cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליזבת ברגנר
אחרי המלחמה
בשנת 1970 התנסתה גם בבימוי, וכעבור שלוש שנים פרשה מהבמה, שנה אחרי מות בעלה, פאול צינר. בגרמניה הוענק לה פרס שילר מטעם העיר מנהיים, כשהיא השחקן הראשון שקיבלה אותו. בשנת 1962 קיבלה בוונציה את הגביע ע"ש אלאונורה דוזה.
בשנות ה-80 דנה עם קנצלר אוסטריה ברונו קרייסקי באפשרות לחזור לווינה, אבל התוכנית לא יצאה לפועל. אליזבט ברגנר נפטרה בלונדון ב-12 במאי 1986, בגיל 88. אפרה נקבר בקרמטוריום ובמאוזולאום גולדרס גרין.
כנרת (מושבה)
כִּנֶּרֶת הוא יישוב כפרי יהודי השוכן לחופה הדרום-מערבי של ימת הכנרת, בבקעת כנרות כ-185 מטר מתחת לפני הים, בצפון. נוסד כמושבה בשנת 1908 על ידי חברת יק"א. הכפר ממוקם כ-6 ק"מ מדרום לטבריה במחוז הצפון, ישראל. שמו של היישוב נקרא על שמה של כנרת הקדומה. נהוג לכנות את הכפר (בשיבוש לשון) "מוֹשָׁבַת כִּנֶּרֶת" כדי להבדילו מקבוצת כנרת השוכנת לדרומו.
היסטוריה
היישוב נוסד כמושבה בשנת 1908 על ידי חברת יק"א לצד חוות כנרת שקמה כמה חודשים לפני כן, בראשיתו תושביו היו בעיקר איכרים מהמושבות הוותיקות בארץ, אולם במשך ארבע השנים שלאחר-מכן התחלפה מרבית האוכלוסייה בחלוצים צעירים מבני העלייה השנייה.
לאחר קום המדינה, המדיניות העקרונית של משרד הפנים הייתה שהמושבות ינוהלו על ידי רשויות מקומיות עצמאיות – מועצה מקומית או עירייה, ולא ייכּללו במועצה אזורית. על-פי מדיניות זו, הוקמה מועצה-מקומית בל' בחשוון תש"ך (7 בדצמבר 1959) ועד לשנת 2003 שטח השיפוט שלה השתרע על כ־7,000 דונם; המועצה המקומיתת פעלה לשימור צביונו הכפרי של המקום ולשחזור ושימור אתריו הקדומים. במסגרת איחוד רשויות מקומיות ב־2003, בוטלה המועצה המקומית, והכפר צורף למועצה האזורית עמק הירדן. כיום היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי, כמו שאר היישובים הכפריים הישראליים.
היישוב כיום
בכניסה למושבה נמצא "רחוב המייסדים" ובו הבתים הראשונים הבנויים מאבן בזלת. בקצה הצפוני של הרחוב, מחוץ לגדר המושבה, ניצב בית משפחת טריידל, הגבוה משאר הבתים ברחוב, ועליו, על פי הפולקלור המקומי, כתב יעקב פיכמן את שירו אגדה (...ארמון רב תפארת). בבית אחר ברחוב זה נמצא "מוזיאון כנרת" הכולל את ארכיון המושבה ומוצגים מראשיתה.
צמוד למושבה נמצאת חוות כנרת, החווה החקלאית הראשונה אשר הוקמה ב-1908 על אדמת הקרן הקיימת לישראל ובכספי הסוכנות. בחווה נולד רעיון הקיבוץ, ומתוך כך הוקם משק הפועלות הראשון והוקמה חוות הלימוד לנערות בשם חוות העלמות שנועדה "למלא את החסרון בפועלות מנוסות המורגש בארץ... להקנות לצעירות ידיעה בכל מקצועות המשק שהאישה יכולה להתמחות בהן, כדי שתוכלנה לקבל עליהן הנהלת מטבחים לפועלים וסידורם, סידור קבוצות לגידול ירקות וליתר מקצועות המשק, שעל ידן תוכלנה לעבוד ולהתקיים הפועלות החדשות שנכנסות לארץ". מחצר כנרת יצאו גרעינים להגשים את רעיון הקיבוץ (דגניה א') והמושב. בה נוסד (1916) "המשביר" שהפך לרשת קמעונות לפועלים. בחווה חיו ופעלו ברל כצנלסון, אהרון דוד גורדון, חנה מייזל ובה עבדה וקיבלה את השראתה רחל המשוררת. המקום הוכרז אתר לאומי.
בשנים האחרונות משנה היישוב את פניו ואף שגם בני הדור השני והשלישי ממשיכים לעסוק בחקלאות (זית, תמר, מנגו, הדר ועוד) ירד חלקה של החקלאות ונתווספה ליישוב אוכלוסייה יוֹממת. בכוונתה של המושבה להמשיך את מגמת ההתרחבות.
בחוף המושבה פועל שבט צופי ים כנרת. השבט משתייך לתנועת הנוער צופי ים הארצית. הפעילות מתחלקת לשניים, החניכים עוסקים בפעילות ימית ובשיט, ובחלקה השני עוברים פעילות חינוכית חברתית וערכית. המדריכים הם החל מכתה ט' ועד י"ב, לאחר שעברו קורס הדרכה. המדריכים ממשיכים לעבור תכנים והעשרות, ובסיום הלימודים נפתחת בפניהם האפשרות לצאת לשנת שרות באחד משבטי צופי ים האחרים.
בשולי המושבה הוקמה ב-1975 אנדרטה לזכר סג"ם בן דגניה א' וסג"ם  בן כנרת, נווט וטייס ששירתו בטייסת העמק, שטסו לחופשה ביום שישי 1.5.53 במטוס הרווארד שקיבלו. הם היו אמורים לנחות בבסיס רמת דוד ולהמשיך לביתם, אולם הם עברו קודם מעל למושבה כנרת, ביתו של אברמסון, ושם ביצעו אווירובטיקה בגובה נמוך. תוך כדי כך פגעה כנף המטוס בכבלי חשמל, המטוס התרסק ושניהם נהרגו.
שלום שבזי
רבי שלוֹם שבזי, המכונה גם אבא שׁלום שבזי (ה'שע"ט, 1619 – ה'תמ"ו או ה'ת"פ, 1686 או 1720) היה מגדולי החכמים והמשוררים של יהדות תימן.
קורות חיים
נולד ביישוב נג'ד אל-וליד (نجد الوليد) שליד תעז בשנת 1619, לאביו יוסף (שלם בן יוסף בן אביגד בן חלפון משתא אלשבזי), וכשעבר ליישוב שבז נוסף לו הכינוי "אל-שבזי". בגיל 15 נפטר אביו והוא נאלץ לעזוב את ביתו על מנת לפרנס את המשפחה. כשחזר התגורר בקלעת אלצעיד. נהג לנסוע אל צנעא בירת תימן לשאת ולתת עם חכמי העיר בתורה. ידועה ידידותו הרבה עם ראש רבני צנעא הרב סעדיה דריין (שחיבר פירוש על משנה תורה לרמב"ם שרובו אבד), אליו כתב שיר הפותח במילים "אהוב ליבי נשיא הדור בעירו אשר הגה בתורה התמימה".
שירתו
מרבית שירי הרב שבזי הם בעיקר שירי קודש המבטאים את הקשר הנצחי שבין עם ישראל והקב"ה, ומיעוטם שירי חידות בתורה לידידיו הרבנים, ושירי פולמוס ושעשוע. בכולם חבויים רמזים או מוסר השכל. בדומה לחכמי ומשוררי ספרד בעידן תור הזהב, גם שירתו מתאפיינת במשקל שירת ספרד. שירתו הושפעה מתורת הקבלה ולרבים משיריו יש גוון מסתורי וסמלי. עסק גם בפילוסופיה והדבר ניכר בשיריו ובספרו "חמדת ימים" על התורה.
הרב הנערץ בתימן
קברו של הרב שבזי, בעיר תעיז, נתקדש גם אצל היהודים וגם אצל התימנים המוסלמים. הוא האישיות הרבנית הנערצת ביותר על יהודי תימן ובפיהם הוא מכונה בתואר "אבא שלום שבזי". דמותו נתפסת בעיניהם כדמות מופלאה של איש מופת בעל השגות על אנושיות ומחולל ניסים, ורבים הם הסיפורים על מופתיו וישועותיו. דוגמה מפורסמת לסיפורי הניסים שסופרו עליו מובאת על ידי הרב יעקב ספיר, בספרו אבן ספיר:
השיר "אגדת שלום שבזי" מבוסס על המסורת לעיל.
ביטוי להערצה הגדולה שלה זכה בכל מחוזות תימן, נמצא בדבריו של הרב שמואל בן יוסף עדני (חי בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20), מחכמי העיר עדן שבדרום תימן שהכתיר את רבי שלום שבזי כ"גדול הדורות" בספרו "נחלת יוסף":
לרב שבזי הייתה בת בשם שמעה ושני בנים: ר' יהודה ור' שמעון. בתו, שמעה, נקברה בסמוך לכפר נ'גד אלבעאדן שבמחוז עודיין (המכונה גם ת'ועבת).
פטירתו
הרב שבזי ככל הנראה נפטר בט' בשבט או בי' בשבט, לפי חלק מהמסורות בערב שבת, ונקבר בעיר תעז. מסורת תימן מספרת שבאותו היום בו נפטר, נולד הרב שלום שרעבי.
בשנת ה'תשס"ח שיקם ארגון אהלי צדיקים את המצבה על קברו. בסמוך נמצא מקווה מים עם בית כנסת וספר תורה מכתב ידו.
מורשת
בשנת 1977 הוצא לאור קובץ משיריו (דיוואן), שלא פורסמו עד אז על ידי יד בן-צבי.
בשנת 1984 הוציאה הזמרת עפרה חזה את אלבומה "שירי תימן", אלבום שלם שכלל שירים מסורתיים ממוצאה התימני, שרובם הם פיוטים של הרב שבזי. מוזיקה זו הפכה בהמשך לזו שסללה את דרכה לשוק הבינלאומי, ופיוטיו בני מאות השנים של שבזי הפכו לחלק משיריה הגדולים ביותר, בהם השיר "אם ננעלו" שהפך ללהיט בינלאומי.
בשנת 2005 כלל עידן רייכל באלבומו "ממעמקים" שני שירים מאת שבזי: "ביום שבת" ו"אם תחפצה". בשנת 2014 הוציא ישי ריבו את הסינגל "אם ננעלו".
אורי ברזילי חיבר שיר בשם "אגדת שלום שבזי" המתאר את קפיצת הדרך שקרתה לו: "כמו בכל שבת הוא טס על כנף הרוח / לכותל ששרד בעיר דוד". את השיר ביצעה לראשונה שרה בדישי בפסטיבל הזמר המזרחי ב-1973. כמו כן ביצעו את השיר יזהר כהן, עפרה חזה, מרגלית צנעני ועוד.
מאיר בנאי הלחין ושר את שירו של שבזי, "איילת חן", באלבום "שמע קולי" של בנאי.
הנצחה
בישראל, שמו של ר' שלום שבזי מונצח בשמותיהם של בתי כנסת רבים של העדה התימנית וכן ברחובות ובשכונות הנושאים את שמו, בעיקר ביישובים בהם התיישבו יוצאי תימן בישראל. השכונה המפורסמת ביותר הקרויה על שמו היא שכונת שבזי בתל אביב. כמו כן, במהלך השנים נכתבו ואף הולחנו מספר שירים אודותיו. על־שמו הוקם מושב (טירת שלום), כיום שכונה בדרום נס ציונה.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
מחזור כישור הזמן (באנגלית: The Wheel of Time) היא סדרת טלוויזיה אפית פנטזית אמריקאית, המשודרת בפריים וידאו. הסדרה מבוססת על סדרת הרומנים של רוברט ג'ורדן בשם זהה והיא מופקת במשותף על ידי חטיבת הטלוויזיה של אולפני סוני ואולפני אמזון, כאשר רייף ג'ודקינס משמש כמפיק בפועל ומככבת בה רוזמונד פייק בתפקיד ראשי.
דשונת תולעים
דשונת תולעים (Vermicompost) הוא תוצר של תהליך הפירוק פסולת אורגנית באמצעות מינים שונים של תולעים, בדרך כלל מן המינים איסניה פטידה, תולעים לבנות (Enchytraeus buchholzi) ותולעי אדמה אחרות, כדי ליצור תערובת של פסולת ירקות או מזון בתהליך פירוק, חומרי מצע, והומוס. תהליך זה נקרא באנגלית "ורמיקומפוסטינג" vermicomposting, ואילו גידול תולעים למטרה זו נקרא ורמיקולטורה.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר מורֵיין, חברה בארגון המתעלות (המכשפות) הכול-נשי החזק אָאֶס סֶדָאי, שלוקחת קבוצה של חמישה צעירים מביתם בכפר בעקבות מתקפה של כוחות אדון האופל, ישות מרושעת רעה המבקשת לחדש את העולם בדמותו. בין החמישה הללו, היא מאמינה שאחד יכול להיות גלגולו של הדרקון, גיבור עתיק ומתעל עוצמתי שנובא שיציל את העולם או יהרוס אותו.
דשונת תולעים
תוצר העיכול של התולעים (נקרא גם הומוס תולעים) הוא התוצר הסופי של פירוק החומרים האורגניים ידי תולעי אדמה. הוכח כי תוצרים אלה מכילים רמות מופחתות של מזהמים וריכוזים גבוהים יותר של חומרים מזינים מאשר אלה הקיימים בחומרים האורגניים טרם הפכו לדשונת.
דשונת תולעים מכילה חומרים מזינים מסיסים במים ומהווה דשן אורגני מצוין ועשיר בחומרים מזינים. דשונת תולעים משמשת בחקלאות בכלל ובחקלאות אורגנית בפרט.
את השיטות ליצירת דשן תולעים ניתן ליישם גם לטיפול בשפכים. גרסה אחת של התהליך היא סינון באמצעות תולעים, לפירוק החומר האורגני, הפתוגנים וכמות החיידקים האווירנים ממי שפכים או ישירות משפכי אסלות.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
פיתוח
ב-20 באפריל 2017, הוכרז כי מפיקה עיבוד חדש לסדרת הספרים בשיתוף עם Red Eagle Entertainment ו-Radar Pictures. רייף ג'ודקינס היה צפוי לשמש כיוצר ומפיק בפועל לצד ריק סלבייג', לארי מונדראגון, טד פילד, מייק וובר ודארן למקה. אלמנתו של רוברט ג'ורדן, הרייט מקדוגל, אמורה הייתה לשמש כמפיקה מייעצת.
דשונת תולעים
סקירה כללית
דשונת תולעים צברה פופולריות בסביבה התעשייתית ובסביבה הביתית כיוון שלעומת שיטות מקובלות ליצירת דשונת, שיטה זו לטיפול בפסולת אורגנית היא מהירה יותר. בתהליך יצירת דשונת תולעים מצואה היא מכילה רמות מליחות נמוכות יותר משיטות אחרות לטיפול בצואה.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
פיתוח
ב-2 באוקטובר 2018, הוכרז כי אמזון הזמינה את הסדרה. בנוסף הוכרז עוד כי אולפני אמזון ישמשו כחברת הפקה. ב-19 בפברואר 2019 אושרה אוטה ברישוביץ' כבמאית לשני הפרקים הראשונים.
דשונת תולעים
סקירה כללית
תולעי אדמה (או תולעי קומפוסט) הזוכות לשימוש הרב ביותר הן מהמין איסניה פטידה, אם כי השלשול האירופי (Eisenia hortensis) ותולעת אדמה אדומה ( Lumbricus rubellus ) יכולות לשמש אף הן ליצירת דשונת תולעים. תולעי איסניה פטידה מומלצים על ידי רוב המומחים לדשונת תולעים, כיוון שתצרוכת המזון שלהן גבוהה יותר והן מתרבות במהירות.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
ליהוק
ביוני 2019 הוכרז כי רוזמונד פייק לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה. עוד הוכרז על חברי צוות נוספים באוגוסט 2019: יושה סטראדובסקי בתפקיד רנד אל-ת'ור, מרקוס ראת'רפורד בתפקיד פרין איברה, זואי רובינס כניאנווה אלמירה, בארני האריס כמאט קוטון, ומדלן מאדן בתפקיד אגוואן אל'ווירה.
דשונת תולעים
סקירה כללית
דשונת תולעים, המכילה חומרים מזינים מסיסים במים, היא דשן אורגני עשיר אשר טוב להכנת הקרקע באופן יעיל לקליטת הצמחים. דשונת תולעים משמשת לעיתים כדשן אורגני. כיוון שתולעי האדמה טוחנות ומערבבות באופן אחיד מינרלים בצורותם הפשוטה, דשן זה זמין לצמחים. מערכות העיכול של התולעים יוצרות סביבה המאפשרת למינים מסוימים של חיידקים לשגשג כדי לסייע ביצירת סביבת אדמה "חיה" לצמחים. אותה אדמה שעברה במערכת העיכול של תולעי האדמה נקרא דרילוספירה.
דשונת תולעים מקובלת מאוד בתחום הפרמקלצ'ר.
מחזור כישור הזמן (סדרת טלוויזיה)
צילומים
צילומי העונה הראשונה החלו ב-16 בספטמבר 2019. הסדרה חודשה לעונה שנייה במאי 2021 ולעונה שלישית ביולי 2022.
הפיקוח על הבנקים
הפיקוח על הבנקים היא חטיבה בבנק ישראל הפועלת כרשות פיקוח על פעילות התאגידים הבנקאיים בישראל. העומד בראש החטיבה הוא המפקח על הבנקים.
תפקידיו של הפיקוח על הבנקים הם להבטיח את ניהולם התקין של הבנקים, להגן על עניינם של לקוחות הבנקים ולשמור על יציבותם הפיננסית של הבנקים ויכולתם לעמוד בהתחייבותם למפקידים. בסמכות החטיבה להורות לכל הבנקים כיצד לפעול ולבדוק את פעילותם השוטפת בהיבטים הפיננסיים והצרכניים, מפעם לפעם.
המפקח על הבנקים הנוכחי הוא דני חחיאשוילי.
המכון המרכזי לקטלוג אחיד
המכון המרכזי לקטלוג אחיד (ICCU באיטלקית: Istituto Centrale per il Catalogo Unico) הוא מכון הפועל כרשות ממשלתית של ממשלת איטליה שמטרתו ליצור ולתחזק קטלוג ביבליוגרפי אחיד ומאוחד לכל הספריות באיטליה. הקטלוג המרכזי (Centro nazionale per il catalogo unico) החל להיות מיושם בכל הספריות במדינה בשנת 1951. המכון קם ב-1975 תחת המשרד למורשת ופעילות תרבותית (Ministero per i Beni e le Attività Culturali - MiBAC) וממוקם פיזית בספרייה הלאומית המרכזית של רומא. המכון מציע מערך שירותים ביבליוגרפים לבאי הספרייה ולמשתמשים חיצוניים - Servizio bibliotecario nazionale, SBN.
הפיקוח על הבנקים
תפקידו של הפיקוח על הבנקים
ככלל, מערכת הבנקאות היא חלק חשוב ונכבד מכלל המשק. זאת, משום שהיא מהווה את הבסיס לפעילות הפיננסית של המשק ומרכזת למעשה את ענייני הכספים של תושבי המדינה. הדבר כולל את כל החברות העסקיות, בעלי החברות ומשקי הבית, כלומר למעשה כל אזרח ואזרח. אם כן ניתן להסיק כי תקלות, אף הקלות ביותר, בתפקודה של המערכת הבנקאית עשויות לפגוע במידה משמעותית בתפקודו של המשק כולו. מכאן שלכל אחד מאזרחי המדינה יש אינטרס חברתי ואישי שכל המערכת הבנקאית תתפקד היטב ותהיה יציבה.
וורלדווייד פלאזה 1
בניין וורלדווייד פלאזה 1 (באנגלית: One Worldwide Plaza), אשר נבנה בשנת 1989, הוא אחד מקבוצה של שלושה גורדי שחקים ברובע מנהטן של העיר ניו יורק בארצות הברית. המבנה הוא בניין משרדים, בעוד ששני המבנים הסמוכים לו הם מבני מגורים.
הפיקוח על הבנקים
תפקידו של הפיקוח על הבנקים
מבקרי מוסד המפקח על הבנקים טוענים כי לעיתים, בשם השמירה על היציבות של הבנקים ודאגה לרווחיותם, נפגעים הלקוחות. לשיטתם, במטוטלת שבין הגנת הצרכן ובין שמירה על היציבות הפיננסית של הבנק קיים חוסר איזון, אשר משרת את האינטרסים של הבנקים עצמם.
וורלדווייד פלאזה 1
שלושת המבנים יחד תופסים בלוק המצוי בין השדרה השמינית, השדרה התשיעית, רחוב 49 ורחוב 50. המבנה בנוי על האתר ששימש בעבר את המדיסון סקוור גארדן השלישי שהיה בעיר ניו יורק.
הפיקוח על הבנקים
תפקידו של הפיקוח על הבנקים
תפקידיו וסמכויותיו של הפיקוח על הבנקים עוגנו בכמה מסגרות חוק: פקודת הבנקאות, 1941, פקודה מימי המנדט הבריטי שתוקנה ועודכנה במשך השנים; חוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981; חוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א–1981; חוק שיקים ללא כיסוי, התשמ"א–1981.
וורלדווייד פלאזה 1
המבנה תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יילדס ממשרד סקידמור, אווינגס ומריל, והקמת המבנים לוותה על ידי ה-BBC ו-PBS אשר הפיקו סידרה תיעודית על הקמת המבנה שנקראה "גורד שחקים: הקמת בניין" (Skyscraper: The Making of a Building) ואף הוציאו ספר על הקמת המבנה, שנכתב על ידי קארל סאבג (Karl Sabbagh)
הפיקוח על הבנקים
פעולותיו של הפיקוח על הבנקים
הפיקוח על הבנקים קובע נורמות והגבלות לפעילותם השוטפת של הבנקים בתחום הניהול והתקינה. נוסף על כך הוא עורך ביקורת והערכה בספרי הבנקים, כדי לנתח את הממצאים, להעריך את מצבם העסקי ולוודא כי הם מקיימים את ההוראות לגבי הפעילות השוטפת ונמנעים מסיכוני יתר.
כמו כן הפיקוח על הבנקים מעודד פיקוח של הלקוחות ושל גורמי שוק ההון השונים על הבנקים ועל פעולותיהם העסקיות. בעקבות הידוקו של הפיקוח הרחיב המפקח על הבנקים את החובה הקיימת באשר לפירוט המידע שהבנקים מחויבים למסור ללקוחותיהם בדבר הריביות שהם גובים ומשלמים, העמלות תמורת שירותיהם וסדרי ההתקשרות החוזית בינם ללקוחותיהם.
וורלדווייד פלאזה 1
במרכז המבנים מצויה רחבה ציבורית פתוחה. רחבה זו נבנתה בתמורה להסכמת רשויות התכנון שלמבנה יתווסו מספר קומות מעבר למותר על פי תוכנית המתאר. במרכז הרחבה מזרקה שתוכננה על ידי סידני סיימון וקרויה "ארבע העונות". בכל אחת מקצוות המזרקה פסל של אישה המחזיקה כדור המייצג עונה מעונות השנה.
מתחת למבנה היו בעבר שישה בתי קולנוע. כיום בשטח זה ממוקמים חמישה תיאטראות.
הפיקוח על הבנקים
פעולותיו של הפיקוח על הבנקים
הפיקוח על הבנקים נעשה באמצעות חמישה אגפים מרכזיים: אגף הביקורת, אגף הערכה מוסדית, אגף מדיניות והסדרה, אגף בנק–לקוח ואגף טכנולוגיה וחדשנות. בראש כל אחד מהאגפים עומד מנהל אגף שהוא סגן למפקח על הבנקים.
היסטוריה
באוגוסט 1991 הוציא המפקח על הבנקים ד"ר אמנון גולדשמידט לראשונה את קובץ הוראות ניהול בנקאי תקין, שהיה מבוסס על חוזרים שהוצאו במשך השנים. הוראות אלו משקפות את עמדת המפקח על הבנקים לגבי הנורמות הנדרשות לניהול בנקאי תקין בתחומים שונים. אי־קיום הוראות אלו הוא פגם בניהול התקין של עסקי התאגיד הבנקאי. המפקח על הבנקים רשאי בין היתר לדרוש תיקון פגם כאמור בהתאם לסמכותו לפי סעיף 8א(א) לפקודת הבנקאות, 1941.
ההוראות חלות על התחומים האלה: ניהול ובקרה; אשראי והשקעות; סיכונים פיננסיים; סיכוני ניהול; חשבונות לקוחות; הלוואות; ניירות ערך; כרטיסי אשראי.
בזמן כהונתו של רוני חזקיהו כמפקח על הבנקים פרץ המשבר הכלכלי החמור שהחל בקיץ 2007 כמשבר הסאבפריים בארצות הברית, והתפתח כשנה לאחר מכן לממדים עצומים כמשבר אשראי עולמי. המשבר הוביל בנקים בכל רחבי העולם למחיקות הון ענקיות, ואף לפשיטות רגל במקרים מסוימים. בישראל התברר בעת המשבר כי ככלל, מערכת הבנקאות בארץ במצב טוב יותר משל רוב העולם המערבי. עם זאת היה אפשר לזהות השפעה שלילית על הבנקים ברמה כזו או אחרת. הבנק הבעייתי ביותר היה בנק הפועלים, שהיה חשוף משמעותית לנכסים כגון ניירות ערך מגובי משכנתאות וביטוחים נגד פשיטות רגל (CDS), שמחיריהם ירדו ובכך הסבו לבנק הפסדי עתק. עקב כך הגבירו בבנק ישראל בתחילת המשבר את הרגולציה, וחזקיהו חייב את הבנק להיפטר מנכסים אלו גם במחיר הפסד. כעבור חודשים אחדים התברר מהלך זה כנכון, שכן אילולא מכר הבנק את אותם נכסים הוא היה סופג הפסדים גדולים בהרבה.
התערבות משמעותית נוספת של המפקח על הבנקים בעניין בנק הפועלים הייתה בסוגיית ההליכים לקבלת ההחלטות בדירקטוריון. הפרשה הגיעה לשיאה עם התפטרותו של מנכ"ל הבנק צבי זיו, בשל חילוקי דעות עם יו"ר הדירקטוריון דני דנקנר. עוד באותו יום הזדרז הבנק לדווח על מינויו של ציון קינן למנכ"ל במקום זיו. סמיכות הזמנים והפתאומיות שבהן נעשה המהלך עוררו את זעמו ואת חששו של חזקיהו, והוא הורה לדנקנר להשהות את מינויו של קינן למנכ"ל עד שיברר את הרקע שהוביל להתפטרות. בעלת השליטה בבנק, שרי אריסון, הביעה התנגדות לעצם התערבות הבנק בהחלטות הדירקטוריון. כך התפתח מאבק עיקש ומתוקשר בין בנק ישראל לבנק הפועלים, אשר הסתיים בהדחתו של יו"ר הדירקטוריון דני דנקנר.
ז'רקי
ז'רקי (בפולנית: Żarki) היא עיירה במחוז מישקוב שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
זרק'י נזכרת לראשונה בשנת 1382, עת כבר היו בידיה זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות, ושימשה כמרכז מסחר לסביבתה.
בעקבות שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1664, היא נבנתה מחדש במקום סמוך. בשנת 1870 שללו הרוסים את מעמדה העירוני של ז'רקי, בשל השתתפותה במרד ינואר. מעמד זה הושב לה בשנת 1949.
יהודי ז'רקי
בסוף המאה ה-17 התקיימה בז'רקי קהילה יהודית מאורגנת, שפרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ויהודי המקום תרמו להתפתחותו התעשייתית.
בין מלחמות העולם הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה. בשנים אלה התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. כמו כן, התקיימה בעיירה ישיבה. במרץ 1939 ניסו פולנים מצ'נסטוחובה לערוך פוגרום בעיירה, אך אלו נבלמו בידי קבוצת הגנה עצמית יהודית. בעקבות זאת, הועמדו לדין 20 יהודים שהתנגדו לפורעים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-3,500 יהודים, רוב תושביה.
בשואה
ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה ז'רקי בידי הגרמנים, ואלו רצחו כעבור יומיים כ-90 מיהודיה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן איסור קשר עם לא-יהודים, תשלומי כופר, סימון דירותיהם וביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, תוך מינוי יודנרט בראשות ישראל בורנשטיין. אל הגטו הובאו בחורף 1941-1940 כ-250 פליטים יהודים מפלוצק, וכעבור זמן מה פרצה בו מגפת טיפוס הבהרות.
בעקבות שמועות שהגיעו לגטו בראשית אוקטובר 1942 על השמדת יהודי האזור, נמלטו ממנו יהודים רבים בעצת ראש היודנרט. כ-800 היהודים שנותרו בגטו הובלו באלימות ב-6 באוקטובר 1942, בצעדה רגלית, גברים, נשים וילדים, לתחנת הרכבת זלוטי פוטוק, מרחק של כ-12 ק"מ מז'רקי, וממנה שולחו במספר קרונות משא צפופים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה ירו הגרמנים בנשים ובתינוקות. בז'רקי הושארו כ-120 יהודים לאיסוף רכוש היהודים, ואלו הועברו לאחר מכן לגטאות הסביבה. לאחר השלמת הגירוש, פשטו פולנים ואוקראינים על בתי היהודים בעיירה, ובזזו את הרכוש שנותר בהם.
על אותה תקופה בז'רקי, כתב בשנת 2017 מיכאל בורנסטין (בנו של ישראל בורנשטיין- ראש היודנראט) ספר בשם מועדון הניצולים
יגאל מוסקו
יגאל מוסקו (נולד ב-11 בפברואר 1965) הוא עיתונאי ישראלי, כתב בחברת החדשות.
ביוגרפיה
מוסקו החל את פועלו העיתונאי החל ב-1990 במקומון הירושלמי כל העיר. במסגרת עבודתו ערך חשיפה ראשונה של סיירת רימון שפעלה כיחידת חיסול בעזה בשנות השבעים וחשיפה ראשונה של המבצע המוטס להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן בשנות השמונים. כמו כן, הרבה לכתוב על דמויות השוליים של ירושלים וסביבותיה, שוכני מערות, ומוכי סינדרום ירושלים. בכתבה אחת לדוגמה, תיאר את חוויותיו כשהתחזה במשך שבוע לחסר בית ברחובות העיר וקיבץ נדבות. לצד עבודתו בעיתון, מוסקו היה כתב בתוכנית "יומן" בערוץ 1.
בשנים 1998–2004 היה כתב המוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". במסגרת עבודתו זו התמחה מוסקו בכניסה לחברות סגורות ובתיאור הדינמיקה הפנימית שלהן. כך, פעל בצוללת של חיל הים ("שבועיים מתחת לים בצוללת של חיל הים", אוקטובר 2000), ב"כת הנחש", עדת מעריציו של לוכד הנחשים יעקב סלע, שנרצח על ידי אחד מהם (כתבה שפורסמה ב-13 בספטמבר 2002) ובמחלקה הסגורה בבית החולים לחולי נפש אברבנאל (כתבה שפורסמה ב-12 בדצמבר 2003).
בין 2004 ל-2010 היה כתב התוכנית "עובדה" בערוץ 2. מאז 2011 כתב התוכנית "אולפן שישי" בחברת החדשות.
מוסקו למד סוציולוגיה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
Home Movies
Home Movies היא סדרת אנימציה אמריקאית שהוקרנה במהלך השנים 1999–2004 בערוץ קרטון נטוורק. יוצר הסדרה, התסריטאי הראשי והמוזיקאי הוא ברנדון סמול.
הסדרה עוסקת בילד בן שמונה בשם ברנדון סמול הנקרא על שם יוצר הסדרה. ברנדון חי עם אמו, פאולה, שהיא גרושה ומובטלת, ועם אחותו המאומצת, ג'וסי. התחביב של ברנדון הוא הפקת סרטים בתקציב זעום ובשוט אחד במצלמת וידאו ביתית. חבריו משמשים כצלמים ושחקנים בסרטים אותם הוא כותב ומביים, ואף משתתף בהם. העלילה מתרחשת בביתם וכן בבית הספר בו הוא לומד.
הסדרה שוברת מוסכמות בכך שהיא מטפלת בנושאים יומיומיים שאינם תואמים אידיאלים משפחתיים. רבים מהדמויות, כולל ברנדון סמול באים ממשפחות חד הוריות, המורה להתעמלות הוא בריון המתעלל במורים אחרים ומתחיל עם אמא של ברנדון וכדומה. התובנות העמוקות באות תמיד מצידם של הילדים.
הסדרה עשויה בסגנון מאוד פשוט המזכיר ציורי ילדים, אך עם זאת, הטקסטים נשמעים אמינים ומציאותיים ומהולים בציניות רבה. ייחודם של הטקסטים נוצר בעקבות התסריט המעורפל המאפשר לשחקנים לאלתר ולתת את הפירוש שלהם בתוך הטקסט.
הסדרה שודרה בקנדה ובארצות הברית.
אדם וחווה (קראנאך)
פרשנות
מן התימה של היצירה ניתן להניח כי הושפעה מתחריט הנחושת של אלברכט דירר "אדם וחוה", משנת 1504, אך בעוד שבתחריטו של דירר אדם וחוה ממוקמים במרכז התמונה, נמצאים באופן סימטרי זה לעומת זו ומתוארים כדמויות אידיאליות, בחיתוך העץ של קראנאך אדם וחווה נמצאים בתור פרט, כשחיות סובבות אותם, ואינם לבד.
שינוי נוסף הוא בתפקידן של החיות: אצל דירר נמצאות ארבע חיות המייצגות את ארבעת סוגי הליחה שהיו תחת שליטת האדם לפני חטאו: החתול מייצג את הכולירה, הארנב סנגוויני, השור פלגמטי, והדישון מלנכולי. אצל קראנאך החיות ממלאות את התמונה ומציפות אותה בפרטים.
אצל קראנאך רואים כי חוה היא זו העומדת והאקטיבית, בעוד אדם יושב ומצטייר כפאסיבי. זהו ביטוי לפרשנות הנוצרית, שלפיה חווה היא החוטאת העיקרית בחטא האדם הראשון.
סנדמן (ורטיגו)
סנדמן (באנגלית: Sandman; בעברית: איש החול) היא סדרת קומיקס בת 75 חוברות, שהתפרסמו בין ינואר 1989 למרץ 1996. את הסדרה כתב ניל גיימן עבור הכותר ורטיגו מבית DC קומיקס. הסדרה אוירה במהלך השנים על ידי אמנים רבים, והיא הובילה ליצירתן של עשרות סדרות ספין אוף שונות. ספריה עומדים בפני עצמם והיא מכילה סיפורים בתוך סיפורים, אך ניתן להתייחס אל עשרת הכרכים כיצירה שלמה ומהודקת.
סדרת סנדמן הייתה לאחת מסדרות הדגל של ורטיגו, והיא נאספה בהמשך לעשרה אוגדנים. כמו כן, היא הודפסה מחדש בצבע בכריכה קשה. כרכי הסדרה נמנים בין הרומנים הגרפיים הראשונים שנכללו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, והיא אחת מחמישה רומנים גרפיים שנכנסו לרשימת מאה הקריאות הטובות ביותר בין השנים 1983–2008, לפי מגזין אנטרטיינמנט ויקלי. חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את הכרך הראשון של הסדרה במקום ה-12 ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה.
בשנת 2013 יצא בעברית החצי הראשון של הכרך הראשון בשם סנדמן - אקדמות ונעימות ליליות I בהוצאת כנרת, בתרגומו של דידי חנוך. כרך שני המכסה את החלק השני של הכרך הראשון לסדרה יצא גם הוא בעברית.
דמותו של חלום מדורגת במקום השישי ברשימת דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר, ואילו דמותה של מוות מדורגת במקום ה-15 באותה רשימה.
סקירה
הדמות המרכזית בסיפור, חלום, ידוע בשמות רבים כגון מורפיוס, מלך החלומות ואיש החול, שם הלקוח מאגדות עם אירופיות. בסיפוריו של גיימן, חלום הוא הילד השלישי מתוך שבעה אחים ואחיות, המכונים הנצחיים. האחים והאחיות במשפחה, על פי גילם, הם גורל (Destiny), מוות (Death), חלום (Dream), זוג התאומות תשוקה ויאוש (Desire and Despair), חורבן (Destruction) והזיה (Delirium), שנקראה במקור עונג (Delight). כל אחד מהאחים הוא האנשה של המושג על שמו הוא נקרא, וגם אחראי על התפקוד הנכון של המושג הזה בעולם. שבעת האחים והאחיות מתקיימים לצד אלים ואלות (ודמויות מיתיות אחרות, כגון מלאכים ושדים) מכל המיתוסים והאמונות, אך בעוד האלים תלויים באמונת בני האדם בהם, הנצחיים תלויים ביכולת הבריאה ותושביה להיות בעלי גורל, לחשוק, להרוס, להזות, להידרדר אל תהומות הייאוש, לחלום ולמות, ולכן הם נחשבים נצחיים.
סדרות ספין-אוף
מלבד עשרת הכרכים הללו קיימים עוד מספר ספרים הנוגעים לסנדמן, לא כולם נכתבו על ידי גיימן:
פרסים והוקרה
בשנת 1991 זכה הסיפור A Midsummer Night's Dream, המבוסס על המחזה חלום ליל קיץ, מתוך חוברת מספר 19 ובאוגדן השלישי בפרס פנטזיה העולמי לסיפור הקצר הטוב ביותר. מיד לאחר הזכייה שונו חוקי התחרות כך שקומיקס לא יוכל לזכות בפרס, ובכך השתמר מעמדו כרומן הגרפי היחידי לזכות בפרס זה. כמו כן, סדרת הדגל וסדרות הספין אוף זכו ב-26 פרסי אייזנר, ביניהם שלושה לסדרה הרצה הטובה ביותר, אחד לסיפור הקצר הטוב ביותר, ארבע לכותב הטוב ביותר (גיימן), שבעה לאמן האותיות הטוב ביותר (טוד קליין) ושניים לצוות האיור/דיו הטוב ביותר (צ'ארלס ווס ופ. קרייג ראסל). The Sandman: Dream Hunters זכה למועמדות לפרס הוגו בשנת 2000. גם Endless Nights וגם Dream Hunters זכו בפרס ע"ש ברם סטוקר לנרטיב המאויר הטוב ביותר בשנים 2004 ו-2000, בהתאמה.
סדרת החוברות זכתה בפרס ה-Comics Buyer's Guide לשנים 1992–1994. בנוסף, הסיפורים Season of Mists ו-The Kindly Ones זכו בקטגוריית סיפורי הקומיקס הפופולריים ביותר של שנים 1991 ו-1994, והרומנים הגרפיים Sandman: Preludes and Nocturnes, Sandman Midnight Theatre ו-Sandman: Endless Nights זכו בקטגוריית הרומן הגרפי הפופולרי ביותר של שנים 1991, 1995 ו-2003.
עיבודים
במהלך שנות ה-90 נעשה ניסיון להפיק סרט קולנוע באורך מלא בהתבסס על סדרת הקומיקס, ותחילה אולפני האחים ורנר שכרו את רוג'ר אייווארי לביים, ואף שנכתב תסריט ההפקה נדחתה מספר פעמים עד שבוטלה. ב-2013, מנהלת DC קומיקס דיאן נלסון אמרה כי הם מתכוונים להפיק עולם סינמטי עשיר מהקומיקס בדומה ליקום של הארי פוטר ואולפני האחים ורנר הכריזו על דייוויד ס. גויר כמפיק לסרט, לצד ג'וזף גורדון-לוויט וניל גיימן כבמאים.
בשנת 2016 נטפליקס החלה לשדר את הדרמה משטרתית "לוציפר" המבוססת על דמותו של לוציפר כפי שהופיעה בסנדמן ובהשראה מהספין אוף לקומיקס באותו שם.
בשנת 2019, פלטפורמת הספרים המוקלטים Audible הוציאה עיבוד של הסדרה לפורמט של ספר מוקלט. הספר הופק בשיתוף עם DC, וניל גיימן לוהק לתפקיד המספר.
חוק השיפוט הצבאי
חוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955 (מכונה גם חש"ץ) הוא החוק המסדיר את השיפוט הצבאי בצה"ל על כל מרכיביו. החוק מקים את מערכות השיפוט הצבאיות, קובע את האוכלוסיות העשויות להישפט על ידן, ואת העבירות בגינן הן עשויות להישפט.
תחולת החוק
כיוון שהחש"ץ הוא חוק שמטרתו לעסוק בצבא בלבד קיימות בו הגדרות תחולה מפורטות הקובעות על אילו בני אדם הוא חל ובאילו זמנים ונסיבות.
חיילים
התחולה הרחבה ביותר קיימת לגבי חיילים בשירות סדיר (כולל שירות קבע) וחיילים בשירות מילואים. על חיילים אלה חל החוק לגבי כל עבירה שביצעו בזמן היותם בשירות (אף אם לא בתפקיד). כך למשל, בשל תחולה רחבה זו, עניינם של חיילים המואשמים בעבירות סמים יידון בדרך כלל בבתי דין צבאיים, ולא בבתי משפט אזרחיים, על אף שהמדובר בעבירה שאינה צבאית באופייה.
החוק חל על חיילים אלה מהרגע שבו החלו בשירותם ועד לשיחרורם בפועל. לפי הוראות החוק, החוק חל גם אם הגיוס היה שלא כדין ובלבד שמפקדי החייל דימו בתום לב שגויס כדין. בנוסף, לפי הוראות חוק שירות ביטחון וחוק שירות המילואים מוחל החוק אף על מי שהיה חייב להתייצב לשירות אך לא התייצב מהרגע שבו היה עליו להתייצב.
החוק עיגן את זכאותו של חייב שנפתח נגדו הליך פלילי לסיוע משפטי חינם ואת הקמת הסנגוריה הצבאית, עוד לפני הקמת הסנגוריה הציבורית. לכן השופט בכור כינה את הסנגוריה הצבאית "האחות הגדולה" של הסנגוריה הציבורית.
עובדי צה"ל
החוק חל על עובדי צה"ל, אך הוא מסויג כך שבשורה של עבירות צבאיות שמנויות בו לא ניתן לדון עובדי צה"ל בבתי דין צבאיים, בכלל או בזמן שגרה. מעבר לכך, החוק אינו חל על עבירות שאינן צבאיות (כלומר עבירות שנקבעו בחוקים אחרים) שביצע עובד צה"ל אלא אם כן ביצען במסגרת הצבא או עקב השתייכותו לצבא.
אנשי מילואים שלא בשירות
החוק מחיל עצמו על אנשי מילואים שלא בשירות לגבי עבירות צבאיות שבוצעו בקשר לשירות הצבאי, על אי מילוי חובות שהוטלו על אנשי מילואים שלא בשירות, על אי שמירתו של נשק צבאי ועל עבירות אלימות שבוצעו כלפי מפקד, פקוד או שוטר צבאי בקשר לתפקידם.
אנשים שקיבלו נשק מן הצבא
מי שקיבל מן הצבא נשק לפי תעודת הרשאה כפוף לחוק לגבי עבירות של התנהגות מחפירה (מסירה של נשק לאויב או נטישתו נוכח האויב), השמדת הנשק, הוצאת הנשק מרשות הצבא, אי שמירתו של הנשק, שימוש בלתי חוקי או שלא למטרות הצבא בו או אי ציות לפקודתו הצבא שנעשו בנשק או לגביו.
בתי דין צבאיים
החש"ץ מתייחס לשישה סוגים של בתי דין צבאיים שיוקמו - חמישה של ערכאה ראשונה (בית דין צבאי מחוזי, בית דין צבאי ימי, בית דין צבאי מיוחד, בית דין שדה ובית דין צבאי לתעבורה) ואחד של ערכאת ערעור (בית הדין הצבאי לערעורים).
בית הדין הצבאי המחוזי
החש"ץ קובע כי הרמטכ"ל רשאי לחלק את הצבא למחוזות שיפוטיים. בכל מחוז כזה שבראשו עומד ראש מחוז שיפוטי, מוקם בית דין צבאי מחוזי, נקבע לו נשיא ונקבעת רשימת שופטים צבאיים-משפטנים ושופטים צבאיים שיישבו בו. בניגוד למצב הקיים בצבאות רבים ובניגוד לחלק מן הסוגים האחרים של בתי דין צבאיים בצה"ל, בית הדין המחוזי קיים מכוח עצמו ואינו תלוי בגורם אחר שיחליט על זימונו. בית דין צבאי מחוזי מוסמך לשפוט כל חייל שדרגתו מתחת לדרגת סגן-אלוף על כל עבירה שעונשה אינו מוות.
בית הדין הצבאי המיוחד
בית הדין הצבאי המיוחד הוא הערכאה המשלימה לבתי הדין הצבאיים המחוזיים. בית דין זה הוא אחד בצבא והוא מוסמך לשפוט קצינים מדרגת סגן-אלוף (ואת הנאשמים עימם באותו כתב אישום), וכן נאשמים בעבירות שעונשן מיתה. בדומה לבתי הדין המחוזיים גם הוא בעל מנגנון קבוע וההליכים בו זהים לאלה שבבית הדין המחוזי.
בית הדין הצבאי לערעורים
בית דין זה מתפקד כמעין בית המשפט העליון לכל בתי הדין שתחתיו. כל ערעור על החלטת בית הדין הצבאי לסוגיו מגיע אל בית הדין הצבאי לערעורים.
עבירות צבאיות
החש"ץ מגדיר מספר רב של עבירות. רוב העבירות מרוכזות והן נקראות עבירות צבאיות. ייחודן של עבירות אלה הוא בכך שהן עבירות העשויות להיעשות רק על ידי מי שהחוק חל עליו, והן נדונות בבתי הדין הצבאיים. בנוסף קובע  עבירות נוספות שאינן צבאיות ושעשויות להיעבר על ידי כל אדם. עבירות אלה מיועדות ברובן להגנה על מערכת השיפוט הצבאי.
רבות מבין העבירות הצבאיות מתייחסות למעשים אשר הם עניין גם לעבירות פליליות רגילות. כך למשל, "אלימות כלפי חייל" מקביל לעבירת התקיפה. עם זאת, ברוב המקרים הללו קיימת הרחבה של התנאים בעבירה על מנת להתאימם לתנאים המיוחדים של הצבא. למשל, בעבירת הגניבה מחייל לא נדרשת כוונה לשלול את הנכס מבעליו כפי שנדרשת בעבירת הגניבה הרגילה. במקרים אחרים, העבירה מבטאת נסיבות מחמירות לעומת העבירה הרגילה, כך שגניבה בנסיבות מלחמתיות הופכת לביזה לפי. ישנו גם מקרה שבו מאומצת העבירה האזרחית כפי שהיא לחש"ץ אלא שהענישה מוחמרת (אינוס לפי ).
שאר העבירות הצבאיות הן עבירות ייחודיות לצבא שהערך המוגן שלהן קשור באופן יסודי לתפקוד הצבא. בין עבירות אלה ראוי למנות את עבירות ההעדר משירות, את עבירת הטלת מום ואת העבירות השונות העוסקות באי ציות לפקודות למיניהן ,. עבירה ייחודית בתוך קבוצה זאת היא עבירת ההתנהגות שאינה הולמת. עבירה זאת היא עבירה אופיינית בין עבירות המשמעת של ארגונים שונים או של מקומות עבודה אך זהו המקום היחיד בדין הישראלי שבו נקבעה העבירה כעבירה פלילית. בפועל מוגשים אישומים בעבירה זאת הן כעבירה עצמאית במקרים שונים, והן כעבירה נוספת בעבירות של מחשבה פלילית שבוצעו על ידי בעלי דרגות.
ענישה
בעקבות עבודת מטה ודו"ח של ועדה בראשות דליה דורנר, החליטו לבחון בצה"ל לצמצם את עונשי המאסר לעבירות קלות ובמקום זאת להרחיב את השימוש בהמרת עונש מאסר בעבודות שירות ערכיות כגון בתי חולים ומוסדות חינוך, במקום עבודות רס"ר. מטרת מהלך זה היא להפחית נשירת חיילים מהצבא, להגביר את המוטיבציה לשירות, למנוע את התקרבות האסירים לעולם העברייני ועדיין לשרת את מטרות הענישה של הצבא.
לפיס לזולי
תיאור
מבחינה גאולוגית, לפיס לזולי הוא סוג של סלע. בניגוד לרוב סוגי אבני החן, לפיס לזולי איננה מינרל טהור, אלא תערובת של מינרלים שונים. המרכיב העיקרי בה הוא לזוריט (25% עד 40%), שהוא פלדשפטואיד (סוג של מינרל טקטוסיליקטי) המורכב מנתרן, אלומיניום, צורן, גופרית וכלור ונוסחתו הכימית היא: [Na,Ca)8[(S,SO4,Cl2)|Al6Si6O24).
רוב ההרכבים של לפיס לזולי מכילים גם קלציט (לבן), סודליט (כחול) ופיריט (צהוב מתכתי). מרכיבים נוספים אפשריים הם אוגיט, דיופסיד, אנסטטיט, נציץ, האיאין, הורנבלנדה ונוסאן. חלק מהמופעים של לפיס לזולי מכילים כמויות זעירות של גייריט, סוג של המינרל לולינגיט העשיר בגופרית.
גושי לפיס לזולי מצויים בדרך כלל בתוך שיש גבישי והם נוצרים כתוצאה מהתמרת מגע, כאשר מחדר מאגמטי, לרוב של גרניט, בא במגע עם אבן גיר.
צבען של האבנים היקרות ביותר הוא כחול עז, מנוקד בדלילות בנקודות של פיריט זהוב. באבן טובה אסור שיהיו עורקים של קלציט לבן, וגבישי הפיריט הכלולים באבן חייבים להיות קטנים. מחירן של אבנים המכילות עודף של קלציט או פיריט הוא נמוך. מאידך, כתמי פיריט הם אמצעי חשוב לווידוא שהאבן היא אכן אמיתית והם אינם מורידים מערכה של האבן. לעיתים קרובות נוהגים לצבוע אבני לפיס מאיכות נמוכה על מנת לשפר את צבען, אך ניתן להבחין בכך בשל הגוון הכחול הכהה מאוד.
שימושים
הליטוש מקנה לאבן ברק עשיר, שעליו שומרים באמצעות ציפויה בשעווה שקופה או בשרף. באבן נעשה שימוש בתכשיטים, גילופים, קופסאות קטנות, מוזאיקות, עיטורים וכדים. באדריכלות נעשה בה שימוש כחיפוי לקירות ועמודים בארמונות ובכנסיות.
שימוש נוסף בה הוא טחינתה של האבן ועיבודה על מנת ליצור את הפיגמנט אולטרמרין, המשמש להכנת צבעי טמפרה, ולעיתים רחוקות לצבע שמן. השימוש בו כפיגמנט לצבע שמן פסק בתחילת המאה ה-19 כשחומר סינתטי, זהה בהרכבו הכימי והקרוי לעיתים קרובות "אולטרמרין צרפתי", נעשה זמין.
אטימולוגיה
המילה הראשונה בשם, "לפיס" (lapis), מקורה בלטינית ופירושה "אבן". המילה השנייה, "לזולי", מקורה במילה הלטינית מימי הביניים "לזולום" (lazulum), שמקורה במושג בערבית "(אל-)לזוורד", שמקורו בפרסית "לאזוורד" (لاژورد); היה זה שמו של המקום שבו כרו לפיס לזולי, אך בשל הקשר לאבן החן שינה המושג את משמעותו למשמעות: "הצבע הכחול". זהו המקור המשותף למילה באנגלית azure, למילה בספרדית ובפורטוגזית azul ולמילה האיטלקית azzurro, שמשמעותן: "תכלת". לכן ניתן להבין את צמד המילים "לפיס לזולי" כ"אבן תכולה".
לאבן הוצעו כמה שמות בעברית: "תכולית", "אבן התכלת", ו"אבן כחל". משערים כי ה"ספיר" המופיעה בתנ"ך כאבן החושן המיוחסת לשבט יששכר. ומוזכרת בספר שמות כ"ד י': "וַיִּרְאוּ אֵת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל וְתַחַת רַגְלָיו כְּמַעֲשֵׂה לִבְנַת הַסַּפִּיר וּכְעֶצֶם הַשָּׁמַיִם לָטֹהַר". וגם בספר איוב כ"ח ו': "מְקוֹם-סַפִּיר אֲבָנֶיהָ; וְעַפְרֹת זָהָב לוֹ". וכן ה"ספירוס" המוזכר על ידי פליניוס הזקן כאבן כחולה עם נקודות זהובות, הן בעצם לפיס לזולי, והשם "ספיר" המקובל כיום לקורונדום בעל הגוון הכחול, הוא בעצם כינוי מודרני.
מרבצים
אבני הלפיס לזולי המשובחות ביותר מצויות באבן הגיר של עמק הנהר קוקחה (Kokcha) שבמחוז בדח'שאן שבצפון מזרח אפגניסטן. ממרבצים אלו במכרות של סאר-אי-סאנג כורים כבר יותר מ-6,000 שנים. בדח'שאן הייתה מקור ללפיס לזולי עבור מצרים העתיקה והתרבויות של מסופוטמיה, כמו גם התרבויות המאוחרות יותר של יוון העתיקה ושל רומא העתיקה. בשיא פריחתה של תרבות עמק האינדוס, בערך במאה ה-21 לפנה"ס, הוקמה המושבה שורטוגאי של העיר האראפה בסמוך למכרות הלפיס לזולי. ב-1271 ביקר מרקו פולו במכרות.
בתקופה שבה הייתה אפגניסטן תחת כיבוש סובייטי, בשנות ה-80 של המאה ה-20, נהגו לוחמי המחתרת האפגנים לפרק מוקשים ופגזי נפל סובייטיים ולהשתמש בחומר הנפץ שחילצו מהם לכריית לפיס לזולי, על מנת לממן את מאבקם.
בנוסף למרבצים האפגניים, נמצאים מרבצי לפיס לזולי במקורות רבים אחרים, אלא שבהם היא בגוון כחול בהיר ועל כן נחשבת באיכות נמוכה. בין המקורות, החשוב ביותר נמצא בהרי האנדים סמוך לאובאייה (Ovalle) שבצ'ילה. מקורות חשובים פחות נמצאים מדרום וממערב לימת באיקל שברוסיה, סיביר (ששימשה מקור לעבודות האמנות של סין), אנגולה, בורמה, פקיסטן, ארצות הברית (קליפורניה וקולורדו), קנדה והודו.
לפיס לזולי בהיסטוריה ובתרבות
במצרים העתיקה הייתה הלפיס לזולי אבן חן מועדפת בקמעות ובקישוטים כמו חרפושיות. גם האשורים והבבלים השתמשו באבן לגילוף חותמות גליליות. אתרי קבורה מצריים המתוארכים לתקופה שקדמה ל-3000 לפנה"ס, מכילים אלפי פריטי תכשיטים, רבים מהם מלפיס לזולי. אבקת לפיס שימשה את הגבירות המצריות כאיפור צללית לעיניים.
כפי שחקוק בפרק 140 של ספר המתים המצרי, נחשבה אבן לפיס לזולי המגולפת בצורת עין־אדם ומשובצת בזהב, כקמע בעל עוצמה כבירה. ביום האחרון של החודש הושמה מנחה לפני העין הסמלית הזו, בשל האמונה שביום זה הניחה ישות עילאית סמל כזה על ראשה.
הקברים המלכותיים העתיקים שבאור, הסמוכים לנהר פרת שבדרום עיראק, הכילו יותר מ-6,000 פסלונים של ציפורים, צבאים ומכרסמים, כמו גם צלחות, חרוזים וחותמות גליליות, כולם מלאכת מחשבת של גילוף בלפיס לזולי. חפצים מגולפים אלו הגיעו בלא ספק מהמכרות שבבדקשן שבצפון אפגניסטן. בשירה שומרית ואכדית ישנה התייחסות אל לפיס לזולי כאבן חן ההולמת תפארת מלכות.
הרומאים האמינו כי לפיס הוא אפרודיזיאק (סם המעורר תשוקה מינית). בימי הביניים האמינו כי האבן שומרת על בריאות הגפיים ומשחררת את הנפש מטעויות, קנאה ופחד. כמו כן רווחה אמונה כי ללפיס יש סגולות רפואיות. נהגו לטחון את האבן, לערבבה בחלב ולמרוח את התערובת כרטייה לפרונקלים ולכיבים.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד לפיס לזולי היא אבן ההולדת התחליפית של החודשים ספטמבר ודצמבר.
משמורת ילדים
משמורת ילדים עוסקת ביחסים המשפטיים והמעשיים שבין הורה לילדיו, כגון הזכות של ההורה לקבל החלטות עבור ילדו והחובה של ההורה לדאוג לצורכי ילדיו.
סמכות הערכאות המשפטיות לדון בענייני משמורת
הסמכות המקורית לדון בקביעת החזקה על הילד נתונה לבית משפט לענייני משפחה. בית הדין הרבני עשוי לרכוש סמכות מכוח כריכת הסוגיה בתביעת גירושין, או מכוח הסכמת הצדדים. בפועל, הסמכות קיימת בערכאה שבה החל תהליך תביעת הגירושין.
קביעת המשמורת בפועל
בעת פרידה, מצויה בידי ההורים היכולת לגבש הסכם עצמאי ביחס לענייני המשמורת. אם הערכאה השיפוטית מוצאת כי ההסכם תואם את טובת הקטינים, קרוב לוודאי שההסכם יאושר, ויינתן לו תוקף של פסק דין.
משמורת משותפת
ריצ'רד קאן (Richard Kunn), פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת ג'ון קארול ובאוניברסיטת קנט, הממונה לשעבר על הוועדה לשלום הילד והמשפחה בארצות הברית, נשיא האגודה הלאומית של הפסיכולוגים החינוכיים, וחבר במועצה לזכויות הילד, קבע כי במדינות בהן יש נטייה לקבוע משמורת משותפת, השיעור הממוצע של הגירושין ירד. ממצאים אלה מצביעים על כך, שמדיניות ציבורית המקדמת משמורן יחיד, עשויה לתרום לשיעור הגירושין הגבוה.
רוברט באוסרמן (Robert Bauserman), דוקטור לפסיכולוגיה ועוזר מנהל המחלקה לבריאות ולהיגיינה נפשית בבולטימור, קובע במחקרו כי ילדים במשמורת משותפת מסתגלים טוב יותר מאשר ילדים הגדלים עם משמורן יחיד. במסגרת המחקר נערכו השוואות נפרדות לגבי הסתגלות כללית, היחסים במשפחה, ביטחון עצמי, הסתגלות רגשית והתנהגותית והסתגלות ספציפית לגירושין. התוצאות תאמו את ההנחה, שמשמורת משותפת יכולה להועיל לילדים, מאחר שהיא מסייעת לשמור על קשר מתמשך חיובי עם שני ההורים.
מנגד, יש הטוענים כי ישנם יתרונות ברורים לקביעת המשמורת על פי כלל ברור - בהיעדר חזקה המאפשרת קיצור הליכים, עלולים להימשך ענייני המשמורת זמן רב, ולהותיר את הילדים חסרי פתרון קבע.
חוק "חזקת הגיל הרך"
, מורה כי במקרה שהורים לא מגיעים להסכמה, הערכאה השיפוטית רשאית להכריע מי יחזיק בקטין, "ובלבד שילדים עד גיל 6 יהיו אצל אמם אם אין סיבות מיוחדות להורות אחרת". הסעיף קובע חזקה משפטית לפיה הגיל הרך של הילד מהווה שיקול מכריע המעניק לאם את המשמורת הפיזית במקרי מחלוקת בשאלת החזקה הפיזית (ר' דו"ח שניט עמ' 4).
חזקת הגיל הרך התפתחה במשפט המקובל במאה ה-19. בפועל, במקרים רבים יוצרת החזקה מציאות שבה בפועל הילדים ללא כל קשר לגילם, בסופו של דבר, תמיד יישארו בחזקת אמם, אם מכיוון שאחיהם הקטנים יימסרו לחזקת האם והערכאה המשפטית לא תרצה להפריד בין אחים, אם מכיוון שלאחר גיל שש, הערכאה המשפטית תימנע מלשנות את המצב הקיים. מכיוון שכך, בפועל, המשמורת הזמנית ובעקבותיה המשמורת בפועל ניתנות לאם במרבית המקרים.
ועדת שניט
בישראל ובמדינות נוספות ישנם המעבירים ביקורת על 'חזקת הגיל הרך'. יש הטוענים כי חזקת הגיל הרך מקבעת נורמות שאינן שויוניות, מפלות גברים לרעה ואינה הולמת את טובתו של הילד.
"הוועדה הציבורית לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין - ועדת שניט", הוקמה על ידי שרת המשפטים ציפי לבני במרץ 2005, על מנת לבחון את הכללים הקיימים לחלוקה ושיתוף באחריות ההורית כאשר ההורים אינם חיים יחדיו, בין אם מסיבות של פירוד וגירושין ובין אם לא ניהלו חיים משותפים מלכתחילה, וכן את שאלת האחריות המשפטית. על הוועדה הוטל לבחון, בין השאר, את הצורך בשינויה של חזקת הגיל הרך, ואפשרות עיגון חקיקתי של הסדרי חלוקה ושיתוף באחריות ההורים בגירושין.
בראשות הוועדה עמד פרופ' דן שניט, ועם חבריה נמנו שופטת בית המשפט לענייני משפחה ברמת גן חנה רוטשילד; דיין בית הדין הרבני הגדול הרב אברהם שרמן; מנהל בתי הדין השרעיים עו"ד איאד זחאלקה; רותי דניאל וטל שחף מעמותת הורות=שווה; פרופ' דפנה הקר מהפקולטה למשפטים והתוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב; ד"ר תרצה יואלס מהחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה; יו"ר וועדת הגישור של לשכת עורכי הדין במחוז חיפה והצפון לשעבר, עו"ד גלית סנה-לוריה; היועצת המשפטית של נעמת, עו"ד גלי עציון; פקידת סעד ראשית לסדרי דין, עו"ס רונית צור; יו"ר ועדת החקיקה, ילדים ונוער של לשכת עורכי הדין עו"ד שמואל מורן; ופרופ' אבי שגיא-שורץ מהחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.
בפני הוועדה עמדה, בין היתר, הצעה לתיקון חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות שנוסחה על ידי עו"ד יהודית מייזלס, חברה בתת-וועדה של הוועדה לקידום מעמד האישה של לשכת עורכי הדין שהוקמה לצורך זה. כאשר הוקמה הוועדה, ובמשך כל תקופת פעילותה, ביקרו ארגוני האבות את הרכבה בטענה שאין בה נציגות לארגוני האבות.
באפריל 2008 פרסמה ועדת שניט דו"ח ביניים שהמליץ לבטל הן את מושג המשמורת הן את חזקת הגיל הרך. הדו"ח קבע כי יש לקיים אחריות הורית משותפת ובכך ליצור "הסדר נורמטיבי חדש של יחסי הורים וילדיהם" ושוויון משפטי בתחום, מתוך תפיסה כי זוהי טובת הילד. בנוסף להמלצה לבטל את "חזקת הגיל הרך", המליצה הוועדה לקבוע בחוק, אחריות הורית למימוש זכותו של ילד לקשריו עם אחיו ואחיותיו וכן עם הסבים והסבתות.
שאלת "חזקת הגיל הרך" היוותה סלע מחלוקת בין חברי הוועדה. דעת הרוב סברה כי "חזקת הגיל הרך" מנוגדת לממצאים פסיכולוגיים אמפיריים שמוכיחים כי לצורך התפתחותו התקינה של ילד יש חשיבות מרבית לקשרים יציבים, משמעותיים ורציפים עם שני הוריו. מכיוון שנקודת המשען של החוק המוצע היא עקרון 'טובת הילד' כשיקול ראשון במעלה, נכון לבטל את "חזקת הגיל הרך". בנוסף, חזקת הגיל הרך בוטלה בכל המדינות המערביות, ויש בביטולה יישור קו עם הנורמה הרווחת בעולם. למעט מקרים קיצוניים של סכסוך חריף בין ההורים, המחקרים מוכיחים כי ילד שקשריו עם שני הוריו לאחר הגירושין תקינים, מתפתח באופן דומה לילד שהוריו לא נפרדו, לעומת ילדים שהיו בקשר עם הורה אחד בלבד. על כן, לדעת רוב חברי הוועדה על החוק לעודד הידברות בין ההורים, באמצעות גישור או ייעוץ משפחתי, שתאפשר את מימוש זכותו הבסיסית של הילד לקשר מיטבי עם שני הוריו ואת התפתחותו התקינה.
חברי הוועדה הציעו להתוות להורים "הסכם הורות" באמצעות תיווך גורם שלישי כמו מטפל מקצועי או מגשר. ההסכם נועד להסדיר בין ההורים את "שגרת החיים" ובכך יאפשר, לדברי חברי הוועדה "הימנעות מדיונים עקרוניים אמוציונליים שאינם מקדמים את טובת הילד".
דעת המיעוט, אשר נכתבה בידי פרופ' דפנה הקר, עו"ד גלית סנה-לוריה ועו"ד גלי עציון, סברה כי "חזקת הגיל הרך" אינה מונעת מאבות להיות מעורבים בחיי ילדיהם, וזאת באמצעות זמני שהות נרחבים עמם. לפי דעת המיעוט, המלצת דעת הרוב על רשימת קריטריונים מנחים במקרי מחלוקת לעניין משמורת, אשר אינה כוללת חזקה המעניקה עדיפות להורה שהיה המטפל העיקרי בילד טרם הפירוד, כתחליף לחזקת הגיל הרך, מנוגדת לטובת הילדים. העמימות תגרור התדיינויות משפטיות סבוכות וממושכות אשר יגבו מחיר כלכלי ונפשי מהילדים ומאימותיהם.
ב-27 בדצמבר 2011 הגישה ועדת שניט את המלצותיה הסופיות לשר המשפטים, הפרופסור יעקב נאמן. במסקנותיה, שפורסמו בינואר 2012, המליצה הוועדה לבטל את "חזקת הגיל הרך", ולא להמיר אותה בכל חזקה חלופית על הילד, אלא בשותפות באחריות ההורית למימוש זכויות הילד. לפי הוועדה, המלצותיה מתבססות על מחקרים פסיכולוגיים המורים, שילדים הנותרים בקשר שווה עם שני ההורים, לאחר הגירושים, מתפתחים בדומה לילדים שהוריהם לא התגרשו וכן על אמנת זכויות הילד, שאותה אשררה ישראל בספטמבר 1991.
המלצות ועדת שניט
הוועדה המליצה להחליף את סעיף 25 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות בנוסח הבא:
(א) לא הגיעו ההורים במקרה של פרידה לידי הסכמה כאמור בסעיף 8 על הסכם הורות או שהסכם ההורות שהגיעו אליו לא קויים, כולו או חלקו, רשאי כל אחד מהם לבקש מבית המשפט לקבוע את אופן מימוש האחריות ההורית (להלן – הסדר הורות); הורה יצרף לבקשה או לתשובתו לבקשה הסכם הורות שמולא על ידו.
(ב) בבוא בית המשפט לקבוע הסדר ההורות על פי טובת הילד כאמור בסעיף 3, יביא בין היתר בחשבון, בהחלטה מנומקת, את מכלול העניינים הבאים:
(1) צרכיו ההתפתחותיים המשתנים של כל ילד בהתאם למצבו, לגילו, להבטחת היציבות בחייו ולצרכיו המיוחדים ככל שהם קיימים;
(2) רצון הילד, ככל שכשריו המתפתחים מאפשרים לבררו על ידי שמיעתו בבית המשפט או בדרך אחרת שמתאימה לילד כפי שיקבע בית המשפט, ומתן משקל ראוי לדברי הילד לפי גילו ומידת בגרותו של הילד;
(3) זכותו של הילד לקשר משמעותי, אישי, ישיר וסדיר עם שני הוריו;
(4) נכונותם של ההורים לשתף פעולה במימוש אחריותם ההורית;
(6) הטיפול שהעניק כל אחד מההורים לילד;
(7) זכותו של הילד לקשר משפחתי ומידת הנכונות והיכולת של כל אחד מההורים לאפשר את מימוש הקשר.
ב-19 בינואר 2012 הודיע שר המשפטים, יעקב נאמן כי החליט לאמץ את המלצות ועדת שניט וכי משרדו יגבש הצעת חוק ברוח המלצות הוועדה.
ב-6 בספטמבר 2012 פרסם משרד המשפטים את תזכיר "חוק הורים וילדיהם" אשר מתבסס על המלצות שתי ועדות ציבוריות: הוועדה בנושא "הילד ומשפחתו" (ועדת משנה, בראשות ד"ר תמר מורג, של הוועדה לזכויות הילד בראשות השופטת סביונה רוטלוי), ו"הוועדה לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין" (ועדת שניט). החוק המוצע מסדיר את נושא האחריות ההורית למימוש זכויות הילד על פי האמנה לזכויות הילד, הן במסגרת המשפחתית והן לאחר פירוד ההורים.
ב-26 בנובמבר 2014 פרסם משרד המשפטים נוסח עדכני של הצעת החוק המכיל תיקונים בעקבות הערות שהוגשו על ידי הציבור לתזכיר החוק.
השלכות ועדת שניט על הפסיקה הקיימת
אף על פי שהמלצות וועדת שניט לא אומצו כחוק, השפעות המלצותיה על הפסיקה הן נרחבות ביותר עד שכיום יש כאלה האומרים כי משמורת משותפת היא הכלל ולא החריג במשמורת ילדים.
יתרה מזאת, לאחרונה, בשל המאבק בעקבות ועדת שניט ובעקבות ביקורת של ד"ר יואב מזא"ה על מושג המשמורת, במספר פסקי דין של בתי המשפט לענייני משפחה ננקטת גישה של אי פסיקת משמורת לאף אחד מההורים, עקב ההבנה שלמשמורת אין משמעות מעשית לשיח בין ההורים.
עם זאת, פסיקת בית המשפט העליון מ-3 באפריל 2014 קבעה, כי כל עוד לא שונה החוק יש לפסוק בהתאם לחזקת הגיל הרך: "אנו אין לנו אלא החוק כמות שהוא, ולפיו חלה בענייננו, בקטין שטרם מלאו לו שש, חזקת הגיל הרך. לסתירת חזקה זו מסיבות מיוחדות, על פי סיפת סעיף 25 לחוק, יש צורך בראיות כבדות משקל, מטבע הדברים" (בע"מ 1858/14 פלוני נ' פלונית).
ביקורת על המלצות ועדת שניט
במסקנות דעת הרוב בוועדה ובהצעת החוק המבוסס עליהן, תומכים ארגונים ועמותות שונים, ביניהם: א' זה אבא, הקואליציה למען הילדים והמשפחה, הקשב"ה - התנועה לקידום שוויון בהורות, הורים ושווים, הפמיליסטים - שדולת המשפחה, עמותת הורות משותפת=טובת הילד, הורות=שווה, מלוכדים למען הילדים, אבות למען צדק, משפחה חדשה, פורום נשים ציוניות והתנועה למען עתיד ילדינו.
מאידך, מתנגדים פעילות פמיניסטיות וארגוני נשים כגון נעמת, "שדולת הנשים", "עמותת בת מלך", ועוד. בין המתנגדות למסקנות ועדת שניט נמצאות פרופ' אסתר הרצוג ויו"ר נעמת טליה לבני. הביקורת שלהם מבוססת על מכלול של טענות:
בקנדה
ב-1985 נחקק בקנדה "חוק הגירושין" שכלל:
בארצות הברית
ב-1987 חוקקה מדינת וושינגטון שבארצות הברית את "חוק ההורות" אשר כלל את כל החידושים הקנדיים (למעט חזקת ההורה הידידותי). בהשראת "חוק ההורות" חוקקה אנגליה ב-1989 את "חוק הילדים" (יצוין כי עוד קודם לכן, בשנת 1925 בוטלה החזקה בחוק, לפיה ילדים עד גיל 7, נותרים אוטומטית אצל האם, אולם בפועל, במרבית המקרים בתי המשפט המשיכו לקבוע משמורת לאם). אוסטרליה תיקנה ב-1995 את "חוק הגירושין" שלה בהשראת החוק האנגלי. הצעות החוק המקוריות בכל הארצות האלה כללו העדפה חד משמעית לחלוקה שווה של האחריות ההורית וזמני השהות בין האב והאם, אך העדפה זו הושמטה לבסוף בעקבות לחץ מסיבי של הלובי הפמיניסטי. בסופו של דבר החוקים באנגליה ואוסטרליה לא כללו שום הנחיה לבית המשפט בדבר הסדר הורות מועדף והדברים נותרו לשיקול דעתו של בית המשפט (מה שמכונה "הגישה הנייטרלית") ובוושינגטון הצליח הלובי הפמיניסטי להכניס לחוק שיקול (להבדיל מחזקה) הנקרא "המטפל העיקרי". על פי שיקול זה, מי שטיפל בילדים יותר לפני הגירושין ימשיך לטפל בהם יותר ויהפוך להורה העיקרי לאחר הגירושין, בעוד ההורה השני יהפוך למשני.
בצרפת
בצרפת, האחריות ההורית מוגדרת כמערכת זכויות וחובות לרווחתו של הילד, שנתונה להורים עד הגעתו של הילד לבגרות. פרידה או גירושין, אינם משנים את האחריות ההורית. בית המשפט יעניק משמורת יחידנית רק במקרים ספציפיים בהם טובת הילד דורשת זאת. גם כאשר נקבעת משמורת פיזית משותפת אחד מהבתים תמיד יסומן כביתו העיקרי של הילד.
בדנמרק
בדנמרק, ההורים נושאים באחריות משותפת גם במקרה של גירושין או פרידה. הם רשאים להסכים ביניהם כי הילד ישהה רק אצל אחד מהם, אבל ההחלטה טעונה אישור של המושל המחוזי.
בהולנד
בשנת 1947 שונה החוק בהולנד ונקבע כי האחריות ההורית (ללא קשר למשמורת הפיזית) מוטלת בשווה על שני ההורים. בשנת 1995 בוטל השימוש במונח "משמורן" בחוק, והמונח "אחריות הורית" נקבע במקומו. לאחרונה התקבל תיקון לחוק, המגדיר את האחריות ההורית, בין היתר, כפיתוח הקשר עם ההורה השני.
מדינות נוספות
אירלנד וסקוטלנד אימצו את החוק האנגלי בשינויים קלים. בלגיה אימצה בשנת 1995, את המשמורת (הפיזית) המשותפת. כן נקבעה בחוק, הזכות לשמור על קשר עם הילד גם לסבים ולסבתות, ולכל אדם שהוכיח כי קיימת הצדקה לאפשר לו קשר עם הילד.