cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שינג'יאנג טיין שאן
טומור
האקלים תלוי בטופוגרפיה ובגובה. המדרון הצפוני מקבל יותר משקעים מהמדרון הדרומי שחלקו העליון צחיח למחצה וחלקו התחתון צחיח. המדרון הצפוני מכוסה שלג-עד מעל גובה 3,700 מטרים, כשהטמפרטורה הממוצעת בגובה זה בחודש הקר ביותר (ינואר) היא 24°- ומתחת לאפס בחודש החם ביותר (יולי). הטמפרטורה הממוצעת במישור שלמרגלות המדרון הצפוני בחודש הקר ביותר היא 12°- ומעל ל-14° בחודש החם ביותר. המדרון הדרומי מכוסה שלג-עד מעל גובה 4,200 מטרים, כשהטמפרטורה הממוצעת בגובה זה בחודש הקר ביותר (ינואר) היא 23°- ומתחת ל-2° בחודש החם ביותר (יולי). הטמפרטורה הממוצעת במישור שלמרגלות המדרון הדרומי בחודש הקר ביותר היא בין 14°- ל-17°- ובין 15° ל-22° בחודש החם ביותר. מרבית המשקעים יורדים בקיץ ובסתיו. המדרון הצפוני מקבל יותר משקעים מהמדרון הדרומי, כ-500–600 מילימטרים לשנה בממוצע באמצע המדרון. באזור האלפיני, בגבהים של 5,000-4,000 מטרים, הכמות גדלה ל-1,000-800 מילימטרים. בהשפעת האקלים המדברי מקבל המישור למרגלות המדרון הדרומי פחות מ-100 מילימטרים בממוצע לשנה. השפעת האקלים המדברי פוחתת עם עליית הגובה, ובגבהים שבין 2,900-2,400 מטרים וסביב 4,200 מטרים יש אזורים שבהם כמות המשקעים עולה על 700 מילימטרים בשנה, ובמקומות מסוימים עולה על 1,000 מילימטרים.
האזור שייך לחלק המערבי של קמרון הָאלִיטָאו של מערכת הקמטים של הרכס הדרומי של טיין שאן. הגוף העיקרי של פסגת טומור הוא קמרון (anticlinorium - קמר גדול שעליו בנויים קמרים קטנים יותר), כאשר הגרעין של הקמר שוכן בהר חאן טנגרי, כשכיוון ציר הקמטים הוא ממזרח למערב. המסלע העיקרי מורכב מסלעים מותמרים וסלעים געשיים מהסילור, הכוללים אבן גיר משוישת, אבן גיר צורנית, שיש עם צפחת נציצים, צפחת כלוריט, לווחה ריוליטית ולווחה קוורצית. כל אלו סוגי סלעים קשים המהווים את ליבת ההרים הגבוהים. הסלעים נתונים להשפעות של חסיפה קרחונית, קפיאה והפשרה, פעילות נהרות ותנועת בלית. שכבות משקעים מהמזוזואיקון ומהקנוזואיקון מצויות על המדרונות הצפוניים והדרומיים, וכוללות קונגלומרטים שמקורם בנהרות ובאגמים המעורבים באבן חול ואבן טין, לעיתים בגוון אדום, היוצרים נוף מגוון של קניונים של שכבות אבן חול אדומה וגבעות נמוכות.
ראסטי
הפקה
פיתוח הסדרה "ראסטי" החל בסוף 2014. הקונספט הוצע במקור לסטודיו גורו אשר בסופו של דבר בחר לא לפתח את הסדרה. העונה הראשונה הופקה על פי המדיניות של ספין מאסטר לעבוד על 1-2 תוכניות טלוויזיה בשנה. זהו מיזם אנימציה בטלוויזיה השישי של ספין מאסטר.
שינג'יאנג טיין שאן
טומור
באזור טומור נמנו 1,218 מינים של צמחים וסקולריים השייכים ל-397 סוגים ב-78 משפחות. מתוכם: המינים השולטים באזור האלפיני כוללים את המין Potentilla biflora ואת הסוגים Kobresia, Carex ועשבים ממשפחות הנוריתיים, הטבוריתיים, הרקפתיים והערבזיים. באזור התת-אלפיני בולטים המינים העמידים לקור דוגמת Stipa capillata, Festuca ovina ו-Stipa krylovii. באזור המדברי גדלים עשבים העמידים למחסור במים דוגמת Stipa gobica ו-Stipa plareosa, ושיחים עמידים למחסור במים דוגמת Reaumuria soongorica, Nitraria sphaerocarpa ו-Kalidium foliatum.
שלושה מיני צמחים כלולים ברשימה האדומה של מינים בסיכון של ה-IUCN בהם Rhodiola pamiro-alaica ו-Tulipa sinkiangensis. עשרה מינים אסורים במסחר כדוגמת מיני הסחלביים:  Orchis umbrosa ו-Orchis cruenta. 26 מינים אנדמיים לרכס טיין שאן מצויים באזור טומור וכוללים את: Calligonum roborovskii ו-Phlomis chinghoensis. מינים משאריים כוללים צפצפה מצויה (Populus tremula) ו-Asparagus officinalis.
בשטח טומור נמנו 136 מינים של בעלי חוליות. מתוכם 87 מסווגים ברשימה האדומה של ה-IUCN כמינים נדירים או בסיכון ושישה הם מינים אנדמיים. 136 המינים משתייכים ל-47 משפחות ב-20 סדרות:
קאלג'ון-קוארדנינג
אזור אתר המורשת קאלג'ון (喀拉峻) משתרע על שטח של 477.68 קמ"ר ומוקף בשטח חיץ (שבו יש הגבלות בניה) של 352.96 קמ"ר. צמוד לו ממזרח אזור קוארדנינג (巴音布鲁克) המשתרע על שטח של 351.39 קמ"ר ומוקף בשטח חיץ של 825.39 קמ"ר. שני האזורים שוכנים בלב הרכס המרכזי של טיין שאן. מרכז אזור קאלג'ון הוא ב-42.95833°N, 82.37639°W ומרכז אזור קוארדנינג הוא ב-43.07083°N, 82.97889°W. חלקו הצפוני של האזור נמוך מחלקו הדרומי. קוארדנינג שוכן בעמק צְ'יָאפּוּקֶה (Qiapuke) על המדרון הצפוני של הר נלאטי (Nalaty). גובה קוארדנינג נע בין 1,600 מטרים ל-3,830 מטרים. קאלג'ון הוא הר שפסגתו שטוחה. חלקו הצפוני משתפל מעדנות בעוד שחלקו הדרומי מבותר על ידי נהרות היוצרים עמקים נרחבים שכיוונם מצפון לדרום. גובה קאלג'ון נע בין 1,820 מטרים ל-3,910 מטרים. הנקודה הגבוהה ביותר היא קבנבאיי (Kabanbayi) בגובה 4,275 מטרים. הנוף מאופיין במישורים נרחבים מעוגלים השייכים לאזור התת-אלפיני. ערבות הדשא של קאלג'ון שוכנות על המישור הרחב ביותר ברכס טיים שאן בשינג'יאנג, אורכו 40 קילומטרים ממזרח למערב ורוחבו 25 קילומטרים מצפון לדרום.
האזור זה הוא מקור לכמה נהרות, חלק מאגן הניקוז של הנהר אילי, שמרבית מימיהם (כ-80%) מהפשרת השלגים באביב ובקיץ.
אזור קאלג'ון-קוארדנינג מאופיין באקלים יבשתי ממוזג לח למחצה. מזג האוויר קריר ולח, הקיץ ארוך והאביב מגיע מוקדם, כאשר בחורף האקלים נוח יחסית. הטמפרטורה הממוצעת בחודש הקר ביותר (ינואר) היא 8°-, ובחודש החם ביותר (יולי) היא מגיעה ל-18°. כמות המשקעים גדולה למדי, בין 600 ל-800 מילימטרים בשנה, הכמות הגדולה ביותר ברכס טיין שאן בגובה זה. השלג בחורף עמוק ומגיע לעומק שבין 70 ל-90 סנטימטרים.
אזור קאלג'ון-קוארדנינג שוכן בחלק המזרחי של רצועת הקמטים של מערב רכס טיין שאן ובחלק המרכזי של רצועת הקמטים ברכס הדרומי טיין שאן. מערכת העתקים יצרו עמקים עמוקים. השכבה הקדומה ביותר שייכת לפלאוזואיקון וכוללת פאיליט, צפחה ואבן גיר משוישת. שכבות נוספות מהפלאוזואיקון (סילור וקרבון), ומהקנוזואיקון (פלאוגן ורביעון) נפוצות באזור זה.
כמות המשקעים הרבה והטמפרטורות הנוחות יחסית אפשרו קיום בית גידול למגוון הגדול ביותר של מיני צמחים ובעלי חיים ברכס טיין שאן. באזור קאלג'ון-קוארדנינג נמנו 1,594 מינים של צמחים וסקולריים השייכים ל-467 סוגים ב-92 משפחות. מתוכם:
בין הצמחים בולט העץ Picea schrenkiana, מין של אשוחית אנדמי למדרון הצפוני של רכס טיין שאן. עץ זה הוא סוג של מאובן חי מכיוון שנתגלו מאובנים שלו בני 40 מיליון שנים. בקוארדנינג מצויים היערות העבותים והגבוהים ביותר של עץ זה בגבהים שבין 1,500 ל-1,600 מטרים. עצים נוספים כוללים את Betula tianschanica, מין של שדר וכמה מינים של צפצפה: צפצפה מצויה (Populus tremula) ו-Populus densa.
בנוסף מצויים באזור קאלג'ון-קוארדנינג עצי פירות בר על פני שטחים נרחבים, הכוללים את מיני הבר של התפוח, המשמש והשזיף. אזור זה הוא המקור בעולם של השזיף (Prunus Domestica), שמין הבר שלו מצוי כיום בסיכון. מינים נוספים: Malus sieversii, Armenica vulgris ו-Juglans regia.
בין השיחים הנפוצים: המינים Juniperus sabina, Juniperus pceudosabina ומינים מהסוגים Stipa ו-Festuca. Thylacospermum caespitosum הוא צמח נפוץ באזור האלפיני בקאלג'ון בין גובה 2,800 ועד קו שלג העד בגובה 3,600 מטרים.
12 מיני צמחים כלולים ברשימה האדומה של מינים בסיכון של ה-IUCN בהם Juglans regia, Armeniaca vulgaris, Fraxinus sogdiana ו-Sorbus tianschanica. עשרה מינים אסורים במסחר כדוגמת מין הסחלב: Orchis umbrosa. 38 מינים אנדמיים לרכס טיין שאן מצויים באזור קאלג'ון-קוארדנינג וכוללים את: Ligularia tianshanica ו-Gagea stepposa. מינים משאריים כוללים את Crataegus songorica ו-Acer semenovii.
בשטח קאלג'ון-קוארדנינג נמנו 223 מינים של בעלי חוליות (כ-40% מכלל המינים ברכס טיין שאן), מתוכם 144 מסווגים ברשימה האדומה של ה-IUCN כמינים נדירים או בסיכון ו-15 הם מינים אנדמיים. 223 המינים משתייכים ל-66 משפחות ב-29 סדרות:
באיינבולוקה
אזור אתר המורשת העולמית של באיינבולוקה (巴音布鲁克) משתרע על שטח של 1,094 קמ"ר בלב הרכס המרכזי של טיין שאן ומוקף בשטח חיץ (שבו יש הגבלות בניה) של 800.9 קמ"ר. מרכז האזור הוא ב-42.79806°N, 84.16389°W. חלקו המערבי גבוה מחלקו המזרחי. המקום הגבוה ביותר הוא בגובה 2,600 מטרים והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 2,390 מטרים, הפרש גבהים של 210 מטרים בלבד. האתר שוכן בתוך אגן יוּאוּאָרדוּסְה (Youerdusi) סביב הנהר קאידו הזורם באגן לאורך 30 קילומטרים ממערב למזרח. פלגים רבים שמקורם בהפשרת השלגים, זורמים אל הנהר המתפתל לרוחב של עד עשרה קילומטרים באגן ויוצר ביצות ואגמים על שטח של כ-1,000 קמ"ר. בשטחי המים הנרחבים מקננים עופות מים רבים, בהם בולטים הברבורים שהעניקו לאגם המרכזי את הכינוי "אגם הברבורים".
אזור באיינבולוקה מאופיין באקלים יבשתי צחיח. כשהקיץ קצר והחורף ארוך וקר מאוד. רוב השנה שורר כפור באתר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 4.6°-, כאשר הטמפרטורה הגבוהה ביותר היא 28.3° והנמוכה ביותר הייתה 48.1°-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 276 מילימטרים, בעיקר בין יוני לאוגוסט. שלג יורד בין ינואר למרץ, וכמות השלג הממוצעת כ-70 מילימטרים. הלחות היחסית הממוצעת היא 69%.
אגן יוּאוּאָרדוּסְה (שבו שוכן אתר המורשת) שוכן בקצה המערבי של רצועת הקמטים הגאוסינקלינית של הרכס המערבי של טיין שאן ובמרכז רצועת הקמטים הגאוסינקלינית של הרכס הדרומי. האגן הוא שקע כתוצאה מהעתקים. האגן שקע בתקופת הטריאס והתרומם ונסחף בקרטיקון. בשלהי השלישון התעמק האגן והתרחב, תופעה אופיינית לכל האגנים ברכס בתקופה זו. הקרחונים ברביעון חרצו את פני האגן.
המסלע של אזור באיינבולוקה בנוי אבן גיר, אבן בוץ, סלעים מותמרים וסלעי יסוד מהדבון והקרבון שבפלאוזואיקון. השכבה העליונה מהנאוגן בנויה סלעים קלאסטיים בגוון חום, חום-צהבהב, והתחתונה מחול אדום, אבן בוץ, ואבן בוץ מעורבת באבן חול ובגבס שמקורם בנהרות ואגמים. החלק המרכזי של האתר מכוסה במשקעים מהרביעון. בשולי האגן מניפות סחף בנויות מחצץ או חול מעורב בחצץ המכוסה באדמת לס.
מזג האוויר הקר והאדמה הקפואה אינם מאפשרים כמעט לעצים לגדול באזור זה והצמחייה השלטת היא צמחיית ביצה. באזור באיינבולוקה נמנו 704 מינים של צמחים וסקולריים השייכים ל-254 סוגים ב-62 משפחות. מתוכם: על המדרונות גדלים צמחים העמידים לקור דוגמת Stipa subsessiliflora, S.purpurea, Festuca pseudovina ו-Gentiana decumbens. צמחי המים והביצה הנפוצים כוללים את: Potamogeton lucens, Hippuris vulgaris, Deschampsia caespitosa, Potamogeton malaianus, Acorus calamus וצמחים טורפים מהסוג Utricularia.
מתוך 704 מיני הצמחים הגדלים באזור באיינבולוקה, שלושה אסורים במסחר, בהם הסחלב Orchis latifolia ו-19 אנדמיים לשינג'יאנג דוגמת Delphinium tianshanicum.
בשטח באיינבולוקה נמנו 145 מינים של בעלי חוליות, מתוכם 104 מסווגים ברשימה האדומה של ה-IUCN כמינים נדירים או בסיכון. 145 המינים משתייכים ל-45 משפחות:
בוגדה
אזור אתר המורשת העולמית של בוגדה (博格达) משתרע על שטח של 388 קמ"ר במזרח הרכס הצפוני של טיין שאן והוא מוקף בשטח חיץ (שבו יש הגבלות בניה) של 415 קמ"ר. מרכז האזור הוא ב-43.83333°N, 88.28667°W. חלקו הדרומי גבוה מחלקו הצפוני. המקום הגבוה ביותר הוא פסגת הר בוגדה, בגובה 5,445 מטרים, גבוה משמעותית מההרים סביבו, והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 1,380 מטרים, הפרש גבהים של 4,065 מטרים, המשתרע על פני מרחק אופקי של 30 קילומטרים. ההרים בלב החלק הצפוני של האתר בגבהים שבין 1,600 מטרים ל-2,600 מטרים חרוצים בעמקי נהרות שיצרו טופוגרפיה מורכבת.
האזור עשיר בקרחונים. יש באזור 113 קרחונים המשתרעים על שטח של 101.4 קמ"ר ונפח של כשני קילומטרים מעוקבים. מי הפשרת הקרחונים, השלגים והגשם מזינים נהרות רבים. הנהר המרכזי הוא הנהר סָאנגונְג, שאורכו 60 קילומטרים. יש באזור 12 אגמים, שמהם עשרה הם אגמים קרחוניים קטנים. האגם הבולט הוא אגם טְייֵנְצְ'ה ("האגם השמימי") השוכן בחלקו העליון של הנהר סָאנגונְג בגובה 1,910 מטרים. שטח פניו 2.48 קמ"ר ועומקו 102 מטרים.
אזור זה הוצע כאתר מורשת מהסיבות הבאות:
אזור בוגדה שייך לאקלים יבשתי ממוזג. האזור שוכן באזור צחיח, אבל בשל הגובה הוא מקבל משקעים רבים יחסית, בממוצע 444 מילימטרים בשנה, בעיקר בין אפריל לספטמבר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 2.5°. החודש החם ביותר הוא יולי עם טמפרטורה מקסימלית של 28.4° וממוצעת של 15.9°. טמפרטורה המינימלית הממוצעת היא 12.4°-, אבל היא יכולה לרדת עד 28.2°-. בממוצע 98.4 ימים הם ללא כפור, והלחות היחסית בין 70% ל-85%.
האזור שייך לקמר בוגדה ברצועת הקמטים של הרכס הצפוני של הרי טיין שאן.
המסלע העיקרי הם סלעים קשים ועמידים לבליה מהקרבון. סלעים קרבונטים מסביבה ימית רדודה, סלעים געשיים קלאסטיים וסלעים קלאסטיים יבשתיים: אבן גיר, אבן חול, אבן בוץ, דיוריט פורפירי, טוף וברקציה געשית. המשקעים מתקופה זו מהווים 60% מכלל המסלע ומגיעים לעומק של 6,300 מטרים. משקעים מהמזוזואיקון והקנוזואיקון הם סלעי משקע מפעילות נהרות, ביצות ואגמים הנפוצים על המדרונות: אבן טין ירוקה אפורה, אבן חול, אבן בוץ אדומה, אבן טין מעורבת בגבס וכו'. במישורים שלפני ההרים שקעו ברביעון שכבות עבות של חצץ מפעילות נהרות וסחף.
באזור בוגדה נמנו 1,134 מינים של צמחים וסקולריים השייכים ל-432 סוגים ב-76 משפחות. מתוכם:
הטופוגרפיה והגובה קובעים את הרכב הצמחייה. עיקר הצמחייה באזור בוגדה הוא על המדרון הצפוני הכולל שישה אזורי צמחייה בהתאם לגובה:
שמונה מיני צמחים כלולים ברשימה האדומה של מינים בסיכון של ה-IUCN, בהם Betula tianschanica, Myosotis alpestris, Juniperus pseudosabina ו-Larix sibirica. שישה מינים אסורים במסחר כדוגמת המין Goodyera repens. 27 מינים אנדמיים לרכס טיין שאן מצויים באזור בוגדה וכוללים את: Oxytropis bogdoschanica ו-Ferula fukangensis. מינים משאריים כוללים את Glycyrrhiza glabra ו-Sorbus tianschanica.
בשטח בוגדה נמנו 181 מינים של בעלי חוליות, מתוכם 127 מסווגים ברשימה האדומה של ה-IUCN כמינים נדירים או בסיכון. 181 המינים משתייכים ל-56 משפחות ב-25 סדרות:
מבנה עילי (מוזיקה)
במוזיקת הג'אז, המונח מבנה עילי מתאר שיטת הולכת קולות שפותחה על ידי פסנתרני ג'אז ומעבדים, העושה שימוש באקורד משולש מז'ורי או מינורי כצלילים העליונים של מצלול הרמוני מורכב יותר.
דוגמאות
דוגמה 1: להלן נתון מצלול אופייני המשמש פסנתרני ג'אז של האקורד C 7\sharp9
(אקורד דו מז'ור עם ספטימה קטנה ונונה מוגדלת).
בחמשה התחתונה נתונים התווים מי וסי במול, שהם הדרגות ה-3 וה-7 של האקורד, המהווים את הטריטון אשר יוצר את הצליל הדומיננטי של האקורד.
בחמשה העליונה התווים מי במול, סול וסי במול יוצרים שלושתם את האקורד המשולש מי במול מז'ור. אקורד זה הוא מה שמכונה "מבנה עילי". כאשר הוא נידון ביחס לצליל השורש דו, התווים של אקורד זה מתפקדים, בהתאמה, כנונה מוגדלת (למעשה דצימה קטנה, הזהה אנהרמונית לנונה מוגדלת. האנהרמוניה במקרה זה נוצרת מפאת תפקודו של התו מי במול כשורש של האקורד העילי מי במול מז'ור), קווינטה, וספטימה קטנה.
(הערה: צליל השורש דו לא מופיע במצלול זה, כפי שלעיתים קרובות מנגנים פסנתרני ג'אז מטעמים שונים הקשורים למצלול, או מכיוון שצליל זה מנוגן על ידי נגן הבס.)
דוגמה 2: בדוגמה הבאה, האקורד המשולש פה דיאז מינור משמש כחלק מהאקורד C13\flat9\sharp11 (אקורד דו מז'ור עם ספטימה קטנה, נונה קטנה, קוורטה מוגדלת וסקסטה גדולה): ביחס לצליל השורש דו, התו דו דיאז (הזהה אנהרמונית ל-רה במול) מתפקד כנונה קטנה, התו פה דיאז מתפקד כקוורטה מוגדלת והתו לה מתפקד כסקסטה גדולה.
יישום
בחירת הצלילים אותם ניתן להוסיף לאקורד מתבצעת על ידי בחינת הקשר בין האקורד והסולם האקורדי שהוא יוצר בסיטואציה ההרמונית הקונקרטית. לדוגמה:
כתיבה מקוצרת
על פי צורת דיבור נפוצה בעולם הג'אז, נהוג להתייחס למבנה עילי על ידי ציון המרווח בין שורש האקורד התחתון לשורש האקורד העילי. למשל, בדוגמה מס' 1 לעיל (C7\sharp9), השורש של האקורד העילי מי במול מז'ור נמצא במרחק של טרצה קטנה מהתו דו (השורש של האקורד התחתון). על כן, המבנה העילי הזה ייקרא מבנה עילי של טרצה קטנה, או בקיצור US\flatIII.
האקורד בדוגמה מס' 2 לעיל (C13\flat9\sharp11) ייקרא מבנה עילי של קוורטה מוגדלת מינורית, וייכתב בקיצור US\sharpiv.
מבנים עיליים אפשריים אחרים הם:
להאזנה
דוגמה תמציתית של פסנתרן העושה שימוש במבנים עיליים ניתן למצוא בביצוע של ביל אוונס לקטע "Blue in Green", מתוך אלבומו של מיילס דייוויס Kind of Blue.
יחסי טובאלו–ספרד
יחסי טובאלו–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין ממלכת ספרד.
Don't Kill My Vibe (מיני-אלבום)
Don't Kill My Vibe (בעברית: אל תהרוג את האווירה שלי) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת סיגריד. המיני-אלבום יצא לאור ב-5 במאי 2017 על ידי חברת התקליטים "איילנד רקורדס". המיני-אלבום הופק על ידי מרטין סיולי, ג'ורג' פלינט, הנרי פלינט ואסקייל סולסטראנד, וכולל שני שירים ושני סינגלים.
סינגלים
הסינגל "Don't Kill My Vibe" יצא לאור ב-10 בפברואר 2017. השיר הוא הסינגל המוביל של המיני-אלבום. השיר הגיע למקום ה-28 במצעד הסינגלים הנורווגים ולמקום ה-20 במצעד הסינגלים הסקוטי.
יחסי טובאלו–ספרד
היסטוריה
האיים השייכים לטובאלו התגלו בשנת 1568 על ידי יורדי ים ספרדים בראשות אלברו דה מנדניה. מגלי ארצות נוספים הגיעו לאיים כגון דון פרנסיסקו ב-1781. האיים הוזנחו על ידי הספרדים שבחרו לא ליישב אותם. האיים היו ברשות עצמם למשך כמה מאות שנים עד שבסופו של דבר הגיעו הבריטים לאיים וייסדו שם קולוניה, כך הוקמה טובאלו.
Don't Kill My Vibe (מיני-אלבום)
סינגלים
הסינגל "Plot Twist" יצא לאור ב-14 ביולי 2017 והיה לסינגל השני מתוך המיני-אלבום. השיר הגיע למקום ה-44 במצעד הסינגלים הפלנדרי.
יחסי טובאלו–ספרד
היסטוריה
ספרד כוננה את יחסיה הדיפלומטיים הרשמיים עם טובאלו ב-4 במאי 1995, הן משתפות פעולה דרך ארגונים מולטילטרליים שונים ומגוונים כגון האומות המאוחדות ושיתופי הפעולה של האיחוד האירופי.
קרחון הו
קרחון הו (באנגלית: Hoh Glacier) הוא קרחון על הר אולימפוס בפארק הלאומי האולימפיק במחוז ג'פרסון, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
Don't Kill My Vibe (מיני-אלבום)
ביקורות
ג'ייסון ליפשוץ מעיתון הבילבורד כינה את המיני-אלבום כ"13 דקות של הנאה". עוד כתב כי "ארבעת שירי המיני-אלבום מלאים שמחת חיים".
קרחון הו
הקרחון הוא מקורו של נהר הו.
הקרחון הוא הקרחון הארוך ביותר בקרחוני הר אולימפוס - אורכו 4.93 קילומטרים; אך הוא קטן בנפחו מקרחון בלו.
לקריאה נוספת
• Robert Wood, Olympic Mountains Trail Guide: National Park and National Forest, PP 294, 342
• Olympic Mountain Rescue (Society), Climber's Guide to the Olympic Mountains, P 170
• Olympic Mountain Rescue, Olympic Mountains: A Climbing Guide, P 175
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, Glacier status and contribution to streamflow in the Olympic Mountains, Washington, USA, Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
גיל ממון
גיל ממון (נולד ב-20 באפריל 1974) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן, כמפקד מרכז השיטור וסגן קצין המשטרה הצבאית הראשי. קודם לכן שימש מפקד המשטרה הצבאית החוקרת. בשנת 2021 פרש מצה"ל ומונה למנכ"ל עיריית אור יהודה.
ביוגרפיה
ממון נולד והתחנך בראשון לציון. אביו קצין משטרה שעסק בבילוש וחקירות. כשהיה ממון בן 5 הניחו עבריינים מטען חבלה גדול ליד דלת ביתם בקומה הרביעית במטרה לחסל את אביו, שהפריע להם כרכז מודיעין בפעילותם העבריינית. כתוצאה מהפיצוץ הבית ניזוק בצורה קשה אך ממון ומשפחתו ניצלו בנס. בשנת 1992 התגייס לחיל המשטרה הצבאית, סיים את הטירונות כחניך מצטיין ושובץ לקורס מצ"ח שבסופו שובץ כחוקר בבסיס מצ"ח חיפה ששכן בעיר נשר. בהמשך עבר לשרת בבסיס מצ"ח דן שבמחנה צריפין ובינואר 1994 יצא לקורס קצינים וסיים את בה"ד 1 כחניך מצטיין ואת ההשלמה החיילית כחניך למופת. עם סיום קורס הקצינים שב ליחידת מצ"ח כקצין חקירות בבסיס מצ"ח דן וביולי 1996 קודם לפקד על בסיס מצ"ח בירנית שבאוגדה 91.
ביולי 1997 פיקד על בסיס מצ"ח אורים הסמוך לאוגדת עזה. בשנת 1999 יצא מטעם צה"ל ללימודי תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2001 התמנה למפקד בסיס מצ"ח חיפה שבמחנה ג'למה, וב-2003 התמנה לראש מפלג בילוש עיקוב ביחידה המרכזית לחקירות מיוחדות (הימל"ם). ביוזמת ממון, שונה שמו של המפלג למפלג מבצעים, אשר היה אמון על מעקב ומעצר של מחוללי פשיעה קשה בצה"ל בתחום הסמים וגניבות הנשק והאמל"ח. בתקופתו כראש המפלג קידם שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים בתחום העיקוב והאזנות הסתר, והפעיל לראשונה מזל"ט לצורך עיקוב. בשנת 2005 נשלח לקורס מצ"ח של ה-CID האמריקאי בצבא ארצות הברית בבסיס FORT LEONARD WOOD שבמדינת מיזורי. עם חזרתו לארץ מונה לעוזרו של מפקד מצ"ח. ביולי 2007 מונה למפקד מצ"ח דרום ובינואר 2010 מונה למפקד הימל"ם.
בספטמבר 2012 יצא מטעם הצבא ללימודי תואר שני במשפטים ובמהלך תקופה זו במקביל ללימודיו קיבל פיקוד על צוות החקירה בפרשת הרפז. ב-2013 מונה לראש ענף מודיעין ובילוש במפקדת קצין המשטרה הצבאית הראשי (מקמצ"ר) וב-2014 מונה לפקד על גדוד המעברים ארז שבעוטף ירושלים. כמג"ד יסד וכתב את שיטת מדרגי הבידוק שפועלת עד היום במעברים. הגדוד בפיקודו זכה לפרסים רבים, בניהם מקום ראשון בפרס ראש אט"ל לתחום הארגון והלוגיסטיקה ומקום שני בפרס הרמטכ"ל לבית הגדודים. בביקורת פתע של מבקר צה"ל שיזם הרמטכ"ל גדי איזנקוט ב-30 יחידות בצה"ל, זכה הגדוד במקום הראשון וממון אף זכה בפרס הערכה אישי מהרמטכ"ל.
במהלך שנת 2015 בתהליך התמודדות למפקד מצ"ח, עלו כנגד ממון טענות להטיית מכרזים והעסקת חיילים בביתו לצרכיו הפרטיים. בעקבות כך נפתחה חקירה של היחידה לחקירות פנים בצה"ל, ובחלוף 4 חודשים זוכה ממון מכל הטענות והחשדות. בתגובה לפרסומים הרבים הוציא דובר צה"ל התייחסות לפיה הקצין נמצא ללא רבב, וכי מדובר היה בניסיון להכפישו במטרה למנוע את קידומו. באוגוסט 2016 מונה למפקד מצ"ח, ויזם שינוי ארגוני ומקצועי שהביא את היחידה להישגים רבים ובניהם פרס ראש אגף כוח האדם למצוינות. במאי 2019 סיים את תפקידו, ומונה למפקד מערך השיטור וסגן הקמצ"ר. בשנת 2021 פרש מצה"ל ומונה למנכ"ל עיריית אור יהודה.
חיים אישיים
ממון נשוי ואב לשלושה.
הראמיש
הראמיש קייטה פריירה סוארש (בפורטוגזית: Harramiz Quieta Ferreira Soares; נולד ב-3 באוגוסט 1990 בסאו טומה שבסאו טומה ופרינסיפה), הידוע בקיצור כהראמיש, הוא כדורגלן מסאו טומה ופרינסיפה המשחק כשחקן התקפה בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית.
תחילת הקריירה
הראמיש נולד בסאו טומה שבסאו טומה ופרינסיפה. הוא שיחק במחלקות הנוער של סיישל ושל ריאל ספורטינג קלובה, קבוצות מהליגות הנמוכות בפורטוגל. לאחר מכן החל הראמיש לשחק בקבוצות בוגרות מהליגות נמוכות בפורטוגל: או אלבאס, מיניירו אלז'וסטרלנסה ואוניאו מונטמור.
בנפיקה
בחודש יוני 2013 חתם הראמיש בבנפיקה ליסבון, ששילמה עבורו 15 אלף אירו. הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, בנפיקה ליסבון ב', שמשחקת בליגה הפורטוגלית השנייה. ב-10 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד טרופנסה במסגרת המחזור הראשון. ב-21 באוגוסט 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער בדקה ה-79 בתיקו 2-2 נגד ביירה מאר במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ההשאלה לספורטינג פארנסה
ב-31 באוגוסט 2014 הושאל הראמיש לספורטינג פארנסה מהליגה הפורטוגלית השנייה לעונה אחת. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-54 בניצחון 1-0 על פורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו, במסגרת המחזור השישי בליגה. ב-4 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-65 בתיקו 2-2 נגד אוליביירנסה במסגרת המחזור ה-21 בליגה. הוא סיים את עונת עם 33 הופעות ו-8 שערים, 6 מהם בחודש האחרון של העונה. השאלתו הוארכה גם לעונת.
קריירה בינלאומית
ב-5 בספטמבר 2015 ערך הראמיש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סאו טומה ופרינסיפה, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-0 לנבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
סמל נונאווט
סמלה של נונאווט הוא שלט אצולה הנקרא באופן רשמי "מגן הוד מלכותה, שניתן לנונאווט" ("The Arms of Her Majesty in Right of Nunavut")
הסמל ניתן לטריטוריית נונאווט על ידי רומאו לה-בלאן, המושל הכללי של קנדה ב-31 במרץ 1999 - יום אחד לפני יצירת הטריטוריה של נונאווט.
עיצוב הסמל
המגן, שצורתו עגולה, שונה מהמקובל, צבוע בכחול וזהב - המסמלים את עושרה של הטריטוריה.
האלמנטים המרכזיים במגן הם השמש שאינה שוקעת ("שמש אמצע הלילה") וכוכב הצפון. תחתיהם נמצאת מנורת האבן האינקשוקית הקרויה "קווליק" המסמלת את החום של הבית והקהילה, וכן האינוקשוק - אבן הדרך המסמלת את הטריטוריה והאדמה.
הכתר
מעל המגן מצוי איגלו המסמל את אורח החיים המסורתי, וכן את בית המחוקקים של נונאווט, שמעליו הכתר - המסמל את שלטונה של מלכת קנדה.
תומכי המגן
תומכי המגן הם אייל הצפון (הקאריבו) והחדשן חדקרן (לוויתן חד קרני), המסמלים את ההתבססות על אוצרות הטבע הן של היבשה והן של הים.
האייל עומד על פרגים ארקטיים, עשבי אש ופרחי אברש והחדשן חדקרן - לצד קרחונים.
המוטו
המוטו הרשום באותיות אינוקטיטוטיות הוא "נונאווט סאנגיניווט" שמשמעו "נונאווט היא כוחנו" או "האדמה היא כוחנו".
אגדר
אגדר (בנורווגית: Agder) הוא אחד ממחוזות נורווגיה, הממוקם בדרום המדינה.
עד 1 בינואר 2020, המחוז חולק לשני מחוזות, מערב אגדר ומזרח אגדר. מאז תחילת המאה העשרים, המונח סרלנדט ("הארץ הדרומית") היה נפוץ עבור אזור זה, לפעמים עם הכללת מחוז רוגלנד הסמוך. לפני כן האזור נחשב לחלק ממערב נורווגיה.
האזור היה ממלכה קטנה בימי הביניים, ולאחר איחוד נורווגיה נודע בשם אגדפילקי ואחר כך אגדסידן.
השם אגדר לא היה בשימוש לאחר 1662, אז הוחלט לחלק את האזור ליחידות ממשלתיות קטנות יותר שנקראו נדניס, רוביגלגט, ליסטר ומנדל. השם "קם לתחייה" בשנת 1919 כששני מחוזות נורווגיה הנמצאים בערך באותו אזור גאוגרפי כמו מחוז אגדסידן הישן קיבלו את השם אוסט־אגדר (מזרח אגדר) ווסט אגדר (מערב אגדר). עוד לפני ששני המחוזות התמזגו בשנת 2020, הם שיתפו פעולה בדרכים רבות: לאוניברסיטת אגדר היו אתרים באוסט־אגדר ובווסט־אגדר, כמו גם מוסדות רבים אחרים, כמו בית המשפט לערעורים באגדר ומחוז משטרת אגדר.
שם
השם אגדר קודם לשפה הנורווגית ופירושו אינו ידוע. המילה אגדר נובעת מהמילה הנורדית העתיקה אגדיר. בתקופת הוויקינגים המוקדמת, אגדיר הייתה ממלכה קטנטנה בה התגורר עם הנקרא על שמה, האגירים.
הידע המודרני בנורדית העתיקה לא נותן קצה חוט לגבי משמעות השם; הוא לא דומה לאף מילה בנורדית העתיקה, מה שאומר שהשם ישן יותר מנורדית.
ערים
באגדר יש 25 ערים.
היסטוריה
נורווגיה בתקופת הוויקינגים חולקה לממלכות קטנות שנשלטו על ידי אנשים שהתמודדו על אדמות, עליונות ימית או עלייה פוליטית וחיפשו בריתות או שליטה באמצעות נישואין עם משפחות מלוכה אחרות, מרצון או לא מרצון.
מלכי אגדר: 790–987
לפני תקופת הוויקינגים יש פער בהיסטוריה של האזור במשך כמה מאות שנים, בספרו גרמאניה תיאר ההיסטוריון טקיטוס את הסויונים (אנשים מהמדינות שוודיה ונורווגיה), שחולקו לציוויאטות (ממלכות) לאורך חופי סקנדינביה והיו יוצאי דופן בכך שהיה להם צי ספינות מיוחדות שהיו בעלות צורה שונה. הם לא היו תלויים במפרש (כך אומר טקיטוס) אך פרט לכך הם אינם שונים מספינות הוויקינגים. סיוויטים אלה עברו כל הדרך סביב סקנדינביה לקוטב הצפוני, או לפחות לאזורים הקרובים לשם, שם עצרו.
ג'ייסון ויליאמס (סנטר)
ג'ייסון ויליאמס (באנגלית: Jayson Williams; נולד ב-22 בפברואר 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–1999. בעונת השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן ניו ג'רזי נטס, וממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 7.3 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2002 הואשם בהריגה של נהג לימוזינה באחוזתו שבניו ג'רזי. בשנת 2010 הודה באשמה במסגרת הסדר טיעון, ונשפט ל-5 שנות מאסר. באפריל 2012 שוחרר ויליאמס בשחרור מוקדם בשל התנהגות נאותה.
קריירת מכללות
ויליאמס נולד בקרבת העיר צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, וגדל ברובע קווינס שבניו יורק. בשנת 1987 החל ללמוד באוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל לו קארנסקה. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 14.9 נקודות והוריד 6.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1990 נלקח ויליאמס בבחירה ה-21 על ידי פיניקס סאנס, אשר מיד שלחה אותו בטרייד לפילדלפיה 76'. בשתי עונותיו בפילדלפיה מיעט לשחק וקלע 3.8 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר ויליאמס בטרייד לניו ג'רזי נטס, במדיה שיחק ב-7 העונות הבאות. ב-4 עונותיו הראשונות עם הנטס רשם ממוצעים של 6.1 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל, ובעונת שימש לראשונה כשחקן החמישייה הפותחת וקבע שיאי קריירה של 13.4 נקודות ו-13.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה העוקבת השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם היחידה בקריירה, לאחר שהציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 13.6 ריבאונדים (שני ב-NBA) ו-12.9 נקודות למשחק.
בקיץ 1998 חתם ויליאמס על הארכת חוזה בניו ג'רזי ל-6 עונות נוספות עבור כ-86 מיליון דולר, אך באפריל 1999 שבר את רגלו השמאלית בצורה קשה במשחק מול אטלנטה הוקס, במה שהתברר כמשחקו האחרון ב-NBA. לאחר שהושבת לכל משך עונת, הודיע ויליאמס על פרישתו ממשחק ביוני 2000.
בשנת 2005 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת איידהו סטמפיד מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק באופן סופי.
ההרשעה בהריגה
ב-24 בפברואר 2002 נורה למוות נהג לימוזינה בשם קוסטאס כריסטופי באחוזתו של ויליאמס אשר בניו ג'רזי. באותו ערב הסיע כריסטופי את קבוצת ארגון הצדקה של ויליאמס מבית לחם, פנסילבניה, לביתו של ויליאמס שעל יד טרנטון, ניו ג'רזי. על פי חקירת האירוע, בזמן שערך סיור באחוזתו לחברי הארגון שיחק ויליאמס ברובה הציד שלו, ובטעות פלט כדור אשר פגע בכריסטופי. באפריל 2004 זוּכה ויליאמס ממרבית ההאשמות החמורות נגדו, אך הואשם בהריגה ובניסיון לטייח את מקרה הירי. פסק הדין התעכב במשך מספר שנים בשל סיבות שונות. בינואר 2010 הודה ויליאמס באשמה במסגרת הסדר טיעון, וכחודש לאחר מכן נגזר דינו ל-5 שנות מאסר, עם אפשרות לשחרור מוקדם לאחר 18 חודשים. בסופו של דבר שוחרר ויליאמס באפריל 2012 בשל התנהגות נאותה.
תעביר את זה הלאה (תוכנית טלוויזיה)
תעביר את זה הלאה היא תוכנית טלוויזיה, ששודרה בערוץ 2, בהנחיית יעל בר זוהר, המבוססת על פורמט בריטי, הרעיון ליצירת התוכנית בא מהסרט תעביר את זה הלאה.
בכל פרק בתוכנית התארחו ידוענים והצופים התבקשו לשלוח אליהם בקשת עזרה משמעותית שיכולה לסייע להם ובתמורה אותו אחד שהידוען יעזור ומתחייב לעשות דבר טוב לאדם אחר ובכך נוצרת שרשרת של מעשים טובים.
בין האורחים בתוכנית היו עלמה זק ויאיר לפיד.
קלמן פרנצפלבי
קלמן פרנצפלבי (בהונגרית: Ferenczfalvi Kálmán; 1921, דברצן – 2005, דברצן) היה פעיל למען זכויות האדם וחסיד אומות העולם מהונגריה שהציל כ-2,000 יהודים בתקופת השואה.
קורות חיים
פרנצפלבי התגורר בג'נג'ש וחברתו הייתה יהודיה בשם יהודית. חוקי גזע הונגריים אסרו עליהם להינשא.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 החל גירוש יהודי הונגריה לאושוויץ, ומסוף 1944 החל גירושים בצעדות מוות מזרחה לאוסטריה. בגירושים של אביב 1944 גורשו גם יהודית וכל בני משפחתה לאושוויץ.
פרנצפלבי היה קצין אספקה בצבא ההונגרי. הוא היה מוצב הרחק מג'נג'ש ולכן לא יכול היה לסייע, אך החליט שיפעל ככל יכולתו למען יהודים ששולחו למחנות ריכוז, מחנות עבודה וצעדות מוות. הוא יצר יחידות דמה והנפיק אישורי דמה, כרטיסים מזויפים של הקצבות מזון, פקודות העברה של כוח אדם ומסמכים מזויפים נוספים. הוא השיג אישורים תקפים - אישורי מעבר ושהות - עבור נוצרים, והעביר אותם ליהודים, וזאת בניגוד להוראות שקיבל. הוא אף הבריח יהודים ממחנות ומגטאות בכלי רכב שנהג בהם. הוא קיבל הוראות להעביר יהודים לקבוצת יהודים שנועדה להישלח ברגל לגבול אוסטריה בצעדת מוות, אך הפנה אותם לכיוון בודפשט והלך עמם. בבודפשט הסתיר פרנצפלבי יהודים בבית הצלב האדום, תוך שימוש במסמכי זהות שגנב. הוא עצמו שמר על בית הצלב האדום, במדיו הצבאיים, בצורה רשמית-כביכול, באופן שהפחית את הסיכוי שייערך חיפוש בבניין. הוא נכנס לגטו בודפשט והצליח להציל משם שני אנשים. בסך הכל הצליח פרנצפלבי להציל כ-2,000 יהודים.
לאחר המלחמה
יהודית שרדה את אושוויץ ומחנות ריכוז נוספים, ושבה לג'נג'ש בסוף 1945. קלמן פרנצפלבי ויהודית נישאו והקימו משפחה בג'נג'ש.
הכרה
בשנת 1987 הוכר פרנצפלבי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם ועץ ניטע לכבודו ביד ושם. מאות מתושבי ג'נג'ש, וכן עשרות מהיהודים שהציל פרנצפלבי, היו נוכחים בטקס.
פלינט בלש הזמן
פלינט בלש הזמן (ביפנית: 時空探偵ゲンシクン, בתרגום: בלש הזמן-חלל גנשי-קון, באנגלית: Flint the Time Detective) היא אנימה יפנית המבוססת על מאנגה מאת הידאקי סונודה ואקירה יאמאוצ'י, הונפשה כאנימה על ידי Group TAC ושודרה משנת 1998 עד שנת 1999. בישראל שודרה הסדרה בדיבוב עברי בערוץ Fox Kids.
תקציר העלילה
הסדרה מתרכזת סביב הרפתקאותיו של פלינט ראש סלע, ילד מהתקופה הפרהיסטורית שקם לתחייה מהמאובן שלו והפך לבלש הזמן של משטרת הזמן, אם כי כישורו כבלש מפוקפק. בדומה לחוש-חש הבלש, חלק ניכר מהחשיבה הכבדה נעשית על ידי חבריו של פלינט שרה וטוני גודמן שמלווים אותו בהרפתקאותיו. פלינט, לעומת זאת, משך את כובד משקלו בקרב כאשר היה נלחם בעזרת אביו רוקי ראש סלע שתחייתו החלקית הותירה אותו סלע מדבר חי עם פנים. רוקי, שעוצב לגרזן אבן עבור פלינט, שימש את פלינט כנשק יציב וגם כיועץ, האחרון בקרב ומחוצה לו. תפקידו של פלינט כבלש זמן היה לחזור אחורה בזמן ולשכנע את ממירי-הזמן, יצורים חמודים וניתנים לאספנות להתחבר אליו כדי להגן על ציר הזמן.
בדרך כלל, הוא נלחם נגד פטרה פינה ומקורביה דינו ומיט, משרתיו של אדון האופל. אדון האופל עצמו ביקש להשתמש בכוחותיהם של משמרות הזמן כדי לפלוש לארץ הזמן, ממלכת הבית של היצורים שממנה פיזר אותם. בדומה לפוקימון או דיג'ימון, ממירי הזמן הוא יצורים קטנים וחמודים שיכולים "לשנות צורה" לצורות חזקות הרבה יותר לזמן מה לפני שהם חוזרים. זה בדרך כלל לבש שתי צורות: צורה רעה (שמקורה בחותמת "פטרה", סימן "מחשבתן" או קסם של אדון האופל) שנקראת צורת רשע וצורה טובה שהועלתה על ידי פלינט וצוותו שנקראת צורת מאסטר (בעברית: רב-ממירים).
ממירי הזמן
ממירי הזמן הם יצורים אשר חיו בארץ הזמן אך התפזרו לכל מיני מקומות ברחבי הזמן בגלל מתקפה של אדון האופל. לכל אחד מהם יש כוח מיוחד במינו ויכולים להשתנות אפילו לרב-ממירים.
הכוכב הכחול (BBC)
הכוכב הכחול (באנגלית: The Blue Planet) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה מורכבת מ-8 פרקים עיקריים, העוקבים אחר האוקיינוס והימים של העולם ואת היצורים החיים בו ואת שיטות החיים שלהם ברחבי הימים. את הסדרה הפיקו אליסטר פותרג'יל ודייוויד אטנבורו שהוא הקריין בסדרה.
צילומי הסדרה כללו צילומים תת-מימיים מיוחדים ושיטות צילום חדשניות.
בשנת 2017 יצאה סדרת ההמשך הכוכב הכחול 2.
טאגה ארלנדר
טאגה פריטיוף ארלנדר (בשוודית: Tage Fritjof Erlander, ; 13 ביוני 1901 – 21 ביוני 1985) היה מדינאי ופוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1946–1969. הוא היה מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה ועמד בראש הממשלה במשך 23 שנים, הכהונה הארוכה ביותר שהייתה אי פעם במדינה דמוקרטית. עובדה זו הפכה את ארלנדר להיות ידוע בתור "ראש ממשלת שוודיה הארוך ביותר" - הן מבחינת קומתו הפיזית הרמה - 192 ס"מ - והן מבחינת תקופת כהונה (המילה השוודית "lång" מתייחסת גם למילה ארוך וגם למילה גבוה).
ב-1944 הצטרף ארלנדר לממשלתו השלישית של פר אלבין הנסון בזמן מלחמת העולם השנייה ותפס את מנהיגות מפלגת הסוציאל-דמוקרטים לאחר מותו של הנסון בחודש אוקטובר 1946 תוך שמירה על עמדת מפלגתו כמפלגה הדומיננטית בשוודיה. ארלנדר, שהיה ידוע במתינותו, בפרגמטיזם ובהתבטלות, ביקש לעיתים קרובות את הסכמת האופוזיציה הליברלית-שמרנית למדיניותו. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 היו המיסים בשוודיה נמוכים יותר מאשר בארצות הברית.
במשך רוב זמנו בשלטון, ניהל ארלנדר ממשלת מיעוט בראשות סוציאל-דמוקרטים. בין 1951 ל-1957 הוא ניהל קואליציה עם ליגת האיכרים. הסוציאל-דמוקרטים החזיקו ברוב המושבים בבית עליון של הריקסדאג במשך רוב הזמן, וזה אפשר לארלנדר להישאר בשלטון לאחר הבחירות הכלליות ב-1956, כאשר מפלגות הימין זכו ברוב.
בבחירות הכלליות ב-1968 זכה בניצחון השביעי והמצליח ביותר שלו, כאשר הסוציאל-דמוקרטים זכו ברוב מוחלט במושבי הפרלמנט. הוא התפטר בשנה שלאחר מכן במהלך תהליך של רפורמה חוקתית גדולה, והוא הוחלף על ידי ידידו אולוף פלמה.
ביוגרפיה
הוא נולד ב-13 ביוני 1901 בקומין רנסטר הנמצא במחוז ורמלנד. אביו, אריק גוסטב ארלנדר (1859–1936) היה מורה בית ספר. במקור, שם המשפחה המקורי של אביו היה אנדרסון, אבל הוא שינה את שמו לארלנדר, לאחר ששמו הפרטי של אביו ארלנד. אמו הייתה אלמה, לבית נילסון (1869–1961). מצד סבתא שלו, מוצאו של ארלנדר הוא פיני. כסטודנט באוניברסיטת לונד היה ארלנדר מעורב מאוד בפוליטיקה של האוניברסיטה. הוא סיים את לימודי הפוליטיקה והכלכלה בשנת 1928. משנת 1928 עד 1929 סיים את שירות החובה שלו בכוחות המזוינים של שוודיה, ובסופו של דבר המשיך למילואים. ארלנדר היה חבר צוות המערכת של האנציקלופדיה "סוונסק אופלאגבק" מ-1929 עד 1938.
ארלנדר נבחר למועצת העירייה בלונד בשנת 1930, נבחר לפרלמנט ב-1932 והתמנה למזכיר המדינה במשרד הרווחה ב-1938. כמזכיר המדינה במשרד הרווחה ארלנדר היה אחד מהאחראים להקמת מחנות מעצר בשוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה. במחנות, שנשמרו בסתר מפני הציבור השוודי, נכלאו אנשים ממיעוטים אתניים שונים וכן מתנגדים פוליטיים, בעיקר קומוניסטים ואוהדי ברית המועצות.
ארלנדר הצטרף לממשלה ב-1944 כשר בלי תיק. כאשר ראש הממשלה פר אלבין הנסון מת באורח פתאומי ב-1946, נבחר ארלנדר באופן בלתי צפוי כממשיכו ולאחר מכן גם כמנהיג המפלגה.
הוא שמר על עמדת הסוציאל-דמוקרטים בשלטון, ולאחר מכן הוא הקים קואליציה עם ליגת האיכרים בין השנים 1951–1957. יחסי העבודה שלו עם מנהיג המפלגה, גונאר הדלונד (שר הפנים בממשלה הקואליציונית), ידועים כטובים.
תחת ימי כהונתו של ארלנדר נחקקו עמודי התווך של מדיניות הרווחה השוודית בין השנים 1946 ו-1947. באותן השנים נחקקו שלוש רפורמות עיקריות שהביאו לזכות לפנסיה בסיסית, קצבאות ילדים כלליות וכיוצא בזה. מועצת השיכון הארצית הוקמה כסמכות המרכזית המספקת הלוואות מסובסדות, בעוד שהמועצה הארצית של שוק העבודה הוקמה כדי לתאם בין משרדי ההעסקה המקומיים המולאמים.
שאלת הנשק גרעיני כאמצעי להרתעה מתקיפה צבאית אפשרית נותרה שנויה במחלוקת בקרב החברה השוודית ובקרב הסוציאל-דמוקרטים. העניין הניע הסכמים דיפלומטיים עם ארצות הברית, והבטיחה התערבות אמריקאית במקרה של פלישה צבאית. שוודיה חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ב-1968, ובכך הפסיקה את ההתעסקות בפיתחו נשק גרעיני.
עם התפטרותו מראשות הממשלה ב-1969 הוחלף על ידי אולוף פלמה בן ה-42, שאף שהיה רדיקלי יותר בדעותיו והיה במובנים רבים תלמידו ובן חסותו של ארלנדר. בשנים 1972–1982 פרסם ארלנדר את זיכרונותיו בשישה כרכים. הוא נפטר ב-21 ביוני 1985 בגיל 84.
פרס טאגה ארלנדר - האקדמיה המלכותית השוודית למדעים מעניקה לכבוד הנצחתו, פרס לאומי למחקר במדעי הטבע והטכנולוגיה בארבעה תחומים (פיזיקה, כימיה, טכנולוגיה וביולוגיה).
מה אשיב לך
מה אשיב לך הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה. השיר יצא לאור ב-12 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה שלה, אור. לאחר יציאתו, הוציאה אודיה את "כפיים" כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם הגופים התקשורתיים ואתרי האינטרנט השונים.
כתיבה וביקורת
השיר נכתב על ידי אודיה והופק על ידי גיא ויהל, בדומה לסינגל הקודם "אור". "מה אשיב לך" ספג ביקורות חיוביות, תוך שסקרו אותו במאקו. בסרוגים כונה "להיט", וזאת, בנוסף לכך שבאתר המוזיקה ישראלה, סקרו אותו ופרסמו את הצהרת של אודיה בנוגע לשיר:
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-12 באוגוסט 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילתו, ניתן לראות את פרצופה של אודיה כשהמסך מלא באפקטים חזותיים. לאורכו, ניתן לראות את מילותיו של השיר כמו גם רקעים ואפקטים שונים. בנוסף לכך, ניתן לראות לאורכו גם פרחים.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.1 מיליון צפיות.
גרסאות כיסוי
מאז שיצא, הוקלט השיר מספר פעמים. בין הגרסאות הבולטות נמנות:
באגסי סיגל
בנג'מין "באגסי" סיגל (אנגלית: Benjamin "Bugsy" Siegel, 28 בפברואר 1906 - 20 ביוני 1947), היה פושע יהודי-אמריקאי, יליד ניו יורק. סיגל ידוע בכך שהיה בין הדמויות הבולטות בעולם הפשע מאורגן בארצות הברית בתקופת היובש, ונחשב אחראי במידה רבה לפיתוחו של אזור לאס וגאס. כינויו "באגסי" נבע ממילת הסלנג הניו-יורקית, "באגס" (Bugs), אשר פירושה משוגע, ותיארה את אופיו של סיגל. סיגל שנא כינוי זה ואסר על חבריו להשתמש בו בפניו.
דמות מרכזית בסרט הסנדק נבנתה על פי קווי חייו - מו גרין.
סלוני
סלוני (בקרואטית: Slunj; בהונגרית: Szluin, סלואין; שמה הישן בגרמנית בגרמנית: Sluin, שלואין; בלטינית: Slovin, סלובין) היא עיירה בקרואטיה, הניצבת בחלק ההררי של מרכז המדינה, וממוקמת לאורך נתיב חשוב המוביל לים האדריאטי, דרומית לעיר קרלובץ וצפונית לפארק הלאומי אגמי פליטביצה. סלוני יושבת על מפגש הנהרות קוראנה (korana) וסלוניצ'יצה (Slunjčica).
סלוני היא המרכז החברתי והתרבותי של אזור קודרון בקרואטיה. מבחינה אדמיניסטרטיבית, משתייכת סלוני למחוז קרלובץ.
באגסי סיגל
סיגל בצעירותו
סיגל היה אחד מחמשת ילדיהם של מקס וג'ני זיגלבוים, יוצאי פודוליה שבתחום המושב. משפחתו, שהתגוררה בוויליאמסבורג, הייתה עניה מרודה. כילד הצטרף לאחת מכנופיות הרחוב בשכונתו ועסק בגנבות רחוב ובסחיטת דמי חסות. בנערותו פגש את מי שילווה אותו בהמשך חייו, מאיר לנסקי, והשניים הקימו כנופיה שעסקה בגנבת מכוניות ובהימורים. סיגל אף שימש כרוצח שכיר בשירות כנופיות שונות בעיר בתיווכו של לנסקי. בשנת 1926 הועמד סיגל לדין על אונס, אולם קורבן התקיפה שוכנעה על ידי לנסקי שלא להעיד כנגד חברו.
סלוני
היסטוריה
סלוני נבנתה במהלך המלחמה עם הטורקים, והוזכרה לראשונה בכתובים במאה ב-12. המבצר היה רכושה של משפחת פרנקופאן האריסטוקרטית, מאז המאה ה-15. במאה ה-16 העיר נהרסה במהלך המלחמה נגד העות'מאנים, אך בסוף המאה ה-17 היישוב נבנה מחדש. בתקופת השלטון הצרפתי הקצר שהיה באזור משנת 1809 ועד 1813, חוותה סלוני פריחה כלכלית כאשר רחובות ,מתקני אחסון ומפעלים נבנו וכרמים ועצי תות נשתלו בה.
באגסי סיגל
החבירה למאפיה האמריקאית
בשנת 1930 חברו סיגל ולנסקי ללאקי לוצ'יאנו ולאלברט אנסטסיה, בין הדמויות הבולטות בדור השני למאפיה האמריקאית האטלקית בניו יורק, שראתה אז תקופת צמיחה משמעותית בעקבות התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית שאסר על ייצור ומכירת אלכוהול ולכן יצר שוק אדיר למבריחי וייצרני אלכוהול בלתי חוקי. אלו החלו לעסוק בהברחת אלכוהול לניו יורק, ניו ג'רזי ופילדלפיה. באותה התקופה פרצה מלחמה המכונה מלחמת הקסטלמארזים בין שתי משפחות חזקות במאפיה האמריקאית על השליטה בעיר ניו יורק ובמאפיה כולה. לאקי לוצ'יאנו ואלברט אנסטסיה היו חברים במשפחתו של ג'ו מסריה, שנלחמה במשפחת הפשע של סלווטורה מרנצאנו. בתחילה נמנעו סיגל ולנסקי להתערב, אך לאחר שמסריה ניסה לרצוח את חברם לוצ'יאנו (על אף שהיה שייך למחנה שלו) ראו בכך הזדמנות לסיים את המלחמה ולבסס את מעמדם עוד יותר. לוצ'יאנו וסיגל טמנו מלכודת למסריה, שנרצח בעודו יושב במסעדה, דבר שסימל את סיומה של מלחמת הקסטלמארזים. הדעה הרווחת היא כי סיגל עמד מאחורי רצח מסריה, אולם סיגל מעולם לא הועמד לדין בגין מקרה זה. בעקבות רצח מסריה בידי סיגל ועריקת לוצ'יאנו, מרנצאנו יריבו הכריז על עצמו כ"בוס כל הבוסים" (מאיטלקית: Capo di tutti capi), אך נרצח זמן קצר לאחר מכן על ידי אותה החבורה (לנסקי, סיגל, לוצ'יאנו ואנסטסיה), שהקימו את המועצת חמש המשפחות והניחו את התשתית לקיומו של "סינדקט הפשע הלאומי" שאיגד תחתיו גם את המאפיה האמריקאית וגם ארגוני הפשע היהודיים אותם הובילו לנסקי וסיגל, כמו גם ארגוני פשע אירים ואפרו-אמריקאים.
סלוני
היסטוריה
סלוני הוזכרה לראשונה בכתובים על ידי ההיסטוריון יוהאן וייקרד פון ולוואסור שכתב עליה בשנת 1689. הציור הראשון של טחנות המים של רובע ראסטוקה (Rastoke) צויר ב-1789.
עד לשנת 1918 סלוני הייתה חלק מממלכת הבסבורג, עם ייסודה של ממלכת יוגוסלביה הייתה לחלק ממנה, ולאחר מלחמת העולם השנייה הייתה סלוני לחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. מאז מלחמת העצמאות של קרואטיה סלוני היא חלק ממדינת קרואטיה. על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2011, בסלוני כ-1,700 תושבים בעיירה, וכ-5,000 תושבים בכלל הרשות המקומית הכוללת את סלוני וישובים קטנים נוספים. על פי נתוני 2011, 87.9% אחוז מהאוכלוסייה הם קרואטים, ו-10.5% סרבים.
באגסי סיגל
לאס וגאס
לאחר זיכויו במשפט הרצח של הארי גרינברג, נסע סיגל לביקור בניו יורק ובדרך עבר בעיירה שכוחת אל בשם לאס וגאס במדינת נבדה. המיתוס שנוצר דיבר על חיזיון שחווה סיגל ובו ראה בית מלון ענק ושולחנות הימורים בעיירה קטנה זו. סיגל ידע כי החל משנת 1931 הותרו ההימורים בחוקת מדינת נבדה, התחיל לפעול ליישום רעיון זה והסביר לחבריו בניו יורק על האוצר הפוטנציאלי הטמון במדבר. סיגל הצליח לשכנע את חבריו, ובשנת 1941 החל לנסקי בהקמתם של בית מלון וקזינו ענקיים, אשר נקראו פלמינגו, על שם כינויה של וירג'יניה היל, אחת ממאהבותיו של סיגל. הבעיות החלו לצוץ כאשר התברר לסיגל כי אינו מבין בבנייה כלל. הפרויקט התארך מעל למצופה ואנשי המאפיה נאלצו לעמוד בהוצאות רבות מעל המשוער. המצב הגיע לשיאו כאשר כונסה ישיבת בכירי העולם התחתון בהוואנה בירת קובה, בה דרשו בכירי העולם התחתון מלאקי לוצ'יאנו כי יאשר לחסל את סיגל, אשר נחשד כי הוא גונב את כספי חבריו. ההיתר לא ניתן לבסוף לאור התנגדותו של לנסקי, אשר זכר את הפעמים הרבות בהן הצילו סיגל, ודרש בכל תוקף לאפשר לו לסיים את הפרויקט, בתקווה כי אכן המאפיה תקצור את הפירות.
סיוע להגנה
ב-1946, סיגל נפגש בחדר אחורי בבית מלון בלוס אנג'לס עם סוכן ההגנה, ראובן דפני שנשלח לארצות הברית בשביל לסייע למאמץ להבריח כלי נשק לארץ ישראל.
בפגישה דפני הסביר לסיגל שהוא הגיע מארץ ישראל כדי לרכוש נשק. בתום הפגישה הסכים סיגל לסייע לדפני ומאז, לפי עדותו של דפני, הוא הגיע פעם בשבוע לאותו חדר אחורי בבית המלון ומצא בו מזוודה על השולחן, ובתוכה שטרות של דולרים. דפני העריך שעד שעזב את העיר הוא קיבל מסיגל לפחות 50 אלף דולר – סכום ששווה כ-700,000 דולר כיום (2021).
פרשת נירים
פרשת נירים היא כינוי לרצף אירועים חמורים, שהתרחש באוגוסט 1949 במשלט נירים, סמוך לגבול ישראל-מצרים, בהם הואשמו מספר חיילי צה"ל ומפקדם באונס ורצח של נערה בדואית, ומספר חיילים נוסף הואשם ברשלנות ובאי מניעת ביצוע העבירה.
הפרשה נחתמה ב-1951 עם הרשעת הקצין והסמל המעורבים בה, אך היא הושתקה במשך שנים רבות.
הרקע
לאחר תום מלחמת העצמאות, משלט נירים היווה נקודה אסטרטגית לצה"ל באזור הגבול עם מצרים. באותה התקופה, בדואים שגורשו או ברחו במהלך המלחמה אל מעבר לגבול, ביקשו לחזור חזרה לישראל. היה חשש כי בקשה זו פירושה כניסה של מסתננים בדואים כדי לפגוע במטרות ישראליות, ולכן הונהג משטר קפדני בבחינת השבטים הבדואים, כשאת השבטים העוינים גירש צה"ל אל מעבר לגבול.
בתאריך ה-8 באוגוסט 1949, נשלחה מחלקתו של המ"מ משה לאייש את משלט נירים. מפקדו של המ"מ תידרך את חייליו בעל פה, כי על המחלקה לירות על מנת להרוג בכל ערבי הנמצא בשטח הגזרה, זאת לאחר שידיעות מודיעיניות התריעו מפני שני שבטים בדואים שנצפו באזור.
האירוע
ב-12 באוגוסט 1949 נתקלה קבוצה של חיילי צה"ל שסיירה סמוך למשלט נירים, בערבי שחצה את הגדר לכיוון ישראל. האיש נשא נשק, אך משזיהה את החיילים השליך את נשקו והחל בורח. החיילים ירו בו, הרגו אותו ונטלו את נשקו. בהמשך הסיור, נתקלו החיילים בשני גברים ובצעירה בדואית, שגילה שנוי במחלוקת עד היום, אך בפסק דינו של בית הדין הצבאי נקבע שככל הנראה הייתה בגיל 10–16. החיילים ירו באוויר והבריחו את שני הגברים. את הצעירה הם לקחו בשבי, למשלט, שם כלאו אותה בצריף והופקד עליה שומר.
מאוחר יותר באותו יום, כשנשאל מפקד המשלט מדוע אספו את הנערה לחזקתם, הסביר כי ביקשו לחקור אותה כדי שתנחה אותם לעבר מיקומו של השבט שלה. המג"ד (סא"ל יהודה דרכסלר) הנחה את מפקד המשלט לחקור את הנערה, ובסיום החקירה להחזירה למקום בו נמצאה ולשחררה לחופשי. עד אז, על מפקד המשלט הוטלה האחריות לוודא כי לא יאונה לה כל רע.
כאשר יצא הקצין לסיור עם חמישה מחייליו, הוציא סמל היחידה את הנערה מהצריף בו כלאו אותה, הפשיט אותה מבגדיה ושרף אותם, ואז רחץ אותה תחת צינור מים. הנערה הושפלה לעיני כל, משום שצינור הרחצה היה מעין מקלחת מאולתרת ללא קירות שימנעו מלראות אותה עירומה ולהגן על פרטיותה. משסיים את הרחצה, הלביש אותה הסמל בבגדים קצרים והחזירה לצריף.
בהמשך, הגיעו חיילים ששהו במשלט והפצירו בשומר לאפשר להם להיכנס לצריף. בתחילה סירב השומר, אך לבסוף נעתר, וזה אחר זה נכנסו שלושה חיילים לצריף, למשכי זמן של כחמש דקות, וכשיצאו נראו כשהם רוכסים את מכנסיהם. עם שובו של הקצין מהסיור התפזרו החיילים מהצריף. הצעירה הובאה בפני הקצין וסיפרה כי "שיחקו בה" (בית הדין הצבאי קבע שהקצין הבין כי היא נאנסה). למרות זאת, שעה קלה לאחר מכן, הנערה הושפלה שנית: בפקודת הקצין קצץ אחד החיילים את שיערה של הנערה, חפף את ראשה בנפט ורחץ אותה בשנית תחת הצינור על מנת להעלים ראיות.
באותו ערב, הציע הקצין בסעודת השישי הצעה להצבעה:
ההצעה הראשונה התקבלה ברוב קולות על ידי חיילי המשלט, והקצין ערך לוח זמנים לאינוס הצעירה: ימים מסוימים הוקצו לכל קבוצת חיילים. ככל הנראה, הצעירה נאנסה מספר לא ידוע של פעמים במהלך אותו הערב.
הרצח
למחרת, פקד הקצין על הסמל להוציא את הצעירה להורג. הוא יצא עם קבוצת חיילים למרחק של כחצי ק"מ מהמשלט. לנגד עיניה כרו בור בעומק של כ-30 ס"מ. הצעירה החלה לבכות ופתחה בריצה על מנת לברוח, אך הסמל כיוון את רובהו אליה וירה כדור אחד שפגע ברקתה והרג אותה במקום. לאחר מכן, ירה בה מספר כדורים נוספים כדי לבצע וידוא הריגה. הקבוצה קברה את הצעירה בבור שכרו עבורה ושבה למשלט. כשנשאל הקצין על ידי מפקדו אם השיב את השבויה למקום בו נמצאה, ענה המפקד ש"היה חבל על הבנזין". בתאריך ה-15 באוגוסט 1949, שלח מפקד המשלט מברק המסכם את האירוע בזו הלשון:
החקירה והטיפול המשפטי
בעת ההעמדה לדין, היה קושי בקביעת העובדות הנוגעות לאלימות המינית שהופעלה כלפי הנערה והיקף המעשים, זאת משום שמצב הגופה לא אפשר בדיקה שתספיק כדי לקבוע ממצאים חד משמעיים. לכן, מרבית הראיות המרשיעות בנוגע לפשעים הנוגעים לאלימות המינית הגיעו בעקבות הודאות החיילים במשלט.
כתבי אישום הוגשו נגד הקצין והסמל באשמת רצח בכוונה תחילה, ונגד 18 חיילים נוספים במשלט באשמת רשלנות במניעת פשע, אונס ומעשים מגונים. כל הנאשמים ערערו על הפסיקה, ובערכאות הערעור נקבע כך:
בפסיקה נקבע כי מוטלת על חיילים חובה מוגברת במניעת עבירה מאשר על אזרחים. החיילים מצופים לסטנדרט מוסרי גבוה יותר ויש להחילו לא רק כציפייה, אלא כחוק. החיילים לא נקטו באף פעולה אקטיבית על מנת למנוע את הפשע, ובחרו להעלים עין ולאפשר לו להתרחש. בזאת מצהיר בית הדין על סטנדרט ההתנהגות המצופה מחיילי צה"ל גם בזמני לחימה.
בתרבות
בשנת 2017 יצא לאור הספר Minor Detail, ספרה של עדניה שבלי, סופרת פלסטינית אזרחית ישראל. הספר, שנכתב בערבית ותורגם לאנגלית מבוסס על תיאור הפרשה. בשנת 2021 הוצג הספר כמועמד ברשימה הארוכה של פרס בוקר הבינלאומי.
איגרות הרמב"ם
איגרות הרמב"ם הוא שם כולל לכל האיגרות ששלח הרמב"ם – רבי משה בן מימון, לאישים ולקהילות שונות מימי בחרותו ועד לשנותיו האחרונות. המדובר באיגרות ובמאמרים העוסקים בנושאים מחשבתיים-אמוניים, וכן בנושאים אישיים או ציבוריים אחרים. מכתביו, ובהם תשובות לשאלות הלכתיות, מכונסים לרוב בשם "תשובות הרמב"ם".
המפורסמות מבין האיגרות שיועדו לציבור הרחב הן "איגרת השמד", "איגרת תימן", "איגרת תחיית המתים" ועוד. כמו כן, בקובצי האיגרות הללו ניתן למצוא גם תכתובות בין הרמב"ם לבין אישים בני תקופתו מכל רחבי העולם היהודי. מטבע הדברים, שמות האיגרות הללו לא ניתנו להן על ידי כותבן אלא הוענקו להן על ידי מעתיקים, מתרגמים ומדפיסים מאוחרים יותר. חלק מהשמות המקובלים כוללים רק את שם המכותב וחלקם רומז גם לתוכנה של האיגרת. כמו כן, יש ונמצא כי לאיגרת אחת ניתנו במהלך הדורות שמות שונים.
ישנם פערים לשוניים, סגנוניים וניסוחיים בין איגרת לאיגרת, עובדה המעידה על כך כי הרמב"ם התאים את דבריו לקהל היעד.
מרבית האיגרות נכתבו במקורן בערבית יהודית, שפת הדיבור והכתיבה של הרמב"ם, אך חלק מהן נכתבו בעברית במקורן, או בשילוב של שתי השפות. הפילוסוף והמתרגם שמואל אבן תיבון, מכותב בעצמו של הרמב"ם, תרגם כמה מכתבי הרמב"ם לעברית, בהם גם חלק מאיגרותיו, עוד בחייו של הרמב"ם.
איגרת השמד
איגרת השמד (הנקראת גם: מאמר קידוש השם) היא ככל הנראה האיגרת הראשונה הידועה לנו שכתב הרמב"ם. יש המשערים שכתב את האיגרת כשהיה בעצמו בארצות שבהן היה השמד שאליו התייחס (ראו להלן), ויש המשערים שהוא כתב אותה זמן קצר לאחר שעזב בעצמו את צפון אפריקה בדרכו לארץ ישראל בשנת 1165 (הרב יצחק שילת משער כי האיגרת נכתבה בהיותו בארצות השמד, ועודכנה על ידו משהגיע לארץ ישראל). באיגרת זו, שמקורה לא נשתמר ובידינו תרגומים שונים שלה בלבד, דן הרמב"ם בתגובה היהודית הראויה לתופעת השמד במרוקו ובספרד, שהוא עצמו חווה, ונראה כי דבריו נכתבו מתוך ניסיון אישי. האיגרת נכתבה כתגובה למאמר שכתב חכם אלמוני, אשר יצא בחריפות כנגד אותם שלא עמדו בשמד וקיבלו בפיהם את הדת האיסלמית. הרמב"ם יצא נגדו בחריפות, וקבע שהאנוסים שנאלצו להתאסלם למראית עין כדי להציל את חייהם, אין דינם כדין עובדי עבודה זרה, ולא חל עליהם הכלל של ייהרג ואל יעבור. עם זאת, הפציר בהם לעזוב את ארצם מהר ככל האפשר, כדי שיוכלו לקיים את אמונתם בגלוי במקום שאין בו רדיפות ואינוס לשמד. בשולי האיגרת הוא גם יצא נגד אותם המבכרים להישאר בארצות השמד מתוך ציפייה לביאת המשיח שיגאל אותם, והבהיר ברורות שאין אנו יודעים מתי יבוא המשיח, וכי אל לו לאדם לנהוג כאילו יגיע המשיח מיד.