cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סולטאן קוסן
ביוגרפיה
סולטאן גר עם הוריו ועם שלושת אחיו ואחיותיו - כולם בעלי גובה ממוצע. הוא לא הצליח לסיים את לימודיו בשל גובהו החריג ועבד במשרה חלקית כחקלאי. הוא סיפר שגובהו אינו מפריע לו לנהל אורח חיים רגיל ושהוא נהנה לשחק במשחקי מחשב עם חבריו. בנוסף, הוא תיאר את היתרונות שבמצבו: הוא יכול להשקיף למרחק רב יותר מאחרים וקל לו יותר במשימות ביתיות כגון החלפת נורה או סידור של הווילונות. החסרונות בגובהו לדבריו: הוא מתקשה למצוא בגדים שיתאימו לו (אורך הרגל שלו היא 113 ס"מ ואורך הזרוע שלו היא 97 ס"מ) וכן הוא מתקשה להיכנס למכונית נוסעים רגילה.
באוקטובר 2013 התחתן קוסן עם מרב דיבו, צעירה סורית בת 20, שגובהה כ-172 סנטימטרים "בלבד".
שיאים
קוסן מחזיק בשיא גינס ל"גבר הכי גבוה עלי אדמות". במדידה שנערכה על ידי ספר השיאים של גינס ב-9 בפברואר 2011 נמצא שגובהו של סולטאן הוא 2.51 מטרים. הוא גם מחזיק בשיא "הידיים הגדולות ביותר" מפני שאורך כפות ידיו הוא 27.5 ס"מ, וכן בשיא "הרגליים הגדולות ביותר" - אורך כף רגלו השמאלית היא 36.5 ס"מ ואורך כף רגלו הימנית היא 35.5 ס"מ.
הת'ר סירס
הת'ר כריסטין סירס (באנגלית: Heather Christine Sears; 28 בספטמבר 1935 - 3 בינואר 1994) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון בריטית.
קורות חיים
סירס נולדה בלונדון, לאחר סיום בית הספר המרכזי לדרמה, החלה להופיע בתיאטרון, בין השאר למול ריצ'רד ברטון במחזה "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן בהחליפה את מרי יור.
ב-1957 הופיעה בסרט "סיפורה של אסתר קוסטלו" לצידה של ג'ואן קרופורד וגילמה נערה שהפכה לעיוורת חרשת ואילמת לאחר תאונת פיצוץ בילדות. היא הצטיינה בסרט בעיקר בהבעות פנים בתמונות תקריב. על משחקה בסרט זה קבלה את פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי לשנת 1957 והייתה מועמדת בקטגוריה זו לפרס גלובוס הזהב.
ב-1959 הופיעה לצידו של לורנס הארווי בסרט מקום בצמרת כסוזן בראון, בתו של האדם העשיר בעיר שבעלה בוחר בה לאישה רק לטפס במעמד החברתי שלו ולהגיע ל"מקום בצמרת".
ב-1960 הופיעה בסרט "בנים ואוהבים" המבוסס על ספרו של ד.ה. לורנס.
ב-1962 הופיעה בסרט פנטום האופרה בתור זמרת האופרה שהפנטום מתאהב בה.
לאחר מכן הופיעה בתיאטרון ובהפקות טלוויזיה של ה-BBC. מתה בגיל 58 מקריסת מערכות.
חיילי באפלו
חיילי באפלו (באנגלית: Buffalo Soldiers) במקור חברים בגדוד הפרשים העשירי של צבא ארצות הברית, שהוקם ב־21 בספטמבר 1866 בפורט לוונוורת', קנזס. כינוי זה הוענק לפרשים האפרו-אמריקאים על ידי שבטים אינדיאנים שלחמו במלחמות האינדיאנים. המונח הפך בסופו של דבר למילה נרדפת לכל הגדודים האפרו-אמריקאים שנוצרו בשנת 1866: גדודי פרשים התשיעי והעשירי גדוד חי"ר ה-24, ה-25 וה-38.
אף על פי שכמה גדודים אפרו-אמריקאים הוקמו במהלך מלחמת האזרחים במסגרת צבא האיחוד (כולל חיל הרגלים המתנדב ה-54 ומספר גדודי הכוחות הצבעוניים של ארצות הברית), "חיילי באפלו" הוקמו על ידי הקונגרס כגדודים השחורים הראשונים שהוקמו בימי השלום בצבא ארצות הברית הסדיר. ב־6 בספטמבר 2005 נפטר מארק מתיוס, חייל באפלו הוותיק ביותר ששרד, בגיל 111. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. המחקר חלוק בשאלת המקור של הכינוי "חיילי באפלו". על פי המוזיאון הלאומי של חיילי באפלו השם מקורו בלוחמי שבט השאיין בחורף 1877, כאשר התרגום המדויק של השאיין היה "באפלו פראי". עם זאת, הסופר וולטר היל תיעד את חייו של קולונל בנג'מין גריסון (מקים גדוד הפרשים העשירי) ואת הקרב נגד שבט הקומאנצ'י בשנת 1871, ייחס את מקור השם לשבט הקומאנצ'י, לטענת גריסון. שבטי האפאצ'י השתמשו באותו מונח ("כינינו אותם 'חיילי באפלו', כי היה להם שיער מתולתל, מקורזל... כמו ביזונים") טענה הנתמכת על ידי מקורות אחרים. מקור אפשרי נוסף מגיע מהאינדיאנים המישוריים שהעניקו להם את השם הזה בגלל מעילי הביזונים שלבשו בחורף. המונח חיילי באפלו הפך לכינוי כללי לכל החיילים השחורים. הוא משמש כיום ליחידות צבא ארצות הברית המתחקות אחר השושלת הישירה שלהם לכל אחד מהגדודים האפרו-אמריקניים שנוצרו בשנת 1866.
רק עוד לילה אחד
רק עוד לילה אחד הוא אלבומה הראשון בשפה העברית של הזמרת-יוצרת הישראלית יסמין לוי. האלבום יצא לאור ב-9 במרץ 2017 על ידי חברת התקליטים אדמה מיוזיק גרופ. מהאלבום התפרסמו שלושה סינגלים כאשר הבולט מביניהם הוא "תני לעצמך להיות יפה", אשר זכה להצלחה רבה בארץ, וביוטיוב. לשניים מתוך ארבעת הסינגלים יצאו ווידאו קליפים.
הקליפ לסינגל השלישי מהאלבום "ביום האחרון של דצמבר", צולם בתל אביב, כמה ימים לפני שהרסו את כיכר דיזנגוף והמזרקה של האגם.
רקע
את האלבום הקליטה יסמין בין השנים 2016–2017, וב-9 במרץ 2017, נודע לציבור הרחב כי האלבום יראה אור, וכך היה. לפני צאת האלבום הוציאה יסמין את הסינגל הראשון ממנו "תני לעצמך להיות יפה". הסינגל זכה להצלחה רבה בישראל, ולווידאו קליפ נלווה שגרף כמות נכבדת של צפיות. הסינגל השני "שמועות" יצא בדצמבר, ללא קליפ, וזכה להצלחה. ב-15 בפברואר 2017, יצא לאור הסינגל השלישי מן האלבום, "ביום האחרון של דצמבר". הסינגל לווה בווידאו קליפ מצליח שצולם בכיכר דיזנגוף. ב-27 באוגוסט יצא לאור הסינגל הרביעי "כמו הרוח".
האלבום הוא האלבום העברי הראשון של יסמין, כאשר לפניו יצאו שבעה אלבומים בשפה הספרדית והאנגלית.
יעקב שריבום
יעקב שריבום ("שרַייבּוֹם" 1913 - י"ד בכסלו ה'תשנ"ב, 21 בנובמבר 1991) היה מבקר העירייה הראשון של ירושלים, רב מחנות עצורי המחתרות באפריקה ופעל כמקשר בין הגולים העצורים לשלטונות, שימש כרב מחנות המעצר בקפריסין ופעל רבות במבצע החשאי להעלאת יהודי תימן, "מרבד הקסמים".
ביוגרפיה
יעקב שריבום נולד למשפחה חסידת גור בוורשה שבפולין, בן לחיים אליעזר ורבקה יהודית, ילד שני למשפחה בת שבעה ילדים: הינדה, יעקב, הירש וולף, שמואל, אפרים, שמחה ונחמה. בשנת 1934 נשלח לארץ ישראל על ידי הרבי מגור, על מנת לשמש כאחד ממקימי החסידות בארץ. הרבי מגור, שהכיר את כישוריו, דאג לאיסוף כספים מחסידי ורשה, כספים אשר שימשו להעלאתו ארצה של יעקב. הינדה, האחות הבכורה, עלתה ארצה עם תנועת "השומר הצעיר" שבה הייתה חברה עוד בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה, והייתה בין מקימי קיבוץ שמיר שבגליל העליון, שבו התגוררה עם בעלה ליקא עד ליום מותה. ההורים ושאר חמשת האחים למשפחת שריבום נרצחו בשואה במלחמת העולם השנייה.
עם הגיעו ארצה, כשהוא בן 21, החל יעקב את לימודיו בישיבת חסידות גור בירושלים, "שפת אמת", ובהמשך גם לימד באותה ישיבה. בשנת 1937, נשא לאישה את שושנה רייזל לבית שטרנהל והזוג עבר להתגורר בירושלים, שם נולדה בתם הבכורה, יפה.
זמן קצר לאחר מכן הם שבו להתגורר בחיפה ויעקב החל לחפש פרנסה. הוא לא בחל בשום עבודה, ואכן, במהרה החל לעבוד כסבל בנמל חיפה, פועל בניין, פקיד במשרד ניהול חשבונות ואפילו כמדביק מודעות בלילות. אשתו שושנה, שראתה את הפוטנציאל הגלום בו, הציעה ליעקב ללמוד את השפה האנגלית בתקווה שכך יוכל למצוא לעצמו עבודה הולמת יותר. הוא החל ללמוד בעצמו את השפה, כאוטודידקט, ובתוך שלושה חודשים שלט בשפה. בגיל 34, כשהוא כבר אב ליפה ולנתן, החל יעקב בעבודתו הציבורית.
מחנות העצורים באפריקה
בשנת 1946 נשלח שריבום על ידי הסוכנות היהודית לאפריקה לשמש כרב לעצורי המחתרות אצ"ל ולח"י, שהוגלו לשם על ידי השלטון הבריטי ששלט באותם ימים בארץ. תפקידו היה לדאוג לצורכי הדת של האסירים היהודים. הוא היה באריתריאה-אסמרה, בקניה, בסודאן ובקהיר והגיע אף לג'דה שבסעודיה, בטרם דרכה שם כף רגלו של יהודי. עם הזמן, יצר קשרים מיוחדים עם הצמרת הבריטית במחנות ובמקביל קנה את אמונם של האסירים היהודים. הוא אף שיתף פעולה בתכנון בריחה מהמחנה, לפחות פעם אחת, עם יעקב ואליהו מרידור, שהיו לחברי כנסת במדינת ישראל לאחר הקמתה. בין העצורים במחנה היו גם יצחק שמיר, לימים ראש ממשלת ישראל ומאיר שמגר, לימים נשיא בית המשפט העליון.
מחנות המעצר בקפריסין
בשנת 1947 יעקב נקרא שוב לדגל, הפעם כרב למחנות העקורים בקפריסין. שם הוא טיפל בניצולי שואה מאירופה, שהשלטון הבריטי אסר עליהם להיכנס לארץ ישראל. הוא שירת בקפריסין עד 1949 ועזב רק כשאחרון העולים הגיע לישראל. בכל שנות עבודתו בחו"ל היה יעקב ללא משפחתו. הוא הסתפק בביקורים חטופים בארץ כדי לראות את משפחתו, שהתרחבה בינתיים, ולדווח לסוכנות היהודית על המצב במחנות. כדי להפיג את בדידותו למד את משחק השחמט ובמשך השנים הפך המשחק לתחביבו הראשי. הוא היה חבר במועדון השחמט בירושלים ואף שיחק בהצלחה נגד אלופי עולם.
מרבד הקסמים
בשנת 1949 נקרא על ידי משה חיים שפירא, שר הפנים, לצאת לגלות תימן ולנסות להעלות משם את היהודים ארצה. בארץ ישראל לא ידעו באותו זמן בכמה יהודים מדובר וקיוו כי יצליח להעלות ארצה כ-200–300 איש מדי חודש. הוא הגיע לעדן, שהייתה קולוניה בריטית ובירתה לשעבר של דרום תימן, ונפגש עם המושל הבריטי. הוא שמע כי בתימן חיים 50,000 יהודים, מספר שלא היה ידוע לממשל בישראל. הזמן דחק משום שהיה ברור שבקרוב מאוד לא יתנו ליהודי תימן לעזוב אותה. שריבום החל להציף את הממשלה והסוכנות היהודית במכתבים ובמברקי תחינה. הוא הסביר להם את המצב ודרש מהם להתאמץ כנדרש כדי להוציא את כל היהודים מתימן ולהצילם על ידי הבאתם ארצה לפני שיהיה מאוחר מדי. בישראל חשבו כי החום הכבד השורר במדבר עדן, שיבש עליו את דעתו וכי מספר כזה של יהודים בתימן לא ייתכן, והוא הוזמן ארצה לפגישה עם אנשי הסוכנות. גם לאחר ששמעו ממנו על המצב, הם הביעו חשש כי לא יוכלו להעלות יותר מכמה מאות בכל חודש.
באותו זמן פרץ ויכוח בישראל בנוגע לעיתוי העלאת יהודי תימן. המתנגדים לעליה מיידית של עולי תימן הצביעו על מצבם הרפואי הקשה של עולי תימן והעלו חשש כי מדינת ישראל ויכולת הקליטה המוגבלת שלה לא תוכל להתמודד עם מה שנתפס כנטל. מדינת ישראל יצאה זה מקרוב ממלחמה, והתמודדה עם בעיות כלכליות קשות. הטענה העיקרית הייתה כי בשלב זה עדיף להעלות את יהודי אירופה בלבד ולדחות את העלאת יהודי תימן למועד מאוחר יותר. יעקב, שכבר הספיק להכיר את יהודי תימן ולשמוע את תחנוניהם, שכן המצב בתימן הלך והחמיר, לא יכול היה להתפשר ולחזור בו מדרישתו. הוא החל לעשות כל שביכולתו כדי שמדינת ישראל תציל את יהודי תימן, עד שדבריו הגיעו לאוזניו של דוד בן-גוריון, שהורה לשלוח מטוסים לתימן ולהעלות את היהודים משם מהר ככל האפשר. כך החל מבצע "מרבד הקסמים". במשך עשרה חודשים נוהל המבצע ובסיומו הגיעו ארצה 48,500 יהודים.
הפעילות במסגרת משרד הפנים
בשנת 1950, לאחר סיום המבצע החל לעבוד במשרד הפנים כקצין מחוז ירושלים. בכל אותה תקופה, סירב בעקשנות להצעותיהן של מפלגות שונות, שרצו בו כחבר במפלגתן. הייתה לו ביקורת נוקבת על הנעשה בפוליטיקה, ובשל כך נבלמה במידה רבה התקדמותו לצמרת השלטונית הגבוהה. וכך, בעקבות כישוריו המוכחים, הוא המשיך לכהן בתפקידים שונים תחת שרים ממפלגות שונות. הוא הוזמן לנהל ולשקם ערים שונות, רשויות ומועצות מקומיות במקומות בהם העומדים בראשן נכשלו בתפקידם. בשנת 1959 קרסה עיריית נתניה והגיעה לפשיטת רגל כלכלית. שר הפנים מינה את יעקב לראש ועדה קרואה שהוקמה בעיר. יעקב עמד בראשה כשנה וחצי ובסיום תפקידו, לקראת בחירות חדשות, השאיר את העיר מתפתחת ומשגשגת. כך פתח בקריירה חדשה: יו"ר ועדות קרואות בערים שונות בארץ. במשך השנים התגורר לסירוגין בביתו בירושלים ובערים אחרות אותן נקרא לנהל. הין הערים היו גם הרצליה, בית שאן, קריית ארבע ואף ירושלים.
מבקר העירייה
בשנת 1965 הגה שריבום "מוסד" חדש בירושלים – מבקר העירייה ונציב התלונות, שם כיהן בתפקיד מבקר העירייה עד שנת 1977. במשך השנים מונו מבקרי עירייה בכל הערים בארץ, לפי חוק, לאחר שתפקידם נבנה לפי ה"מודל" שבנה שריבום בירושלים.
VirusTotal
VirusTotal הוא אתר אינטרנט בבעלות חברת גוגל, המספק שרותי בדיקה של קבצים חשודים להימצאות וירוס מחשב, תולעת מחשב, סוס טרויאני או תוכן מזיק או לא רצוי אחר, כגון רוגלה או תוכנת פרסום (adware). האתר עושה שימוש ב-55 תוכנות אנטי-וירוס שונות וב-61 מנועי סריקה מקוונים כדי לסרוק ולבדוק קובצי וירוסים. השימוש ההשוואתי במגוון התוכנות בעת ובעונה אחת אמור להוות פתרון נגד נוזקות שלא זוהו על ידי תוכנת האנטי-וירוס המותקנת במחשב המשתמש, או כדי לאשרר סטטיסטית את נכונות זיהויה החיוביים (כלומר, הימצאותם של וירוסים או תוכנות מזיקות), כאשר ייתכנו מקרים שבהם בסופו של דבר, לא יהיה מדובר בווירוס או תוכנה מזיקה (מצב המכונה "זיהוי חיובי שגוי", או בלעז: "False Positive").
קיימת מגבלה על גודל הקובץ המועלה לבדיקה, אשר מתעדכנת מפעם לפעם. בדצמבר 2022 עמדה המגבלה על 650 מגהבייט.
בנוסף, האתר מציע שירות של בדיקת של כתובת אינטרנט חשודות URL, על-מנת לבדוק אם הן בטוחות לגלישה (למשל, מפני סכנה הקרויה באנגלית: "Drive-by download") ולחפש בבסיס הנתונים של VirusTotal, לפי חתימות ידועות מראש.
ניתן להעלות קבצים לבדיקה במגוון דרכים, כגון: באמצעות אתר האינטרנט, ממשק תכנות יישומים (API), תוכנה ייעודית או בדואר אלקטרוני. כדי לשפר את התוכנה שלהם, חברות תוכנות אנטי-וירוס יכולות לקבל עותקים של קבצים שסומנו על ידי סריקות של תוכנות אחרות כנגועים או חשודים, אבל בתוכנה שלהם לא זוהתה בעיה. VirusTotal נבחרה על ידי PC World כאחד מ-100 המוצרים הטובים ביותר של שנת 2007.
שימוש באתר אינו מבטיח כי קובץ מסוים אינו זדוני, מאחר שייתכן וייקח זמן בין הפצה של תוכנה זדונית לזיהוי ראשוני שלה. עם זאת, אם מדובר בקובץ שנבדק בפעם הראשונה לפני מספר חודשים, הסיכוי לאישור שגוי (False Negative) נמוך.
ISO/IEC 27005
ISO/IEC 27005 היא קבוצת תקנים של ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) והנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC) המספקת הנחיות וטכניקות לניהול סיכוני אבטחת מידע. ISO/IEC 27005 נועד לסייע ביישום אבטחת מידע, בהתבסס על גישה לניהול סיכונים.
ISO/IEC 27005 הוא חלק ממערך תקנים גדול יותר במערכת ניהול אבטחת מידע (ISMS), סדרת ISO/IEC 27000.
במשפחת התקנים ISO/IEC 27000 הוא מופיע בתור ISO/IEC 27005 - ניהול סיכוני אבטחת מידע. תקני ISO/IEC 27001 ו-ISO/IEC 27002 משמשים כבסיס להבנה מלאה של ISO/IEC 27005.
המהדורה השלישית של ISO/IEC 27005 פורסמה בשנת 2018 והמהדורה הרביעית פורסמה.
המהדורה החמישית נקראת ISO/IEC 27005:2022. היא פורסמה באוקטובר 2022.
סקירה כללית
ISO/IEC 27005 הוא תקן שאינו מציין או ממליץ על שיטות ספציפיות לניהול סיכונים. הוא מכיל תהליך יציב המורכב מרצף פעילויות מובנה. חלק מהפעילויות המובנות הללו כוללות:
מטרות
מטרת התקן העיקרית היא לשפר את תהליך ניהול סיכוני אבטחת המידע (ISMS) בחברה או הארגון. נוסף על כך, הוא מרמז על מתודולוגיה ספציפית לכל בעיה באבטחת מידע. תקן ISO/IEC 27005 חל בעיקר על חברות, אם כי הוא שימושי לכל סוג של ארגון שרוצה לשפר את מערכת ניהול אבטחת המידע שלו (ISMS). חברות וארגונים עם בעיות ISMS עשויים להתמקד בגורמים בודדים, כגון היקף ה-ISMS בפועל או המגזר המסחרי של התעשייה עצמה, במקום ליישם את כל המתודולוגיה של התקן.
עידו לוינגר
עידו לוינגר (נולד בכ"ב בניסן ה'תשל"ג, 24 באפריל 1973 בגבעת שמואל) הוא מחזאי, במאי ושחקן ישראלי.
קורות חיים
נולד וגדל בגבעת שמואל ליעקב לוינגר שהיה פרופסור לפילוסופיה יהודית ולאם מורה. דודו הוא הרב משה לוינגר. למד בישיבת נתיב מאיר, ישיבת הר עציון, ישיבת שיח יצחק ובישיבת עתניאל. בצה"ל שירת בחטיבת גבעתי. הוא בעל תואר ראשון בעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית.
למד בבית הספר לכתיבת דרמה בתל אביב. למד משחק במגמת תיאטרון שניהל שולי רנד במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. במהלך הלימודים גילם את התפקיד הראשי במחזה "מעשה מבן מלך ובן שפחה שנתחלפו" שכתב וביים שולי רנד על פי סיפור מאת רבי נחמן מברסלב. כמו כן למד תסריטאות בבית הספר מעלה.
תיאטרון
בתיאטרון אספקלריא: ב-2000 שיחק בהצגה "הקמצן שהפך לקבצן" שכתב אלי ויסברט וביימה איילת סטולר. בשנת 2001 כתב (לצד אלי ויסברט וחגי לובר) את ההצגה "אויש ומויש" בבימוי צביקה פישזון. בשנת 2003 גילם את מתניה לצד חגי לובר בהצגה "סוף הדרך" שכתב דביר שרייבר וביים אורי וייל. ההצגה מספרת על בני נוער ממשפחות טובות המתמודדים עם מצוקות רגשיות ומגיעים אף להתמכרות לסמים ולאלכוהול.
בתיאטרון נקודה טובה: ב-2009 כתב (לצד עמרי ורטש ועמיחי חזן) ושיחק בהצגה "טאטע" שעיבדה וביימה ורדה בן חור. הצגת הבכורה הייתה בפסטיבל עכו, והיא הועלתה בין השאר גם בתיאטרון תמונע, בתיאטרון החאן ובבית גשר. על ההצגה סיפר עמיחי חזן: "ההצגה מתארת שלושה אנשים – דתי-לאומי, חוזר בתשובה חרדי, ומסורתי, שמחכים לרב (בהשראת דמותו של ר' אשר פריינד), כשלכל אחד יש בעיה משלו. תוך כדי המתנה, העולם הפנימי שלהם עולה ודווקא שם הם עוברים את החוויה של חיבור לעצמם דרך הכאב, שמרומם אותם להתחבר לה'. זו הייתה הצגה מאוד מיוחדת, לא קונבנציונלית, שלצעירים היה הרבה יותר קל להתחבר אליה מאשר לדתיים מהדור הישן, שנרתעים מהחסידות העמוקה של ר' צדוק הכהן מלובלין ור' נחמן מברסלב, שנוגעת בדברים הכי קיומיים ולא פשוטים. זה די זעזע חלק מהצופים, שמבחינתם חיים דתיים הם דבר פשוט ושלו, 'נורמלי' ככל האפשר". בשנת 2011 ההצגה זכתה במקום הראשון בפסטיבל גוש עציון לתיאטרון ומוזיקה יהודית.
בתיאטרון אודיו אבות האומה: ב-2009 השתתף בתסכית "השטר" שכתב מנחם לוי וביים יואל דרורי. ב-2013 השתתף בתסכית "יוסף הצדיק" שכתב מנחם לוי וביים יואל פריימן (דרורי). ב-2016 השתתך בתסכית "ויקר מקרה" שכתב מנחם לוי וביים יואל פריימן (דרורי).
לוינגר משחק גם בקבוצת תיאטרון פלייבק "הבעטלר'ס".
תיאטרון עמוקה
ב-2006 הקים יחד עם אהרון יוקל את תיאטרון עמוקה.
ב-2006 עלתה ההצגה "ניסים ונישואין". בהצגה ישנם מונולוגים, קטעי דרמה ושירים העוסקים ברווק הדתי בדרך אל החופה.
ב-2008 שיחק בהצגה "עזר בר מזל".
ב-2009 עלתה ההצגה "לקפוץ בחושך" אותה ביים לוינגר.
ב-2011 שיחק בהצגה "תוציאו את השטיח מהבית" שכתב וביים איז'ו ליבוביץ'.
כתב, ביים ושיחק בהצגה "היהלום שבלב" על פי סיפור מאת רבי נחמן מברסלב.
ב-2015 כתב (ע"פ ספרה של רות עציון בעל אותו השם) וגילם את אייל - התפקיד הראשי בהצגה "הסנדל של אייל".
כתב ביים ושיחק בהצגה "הרפתקאות בארץ אבות", העוסקת בשני אחים שלא מסתדרים ביניהם, ובאמצעות ספר פלאי הם מוצאים את עצמם בתקופתו של רבי עקיבא - בפקודתו הם יוצאים לשליחות סודית הקשורה במסכת אבות.
עיבד את המחזה "המעיל המופלא" ושיחק בו. את המחזה כתבה אתי לוינגר וביים ליאור אבשלום. המחזה מספר על מטאטא רחובות פשוט בשם מוטק'ה מטאטא רחובות החולם להיות חייט, ויום אחד חלומו מתגשם והוא הופך להיות חייטו האישי של הפריץ.
ב-2018 כתב, ביים (לצד ליאור אבשלום) ושיחק בהצגה "גבעת החלומות" העוסקת באהבת ארץ ישראל וזיכרונות מגוש קטיף. את ההצגה הפיק אלחנן אבן חן, ושיחק בין השאר גם דני שטג. על העלאת ההצגה סיפר לוינגר: "את כל הנושא של גוש קטיף חוויתי באופן מאוד חזק. הרב מנחם פרומן, שהיה רב שלי בישיבה ביקש שאצור הצגה בנושא. התפטרתי מהתיאטרון בו עבדתי, הופעתי בכמה הפגנות, וערכתי ספר תפילות שנקרא "ציר כיסופים". כל השנים רציתי להעלות את הנושא הזה וליצור הצגה שתהיה סוג של תפילה".
צבי פישמן כתב על ההצגה: "עונג גדול היה לי לצפות בהצגה "גבעת החלומות" העוסקת באהבת הארץ וזיכרונות מגוש קטיף. הכתיבה מיומנת והדיאלוג נשמע אמיתי, הלוך וחזור בין הומור לבין אמונות מקושטות שמחזיקות ראי של עצמנו. המחזה מאלץ את הקהל להתעמת עם כמה מן הנושאים המאתגרים ביותר של ימינו. לדעתי, כל עיר וישוב בישראל צריכים להפוך את ההצגה לזמינה לציבור". ב-2020 כתב וביים את ההצגה "נשוי בנס". לוינגר שיחק בהצגה זו לצד ליאור אבשלום, אלחנן אבן חן וכרם וילדר. על הצגה זו כתב יוסף ארנפלד בעיתון בשבע: "אם נתחיל מהשורה התחתונה, ההצגה קורעת מצחוק... הכתיבה והבימוי של עידו לוינגר חדים וקולחים. גם המשחק שלו ושל שותפיו לבמה עושים חסד עם הדמויות, שאותן הם מחליפים בזריזות, בעיקר עידו".
קולנוע חרדי
ב-2002 גילם את התפקיד הראשי בהצגה "מוטל הגנב" שכתבה כנרת בלויגרונד (על פי סיפור בעל אותו השם מאת חיים ולדר) וביים נעם בלויגרונד בהפקת גרינטק מדיה. ההצגה צולמה והופצה כסרט.
בסרטי "ניצוצות של קדושה": ב-2005 שיחק בסרט "כל יהודי זהב" שכתבו יגאל ואיילת הושיאר. ב-2006 שיחק בסדרת הסרטים "חבורת מכל הלב" ("חבורת מכל הלב: הסערה", "חבורת מכל הלב: המחצבה", "חבורת מכל הלב: בבית הפלאות", "חבורת מכל הלב: בעקבות המטמון", ו"חבורת מכל הלב: וציפור הקסמים") שכתבה מירי לוין. ב-2007 גילם את אויש בסרט "אויש ומויש" שכתב חגי לובר. ב-2010 גילם את אויש בסרט "אויש ומויש וסוד התפילה" שכתב חגי לובר. ב-2012 שיחק בסרט "משפט צדק" שכתבו יגאל ואיילת הושיאר.
בערוץ מאיר לילדים: גילם את רפי בסדרה "אסי וטוביה".
שירה ומוזיקה
ב-2004 הוציא קובץ בקשות ותפילות בשם "לך אמר ליבי".
בתמוז ה'תשנ"ה פורסמו 2 שירים פרי עטו בגיליון השני של משיב הרוח: "נשמות יחפות" ו"אהובתי כורעת".
ב-2012, במהלך אזכרה לרב חנן פורת, הלחין וביצע שיר שכתב הרב מנחם פרומן על דוד המלך. ביתו של הרב פרומן סיפרה על הלחנת השיר: "כמה חודשים לפני פטירתו של אבא, באחד משיעוריו, עלה תלמיד בשם עידו לוינגר, ושר לו (את) השיר על דוד המלך, שיר שנכתב על ידי אבא שלי. עידו הלחין וזה יצא מקסים. מיד עלה לי הרעיון לקחת את השירים שאבא כתב ולחלק אותם להלחנה, לכל האמנים שהיו איתו בקשר" ובעקבות כך יצא לאור האלבום "כנפי רוח" ובו שירים מולחנים של הרב פרומן.
בשנת 2015 הוציא סינגל בשם "אבא שלך". ב-2016 הוציא סינגל נוסף בשם "אשרייך נשמה".
I'm the Best
I'm the Best (בעברית: אני הטובה ביותר) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום הבכורה שלה, Pink Friday. השיר הוא השיר הפותח של האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז' וקיין ביטס והופק על ידי קיין ביטס. השיר מדבר על עלייתה של מינאז' לתהילה. כמו כן, מאזכרת מינאז' את אחיה הקטנים כסיבות "מדוע היא עובדת קשה".
יחד עם צאת האלבום, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-12 מיליון השמעות.
ביקורת
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. מארק הוגן ממגזין "ספין" העניק לשיר ביקורת חיובית, תוך שכינה אותו כ"ניצחון" ושיבח את הפקתו המוזיקלית של קיין ביטס. רוב שפילד מהרולינג סטון סקר את השיר בחיוב אף הוא, תוך שטען כי מינאז' "כבר מראפרפת על חיי הסופרסטאר ".
בשנת 2019, סקר רשאד גרוב מ-uDiscover Music את האלבום Pink Friday לרגל 9 שנים לצאתו, תוך שהגדיר את שיר זה כ"פותחן הכוכבים" של האלבום.
מבקרי מוזיקה רבים מארגונים וגופי תקשורת שונים הכלילו את השיר לסיכום השירים הטובים ביותר לשנת 2010. השיר קיבל אזכור מכובד בביקורתו של ג'רמי בלקלו ממגזין Access Hollywood ברשימתו 10 השירים המובילים לשנת 2010.
הוראות שורופק
היצירה
מהיצירה הנקראת "הוראות שורופק" התגלו ארבעה נוסחים כשהקדום בהם מתוארך לשנת 2500 לפנה"ס לערך. בנוסח הקדום ביותר של ההוראות השומריות שיש בידינו הוצג הדובר-החכם כ"האיש משורופך", מאוחר יותר החיבור יוחס למלך קדמון בשם שורופק בנו של אובר-תותו שהיה מלך בעיר שורופק ולפי רשימת המלכים השומרית, היה המלך השומרי האחרון לפני המבול. שורופק היה אביו של גיבור המבול השומרי זֶיאוּסוּדְרַה (Ziusudra) (מקבילו השומרי של אותנפישתים האכדי). השומרים נהגו לייחס יצירות חשובות למחברים קדומים. העותק הקדום ביותר של ההוראות נמצא בשנת 1963 בתל אבו סלאביח' הנמצא כ-19 ק"מ צפונית-מזרחית לניפור שבעיראק. הלוח עליו נכתבו ההוראות נמצא ביחד עם לוחות חרס נוספים בכתב יתדות, והוא נחשב בין היצירות הספרותיות העתיקות ביותר ששרדו. לוח זה יחד עם הממצאים הנוספים מתל אבו סלאביח', נשמרו במוזיאון הלאומי של עיראק. הממצאים האלה נשדדו ונעלמו בשנת 2003 לאחר מלחמת עיראק.
בנוסף נמצאו שני נוסחים חלקיים באכדית, האחד מתוארך לשנת 1500 לפנה"ס והשני לשנת 1100 לפנה"ס. הנוסח המלא ביותר שהתגלה מתוארך ל-1800 לפנה"ס בתקופה הבבלית הקדומה. על פי יעקב קליין הנוסח המאוחר הוא הרחבה ועיבוד של הנוסח השומרי העתיק. הנוסח המאוחר כולל 290 פסוקים, ההוראות כוללות כ-90 עצות המחולקות לשלוש חטיבות נפרדות. כל חטיבה מתחילה בנוסח אחיד החוזר על עצמו:
קיים דמיון בין מבנה ההוראות ביצירה זאת למבנה הקובץ השלישי בספר משלי שכותרתו "הט אזנך ושמע דברי חכמים", הבנוי כציווי או איסור כולל נימוק לצווי. למשל:
אף על פי שהעצות מיוחסות למלך הנותן אותן לבנו יורש העצר, הן עוסקות דווקא בעצות לחיי היום יום של העירוני או האיכר האמיד, ולא בהוראות כיצד יש למשול. יש חוקרים כמו בנדט אלסטר (Bendt Alster) בספרו "Wisdom of ancient Sumer" (חכמת שומר) המתייחסים ליצירה הזאת כיצירה חילונית. קליין טוען שביצירה המורחבת מהתקופה הבבלית הקדומה, סוף כל חטיבה ביצירה נושא מסר שממנו ניתן להבין שהעצות בחטיבה הן על פי רצון האל ומושתתות על סדר אלוהי עליון. בסוף החטיבה הראשונה של העצות מוזכר אל השמש אוּתוּ שעל פיו יש לכוון את חיי היום יום. החטיבה השנייה מסתיימת בשבח התפילה לאלים, בחטיבה השלישית אין אזכור דתי אבל לקראת סופה יש דברי הטפה. הנוסח הקדום ששרד אינו מכיל את הנוסח הדתי, וזאת תוספת מאוחרת של הסופרים בתקופה הבבלית הקדומה.
הוראות שורופק היו מהיצירות החשובות בעולם העתיק ולכן הועתקו פעמים רבות. הממצאים הארכאולוגיים כוללים למעלה משמונים שברים של ההוראות המייצגים את הנוסחים השונים שנמצאו. אחד השברים נמצא באדב (Adab) ומתוארך לשנת 2400 לפנה"ס.
ספרות החוכמה בעת העתיקה
ספרות מסוג זה הייתה מקובלת ונפוצה ברחבי המזרח הקדום במסופוטמיה הייתה מסורת של כתיבת הוראות חוכמה מתקופת אור 3 ועד המאה ה-5 לפנה"ס. המידע על הספרות השומרית מקורה בעיקר מתוך עותקים שנכתבו בבית ספר בעיר ניפור וערים נוספות בתקופת איסין-לרסה. המורים בבתי הספר נתנו לתלמידים שלהם לתרגל כתיבה על ידי העתקת יצירות שומריות קדומות.
ג'וזף קאואן
ג'וזף קאואן (באנגלית: Joseph Cowen; 1868 – 26 במאי 1932) היה איש עסקים ופעיל ציוני-בריטי, מייסד הפדרציה הציונית הבריטית (ארגון הגג של התנועה הציונית בבריטניה) ב-1899 ונשיאה.
ביוגרפיה
לאחר שהשתתף ב-1897 בקונגרס הציוני הראשון בההשפעת קרוב משפחתו ישראל זנגוויל, היה קאואן לאחד מיועציו של בנימין זאב הרצל באנגליה, יחד עם זנגוויל ולאופולד גרינברג. הוא היה חבר במשלחתו של הרצל בשנת 1902 לקושטא, למשא ומתן עם הסולטאן עבדול חמיד השני, לקבלת צ'ארטר להתיישבות יהודית בארץ ישראל. לאחר כישלון שליחות זו, היה קאואן שותף גם בהכנות לתוכנית אל עריש יחד עם גרינברג, זנגוויל, מאקס נורדאו ואלכסנדר מרמורק.
ב-1902 היה קאואן ממקימי אוצר התיישבות היהודים והחברה הבת בנק אנגלו-פלשתינה וחבר בדירקטוריון הבנק. החל מ-1919 ועד מותו היה יושב ראש הדירקטוריון.
קאואן סייע לזאב ז'בוטינסקי ודוד אידר (שהיה גיסו של קאואן) בהקמת הגדוד העברי, בין השאר באמצעות מימון העיתון אונזער טריבונע שנוסד ב-1916 כשייעודו הראשוני היה לקדם מטרה זו.
קאואן היה בין אנשי צוותו של חיים ויצמן שעסקו בהכנת הקרקע להצהרת בלפור (1917).
בין השנים 1921–1922 היה חבר ההנהלה הציונית ויושב ראש קרן היסוד בבריטניה.
שהה בארץ ישראל במסגרת המכביה הראשונה ב-1932. ימים ספורים לאחר חזרתו לאנגליה נפטר בגיל 64.
יחסיו האישיים של הרצל עם קאואן
הרצל יצק בספרו אלטנוילנד את דמותו הבדיונית של "ג'ו לוי", המארגן המוכשר של בנין הארץ, על פי תבנית ידידו קאואן.
בצוואתו מינה הרצל את ג'וזף קאואן לאפוטרופוס של בנו, האנס הרצל, וציווה לשולחו לאנגליה לשם חינוכו בפנימיה יהודית דתית. לאחר מותו של הרצל ב-1904 מילא קאואן אחר רצונו האחרון של ידידו, אולם האנס היה בן 13 במות אביו, נער רגיש ופגיע, ואילו קאואן חשוך הילדים והמסוכסך עם אשתו לא היה מסוגל לספק לנער בית חם או תמיכה רגשית הולמת. דוד וולפסון הוא שהיה משענתו הרגשית של האנס בנעוריו באנגליה. האנס לא התערה חברתית בין תלמידי "קליפטון קולג'" וסבל שם מהתעללויות, עם זאת סיים את לימודיו בהצטיינות והתקבל לאוניברסיטת קיימברידג'.
נלסון גודמן
הנרי נלסון גודמן (בשם מלא באנגלית: Henry Nelson Goodman; 7 באוגוסט 1906 – 25 בנובמבר 1998) היה פילוסוף יהודי-אמריקאי, שהתעסק בלוגיקה, פילוסופיה של השפה, פילוסופיה של המדע, ואסתטיקה. ידוע בשל עיסוקו בבעיית האינדוקציה.
קורות חיים
גודמן נולד ב - סאמרוויל, מסצ'וסטס, לשרה אליזבת (לבית וודברי) ולהנרי לואיס גודמן משפחה ממוצא יהודי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הארוורד עם תואר ראשון באומנויות בהצטיינות יתרה (1928). במהלך 1930, הוא ניהל גלריה לאמנות ב בוסטון, מסצ'וסטס בזמן שלמד בהרווארד, לדוקטורט בפילוסופיה, אשר הוא סיים בשנת 1941. הניסיון שלו בתור סוחר אמנות, כנראה תרם למעבר שלו בגיל מתקדם לעסוק באסתטיקה, בעוד הוא ידוע בעיקר בשל עיסוקו בפילוסופיה אנליטית.
הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה בין השנים 1946–1964 ובאוניברסיטת הארוורד משנת 1962. בין תלמדיו נמנו נועם חומסקי, סידני מורגנבסר, סטיבן תופר, הילרי פאטנם.
בעיית האינדוקציה ו"ירול"
בספרו "Fact, Fiction, and Forecast" גודמן מבקש לתקוף את ההנחה כי ניתן להציג חוקים של לוגיקה אינדוקטיבית, ממש כפי שהדבר ניתן בלוגיקה דדוקטיבית. חסידי תנועת הפוזטיביזם הלוגי המוקדמת הציעו קריטריון האימות למשמעות שלפיו ניתן להבחין בין משפטים אמפיריים בעלי מובן למשפטים חסרי מובן כך למשפט אמפירי בעל מובן (כגון משפטים במדעי הטבע) יהיו תנאי אימות, ניתן יהיה לתאר מצב דברים אמפירי שיאמת את תוכנו. רודולף קרנפ ציין כי קריטריון זה רגיש לטיעון הנגד שהעמיד דייוויד יום כנגד היסקים אינדוקטיביים, ולפיו לא ניתן לגזור שום חוק כללי מתצפית של מקרה פרטי שלו, ולפיכך הציע קריטריון חלופי למשמעות - קריטריון האישוש. לפי קריטריון האישוש אומנם לא ניתן לאמת משפטים שמנוסחים כחוק כללי באופן ודאי, אך הם ניתנים לאישוש באופן שיכמת את מידת הוודאות שלנו בהם. קרל המפל הציג דרך פרדוקס העורב קושי לקריטריון האישוש בכך שתצפיות לא רלוונטיות עשויות לאשש חוק כללי שהן אינן מקרה פרטי שלו ובכך להפר את עקרון ניקו (Nicod) הקובע כי כל הכללה מאוששת (מחוזקת/נתמכת) רק על ידי המקרים הפרטיים שלה. המפל ניסה לפתור את הפרדוקס העורב בטענה שאומנם יש אישוש של טענה כללית על ידי טענה תצפיתית שאינה מקרה פרטי של הטענה הכללית, אך משקלה האישושי מזערי.
בספרו, גודמן מציג את בעיית האינדוקציה החדשה שלמעשה שומטת את הקרקע מתחת למושג "האישוש" כליל. גודמן מציג פרדוקס: נניח שבדקנו מספר גדול של איזמרגדים וראינו כי לכולם יש את התכונה "להיות ירוק", כלומר שכל האיזמרגדים שבדקנו הם ירוקים; מכאן נסיק אינדוקטיבית שכל האיזמרגדים ירוקים. כעת מבקש מאיתנו גודמן לחשוב על פרדיקט (תכונה) חדש אותו הוא מכנה "ירול" כך שאובייקט x הוא ירול אם ורק אם הוא נבדק לפני זמן t ונמצא ירוק, או שלא נצפה כך והוא כחול. שימו לב: כל האיזמרגדים שנבדקו עד עכשיו נמצאו ירוקים, ואם זמן t פירושו נקודת הזמן כרגע אז כל האיזמרגדים נמצאו גם ירולים, כל תצפית של איזמרגד ירוק איששה עד כה גם את הטענה ש-"כל האיזמרגדים ירוקים" וגם את הטענה ש-"כל האיזמרגדים ירולים". אבל הרי זו סתירה: אותן ראיות ממש מובילות אותנו באופן רציונלי לשני ניבויים סותרים: האחד הוא שהאיזמרגד הבא שנבדוק יהיה ירוק, והאחר שהוא יהיה כחול. משמע, ישנה תת-היקבעות רדיקלית בין התצפיות שלנו לחוקים הכלליים, תצפית עשויה לאשש חוקים כלליים סותרים. כאשר מעלים את השאלה בתורת ההכרה, שואלים, כיצד אפשר לדעת האם אינדוקציה אחת (ירוק) נכונה, בעוד אינדוקציה שנייה (ירול) שגויה. ניתן לענות בפרדוקס ולטעון שיש בפרידקט ירול דבר מה אד-הוקי, הרי הוא מוגדר באמצעות ירוק ודרך נקודת הזמן הספציפית t. אז גודמן מציע פרדיקט נוסף "כחוק" (bleen) לפי אובייקט x הוא כחוק אם ורק אם הוא נבדק לפני זמן t ונמצא כחול, או שלא נצפה כך והוא ירוק. אם נדמיין קהילה לשונית חוצנית שגדלה בשימוש במושגים ירול וכחוק הם יוכלו להפנות כנגדנו את הטענה שירוק וכחול הם אד-הוקיים. הרי עבורם אובייקט x הוא ירוק אם ורק אם הוא ירול לפני זמן t, או שלא נצפה כך והוא כחוק; ואובייקט y הוא כחול אם ורק אם הוא כחוק לפני זמן t, או שלא נצפה כך והוא ירול. ניסוח אחר, דרמטי יותר, של הבעיה, עושה השוואה דומה בין הטענות "חוקי הפיזיקה תקפים" ל"חוקי הפיזיקה תקפים עד לשנת 2019". האם נוכל למצוא קריטריון ברור שימנע את הרלטיביזם הרדיקלי לפיו אין דרך להכריע בין מסגרות לשוניות שזרות אחת לשנייה? הדרכים לנסות ולהתמודד עם הבעיה של גודמן הן רבות ומגוונות. הידועה בהן היא הצעתו של וילארד ואן אורמאן קוויין, שחשב כי רק הכללות המדברות על סוגים טבעיים (Natural Kinds) הן הכללות דמויות חוק. בשם "סוג טבעי" הוא מכנה כל תכונה בעולם שיש בין המקרים הפרטיים שלה יחס דומות שמאפשר לנו להשליך (projectibile) אותה למקרים עתידיים. לדעת קוויין הפיזיולוגיה שלנו גורמת לנו לתפוס תופעות נצפות מסוימות כבעלות יחס דומות שכזה. כך את המושג ירוק אנחנו מסוגלים להשליך על מקרים בעתיד, אך את המושג ירול איננו יכולים, למעשה הגוף שלנו מתקשה לקלוט באופן אמפירי דבר מה כמו היות-ירול. החיסרון בהצעתו של קויין הוא בכך שהיא ממירה את מושג האינדוקציה הנאיבי הקלאסי הנוח והניתן להגדרה פורמלית (לוגית/ריגורוזית ומוגדרת היטב), במושג עמום יותר ולא נוח של אינדוקציה - כזה שאינו בר-הגדרה פורמלית - זאת בהיעדר הגדרה לוגית/ריגורוזית למושג: "טבעי".
מנהלת קל"ע
מנהלת קל"ע (ראשי תיבות של קליטה לעזה) הייתה תנועה, אשר פעלה למען מניעת תוכנית ההתנתקות באמצעות הסברה ועידוד קליטה של תושבים רבים ככל הניתן ליישובי גוש קטיף.
היסטוריה
התנועה הוקמה בסוף שנת 2004 על ידי דתיה יצחקי, דוברת המועצה האזורית חוף עזה לשעבר ובעלה ההיסטוריון אריה יצחקי מתוך מחשבה כי אם יגיעו לגוש קטיף אלפי מתיישבים חדשים תוכנית ההתנתקות לא תוכל לצאת לפועל. שמה של התנועה נגזר משמה של מנהלת סל"ע (אשר החליפה את שמה עם חלוף השנים ל"מנהלת תנופה"). התנועה פעלה באופן עצמאי ואף במקביל לתנועת המחאה של מועצת יש"ע וזאת בשל המחלוקות על יעילותן של פעולות מחאה כגון השרשרת האנושית. בשל כך הצטרפו לתנועה ארגונים נוספים כגון נשים בירוק בהובלתן של נדיה מטר ואניטה פינקלשטיין שלא זכו לשיתוף פעולה מצד תנועת המחאה המרכזית.
עיקר פעילותה של התנועה התמקד בשיפוץ מבנים נטושים ברחבי הרצועה והבאת "גרעינים" של מתיישבים שיאכלסו אותם. במסגרת פעילות זו הביאה התנועה מאות רבות של אנשים (בעיקר משפחות צעירות) למספר יישובים ובמיוחד לנצר חזני ולכפר דרום. פרויקט הדגל של התנועה בתקופה זו היה שיפוץ מלון חוף הדקלים הנטוש ואכלוסו ב-150 משפחות ומספר רווקים. במקביל סיפקה התנועה שירותי הסברה ודוברות ובמיוחד לעיתונות הזרה ולכתבים אשר הוחרמו על ידי הדוברות הרשמית של המועצה האזורית חוף עזה.
בחודש יוני 2005 ולאחר שצה"ל החל בהריסת המבנים הנטושים בגוש קטיף והכנסת חומרי בנייה כבר לא התאפשרה, במיוחד לאחר פינוי מלון חוף הדקלים . החלה התנועה בהקמת מחנות אוהלים שנועדו לאכלס את אלפי האנשים אשר היו צפויים להגיע לאזור לצורך תמיכה במאבק. המחנות הוקמו בכפר דרום, בנצר חזני, בשירת הים, בכרם עצמונה ומחנה נוסף יועד לנוער . במקביל רכשה התנועה מזון וציוד רב שנרכשו באמצעות תרומות ושאוכסנו במחסנים באזור ונועדו לשימוש יושבי מחנות האוהלים.
עם תחילת הפינוי בפועל התרכזו חברי התנועה אשר נשארו באזור בעיקר במחנה האוהלים בשירת הים, ביישוב כפר ים ובכפר דרום.
לאחר סיום ביצוע תוכנית ההתנתקות פורקה התנועה וחבריה השתלבו בתנועת נשים בירוק ובפעילות ביהודה שומרון.
גביע העולם בהוקי קרח
גביע העולם בהוקי קרח (באנגלית: World Cup of Hockey) הוא טורניר הוקי קרח לנבחרות לאומיות לגברים המאורגן על ידי ליגת ה-NHL ואיגוד השחקנים שלה (NHLPA).
כוונתם המקורית של מארגני הטורניר הייתה לקיים מפעל לנבחרות לאומיות שייערך בקיץ, אחרי עונת ה-NHL, כך שכל שחקני ה-NHL יוכלו לייצג את נבחרותיהם הלאומיות, ויתקיים פעם ב-4 שנים בדומה לטורנירים מקבילים בענפים אחרים. המפעל יועד גם להיות ממשיכו של גביע קנדה, שהתקיים בין 1976 ל-1991.
בפועל, עד 2016 התקיים הטורניר פעמיים בלבד, ב-1996 וב-2004. לאחר הפסקה ארוכה שבה היה עתיד המפעל לא ברור, הודיעה ה-NHL על חידושו בקיץ 2016, אז התקיימה המהדורה השלישית של המפעל. ה-NHL ואיגוד השחקנים התחייבו לקיים את המפעל מאז והלאה בכל 4 שנים על פי התוכנית המקורית - אך לא עמדו בדיבורם, ועם האפשרות לפקיעת ההסכם הקיבוצי בליגה החליטו שני הארגונים על ביטול המהדורה הבאה של הטורניר שהייתה אמורה להיתקיים ב-2020.
גביע קנדה
המפעל שקדם לגביע העולם היה גביע קנדה, שאורגן במשותף על ידי ה-NHL, איגוד השחקנים שלה, ו"הוקי קנדה" - איגוד ההוקי קרח הקנדי החבר בפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. הוגה הרעיון היה ראש איגוד שחקני ה-NHL, אלן איגלסון, שארגן ב-1972 את סדרת הפסגה בה פגשה נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח את נבחרת קנדה שהורכבה לראשונה משחקני NHL. הרעיון של איגלסון היה להפגיש את נבחרות ההוקי קרח הטובות בעולם בקיץ, לפני תחילת עונת ה-NHL, כך שהנבחרות השונות תוכלנה להציג את הרכביהן הטובים ביותר כולל כל שחקני ה-NHL - דבר שלא התאפשר להן באליפות העולם ובאולימפיאדת החורף. במקור היה אמור הטורניר להיערך פעם ב-4 שנים, בהשראת גביע העולם בכדורגל. בסופו של דבר התקיים הטורניר 5 פעמים בצורה בלתי סדירה בין 1976 ו-1991. קנדה זכתה בטורניר 4 פעמים, וברית המועצות פעם אחת.
גביע העולם 1996
הטורניר הראשון של גביע העולם, שהוכרז רשמית כיורשו של גביע קנדה, הורכב מ-8 נבחרות לאומיות. הן חולקו לשני בתים בני 4 נבחרות כל אחד: "בית אירופי" שמשחקיו שוחקו ברחבי אירופה וכלל את נבחרות צ'כיה, גרמניה, פינלנד ושוודיה; ו"בית צפון אמריקאי" שמשחקיו שוחקו בקנדה ובארצות הברית, שכלל את נבחרות קנדה, ארצות הברית, רוסיה וסלובקיה. המשחקים בכל בית נערכו בשיטת ליגה, בה הוענקו לכל ניצחון 2 נקודות, ומשחק שהסתיים בשוויון המשיך להארכה בשיטת "שער זהב". אם לא הובקע שער, המשחק הסתיים בתיקו וכל נבחרת קיבלה נקודה אחת.
בסיום משחקי כל בית, עלתה הראשונה בכל בית ישירות לשלב חצי הגמר של משחקי הנוק-אאוט; המדורגות 2 ו-3 בכל בית עלו לשלב רבע הגמר, כאשר מדורגת 2 בכל בית פוגשת את מדורגת 3 בבית האחר. שלבי הנוק-אאוט התקיימו כולם בצפון אמריקה. רבעי הגמר וחצי הגמר התקיימו במשחק נוק-אאוט יחיד, והגמר - כסדרה בפורמט "הטוב מ-3".
סדרת הגמר
ארצות הברית ניצחה 2 - 1 בסדרה וזכתה בגביע.
מצטיינים
ל-MVP של הטורניר נבחר שוער נבחרת ארצות הברית, מייק ריכטר.
המבקיע המצטיין היה ברט האל (ארצות הברית) עם 11 נקודות (שערים + אסיסטים).
גביע העולם 2004
הטורניר השני של גביע העולם התקיים בהרכב זהה של נבחרות לטורניר הראשון, ובאותה שיטה - 8 הנבחרות הלאומיות חולקו לשני בתים בני 4 נבחרות כל אחד: "בית אירופי" שמשחקיו שוחקו ברחבי אירופה וכלל את נבחרות צ'כיה, גרמניה, פינלנד ושוודיה; ו"בית צפון אמריקאי" שמשחקיו שוחקו בקנדה ובארצות הברית, שכלל את נבחרות קנדה, ארצות הברית, רוסיה וסלובקיה. פורמט המשחקים בשלב הבתים היה זהה אף הוא: המשחקים בכל בית נערכו בשיטת ליגה, בה הוענקו לכל ניצחון 2 נקודות, ומשחק שהסתיים בשוויון המשיך להארכה בשיטת "שער זהב". אם לא הובקע שער, המשחק הסתיים בתיקו וכל נבחרת קיבלה נקודה אחת.
לעומת זאת, בשלבי הנוק-אאוט חל שינוי. כל הנבחרות המשיכו לשלב רבע הגמר, ושלב רבע הגמר נערך בתוך אותו הבית ולא בהצלבה בין הבתים - משמע, הראשונה בכל בית פגשה את הרביעית והאחרונה מאותו הבית, והשנייה בכל בית - את השלישית מאותו הבית. הגמר נערך הפעם במשחק יחיד ולא בסדרה.
משחק הגמר
קנדה זכתה בגביע.
מצטיינים
המבקיע המצטיין היה פרדריק מודין (שוודיה) עם 8 נקודות (שערים + אסיסטים).
קית' טקצ'אק (ארצות הברית) היה מבקיע השערים המצטיין, עם 5 שערים.
חידוש גביע העולם וההכרזה על גביע העולם 2016
בינואר 2015 הכריז קומישנר ה-NHL, גארי בטמן, בהודעה משותפת עם איגוד שחקני ה-NHL, על חידושו של גביע העולם בקיץ 2016 תוך כוונה, שוב, להפכו לטורניר קבוע מדי 4 שנים.
גביע העולם 2016
גביע העולם 2016 שינה את צורתו לעומת הטורנירים הקודמים. הוא נערך כולו באולם אחד, אייר קנדה סנטר בטורונטו, והרכב הנבחרות בו שונה לעומת המהדורות הקודמות של הטורניר. יחד עם שש הנבחרות של המדינות הנחשבות למעצמות ההוקי קרח (קנדה, ארצות הברית, רוסיה, שוודיה, פינלנד וצ'כיה) השתתפו גם נבחרת של כוכבים צעירים (עד גיל 23) מארצות הברית וקנדה, ונבחרת כוכבים אירופית שכללה שחקנים מ-8 מדינות אירופיות שאינן נמנות עם רשימת המשתתפות. השחקנים בנבחרות האירופית ייצגו את סלובקיה, גרמניה, אוסטריה, נורווגיה, סלובניה, צרפת, שווייץ ודנמרק.
בספטמבר 2015 נקבע לוח הזמנים ופורמט הטורניר. בית א' כלל את קנדה, ארצות הברית, צ'כיה, ונבחרת הכוכבים האירופית; ובית ב' כלל את רוסיה, שוודיה, פינלנד, ונבחרת כוכבי צפון אמריקה עד גיל 23. שתי הראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר שנערך בפורמט של נוק-אאוט - משחקים בודדים. הגמר נערך בפורמט של סדרת "הטוב מ-3".
בהתאם לשינויים שחלו בחוקת ה-NHL מאז המהדורה הקודמת של הטורניר, לא התאפשר סיום משחק בתיקו בשלב הבתים. משחקים שהסתיימו בשוויון בתום הזמן החוקי המשיכו להארכה בת 5 דקות, עם 3 מחליקים בכל קבוצה במקום 5. אם בתום ההארכה לא הושג "שער זהב" שהכריע את המשחק, הוכרע המשחק בדו-קרב מכות עונשין. קבוצה שהפסידה בתום הארכה או דו-קרב מכות עונשין קיבלה נקודה אחת בטבלה.
סדרת הגמר
קנדה ניצחה 2 - 0 בסדרה וזכתה בגביע.
מצטיינים
ל-MVP של הטורניר נבחר קפטן נבחרת קנדה, החלוץ סידני קרוסבי.
קרוסבי היה גם המבקיע המצטיין עם 10 נקודות (שערים + אסיסטים).
מבקיע השערים המצטיין היה בראד מרשאן (קנדה), עם 5 שערים.
ביטול גביע העולם 2020
לאור האפשרות לפקיעת ההסכם הקיבוצי בין ה-NHL וארגון השחקנים בספטמבר 2020, ולאור הערכתם את הקשיים בצפויים במשא ומתן על חידוש ההסכם, חזרו בהם הליגה וארגון השחקנים מכוונתם לקיים את מהדורת גביע העולם הבאה בשנת 2020.
אורי אברמסון
אוֹרי אברמסון (נולד ב-1940) הוא יוצר ישראלי, מתכנן ומעצב מוזיאונים ופרויקטים מיוחדים.
חייו
אורי אברמסון נולד בתל אביב, בן לאידה ויעקב אברמסון, אנשי העלייה השנייה וחברי ארגון "השומר". בגיל 12 עבר לקיבוץ שריד, ושם גר ולמד עד גיוסו לצה"ל. כבר בשנות נעוריו המוקדמות עסק בעיצוב ובפיסול. שירת בסיירת צנחנים. עם סיום השירות בצה"ל נישא ועבר לגור בקיבוץ מסילות.
בקיבוץ מסילות, לאחר לימודי כלכלה וגידולי שדה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, היה למרַכֵּז משק ומרכז ענפים. ב-1978 התמנה לרכז המחלקה לכלכלה, משק והתיישבות של הקיבוץ הארצי.
בשנת 1984, בגיל 44, אב לשלושה בנים ובת אחת, הגשים חלום רב שנים והתקבל ללימודים סדירים במחלקה לארכיטקטורה ועיצוב סביבה ב"בצלאל". בתחילת לימודיו ב"בצלאל" נענה לפנייתם של טדי קולק, ראש עיריית ירושלים וישעיהו וינברג, ונבחר למנהל הכללי של המוזיאון-בהקמה במגדל דוד. אורי גיבש את תהליך הקמת המיזם, פיתוח הפרוגרמה וריכוז צוות התכנון. ב-1989 סיים את לימודיו ב"בצלאל" ובאותה שנה נפתח לקהל "מגדל דוד – המוזיאון לתולדות ירושלים".
עם סיום תפקידו במוזיאון מגדל דוד פנה אברמסון לדרך עצמאית, כמעצב ומתכנן מיזמים מיוחדים. הוא הקים בתל אביב את חברת "מבטים", שבמסגרתה תוכננו והוקמו עד כה קרוב לעשרים מיזמים. החברה עוסקת בתכנון אדריכלי, עיצוב והקמה של מוזיאונים, תערוכות ופרויקטים מיוחדים בישראל ובעולם. ב-1990 הקים בקיבוץ לוחמי הגטאות את מוזיאון "יד לילד", לזכרם של הילדים שנספו בשואה. ב-1992 עיצב באותו המקום תערוכת קבע לזכרו של יאנוש קורצ'אק, "יאנוש קורצ'אק של הילדים".
"מבשרי הציונות - מוזיאון העלייה הראשונה" בבית הפקידות ההיסטורי של הברון רוטשילד ויק"א בזכרון יעקב הייתה עבודתו הבאה. את סיפורם של בני העלייה הראשונה ושל מקימי המושבות בחר לספר דרך ההתמודדות האישית של אותם חלוצים עם החזון, החלום ומחיר ההגשמה.
ב-1992 חרגה פעילותו לראשונה מתחומי ישראל. הוא הוזמן על ידי מוזיאון גולבקיאן בליסבון לעצב תערוכה על הנושא "בין גילויים וגלויות" – מיזם משותף למשרד החינוך הישראלי ולממשלת פורטוגל. התערוכה גוללה את סיפורם והישגיהם של יהודי פורטוגל מהמאה התשיעית ועד תום האינקוויזיציה במאה ה-17.
בשנת 1998 זכה בתחרות יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון לעצב מחדש את מוזיאון בית השומר בכפר גלעדי. כבנם של חברי "השומר" הכיר היטב את רוח התקופה ואת ייחודו של הארגון, שבן-גוריון אמר עליו שהוא "הסבא של צה"ל". במקביל לעבודה זו שקד גם על עיצוב המוזיאון ב"מרכז יצחק רבין לחקר ישראל" בתל אביב – עבודה שנמשכה זמן ממושך (2010-1998). כיום היא העבודה הגדולה ביותר שתכנן. במוזיאון זה משולב מסלול חייו של יצחק רבין עם ההתפתחויות והתמורות שהתחוללו בחברה בארץ ובמדינה משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד הרצח.
מיזמים נוספים
תערוכות קבועות ומתחלפות
מרכזי מבקרים:
תחרויות
מקומות ראשונים בתחרויות אלה: תכנון מוזיאון בבואנוס איירס, ארגנטינה; תחרות בינלאומית לתכנון ושימור התרבות ההלניסטית – אתונה, יוון; הרחבה וחידוש מוזיאון יהדות בבל, אור יהודה; התפתחות האנושות בראי האנרגיה – להאיר את תחנת הכוח בחיפה; פארק החלל ע"ש אילן רמון וצוות החללית קולומביה ומקום שני בתחרות לביתן הישראלי אקספו שנחאי – סין.
במהלך דרכו המקצועית הוזמן אורי אברמסון ללוות מיזמים מחוץ לישראל. החשובים שבהם: מוזיאון השואה בוושינגטון, מוזיאון יהדות גרמניה בברלין, פארק החלל של נאס"א בפלורידה – ארצות הברית.
גומה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
איציק
איציק הוא שם עברי (במקור: יידי) המשמש בעיקר כשם חיבה לשם הפרטי יצחק. בעבר שימש שם זה בגרמנית כינוי גנאי גנרי ליהודי.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
וילהלם מרקס
וילהלם מרקס (בגרמנית: Wilhelm Marx; 15 בינואר 1863 – 5 באוגוסט 1946) היה עורך דין גרמני, פוליטיקאי וחבר במפלגת המרכז הגרמנית. וילהלם מרקס היה קנצלר גרמניה פעמיים: בין השנים 1923-1925 ובין השנים 1926-1928. בשנת 1925 וילהלם שימש זמן קצר כנשיא פרוסיה.
יחסי נורווגיה–נפאל
ביקורים
ב-2009 ביקר ראש ממשלת נפאל לשעבר פרצ'נדה בנורווגיה.
סיוע נורווגי
ב-2008 הסיוע הכספי שניתן לנפאל על ידי נורווגיה הסתכם ב-2 מיליון כתרים נורווגים. סיוע נורווגי מושקע בראש ובראשונה למען חינוך, ממשל תקין ואנרגיה.
פיגוע בשגרירות נורווגיה
במאי 2008, התפוצץ חומר נפץ זעיר מחוץ לשגרירות נורווגיה בקטמנדו. לא היו נפגעים.
Save Me (שיר של ניקי מינאז')
Save Me (בעברית: הצל אותי) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום הבכורה שלה, Pink Friday.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', נייטרייטאז ואנדרו וונסל והופק על ידי פופ & אואק. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז. השיר הוא היחידי מתוך האלבום אשר לא כולל בתוכו ראפ. מינאז' הצהירה כי השיר מרגיש עבורה כמו פסקול לסרט קולנוע, באומרה כי.
יחד עם צאת האלבום, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-29 מיליון השמעות.
סקר עמיתים
סקר עמיתים (peer review) ולפעמים סקר עמיתים טכני (technical peer review) או סקר עמיתים הנדסי (engineering peer review) הוא מונח בהנדסה, המתאר סקירה הנדסית של מוצר כלשהו בפני עמיתים למטרת טיוב. סקר עמיתים הוא תהליך סקירה מוגדר היטב לאיתור ותיקון ליקויים, הנערך על ידי צוות עמיתים עם תפקידים מוגדרים. סקר עמיתים מבוצע על ידי עמיתים המייצגים אזורים במחזור החיים ההנדסי המושפעים מהתוצר הנבדק (מוגבל לרוב לכ-6 אנשים או פחות). סקר עמיתים טכני נערך בשלבי תכן או פיתוח על מוצרים שהושלמו או חלקים מוגמרים של מוצרים.
סקירה כללית
מטרתם של סקרי עמיתים היא להסיר פגמים מוקדם ככל האפשר בתהליך הפיתוח. על ידי הסרת ליקויים במקורם (למשל דרישות ומסמכי תכנון, תוכניות ונוהלי בדיקה, קוד תוכנה וכו'), סקרי עמיתים מונעים התפשטות פגמים במספר שלבים ומוצרי עבודה, ומפחיתים את כמות התיקונים הכללית הדרושה בפרויקטים.
בנוסף, יעילות צוות משופרת היא תופעת צדדית נגררת של סקרי עמיתים טכניים (למשל, על ידי שיפור תקשורת הצוות, שילוב נקודות המבט של תחומי התמחות הנדסיים שונים, והכשרת חברי הפרויקט בנוגע לשיטות פיתוח אפקטיביות).
ב-CMMI, סקרי עמיתים משמשים כאמצעי עיקרי לאימות בתחום תהליך האימות וכשיטת הערכה אובייקטיבית באזור תהליך הבטחת איכות תהליכים. ניתן לדווח על תוצאות סקרי עמיתים בסקירות אבני דרך.
תפקידי המשתתפים
אחראי על ביצוע תהליך סקר העמיתים ואיסוף נתוני בדיקה. ממלא תפקיד מפתח בכל שלבי התהליך לבדיקת עמיתים טכנית למעט עיבוד חוזר. נדרש לבצע מספר תפקידים במהלך סקר עמיתים טכני בנוסף למשימות המפקח.
מספק מידע על המוצר הנסקר בכל שלבי התהליך. אחראי גם על תיקון כל הליקויים הגדולים וכל ליקויים קלים וטריוויאליים. ממלא תפקידים של מפקח.
מנחה צוות בתוצר במהלך הפגישה הטכנית לסקר עמיתים. קורא או מנסח מחדש את התוצר בפירוט. ממלא תפקידים של מפקח בנוסף לתפקיד הקורא.
רושם במדויק כל פגם שנמצא במהלך פגישת הבדיקה ברשימת פגמי הבדיקה. ממלא תפקידים של מפקח בנוסף לתפקיד המתעד.
מעורבות הנהלה
נציגי ההנהלה בדרך כלל אינם מעורבים בביצוע סקר עמיתים. זה נכון במיוחד לגבי מנהלי קו של הכותב או משתתפים אחרים בביקורת. מדיניות של השארת ההנהלה מחוץ לסקר עמיתים מעודדת את צוות סקר העמיתים להתרכז במוצר הנבדק ולא באנשים או באישים המעורבים.
הוראות מפורטות
להוראות מפורטות לביצוע סקר עמיתים טכני, ראו מדריך הנדסת מערכות של נאס"א, נספח N.
עסק מסוכן
עסק מסוכן (באנגלית: Skylines) היא סדרת טלוויזיה גרמנית אשר נוצרה על ידי דניס שאנס ועלתה לשידור לראשונה ב-27 בספטמבר 2019 בנטפליקס. נטפליקס הודיעה על ביטולה של הסדרה לאחר עונת אחת בלבד.
עלילה
מפיק היפ-הופ מתקבל לחברת תקליטים, אבל החברה הופכת למוקד של תעשיית סמים קטלנית והוא מוצא את עצמו בתוך עולם הפשע המאורגן.
הגוף המחוקק (קונסולט והאימפריה הראשונה)
הגוף המחוקק (בצרפתית:Le Corps législatif) היה אספה מחוקקת צרפתית שהוקמה על ידי חוקת 22 פרימר בשנת VIII ונשמר על ידי הסנאטוס קונסולטוס האורגני ב-16 בתרמידור בשנת X ועל ידי הסנאטוס קונסולטוס האורגני מ-28 בפלוריאל נקרא גוף מחוקק אחד משלושת הבתים של הפרלמנט הטריקמרלי הצרפתי, לצד הטריבונט וההסנאט השמרן. הגוף המחוקק החליף את מועצת הזקנים ותפקידו האחד והיחיד היה להצביע עבור החוקים שנדונו בפני הטריבונט. הגוף המחוקק התחיל את פעילותו בתאריך 11 ניבוז בשנת VIII (1 בינואר 1800) בו זמנית עם הטריבונט, כגוף המשלים את הסנאט השמרן. מושבו היה בארמון בורבון. הוא פוזר ב-4 ביוני 1814 על ידי משטר הרסטורציה והוחלף בבית נבחרי המחוזות Chambre des députés des départements. בעת מאה הימים הוקם "בית נבחרים" - Chambre des représentants.
רקע
חוקת שנת I של צרפת ציינה הצורך בגוף מחוקק והגדירה אותו כפורום אוניקמרלי, אבל הוא לא הוקם מכיוון שהוקה עצמה לא מעולם נכנס לתוקף. בתקופת הדירקטוריון הצרפתי שהוקם ב-1795 הגוף המחוקק שלו התחלק בין שני בתים:מועצת החמש מאות  ((Conseil des Cinq-Cents) ומועצת הזקנים (Conseil des Anciens)
הגוף המחוקק החדש
בהמשך בימי הקונסולאט הנפולאוני, חוקת 11 בניבוז VIII או  1 בינואר (1800 הקימה "גוף מחוקק" שהיה אחד מארבעת מרכיבי הפורום המחוקק, לצד מועצת המדינה, ושני המרכיבים האחרים של הפרלמנט הטריקמרלי - הטריבונאט ו"הסנאט השמרן". מבחינת התפקיד החליף  הגוף המחוקק את מועצת הזקנים ונדרש להצביע, ללא דיונים, בנוגע להצעות החוק שנערכו על ידי מועצת המדינה ונדונו ללא הצבעה בטריבונט. הגוף המחוקק שכן בארמון בורבון  שבו התכנסה קודם לכן מועצת החמש מאות חוקת שנת X שמרה את המתכונת, אבל בגלל האיטיות של תהליך החקיקה, ב-1804 נפוליאון נישל אותה מחלק רב מהסמכויות. ב14 ביוני 1814 כל הפורום המחוקק כולל מועצת המדינה ושלושת מרכיבי הפרלמנט בוטל על ידי המלך לואי השמונה עשר  שהחליף אותו בבית נבחרי המחוזות Chambre des députés des départements  עם סוגריים בתקופת מאה הימים שבה נפוליאון הקים בית נבחרים אחר בשם Chambre des représentants.
הגוף המחוקק כלל 300 חברים שנבחרו לחמש שנים. כל שנה חמישית מתוכן נבחרו מחדש. חברי הגוף אולצו לשמור על תקופת צינון של שנה לפני שיכלו להיבחר מחדש. איסור זה בוטל בימי הקיסרות. בימי הקונסולט הבחירות לגוף המחוקק נערכו לפי מתכונת מיוחדת בהצבעות כלליות של בני זכר מעל גיל 21 בארבעה שלבים. תחילה כל הזכרים בקומונה אחת בחרו ב"רשימת אמון" מורכבת מעשירית מתוכם. התהליך חזר ברמה מחוזית אחר כך לאומית ועל ידי כך נבחרה "רשימת אמון" לאומית שכללה אדם אחד מכל אלף, כלומר ששת אלפים שמות. מתוך רשימה זו, מקרב בני 31 ומעלה, הסנאט בחר בחברי הגוף המחוקק. כשכל מחוז יוצג בו לפחות על ידי נציג אחד.
סנאטוס קונסולטוס מ-16 בתרמידור שנת XII שינה את פרוצדורת הבחירה. הוא הקים בכל קנטון אספה שכללה את האזרחים הזכרים המתגוררים באותו קנטון. אספה זו בחרה בשני קולגיומים לצורך בחירות (collège electoral):קולגיום נפתי ,שכלל מספר התואם את משקל הנפה באוכלוסיית המחוז כשכל תושב הוא בעל זכות להביחר ; וקולגיום מחוזי שכלל אלפית ממספר תושבי המחוז וזכאים להיבחר רק מבין שש מאות האזרחים המשלמים הכי הרבה מסים ישירים. חברי הקולגיומים נבחרו לכל החיים. כל קולגיום בחר בשני תושבים, מתוכם אחד לא היה חייב להיות חבר הקולגיום, לרשימה הסופית שממנה נבחרו חברי הגוף המחוקק. כל מחוז יוצג בגוף המחוקק על ידי מספר נציגים התואם את משקל אוכלוסייתו באוכלוסיית המדינה. הבחירות הראשונות התקיימו ב- 4 בניבוז שנת VIII (25 בדצמבר 1800).
תפקיד הגוף המחוקק
תפקידו הבית הזה היה להצביע בעד או נגד הצעות החוק, ללא כל דיון. הצעות החוק נבחנו בטריבונט שהציג אותם להצבעה בפני הגוף המחוקק. אחרי ביטול הטריבונט ב-1807 סמכויות הגוף המחוקק הוגדלו. על שלוש ועדות של שבעה חברים כל אחת הוטלה המשימה לבחון את הצעות החוק. הועדות דנו בהן והציגו אותן בפני מליאת ההגוף המחוקק, שהצביעה בלי לדון.
ההתנהלות
כמו הסנאט השמרן, בימי הקונולט והקיסרות גילה הגוף המחוקק צייתנות מובהקת. בנוסף בגלל אי יסכולתו לדון בהצעות החוק, בני התקופה תיארו אותו בלעג "גוף האילמים". יחד עם זאת נפוליאון לא סמך בו. הוא חשד שהמחוקקים, שרבים מהם היו מהפכנים לשעבר, יחשבו את עצמם עדיין כמעין "אספה לאומית". עם נפילת הקיסרות, ב-14 ביוני 1814 הגוף המחוקק בוטל. 237 מבין 300 חבריו צורפו ל"בית נבחרי המחוזות" של משטר הרסטורציה.