cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
3+ (לטביה)
הערוץ משדר מתוכניות מערוצי טלוויזיה רוסיים פופולריים, מופעים הומוריסטיים, תוכניות מציאות, סדרות, סרטים עלילתיים, סרטי אנימציה רוסיים ושידור אירועי ספורט שונים. הערוץ לא משדר תוכניות אקטואליה.
הערוץ זמין באמצעות ספקי הטלוויזיה השונים בלטביה, הטלוויזיה הדיגיטלית, והטלוויזיה בכבלים.
הערוץ שייך לקבוצת Modern Times Group.
בנובמבר 2014 ממוצע הצפייה בערוץ היה 4.4%.
בית חינוך לילדי עובדים
בית חינוך לילדי עובדים היה כינויים של מספר בתי ספר יסודיים שהשתייכו לזרם העובדים בחינוך. הראשון בהם נוסד ב-1923.
טל כרמל
טל כרמל (נולד בשנת 1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש ראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ, מפקד חטיבת הערבה, קצין אג"ם של עוצבת אדום ומפקד גדוד שקד.
ביוגרפיה
כרמל נולד וגדל בחיפה. התגייס לצה"ל בשנת 1992, ושובץ בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן היה סגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה ובכלל זה במבצע חורף חם. במהלך תפקידו נפצע קל בפעילות מבצעית. בתפקיד זה שירת עד שנת 2008. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2008–2010, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת אדום בין השנים 2010–2012. ב-26 בדצמבר 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הערבה, תפקיד אותו מילא עד 23 באוקטובר 2014. בשנת 2014 מונה לראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ.
חיים אישיים
מתגורר במכבים, נשוי לשרי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים.
משה דנקנר
משה דנקנר (8 במרץ 1898 – 17 ביוני 1984) היה מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל.
ביוגרפיה
בנם של מאיר מתתיהו דנקנר ושושנה לבית צלליכין. בשנות ה-30 היה יבואן של קמח וסוכר. במהלך מלחמת העולם השנייה פתח, יחד עם אחיו עובד בן עמי, בית חרושת לליטוש יהלומים בנתניה בשם "אלמז'", שבו העסיק כ-100 פועלים. משה דנקנר היה בין הראשונים שקיבלו סייט ישירות מסינדיקט היהלומים "דה בירס" בלונדון, בזכות הקשרים שפיתחו הוא ואחיו עובד בן עמי עם הארי אופנהיימר, בעליו של התאגיד.
לדנקנר היו 11 ילדים – שישה מאשתו הראשונה רחל, וחמישה מאשתו השנייה, אינס. ילדיה של אינס ירשו את עסקי היהלומים של אביהם, בעוד ילדיה של רחל ירשו את הקרקעות ושאר הנכסים שהיו בבעלותו. נכסים אלו היוו בסיס להקמת דנקנר השקעות ב-1957 כאשר רכשו ממדינת ישראל את מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית.
שניים מנכדיו הם נוחי דנקנר ודני דנקנר.
שמות אפרו-אמריקאים
שמות אפרו-אמריקאים הם חלק בלתי נפרד מהמסורת האפרו-אמריקאית. בעוד שאמריקנים שחורים רבים משתמשים בשמות הפופולריים בקרב התרבות האמריקאית הרחבה יותר, מספר מגמות שמות ספציפיות צצו בתרבות האפרו-אמריקאית. שמות שחורים נגזרים לעיתים קרובות משמות מקראיים קיימים, שמות ערבים ומוסלמים, שמות צרפתיים ושמות אירופיים אחרים.
היסטוריה
ההערכה הרווחת היא כי לפני שנות החמישים והשישים, רוב השמות האפרו-אמריקאיים דמו מאוד לשמות ששימשו בתרבות האירופית-אמריקאית. אפילו בקרב האוכלוסייה הלבנה, רוב התינוקות של אותה תקופה קיבלו מספר מועט של שמות נפוצים מאוד, וניתנו להם כינויים כדי להבחין בין האנשים השונים שחולקים את אותו השם. זה היה מקובל למדי שמהגרים ומיעוטים תרבותיים בחרו שמות לתינוקות או שינו את שמות ילדיהם כדי להשתלב בתרבות האמריקאית הרחבה יותר. כלל זה חל הן על שמות פרטיים והן על שמות משפחה.
למרות שנהוג לראות בשמות שחורים מובהקים תופעה חדשה, מחקרים מראים שימוש בשמות ייחודיים לאמריקאים שחורים כבר בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. עם זאת, שמות מוקדמים אלה כבר אינם בשימוש היום. למעשה, נטען כי שמות שחורים מציגים את אותם נושאים ודפוסים כמו במערב אפריקה.
עם עליית התנועה לזכויות האזרח בשנות ה-60 ותרבות הנגד הרחבה יותר של שנות ה-60, חלה עלייה דרמטית בשמות אפרו-אמריקאיים ממקורות שונים. פרופסור ז'אן טוונג מאוניברסיטת סן דייגו מאמין שהמעבר לשמות תינוקות שחורים-אמריקאים ייחודיים הוא גם תוצאה של השינוי התרבותי באמריקה כשהחלו להעריך אינדיבידואליות על פני קונפורמיות.
בשנת 2004, חוקרים בחנו את השינוי המהיר בדרכי בחירת השמות בתחילת שנות השבעים, עם אימוץ מהיר של שמות שחורים מובהקים, במיוחד בשכונות בעלות הכנסה נמוכה ומבודדות גזעית. הם העדיפו מודל של הסבר שמייחס את השינוי בתפיסות השחורות לגבי זהותם לתנועת הכוח השחור (Black Power Movement).
השפעות ומוסכמות
ליברסון ומייקלסון מאוניברסיטת הרווארד ניתחו שמות שחורים ומצאו כי נוהלי השמות החדשניים עוקבים אחר מוסכמות לשוניות אמריקאיות גם אם אינן תלויות בארגונים או מוסדות.
שמות אפרוצנטריים ושמות שהומצאו
התנועה האפרוצנטריות (באנגלית: Afrocentrism) שצמחה והפכה פופולרית במהלך שנות ה-70, דחפה את השימוש בשמות אפריקאים בקרב אפרו-אמריקאיים, כמו גם שמות שדימו מצלול אפריקני. שמות כמו Ashanti שמקורם באפריקה. תנועת הכוח השחור עוררה השראה לרבים להתגאות במורשתם. הסוציולוג מאוניברסיטת הרווארד, סטנלי ליברזון (Stanley Lieberson), ציין כי בשנת 1977 השם Kizzy עלה באופן דרמטי בפופולריות בעקבות השימוש בשם בסדרות הספרים והטלוויזיה שורשים.
בשנות השבעים והשמונים הפכה המצאת שמות חדשים לפופולרית בקרב אפרו-אמריקאים. רבים מהשמות שהומצאו שאבו אלמנטים משמות קיימים פופולריים. קידומות כגון La/Le, Da/De, Ra/Re, or Ja/Je וסיומות כגון -ique/iqua, -isha, -ari, -aun/-awn הפכו נפוצות, כמו גם צורות איות שונות לשמות נפוצים.
השם LaKeisha נחשב בדרך כלל לאמריקאי במקורו אך יש בו אלמנטים השאובים משורשים צרפתיים ואפריקאים. שמות אחרים - למשל LaTanisha, DeShawn, JaMarcus, DeAndre, Shaniqua - נוצרו באותו אופן. סימני פיסוק נראים לעיתים קרובות יותר בשמות אפרו-אמריקאים מאשר בשמות אמריקאיים אחרים, כמו השמות Mo'nique ו-D'Andre.
במילון שלו לשמות שחורים מגדיר בובי סנורה (Bobby Cenoura) כי בראשית המאה ה-21 שמות שחורים הם "שמות ייחודיים שמקורם בצירופים של שני שמות או יותר, שמות שנבנו עם קידומות וסיומות נפוצות ...'מצומדות' בנוסחה..." מקורם של "Da", "La" וצלילים דומים הם בצרפתית המדוברת בלואיזיאנה. אם נצרף שם נפוץ כגון Sean (שון) ונאיית את השם בצורה פונטית, נקבל את השם "DaShawn". סיומות זעירות מצרפתית, ספרדית וסקוטית כגון "ita" עשויות להיות משולבות ישירות עם קידומות או לחלופין לשם, כפי שניתן לראות לעיתים קרובות בשמות לבנים או בכינויים. מוסכמות מסוימות בשמות אלו בדרך כלל הופכות את זיהוי מגדרו של האדם בקלות. בעקבות הספרדית שמות גבריים מסתיימים לרוב ב-"o", למשל "Carmello", בעוד שמות נשיים מסתיימים ב"a", למשל "Jeretta".
בעקבות אירית, צרפתית ואיטלקית, ניתן להשתמש באפוסטרוף, למשל "D'Andre" ו-"Rene'e". שמות ההורים עשויים להיות מעורבבים, למשל הבן של "ריימונד" ו"איבון" יכול להיקרא" רייבון" (Raymond + Yvonne = Rayvon).
שמות מוסלמים
האסלאם השפיע על שמות אפרו-אמריקאים. שמות אסלאמיים נכנסו לתרבות האפרו-אמריקאית עם עליית "אומת האסלאם" בקרב האמריקאים השחורים. השמות העממיים עאישה, עאליה, ואחרים הם דוגמאות לשמות שמקורם באסלאם.
מספר ידוענים אפרו-אמריקאים החלו לאמץ שמות מוסלמים, כולל מוחמד עלי, ששינה את שמו בשנת 1964 מקסיוס מרסלוס קליי ג'וניור. ידוענים אחרים שאימצו שמות מוסלמים כוללים את כרים עבדול-ג'בר (לשעבר פרדיננד לואיס אַלְסִינְדוֹר ג'וניור) ואמירי ברקה (לשעבר לירוי ג'ונס). למרות מקורם המוסלמי של שמות אלה ומקומה של אומת האסלאם בתנועה לזכויות האזרח, שמות מוסלמים רבים כמו ג'מאל (Jamal) ומאליק (Malik) נכנסו לשימוש פופולרי בקרב אמריקאים שחורים פשוט משום שהם היו אופנתיים, ושמות אסלאמיים רבים משמשים כיום בדרך כלל אפריקאים אמריקאים ללא קשר לדת.
שמות אירופיים ומקראיים
גם עם עליית השמות שהומצאו, עדיין מקובל בקרב אפרו-אמריקאים להשתמש בשמות מקראיים, היסטוריים או אירופיים. דניאל, כריסטופר, מייקל, דייוויד, ג'יימס, ג'וזף ומת'יו היו בין השמות הנפוצים ביותר עבור נערים אפרו-אמריקאים בשנת 2013.
אוקסין
אוקסין (Auxin) הוא שם כולל למספר תרכובות אורגניות המשמשות כהורמונים צמחיים. אוקסין מהווה אחד מחמשת ההורמונים הצמחיים המסורתיים, יחד עם ציטוקינין, ג'יברלין, אתילן וחומצה אבציסית (לאחרונה אופיינו הורמונים צמחיים נוספים, כגון חומצה סליצילית, ברסינוסטרואידים, מתיל יסמונט וסטריגולקטון).
מקור השם ביוונית ופירושו: "לגדול".
אוקסין הוא ההורמון הצמחי הראשון שאופיין. הרעיון לקיומו של הורמון כזה הוצע לראשונה בסוף המאה ה-19 על ידי צ'ארלס דרווין ובנו פרנסיס, ופורסם בספרם "The Power of Movement in Plants", "כוח תנועת הצמחים".
עוד בטרם פרסומיו של דרווין, ציסיאלסקי חקר את תגובת הצמחים לכח הכבידה
ביוכימיה: מבנה, סינתזה ופירוק
האוקסין החשוב והנפוץ ביותר בצמחים הוא IAA (ראשי תיבות באנגלית של Indole 3-acetic acid, אינדול 3-חומצה אצטית). שמו מעיד על הרכבו הכימי: קבוצת אינדול אליה קשורה חומצה אצטית בפחמן מספר 3 של קבוצת האינדול. במרוצת השנים התגלו אוקסינים נוספים, חלקם שונים למדי מבחינה כימית מ-IAA; עד לאחרונה לא ידועה הייתה התכונה הכימית המשותפת לכל האוקסינים והמקנה להם את פעילותם הפיזיולוגית. ב-1994 הוצעה הגדרה להרכב כימי המקנה פעילות אוקסינית לתרכובת; הרכב זה, המשותף לכל האוקסינים, היה ידוע כבר בשנות ה-60, אך הקשר שלו לפעילות הפיזיולוגית אושש רק ב-1994. ההרכב הנדרש לשם פעילות אוקסינית כולל קבוצת קרבוקסיל בצד אחד של המולקולה, טבעת ארומטית שטוחה (כלומר - כל אטומיה נמצאים במישור אחד) בצד השני של המולקולה, ואזור הידרופובי קטן המקשר בין שני הקצוות. קבוצת הקרבוקסיל נוטה להתיינן ולשאת מטען חשמלי שלילי; הטבעת הארומטית, לעומת זאת, נושאת מטען חיובי חלש. המטענים המנוגדים המופרדים על ידי אזור נייטרלי באורך קבוע למדי (0.5 ננומטר) מקנים לאוקסין, ככל הנראה, את פעילותו הפיזיולוגית.
מבין האוקסינים הנוספים המיוצרים על ידי צמחים ניתן למנות את 4-כלוראינדול 3-חומצה אצטית, המצוי באפונה, ואת פניל חומצה אצטית (PAA). אינדול 3-חומצה אצטית (IAA) הוא האוקסין היחיד המצוי בכל הצמחים; פעולתם הפיזיולוגית של האוקסינים האחרים טרם הובררה. במרוצת השנים הצליחו מעבדות רבות לסנתז אוקסינים מלאכותיים. האוקסינים הטבעיים והמלאכותיים כאחד כוללים כמעט תמיד טבעת ארומטית וקבוצת קרבוקסיל, כפי שהוסבר לעיל.
באשר לסינתזה של אוקסין, ניתן לראות כי לכל הקבוצות הנקשרות לאינדול בחומרי הביניים במסלולים השונים תפקידים מרכזיים במסלולים מטבוליים אחרים: פירובט, אצטאלדהיד, אמוניה (נגזרת של קבוצת האמינו בטריפטאמין), חומצה אצטית. כל צמח משתמש במסלול אחד, בדרך כלל, כשמסלול ה-IPA, כאמור, הוא השכיח ביותר. קיומם או העדרם של האנזימים הממירים חומר אחד למשנהו במסלולים השונים קובע את יכולתו של מין צמח מסוים לבצע מסלול זה או אחר. עגבנייה היא הצמח היחידי הידוע בו מתקיימים שני מסלולים במקביל, IPA ו-TAM. מסלול IAN הוא הנדיר ביותר, והוא נמצא עד כה בשלוש משפחות בלבד, ביניהן משפחת המצליבים.
מסלול מטבולי נוסף לייצור IAA מטריפטופן, מסלול IAM, מתקיים בחיידקים בלבד, במיוחד בחיידקים הנוהגים לפלוש לצמחים. זהו המסלול הקצר ביותר, שכן בין טריפטופן ו-IAA קיימת בו תחנת ביניים אחת בלבד, בהשוואה לשתיים במסלולים שנמנו עד כה. טריפטופן מומר במסלול זה לאינדול 3-אצטאמיד, והלה מומר ל-IAA. סינתזת האוקסין על ידי החיידקים הפתוגניים מקל על פלישתם אל תאי הצמח. מזה עשרות שנים היה ידוע על קיומם של מסלולים אלטרנטיביים לסנתוז IAA, אשר אינם דורשים טריפטופן, אך רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 הם אופיינו. עדיין לא ברור מתי מופעלים מסלולים אלו, אך נראה כי הדבר קשור להרכב המזון הניתן לצמח וכן לשלב ההתפתחותי בו הוא מצוי.
אוקסין, בהיותו חומצה, מופיע בצורה נייטרלית (עם קבוצת קרבוקסיל בקצהו, COOH) או בצורה מיוננת (נטול אטום מימן אחד, עם יון קרבוקסילט בקצהו, COO-). רמת ה-pH בסביבה משפיעה על המטען החשמלי של תרכובות, ובהן אוקסין. בסביבה חומצית, בה מצויים יוני מימן (H+) בריכוז גבוה, מופיע אוקסין בצורתו הנייטרלית, שכן ה"היצע" הגדול של אטומי מימן מרווה את יון הקרבוקסילט וגורם לו להופיע כ-COOH. בסביבה בסיסית מופיע אוקסין כיון.
גם פירוק האוקסין מתרחש בתא במספר מסלולים אפשריים. מבחינים בין מסלולי דקרבוקסילציה, בהם מאבד IAA את קבוצת הקרבוקסיל שלו, ובין מסלולים שאינם כוללים דקרבוקסילציה. מסלול הדקרבוקסילציה החשוב ביותר מתבצע בעזרת האנזים פראוקסידאז (Peroxidase), אשר ממיר IAA ל-3-מתילנאוקסאינדול. חשיבותו הפיזיולוגית של מסלול הפראוקסידאז אינה ידועה, וצמחים בהם הוגברה או הופחתה בצורה ניכרת פעילות האנזים לא הראו שינוי כלשהו בתכולת האוקסין בתאיהם. בשני המסלולים העיקריים לפירוק IAA לא מתרחשת דקרבוקסילציה, והתוצר הסופי, אוקסאינדול 3-חומצה אצטית (OxIAA), שומר על שייר החומצה שלו, כפי שמשתמע משמו. במסלול האחד מתרחשת המרה ישירה של IAA ל-OxIAA, ואילו במסלול השני קיימים שני שלבי ביניים, בהם נקשרת חומצת האמינו אספרטט לאוקסין ולאחר מכן ניתקת ממנו.
פירוק מסוים של אוקסין מתרחש גם באופן לא אנזימטי, באמצעות חשיפה לאור.
האוקסין בצמח - מיקום ותנועה
אוקסין נמצא בצמח בעיקר ברקמות בהן מתרחשת חלוקת תאים אינטנסיבית - במריסטמה של הגבעול ובקצה השורש (מריסטמות מורכבות מתאים עובריים ומהוות את אזורי הגדילה של אברי הצמח השונים), אך במחקרים חדשים נמצא שנוכחותו במריסטמה הקודקודית היא תוצאה של הובלה מעלים צעירים ומניצני עלים. באופן כללי, הסינתזה המרבית של אוקסין מתבצעת בעלים צעירים מאד. נבטים של הצמח ארבידופסיס יכולים לייצר אוקסין בעלים, בפסיגים ובשורשים. צמחים עילאיים יכולים לאחסן נגזרות IAA, אשר הופכות ל-IAA בהידרוליזה או באמצעות β אוקסידזה. יש צמחים בהם ניתן למצוא מאגרי נגזרות IAA בזרע, והוא הופך פעיל וזמין בזמן הנביטה. מזה עשרות שנים ידוע כי אוקסין מועבר ברקמות הצמח בצורה "קוטבית", כלומר - רק בכיוון אחד. זהו ההורמון הצמחי היחיד הזורם באופן קוטבי. אוקסין זורם מתא לתא; הוא יוצא מהציטופלסמה של תא אחד, חודר את הממברנה ואת דופן התא של תא המקור ושל התא השכן, וחודר לציטופלסמה של האחרון. קצב התקדמות האוקסין ברקמת הצמח הוא סנטימטר אחד לשעה; קצב זה מהיר פי 10 מהקצב של דיפוזיה, דבר המרמז על הובלה פעילה, באמצעות חלבוני ממברנה. למרות זאת, קצב העברת האוקסין נמוך פי 100 מהזרימה בשיפה, רשת העורקים האחראית להעברת תרכובות אורגניות מהחלקים הפוטוסינתטיים אל כל חלקי הצמח. בנצרים, IAA מועבר כלפי מטה, ומדכא התפתחות ניצנים חייקים (תופעה הנקראת שלטון קודקודי)
בשורשים, IAA מובל גם כלפי מעלה וגם כלפי מטה תוך הפרדה במרחב. ההובלה כלפי מעלה מתרחשת בגליל הואסקולרי המרכזי, בעוד ההובלה כלפי מטה מתקיימת באפידרמיס
בתא מצוי האוקסין בעיקר בשני מקומות: בציטופלסמה ובכלורופלסטים.
התארכות תאים
אוקסין משפיע על התארכות איברי הצמח באמצעות עידוד התרבות תאים או התארכותם. בנוסף, חלק מהרקמות מגיבות לאוקסין באמצעות התארכות, בשעה שאוקסין פועל כמעכב התארכות ברקמות אחרות. ההשפעה על התארכות התאים היא דרך שינוי האלסטיות של דופן תאי הצמח. אוקסין גורם לשינויים מבניים במרכיבים השונים של דופן התא וגורם להם להתרופף. ההורמון לא גורם לשינוי בהרכב דופן התא, אלא רק באופן בו המרכיבים השונים קשורים זה לזה.
להתרופפות הישירה של דופן התא אחראיים מספר אנזימים וחלבונים ופחמימות. לדוגמה, האנזים XET (קסילוגלוקן אנדוטראנס קליקוזילאז) פועל על קסילוגלוקן, פחמימה המהווה מרכיב חשוב בדופן התא של צמחים. אנזימים אלה פועלים באופן אופטימלי בסביבה חומצית. אוקסין מעודד הזרמת פרוטונים אל הממברנה ובכך גורם לעליה בחומציות.
בנוסף, האוקסין משפיע באופן עקיף על התבטאותם של גנים רבים. מחקרים אחרונים מראים כי האוקסין גורם לביטוי גנים תוך חדירתו לתוך גרעין התא וקישור למערכת האוביקוויטין, שגורמת לפירוק חלבונים המעכבים את פקטורי השעתוק.
התרבות תאים
אוקסין מעודד צמיחת, אך מעכב את התארכות השורש וצמיחת , וכל זאת דרך עידוד ריבוי תאים או עיכוב התהליך. אוקסין מעודד יצירת שורשים מקאלוס בלתי ממויין, בתרבית רקמה.
יש לציין שנושא הרצפטורים לאוקסין עדיין נחקר ואין תשובה ברורה.
אינטראקציה עם הורמונים אחרים
יש יחס הפוך בין רמות אוקסין בצמח השלם לבין רמות הציטוקינין בו, ומתן אוסין חיצוני מעכב ביוסינתזה של ציטוקינין. מתן אוקסין מעודד סינתזה של אתילן על ידי הפעלת גן המווסת את יצורו. קיימת גם השפעה הפוכה - אתילן מעכב הובלה כלפי מטה ורוחבית של אוקסין. אוקסין גם מעודד ביוסינתזה של הגיברלין GA.
שימושים
בריכוזים נמוכים, אוקסין מעודד התפתחות שורשים ביחורי גבעול. האוקסין הסינתטי 2,4 די משמש כקוטל עשבים. יתרונו הגדול בהשפעה הסלקטיבית. עשבים דו פסיגיים רגישים יותר מצמחים חד פסיגיים, שהם צמחי התבואה (חיטה, שעורה) בשדה אותו מרססים.
האוקסין ידוע לשמצה כחלק מאייג'נט אורנג, אשר שימש את הצבא האמריקאי לגרימת השרת עלים וקטילת צמחייה באופן יזום, במלחמת ווייטנאם.
ג'רמייה מאסי
ג'רמייה מאסי (באנגלית: Jeremiah Massey, בקירילית: Џеремаја Мејси; נולד ב-22 ביולי 1982 בדטרויט, מישיגן) הוא כדורסלן אמריקאי בעל אזרחות מקדונית המשחק עבור ציקליסטה אולימפיקו בעמדת הפאוור פורוורד ואף לעיתים רחוקות בעמדת הסנטר. גובהו 2.02 מטרים.
בסיום קריירת המכללות, נרשם מאסי לדראפט ה-NBA של 2005 אך לא נבחר בו. בסופו של דבר החל את הקריירה המקצועית באירופה, במדי הקבוצה היוונית, אא"ל לאריסה. בעונתו היחידה בלאריסה, העמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-6.7 ריבאונדים. לאחר עונה זו חתם בקבוצת היורוליג, אריס סלוניקי בה שיחק במשך שתי עונות (2006–2008), ואותה הוביל למעמד של "שלוש הגדולות" בכדורסל היווני.
אף־על־פי שלא הצליח להוביל את הקבוצה לזכייה בתארים, נחשב מאסי לכדורסלן הבולט ביותר בה ולאחד הזרים הבולטים בליגה היוונית ובאירופה בכלל. יכולת זאת הובילה להחתמתו במועדון הפאר הספרדי ריאל מדריד. בריאל מדריד שיחק בעונות 2008–2010.
למרות אזרחותו האמריקאית, שיחק מאסי עבור נבחרת מקדוניה בכדורסל, לאחר שהתאזרח בשנת 2008.
פוקימון: זורוארק שליט האשליות
פוקימון: זורוארק אלופת האשליות (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס יהלום ופנינה הסרט: שליט החוק: זורוארק" 劇場版ポケットモンスター ダイヤモンド＆パール 幻影の覇者 ゾロアーク ) הוא הסרט ה-13 במספר בסדרת סרטי פוקימון, אשר השלים את אירועי העונה ה-13. זהו הסרט הרביעי והאחרון שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - יהלום ופנינה" ביפן. אירועי הסרט מתקיימים במהלך העונה ה-13 של פוקימון: מנצחי ליגת סינו.
הסרט עלה לאקרנים ב-10 ביולי 2010 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". בארצות הברית, הסרט שודר בדיבוב לאנגלית בערוץ Cartoon Network ב-5 בפברואר 2011. הסרט הוצג גם בממלכה המאוחדת בערוץ "CITV" כמה שבועות לאחר ארצות הברית ב-26 בפברואר. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ב-6 בנובמבר 2020, לאחר שבמקור הוא היה אמור להיות משודר בערוץ דיסני בשנת 2011, דבר שלא קרה עקב החלטת הערוץ להפסיק לשדר את הסדרה.
תקציר העלילה
לפני עשרים שנה, אדם בשם גרינגס קודאי מצא קפסולת זמן אשר במגע איתה, נתנה לו את הכוחות לראות את העתיד. מהלך זה, שאמור להיות שמור להתחדשות של הפוקימון האגדי סלבי, יצר אנרגיה נגדית אשר מחקה את הטבע מעל פני העיר קראון. כתוצאה מכך, קודאי השתמש בכוחות קריאת העתיד שלו על מנת להציב את עצמו כנשיא רשת התקשורת של העיר. בימינו, אש, דון וברוק מתקדמים לעבר גביע העולם בפוקימון, כאשר בדרך הם פוגשים את זורואה, פוקימון האשליה, שמחפש את המימה שלו (אמא שלו). לאחר שהם מצילים אותו מתקיפה של כמה פוקימונים, הם מחליטים לעזור לו במשימה. בזמן הזה הפוקימון האגדי סלבי מגיע לעיר קראון בפעם הראשונה מזה עשרים שנה ומתחיל להפריח את הצמחייה באזור. בזמן שזה קורה, קודאי מבצע את אחת התוכניות שלו, כאשר הוא שולח את אמן האשליות זורוארק למשימה להתחזות לשלושת הכלבים האגדיים, סויקון, אנטי וראיקו, ולנטוע הרס בעיר. זורוארק שחושבת שקודאי לכד את זורואה, מבצעת את המוטל עליה. בהמשך העלילה, אש והחבורה פוגשים את קארל, עיתונאי מקומי אשר מנסה לעזור לחבורה, ויחד הם יוצאים במסע לחיפוש אחר זורוארק. אבל התוכניות שלהם לא יוצאות לפועל, וזאת לאחר שקודאי לוכד אותם ומונע מהם להרוס לו את התוכניות. רואינה, המזכירה בפועל של קודאי, מתגלה להיות עיתונאית אשר עובדת כחפרפרת, עוזרת להם להימלט, ויחד הם יוצאים במסע לחיפוש ולהצלת זורוארק. אך באותו זמן, שומרי העיר האמיתיים, סויקון, אנטי וראיקו, יוצאים במטרה לעצור אותו.
מתחם הארמונות והגנים בפטרהוף
מתחם הארמונות והגנים בפטרהוף (ברוסית: дворцово-парковый ансамбль Петергоф) - מתחם קיסרי הנמצא בפטרהוף על שפת המפרץ הפיני כ-29 ק"מ מסנקט פטרבורג. מקור השם הולנדי: "Peterhof" – החצר של פיוטר.
עד שנת 1918 היה המתחם מקום מושבו של הקיסר. בשנה זו הפך למוזיאון. בזמן מלחמת העולם השנייה נכבש על ידי הגרמנים. כשמונת אלפים פריטים וכ-50 פסלים הועברו לשטחים פנימיים של ברית המועצות עוד לפני הכיבוש הגרמני. לאחר המלחמה החלה מלאכת השיקום של המתחם שלא הסתיימה עד היום.
תיאור המתחם
הארמון הגדול בפטרהוף, המשקיף על הים, נמצא במרכז המתחם. הארמון הראשון נבנה בשנים 1724–1725. בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה נבנה הארמון מחדש בשנים 1747–1752 בהתאם לתוכנית של ברתולומאו רסטרלי. אורך החזית 268 מ'. הגן העליון (הדרומי) כולל חמש מזרקות המפוזרות בגן. הידועה בהן - מזרקת "נפטון". המזרקה המקורית נבנתה בשנת 1736. במרכזה היה פסל של נפטון והעגלה שלו שמובלת על ידי דולפינים וסוסים.
בשנת 1797, לאחר מספר עבודות שיקום, הוחלף הפסל. הפסל החדש נבנה בנירנברג עוד בשנת 1658 לזכר סיום מלחמת שלושים השנים. התוכנית הייתה להציב את הפסל והמזרקה במרכז העיר, אך לאור בעיות באספקת מים, המזרקה פורקה והוכנסה למחסן. פאבל הראשון, קיסר רוסיה רכש את המערכת בהיותו באירופה, במטרה להציב אותה בארמונו בגטצ'ינה. אומנם גם שם עקב בעיות באספקת כמות מים שנדרשה הדבר לא בוצע. בסופו של דבר, המערכת הוצבה בגן העליון של פטרהוף.
מהעגלה המקורית נשארו עד היום רק שני דולפינים ומספר פסלונים נוספים. סביב נפטון הוקמו פסלים של זוגות פרשים על סוסי מים ושמונה דולפינים נוספים. שטח ברכת המזרקה הוא 33*92 מ'.
הגן התחתון הוא מתחם המזרקות הגדול בעולם. הוא משתרע על שטח של מעל 1000 דונם ובשטח פזורות עשרות מזרקות משולבות בגן.
בסך הכול כולל המפל 138 עמודי מים. בשנת 1995 הסתיימה עבודת שיקום המפל והוא הופעל מחדש במלוא עוצמתה.
עמוד המים של המזרקה עולה לגובה של 21 מטר. בחלק העליון נמצאת מערה עם שלושה דרקונים שמפיהם יוצאים שובלי מים. המפל בנוי מארבעה משטחים ובחלק התחתון נמצאת בריכה עגולה. בשני צדי המפל נבנו מדרגות מעוטרות בפסלים לבנים.
פיוטר הגדול אהב מאוד את הארמון שהוצב בהתאם להנחיותיו ובילה בו תקופות ארוכות. לאחר תקופת יקטרינה הגדולה לא היה הארמון בשימוש והפך למקום שהוקדש לזכרו של פיוטר הגדול.
במקום חלום
במקום חלום הוא סרט סטודנטים ישראלי קצר בשחור-לבן משנת 1978 בכתיבתה, הפקתה ובימויה של עידית שחורי, עם רבקה נוימן ועמי וינברג בתפקידים הראשיים.
זה אחד מסרטי הלהט"ב הישראלים הראשונים.
אטול הא דאלו
הא דאלו (בדיבהי: ތިލަދުންމަތީ ދެކުނުބުރި) הוא אטול במחוז צפון-עליון של האיים המלדיביים. מצפון לו נמצא האטול הא אליף ומדרום לו נמצאים האטול שאביאני והאטול ראה (השייך למחוז צפון). בירתו היא האי קולחודופושי, ושדה התעופה לטיסות פנים נמצא באי האנימאדהו. האטול מונה 35 איים, מתוכם 16 מיושבים. האטול מונה 23,875 תושבים.
במקום חלום
תקציר העלילה
חלי (רבקה נוימן) היא שחקנית תיאטרון צעירה. היא נפגשת בבית קפה ברחוב דיזנגוף באשר (איתן זקצר), שחקן שחזר זה עתה מחו"ל. חלי נמצאת בקשרים אינטימיים עם גידי (עמי וינברג) שגר בדירה שכורה עם שותפה, רותי (עדי לב). גם גידי הוא שחקן מתחיל.
אטול הא דאלו
ב-8 בדצמבר 1821 התחוללה באזור סופת ציקלון עזה שפגעה קשות ברוב האיים באטול. בתקופה זו שלט במדינה הסולטאן מוחמד מויינודיין ה-1.
במקום חלום
תקציר העלילה
חלי עוברת לגור בדירת גידי ולא שמה לב לשינוי בהתנהגותו לאחר שבישרה לו כי פגשה את אשר. רותי יודעת על יחסיהם של גידי ואשר אבל לא מגלה לה.
אטול הא דאלו
קולחודופושי
האי קולחודופושי הוא בירת אטול הא דאלו מאז 6 במאי 1992, עת החליף את האי נולהיואראנפארו. אורכו 2.6 ק"מ, רוחבו 800 מטר והוא מונה (נכון ל-2006) 8,219 תושבים.
במקום חלום
תקציר העלילה
גילי וחלי שוכבים (סצנה ארוטית) אך גידי לא מראה עניין ולא מסוגל להגיע לזקפה. חלי מעודדת אותו אך אינה יודעת מה הסיבה.
אטול הא דאלו
האנימאדהו
באי האנימאדהו נמצא אחד מארבעת שדות התעופה לטיסות פנים הפזורים באיים המלדיביים. מרוחק 15 ק"מ מקולחודופושי. בשנת 2008 היגרו אל האי תושבים מהאי פיני ומהאי האטיפושי שבאטול הא אליף, והוא מיועד להיות אחד המרכזים המתפתחים במחוז בשנים הקרובות. אורך האי 6.5 ק"מ ורוחבו 730 מטר. אוכלוסיית האי מונה 1,330 תושבים.
במקום חלום
תקציר העלילה
לבסוף נתפס גידי בשקר ומגלה לה את האמת על יחסיו עם אשר. חלי ההמומה נאלצת לארוז ולעזוב את הדירה זמן קצר לפני שמגיע אשר.
אטול הא דאלו
נולהיואראנפארו
נולהיואראנפארו שוכן בין האיים נולהיואראם והאנימאדהו. אורכו 3.8 ק"מ, רוחבו 900 מטר והוא מונה 634 תושבים. שימש כבירת האטול עד 6 במאי 1992.
קישוט ביצים
קישוט ביצים הוא עיסוק אמנותי שבו מעטרים ביצים. צורת הביצה החלקה והעגולה הופכת אותה לחומר גלם פופולרי לקישוט. כל ביצת ציפור יכולה להתאים לעיטור, אבל לרוב יעדיפו האמנים להשתמש בקליפה גדולה וקשיחה.
ביצי אווז, ברווז ותרנגול לרוב מרוקנים מתכולתם על ידי יצירת חור בתחתיתם. לאחר מכן מקשטים את הביצה, צובעים ומעצבים אותה בצורות שונות באמצעות טכניקות מיוחדות. בדרך כלל מורחים את הביצה המקושטת בלכה או חלמון עם סיום העבודה. קישוט ביצים נפוץ במיוחד במדינות מזרח אירופה ומאפיין את חג הפסחא.
סוגים מסוימים של ביצים, כמו ביצי יען או אמו, הן גדולות וקשיחות מספיק, כך שניתן לגלף אותן בלי שהן ישברו. עיצובים בביצי אמו מנצלים את הניגודיות בין הירוק הכהה המנומר שבחוץ לבין הלבן שבתוכה.
האמן והתכשיטן הרוסי הנודע פטר קארל פברז'ה יצר ביצים העשויות מאבני חן ומתכות יקרות עבור הצארים של רוסיה, אלכסנדר השלישי וניקולאי השני ועוד אישים שונים ברוסיה. ביצי פברז'ה הללו מדמים סגנון של קישוט ביצים, אך למעשה הן עשויות מזהב ואבנים יקרות.
גם בתרבות הפרסית יש מסורת של קישוט ביצים אשר מתקיימת בזמן נקודת השוויון באביב. זמן זה מציין את ראש השנה הפרסי. בני המשפחה מקשטים יחד ביצים ומניחים אותן בקערה. יש האומרים כי מקור המסורת התרבותית הזו הוא בנצרות.
אמנים מודרניים רבים מעצבים ביצים באמצעות גילף או חריטה. יש כאלה המעצבים את הביצים בעזרת קישוט וצבעים או כיסוי הביצים באמצעות חומרים שונים החל מדף או בד וכלה בחומר פולימרי.
אמני הביצים מאוגדים בגילדה משלהם, "גילדת אמני הביצים הבינלאומית" אשר מקדמת מדיום אמנותי זה.
בארצות הברית ישנן תצוגות רבות בהן אמנים שונים מציגים את הביצים שלהם. בכל שנה בוחר הבית הלבן, בחג הפסחא, ביצה אחת מכל מדינה בארצות הברית.
קיד רוק
רוברט ג'יימס ריצ'י (באנגלית: Robert James Ritchie; נולד ב-17 בינואר 1971 באריזונה, ארצות הברית) הוא זמר רוק וקאנטרי אמריקאי, המוכר בשם הבמה קיד רוק.
ריצ'י ידוע גם בשם הבמה בובי שאזאם. הוא מרבה לבטא את עמדותיו הפוליטיות, והוא אחד מעשרה ידוענים שאינם מתאבקים שזכו להכרה ב"היכל התהילה של WWE".
בין השנים 2006–2007, היה נשוי לדוגמנית פמלה אנדרסון.
קומרין
הקומרין נפוץ בתעשיות הרפואה, הטבק, הקוסמטיקה והמזון.
בתעשיית הרפואה משמש הקומרין כנוגד קרישה ונוגד פטריות.
מירמידונים
המירמדונים היו עם של לוחמים שלפי המיתולוגיה היוונית, זאוס יצר אותם מנמלים ומכאן שמם (μύρμηξ מירמקס = נמלה, ביוונית עתיקה). המירמדונים היו הלוחמים החזקים ביותר של יוון ובתקופת האיליאדה הם לחמו תחת פיקודו של הגיבור היווני אכילס, נכדו של איאקוס.
סיפור מוצאם של המירמדונים מופיע בספר השביעי של מטאמורפוזות מאת אובידיוס. לפי הסיפור שם, הרה - אשתו הקנאית של זאוס ראש האלים - כעסה על כך שקרא לאי אגינה על שם המאהבת שלו, הנימפה אייגינה והמיטה על האי מגפה שהכחידה את תושבי האי. המלך איאקוס, בנם של זאוס ואייגינה, התפלל לזאוס שיאכלס מחדש את האי, וזה הגיב בחזיז ברק כאות שתפילתו נענתה. איאקוס רואה מושבת נמלים המכסה עץ והוא מבקש לרשותו מספר אנשים ככמות הנמלים במושבה. בלילה איאקוס חולם שבו אותן נמלים נופלות לקרקע ונהפכות לבני אדם. כשהוא מתעורר למחרת בבוקר הוא מוצא שהאי שלו אוכלס מחדש ושתפילתו נענתה. הוא קורא לאנשים אלו "מירמדונים", על שם הנמלים.
לפי גרסה אחרת מאוסף מיתוסים מהמאה השנייה לפני הספירה, שנאגדו ב"ספרייה הפסאודו-אפולודורנית", המירמדונים הם צאצאיו של מירמידון, המלך של פתיה התסליאנית שהיה בנם של זאוס ואורימדוזה, נסיכת פתיה. זאוס פיתה אותה על ידי כך שהפך לנמלה ולכן היא קראה לבנם על שם הנמלה.
AnyDVD
AnyDVD הוא מנהל התקן במערכת חלונות אשר מאפשרת לנטרל את כל ההגנות (הישנות והחדשות) על גבי תקליטורי DVD ו-CD לצורך גיבויים בעזרת כל תוכנת צריבה על גבי מדיות ריקות.
התוכנה מסוגלת להסיר את הגבלות השיוך הגיאגרפי (regions) על גבי התקליטור ולעוקף את מגננות ההצפנה. בעזרת עדכון מיוחד, התוכנה מסוגלת גם לעשות אותו הדבר על דיסקים מסוג HD-DVD ו-Blu-ray.
התוכנה עובדת ברקע במקביל לתוכנת הצריבה בה משתמשים לצורך הגיבוי.
התוכנה פותחה על ידי חברת SlySoft אשר משרדיה ממוקמים באנטיגואה וברבודה.
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו (אנגלית: Aalto University School of Business), שנקראה בעבר מכללת הלסינקי לכלכלה (פינית: "Helsingin kauppakorkeakoulu", אנגלית: "Helsinki School of Economics") היא חלק מאוניברסיטה בהלסינקי, אחד המוסדות האקדמיים החשובים ביותר בפינלנד להוראת כלכלה ומנהל עסקים. הקמפוס שלו ממוקם בקרבת המרכז הראשי של הלסינקי.
המכללה הוקמה ב-1904 וקיבלה מעמד של מוסד אקדמי מוכר ב-1911. היא פעלה כמכללה פרטית עד שב-1974 קיבלה חסות ממשלתית, אך מאז המשיכה להתקיים כמרכז חינוכי עצמאי להוראת כלכלה. בשנת 2010 מוזגה המכללה עם בית הספר לאומנות TAIK וכן בית הספר לטכנולוגיה TKK, לאוניברסיטה אחת - "בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו".
המוסד הוא בית הספר הגדול ביותר בפינלנד לכלכלה, ונכון לשנת 2013 רשומים בו כ-3,700 סטודנטים.
לשכר גאה
לֶשְׁכָּר גָאהּ (בפשטו: لښکرګاه, בפרסית: لشکرگاه) היא עיר בדרום-מערב אפגניסטן, בירת מחוז הלמנד. נכון ל-1 בינואר 2020 מתגוררים בעיר כ-190,555 תושבים. העיר ממוקמת מערבית לקנדהאר ודרום-מזרחית להראת. ישנה פעילות חקלאית רבה באזור זה, למרות צחיחותו.
היסטוריה
בשנת 1992 (לאחר סיום מלחמת אפגניסטן) נפלה העיר לידי המוג'אהדין, ובשנים שלאחר מכן נכבשה שוב בידי הטליבאן. היא שוחררה משלטון הטליבאן בשנת 2001 בידי חיל הנחתים של ארצות הברית וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. העיר הותקפה פעמים רבות על ידי הטאליבאן בשנת 2008. ב-13 באוגוסט 2021, בעקבות נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן, כבשו כוחות הטליבאן את העיר.
משה בן צבי
משה בן צבי (18 ביוני 1924 - 10 בספטמבר 2007) כיהן כראש מועצה אזורית הגלבוע במהלך שבע שנים, בין השנים 1970 - 1977.
ראשית דרכו
משה בן צבי בן צבי נולד לצבי ושניידל טקץ', והיה בן הדור השני בקיבוץ עין חרוד מאוחד. הוא גדל והתחנך בקיבוץ, והיה בן מחזור ה' של בית הספר המקומי.
הוא שירת בחטיבת הראל. עבר קורס מ"מ וכן קורס מיוחד לאנשי המודיעין, שבסיומו קיבל לידיו את ענייני המודיעין באזור הגלבוע ובית שאן.
במסגרת תפקידו, טיפל בענייני הביטחון השוטפים ופעל לצמצום הגנבות החקלאיות באזור.
במלחמת העצמאות לחם בחטיבת הראל, ומאוחר יותר במילואים היה מפקד פלוגת מפקדה בגדוד 91, חטיבה 9.
כאשר סיים את מילואיו עבד בענפי משק שונים בעין חרוד, ובהם הרפת, המוסך ובעיקר הפלחה (עבודות השדה).
תפקידיו במועצה האזורית הגלבוע
בשנים 1960–1970 בן צבי כיהן כסגנו של מאיר לניר בתקופה שבה האחרון היה ראש המועצה האזורית הגלבוע.
כאשר מאיר לניר נפטר, בן צבי נבחר במפתיע להיות ראש המועצה האזורית בגלבוע. הוא כיהן כראש המועצה במשך שבע שנים, משנת 1970 עד 1977.
לאחר כהונתו כראש המועצה
לאחר שסיים את תפקידו כראש מועצה, חזר לעבוד בשדות עין חרוד. בשלב זה בן צבי ואשתו תמר חלו בסרטן. בן צבי ורעייתו נפטרו עקב מחלתם. בן צבי נפטר לאחר שבע שנים, ותמר אשתו נפטרה לאחר עשר שנים. משה ותמר אשתו הותירו אחריהם חמישה ילדים, כ- 20 נכדים ו-3 נינים.
רצח לייבי קלצקי
הילד לייבי קלצקי נחטף ונרצח בגיל 8, ב-11 ביולי 2011, בשכונת בורו פארק בברוקלין שבניו יורק. החוטף והרוצח הוא לוי ארון, תושב שכונת קנזינגטון הסמוכה. הוא חטף אותו בעת שקלצקי חזר מקייטנה בבית ספרו.
ההיעדרות והרצח ריכזו תשומת לב רבה, בעולם החרדי ומעבר לו.
באוגוסט 2012 נידון ארון ל-40 שנות מאסר.
החטיפה והרצח
יהודה לייב (לייבי) קלצקי נולד ב-29 ביולי 2002, היה בנם של נחמן ואסתר קלצקי, תושבי בורו פארק וחברי קהילת 'היכל התפילה' של הרב בנימין אייזנברגר. היו לו ארבע אחיות. ביום שני, 11 ביולי 2011, יצא עם אמו לקעמפ היומי של חסידות בויאן בו השתתף, לייבי סיכם עם אמו שהוא ישוב מהקעמפ לבדו לאחר הפעילות, ויפגש עמה באמצע הדרך, משבושש להגיע למקום המפגש שסוכם ומכיוון שהייתה זו הפעם הראשונה בה הורשה על ידי הוריו ללכת לבד, דיווחו הוריו לארגון "שומרים" המקומי על היעדרותו.
בעקבות הדיווח ארגון השומרים ומשטרת ניו יורק החלו בסריקות אזוריות נרחבות על מנת לאתרו, בסריקות השתתפו כאלף שוטרים וכעשרת אלפים מתנדבים מברוקלין מלבד המתנדבים מארגון השומרים. מאמצי המשטרה והארגון לעלות על עקבותיו של לייבי, כללו גם צפייה בסרטי אבטחה של החנויות ברחבי השכונה, הבדיקה כללה צפייה ברחובות שבהם היה אמור לעבור בדרכו ובהמשך נוספו עוד רחובות בשכונה.
במהלך זמן ההיעדרות הוכרז על ידי אנשים פרטיים על הענקת פרס כספי עבור מי שיביא את הידיעה שתוביל למציאתו של לייבי. בתחילה היה הסכום 5,000$ שעלה ל-25,000$ ולבסוף הגיע ל-100,000$.
קצה החוט שהוביל למציאתו התגלה בקלטת סרטון אבטחה של מצלמה שעמדה במרחק כמה רחובות מהמקום בו היה אמור לייבי לעבור, באותה קלטת נראה לייבי כשהוא ממתין בפינת הרחוב ולפתע ניגש אליו אדם זר והם מתחילים לצעוד יחד, הצילום היה מטושטש ולכן לא היה ניתן לזהות את האיש, אך בסרטון אחר מכמה שניות לאחר מכן נראה אותו אדם כשהוא יושב בתוך מכונית בצבע זהב ומשוחח עם מישהו בתוך המכונית, אך איכות הצילום הקשתה על השוטרים לראות מי היא הדמות עמה שוחח. השוטרים חשדו שלייבי נכנס למכונית עם אותו אדם. לאחר חיפוש אחרי המכונית, נראתה מכונית דומה בסרטון אבטחה של מרפאת שיניים בבורו פארק כשהיא עוצרת ליד המרפאה בשעות אחר הצהריים. בבדיקה שערכו במרפאת השיניים לא מצאו שהיה אדם בטיפול באותו היום שעל שמו רשומה מכונית זהובה, אך לאחר מכן התברר שהיה אדם בשם לוי ארון שבא לשלם חוב באותו היום אחר הצהריים, ובבעלותו רשומה מכונית זהובה.
מיד עם היוודע פרטים אלו מיהרו השוטרים לביתו של ארון, המתגורר בבית הוריו בשכונת קנזינגטון הסמוכה, כוח המשטרה פרץ לבית, מצא את החשוד, ותחקרו בנוגע למקום הימצאו של הילד. ארון השיב מיד שרצח את הילד וביתר את גופתו. חלק מהגופה נמצא במקרר ביתו, ואת חלקה זרק לפח האשפה בתוך מזוודה. עם זאת, לא נמצאו על הגופה סימנים לתקיפה מינית.
גרסת הרוצח
לוי ארון, בן 35, נולד וגדל בניו יורק, גרוש בשנית. בעברו התגורר בטנסי ועבד שם כקצב. בתקופה שקדמה לרצח התקרב לקהילה החרדית.
לפי גרסתו של ארון, לייבי טעה בדרכו וניגש אליו כדי לשאול אותו מהי הדרך לחנות יודאיקה מסוימת, ולאחר זמן מה ראה את הילד עדיין עומד בחוץ, ולכן הציע לקחת אותו לחנות היודאיקה, לדבריו של ארון, באמצע הדרך לייבי לא היה בטוח אם הוא באמת רוצה להגיע לחנות היודאיקה, ולכן הציע לו ללכת איתו לחתונה שהיה אמור להשתתף בה במונסי ניו יורק, וזאת מכיוון שהתכוון לחזור מוקדם מהחתונה עקב כאבים בגבו, אך בדרכם חזרה מהחתונה עכבו אותם פקקי תנועה והם חזרו לבורו פארק רק בשעה 11:30 בלילה, ולכן ארון העדיף שלא להוריד אותו ברחוב כל כך מאוחר בלילה, ולקח אותו לביתו לישון, לייבי צפה במשהו ונרדם, בבוקר ארון ראה שעדיין הוא ישן ולא רצה להעיר אותו, ולכן הלך לעבודה והשאיר אותו בבית, בחזרתו מהעבודה הכין לו כריך והבטיח לו שיחזיר אותו למשפחתו, אך בעקבות החיפושים הכבדים בהשתתפות מסוקים שוטרים ומתנדבים רבים, נתקף ארון בחרדה והחליט להיפטר מהילד, הוא חנק את לייבי (שהתנגד מעט) באמצעות מגבת, ולאחר מותו ביתר את הגופה כדי להעלים ראיות.
ממצאי החקירה
השוטרים מצאו ראיות שהרוצח אכן השתתף בחתונה במונסי בליל החטיפה, אך לא מצאו עדות לכך שגם לייבי השתתף בה. ב-20 ביולי הודיעו רשויות הבריאות בניו יורק כי לפי ממצאי נתיחת הגופה לייבי סומם לפני שרוצחו חנק אותו למוות. בגופתו של קלצקי נמצא קוקטייל של ארבעה סמים שונים. עקבות של סם להרפיית שרירים, תרופה אנטי-פסיכוטית, משכך כאבים וטיילנול. הנתיחה אישרה את הודאתו של הרוצח, שסיפר למשטרה כי הכין לילד כריך טונה לפני שרצח אותו ואז חנק אותו באמצעות מגבת. ארון ציין כי לייבי גם "נאבק מעט", גם משטרת ניו יורק סבורה שהילד נאבק עם תוקפו, ועל זרועותיו ופרקי ידיו של ארון נמצאו שריטות המוכיחות כי הילד התנגד לתוקף.
עוד עלה מהנתיחה כי לייבי נרצח ביום שבו נמצאה גופתו המבותרת, כיומיים לאחר שנעלם, זמן לא רב לפני מעצרו של ארון.
ההלוויה והשבעה
במסע הלווייתו של לייבי, השתתפו עשרות אלפי איש (רובם המוחלט יהודים חרדים) ובהם גם מאות רבנים ועשרות אדמו"רים. במשך השבעה זרמו אלפים לבית האבלים, כמו כן נשיא ארצות הברית ברק אובמה התקשר להוריו של לייבי ושיגר את תנחומיו בשם העם האמריקאי. הקהילה נרתמה לכתוב ספר תורה על שמו.
בעקבות המקרה הטראומטי, ננקטו בקהילה החרדית בבורו פארק מספר פעולות על מנת למנוע את המקרה הבא, ובניהם "פרויקט לייבי", מבצע שכלל התקנת 100 מצלמות ברחובות המרכזיים בבורו פארק והושלם בשנת ה'תשע"ד.
כתב אישום
ב-20 ביולי 2011 הוגש כתב אישום נגד לוי ארון, באשמת חטיפת ורציחת לייבי קלצקי. לפי כתב האישום, הכולל שמונה סעיפים, ארון פיתה את הילד לבוא לביתו, ולאחר מכן חנק אותו למוות וביתר את גופתו. התביעה דרשה מאסר עולם ללא חנינה או ניכוי. ב-9 באוגוסט 2012 הודה ארון במעשה במסגרת עסקת טיעון, וב-29 באוגוסט נגזר עליו מאסר של ארבעים שנה, הכולל 25 שנים על רצח ו-15 שנים על חטיפה.
מקרים קשים יוצרים דין רע
מקרים קשים יוצרים דין רע (מאנגלית: Hard Cases Make Bad Law) היא אמרת כנף הגורסת כי חוקים שנחקקים או הלכות שנפסקות כדי לתקן מקרי קיצון קשים, חלים בסופו של דבר על קשת רחבה יותר של מקרים מאשר אלה שהתכוונו לתקן, ולכן נוצר בסופו של דבר דין רע.
גרסה ראשונה של האמרה נטבעה בידי השופט האנגלי רוברט רולף בפסק הדין בעניין וינטרבוטום נ' רייט מ-1842 שעסק בזכותו של נהג כרכרת דואר שנפצע בתאונת דרכים עקב תקלה בכרכרה לתבוע את מי שהתחייב לדאוג לאחזקתה, אף שהחוזה לא נכרת ביניהם באופן ישיר, אלא בין כל אחד מהם לבין חברת הדואר. באותה העת, לפי הדין בממלכה, ניתן היה לתבוע בעילה של רשלנות רק עקב הפרת חוזה. השופט רולף, שדחה את התביעה, קבע בפסק דינו כי על אף הקושי שבהותרת התובע ללא פיצוי, המשמעות של הפיכת ההלכה וקבלת התביעה קשה הרבה יותר:
את גרסתו המוכרת של הביטוי טבע השופט האמריקאי אוליבר הולמס בפסק הדין נורת'רן סקיוריטיז נ' ארצות הברית מ-1904, בו נפסק כי חברת נורת'רן סקיוריטיז היא מונופול בתחום הרכבות:
גם בתי המשפט בישראל עושים שימוש בביטוי בפסיקותיהם. כך, למשל בפרשת פלונית מ-1964, שעסקה בסמכותו של בית הדין הרבני לדון בתביעה של אדם נגד אשתו שאינה תושבת ישראל. דעת הרוב קבעה כי אין לבית הדין סמכות, בהסתמך על הלכה שנקבעה בפסק דין קודם, אך השופט משה זילברג, שהיה בדעת מיעוט, השתמש בביטוי כדי לקבוע כי לדעתו אין להרחיב את הפסיקה, שהתאימה לעובדות המקרה הספציפי ההוא, לכדי הלכה גורפת, וכי החלתה גם על המקרה הנדון תפגע בבני הזוג. במקרה אחר השתמשה השופטת דליה דורנר בביטוי בפסק דין שעסק בהתיישנות עבירות חניה, בקובעה כי "הכרעתנו בתחולת דיני ההתיישנות חייבת להיות מנותקת מן המקרה הקונקרטי. שכן, כדברי האימרה הידועה, Hard cases make bad law".
גם חברי הכנסת משתמשים לעיתים בביטוי, כדי להביע את התנגדותם להצעת חוק מסוימת. כך, למשל, פתח חבר הכנסת דב חנין את התנגדותו להארכת תוקפו של חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע), במילים "החוק שמובא בפנינו היום הוא עוד דוגמה לאותה אמירה ידועה ומוכרת hard cases make bad law – מקרים קשים מייצרים חוקים רעים".
וקטור M12
וקטור M12 (באנגלית : Vector M12) היא מכונית ספורט בתצורה קופה המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית הרכב Vector Motors Corporation חברת בת של Megatech  אשר יוצרה בארצות הברית בין השנים 1999–1995
FSM באסקיד
FSM באסקיד (בפולנית: FSM Beskid) היא מכונית קונספט, מוגדרת כמכונית מיני עירונית, הצ'בק, אשר יוצרה על ידי מרכז מחקר ופיתוח כלי רכב (Automotive Research and Development Center ) הפולני Instytut Badań i Rozwoju Motoryzacji Bosmal, בעיר ביילסקו-ביאלה, בין השנים 1983 - 1991.
מהדגם יוצרו 7 יחידות בלבד.
דגם "FSM באסקיד" קרוי גם "FSM Beskid 106".
Instytut Badań i Rozwoju Motoryzacji Bosmal
המכון של מחקר ופיתוח רכב "Instytut Badań i Rozwoju Motoryzacji Bosmal" (לשעבר מרכז מחקר ופיתוח של "Bosmal" עבור מכוניות קטנות), יחידת מחקר ופיתוח אחראית על פיתוח של מכוניות חדשות המיוצרות על ידי FSM ולאחר מכן על ידי פיאט פולין.
צבעים (שיר)
צבעים הוא סינגל בביצוע הזמר רון בוחניק, מתוך אלבום הבכורה של המוזיקאי גיל ויין הנושא את אותו השם, אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2018.
רקע וכתיבה
השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", נכתב, הולחן והופק על ידי גיל ויין, והוא בלדה בה מתאר הדובר מערכת יחסים. על השיר אמר ויין בראיון לתוכניתה של איריס קול ברדיו 103fm כי השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", מבוסס על חוויה אישית שעבר. על החיבור לבוחניק סיפר ויין כי נוצר לאחר ששמע ברדיו גרסת כיסוי של בוחניק לשירו של הזמר איתי לוי, "כמעט שיר אהבה", ולאחר מכן פנה אל בוחניק בהצעה להשתתף באלבום הבכורה שלו.
הצלחה
בשנת צאתו, זכה השיר להצלחה מתונה, כאשר זכה לאהדה ברדיו והגיע בשיאו למקום ה-9 במצעד ההשמעות של חברת מדיה פורסט. אולם שנה לאחר צאתו זכה השיר להצלחה רבה יותר, בעוד שהגיע למקום ה-42 במצעד ההשמעות ברדיו של מדיה פורסט, המאגד בתוכו את השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בשנת 2019, למקום ה-7 במצעד השנתי של כאן גימל של אותה השנה, שבוסס על נתוני השמעות בסטרימינג, ביוטיוב וברדיו, ולמקום ה-10 במצעד השנתי של גלגלצ. השיר אף דורג במקום ה-61 במצעד העשור של כאן גימל.
השיר דורג במקום העשירי ברשימת השירים הישראליים המושמעים ביותר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי לשנת 2019, ונכון לספטמבר 2020 הוא עומד על כ-4.8 מיליון השמעות בפלטפורמה, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי. בפלטפורמת שיתוף הווידאו יוטיוב הוא עומד על כ-38 מיליון (נכון ל-2022), וגם שם הוא חלק מהשירים הישראלים הנצפים ביותר.
ביקורת
מבקר המוזיקה והעיתונאי דודי פטימר העניק לשיר ביקורת חיובית באתר נענע10, ואמר כי "קל היה לשיר כזה ליפול לקיטשיות הסנטימנטלית, אך הביצוע המלטף של בוחניק לצד המלודיה והליריקה פרי מוחו של ויין מצליח להגיש מקוריות מרגשת, כנות ונשמה בבלדה יפהפייה וקליטה ששובה את הלב משמיעה ראשונה".
יוסי חרסונסקי ציין לחיוב את המנגינה של השיר ותיאר אותה כ"מנגינה נוגה ויפה שמשדרת את הנרטיב של האוהב הדואב", ואמר כי "הצלילים האקוסטיים מעניקים לשיר מגע אינטימי", על תוכן השיר אמר כי "אין כאן דרמה, אלא שירה של התכנסות פנימה", וציין כי גוון קולו של בוחניק מזכיר לו את זה של הזמר נתן גושן.
פיל קלסו
פיל קלסו (אנגלית: Phil Kelso; 1871, לארגס - פברואר 1935, לונדון) היה מאמן כדורגל סקוטי.
גן המדע על שם קלור
גן המדע על שם קְלוֹר הוא מוזיאון מדע הפועל תחת כיפת השמים במכון ויצמן למדע ברחובות.
פיל קלסו
קלסו החל את דרכו כמאמן בהיברניאן, וב-1904 עבר לאמן את המועדון וולוויץ' ארסנל שהעפיל לליגה הראשונה. הוא אימן את ארסנל במשך ארבע שנים, שבמהלכן הוביל את המועדון פעמיים ברציפות לחצי גמר גביע ה-FA; התוצאה הטובה ביותר של ארסנל בליגה בתקופתו הייתה המקום השביעי בעונת 1906/1907.
גן המדע על שם קלור
היסטוריה
הגן הוקם בשנת 1998, כיוזמה של מנהלו הראשון, ד"ר משה רשפון, ובתמיכת מדעני מכון ויצמן, במטרה לקרב ילדים, בני נוער ומבוגרים למדע, ולהדגים תופעות טבע בדרך חווייתית. מאז 2007 פועל גן המדע כחלק ממכון דוידסון לחינוך מדעי.
פיל קלסו
המצב הכלכלי בארסנל החל להתדרדר, וכתוצאה מכך החליט קלסו ב-1908 להתפטר מתפקידו ולשוב לסקוטלנד על מנת לנהל בית מלון; למרות זאת הוא השתכנע ב-1909 לחזור לכדורגל, והחל לאמן את פולהאם. קלסו החליף בפולהאם את הארי ברדשו, אותו החליף גם בארסנל.
גן המדע על שם קלור
היסטוריה
בגן ממוקמים מתקנים ומוצגים הממחישים עקרונות מדעיים ותופעות טבע תוך כדי משחק והתנסות. ניתן, למשל, לחוש סוגים שונים של גלים, לחוות הרגשה של אסטרונאוט הצועד על הירח, וללמוד תוך התנסות על הדרך שבה רקדנים מאיצים ומאטים את תנועת הסחרור שלהם על קצות האצבעות. בגן מתקיימות גם תערוכות מתחלפות בנושאים מדעיים שונים, וכן בנושאים אמנותיים הנושקים למדע.
פיל קלסו
קלסו אימן את פולהאם כשהמועדון שיחק בליגה השנייה הישנה, ובכל אחת מהעונות המועדון הצליח לשמור על מקומו בליגה. למרות הקשיים הכספיים שפקדו את פולהאם בתקופת קלסו הוא הצליח להביא מספר שחקנים טובים לפני ואחרי המלחמה, שסייעו לו להשאיר את פולהאם בליגה. בזמן המלחמה הוא אף שיחק פעם אחת במדי פולהאם בגלל מחסור בשחקנים, למרות שמעולם היה כדורגלן מקצועי. קלסו היה מאמן שדגל במשמעת חזקה, והתנגד מאוד לעישון ולשתייה. הקפדתו על המשמעת גרמה לעזיבתם של מספר שחקנים לאורך השנים. קלסו עסק גם בניהול המועדון, והיה צריך להתמודד עם רצונו של הנרי נוריס, לשעבר יושב-ראש פולהאם שעבר לארסנל, למזג את שני המועדונים. הוא אימן את פולהאם עד סוף עונת 1923/1924 כאשר הוחלף על ידי אנדי דוקאט והוא המאמן שעבד בפולהאם במשך הזמן הארוך ביותר.
גן המדע על שם קלור
היסטוריה
אחד המתחמים הייחודים לגן הוא האקו-ספירה – אתר המאפשר למבקרים לחוות ולחקור את יחסי הגומלין בין רכיביה השונים של מערכת אקולוגית. מאז הקמתו זכה הגן במספר פרסים, בהם פרס מטעם הארגון הבינלאומי למוזיאוני מדע וטכנולוגיה (ASTC) לאות הוקרה על יצירת חוויית ביקור יוצאת דופן, ופרס המועצה לארץ ישראל יפה. ד"ר משה רשפון, שייסד את הגן, קיבל את "פרס החדשנות" של הארגון.
פיל קלסו
לאחר שפרש מפולהאם הוא ניהל שני פאבים בהאמרסמית' וכיהן בתפקיד היושב-ראש התאחדות המאמנים והמזכירים של הפוטבול ליג.
גן המדע על שם קלור
היסטוריה
בחגים ובחופשות מתקיימות בגן המדע פעילויות מיוחדות למשפחות ולציבור הרחב. בגן המדע ובסביבתו נערכות גם רבות מהפעילויות של פסטיבל המדע, חגיגה של מדע, תרבות וטכנולוגיה. מדי שנה מארח הגן עשרות אלפי מבקרים בגילאים שונים.
מעוינון
בגאומטריה של המרחב, מעוינון (קרוי גם רומבוהדרון) הוא פאון תלת-ממדי בן שש פאות, שכולן מעוינים. זהו מקבילון שכל צלעותיו באותו אורך, והוא דומה לקובייה מעוותת.
שש הפאות במעוינון מסודרות, כמו בכל מקבילון, בשלושה זוגות מקבילים, והפאות בכל זוג חופפות זו לזו. לעומת זאת, פאות הנפגשות בצלע אינן בהכרח חופפות: הזוויות המישוריות הנפגשות בכל קודקוד עשויות להיות שונות זו מזו. כאשר כל הזויות ישרות, מתקבלת קובייה.
בוריס קולקר
בוריס גריגורוביץ' קוֹלְקֶר (ברוסית: Борис Григорьевич Колкер; ) הוא מורה לשפות, מתורגמן, ובלשן לשפות עזר (interlinguistics) יהודי מולדובי - אמריקאי. מחברם של שלושה ספרי לימוד פופולריים לאספרנטו.
חייו
קולקר נולד בטירספול, מולדובה הסובייטית, וגר במשך רוב חייו בברית המועצות. מ־1993 מתגורר בארצות הברית. כיום (2010) גר בקליבלנד. הוריו הגיעו מהעיירה בַּאלטָה, במחוז אודסה באוקראינה. אבות אבותיו, מקורם מהעיירה קולקי בצפון־מערב אוקראינה. רבים מקרובי משפחתו גרים בישראל.
חבר האקדמיה לאספרנטו. חבר כבוד של UEA (אגודת האספרנטו העולמית). עורך-משנה של כתב העת הבינלאומי "Monato". במשך שני עשורים ניהל ברוסיה קורס המוני בהתכתבות, שבמסגרתו קיבלו תעודת גמר כ־900 משתתפים. לימד אספרנטו באוניברסיטאות סן פרנסיסקו והרטפורד בארצות הברית. כיום מנהל קורס בינלאומי להשבחת הידע באספרנטו באינטרנט. בתקופות שונות, בברית המועצות וברוסיה, היה בין המייסדים והמנהיגים של ארגונים כלל־ארציים של אספרנטיסטים.
בוריס קולקר הרצה ונאם ברבים מהכינוסים הכלל־עולמיים של אספרנטו (החל מהכינוס ה־48 בסופיה בשנת 1963 עד לכינוס ה־92 ביוקוהאמה ב־2007), וניהל את נושא הכינוס הכלל־עולמי בתל אביב ב־2000. פרסם מאמרים בכתב העת של אגודת האספרנטו הישראלית "ישראלה אספרנטיסטו", שהוא מנוי עליו לכל חייו.
ארוונייש
ארוונייש (בהונגרית: Örvényes) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בארוונייש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 185 תושבים, ובשנת 2020 132 תושבים.
יהודי ארוונייש
בארוונייש חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
היסטוריה של חוזק חומרים (ספר)
הספר כולל פתח דבר והקדמה ובה הסבר על דרך כתיבתו, אינדקס אלפאביתי מפורט של שמות האנשים שעסקו בפיתוח תחום חוזק החומרים, האלסטיות ותאורית מבנים והפניה לחומר הביוגרפי אודותם בספר. הספר כולל גם מפתח עניינים מפורט. הספר מתבסס על הרצאות שנשא המחבר במשך 25 שנה באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. טימושנקו דן במבנים הגדולים והמפורסמים כמו הפירמידות במצרים, המקדשים והדרכים של היוונים הקדמונים והרומאים וכן בהשפעה הגדולה של פיתוח מסילות הברזל והכנסת הפלדה כחומר למבנים כמו גם פיתוח מנועי שרפה ומטוסים בעלי מבנה קל. הספר לא כולל את כל הביבליוגרפיה של הנושא אלא בעיקר את העקרונות שהצעידו את ההתפתחות של התחום.
הספר מתחיל בעבודתו של לאונרדו דה וינצ'י שהיה הראשון שעסק בבעיות של חוזק חומרים וכתב על מחקריו בנושא ביומניו. גלילאו גליליי המוצג בספר אחרי דה וינצ`י היה ככל הנראה אבי חוזק החומרים המודרני כאשר ביצע במאה ה-17 מחקרים מקיפים בתחום חוזק החומרים ושילב ניסויים עם תאוריות ושיטות חישוב. הגישה החישובית ניסויית הייתה חלק מהמהפכה המדעית שהתרחשה במאה ה-17. גלילאו כתב בהיותו בגיל 75 ספר בשם "שיחות על שני מדעים", ובו כתב על שני המדעים החדשים הידועים כיום כחוזק חומרים וכמכניקה. הספר כולל את ההתפתחות המתמטית כמו זו של החשבון הדיפרנציאלי, ההבנה של המדענים בנושא חוזק החומרים והשימוש של המהנדסים עם מה שפיתחו המדענים. הספר מסתיים בסקירת ההתפתחות של חוזק החומרים, תורת האלסטיות ותורת המבנים במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים (1900–1950).
צרפת הייתה במאה ה-18 המדינה הראשונה בה המהנדסים קבלו חינוך מדעי מקיף במדעים הבסיסיים. השיטה הצרפתית לחינוך טכני אומצה גם ברוסיה ואחר כך גם באקדמיה הצבאית ווסט פוינט בארצות הברית. הגשרים עד המאה ה-18 היו עשויים בדרך כלל מאבנים. במאה ה-18 החלו בונים גשרים מיציקת ברזל תחילה באנגליה ואחר כך בגרמניה ובצרפת. הגשרים במבנה קשתות והמאמץ העיקרי בהם היה מאמץ לחיצה. הרס של מספר גשרים כאלה הביא לתכנון גשרים תלויים כאשר המפתח היה רחב בן מספר מאות מטר. הגשרים התלויים החלו לקום בסוף המאה ה-18 בארצות הברית ועברו גם לאירופה בתחילת המאה ה-19. במאה ה-18 פותחו נוסחאות ושיטות חישוב שונות בחוזק חומרים וחישוב הקו האלסטי ונעשה שימוש בחשבון הדיפרנציאלי לצד שימוש בגאומטריה ושיטות מתמטיות אחרות.
טימושנקו מציג בספר תרשימים, משוואות, פיתוחים מתמטיים, תמונות של אנשי מדע, הסברים וסיכומים המיטיבים להציג את הנושאים העיקריים בהיסטוריה של חוזק החומרים. מקצת המדענים המפורסמים שעבודתם והביוגרפיה שלהם מוצגת בספר הם לאונרדו דה וינצ`י, גלילי גלילאו, רוברט הוק, לאונרד אוילר, ז'וזף לואי לגראנז', נאוויה, תומאס יאנג, מקסוול, קלוין, קסטיליאנו, פרנדטל, סינט ונאנט פרנץ ניומן ואחרים. טימושנקו דן בספר בקשר שבין ההתפתחות של חוזק החומרים לבין החינוך ההנדסי והפיתוח התעשייתי במספר מדינות.
גווידוניה מונטצ'ליו
גווידוניה מונטצ'ליו (באיטלקית: Guidonia Montecelio), ידועה בדרך כלל בשם גווידוניה (Guidonia) היא עיר בנפת רומא שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה.
גאוגרפיה
העיר גווידוניה מונטצ'ליו, שנוצרה מאיחודן של הערים גווידוניה ומונטצ'ליו, שוכנת מצפון-מזרח לבירת איטליה, רומא, במרחק קילומטרים ספורים מכביש הטבעת של רומא (Grande Raccordo Anulare). פני השטח של גווידוניה שטוחים ברובם.
היסטוריה
העיר מונטצ'ליו נוסדה בשנת 998 כקסטרום מבוצר (Castrum Monticellorum).
ב-1915 בנה הצבא המלכותי האיטלקי שדה תעופה צבאי ראשי באזור עבור גיס התעופה הצבאי (Corpo Aeronautico Militare), קודמו של חיל האוויר המלכותי האיטלקי אשר הוקם ב-1923.
גווידוניה הוקמה כרשות מקומית ב-1937 על ידי בניטו מוסוליני. העיר נקראה על שמו של מפקד חיל האוויר המלכותי האיטלקי, הגנרל אלסנדרו גווידוני (Alessandro Guidoni), שנהרג ב-1928 בתאונת צניחה.
כלכלה
כיום גווידוניה מונטצ'ליו היא חלק מהמטרופולין של רומא. התעשייה בה מפותחת מאוד, בעיקר תעשיות טרוורטין וצמנט. כמו כן מפותח בה מאוד מגזר השירותים. מספר תושבי העיר היוממים לרומא גבוה מאוד.
אל-מתנבי
אַבוּ א-טַּיִּב אַחְמַד בן אל-חֻסַיְן אל-מֻתַנַבִּי אל-כִּנְדִי (בערבית: أبو الطيب احمد بن الحسين المتنبّي; 915 - 23 בספטמבר 965) היה משורר ערבי עבאסי שחי ופעל בעיראק.
קורות חייו
אל-מתנבי נולד בכופה לשואב מים אשר טען למוצא אצילי. כאשר הקרמטים התקיפו אותה בשנת 924, הוא בחר להצטרף אליהם ולחיות במדבר בעודו לומד את ניבם הבדואי, ששיקף בהתאם לתפישת בני התקופה את הערבית הקלאסית בצורה טובה יותר.
ב-935 החל אל-מתנבי במסעותיו, ואז גם אימץ את התואר שפירושו "המתנבא". אל-מתנבי התפרנס אך ורק משירתו. בשנת 948 הוא נספח לחצרו של האמיר החמדאני של חלב, סיף א-דולה, ובתקופה זו כתב את יצירותיו הטובות ביותר. לאחר תככים בחצר ומריבה עם המדקדק חַלַוַיְהִי סביב סוגיה פילולוגית, הוא הוכה על ידו בפומבי בנוכחות האמיר, וכתוצאה מכן נאלץ לעזוב את החצר מושפל.