cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תסמונת שיהאן
מהלך המחלה ותסמיניה
תהליך התהוות תסמונת שיהאן מתחיל כאוטם שהוא משני להפסקת זרימת הדם לאונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח, וזה כנראה בעקבות עווית של כלי דם, או קרישי דם, או התכווצות כלי דם.
גורמים חשובים שידועים כקשורים להתהוות התסמונת הם: הגדלת בלוטת יותרת המוח, הפרעה במערכת החיסונית של הגוף הגורמת ליצירת נוגדנים כנגד בלוטת יותרת המוח, המבנה הגרמי בגולגולת בו ממוקמת הבלוטה ("האוכף הטורקי") הוא קטן, הלם תת-נפחי וקרישה תוך-כלית מפושטת.
התופעות הקליניות מגוונות ותלויות בגיל החולה, במהירות של התפרצות המחלה, בגורמים לתהליך הפתולוגי ובחלקם של תאי האדנוהיפופיזה הפגועים. התסמינים שחוות החולות בתסמונת שיהאן הם: חולשה, ירידה בכוח השרירים, יובש והתקמטות של העור, הזדקנות מוקדמת, לחץ דם נמוך, חוסר סבילות לקור, עצירות, חיוורון, אנמיה, קצב לב איטי, היפוגליקמיה, רגישות יתר לאינסולין, איבוד שיער ערווה ובית השחי, היעדר וסת, אי פוריות, חוסר בחלב אם, ניוון השדיים, ירידה בהפרשת הנרתיק, הפרעות שינה קשות, תפקוד מיני ירוד ולעיתים תפקוד מנטלי ירוד ואדישות.
תת פעילות של בלוטת יותרת המוח יכולה להיות מתונה, בינונית או חמורה, והיא יכולה להיות חלקית או מלאה. תת-פעילות מתונה של בלוטת יותרת המוח עלולה לא להיות מאובחנת במשך שנים. הירידה בפעילות ההורמונלית יכולה להשפיע על הורמון אחד, או על כל ההורמונים המופרשים על ידי ההיפופיזה. בתסמונת שיהאן הפגיעה בבלוטת יותרת המוח מתרחשת באונה הקדמית, באדנוהיפופיזה, שאחראית על ייצור ההורמונים ושחרורם לגוף.
האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח מורכבת ממספר סוגי תאים, כשכל סוג תאים אחראי לייצור הורמון מסוים. ההורמונים המיוצרים באדנוהיפופיזה הם: הורמון הגדילה (GH), הורמון ה-ACTH הפועל על בלוטת יותרת הכליה, הורמון ה-TSH הפועל על בלוטת התריס, הורמוני המין LH ו-FSH הפועלים על איברי המין הנקביים והזכריים, והורמון הפרולקטין (PRL) שאחראי על ייצור חלב האם.
היסטוריה
אף על פי שהתסמונת נקראת על שמו של פתולוג אנגלי בשם הרולד לימינג שיהאן, כבר ב-1914 פתולוג בשם מוריס סימונדס תיאר את התסמונת בעקבות נתיחה לאחר המוות שביצע באישה בת 46, שעברה אלח דם אחרי הלידה החמישית שלה 11 שנים קודם לכן. היא התאוששה מהאירוע, אך נשארה חלשה, רזה וללא ווסת. יומיים לפני מותה שקעה בתרדמת, וסימונדס אבחן שהיא נפטרה מתת פעילות של בלוטת יותרת המוח. ואכן, עד ששיהאן את התסמונת על כל תופעותיה, היא נקראה "מחלת סימונדס".
נראה שגם סימונדס לא היה הראשון שזיהה את התסמונת, כי שנה קודם לכן, בשנת 1913, פתולוג פולני בשם גלינסקי, ניתח שתי נשים שנפטרו, אחת מהן מספר ימים לאחר הלידה, והשנייה בחודש השישי להריונה. גלינסקי מצא שלשתיהן היה נמק נרחב בבלוטת יותרת המוח.
רק ב-1939 שיהאן פרסם את תגליותיו בקשר לתסמונת, אחרי שניתח נשים רבות שנפטרו אחרי הלידה עם נמק חריף בבלוטת יותרת המוח. הוא תיאר בפירוט נרחב את השינויים שנוצרו ברקמות האונות הקדמית והאחורית של בלוטת יותרת המוח שלהן. בנוסף, שיהאן קבע שהנמק בבלוטה נוצר בעקבות אוטם, שהתרחש בגלל הפרעה באספקת הדם לאונה הקדמית של הבלוטה.
שכיחות המחלה
שכיחות התסמונת נמצאת בירידה הדרגתית בכל העולם, ובמיוחד במדינות המפותחות, כתוצאה מהשיפור בטיפול הרפואי ביולדת, הכולל טיפול בסיבוכים שקשורים ללחץ דם, על ידי מתן מנות דם או נוזלים.
הימצאות תסמונת שיהאן לפני כ-60 שנה הייתה 10–20 לכל 100,000 נשים. מניחים שעם השנים ועם התפתחות מדע הרפואה, ההימצאות וההיארעות של התסמונת נמצאות בירידה, בעיקר במדינות המפותחות, אך אין מספיק מידע על כך. במחקר רטרוספקטיבי המבוסס על אוכלוסיית איסלנד, שנערך ב-2009, נמצא שהימצאות תסמונת שיהאן היא 5.1 לכל 100,000 נשים, שזה גבוה יחסית למדינה מפותחת.
הסיכון לדימום לאחר לידה שגורם לירידה בלחץ הדם הוא הרבה יותר גדול במדינות מתפתחות, לכן רוב המקרים של תסמונת שיהאן מתרחשים בהן. יש הטוענים שמספרן העצום של נשים המתגוררות במדינות אלה הופך את תסמונת שיהאן לגורם השכיח ביותר לתת פעילות בלוטת יותרת המוח בעולם כולו. הסקר הלאומי לבריאות המשפחה בהודו חשף ש-66% מהלידות מתרחשות בבית, והיארעות הדימומים בעקבות לידות היא 11%. במחקר שבחן את הימצאות תסמונת שיהאן בחבל קשמיר שבהודו  בשנת 2004, אובחנה התסמונת בקרב 3% מהנשים מעל גיל 20, כאשר כמעט שני שלישים מהן ילדו בבית.
אבחון המחלה
הדבר החשוב ביותר באבחון תסמונת שיהאן הוא המודעות לקיום של התסמונת. התבססות על בדיקה גופנית ועל ההיסטוריה הרפואית של האישה בדגש על מהלך הלידה ועל ההנקה לאחר הלידה, עשויה להוביל לאבחנה של התסמונת, גם אם תת-הפעילות של הבלוטה היא מתונה. ניתן לבדוק את הרמות של הורמוני בלוטת יותרת המוח בדם, ובהתאם לצורך לבצע גם בדיקות דינאמיות של תפקוד בלוטת יותרת המוח. מומלץ לבצע בדיקות הדמיה הכוללות: דימות תהודה מגנטית (MRI) או טומוגרפיה ממוחשבת (CT), שבהן ניתן לראות בשלב מוקדם של התסמונת את בלוטת יותרת המוח מוגדלת ולא מדממת, ובשלב מאוחר יותר הבלוטה נראית מנוונת, והאוכף הטורקי נראה ריק מתוכן.
טיפול
מטרת הטיפול בתסמונת שיהאן היא להשלים את ההורמונים החסרים בגוף, ולהשיב את שיווי המשקל ההורמונאלי לסדרו. טיפול רפואי הולם הוא קריטי להפחתת התחלואה והתמותה בעקבות תת-פעילות בלוטת יותרת המוח.
הטיפול בתסמונת שיהאן עשוי להיות אחת מהאפשרויות הבאות, או שילוב של שתיים או יותר מהן:
אורה נגבי
קורות חיים
לאחר המלחמה החלה נגבי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילה תכננה להתמחות בחקר המוזיקה הערבית, אבל בהשפעת קורס שלמדה אצל ליאו אריה מאיר פנתה ללימודי ארכאולוגיה. נושא עבודת הגמר שלה לתואר מוסמך, משנת 1956, היה "כלי הפולחן בארץ-ישראל בתקופה הכנענית והישראלית".  נושא הדוקטורט שלה, משנת 1963, היה "צלמיות המתכת הכנעניות בארץ-ישראל ובסוריה". שתיהן נכתבו בהנחיית נחמן אביגד. הדוקטורט שימש בסיס לספרה Cannanite Gods in Metal שסקר וקטלג באופן מקיף יותר מ-1,700 צלמיות כנעניות, מחמישים אתרים ארכאולוגיים בישראל ומחוצה לה, כאלף מתוכן מגבל שבלבנון.
נגבי לימדה בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב, החל מייסודו, על ידי יוחנן אהרוני, ועד צאתה לגמלאות.
היא השתתפה בחפירות ארכאולוגיות רבות; עמדה בראש חפירות הצלה אחדות, ובהן במצד גבעת שפירא ; ניהלה בשיתוף עם אברהם בירן את החפירה בתל ציפור, ובשיתוף עם זאב הרצוג את חפירות תל מיכל בהרצליה והייתה שותפה לפרסום ספר על החפירות. כמו כן חפרה עם הרצוג בתל גריסה ("תל נפוליאון" ברמת גן).
היא לקחה חלק בחפירה בטומבה טו סקורו שבקפריסין, בראשות אמילי ורמיול מאוניברסיטת הרווארד.
מחקריה
פועלה של נגבי התמקד בעיקר בחקר הארכאולוגיה של תקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל. היא חקרה את כלי החרס שנתגלו בחפירות, וכללו כלים שיוצרו בארץ, ולצדם כלים שיובאו לארץ מקפריסין, יוון ומצרים. נוסף על כך התמחתה בחקר חפצי המתכת בני התקופה ובעיקר פסלוני המתכת שהציגו את דמויות האלים הכנעניים. היא התעניינה בקשרים בין הלבנט, קפריסין ואיי הים האגאי בתקופות הברונזה והברזל ועסקה בהתפשטותם של הפיניקים באגן הים התיכון.
סטארטאפ (להקה)
סטארטאפ הייתה להקת דאנס-פופ ישראלית שפעלה משנת 2013 עד 2016.
להקת סטארטאפ, הוקמה במסגרת העונה הראשונה של תוכנית המציאות "פרויקט הלהקה", ששודרה בערוץ הילדים. הלהקה התארחה בסדרה "הבנים והבנות", ונציגת הלהקה איבון ונדימו התארחה בתוכנית "הזירה" עם גל אוחובסקי בערוץ הראשון. הלהקה הופיעה ב-"גאליס - המופע" בהיכל נוקיה, ובתוכנית "הפרעת קשב" של שחר חסון. בספטמבר 2013 עלתה תוכנית דוקומנטרית על הלהקה בשם בעקבות פרויקט הלהקה.
חברת התקליטים המייצגת את הלהקה היא NMC United. מנהלי הלהקה הם נדב לוי שמשמש גם מנהל ההפקה של ההרכב ואסף דרעי מנהל מחלקת ניהול האומנים בחברת אן אם סי, במאי המופע אמיר פרישמן גוטמן, המפיק המוזיקלי הוא הנרי והכוריאוגרפית של הלהקה היא יוליה איגלניק. הלהקה זכתה בפרס "הרכב השנה" בטקס נבחרי הילדים לשנת 2013.
בשנת 2016 הלהקה התפרקה.
לאחר הלהקה
לאחר פירוק הלהקה כל אחד מהם יצא לדרך חדשה.
אליס קובר
אליס קובר (באנגלית: Alice Kober, 23 בדצמבר 1906 - 16 במאי 1950 ברוקלין, ניו יורק) הייתה בלשנית מומחית ללימודים קלאסיים וארכאולוגית אמריקאית. נודעה בייחוד עקב תרומותיה לפיענוח הכתב הליניארי ב' המיקני יווני.
קורות חייה
אליס אי. קובר נולדה ב-1906 במנהטן, ניו יורק, כילדה ראשונה בין שני ילדים למשפחה שהיגרה באותה שנה מהונגריה. הוריה היו פרנץ קובר, אורג במקצועו, וקתרינה לבית גרובר, בני הדת הרומית-קתולית. אחרי לימודי תיכון במכללת האנטר, אליס קובר החלה ללמוד במסלול אוניברסיטאי באותה מכללה וסיימה בשנת 1928 מגמת לטינית ויוונית.
כבר בתקופת לימודיה גילתה עניין מיוחד בסוגיית פענוח הכתב המסתורי מכרתים המינואית. ב-1929 השלימה את התואר השני וב-1932 את לימודי הדוקטורט בפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1935–1950 הייתה מרצה לשפות במכללת ברוקלין בניו יורק. בשנת 1946 זכתה במלגת גוגנהיים.
הכתב הליניארי ב'
החל משנות ה-1940 המוקדמות אליס קובר חקרה את הכתב הליניארי ב'. במשך 40 שנה ניסו המדענים לפענח את הכתב הליניארי ב' ואת שפתו. הכתובות ששרדו מן הציוויליזציה המינואית נמצאו כתובות בשלושה סוגי כתב: המוקדם היה פיקטוגרפי, נקרא ליניארי א', והוא מופיע בעיקר בלוחות שנמצאו באגיה טריאדה בכרתים. הכתב השלישי והנפוץ ביותר נקרא ליניארי ב'. בחפירותיו בקנוסוס סר ארתור אוונס גילה 1,600 טקסטים בכתב זה, אולם עד שנת 1930 הצליח לפרסם רק 75. עד יום מותו ב-1941 פורסמו 200 מתוכם. אוונס גילה את שיטת הספירה העשרונית, התרשם מקיומן של סימניות עזר אך לא ידע לפענח את הכתב מבחינה פונטית. בתקופה שבה פעלה אליס קובר הייתה הסכמה שכיוון הכתיבה של הכתב הליניארי ב' היה משמאל לימין. החוקרים הגיעו למסקנה שמדובר ב-90 סימנים בסך הכל. מספר זה הצביע על כך שהיה מדובר בשיטת כתיבה הברתית. ארתור אוונס היה גם בדעה שהשפה השתמשה בנטייה. בעוד חוקרים אחדים שיערו כי מדובר בשפה יוונית או קפריסאית, הרוב סבר כי הכתב הליניארי ב' שימש לשפה לא ידועה מכרתים.
אליס קובר הייתה נחושה לחקור את הנושא מתוך גישה מדעית וחדשה. לצורך כך, היא למדה מושגי סטטיסטיקה, כימיה ופיזיקה והצטרפה לחפירות ארכאולוגיות בניו מקסיקו (1936) ובאתונה עם צוות בית הספר האמריקאי ללימודים קלאסיים שבבירת יוון (1939); התעמקה בעיון שיטות הכתב של שפות קדומות רבות, כמו סנסקריט, חיתית, אירית קדומה, אכדית, שומרית, בסקית וסינית; וחקרה את היסודות הטרום-יווניים שבשפה היוונית וניתחה את הטקסטים שנמצאו.
למען מחקריה נזקקה אליס קובר לכמות גדולה ככל האפשר של טקסטים בכתב הלינאר ב'. הלוחות שמצא אוונס נארזו בתחילת המלחמה ולוחות דומים שנמצאו ב-1939 בפילוס ביוון היבשתית לא היו זמינים. אליס קובר פנתה לחוקר הוותיק סר ג'ון מיירס באוקספורד על מנת שיאפשר לה להשתמש בציורים ובצילומים שעשה מאותם לוחות. בעזרת שיטת כרטוס מיוחדת הצליחה החוקרת האמריקאית לקטלג ולכתוב אינדקס של הלוחות, לערוך רשימות מילים, ולהעמיק יותר בחקר נטיות המילים (הנטיות הופיעו בסיומת המילים כהברות נפרדות). מיירס נעזר בעבודת הסיווג המדוקדק של קובר בעריכתו ב-1952 את הכרך השני של "כתבים מינואים" מאת אוונס ונועץ בה גם בהכנת הכרך אודות הכתב הלינאר א'. היות שבימי מלחמת העולם השנייה הנייר הפך למוצר נדיר, גזרה קובר לעצמה כרטיסים מכל פיסת נייר שיכלה למצוא, לרבות מודעות, חוברות, ספרים ומעטפות. היא מילאה מעל 186,000 כרטיסים שכללו מידע על הופעתם של 90 הסימנים של הכתב הליניארי ב'. היא מצאה דפוסים בכתיבה: תוך התבססות על דוגמת השפה האכדית, זיהתה למשל שורשי מילים המורכבות משתי ההברות הראשונות מתוך שלוש וכן סיומות שלדעתה הצביעו על יחסות דקדוקיות. היא מצאה שלוש יחסות של השמות: נושא (נומינטיב), מושא עקיף (דאטיב) ומושא ישיר (אקוזטיב). קובר התרשמה כי סימנים אחדים מסמנים תנועות ואחרים - מסמנים עיצורים. שלוש הדוגמאות ששימשו לה בהסבר ממצאיה נודעו כ"טריפלטים של קובר".
קובר הייתה מעשנת כבדה וחלתה בסרטן ריאות בעיצומה של עבודתה המחקרית. בשנת 1949 נאלצה לפרוש מההוראה ולעבור ניתוח. היא גם נאלצה לוותר על תוכניתה להקים מרכז לחקר הכתבים הקדומים באוניברסיטת פנסילבניה. הקמת מרכז כזה היה גם חלומו של דניאל, עמית וידיד, שנפטר אף הוא בגיל צעיר (38, בטורקיה).
אליס קובר נפטרה בשנת 1950 בגיל 43, שנתיים לפני פענוח הכתב הליניארי ב' על ידי מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק.
מחברותיה וכרטיסיה שמורים בארכיון באוניברסיטת טקסס באוסטין.
קאלה (ירח)
קאלה (נקרא גם Jupiter XXXVI) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. קאלה התגלה בשנת 2001 על ידי קבוצת אסטרונומים שהודרכה על ידי סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2001 J 8. קאלה קיבל את שמו בשנת 2003 על שם אחת מהחאריטות שהיו בנותיו של זאוס.
קוטרו של קאלה הוא 2 קילומטרים ומהירות סיבובו סביב כוכב הלכת צדק היא 2.31 קילומטר לשנייה. רדיוס מסלולו של קאלה סביב צדק הוא 22,409,000 ק"מ וזמן הקפתו סביב צדק הוא 685.324 ימים. קאלה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2011.
קאלה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטרים ובנטייה של כ-165°.
לואיס הופמן
לואיס הופמן (בגרמנית: Louis Hofmann; נולד ב-3 ביוני 1997) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני, זוכה פרס בודיל לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט הדני משנת 2015 "ארץ המוקשים". הוא ידוע גם בתפקידו כיונאס בסדרת הטלוויזיה הגרמנית "אפל" של שירות הסטרימינג נטפליקס.
ביוגרפיה
הופמן נולד בבנסברג, מחוז ברגיש גלאדבאך, וגדל בקלן. הניסיון הראשון שלו מול המצלמה היה ב-"Servicezeit", תוכנית מגזין ערב ברשת הטלוויזיה WDR Fernsehen. הוא הופיע ככתב הנשלח להמליץ על פעילויות פנאי משפחתיות. אחרי שנתיים וחצי ככתב החליט להיות שחקן ופנה לסוכנות משחק. לאחר מכן הוא יוצג על ידי סוכנות שוורץ.
קריירה
בשנת 2009 התארח הופמן בדרמה הקומית המשפטית "דני לובינסקי" ובסדרות הטלוויזיה "Der verlorene Vater". הוא הופיע גם בסרט הטלוויזיה "טוד באיסטנבול".
תפקידו הראשון בקולנוע היה כטום סוייר בעיבוד קולנועי הגרמני של הבמאית הרמינה האנטגבורת' בשנת 2011 לרומן הקלאסי של מארק טוויין "הרפתקאותיו של תום סויר". הוא שיחק בסרט לצד ליאון זיידל, שגילם את תפקיד האק פין. הוא שר בפסקול הסרט את השיר "Barfuß Gehen" ("הולכים יחפים"). סרט ההמשך "לטום סוייר", (בגרמנית: "Die Abenteuer des Huck Finn", הוקרן ב-20 בדצמבר 2012 בבתי הקולנוע הגרמניים.
בשנת 2013 שיחק הופמן בתפקיד אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה הגרמנית "שטולברג". החל מ־24 באוקטובר 2013 הופיע בקומדיה "האיש המושלם" (בגרמנית: "Der perfekte Mann").
תפקידו כוולפגנג בסרט "Sanctuary" (בגרמנית: "Freistatt") משנת 2015 בבימויו של מארק ברומונד זיכה אותו בפרס הקולנוע הבווארי לשנת 2015 כשחקן העולה הטוב ביותר ובפרס השחקנים הגרמנים לשנת 2016 (Deutscher Schauspielerpreis) בקטגוריית הפנים החדשות בקולנוע.
תפקידו הבינלאומי הראשון כשבוי מלחמה גרמני בהפקה הדנית-גרמנית "ארץ המוקשים" זיכה אותו בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי בודיל בדנמרק בשנת 2016 בטקס פרסי הקולנוע הגרמני לשנת 2016 הוא קיבל את הפרס המיוחד יגר-לקולטר הומאז' לקולנוע הגרמני, שהוענק לכבוד עבודתם של שחקנים גרמנים בסרטים בינלאומיים.
בפברואר 2022, פורסם כי הופמן לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה העתידית "כל האור שאיננו רואים", המבוססת על הרומן זוכה פרס פוליצר מאת אנתוני דואר.
אולה איינה
טמיטאיו אולופיסאיו אולוולואה איינה (באנגלית: Temitayo Olufisayo Olaoluwa Aina; נולד ב-8 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן ניגרי-אנגלי, המשחק בעמדת המגן בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים
איינה הצטרף לקבוצת הילדים של צ'לסי כשהיה בן 11. ב-19 ביולי 2014, איינה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת משחקי טרום העונה נגד ווימבלדון.
ב-6 ביולי 2016, חתם על חוזה לארבע שנים בצ'לסי. ב-23 באוגוסט 2016, איינה רשם את הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי בניצחון 2–3 נגד בריסטול רוברס במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-15 באוקטובר 2016, איינה ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–3 נגד לסטר סיטי.
ב-11 ביולי 2017, איינה הושאל להול סיטי. ב-5 באוגוסט 2017, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אסטון וילה. ב-6 בינואר 2018, כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–1 נגד בלקברן רוברס במסגרת גביע ה-FA.
ב-11 בספטמבר 2020 חזר איינה לפרמייר ליג כאשר הושאל לפולהאם לעונה אחת.
ב-22 ביולי 2023 חתם איינה בנוטינגהאם פורסט לעונה אחת.
קריירה בינלאומית
איינה, נולד באנגליה להורים ממוצא ניגרי, לכן הוא זכאי לייצג את שתי הנבחרות הלאומיות של מדינות אלו. בצעירותו, איינה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה.
במאי, איינה הצטרף לנבחרת ניגריה. ב-7 באוקטובר 2017, איינה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד. איינה, נכלל בסגל המורכב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי.
סיון שיקנאג'י
סיון שיקנאג'י (נולדה ב-8 באוגוסט 1983) היא סופרת, משוררת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה
שיקנאג'י נולדה וגדלה באילת, התגוררה באנגליה, וכשחזרה לישראל, למדה לתואר ראשון ותעודת הוראה עם התמחות בספרות באוניברסיטה הפתוחה. במקביל למדה במסלול כתיבה במנשר לאמנות בתל אביב. שיקנאג'י נשואה ואם לשתי בנות. בשנים האחרונות היא מתגוררת ברמת גן.
בין השנים 2010–2015 כתבה ופרסמה במגוון מגזינים, כתבי עת ועיתונים ביניהם: הארץ, ynet, טיים אאוט תל אביב, הצריף, מיתוס ועוד. בשנת 2013 נפטרה אימה בעקבות סיבוך בניתוח לב וכעבור שנתיים הוציאה שיקנאג'י ספר שירים שעוסק בתהליך השיקום הכושל של האם, בהתמודדות עם המוות, היתמות ובלידת בתה הבכורה. כתב היד זכה בציון לשבח בתחרות השירה ע"ש פסח מילין ושיקנאג'י זכתה בפרס שרת התרבות למשוררים בראשית דרכם. את הספר ערך המשורר והמתרגם ערן צלגוב והוא ראה אור בהוצאת פרדס.
בשנים האחרונות קוראת שיקנאג'י משיריה בחלק מערבי ערס פואטיקה. החל משנת 2015 היא משמשת כמרצה במכללת מנשר לאמנות בקורסים מעשיים של שירה ופרוזה.
בשנת 2018 זכתה במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצרצר עם סיפורה "אנרגיה קינטית", מבין 1,885 טקסטים שנשלחו. התחרות נערכה על ידי EACWP - European Association of Creative Writing Programmes, והפרס הוענק לה בבריסל.
בשנת 2019 יצא לאור ספרה 88 אשר זיכה אותה בפרס הקרן על שם יוסף קמפוס.
פארק ויקטוריה המלכותי
פארק ויקטוריה המלכותי (אנגלית: Royal Victoria Park) הוא פארק השוכן בעיר באת' שבאנגליה. הפארק נחנך ב-1830 על ידי הנסיכה ויקטוריה בת ה-11, והוא היה הפארק הראשון שנקרא על שמה, ואף נבנה בו אובליסק המוקדש לה. בתקופה הוויקטוריאנית נוהל המקום על ידי תושבים אמידים מהעיר, שקיבלו לשם כך תרומות, וב-1921 עבר לחזקתה של מועצת העיר.
מבנה הפארק
אדריכל הגן היה אדוארד דייוויס, שכיהן גם כאדריכל העיר באת'. הנהלת הפארק רצתה להפוך את הפארק לגן הבוטני העיקרי של מערב אנגליה, וכתוצאה מכך הוחלט לשתול מגוון רחב של שיחים ועצים. הגן הבוטני הנוכחי הוקם ב-1887, והוא מכיל את אחד מאוספי הצמחים הגדלים על אבן גיר הגדולים ביותר במערב אנגליה. העתק של המקדש הרומי הנמצא בגן הוצג בתערוכת האימפריה הבריטית, שנערכת בלונדון ב-1924. במלחמת העולם השנייה נלקחו מהפארק שערי הכניסה והגדרות, על מנת לסייע למאמץ המלחמה. ב-1987 הורחב הגן הבוטני כך שיכלול את גרייט דל, שהיא מחצבה נטושה שהייתה חלק מהפארק באופן רשמי והכילה עצים מחטניים רבים.
הפארק משתרע על פני 231,000 מטרים רבועים במעלה גבעה לכיוון צפון. בכל אחד מהצדדים שלו יש שער כניסה, כשהראשי נמצא בפינה הדרום-מזרחית. בתוך הפארק יש שביל היקפי, הנקרא רויאל אווניו, וממנו מתפצלים שבילים קטנים יותר המובילים אל האתרים השונים בפארק. בכיוון מערב ברויאל אווניו נמצאים מגרשי הטניס והכדורת מצד שמאל וצמחייה בצד ימין. מהקצה המזרחי של הפארק ניתן להשקיף על החלק הצפוני של הסהר המלכותי. לאחר חציית מרלבורו ליין מגיעים אל לב הפארק, בו נמצא האובליסק לזכר המלכה ויקטוריה. לאחר האובליסק נמצאות המדשאות, המשתרעות לכיוון צפון ונחצות על ידי מספר שבילים. בחלק המערבי של הפארק שוכנים הגרייט דל, האגם המשמש לשיט, והגן הבוטני.
בשנת 2007 החל ביצועה של תוכנית שיקום ובנייה מחדש על ידי מועצת באת' וצפון מזרח סומרסט, שקיבלה סיוע קרן הלוטו למורשת. הוא ידוע גם בזכות אטרקציות כגון רמפה לסקייטבורדים, מגרש טניס, כדורת, מסלול גולף, קונצרטים במרחב הפתוח, גן שעשועים והגן הבוטני המשתרע על פני 36,000 מטרים רבועים. בזכות תכונותיו הוכלל הפארק על ידי קרן המורשת האנגלית ברשימת הפארקים והגנים בעלי עניין היסטורי מיוחד באנגליה.
שירות (כלכלה)
שירות הוא עסקה שבה לא עובר מוצר בין הצדדים לעסקה, אלא סחורה לא מוחשית. מפעלים העוסקים במתן שירות הם חלק ממגזר השירותים. עובדים העוסקים במתן שירות פועלים גם במגזר התעשייה ובמגזר החקלאות, המספקים סחורה מוחשית. אף השירות אינו מוחשי, יש בו תועלת למקבל השירות, הנהנה מהמשאבים, מהכישורים ומהניסיון של נותן השירות.
מאפיינים
קטגוריות של שירותים:
שירותים מסוימים נכללים ביותר מקטגוריה אחת. שירותים פיננסיים (בנקאות, ביטוח, מסחר בניירות ערך וכדומה) למשל, ניתנים לעסקים וגם לפרטים. המשטרה היא שירות ציבורי הניתן לכל התושבים והעסקים במדינה.
להבדיל ממוצר מוחשי, שניתן לייצרו למלאי ולמכור מאוחר יותר, שירות מיוצר ונצרך מיידית. כיוון שכך, שירות שלא נצרך במועד, אובד. דוגמה: מושב פנוי במטוס הוא שירות שלא נצרך, ואי אפשר יהיה לצרוך אותו במועד מאוחר יותר.
כל שירות הוא ייחודי מבחינת מאפייניו: המועד שבו הוא מסופק, המיקום שבו הוא מסופק ומאפיינים נוספים. דוגמה: הסעת אדם במונית מביתו לעבודה שונה מהסעתו מעבודתו לביתו - גם כאשר נותן השירות ומקבל השירות זהים, השירות ניתן במועדים שונים, בכיוון נסיעה שונה ולעיתים גם במסלול נסיעה שונה.
שירותים שונים, כגון תספורת ומלצרות, ניתנים בקשר ישיר בין נותן השירות למקבל השירות. אחרים, כגון צריכת שידורי רדיו ניתנים ללא קשר ישיר כזה. כאשר ספק שירותים מעסיק עובדים רבים המספקים את השירות, קיים קושי להבטיח רמת שירות אחידה, משום שזו תלויה גם בעובד במסוים המספק את השירות. בניסיון להבטיח רמת שירות נאותה, נותני שירות רבים מבקשים מלקוחותיהם משוב על איכות השירות שקיבלו. שירותים שונים, בעיקר בין עסקים, ניתנים תחת אמנת שירות, הכוללת התחייבות לרמת שירות מסוימת. התפתחות המחשוב הביאה לכך ששירותים שונים ניתנים באמצעות מחשב ולא על ידי אדם.
התשלום בעד שירות ניתן ממקבל השירות לעסק הנותן את השירות. בשירותים מסוימים נהוג לתת תשלום נוסף, הקרוי תשר, לעובד המספק את השירות, כאות לשביעות רצון מטיב השירות שלו. שירות הניתן ללא תשלום הוא התנדבות.
כל שירות ניתן לתאר לפי שלל מאפיינים:
רצף מוצר-שירות
מוצר הוא סחורה מוחשית ואילו שירות הוא סחורה לא מוחשית, אולם ההבחנה בין השניים אינה חדה, ומקובל לראות את מכלול המוצרים והשירותים כנמצאים על הרצף שבין מוצר טהור לשירות טהור. במסעדה, למשל, הסועד מקבל מוצר - המזון המוגש לו, אך גם מקבל מהמלצר שירות של הגשת האוכל, פינוי הצלחות בסיום מנה וכו'.
בשנים שבהן חוק מס מעסיקים צמצם את תחולתו של מס זה למגזר השירותים בלבד, התקיימו ויכוחים רבים בין עסקים שביקשו לסווג עצמם כתעשייה, ובין גובי המיסים, שראו עסקים אלה כשירותים.
V (אלבום של ונסה הדג'נס)
V הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית ונסה הדג'נס, שיצא לאור ב-26 בספטמבר 2006, תחת הוצאת הוליווד רקורדס.
כתיבה ופיתוח
לאחר שהשתתפה בהיי סקול מיוזיקל, חתמה הדג'נס על חוזה קלטות עם חברת הוליווד רקורדס שבבעלות חברת וולט דיסני.
הדג'נס הצהירה ששם האלבום מייצג את שמה, ונסה, אך גם את המילה "מגוון" (באנגלית: variety), מכיוון שהאלבום הוא שילוב של ז'אנרים וסגנונות.
The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore
The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore (בתרגום לעברית: "הפיה שלא רצה להמשיך עוד להיות פיה"; בסלנג להט"בי, "פיה" היא כינוי להומו) הוא סרט קצר קומי-מוזיקלי קנדי בבימויו של לורי לינד, שהוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, בטרם זכה להפצה רחבה יותר בשנת 1993. הסרט, אשר נוצר כסרט סטודנטים במהלך לימודיו האקדמיים של לינד ב-Canadian Film Centre, זכה בפרס ג'יני עבור סרט הדרמה-לייב אקשן הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הג'יני ה-14 שהתקיים ב-12 בדצמבר 1993.
בסרט מככב דניאל מאקיבור, אשר גם כתב את התסריט של הסרט.
תקציר העלילה
בסרט, שהוא אלגוריה על תפקידים מגדריים והומופוביה מופנמת, מככב דניאל מאקיבור בתור פיה פיה ממין זכר אשר פונה לצוות מנתחים (הולי קול בתפקיד רופאה מנתחת ומיכה בארנס בתפקיד אח מוסמך) על מנת שיסירו את כנפיו כדי שיוכל להיות בן אדם רגיל, לאחר שנאלץ להתמודד עם אפליה כנגד פיות. לאחר דיון מוזיקלי בין השלושה, הרופאה מסכימה לבצע את הניתוח. כאשר הוא עוזב את המרפאה, הפיה נטול הכנפיים שמח בתחילה להיות ממש כמו כל הסובבים אותו, אך עד מהרה הוא מתחרט על החלטתו כיוון שהוא מבין (באיחור) שהוא ויתר על תכונות ייחודיות שהיו לו (כמו היכולת לעוף), ובכך דחק את זהותו האמיתית אל תוך ארון.
מיכאל קנארד וג'ון טרנר, צמד ליצנים המוכרים בשם הבמה שלהם "המאמפ וסמוט", מופיעים גם כן בסרט, כשהם קוראים סיפור מתוך ספר שאותו הם מצאו על המדרכה.
פרסים והוקרה
הסרט זכה לציון לשבח מחבר השופטים בתחרות הסרט הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, ובפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסיאטל בשנת 1993.
בשנת 1998, מספר שנים לאחר צאתו המקורית של הסרט, הסרט נכלל בהקרנה מיוחדת של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לציון עשור ל-Canadian Film Centre. בשנת 2007 הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע Inside Out Film and Video Festival שבטורונטו יחד עם RSVP, סרט מוקדם יותר של לינד משנת 1991, וכן קטעים מהסרט Breakfast with Scot, סרט עלילתי שביים לינד ואשר עדיין לא הושלם באותה העת.
אהר'לע
אהר'לע הוא אלבום הבכורה של הזמר החסידי-ישראלי אהרלה סמט. האלבום הופק על ידי המעבד והמפיק המוזיקלי נפתלי משה שניצלר הבעלים של סטודיו שניצלר. האלבום כולל לחנים של פינקי ובר, מאיר אדלר, ליפא שמעלצר, יענקי דסקל, משולם גרינברגר, מוטי אילוביץ, הלל פלאי, שימשי ניימן והערשי רוטנברג. העיבוד המוזיקלי נעשה על ידי משה לאופר, מאיר אדלר, נפתלי משה שניצלר ויואלי דיקמן. האלבום מכיל שירים בעברית וביידיש.
במאי 2018 הוציא לאור את הסינגל הראשון מתוך האלבום "סיני" (רצועה 3), השיר נחל הצלחה רבה והפך לאחד מלהיטי ל"ג בעומר. לשיר ביצוע קאבר של שמילי אונגר באלבומו על הבמה.
רצועה 12 באלבום ("לא לנו") הוציא סמט כסינגל שיווקי לאלבום בשנת 2018, סמט ביצע גם גרסה נוספת לשיר יחד עם מקהלת מלכות ומקהלת הילדים יידיש נחת לקראת סיומי הש"ס של דרשו.
הן לא תקחהו עמך
הן לא תקחהו עמך (באנגלית: You Can't Take It With You) הוא סרט קולנוע קומי (מסוגת ה"סקרובול") בבימויו של פרנק קפרה משנת 1938 על פי מחזה זוכה פרס פוליצר בשם זה מאת ג'ורג' קאופמן ומוס הארט אותו עיבד לתסריט רוברט ריסקין. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר וזיכה את קפרה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת הפקתו, מתוך שבע מועמדויות. בין כוכבי הסרט ג'יימס סטיוארט, ג'יין ארתור, ליונל ברימור ואדוארד ארנולד. היה זה הסרט השלישי של קפרה שזיכה אותו באוסקר לבמאי הטוב ביותר, לאחר זה קרה לילה אחד מ-1934 ומר דידס הולך העירה מ-1936. היה זה גם הסרט המכניס ביותר לשנת 1938. הסרט זכה לביקורות חיוביות בזכות הדיאלוגים השנונים, אווירת הטירוף חסרת המעצורים ותפקידיהם של כמעט כל השחקנים, גם אלו בתפקידי המשנה הקטנים.
עלילה
אליס (ג'יין ארתור), בת למשפחת סיקמור האקצנטרית, שבראשה ניצב הסב וונדרהוף (ליונל ברימור), מתאהבת בטוני קירבי (ג'יימס סטיוארט), בן למשפחת בנקאים עשירה. אביו של טוני, אנתוני פ. קירבי (אדוארד ארנולד) ואמו הסנובית, בגילומה של מרי פורבס, מתנגדים לשידוך בין הצעירים. כאשר בני הזוג קירבי מוזמנים לארוחת ערב גדושה מוזרויות בבית סיקמור, לומד טוני שבעצם בני משפחתו-שלו אינם פחות מטורפים מבני משפחתה של אליס. אט אט יוצאת ארוחת הערב משליטה ומתפתחת מהומה.
הסרט מציג ניגוד בין משפחת סיקמור האוהבת, השמחה, שבניה אינם לוקחים את עצמם ברצינות יתרה ועושים ככל העולה על רוחם לבין משפחת קירבי האריסטוקרטית, הנפוחה מחשיבות עצמית, המאובנת רגשית ובפרט אבי המשפחה תאב הבצע.
שם הסרט הוא אמרה מפיו של סב משפחת סיקמור בנוגע לכסף, אותו לא יכול האדם לקחת עמו לאחר מותו.
תברואה
תברואה היא קיום תנאי הניקיון השומרים על בריאות הציבור, בכלל זה אספקת מי שתייה נקיים, ניקוז מי הביוב והדברת מזיקים.
מטרת מערכות התברואה להגן על בריאות האדם על ידי מתן סביבה נקייה שתמנע העברת מחלות. בהתאם להחלטת האו"ם 19 בנובמבר הוא יום השירותים העולמי ומוקדש לבעיות תברואה.
הגדרה
ארגון הבריאות העולמי הגדיר את המונח "תברואה" כדלקמן (תרגום מאנגלית):
למרות שלעיתים קרובות רק מערכות ניהול נקשרת באופן מובהל למונח "תברואה", התשתית ההנדסית לניהול תברואה כוללת גם מערכות לניהול שפכים (ובכלל זה מפעלי טיהור שפכים), מערכות ניהול פסולת מוצקה ומערכות ניקוז למי גשמים.
ישנן כמה גרסאות לשימוש במונח "תברואה" בין מדינות. לדוגמה, קידום ההיגיינה משויך לעיתים לתחום התברואה. מסיבה זו, הגדרת המועצה השיתופית לאספקת מים ותברואה (WSSCC - Water Supply and Sanitation Collaborative Council) לתברואה היא
למרות העובדה כי תברואה כוללת טיפול בשפכים, לרוב משמשים שני המונחים זה לצד זה כ"תברואה וניהול שפכים".
מבצע חוף השנהב
מבצע חוף השנהב היה מבצע צבאי כושל במהלך מלחמת וייטנאם שביצע צבא ארצות הברית כדי לשחרר שבויי מלחמה אמריקנים שהיו מוחזקים במחנה השבויים סון טאי.
הכנות לפשיטה
במאי 1970 התקבל בחיל האוויר האמריקני מודיעין מניתוח תצ"א של צפון וייטנאם כי במחנה במחוז סון טאי שבקרבת האנוי מוחזקים 55 שבויי מלחמה אמריקנים. עד מהרה התקבלה בפנטגון ההחלטה להיערך למבצע חילוץ צבאי. בראש צוות התכנון עמדו גנרל דונלד בלקברן והגנרל לירוי מנור. על הכוח הפושט פיקד קולונל ארתור "הפר" סיימונס, איש גדוד הסיירים השישי (ריינג'רס) שהשתתף בפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן במלחמת העולם השנייה. סיימונס פיקד על קבוצת המבצעים המיוחדים (SOG) של הכוחות המיוחדים והיה בעל ניסיון מבצעי עשיר בפעולות מיוחדות במהלך מלחמת וייטנאם. על פי התכנון הוחלט כי שלב הפשיטה, לו ניתן שם הקוד מבצע עמוד תווך (אנגלית: Operation Kingpin) יכלול כוח בו 56 לוחמי הכוחות המיוחדים אשר יגיעו ליעד באמצעות חמישה מסוקים מסוג CH-53 ומסוק סיקורסקי S-61R שישמש לחילוץ השבויים. כמו כן קיבל הכוח חיפוי אווירי מעשרה מטוסי F-4 ליירוט מטוסי אויב, חמישה מטוסי דאגלס A-1 סקייריידר לסיוע אווירי קרוב, וחמישה מטוסי F-105 כנגד מטרות נ"מ. כמו כן כלל חפ"ק מוטס על גבי מטוס הרקולס. הכוח התאמן למבצע בבסיס חיל האוויר האמריקני אגלין שבפלורידה החל מחודש אוגוסט אותה שנה ועד לחודש נובמבר.
מהלך הקרב
הכוח נחת בקרבת המתחם, כאשר אחד המסוקים ביצע נחיתת סער בלב המתחם כדי להבטיח הגעה מהירה לשבויי המלחמה. סיימונס הוביל את כוחות הקרקע שביצעו את הפשיטה, והרגו במהלכה כמאתיים חיילים מצבא צפון וייטנאם מבלי שספגו אבדה אחת. המבצע נכשל משום שמידע על דבר הפשיטה הגיע לידי צבא צפון וייטנאם והשבויים הועברו מן המתחם בטרם המבצע.
יצחק ילין
ביוגרפיה
יצחק ילין נולד לדב-בער ילין, חסיד סטולין וסוחר עורות מגרודנה, ולמייטה לבית סטרלץ, בגרודנה (אז בפולין) שבבילורוסיה. דודו היה הרב אברהם גלברט, רבה הראשי של גרודנה במשך כיובל שנים. בילדותו נשלח ללמוד בחדר ובישיבה, ואחר כך נרשם ללימודים בגימנסיה העברית של רשת תרבות והיה מראשוני תלמידיה בגרודנה.
מבצע חוף השנהב
תוצאות הקרב
המבצע היה כישלון. זאת משום שמטרת המבצע - חילוץ השבויים - לא בוצעה משום שהשבויים הועברו מהמקום, כנראה בשל בעיות תברואה. יחד עם זאת רמת הביצוע של הכוחות הפושטים הייתה גבוהה מאוד והם ביצעו את משימתם ללא נפגעים. עיטור צלב השירות המצוין הוענק לקולונל סיימונס על חלקו במבצע.
יצחק ילין
ביוגרפיה
בגיל ארבעה-עשרה היה ילין ממייסדי קן תנועת הנוער בית"ר ("השחר") בגרודנה, ואחר כך ממייסדי ברית הצה"ר. הוא השתתף בוועידות ובכנסים ארציים של התנועה בפולין, ופעל להסביר את דרכה ברחוב היהודי.
ילין הגיע לארץ ישראל בינואר 1930 יחד עם קבוצת חניכי בית"ר הראשונה שעלתה מפולין. הוא שירת בפלוגות הגיוס של בית"ר ברחובות, והיה מראשוני פלוגת הגיוס של בית"ר בראש פינה וכן היה ממפקדי הפלוגה. הוא השתתף בפעולות מחאה נגד ממשלת המנדט, כגון הפגנת חברי ברית הבריונים נגד סגן שר המושבות הבריטי ד"ר דראמונד שילס, והתנגדות למפקד אוכלוסין בארץ ישראל המנדטורית שיזמה הממשלה. הצטרף לאצ"ל. ובעקבות זאת, נעצר על ידי המשטרה הבריטית ונידון למאסר בכלא עכו עם חבריו בפלוגת בית"ר בראש פינה.
לאחר שחרורו מהכלא, התמנה לקצין נציבות בית"ר בארץ ישראל וכיהן כמזכירה הכללי. כמו כן, השתתף בהנהלת פלוגות הגיוס של בית"ר, ובשליחותן השתתף בוועידות העולמיות של בית"ר, הצה"ר והצ"ח. בשנת 1932 היה ממארגני כניסת מעפילים לארץ ישראל, ואף עמד בראש קבוצות אחדות שהגיעו בהנהלתו לארץ במסגרת ההעפלה היבשתית דרך הגבול הצפוני.
ילין נשא את מרים בת יהושע השל ויסמן חברת קן בית"ר בגרודנה מנערותה, ולהם נולדו ארבעה ילדים.
ילין השתתף בקונגרסים הציונים החל מהקונגרס הציוני הכ"ב. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה מייסדי ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר וקופת חולים לעובדים לאומיים. הוא עמד בראש הוועדה למען משפחות העצורים חברי התנועה הרוויזיוניסטית, והיה חבר נשיאות "לאסירינו" שהוקמה על ידי הוועד הלאומי.
לאחר הכרזת המדינה היה חבר ההנהלה העולמית של ברית חרות-הצה"ר, חבר מרכז תנועת החרות ופעיל הסברה שלה, וחבר ועדת הביקורת העליונה של בית"ר. בשנת 1958 נבחר למועצת עירית רמת גן.
יצירתו
משנת 1951 היה פעיל בתחום ענף הקולנוע בישראל. הוא כיהן כמזכיר כללי של "התאחדות בעלי בתי הקולנוע בישראל", ואחר כך כמנהל כללי של "איגוד ענף הקולנוע". ערך והוציא את הביטאון הקבוע של האיגוד "ידיעות איגוד ענף הקולנוע". וכתב על קולנוע ישראלי בעיתונות הישראלית.
Journey to Fearless
Journey to Fearless (בעברית: מסע ללא פחד) הוא סרט מיני תיעודי תלת-חלקי מוזיקלי בכיכובה של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט ששודר במקור ב-The Hub, החל מ-22 באוקטובר 2010. אלבום וידאו מיוחד שאורכו 135 דקות הופץ בפורמטים של בלו-ריי ו-DVD על ידי שאוט! פקטרוי ב-11 באוקטובר 2011.
בסך הכול צפו בו כ-106,000 צופים.
תקציר
כמו כן, הסרט כולל קטעי וידאו אישיים של סוויפט וקטעים מתוך מופעים שהתקיימו במסגרת סיבוב ההופעות.
חלק 1
1. "You Belong with Me" 2. "Tim McGraw" 3. "Fifteen" 4. "Teardrops on My Guitar" 5. "Our Song"
חלק 2
6. "Today Was a Fairytale" 7. "Love Story" 8. "Hey Stephen" 9. "Tell Me Why" 10. "The Best Day"
חלק 3
11. "Fearless" 12. "Forever & Always" 13. Picture to Burn" 14. "Should've Said No"
צוות
כולם בתפקיד עצמם.
גרסאות בלו-ריי ו-DVD
הסרט התיעודי הופץ על גבי תקליטור בלו-ריי וגם על גבי DVD, ב-11 באוקטובר 2011. הבלו-ריי מכיל את כל שלושת הפרקים (הסרט השלם כביכול) וארבעה עשר המופעים שקוימו במסגרת סיבוב ההופעות "Fearless Tour".
שבע ערי הזהב
שבע ערי הזהב (בספרדית: Siete Ciudades de Oro) היא אגדה שגרמה להרפתקנים ולקונקיסטאדורים לארגן משלחות במאה ה-16 במטרה לאתר אותן. האגדה על ערי הזהב מופיעה בכמה יצירות של התרבות העממית. על פי האגדה שכנו שבע ערי הזהב בין כפרי הפואבלו של טריטוריית ניו מקסיקו.
מקור האגדה
דה מנדוסה החליט למנות את קורונדו, שהיה ידידו, לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. משלחת קורונדו הגיעה ליישוב אותו ראה דה ניסה מרחוק ב-7 ביולי 1540, אבל לאכזבתם התברר שהסיפורים היו חסרי כל שחר ולא היו במקום שום אוצרות. היישוב אותו כינו סיבולה, בפועל היישוב הגדול ביותר של הזוני, האוויקה (Hawikuh) וחמשת היישובים הסמוכים של בני הזוני, קצ'יפבוואה (Kechipbowa), הלונה (Halona), מטסקי (Matsaki), קיאקימה (Kiakima) וקוואקינה (Kwakina), היו אוסף של בקתות טיט. אף שתמיד הוזכר יישוב שביעי, לא נמצאה עדות לקיומו.
בהיותו בערי הזוני שמע קורונדו שמועה נוספת מיליד לו קרא "אֶל טוּרְקוֹ" (El Turco), כלומר "הטורקי" בגלל היותו שחום, כי במקום שממנו הגיע, "ממלכת קִיווירָה" (Quivira) השוכנת מזרחה מעבר למישורים הגדולים, מצוי זהב בשפע, אנשים אוכלים מכלי כסף והכדים עשויים זהב. בעקבות הסיפורים יצא קורונדו לצפון מזרח, אבל כשהגיע למקום המדובר (המיקום הנוכחי אינו ידוע וההשערות שמדובר באזור בקנזס או בנברסקה או במיזורי של ימינו), הוא גילה כפרים של בקתות מקורות בקש.
אריזונה קויוטיס
אריזונה קויוטיס (באנגלית: Arizona Coyotes) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מטמפה, אריזונה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית. טמפה היא פרבר של העיר פיניקס.
הקבוצה נוסדה בוויניפג תחת השם ויניפג ג'טס ב-1972, והייתה בין מייסדות ליגת ה-WHA שניסתה להתחרות ב-NHL. עם סגירתה של ה-WHA ב-1979 התקבלו הג'טס כקבוצת התרחבות ל-NHL והחלו לשחק בה בעונת 1980. ב-1996, עקב קשיים כלכליים ושוק קטן בוויניפג, עברה הקבוצה לפיניקס ושינתה את שמה לפיניקס קויוטיס. ב-2003 עברה לעיר גלנדייל, פרבר של פיניקס, שם התבססה עד 2022. לקראת עונת, בעקבות עסקת מכירה שהצילה את הקבוצה מפשיטת רגל, שינתה הקבוצה את שמה לאריזונה קויוטיס.
בעונת 2021/22 עברה הקבוצה מהבית הפסיפי אל הבית השני בחטיבה המערבית, הבית המרכזי, על מנת לפנות מקום בבית הפסיפי לסיאטל קראקן, הקבוצה החדשה שהצטרפה לליגה ומבוססת בסיאטל. לאחר אותה עונה החליטה עיריית גלנדייל שלא לחדש את ההתקשרות עם הקבוצה, והיא עברה בחופזה לביתה הנוכחי בטמפה כבית זמני, בעודה מחפשת מקום להקמת אולם קבע.
הקויוטיס לא זכו מעולם בגביע סטנלי, והם הקבוצה הוותיקה ביותר בליגה שלא עלתה מעולם לסדרת הגמר.
1972 - 1979: ויניפג ג'טס ב-WHA
ויניפג ג'טס הייתה אחת מ-12 הקבוצות שייסדו ב-1972 את ליגת ה-WHA, ליגה שניסתה להתחרות ב-NHL כליגה מקצוענית בכירה. הקבוצה רשמה הצלחה גדולה עוד לפני שהליגה החלה את עונתה הראשונה, כאשר הצליחה להחתים את בובי האל, הכוכב הגדול ביותר של ה-NHL באותה תקופה - החתמה שהייתה מכה קשה ל-NHL ויצרה ל-WHA הילה של ליגה בכירה שמהווה אלטרנטיבה ל-NHL. ההחתמה של האל פרצה את הדרך להחתמות של עוד כוכבי NHL בליגה החדשה.
בנוסף להחתמתו של האל, היו הג'טס חלוצים בהוקי קרח המקצועני בצפון אמריקה בכל הנוגע לרכישת שחקנים אירופים בצורה מסיבית. מאחר שהמלחמה הקרה הייתה בעיצומה, השוק שהיה פתוח לג'טס היה השוק הסקנדינבי, והג'טס ניצלו אותו עד תום. כך הגיעו לקבוצה החלוצים השוודים אנדרש הדברג ואולף נילסון, שהרכיבו יחד עם האל את קו ההתקפה הראשון של הקבוצה - קו ההתקפה שנחשב לטוב ביותר בכל שנותיה המעטות של ה-WHA. עוד רכש בגל השחקנים השוודים היה המגן לרס-אריק סיוברג, שנחשב למגן הטוב ב-WHA. הקבוצה, שכללה עוד כוכבים אירופים וצפון אמריקאים, הייתה אחת הקבוצות החזקות ב-WHA, ובשבע העונות בהן התקיימה הליגה הגיעו הג'טס לסדרת הגמר שלה חמש פעמים וזכו בשלוש אליפויות, כולל האליפות האחרונה של הליגה בעונת 1979 בה ניצחו בסדרת הגמר את אדמונטון אוילרס וכוכבה הצעיר וויין גרצקי.
1979 - 1996: ויניפג ג'טס ב-NHL
כשה-WHA נסגרה בתום עונת 1979, התקבלו הג'טס יחד עם עוד שלוש קבוצות - האוילרס, ניו אינגלנד ויילרס וקוויבק נורדיקס - ל-NHL, והחלו לשחק בה בעונת 1980. עם זאת, בשל חוקי הקבלה לליגה היה עליהם לפזר את מרבית הסגל שלהם בין הקבוצות הקיימות בליגה, והשארית שנותרה מהקבוצה החזקה ביותר ב-WHA סיימה במקום האחרון ב-NHL בשתי העונות הראשונות, כאשר בעונת 1981 הקבוצה מנצחת רק תשעה משחקים - שיא שלילי של המועדון, כולל תקופת פיניקס, שמחזיק מעמד עד היום.
הג'טס הגיעו לפלייאוף גם בשש העונות הבאות, אולם למזלה הרע של הקבוצה היא נכללה בבית אחד עם שתיים מהקבוצות החזקות בליגה בשנות ה-80 - אדמונטון אוילרס וקלגרי פליימס. מבנה הפלייאוף באותן שנים, שהיה מבוסס על סדרות בין הקבוצות של אותו בית, גרם לכך שהג'טס נפגשו כמעט תמיד עם אחת משתי הקבוצות; הג'טס ניצחו רק בשתי סדרות את הפליימס, ב-1985 וב-1987, כאשר בשתי הפעמים הפסידו לאוילרס בסיבוב השני. בשאר העונות עד 1988 הפסידו לאחת משתי הקבוצות בסיבוב הראשון. דייל האוורצ'ק ביסס את עצמו ככוכב הבלתי מעורער של הקבוצה באותן שנים.
לאחר שב-1989 החמיצו את הפלייאוף לאחר שבע עונות פלייאוף רצופות, חזרו הג'טס לפלייאוף בעונת 1990 וגם הפעם נוצחו על ידי האוילרס בסיבוב הראשון. בקיץ שלאחר העונה עזב האוורצ'ק את הקבוצה במסגרת עסקה בה קיבלו מבאפלו סייברס את החלוץ פיל האוזלי ובחירת דראפט גבוהה, איתה בחרו חלוץ צעיר ומבטיח, קית' טקצ'אק. עם זאת, איש לא היה יכול למלא בעונת 1991 את החלל שנוצר על ידי עזיבתו של האוורצ'ק, והג'טס סיימו אחרונים בבית שלהם עם מאזן של 26 ניצחונות לעומת 43 הפסדים ו-11 תיקו. רק בעונה שלאחריה נכנס האוזלי לנעליו הגדולות של האוורצ'ק והוביל את הג'טס לפלייאוף, כאשר בסיבוב הראשון עלו הג'טס ליתרון 3:1 בסדרה מול ונקובר קנאקס - אולם הקנאקס ניצחו בשלושת המשחקים הבאים ואת הסדרה כולה.
בעונת 1993 הציגו הג'טס את החלוץ הפיני טמו סלאנה, כוכב מוכח בזירה הבינלאומית אותו בחרו בדראפט כבר ב-1988. סלאנה התגלה ככוכב גם ב-NHL כששבר את השיאים העונתיים לרוקי בשערים ובנקודות, עם 76 ו-132 בהתאמה, וזכה בגביע קאלדר. רוקי נוסף שהטביע חותם בקבוצה היה הרוסי אלכסיי ז'מנוב. בפלייאוף שוב הודחו הג'טס על ידי ונקובר קנאקס בסיבוב הראשון.
סלאנה נעדר מחלק ניכר מעונת 1994, והג'טס החמיצו בה את העלייה לפלייאוף.
עונת 1995 קוצרה ב-4 חודשים בשל סכסוך עבודה ב-NHL, ובמקביל ריחפה עננה כבדה על המשך דרכם של הג'טס ושל קוויבק נורדיקס, שפעלו בשני השווקים הקטנים ביותר ב-NHL וסבלו קשות מירידת ערכו של הדולר הקנדי ומעליית משכורות השחקנים בכל הליגה. למרות עונה טובה של טקצ'אק וסלאנה, הג'טס לא עלו לפלייאוף, והנהלת הקבוצה התפנתה לחפש לקבוצה קונה שישאיר אותה בוויניפג. הניסיון לא צלח, והבעלים בארי שנקרוב הודיע שישאיר את הקבוצה עונה נוספת בעיר כדי לנסות לקבל אישור להקמת אולם חדש לקבוצה. כשעיריית ויניפג דחתה את ההצעה, למרות איסוף כספים במגבית על ידי האוהדים, נגזר גורלה של הקבוצה לעבור לעיר בארצות הברית.
עונת 1996 הייתה האחרונה של הג'טס בוויניפג, כאשר עוד לפני תחילתה נמכרה הקבוצה לקבוצת משקיעים מפיניקס בראשות ג'רי קולנג'לו, בעלי קבוצת ה-NBA פיניקס סאנס וקבוצת הבייסבול אריזונה דיאמונדבקס, והקונים החדשים הכריזו שיעבירו אותה לפיניקס בסוף העונה. מי שלא עבר עם הקבוצה לפיניקס היה טמו סלאנה, שהועבר למייטי דאקס אוף אנהיים באמצע העונה. הג'טס עלו לפלייאוף ונוצחו על ידי דטרויט רד וינגס בשישה משחקים, כאשר המשחק האחרון בסדרה היה גם משחק הפרידה של הקבוצה מוויניפג ומהקהל שלה, שמילא את ה"ויניפג ארנה" לבוש כולו בלבן, בהתאם למסורת שפיתח עם השנים.
1996 - 2000: שנים ראשונות בפיניקס
הקויוטיס, קבוצת ה-NHL הראשונה אי פעם באריזונה, התמקמה ב"אמריקה ווסט ארנה", האולם הביתי של פיניקס סאנס, והחלה שם את עונת 1997. האולם היה מלא לחלוטין במשחק הבכורה של הקויוטיס בו ניצחו את סן חוזה שארקס והציגו לקהל את הקבוצה. אלכסיי ז'מנוב עזב בקיץ, אולם הקויוטיס מילאו את החלל ברכש של כוכב מוכח, ג'רמי רניק משיקגו בלאקהוקס, שחבר לקית' טקצ'אק בקו הראשון של ההתקפה. בשער הציגו הקויוטיס לראשונה את השוער הרוסי ניקולאי חביבולין, שכונה על ידי האוהדים "חומת בולין" (Bulin Wall, משחק מילים על חומת ברלין). עם עונה מצוינת של טקצ'אק שכבש 52 שערים עלו הקויוטיס לפלייאוף כבר בעונתם הראשונה בפיניקס. הקהל של הקויוטיס המשיך את המסורת שנוצרה בוויניפג והגיע למשחקי הפלייאוף ב"אמריקה ווסט ארנה" לבוש כולו בלבן. בפלייאוף התברר שמסורת ההפסדים בסיבוב הראשון ממשיכה גם בפיניקס, והקויוטיס נוצחו על ידי מייטי דאקס אוף אנהיים בשבעה משחקים. המסורת נמשכה גם בשלוש העונות הבאות, למרות צירופם של כוכבים כריק טוקט ועונות רגילות שהסתיימו במאזנים חיוביים. לאחר הכישלון הרביעי הרצוף לעבור את הסיבוב הראשון, בסוף עונת 2000, נמכרה הקבוצה לקבוצת משקיעים חדשים שכללה את כוכב העבר שנחשב לשחקן הטוב בכל הזמנים, וויין גרצקי.
2000 - 2004: עידן וויין גרצקי כבעלים
כבר בתחילת עידן קבוצת המשקיעים עם גרצקי בתוכה היה עתיד הקבוצה בסכנה. האולם הביתי שלה, "אמריקה ווסט ארנה", הסב לה הפסדים כבדים, כיוון שלא תוכנן להיות אולם דו שימושי אלא אולם כדורסל בלבד. המשטח הפנימי שלו לא היה גדול מספיק כדי להכיל זירת קרח, וגם תכנון מחודש חפוז שנעשה לו לקראת הגעתה של הקבוצה לא הועיל. זירת הקרח הייתה גדולה על האולם, והתוצאה הייתה שהיציעים העליונים בקצות האולם היו למעשה מעל זירת הקרח ולא יכלו לראות כשליש ממנה, כולל אחד השערים. מאחר שאי אפשר היה למכור כרטיסים לאותם יציעים נגרם לקבוצה נזק כספי רב. כתוצאה מצרותיה הכספיות נאלצה הקבוצה לוותר באמצע עונת 2001 על כוכבה קית' טקצ'אק. בלעדיו החמיצה הקבוצה את הפלייאוף, ובסיום העונה עזב גם ג'רמי רניק. הקויוטיס התנחמו בעובדה שעיריית גלנדייל הסמוכה לפיניקס אישרה בניית אולם חדש עבור הקבוצה שיהיה מתאים למשחקי NHL.
בעונת 2002, למרות הסגל חסר הכוכבים, הפיקו הקויוטיס עונה רגילה טובה ועלו לפלייאוף, אולם שוב נוצחו בסיבוב הראשון - על ידי סן חוזה שארקס. לאחר העונה הטובה יחסית, ולאור רכישתו של כוכב מוכח - טוני אמונטה - היו לקויוטיס ציפיות גדולות מעונת 2003, אולם אמונטה גילה כושר ירוד והקבוצה נכנעה למכת פציעות והחמיצה את הפלייאוף.
עונת 2004 לא הייתה טובה בהרבה והקויוטיס החמיצו שוב את הפלייאוף, למרות שיא NHL חדש שקבע שוער הקבוצה בראיין בושה, ששמר על רשת נקייה 332 דקות ושנייה אחת ברצף, כולל חמישה משחקים רצופים מלאים. הקויוטיס יכלו להתנחם במעבר לאולם החדש בגלנדייל במהלך העונה.
2005 - 2009: עידן וויין גרצקי כמאמן
לאחר עונת 2005 שבוטלה בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ושחקניה, חזרו הקויוטיס לליגה בעונת 2006 עם וויין גרצקי כמאמן, ורכשו את אחד מכוכבי ההתקפה הגדולים בתולדות ה-NHL, ברט האל, בנו של בובי שכיכב בקבוצה בימיה ב-WHA. אולם ברט האל היה מבוגר מאוד, לקראת סיום הקריירה והרבה מעבר לשיאו, ואחרי חמישה משחקים בלבד פרש מפעילות. בהמשך העונה נקשר שמו של גרצקי בשערורייה, כאשר התברר שאשתו ניהלה רשת הימורי ספורט בלתי חוקית. המקרים האלה סימלו את תקופתו של גרצקי כמאמן הקבוצה, תקופה שהסתיימה בכישלון גדול כאשר הקבוצה גילתה רמה ירודה לאורך רוב התקופה ולא עלתה כלל לפלייאוף.
2009 - 2012: פשיטת רגל ועתיד מעורפל
במהלך עונת 2008/09 התברר שהקבוצה צברה חובות עצומים שאין ביכולתה לשלם, והיא פנתה ל-NHL בבקשת עזרה. התברר שהקבוצה הפסידה למעלה מ-200 מיליון דולר מאז 2001, ולבסוף, במאי 2009, הגישה הקבוצה בקשה להכריז עליה כפושטת רגל ונכנסה להליכי "צ'פטר 11". וויין גרצקי, שהיה עדיין אחד הבעלים, עזב את הארגון לחלוטין והתפטר גם מאימון הקבוצה. במקומו מונה דייב טיפט.
ג'ים בלזילי, מנכ"ל החברה הקנדית "ריסרץ' אין מושן" (כיום "בלקברי"), ניסה לרכוש את הקבוצה ולהחזיר אותה לקנדה, לעיר המילטון. העסקה זכתה להתנגדות מצד הנהלת ה-NHL, שניסתה לשדל את ג'רי ריינסדורף - בעלי קבוצת ה-NBA שיקגו בולס וקבוצת הבייסבול שיקגו וייט סוקס - לרכוש את הקבוצה ולהשאירה בפיניקס. לבסוף קנתה ה-NHL את הקבוצה כדי להחזיק אותה בחיים עד שיימצא לה קונה. עסקה נוספת, למכירת הקבוצה לאיש עסקים משיקגו, כמעט נסגרה, אולם נתקלה בהתנגדות של אגודה ציבורית באריזונה שטענה כי העסקה מהווה הטבה בלתי סבירה לקונה על חשבון כסף ציבורי והיא מנוגדת לחוקי מדינת אריזונה, התנגדות שהביאה להקפאת העסקה. אפשרות אחרת שנידונה למכירת הקבוצה למשקיעים מוויניפג שחשבו להחזירה לעיר ממנה באה נפלה גם היא, כאשר ה-NHL הגיע להסכם עם עיריית גלנדייל על השארת הקבוצה בעיר לעונה נוספת, ואילו המשקיעים מוויניפג רכשו במקום זאת את אטלנטה ת'ראשרס. ה-NHL המשיכה להחזיק בקבוצה ולנהל אותה כאשר עתידה באותו זמן לוט בערפל.
בעונת 2009/10, תחת אי הוודאות שאפפה את עתיד הקבוצה, הצליחו הקויוטיס לחזור לפלייאוף לראשונה מאז 2002. גם הפעם נוצחו הקויוטיס בסיבוב הראשון, על ידי דטרויט רד וינגס. כך היה גם ב-2010/11 כאשר הקויוטיס הובסו על ידי הרד וינגס בסיבוב הראשון בארבעה משחקים.
ריצת הפלייאוף של 2012
בעונת 2012, עדיין תחת ענן אי הוודאות האופף את הקבוצה, הציגו הקויוטיס את עונתם הטובה ביותר אי פעם. לראשונה בהיסטוריה של הקבוצה, כולל תקופת ויניפג, זכו הקויוטיס באליפות הבית שלהם - הבית הפסיפי.
ההצלחה נמשכה גם בפלייאוף, כאשר הקויוטיס ניצחו בסיבוב הראשון את שיקגו בלאקהוקס בסדרה צמודה של שישה משחקים, מתוכם חמישה הסתיימו בהארכה. זו הייתה סדרת הפלייאוף הראשונה שהקויוטיס ניצחו מאז 1987, הרבה לפני המעבר לפיניקס. ההצלחה נמשכה בסיבוב השני עם ניצחון על נאשוויל פרדטורס, ועלייה ראשונה בתולדות הקבוצה לסדרת הגמר של החטיבה המערבית.
בגמר החטיבתי נוצחו הקויוטיס על ידי לוס אנג'לס קינגס בחמישה משחקים, ולא הצליחו להעפיל לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
2012 - 2021: מכירת הקבוצה ושינוי השם
עונת 2012/13 הייתה רעה לקויוטיס הן בפן הניהולי והן בפן המקצועי. עסקת מכירה נוספת של הקבוצה על ידי ה-NHL נכשלה, אף על פי שהייתה בשלב מתקדם של סיכומים. הקבוצה סיימה את העונה המקוצרת עם 21 ניצחונות בלבד מ-48 משחקים, ולא העפילה לפלייאוף.
בקיץ 2013, לאחר מאמצים רבים, הצליחה ה-NHL למצוא לבסוף קונה לקבוצה - קבוצת "רנסאנס ספורטס אנד אנטרטיינמנט", קבוצה של אנשי עסקים מרחבי ארצות הברית. אחד מתנאי המכירה היה השארת הקבוצה בגלנדייל. הבעלים החדשים והנהלת ה-NHL אישרו את שינוי שמה של הקבוצה לאריזונה קויוטיס החל מעונת 2014/15.
בעונתה האחרונה תחת השם "פיניקס" התקרבה הקבוצה לפלייאוף, אך לבסוף החמיצה אותו וסיימה תשיעית בלבד בחטיבה המערבית. גם בעונות הראשונות תחת השם החדש נכשלה הקבוצה, ולא היוותה גורם במירוץ לפלייאוף.
עם סיום עונת 2016/17 הסתיים עידן בקבוצה, שנפרדה מהקפטן הוותיק שלה שיין דואן. דואן שיחק בקבוצה 21 עונות, עוד מימיה בוויניפג, והיה הקפטן שלה מאז 2003 - הקפטן הוותיק ביותר ב-NHL באותו זמן. בדראפט ההתרחבות שנערך באותו קיץ עם הצטרפותה לליגה של וגאס גולדן נייטס בחרו הקויוטיס שלא להגן עליו, ודואן החליט שלא לעמוד לבחירה בדראפט ופרש ממשחק פעיל.
רק בעונת 2019/20 חזרה הקבוצה לפלייאוף, למרות שסיימה את העונה, שנקטעה טרם זמנה עקב מגפת הקורונה, רק במקום ה-11 בחטיבה המערבית. למזלה, עקב המצב המיוחד, נקבע לפלייאוף סיבוב מוקדם בו התמודדו הקויוטיס מול נאשוויל פרדטורס, הפתיעו וניצחו בסדרה, ועלו לסיבוב הראשון בו הודחו על ידי קולורדו אוולאנש. ההצלחה היחסית הייתה זמנית בלבד, והקבוצה שבה והחמיצה את הפלייאוף בעונת 2020/21.
המעבר לבית המרכזי
ב-2018 החליטה ליגת ה-NHL להוסיף לשורותיה קבוצה חדשה שתהייה מבוססת בסיאטל לקראת עונת 2021/22. על מנת לפנות לקבוצה החדשה, סיאטל קראקן, מקום בבית הטבעי לה על פי מיקומה - הבית הפסיפי - עברה בקיץ 2021 אריזונה קויוטיס, שהייתה חברה בבית הפסיפי מאז 2014, אל הבית השני של החטיבה המערבית, הבית המרכזי.
2021 - ההווה: בית זמני חדש
עונת 2021/22 הייתה עונת שפל לקויוטיס שסיימו אותה עם 57 נקודות בלבד ובמקום האחרון בחטיבה המערבית.
סגל שחקנים
נכון ל-27 במרץ 2023
Sandworm
סנדוורם (באנגלית: Sandworm; מוכרת גם בשם הקיצור: יחידה 74455) היא קבוצת תקיפה רוסית המבצעת פעולות סייבר התקפיות נגד ארצות הברית, אוקראינה ומדינות מערביות.
התקפותיה של הקבוצה מתמקדות נגד חברות מסחריות וביטחוניות, דיפלומטים ואתרים ממשלתיים וזאת באמצעות התקפות דיוג ממוקד והפצת נוזקות.
מלבד השם הרשמי, חברות אבטחת מידע נתנו לקבוצה שמות נוספים כגון: Telebots, Voodoo Bear ו-Iron Viking.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2010 ומכוונת את התקפותיה נגד מדינות אויב, מתנגדי משטר ומדינות מערביות.
בחודש דצמבר 2015, ביצעה הקבוצה מספר פעולות סייבר התקפיות נגד רשת החשמל באוקראינה וזאת באמצעות נוזקה בשם Petya.
בשנת 2017, ביצעה הקבוצה מספר פעולות התקפיות על בזמן להשפיע על תוצאות הבחירות לנשיאות בצרפת.
בשנת 2018, הייתה הקבוצה אחראית למספר פעולות סייבר התקפיות בטקס הפתיחה של אוליפיאדת החורף.
בחודש אוקטובר 2020, גוף המשפט האמריקאי, חבר מושבעים גדול, הגיש כתב אישום נגד שישה קצינים רוסים שהיו חלק מקבוצת התקיפה והואשמו בביצוע פשעי סייבר.
האורוגנזה החיג'אזית
האורוגנזה החיג'אזית היא אירוע אורוגני שהתרחש בשילד הערבו-נובי במהלך הנאופרוטרוזואיקון, לפני 615-960 מ"ש. אורוגנזה זו חלה במהלך התנגשות לוחות טקטוניים, וסלעיה מתבטאים חבורות כיד, סעל-זע'ארה ופיראני, הכוללות סלעים מותמרים לצד סלעים געשיים. לאירוע זה קדמה האורוגנזה הקיבארית, שבנתה את סלעי התשתית הקריסטלינית של השילד.
האורוגנזה נקראת על שם חג'אז – אזור בצפון-מערב ערב הסעודית השוכן לאורך החוף המזרחי של מפרץ סואץ.
קרחון דייוויס (אנטארקטיקה)
קרחון דייוויס (באנגלית: Davis Glacier) הוא קרחון באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
האורוגנזה החיג'אזית
עיתוי והשתרעות
האורוגנזה החיג'אזית התרחשה עם תום האורוגנזה הקיבארית, ומתוארכת לתקופה שלפני 615-960 מ"ש. יש המכלילים אותה במסגרת האירוע הפאן-אפריקאי, אולם האירוע הפאן-אפריקאי – הגם שהוא מכונה לעיתים "האורוגנזה הפאן-אפריקאית" – לא הגיע עד כדי אורוגנזה, ולכן יש לראות בהם אירועים נפרדים.
קרחון דייוויס (אנטארקטיקה)
פני הקרחון בתרוניים ביותר.
אורכו של הקרחון 15 קילומטרים.