cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תעסוקת נשים בישראל
שיעורי התעסוקה בקרב נשים
לפי דו"ח של הלמ"ס מחודש דצמבר 2019, 1,911 מיליון נשים מצויות במעגל העבודה לעומת 2,068 מיליון גברים. אחוז הנשים העובדות עומד על 59% לעומת 66.9% בקרב הגברים. מבין הבלתי מועסקים אחוז הנשים עמד על 3.2% לעומת 3.6% בקרב הגברים. בקרב נשים בנות 15 ומעלה שיעור התעסוקה הוא 57.1% לעומת 64.5% בקרב הגברים.
ניקולאיה מברוגני
הקריירה שלו בצי הטורקי
מברוגניס עבר לקונסנטינופול (איסטנבול) והתמנה למזכיר בשרות הדרגומנים של הצי העות'מאני. בשנת 1770 מונה בעצמו לדרגומן של הצי.
תוך כדי שרותו בתפקיד זה קנה לעצמו מעמד מכובד, עוזרו האישי ואיש אמונו של מפקד הצי, הקפודן פאשה חסן גֶזַאֶרלי. בשנים -1780-1779 השתתף יחד עם מפקד זה בדיכוי מרד של כוחות לא סדירים טורקים-אלבנים שהיו שודדים בחצי האי פלופונוסוס. השתדל בהזדמנויות שונות לבוא לעזרת אחיו היוונים, למשל התערב אצל השלטונות העות'מאנים לטובת מורדים יוונים באי פסארה. בנה ושיפץ כנסיות ומנזרים רבים באיים הקיקלדים - אנדרוס, נקסוס, סיפנוס, מיקונוס, טזיה והקים אף כמה בתי ספר, דאג לחפירת בארות מים וכו'.
שליט ולאכיה. אישיות שנויה במחלוקת
התמנה לשליט ולאכיה הודות להתערבות של מפקדו, הקפודן פאשה חסן, וב-26 במרץ/6 באפריל 1786 עלה על כס השלטון בוולאכיה במקום מיכאיל הראשון סוצו.
תעסוקת נשים בישראל
רמת השכלה ובחירת מקצוע
באופן כללי קיים מתאם ברור בין העלייה ברמת ההשכלה לשיעורי התעסוקה הגבוהים. בין השנים 1999–2013, ניתן להבחין כבר בגילאים צעירים, בזמן רכישת ההשכלה התיכונית עלייה משמעותית ניכרת בהתאמה בקרב שני המינים הזכאים לתעודת בגרות, והדבר אף ניכר באחוזים הגבוהים בקרב בנים ובנות גם יחד, אשר עומדים בדרישות הסף בבואם להתקבל למוסדות לימודים להשכלה גבוהה. למרות העלייה שנראתה בקרב שני המינים במקביל, בקרב הבנות נראתה עלייה משמעותית של שיעור הזכאיות לתעודת בגרות באחוזים גבוהים מעל הבנים ובממוצע הציונים שלהן שעלה אף הוא.
עם זאת, כשבאים למקד את סוגיית פערי השכר המגדריים, נראה כי אחד מהגורמים בעלי ההשפעה הגבוהים ביותר, נעוצים בנקודת הזמן בתקופת הלימודים התיכוניים בעת בחירת המקצועות המוגברים ובמספר היחידות לבגרות במתמטיקה. שיעורם של מקבלי תעודת בגרות בדגש על מקצועות טכנולוגיים גבוה יותר בקרב בנים, וישנו רוב גברי במקצועות בחירה מוגברים כמו מדעי המחשב ופיזיקה, ורוב נשי באומנויות – אמנות, ספרות, תיאטרון וכדומה.
ניקולאיה מברוגני
שליט ולאכיה. אישיות שנויה במחלוקת
נכנס לבוקרשט והתחיל את מלוכתו בפועל ב 28 במאי 1786.
תעסוקת נשים בישראל
רמת השכלה ובחירת מקצוע
ההבדלים המגדריים ניכרים גם בהשכלה הגבוהה. כבר יותר משני עשורים ששיעור הנשים הפונות להשכלה גבוהה גדול יותר ומספרן במוסדות האקדמיים גבוה ממספר הגברים. עם השנים גדל גם שיעור הנשים הממשיכות לתארים מתקדמים, ובשנת 2017 שיעור הנשים בקרב מקבלי התואר הראשון עמד על 58%, בתואר שני 63%, ואילו בתואר השלישי - 53% מהזכאים לתואר הן נשים. עם זאת, גם כאן השוני המגדרי בין החוגים גדול: נשים פונות יותר למקצועות טיפוליים וחינוכיים כגון סיעוד, עבודה סוציאלית וחינוך, וגברים למקצועות מתמטיים, ובמרבית המקצועות לא חל שינוי משמעותי ב-28 השנים האחרונות. בתחום מדעי החברה ותחום העסקים והניהול, חל גידול ניכר בשיעור הנשים הלומדות. כמו כן, נשים הן למעלה מ-50% מהסטודנטים בפקולטות לרפואה ולמשפטים. במדעים מדויקים, קרי במתמטיקה, סטטיסטיקה ומדעי המחשב, מספרם המוחלט של הסטודנטים לתואר ראשון גדל פי שלושה בין השנים 2000 ו-2014, אך היות שבקרב גברים העלייה הייתה חדה יותר, חלקן היחסי של הנשים ירד. עד תחילת שנות האלפיים חלה עלייה בשיעור הנשים במקצועות ההנדסה, בעיקר בתחומי הנדסת ביולוגיה, כימיה ומזון והנדסת תעשייה וניהול, אך מאז שיעורן בתחומים אלו הולך ויורד.
ניקולאיה מברוגני
שליט ולאכיה. אישיות שנויה במחלוקת
סגנון שלטונו התאפיין בהקפדת יתר על הטקסים, הענשה בחומרה של סוחרים או כמרים שנתפסו כמועלים בעבודתם, ובהתנהגות אקסצנטרית שהייתה מן המפורסמות: מתוך לעג לבויארים, נהג כדוגמת קליגולה ורודנים אחרים שקדמו לו בהיסטוריה, ומינה את סוסו למישרת קלוצ'ר, אחד התפקידים הבכירים של דרגטורי בחצר המלוכה. מספרים שנסע בכרכרה רתומה לאיילים בעלי קרניים מצופות זהב. חילק משרות נכבדות תמורת תשלום ועורר בכך אף את זעם השלטון העות'מאני. מצד שני, בקרב העם נודע שמו כמגינם של העניים והמסכנים באמצעות פסקי הדין שלו שכונו "מברוגניים". דמותו היוותה השראה למחזה "מערבולת הטירוף" מאת המלומד ריגאס ולסטינליס ששם ללעג ולקלס את מברוגני על עברו כ"גאליונגי" (איש ספינות), על צורת דיבורו (לא שלט טוב לא בטורקית ואף לא ביוונית ספרותית של זמנו) ועל התנהגותו.
תעסוקת נשים בישראל
רמת השכלה ובחירת מקצוע
ניתן למצוא שונות מגדרית גם בהעדפת המקצוע: בתחומים חינוכיים וטיפוליים יש רוב נשי, ואילו בתחומים הטכנולוגיים יש רוב גברי. פערים גבוהים במיוחד בין גברים לנשים נמצאו בקרב עובדים ללא השכלה גבוהה, אך בקרב בעלי השכלה גבוהה ניכרו הבדלים פחותים בהרבה. אולם בין הפער בין גברים לנשים בסוג התעסוקה לפערי השכר בשוק העבודה מתקיים קשר מנוגד: בקרב חסרי השכלה גבוהה פערי שכר נמוכים, ואילו בקרב בעלי השכלה גבוהה ניכרו פערי שכר גבוהים, והגברים האקדמאים מרוכזים במקומות תעסוקה שנמצאים בדירוג הגבוה של מקבלי השכר. במקצועות מסוימים הנחשבים "נשיים" – בדרך כלל סיעוד, טיפול בילדים והוראה תנאי שכר ואפשרויות הקידום הם לרוב פחותים יותר מאשר במקצועות הנחשבים "גבריים".
ניקולאיה מברוגני
הישגיו הצבאיים
ניקולאיה מברוגני ארגן צבא של כרבבת חיילים שקיבלו שכר מהממשל. בשנת 1787 השתתף לצד הטורקים במלחמה נגד רוסיה ואוסטריה. הצליח לעצור זמנית את התקדמות האוסטרים בוולאכיה ואף פלש למולדובה כשלצידו שליט ולאכיה לעתיד, מנואיל ג'יאני רוסט. לפי כרוניקה של דיוניסיוס האקלסיארך טרפד בו זמנית מהלכים טורקיים שהיו עלולים לגרום נזק רב לתושבי ולאכיה. לדברי הכרוניקון הצליח להטביע בחשאי בנהר פאשה טורקי שהתכונן לתפוס עבדים מקרב התושבים.
תעסוקת נשים בישראל
פערי השכר בשוק העבודה
אחד הפערים המגדריים השכיחים בשוק העבודה הוא פערי השכר. בשנת התשמ"ו-1996 נחקק חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, אולם אף על פי כן יש בשוק העבודה פערי שכר בין גברים לנשים. בראשית שנות התשעים הכנסתה של אישה שכירה בישראל הייתה 57% מהכנסת הגבר, ובשנת 2013 הכנסת האישה הייתה 68% מהכנסת הגבר.
על פי דו"ח של משרד האוצר משנת 2013, מאז שנות ה-90 לא חלו תמורות משמעותיות בהבדלים בין שכר הגברים לעומת שכר הנשים במשרדי הממשלה השונים. אולם הפערים ברכיבי השכר שונים הצטמצמו. דו"ח משנת 2018 מעלה כי בחברות ממשלתיות השכר הממוצע ברוטו למשרה מלאה לאישה עמד בשנת 2018 על כ-72% מהנתון המקביל לגבר וכ-76% בשלטון המקומי בהשוואה לגברים. מדו"ח נוסף עולה כי בתפקידים בשירות המדינה חלה עלייה בצורה עקבית בשכר הנשים מ-75% בשנת 2009 ל-83% בשנת 2019. לפי נתוני שנת 2018, פערי השכר בין נשים לגברים, במשרדים ממשלתיים ובגופי הביטחון עדיין גבוהים בהחלט, אך ניתן לראות עלייה נכרת במגמה של צמצום פערים: 17% במשרדי ממשלה, 27% במערכות הבריאות ו-24% במערכות הביטחון.
ניקולאיה מברוגני
סופו
ב-22 בספטמבר 1789 הצבא העות'מאני ובראשו הווזיר הגדול חסן, פאשה של רוסצ'וק לשעבר, הובס על ידי האוסטרים במרטינשט על ידי רמניקו סראט. בהמשך הכוחות האוסטרים כבשו את ולאכיה והשליט נאלץ ב-15 בנובמבר לברוח מדרום לדנובה, לבולגריה שהייתה בשליטה מוחלטת טורקית. באותו חודש התבקש על ידי הטורקים לנהל משא ומתן עם הגנרל פוטיומקין הרוסי והשיג הפסקת אש. ב-19 בספטמבר 1790 נחתם הסכם שביתת נשק בין האימפריה העות'מאנית ובין אוסטריה. למרות נאמנותו לשער הנשגב הווזיר הגדול חסן ששנא את מברוגני אישית, הורה להוציאו להורג, בטענות כוזבות של אי ציות. ראשו של ניקולאיה מברוגני נערף ביישוב ביאלה, בין רוסה ובין שישטוב (סבישטוב).
תעסוקת נשים בישראל
פערי השכר בשוק העבודה
הגורם המשמעותי ביותר בפער השכר המגדרי הוא מספר שעות העבודה: 57 אחוז מהפער נובע מהיקף המשרה הנמוך יותר של נשים. ככלל, נשים נוטות יותר מגברים להיות מועסקות במשרות חלקיות, והיקף המשרה שלהן, קרי מספר שעות העבודה השבועיות, נמוך מזה של גברים. הסיבה העיקרית לכך היא שחלקן של הנשים בגידול הילדים ובמטלות הבית עדיין גדול יותר מחלקם של הגברים. גם בקרב המועסקים במשרה מלאה נשים עובדות בממוצע פחות שעות מגברים (שכן הן נוטות פחות לעבוד שעות נוספות). הגורם השני בחשיבותו לפער השכר (14%), הוא ההבדל בין משלחי היד והענפים שבהם מועסקים גברים ונשים – כלומר, גברים פונים לתפקידים שהשכר הממוצע בהם גבוה יותר. ניתן למנות מספר גורמים נוספים לפערי השכר בשוק העבודה: הבדלים במאפייני התעסוקה, כגון שעות עבודה, היקפי משרה, יציאה לחופשות לידה ופסקי זמן לצורך טיפול בילדים, וכן הבדלים בצמיחת השכר בשוק העבודה.
ניקולאיה מברוגני
סופו
הווזיר הגדול חסן פאשה בעצמו הוצא להורג בפקודת הסולטאן, שזעם על רציחתו של מברוגני תוך כדי שימוש בפירמן אימפריאלי מזויף.
תעסוקת נשים בישראל
פערי השכר בשוק העבודה
במערכת הבריאות נשים כמעט ואינן מועסקות במשרות ניהול, ועל כן ניכר פער בשכרן של נשים רופאות בשיעור של כ-23% בממוצע לעומת רופאים. כמו כן, תפקידים בדירוגים גבוהים המתאפיינים בשכר שעתי גבוה, מאוישים לרוב על ידי גברים. בממוצע, נשים עובדות כ-7 שעות נוספות פחות מעמיתיהם הגברים ומנצלות כ-5 שעות בממוצע של מחלה יותר מדי חודש. כך גם בשלטון המקומי בתאגידים פערי השכר בין גברים לנשים נובעים במידה רבה מהבדלים במקצועות ובחלוקה לרובדי שכר ומייצוג גבוה של גברים במשרות ניהול.
ניקולאיה מברוגני
סופו
ניקולאיה מברוגני נקבר על ידי אלמנתו, מריה, בכנסיית השליחים הקדושים בברוסה בטורקיה של היום, שם התיישבו צאצאיו. מריה מברוגני נפטרה בברוסה בשנת 1829.
תעסוקת נשים בישראל
פערי השכר בשוק העבודה
מעבר להשלכה הכלכלית לטווח הקרוב לפערי השכר בין גברים לנשים, ישנן השפעות כלכליות לטווח הרחוק בעת גיל הפרישה: מאחר שהיקף העבודה והשכר של נשים במהלך השנים נמוך בממוצע ביחס לגברים, וכן יציאות לחופשות לידה וקטיעת רצף תעסוקתי לצורך גידול הילדים – לכל אלה יש השפעות עתידיות על החיסכון הפנסיוני של נשים אשר נמוך משמעותית ביחס לחיסכון הפנסיוני של גברים.
השפעת הנישואין על תעסוקת נשים
לפי דו"ח של הלמ"ס לשנת 2020, נמצא כי לנישואין יש השפעה גבוהה יותר על תעסוקת הנשים מאשר על תעסוקת הגברים. 17% מהנשים עשו שינוי בתעסוקה בעקבות נישואיהן, לעומת 12% מהגברים. עוד עולה מהדו"ח כי לנישואין יש השפעה נגדית ישירה משני הכיוונים: 4% מהנשים השתלבו בכוח התעסוקה בעוד שמספר זהה מהנשים פרש מכוח התעסוקה בשל כך, 3% מהנשים הפחיתו את שעות העבודה שלהן, ו-2% מהנשים עברו למקום עבודה אחר. בקרב נשים מהמגזר הערבי – כשליש (34%) מהנשים הערביות בנות 20–44 שהיו מועסקות, שינו את מצב התעסוקה שלהן עקב נישואיהן, מהן רובן (82%) הפסיקו לעבוד או הקטינו את היקף משרתן. לפי נתוני הלמ"ס לשנת 2018, ב-71.6% ממשקי הבית שבהם יש מפרנס אחד, המפרנס הוא גבר. עוד ניתן לראות מנתונים אלה, על חוסר שביעות רצון בקרב מחצית מהאימהות לילדים עד גיל 17 שעובדות במשרה מלאה, אשר מדווחות על חוסר איזון מספק בין העבודה לבין עיסוקיהן הנוספים.
השפעת לידה והורות על תעסוקת נשים
על פי ניתוח של מומחים בחקר המגדר שבוחנים את סוגיית הפערים המגדריים בין גברים לנשים הקיימים בשוק העבודה, ניתן להבין כי הדילמה העיקרית בשילובם של נשים בשוק העבודה באופן שוויוני טמונה באתגר לשלב בין צורכי העבודה וצורכי המשפחה. לפי הדו"ח של הלמ"ס, 37% מבני 20–44 שמועסקים כיום או שהיו מועסקים בעבר ונולדו להם ילדים, עשו שינוי בתעסוקה בעקבות הולדת ילד: 53% מהנשים ו-18% מהגברים. 24% מהנשים פרשו משוק התעסוקה לצורך גידול ילדים, 19% מהנשים הפחיתו את אחוזי משרתן, 3% מהנשים יצאו לחופשה ללא תשלום, 3% מהנשים שינו מקום תעסוקה ו-2% שינו מקצוע או תפקיד (3% עשו שינוי אחר בתעסוקה).
ניקולאיה מברוגני
לקריאה נוספת
mica enciclopedie, editura Omonia, ,Bucureşti, 2008 (מיכאי ציפאו, השליטים הפנרים בנסיכויות הרומניות, אנציקלופדיה קטנה, הוצאת אומוניה, בוקרשט, 2008) Editura Univers, Bucuresti 1982, (ברומנית - תרגום מצרפתית מאת אורליה קרציה לפי המקור מ 1898) (פומפיליו אליאדה - ההשפעה הצרפתית על הרוח הציבורית ברומניה - המקורות'' - הוצאת אוניברס, בוקרשט 1982)
תעסוקת נשים בישראל
השפעת לידה והורות על תעסוקת נשים
הלידה וההורות מהוות נקודת מפנה קריטית במהלך חייהם של בני זוג. ההורות דורשת משאבים וזמן רב, המשפיעים באופן חד על קבלת החלטות, ועל חלוקת העבודה המגדרית בתא המשפחתי ובתעסוקה, בטווח הקצר והארוך. חלוקת העבודה המגדרית אינה שוויונית ופוגעת בביצועי אימהות בשוק העבודה (שיעור השתתפות, הכנסות, שעות עבודה, שכר שעתי, קידום, קבלה לתפקיד ניהולי ועוד ובביצועי אבות במשק הבית (טיפול וקשר עם ילדיהם, מטלות בית).
חופשות לידה וטיפול בילדים הם בין הגורמים המאלצים נשים לקחת הפסקות לעיתים גם לפרקי זמן ארוך במהלך שנות עבודתן, כך שלרוב אין להן רצף תעסוקתי מלא. קיטועים אלו ברצף התעסוקתי, עלולים להביא לקשיים משמעותיים בצבירת ניסיון, בירידה ברכישת כישורים מקצועיים אל מול שוק התעסוקה המתקדם והמשתנה במהירות גבוהה ולפגיעה בשוויון ההזדמנויות שלהן להתמודד על משרות בעלי דירוגים ודרגות מתקדמות. תימוכין לקושי ברציפות התעסוקתית ניתן ללמוד מכך שבשנת 2014 לדוגמה, היו 41% מהיולדות בישראל אשר בחרו להאריך את חופשת הלידה ולקחת יותר מחופשת הלידה אשר בגינה הן מקבלות מהביטוח הלאומי החזר מלא של שכרן – תקופה של 14 שבועות. בעניין זה יש להתייחס לשיעור הילודה הגבוה בישראל – 3.1 ילדים בממוצע לאישה – שמשפיע על רציפות העבודה שלהן.
ריינהרד פון שפר-בויאדל
ריינהרד גוטלוב גאורג היינריך פרייהר פון שפר-בויאדל (בגרמנית: Reinhard Gottlob Georg Heinrich Freiherr von Scheffer-Boyadel; 28 במרץ 1851 – 8 בנובמבר 1925) היה גנרל בצבא הקיסרות הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר הגיע לדרגת גנרל חיל הרגלים.
ראשית חייו
שפר-בויאדל נולד ב-25 במרץ 1851 בהנאו. בשנת 1870 הוא התנדב לשירות במלחמת צרפת–פרוסיה. לאחר מכן, בשנת 1871, הוא הפך ללויטננט בצבא הפרוסי. לאחר שלמד באקדמיה למלחמה, הוא הועלה לדרגת האופטמן ב-1883. בשנת 1894 הועלה פון שפר לדרגת אוברסט לויטננט וככזה שימש כראש המטה של קורפוס המשמר. לאחר קידומו לדרגת אוברסט הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה) ב-1899. לאחר מכן הוא מונה למפקד חטיבת המשמר ה-3 כגנרל מיור ב-1901 והצטרף למטה הכללי הגדול ב-1903 בתור ראש אג"ם, שם הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט ב-1904. בשנת 1906 הועלה שפר על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה וילהלם השני לדרגה הברונית הפרוסית עם הסיומת בויאדל, ובאותה שנה מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2. בשנת 1908 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-1913 פרש מהצבא בגיל 62. הוא הוחזר לשירות פעיל בסתיו 1914 וקיבל את הפיקוד על קורפוס המילואים ה-25 שהפך לחלק מהארמייה התשיעית בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן.
מלחמת העולם הראשונה
בין ה-12 ל-16 בנובמבר 1914 שלושה קורפוסים של הארמייה התשיעית ריסקו לחלוטין את האגף השמאלי של הארמייה הרוסית הראשונה, ולקורפוס של שפר יוחס הרבה מההצלחה. במהלך הלחימה הצליח הקורפוס שלו להתקדם שבעים וחמישה קילומטרים בחמישה ימים בלבד. לאחר פריצת קו ההגנה הרוסי המשיך הקורפוס של שפר לכיוון לודז'. הקורפוס שלו, יחד עם דיוויזיה יחידה כתגבורת, הגיעו לאזור ממזרח ללודז' עד ה-21 בנובמבר, מה שהציב אותם מאחורי הארמייה הרוסית השנייה שארגנה את ההגנה על אותו אזור. עד מהרה הוא תקף את הרוסים מאחור. עתודות מוורשה ויחידות הארמיות הראשונה והחמישית נשלחו במהירות לעזור למגינים והתקרבו מכל עבר. עתה היה שפר בעמדה מסוכנת, עד מהרה הוקף בכוחות רוסים שהתקרבו מכל עבר. הגרמנים כללו עתה בסביבות 50,000 ומספרם קטן יותר ממספר יריביהם. כמחצית מהארמייה הרוסית השנייה נשלחה לסגור את הכיתור בעוד החצי השני הגן על לודז' עם הביצורים שלהם. שפר המשיך להתקדם בלודז', והציב יחידות גדולות כדי להגן על עורפו, אך ההתנגדות הרוסית התבררה כעצומה מדי, הוא לא היה מסוגל לכבוש את לודז'. עד כה כ-200,000 חיילים רוסים הקיפו את עמדתו, מקנזן אמר לשפר ברדיו לחלץ את חייליו מעמדתם הנוכחית ולנסות לחזור לקווים הגרמניים, אך זה נראה בלתי אפשרי. הרוסים היו כה בטוחים בניצחון שהם הביאו רכבות מוורשה כדי להעביר את השבויים הצפויים. שפר החליט לתקוף מזרחה, הכיוון שהרוסים הכי פחות ציפו לו. הוא הפתיע את הרוסים ופרץ דרך, הוא החל את צעדתו צפונה. הרוסים לא הצליחו לכונן מחדש את הכיתור. חמישה עשר קילומטרים מהקווים הגרמניים שפר הנחיל תבוסה מכרעת לדיוויזיה רוסית. ב-26 בנובמבר תפס הקורפוס של שפר שוב עמדות בקו החזית הגרמני. כוחותיו של שפר איבדו כ-4,300 איש, אך גרמו לפחות פי שלושה אבדות לכוחות הרוסיים הגדולים פי ארבעה, והוא תפס כ-16,000 שבויים ו-64 תותחים שבויים. ט. דופוי כינה את זה אחד ההישגים הגדולים ביותר בהיסטוריה הצבאית, ותיאר את זה כמעט לא ייאמן. עבור פעולה זו קיבל שפר-בויאדל את עיטור ה-Pour le Mérite ב-2 בדצמבר 1914.
מ-3 בספטמבר 1916 עד 17 בספטמבר 1917 הוא פיקד על קורפוס המילואים ה-17 והיה מפקד פלגת הארמייה שפר בחזית המזרחית המרכזית. לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-67 עד 1918, ובדצמבר 1918 יצא לגמלאות.
אחריתו
ב-8 בנובמבר 1925 מת פון שפר-בויאדל בבויאדל, ובנו אדולף פרייהר פון שפר-בויאדל הפך לבעל האחוזה המשפחתית עד 1945.
The Good Ones
The Good Ones (בעברית: הטובים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית גבי בארט, מתוך אלבום הבכורה שלה, Goldmine. השיר יצא לאור ב-8 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים וורנר נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום, כשהראשון מתוך האלבום הוא "I Hope", שיצא שנה קודם לכן.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי גבי בארט, זאק קייל, אמילי לנדיס וג'ים מק'ורמיק והופק על ידי זאק קייל ורוס קופרמן. ב-12 ביולי 2019, יצא השיר ברחבי העולם. בדצמבר של אותה השנה, הקליטה אותו מחדש בארט אך בצורה אקוסטית. רק ביוני 2020, הוחלט להפיץ אותו כסינגל השני מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-20 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-29 באוגוסט 2019, בערוץ היוטיוב של גבי בארט וצבר למעלה מ-13 צפיות.
דקר אלכסנדרוני
דקר אלכסנדרוני (שם מדעי: Epinephelus costae; שם עממי: לוקוס חפש) הוא דג גרמי מסוג דקר. כמו יתר הדגים מסוג זה נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח. למרות שתפוצתו נרחבת אין נתונים אודות מצב האוכלוסייה של דג זה, אולם ידוע שסוגי הדקר השונים נמצאים בסכנה עקב ביקוש לבשרם ודיג מסחרי.
דקר אלכסנדרוני נמצא במזרח האטלנטי מפורטוגל דרומה עד מרכז חופי אנגולה, כולל האיים הקנריים והים התיכון. הדג חי קרוב לקרקעית בסביבה חולית, בוצית או סלעית. פרטים צעירים מתקבצים ללהקה של 20 עד 80 פרטים. דקר אלכסנדרוני הוא דג טורף הניזון מדגים, סוגי רכיכות כגון תמנונים ודיונונים, וסרטנים. ידוע כי נקבות באורך 47 ס"מ מייצרות 879,000 אלף ביצים. הדג חוזר בכל שנה לאותו אתר השרצה. הביצים והפגיות גודלו בהצלחה במעבדות בקרואטיה ונעשים שם ניסיונות לגדל דג זה במסגרת חקלאות ימית לצורך שיווק מסחרי כדג מאכל. ידוע כי דקר אלכסנדרוני אינו מסתגל בצורה טובה כדג נוי לאקווריומים.
שימור בישראל
בדצמבר 2020 קיימה השרה גילה גמליאל שימוע ציבורי הדן בהגנה על דקר אלכסנדרוני ודקר הסלעים, שבהחלטה קודמת של השר זאב אלקין מ-2018 לא נכללו ברשימת המינים המוגנים עקב לחץ מצד סוחרים שפרנסתם עשויה להיפגע מכך,‏‏ והחליטה להכריז עליהם כמינים מוגנים. באופן זמני לשנה.
בשנת 2021 הכריזה השרה גילה גמליאל על דקר אלכסנדרוני כמוגן באופן קבוע.
האם סוואה
האם סווֶאה או האם סבֶאה (משוודית: Moder Svea) היא דמות נשית המסמלת האנשה של האומה השוודית.
האם סוואה מיוצגת בדרך כלל כלוחמת שאוחזת בחרב ולצידה נמצא אריה. שמה הוא שם פופולרי יחסית בשוודיה והוא נגזר מהביטוי השוודי "של השוודים". זהו סמל פטריוטי שוודי, וההערכה היא שהוא הופיע לראשונה בשנת 1672 בפואמה "Svea Lycksaligheets Triumph" שנכתבה על ידי אנדש ליונסטדט.
דמותה הייתה נפוצה מאוד בספרות ובתרבות השוודית במהלך המאה ה-19. היא אף הופיעה על שטר 5 כתר שוודי למשך כ-70 שנה בסוף המאה ה-19 ועד לאמצע המאה ה-20.
Der Eigene
Der Eigene (בתרגום חופשי מגרמנית: "הייחודי", נהגה: דֶר אַייגֶנֶה) היה מגזין גרמני אשר פורסם בברלין בין השנים 1896 ל־1932 על ידי אדולף ברנד, והיה העיתון הראשון בעולם אשר פנה להומוסקסואלים. ההערכות הן שבשיאו הופץ המגזין בכ־1,500 עותקים, אך המספר המדויק אינו ידוע.
רבים מהמאמרים והשירים אשר פורסמו בעיתון נכתבו על ידי אדולף ברנד בעצמו, וכותבים נוספים בו היו תיאודור לסינג, ג'ון הנרי מקיי, תומאס מאן, אריך מיהזם, ארנסט בורכהארד, קלאוס מאן, קורט הילר, הנס היינץ אוורס ובנדיקט פרידלנדר. בנוסף, פרסמו בו גם המאיירים פידוס וסשה שניידר.
היסטוריה
שמו של העיתון הוא התייחסות למאמר אנרכיסטי קלאסי משנת 1844 בשם "Der Einzige und sein Eigentum" ("היחיד וקניינו") מאת הוגה הדעות והפילוסוף הגרמני מקס שטירנר. המהדורות הראשונות של העיתון שיקפו את הפילוסופיה של שטירנר וכן דעות נוספות בתחומי הפוליטיקה של האנרכיזם, אך בשנות ה־20 שינה העיתון את נטייתו והחל לתמוך ברעיון הדמוקרטיה הליברלית של רפובליקת ויימאר, ובייחוד במפלגה הסוציאל־דמוקרטית של גרמניה.
התוכן שהציג "Der Eigene" היה עירוב של תרבות, אמנות ופוליטיקה, והוא כלל שירה לירית, פרוזה ופרסום מנשרים וצילומי עירום אמנותיים.
בשנת 1933, עם עלייתו של אדולף היטלר לשלטון, ערכה המשטרה חיפוש בביתו של אדולף ברנד וכל הציוד ששימש להוצאת המגזין הוחרם והועבר לחזקתו של ארנסט רהם, הומוסקסואל אשר ייסד והנהיג את האס אה בגרמניה.
מחבט אש
מחבט אש או מחבט כיבוי אש הוא כלי המיועד לכיבוי אש. המחבט בנוי ממוט ארוך אליו מחוברת יריעת גומי עבה או בד עמיד לאש.
קיימים מספר סוגי מחבטי אש, הנבדלים זה מזה ביריעות המחוברות למוט. היריעות יכולות לבוא כיריעה אחת רחבה, להיות מחולקות למספר יריעות החופפות זו את זו בתצורת רעפים, או ממספר רצועות בד. ההבדל העיקרי בין סוגי מחבטים אלו הוא הגמישות של ראש המחבט.
מחבט אש יעיל למניעת התפשטות של מקורות אש קטנים. השימוש במחבט נעשה על ידי חבטות מהירות של ראש המחבט על מקור האש, מהשוליים שבצד ממנו נושבת הרוח והלאה. החבטות חוסמות את אספקת החמצן לאש וכך גורמות לכיבויה. שיטה נוספת במקרה של מחבטים עם יריעה קצרה היא גרירת היריעה על האש בצמוד לקרקע.
למחבטי אש ככלי לכיבוי אש היתרון שאינם זקוקים למקור מים ולתחזוקה, ולכן ניתן למקמם במקומות בהם אין תשתיות מים או שגרת תחזוקה, למשל ביערות ואזורי פיקניק. החיסרון העיקרי של מחבטי אש הוא יכולת התמודדות מוגבלת עם שריפה - מחבט אש אינו יעיל לכיבוי שרפה גדולה. חיסרון נוסף הוא כי כיבוי באמצעות מחבט עשוי להשאיר אחריו גחלים, העלולות לגרום להתלקחות מחודשת של האש.
דוד מתתיהו ליפמן
דוד מתתיהו ליפמן (בזמנו נכתב: ליפמאן; בליטאית: Matys Dovydas Lipmanas; 1888 – 1941) היה חוקר תולדות יהודי ליטא והעיר קובנה, ממייסדי החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא, הוגה רעיון לימוד פרק יומי בתנ"ך. רוקח במקצועו.
קורות חיים
ליפמן נולד בשנת 1888 בעיירה נמוקשט (ביידיש: נעמאָקשט; בליטאית: Nemakščiai ) שבפלך קובנה, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא), בנם של חנה בת שמואל בן אריה בקר ("ר' שמואל טויבה'ש") ויצחק-אייזיק מרדכי ליפמן. אבי-אביו, ר' זבולון ליב בן יום-טוב ליפמאן, היה אב"ד קהילות דרשונישוק, גודלבה (גודלעווע), פיליפובה (פיליפּאָווע), קראז' (קראָזש) ופלונגיאן (פלונגה) (באחרונה שימש יותר מעשרים שנה). בילדותו למד אצל סבו ר' זבולון, ואחר-כך התחנך בישיבת טֶלְז. לאחר מכן למד רוקחות, נבחן באוניברסיטת דוֹרפַּאט (טַרטוּ) וקיבל תואר רוקח מוסמך.
פעל במחלקה לתרבות של הוועד הלאומי של יהודי ליטא, וייסד בה עם דר' אבא לפין את המדור ההיסטורי, שלימים היה להחברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא. בשנת 1925 השתקע בעיירה צ'ייקישוק (צייקישאק; Čekiškė ), ורכש בה בית מרקחת. את מרבית זמנו הקדיש לחקר תולדות יהדות ליטא. פרסם שורת מאמרים בנושא בעיתוני יהודי ליטא "די אידישע שטימע", "הד ליטא", "נתיבות" ו-"דאָס וואָרט". את מאמרו הראשון פרסם בשנת 1920 ב"אידישע שטימע", ובו קרא לציבור היהודי במדינה לאסוף חומר היסטורי-אתנוגרפי. ממאמריו: "נפוליאון בליטא", "פרטים על הגאון מווילנה", "חיי רי"ס", "תולדות הגאון ר' אלכסנדר לפידות".
חיבר מונוגרפיה "לתולדות היהודים בקובנה וסלבודקה" בשנים 1400–1850, שנועד להיות הכרך הראשון בחיבור שיכסה את ההיסטוריה היהודית בעיר עד מלחמת העולם הראשונה (1915); היה זה החיבור היהודי הראשון שעסק בתולדות קובנה היהודית. בנוסף פרסם מבוא על תולדות היהודים בזאמוט (ליטא תחתית) ומדור לפולקלור (תרצ"א; נדפס שנית: תרצ"ד). תוכניתו של ליפמן הייתה להכין סדרת מונוגרפיות היסטוריות על תולדות היהודים בליטא-זאמוט מהעבר הקדום ועד ימיו. הסדרה נועדה לכלול התמקדות מיוחדת בעיר קובנה ובחבל זאמוט, בפולקלור (אגדות, פתגמים, שירי עם ועוד), וכן לקסיקון ביוגרפי מונומנטלי ל"גדולי ליטא" ב-300 השנים האחרונות, שעבורו ליקט חומר במשך 11 שנה; אולם השואה שמה קץ לתוכניותיו.
ליפמן היה הוגה הרעיון של לימוד פרק תנ"ך יומי, שהתפשט בליטא ולאחר מכן גם בארץ ישראל.
היה נשוי לבתיה לבית כץ ואב לבן, בנציון. ליפמן ביקר בארץ ישראל ותכנן לעלות אליה.
ליפמן נספה ב-1941 בשואה באקציה של העיירה צ'ייקישוק (בסמוך לה) עם אשתו ובנם בן ה-12.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
ימבה
ימבה (באנגלית: Yamba) הוא יישוב באזור הנהר המזרחי של אוסטרליה הדרומית. זהו המקום האחרון באוסטרליה הדרומית על הכביש המהיר לפני המעבר לחוף ויקטוריה. זהו האתר של מחסום קבוע לבדיקת זבובי פירות, ופרסומת גדולה בצורת קשת של צמיג רכב המשתרע על הכביש.
מחסום זבובי פירות
במסע מערבה, ימבה היא המקום הראשון באוסטרליה הדרומית על הכביש המהיר סטורט, והיא בדרך כלל עצירה חובה במחסום אבטחת הביולוגיה של זבובי הפירות מכיוון שאסור להעביר זבובי פירות לאוסטרליה הדרומית כדי לשמר את המדינה ללא זבוב פירות. המחסום פעל מאז 1957, אז הוא הוקם במהירות בתגובה להתפרצות זבובי הפירות במילדורה. האיום העיקרי במסלול זה הוא זבוב הפירות בקווינסלנד.
שחפית האינקה
מאפיינים
אורכה כ-39 עד 42 ס"מ, ומשקלה כ-180 עד 210 גרם. מראה שונה מאוד משאר מיני משפחתה ומרוב עופות הים בכלל, ולכן הוענק לה סוג טקסונומי משלה. רוב גופה צבוע באפור כהה; מקורה אדום ורגליה כתומות. בשני צדי הראש, מתחת לעין יש "פס" לבן, ומתחתיו עור חשוף צהוב בצורת פה. הכנפיים והזנב כהים יותר משאר הגוף. הזכר והנקבה דומים. אצל שחפיות צעירות הגוף חום-סגלגל, ונוצות הראש הבוגרות מתפתחות אצלם בהדרגה.
אזור התפוצה של שחפית האינקה, כמו שמרמז שמה, מתפרש על פני החוף המערבי של דרום אמריקה, מאקוודור ופרו לצ'ילה.
שחפית האינקה ניזונה בעיקר מדגים קטנים, כמו אנשובי, אך גם מסרטנים ומשאריות אנושיות. היא נצפתה עוקבת אחרי סירות דייגים בחיפושיה אחרי מזון. השחפית דואה מעל למים, מזהה את טרפה מהאוויר, צוללת אל המים ותופסת אותו בעזרת מקורה. השחפית חברתית, ונצפית במושבות עשויות לכלול כמה אלפי פרטים.
בית הגידול הטבעי של השחפית הם חופים עם חול וצוקים סלעיים.
שחפית האינקה מתרבה פעמיים בשנה; עונות הרבייה שלה מתרחשות בין אפריל ליולי ובין אוקטובר לדצמבר. תצוגת החיזור של הזכר כוללת תעופה מסוגננת, והאכלת הנקבה. השחפית מקננת במחילות או בחורים בצוקים סלעיים. הנקבה מטילה 1-3 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 3-4 שבועות. הזכר והנקבה גם יחד משתתפים בדגירה על הביצים ובהאכלת הגוזלים. הגוזלים פורחים מהקן 4 שבועות לאחר בקיעתם, ונעשים עצמאיים חודש לאחר מכן.
מין זה הוכרז כ"קרוב לסיכון" על ידי ארגון IUCN.
A Written Testimony
A Written Testimony (בערבית: شهادة مكتوبة) הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי ג'יי אלקטרוניקה. האלבום יצא לאור ב-13 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים רוק ניישן. האלבום יצא כ-13 שנים לאחר הפרויקט הקודם שהוציא אלקטרוניקה, מיקסטייפ הבכורה שלו, , משנת 2007. האלבום הוקלט בכ-40 יום, מדצמבר 2019 עד לפברואר 2020. האלבום נתמך על ידי הסינגל "Shiny Suit Theory", בהשתתפות ג'יי זי ודה-דרים, שיצא לאור בנובמבר 2010, ומאוחר יותר יצא כסינגל בפלטפורמת טיידל בספטמבר 2018.
ברוב הרצועות של האלבום, מופיעים קולות רקע של ג'יי זי והופעות אורח של טראוויס סקוט ודה-דרים. לואי פארחאן, ג'יימס בלייק, ג'יימס פונטלרוי ואמנים אחרים מספקים שירה נוספת. האלבום הופק בעיקר על ידי ג'יי אלקטרוניקה, שהפיק שש מתוך עשר רצועות, יחד עם סוויז ביטס, היט-בוי, דה אלכימיסט, נו איי.די. וחרואנגבין , בין היתר. מבחינה לירית, האלבום מושפע מתורת אומת האסלאם. האלבום זכה לשבחים רבים מצד מבקרי המוזיקה, תוך שמבקרים רבים שיבחו את הראפ וההפקה של אלקטרוניקה, אם כי מילים שנויות במחלוקת מסוימות אופיינו כאנטישמיות. האלבום הגיע היישר אל המקום ה-12 במצעד הבילבורד 200.
בנובמבר 2020, הוכרז כי האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
M75 (נגמ"ש)
נגמ"ש M-75 הוא נגמ"ש אמריקאי אשר יוצר בין השנים 1952–1954 והיה בשימוש במלחמת קוריאה. הוחלף ב-M59 בגלל היתרונות הרבים של הM59. ה-M75 הוענק לבלגיה כסיוע צבאי, שם השתמשו בו עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20. בסך הכל יוצרו ממנו כ-1,759 יחידות.
פיתוח
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, הצבא האמריקאי בנה נגמ"ש על בסיס ה-M44, זה היה נגמ"ש כבד ביותר (25.5 טון ערוך לקרב), והיה מסוגל להכיל עד 24 לוחמים ועוד 3 אנשי צוות. לאחר המלחמה, צבא ארצות הברית פנה מיד לחברת שעסקה בבניית כלי רכב בבקשה שתתכנן ותייצר נגמ"ש שיחליף את ה-M44 הכבד. IHC בנתה כ-ארבעה אבות טיפוס.
הראשון מבין אבות הטיפוס היה על בסיס ה-T-18, אמנם עיצוב זה לא הכיל נהג משנה אך יכול היה לשאת 2 מקלעים כבדים בקליבר 12.7 מ"מ נאט"ו (0.5 אינץ') המופעלים מתוך הנגמ"ש. אב הטיפוס השני היה על בסיס T-18E1, הנגמ"ש לא היה חמוש כלל והכיל כיפה למפקד (על מנת שיוכל לצפות על המתרחש מסביב לנגמ"ש). אב הטיפוס השלישי היה על בסיס T-18E2. במקום כיפת המפקד היה בו בסיס למקלע בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו או 12.7 מ"מ נאט"ו (0.3 אינץ' ו-0.5 אינץ' בהתאמה). אב הטיפוס הרביעי היה מעט שונה מהאב טיפוס הראשון.
לאחר בניית ארבעת אבות הטיפוס בחר צבא ארצות הברית לאמץ את הדגם שהיה על בסיס ה-T-18E1 ונתן אישור ל-IHC להתחיל לייצר 1000 יחידות תחת השם "M-75". כאשר החל הייצור נערכו בו מספר שינויים, ובהם הוספת מקלע M2 בראונינג ושינוי במספר הלוחמים (תחילה היה אמור להכיל 14 לוחמים).
באביב 1954, הוחלף הM75 בנגמ"ש M59, בגלל היותו זול יותר, קטן יותר ואמפיבי.
תיאור
ל-M-75 יש גוף פלדה מותך בעובי שנע החל מ-25 מ"מ עד ל-38 מ"מ (2.5–3.8 ס"מ) עם שריון בחזית הגוף בעובי של 40–50 מ"מ (4–5 ס"מ). כאשר הכלי היה מלא וטעון הוא שקל 19,051 ק"ג. מכל הדלק של ה-M-75 מכיל 568 ליטר.
ה-M-75 בעל עיצוב כמעט זהה לשאר הנגמ"שים האמריקאים: הנהג יושב מקדימה בצד שמאל כשמימינו נמצא המנוע, הנהג מצויד בפריסקופ עם אמצעי ראיית לילה המבוססת על אינפרא אדום, בגרסאות חדשות יותר ישנם 2 פריסקופים - אחד מאחורי הנהג ואחד מאחורי המנוע. במרכז הנגמ"ש יושב המפקד, כאשר עמדת הפיקוד מאובזר בשישה חלונות קטנים לצפייה בקרבת הצהר, למפקד יש בנוסף כיפת מפקד שעליה מותקן מקלע כבד M2 בראונינג עם תחמושת של 1,800 כדורים. הלוחמים יושבים מאחורי המפקד בתא גדול. בנוסף הנגמ"ש היה מצויד ב-M20 סופר בזוקה עם 10 רקטות, ולעיתים קרובות נשא גם תחמושת לרובי קרבין מדגמי M1 קרבין ו-M2 קרבין, שהיו בשימוש באותה תקופה לצד רובי ה-M1 גאראנד.
מפומלנגה
מפומלנגה היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה.
בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר היא נלספרייט.
הפרובינציה שוכנת בצפון מזרחה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בלימפופו, ממזרח במדינות מוזמביק ואסוואטיני, מדרום בקוואזולו-נטאל וממערב במדינה החופשית וחאוטנג.
גאוגרפיה
רכס הרי דראקנסברג מחלק את המחוז לחלק ההררי (עליון) והמישורי (תחתון). גובהו של הרכס יכול להגיע לכ-2000 מטרים. לאור השטח הררי והנהרות הרבים, נוצרו מפלים רבים לרבות מק-מק ומפל לון קריק.
הפארק הלאומי קרוגר נמצא בחלקו בתחום המחוז.
זולטאן הירש
זולטאן הירש, (בהונגרית: Hirsch Zoltán; מוכר בכינוי הליצן זוֹלִי - Zoli bohóc, קרי ״זוֹלִי בּוֹהוֹץ״; דומבובאר, 6 בפברואר 1885 – מחנה הריכוז אושוויץ, 1944?) היה ליצן, קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי-הונגרי.
ילדות
זולטאן הירש נולד כילד שלישי במשפחה יהודית מרובת ילדים של סוחר יהודי עני. עד גיל שלוש טופל במרפאה מיוחדת במחלת הרככת ובשל קומתו הנמוכה, לשווא. מאוחר יותר עבר עם משפחתו לעיר פץ'. באוטוביוגרפיה שלו ציין זולטאן חיבה עמוקה לסבו, בעל בית המרזח היהודי הזקן בבאטאסק, שניסה לגונן על נכדו מכל הרוע האנושי שפקד אותו מצד בני גילו עקב קומתו הקטנה.
זולי נאלץ לחכות שנים כדי לעלות סוף סוף לבמה. עד אז התפרנס כפחח, אך הרגיש שמקצוע זה נכפה עליו. לבו המשיך לגרור אותו לעולם הקרקס. ב-1907 החליט לעשות צעד נועז, כשנסע מפץ' לבודפשט.
ההצלחה
זולי החל את הקריירה האמנותית שלו בקרקס של מקס שומאן, עם שותף קטן-קומה. מאוחר יותר חתם בקבוצה של שישה אמנים בשם Senez. הוא טייל בכל העולם, ביקר כאמור בדרום אמריקה שלוש פעמים והיה לו חוזה בחו"ל מדי שנה. רוב הזמן הופיע בקרקס אולימפיה המפורסם בלונדון, שבו היה כוכב. זולי הופיע גם בבודפשט משנת 1914, תחילה בקרקס האוהלים של אלני, אחר כך בזירה העממית של שמידט. לאחר מכן מיעט לקבל הצעות מחוץ להונגריה. הצלחתו הגדולה הייתה באלתורים השנונים שלו.
הגירוש
כתוצאה מ״החוקים היהודיים״ האנטישמיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי), זולי לא הורשה עוד להופיע בשום מקום משנת 1942 ואילך. אז פרסם לפרנסתו במהדורה פרטית (כי לא הורשה אחרת) את ספרו "חייו הגדולים של איש קטן" - ספר זיכרונות, בו החיה את קורות חיי ההרפתקאות שלו, את מסעותיו ואת הופעותיו. הוא ראה כהצלחתו הגדולה ביותר את אותה פעם בה בידר והצחיק (ללא כל תשלום) ילד גוסס במשך לילה שלם.
הוא נכלא עקב המכירה הבלתי חוקית של ספריו, ובשל גודלו הבלתי תקין של הטלאי הצהוב שענד. כשהוכיחו אותו על כך וחקרו מדוע הוא עונד טלאי צהוב כה זעיר, הוא השיב:
(אנטנה, 1944).
סרטיו
זולי הירש הופיע גם בסרטים אילמים:
נתנאל פריד
רבי נתנאל הכהן פריד (1858 -1914; ה'תרי"ח – ד' באלול ה'תרע"ד) היה רב וראש ישיבה בבלמזויווארוש, מחבר ספר שו"ת "פני מבין".
ביוגרפיה
נולד בכפר שעניע הסמוך לקאשוי שבסלובקיה, למלכה ולרבי יחיאל מיכל פריד. כשהיה בן כשנתיים נתייתם מאביו, ודודו, רבי ישכר דוב פרידמן אימצו לביתו. בשנת תרל"ו שלח אותו רבי דוד לייב זילברשטיין ללמוד אצל הרב אברהם יהודה שוורץ מברגסז. שנה לאחר מכן נסע אל רבי חיים צבי מנהיימר מאונגוואר, שאף העניק לו כתב סמיכה לרבנות.
בשנת ה'תרל"ח נישא לבתו של רבי יצחק פריד מקליינווארדיין, ולאחר חמש עשרה שנה – בשנת תרנ"ד – מונה לרב בעיר בלמזויווארוש, שם פתח את ישיבתו. הוא השתייך למחנה האורתודוקסים בשנות הקרע ביהדות הונגריה, וגינה בכל תוקף את קהילות סטטוס הקוו.
בשנת ה'תרע"ג הדפיס את ספרו "פני מבין", ספר שאלות ותשובות על אורח חיים ויורה דעה. לאחר פטירתו נדפסו ספריו "פני מבין" על התורה (ברגסז תרפ"ז, ירושלים תשס"ט), "פני מבין" על סוגיות הש"ס (ברוקלין תשנ"ב), "ילקוט פני מבין" (בני ברק תשנ"ב) ו"כלי גמא" פירוש על ספר "תיבת גמא" לבעל ה"פרי מגדים" (בני ברק תשנ"ב).
שאדו הקיפוד
שאדו הקיפוד (באנגלית: Shadow the Hedgehog) הוא משחק מסדרת המשחקים סוניק הקיפוד שהופץ בשנת 2005 על ידי סגה ופותח על ידי Sonic Team.
לפי דו"ח של חברת סגה סאמי אחזקות נמכרו בשנת 2006 לבדה 1.59 מיליון עותקים של המשחק.
משחקיות
מכיוון ששאדו הוא אנטי גיבור, לשחקן ניתנת האפשרות לבחור את התקדמות המשחק. במצב המשחק הרגיל 22 שלבים כשבכל הרפתקה השחקן עובר שישה שלבים. בסוף השלב האחרון ישנו בוס אחרון, אך לפעמים גם בסוף שלבים אחרים ישנו בוס. בכל שלב יש מספר משימות אשר ניתן להשלים רק אחת מהן, וההרפתקה תמשיך בהתאם לבחירה שביצע השחקן. לרוב ישנן שלוש משימות כשכל אחת מהן מייצגת נטייה מוסרית אחרת: טוב - המכונה במשחק "Hero", רוע - המכונה במשחק "Dark" או נייטרליות - המכונה במשחק "Netural", כשלפעמים אחת מן האפשרויות נשמטת והבחירה היא בין טוב לנייטרליות או בין רע לנייטרליות. בשלב השישי והאחרון הבחירה היא בכל מקרה בין טוב לרע והיא שמכריעה באיזה בוס השחקן יילחם בסוף המשחק. בנוסף, לכל משימה יהיה נציג, כשבדרך כלל משימות טובות מיוצגות על ידי דמות ממשחקי סוניק ומשימות רעות בעיקר על ידי דמותו של עין האבדון (Doom's Eye) ולסירוגין על ידי דמותו של ד"ר אגמן. המשימות הנייטרליות מיוצגות לרוב על ידי שאדו.
המשימות הנייטרליות במשחק בדרך כלל דורשות מהשחקן להגיע לטבעת הגדולה בסוף השלב, כאשר המשימות הטובות או הרעות דורשות ממנו להרוג ולחסל את כל האויבים בשלב (תלוי בנטייה המוסרית של הנציג, כאשר אם הנציג הוא דוקטור אגמן הנטייה המוסרית שלו יכולה להיות בשלב אחד רעה כיוון שהנציג של המשימה הטובה באותו שלב הוא אחת מדמויות משחקי סוניק, ובשלב אחר טובה מכיוון שהנציג של המשימה הרעה באותו שלב הוא עין האבדון), לאסוף חפצים או להשמיד עצמים מסוימים המפוזרים בשלב, או לעקוב אחר כלי טיס, רחפן או ספינה פורחת שמשקפים את הנטייה המוסרית של הנציג הנגדי תוך כדי גרימת נשק במטרה להשמידם לפני שייעלמו (אחרת יכשילו את המשימה ועל השחקן יהיה להתחיל את כל השלב מחדש אם ירצה להשלים את המשימה ולהגיע לשלב אליו הוא חפץ להתקדם). בשלבים "סנטרל סיטי" (Central City) ו"הצניחה הקוסמית" (Cosmic Fall) ישנה מגבלת זמן שדורשת משאדו להשלים את אחת המשימות בהקדם האפשרי (אחרת השחקן יאבד פסילה ויצטרך להתחיל את כל השלב מחדש), ובשלב "חפיץ החלל" (Space Gadget), במידה והשחקן רוצה להשלים את המשימה הנייטרלית שהיא להגיע לטבעת הגדולה בסוף השלב, הוא חייב להיכשל במשימה הטובה שהיא להגיע אל הטבעת לפני סוניק ולהשיג את יהלום הכאוס לפניו (הוא אמנם לא מופיע פיזית בשלב אך מנהל שיחה עם שאדו וישנה מגבלת זמן של חמש דקות שתחתיה שאדו צריך לסיים את המשימה).
בשלב עצמו המשחקיות דומה לסוניק הירוס כשהגיבור שולט בשאדו בלבד (בגרסאות הגיימקיוב והפלייסטיישן 2 ישנה אפשרות לשלוט באמצעות שלט נוסף בנציג של משימת הנטייה המוסרית הטובה כל עוד הוא לא מתרחק יותר מדי משאדו). בנוסף ליכולותיו האקרובטיות של שאדו הוא מסוגל להשתמש בנשק חם או קר, המתחלקים למספר סוגים, כמו חרבות, אקדחים, רובים, באזוקות ועוד. ישנם שלושה סוגי ניקוד: ניקוד רע, ניקוד טוב וניקוד נייטרלי. ניקוד בעל נטייה מוסרית מושג על ידי ביצוע פעולות בעלי אותה נטייה מוסרית. לדוגמה, שימוש בכלי נשק אנושיים לחיסול החייזרים של צבאות השחור (Black Arms) יזכה את השחקן בניקוד טוב, ולעומת זאת הריגת חיילים בני אנוש עם הנשקים של צבאות השחור והריסת מבנים תיתן לשחקן ניקוד רע. פעולות רגילות כמו איסוף טבעות (המגנות על שאדו מפני אובדן פסילות) תזכה את השחקן בניקוד נייטרלי. בסוף השלב הניקוד בעל אותה נטייה מוסרית של המשימה שהושלמה בא לידי חשבון, כאשר הניקוד הנגדי מחוסר מהניקוד הסופי. הניקוד הנייטרלי בא בכל מקרה בחשבון. בין אם השחקן השלים משימה בעלת נטייה מוסרית, ובין אם השלים משימה נייטרלית, במקרה זה רק הניקוד הנייטרלי בא לידי ביטוי. לאחר חישוב הניקוד הסופי, המשחק מדרג את השחקן בציון מ-A עד ל-E, כש-A הוא הציון הגבוה ביותר, ואילו E הוא הנמוך ביותר.
בנוסף ישנם שני מדי קארמה. אם השחקן יבצע מספיק פעולות קארמיות יוכל שאדו להשתמש באחת מיכולותיו המיוחדות. מילוי מד הקארמה הטובה ייתן לשאדו את יכולת השליטה בכאוס (Chaos Control) שתקדם אותו הרבה מאוד בשלב עד לנקודת הסיום. מילוי מד הקארמה הרעה ייתן לשאדו את פיצוץ הכאוס (Chaos Blast) שיצור פיצוץ שייחסל את רוב האויבים על המסך. בנוסף כל עוד המד לא התרוקן לשאדו תהיה תחמושת אינסופית וחסינות מפגיעות.
בכל אחד מ-22 השלבים הרגילים (לא כולל את שלבי הבוס) וכן בשלב "הדרך האחרונה" (The Last Way) שבסיפור האחרון ישנה לפחות דלת סודית אחת המסתירה מאחוריה נשקים מיוחדים או מובילה לנתיב מיוחד במסלול. על מנת לפתוח את הדלתות, על השחקן לאתר את חמשת מפתחות הזהב המפוזרים במסלול, ועל מנת שהמשחק יזכור שהשחקן אסף את המפתחות, ישמור אותם ויאפשר לו להמשיך לגשת לדלתות הסודיות, עליו לסיים את השלב.
אם השחקן ראה את כל הסופים האפשריים (עשרה במספר) ניתן לשחק בסיפור האחרון (Last Story), שמספר את הסיפור האמיתי מאחורי הקיפוד האפל. בסך הכל ישנן במשחק כ-326 דרכים שונות לסיים את המשחק, ולאחר הפעם הראשונה שהשחקן יעשה זאת תתווסף למסך הפתיחה האפשרות "ספרייה" (Library), בה ניתן לצפות בהשתלשלות האירועים בסיפור (בסרטוני המעברונים בין השלבים) לפי סדר השלבים שעבר השחקן במסלול המלא; לכל אחת מהדרכים יש שם.
אם השחקן מצליח להוציא ציון A בכל המשימות בכל השלבים (כולל שלבי הבוס), הוא משיג את האפשרות לשחק במצב המומחה (Expert Mode) הדומה למצב הסופר קשה (Super Hard Mode) מהמשחק הקודם סוניק הירוס. במצב המומחה, השחקן משחק לבדו בכל 22 השלבים הרגילים ברצף, אך כאשר נוספים למסלול מכשולים נוספים שהופכים את דרגת הקושי שלו לגבוהה. במצב זה שאדו אינו מלווה פיזית באף אחד מנציגי הנטיות המוסריות והמשימות הן נייטרליות ודורשות ממנו להגיע לסוף השלב, אך בתחילת כל שלב ישנה בועת סימן שאלה שכאשר השחקן נוגע בה נשמע קולה של אחת מן הדמויות מאחלת לשאדו הצלחה. בשונה מהמצב הרגיל, המפתחות לדלת הסודית שהשחקן אוסף במצב המומחה אינם נשמרים לאחר סיום המשימה, כך שאם השחקן מעוניין להמשיך לגשת לדלת במצב זה עליו להשיג ולשמור את כל המפתחות במצב הרגיל על מנת שייעלמו מהמסלול של מצב המומחה.
עלילת המשחק
שאדו הקיפוד מתעורר מקפסולת הקפאה וכתוצאה מההקפאה אינו זוכר דבר מלבד שמו ואירוע מעברו, בו הוא מנסה להציל בת אנוש בשם מריה. בין רגע השמיים מאפילים וחייזרים אכזריים פולשים לכדור הארץ. חייזר מעופף בעל עין יחידה בשם עין האבדון (Doom's Eye) מוסר הודעה ממנהיג החייזרים, אבדון שחור (Black Doom). הוא אומר שחייזריו, צבאות השחור (Black Armies) ישתלטו על כדור הארץ תוך זמן מועט. בינתיים על שאדו להביא אליו את שבעת יהלומי הכאוס, כפי שהובטח לו. לפני ששאדו מספיק לדלות ממנו מידע כלשהו, השליח נעלם. שאדו מבין שהדרך היחידה להבין משהו ולקבל מושג על זיכרונותיו היא לאסוף את שבעת יהלומי הכאוס, ועל כן הוא יוצא לדרך.
במהלך חלק מההרפתקאות הוא לומד את מה שהשחקנים כבר ידעו: הוא נוצר לפני חמישים שנה על ידי פרופסור ג'רלד רובוטניק, סבא לדוקטור אגמן ולמריה רובוטניק, נכדתו של ג'רלד וחברתו היחידה של שאדו. הם נפרדו כאשר חיילים ממשלתיים פלשו לתחנת החלל ארק והרגו את מריה. כשגססה היא הספיקה לשלוח את שאדו בקפסולה לכדור הארץ בתקווה שיביא תקווה לאנושות. בחלק מההרפתקאות הוא לומד דברים שקריים, כמו ששאדו הוא שכפול רובוטי של שאדו המקורי, או שהוא נועד להביא אבדון לבני האדם. רוב הסופים אינם קנונים, למשל כשהוא הורג את דוקטור אגמן. אך הסיפור האמיתי מתגלה בסוף, כשהשחקן מגיע לכל הסופים האפשריים.
בסיפור האחרון מגלה אבדון שחור את מקורותיו האמתיים של שאדו. הוא נוצר על ידי פרופסור ג'רלד רובוטניק על מנת להביא תקווה לאנושות, ובין השאר ליצור תרופה שתרפא את נכדתו החולה של ג'רלד, מריה, שחלתה במחלה ללא תרופה באותה עת. כדי ליצור את יצור החיים האולטימטיבי נעזר הפרופסור באבדון שחור על ידי כך שהשתמש בדמו כדי ליצור את שאדו. בתמורה הבטיח ג'רלד ששאדו יביא לאבדון שחור את שבעת יהלומי הכאוס. ג'רלד לא ידע על תוכניותיו האמתיות של אבדון שחור, זמן קצר לפני שהחיילים הממשלתיים פלשו לארק, הרגו את מריה ונטעו בו רגשות איבה עזים כלפי המין האנושי. מסתבר שאבדון שחור רצה להשתמש בבקרת הכאוס (Chaos Control), אותה יוכל להפעיל במלוא עוצמתה רק בעזרת שבעת יהלומי הכאוס. בעזרת בקרת הכאוס הוא יוכל לשגר את החללית שלו, השביט השחור, אל מבעד לאטמוספירת כדור הארץ, מכיוון שהספינה לא תוכל לעבור באטמוספירה ללא נזק משמעותי. כשהספינה תיכנס לכדור הארץ היא תוכל להשתלט על כל הכוכב. בינתיים הוא פוקד על חייזריו הנחותים לשאוב את כוח החיים של סוניק, החבורה וגם את של דוקטור אגמן, ויוצר מצב שרק שאדו יכול לעצור. כששאדו מגיע אבדון שחור כבר הספיק לשגר את השביט השחור אל מבעד לאטמוספירת כדור הארץ, והוא מנסה לשלוט על שאדו דרך הדם המשותף הזורם בעורקיהם. שאדו מצליח להתנגד ומשתמש בשבעת יהלומי הכאוס להפוך לסופר שאדו כדי להילחם בצורתו האמיתית של אבדון שחור, שד האבדון. כשהוא מביס אותו הוא משגר את השביט השחור כך שיתנגש באסטרואיד. לאחר מכן הוא הולך אל תחנת החלל ארק, להניח את העבר מאחור ולהתחיל חיים חדשים.
ביקורת
המשחק נחשב לבין המשחקים הגרועים בזיכיון בקרב המעריצים, כשהוא סובל מטעינת שלבים ארוכה, מצלמה בלתי ניתנת לשליטה, וחזרות רבות על שלבים (כדי לסיים את המשחק יש לשחק בשלב הראשון 10 פעמים לפחות). בנוסף, השימוש בנשקים קשה ולקוי. ממוצע הציונים במטקריטיק עומד על 50%, שנחשב לציון כושל.
המתקפה המצרית ב-8 במרץ 1969
המתקפה המצרית ב-8 במרץ 1969 הייתה מתקפה רחבה ואינטנסיבית כנגד כוחות צה"ל בסיני שבעיני רבים סימנה את תחילתה של מלחמת ההתשה. מטרת המתקפה הייתה כיבוש חלקים מחצי האי סיני. המתקפה נשתבשה ביומה השני עקב הריגת רמטכ"ל צבא מצרים הגנרל עבד אל-מונעם ריאד באש צה"ל.
רקע
במלחמת ששת הימים נחל צבא מצרים תבוסה מוחצת, כאשר בסדרה של קרבות בזק כבש צה"ל ממצרים את חצי האי סיני. לאחר המלחמה נפרשו כוחות צה"ל בבסיסים המצריים במרחבי סיני והקימו מערך של מוצבים חדשים לאורך הגדה המזרחית של תעלת סואץ (שנקראו לימים קו בר-לב). לאחר המלחמה מיהרה מצרים לשקם את צבאה בסיוע סובייטי נרחב. ככל שנתשתקם הצבא המצרי ובנה מערך בצידה המערבי של תעלת סואץ כך נתרבו תקריות האש ביוזמה מצרית. תקריות האש בהדרגה שינו את פניהן והפכו מתקריות ירי נק"ל ביוזמה מקומית לתקריות מתוכננות ביוזמה מצרית בכירה יותר. בחלוף החודשים ובמקביל להתעצמות הצבאית הצהיר נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כי בכוונתו לשחרר את סיני בכוח. על אף שהצבא המצרי לא השלים את שיקומו, נדחף במידת מה נאצר ליזום פעולות התקפיות בלחץ העם כפי שבא לידי ביטוי בהפגנות פברואר 1968.
תוכנית המבצע
לאחר הסלמה הדרגתית החליטה מצרים לפתוח במתקפה רחבה ואינטנסיבית כנגד כוחות צה"ל שבצידה המזרחי של התעלה ב-8 במרץ. המתקפה תוכננה להתבצע בשלבים:
המתקפה המצרית
בבוקר 8 במרץ חדרו מטוסי מיג 21 למערב סיני. כנגדם הוזנקו מטוסי ירוט ישראלים. בקרב אוויר הופל בשעה 11:20 מטוס מיג 21 מצרי וטייסו נשבה. בשעה 17:30 כמתוכנן פתחו המצרים בהפגזה כבדה על מוצבי צה"ל לאורך כל תעלת סואץ. ההפגזה הייתה אינטנסיבית והונחתו בתוך זמן קצר כ-40 אלף פגזים. בהפגזה נהרגו ארבעה חיילי צה"ל ונפצעו 14 חיילים, אחד מן ההרוגים היה טייס מטוס פייפר שהופל בטיל SA2. בתגובה פתחו כוחות צה"ל בהפגזה ארטילרית ובירי טנקים לעבר מטרות בגדה המערבית של התעלה. בשעה 20:10 הפגיז צה"ל את בתי הזיקוק בעיר סואץ והבעירם. ביום השני למתקפה בעוד נמשכת ההפגזה הכבדה ירו כוחות צה"ל רקטת זאב ניסיונית לעבר מוצב קדמי באזור שבין אסמאעיליה לבין פורט סעיד שבו שהה באותו הזמן הרמטכ"ל המצרי, עבד אל-מונעם ריאד. הרמכ"ל המצרי ומספר קצינים מצרים בכירים נוספים נהרגו במקום. הריגת הרמטכ"ל המצרי שיבשה את מהלך הקרב המתוכנן ומכאן נמשכה פעילות ההפגזה בלבד מבלי לשלב את כוחות החי"ר ומבלי ליישם את שלבי המבצע הבאים.
טקס פרסי אנני ה-42
טקס פרסי אנני ה-42 (באנגלית: 42nd Annie Awards) נערך ב-31 בינואר 2015 באולם "רויס הול" שבארצות הברית, ובמהלכו הוענקו פרסי אנני על תחום ההנפשה בקולנוע ובטלוויזיה בשנת 2014.
מספר המועמדויות הרב ביותר היה לסרט "הקופסונים" (13 מועמדויות), ומספר הזכיות הרב ביותר היה לסרט "הדרקון הראשון שלי 2" (6 פרסים). דן דה-בילוס זכה בפרס לבימוי הטוב ביותר על הסרט "הדרקון הראשון שלי 2", ופיל לורד וכריסטופר מילר זכו בפרס התסריט הטוב ביותר על הסרט "סרט לגו". דידייה ברונר, דון לוסק ולי מנדלסון זכו בפרס וינזור מקיי על תרומתם לתחום ההנפשה. סדרת הטלוויזיה "עלה נופל" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לגיל הרך, סדרת הטלוויזיה "גרוויטי פולס" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לילדים ונוער וסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" זכתה בפרס לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר למבוגרים.
נורדוסטפולדר
נורדוסטפולדר (, מילולית: "הפולדר הצפון-מזרחי") היא רשות מקומית (מעין מועצה אזורית) במחוז פלבולנד שבהולנד. בעבר נקרא האזור Urker Land, על שם הכפר ארק (Urk). המרכז המנהלי של הרשות היא העיר אמלורד השוכנת בלב שטח הרשות. נורדוסטפולדר היא הרשות המקומית בעלת השטח הגדול ביותר בהולנד, אם כי שטחן של לייליסטאד וטשחרלינג גדול יותר, אך ברובו הוא שטח מים.
היסטוריה
על פי התוכנית המקורית משנת 1891 היה הפולדר הדרום-מזרחי אמור להיות השני שייובש לאחר פולדר וירינגרמיר, אך ב-1932 הוחלט לתת קדימות לפולדר הצפון-מזרחי, שהיה קטן יותר ולפיכך עבודת הביצוע שלו נחשבה קלה יותר. פולדר זה היה נורדוסטפולדר (הפולדר הצפון-מזרחי). עקב קשיים כספיים ראשוניים, עבודות הייבוש החלו רק ב-1936. שתי סוללות באורך כולל של 55 ק"מ, נבנו בהדרגה במימי האייסלמיר, אחת מהכפר למר (Lemmer) שבמחוז פריסלנד עד לאי והכפר ארק והשנייה מפולנהופה (Vollenhove) שבמחוז אוברייסל ועד לארק. עבודות הבנייה של סוללות אלו ושל תחנות השאיבה שובשו במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני של הולנד. הסוללות ההיקפיות נסגרו בדצמבר 1940 ותחנות השאיבה החלו בפעולתן בראשית 1941. נורדוסטפולדר נחשב יבש במידה מספקת בספטמבר 1942 ועבודות הפיתוח החלו בשטח האדמה החדש שגודלו היה 480 קמ"ר.
משימת ייבושו של הנורדוסטפולדר הייתה קלה יותר עקב הניסיון המוקדם, מי האייסלמיר שהיו רוגעים בשלב זה, והשימוש במכונות בתהליך הבנייה. המכונות, שבחלקן יוצרו במיוחד לעבודות אלו, הוכנסו לשימוש יותר ויותר בהדרגה בעבודות הייבוש של הפולדר הזה ושל אלה שיובשו אחריו. השימוש בקרקע שנכבשה היה די דומה לזה שבפולדר וירניגמיר והתמקד ברובו בחקלאות. אזורים פוריים פחות יועדו לנטיעת יערות. במהלך כל תהליך הייבוש והפיתוח הייתה האדמה בפולדרים בבעלות המדינה. כמה שנים לאחר השלמת התהליך חולקו שטחי אדמה שונים לחברות פרטיות עם עדיפות לאלו שלקחו חלק בתהליך מתחילתו. מאוחר יותר, חוואים מכל רחבי הולנד היו זכאים לקבל קרקעות אל שאר השטחים. מועמדים עבור תהליך בחירה לפני שקיבלו את חלקות האדמה שלהם.
שיטפון הים הצפוני ב-1953 שינה את סדר העדיפויות של הממשלה. במקום להעניק חלקות אדמה לחוואים שנבחרו עקב כישוריהם, העניקה הממשלה קרקעות למספר רב של חוואים ממחוז זיילנד המוצף.
הפולדר מכיל שני איים לשעבר: גבעת המורנה הקרחונית של ארק (Urk) ורצועת אדמת הכבול המוארכת שנודעה בשם סכוקלנד, שברובה ננטשה במהלך המאה ה-19. ארק היה אז וגם היום כפר דייגים והוא שימש כנקודת משען טבעית לשתי הסוללות וכן כבסיס פעולה לניצול המאוחר יותר של אדמת הפולדר. שני האיים חדלו להיות כאלו. ב-3 באוקטובר 1939 התחברה הסוללה שהגיע מלמר לארק וכאשר יבשו המים סביב לסכוקלנד חדל גם הוא להיות אי. שני האיים בולטים מעל פני הקרקע הסובבת אותם. קהילת התושבים בארק נותרה במיוחד ישות נבדלת מה"יבשה". גם מבחינה מוניציפלית היא נפרדת משאר שטחי הפולדר שאורגנו כרשות המקומית של נורדוסטפולדר ב-1962. הכפר קנרה (Kuinre) נותק מחוף הים ואיבד את מעמדו ומקור פרנסתו.
בליבו של נורדוסטפולדר, במקום בו מצטלבות שלוש תעלות הניקוד הראשיות של הפולדר, שוכנת העיר אמלורד שהוקמה ב-1943. אמלורד תוכננה להיות העיר הראשית והיחידה בפולדר והיא משמשת כמרכז מנהלי וכמרכז שירות. עשרה כפרים קטנים יותר, המוגדרים יותר כקהילות חקלאיות, הוקמו במעגל רחב סביב לאמלורד, במרחק מתאים לנסיעת אופניים. ראשוני היישובים שהוקמו היו אנס (Ens), מרקנזי (Marknesse) וקרחנבורח (Kraggenburg) ב-1949; לוטלחיסט (Luttelgeest) ב-1950; בנט (Bant) ב-1951; סירל (Creil) וריטן (Rutten) ב-1953 ואספל (Espel), טולבק (Tollebeek) ונחלה (Nagele) ב-1956. שלוש התעלות שיצאו מאמלורד נשאו את מימיהן לשלוש תחנות שאיבה: תחנת בומה (Buma) ליד למר, סמניחה (Smeenge) ליד פולנהופה וויסרינג (Vissering) ליד ארק. השתיים הראשונות הופעלו בחשמל (למרות שהן מחוברות לתחנות כוח שונות) בעוד שזו האחרונה הופעלה בדיזל. כמו תחנות שאיבה אחרות במיזם ייבוש הזאודרזי, נקראו התחנות על שם אנשים שתרמו תרומה משמעותית למיזם.
אתרי מורשת עולמית
בתחומי נורדוסטפולדר נמצאים שני אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו:
יאיר גלילי
יאיר גלילי (נולד ב-10 ביולי 1970) הוא פרופסור למדעי ההתנהגות ומרצה בכיר לתקשורת ופסיכולוגיה במרכז הבינתחומי הרצליה (אוניברסיטת רייכמן). עמית בכיר במכון למדיניות נגד טרור (ICT); מייסד וראש יחידת המחקר בהתאחדות לכדורגל בישראל (IFA) וחבר בוועדת רישוי מועדונים של איגוד הכדורגל האירופאי אופ"א. כמו כן, משמש סא״ל (מיל.) גלילי, כיועץ ארגוני בכיר וראש מערך המיון במרכז כושר קרבי בצה"ל.
ביוגרפיה
גלילי הוא נינו של הרב קופל ויסוקר, ראש הוועד הראשון של פתח תקווה (1898). נולד וגדל בעיר, והתחנך בבתי הספר עין גנים וברנר. שירת בצה"ל כקצין במגוון יחידות שדה ומינהלה. בשנת 1999 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו לקנט שירד (Sheard) ואריק דנינג (Dunning) במכון לחקר הספורט והחברה באוניברסיטת לסטר, בריטניה.
שימש במשך כ-15 שנים כחבר סגל, מרצה ודיקאן המכללה לחינוך גופני ומדעי הספורט במכון וינגייט. משמש כיום כסגן דיקאן וראש המעבדה לחקר הספורט, התקשורת והחברה בבית הספר לתקשורת וכחבר סגל בכיר בתוכנית התואר השני בפסיכולוגיה של הספורט בביה״ס לפסיכולוגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה.
נשוי ואב לשלושה. מתגורר באבן יהודה.
תחומי מחקרו
בשנת 2018, מחקרו על תופעת ״החנק תחת לחץ״ של שחקני נבא" (עם תלמידו לשעבר איליה מורגולוב) זכה לתהודה עולמית ובכלל זה בכתב העת ״ניו-יורקר״ ופורום הכלכלה העולמי. מחקריו משנת 2019 על כוחו התקשורתי והאקטיביזם החברתי, של הכדורסלן לברון ג'יימס לצד "אינטליגנציה מלאכותית ועיתונאות הספורט", זוכים לתהודה דומה.
מחקריו העיקריים עוסקים בתחומים הבאים:
מאמרים וספרים
גלילי כתב למעלה מ-160 מאמרים שפיטים בכתבי עת אקדמיים בתחומים שונים הקשורים להיבטים התנהגותיים וחברתים של ספורט ופעילות גופנית.
מכהן החל משנת 2021 כעורך-חבר (Associate Editor) בכתב העת השווייצרי Frontiers in Psychology.
עורך וחבר המערכת המדעית (Editorial Board Member) של כתב העת Springer Nature Social Sciences.
שימש כעורך-אורח של כתבי עת בינלאומיים רבים ובכללם: Frontiers in Psychology; American Behavioural Scientist, Television & New Media, Online Information Review