cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכויות להט"ב באינדונזיה
בריאות
הנחיות משפטיות לגבי HIV/איידס אינן קיימות באינדונזיה, אף על פי שאיידס מהווה בעיה משמעותית ברוב מדינות האזור. מי שנדבק ב-HIV הנוסע לאינדונזיה יכול להידחות או להיות מואים בכניסה להסגר. בשל היעדר חינוך מיני בבתי ספר באינדונזיה, מעט ידע ידוע על המחלה בקרב האוכלוסייה הכללית. עם זאת, חלק מארגונים מקומיים מציעים חינוך מיני, אף על פי שהם מתמודדים עם עוינות גלויה מצד רשויות בתי הספר. בתחילת התנועה לזכויות הומוסקסואלים באינדונזיה, ארגוני הלהט"ב התמקדו אך ורק בנושאי בריאות בקרב חברי הקהילה, מה שהוביל את החברה האינדונזית להאמין שאיידס היא "מחלה של הומוסקסואלים" והובילה לסטיגמה נגד אזרחי להט"ב.
תנועת זכויות להט"ב
בשנת 1982 הוקמה באינדונזיה הקבוצה הראשונה למען זכויות הומוסקסואלים. "Lambda Indonesia" וארגונים דומים אחרים קמו בסוף שנות ה-80 וה-90. כיום, מספר מעמותות זכויות הלהט"ב הגדולות במדינה כוללות את "GAYa NUSANTARA" ו-"Arus Pelangi".
התנועה למען זכויות להט"ב באינדונזיה ידועה כאחת הוותיקות והגדולות בדרום-מזרח אסיה.  פעילויות "Lambda Indonesia" כללו לאורך השנים ארגון מפגשים חברתיים, העלאת תודעה ויצירת ניוזלטר, אם כי הקבוצה התפרקה בשנות ה-90. "Gaya Nusantara" היא קבוצה אינדונזית לזכויות להט"ב המתמקדת במאבק במחלת האיידס. קבוצה נוספת היא "Yayasan Srikandi Sejati", שנוסדה בשנת 1998 במטרה עיקרית לטיפול בבעיות בריאות של טרנסג'נדרים, לצד מתן ייעוץ בנוגע ל-HIV/איידס וחלוקת אמצעי מניעה בחינם לעובדי מין טרנסג'נדרים במרפאת בריאות. כיום, ישנם מעל 30 קבוצות שונות למען קהילת הלהט"ב באינדונזיה.
בשנת 2006 אירחה העיר יוגיאקרטה פסגה בנושא זכויות להט"ב שהפיקה את עקרונות יוגיאקרטה על יישום חוק זכויות האדם הבינלאומי ביחס לנטייה מינית וזהות מגדרית. עם זאת, פסגה נוסף במרץ 2010 אשר התרחשה בסורביה זכתה לגינויים מצד חזית המגינים האסלאמית והופרעה על ידי מפגינים מוסלמים. עד שנת 2015, לתנועות קהילת הלהט"ב במדינות המערב היו השלכות משמעותיות באינדונזיה. כאשר מדינות מערביות רבות משפיעות החלו להכשיר נישואים חד מיניים מאז הולנד ב-2001 לראשונה, נושא זכויות הלהט"ב משך את תשומת הלב והמודעות של הציבור הרחב באינדונזיה ויצר שיח ציבורי בנושא. גורמים בפוליטיקה האינדונזית, במיוחד מפלגות וארגונים פוליטיים דתיים, גינו בפומבי את קידום זכויות הלהט"ב בעודם טענו כי אינדונזיה נמצאת תחת איום של "תעמולה גלובלית של להט"ב" המקדמת "אורח חיים של להט"ב". הכשרת נישואים חד מיניים או איחוד אזרחי עבור זוגות חד מיניים הפכו לנושא מרכזי שנדון בציבור בנוגע לזכויות להט"ב, אם כי פעילי להט"ב טענו שכיום, "אינם נאבקים למען הכרה בנישואים חד מיניים" אלא "מחפשים את זכויות האדם הבסיסיות של ביטחון, חופש מפחד וחירות של התאגדות". בשנת 2015 הצטרפה הזמרת האינדונזית אנגון לפרויקט "'The Pansy Project'' להוקעת אכזריות של פעולות הומופוביה נגד קהילות להט"ב בעולם, אשר יזם פול הארפליט.
בתגובת נגד להצעת חוק שנועדה לחייב העברת טיפולי המרה לאנשים החשודים בהיותם שייכים לקהילת הלהט"ב, הזמרת-יוצרת האינדונזית קאי מאטה יצרה תשומת לב תקשורתית רבה על היותה המוזיקאית ההומוסקסואלית הגלויה הראשונה באינדונזיה לאחר שהצהירה על היותה לסבית במרץ 2020.
אלזה אורי
אלזה אורי (בגרמנית: Else Ury; 1 בנובמבר 1877, ברלין, האימפריה הגרמנית – 13 בינואר 1943, אושוויץ, פולין) הייתה סופרת ילדים יהודייה-גרמנייה.
היא החלה לפרסם ספרי ילדים בשנת 1905 וזכתה לתהילה בימי רפובליקת ויימאר. הדמות הידועה ביותר שיצרה היא אנמרי בראון, בת הזקונים של רופא אמיד, שאת תולדותיה מילדות עד זקנה סיפרה בסדרה בת עשרה כרכים ששמה Nesthäkchen ("בת זקונים").
בינואר 1943 נשלחה על ידי הנאצים למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחה ביום הגיעה.
ביוגרפיה
אורי נולדה בברלין למשפחת סוחרים חילונית ממוצא יהודי. ילדותה המאושרת בחיק משפחתה המורחבה (שכללה גם את משפחת היימן) סיפקה לה סביבה תומכת והשראה לכתיבת ספריה. המשפחה האמידה המתוארת על ידי אורי בסדרת "בת הזקונים", עם טבחית, אומנת, חדרנית, ושוער, היא שיקוף ישיר של חייה בברלין, במיוחד אחרי שעברה המשפחה לשרלוטנבורג האמידה.
אביה של אורי, אמיל (1835–1920), היה סוחר מצליח, ואמה, פרנציסקה (1847–1940), השתייכה למעמד הבינוני המשכיל, והעבירה לילדיה את ההתעניינות בספרות קלאסית ומודרנית, במוזיקה, ובשאר האמנויות. אחיה של אורי ניהלו קריירות מצליחות במעמד הבינוני: לודוויג (1870–1963) היה עורך דין, הנס (1873–1937) היה רופא, וקתה (1881–1944), עד שנישאה והקימה משפחה משלה, התעתדה לעסוק בהוראה.
בעקבות הצלחת הספר, פרסמה חמישה ספרים נוספים, ואז החלה לפרסם את סדרת "בת הזקונים", בין השנים 1918 ו-1925, אשר הפכה אותה לסופרת מפורסמת.
הצלחתה אף הפכה אותה עשירה, על אף השפל הכלכלי הקשה בגרמניה באותה עת. מיליונים רכשו את ספריה, נכחו בהרצאותיה, וקראו את טוריה בעיתונות. אורי רכשה בכוחות עצמה בית נופש בקרומהיבל באזור "הרי הענקים" ברכס הסודטים (בדרום פולין כיום), וכינתה את הבית "בית נסטהאקכן" על שם מקור עושרה ("נסטהאקכן" הוא כינוי חיבה, מילולית "גוזלית", לבת זקונים).
בתקופת רפובליקת ויימאר, הייתה אורי בשיא תהילתה. בעת מלחמת העולם השנייה, אסר עליה השלטון הנאצי לפרסם עוד, ובשנת 1943 נשללו ממנה כל נכסיה, והיא נעצרה ונשלחה לאושוויץ, שם נרצחה בתא גזים ביום הגיעה. היא נמנתה על 873 בני אדם בטרנספורט בן 1000 איש אשר נמצאו בלתי-כשירים לעבודה ונשלחו היישר להשמדה, בלי להירשם בפנקסי המחנה. כמעט איש בגרמניה לא ידע בזמן אמת שאחת הסופרות האהובות ביותר נרצחה.
לאחר המלחמה, שבו לפרסם את ספריה של אורי, בלי התייחסות לגורלה. בשנת 1952 יצאה מחדש כל סדרת "בת הזקונים", פרט לכרך הרביעי, "בת הזקונים ומלחמת העולם" (שעסק במלחמת העולם הראשונה), אשר לא נדפס מחדש, משום שנכתב בטון פטריוטי לוהט מדי בראייה לאחור. בשנת 1983, הפיקה חברת השידור הציבורית הגרמנית ZDF תוכנית טלוויזיה לחג המולד על בסיס שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה, וקיבעה את "בת הזקונים" בתודעה של דור חדש של ילדים גרמנים.
מעטים ידעו על גורלה של אורי במשך עשורים. בשנת 1993, פרסמה מריאנה ברנצל ביוגרפיה של אורי תחת הכותרת "בת הזקונים מגיעה למחנה הריכוז", וזעזעה את עולם הספרות הגרמני.
אורי מונצחת במקומות רבים בברלין ובאזור בית הנופש שלה. קנוטאף (מצבה ללא קבר) על שמה עומדת בבית הקברות היהודי וייסנזה בברלין.
המנלינה
המנלינה (בפינית: Hämeenlinna, בשוודית: Tavastehus) היא בירת אזור קאנטה-המה שבדרום פינלנד.
בשנת 2013 התגוררו בעיר 67,577 תושבים, נתון הממקם את המנלינה במקום ה-14 ברשימת הערים הגדולות במדינה.
העיר שוכנת לחופו הדרומי של אגם ואניאווסי, וממוקמת כ-98 קילומטרים צפונית להלסינקי, 73 ק"מ דרומית לטמפרה, ו-72 ק"מ מערבית ללאהטי.
ערים תאומות
להמנלינה אחת עשרה ערים תאומות:
ישראל דדון
ישראל דדון (נולד ב-24 בינואר 1988) הוא משורר, יוצר קולנוע ופעיל חברתי ישראלי.
יצירתו
בשנת 2012 היה בין ראשוני המשוררים להופיע במסגרת ערבי פואטרי סלאם וערס פואטיקה שייסדה המשוררת עדי קיסר.
בשנת 2013 התפרסם כשכתב את השיר "האדם הוא שבר", שהתפרסם במוסף הארץ ואיתו ועם שירים אחרים הופיע בערבי ערס פואטיקה ופסטיבלי שירה:
שיריו התפרסמו בין היתר במוסף הארץ, ידיעות אחרונות ובכתבי עת רבים ביניהם בכתב העת מטען ואסופות של הליקון, ארס פואטיקה. בשנת 2020 הופיעו שלושה שיריו באנתולוגיה "וילכו ויבואו בית אשה". אסופה ראשונה של שירה, סיפורת ועדות על תעשיית המין בהוצאת טנג'יר.
דדון סירב להוציא ספר שירה במשך הרבה שנים. ציונה שמאי, מנכ"לית עמותת הליקון ועורכת ספרותית שכנעה אותו להוציא את ספרו שיצא בהוצאת הליקון. הספר "שירי עזובה לאהבה" בעריכת דרור בורשטיין יצא בשנת 2020 וזכה לשבחי הביקורת. עם הוצאת הספר זכה ישראל דדון לכתבת שער במוסף גלריה של עיתון הארץ. שירים מהספר תורגמו לשפה הערבית על ידי רים ע'נאיים.
לדדון ולשיריו הוקדשה תוכנית הרדיו ובפודקאסט של שלומי חתוכה, "ברית מילה" בערוץ כאן 11.
לפני שהוציא את ספרו נכתבו על דדון מספר שירים. המשוררת עדי קיסר כתבה את השיר "ישראל דדון" המופיע בספרה "שחור על גבי שחור". המשוררת סיגלית בנאי כתבה את השיר "ישראל דדון מדבר שירה", המופיע בספרה "עבריה".
בשנת 2015 הופיע בסדרת הרשת "נביאים" בפרק השני, סדרת אינטרנט דוקומנטרית עצמאית בת עשרה פרקים שדנה בהיבטיו השונים של המאבק המזרחי עם פעילי מחאה. כל פרק דן בדמות אחרת, ובסיפורה האישי בפרק דן דדון על שירתו, החיים בפריפריה והמסע לפולין.
דדון מופיע בפסטיבלי שירה רבים. בין היתר הופיע בפסטיבל אשדודשירה ובתיאטרון תמונע בהם הקריא את שיריו.
כמו כן מוזמן להרצות בפני תלמידים וסטודנטים בבתי ספר ומכללות.
שירו "היינו פצצה מפורזת" עובד לתסריט לסרט קצר של דותן מורנו באותו שם שזכה במקום הראשון בתחרות "דאימונד" לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים לקולנוע.
בשנת 2021 השתתף בפסטיבל המשוררים במטולה.
דדון הוא יוצר קולנוע. הוא עוסק ביצירתו הקולנועית בייצוג מזרחי-קווירי ובחיים המתקיימים בשולי החברה. בקרוב יצא סרטו הקצר "סנדוק לעג'ב". "סנדוק לעג'ב" הוא שם קומי אשר יהודי מרוקו העניקו לטלוויזיה. משמעות השם היא "קופסת הפלאים". בסרט דדון חוזר אל בית אימו כדי לטפל בה אך כשהוא מגיע מחלת השינה תוקפת גם אותו ככל שעובר היום נהיה פחות ופחות ברור מי האם ומי הבן, מי החולה ומי הבריא. כשהם צופים בסנדוקה ביחד חלום ומציאות מתאחדים כדי לרפא את נפשם הפצועה.
פרסים והוקרה
דדון זכה בפרס זלדה לשירה מבית משיב הרוח לשנת ה'תשפ"ג, 2022. דדון זכה בפרס על ספרו הראשון.
סוכנות ביטחון המדינה (דרום אפריקה)
סוכנות ביטחון המדינה (באנגלית: State Security Agency) היא סוכנות ממשלתית, האחראית על פעולות המודיעין האזרחיות בדרום אפריקה והיא שירות חשאי וסוכנות ריגול ממשלתית, שנוצרה באוקטובר 2009 כדי לשלב את סוכנות הביון הלאומית לשעבר, השירות החשאי, האקדמיה הלאומית למודיעין של דרום אפריקה, מרכז התקשורת הלאומי ומרכז ביטחון התקשורת COMSEC (דרום אפריקה) לכדי גוף אחד. זו הסוכנות העיקרית שמטרתה לבצע איסוף מודיעין טכנולוגי, מודיעין ממקורות גלויים, ניהול מבצעי ריגול, איסוף מודיעין אותות, סיכול ריגול וניהול מבצעי אבטחת מידע. בשל מגוון סמכויותיה היא נתפסת כמשטרה חשאית, עם זאת הארגון מצוי במרכזה של רפורמה ממשלתית לארגון מחדש ושילוב גורמים שונים.
האחריות הפוליטית לסוכנות מוטלת על שר ביטחון המדינה, בראש הסוכנות עומד מנכ"ל. תקציב הסוכנות לשנת 2011 עמד על 3,052.2 מיליון ראנד, כאשר בשנת 2016 תקציבם גדל והגיע ל-4,308.3 מיליון ראנד.
היסטוריה
ההתמקדות של הסוכנות בביטחון המדינה היא משמעותית ומובנת ביותר בהקשר של ההתפתחות הפוליטית של דרום אפריקה מאז 1961. במהלך משטר ג'ון פורסטר, ביטחון המדינה נתפס כבעל חשיבות מכוח העובדה שהמדינה הייתה האובייקט המרכזי, פשוט מכיוון שהיא מייצגת מיעוט אתני ובכך עוררה מחלוקת.
מדיניות זו הולידה את הלשכה לביטחון המדינה (BOSS, Bureau for State Security; אפריקנס: Buro vir Staatsveiligheid), שפעלה בשנים 1969-1980.
לקראת סופו של משטר האפרטהייד, הוקם שירות הביון הלאומי שפעל משנת 1980 ועד 1994 ועם כניסתו לתפקיד של דה קלרק לתפקיד, הוא ירש כוח ביטחון רב עוצמה שהיה מצוי במשבר אמון אזרחי בעקבות פעולותיו נגד האזרחים השחורים במדינה. הדבר הביא להפיכת השירות לסוכנות הביון הלאומית שפורקה בשנת 2009 והוחלפה על ידי משטרה חשאית חדשה בשם "הסוכנות לביטחון המדינה" (כאשר ביטחון המדינה היה ליעד העיקרי שלה וכללה תפקידי ביון וביטחון תחת קורת גג אחת).
יעדים ומטרות
סוכנות ביטחון המדינה אחראית לספק לממשלה מודיעין על איומים מקומיים וזרים או איומים פוטנציאליים על היציבות הלאומית, הסדר החוקתי ובטיחותם ורווחתם של אזרחי המדינה. חלק מהתחומים בהם מתמקדת הסוכנות הם טרור, חבלה, חתרנות, ביון, פשע מאורגן ועוד.
מבנה ארגוני
האגפים הבאים מהווים את הסוכנות לביטחון המדינה:
האגף הפנימי
האגף כונה בעבר סוכנות הביון הלאומית ותפקידו הוא לאסוף ולנתח מודיעין הנוגע לאיומים פוטנציאליים או קיימים על ביטחונה של דרום אפריקה, כולל סוגיות כלכליות, חברתיות, פוליטיות וסביבתיות. האגף מוסר דו"חות מודיעין לנשיא ולוועדת תיאום המודיעין הלאומית (NICOC) בשיתוף פעולה עם מחלקות ממשלתיות ומשטרת דרום אפריקה. האגף אחראי גם על סיכול ריגול במדינה.
אגף החוץ
האגף נודע בעבר בכינוי השירות החשאי הדרום-אפריקני ותפקידו לאסוף ולנתח מודיעין זר ואיומים זרים פוטנציאליים או קיימים על ביטחון דרום אפריקה. המודיעין חולק מידע עם הוועדה לתאום מודיעין לאומי.
אגף התקשורת הלאומי
אגף התקשורת הלאומי כולל מספר גופים לרבות:
האקדמיה הלאומית למודיעין של דרום אפריקה (SANAI)
האקדמיה הלאומית למודיעין ממוקמת במפיקנג והוקמה בפברואר 2003 והיא כוללת סגל אקדמי, מכון לחקר מודיעין והכשרת סגל תומך.
מועצת שירותי מודיעין לתנאי העסקה (ISC)
המועצה מורכבת לפחות משלושה אנשים שאחד מהם הוא יושב הראש וממונים על ידי שר המודיעין. המועצה נותנת המלצות לשר על תנאי שירות ופעילויות אחרות בתחום משאבי אנוש כמו משכורות, הטבות ומדדי ביצוע לצוות הסוכנות.
משפחת אדמס (סרט, 1991)
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאית משנת 1991, המבוסס על דמויות מאת צ'ארלס אדמס, בבימויו של בארי סוננפלד ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, ראול ג'וליה, כריסטופר לויד, כריסטינה ריצ'י, דן הדייה, אליזבת' וילסון, ג'ימי וורקמן, קארל סטרויקן, ג'ודית' מלינה.
הסרט הוקרן לראשונה בלוס אנג'לס ב-16 בנובמבר 1991. הסרט עלה לאקרנים ברחבי העולם ב-22 בנובמבר 1991, וזכה לביקורות מעורבות.
בשנת 1993 הופק סרט המשך לסרט זה, בשם "החיים על פי משפחת אדמס".
תקציר העלילה
הסרט עוסק במשפחת אדמס, משפחה גותית הנמשכת לאפל, למסתורי, לרומנטי ולמורבידי. החברה מקבלת את המוזרות שלה מכיוון שמשפחת אדמס היא משפחה עשירה מאוד.
עורך הדין של גומז, אבי המשפחה, טולי אלפורד, חייב כסף רב בשוק השחור לאביגיל קרייבן. הוא מבחין שבנה גורדון דומה לפסטר, אחיו האובד של גומז. הוא מציע לה להשתמש בבנה גורדון כדי שיתחזה לפסטר, ירכוש את אמונם של משפחת אדמס, יגלה את הכספת בו הם שומרים את כספם הרב ויסייע להם לשדוד אותה.
גורדון מסכים לתוכנית וגומז מקבל אותו כפסטר אחיו האובד, בשמחה רבה. גורדון מתחיל להתקרב למשפחה, ובייחוד לצמד הילדים, וונסדיי ופגסלי, אך אמו הופכת חמדנית וקיצונית יותר ויותר ומנסה לפרוץ לכספת הממולכדת אך ללא הצלחה. לבסוף, היא לוכדת את מורטישיה, אם המשפחה, ואחר כך את שאר המשפחה. היא מאיימת עליהם בעינויים כדי שיגלו לה איך לפרוץ לכספת. גורדון, שהחל לחבב את משפחת אדמס, לא מוכן יותר לקבל את התנהגות אמו, ומשתמש בספר מכושף כדי להציל את המשפחה: הוא מזמן הוריקן שמעיף את טולי ואביגיל היישר לתוך בורות קבר שחפרו וונסדי ופגסלי, ובו פוגע ברק: כתוצאה מכך זכרונו חוזר והוא מגלה שהוא היה פסטר האמיתי כל הזמן, אך בתאונה במשולש ברמודה איבד את זכרונו ואחרי שנסחף למיאמי אומץ בידי אביגיל. המשפחה מתאחדת בשמחה רבה.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 60% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 40 ביקורות.
מקסים גרינבלט
מקסים גרינבלט (נולד ב-16 בינואר 2001 בתל אביב-יפו שבישראל) הוא שחקן בדמינטון ישראלי. הוא פעמיים אלוף ישראל בבדמינטון לבוגרים בקטגוריית זוגות מעורבים (2021, יחד עם דנה דנילנקו, ו-2022, יחד עם אנה קירילובה) ופעמיים סגן אלוף ישראל בבדמינטון לבוגרים בקטגוריית זוגות גברים (2021 ו-2022, יחד עם מאי בר נצר).
נכון למאי 2022, הוא מדורג במקום הראשון בישראל בקטגוריית יחידים גברים.
קריירת נוער
במהלך קריירת הנוער שלו זכה גרינבלט במדליות רבות בסבב העולמי לנוער, ביניהן מדליות זהב באליפות קפריסין הפתוחה לנוער 2016, אליפות זאגרב הפתוחה לנוער 2017 ואליפות קפריסין הפתוחה לנוער 2017 בקטגוריית זוגות מעורבים.
בשנת 2017 זכה בתואר אלוף ישראל לנוער עד גיל 17 בקטגוריות יחידים וזוגות מעורבים עד גיל 17.
בשנת 2018, במהלך אליפות אוקראינה הפתוחה לנוער, נקלע גרינבלט לתקרית פוליטית, כאשר צמד שחקנים סעודים, מוואט אל-חמדי ונוואף אל-חמדי, סירבו לשחק נגדו ונגד שותפו האוקראיני איוואן מדינסקי בשלב שמינית הגמר בשל היותו של גרינבלט ישראלי. בשל פרישת הסעודים, העפילו גרינבלט ושותפו ישירות לשלב רבע הגמר של הטורניר.
אליפות ישראל לבוגרים 2021
באליפות ישראל לבוגרים 2021 זכה גרינבלט במקום הראשון בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם דנה דנילנקו, לאחר ניצחון בתוצאה 16–21, 21–15, 21–19 על יובל פוגץ' ואריאל שאינסקי בגמר. בקטגוריית זוגות גברים סיים במקום השני יחד עם מאי בר נצר, לאחר הפסד למישה זילברמן ואריאל שאינסקי בתוצאה 15–21, 21–19, 13–21 בגמר. כמו-כן, סיים במקום השלישי בקטגוריית יחידים.
אליפות ישראל לבוגרים 2022
באליפות ישראל לבוגרים 2022 זכה גרינבלט במקום הראשון בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם אנה קירילובה, לאחר ניצחון בתוצאה 21–18, 23–25, 21–18 על אלכסנדר בס וקסניה פוליקרפובה בגמר. בקטגוריית זוגות גברים סיים במקום השני יחד עם מאי בר נצר, לאחר הפסד למישה זילברמן ואריאל שאינסקי בתוצאה 21–18, 21–9 בגמר. כמו-כן, סיים במקום השלישי בקטגוריית יחידים.
חבטת השנה באירופה
גרינבלט זכה בתואר חבטת השנה באירופה (Shot of the Year) מטעם בדמינטון אירופה בשנים 2020 ו-2022. בשנת 2020 גבר, בין היתר, על פבלו אביאן, אלוף אירופה בקטגוריית יחידים לשנת 2015, ובשנת 2022 גבר, בין היתר, על ויקטור אקסלסן, האלוף האולימפי בקטגוריית יחידים מאולימפיאדת טוקיו (2020).
ג'ורג' ווינוביץ'
ג'ורג' ויקטור ווינוביץ' (באנגלית: George Victor Voinovich; 15 ביולי 1936 – 12 ביוני 2016) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת אוהיו. ווינוביץ' כיהן מטעם המפלגה הרפובליקנית כנציגה של אוהיו בסנאט של ארצות הברית בשנים 1999–2011, כמושלה ה-65 של אוהיו בשנים 1991–1998, וכראש עיריית קליבלנד ה-54 בשנים 1980–1989. נכון לשנת 2022, ווינוביץ' הוא הרפובליקני האחרון שעמד בראשות עיריית קליבלנד.
ווינוביץ' הקדיש למעלה מארבעים ושש שנות שירות ציבורי. ראשית נתיבתו המקצועית הייתה כעוזר התובע הכללי של אוהיו בשנת 1963, ותומה בכהונתו כחבר הסנאט האמריקאי מטעם אוהיו. הוא האדם החמישה עשר ששימש הן כמושל אוהיו והן כחבר הסנאט של ארצות הברית, ואחד משני הפוליטיקאים הבודדים שכיהנו כראש עיריית קליבלנד, כמושל אוהיו וכנציגה בסנאט; השני היה פרנק לאושה, אשר בדומה לווינוביץ' היה גם הוא ממוצא סלובני. בנוסף על כך, ווינוביץ' הוא האדם היחיד ששימש גם כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית וכנשיא ליגת הערים הלאומית.
בשנת 2004 נבחר מחדש לסנאט של ארצות הברית עם למעלה מ-3.4 מיליון קולות, שהיוו כמעט 64% מקולות הבוחרים. הוא בחר שלא להתמודד ב-2010, ועזב את החיים הציבוריים עד למותו ביוני 2016.
תחילת דרכו
ווינוביץ' נולד בקליבלנד בירת אוהיו, בנם הבכור בין ששת ילדיהם של ג'וזפין (ברנו) וג'ורג' ס. ווינוביץ'. אביו היה ממוצא סרבי ואילו אמו ממוצא סלובני. ווינוביץ' גדל בשכונת קולינווד שבקליבלנד וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון קולינווד ב-1954. הוא גדל כנוצרי קתולי והיה חבר לכל ימי חייו בקהילה הכנסייתית-שכונתית שלו. הוא קיבל תואר ראשון בלימודי ממשלה ב-1958 מאוניברסיטת אוהיו, שם היה חבר באחוות פי קאפה טאו ושימש כנשיא מועצת הסטודנטים ומערך מעונות הגברים. ב-1961 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ווינוביץ' החל את הקריירה הפוליטית שלו ב-1963 כעוזרו של תהובע הכללי של אוהיו. לאחר מכן נבחר לבית הנבחרים של אוהיו ושם כיהן מ-1967 עד 1971. בשנים 1971–1976 כיהן ווינוביץ' כמבקר המחוזי של מחוז קויאהוגה. ב-1971, ניהל מסע הבחירות לא-מוצלח למועמדות הרפובליקנית לרתפקיד ראשות עיריית קליבלנד ראלף פארק, אשר הוסיף לנצח בבחירות הכלליות. בשנים 1977–1978 כיהן במועצת הנציבים של מחוז קויאהוגה. ב-1978 נבחר ווינוביץ' לסגן מושל אוהיו כעמיתו למרוץ של ג'יימס רודס. בכך היה לסגן מושל אוהיו הראשון שלא נבחר בנפרד מהמושל.
ראש עיריית קליבלנד (1980–1989)
הבחירות לראשות עיריית קליבלנד ב-1979 היו בלתי מפלגתיות. כאשר ראש העיר המכהן דניס קוסיניץ' מהמפלגה הדמוקרטית, ניצב בפני מערכת בחירות קשה, החל ווינוביץ' לשקול להתמודד לראשות העיר בשנית. לבסוף, ב-26 ביולי 1979 הצטרף ווינוביץ' אל המירוץ לראשות העירייה ולימים יכנה את החלטתו זו כ"אחת הקשות בחייו". הוא נשאר סגן המושל עד שזכה בבחירות. מלבד קוסיניץ', מול ווינוביץ' ניצבו במרוץ כללו חבר הסנאט של אוהיו צ'ארלס באטס ומנהיג הרוב בעירייה בזיל רוסו. ככל שהתקרבו הבחירות, העיתון "הפליין דילר" (The Plain Dealer), תמך במועמדותו של ווינוביץ'. שיעור ההצבעה בבחירות המקדימות היה גדול מזה של הבחירות המקדימות ב-1977 בהן התמודדו ראלף פרק, קוסיניץ' ואדוארד פייגן. בבחירות המקדימות הבלתי-מפלגתיות ב-1979, זכה ווינוביץ' ב-47 אלף קולות, בעוד קוסיניץ' סחף 36,000 קולות. רוסו (שזכה ב-21 אלף קולות) ובאטס (שסיים במקום האחרון עם 19 אלף קולות) לא היו זכאים להתמודד בבחירות הכלליות בשל מספר הקולות הנמוך שקיבלו. ההפתעה הגדולה ביותר הייתה זכייתו של ווינוביץ' במחוזות אפרו-אמריקאים, שם היה צפוי לביים במקום האחרון.
ב-8 באוקטובר 1979, ימים ספורים לאחר הבחירות המקדימות, בתו בת התשע ווינוביץ', מולי, נפגעה בידי מסחרית ונהרגה. האירוע הטראגי הוביל להפסקת מסע הבחירות של ווינוביץ' והקשה על קוסיניץ' לתקוף את יריבו האבל. עם זאת, הוא קרא תיגר על ווינוביץ' בכך שהזמינו לסדרת עימותי בחירות בשכונות שונות בקליבלנד. ווינוביץ' דחה את ההזמנות ואמר שהעימותים לא יהיו פרודוקטיביים, אם כי השניים התעמתו ב-3 בנובמבר במועדון הסיטי של קליבלנד. ווינוביץ' זכה בבחירות כשלו 94,541 קולות בעוד קוסיניץ' זכה ב-73,755 קולות. במרוצת השנים בהן כיהן כראש העירייה, נבחר ווינוביץ' פעם מחדש. ב-1981 הוא ניצח את חבר בית הנבחרים של אוהיו לשעבר, פטריק סוויניי, ונהפך לראש עיריית קליבלנד הראשון שכיהן ארבע שנים ברציפות. ב-1985 ניצח את חבר מועצת העירייה לשעבר גארי קוסיניץ' (אחיו של דניס קוסיניץ').
ווינוביץ' נחשב לביישן ולפוליטיקאי יחסית מאופק, דימוי שאימץ לעצמו. לאחר שנבחר, הוא נועד עם מושל אוהיו ג'יימס רודס כדי לבקש את עזרת ממשלת אוהיו בכיסוי חובות עיריית קליבלנד. ווינוביץ' ניהל משא ומתן על לוח הזמנים לפירעון חובות באוקטובר 1980. כשמדינת אוהיו משמשת ערובה לחובות, שמונה בנקים מקומיים הלוו לעיריית קליבלנד 36.2 מיליון דולר אמריקני, מה שאִפשר לעירייה לפרוע את חובותיה. חרף מאמצים אלה, כלכלת העיר המשיכה לצנוח והמימון הפדרלי נפסק. שבועיים לפני כן דחו הבוחרים עלייה נוספת בת חצי אחוז במס ההכנסה. את האופוזיציה לווינוביץ' הוביל קוסיניץ', ששמר על פרופיל נמוך מאז שהפסיד בבחירות. ווינוביץ' אמר כי יעלה מחדש את נושא מס ההכנסה בקלפי בפברואר במטרה להימנע ממצב של גירעון ב-1981. בפעם זו אישרו הבוחרים את ההעלאה במס.
בתקופה בה נבחר ווינוביץ' לראשות העיר, קליבלנד הפכה למושא לעג ובדיחות של קומיקאים בשל התלקחות שיערו של ראש העיר ראלף פרק, שהתלוצצו עליה בנוסף כעיר האמריקאית הגדולה היחידה שפשטה את הרגל. ווינוביץ' לא ראה בעין יפה את ההלצות על קליבלנד, והגיב להן בצורה אגרסיבית. הוא נקט בגישה הגנתית שזכתה להכרה בכלי התקשורת בקליבלנד, ובוטאה בין היתר ב"יציאה למלחמה על אחת הערים הגדולות בארצות הברית". אחרים ניצלו את מאבקו של ווינוביץ' לשיפור תדמיתה של העיר. למשל, חברת הנדל"ן המקומית "סמית'-קרמר ושות'", ניסתה להחזיר את התהילה הקודמת של העיר על ידי הצגת סדרת מודעות עם תצלומים של קליבלנד תחת הכותרת "תביט אחרת. זוהי קליבלנד!". בחודש מאי 1981, העיתון "The Dealer Dealer" שלח למנויי העיתון מדבקות בהן נכתב "ניו יורק היא 'התפוח הגדול', אבל קליבלנד היא שזיף." העיתון גם חילק אלפי כפתורים הנושאים את הסלוגן "קליבלנד היא שזיף" ופרסמה תמונה ענקית של המוציא לאור של העיתון תומאס וייל לצד ווינוביץ'. סקר לאומי מצא כי דטרויט היא העיר בעלת הדימוי הגרוע ביותר, כאשר העיר ניו יורק במקום השני וקליבלנד במקום החמישי.
מושל אוהיו (1998-1991)
ב-1988 התמודד וויינוביץ' על אחד משני מושביה של אוהיו בסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור הדמוקרטי המכהן הווארד מצנבאום, במערכת בחירות לוחמנית ושלילית. ווינוביץ' האשים את מצנבאום בנקיטת גישה רכה כלפי פורנוגרפיית ילדים, האשמות שנמתחו עליהן ביקורת בידי רבים, בהם הסנאטור ג'ון גלן, שמסר הצהרה לעיתונות בה ניסה להפריך ולסתור את טענותיו של ווינוביץ'. בסופו של דבר מצנבאום גבר על ווינוביץ' עם 57% מקולות הבוחרים, בשעה שחבר האלקטורים באוהיו העניק לסגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש 11 אלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
ב-1990 הועמד וויוניביץ' על ידי המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל אוהיו. בבחירות הכלליות הוא גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית, התובע הכללי של אוהיו אנתוני סלבריז ג'וניור. במהלך ארבע שנותיו הראשונות חילץ ווינוביץ' את אוהיו מגירעון בן 1.5 מיליארד דולר אמריקני והוביל את המאמצים לרפורמה בשירותי הרווחה המדינתיים. ב-1991 כיהן ווינוביץ' כיו"ר איגוד המושלים במערב התיכון. הוא נבחר נבחר מחדש ב-1994, והביס את המועמד הדמוקרטי רוברט ל. בורץ' ג'וניור עם 72% מקולות הבוחרים. במהלך כהונתו השנייה מינה ווינוביץ' את ננסי הוליסטר לסגנית המושל ובכך נהפכה לאישה הראשונה בתפקיד, ואת ראש עיריית סינסינטי קנת' בלאקוול לגזבר המדינה, ונהיה לאפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד זה.
ווינוביץ' היה המושל הראשון לתמוך בהתמודדותו של הסנאטור בוב דול למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996. מאוחר יותר הוא נמנה בין תשעה מועמדים שהתבקשו להגיש בדיקות רקע כמועמדים אפשריים לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בתור עמית למרוץ של דול. ווינוביץ' ויתר על האפשרות שייבחר כעמיתו למרוץ של דול ושב על רצונו להתמודד לסנאט של ארצות הברית ב-1998. בשנה זו התמודד לסנאט לאחר שנמנע ממנו להתמודד לכהונה שלישית כמושל אוהיו בשל מגבלות כהונה. בבחירות הכלליות גבר על מועמדת המפלגה הדמוקרטית מרי בויל, והוחלף באורח זמני בתפקיד המושל בידי סגניתו ננסי הוליסטר, שבעצמה הוחלפה על ידי בוב טאפט בינואר 1999. הייתה זו הפעם הראשונה בה מושל רפובליקני באוהיו הוחלף בידי מושל אחר מהמפלגה הרפובליקנית מאז 1904.
סנאטור מטעם מדינת אוהיו (2011-1999)
ווינוביץ' הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 1999. בסנאט הוא התנגד להורדת שיעורי המסים, ולעיתים תכופות הצטרף לעמיתיו מהמפלגה הדמוקרטית בעניינים הקשורים למיסים וב-2000 היה הרפובליקני היחיד בקונגרס שהצביע נגד הצעת חוק המקלה על זוגות מפני "קנס נישואין" (Marriage penalty). בנובמבר 2004 התמודד ווינוביץ' בבחירות לכהונה שנייה בסנאט וביום הבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר אריק פינג'וט. הוא זכה במרב הקולות בכל 88 מחוזות אוהיו וקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר מכל מערכת בחירות לסנאט באוהיו, 3.5 מיליון קולות. בסנאט עצמו, החזיק ווינוביץ' בשולחן הממתקים של הסנאט.
הוא זכה לתשומת לב לאומית כאשר נשא בדמעות נאום התנגדות למינויו של ג'ון בולטון לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות בידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בעת שימוע בוועדת החוץ של הסנאט. הוא נימק את התנגדותו בכך שאינו "מרגיש בנוח להצביע בעד מר ג'ון בולטון". כתוצאה מכך, הוועדה התפזרה ללא הכרעה והמינוי הושהה. הדמוקרטים סירבו להביא את הדיון לידי גמר ולסיים את הדיונים על אודות המינוי. בפעם הראשונה הצביע ווינוביץ' בעד סיום הדיון, אך בפעם השנייה הצטרף לדמוקרטים בבקשתם להארכת הדיונים והפציר בבוש לבחור מועמד אחר. מאוחר יותר שינה ווינוביץ' את דעותיו ואמר שבולטון עשה "עבודה טובה" כשגריר באו"ם.
בינואר 2007, הביע ווינוביץ' חשש בפני מזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליזה רייס כי תוכניתו של הנשיא בוש להגדיל את כמות חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בעיראק לא תהא אפקטיבית. כרפובליקני מתון, נחשב ווינוביץ' כאחד המעטים שיכולים להשפיע על בוש. כעבור חמישה חודשים כתב ווינוביץ' לבוש מכתב בן חמישה עמודים ובו ביקש מממשלת ארצות הברית להתחיל להסיג חיילים אמריקאים מעיראק ולתת לעיראקים לדאוג לשטחים שלהם בעצמם, וקרא להגות "תוכנית כוללת לנסיגה צבאית הדרגתית של ארצות הברית מעיראק". ב-7 באפריל 2008 התנגד ווינוביץ' בגלוי למצע של המפלגה הרפובליקנית והתבטא בגנות מלחמת עיראק הממושכת.
ב-20 בינואר 2009 קיבל ווינוביץ' מושב בוועדת ההקצבות המשפיעה והחשובה של הסנאט. מינויו זה היה הפעם הראשונה בה סנאטור מאוהיו ישב בוועדה מאז הפסדו של מייק דה ויין לשרוד בראון ב-2006. קם קבלת המינוי ויתר ווינוביץ' על מושבו בוועדת החוץ. ב-18 בדצמבר 2010 הצביע ווינוביץ' בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. כסנאטור וחבר בולט בוועדת החוץ של הסנאט, ווינוביץ' תמך בעקביות בצעדים לחיזוק הביטחון הלאומי של מדינת ישראל תוך קידום תהליך השלום הישראלי-פלסטיני. בנוסף, ווינוביץ' שם פעמיו למאבק באנטישמיות, בעיקר באמצעות מעורבות בהארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובמשרד למוסדות דמוקרטיים וזכויות אדם.
בערוב ימיו
במסיבת עיתונאים שערך בינואר 2009 הודיע ווינוביץ' כי לא יתמודד לתקופת כהונה שלישית בסנאט. הוא הוסיף ואמר גם כי לאחר 44 שנה בזירה הציבורית הגיע זמנו להירגע ולבלות עם אשתו ג'נט ומשפחתו, לה נישא ב-1962. לאחר שוויוביץ' על פרישתו, בעיתון "The Dealer Dealer" נכתב עליו: "לאחר עשרות שנים בזירה הציבורית, היֹשרה האישית של ווינויביץ' נותרה ללא רבב. הוא מעולם לא חשש להתייצב נגד מפלגתו שלו, ומעולם לא שכח שכספי המיסים מגיעים מארנקים של אנשים שעובדים קשה". במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הביע ווינוביץ' את תמיכתו בהתמודדותו של ג'ון קייסיק למועמדות הרפובליקנית לנשיאות. ב-10 ביוני 2016 נשא נאום בבית עיריית קליבלנד לרגל יום העצמאות ה-25 של סלובניה. ב-12 ביוני נפטר ווינוביץ' בשנתו בביתו שבקליבלנד, בן 79 במותו.
מתאו ספניולו
מתאו ספניולו (באיטלקית: Matteo Spagnolo; נולד ב-10 בינואר 2003) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדות הרכז והקלע באלבה ברלין מהבונדסליגה הגרמנית והיורוליג.
ראשית חייו וקריירה
ספניולו החל לשחק כדורסל בגיל ארבע והחל את קריירת נעוריו במדי אורורה ברינדיזי. בגיל 12 הוא קלע 78 ו-77 נקודות בחצי גמר וגמר האליפות האזורית עד גיל 14, בהתאמה.
בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול במינכן בינואר 2020 העמיד ספניולו ממוצעים של 9.5 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק ועזר לקבוצה עד גיל 18 של ריאל מדריד לזכות בתואר.
ריאל מדריד (2018–2023)
ב-2 במאי 2018 עבר לריאל מדריד הספרדית והיה לאיטלקי הראשון באקדמיית הנוער שלה.
ב-8 במרץ 2020 ערך ספניולו ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים, כששיחק 36 שניות בהפסד במסגרת ליגת ה-ACB לבאסקט סרגוסה.
ספניולו העביר את עונות 2019/20 ו-2020/21 בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ריאל מדריד ב'.
ונולי קרמונה (2021–2022)
בעונת 2021/22 הושאל ספניולו לקבוצת הסרייה א' האיטלקית ונולי קרמונה.
אקילה באסקט טרנטו (2022–2023)
ב-28 ביולי 2022 הושאל ספניולו לאקילה באסקט טרנטו מהסרייה א' והיורוקאפ. ב-13 משחקים בעונת 2022/2023 ביורוקאפ הוא העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים ב-26 דקות למשחק.
אלבה ברלין (2023–הווה)
ב-9 באוגוסט 2023 חתם ספניולו לשלוש שנים באלבה ברלין מהבונדסליגה הגרמנית והיורוליג.
זכויות דראפט ה-NBA
ספניולו נבחר בבחירה ה-50 בדראפט ה-NBA 2022 על ידי מינסוטה טימברוולבס, במדיה שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA ב-2023 והעמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-3 אסיסטים למשחק.
קריירה בנבחרת הלאומית
באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 2018 ייצג ספניולו את איטליה, וקלע 9.3 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק. באליפות בשנה שלאחר מכן הוא העמיד ממוצעים של 16.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים, שלוש חטיפות ו-2.6 אסיסטים למשחק, נבחר לחמישיית הטורניר ועזר לנבחרתו לזכות במדליית הארד. ב-20 בפברואר 2020, בגיל 17, ערך ספניולו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת, כשקלע שלוש נקודות בניצחון על במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022. הוא הפך לשחקן השלישי בצעירותו ששיחק בנבחרת איטליה.
איריס ועופר פורטוגלי
איריס ועופר פורטוגלי הוא הרכב ג'אז וגוספל, שפעיל משנת 1989. עופר פורטוגלי הוא נגן פסנתר, מעבד מוזיקלי, מלחין, ומבכירי המורים ב"רימון בית ספר למוסיקה", איריס פורטוגלי היא מתופפת, זמרת, יוצרת ומבצעת והמנהלת האקדמית של "רימון בית ספר למוסיקה". השניים הם זוג נשוי בחיים.
ביוגרפיה
בקיץ 1991, החליטו לחזור לישראל ולבסס את עצמם כאמנים יוצרים-מבצעים בתעשיית המוזיקה. מיד עם חזרתם הקימו הרכב, והחלו ליצור ג'אז ישראלי מקורי השואב השפעות וזרמים מהתרבות המקומית. החומר כלל קטעים מקוריים עם נגיעות ים תיכוניות לצד קלאסיקה ישראלית וקטעי סטנדרט מעולם הג'אז בעיבודים חדשים. ההרכב זכה להצלחה והוזמן להשתתף ב"ג'אז בים האדום".
בשנת 1999 הוזמנו בני הזוג פורטוגלי על ידי שגריר ישראל בלאגוס שבניגריה, לסיבוב הופעות בפני הקהילה הבינלאומית, אנשי עסקים ונכבדים ניגריים. במהלך שהותם בלאגוס הם נחשפו למוזיקת הגוספל. עם שובם ארצה, החליט עופר להקים ב"רימון בית ספר למוסיקה" אנסמבל שיעסוק במוזיקת הגוספל ובמוזיקה השחורה במסגרת תוכנית הלימודים.
הופעת הבכורה הרשמית של ההרכב מחוץ לכותלי בית הספר הייתה בפסטיבל "ג'אז בים האדום" 2001 באילת במופע "גוספל ג'אז". על אף אפיונה של מוזיקת הגוספל כמוזיקה נוצרית, המופע שם דגש על המסרים האוניברסליים המאפיינים ומייחדים אותה - אופטימיות, אמונה, תקווה ואהבת האדם, ומחבר אותה לתרבות הישראלית באמצעות שילוב חומרים מקוריים וטקסטים עבריים מתוך שאיפה ליצור "גוספל ישראלי". במשך כ-10 שנים נהנו ממנו כ-50,000 צופים במעל 200 הופעות ברחבי הארץ.
אלבומם הרביעי של איריס ועופר פורטוגלי – "גוספל ג'אז לייב" הוקלט בהופעה חיה עם מקהלת הגוספל במרץ 2004. במהלך השנים שיתף ההרכב פעולה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של לונדון, וכן אירח את מיטב האמנים: מרגלית צנעני, רותי נבון, נינט טייב, סגיב כהן, גבריאל בטלר, סבלימינל, מוש בן ארי, מומי לוי, אלי פיניש ועוד.
בשנת 2006 הצטרף להרכב דני ליטני במופע "ימות משיח", שמילא אולמות ולבבות במשך שנתיים. רוב החומר במופע מורכב משירים בעברית, המעובדים ברוח המוזיקה השחורה, הבלוז והגוספל, וממשיכים את קונספט הגוספל הישראלי המקורי שיצרו הפורטוגלים.
בפברואר 2012 העלו הפורטוגלים מופע משותף עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, שכלל חומרים מעשייתם המוזיקלית ב-20 השנה האחרונות. כל הקטעים עובדו בסגנון הגוספל ותוזמרו במיוחד למופע שהציג מזיגה מסקרנת בין המוזיקה העכשווית והמוזיקה הקלאסית, נגנים משני העולמות ומקהלת הגוספל.
ב-2013 העלו איריס ועופר פורטוגלי עם מקהלת הגוספל את המופע "אדון הסליחות". מופע זה משלב מוזיקת גוספל וג'אז, עם פיוטים ותפילות מהמסורת היהודית ויצירות מקוריות בהשראת הז'אנר. המופע מעלה על הבמה 18 מוזיקאים בהרכב ייחודי המביא שילוב בין מזרח ומערב: מקהלת הגוספל המונה 11 זמרים, עוד, כלי נשיפה, צ'לו, כלי הקשה אתניים, גיטרה, פסנתר, קונטרבס ותופים.
ב-2015 העלו איריס ועופר פורטוגלי את המופע "את לי לילה" - שיתוף פעולה עם סגיב כהן ומקהלת הגוספל שלהם. במופע זה עיבודי גוספל ובלוז ססגוניים לשירי זהר ארגוב.
הפרויקט החדש "עושים ג'אז עם עופר פורטוגלי" הוא פרויקט של אלבום קונספט וסדרת הופעות בהם מתארחים מיטב הזמרים והיוצרים בארץ. עם כולם מבצע פורטוגלי גרסה ג'אזית לשיריהם המוכרים, במחווה ליצירה הישראלית. בפרויקט "עושים ג'אז" קיבץ פורטוגלי חבורה מרשימה של אמנים בשירים שעיצבו את נוף ילדותינו, לצד אמנים צעירים יותר: מיקי גבריאלוב, יהודית רביץ, דורון טלמון, דני רובס, אוהד חיטמן, לאה שבת, דין דין אביב, סגיב כהן, יהודה ואלון עדר, אלי מגן, דני ליטני, נתן כהן, דפנה לוי, יוסי פיין ובן אילון.
איריס פורטוגלי
איריס החלה לתופף בגיל 14, והיא אחת ממתופפות הג'אז הבודדות בארץ. בוגרת מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, ארצות הברית. יחד עם בעלה עופר פורטוגלי, מובילה למעלה משני עשורים את הרכב הג'אז.
עם השנים ביססה איריס את מעמדה כסולנית מבוקשת והופיעה, בין היתר, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הקאמרית הקיבוצית, תזמורת הבמה -חולון, תזמורת הג´אז של תל אביב ועוד.
ביולי 2014 מונתה כמנהלת האקדמית של "רימון בית ספר למוסיקה". הקימה וניהלה במשך 14 שנים מגמת מוזיקה ייחודית בתיכון בהרצליה בשיתוף עם רימון. ביוני 2010, זכתה איריס פורטוגלי בתעודת הצטיינות בחינוך מטעם עיריית הרצליה לשנת תש"ע, על מקצועיותה ותרומתה לחינוך במסגרת מגמת המוזיקה שהקימה בתיכון חדש בהרצליה. ב-2021 השניים התפטרו ממשרתם בבית הספר רימון על רקע התנגדותם הנחרצת לשיתוף פעולה עם תקנות התו הירוק.
עופר פורטוגלי
עופר פורטוגלי החל את דרכו כמוזיקאי עם שחרורו מצה"ל בשנת 1983. ניגן בהפקות שונות והצגות בהם המחזה "גטו" בתיאטרון חיפה, ליווה את הזמרות יעל לוי, ריקי גל, ואת השחקן מנחם עיני במופע יחיד. במקביל, החל להתערות בסצנת הג'אז המקומית וניגן עם נגני ג'אז מובילים כגון אהרל'ה קמינסקי, אלברט פיאמנטה, גלעד עצמון, ועמיקם קימלמן. התקבל לבית הספר למוזיקה ברקלי בבוסטון ישר לשנה השנייה, ובמהלך לימודיו בשנת 1987 הקים את רביעיית הג'אז שלו יחד עם איריס פורטוגלי, הסקסופוניסט הנורווגי אולה מטיסן והבסיסט הגרמני כריסטיאן דינר.
בשנת 1991 חזר פורטוגלי לישראל ומאז מוביל יחד עם אשתו איריס את הרכב הג'אז.
עיבד והפיק את ששת אלבומי ההרכב.
עופר פורטוגלי נמנה עם הסגל הבכיר של בית ספר רימון, מנצח על תזמורת "ביג בנד" במגמת המוזיקה בתיכון קריית שרת בחולון והחל מ-2015 משמש יועץ אקדמי במגמת מוזיקה ייחודית בתיכון קלעי בגבעתיים. באוקטובר 2021 התפטרו בני הזוג פורטוגלי ממשרתם בבית ספר רימון על רקע סירובם לשתף פעולה עם תקנות התו הירוק.
חיים אישיים
איריס ועופר פורטוגלי נישאו בקיץ 1989. ב-1992 נולדה בתם הבכורה, הפסנתרנית, זמרת, מלחינה ומעבדת המתגוררת בניו-יורק שי פורטוגלי, ב-1995 נולד בנם השני גיא, מוזיקאי, פסנתרן, גיטריסט ומתופף וב־2000 נולד בנם השלישי איתי, כיום פסנתרן ומעבד בלהקה צבאית, וחבר בלהקת הפרוג-מטאל "סקארדסט". ב-2019 צינו הפורטוגלים 30 שנות פעילות במופע זוגי, בבימויה של מיקי קם, בו משתפים פעולה עם שלושת ילדיהם על הבמה.
הערות שוליים
__חייב_תוכן_עניינים__
אבולוציה של העין
האבולוציה של העין היא תהליך ההתפתחות האבולוציונית של איבר החישה של מערכת הראייה הרגיש לגלי אור ומשמש על ידי כך לראייה. העין ביצורים שונים היא מושא למחקר מכיוון שהעין מדגימה באופן מובהק איבר מקביל המצוי בצורות רבות של בעלי חיים. זיהוי אור פשוט נמצא בחיידקים, אורגניזמים חד-תאיים, צמחים ובעלי חיים. עיניים מורכבות היוצרות תמונה, התפתחו באופן בלתי תלוי מספר פעמים במהלך תהליך האבולוציה.
מאובנים עם מגוון סוגי עיניים קדומות נמצאו באתר המאובנים פצלי ברג'ס של תקופת הקמבריון התיכונה, ובאתר המאובנים פצלי מפרץ האמו. בשל תהליכי אבולוציה שהתרחשו במקביל ביצורים שונים, התפתחו אצלם עיניים שונות במאפייניהן: בחדות הראייה שלהן, בטווח אורכי הגל שהן יכולות לזהות, ברגישותן בסביבה של אור נמוך, ביכולתן לזהות תנועה ועצמים, וביכולת ההבחנה בין צבעים.
היסטוריה של המחקר
בשנת 1802, הפילוסוף ויליאם פיילי תיאר את העין כ"נס עיצובי". צ'ארלס דרווין עצמו כתב בספרו, "מקור המינים", כי התפתחות העין על ידי ברירה טבעית נראתה במבט ראשון "אבסורדית ברמה הגבוהה ביותר האפשרית". עם זאת, ציין דרווין שלמרות הקושי לדמיין את זה, האבולוציה של העין היא אפשרית לחלוטין: דרווין הציע כי העין הפרימיטיבית התפתחה בשלבים מ"עצב ראייה המצופה בפיגמנט, וללא כל מנגנון אחר" ל"שלב בדרך לשלמות", ונתן דוגמאות של שלבי ביניים קיימים.
הביולוג נילסון העלה תאוריה עצמאית לגבי ארבעה שלבים עיקריים באבולוציה של עין חולייתית שהתפתחו מחלק של קולטני אור. נילסון וס' פלגר העלו השערה במאמרם שדרושים רק כמה מאות אלפי דורות כדי לפתח עין מורכבת בבעלי חוליות. חוקר אחר בשם יונג, השתמש בתיעוד המאובנים כדי להסיק מסקנות לגבי התפתחות העין, המבוססות על המבנה של מסלולי עיניים ופתחים בגולגולות מאובנות עבור כלי דם ועצבים.
קצב ההתפתחות האבולוציונית של העין
המאובנים הראשונים של איברי חישה הרגישים לאור שנמצאו עד תחילת המאה ה-21 הם מתקופת אדיקר (555 למ"ש). בקמבריון התחתון היה פרץ של אבולוציה מהירה לכאורה, שנקרא "הפיצוץ הקמבריוני". אחת מההשערות הרבות ל"סיבות" לפיצוץ הקמבריון היא תאוריית "מתג האור" של : ההשערה היא שהאבולוציה של עיניים מתקדמות הובילה למרוץ חימוש אבולוציוני שהאיץ את האבולוציה.
קשה להעריך את קצב התפתחות העין מכיוון שתיעוד המאובנים, במיוחד של הקמבריון התחתון, לא שלם. כמה מהר יכול להתפתח כתם עגול של תאים קולטנים לעין חולייתית מתפקדת במלואה הוערכה על סמך שיעורי המוטציה, היתרון היחסי לאורגניזם והברירה הטבעית.
כל בעלי החיים בעלי העיניים חולקים את מנגנון הגנטי הבסיסי להתפתחות העין. זה מצביע על כך שלאב הקדמון של חיות בעלי עיניים הייתה צורה כלשהי של איברים הרגישים לאור – גם אם זה לא היה איבר אופטי ייעודי. עם זאת, ייתכן שאפילו תאים פוטורצפטורים התפתחו יותר מפעם אחת מתאים כימורצפטורים הדומים מבחינה מולקולרית. סביר להניח שתאים קולטנים היו קיימים הרבה לפני הפיצוץ הקמבריוני. דמיון ברמה גבוהה יותר – כגון התפתחות החלבון קריסטלין אשר התרחשה באופן עצמאי בסילוניות ובעדשות החולייתנים – משקף את האפשרות שחלבון יסודי אחד שימש ביותר מפונקציה אחת חדשה בתוך העין.
תכונה המשותפת לכל האיברים הרגישים לאור היא הימצאותם של אופסינים. אופסינים שייכים למשפחה של חלבונים הרגישים לאור ומתחלקים לתשע קבוצות, שכבר היו קיימות ב, האב הקדמון המשותף האחרון של כל החיות הסימטריות הדו-צדדיות, קבוצת הבילטריה. בנוסף התגלה הגן האחראי ליצירת עיניים בכל בעלי החיים: הגן PAX6 השולט היכן מתפתחות העיניים בבעלי חיים, החל מתמנונים ועד עכברים וזבובי פירות.
עיניים ואיברי חישה אחרים התפתחו ככל הנראה לפני המוח. דוגמה חיה היא מדוזה קובייתית, שיש לה איברי חישה רגישים לאור אף על פי שהיא חסרת מוח.
שלבים בהתפתחות העין
הרכיבים המוקדמים ביותר של העין היו חלבונים פוטואלקטרים כלומר חלבונים הרגישים לאור, שנמצאו אף באורגניזמים חד-תאיים, הנקראים "כתמי עיניים". כתמי עיניים יכולים להבחין רק בבהירות הסביבה: הם יכולים להבחין בין אור לחושך המספיק לפוטופריודיזם (תגובתם הפיזיולוגית של אורגיניזמים לאורך היום והלילה) וסנכרון יומי של השעון הביולוגי. חלבונים אלה אינם מספיקים לראייה, מכיוון שהם אינם יכולים להבחין בין צורות או לקבוע את הכיוון שממנו מגיע האור. כתמי עיניים נמצאים כמעט בכל קבוצות בעלי החיים העיקריות, והם נפוצים בקרב אורגניזמים חד-תאיים, כולל פרוסטיט חד תאי בשם איגלנה. כתם העיניים של האיגלנה, המכונה סטיגמה, ממוקם בקצה הקדמי של גופה. זהו כתם קטן של פיגמנט אדום שמהווה אוסף של גבישים רגישים לאור. יחד עם השוטון המוביל, כתמי העיניים מאפשרים לאורגניזם לנוע בתגובה לאור, לעיתים קרובות גם לכיוון האור כדי לסייע בתהליך הפוטוסינתזה, ולחזות את היום והלילה, תפקידו העיקרי של השעון הצירקדי.
ברמה התאית, נראה שיש שני "עיצובים" עיקריים של עיניים, האחד נמצא בפרוטוסטומים (רכיכות, ופרוקי רגליים), והשני בעל-מערכה שניוני הפה (מיתרניים ו-קווצי עור).
היחידה התפקודית של העין היא תא הפוטואלקטרי, המכיל את חלבוני האופסין ומגיב לאור על ידי הפעלת דחף עצבי. האופסינים הרגישים לאור נישאים על שכבה שעירה, כדי למקסם את שטח הפנים. האופי של "שערות" אלה שונה, בשתי צורות בסיסיות העומדות בבסיס מבנה התא הפוטואלקטרי.
עיניים קדמוניות
יחידת עיבוד האור הבסיסית של העיניים היא תא קולט אור, תא מיוחד המכיל שני סוגים של מולקולות הקשורות זו לזו וממוקמות בממברנה: האופסין, חלבון רגיש לאור; וכרומופור, הפיגמנט שסופג אור. קבוצות של תאים כאלה מכונות "כתמי עיניים", והתפתחו באופן עצמאי איפשהו בין 40 ל-65 פעמים. כתמי עיניים אלו מאפשרים לבעלי חיים לקבל רק תחושה בסיסית של כיוון ועוצמת האור, אך לא מספיק כדי להבחין בין עצם לסביבתו.
המערכות האופטיות המורכבות הללו החלו להתפתח כאשר כיסוי העיניים הרב-תאי נדחס בהדרגה לכדי מבנה בצורת כוס, מה שהעניק תחילה את היכולת להבחין בבהירות האור בכיוונים שונים באופן גס בלבד, ולאחר תהליך גם לכיוונים עדינים יותר ויותר ככל שהמבנה בצורת הכוס נהייה עמוק יותר. בעוד שכתמי עיניים שטוחות לא היו יעילות בקביעת כיוון האור, מכיוון שקרן אור הפעילה בדיוק את אותה קבוצה של תאים רגישים לאור ללא קשר לכיוון שלה, צורת ה"כוס" אפשרה בידול כיווני מוגבל על ידי ההבדל בתגובת התאים השונה וזאת בהתאם למיקומם בתוך מבנה הכוס ולזווית שבה האור פוגע.
כאשר פוטון נספג על ידי הכרומופור, תגובה כימית גורמת להמרה של אנרגיית הפוטון לאנרגיה חשמלית ומועברת, בבעלי חיים מפותחים יותר, למערכת העצבים על-ידי תאים קולטנים (פוטורצפטורים). תאים קולטנים אלו מהווים חלק מהרשתית, שכבה דקה של תאים המעבירה מידע חזותי לרבות מידע על עוצמת האור ואורך היום, מידע הנחוץ למערכת השולטת על השעון הביולוגי. עם זאת, לחלק מהמדוזות, כגון Cladonematidae, יש עיניים משוכללות באופן יחסי אך אין להם מוח. העיניים שלהם משדרות מסר ישירות לשרירים ללא העיבוד שמספק המוח.
בהיעדר קרנית או עדשה, התאים מספקים רזולוציה גרועה והדמיה עמומה, אך עדיין מהווים שיפור משמעותי לעומת כתמי העיניים הקדמוניות.
התפתחות העין הביאה לתהליכי אופטימיזציה כגון סינון צבע, מקדם שבירה גבוה יותר, חסימת קרינה אולטרה סגולה, או היכולת לפעול במים ומחוצה להם.
ההשערה במחקר היא שהסיבה המרכזית שעיניים מתמחות בזיהוי טווח צר וספציפי של אורכי גל על הספקטרום האלקטרומגנטי – הספקטרום הנראה – היא שהמינים המוקדמים ביותר שפיתחו היו יצורים ימיים, והמים מסננים קרינה אלקטרומגנטית למעט טווח של אורכי גל, שהקצר שבהם אנו מזהים כצבע כחול, ועד לאורכי גל ארוכים יותר שאנו מזהים כצבע אדום. אותה תכונה של סינון אור במים השפיעה גם על הרגישות לאור של צמחים.
יצירת עדשות והגיוון בהתפתחות העין
בעין חסרת עדשה, האור הנקלט פוגע בחלק האחורי של העין בשטח הדומה לזה של הצמצם של העין. כשנוספת עדשה, היא מרכזת את האור הנכנס על שטח פנים קטן יותר, מבלי להפחית את העוצמה הכוללת של הגירוי. אצל הלובופוד קיימות עיניים פשוטות המכילות עדשה הממקדות חלק מהתמונה מאחורי הרשתית, כך שאף על פי שחלק מהתמונה לא ניתן היה להביא למיקוד, עוצמת האור אפשרה לאורגניזם לראות במים עמוקים יותר (ולכן חשוכים יותר). עלייה במקדם השבירה של העדשה גרמה ככל הנראה להיווצרות תמונה ממוקדת באופן מלא.
עדשות בבעלי חוליות מורכבות מתאי אפיתל מותאמים שיש להם ריכוז גבוה של חלבון קריסטלין. קריסטלינים אלו שייכים לשתי משפחות עיקריות, הקריסטלינים α ו-βγ הגבישיים. שתי קטגוריות החלבונים שימשו במקור לתפקודים אחרים באורגניזמים, אך בסופו של תהליך אבולוציוני הותאמו לראייה בבעלי חיים.
שיפוע מקדם השבירה שהופך את העדשה לשימושית נגרם על ידי השינוי הרדיאלי בריכוז הגבישים בחלקים שונים של העדשה, ולא על ידי סוג החלבון הספציפי: לא רק נוכחותו של החלבון קריסטלין, אלא ההתפלגות היחסית שלו, הופכת את העדשה לשימושית.
טרילוביטים השתמשו בקלציט, מינרל שכיום ידוע כמשמש לראייה רק במין יחיד של נחשוני ים. בעיניים מורכבות ועיני המצלמה, החומר המשמש לראייה הוא גבישי.
ראיית צבעים
ישנם חמישה סוגים שונים של החלבון אופסין הרגיש לאור הנמצאים בבעלי חוליות. ארבעה מתוכם התפתחו לפני הפיצול האבולוציוני בין על-מערכה עגולי הפה ובין הדגים. חמשת סוגי האופסין מותאמים באופן שונה בהתאם לספקטרום האור שנתקל בו. כאשר האור עובר במים, אורכי גל ארוכים יותר, וצבעים כגון אדום וצהוב, נספגים מהר יותר מאשר אורכי הגל הקצרים יותר של הצבעים ירוק וכחול. זה יוצר שיפוע בצפיפות ההספק הספקטרלית, כאשר אורך הגל הממוצע הולך ומתקצר ככל שעומק המים עולה. האופסינים בדגים רגישים יותר לטווח האור בהתאם לעומק שבו שוהים הדגים. עם זאת, סביבות היבשה אינן משתנות בהרכב אורכי הגל, כך שרגישויות האופסין בקרב חולייתנים יבשתיים אינן משתנות בהרבה. מצב זה תורם ישירות לפונקציונליות של ראיית הצבעים המסייעים בין היתר לתקשורת ומהווים יתרון אבולוציוני משמעותי. ראיית צבע מעניקה יתרונות הישרדותיים מובהקים, כגון זיהוי טוב יותר של טורפים, מזון ובני זוג. אכן, ייתכן שמנגנונים תחושתיים-עצביים פשוטים עשויים לשלוט באופן סלקטיבי בדפוסי התנהגות כלליים, כגון בריחה, חיפוש מזון והסתרה. זוהו דוגמאות רבות להתנהגויות ספציפיות לאורך גל, בשתי קבוצות עיקריות: מתחת ל-450 ננומטר, הקשור לאור ישיר, ומעל 450 ננומטר, הקשור לאור מוחזר. כאשר מולקולות אופסין כוונו לזהות אורכי גל שונים של אור, בשלב מסוים התפתחה ראיית צבע כאשר התאים הפוטואלקטרים השתמשו באופסינים מכוונים בצורה שונה. ייתכן והתהליך התרחש בכל אחד מהשלבים המוקדמים של התפתחות העין, ואולי נעלם והתפתח מחדש כאשר לחצים סלקטיביים יחסיים על השושלת המתפתחת השתנו במרוצת הזמן.
ראיית לילה
ראשוני היונקים, שהופיעו על פני כדור הארץ לפני כ-200 מיליון שנה, נאלצו להתמודד עם טורפים בעלי יכולות ציד גבוהות, הדינוזאורים. הימצאותם של אותם יונקים קדמונים אל מחוץ למסתור בשעות היום הייתה מסוכנת ביותר ולכן היציאה של היונקים אל המרחב הפתוח נעשתה לרוב בשעות הלילה. עובדה זו גרמה בתהליך אבולוציוני לפיתוח ראיית לילה. לפי המחקר נמצא כי אותם יונקים קדמונים עשו זאת באמצעות הסבת ייעודם של תאים ברשתית העין מראייה וזיהוי עצמים ביום ליכולת לזהות עצמים גם בלילה.
מיקום העין
לטורפים יש במרבית המקרים עיניים בקדמת ראשם לתפיסת עומק טובה יותר כדי להתמקד בטרף. עיניהן של חיות נטרפות נוטות להיות בצד הראש ומעניקות שדה ראייה רחב כדי לזהות טורפים מכל כיוון. סוליתאים הם דגים טורפים השוכבים על הצד שלהם בתחתית האוקיינוס, ועיניהם ממוקמות בצורה אסימטרית באותו צד של הראש. מאובן מעבר מהמיקום הסימטרי הנפוץ למיקום הא-סימטרי הוא אמפיסטיום.
אאורה
אָאוּרָה (Aura; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: הַרְגָּשָׁה מֻקְדֶּמֶת), תחושה מוקדמת היא הפרעה תפיסתית שנחווית על ידי חלק מהסובלים ממיגרנה, ותחושה מוזרה שנחווית על ידי חלק מן האנשים שיש להם אפילפסיה לפני פרכוס אפילפטי. פעמים רבות היא מתבטאת כתחושה של אור מוזר, ריח לא נעים, קול חריג או מחשבות ותחושות מבלבלות. יש אנשים שיחוו אאורה ללא מיגרנה או התקף שבאים בעקבותיה.
כאשר הן מתרחשות, נותנות האאורות לאפילפטים שהות להימנע מפציעות. הזמן בין הופעת האאורה והמיגרנה נמשך בין כמה שניות, במקרים רבים, לעד יותר משעה (ולחלק מסוגי האפילסיה גם מעל ליום), בחלק מן המקרים. רוב האנשים שחווים אאורה, חווים את אותו סוג אאורה בכל פעם. אפשר לבלבל בין אאורות לבין התחלת בהלה והתקפי חרדה, מה שמקשה על האבחנה. האבחנה המבדלת של חולים שיש להם תסמינים של נמלול, דה-ריאליזציה, סחרחורת, כאב בחזה, רעד ופעמת יכולה להיות מאתגרת.
דוגמאות
תחושת אאורה יכולה לכלול כמה או שילוב של הבאים:
שימושים
אפשר לכאורה להשתמש בסוג התחושה הספציפי המתקשר עם אאורה על מנת לנסות למקם את מוקד ההתקף. לאאורות יש תסמינים דומים לשל שבץ, אבל ההתחלה שלהם הדרגתית יותר באאורות. אאורות יכולות להימשך מכמה שניות עד יותר משעה ויכולות להסתיים בתחושות של עייפות קיצונית, חולשה, פעמת, הזעה וחום בכל הגוף.
הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות (קזחסטן)
הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות (בקזחית: Сыбайлас жемқорлыққа қарсы іс-қимыл ұлттық бюросы) היא סוכנות של הרפובליקה של קזחסטן האחראית לחקירות ומאבק בשחיתות.
היסטוריה
ב-6 באוגוסט 2014, על פי צו של נשיא קזחסטן הוקמה הסוכנות לשירות המדינה ומאבק בשחיתות. במקונה בוטלה הסוכנות למאבק בפשיעה כלכלית ובשחיתות.
ב-11 בדצמבר 2015 הוקם המשרד הממשלתי לשירות אזרחי, בתור הגוף המוסמך בתחום שירות המדינה ומניעת שחיתות עם העברת תפקידים וסמכויות לניהול נכסיה וענייניה של הסוכנות לשירות אזרחי ומאבק בשחיתות שפורקה. בהמשך, הסוכנות שינתה את שמה ל"הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות".
ב-13 בספטמבר 2016 משרד השירות האזרחי עבר ארגון מחדש והפך לסוכנות לשירות אזרחי ומאבק בשחיתות.
ג'וואד טבאטבאי
ג'וואד טבאטבאי (בפרסית: سید جواد طباطبایی; 14 בדצמבר 1945 – 28 בפברואר 2023) היה פרופסור וסגן דיקן הפקולטה למשפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת טהראן.
נולד בטבריז. לאחר שלמד תאולוגיה, משפטים ופילוסופיה, השלים גוואד דוקטורט בפילוסופיה פוליטית, באוניברסיטת פריז. הוא היה מרצה אורח במכון למחקר מתקדם בברלין, כמו גם במכון מויניהאן לעניינים גלובליים באוניברסיטת סירקיוז. ד"ר טבאטבאי פרסם תריסר ספרים על ההיסטוריה של רעיונות פוליטיים באירופה ובאיראן.
פיטר קרמה
פטר קרמה (בדנית: Peter Cramer; 24 באוגוסט 1726 – 17 ביולי 1782) היה צייר דני שהתמחה בתפאורות נוף לתיאטרון ובעבודות דקורטיביות.
ביוגרפיה
הוא כנראה היה אוטודידקט. בשנות ה-40 של המאה ה-18 הוא עשה כמה רישומים לגרסאות מוקדמות של הספר "המסע למצרים ונוביה" מאת פרדריק לואיס נורדן מטעם האקדמיה המלכותית הדנית למדעים.
על בסיס זה, בשנת 1754, הומלץ לו על ידי האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות לקבל מלגת השתלמות שתאפשר לו להיות "צייר היסטורי מוכשר". אולם האקדמיה התעקשה לפעול על פי ההליך, והוא נדרש להתמודד על מדליית זהב בשנת 1756. הוא לא הצליח להגיע למקום הראשון ותוכניות השתלמות שלו לא מומשו.