cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרווה צמירה
מאפיינים
האבקנים, שמספרם 2 מעורים בצינור הכותרת, ואינם בולטים מהשפה העליונה. הזירים קצרים, מופרדים האחד מן השני, ומסתיימים בקונקטיב ארוך שבקצהו האחד נמצאת לשכה המכילה אבקה וצבעה צהוב, ובקצהו השני לשכה ריקה. שתי הלשכות הריקות של שני האבקנים מאוחות זו לזו ויוצרות מעין דוושה (מאפיין רבים ממיני המרווה).
השחלה עילית, בעלת 2 עלי שחלה המתחלקים בשלב מוקדם על ידי מחיצה מדומה ל-4 מגורות. בכל מגורה ביצית אחת זקופה.
עמוד העלי יוצא מבין המגורות, מבסיס השחלה (gynobasic) והצלקת שבראשו שסועה לשתי אונות לא שוות זו לזו. עמוד העלי קשתי לא בולט מהכותרת, הוא נמצא מתחת לשפה העליונה. לאחר סיום תפקידם של האבקנים מבשילה השחלה ומתארך עמוד העלי לשם קליטת האבקה מן המאביקים, שהם לרוב דבורים גדולות ובינוניות. הבשלת האבקנים מקדימה את הבשלת השחלה והצלקת כמו בכל מיני המרווה.
הפרי מסוג מַפְרֶדֶת (schizocarp), שעשוי 2 עד 4 פרודות (אגוזיות יבשות) מופרדות, עטוף בגביע משתייר. הפרודות מעוגלות פני שטחם חום עד שחור, קירחים, חלקים
עונת הפריחה בחודשים פברואר-מאי. אם כי הרבה פעמים מוקדמת יותר לאמצע דצמבר ומתארכת עד תחילת יוני.
בית גידול ותפוצה
בית הגידול של מרווה צמירה הוא בערבות ובמדבריות. בישראל, היא מצויה בדרום ובמרכז ישראל ונעדרת מצפונה. היא גדלה בערבות-שיחים בנגב ובבתות של שפלת החוף על גבי כורכר או חול מיוצב וגם בקרקעות (דלות) חול, לס וגיר במדבריות בנגב ובמדבר יהודה בבקעה הדרומית ובסיני.
התפוצה באזור הנגב הצפוני, בשומרון, בהרי יהודה, במדבר יהודה, בשפלה, בבקעת ים המלח, בהרי אילת ובערבה.
טיפוס התפוצה של מרווה צמירה היא ים-תיכוני - סהרו-ערבי ותפוצתה הטבעית בארצות השוכנות בדרום הים התיכון (צפון אפריקה) בעיקר וכמו כן היא נפוצה במדינות המזרח התיכון (ערב הסעודית, ירדן, ישראל, ירדן סוריה ועיראק וירדן) כולל קפריסין ומערב איראן.
הערות שוליים
קישורים חיצוניים
יחסי אוסטריה–סרביה
ממלכת סרביה
המלך החדש, חפץ להפוך את ארצו למעצמה אזורית, ולפיכך החל במאמצים לנתק את סרביה סופית מהתלות שלה באוסטרו-הונגריה, ולחפש יחסים קרובים יותר עם מעצמות אחרות. ב-1904 חדל צבא סרביה לייבא תחמושת אוסטרית, והחל לייבא תחמושת צרפתית. ב-1905 הקימה סרביה איחוד מכס עם נסיכות בולגריה. ב-1906 החליטו האוסטרים להעניש את הסרבים, על ידי כך שהטילו מכס כבד על ייבוא בשר חזיר סרבי. בשר למאכל היה ענף הייצוא העיקרי של סרביה, ואוסטריה הייתה הקניינית העיקרית שלו. האוסטרים קיוו לחנוק את כלכלת סרביה, אולם הסרבים סירבו להיכנע, ובאמצעות שיפור שיטות האריזה במפעלי הבשר שלהם, הצליחו למצוא שווקים חדשים במדינות המערב. בפועל, ייצוא הבשר הסרבי רק גדל, והאוסטרים נתפסו בעולם כבריונים ונאלצו לבטל את המכס ב-1908. באוקטובר 1908 הוחמר המצב בעקבות "משבר בוסניה", במסגרתו האוסטרים סיפחו לשליטתם את בוסניה והרצגובינה. האוסטרים הצליחו להגיע להבנה בנושא עם איטליה, גרמניה והאימפריה העות'מאנית. עם זאת, סרביה ומונטנגרו התנגדו לסיפוח וגייסו את צבאן. באביב 1909, בלחץ מעצמות העולם, נאלצו גם הן להכיר בסיפוח כדי למנוע מלחמה. היחסים בין סרביה ובין אוסטרו-הונגריה נותרו קרירים למדי, וסרביה תמכה בפעולות טרור וגרילה בשטחי אוסטרו-הונגריה.
מלחמת העולם הראשונה
ב-28 ביוני 1914 נרצחו ביריות בסרייבו פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואשתו סופיה, דוכסית הוהנברג. הרוצחים היו קבוצה של לאומנים בוסנים וסרבים, חברי ארגוני הטרור היד השחורה ובוסניה הצעירה. ועדת החקירה האוסטרו-הונגרית מצאה את טביעות ידיה של סרביה במעשה. ואכן, החוקרים כיום מסכימים שראש המודיעין הסרבי דרגוטין דימטרייביץ' היה מתכנן הרצח, וייתכן שגם ראש ממשלת סרביה דאז ניקולא פאשיץ' ידע עליו. ב-23 ביולי האוסטרים שיגרו אולטימטום לסרביה. באולטימטום דרשו האוסטרים בין היתר את סילוק הקצינים הלאומנים מצבא סרביה, פירוק אגודות לאומניות, הודעה רשמית של ממשלת סרביה שהיא אינה תומכת ברעיון הפאן-סלאבי ושיתוף פעולה עם גורמים אוסטרו-הונגריים שיחקרו את הפרשה על אדמת סרביה. ב-25 ביולי הגיש פאשיץ' את תשובתו לידי השגריר האוסטרו-הונגרי בבלגרד. התשובה הסרבית הייתה פייסנית וכנועה באופן לא צפוי. למעשה, סרביה נענתה לכל הדרישות פרט לשתי נקודות שפגעו בעצמאותה. עם זאת, השגריר תודרך מראש שבמידה והסרבים לא יענו אף לדרישה אחת, עליו להתפנות מהמדינה באופן מיידי. הוא כלל לא טרח לקרוא את התשובה, אלא שיגר אותה מיד לווינה, העלה באש את ספרי הצופן של השגרירות ועלה על הרכבת חזרה לארצו עוד לפני ששר החוץ האוסטרו-הונגרי לאופולד פון ברכטולד קיבל את התשובה לידיו. למחרת, כמה חיילים סרבים חצו בטעות את הגבול לאוסטרו-הונגריה. אנשי משמר הגבול ירו באוויר כדי להזהירם, והם הסתלקו. תקרית זו יצאה מכל פרופורציה וב-28 ביולי הוכרזה מלחמה על סרביה.
כבר ביום הכרזת המלחמה, תקפו האוסטרים את סרביה, אולם עד דצמבר 1914 נהדפו משטחה כליל לאחר שהובסו בשלושה קרבות מכריעים. באוקטובר 1915 תקפו האוסטרים פעם נוספת, הפעם בסיוע כוחות גרמנים ובולגרים, וכבשו את כל הארץ בינואר 1916 הפעיל הצבא האוסטרו-הונגרי משטר צבאי בכל שטחה של סרביה ושל מונטנגרו. אדולף פון רמן צו בארנספלד מונה לתפקיד המושל הצבאי של המדינה מטעם מעצמות המרכז. האוסטרו-הונגרים הציבו בסרביה כוחות ז'נדרמריה בלבד לצורכי שיטור פנים והסתמכו על הכוחות הבולגריים והגרמניים לצורך הגנת גבולות המדינה. עם זאת, ב-1918 הסתיימה המלחמה בניצחון לבעלות בריתה של סרביה, והאימפריה האוסטרו-הונגרית פורקה. על השטחים הסלאביים שלה הוקמה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים אשר בהמשך אוחדה עם סרביה ליצירת ממלכת יוגוסלביה.
כיום
במהלך מלחמת העולם השנייה, הייתה אוסטריה מסופחת בידי גרמניה הנאצית, אשר בתורה כבשה את יוגוסלביה ב-1941. עם סיום הכיבוש של בעלות הברית באוסטריה ב-1955, הכריזה אוסטריה על נייטרליות במלחמה הקרה המתפתחת. גם יוגוסלביה הייתה נייטרלית, אולם נטתה מעט לצד ברית ורשה. בעקבות מלחמות יוגוסלביה, פורקה יוגוסלביה והפכה להיות "האיחוד של סרביה ומונטנגרו", אשר הסתיים ב-2006.
כיום מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי הרפובליקות. אוסטריה היא מהמשקיעות הגדולות במשק הסרבי, ומאות עסקים אוסטריים פועלים בסרביה. בין 200 ל-300 אלף איש ממוצא סרבי מתגוררים באוסטריה. שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, וב-2012 הוכרזה סרביה כמועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי אשר גם אוסטריה חברה בו.
הדיוויזיה המוטסת ה-17
הדיוויזיה המוטסת ה-17 (באנגלית: 17th Airborne Division) הייתה דיוויזיה מוטסת של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
גיבוש והדרכה
הדיוויזיה בשלב זה כללה את רגימנט הרגלים המוצנח ה-513 ואת הרגימנטים המוטסים ה-193 וה-194 ומספר יחידות תמיכה. לאחר אימונים אינטנסיביים בארצות הברית, הועברה הדיוויזיה לאנגליה באוגוסט 1944 והוצבה במחנה צ'יזלדון, במחוז וילטשייר. שם היא תוגברה על ידי רגימנט הרגלים המוצנח ה-507 - שהשתתף בנחיתות בנורמנדי כחלק מהדיוויזיה המוטסת ה-82. הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס המוטס ה-18 של הארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית. במהלך מבצע מרקט גארדן הדיוויזיה עדיין הייתה בהקמה ולכן נשארה באנגליה כעתודה אסטרטגית.
הגנה במתקפת הארדנים הגרמנית
בתגובה למתקפת הארדנים הגרמנית, חלקים מהדיוויזיה הועברו לצרפת בטיסות לילה בין ה-23 ל-25 בדצמבר 1944 והוצבו במחנה מורמלון. לאחר שהוכפפה תחת הקורפוס ה-8 של הארמייה השלישית של ג'ורג' פטון, תפסה הדיוויזיה המוטסת ה-17 עמדות הגנה על נהר המז בין ה-27 ל-31 בדצמבר. ב-1 בינואר 1945, היא הועברה ל-Neufchâteau בבלגיה והלאה למורת, שם החליפה את דיוויזיית הרגלים ה-28. ב-3 בינואר 1945, הדיוויזיה השתתפה במתקפת נגד של בעלות הברית ממערב לבסטון, וכבשה כמה עיירות בלגיות קטנות. פלמיירגה, שנכבשה ב-7 בינואר, נעזבה שוב לאחר התקפות הנגד הגרמניות ונכבשה מחדש רק חמישה ימים לאחר מכן - לאחר שהכוחות הגרמנים נסוגו. ב-18 בינואר 1945, הדיוויזיה המוטסת ה-17 השתלטה על עמדות דיוויזיית השריון ה-11 באזור הופליז ובימים הבאים דחקה את החיילים הגרמנים בחזרה לעמדות המוצא שלהם לפני תחילת מתקפת הארדנים. ב-26 בינואר הוחלפה הדיוויזיה על ידי דיוויזיית הרגלים ה-87.
לאחר מכן הדיוויזיה המוטסת ה-17 הוקצתה לקורפוס ה-3, שבפיקודו היא התקדמה ללוקסמבורג. הדיוויזיה כבשה בין היתר את הערים אשוויילר וקלבו וטיהרה את הגדה המערבית של הכוחות הגרמניים. יחידות קטנות יותר חצו את הנהר כדי לאתר את ההגנות הגרמניות של קו זיגפריד ולהקים ראש גשר קטן ליד דסבורג. ב-10 בפברואר, דיוויזיית השריון ה-6 השתלטה על עמדות הדיוויזיה המוטסת ה-17.
חציית הריין וסיום המלחמה
בתקופה שלאחר מכן, הדיוויזיה המוטסת ה-17 - כעת שוב בפיקודו של הקורפוס המוטס ה-18 - הוכנה מחדש למשימתה המוטסת (מבצע ורסיטי) במסגרת מבצע ביזה - חציית הריין. לשם כך אורגנה הדיוויזיה מחדש בתחילת חודש מרץ, והיא הורכבה אז מרגימנטים הרגלים המוצנחים ה-507 וה-513 - שהוקצו כעת באופן קבוע - והרגימנט המוטס ה-194. הרגימנט המוטס ה-193 פורק כדי לתגבר את הרגימנט המוטס ה-194.
ב-6 באפריל, היא הוכפפה לקורפוס ה-164. באותו יום חצו חיילי הדיוויזיה את תעלת הריין-הרן והקימו ראש גשר להתקפה על אסן, שנפלה כעבור ארבעה ימים. בהתקפות הבאות נכבשו גם ערי התעשייה מולהיים אן דר רוהר ודואיסבורג. החל מ-12 באפריל לקחה על עצמה הדיוויזיה גם תפקידי כיבוש ברייך הגרמני. עם הכניעה של כיס הרוהר, הסתיימו פעולות הלחימה באירופה עבור הדיוויזיה המוטסת ה-17.
סיכום
במהלך משימות הלחימה בנות 45 הימים שלה בארדנים, הריין ובאזור הרוהר, הדיוויזיה המוטסת ה-17 ספגה סך של 2,166 נפגעים. מתוכם, 564 נהרגו, 129 דווחו כנעדרים ו-1,473 נפצעו באורח קשה עד שלא יכלו עוד להילחם. מספר הפצועים הקלים היה גבוה בהרבה. בנוסף, 854 מחברי הדיוויזיה נהרגו מחוץ לפעילות קרבית - בעיקר עקב תאונות או מחלה - או שלא היו מבצעיים עוד. הפסדים אלו מהווים כמעט רבע מכלל לוחמי הדיוויזיה.
במהלך אותה תקופה, הדיוויזיה המוטסת ה-17 לקחה 17,344 שבויי מלחמה.
עבור גבורה מיוחדת, הוענקו ללוחמי הדיוויזיה בסך הכל 4 צלבי השירות המצוין, 177 כוכבי כסף ו-695 כוכבי ארד.
זוהר בדשא
זוהר בדשא (באנגלית: Splendor in the Grass) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1961 עם תסריט מאת ויליאם אינג' בבימויו והפקתו של איליה קזאן.
הסרט מתאר את אהבתם הבלתי ממומשת של שני צעירים בעיירה בדרום-מזרח קנזס ב-1928. הם מאוהבים אבל אינם יכולים לעמוד בלחצם של הוריהם המתנגדים לקשר ביניהם על רקע של שמרנות מינית והבדלי מעמדות.
לוורן בייטי זו הייתה הופעת הבכורה בסרטים.
ויליאם אינג' מופיע בסרט בתפקיד קטן של כומר פרוטסטנטי. המחזה והסרט מבוססים על אנשים שהכיר בזמן שגדל בקנזס בשנות ה-20.
תקציר העלילה
וילמה דין ("דיני") לומיס (נטלי ווד) ובאד סטמפר (וורן בייטי) הם זוג צעירים בבית ספר תיכון בעיירה בקנזס. דיני נתונה להשפעתה של אמה האוסרת עליה לקיים יחסי מין ללא נישואים. באד הוא בנו של אייס סטמפר (פאט הינגל). אביו היה חוואי שהתעשר כשנמצא נפט בשטח שלו. אחותו ג'יני (ברברה לודן) היא פלאפרית בעלת התנהגות מופקרת והאב התייאש ממנה ומטיל את כל תקוותו על באד. כאשר באד מבקש ממנו לשאת את דיני הוא משכנע אותו שקודם עליו ללמוד באוניברסיטת ייל ולהשיג תעודת בוגר ואם ברצונו לספק את צרכיו המיניים הוא ימצא לו בחורה "מסוג אחר".
דיני אומרת לבאד כי תחכה לו עד שיסיים את לימודיו בייל אך בהשפעתה של אמה היא ממשיכה להתנגד ליחסים מעל לחיבוקים ונשיקות. באד מוצא את סיפוקו עם חואניטה, "המתירנית" של הכיתה. הרכילות מתפשטת בכיתה ומגיעה לאזניה ובאמצע השיעור כאשר היא מתבקשת להקריא פואמה של ויליאם וורדסוורת', היא מתמוטטת. רופא מטפל בה וקובע שזו התמוטטות עצבים הדורשת מנוחה בבית. לאחר תקופת מנוחה בבית מציע לה חבר לכיתה, "טוטס" להילוות אליו לנשף הסיום של הלימודים. דיני מופיעה עם שיער קצוץ ושמלה אדומה ומושכת.
למסיבת הסיום מגיע גם באד עם קיי (סנדי דניס). דיני מבקשת מבאד לצאת החוצה, מושכת אותו לרכב ומתחילה לתנות איתו אהבה. הוא מופתע מההתנהגות הזאת של דיני, הודף אותה ואומר לה שהיא אשה ללא גאווה. דיני הנפגעת בורחת עם "טוטס" למפלים, שם הוא מתחיל לתנות אתה אהבה בכוח. דיני מבינה שעברה את הגבול המותר וברגע האחרון היא מצליחה להשתחרר ממנו, נכנסת לנהר ומנסה להתאבד בטביעה אך ניצלת על ידי אנשים שהיו בסביבה.
דיני נשלחת לבית חולים פסיכיאטרי שם היא מטופלת ומשתקמת במשך שנתיים וחצי. באד מזלזל בלימודיו בייל ומועמד להיזרק מהאוניברסיטה. אביו ומפציר בו לסיים את לימודיו. הוא לוקח אותו לניו יורק ומזמין לחדרו יצאנית. קריסת הבורסת ניו יורק מרוקנת את האב מנכסיו והוא מתאבד בקפיצה מחלון חדר המלון.
באד חוזר לחווה כפי שרצה תמיד. הוא נשוי לאנג'לינה, אותה הכיר בניו הייבן ולהם בן קטן. דיני מבקשת להפגש איתו לאחר השחרור מהאשפוז. שתי חברותיה מסיעות. היא נפגשת עם באד ורק אז נודע לה שיש לו משפחה. דיני נפגשת עם אשתו ובנו של באד. הפגישה קצרה, וכשחברותיה שואלות אותה אם היא עדיין אוהבת את באד, היא מחייכת ולא עונה וברקע שומעים את קולה כשהיא מצטטת קטע של פואמה של וורדסוורת' (משם נגזר שם הסרט):
...למרות שדבר לא יכול להחזיר את שעת הזוהר בדשא, את יפעת פרחיו
לא נתכנס אל היגון, אלא נמצא חוזק במה שנותר מאחור...
פרסים
פרס אוסקר - 1962: פרס גלובוס הזהב - 1962: פרס באפט"א לקולנוע - 1963 מועמדות לשחקנית הטובה ביותר - נטלי ווד
יחסי אזרבייג'ן–דנמרק
יחסי אזרבייג'ן–דנמרק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים הם היחסים דיפלומטיים (נכון ל-2017) בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין ממלכת דנמרק. היחסים בין שתי המדינות הם חמים וקיימת באזרבייג'ן עמותה דנופילית בשם "עמותת הידידות דנמרק-אזרבייג'ן". שגרירות אזרבייג'ן לדנמרק ממוקמת בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. ואילו לדנמרק יש קונסוליה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
היסטוריה
דנמרק הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-31 בדצמבר 1991, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 באפריל.
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית ודנמרק שמרו על יחסים ידידותיים ולאזרבייג'ן הסובייטית היה שליח לדנמרק. בשנת 1996 פתחה מועצת הפליטים הדנית במבצע למען הפליטים. ובין השנים 1997 ל-2004 סיפרה דנמרק 14 מיליון דולר לפליטים אזרים. בשנת 2006, בעת פרשת פרשת קריקטורות מוחמד, אזרים יצאו לרחובות באזרבייג'ן ומחו כנגד הקריקטורות. בשנת 2010 שתי המדינות דנו בפוטנציאל היחסים, כגון שיפור הסחר הכלכלי בין שתי המדינות.
ארסטפלד
ארסטפלד (בגרמנית: Erstfeld) הוא כפר בקנטון אורי שבשווייץ.
היסטוריה
הכפר מוזכר לראשונה במסמך משנת 1258 תחת השם Ourzcvelt. ב-1638 הוא נרשם בשם הלטיני Protocampis. ב-1831 הוא הוזכר בשם Hirschfelden.
שטחו של ארסטפלד הוא 59.2 קמ"ר. מתוכם 11.7% משמשים למטרות חקלאיות, 29.2% הם שטחים מיוערים, 2.8% הוא שטח בנוי ו56.2% הם שטחי נהרות קרחונים והרים. הכפר כולל את הכפר ארסטפלד עצמו, הבנוי במבנה ליניארי, ובתי חווה הפזורים לאורך העמק ועל מורדות ההרים. ארסטפלד שוכן על פתחה הצפוני של מנהרת בסיס הגוטהארד ותחנת הרכבת המקומית שוכנת על מסילת הרכבת העוברת דרכה. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית ארסטפלד 3,786 תושבים.
ארסטפלד הוא מקום הולדתה של הפמיניסטית אמילי ליברהר שהייתה ממובילות המאבק למען זכות בחירה לנשים בשווייץ.
צבי הירש דכוביץ
הרב צבי הירש דכוביץ (כ"ג בתשרי תרמ"ו, 2 באוקטובר 1885 - י' בכסלו תשי"ד, 17 בנובמבר 1953) היה רב קהילה בבראונזוויל, פוסק ומחבר ספרים בהלכה ואגדה.
תולדות חייו
נולד בשמחת תורה תרמ"ו לר' שלמה זלמן וגוטא בעיר סוקולי שבפולין. לפי מסורת משפחתית אביו היה מצאצאי הגאון ר' יעקב טיקטינר.
בגיל צעיר למד אצל הרב פנחס משה גורדון בביאליסטוק, ובמשך ארבע שנים בישיבת ראדין אצל החפץ חיים. אחר כך למד בקריניק אצל ר' שלמה זלמן סנדר שפירא, בישיבת עץ חיים בסלוצק, ולאחר מכן אצל ר' איסר זלמן מלצר, שאף העניק לו סמיכה לרבנות. לאחר מכן הוסמך לרבנות גם בוולוז'ין אצל הרב רפאל שפירא, הרב משה בצלאל לוריא, רבה של סובאלק, והרב אבא יעקב בורוכוב מווילקאוויסק.
בשנת 1907 התחתן עם לאה דבורה, בתם של ר' אליה משה וצרנה שכטר מאולקניקי. אחר נישואיו מונה על ידי הרב חיים עוזר גרודזינסקי, למורה הוראה ודיין בנובוגרוד. בשנת 1913 התמנה לכהן כרב בעיירה ווארניאן, ושם שירת ברבנות עד 1922, אז היגר עם משפחתו לארצות הברית, בעידוד רבו ה"חפץ חיים".
בארצות הברית
הרב דכוביץ התקבל כרב בבית הכנסת 'אגודת אחים אנשי ליובאוויטש' בשכונת בראונזוויל בניו יורק. הוא התמנה לרבנות כשבע שנים אחר פטירת רב הקהילה הקודם, הרב מנחם מנדל רובין. במשרה זו כיהן עד פטירתו בשנת 1953 בגיל 68.
מהר מאוד לאחר שהגיע לארצות הברית נהיה אחד ממנהיגיה של הקהילה האורתודוקסית בניו יורק ובארצות הברית. הוא היה פעיל בכנסת הרבנים, נבחר לסגן נשיא של אגודת הרבנים, נבחר ליושב ראש "ועד הרבנים דניו יורק רבתי" (Rabbinical Board of Greater New York), והיה פעיל בעזרת תורה.
בנובמבר 1925, הצטרף למשלחת מטעם כנסת הרבנים שנסעה לוושינגטון להיפגש עם נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' להודות לו על נאומו "הסובלנות והליברליזם" מאוקטובר 1924, וגם לבקש הקלות על מכסות הגירת יהודי אירופה לארצות הברית. הרב דכוביץ השתתף גם בצעדת 400 הרבנים לוושינגטון ב-6 באוקטובר 1943, כפנייה לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלנו רוזוולט שיפעל להצלת יהודי אירופה.
הרב דכוביץ היה דרשן מחונן שמשך בנאומיו קהל גדול מכל רחבי ניו יורק. הוא היה: פוסק שכתב שאלות ותשובות, מסדר גיטין, קידושין (ואף היתרי מאה רבנים), פיקח על כשרות ובר סמכא להתייעצויות בנושאים הלכתיים. מעל הכל היה בעל חסד שאסף כספי צדקה למגוון צרכים, ובמיוחד לתמיכה בתלמידי חכמים וישיבות ולהצלת יהודים מאירופה בזמן השואה.
הוא היה בקשר הדוק עם גדולי הדור בארצות הברית ומחוצה לה. עמיתיו בארגוני הרבנים היו הרב אליעזר סילבר, הרב יוסף קונביץ והרב גבריאל מרגליות. הוא היה בקשר והתכתב רבות עם הרב יעקב יצחק רודרמן, הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, הרב פתחיה מנקין.
לרב דכוביץ היה קשר הדוק עם רבי יוסף יצחק שניאורסון, ועם חסידות חב"ד בכלל. בית הכנסת שלו, 'אגודת אחים אנשי ליובאוויטש' אירח את הרבי ואת חסידיו לימים נוראים בשנת תר"צ בעת ביקורו הראשון בארצות הברית. היה נואם קבוע בכנסים של חסידי ליובאוויטש, העביר שיעורים קבועים בישיבת תומכי תמימים, וגייס כספים עבור מוסדות חב"ד, ועבור הצלת תלמידי הישיבות באירופה בעת מלחמת העולם השנייה.
פטירתו
בתש"ח עבר התקף לב. לאחר החלמתו, חברי בית הכנסת 'אגודת אחים אנשי ליובאוויטש' ערכו דינר לכבוד 25 שנות הנהגתו. יום לפני פטירתו הספיד את החזון איש. בי' בכסלו, תשי"ד עבר התקף לב נוסף שגרם לפטירתו בו ביום, ונקבר בבית הקברות "בית דוד" באלמונט, ניו יורק.
סופרגז
אלקטרה פאוור סופרגז בע"מ, שעד סוף 2022 נקראה סופרגז חברה ישראלית להפצת גז בע"מ, היא חברה ישראלית המספקת גז פחמימני מעובה, וכן מוכרת מוצרים מבוססי גז ומספקת שירותי תיקונים ובדיקות של מערכות הגז אותן היא מספקת.
נכון לשנת 2015 לחברת סופרגז 34 סניפים ברחבי הארץ ובנוסף להם שני מתקנים ראשיים – מתקן מילוי מכלים (הממוקם בצמוד לבתי הזיקוק בחיפה) ומרכז לוגיסטי מרכזי (הממוקם ליד נשר רמלה).
החברה נמצאת בבעלות מלאה של החברה הציבורית "אלקטרה פאוור (2019) בע"מ" (שעד סוף 2022 נקראה "סופרגז אנרגיה בע"מ").
ישעיה הלוי
חייו
נולד למשפחת תלמידי חכמים מפורסמת בברודי. נכדו של הרב דוד הלוי סגל, בעל הטורי זהב, ונינו של רבי יואל סירקיש, בעל הבית חדש.
סופרגז
היסטוריה
סופרגז נוסדה בינואר 1954 בידי "החברה הכלכלית הארץ-ישראלית" מניו יורק, "האינקא", סטרואה לופסקו וקבוצת משקיעים איטלקיים.
ישעיה הלוי
חייו
בשנת ה'תפ"ג ניסה לעלות לארץ ישראל עם אשתו ובתו. בג' אייר לנו באכסניה בעיירה מוהילב. במקום פרצה שרפה ושלושתם נשרפו ומתו. נספד בידי רבי מאיר איזנשטט בעל 'פנים מאירות', וההספד נכלל בספרו "כתנות אור".
סופרגז
היסטוריה
מתקני אחסון הגז הראשונים של החברה היו בקריית אריה שבפתח תקווה. בשנת 1955 הוקמה שותפות אג'יפ-סופרגז והוחלט על הקמת מתקני אחסנת גז נוספים ליד נחל קישון. השותפות פתחה בפני סופרגז את שוק הפצת הגז מעבר לתחומי ישראל, והחברה המאוחדת קיבלה את הסוכנות להפצת גז בקפריסין ובטורקיה.
ישעיה הלוי
ספרו
בשנת ה'תס"ח הודפס ספרו 'באר היטב' על חלק אורח חיים בשולחן ערוך, הידוע כ'באר היטב הראשון'. רבי ישעיה מזכיר בהקדמתו שקיים חיבור דומה על חלק יורה דעה, אך חיבור זה לא נדפס מעולם. בנוסף, הוא מסביר בה שקיבל על עצמו לכתוב את החיבור כהודאה על כך שניצל ממוות, ושסגנון החיבור קצר בשל מחסור בכסף להדפסה ומפני אהבת הקיצור:
סופרגז
היסטוריה
בשנת 1957 הוקמה תחנת המילוי בקריית אתא, שהוזנה ישירות ממתקן בתי הזיקוק בחיפה ושימשה למילוי מכלי גז מיטלטלים לכל לקוחות החברה בישראל. בשנת 1965 הוקם המחסן הלוגיסטי בפתח תקווה.
ישעיה הלוי
ספרו
רבי יהודה אשכנזי, בעל הספר באר היטב הפופולרי יותר, מזכירו לפעמים כ'באר היטב אשר לפניי'.
סופרגז
היסטוריה
בשנת 1968 החברה החלה במתן פתרונות חימום בגז לחקלאות, ובעיקר ללולים ולחממות. בשנת 1975 עבר מטה החברה להרצליה, וכלל כ-20–25 עובדים.
בבעלות גרנית הכרמל
בשנות ה-80 החלה סופרגז לרכוש סוכניות מידי הסוכנים הפרטיים ולאחד אותם עם סניפי החברה. בנוסף למכירת גז, עסקה החברה במכירת כיריים ותנורים הפועלים על גז ותנורי חימום.
בשנת 1985, עקב דרישת המשרד להגנת הסביבה המחייבת מפעלים להפסיק להשתמש בסולר ובמזוט ולעבור לאנרגיה נקייה יותר, החלו מפעלים רבים לעבור הסבה ולהשתמש בגפ"מ. הלקוחות החדשים שנוספו לסופרגז באותה תקופה היו מפעלי טקסטיל, בתי מלון, מסעדות ומאפיות גדולות.
בשנת 2003 הועבר המתקן הלוגיסטי של סופרגז מפתח תקווה לאזור התעשייה נשר רמלה. המתקן משמש לקליטה ואחסנה של מכלי גז המגיעים מתחנת המילוי בקריית אתא, הפצת מכלים אלו ללקוחות החברה באזור גוש דן וירושלים, מחסן חלקים ואביזרים, בית מלאכה לתיקון וייצור אביזרי גז ומעבדת בקרת איכות.
בבעלות קבוצת עזריאלי
בשנת 2006 רכשה קבוצת עזריאלי את השליטה בחברת גרנית הכרמל, ובשנת 2012 השלימה קבוצת עזריאלי בהצלחה הצעת רכש למניות גרנית הכרמל שהובילה להפיכתה לחברה פרטית ולמחיקתה מהמסחר בבורסה, לאחר 20 שנים שבהן החברה הייתה ציבורית.
במהלך השנים זכתה חברת סופרגז שלוש פעמים במכרזים לאספקת גז לצה"ל.
לאחר שהמשא ומתן עם חברת EMG לא צלח בעקבות החבלות בצינור הגז המצרי בסיני בשנת 2010, בשנת 2013 חתמה החברה על הסכם עם השותפות במאגר תמר לאספקת גז טבעי בהיקף של 530 מיליון ש"ח, ובכך הייתה לחברה המסחרית הראשונה שרכשה גז משותפות תמר. לאחר התחברות מאגר תמר לרשת ההולכה היבשתית באוגוסט 2013 הוגז המפעל הראשון שחובר לצנרת החלוקה (מפעל קופולק ברמת חובב). מאז ועד היום הסבה סופרגז עשרות מפעלים שצורכים גז טבעי. במקביל החלה סופרגז לחפש דרכים נוספות ומהירות יותר להנגשת הגז הטבעי לתעשייה למקומות מרוחקים מצנרת החלוקה (מרחק של זמן ומרחב). החיפוש הוביל להקמת תחום פעילות של הגז הטבעי הדחוס (CNG). בין השנים 2013–2014 הוקמה תחנת הדחיסה באזור התעשייה אלון תבור, נרכש צי של מכליות, ופותחו תחנות הפחתת לחץ ייעודיות שאפשרו לספק גז טבעי גם לצרכנים שטרם התחברו לרשת החלוקה. באפריל 2014 החל מפעל פניציה שבפארק התעשייה ציפורית לצרוך גז טבעי דחוס, ואחריו התחברו עוד מפעלים רבים. החברה החלה לספק גז טבעי דחוס לרכבים (NGV) במקום סולר מזהם ויקר.
בינואר 2014 התפוצץ בלון גז של סופרגז בשכונת גילה בירושלים וגרם למותם של ארבעה אנשים. בנובמבר 2015 נחתם הסכם בין החברה לעיריית ירושלים, שבמסגרתו תשתתף החברה בבנייה מחדש של הבניין שנפגע בסכום של 4.5 מיליון ש"ח.
סופרגז החלה את צעדיה הראשונים בעולם החשמל מתוך כוונה להיות ספקית חשמל וקיטור בעיקר ללקוחות תעשייה, על ידי הקמת תחנות כוח קטנות המופעלות בגז טבעי.
תחנות כוח סולאריות
בשנת 2010 החליטה קבוצת עזריאלי שסופרגז תהיה החברה שתפתח את תחום האנרגיות המתחדשות בחברה. אייל חנקין מונה למנכ"ל והחברה החלה את צעדיה בעולם הגז הטבעי והאנרגיה הסולארית. מעבר להיותה חברה תפעולית, לוגיסטית ושיווקית הפכה סופרגז לחברה יזמית בתחום האנרגיה והתשתיות. בין השנים 2010–2014 יזמה והקימה סופרגז 13 פרויקטים של שדות סולאריים (בגדלים שונים מ-500 קילוואט עד 5 מגוואט), מקיבוץ יחיעם שבצפון ועד אילת, בהספק כולל של כ-22 מגוואט.
במסגרת האסטרטגיה של חברת האם קבוצת עזריאלי למכירת הנכסים שבבעלותה שאינם נדל"ן מניב, פרסמה סופרגז באפריל 2014 מכרז למכירת 12 שדות סולאריים לייצור חשמל שבבעלותה. בינואר 2015 זכתה במכרז הצעתן של החברות ערבה פאוור והפניקס לקנות את השדות תמורת 175 מיליון ש"ח.
פרשת קרטל חברות הגז
סופרגז הייתה שותפה עם שלוש חברות הגז הגדולות האחרות (אמישראגז, פזגז ודורגז) לקרטל בלתי-חוקי, במסגרתו החברות תיאמו ביניהן מחירים וחילקו את אזורי החלוקה של הגז. כתב אישום בפרשה הוגש ב-2004, ובמסגרת הסדר טיעון עליו הוסכם ב-2007 נקנסה החברה ב-3.8 מיליון ש"ח ועונשי מאסר (שהומרו לעבודות שירות) וקנס הוטלו על שלושה מבכירי החברה.
בשנת 2013 נקנסה החברה ב-5 מיליון ש"ח על ידי רשות ההגבלים העסקיים בגין אי העברת נתונים, ומנכ"ל החברה אייל חנקין נקנס באופן אישי בסך של 100,000 ש"ח. הייתה זו הפעם הראשונה שהוטל על נושא משרה קנס אישי ללא אפשרות שיפוי בגין אי העברת נתונים.
חברת "סופר אנ.ג'י" לחלוקה של גז טבעי
בשנת 2009 החל משרד האנרגיה לקדם תוכנית להקמת מערכת הולכה פנים־ארצית של גז טבעי בלחץ נמוך, בעיקר לאזורי תעשייה, בתי חולים, תחנות דלק (שיספקו גז לתחבורה) וצרכנים קטנים, כזאת שתמשיך מהמקום שבו נעצרת מערכת ההולכה של נתיבי הגז הטבעי לישראל. לפי התוכנית, משרד האנרגיה חילק את המדינה לשישה מחוזות, ובכל אזור יצא מכרז למפעיל. בשנת 2012, חברת "סופר אנ.ג'י." בבעלות סופרגז ו"שפיר הנדסה" זכתה בזיכיון באזור המרכז ובאזור העמקים.
בתחילת שנת 2018, התברר שחברת "סופר אנ.ג'י" חיברה במשך חמש שנים רק לקוח אחד לרשת הגז (חברת פוליבה ברמלה, שהתחברה לצינור הגז שהונח כבר למפעל נשר רמלה על ידי חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל הממשלתית). תעשיינים התלוננו כי "סופרגז" ממשיכה לספק למפעלים גז דחוס בהובלה במחיר כפול מהגז הטבעי ולכן לא מקימה את הרשת לפי תנאי הזיכיון.
בשליטת אלקו
ביולי 2019 הוסכם על מכירת גרנית הכרמל, לאחר שהנכס היחיד שייוותר בידיה הוא חברת "סופרגז", לחברת סופרגז אנרגיה שבבעלות אלקו, תמורת 770 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2021 נחתם הסכם לפירוק השותפות שבין סופרגז ל"שפיר הנדסה" בחברת "סופר אנ.ג'י", לפיו הבעלות בחברת "סופר אנ.ג'י" תועבר ל"שפיר הנדסה" תמורת 42 מיליון ש"ח. מימוש ההסכם הושלם באוקטובר 2022.
בתחילת 2023 שונה שם החברה לאלקטרה פאוור סופרגז בע"מ, במקביל לשינוי שם החברה האם לאלקטרה פאוור (2019) בע"מ.
בעלות
בשנת 1972 רכשה כלל 50% מהמניות של סופרגז, לאחר שהמחצית השנייה נרכשה בידי סונול.
בהמשך נרכשה החברה על ידי גרנית הכרמל שבבעלות קבוצת עזריאלי החל משנת 2006.
ב-1 ביוני 2015 הודיעה חברת תדיראן הולדינגס על רכישת סופרגז מידיה של גרניט מקבוצת עזריאלי תמורת 250 מיליון שקל. שתי החברות חתמו על מזכר הבנות לביצוע הרכישה. אך הרכישה לא יצאה לפועל לאחר שהמגעים בין הצדדים לא התגבשו לכדי הסכם מחייב, עקב מחלוקת על המחיר.
ביולי 2019 הוסכם על מכירת סופרגז לחברת אלקו תמורת 770 מיליון ש"ח.
מנהלים
מראשיתה, עד פטירתו ב-1965, ניהל את החברה סטרואה לופסקו, מייסד החברה. עם פטירתו מונה דוד הסל למנכ"ל החברה עד לשנת 1974. בשנים 1974-1975 כיהן כמנכ"ל אריה בן עטר. בשנים 1975-1978 יהודה רשף כיהן כמנכ"ל ובשנת 1978 מונה צבי תגר למנכ"ל החברה שכיהן בתפקיד כ-19 שנים עד שהוחלף במרץ 1997 בידי ישראל יניב.
בתחילת 2001 הוחלף ישראל יניב על ידי אודי אדמתי, שכיהן בתפקיד עד סוף 2003, ומשה אולדק החליפו כמנכ"ל החברה.
בינואר 2010 מונה אייל חנקין לסמנכ"ל החברה, ובאוקטובר אותה שנה הוא החליף את אולדק כמנכ"ל.
בשנת 2017 מונה כפיר נבון למנכ"ל החברה, ובאוגוסט 2022 החליף אותו חן מלמד.
עמיהוד לוין
הרב עמיהוד יצחק מאיר לוין (ב' בסיוון ה'תש"ה, 14 למאי 1945, בלפוריה – ב' בתמוז ה'תשפ"ג, 21 ביוני 2023, נתניה) היה רב הקהילה החרדית-ליטאית במרכז העיר נתניה, ובית הכנסת "מנין אברכים", ראש כולל "תפארת נתניה – יד משה", רב בית הכנסת "יד-אהרן", ועורך קובץ תורני "אוריתא".
ביוגרפיה
נולד בבלפוריה לאסתר ולרב משה לוין שהיה רב המושבה.
בשנת 1953, בעקבות מינויו של אביו לרב העיר עבר עם משפחתו לנתניה.
למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה אצל ראש הישיבה הרב משה צבי נריה ולאחריה בישיבת חברון כנסת ישראל. הוסמך לרבנות על ידי ראשי הישיבה הרב משה חברוני והרב שמחה זיסל ברוידא, כמו גם מהרב בצלאל ז'ולטי ממנו שמע שיעורים באותה תקופה, וכן מהרב שאול ישראלי והרב דוד שלוש. במקביל ללימודיו בישיבת חברון, מסר שיעורים מדי שבוע בישיבת בני עקיבא נחלים. בתקופה זו נסע ללמד בישיבה באנגליה.
בשנת 1970 התגייס לצהל ושירת בחיל השריון בחטיבה 14 איתה גם לחם במלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן. בהמשך השלים את שירותו ברבנות הצבאית ובמסגרת זו נשלח למחנות צה"ל ומסר שם שיעורים רבים.
לאחר שחרורו מהצבא כיהן כר"מ בכתה י"ב בישיבת כפר הרא"ה, ובמקביל השלים לימודי תואר ראשון במשפטים במסגרת לימודי ערב באוניברסיטת תל אביב. בהמשך השלים תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון וכיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב. התמחה תקופה קצרה אצל עו"ד אמנון גולדנברג.
כיהן גם כר"מ במדרשית נעם בפרדס חנה במשך שנה וכן בישיבת הדרום ומסר שיעורים בישיבות נוספות.
בשנת 1977 נפטר אביו, כשנה לאחר מכן החל למלא את מקומו כראש כולל "תפארת נתניה" שהקים אביו במרכז העיר.
לאחר נישואיו התגורר בנתניה ועזב את עיסוקיו האקדמיים לטובת לימוד תורה והפצת תורה בעיר. מסר מדי יום שיעורים בבתי כנסת רבים וכן היה לכתובת לשאלות הלכתיות רבות. מסר שיעורים גם ביישובים הסמוכים לנתניה בבית יצחק-שער חפר בבית יהושע ובאודים. כמו כן קיים קשר עם בני קיבוץ העוגן והיה מקובל לבני הקיבוץ כמסדר חופות וקידושין.
יחד עם חברי ילדותו הקים את בית הכנסת "יד - אהרן" בנתניה כשהוא מכהן כרב המקום.
במלחמת לבנון הראשונה כיהן כקצין דת בלבנון במחנות צהל במקום.
נפטר בב' בתמוז ה'תשפ"ג לאחר שחלה שנתיים קודם לכן. נטמן ליד אביו בבית הקברות שיכון ותיקין - בנתניה.
משפחתו
הרב לוין הותיר אחריו אשה וחמישה ילדים וארבעה אחים ואחיות.
ספריו
לאחר פטירת אביו החל להו"ל חוברות תורניות בשם "אוריתא" בהן קיבץ דברי תורה שכתב אביו. וכן דברי תורה של רבנים וראשי ישיבות ואברכי כולל מקומיים.
בהמשך הקים את מכון "אוריתא" למחקר תורני, במסגרתו פרסם ספרים העוסקים במגוון נושאים תורניים ובהם פרסמו מאמרים מראשי הישיבות מהדור הקודם דברי תורה של אחרונים שהמכון ההדיר שטרם התפרסמו, ועוד. הוציא ככ"ב כרכים.
בשנותיו האחרונות עסק בחקר השואה בראי ההלכה והיהדות ובעקבותיו פרסם שני קובצי מחקר בנושא. בשנת 2011 ההדיר בהוצאת קרן רא"ם את החוברת "אלה מסעי" - יומן מסע הרבנים של הרב קוק והרב זוננפלד.
לאחר פטירתו, בני משפחתו מוציאים לאור את דברי תורתו בחוברות "מעיל האפוד".
דרייפר
דרייפר הוא שם משפחה שהוראתו סוחר בדים.
שיר עבודה (נח שפירא)
שיר עבודה הוא שירו של נח שפירא ("בר-נש"), אשר פורסם בשנת תרנ"ה 1895 והולחן בלחן עממי מזרחי. מאז פרסומו בעיצומה של תקופת העלייה הראשונה, נעשה השיר אהוד ביישוב העברי החדש בארץ ישראל. נהגו לשיר אותו באירועים חגיגיים כחלק ממבחר שירים שביטאו את יעדי המפעל הציוני, והוא הוכנס אל תוכנית הלמודים בגני הילדים ובבתי הספר. הוא אומץ גם על ידי אנשי העלייה השנייה ותנועת העבודה הארצישראלית, כמבטא את ערך היסוד שלה. הוא צורף אל "פנקסי" – הספרון שהוענק לכל חבר או חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר" בראשיתה, מאז 1918. הוא זכה לפופולריות רבה גם בקרב חברי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה. "שיר עבודה" זכה לביצועים רבים, שחלק רב מהם מקהלתי, במאה ה-20 וה-21. אחת ההקלטות הבולטות לשיר היא של אילקה רווה כסולן, בליווי מקהלת צדיקוב ותזמורת קול ישראל.
תכנים ואמירות
שפירא מרמז בשירו על מקורות מסורתיים נודעים לממעוניו, צרכני השיר, בני דורו. במילים "מִטַּל שָׁמַיִם וּמִכָּל מֶגֶד" הוא מאזכר ברמיזה את פסוקי הברכה בספר בראשית:. במילים "הָעוֹלָם עוֹמֵד עַל הָעֲבוֹדָה" הוא מאזכר את מאמר חז"ל במסכת אבות: (אף כי על פי רוב הפרשנות, כוונתם של חז"ל הייתה לעבודת האל). השיר פותח בשחרית, בקול קורא ומעורר משינה ליום העבודה, שאותה מהלל המשורר ומשבח, כמעניקה חיים; מזון: "מגד" ו"לחם", ומלבוש: "בגד". שבחי העבודה והעמל מודגשים בשיר, הן בפזמון גדוש קולות ההתפעלות החוזרים: "יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!", והן בבית השלישי, במילים: "הָעֲבוֹדָה הִיא כָּל חַיֵּינוּ, מִכָּל צָרָה תַּצִּילֵנוּ" אשר הפכו למטבע לשון בתרבות העברית והישראלית, ומצוטטות בהקשרים ומשמעים שונים ואף מנוגדים.
שחייה בגיל הרך
שחייה בגיל הרך נחשבת לאחת הפעילויות הגופניות המחזקות את גוף התינוק ואשר ניתן לתרגל כבר בתקופת הינקות ואפילו מיד לאחר הלידה תחת פיקוח מקצועי. שחייה לאחר הלידה נחשבת לשיטה טבעית, ללא שימוש בתרופות וטיפולים נוספים, לעידוד גדילה וקידום התפתחותן של מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת הדם, מערכת התנועה, ובמיוחד מערכת העצבים המרכזית אצל הילודים.
רפלקס השחייה
רפלקס השחייה היא רפלקס חיוני למניעת שאיפת חומרים מזיקים לדרכי הנשימה; המתעורר כאשר משכיבים את התינוק על הבטן במים. רפלקס השחייה מוריד את צריכת החמצן, מונע התקדמות של אספיקציה ומווסת תפקודי מערכת הדם באופן אוטומטי. אצל בני אנוש ניתן לראות את רפלקס השחייה רק בשנת החיים הראשונה, כאשר מגיל 6 חודשים ניתן לזהות את הירידה הפרוגרסיבית שלו עד להעלמות מוחלטת.
שלבי התפתחות השחייה
במחקר קלאסי של מק-גרו משנת 1939 מתואר רצף התפתחות השחייה בתקופת הינקות המורכב משלושת השלבים: שלב רפלקסיבי, שלב לא מאורגן ושלב רצוני. כל שלב מתאפיין בהתנהגויות השחייה השונות בהתאם להתפתחותה של מערכת העצבים המרכזית.
שלב רפלקסיבי
ילודים יכולים לבצע במים תנועות מאורגנות היטב – תנועות שחייה רפלקסיביות. תנועות של כיפוף ויישור גפיים קצביות של התינוק בן כמה שבועות בציפה על הבטן בדרך כלל מספיק חזקות על מנת להניע את התינוק למרחק קצר במים. בדומה לרפלקס הזחילה ורפלקס ההליכה, תנועות השחייה של ילוד יותר סינכרוניות וקצביות. מאפיין בולט של התנהגותו של התינוק במהלך הינקות הוא שליטה בנשימה. הרפלקס עוצר את נשמתו של הילוד בזמן הצלילה כך שהוא לא משתעל ולא מראה סימני אי נוחות השכיחים בקרב תינוקות גדולים יותר אחרי הצלילה. תנועות שחייה קצביות של התינוק האנושי בשלב הזה מזכירות תנועותיהן של חיות בעלי ארבע רגליים צעירות. השלב הרפלקסיבי נמשך בין 8–16 שבועות עד השלב הלא מאורגן.
שלב לא מאורגן
כאשר התינוק מגיע לגיל ארבעה חודשים דפוס השחייה הקצבית שלו משתנה והופך ללא מאורגן בו התנהגות רפלקסיבית פוחתת בעקבות אינהיביציה קורטיקלית. בדרך כלל תינוקות נראים פאסיביים בציפה על הבטן עם תמיכת המבוגר, ובזמן הצלילה הם מתהפכים על הגב ונאבקים בגפיים, נאחזים בידיו של המבוגר, מנסים לנגב מים מהפנים, או לחלופין הם יכולים לשקוע יותר עמוק ללא הפגנה של פעילות מוטורית כלל. פעילויות מאבק או רפיון יחסי מציגות שלב לא מאורגן בהתפתחותה של השחייה. השלב הלא מאורגן נמשך עד שהתינוק מסוגל לבצע תנועות הזדקפות רצוניות .
שלב רצוני
בתחילת השנה השנייה לחייו התינוק שוב מראה נטייה להישאר בציפה על הבטן, לכופף וליישר את הגפיים ולהניע את עצמו במים. איכות תנועותיו של התינוק בגיל הזה שונה מתנועותיו הקצביות של הילוד: הן יותר מכוונות ורצוניות. התינוק כבר לא נאבק; הוא עושה תנועות מאורגנות היטב, פחות אוטומטיות מתנועות רפלקסיביות, וכל זאת במטרה להגיע לשפת הבריכה. רק בשלב הזה התינוק מראה שהוא מסוגל להרים את ראשו מעל המים לצורך נשימה. השלב המאורגן נמשך מגיל כ-12 חודשים עד השלב המכוון.
השחייה מושפעת מאוד מהתנסויות ופרקטיקות חינוכיות. ללא תרגול, התנהגות השחייה נשארת לא מאורגנת. בעקבות תרגול השחייה הופכת למאורגנת ומכוונת. יכולת השחייה של ילדים בגילאי טרום בית ספר מאוד מושפעת מתרגול. תרגול בגילאים האלו משפר את רמת הביצוע באופן איכותי וכמותי.
חשיבות השחייה לילודים
המחקר מראה ששחייה בתקופה לאחר הלידה יכולה לקדם החלמת הילודים לאחר ירידה במשקל לאחר הלידה. השחייה בתקופה זו גורמת לצמיחת השרירים והשלד, מקדמת התפתחותן של מערכת הנשימה ומערכת הדם. השחייה מפחיתה את השפעתו של כוח הכבידה למערכת הדם בעקבות תכונת הציפה של המים ומחזקת סיבולת לב ריאה. בנוסף, השחייה מקדמת את התפתחותה של מערכת העיכול על ידי חיזוק תנועה פריסטלטית והגברת יציאת מקוניום, ועידוד ילודים לספוג יותר תזונה.
התפתחות של מערכות הגוף השונות מגבירה עלייה במשקל אצל הילודים. שחייה בתקופה לאחר הלידה נחשבת לשיטה טבעית, ללא שימוש בתרופות וטיפולים נוספים, לעידוד גדילה וקידום התפתחותן של מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת הדם, מערכת התנועה, ובמיוחד מערכת העצבים המרכזית אצל הילודים.
חשיבות השחייה בגיל הרך
חוקרים טוענים שלשחייה יש השפעה חיובית להתפתחות המוטורית. ילדים בגילאי 4 שנים שהשתתפו בחוג השחייה בגיל הרך במהלך יותר מארבעה חודשים נמצאים בסיכון נמוך יותר לפתח בעיות התפתחותיות מאשר ילדים שלא השתתפו בשחייה.
לאחר בדיקת השפעת השחייה אצל ילדים בגילאים בין 4–6 שנים, נמצא שתרגול השחייה בתקופת הינקות וגיל הרך תורם לתחום החברתי וההתפתחות המוטורית בגילאי 4–6 שנים. הילדים שתרגלו שחייה בגיל הזה הציגו רמות יותר גבוהות של מוטיבציה וביטחון עצמי. כמו כן, הם הציגו רמות יותר גבוהות של איכות תנועה, דיוק, שיווי משקל ויכולת תגובה. בנוסף, לפי האקדמיה האמריקאית לרפואת משפחה, ילדים מוכנים לשיעורי שחייה מכוונים מבחינה התפתחותית רק מגיל 4 שנים.
לתוצאות דומות הגיעו חוקרים בעבודת מעקב שנעשתה באנגליה ונורווגיה ב-2010. הם מצאו שילדים בני 4 שנים ששחו כפעוטות שעתיים בשבוע, במהלך ארבעה חודשים לפחות, הציגו התפתחות מוטורית גבוהה משל חבריהם. היציבה, שיווי המשקל, האחיזה והקוארדינציה היו טובים יותר .
תוצאות המחקר החדש בתחום השחייה בגיל הרך מאוששות את ההנחה כי השחייה בגיל הרך מקדמת תחומים שונים שיכולים לתרום למעבר קל של ילדים ממסגרות הגן לבתי ספר ללא קשר למעמד סוציו-אקונומי של משפחותיהם. הילדים שהשתתפו בתוכניות שחייה בגיל הרך באופן עקבי הגיעו להישגים גבוהים יותר בתחום המוטורי ובשלב יותר מוקדם מאשר ילדים שלא השתתפו בשחייה כלל (למעט יכולת תפיסת כדור). בנוסף לכך, הילדים שהשתתפו בשחייה בגיל הרך באופן עקבי הגיעו להישגים גבוהים יותר בתחום ביטוי בעל פה, קריאת פסקה קצרה, חשיבה מתמטית. התחומים בהם הילדים עד גיל 5 שהשתתפו בשחייה הציגו הישגים גבוהים במיוחד היו התאמה בין אות למילה, הבנת כיוונים, השלמת פסקה, פתרון בעיות, אוצר מילים, הבנת מושגים כמותיים.
שחייה טיפולית
הידרותרפיה מספקת סביבה טיפולית חלופית שמעודדת שימוש בשיטות מסורתיות וגם טיפולי התערבות חדשניות. מחקרים הקיימים בתחום טוענים כי טיפול במים יעיל לשיפור מסוגלות עצמית אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין וגם להגברת יכולות תפקודיות אצל ילדים עם ניוון שרירים. החוקרים טוענים כי גירויים סנסוריים במים משלימים חוסר גירויים, חום המים תורם להרפיית שרירים ספסטיים והתנגדות המים מחזקת את מערכת התנועה אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין או ניוון שרירים. המחקר מעודד שימוש בהידרותרפיה במטרה לחזק תנועה אקטיבית ולשפר איכות חיים לילדים בעלי ניוון שרירים. בנוסף לכך, החוקרים הגיעו למסקנה כי תוכנית המשלבת בין טיפול בבריכה לפעילות פיזית משפרת תפקוד מערכת הנשימה ויכולת התמצאות במרחב אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין.
טיפולי הידרותרפיה נחקרו ונמצאו יעילים לילדים בעלי אסתמה, רצף אוטיסטי ובמיוחד לילדים בעלי שיתוק מוחין. הילדים בעלי שיתוק מוחין מפיקים תועלת מהטיפול בשתי דרכים. תכונת הציפה של המים לא רק מרחיבה טווחי תנועה אלא גם תורמת ליכולת היציבות. בנוסף לכך, באמצעות צפיפות המים (כ-800 פעמים גדולה מצפיפות האוויר) ניתן לשפר תפקוד השריר ללא הגברת עומס על מפרקים.
הידרותרפיה מציעה מטרות מגוונות לטיפולי התערבות המיועדים לילדים עם פגיעות בחוט השדרה: הרחבת טווחי תנועה, חיזוק שרירי גפיים, צוואר וגו, שיפור יכולת שיווי משקל, שיפור יכולת ניידות תפקודית. תוכניות שחייה לא רק מחזקות גוף, משפרות יכולות מוטוריות ויכולת התמדה, בנוסף הן משפרות ביטחון עצמי ודימוי גוף. בריכה מספקת סביבה בה ילדים יכולים לחוות התנסויות הצלחה שמגבירות מוטיבציה. באמצעות הידרותרפיה ילדים מרגישים יותר חופשיים במים, חווים יותר הצלחות בתחום מוטורי, מתנסים במונחי גוף שונים, נושמים ביותר חופשיות ומרגישים פחות כאב.
לידתו של פג היא לא פעם אירוע מורכב עבור הורים. מחקר חדש מגלה כי פעילות מים המותאמת לתינוקות צעירים שנולדו פגים יכולה לחזק את תפקודי מערכת העצבים ולקדם את התפתחות המוח. ממצאי המחקר בכלים הנוירו התפתחותיים האלה העלו, כי פעילות המים יכולה לשפר התפתחות עצבית של תינוקות. כך למשל, כ-80%-90% מהפגים שקיבלו טיפול במים שיפרו את הציון הנוירו-התפתחותי שלהם בסיום תקופת ההתערבות במים, לעומת 20%-30% מהפגים שלא קיבלו טיפול במים.
פחד מהמים
גירויים כמו מים עמוקים, חושך, גובה, זרים, בעלי חיים מסוימים ופרידה מהורים מהווים איומים אנושיים טבעיים, ייתכן שבשלבי ההתפתחות השונים האיומים האלו נראים מפחידים יותר. רמת חרדה מסוימת מהגירויים האלו קיימת אצל רוב בני האדם ותורמת להישרדות. אירועי חיים שונים יכולים לווסת את החרדות אך לא את הגורמים העיקריים. יש חרדות (זרים, חושך) שעוברות במהלך הילדות. חרדות אחרות מתורגלות במהלך החיים מכיוון שאנשים רוכשים לעצמם דרכי התמודדות איתן. לעומת זאת, חלק מאנשים נשארים עם רמת חרדה קיצונית בהשוואה לנורמה .
עד כה לא נמצאו הוכחות לכך כי הורים חרדים מעבירים את חרדותיהם לילדים. לעומת זאת, נמצא כי הורים קומפטנטיים יכולים להקנות ביטחון לילדיהם או למנוע מהם לפתח חרדה.
הרעלת מים
במהלך תוכניות השחייה יש צורך בהשגחה צמודה על התינוק מפני סכנת הכנסת כמויות גדולות של מים לגופו. הכנסת כמויות גדולות של המים עלולה להוביל להיפונטרמיה עם התסמינים של הרעלת מים: תרדמת, הקאות, התקפים ולחץ תוך-גולגולתי מוגבר. תסמינים של הרעלת מים הם חוסר מנוחה, חולשה, הקאות, התכווצויות שרירים, פרכוסים, תרדמת ולעיתים מוות. לפי המחקר, בו רופא ילדים ראיין הורים של 118 תינוקות בגילאים 6–24 חודשים במהלך 17 חודשים, הרעלת מים מהווה סיבוך נדיר מאוד לאחר שחייה בתקופת הינקות.
סכנת טביעה
ילדים בגילאים פחות מ-5 שנים נמצאו כהכי פגיעים לסכנת הטביעה. בעשור השני של המאה ה-21 הושם דגש על לימוד שחייה לילדים בגיל הרך, אפילו משנת החיים הראשונה . חשוב לעשות הבחנה בין יכולת השחייה (יכולת להניע את הגוף בתוך המים) ליכולת בטיחות במים (ציפה לצורך הישרדות, שחייה שמשמרת אנרגיה והתנהגות בטוחה במים). למרות האפשרות ללמד תינוקות צעירים להניע את עצמם ולשמור את ראשיהם מעל המים, הם לא מסוגלים ליישם תגובות מתאימות וכללי בטיחות במצבים קריטיים. הורים יכולים לחוות תחושת ביטחון לא מבוססת כאשר הם רואים שילדיהם מסוגלים להניע את עצמם במים למרחק קצר אך אף ילד בגיל טרום בית ספר אינו יכול להיחשב לבטוח במים.
אחת האסטרטגיות למניעת טביעת ילדים כוללת גדרות מסביב לבריכות. גדרות המבודדות את הבריכה מהחצר נמצאו יותר יעילות מאשר גדרות שמבודדות בריכה יחד עם חצר משטחים סמוכים. אסטרטגיה נוספת היא שימוש בהשגחת מגע (מבוגר שנמצא במים במרחק נגיעה מהילד). השגחת מבוגרים הנמצאים ליד הבריכה לא מספיק יעילה על מנת למנוע סכנות טביעה מכיוון שילדים שטובעים עלולים להיות שקטים ולא לבלוע לעין למי שנמצא מחוץ למים. שימוש באביזרי הצלה מורשים נמצא כתורם ויעיל להורדת מספר הטביעות. בנוסף לכך, ביצוע החייאה מידית לאחר אירוע טביעה הוא קריטי להצלת חיים, לכן כל צוות מטפלים צריך לעבור הכשרה על מנת לבצע עזרה ראשונה והחייאה.
יש דעות חלוקות לגבי תפקידם של שיעורי השחייה בגיל הרך בהפחתת סכנת הטביעה. עד כה לא נעשה מחקר המציג כי תוכניות השחייה מעלות או מורידות סיכויי טביעה. נטען כי תוכניות המבטיחות ללמד ילדים להיות בטוחים במים ולהימנע מטביעה, מייצגות את יכולות הילדים מזווית לא נכונה. התוכניות האלו מקנות להורים תחושת ביטחון לא מבוססת לגבי בטיחותם של הילדים במים מכיוון שילדים עד גיל 4 שנים אינם מוכנים מבחינה התפתחותית לשיעורי שחייה מכוונים.
המלצות בטיחות
בנוסף, החוקרים ממליצים שלוש שיטות יעילות על מנת להוריד מספר טביעות ילדים: הגבלת שטחי בריכה וחפירה פתוחים באמצעות גדרות; השגחת מבוגר קבועה במקומות המיועדים לשחייה; שימוש באפודות/אביזרי הצלה לכל מי שאינו יודע לשחות.
ב-2013 הוציאה האקדמיה האמריקאית לרופאי משפחה הוציאה כללי בטיחות להורדת פגיעות ילדים בגיל הרך בתאונות שונות בכלל ובבריכות בפרט, לפיהם:
שחייה בחורף
הנטייה הטבעית לחשוש ששחיית תינוקות בחורף תעודד דלקות אוזניים, נזלות ומחלות שפעת אינה מאוששת על ידי מקבץ מחקרים שנערכו בעשור השני של המאה ה-21, המעידים כי שחיית תינוקות עדיפה דווקא בחודשי החורף, נוסף על יתרונות בולטים לפעילות המשותפת להורה ולילד. נמצא שכל סוג של פעילות מים בחורף, מפחיתה את תדירות דלקות האוזניים ומועילה להתפתחותם של תינוקות.
המחקר מחזק מחקרים קודמים, המראים שלשחייה בכלל ובחודשי החורף בפרט, השפעה טובה על תפקוד חצוצרת השמע (תעלת אוסטכיוס) מה שמביא להפחתת תופעת דלקת האוזן התיכונה. ההסבר לתופעה, נעוץ בחיזוק המערכת החיסונית של הילד בחורף כתוצאה מהפעילות הספורטיבית. זו תורמת לעמידות רבה יותר בפני מחלות האופייניות לחורף, עונה בה רבים מההורים מוותרים על הפעילות, בשלל החשש לבריאות הילד.
התנהלות נכונה בעת שחיית התינוקות בבריכה
יש לוודא שלאחר השחייה יולבש הילד או התינוק בבגדים יבשים וחמים מכף רגל ועד כיסוי הראש והאוזניים.
הדיוויזיה ה-103 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-103 (בגרמנית: 103. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-11 במאי 1915, ולמפקדה מונה לודוויג פון אסטורף. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, ולאחר מכן לחמה במהלך המערכה על סרביה. באפריל 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה בקרב ורדן וב. בשנת 1917 היא לחמה ב, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ובכלל זה ב וב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-27 בנובמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
פלשברצקי
פלשברצקי (בהונגרית: Felsőberecki) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-303 תושבים בשנת 1990 עד ל-260 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-14%).
יהודי פלשברצקי
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים
ברוך הוא וברוך שמו
ברוך הוא וברוך שמו הן מילות שבח שנהוג לומר כתגובה לשמיעת שם ה'. ישנם מנהגים שונים האם לומר שבח זה על כל הזכרת השם, רק כשהיא בתוך ברכה או רק בברכות מסוימות.
המנהג ומקורו
בתלמוד הבבלי נאמר:
את דברי הרא"ש הביא בנו רבי יעקב בעל הטורים בספר ארבעה טורים, ובעקבותיו הם נפסקו בידי רבי יוסף קארו:.
מן האחרונים יש שהביאו מקור מפורש לאמירת המילים "ברוך הוא וברוך שמו" מדברי המדרש.
חיוב האמירה
הספר פרי חדש סבור כי אמירת "ברוך הוא וברוך שמו" היא מעיקר הדין. לעומתו רבי חיים בן עטר חלק על כך, משום שאין הוראה זו מפורשת בתלמוד, ולכן לדעתו המנהג הוא "מדת חסידות" ואינו מן הדין. על הגאון מווילנא נכתב שלא היה מקפיד לומר "ברוך הוא וברוך שמו", מפני ששליח הציבור אינו ממתין עד שהציבור יסיימו את אמירת "ברוך הוא וברוך שמו", אלא מסיים את הברכה בעוד שהציבור אומרים אותה, ובכך מפסיד את החזרה לדעתו.
לאחר שמיעת השם שלא בברכה
בספר "פרי חדש" הורה לומר "ברוך הוא וברוך שמו" אחרי שמיעת כל הזכרת שם, גם כשאינה נאמרת במסגרת ברכה. נימוקו הוא על פי דברי התלמוד המורה לשבח ולברך את ה' לאחר שמיעת שמו מבלי להתנות שהשם יאמר במסגרת ברכה.
לאחר הזימון
יש שנהגו שהמזמן אומר "ברוך הוא וברוך שמו" לאחר הזימון. בסידורים לפי מנהג מרוקו המזמן אומר כן יחד עם המסובים.
בברכות שיוצאים בהן ידי חובה
הרא"ש ובעקבותיו רבי יוסף קארו הורו לענות "ברוך הוא וברוך שמו" ולא חילקו בין אם שמע הזכרת שם הנאמרת בברכות שאין יוצא בהן ידי חובה וכגון ששומע חזרת הש"ץ לאחר שהתפלל, לבין אלו שיוצא בהן, וכגון כששומע קידוש או הבדלה. וכלשון רבי יוסף קארו:. למרות זאת התגלעו חילוקי דעות בין הפוסקים האם אכן ההוראה הייתה לענות על הזכרה הנאמרת בברכות שיוצא בהן ידי חובה.
הראשון שהעלה את הנושא הוא רבי שמואל אבוהב בתשובותיו, הוא טען שמאחר ועל ידי שמיעת הברכה נחשב השומע כאילו אמרה, שדין השומע כעונה, נמצא שכאשר מוסיף לאחר שמיעת השם "ברוך הוא וברוך שמו", תוספת שאינה מנוסח הברכה, נחשב הדבר כאילו שינה ממטבע הברכה. כדבריו פסקו פוסקים נוספים והמשנה ברורה הורה לחשוש לדבריהם לכתחילה.
לעומתם האריך רבי מסעוד חי רקח לקיים את המנהג, שלדבריו נהגו בו כל תפוצות ישראל, לאומרה גם כאשר יוצא ידי חובה. הוא דוחה את ההשוואה הגורפת לכאורה של השומע למברך, שאם כך תיקשה ההוראה המוסכמת לענות אמן על ברכות שיוצא בהן ידי חובה על אף שאין היא נחוצה כדי לצאת ידי חובת הברכה, כי הלוא לדברי רבי שמואל אבוהב המשווה את העונה והמברך יש להקשות, מדוע אין בכך משום עניית אמן על ברכת עצמו שהדבר מגונה. הוא מציין שאפילו בקהילתו של רבי שמואל אבוהב לא קיבלו את דבריו. כדבריו כתבו רבי חיים פלאג'י ופוסקים נוספים.
כיום אין נהוג לאומרה בברכות שיוצא בהן ידי חובה, למעט חלקים נרחבים מבני יהדות צפון אפריקה הנוהגים כן על פי הוראת רבניהם.
PAYDAY: The Heist
Payday: The Heist הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי Overkill Software ו-Valve והופץ על ידי Valve לסטים. המשחק יצא לפלייסטיישן 3 בתאריך ה-18 באוקטובר 2011 (ל-צפון אמריקה) ובתאריך ה-2 בנובמבר 2011 (ל-אירופה), ולמחשב המשחק יצא בתאריך ה-20 באוקטובר 2011. המשחק יצא לפלטפורמות ה-PlayStation 3 וה-Microsoft Windows בלבד.
משחקיות
ב-Payday: The Heist, השחקנים יכולים להשתמש במגוון של כלי נשק כדי להשלים את מטרותיהם (בדרך כלל גנבת חפץ מסוים או כמות מסוימת של כסף). המשחק הוא בגוף-ראשון, אבל מציע כמה פיתולים על נוסחת FPS הסטנדרטית: כאשר השחקן הורג אזרחים השחקן "נענש" במשחק. לעומת זאת, לשחקן יש אפשרות לקחת אזרחים כבני ערובה.
המשחק מתמקד בצוות של ארבעה שודדים: דאלאס, הוקסטון, צ'יינס ווולף. השוד הראשון שלהם מתקיים בבנק העולם הראשון, שאותו ביצעו תוך שימוש במסיכות של ליצנים שמסתירים את פניהם. לאחר השוד הראשון מופיעה הודעה שבה כתוב שהם מסודרים לכל החיים, אך כדאי לשדוד עוד מקומות.
פיתוח
מכיוון שהחברה Valve השתתפה בפיתוח המשחק, המשחק מזכיר קצת באופיו את המשחק Left 4 Dead. המאפיינים הדומים הם:
מכירות
באוקטובר 2012 המשחק Payday: The Heist נמכר כבר כמעל ל-700,000 יחידות.
גזוז (סרט)
גזוז הוא סרט רומנטי ישראלי משנת 2023 בכתיבה הפקה ובימוי של טומי לנג, עם רוברט הניג, ענת מנדלסון ושירי לוטן בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר דייט בין בני זוג מבוגרים הנמשך לילה שלם בין אתריה של שכונת נווה צדק. בתים עתיקים, סמטאות צרות, קולנוע עדן, פארק המסילה, תחנת הרכבת יפו ופארק צ'ארלס קלור.
הסרט צולם ב-24 שעות (8 שעות בשלושה לילות) בתקציב קטן ללא השתתפות של גופים או קרנות.
רוברט הניג מופיע כאלמן בשם פטר שמחפש זוגיות כמו בסרטיו הקודמים של לנג (שגם הוא אלמן) - טייארה, זוג או פרד, פטר השלישי, הולכת שבעה ומריונטה.
תקציר העלילה
פטר (רוברט הניג) הוא שחקן אלמן בן 76. יש לו שני בנים שיחסיהם אתו קרים. הוא משכיר את דירתו בתל אביב לאדריכלית צעירה בשם נלי (שירי לוטן). את נלי הכיר לפני 5 שנים כשעבדה כמלצרית במסעדה. הוא מחבב אותה ומתייחס אליה כמו בת שאין לו ולכן נתן לה לגור בדירתו בעוד הוא גר בדירה שכורה.
נלי היא בת לאם יחידנית, לילי (ענת מנדלסון). נלי רוצה לשדך את אמה לפטר ומארגנת להם דייט. פטר יושב על ספסל בפארק צ'ארלס קלור ונלי מגיעה על קורקינט חשמלי ומכירה את אמה לפטר. פטר מציע ללילי לצעוד ולשוחח והם מתחילים את הלילה בצעידה באזור נווה צדק כשנלי מלווה אותם מרחוק בקורקינט שלה.
פטר ולילי משוחחים על פוליטיקה וזוגיות. פטר מספר על אשתו שנפטרה בגיל 51 ומאז לא מצא בת זוג מתאימה והוא למעשה בודד. לילי מספר שהייתה לה פרשת אהבה קצרה עם גבר ממנו נכנסה להיריון ואחר כך התחתנה והתגרשה וגידלה את נלי כאם יחידנית כשהיא מתפרנסת כפסיכותרפיסטית. במהלך הטיול נפגשת איתם נלי, מוזגת להם יין בגביעים, והם נהנים ואוכלים פיצה. בשלב מסוים הם רבים ונלי מנסה לגשר ביניהם ומתעמתת עם אמה, שלא גילתה לה מי אביה ונשארה בודדה, ואולי זה עבר גם לה בגנים, כי עד עתה לא הצליחה נלי למצוא זוגיות.
לבסוף כולם נרגעים, נלי משרטטת תוכנית לבית שיבנה פטר על המגרש שלו וקונה להם סברינה וגזוז לאחר ששמעה כי אהבו זאת בילדותם. כולם מתיישבים על ספסל בפארק ואז מגלה לילי סוד ששמרה בליבה שנים ואשר ישנה את מצבם באופן משמעותי (בלי ספוילר). הסרט מסתיים כששלושתם יושבים על ספסל בפארק צ'ארלס קלור, אוכלים סברינות ושותים גזוז.
קולג' רוק
קולג' רוק (שלעיתים הורכב עם "ג'אנג פופ") היה מוזיקת הרוק האלטרנטיבי שהושמעה בתחנות הרדיו של האוניברסיטאות והקמפוסים בקולג' שנמצאו בארצות הברית ובקנדה בשנות השמונים. רשימות ההשמעה של התחנות נוצרו לעיתים קרובות על ידי סטודנטים שנמנעו מרוק המיינסטרים שהושמע בתחנות רדיו מסחריות.
מוזיקה
הלהקות בקטגוריה זו שילבו את הניסויים בפוסט-פאנק ובגל החדש עם סגנון פופ מלודי יותר ורגישות מחתרתית. זה לא בהכרח מונח ז'אנרי, אבל קיימת אסתטיקה נפוצה בקרב להקות רוק בקולג'. אמנים מגוונים כמו REM, U2, הקיור, רד הוט צ'ילי פפרז, Camper Van Beethoven, הסמית'ס, XTC, the Smithereens, The Replacements, 10,000 מניאקים ופיקסיז הפכו לכמה מהדוגמאות הידועות יותר בסוף שנות ה-80.
סקירה כללית
בשנת 1988, כמה מאמני הרוק בקולג' החלו לזכות בהכרה מיינסטרימית, כאשר כמה אנשים שהגיעו לסינגלים הראשונים של הבילבורד הוט 100.