cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ועידת הפסגה הערבית הראשונה
החלטות הועידה
להחלטות הועידה הייתה תרומה מכרעת להידרדרות שהובילה לפרוץ מלחמת ששת הימים.
הטינה 1.5
הטינה 1.5 (בתרגום מאנגלית: The Grudge 1.5) הוא סרט מונפש קצר המגולל את סיפורו של איסון (בדיבובו של אדיסון צ'אן, שגילם את הדמות גם בסרט "הטינה 2"), עיתונאי סיני מהונג קונג שעבר לטוקיו וחוקר את הרציחות בבית משפחת סא'אקי. הסיפור של איסון מתרחש במקביל למאורעות הסרט הראשון, ומשמש כהכנה לדמותו בסרט השני. מלבד אדיסון צ'אן, השחקן טד ריימי חוזר לדבב את דמותו של אלכס, מנהל המרכז הטיפולי שבו יוקו וקרן עבדו בסרט הראשון והשחקן זן קאצ'יהרה שמדבב את דמותו של מישימה, חברו של איסון המומחה בפולקלור היפני שאיסון ואוברי נעזרים בו בסרט השני.
הסרט נוצר כולו באמצעות תוכנת הנפשה וחלקים ממנו שמופיעים גם בסרט "הטינה" מוצגים בלייב אקשן (לדוגמה, הקטע שבו הבלש נאקאגאווה מתשאל את אלכס).
השחקנית שרה מישל גלר, שגילמה את קרן בסרטים, לא דיבבה את דמותה המונפשת. הסרט זמין לצפייה בחלקים באתר יוטיוב.
עלילה
בהמשך, איסון נפגש עם הבלש נאקאגאווה המספר לו מה התרחש בבית: משפחת ויליאמס האמריקאית נרצחה בנסיבות מסתוריות. הבלש נאקאגאווה עוזב את איסון כדי לחקור את הניצולה היחידה (קרן דייוויס) ומעביר לאיסון את תיקי החקירה. בביתו, איסון מביט בתיקים ומגלה שהתמונות מתוך זירת הרצח נקרעו לחתיכות (בידי רוחה של קיאקו, ללא ידיעתו). איסון מחבר בחזרה את חתיכות התמונות ונפגש עם חברו מישימה, חוקר בעל ידע רחב בפולקלור היפני והעל-טבעי. מישימה מרגיש שמשהו "לא בסדר" עם התמונות ומזהיר את איסון שכוח זדוני וחזק קשור אליהן.
איסון חוזר אל משרדו של הבלש נאקאגאווה, אך לא מוצא אותו שם ובמקום זאת מוצא את קלטת האבטחה ממשרדה של סוזן ויליאמס (אחותו של מת'יו ויליאמס, שגם היא נרצחה בידי הקללה). הבלש נאקאגאווה מתקשר לאיסון ואומר לו שהערב "הסיפור נגמר". איסון ממהר לבית משפחת סא'אקי ומוצא את המקום עולה בלהבות. הוא פורץ לבית וקורא לבלש נאקאגאווה, אך מוצא רק אישה (קרן דייוויס) וגופת גבר חרוכה לצידה (דאג, בן זוגה של קרן). איסון מצליח לחלץ את האישה מהלהבות ורגע לפני שהוא מאבד את הכרתו, הוא מבחין בילד קטן (טושיו סא'אקי) בחלון העליון בבית ומפציר בכוחות הביטחון להצילו.
כובע קש (סרט)
כובע קש (ברוסית: Cоломенная шляпка) הוא סרט טלוויזיה מוזיקלי סובייטי בשני חלקים שצולם באולפני הקולנוע הוותיקים של סנט פטרסבורג לנפילם ב-1974, בבימויו של ליאוניד קוויניחידזה, לפי וודוויל צרפתי בשם "כובע הקש האיטלקי" מאת אז'ן מרן לביש ומארק מישל הסרט צולם בבניין עתיק בסנט פטרסבורג, בפטרהוף בגן התחתון ליד המזרקה (סצנה בגן של הברונית) ובעיר טרטו שבאסטוניה. בכורת הסרט שצולם בהזמנת הטלוויזיה הממשלתית של ברית המועצות, הייתה בערוץ הראשון של הטלוויזיה הממשלתית ב-4 בינואר 1975.
עלילה
קצין התותחנים, רודף השמלות, לאונידס פדינאר (אנדריי מירונובׂ) מחליט לסיים את חיי הרווקות שלו ולהתחתן משיקולים כלכליים עם בתו של גנן כפרי, נונקור (ולדיסלב סטרז'לצ'יק). תהלוכת החתונה כבר בדרך אבל החתן עדיין לא סיים את כל סידוריו: סוסו של פדינאר בטעות אכל את כובע הקש של הגברת בופרטווי (יקטרינה ווסיליבה), שיחד עם מאהבה מתבצרים בביתו של פדינאר ומסרבים לעזוב עד שפדינאר יביא לה כובע קש חדש זהה לכובע שאותו אכל הסוס על מנת שבעלה הקנאי לא יחשוד. אבל לא קל למצוא כובע חדש ופדינאר מתחיל מרוץ אחרי הזמן כדי למצוא כובע חדש אפילו במחיר מופקע של 500 פרנק.
שירים מהסרט
תקליט עם שירים מהסרט הוקלט באולפני "מלודייה" באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, על פי לחנים של יצחק שוורץ ומילים של בולט אוקודז'בה. הדיסק כלל:
וידאו
בתחילת 1990 יצא הסרט בפורמט של קלטת וידאו על ידי חברת "קרופני פלאן" המתמחה בשחזור ושימור של סרטים מהתקופה הסובייטית, אולפני "48 שעות", ושוב בשנת 2000 על ידי חברות "לנפילם ווידאו" ו"מסטר טייפ". בשנת 2000 יצא DVD משוחזר על ידי חברת "טוויסטר" עם פסקול ב-Dolby Digital עם כתוביות ברוסית ובאנגלית.
פיסטול (מיני-סדרה)
פיסטול (באנגלית: Pistol) היא מיני-סדרה דרמטית ביוגרפית, שנוצרה על ידי קרייג פירס ובוימה על ידי דני בויל עבור רשת FX.
עלילה
הסדרה מבוססת על זיכרונותיו של סטיב ג'ונס, הגיטריסט האגדי של להקת סקס פיסטולס, שהיה ממוביליה של מהפכת הפאנק בבריטניה. הסדרה מתארת את עלייתה של הלהקה לגדולה ושמצה. הסקס פיסטולס (באנגלית: "Sex Pistols" ; בעברית: אקדחי הסקס) היא להקת פאנק רוק בריטית אשר הוקמה בלונדון בשנת 1975. היא הייתה אחת מחלוצות סגנון הפאנק רוק במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20. אף על פי שבמקור התקיימה שנתיים וחצי בלבד, במהלכן הפיקה רק ארבעה סינגלים ואלבום אולפן אחד, היא נחשבת לאחת מהלהקות המשפיעות ביותר בהיסטוריה של מוזיקת רוק ולאחת מחלוצות ז'אנר הפאנק.
הסדרה הוקרנה לראשונה ברשת הסטרימינג הולו ב-31 במאי 2022.
הפקה
לסדרה, שיצר קרייג פירס, הוזמנו שישה פרקים מרשת FX בינואר 2021, כאשר דני בויל ביים את כל ששת הפרקים. טובי וולאס לוהק לגלם את דמותו של גיטריסט הלהקה סטיב ג'ונס, אנסון בון לוהק לתפקיד ג'וני רוטן ולואי פרטרידג', לוהק לתפקיד תפקיד סיד וישס סולן הלהקה.
לתפקידי משנה לוהקו מייזי ויליאמס, תומאס סאנגסטר, טלולה ריילי ואיריס לאו.
קארל דאגלס
קארל דאגלס (נולד כקרלטון ג'ורג' דאגלס ב-10 במאי 1942) הוא זמר-יוצר ג'מייקני, הידוע בעיקר בשל להיט הדיסקו "Kung Fu Fighting" משנת 1974.
ביוגרפיה
דאגלס נולד בקינגסטון במושבת ג'מייקה שהייתה תחת שלטון בריטניה. מאוחר יותר עבר לקליפורניה בארצות הברית, וכנער עבר שוב ללונדון, בירת אנגליה. כנער באנגליה העביר את זמנו במשחק כדורגל ובפיתוח קול, והוכשר כזמר טנור. הוא פיתח תשוקה למוזיקת ג'אז (מאוחר יותר הזכיר את סאם קוק ואוטיס רדינג כמקורות ההשפעה החזקים ביותר שלו כמוזיקאי), והיה שר שירי דת בכנסייה.
ב-1974 הוציא את הסינגל "Kung Fu Fighting" שדורג במקום הראשון הן במצעד הבריטי והן במצעד בילבורד 100. הסינגל מכר 11 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך הפך לאחד הסינגלים המצליחים ביותר אי פעם מבחינת מכירות. ב-27 בנובמבר אותה שנה קיבל הסינגל מעמד של סינגל זהב מידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
הסינגל, שהיה מחווה לסרטי אמנויות לחימה, היה לשיא מובהק בקריירה שלו, והאפיל על יתר הקריירה שלו. כמו כן השתתף בהקלטות נוספות של השיר בידי אמנים אחרים. בארצות הברית נחשב דאגלס לזמר של להיט אחד, כיוון שהוא ידוע רק בשל סינגל זה, וסינגל ההמשך "Dance the Kung Fu" הגיע רק למקום ה-48 במצעד הבילבורד. בבריטניה בה פעל הוציא שני סינגלים נוספים שהגיעו למקומות גבוהים יותר - "Dance the Kung Fu", שהגיע למקום ה-35 במצעדים, ו-"Run Back" שהגיע למקום ה-25.
אחד ממנהליו היה אריק וולפסון, שבהמשך הפך לכותב השירים העיקרי של הפרויקט של אלן פרסונס.
ב-1998 יצאה הקלטה מחודשת של "Kung Fu Fighting", בביצוע של הרכב הדאנס הבריטית באס סטופ, עם קטעים מסומפלים מהסינגל המקורי של דאגלס, והגיעה למקום השמיני במצעד הבריטי. הסינגל "Dance the Kung Fu" סומפל בשיר "Cuda nie widy" משנת 2001 של הלהקה הפולנית "אגו" ושוב ב-2007 ברמיקס "Classic (Better Than I've Ever Been)" של די ג'יי פרמייר, שהוציא במסגרת 25 שנה לנעל "אייר פורס ואן" של נייקי, ובו השתתפו קניה וסט, נאז, KRS-One וראקים.
כיום מיוצג דאגלס על ידי חברת ההפצה המוזיקלית Schacht Musikverlage (SMV) בהמבורג, גרמניה.
אייפון XR
אייפון XR (באנגלית: iPhone XR; האות X נהגית כ"עשר") הוא טלפון חכם בעל מסך מגע מסוג אייפון של חברת אפל, המהווה את דור ההמשך לאייפון SE ואייפון 5C המוזלים, ומבוסס על מכשיר האייפון XS. זהו הדור ה-12 של מכשירי האייפון. המכשיר הוכרז ב-12 בספטמבר 2018, לצד מכשירי האייפון XS והאייפון XS מקס בתיאטרון סטיב ג'ובס באפל פארק שבקופרטינו, על ידי מנכ"ל החברה, טים קוק. הזמנה מוקדמת של המכשיר אפשרית החל מ-19 באוקטובר 2018, והוא שוחרר רשמית ב-26 באוקטובר 2018. בישראל התחילה ההזמנה המוקדמת ב-25 באוקטובר 2018, והמכשיר הגיע רשמית לחנויות ב-1 בנובמבר. כתוצאה מהכרזת האייפון 11, מחירי הXR צנחו באופן דרמטי (מאות שקלים), זו הורדת המחירים הגדולה ביותר של אפל מאז האייפון הראשון.
המכשיר מצויד במסך LCD בגודל 6.1 אינץ' והוא המכשיר הזול ביותר בסדרת האייפון X, עם מחיר התחלתי של 749$ בארצות הברית ו-849€ באירופה (לדגם ה־64 ג'יגה-בייט). הוא כולל את אותו מעבד של האייפון XS וה-XS מקס, מערכת השבבים A12 Bionic שנבנתה בארכיטקטורת 7 ננומטר, אשר אפל טוענת שהוא "השבב החזק ביותר" במכשיר סלולרי אי פעם. המכשיר יהיה זמין בשישה צבעים: שחור, לבן, כחול, צהוב, קורל (גוון של כתום), ואדום, שאחוזים מקנייתו מוענקים כתרומה לעמותה "Prodouct Red" למלחמה באיידס. אייפון XR הוא מכשיר האייפון השני שנמכר בצבעים צהוב וכחול, אחרי אייפון 5C.
חומרה
עיצובו של האייפון XR דומה לאייפון X. עם זאת, יש לו קצוות גדולים יותר, הוא עשוי אלומיניום והוא זמין במגוון רחב יותר של צבעים. בדומה לכל מכשירי ה-X של אייפון, אייפון XR מגיע עם חזית שחורה.
תוכנה
האייפון XR מגיע עם iOS 12 שכבר מותקנת במכשיר. iOS 12 שוחררה רשמית בתאריך 17 בספטמבר 2018.
קיבולת
האייפון XR משווק בשלושה נפחי אחסון: 64 ג'יגה-בייט, 128 ג'יגה-בייט ו־256 ג'יגה-בייט.
הפצה
שיווק המכשיר החל ב-26 באוקטובר 2018 ברחבי העולם, וב-1 בנובמבר החל להיות משווק בישראל.
הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות
פעילות הוועדה
בהתאם לחוק, "יושב ראש הוועדה שיהיה נציג שיקבע היועץ המשפטי לממשלה הכשיר לכהן כשופט של בית משפט מחוזי, והוא יבוא מקרב עובדי המדינה או מקרב עובדי השירות הציבורי, ויכול שיהיה מי שכיהן כשופט או מי שפרש מתפקידו בשירות המדינה או בשירות הציבורי". כן מכהנים בוועדה איש ציבור ונציג של רשות החברות הממשלתיות.
הוועדה מסתייעת במזכירות הוועדה, היושבת ברשות החברות הממשלתיות, ומקבלת ייעוץ משפטי מהלשכה המשפטית של הרשות.
סמכות הוועדה
הממשלה רשאית להחליט על מינוי בניגוד לעמדת הוועדה וכך אירע בשנת 2021 כאשר עמיר פרץ מונה ליושב ראש דירקטוריון התעשייה האווירית לישראל על ידי שר הביטחון, בני גנץ, למרות שבאוקטובר 2021 פסלה הוועדה את מועמדותו של פרץ, עקב היותו חסר ניסיון עסקי בחברות ציבוריות והזיקה הפוליטית המשמעותית שבין פרץ לגנץ. עתירה נגד המינוי נדחתה על ידי בג"ץ.
יהושע רזניק
יהושע רזניק (נולד ב-8 באוקטובר 1950) הוא עורך דין ישראלי. שימש עד שנת 2000 המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.
ביוגרפיה
נולד בחיפה למשפחה דתית. הוא בנו של האדריכל דוד רזניק. שירת בצה"ל בסיירת אגוז ולאחר מכן במחלקת היסטוריה של המטה הכללי.
פרקליטות המדינה
רזניק התמחה בפרקליטות המדינה בשנת 1975 ומאז נותר בה. תחילה עבד במחלקת הבג"צים תחת עורך הדין רנאטו יאראק, ובהמשך עבר למחוז ירושלים והחל לשמש כתובע פלילי. בין התפקידים בהם שימש: עוזר לפרקליט המדינה, עוזר לפרקליט מחוז ירושלים מיכאל קירש, סגן בכיר לפרקליט מחוז ירושלים, סגן בכיר לפרקליט המדינה, ועוד. באוקטובר 1990 מונה למנהל המחלקה הפלילית בפרקליטות. שימש ראש ועד הפרקליטים בפרקליטות המדינה.
במשך שנותיו בפרקליטות עסק רזניק בתיקים פליליים רבים, המפורסמים מביניהם הם תיקי אריה דרעי. כן שימש כתובע של חברי הכנסת יאיר לוי ופלאטו שרון. בין התיקים הנוספים היה מעורב כתובע פלילי: רצח אמיל גריצווייג, רצח חמיס טוטנג'י, רצח דוד כספי, רצח אבי ביאזי, רצח בני הזוג נסים ולאה כהן ושתי בנותיהם, ועוד.
לאחר סיום תפקידו בפרקליטות המדינה
בשנת 2000, לאחר כ-25 שנים בפרקליטות המדינה, פרש ממנה רזניק, פנה למגזר הפרטי והקים בתל אביב משרד עורכי דין משותף עם עורך הדין ז'ק חן, לצדו עבד קודם לכן בפרקליטות. בשנת 2010 פורקה השותפות ורזניק הקים משרד עורכי דין פרטי הנושא את שמו. רזניק עוסק בייצוג פלילי ונחשב כמומחה לעבירות צווארון לבן.
בין האישים אותם ייצג במשך שנים: משה קצב (לצד ציון אמיר), אתי אלון בפרשת המעילה בבנק למסחר, ליאורה גלט-ברקוביץ' בפרשת סיריל קרן, דורון כהן, עזרא סיידוף בפרשת המעונות, עופר גלזר, מיכאל צ'רנוי, משה טלנסקי, אביגדור יצחקי, יצחק יעקב, איתמר שמעוני, מנשה ארביב, ועוד. החל מנובמבר 2020, לצד עורך הדין אביגדור פלדמן, ייצג את עמירם בן אוליאל, אשר הורשע בגרימת הפיגוע בדומא, בערעורו לבית המשפט העליון, אשר נדחה לבסוף.
בשנת 2013 הציג את מועמדותו לתפקיד פרקליט המדינה, במקומו של משה לדור, אולם שי ניצן זכה בתפקיד.
עמדותיו
בשנים שלאחר פרישתו משירות המדינה ביקר רזניק את פרקליטות המדינה והייעוץ המשפטי לממשלה בהזדמנויות שונות, טען כי עמדתה ביחס למשה קצב לא הייתה שקולה, וכי אם לא יהיה לה גוף מבקר עצמאי היא עלולה לעבור על החוק, ביקר את הגשת מועמדותו של אביחי מנדלבליט לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, החלטת היועהמ"ש לפתוח בהליכי בדיקה כנגד אנשי ציבור, נסיעתה של ליאת בן ארי לחופשה בזמן השימוע בתיקי נתניהו, פעולות בחקירת ניר חפץ כפי שפורסמו, הגשת כתב האישום כנגד יעקב וינרוט, ועוד. כן ביקר את החלטת בית המשפט לזכות את אלון חסן, ותקף את מינויו של דן אלדד לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה.
בשנת 2007, על רקע תיקיו של ראש הממשלה אהוד אולמרט, הביע הסתייגות מקריאה לראש הממשלה להתפטר. בהמשך פרסם מאמר בו תמך בחקיקת חוק המונע הגשת חקירת ראש ממשלה מכהן. בשנת 2019, על רקע תיקי נתניהו, הביע ביקורת על עמימותה של עבירת מרמה והפרת אמונים. הביע ביקורת על מעורבותו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט בתיקי נתניהו, בשל היותו מזכיר ממשלתו של נתניהו. לאחר הגשת כתב האישום טען כי הוא לא צופה הרשעת נתניהו בתיקים 4000 ו-2000, והוסיף כי כישלון התביעה במשפט משמעו "מפלה קשה" ליועץ המשפטי ופרקליטות המדינה. כמו כן, ביקר את בקשתה של הפרקליטות לתקן את כתב האישום בתיק 4000 בעניין פגישת ההנחיה. לצד זאת, ביקר את נאומו של ראש הממשלה בנימין נתניהו בפתח משפטו.
חיים אישיים
רזניק נשוי לעדה ציפורה ואב לשלושה. מתגורר במבשרת ציון.
איוואן יובאנוביץ'
איוואן יובאנוביץ' (בסרבית: Ивaн Јовановић; נולד ב-8 ביולי 1962) הוא כדורגלן עבר סרבי, וכיום מאמן כדורגל המאמן את פנאתינייקוס.
שיחק כקשר בראד בלגרד בליגת העל היוגוסלבית בעונות 1987/88 ו-1988/89. כעבור שנה עבר לאיראקליס סלוניקי היוונית, שם הוא הפך לאחד מהשחקנים הזרים הכי איכותיים ששיחקו אי פעם במועדון.
הקבינט של איראן
הקבינט של איראן (בפרסית: هیئت‌دولت ایران) הוא גוף רשמי באיראן המורכב מפקידי ממשלה, שרים, ונבחר בראשות נשיא איראן. הרכבו חייב להיות מאושר בהצבעה בפרלמנט האיראני. על פי חוקת הרפובליקה האסלאמית של איראן, הנשיא רשאי לפטר את חברי הקבינט, אך עליו לעשות זאת בכתב, והממונים החדשים צריכים לקבל שוב את אישור הפרלמנט. הקבינט מתכנס מדי שבוע בשבתות בטהראן. עם זאת ייתכנו פגישות נוספות אם הנסיבות ידרשו זאת. הנשיא מנהל את הישיבות. למנהיג העליון של איראן יש את הסמכות לפטר את חברי קבינט כמו שרים וסגני הנשיא, כמו כן גם את הנשיא, בכל עת, ללא קשר להחלטות הפרלמנט.
היסטוריה
בעקבות המהפכה האיראנית של 1979, מעמדו של השאה הוסר כראש המדינה, ובכך סיים למעשה את שליטת שושלת פהלווי במדינה. החוקה האסלאמית החדשה של איראן קבעה כי נשיא איראן ימנה את הקבינט האיראני, כולל ראש הממשלה, שאמור היה לבוא לאישור בהצבעת אמון בפרלמנט האיראני. עם זאת התיקון החוקתי ב-1989 נטל את סמכויותיו של ראש הממשלה והועברו אל הנשיא וסגן הנשיא.
תורת החוזים
העבודה הפורמלית הראשונה בתחום זה נעשתה על ידי הכלכלן קנת' ארו בשנות ה-60. בשנת 2016 קיבלו הכלכלנים אוליבר הארט ובנגט הולמסטרום פרס נובל לכלכלה על עבודותיהם בתחום תורת החוזים.
פרקטיקה מקובלת בניתוח המיקרו כלכלי של תורת החוזים היא לייצג את העדפותיו של מקבל ההחלטה על ידי סוגים מסוימים של פונקציות תועלת מספריות, ואז להשתמש באלגוריתם של אופטימיזציה כדי למצוא את ההחלטה האופטימלית (הטובה ביותר) עבור מקבל ההחלטות. בשיטה זו נעשה שימוש בתורת החוזים בניתוח של מספר מקרים טיפוסיים הנפוצים במציאות, כמו סיכון מוסרי, מודל האיתות ובחירה שלילית. הרעיון של מודלים אלו הוא מציאת דרכים תאורטיות לתמרץ את הסוכנים כך שיבצעו את ההחלטות הטובות ביותר (עבור המנהל - זה שהסוכנים עובדים עבורו), אפילו תחת חוזה ביטוח. התוצאות העיקריות של מודלים אלו הן: מציאת התכונות המתמטיות של פונקציית התועלת של הסוכן ושל המפעיל של הסוכן; ניתוחים עבור הנחות-יסוד פחות קשיחות; גרסאות שונות של המבנה העיתי של היחסים החוזיים; ועוד. במודלים נהוג בדרך כלל להניח שניתן לראות את מקבלי ההחלטות כאילו הם ממקסמים פונקציית תועלת מטיפוס פון נוימן-מורגנשטרן.
סיכון מוסרי
במודלים של סיכון מוסרי, המידע הא-סימטרי הוא אי-היכולת של המנהל (זה שהסוכן עובד עבורו) לפקח אחר פעולותיו של הסוכן או לוודא אותן. חוזים מבוססי-ביצועים בהם התגמול מבוסס על תוצאות בפועל הניתנות לאימות בקלות יכולים במקרים רבים לשמש כתמריץ טוב לסוכן לפעול בצורה הטובה ביותר עבור המנהל, אך כשהסוכנים הם שונאי-סיכון חוזים מסוג זה אינם אופטימליים, מכיוון שמנגנון התמרוץ לא מספק להם ביטוח במקרה של כישלון.
תחת מגבלת ה-IR (individual rationality) של הסוכן:
וכן תחת מגבלת ה-IC (incentive compatibility) של הסוכן:
מקרא
אם הסוכן אדיש לסיכון ואין מגבלות על התשלומים שמשולמים לסוכן, העובדה שהמנהל לא יכול לדעת את מידת המאמץ של הסוכן אינה מהווה בעיה. במקרה זה אם החוזה בין המנהל לסוכן קובע שכל הרווחים הולכים לסוכן, אלא שהסוכן משלם תשלום בגובה קבוע למנהל - הדבר יגרום לסוכן לקבל את ההחלטה שממקסמת את הרווח המצרפי שלו ושל המנהל ביחד, משום שרווח של הסוכן נבדל בקבוע (בגובה התשלום הקבוע) מהרווח הכולל, לכן ההחלטה שתמקסם את האחד תמקסם גם את השני. בשיווי משקל גובה התשלום הקבוע יהיה שווה בדיוק לתועלת המינימלית שעבורה מוכן הסוכן לעבוד (\bar{u}), כך שהמנהל ישיג את התועלת המקסימלית שאותה הוא יכול להשיג.
לעומת זאת, אם הסוכן שונא-סיכון, ישנו טרייד-אוף בין התמריצים לסוכן לבין הביטוח שלו מפני סיכונים, כך שלא ניתן ליצור חוזה שיביא בהכרח לכך שהסוכן יקבל רק את התועלת המינימלית (\bar{u}) ולא יותר מכך. כמו כן, גם אם הסוכן הוא אדיש לסיכון, אבל הוא בעל מגבלות תשלום (למשל, אין לו מספיק כסף התחלתי בשביל לשלם למנהל מראש את התשלום הקבוע), התוצאה תהיה שהתועלת של הסוכן תהיה גבוהה מהתועלת המינימלית (\bar{u}), על חשבון התועלת של המנהל.
למרות הקושי בבדיקה אמפירית של מודלים המבוססים בין היתר על משתנים אותם לא ניתן לגלות (כמו מידת המאמץ של הסוכן), הנחת היסוד של תורת החוזים שלפיה לאופן מתן התמריצים יש השפעה על הביצועים נבדקה ונמצאה נכונה.
בחירה שלילית
במודלים של בחירה שלילית (Adverse Selection), המנהל אינו מודע לתכונה מסוימת של הסוכן בשעה שהם חותמים על החוזה ביניהם. התכונה הזאת נקראת ה"סוג" של הסוכן. למשל, הסיכוי של אדם לרכוש ביטוח בריאות גבוה יותר ככל שסיכוייו לחלות גבוהים יותר. במקרה זה ה"סוג" של הסוכן (רוכש הביטוח) הוא מצבו הבריאותי, שאותו רק הוא יודע, ובפרט המנהל לא יודע אותו. דוגמה ידועה נוספת היא חוזים ציבוריים: רשויות המדינה (המנהל) לא יודעות את העלות האמיתית שנגרמת לפירמה (הסוכן) בגין אספקת השירותים. במקרה זה ה"סוג" של הסוכן היא רמת העלות שלו באספקת השירותים.
במודלים של בחירה שלילית המנהל מציב בפני הסוכן מספר חוזים אפשריים, והמטרה של המנהל היא שהסוכן יבחר בחוזה שמתאים ל"סוג" שלו הסוכן שייך. תפריט-בחירה המקיים את התכונה שהסוכן יבחר את החוזה שמתאים לו, נקרא: incentive-compatible (מתאים מבחינת תמריצים). על מנת לעשות זאת, המנהל צריך לנסח את החוזים כך שהחוזה שמתאים ל"סוג" מסוים, יגדיל את התועלת של הסוכן מספיק כדי שיהיה משתלם לו להיכנס לחוזה.
התאוריה הורחבה במהלך השנים במספר כיוונים, למשל: 1) אם מניחים שלסוכן יש אפשרות בחירה אם לאסוף מידע או לא, 2) לקיחה בחשבון של מגבלות של זמן ו/או של יכולת חישוב של מקבל ההחלטה, 3) לקיחה בחשבון של העדפות חברתיות של מקבל ההחלטה, כמו אלטרואיזם, חלוקה הוגנת ועוד.
חוזים שלמים
תורת החוזים עושה גם שימוש במושג "חוזים שלמים" (Complete Contracts), שהם חוזים שמתארים את התוצאות המשפטיות של החוזה בכל מצב שיכול להתרחש. פיתוחים חדשים הידועים כ"תאוריית החוזים הלא-שלמים" (Theory of Incomplete Contracts), שפותחה על ידי אוליבר הארט ועמיתיו, חוקרים את ההשפעה של חוסר-היכולת של השותפים לחוזה לנסח חוזים שלמים, על התמריצים שלהם. אחד השימושים החשובים של תאוריה זו הוא גישת גרוסמן-הארט-מור לזכויות על נכסים לגבי תאוריית הפירמה.
מכיוון שזה קשה עד בלתי-אפשרי לנסח חוזים שלמים, בחוק יש בדרך כלל כללי ברירת מחדל שנועדו למלא את החסר בחוזה לגבי מצבים או פרטים אליהם החוזה לא התייחס בפירוש.
גלובל כנפיים ליסינג
גלובל כנפיים ליסינג בע"מ, המוכרת בשם המקוצר גלובל כנפיים, היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת ברכישה, החכרה ומכירה של מטוסי נוסעים מסחריים ומטוסי מטען לחברות תעופה בעולם. יושב ראש דירקטוריון החברה הוא שלמה חנאל ומנכ"ל החברה הוא סידני סלסקי. משרדיה הראשיים של החברה שוכנים בבית איילון ביטוח שברמת גן.
היסטוריה
החברה נוסדה בדצמבר 2002 על ידי חברת "כנפיים אחזקות", כחברה פרטית בשם "ארקיע ליסינג אינטרנשיונל בע"מ". בנובמבר 2006 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי, "גלובל כנפיים ליסינג". ביולי 2017 היא הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית.
באוקטובר 2021 השלימה רכישת שני מטוסי איירבוס 220 בהיקף כולל של כ-74 מיליון דולר.
כל העסקאות הקיימות של החברה בתחום החכרת מטוסים נעשו באמצעות נאמנויות הרשומות בארצות הברית או באירלנד או באמצעות תאגידים ייעודיים אחרים. גישה זו נובעת משיקולי אסדרה במדינות פעילות החברה, וכן לשם הפרדה בין העסקאות השונות ותיחום כל עסקה תחת ישות משפטית אחת ונפרדת, הנחוץ לשם קבלת הלוואת Non Recourse למימון העסקה. כל עסקה של רכישת מטוס והחכרתו כוללת שלושה שלבים עיקריים:
ככל ענף התעופה העולמי סבלה החברה ממשבר מגפת הקורונה.
בשנת 2021 השלימה החברה רכישת מניות בשיעור של כ-49.99% מחברת התעופה הקפריסאית Tus Airways.
בעלי עניין
נכון לשנת 2022 בעלת השליטה (66.02%) בחברה היא חברת כנפיים אחזקות.
אביאלאה
אביאלאה (שם מדעי: Avialae; "אביס" מלטינית = "עוף"; "אלה" מלטינית = "כנף") היא ענף טקסונומי של דינוזאורים תרופודים, אשר כוללת את העופות (בני-ימינו ונכחדים) ומספר מיני דינוזאורים נכחדים, הדומים להם ביותר.
הכרה בקבוצה זו מבטאת, למעשה, את הקונצנזוס המדעי כיום בתחום הפלאונטולוגיה, לפיו העופות התפתחו אבולוציונית מדינוזאורים בתור היורה. אצל פלאונטולוגים בעיקר יש נטייה כיום להשתמש במיון טקסונומי המבוסס על האביאלאה כתחליף ל-Aves, מחלקת העופות על פי המיון הישן של קארולוס ליניאוס. עם זאת, מיקומה הטקסונומי המדויק של האביאלאה וזהות המינים בשורש שלה עדיין שנויים במחלוקת ומתעדכנים מדי פעם, בעיקר כתוצאה מגילוי מאובנים חדשים למדע של דינוזאורים ועופות קדומים.
גילוי וסיווג
את האביאלאה הגדיר הפלאונטולוג האמריקאי ז'ק גוטייה (Jacques Gauthier) בשנת 1986, כ"קבוצת כל הדינוזאורים אשר עפו בטפיחות כנפיים פעילות, והעופות שהשתלשלו מהם".
ברם, קשה להסיק מתוך מאובני דינוזאורים מנוצים מי מהם עף בטפיחות כנפיים פעילות, ולכן ישנן מחלוקות את מי מהם יש לכלול בין האביאלאה. סיבוך נוסף התעורר בשנים האחרונות, כאשר הועלתה האפשרות שהתעופה התפתחה יותר מפעם אחת אצל דינוזאורים מנוצים. למשל, למיקרורפטור היו אברות כנפיים וזנב מפותחות, וייתכן שהוא עף בטפיחות כנפיים פעילות, אך לדעת רוב הפלאונטולוגים הוא איננו שייך לאביאלאה, ומוצאו מן הדרומאוזאוריים, אשר נחשבים לקבוצה קרובה אך נפרדת של דינוזאורים תרופודים.
ההשתלשלות האבולוציונית המדויקת של הדינוזאורים המנוצים והדרומאוזאוריים עדיין איננה ידועה במדויק, והיא מתפענחת בעיקר באמצעות עצים פילוגנטיים אשר מחושבים מתוך מאפייני מאובנים. לכן מיקומו הטקסונומי של "גזע" האביאלאה וזהות חבריה הקדומים ביותר עדיין מתעדכנים באופן תדיר כתוצאה מתגליות של מאובנים חדשים למדע.
נכון לשנת 2013, המקור המעודכן ביותר לסיווג האביאלאה הוא מאמר מדעי שהתפרסם בכתב העת המדעי נייצ'ר, והגדיר את אורורניס, דינוזאור מנוצה חדש למדע שהשלד שלו דומה מאוד לשלדי ארכאופטריקס ועופות קדומים. לדעת מגלי אורורניס הוא נמצא קרוב מאוד לבסיסו של ענף האביאלאה. המספר הגדול של מאפייני השלד הניתנים למדידה במאובן המפורט של אורורניס איפשר במאמר זה פיענוח מפורט יותר מאשר בכל מחקר קודם של העץ האבולוציוני של האביאלאה:
מיונים חלופיים
ארכאופטריקס נחשב בדרך-כלל לחבר בקבוצת האביאלאה ואב קדמון של העופות, אך על פי מיון קודם שהוצע לפני גילוי אורורניס, ארכאופטריקס ושיאוטינגיה שייכים לדרומאוזאוריים ולא לאביאלאה. כמו כן, לפי מיון זה אנכיאורניס שייך לקבוצת הטרודונטיים ולא לאביאלאה. לעומת זאת, על פי מיון זה הסקנסוריופטריגיים (כמו אפידפקסיפטריקס) כן שייכים לאביאלאה, ולפיכך הם המועמדים הטובים ביותר לאבות הקדמונים של העופות.
בניין פישר (שיקגו)
בניין פישר (באנגלית: Fisher Building) הוא גורד שחקים נאו-גותי בן 20 קומות, המתנשא לגובה של 84 מטרים וממוקם ברחוב דרום דיארבורן 343 באזור הקהילה של הלופ בשיקגו. הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים D.H. Burnham & Company, בהזמנת איל הנייר לוציוס פישר. הבניין המקורי הושלם בשנת 1896 וקיבל תוספת מאוחרת יותר ב-1907.
היסטוריה
עם השלמתו, היה אחד משני בניינים בשיקגו בני 18 קומות ומעלה - השני היה בית הבונים החופשיים (בן 21 קומות). נכון להיום, בניין פישר הוא הבניין העתיק ביותר בן 18 הקומות בשיקגו שלא נהרס. בית הבונים החופשיים, על אף שהיה גבוה וישן יותר, נהרס ב-1939.
המבנה המקורי תוכנן על ידי צ'ארלס ב. אטווד מ-D.H. Burnham & Company. בשנת 1906, תוספת בצדו הצפוני של המבנה הגביה אותו מ-18 קומות ל-20 קומות. עובד לשעבר של חברת ברנהם, פיטר ג'יי ובר, תכנן ופיקח על תוספת הבניין שהושלמה ב-1907.
בניין פישר כולל גילופי טרקוטה של יצורי מים שונים כולל דגים וסרטנים. בנוסף, ישנם נשרים, דרקונים ויצורים מיתיים המתוארים גם הם על החזית.
בקומה הראשונה והשנייה חנויות מסחריות ודירות בקומות 3–20.
פרסאוס, מלך מוקדון
פרסאוס (ביוונית: Περσεύς; סביבות 212 לפנה"ס - 166 לפנה"ס) היה מלך ממלכת מוקדון האחרון מהשושלת האנטיגונית. ירש את המלכות מאביו, פיליפוס החמישי. הוכרע על ידי רומא בקרב פידנה. לאחר תבוסתו נפל בשבי ונפטר לאחר מספר שנים בבית-סוהר רומאי באיטליה.
יחסי אנטיגואה וברבודה–ספרד
יחסים דיפלומטיים
ספרד כוננה יחסים דיפלומטיים עם אנטיגואה וברבודה בשנת 1988.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים והמסחריים בין ספרד לאנטיגואה וברבודה הם מועטים. יצוא עיקרי מספרד לאנטיגואה וברבודה כולל בעיקר ספינות וסירות (כמעט 9 מיליון וחצי אירו), מכונות (403,000 אירו בשנת 2011).
ההשקעות של אנטיגואה וברבודה בספרד הן מינימליות. הנתונים האחרונים הקיימים הם: 2008: 1,524,180 אירו, 2009: 259,920 אירו ו-2012: 54,690 אירו.
שיתופי פעולה
בשנת 2008, במסגרת EXPO ZARAGOZA 2008, בוצע פרויקט בתחום המים בין שתי המדינות. בשנת 2013 ארבעה סטודנטים ממכללת המדינה של אנטיגואה קיבלו מלגות ללימודי קורס AVE של מכון סרוואנטס, באמצעות שגרירות ספרד בקינגסטון. בשנת 2014 תרמה השגרירות 10 מלגות AVE לממשלת אנטיגואה וברבודה עבור סטודנטים.
לאורך שנת 2014 התבצעו פרויקטים שונים של שיתופי פעולה באנטיגואה וברבודה במימון סוכנות הסיוע הספרדית AECID באמצעות קרן ספרד-CARICOM של הסוכנות. אחד מהפרויקטים הללו הוא תוכנית למניעת אלימות בקרב בני נוער שהחלה בהתייעצויות לאומיות במרכזי חינוך שונים בסנט ג'ון במאי 2014.
ראשיד עזוזי
קריירת מועדונים
עזוזי נולד בפאס שבמרוקו, ובילדותו היגר עם משפחתו לגרמניה, וגדל בחבל הריין. לאחר ששיחק בנעוריו במועדונים מהעיר מריהדורף, החל לשחק במועדון החובבים של פ.צ. קלן, שם שיחק שנה אחת. בקיץ 1989 חתם עזוזי בדיסבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בתחילת ימיו במועדון לא הרבה לשחק, אך עם הזמן הפך לשחקן משמעותי יותר ויותר. את עונת 1990/91 סיימה דיסבורג במקום השני בבונדסליגה השנייה, והעפילה אל הבונדסליגה. בעונת 1991/92, הראשונה של עזוזי בבונדסליגה, הוא שיחק 17 משחקים, אך המועדון נשר בחזרה לבונדסליגה השנייה כבר אחרי עונה אחת. גם שהות זו הייתה קצרה, וכבר בעונת 1992/93 שבו עזוזי ודיסבורג לבונדסליגה, בתקווה שחזרה זו לבונדסליגה תהווה תקיעת יתד בליגה. בעונה הראשונה בבונדסליגה, 1993/94, עזוזי היה שחקן משמעותי מאוד בקבוצה, שיחק 26 משחקים וסייע לדיסבורג לסיים במקום התשיעי המפתיע. עם זאת, הקבוצה נשרה שוב לבונדסליגה השנייה בעונת 1994/95, ועזוזי עזב את דיסבורג לאחר שש עונות, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-111 הופעות ליגה.
בקיץ 1995 חתם עזוזי בפורטונה קלן מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק שתי עונות, כאשר בעונה הראשונה היה שחקן הרכב קבוע, ובעונה השנייה פחתה מאוד כמות ההופעות שלו. לאחר שתי עונות בפורטונה קלן, חתם עזוזי בגרויטר פירט, שם שיחק שש עונות רצופות, בכולן היה שחקן קבוע בהרכב של הקבוצה, ששיחקה לכל אורך התקופה בבונדסליגה השנייה. עונת 2001/02 הייתה עונה חריגה במונחיו של עזוזי, כן בעונה זו הבקיע 15 שערי ליגה, כאשר באף עונה אחרת בקריירה שלו לא הבקיע יותר מחמישה שערים. בתום עונת 2002/03 עזב עזוזי את גרויטר פירט לאחר שצבר 156 הופעות ליגה והבקיע 27 שערים, וחתם בקבוצה הסינית צ'ונגג'ינג ליפאן. עזוזי שיחק בקבוצה זו 11 משחקים בלבד, וחזר לחצי עונה בגרויטר פירט, שם הוסיף 12 הופעות ושער אחד למאזנו בקבוצה. בשנת 2004 פרש עזוזי ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
עזוזי השתתף עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 1992, באולימפיאדת ברצלונה (1992) ובמונדיאל 1994. בשלושת הטורנירים הודחה מרוקו בשלב הבתים. עזוזי השתתף כמו כן בגביע אפריקה לאומות 1998, ממנו הודחה מרוקו ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת דרום אפריקה, ובמונדיאל 1998, ממנו הודחה מרוקו בשלב הבתים. מונדיאל 1998 היה הטורניר הגדול האחרון בו עזוזי השתתף.
לאחר הפרישה
עזוזי שימש מנהל ספורטיבי בגרויטר פירט מאז פרישתו ועד לשנת 2012. בשנה זו מונה למנהל הספורטיבי של פ.צ. סנט פאולי, תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2014. ביוני 2015 חתם עזוזי על חוזה לשנתיים כמנהלה הספורטיבי של פורטונה דיסלדורף.
ממשלת קסיאנוב
ממשלת קסיאנוב היא ממשלת רוסיה הראשונה בתקופת נשיאותו של פוטין. מיכאיל קסיאנוב מונה רשמית לראש ממשלת רוסיה ב-7 במאי 2000 לאחר שמועמדותו הוגשה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הממשלה פוזרה ב-24 בפברואר 2004 לאחר שכיהנה במשך 3 שנים ו-41 שבועות.
מלאכת הרכבת הממשלה נמשכה עשרה ימים והוצגה בפני הנשיא ב-18 במאי 2000.
ממשלת קסיאנוב התאפיינה בשינויים מבניים רבים ומינויים חדשים רבים, בין השאר של גנאדי בוקאייב, אלכסנדר דונדוקוב, אלכסנדר גאברין, הרמן גרף, אלכסיי קודרין ואיגור שובאלוב. בתקופה זו בוטל תפקיד הסגן הראשון לראש הממשלה (שהוחזר כבר בממשלה הבאה, במינוייו של דמיטרי מדבדב לתפקיד בנובמבר 2005).
בתקופת ממשלת קסיאנוב יצאו לפועל רפורמות כלכליות מוצלחות רבות בתחומים רבים, בעיקר במגזר הציבורי: בתחומי מיסוי ומכס ורפורמה בתחום הפנסיה וארגון מחדש לתשתיות במגזר האנרגיה והרכבות. האינפלציה ירדה באופן משמעותי וכלכלת רוסיה צמחה מאוד בשנות ממשלת קסיאנוב. ברם, הרפורמות היוו התחלה בלבד ולא יושמו במלואן עד לסיום כהונת הממשלה.
קסיאנוב פוטר מתפקיד ראש הממשלה ב-24 בפברואר 2004 ובמקומו מונה סגנו ויקטור כריסטנקו לכהן כממלא מקום ראש הממשלה. כל שרי הממשלה המשיכו לכהן בתפקידם עד למינוי מיכאיל פרדקוב לראש ממשלת רוסיה ולכינונה של ממשלה חדשה.
חילופי גברי
ב-28 בנובמבר 2000 נוצר תפקיד השר לתיאום פיתוח הרפובליקה הצ'צ'נית וולדימיר ילאגין מונה לתפקיד. ב-5 בפברואר 2001 אלכסנדר גאברין פוטר מתפקידו כשר האנרגיה. ב-28 במארס 2001 איגור סרגייב פוטר מתפקיד שר ההגנה והוחלף על ידי סרגיי איבנוב, ולדימיר רושאיילו פוטר מתפקיד שר הפנים והוחלף בבוריס גריזלוב, יבגני אדמוב פוטר מתפקיד השר לאנרגיה אטומיה והוחלף על ידי אלכסנדר רומיאנצב.
ב-16 ביוני 2001 בוריס יאצקביץ' הוחלף על ידי ויטלי ארטיוחוב בתפקיד השר למשאבי טבע בעוד איגור יוסופוב מונה לשר האנרגיה.
ב-16 באוקטובר 2001 פורק המשרד למדיניות בתחומי לאום, הגירה ופדרציה והשר לתעשייה, מדע וטכנולוגיות קודם לכהן במקביל כסגן ראש הממשלה ובהתאם לכך אלכסנדר בלוחין ואלכסנדר דונדוקוב פוטרו מתפקידם, במקומם מונה איליה קלבאנוב כסגן ראש ממשלת רוסיה ושר התעשייה, המדע והטכנולוגיות. ב-6 בדצמבר אותה שנה מונה ולדימיר זורין לתפקיד השר לענייני לאום.
ב-3 בינואר 2002 ניקולאי אקסיוננקו פוטר מתפקיד שר הרכבות והוחלף למחרת על ידי גנאדי פאדייב. ב-18 בפברואר איליה קלבאנוב איבד את מעמדו כסגן ראש הממשלה אך המשיך לכהן כשר.
ב-6 בנובמבר 2002 ולדימיר ילאגין פוטר מתפקיד השר לתיאום פיתוח הרפובליקה הצ'צ'נית והוחלף בסטניסלב איליאשוב. ב-11 במרץ 2003 ולנטינה מטוויינקו שכיהנה כסגנית ראש הממשלה לענייני רווחה פוטרה ומונתה להיות נציגת הנשיא בצפון-מערב רוסיה.
ב-24 באפריל 2003 בוריס אליושין מונה לסגן ראש הממשלה לענייני תעשייה וגלינה קארלובה מונתה לסגנית ראש הממשלה לענייני רווחה. ב-28 במאי איגור שובאלוב הוחלף על ידי קונסטנטין מרזליקין בתפקיד מזכיר הממשלה. ב-16 ביוני ולדימיר יאקובלב מונה לתפקיד סגן ראש הממשלה לענייני דיור, לאחר שפוטר מתפקיד מושל סנקט פטרבורג. ב-22 בספטמבר גנאדי פאדייב פוטר מתפקיד שר הרכבות הרוסי והוא מונה לעמוד בראש חברת הרכבות הרוסית שאך הוקמה. ב-9 באוקטובר ואדים מורוזוב מונה כשר הרכבות. ב-1 בנובמבר 2003 איליה קלבאנוב פוטר מתפקיד שר התעשייה, המדע והטכנולוגיות ומונה כנציג הנשיא בצפון מערב רוסיה, לאחר שמאטוויינקו נבחרה לכהן כמושלת סנקט פטרבורג. ב-6 בנובמבר סגן ראש הממשלה אנדריי פורסנקו מונה לממלא מקום שר האנרגיה. ב-29 בדצמבר בוריס גריזלוב נבחר לדומה הממלכתית והוחלף על ידי ראשיד נורגאלייב בתפקיד שר הפנים.
פוטון (מצע)
פוטון (ביפנית: 布団) הוא סוג של מיטה יפנית המכילה מזרן ושמיכה מרופדים. המזרן גמיש מספיק על מנת לקפלו להניחו בצד במהלך היום ולאפשר שימוש בחדר למטרות אחרות מלבד שינה. הפוטון מורכב משני חלקים: שיקיבוטון (敷き布団), המזרן התחתון, וקאקֶבוטון (掛け布団), שמיכה עבה. השם "פוטון" לתיאור המזרן בלבד אומץ בטעות, תחילה בארצות הברית ואחר כך בעולם המערבי כולו וכיום נהוג לקרוא בכל העולם, מלבד ביפן, למזרן שיקיבוטון בשם פוטון.
שיקיבוטון הוא מזרן שטוח העשוי בד, ובתוכו מילוי כותנה, צמר או חומר סינתטי אחר, בגודל מיטת יחיד, חצי זוגית או זוגית. את המזרן פורשים על מחצלת טטאמי, ובסיום השינה מקפלים אותו על מנת לאפשר את השימוש בחדר. את המזרן נוהגים היפנים לאוורר מדי יום, ורבים משתמשים בפוטון טטאקי, מכשיר העשוי חזרן הדומה לחובט שטיחים.
שיקיבוטון בגרסתו המערבית מבוסס על שיקיבוטון היפני, אך עם מספר הבדלים. לרוב הוא מונח על מסגרת עץ או מתכת כמיטה או כספה, ולעיתים מוסיפים לו ספוגים או קפיצים. שיקיבוטון המערבי עבה יותר וגדול יותר משיקיבוטון היפני, ומותאם למידות המיטות המערביות.
בניין מנהטן (שיקגו)
בניין מנהטן (באנגלית: Manhattan Building) הוא גורד שחקים בן 16 קומות ברחוב דירבורן-דרום 431 בשיקגו, אילינוי. הוא תוכנן על ידי האדריכל ויליאם לה ברון ג'ני ונבנה מ-1889 עד 1891. זהו גורד השחקים העתיק ביותר ששרד בעולם ומשתמש במבנה תומך שלד בלבד. הבניין היה המטה הראשון של תאגיד Paymaster, והוא רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים החל מ-16 במרץ 1976, והוגדר כנקודת ציון בשיקגו ב-7 ביולי 1978.
אדריכלות
הרבגוניות והחוזק של בניית מסגרת מתכת אפשרו את הקמת גורד השחקים, כפי שמעיד מבנה זה, שהגיע לגובה מדהים של 16 קומות בשנת 1891. האדריכל שלו היה חלוץ בפיתוח מבנים גבוהים.
דומבירטוש
דומבירטוש (בהונגרית: Dombiratos) הוא כפר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בדומבירטוש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 903 תושבים, ובשנת 2021 רק 475 תושבים.
הכפר מיושב מהמאה ה-15 והוא מוזכר בכתבים משנת 1418.
יהודי דומבירטוש
יהודים חיו בדומבירטוש במאה ה-19. בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי האזור בחווה שליד מגיארבאנהגייש איתם גם רבים מיהודי הכפר, משם הועברו היהודים לגטו בקשצ'בה ומשם נשלחו ב-25 ביוני למחנה ההשמדה אושוויץ שם נרצחו כחלק בשואת יהודי הונגריה.
בית הודו המזרחית (אמסטרדם)
בית הודו המזרחית (בהולנדית: Oost-Indisch Huis) הוא מבנה במרכז אמסטרדם אשר שימש במהלך המאה ה-17 וה-18 את לשכת אמסטרדם של חברת הודו המזרחית ההולנדית, כיום הוא משמש את בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אמסטרדם.
היסטוריה
בשנת 1602 הוקמה חברת הודו המזרחית ההולנדית ושנה לאחר מכן החברה החלה לעשות שימוש בחלקים מבניין הנשקייה של אמסטרדם (Bushuis; 'בית מאגר'), אשר נבנה ב-1550 וששכן כ-200 מטרים דרומית לכיכר ניומארקט במורד תעלת הקלובנירסבורגוואל. שנתיים לאחר מכן עם ההתרחבות ההדרגתית של פעילות החברה, היא כבר השתמשה במבנה כולו בתור משרדי לשכת אמסטרדם של החברה. שטח המבנה לא היה מספיק וב-1606 הושלמה בנייתו של מבנה צמוד לבוסהויז, אשר כונה 'בית הודו המזרחית'. הבוסהויז (נשקייה) ההיסטורית הועברה לרחוב סינגל.
המבנה החדש היה למעשה אגף צמוד לבניין המקורי מכיוון מערב, בשנים 1633-34 הורחב האגף המערבי ובנוסף הוקם אגף צפוני שגבל ברחוב אודה-הוגסטראט. האגפים שנבנו בצמוד למבנה המקורי יצרו יחד חצר פנימית, אליה הייתה גם כניסה ישירות מהרחוב. הפסל והאדריכל הנדריק דה קייסר מיוחס למי שעיצב את המבנה החדש כמו גם את החצר הפנימית, שכן התפיסה העיצובית מאפיינת מבנים דומים שעיצב. בשנת 1658 וב-1661 נבנו תוספות נוספות לאגפי המבנה.
לאורך המאה ה-17 וה-18 שימש המתחם את משרדי החברה. במקום נערכו רוב פגישות של '17 הלורדים' (Heeren XVII), רוב העסקים של לשכת אמסטרדם התנהלו בו, צוותי אוניות גויסו בו והוא שימש למפגשי 20 הלורדים שניהלו את לשכת אמסטרדם. המבנה כלל גם משרד פקידות אדמיניסטרטיבי (schrijf klerkenkantoor) אשר עסק ברישום ותיוק חומר ארכיוני רב, הן מפגישות והן מתכתובות. חומרים ארכיונים אלו שימשו חוקרים לאורך השנים במחקר אודות חברת הודו המזרחית.
בשנת 1798 פורקה חברת הודו המזרחית והמבנה שימש את 'משרד הקולוניות' של הרפובליקה הבטאווית עד לנפילתה בשנת 1808.
בשנת 1898 נהרס הבוסהויז (אשר היווה למעשה את האגף המזרחי) ובמקומו נבנה אגף מזרחי חדש בסגנון נאו-גותי, בעיצובו של קורנליס פיטרס. בשנת 1979 המבנה כולו זכה לשיפוץ נרחב, כיום הוא נמצא בשימוש אוניברסיטת אמסטרדם כחלק מבית הספר לתקשורת של האוניברסיטה.
בארט ואן מרוויק
למברטוס "בארט" ואן מרוויק (בהולנדית: Bert van Marwijk; נולד ב-19 במאי 1952, בדוונטר, אוברייסל) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי.
כשחקן ואן מרוויק שיחק 393 משחקים במסגרת ליגת העל ההולנדית, ואף הופיע פעם אחת במדי נבחרת הולנד.
ביוני 2007 חזר ואן מרוויק לפיינורד במטרה להחזיר אותה לצמרת הליגה. לצורך כך החזיר לקבוצה את ג'ובאני ואן ברונקהורסט ורכש את רוי מקאיי וטים דה קלר. חזרתו לקבוצה הייתה מוצלחת, מכיוון שעוד באותה העונה זכה ואן מרוויק עם פיינורד בגביע ההולנדי, אך קצרה. עוד לפני שתמה עונת 2007/2008 הוכרז כי ואן מרוויק יירש את מקומו של מרקו ואן באסטן כמאמן נבחרת הולנד בתום טורניר יורו 2008.
ואן מרוויק הדריך את נבחרת הולנד בטורניר גביע העולם 2010, בו הפסידה לנבחרת ספרד בגמר, 1-0 בהארכה משער של אנדרס אינייסטה.
הוביל את הנבחרת לטורניר מוקדמות יורו 2012 מוצלח, בו ניצחה הנבחרת ההולנדית את כל משחקיה והעפילה ליורו 2012 בפולין ואוקראינה.
ביורו עצמו הנבחרת נכשלה והפסידה את כל שלושת משחקיה, לגרמניה, דנמרק ופורטוגל, מה שהוביל את ואן מרוויק ב-28 ביוני 2012, להתפטר.
ב-24 בספטמבר 2013 מונה ואן מרוייק למאמן המבורג הגרמנית. הוא אימן במועדון ב-17 משחקים בלבד, ובפברואר 2014 פוטר לאחר רצף של שבעה הפסדי ליגה.
באוגוסט 2015 מונה למאמן כמאמן נבחרת ערב הסעודית הצליח ואן מרוויק להוביל את הנבחרת למונדיאל. הוא עזב את הנבחרת אחרי קמפיין מוקדמות המונדיאל .ב-25 בינואר 2018 מונה למאמן נבחרת אוסטרליה.
דרימרכון
נחש זה גדול יחסית לבני משפחתו ויכול להגיע עם הזנב לאורך 3 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבזעמניים ולגדול שבנחשי אמריקה הצפונית. הוא בעל קשקשים פשוטים בצבעי שחור, כהה וצהוב ולעיתים אף כחול, עם מעט פסים וכתמים ברוב חלקי הגוף. נחש זה חסר שיני ארס.
הנחש פעיל ביום והוא צד יונקים קטנים, עופות, דו-חיים וזוחלים אחרים כמו לטאות ואף נחשים ארסיים כמו עכסנים. הוא בולע את טרפו בשלמותו ולעיתים משתמש בשיטת החנק של החנקיים. אם הוא מותקף הוא ינשוף באגרסיביות, ינשוך או ישחרר ריח של מושק מפתח הביב שלו.
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-22 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-15 בספטמבר 1976 ותחרות הסתיימה ב-25 במאי 1977.
בתחרות השתתפו 32 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסטאדיו אולימפיקו, רומא. התחרות הסתיימה בניצחון של ליברפול בפעם הראשונה בתולדות המועדון. ניצחון זה היה הראשון בסדרה של שישה ניצחונות של קבוצות אנגליות בגביע. החל משנה זו, ליברפול השתתפה ב-5 משחקי גמר במהלך תשע שנים וניצחה ארבע פעמיים.
גרד מולר זכה בתואר מלך השערים בפעם השלישית.
מתכונת התחרות
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
אוניברסיטת רומבק
אוניברסיטת רומבק, היא אוניברסיטה ציבורית בעיר רומבק שבדרום סודאן.
מיקום
האוניברסיטה פועלת בקמפוס זמני הנמצא בשטח בית ספר תיכון רומבק, בעיירה רומבק. לאוניברסיטה נבנה קמפוס קבוע בפרבר של רומבק, אבינג'וק.
היסטוריה
הרעיון להקמת אוניברסיטה ברומבק הועלה לראשונה בפברואר 2006 כאשר נשיא סודאן באותה עת, עומר אל-בשיר, ביקר ברומבק. הוא הבטיח לבנות אוניברסיטה בעיירה אשר תהייה האוניברסיטה הציבורית הרביעית בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה לבסוף בשנת 2010 בשיתוף פעולה בין הממשל המרכזי בח'רטום והשלטון האזורי בג'ובה. מעת הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ביולי 2011 נמצאת האוניברסיטה באחריות ממשלת דרום סודאן.
סקירה
אוניברסיטת רומבק היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן.
רייגן (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
המשרד לענייני האיחוד האירופי (שוודיה)
המשרד הוקם לראשונה ב-1991, בראשית כהונת ממשלת קארל בילדט, ופעל בראשיתו מתוך משרד החוץ השוודי, שכן שוודיה לא הייתה מדינה חברה באיחוד. בשנת 1996, לאחר הצטרפות שוודיה למדינות האיחוד, הוחלט להעביר את סמכויות השר לענייני האיחוד האירופי ממשרד החוץ למשרד הראש הממשלה, ולמעשה כך לביטול התפקיד. בשנת 2005 הוקם המשרד מחדש, עת סמכויותיו הוענקו לשר שאינו ראש הממשלה, אך נותר לשבת במשרד ראש הממשלה. לאחר הקמת ממשלתו הראשונה של סטפן לוון נסגר המשרד בפעם השנייה, וסמכויותיו פוזרו בין ראש הממשלה סטפן לוון לשרת החוץ שלו מרגוט ולסטרם. לאחר התפטרותה ב-2016 מונתה לתפקיד אן לינדה, ומאז המשרד פועל שוב כמשרד נפרד מתוך משרד ראש הממשלה.
הונדה L700
הונדה L700 (באנגלית: Honda L700) הוא דגם סטיישן מתוצרת יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר יוצר בין אוקטובר 1965 לספטמבר 1966. דגם הונדה L800 (באנגלית: Honda L800) יוצר בין ספטמבר 1966 לנובמבר 1967 ביפן.
דגמי הונדה P700 (באנגלית: Honda P700) והונדה P800 יוצרו בתצורת טנדר.
פאני דוראק
שרה פרנסס "פאני" דוראק-גייטלי (באנגלית: Sarah Frances "Fanny" Durack-Gately; 27 באוקטובר 1889 – 20 במרץ 1956). הייתה שחיינית אוסטרלית. האלופה האולימפית האשה הראשונה בעידן המודרני, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי וכן שיאנית עולם. בעשור השני של המאה ה-20 החזיקה בשיאי העולם בסגנון החתירה בכל המרחקים, מ-100 מטר ועד ל-1500 מטר.
ביוגרפיה
דוראק נולדה בסידני. היא למדה לשחות סגנון חזה, בבריכות של קוג'י (פרוור בדרום מזרח סידני). אותה עת סגנון החזה היה הסגנון היחידי שבו נשים התחרו.
אלופה אולימפית
עד לאולימפיאדת סטוקהולם (1912), נשים לא הורשו להשתתף בתחרויות השחייה. למרות שבאולימפיאדה זו החלו תחרויות לנשים גם בשחייה, מינה וויילי, חברה ויריבה לתחרויות השחייה ודוראק לא הורשו בהתחלה להשתתף בה. תחילה אסר עליהן איגוד השחייה לנשים של ניו סאות' ויילס (NSWLASA) להשתתף באולימפיאדה מטעמי צניעות. האיסור הוביל לסערה ציבורית, והן החלו לגייס כספים כדי לנסוע עצמאית. בסופו של דבר, הן הצליחו לממן את משלחתן בכוחות עצמן והשתתפו באולימפיאדה.
במשחקים עצמם זכתה דוראק במדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:22.2 דקות, לפני וויילי (1:25.4 דקות) וג'ני פלטשר מבריטניה (1:27.0 דקות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:19.8 דקות, שיפור לשיא של דייזי קורוון מבריטניה (1:20.6 דקות). דייזי קורוון לא השתתפה במשחה הגמר מאחר שעברה ניתוח אפנדקטומיה. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה בהמבורג, גרמניה שיפרה דוראק במשחה ל-100 מטר חופשי את שיאה העולמי והעמידה אותו על 1:18.8 דקות.
באליפות ניו סאות' ויילס בשחייה לנשים שנערכה בסידני בפברואר 1915 קבעה דוראק במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש בתוצאה של 1:16.2 דקות. שיא זה החזיק מעמד עד אולימפיאדת אנטוורפן (1920) ונשבר על ידי אתלדה בלייבטריי מארצות הברית (1:13.6 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה אף היא בסידני היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:56.0 דקות. שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונישבר על ידי שרלוט בויל מארצות הברית (2:47.6 דקות).
M74
M74 (מ-Messier 74) או NGC 628 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-30 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים דגים. מישור הגלקסיה ניצב לקו הראיה אליה, כך שניתן לראות את המבנה הספירלי שלה במלואו. הגלקסיה מכילה כ-100 מיליארד כוכבים.
היסטוריה
M74 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של האסטרונום שארל מסיה בסוף ספטמבר 1780. מסיה עצמו צפה בה ב-18 באוקטובר 1780 והכניס אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כערפילית די גדולה, עמומה מאוד, קשה לצפייה, סמוכה לכוכב η (אטא) בדגים. ויליאם הרשל צפה בה ב-20 בספטמבר 1783 ותיאר אותה כערפילית חלשה מאוד ונראה שהיא מורכבת מהמון כוכבים מאוד קטנים. גם בתצפיות מאוחרות יותר הוא ציין את עמימותה וכן שגבולותיה אינם ברורים. ב-1828 וב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין שיש לה מרכז בקוטר של כדקת קשת בהיר יותר משאר הערפילית. ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 628 כשהוא משער שמדובר בצביר כדורי.
עד היום נצפו ב-M74 שלוש סופרנובות, שתיים מהן הגיעו לדרגת בהירות 12 בשנים 2002 ו-2013 (ניתנת לצפייה בתמונה בצד שמאל למטה) ואחת עמומה יותר בשנת 2003. הסופרנובה משנת 2002 סווגה כהיפרנובה ומשערים שהכוכב שיצר אותה היה בעל מסה של 20–25 מסות שמש.
תצפית
M74 נמצאת כ-1.35 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב η (אטא) בדגים, מעט מדרום לקו המחבר אותו עם הכוכבים המל (α בטלה) ושרטן (β בטלה). עם בהירות מדרגה 10 קשה להבחין בה עם טלסקופ חובבים ונדרשים תנאי תצפית טובים לשם כך. רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובמבנה הזרועות שלה. גודלה הזוויתי, כ-10 דקות קשת ממרחק של כ-30 מיליון שנות אור, שקול לרדיוס של כ-95,000 שנות אור.
ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M74 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-657 קילומטר בשנייה.
כריסטיאן בניטס
כריסטיאן רוחליו בניטס בטנקור (בספרדית: Christian Benítez; 1 במאי 1986 – 29 ביולי 2013), הידוע בכינוי צ'וצ'ו (בספרדית: Chucho), היה כדורגלן אקוודורי ששיחק בעמדת החלוץ.
חיים אישיים
בניטס נולד בקיטו שבאקוודור, לאביו ארמן בניטס, כדורגלן נבחרת אקוודור לשעבר, ולאמו ריטה בטנקור. בשנת 2007 נישא לליזט, בתו של כדורגלן נבחרת אקוודור לשעבר קלבר צ'אלה. לזוג נולדו תאומים בחודש אוגוסט 2009.
אל נסיונל
בניטס החל את הקריירה המקצוענית שלו באל נסיונל מליגת העל האקוודורית, לאחר ששיחק במחלקת הנוער שלה. הוא ערך 84 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 29 שערים.
סנטוס לגונה
בחודש יולי 2007 חתם בניטס בסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית. בשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא ערך 50 הופעות ליגה, בהן הבקיע 31 שערים.
ההשאלה לברמינגהאם סיטי
ב-7 ביולי 2009 הושאל בניטס למשך עונה אחת לברמינגהאם סיטי מהפרמייר ליג. ב-16 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 למנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2009/2010. ב-9 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ליברפול במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בסך הכל ערך בניטס 30 הופעות בפרמייר ליג במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
קלוב אמריקה
ב-22 במאי 2011 חתם בניטס בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית. ב-24 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 2-1 על קרטרו במסגרת הליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-21 באוגוסט הבקיע שלושער בניצחון 5-2 על אטלס. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 79 הופעות ליגה והבקיע 52 שערים.
אל-ג'יש
ב-6 ביולי 2013 עזב בניטס את קלוב אמריקה וחתם באל-ג'יש מליגת העל הקטרית. ב-28 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד מועדון ספורט קטר במסגרת גביע השייח' ג'אסם. לפי גורמים באל-ג'יש, הוא לא התלונן על בעיות בריאותיות. זה היה משחקו היחיד במדי המועדון. הוא מת יום לאחר המשחק, בגיל 27.
קריירה בינלאומית
ב-18 באוגוסט 2005 ערך בניטס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר מונדיאל 2006 בגרמניה. על-אף שנחשב לבחירה מפתיעה של מאמן הנבחרת לואיס פרננדו סוארס, הוא הרשים עם מהירותו ומיומנותו במשחקי קדם המונדיאל של נבחרת אקוודור נגד נבחרות הולנד ויפן, וכן בגביע ליברטדורס 2006. הופעתו היחידה בטורניר מונדיאל 2006 הייתה בהפסד 3-0 לנבחרת גרמניה בשלב הבתים, כאשר החליף את פליקס בורחה במחצית המשחק.
בניטס היה חלק מסגל נבחרת אקוודור גם בטורניר קופה אמריקה 2007 ובטורניר קופה אמריקה 2011.
ב-7 ביוני 2013 הוא ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, בהפסד 1-0 לנבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בסך הכל ערך 59 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע 29 שערים.
מותו
ב-29 ביולי 2013 הגיע בניטס לבית חולים בדוחה שבקטר בשל כאב חזק בבטנו. לפי מיגל הררה, מאמן קלוב אמריקה, ושחקנים מקלוב אמריקה, כפי שסיפרו בראיון לתוכנית הבוקר המקסיקנית Matutino Express, בניטס לא קיבל טיפול והתייחסות מידיים, ושעות לאחר מכן חווה אי-ספיקה נשימתית. הוא מת בגיל 27 כתוצאה מסיבוכים שהובילו לדום לב.
עשרות אלפי בני אדם חלפו ליד גופתו, שהוצבה בארון מכוסה זכוכית בקיטו, לפני טקס לווייתו הפומבי, בו נכחו אישים רבים מעולמות הספורט והפוליטיקה, וביניהם נשיא אקוודור רפאל קוראה.
לאחר מותו, הודיעה פדרציית הכדורגל האקוודורית כי היא מפסיקה את השימוש במספר חולצתו, 11, בנבחרת אקוודור. חברו לנבחרת אנטוניו ולנסיה קעקע את מספרו של בניטס במעלה זרועו להנצחתו.
במונדיאל 2014 בברזיל, לבש פליפה קאייסדו את חולצה מספר 11 בנבחרת אקוודור, בשל חוקי פיפ"א.
סוניק בום (סדרת טלוויזיה)
סוניק בום (באנגלית: Sonic Boom) היא סדרת הנפשה ממוחשבת בת 104 פרקים, המבוססת על סדרת משחקי הווידאו סוניק הקיפוד. הסדרה הופקה בשיתוף פעולה אמריקאי-צרפתי, ושודרה במקור בארצות הברית ב-Cartoon Network בין השנים 2014–2017.
בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-2015 בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחרי סוניק, טיילס, נאקלס, איימי וסטיקס, הדמויות הראשיות ממשחקי הווידאו "Sonic Boom", כאשר הם מגנים על ביתם באי מפני התקפותיהם של דוקטור אגמן ושני עוזריו הרובוטים.
פרגו
פּרֶגוֹ (אנגלית: Prego) הוא סרט קומדיה קצר משנת 2015 שבויים והופק על ידי הבמאי הישראלי אמריקאי אשר מורגן, עם העזרה של כותב סיינפלד אנדי כהן. הסרט עלה לאינטרנט ב-21 בדצמבר 2015, לאחר 9 חודשים בפסטיבלים ומככבים בו קייטי וינסנט וטאסו מירקוליס. הסרט זכה להכרה לאומית וקיבל ביקורות חיוביות, במקביל למעל 700,000 צפיות ביוטיוב.
עלילת הסרט
פרגו מציע נקודת מבט קומית על הריונות לא מתוכננים, הוא מספר את הסיפור של אמילי (קייטי ווינסנט) - נערה צעירה שמספרת לנער שאיתו שכבה שהיא בהריון. המצב מחמיר כשהיא מתחילה להבין שהאבא (טאסו מירקוליס) הוא לא בן זוג מתאים.
ביקורות ופסטיבלים
הסרט זכה בפרס ה"קומדיה הטובה ביותר" בפסטיבל מנהטן ב-2015, בפסטיבל הקולנוע בניו יורק וב-12 פסטיבלים ברחבי ארצות הברית.
מוטי בן-ינאי
מוטי בן-ינאי (נולד ב-1 בינואר 1940) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת ישראלי.
קורות חיים
נולד בעיירה קרשלדאן (Körösladány) בהונגריה, בשם אנדרה, לטרי ויאנוש סקלר, שני בין שלושת ילדי המשפחה. אמו טרי, שהייתה בת למיעוט השוואבי-גרמני בהונגריה, התגיירה על מנת להינשא לאביו.
בן-ינאי הוא ניצול שואה שעלה לישראל עם הוריו ב-1948. תחנתם הראשונה בישראל הייתה במחנה המעבר בפרדס חנה, אך לאחר תקופה קצרה שוכנה המשפחה במושבה הגרמנית בירושלים. בן-ינאי נותר בן יחיד להוריו, ששכלו את שני אחיו האחרים - אחיו הצעיר נרצח בשואה בידי ז'נדרמים הונגרים משתפי פעולה של הנאצים ואילו אחיו הבכור נפל בישראל כלוחם במלחמת העצמאות.
לאחר עלייתו לישראל בגיל 8, החל את לימודיו בבית חינוך לילדי עובדים בירושלים. בגיל 12 הצטרף לתנועת השומר הצעיר והתמיד בחברותו בה עד לגיוסו והצטרפותו לגרעין נח"ל בקיבוץ שמיר. בשנת 1954 העתיקה משפחתו את מגוריה לתל אביב, בה גם המשיך בחברותו בשומר הצעיר. בתל אביב, נרתם לסייע לפרנסת המשפחה והחל לעבוד כעוזר מכונאי במוסך. את השכלתו השלים בלימודי ערב בבית הספר התיכון המקצועי ע"ש מקס פיין. במהלך שירותו הצבאי בנח"ל, הצטרף לגרעין שעלה להתיישבות בקיבוץ שמיר ושירת גם כצנחן ולאחר שירותו אף נותר בקיבוץ והצטרף אליו כחבר עד לשנת 1966.