cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פק-מן
משחקיות
פק-מן הוא משחק מבוכים. על השחקן לתמרן את פק-מן (עיגול צהוב וקטן עם פה) ולנווט אותו דרך מבוך, בעודו אוכל גלולות ובונוסים. השלב מסתיים כאשר כל הגלולות נאכלו. בנוסף, ארבע רוחות משוטטות ברחבי המבוך במטרה לתפוס את פק-מן. כל שלב מתחיל כאשר שלוש רוחות נמצאות בתוך מתחם מיוחד והרביעית נמצאת מעליו. פק-מן עצמו מתחיל כל שלב קרוב לתחתית המבוך. הרוחות משתחררות מהמתחם בהדרגה ככל שהזמן עובר. כשהרוחות יוצאות, הן ב"מצב פיזור" ובו מגיעים לאחת פינות המסך, ורק לאחר מכן הן במצב "רדיפה", בו הם מתנהגים כרגיל.
ארבע גלולות מיוחדות שממוקמות בפינות המבוך וידועות כ"אנרג'ייזרים" (energizers) או "גלולות כוח" מעניקות לפק-מן את היכולת הזמנית לאכול את הרוחות. כאשר פק-מן נוטל "גלולת כוח", הצבע של הרוחות הופך לכחול-כהה והן משנות את כיוונן ונעות באיטיות יחסית. הרוחות שוות 200, 400, 800 ו-1600 נקודות כאשר הן נאכלות אחת אחר השנייה. העלייה ההדרגתית בנקודות תקפה עד הרגע בו הן חוזרות לעצמן, ולכן בכל פעם שפק-מן נוטל גלולת-כוח חדשה הרוח הראשונה שהוא אוכל תהיה שווה 200 נקודות, השנייה - 400 וכן הלאה. לכן, כדאי לשחקן לנסות ולאכול את כל ארבע הרוחות בכל פעם שהוא נוטל גלולת-כוח. כאשר רוח נאכלת על ידי פק-מן, העיניים שלה שבות למתחם הרוחות, שם היא חוזרת לעצמה ויוצאת מחדש למבוך. לפני שהרוחות הפגיעות חוזרות להיות מסוכנות, הן מהבהבות מספר פעמים בלבן. פרק הזמן שבו הרוחות נשארות פגיעות לאחר נטילת גלולת-כוח משתנה משלב לשלב, אך בגדול הוא הולך ומתקצר. לאחר מספר רב של שלבים הרוחות לא הופכות לכחולות כלל כאשר פק-מן נוטל גלולת-כוח, אך הן עדיין משנות את הכיוון שלהן.
כל גלולה רגילה שווה 10 נקודות (ישנן 240 גלולות רגילות בכל שלב) וגלולות-כוח שוות 50 נקודות כל אחת. בנוסף, ניתן להרוויח נקודות באמצעות אכילת בונוס שמופיע פעמיים בכל שלב מתחת למתחם הרוחות. נהוג לכנות את הבונוסים "פירות", אפילו שאחדים מהבונוסים אינם פרות כלל וכלל. הבונוסים משתנים בכל שלב או שניים, והשווי שלהם עולה בהדרגה:
רוחות הרפאים
אפילו שרוחות הרפאים מוגבלות על ידי אותן מגבלות של המבוך, קיימים מספר הבדלי מפתח בין התנועה של פק-מן לבין זו של הרוחות. לדוגמה, פק-מן מסוגל לפנות בפניות במהירות רבה יותר מאשר יריביו. בנוסף, כאשר פק-מן עובר במנהרה המחברת בין שני צידי המבוך הוא לא סובל מירידה במהירות, בניגוד לאויביו.
לכל רוח יש שם וכינוי, כמו גם תכונות משל עצמה.
מכונת הארקייד אפשרה לשנות את השמות ל-Urchin, Romp, Stylist ו-Crybaby באמצעות מתג DIP. את שמות הרוחות רואים ב"פרומו" של המשחק, כאשר אף אחד לא משחק בו.
תנועת הרוחות דטרמיניסטית לחלוטין. האלגוריתמים לבחירת מסלולן אינם אקראיים. ושחקנים מנוסים למדו לנצל את נקודת התורפה הזו על ידי יצירת מסלולים מדויקים עבור כל שלב כדי לסיים אותו ללא פסילה ועם מירב הנקודות.
בגרסה מאוחרת יותר של המשחק ההתנהגות של הרוחות שונתה במעט, אך היא עדיין לא הפכה לאקראית ולכן מסלולים חדשים הומצאו. כיום קימות עשרות גרסאות למשחק.
רוחות רפאים נוספות
במשחקי ההמשך של פק-מן מופיעות מספר רוחות רפאים חדשות שלא מופיעות במשחק המקורי:
חמשת רוחות אלה הם הרוחות הידועות ביותר שלא הופיעו במשחק המקורי. מלבדם קיימות מספר רב של רוחות אך הם לא צברו פופולריות כמו הרוחות המצוינות לעיל.
קטעי המעבר
במהלך השלבים הראשונים של המשחק, הרצף של המשחק נקטע באמצעות "קטעי מעבר" - סצנות הומוריסטיות מונפשות בכיכוב פק-מן ובלינקי, הרוח האדומה. ישנם שלושה קטעי-מעבר שונים:
במשחקי ההמשך שנוצרו על ידי Midway (מלבד Pac-Man Plus), קטעי המעבר הם למעשה סיפורים, למשל בגברת פק-מן מספרים איך היא ופק-מן נפגשו וילדו ילד, ובמשחק ההמשך Jr. Pac-Man, מספרים איך בנם של פק-מן וגברת פק-מן התאהב ביאם-יאם, בתו של בלינקי. המשחקים של Namco משתמשים בסגנון ההומוריסטי, אך הפעם, עם כל הרוחות.
שלב "המסך המפוצל"
טכנית, אין למשחק סוף. השחקן יקבל שלבים חדשים אותם הוא יצטרך לסיים כל עוד נותרו לו חיים. אולם, עקב תקלה במשחק, הצד הימני של שלב 256 משובש, מה שהופך את השלב לכזה שאי אפשר לשחק בו מעשית. התקלה נגרמת בגלל הדרך בה נשמר מספר השלב בתכנות של המשחק - באמצעות בייט בודד. 255 הוא המספר הגבוה ביותר אותו ניתן לשמור על ידי שימוש בבייט אחד. כאשר המשחק מנסה להמשיך למספר שגבוה יותר מתבצעת גלישה והמשחק "משתגע".
חובבי פק-מן מתייחסים לשלב זה כאל "השלב הסופי", "שלב המסך המפוצל" או פשוט כאל הסיום של משחק ה"פק-מן". אפילו שקיימות טענות שמישהו עם מספיק ידע לגבי התבנית של המבוך יכול לעבור את השלב, אך ככלל הוא נחשב כבלתי-עביר על ידי שימוש באמצעים לגיטימיים.
ניתן לקבוע את פרטי שלב המסך המפוצל רק על ידי שיפצורים מודרניים. מספר ROM-ים של המשחק (בהם ניתן לשחק באמצעות אמולטור ה-MAME) מכילים אפשרות שבעזרתה ניתן לנקות את השלב מכל הגלולות שבו. בעזרת שיטה זו לא רק שהרבה יותר קל להגיע לשלב 256, אלא גם ניתן לראות מה קורה לאחר שהשלב מושלם.
מכיוון שהצד הימני של השלב לא קיים, פק-מן והרוחות מסוגלות לנוע בו בחופשיות, להוציא מספר סמלים משובשים שמייצגים חלקים שבורים של המבוך. סמלים אחרים מייצגים את גלולות הכוח, אותן חייב השחקן לאכול כדי להמשיך לשלב הבא (בניגוד לשלבים אחרים, אם פק-מן מאבד חיים - גלולות הכוח בצד הימני של המסך יחזרו). מכיוון שהחלקים השבורים של המבוך פזורים במקומות רבים, קשה עד בלתי אפשרי לאתר את כולם.
אם מסיימים את השלב, המשחק מתחיל מההתחלה ללא תקלה וניתן לשחק עד שלב 256 מחדש. אולם, בניגוד לבונוסים ולקטעי המעבר שיחזרו מתחילת המשחק, הרוחות ישמרו על המהירות ועל תכונתן לא להפוך לפגיעות כאשר אוכלים גלולת כוח מהשלבים המאוחרים יותר.
שיא הנקודות
משחק ה"פק-מן" המושלם (בו השחקן משלים את כל 255 השלבים עם מספר הנקודות המקסימלי וללא פסילות) שוחק ותועד לראשונה בשנת 1999 על ידי בילי מיטשל. הניקוד המקסימלי אליו הגיע מיטשל היה 3,333,360 נקודות. עם זאת, בדצמבר 1982, ילד בן 8 בשם Jeffrey R. Yee קיבל מכתב מנשיא ארצות הברית רונלד רייגן המברך אותו על השיא העולמי של 6,131,940 נקודות - שיא שאפשרי רק אם השחקן עבר את שלב המסך המפוצל (שלב 256). מאז ועד היום קיים ויכוח לגבי אמיתות המאורע. בילי מיטשל הציע פרס של 100,000 דולר למישהו שיוכל להוכיח שהוא עבר את שלב המסך המפוצל לפני האחד בינואר 2000. אף אחד לא הצליח.
מורשת
המשווקים של יצרניות משחקי הווידאו הופתעו לחלוטין על ידי ההצלחה המסחררת של פק-מן ב-1980. מראיונות עם מתכנתים שעבדו בתעשייה בזמן תקופת הזהב של משחקי הארקייד עולה כי מנהלי השיווק התעלמו לגמרי מהמשחק והעריכו שמשחק מרוצים שלהם בשם Rally-X יהיה זה שיסיים את השנה בראש טבלת המכירות. אולם, המשחק תפס תאוצה בקרב קהילת השחקנים והפופולריות שלו האפילה על כל מה שנראה אי פעם בתעשייה. המשחק אפילו עלה על משחק ה"פולשים מהחלל" בדרכו אל התואר "המשחק הפופולרי והמשפיע ביותר של שנות השמונים".
העיצוב הייחודי ומקורי של המשחק עורר אצל יצרני המשחקים השראה ליצור משחקים שונים מסגנון ה"קרב בחלל". "פק-מן" החדיר לתוך עולם משחקי הווידאו אלמנט של הומור אותו המעצבים מיהרו להעתיק, מכיוון שהוא פנה לאוכלוסייה רחבה בהרבה. רבים ממשחקי הווידאו הפופולריים של התקופה, כולל Q*bert, דונקי קונג ו-Frogger חייבים את קיומם להצלחה של "פק-מן". לאורך השנים נוצר מספר רב של "משחקי-המשך" ל"פקמן". המשחקים הרשמיים של Namco כוללים את Ms. Pac Man, Super Pac-Man, Pac-Land, Pac-Mania (שאותו Namco קנתה מ - Midway והפך למשחק רשמי), ומשחקי ההמשך של Midway (בתגובה לעובדה ש - Namco אסרה עליהם להפוך את גברת פק-מן למשחק רשמי):
Pac-Man Plus ,Jr. Pac Man, משחק הפינבול Baby Pac-Man ומשחק הטריוויה Professor Pac-Man.
בתקופה מאוחרת יותר יצא לאור Pac-Man 2: The New Adventures (ביפן ידוע כ - Hello! Pac-Man) עבור קונסולת Super Nintendo Entertainment System וקונסולת Sega Genesis. בנוסף, גרסאות פיראטיות של המשחק נוצרו, כאשר הבולטת שבהן נקראת Hangly-Man, ששוחררה ב - 1981 על ידי Nittoh, וזכתה למספר רב של חיקויים, כמו Caterpillar של Phi, שבו המבוך אדום, פק-מן מוחלף בזחל והרוחות בעכבישים (אפילו יש חיקוי של Hangly-Man המכיל את הראש של פופאי במקום פק-מן). כמו כן, זמן קצר לאחר היציאה של "פק-מן", נכנסו לשוק משחקי הארקייד משחקי-מבוך רבים נוספים. אחד מהמשחקים, K.C. Munchkin, הורד מהמדפים לאחר שחברת Namco איימה לתבוע את היוצרים עקב הדמיון הבולט ששרר בין המשחקים.
במקביל למשחק, שווקה גם סחורה רבה בכיכובו של פק-מן, החל מחולצות, דרך צעצועים וכלה במשחקי וידאו נישאים. המשחק אף הוביל ליצירת הסינגל "Pac-Man Fever" בביצועם של Buckner & Garcia.
פק-מן
זוהי הסדרה הראשונה של פק-מן, ונוצרה על ידי Hanna-Barbera. הסדרה שוחררה ב - 1982 וכללה בה את הדמויות מהמשחקים פק-מן וגברת פק-מן. הסדרה עוקבת אחר פק-מן, אשתו גברת פק-מן (ידועה בשמה הפרטי פפר (Pepper) בסדרה זאת) ובמשפחתם, שחיה בארץ פק, בה הכל עגול (כולל הגאוגרפיה והאדריכלות). ברוב הפרקים פק-מן ומשפחתו נלחמים נגד חמשת הרוחות (בלינקי, פינקי, אינקי, קלייד וסו, הרוח הסגולה (בסדרה זאת, התנהגותם של בלינקי וקלייד הפוכה, וקלייד הוא המנהיג), שנשלחו על ידי מזמרון הרשע (דמות מסתורית שנראית כמו דארת' ויידר ממלחמת הכוכבים ומתנהג כמו גרגמל מהדרדסים), שרוצה לשלוט על העולם באמצעות "גלולות הכוח", שמשמשות כמזון העיקרי ומקור הכוח בעיר פק, ולכן שולח את הרוחות לתקוף את העיר פק. פק-מן ואשתו תמיד מצליחים לאכול את הרוחות ולהציל את המצב בכל פרק. סדרה זאת בעלת שתי עונות, והעונה השנייה מציגה את "גיבור העל" סופר פק-מן מהמשחק בעל אותו השם. ב-1984, Namco שחררה משחק בשם Pac-Land, המבוסס לחלוטין על סדרה זו, ו - 10 שנים לאחר מכן, שחררה את Pac-Man 2: The New Adventures, המשתמש באלמנטים מהסדרה. כמו כן, סדרת Pac-Man World משתמשת בדמויות מסדרה זו, כגון הבן התינוק של פק-מן וצ'ומפ צ'ומפ - הכלב שלו.
פק-מן והרפתקאות רוחות הרפאים
פק-מן והרפתקאות רוחות הרפאים (Pac-Man and the Ghostly Adventures) (ידועה ביפן כ"עולם פק" (Pac-World)) היא סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת המשחקים פק-מן. היא שודרה בישראל בערוץ הילדים מאז סוף שנת 2013. סדרה זאת סובבת אחר הרפתקאותיו של "פק-מן", הפק-מן הצהוב האחרון בעולם ושני חבריו, צילינדרייה וספיירל, המגנים על עולם פק מהרוחות, לאחר ששער הרוחות נפתח בטעות על ידי פק-מן. בסדרה זאת, ארבעת הרוחות מהמשחק הרשמי, בלינקי, פינקי, אינקי וקלייד, הם חברים של פק-מן ועוזרים לו לעיתים תכופות, בתמורה שהוא יעזור להם למצוא את גופם. פק-מן נשבע לעצור את הרוחות (ואת מנהיגם ביטראיוס, או כל רשע אחר) מלהשתלט על עולם פק, כאשר מחפש אחר הוריו האבודים. סדרה זאת בעלת שתי עונות, ואמורים להשתחרר לה 52 פרקים (35 שודרו). משחק ריצה ללא סוף, המבוסס על הסדרה בשם "Pac-Man Dash", שוחרר למכשירי iOS ואנדרואיד. משחק רשמי המבוסס על הסדרה שוחרר לקונסולות ה-Wii U, Playstation 3, Xbox 360, לנינטנדו 3DS ולמחשב האישי ושוחרר ב-2013. משחק המשך לאותן פלטפורמות שוחרר ב-14 באוקטובר 2014.
פיקסלים
פק-מן מופיע בסרט פיקסלים שיצא לאקרנים ב-23 ביולי 2015. הסרט מספר על מתקפה חייזרית על כדור הארץ בה נעזרים הפולשים בדמויות משחקי ווידאו רטרו, ביניהם פק-מן.
סמארט פורספיד
סמארט פורספיד (באנגלית: Smart Forspeed) היא מכונית קונספט דו-מושבית בתצורת מכונית מיקרו המונעת על ידי מנוע חשמלי מתוצרת חטיבת סמארט, חברת בת של דיימלר AG אשר הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה ("Geneva Motor Show" ) בשנת 2011.
קוקה-קולה זירו
קוקה-קולה זירו (באנגלית: Coca-Cola Zero Sugar) הוא משקה קולה בגרסה נטולת סוכר מטעם חברת קוקה-קולה. מקור שמו בערכו הקלורי הנמוך (בערך קלוריה אחת בפחית משקה, בהשוואה ל-142 קלוריות בפחית קוקה-קולה רגילה).
השקה ושיווק
המשקה הושק בארצות הברית בשנת 2005 ובעשרות מדינות מאז. המשקה ממותג בדרך שונה מדיאט קוקה-קולה ולמעשה נבדל ממנו בשלושה מובנים. ראשית, בעוד שנוסחת הטעם של המשקה דיאט קוקה-קולה שונה מזו של משקה הקוקה-קולה המקורי, נוסחת הטעם של קוקה-קולה זירו אמורה להיות זהה לזו של קוקה-קולה. בפרסומות למשקה נשאלים עורכי דין על ידי נציגים של "קוקה-קולה" האם הם יכולים לתבוע את "קוקה-קולה זירו" על הפרת זכויות בטעם (taste infringement), זכות שאינה קיימת (וממילא חברה אינה יכולה לתבוע את עצמה). שנית, בעוד שהמשקה דיאט קוקה-קולה ממותק במינון גבוה יחסית של אספרטיים ובמינון נמוך של אצסולפאם-K, קוקה-קולה זירו ממותק במינון נמוך יותר של אספרטיים ובמינון גבוה יותר של אצסולפאם-K. שלישית, קוקה-קולה זירו נושא שם אחר, בין היתר למטרות שיווק: המשקה פונה, בין היתר, לקהל יעד של גברים צעירים שהיו עשויים להירתע מצריכת משקה דיאטטי, אך מוכנים לצרוך משקה נטול קלוריות. המשקה הושק וממוצב בארצות הברית כמתחרה העיקרי של המשקה פפסי של חברת פפסיקו, ומתחרה למעשה גם ביתר משקאות הקולה המוגזים נטולי הסוכר כגון דיאט קוקה-קולה ודיאט פפסי. המוצר תפס במהירות נתח שוק לא מבוטל ולדברי בכירים בחברת קוקה-קולה מדובר בהשקה המוצלחת ביותר של החברה בתקופה של 20 שנה.החברה המרכזית לייצור משקאות קלים החלה לייצר ולפרסם את המשקה בישראל בחודש מרץ 2008. בתוך חודשיים ממועד ההשקה כבש המוצר נתח של 10% משוק משקאות הקולה, בעיקר על חשבון משקאות הקולה האחרים של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה-קולה ודיאט קוקה-קולה). סיסמת הפרסום שבה נעשה שימוש בישראל היא: "טעם נהדר, Zero סוכר" (טעם נהדר, אפס סוכר).
ביוני 2017 פורסם שקוקה קולה תוריד מהמדפים את הזירו, זאת עקב השקת הקולה ללא סוכר, משקה ללא סוכר הקרוב בטעמו לקולה הרגיל "האדום", בשל הצלחת המשקה במספר מדינות בעולם הודיעה חברת קוקה קולה שלא תוריד את המשקה.
בישראל המשקה מותג מחדש בשנת 2018 בהחלפת צבע הבקבוק והפחית שהיה עד כה בצבע שחור. העיצוב החדש חציו באדום וחציו בשחור ונקרא "קוקה קולה זירו", ולא "קולה זירו" כבעבר.
באותו חודש יצאה קריאת החזרה ("ריקול") לפחיות קוקה קולה זירו שיובאו מאוקראינה ביבוא מקביל בשל טעות בסימון האזהרה.
רכיבים וערך תזונתי
מרכיביו של המשקה בגרסתו האמריקנית הבסיסית הם: מים, פחמן דו-חמצני, קרמל, חומצה זרחתית, אספרטיים, פוטסיום בנזואט, חומרי טעם טבעיים, פוטסיום ציטרט, אצסולפאם-K, קפאין. על פי תווית המוצר, במנה של 240 מיליליטר יש 0 קלוריות, 30 מיליגרם נתרן, ו-23 מיליגרם קפאין. אין במשקה חלבונים, פחמימות או שומנים.
הלוגו
הלוגו של קוקה-קולה זירו מבוסס על הלוגו המסורתי של קוקה-קולה - הכיתוב Coca Cola באותיות מחוברות בצבע אדום. במדינות מסוימות מוקף הכיתוב באדום בעיטור לבן. כיתוב זה מופיע על רקע שחור כשמתחתיו המילה zero באותיות קטנות כתובות בגופן הדומה ל-Twentieth Century. ישנם הבדלים קטנים בין מדינה למדינה ביחס לכיתוב המילה zero. למשל, בבריטניה האות o מופיעה בצורה ספירלית, ואילו בארצות הברית עובי האותיות יורד בהדרגה.
ארצות הברית וקנדה הן המדינות היחידות שבהן הרקע של הלוגו היה בתחילה לבן, והמילה zero נכתבה בשחור. כך הופץ המשקה מרגע השקתו ועד לשנת 2006, אז שונה הלוגו לרגל מהדורת חג מיוחדת ומאז נותר במתכונת המתוארת לעיל - תחילה רק בבקבוקי 2 ליטר, ולאחר מכן גם בפחיות ובבקבוקים קטנים יותר. שינוי זה צמצם מעט את הבלבול שהיה בשוק האמריקני בין המוצר החדש לבין הדיאט קוקה-קולה הוותיק.
טעמים נוספים
בנוסף לטעם הבסיסי של קוקה-קולה זירו עלו למדפים בארצות הברית משקה קוקה-קולה זירו בטעם דובדבן (ינואר 2007), ומשקה קוקה-קולה זירו בטעם וניל (מאי 2007). ייצור והפצת הטעמים החדשים מתבצע במדינות שונות ברחבי העולם, אך טרם הגיעו לישראל.
ביולי 2018 לאחר ירידת קוקה קולה דיאט מהמדפים, השלימה החברה את טעם הדיאט לימון בקוקה-קולה זירו בטעם לימון.
ביוני 2020 השיקה החברה בישראל את קוקה-קולה זירו בטעם מנגו.
ב-2022 השיקה קוקה קולה משקה בטעם אבטיח תות בשיתוף פעולה עם דיג'יי מרשמלו.
לורנס סטון
לורנס סטון (אנגלית: Lawrence Stone; 4 בדצמבר 1919 - 16 ביוני 1999) היה היסטוריון אנגלי שמחקרו עסק בהיסטוריה של האלף השני באירופה. לסטון הייתה השפעה חשובה על התפתחותה של ההיסטוריה החברתית.
ביוגרפיה
לורנס סטון נולד באספום, סוריי ורכש את חינוכו בשנים 1938-1933 בבית הספר צ'ארטרהאוס (Charterhouse School), בסורבון (1938) ובאוקספורד) (1940-1938 ו-1946-1945). במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת סטון בעתודת המילואים של הצי המלכותי הבריטי. בין מוריו העיקריים באוקספורד היו יו טרבור-רופר. סטון היה חבר סגל באוניברסיטת אוקספורד בשנים 1963-1943 ושירת כפרופסור על שם דודג' באוניברסיטת פרינסטון בשנים 1990-1963.
החל מ-1958 היה חבר מערכת בכתב העת Past and Present.
מחקריו
מחקריו של סטון עסקו בתקופות ארוכות ובתחומים שונים של ההיסטוריה האירופאית מימי הביניים ועד העת החדשה. סטון צידד בשימוש בשיטות ממדעי החברה לצורכי המחקר ההיסטורי. הוא טען כי שימוש בשיטות כמותיות על מנת להרכיב נתונים עשויה להוביל להכללות מועילות לגבי תקופות שונות בזמן. עם זאת, היה סטון בעד יצירת "חוקי" היסטוריה" כפי שסברו קרל מרכס או ארנולד טוינבי. לפי השקפתו של סטון, המקסימום שהיסטוריון יכול לעשות הוא ליצור הכללות לטווח זמן של מאה אחת ולא מעבר לכך. סטון התעניין מאוד בחקר המנטליות של בני האדם בעת החדשה המוקדמת בהתאם לקווים שהתוותה אסכולת האנאל, אולם סטון דחה את התאוריות הגאוגרפיות של פרנאן ברודל בסוברו כי הן פשוטות מדי. בהתאם לקו מחקר זה, אהב סטון לצרף היסטוריה עם אנתרופולוגיה ולהציע תיאור משולב בדומה לקליפורד גירץ.
משבר האצולה 1558-1641
בספר זה (The Crisis of the Aristocracy, 1558-1641) עורך סטון ניתוח כמותי של נתונים רבים הנוגעים לפעילויות הכלכליות של האצולה האנגלית והסיק שהיה משבר כלכלי רציני בקרב האצולה במאות 16 וה-17. סטון גם טוען שהמהפכה האנגלית באמצע המאה ה-17 היא תולדה של שקיעתה של האצולה במאה השנים שקדמו לכך. על תזה זו ערער מאז כריסטופר תומפסון בטענו שההכנסה האמיתית של האצולה הייתה גבוהה ב-1602 מאשר ב-1534 וגדלה באופן ניכר ב-1641. ספרו זה של סטון יצא בעיבוד קצר וידידותי לקהל הרחב.
משפחה מין ונישואים באנגליה 1500-1800
בספר זה (The Family, Sex and Marriage in England, 1500-1800) השתמש סטון בשיטות כמותיות לצורך חקר חיי המשפחה, והוא מנתח לשם כך יומנים ומכתבים שהותירו אחריהם בני המעמד הגבוה של החברה האנגלית. מסקנתו היא ששררה מעט אהבה בנישואים באנגליה לפני המאה ה-18. מסקנה זו הביאה עליו התקפות מצד חוקרי ימי הביניים שציינו שסטון לא ראה נכונה את המציאות שהתקיימה ימי הביניים וכי ישנן די ראיות שהיו נישואים אוהבים רבים לפני 1700. ספר זה היה בין הגורמים המרכזיים שהביאו לפריחתו של חקר תולדות המשפחה האירופאית.
בשנות השמונים נטש סטון את התזות שהובעו בשני ספריו לעיל.
אליטה פתוחה: אנגליה 1540-1880
ספרו זה (An Open Elite England 1540-1880) כתב סטון בצוותא עם אשתו ז'אן והוא ראה אור בשנת 1984. הספר מתאר את הניעות החברתית בקרבן של השכבות העליונות של החברה האנגלית.
תחיית הסיפר: מחשבות על היסטוריה ישנה-חדשה
מאמר זה ראה אור בשנת 1979 בכתב העת Past and Present. זוהי סקירה של ההיסטוריוגרפיה של המאה העשרים. במאמרו מנסה סטון להראות כי חלה ירידה במעמדם של מדעי החברה והשפעתם על המחקר ההיסטורי.
ביקורת על סטון
התזה של סטון, לפיה האליטה הפוליטית הבריטית הייתה "סגורה" לחברים חדשים, נבחנה מחדש לאחר תקופה שבה הייתה מקובלת ופופולרית בעבודותיהם של מלומדים כמו מחקרו של סיימון שאמה על המהפכה הצרפתית (Citizens). על דעה זו ערערו לאחרונה, לדוגמה בספרו של אליס ואסון 'נולד לשלוט: אליטות פוליטיות בבריטניה' (Born to Rule: British Political Elites (2000, המנסה להראות שהמעמד השולט היה פתוח באופן בסיסי לחברים חדשים לאורך העת החדשה המוקדמת.
המוזיאון הפוליטכני
המוזיאון הפוליטכני (ברוסית: Политехнический музей) הוא מוזיאון מדע הממוקם במוסקבה בירת רוסיה.
המוזיאון מציג את ההתפתחות הטכנולוגית והתפתחות המדע במאות ה-19 וה-20 ומתמקד בהתפתחות המדע והטכנולוגיה בברית המועצות. בין מוצגי המוזיאון נכלל הטלסקופ האכרומטי הראשון.
היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1872 בעקבות התערוכה הטכנולוגית הרוסית הראשונה שנערכה בשנת ה-200 להולדתו של הצאר פיוטר הגדול. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל איפוליט מוניגטי והושלם בשנת 1877.
המוזיאון הוא הגדול במוזיאוני המדע ברוסיה, ומציג מוצגים היסטוריים הממחישים המצאות היסטוריות ובהם המחשבים הראשונים שנבנו בברית המועצות. אוספי המוזיאון כוללים למעלה מ-160,000 מוצגים ב-65 אולמות תצוגה בנושאי הכימיה, כריה, מטלורגיה, תחבורה, אנרגיה, אופטיקה, אוטומציה, מחשבים, הנדסה, אלקטרוניקה ורדיו, תקשורת וחקר החלל.
ואיה דל קאוקה
וַאיֵה דל קאוקה (בספרדית: Valle del Cauca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במערב קולומביה והוא גובל במחוזות צ'וקו בצפון, בריסרלדה בצפון-מזרח, בקינדיו וטולימה במזרח, בקאוקה בדרום ובאוקיינוס השקט במערב. כמו כן האי מלפלו שייך למחוז.
מקור השם
המשמעות המילולית של השם היא "עמק הקאוקה", והוא מתייחס לעמק של נהר קאוקה הזורם במחוז ושעל גדותיו הוקמו כמה יישובים חשובים בתחילת ההתיישבות הספרדית באזור.
היסטוריה
במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום שבטי ילידים שונים. האירופאי הראשון שעבר במקום היה הקונקיסטאדורים הספרדים סבסטיאן דה בללקאסר וחואן דה אמפודיה ב-1535. תוך שנים ספורות הוקמה פרובינציית פופאיאן, שהשתייכה למלכות המשנה של פרו עד להקמת מלכות המשנה של גרנדה החדשה במאה ה-18, וכללה בין היתר את שטחי המחוז העתידי.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה בתחילת המאה ה-19 נוצרה פרובינציית פופאיאן שהשתייכה למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות), אך תוך שנים ספורות הייתה חלוקה מחדש למחוזות והאזור היה חלק ממחוז קאוקה (שכלל את כל מערב קולומביה המודרנית). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והוא חולק בין פרובינציית פופאיאן שנוסדה מחדש ובין פרובינציית בואנוונטורה (שמ-1835 בירתה הייתה קאלי). בשנים שלאחר מכן חלקים נוספים פוצלו מפרובינציית פופאיאן ועתה היו חלקים מהמחוז העתידי גם בפרובינציות ברבקואס וקאוקה (שבירתה הייתה העיר בוגה בשטחי המחוז העתידי).
ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קאוקה שכללה את כל דרום ומערב המדינה, כמו גם חלקים נרחבים ממזרחה ואשר בירתה הייתה פופאיאן (במחוז קאוקה המודרני). ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה. תושבים מקומיים ניסו לגרום לפיצול האזור של ואיה דל קאוקה ממחוז קאוקה, אך הם לא צלחו בעשורים הראשונים לפעולותיהם.
ב-1908 הייתה חלוקה מחדש של מחוזות בקולומביה, ובין היתר פוצלו ממחוז קאוקה מחוזות קאלי (שבירתו הייתה קאלי), בוגה (שבירתו הייתה בוגה) וקרטגו (שבירתו הייתה קרטגו) בשטחי מחוז ואיה דל קאוקה המודרני. החלוקה החדשה לא שרדה זמן רב והייתה כוונה לספח את המחוזות החדשים בחזרה למחוז קאוקה, אך פעילות של ילידי האזור אצל השלטון בבוגוטה גרמה לכך שב-16 באפריל 1910 המחוזות אוחדו לכדי מחוז ואיה דל קאוקה המודרני, כשבירתו היא קאלי.
כלכלה
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול קנה סוכר, כותנה, סויה ודורה. תעשיית הסוכר הענפה של המחוז מתרכזת באזור העיר יומבו. כמו כן, הנמל של העיר בואנוונטורה במחוז הוא אחד הנמלים החשובים של קולומביה בחוף האוקיינוס השקט.
חלוקה מנהלית
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לחמישה אזורי משנה (Subregiones) כדלהלן:
טריטוריית איי ים האלמוגים
טריטוריית איי ים האלמוגים (באנגלית: Coral Sea Islands Territory) היא קבוצת איים טרופיים ושוניות לא מיושבים (למעט 4 עובדי התחנה המטאורולוגית באי ויליס) המצויים בים האלמוגים צפונית מזרחית לקווינסלנד, ומהווים את אחת מטריטוריות אוסטרליה. ישנם כ־30 ריפים ואטולים בטריטוריה זו, 12 מהם מכוסים בשעות הגאות וה־18 הנותרים כוללים כ־51 איים ואיי קי.
שטחם של האטולים משתנה. שונית ליהו, לדוגמה, היא האטול השני בגודלו בעולם, ושטחו הכולל 2,500 קמ"ר (כולל שטח הלגונה). שטח היבשה הכולל של האיים – 0.91 קמ"ר. אולם האיים מפוזרים על פני ים האלמוגים בשטח ימי כולל של 1 מיליון קמ"ר.
האיים מהווים אזור קינון חשוב לעופות וצבים, ולכן בשנת 1969 נחקק חוק איי ים האלמוגים, כטריטורייה נפרדת השייכת לאוסטרליה ומנוהלת על ידי משרד איכות הסביבה האוסטרלי.
גאוגרפיה
איי ים האלמוגים מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
שונית מליש
שונית מאליש נמצאת כ־300 ק"מ מזרחית לקבוצת האיים הצפון־מערבית, והיא השונית המרוחקת ביותר מיבשת אוסטרליה.
צורתה של השונית צורת בומרנג, אורכה 10 ק"מ ורוחבה 3 ק"מ (שטחה כ־25 קמ"ר).
השוניות שסביב הלאגונה שקועות תחת המים בעת הגאות. במרכז הלאגונה נמצא האי היחיד שאינו מוצף – איון הראלד סיקון, שאורכו 600 מטרים ורוחבו 120 מטרים.
האיים הדרומיים
שונית אליזבת ושונית מידלטון, וכן הריפים סביב איי הלורד האו מהווים את שוניות האלמוגים הדרומיות בעולם. מיקומם מתאפשר בשל המפגש בין הזרם הטרופי והזרם הממוזג באוקיינוס. מפגש זרמים זה תורם לעושר המינים הרב המתגוררים בשוניות.
שוניות אלה מהווים אטולים שרובם מצויים תחת מים.
השוניות מהוות חלק משמורת הטבע הימית שוניות אליזבת ומידלטון, החל מה־23 בדצמבר 1987. שטח שמורת הטבע – 1880 קמ"ר.
שונית מידלטון
שונית מידלטון היא אטול שאורכו 8.9 ק"מ ורוחבו 6.3 ק"מ (שטחו 37 קמ"ר, לרבות שטח הלגונה). באטול אי אחד – קי אליזבת ששטחו 400 מטרים על 600 מטרים ואין עליו צמחייה. גובה הנקודה הגבוהה באי 1.5 מטרים מעל פני הים.
שונית אליזבת
שונית אליזבת היא אטול שאורכו 8.2 ק"מ ורוחבו 5.5 ק"מ (שטחו 51 קמ"ר, לרבות שטח הלגונה). הנקודה הגבוהה באיון היחיד של האטול (ששטחו 100 מטרים על 70 מטרים) גובהה 0.8 מטרים מעל פני הים.
אימרה נאג'
אימרה נאג' (בהונגרית: Nagy Imre; אלפבית פונטי בינלאומי: ) (נולד ב־7 ביוני 1896 – הוצא להורג ב־16 ביוני 1958) היה פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי, ראש ממשלת הונגריה בשנים 1953–1956. ממנהיגי המרידה בהונגריה בשנת 1956.
ביוגרפיה
נאג' נולד בקאפושוואר שבהונגריה למשפחת איכרים, והוכשר כנפח, בטרם הצטרף לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. הוא נפל בשבי רוסיה ובעת המהפכה הרוסית שהה בשבי, הושפע מן האירועים והפך לקומוניסט. בשנת 1919 שב מן השבי והיה בין אנשיו של בלה קון אשר הקימו רפובליקה סובייטית קצרת ימים בהונגריה. ב-1929 עבר לברית המועצות שם היה מעורב במחקר חקלאי, וכן פעל במסגרת האגף ההונגרי של הקומינטרן.
נאג' שהה ברוסיה במהלך הטיהורים הגדולים בהם נרצחו רבים מן הקומוניסטים ששהו בגלות בארץ זו, ובהם בלה קון, אולם התמזל מזלו והוא שרד את הטיהורים.
לאחר כיבוש הונגריה על ידי הרוסים במלחמת העולם השנייה, בשנת 1944 שב נאג' להונגריה ושירת כשר החקלאות בממשלות שהוקמו בשנים אלו, שהיו בתחילה קואליציה של מספר מפלגות, בהן "מפלגת האיכרים הזעירים", ולאחר מכן עברו לשליטה קומוניסטית מלאה. במסגרת זו הפך נאג' מומחה לבעיות הרווחה של המגזר החקלאי בהונגריה.
בשנותיו של נאג' בתפקיד (1953–1955) הוא הבטיח רפורמות כלכליות וחברתיות, אך הן התאפיינו במיוחד במאבקי כוח בין האגף הרפורמיסטי שבראשו עמד לבין האגף הסטליניסטי, שבראשו עמד ראקושי. בשנת 1955 גברה ידו של האגף הסטליניסטי, ונאג' הודח ממשרותיו. תחילה, בפברואר 1955 הודיעו בעיתונות שנאג' חולה במחלת לב. לאחר מכן, במרץ 1955 גינתה המפלגה הקומוניסטית ההונגרית את נאג' כמי שהוליך שולל את העם ההונגרי בסיסמאות דמגוגיות והזניח את התעשייה הכבדה. ב-18 באפריל 1955 הודח נאג' ממשרת ראש הממשלה ומהפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית וב-19 במאי 1955 התפטר מתפקידו כסגן נשיא המועצה הלאומית של המפלגה השלטת בהונגריה. בסוף 1955 גורש נאג' מהמפלגה הקומוניסטית. במשך זמן מה עסק בהוראה ופרש מפעילות ציבורית.
ביולי 1956 כששב ראקושי מברית המועצות ומצא תסיסה נגדו, הוא האשים בכך את נאג' וחבורותו. החלפתו של ראקושי בארנו גארו בסוף יולי 1956 העלתה את האפשרות של שובו של נאג' לקדמת הבמה. באוגוסט הוזמן נאג' על ידי גארו לשוב למפלגה הקומוניסטית. באוקטובר 1956 הופיע נאג' כ"אדם פרטי" בהלוויה הממלכתית שנעשתה לרייק לאחר שטוהר מההאשמות נגדו. ב-14 באוקטובר 1956 פרסמה המפלגה הקומוניסטית הודעת טיהור על נאג', בו נקבע שההאשמות נגדו נבעו מדעות קדומות של ראקושי.
בהפגנות הסטודנטים באוקטובר 1956 בדרישה לרפורמות בהונגריה, העלו הסטודנטים את הדרישה להשבת נאג' לראשות הממשלה. דרישה זאת נתמלאה, במקביל לתחילת דיכוי ההפגנות על ידי הצבא האדום, שהביא לפרוץ המרד ההונגרי. ממשלתו של נאג' ניצבה בין הפטיש לסדן, בין דרישותיהם של המורדים לרפורמות מקיפות, ובין לחץ סובייטי אגרסיבי. נאג' הכריז על סיום המשטר החד-מפלגתי, ועל הקמת ממשלה זמנית רב מפלגתית שכללה נציגים מן המפלגות הישנות אשר פורקו בהוראת המשטר הקומוניסטי, אנשים כקרדינל מינדסנטי, או ראש הממשלה והנשיא לשעבר זולטאן טילדי, שהיו מזוהים עם ההתנגדות למשטר הקומוניסטי. ב-1 בנובמבר 1956 הוא הכריז על פרישתה של הונגריה מברית ורשה, וקרא לעזרה מדינות המערב. ב-3 בנובמבר 1956 הציג את ממשלתו הרב מפלגתית.
ב-4 בנובמבר 1956 פלשו הסובייטים להונגריה בכוח גדול כדי לדכא את המרידה, ב"הזמנתו" של יאנוש קאדאר, שר החוץ בממשלתו של נאג', שהפך לעושה דברם של הרוסים. נאג' ועמו רבים מאנשי ממשלתו חיפשו מקלט מדיני בשגרירות יוגוסלביה, שם שהו עד 22 בנובמבר. הם יצאו מן השגרירות מרצונם לאחר שהובטח להם כי לא יאונה להם כל רע. ההבטחה הופרה באופן מיידי. נאג' ואנשיו נעצרו, נשלחו לרומניה (כדי להרחיקם ממוקד המרידה שעדיין לא דוכאה באופן סופי), ולאחר מכן הוחזרו לבודפשט, שם נשפטו במשפט חשאי והוצאו להורג ביוני 1958.
נאג' ואנשיו נקברו בפינה מרוחקת בבית הקברות העירוני בבודפשט, ולא הורשתה גישה לקברם עד שנת 1989. במשך הזמן בו לא הורשתה גישה לקברו של נאג' או העלאת זכרו, היה מצוי לוח זיכרון המציין את מותו בבית הקברות פר לשז בפריז. בשנת 1989 טוהר שמו של נאג', והוא נקבר מחדש בהלוויה ממלכתית. כיום מצוי בסמוך לקברו פעמון, ולצדו חרוטה כתובת בלטינית, הונגרית, גרמנית ואנגלית - "אני קורא לחיים, אני מתאבל על המתים, אני רודף אחר הברקים".
בשנים 2003 ו־2004 צילמה הבמאית ההונגרייה מרטה מסרוש סרט על חייו של אימרה נאג' לאחר המרד, שנקרא "המת שלא נקבר".
אלקטרו-אוסמוזה
אלקטרו-אוסמוזה (או זרימה אלקטרו-אוסמוטית) היא תנועה של זורם עקב הפעלת שדה חשמלי בצינור קפילרי, ממברנות או מיקרו-תעלות. חשיבותה של תופעה זו נובעת מכך שגודל המהירות בזרימה אלקטרו-אוסמוטית תלוי באופן ליניארי בעוצמת השדה שהופעל, בחומר ממנו עשויה התעלה ובתכונות של הנוזל, אך לא בממדי התעלה. אלקטרו-אוסמוזה היא מרכיב חיוני בטכניקות הפרדה כימיות, בעיקר באלקטרופורזה קפילרית. אלקטרו-אוסמוזה יכולה להתרחש במים לא מסוננים טבעיים, וגם בתמיסות בופר.
היסטוריה
הוא הראה כי מים יכולים לזרום דרך פקק העשוי מחרסינה כתוצאה מהפעלת מתח חשמלי. חרסינה מורכבת מחלקיקים צפופים של סיליקה ומינרלים אחרים, ומים זורמים ברווחים הצרים שבין חלקיקים אלה בדיוק כפי שזה היה קורה דרך שפופרת זכוכית. כל שילוב של אלקטרוליט (נוזל המכיל יונים חופשיים) ומוצק מבודד יגרום לאלקטרו-אוסמוזה, אך לשילוב של מים וסיליקה ההשפעה של האפקט היא ניכרת במיוחד, אם כי מתקבלות בדרך כלל מהירויות זרימה נמוכות- רק כמה מילימטרים לשנייה.
הגורם להיווצרות הזרימה
בגלל שיווי המשקל הכימי הקיים בין משטח המוצק ותמיסת האלקטרוליט נוצרת שכבה של יונים ניידים בעלי מטען חשמלי קבוע קרוב למשטח המוצק, המכונה השכבה החשמלית הכפולה (ראו ). כאשר מופעל שדה חשמלי המטען החשמלי בשכבה החשמלית הכפולה מתחיל לנוע הודות לכוח קולון וגורם לזרימה של כל הנוזל. זאת הסיבה למקור השם: אלקטרו-אוסמוזה.
משוואות הזרימה לזרימה אלקטרו-אוסמוטית
נכתוב את משוואות נאוויה-סטוקס ואת משואת הרציפות למקרה של אלקטרו-אוסמוזה. עבור נוזל בלתי-דחיס :
משוואת הרציפות היא:
משוואת התנע, בכתיב וקטורי, קרוב למשטח:
כאשר \vec{U} מהירות הנוזל, \rho צפיפות הנוזל, \mu צמיגות הנוזל, נגזרת מלווה, צפיפות מטען החשמלי בשכבה חשמלית הכפולה ו עוצמת השדה החשמלי ו p הוא הלחץ כמו כן מתקיים: כאשר \phi הוא פוטנציאל חשמלי הודות לשדה חיצוני שהופעל ו\psi הוא פוטנציאל זטה על פני המשטח המוצק.
בנוסף מתקיימת משוואת לפלס המתארת את הפוטנציאל החשמלי הודות לשדה חיצוני שהופעל:
כאשר \varepsilon הוא קבוע דיאלקטרי.
ואז מקבלים שעבור מוביליות קבועה - המהירות יחסית לעוצמת השדה שהופעל:.
שימושים
בתופעת הזרימה האלקטרו-אוסמטית נעשה שימוש במכשירים של מיקרו-זרימה (ראו מיקרופלואידיקה), אנליזה ועיבוד של קרקע ואנליזה כימית, והמאפיין המייחד של כל המערכות האלו הוא נוכחות של משטחים טעונים, העשויים בדרך כלל מתחמוצת. להלן מספר שימושים:
מכבי עירוני רמת גן (כדורסל נשים)
מכבי עירוני רמת-גן (בעבר בנות מכבי רמת חן או בנות מכבי רמת חן/בליך) היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר רמת גן, אלופת ליגת העל בכדורסל נשים לעונת 2019/2020 ו-2020/2021. ומחזיקת גביע המדינה בכדורסל נשים לעונת 2020/2021.
היסטוריה
ב-1953 ייסדו כמה מתושבי שכונת רמת חן שברמת-גן את מועדון הספורט "מכבי רמת חן". בתחילה הפעיל המועדון קבוצת כדורגל, ומאוחר יותר נוספו ענפי ספורט נוספים: אתלטיקה, כדוריד, כדורעף וכדורסל. הפעילויות נערכו בתיכון בליך שבשכונה.
במהלך שנות השמונים הגיעה הקבוצה למרבית הישגיה. ב-1981 זכתה לראשונה בגביע המדינה, לאחר שגברה על הפועל חיפה. באותה עונה הביסה את מ.א. מגידו בתוצאה 21-221. 108 מהנקודות קלעה אורנה אוסטפלד, נתון שהכניס אותה לספר השיאים של גינס. ב-1983 זכתה בשנית בגביע המדינה, שוב לאחר ניצחון על הפועל חיפה. ב-1986 העפילה פעם נוספת לגמר גביע המדינה, אך הובסה בידי אליצור תל אביב בתוצאה 43-112. המשך נחלשה הקבוצה ואף ירדה לליגה הארצית. בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בגביע איגוד הכדורסל, אחרי ניצחון בגמר מול הפועל גבעת נשר 41-80.
בשנת 2001 שבה רמת חן לליגת העל, וכבר בעונתה הראשונה בה סיימה במקום השלישי. בעונת 2003/04 הגיעה לראשונה בתולדותיה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה לאליצור רמלה. בעונת 2005/06 שוב העפילה לגמר הפלייאוף, ושוב הפסידה, הפעם להפועל תל אביב. באותה עונה העפילה גם לגמר גביע המדינה, לראשונה מזה 20 שנה, אך הפסידה לאנדה רמת השרון. ב-2009 זכתה בגביע השלישי בתולדותיה, לאחר שגברה על רמת השרון במשחק הגמר.
את עונת 2015/16 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת העל בכדורסל נשים במאזן 19 ניצחונות מול 2 הפסדים, אך הפסידה את האליפות למכבי בנות אשדוד לאחר הפסד 2:3 בסדרת הגמר. בנוסף, העפילה רמת חן אל גמר גביע המדינה 2016, והפסידה גם בו למכבי בנות אשדוד.
לקראת עונת 2016/17 שינתה הקבוצה שמה לבנות מכבי רמת גן, אך השינוי לא החזיק זמן רב. בעונה זו זכתה הקבוצה בגביע המדינה בפעם הרביעית בתולדותיה (מול אליצור חולון), ועלתה לסדרת גמר אליפות המדינה בה התמודדה מול מכבי בנות אשדוד והפסידה בסדרת הגמר בתוצאה 3:1.
בקיץ 2019 הודיעה עיריית רמת גן כי הקבוצה תאוחד עם עירוני רמת גן ושמה ישונה למכבי עירוני רמת גן.
מכבי עירוני רמת גן היא אלופת ליגת העל לנשים בכדורסל לעונת 2020/2021 זו הייתה זכייתה השנייה ברציפות. ב-2021 זכתה בגביע החמישי בתולדותיה לאחר ניצחון על אליצור רמלה.
אה"מ טרור (1813)
אוניית הוד־מלכותו "טֶרוֹר" (באנגלית: HMS Terror) הייתה ספינת הרעשה של הצי המלכותי הבריטי. האונייה, שהושקה ב-1813, הייתה חמושה בשתי מרגמות, אחת בקוטר 13 אינץ' (330 מ"מ) והשנייה בקוטר 10 אינץ' (250 מ"מ). אוניות מפרשים מלחמתיות מסוגה נועדו להרעשת מטרות בחוף כשהן עוגנות. בשל המבנה החסון שלהן בחרו בהן לעיתים להוביל משלחות חקר אל אוקיינוס הקרח הצפוני והדרומי. "טרור" השתתפה בשלוש משלחות, שהאחרונה והמפורסמת ביניהן היא המשלחת האבודה של פרנקלין ב-1845. היא ואחותה למסע, אה"מ "ארבוס", נלכדו בים הקרח, ננטשו ואבדו. חברי המשלחת מתו כולם ברעב ובקור.
שירותה המלחמתי
אה"מ "טרור" השתתפה במלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה. תחת פיקודו של ג'ון שרידן היא נטלה חלק בהרעשה של סטונינגטון, קונטיקט, ב-9–12 באוגוסט 1814 ושל פורט מק-הנרי במהלך קרב בולטימור ב-13–14 בספטמבר 1814. בינואר 1815 השתתפה בקרב פורט פיטר ובהתקפה על סנט מריז, ג'ורג'יה.
בסיום המלחמה הוצאה "טרור" משירות פעיל והושמה בעתודה. ב-1828 הוחזרה לשירות פעיל ונשלחה אל הים התיכון תחת פיקודו של דייוויד הופ. ב-18 בפברואר 1828 נדחפה האונייה על ידי הרוח ועלתה על החוף ליד ליסבון בפורטוגל בעיצומה של סערת הוריקן; היא חולצה, תוקנה והוצאה מן השירות.
משלחת רוס
"טרור" תוקנה ויצאה יחד עם "ארבוס" להפלגה אל הקוטב הדרומי כחלק ממשלחת בראשותו של ג'יימס קלארק רוס. מפקד ה"טרור" בהפלגה זו היה פרנסיס קרוזייה. המסע נמשך שלוש עונות, מ-1840 עד 1843, ובמהלכו ערכו "טרור" ו"ארבוס" שלוש גיחות אל הקוטב הדרומי, כשהן חוצות פעמיים את ים רוס ומפליגות דרך ים וודל דרומית-מזרחית מאיי פוקלנד. הר הגעש טרור באי רוס נקרא על שם האונייה.
משלחת פרנקלין
לקראת הפלגתן אל האוקיינוס הארקטי במשלחתו של ג'ון פרנקלין ב-1845, צוידו "ארבוס" ו"טרור" במנועי קיטור וגופן כוסה בלוחות ברזל. מפקדה של "טרור" היה שוב קפטן פרנסיס קרוזיר. המשלחת נתבקשה לאסוף נתונים מגנטיים באזור הארקטי הקנדי ולהפליג דרך המעבר הצפון-מערבי שכבר מופה קודם לכן הן מצדו המערבי הן מצד המזרחי, אך מעולם לא עברה בו אונייה.
המשלחת הפליגה מגרינהיית' שבאנגליה ב-19 במאי 1845, והאוניות נראו לאחרונה כאשר נכנסו אל מפרץ באפין באוגוסט 1845. לאחר היעלמות המשלחת הושקעו מאמצים רבים בחיפוש אחריה באוקיינוס הארקטי, והנסיבות הכלליות הנוגעות לאובדנה התגלו בסדרת משלחות שיצאו לאזור בין השנים 1848 ו-1866. שתי האוניות נלכדו בקרח וננטשו, וכל אנשי צוותן מתו בסופו של דבר בקור וברעב במהלך נסיונותיהם להגיע ברגל אל פורט רזולושן, מוצב של חברת מפרץ הדסון 600 מייל דרומית-מזרחית משם. משלחות נוספות, שהאחרונה שבהן יצאה בשלהי שנות השמונים של המאה העשרים, וכן ניתוח לאחר המוות של שרידי גופות אנשי הצוות, גילו גם כי שימורי המזון שלהם היו מורעלים בעופרת ובבוטולינום. עדויות בעל פה של אינואיטים מקומיים כי כמה מאנשי המשלחת פנו בצר להם לקניבליזם, אוששו בחלקן לפחות על ידי ממצאים פורנזיים של שרידי עצמות אנשי הצוות שנתגלו באי המלך ויליאם בשלהי המאה ה-20.
האונייה "רנוביישן" הבחינה בשתי אוניות ליד גוש קרח גדול ליד חוף ניופאונדלנד באפריל 1851. זהות שתי האוניות לא נבדקה. ישנה סברה כי שתי האוניות הללו היו "ארבוס" ו"טרור", אך מדובר ככל הנראה בשתי אוניות לווייתנים שננטשו.
ב-15 באוגוסט 2008 הכריזה רשות הגנים הלאומיים של קנדה על מבצע חיפוש בן שישה שבועות ובתקציב של 75,000 דולר קנדי אחר שתי האוניות. החיפוש נערך על ידי שוברת הקרח "סר וילפריד לורייה" של משמר החופים הקנדי, ונועד בין השאר לתת תוקף לטענות הריבונות של קנדה על חלקים נרחבים של האזור הארקטי.
שרידי האונייה נמצאו ב-2016. טרופת האונייה הוכרזה על ידי רשות הגנים הלאומיים הקנדית כאתר היסטורי לאומי עוד במהלך החיפושים אחריה, טרם שהתגלתה.
Deadwing
Deadwing הוא אלבום רוק מתקדם מאת להקת פורקיופיין טרי, שיצא לאור ב־28 במרץ 2005 באירופה וב־26 באפריל 2005 בארצות הברית. במהרה הפך האלבום להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה.
חדף ארקטי
חדף ארקטי (שם מדעי: Sorex arcticus) הוא מין של יונק קטן ממשפחת החדפיים המצוי בטבע באמריקה הצפונית ממזרח קנדה עד לצפון-מזרח ארצות הברית.
חדף זה חי סביב תחומי האזור הארקטי של אמריקה בקנדה מניופאונדלנד ולברדור ועוד מושבות הסמוכות לאוקיינוס האטלנטי עד קוויבק ומערבה עד ליוקון ולנהר מקנזי בדרום. הוא מצוי גם בצפון-מזרח ארצות הברית בדקוטה הצפונית והדרומית, ויסקונסין, מישיגן ומינסוטה. החדף נפוץ באזורי ביצות, ביצות עשבוניות, גדות נהר ואגם וכן בקצוות הטייגה ויערות מחטניים צפוניים. החדף מצוי בתעלות, בין הסבכים לאורך עצים כמו אורן, אשוח, סוף או ערבה וכן בין פרחים גדולים.
כמו מרבית החדפים זהו אוכל בשר בעל תיאבון רב. הוא ניזון ממינים שונים של פרוקי-רגליים, חלזונות וחשופיות ולעיתים גם מטרף גדול יותר. לחדפים טורפים מועטים, רובם מינים של ינשופיים.
תת-מינים:
ג'ורג' סמוט
ג'ורג' סמוט (באנגלית: George Smoot; נולד ב-20 בפברואר 1945) הוא אסטרופיזיקאי, קוסמולוג אמריקאי. בשנת 2006 זכה בפרס נובל לפיזיקה בשל מיפוי קרינת הרקע הקוסמית יחד עם ג'ון מאת'ר.
קורות חייו
סמוט נולד בשנת 1945 ביוקון שבפלורידה. אביו ג'ורג' סמוט השני היה הידרולוג ואמו הייתה מורה למדעים. הוא למד מתמטיקה ופיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1970 קיבל תואר דוקטור בפיזיקת חלקיקים.
קריירה
בשנת 1975 סמוט עזב את המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אחרי שעבד כחוקר והצטרף לפיזיקאי לואיס אלוורז (חתן פרס נובל בשנת 1968) כדי לעבוד על מיזם של נאס"א שנקרא אז "HAPPE". המטרה של הפרויקט הייתה לתכנן ניסוי שיכול למצוא הוכחה לתיאורית המפץ הגדול. בהתחלה הם התחילו לחקור כדי לגלות את האנטי-חומר, שהיה אמור להיות שופע ביקום לפי כמה תאוריות, אבל הם לא מצאו כלום וסמוט החליט לחקור את קרינת הרקע הקוסמית.
בתחילת המחקר של הקרינה הקוסמית, הם השתמשו ברדיומטר שהתקינו במטוס שמודד את התדירות של גלי הקרינה באזורים מסוימים של הקרינה הקוסמית. בשנת 1974 שלחו בקשה לנאס"א לשלוח לוויין לחלל כדי להרחיב את המחקר. את הלוויין שביקשו שלחה נאס"א בשנת 1989 בשם COBE.
הוא נמנה עם התומכים של השערת הסימולציה.
אורי זך
אוֹרִי זך (נולד ב-31 באוקטובר 1976) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ג'ורג' סמוט
המחקר של הקרינה הקוסמית
בהתחלה הם בדקו את הקרינה דרך רדיומטר המותקן במטוס לוקהיד U-2, הם מצאו שיש אפקט דופלר שנוצר בין הרדיומטר לבין הגלקסיות ביקום, שהוא תופעת שינוי בתדירות שמתרחשת אם המצופה בתנועה יחסית לצופה והם מצאו בעזרת האפקט הזה שהיקום מתפשט.
אורי זך
ביוגרפיה
בוגר בית הספר למוזיקה "רימון". לפרסומו הראשון זכה זך בשנת 2005, כאשר הפיק ועיבד יחד עם שמוליק נויפלד את כל שירי אלבום הבכורה של אשתו הזמרת מירי מסיקה. באלבום ניגן זך בפסנתר ובקלידים, ואף הלחין את השיר "שני כוכבים" ("רחוק מכאן") למילותיו של ארז ברזוליק עם מסיקה עצמה. באותה שנה אף הפיק ועיבד את אלבום הבכורה של אוהד חיטמן, וניגן גם בו בקלידים.
ג'ורג' סמוט
המחקר של הקרינה הקוסמית
בשנת 1989 נאס"א שלחה את הלוויין באיחור בגלל אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר (ב-28 בינואר 1986 כשהתפוצצה המעבורת באוויר). בשנת 1989 נשלח הלוויין COBE לחלל והתחילה העבודה של הצוות של סמוט כדי לחקור את קרינת הרקע הקוסמית מחוץ לכדור הארץ.
אורי זך
ביוגרפיה
בשנת 2006 הפיק ועיבד את שירי אלבום הבכורה של איה כורם, ואת האלבום "ככה מקרוב" של ניר סנדץ'. לאלבום הבכורה של הראל סקעת, שיצא באותה שנה, הלחין ועיבד זך את השיר "הרוח תשנה את כיוונה" למילותיה של אסתר שמיר. כמו כן באותה שנה ניהל מוזיקלית את המחזמר "כמו בסרט".
ג'ורג' סמוט
המחקר של הקרינה הקוסמית
המחקר הסתיים בשנת 1992, צוות המחקר עבד בצורה אינטנסיבית, "לא פתחתי את הדואר שלי, אפילו הביטוח של הרכב שלי פקע, לא עשיתי כלום, רק הייתי מנסה לוודא שהכל היה נכון", אומר סמוט לדונלד גולדסמית.
אורי זך
ביוגרפיה
בשנת 2007 יצא האלבום השני של מסיקה, "שלום לאמונות", אשר גם בו הפיק ועיבד זך את כל השירים. באלבום זה הלחין את השירים "אסופים" (למילותיו של מוטי פרלמן) ו"שירה" לו גם כתב את המילים. בסוף אותה שנה הפיק את אלבומה של יעל נחשון, "פנייך". במאי 2010 הוציא זך סינגל בכורה כזמר, "בלגאן", שכתב והלחין בעצמו. בפברואר 2019, הפיק את השיר "מנגנת בי" של אריק סיני, אותו כתב שי רותם והלחינו עמרי קסטן ולירון בן שמעון.
כיום זך מנגן בהופעות של דני רובס ובהופעות של מירי מסיקה, לה נישא בשנת 2005. זך הוא גם המפיק המוזיקלי במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן גם "בית ספר למוסיקה". בנוסף, מלמד ומרכז את מסלול הפקה מוזיקלית בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.
ג'ורג' סמוט
המחקר של הקרינה הקוסמית
המחקר הזה נחשב לאחד החשובים בתחום הפיזיקה והיווה בסיס לעוד מחקרים עתידיים בתחום. הודות למחקר הזה, סמוט קיבל את פרס נובל בשנת 2006 יחד עם ג'ון מיית'ר.
אורי זך
חיים אישיים
ב-2005 נישא לזמרת מירי מסיקה ומתגורר בקריית אונו. ב-3 ביולי 2010 נולדה בתם הבכורה, וב-2013 נולדה בתם השנייה.
פיגמליון (מחזה)
פיגמליון (באנגלית: Pygmalion) הוא מחזה פרי עטו של ג'ורג' ברנרד שו, שנכתב בשנים 1912–1913 והוצג לראשונה בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון ב-11 באפריל 1914.
המחזה נכתב בהשראת הסיפור המיתולוגי אודות הפסל פיגמליון, המופיע בספר העשירי של האפוס "מטמורפוזות" מאת אובידיוס. גיבורו הוא פרופ' הנרי היגינס, איש מדע וחוקר שפרסם ספר ובו שיטה בלשנית חדשנית שהמציא, על סמך הידע שלו כמומחה לפונטיקה (תורת ההיגוי). היגינס מתערב עם חברו, גם הוא בלשן נודע המתמחה בסנסקריט, קולונל פיקרינג, שיצליח להפוך את אלייזה דוליטל, מוכרת פרחים בת דלת העם ובעלת חיתוך דיבור המוני, ל"ליידי" - גברת בעלת הגייה נכונה וגינונים חברתיים מושלמים. לא קלה היא דרכו, ועמוסת חתחתים, אך גם מבדחת לפרקים, למשל כאשר אלייזה מהממת את הקהל כשהיא משחררת קללה עסיסית, במהלך התכנסות חברתית אלגנטית. נוצר אפקט קומי כתוצאה מכך שאלייזה לומדת לדבר בביטחון וברהיטות, אך איננה מבינה את כללי השיחה הנאותה, ועוד פחות את הקודים החברתיים של אנשי מרום המעלה, אשר על פיהם נוצרת אינטראקציה בין-אישית בסיטואציות חברתיות.
בסופו של דבר מנצח היגינס בהתערבות, והתאוריות הפונטיות והפדגוגיות שלו מוכתרות בהצלחה מסחררת כשהוא מזמין את אלייזה לנשף בו כל האורחים משוכנעים שהיא בת אצולה אמיתית. כאן מתגלה הקונפליקט הדרמטי במלוא עוזו כאשר אלייזה, מצידה, רוצה להבין את האמת הרגשית מאחורי הדברים - אך עם זאת לא מיטיב היגינס המופתע להתמודד. בצר לו הוא מנסה לייעץ לה לגבי אורח חייה, תוך השפעה על עולמה הרגשי הפנימי, אתגר שלא ציפה לו כלל וכלל הואיל ולאורך כל הדרך, המשימה שלקח על עצמו הייתה למעשה עיצוב חיצוניותה. שו מתייחס במחזהו להתנהגות, נימוסים וסגנון דיבור ככלים המשרתים את השולטים בהם כנכס רב-ערך במיצוב וקיבוע של מעמדם החברתי, ועם זאת הוא מדגיש באופן נוגע ללב ומפוכח שכלים אלה הם חיצוניים יותר משהם פנימיים או מהותיים לנפש האדם.
אכן כאן בדיוק נוצרת הבעיה. היגינס, בתוקף היותו מורה גדול, מקנה לאלייזה שליטה ווירטואוזית במנגנון המורכב של הכלים האלה, אבל מה קורה בינתיים לנפשה? זאת שאלה שהיגינס, הטרוד ראשו ורובו בהשגת המטרה, לא ממש שואל את עצמו. האמת מתגלה מאוחר יותר, כשמתברר שבאופן סמוי ובלתי מודע, נקשרו השניים זה לזה בעבותות אהבה, שאין הם רוצים או מסוגלים להודות בה. נוצר אם-כן ביניהם קונפליקט מרתק מאין כמוהו הנובע מהרקע האמוציונאלי של כל אחד מהם, ומהגדרה מחודשת של יחסי הכוחות ביניהם כגבר ואישה, לא רק כמורה כל-יכול ותלמידה הנושאת אליו עיניים מעריצות. אלייזה מניפה לפתע את נס המרד כנגד תפקידה הפסיבי, "פסל" אשר עוצב כחומר ביד היוצר של רב-האמן, ומעזה להביע את עצמה כאישיות אותנטית, חושבת, מרגישה ומגיבה. היגינס, המום ונפגע, לא בקלות מבין את הצורך שלה בחופש ביטוי, ורואה בכך כפיות טובה, אך מכבד את אצילות אופייה, עוצמת נחישותה ואומץ ליבה, כפי שהם מתגלים במהלך העימות ביניהם. מעטה הגינונים החיצוניים היה אמנם מעשה ידיו שלו, אך נשמתה הייתה ונשארה לגמרי שלה.
בסופו של דבר מסרבת אלייזה לקבל את דעתו ומחליטה להינשא לאריסטוקרט צעיר. באחרית-דבר שכתב למחזה העיר שו הערה מעניינת לגבי עומק הקשר ביניהם, כפי שהתהווה במהלך היכרותם, ונבע מהטמעת כל אחד מן הצדדים את ערכיו, מושגיו ותובנותיו של הצד שכנגד. הלימוד חייב אם-כן להיות הדדי כדי שיהיה מעשיר באמת, והיגינס מכיר בכך לא פחות מאלייזה.
אספקט נוסף וחיוני ביותר של תהליך הלימוד לו אנו עדים כאן הוא המנגנון הפדגוגי שיצר היגינס, אשר לימים זכה לשם "אפקט פיגמליון" - מונח מדעי השגור גם כעת בפיהם של אנשי מקצוע, פסיכולוגים, מחנכים ומורים. היגינס מחולל את הנס של הפיכת מוכרת פרחים דלה לנסיכה בכוח אמונתו בה, הגורמת גם לה להאמין בעצמה. "אפקט פיגמליון" הוכח בעטו הגאוני של ג'ורג' ברנרד שו כנבואה המגשימה את עצמה, אשר גורמת לתלמידים, בכל סיטואציה חינוכית שלא תהיה, לגלות בעצמם כוחות שלא שערו שקיימים בהם. תנאי זה הוא ראש וראשון בדרך להגשמתם העצמית; במילים אחרות, העוז להגדיר את רצונותיהם וחלומותיהם, ורכישת כלי-העזר הדרושים למימושם, לא יוכלו לבוא לידי ביטוי ללא אמונה בעצמם.
הגורל שהעניק שו לשני גיבוריו זכה גם הוא לפרשנויות שונות, בעיקר כי הקהל התקשה לקבל את אהבתם כבלתי אפשרית, ומחה על כך שבסוף המחזה גזר עליהם המחזאי פרידה. שו הסביר את דעתו ונימק אותה באפילוג שכתב, הגם שהודה שבלב כל אחד מהם קיננה כמיהה גדולה, למרות שזו נותרה בגדר חלום. דווקא בנקודה זאת התרחק שאו מהמקור הקלאסי של אובידיוס, שהעניק ניצחון לאהבה וזיכה את זוג האוהבים בחיי שיתוף מאושרים.
המסר של אובידיוס שונה מאוד מהמסר של שו, ובכל זאת, גרסת המחזמר, "גבירתי הנאווה", מתקרבת למקור וטורפת את הקלפים כפי שהציגם שו: אלייזה משנה את דעתה, זונחת את מחזרה הצעיר והנלהב, וחוזרת לביתו של היגינס בהחלטה אמיצה לתת סיכוי נוסף לאהבתם.
בארץ המחזה הועלה מספר פעמים: ההפקה של תיאטרון הבימה כללה את חנה מרון בתפקיד לייזה דוליטל ואת אילי גורליצקי בתפקיד הנרי היגינס; ההפקה של התיאטרון הקאמרי כללה את חנה מרון בתפקיד לייזה דוליטל ואת יוסי ידין בתפקיד הנרי היגינס; בהפקה של תיאטרון חיפה כיכבה אפרת בוימוולד בתפקיד לייזה דוליטל.
תרגומים לעברית
המחזה תורגם לעברית כמה פעמים:
איליין שאפר
חייה
איליין שאפר נולדה באלטונה, פנסילבניה. היא למדה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה והייתה תלמידתו הראשונה במעלה של ויליאם קינקייד, אביהם הרוחני של רוב החלילנים בארצות הברית. העובדה, שציווה לה את חליל הפלטינה שלו לאחר מותו, היא ראיה להערכה הרבה שרחש לכשרונה. קינקייד היה המורה היחיד הרשמי שלה לחליל; לפני שהגיעה אליו למדה כל מה שידעה באופן עצמאי לגמרי, כפי שאמר בעלה, אפרם קורץ, בראיון עמו בביטאון איגוד החליל הארצי בשנות ה-80'.
שאפר ניגנה למשך עונה אחת כחליל שני בתזמורת הפילהרמונית של קנזס סיטי (1947-48). כנראה לא מורך-לב מנע ממנה לקבל את המשרה הקבועה שהוצעה לה, על אף המלצתה של אבובנית בתזמורת, ליילה שטורך, והסתייגותה סייעה לה להשיג לא רק משכורת גבוהה יותר אלא גם אישור למלא התחייבות אחרת לפני שתתחיל בעבודה והופעה כסולנית בקונצ'רטו עם התזמורת. היא הפתיעה את המבקרים, את הקהל ואת קורץ לא רק בנגינתה אלא גם במוזיקליות שלה וכשרונה האמנותי בכלל. היו אלה שנות ה-40'; נשים אך זה החלו לקבל עבודה קבועה בתזמורות, ושאפר הייתה פורצת דרך בתחומה. המנהל המוזיקלי אותו זמן היה אפרם קורץ וכך החלה היכרותם, אם כי הם נישאו רק ב-1955, אחרי ששאפר עזבה את התזמורת הסימפונית של יוסטון. אחרי שהחזיקה במשרת חלילנית ראשית ביוסטון במשך חמש שנים (1948-1953) עזבה את התזמורת לפתוח בקריירה של סולנית ונגנית מוזיקה קאמרית (שוב, פעם ראשונה לאשה אמריקאית) וזכתה בשבחים על הופעתה ברסיטל בלונדון. היא ניגנה בפסטיבלים רבים באירופה ועבדה עם הכנר יהודי מנוחין, אחותו הפסנתרנית חפציבה מנוחין והצ'מבליסט ג'ורג' מלקולם. המלחין ארנסט בלוך הקדיש לה שתי יצירות: "סוויטה מודאלית" ו"שתי פואמות אחרונות (אולי)"; שאפר ניגנה את זו האחרונה בהופעת בכורה עולמית. כמו כן הייתה ידידה של מארק שאגאל (שצייר תמונה בשבילה), קרל בארת והרמן הסה.
הקלטות
כמה מהקלטות אלה ניתנות כיום להשגה בתקליטורים. שאפר ניגנה גם את עיקר הרפרטואר הסטנדרטי של המאה ה-20, כולל סונאטות של הינדמית, פרוקופייב ופולנק, והקונצ'רטי לחליל של איבר ונילסן. היא ניגנה בביצוע בכורה עולמי את הקונצ'רטו לחליל של וירג'יל תומסון וכן הופיעה בחמישה קונצרטים עם תזמורות איטלקית בנגינת קונצ'רטו של פרנקו מאנינו לחליל, טרומבון אובליגטו (חובה) ותזמורת.
יאנינה ויקמאייר
יאנינה ויקמאייר (בהולנדית: Yanina Wickmayer; נולדה ב-20 באוקטובר 1989) היא שחקנית טניס מקצועית מבלגיה. דורגה בשיאה במקום 12 בעולם וכיום (אפריל 2015) מדורגת במקום 92 בדירוג ה-WTA.
ויקמאייר זכתה עד היום ב-13 תוארי יחידות (3 WTA ו-10 ITF) וב-8 תוארי זוגות (כולם בסבב ה-ITF).
ויקמאייר שיחקה בנבחרת בלגיה בין השנים 2007 ו-2010. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 12 ניצחונות (11 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-6 הפסדים (4 במשחקי יחידות ושניים במשחקי זוגות).
צב ים רידלי (סוג)
צב ים רידלי (שם מדעי: Lepidochelys) הוא סוג של צבים ימיים החיים בימים הטרופיים. בסוג זה שני מינים שנמצאים בסכנת הכחדה קשה. זהו הסוג היחיד במשפחה שכולל יותר ממין אחד.
המינים הם:
בריסטול בומביי
פיתוח
הבריסטול בומביי נבנה לפי דרישת משרד האוויר הבריטי למטוס חד-כנפי המסוגל לשאת פצצות או לחלופין, 24 חיילים. ניסיונה הקודם של בריסטול בבניית מטוסים חד-כנפיים היה מדכדך: שני המטוסים החד-כנפיים הקודמים שבנתה, אב טיפוס שכונה "Racer", ואב טיפוס למטוס קרב בשם "Bagshot", נכשלו בשל חוסר בגמישות הכנפיים ובעיות במאזנות ולא נכנסו לייצור. על סמך ניסיון זה, תכננה בריסטול את המטוס עם לא פחות משבע תומכות לכל כנף שנוצרו מפלדה בעלת רמת חוזק גבוהה. לא במפתיע, היה התוצר הסופי מטוס כבד ביותר.
אב הטיפוס שסומן כ-Type 130 טס לראשונה ב-23 ביוני 1935 ו-80 המטוסים הוזמנו בשם בומביי. מכיוון שמפעלה הראשי של בריסטול בפילטון היה עסוק בייצור הדחוף יותר של הבלנהיים, נבנה הבומביי על ידי חברת שורט אנד הארלנד (Short & Harland) שבבלפסט. המבנה המסובך של כנפי הבומביי הקשו על הייצור וגרמו לעיכוב גדול: המטוס הראשון לא נמסר לפני 1939 ו-30 ההזמנות האחרונות בוטלו.
BBC Two
BBC Two הוא ערוץ טלוויזיה בריטי אשר הוקם כחלק של מערכת BBC. הערוץ ממומן מאגרת הרדיו והטלוויזיה ובשידורים שלו אין פרסומות.
בריסטול בומביי
פיתוח
מדחפי הפסיעה המשתנה מסוג הלה-שו (Hele-Shaw) היו המוצר הראשון פרי שיתוף פעולה של בריסטול ורולס-רויס בחברה בשם רוטול (Rotol), שמאוחר יותר הצליחה מאוד בייצור מדחפים עבור מטוסי קרב.