cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סנקה הזקן
חיבוריו
בגיל מתקדם, לבקשת בניו, הוא הכין, כך נאמר מזיכרון, אוסף של מגוון נושאים והטיפול בהם על ידי נואמים יוונים ורומאים. את האוסף הזה, המכונה לרוב "דקלומים"/"נאומים", הוא ערך בעשרה ספרים בחיבור "מחלוקות" ("Controversiae", תיקים משפטיים דמיוניים), שבו נידונו 74 נושאים, דעותיהם של הרטוריקנים בכל אחד מהתיקים ניתנות מנקודות מבט שונות, ואז חלוקתם את התיק לשאלות יחידות שונות (divisio), ולבסוף, את האמצעים לגרום לשחור להיראות לבן ולהקטין את העוול (צבעים).
כל ספר נפתח בהקדמה, שבה נידונו המאפיינים של רטוריקנים ספציפיים. החיבור אינו שלם, אולם ניתן במידת מה ל"להשלים" את החסר, בסיוע תקציר שנעשה במאה ה-4 או ה-5 לשימושם של בתי ספר. היסודות הרומנטיים נוצלו באוסף אנקדוטות וסיפורים קצרים שנקרא גסטה רומנורום. עבור ספרים 1, 2, 7, 9 ו-10 יש בידינו גם את המקור וגם את התקציר; עבור שאר הספרים, ישנם רק התקצירים, אבל קיימות רק שבע הקדמות.
ל"מחלוקות" נוספו ה-Suasoriae (תרגילים באורטוריה מעוררת דיונים), שבהם נידונה השאלה אם דברים מסוימים צריכים או לא צריכים להיעשות. כל החיבור מהווה את הסמכות החשובה ביותר להיסטוריה של הנאום.
סנקה היה גם מחברו של חיבור אבוד, שכלל את ההיסטוריה של רומא מתחילתה של מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר ועד כמעט למותו שלו, שלאחריו פורסם החיבור על ידי בנו. על כך אנו למדים משהו מחיבורו של סנקה הצעיר "חיי האב" (De vita patris), שתחילתו נתגלתה על ידי ברתולד גאורג ניבור. בעלותו של האב על החיבור הרטורי, שיוחס לבנו במהלך ימי הביניים, הוכחה על ידי ההומניסטיים מתקופת הרנסאנס רפאלו מאפיי ויוסטוס ליפסיוס.
סנקה הזקן מזכיר בכתביו פעם אחת בלבד, ובאופן אגבי, את היהודים, בתיאורו את אופיו של סוסיוס, "שהכניע את היהודים" במצור על מתתיהו אנטיגונוס השני בירושלים בשנת 37 לפנה"ס.
Lean Six Sigma
Lean Six Sigma היא שיטה שנוסדה בארצות הברית בשנות השמונים כשילוב של עקרונות ניהול ותהליכים שמקורם ביפן. עקרון של ייצור שהתמקד בהפחתת בזבוזים בצורה של פעולות אשר אינם מוסיפות ערך.
המודל הוא גישה ניהולית ממוקדת בצוות המבקשת לשפר את הביצועים על ידי ביטול בזבוזים ופגמים. הוא משלב שיטות וכלים של סיגמא (six sigma ) ופילוסופיית ייצור רזה ( Lean sigma), תוך שאיפה לבטל בזבוז משאבים פיזיים, זמן, מאמץ וכישרון תוך הבטחת איכות בתהליכי הייצור והארגון.
תחת העקרונות של Lean Six Sigma כל שימוש במשאבים שלא יוצר ערך עבור הלקוח הסופי נחשב לבזבוז ויש לבטלו. המודל מתמקד בחסכון כלכלי ויחד איתו בשינוי תרבותי של העובדים כלפי העבודה ותהליך הייצור.
חיבור בין "ייצור רזה" לבין "שש סיגמא"
Lean Six Sigma מחבר בין שני מודלים שונים במטרה ליעל את הייצור, לשפר את האיכות, לחסוך כסף ולשמור על התחרותיות.
שש סיגמה תורמת טיפול במשתנים במהלך הייצור, ומודל LEAN מתמקד במשאבים מבוזבזים. שני המודלים מתחברים ל-Lean Six Sigma, פתרון מאוזן ומאורגן לייצור מוצרים איכותיים במינימום בזבוזים עם חסכון ויעילות מקסימלית [עמוד 10].
אף על פי ששש סיגמא וייצור רזה עוסקים בתחומים שונים, הם משלימים זה את זה וקיים דמיון רב בין הגישות שלהם. לכן, השילוב ביניהם מוצלח.
שני המודלים מדגישים את העובדה שהלקוח מגדיר את הערך של המוצר או השירות. לפיכך, יש לבחון את התהליכים מנקודת הראות של הלקוח. כמו כן, החיבור בין המודלים יודע לבחון את כל שלבי הייצור ולזהות בזבוז משאבים.
שני המודלים משתמשים בבסיס נתונים כדי לבחון חלקים הדרושים טיפול, וקובעים מדדים כדי למדוד את הצלחת השיפורים.
כאשר מצליחים לטפל בבזבוז, להגדיל יעילות, ולהפחית משתנים שאינם תורמים למוצר, החיבור בין הצעדים תורם לשיפור התהליך כולו.
הבדל משמעותי ראשון בין המודלים הוא שיטת זיהוי הבעיה. "ייצור רזה" ממקד את בעיית חוסר יעילות סביב בזבוז, ו"שש סיגמא" מתמקדת בזיהוי משתנים המשפיעים על יעילות הייצור.
בנוסף, "ניהול רזה" משתמש יותר בהדמיית נתונים, "שש סיגמא" מנצל מספרים שכלים אנליסטים יותר.
הדמיון בין המודלים מאפשר פונקציאונליות סימולטנית באותו תהליך, והשוני ביניהם מאפשר לטפל בכל הפרמטרים.
שנות ה-80 של המאה העשרים – 2000
את מה שהפך היום להיות Lean Six Sigma ניתן לייחס למוטורולה בארצות הברית בשנת 1986. שישה Sigma פותחה בתוך מוטורולה כדי להתחרות במודל העסקי קאיזן (או ייצור רזה) ביפן. כתוצאה משש סיגמא, מוטורולה קיבלה את פרס האיכות הלאומית של מלקולם בלדרידג בשנת 1988.
באותה תקופה בחברת טויוטה החלו לפתח שיטה שבהמשך נקראה קיצור סט-אפ SMED.
בשנות התשעים שכרה חברת AlliedSignal את לורנס בוסידי  והנהיגה לראשונה את שיטת שישה סיגמא בתעשייה הכבדה. כמה שנים לאחר מכן, ג'ק ולש מג'נרל אלקטריק התייעץ עם בוסידי והחיל את שישה סיגמא בג'נרל אלקטריק.
בשלב זה, שש סיגמא הפכה למוכרת ונרחבת יותר בעולם היצור.
מאז 2001
במהלך שנות האלפיים Lean Six Sigma התפצלה משש סיגמא והפכה לתהליך ייחודי בפני עצמו. הוא משלב בתוכו גם רעיונות מייצור רזה, אשר פותח כחלק ממערכת הייצור של טויוטה בשנות החמישים.
הרעיון הראשון של "Lean Six Sigma" נוצר ב-2001 בספר Leaning into Six Sigma: The Way to Integration of Lean Enterprise and Six Sigma מאת ברברה ויט (Barbara Wheat), צ'אק מילס (Chuck Mills), ומייק קרנל (Mike Carnell).
הספר פותח כמדריך למנהלי מפעלי ייצור כיצד לשלב ייצור רזה ו-Six Sigma על מנת לשפר באופן דרמטי את זמן ומחזור היצור במפעל.
כלים והסמכה
ערכת הכלים DMAIC של Lean Six Sigma כוללת את כל הכלים של Lean ושל שש סיגמא.
רמות ההסמכה לעיסוק בשיטה מוגדרות כצבעי חגורה, בדומה לג'ודו. ההסמכה הגבוהה ביותר היא חגורה שחורה, המסמנת ידע מעמיק בעקרונות ה- Lean Six Sigma. מתחת לחגורה השחורה נמצאות החגורה הירוקה והחגורה הצהובה. לכל אחת מהחגורות הללו קיים מערך מפורט של מיומנויות הנרכשות בתוכנית הכשרה. מערכי המיומנות משקפים אלמנטים משש סיגמא, ניהול רזה ושיטות שיפור תהליכים אחרות כמו תורת האילוצים ותחזוקה פרודוקטיבית כוללת.
על מנת להשיג אחת מרמות ההסמכה, יש לעבור בחינה ממושכת בנושא Lean Six Sigma ויישומיה.
פרדוקס השקרן
בפילוסופיה ובלוגיקה, פרדוקס השקרן הוא פרדוקס המיוצג במשפטים "אני משקר עכשיו" או "המשפט הזה הוא שקר" ודומים להם, המכילים התייחסות עצמית המובילה לסתירה פנימית, שאינה מאפשרת לקבוע האם המשפט הוא אמת או שקר.
פרדוקס אפימנידס
באיגרת אל טיטוס, המהווה אחד מספרי הברית החדשה - חלק מכתבי הקודש הנוצריים מסופר על השליח טיטוס, שנשלח על ידי פאולוס אל האי כרתים, כדי להפיץ את הנצרות בקרב הכופרים. משימתו של טיטוס הייתה קשה, כיוון שאנשי כרתים סבלו מפגמים מוסריים. על-פי הכתוב, הזהיר פאולוס את טיטוס ואמר: "וכבר אמר אחד מהם, נביאם אשר בתוכם, בני כרתים כזבים הם מעולם וחיות רעות וכרשים עצלים. והעדות הזאת אמת היא..." (איגרת פאולוס אל טיטוס א', 12-13)
סיפור זה, הידוע יותר בשמו פרדוקס השקרן (או פרדוקס אפימנידס, על שם הפילוסוף הכרתי אפימנידס מקנוסוס), התפרסם במשך הדורות בגרסאות ובגלגולים שונים, והטריד את מנוחתם של רבים. מה יש בו, בסיפור, שעושה אותו לפרדוקסלי?
האיש מכרתים מספר לנו: "כל אנשי כרתים שקרנים (כזבים)". אם האיש מכרתים דובר אמת, וכל אנשי כרתים אכן שקרנים - משמע שגם הדובר (ככל אנשי כרתים) - משקר. ואם הוא שקרן (ככל אנשי כרתים), גם טענתו שכל אנשים כרתים שקרנים (משקרים תמיד) - היא שקר. ואם זה שקר (כלומר - אין זה נכון שכל אנשי כרתים שקרנים), הרי יש ביניהם גם דוברי אמת. ברור שאין זה האיש מכרתים, גיבור סיפורנו, שהסתירה בדבריו מוכיחה שהוא משקר. משפט שיש בו סתירה אינו פרדוקס, אך קל לחדד אותו לניסוח שיש בו פרדוקס, וזו הגרסה המודרנית של פרדוקס השקרן, שהיא המשפט: "מה שאני אומר עכשיו הוא שקר!" האם טענה זו היא אמת או שקר?
אף תשובה אינה נכונה
וריאציה נוספת של פרדוקס השקרן הוא הפרדוקס "אף תשובה אינה נכונה". זהו פרדוקס לוגי שמבוסס על סגנונו של מבחן רב ברירתי (מבחן שבו צריך לסמן את רק תשובה נכונה אחת, מבין מספר אפשרויות מוצעות).
לדוגמה, אדם משתתף במבחן שבו מופיעה השאלה הבאה:
קל לראות שתשובות א, ב, ג אינן נכונות, ולכן קיים הפיתוי לסמן את תשובה ד' כנכונה, אבל כאן נמצא הפרדוקס, כי תשובה ד קובעת שגם היא עצמה אינה נכונה. ניסיון נאיבי לפתרון הפרדוקס הוא לכתוב בתשובה ד': "תשובות א' ב' וג' אינן נכונות". פתרון זה שובר את כללי המשחק: במבחן רב ברירתי אי אפשר לתת מענה מילולי, אפשר רק לסמן אחת מהתשובות כנכונה. אפשר להסכים שהתשובה "אף תשובה אינה נכונה" היא קיצור של "כל התשובות מלבד זו אינן נכונות", ובכך לסלק את הפרדוקס, אך ללא הסכמה מפורשת זו הפרדוקס נותר בעינו.
פרדוקס זה הוא וריאציה של פרדוקס השקרן: תשובות א, ב, ג שקולות לאנשי כרתים, ותשובה ד שקולה למְסַפֵּר שאומר "כל בני כרתים שקרנים".
בדומה לשאר הווריאציות של פרדוקס השקרן, אין פתרון לפרדוקס זה, אלא המסקנה היא התובנה שהשפה מאפשרת לנו לומר אמירות פרדוקסליות.
משפטים עם התייחסות עצמית
אפשר לטעון שהפרדוקס במשפט זה נובע מכך שמדובר במשפט יחיד המתייחס אל עצמו, ומשפטים כאלה מועדים לפורענות. קל לתקן עניין זה באמצעות צמד משפטים: "המשפט הבא הוא שקר. המשפט הקודם הוא אמת". אך גם במקרה זה הפרדוקס יתקיים. המושגים "המשפט הבא" ו"המשפט הקודם" מצביעים [denote] אל עבר טענה אחרת, המתייחסת לטענה הראשונה וכוללת את הטענה בתוכם. בלא הצבעה [denoting], המשפטים ייראו כך: "המשפט אשר טוען שמשפט זה הוא אמת הוא שקר. המשפט אשר טוען שמשפט זה הוא שקר הוא אמת". ההתייחסות העצמית נותרת.
לפרדוקס השקרן יש וריאציות רבות, וכמעט כל פרדוקס שסיבתו הפניה-עצמית מבוסס עליו. לדוגמה, "במשפת זה יש שלוש שגיעות!" - במשפט יש שתי שגיאות כתיב (במילים "משפת" ו"שגיעות"); אבל אם המשפט נכון, אלו הן שתי השגיאות היחידות, ולכן המשפט אינו נכון. ואם אינו נכון, אז הוא עצמו מהווה שגיאה שלישית, ולכן המשפט נכון. אך במשפט זה חוסר המיקוד בשפה הוא גורם הפרדוקס, שאם נמקד את המשפט בשפה שמחלקת שבין שגיאות כתיב לשאר דברים לא נכונים יבוטל הפרדוקס, כגון "במשפת זה יש שלוש שגיעות כתיב", שהוא משפט שאינו נכון ללא כל פרדוקס.
מיקוד הפרדוקס ופתרונו
יש הרואים את הבעיה בפרדוקס בכך שהמילה "זה" לא מוגדרת בו היטב. המילה "זה", היא מאזכר, ומכיוון שהיא מתייחס לאותו משפט, משמעות המשפט היא למעשה "המשפט 'המשפט הזה הוא שקר' הוא שקר", ולפיכך "המשפט 'המשפט "המשפט הזה הוא שקר" הוא משפט שקר' הוא משפט שקר", וכן הלאה עד אינסוף.
יש הטוענים כי הפרדוקס "לא קיים במציאות", אלא קיים אך ורק באופן הצגת הדברים, ובדומה לפרדוקס של זנון בה אין מונע אמיתי מאכילס לחלוף על פני הצב, כך כאן אין מונע אמיתי מהבנת הפסוק באופן חד ערכי, ועל פיו לקבוע את אמיתות או שקריות המשפט.
על מנת להבין סוג פתרון זה ניתן להראות משפט "כמעט" פרדוקסלי, ולפתור באופן דומה את הפרדוקס. לדוגמה: פלוני טוען בבוקרו של יום, שבמקום בו הוא עומד כעת חצות לילה. לא נוכל לקבל את טענתו, כי אנו יודעים שהיא שקרית, "ואילו ניסינו לקבל את דבריו כאמת" היינו נתקלים במידע הקובע שאין לקבל את טענתו. לעומת זאת, כשנבוא לדחות את דבריו, אין סתירה בין החלטתנו ובין הפסוק שנדחה, שכן הוא נדחה, ואין מה לעיין בדבריו.
מקרה יותר קרוב לפרדוקסלי הוא כאשר פלוני טוען שהוא משקר תמיד. לא נוכל לקבל את טענתו, ונקבע שהוא משקר לעיתים - בטענת "ממה נפשך": אנו חייבים לדחות את דבריו, שכן אם נרצה לקבל אותם, אנו מניחים כי טענתו היא אמת, טענה הסותרת את טענתנו. וכאשר אנו באים לדחות את דבריו, דחיית דבריו הפעם תקֵיפה, כי ייתכן ש"לעיתים" פלוני משקר, אך לא "תמיד" כדבריו.
לאור התבוננות זו, ובאופן דומה, אם נביט בפסוק: "משפט זה הוא שקר" - ובמידה שיש לפסוק כזה משמעות יותר מאשר לפסוק: "משפט זה הוא מלפפון כחול" - עלינו לשלול את הטענה של הפסוק, בטענת "ממה נפשך": אנו חייבים לדחות את דברי ה"תוכן" של המשפט, כי תוכנו סותר את אמיתות הפסוק עצמו. אבל כאשר אנו באים לקבוע את דחיית תוכן הפסוק לקבוע שהפסוק אינו בעל "אמת" אנו קובעים שהוא - והפעם אנו מדברים על הפסוק ולא על תוכנו, נדחה בלא סתירה, מכיוון שבשקר יש מידה מסוימת של אמת, אבל לא כולה אמת. כלומר אמת, היא רק אמת מוחלטת, אבל שקר הוא כל מה שאינו אמת מוחלטת, ויכול להכיל גם חלקים שהם אמת. בדרך זו, על פי ההבנה האנושית (הסמנטיקה), גם מבחן רב-ברירתי שבו אחת האפשרויות היא "אף תשובה אינה נכונה" - אינה פרדוקסלית, מכיוון שברור לעונה על השאלון שכוונת השואל אינה כוללת את התשובה הזו עצמה.
לחלופין, דרך נוספת לדחות את המשפט היא לקבוע שהפסוק הוא "אינו אמת" בבחינת חוסר המשמעות שלו. באופן זה בדומה לדוגמה עם פלוני ו"חצות לילה" - אין צורך להתבונן בתוכן המשפט מרגע שדחינו אותו, מכיוון שאין לו משמעות, ומשמעות זו הייתה מושגת רק אם הטענה הייתה מתייחסת למשהו שאפשר לאמת או להכחיש.
אם נחזור לדוגמה הראשונה בערך זה, בו פלוני אומר: "אני משקר עכשיו", ניתן לאמת את דבריו ולהגיד: נכון, אתה משקר עכשיו. שקר זה כולל מידה מעטה של אמת, שאינה מורידה מערך השקר הכללי. אמת זו היא שהוא אכן משקר (באופן כולל ובדבר שאין אפשרות לבדוק אותו, כי לא ברור מה משמעות השקר ומהו הדבר שאותו ניתן לאמת או להכחיש).
לעומת זאת אם בדוגמה, הפלוני היה אומר: "אין במה שאני אומר ולו מידה זעירה של אמת", היינו בוחרים להבין את דבריו כויתור על משמעות, כאילו אמר "הריני מוותר לכם על המשך בחינת הדברים שאני אומר", והיינו משווים זאת לאדם האומר: "משפט זה הוא מלפפון כחול", שגם אותו אנו דוחים, ללא כל חשש לפרדוקס.
השוואה לפרדוקסים אחרים
פרדוקס השקרן נחשב לפרדוקס אמיתי, כזה המאלץ אותנו לשנות את הנחות היסוד (כגון ההנחה שאפשר לייחס לכל טענה ערך אמת). פרדוקס הספר דומה לפרדוקס השקרן בכך שכל ערך אמת שמייחסים לטענה (הספר מספר את עצמו; הספר אינו מספר את עצמו) מוליך לסתירה. עם זאת, פרדוקס הספר הוא פרדוקס רק אם מניחים שהספר אכן קיים. במובן זה אפשר לראות בו לא פרדוקס, כי אם הוכחה שהספר אינו קיים. על פי סיווג הפרדוקסים של קווין, פרדוקסים כאלה נקראים פרדוקסים ורידיקליים (כאלו המביאים להוכחה שטענה מסוימת היא אמיתית) או פולסידיקליים (כאלו המביאים להוכחה שטענה מסוימת – ובמקרה זה הטענה שהספר קיים – היא שקרית). אכן, הפרדוקס של ראסל, שאפשר לראות בו ניסוח מתמטי של פרדוקס הספר, מראה שקבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן אינה יכולה להתקיים; ומכאן שלא כל נוסחה מגדירה קבוצה. במובן זה, פרדוקס הכל-יכול דומה לפרדוקס הספר, משום שאחת הדרכים להתיר אותו היא לראות בו הוכחה לאי-קיומה של ישות כל-יכולה.
שימוש בהוכחות מתמטיות
הראשון לנצל את הסתירתיות בבסיס פרדוקס השקרן לשם הוכחה מתמטית היה גאורג קנטור. קנטור הוכיח את משפט קנטור על ידי כך שהניח שהמשפט שגוי, והסיק מכך כי קיימים קבוצה D ואיבר d, כך שאם d \in D, אז d \not\in D, ואם d \not\in D, אז d \in D. סתירה זו הובילה אותו למסקנה כי משפט קנטור נכון.
קורט גדל עשה שימוש בגרסה של פרדוקס השקרן לשם הוכחת משפט האי שלמות הראשון המפורסם שלו. במהלך ההוכחה הוא הראה כיצד בתורות מסוימות ניתן לבנות טענה שמעידה על עצמה "טענה זו אינה ניתנת להוכחה", ולכן היא עצמאית. אלפרד טרסקי הראה כי לא ניתן לבנות בתורות כאלה טענה שאומרת "טענה זו שקרית".
אלן טיורינג הראה שבעיית העצירה היא לא-כריעה באמצעות לכסון. ההוכחה משתמשת בהנחה בשלילה כדי להראות מקרה בו מכונה שפותרת את בעיית העצירה תניב תוצאה שגויה, באמצעות בניית מכונה חדשה על גבי המכונה שפותרת את בעיית העצירה ומתנהגת הפוך ביחס לניבוי שלה, ובכך הראה שמכונה כזו לא יכולה להתקיים.
אלון (יישוב)
ההתנחלות אלון היא יישוב קהילתי מעורב דתי-חילוני, מיישובי המועצה אזורית מטה בנימין. ליישוב אין מעמד עצמאי והוא נחשב לשכונה של ההתנחלות כפר אדומים. היישוב נמצא באזור מדבר יהודה, על הגדה הדרומית של נחל פרת (ואדי קלט), בגובה של 250 מטרים מעל פני הים. ביישוב מתגוררות נכון לשנת 2018 כ-230 משפחות.
היסטוריה
היישוב, שהוקם באפריל 1990 באישור מועצת התכנון העליונה, נקרא על שם יגאל אלון וממוקם בתחילת "כביש אלון", בקרבת הדרך מירושלים לים המלח. בראשיתו נחשב היישוב לשכונת הרחבה של כפר אדומים ונקרא ״כפר אדומים ב״. כך נעקף הצורך באישור של ועדת השרים להתיישבות. לאחר זמן קצר נותקה השכונה מכפר אדומים ומאז היא מנוהלת על ידי אגודה שיתופית קהילתית, עם מזכירות עצמאית.
במרץ 2019, אישרה מועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי תוכנית להכפלת גודל היישוב, והקמת 325 יחידות דיור חדשות.
ממערב ליישוב הוכשר "מצפה אורית", המשקיף על מתלול נחל פרת ויישובי האזור
אופי היישוב
ביישוב פועלות מסגרות חינוך לגיל הרך, בהם מטופלים ומתחנכים ילדי היישוב מגיל 3 חודשים ועד לסיום גן החובה. בית הספר הממ"ד הניסויי בכפר אדומים לכיתות א'–ח' ממוקם ביישוב כפר אדומים הסמוך ומתאפיין בגישה ייחודית שמותאמת לרוח השילוב והשותפות בין דתיים וחילונים, ומשמש את יישובי האזור.
תנועת הנוער של הצופים מקיימת פעילות ענפה, פועלת אף היא ברוח יישובי גוש אדומים ופונה לילדים מכיתה ד' ומעלה. שבט יהודה הממוקם בכפר אדומים ומשויך רשמית לעדת הצופים הוא הראשון הפונה לקהל מעורב של חילונים ודתיים והוא מהשבטים המובילים בהנהגת יהודה.
מרבית התושבים עובדים בירושלים ובמעלה אדומים, באזור תעשייה מקומי ובו מספר מפעלי תעשייה קלה, בבתי הספר ובמסגרות החינוך בסביבה וכן ביוזמות תיירותיות מגוונות.
אייל אירי
אייל אירי (שם מדעי: Megaloceros giganteus; מיוונית: Μεγαλος + Κερας, שמשמעו "ענק הקרן") הוא מין נכחד של אייל, אשר חי ברחבי אירואסיה מן הפליוקן המאוחר ועד ההולוקן הקדום. בעבר נחשב למין היחיד בסוג מגלוצרוס, אך מאוחר יותר נתגלו מינים נוספים.
מין זה היה מאוכלי העשב הגדולים של עידן הקרח האחרון. היה זה האייל הגדול ביותר, ובעל הקרניים הגדולות ביותר שחי אי-פעם. גובהם של הזכרים היה מעל ל-2 מטרים ומשקלם בין 500 ל-740 ק"ג.
השרידים האחרונים הידועים של אייל אירי תוארכו באמצעות תיארוך פחמן-14 לסביבות 5,700 לפנה"ס.
מתנגדי תורת האבולוציה במאה ה-19 השתמשו בקרניים העצומות של האייל האירי כדי להטיל ספק במנגנון הברירה הטבעית כפי שהציג צ'ארלס דרווין. אם המותאמים ביותר שורדים, שאלו הספקנים, אזי מהו היתרון שיש למי שנושא על ראשו קרניים גדולות כל כך. לפי עקרון ההכבדה שהציע אמוץ זהבי, הצגת קרניים כבדות כל כך, היא מעין מסר שמשדר הזכר בעונת הרבייה כדי להוכיח עד כמה איתן וחסון הוא.
פליקס טורס
פליקס אדוארדו טורס קאייסדו (בספרדית: Felix Eduardo Torres Caicedo; נולד ב-11 בינואר 1997 בסן לורנסו שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים
טורס גדל במחלקת הנוער של אליאנסה דל פאילון. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה דה פורטווייחו מליגת המשנה האקוודורית.
בהמשך שיחק טורס בברצלונה ספורטינג קלוב מליגת העל האקוודורית. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בחודש ינואר 2019 חתם טורס בסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-2 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
פיל פודן
פיליפ "פיל" וולטר פודן (באנגלית: Philip Walter Foden; נולד ב-28 במאי 2000) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר במנצ'סטר סיטי ובנבחרת אנגליה.
ביוגרפיה
פודן שנולד בעיר סטוקפורט הנמצאת במנצ'סטר רבתי הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר סיטי בגיל שמונה ועבר בכל קבוצות הגילאים של המועדון. בשנותיו באקדמיה פודן נחשב לאחד השחקנים המצטיינים בקבוצות הנוער של המועדון.
בדצמבר 2016, כשפודן היה בן 16 בלבד מאמנה של מנצ'סטר סיטי פפ גוארדיולה זימן את פודן לסגל של הקבוצה במשחק ליגת האלופות נגד סלטיק, מה שהיה זימונו הראשון של פודן לסגל הקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר סיטי. בהמשך העונה פודן המשיך לשחק בקבוצה עד גיל 18 של המועדון ולהרשים את צוות האימון של מנצ'סטר סיטי.
ביולי 2017 פודן זומן למשחקי קדם עונה של הקבוצה הבוגרת, במסגרת גביע האלופות הבינלאומי שנערך בארצות הברית. פודן הרשים במשחקי ההכנה נגד מנצ'סטר יונייטד ונגד ריאל מדריד וזכה למחמאות גדולות מפפ גוארדיולה שתיאר את הופעותיו של פודן כמדהימות.
בשנת 2017 נבחר פודן לספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC.
בעונת 2017/2018 פפ גוארדיולה שהתרשם מפודן בקדם העונה החליט לכלול אותו בסגל הקבוצה לעונת המשחקים. את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון פודן ערך ב-21 בנובמבר 2017 במסגרת משחק ליגת האלופות מול פיינורד, בו עלה כמחליף. ב-6 בדצמבר פודן פתח בהפסד של מנצ'סטר סיטי שהבטיחה קודם לכן את עלייתה לשלב שמינית הגמר לשחטאר דונצק והפך לשחקן האנגלי הצעיר ביותר שפותח במשחק ליגת האלופות (17 שנים ו-177 ימים). פודן גם פתח בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות מול פ.צ. בזל, והפך לשחקן הצעיר ביותר שפותח במשחק נוקאאוט במפעל האירופאי. ב-26 בדצמבר פודן ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כשנכנס כמחליף בניצחון 1–4 של מנצ'סטר סיטי על טוטנהאם הוטספר. באותה עונה פודן ערך ארבע הופעות פרמייר ליג נוספות שבכולן עלה כמחליף, ולכן היה זכאי לקבל מדליית אליפות בגלל זכייתה באליפות של מנצ'סטר סיטי ובכך פודן הפך לשחקן הצעיר ביותר שזוכה במדליית אליפות הפרמייר ליג.
בעונת 2018/2019 פודן המשיך לקבל הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר סיטי. ב-5 באוגוסט 2018 פודן פתח בניצחונה של מנצ'סטר סיטי על צ'לסי במסגרת מגן הקהילה האנגלי. ב-25 בספטמבר 2018 פודן כבש את שערו הראשון במדי מנצ'סטר סיטי בניצחון 0–3 על אוקספורד יונייטד במסגרת גביע הליגה. בסך הכל כבש פודן שני שערים במפעל גביע הליגה, בו סיטי זכתה. את שער הבכורה שלו באצטדיון האתיחאד פודן כבש במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA, ב-7 בינואר 2019 בניצחונה של מנצ'סטר סיטי 0–7 על רותרהאם יונייטד. פודן כבש שני שערים נוספים במפעל הגביע שסיטי זכתה בו לאחר ניצחון בגמר על ווטפורד, בו פודן לא השתתף. ב-12 במרץ 2019 כבש פודן את שערו הראשון בליגת האלופות, בניצחון 0–7 של מנצ'סטר סיטי על שאלקה בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות. בזכות השער הזה פודן שבר עוד שיא והפך לשחקן האנגלי הצעיר ביותר שכובש בשלבי הנוקאאוט של ליגת האלופות. באותה עונה ערך פודן בסך הכל ארבע הופעות בליגת האלופות. באפריל פודן פתח לראשונה במשחק פרמייר ליג, בניצחונה של מנצ'סטר סיטי 0–2 על קארדיף סיטי. באותו משחק פודן השלים 90 דקות וזכה לשבחים ממאמנו פפ גוארדיולה שתיאר את פודן כשחקן העתיד של המועדון. ב--20 באפריל 2019 פודן כבש את שערו הראשון בפרמייר ליג בניצחון הביתי 0–1 על טוטנהאם הוטספר, באותו משחק פודן שיחק 85 דקות. בכך הפך פודן לשחקן השלישי הצעיר ביותר שכובש שער עבור המועדון. פודן פתח בפעם השלישית באותה עונה בניצחון 0–1 על לסטר סיטי במחזור ה-37 של הליגה. ובסך הכל ערך 13 הופעות פרמייר ליג בהם כבש שער אחד ועזר למנצ'סטר סיטי לזכות באליפות שנייה ברציפות, ובטרבל מקומי. ב-22 ביוני 2020 כבש צמד שערים ראשון בליגה בניצחון 0–5 על ברנלי. בעונת 2020/2021 זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית ובתואר שחקן העונה הצעיר בליגה האנגלית. ב-2 באוקטובר 2022, כבש פודן שלושער ראשון בקריירה לצידו של ארלינג האלנד, שגם כבש שלושער בדרבי מול מנצ'סטר יונייטד.
קריירה בין־לאומית
נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-29 בנובמבר 2022 פיליפ כבש את השער הראשון שלו במונדיאל בקריירה מול נבחרת ווילס במסגרת שלב הבתים במונדיאל 2022.
חיים אישיים
בינואר 2019, לפודן וחברתו עוד מימי התיכון, רבקה קוק, נולד בן בשם רוני ובת שנולדה ב-2021.
דן רביב (עיתונאי ישראלי)
דן רביב (נולד ב-1942) הוא עיתונאי ישראלי אשר שימש ככתב ברשת BBC, מראשוני רשות השידור, שימש כנציגו העסקי של שלדון אדלסון בישראל, כיום איש עסקים.
ביוגרפיה
רביב נולד בירושלים, בנם של יונה ופנחס, אשר שימש כמזכיר הכללי של איגוד העיתונים היומיים בישראל. בוגר האוניברסיטה העברית במסלול סוציולוגיה, החל את דרכו כעוזרם של דב יודקובסקי ורם אורן בידיעות אחרונות. המשיך ככתב לחדשות קול ישראל ולאחר מכן הנחה תוכניות רדיו מרכזיות של ימי טרום הטלוויזיה בשם: "בית אבי", "פרקי עליה והעפלה – מבואה" והצטרף לצוות תוכנית הרדיו המהפכנית "יום ביישוב" ששידרה מדי חודש בשידור ישיר ממקומות שונים בארץ. במקביל כתב פזמונים רבים (לריסה דניאל, מודד המדרכות), כתב וביים עצרות ענק למרכז ההסברה. בשנת 1967 יצא לשמש ככתב לאחר שלחם בירושלים במסגרת חטיבת הצנחנים. נבחר להיות כתב בשעה העברית של ה-BBC בלונדון.
קריירה עיתונאית
בשובו מלונדון הצטרף כאחד הראשונים למחלקת החדשות של הטלוויזיה הישראלית. סיקר במהלך 30 שנות עבודתו אלפי כתבות לחדשות בין היתר היה מנחה גם ב"מוקד" – תוכנית הראיונות המרכזית של מחלקת החדשות ואחר כך הפיק, ערך והגיש תוכניות לילה בשם "כותרת לילה" ואחר כך את "קו העימות". בין היתר היה הכתב הפוליטי של הטלוויזיה, כתב בכנסת וכתב הטלוויזיה בארצות הברית, כשהוא מחלק את זמנו בין וושינגטון וניו יורק. עם שובו לארץ המשיך במחלקת החדשות.
קריירה עסקית
בשנת 2000 עשה דן רביב תפנית בקריירה והצטרף אל חברו שלדון אדלסון, שהחברה שהקים,, עמדה לפתוח בלאס וגאס את פרויקט התיירות המשולב – VENETIAN. רביב קיבל על עצמו את המיצוב העולמי של הפרויקטים של החברה בארצות הברית, במקאו ובסינגפור, וזאת באמצעות מאות אנשי יחסי ציבור, אנשי תקשורת וחברות טלוויזיה הפזורים ברחבי אסיה. כך פעל רביב מול מחצית אוכלוסיית העולם בגלל הנפח האדיר של המבקרים בפרויקטים השונים שמספרם עולה על 250 אלף ביום והפיזור הגאוגרפי הרחב של ארצות מוצאם. חברת לאס וגאס סנדס נחשבת כיום לגדולה בעולם בתחום התיירות והיא נסחרת בבורסות של ניו יורק והונג קונג.
בשנת 2015 שב לישראל ומאז מכהן כשותף ונשיא של חברת "קומפס גרופ", חברה טכנולוגית העוסקת בקשר בין יזמים טכנולוגיים ישראליים לחברות הפועלות בדרום מזרח אסיה ובסין.
בעקבות פגישותיו עם גורמים סינים בכירים, הפיק עם כותבים ישראלים סידרה של שישה ספרים תחת הכותרת "מסתורי המוח היהודי", הספרים נועדו ליידע את הסינים בתרומה הישראלית והיהודית בתחומים רבים בעבר ובהווה. הספרים תורגמו לסינית ופורסמו בהוצאה לאור של אוניברסיטת צינגהואה בסין.
חיים אישיים
נשוי לשופטת (בדימוס) נורית רביב ואב לשתי בנות.
משרד המשפטים של רוסיה
משרד המשפטים של רוסיה (ברוסית: Министерство юстиции России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על ענייני חוק ומשפט במדינה.
המשרד אחראי לביצוע פסקי דין בהקשר לענישה בעבריינים באמצעות שירות בתי הסוהר הפדרלי, רישום ארגונים לא מסחריים לרבות סניפי ארגונים בינלאומיים וארגוניים בינלאומיים לא מסחריים וממשלתיים, ארגוני ציבור, מפלגות פוליטיות וארגוני דת. המשרד מעניק שירותי נוטריון וסנגוריה ציבורית ואחראי גם לרישום מעמד אזרחי (נישואים אזרחיים ועוד).
היסטוריה
המשרד הממשלתי לענייני משפט בברית המועצות הוקם בתחילה בשם "קומיסריון המשפטים העממי". ב-30 בינואר 1928 הוחלט ששר המשפטים יכהן גם כתובע וגם כיו"ר בית המשפט העליון. ב-1936 הפרקליטות הופרדה מהמשרד והפכה לארגון נפרד.
משרד המשפטים של הפדרציה הרוסית הוקם ב-23 בדצמבר 1991, לשר המשפטים הראשון של הפדרציה הרוסית מונה ניקולאי פיודורוב.
יחידות סמך
באחריות המשרד נמצאים גופים כדוגמת:
שרי המשפטים של הפדרציה הרוסית
שר המשפטים הרוסי הוא אחד משרי הממשל החשובים בממשלת רוסיה. מאז מאי 2008 עד ינואר 2020 כיהן בתפקיד שר המשפטים אלכסנדר ולדימירוביץ' קונובלוב עת הוחלף בקונסטנטין צ'ויצ'נקו.
עוזי בן יצחק
עוזי בן יצחק הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, בעל צל"ש אלוף ועיטור המופת.
קורות חייו
בן יצחק הוא בן קיבוץ כברי. התגייס לצה"ל והחל קורס טיס, אך נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל, לאחר שרואיין ליחידה על ידי מפקדה, אברהם ארנן. לאחר טירונות צנחנים החל מסלול לוחם ביחידה והיה אחד החיילים הבולטים בצוות. עם סיום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה והיה למפקד צוות מצטיין. הוא פיקד על צוות של היחידה במהלך ליל הבארות ובמהלך פעולת סמוע. על אחד המבצעים שבהם השתתף כמפקד צוות בסיירת עוטר בצל"ש אלוף, וב-1967 הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור המופת. לאחר מכן עבר לחטיבת הצנחנים ושירת כמפקד פלוגה מבצעית, פלוגת מסלול, ומפקד פלחה"ן צנחנים. בשנת 1969, במבצע רביב, שימש כמפקד כוח תפיסת ראש החוף בצליחת התעלה.
בעקבות תאונת דרכים עבר הסבה לשריון, ושירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בחטיבה 401. במלחמת יום הכיפורים היה בלימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום מפקד גדוד מילואים 409 של חטיבה 600. הגדוד בפיקודו התגייס בימ"ח בשדה תימן ונשלח לחזית המצרית במסגרת אוגדה 143. בשלב הבלימה ב-9 באוקטובר, הדף גדוד טנקים מחטיבה 14 המצרית במתחם "חמדיה" תוך כדי פגיעה ב-35 טנקי אויב. ביום למחרת נשלח הגדוד לכיוון תעלת סואץ, בשלב זה נפגע הטנק בו שהה ונהגו, אמנון אברמוביץ', נפצע קשה. בן יצחק החליף טנק והמשיך להילחם באזור תעוז "טלוויזיה". יומיים לאחר מכן לחם הגדוד בקרב החווה הסינית ובהמשך פיקד על הגדוד בקרבות במתחם "מיסורי".
לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ובהמשך שירת כקצין אג"ם של אוגדה 162 ומפקד חטיבה 204. במלחמת לבנון הראשונה שירת כמפקד חטיבה 409, חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים. כוח "יוסי" החדיר לעומק השטח שבשליטת הסורים את חטיבת הצנחנים בפיקוד בן יצחק, דבר שיצר חיץ בין הדרג הקדמי לעורפי במערך הסורי. כל הכוחות שנכנסו למרחב עליו שלטה החטיבה, ובהם שרידי חטיבה 76 הנסוגים, כוחות חטיבה 47 וכוחות טנקי T-72 של חטיבה 81 מדיוויזיה 3 ואפילו מספר מסוקי קרב, נכנסו לשטח ההשמדה שיצרה החטיבה מעמדות במורדות המזרחיים של ג'בל ברוך, והושמדו בלי יכולת לדווח מה פגע בהם. במהלך הקרבות השתתפו הצנחנים במארב נ"ט והשמידו אחד עשר טנקים מדגם T-72 של הצבא הסורי.
ב-1983 הקים את מרכז אימוני הנ"ט (מרנ"ט), ובשנים 1983 עד 1985 פיקד על בסיס האימון ליחידות שדה (באלי"ש) ועל אוגדה 220. יצא ללימודים בארצות הברית, וב-1986 מונה לראש מטה פיקוד המרכז. השתחרר משירות הקבע ובאוקטובר 1988 מונה במסגרת שירות המילואים, למפקד אוגדת יהודה (720), שהייתה האחראית על הביטחון השוטף באזור חברון, בית לחם ופאתי ירושלים. מילא תפקיד זה עד יולי 1990. בנוסף שימש כמנהל בכיר בעמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל.
חיים אישיים
בן יצחק נשוי לרונית. אחד מילדיו הוא עו"ד גונן בן יצחק, לשעבר אחד ממפעיליו של הנסיך הירוק, וממקימי תנועת המחאה "חוזה חדש" הידועה בשמה "Crime Minister".
Vesyolye Ulybki
Vesyolye Ulybki (ברוסית: Весёлые Улыбки, ובעברית: חיוכים שמחים) הוא אלבום האולפן השלישי ברוסית של צמד זמרות הפופ הרוסיות ט.א.ט.ו.. האלבום יצא לאור ב-21 באוקטובר 2008, על ידי חברת התקליטים סטודיה סויוז.
מקס לידטקה
מקס לידטקה, (בגרמנית: Max Liedtke; 25 בדצמבר 1894 – 1955) היה עיתונאי גרמני וקצין בצבא גרמניה. הוא הוכר כחסיד אומות העולם עקב התנגדותו לחיסול כלל האוכלוסייה היהודית בגטו של פשמישל שבמזרח פולין.
ראשית הקריירה
לידטקה נולד ב-Preussisch Holland שבפרוסיה המזרחית (כיום - פסלק Pasłęk בפולין). אביו היה כומר לותרני. הוא סיים בית ספר תיכון בגומבינן (Gumbinnen, כיום גוסב שברוסיה) והחל ללמוד תאולוגיה לותרנית באוניברסיטת קניגסברג, אך כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הקיסרי הגרמני. לאחר המלחמה עבד כעיתונאי והתקדם להיות העורך הראשי של עיתון מקומי בגרייפסוואלד (Greifswald). ב-1935 פוטר מתפקידו כעורך בגלל גישתו הביקורתית כלפי הנאצים. ב-1939 גויס לידטקה לצבא הגרמני, הוורמאכט, והוצב בפולין, בבלגיה ובפיראוס שביוון.
פרשת פשמישל
ביולי 1942 מונה לידטקה כמפקד הצבאי של פשמישל. ביום 26 ביולי 1942, האס אס, הגסטפו וה-GPK (משטרת החזית) התכוננו לפתוח במבצע ה"ישוב מחדש" הגדול הראשון נגד יהודי גטו פשמישל, כחלק ממבצע ריינהרד. שלישו של לידטקה, אלברט בטל (Battel), דרש שיהודים העובדים עבור הצבא הגרמני לא יגורשו, והורה לחסום את הגשר מעל נהר סן, דרך הגירוש היחידה מהגטו. כאשר האס אס ניסו לחצות לצד השני של הנהר, איימו חיילי הוורמאכט בפיקודו של לידטקה לפתוח באש אלא אם ייסוגו. בשעות אחר הצהריים של אותו יום ניתן ההיתר, ויחידה צבאית בפיקודו של בטל נכנסה לאזור המגודר של הגטו ופינתה 80–100 יהודים ובני משפחותיהם לצריפים במפקדה הצבאית המקומית. ליהודים אלה ניתנה חסות של הוורמאכט וכך היו מוגנים מגירוש למחנה ההשמדה בלז'ץ. לידטקה הודח מתפקידו כמפקד צבאי של פשמישל ב-30 בספטמבר 1942, ככל הנראה בגלל התקרית הזאת. הוא הוצב לארמיית הפאנצרים ה-1, שלחמה באזור הקווקז. לידטקה המשיך בשירות צבאי ובתחילת 1945 פונה לבורנהולם (Bornholm). לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה, הוא הועבר לברית המועצות ונידון על פשע מלחמה שבוצעו לכאורה ברוסיה. לידטקה מת במעצר הסובייטי בשנת 1955. ב-24 ביוני 1993 הכיר יד ושם באופן רשמי בלידטקה כחסיד אומות העולם.
פרצרתריום
פרצרתריום (שם מדעי: Paraceratherium; מילולית: "קרוב לאצרתריום". בעבר כונה גם כאינדריקותריום ובאלוקיתריום) הוא סוג של יונק ענקי דמוי-קרנף מהמשפחה הנכחדת הירקודונתיים, שנחשב ליונק היבשתי הגדול ביותר מעולם.
מאפיינים
מאובנים של הפרצרתריום התגלו בחלקים רבים של אסיה: קזחסטן, פקיסטן, הודו, מונגוליה וסין. הסוג התקיים מאמצע תקופת האוליגוקן ועד תחילת תקופת המיוקן, פחות או יותר לפני 30 עד 20 מיליון שנה, כאשר אזור אסיה היה מכוסה בצמחייה סובטרופית עשירה.
הפרצרתריום הוא היונק היבשתי הגדול ביותר הידוע למדע, ככל הנראה גדול אפילו מהמינים הגדולים ביותר של ממותה (אם כי ייתכן שהמינים הגדולים יותר של ממותה, כמו ממותת הערבה, התקרבו אליו בגודל ובמשקל). גובהו של בוגר עד הכתף מוערך ב-5–5.5 מטר, גובה הראש כשהוא מורם כ-, אורכו הכולל כ-8 מטר ואורך הגולגולת 1.35 מטר. קיימות הערכות שונות לגבי משקלה של החיה, אך ההערכות הריאליסטיות והאמינות ביותר נעות ממעל 10 טונות ועד כ-20 טונות.
הפרצרתריום היה אוכל עשב, כאשר היה מסיר עלים מעצים באמצעות שיניו העליונות דמויות החטים, שהיו מכוונות כלפי מטה והסתירו את שיניו התחתונות, אשר היו מכוונות לפנים. גולגולתו הייתה ארוכה, נמוכה וחסרת קרן, מצוידת בעצמות אף ומצח קמורות. שיניו הקדמיות הצטמצמו לכדי זוג יחיד של שיניים חותכות בכל אחת מהלסתות, אשר גודלן וצורתן החרוטית שיוו להן מראה של חטים קטנים. שפתו העליונה הייתה ללא ספק בעלת כושר תנועה גדול. הצוואר היה ארוך מאוד וחזק והגפיים דמויות העמודים היו ארוכות ועבות. כל התכונות הללו מצביעות על כך שהוא היה נוהג ללחך עלים וענפים קטנים של עצים ושיחים גדולים.
טקסונומיה ומינים של הפרצרתריום
למרות הבחנה די ברורה ברמת המין, קיימים חוסר ודאות וחוסר הסכמה באשר לרמת הסוג. הפרצרתריום תואר לראשונה על ידי פורסטר קופר (Forster Cooper) בשנת 1911, אשר תיאר את הסוג Baluchitherium לראשונה בשנת 1913. הסוג Indricotherium תואר לראשונה על ידי בוריסיאק (Borissiak) בשנת 1915.
המונח Baluchitherium נחשב בימינו כמילה נרדפת ל-Paraceratherium או ל-Indricotherium.
עם זאת, הייתה מחלוקת בשאלה האם Indricotherium הוא סוג מובחן מ-Paraceratherium. לוקאס (Lucas) וסובוס (Sobus), בסקירתם משנת 1989 על תת-המשפחה Indricotheriinae (ראו הפניה למטה), טוענים שמדובר במילה נרדפת, ומתייחסים אל ההבדלים בין השניים כהבדלים ברמת המין לכל היותר, וייתכן אף שהם תוצאה של דו-צורתיות (dimorphism) בתוך מין יחיד, כשה-Indricotherium הגדול והחסון יותר הוא כנראה הזכר וה-Paraceratherium הרזה יותר, הוא למעשה הנקבה. עם זאת, חוקרים אחרים מטילים בכך ספק, בעיקר בשל פירוש ההבדלים בצורת הגולגולת. אף אם יסתבר שאכן מדובר בשני סוגים שונים, עדיין הם יהיו דומים מאוד בגודל ובמראה.
אם מחשיבים את השניים כסוג אחד, הרי ש-Indricotherium יהפוך לכינוי זוטר של Paraceratherium, משום שלפי עקרון הבכורה של מיון עולם הטבע, הפרסום הראשון, ולכן השם התקף הישן ביותר, מקבל עדיפות. במקרה זה יש לקיים את ההתייחסות לפי לוקאס וסובוס, אשר מתייחסים ל-Indricotherium, Baluchitherium, Thaumastotherium Forster Cooper, 1913a, Aralotherium Borissiak, 1939, and Dzungariotherium Xu and Wang, 1973 ככינויים זוטרים ל-Paraceratherium.
לוקאס וסובוס מזהים ארבעה מינים נפרדים של Paraceratherium. מין נוסף (P. zhajremensis) הוסף באופן זמני. המינים הם:
בתרבות
יונק זה מופיע בסדרה ללכת עם חיות ובמשחק עולם היורה: המשחק.
המעיין
המעיין (באנגלית: The Fountain) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006 בבימויו של דארן ארונופסקי. התסריט, דרמה רומנטית בעלת מוטיבים של מדע בדיוני והרפתקאות, נכתב על ידי ארונופסקי במשותף עם ארי הנדל. הסרט מורכב משלוש עלילות בהן מגלמים השחקנים יו ג'קמן ורייצ'ל וייס דמויות שונות: הראשונה מתרחשת בעבר ובה קונקיסטאדור בן המאה ה-16 נשלח על ידי המלכה למשימת כיבוש למציאת עץ החיים, השנייה מתרחשת בהווה ובה מדען המנסה להציל את חיי אשתו חולת הסרטן, והשלישית מתרחשת בעתיד, ובה איש דת הנוסע בחלל בניסיון להציל את אהבתו הגוועת. קו העלילה, השזור בדפוסים גאומטריים ויזואליים ומוטיבים מעולמות הדת, הפילוסופיה והמיתולוגיה של המאיה, מהווה תימה העוסקת ביחסים שבין אהבה, חיים ומוות.
הפקת הסרט הייתה רצופת בעיות שכמעט הביאו לביטולה. ארונופסקי תכנן בתחילה לביים את "המעיין" עם תקציב של 70 מיליון דולר וללהק לתפקידים הראשיים את בראד פיט וקייט בלאנשט, אבל פיט ביטל את השתתפותו בסרט בשל מורכבות התסריט, ובלאנשט נכנסה להריון וההפקה הושהתה, ולבסוף היה זה תקציב ההפקה הגבוה מדי לטעמם של מנהלי האולפנים שהביא את חברת האחים וורנר לבטל את ההפקה. הבמאי שיכתב את התסריט והצליח לחדש את ההפקה בתקציב של 35 מיליון דולר וללהק לתפקידים הראשיים את יו ג'קמן ורייצ'ל וייס. הצילומים התנהלו בעיקר במונטריאול, וארונופסקי השתמש בצילום מאקרו על מנת ליצור את בסיס האפקטים המיוחדים בתקציב נמוך.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ובקנדה ב-22 בנובמבר 2006. בישראל פתח הסרט את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ולאקרנים יצא ב-22 בפברואר 2007. הכנסותיו לא כיסו את עלויות ההשקעה בו, ובעודו נחשב להצלחה אמנותית הוא נחל כישלון מסחרי. הסרט וצוותו היו מועמדים ל-15 פרסים בסך הכול, ביניהם פרס אריה הזהב לארונופסקי על בימוי הסרט, ופרס סאטלייט לג'קמן על המשחק ולליבטיק על עבודת הצילום. הסרט זכה בחמישה פרסים בפסטיבלים ברחבי העולם, רובם עבור הפסקול. דעות המבקרים אודות "המעיין" היו חלוקות; הקונצנזוס סביבו היה כי בעוד הוא מרשים ועוצמתי מבחינה ויזואלית, השאפתנות שבו והתסריט המורכב הפכו אותו ללא-ממוקד.
עלילה
"המעיין" מורכב משלוש עלילות המסופרות באופן לא-ליניארי, כאשר כל אחת מהן מתרחשת במרחק זמן של חמש מאות שנה מהאחרת. שלוש התקופות שזורות במעברים מסוג מאטץ' קאט ביניהן ובמוטיבים ויזואליים אנלוגיים, ויחסי אנלוגיה מתקיימים גם בין העלילות עצמן והן שזורות זו בזו. העלילות עצמן אינן מובאות בהכרח בסדר התרחשות כרונולוגי, ויו ג'קמן ורייצ'ל וייס מגלמים את הדמויות הראשיות בשלושתן. באתר ביקורות הסרטים עין הדג נכתב אודות העלילה:
במאי הסרט דארן ארונופסקי הדגיש שהעלילות ונקודות המפגש ביניהן נתונות לפרשנות אישית. על מורכבות העלילה של "המעיין" והמסרים החבויים בה, אמר ארונופסקי: "הסרט מאוד דומה לקובייה הונגרית; ניתן לפתור אותה בדרכים שונות אך ישנו רק פתרון אחד נכון לבסוף."
תומאס הקונקיסטאדור (המאה ה-16)
הסרט נפתח בסיפורו של תומאס, קונקיסטאדור בתקופת מלכות המשנה של ספרד החדשה, הנלחם באנשי שבט המאיה על מנת להיכנס למבנה דמוי פירמידה שם הוא מותקף בלפיד על ידי כהן השבט. באמצעות פלאשבקים מתגלה כי הוא נשלח על ידי איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה למשימת כיבוש בשטחי העולם החדש על מנת למצוא את עץ החיים שעל פי ספר בראשית היה מצוי בגן עדן. המלכה משוכנעת שאם תומאס ימצא את העץ, היא תצליח להביא לסיום המלחמה בינה לבין אנשי הדת של האינקוויזיציה הספרדית המנסים להשתלט על הכתר. המלכה ותומאס מאוהבים, והיא נודרת נדר להינשא לו כאשר ישוב מהמסע.
בהגיעו ליעד מגלה תומאס כי לוחמיו מותשים ומתוסכלים מהמסע ומסרבים להמשיך את החיפושים אחר העץ. כאשר הוא מצליח לעבור את לוחמי שבט המאיה ולהיכנס לפירמידה, הוא מתעמת עם כהן השבט ונדקר בבטנו. הכהן מבחין כי תומאס נושא עליו פגיון טקסי אשר לו משמעות בנבואת שבט המאיה, ועל כן נמנע מלהרוג אותו. לפתע רואה מולו הכהן חיזיון ובו איש הדת טום, הנוסע בחלל, מרחף מולו. הכהן מבקש מתומאס שישסף את גרונו והוא עושה כך. בצאתו מהפירמידה מגלה תומאס גן מרשים ובו מעיין שבקצהו העץ הענק אותו הוא מחפש. הוא דוקר את העץ ולוגם מהנוזל הבוקע ממנו. באופן לא צפוי הוא מתמוטט אל הקרקע וצמחייה מתבקעת מחלקי גופו שנספג אל תוך האדמה.
טומי הנוירולוג (המאה ה-21)
טומי הוא מדען ונוירולוג העובד על מחקר למציאת תרופה למחלת הדגנרציה של המוח. הוא מוּנע על ידי מחלתה של אשתו איזי, הסובלת מגידול סרטני במוח שמביא להתדרדרות מהירה בבריאותה. תקופת גסיסתה מביאה אותה להרהר במשמעות החיים ולהעריך אותם תוך שהיא עוברת תהליך של השלמה עם מותה הקרב, אך טומי שאוהב אותה אהבה עזה מסרב להשלים עם מצבה והוא נחוש במאמציו למצוא לה מרפא. מחקרו מתקדם במהירות בהתבסס על חומר מיוחד שמקורו בעץ עתיק אשר התגלה באמריקה המרכזית, והוא נמצא במרוץ נגד הזמן להצלת אשתו.
איזי כותבת ספר המספר את סיפורו של תומאס הקונקיסטאדור, אך לאחר שהיא מתמוטטת במהלך ביקור במוזיאון המאיה היא משתכנעת כי לא תספיק לסיים את הספר עד מותה, ומבקשת מטומי לכתוב את הפרק האחרון. זמן קצר לאחר מכן היא נכנעת למחלה, ועמיתיו של טומי למחקר חוששים שמותה של איזי הפך אותו ללא-כשיר להמשיך בעבודתו ומסרבים להמשיך ולסייע לו. הוא מקדיש את כל כולו לא רק למציאת תרופה למחלה, אלא למציאת תרופה למוות עצמו ואף להשבת הנעורים. לאחר מותה של איזי הוא שותל בקברה זרע של עץ מיוחד.
טום הנוסע בחלל (המאה ה-26)
העלילה של טום מתרחשת כולה בחלל החיצון בתוך בועה קטנה המתפקדת כמעין חללית. טום הוא איש דת רוחני הנוסע בתוך ערפילית זהובה אל עבר כוכב מוּאר בשם שיבאלבה (Xibalba, בתרגום חופשי: "מקום של פחד"), מונח הלקוח מהמיתולוגיה של המאיה ומתאר את העולם הבא הנשלט על ידי אלי המוות של המאיה. הוא נוסע לבדו כאשר איתו בבועה קיים רק גן ובו עץ ענק הנמצא בתהליך מהיר של גסיסה, וטום נחוש להגיע אל הכוכב על מנת להציל אותו. בעת מסעו הוא עורך מדיטציה, מבצע טאי צ'י, מקעקע את עצמו ומנהל שיחות עם העץ. כמו כן הוא מנהל שיחה עם דמותה של איזי. נרמז כי באופן כלשהו היא עצמה חיה בתוך העץ הגוסס, ועליהם להגיע לשיבאלבה במטרה להשיב אותו לחיים.
פיתוח התסריט
דארן ארונופסקי וחברו ארי הנדל יצרו יחד את הסיפור עבור "המעיין", והתסריט עצמו נכתב על ידי ארונופסקי. כאשר הוא צפה בסרט "מטריקס" בשנת 1999, ארונופסקי ראה בו סרט המגדיר מחדש את ז'אנר המדע הבדיוני והוא ביקש לעשות סרט שיחקור תחומים חדשים של הז'אנר, כפי שעשו "מטריקס" וקודמיו "מלחמת הכוכבים" ו"2001: אודיסיאה בחלל". ארונופסקי חשב על סרט מדע בדיוני שיתעלה מעל הסרטים האחרים שהעלילה שלהם התבססה על טכנולוגיה ומדע בלבד. בהקשר זה אמר:
בשנת 1999 אובחנו שני הוריו של ארונופסקי כחולים במחלת הסרטן. ארונופסקי, שהיה אז בן שלושים, החל להרהר במהות התמותה האנושית: הוריו החלימו מהמחלה והוא עצמו החל להתמקד ברעיון של אדם צעיר המנסה להציל את אהובתו ממחלה סופנית. הוא שיתף ברעיון את הנדל, חברו ללימודים באוניברסיטת הרווארד, בעל דוקטורט במדעי המוח מאוניברסיטת ניו יורק שלא היה בטוח לגבי עתידו בתחום: על חלקו בפיתוח התסריט אמר הנדל:
בדומה לתהליך כתיבת סרטיו הקודמים, גם עבור "המעיין" החליט ארונופסקי לשנות את מקום מגוריו על מנת לקבל השראה עבור הכתיבה. הוא ערך יחד עם הנדל טיול לגואטמלה לצורכי תחקיר אודות ההיסטוריה והפילוסופיה של תרבות המאיה. התסריט לסרט הושפע רבות מעבודתו של העיתונאי האורוגוואי אדוארדו גליאנו, אשר כתב על מיתוסים מנקודת מבטם של הילידים ובמיוחד מספרו "בראשית". סיפורו של הסרט "היו זמנים באמריקה" השפיע אף הוא על התסריט. ארונופסקי שילב בתסריט גם מוטיבים מהספר "ההיסטוריה האמיתית של כיבוש ספרד החדשה" אשר נכתב על ידי ברנל דל דיאז קסטיליו (1492–1585), קונקיסטאדור ספרדי שכתב עדויות ראייה אודות כיבוש מקסיקו על ידי הרנאן קורטס. כתביו היוו השראה ליצירת עלילתו של תומאס היוצא למשימה בשירות המלכה איזבלה.
ארונופסקי הבחין בכך שמאז כתב בשנת 2000 את סצנת הקרב בין לוחמי שבט המאיה לבין לוחמיו של תומאס, הוצגו בסרטים "טרויה", "שר הטבעות" ו"המלך ארתור" סצנות קרבות מאסיביות. הוא ביקש שלא לנטות לכיוון זה, ועל כן שיכתב את הסצנה כדי שתהיה מצומצמת יותר, וכך שתציג את הקרב בעיקר בין דמותו של תומאס עצמו לבין הילידים. לאחר השכתוב הוא שם לב שהסצנה החדשה מתאימה כמטפורה לתמה המרכזית של הסרט, אודות האדם הבודד הקורא תיגר נגד כל הסיכויים ומנסה לכבוש את המוות.
על אף ש"המעיין" הוא סרט בדיוני, רבים מהאלמנטים המוצגים בו מבוססים על המציאות. יוצרי הסרט ערכו מחקר אודות מסעות האדם בחלל ועל תרבות המאיה לרבות ההיסטוריה שלה, הדת והרוחניות שבה. יחד עם השחקנים הראשיים הם צפו בניתוחי מוח. לאחר השלמת התחקיר אמר ארונופסקי:. הבמאי לא שאף להיות מדויק לחלוטין מבחינה היסטורית בנושא תקופות הזמן השונות בסרט (הנעות על ציר של כאלף שנים) מתוך תפיסה של הסרט כתפאורה של סיפור אגדה:
תמת המוות
דארן ארונופסקי תיאר את ליבת הסרט כ"סיפור אהבה פשוט מאוד" אודות גבר ואישה מאוהבים, בעוד האישה מתה בגיל צעיר. הבמאי ערך תחקיר אודות אנשים שנפטרו בגיל צעיר; הוא למד מרופאים ומטפלים שמטופלים רבים מתו לבדם, שכן לקראת מותם הם מצאו דרכים חדשות להתמודדות עם מצבם, ואילו קרוביהם לא היו מסוגלים להזדהות עם ההשלמה אליה הגיעו. ארונופסקי כינה זאת "טרגדיה נוראה":
טרום-הפקה
ארונופסקי החל לקדם את הפקת "המעיין" מיד לאחר צאתו לאקרנים של סרטו הקודם, רקוויאם לחלום, בשנת 2000. באפריל 2001 הוא נכנס למשא ומתן עם אולפני ההפקה ווילג' רודשואו והאחים וורנר על מנת לביים את הסרט (אז ללא שם) כאשר בכוונתו ללהק את בראד פיט לתפקיד הראשי. רקוויאם לחלום הוקרן בפני פיט, וניתן לו התסריט הראשוני לסרט העתידי.
ארונופסקי התכונן להפקה על ידי נסיעה יחד עם צוותו לאמריקה המרכזית שם פגש מומחים לתרבות המאיה איתם התייעץ, ובחן את הריסות העיר הקדומה פלנקה שבמקסיקו. הקבוצה סיירה גם בטיקאל, עיר הנמצאת באמצע הג'ונגלים שבצפון גואטמלה ובה צולמו חלקים מהסרט מלחמת הכוכבים 4. נוסף על הטיול, הוקרנו בפני הצוות הסרטים "אגירה: זעם האל" ו"ההר הקדוש" על מנת לתת להם השראה לעיצוב יער הגשם עבור הסט של הסרט.
בלא התראה, בראד פיט, אשר בקשותיו לשינויים בתסריט לא נענו, עזב את ההפקה שבעה שבועות לפני יום הצילומים הראשון. פיט עזב על מנת לגלם את דמותו של אכילס בסרטו של וולפגנג פטרסן "טרויה". בעוד הסטודיו מאיים לבטל את הפרויקט, שלח ארונופסקי את התסריט לשחקן ראסל קרואו כמחליף אפשרי עבור פיט. קרואו, שהיה מותש מצילומי הסרט "אדון ומפקד", סירב להצעה. בספטמבר 2002 הודיע ג'ף רובינוב, יו"ר מחלקת ההפקה של האחים וורנר, כי ההפקה מבוטלת. בלאנשט קיבלה פיצוי על זמנה באוסטרליה וחברי הצוות המקומי קיבלו הודעה על פיטוריהם. הסט שנבנה עבור הפקת הסרט, בתוכו מקדש מאיה בן עשר קומות, נמכר במכירה פומבית יחד עם אביזרי הפקה נוספים.
ארונופסקי החל בפיתוח של סרטים אחרים, אך התקשה לזנוח את "המעיין" אליו חש קרוב מבחינה יצירתית. ללא סטודיו ושחקן, הוא החליט לכתוב גרסה "ללא תקציב" לסרט בהתבסס על ניסיון ההפקה הקודם שלו עם סרטים בעלי תקציב נמוך. בנוסף, הוא הוציא רומן גרפי בעל אותו השם. בפברואר 2004 החליטו בחברת האחים וורנר לחדש את הפרויקט והחלו במגעים עם השחקן יו ג'קמן בהחלפת פיט בתפקיד הראשי. הסרט קיבל אור ירוק נוסף עם תקציב של 30 מיליון דולר, שניתן בחלקו בשל הסכמתו של הבמאי לוותר על חלקים בתסריט שהיו יקרים מדי להפקה. באוגוסט הצטרפה לפרויקט רייצ'ל וייס שמילאה את מקומה של בלאנשט. הצילומים נמשכו 60 ימים בתחילת שנת 2005 והתקיימו בעיקר באולפנים במונטריאול.
ליהוק
ארונופסקי ראה את יו ג'קמן מבצע את תפקיד פיטר אלן במחזמר הברודוויי "הנער מאוז" והתרשם מביצועיו. הבמאי נפגש עם השחקן, שחיפש באותה התקופה אחר "תפקיד שיכול להראות ממדים רבים", וליהק אותו לתפקיד הראשי בסרט. ג'קמן כיכב קודם לכן בתפקיד דמותו השרירית של וולברין בסדרת הסרטים אקס-מן ועבור "המעיין" הוא נדרש לאמץ מבנה גוף דומה: הוא תרגל טאי צ'י במשך שבעה חודשים עבור הצגת גופו למשך חצי דקה על המרקע ויוגה במשך יותר משנה על מנת להציג את תנוחת הלוטוס המופיעה בסצנות בחלל. עבור אותן סצנות בהן הוא נראה מרחף באוויר הושקע ג'קמן בבריכת שחייה ונקשר לרתמות שסובבו אותו 360 מעלות על מנת שבגדיו ייראו כמרחפים מעליו בחופשיות.
בתהליך למידת התסריט צפה ג'קמן בניתוח הסרת גידול סרטני של אישה שסבלה מסרטן המוח, ונחרד לגלות דמיון בינה ובין אשתו: על מנת לגלם את שלוש הדמויות של הסרט תרגל השחקן יציבה שונה עבור כל דמות; עבור הקונקיסטאדור היה ג'קמן זקוף ושעון קדימה כדי לדמות טבע בלתי-ניתן לעצירה. עבור המדען היה ג'קמן רכון קדימה כמתמקד בעבודתו, משווה לדמות אופי של איש "הנושא את העולם על כתפיו". עבור דמות הנוסע בחלל ג'קמן למד את עקרונות ההתנהלות לפי הזן בודהיזם.
ג'קמן הציע לארונופסקי ללהק את רייצ'ל וייס לתפקיד האישה הראשי. הבמאי, אשר היה במערכת יחסים עם השחקנית, חשש להראות למנהלי האולפנים סימנים לפיהם הוא מעדיף אותה על פני אופציות ליהוק אחרות. עם המלצתו של ג'קמן הוחלט לבסוף ללהק את וייס לגילום דמויותיהם של איזי ואיזבלה. עבור התפקיד שלה קראה וייס אודות מחלות סופניות ונפגשה עם אנשים הסובלים ממחלות כאלו. השחקנית גם ביקרה במוסדות רפואיים בהם שהו אנשים צעירים הנוטים למות ונמצאים תחת טיפול פליאטיבי. על הקושי בתקופה זו אמרה וייס: "היו כמה ימים בהם הייתי במצב בו יכולתי לומר 'אני מוכנה לעזוב עכשיו'."
בסרט משחקים גם אלן בורסטין בתור ד"ר ליליאן גוזטי, המעסיקה של טומי הנוירולוג, ומארק מרגוליס בתור הכומר אווילה המתלווה למסעו של תומאס הקונקיסטאדור. בורשטיין ומרגוליס הופיעו בסרטו של ארונופסקי רקוויאם לחלום, ואת התפקידים ב"המעיין" כתב ארונופסקי עבורם. שון פטריק תומאס, דונה מרפי, ואית'ן סופלי לוהקו לתפקידי עוזרי המעבדה של טומי. קליף קרטיס לוהק לתפקיד קפטן אריאל, קונקיסטאדור נוסף, וסטיבן מק'האטי לוהק לתפקיד האינקוויזיטור סילסיו; קנאי דתי המאיים על כס המלכה הספרדית. שבעים ניצבים לוהקו כלוחמי המאיה, עשרים מתוכם בעלי רקע גואטמלי וצאצאי המאיה. אחד מתוך העשרים היה מנהיג רוחני בפועל, והוא לוהק לתפקיד כהן המאיה בסרט.
עיצוב
הסט בו צולם הסרט נבנה על ידי מעצב ההפקה ג'יימס צ'ינלונג וצוותו באולפן במונטריאול, להוציא את הסצנות שצולמו במוזיאון ובחווה. הסט כלל את הג'ונגל בו צולמו סצנות המאה ה-16 ואת החללית דמוית הבועה והעץ הענק שבתוכה. החללית הוצבה אל מול מסך ירוק והצוות תלה חומרים צבעוניים מחזירי אור בצבעים ירוק, שחור, זהב וכסף, אשר נעו בשלושה מסלולים מעגליים מסביב לסט. החומרים הופרדו במחיצות ואור הוקרן על החומרים השונים בהתאם לצבע המבוקש. צבע כסף שימש עבור הסצנות בהן החללית עברה בין הכוכבים, וצבע זהב שימש בסצנות בהן נכנסה החללית אל תוך הערפילית.
ב"המעיין" עץ החיים הוא אלמנט עיצובי מרכזי בכל אחת משלוש התקופות המוצגות בסרט. העץ מבוסס על מושג הספירות בקבלה המסמלות כוחות שונים של האלוהות. עץ הספירות, אשר לפי הפולקלור גובהו מאתיים עד שלוש מאות מטר, היה צריך לעבור עיצוב מחודש על מנת להיכנס לפריים מצלמת הקולנוע. חתיכות של סחף וענפים מעצים אמיתיים נאספו באזור הצילומים בקנדה על מנת לבנות את ענפיו ושורשיו של העץ, ותבניות מתכת הוכנו מהן על מנת לבנות את גוף העץ. לדבריו של ג'יימס צ'ינלונג, תהליך בניית העץ עצמו, שהיה חלק מסט עצום המוקף במסכים ירוקים, לווה בבעיות לוגיסטיות משמעותיות בשל התקציב הנמוך שניתן לפרויקט בפעם השנייה שאושר (תקציב שהיה נמוך בחצי מזה המקורי). תכנון הסט של העץ עצמו היה שיתוף פעולה בין צ'ינלונג לבין ארונופסקי יחד עם צלם הסרט מתיו ליבטיק. השלושה שיתפו פעולה בעיצוב על מנת ליצור את הסט הרצוי, ובמיוחד על מנת לתכנן את המרווח היחסי שבינו לבין דפנות החללית הנושאת את האסטרונאוט. ארונופסקי תיאר את התקופה בה מתרחשת עלילת האסטרונאוט כמחווה אומנותית לשירו של דייוויד בואי "Space Oddity" ("תעלומה בחלל"), ושמו של האסטרונאוט הוא 'טום' בדומה לאסטרונאוט האבוד בחלל המתואר בשיר. ההשראה לעיצוב החללית בה נוסע האסטרונאוט עם העץ בחלל נבעה ממחקר שערך השותף לכתיבת התסריט, ארי הנדל, על ביוספירות שונות כגון המבנה "ביוספרה 2" שבאריזונה. בהתייחסו לכך שהחללית מעוצבת כעשויה מזכוכית אמר ארונופסקי: "אין שום סיבה שחללית תהיה בנויה כמו משאית ענקית בחלל".
ארונופסקי וצלם הסרט מתיו ליבטיק החליטו להשתמש בפלטת צבעים מוגבלת עבור הסרט, גישה אומנותית שהחלה כבר בסרטיו הקודמים של ארונופסקי אשר גם אותם צילם ליבטיק. ב"המעיין", הצבעים העיקריים הם זהב ולבן. צבע הזהב "מסמל את שבט המאיה, מעין זהב של שוטים, אמת שהיא שקר"; ארונופסקי הסביר את הבחירה: "כאשר אתה רואה זהב, הוא מייצג חומרנות ועושר וכל אותם דברים המסיחים את דעתנו מן המסע האמיתי בו אנחנו נמצאים." לבן נבחר על מנת לייצג תמותה ואמת. דמותה של איזי היא לבנה, והיא לובשת לבן או מוקפת בלבן על מנת להעצים את הצגתה בהקשר זה. צבעים משניים הם ירוק, המייצג את החיים, ואדום, המייצג מוות.
במאי הסרט השתמש גם במבנים גאומטריים זהים על מנת להבדיל בין שלוש העלילות, והצורות מהוות מוטיב חוזר ויזואלי בכל אחת מהן מבחינת קומפוזיציה ואלמנטים ויזואליים נוספים; סיפורו של הקונקיסטאדור בן המאה ה-16 משקף צורות של משולש דרך פירמידות וקונסטלציות משולשות. סיפורו של המדען בן המאה ה-21 משקף מלבנים כדלתות, חלונות ומסכי מחשב. סיפור מסעו המהורהר של האסטרונאוט בן המאה ה-26 משקף מעגלים באמצעות החללית וגופים שמימיים הנעים דרך קבע מסביבה.