cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייקל צ'יקליס
קרייירה
תפקידו הרציני הראשון היה גילום ג'ון בלושי המנוח בסרט אוטוביוגרפי ומעורר מחלוקת על בלושי עצמו הנקרא "Wired" בבימויו של לארי פירס. הקריירה שלו תפסה תאוצה, והוא קיבל תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן: "פרקליטי אל איי" ו"סיינפלד", ואף בסרטים דוגמת "ניקסון" של אוליבר סטון. ב-1999 שיחק בסרטו של הבמאי הישראלי אבי נשר "חוקר המס" לצדם של ג'ו פנטוליאנו ואליזבת' ברקלי.
צ'יקליס ידוע בעיקר בשל הופעתו בתפקיד הראשי בשתי סדרות משטרתיות: ב"איש משטרה" גילם את דמותו של טוני סקאלי, שוטר חביב ותמים. הסדרה השנייה היא "המגן", בה גילם את ויק מאקי, אנטי-גיבור שהא שוטר מתוסבך, קשוח ואלים, המתנהל לפי קוד משלו. עבור תפקידו ב"המגן" זכה צ'יקליס בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב, שניהם בשנת 2002. בין השנים 2004 ו-2005, הוא שוב היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקן הדרמה של השנה", אך לא זכה. ב-2005, כיכב צ'יקליס בסרט "ארבעת המופלאים", שם גילם את דמותו של בן גרים/הדבר. הוא שב לגלם דמות זו גם בסרט ההמשך "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" מ-2007, ובסרט האימה "רייס: צייד הדמים" מאותה שנה. בשנת 2010 שיחק בסדרת המדע הבדיוני "הבלתי רגילים", אשר בוטלה לאחר עונה אחת, ושיחק בקומדיה השחורה "תיכון בראש טוב" לצד אדריאן ברודי. ב-2012 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "וגאס", דרמת פשע תקופתית בה מככב צ'יקליס לצד דניס קווייד וקארי-אן מוס. בסדרה מגלם צ'יקליס דמות המבוססת על מאפיונר אמיתי. גם סדרה זו בוטלה לבסוף לאחר עונה אחת.
באוקטובר 2014 הצטרף לקאסט הקבוע של הסדרה האנתולוגית אימה אמריקאית: פריק שואו, שם גילם את דל טולידו "איש הברזל" במופע ה" פריק שואו" וכן הצטרף לצוות השחקנים של גותהאם, בה הוא מגלם בעונה השנייה את נת'ניאל ברנס, מפקד משטרת גותהאם.
בשנת 2018 שיחק בסרט הדרמה הלהט"בי בשחור-לבן "1985".
ב-2019 שיחק בסרט האקשן העצמאי "10 דקות אבודות" לצדו של ברוס ויליס, ובשנת 2020 שיחק בתפקיד קטן בסרט "יובי יציל את האלווין" של שירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הפשע "Coyote" של רשת CBS All Access. בהמשך שנה זו, שיחק בסרטו של אדם מקיי "אל תסתכלו למעלה".
משנת 2022 צ'יקליס מגלם את דמותו של מאמן הכדורסל האגדי רד אאורבך בדרמת הספורט "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO.
עירום (סרט, 1993)
עירום (באנגלית: Naked) הוא סרט בריטי של הבמאי מייק לי משנת 1993 העוסק בצעירים שגדלו לתוך מעגל אבטלה נוראי ושום עתיד או תקווה לא מצפים להם בהמשך חייהם.
עלילה
גיבור הסרט הוא ג'וני, צעיר בן 27 מובטל שברח ממנצ'סטר לאחר שאנס בחורה בסמטה חשוכה. הוא מגיע ללונדון, אל חברתו לשעבר לואיז, המתגוררת בדירה יחד עם סופי וסנדרה, שנמצאת כרגע בזימבבואה. ג'וני מבקש להחזיר את לואיז לעצמו, אך נראה כאילו הוא רק מרחיק אותה בסרקזם שלו כלפיה, ומחמיר את המצב כאשר הוא שוכב עם שותפתה לדירה, סופי. ג'וני מתהלך לאורך הסרט בלילה ברחבי לונדון במרחבים פתוחים וסגורים ותוהה באוזני אנשים על אחרית הימים, כמעין נביא זעם המטיף לאנשים הסובבים אותו.
פרשנות
המטרה של מייק לי היא להעביר ביקורת על החברה והפוליטיקה, שגרמה לדור שלם של צעירים להיכנס למעגל אבטלה, שממנו אין מפלט. מייק לי לוקח אותנו לפינות הנידחות במציאות שלנו, שאנו נוטים להתעלם ממנה בחיי היומיום שלנו. הוא מראה לנו את הייאוש, חוסר התקווה והעוני הבלתי פוסק בחייהם של קבוצת גיבורים.
הסרט עוסק בקינה של ג'וני כלפי עצמו וכלפי החברה. הוא מספר לכל הסובבים אותו על סוף העולם. ג'וני הוא אנטי גיבור אופטימלי. הוא אינו תואם לתכונות שאנו מצפים שיהיו בגיבור. מעשיו לא מקובלים עלינו, ופעמים רבות אנו מעבירים עליו ביקורת, על כך שהוא מדרדר את עצמו במו ידיו. ג'וני מבין שהוא אינו יכול להפיק דבר בעל ערך מהחיים אותם הוא חי, ולכן הוא מלא בייאוש ולא מוצא טעם בזיוף ובצביעות. הוא מזהה ומעמיד מראה כלפי האנשים הקרובים אליו ופוגע בהם. הוא מוחק כל זכר לתקווה שישנה אצל אנשים אחרים. הוא כועס על עצמו, על שאינו יכול לעשות דבר טוב עם החיים שניתנו לו במציאות מרה כל כך ולכן הוא בוחר להשלים איתה ולהפיץ את הבשורה המרה.
כל הגיבורים בסרט משלימים עם המצב בו הם חיים, אך ג'וני נאבק על מנת לשמור עליו (הוויכוח הקולני עם השומר על סוף הימים). סבסטיאן, מסמל בסרט את המעמד הגבוה ש"דופק" את המעמד הנמוך (תרתי משמע- סופי). לואיז מסמלת את המפרנסת, היא קול ההיגיון והרציונל. לכאורה מצבה טוב יותר משל שאר העניים בסרט, אך בחייה האישיים היא בודדה ואינה יכולה לסבול את המצב. סופי, מכורה לסמים, רעבה לקשר וחושבת שרק קשר יעזור לה לצאת מהמצב בו היא חיה. אך ג'וני, אין בו כוח נפשי להתמודד עם מצבים המתרחשים בחייו, למרות החזות הבטוחה והיהירה שהוא מציג כלפי חוץ; הוא בור כאשר יש רמז לקשר כלשהו עם סופי ומשוטט ברחבי לונדון, וכאשר לואיז מסכימה לקבלו חזרה בסוף הסרט הוא בורח חזרה למנצ'סטר פצוע וחבול.
מייק לי מנתק את הצופה מבחינה רגשית מהסרט, משום שרק כך יוכל הצופה להגיע למסקנה שמצבם העגום של הגיבורים הגיע לכדי עוני מוחלט בגלל הפוליטיקה והחברה. על מנת להבין את הנושא ואת הביקורת החברתית פוליטית של מייק לי הוא מנתק את הסיפור מהצופה, למרות שהדמויות חוות חוויות קשות מאוד.
גרעין של אמת
גרעין של אמת (בפולנית: Ziarno Prawdy) הוא ספר מתח מאת הסופר הפולני זיגמונט מילושבסקי, שיצא לאור בשנת 2011. הספר עוסק בחקירתם של שלושה מקרי רצח שהתרחשו בעיר הקטנה סנדומייז' שבדרום-מזרח פולין. תוך כדי העלילה עולים לדיון האנטישמיות בפולין, עלילות דם שבהן הואשמו יהודים ברצח פולחני של ילדים נוצרים, וציור הממחיש עלילת דם כזו ותלוי בקתדרלה של סנדומייז'.
ספר זה הוא השני בטרילוגיית עלילותיו של התובע המשטרתי תאודור שצקי.
הספר עובד לסרט באותו שם (Ziarno prawdy) שצולם באתר באפריל-מאי 2014. את תפקיד תאודור שצקי מגלם השחקן הפולני רוברט ויינצקייביץ' (Robert Więckiewicz).
תמצית העלילה
העלילה מתרחשת במשך 13 ימים, שלכל אחד מהם מוקדש פרק, החל מ-15 באפריל 2009, שבו חלו שביעי של פסח והיום הרביעי של חג הפסחא, ועד 27 באפריל. פרק נוסף, אפילוג, מתרחש ב-8 במאי, שבו חל פסח שני.
בסמוך לבית הכנסת (שהפך לארכיון העירוני) בסנדומייז' נמצאת גופתה העירומה של אלז'בייטה בוּדניק, מורה לאנגלית ופעילה חברתית. צווארה נחתך פעמים אחדות בחפץ חד, וכל הדם הוצא מגופה. סמוך לגופה נמצא חלף – סכין המשמש לשחיטה כשרה, וההשערה שזהו כלי הרצח מעלה חשד לרצח פולחני. על חקירת הרצח ממונה התובע החוקר תאודור שצקי, שעבר מוורשה לסנדומייז' זמן לא רב קודם לכן. מסייעים לו בחקירה התובעת ברברה (בשיה) סובייראי וקצין המשטרה לאון וילצ'ור. לאחר שהתברר שהנרצחת בגדה בבעלה עם אחד מתושבי העיר, יז'י שילר, עולה החשד שהרוצח הוא בעלה, גז'גוז' בודניק, חבר מועצת העיר, אך כעבור זמן קצר מתגלית גם גופתו, ומתברר שגם הוא נרצח באופן טקסי. החשד מופנה אל שילר, מאהבה של בודניק, אך גם הוא נעלם, וגופתו נמצאת במנהרות שמתחת לעיר. כל שלוש הרציחות משקפות סצנות בציור מאת הצייר האיטלקי קרלו דה-פּרֶבוֹ, בן המאה ה-18, התלוי בקתדרלה של סנדומייז', ומתאר רצח פולחני בידי יהודים. בתחילת המאה ה-21 הוסתר הציור בכיסוי בד שעליו הונחה תמונת האפיפיור.
בעקבות מחקר גנאלוגי על אחדים מתושבי סנדומייז', שהזמין שצקי, הוא מגיע למסקנה שהרוצח הוא לאון וילצ'ור ועוצר אותו, משום שיש לו מניע – נקמה על מות אביו, אמו ההרה ועוברהּ, כתוצאה מאנטישמיות כלפיהם. וילצ'ור טוען ששצקי טועה, ואף שאינו מנמק זאת, מצליח שצקי לפענח את הרצח וללכוד את הרוצח האמיתי.
שם הספר
שם הספר, "גרעין של אמת", מופיע פעמים אחדות לאורך הספר, בפיהם של אנשים הטוענים, ברצינות או בציניות, שבסיפורים האנטישמיים יש גרעין של אמת. כך, למשל, כאשר לאחר הרצח השני עונה שצקי לעיתונאי "רצח ריטואלי הוא אגדה אנטישמית ותו לא", מגיב העיתונאי: בכל אגדה יש גרעין של אמת". בחקירתו של שילר אומר שצקי בהתגרות: "אומרים שבכל אגדה יש גרעין של אמת". רעיון זו מופיע גם במוטו של הספר, שבו מצוטטות האמירות "לכל אגדה גרעין של אמת" ולעומתה "חצי אמת היא שקר שלם".
תאודור שצקי
ספר זה הוא השני בטרילוגיית עלילותיו של התובע המשטרתי תאודור שצקי. הספר הראשון, "Uwikłanie" ("תסבוכת", לא תורגם לעברית), מתאר את חייו בוורשה, עם אשתו ובתו בת האחת-עשרה, עד לגירושיו בעקבות רומן שהיה לו עם עיתונאית. בעקבות חקירת רצח של זונה חשף שצקי פעילות של סחר בנשים בסנדומייז'. משהתברר לו שמשרת התובע בעיר פנויה ניצל את ההזדמנות להתרחק מגרושתו ועבר מוורשה לסנדומייז'. "הכוכב של התביעה המשטרתית בעיר הבירה הפך להיות זר מעורר חשד בעיר קרתנית", מתאר הספר את השינוי. בספר השלישי בסדרה, הנמצא בכתיבה, יעבור שצקי לאולשטין שבצפון פולין.
שצקי שולל בתקיפות את הטענות האנטישמיות המושמעות באוזניו, ובהן כאלה המייחסות את הרציחות לרצח פולחני בידי יהודים. הוא אף מורה לעצור חבורה של 14 בני נוער פשיסטים הקוראים קריאות גזעניות.
במהלך הסיפור נגלים גם קשריו החברתיים של שצקי. בסנדומייז' הוא מקיים קשרים מיניים שטחיים עם קלרה דיבּוּס, הצעירה ממנו ב-15 שנים, ולאחר שזרק אותה היא נוטעת בלבו ספק האם הרתה לו ("אתמול היה יום מאוד-מאוד לא מתאים לחוסר זהירות", היא אומרת לו) לאחר מכן מפתה אותו השופטת מריה טטרסקה ("שיקסע שנראתה כאילו רק הרגע עשתה בגרות"), ולקראת סוף הספר עושה זאת עמיתתו הנשואה, בשיה סובייראי.
אנטישמיות
תוך כדי העלילה עולים לדיון האנטישמיות בפולין, ובפרט בסנדומייז'. התובעת בשיה סובייראי מתארת: " סנדומייז' היא המרכז של עלילת הדם, וההיסטוריה של היחסים בין פולנים ויהודים היא דו-קיום חביב והטחת אשמות ופוגרומים שטופי דם לסירוגין." היא מוסיפה: " סנדומייז' היא הבירה העולמית של רצח פולחני. פה הטענות על חטיפת ילדים וכתוצאה מהן הפוגרומים היו מחזוריים כמו עונות השנה. כאן הם נעשו בחסות הכנסייה, כמעט בצורה ממוסדת. כאן עד היום תלויה בקתדרלה תמונה שבה נראים יהודים רוצחים ילדים קתולים."
בעלילת הספר משתלב הציור מאת הצייר האיטלקי קרלו דה-פּרֶבוֹ, בן המאה ה-18, התלוי בקתדרלה של סנדומייז', שבמועד התרחשות העלילה היה מוסתר בכיסוי בד שעליו הונחה תמונת האפיפיור. הציור מתאר רצח פולחני בידי יהודים, ונוצר הרושם ששלוש הרציחות בסנדומייז' משקפות את הציור. הרושם מתחזק כאשר לרוחב הציור מופיעה הכתובת "עין תחת עין" בעברית.
גם אירועי העבר עולים לדיון, כפי שאומר רומן מישינסקי לשצקי, בהתייחסו לאירועים שלאחר מלחמת העולם השנייה: "היו פולנים שהיו מסוגלים לרצוח משפחות שלמות של יהודים, והיו גם אחרים, שהיו מוכנים לסכן את החיים שלהם כדי להמשיך להסתיר את היהודים, הפעם מפני הפרטיזנים האנטי-קומוניסטים".
קיומה של האנטישמיות זוכה גם לתגובות ציניות מהמתנגדים לה. כאשר מריה מישצ'יק, הבוסית של שצקי וסובייראי, שואלת "מה לגבי המוטיב של רצח פולחני?" עונה לה שצקי: "אנחנו כמובן אוספים את כל היהודים בסביבה". כאשר שצקי מציין שיש למצוא את הדם של הנרצחת מגיב וילצ'ור: "הוא בתוך המצות". כאשר עיתונאית טרדנית שואלת את שצקי האם הוא אנטישמי, הוא עונה: "אם את יהודייה, אז כן, אני אנטישמי".
גרעין של אמת
הדמויות המתוארות בספר הן דמויות בדיוניות, וגם העלילה היא פרי דמיונו של המחבר. עם זאת, יש בספר גרעין של אמת. האתרים בסנדומייז' המתוארים בספר – הקתדרלה וציורו של דה-פּרֶבוֹ התלוי בה, בית הכנסת שהפך לארכיון העירוני, המנהרות שמתחת לעיר המשמשות כאתר תיירות – הם אכן חלק מהעיר. הטבח בידוובנה ופוגרום קיילצה, כמו גם הרציחות בשנת 1976 של כריסטינה וסטניסלאב לוקשקו ומייצ'ו קָליטה, עליהם משוחחים שצקי ואנדז'יי שוט, אביה של בשיה סובייראי, אכן התרחשו במציאות. סדרת הטלוויזיה "האב מטאוש" (Ojciec Mateusz), על כומר הפותר תעלומות בלשיות בסנדומייז', אכן שודרה בפולין. "איגוד הפולנים בגרמניה", שסמלו הוא רודלו, אכן קיים.
גרגורי ג'אגנבורג
גרגורי "גרג" ג'אגנבורג (באנגלית: Gregory "Greg" Jagenburg; נולד בשנת 1957) הוא שחיין עבר אמריקאי, הוא אלוף עולם (קאלי 1975) וסגן אלוף העולם (ברלין 1978) במשחה ל-100 מטר פרפר.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בקאלי, קולומביה ביולי 1975 זכה ג'אגנבורג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 55.63 שניות, לפני רוג'ר פיטל ממזרח גרמניה (56.04 שניות) ובן ארצו ביל פורסטר (56.07 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ון מרפי, ריק קוללה ואנדי קואן בשיא אליפות חדש של 3:49.00 דקות, לפני מערב גרמניה (3:51.85 דקות) ובריטניה (3:52.80 דקות). נוסף לכך, הוא סיים מבמקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.97 דקות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו באוקטובר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.42 דקות, לפני סטיב גרג בן ארצו (2:04.06 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.13 שניות, אחרי בן ארצו מייק קרינגטון (56.09 שניות).
1978
באליפות העולם שנערכה בברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה ג'אגנבורג במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.26 שניות, אחרי בן ארצו ג'ו בוטם שקבע שיא אליפות חדש 54.30 שניות ולפני פר ארווידסון משוודיה (55.38 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו.
Tranquility Base Hotel & Casino
Tranquility Base Hotel & Casino הוא אלבום האולפן השישי של להקת האינדי רוק הבריטית ארקטיק מאנקיז.
ורה ויצמן
ורה ויצמן (27 בנובמבר 1881 – 24 בספטמבר 1966) הייתה רופאה, פעילה ציונית ורעיית נשיא מדינת ישראל הראשון חיים ויצמן.
ביוגרפיה
ורה דבורה נולדה לאיסאי ותיאודוסיה חאצמן, משפחה יהודית אמידה בעיר רוסטוב שעל הדון שברוסיה. אביה היה קנטוניסט ונלחם במלחמת קרים ובמשפחתה לא דיברו יידיש אלא רוסית. למדה רפואה באוניברסיטת ז'נבה. במהלך לימודיה פגשה בחיים ויצמן, ששימש כמרצה לכימיה באוניברסיטה. ויצמן היה מאורס לסטודנטית אחרת, סופיה גצובה, והקשר בינו לבין ורה נשמר בסוד עד ביטול אירוסיו הראשונים. ב-1904 החל ויצמן בעבודתו החדשה במנצ'סטר שבאנגליה ובתקופה זו חיה ורה בנפרד ממנו. היא נשארה בז'נבה כדי להשלים את לימודיה, אותם סיימה במאי 1906, אז קבלה הסמכה לרפואה. הניתוק ביניהם ארך שנתיים, עד אוגוסט 1906, במהלכן ביקרו זה את זה לפרקי זמן קצרים. השניים נישאו ב-23 באוגוסט 1906 בבית הכנסת בצופוט שבגרמניה (ליד דנציג), לאחר שסיימה את לימודיה ושש שנים לאחר שנקשר ביניהם הקשר הראשון. התכתבותה האינטנסיבית עם חיים ויצמן (שפורסמה על ידי יד חיים ויצמן במסגרת פרסום כתביו של הנשיא הראשון) מהווה חומר גלם היסטוריוגרפי ראשון במעלה להכרת והבנת המנהיגות הציונית ורוח התקופה. ירח הדבש היה משולב בעבודה: הזוג נסע לקלן, שם השתתף ויצמן בדיוני הוועד הפועל הציוני. בתום הדיונים נסע הזוג לשווייץ ומשם למנצ'סטר, שם קיימו טקס נישואין אזרחיים ושוב נישואין דתיים.
רק ב-1913 זכתה ורה באישור לעסוק ברפואה באנגליה. היא עסקה ברפואת ילדים במסגרת המערכת הרפואית הציבורית, עד פרישתה מעיסוקה הרפואי ב-1916, אז התמסרה לפעילות ציונית ולתמיכה בפעילותו הציבורית של בעלה. בשנה זו עברה משפחת ויצמן לגור בלונדון, וורה החלה למלא תפקיד של מארחת חברתית פוליטית, כשתוך כדי כך היא מתקרבת יותר ויותר לרעיונות התנועה הציונית. ורה ויצמן אף הייתה מיודדת עם זאב ז'בוטינסקי (לפני הקרע הפוליטי בין האחרון לבין חיים ויצמן), וחלקה עמו אהבה עזה לתרבות הרוסית ולספרותה.
לזוג ויצמן נולדו שני בנים: בנימין (בנג'י) ומיכאל (מייקל), טייס בחיל האוויר המלכותי, אשר נהרג ב-1942 בהתרסקות מטוסו בעת גיחה מבצעית מעל האוקיינוס האטלנטי. לאחר התרסקות מטוסו מתאר חיים את ורה בספרו "כציפור שבורה". למיכאל (מייקל) ויצמן נודעה השפעה ניכרת על דודנו הארצישראלי, עזר ויצמן, שפנה אף הוא לעולם הטיס. בנימין (בנג'י) ויצמן מעולם לא עלה ארצה. הוא התחתן ונולד לו בן אחד, דייוויד (נכדו היחיד של הנשיא הראשון), אשר חי כיום באנגליה והוא פנסיונר של ה-BBC.
בשנת 1936 בחרו בני הזוג ויצמן לבנות את ביתם ברחובות בסמוך למכון זיו (לימים מכון ויצמן למדע). הבית היה מקום מפגש למדענים ולמנהיגים כאחד. בתקופת כהונתו של חיים ויצמן כנשיא מדינת ישראל היה הבית משכנו הרשמי של הנשיא. ורה הייתה ממקימי ארגון ויצו בשנת 1920, ופעילה בארגון עליית הנוער. הקימה את ארגון "נכי מלחמת השחרור" שהיווה את הבסיס לארגון נכי צה"ל. במקביל, סייעה בהתנדבות לארגונים ציבוריים כגון מגן דוד אדום, איל"ן ועוד. לאחר מלחמת העצמאות הקימה שני מרכזים לשיקום חיילים, בית קיי בנהריה ומחלקת השיקום בבית החולים שיבא בתל השומר.
לאחר מותו של ד"ר חיים ויצמן בשנת 1952, נותרה ורה לגור בבית במשך 14 שנים נוספות, בהן המשיכה בפעילויות התנדבותיות רבות. חוק מיוחד של הכנסת העניק לה גמלה בגובה משכורת של שר ופטר את עזבונו של בעלה ממס ירושה.
בחודש ספטמבר 1966, כששהתה בביקור פרטי בלונדון, החליקה ושברה את אגן הירכיים. כעבור ימים ספורים נפטרה בבית החולים. בת 85 במותה. נקברה לצד בעלה בבית חיים ויצמן שבמכון ויצמן למדע ברחובות.
מהיר ועצבני 4
מהיר ועצבני 4 (באנגלית: Fast & Furious וגם ידוע בתור Fast & Furious 4) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2009, הרביעי בסדרת הסרטים "מהיר ועצבני". מבחינה כרונולוגית הוא נחשב לסרט השלישי בסדרה. הסרט יצא לאקרנים ב-3 באפריל 2009.
פסקול הסרט כלל בין השאר שירים של פיטבול, דון עומר וליל ג'ון והמוזיקה המקורית הולחנה ונכתבה בידי בריאן טיילר, המוזיקאי של הסרט השלישי. הסרט זכה להצלחה קופתית נהדרת ברחבי העולם כשהוא הכניס 363 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה קטן של 85 מיליון דולר אך לביקורות שליליות.
עלילה
במבוא לסרט דומיניק "דום" טורטו (וין דיזל) עוזב לרפובליקה הדומיניקנית ופוגש שם את החבורה שלו: חברתו, לטישיה "לטי" אורטיז (מישל רודריגז), האן סיאול-הו (סונג קאנג), ריקו סנטוס (עומר), טגו ליאו (טגו קלדרון) וקארה מירתה. הם ממשיכים בגנבת משאיות ומגיעים לארצות הברית. בריאן חוזר לעבודתו כבלש ומטרתו למצוא את סוחר הסמים ארתורו בראגה ואת דום שככל הנראה יגיע ללווייתה של חברתו לטי.
בהמשך הסרט בריאן ודום עובדים יחד כדי לתפוס את סוחר הסמים ארתורו בראגה שכל הנראה חבורתו הרגה את לטי. כדי להגיע אליו הם חוזרים להיות נהגי מרוצי רחוב ומסתננים לחבורתו. במהלך העבודה איתו הם פוגשים את אחת מעובדותיו, ג'יזל ישר (גל גדות), שבהמשך עוזרת להם לתפוס את בראגה. תוך כדי הסרט מיה ובריאן חוזרים להיות זוג. בסוף הסרט מתקיים מרדף מכוניות בין דום ובריאן לבראגה וחבורתו. בסוף המרדף הם תופסים את בראגה והמשטרה מגיעה. בריאן אומר לדום לברוח אבל דום לא מסכים. בית הדין גוזר על דום 25 שנות מאסר. השופט מנמק זאת בכך שמעשה טוב אחד (עזרתו בתפיסתו של בראגה) אינה מכפרת על חיים שלמים של מעשים רעים. בסצנה האחרונה בסרט, דום לבוש בבגדי אסיר ונוסע באוטובוס משטרתי לכלא, כשלפתע עוקפים את האוטובוס בריאן וחבריו של דום. הסרט החמישי מתחיל בסצנה זאת ומסביר כיצד בריאן וחבריו שחררו את דום.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב בריאן טיילר, שהלחין את המוזיקה לסרט השלישי וגם את המוזיקה של הסרט החמישי. בין היתר, פסקול הסרט המקורי של דון עומר משלב היפ הופ, ראפ ומוזיקת דאנס.
מהיר ועצבני 4: Original Motion Picture Score
רשימת השמעה:
הר רידאוט
הר רידאוט (באנגלית: Redoubt Mountain או Mount Redoubt) הוא הר הממוקם בפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים באלברטה, שבקנדה. הוא מהווה את המשען הדרומי של מעבר בולדר.
ניתן לטפס על ההר במסלול טיפוס בזחילה, שמדורג כבינוני עד קשה, ברכס הצפון מערבי.
כמו הרים אחרים בפארק באנף, הוא מורכב מסלע משקע שהונח בין תקופת הפרקמבריון לתקופת היורה. סלע משקע זה נוצר בים רדוד, נדחף מזרחה ומעל ראש סלע צעיר יותר במהלך האורוגנזה הלרמידית.
בהתבסס על שיטת קפן למיון אזורי אקלים, ההר ממוקם באזור אקלים תת-ארקטי עם חורפים קרים ומושלגים וקיץ מתון. הטמפרטורות יכולות לרדת מתחת ל־20 מעלות צלזיוס עם אפקט צינון רוח מתחת ל־30 מעלות צלזיוס.
עזרה עצמית (מפלגה)
עזרה עצמית (באוקראינית: Самопоміч), היא מפלגה באוקראינה שהוקמה בשנת 2012.
המפלגה הוקמה בשנת 2012 על ידי ראש העיר של לבוב אנדריי סדובוי. בשנת 2014 המפלגה השתתפה בבחירות מקומיות בקייב וזכתה במקום השלישי עם כ-7% מהבוחרים. חמישה נציגי המפלגה נכנסו לעירייה.
בעקבות תוצאות אלו, המפלגה החליטה להשתתף בבחירות של שנת 2014 לפרלמנט האוקראיני. מייסד המפלגה מיקם את עצמו במקום ה-50 ברשימה. בראש הרשימה הועמדה האנה הופקו. המפלגה קיבלה 33 מושבים. נציגת המפלגה קיבלה תפקיד של סגן יושב ראש הפרלמנט ונציג נוסף נכנס לממשלה.
בבחירות מוניציפליות שנערכו באוקראינה בשנת 2015, המפלגה קיבלה 915 מקומות (הנמוך בין כל המפלגות שהשתתפו בבחירות).
בשנת 2015 האנה הופקו הוצאה משורות המפלגה בעקבות ההצבעה שלה בהקשר לשינויים בחוקה. בינואר 2016 המפלגה עזבה את הקואליציה הממשלתית.
במהלך סוף 2015 - תחילת 2016 המפלגה השתתפה בדיונים עם מיכאיל סאקשווילי וגופים נוספים על הקמת מפלגה חדשה, אך בקיץ 2016 הדיונים הופסקו.
באוקטובר 2018 המפלגה הכריזה על אנדריי סדובי כמועמד לנשיאות אוקראינה. במרץ 2019 הוא החליט לעזוב את המרוץ.
בבחירות של שנת 2019 חלק משמעותי של נציגי המפלגה בפרלמנט רצים מטעם מפלגות אחרות.
בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט
הבזיליקה מוקדשת לאישטוון הקדוש, המלך הנוצרי ההונגרי הראשון (הוכתר בשנת 1001). המבנה תוכנן על ידי יוסף הילד כאשר הרצפה היא בתבנית של צלב יווני. הבניה החלה בשנת 1851, ובשנת 1867 עבר ניהול הפרויקט לאדריכל מיקלוש יבל שצרף את הכיפה בסגנון נאו-רנסאנס לאחר שהכיפה המקורית קרסה בשנת 1868. יוסף קאוסר השלים את הבניה בשנת 1905 ואת התואר בזיליקה קיבל המבנה בשנת 1938, בשנת ה-900 למותו של אישטוון הקדוש. באותה עת הוכרה הכנסייה כקתדרלה ומושב משותף של הארכיבישוף של בודפשט ואסטרגום. הבזיליקה יכולה לאכלס 8,500 מתפללים, ושטחה 4,147 מטרים רבועים. גובהה המרבי של הכיפה 96 מטרים, בדיוק כגובהו של בניין הפרלמנט.
בצריח הכנסייה ממוקם פעמון שמשקלו 9,144 ק"ג שמומן על ידי קתולים גרמנים כפיצוי על הפעמון המקורי שנשדד על ידי קבוצת נאצים בשנת 1944.
בכנסייה מצוי השריד הקדוש העתיק ביותר בהונגריה, ידו הימנית החנוטה של אישטוון הראשון. כמו כן קבור בה גדול כדורגלני המדינה, פרנץ פושקש.
הרחבה הגדולה שלפני הבזיליקה מהווה כיכר עירונית שוקקת בתי קפה ופעילות נגני רחוב.
דייב ויינר
דייב ויינר (באנגלית: Dave Weiner; נולד ב-24 בספטמבר 1976) הוא גיטריסט אמריקאי, הידוע בעיקר עקב השתתפותו בסיבובי הופעותיו של סטיב ואי. בנוסף, הוא מפרסם סרטי הדרכה לגיטרה, תחת השם "the Riff of the Week" (בעברית - ריף השבוע), כל יום רביעי ביוטיוב, iTunes ובאתרו הפרטי.
הצטרפותו לסטיב ואי
ויינר הצטרף לראשונה ללהקה של סטיב ואי כאשר הלך ללמוד ב Musicians Institute (ידוע גם בשם GIT). בזמן שהותו שם הוא קיבל עבודה כמתמחה במשרד, והבוס באותו המשרד הכיר את סטיב ואי. במהלך עבודתו יצא לו להעביר ניירת לביתו של ואי, וכך יצא לו להכיר את ואי אישית. כעבור כשבועיים הבוס שלו קיבל שיחה מואי, בה הוא מבקש ממנו שיודיע לוויינר להגיע לסטודיו שלו, ללמוד ארבעה עשר שירים, ולצאת איתו לסיבוב הופעות. ויינר ממשיך לצאת לסיבובי הופעות עם סטיב ואי בסיבובי ההופעות הפרטיים שלו כמו גם לסיבובי ההופעות של ה-G3.
רוזמונד פילצ'ר
רוזמונד פילצ'ר (באנגלית: Rosamunde Pilcher; 22 בספטמבר 1924 – 7 בפברואר 2019) הייתה סופרת בריטית.
ביוגרפיה
רוזמונד פילצ'ר נולדה ב־1924 בללאנט, קורנוול, בריטניה והחלה לכתוב בגיל חמש-עשרה. בשנת 1942, אחרי סיום בית הספר, יצאה לעבוד כמזכירה בצי הבריטי והתגייסה לחיל הנשים הבריטי. בהמשך החלה לעבוד במשרד החוץ.
בשנת 1946 נישאה לגראהם פילצ'ר ועברה לדאנדי, סקוטלנד, שם חיה את המשך חייה. כעקרת בית ואם לארבעה ילדים, המשיכה לכתוב סיפורים קצרים וסיפורי אהבה לשבועוני נשים על שולחן המטבח, תחת שם העט ג'יין פרייזר.
בשנת 1987, בגיל 63, כתבה רוזמונד את הסאגה המשפחתית אוספי הצדפות, יצירה שהובילה לפריצת הדרך בקריירת הכתיבה שלה. מאז הקנו לה ספריה מקום של כבוד בין הסופרות המצליחות ביותר בימינו. ספריה המאוחרים מצטיינים מעל לכל בחוכמת חיים, תבונה, רגישות ואהבת אדם. הדמויות שהיא יוצרת אמיתיות ומשכנעות, והאמפתיה העולה מכתיבתה איננה גולשת לעולם לרגשנות, אולי הודות להומור העדין ולרגשות המרוסנים המאפיינים אותה.
"אוספי הצדפות" מלווה, בכישרון ובראייה חודרת ומעמיקה, את חייה של אישה יוצאת דופן ומיוחדת במינה מילדות עד זיקנה, חיים רצופים יופי וכאב, אובדן וגילוי, טרגדיה והשלמה, עד לקץ.
ספטמבר הוא סיפורן של שתי משפחות סקוטיות בכפר קטן, הרחק בהרים, על סודות קבורים עמוק, על מתיחות משפחתית, המאיימת להרוס חיי נישואים איתנים, על טראומה נושנה ואהבה חדשה, שכולם מגיעים לשיא בנשף ריקודים מפואר בחודש ספטמבר. גם כאן מצליחה רוזמונד פילצ'ר להימנע מרגשנות או מלודרמטיות גם בתיאורים הטעונים ביותר, הודות לאיפוק ולתבונה השקולה שבכתיבתה.
האחרון בספריה היה היום הקצר של החורף, העוסק בהתגברות על טרגדיה ומציאת חיים חדשים בגיל זיקנה. הדברים שנאמרו על שני הספרים הקודמים תקפים גם כאן, אם כי הספר שונה באופיו מקודמיו.
ספריה האחרים קצרים יותר ופחות מורכבים, אך גם בהם ניכרים אותם מאפיינים של כתיבתה, הן ברומנים והן בסיפורים הקצרים.
פילצ'ר נפטרה ב־7 בפברואר 2019.
צבא מצרים העתיקה
הממלכה העתיקה והתיכונה
לא נמצאו עדויות רבות העוסקות בצבא היבשתי המצרי מהתקופה שלפני פלישת החיקסוס. עיקר הצבא נשען על הצי שפעל בנילוס ורוב מסעי המלחמה התנהלו בצמוד לנתיב הנהר. הצי נהנה ממעמד הבכורה, יחסית לצבא היבשה, והפיקוד עליו נמסר לעיתים קרובות לנסיכים מבית המלוכה. ידוע שלא היו למצרים פרשים או מרכבות. הצבא כלל חיל רגלים קל וכבד, כאשר חימושו העיקרי של החי"ר הכבד הייתה החנית ואילו החי"ר הקל חומש בקשתות. בתקופת הממלכה התיכונה היוו הקשתים לפחות מחצית מהצבא. מצרים הייתה מחולקת ל"נומים" או שבטים, וכל נום היה צריך לספק מספר מגויסי חובה. בנוסף למיליציה זו, גייסו המצרים שכירי חרב רבים, בעיקר מלוב ונוביה.
הצבא אורגן בשיטה העשרונית עם יחידות בנות 100, 600, 1,000, 2,000 ו-3,000 איש. הצבא כלל, ככל הנראה, בין 10,000 ל-13,000 חיילים שהיו מחולקים לשני גייסות גדולים בני 5,000 לוחמים כל אחד ומשמר אישי של המלך. הגייסות קיבלו את שמות האלים, כך, נקרא הגייס הראשון "גייס רע" והשני "גייס אמון". החיילים שגויסו נשארו לשרת בצבאו של פרעה עד יום מותם. עד כמה שידוע, לא שימש הצבא למסעות כיבושים והתרכז בבעיות הפנים. כל זה השתנה לאחר פלישת החיקסוס.
החיקסוס הצליחו להביס את המצרים בעזרת המרכבות ושלטו במדינה כ-150 שנה (בין המאה ה-18 למאה ה-16). גירוש החיקסוס פתח תקופה חדשה בתולדות מצרים - הממלכה החדשה.
הממלכה החדשה
החיקסוס הביאו כמה חידושים - שריון הקשקשים ואת הקשת המורכבת, אך השינוי החשוב יותר היה הכנסתו של חיל חדש, חיל המרכבות. בדומה לתקופות הקודמות, סיפק כל נום את מכסת מגויסי החובה, אך הפעם גויסו החיילים לתקופה קצובה, שבסופה חזרו לביתם. השיטה החדשה היטיבה עם הצבא מכיוון שסיפקה בסיס איתן לחיילי מילואים מאומנים.
ארגון הצבא
בתחילת הממלכה החדשה, בתקופת הארמהב (1340 - 1320 לפנה"ס) עדיין כלל הצבא שני גייסות בלבד, אך בתקופת יורשו, סטי הראשון (1318 - 1298 לפנה"ס), גדל הצבא לכדי שלושה גייסות שקיבל את השם "סת". רעמסס השני הכניס גייס נוסף ובזמן מסוים אחרי 1288 לפנה"ס גדל הצבא לכדי חמישה גייסות.
הארגון התנהל עדיין על פי השיטה העשרונית, כאשר על כיתה בת 10 חיילים פיקד חייל ותיק, שאפשר לקרוא לו "סמל", אם משתמשים בטרמינולוגיה מודרנית. כיתות כונסו למחלקות בנות 40 חיילים תחת פיקודו של "מהן" וארבע או חמש מחלקות היו פלוגה תחת פיקודו של "אטן". הפלוגות כונסו לגדודים בני 500 איש כל אחד, תחת פיקודו של "מר", אשר בתורם התכנסו לגייסות בני 5,000 לוחמים כל אחת תחת פיקודו של "האוט". פרעה היה המפקד הראשי של הצבא ובדרך כלל הובילו בקרב. בניו הופקדו על האגפים או על החילות.
חיל הרגלים
בתקופת הממלכה החדשה השתנה לא רק גודלו של הצבא, אלא גם חימושו. הצבא קיבל מספר חילות חדשים - המרכבות והקלעים. הקשתים המצרים היו בין הטובים בעולם העתיק, וישנם תגליפים רבים בהם נראים מצרים המתאמנים בירי בחץ וקשת. החנית נותרה נשקו העיקרי של החייל הרגלי הכבד שצויד גם בגרזן, קופיש (מעין חרב קצרה ומעוקלת) או חרב כופש (חרב עם להב דמוי מגל) כנשק מסייע. מהממצאים הארכאולוגיים עולה, שהחי"ר הכבד לחם במבנים צפופים, הדומים מאוד לפלנקס היוונית.
גם חיל השכירים גדל מאוד. לצד הנובים והלובים של הממלכה העתיקה והתיכונה גויסו פלשתים, כנענים ושרדן. השכירים שמרו בדרך כלל על כלי נשקם ולבושם המסורתי והרכיבו חטיבה נפרדת בצבא המצרי. עם הזמן, החלה מצרים לשקוע ויחד עם השקיעה הכלכלית שקע גם הצבא. מספר הגייסות הצטמצם, אם כי הם עדיין שמרו על המבנה ההיררכי. לצד צמצום הצבא, עלה אחוז שכירי החרב וכך, עם התגברות המשבר הכלכלי, לא היה בידי הפרעונים את האמצעים להחזיק חיל שכירים גדול ומצרים נכבשה על ידי אשור במאה ה-7 לפנה"ס.
חיל המרכבות
צבאו של תחותמס השלישי (1490 - 1426 לפנה"ס) הורכב בעיקר מחיל רגלים, עם כמה מרכבות, שהיו חלק אינטגרלי מגדודי הרגלים. מאה שנים לאחר מכן, הגיע תור הזהב של המרכבות. מספרן גדל והן היו לחיל נפרד. תעודות שנתגלו מתארות יחידות בנות 10, 30 ו-50 מרכבות. שלוש עד חמש פלוגות של מרכבות היוו "גדוד" בן 150 מרכבות, שכונסו לחטיבה בת 500 מרכבות שסופחה לכל גייס של חיל רגלים. המרכבה המצרית הייתה קלה מאוד והיו בה רק שני לוחמים - נהג וקשת או מטיל כידונים. לפחות אחד החיילים היה מוגן בשריון קשקשים חלקי.
המרכבה המצרית התפתחה מהמרכבה הכנענית של החיקסוס. המצרים חיזקו את המרכבה הכנענית בלי לאבד את כושר התמרון שאפיין אותן, דבר שהושג על ידי שינוי מבנה הגלגלים - במקום ארבעה חישורים עשו המצרים שימוש בגלגלים בעלי שישה חישורים. שינוי נוסף היה הזזת הציר לחלקה האחורי של המרכבה. לצד המרכבות הופעל חי"ר קל שתפקידו היה לסייע למרכבות בעזרת מטחי חצים והטלת כידונים. כמו כן, היו הרגלים הקלים מסוגלים להשמיד צוותי מרכבות של האויב שנפגעו כבר על ידי המרכבות המצריות.
תפקידיו העיקריים של החי"ר הקל היו לוחמה נגד מרכבות האויב, תמיכה בחי"ר הכבד ובמקרה הצורך אף שבירת מערכי החי"ר של האויב במטחי חצים. בדומה למרכבות הכנעניות, היה כלי הנשק העיקרי של המרכבות המצריות החץ והקשת.
שכירי חרב
בדומה לצבאות אחרים בעולם העתיק העסיקו המצרים שכירי חרב רבים, אך אין לראותם במנותק מהחברה המצרית. שכירי החרב לא היו מנותקים מהחברה ולא נלחמו רק תמורת בצע כסף. שכירי חרב רבים, במיוחד השרדן, נטמעו בחברה המצרית ואין עדויות למרד שכירי חרב או ניסיון השתלטות על מצרים על ידם, כפי שקרה לא אחת בהיסטוריה במקומות אחרים.
הג'וב האיטלקי
הג'וב האיטלקי (אנגלית: The Italian Job) הוא סרט פעולה בריטי בכיכובו של מייקל קיין. הסרט זכה לפופולריות רבה בארץ מוצאו ובעולם.
עלילת הסרט
צ'ארלי קרוקר (מייקל קיין) יוצא מהכלא ורוצה לבצע "ג'וב" גדול - שוד אשר יבטיח את קיומו. התוכנית היא לגנוב משלוח מטילי זהב בשווי 4 מיליון דולר, העומד להגיע מסין לטורינו.
התוכנית כולה מתבצעת מתחת לאפה של המאפיה שלא מצליחה ליטול בה חלק. מי שכן מסייע לצ'ארלי הוא ברידג'ר (נואל קאוורד), מנהיג מאפיה הנמצא בכלא. צ'ארלי מארגן צוות מוחות: מומחה למחשבים, פרופ' סימון פיץ' (בני היל), נהג מרוצים ומומחה לכל דבר. הוא מתרגל עימם נהיגה ונוטל עמו לטורינו שלוש מכוניות מיני קופר, שתי מכוניות מתוצרת יגואר ואוטובוס. הצוות מגיע לטורינו במסווה של קבוצת אוהדי כדורגל בריטים. מומחה המחשבים מצליח להגיע לחדר הבקרה של הרמזורים ומחליף את התוכנה. כאשר מטען מטילי הזהב המאובטח מגיע למרכז העיר, משתבשת לפתע פעולת הרמזורים ונגרם פקק תנועה קולוסלי. החבורה מנצלת את הבלגן ומשתלטת על השיירה. מטילי הזהב עוברים אל שלוש מכוניות המיני קופר. מתחיל מרדף. המכוניות מתמרנות בעיר הפקוקה בכישרון מדהים לצלילי הנעימה "הנה חברה עם כושר הישרדות עצמית". המכוניות עוברות בגלריות של רחובות טורינו, נעות במעגל רציפי אצטדיון, יורדות לנהר ומתקדמות לעבר גבול שווייץ. בדרך עולות המכוניות בזו אחר זו אל בטנו של האוטובוס, פורקות את מטענן ומושלכות אחר כבוד אל המדרונות. באחד הסיבובים החדים בהרי האלפים, סוטה האוטובוס ממסלולו ונעצר על פי תהום. כדי לאזן את משקל מטילי הזהב המונחים באחורי האוטובוס מעל התהום, החבורה מתקבצת בקדמת האוטובוס.
הפקה
הסרט צולם באתרים שונים באיטליה, בריטניה, ואירלנד. השוד ומרדפי המכוניות שבעקבותיו צולמו בטורינו, למעט המרדף בצינורות הביוב שצולם באזור קובנטרי. הסצינות בתוך בית הכלא עם מר ברידג'ר צולמו בכלא קילמיינהאם שבדבלין.
בסרט נעשה שימוש במספר רב של מכוניות שונות, ביניהן:
הפסקול של הסרט נכתב בידי קווינסי ג'ונס, וכולל שני שירים עם מילים של דון בלאק, ונעימות שחלקן מבוססות על שירים בריטיים ידועים. שיר הסיום ("Get a Bloomin' Move On", המוכר יותר בזכות מילות השיר "The Self Preservation Society") מושר בידי מייקל קיין ושחקנים אחרים בצוות, ומורכב ברובו מסלנג קוקני המבוסס על חרוזים.
ביקורת והוקרה
הסרט לא זכה להערכה רבה מצד מבקרי הקולנוע כשיצא, אך הצליח בקופות בבריטניה. לעומת זאת הסרט לא זכה בהצלחה בארצות הברית, על אף שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בשפה האנגלית. עם השנים הפך הסרט למוערך ואהוב, בין השאר בזכות האופן שבו הוא מציג את לונדון בשנות הששים, המרדף האיקוני עם מכוניות המיני, והסיום של הסרט.
בשנת 1999 דרג מכון הסרטים הבריטי את הסרט במקום ה-36 ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים, ובשנת 2004 הביטאון הבריטי "טוטל פילם" (Total Film) בחר בסרט למקום ה-27 מבין הסרטים הבריטיים הטובים של כל הזמנים. בשאלון בין כאלף חובבי קולנוע בריטיים ב-2003 נבחר במקום הראשון כציטוט האהוב בקולנוע המשפט שמייקל קיין אומר בסרט: "" (בתרגום חופשי: "אתה רק צריך לפוצץ את הדלתות הארורות!"), לאחר שפיצוץ של רכב בטעות השמיד אותו כליל.
בשנת 2003 יצא חידוש לסרט באותו השם. העלילה בסרט החדש שונה אך הוא כולל בתוכו מרכיבים מהסרט המקורי, ובפרט כולל מרדף אחרי שלוש מכוניות מיני קופר.
סטו דאגלס
קריירת משחק
דאגלס שיחק כדורסל בבית ספר תיכון בכרמל, פרבר של אינדיאנפוליס, במדינת אינדיאנה בארצות הברית. בשנים 2008–2012 שיחק דאגלס בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן. בשנתו האחרונה במישיגן שימש כקפטן-שותף של הקבוצה. בעונת 2012/13 שיחק דאגלס בקבוצת נבארה בליגה השנייה בספרד. בקיץ 2013 השתתף דאגלס במכביה התשע-עשרה במדי נבחרת ארצות הברית (שהודרכה על ידי בראד גרינברג ומייק קרטר) שזכתה במדליית הזהב.
ב-2013 הצטרף דאגלס להפועל גלבוע גליל במדיה רשם ממוצעים של כ-16 דקות וכ-5 נקודות למשחק והגיע עם הקבוצה לגמר הליגה הבלקנית (שם הפסידה ללבסקי סופיה). בעונת 2014/15 שיחק דאגלס בהפועל עפולה בליגה הלאומית שם קלע כ-14 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2015/16 חזר דאגלס לליגת העל ושיחק במכבי קריית גת שם שיחק כ-25 דקות וקלע כ-7 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2016/17 שיחק דאגלס בעירוני נהריה שם שיחק כ-20 דקות וקלע כ-7 נקודות בממוצע למשחק והגיע עם הקבוצה לרבע גמר היורופקאפ (לאחר שנשרה מליגת האלופות של פיב"א). בעונת 2017/18 ממוצעיו ירדו מעט לכ-17 דקות ו5 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2018 הצטרף דאגלס להפועל תל אביב שם שיחק 12 דקות וקלע 4 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 2019/20 הצטרף דאגלס למכבי אשדוד.ביוני 2020 שוחרר דאגלס מאשדוד לאחר שסירב להתאמן מחשש להידבקות בנגיף הקורונה. במרץ 2021 הצטרף דאגלס לאליצור קריית אתא מהליגה הלאומית ועד תום עונת 2020/21 שיחק במדיה 12 משחקים בהם קלע בממוצע כ-12 נקודות למשחק. ביוני 2021 הודיע דאגלס על פרישתו מכדורסל.
חייו האישיים
דאגלס היה נשוי לקורטני, כדורסלנית שבעברה שיחקה גם באליצור חולון, מכבי חיפה ואליצור רמלה. השניים הכירו כאשר שיחקו כדורסל באוניברסיטת מישיגן. לאחר פרישתו מכדורסל חזר דאגלס לאינדיאנה. הוא נישא מחדש, עובד בתחום הביטוח ומגיש פודקאסט על כדורסל.
אהרן מטיטיוב
רבי אהרן מטיטיוב (מכונה בשם: רבי ארל'י מטיטיוב, נפטר: ט"ו בטבת ה'תק"ס, או ה' בטבת תקפ"ט) היה נכדו של הבעל שם טוב.
ביוגרפיה
בנו של רבי צבי בן הבעל שם טוב. הוא היה נכדו המבוגר ביותר של הבעל שם טוב.
ישב בקונסטנטין-ישן וסבל מקשיי פרנסה. לפי המסורת החסידית, נבעה עניותו מאידאולוגיה ששללה קניינים גשמיים. הוא התפרסם בין החסידים כ"בעל מופת". לאחר מכן עבר להתגורר בטיטיוב. בסוף ימיו עבר לפאבלוץ'.
לרבי ישראל מרוז'ין מיוחסת האמרה כי ראש חבורת ההולכים בדרכי הבעל שם טוב הוא המגיד ממזריטש; יד ימין של החבורה הוא רבי אהרן מטיטיוב, יד שמאל הוא רבי ברוך ממז'יבוז', והלב הוא רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. בספר בית אהרן (חלק הליקוטים) מובא בשמו שבפיוט "נחשב כצג באיתון" בתפילת מוסף של יום כיפור כלולות כל עבודות יום כיפור.
LATAM פרו
LATAM פרו בעבר: LAN פרו היא חברת תעופה פרואנית המהווה חלק מחברת LATAM איירליינס. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי חורחה צ'אבס של עיר הבירה לימה. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בפרו וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה ואירופה.
תולדות החברה
החברה נוסדה ביולי 1998 והחלה לפעול ב-2 ביולי 1999 עם טיסות סדירות מלימה לקוסקו ולארקיפה. ב-15 בנובמבר 1999 החלה להפעיל קו למיאמי. בשנת 2008, עברו יותר מ-2,970,000 נוסעים בטיסות פנימיות של LAN פרו.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:
אזור טבע בראשיתי
המילה "wilderness" נגזרת מהמושג "wildness" (פראוּת), ובמילים אחרות, אזור שלא נשלט על ידי בני אדם. המקור האטימולוגי של המילה הוא במילה wildeornes באנגלית עתיקה, שהיא עצמה נגזרת מהמילה wildeor, שמשמעותה חיית פרא. לפי נקודת השקפה זו הפראיות של המקום היא זו שהופכת אותו לאזור טבע בראשיתי. עצם נוכחות או פעילות האדם גורמת לכך שהאזור לא ייחשב יותר לאזור טבע בראשיתי. מערכות אקולוגיות רבות שהיו ועודן מיושבות או מושפעות כתוצאה מפעילות האדם, עשויות להיחשב בכל זאת לאזור טבע בראשיתי. לפי נקודת השקפה זו אזור טבע בראשיתי הוא אזור מאוזן אקולוגית שבו התהליכים הטבעיים מתנהלים ללא התערבות מצד האדם.
קישורים חיצוניים
(אנגלית)
בעצמי
עמותת 'בעצמי' היא ארגון חברתי הפועל לשילוב ולקידום תעסוקה בקרב אוכלוסיות מודרות ומעוטות הזדמנויות בישראל. הארגון מסייע לנשים ולגברים השרויים באבטלה מתמשכת או בתת-תעסוקה להשתלב בתעסוקה יציבה, הוגנת ואיכותית.
מגוון הפעילויות והתוכניות שפיתח ומפעיל הארגון לצמצום העוני והפערים החברתיים בישראל, פותחים עבור המשתתפים עתיד חדש, להם, למשפחתם ולקהילה בה הם חיים.
הארגון הוקם בשנת 1995 על ידי מיכל פרבר, אשת חינוך. מנכ"לית העמותה היא נירה צימלס, ויו"ר הוועד המנהל הוא גיורא עופר.
פעילות הארגון
ארגון "בעצמי" מפתח ומפעיל תוכניות תעסוקה בכ-160 מוקדים ברחבי הארץ. בתוכניותיו השונות מעניק הארגון למשתתפים ליווי והדרכה לאורך תקופה משמעותית (לרוב, כשנה), ללא תשלום.
כ-30 אלף נשים וגברים משתלבים מדי שנה בתוכניות, בהן הם מקבלים ליווי אישי מתמשך בשילוב סדנאות קבוצתיות. תוכניות הארגון מסייעות למשתתפים גם בהתמודדות עם תהליכי השינוי האישיים, המשפחתיים והקהילתיים, הנגזרים מהשינוי בתחום התעסוקתי.
היסטוריה
"העמותה ליזמות בינתחומית", לימים ארגון "בעצמי", הוקמה בשנת 1995 על ידי היזמת ואשת החינוך מיכל פרבר. העמותה הוקמה מתוך רצון להניע שינוי עומק באופן ההוראה במערכת החינוך והיא עסקה בהפעלת מיזמים חינוכיים לילדים והכשרה של צוותי הוראה.
בשנת 2003 לקחה על עצמה העמותה את הפעלת תוכנית שח"ם – שואפים, חולמים, מצליחים. התוכנית פותחה על ידי הג'וינט עבור ילדים מהאוכלוסייה האתיופית, ונכנסה להפעלה ולפיתוח מקצועי בעמותה. בתהליכי הפיתוח בשח"ם נוסף רכיב חדש - פיתוח תפיסת עתיד שאפתנית. הילדים עוברים תהליך של חיזוק המיומנויות, תחושת המסוגלות והאמונה בעצמם, ומרחיבים את היכולת שלהם לדמיין טווח אפשרויות של לימודים ותעסוקה בעתיד. זיהוי הצורך בקידום תעסוקה, יחד עם הרצון להרחיב את קהל היעד גם לנשים מעוטות הזדמנויות שרוצות להשתלב בתעסוקה, הביאו להרחבת הפרויקט לעבודה עם נשים בשכונת סלע בנתניה בפרויקט שנקרא אז 'נשים ונפלאות'.
במהלך השנים התרחבה התוכנית ליישובים נוספים, ומתוך ההיכרות עם השטח התבססה ההבנה בדבר החשיבות הרבה של תחום התעסוקה לשינוי אישי וחברתי. עקב כך ומתוך הבנת הצורך הדחוף בשינוי מפת התעסוקה בישראל, הוועד המנהל של העמותה החליט להתמקד בתעסוקת מבוגרים ככלי מרכזי לצמצום עוני והדרה.
בשנת 2004 שונו מטרות העמותה והחזון שלה, ואיתם גם השם שהותאם לכיוון החדש – 'בעצמי'. בין השנים 2003–2007 הושקעו משאבים רבים בפיתוח של מודל מקצועי שיאפשר עבודה מיטבית עבור נשים בתעסוקה. כך נולדה תוכנית 'מיפנה-מסאר' אשר ליוותה נשים בתהליך משמעותי של שינוי אישי ותעסוקתי. בהמשך הורחבה התוכנית גם לעבודה בקבוצות מעורבות ובקבוצות גברים.
במהלך העשור הראשון של שנות ה-2000 ארגון 'בעצמי' הרחיב את פעילויותיו. תוכניות שונות הופעלו אדמיניסטרטיבית ומקצועית על ידי הארגון במסגרת מכרזים ומיזמים משותפים. בהמשך התקבלה החלטה להתמקד בעיקר בהפעלת תכניות בהן מתאפשר לארגון, מעבר לאדמיניסטרציה הדרושה, להביא לידי ביטוי גם את הערכים, תפיסת העולם הארגונית והניסיון המקצועי שנצבר בפיתוח והפעלה של מודלים ייחודיים בתחום.
בשנת 2008 ומתוך רצון לתת מענה בפריסה גאוגרפית רחבה לאוכלוסיות מגוונות, הוביל הארגון את הקמתו של קו הסיוע "תעסו-קו", עבור מפוטרים ומחפשי עבודה. שירות אשר הלך וצבר תאוצה והגיע לשיאו בזמן משבר הקורונה.
מאז הקמת העמותה, מתוך שאיפה להרחיב את מוטת ההשפעה של הפעילות, קודמו שיתופי פעולה עם משרדי הממשלה השונים. העמותה נבחרה בשנת 2011 להפעלת תוכנית 'תעסוקה לרווחה' של משרד הרווחה. בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה והקרן המשפחתית ע"ש תד אריסון התרחבה פעילות הארגון לרחבי הארץ ולאזורי פריפריה. התובנות, שהתבססו על הניסיון בשטח ועל המודל שפותח ב'מיפנה מסאר', הוטמעו בתחום הסיוע לאנשים מחוץ למעגל העבודה, ולעובדים בתת-תעסוקה.
בשנים הראשונות להפעלת תעסוקה לרווחה פותחה העבודה הסוציאלית התעסוקתית כמקצוע מובחן. כיום עובדות סוציאליות תעסוקתיות הן חלק בלתי נפרד מצוותי הרווחה, והמקצוע נלמד כחלק מתוכנית ההכשרה לעובדים סוציאליים ב'מרכז האקדמי לעבודה סוציאלית תעסוקתית' באוניברסיטה העברית.
בשנת 2013 חזרה תכנית אשת חיל להפעלה בארגון (בין השנים 2006–2010 הופעלה התוכנית בהפעלה אדמיניסטרטיבית בלבד). עם כניסתה הוכפל היקף הפעילות בתוך שנה אחת בלבד והתפרס על פני הארץ כולה. צמיחה זו המשיכה את מהלך ההתפתחות של הארגון וביסוסו כארגון תעסוקה מוביל.
בהמשך להרחבה לקהלי יעד חדשים, בשנת 2016 פותחה תוכנית מיפנה למשפחה החרדית, ובשנת 2017 נכנס ארגון "בעצמי" לניהול המקצועי של תוכנית "מעברים" לקידום תעסוקה במגזר הכפרי.
בשנת 2018 נכנסה נירה צימלס לתפקיד מנכ"לית העמותה. עם כניסתה עודדה צימלס את תהליך ההאחדה הדיגיטלית של הארגון במהלך שכונה טרנספורמציה דיגיטלית. בנוסף, הארגון החל למדוד את האימפקט של תוכניותיו במטרה להמשיך וללמוד את השטח גם מנתוני התוכניות.
הוועד המנהל
בראש הוועד המנהל של הארגון עומד גיורא עופר, מנכ"ל קבוצת דיסקונט לשעבר. סגן יו"ר הוועד הוא צבי טרופ שהיה יועץ כלכלי למערכת הביטחון ויו"ר דריקטוריון רפאל. עוד מחברי הוועד: יעל הרמל, עו"ד יוסף ויצמן, פרופ' ג'וני גל, רו"ח רגינה אונגר, רו"ח שלומי קוט, יחזקאל (חזי) נוראל, עו"ד אלי שהרבני, דורית נובק ומיכל פרבר, מייסדת העמותה.
אשת חיל
תוכנית אשת חיל (בערבית אלמראאה אל ריאדיה) מקדמת ציבור גדול של נשים שאינן עובדות מחברות מסורתיות. באמצעות אשת חיל מעניקים לנשים אלה, שהן לרוב בעלות השכלה בסיסית בלבד, ליווי אישי וקבוצתי ארוך טווח. מציידים אותן בכלים ובמיומנויות הדרושים ליישום מוצלח של השינוי הנדרש כדי להשתלב בעולם התעסוקה ולהתקדם בו. ייחודיות התוכנית היא בראייה ההוליסטית של המשתתפות שכוללת התייחסות לכל היבט בחייהן – משפחותיהן, קהילתן וסביבתן.
אשת חיל נוסדה על ידי ג'וינט ישראל-תב"ת,  מובלת ע"י זרוע העבודה במשרד העבודה ומופעלת מקצועית על ידי 'בעצמי'.
במסגרת תוכנית אשת חיל פועלת תוכנית בת נוספת שנקראת 'התחדשות תעסוקתית', פונה לנשים בנות 50 ומעלה. עם העלאת גיל הפרישה לנשים מ-62 ל-65, נדרשים צעדים משלימים כדי לשמר נשים עובדות המתקשות להישאר בשוק העבודה ולעודד נשים שפרשו מהעבודה לאחר גיל 50 – להשתלב חזרה במעגל העבודה. נקודת המוצא של התוכנית היא שהחל מגיל 55 ישנה ירידה דרסטית בהיקפי המשרה של נשים, בין היתר בגלל שהן עוסקות במקצועות שוחקים יותר. מטרת התוכנית היא לשפר את יכולת החיסכון הפנסיוני של הנשים ולמנוע מצבים של עוני בגילאי הזקנה. לצורך כך נבנה מודל לליווי למשך שנה של נשים שמטרתו להציע הזדמנות להתחדשות תעסוקתית לנשים שעבדו במקצועות שוחקים או שאינן עובדות מעל לשנה ולתכנן קריירה שנייה.
תוכנית אשת חיל פעילה ב-75 יישובים ועד כה השתתפו בתוכנית למעלה מ- 10,500 נשים מרחבי הארץ.
דף חדש
בשנת 2019 נכנסה להפעלה תוכנית "דף חדש" לסיוע לנשים נפגעות אלימות יוצאות מקלטים וילדיהן. בבסיס התוכנית עומדת ההנחה שנשים אשר השתקמו כלכלית לא יחזרו לגורם האלים.
התוכנית הוקמה כפרויקט של "קרן ידידות טורונטו"- שם הייתה פעילה כ-7 שנים לפני שעברה להיות תוכנית מרכזית של משרד הרווחה מתוקף חוק. התוכנית מלווה נשים נפגעות אלימות וילדיהן החל מיציאתן מהמקלט למשך כשנה וחצי לאחר מכן. התוכנית מאפשרת להן לשקם את חייהן הרחק מהגורם האלים תוך מיצוי זכויותיהן, חיבור למקורות תמיכה קהילתיים והעצמה אישית וכלכלית. בשנת 2021 97% מהנשים שסיימו את תהליך השיקום לא חזרו לגורם האלים.
במסגרת דף חדש פועלת גם תוכנית דף חדש בקהילה לנשים שיצאו ממערכת יחסים אלימה אך לא טופלו במקלט, אלא במרכזים לטיפול באלימות במשפחה. 'דף חדש בקהילה' היא תוכנית שיקומית-תעסוקתית שמעניקה הסתגלות רכה לנשים בבניית חייהן העצמאיים. התוכנית נולדה במהלך משבר הקורונה בעקבות הצורך לפתח מענה לנפגעות אלימות במשפחה שלא יצאו למקלט. 100% מהמשתתפות בתוכנית לא חזרו לגורם האלים.
מעברים
תוכנית מעברים הינה תכנית לפיתוח כלכלי-קהילתי במרחב הכפרי. התוכנית צמחה כמענה לתהליכים כלכליים-חברתיים-קהילתיים שחלו בהתיישבות הכפרית, ויצרו התמודדויות מורכבות בשוק התעסוקה. התוכנית מסייעת לתושבים ולקהילות במגזר הכפרי להתאים את עצמם לשינויים הנדרשים מהם כדי להשתלב בהצלחה בשוק זה. מעברים פועלת באמצעות 7 מרכזי תעסוקה אזוריים, מנוהלת מקצועית על ידי 'בעצמי' בהובלת השירות לעבודה קהילתית במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ובשיתוף המועצות האזוריות.
מעברים פועלת באמצעות 7 מרכזי תעסוקה אזוריים, מנוהלת מקצועית על ידי 'בעצמי' בהובלת השירות לעבודה קהילתית במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ובשיתוף המועצות האזוריות.
מודל מעברים מהווה תשתית אזורית, המתמחה בתחום התעסוקה בראייה מתכללת. תשתית זו מחברת בין תהליכים כלכליים מקומיים לבין תהליכים תעסוקתיים. התשתית המקומית עוסקת בגיבוש מדיניות תעסוקה ובאיגום משאבים, לצד גיוס כוחות מקומיים- כלכליים וחברתיים. בתוכנית ארבעה תחומי פעילות מרכזיים: תחום הפרט, ליווי ופיתוח יזמות ועסקים קטנים, ליווי קהילתי וקשרי מעסיקים. מרכזי מעברים פרוסים ביישובים באזורי הנגב המערבי, הנגב הצפוני, כרמל מנשה, מעיינות כנרת, הגליל המערבי, אזור העמק ואצבע הגליל.
מיפנה
תוכנית מיפנה משלבת תהליך קבוצתי וליווי פרטני – כבסיס ליצירת שינוי אישי ותעסוקתי משמעותי. התוכנית החלה לפעול בשנת 2006, פועלת כיום ב-7 מוקדי פעילות בארץ, עם ממוצע של 400 משתתפים מידי שנה.
התוכנית פותחה על ידי 'בעצמי' כדי להעניק ליווי אישי וקבוצתי לקהלי יעד רבים – גברים ונשים, צעירים ומבוגרים, יהודים וערבים, חילונים, דתיים וחרדים. התוכנית מציידת אותם בכלים וסיוע שמאפשרים להם להטמיע תהליכי שינוי ולהשתלב בהצלחה בשוק העבודה.
מיפנה משמשת בסיס ליוזמות פיתוח חדשות ומיוחדות בתחום התעסוקה, המותאמות לצרכיהם של קהלי היעד ולשותפים לדרך.
התוכנית מיושמת בשותפות עם הרשויות המקומיות בהן היא פועלת, ובתמיכתם של גורמים שונים מהמגזר העסקי והפילנתרופי.
מיפנה – למשפחה החרדית
תוכנית לשילוב משפחות מהציבור החרדי במעגל תעסוקה. התוכנית הייחודית מיועדת למשפחות המוכרות לגורמי הרווחה ולקופות צדקה עירוניות, בהן גילאי ההורים הם 25–45. התוכנית פועלת לשילוב האבות בתעסוקה תוך תמיכה במקביל בהמשך התמדתן של האימהות בעבודתן. בתוכנית ניתן דגש על שילוב בין ההתנהלות הכלכלית של משק הבית (בשיתוף עמותת פעמונים) לבין תהליכי השינוי התעסוקתי של ההורים. התוכנית פועלת בשותפות עם הרשויות המקומיות ובתמיכתם של גורמים שונים מהמגזר העסקי והפילנתרופי.
ריאן
מרכזי 'ריאן' מציעים סל שירותים רחב ויעודי לקידום והעצמת נציגי החברה הערבית בעולם העבודה, ההשכלה וההכשרה המקצועית. המרכזים פזורים בעשרות ישובים ברחבי הארץ ומציעים את סל השירותים הרחב ביותר בחברה הערבית לשילוב, קידום והעצמה בשוק העבודה ובתחום התעסוקה. הליווי של 'ריאן' הוא אישי וכולל יעוץ תעסוקתי, הכשרה מקצועית וסדנאות לפיתוח מיומנויות תעסוקתיות, קישור לגורמי סיוע, עידוד יזמות, מידע על מיצוי זכויות וחיבור למעסיקים פוטנציאליים.
מרכזי 'ריאן' מובלים על ידי משרד העבודה ומופעלים על ידי ארגון 'בעצמי' באזור וואדי ערה, המשולש והדרום ועל ידי "אלפנאר" באזור הצפון.
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה הוא סרט קולנוע דרמטי ישראלי, בבימויו של גלעד אמיליו שנקר, על פי תסריט שכתב יחד עם יוסי מאירי, ובכיכובם של קרן מור, חנה לסלאו, אניה בוקשטיין, יפתח קליין, רזיה ישראלי, וליא קניג בתפקיד הגברת ינקלובה. מאירי גם צילם וערך את הסרט.
בעצמי
ריאן
המרכזים המופעלים על ידי 'בעצמי' פועלים ב-9 מוקדי פעילות (4 במשולש וואדי ערה, 5 בדרום), עם כ-6000 משתתפים פעילים בשנה, מתוכם 60% נשים.
קופות הצדקה
התוכנית נועדה לסייע לפונים הזקוקים לתמיכה כלכלית. התוכנית באה לחזק את עצמאותן הכלכלית של המשפחות המטופלות באמצעות קידום תעסוקתי, הפנייה לגורמי מקצוע וטיפול באיזון התקציב המשפחתי. התכנית מסייעת למשפחה בשלושה צירים: מיצוי זכויות, התנהלות כלכלית ותעסוקה.
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה
תקציר העלילה
סופי כפרי (קרן מור) היא ספרנית החברה במועדון לספרות יפה עבור נשים בלבד, מייסודה של הגברת ינקלובה (ליא קניג) תחת הנהלתה של רזיה (רזיה ישראלי). נשות המועדון, הנפגשות אחת לשבוע בטירה גותית לקראת יצירות ספרותיות כגון "האדונית והרוכל", נדרשות להגיע בליווי בן-זוג, כאשר חברת המועדון המגיעה עם הגבר שמקבל את הציון הגבוה ביותר זוכה בגביע "אשת השבוע". הגברים, בסופו של המפגש, נרצחים והופכים לנקניקיות.
בעצמי
קופות הצדקה
תהליך העבודה של קופות הצדקה כולל מיפוי ואבחון אתגרי המשפחה. לאחר מכן מיקוד, הפנייה וכתיבת תוכנית עבודה אפקטיבית. בשלב השלישי יתקיים מעקב וליווי המשפחה למשך שישה חודשים.
במסגרת קופות הצדקה פועל גם קו הסיוע שנועד לסייע לפונים מתוך הקהילה החרדית שאין להם נגישות לאינטרנט ולמידע מקצועי וזקוקים לעזרה מקצועית בנושאי תעסוקה. הפיילוט של הקו החל לפעול באזור הצפון בשנת 2022 ומשנת 2023 הקו נותן מענה גם ב- on line לכל רחבי הארץ עם מיקוד בפריפריה החרדית.
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה
תקציר העלילה
לאחר שצברה כבר 99 גביעים, סופי מתקשה לזכות בגביע ה-100, אשר יבטיח את מקומה בבית הלורדיות המכובד - המעמד הגבוה ביותר במועדון. אם לא כן, היא עלולה למצוא עצמה במחלקת הסניטציה, יחד עם חברתה חנה (חנה לסלאו) אשר מגלה לסופי שהיא מתכננת לברוח לפריז, ומזמינה אותה להצטרף אליה. בתחילת השבוע, מגיע אל הספרייה יוסף (יפתח קליין), לצורכי עבודת מחקר על יצירותיו של ש"י עגנון - תחום התמחותה של סופי. סופי מזמינה אותו להצטרף אליה לפגישת המועדון השבועית בהמשך השבוע, אך במהלך הימים הקרובים היא מתאהבת בו, בעוד שכנתה לולה (אניה בוקשטיין), חברה נוספת במועדון, מרגלת אחריהם.
בעצמי
קופות הצדקה
קו הסיוע נועד לתת הכוונה ומידע מקיף במיצוי זכויות, התנהלות כלכלית נבונה והגדלת הכנסות ובמקביל להניע חשיבה ופעולה מוטת תעסוקה בקרב קהילות חרדיות שאינן צורכות שירותים ומענים תעסוקתיים הקיימים במגזר החרדי או שאינם יודעים לאן וכיצד לפנות. לאחר מיפוי הקהילות שאיתן אנו מעוניינים לעבוד.
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה
תקציר העלילה
סופי פונה אל המשכונאי (טוביה צפיר) על מנת לגייס כסף לברוח לחו"ל, בעוד שיוסף, המתגלה כשוטר, מוצא בדירתה של סופי תמונה המעלה את חשדו, והוא פונה אל הארכיבר (אלכס אנסקי) שם הוא מוצא קשר בין המועדון לספרות יפה לבין אביו, שנעדר מאז היותו ילד. כך שכאשר סופי אומרת ליוסף שהיא איננה רוצה שיבוא איתה לפגישת המועדון השבועית, הוא מתעקש ללכת בכל זאת.
בעצמי
קופות הצדקה
הקו החרדי לסיוע כלכלי מושתת על מענה טלפוני - פלטפורמה נגישה לכל, אינה תלויה בטכנולוגיה, זמינה בציבור החרדי בעברית ובאידיש, ומאפשרת למשתתף פניה פרטית ודיסקרטית מכל מקום.
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה
תקציר העלילה
בפגישת המועדון, סופי מוכרזת כזוכת הגביע השבועית, אך על מנת לזכות בו - עליה לרצוח את יוסף. במקום זאת, היא רוצחת את רזיה, ולוקחת את לולה כבת ערובה על מנת לשחרר את יוסף. סופי ויוסף נמלטים, ולולה רודפת אחריהם. במהלך המרדף, לולה יורה לעברם, אך פוגעת בחבית שמתפוצצת ומשמידה את הטירה. סופי ויוסף שורדים את הפיצוץ, ועוזבים את המקום יחד על האופנוע של יוסף.
בעצמי
תוכנית החממה
תכנית "החממה" הנה יוזמה של ארגון 'בעצמי' אשר מופעלת מתוך מטרה לגוון ולהגדיל את מקורות הפרנסה של אוכלוסיות מעוטות הזדמנויות תעסוקתיות, באמצעות עידוד יזמות עיסקית זעירה. התוכנית משלבת בין תהליך רגשי-מנטלי, לפעילות קבוצתית קהילתית, לצד מתן כלים פרקטיים להקמת העסק.
במהלך 2022, ארבע חממות עסקיות נפתחו באזורים שונים בארץ ובוגרות החממות מעידות על שביעות רצון גבוהה מהליווי האישי והמקצועי, לצד הכלים והשירותים שקיבלו בחממה.
פרסים
בשנת 2015 נבחרה התוכנית "תעסוקה לרווחה" של "בעצמי" כאחת משלוש הזוכות לשנת 2015 בפרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה. בין הנימוקים לבחירתה הזכירה הוועדה בראשות ניצה קסיר מבנק ישראל (ועדה שהורכבה כולה מבכירים נוספים במשק): "פעילותו של צוות העמותה המועמד, מדגימה מקצועיות לעילא וחדשנות, מתוך תפיסה מקיפה של קידום תעסוקתי ושל הקשר שלו למערכת המשפחתית של הפרט הזקוק לקידום זה. מקצועיות וחדשנות זו ראויות לפרס".
ארגון בעצמי נבחר עם נט"ל, בכנס האפקטיביות, כעמותה האפקטיבית ביותר לשנת 2017.
בשנת 2022 זכה מיזם 'ליטוש יהלומים' של תוכנית ריאן במקום הראשון בכנס השנתי של זרוע העבודה במשרד הכלכלה והתעשייה.
בשנת 2023 הציג ארגון 'בעצמי' את דו"ח האימפקט של תוכנית 'תעסוקה לרווחה' לנשיא המדינה מר יצחק הרצוג.
בשנת 2023 זכתה נארימאן סלימאן, חברת הנהלה בארגון 'בעצמי' ומנהלת תחום חברה ערבית, בפרס האבירות של מרכז פרס לשלום ולחדשנות.