cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טויוטה ראב-4
דור רביעי (2018-2012)
בתחום ההנעה הפסיקה טויוטה לשווק את מנוע ה-V6 בנפח 3.5 ליטר שסיפק 268 כ"ס בשוק האמריקני. היצע מנועי הבנזין בדור הרביעי כלל מנועי בנזין בנפחי 2.0, 2.5 ליטר שסיפקו 150 כ"ס (2.0 ליטר), 178 כ"ס (2.5 ליטר), היצע מנועי הדיזל כלל מנועי דיזל בנפחי 2.0, 2.2 ליטר שסיפקו 122 כ"ס (2.0 ליטר), 148 כ"ס (2.2 ליטר).
ביפן לא שווק ויוצר הדור הרביעי אלא שווק עדיין הדור השלישי עד לשנת 2016.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הראב 4 חמישה כוכבי בטיחות.
מתיחת פנים שנת 2016
בתערוכת הרכב של ניו יורק באפריל 2016 עברה הראב-4 מתיחת פנים עם גרסה היברידית. מתיחת הפנים כללה עיצוב חדיש לפגוש הקדמי כמו שאר דגמי טויוטה המחודשים לשנת 2016, תאורת לד בפגוש האחורי, שדרוג איכות החומרים בדגם, וגם מנוע טורבו דיזל חדש בנפח 2.0 ליטר המספק כ-143 כ"ס.
טויוטה ראב 4 היבריד
יחד עם מתיחת הפנים הציגה טויוטה את הגרסה היברידית, הכוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר למנוע חשמלי עם הספק משולב של 197 כ"ס. ישנה אפשרות להנעה כפולה עם עוד מנוע חשמלי בהספק של 67 כ"ס. סוללת ניקל-מטאל הידריד עם 204 תאים ויחידות בקרה לניהול המערכת. צריכת הדלק בדגם היברידי עומדת על 20.4 ק"מ לליטר.
דור חמישי (2018-היום)
בתערוכת הרכב של ניו יורק במרץ 2018 הציגה טויוטה את הדור החמישי לראב-4, שהגיע לישראל בשנת 2019. הדור החמישי הובסס על הקונספט FT-AC שהוצג בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בדצמבר 2017. בתחום ההנעה הציגה טויוטה שני מנועי בנזין ללא מנוע דיזל, מנועי הבנזין בנפחי 2.0, 2.5 ליטר המספקים 171 כ"ס (2.0 ליטר), 203 כ"ס (2.5 ליטר). מנוע ה-2.5 ליטר 203 כ"ס מיועד לשוק האמריקאי בלבד.
בבריטניה הראב 4 נמכר רק בגרסה היברידית. הדור החמישי יהיה הדור הראשון של הראב 4 שיוצע בהודו. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הראב 4 חמישה כוכבי בטיחות.
הראב 4 נבחר למכונית השנה ביפן לשנת 2019-2020. טויוטה הציגה ביולי 2020 מהדורה שחורה ל"חובבי שחור" כלשונה, החבילה השחורה כוללת צבע שחור אחיד מחוץ ובפנים המכונית, ושדרוג האבזור.
טויוטה ראב 4 היבריד
בנובמבר 2019 הציגה טויוטה את הראב 4 היברידי פלאג-אין (PHEV). גרסה זו היא היברידי נטען הכוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר המספק כ-185 כ"ס עם שני מנועים חשמליים המספקים יחד 234 כ"ס שלושת המנועים מספקים יחד 306 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 18.1 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי בין עירוני של 75 ק"מ ועירוני של 98 ק"מ. את הסוללה ניתן לטעון באמצעות מטען משקע ביתי בקיבולת 6.6 קילוואט המטעין את הסוללה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 7.5 שעות או בעמדת טעינה ביתית המטעינה את הסוללה בתוך 2.5 שעות.
סוזוקי אקרוס
באירופה משווק הראב 4 תחת יצרנית הרכב סוזוקי מוטור עם השם סוזוקי אקרוס כחלק מהסכם טויוטה-סוזוקי, סוזוקי תשווק את הקורולה סטיישן והראב 4. הראב 4 של סוזוקי כולל את אותה מערכת הנעה היברידית פלאג-אין.
טויוטה ראב 4 אדוונצ'ר
היא גרסה במראה קשוח לשטח יותר, עם פגושים רחביים יותר, וספויילרים בצידי הרכב, בתחום ההנעה הדגם ישווק עם מערכת ההנעה היברידית של הראב-4. היא נחשפה בספטמבר 2021.
אמנות הסלע באגן הים התיכון באיבריה
אמנות הסלע באגן הים התיכון באיבריה (באנגלית: Rock art of the Iberian Mediterranean Basin) הוא השם הקיבוצי של למעלה מ-700 אתרים של אמנות סלע במזרח ספרד שהוכרזו ביחד ב-1998 כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו. בספרד עצמה מכונה האתר אמנות הסלע של קשת הים התיכון של חצי האי האיברי (Arte rupestre del arco mediterráneo de la península ibérica) או אמנות לבנטינית (Arte levantino), כשהמשמעות של "לבנט" בהקשר זה הוא "ממזרח ספרד", ולא, כמקובל, מאזור הלבנט.
האתרים הכלולים באתר המורשת העולמית מתוארכים לתקופה הפלאוליתית העליונה, או (סביר יותר) לתקופה המזוליתית של תקופת האבן. האמנות באתרים אלו מורכבת מדמויות מצוירות קטנות של בני אדם ובעלי חיים, שהן המתקדמות והנפוצות ביותר ששרדו מתקופה זו, בוודאי באירופה, וניתן לטעון שבעולם כולו, לפחות ביצירות המוקדמות. האתר בולט במיוחד בשל מספר המקומות הכלולים בו, הריכוז הגדול ביותר של אמנות כזו באירופה. שמו אומנם מתייחס לאגן הים התיכון, ועם זאת, בעוד שאתרים מסוימים אכן שוכנים בסמוך לים, רבים מהם נמצאים בפנים הארץ באראגון וקסטיליה-לה מנצ'ה.
התקופה ההיסטורית
היו דיונים רבים סביב התיארוך של הציורים, והאם הם שייכים לתקופה המזוליתית, סוף התקופה הפלאוליתית או התקופה הנאוליתית. ברור שהם מייצגים סגנון שונה מאוד מהאמנות המפורסמת הרבה יותר של התקופה הפלאוליתית העליונה במערות משני צידי הרי הפירנאים, אך עם זאת הם עשויים בהחלט להראות כהמשכיות שלה. על פי נתוני אונסק"ו, האמנות העתיקה ביותר באתר המורשת העולמית היא משנת 8,000 לפני הספירה, והדוגמאות האחרונות מסביב 3,500 לפני הספירה. האמנות משתרעת אפוא על תקופה של שינויים תרבותיים. האמנות משקפת את חייהם של אנשים המשתמשים בעיקר במערכות כלכליות של ציידים-לקטים, "ששילבו בהדרגה אלמנטים נאוליתיים במטען התרבותי שלהם". סצנות מאוחרות יותר מציגות גברים מובילים סוסים, וכמה ראשי בקר המוצגים עשויים להיות מבויתים. הכרונולוגיה של האמנות הלבנטינית חופפת לזו של, ודוגמאות לשני סוגי האמנות באותו מקום ניתן למצוא באתרים מסוימים. באותה מידה כמה אתרים המשיכו למשוך מבקרים בתקופות מאוחרות יותר, כפי שמראות הכתובות החקוקות ב ובלטינית, למשל ברוקה דלס מורוס (מערות אל קוגול). ייתכן ואלה קשורים לציור מחדש של הדמויות.
נראה שהציורים הוכנו לאחר שגל של אוכלוסייה מצפון אפריקה התערבב באוכלוסיות שנותרו מתקופות קודמות בחצי האי האיברי.
גילוי האמנות
האמנות הלבנטינית התגלתה לראשונה בטרואל בשנת 1903. הפרהיסטוריון הספרדי חואן קאברה (Juan Cabre) היה הראשון שחקר אמנות זו, והגדיר אותה כסוג של אמנות פלאוליתית אזורית. רבים חלקו על ההערכה שהאמנות היא פלאוליתית מסיבות שונות, כולל העובדה שלא צוירו כלל בעלי חיים מעידן הקרח. אנטוניו בלטרן מרטינס (Antonio Beltrán Martínez) ואחרים מציבים את תחילתה של אמנות זו בתקופה האפיפלאוליתית או המזוליתית, וממקמים את תקופת השיא שלה בתקופה הנאוליתית. לאחר שהסכים כי האמנות היא מהתקופה שאחרי הפלאוליתית, יצר הפרהיסטוריון הספרדי בשנות השישים של המאה ה-20 חלוקה כרונולוגית חדשה. הוא חילק את האמנות לארבעה שלבים: נטורליסטית (naturalista), סטטית מסוגננת (estilizada estática), דינמית מסוגננת (estilizada dinámica) והשלב הסופי של מעבר לאמנות סכמתית (última fase de transición al esquematismo).
מאפיינים
אמנות הסלע קיימת בשטח נרחב, ונוצרה במשך תקופה של כמה אלפי שנים. מקובל שהיא מראה התפתחות סגנונית ונושאית המשקפת אבולוציה ארוכה, לפחות מגוון מקומי כלשהו, ושינויים באורח החיים, אם כי הסכמה על פרטי התפתחות זו היא תהליך מתמשך.
בייצוג גוף האדם ישנם ציורים של ראשים עם מאפיינים מסוימים: בצורת אגס, חצי כדור וחרוטי. המחצית העליונה של גוף האדם מוצגת עירומה. לפעמים לובשים סוג של מכנסיים, ולפעמים נראים איברי המין ויש ייצוגים פאליים. הכלים המיוצגים באומנות הלבנטינית הם בדרך כלל חצים, מקלות, אשפת חצים ותיקים, וחבלים, המשמשים אולי כלאסו או כחבלים שנועדו להמעיד. חפצים אלה קשורים תמיד לדמות האנושית, למעט חצים העשויים להופיע כשהם שוכבים מסביב, כשיגורים שהחטיאו את מטרתם.
אין תיאורים של נוף, ומעט מאוד ציורים של צמחייה. יוצא מן הכלל מעניין הוא תיאור של פטריות (אולי ) בסלבה פסקואלה (Selva Pascuala). לעומת זאת, בעלי חיים מיוצגים לעיתים קרובות מאוד, במיוחד יונקים גדולים המתאימים כטרף לציד או שהתבייתו (אם כי ייתכן שעדיין לא היו כאלה); לעיתים רחוקות מוצגים עופות, דגים (אפילו בקרבת החוף) וחרקים, מלבד העכביש והדבורים מדי פעם ברדיית דבש. ניתן לזהות חלק מבעלי החיים המוצגים כשייכים למינים שאנו יכולים לראות בימינו, והתדירות היחסית של מינים מן החי שהוצגה שימשה עדות לתיארוך. יש בעלי חיים שהתפרשו כמינים אקזוטיים מעידן הקרח שנכחדו כיום באירופה, אך פרשנות זו שנוייה במחלוקת. נראה שחלק מבעלי חיים נצבעו יתר על המידה כדי לשנות את המין שלהם, ואולי משקפים בכך שינויים בפאונה. המינים העיקריים המוצגים כוללים:
בעלי חיים מופיעים כיחידים או בקבוצות. מאפיין מוזר בייצוג בעלי החיים הוא שהם בדרך כלל מצוירים בפרופיל אך עם קרניים ופרסות בחזית.
ייתכן שלציורים יש משמעויות הקשורות לדת או לפחות "כישוף לשם ציד", אם כי ניתן לראות בהם גם חגיגות של אורח חיים, הכוללות תיאורים של טקסים דתיים.
מיקום
אתר המורשת העולמית כולל אמנות סלע על פני שטח המשתרע מהרי הפירנאים ל, השטח משתרע בתחומי הקהילות האוטונומיות של קטלוניה, אראגון, קסטיליה-לה מנצ'ה, מורסיה, ולנסיה ואנדלוסיה. אתרים אלו הוגדרו ב-1985 כאתר מורשת תרבותית של ספרד (Bien de Interés Cultural).
האמנות נפוצה בדרך כלל ב (מוגנים על ידי מדף סלע טבעי) ובמערות רדודות בהן אור השמש יכול לחדור בקלות. אין העדפה ברורה איזה חלק ממחסה הסלע משמש לאמנות, הציורים מצויים בנקודה גבוהה או באמצע הקירות. האתרים לא שימשו למגורים, ואין בהם שאריות אורגניות של מדורות ומרבצים של אשפה שיעזרו לתיארוך. אתרים רבים מעוטרים בשפע רב עם דמויות המצוירות זו על גבי זו, בעוד שבמיקומים אחרים קרובים מתאימים אין כלל ציורים. האתרים נמצאים לעיתים קרובות בנקיקים בעמקים תלולים, מקומות שאינם מתאימים לחקלאות, אך אולי אידיאליים לציד על ידי מארב ודחיקת בעלי חיים למבוי סתום.
באופן כללי מצב השימור גרוע. עם זאת, נעשו יוזמות שונות על מנת להגן על האתרים ברמה מקומית. לדוגמה, עיריית הקצתה את השטח כפארק תרבותי.
רשימת האתרים המוגנים
אתר המורשת העולמית כולל אוסף של 758 מחסות סלעים, מערות או קירות נקיקים (כפי שרשום של אונסק"ו) המכילים ייצוג פיגורטיבי, או עיצוב גאומטרי. האתרים מופצים כדלהלן בין 16 המחוזות ב-6 הקהילות האוטונומית שכבר הוזכרו:
מחוז אוטנה
מחוז אוטנה (בליטאית: Utenos apskritis; ביידיש ובעברית: מחוז אוטיאן) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר אוטנה.
המחוז ממוקם במזרח ליטא, הוא משתרע על פני 7,201 קמ"ר המכסים 11% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז אוטנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
מחוזות משנה
מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה:
גם אם טעיתי
גם אם טעיתי הוא שיר של הזמרים הישראליים שלומי שבת ורותם כהן מתוך האלבום "שלומי שבת וחברים 3". השיר יצא לאור כסינגל השישי מתוך האלבום ב-21 בנובמבר 2021 תחת הוצאת ארומה מיוזיק. את השיר כתב והלחין כהן, והפיק אותו המוזיקאי מתן דרור. השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט.
רקע והרכב
את השיר כתב והלחין רותם כהן והמוזיקאי מתן דרור הפיק אותו. שבת הוציא את השיר כסינגל השישי מתוך האלבום שלומי וחברים 3, לאחר "מורידים את הירח" עם אליעד, "מה אתה עובר" עם עדן אלנה, "בוא הביתה" עם משפחת שבת, "למה את הולכת" עם משה פרץ ו"שוב אני ואת" עם מארינה מקסימיליאן.
ביקורות
דודי פטימר ממעריב סקר את השיר לחיוב וכתב אך ציין את הליריקה השגרתית והמאולצת.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר יצא בצמוד לצאת השיר, ובוים על ידי עוזי ג'ורג'. הווידאו קליפ מציג את שבת וכהן מבצעים את השיר באולפן הקלטות. הווידאו קליפ עצמו בשחור-לבן.
משאל עם לעצמאות
משאל עם לעצמאות הוא סוג של משאל עם, בו אזרחי טריטוריה מסוימת מתבקשים להצביע האם הם בעד שהטריטוריה שלהם להפוך למדינה ריבונית ועצמאית, או בעד להישאר חלק מהמדינה בה נמצאת הטריטוריה.
משאלי עם, בהם הרוב מצביעים בעד עצמאות, לא בהכרח מביאים בסופו של דבר לעצמאות, מסיבות שונות.
התהליך
משאל עצמאות מתרחש בדרך כלל בעקבות הצלחה של לאומנים בשטח שרוצים עצמאות מהמדינה בהם נמצאת הטריטוריה שלהם. ההחלטה על משאל עם לעצמאות יכולה לבוא כתוצאה מבחירת פוליטיקאים או מפלגות עם מדיניות בדלנית, או כתוצאה מלחץ של ארגונים לאומניים.
משא ומתן
משא ומתן על תנאי משאל העצמאות עשוי להתקיים בין הלאומנים לממשלה לה יש את הריבונות על השטח. במשא ומתן דנים הצדדים האם במקרה והתוצאות של משאל העם יהיו בעד עצמאות האם התוצאות שלו מחייבות את המדינה הריבונית לתת עצמאות לטריטוריה הנפרדת וכן האם על הקהילה הבינלאומית לכבד אותו. דרך נוספת בה ניתן לקיים משאלי עם לעצמאות היא משאל שמתקיים ללא הסכמת המדינה ולעיתים אף כנגד רצונה, במקרים כאלו על הקהילה הבינלאומית להסתמך על מספר גורמים ומשתנים במדינה. ככה למשל אם האנשים המקומיים דוכאו על ידי השלטון בעקבות פעילותם למען העצמאות הקהילה הבינלאומית תשקול האם להכיר בתוצאות המשאל או לא.
במשא ומתן נהוג לדון גם בשאלות הטכניות, כגוון מתי ייערך המשאל, מאיזה גיל יהיה ניתן להצביע לו והאם המשאל עם יכלול רק אפשרות של "בעד עצמאות" או "נגד עצמאות" או גם יכלול אפשרויות נוספות דוגמת "הרחבת האוטונומיה של האזור" או שדרוג אחר של מעמד השטח.
לאחר המשאל
במקרה בו תוצאות המשאל הן בעד עצמאות הטריטוריה, נוהג לקיים משא ומתן על תנאי ההיפרדות של הטריטוריה מהמדינה הריבונית ולאחר מכן מתקבלת החלטה כיצד ואיך לתוכרז עצמאות ואף בנוגע להצטרפות של המדינה החדשה לארגונים בינלאומיים.
במקרה של הצבעה נגד העצמאות, עדיין עשויה להיות תנועה לאומנית שתמשיך במאבקה ותקרא לבצע משאל עם נוסף, כך למשל המפלגה הלאומית הסקוטית טענה כי לאחר משאל העם על עצמאות סקוטלנד שנערך ב-2014 יש צורך במשאל עם נוסף, לאחר שהממלכה המאוחדת עזב את האיחוד האירופי בהליך ה"ברקזיט".
Behind the Front
Behind the Front (בעברית: מאחורי החזית) הוא אלבום הבכורה של הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. האלבום יצא לאור ב-30 ביוני 1998 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ווויל.איי.אם מיוזיק גרופ. מתוך האלבום שלושה סינגלים.
שירות הסיור של משטרת רוסיה
שירות הסיור של משטרת רוסיה (ברוסית: Патрульно-постовая служба) הוא יחידה מבנית במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית, שתפקידה למנוע ולדכא מהומות ברחובות ובמרחב הציבורי.
2 בספטמבר 1923 נחשב למועד הקמת שירות הסיור. עם פרסום "ההנחיה לשוטר המיליציה", המתאר את ההוראות הכלליות על שירות השמירה, זכויות וחובות השוטרים. מיום פרסום ההוראה החל דיווח על פעילות סיור ושמירה כחטיבות מבניות של גופי הפנים. מאז, המטרות והיעדים של השירות נותרו ללא שינוי. שירות הסיור הוא היחידה הראשית האחראית על שמירה על הסדר הציבורי ברוסיה. עם זאת ישנן עדויות לביצוע משימות סיור משטרתיות עוד מהקמת שירות כיבוי האש הרוסי בשנת 1649, אך השירות מוסד כגוף מרכזי עם הקמת משטרת סנקט פטרבורג בשנת 1718 וביתר שאת לאחר ארגון משרד הפנים הקיסרי.
משימות
שירות הסיור המשטרתי הוא אחד מהשירותים החיצוניים, ובעיקר, על פי עבודתם, אנשים שופטים את עבודת המשטרה כולה. השוטרים של שירות משטרה זה תמיד באופק. המשימה העיקרית של ה"סיור" היא להיות תמיד הראשון שבו יש צורך בעזרה. מניעת עבירות תופסת מקום מיוחד בעבודת שירות הסיור המשטרתי. הרחקה מהרחובות וממקומות ציבוריים אחרים של אזרחים במצב של שיכרון, דיכוי עבירות מנהליות אחרות נועד בסופו של דבר למנוע עבירות חמורות יותר. אדם שיכור מגלה לעיתים קרובות תוקפנות כלפי אחרים וכשהוא ברחוב, יכול לבצע עבירה או להפוך לקורבן של פשע בעצמו. שוטרי הסיור עומדים בחוד החנית של משטרת הפדרציה הרוסית.
מבנה
השירות מהווה חלק מהמינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי, הכוללת את המינהל לארגון הבטחת החוק והסדר ברחובות ומרחב הציבורי והמינהל לארגון הבטחת הסדר הציבורי במהלך אירועים ציבוריים והמוניים.
פרספון מצוי
פרספון מצוי (שם מדעי: Asellia tridens) הוא מין של עטלף ממשפחת הפרספוניים מסדרת העטלפים. הפרספון המצוי הוא עטלף חרקים בינוני והיחיד מבני המשפחה שחי בארץ ישראל.
תיאור
המאפיין הבולט של הפרספון הוא עלה אפי עם בליטה ורודה דמוית פרסה של סוס (דבר שהעניק לו את שם הסוג בעברית: פרסה + אפון) ומעליה שלושה חודים משולשים (מכאן שם המין, tridens, שפירושו קלשון טריידנט). הוא מפיק קולות מאפו והבליטות הקרומיות שעל אפו נועדו לסייע לו להפיק ולכוון גלי קול לביצוע אקולוקציה. הוא מפיק קולות בתדר קבוע (CF) של 115–120 קילוהרץ, ובסוף כל קריאה יש רכיב FM (תדר משתנה) יורד.
הפרספון הוא אוכל חרקים שניזון בעיקר מחרקים מעופפים כגון חיפושיות, עשים, זבובאים ויתושים. את החרקים הוא לוכד תוך כדי תעופה בסמוך לצמחייה. הוא מאתר אותם באמצעות אקולוקציה. כנפיו עגולות ורחבות ומקנות לו כושר תמרון מעולה המאפשר לו לבצע פניות חדות ולתמרן בסמוך לצמחייה.
הוא בעל שיניים חדות ותוקפני באופיו (ולכן מומלץ לנקוט משנה זהירות כאשר לוכדים או מטפלים בפרספון מצוי). נוסחת השיניים שלו היא.
הפרספון מפטם את עצמו במהלך הקיץ וצובר שומן שמגיע עד ל-40% ממשקל גופו. את השומן הוא אוגר בפלג גופו התחתון. השומן משמש לקיום בעונת החורף, הדלה בחרקים. הפרספון המצוי מבצע נדידה עונתית בין מושבות הקיץ למושבות החורף. הפרספון נוהג לקפל את כנפיו לצד גופו כאשר הוא נוח.
רבייה
ההזדווגות מתרחשת בתחילת האביב ובתחילת הקיץ הנקבות יולדות. בדרך כלל בכל לידה נולד ולד בודד. הגור יונק במשך 40 יום ונעשה עצמאי בסתיו. במשך האביב והקיץ קיימת הפרדה זוויגית במושבות.
תפוצה
הפרספון המצוי נפוץ ברוב המזרח התיכון וצפון אפריקה, לרבות בישראל. גבול תפוצתו המזרחי הוא הודו, גבול תפוצתו הצפוני הוא סוריה, גבול תפוצתו הדרומי הוא סומליה וגבול תפוצתו המערבי הוא האוקיינוס האטלנטי. בית הגידול האופייני לו הוא מדבר עם אקלים חם ויבש, והוא משגשג בסמוך לנאות מדבר.
בארץ ישראל הוא נפוץ בעיקר לאורך השבר הסורי-אפריקאי, מאילת ועד החרמון. בעבר היה נפוץ גם בחבל הים-תיכוני ומישור החוף, אך אוכלוסיותיו שם נפגעו קשות מהרעלת ואיוד המערות בשנות ה-60 של המאה ה-20. מקומות הקינון והמנוחה שלו כוללים גם מערות וגם מבנים מעשה ידי אדם, כגון חורבות, מרתפים ומוצבים נטושים. בעקבות הרעלת המערות כיום עיקר משכנותיו במבנים נטושים, אך ידועות מספר מושבות גדולות שמונות מאות עד אלפי פרטים במערות.
כיום חיים בישראל כמה עשרות אלפי פרטים ומצב השימור שלו בה מוגדר כ"פגיע/עתידו בסכנה" (VU). בעולם מצב השימור שלו הוא "ללא חשש" (LC).
מילבה רולר
חיים
מילבה סטויסלביץ' נולדה ב־18 בפברואר 1886 באינסברוק. אביה, מילוש סטויסלביץ', היה סרבי מווליקה פופינה בקרואטיה, ואמה, אדלהייד הוהנואר, הייתה מורה אוסטרית לציור על חרסינה באקדמיה לנשים בווינה. אחיה הצעיר, ראול סטויסאבלייביץ', נולד בשנת 1887 והוא הפך לטייס.
בשנת 1906 התחתנה עם האמן אלפרד רולר. שניהם היו חברים מובילים בתנועת הזצסיון הווינאי. היא, קולומן מוזר, גוסטב קלימט ויוזף הופמן עיצבו בגדים עבור עצמם ובני משפחותיהם.
חיים פרטיים
לה ולאלפרד נולדו שני בנים: דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא ואולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ושהיה כשומר באס אס בסטולפובו ליד קלוגה (בברית המועצות) ונהרג בסוף שנת 1941.
החדשות הגיעו אלי זה עתה, אם כי אני עדיין לא מצליחה להפנים את זה, שבנך היקר מת כגיבור מולדת אביו והפיהרר אהובו. אני מרכינה את ראשי בכבוד ובשקט למה שאת, אמו, בטח עוברת ... עבורנו זה כמו לאבד בן משפחה יקר, ואובדן של אמן מחונן במיוחד. כעת חייו הצעירים התממשו: הוא האמין בפיהרר ובלאומיות כאידיאל חברתי והאמין בעתיד המולדת הגדולה. הוא היה נאמן עד מוות, ומהווה דוגמה למופת לכולנו. בהצהרה מאוחרת יותר, משפחת רולר סתרה את דעתה של ויניפרד.
מילבה רולר נפטרה בווינה ב־6 במאי 1949. היא נקברה בבית העלמין המרכזי בווינה.
מורשת
עבודותיה נכללו בתערוכת City of Women: אמניות בווינה בין השנים 1900–1938 שנערכה ב -2019.
יוז'נופורטובי
שמה נובע מנמל הנהר הדרומי שנמצא בשטחה של נפת פצ'אטניקי השכנה, כמו גם מרחוב יוז'נופורטובאיה (מילולית: רחוב "הנמל הדרומי"), העובר בגבול הנפה. בשטח הנפה ממוקמות תחנות המטרו "דוברובקה" ו"קז'וחובסקאיה", ועל גבול הנפה – תחנות "וולגוגרדסקי פרוספקט","קרסטיאנסקאיה זאסטבה" ו"פרולטארסקאיה".
מפעל הצמיגים במוסקבה ומפעל המסבים הממלכתי הראשון נמצאים בשטח הנפה.
אלפרד רולר
אלפרד רולר (בגרמנית: Alfred Roller; 2 באוקטובר 1864 - 21 ביוני 1935) היה מעצב תפאורה, צייר ואמן גרפי אוסטרי.
חיים ועבודה
רולר נולד בברנו שבמוראביה. תחילה למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה אצל כריסטיאן גריפנקרל ואדוארד פיתנר פון ליכטנפלס, אך בסופו של דבר עזב את האקדמיה. בשנת 1897 הקים את הזצסיון הווינאי יחד עם קולומן מוזר, יוזף מריה אולבריך, יוזף הופמן, גוסטב קלימט ואמנים אחרים שדחו את הסגנון האקדמי הרווח של האמנות. הוא הפך לפרופסור לציור באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה בשנת 1899, ונשיא הזצסיון בשנת 1902.
בתחילת דרכו רולר היה פעיל מאוד כמעצב גרפי ושרטט. הוא עיצב מספר עטיפות ותמונות עבור כתב העת Ver Sacrum של הזצסיון, כמו גם את הכרזות לתערוכות הרביעית, הארבע עשרה והשישה עשר. הוא גם תכנן את עיצוב התערוכות עצמן.
בשנת 1902 הוצג רולר בפני המלחין גוסטב מאהלר על ידי קרל מול. רולר הביע עניין בעיצוב הבמה והראה למהלר כמה רישומים שהוא עשה עבור טריסטן ואיזולדה של וגנר. מאהלר התרשם והחליט להעסיק את רולר לעיצוב הסטים להפקה חדשה של היצירה. ההפקה, שהועלתה לראשונה בפברואר 1903, זכתה להצלחה גדולה. רולר המשיך לעצב תפאורות להפקות של מאהלר.
בשנת 1906 התחתן עם ציירת הזצסיון הווינאי מילבה רולר ונולדו להם שני בנים דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא, אולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ומת במלחמת העולם השנייה בקרבות בברית המועצות, זמן קצר לאחר חג המולד 1941.
בסופו של דבר רולר עזב את הזצסיון ואת תפקיד ההוראה שלו כדי להתמנות למעצב הבמה הראשי באופרה הממלכתית של וינה, תפקיד אותו מילא עד 1909.
רולר היה אחראי על הציוד והתפאורה של האופרות של ריכרד שטראוס בווינה. מאוחר יותר התקיים שיתוף פעולה הדוק עם מקס ריינהרדט, איתו הוא היה גם מורה בסמינר בווינה משנת 1929.
ככל הנראה המעריץ הידוע ביותר של עבודתו של רולר היה אדולף היטלר, שבמקור רצה לעשות חניכה אצל רולר בשנת 1908 לאחר שעבר מלינץ לווינה. לצורך כך חבר מלינץ כתב מכתב המלצה לרולר. ורנר מייזר כתב בביוגרפיה שלו על היטלר כי רולר קיבל אז את היטלר לראיון. על פי המחקר של בריג'יט המן (וינה של היטלר, 1998), היטלר החמיץ הזדמנות זו. הוא פגש את רולר עשרים וחמש שנים לאחר מכן, לאחר שכבר הפך לקנצלר גרמניה.
בשנת 1920 ייסד רולר יחד עם ריכרד שטראוס ומקס ריינהרדט את פסטיבל זלצבורג.
בשנה שלפני מותו בשנת 1934, על פי בקשתו של היטלר, יצר רולר את התפאורה של פרסיפל של ביירות.
The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical
The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical (בעברית: יצירותיו של ויליאם בלייק: שירה, סמליות וביקורת), נערך בתוספת ליטוגרפיות של ספרי הנבואה המאוירים, וכן בתוספת ממואר ופרשנויות מאת אדווין ג'ון אליס וויליאם בטלר ייטס, הוא ספר פרשנות בעל שלושה כרכים על המשורר, הצייר והדפס האנגלי, ויליאם בלייק.
בין השנים 1889 ל-1893 שיתף ייטס פעולה עם אדווין אליס, צייר ומשורר, בעבודה על חיבור מהדורה של שלושה כרכים של יצירותיו של בלייק, בתוספת ממואר ופרשנות לסימבוליזם הבלייקיאני, שהיה מאמץ נרחב ומפורט להגדיר כל היבט של סמלים אלה. ייטס שמח לגלות שהרעיונות האמנותיים והפואטיים של בלייק משתלבים עם רעיונותיהם של התיאוסופיסטים והסטודנטים, חברי המסדר ההרמטי של השחר המוזהב, משום שכעת הוא היה יכול להשתמש בחומרים הקשורים לתורת הנסתר ולטעון לסמכותו של משורר גדול לאימוץ אמונות והשראה שכאלה, כדי לטפח ולהשריש אותם עמוקות לתוך אמנות השירה והפרוזה שלו, משום שלעבודותיו של בלייק היו הקבלות ליצירותיו של ייטס, דרך שאיפותיו הפואטיות והרוחניות, ולכן הוא גילה תקדים מוצדק ואף נשגב.
כמו כן, שלושת הכרכים הללו כוללים את האיורים המשוכפלים הראשונים של ספרי הנבואה של בלייק, ומהווים את האוסף הראשון שיפרסם את ואלה, או ארבע הזואות. ייטס סימן את ויליאם בלייק כמאסטר אמנותי ורוחני עוד בתחילת הדרך, ועם אדווין אליס הפיק פרשנות בקנה מידה גדול על ספרי הנבואה של בלייק ב-1893. גם אם לעיתים קרובות הפרשנות היא בלתי עקבית ואידיוסינקרטית, האוסף עזר לבסס את חשיבותה של שירתו האזוטרית של בלייק.
ריאזאן (כדורגל)
ספרטק ריאזאן
בשנת 1949 הוקמה קבוצת "ספרטק ריאזאן" שייצגה את העיר באליפויות ברית המועצות, בעיקר ב ובליגת הכדורגל המקצוענית והישג השיא הוא מקום שני בעונת 1992.
לפני הקמת הקבוצה
בשנת 1995 הוקמה קבוצת הכדורגל "ריאזאן", שהתמודדה באליפויות המחוז והישג השיא שלה היה מקום 2 בליגה השנייה בעונת 2005. היא נתמכה על ידי עיריית ריאזאן עד שפורקה בשנת 2010.
לאחר הקמת זבזדה
זבזדה ריאזאן הוקמה במקום קבוצת "ריאזאן" ההיסטורית והתמודדה בליגה השנייה. בתום עונת 2010 סיימה במקום 11, כאשר איליה בורודין הפך למלך השערים של הקבוצה עם 15 שערים. הקבוצה סיימה את עונת 2011/2012 במקום 12 והתבססה כאחת הקבוצות היציבות בליגה.
זבזדה סיימה את עונת 2012/2013 במקום ה11. בעונת 2013/2014, לראשונה בתולדותיה, זבזדה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל, כשניצחה את טורפדו מוסקבה בשלב 32 האחרונות בתוצאה 2:1, ובשלב 16 האחרונות ניצחה בדו-קרב פנדלים את קובאן קרסנודאר 4:2 (אחרי שהמשחק הסתיים בשוויון 2:2). בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את קרסנודאר והפסידה 2:3.
בשנת 2014 זבזדה שינתה את שמה ל"ריאזאן" והמשיכה להתמודד בליגה המקצוענית. בתום עונת 2020/2021 הייתה קרובה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך סיימה לבסוף במקום השני בבית שלה ולא עלתה.
איולף הקטן
איולף הקטן (בנורווגית: Lille Eyolf) הוא מחזה בשלוש מערכות, פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן. המחזה הוצג לראשונה ב-12 בינואר 1895 בדויטשס תיאטר בברלין.
תקציר העלילה
"איולף הקטן" מגולל את סיפורה של משפחת אלמרס. בראשית המחזה, האב, אלפרד, זה עתה שב מטיול בהרים. בעודו שם, הוא החליט להתמקד מעתה ואילך בגידול בנו איולף, במקום להמשיך לעבוד על ספרו "האחריות האנושית". למרות שאיולף מתואר כ"עיניו יפות ונבונות"
הוא סובל משיתוק באחת מרגליו, ולכן הוריו מגוננים עליו. הוא משתוקק יותר מכל דבר אחר להיות ילד רגיל, אולם אביו יודע שהדבר אינו אפשרי. מכיוון שכך, אלפרד מעוניין לדחוף את איולף לעבר ייעוד אינטלקטואלי נעלה יותר.
מייד אחרי-כן מבקרת בבית משפחת אלמרס אשת העכברים, אישה המסוגלת לכשף עכברים, כך שהם הולכים בעקבותיה לים, שם הם טובעים. היא עוזבת כשמודיעים לה ששירותיה אינם נחוצים, ואיולף הולך אחריה, בלי שמבחינים בכך אלפרד, אשתו ריטה ואחותו אסטה. כשאיולף נעלם, אלפרד מספר לריטה על תוכניתו להיות אב טוב יותר לאיולף כדי לאפשר לו להיות מאושר. בזמן שהוא מספר את סיפורו, מבקר את המשפחה בורגהיים, מהנדס, שמעוניין באסטה. אסטה ובורגהיים יוצאים לטייל, אנו למדים על קנאותה של ריטה לאלפרד, בין השאר היא אומרת שהייתה מעדיפה שאיולף כלל לא היה נולד, מכיוון שהוא גוזל ממנה את תשומת לבו של אלפרד. שיחתם של ריטה ואלפרד מופרעת בשל שובם של אסטה ובורגהיים, ואחר-כך על ידי קולות צעקות מהים, שמגלים שאיולף טבע כשהוא הלך אחרי אשת העכברים לים.
למטה בחוף הים, אלפרד מתאבל ואסטה מנחמת אותו. ריטה ובורגהיים הולכים אחריהם. במהלך השיחה ביניהם, ריטה אומרת שהיא צריכה את אלפרד רק לעצמה, בעוד אלפרד מגלה שהוא נשא את ריטה לאישה כדי להיטיב עם אסטה. הם גם מאשימים זה את זה בפציעתו של איולף (כשהיה תינוק, הוא נפל מהשולחן כשהם התעלסו), כשאלפרד מאשים את ריטה באומרו:
ובכך היא הסיתה אותו מחובתו להשגיח על איולף.
בורגהיים ואסטה חוזרים, ובורגהיים מנסה שוב בחוסר הצלחה לשכנע את אסטה להתחתן איתו. אולם, כשאלפרד וריטה מבקשים ממנה להישאר איתם כדי לתפוש את מקומו של איולף, ובכך להקל במידת מה את נקיפות המצפון והבעיות בנישואיהם, אסטה מחליטה להתחתן עם בורגהיים וללכת בעקבותיו לצפון. כשאלפרד ממשיך להביע את מורת רוחו מלהיות הבעל שריטה מצפה ממנו שיהיה, היא משתפת אותו בתוכניתה החדשה לנסות ולהיטיב את חייהם של הילדים העניים ולחיות למטה ליד הים. כאן אלפרד רואה משהו חיובי בריטה, והוא מחליט להישאר איתה, כך שיחדיו יוכלו לכפר על טעויותיהם.
עיבודים
הפקה של "איולף הקטן" נעשתה במסגרת סדרת האנתולוגיה של ה־BBC "מחזה החודש" ביולי 1982. כיכבו בה אנתוני הופקינס כאלפרד ודיאנה ריג כריטה.
המחזה "גברת אפלק" של סמואל אדמסון מעביר את זירת ההתרחשות לחופה של קנט בשנות החמישים. הצגת הבכורה התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי בינואר 2009 וזכתה לביקורות מעורבות .
הסרט ג'אזיר, בבימויו של הבמאי ההודי גובינד נילאני (Govind Nihlani), הוא גרסה מודרנית המבוססת על המחזה. בסרט ההודי משחקים כוכבים כמו רטנה פטאק, ראג'יט קאפור ומיטה ואשישט. ואנראג' בהאטיה הלחין את הפסקול לסרט.
הסרט The Frost, בבימויו של הבמאי הקטלוני פראן אאודי, הוא גרסה מודרנית של הסיפור.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי
1. תיאטרון החאן, הצגת בכורה : דצמבר 1986 2. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה : 24 בינואר 2009
ינון אליהו
ינון אליהו (נולד ב-1 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן ימני בהפועל חיפה.
קריירה
אליהו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים, אך מעולם לא זכה להגיע לקבוצה הבוגרת ובקיץ, אליהו הצטרף לעירוני מודיעין מליגה ב'. ב-12 באוקטובר 2012, אליהו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 לצפרירים חולון. ב-23 באוקטובר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–6 נגד מ.ס. באר שבע. שנה לאחר מכן, חתם במכבי עירוני קריית מלאכי מליגה א' דרום.
בקיץ, נבחן בעירוני קריית שמונה, אך לא חתם בקבוצה ובהמשך חתם במכבי הרצליה מהליגה הלאומית. בינואר, אליהו חתם בהפועל קטמון ירושלים.
בקיץ, אליהו חתם בהפועל עכו מליגת העל, במדיה שיחק שנתיים. בנובמבר, חתם בהפועל רמת גן.
לקראת עונת 2020/2021, חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
ב-31 במאי 2022 חתם במכבי חיפה. ב-30 באוגוסט 2022 ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 1-0 על בני סכנין.
ב-4 ביוני 2023, לאחר עונה אחת בלבד עזב את הקבוצה ועבר ליריבה העירונית הפועל חיפה.
תארים
מכבי חיפה
המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי
המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי, רשמית המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי ותיאום עם ארגוני הרשות המבצעת של מחוזות הפדרציה הרוסית (ברוסית: Главное управление по обеспечению охраны общественного порядка и координации взаимодействия с органами исполнительной власти субъектов Российской Федерации; לשעבר המחלקה להגנה על הסדר הציבורי של משרד הפנים של רוסיה, Департамент охраны общественного порядка МВД России) היא מחלקה מבנית של המנגנון המרכזי במשרד הפנים של רוסיה.
המינהל אחראי לפיתוח ויישום מדיניות בתחום הסדר והביטחון הציבורי, רגולציה משפטית בתחום זה וניהול ארגוני ומתודולוגי של מחלקות המשטרה במחוזות הפדרציה הרוסית. שוטרי מקוף וסיור כפופים למחלקה זו המהווה את מחלקת הסיור של משטרת רוסיה.
מבנה
המינהל כולל:
למחלקה יש מרכז להנפקת אישורים (רישיונות) של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית, דרכו ניתנים רישיונות נהיגה. המחלקה מארגנת פעולות מניעה פדרליות ובין-אזוריות למניעה ודיכוי עבירות, שולטת בהוצאת והנפקת רישיונות רכב (בעבר הנפיקה רישיונות נשק, אך מאז 2016 אלו תפקידיו של המשמר הלאומי), בוחנת בקשות וערעורים מגופים משפטיים ואנשים פרטיים. הכיוון החשוב ביותר בעבודת המחלקה הוא החייאת המערכת הממלכתית למניעת עבירות. המשרד הכין טיוטת חוק פדרלית מקבילה, שעוברת הליכי תיאום בין המחלקות, במסגרת הרפורמה המשטרתית.
היסטוריה
נתונים על גיבוש גוף מרכזי לשמירה על הסדר הציבורי ניתן למצוא במסמכים היסטוריים עוד מימי רוס של קייב. אנשי חיל, שנקראו דרוז'יניקי, פעלו בהוראת הנסיכים ועסקו במאבק בפשיעה בשטחי הנסיכות.
ב-30 באפריל 1649 הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' חתם על צו שהורה להקים שירות כיבוי אש והונחו היסודות והעקרונות לשמירה על הסדר הציבורי.
לאחר הרפורמות שיזם פיוטר הראשון, הוקמה המשטרה. כוח משטרה סדיר הופיע בערים, שהיה אחראי על סיור ברחובות ושמירה על מקומות ציבוריים אחרים. הגדול שבגופים אלה היה משטרת סנקט פטרבורג ובדמותה הוקמו משטרות בערים הגדולות כמו משטרת מוסקבה, משטרת קייב, משטרת חרקוב, משטרת אודסה, משטרת ורשה ואחרות.
שלטונו של אלכסנדר הראשון יכול להיחשב בעידן חדש כמי שהביא לפיתוח משמעותי של שירותי אכיפת החוק ברוסיה. כך, ב-8 בספטמבר 1802 הוציא מניפסט על הקמת משרדי ממשלה, כולל משרד הפנים.
בשנת 1804, בהוראת שר הפנים ויקטור קוצ'וביי, הוצג החלק העיקרי של המשטרה ותפקידיו הרשמיים שכללו אימוץ "תקנת השמירה הפנימית" מיולי 1811 ונקבע שתפקידיה יכללו: לכידת גנבים, מרדף ומאבק בשודדים, דיכוי אי-ציות והתפרעויות, לכידת עבריינים נמלטים, שמירה על הסדר בירידים ובפסטיבלים. לראשונה מושג "שירות הדואר המשטרתי" הוכנס לתקנות המשטרה שאושרו בשנת 1838. בתקופה זו עלה מספר תאי המשטרה בערים רבות באימפריה.
החוליה הביצועית העיקרית של המשטרה הייתה המחוז בראשותו של מפקח ראשי. הוא היה כפוף לקצין ופקיד שלמשרד הפנים. כולל מחלק נחלק למחוזות משנה, ובראשם אנשי משטרה, שומרי ערים ומאבטחים. בשנת 1917, לאחר מהפכת אוקטובר, חוסל משרד הפנים הקיסרי יחד עם מחלקת המשטרה של האימפריה.
סטיב ארצ'יבלד
סטיבן ארצ'יבלד (באנגלית: Steven Archibald; נולד ב-27 בספטמבר 1956 בגלאזגו) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ.
ארצ'יבלד רשם קריירת משחק ענפה בסקוטלנד, באנגליה ובספרד, ובלט בעיקר במדי טוטנהאם הוטספור עמה זכה בגביע אופ"א ופעמיים בגביע ה-FA, ובמדי ברצלונה עמה זכה באליפות ספרד והעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות 1986. ארצ'יבלד ערך 27 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, והיה שותף לסגל לשני טורנירי מונדיאל.
קריירה מקצועית
ארצ'יבלד החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פרנהיל אתלטיק. את קריירת הבוגרים החל במועדון איסט סטירלינגשייר מליגת המשנה בעונת. הוא הספיק לערוך הופעת ליגה בודדת באותה עונה, בטרם חתם בקבוצת קלייד מליגת העל הסקוטית לקראת עונת.
ארצ'יבלד ירד עם קלייד שתי ליגות בתוך שתי עונות, ולראשונה הפך לשחקן הרכב קבוע כשהקבוצה שיחקה בליגה השלישית בעונת. ארצ'יבלד פתח במדי קלייד את עונת, בסיומה חזרה לליגת המשנה לאחר שזכתה באליפות הליגה השלישית, אך באמצע העונה חזר לליגה הבכירה כשחתם בקבוצת אברדין של המאמן בילי מקניל. בסך הכול בשלוש וחצי עונות במדי קלייד רשם ארצ'יבלד 65 הופעות ליגה, בהן כבש שבעה שערים.
ארצ'יבלד הגיע לאברדין לאחר ששיחק בקלייד בעיקר בקישור, אך במדיה של אברדין עשה את ההסבה לשחקן התקפה, ואת העונה סיים עם חמישה שערים בעשר הופעות ליגה בדרך למקום השני בטבלה. עונה אחר כך הגיע לקבוצה המאמן אלכס פרגוסון, ותחתיו היה ארצ'יבלד אחד הבולטים בהתקפת הקבוצה. הוא שיחק תחת פרגוסון במשך שתי עונות, בהן כבש במספרים דו-ספרתיים, ואף זכה עם קבוצתו באליפות סקוטלנד לעונת, התואר הראשון בקריירת המשחק שלו.
בסיום עונת האליפות של אברדין ולקראת עונת, עזב ארצ'יבלד לראשונה את סקוטלנד וחתם בטוטנהאם הוטספור האנגלית. בעונת הבכורה שלו במועדון כבש ארצ'יבלד עשרים שערי ליגה, שהקנו לו את תואר מלך השערים של הליגה האנגלית, וכן סייע לקבוצתו לזכות בגביע ה-FA, לאחר ניצחון בגמר על מנצ'סטר סיטי. טוטנהאם, עם ארצ'יבלד בהרכב, שמרה על הגביע גם בעונה אחר כך, לאחר שגברה בגמר על קווינס פארק ריינג'רס.
ארצ'יבלד שיחק בטוטנהאם במשך ארבע עונות בסך הכול, וברביעית שבהם, עונת, קבע ארצ'יבלד שיא קריירה אישי של 21 שערי ליגה. באותה עונה רשמה הקבוצה הצלחה אירופית כשזכתה בגביע אופ"א. טוטנהאם הדיחה בדרך אל הגמר את דרוהדה יונייטד, פיינורד, באיירן מינכן, אוסטריה וינה והיידוק ספליט, ונהנתה משישה שערים של ארצ'יבלד בדרך לגמר מול אנדרלכט. גמר גביע אופ"א שוחק אז בשיטת בית-חוץ, וארצ'יבלד פתח בהרכב קבוצתו בשני משחקי הגמר. על אף שלא כבש בשני המשחקים (שהסתיימו בתוצאה זהה של שוויון 1-1), הוא תרם את חלקו לזכייתה של טוטנהאם כשכבש את הפנדל הרביעי בדו-קרב בעיטות עונשין במשחק הגומלין, בדרך לניצחון 4-3 וזכייה בתואר. בסך הכול בארבע עונות כבש ארצ'יבלד 77 שערים ב-189 הופעות בכל המסגרות במדי הקבוצה.
לקראת עונת עבר ארצ'יבלד לברצלונה. הוא הוחתם בקבוצה על ידי המאמן החדש טרי ונבלס, שהכיר אותו מהליגה האנגלית בה אימן עד אז. ארצ'יבלד הפך במהרה לאחד מהמצטיינים בקבוצה, כבש 15 שערי ליגה וסייע לקבוצתו לזכות באליפות ספרד כבר בעונת הבכורה שלו, אליפות ששברה בצורת בת 11 שנים למועדון. עונה אחר כך, על אף שסבל מפציעות לאורכה של העונה שהגבילו את דקות המשחק שלו, סייע ארצ'יבלד לקבוצתו להעפיל עד לגמר גביע אירופה לאלופות, תוך שהוא כובש פעמיים במהלך הטורניר, מול פורטו בשמינית ומול יובנטוס ברבע הגמר, בדרך למשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט. עד למשחק עצמו כשירותו של ארצ'יבלד הוטלה בספק, אך לבסוף פתח בהרכב ושיחק עד לדקה העשירית של ההארכה, אז הוחלף. ברצלונה הפסידה לבסוף את התואר בדו-קרב פנדלים.
בעונת, על אף שהיה דמות אהודה מאוד בקבוצה, פגעה הגבלת מספר הזרים על הדשא בדקות המשחק של ארצ'יבלד. גארי ליניקר ומארק יוז שהגיעו לקבוצה באותה עונה זכו לרוב לעדיפות על פני ארצ'יבלד, שאף שיחק זמן קצר עם ברצלונה אתלטיק בטרם הושאל בסיום אותה עונה לבלקברן רוברס מליגת המשנה.
לקראת עונת, ולאחר ששוחרר מברצלונה, חזר ארצ'יבלד לסקוטלנד, שם חתם בקבוצת היברניאן. עונת הבכורה שלו במועדון הייתה מוצלחת והוא כבש 16 שערים במדי הקבוצה, כולל שער הניצחון במשחק הדרבי של אדינבורו בין היברניאן להארטס בנובמבר 1988, ניצחון ראשון בדרבי להיברניאן מזה למעלה מעשור. במהלך עונת, עונתו השנייה במועדון, החלו חילוקי דעות בינו לבין מאמנו בקבוצה, שהובילו לעזיבתו בחלון ההעברות. לאחר עונה וחצי בלבד בהיברניאן, חזר ארצ'יבלד לספרד וחתם לחצי עונה באספניול מליגת המשנה הספרדית. ארצ'יבלד כבש שלושה שערי ליגה בחמשת משחקיו הראשונים באספניול, ובסך הכול כבש חמישה שערים ב-15 הופעות שסייעו לקבוצתו להעפיל בחזרה לליגה הבכירה.
לקראת עונת שוב חזר ארצ'יבלד לליגה הבכירה בסקוטלנד, וחתם בקבוצת סנט מירן. הוא שיחק במועדון עונה אחת, והיה חלק משמעותי בהגעתו של חברו לברצלונה ויקטור מוניוס בחציה השני של העונה, לשחק במועדון טרם פרישתו. החל מסיום אותה עונה המשיך ארצ'יבלד לקדנציות קצרות, בין היתר חזר לקלייד שבמדיה פרץ בתחילת הקריירה ושיחקה אז בליגה השלישית, וכן לקבוצות הליגה השלישית באנגליה, רדינג ופולהאם.
ב-1994 התמנה לתפקיד שחקן-מאמן קבוצת איסט פייף מהליגה השלישית בסקוטלנד. בעונתו השנייה במועדון סייע לה להעפיל לליגת המשנה מהמקום השני, תוך שבמקביל לעבודתו כמאמן כבש שישה שערים ב-31 הופעות. הוא פוטר בתחילת עונת, ופרש רשמית ממשחק במדי קבוצת הום פארם האירית בגיל 40.
לאחר פרישתו עבד כסוכן שחקנים, ובשנת 2000 הגיש הצעה לרכישת קבוצת איירדריוניאנס מליגת המשנה, כשזו הייתה שקועה בחובות כבדים. הוא קיבל את האישור לנהל את המועדון בזמן ניהול העסקה, בשל היותו מגיש המועמדות המועדף על מנהליה הזמניים של הקבוצה. ארצ'יבלד מינה עצמו לתפקיד המאמן, וניצל את קשריו בעולם הכדורגל האירופי כדי להביא לקבוצה שורה של שחקני חיזוק זרים, ברובם ספרדים. על אף ההצלחה והאהדה לה זכה בקרב אוהדי הקבוצה, כשלה עסקת ההעברה ובמרץ 2001 עזב ארצ'יבלד את המועדון עם שורת שחקני החיזוק אותם הביא. כתוצאה מכך, ספגה הקבוצה מהלומה מקצועית אך הצליחה לבסוף לשרוד בליגת המשנה. בנוסף, הודחה הקבוצה ממשחקי הגביע הסקוטי משלא התייצבה למשחק עקב הקשיים סביב ביטול העסקה. כשנה אחר כך פורקה הקבוצה במתכונתה הנוכחית.
נבחרת סקוטלנד
ארצ'יבלד השתלב היטב בנבחרת, ורשם שש הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982 (כולל שני ניצחונות על ). סקוטלנד הצליחה להעפיל מהמוקדמות, וארצ'יבלד זומן על ידי סטיין לסגל סקוטלנד לקראת מונדיאל 1982 בספרד. במשחק הראשון של סקוטלנד מול, עלה ארצ'יבלד מהספסל פחות מעשר דקות מפתיחת המחצית השנייה, וכבש כעשר דקות לסיום את השער שקבע את תוצאת המשחק, 5-2 לסקוטלנד. בשני משחקיה הבאים של הנבחרת עלה ארצ'יבלד בהרכב הפותח ושיחק תשעים דקות, אך סקוטלנד כשלה להפעיל לשמינית הגמר עם הפסד 4-1 ל ושוויון 2-2 מול.
ארצ'יבלד כשל להעפיל עם סקוטלנד ממוקדמות יורו 1984, ורשם שתי הופעות בלבד במוקדמות מונדיאל 1986, אליו הצליחה סקוטלנד להעפיל. הוא זומן לסגל סקוטלנד למונדיאל 1986 על ידי אלכס פרגוסון, מאמנו לשעבר באברדין, אך לא זכה לעדיפות בהרכב. הוא לא שותף בהפסדה של סקוטלנד 1-0 ל, אך עלה בהרכב למשחקה השני של סקוטלנד בטורניר, ההפסד 2-1 ל. הופעה זו הייתה האחרונה שלו במדי סקוטלנד. הוא לא שותף מול (שוויון 0-0 בסיום), ולאחר הטורניר סיים את דרכו הבינלאומית עם 27 הופעות וארבעה שערים במדי סקוטלנד.
צ'נדלר פארסונס
צ'אנדלר פארסונס (באנגלית: Chandler Parsons; נולד ב-25 באוקטובר 1988) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
קריירת תיכונים ומכללות
פארסונס שיחק בתיכון "לייק הוואל" לצד האחים ניק ופט קלאת'ס, עימם הוביל פארסונס את מכללתו לפיינל פור של האליפות בשנים 2005–2006 ולזכייה באליפות בשנת 2007.
פארסונס הסכים למלגת ספורטאי באוניברסיטת פלורידה בה שיחק פארסונס בקבוצת הגייטורס בין השנים 2007–2011. בשנתו הראשונה קלע פארסונס 8.1 נקודות וקלט 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך הגייטורס לא העפילו לפלייאוף. בשנה הבאה קיבל פארסונס יותר דקות, ושיפר את ממוצעיו בנקודות, ריבאונדים ואסיסטים אך שוב קבוצתו לא העפילה לפלייאוף. בשנתו השלישית קלע פארסונס 14.1 נקודות למשחק, קלט 6.9 ריבאונדים ומסר 2.6 אסיסטים למשחק. הגייטורס הגיעו לפלייאוף ה-NCAA אך הפסידו בסיבוב הראשון לאוניברסיטת בריגהאם יאנג. בעונתו הרביעית והאחרונה הוביל פארסונס את קבוצתו לפלייאוף עם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק. באחד ממשחקי העונה ב-3 בינואר 2010, קלע פארסונס עם הבאזר ממרחק 75 רגל, סל שניצח במשחק. בפלייאוף ניצחו הגייטורס את אוניברסיטת סנטה ברברה, את UCLA ואת אוניברסיטת בריגהאם יאנג, אך הודחו על ידי אוניברסיטת באטלר.
יוסטון רוקטס
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר פארסונס בבחירה ה-38 על ידי יוסטון רוקטס. בזמן שביתת השחקנים ב-NBA בתחילת עונת הרוקי שלו שיחק פארסונס בשולה באסקט הצרפתית והעמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-2.3 חטיפות. בסיום השביתה חתם על חוזה עם הרוקטס, ולאורך העונה קלע במדיה 9.5 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
ב-3 במרץ 2013 קלע פארסונס שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון 103–136 על דאלאס מאבריקס, כולל 12–13 מהשדה, מתוכם 6–7 מקו השלוש. את העונה סיים פארסונס עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק מתוך 76 משחקים בהם שיחק כ-36.3 דקות למשחק, והוא פתח בכולם. קבוצתו העפילה לפלייאוף והודחה בסיבוב הראשון על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-6 משחקים. פארסונס שיחק בכל המשחקים וגם פתח בכולם, הוא העמיד ממוצע של 18.2 נקודות עם 40% מחוץ לקו השלוש בכ-39.7 דקות למשחק.
ב-24 בינואר 2014 קלע 10 שלשות במחצית השנייה של משחק מול ממפיס גריזליס, ובכך קבע שיא NBA לשלשות במחצית. באותו משחק קבע גם שיא קריירה של 34 נקודות.
דאלאס מאבריקס
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות בדאלאס מאבריקס, עבור כ-46 מיליון דולר. בתקופתו עם המאבריקס סבל ממספר פציעות בברכו הימנית, אשר הגבילו אותו להשתתף ב-128 מתוך 174 משחקי קבוצתו (כולל פלייאוף).
ממפיס גריזליס
בקיץ 2017 ניצל את "אופציית היציאה" מחוזהו עם המאבריקס, וחתם על חוזה ל-4 עונות בממפיס גריזליס, עבור כ-94 מיליון דולר. פציעות חוזרות בברכו הימנית הגבילו אותו ל-34 משחקים בלבד בעונתו הראשונה בממפיס, ול-36 משחקים בעונתו השנייה.
אטלנטה הוקס
ביולי 2019 הועבר פארסונס בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לסולומון היל ומיילס פלאמלי. בפברואר 2020, לאחר חמישה משחקים בלבד, שוחרר מהקבוצה.
בחודש ינואר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
האמריקני המכוער
הנשיא ג'ון פ. קנדי הושפע רבות מהספר וציטט אותו לעיתים קרובות בהקשר של הקמת חיל השלום האמריקני.
בשנת 1963 עובד הספר לסרט בבימוי של ג'ורג' אנגלונד ובכיכובו של מרלון ברנדו.
עלילה
הרומן הוא פאזל של סיפורים קצרים המתארים את התנהלות מדיניות החוץ האמריקנית במזרח הרחוק. במרכז העלילה עומדת מדינה פיקטיבית בשם "סרחאן", שניצבת בפני סכנה של הפיכה קומוניסטית. שגריר אמריקני חדש שמגיע אל סרחאן מנסה להתמודד עם מציאות מורכבת ומבקר במקומות נוספים באסיה כדי ללמוד על התנהלות מוצלחת מול העמים האסייתים. נציגי החוץ הרשמיים של ארצות הברית במזרח אסיה מתוארים בספר כמדושנים ובירוקרטים, שאינם דוברים את השפות המקומיות ומבלים במסיבות קוקטיילים, בתקשורת עם הגורמים הפוליטיים השונים בוושינגטון ובפגישות עם גורמי השלטון. לעומת זאת מציג הרומן את הסובייטים כפעילי שטח, העובדים עם הקהילה המקומית ובונים קשרים ברחבי המדינה. הגיבור המרכזי בספר הוא מהנדס אמריקני אשר בניגוד לאנשי משרד החוץ והצבא האמריקני, גר בקהילה המקומית עם אשתו וביחד הם מנסים לסייע לקהילה המקומית בין השאר במציאת פתרונות שישלבו ידע מקצועי אמריקני בתנאים הקיימים.
טענות המחברים
שני מחברי הספר היו בעלי ניסיון ממשי במדיניות החוץ האמריקנית באסיה. לדרר היה יועץ רב דרג של הצי הימי האמריקני. בורדיק היה מדען מדינה וכותב. השניים כתבו את הספר ביחד במטרה לבקר את התנהלות הנציגים האמריקנים בחו"ל ובמיוחד במזרח אסיה. למעשה, בתחילה הספר נכתב כספר עיון והתייחס לאנשים קיימים. השניים החליטו לכתוב את הספר מחדש כסיפורת על מנת ליצור קשר רגשי חזק יותר עבור הקורא ולהימנע מתביעות משפטיות.
באמצעות הסיפורים הקצרים המרכיבים את הספר מציגים המחברים דפוסי התנהגות של דיפלומטים, אנשי צבא, יועצים ואזרחים אמריקניים המעורבים ביישום מדיניות החוץ האמריקנית במזרח אסיה באמצע וסוף שנות ה-50. שתי הטענות המרכזיות שמעלים המחברים מציגות את ההיבטים הקריטיים בעיניהם, שבעזרתם ארצות הברית יכולה להשיג יתרון מול הציר הסובייטי בתחרות על המזרח הרחוק:
בסוף הספר כתבו לדרר ובורדיק אפילוג שבו פרטו את טענותיהם ואת הצעותיהם לשינויים במדיניות החוץ האמריקנית. במקום לשלוח עוד ועוד פקידים, יועצים ודיפלומטים הם ממליצים לשלוח אזרחים אמריקנים המוכשרים במקצועות שונים, שילמדו מראש את שפת המקום ותרבותו ויפעלו בכפרים ובקהילות הקטנות למציאת פתרונות שהעם המקומי זקוק להם כדי לשפר את איכות חייו. בנוסף, אחד הגיבורים המרכזיים של הספר – השגריר בסרחאן מעלה שישה תנאים שצריכים להשתנות באופן ששירות החוץ האמריקני שולח את עובדיו למדינות זרות. התנאים כוללים הכשרה תרבותית, מגורים בתנאי המקומיים וצמצום הרכוש שהעובדים יכולים להביא עמם או לקבל במהלך תפקידם. ביחד, הרעיון של אנשי מקצוע אמריקניים שיעבדו בכפרים וצוותים דיפלומטיים מוכשרים, מלומדים ומנותקים משחיתות שיעבדו מול גורמי השלטון, יאפשרו לדברי המחברים לארצות הברית להשיג עליונות דיפלומטית בזירת המזרח הרחוק במלחמה הקרה.
השפעת הספר על הדיון הציבורי
"האמריקני המכוער" עמד בראש רשימת רבי המכר האמריקניים במשך 76 שבועות ומכר למעלה מ-5 מיליון עותקים. הפופולריות של הספר הגיעה גם לצמרת השלטון. בעקבות טענות שמועלות בספר לגבי שחיתות וניהול כושל של משאבי תוכנית הסיוע האמריקנית, הורה הנשיא אייזנהאואר לחקור חשדות לשחיתות במערכת הסיוע. במקביל, נציגים של המפלגה הדמוקרטית החלו לאמץ רטוריקה שהתבססה על הספר תוך דרישה לרפורמות. בתחילת 1959 פורסמה מודעה בעיתון סוף השבוע של הניו יורק טיימס, שבה הודיעו ארבעה סנטורים וביניהם הסנטור ג'ון פ. קנדי, כי הם שלחו עותק של הספר לכל אחד מחברי הסנאט האמריקני. לקראת תום מסע הבחירות שלו, נאם קנדי בכנס בחירות בסן פרנסיסקו ב-2 בנובמבר 1959. בנאום זה הכריז על הקמת חיל השלום האמריקני תוך שהוא מתייחס ישירות לרומן כדוגמה לצורך בשינוי.
הסרט
ב-1963 עובד הספר לקולנוע על ידי התסריטאי סטיוארט סטרן. הסרט, בכיכובו של מרלון ברנדו ובבימויו של ג'ורג' אנגלוד, המשיך למתוח ביקורת על התנהלות מדיניות החוץ האמריקנית ועל האפתיה של העם האמריקני. במהלך הסרט, השגריר האמריקני (אשר בספר תואר כגיבור נבון) בוחר להמשיך במדיניות החוץ של בניית כבישים מהירים על פני תמיכה בפרויקטים מקומיים. הוא למעשה זה שמספק לסובייטים את הפעולות האחרונות המדרדרות את סרחאן להפיכה סובייטית. המלחמה בין דרום סרחאן לצפון סרחאן פורצת בעקבות החלטתו של השגריר לבנות את הכביש המהיר בדרום סרחאן עד לגבולה הצפוני למרות התנגדות האוכלוסייה המקומית.
The E.N.D. Summer 2010 Canadian Invasion Tour: Remix Collection
The E.N.D. Summer 2010 Canadian Invasion Tour: Remix Collection הוא אלבום הרמיקס הראשון של הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. האלבום יצא לאור ב-27 ביוני 2010 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
קוורט מוטור וייקל קומפני
קוורט מוטור וייקל קומפני (באנגלית: Covert Motor Vehicle Company) הייתה יצרנית כלי רכב אמריקאית אשר פעלה בין השנים 1901–1907 בעיר "לוקפואט" במדינת ניו יורק בארצות הברית.
"קוורט מוטור וייקל קומפני" החלה את דרכה בייצור כלי רכב הפועלים באמצעות מנועי קיטור ועברה לייצור כלי רכב הפועלים באמצעות מנועי בנזין.
נתניאל פיליפס
נתניאל הארי פיליפס (באנגלית: Nathaniel Harry Phillips; נולד ב-21 במרץ 1997 בבולטון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ליברפול.
קריירת מועדונים
פיליפס גדל במחלקת הנוער של בולטון וונדררס, ובשנת 2016 הצטרף למחלקת הנוער של ליברפול. בקיץ 2018 החל פיליפס להתאמן עם סגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, והפך לחלק מהסגל של המאמן יורגן קלופ, אך המשיך לשחק גם בקבוצת המילואים.
ב-7 באוגוסט 2019 הושאל פיליפס לשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה למשך עונה אחת, עונת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני נגד הנזה רוסטוק מהליגה השלישית. ב-17 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה השנייה, במשחק נגד זנקט פאולי. ב-27 בדצמבר הודיעה ליברפול כי פיליפס יחזור מההשאלה ב-1 בינואר 2020 בשל פציעות רבות של שחקני הגנה בקבוצה. 12 ימים לאחר מכן, לאחר שב-5 בינואר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במשחק נגד אברטון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג, הוא הושאל בחזרה לשטוטגרט עד לסוף עונת. בסך הכל הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי שטוטגרט, ועזר למועדון להעפיל בחזרה לבונדסליגה.
ב-31 באוקטובר 2020 ערך פיליפס את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשפתח בהרכב בניצחון 1–2 על וסטהאם יונייטד. ב-10 במרץ 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–2 על ר.ב. לייפציג במסגרת שלב רבע הגמר לעונת 2020/2021, במשחק בו זכה גם בתואר מצטיין המשחק. ב-19 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על ברנלי במסגרת המחזור ה-37 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך פיליפס 17 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 בינואר 2022 הושאל לבורנמות' עד לסוף העונה.
תארים
ליברפול
זאכי הררי
זאכי הררי (כונה גם זוזי הררי או זאכי סאלים) (נולד ב-7 בפברואר 1926) הוא כדורסלן עבר יהודי-מצרי. שחקן נבחרת מצרים בכדורסל בעבר, זכה עמה במדליית ארד באליפות אירופה בכדורסל (פראג 1947) וייצג את מצרים באולימפיאדת הלסינקי (1952).
1947
באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1947 זכה עם נבחרתו במדליית ארד (חולצה מספר 10), אחרי ברית המועצות וצ'כוסלובקיה המארחת. בשלב המוקדמות נבחרת מצרים מנצחת בשלושת משחקיה. נגד בלגיה (46–35), נגד איטליה (43–38) ונגד אלבניה (104–19). בשלב הבא היא מנצחת את פולין (52–28), מפסידה לברית המועצות (32–46) ומנצחת את בולגריה (51–38). במשחק על מדליית האר האי מנצחת את בלגיה(50–48).
1948
לקראת אולימפיאדת לונדון (1948) הוא הוזמן לשחק בנבחרת מצרים, שבה היו מספר שחקנים יהודים, "הגענו לנבחרת ועד מהרה השתלבנו", סיפר אליהו עמיאל, "בין השחקנים הערבים והיהודים בנבחרת שררו יחסים מצוינים. שבועיים לפני הנסיעה ללונדון הגיעה הוראה מהמלך פארוק להוציא את השחקנים היהודים מהנבחרת".
1949
בשנת 1949 נערכה אליפות אירופה בכדורסל בקהיר, ושוב הררי ועמיאל זומנו לנבחרת. על-פי מספר גרסאות, שעה לפני המשחק הפותח הודיע המלך פארוק, כי אם שני היהודים ירצו לשחק במדי הנבחרת עליהם להתאסלם. לאחר מכן תבע הממשל המצרי כי השחקנים יחליפו את שמות משפחתם לשמות ערביים. השניים דחו את ההצעה והנבחרת צעדה בטקס הפתיחה ללא עמיאל והררי. הכרוז הודיע לקהל ההמום כי השניים לא משחקים עקב מחלה.
1952
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים עם נבחרתו במקום תשיעי (חולצה מספר 8) לאחר ששיחק בכל ששת המשחקים וקלע 28 נקודות בסך הכל. במשחק הראשון שבו ניצחה נבחרתו את טורקיה 64–45 הוא קלע 4 נק'. במשחק השני שבו נבחרתו הפסידה לקנדה 57–63 הוא היה השחקן המצטיין בנבחרתו וקלע 8 נק'. במשחק השלישי שבו ניצחה נבחרתו את איטליה 66–62 הוא קלע 5 נק'. במשחק הרביעי שבו נבחרתו הפסידה לצרפת 64–92 הוא קלע 8 נק' במשחק החמישי שבו נבחרתו הפסידה לצ'ילה 46–74 הוא קלע 1 נק' ובמשחק השישי שבו נבחרתו ניצחה את קובה 66–55 הוא קלע 2 נק'.
1953
באליפות אריופה שנערכה במוסקבה ברית המועצות בשנת 1953 הוא סיים עם קבוצתו במקום שמיני (חולצה מספר 10). בשלב המוקדמות נבחרת מצרים מנצחת בשלושת משחקיה. נגד שוודיה (75–26), נגד צרפת (74–58) ונגד מערב גרמניה (74–41). במשחקי הדרוג 1–8, היא מפסידה לצ'כוסלובקיה (33–87), מנצחת את איטליה (60–51), מפסידה ליוגוסלביה (39–58), מפסדיה לישראל טכני (0–2) לאחר שלא הופיעה למשחק, מפסידה להונגריה (50–89), מפסידה לברית המועצות (27–66) ומפסדיה לצרפת (62–73).
1958
הררי, שיחק בשלב שמינית הגמר בגביע אירופה לאלופות (עונת 1958/1959) שנערך בנובמבר 1958 קבוצתו מועדון אל ג'זירה קהיר הפסידה לסימנטל מילאנו מאיטליה (72–47), מאחר שהקבוצה האיטלקית סרבה לשחק במגרש פתוח היא הפסידה לקבוצתו הפסד טכני. בשלב רבע הגמר קבוצתו הפסידה לקבוצת אקדמיק סופיה מבולגריה (65–71), מאחר שלא היה לה תקציב לנסיעה לבולגריה היא הפסידה, הפסד טכני.