל הם כיסו את האור הירוק. עוזר הנהג יצא מהקטר וניסה להתקשר למוקד בקרה בטלפון מסילתי, אלא שחוטי הטלפון נחתכו על ידי השודדים. בדרכו חזרה לקטר נתפס והוכנע על ידי השודדים, שלבשו ברדסים על פניהם. נהג הקטר ניסה למנוע מהשודדים לעלות על הקטר והוכה בראשו באלת מתכת (אנשי הכנופיה לא נשאו נשק חם). פציעה זו סיימה את הקריירה שלו כנהג קטר.
השודדים יצרו שרשרת אנושית והעבירו את שקי הכסף מהקרון אל משאית שחיכתה במקום. כיוון שראש הכנופיה קבע לפעולה כולה מגבלת זמן של 30 דקות הספיקו השודדים להוציא מהקרון רק 120 מתוך 128 שקי הכסף שהיו בו. לאחר מכן הם עזבו את המקום במשאית ובשני כלי רכב אחרים.
השודדים הגיעו אל חוות המסתור שממערב לאתר השוד כשעה לאחר סיומו, בערך בזמן שבו נמסרה למשטרה ההודעה הראשונה על השוד. שם ספרו את שללם - 2,631,684 לירות (בעיקר בשטרות של לירה ו-5 לירות) וחילקו אותו ביניהם בחלקים שווים בקירוב - כ-150 אלף לירות לכל אחד.
בריאן ג'יי סמית'
ביוגרפיה
סמית נולד בעיר הפרוורית אלן, טקסס. הוא השתתף בתוכנית התיאטרון הקהילתי "Quad C" ובקולג' מחוז קולין בפלאנו, טקסס. לאחר התמחות בת שנה במכללת סטפנס בקולומביה, מיזורי, עבר סמית' לעיר ניו יורק כדי ללמוד בבית הספר ג'וליארד שם סיים תואר ראשון (מחזור 36 : 2003–2007).
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
מהאזנה לרשת הקשר המשטרתית הבינו השודדים שהמצוד אחריהם התקדם מהר מששיערו ועל כן הקדימו את מועד עזיבת החווה. הם עזבו את המקום באמצעות כלי רכב שונים מאלו ששימשו אותם לשוד. לפני כן עשו מאמץ למחוק כל טביעת אצבע מבנייני החווה והחפצים שהותירו בה. הם התכוונו גם להעלות אותה באש, אך האדם שהופקד על המשימה לא הצית אותה, וכאשר התברר הדבר לאחרים לא ניתן היה לתקן את הטעות, שכן המשטרה כבר הגיעה לחווה.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
בזמן שנרשם למכללת מחוז קולין, סמית' עבד כטכנאי בתיאטרון. מאוחר יותר לוהק לתפקיד אלכס במחזה התפוז המכני בהפקה של תיאטרון "Quad C". הוא זכה לביקורות חיוביות על משחקו. בשנת 2005, הוא גילם את טריי, גבר המתמודד עם חוסר סובלנות מבנו של מטיף פונדמנטליסטי, בסרט הקולנוע "פשע שנאה", סרט עצמאי שהוצג בפסטיבלי קולנוע להט"בים ברחבי ארצות הברית.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
בסרט מככבים טיוזדיי נייט, קן סאגוס, רודני איסטמן, ליסה וילקוקס, אנדראס ג'ונס, ברוק תייס, דני האסל ורוברט אנגלונד כפרדי קרוגר.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
עם סיום לימודיו בג'וליארד שקל סמית לזמן קצר להתגייס לצבא האמריקאי בשל נסיגה בקריירה.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
תקציר העלילה
סרט זה הוא המשך ישיר לעלילת הסרט הקודם. כאשר חלומותיה הרעים של קריסטן פרקר (טיוזדיי נייט) חוזרים אליה, היא משתמשת בכוחותיה המיוחדים - היכולת להכניס אנשים אחרים אל החלומות שלה - והיא מזמנת לתוכם את חבריה רולנד קינקייד (קן סאגואס) וג'ואי קרוסל (רודני איסטמן), על מנת שיעזרו לה להילחם בפרדי קרוגר. שניהם מנסים להרגיע אותה, ואומרים לה כי פרדי מת. אולם חששותיה היו מוצדקים - קינקייד מגיע בחלומו למגרש הגרוטאות, בו נקבר פרדי בסוף הסרט הקודם. פרדי (רוברט אנגלונד) יוצא מהקבר והורג את קינקייד, ועוד באותו הערב מגיע לתוך חלומו של ג'ואי והורג גם אותו.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
שוטרי משטרת בקינגהאמשייר פתחו בחקירת השוד, ובצהרי היום שלאחריו צורפו אליהם לעזרה שוטרים מהענף לפשעים מאורגנים וכלכליים של משטרת המטרופולין של לונדון. השוטרים פתחו בסריקות בשטח שסביב אתר השוד, וחמישה ימים לאחריו גילו את חוות המסתור כשהיא נטושה. הם מצאו בה את כלי הרכב ששימשו לשוד, מזון, שקי שינה ומצעים, שקי דואר ריקים ופריטים נוספים. למרות שהשודדים התאמצו למחוק את כל טביעות האצבעות מהחפצים, נמצאו במקום טביעות אצבע וכף יד שכנראה השתייכו אל חלקם.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
בסופו של דבר קיבל סמית' תפקידי משחק בשני סרטים עצמאיים נוספים, "רד הוק" "ו"בני המלחמה". בשנת 2008 הופיע בברודוויי במחזה "שובי שבא הקטנה". סמית' לוהק לתפקיד סגן מתיו סקוט, תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סטארגייט", עד לביטולה בשנת 2010.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
תקציר העלילה
למחרת, קריסטן מנסה להיעזר בחברתה הטובה אליס ג'ונסון (ליסה וילקוקס), אולם אימה איליין (ברוק באנדי) נותנת לה גלולות שינה, לאחר שהבחינה כי ביתה אינה מסוגלת לישון. קריסטן נרדמת ובחלומה פוגשת את פרדי, שהורג אותה - הילדה האחרונה מבין ילדי רחוב אלם. רגע לפני מותה, קריסטן מכניסה בטעות את אליס אל החלומות שלה, ומעבירה אליה את כוחותיה המיוחדים. אליס, שהייתה עד עתה נערה ביישנית וחסרת ביטחון, מגלה כי היא משתנה, ומאמצת לה תכונות המאפיינות את קריסטן המנוחה.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
בשנת 2011, שיחק בסדרה אחת שיודעת וכיכב בסרט "Red Faction: Origins". באפריל 2012 גילם את אנדריי במחזה "The Columnist" בברודוויי. הפרויקטים הבאים שלו כללו את מיני סדרת"Coma" של המפיק טוני סקוט והופעה בסדרה "מחסן סודי 13".
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
ב-20 בינואר 1964 החל משפטם של 13 נאשמים בשוד בעיר איילסברי שבבקינגהאמשייר. בשל מספר הנאשמים והעניין הציבורי הרב במשפט הוא לא נערך בבית המשפט המקומי אלא באולם שהוכשר לשם כך במשרדי העירייה. המשפט נמשך 51 ימים והוצגו בו 613 מוצגים ו-240 עדים. אחד הנאשמים זוכה בנימוק של "אין להשיב לאשמה" (כלומר שהתביעה לא הציגה כלל ראיות לכאורה שעליו להתגונן מפניהן). האחרים הורשעו על ידי חבר המושבעים ונדונו לעונשי מאסר. שבעה מהם נדונו ל-30 שנה, ארבעה ל-20 עד 25 שנה ואחד ל-3 שנים. העונשים שנפסקו נחשבו לחמורים במיוחד ביחס לעבירות שבהם הורשעו הנאשמים. אחד הנאשמים, שנדון ל-24 שנות מאסר, כלל לא היה שותף לשוד אלא סייע לאחד השודדים להתחבא. הוא נחשב כמי שנעשה לו עיוות דין. הוא מת בכלא כעבור שש שנים. בעקבות ערעורים שהוגשו זוכו כמה מהנאשמים מחלק מהעבירות שיוחסו להם ועונשי חלק מהם הופחתו.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
תקציר העלילה
אליס מגלה כי פרדי מנצל אותה, את חלומותיה ואת הכוחות המיוחדים שקיבלה מקריסטן, על מנת למצוא לעצמו קורבנות חדשים, שאינם מילדי רחוב אלם. פרדי ממשיך במסע ההרג שלו והורג את חבריה של אליס - שילה קופקי (נוי ניוקירק), תלמידה מחוננת הסובלת מאסתמה, ריק ג'ונסון (אנדראס ג'ונס), אחיה של אליס ובן-זוגה של קריסטן, המומחה באמנויות לחימה, ודבי סטיבנס (ברוק תייס), בחורה אתלטית הפוחדת מחרקים. בעקבות כל מקרה מוות, אליס משתנה עוד ועוד, ומאמצת לעצמה מאפיינים ויכולות נוספים של חבריה המנוחים.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
מספטמבר 2013 עד פברואר 2014, הוא שיחק בהפקה בברודוויי של המחזה "ביבר הזכוכית" של טנסי ויליאמס בתיאטרון בות'. תפקיד זה זיכה אותו במועמדות לפרס טוני בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בהצגה לשנת 2014. בשנת 2015, הוא הופיע בפרק הפיילוט של הסדרה "קוונטיקו" כאחד המגויסים החדשים של ה-FBI.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
תקציר העלילה
על ראי שבחדר השינה של אליס תלויות תמונות רבות, של אליס ושל חבריה, המסתירות את הראי כולו. לאחר כל מקרה מוות מסירה אליס תמונות, הכוללות את החבר המנוח, כך שהיא חושפת עוד ועוד מהראי שמאחוריהן. לאחר שכל חבריה מתו, הסירה אליס את כל התמונות, קיבלה לעצמה את כל כוחותיהם, והיא מחליטה להיכנס אל ארץ החלומות ולהילחם בפרדי, ביחד עם דן ג'ורדן (דני האסל), חברו של אחיה ריק. בחלומה היא מגלה שלפרדי יש כוחות כבירים, אותם הוא שואב מנשמותיהם של קורבנותיו. אולם כוחה שלה - כוחותיהם המשולבים של כל חבריה המתים - מתגלה כשווה ערך לכוחו של פרדי. אליס מנצחת את פרדי, ומשחררת ממנו את כל הנשמות הכלואות.
בריאן ג'יי סמית'
קריירה
סמית' שיחק בתפקיד ראשי בסדרה המקורית של נטפליקס, "סנס8" בין השנים 2015–2018 הוא גילם את דמותו של וויל גורסקי. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "Treadstone",
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
בסך הכל זוהו 21 איש כקשורים לשוד (אחד מהם בטעות, כאמור). חמישה מהם לא נתפסו מעולם. שניים משלושת הנותרים ברחו אל מחוץ לבריטניה. אחד מהם (ברוס ריינולדס) שב לבריטניה לאחר שאזל כספו ונתפס שם ב-1968. שני שב לבריטניה מרצונו ב-1966. השלישי הסתתר בבריטניה עד 1966 ואז נתפס. כולם נדונו למאסר. נידוני השוד השונים שוחררו לאחר ריצוי 4 עד 12 שנות מאסר.
שניים מהנידונים ברחו מכלאם. אחד מהם נתפס שוב לאחר שלוש שנים. השני, רוני ביגס (Ronnie Biggs), ברח מהכלא ב-1965 ושהה מחוץ לבריטניה במשך 36 שנים (5 שנים באוסטרליה והיתר בברזיל). בשנת 2001, בגיל 72, שב מרצונו לבריטניה להמשך ריצוי עונשו. הוא שוחרר בשנת 2009 ומת כעבור ארבע שנים.
בריאן ג'יי סמית'
חיים אישיים
ב-7 בנובמבר 2019, סמית' יצא מהארון בראיון למגזין Attitude.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
בשנת 2014 התפרסם שמו של עובד הדואר המלכותי שמסר לכנופיית השודדים את המידע על רכבת הכסף.
אמברואז פרה
אמברואז פרה (בצרפתית: Ambroise Paré; סביב 1510 – 1590) היה כירורג צרפתי, מהרופאים הבולטים בעידן הרנסאנס. שמו של פרה הלך לפניו בכל רחבי אירופה, לא רק בזכות היותו רופא מצוין אלא גם בזכות יחסו ההומני למטופליו. נחשב לאבי הרפואה הכירורגית המודרנית ומגדולי המנתחים.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
מהכסף שנשדד נמצא רק סכום של כ-400 אלף לירות. יתר הכסף הולבן ונעלם או הוצא על ידי השודדים, שמקצתם חיו לזמן מה חיי מותרות מחוץ לבריטניה או מימנו את שהותם שם מחלקיהם בכספי השוד כאשר התקשו להתפרנס שם אחרת.
אמברואז פרה
קורות חיים
פרה נולד בלאוואל שבצרפת. בגיל 23 עבר לפריז. את הכשרתו הרפואית באנטומיה ובכירורגיה רכש בבית החולים הידוע הול דיה, שם שימש כשוליה. לאחר מכן הפך לכירורג צבאי, תפקיד אותו מילא בהצלחה מרובה במשך 15 השנים הבאות. הצלחותיו הרפואיות הקנו לו מוניטין גם מחוץ לצבא, ובהמשך התמנה למשרת הכירורג המלכותי בחצרו של המלך אנרי השני. הוא התמיד במשרה זו גם בחצר יורשיו המלכים פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
בעקבות השוד הוחמרו מיד אמצעי הביטחון שננקטו להגנת רכבות הדואר, לרבות התקנת אמצעי ביטחון בקרונות שנשאו את משלוחי הכסף.
אמברואז פרה
קורות חיים
במסגרת התנסויותיו בצבא פיתח שיטות טיפול חדשניות. כך למשל, באותה תקופה, הטיפול המקובל בפציעות ירי היה צריבתם בשמן רותח, וזאת מתוך אמונה כי האזור הפצוע מורעל. באחת הפעמים שבהם טיפל בחייל, אזל השמן הרותח ופרה החליט לנסות תחליף. הוא יצר תערובת של חלמון ביצה, שמן ורדים וטרפנטין, משח אותה על הפצע ואז חבש אותו. להפתעתו, פרה גילה כי הטיפול האלטרנטיבי הוביל להחלמה מהירה יותר מזה שהוכיח הטיפול הקונבנציונלי.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
לאחר השוד
הקרון שנשדד הוחזק כראייה במשך שבע שנים לאחר השוד ולאחר מכן הושמד על מנת שלא יהווה יעד לאספנים. קרון אחר מהרכבת שומר ומוצג בתחנת רכבת בקיימברידג'שייר.
אמברואז פרה
קורות חיים
את מסקנותיו פרסם ב-1545, אולם אלו התקבלו בתחילה בבוז על ידי הקהילה הרפואית משום שנכתבו בשפה הצרפתית ולא בלטינית, כפי שהיה מקובל באותה תקופה. מצד שני הייתה זו הפעם הראשונה שספרות מקצועית בתחום הרפואה נכתבה בשפה הנגישה לקהל הרחב, והודות לכך זכה פרה למוניטין גם מחוץ לחוג המדעי.
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
השוד בתרבות
פרשת השוד זכתה למספר רב של אזכורים בתרבות הבריטית. תשעה ספרים נכתבו אודות הפרשה, שניים מהם כבר ב-1964 וב-1965. מקצת הספרים נכתבו על ידי משתתפי השוד עצמם. פורסמו 12 ביוגרפיות ואוטוביוגרפיות על משתתפי השוד, וכן חמש ביוגרפיות של השוטרים שחקרו את הפרשה. שני סרטי קולנוע ושש תוכניות טלוויזיה הופקו אודות השוד או בהשראתו. השוד זכה לאזכורים רבים נוספים במסגרת סרטים, ספרים, שירים ומשחקי מחשב.
קסטל 3
קסטל 3 (באנגלית: Castle Three) היא מכונית פתוחה, 2 מושבים, בתצורת תלת אופן מסוג סייקלקאר מתוצרת Castle Motor Company אשר יוצרה בין השנים 1919–1922 בבריטניה.
"Cyclecar"
"Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
שימוש חוזר
שימוש חוזר (באנגלית: Reuse) הוא שימוש חדש במוצר לאחר שהשימוש הקודם הסתיים, אם על ידי ניצול המוצר למטרתו המקורית (שימוש חוזר קונבנציונלי), ואם על ידי המרת ערך השימוש שלו וניצול מאפייניו למטרה חלופית תוך שיפור איכותו, מראהו וערכו לאיכות הסביבה (שימוש חוזר משביח, Upcycling ).
שימוש חוזר הוא העדיפות השלישית במדרג הפסולת שמטרתו לצמצם את נפח הפסולת בחברה המערבית. פרקטיקה זו שונה ממיחזור שבו המוצר מפורק ומוחזר בתהליך תעשייתי למצב חומר גלם, בעוד שבשימוש חוזר נשמרים מאפיינים של המוצר ומתקיימת זיקה לשימוש המקורי שלו. מיחזור נחשב נחות ביחס לשימוש חוזר, ראשית, משום שזהו תהליך עתיר אנרגיה, וברוב המקרים, גורם לשינמוך (Downcycling), ואיכות החומר הנוצר נמוכה מהאיכות המקורית.
שימוש חוזר מאפשר שימוש מחודש בפריטים, מבלי שעברו חידוש, מסייע לחסוך זמן, כסף, אנרגיה ומשאבים. במונחים כלכליים רחבים יותר, שימוש חוזר מאפשר להנגיש מוצרים איכותיים לאנשים וארגונים עם אמצעים מוגבלים, תוך יצירת מקומות עבודה ופעילות עסקית שתורמים לכלכלה.
מודלים עסקיים לשימוש חוזר
קימים בעולם מספר מודלים לשימוש חוזר במוצרים:
אחריות היצרן
אחריות היצרן (Producer Responsibility): רגולציות בבריטניה ובאיחוד האירופי מבקשות לעודד ייצור מוצרים (בעיקר ציוד חשמלי ואלקטרוני), שניתן יהיה לתקן ולעשות בהם שימוש חוזר וזאת באמצעות תמריץ כספי ליצרנים. התעשייה תייצר סחורות פחות מזיקות לסביבה, שקל יותר לתקן, לעשות בהם שימוש חוזר ולמחזר. בדרך זו, המוצרים יכילו פחות חומרים ואנרגיה ראשונית והיצרנים יעדיפו להשתמש בחומרים ממוחזרים ויפחיתו בצורה משמעותית את השימוש בחומרים מסוכנים.
אחריות היצרן לא מסתכמת בייצור המוצר אלא חובתו גם לספק מידע בנוגע לטיפול בר-קיימא בפסולת שמקורה במוצרים שלו כולל לוגיסטיקה ואיסוף המוצרים.
מעגל מיחזור סגור
מעגל מיחזור סגור (Closed loop recycling) היא שם של תהליך בו אין שום בזבוז ומבוסס על שלושה עקרונות: איסוף, ייצור ורכישה. בשלב הראשון יש לאסוף את החומרים הניתנים למחזור, כך שניתן יהיה לעבד אותם. בשלב השני מעבדים את החומרים הניתנים למחזור ומשמשים לייצור מוצר. לבסוף, המוצר שנוצר נמכר לצד שלישי.
מעגל מחזור סגור חייב לעמוד בשלושה תנאים:
מרכיב נוסף של מעגל מיחוזר סגור הוא פסולת אורגנית. כל מה שלא ניתן למחזר או מגיע כתוצר לוואי מתהליך הייצור צריך לחזור לסביבה מבלי לגרום לה נזק.
שימוש חוזר באריזות
שימוש חוזר באריזות נפוץ בעיקר בתחום בקבוקי שתייה. בנוסף, ישנן חברות שעושות שימוש חוזר במכלים של מוצרי חלב, שימורים מתוקים, חומץ ושמן. שימוש חוזר באריזות של מוצרים אחרים זניח. שימוש חוזר באריזות קורה בחנויות קמעונאיות קטנות או בחנויות טבע.
על פי דוח של הנציבות האירופית, ישנן שתי מגמות מרכזיות המשפיעות על שימוש חוזר של אריזות: מעבר מבקבוקי זכוכית לבקבוקי פלסטיק לשימוש חוזר ושימוש חוזר באריזות קימעונאיות הנמצאות באחריות של מלונות, מסעדות וחברות הסעדה.
שימוש חוזר בישראל
בישראל, הגוף האחראי על שמירת איכות הסביבה הוא המשרד להגנת הסביבה והוא הגוף שאוכף את השימוש החוזר. לאורך השנים, ולא תמיד בצורה רציפה, נעשה שימוש חוזר במספר סוגים של מוצרים:
בין דמיון למציאות
בין דמיון למציאות הוא סרט עצמאי משנת 2007 שנכתב ובוים על ידי אנתוני הופקינס. הסרט עוסק בתסריטאי גוסס שעלילת סרטו החדש יוצרת מעין אוטוביוגרפיה שלו. כמקובל בסרטים מסוג זה, העלילה של הסרט אינה ליניארית ולא מתגלגלת בסדר המקובל של התפתחויות קולנועיות. לפרקים היא גם מתבססת על תהליך כתיבת הסרט עצמו. הסרט הופק בתקציב זעום והופץ באופן מוגבל. כמו כן, הקאסט כלל גם שחקנים רבים מתחילים, אלמונים או שאינם מקצועיים.
הסרט צולם בהבחנה גבוהה, נערך והוקרן דיגיטלית.
הפקה והפצה
הופקינס הגדיר את התסריט כהרהור פילוסופי על החיים. הוא הראה את טיוטת התסריט הראשונה לסטיבן ספילברג, ששיבח אותו אך הזהירו כי לא יהיה קל להפיק ולהפיץ סרט בעל אופי שכזה. הופקינס ניסה למכור את התסריט לאולפנים שונים. כולם סירבו מאותה סיבה שציין ספילברג. אשתו של הופקינס גייסה את הסכום הנדרש להפקת הסרט באופן עצמאי, 10 מיליון דולר, ושימשה גם כמפיקה הראשית. הופקינס ליהק את השחקנים והצילומים החלו ב-12 ביוני 2006. כאנשי הצוות בסרט שימשו, בעיקר, סטודנטים לקולנוע. הופקינס גם כתב את המוזיקה לסרט וניצח על התזמורת הקאמרית שניגנה אותה.
"בין דמיון למציאות" הוצג בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2007. הסרט הוקרן לראשונה באופן רשמי, לפי תזמון שנקבע מראש עם רשתות בתי הקולנוע שהציגו אותו, ב-26 באוקטובר 2007, והקרנתו ארכה כשבוע. הסרט היה כישלון קופתי כצפוי, לא הוקרן יותר מאז ה־1 בנובמבר 2007 ולא יצא על גבי שום מדיה אחרת באופן חוקי, כאשר סך הכנסותיו בתום הקרנתו היו 27,769 דולר.
אורה נודל-ירון
אורה נודל-ירון (נולדה ב-30 בדצמבר 1930) היא לשעבר שחקנית כדורסל ושחמטאית ישראלית. חברת נבחרת ישראל הראשונה בכדורסל לנשים באליפות אירופה השנייה (בודפשט 1950) ואלופת ישראל לנשים הראשונה בשחמט (1955).
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בקיבוץ עין חרוד. בצעירותה עסקה בשחייה ובאתלטיקה קלה. בהמשך שיחקה כדורסל בקבוצת הפועל תל יוסף עין חרוד. בגיל 15 למדה בקרוס למורס במחנה ג'וערה ושרתה בתחנת קשר של ההגנה והפלמ"ח. בגיל 17 היא שרתה בגדוד 13 של גולני, ואחר כך בחטיבה 7 עם מח"ל (מתנדבי חוץ לארץ). לאחר השרות הצבאי היא למדה שלוש שנים במדרשת רופין וקיבלה תואר הנדסאית מכונות. בהמשך למדה כשנתיים כלכלה במדרשת רופין.
במאי 1950 היא שיחקה באליפות אירופה בכדורסל נשים שנערכה בבודפשט, הונגריה, הטורניר הבינלאומי הראשון שבו השתתפה נבחרת ישראל בכדורסל נשים. הנבחרת סיימה במקום 11 במתוך 12 קבוצות. במשחק הניצחון היחיד, על נבחרת הולנד, היא קלעה 10 נקודות.
באליפות ישראל הראשונה בשחמט לנשים שנערכה בשנת 1955 זכתה נודל-ירון בתואר לאחר ניצחון בדו-קרב נגד אסתר סמושי ממצובה שסיימה יחד איתה ראשונה בטורניר.
חייה האישיים
נודל-ירון התגוררה עם משפחתה, בעלה ובנם, בעין חרוד איחוד. בקיבוץ עבדה כמזכירה כלכלית, ניהלה את המשרד הטכני במפעל פלב"מ (פלדה בלתי מחלידה) וליוותה מקצועית את מנכ"לי המפעל. היא עבדה בחברת "פלדות" בעין חרוד מאוחד. בהמשך היא עבדה ברפת ובחדר האוכל וסייעה לילדי הקיבוץ שהתקשו בחשבון.
מחמוד ג'אבר
חיים אישיים
ג'אבר נולד וגדל בטייבה, ישראל, למשפחה ערבית - מוסלמית.
אחיו, הוא כדורגלן בני ריינה וקפטן נבחרת פלסטין לשעבר, עבדאללה ג'אבר.
קריירת מועדונים
ג'אבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל כפר סבא, ובגיל 13 הצטרף לזו של מכבי חיפה ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון, עד שהגיע לבוגרת.
בקיץ הושאל להפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית בה שיחק שנתיים. ב-5 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-20 בדצמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד הפועל מרמורק הרחובותית, במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה. עונה לאחר מכן, היה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל אחרי 15 שנות היעדרות.
בקיץ חזר מההשאלה לסגל של מכבי חיפה. ב-29 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף בדקה ה-80, בניצחונה הביתי של קבוצתו 5–1 על דינמו טביליסי במסגרת שלב המוקדמות השני של הליגה האזורית של אופ"א. ב-16 באוקטובר 2021 הבקיע צמד (בהפרש של 43 דקות) בניצחון החוץ בליגת העל 1–4 נגד הפועל ירושלים.
ב-2 לאוגוסט 2023 הבקיע שער קריטי בסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות נגד שריף טירספול בדקה ה-85, אשר שלחה את המשחק להארכה שבו מכבי חיפה ניצחה 4-1 בהארכה.
קריירה בינלאומית
ב-26 במאי 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת המשחקים בליגת האומות מול ו. ב-2 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל בתיקו הביתי 2–2 מול איסלנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023 של אופ"א, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה.
סלמה פראוולו
נעורייה ותחילת דרכה
פראוולו נולדה בסרגוסה, בספרד, לאב ספרדי ואם מגינאה המשוונית. האם הגיעה לספרד על מנת לטפל בבנה מנישואים קודמים שסבל מפגם חמור בראיה. בדצמבר 2012, הוא נעלם בסרגוסה ולאחר כחודש נמצאה גופתו. לפראוולו שני אחים ששניהם שחקני כדורגל גם כן.
פארוולו החלה לשחק כדורגל במועדון סן חוזה בסרגוסה ולאחר מכן עברה למועדון סרגוסה סי אף אף.
ויאריאל (2019–2022)
בעונת 2019/20 חתמה פראוולו בויאריאל.
היא שחקה במועדון כ-3 עונות ובשנת 2022 הייתה מועמדת לפרס פושקאש על שער שכבשה במדי המועדון נגד ברצלונה.
ברצלונה (מ-2022)
בעונת 23–2022 זכתה עם קבוצתה באליפות ספרד ובליגת האלופות ואף עלתה בהרכב במשחק הגמר.
נבחרת
פרוואלו בחרה לשחק בנבחרת ספרד על אף שיכלה לשחק גם בנבחרת גינאה המשוונית.
היא זכתה עם הנבחרות הצעירות באליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 ואליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17 ב-2018 ובשנת 2022 באליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 20.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב-11 בנובמבר 2022 במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה.
פראוולו זומנה לגביע העולם בכדורגל נשים 2023 בו נבחרתה העפילה לגמר. פרוואלו כבשה שער ניצחון ברבע הגמר מול הולנד בהארכה וכן את השער הראשון בחצי הגמר מול נבחרת שוודיה.
אתלטיקה
פראוולו התחילה במועדון האתלטיקה של סן חוזה בסרגוסה והצטרפה לאחר מכן למועדון סקופריו-71 גם כן בסרגוסה.
היא זכתה במדליה הראשונה שלה ב-2019 בריצת 400 מטר באליפות ספרד באתלטיקה קלה.
הזכייה אפשרה לה להשתתף באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019.
היא זכתה ב-2019 ב2 מדליות נוספות באליפות אירופה לנוער בבאקו.
אברהם תל
אברהם (אבי) תל (נולד ב-29 במאי 1965, כ"ז באייר תשכ"ה) הוא יזם ומייסד אתר 'יד2', מוזיקאי, סופר ואמן ישראלי.
ביוגרפיה
נולד ב-1965 בחיפה. לאימו ביאנקה ולאביו שלמה תל, שהיה ממייסדי העיתון 'כלבו'. לפני הגיוס, עבד תל במערכת העיתון של אביו.
התגייס לצה"ל ושירות כצלם אוויר בחיל האוויר.
קריירה
משנת 2010 עוסק תל בפיתוח מודלים סטטיסיטיים לעבודה פרסומית והתמחה בהנדסה שיווקית על פלטפורמות דיגיטליות. במקביל, ייעץ עבור תאגידי נדל"ן וחברות גדולות במשק הישראלי.
פרישה מהסקטור העסקי
בשנת 2015, מכר תל את מרבית אחזקותיו בחברה והחל להקדיש את חייו ליצירה בתחומי המוזיקה, הספרות והאמנות.
בשנת 2021 הקים ביחד עם שותפתו טניה קרונהאוז את מיזם הטלוויזיה האינטרנטית "MyTV"' המאגד בתוכו ערוצי טלוויזיה מקומיים מבוססי ערים ואת ערוץ הטלוויזיה הישראלי TarbooTv המיועד לתחומי התרבות.
בשנת 2022, השיק את הפודקאסט "סיפורים מצוצים מהאצבע" המתמקד בנושאי תרבות ואומנות שונים.
במרץ 2022 השיק אברהם תל את מיזם מיי טי וי רשת ערוצי טלוויזיה מקומיים עם הערוץ הראשון שהושק בחיפה, חיפהTV.
יצירות מוזיקליות
עיקר העשייה האמנותית של תל מתבטאת בעולם המוזיקה וכוללות הלחנה והפקה של למעלה מ-210 אלבומים, בתחומים מגוונים, מאופרה אשר הלברית שלה הוא ספר איוב, ועד ליצירות הייקו מוזיקליות ואלבומים המוקדשים לאבות השירה העברית. מרחבי הז׳אנרים המוזיקליים ביצירותיו נעים בין קונסטרוקציות וקולאז׳ים מוזיקליים, מוזיקה קלאסית, מוזיקת ג'אז, מוזיקה דיסהרמונית, מוזיקה אלקטרונית ועוד.
הצריף של תמרי
הצריף של תמרי היא סדרת טלוויזיה לילדים, מן הראשונות שהפיקה הטלוויזיה הישראלית. היא הוקרנה לראשונה מיוני 1974 עד דצמבר 1974. בסדרה כיכב יוסי גרבר יחד עם מספר בובות. כל הבובות נוצרו על ידי הבובנאי אריק סמית, בן זוגו של גרבר באותן שנים, שגם תפעל את חלקן והיה שותף בכתיבת התסריטים.
שיר הנושא נכתב על ידי תלמה אליגון-רוז ללחן של קובי אושרת ובוצע על ידי ריקי גל, שהייתה אז בתחילת דרכה.
עלילה
תמרי הוא נגר קצת מפוזר שגר לו עם חתולה בשם אזמרלדה, חמור בשם בלעם וצב בשם צבי, בצריף בודד על חוף כורכר. בכל פרק מספר תמרי סיפור לשאר דרי הצריף. הסיפור הוא אגדת ילדים ידועה והועלה כהצגה של תיאטרון בובות.
מוצרים נלווים
חמישה ספרים פורסמו במקביל לשידור חוזר של הסדרה בשנת 1978 על ידי הוצאת כנרת, שהוקמה אז לצורך כך. הספרים זכו להצלחה כלכלית. כמו כן הופקו מספר תקליטים. בעקבות הצלחת הסדרה נערכה סדרת הופעות ובנוסף הקים אריק סמית יחד עם יוסי גרבר תיאטרון בובות בשנת 1973 שהעלה הצגות שונות ופעל במסגרת התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת.
אזכורים מאוחרים
בשנת 1994 הוציאה להקת "מוטו" את אלבום הבכורה שלה שנקרא "הצריף של תמרי", שכלל גרסה מחודשת לשיר הנושא המקורי בביצועה של ריקי גל.
בשנת 2008 הוציאה חברת NMC מארז DVD בשם "מריץ' ועד רץ'" הכולל גם קטע קצר מתוך "הצריף של תמרי".
יצחק לקס
יצחק לקס (נולד ב-21 ביולי 1965) הוא איש עסקים ישראלי. עד 2017 היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל. החל משנת 2019 הוא משנה ליו"ר כפר המכבייה. שימש ומשמש בתפקידי ניהול בכירים בחברות פרטיות וציבוריות.
ביוגרפיה
למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר (1979–1983). את שירותו הצבאי (1984–1988) עשה במסגרת ישיבת ההסדר "הר עציון" שבאלון שבות. שירת בשריון בחטיבה 401 בגדוד 46. סיים קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים.
בין השנים 1988–1991 למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן. ב-2006 סיים את לימודיו לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. ב-2011 קיבל תואר שלישי בכלכלה מהאוניברסיטה הבינלאומית לעסקים ומשפטים (תוארי אוניברסיטה זו אינם מוכרים בישראל, והיא נחשבת כבית חרושת לתארים). לימד כמורה מן החוץ לתלמידי תואר ראשון ושני במחלקה לניהול באוניברסיטת בר-אילן.
ב-1993 הוסמך לעריכת דין ומאז הוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל. בין השנים 1995–2002 היה שותף במשרד עו"ד מי-זהב–לקס אשר עסק בעיקר בתחום האזרחי-מסחרי. לקס הוא בעל תעודת מגשר, חבר במוסד לבוררות של לשכת עורכי הדין בישראל ומשמש כאב"ד בבית הדין המשמעתי הארצי.
ניהול ועסקים
לאורך השנים שימש לקס בתפקידי ניהול בכירים בתחומים שונים:
ביטוח ושוק ההון
מ-2002 ועד 2005 היה מנהל מחלקה במנורה מבטחים ביטוח. בין השנים 2007–2010 היה דירקטור ויו"ר ב"קרן הגמלאות של לשכת עורכי הדין בישראל". בין השנים 2014–2017 שימש כחבר בוועדה המייעצת לפטורים ומיזוגים לממונה על ההגבלים העסקיים.
ביולי 2015 מונה לדירקטור באילון אחזקות בע"מ, המחזיקה באיילון חברה לביטוח ובחברת הגמל והפנסיה, ובינואר 2016 מונה ליו"ר איילון אחזקות עד לאוקטובר 2016.
בריאות
משנת 2002 ועד שנת 2014 שימש לקס כיו"ר קרן מכבי שרותי בריאות, ואף שימש כיו"ר חברת הבת שלה "מכבי טבעי – רשת הרפואה המשלימה". לקס היה יו"ר "מכבידנט" בין השנים 2004–2015. משנת 2019 משמש לקס כדיקרטור וכחבר ועדת הביקורת במכבי שרותי בריאות.
מ-2010 ועד 2016 היה לקס שותף-מייסד בקרן "נבט ביומדיקל השקעות בע"מ", ובאותן שנים שימש כדח"צ ויו"ר ועדת הביקורת ב"אי.טי. ויו מדיקל בע"מ" – חברה ציבורית העוסקת בתחום מכשור רפואי. בנוסף לכך, הוא פועל באמצעות חברה בבעלותו במיזמים רפואיים בתחומי הבריאות במדינות שונות בעולם.
נדל"ן ומלונאות
בשנים 2014-2017 כיהן כיו"ר עמידר.
ביולי 2018 מונה למנכ"ל משותף של קבוצת אלדד פרי, המתמחה בתכנון פרויקטים ובבנייה למגורים ולמסחר, ובשנת 2019 היה יו"ר פרי נדל"ן.
דני פפרמן
דניאל (דני) תומאס פפרמן (נולד ב-29 באוקטובר 1943) הוא סטטיסטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, כיהן מאז שנת 2013 ועד אפריל 2022 כסטטיסטיקן הלאומי וכמנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
ביוגרפיה
פפרמן נולד בבנימינה ב-29 באוקטובר 1943. הוא למד לשלושת תואריו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים - תואר ראשון במתמטיקה ובסטטיסטיקה ותואר שני ושלישי בסטטיסטיקה. הוא דוקטור לסטטיסטיקה משנת 1978. בשנים 1991–1993 כיהן פפרמן בתפקיד ראש המחלקה לסטטיסטיקה של האוניברסיטה העברית ובהמשך היה יו"ר וחבר בוועדות שונות באוניברסיטה.
יצחק לקס
ניהול ועסקים
אנרגיה ותעשייה
דני פפרמן
ביוגרפיה
בעבר לימד מתמטיקה במשך חמש שנים בבתי ספר תיכוניים בירושלים ובקריית גת, ועבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בתפקיד ראש המחלקה לניתוח סטטיסטי ומאגר הנתונים.
יצחק לקס
ניהול ועסקים
משנת 2011 ועד שנת 2014 היה דח"צ ויו"ר ועדת הביקורת בחברת החשמל. בין השנים 2005–2007 שימש יו"ר כים ניר שרותי תעופה בע"מ", ובין השנים 2010–2013 היה דח"צ וחבר ועדת הביקורת ב"אורדע פרינט תעשיות בע"מ".
אקדמיה וחינוך בין השנים 2005–2007 שימש כמנכ"ל מכללת שערי משפט, ולאחר מכן עד שנת 2010 שימש כמנכ"ל "מרכז שלם" בירושלים. בין השנים 2001 ועד 2011 שימש כחבר ויו"ר הוועד המנהל של מדרשת נשמת. כיום הוא חבר בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי לב. בין השנים 2011–2015 היה יו"ר "מרכז וייץ – החברה לפיתוח אזורי" הפועלת בשיתוף פעולה עם משרד החוץ ביצירת שיתוף פעולה בינ"ל עם מדינות מתפתחות בעולם. הוא משמש משנת 2010 כדירקטור וכיו"ר ועדות חינוך ואסטרטגיה בפרויקט מסע - לעידוד תוכניות ארוכות בישראל לצעירי העם היהודי".
דני פפרמן
ביוגרפיה
כיום הוא פרופסור אמריטוס של האוניברסיטה העברית ופרופסור במכון למחקר בסטטיסטיקה של אוניברסיטת סאות'המפטון שבאנגליה. מה-8 באפריל 2013 עד אפריל 2022 כיהן כסטטיסטיקן הממשלתי וכמנהל הלמ"ס. ב-2016 שונה שמו של התפקיד ל"סטטיסטיקן הלאומי".
יצחק לקס
פעילות ציבורית
לקס מכהן במספר עמותות וגופים ציבוריים. משנת 2014 ואילך הוא חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית (עד 2017), חבר בוועדת כספים וועדת מאזן. חבר הנהלת גשר מפעלים חינוכיים המקרבת בין חלקי העם היהודי בארץ ובתפוצות. בשנת 2018 מונה ליו"ר קרן להתחדשות קהילות בישראל- "קרן קהילות", המאגדת כ-70 גרעינים תורניים.
דני פפרמן
ביוגרפיה
חבר באגודת הסטטיסטיקה האמריקאית וחבר נבחר במוסד לסטטיסטיקה בין-לאומית (ISI).
יצחק לקס
פעילות ציבורית
בין השנים 2005–2010 שימש כיו"ר ועדת הביקורת של "דורות ההמשך" שע"י "יד ושם" ומשנת 2014 הוא חבר הנהלת בית העדות להנחלת זיכרון השואה.
דני פפרמן
ביוגרפיה
מתגורר במבשרת ציון. אב לשתי בנות.
יצחק לקס
פעילות ציבורית
חבר ועדות ציבוריות
דני פפרמן
מחקרים ופרסומים
עבודתו המחקרית של פפרמן מתמקדת בסטטיסטיקה יישומית ובסטטיסטיקה רשמית. הוא תרם באופן ניכר לנושאי מחקר מגוונים: היסק אנליטי מסקרים מדגמיים מורכבים, שיטות לניכוי עונתיות, אומדן מגמה, אמידת אזורים קטנים, מחקרי תצפית, דגימה לאיסוף מידע ואי-השבה. כיום עוסקת עבודתו בפיתוח שיטות סטטיסטיות להפקת סטטיסטיקה רשמית: שימוש באמידת אזורים קטנים, שיפור יעילותם של מדגמים בסקרים, שימוש בביג דאטה בסטטיסטיקה של תחבורה ובמדדי מחירים.
פרסם מעל 60 מאמרים מדעיים בכתבי עת סטטיסטיים מובילים ושימש כעורך חבר של כתבי העת: The Journal of Statistical Planning and Inference, Biometrika The Brazilian Journal of Probability and Statistics, Survey Methodology, The Journal of Survey Statistics and Methodology. הוא גם היה העורך הראשי של שני ספרים בנושא סקרי דגימה.
יצחק לקס
עמידר
במשך כשלוש שנים, בין אוקטובר 2014 ליולי 2017, שימש לקס יו"ר מועצת המנהלים של חברת עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל.
בכהונתו מותגה החברה כ'עמידר החדשה' ומוזגה עם חברת 'פרזות ירושלים'. לקס גיבש דירקטוריון עסקי ופעל להחלפת מרבית ההנהלה הוותיקה בהנהלה חדשה, לרבות המנכ"ל. בזמנו נחתם הסכם קיבוצי חדש והסכם פרישה מרצון של 120 עובדים. כמו כן, עברה עמידר מהפסדים לרווחיות של 77 מיליוני ש"ח בשנת 2016. כיו"ר, לקס התנגד נחרצות להמשך מכירת דירות לזכאי הדיור הציבורי, והוביל להפיכת עמידר לחברה יזמית בתחום ההתחדשות העירונית, בפרויקטי תמ"א 38 ופינוי בינוי. במסגרת זו נחתם הסכם עם משרד השיכון לקידום פרויקטים של התחדשות עירונית בהיקף נרחב.
לקס יזם, יחד עם דירקטוריון החברה, מהלך משותף עם משרד האוצר ורשות החברות הממשלתיות להנפקת איגרות חוב בשווי שניים וחצי מיליארד ש"ח שיופנו לרכישת דירות לדיור הציבורי. מהלך זה נבלם על ידי שר הבינוי יואב גלנט שביקש לקדם מהלך כזה באמצעות משרדו. עם סיום כהונתו של לקס כיו"ר החברה, הכריז גלנט על פרויקט האג"חים, בו עמידר קיבלה דירוג מקסימלי של 'טריפל A'.
במאי 2018 פרסם מבקר המדינה בדו"ח השנתי שלו ביקורת על תפקוד חברת עמידר ועל התנהלות לקס. בין היתר נאמר בה: "יו"ר עמידר עו"ד יצחק לקס, שהועסק בחצי משרה, עסק בכ-15 תפקידים נוספים, ובניגוד לנדרש לא נקבעה מתכונת דיווח לגבי הקדשת זמנו לענייני החברה. על אף איסור מפורש עשה שימוש במתקני החברה ובמשאביה לצורך עיסוקים אחרים".
לקס נשוי ללאה, אב לשישה ילדים ומתגורר בשוהם.
צבי הירש שיליס (שילת)
צבי הירש שיליס (שיל"ת) (בפולנית: Hirsch Hersz Herschel; 1899-1987) צייר יהודי יליד פולין.
חיו
שיליס נולד בבלחטוב למד ציור בלודז' ובוורשה מילדותו. משנת 1932 היה חבר באגודת הציירים בפולין, והציג בורשה, בלודז', בקרקוב, ובוילנה. נחשב לאחד הציירים הפולניים הנחשבים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. ציוריו מאותה עת מביאים לידי ביטוי את שאיפת בני דורו לעולם יפה יותר. לימד ציור, על תלמידיו ניתן למנות את הצלם מנדל גרוסמן.
ב-1940 נכלא בגטו לודז', שם נרצחו הוריו, אחיו, אחיותיו ואחייניו. כמו כן נאסר במחנות הריכוז אושוויץ, אורניינבורג, פלוסנבירג ודכאו, שם היה עד לשחרור המחנה. בשחרור היה מוזלמן ושקל 37 קילו בלבד.
מפקד גטו לודז', הנס ביבוב, התרשם מכישרונו של שיליס והותיר אותו בחיים כדי שיצייר פורטרטים רשמיים של קציני אס אס שעבדו בגטו. כמו כן נשלח לצייר ציורים מוזמנים מחוץ לגטו. במחתרת, שיליס צייר סצנות מחיי הגטו. בהיעדר חומרי-ציור, צייר על גבי שקים ישנים, על פיסות נייר קטנות ועל גיליונות שיצר מקרטונים. את צבעיו הכין מצבעי טקסטיל ובכך פיתח טכניקת ציור חדשה בה השתמש בציוריו גם בתקופות מאוחרות. את ציוריו מגטו לודז' החביא והם נותרו מוסתרים עד לשחרור הגטו ב-1945, אז נתגלו והגיעו לידי הוועד היהודי. שכשהדבר נודע לשיליס, ששהה אז במחנה עקורים, הוא פנה אליהם במכתב בו תיאר את ציוריו ואת המקומות בהם הוצפנו או נתלו - כולל אחדים במשרדו של רומקובסקי, ואף ביקש שישלחו לו לפחות צילומים של יצירותיו למזכרת.
בין השנים 1945 ועד 1950 שיליס התגורר במינכן. בשנת 1948 התקיימה במינכן תערוכה של יצירות שצייר בגטו. תערוכה נוספת נערכה במינכן ב-1950 בחסות הוועד היהודי. בין השנים 1950 עד 1956 התגורר בפאריס. בתקופה זו למד ציור והציג תערוכות בטרקליני אמנות ובגלריות.
בשנת-1957 עלה לישראל והתגורר שנתיים וחצי בקריית חיים, בביתם של הסופר מרדכי הלל קרושניץ ורעייתו מינה, שהכירו אותו מיהדות שארית הפלטה באזור האמריקני בגרמניה. בשנת 1958 השתתף בתערוכה ראשונה של עולים חדשים. בשנת 1960 עבר לגור בקריית האמנים בצפת, לשם הגיע כעבור מספר שנים אף האמן יעקב מיטלר שהיה מורה-הציור של שיליס בלודז'. השניים היו מעמודי התווך של קהילת האמנים בצפת.
איקונולוגיה
במושג איקונולוגיה (מהמילים ביוונית עתיקה: εἰκών – תמונה ו־λόγος – תורה) מציינים, משנות העשרים והשלושים, שיטת מחקר בהיסטוריה של האמנות העוסקת במשמעויות הסמלים ביצירת אמנות.
צבי הירש שיליס (שילת)
חיו
שיליס חי בצפת עד ליום מותו ב-1987. ערך תערוכות-יחיד בתל אביב, בחיפה ובצפת. ציוריו כוללים רישומי דיוקנאות, טבע דומם ונופים, כמו-גם ציורים רבים מגטו לודז' וממלחמת העולם השנייה אותם צייר מתוך הזיכרון. ציוריו נמצאים באוספים פרטיים ובמוזיאונים, ביניהם במוזיאון יד ושם, בבית לוחמי הגטאות, במכון ההיסטורי היהודי בוורשה (Jewish Historical Institute in Warsaw) במוזיאון ברוקלין ובמוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
איקונולוגיה
ארווין פנופסקי, תלמידו של ורבורג, פיתח את האיקונולוגיה ב־1939 לתוכנית פרשנות בעלת שלושה שלבים:
בכך מבדיל פנופסקי בין שלושה מישורים:
השיטה האיקונולוגית מתייחסת גם לתולדות האמנות ומשמשת כלי ניתוחי חשוב למחקר של תופעות ויזואליות מעבר לגבולות של תקופות ותקשורת, והיא מספקת תאוריה מוכוונת תרבות של צורה ותוכן של סמלים בציור, בלי להתייחס למעמד של האמנות במובן הצר יותר וכלי לשימוש בתמונות. "הוא קידם את מושג האיקונולוגיה לכיוון של חקר העמדות הבסיסיות של עם, של תקופה או של גישה דתית או פילוסופית באמצעות האומנות"
קישורים חיצוניים
* Encyclopedia.com: Iconology and Iconography * "Ross Woodrow, "Erwin Panofsky's Iconology * Dictionary of Art Historians: Panofsky, Erwin * "Lorenzo Giulini, "A Cryptic Dimension in Visual Art * Worldmuseum Ikonography: ICONOGRAPHY - ICONOLOGY * [http://tems.umn.edu/pdf/Panofsky%20iconology2.pdf .Erwin Panofsky, Studies in Iconology: Humanistic Themes in the Art of the Renaissance. Oxford 1939] * "Maria-Irina Popescu, "Iconography Versus Iconology in Erwin Panofsky's Method * "'Richard Woodfield, "Ernst Gombrich: Iconology and the 'linguistics of the image.
אליפות צרפת בטניס 1960
אליפות צרפת 1960 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-17 במאי והסתיימו ב-28 במאי. זו הייתה האליפות ה-59 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 78 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות בשנת 1959 ניקולה פייטרנג'לי נפגש במשחק הגמר עם לואיס איילה  וניצח ב-5 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 69 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1959 כריסטין טרומן לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר דרלין הארד נפגשה עם יולנדה רמירס  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר רוי אמרסון וניל פרייזר נפגשו עם ז'וזה-לואיס אריליה ואנדרס חימנו  וניצחו ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1959 סנדרה ריינולדס ורנה שורמן ( דרום אפריקה) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר מריה בואנו ודרלין הארד  נפגשו עם פאט היילס ואן היידון ג'ונס  והפסידו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות וימבלדון. באליפות אוסטרליה הפתוחה מריה בואנו ניצחה עם בת זוג אחרת ובכך זכתה בגראנד סלאם בתחרויות זוגות נשים.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 57 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
מזוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת רק יולנדה רמירס השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מריה בואנו ובוב האו  ניצחו את הזוג הלא מדורג אן היידון  ורוי אמרסון  ב-3 מערכות.
בטי מיי טייגר ג'אמפר
בטי מיי טייגר ג'אמפר, הידועה גם בשם פוטאקי (באנגלית: Betty Mae Tiger Jumper, AKA Potackee; 27 באפריל 1923 – 14 בינואר 2011) הייתה האישה הראשונה ועד כה היחידה לשמש כראשת השבט של אומת הסמינול של פלורידה. טייגר, שהייתה אחות סיעודית, הייתה בין מייסדי עיתון השבט הראשון ב-1956, ושימשה כעורכת העיתון העיקרי של השבט בשנות ה-1970, The Seminole Tribune, ועבור פועלה זכתה בפרס מפעל חיים מאגודת העיתונאים הילידים. ב-2001 היא פרסמה את ספר זיכרונותיה, A Seminole Legend.
טייגר הייתה בת השבט הראשונה לסיים לימודי בית ספר תיכון ותוכנית לימודי סיעוד. בנוסף לעבודתה בעיתון, היא הייתה מנהלת התקשורת של השבט.
תחילת דרכה
היא נולדה בשם בטי מיי טייגר ב-27 באפריל 1923 במחנה סמינולי סמוך לאינדיאנטאון שבפלורידה. היא הייתה בתם של אדה טייגר, אישה סמינולית משבט הנחש, ולוכד צרפתי. סבתה הסמינולית נתנה לה את השם השבטי שלה, פוטאקי. על פי המנהג המטרילינארי של הסמינול, בטי מיי קיבלה את שם משפחתה מאמה.
באומת הסמינול הייתה התנגדות חריפה לנישואי תערובת, וילדים שנולדו מנישואים כאלה לעיתים היו ננטשים בביצת האוורגליידס למות שם. כשבטי מיי הייתה בת חמש, מספר אנשי רפואה סמינולים איימו להוציא אותה ואת אחיה להורג, כי אביהם היה לבן. הדוד-רבא שלה התנגד לאותם גברים, והעביר את המשפחה לשמורה בדניה, שבמחוז בראוורד, שם הממשלה הגנה על הילדים. המשפחה ויתרה על נכסים והכנסות כדי לקיים מעבר זה.
בטי מיי דיברה את השפות קריק ומיקסוקי מינקות, ונהנתה לשמוע את קרובי משפחתה מספרים את סיפורי השבט שהועברו בעל פה מאבותיהם. "אלה היו סיפורים שלימדו אותך איך לחיות", היא אמרה. מאוחר יותר העלתה את הסיפורים על הכתב כדי שיהיו זמינים לדורות הבאים.
בתור נערה, טייגר הייתה נחושה גם ללמוד לקרוא ולכתוב באנגלית. במערכת החינוך המופרדת גזעית של פלורידה, לא הסכימו לקבל בני סמינול בבתי הספר הלבנים ואף לא בבתי הספר השחורים. לפיכך, טייגר החליטה ללמוד בפנימיה ממשלתית לאינידאנים, ונרשמה במוסד כזה בצפון קרולינה, יחד עם בת דודתה מרי ואחיה הקטן הווארד.
בבית הספר, שהיה בעיקר של שבט הצ'רוקי אך כלל 700 תלמידים דוברי מגוון שפות, היא התחילה ללמוד אנגלית בגיל 14. יחד עם בת דודתה, היא הייתה לבת השבט הראשונה (מכל מגדר) להשיג השכלה פורמלית, והראשונה משבטה ללמוד לקרוא ולכתוב אנגלית. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1945, ונרשמה ללימודי סיעוד בבית החולים האינדיאני קאיווה באוקלהומה, וסיימה את לימודי התעודה כעבור שנה. בשבט הסמינול המסורתי, רבים הסכימו להיות מטופלים רק על ידי מרפאים שבטיים. רבים מבני משפחתה החזיקו בתפקידי מרפאים: אמה, דודים, והדוד-רבא ג'ימי. בניגוד לגברים, אמה הסכימה גם לקבל רפואה לבנה ובתי חולים, בגישה שכל מה שיכול לסייע לאנשים חולים הוא לגיטימי.
חיי משפחה
לאחר שסיימה את לימודי הסיעוד, טייגר חזרה לפלורידה, שם עברה הכשרת שטח. היא נישאה למוזס ג'אמפר, ולהם נולדו בן, מוזס, ושתי בנות שמו בגיל ינקות. אחרי זה, השניים אמצו שתי ילדות משבט הסמינול, בטנר רוג'ר וסקרלט.
קריירה
בטי מיי טייגר ג'אמפר עבדה כאחות במשך 40 שנה, ופעלה כדי לשפר את מערכת הבריאות בקהילת הסמינול. היא הייתה נוסעת והולכת ברגל ברחבי אזורים גדולים מאוד ומרוחקים כדי להגיע לסמינולים שהיו צריכים טיפול רפואי, ויחד עם עוד אחות חיסנה ילדים רבים בפעם הראשונה. היא ואמה, שהייתה מיילדת, הצליחו לשכנע נשים ללכת לבית החולים בעת הצורך, ובכך חיברו בין הרפואה המסורתית ושל העולם החדש.
ב-1967, טייגר-ג'אמפר נבחרה כראשת השבט הראשונה, כעשור לאחר ששבטה זכה בהכרה פדרלית. היא תפקדה כצ'יף במשך כארבע שנים, והייתה חברה במועצת השבט במשך כ-16 שנים. תחת הנהגתה, השבט עבר מסף פשיטת רגל ב-1967 ליתרה של כחצי מיליון דולר כפרשה מתפקידה ב-1971.
היא ייסדה את הארגון שבטים דרומיים ומזרחיים מאוחדים (USET), שנועד לנהל תוכניות בריאות וחינוך עבור שבטים חברים; הארגון גם הפך ללובי חזק מול הקונגרס האמריקאי. ב-1970 היא הייתה אחת משתי הנשים שמונו על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון לקונגרס הלאומי להזדמנויות עבור אינדיאנים.
ב-1956, טייגר-ג'אמפר הייתה בין מייסדי עיתון שבטי קטן, Seminole News. העיתון עבר מספר גלגולים, כולל סגירה, עד שבשנת 1970 קם עיתון שבטי חדש, שנקרא לימים The Seminole Tribune. טייגר-ג'אמפר עבדה כעורכת העיתון מספר שנים, וגם הייתה מנהלת התקשורת של השבט. היא כתבה מאמרים רבים על מסורות שבטיות ותרבות הסמינול. בשנת 1999, לעיתון היה צוות של לפחות עשרה עובדים (אינידאנים ולבנים), והיה מופץ ברחבי ארצות הברית והעולם. אגודת העיתונאים הילידים העניקה לטייגר-ג'אמפר את פרס מפעל החיים הראשון מטעמה.
שנים אחרונות ומותה
ב-2001 פרסמה טייגר-ג'אמפר את ספר זכרונותיה, A Seminole Legend (אגדה סמינולית), ופתחה אתר אינטרנט. היא סיפרה בראיון שהיו לה שלוש מטרות בחיים: "לסיים את לימודי בית הספר, ללמוד סיעוד ולעזור לבני עמי, ולכתוב שלושה ספרים". היא סברה שהיא הצליחה במטרותיה, ויותר. המטריארכית האחרונה של שבט הנחש, טייגר-ג'אמפר מתה בשנתה ב-14 בינואר 2011.
ספרים
בנוסף, קריינה טייגר-ג'אמפר סיפור סמינול מסורתי, "אשת התירס".