cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איומו סקו
קריירת מועדונים
סקו גדל במחלקת הנוער של סרסו אוסקה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל היפנית. בסך הכל ערך 67 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-18 בינואר 2022 חתם סקו בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית. ב-27 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לסנט גאלן במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת.
קריירה בינלאומית
סקו היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של יפן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר.
אמיר ח'אן
מוחמד אמיר חוסיין ח'אן (באנגלית: Mohammed Aamir Hussain Khan; נולד ב-14 במרץ 1965) הוא שחקן, במאי, תסריטאי, מפיק ומגיש טלוויזיה הודי, שבולט בפעילותו בבוליווד ואחד מגדולי השחקנים של הקולנוע ההודי.
הוא אחד משלושת כוכבי הקולנוע הגדולים של בוליווד מאז שנות ה-90 ונחשב לאחד מ" שלושת החאנים ": אמיר ח'אן, שאה רוח' ח'אן וסלמאן ח'אן. יחד, הם כיכבו בעשרת סרטי בוליווד הרווחיים ביותר, ושלטו בקופות ההודיות מאז שנות ה-90. מתוך השלושה אמיר חאן נחשב המצליח ביותר מאז סוף שנות ה-2000.
ביוגרפיה
ח'אן נולד בעיר מומביי שבהודו והחל לשחק בסרטים כבר מגיל קטן. הוא בן דודם של שאהרוח' ח'אן וסלמאן ח'אן.
ההכרה הרשמית הראשונה של ח'אן כשחקן על ידי מבקרי הקולנוע הייתה בשנת 1988 עם הסרט "KSKT" שהיה מעין גרסה מודרנית של "רומיאו ויוליה". את התפקיד הנשי שיחקה ג'והי צ'אולה שהיה זה סרטה הראשון.
הפריצה הגדולה שלו הייתה בסרט הנעורים "אהבה, אהבה, אהבה", סרט אשר פרץ את גבולות הודו לאסיה ולרוסיה ובהודו עמד בראש שוברי הקופות של אותה שנה.
שיחק בכחמישים סרטים, בהם: "הלב", "משאלה", "שלושה אידיוטים", "כוכבים על פני האדמה" ו"התאגים מהינדוסטאן".
בשנת 2001 שיחק בסרט הספורט "לאגאן", שם שימש גם כמפיק ראשי. ח'אן זכה בפרס פילמפייר על תפקידו והסרט עצמו זכה בפרס פילמפייר לסרט הטוב ביותר והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
זכה בפרסים על משחקו בשנים 1991 ו-1995 בטקס פרסי הפילמפייר.
חיים אישיים
ח'אן נישא בשנת 1988 לאשתו הראשונה, רינה דוטה, ונולדו לו שני ילדים. ב-2002 התגרשו. ב-2005 נישא לאשתו השנייה, הבמאית קיראן ראו, ומנישואים אלו נולד ילדו השלישי.
ב-2015 ח'אן הפך לטבעוני. בריאיון סיפר שקיבל את ההחלטה לעבור לטבעונות בהשפעת אשתו, שגם היא טבעונית, וכמו כן בהשפעת סרטון שצפה בו ביוטיוב, ולאחר שגילם דמות צמחונית בסרט "דאנגל".
כפר אוריה
כפר אוריה הוא מושב בשפלת יהודה ליד העיר בית שמש השייך למועצה אזורית מטה יהודה.
ראשית ההתיישבות
בדצמבר 1912 התפרסם בהצפירה שעִסקה לרכישת המקום אושרה על ידי הפחה, למרות האיסור על היהודים לרכוש קרקעות, מכיוון שהרכישה נעשתה על ידי מנשה מאירוביץ ואחרים מראשון לציון, רחובות וגדרה, שעל פי הפחה הם איכרים אמיתיים, שעליהם האיסור אינו חל. המקום, בשטח של כ-5000 דונם, נרכש משלושה אחים נוצריים. הוא תואר כ:
בפועל, המקום נרכש על ידי חברת גאולה. על פי המתואר על ידי שמואל דיין, הרכישה התבצעה קודם לכן, ובמשך זמן מה הוחכרו השדות לערביי הסביבה.
בתחילת שנת 1913 הזמין מאיר רוטברג את "חבורת סג'רה", שכללה 13 חברים ושלוש חברות, לבוא וליישב את המקום תחת הנהלה ציבורית של המשרד הא"י. החבורה התגוררה בחאן כפר אוריה ושהתה בו קרוב לשנה וב-2 בנובמבר 1913, עזבו את המקום עקב העברת השטח לניהול פרטי.
באמצע 1913 נמכר המקום לשלושים משפחות של יהודי ביאליסטוק שרכשו אותו בעזרת החברה הברלינית ליישוב ארץ ישראל (איק"א). בעקבות זאת מונה אליעזר קרסנר למנהל המקום והוא הביא פועלים להקמת משקים עבור הבעלים. קבוצה ראשונה של פועלים עזבה את המקום בטענה שקרסנר אינו יודע לנהל ובמקום זאת עוסק בכפייה דתית. במקומם הובאו פועלים דתיים. בפברואר 1914 סבל המקום מהתקפה של ערביי הסביבה. במאי 1914 פוטר אליעזר קרסנר ובמקומו הובאה משפחת משגיחים. ביולי 1914 עבדו בחווה 25 פועלים יהודים ו-20 פועלים ערביים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעה למקום קבוצת עבודה של לוי אשכול ששהתה במקום במשך כשנתיים. בראשית 1920 שהתה במקום קבוצה של 14 פועלים. בשנת 1920 הם עברו לדגניה ב' לרגל התיישבות בעלי הקרקע במקום.
בשנת 1920 עלו למקום נציגים של 5 משפחות מיהודי ביאליסטוק וב-1921 היו במקום שמונה משפחות מתוך 30 איש שהחזיקו בבעלות על האדמה במקום. 11 נוספים מבעלי האדמות היו בארץ ישראל אך לא בכפר והשאר היו בחוץ לארץ. מצב זה גרם לכך שהצטברו חובות מיסים על האדמות שלא עובדו. ניסיונות למצוא חוכרים יהודים לאדמות כדי לשלם את המס לא צלחו והייתה כוונה להחכיר את האדמות לערבים.
בשנת 1922 החליטו התושבים להעביר חלק מהאדמות לקרן הקיימת כדי שיביאו למקום מתיישבים נוספים. למקום הובאה קבוצה לא דתית, למורת רוח תושבי המקום. לאחר זמן מה הוחלט להחליפם באנשי המזרחי. בשנים 1923–1927 שהתה במקום קבוצה של פועלים של הפועל המזרחי אולם הם נאלצו לעזוב בהוראת המוסדות המיישבים ועברו לכפר חסידים.
בשנת 1929 התגוררו בכפר שש משפחות שכללו 15 נפש. לקראת מאורעות תרפ"ט, הגיע ערבי מליפתא לאחד המתיישבים, והודיע לו על הכוונה של הערבים לפרוע בתושבי הכפר. התושבים עזבו את הכפר אל ביתו של שייח' איסמעין שבגבעה ממול הכפר, שהבטיח להם שיגן עליהם. כ-300 ערבים התנפלו על הכפר שדדו את תכולתו ושרפו את בתיו. למחרת הועברו אנשי המקום בכלי רכב לרחובות ואחד האנשים שנשכח במקום הלך ברגל מחופש לערבי לחולדה. לאחר כשבועיים יצאו שניים מתושבי הכפר בלויית אנשי משטרה לסיור בכפרים לזהות רכוש שדוד ופורעים שהשתתפו בהתנפלות על הכפר. על הכפרים מהם יצאו מחריבי כפר אוריה, בהם בית ג'יז ובית סוסין הוטל קנס קיבוצי של 1650 לירות. הכפר נותר בשממונו והאדמות הוחכרו לערבים לעיבוד. ניסיונות לחדש את היישוב במקום לא צלחו משום שהאדמות היו פרטיות, ולא בחזקת הקרן הקיימת לישראל, ולכן קיבוצים כמו קריית ענבים סירבו להשקיע במקום.
משנות ה-40 ואילך
המושב הוקם מחדש על חורבות המושב הישן ב־1944 על ידי יהודים דתיים יוצאי כורדיסטן, והפעם כמושב עובדים. המקום הוקם בסיוע של יהודי ארגנטינה דרך חברת בנים לגבולם והמזרחי שסייע בבניית בית כנסת ומקווה.
במרץ 1947 נהרג רועה ערבי מיריות נוטרי כפר אוריה לאחר שהרועים עלו על שדות הכפר עם עדריהם והמון מבית ג'יז איים על הנוטרים. ב-10 בינואר 1948 הותקפה שיירת של אנשי החי"ש שנסעו מן הכפר לעבר חולדה, שניים מן המגינים שבשיירה נהרגו מאש שנפתחה לעברם מח'רבת בית פאר. למחרת, ב-11 בינואר, הותקף הכפר על ידי המון ערבים. מגיני כפר אוריה יצאו למתקפת נגד על הערבים בח'רבת בית פאר והעלו באש את בתיה. במהלך התקפת הערבים נהרגו שלושה ממגיני המקום ושניים נפצעו. על פי ההערכות נהרגו 25 תוקפים, בהם אנשי הלגיון הערבי ונוטרים ערבים. מתקפת הנגד של מגיני כפר אוריה זכתה לתשבחות ביישוב היהודי כדרך הנכונה להתמודד עם התוקפים. במהלך מלחמת השחרור היה המושב נתון במצור במשך 5 חודשים, והאספקה הייתה מוצנחת שלוש פעמים בשבוע ממטוס. לאחר הכרזת העצמאות פונו לכפר אוריה אנשי המושבה הרטוב (בפעולה בפיקוד שלמה להט), אך בהמשך מלחמת העצמאות ננטש המושב, ו-30 המשפחות הועברו למחנה צבאי בריטי נטוש, "מחנה יעקב" בנתניה. בקשתם לחזור לכפר אוריה לא נענתה.
באפריל 1949 התיישבו במקום עולים מבולגריה, ובמרץ 1950 התגוררו במקום כ-60 משפחות. אליהם הצטרפו משפחות אחדות של יוצאי מרוקו ותימן. בספטמבר 1954, בעקבות דרישת הסוכנות היהודית מהמתיישבים לחתום על חוזים בהם התחייבו להחזיר את חובותיהם כשהם מוצמדים, החל המושב להתפרק. חלק מהתושבים מכרו את רכושם והחלו לעזוב והשדות הוזנחו. בעקבות זאת הוחלט שהמעוניינים בכך יוכלו לעזוב ובמקומם יובאו מתיישבים חדשים, בעיקר עולים מהודו וצפון אפריקה. בסוכנות טענו למתיחות בין ותיקים וחדשים במושב ובעל המשמר טענו שהמתיישבים הועזבו מפני שלא היו נאמנים למפא"י. בראשית 1955 נותרו בכפר אוריה 7 משפחות מיוצאי בולגריה והצטרפו אליהם עולים מצפון אפריקה שחלקם הגיעו ישר מהאונייה. עם השינוי בהרכב האוכלוסייה הונהג גם שינוי בענפי התעסוקה. בניגוד למתיישבים הקודמים שגידלו פרות, המתיישבים החדשים גידלו כבשים. השינויים לא עזרו ושוב ננטש המושב על ידי רוב תושביו ונותרו בו רק 10 משפחות. בתחילת תשי"ט (סתיו 1958) הגיעו אליו מתיישבים חדשים במסגרת התנועה מן העיר אל הכפר, אך מקורות מחייה מספיקים לא היו להם והמושב שקע בחובות.
המושב
בשנת 2009 החל איוש שכונת הרחבה בכפר אוריה.
במושב פועלת תנועת הצופים.
במושב ישנם כשלושה גני ילדים. רוב תלמידי היסודי לומדים בבית הספר השחר בטל שחר ורוב בני הנוער במושב לומדים בבית הספר "הרטוב" בקיבוץ צרעה. ישנם נערים אשר לומדים גם בבית הספר ״צפית״ אשר נמצא בקיבוץ כפר מנחם.
בשנת 2013 פרצה שרפה בגבעות שליד המושב שכילתה את רובה של הצמחייה עליהן.
סקאם ספרד (סדרת טלוויזיה)
סקאם ספרד (תרגום 'סקאם ספרד '; מעוצב לרוב כסקאם אספניה) היא סדרת טלוויזיה דרמת ספרים לבני נוער, המבוססת על סדרת הטלוויזיה הנורווגית סקאם. ארבע העונות שלה שודרו במקור מספטמבר 2018 עד אוקטובר 2020 ב- Movistar+.
הנחת יסוד
הבדיוני עוקב אחר חייהם של קבוצה של בני נוער (בעיקר אווה, קריס, נורה, וירי ואמירה),שלומדים בבית הספר התיכון IES איזבל לה קטוליקה ליד אל רטירו, במדריד, העוסקים בנושאים כגון בושה, בדידות, קבלה עצמית, בריונות, ביסקסואליות, פמיניזם, העצמה, אחווה ויחסים רעילים.
מאיינקה
מַאיִינְקַה (בהונגרית: Mályinka) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-693 תושבים בשנת 1990 עד 411 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-15%).
במאיינקה חיו יהודים בודדים ובמקום קיימים שאריות של בית קברות יהודי.
עדני מלך סקסוניה
עדני מלך סקסוניה (שם מדעי: Pteridophora alberti) הוא מין של עדני האנדמי לגינאה החדשה, הידוע בעיקר בשל נוצותיו הארוכות והצהובות הצומחות מפניו ומשמשות לחיזור. עדני מלך סקסוניה הוא יחיד בסוגו הטקסונומי, הנקרא Pteridophora.
שמו של עדני מלך סקסוניה ושמו המדעי alberti ניתנו לו כמחווה למלך אלברט, מלך סקסוניה (חי בשנים 1828 - 1902). גם שמה של אשתו הונצח במין אחר של עדני. העדני נקרא "קיסאבה" על ידי המקומיים, שם המחקה את קריאתו החזקה של הזכר. הוא ניזון מפרוקי-רגליים, פירות וחרקים.
אורכו של הזכר הוא 22 ס"מ. צבעו של הזכר הוא שחור וצהוב, עם קשתית חומה כהה, מקור שחור, רגליים חומות-אפורות, פה בצבע ירוק-טורקיז. שתי "קרניים" (נוצות ארוכות) צומחות ממצחו ומונחות משני צדי גופו. אורכן כ-50 ס"מ וצבען כחול-אמייל. הן ניתנות להנעה והרמה על ידי הזכר ומשמשות להרשמת נקבות בטקסי החיזור. נוצות אלה היו כל כך מוזרות, עד שכאשר הובא פוחלץ ראשון של העוף לאירופה, חשבו המומחים שהוא זיוף. העדני חי בגובה של 1,400–2,850 מ' מעל פני הים.
אף על פי שהזכרים ניצודים עבור נוצותיהם היפות, שבשימוש עבור טקסים, עדני מלך סקסוניה נפוץ יחסית בכל חלקי תפוצתו, ולכן מדורג במצב "ללא חשש" ברשימה האדומה של ארגון IUCN.
הזכרים הבוגרים מאוד טריטוריאליים, והזכר שומר על הנחלה שלו ממקום גבוה, בדרך כלל מצמרות עצים גבוהים, ושר כדי להורות על כך שהנחלה שלו.
בשנת 1996 סר דייוויד אטנבורו תיעד לראשונה את טקס החיזור של העדני.
המכון התורני אור עציון
המכון התורני אור עציון, או בשמו המלא המכון התורני לחקר כתבי יד אור עציון ע"ש ר' יצחק וחנה סטרולוביץ', הוא הוצאת ספרי קודש שנוסדה בשנת ה'תשמ"ד, ושייכת לישיבת אור עציון. על פי אתר הישיבה, המכון שם לו למטרה להיות מנוף ליצירה תורנית, להגדלת תורת ארץ ישראל במלוא משמעותה הרחבה והמקיפה, ולהעשרת אוצר הספרים היהודי בהוצאה לאור של יצירות תורניות ייחודיות. ראש המכון הוא הרב שלום קליין, מנהל המכון הוא הרב יקהת רוזן, ונשיאו הוא הרב חיים דרוקמן.
במסגרת המכון פועל אגף העוסק במחקר כתבי יד של הראשונים. במסגרת זו יצא לאור הספר אורחות חיים של הרב אהרן הכהן מלוניל בשנת ה'תשנ"ו, והספר "הלכות פסח", ביצא לאור בשנת ה'תשס"ט. בשנת ה'תש"ע הוציאו קבוצה מאברכי הישיבה את ספרו אור זרוע, מאת ר' יצחק מווינה עם קיצור פסקיו, בשיתוף עם מכון ירושלים. בנוסף, המכון מוציא לאור גם כתבי אחרונים רבים, וביניהם שו"ת מענה אליהו מאת הרב אליהו דוד רבינוביץ תאומים. המכון מוציא לאור גם את ספרי רבני הישיבה ורבנים אחרים בני דורנו, כמו ספרי הרב אלימלך בר שאול והרב משה צבי נריה, וספרי חסידות כמו שפת אמת על התורה ועל המועדים ופרי צדק, במהדורה מחודשת ומתוקנת, עם פתיחת ראשי תיבות.
שגרירות ישראל באדיס אבבה
שגרירות ישראל באדיס אבבה היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל באתיופיה.
היסטוריה
ב-1956 פתחה ישראל נציגות ראשונה באתיופיה, בדרג קונסוליה.
במאי 1962 הועלה דרג הנציגות לשגרירות. בפברואר 1963 מונה נספח צבאי בשגרירות, הראשון ביבשת אפריקה.
בנובמבר 1967 נהרג שגריר ישראל באתיופיה חיים בן-דוד, בתאונת מטוס, בעת שטס מאדיס אבבה לחווה חקלאית שנוהלה בידי ישראלים במסגרת ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
ב-23 באוקטובר 1973, אתיופיה, בהשפעת ארגון אחדות אפריקה, ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם ישראל.
ישראל החזיקה נציגות חשאית באתיופיה לאחר סגירתה הרשמית של השגרירות, אך לאחר גילוי קיומה על ידי שר החוץ משה דיין בראיון ב-1978 לתקשורת השווייצרית, היא נסגרה.
בינואר 1990 נפתחה מחדש שגרירות ישראל באתיופיה.
במרץ 1990 התפוצץ מטען במלון הילטון, בו התגורר השגריר מאיר יפה, שנחשד כנועד לפגוע בו. בעקבות האירוע הכריזה אתיופיה על שני דיפלומטיים לוביים שנחשדו במעורבות באירוע כאישיות בלתי רצויה.
יולי 1991 פתחה השגרירות סניף בחבל גונדר.
השגריר דורון גרוסמן נמצא ירוי בביתו במרץ 2005, כשהערכה היא שהתאבד.
האמנות נוספות
השגרירות מואמנת גם לבורונדי, מחידוש היחסים עם ישראל ב-1995.
השגרירות ייצגה את ישראל ברואנדה מחידוש היחסים בינה לבין ישראל ב-1994, אך ב-2019 נפתחה שגרירות ישראל ברואנדה.
השגרירות מואמנת גם לאיחוד האפריקאי שמושבו באדיס אבבה, ושגריר ישראל באתיופיה אללי אדמסו הגיש ביולי 2021 כתב האמנה לארגון כמשקיף, אך חלק מחברות הארגון התנגדו למהלך וטענו שמדובר ב"מחטף". בפברואר 2022 הוחלט להקים וועדה שתדון בעניין.
אנא
אנא הוא אמורא שקיומו שנוי במחלוקת ומקורו בשמועה בשם הגר"א. נטען עליו שנודע בענוותו וביראת החטא שלו.
מקור
המשנה בסוף מסכת סוטה מונה את שבחי רבי יהודה הנשיא ואומרת "משמת רבי בטלה ענוה ויראת חטא", על כך נכתב בגמרא:
רש"י בפירושו על דברי הגמרא מבאר שרב נחמן ורב יוסף מורים לתנא לא לשנות את המעלות "ענווה" ו"יראת חטא", מפני שמעלות אלו לא בטלו והם אוחזים במידה זו.
ביאור הגר"א
בכמה ספרים כתבו בשם הגר"א יישוב מחודש לדברי הגמרא, כוונת האמוראים לאמורא אשר שמו אנא, מספר חוקרים כתבו על דבריו שלגודל ענוותנותו של אמורא זה לא נמצא לו זכר בתלמוד.
"אנא" בסוגיות נוספות
בעקבות פירושו של הגר"א מספר אחרונים ביארו עם דבריו סוגיות נוספות:
זיהויים שונים
מספר זיהויים נמצאו בספרות לרבי אנא, רב אינא או רב איניא המוזכר בירושלמי מספר פעמים, או רבי איניא בר סיסי, יש שזיהו את אנא בסיפור המוזכר בירושלמי חלה (א ג) שרבי יונה שאל אלמוני שאלה ונענה "אף אנא סובר כן" ומפני חיסרונו של השואל יש שהסיקו שהוא אנא, רב יצחק לנדא בספרו לשמוע בלמודים זיהה אותו כרב עינא המוזכר בחולין (פד:) כאדם שלא משיב על חרפתו.
גנבה
גְּנֵבָה או גֶּזֶל פירושם לקיחת דבר בלי רשות בעליו. מושגים אלה מוכרים במשפט העברי, כמו גם במשפט הישראלי המודרני, שבו גנבה היא עבירה מוכרת בדיני העונשין, בעוד בדיני הנזיקין של המדינה מוכרת עוולת הגזל כחלק מהעוולות שבגינן ניתן לקבל סעד משפטי.
גנבה היא תופעה הקיימת בכל תרבויות האדם, ובכולן היא נחשבת לעבירה.
במשפט הישראלי
פקודת הנזיקין הישראלית, שהיא פקודה שיצאה מאת המחוקק המנדטורי, מכירה בעוולת הגזל, כחלק מן העוולות הנקראות "שליחת יד". ב מוגדר "גזל":
ייחודה של עוולת הגזל לעומת עוולות אחרות הוא בכך שבנוסף לכל הסעדים המוקנים לתובע, יכול הנפגע מגזל גם לדרוש לידו את השבת מיטלטליו שנגזלו.
חוק העונשין של מדינת ישראל אינו אוסר על ה"גזל", אלא על עבירת הגנבה, שיסודותיה דומים. נקבע כי:
הגונב, דינו מאסר שלוש שנים.
עוולת הגזל ועבירת הגנבה הם חיקוקים שמקורם ההיסטורי במשפט האנגלי, והקשר שלהם אל המושג ההלכתי קלוש.
איסור גזל וגנבה ביהדות
גזל הוא מצוות לא תעשה מן התורה שעניינה לקיחת חפץ מבעליו בכוח, שלא ברשות הבעלים; התורה מצווה על כך בספר ויקרא:. איסור גזל הוא לאו הניתק לעשה, ולפיכך אדם שגזל ועבר על הלאו מחויב במצוות עשה של "והשיב את הגזילה"; המקור לדין זה גם הוא בספר ויקרא:. במקרה שהחפץ השתנה בזמן שנמצא אצל הגזלן, דהיינו שאכלו אותו או שינו את צורתו (ואפילו היה הדבר באונס), הרי החפץ שייך לגזלן, והגזלן חייב לשלם את תמורתו לבעליו (ולא את החפץ עצמו). חז"ל אמרו ש"השואל שלא מדעת כגזלן" - דהיינו אדם שלקח חפץ שלא ברשות הבעלים, אפילו על מנת להחזירו אחר-כך לבעלים, הרי זה גזל. אולם במקרים מסוימים כלל זה לא מוחלט (לדוגמה: ניחא ליה לאיניש ליעבד מצווה בממוניה או זכין לאדם שלא בפניו).
נוסף על איסור הגזילה, ישנו איסור נוסף – איסור גנבה, שאף עליו ציוותה התורה:. ההבדל בין גנבה לגזילה הוא בכך שגנבה נעשית בהיחבא ובלא ידיעת הבעלים, ואילו גזילה נעשית בכוח ובידיעת הבעלים. בהלכה מובא גם איסור סיוע בעבירה, ומי שקונה סחורה גנובה למשל נחשב כמסייע בעבירה.
איסור גנבה מהתורה הוא גם בגנבה מיהודי וגם בגנבה מגוי. ואין חילוק ביניהם ואסור לגזול מהתורה אף את הגוי (הכלל אומר שאיסורים שלא נאמר לאחריהם השייכות ל "אחיך" או "רעך" הכוונה היא כוללנית גם לגוי ולכן למשל איסור "לא תרצח" הוא גם ביהודי וגם בגוי) כמו כן איסור גזל הוא אחד משבעת מצוות בני נוח וגם הגויים מחויבים בו.
איסור גזל וגנבה באסלאם
על פי האסלאם דינו של גנב הוא כריתת ידיו, במקרים חמורים גם כריתת רגליו. במקרים של גנבת עבד או עובד מאדונו, מעבר לכריתת ידיו ורגליו לעיתים חוקי השריעה אף מתירים סירוס.
עונת 2013/2014 בליגת העל בכדוריד
עונת 2013/2014 בליגת העל בכדוריד  הייתה העונה ה-60 של תחרות ארצית בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות. לאחר שני סיבובים, שמונה קבוצות המשיכו את האליפות בשיטת פלייאוף.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על התיקו במשחק.
בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת בליגת משנה, לליגת העל עלו מ.כ. חולון והפועל אשדוד. העונה הסדירה החלה ב-20 בספטמבר 2013 המחזור ה-22 הסתיים ב-21 במרץ 2014. העונה הסתיימה ב-13 במאי בניצחון של מכבי תל אביב בסיום מפגש שכלל 3 משחקים. זו הייתה האליפות הראשונה בתולדות המועדון.
הקבוצות שסיימו את העונה במקומות 9-12 שיחקו בבית תחתון. הקבוצה שסיימה במקום האחרון הפועל קריית אונו. אס"א תל אביב ומכבי רחובות לאחר משחקי מבחן עם קבוצה של הליגה השנייה שרדו. במקום הקבוצה שירדה, לליגת העל לעונת 2014/2015 בליגת העל בכדוריד עלתה קבוצה בודדת.
גירוש יהודי הונגריה מערי השדה ומהכפרים
גירוש יהודי הונגריה מערי השדה ומהכפרים (בהונגרית: A magyarországi vidéki zsidóság gettósítása és deportálása) התרחש בין ה-14 במאי לבין 9 ביולי 1944, הידוע כשואת יהודי הונגריה. רובה המכריע של האוכלוסייה היהודית בהונגריה בערי השדה ובכפרים רוכזה בגטאות מאמצע אפריל בתנאים בלתי אנושיים, נגזל ממנה כל רכושה ומאמצע מאי גורשה ברכבות למחנות ההשמדה מעבר לגבולות המדינה (לרוב למחנה ההשמדה אושוויץ). הגירושים התרחשו בשיתוף פעולה הדוק בין הרשויות ההונגריות לאלה הגרמניות, כשעיקר העבודה בוצעה על ידי הז'נדרמריה ההונגרית. מהצד הגרמני האחראי העליון היה האס.אס. אוברשטורמבנפירר (SS-Obersturmbannführer) אדולף אייכמן, בצד ההונגרי האחריות נפלה על סגני שר הפנים (הם כונו "מזכיר מדיני") לאסלו באקי ולאסלו אנדרה וכן על סגן אלוף לאסלו פרנצי מהז'נדרמריה ההונגרית. ארבעה אלה הובילו את גירוש היהודים למחנות ההשמדה. 87 אחוז מתוך 437,000 היהודים שגורשו בדרך זו, כ־380,000 איש, נרצחו. (תהליך הגירוש היה משלוח של כ-7,800 יהודים בממוצע מדי יום ביומו במשך 56 ימים, באמצעות כ־130 קרונות רכבת ליום ששימשו קודם להסעת בהמות).
הגירוש ההמוני של יהודי בודפשט לא התרחש בתקופה זו ומאחר שעוצר הונגריה, האדמירל הורטי, השעה את גירוש היהודים מהמדינה רגע לפני גירוש היהודים מהבירה (מחשש תגובת בעלות הברית שלהערכתו עמדו לנצח) חלקם הגדול מיהודי בודפשט אכן ניצל. הקמת הגטאות בבודפשט לא התרחשה עד סוף 1944, אולם במחצית השנייה של יוני שנה זו אולצו יהודי הבירה לענוד טלאי צהוב ולעבור לבנייני הטלאי הצהוב.
רקע
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, האנטישמיות בממלכת הונגריה עברה לרמה של מדיניות ממשלתית הרשמית. החוק היהודי הראשון שהתקבל בשנת 1938 הגביל את מנהגי היהודים; החוק היהודי השני בשנת 1939 הידק עוד יותר את ההגבלות הללו והרחיב את היקף הנפגעים מהן, ואילו החוק היהודי השלישי בשנת 1941 הרחיב עוד יותר את היקף הגדרת האזרחים שנקבעו כיהודים והרחיב את שלילת זכויותיהם. כמו כן נאסר על יהודים להתחתן עם לא-יהודים.
מפקד האוכלוסין ב-1941 מנה כ-725,000 יהודים בהונגריה שהתרחבה בעקבות עדכון חוזה השלום בטריאנון (חוזה ורסאי). בנוסף, החוקים נגד היהודים סיווג כ-100,000 אזרחים נוצרים (מתנצרים) כיהודים. בין 1941 לבין 1944 פחתה האוכלוסייה היהודית במדינה עקב גלי הגירושים של יהודים למחנות השמדה לאחר הטבח בקמניץ-פודולסקי ב־1941, טבח נובי סאד, ב-1942 וגיוס מאסיבי של יהודים לעבודות כפייה במסגרת שרות העבודה של הצבא ההונגרי. במסגרת זו מצאו את מותם קרוב ל 100,000 יהודים. בעת הכיבוש הגרמני את המדינה ב -19 במרץ 1944, נשארו כ־760-780 אלף יהודים בהונגריה. האוכלוסייה היהודית הייתה הגבוהה ביותר בבודפשט ובמזרח המדינה (כולל אזור זקרפטיה שסופחה אליה).
קומנדו אייכמן
מיד לאחר כיבוש המדינה על ידי הוורמכט הגיעה להונגריה קומנדו אייכמן ה"זונדראיינזצקומנדו" (היחידה למבצעים מיוחדים) בראשות סגן אלוף אדולף אייכמן, שתפקידה היה לבצע את גירוש היהודים מהונגריה. היחידה, כולל הנהגים ואנשי הביטחון, מנתה לא יותר מ 150–200 איש. סגנו של אייכמן היה סגן אלוף הרמן קרומיי, ששירת קודם בגטו לודז'. בין הקצינים היו דיטר ויסליצני, שהוביל את גירושם של יהודי סלובקיה בשנת 1942 ויהודי יוון בשנת 1943, תאודור דַנֶקֶר, שניהל את הגירושים בצרפת, בבולגריה ובאיטליה, כמו כן הגיע גם אלויס ברונר, שהשתתף קודם לכן בגירוש היהודים האוסטרים, הצ'כים, צרפתים והיוונים. העניינים המשפטיים טופלו על ידי אוטו הוּנְשֶה, על ההובלה ברכבות היה אחראי סרן האס.אס. פרנץ נובאק.
מספר אנשי קומנדו אייכמן בלבד לא היה מספיק לגירוש מאות אלפי יהודים, אך פעילותם נעזרה רבות בשיתוף פעולה תומך של הרשויות ההונגריות. בזמן שאייכמן חיכה למשפטו בישראל, הוא נזכר: "כמובן, אני חייב להתוודות בענווה כי המכניזם של הרשויות ההונגריות עבד באופן כה יעיל שרשויות דומות במדינות אחרות לא יכלו להעיד על עצמם על יעילות כזו באותם זמנים. לא רק בענייני היהודים פעלו כך, אלא בכל מטלותיהם הרשמיות האחרות. אמרתי לעצמי שוב ושוב 'תראה, תראה' עד עכשיו חשבת שרק בגרמניה יש סוג כזה של דיוק, ואתה יכול לראות כאן לפחות אותו דיוק מביך. הערצתי את הממשל הציבורי ההונגרי..."
תפקיד הנהלת משרד הפנים ההונגרי
הצוות המצומצם של אייכמן לא היה יכול להספיק לביצוע גירוש מאות אלפי יהודים בהונגריה. לביצוע מבצע רב היקף כזה נדרשה מעורבות רשויות אכיפת החוק ההונגריות (באזור הכפרי, הז'נדרמריה, בבודפשט המשטרה), של מינהל הרשויות המקומיות וכן גם התמיכה של הנהלת משרד הפנים הייתה חיונית. אייכמן קיבל זאת מאנדור יארוש, שר הפנים, מאסלו באקי מזכיר המדינה הפוליטי, ולאסלו אנדרה מזכיר המדינה המינהלי.
עם הקמת ממשלת דמה סטויאי העוצר מיקלוש הורטי נתן לממשלה יד חופשית להסדיר את הסוגיות הקשורות ביהודים. בפועל סטויאי הטיל את המשימה על יארוש, יארוש על באקי ואנדרה. לפיכך, ניהול ביצוע הגירוש של שלושת רבעי מיליון היהודים בוצע על ידי שלושת הנ"ל, שלושת ה"לאַצִי" כפי שכונו שהוא שם חיבה בהונגרית ל"לאסלו".
תוכנית יישום
בימים שלאחר הכיבוש הגרמני והעלייה לשלטון של ממשלת סטויאי התקיימו דיונים אינטנסיביים בהם הובהר ה"פתרון סופי לשאלה היהודית". המסגרת הרעיונית סופקה על ידי תוכנית תלת פאזית שנבדקה כבר קודם במדינות אחרות. וחלקיה היו:
על פי התוכניות הקונקרטיות, במהלך השלב הראשון נדרשו היהודים לענוד טלאי צהוב בצורת מגן דוד והותקנה סדרת תקנות שהגבילו קשות את זכויות האדם שלהם. הן אסרו את השתתפותם בחיי התרבות, אסרו עליהם להיכנס למקומות בילוי, הגבילו את חופש התנועה שלהם, הגבילו את העסקתם, אסרו עליהם להעסיק גויים, הורו להם מתי והיכן לבצע קניות ועם הזמן הכריחו אותם לעזוב את מקומות מגוריהם. התוכניות לשלב השני חייבו הקמת גטאות יהודיים בכפרים ביישובים עם אוכלוסייה של יותר מ -10,000 תושבים, אשר נאלצו אז להעביר את האוכלוסייה היהודית ליישוב זה מהכפרים מסביב. המטרה הייתה, מצד אחד, לבודד עוד יותר את היהודים משאר האוכלוסייה, ומצד שני להקל על העברת היהודים למחנה המוות בשלב השלישי.
השלב השלישי של תוכנית הטיהור של המדינה מיהודים היה לזרז את הסעת היהודים מחוץ למדינה ברכבות. בין לאסלו אנדרה לבין אדולף אייכמן הייתה מחלוקת. אנדרה היה מתחיל את הגירוש בבודפשט, ואילו אייכמן הציע לגרש תחילה את יהודי הכפר, בציפייה ליהודים העשירים, בעלי השפעה רבה יותר, וניידים יותר, שיברחו לבודפשט. שם הוא קיווה לסיים את גל הגירוש הלאומי במהלך של פשיטה גדולה ולעצור ולגרש את כולם בבת אחת. לבסוף עמדתו של אייכמן התקבלה והגירושים החלו באזורים הכפריים, בעיקר באזורים המזרחיים והדרום-מזרחיים של המדינה שהיו אז המאוימים ביותר לכיבוש ושחרור על ידי כוחות סובייטים שהתקרבו.
במהלך תכנון פעולת הגירוש, המדינה חולקה לשישה אזורים. בכל מקרה האזורים כללו מחוז אחד או יותר של הג'נדרמריה :
חיים זיסוביץ
חיים זיסוֹביץ (נולד ב-18 בספטמבר 1951) הוא איש תקשורת, שדרן רדיו, עיתונאי ויועץ תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בפרדס חנה לדב ואסתר זיסוביץ, ניצולי השואה. אמו ניצולת אושוויץ ואביו ניצול מחנות עבודה. הוא למד בבית הספר היסודי "ישורון", והמשיך למדרשית נעם בפרדס חנה. ב-1969 התגייס לצה"ל, ושירת כחובש קרבי בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.
בתחילת דרכו זיסוביץ היה מדריך חברתי בפנימייה של מדרשית נעם בפרדס חנה, שבה לימד את מקצוע הלשון העברית. באותו זמן גם עבד כמסגר. ב-1977 הצטרף לקורס כתבים של "קול ישראל" ועבר להתגורר בירושלים. בסיום הקורס התקבל ככתב בקול ישראל, שם עבד 27 שנים בתפקידים שונים: כתב לענייני דתות, כתב לענייני חינוך, כתב לענייני ירושלים וככתב פרלמנטרי. הוא הגיש מספר תוכניות אקטואליה ברשת ב', כגון: הכל דיבורים ויומני חדשות. במקביל הגיש בערוץ הראשון מספר תוכניות אירוח על מסורת ודת. ביניהן "על רגל אחת" ו"צירופים". בתום תפקידו ככתב פרלמנטרי התמנה זיסוביץ למזכיר המערכת (מנהל החדשות) של רשת ב', ולאחר שלוש שנים פרש מתפקידו, אך המשיך להנחות יומני בוקר. באותה עת, הוא החל לעבוד כמנהל מכירות בחברת בנייה, ועבד בחברת "צפחה" ובחברת "מ. אביב".
ב-2009 הצטרף זיסוביץ לאוניברסיטת בר-אילן כראש מערך דוברות והסברה, וב-2011 מונה גם לראש היחידה ללימודי תעודה בתקשורת, "ערוצים", שאליה גייס בעלי שם רבים מתחום התקשורת.
אחד החידושים המזוהים עם זיסוביץ הוא פינת "פרשת השבוע" בכל פתיחת יומן הצהריים של רשת ב' בימי שישי, עליה זכה במהלך השנים לתגובות רבות מן המגזר החילוני והדתי. בפינה זו קישר זיסוביץ את פרשת השבוע לענייני אקטואליה. בהסבריו הוא העדיף לא להסתמך על פרשנים מסורתיים אלא להוסיף נקודות מבט משלו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 ב-2019 שימש כדובר מפלגת מגן של גל הירש.
חיים אישיים
זיסוביץ נשוי לאילנה ואב לחמישה. מתגורר בבית חורון.
גראן סאסו
גראן סאסו ד'איטליה (באיטלקית: Gran Sasso d'Italia) הוא גוש הרים, ששיא גובהו 2,912 מטרים, הנמצא במרכז הרי האפנינים, במחוז אברוצו. זהו גוש ההרים הגבוה ביותר במרכז איטליה. רכסי ההרים של גראן סאסו עומדים במרכזו של הפארק הלאומי גראן סאסו א מונטי דלה לאגה.
גאוגרפיה
בדומה לכיוון הכללי של רכס הרי האפנינים, כיוונם של שלושת הרכסים העיקריים שמרכיבים את גראן סאסו הוא צפון-מערב - דרום-מזרח. הרכס נמצא בשתי נפות: נפת טראמו ונפת ל'אקווילה. מצפון נתחם הרכס ביישובים פאנו אדריאנו (Fano Adriano), איזולה דה גראן סאסו (Isola del Gran Sasso) וקסטלי. ממזרח הוא נתחם בקניון פופולי. בדרום-מערב הוא נתחם במישור אסרגי (Assergi), בדרום הוא נתחם על ידי ל'אקווילה וקמפו אימפרטורה ובצפון-מערב על ידי אגם קמפוטוסטו.
גוש ההרים נחלק לשלושה רכסי משנה.
המפנה המערבי של גוש ההרים נוטה להיות מתון יותר ומכוסה צמחייה, בעוד שהמפנה המזרחי נוטה להיות תלול וסלעי.
מנקודת מבט גאולוגית, המסיב מורכב מסלעי משקע של אבן גיר, דולומיט וחוואר. מבחינת גובה ההרים, הרכב הסלעים והאופי הגאומורפולוגי, גוש גראן סאסו הוא החלק בהרי האפנינים שהוא הדומה ביותר להרי הדולומיטים בצפון איטליה. הגוש נוצר לפני כ-6 מיליון שנים, בתקופת המיוקן, יחד עם עליית כל רכס האפנינים. הוא עבר סדרה של העתקי דחיקה ומאמצי דחיסה  שחוללו שברים ושקעים שבאים לידי ביטוי בעמקים שבגוש ההרים. מלפני 600,000 שנים (עידן הקרח גינץ ) ועד לפני 10,000 שנים (עידן הקרח וירם ) פעלו על הגוש כוחות בליה קרחוניים.
האזור הוא מוקד של רעשים. ברעידות האדמה שהתחוללו בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 תועדו מפולות סלעים גדולות ושינויים במבנה ההרים.
קרחון קלדרון הוא קרחון יבשתי הנמצא במורד המערבי של פסגת קורנו גרנדה (הגבוהה ביותר בגוש). זהו הקרחון הדרומי ביותר באירופה.
היסטוריה אנושית
אזור גראן סאסו מאוכלס לפחות 100,000 שנה. באזור קלאשו (Calascio) נמצאו שברי עצם הירך של נער בן 14 שזוהה כאדם ניאנדרטלי וחי לפני 80,000 שנים בתקופת האבן. הממצאים נמצאו בגובה 670 מטר. אלו שרידי האדם הניאנדרטלי העתיקים ביותר שנמצאו במחוז אברוצו. בערוצים הסלעיים נתגלו גם רסיסי עצם של בעלי חיים שונים ששימשו כמאכל לאדם, בהם: זאב, נמר, סוס, צבוע מערות, ואף עכברים ולטאות. מבין מכפילי הפרסה הועדפו כטרף: צבאים, יעלים, איילי הכרמל ושורי בר. פתיתי פחם ושברי אבן צור מאפשרים לשחזר את הרגלי הניאנדרטלים הללו; הם טבחו טרף במערות ואכלו אותו נא או צלוי על אש שהובערה בענפי ערער ואשוח. ראשי החניתות נחצבו מסלעים מההרים מונטה סקרפאנו ומונטה בולצה.
ממצאים מקמפו פריקולי (Campo Pericoli) מעידים כי בתקופת הברונזה חצו ציידים פרהיסטוריים דרך מעברי הרים את הדרך לקמפו אימפרטורה. (במאות ה-13 עד ה-11 לפני הספירה). כמו כן, שרידי כלי חרס וראש חץ עשוי ברונזה הכולל שני חורים, שנמצאו בתחום רוקה קלאשו, מעידים על התיישבות של ציידים ולקטים במקום. חפירות ארכאולוגיות שנערכו בסמוך לאסרגי מוכיחות קיום התיישבות בתקופת הברזל.
מעברי ההרים, המחברים את אזור טראמו המזרחי עם אזור ל'אקווילה המערבי, היו בשימוש מאז התקופה הפרהיסטורית. הם שימשו כנתיב מסחר בין חקלאות הצומח ברוב האזור הצפוני ובין חקלאות המרעה ברוב האזור הדרומי. יש עדויות היסטוריות על ניצול אינטנסיבי של קמפו אימפרטורה למרעה. לאחר השתלטות הנורמנים על דרום איטליה בתחילת המאה ה-10, נפתחו באזור ערוצי תחבורה נוספים ששימשו בעיקר נתיבים לשינוע עדרים לצורך מרעה בקיץ ובחורף.
מסחר נוסף, שנמצאו לו עדויות ושידוע כי התקיים כבר במאה ה-16, הוא ניצול שלג. השלג נכרה משדות שלג שנמצאו בגובה רב ואוחסן בבארות שעומקן הגיע עד ל-20 מטר. השימוש בו היה בקיץ, לייצור סורבה ולשימושים רפואיים. סחר השלג היה מוסדר על ידי העיריות, אשר קבעו תעריפים מיוחדים לשלג על פי דירוגי איכות שנסמכו על צבע השלג ועל מקום האיסוף שלו. מסחר זה התקיים עד תחילת המאה ה-20.
במלחמת העולם השנייה היה האזור תחת שלטון המשטר הפשיסטי באיטליה. האירוע העיקרי שבו התפרסם האזור במלחמה, היה פשיטת גראן סאסו, - פעולת הקומנדו שבה שוחרר רודן איטליה המודח, בניטו מוסוליני, ממעצרו בקמפו אימפרטורה. מוסוליני שוחרר על ידי צנחנים גרמנים ב-12 בספטמבר 1943. האזור נכבש על ידי בנות הברית מידי הצבא הגרמני במסגרת קו החורף, אנציו ומונטה קאסינו באמצע 1944.
בעלי חיים
בעל החיים הנמצא בסמל הפארק הלאומי גראן סאסו לאגה הוא צפיר האפנינים, שנכחד ועבר פרויקט השבה שהביא היום למצב בו קיימים כ-500 פרטים. בעל חיים בולט נוסף הנמצא בסכנת הכחדה הוא דוב חום מרסיקן. עולם החי באזור כולל אוכלי עשב גדולים נוספים, כגון אייל אציל ואייל הכרמל והטורף העיקרי שלהם, זאב האפנינים. יונקים נוספים החיים באזור הם: דלק אירופי, חתול בר, גירית מצויה, דלק הסלעים, חמוס מבאיש, דרבן מצויץ ונברן השלג – מכרסם שהוא שריד לתקופת הקרח האחרונה החי בגובה רב. בין העופות בולטים הדורסים: עיט זהוב, נץ גדול, בז נודד, בז צוקים ואוח מצוי. בגובה הרב יותר בהרים בולטים: שלגית הרים, פיפיון מים , פיפיון שדות וסתרי צוקים.
צמחייה
בתחום הצומח, ניתן להבחין בין המפנה הצפון-מזרחי של טראמו ובין המפנה הדרום-מערבי של ל'אקווילה. הראשון, מאופיין בקרקע בעלת שכבה חרסיתית ונתון לרמת משקעים גבוהה יותר; אלה גורמים להגמוניה של עצי אשור, שיש להם גם ערך כלכלי רב. המפנה השני, במדרון הדרומי, מאופיין בקרקע של אבן גיר ובאקלים יבשתי. גורמים אלה מאפשרים בעיקר את התפתחותם של עצי צפצפה, קרפינוס ואלון שסוע. באזור יש גם עצי לוז, ערמון ואדר. בין השיחים בולטים הערער, אוכמנית, בלדונה וצינית מאטה. בין הפרחים בולטים השושן, פעמונית, בכור אביב, סוגי סחלבים שונים, גנציאנה ואדלווייס, פרח אלפיני שנדיר מאוד בהרי האפנינים ונמצא ברכס זה.
המעבדה הלאומית של גראן סאסו
באזור ההר שוכנת המעבדה הלאומית של גראן סאסו. המעבדה, המכונה בקיצור, LNGS, הוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20 והניסויים הראשונים בה התקיימו ב-1989. למעבדה, השייכת למכון האיטלקי הלאומי לפיזיקה גרעינית, יש חלק שנמצא מעל פני הקרקע ומצוי בתוך שטח הפארק הלאומי גראן סאסו א מונטי דלה לאגה, אך רובה הגדול נמצא מתחת לפני הקרקע, בסמוך למנהרת גראן סאסו והיא המעבדה התת-קרקעית הגדולה ביותר בעולם. עיסוקה העיקרי של המעבדה הוא בפיזיקת חלקיקים.
תיירות
אתר התיירות הבולט באזור הוא הפארק הלאומי גראן סאסו א מונטי דלה לאגה אשר נגיש באמצעות אוטוסטרדה A24 החוצה את איטליה מכביש הטבעת של רומא במערב ועד טראמו במזרח. למרות קרבתו היחסית לרומא, הפארק זוכה למיעוט יחסי של מבקרים, בעיקר בקיץ, בו המקומיים מעדיפים חופי ים והתיירים מעדיפים את ההרים בצפון איטליה. בחורף נפוצה באזור תיירות הסקי ובעונות האחרות בולטת פעילות טיפוס הרים. אתרי הסקי הבולטים באזור הם אלו של קמפו אימפרטורה, מונטכריסטו, פראטי די טיבו ופראטו סלווה. קברו של הקדוש הנוצרי גבריאלה פוסנטי, הנמצא בעיירה איזולה דל גראן סאסו ד'איטליה, זוכה ל-2 מיליון מבקרים בשנה. בין הסרטים המפורסמים אשר צולמו באזור גראן סאסו בולטים: שם הוורד של הבמאי ז'אן-ז'אק אנו, סוניה האדומה בכיכובם של ארנולד שוורצנגר ובריגיטה נילסן, ליידי נץ בבימויו של ריצ'רד דונר והמלך דוד בכיכובו של ריצ'רד גיר.
אופניים
למרגלות ההרים יש שבילים רבים המתאימים לרכיבה על סוסים, כמו גם לרכיבה על אופני הרים. השבילים נמצאים בשטח הגן לאומי גראן סאסו א מונטה דלה לאגה, ואורכם מסתכם בכ-320 ק"מ. רשת שבילים זו נקראת גם "ההיפודרום של גראן סאסו" והיא מתאימה לרכיבה על סוסים, אופני הרים ולהליכה. אתרי הסקי שבאזור שימשו עד 2017 חמש פעמים כנקודת הסיום בקטעי מרוץ האופניים הלאומי, ג'ירו ד'איטליה, בקטעים הנחשבים כהרריים, ואשר מסתיימים בפסגה. בפעם האחרונה, ב-1999 ניצח מרקו פנטאני בקטע שהחל בפסקארה והסתיים בקמפו אימפרטורה. בג'ירו ד'איטליה 2018 מתוכנן קטע 9 להתחיל בפסקו סאניטה שבקמפניה ולהסתיים בקמפו אימפרטורה.
הרייך הרביעי
הרייך הרביעי (גרמנית: Viertes Reich) הוא מונח המתאר שלטון עתידי שיישם את האידאולוגיה הנאצית ויהווה המשך לרייך השלישי, מונח בו השתמשו הנאצים כדי לתאר את גרמניה הנאצית.
מחצב
בין המחצבים השכיחים ביותר נמצאים תרכובות של צורן וחמצן, לדוגמה: חול וקוורץ (מהמינרלים הנפוצים ביותר בכדור הארץ), המשמשים לייצור זכוכית, וכן אבן גיר, אבני בזלת, עפרות של מתכות שונות ועוד.
הרייך הרביעי
המונח הופיע לראשונה בגרמניה הנאצית, בבדיחות פוליטיות שלעגו לתעמולה הנאצית שתיארה את השלטון הנאצי כנצחי (בגרמנית: Tausendjähriges Reich, הרייך בן אלף השנים). כתוצאה מכך ביולי 1939 הוצא המונח הרייך השלישי משימוש.
לאחר תבוסת גרמניה הנאצית מול בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, נעשה במונח שימוש, כדי לתאר חזון נאו-נאצי אוטופי של תחיית הרעיונות הנאציים, או כחזון דיסטופי המתאר השתלטות של כוחות גרמנים או נאו-נאצים על אירופה.
מחצב
בעברית תקנית המילה "מחצב" נהגית בבי"ת רפה, ואילו בנטייה היא נדגשת: מַחְצַבִּים, מַחְצַבֵּי־.
הרייך הרביעי
בחזונם של נאו-נאצים מאופיין הרייך הרביעי בהגשמת הרעיונות הנאצים (עליונות לבנה ובפרט עליונות הגזע הארי), מרחב המחיה, מיליטריזם טוטליטריזם, מימוש תורת הגזע ואנטישמיות. נאו-נאצים מאמינים שעליית הרייך הרביעי תסלול את הדרך לביסוס "האימפריה המערבית", אימפריה עולמית ארית, הכוללת ארצות עם צאצאי עמים אירופאים בולטים: אירופה, רוסיה, אנגלו אמריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, אמריקה הדרומית ומדינות אחרות עם מספר תושבים לבנים באופן משמעותי באמריקה הלטינית.
מחצב
מיון
ישנם מיונים שונים של סוגי מחצבים, המבוססים על הרכבם, על השימוש בהם או על אופן היווצרותם:
הרייך הרביעי
לעומתם, אנטי-דויטשים גרמניים חששו מרייך רביעי לאחר איחוד גרמניה, לאור גל הפשעים נגד זרים הפוגרומים והגזעניים שפרחה מחדש במדינות מזרח גרמניה לשעבר.
בספרו, "עלייתו של הרייך הרביעי: האגודות החשאיות שמאיימות להשתלט על אמריקה" (The Rise of the Fourth Reich: The Secret Societies That Threaten to Take Over America), טוען העיתונאי והסופר ג'ים מארס כי חלק מהאישים ששרדו מהרייך השלישי בגרמניה, יחד עם אוהדים בארצות הברית ובמקומות אחרים, מגובים במבטחים על ידי ארגונים נאצים, ועובדים "מאחורי הקלעים" מאז סיומה של מלחמת העולם השנייה, לחוקק לפחות כמה עקרונות של נאציזם לתרבות, לממשלה ועסקים לרחבי העולם, אך בראש ובראשונה לארצות הברית. הוא מצטט את ההשפעה שהביאו הנאצים אל ארצות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה, כמו מדענים בכירים נאצים שהובאו תחת מבצע פייפרקליפ במטרה לעזור לקדם את תחום התעופה והחלל, רכישה והקמה של תאגידי ענק בידי נאצים ואוהדיהם לאחר המלחמה, הן בארצות הברית והן באירופה.
פתן מוות מצוי
פתן מוות מצוי (שם מדעי: Acanthophis antarcticus) הוא מין של נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג פתן המוות. זהו מין ארסי ביותר הנפוץ במזרח אוסטרליה ובקצה הדרום-מערבי שלה באזורי יערות, חורשים וערבות עשב לחות בהם הוא מצוי בעיקר סביב סלעים ובין פסולת עלים. זהו אחד הנחשים הארסיים הנפוצים ביותר באוסטרליה. הוא חי בקווינסלנד, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה ובאוסטרליה הדרומית, אך לא באוסטרליה המערבית ובטריטוריה הצפונית.
מאפיינים
נחש זה מזכיר מעט שפיפון במראהו, צורת הראש ובגופו השטוח. הוא מגיע לאורך 70–100 ס"מ ובעל מבנה שטוח. צבע הקשקשים אדמדם או חום ולעיתים גם שחור והרצועות כהות מעט יותר. הבטן צבועה בצבע שמנת, אפורה או ורודה. ראשו של הנחש בעל קרניים קטנות וצורתו משולשת. הניבים הארסיים שלו הם הארוכים מבין אלה של נחשי אוסטרליה, דבר העוזר לו להרוג במהירות.
הארס של הנחש מיועד להרוג טרף כמו שממיות, לטאות נוספות ומיני דו-חיים, אותם הוא מושך באמצעות זנבו המתפתל עד לפיו וכשטרף מתקרב הוא מכיש במהירות, לעיתים לאחר כמה ימים של המתנה באותו מקום מכוסה בעלים. השימוש בארס להגנה הוא משני לגמרי והנחש יתקוף רק כמוצא אחרון. עם זאת הוא מוסווה ביותר בין פסולת העלים, מה שמונע להבחין בו בזמן. הארס קטלני ביותר ומורכב מנוירוטוקסין הגורם לשיתוק מהיר. מוות עלול להתרחש תוך 6 שעות לאדם בוגר.
הנחש אינו מצוי בסכנה, אך הפצת קרפדות קנים פולשות הורגות צעירי פתנים שלא מודעים לרעילותם.
הלבוי 2: צבא הזהב
הלבוי 2: צבא הזהב (באנגלית: Hellboy II: The Golden Army) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי משנת 2008, המבוסס על הדמות הבדיונית Hellboy שיצר מייק מינולה עבור דארק הורס קומיקס. הסרט נכתב ובוים על ידי גיירמו דל טורו והוא סרט המשך לסרט הלבוי משנת 2004, אותו ביים גם דל טורו. רון פרלמן חזר לגלם את הדמות הראשית. הסרט הופץ על ידי Universal Pictures.
הסרט הרוויח מעל 168 מיליון דולר, כנגד תקציב הפקה של 82.5–85 מיליון דולר. הוא זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, ששיבחו את אווירת הפנטזיה בסרט, כמו גם את הופעות המשחק של פרלמן ושל השחקנים האחרים. הסרט זכה במועמדות לפרס אוסקר לאיפור הטוב ביותר.
עלילה
בחג המולד 1955 שומע הלבוי הצעיר סיפור לפני השינה מאת אביו המאמץ, טרבור ברוטנהולם, על מלחמה עתיקה בין יצורים אנושיים וקסומים. לאחר שהיצורים הקסומים מונעים על ידי בני האדם, נפחי הגובלין מגישים הצעה לבאלור, מלך האלפים, לבנות לו צבא מכני בלתי ניתן להריסה. בעידודו של בנו הנסיך נואדה, באלור מקבל זאת; לאחר מכן הרס צבא הזהב את האנושות. כשהוא מתחרט על מעשיו, יוצר באלור שביתת נשק עם בני האדם, שהם ישמרו על הערים והיצורים הקסומים על היערות. הכתר לפיקוד על צבא הזהב, שיכול להיות משוחק רק על ידי דם מלכותי, מחולק לשלושה חלקים. נואדה, שאינו מסכים לכך, יוצא לגלות.
בהווה, נואדה חוזר ומתחיל לאסוף את חלקי הכתר. הוא אוסף את היצירה הראשונה ממכירה פומבית, משחרר פיות שיניים, יצורים מעופפים רעבים שאוכלים את הקהל בחיים והורג את אביו כדי להשיג את החלק השני. אחותו התאומה, הנסיכה נואלה, בורחת עם היצירה האחרונה. בינתיים, ב-BPRD, הלבוי נתקל בבעיות עם חברתו ליז, ולא אוהב שהארגון שלהם חייב לפעול בחשאיות. בחקירת הטבח במכירה הפומבית, הלבוי מרשה לעצמו להתגלות בפני העולם. במהומה מגלה אייב ספיין שליז בהריון; היא משביעה אותו לחשאיות. זועמים על מעשיו של הלבוי, הממונים על הלשכה שולחים את המדיום האקטופלזמי יוהאן קראוס כדי לתפוס אותו. כאשר קראוס אחראי, הצוות עוקב אחר פיות השיניים לשוק סודי מתחת לגשר ברוקלין. אייב מוצא את נואלה, שהשיגה מפה המובילה לצבא הזהב ומתאהב בה. הלבוי נלחם והורג את ווינק, השותף של נואדה ואת אל היערות האלמנטלים שנואדה מזמנת נגדו. במהלך המאבק נואדה שואל מדוע הוא נלחם למען בני האדם כאשר הם הניעו את היצורים הקסומים להסתתר, שגם הוא אחד מהם. נואלה נלקחת תחת הגנת ה-BPRD.
נואדה עוקב אחר אחותו למטה BPRD באמצעות הקשר הקסום שלהם, שגורם להם לחלוק פצעים ולקרוא את מחשבותיו זו של זה. נואלה מסתירה את חתיכת הכתר האחרונה לפני שנואדה מוצא אותה ונלחם בהלבוי. נואדה פוגע קשות בהלבוי בחניתו וחוטף את נואלה ומבטיח לחזור לקחת את חתיכת הכתר. לא הצליחו להסיר את רסיס החנית בפצעו, ליז ואייב מחליטים לקחת את הלבוי למיקום של צבא הזהב בסוללת הענק בצפון אירלנד. קראוס בא, כשהוא מזדהה עם ליז, וחשף שגם הוא איבד את אשתו בתאונה שגרמה לאובדן גופתו. הם נתקלים בנפח הגובלין של ביתמורא שמביא אותם לפני מלאך המוות כדי להוציא את רסיס החנית. אף על פי שהלבוי דן את האנושות לחורבן בשאלה אם הוא יחיה וכי היא תסבול מכך הכי הרבה, ליז מתחננת על חייו של הלבוי. המלאך מסיר את הרסיס מחזהו של הלבוי ואומר לליז לתת לו סיבה לחיות. היא מגלה להלבוי שהוא יהיה אבא והוא מחלים.
הגובלין מוביל את הצוות אל מקום מושבו של צבא הזהב, שם מחכה להם נואדה. אייב נותן לו את החלק האחרון של הכתר, ונואדה מעיר את צבא הזהב ומצווה עליהם להרוג את הקבוצה. הלבוי מאתגר את נואדה בזכות הפיקוד על הצבא; מכיוון שהלבוי הוא בן למשפחת המלוכה של עזאזל, נואדה חייב להיענות לאתגר. הלבוי מביס את נואדה וחס על חייו, אך נואדה מנסה לדקור אותו. נואלה מתאבדת כדי לעצור את אחיה; נואדה הגוססת אומרת להלבוי שהוא יצטרך לבחור בין האנושות ליצורים הקסומים. אייב משתף פסיכולוגית את נואלה לפני שמתה. ליז ממיסה את הכתר ומבטלת את צבא הזהב. הלבוי, ליז, אייב ויוהאן מתפטרים מה-BPRD והלבוי שוקל את חייו העתידיים עם ליז ותינוקם. ליז מתקנת אותו "תינוקות", ומגלה שהיא בהריון עם תאומים.
שורש 188
שורש 188, או גוּ בּוּ (בסינית: 骨部, פיניין: Gǔ bù) הוא השורש המאה שמונים-ושמונה של הכתב הסיני. פירושו "עצם", והוא אחד מתוך 8 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מעשרה קווים.
במילון קאנגשי יש 185 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
אטיולוגיה של הפרעת קשב
אטיולוגיה של הפרעת קשב היא חקר הסיבות, הגורמים והמקורות להפרעת הקשב.
הפרעת קשב היא הפרעה נוירו-ביולוגית מורכבת. בהתאם לכך, ישנם מספר גורמים שהשילוב יכול להוביל להפרעת קשב ולהשפיע אופן הביטוי של התסמינים עבור אדם מסוים.
בעוד שהמקור לתסמינים של הפרעת קשב הוא נוירולוגי-רפואי, עקב השלכתה על התפקוד בתחומי חיים רבים חוקרים אותם גם פסיכולוגים, אנשי חינוך ומדענים אחרים.
נוירולוגיה - מוח ומערכת העצבים
מערכת הקשב האנושית מופעלת על ידי רשת של תאי עצב והיא כוללת אזורים אנטומיים רבים בעלי תפקידים שונים. הגורם הבסיסי להפרעת קשב הוא נוירו-ביולוגי ומבוסס על שינויים קטנים במבנה המוח ובתפקודו. בהתאם לכך, נמצא הבדל נוירולוגי מובהק בין מוחות של אנשים הסובלים מהפרעת קשב למוחות של אנשים ללא הפרעת קשב.
קיימים יחסי גומלין מורכבים בין האזורים השונים האחראים על יכולת הקשב במוח וזו אחת הסיבות לכך שאנשים הסובלים מהפרעות קשב מראים תסמינים שונים בטווח רחב. בעקבות זאת הועלתה השערה לקיומם של תתי-סוגים של הפרעת קשב עם רמות חומרה שונות של תסמינים דומים, אשר נגרמות מליקוי במערכות מוחיות שונות.
בנוסף, תפקודים ניהוליים שהפגיעה בהם היא מאפיין מרכזי של הפרעת קשב, הם יכולת אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי המערבת יותר מאזור מוחי, גן או חומר עצבי בודד. כתוצאה מכך בכל סוג של פגיעה בתפקודים אלו יכולים להיות מעורבים גורמים מרובים.
מוליכים עצביים
הפרעת קשב מקושרת לתפקוד לקוי של מוליכים עצביים, המשמשים להעברת מסרים בין תאי העצב במערכת העצבים באמצעות תהליך של העברה סינפטית. המוליך העצבי העיקרי המעורב בהפרעת קשב הוא דופמין. שיווי המשקל בין פעילות הדופמין לבין פעילות המוליכים העצביים סרוטונין ונוראדרנלין, נחשבת לגורם משמעותי בהבנת האטיולוגיה של ההפרעה.
לדופמין יש תפקיד מרכזי באפנון של יחס אות לרעש במערכת העצבים, המשפיע על רמת התנודתיות והקיבולת של המערכת הנוירו-קוגניטיבית. למעשה, הדופמין חיוני לשליטה על הפעילות הקוגניטיבית בקליפת המוח הקדם-מצחית. בהתאם לכך, יש לו תפקיד מרכזי בתפקודים קוגניטיביים, בפעילות של זיכרון העבודה ובתפקודים ניהוליים. לדופמין יש גם תפקיד מרכזי במערכת החיזוק. הוא מתפקד כמתווך בתהליך העברת אות החיזוק במוח.
פעילות המוליך העצבי דופמין במרווח הבין-תאי (סינפסה) שבמוחם של אנשים עם הפרעת קשב, נמוכה מזו האופיינית למוח אדם נורמלי. הנמכה זו יכולה לנבוע מהובלה תוך תאית לקויה אל הסינפסה, משום שהקולטנים (רצפטורים) שלו פגומים, או כיוון שהפירוק שלו מהיר מדי.
הסרת הדופמין מהמרווח הבין תאי מערבת את נשא הדופמין ואת האנזים COMT, אשר הגנים המכילים את הקידוד שלהם מקושרים להפרעת קשב (כפי שיוצג בהמשך). נשא הדופמין DAT מקושר לזמינות הדופמין בסטריאטום ולגמישות מחשבתית. במקביל, האנזים COMT, משפיע על זמינות הדומפין בקליפת המוח הקדם מצחית. זאת משום שה - COMT מפרק תרכובות אורגניות מסוג קטכולאמין בנוזל החוץ-תאי והוא המנגנון החשוב ביותר לפירוק הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית.
מלבד זאת, התגלה שזיהום חמור במהלך ההריון של החומר הקסכלורובנזן (Hexachlorobenzene) שידוע כמפריע לפעילות הדופמין, מתאים סטטיסטית להגברת שכיחות הפרעת הקשב, וגורם לתסמינים הדומים להפרעה זו בחיות מעבדה.
המחקר מקשר את מערכת הסרטונין לפן האימפולסיבי של הפרעת קשב, אך עדיין לא ידוע על כך מספיק.
אזורים מוחיים
ישנו מגוון של אבנורמליות אנטומית במוחם של אנשים עם הפרעת קשב. התסמינים המרכזים של הפרעת קשב מקושרים לאזורים מוחיים ספציפיים כמו: האונה המצחית וקליפת המוח הקדם-מצחית, החיבורים שלהן לגרעיני הבסיס ולסטריאטום והיחסים שלהם עם המוח הקטן. באופן כללי נראה שהפרעת קשב מקושרת לפגיעה במנגנונים המוחיים המעורבים בתפקודים ניהוליים. בהתאם לכך, הנמכה בתפקודים הניהוליים היא מאפיין מרכזי של הפרעת קשב.
הפרעת קשב מקושרת לירידה של 3%-4% בנפח, אשר נראתה לאורך אזורים שונים במוח. כמו כן, נמצא שלאנשים עם הפרעת קשב נפח ושטח פנים קטנים יותר של ההמיספרה הימנית ושל האונות הקדמיות. המוח אינו סימטרי; צדו הימני גדול בדרך כלל מצדו השמאלי. בקרב הלוקים בהפרעת קשב, צדו הימני של המוח קטן בממוצע ב-5.2% מזה של אנשים אשר לא אובחנו כלוקים בהפרעה. השוני המבני באונות הקדמיות מלווה גם בשוני מובהק סטטיסטית בפעילות הדופמין שבהן. בחלקי מוח אחרים בהם נבדק שוני זה מהנורמה, טרם נתגלתה מובהקות.
ישנם הבדלים בנפח של אזורים השייכים למערכת המזולימבית של ילדים עם הפרעת קשב בהשוואה לקבוצת ביקורת.
בנוסף, במוחם של מבוגרים שסובלים מהתסמינים, המטבוליזם של הגלוקוז באזור מסוים של האונה המצחית של המוח הוא אטי יותר. המטבוליזם האיטי הזה מביא לתת-פעילות באותם אזורים של המוח שקשורים לקשב ולשליטה מוטורית. שוני זה מייחד גם תהליכי הזדקנות בקרב נשים עם ADHD.
התפתחות מוחית
פרט לגרעין הזנבי (Caudate nucleus), התהליכים ההתפתחותיים הבסיסיים של הפרעת קשב בילדות המאוחרת ובהתבגרות הם בריאים ותקינים מיסודם, כך שהסימפטומים הנוירופסיכיאטריים כנראה משקפים פגיעה או אבנורמליות קבועה ומוקדמת יותר.
תורשה וגנטיקה
הפרעת קשב היא תורשתית. לא רק זאת, אלא שהתרומה הגנטית להופעת הסימפטומים של הפרעת קשב מסבירה 70%-95% מהשונות באוכלוסייה זו והיא הגבוהה ביותר ביחס להפרעות אחרות.
הפרעת קשב נפוצה יותר בקרובים מדרגה ראשונה לעומת האוכלוסייה הכללית. משום כך ישנם מקרים רבים שבהם יותר מחבר משפחה אחד סובל מהפרעה זו. למעשה, הסיכון לאח או לאחות של אדם עם הפרעת קשב להיות גם עם הפרעת קשב, גבוה פי שניים לעומת האוכלוסייה הכללית.
האופי הגנטי של הפרעת קשב הופך אותה לרב דורית. כתוצאה מכך, לרוב הילדים המאובחנים בהפרעת קשב יש הורה או קרוב משפחה אחר בעל הפרעת קשב. ההסתברות שלהורים הביולוגיים של ילדים עם הפרעת קשב יש גם הפרעת קשב, גבוהה מהסתברות זו לגבי הורים מאמצים.
איתור גנים המעורבים בהפרעת קשב
הבסיס הגנטי של הפרעת קשב מערב כנראה מספר גנים, אשר לכל אחד מהם יש השפעה עצמאית קטנה.
גנים של קולטני דופמין
הפרעת קשב מקושרת לשונות בגנים של קולטני הדופמין. בין הגנים הנחקרים נמצא הגן לקולטני דופמין DRD4 ו-DRD5. האלל 7R של DRD4 אותר כמצביע על סיכון להפרעת קשב.
גנים של נשא הדופמין
עם זאת, השונות בגן DAT1 אינה מסבירה את כל התסמינים האפשריים של הפרעת קשב. הגן DAT1 אומנם מקושר להיפראקטיביות ואימפולסיביות, אך לא לפגיעה בתפקודי הקשב. בהתאם לכך, ייתכן שהוא יכול להסביר חלק מההבדלים בין תתי הסוגים של הפרעת קשב על פי ה-DSM: חוסר קשב מול היפראקטיביות ואימפולסיביות (למידע נוסף ראו אבחון הפרעת קשב).
וריאציות גנטיות של הגן DAT מקושרות לשונות בין אישית בזמינות של נשא הדופמין ושל זמינות הדופמין בסטריאטום.
גנים של האנזים שמפרק את הדופמין
נמצא קשר גם בין הפרעת קשב לאללים שונים של גן ה - COMT, שהוא אנזים שמפרק תרכובות אורגניות מסוג קטכולאמין (כמו דופמין) בנוזל החוץ-תאי. האנזים COMT הוא המנגנון החשוב ביותר לפירוק הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית.
השפעות סביבתיות
הביטוי של נטיות תורשתיות מושפע מיחסי הגומלין עם הסביבה. בהתאם לכך, המבנה השלם של הפרעת קשב מושפע מתגובות פסיכולוגיות וחברתיות. זאת משום שהמקורות והגורמים הראשוניים של הפרעת הקשב אומנם קובעים את אופי וחומרת הלקות, אך הם אינם הגורם היחידי המשפיע על הפרוגנוזה. על כן, לסביבה כגורם תיווך יכולה להיות השפעה על רמת התפקוד, ההישגים ואיכות החיים של אדם בעל הפרעת קשב. מכאן שאין זה סביר שדפוסי התנהגות משפחתיים בילדות המוקדמת יכולים ליצור הפרעת קשב, אך הם יכולים להשפיע על מהלכה ועל הופעתן של בעיות משניות.
בנוסף, חלק מהתחלואה הנלווית להפרעת קשב מושפעת מאוד מגורמים סביבתיים. במקרים אלו השפעת הסביבה על מהלכה של הפרעת הקשב תהיה עוצמתית יותר.
מכיוון שמדובר בהפרעה התפתחותית אשר באה לידי ביטוי בגיל צעיר, ישנה משמעות רבה לסביבה של האדם בגילאי הילדות. המערכות המרכזיות העוטפות את הילד הן המשפחה, מערכת החינוך (הגן ובית הספר) והחברה. על מנת לאפשר לילד בעל הפרעת קשב להשתמש בכוחותיו ולמזער את היסודות הפוגעים של ההפרעה, כל אחת מהמערכות הללו צריכה להיות בעלת ידע, ולגלות הבנה, הכלה ותמיכה.
לא נמצא קשר ישיר בין תזונה להפרעת קשב, כך שבמדינות מפותחות שאין בהן חסך תזונתי משמעותי, אין משמעות מיוחדת לדיאטה הספציפית של הילד בהקשר זה. כמו כן, למרות הניסיונות שנעשו למציאת טיפול תזונתי להפרעת קשב, לא הוכח כל קשר בין תזונה זו או אחרת לשיפור אפשרי בהפרעה.
גורי (עיר)
גוֹרִי (בגאורגית: გორი) היא עיר תעשייתית בנפת גורי שבמחוז כארתלי הפנימית, גאורגיה. נכון ל-2020, אוכלוסייתה מונה 45,557 תושבים. העיר ממוקמת בנקודה בה נהר ליאחווי הגדול נפגש עם נהר הקורה. רעידת האדמה בשנת 1920 הרסה את רוב העיר.
העיר גורי מהווה את המרכז המנהלי של נפה חקלאית על שם העיר, נפת גורי, ובירת מחוז כארתלי הפנימית. היא הוכרזה כעיר בשנת 1801. מסילת הברזל שעוברת בה מהווה עורק תחבורתי לתושבי העיר ומשמשת גם להעברת סחורות ממפעלי העיר. התעשיות המרוכזות בעיר כוללות בין היתר: תעשיית טקסטיל, בית חרושת לשימורים, ועוד.
מקור השם
השם גורי משמעותו בגאורגית "גבעה", ומקורו במצודה שנבנתה, בימי הביניים, על גבעה תלולה וסלעית, מצודת גורי ("גוריס ציחה"), והשקיפה על העיר.