cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ונסה קירבי
קריירה
ב-2013 שיחקה בתפקיד משני בסרט הפנטזיה הרומנטי של ריצ'רד קרטיס "כל הזמן שבעולם", בתור ג'ואנה חברתה הטובה של דמותה של רייצ'ל מקאדמס.
בספטמבר 2012 גילמה קירבי את מאשה בהפקה של המחזה "שלוש אחיות" בתיאטרון יאנג ויק וזכתה לביקורות נלהבות.
בתחילת 2012 שיחקה קירבי בסרט "The Rise". הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבלי הסרטים של בטורונטו ובלונדון וזיכה את רואן אתייל בפרס הסרט החדש הטובה ביותר.
ב-2013 חזרה קירבי לתיאטרון הלאומי לשחק בתפקיד המלכה איזבלה במחזה "אדוארד השני" לצדו של ג'ון הפרנן. בקיץ 2014 גילמה את סטלה במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" בתיאטרון יאנג ויק. ב-2014 זכתה בפרס Whatsonstage בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר לפי בחירת הקהל.
קירבי הופיעה בסרט הקולנוע "Kill Command", בסרט "עלייתה של ג'ופיטר" של האחיות וצ'אוסקי, ובסרט "Queen and Country" סרט ההמשך של ג'ון בורמן לסרט "תקווה ותהילה" מ-1987. בשנת 2015 שיחקה בסרט "אוורסט". עוד שיחקה בעיבוד לרומן "Bone in the Throat" מאת אנתוני בורדיין.
ב-2015 שיחקה קירבי בסרט "גאון" של מייקל גרנדייג'. עוד הופיעה בתפקיד ראשי בסדרה "תולדות פרנקנשטיין", בדרמה "המלביש" בבימויו של ריצ'רד אייר, ובעיבוד של תיאה שרוק לספרה של ג'וג'ו מויס "ללכת בדרכך".
במאי 2015 פורסם שקירבי לוהקה לתפקיד הנסיכה מרגרט לסדרה "הכתר" של נטפליקס שכתב פיטר מורגן וביים סטיבן דלדרי. קירבי שיחקה בשתי עונותיה הראשונות של הסדרה, והיא זכתה לשבחים רבים על משחקה ואף קיבלה מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה, לשני פרסי באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר שעל אחד מהם היא זכתה.
בשנת 2016 הופיעה קירבי בתפקיד אלנה במחזה "הדוד וניה" בתיאטרון אלמיידה.
בשנת 2020 כיכבה בתור מרת'ה וייס בסרט "קרעים של אישה" מבית נטפליקס, ועליו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי ולפרס גילדת שחקני המסך.
ב-2023 הופיעה בסרט בכיכובו של טום קרוז משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות - חלק ראשון.
המגן (כתב עת)
כתב העת "המגן" נוסד בסוף המאה ה-19. הוא יצא לאור במשך 30 שנה בשפה הרומנית, והיה לחלק מהעיתונות היהודית הציונית ברומניה. כתב העת עסק בעיקר בנושאי ציונות ובדילמות שאיתן התמודדו היהודים בגולה. כתב עת זה ביטא את עמדות "חובבי ציון" ותמך בעלייה לארץ ישראל, בניגוד לכתב העת המתחרה "האחווה", אשר התנגד בכל תוקף לעלייה לארץ ישראל.
תולדות כתב העת
תחילת כתב העת במחלוקות בין שני בעלי "האחווה" (Fraternitatea), כתב עת יהודי אחר. מחלוקות אלה הביאו לפרישת אחד מהם, א.ס. גולד (A.S. GOLD), אשר החליט  על פתיחתו של כתב עת מתחרה בשם "המגן" (Apărătorul). בין שני כתבי העת התגלעה מחלוקת סביב נושא העלייה לארץ ישראל, כאשר "המגן" תמך בכך.
בשנת 1931- 1862 הונהגו נגד כתב עת זה תקנות צנזורה חמורות שהתבססו על "התקנון האורגני",  אשר אסר על הופעתם של פרסומים פוליטיים העלולים לפגוע בסדר הציבורי. אך בשנת 1862 בוטלה הצנזורה, ובכך ניתנה הסכמה להופעת כתבי עת יהודיים "פוליטיים" ברומניה כדוגמת "המגן".
האידאולוגיה של כתב העת
כתב העת "המגן" נלחם בו זמנית באנטישמיות ובאורתודוקסיה, ובנוסף בגל האמרות וה- rasaritul, הביטאון הרשמי של התנועה הציונית ברומניה במאות ה-19 וה-20.
המאבק למען אמנציפציה והשתלבותם של היהודים בחיי המסחר והתרבות היו שני נושאיו העיקריים של כותבי כתב העת, בנוסף הוא פעל ללא הרף להשוואת הזכויות של היהודים לאלה של הרומנים, ובכך שיקף את אורח החשיבה של יהודי הארץ והעולם, אך הוביל להחרפת היחסים עם השלטונות.
תוכני כתב העת
כתב העת עסק הן בנושאים יהדות והן בנושאים כלליים. ניתן היה למצוא בו מידע על אירועים יהודיים מקומיים ובינלאומיים הקשורים בתנועה הלאומית היהודית כמו  איגודים, קונגרסים, ועדות, ביקורות, משאבים, נשפים, חתונות וחגים. בנוסף כתב העת עודד את היהודים לפעילות אזרחית, משפטית ופוליטית, ונתן ליהודי הרומני תחושה שהוא שותף בחיים הקהילתיים היהודיים בארץ ובעולם.
מועדון חצות
הסדרה עלתה לשירות "נטפליקס" ב-7 באוקטובר 2022.
תקציר העלילה
קבוצה של שבעה צעירים החולים באופן סופני ומתגוררים בהוספיס "רוטרדם" המנוהל על ידי רופאה אניגמטית, נפגשים בחצות כל לילה במטרה לספר זה לזה סיפורים מפחידים. לילה אחד, הקבוצה מחליטה לכרות ברית לפיה הראשון שנכנע למחלתם ומת, ישוב וייצור איתם קשר לאחר המוות. לאחר שאחד מהם אכן מת, שאר חברי הקבוצה מתחילים לחוות על בשרם התרחשויות מוזרות.
פיתוח
במאי 2020, החלו לצוץ שמועות על פיתוח עיבוד טלוויזיוני עבור רומן האימה למתבגרים של הסופר כריסטופר פייק, "מועדון חצות" (1994), אך השמועות לא אושרו עד לפברואר 2021.
סטיב וומאק
סטיבן אלן וומאק (באנגלית: Stephen Allen Womack; נולד ב-18 בפברואר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת ארקנסו. מחוז קונגרס זה כולל בתוכו, בין היתר, את הערים ספרינגדייל, פאייטוויל ופורט סמית'. טרם היבחרו לקונגרס היה ראש העיר רוג'רס בשנים 1998–2011.
ביוגרפיה
וומאק נולד בראסלוויל שבארקנסו, בנם של אליזבת פ. (לבית קנדרדיי) וג'יימס קרמיט וומאק. הוא בילה את מרבית ילדותו בעיר מוברלי שבצפון מיזורי, אך בגיל 16 שב לראסלוויל שם סיים את לימודיו התיכוניים ב-1975. כעבור ארבע שנים, בשנת 1979, השלים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ארקנסו טק. זמן קצר לאחר מכן התגייס למשמר הלאומי של צבא ארקנסו. הוא שירת שם במשך 30 שנה ופרש משירות פעיל בשנת 2009 בדרגת קולונל. אביו של וומאק ייסד את תחנת הרדיו KURM-AM ב-1979, ו-וומאק שימש כמנהל התחנה בשנים 1979–1990. לאחר מכן שימש כקצין בכיר בתוכנית ROTC של צבא ארצות הברית באוניברסיטת ארקנסו מ-1990 עד 1996, ואז הצטרף למריל לינץ' כיועץ פיננסי.
בשנת 1998 נבחר וומאק לראש העיר רוג'רס, העיר התשיעית בגודלה בארקנסו. במשך תריסר שנים כיהן בתפקיד זה. במהלך כהונתו כראש העירייה, פעל וומאק לדיכוי הגירה בלתי חוקית לארצות הברית תוך הקצאת שני סוכנים של שירות ההגירה וההתאזרחות של מחלקת העבודה אל המשטרה הקומית ברוג'רס. בעקבות צעד זה, הגישה "קרן ההגנה המשפטית והחינוך האמריקאית-מקסקינית" (MALDEF) תובענה ייצוגית נגד עיריית רוג'רס, והאשימה אותה באפיון גזעי. ב-2002 וב-2006 נבחר מחדש לתפקיד ללא התנגדות.
בשלהי 2009 הצטרף וומאק אל המירוץ הרפובליקני לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של ארקנסו בבית הנבחרים של ארצות הברית, לארח שנציג המחוז המכהן ג'ון בוזמן פרש כדי להתמודד אל הסנאט האמריקאי. מחוז הקונגרס השלישי הוא אחד המחוזות הרפובליקניים ביותר בדרום ארצות הברית ובארצות הברית בכלל (מאז 1967 איישו הרפובליקנים מושב זה), לכן הזוכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית צפוי היה להיבחר בקלות לנציג הבא של המחוז בקונגרס. בבחירות המקדימות הגיע למקום הראשון מתוך שבעה מועמדים עם 31% מהקולות, אך משלא חצה את רף 50 האחוזים נכפה עליו סיבוב שני. בסיבוב זה גבר על יריבו ברוב של 52% מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות ניצח, כצפוי, את מועמד המפלגה הדמוקרטית עם כ-72% מכלל הקולות.
בראשית ינואר 2011 וומאק הושבע לתפקידו. באותה השנה הגיש וומאק תיקון להצעת חוק בנושא הקצבות שקראה לקטוע את המימון הפדרלי לטלפרומטר של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. ב-2013 נתן וומאק את חסותו ל"חוק הגינות השוק", שאפשרה למדינות ארצות הברית לגבות מס מכירה על רכישות מהאינטרנט. בדצמבר 2017 הצביע בעד רפורמת המיסים של הנשיא דונלד טראמפ.
חימנה אקרדי
מריה חימנה דה לוס מילאגרוס אקרדי (בספרדית: María Gimena de los Milagros Accardi, נולדה ב-27 במאי 1985; בואנוס איירס, ארגנטינה), המוכרת בשם חימנה אקרדי, היא שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית. הידועה במיוחד מהטלנובלה הארגנטינאית ׳כמעט מלאכים׳ שם שיחקה את ׳מלווינה בדוג׳ה אגווארו׳.
ידועה בעיקר בתפקידה בטלנובלות "כמעט מלאכים" ו"אלמה פיראטה".
ביוגרפיה
בשנת 2000, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "אהבה אסורה" של היוצר אנריקה אסטבנס, בה גילמה את דמותה של ג'סיקה סנטנה.
בשנת 2003, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "המורדים", בה גילמה את דמותה של סברינה.
בשנת 2006, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "אלמה פיראטה", בה גילמה את דמותה של ברנרדה דה מרקו.
בשנת 2007, שיחקה בסרט הקולנוע הארגנטינאי "Cartas para Jenny" ("מכתבים לג'ני") שצולם בסן לואיס, ארגנטינה, ולאחר מכן בישראל. בסרט, גילה אקרדי את דמותה של השחקנית הראשית, ג'ני.
בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה.
בשנת 2009, שיחקה בסרט הארגנטינאי "Papá por un día" ("אבא ליום אחד"), בה גילמה את דמותה של ססיליה.
בשנת 2010, שיחקה בשנית בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה.
בשנים 2011–2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "Los unicòs" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של דולורס. באותן השנים, שיחקה גם בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של צ'ינה.
בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sos mi hombre" ("אתה הגבר שלי"), בה גילמה את דמותה של ברנדה.
בשנת 2013, שיחקה בסדרה ארגנטינאית מיוחדת שהופקה לכבוד יום האיידס העולמי, בשם "Una vida posible" ("חיים אפשריים"), בה גילמה את דמותה של קרלה. באותה השנה, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Solamente vos" ("רק את"), בה גילמה את דמותה של קנדלה.
בשנת 2014 הופיעה אקרדי בוידאוקליפ של הזמר הארגנטינאי אקסל, לשירו "Afinidad", יחד עם השחקן ניקולס ואסקס.
בשנת 2018 שיחקה לצד נטליה אוריירו בסרט הקומדיה "סופר משוגעת. באותה שנה כיכבה בטלנובלה "Mi hermano es un clon" לצד בנחמין רוחאס.
בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של קרולינה פרננדז, לצדם של מרסלה קלוסטרבואר ואגוסטינה צ'רי.
חיים אישיים
משנת 2007, מנהלת אקרדי מערכת יחסים עם השחקן הארגנטינאי ניקולס ואסקס, אשר הופיע לצדה בטלנובלה הארגנטינאית "כמעט מלאכים".
ב-2013 דווח שאקרדי הרתה, אולם היא עברה הפלה טבעית.
ב-10 בדצמבר 2016, נישאו ואסקס ואקרדי. ב-16 בדצמבר 2016, כ-6 ימים לאחר נישואיה עם ואסקס, גיסה ואחיו של בן זוגה, השחקן הארגנטינאי סנטיאגו ואסקס, נפטר בפתאומיות בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית.
פרנץ יוזף ואלץ
פרנץ יוזף ואלץ (בגרמנית: Franz Josef Walz; 4 בדצמבר 1885 – 18 בדצמבר 1945) היה טייס בשירות האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה ובלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
ואלץ נולד בשפייר שבגרמניה ב-4 בדצמבר 1885. בשנת 1905 התגייס לרגימנט הרגלים הבווארי ה-8 (פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן). בשנת 1913 החל קורס טיס בשלייסהיים. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שירת בכוחות האוויר הבוואריים ולחם בחזית המערבית. ביולי 1916 נפצע והועבר לשלייסהיים, ובנובמבר חזר לטוס. לאחר שנהרגו שני מפקדיה של יחידת האוויר הבולטת Jagdstaffel 2, אוסוואלד בלקה וסטפן קירמאייר, מונה ואלץ, ב-29 בספטמבר 1916, למפקד היחידה, ושימש בתפקיד זה עד 9 ביוני 1917. בסוף אוגוסט 1917 מונה למפקד הטייסת הבווארית ה-304, שפעלה בארץ ישראל (אז חלק מהאימפריה העות'מאנית), תחילה סמוך לכפר עיראק אל-מנשייה, ועם התקדמות הכוחות הבריטיים עברה לאזור הקואופרציה במרחביה. ב-9 באוגוסט 1918 הוענק לוואלץ עיטור פור לה מריט. ב-20 בספטמבר 1918 ואלץ ואנשיו נפלו בשבי הצבא הבריטי (אירוע זה הוא רקע לסיפורו של יוסף חיים ברנר, "הגאולה והתמורה"), והוא שוחרר משביו ב-30 בנובמבר 1919.
לאחר המלחמה שירת מדצמבר 1919 עד ינואר 1920 בשלייסהיים. מ-31 בינואר 1920 עד 1934 שירת במשטרת בוואריה, עם הפסקה בשנים 1927-1929, שבהן השתתף במשלחת המחקר הסינית-שוודית בראשות סוון הדין.
בשנת 1934 חזר ללופטוואפה. ב-1935 הועלה לדרגת אוברסט, ב-1939 הועלה לדרגת גנרל-מיור וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט, והיה מפקד שדה תעופה גרמני בשלזיה. ב-31 באוקטובר 1944 סיים את שירותו בלופטוואפה. הוא מת ב-18 בדצמבר 1945 במחנה שבויים פולני בוורוצלב.
ב-21 ביוני 2016 הנפיק השירות הבולאי בול לציון מאה שנה ללוחמה האווירית בשמי ארץ ישראל. על הבול מופיע דיוקנו של טייס גרמני שפעל בארץ ישראל, שעוצב על פי תצלום של פרנץ יוזף ואלץ.
רולנד דשיין
רולנד דשיין איש גלעד הוא גיבור סדרת הספרים "המגדל האפל" מאת סטיבן קינג. הסדרה משויכת לסוגת המדע הבדיוני/פנטזיה/אימה. הדמות גולמה על ידי אידריס אלבה בסרט המבוסס על סדרת הספרים משנת 2017.
לא הרבה ידוע על עברו של דשיין. הוא היה בן טובים שעבר מילדותו את ההכשרה לתפקיד האקדוחן, מעין שופט נודד שתפקידו לעשות צדק עם החלשים וחסרי המגן, אך הוא האקדוחן האחרון. רולנד יוצא למרדף אחרי "האיש בשחור". בהמשך יתברר כי יעדו הסופי של רולנד איננו האיש בשחור אלא המגדל האפל.
רקע
המגדל האפל הוא מבנה בעל כוח אינסופי השולט במספר כמעט אינסופי של יקומים מקבילים, או הרב-יקום, ומהווה את אבן היסוד והחוט המקשר בין כולם. האמונה הרווחת היא שאם המגדל האפל ייהרס, יקרוס הרב-יקום כולו וישתרר תוהו ובוהו.
על רקע זה מתנהל המאבק בין כוחות הטוב (הלבנים), המיוצגים על ידי תאגיד טט בראשותו של רולנד דשיין, לבין כוחות הרע (האדומים), המיוצגים על ידי תאגיד סומברה בבעלות מלך הארגמן. מלך הארגמן מבקש להשמיד את היקום שלנו או לשלוט בו על ידי תפיסת חזקה על המגרש הריק ורמיסת הוורד, ואילו משימתו של רולנד דשיין היא לרכוש את המגרש הריק ולמנוע את רמיסת הוורד. זהו רק השלב הראשון במאבק על השליטה ברב-יקום כולו.
אוכף דוגווץ'
אוכף דוגווץ' (באנגלית: Dogwatch Saddle; מילולית: אוכף משמרת הכלב) הוא אוכף המכוסה שלג, בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
האוכף ממוקם בין הר ברוגר והר מוריסון.
גובהו של האוכף 1,212 מטרים מעל פני הים; האוכף הוא האתר ה-3,586 בגובהו באנטארקטיקה.
האוכף מפריד בין קרחון בנסון וקרחון קליבלנד.
מקור השם
בינואר 1990 (הקיץ האנטארקטי של שנת 1989–1990), בשעת לילה מאוחרת חנתה משלחת סקר של תוכנית החקר האנטארקטית של ניו זילנד, חנייה זמנית במקום.
האוכף נקרא על שם זמן העצירה - משמרת הכלב.
חסבולה
חַסְבּוּלַה מַגוֹמֵדוֹב או בקיצור חסבולה, ולעיתים חסביק או מיני חָבִּיבּ (נולד ב-7 ביולי 2002; ברוסית: Хасбулла Магомедов) הוא כוכב רשת דאגסטני מוסלמי.
חסבולה התפרסם לראשונה בסרטון טיקטוק ויראלי שיצא ב-2021, הודות למראהו הילדותי שנגרם כתוצאה מפגם גנטי. מאז, הוא שיתף פעולה עם מתאגרפים מפורסמים, ביניהם חביב נורמגומדוב ודיינה וייט.
ביוגרפיה
חסבולה, שגובהו 1.01 מטרים בלבד, סובל מסוג של גמדות הנגרמת כתוצאה מחוסר בהורמון גדילה.
הוא שומר בקנאות על חייו הפרטיים. ידוע כי אביו, אבומנפ מגומדוב, מנהל עבורו את ענייניו הכלכליים, וכן מעורב בהפקת הסרטונים של בנו. בקיץ 2021, נודע כי לחסבולה יש אחות הסובלת מפגם גנטי דומה. הפצת מידע זה הובילה לשערורייה שבסופה נמחק חשבון האינסטגרם שלו, לנוכח איומים על מפיץ הידיעה.
פעילות ברשתות החברתיות
ב-2022 התקיים עימות בין חסבולה לבין המשפיען הטג'יקי עבדו רוזיק, שאף הוא סובל מתסמונת דומה.
בספטמבר 2022, חסבולה חתם על חוזה של חמש שנים עם אליפות הלחימה האולטימטיבית.
במרץ 2023, ביקר חסבולה בארצות הברית באירוחם של האחים נלק, יוטיוברים אמריקאים. לאחר שובו לרוסיה, הוא ספג ביקורת חריפה על התעללות פיזית בחתול המחמד שלו.
נתיבות המשפט
ספר נתיבות המשפט (בעגה הישיבתית - "הנתיבות") הוא ביאור חריף ועמוק לחלק חושן משפט בשולחן ערוך, שחובר על ידי הרב יעקב לורברבוים, רבה של העיר ליסא. אף על פי שהספר חובר כביאור על השולחן ערוך, מגמתו של הספר היא עיונית-לימודית, וקישורו לשולחן ערוך רופף. ספר זה נפוץ מאוד בחוגי הישיבות, ונלמד הן במסגרת לימוד עיוני ישיבתי והן במסגרת לימודי הלכה (אף על פי שהמחבר כותב בהקדמתו לספר שאין בכוונתו לפסוק הלכה).
על הספר
ספר נתיבות המשפט דומה לספר 'קצות החושן' של רבי אריה לייב הלר וחובר בעקבותיו. בספר משיג הרב יעקב לורברבוים על דברי קצות החושן, ואף חולק עליו פעמים רבות, אך עם זאת רוב הספר הוא חידושים של הרב יעקב לורברבוים. הספר מורכב משני חלקים - "משפט הכהנים" - חידושים, ו"משפט האורים"- ביאורים.
לאחר הפצת הנתיבות פרסם רבי אריה לייב הלר - בעל ה"קצות החושן", קונטרס בשם "משובב נתיבות", בו הוא משיב על השגותיו של רבי יעקב. רבי יעקב כתב מהדורה חדשה בה הוא משיב על השגותיו של בעל "קצות החושן" על ספרו. מהדורה זו נקראה לאחר פטירתו "יאיר נתיב".
הספר נדפס לראשונה בז'ובקבה בשנת ה'תקס"ט ומאז נדפס פעמים רבות נוספות, ואף נדפס בספר ה"שולחן ערוך" בחלק מהמהדורות.
על שמו נקרא רחוב "נתיבות המשפט" בשכונת קריית ספר במודיעין עילית.
פסיקות ידועות
לדעת ה'נתיבות המשפט' אם בעת ביצוע חוזה המתחייב לא ידע מהעומד לקרות, וקרה אונס שלא מאפשר את ביצוע העסקה, ההתחייבות לא חלה והוא פטור (עם זאת הוא מחויב לשלם את "שני דמי החפץ"-ללא רווח). לעומתו דעת ה'קצות החושן', שכל חוזה הוא על תנאי שיתקיים החוזה.
לדעתו קניין סיטומתא, כלומר קניין המתבצע על פי מנהג הסוחרים בלבד וללא שימוש באחד ממעשי הקניין ההלכתיים, קונה מדרבנן בלבד, בניגוד לדעת החתם סופר ואחרונים נוספים הסוברים שקניין כזה מועיל מדאורייתא.
תן-מעופף
תיאור ואנטומיה
לתן המעופף גוף קטן, ראש כלבי חרוטי ועיניים גדולות. האוזניים קצרות ומעוגלות. הלוע מחודד וקצר יחסית עם אף ריבועי. הזנב קצר במיוחד וניתן להרגיש בו רק באמצעות מגע. קרומי הכנף מחוברים לבוהן של האצבע השנייה. קרום הכנף האחורי קצר ודק ומשתרע לאורך החלק הפנימי של הרגליים.
אורך הראש והגוף של מיני התן המעופף 8–10 ס״מ, אורך הזרוע 7–8 ס״מ, אורך האוזן כ-2 ס״מ ואורך הזנב 0.6 ס״מ. משקלם 52–117 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.
תפוצה וביולוגיה
מיני התן המעופף אנדמיים לאזור ים מולוקה באינדונזיה, ושניהם מצויים באי סולאווסי, באי וואווני ובאיי טלאוד. מלבד האיים הללו, כל אחד מהמינים מאכלס איים נוספים סביב סולאווסי שבהם המין השני אינו נמצא: איי סולה, איי סנג׳יה ובוטון. הסוג נעדר מאיי בנגאי, הלמהרה ומונה למרות נוכחות באיים הסמוכים להם.
התנים המעופפים חיים בעיקר ביער גשם טרופי ויער עננים; הם מגלים העדפה ליער ראשוני ללא הפרעה אנושית, אך עשויים להימצא מדי פעם גם ביערות משניים ומטעי קפה וקקאו. הם חיים בשפלות עד רכסים הרריים גבוהים ברום 2,400 מטר מעל פני הים. למרות ששני המינים חיים באותם איים, הם מאכלסים לרוב מפלסי גובה שונים (בדומה למיני האנואה).
התנים המעופפים פעילים בלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות קטנות במקלטים קבועים. הם ניזונים בעיקר ממיני תאנים. התנה המעופפת ממליטה גור יחיד לאחר היריון של מספר חודשים. מעבר לכך, אין מידע נוסף על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.
שני המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש, לאור טווח התפוצה הרחב יחסית, אוכלוסייה גדולה, וחוסר אינדיקציות לירידה משמעותית. התנים המעופפים ניצודים על ידי תושבי האיים עבור בשרם, אך לא ברמות גבוהות שעשויות להשפיע על מספרם.
מינים
בסוג זה 2 מינים מוכרים:
הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה (באנגלית: The Royal Conservatory of Music, הנודע בשם הקונסרבטוריון המלכותי, הוא ארגון ללימודי מוזיקה ואולם קונצרטים, שהמטה הראשי שלו נמצא בטורונטו, קנדה. המוסד הוקם בשנת 1886 בידי אדוארד פישר, בשם הקונסרבטוריון למוזיקה של טורונטו. בשנת 1947 הוציא המלך ג'ורג' השישי כתב הרשאה מלכותי להפיכת הארגון לחברת מניות.
היסטוריה
משכן הקונסרבטוריון בטורונטו הוכרז ב-1995 כאתר היסטורי לאומי של קנדה כאות להכרה בחשיבות המוסד כגורם משפיע על החינוך המוזיקלי בקנדה,
הקונסרבטוריון נוסד בשנת 1886 בשם הקונסרבטוריון למוזיקה של טורונטו ונפתח בספטמבר 1887, בשתי קומות מעל חנות מוזיקה בפינת הרחובות דונדאס ויונג. מייסדו, אדוארד פישר, היה נגן עוגב צעיר, יליד ארצות הברית. היה זה המוסד הראשון בסוגו בקנדה, בית ספר שנועד להכשרת זמרים ונגנים בד בבד עם הקניית אהבת המוזיקה לילדים.
בראשיתו מנה הקונסרבטוריון 100 תלמידים בלבד, אך תוך זמן לא רב יצא שמו ברבים והמספר גדל ל-300. בשנת 1897 רכש הארגון נכס חדש בטורונטו כדי להכיל את ההתרחבות המהירה. כבר בראשית ימיו סופח הקונסרבטוריון לאוניברסיטת טורונטו כדי להכין את התלמידים לבחינות תואר ומאז 1919 חלק את משכנו עם הפקולטה למוזיקה של האוניברסיטה.
ב-1906 ייסד פרנק ולסמן - שהיה למנהל הקונסרבטוריון - את תזמורת הקונסרבטוריון של טורונטו וניהל אותה. כעבור שנתיים היה גוף זה לתזמורת הסימפונית של טורונטו. בשנת 1924 התמזגה האקדמיה הקנדית למוזיקה עם הקונסרבטוריון. גלן גולד - שיש הטוענים כי תלמידו הבולט ביותר של המוסד - למד תאוריית המוזיקה, עוגב ופסנתר בקונסרבטוריון ובגיל 12, בשנת 1946, סיים את לימודיו שם עם תעודת ARCT בהצטיינות יתרה.
בשנת 1947 העניק המלך ג'ורג' השישי כתב הרשאה מלכותי לקונסרבטוריון לאות הכרה במעמדו כאחד מבתי הספר הגדולים למוזיקה בחבר המדינות.
בתקופתו של המנהל אטורה מאצולני (1968-1945) גדל הקונסרבטוריון במהירות. מאצוֹלֶני היה מנהל התזמורת מאז 1934. עוד שתי דמויות בולטות שתרמו להישגי התקופה הזו היו יו"ר מועצת המנהלים אדוארד ג'ונסון (בשנים 1947–1959) וארנולד וולטר, שהתמנה למנהל החטיבה העליונה, שנוסדה בשנת 1946. החטיבה העליונה הציעה תוכנית דו-שנתית שכללה הכשרה לביצוע מקצועי בשילוב עם קורסים נוגעים לדבר בתאוריה ובתולדות המוזיקה. הצלחתו הראשונית של המיזם הניבה תוכנית תלת-שנתית שבסופה יהיו הבוגרים זכאים לתעודת אמן. לצד מיזמים אלה נפתח ב-1946 בית הספר לאופרה של הקונסרבטוריון, שסיפק הכשרה בכל ההיבטים של הפקה אופראית. פיתוחים אלה הוליכו ליצירת להקת האופרה של הקונסרבטוריון המלכותי, שהייתה בהמשך, בשנת 1959, ללהקת האופרה הקנדית.
הקונסרבטוריון היה בשליטת אוניברסיטת טורונטו משנת 1963 עד 1991, אז חזר להיות שוב מוסד עצמאי לחלוטין, בעל השליטה בבניין ובתוכניות המוזיקה השונות שלו.
בשנת 1991 גם פיתח הקונסרבטוריון תוכנית-על לחידוש הבניין ההיסטורי שלו ולהרחבתו בבניית אגפים חדשים באותו מגרש. התוכנית בוצעה בשלבים, שראשיתם בשנת 1997, בשיפוץ אולם הקונצרטים ע"ש מאזולני בבניין אינאטוביץ'. המבנה החדש קרוי "מרכז טלוס להופעות וללימודים" וכולל חדרי לימוד ואולמות חזרות וביצוע, ספרייה ואולם הקונצרטים ע"ש קרנר, בעל אקוסטיקה מעולה ו-1,135 מושבים. בספטמבר 2008 חזר הקונסרבטוריון למשכנו המשופץ והמורחב. אולם קרנר נחנך ב-25 בספטמבר 2009 ופתח עידן חדש של מופעים בקנה מידה גדול בקונסרבטוריון המלכותי. שמו של הבניין המקורי, מקמסטר הול, שונה ב-2005 לאינאטוביץ' הול, להנציח את תרומת בוגרי הקונסרבטוריון יאן אינאטוביץ' ומרטה ויטר. אדריכלי הבניין הקפידו על שימור רוב חומרי הבניין המקוריים ותוכנותיו הצורניות, כדי לאפשר את הכרזתו כבניין מורשת לאומית.
רבים מבוגרי הקונסרבטוריון הם מוזיקאים בולטים (רשימת בוגרים שיש להם ערך בוויקיפדיה העברית).
פופ לטיני
פופ לטיני (בספרדית ובפורטוגזית: Pop latino) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת פופ המכיל בתוכו צלילים או השפעה מאמריקה הלטינית. הפופ הלטיני משלב בדרך כלל מוזיקה לטינית מהפכנית עם מוזיקת פופ אמריקאית. פופ לטיני מקושר לרוב למוזיקת פופ, רוק ודאנס בשפה הספרדית.
היסטוריה
הפופ הלטיני הוא אחד מהז'אנרים הפופולריים ביותר במוזיקה הלטינית כיום. עם זאת, לפני הגעתם של אמנים כמו אלחנדרו סאנז, טליה, לואיס מיגל, סלינה, פאולינה רוביו, שאקירה, ריקי מרטין, גלוריה טרווי ואנריקה איגלסיאס, הגיע הפופ הלטיני לראשונה לקהל עולמי דרך יצירתו של מנהיג הלהקה סרז'יו מנדס באמצע שנות השישים.
השפעות והתפתחות
אמנית הפופ הלטיני הגדולה והמצליחה ביותר בסוגת הפופ הלטיני הייתה גלוריה אסטפן, שהוציאה רצף של להיטי דאנס-פופ במהלך אמצע סוף שנות השמונים, אך בסופו של דבר התפרסמה יותר כדיווה עכשווית למבוגרים עם זיקה לבלדות. סוגה זו של דאנס-פופ עם שילוב של מוזיקה עכשווית למבוגרים שלטה בשנות התשעים של הפופ הלטיני. מרבית אמניו שרו בספרדית לקהל הלטיני, אם כי יש לציין שכמה שירים מסוגת הפופ הלטיני שהוקלטו בשפה האנגלית זכו להצלחה בינלאומית. אלבומה של כוכבת הפופ-טחאנו, סלינה Dreaming of You, הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 והיה לראשון וליחיד בהיסטוריה של עולם המוזיקה שעשה זאת.
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות האלפיים השתלבו אמני פופ לטיניים שונים כמו שאקירה, ריקי מרטין, אנריקה איגלסיאס, ג'ניפר לופז ובעלה לשעבר מארק אנתוני, פאולינה רוביו, ג'ייד אסטבן אסטראדה, טליה במיינסטרים.
שועל-מעופף מריאנה
שועל-מעופף מריאנה (שם מדעי: Pteropus mariannus) המכונה גם פאניהי, הוא מין של עטלף בינוני נדיר בסוג שועל-מעופף שאנדמי לאיי מריאנה באוקיינוס השקט. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1822 על ידי הזואולוג הצרפתי אנסלם גאייטאן דמארה ויש לו 3 תת-מינים. המין נתון בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידול מתמשך וציד לבשרו, והוא רשום כמין מאוים על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
תיאור
השועל המעופף המריאני מתאפיין בגוף מוארך, בראש גדול דמוי-שועל ובלוע גדול, ארוך ומחודד. האף רחב ובעל נחיריים גדולים, העיניים גדולות והאוזניים קצרות ועגולות. השוקיים נטולות שיער. אורך ראשו וגופו של שועל-מעופף מריאנה 19–24 ס״מ, אורך הזרוע 13–15 ס״מ, ומשקלו עשוי לעלות על חצי ק״ג (577-330 גרם). מוטת הכנפיים נעה בין 86 ס״מ עד מטר וקצת. הזנב נעדר וכנף-הזנב צרה. הזכרים גדולים מן הנקבות ופרוותם נוקשה ושומנית יותר.
לשועל-מעופף מריאנה פרווה צפופה וצמרירית. צבעה הכללי שחור מבריק, שחור מפוחם או חום שוקולד כהה, והיא שזורה בשיער כסוף ובז׳. סביב הצוואר והכתפיים יש טבעת עבה וצמרירית בצבע זהוב, צהוב עז, אוכרה או בז׳, והיא החלק הבהיר היחיד בגוף העטלף. הראש גם הוא שחור או חום כהה ושזור בשיער כסוף ובז׳. כנפיו של העטלף שחורות לחלוטין, והן מתמזגות היטב עם הגוף השחור. האוזניים, הפנים, השוקיים, הזרועות והרגליים - שחורים כולם.
תפוצה
כפי שמרמז שמו, שועל-מעופף מריאנה מצוי בעיקר באיי מריאנה שנמצאים בשליטת ארצות הברית, ומופיע ב-14 איים מתוך איי מריאנה הצפוניים וכן בגואם. הוא מצוי גם על אטול אוליטי מאיי קרוליין ששייכים למדינת מיקרונזיה, ואולי גם באטולים הסמוכים: פייס, וולאיי וסאטאוול. הן איי מריאנה והן איי קרוליין נמצאים בתוך האזור המכונה מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט - מזרחית לפיליפינים וצפונית לאינדונזיה. בתוך הטווח, שטח התפוסה הכולל הוא 485 קמ״ר לכל היותר.
בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, יער ביצות, בתה חופית ומטעי קוקוס. שועל-מעופף מריאנה חלק ככל הנראה ספציאציה אלופטרית עם המין הנכחד שועל-מעופף גואם.
אקולוגיה
השועלים המעופפים המריאנים פעילים בלילה ובדמדומים וחיים במושבות או בבדידות. למרות שהם נוטים להישאר במקום קבוע, העטלפים דווקא מסוגלים לטוס למרחקים ארוכים בין האיים כשהשיא המתועד הוא 90 ק״מ. בדרך כלל, מדי לילה הם טסים בסביבות 10–12 ק״מ בדרכם לאתרי האכלה מועדפים. רוב שעות היום מנוצלות לשינה, אך גם לטיפוח, רבייה, סימון שטחים ותקשורת. העטלפים מבלים את היום בשינה על צמרות העצים, לעיתים קרובות על מורדות צוקים שבהם יש הגנה מפני רוחות והפרעה אנושית מינימלית. כרבים מבני משפחתו, השועל המעופף המריאני ניזון בעיקר מפירות; פריטי המזון המועדפים עליו הם פפאיה, פרי עץ הלחם, צ׳יקס, קוקוס, פנדן, שקד טרופי, מנגו ומינים מקומיים של תאנה ובננה. הוא מגוון מדי פעם את תזונתו בפרחים, צוף ועלים. הרגלי המזון והניידות של המין, הופכים למאביק בולט באיי מריאנה. הטורף העיקרי של המין הוא הנחש הפולש בויגה עצים חום ואולי גם דורסי לילה.
לשועל המעופף המריאני התנהגות רבייה פוליגמית. הזכרים הבוגרים מקימים לעצמם בתוך המושבה טריטוריה עם הרמון שמכיל 2–15 נקבות, ומגינים עליו מפני זכרים פולשים. הזכרים המתבגרים מתקבצים בקבוצות רווקים עד שיהיו חזקים מספיק כדי להילחם ולהקים הרמון משלהם. הנקבות עוברות מהרמון להרמון כשהן חפצות.
הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונה קבועה. הנקבה ממליטה גור יחיד לאחר היריון של 6-4.5 חודשים, והוא מגיע לבגרות בסביבות 6–18 חודשים. השועלה המעופפת נושאת את הגור עד שמשקלו כבד מדי עבורה, ואז מטמינה אותו בעלווה הצפופה כשהיא יוצאת לתור אחר מזון. תוחלת החיים של המין הספציפי איננה ידועה, אך סביר להניח שהיא עומדת על לפחות 10 שנים בטבע.
מצב
שועל-מעופף מריאנה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN, במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בהתבסס על טווח התפוצה המצומצם, מגמת האוכלוסייה ובית גידול המקוטע. האיומים הטבעיים על המין כוללים התפרצויות הרי געש שעלולות לחנוק מושבות שלמות, ופגיעות של טייפונים מהירים באיים שמובילים להרס בית הגידול, לשבירת עצי פרי ולרעב.
איומים מעשי ידי אדם הם רבים. השועל המעופף נחשב למעדן מקומי באיי מריאנה וניצוד במשך שנים רבות לבשרו על ידי הילידים המקומיים. בשנות ה-80 של המאה ה-20, רשויות השימור האמריקניות אסרו ציד עטלפים, אך ציד לא חוקי מתרחש עדיין לעיתים קרובות באיים המבודדים. הכנסת מינים פולשים דוגמת אייל פיליפיני, חזיר בר, עז הבית הובילה לירידה מתמשכת באיכות בית הגידול עקב רעיית יתר, בעוד שהכנסתו של הנחש הפולש בוגיה עצים חום הפכה לאיום משמעותי על הישרדות המין בשל תאבונו הגדול והיותו חסר טורפים טבעיים באיים. המין גם איבד שטחי בית גידול ניכרים לטובת בסיסים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
השועל המעופף המריאני מופיע בנספח א׳ של אמנת CITES האוסרת מסחר במין ובמוצריו. מכיוון שהאיים מהווים שטח חסות של ארצות הברית, המין מוגן תחת חוק שימור מינים בסכנת הכחדה מ-1973. שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית הקים תוכנית התאוששות עבור המין, והניהול שלה מתבצע בתוך בסיס חיל האוויר האמריקני אנדרסן באי גואם. ברחבי האיים נערכים מחקרים שוטפים על גודל האוכלוסייה, התפוצה, התזונה והנדידה. אומדן האוכלוסייה של שועל-מעופף מריאנה מוערך בסביבות 8,000-5,000 פרטים, ונתון לתנועות חדות בהתאם לאקלים.
אורי קפלן
קריירה
הלהקה הראשונה שבה ניגן קפלן הייתה DXM.
קפלן שהה בישראל עד 1991, ולאחר מכן ירד לארצות הברית. לאחר קבלת תואר ממכללת מאן, בשנת 1996 הקים קפלן עם טום אבס וג'וף מאן הרכב בשם "טריו פלוס". השלישייה הפכה לרביעייה בשנת 1997 כשסטיב סוול הצטרף.
באותה שנה הצטרף קפלן לכמה פרויקטים של ג'אז, הקשורים ל"מפעל הסריגה" (Knitting Factory).
בשנת 2004 הקים את ההרכב "בלקן ביט בוקס" יחד עם תמיר מוסקט, אליהם הצטרף תומר יוסף. מאז, הופיעה הלהקה ברחבי העולם. נכון ל-2020, הוציאה כחמישה אלבומים.
ב-2013 זכה קפלן יחד עם חברי הבלקן ביט בוקס בפרס אקו"ם למעבדי השנה.
צליל הסקסופון של קפלן נשמע ומודגם גם בשני הלהיטים העולמיים המובילים: "Talk Dirty" של זמר ה-R&B האמריקאי ג'ייסון דרולו ו- "Worth It" של להקת הבנות האמריקאית פיפת' הרמוני. בנוסף, ניתן לשמוע את נגינת הסקסופון של קפלן בסרט האנימציה משנת 2015 "בית".
קפלן הלחין יחד עם מניז'ה ואורי אבני את השיר הרוסי לאירוויזיון 2021, "Russian Woman".
משרד הפנים של הרשות הפלסטינית
משרד הפנים הפלסטיני (או בשמו המלא: משרד הפנים והביטחון הלאומי, בערבית: وزارة الـداخـلـيــة فـ السلطة الوطنية الفلسطينية) הוא הזרוע הביצועית של הרשות הפלסטינית הממונה על הביטחון ונתוני מפקד האוכלוסין בתחומי הרשות. תחת משרד הפנים יושבת הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) האחראית על איסוף נתונים מהאוכלוסייה הפלסטינית ונתונים כללים על המתרחש בשטחים הפלסטיניים.
היסטוריה
משרד הפנים הפלסטיני הוקם עם הקמת הרשות הפלסטינית כחלק מהסכמי אוסלו בשנת 1994.
פעילות המשרד מתחלקת לשני מישורים, מישור אזרחי ומישור צבאי. במישור האזרחי המשרד אחראי על שגרת חיי היום יום של הנתינים הפלסטיניים הכוללים את ניהול הביקורת במעברי הגבול, שירותי הגנה אזרחית (בדומה לפיקוד העורף), שירות תעסוקה והכשרה מקצועית ורשות לשיקום אסירים שנכלאו על ידי הרשות הפלסטינית. בונסף לכך, מפעיל משרד הפנים את "הגוף להכוונה פוליטית ומוסרית", שמהווה זרוע הסברתית פנים-פלסטינית.
אליסה קולק
אליסה קולק (נולדה ב-14 ביולי 1997), הידועה בשמה הפרטי אליסה, היא זמרת, מלחינה וכותבת שירים אסטונית.
משרד הפנים של הרשות הפלסטינית
היסטוריה
במישור הצבאי אחראי משרד הפנים על מנגנוני הביטחון הפלסטיניים השונים. תחת המשרד פרוסים כוחות המשטרה האזרחית, מנגנון הביטחון הלאומי, הסוכנות לביטחון (המודיעין), המשטרה הצבאית, בתי המשפט הצבאיים ועוד.
אליסה קולק
ביוגרפיה
קולק נולדה ב-14 ביולי 1997 בעיר טרטו שבאסטוניה. היא השתתפה כבר מגיל צעיר בתחרויות שירה לילדים. בגיל 9 החלה ללמוד שירה קלאסית במגמת הזמר של בית הספר למוזיקה בעירה. בגיל 13 פרסמה את שירה הראשון, שנכתב והולחן על ידה. בתחילת 2014 החלה להתלוות לגיטריסט מארט אברו, והחלה להופיע עימו ברחבי אסטוניה. בשנת 2015 סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה בעירה, שם התמחתה בשירה קלאסית, וב-2016 סיימה את תקופת התיכון.
בשנת 2015 הוציאה את הסינגל "Superlove", שהופק ונכתב על ידי אוקו סוביסטה וואור ואלגמה. הוא הגיע למקום השלישי בקדם האסטוני לאירוויזיון 2015 בהפרש של כ-63,000 קולות מהמקום הראשון, אלינה בורן וסטיג רסטה עם השיר "Goodbye to Yesterday".
משרד הפנים של הרשות הפלסטינית
היסטוריה
במהלך מבצע "גשמי קיץ" בשנת 2006 תקף צה"ל את בניין משרד הפנים העזתי בתגובה לחטיפת גלעד שליט.
אליסה קולק
ביוגרפיה
לאחר מכן השתתפה קולק בתוכניות טלוויזיה שונות, דוגמת Nädalalõpp Kanal 2-ga, Klipijaht ו-Me armastame Eestit. בקיץ 2015 עבדה כחזאית בטלוויזיה האסטונית. החל מ-2016 קולק משחקת בסדרה Köök.
משרד הפנים של הרשות הפלסטינית
היסטוריה
בשנת 2007 סעיד סיאם מונה לשר הפנים כחלק משלטון החמאס שקם בעזה. לאחר חיסולו של סיאם בשנת 2009 במבצע עופרת יצוקה, פתחי חמאד, ממנהיגי תנועת החמאס בעזה, החליפו בתפקיד.
אליסה קולק
ביוגרפיה
בספטמבר 2016 הוציאה את הסינגל "Silence the Sirens" בהפקתו של ואור ואלגמה, שעבד עמה גם בשירה הבא "Amora". מאז 2017 פועלת קולק בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
בשנת 2023 נחשף כי קולק עתידה להשתתף בקדם האסטוני לאירוויזיון 2023, Eesti Laul, עם השיר "Bad Philosophy". היא סיימה את התחרות במקום ה-11.
פלדז'נדרמרי
הפלדז'נדרמרי (בגרמנית: Feldgendarmerie) היו יחידות משטרה צבאית של צבאות ממלכת סקסוניה, הקיסרות הגרמנית וגרמניה הנאצית עד לסוף מלחמת העולם השנייה.
תקופת הקונפדרציה הגרמנית והקיסרות הגרמנית
מ-1810 ועד 1812 הקימו ממלכת סקסוניה, ממלכת וירטמברג, ממלכת פרוסיה וממלכת בוואריה כוח משטרה כפרית על בסיס המודל של הז'נדרמריה הצרפתית של נפוליאון.
כוח הז'נדרמריה הפרוסי הורכב מכוח חיילים ומש"קים מיומנים אשר סיימו את השירות הרגיל שלהם בצבא. באופן רשמי הם עדיין היו אנשי צבא שצוידו וקיבלו משכורות משר המלחמה, אך בעיתות שלום היו תחת פיקודו של שר הפנים, ומתפקדים כמשטרה רגילה. במקרה של תרגול, תנועת כוחות או מלחמה, 50% מכוחות ההז'נדרמריה יצרו את ליבת המשטרה הצבאית של הצבא, כוח זה נקרא "פלדז'נדרמרי".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הפלדז'נדרמרי הורכבו מ-33 פלוגות. בכל פלוגה היו כ-60 חיילים ו-2 מש"קים. עד 1918 גדל מספר הפלוגות ל-115.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פוזרו כל יחידות המשטרה הצבאית ולא הייתה נוכחות שלהן באזור רפובליקת ויימאר. חיילים רגילים ביצעו את משימות המשטרה הצבאית.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה מכיל מגוון של חומרים ראשוניים ושניונים בנושאים המשמשים למחקר, לימוד והוראה אקדמית. האוספים זמינים במגוון פורמטים: וידאו, אודיו, קובצי תמונות ומסמכים והם פרי פיתוח מקורי של הספרייה ושיתופי פעולה עם גופים וחוגים בעלי עניין בתוך האוניברסיטה ומחוצה לה.
פלדז'נדרמרי
גרמניה הנאצית
עם עליית אדולף היטלר לשלטון ב-1933, הוכנסו כוחות הפלדז'נדרמרי לורמאכט. היחידות החדשות קיבלו אימון חי"ר מלא והוענקו להן סמכויות משטרה נרחבות. הוקם בית ספר למשטרה צבאית בפוטסדאם במטרה לאמן את חיילי הפלדז'נדרמרי.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
האוספים ניתנים לעיון ושימוש לבעלי ההרשאות המתאימות, חלקם הגדול חופשיים לשימוש הקהל הרחב ואחרים מוגבלים לשימוש קהילת אוניברסיטת חיפה בלבד. הגישה לאוספים מתאפשרת הן דרך פורטל האוספים והן באיחזור פריטים באמצעות שאילתות במערכת לחיפוש אחד בקטלוג הספרייה.
פלדז'נדרמרי
גרמניה הנאצית
כל המועמדים שירתו במפקדת הפלדז'נדרמרי לאחר התקופה הראשונה של הבחינות. ההכשרה נמשכה כשנה ואחוז הנכשלים היה גבוה: ב-1935 רק 89 חיילים סיימו מתוך 219 מועמדים. חיילי הפלדז'נדרמרי שולבו בתוך יחידות צבאיות וכן כיחידות עצמאיות תחת פיקוד חיל הצבא. הם לרוב עבדו בשיתוף פעולה הדוק עם המשטרה החשאית, מפקדי המחוזות ומפקד האס אס והמשטרה.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
ספרית אוניברסיטת חיפה פועלת בסביבה אקדמית המהווה את הנרטיב המרכזי לבחירת תוכני האוספים הדיגיטליים. לשם כך, נבחרים אוספים בעלי ערך מחקרי ותחומי המחקר של חוקרי האוניברסיטה וכן אוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים ושימור מורשת תרבות, המהווה מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה, מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, והערכת חשיבות שימורם לדורות הבאים. כל זאת תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, זכויות הפרט, חיסיון מידע ועוד ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. מתקיים מאמץ להנגשה מלאה גם לציבור הרחב במידת האפשר ובהתאם לגישה החופשית. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, מותאמת הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל).
פלדז'נדרמרי
פעולות
ליחידות פלדז'נדרמרי ניתנו לרוב משימות בשטחים הכבושים שנמצאו תחת שליטתו של הוורמאכט. בין השאר ביצעו משימות שיטור מעבר לקווים החל מהכוונת תנועה ושליטה על האוכלוסייה, ועד הוצאה להורג של פרטיזנים.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
בחירה באוספים פיזיים כמועמדים לתהליך דיגיטיזציה, שימור והנגשה נעשית על בסיס שיקולים שונים ומגוונים. מרכז הדיגיטציה, אשר עד שלהי 2019 נשא באופן רשמי את השם "המרכז למדיה דיגיטלית", פועל בסביבה אקדמית. ככזה, העשייה בו כוללת בחירה באוספים בעלי ערך מחקרי ובחירה באוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים, תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, שאינה מפירה את זכויות הפרט, חיסיון מידע וכולי ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, יכולה להתאים הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל, במקום גישה פתוחה לציבור כולו).
פלדז'נדרמרי
פעולות
כאשר יחידות לוחמות נעו קדימה מחוץ לשטח, תפקיד הפלדז'נדרמרי היה מסתיים באופן רשמי שאז הסמכויות באזור היו עוברות לרשויות הכיבוש תחת שליטת המפלגה הנאצית והאס אס. עם זאת, ידוע כי יחידות פלדז'נדרמרי סייעו לאס אס בביצוע פשעי מלחמה באזורים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית. ההיסטוריון אנטוני ביוור סקר חלק מהמקרים המתועדים היטב של השתתפותם בפשעי מלחמה בספרו "סטלינגרד". כמו כן יחידות פלדז'נדרמרי לקחו חלק פעיל ברדיפת יהודים, כולל במערב אירופה.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
שיקול מרכזי בעשייה זאת, באוניברסיטת חיפה, הוא בחירת תוכן הקשור לסביבה הגאוגרפית והתרבותית של העיר חיפה. שימור מורשת מקומית היא מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה בה הן ממוקמות. לשם כך, מאתרת הספרייה אוספי תמונות בעלי חשיבות מחקרית ותרבותית המצויים ברשות ארגונים ואנשים פרטיים. שיקולים אחרים הם מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, חשיבות שימורם לדורות הבאים וכדומה.
פלדז'נדרמרי
פעולות
ב-1943 עם שינוי תוצאות הקרבות לרעת גרמניה הנאצית, ניתנה לפלדז'נדרמרי המשימה לשמור על משמעת צבאית בקרב חיילי הוורמאכט. חיילים רבים שנחשבו עריקים הוצאו להורג ללא משפט על ידי הפלדז'נדרמרי. הדבר העניק להם את כינוי הגנאי Kettenhunde (הכלבים בשלשלאות) על שרשרת הצווארון שענדו על המדים שהלם. כינוי הגנאי השני Heldenklauer (חוטפי הגיבורים) הוענק להם מפני שהם חיפשו אחר עריקים פוטנציאלים בין פליטים והסעות בתי חולים, והצוותו להוציא להרוג גם מי שהיה חשוד בהתחזות לחולה. בוצעו בדיקות גם על חיילים אחרים במטרה לראות שיש להם אישור להיעדר מהחזית. הפלדז'נדרמרי היו אחראיים גם על פלוגת עונשין לחיילים שנאסרו לאחר שהורשעו בבית דין צבאי וביצוע ההוצאה להורג שלהם נדחה. במהלך קריסת הרייך השלישי בימי המלחמה האחרונים, נשלחו לפלוגת העונשין גם חיילים או מגויסים שביצעו עבירות קלות.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
החומרים מתועדים בספרייה ונשמרים על שרתי הספרייה, תוך מתן אפשרות של גישה מרחוק בעבור אוכלוסיות שונות באוניברסיטה ומחוצה לה באמצעות האינטרנט. הספרייה עוסקת בפעילות זו כאמור, כחלק מחזון האוניברסיטה למעורבות בקהילה, ובמסגרת פיתוחה של הספרייה הדיגיטלית של האוניברסיטה. מאגר המידע ההולך ונבנה בספריית האוניברסיטה ייחודי בהיקפו ובמגוון התכנים שהוא כולל. המקורות המגוונים של אוספי התמונות והשילוב בין אוספים פרטיים ומוסדיים יוצרים פסיפס תיעוד רשמי ופרטי של ארץ ישראל.
פלדז'נדרמרי
פעולות
האס אס-פלדז'נדרמרי לבשו את אותם מדים כמו כוחות היבשה של הוורמאכט אבל היה להם סרט שרוול המציין כי הם כוחות משטרה צבאית. באופן כללי הם ביצעו את אותם תפקידים משטרתיים, אך הם גם ביצעו פעולות השמדה ביחד עם האיינזצגרופן כנגד יהודים, פרטיזנים ואלה שנקבעו כ"אויבי הרייך". יחידות אס אס אלה היו ידועות בשל הקפדה מלאה על החוק הצבאי. הם כונו Kopf Jäger (ציידי ראשים), והם חיפשו ואיתרו את העריקים והענישו אותם.
בינואר 1944 הצבא האדום החל להתקדם בחזית המזרחית, וכוחו של הפלדז'נדרמרי הוחלש עם הקמת הפלדייגרקורפס (Feldjägerkorps). הם היו כפופים ישירות לפיקוד העליון של הוורמאכט ותפקידם היה לשמור על משמעת צבאית בכל זרועות הוורמאכט (כולל הפלדז'נדרמרי). לפלדייגר גויסו קצינים ומשק"ים מעוטרי אותות ועם ניסיון בקרבות. ניתנה להם הסמכות של הפיקוד העליון לעצור ולהוציא להורג קצינים וחיילים מהוורמאכט והאס אס בשל עריקות, תבוסתנות ואי קיום חובות אחרות.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
בתהליך ההוצאה לאור הדיגיטלית מתבצעים תהליכי הסריקה והדיגיטציה לחומרי המקור, חיבור והנגשה בין קובצי מטא-דאטה (רשומות קטלוג) וקובצי המקור (סריקות מעובדות), בנייה ושיוך לעץ היררכיית האוספים – האוספים הדיגיטליים עד להנגשתם המלאה באמצעות מערכות הספרייה
פלדז'נדרמרי
פעולות
על אף כניעת כל הכוחות הגרמניים במאי 1945, הרשו בעלות הברית לחלק מיחידות הפלדז'נדרמרי והפלדייגרקורפס באזורי הכיבוש בגרמניה לשמור על נשקם, בגלל המספר הגבוה של שבויי מלחמה שהיה נדרש לטפל בהם. לדוגמה, הגיס השמיני הבריטי שבסיסו היה בשלזוויג-הולשטיין, השתמש ברגימנט שלם של מתנדבים מהפלדז'נדרמרי במטרה לאכוף את המשמעת במרכז שחרור החיילים ופירוק מנשקם שהקים. כוחות משטרה אלה שהופעלו מחדש, וקיבלו קצבאות מזון נוספות כשכר, זוהו על ידי סרט השרוול Wehrmachtordnungstruppe (צו גייסות הכוחות המזוינים). יותר משנה לאחר סיומה הרשמי של מלחמת העולם השנייה, הפכו הפלדז'נדרמרי ליחידות הגרמניות האחרונות שנכנעו ומסרו את נשקם ביוני 1946.
מבנה
הפלדז'נדרמרי היו תחת הפיקוד הישיר של ה-OKH (הפיקוד העליון). קצין בדרגת מיור גנרל היה אחראי על כל כוחות הפלדז'נדרמרי שהיו בוורמאכט.
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
בחודש מרץ 2022 היו מאוכסנים בשרתי האוספים הדיגיטליים של ספריית אוניברסיטת חיפה מע ל 230,000 רשומות.
פלדז'נדרמרי
ציוד
הגדודים צוידו באופנועים וכלי רכב שונים כולל רכבי 4X4 ומשאיות, ומספר כלי רכב משוריינים לצורך הובלת הכוחות.
כלי נשק
הנשק האישי היה אקדח כדוגמת וולטר PP שעוצב לשימוש המשטרה האזרחית. הונפקו גם כלי נשק מסוג מאוזר K98, על אף שלא היו בשימוש נפוץ. MG34 ו-MG42 שימשו להגנה על מחסומי דרכים ונקודות ביקורת.
לאחר המלחמה
עם הקמת הבונדסוור ב-1955, הוקמה המשטרה הצבאית הנוכחית, הפלדיגר.
שי פרי
שי פרי הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד עוצבת הרעם ויחידה 5252.
ביוגרפיה
פרי התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים. בהמשך מונה למפקד סיוע אש אוגדת עזה בשנת 2009 מונה למפקד יחידה 5252 וכיהן בתפקיד עד שנת 2011. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת עמוד האש. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה בשנת 2014 למפקדה האחרון של עוצבת הרעם שנסגרה בשנת 2016.
סנובסק
סְנוֹבְסְק (באוקראינית: Сновськ; ביידיש: סנאווסק) היא עיר במחוז צ'רניהיב ומשתייכת למחוז משנה (ראיון) סנובסק. כמות האוכלוסייה 11,343 (בשנת 2015), בשנת 2001 כמות האוכלוסין עמדה על 12,315.
שם העיר
במקור נקראה העיר קורז'יבקה (Коржівка, או קורז'ובקה (Коржовка) ברוסית) ובסוף המאה ה-19 שונה השם לסנובסק, על שם הנהר סנוב הסמוך לעיר. בין השנים 1935–2016 העיר נקראה שצ'ורס (Щорс) על שם המצביא האוקראיני ניקולאי שצ'ורס. ב-21 במאי 2016 החליטה המועצה העליונה להחזיר את שמה המקורי של העיר, עקב החוק האוסר שמות ממוצא קומוניסטי.
הקהילה היהודית
ב-1897 נמנו בעיר 985 יהודים מקרב 2,379 תושבים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 שכנה בסנובסק ישיבתו של "החפץ חיים". ב-1926 האוכלוסייה היהודית הגיעה לשיא של 2,416 נפשות, ועליהן נוספו עוד כמה עשרות בכפרים הקרובים. משנת 1927 עד מלחמת העולם השנייה רב המקום היה הרב שניאור זלמן גרליק. רבים מיהודי העיר נמנו על חסידי חב"ד.
ערב מלחמת העולם השנייה מספר היהודים בעיר ירד דרסטית ל-1,402 (כ-16.3% מבני העיר), ככל הנראה בעקבות ההולודומור והגירה למקומות אחרים. הנאצים כבשו את סנובסק ב-3 בספטמבר 1941, ועד אז יותר ממחצית האוכלוסייה היהודית הצליחה לעזוב את המקום או שבניה גויסו לצבא האדום. היהודים שנותרו נצטוו להירשם ולענוד את הטלאי הצהוב, ואולצו גם לבצע עבודות. היהודים רוכזו בגטו ברחוב פרורזנאיה. במספר אקציות במהלך 1941–1942 הנאצים רצחו קבוצות גדולות, בסיוע המשטרה האוקראינית. חלק מהיהודים הועברו לצ'רניגוב ונרצחו שם. אחרים הובאו לעיר ממקומות אחרים במחוז שצ'ורס ונרצחו בעיר. ב-21 בספטמבר 1943 שוחרר הגטו על ידי הצבא האדום.
מירון (מכתש פגיעה)
מכתש מירון הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הפסל היווני מירון. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1979.
סנדרו סלבדורה
סנדרו סלבדורה (באיטלקית: Sandro Salvadore; 29 בנובמבר 1939 - 4 בינואר 2007) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדות הבלם האחורי והבלם בקבוצות מילאן ויובנטוס ובנבחרת איטליה. סלבדורה החל את הקריירה שלו במילאן, ולאחר 4 שנים במדי הקבוצה הבוגרת, עבר ליובנטוס, שם שיחק במשך 12 שנים. עם נבחרת איטליה השתתף בשני מונדיאלים (1962 ו-1966) והוא היה שותף לזכייתה הראשונה באליפות אירופה ב-1968.
קריירת מועדונים
סלבדורה נולד במילאנו שבאיטליה. הוא צורף למילאן על ידי הסקאוטים שלה בהיותו בן 15, ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון עד שערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בעונת, כשהוא בן 20. הוא זכה פעמיים באליפות איטליה עם מילאן, ועזב את המועדון לאחר 4 עונות, בהן ערך 72 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
בשנת 1962 נרכש סלבדורה על ידי יובנטוס והפך במהרה לאחד מעמודי התווך בהגנה שלה. לאחר מספר משחקים הוא ביסס עצמו כעדיפות הראשונה בעמדת הבלם האחורי. הוא זכה עם יובנטוס בשלוש אליפויות איטליה נוספות ובגביע האיטלקי. הוא אף כיהן כקפטן של יובנטוס כאשר סיימה כסגנית אלופת אירופה בעונת והפסידה בגמר לאינדפנדיינטה בגמר הגביע הביניבשתי לעונת.
בשנת 1974 הוא פרש מכדורגל, והחליף אותו בתפקיד הבלם האחורי גאטאנו שיראה.
קנוט הראשון, מלך שוודיה
קנוט הראשון, או קנוט אריקסון (בשוודית: Knut Eriksson, בנורדית עתיקה: Knútr Eiríksson; לפני 1150 – 1195 או 1196) היה מלך שוודיה משנת 1173 ועד מותו וטוען לכתר מ-1167. קנוט היה בנם של אריק התשיעי, מלך שוודיה ("אריק הקדוש") ושל כריסטינה, נסיכת דנמרק, נכדתו של מלך שוודיה, אינגה הזקן.
שנותיו הראשונות ועלייתו לכס המלוכה
קנוט נולד במועד לא מאוחר יותר משנות הארבעים של המאה ה-12, עוד לפני שאביו השיג את השליטה על חלקיה של שוודיה. בצעירותו הוא אורס לגבירה ששמה לא ידוע והייתה אחותו של אציל אחר בשם קנוט. ב-1160, עם הרצחו של אביו של קנוט, אריק התשיעי, באופסלה, נחל קנוט תבוסה ונאלץ להימלט, בעוד שארוסתו התחבאה במנזר למען ביטחונה. על פי מקורות מימי הביניים המאוחרים הוא חי בגלות בנורווגיה במשך שלוש שנים, אך מידע זה הוא לא בעל אמינות גבוהה. מאוחר יותר הוא שב כדי לדרוש את הכתר. רוצח אביו של קנוט, מגנוס הנריקסון, נהרג ב-1161 על ידי טוען אחר לכתר, קרל השביעי, שעלה לכס המלכות והתגורר בטירת נאס בנקודה הדרומית ביותר של האי וויסינגאֶה שבאגם וטרן. ב-12 באפריל 1167 הגיע לשם קנוט והרג את קרל. על פי המקורות לא מתאפשר לדעת אם היה זה מעשה רצח רגיל או שקרל נהרג בקרב. מותו של קרל לא הבטיח מידית את עלייתו לכס המלכות של קנוט שהחל להיאבק להשגת השלטון כנגד בניו של סוורקר הזקן וכנגד נכדיו, קול ובוריסלב. כפי שמצוין בכרוניקות, "הוא ניהל קרבות רבים כנגד שוודיה וניצח בכולם. הוא השקיע מאמץ רב לפני שהוא השכין שלום בשוודיה". על פי מקורות מאוחרים יותר, קול נהרג בקרב בביילבו ב-1169 בעוד שבוריסלב נהרג ב-1172 או ב-1173. רק מאותה עת יכול היה קנוט להחשיב את עצמו כמלכה של כל שוודיה. על פי הכרוניקה הקצרה שנכללה במסמך "החוק של וסטרייטלנד" (Västgötalagen), הוא משל כמלך טוב במשך 23 שנים לאחר ניצחונותיו.
סנדרו סלבדורה
קריירה בינלאומית
בין השנים 1960 ו-1970 ערך סלבדורה 36 הופעות בנבחרת איטליה. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1962 ובמונדיאל 1966, ולקח חלק גם בזכייתה הראשונה של איטליה באליפות אירופה.
קנוט הראשון, מלך שוודיה
מלוכתו
לאחר 1174, השיג קנוט בכישרון רב את תמיכתו של האציל בירגר ברוסה שמת ב-1202. מבחינות רבות, תקופת מלכותו הארוכה של קנוט קירבה את שוודיה יותר ויותר לדגם המדינות האירופאיות הקתוליות. כוחו של המלך זכה ליציבות, במקביל למנגנון שלטוני מרכזי בו עלתה חשיבותה של המילה הכתובה. הוצאתם של מסמכים מלכותיים כתובים החלה באותה עת. תשעה מסמכים כאלו שרדו, וברובם הם עוסקים בענייני מנזר ויבי שבסיגטונה. בין השנים 1030 – 1150 לא הייתה טביעת מטבעות בשוודיה ולאחר מכן התחדשה פעילות זו בעיר לודוסה. קנוט תמך בפעילות זו ולאחר 1180 הוטבעו מטבעות עם הכיתוב KANVTVS REX או KANVTVS (המלך קנוט). המטבעות הללו היו בעלי עיצוב גרמני, דבר המרמז על קשריו של קנוט עם צפון גרמניה. זמן מה לפני 1180 הוא חתם על הסכם סחר עם היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה. היה זה ההסכם הראשון מסוג זה בהיסטוריה של שוודיה והוא מרמז על עלייתן של הערים. קנוט גם שיגר שלושה שגרירים להנרי השני, מלך אנגליה בשנת 1185 לערך.
סנדרו סלבדורה
קריירה בינלאומית
סלבדורה החמיץ את מונדיאל 1970 בשל שני שערים עצמיים שהבקיע ב-21 בפברואר 1970 בתיקו 2-2 נגד נבחרת ספרד. זה היה משחקו האחרון של סלבדורה בזירה הבינלאומית, ובגיל 31 החליט פרוסיו ולקרג'י, מאמן נבחרת איטליה, שסלבדורה כבר לא במיטבו.
קנוט הראשון, מלך שוודיה
היחסים עם המדינות הסקנדינביות והבלטיות
במרחב הסקנדינבי זכו קנוט ובירגר ברוסה לקיים יחסים טובים עם סבר, מלך נורווגיה, שנשא לאישה את אחותו של קנוט, מרגרטה. הטוען לכתר נורווגיה, ארלינג סטונוול, שהיה יריבו של סבר, נעצר על ידי קנוט בשם גיסו ונכלא באי וויסינגאֶה. מאידך, היחסים עם דנמרק היו בלתי יציבים. מורדים דנים מצאו מקלט בשוודיה ב-1176 וב-1191. ב-1182 העניקו קנוט ובירגר ברוסה את תמיכתם לטוען לכתר הדני, האראלד סקננג, שחולל מרידה בסקונה, אך הובס על ידי צבאות ממלכת דנמרק.
במהלך תקופת מלכותו, דווח שקנוט נלחם כנגד הפגנים למען הפצתה של האמונה הנוצרית. צי של קרלים פגנים נכנס לאגם מלארן ב-1187 וזרע חורבן בחופיו. הם העלו באש את העיר סיגטונה והרגו את הארכיבישוף של אופסלה, יוהאן. לאחר אירוע זה בנה קנוט ככל הנראה מגדל על האי של סטוקהולם, אחד מהרבה מרכיבי ביצורים שהיו חיוניים עקב פשיטותיהם של הפגנים מהארצות הבלטיות. מגדלים נוספים כמו זה נבנו במקומות נוספים בשוודיה. מיד לאחר מתקפה זו אורגן צי פלישה שיצא מזרחה. הכרוניקות של נובגורוד מדווחות שויקינגים וגרמנים וגוטלנד תקפו אותה ב-1188. התוקפים הנורדים נחלו ניצחונות בקורוזקה ובנבוטורזק ונשארו שם לחורף. באביב שהגיע לאחר מכן הם הובסו על ידי הנובוגורודים. ככל הנראה הוביל בירגר ברוסה צי אחר של גרמנים ולוחמים מגוטלנד מעבר לים הבלטי בשנות התשעים של המאה ה-12, לפני או אחרי מותו של קנוט.
סנדרו סלבדורה
לאחר הפרישה
ב-4 בינואר 2007 נפטר סלבדורה מהתקף לב.
קנוט הראשון, מלך שוודיה
מותו
קנוט הראשון מת באריקסברג שבוסטרייטלנד בסתיו 1195 או ב-8 באפריל 1196. באופן כללי הוא היה השליט המוצלח ביותר של שוודיה לאחר זמן רב, בהיותו המלך הראשון מאז פיליפ אלסטנסון (מת ב-1118), שמת מוות טבעי. הוא נקבר במנזר ורנהם. לאחר מותו ירש את כס המלכות סוורקר השני, בנו של יריבו לשעבר, קרל השביעי. בית סוורקר נהנה מתמיכה מספקת בחוגי הכנסייה והאצולה וזכה שוב בשלטון, ככל הנראה ללא כל שפיכות דמים.
משפחתו
קנוט הראשון נישא לארוסתו שהסתגרה במנזר לאחר עלייתו לכס המלוכה. שמה של רעייתו לא ידוע, אך מקורות מסוימים מציינים ששמה היה ססיליה. היא ילדה כמה ילדים שאחד מהם הוכרז כיורש העצר על פי הסכמת אצילי הממלכה. בתקופה מאוחרת יותר היא חלתה קשות ובמצוקתה היא נדרה נדר פרישות אם תחלים. כדי לנחמה הסכים לכך קנוט. היא שרדה את מחלתה ונכנסה למנזר. בכל אופן, ב-1193 כתב קנוט מכתב לאפיפיור סלסטינוס השלישי וביקש ממנו היתר להמשיך להיות נשוי. הסיבה לכך הייתה שהוא היה זקוק לקשריו עם קרובי משפחתה של אשתו כדי ללחום את מלחמתו בפגנים. תוצאותיה של בקשה זו לא ידועים.
לקנוט נולדו שלושה בנים ששמם לא ידוע, אך ידוע שהם נהרגו בקרב אלגרוס ב-1205. בנוסף נולדה לו בת שגם שמה לא ידוע ובן רביעי, אריק, שב-1208 הביס את סוורקר השני ועלה לכס המלוכה כאריק העשירי.