cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב פליאר
ביוגרפיה
במהלך סיבוב הופעותיו בארצות הברית ביצע את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 מאת רחמנינוב עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של לאונרד ברנשטיין.
יעקב פליאר נפטר בשנת 1977 במוסקבה בגיל 65. הוא נקבר בבית העלמין קונצבסקויה.
טוסיה אלטמן
טוסיה טאובה (טובה יונה) אלטמן (24 באוגוסט 1918, ליפנו, פולין – מאי 1943) הייתה חברה בהנהגה המרכזית של "השומר הצעיר" בפולין, לוחמת יהודייה במרד גטו ורשה בתקופת השואה ומסמליו של נופליו.
ילדות ונעורים
נולדה ב-24 באוגוסט 1918 בעיירה ליפנו שבפולין, בת לאנקה (מניה) ילידת וילנה ולגוסטב, שען במקצועו, בן למשפחת חסידים, אחות ליז'יק. למדה בגימנסיה יהודית בעיר הסמוכה ולוצלאווק, בה חוזקו דעותיה הציוניות בהתאם לחינוך שקיבלה בביתה. בהיותה בת 11 הצטרפה לתנועת "השומר הצעיר" ובשנת 1934 קיבלה את הקבוצה הראשונה של בנות בהדרכתה. בקיץ 1938 הצטרפה לקיבוץ ההכשרה בצ'נסטוחובה, אך עוד באותו הקיץ נקראה על ידי ההנהגה הראשית להדריך במושבת קיץ במזרח פולין. בסתיו 1938 הוזמנה להצטרף להנהגה הראשית בוורשה. תפקידה היה תכנון וריכוז הפעילות החינוכית.
כקשרית בארגון היהודי הלוחם
בדצמבר 1939, לאחר שגברה על הקשיים במעברי הגבולות ולאחר מפגש בוולוצלאבק עם משפחתה, חזרה לוורשה כדי להמשיך בפעילות התנועה. בשנת 1941 יצאה לביאליסטוק, לברנוביץ', לקרקוב, לווילנה וללבוב. הייתה הראשונה מקרב חבריה שחזרה מווילנה לוורשה. ב-18 בדצמבר קיבלו חבריה בווילנה גלוית דואר ששלחה, בה דיווחה למרדכי אנילביץ' כי "משפחתנו נמצאת במצב קשה במצב יותר גרוע משתיארת לעצמך". דאגתה למשפחתה שהייתה כלואה בגטו ורשה הטרידה אותה ובמהלך שליחותה לטארנוב שלחה חבילות מזון גם לחבריה בתנועה וגם למשפחתה.
בסוף ינואר 1941 חזרה לוורשה עם מידע על גורל היהודים בשטחי הכיבוש. באחד ממכתביה כתבה: "ישראל גווע לעיניי, ואני פוכרת ידיים ואיני יכולה לעזור לו. הניסית פעם להטיח ראש בכותל? יש לי רק תשוקה אחת, להודיע לעולם כי ישראל כה חולה...". ב-7 באפריל 1942 כתבה את מכתבה האחרון, שהיה מיועד לאדם רנד, חבר התנועה. במכתב ביטאה את תחושת חוסר האונים מול ההרס והמוות להם הייתה עדה. ההיסטוריון פרופסור ישראל גוטמן, ניצול השואה, כתב עליה:
לוחמת במרד גטו ורשה
ב-28 ביולי 1942, עם הקמת הארגון היהודי הלוחם, נשלחה יחד עם פרומקה פלוטניצקה, אריה וילנר ולאה פרלשטיין לצד הארי של ורשה להמשיך בתפקידה כקשרית במחתרת. בחירתה לשליחות בצד הארי ליצירת קשרים עם המחתרות הפולניות הייתה טבעית: היא הייתה דמות מרכזית ב"השומר הצעיר", דוברת פולנית רהוטה, חברותית ומנוסה בחיים שמחוץ לחומות, בדרכי הקיום וההישרדות בצד הארי. במסגרת פעילות זו הבריחה נשק, הוציאה קבוצות חברים לשורות הפרטיזנים מהגטו, עזרה לפליטים להתחבא, העבירה כספים והעבירה חברים לוורשה.
ב-1943 חזרה לגטו עם טמה שניידרמן. נלכדה והובלה לגירוש, אך הצליחה לברוח בעזרת שוטר יהודי שהכיר אותה. לחמה במרד גטו ורשה שפרץ באפריל עם ההנהגה הראשית שנמצאה בבונקר ברחוב מילא 18. העבירה ידיעות, הערכות מצב ותביעות נשק. מדי פעם יצאה מבונקר המפקדה, חמושה באקדח וברימונים, למשימות חילוץ שונות.
ב-8 במאי 1943 התגלה הבונקר. אף על פגיעה ברגלה ובראשה הצליחה להימלט דרך תעלות הביוב והסתתרה בבית החרושת לצלולואיד יחד עם לוחמים יהודים נוספים. ב-24 במאי 1943 פרצה שרפה בבית החרושת. אלטמן, שנכוותה בשרפה, ברחה יחד חברה בשם שפרה, אך שתיהן נלכדו על ידי המשטרה הפולנית ונמסרו לידי הגסטאפו. היא מתה מפצעיה, ככל הנראה ב-26 במאי 1943, והיא בת 25.
הנצחה
כשנודע בארץ ישראל על מותה כתב נתן אלתרמן את השיר "נערה עבריה", שפורסם ב"טור השביעי" בעיתון "דבר" ב-4 ביוני 1943. השיר הוא הספד על טוסיה אלטמן וצביה לובטקין, שלפי הידיעות נהרגו במהלך מרד גטו ורשה. זמן קצר אחר כך התברר שהידיעות שהתקבלו לא היו מדויקות או לא נכונות. טוסיה אלטמן לא נהרגה במהלך המרד אלא אחרי שנתפסה על ידי הגרמנים וצביה לובטקין נשארה בחיים. בשיר תיאר אלתרמן נערה עבריה בשמלה צחורה שאחזה בנשק אבל לא נטשה את תפקידיה בבית.
בדצמבר 1945 הקימו פליטים יהודים במחנה העקורים לנדסברג שבגרמניה את "קיבוץ לוחמי הגטאות על שם טוסיה אלטמן".
ב-1949 הקימו ניצולים מתנועת "השומר הצעיר" בפולין את הגרעין על שם טוסיה אלטמן. חברי וחברות הגרעין נמנו עם מייסדי קיבוץ גזית.
על שמה "קן השומרים", ברחובות, הקן העירוני הוותיק ביותר של תנועת השומר הצעיר.
האנדרטה יד לילדי הגולה שבקיבוץ משמר העמק הוקמה בהשראת מכתבה האחרון של טוסיה אלטמן לקרוביה בארץ. משפט מן המכתב מונצח באנדרטה: "ישראל אובד לעיני. אני פורשת כפי וקצרה ידי מהושיע. הושיעו!".
סרגיי למשב
סרגיי למשב (ברוסית: Сергей Яковлевич Лемешев; 10 ביולי 1902 - 26 ביוני 1977), זמר אופרה סובייטי. הוא זכה בפרס סטלין (1941) והוענק לו התואר האמן העממי של ברית המועצות (1950).
חייו
סרגיי למשב נולד בכפר קטן במחוז טבר. לאחר סיום בית הספר נשלח לסנקט פטרבורג ללמוד סנדלרות. לאחר מהפכת אוקטובר חזר לטבר. למשב התחיל לשיר במקהלה של חובבים.
בשנת 1921 הוא התחיל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה. כבר במהלך הלימודים התחיל לשיר אריה של לנסקי באופרה יגבני אונייגין. זו הייתה האריה הידוע שלו והוא שר אותה מעל 500 פעמים. לאחר סיום הלימודים הוא שר באופרות של יקטרינבורג, טיפליס ועוד. בשנת 1932 למשב הוזמן לתיאטרון בולשוי. תוך זמן קצר הוא התקדם לטנור הראשי והיה בין הזמרים המובילים עד לשנת 1956.
בשנת 1939 הוא הצטלם בסרט מוזיקלי "הסיפור המוזיקלי" על נהג מונית שהפך לזמר אופרה.
במהלך מלחמת העולם השנייה למשב חלה אך השתקם. בשנת 1947 למשב הופיע באופרה של ברלין.
בשנת 1968 למשב פרסם ספר אוטוביוגרפי. הוא נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
למשב היה נשוי 6 פעמים, עם אשתו האחרונה חי 27 שנים.
רפרטואר
על פי הרוב למשב היה שר אופרות רוסיות אך גם לא מעט צרפתיות וקצת איטלקיות וגרמניות. כמעט את כל האריות הוא ביצע ברוסית. להלן רשימה חלקית:
קהילת יהודי בילה צרקווה
הקהילה היהודית בעיר בילה צרקווה (עיר שנקראה בעברית "שדה לבן" וביידיש - "שווארצע טומאה") נוסדה בסוף המאה ה-16. בשנת 1646 ישבו יהודים ב־100 מתוך 800 בתיה. בגזרות ת"ח נחרבה הקהילה. באמצע המאה ה-18 פגעו בה ההיידמקים, אך היא שבה והתחדשה. בשנת 1765 נמנו בסביבתה 1,876 יהודים משלמי מס גולגולת, וב-1847 - 6,650 יהודים.
כמו כן, בעל המרפא לנפש, הרב רפאל בן הרב זכריה מענדיל, העיד על עצמו שהתגורר למשך פרק זמן מסוים בחייו בשדה לבן.
שושלת אדמו"רי לויעב הנהיגו עדתם בעיר, בין השנים תרס"ו-תרס"ז גר בעיר האדמו"ר מרדכי טברסקי מלויעב, ובין השנים תרס"ז-תש"א הנהיג שם בנו רבי שלום יוסף טברסקי מלויעב שדה לבן.
רבים מיהודי בילה צרקווה תרמו במאבק גם נגד הבריטים בתקופת קום המדינה למשל כמו ישראל פריצקר.
בשנת 1823 נפתח בעיר בית דפוס עברי, אשר נודעו ממנו שני ספרים חסידיים. מאוחר יותר נדפסו בעיר עוד שני ספרים עבריים, בשני בתי דפוס שונים.
עם התפתחות המסחר הפכה העיירה לעיר. בשנת 1897 חיו בה 18,720 יהודים (54% מהתושבים), ובשנת 1926 15,624 יהודים (36.4% מהתושבים). עם כינון השלטון הסובייטי באוקראינה ב-1918, וחרף פוגרומים בהם נרצחו כ-300 יהודים בעיר, השתלבה הקהילה היהודית היטב בכל תחומי החיים והפעילות בעיר.
בעת מלחמת העולם השנייה נטלו יהודי המקום חלק פעיל ביותר בקרבות להדיפת הפלישה הגרמנית. באוגוסט ובספטמבר 1941 רצחו הנאצים כ-3,600 מיהודי העיר שנותרו בה, לאחר שרוכזו במחנה שבויים.
בילה צרקווה היא עיר הולדתם של הסופר והמשורר יעקב שטיינברג, ושל החזן הנודע יוסף (יוסל'ה) רוזנבלט והחזן פנחס מינקובסקי, וכן נולד בה משורר היידיש והבמאי משה ליפשיץ.
בשנת 2003 חודשה פעילות הקהילה היהודית, וכרב העיר מכהן הרב מאיר הולצברג, נציג חב"ד.
דארן דיי
דארן קיף דיי (נולד ב-30 בנובמבר 1960) הוא שחקן כדורסל עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA, איטליה, צרפת ובישראל. גובהו 2.03 מטרים.
ביוגרפיה
דיי נולד בעיר דה מוין, במדינת איווה, שבארצות הברית. שיחק בתפקידים סמול פורוורד וכקלע. בשנת 1979 השתתף באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בסלבדור (ברזיל) וזכה עם ארצות הברית במדליית הזהב. בשבעה משחקים קלע 8.6 נקודות בממוצע למשחק. למד במכללת UCLA בשנים 1979–1983, ובכל שנותיו במכללה שיחק בממוצע 24.6 דקות למשחק וקלע בממוצע למשחק 10.1 נקודות. בשנת 1983 נבחר בסיבוב השלישי בדראפט ה-NBA במקום 57 על ידי וושינגטון בולטס. לאחר שלוש שנים בשורות הבולטס, עבר לשיקגו בולס בה שיחק משחק אחד בלבד ועבר לבוסטון סלטיקס. בסך הכל שיחק 5 שנים בNBA משחקים וב-328 משחקים קלע בממוצע 6.8 נקודות למשחק.
ב-1988 עבר לשחק באיטליה ובסך הכל שיחק באיטליה 6 עונות: 4 עונות בסקבוליני פזארו, ו-2 עונות במונטפסקי סיינה. דיי שיחק לצידם של וולטר מניפיקו, דומיניק זמפוליני, אריו קוסטה ודרווין קוק וזכה עם פזארו באליפות איטליה בעונת 89/90, ובגביע האיטלקי בעונת 91/92. כמו כן הגיע עם הקבוצה פעמיים לגמר גביע קוראץ'. ב-1994 עבר לשחק בישראל. הוא שיחק שנה אחת בהפועל גליל עליון, ועונה לאחר מכן בפו אורטז הצרפתית. בשנת 1996 הצטרף למכבי ראשון לציון ובתום העונה פרש ממשחק. בשתי העונות ששיחק בישראל קלע 556 נקודות.
מלקולם דראמונד
מלקולם סיריל דראמונד (באנגלית: Malcolm Cyril Drummond 24 במאי 1880 – 10 באפריל 1945) היה צייר ומדפיס אנגלי, שנודע בזכות ציוריו של סצינות עירוניות. בהשפעת הפוסט-אימפרסיוניסט וולטר סיקרט, הוא היה חבר בקבוצת קמדן טאון וקבוצת לונדון.
ביוגרפיה
דראמונד נולד בבוי היל, ליד מיידנהד, ברקשייר, בנו של הכומר קאנון ארתור היסלופ דראמונד (1843–1945) ואנה הרייט דודסוורת'. מלקולם התחנך בבית הספר בברמינגהאם ולמד היסטוריה בכרייסט צ'רץ, אוקספורד. לאחר שנה שעבד אצל לורד פברהם כמנהל אחוזות למד בבית הספר לאמנות סלייד בין השנים 1903–1907, ואצל וולטר סיקרט בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר בין השנים 1908–1910.
הוא נהפך לחבר בקבוצת רחוב פיצרוי של סיקרט שהוקמה בשנת 1907 בבית מול הסטודיו של סיקרט עצמו. הם נפגשו פעם בשבוע בכל שבת, הציגו ציורים והעבירו ביקורת על העבודות שהוצגו. הקבוצה כללה גם את ספנסר גור, הרולד גילמן, נאן האדסון, אתל סנדס, וולטר ראסל, ויליאם רוטשטיין, ואלברט רוטנשטיין. זאת הייתה הקבוצה הראשונה ברצף של קולקטיבים דומים שקיימו ציירים לאורך המאה ה-20 שריכזו את מאמציהם בסגנון ובשיטות מודרניות.
לאחר מכן הוא היה חבר מייסד בקבוצת קמדן טאון בין השנים 1911–1913, שהוקמה כדי להציג תערוכות.
מאז ומתמיד היו מתחים בקבוצה בין סיקרט לבין אלה שמחו על נוכחות חברותיו. אחת ההשפעות של הדרת הנשים בקבוצה באותה העת הייתה הגדלת תפוקת ציורי הנוף הלונדוני תוך התנסות בצבעוניות עזה.
דראמונד היה גם חבר מייסד בקבוצת לונדון בשנת 1914, ושימש כגזבר שלה בשנת 1921 והציג איתה עד 1932.
השנתיים שלאחר מלחמת העולם הראשונה היו פרודוקטיביות ביותר עבור דראמונד: הוא צייר מספר סצינות בפאלמס דה דאנס ובבית המשפט בלונדון. הוקמה ועדה מיוחדת עבור ציור מזבח הלב הקדוש של פטרוס הקדוש, באדינבורו.
הוא לימד בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר עד שעזב את לונדון כדי לחזור לברקשייר בשנת 1931 בעקבות מות אשתו הראשונה זינה ליליאס אוגילווי, שהייתה גם אמנית/מאיירת מוכשרת ועבדה תחת שם העט של אלכסינה. היא איירה, בין השאר, את הספר "ההיסטוריה הכללית של הפיראטים" מאת סרן צ'ארלס ג'ונסון, עם הקדמה, מאת פיליפ גוס.
זינה הייתה גם פסנתרנית שהופיעה באולם וויגמור והייתה נערצת על ידי וולטר סיקרט וקלייב בל.
מלקולם וזינה חלקו תשוקה לאמנות ולמוזיקה ועבדו יחד בסטודיו של מלקולם, וכן ביצעו ערבים מוזיקליים יחד בבית, מלקולם ליווה את זינה בכינור.
בשנת 1937 איבד את הראיה בעין אחת, ואבד את ראייתו ב־1942.
מועצת האמנויות העלתה מופע רטרוספקטיבי בלונדון בין השנים 4–1963.
Shawn Mendes: The Tour
Shawn Mendes: The Tour היה סיבוב ההופעות השלישי של הזמר הקנדי שון מנדס, על מנת לקדם את אלבום האולפן השלישי שלו, Shawn Mendes שיצא בשנת 2018. סיבוב ההופעות החל באמסטרדם ב-7 במרץ 2019, והסתיים במקסיקו סיטי ב-21 בדצמבר 2019.
רקע ופיתוח
לאחר ההכרזה על אלבום האולפן השלישי שלו, Shawn Mendes, מנדס הודיע שהוא ייצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלו. תאריכים למופעים הוכרזו לראשונה לאירופה וצפון אמריקה ב-8 במאי 2018. בגלל הביקוש הרב, נוספו תאריכים נוספים לאמסטרדם, דבלין ולונדון. ב-17 ביולי 2018 הוכרזו התאריכים למופעים באוקיאניה. תאריכים נוספים נוספו במלבורן ובסידני בגלל הביקוש הרב. ב-3 בדצמבר 2018, מנדס הודיע כי יבצע את מופע האצטדיון הראשון שלו בעיר הולדתו טורונטו. תוך דקות ספורות כל כרטיסי המופע נמכרו, ובכך הפך להופעה הגדולה ביותר שלו עד כה.
ב-16 בינואר 2019 הוכרזו תאריכים למופעים באמריקה הלטינית. תאריכים נוספים בסאו פאולו, בואנוס איירס, סנטיאגו ומקסיקו סיטי נוספו עקב הביקוש הרב. ב-21 בפברואר 2019, מנדס הודיע כי הזמרת אליסיה קארה, תהיה מופע החימום שלו באירופה ובתאריכים נבחרים בצפון אמריקה. הוא הוסיף גם 16 מופעים נוספים בצפון אמריקה שכללו תאריכים חדשים באדמונטון, ססקאטון, וויניפג, מילווקי, אוטווה, קולומבוס, פילדלפיה, שני מופעים באונקסוויל, והופעות נוספות ברוזמונט, לוס אנג'לס, אוקלנד, ניוארק, בוסטון, מונטריאול, וברוקלין. ב-28 במרץ 2019, מנדס הכריז על צמד הקאנטרי האמריקאי דן + שי כמופע החימום בהופעות המתוכננות באוקיאניה, למעט המופעים העתידים להתקיים בבריזביין ואוקלנד שבהם יופיע הזמר-יוצר האוסטרלי רואל. ב-22 באפריל 2019, הוכרזו תאריכים למופעים באסיה. ב-28 במאי הודיע מנדס על אליסיה קארה כמופע החימום למופעים העתידים להתקיים בקנדה, מה שהפך את קארה למופע החימום של כל המופעים שהתקיימו בצפון אמריקה.
תגובות המבקרים
בסקירה חיובית גרמה וירטו כתבה לעיתון הגרדיאן והעניקה למופע ארבעה מתוך חמישה כוכבים. בסקירה נאמר כי "העלייה הבלתי ניתנת לעצירה של הזמר הקנדי ממשיכה עם סדרה של בלדות חשופות ומחוות רומנטיות מפוארות", עבור המופע שנערך בגלאזגו.
רשימת שירים
רשימת השירים הזו מייצגת את המופע שנערך ב-6 ביולי 2019 בלוס אנג'לס. ואינה מייצגת את כל ההופעות לאורך כל סיבוב ההופעות.
גיבורים להשכרה
גיבורים להשכרה (באנגלית: Heroes for Hire) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Power Man and Iron Fist #54 מדצמבר 1978, ונוצרה בידי הכותב אד הניגן והמאייר לי אליאס.
כשמה, קבוצה זו היא קבוצת גיבורי-על העובדת בתשלום, אך לעיתים עוזרת במקרים אחדים ללא תשלום. מייסדי הקבוצה היו לוק קייג' ואיירון פיסט, שלפני הקמת הקבוצה היו צמד גיבורי-על שותפים שעבדו בתשלום. מבין חברי הקבוצה הבולטים ניתן למנות את מיסטי נייט, קולין וינג, טיגריס לבן, פלקון, המעניש, מון נייט וספיידרמן. בינואר-מאי 2012 נכתבה מיני-סדרה בשם "נבלים להשכרה", המספרת על גרסת נבלי-על לקבוצה זו.
פאוור מן ואיירון פיסט
בשל היקף מכירות נמוך, הרצת לוק קייג'/פאוור מן שונתה להרצת "פאוור מן ואיירון פיסט", כדי להגדיל את המכירות לאור הפופולריות של איירון פיסט/דני ראנד. הצמד היו באופן לא-רשמי קבוצת גיבורים להשכרה הראשונה, ובאופן רשמי בהצטרפותו של עורך-הדין ג'רין הוגארת'. ההרצה והשותפות נמשכה עד חוברת #125, בה קייג' הואשם במותו לכאורה של ראנד.
כרך ראשון
כתוצאה ממותם לכאורה של גיבורי-על רבים באירועי "אונסלוט", הכותב ג'ון אוסטרנדר והמאייר פסקואל פרי יצרו בשנת 1996 הרצה חדשה לקבוצה למילוי הרווח שנוצר במכירת החוברות. העלילה היא הקמת צוות חדש בידי איירון פיסט וג'ים האמונד, שכלל בין היתר את קייג', האביר השחור, הרקולס, הענקית הירוקה, איש הנמלה ודדפול. כמפקדה, הקבוצה השתמשה במשרדי תאגיד אורקל בע"מ - תאגיד אותו נאמור הקים וניהל. ההרצה נמשכה 19 חוברות לפני שבוטלה.
כרך שני
הרצה זו נכתבה כספין אוף של אירוע "מלחמת אזרחים", ונכתבה לראשונה בשנת 2006 בידי הכותבים ג'סטין גריי וג'ימי פלמיוטי, באיורו של בילי טוצ'י. טוצ'י הוחלף בפרנסיס פורטלה בחוברת החמישית, שהוחלף לאחר חוברת אחת באלברו ריו. בחוברת הבאה הצטרף זב וולס לצוות הכותבים, ובחוברת שאחריה פאלמיוטי וגריי עזבו. בחוברת הבאה וולס הוחלף בקליי מאן, ובחוברת הארבעה-עשר אלווין לי הצטרף כמאייר שני. הסדרה בוטלה בחוברת החמישה-עשר, כחלק מאירועי "מלחמת-עולם הענק הירוק".
עלילה
הקבוצה מגלה פעולה בשוק-השחור, במהלכה הושתלו בכמה וכמה פושעים איברים שנלקחו מחייזרים מגזע הסקרול, מה שנותן למושתלים יכולת שינוי-צורה. הקבוצה נאלצה להילחם באויבתה הישנה של מיסטי נייט, ריקדונה, וצוותה הקטן של נבלי-העל, וזאת תוך כדי קרב נוסף נגד הפושעים בהם הושתלו איברי-הסקרול. לאחר הרפתקאות אלו, הצוות נגרר לעימות נגד אדם-קוף, החבלנית, גרים ריפר, קבוצת "המנהיגים" והדום-בוטים, מה שהוביל למותן של החבלנית ואורקה.
בעקבות מפגש עם הדינוזאור השטני ומון-בוי בארץ הפראית, הקבוצה ומון-בוי נלכדו בספינתם של הענק הירוק והוורבאונד, וזאת במהלך מתקפתם. האמבאג נעשה נגוע בחוצן מגזע הדוגרים, מה שגרם לו לבגוד בצוות ולגרום לעינוין של וינג וטרנטולה. הן ניצלו בידי שאר הצוות, וכנקמה, שאנג-צ'י הרג את האמבאג. הצוות מתפצל; פלדין חוטף את מון-בוי עבור התשלום שהוצע על לכידתו, ובדרך מביס את החתולה השחורה; שאנג-צ'י מחלץ את טרנטולה מהמקום והם בורחים; ולאחר ריב ביניהן, קולין וינג עזבה את מיסטי נייט לבדה, מה שמסמן את פירוק הצוות.
כרך שלישי
בשנת 2010, מארוול קומיקס השיקה את הכרך השלישי לסדרה, ששימש כמעין המשך לאירועי "ארץ הצל". בגרסה זו, הצוות פעל יותר כארגון מאשר צוות, בניגוד לכרכים הקודמים. חברי הצוות הראשוניים כללו את מיסטי נייט, פלקון, האלמנה השחורה, מון נייט, אלקטרה, המעניש, איירון פיסט, סילבר סייבל וגוסט ריידר. ספיידרמן הצטרף בחוברת השישית ועזב בחוברת השמינית, ואילו הגרגויל והתכריך הצטרפו בחוברת התשיעית כחלק מאירועי "הפחד עצמו". הצוות התפרק בחוברת Villains for Hire #0.1, כדי לפנות מקום לצוות "נבלים להשכרה".
עלילה
באירועי "ארץ הצל" בעקבות הגילוי שנינג'ות היד מנסות לחסל חברי מאפיה, מיסטי נייט, פלדין, התכריך וסילבר סייבל התאגדו כדי להילחם בהם. מיסטי נייט, שנשלטה בידי אדון הבובות והאיש הסגול, הרכיבה את הצוות אך נשארה מאחור כמפקחת בגלל הריון מדומה לאיירון פיסט שנוצר בידי מאסטר הבובות והאיש הסגול. דבר זה גרם לה להחלטות קיצוניות, ביניהן צירופו של המעניש לקבוצה. כאשר היא הוצאה מהשליטה בידי איירון פיסט ופלדין נוצרו מתחים בצוות, אך הם נפתרו.
במהלך אירועי "אי העכביש", הקבוצה הוזעקה בידי ראש-העיר ג'יי ג'ונה ג'יימסון לעזור בהסגר על מנהטן, וזאת בעקבות התפשטות מגפה המעניקה לאנשים את כוחות העכביש של ספיידרמן בנוסף לכמה מאפייני עכביש חיצוניים. הם נלחמו בנבלי-על מעברו של קייג', והם כמיסטרו, נייטשייד, קוטונמאות' ומיסטר פיש. בסופו של דבר, הצוות התפרק.
נבלים להשכרה
עם פירוק "גיבורים להשכרה", האיש הסגול ומוטאנטית בשם "ציידת-הראשים" הרכיבו צוות של נבלי-על להשכרה, שכלל את אוולאנש, דת'סטוקר, שוקר ונגע העולם התחתון. נבלים להכרה נלחמו בצוות נבלי-על שני בהנהגת מיסטי נייט, שכלל את קרוספייר, נייטשייד, בומבשל וטייגר שארק. בעוד האיש הסגול צירף את בושמאסטר לצוותו, טייגר שארק ובומבשל עזבו את מיסטי נייט בעוד ספיד דימון וליידי סטילט-מן הצטרפו אליה. במהלך פשיטת נבלים להשכרה על בסיס הצוות של מיסטי נייט, ליידי סטילט-מן עורקת לצד של האיש הסגול, יחד עם אדם-קוף, טייגר שארק ובומבשל. צוותה של מיסטי נייט מובס, אך היא חושפת שאימת העולם התחתון היה פלדין, ומגלה כי זכתה לעזרתו של מאסטר הבובות.
האוונג'רס העוצמתיים
בתחילת הרצת "האוונג'רס העוצמתיים" השנייה, נראתה גרסה חדשה של גיבורים להשכרה הכוללת את לוק קייג', טיגריס לבן ופאוור מן. בסופו של דבר, כל חברי הצוות הפכו לחברי "האוונג'רס העוצמתיים" יחד עם ספיידרמן העליון, ספקטרום וספיידר-הירו.
שכירים עבור כסף
כאשר תדמיתו הציבורית והתקשורתית של דדפול גדלה לטובה, הוא הקים צוות גיבורים להשכרה המורכב מאנשים המחופשים לו, על מנת ש"יוכל להיות בכל מקום" בו-זמנית, להגיע לכל אירוע אליו הוא מוזמן וכדי להרחיב את טווח הפעילות שלו מעבר לארצות הברית. הוא העסיק מספר נבלי-עבר וגיבורי-על ושילם להם כדי שיתחפשו לדמותו, וביניהם נמנים סטינגריי, סולו, מאדקאפ, טרור בע"מ, סלפסטיק ופול קילר. לאחר שלוק קייג' סירב להרשות לקבוצה להשתמש בשם "גיבורים להשכרה", דדפול שינה את שמם ל"שכירים עבור כסף". הקבוצה התפרקה במהלך אירועי "מלחמת אזרחים 2". מאוחר יותר, דומינו הקימה מחדש את הקבוצה תחת הנהגתה, כדי לסייע לדדפול לחלץ את נערה נגאסונית נפיצה. בתחילה חברי הקבוצה היו איש המכונה, איש הגורילה וטבח, אך בהמשך הצטרפו לקבוצה גם דדפול, נערה נגאסונית נפיצה והקוף-המכה.
פאבר
פאבר הוא שם משפחה ממקור לטיני שפירושו נפח. שם המשפחה נפוץ בצרפת, באנגליה ובגרמניה.
אלפונסו מרטינז דומינגז
אלפונסו מרטינז דומינגז (בספרדית: Alfonso Martínez Domínguez; מונטריי, נואבו לאון, 7 בינואר 1922 – איבידם, 6 בנובמבר 2002) היה פוליטיקאי מקסיקני, חבר מפלגת המהפכה המוסדית.
בין השנים 1970–1971 הוא היה יורש עצר של המחוז הפדרלי, תקופה בה הואשם על ידי ממשלת מקסיקו בהשתתפות בדיכוי הפוליטי לאחר תנועת 1968 במקסיקו ובטבח יום חמישי בקורפוס. בין השנים 1979–1985 כיהן כמושל מדינת נואבו לאון. הוא זכה לכינוי "הלקונסו" על ידי הקבוצה הצבאית לוס פלקונס.
קריירה פוליטית
הוא כיהן כסגן פדרלי בתקופת הרשות המחוקקת 40 בשנים 1946–1949, בבית המחוקקים 42 בין השנים 1952–1955, ובמהלך בית המחוקקים 46 בין השנים 1964 עד 1967, בה שימש כמנהיג לשכת הצירים הראשונה המונה כמה חברים, בראשות הטקס. כניסתו של גוסטבו דיאז אורדז לנשיא מקסיקו, שבשנת 1968 מינה אותו לנשיא הלאומי של ה-PRI. הוא היה מזכ"ל CNOP בין השנים 1962–1965.
הכשר מצווה
הֶכְשֵׁר מִצְוָה הוא מושג הלכתי שמשמעותו: מעשה שהוא עצמו אינו מצווה אלא הוא הכנה והכשרה של דבר מסוים כדי שיתאפשר על ידו לקיים את המצווה. הביטוי "הכשר" הוא במובן של הכשרת דבר, התקנתו, ועשייתו ראוי למטרתו.
ביאור והגדרת המושג
כל דבר שאינו חלק מקיום המצווה עצמה, אך נצרך לשם קיום המצווה, נקרא "הכשר מצווה". כדוגמה לכך ניתן לראות את בניית הסוכה, שבאה כדי לאפשר את מצוות ישיבת סוכה, וכן את עשיית הציצית והתפילין, שעל ידיהן ניתן ללבוש את הציצית או להניח את התפילין. כך הם גם קניית לולב ואפיית מצות.
עם זאת, ישנם מעשים שאף על פי שהם בעצם הכנה למצוות אחרות, בכל זאת הם נחשבים מצווה בזכות עצמם. לדוגמה, בניין בית המקדש ובדיקת חמץ. על מעשים אחרים יש מחלוקת אם הם מצווה או שרק הכשר מצווה: קידושין, לפי שיטת הרא"ש הם רק הכשר למצוות פרייה ורבייה, ולפי שיטת הרמב"ם, הם בכלל מצווה עצמה. שכן לדעתו מלבד מצוות פרו ורבו, ישנה מצווה נוספת לקדש את האישה בחופה וקידושין. כמו כן בלבישת בגדי כהונה, לדעת הרמב"ם זו מצוות עשה, ולדעת הרמב"ן זו רק הכשר מצווה.
דיני הכשר מצווה
ההבדלה בין "מצווה" ממש ל"הכשר מצווה" נותנת השלכות מעשיות בכמה הלכות. דינים מיוחדים שמאפיינים את המצוות משתנים לעִתים כאשר מדובר רק על "הכשר מצווה".
ברכה
חז"ל תיקנו לומר לפני עשיית המצוות ברכה מיוחדת על קיום המצווה. בירושלמי נאמר כי אף על הכשר מצווה יש לברך ("ברוך ... אשר קידשנו במצותיו וציונו לעשות סוכה", "לעשות לולב", "לעשות מזוזה", וכו'). למעשה, לא נפסק כן בהלכה, ואין מברכים על עשיית המכשיר למצווה, כך למשל במצות סוכה מברכים רק בישיבה בסוכה שזוהי המצווה, ולא בבניית הסוכה שזהו המכשיר למצווה אם כי יש שיטות לפיהן יש לברך על הכשר מצווה שלא ניתן לקיים בלעדיו את המצווה.
כוונה
ישנו כלל הלכתי המכונה "מצוות צריכות כוונה". על פי כלל זה, כדי לצאת ידי חובת מצווה, יש לכוון במחשבתו בעת ביצוע המצווה שמעשהו הוא לשם קיום אותה המצווה. בשונה מהמצווה עצמה, מכשירי מצווה אינם צריכים כוונה. שונים מדין זה הם מכשירי מצווה מסוימים שיש בהם דין מיוחד ליצור אותם "לשמה", דהיינו לשם מצוותם. בכלל זה: ציצית,ותפילין. שונותם אפוא משאר המצוות איננה מדין "מצוות צריכות כוונה", אלא מחובת ייצורם לשם מצווה.
העוסק במצווה פטור מן המצווה
העוסק במצווה אחת והזדמנה לפניו מצווה אחרת, פטור מהמצווה החדשה. כלל זה נקרא "העוסק במצווה פטור מן המצווה". לגבי "הכשר מצווה" קיים נידון האם גם העוסק בהם (כגון שהולך לקיים מצווה) פטור ממצוות אחרות. לרוב הדעות דינם שווה, והעוסק בהכשר מצווה אינו מתחייב במצווה נוספת, אך ישנה דעה (דעת הרשב"ש) שהכשר שונה ממצווה עצמה ואינו פוטר את העושה אותו מהמצווה החדשה.
שבועה לבטל מצווה
אדם שנשבע שלא יעשה מצווה מסוימת, שבועתו לא חלה (כלומר: אינה תקפה מבחינה הלכתית). לדוגמה, אדם שנשבע שלא להניח תפילין, שבועתו לא חלה, וכיון שכך, על אף שלכאורה, על פי שבועתו, אותו אדם נמצא בדילמה, שכן מצד אחד יש לו חובה להניח תפילין ומצד שני יש לו שבועה האוסרת עליו לעשות כן, אין אומרים כן, אלא השבועה לא חלה ואין לו אלא את מצוות הנחת תפילין. לעומת זאת, במכשירי מצווה, ניתן להישבע עליהם, והנשבע שלא יקיים מכשיר מצווה, שבועתו חלה. ולכך הנשבע שלא לקנות תפילין, שבועתו קיימת ואסור לו לקנות תפילין אף אם ימנע על ידי כך מהנחת תפילין.
טעה בדבר מצווה
עבירה שחייבים עליה קרבן, העושה אותה מתוך מחשבה שהוא עושה מצווה (כגון שמל בשבת תינוק שזמן מילתו אינו בשבת, בסברו שזמנו כן בשבת. בלשון התלמוד נקרא "טעה בדבר מצווה"), נפסק בהלכה כי אינו חייב בקרבן. יוצא מכלל זה מי שטעה רק בהכשר מצווה, שחייב בקרבן.
שבת
לגבי מצוות שעשייתם דוחה את השבת, ישנו נידון האם גם מכשיריהם דוחים שבת, האם הם כמצווה ודוחות שבת או שמא לא.
סמר חד
סמר חד (שם מדעי: Juncus Acutus) הוא מין של צמח ממשפחת הסמריים.
סביבת גידול
הסמר גדל בביצות מלוחות ובקרקע כבדה בכל חלקי הארץ פרט למדבר.
תיאור חיצוני
הסמר ירוק כל השנה וגובהו יכול להגיע עד מטר וחצי. גבעולו של הסמר החד הוא קנה בלתי מסועף ובראשו תפרחת מורכבת שבבסיסה עלה מחודד ודוקרני. העלים והגבעולים של הסמר יוצאים היישר מקנה-השורש כלפי מעלה. צורת העלים היא סרגלית והיא מזכירה עלים דגניים.
רבייה
הפצת הזרעים מתבצעת בעזרת הרוח ומגיעה למרחקים גדולים. ובנוסף מתבצעת רבייה וגטטיבית מקנה השורש שמפיצה את הצמח למרחק קצר.
הקורפוס ה-13 (ארצות הברית)
היסטוריה
ב-7 בדצמבר 1942 הוקם הקורפוס ה-13 ברוד איילנד, ולמפקדו מונה אמיל ריינהרדט. ב-2 בדצמבר 1943 מונה אלוואן קלום גילם ג'וניור למפקד הקורפוס, ובנובמבר 1944 נשלח הקורפוס לחזית המערבית כחלק מהארמייה התשיעית. הקורפוס פרץ את קו זיגפריד, והתקדם לנהר הרור. ב-23 בפברואר 1945 לחם הקורפוס באזור קלן, וב-31 במרץ חצה את נהר הריין והמשיך בהתקדמותו לתוככי גרמניה. הקורפוס כבש את הערים כגון וירזן, קרפלד, מרז, הומבורג, מינסטר, והנובר, ולבסוף נעצר בעיר טאנגרמינדה שעל נהר האלבה במרחק 50 ק"מ מברלין.
עם סיום המלחמה שוחררו חיילי הקורפוס, והמפקדה עברה לקליפורניה, וב-25 בספטמבר 1945 פורק הקורפוס.
הר בופורט (קנדה)
הר בופורט (באנגלית: Mount Beaufort) הוא הר הממוקם באי אלסמיר, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.
גובהו של ההר 400 מטרים מעל פני הים.
הר בופורט הוא ההר ה-590 בגובהו בנונאווט; וההר ה-15,806 בגובהו בקנדה.
גילוי ההר
ההר התגלה על ידי מגלה הארצות אלישע קנט קיין (Elisha Kent Kane) בשנת 1845.
מקור השם
קיין נתן להר את שמו.
קיין קרא להר "הר פרנסיס בופורט" (Mount Francis Beaufort) על שמו של פרנסיס בופורט.
שם ההר אומץ רשמית ב-10 במרץ 1966.
ג'ון קמני
ג'ון ג'ורג' קמני (בהונגרית: Kemény János György; ) היה מתמטיקאי ומדען יהודי-אמריקאי יליד הונגריה, ידוע במיוחד בשל המצאת שפת התכנות BASIC ב-1964 עם תומאס א. קורץ.
קמני נולד בבודפשט למשפחה יהודית. בשנת 1938 אביו היגר לארצות הברית והצליח להביא את יתר המשפחה בשנת 1940. קמני למד באוניברסיטת פרינסטון. הוא סיים בשנת 1946 ובשנת 1949 סיים עובדת תואר שלישי.
קמני שימש הנשיא ה-13 של דארטמות' קולג' מ-1970 ל-1981, חלוץ השימוש במחשבים לחינוך במכללות. ב-1972, בתקופת נשיאותו ההחלו בדארטמות', לקבל ללימודים סדירים סטודנטיות (עד אז רק גברים התקבלו).
קמני היה יו"ר הוועדה הנשיאותית שחקרה את תאונת אי שלושת המילין ב-1979.
ביורן אנדרסון
ביורן אנדרסון (בשוודית: Björn Andersson, נולד ב-20 ביולי 1951 בפרסטורפ שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעיקר באוסטרס השוודית ובבאיירן מינכן מהבונדסליגה בעמדת הבלם. אנדרסון היה חלק משתי זכיות של באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות. לאנדרסון 28 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974.
קריירת מועדונים
אנדרסון החל בשנת 1970 את קריירת הבוגרית באוסטרס השוודית, שם שיחק ארבע עונות והפגין יכולת הגנתית גבוהה, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת שוודיה. בשנת 1974 עזב אנדרסון את אוסטרס לאחר שערך במדיה 101 הופעות ליגה, וחתם בשורות אלופת אירופה הטרייה באיירן מינכן, שם הצטרף לחברו לנבחרת שוודיה קוני טורסטנסון. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1974/75, ערך אוסטרס 18 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה את העונה רק במקום העשירי, לאחר שלוש זכיות רצופות באליפות. למרות זאת, באיירן מינכן שמרה על תוארה כאלופת אירופה, לאחר שניצחה בגמר גביע אירופה לאלופות 1975 את לידס יונייטד בתוצאה 2-0. אנדרסון פתח בגמר זה, אך הוחלף כבר בדקה הרביעית על ידי זפ וייס בגין פציעה. בעונת 1975/76 ערך אנדרסון שש הופעות ליגה בלבד, ובאיירן מינכן סיימה שלישית, אך זכתה בפעם השלישית ברציפות בגביע אירופה לאלופות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את סנט אטיין בתוצאה 1-0. אנדרסון לא שיחק בגמר זה. עונת 1976/77 הייתה האחרונה של אנדרסון בבאיירן מינכן. בעונה זו ערך 23 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה במקום השביעי. בתום עונה זו עזב אנדרסון את באיירן מינכן, וחזר לאוסטרס, שם שיחק שתי עונות נוספות. לאחר מכן שיחק במועדונים השוודים מרקרידס וולנטונה, בשניהם גם נשא תפקידי אימון במקביל. בשנת 1983 פרש אנדרסון ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
אנדרסון ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1972. אנדרסון נכלל בסגל השוודי למונדיאל 1974, ופתח במרבית המשחקים של הנבחרת, שהודחה בתום שלב הבתים השני של הטורניר. בשנת 1977 ערך אנדרסון את הופעתו ה-28 והאחרונה במדים הלאומיים.
קריירת אימון
בשנת 1995 החל אנדרסון לאמן את קבוצת הנוער של באיירן מינכן, ועסק בתפקיד זה במשך 14 שנים רצופות. לאחר מכן היה עוזר מאמן במועדון השוודי האסלהולם, והחל משנת 2014 הוא עובד עם שחקני נוער במועדון השוודי האלמיה.
לורה קיני
לורה קיני היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בסדרת האנימציה "אקס-מן: אבולוציה" מאוגוסט 2003 בפרק העונה השלישית X-23, ונוצרה על ידי הכותב קרייג קייל. מאז הופעתה בקומיקס, הדמות כיכבה בשתי מיני סדרות קומיקס בכתיבתם של קייל וכריסטופר יוסט, סדרת סולו משלה בכתיבתה של מרג'ורי לו וסדרת המשך בשם All-New Wolverine, בכתיבתו של טום טיילור.
לורה קיני היא בתו המשובטת של וולברין, אשר תוכננה להיות מכונת הרג מושלמת. במשך שנים היא הוכיחה את יעילותה כמתנקשת, אם כי סדרת טרגדיות הובילה אותה אל וולברין וקבוצת האקס-מן. היא החלה ללמוד בבית ספר לצעירים מחוננים ע"ש צ'ארלס אקסבייר והצטרפה לשורות קבוצת אקס-פורס. כמו לוולברין, גם ללורה יש יכולת ריפוי מואצת, מהירות מוגברת וחושים ורפלקסים מחודדים. בנוסף, יש בידיה ורגליה צמד טפרים נשלפים מצופי מתכת האדמנטיום הבלתי שבירה. החל משנת 2015, הדמות ירשה את מקומו של אביה, ונטלה את שמו וזהותו כוולברין החדשה.
היסטוריה פרסומית
בעקבות הופעתה של X-23 בסדרת האנימציה "אקס-מן: אבולוציה", הופעתה הראשונה של הדמות בקומיקס הייתה במיני-סדרה NYX משנת 2004, אם כי עברה וכוחותיה המיוחדים לא נחקרו לעומקם. במיני-סדרת הסולו הראשונה שלה נכתב סיפור המקור, והיא הפכה לאחת מדמויות המשנה של האקס-מן בחוברת Uncanny X-Men #450.
הדמות כיכבה בסדרת סולו משלה בשנת 2010, בכתיבתה של מרג'ורי לו, ואשר נמשכה כ-21 גליונות.
X-23 הופיעה בהמשך כדמות קבועה בסדרת החוברות של אקדמיית האוונג'רס, החל מחוברת מספר 23 (פברואר 2012) ועד למספר 39 (ינואר 2013). כמו כן, היא הופיעה בסדרת החוברות "זירת האוונג'רס" בכתיבתו של דניס הופלס ובאיורו של קווין ווקר.
הדמות מצטרפת לקבוצת אקס-מן הצעירים לאחר שחבריה מוצאים אותה בפלורידה במנוסה מהמטהרים, קבוצת קיצוניים שונאי מוטאנטים.
אחרי מאורעות "מלחמות סודיות" של שנת 2015, מתגלה שלורה היא אחת מתוך שני וולברינים חדשים במיתוג מחדש "מארוול החדשה והשונה", יחד עם לוגאן הזקן.
אובדן התמימות
פרויקט סודי ביותר מקבל הנחיה לשכפל את ניסוי נשק אקס המקורי אשר שילב את מתכת האדמנטיום אל תוך מערכת השלד של וולברין. הפרויקט נוקט בדרך חדשה - ד"ר מרטין סאטר מגייס את עזרתה של הגנטיקאית הנודעת לחקר מוטאנטים ד"ר שרה קיני, ומפתח שיבוט של וולברין. קבוצת החוקרים כוללת את חניכו של סאטר, זנדר רייס, אותו גידל כשאביו מת בפרויקט המקורי של נשק אקס.
היות שהדגימה הגנטית היחידה של וולברין מנשק אקס ניזוקה, קיני לא מצליחה להציל את כרומוזום Y, והיא מציעה לפתח תאום גנטי ממין נקבה. רייס מתנגד לרעיון ובקשתה נדחית. אחרי 22 ניסיונות כושלים להרכיב מחדש את ה-DNA באמצעות תעתיק של כרומוזום X, הדוגמית ה-23 במספר היא יציבה מספיק בשביל לשלבה לתוך עובר. אף על פי שקיני מקבלת אישור להמשיך, רייס נוקם בה על חוסר ציותה בכך שמאלץ אותה לשמש כאם פונדקאית לתוצר הגנטי אשר פיתחה. חברי הפרויקט מנטרים אחר כל פעולותיה במהלך תשעת חודשי ההריון, שבסופם היא מביאה לעולם את התינוקת, "X-23".
לאחר שבע שנים, רייס חושף את X-23 לקרינה רדיואקטיבית במטרה להפעיל את הגן המוטאנטי שבה. הוא שולף את הטפרים שלה, מצפה אותם באדמנטיום, ומשיב אותם חזרה לידיה ורגליה - תהליך ניתוחי שמאולץ על הילדה ללא כל חומר הרדמה. בנוסף, רייס יוצר "ריח מעורר", אשר גורם ל-X-23 לזעם רצחני כשהיא מזהה אותו. בהמשך, מאמנים אותה להיות מתנקשת שכירה, תחת הפקודה להרוג כל אחד תמורת מחיר.
אחייניתה של קיני, מגאן, נחטפת על ידי רוצח סדרתי, והיא מבריחה את X-23 אל מחוץ לבסיס כדי להצילה. X-23 מאתרת את החוטף עד לדירתו, הורגת אותו ומשחררת את מגאן. עם שובה של X-23, קיני מפוטרת ומלווים אותה מחוץ למתחם. מעט לאחר מכן, רייס מורה על X-23 להרוג את סאטר ואת בני משפחתו ופוקד עליה לשמור על כך בסוד. X-23 מגלה לשרה שרייס אחראי לרציחות. לפני שקיני עוזבת, רייס חושף חדר המכיל תאי הדגרה לנושאי המחקר X-24 עד X-50.
קיני מנסחת מכתב עבור בתה ונותנת לה משימה אחרונה - להשמיד את תאי ההדגרה ולהרוג את רייס. X-23 מצליחה במשימתה ופוגשת באמה, ושתיהן מחליטות לברוח. אולם, לפני מותו, רייס חושף את X-23 לריח המעורר, והיא משתלחת באמה בזעם רצחני והורגת אותה. על ערש מותה, קיני אומרת לבתה ששמה הוא לורה ושהיא אוהבת אותה. היא נותנת לה מכתב ותמונות של צ'ארלס אקסבייר, וולברין ואחוזת אקס.
אקס-מן
X-23 לוקחת עבודה כמלצרית במועדון לילה בעיירת המוטאנטים שבעיר ניו יורק. היא מגנה על ג'ייד פאריסי, בתו של בוס המאפיה דון פאריסי מבריונים הלועגים לה על כך שיש לה חבר מוטאנט. X-23 הורגת את הבריונים ולוקחת את ג'ייד למקום מבטחים. עד מהרה, דפוס הפעולה של מקרי המוות מפלילים את וולברין, וחבריו לקבוצת האקס-מן נשלחים לחקור. בראותה אותו, X-23 תוקפת אותו, אך הוא מצליח להרגיעה. היא מובילה אותם לבתו של פאריסי, ונמלטת מהמקום לאחר שעזרה להם נגד שומר הראש המוטאנט של דון פאריסי. מפגש זה התגלה בהמשך כסידור בין וולברין ל-X-23 להפגש עם האקס-מן ולהתחבר עמם מבלי הצורך לגלות להם את עברה.
היא חוזרת כדי לעזור לאקס-מן להציל נפגעי תאונת דרכים, ולאחריה נרשמת לבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר וחולקת בחדר עם רייצ'ל סאמרס וקיטי פרייד. היא מתנהגת בהתגוננות כלפי וולברין ומשגיחה עליו ממצלמות האבטחה של האחוזה, ואף מתקיפה את בישופ לאחר שהאחרון מביס את וולברין בקרב אימונים. באחת מתרגילי האימונים שלה, היא מבחינה בפרץ אנרגיה במצלמות האבטחה ומחליטה לחקור. היא מגלה את ספיידרמן וטועה לחשוב שמדובר באויב. בסופו של דבר, השניים חוברים יחדיו ונלחמים להציל מוטאנט צעיר מגרסה חלופית מרושעת של איירון מן בשם איירון מניאק. הגעתם של קפטן אמריקה והאלמנה השחורה משנה את מאזן הכוחות, כשספיידרמן ו-X-23 משמידים את הציוד של איירון מניאק מנחיתים עליו גרסה משלהם לספיישל כדור מסובב.
X-23 עוקבת בחשאיות אחרי וולברין, כשהוא יוצא לחקור פעילות מוזרה בהרי הרוקי הקנדיים. היא נתקלת במארב של ציפורים מפותחות מהארץ הפראית, מצליחה להימלט ולקרוא לאקס-מן. הם נוסעים לארץ הפראית וחוברים לשליטה קא-זאר והמוטאנטים של הארץ הפראית במטרה למנוע את השמדת האנושות באמצעות כוחות מניפולציית מזג האוויר של סטורם.
השמדה
לאחר אירועי "בית אם" ו"השמדה", X-23 נותרה אחת מהבודדים אשר שמרו על כוחותיהם. היא חוזרת לאקס-מן לבקשתו של וולברין, ומפתחת רגשות חיבה לג'וליאן קלר, חבר אקס-מן החדשים הידוע בשם הליון. בעקבות הפצצת בית הספר בידי קבוצת שונאי מוטאנטים בראשות הכומר ויליאם סטרייקר, X-23 מתעמתת עם סטרייקר במתחם שלו, הורגת שלושה מחברי המטהרים שלו ומצילה את חבריה.
כאשר סורג' מקבלת תשדיר מצוקה מפורג', X-23 מלווה את חברי האקס-מן החדשים. אף על פי שהקבוצה מצליחה לנטרל את יחידת הזקיפים המיוחדת נמרוד, X-23 נפצעת אנושות ואינה מסוגלת לרפא את עצמה. כדי להצילה, הליון משכנע את אמה פרוסט לשחרר את מגבלות הטלקינזיס שלו ובכך את כוחו ואת מהירותו. בעזרתו הם מגיעים במהירות לאחוזת אקס, ואליקסיר מרפא את X-23.
תסביך משיח
במהלך הסיפור "אקס-מן: תסביך משיח" של שנים 2007–2008, סייקלופס מקים קבוצה חדשה של אקס פורס הכוללת את לורה, וולברין, וולפסביין, וורפאת', חפציבה וקאליבן. הקבוצה מתעמתת עם ליידי דת'סטרייק, ו-X-23 כמעט והורגת אותה כנקמה על כך שתקפה את הליון. לאחר אירועי "תסביך משיח", סייקלופס מרכיב יחידת מבצעים מיוחדים של האקס-פורס כדי למנוע התרחשותם של איומים בטרם קרו. הוא מגייס את X-23 למורת רוחו של וולברין, שמזהיר את X-23 לבל תצטרף לקבוצה, אחרת חייה ישתנו.
מלחמת המשיח
באירועי "אקס-מן: מלחמת המשיח" של שנת 2009, האקס-מן עוברים לסן פרנסיסקו ומתקבלים כגיבורים אחרי שהתנגדו ליוזמת חמישים המדינות בנוגע לרישום העל-אנושיים. X-23 מתאחדת עם קידן ניקסון, חברת קבוצת NYX בה הייתה חברה לפני שהכירה את האקס-מן. מתגלה כי מדובר בגרסה עתידית שלה, שמסוגלת לשבש טכנולוגיות של מסע בזמן, והיא מאיימת ללכוד את אקס-פורס, קייבל והופ סאמרס בזמן ההווה. X-23 מתלבטת אם להרוג את קיידן בשל ההיכרות הממושכת עמה, ודומינו יורה בה ופוצעת אותה אנושות. בסיפור המשך, X-23 חוזרת בזמן כדי להציל את בום-בום כשדומינו ופראודסטאר מנוטרלים. במהלך המשימה, ידה השמאלית של X-23 מקוטעת, והיא ניצלת בידי חבריה לקבוצה. בסיפור "אקס-מן: נקרושה" משנים 2009–2010, X-23 מתאחדת שוב עם חבריה לקבוצת NYX.
הביאה השנייה
בסיפור "אקס-מן: הביאה השנייה", X-23 לוקחת חלק בהרפתקאות של קבוצת אלפא אותה הרכיב סייקלופס. היא וחבריה לקבוצה מלווים את קייבל ואת סייפר לזמן העתיד במטרה להדוף פלישה של זקיפי נמרוד. סייפר מצליח לעקוף את התכנות שלהם, אך לורה מנסה לחזור לזמן ההווה דרך שער זמן, שמונע העברתם של חומרים אורגניים, וסופגת פגיעות אנושות. כתוצאה מכך, קייבל מחליט להקריב את חייו ומאפשר לווירוס הטכנו-אורגני שבגופו לפתוח את השער ולהחזיר את הקבוצה לזמנה.
לאחר מאורעות הסיפור, וולברין משחרר את X-23 מחובותיה בקבוצה, ומסביר לה שאחרי חיים שלמים בהם מילאה אחר פקודות, עליה לקבל החלטות בשביל עצמה וללכת בדרך שלה. היא מאתרת מדען של פרויקט נשק אקס בשם דטלף מצגר ומתכוונת ללכוד אותו בטרם יוכל לערוך ניסויים באמצעות דגימה מדמו של וולברין. במקום זאת, מצגר נחטף בידי חיילים, ו-X-23 שמה לב שדאקן עוקב אחריה.
הרפתקאות סולו (X-23 כרך שלישי)
בקשת הסיפור הראשונה של סדרת הסולו של X-23, "החלום ההורג", מתגלה לחברי האקס-מן החדשים שלורה הייתה חברה ביחידת המבצעים המיוחדים של אקס פורס, ונוצר קרע ביניהם בשל הפחד ממנה (למעט הליון ודאסט שמצדדים בה). בנוסף, וולברין מגלה לה כי ברצונו לאמץ אותה כבתו החוקית. הסיפור השני, "שיריה של ילדה יתומה", מביא את תחילת מסעה של לורה לדרך של גילוי עצמי, ומעמת אותה עם מיס סיניסטר, המגלה לה על קיומו של פרויקט נוסף ליצירתם של חמישה ילדים מהונדסים גנטית כמוה. בסיפור "התנגשות", לורה עושה את דרכה למדריפור ביחד עם גמביט במרדף אחר אדם המתכוון להחיות מחדש את פרויקט נשק אקס אשר יצר את וולברין. הם מקבלים עזרה בלתי צפויה מדאקן. בהמשך היא מתחברת לג'ובילי בשל ניסיון החיים המשותף שלהם - כמו לורה, גם ג'ובילי מרגישה שמאז הפכה לערפדה בעקבות עירוי דם, האנשים אותם החשיבה לחברים חוששים ממנה כעת. בסיפור "תאוריית הכאוס", לורה משתתפת בהרפתקה משותפת ביחד עם ספיידרמן, מיסטר פנטסטיק, האישה הבלתי-נראית והדבר לפיענוחו של סימן מסתורי ולהתפרצותה הפתאומית של רעידת אדמה.
אקדמיית האוונג'רס וזירת האוונג'רס
לאחר קשת הסיפור "הפחד עצמו" של שנת 2011, לורה קיני מופיעה כאחת התלמידים באקדמיית האוונג'רס החדשה, והיא משחקת תפקיד בסיפור ההמשך "אוונג'רס נגד אקס-מן". בהמשך, היא נחטפת יחד עם חבריה לקבוצה בידי ארקייד, שמאלץ אותם לשחק במשחק הישרדות למשך שלושים יום בעולם קטלני.
אקס-מן החדשים
X-23 נמצאת בידי קיטי פרייד וחבורת אקס-מן מהעבר כשהיא סובלת מאמנזיה ונרדפת בידי קבוצת המטהרים שונאי המוטאנטים. היא מחלימה לאיטה בבית הספר החדש של סייקלופס, השוכן כעת במתחם נשק אקס הנטוש, ובראותה היכן היא, היא מנסה להימלט בתחילה אך מצטרפת לחבריה בהרפתקאותיהם השונות. במהלך זמן זה היא פוגשת בג'יימס האדסון, בנו של וולברין מיקום אולטימייט מארוול.
וולברין החדשה
בעקבות אירועי "מלחמות סודיות" של שנת 2015, לורה קיני לוקחת על עצמה את נטל וולברין בסדרת סולו חדשה בכיכובה.
כוחות ויכולות
X-23 היא שיבוט ממין נקבה שנוצרה מהחומר הגנטי של וולברין. כתוצאה מכך, כוחותיה המוטאנטים זהים לאלה שלו. כמו לוולברין, גם ל-X-23 יש יכולת מוטאנטית עיקרית והיא ריפוי מואץ שמאפשר לה לרפא תאי רקמה פגועים במהירות וביעילות רבה יותר מאשר וולברין. פציעות כגון פצעי ירי, חתכים וניקובי מחטים מחלימים כהרף עין תוך עניין של שניות. כמו כן, יש באפשרותה לחבר מחדש צלעות שבורות. כך למשל, היא חיברה מחדש את זרועה בתוך שניות לאחר ששברה אותה כדי להימלט מכבלים שהונחו עליה בידי קימורה. ההשפעות של יכולת הריפוי המואצת שלה כוללות גם את מערכת החיסון של גופה, והופכות אותו לחסין מפני מחלות וזיהומים. כמו כן, היא חסינה בפני סמים ורעלנים, אם כי היא יכולה להיות מושפעת אם ניתנים לה סמים בכמות מספיקה. לנוכח טבע הריפוי העצמי של תאיה, היא למעשה אלמותית מבחינה ביולוגית, כמו אביה.
יכולת הריפוי המוטאנטית של X-23 מחדדת את חושיה ומגבירה את מהירותה והרפלקסים שלה. יש לה יכולת איזון, קואורדינציה ורף סיבולת על-אנושיים. כמו לוולברין, גם ל-X-23 יש צמד טפרים הנשלפים מרקמה שבפרקי ידיה, שמשאירים פצעים קטנים המחלימים מיכולת הריפוי שלה. אולם שלא כמו וולברין המחזיק בשלושה טפרים בכל יד, ל-X-23 יש שניים המשמשים אותה להתקפה, וכן טופר נשלף יחיד בכל רגל המשמש כמגננה. טפרים אלה הם למעשה עשויים מעצם, והם נשלפו בכוח בידי זנדר רייס, הושחזו, צופו במתכת האדמנטיום והוחזרו אל תוך גופה. שלא כמו וולברין, X-23 ברחה לפני שהתבצע הניתוח לציפוי מערכת השלד שלה באדמנטיום. היות שטפריה מצופים באדמנטיום, הם למעשה בלתי שבירים ומסוגלים לחתוך דרך כל חומר. יוצאים מן הכלל הם חומר האדמנטיום עצמו, עור גופה של קימורה וחומר הוויברניום.
מאחר ש-X-23 נולדה וגדלה בשבי, היא אומנה כדי לשמש כנשק חי. היא מיומנת ביותר בשימוש בכלי נשק ארוכי טווח וחומרי נפץ, לוחמת פנים אל פנים מעוררת יראה, ומחזיקה בטכניקות שונות של אמנויות לחימה. כמו כן, היא נחשפה לטיפול שבו נעשה שימוש ב"ריח מעורר" מיוחד במינו כדי לשלוח אותה למצב של זעם רצחני, בו היא הורגת את מי שנמצא בסביבתה. X-23 מחוננת מאוד, ועד כה הדגימה שימוש שוטף בשפה הצרפתית ויפנית. זנדר רייס תיאר את האינטלקט שלה כאחד ששובר את גבולות הנורמה.
אלקטריינאי (רשות מקומית)
רשות מקומית אלקטריינאי (בליטאית: Elektrėnų savivaldybė) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. היא שוכנת בשטח דזוקיה ההיסטורית, במחוז וילנה.
הרשות משתרעת על שטח של 509 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, קרוב ל-25,000 תושבים.
יישובים ואתרים
בתחומי הרשות נמצא מאגר אלקטריינאי, האגם המלאכותי השלישי בגודלו בליטא.
בין היישובים ברשות המקומית: אלקטריינאי, וייביס (וייה) וסמילישוק (סמילישקס).
פול מקדונלד (מוזיקאי)
פול מקדונלד (נולד ויליאם פול מקדונלד; 29 באוגוסט 1984) הוא שחקן אמריקאי זמר-יוצר מהאנטסוויל שבאלבמה. מאז 2011 הוא מתגורר ב נאשוויל שבטנסי. מקדונלד ממוקם במקום השמיני בעונה העשירית של "אמריקן איידול". מאז 2005, הוא היה הסולן של הלהקה Hightide Blues, ששינו את שמם ל-The Grand Magnolias ב-2010.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1996
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1996 הייתה המהדורה השמינית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים, שהתקיימה בליסבון, פורטוגל ב-12 ביוני 1996. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והשדרן המארח היה Rádio e Televisão de Portugal (RTP). מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר המשודר בטלוויזיה בשידור חי. מתוך 22 המדינות, 14 לא העפילו לגמר, כולל המדינה המארחת באותה שנה, פורטוגל. כל המשתתפים ביצעו יצירה קלאסית לבחירתם בליווי התזמורת הסימפונית הפורטוגלית בניצוחו של לואיס איזקווירדו.
המדינות שלא העפילו לגמר הם, בלגיה, קפריסין, פינלנד, יוון, אירלנד, פורטוגל, סלובניה, ספרד ובריטניה. יוליה פישר נציגת גרמניה זכתה בתחרות, כאשר אוסטריה ואסטוניה במקום השני והשלישי בהתאמה.
מקום
מרכז התרבות של בלם, ליסבון, פורטוגל, היה המקום המארח למהדורת 1996 של האירוויזיון מוזיקאים צעירים.
סיבוב מקדים
בתחרות, השתתפו סך הכל 22 מדינות בסבב המקדים בתחרות 1996, מתוכן שמונה העפילו לגמר הגדול המשודר בטלוויזיה. המדינות הבאות לא הצליחו להעפיל לגמר.
יחסי גאנה–הממלכה המאוחדת
יחסי גאנה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין גאנה והממלכה המאוחדת.
חוף הזהב הבריטי
בריטניה החלה לגלות עניין בחוף כבר מראשית המאה ה-19 ויצרה בריתות אסטרטגיות עם עמים באזור שמרדו בשלטון אימפריית אשנטי. עד 1821 השיגה חברת מסחר בריטית ברישיון הכתר (African Company of Merchants) שטחים ומצודות בנקודות מסוימות בחוף, בפרט השטח שהשתייך לדנמרק קודם לכן. ב-1867 פורקה החברה ונכסיה הועברו לשליטה ישירה של הממשלה הבריטית. בריטניה, שביססה נוכחות אזורית בסיירה לאון וניגריה הצליחה להתיש את הברית ההולנדית-אשנטי ולבסוף הכניעה את הולנד ורכשה את המושבה ההולנדית כולה בהסכם ב-1872. גם לאחר מכן, התמודדה בריטניה עם מרידות האשנטי (במסגרתן נהרסה למשל אלמינה עד היסוד על ידי האשנטי ב-1873), להן שמה קץ ב-1900, כאשר מלך אשנטי נכנע ומסר לידי השלטון הבריטי את כס הזהב, סמל הריבונות. באותה שנה הפך אזר החוף של חוף הזהב למושבת כתר ("המושבה" - the colony) ושטחי יער הגשם שבעורפו היו ל"פרוטקטורט של אשנטי".
במהלך המלחמות עם האשנטי בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19, הרחיבה בריטניה את תחומי שליטתה מן החוף, הרחק פנימה וצפונה לתוך היבשת, תוך שהיא יוצרת נקודות מגע עם שטחי כיבוש של האימפריה הקולוניאלית הגרמנית והאימפריה הקולוניאלית הצרפתית. ב-1902 הכריזה בריטניה על השטחים הצפוניים, הפנימיים שכבשה כ"פרוטקטורט של הטריטוריות הצפוניות". שלוש הישויות הוכפפו למושל הכללי של חוף הזהב ותפקדו כיחידה מדינית אחת. מוצרי היצוא מהמושבה הבריטית הורחבו וכללו מלבד פלפל ושנהב גם עפרות מתכת, יהלומים וקקאו. על מנת לשנע סחורות מפנים הארץ לחופים סללו הבריטים תשתית מסילות ברזל המשמשת את גאנה המודרנית עד היום.
לצורך החלת השלטון ברחבי המושבה, השתמשו הבריטים בהאצלת סמכויות לצ'יפים (מנהיגים מקומיים של שבטים), ויצרו אריסטוקרטיה נאמנה לשלטון, בעלת שורשים מכובדים מבחינה שבטית מחד ונאמנות שנקנתה בכסף, פריבילגיות וכיבודים מאידך. ב-1925 מוסדו מועצות שבטים לגיטימיות בכל שלוש הטריטוריות, להן הוקנו סמכויות רשמיות ושטחי שלטון מוגדרים היטב, נציגי המועצות נבחרו בבחירות. ב-1935 הוגדר במושבה ממשל נבחר בעל שלטון עצמי, הכפוף למושל הכללי. ב-1947 שב משכיל צעיר בשם קוואמה נקרומה מלימודיו בלונדון לאקרה, בירת חוף הזהב. הוא הושפע מתורותיהם של מרקוס גארבי, ג'ורג' פדמור ומהטמה גנדי והגיע למסקנה שממשל עצמי בראשות אליטה הנשלטת על ידי השלטון הבריטי איננה מספיקה על מנת לממש את הזכויות הפוליטיות של האפריקאים. נקרומה החל לארגן תנועה ציבורית רחבה לקראת מאבק לעצמאות, הראשונה מסוגה במערב אפריקה. נקרומה ייסד את מפלגת העם, שדגלה באי-ציות בלתי-אלים כלומר תהלוכות והפגנות, שביתות ומרי אזרחי שהעמידו את השלטון הבריטי בפני אתגרים מתישים. נקרומה נידון למאסר אולם הבריטים, שעמדו מול הפגנות ברחבי העולם והתנגדות גוברת ברחבי הארץ, החליטו לעזוב את חוף הזהב. ב-1951 ערכה בריטניה את הבחירות הכלליות הראשונות באפריקה עם זכות הצבעה כללית. למרות שישב בכלא, ניצח נקרומה בבחירות ברוב מוחלט ומפלגתו זכתה ל-34 מ-38 המושבים באספה המחוקקת. עתה, כמנהיג מפלגת השלטון, הוא שוחרר מכלאו ביום 12 בפברואר 1951. להצעת המושל הבריטי, צ'ארלס ארדן-קלארק, הסכים נקרומה להנהיג את הממשלה שתוביל את המדינה לעצמאות וחוף הזהב הייתה לדומיניון. לדומיניון של חוף הזהב צורפה המושבה טוגולנד הבריטית. ב-6 במרץ 1957 קיבלה גאנה, שהייתה איחוד של מושבת חוף הזהב וטוגולנד הבריטית, את עצמאותה והייתה למדינה השחורה הראשונה באפריקה שהשתחררה מהקולוניאליזם האירופי. יומיים לאחר מכן הצטרפה לאו"ם כחברה ה-81.
גאנה העצמאית
נקרומה שוב הובילה בכוח את פרישתה של דרום אפריקה מחבר העמים בשנת 1961. בשנת 1965 נאלצה גאנה לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם בריטניה כדי לתמוך בהחלטת ה-OAU על הכרזת העצמאות החד-צדדית של רודזיה והקמת ממשלת מיעוט לבנה. היחסים חודשו בשנה שלאחר מכן, לאחר הפלת נקרומה.
לאחר מהפכת ה-31 בדצמבר 1981, גאנה איבדה את חברותה באיגוד הפרלמנט של חבר העמים, המקדם חילופי דברים והבנתם בין חברי פרלמנט במדינות החברות. גאנה התקבלה מחדש לאגודה בספטמבר 1993, באותה השנה שבה הוקבלה גם לאיחוד הבין-פרלמנטרי, מוסד נוסף של חבר העמים. עם קבלתה מחדש לשני הגופים הללו, גאנה הפכה לשחקן מרכזי בענייני חבר העמים. במאי 1994 אירחה גאנה ועידת חבר העמים בנושא ממשל מקומי שמשכה אליה משתתפים מכמה מדינות מערב אפריקה. בסוף השנה נותרה גאנה כמדינת חבר העמים היחידה במערב אפריקה עם ממשלה שנבחרה, ושלושת החברים האחרים - ניגריה, סיירה לאון, וגמביה - כולם תחת שלטון צבאי. כתרומה לדמוקרטיה הגאנית, חבר העמים, יחד עם ה-OAU ומרכז קרטר בארצות הברית, סיפקו צוותי משקיפים בינלאומיים לפקח על הבחירות לנשיאות בגאנה בנובמבר 1992.
היחסים של גאנה עם בריטניה המשיכו להיות טובים בדרך כלל תחת PNDC. שרת המדינה הבריטית לענייני חוץ וחבר העמים, גברת לינדה צ'אלקר, הגיעה לביקור רשמי מוצלח בגאנה בתחילת 1987, שהביא לסיוע הבריטי המוגבר לרפורמות הכלכליות בגאנה. מאז תחילת ה-ERP בשנת 1983, בריטניה העניקה לגאנה יותר מ-69 מיליון ליש"ט כתמיכה במאזן התשלומים. על פי הדיווחים גאנה זכתה לסיוע רב יותר מבריטניה מכל מדינה אפריקאית למעט זימבבואה. בריטניה, יחד עם מדינות מערביות אחרות וסוכנויות פיתוח בינלאומיות, סיפקו גם תמיכה טכנית, לוגיסטית וכלכלית נחוצה ליישום מאמץ הביזור הממשלתי של גאנה.
כיום שתי המדינות מקיימות יחסים חמים והן חברות בחבר העמים הבריטי.
בניין הבורסה (סנקט פטרבורג)
בניין הבורסה (ברוסית: Зда́ние би́ржи) הוא המבנה המרכזי באי וסילי שסנקט פטרבורג. הוא נבנה עבור הבורסה העירונית, אך לימים שימש לצרכים אחרים. במשך זמן רב שוכן בבניין תערוכת המוזיאון המרכזי של הצי (לפני שזה עבר לצריף קריוקוב). בשנת 2014 הועבר הבניין לאחריות מוזיאון ארמיטאז'.
היסטוריה
ההחלטה לשפר את השטח הלא מפותח של האי וסילי התקבלה על ידי הוועדה למבנים עירוניים בצורה של תוכנית שאושרה בשנת 1767. השטח הריק היה צריך להיות מעוצב לכיכר בצורת פרסה. במשך שש שנים, בשנים 1783–1789, על פי פרויקט של ג'אקומו קווארנגי, הבניין הראשי של האקדמיה למדעים, כמו גם החלק הקעור של המחסן הצפוני (1795–1797) נבנו על גדות נייבה הגדולה. לפיכך, נבנו בניינים משמאל וימין.
הבנייה החלה בשנת 1783, אך בשנת 1787 הוקפאה הבנייה בשל העובדה שהבניין שהוקם אינו תואם את מראה התכנון העירוני. על פיתוח הפרויקט החדש הופקד האדריכל דה תומון. בשנת 1805–1810 האדריכל תומאס דה תומון בנה על שטח ריק בין בנייני בניין הבורסה החדש העונה על צורכי הכלכלה הצומחת של רוסיה, אך הבניין לא הושלם בגלל המלחמה עם נפוליאון.
בחזית הבניין התקין האדריכל שני עמודים רסטרליים עם פסלי דל אלי ים. בשנות השישים של המאה העשרים התעוררה אגדה בקרב מדריכי התיירות לפיה הפסלים סימלו את הנהרות הרוסים הגדולים: הוולגה, הדנייפר, נייבה ונהר וולחוב. מאוחר יותר, בשנים 1826–1832, האדריכל איוואן לוקיני יזם בניית בנייני המחסנים הדרומיים והצפוניים ומבנה המכס, שהשלים בכך את ההרכב האדריכלי של הכיכר.
בשנים 1939–1941, בבניין שכן המוזיאון המרכזי של הצי. בשנות האלפיים תכנן מינהל העיר סנקט פטרבורג לפנות את המוזיאון ולהעביר את הבניין לאחריות בורסת הסחורות.
בסופו של דבר, הוועדה לפיקוח, שימוש והגנה על מונומנטים (KGIOP) בקיץ 2007 החלה לפתור את נושא העברת המוזיאון לבניין צריף קריוקוב (המהלך בוצע בשנת 2010).
בדצמבר 2013 החליט מושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו כי בניין הבורסה יועבר לידי מוזיאון ארמיטאז' הממלכתי כדי ליצור את מוזיאון הגווארדיה הרוסית.
סדרת המקלו
המַקְלוּ (מאכדית: maqlû = תנור, מדורה) היא סדרת לחשים אכדית, הכוללת כ־100 לחשים כנגד מעשי כישוף ומכשפות. סדרת המקלו הקנונית היא בת 8 לוחות לחשים, ועוד לוח נוסף של הסברי ביצוע ללחשים. שמה של הסדרה, מעט בניגוד לסדרות אחרות, הוא לא לפי השורה הפותחת את הסדרה, אלא לפי אופיו של הלחש הפותח את הסדרה.
פרסומה הראשון של הסדרה יצא בסוף המאה ה־19, ונחקרה מאז. כיום החוקר העיקרי, אשר פרסם את המהדורות המדעיות המקיפות והמודרניות הוא אבוש, הן כספר, והן כתת־קורפוס, בתוך קורפוס "קורפוס של טקסים מסופוטמיים כנגד כשפים"