cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרגלים ותיקים (ספר)
עלילה
עלילת הספר נפתחת כאשר פול כריסטופר, איש מבצעים לשעבר בשורות ה"ארגון", כפי שמכונה בספר סוכנות הביון של ארצות הברית, וקודם לכן לוטננט בחיל הנחתים, אשר לחם במלחמת העולם השנייה בקרב אוקינאווה ועוטר בכוכב הכסף ולב הארגמן, נעלם מביתו. זמן מה לאחר מכן נמסר אפרו לקונסוליה האמריקנית בבייג'ינג. אולם בן דודו, הוראס  האבארד, אף הוא איש מבצעים ב"ארגון" אשר שירת קודם לכן בחיל הנחתים, מסרב להאמין כי כריסטופר אכן מת. הוא מגייס ארבעה מחבריו הוותיקים לשירות ב"ארגון" במטרה לחקור את נסיבות היעלמותו של כריסטופר. עד מהרה מתברר לצוות כי כריסטופר יצא למסע במטרה לעצור טרוריסט ערבי בשם אבן עוואד, שנחשב למת, מלהניח את ידו על פצצות גרעין, ובמקביל לאתר את אמו, לורי, שנעלמה בגרמניה בשנת 1940. על הצוות לאתר את כריסטופר, לגלות מה אירע לאמו ולמנוע מאבן עוואד להגשים את תוכניתו.
יקטרינבורג ארנה
יקטרינבורג ארנה הוא שמו הנפוץ של האצטדיון המרכזי (רוסית: Центральный стадион) בעיר יקטרינבורג בירת מחוז סברדלובסק, רוסיה.
היסטוריה
בשנת 2014 נסגר שוב לקראת התאמתו לאירוח מונדיאל 2018 והשיפוצים בו נערכו עד לסוף שנת 2017. בספטמבר 2017 יושב ראש התאחדות הכדורגל הרוסית ויטאלי מוטקו הודיע כי 87% מהאצטדיון כבר נבנה. בדצמבר אותה שנה נודע שבניית האצטדיון הושלמה והאצטדיון המחודש נחנך במשחק של אורל במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל, באפריל 2018. ואירח בהמשך 4 משחקים משלב הבתים של מונדיאל 2018.
במאי 2020 האצטדיון תוכנן לארח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2019/2020, ברם בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה המשחק נדחה ליולי 2020.
זיזף יבלתי
זיזף יבלתי (שם מדעי: Trachops cirrhosus) הוא מין של עטלף חרקים גדול החי באמריקה המרכזית והדרומית ביערות טרופיים. הוא המין היחיד בסוגו.
מאפיינים
לזיזף ישנם שפתיים בעלי בליטות דמויות יבלות על שפתיו ומכאן שמו. צבע הפרווה חום אדמדם והבטן אפורה. הוא בינוני בגודלו: משקלו מגיע ל-32 גרם ואורך גופו 76 עד 88 מ"מ. זנבו הקצר הוא בגודל 12 עד 21 מ"מ, ועיטור העלה האפי שלו דמוי זיז עם קצוות משוננים. שיניו הן חדות ביותר ויש לו 2 זוגות חותכות ו-3 טוחנות. לו כנפיים רחבות, ואמת ידיו באורך של 57 עד 64 מ"מ. אוזניו גדולות וארוכות מראשו. רגליו גדולות ולהן טופרים קצרים. אין הבדלים מורפולוגיים בין הזכרים לבין הנקבות.
הזיזף היבלתי נמצא ביערות שונים ממקסיקו ועד בוליביה וצפון ברזיל. הוא נתלה על עצים ביום ויוצא לצוד בלילה ומחפש לשם כך אזורי נחלים ואגמים. מזונו העיקרי הוא חרקים, אך עקב גודלו הוא יוצא לצוד גם צפרדעים, לטאות ואוכל גם פירות וזרעים. בשביל לצוד הוא מקשיב לקריאות החיזור של חרקים וצפרדעים ועט עליהם מבין הענפים.
הם מגיעים לבגרות בין בגיל 9 עד 12 חודשים. הזכרים המגיעים לבגרות מינית מפרישים ריח מיוחד, המסייע לתקשר עם בני מינם ובבחירת בנות זוג. תקופת הרבייה היא בתקופה היבשה, בדרך כלל בין ינואר ליוני. בטרינידד נצפו מתרבים גם בדצמבר, ובאקוודור במהלך פברואר.
הם חיים בלהקות של עד שישה פרטים.
איחלאס בבו
איחלאס בבו (בצרפתית: Ihlas Bebou; נולד ב-23 באפריל 1994 בסוקודה שבטוגו) הוא כדורגלן טוגולזי המשחק כקשר ימני וכחלוץ בקבוצת הופנהיים מהבונדסליגה ובנבחרת טוגו.
קריירת מועדונים
בבו הגיע למחלקת הנוער של פורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה בשנת 2012. בשנת 2013 החל לשחק בפורטונה דיסלדורף II, קבוצת המילואים של המועדון. ב-15 בספטמבר 2013 ערך בבו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-62 בתיקו 1-1 נגד דינמו דרזדן במסגרת המחזור השביעי בליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בעונת.
בבו חזר לשורות הקבוצה הראשונה רק בסוף עונת. ב-14 באפריל 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-74 בהפסד 2–3 לאינגולשטאדט 04 במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך בבו 10 הופעות ליגה בעונה זו והבקיע שני שערים. בעונת, בה סיימה פורטונה דיסלדורף במקום ה-14 בליגה, הוסיף בבו 23 הופעות ליגה ושני שערים. ב-31 באוגוסט 2017 חתם בבו בהנובר 96. ב-9 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וולפסבורג. ב-15 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בניצחון 0–2 על המבורג. ב-17 במאי 2019 חתם בבו בהופנהיים.
בברים מלגשים
בברים מלגשים (שם מדעי: Bernieridae) היא משפחה של ציפורי שיר הקרובה לטימליים ובעבר הייתה תת-משפחה שלה אך הופרדה ממנה. משפחה זו אנדמית למדגסקר.
משפחה זו נחשבה זמן רב כחלק מהטימליים (או הבברים) וגם לבולבוליים והסבכיים.
אלו קבוצת עופות החיים ביערות טרופים במדגסקר, בעיקר בדרום-מזרחה והם בעלי מקורים ארוכים מעט, ראשים גדולים והם מותאמים לחיים על הקרקע חלק רב מזמנם. הם ניזונים מחרקים בציד בחבורות הן על הקרקע והן מהאוויר.
דחק
דְּחָק (עָקָה, או בשם העממי - לחץ, באנגלית: Stress ובעקבותיו נפוץ גם התעתיק "סטרס") הוא מונח מתחום הפיזיולוגיה והפסיכולוגיה המציין תחושת מצוקה הנובעת מפגיעה במצב האיזון (הומאוסטזה, Homeostasis) של האורגניזם.
את המונח דחק טבע הנס סלייה (Hans Selye), אנדוקרינולוג אוסטרו-קנדי, כחלק מפרדיגמה שפורסמה ב־1936 תחת השם (GAS) General Adaptation Syndrome. מקור השם דחק בעברית בהקשר דומה למונח הפסיכולוגי, נזכר כבר במקורות קדומים, "וְאֶת לַחֶצֵנוּ - זֶה הַדְּחַק, כְּמָה שֶׁנֶּאֱמַר: וְגַם רָאִיתִי אֶת הַלַּחַץ, אֲשֶׁר מִצְרַים לֹחֲצִים אֹתָם" (הגדה של פסח), וייתכן שהוא שימש כמקור השראה לקובעי המונח הפסיכולוגי בעברית.
במצב של דחק מתמשך עלול להיווצר קושי בהתמודדות וחוסר הסתגלות התנהגותי, פסיכולוגי (כגון תחושות פחד, דאגה וחרדה) או פיזיולוגי (כגון פגיעה במערכת העיכול, לחץ דם גבוה ודיכוי המערכת החיסונית).
היסטוריה
בשנת 1915 טבע וולטר קנון את המושג "הילחם או ברח" המתאר את תגובתם של חיות לאיומים. הוא טען שמצבים של סכנה או פציעה מעוררים את תגובת "הילחם או ברח" ומזרימים אדרנלין לגוף. בשנת 1946 פרסם הנס סלייה ספר על לחץ, בו הוא תיאר ממצאים מסדרת ניסויים שערך על חיות מעבדה, תוך חשיפתן לגירויים שליליים כמו כאב. בניסוייו מצא סלייה שתגובות בעלי החיים לגירויים השונים יצרו דפוס עקבי, לו קרא תסמונת ההסתגלות הכללית General Adaptation Syndrome. סלייה זיהה שהתסמונת בנויה משלושה שלבים מובחנים: מצוקה, התנגדות ואפיסת כוחות.
בשלב הראשון (מצוקה) כאשר מזוהה גירוי חיצוני כמאיים, נכנס הגוף למצב מוכנות, על מנת להתמודד פיזית עם איום או סכנה מיידית.
בשלב השני (התנגדות), ישנה התמודדות מול הגירוי האברסיבי וניסיון להכריעו. מנגנוני ההישרדות ממשיכים להזרים משאבי גוף כדי להתמודד עם האיום הנתפס, כל עוד זה לא הוכרע או עד שמשאבי הגוף אוזלים.
השלב האחרון (אפיסת הכוחות), מוגדר כשלב בו אוזלים משאבי הגוף להתמודד עם מצב הסכנה ובפרט לתפקד כראוי. לרוב מופיעים מחדש סימפטומים פיזיולוגיים של מערכת העצבים האוטונומית, כמו הזעה ועלייה נוספת בדופק, בניסיון נואש ואחרון של הגוף להכרעה. אם שלב זה מתארך והגירוי האברסיבי מתמיד, מתחיל ומצטבר נזק ארוך-טווח למערכות הגוף,
גישות תאורטיות
הגישות התאורטיות המתייחסות לדחק, מתחלקות לשלוש קבוצות לפי השלב אותו הן מדגישות בתהליך הדחק.
הגישה האפידמיולוגית
הגישה האפידמיולוגית מדגישה את האירועים החיצוניים היוצרים את תחושת הדחק. אירועים אלה נקראים אירועי דחק או סטרסורים. בין אירועי הדחק ניתן למנות טראומות, אירועים מְשָנֵי חיים כגון שכול וגירושים, ומצב כרוני של קושי ואי שביעות רצון, כמו בעבודה מתסכלת ובנישואים לא מאושרים. גם חוויות דרמטיות פחות מאירועים משני חיים, כמו פקקי תנועה או בעיות חנייה יכולות לגרום ללחץ. שניים ממייסדי הגישה האפידמיולוגית הם הולמס Holmes וריי Rahe אשר בנו שאלון אירועי חיים המודד את רמת החשיפה לאירועי לחץ בשנה האחרונה. בשאלון ישנה רשימה של אירועי חיים, כאשר לכל אירוע יש משקל שונה, לפי רמת ההיערכות מחדש שהוא דורש. האירועים שדורגו כמלחיצים ביותר, לפי רמת ההיערכות המחודשת שהם דורשים, היו מוות של בן או בת זוג, גירושין, פרידה מבן או בת זוג, מעצר בכלא או במתקן אחר ומוות של בן משפחה קרוב.
הגישה הפסיכולוגית
הגישה הפסיכולוגית מדגישה את התהליך התפיסתי הפסיכולוגי המקשר בין האירוע החיצוני לבין התגובה הפיזיולוגית. שניים ממייסדי הגישה הזו הם סוזן פולקמן וריצ'רד לזרוס. לטענתם, לחץ נוצר כאשר האדם חש פער בין דרישות המצב לבין המשאבים העומדים לרשותו. גישה זו מתייחסת לדחק כאל תפיסה סובייקטיבית, ולא כאל אירוע אובייקטיבי. אם אדם מעריך הערכת חסר את המשאבים העומדים לרשותו, או מעריך הערכת יתר את דרישות המצב, הוא יחוש בדחק, גם אם מבחינה אובייקטיבית המשאבים מספיק גבוהים כדי להתמודד עם הדרישות. לטענת פולקסמן ולזרוס, לחץ נוצר גם כאשר הפער הוא חיובי, כלומר המשאבים הם גבוהים יותר מאשר הדרישות.
הגישה הביולוגית
הגישה הביולוגית מדגישה את התגובה הפיזיולוגית הנוצרת לאחר החשיפה למצב הדחק. שניים ממייסדי הגישה הם הנס סלייה Selye שטבע את המושג "תסמונת ההסתגלות הכללית" ו־וולטר קנון Cannon שטבע את המושג "הילחם או ברח". מושג זה הורחב מאוחר יותר ל־ "הילחם או ברח, קפא, התעלף או היבהל" (Freeze, Flight, Fight, Fright, Faint). תגובות אלה, שיחד נקראות תגובת הדחק, נבררו באופן אבולוציוני כדי להגביר את סיכויי ההישרדות של האורגניזם העומד בפני איום קיומי. תגובת הדחק אדפטיבית רק לפרקי זמן קצרים, כאשר היא מגינה מפני איום חריף. כפי שכאב מגן על האדם מפני מצבים מסוכנים, כך עושה גם תגובת הדחק. כפי שכאב מתמשך עלול לפגוע באיכות החיים, כך גם תגובת דחק מתמשכת, המתבטאת בחרדה ודחק מתמשכים, עלולה לפגוע באיכות החיים.
תגובת הדחק הפיזיולוגית מתחילה במוח, כאשר ישנה הערכה של גורם הדחק והמשאבים העומדים לרשותו של האדם. כאשר הניתוח הקוגניטיבי במוח מוביל למסקנה שהמצב הוא מצב מאיים, האמיגדלה מגיבה בהפעלת שתי מערכות הקשורות זו לזו: מערכת העצבים הסימפתטית וציר ה־HPA. לפי הגישה הביולוגית, ניתן לבחון את השפעתם של אירועי דחק בעזרת מדדים פיזיולוגיים של סטייה מההומאוסטזה (איזון) בשני המישורים הללו.
מערכת העצבים הסימפתטית
מערכת העצבים הסימפתטית (Sympathetic) פעילה במצבי עוררות, ואינה יכולה להישאר פעילה לאורך זמן רב. מערכת העצבים הסימפתטית מעוררת על־ידי ההיפותלמוס, וגורמת להפרשה של אדרנלין ונוראדרנלין מבלוטת האדרנל אל הדם. חומרים אלה מגבירים את קצב הלב והנשימה, גורמים להזעה ולתחושה של דחק. הפעילות הסימפתטית יוצרת גם שינויים בזרימת הדם ממרכז הגוף לעבר שרירי השלד, הפסקה של תהליכי עיכול, כיווץ של כלי דם בעור למניעת דימום מפגיעה, הרחבת אישונים ועוד. פעילות זאת באה על חשבון מערכת העצבים הפאראסימפתטית (Parasympathetic) האחראית בעיקר על פעילות של שימור, עיכול, הפרשה, הגדלת מאגרי אנרגיה, התחדשות של תאים, הפרשת הורמונים ובנייה עצמית והתחזקות.
ציר ה־HPA
ציר ה־HPA מעורר גם הוא על־ידי ההיפותלמוס הגורם לשחרור ACTH מבלוטת יותרת המוח. ACTH גורם להפרשה של קורטיזול מקליפת בלוטת האדרנל. הפעלת תגובת הדחק יוצרת תגובות גופניות רבות שנועדו להכין את הגוף לפעולה אקטיבית להתמודדות עם האיום. תגובות אלה כוללות עלייה בקצב הלב, קצב הנשימה, לחץ הדם, רמות הסוכר בדם, ומתח השרירים. קיימות גם הזעה, הזרמת דם לפריפריה, הגדלת אישונים וירידה בכאב.
כאשר הגוף יוצא ממצב של הומאוסטזה ועובר למצב של אלוסטזיס עלולים להיגרם נזקים, בטווח הקצר או הארוך.
מאפיינים של מצבי דחק
מאפיין שני של מצבי דחק הוא חוסר היכרות. לפי המודל של הולמס וריי, אירועים שאינם מוכרים, דורשים היערכות מחודשת ולכן הם מעוררי לחץ.
המאפיין השלישי של מצבי דחק, חוסר ודאות, קשור לחוסר היכרות, אך מעט שונה ממנו. היכולת לנבא התרחשות מעוררת דחק מקלה על ההתמודדות עימה. לכך ניתן לתת שני טעמים: ראשית, אם יודעים על בואו המתקרב של המצב הלא נעים, ניתן להיערך לקראתו נפשית או פיזית וממשית. שנית, אפשר לחוש רגיעה וביטחון בתקופה שבה יודעים שהדחק אינו צפוי לבוא. עכברים שהוכנסו לתוך מערך ניסויי מתאים הפגינו העדפה לדחק בר ניבוי על פני דחק שאינו בר ניבוי.
המאפיין האחרון של מצבי דחק, הוא חוסר שליטה. ככל שמאורע פחות נשלט, כך הוא יוצר תחושת דחק גבוהה יותר. ניסויי מעבדה הראו כי נבדקים שנחשפו לאירוע מעורר לחץ הגיבו טוב יותר, אם ניתנה להם האפשרות להפסיק את החשיפה, גם אם לא עשו בפועל שימוש באופציה זו וגם אם תחושת השליטה הייתה נתפסת בלבד, ובפועל לפעולתם לא הייתה השפעה אמיתית על החשיפה.
תנאים לדחק מועיל
לחץ יכול להועיל אם הוא קצר, בעוצמה מתונה ומהסוג הנכון. ראשית, בעוד שללחץ ממושך ישנן השלכות בריאותיות שליליות, לחץ קצר טווח פחות מזיק לבריאות ויכול אף להועיל לה.
שנית, לחץ אינו שלילי במהותו. יצורים חיים זקוקים למידה מסוימת של לחץ כדי לתפקד. אך כאשר עוצמת הלחץ גבוהה מדי, התפקוד נפגע. הקשר הזה בין לחץ לתפקוד מתבטא בחוק יארקס-דודסון המיוצג בגרף בצורת U הפוך. ללא שימור רמות תקינות של עוררות, לא תתאפשר יציאה מההומאוסטזה שכופה מערכת העצבים הפאראסימפתטית (Parasympathetic nervous system) על הגוף. רמות מוגזמות של עוררות, מצד שני, יכולות לפגוע בתפקוד.
לבסוף, ניתן לחלק מצבי דחק לדחק חיובי או שלילי. הנס סלייה (Hans Selye) הציע ב־1974, שכאשר דחק מניע לפעולה, יש לראות בו "לחץ חיובי" או "מתח טוב" (Eustress). לעומת זאת, כאשר דחק אינו נפתר בדרך של תגובה, שינוי או התרגלות והתאמה - הוא נחשב ל"לחץ שלילי" (Distress) מאחר שאינו מניע לפעילות אלא דווקא להתנהגויות נסיגה קליניות כמו דיכאון וחרדה.
השפעות בריאותיות
דחק ובפרט דחק מתמשך עלולים לפגוע בבריאות. במצב של דחק מתמשך, השמירה על האיזון בגוף דורשת שינויים פיזיולוגיים חוזרים ונשנים. תהליך זה של שמירה על האיזון נקרא אלוסטזיס. השינויים התכופים הנדרשים במצב של דחק יוצרים עומס על מערכות הגוף הנקרא עומס אלוסטטי. לאורך זמן, העומס האלוסטטי מצטבר, פוגע במערכות הגוף ויוצר נזקים רפואיים. ניתן להעריך את העומס האלוסטטי של הגוף בעזרת מדדים ביולוגיים כמו רמת הקורטיזול בשתן, לחץ הדם, יחס מותן אל ירך, רמות כולסטרול, A1C ועוד. סיבה נוספת לקשר בין לחץ מתמשך לנזקים רפואיים, היא הרגלי חיים לא בריאים בקרב אנשים הנמצאים בדחק. הרגלי חיים אלה יכולים לכלול צריכה מוגברת של משקאות חריפים, עישון, חוסר שינה והזנחת הכושר הגופני.
דחק מתמשך עלול לפגוע במערכות רבות בגוף. דחק מתמשך מגביר את הסיכון למחלות לב, שבץ מוחי, תסמונת מטבולית, סוכרת בקרב נשים, ופיברומיאלגיה. בקרב נשים העוברות טיפולי הפריה, נמצא קשר חלש בין רמת הדחק והחרדה לבין הסיכוי להיכנס להריון. דחק בזמן ההריון מגביר גם את הסיכון לסיבוכים בלידה. בקרב גברים, לחץ עלול להשפיע לרעה על איכות הזרע.
קיים קשר מורכב בין דחק לבין מערכת החיסון. נראה כי לחץ מתון יכול לשפר את התפקוד החיסוני, בעוד שלחץ מתמשך או קיצוני עלול לפגוע בו. בניגוד למקובל בציבור הרחב, אין עדיין הסכמה לגבי התפקיד של לחץ במחלת הסרטן. ישנם מחקרים המראים שלחץ מהווה גורם סיכון לסרטן, וישנם כאלה שמראים שהקשר בין השניים חלש או לא קיים.
השפעות קוגניטיביות
דחק עלול לצמצם את הקיבולת של זיכרון העבודה. זיכרון העבודה משמש כמעין "פנקס רישום מנטלי" (Mental Sketch Pad). ניתן להתייחס לזיכרון העבודה כאל תהליך מנטלי פעיל, שבו גירויים או ייצוגים פנימיים מאוחסנים בצורה מקוונת נגישה וזמינה אונליין, כדי למנוע דעיכה זמנית או פלישה של מסיחים או גירויים מתחרים הנמצאים מחוץ למוקד הקשב הנוכחי. היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד. באופן זה, זיכרון העבודה מאפשר לאדם לפעול למען הגשמת מטרות עתידיות מעבר לכאן ולעכשיו. הנמכה בקיבולת של זיכרון העבודה עלולה לפגוע בתפקודים קוגניטיביים אלו.
השפעות רגשיות
לדחק ישנן גם השפעות רגשיות. תגובה אפשרית אחת היא תוקפנות, האופיינית במיוחד לתחושת תסכול. "זעם הדרכים", שגילוייו הם התפרצויות אלימות הקורות בתנאים של פקקי תנועה, הוא ביטוי שלה. תיתכן גם תגובה הפוכה, של אדישות ודיכאון. תגובה זאת קשורה על-פי רוב לתופעה אחרת, הנקראת חוסר אונים נרכש. מרטין זליגמן (Martin Seligman) גילה שניתן בדרך של התניה ליצור באורגניזם תפיסה של חוסר-אונים. חיות שהוכנסו לכלוב וקיבלו נזעי חשמל (שוקים חשמליים) (בצמוד לגירוי נייטרלי), בלי שניתנה להם דרך לשלוט או להימנע מהם, פיתחו אפתיה לנזעי החשמל ולגירוי הנייטרלי הנלווה. כאשר מאוחר יותר ניתנה להם הזדמנות לנסות וללמוד כיצד להימנע מהגירוי השלילי או להפסיקו, הן לא ניסו לעשות כן. יש הטוענים שתחושת חוסר-ישע זו פוגעת בין השאר גם ברבות מהנשים הסובלות מאלימות מצד בני זוגן, שלעיתים נטען שאינן מנסות לשפר את תנאי גורלן.
דחק קשור גם להפרעות פסיכיאטריות כמו חרדה, דיכאון ופוסט־טראומה.
השפעות חברתיות
אפשר לחלק את ההשפעה החברתית של הלחץ לארבע רמות חברתיות שונות:
גורמי חוסן
חוסן נפשי Resilience הוא היכולת לנתר חזרה ממצב שלילי, ולהסתגל באופן גמיש. החוסן הנפשי של האדם מושפע מהמטען הגנטי שלו, מהסביבה המוקדמת בה גדל, ומהסביבה הבוגרת בה הוא נמצא. גורמים אלה משפיעים על החוסן הנפשי גם בנפרד וגם באופן אינטראקטיבי.
גורמי חוסן פיזיולוגיים
לתגובת הדחק ולהפרעות חרדה ישנו מרכיב משפחתי וגנטי. לדוגמה, מקדם התורשתיות של הפרעות חרדה הוא 40%, מקדם התורשתיות של פוביה מפני בעלי-חיים הוא 45%, וזה של פוביה מפני דם וזריקות הוא 33%. גם לחוסן נפשי יש מרכיב גנטי, ומקדם התורשתיות שלו נע בין 30% ל־60%. קיימים גם סמנים גנטיים להפרעות חרדה.
אחד המדדים העקיפים לחוסן נפשי ולהתמודדות גמישה עם דחק הוא השונות בקצב הלב. מחקרים רבים הראו שאנשים עם שונות גבוהה בקצב הלב שלהם מתמודדים טוב יותר עם דחק.
גורמי חוסן התפתחותיים
לדחק ישנן השפעות ניכרות על המוח, המתבטאות בתוצאות התנהגותיות. ההשפעות האלה חריפות במיוחד כאשר החשיפה לדחק מתרחשת בתקופות רגישות בהן המוח מתעצב. דחק בגיל צעיר יכול לשנות את ההתפתחות העצבית ולגרום לשינוים אפיגנטיים בביטוי של גנים. שינויים אלה מתבטאים במאפינים קוגניטיביים, רגשיים ומוטיבציוניים בגיל מאוחר יותר. השערה אבולוציונית בשם Adaptive Calibration Model טוענת שמי שנחשף ללחץ בגיל צעיר מפריש יותר קורטיזול. הקורטיזול מעצב את מוחו אחרת, כך שיהיה מותאם למצבי סכנה. התאמה זו יוצרת רגישות יתר לדחק ולחרדה בגיל מבוגר יותר, ולכן מעלה את הסיכון להפרעות נפשיות בבגרות. מחקרים רבים אכן מראים שלחץ בגיל צעיר מגביר את התגובתיות ללחץ, את הסיכון לדיכאון ולהפרעות פסיכיאטריות נוספות. בישראל, לדוגמה, נמצא שילדים שחוו בילדותם אירועים קשים או התעללות, נמצאים בסיכון גבוה פי 1.5 לסבול מהפרעות דיכאון בבגרותם.
קיימת הסכמה רחבה יותר לגבי ההשפעה של דחק בתקופה הפרה-נטלית, כאשר העובר עדיין נמצא ברחם. עוברים שאמם נמצאת בדחק במהלך ההריון, נמצאים בסיכון לפתח בעיות פסיכולוגיות רבות. דחק פרה-נטלי מגביר את הסיכון לסבול מחרדה, דיכאון, לקויות למידה, הפרעות קשב, אימפולסיביות והתמכרות. מי שחווה דחק פרה־נטלי נוטה להיות עם רמות נמוכות יותר של סרוטונין ורמות גבוהות יותר של קורטיזול. תיתכן גם פגיעה קוגניטיבית, אם כי גודל האפקט קטן.
גורמי חוסן אישיותיים
קיים קשר בין תכונות אישיות של אנשים וחיות אחרות לבין אופן התמודדותם עם דחק. מחקר מטא-אנליזה שכלל 51 מחקרים מצא קשר חזק בין תחושת השליטה הנתפסת של האדם, לבין מדדי חרדה והפרעות חרדה. פרטים עם סגנון אישיות נועז, אגרסיבי, אקטיבי ומסתכן נוטים להגיב לדחק בתגובה סימפתטית חזקה וסימפטומים קרדיו־וסקולריים. לעומת זאת, פרטים עם סגנון אישיות פאסיבי, זהיר וביישן נוטים להגיב לדחק בתגובה חזקה של ציר ה־HPA והפרשת קורטיזול.
יש כמה סגנונות התמודדות עם דחק. סגנון אחד הוא מוכוון בעיה - האדם מתכנן את הטכניקות שבאמצעותן יתגבר על הקושי שלפניו. החיסרון בשיטה זו הוא שלא לכל בעיה יש פתרון פשוט. גם מצב רוחו הירוד של האדם שבדחק מכביד על סיכויי הצלחתו למצוא תשובה לבעייתו. אלו המנסים לנקוט בהתמודדות מוכוונת רגש, מתמקדים בניסיון להקל על הרגשות השליליים המתלווים לדחק. שיחה עם חברים והיעזרות בהם, וכן העלאת הדברים על הכתב הן שיטות יעילות ואף תורמות לבריאות. מנגד, שקיעה בהרהורים אודות הצרה רק מפחיתה מרווחתו של הפרט.
גורמי חוסן חברתיים
קבוצה נוספת של גורמי חוסן עוסקת בקשרים החברתיים של האדם. אנשים בעלי רשת חברתית, סטטוס גבוה, נשואים ודתיים נוטים לסבול פחות מדחק ומהשלכותיו השליליות.
פסיכותרפיה
מבין גישות הטיפול הפסיכולוגי, הגישה שנחקרה הכי הרבה בהקשר להפחתת לחץ היא הגישה הקוגניטיבית התנהגותית. נמצא שטיפול בגישה זו מפחיתה לחץ וחרדה בקרב סטודנטים, מורים וחולי לב.
הקנייה של מיומנויות התמודדות או הגברת תמיכה חברתית מפחיתות אף הן לחץ וחרדה בקרב סטודנטים.
נראה שתוכניות בית־ספריות לא מצליחות להפחית לחץ, אף על פי שהן כן מצליחות להפחית חרדה ודיכאון לטווח קצר.
פעילות גופנית
בין השיטות היעילות נגד דחק נמצאות גם פעילות גופנית, המפחיתה הן את הדחק עצמו והן את סכנותיו הבריאותיות,
טכניקות הרפיה
טכניקות הרפיה מנסות להפחית את הפעילות הסימפתטית ולהגביר את הפעילות הפאראסימפתטית. קיימות דרכים שונות לתרגל טכניקות הרפיה, אחת הפופולריות ביותר בעולם המערבי היא קשיבות mindfulness. נערכו מחקרים רבים המעידים על האפקטיביות של קשיבות בהפחתת לחץ וחרדה גם בציבור הרחב ונגם בקרב אוכלוסיות ספציפיות כמו צעירים, סטודנטים, עובדים  וחולות בסרטן השד. נראה שהאפקטיביות של התערבויות מבוססות קשיבות נשמרת גם כאשר הן מתקיימות באופן מקוון.
גם תרגול שיטות הרפיה אחרות יכול להפחית חרדה ולחץ.
עזרה עצמית
ניתן להתמודד עם דחק גם על־ידי עזרה עצמית. מטא אנליזה על 1,390 מחקרים שנעשו בתקופת הבידוד במגפת הקורונה מצאו ששיטות של עזרה עצמית היו אפקטיביות ובראו גודל אפקט קטן עד בינוני בהשוואה לקבוצת הביקורת. שיטות אלה כוללות תרגול קשיבות, טיפול עצמי בשיטה קוגניטיבית התנהגותית או קבלה עצמית וכן פעילויות כמו האזנה למוזיקה ופעילות גופנית. ייתכן שגם משחקי וידאו קצרים יכולים להפחית לחץ וחרדה.
שיטות אפקטיביות אחרות
שהייה בטבע יכולה אף היא להפחית לחץ. ביפן קיים מנהג אמנותי מדיטטיבי בשם shinrin-yoku שמשמעותו "רחצת יער". לפי המנהג המסורתי, הולכים בסביבה מיוערת, צופים בה ונושמים את האוויר שבה. מטא אנליזה על 8 מחקרים מצאה שרחצת יער מפחיתה את רמת הקורטיזול, בין השאר כתוצאה מהציפייה לאפקט (פלצבו).
התערבויות בעזרת מוזיקה יכולות גם הן להפחית את הלחץ גם במדדים פיזיולוגיים וגם במדדים פסיכולוגיים.
שיטות לא מוכחות
שני מחקרי מטא אנליזה לא הצליחו להראות את האפקטיביות של טיפול פרוביוטי בהפחתת לחץ או חרדה.
יהודה בן-שאול
ביוגרפיה
נולד בירושלים, דור שישי לילידי ארץ ישראל. אביו, שאול שאולזון, שנולד במאה שערים, היה בן למשפחה מחסידות חב"ד בחברון. אמו, מלכה, הייתה ילידת צפת, מורה ואחות. נולדו להם ארבעה בנים. בן שאול למד בנעוריו בכפר הנוער בן שמן. היה בהכשרה בפלמ"ח ולאחר מכן חבר קיבוץ גבים. סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בביולוגיה בשנת 1962. ב-1965 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב כאשר נענה לבקשתו של מייסד האוניברסיטה, ג'ורג' וייז, והקים את המעבדה למיקרוסקופיה אלקטרונית. התמחה בחקר התא.
כתב מאות מאמרים בעיתונות המדעית, ארגן והשתתף בעשרות כנסים מדעיים, היה חבר באגודות מדעיות וחבר מערכת בעיתונים מדעיים. מילא תפקידים שונים באוניברסיטה: ראש מחלקה, דקאן, יו"ר ארגון הסגל האקדמי הבכיר, סגן רקטור ורקטור.
בנוסף להיותו איש מדע, עסק בכתיבה ובציור. הציג שתי תערוכות יחיד בגלריה "מבט" בתל אביב והשתתף בתערוכות קבוצתיות נוספות. מחבר הספר "התא החי מבנה ופעילות" (1985) במסגרת האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.
השאיר אחריו אשה - רות ושלוש בנות - אורנה, ענת ויעל. אחיו הוא המשורר משה בן שאול ואח נוסף הוא הכימאי התאורטי אבינועם בן שאול.
נץ עטלפים
נץ עטלפים המכונה לעיתים דאת עטלפים (שם מדעי: Macheiramphus alcinus) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הנציים, המתמחה בציד והריגת עטלפים. למרות שהוא קרוי נץ הוא לא שייך לסוג נץ אלא לסוג יחידי.
צבעו של הנץ שחור או חום כהה וכתם לבן על החזה והגרון. כל עין גם מוקפת בפסים לבנים. ופס שחור עובר מתחת לסנטר. אורכו מגיע ל-45 ס"מ וכנפיו רחבות ומעוגלות כדי לתמרן ביער.
כמו ששמו מרמז הנץ ניזון בעיקר מעטלפים שיוצאים בשעות בין הערביים וזוהי השעה בה הנץ יוצא לציד - דבר ייחודי בין דורסי היום. הנץ עט על להקת העטלפים בצלילה חדה ומנסה לתפוס עטלף שלא מספיק לברוח. שיטה זו גוררת הרבה הצלחות לנץ.
בנוסף הוא יצוד כמו כל נץ, עופות אחרים - בעיקר סיסים, תחמסים סנוניות ואף חרקים גדולים.
יונקים מימיים
יונקים מימיים הם קבוצה לא טקסונומית של יונקים החיים באזורי מים שונים וכן בנויים לחיים בהם. הם כוללים יונקים ימיים החיים בים ובאוקיינוס וכוללים מספר מועט יחסית של מינים, וכן יונקי מים מתוקים החים באגמים, ביצות, נהרות, פלגים, מעיינות ושאר מקווי מים מתוקים הכוללים מספר גדול בהרבה של מינים מקבוצות שונות.
לכל קבוצות היונקים הימיים יש מספר מאפיינים דומים עקב הסתגלותם לסביבה מימית, בדומה לעופות ימיים ולזוחלים ימיים (וכן של מים מתוקים) שגם הם התפתחו על היבשה: כדי לא להיחנק בעת שחייה יש להם שסתומים בצוואר ובנחיריים שמונעים מהמים לחדור אליהם. המים פוגעים בראייה והחיות ששם צריכים להשתמש בחושים אחרים: לווייתני השיניים משתמשים באקולוקציה המבוססת על גלי קולות החוזרים מעצמים אל הלווייתן. ללוטרות ולטורפים הימיים יש שפם המזהה רעידות מתחת למים ולברווזן יש חישה חשמלית לגילוי סרטנים קטנים. חלקם גם רואים באור מוגבל כמו חיות לילה יבשתיות ויש להם שני תאי גנגליון בעין, לעומת יונקי מים אחרים שיש להם אחד בלבד. ליונקי הים (וכן לדובים) יש גם כליות גדולות יחסית, כדי לנקות את הגוף ממלחים מזיקים מהים.
קבוצות יונקים מימיים
רשימה זו היא חלקית. מינים נוספים חיים בעיקר בשולי המים (כמו אייל קורא, הפילים, תאו אסייתי, קודו הביצות וקובוס המים) ויכולים להיחשב גם כיונקי מים. היונקים הבאים חיים בתוך המים:
דונקוביוס שחור-כיפה
דונקוביוס שחור-כיפה (שם מדעי: Donacobius atricapilla) היא ציפור שיר החיה באמריקה הדרומית והיא הציפור היחידה ממשפחת הדונקוביוסיים (Donacobiidae).
מאפיינים
אורכה של הציפור 22 ס"מ ומשקלה 30–40 גרם. היא בעלת פלג גוף עליון שחור ובטן צהובה עם זנב מניפתי אפור וארוך. המקור שחור וארוך מעט והעין צהובה.
הדונקוביוס מצוי ברחבי יערות האמזונאס והביצות סביבם. הוא מצוי בעיקר בסביבות צמחי מים שסביב אגמים באזור. בכמה אזורים הוא מצוי באזורים פחות לחים מהיער.
המיון שלו שונה פעמים רבות כשבתחילה שויך למשפחת הקיכליים ואחר כך לחקייניים, לגדרוניים ולסבכיים. לבסוף סווג כמין היחיד במשפחה עצמאית.
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הפופ הטוב ביותר
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הפופ הטוב ביותר הוענק לראשונה בשנת 1999 תחת השם של קליפ הפופ הטוב ביותר, כש-MTV החלו לשדר מספר אמני פופ. עם זאת, המועמדויות לא היו מוגבלות רק לאמני פופ, שכן גם אמני דאנס, R&B, פופ/רוק ורגאטון קיבלו מועמדויות לאורך ההיסטוריה. בשנת 2007, MTV ביטלו את הפרס הזה יחד עם כל קטגוריות הז'אנר, אך הוא חזר בשנת 2008.
בריטני ספירס היא שיאנית הזכיות והמועמדויות בקטגוריה זו, וזכתה בשלושה פרסים מתוך שבע מועמדויות. אן סינק וספירס הם האמנים היחידים שזכו בפרס במשך שנתיים רצופות.
לוין קיפניס
לֶוִין קִיפְּנִיס (1 באוגוסט 1890, ט"ו באב ה'תר"ן (או 17 באוגוסט 1894, ראו להלן), האימפריה הרוסית – 20 ביוני 1990, כ"ז בסיון ה'תש"ן, תל אביב) היה סופר ומשורר ילדים ישראלי, שכתב בעיקר בעברית וכן ביידיש. חתן פרס ישראל לספרות ילדים לשנת תשל"ח (1978).
ביוגרפיה
קיפניס נולד בעיירה אוּשוֹמִיר (Ушомир) שבפלך ווהלין, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לפסח קיפניס ורחל לבית ברויזמן, במשפחה בת 10 ילדים. בתעודת הזהות שלו וגם על מצבתו רשומה שנת לידתו 1894, אך נמצאו עדויות בכתב ידו לפיהן תאריך לידתו הוא 1 באוגוסט 1890. זאת ניתן לראות במכתב לבית הספר "בצלאל" ובו הוא כותב את גילו עם התאריך, ובהקדשה של תמונה לדודו בה הוא כותב את גילו עם התאריך. במועד כלשהו הוריד מגילו ארבע שנים, מסיבה שאינה ידועה.
אביו, שהיה שליח ציבור, שלח את לוין קיפניס ללמוד בחדר, שאותו לא אהב בגלל החינוך הנוקשה. מגיל צעיר ניסה את כוחו באמנות, בציור ובחיתוך עץ. אביו שראה את הפוטנציאל עודד אותו ללמוד כתב סת"ם. לעזרת כלכלת המשפחה כתב קיפניס מזוזות.
את צעדיו הראשונים בתחום הכתיבה עשה בעיתון שהוציא בסביבות גיל הבר מצווה: 'פרחי לוי'. הפרסום הראשון בעיתון של ממש היה של שירו "הילד החולה" בעיתון הילדים 'הפרחים' ב-1910 (תר"ע).
קיפניס הקים בעיירת הולדתו "חדר מתוקן", הקים ספרייה עברית וביים מחזות ילדים שכתב. בשנת 1913 (תרע"ג) עלה לארץ ישראל והשתלם בלימודי אמנות ב"בצלאל". מצוקת התכנים לילדי הגן הביאה אותו לכתוב שירים המותאמים לצורכי החינוך לטף בארץ ישראל, שהראשון בהם היה "חנוכיה ספרי נא לי מעשיה"
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה קיפניס שותף להקמת הוצאת "ספרייה קטנה לילדים" ביפו, שבהּ גם ראו אור סיפוריו הראשונים לילדי הגן, וזאת במקביל לעבודות כפייה בחקלאות שבהן הועסק על ידי הצבא העות'מאני.
בתום המלחמה עסק בהוראת ילדי התימנים בחדרה, ולאחר שנה שב לירושלים לפי הזמנת "בצלאל" על מנת לכתוב ולערוך תכנים לילדי הגן. במסגרת זו הוציא קובצי סיפורים ושירים לגננות, וערך את 'גננו', כתב העת הראשון בארץ ישראל לגננת העברייה.
בשנת 1921 קיבל על עצמו ניהול בית יתומים בצפת, וב-1922 נסע להשתלם באמנות בברלין בירת גרמניה, שם פרסם שלושה ספרים בגרמנית. בשנת 1923 שב ארצה והחל ללמד בבית מדרש למורים וגננות "לוינסקי". ב-1924 (תרפ"ד) נישא למרים לובמן, בת ראשון לציון (בתו של דב חביב לובמן), ולזוג נולדו שני ילדים - שי וניצה. המשפחה התגוררה במשך עשור בתל אביב, ואז הוחל בבניית בית עבורם בראשון לציון. ואולם כאשר נסתיימה הבנייה, ב-1935, חלתה מרים בדלקת ריאות ונפטרה. לאחר פטירתה התגוררה המשפחה בבית החדש במשך שנה, שאחריה שבו לתל אביב. בהמשך נשא שם לוין את דבורה קרסנוב, גננת-מורה. לשניים נולדו שני ילדים, טל ונטע.
בשנת 1928 הקים קיפניס תיאטרון לילדים, שאותו ניהל 25 שנה וכתב לו הצגות רבות, תוך שאינו מזניח את תחומי היצירה האחרים הרבים שלו, וכן הוציא לאור שבועונים, שנתונים ומערכי לימוד רבים.
בשנת 1956 פרש מהוראה, והתמסר לכתיבה ופרסום. הוא היה פעיל כסופר במשך זמן שיא של 80 שנים רצופות – מ-1910 ועד 1990.
בין הפרסים שזכה בהם: פרס יציב (1962), פרס למדן (1976), פרס ישראל (1978) ועיטור אנדרסן (1988). יצירותיו ראו אור חוץ מעברית גם בשפות אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית, ערבית ויידיש.
לוין קיפניס נטמן בבית העלמין קריית שאול. רעייתו דבורה נפטרה בשנת 2001 ונטמנה לצידו.
הנצחה
בשנת 1982 הוקם על ידי משפחת קיפניס במכללת לוינסקי לחינוך מרכז לוין קיפניס, המיועד לשוחרי ספרות הילדים והנוער. הוא מעניק שירותים לחוקרים, לתלמידי מחקר, למורים, לסטודנטים ולשוחרי ספרות ילדים ומאפשר עיון באוספים ארכיוניים.
החל משנת 2018 מוצג במרכז קיפניס אוסף של 200 מקראות שתרם אליהו הכהן בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
על שמו נקראים רחובות בבאר שבע ובתל אביב.
ביוני 2013 כתבו המלחין משה זורמן והמחאי יוני להב את המחזמר מלך הילדים, על חייו של לוין קיפניס, מהחדר האפל לפרס ישראל.
יצירותיו
יצירתו של קיפניס משתרעת על פני כ-800 סיפורים, 600 שירים וכמאה ספרים לילדים. כתיבתו מאופיינת בסגנון קליל ושמח, נטול פאתוס ובה בעת בעל עושר ואסתטיקה. הוא הרבה להעניק ביצירותיו מסרים של עזרה לזולת והתנדבות למען האחר, כמו בסיפוריו המפורסמים "אליעזר והגזר" אודות שיתוף פעולה של מספר אנשים בהוצאת גזר ענק מהאדמה ו"נרקיס מלך הביצה", על הנרקיס שהיה היחיד שהסכים להשאיל את עצמו לרפא את מלך הצפרדעים ועל כך קיבל את כתרו. עוד מסיפוריו הידועים: "המטריה הגדולה של אבא", "אגוז של זהב" (סיפור על שני ילדים ואגוז מופלא לפסח), "שלושת הפרפרים" ו"מנורה וענפי זית" (אלגוריה על סמל המדינה).
קיפניס הרבה לכתוב שירים לילדים לחגי ישראל עקב המחסור שהיה אז בשירים לטקסים והפעלות בבתי הספר ובגנים, ביניהם היו "שנה טובה" (שנה הלכה שנה באה), "אורחים לחג", "לביבות" (קמח מן השק), "נר לי", "סביבון סוב סוב סוב", "שימו שמן", "אני פורים", "חג פורים", "חד גדיא" (על גבע רם על ראש התל, גרסה עברית שכולה חיובית), "סלינו על כתפינו", "הבה נרימה", "חנוכה חנוכה" ועוד. שירים מוכרים נוספים שכתב היו "רקפת", "גינה לי", "מי יבנה בית", "המעפילים" ("העפילו") ו"ילד פלא". השיר "מלפפון" הוא השיר היחידי לו חיבר קיפניס מילים ומנגינה.
השיר האחרון שכתב קיפניס היה "אסיף" שהלחינה נורית הירש ועיבד גיל אלדמע.
קיפניס גם תרגם מספרות העמים: יו לופטינג, קרלו קולודי, קולומבוני, קמינסקי, ממשלי איזופוס ולה פונטיין, ממעשיות שארל פרו, כיפה אדומה של האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן ועוד.
GameSpy
ב-21 בפברואר 2013, GameSpy צוות האתר הודיע באופן רשמי שלאחר 14 שנות פעילות האתר מפסיק את פעילותו. אולם, GameSpy Technologies ושירותי המולטיפלייר של GameSpy ממשיכים לפעול כרגיל עד ה-31 במאי 2014 (מדובר בחברות נפרדות שרק חולקות ביניהן את השם).
באפריל 2014 הוכרז כי שירותי המולטיפלייר של Gamespy יסגרו ב-31 במאי 2014, עשרות משחקים יאבדו את מצבי המשחק המקוונים שלהם, חברות מסוימות החליטו כבר להעביר את רוב המשחקים שלהם לשירותי אונליין אחרים (כמו Steam או שירותים שפותחו על ידי החברות עצמן) וחברות אחרות בחרו שלא, מאחר שהמשחקים המושפעים ישנים ואינם רלוונטיים יותר. בין המשחקים שאבדו את מצב המשחק המקוון שלהם בעקבות המהלך של GameSpy היה גם המשחק הישראלי Rising Eagle.
מקלע M249
מקלע M249 הוא מקלע קל מתוצרת בלגיה וארצות הברית. הנשק עצמו הוא גרסה אמריקאית למקלע FN Minimi ונמצא בשימוש נרחב בצבא ארצות הברית.
שימוש
הנשק, שתוכנן עוד ב-1976, נכנס לשירות בשנת 1984. הנשק נבחר מכיוון שהיה מדויק יחסית, וכן קל ונייד יותר מן המאג 7.62 מ"מ (המשרת גם הוא בצבא ארצות הברית, תת-הציון M240). הבחירה ב-M249 הייתה חלק משינוי תפישה בצבאות נאט"ו, בה לוחם חיל הרגלים צויד במקלע קל יותר בקליבר 5.56 מ"מ (שעד אז שימש בעיקר רובי סער דוגמת רובה M-16) שסווג כ-SAW (ראשי תיבות של Squad Automatic Weapon) ואילו המאג הכבד יותר הועבר לרמת המחלקה ושימש בעיקר על גבי כלי רכב, כגון ה-HMMWV, או על גבי טנקים ונגמ"שים, בהם משקלו הרב לא מהווה חיסרון. על המקלע נמתחה ביקורת כי היה לא אמין ונטה להיתקע בתדירות גבוהה בתנאי מדבר בגלל החול. בנוסף, מאחר שתוכנן כמעין מאג מוקטן, הנוקר שלו נטה להישבר. במלחמת עיראק (2003) מקלעים רבים נתבלו ונשברו, וחיילים העידו שחלקם הוחזקו באמצעות איזולירבנד ואמצעים מאולתרים אחרים.
המינימי שירת תקופה מסוימת במספרים קטנים גם בצה"ל, בעיקר בגזרת דרום לבנון ורצועת הביטחון, אך הוחלף בשנת 1997 במקלע הנגב הישראלי שהפך למקלע הקל הסטנדרטי של חיל הרגלים. הנגב עלה על המינימי בביצועיו, אך בעיקר בעמידותו ואמינותו, אך גם בנגב היו לא מעט מעצורים.
הומלס (אתר אינטרנט)
הומלס הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק בפרסום מודעות בתחומים שונים כגון נדל"ן, רכב, הצעות עבודה ועוד. הומלס הוקם בשנת 2000, והוא הלוח האינטרנטי הוותיק בישראל.
היסטוריה
האתר הוקם בשנת 2000 על ידי פז דרור שחיפש בעצמו דירה והחליט להמיר את המודעות המודפסות לפורמט דיגיטלי ולפרסם אותן באתר אינטרנט שהתמקד בתחילה באזור תל אביב בלבד ולאחר מכן התרחב לשאר אזורי הארץ, שירכז דירות למי שמחפשים למכור, לקנות, להשכיר או לשכור דירות. תחילה העניק האתר את השירותים בחינם, ולאחר שנה החל לגבות תשלום בגין פרסום מודעות.
האתר היה הראשון שהציע לוחות מודעות בפורמט אינטרנטי, והביא למהפכה בתחום הפרסום בארץ, והחליף בעצם את מודעות הלוח שהיוו מקור הכנסה משמעותי לעיתונים עד לאותה תקופה. בין השאר חילק האתר את המודעות לאזורים בארץ, חלוקה שהוא היה הראשון לבצע. בניגוד ללוחות אינטרנטיים אחרים בעולם, הציג האתר מבנה חדשני של טבלאות המציגות את כל תוצאות החיפוש באופן נוח, ומאפשרות הרחבת המודעה בלחיצה על השורה הרלוונטית בטבלה, במקום פתיחת המודעה בחלון נפרד. פורמט זה הועתק גם לאתרי לוחות אחרים בישראל.
בשנת 2003 השיק האתר שירות ייחודי לאותה תקופה, "הסוכן החכם" שאיפשר קבלת מודעות בדואר אלקטרוני ובמסרון ישירות לטלפון הנייד. באותה תקופה החל האתר להציג את מחירי הדירות בשקלים חדשים במקום בדולרים.
באותה שנה השיק הומלס את לוח הרכב האינטרנטי "הקרטל" שאוחד בהמשך לתוך המותג "הומלס". ב"הקרטל" הוצגו קטגוריות חדשות נוספות כמו טרקטורונים ואביזרי רכב.
חידוש נוסף שהציג האתר היה "המודעה המוקפצת", שאפשרה ללקוחות להקפיץ את המודעה שפרסמו לראש לוח המודעות על מנת ליצור חשיפה נוספת, וזאת תמורת תשלום נוסף.
מבנה האתר ושירותים עיקריים
האתר מאפשר ללקוחותיו לפרסם מודעות למכירה או השכרה של מוצרים שונים במגוון קטגוריות על פי תבנית מודעה מוגדרת מראש לה ניתן להוסיף גם טקסט חופשי. כשללקוחות ניתנת האפשרות לפרסם מודעה חינמית, או לשלם עבור הפרסום מה שיגדיל את חשיפת המודעה בפני גולשי האתר.
גולש המחפש לרכוש או לשכור מוצר או שירות, יכול לחפש באתר באמצעות חיפוש על פי קטגוריות ולאחר מכן גם לפי שדות נוספים כמו תתי קטגוריות, מחירים, אזור בארץ וחיפוש באמצעות טקסט חופשי. כמו כן מפעיל האתר מוקד טלפוני לייעוץ בתחום הנדל"ן.
באתר מספר קטגוריות לפרסום, לוח דירות ונדל"ן למכירה והשכרה, לוח רכב, לוח דרושים למחפשי עבודה, לוח בעלי מקצוע ולוח Restless שהוא לוח דרושים ייעודי לתחום המסעדנות ובתי הקפה.
סדום
סדום היא עיר מקראית, שהייתה ממוקמת בכיכר הירדן, בסמוך לים המלח. העיר מפורסמת בעיקר בשל סיפור חורבנה ("מהפכת סדום ועמורה"), שאירע בגלל חטאי אנשיה.
על שם העיר נקראו הר סדום ומלחת סדום (בה הוקם מפעל המלח בסדום) בדרום-מערב ים המלח, אם כי הזיהוי של סדום במקום זה שנוי במחלוקת.
מרד ערי הכיכר
על פי המסופר במקרא, היו חמש ערים גדולות בכיכר הירדן בתחילת תקופת האבות: סדום, עמורה, אַדְמָה, צבויים וצוער. מלכי ערים אלו מרדו נגד כדרלעומר, מלך עילם. בשל כך, בא עליהם כדרלעומר למלחמה יחד עם שלושה מלכים נוספים, וניצחם.
חשיבותו של מעשה זה בסיפור המקראי נובעת מהעובדה שלוט, בן אחיו של אברהם, שכן באותה העת בסדום, והוא נפל בשבי במלחמה. בשל כך, נלחם אברהם במלכים וחילץ מידם את לוט. אגב כך, מתוארת הצעתו של בֶּרַע מלך סדום לאברהם לקחת את הרכוש שהציל במלחמה בתמורה לשבויים שהציל, ומודגשת צדקתו של אברהם על כך שסירב לקחת דבר, "מחוט ועד שרוך נעל".
הפיכת ערי הכיכר
לאחר מכן, מוזכרת העיר בתור אחת מהערים שאותן החריב ("הפך") אלוהים, כעונש על היותה מרכז של חטא. לפי הסיפור המקראי גר לוט בעיר, והוצל משם עם אשתו ובנותיו ערב החורבן. אשת לוט הסתכלה לכיוון העיר סדום בזמן שברחה עם משפחתה בעת הפיכת העיר, למרות הוראתו המפורשת של האל כי אין להתבונן בה, והפכה לנציב מלח.
זיהוי
קיומה ומיקומה של סדום מתבססים על המקרא ועל המסורת, בהיעדר ממצאים ארכאולוגיים או היסטוריוגרפיים ברורים. הפרשנות המקובלת, הידועה עוד מהתקופה הביזנטית ומשתקפת במפת מידבא, ממקמת את "ערי הכיכר" מדרום לים המלח. על פי זיהוי זה, יש המזהים את צוער, העיר החמישית שלא חרבה, עם א-צאפי שבירדן. יש משערים שהערים האחרות הוצפו במי ים המלח ומשקעים שכיסו אותן מנעו את גילויים גם לאחר ירידת מפלס המים. חוקרים אחדים קישרו לערי הכיכר את בית הקברות הגדול שבבאב א-דרע שבחוף המזרחי, מסוף האלף השלישי לפנה"ס, ולא נודעו יישובים משמעותיים בני זמנו בקרבתו, או יישובים מבוצרים ששכנו בדרום מזרח ים המלח וחרבו סביב שנת 2300 לפנה"ס. ממצאים אלו קדומים לתיארוך המקראי המקובל של חורבן סדום. וכן האתרים הארכאולוגיים באב א-דרע ונומיירה סמוכים למאגרי גז וגופרית ולבקע הסורי-אפריקני, ויש המשערים שאחד המצבורים השתחרר כתוצאה מרעידת אדמה והתפוצץ במה שתואר כגשם של אש. כסיוע לכך שהתרחש באזור אירוע וולקני, הם מציינים שיש דמיון וקשר בין המבנה של הר סדום לבין המבנה באזור הלשון.
בספטמבר 2021 פורסם מחקר בו נטען כי במאה ה-17 לפנה"ס התרחש פיצוץ אווירי של אסטרואיד צפונית מזרחית לים המלח, באזור תל אל-חמאם, וכי ייתכן שאירוע זה הווה את ההשראה לסיפור המקראי על מהפכת סדום ועמורה, אולם מחקר זה ספג ביקורת נרחבת ומפרסמיו הואשמו בזיוף תצלומים ובפרשנות חסרת בסיס מדעי של הממצאים בשטח, שלפי ארכאולוגים ומומחים לאסטרואידים אינם מצביעים על פיצוץ אווירי של אסטרואיד.
חטאי סדום
כבר בספרי הנביאים שימשה סדום כדוגמה להתנהגות בלתי מוסרית וחטאי הדור נמשלו לחטאי סדום ועמורה. לפי ספרות המדרש היוותה התנהגות זו לא רק נורמה חברתית אלא חוק מקומי שהמפרים אותו בגילויי חמלה היו נענשים באכזריות. לפיכך, עד ימינו משמשת המילה "סדום" כמטפורה לחברה קיצונית באכזריותה.
בתלמוד נטבע הביטוי "מידת סדום" ככינוי למצב בו אדם מסרב לתת לחברו ליהנות מרכושו, אף על פי שלו עצמו לא יהיה שום נזק מכך. במצב זה נפסק כי בית הדין מכריח את האדם לתת לחברו ליהנות מרכושו ("כופין על מידת סדום"). במסכת אבות מובאת דעה הסוברת כי אדם האומר "שלי שלי ושלך שלך" מידתו היא מידת סדום.
מהמקרא עולה כי החטאים שהובילו לחורבנה של העיר היו חטאים מן התחום החברתי - אנשי סדום נמנעו מהכנסת אורחים ועזרה לחלש ובמקום זאת הפגינו שנאת זרים. המקרא כולל בחטאי סדום גם אלימות מינית. פרשנויות אלה מבוססות בעיקר על הפסוק "ויקראו אל לוט ויאמרו לו איה האנשים אשר באו אליך הלילה הוציאם אלינו ונדעה אותם", המתאר את פניית אנשי העיר אל לוט אשר אירח מלאכים שהגיעו לעיר.
בתלמוד הבבלי מתוארת בפירוט מערכת המשפט הרקובה בסדום, עד כדי שהשופטים נקראו: "שקרן" ו"מטה דין". עוד מתוארת הוצאה להורג של נערה שהאכילה עני בחשאי ונתפסה: הפשיטוה, שפכו עליה דבש דבורים וזרקו אותה לתוך כוורת דבורים. הדבורים עקצוה עד שהיא מתה בייסורים.
מהמאה החמישית נקשרה שמה של סדום לתיאור התנהגות מינית שאינה משגל וגינלי, ובפרט ליחסים הומוסקסואליים, באמצעות הביטוי "מעשה סדום". יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, התייחס למונח בספר החוקים שלו, ופירש כי מעשי סדום היו יחסי מין בין גברים או התשוקה להם, וכי הם מביאים לרעב, לרעידות אדמה ולמגפות. הקישור בין העיר סדום התנ"כית לבין יחסי מין הומוסקסואליים הפך רווח בחברה האירופית - הן הנוצרית והן היהודית.
אקלים
אקלימה של סדום הוא מדברי-צחיח בכל ימות השנה. טמפרטורות המינימום בקיץ (הטמפרטורות הנמוכות ביום, הנמדדות בדרך כלל בשעת בוקר מוקדמת, בסמוך לזריחה) נשארות ב-30 מעלות ומעלה. בגלי חום אף ייתכנו טמפרטורות מינימום של כ-37 מעלות (דוגמת גל החום הקיצוני בתחילת אוגוסט 2015, אז נמדדה טמפרטורת מינימום של 37 מעלות באזור). טמפרטורות המקסימום נשארות מעל ל-40 מעלות ואף מגיעות לכ-50 מעלות בגלי חום. החורף גם הוא חם ויבש עם טמפרטורות מקסימום של 23 מעלות ומינימום של 14 מעלות. לעיתים הטמפרטורה ביום עולה אל מעל ל-30 מעלות. האזור מתאפיין במיעוט משקעים.
עמראני
עִמראני (1454–1536) היה מגדולי המשוררים היהודים בפרס. נחשב לממשיך דרכו של המשורר מולאנא שאהין, וכמוהו חיבר אפוסים בסגנון הספרותי הפרסי הקלאסי על סיפורים מהמסורת היהודית.
קורות חיים
עמראני נולד בשנת 1454 בעיר אספהאן שבפרס הספווית. "עמראני" הוא כנראה שם העט שלו, ושמו המלא אינו ידוע. בסביבות גיל 25 עמראני עבר לעיר כאשאן, העיר בה הוא חי ופעל עד פטירתו בשנת 1536. הנסיבות לכך שבחר לעבור לעיר אחרת אינן ידועות במלואן, אך בכתביו יש רמזים לכך שהוא החל בפעילותו הספרותית והלירית עוד באספהאן ועורר קנאה, וייתכן שזה מה שהניעו לעזוב את העיר. באותה תקופה העיר כאשאן נחשבה למרכז תרבותי גדול לתושבי האזור, והייתה בה קהילה יהודית מאורגנת היטב. לא ידועים פרטים רבים על משפחתו וזהותה, אך ביצירתו "גנג-נאמה" (ספר האוצר) הוא מקדיש כמה מהפרקים האחרונים לייעוץ עצות והדרכה לבנו ג'לאל אל-דין שר שלום.
ביחד עם מולאנא שאהין, עמראני נחשב לאחד מגדולי משוררי יהדות פרס. ידוע על לפחות כעשרים חיבורים שנכתבו על ידו, ועוסקים בנושאים מגוונים. בראש ובראשונה, חיבוריו ממשיכים את המסורת שהתחיל המשורר שאהין ומהווים עיבוד של סיפורים מהתנ"ך והמסורת היהודית לשירה אפית, הכתובה כמיטב המסורת של הספרות הפרסית הקלאסית ובפרט של יצירותיה הגדולות של הספרות הפרסית כגון השאהנאמה, יצירותיו של פירדוסי ושל המשורר הידוע חאפז.
חיבוריו של עמראני כתובים בפרסית יהודית, הדיאלקט היהודי של השפה הפרסית שבו דברו יהודי פרס, ונכתבו כולן באלפבית העברי. הוא הרבה יותר מאשר מולאנא שאהין לערבב מילים עבריות בכתיבתו.
חיבוריו
ידוע על כעשרים חיבורים של עמראני, רובם מצויים עד היום בכתב יד אך זכו להעתקים לאורך הדורות. החיבורים הם כולם פואטיים באופים, אך בסגנונות שונים. רובם עוסקים במסורות יהודיות וחלקם בנושאים כלליים יותר. להלן פירוט של כמה מחיבוריו:
FN Five-SeveN
אקדח FN Five-SeveN הוא אקדח בלגי "חצי אוטומטי" מתוצרת חברת FN Herstal,האקדח נקרא על שם גודל הקליבר שלו (5.7mm),האקדח FN Five-SeveN נמצא בשימוש אזרחי להגנה עצמית ושימוש במשטרה ביותר מ-40 מדינות ביניהם:קנדה, צרפת, יוון, הודו, פולין, ספרד, וארצות הברית.
מדינות משתמשות
המדינות הנפוצות ביותר שמשתמשות באקדח FN Five-SeveN הן:
קישורים חיצוניים
הדף של האקדח באתר World Guns
איראן במשחקים הפאראלימפיים
איראן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968).ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף משתתפת איראן מאז אולימפיאדת הנכים נאגנו (1998).
לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של איראן ב-137 מדליות, מהן 56 מדליות זהב פאראלימפיות. כל המדליות בהן זכתה המשלחת האיראנית נלקחו במשחקי הקיץ. במשחקי החורף מעולם לא זכו הספורטאים האיראנים במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
היסטוריה
המשלחת הראשונה אותה שלחה איראן למשחקים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988 כללה 36 ספורטאים, גברים בלבד. המשלחת חזרה מהמשחקים עם שמונה מדליות פאראלימפיות, מהן ארבע מדליות זהב.
לשיאה הגיעה המשלחת האיראנית באולימפיאדת הנכים סידני (2000) כשזכתה ב-23 מדליות, מהן 12 מדליות זהב פאראלימפיות ודורגה במקום ה-16 בטבלת המדינות הזוכות.
המשלחת האיראנית מצטיינת בכדורעף נכים, וזכתה במדליית הזהב בטורניר בכל אחת מהאולימפיאדות בהן השתתפה, מלבד אולימפיאדת הנכים אתונה (2004) בה זכתה במדליית הכסף, ובאתלטיקה בה זכתה לאורך השנים ב-58 מדליות מהן 25 מדליות זהב פאראלימפיות.
הספורטאים הבולטים במשלחת האיראנית הם האתלטים מוחמד רזה מירזאי, שזכה במדליית הזהב בטורניר הטלת כידון בארבעה טורנירים רצופים, מוחטאר נורופשאן שזכה בשבע מדליות, מהן ארבע מדליות זהב פאראלימפיות, וראדר מודאבר שזכה בשש מדליות, מהן חמש מדליות זהב.
הקשתית זהרא נעמתי עשתה היסטוריה על ידי הבטחת השתתפותה גם במשחקים האולימפיים וגם במשחקים הפראלימפיים בקיץ 2016 בריו דה ז'ניירו, ברזיל. היא נבחרה לשאת את הדגל של הקבוצה האיראנית במהלך מצעד האומות בטקס פתיחת האולימפיאדה בקיץ 2016.
נוסבאום וגולדשטיין
נוסבאום וגולדשטיין היא תוכנית מבחני מציאות וניסויים חברתיים של שי גולדשטיין ואבי נוסבאום. התוכנית החלה את שידורה תחת השם "פרצופה של המדינה" בערוץ עשר ב-5 בספטמבר 2016. לאחר 2 פרקים ירדה מהאוויר ואחרי כמה חודשים עלתה תחת שם חדש "נוסבאום וגולדשטיין".
עלילה
התוכנית מעמידה את הישראלים במבחן (בלי ידיעתם שהם נבחנים) על הנושאים המדוברים בארץ, למשל: דו-קיום, גזענות, חלקות ועוד. בכל פרק מבחנים אחרים שיראו את פרצופה האמיתית של המדינה.
סאביור גודווין
סאביור אמונדה גודווין (באנגלית: Saviour Amunde Godwin; נולד ב-22 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקיצוני בקאזה פיה א.ק.
קריירה
גודווין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נוער המקומית ספורט ג'וס. בקיץ חתם באוסטנדה מליגת העל הבלגית. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד בוורן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
בקיץ חתם ברוסלארה מהליגה הבלגית השנייה במדיה שיחק ארבע עונות.
בקיץ חתם בקאסה פיה מליגת העל הפורטוגלית.
גודווין נכלל בסגל הרחב של הנבחרת האולימפית של ניגריה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אך לא נכלל בסגל הסופי.
ח'פרי
ח'פרי הוא אל מפנתאון אלי מצרים העתיקה, אחד מהתגלמויותיו של אל השמש. ח'פרי מקושר לחרפושית, חיפושית הזבל המעצבת את מזונה לכדור ומגלגלת אותו למקום משכנה, תהליך שגירה את דמיונם של המצרים הקדמונים לראות בו משהו מהתהליך אותו עובר גלגל החמה בדרכו בשמיים. ח'פרי כאל סולארי מתגלם ברגעי הזריחה, בשלב בו בוקעת השמש באופק המזרחי בתחילת היום.
איקונוגרפיה
באיקונוגרפיה המצרית מוצג האל ח'פרי בדמות אנושית אנתרופומורפית ולה ראש בדמות חיפושית זבל. באמנות המצרית הקדומה מקובל היה להחליף את הראש האנושי בראש חייתי על מנת לייצג את האלים השונים, כפי שניתן לראות במקרה של האלים הורוס (בעל ראש נץ או בז), אנוביס (בעל ראש תן), סח'מת (בעלת ראש לביאה) ואחרים. עם זאת המקרה של ח'פרי הוא ייחודי משום שבמקום ראש החיה מופיעה החיה בשלמותה, מה שיוצר פעמים רבות תחושה ייחודית עבור המתבונן המודרני, שאינו מורגל באיקונוגרפיה המצרית. לעיתים נדירות מופיע חפרי בדמות אדם בעל ראש אנושי כשחרפושית מעל ראשו.
פידיגאן
פּידיגַאן, רשמית הרשות המקומית של פידיגאן (באילוקנית: Ili ti Pidigan; בטגאלוג: Bayan ng Pidigan), היא רשות מקומית מדרגה 5 בפרובינציית אברה, בפיליפינים. על פי מפקד האוכלוסין של 2020, מתגוררים בפידיגאן 12,475 אנשים.
גאוגרפיה
על פי רשות הסטטיסטיקה הפיליפינית, לפידיגאן שטח בגודל 49.15 קילומטרים רבועים, שהם 1.18% מהשטח הכולל של פרובינציית אברה.
פידיגאן מרוחקת 8 קילומטרים מבירת הפרובינציה, בנגד, וכ־400 קילומטרים מבירת המדינה, מנילה.
ברנגאים
פידיגאן מחולקת מנהלית ל-15 ברנגאים. בראש כל ברנגאי עומדים נבחרי ציבור: קפטן הברנגאי, ומועצת הברנגאי. כולם נבחרים מדי שלוש שנים.
שלטון מקומי
פידיגאן, השייכת למחוז הבחירה הארצי היחיד בפרובינציית אברה, מנוהלת על ידי ראש עיר המוגדר כמנכ"ל המקומי שלה ועל ידי מועצה עירונית כגוף המחוקק שלה בהתאם לחוק השלטון המקומי בפיליפינים. ראש העיר, סגן ראש העיר וחברי המועצה נבחרים ישירות על ידי הציבור באמצעות בחירות המתקיימות אחת לשלוש שנים.
ברוך אנג'יל
הרב ברוך אנג'יל או אנג'יל או מהר"ב אנג'יל (נפטר בי"ד בשבט הת"ל) היה ראש ישיבה, רבה של שאלוניקי ומחבר שו"ת רבי ברוך אנג'יל.
ביוגרפיה
נולד לפני שנת ה'שנ"ה בשאלוניקי. למד בישיבתו של רבי אשר כהן בן ארדוט. בגיל שלושים וחמש לערך התמנה לראש ישיבה בחברת תלמוד תורה בעיר. רבי דוד קונפורטי, מחבר ספר קורא הדורות, למד בישיבתו מסכת בבא קמא בעודו בן 13, והוא כותב עליו: . מתלמידיו נמנה רבי שלמה פלורנטין . בשנת שצ"ז שאל אותו רבי חיים שבתי אם יהודי אזמיר רשאים להחזיק במנהגם לאכול בשר נפיחה, ורבי ברוך השיב כי הוא מסכים שימשיכו לנהוג כן. בשנת תי"א היה כבר אחד מרבני שאלוניקי, והוא חתום רביעי על הסכמה בנושא מס הבגדים, מיד לאחר רבי דניאל אישטרושה . בסביבות שנת ה'תי"ח התמנה לרב הכולל של שאלוניקי. טובי העיר אזמיר ביקשו כי יגיע לכהן כרב עירם, אך הוא סירב. רבי חיים בנבנישתי כותב על המקרה:.
התכתב עם רבני דורו והוא מזכירם בתשובותיו, ומהם רבי חיים שבתי, רבי מרדכי קלעי, הרב אברהם מוטאל ועוד.
משפחתו
בניו היו רבי משה ורבי יהושע אנג'יל. חתנו היה יוסף פילוסוף, שבתו נישאה לשבתי צבי. נכדו היה הגביר ברכה אנג'יל מרשיד, ששילם מכיסו על הדפסת ספריו של רבי ברוך, סכום שהגיע ל-600 אריות.
פטירתו
נפטר בי"ד בשבט הת"ל (1670). נקבר בשאלוניקי על יד רבו, רבי אשר כהן. על מצבתו נחרט:
חיבוריו
חיבר כמה ספרים, רק חלקם הגיעו לידינו:
ואפינגאס
ואפינגאס (באנגלית עתיקה: Wuffingas או Uffingas או Wuffings) הייתה שושלת מלוכה אשר שלטה בממלכת מזרח אנגליה במשך כמאתיים שנה, בין אמצע המאה ה-6 לאמצע המאה ה-8. בשנים אלו מלכו מטעם השושלת שלושה עשר מלכים, אשר מהווים את רובם ככולם של מלכי מזרח אנגליה באותה התקופה.
נשיא דרום אפריקה
נשיא הרפובליקה של דרום אפריקה (באנגלית: The President of the Republic of South Africa) הוא ראש  המדינה  והעומד בראשות ממשלת דרום  אפריקה, על פי חוקת המדינה. בין השנים 1961 עד 1994 ראש המדינה נקרא נשיא המדינה (State President).
הנשיא נבחר על ידי האספה הלאומית (National Assembly), שהיא הבית התחתון של הפרלמנט והוא לרוב מנהיג מפלגת הרוב, שמאז הבחירות הרב-גזעיות הראשונות שנערכו בדרום אפריקה ב-27 באפריל 1994, היא מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני. התפקיד נוצר במקור כדי להבחין בינו לבין תפקיד ראש הממשלה שכיום לא קיים, אך שני התפקידים אוחדו בחוקה של 1983 שהגדירה תקופת כהונה של ארבע שנים. החוקה של 1993 ואלה שכוננו אחריה, הגבילו את כהונת הנשיא לשתי תקופות של חמש שנים כל אחת. הנשיא הראשון שנבחר על פי חוקה זו היה נלסון מנדלה והנשיא הנוכחי הוא סיריל רמפוזה.
על פי החוקה הזמנית, שהייתה בתוקף בין 1994 ל-1996, הוקמה ממשלת אחדות לאומית שבה כיהן סגן נשיא מטעם מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר. בנוסף לתאבו מבקי, הנשיא הקודם פרדריק וילם דה קלרק כיהן גם כסגן נשיא בתוקף תפקידו כמנהיג  המפלגה הלאומית, שהייתה המפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט שנבחר אז. אך דה קלרק התפטר והלך לאופוזיציה עם מפלגתו. כיום ממשיכה להתקיים קואליציה על פי החוקה הנוכחית שכוננה ב-1996, למרות שבהמשך לא מונה אף אחד ממנהיגי מפלגות האופוזיציה לתפקיד סגן הנשיא.
הנשיא חייב להיות חבר האספה הלאומית בזמן בחירתו. עם בחירתו הוא מתפטר מתפקידו זה למשך תקופת כהונתו.
תהליך הבחירה
בדרום אפריקה נהוגה שיטה מיוחדת  לבחירת הנשיא. שלא כמו דומיניונים או מושבות בריטיות לשעבר, שאימצו את שיטת הממשל הפרלמנטרית-רפובליקנית ואלה שנוהגים על פי שיטת הממשל הבריטית, בראש ממשלת דרום אפריקה עומד הנשיא, שמשמש בה בעת כראש המדינה, ראש הממשלה והמפקד העליון של כוחות ההגנה. בניגוד לשיטה הנשיאותית הנהוגה ברבות ממדינות העולם, נשיא דרום אפריקה נבחר על ידי הפרלמנט, ולא באמצעות בחירה ישירה של העם או של חבר אלקטורים ובפועל הוא יכול להשפיע על תהליכי חקיקה בהיותו מנהגי מפלגת הרוב בפרלמנט. בצורה זו החוקה קבעה שיטה שמשלבת הן את צורת הממשל הפרלמנטרית והן את צורת הממשל הנשיאותית באופן הפוך מזה שהונהג בישראל.
הנשיא נתון להגבלות שמונעות את שליטתו התמידית על הממשלה, כפי שהיה נהוג במדינות אפריקניות אחרות. תקופת הכהונה היא של 5 שנים והנשיא לא יכול לכהן יותר משתי  תקופות כהונה רצופות. כך ששיטת הבחירה של הנשיא מנסה למנוע את האפשרות של צבירת כוח  בידי הנשיא  כפי שהיה בתקופת האפרטהייד או במדינות אפריקניות רבות.
סמכויות הנשיא
מקום משכנו של הנשיא הוא ב"בניין האיחוד" (Union Buildings) בפרטוריה וכן יש לו לשכה בקייפטאון. כמו כן יש לו מעון רשמי בשתי הערים.