cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שום (סוג)
מאפיינים
הפרח קטן דמוי פעמון או פתוח לרווחה. ששת עלי הקטיף מאוחים בשיעור שונה במינים השונים אך תמיד הם מאוחים לפחות בבסיסם. זירי האבקנים קבועים בבסיס עלי העטיף. עמוד העלי נימי.
הפרי הוא הלקט וקשוותיו (חלקיו הנפתחים של דופן הפרי) קרומיות או דמויות גוויל.
לסוג שום חשיבות רבה לאדם כצמח מאכל ותבלין, ומספר מינים בסוג מהווים מרכיב מרכזי באינספור תבשילים ומאכלים במגוון מטבחים ברחבי העולם. ידועים במיוחד הבצל (שום נבוב), השום (שום הגינה), העירית (שום העירית) והכרישה (שום גבוה).
ראו גם
שום שחור
צ'י דונג-וון
צ'י דונג-וון (בהנגול: 지동원; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בפ.צ. סיאול ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירה
צ'י דונג-וון נולד באי צ'ג'ו אשר בקוריאה הדרומית. הוא החל את הקריירה שלו כספורטאי בריצה למרחקים ארוכים בבית הספר, ובשלב מאוחר יותר הצטרף לקבוצת הכדורגל של בית הספר. סקאוטים של שונאם דראגונס ראו אותו משחק בבית הספר וצירפו אותו לקבוצת הנוער של המועדון. הוא נשלח לרדינג לתוכנית של ההתאחדות הקוריאנית והרשים שם. לאחר מכן, שיחק בקבוצת הנוער של שונאם בליגת הנוער, ומשם קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון.
צ'י דונג-וון חתם בסנדרלנד לאחר שהרשים סקאוטים שצפו בו כובש ארבעה שערים בגביע אסיה ב-2011. צ'י שיחק בסנדרלנד 24 משחקים וכבש 2 שערים, ולאחר מכן נשלח לקבוצת המילואים ולהשאלה באאוגסבורג. צ'י כבש 6 שערים ב-29 משחקי ליגה במדי הקבוצה.
בינואר 2014 חתם על חוזה ל-4 שנים בבורוסיה דורטמונד. החוזה כלל חצי שנת השאלה באאוגסבורג ומאוחר יותר מעבר לדורטמונד ב-1 ביולי 2014.
ב-22 בדצמבר 2014 שוחרר צ'י דונג-וון מבורוסיה דורטמונד ועבר תמורת 2 מיליון יורו חזרה לאאוגסבורג.
נבחרת קוריאה הדרומית
צ'י נמנה עם סגל נבחרתו למשחקים האולימפיים בכדורגל וברבע הגמר כבש שער מול נבחרת בריטניה.
צ'י נמנה עם סגל נבחרתו למונדיאל 2014 אך מיעט לקבל דקות משחק.
גיל ההסכמה
במשפט הפלילי, גיל ההסכמה הוא הגיל שבו אדם נחשב לבוגר לצורך מתן הסכמה משפטית לקיום יחסי מין עם בן או בת זוג. אדם המקיים יחסי מין עם בן או בת זוג שגילם קטן מגיל ההסכמה מבצע עבירה פלילית שיכולה להיות בעילת קטינה (שלעיתים דינה כדין אונס), מעשה סדום, בעילה אסורה בהסכמה או מעשה מגונה. גילו של הבוגר יכול להיות רלוונטי במדינות מסוימות, כגון ישראל, אם הפרש הגילים בין בני הזוג הוא בתחום מסוים, לצורך אפיון העבירה כחמורה פחות (או כבלתי מוגדרת כעבירה כלל בנסיבות המתאימות).
יש להבדיל בין גיל ההסכמה לגיל הבגירות, כמו גם בינו לבין גיל אחריות פלילית או בתחומי שיפוט מסוימים, בינו לבין גיל נישואין.
רוב המדינות קובעות את גיל ההסכמה בטווח הגילים שבין 14 ל-18 (פרט לארגנטינה וניז'ר, בהן גיל ההסכמה הוא 13), ואילו אחרות ממדינות האסלאם קובעות את ההסכמה בנישואין בלבד. גיל ההסכמה משתנה לעיתים גם לפי אופי וסוג יחסי המין ולעיתים על פי מין האדם הנדון. בישראל גיל ההסכמה הוא 16, למעט אם ההפרש בין הגילאים לא על 3 שנים שאז ניתן כבר מגיל 14.
היחס החברתי והמשפטי
היחס החברתי והמשפטי כלפי גיל ההסכמה נעו מעלה בזמנים המודרניים. בעוד שגילים בטווח של 10 עד 13 היו מקובלים באמצע המאה ה-19, טווח הגילים המקובל בסוף המאה ה-20 הוא כ-15 עד 18 עבור יחסים הטרוסקסואלים.
קיום יחסים מיניים עם אדם שגילו מתחת לגיל ההסכמה הוא עבירה פלילית, עם עונשים קלים כגון קנסות סמליים ועד עונשים כבדים כגון מאסר עולם. בארצות הברית, עבירה מסוג זה נקראת בדרך כלל "אונס סטטוטורי", אולם במדינות אחרות העבירה מקבלת ייחוס תחת סעיף כללי יותר, כגון אונס.
מידת האכיפה של גיל ההסכמה נוטה להשתנות, והדבר תלוי ברגישות החברתית של התרבות המדוברת. לעיתים, האכיפה אינה מבוצעת כלשון החוק, כאשר ננקטת פעולה משפטית רק כאשר קיים פער שאינו קביל חברתית בין שני בני אדם, או אם העבריין נמצא במעמד של סמכות על הקטין (כגון מורה, רב או רופא). מינו של כל משתתף משפיע על תפיסת האשמה של האדם, ולכן הוא משפיע גם על רשויות האכיפה. ישנן מדינות, כגון ארצות הברית, הנמצאות בתהליכים למנוע מצבים שבהם ניתן לקיים יחסי מין כאשר אחד המשתתפים נמצא במעמד של סמכות אך הדבר חוקי למרות זאת (כגון מצב שבו מורה מקיים יחסים עם תלמידה בת 17, המבוגרת מגיל ההסכמה).
בדרך כלל טיעון יחסים בהסכמה אינו קו הגנה קביל בבתי משפט כאשר מדובר ביחסים עם אדם הקטן מגיל ההסכמה. למרות זאת, קיימים מספר קווי הגנה קבילים: הגנת זיהוי מוטעה של גיל הקטין והגנת גילים דומים. הגנת זיהוי מוטעה של גיל הקטין הוא קו הגנה בה הנאשם טוען כי האמין בשוגג כי גילו של הקורבן גבוה מזה של גיל ההסכמה. אולם, קו הגנה זה מוגבל בכך שהוא מחייב שגיל הקורבן יהיה מעל גיל מסוים. חיזוק לקו הגנה זה הוא יכולת ההוכחה כי הנאשם ניסה לברר בקפידה מהו גיל הקורבן.
הגנת גילים דומים הוא קו הגנה בה הנאשם טוען כי הפרש הגילים בין הקורבן ועצמו אינו עולה על מספר מסוים של שנים. בתחומי השיפוט בהן גיל הנישואין קטן מגיל ההסכמה, קו הגנה נוסף הוא נישואין.
ב-1977, פורסמה בעיתונות עצומה של אינטלקטואלים, רופאים ופסיכולוגים צרפתים, ביניהם מישל פוקו, ובה דרשו לבטל את ההפללה של כל היחסים בהסכמה בין מבוגרים לקטינים מתחת לגיל חמש עשרה.
היבטים משפטיים אחרים
מבחינה משפטית, היחסים בין מבוגרים ונערים אינם בהכרח כוללים יחסי מין. מרביתם כוללים משיכה מינית. יציאה לבילוי עם נער מתבגר הקטן מגיל ההסכמה הוא דבר חוקי לחלוטין בתחומי שיפוט מסוימים, אך ורק אם גיל הנער גדול מגיל הנישואין. בתחומי שיפוט אחרים, הדבר נוגד את החוק בלי קשר לגיל הנער.
וריאציות של גיל ההסכמה
חוקים העוסקים בגיל ההסכמה מבדילים לעיתים בין יחסי המין לפי סוגם, כלומר בין מין וגינלי בין גבר לאישה, ובין יחסי מין אחרים, כגון יחסי מין הומוסקסואליים, מין אנאלי ומין אוראלי, שלהם נקבע גיל הסכמה גבוה יותר.
תנועות להט"ב נלחמות להשוואת גיל ההסכמה, בטענה שההבחנה בין הסוגים השונים של יחסי מין מהווה אפליה הטרוסקסיסטית. כיום במרבית המדינות בהן יחסי מין בין גברים אינם אסורים על פי החוק, לא קיימת הבחנה בגיל ההסכמה לפי סוג היחסים.
בעבר נקבע גיל ההסכמה בישראל לפי סוג יחסי המין, כאשר למין אוראלי ומין אנאלי (הקרוי בחוק מעשה סדום), התקיים רף שונה וגבוה יותר (גיל 18). בשנת 2000, לאחר דיון שהתקיים בנושא במשרד המשפטים ביוזמת האגודה לזכויות האזרח, תוקנו הוראות החוק, ומאז במדינת ישראל גיל ההסכמה אינו תלוי בסוג יחסי המין.
צ'ארלי האנם
ביוגרפיה
צ'ארלס מתיו האנם נולד בניוקאסל על הטיין, הממלכה המאוחדת ב-10 באפריל 1980, בנם של ג'יין בל, רקדנית בלט ובעלת עסק, ושל ויליאם האנם. הוא אמר שאמו "עשתה עבודה טובה מאוד". יש לו אח גדול בשם וויליאם ושני אחים למחצה צעירים יותר מצד אמו בשם אוליבר וכריסטיאן.
כאשר היה בן שנתיים הוריו התגרשו, ובגיל 12, כשאמו נישאה בשנית, עברה המשפחה לקאמבריה בצפון-מזרח אנגליה. במהלך התבגרותו, הוא שיחק רוגבי ונלחם עם חבריו לכיתה, ולכן גורש מבית הספר היסודי על שם המלכה אליזבת, מה שאילץ אותו ללמוד ולגשת למבחנים מהבית. לאחר מכן, במקום ללכת לאוניברסיטה, הוא החליט ללכת למכון לאמנות ועיצוב של קאמבריה (אנ') בקרלייל כדי ללמוד אמנויות הבמה; הוא סיים תואר ראשון בתאוריה קולנועית ובהיסטוריה של הקולנוע עם התמחות צדדית באמנויות הבמה, במטרה לכתוב ולביים סרטים משלו.
קריירה
האנם החל לשחק לראשונה בגיל 18 כאשר הופיע בשלושה פרקים בסדרת הנעורים הבריטית "Byker Grove". שנה לאחר מכן, לוהק לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המצליחה שיצר ראסל דייוויס "קוויר בעיר" בגרסתה הבריטית בתפקיד הנער הגאה ניית'ן מאלוני. לאחר מכן הופיע בסיטקום שהפיק ג'אד אפאטו "סטודנט חופשי" בתפקיד לויד האיית', הסטודנט האנגלי לתיאטרון איתו חולק סטיבן קארפ (ג'יי בארושל) את החדר. בשנת 2002 פרץ האנם כשחקן קולנוע לאחר שהופיע בתפקיד הראשי בדרמה "ניקולס ניקלבי" המבוססת על הרומן באותו שם ובמותחן "היעלמות מחשידה" בתפקיד הנעדר הצעיר אמברי לארקין.
ב-2003 הופיע האנם בדרמה "קולד מאונטן" בתפקיד אשר העניק לו הערכה רבה בהוליווד וזימן לו הופעות בדרמה האלימה "בלי חוקים", בה שיחק בתור פיט מנהיג קבוצת אוהדי וסטהאם יונייטד ובסרטו העתידני המוערך של אלפונסו קוארון "הילדים של מחר". מ-2008 ועד 2014 כיכב בתפקיד הראשי של הצעיר ג'קסון טלר, סגן נשיא מועדון האופנועים "ילדי האנרכיה" בסדרת דרמת הפשע המפורסמת "ילדי האנרכיה". בשנים האחרונות חזר להשתתף בהפקות קולנועיות ושיחק בדרמה "על הקצה" לצידם של פטריק וילסון וליב טיילר.
בשנת 2017 שיחק בסרט "קינג ארתור: אגדת החרב", פנטזיה היסטורית על המלך ארתור אשר הפך למיתוס. בסרט האנם מגלם את ארתור, לצידם של ג'וד לאו ואריק באנה. באותה שנה שיחק את מגלה הארצות פרסי פוסט בדרמה הביוגרפית "העיר האבודה Z", המבוססת על ספר באותו שם, לצד סיינה מילר ורוברט פטינסון.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "שאנטראם" מבית אפל TV פלוס, המבוססת על רומן בעל אותו שם מאת גרגורי דייוויד רוברטס.
חיים אישיים
משנת 2005, הוא נמצא במערכת יחסים עם האמנית מורגנה מק'נליס.
להאנם יש דיסלקסיה, כמו גם פחד מחיידקים ולכלוך באופן כללי. בשנת 2016, הוא החל להתאמן בג'יו-ג'יטסו ברזילאי תחת המאמן ריגן מצ'אדו (אנ'), וקיבל את החגורה הכחולה שלו באוקטובר 2018.
איליה דומיטרסקו
איליה דומיטרסקו (ברומנית: Ilie Dumitrescu; נולד ב-6 בינואר 1969 בבוקרשט) הוא כדורגלן עבר רומני. הוא נחשב לשחקן התקפה מחונן, והיה חלק משלישיית ההתקפה המפורסמת והנחשבת של נבחרת רומניה, כאשר שיחק לצידם של גאורגה חאג'י ופלורין רדוצ'ויו. שלושת השחקנים הללו היו חלק מהנבחרת הרומנית שהדיחה בהפתעה רבה את נבחרת ארגנטינה בשמינית גמר מונדיאל 1994.
קריירת מועדונים
דומיטרסקו הצטרף כילד בן 8 לאקדמיית הנוער של סטיאווה בוקרשט, בשנת 1977. הוא עבר דרך כל מחלקות הנוער של המועדון, עד שהגיע לסגל הקבוצה הבוגרת לראשונה באפריל 1987. גם כיום, דומיטרסקו נחשב לשחקן המוכשר ביותר שייצרה אקדמיית הנוער של המועדון הרומני.
אחרי שערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית, הוא הושאל למועדון הקטן אולט סקורניצשטי על מנת לצבור ניסיון, כאשר בסטיאווה, מועדון שזכה בעונה לפני כן בגביע אירופה לאלופות לא היה מקום בהרכב בשבילו, שחקן צעיר בן 18. אך כאשר שיחק באולט, איליה נהיה לשחקן הרכב ראשון כבר ממשחקו הראשון בקבוצה, כאשר שיחק דווקא כמגן שמאלי. למרות זאת, הוא לא נענה משינוי בתפקידו, כיוון שרגיל היה לשחק כשחקן התקפי יותר. כאשר היה מושאל למועדון הצנוע, המאמן הרומני הנודע מירצ'ה לוצ'סקו, הבחין בכישוריו של דומיטרסקו וחזה לו עתיד מזהיר בכדורגל הרומני.
עד מהרה, תחזיותיו של לוצ'סקו החלו להתממש, כאשר איליה חזר לשחקן בסטיאווה חדור במוטיבציה ורצון משחק. הוא הפך לשחקן הרכב פותח בסטיאווה, כבר בגיל 19, והפך להיות חלק ויטלי מסגל המועדון, שבתקופה הזו שיחקו בו כדורגלנים בסדר גודל של גאורגה חאג'י ומריוס לאקאטוש.
הוא ניסה לעבור לשחק באיטליה, אך לאחר שני משחקים בלבד, דומיטרסקו נופה מקבוצתו, וחזר לשחק במועדון הביתי שלו סטיאווה, הפעם כקפטן הקבוצה. כקפטן, סייע לסטיאווה לזכות באליפות רומניה ב-1993, והגיע איתה באותה העונה לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
לאחר שהרשים מועדונים רבים באירופה, בעת ששיחק במונדיאל 1994, טוטנהאם הוטספר האנגלית, רכשה אותו מסטיאווה. מספר ימים בלבד לאחר שהצטרף לטוטנהאם, דומיטרסקו מצא את שמו נמצא בעיצומה של שערורייה. על מנת להגביר את מכירותיו, העיתון האנגלי ניוז אוף דה וורלד, פרסם כתבה על כך שאיליה דומיטרסקו רודף אחר שירותיה של נערת ליווי. הסיפור התגלה כבדיה, אבל הוא הספיק לכך שטוטנהאם תשאיל אותו למועדון הספרדי סביליה, אם אפשרות לרכישה בתום מועד ההשאלה. בסופו של דבר, איליה נהנה מתקופת משחק טובה בסביליה, והמועדון הספרדי ניסה לרכושו. העסקה לא יצאה לפועל, בשל העלויות הרבות שהמועדון הספרדי לא היה יכול לממן ואיליה חזר לטוטנהאם.
באמצע עונת 1995/1996, טוטנהאם מכרה את דומיטרסקו לקבוצת וסטהאם יונייטד. מאמן וסטהאם, הארי רדנאפ, האמין מאוד ביכולתו של דומיטרסקו, ורכש אותו אף על פי שלא הוכיח את עצמו מספיק בטוטנהאם. אחרי 10 משחקים בלבד בווסטהאם, אשרת העבודה של דומיטרסקו באנגליה היוותה בעיות להמשך דרכו במדינה, והוא נאלץ לעזוב את וסטהאם ללא תמורה.
בקיץ 1996, הוא חתם על חוזה לעונה אחת, במועדון המקסיקני קלוב אמריקה. אחרי שסיים את חוזהו בקבוצה, חתם ביריבתה של אמריקה, אטלנטה. גם בקבוצתו השנייה במקסיקו, הוא שיחק עונה אחת בלבד, וכך לאחר שנתיים במקסיקו, דומיטרסקו חזר למועדון הנעורים שלו ב-1998. לאחר מחצית עונה בליגה הרומנית, דומיטרסקו הכריז על פרישתו ממשחק מקצועני בהפתעה רבה, כאשר היה רק בן 29.
קריירה בינלאומית
בשנת 1989, דומיטרסקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רומניה, כאשר עלה לשחק כמחליף במשחק נגד יוון. משם המשיך לייצג את הנבחרת הרומנית גם במהלך מונדיאל 1990.
במונדיאל 1994, איליה שיחק בכל חמשת המשחקים של הנבחרת הרומנית בארצות הברית, והוא כבש שני שערים חשובים מאוד במשחק נגד ארגנטינה, הראשון לאחר 11 דקות, והשני לאחר 20 דקות של משחק. השער השני החזיר לרומניה את היתרון במשחק, לאחר שארגנטינה השוותה לפני כן במהירות. בעקבות המשחק, נבחרת רומניה העפילה לרבע גמר המונדיאל, הישג השיא של ברמה הבינלאומית.
קריירת אימון
לאחר שפרש ממשחק, ניסה דומיטרסקו למשך זמן קצר להיות סוכן שחקנים. מאחר שלא צלח הצלחות רבות בתחום, פנה לקריירת אימון. בשנת 2000, קבוצת אוצלול גאלאצי מליגת העל הרומנית, ביקשה ממנו להתמנות למאמנה. איליה הסכים, ובכך בעצם סלל את ראשית דרכו כמאמן מקצועני. אחרי עונה בגאלאצי, הוא עבר לאמן את FCM באקאו ובבראשוב. אחרי כן, אימן את נבחרת רומניה עד גיל 21. במהלך האימון של הנבחרת הצעירה, אימן דומיטרסקו גם בקפריסין את אלקי לרנקה. ממנה התקדם לקבוצות צמרת בקפריסין ואף אימן מאוחר יותר ביוון, בין היתר את פאוק סלוניקי. בשנת 2009 אימן את קבוצת פנטרקיקוס ובשנת 2010 אימן את קבוצת סטיאווה בוקרשט.
אשכבה
{{פירושונים|
יצירות:
הערות שוליים
}}
שמעון אמסלם
שמעון אמסלם (נולד ב-10 בנובמבר 1966) הוא כדורסלן עבר, וכיום משמש כמנהל מקצועי ופרשן ספורט ישראלי.
שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בין היתר בקבוצת הפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. גובהו 2.04 מטרים. במרבית הקריירה שלו שימש כקפטן והיה לסימלה של הפועל תל אביב.
ביוגרפיה
אמסלם נולד, גדל והתחנך בשדרות להורים שעלו ממרוקו. עוד מגיל צעיר גילה את כישרונו במשחק הכדורסל ומגיל 14 החל לשחק בקבוצה באופן סדיר. את עיקר קריירת הנוער שלו עשה בקבוצת "הפועל שער הנגב", עימה גם העפיל בשנת 1984 כשהיה בגיל 17 ל"גמר גביע המדינה לנוער בכדורסל" נגד קבוצת מכבי חיפה. באותה השנה סייע לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה לאומית ב', שהייתה אז הליגה השנייה לנוער.
אמסלם הצטרף לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב בהמלצת מנהלה המקצועי, יהושע רוזין. בעונתו הראשונה בקבוצת הפועל תל אביב לא זכה לדקות משחק רבות, אולם כאשר שיחק התרכז במשחק ההגנה, הריבאונד והשמירה על שחקני הפנים של הקבוצות היריבות.
בעונות הבאות מצבו של אמסלם לא השתפר בהרבה, אולם בתקופה זו הוא קנה את לב אוהדי הפועל תל אביב בשמירה הבלתי מתפשרת שלו על כוכב מכבי תל אביב, קווין מגי, במשחקי הדרבי בין שתי הקבוצות. בעקבות שינויים בסגל השחקנים של הקבוצה בטרם תחילתה של עונת 1989, אמסלם קיבל דקות משחק רבות יותר מבעבר. בעקבות מעברו של עמוס פרישמן, קפטן הקבוצה, להפועל חולון, התמנה אמסלם לקפטן במקומו. תקופה זו הייתה אחת היפות של הקבוצה ושל אמסלם, שבצוותא עם שחקנים כמו תומר שטיינהאור, פרישמן, דייוויד ת'רדקיל ואחרים הוביל את הקבוצה לשלושה גמרי פלייאוף רצופים (1992-1994). בתווך הניף את גביע המדינה בשנת 1993, התואר האחרון בו זכתה הקבוצה עד היום בליגה הבכירה.
ב-1994 פורסמה כתבה במדור הספורט של המקומון התל אביבי "העיר" אודות המשחקים הגאים בלוס אנג'לס. העיתון בחר בכותרת "אמסלם לא לבד" - זאת בגלל הפזמון המקניט "אמסלם ההומו" שהיו שרים באותה תקופה כמה מאוהדי הקבוצות היריבות במשחקים שבהם השתתף. אמסלם, שאינו הומוסקסואל, הגיש תביעת לשון הרע נגד העיתון. בית המשפט החליט שהיה בכותרת משום רמיזה שקרית על נטייתו המינית של אמסלם, ופסק לו פיצויים בסך 150,000 שקלים. פסיקה תקדימית שנודעה מאז בתור הלכת אמסלם. מקומון "העיר" ערער לבית-המשפט המחוזי, אך הערעור נדחה ב-1997.
לאחר שעזב את הפועל תל אביב, עבר לקבוצת הפועל חיפה. בשתי העונות שלאחר מכן, עבר אמסלם דרומה והצטרף לקבוצת הפועל אילת ואף שותף במשחק מכריע בו קליעות עונשין שלו קבעו כי הפועל תל אביב תרד ליגה פעם נוספת. בעונה הבאה שב אמסלם להפועל תל אביב ועזר לה לחזור חזרה לליגה הראשונה, אך הקבוצה ירדה שנית לאחר עונה בודדת. בסיום אותה עונה (1998/1999) עבר אמסלם לקבוצת בני הרצליה לעונה אחת, שלאחריה עבר לשתף פעולה עם חברו הטוב מימי הפועל תל אביב, תומר שטיינהאור בקבוצת מכבי גבעת שמואל. העונה שלאחריה היא האחרונה של אמסלם כשחקן פעיל בהפועל תל אביב, שחזרה לליגת העל אחרי היעדרות של שלוש שנים.
אמסלם שיחק 62 משחקים במדי נבחרת ישראל בהם קלע 111 נק', והשתתף בשתי אליפויות אירופה בשנת 1993 ובשנת 1999.
לאחר פרישתו שימש אמסלם כעוזר מאמן בקבוצת הפועל תל אביב, שלאחריה עבר לפרשן את משחקי ליגת העל בכדורסל המשודרים בערוץ הספורט. ב-2009 אמסלם השתתף בתוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים", ששודרה בערוץ 2 (רשת). בת זוגו של אמסלם בתוכנית הייתה מאשה טרויאנסקי.
בחודש יולי 2011 החל לשמש כמנהל מקצועי של קבוצת אליצור אשקלון מליגת העל. פוטר מתפקידו במאי 2012 לאחר שהתעמת עם שחקן הקבוצה, מרקו קילינגסוורת', בעקבות הרחקתו של האחרון בעבירה טכנית.
בשנת 2015 החל להשתתף בתוכנית המציאות, "הישרדות", המשודרת בערוץ 2 במסגרת שידורי רשת והיה המודח השביעי. הוא היה מתמודד בולט וממנהיגי השבט שלו אך הודח בהפתעה כשמתמודדת השתמשה בפסלון חסינות. ולאחר שהתנדב לתת שרשרת חסינות אישית שזכה בה לחבר לשבט.
בשנת 2016 החל להעביר הרצאה הידועה בשם "לנצח ולהישאר בן אדם", אשר עוסקת בנושא מנהיגות אישית וקבוצתית, מהו כוחה של קבוצה, הצבת מטרות ויעדים, התמודדות עם משברים וכשלונות ועוד. ההרצאות מועברות בפני חברות, ארגונים, תלמידים, חוגים ועוד. כיום הוא מנהל את מדור הספורט בדקאנט הסטודנטים של המכללה למינהל בראשון לציון ומסייע לספורטאים וספורטאיות מקצוענים רבים להשתלב במסגרת של לימודים אקדמאים במהלך הקריירה. בנוסף, פעיל אמסלם במסגרת ארגון שחקני הכדורסל בהסתדרות הכללית.
בנו של אמסלם, לוטן אמסלם, משחק בקבוצת הפועל תל אביב בכדורסל.
עין תנוריה
עין תנוריה הוא מעיין במרכז רמת הגולן, כשני קילומטרים מצפון למושב יונתן, ברום של 624 מטר מעל פני הים. זהו מעיין איתן הנובע באופן רציף ואחיד לאורך כל השנה. מימיו מגיעים ממי תהום שירדו באזור לפני שנים רבות וחילחלו דרך שכבות הבזלת עד שמצאו מוצא בנקודת הנביעה.
ליד המעיין בנויה בריכה האוגרת את מימיו. בעבר השתמשו במים אלה לשתייה ולהשקיה במושב יונתן, אך כיום כמעט שאין שואבים ממנו מים.
המעיין הוא חלק מאוסף מעיינות (עינות תנוריה) הפזורים באזור המעיין. מעיינות אלו יחד עם עינות פחם הסמוכים הם מקורות נחל גמלא אשר נשפך לכנרת.
U
האות U (יו) היא האות העשרים ואחת באלפבית הלטיני.
במקור הייתה האות U וריאציה של האותיות V, J או I. כמו כן שימשה לעיתים לציין את העיצור אותו מייצגת כיום האות V.
ייצוגים נוספים
בקוד מורס האות מיוצגת על ידי שתי נקודות וקו: <tt>· · -</tt>
בקוד ASCII האות מיוצגת על ידי 85 (U) ו-117 (u).
בכתב ברייל:
היאבקות (ספורט)
היאבקות היא שמם של מספר ענפי ספורט לחימה. ההיאבקות מבוססת על גראפלינג, כלומר על תפיסת גופו של היריב, לפיתות ותנועות משיכה והדיפה. המתאבקים חייבים ללבוש בגד גוף צמוד, כך שאי אפשר לתפוס את הבגד של היריב במהלך הקרב (בניגוד לג'ודו). משיכת שיער היריב אסורה. גם בעיטות, סטירות והפעלת אגרופים אסורות (זהו ההבדל העיקרי בין היאבקות לבין ענפי ספורט אחרים המדמים קרבות, כמו סוגים שונים של איגרוף).
הקרב נערך בין שני יריבים, בזירה עגולה (לא מגודרת), לעיני שופט. ניצחון מיידי בקרב מושג על ידי ריתוק הכתפיים והשכמות של היריב למזרן למשך חמש שניות ברציפות. אם הקרב הסתיים ללא הכרעה, נקבע המנצח לפי מספר הנקודות המוענקות על ביצוע תרגילים ועל שליטה בקרב.
קיימים שני סגנונות היאבקות עיקריים, היאבקות יוונית-רומית והיאבקות חופשית.
היסטוריה
מקורו של הסגנון היווני-רומי בצרפת, במאה ה-19. על אף השם שניתן לו, אין קשר בין סגנון ההיאבקות הזה להיאבקות יוונית שהייתה נפוצה כספורט ביוון וברומא בעת העתיקה.
כללים
בהיאבקות יוונית-רומית, האזורים המותרים ללפיתה בגוף היריב הם פלג הגוף העליון, למעט אצבעות הידיים. את העורף מותר ללפות ביד אחת בלבד, כדי למנוע חנק. אסור ללפות את רגלי היריב, אסור להשתמש ברגליים כדי להמעיד או לבעוט. כמו כן אסור להכות, להפעיל מרפקים או לנגוח.
משך הקרב הוא שש דקות, בשני סיבובים בני שלוש דקות שביניהם הפסקה בת חצי דקה. הוא נערך על מזרן עגול בקוטר של 7 מטר. המתמודדים לובשים בגדי גוף (טייטס) הדוקים כדי למנוע אחיזה בבגד. על מנת להקל על השופטים בחלוקת הנקודות ובמתן הוראות למתאבקים, מקובל שמתאבק אחד לבוש בבגד אדום והאחר בבגד כחול.
הניצחון בקרב מושג באחת מארבע דרכים:
במצב של תיקו, או היעדר הכרעה לפי כללים אלה, ההכרעה תהיה לפי איכות הניקוד ואם גם כאן אין הכרעה, לפי מי שהשיג ניקוד אחרון. כדי למנוע מצב של תיקו אפס השופט מחויב להעניש את אחד הצדדים על פסיביות בשתי הדקות הראשונות (במקרה שלא נצבר ניקוד).
בהיאבקות יוונית-רומית מקבל המתאבק נקודות במקרים הבאים:
סגנון ההיאבקות היוונית-רומית נותן יתרון למתאבק המתגונן לעומת המתאבק שיוזם את ההטלה. מתאבק שצבר מספר נקודות גבוה עלול "להתבצר", כלומר להימנע ממגע ישיר עם היריב, או להתכדר על המזרן למשך זמן רב כדי למנוע מהיריב לתפוס אותו. תופעה זו מכונה "פאסיביות בקרב", וכדי למנוע אותה מטיל השופט עונשים על מתאבק שמפגין פאסיביות. יש שני סוגי עונשים עיקריים - הענקת נקודות ליריב, או הפסקת הקרב והתחלתו מחדש ממצב "פרטר", כך שהמתאבק שנענש כורע על כפות הידיים והברכיים ויריבו מתייצב מאחוריו.
קטגוריות המשקל הרשמיות לנוער ובוגרים, נכון לשנת 2023, הן הבאות: עד 55 ק"ג, עד 60 ק"ג, עד 63 ק"ג, עד 67 ק"ג, עד 72 ק"ג, עד 77 ק"ג, עד 82 ק"ג, עד 87 ק"ג, עד 97 ק"ג ועד 130 ק"ג. קטגוריות המשקל בהן מתחרים באולימפיאדה הן 60, 67, 77, 87, 97 ו-130 ק"ג.
משטר אימונים
משטר האימונים בענף ההיאבקות תובעני מאוד, אפילו בעיסוק חובבים. ההיאבקות דורשת שילוב של כוח פיזי רב, המפותח באימוני משקולות וקרבות, שליטה טכנית בהטלות ולפיתות, המפותחת באימוני טכניקה, וסבולת לב-ריאה טובה (הקרבות הם מאמץ קיצוני ומתיש), המפותחות באימוני ריצה וכושר כלליים.
היאבקות חופשית
ההיאבקות החופשית דומה להיאבקות יוונית-רומית, אך זהו סגנון מודרני יותר והחוקים בו שונים במקצת. גם סגנון זה הוא ענף אולימפי.
כללים
כללי ההיאבקות החופשית דומים להיאבקות היוונית-רומית, למעט הבדל מהותי אחד: בהיאבקות חופשית מותר ללפות רגליים, ולהשתמש ברגליים במהלך הקרב לצורך ריתוק והמעדה. הבדל זה יוצר סגנון קרב שונה לחלוטין: בעוד שבסגנון היווני-רומי היריבים זקופים יחסית, עם נטייה קלה של החזה קדימה ומרפקים צמודים לגוף, הרי שבהיאבקות חופשית היריבים נלחמים במצב כריעה שבו ידיהם כמעט נוגעות ברצפה וגבם בזווית ישרה לרגליהם.
הניקוד בהיאבקות חופשית ותנאי הניצחון דומים אך לא זהים להיאבקות יוונית-רומית (נדרש הפרש של עשר נקודות ולא שמונה כדי לסיים קרב באופן מיידי), אולם מגוון התרגילים וההפלות גדול יותר עקב מידת החופש הנובעת משימוש ברגליים.
קטגוריות המשקל הרשמיות לנוער ובוגרים, נכון לשנת 2023, הן הבאות: עד 57 ק"ג, עד 61 ק"ג, עד 65 ק"ג, עד 70 ק"ג, עד 74 ק"ג, עד 79 ק"ג, עד 86 ק"ג, עד 92 ק"ג, עד 97 ק"ג ועד 125 ק"ג. קטגוריות המשקל בהן מתחרים באולימפיאדה הן 57, 65, 74, 86, 97 ו-125 ק"ג.
נשים מתחרות גם הן בסגנון חופשי בהאבקות תחת קטגוריה נפרדת לנשים (WW - Women's Wrestling). שיטת הניקוד וחוקי התחרות בנשים זהים לגברים. קטגוריות המשקל הרשמיות לנערות ובוגרות הן 50 ק"ג, 53 ק"ג, 55 ק"ג, 57 ק"ג, 59 ק"ג, 62 ק"ג, 65 ק"ג, 68 ק"ג, 72 ק"ג ו-76 ק"ג. מתוכן הקטגוריות האולימפיאות הן 50, 53, 57, 62, 68 ו-76 ק"ג.
משטר אימונים
משטר האימונים בהיאבקות חופשית דומה מאוד להיאבקות יוונית-רומית, וכולל תרגילי אקרובטיקה (לפיתוח גמישות וכוח), תרגילי כושר, אימוני טכניקה ואימוני קרבות.
מאחר שקרבות ההיאבקות (בשני הסגנונות) הם לפי קטגוריות משקל צרות יחסית (הבדלים של חמישה עד עשרה ק"ג), ישנה נטייה של מתאבקים להיכנס למשטר דיאטה מיוחד לפני השקילה בתחרות על מנת להיות קרובים לרף העליון של קטגוריית משקל נמוכה ולא לרף התחתון של קטגוריית משקל גבוהה. משטר זה כולל ריצות עם לבוש חם מאוד (כולל שקיות ניילון שמעליהן מעילים) ושהות בסאונה על מנת לעודד הזעה, והימנעות מצריכת פחמימות. התועלת בנוהג זה מפוקפקת, שכן לעיתים המתאבק מצליח להגיע לקטגוריה נמוכת משקל, אולם המאמץ לאבד משקל מתיש אותו כך שהוא מובס בקרב בקלות.
היאבקות במשחקים האולימפיים
תחרויות היאבקות בסגנון יווני-רומי נערכו באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה, אולימפיאדת אתונה (1896). באולימפיאדת פריז (1900) לא נערכו תחרויות היאבקות כלל, ובאולימפיאדת סנט לואיס (1904) נערכו רק תחרויות היאבקות בסגנון חופשי. באולימפיאדת לונדון (1908) נערכו לראשונה תחרויות בשני הסגנונות, באולימפיאדת סטוקהולם (1912) שוב נערכו רק תחרויות בסגנון יווני-רומי, ומאז אולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכות ברציפות תחרויות בשני הסגנונות.
באולימפיאדת אתונה (2004) הוחל בעריכת תחרויות היאבקות לנשים, בסגנון חופשי בלבד.
לאורך השנים היו המדינות הבולטות בענף ברית המועצות (116 מדליות אולימפיות, מהן 62 מדליות זהב), ארצות הברית (122 מדליות, מהן 49 מדליות זהב), טורקיה (61 מדליות, מהן 30 מדליות זהב), שוודיה (82 מדליות, מהן 28 מדליות זהב) ופינלנד (83 מדליות, מהן 26 מדליות זהב). מרבית הישגיהן של ארצות הברית וטורקיה היו בסגנון חופשי, בעוד שמרבית הישגיהן של שוודיה ופינלנד היו בסגנון יווני-רומי.
ב-12 בפברואר 2013 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי שענף ההיאבקות ייצא מהתוכנית האולימפית לאחר האולימפיאדה בשנת 2016 בריו דה ז'ניירו, והמתאבקים לא ייקחו חלק במשחקים האולימפיים בשנת 2020. למרות זאת, ב-8 בספטמבר 2013 התהפכה ההחלטה, והוחלט כי הענף יחזור להיות חלק מהמשחקים האולימפיים, והוא ימשיך להוות חלק מהתחרויות גם באולימפיאדה שתיערך בטוקיו בשנת 2020.
היאבקות בישראל
בישראל מתקיימת בכל שנה אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית לגברים ,אליפות ישראל בהיאבקות חופשית לנשים ולגברים ואליפות ישראל בהיאבקות חופים לנשים ולגברים.
15 מתאבקים ייצגו את ישראל במשחקים האולימפיים ב-8 אולימפיאדות. הישג השיא שייך ליורי יבסייצ'יק שסיים במקום רביעי במשקל 130 ק"ג באולימפיאדת סידני 2000.
באולימפיאדת מינכן (1972) נרצחו 2 מתאבקים (אליעזר חלפין ומארק סלבין), מאמן היאבקות (משה ויינברג) ושופט היאבקות (יוסף גוטפרוינד).
העלייה מברית המועצות לשעבר לישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20 הביאה לפריחה מסוימת של הענף בארץ, המתאבק גוצ'ה ציציאשווילי הוא נציגו המצליח ביותר של הענף, וב-2003 רשם את הישג השיא של מתאבק ישראלי, כשזכה באליפות העולם. מאז פרישתו של ציציאשווילי בשנת 2004, חלה דעיכה בהישגי הענף. ובמשך שתי אולימפיאדות (בייג'ינג ולונדון) לא היה לישראל ייצוג מענף היאבקות. אך בשנת 2016 השיגה אילנה קרטיש את הכרטיס לאולימפיאדת ריו ובכך הייתה למתאבקת הישראלית הראשונה שהשתתפה במשחקים האולימפיים. בשנים 2013–2016 זכתה אילנה קרטיש 4 פעמים ברציפות במדליית כסף באליפות אירופה בהיאבקות.
אבן אל-היית'ם
אל-חסן בן אל-חסן בן אל-היית'ם אבו עלי (בערבית: ألحسن بن ألحسن بن الهيثم ابو علي ; בלטינית: Alhacen או Alhazen – גלגול של שמו הפרטי, אלחסן, 965-1040 לספירה) היה מדען ואיש אשכולות מוסלמי ערבי. אל-היית'ם תרם רבות לחקר עקרונות האופטיקה, האנטומיה, האסטרונומיה, ההנדסה, המתמטיקה, הרוקחות, האופתלמולוגיה, הפילוסופיה, הפיזיקה, הפסיכולוגיה, התפיסה החזותית, ולחקר מדעי באופן כללי. איבן אל-היית'ם מכונה לעיתים "אל-בסרי" (בערבית: البصري) על שם עיר מולדתו בצרה. הוא אף כונה בשם "תלמי השני", או "הפיזיקאי" של אירופה של ימי הביניים. אל-היית'ם נולד בבצרה, שהייתה אז חלק מפרס (כיום, עיראק) בסביבות שנת 965, והתגורר רוב חייו בקהיר, בה נפטר בגיל 75.
אל-היית'ם נחשב לחלוץ השיטה המדעית המודרנית, ולחלוץ בתחום הפיזיקה הניסויית. המחבר בראדלי סטפנס תיאר אותו כ"המדען הראשון", והיסטוריון המדע ע. סברה ראה בו מייסד הפסיכולוגיה הניסויית, וכחלוץ בפילוסופיה של חקר התופעות - פנומנולוגיה. אל-היית'ם נחשב לאבי האופטיקה המודרנית, בזכות ספרו הנודע "ספר האופטיקה" ("כתאב אלמנאט'ר"), שבו הסביר והוכיח את תאוריית הראייה המודרנית. ספר זה דורג ביחד עם ספרו של אייזק ניוטון, עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע, כאחד הספרים המשפיעים ביותר בהיסטוריה של הפיזיקה, בכך שהחל מהפכה במדע האופטיקה והתפיסה החזותית.
חיבוריו בתחומי האופטיקה השפיעו על מדענים מערביים רבים, כמו רוג'ר בייקון, ג'ון פיקהם, וויטלו ויוהאנס קפלר. חיבוריו החלוציים בתחום תורת המספרים, גאומטריה אנליטית, והחיבור בין האלגברה והגאומטריה, היו בעלי השפעה רבה על משנתו הגאומטרית של רנה דקארט ועל חישוביו של אייזק ניוטון.
אופטיקה
אל-היית'ם ידוע בשל ניסוייו בתחום האופטיקה: ניסויו על עדשות, מראות, השתברות, השתקפות, והתפזרות האור הלבן לצבעים השונים שמרכיבים אותו. הוא חקר את הראייה הדו-עינית (בינוקולרית), וגם את אשליית הירח. הוא תיאר את מהירותו של האור, וטען שהאור בנוי מחלקיקים אשר נעים בקווים ישרים. במחקרו בתחום זה הוא קבע את היסודות לפיתוח הטלסקופ והמיקרוסקופ, ותרם לפיתוחם של העזרים האופטים בהם השתמשו באומנות הרנסאנס.
ספר האופטיקה
היצירה המפורסמת ביותר של איבן אל-היי'תם היא ספר בערבית בשבעה כרכים, בשם "כתאב אלמנאט'ר" (كتاب المناظر), שנכתב בשנים 1011–1021. תרומתו המשמעותית ביותר של הספר הייתה הסברו ותיאורו של תפקודה של העין האנושית כמערכת אופטית או כלי אופטי. ספר זה דורג, לצד ספרו של אייזק ניוטון עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע, כאחד הספרים המשפיעים ביותר על התפתחות הפיזיקה, מכיוון שיש בו ניצנים של שיטה מדעית, ואף את תחילתה של מהפכה מדעית באופטיקה ובתפישה האופטית.
תאוריות מדעיות
איבן אל-היית'ם הוכיח בספרו "אלמנאט'ר" שקרני האור נעות בקווים ישרים, זאת בעזרת שימוש בשיטה המדעית שהוא קבע. קודם לאל-היית'ם היו שלוש תאוריות אודות הראייה: הראשונה תאוריית הפליטה שתמכו בה אפלטון אוקלידס ותלמי, שהאמינו שהראייה מתבצעת על ידי פליטת קרני אור מהעין אל האובייקט, השנייה תאוריית ההכנסה בה תמכו האטומיסטים כמו דמוקריטוס, שטענו שהראייה מבוססת על כך שמן האובייקט יוצאים דמויות קטנות בצלמו של האובייקט ומגיעות לעין וכך רואים. והשלישית היא זו של אריסטו שטען שישנו מתווך, האתר, שמעביר את צורת האובייקט אל העין.
אל-היית'ם היה סבור שתהליך הראייה לא נוצר על ידי קרן שנפלטת מהעין ולא מצורות פיזיות שנכנסות אליה, אלא שקרן האור אינה יכולה להיפלט מהעין ולהגיע עד הכוכבים הרחוקים מרגע פתיחתה. הוא גם הביא טיעון נוסף והוא שהעין מסונוורת ואף עלולה להיפגע אם היא מביטה באובייקט בעל אור גבוה. הוא כתב תאוריה שנחשבת טובה יותר, בה הסביר שתהליך הראייה מתבצע על ידי קרני אור שמגיעות לעין מכל נקודה ונקודה באובייקט. את התאוריה הזו הוא הוכיח באמצעות ניסויים. השילוב אותו יצר אל-היית'ם בין האופטיקה הגאומטרית והפילוסופיה של הפיזיקה הם אבן הפינה למה שנקרא כיום מדע האופטיקה. הוא הוכיח שהאור נע בקווים ישרים, ערך ניסויים באמצעות עדשות, מראות, השתברות והשתקפות, ובנוסף היה הראשון שצמצם קרניים משתברות ומשתקפות למרכיבים אנכיים ולאופקיים, דבר שהיה פיתוח בסיסי בתחום הגאומטריה האופטית.
איבן אל-היית'ם הגיע לתוצאות הדומות לחוק שנקרא כיום חוק סנל, אך הוא לא כימת ולא ניסח אותו בצורה מתמטית. אל-היית'ם היה הראשון שנתן תיאור וניתוח נכון לקמרה אובסקורה, ולתופעת חור המחט או המסמר (pinhole camera). כך, כאשר אריסטו ותאון מאלכסנדריה, וכן הפילוסוף הערבי אל-כנדי והפילוסוף הסיני מוזי, תיארו את התופעה, כלומר כאשר קו אור בודד עוברת דרך חור המחט, אף אחד מאלה לא הגיע למסקנה שמה שמוצג על המסך מבעד לאותו פתח היא כל הצורה מהעבר השני. איבן אל-היית'ם היה הראשון שהמחיש זאת, עם הניסוי שלו, כאשר מספר מקורות אור מסודרים בהיקף שטח גדול, וכן הוא היה הראשון שהצליח לייצר צורה שלמה מהחוץ אל תוך המסך, על ידי הקמרה אובסקורה.
בנוסף לתרומה שנתן בתחום האופטיקה הפיזיקלית, אל-היית'ם תרם בספרו כתאב אלמנאט'ר גם לתחום האופטיקה הפסיכולוגית. בנוסף אל-היית'ם בחן את תחומי הרפואה, אופתלמולוגיה, אנטומיה ופסיכולוגיה. הוא חיבר הערות על מחקריו של גלינט, תיאר את תהליך הראייה, מבנה העין, התהוות התמונה בעין, והמערכת הוויזואלית. הוא תיאר את מה שידוע כיום כחוק הירינג, הורובטרים ניצבים, השוני בראייה דו עינית, וכן שיפר את התאוריות אודות הראייה הדו עינית, תחושת התנועה, והורוביטרים שנדונו בעבר על ידי אריסטו, אוקלידס ופטלימוס.
הפצת הספר
הספר זכה באהדה גדולה בתקופת ימי הביניים. ספרים שכתב בתחום הגאומטריה נתגלו בספרייה הלאומית של צרפת בסביבות שנת 1834 על ידי סדיו (Sedillot). כתבי יד אחרים משומרים בספרייה הבודליינית באוקספורד, וחלק אחר בספריית ליידן שבהולנד.
למחקרי איבן אל-היית'ם בתחום האופטיקה, הייתה השפעה רבה על פיתוח הפיזיקה בכלל והאופטיקה בפרט והם הניחו את היסודות לפיתוחם של הטלסקופ, המצלמה והמיקרוסקופ.
פיזיקה
על הישגיו של איבן אל-היית'ם נמנות פריצות דרך רבות בתחומי הפיזיקה והמתמטיקה. הוא היה הראשון שתיאר וניתח באופן מדויק את הקמרה אובסקורה. הוא נתן ביטוי לעקרון פרמה, בנוסף לעקרון ההתמדה (החוק הראשון של ניוטון), וכן פיתח את רעיון התנע. אל-היית'ם תיאר את כוח הכבידה בין מסות, והיה מודע לגודל התאוצה כתוצאה מכח הכבידה כפונקציה של מרחק. הוא הצהיר שגרמי שמיים כפופים לחוקי הפיזיקה, וחיבר מאמר ביקורת רפורמי על המודל הגאוצנטרי של תלמי.
מתמטיקה
אל-היית'ם היה הראשון שהצהיר על המשפט שידוע כיום כמשפט וילסון בתורת המספרים. הוא ניסח את המצולע של למברט, וקבע רעיון דומה לאקסיומת המקבילים שמשתמשים בו כיום בגאומטריה לא-אוקלידית. הוא הצליח לפתור את בעיית אבן אל-היית'ם (שהתעוררה במחקרו) בעזרת שימוש בחישוב ובאינדוקציה מתמטית.
אל-היית'ם התעניין הן בגאומטריה והן בתורת המספרים, ובמיוחד בשילוב בין שני התחומים. הוא פיתח מעין גאומטריה אנליטית מוקדמת, והשפיע, אולי, על יסודות הגאומטריה האנליטית המודרנית של רנה דקארט ועל החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי של אייזק ניוטון שבא לאחריו. בגאומטריה הוא ניסה להוכיח את אקסיומת המקבילים בעזרת הוכחה בדרך השלילה, ובעבודותיו נמצאו רעיונות שעתידים היו להפוך לחלק מהגאומטריה הלא אוקלידית. הוא ניסה לרבע את המעגל בעזרת סהרונים, שקושרו לבעיה עוד בכתבי היפוקרטס מכיוס. בתורת המספרים, הוא הבין כי למשפט שהוכיח אוקלידס, לפיו כל מספר מהצורה, כאשר 2^n-1 הוא ראשוני הוא מספר משוכלל, יש גם משפט הפוך תקף – כל מספר משוכלל זוגי (לא ידוע כיום אם קיימים אי זוגיים) הוא מצורה זו, משפט שהוכח רק על ידי לאונרד אוילר. הוא גם השתמש בהוכחותיו במשפט וילסון, לפיו עבור כל m טבעי, m ראשוני אם ורק אם m מחלק את (m-1)!+1.
פסיכולוגיה ומוזיקולוגיה
איבן אל-היית'ם היה החוקר הראשון של השפעת הלחנים והמוזיקה על בעלי חיים לא אנושיים. במחקרו הוא ערך ניסויים והדגים איך אפשר לגרום לגמל להאיץ או להאט בעזרת המוזיקה, והראה דוגמאות אחרות איך מוזיקה יכולה להשפיע על התנהגותם של בעלי חיים. הוא ערך ניסויים על סוסים, ציפורים וזוחלים. עד למאה ה-19 רוב מלומדי המערב חשבו שהנאה ממוזיקה הייתה תופעה אנושית גרידא, אך ניסויים שנערכו לאחר מכן הצדיקו את ההשקפה של אל-היית'ם, שלמוזיקה אכן יש השפעה על בעלי חיים.
אדריכלות
באדריכלות, אל-היית'ם נחשב למהנדס ומעצב ידוע, ובזכות שמו המפורסם הוא זומן לח'ליף של מצרים דאז, אל-חאכם באמר אללה, כדי למצוא פתרון לשיטפונות נהר הנילוס. אבן אל-היית'ם ערך מעקב אחר נהר הנילוס ובנה תוכנית לבניית סכר באסואן, במקום בו ממוקם כיום סכר אסואן. אך בשל דלות האמצעים באותה תקופה, אל-היית'ם היה סבור שלא ניתן ליישם את תוכניתו בכלים שהיו זמינים לו אז, ולכן הודיע לח'ליף שאין ביכולתו לבצע זאת. הח'ליף מינה אותו כמושל על אחת מעריו, אך מאוחר יותר אל-היית'ם העמיד פנים שהשתגע כדי לנוס מעונשו של הח'ליף. הוא שהה בביתו באותה תקופה, ובה השלים כמה מספריו.
אל ח'אוזני הזכיר שאיבן אל-היית'ם כתב מחקר שמספק הסבר על בניית שעון מים.
יצירות נוספות
היסטוריונים רבים הזכירו בחיבוריהם שאל-היית'ם כתב למעלה ממאתיים חיבורים, על מגוון רחב של התמחויות. לפחות 96 מתוך חיבורים אלה ידועים. רוב עבודתו אבדה, אך יותר מ-50 חיבורים שרדו. כמעט חצי מחיבוריו ששרדו עד לימינו הם בתחום המתמטיקה, 23 מהם בתחום האסטרונומיה (אחד מהם, "Liber de Mundo", תורגם ללטינית על ידי אברהם דבלמש), 14 בתחום האופטיקה, ועוד מגוון התמחויות. מתוך חיבוריו ששרדו, לא כולם נחקרו. להלן יצירות של אל-היית'ם שנחקרו:
משרד המשפטים
במשרד המשפטים נכללים, בין היתר, היחידות והמערכים הבאים: הייעוץ המשפטי לממשלה ומחלקת ייעוץ וחקיקה, פרקליטות המדינה, האגף לסיוע משפטי אזרחי, הסנגוריה הציבורית, אגף האפוטרופוס הכללי והכונס הרשמי, האגף לרישום והסדר מקרקעין, אגף שומת מקרקעין, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור, הרשות למשפט טכנולוגיה ומידע, רשות הפטנטים, רשות התאגידים, נציבות תלונות הציבור על שופטים, בתי הדין השרעיים בתי הדין הדתיים הדרוזיים, מחלקת החנינות, מערכת ה"רשומות", בתי הדין לביקורת משמורת, מינהל הוועדה הציבורית לקביעת ייעודם של עיזבונות לטובת המדינה, היחידה לענייני העדות הנוצריות, המרות דת וברית הזוגיות, היחידה הממשלתית לחופש המידע, יחידת תיאום המאבק בסחר בבני אדם, יחידת הממונה על העזרה המשפטית מול המועצה הפלסטינית וכן יחידות מטה הנהלת המשרד.
המשרד אמון על אסדרה ורישוי מקצועות בתחומים משפטיים ומקצועיים שונים ובהם רואי חשבון מועצת רואי החשבון, מתווכים במקרקעין רשם המתווכים, מועצת שמאי מקרקעין, המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, נוטריונים, עורכי פטנטים וטוענים שרעיים.
שר המשפטים אחראי על־פי חוק על מינהל בתי המשפט באמצעות הנהלת בתי המשפט, על מינהל בתי הדין הרבניים באמצעות הנהלת בתי הדין הרבניים, וכן על רשות האכיפה והגביה הפועלת כיחידת סמך במסגרתה פועלת מערכת ההוצאה לפועל והמרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות.
במסגרת תפקידו שר המשפטים כיהן גם כיו"ר ועדת השרים לענייני חקיקה וכחבר הקבינט המדיני ביטחוני.
מטה המשרד שוכן ברחוב צלאח א־דין 29.
היסטוריה
המשרד הוקם עם כינון הממשלה הזמנית ב־1948. השר הראשון שעמד בראשו היה פנחס רוזן, ובראשית דרכו היו בו שלושה עובדים בלבד. מטרתו הראשונה של המשרד הייתה ליצור רצף בפעילותם של מוסדות המשפט החיוניים בתקופת המעבר מהשלטון הבריטי. במיוחד התעורר צורך באיוש תפקידי שופטים בבתי המשפט, שכן השופטים הבריטים והערבים עזבו. מינוי השופטים הראשונים של בית המשפט העליון בגלגולו כבית משפט ישראלי אושר בידי הממשלה הזמנית ומועצת המדינה הזמנית ביולי אותה שנה. כן אויש ב־1948 משרד האפוטרופוס הכללי.
מטרה נוספת שעמדה לנגד עיניהם של ראשי המשרד בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה גיבוש דינים ישראליים שיחליפו את מערכות הדינים העות'מאנית והמנדטורית. עם זאת, הזיקה לדין הבריטי נותקה רק ב־1980, עם חקיקתו של חוק יסודות המשפט, שביטל סעיף בדבר המלך במועצה על ארץ ישראל שקבע כי מקום שלא נקבעו הוראות בחוק המקומי, יפסקו בתי המשפט לפי המשפט המקובל ודיני היושר. כמו כן, גם בימינו, יותר מ־70 שנה לאחר הקמת מדינת ישראל, עומדים בתוקפם חוקים שנחקקו בידי המחוקק המנדטורי או נסחים חדשים של חוקים כאלה (כגון פקודת הנזיקין, פקודת הראיות או פקודת העיריות). דבר החקיקה העות'מאני האחרון, המג'לה, בוטל ב־1984.
בשנת 1949 כלל המשרד שלוש מחלקות ראשיות: ייעוץ, חקיקה ופרקליטות. כן כלל המשרד את המחלקות המנהליות: רשם קרקעות, האפוטרופוס הכללי והרשם הכללי. במשרד עבדו 506 עובדים. באפריל 1949 עברו הפרקליטות והרשם הכללי לירושלים.
בניין משרד המשפטים החדש
במהלך שנת 2023 צפויים לעבור יחידות המשרד לגבעת רם. המתחם החדש כולל 3 מבנים כאשר הגבוה מביניהם בן 17 קומות. המתחם צפוי לכלול מקום לכ-1,800 עובדים. הוא ממוקם סמוך לבניין ג'נרי 1, לבנק ישראל, ולמשרד ראש הממשלה.
היועץ המשפטי לממשלה
היועץ המשפטי לממשלה עומד בראש התביעה הכללית ומעניק ייעוץ משפטי לממשלה על יחידותיה. בעשור הראשון של המאה ה־21 התנהל פולמוס ציבורי בסוגיית פיצול תפקידים אלה לשניים.
באמצעות מחלקת ייעוץ וחקיקה ו־6 המשנים ליועץ המשפטי לממשלה (ייעוץ, חקיקה, פלילי, אזרחי, כלכלי – פיסקלי, והסכמים בינלאומיים):
פרקליטות המדינה
בין תפקידיו של היועץ המשפטי לממשלה, הוא מכהן גם כראש התביעה הכללית. כפוף לו פרקליט המדינה שהוא ראש הפרקליטות. הפרקליטות מחולקת ללשכה ראשית ומחוזות: ירושלים, תל אביב, חיפה, צפון, מרכז ודרום. בכל הפרקליטויות, פרט למחוזות הצפון והמרכז, מחולקות הפרקליטויות לפרקליטות אזרחית ופרקליטות פלילית. במחוז תל אביב פרקליטות נוספת, למיסוי וכלכלה. כמו כן, בפרקליטות המדינה פועלת מחלקת הבג"צים, המייצגת את המדינה בעתירות לבג"ץ.
שרי המשפטים לדורותיהם
שר המשפטים, כחבר הממשלה, ממונה על משרד המשפטים מבחינה מנהלית ותקציבית ומבחינה מקצועית. בתחומי אחריותו של שר המשפטים מצויים כל מערכות בתי המשפט ובתי הדין וכן משרדי ההוצאה לפועל. שר המשפטים נוהג להוציא סקירות על פעולות משרד המשפטים, בהתייחס גם לנקודת המבט של המשפט העברי.
שר המשפטים ממונה על יוזמות החקיקה של משרד המשפטים והגשתן לכנסת ולוועדותיה.
שר המשפטים איננו מתערב בתיקים ספציפיים, אולם יש בידו לקבוע הנחיות הנוגעות למדיניות כללית של התביעה והפרקליטות, ולהחלטות היועץ המשפטי.
מנכ"לי משרד המשפטים לדורותיהם
המנהל הכללי של משרד המשפטים מופקד על ניהול המשרד ונושא באחריות ניהולית ומקצועית כוללת לעבודתו ולביצוע תפקידיו, בהתאם למדיניות הממשלה, ובאמצעות מנהלי הרשויות, האגפים והיחידות במשרד, תוך שמירה על עצמאותם המקצועית של בעלי התפקידים בהפעלת סמכויותיהם לפי דין. המנהל הכללי מתמנה על ידי הממשלה על־פי הצעת שר המשפטים בהתאם ל, והוא כפוף לשר המשפטים. המנהל הכללי, כדרג הניהולי הבכיר ביותר במשרד ובאמצעות מטה הנהלת המשרד, נושא באחריות הכוללת לתכנון האסטרטגי של עבודת המשרד; להכשרת ולפיתוח המשאב האנושי, תוך שימת דגש על פיתוח הדרג הניהולי והכשרת העתודה הניהולית; לפיתוח כלים לשיפור תהליכי העבודה, המינהל והשירות לציבור בכל יחידות המשרד, ובכלל זה לשיפור מערכות המידע והכלים הטכנולוגיים.
המנהל הכללי נושא באחריות לטיפוח קשרי החוץ של המשרד עם גורמים שונים, ממשלתיים ושאינם ממשלתיים, בישראל ומחוצה לה.
נוסף על תפקידיו אלה, ובשים לב לתפקידו המרכזי של משרד המשפטים כמשרד מטה של הממשלה, מוביל מנכ"ל המשרד את עבודתן של ועדות מגוונות הפועלות בממשלה ועומד בראשן, ובהן: הוועדות לבחירת מועמדים לכהונת דיינים של בית הדין לביקורת משמורת ושל בית הדין לעררים לפי ; הוועדה לאישור כשירותו של מבקר פנימי לפי . עוד משמשת המנהלת הכללית, לפי חוק, כחברת המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין והוועדה לאישור סניגורים צבאיים לפי.
כמו כן, מכהן המנכ"ל כיו"ר ועדות בין־משרדיות שונות, ובהן: הצוות הבין־משרדי להסרת חסמים לשילובם של בני האוכלוסייה הערבית בשירות המדינה, הוועדה לאישור העסקתם של יועצים משפטיים חיצוניים במשרדי הממשלה, הוועדה לעניין הגנה משפטית והשתתפות בהוצאות משפטיות לנושאי משרה ולעובדי מדינה, הוועדה לעניין הגנה משפטית והשתתפות בהוצאות משפטיות במדינות זרות, הוועדה לעניין ההסכם בין ממשלת ישראל לבין המרכז הבהאי העולמי, ועדת המנכ"לים הקבועה לתיאום המאבק בסחר בבני־אדם, והוועדה המשפטית המשותפת לישראל ולרשות הפלסטינית. כן המנכ"ל הוא חבר הוועדה העליונה למשק לשעת חירום, ומעת לעת הוא חבר בוועדות איתור למשרות בכירות בשירות הציבורי.
נוסף על כך מכהן המנכ"ל בוועדות שמתמנות על ידי הממשלה לבחינת עניינים שונים ולהמלצה על מדיניות. בין אלה, ניתן למנות את הצוות לגיבוש תוכנית אופרטיבית לשיפור עבודת המטה ויכולות הביצוע של משרדי הממשלה ("ועדת המשילות") וועדת ההיגוי לשיפור וייעול תהליכי עשיית עסקים בישראל. נוסף על ועדות אלה שבהן מכהן מנכ"ל המשרד מכוח תפקידו ("ex officio"), משמש המנכ"ל כיו"ר מועצת רואי חשבון, וכיו"ר ועדת הרישיונות לנוטריונים הפועלות במשרד המשפטים, וכן כחבר המועצה הארצית לתכנון ובניה ומועצת מקרקעי ישראל.
חוף פנל
חוף פנל (באנגלית: Pennell Coast) הוא מקטע חוף באנטארקטיקה בין כף ויליאמס וכף אדייר. ממערבית לכף ויליאמס מצוי חוף אואטס, וממזרח לכף אדייר מצוי חוף בורכגרווינק.
השם "חוף פנל" מתאר גם את קו החוף עצמו, וגם את רכסי ההרים שמאחורי קו החוף.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד ב-1961, והוא נקרא על שם סגן הארי פנל, מהצי המלכותי הבריטי, מפקד ה"טרה נובה" - ספינת המחקר של משלחת טרה נובה, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910-1913. פנל היה אוקיינוגרף (חוקר ימים) שחקר את ים רוס.
Loaded
Loaded הוא אלבומה הרביעי של להקת הוולווט אנדרגראונד. הוא יצא בספטמבר 1970, חודש לאחר עזיבתו של לו ריד את הלהקה.
שם האלבום נוצר כתגובה לדרישתה של חברת התקליטים אטלנטיק ל"אלבום עמוס (Loaded) בלהיטים" ולהתרחקות נוספת מהסגנון הפרוע ומשירי הסקס והסמים של אלבום הבכורה. ריד חיבר את כל שירי האלבום ולאחר יציאתו התלונן על עריכתו ועריכת סדר השירים מחדש בניגוד להסכמתו, כולל הסרת בית שלם מן השיר "Sweet Jane". האלבום כולל שניים משיריה הידועים והמצליחים ביותר של הלהקה, "Sweet Jane" ו-"Rock and Roll" (שריד המשיך לבצע בהופעות עוד שנים רבות) והוא הפך לאלבומה הראשון של הוולווט אנדרגראונד שזכה להצלחה בולטת בתחנות הרדיו. הסולן הבא של הלהקה, דאג יול, שר כסולן מוביל בארבעה שירים בעידודו של ריד, ביניהם ב-"New Age" שהוא הומאז' סרקסטי לשחקנית הקולנוע קים נובאק. המתופפת מורין טאקר הייתה בהיריון בעת הקלטת האלבום והיא הוחלפה בידי בילי יול, אחיו הצעיר של דאג יול.
הרפתקאותיו של פו הדב
הרפתקאותיו של פו הדב (באנגלית: The Many Adventures of Winnie-the-Pooh) הוא סרט מונפש של חברת וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 1977. הסרט מבוסס על ספריו של א. א. מילן.
הסרט הוא גרסה מאוחדת של שלושה סרטי פו הדב אותם הפיקה דיסני בעבר: "פו הדב ועץ הדבש" (1966), "פו הדב והיום הסוער" (1968) ו"פו הדב וטיגר גם" (1974).
עלילת הסרט
ב"פו הדב ועץ הדבש" פו, שתאוותו לדבש אינה יודעת גבול, מנסה להגיע לכוורת דבש עם בלון כחול אבל הדבורים רודפות אחריו והוא ניצל מהן בזכות ידידו כריסטופר רובין. אחר כך הוא הולך לביתו של ארנב, שם הוא אוכל כמות גדולה של דבש, נתקע בפתח המאורה, ורק לאחר שלושה שבועות מרזה ונחלץ משם.
ב"פו הדב והיום הסוער" אנו פוגשים את חזרזיר. חזרזיר ופו עפים לתוך ביתו של ינשוף, שלאחר מכן נהרס לחלוטין. בלילה פו פוגש את טיגר, שמסביר לו שדבש, ובעיקר דבש גנוב, אהוב על יצורים הנקראים "פילנפילים" (פרפילים בגרסת הדיבוב) ו"תועלים" (שועלדונים בגרסת הדיבוב). כשפו ישן במיטתו, הוא חולם על פילנפילים ותועלים, ומתעורר כאשר כל ביתו מוצף. הוא מצליח להינצל מהשיטפון ואף להציל את חזרזיר, וכאשר השיטפון נגמר, כריסטופר רובין עושה מסיבה לכבוד פו, שהציל את חזרזיר, וחזרזיר, שנתן את ביתו לינשוף.
ב"פו הדב וטיגר גם", לארנב נמאס מהניתורים של טיגר, והוא מחליט לעשות מעשה: לאבד את טיגר בערפל. הדבר לא מצליח. ימים רבים לאחר מכן, בחורף, טיגר נתקע על עץ, ומרוב מצוקה ופחד אומר שלא ינתר שוב לעולם, ולאחר מכן מפר את הבטחתו ומגורש מן היער בבושת פנים, למרבה שמחתו של ארנב, ולמרבה צערם של שאר חבריו (ובמיוחד רו). כדי לנחם את טיגר כולם מקפצים בשלג.
בסוף הסרט, כאשר כריסטופר רובין הולך ללמוד בבית ספר, הוא ופו מדברים על העתיד.
אבובית (צמח)
אַבּוּבִית (שם מדעי: Ziziphora) היא סוג קטן ממשפחת השפתניים המקיף צמחים עשבוניים חד-שנתיים ורב-שנתיים ובני-שיח קטנים שגבעוליהם, מעוצים בתחתיתם, שהם על פי רוב ריחניים. הסוג מונה 17 מינים, ו-13 תת-מינים. 10 תת-מינים נמנים עם אבובית החרטומים. תפוצתו מההרים הגבוהים והצחיחים של מרכז אסיה ומערבה, וממונגוליה ועד אפגניסטן בואכה מערבה להרים בחצי האי הבלקני. בישראל הסוג מיוצג על ידי 3 מיני בר: אבובית מקורקפת - מין לא שכיח הגדל ברוב האזורים של ישראל כולל בחרמון, אבובית החרטומים - מין נדיר מאוד בחגורה הגבוהה של החרמון ואבובית עדינה - מין נדיר מאוד של מדבריות בחגורת הַסְּפָר הגבוהה בהרי יהודה ובהר הנגב הגבוה. השם העברי "אבובית" פרושה צינורית משום שהגביע וצינור הכותרת צרים מאוד.
מאפייני הסוג
הגבעול מעוגל (אינו רָבוּעַ כמרבית בני משפחת השפתניים). העלים נגדיים, פשוטים, ירוקים, תמימים או כמעט כך, בעלי פטוטרת קצרה או יושבים. טרף העלה על פי רוב משובץ בבלוטות בצדו התחתון. התפרחות דמויות שיבולת פזורים לאורך הגבעול בחיקי עלים או צפופים ודחוסים למעין קרקפת בקצה הגבעול. עלי התפרחות אורכם כעלי הגבעול או קטנים יותר. הפרחים על פי רוב דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים, כותרתם אינה נכונה, דו-שפתנית. הגביע דמויי צינור צר (דמויי אבובית ומכאן שם הסוג) שרוחבו כמ"מ אחד, ישר עד מעוקל קלות, בעל 13 עורקים, לועו עם טבעת שערות, בעל 2 שפתיים לא ברורות (דו-שפתני במקצת). השפה העליונה עם 3 שיניים. השפה התחתונה עם 2 שיניים. השיניים לא שוות, קרובות זו לזו, לעיתים רחוקות מתפצלות עם הבגרות המינית. הכותרת דו-שפתנית ועל פי רוב שעירה. צינור הכותרת בולט מעט מתוך הגביע, מורחב במקצת בחלקו העליון, וחסר טבעת שערות בפנים. השפה העליונה זקופה, תמימה וקודקודה מפורץ. השפה תחתונה פרושה, בעלת 3 אונות, האונה האמצעית צרה יותר מהאונות הצדדיות המעוגלות, וקודקודה מפורץ. האבקנים מעורים בצינור הכותרת ומספרם 4 [2]. רק שני הקדמיים פוריים ומגיעים לשפת הכותרת העליונה, 2 האבקנים האחוריים עקרים (מחוסרי מאבקים או אבקה) לא מפותחים, קצרים או נעדרים. לשכות המאבקים סרגליים וצרים, שתי הלשכות מפותחות ופוריות או רק אחת מפותחת, ואז האחר מנוון ומצטמצם למעין תוספת או נעדר. השחלה עילית בעלת 4 מגורות ובכל מגורה ביצית אחת זקופה. עמוד העלי יוצא מבין המגורות, מבסיס השחלה (gynobasic) והוא שסוע לשתי אונות לא שוות, האונה האחורית קצרה. הפרי עשוי 4 פרודות דמויות ביצה וחלקות.
מיני הבר בישראל
הסוג אבובית מיוצגת בישראל בשלושה מינים, שניים מתוכם נדירים ואחד שכיח יותר. הם נבדלים האחד מן השני בבית הגידול, במראה התפרחת, בעלים ובריח.
אבובית החרטומים
אַבּוּבִית הַחַרְטֻמִּים (שם מדעי: .Ziziphora clinopodioides Lam) מונה 10 תת-מינים, ובישראל גדל תת-מין Z. c. subsp. clinopodioides.
מאפיינים: בן-שיח מסועף מבסיסו, נמוך מאוד, שרוע וצמוד לקרקע, מדיף ריח נענע (מנתה) וגדל בישראל במרומי החרמון. הוא ירוק כל השנה, פרט לתקופה בה הוא מכוסה שלג ושרוי בתרדמה. הוא יוצר מעין גוש מעוגל ושטוח, שקוטרו עד 50 ס"מ וגובהו בין 3 ועד 7 ס"מ (בחרמון, במקומות אחרים עד 30 ס"מ). הגבעולים מעוגלים (לא רְבוּעִים) מעוצים (מתעצים במהרה) שרועים ומתפתלים. הגבעולים הצעירים זקופים ומתרוממים מעט מעל גרגרי החצץ ונושאים בקודקודם תפרחות דמויות קרקפת של פרחים זעירים וצפופים. עלי התפרחת (החפים) מקיפים את הקרקפת כמעטפת. העלים נגדיים, אפרפרים-מלבינים דמוי קטיפה, אליפטיים עד אזמלים, אורכם 10 עד 15 ורוחבם 2 עד 5 מ"מ, עורקיהם בולטים והם מכוסים בצפיפות בשערות לבנות זעירות ומשובצים בתחתיתם בבלוטות שמדיפות ריח נענע נעים וחזק במיוחד. העלים משמשים לחליטת משקה, לתיבול תה וכתבלין לבשר. התפרחות אמיריות (בקצה הגבעולים), דמויות קרקפת מעוגלת פחות או יותר שאורכה ורוחבה 15 עד 20 מ"מ. בכל תפרחת יש 14 עד 30 פרחים. הפרחים קטנים, דו-שפתניים ולבנים או מעט ורודים. עלי התפרחת הרבים (החפים) עוטפים את התפרחת. הגביע דמוי צינור צר, אורכו 5 עד 6 מ"מ, רוחבו כמ"מ אחד, קצהו דו-שפתני במקצת, עם שיניים קצרות, דקות וצמודות אחת לשנייה, לאורכו 13 עורקים בולטים וכסות פלומתית צפופה. צינור הכותרת אינו בולט מהגביע בפרחים זכריים עקרים, ובולט מעט בפרחים דו-מיניים. הצוף נמצא בבסיס צינור הכותרת. הכותרת לבנה, ורוד עד סגול, אורכה 8 עד 11 מ"מ ודו-שפתנית. השפה העליונה קצרה, זקופה, תמימה וקודקודה מפורץ. השפה תחתונה פרושה ושסועה ל-3 אונות רחבות ומעוטרות לעיתים בפסים לילכיים. האונה האמצעית צרה יותר מהאונות הצדדיות המעוגלות, וקודקודה מפורץ. האבקנים 4 במספר, שניים פוריים ושניים מנוונים. לעיתים שני האבקנים המנוונים יעדרו לחלוטין. במאבק לשכה אחת בלבד מפותחת ופורייה (2 שקי-האבקנים הפוריים מאוחים זה לזה לאורכם). הפרודות (אגוזיות) חומות בהירות.
בית גידול ותפוצה - תפוצתו של אבובית החרטומים היא מצפון לדרום, משלשת ההרים טיין-שן במרכז אסיה, דרך ההרים הגבוהים של אפגניסטן, פרס וטורקיה עד להרים בדרום מזרח חצי האי הבלקני. החרמון מהווה את גבול התפוצה הדרומי שלו במזרח הים התיכון. בחרמון הוא גדל מרום של 2,000 מ' עד 2,800 מ'. הוא צמח שולט בבתי גידול חשופים, מוארים ומוכי רוח במדרונות של סלעי דולומיט וגיר בעלי גוון צהבהב מנוקזים היטב. קומתו הנמוכה מונעת את חשיפת הניצנים הרדומים לפגיעה של פתיתי שלג בשעת סערה החושפת את השלג מעל פני הקרקע. שם הסוג אבובית מבטא את הצינור (האבוב) הארוך של הפרח. לא ברור מקורו של שם המין "החרטומים". הפריחה בחרמון מאמצע יוני עד אמצע אוגוסט.
אבובית מקורקפת
אַבּוּבִית מְקֻרְקֶפֶת (שם מדעי: Ziziphora capitata L) – צמח עשבוני חד-שנתי, ים-תיכוני ואירנו-טורני (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי), זקוף ובלתי מסתעף. מין זה הוא השכיח ביותר בישראל מבין שלושת המינים.