cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוג'יין טולואו
מעוזי הגנה יעילים
מהמאה ה-12 ועד המאה ה-19 הסתובבו כנופיות של שודדים חמושים בדרום סין. תושבי דרום פוג'יין בנו תחילה מעוזים בראשי ההרים למטרות הגנה. מעוזים מוקדמים אלו התפתחו מאוחר יותר לפוג'יין טולואו.
החומות החיצוניות העבות (שני מטרים בתחתית שהלכו והצטמצמו למטר בחלק העליון) של הטולואו היו חסינות בפני חצים או נשק קל. הקטע התחתון של הקירות החיצוניים בגובה של מטר עד שני מטרים נבנה לעיתים מגושי גרניט או חלוקי נחל גדולים. קטע זה היה עמיד בפני ניסיונות חפירה, מכיוון שהשכבה החיצונית של חלוקי הנחל הונחה בכוונה כך שהקצוות הקטנים פונים החוצה – היה זה חסר תוחלת לתוקף לחלץ חלוקים אלו. חפירת מנהרה תחת החומה גם היא לא הייתה אפשרית, משום שקטע קיר זה הבנוי מחלוקים נמשך למעלה ממטר מתחת לפני הקרקע.
קטע החומה הבנוי מאדמה בנוי מאדמה נגוחה יחד עם תערובת סיד-חול-חרסית ומחוזק במקלות חזרן אופקיים לחיזוק צדי. החומה הייתה מוצקה כמו מצודה, חסינה אפילו לאש תותחים. ב-1934 השתלטה קבוצה של איכרים מנפת יונגדינג על אחד מהטולואו כחלק מהתקוממות נגד הממשל. הצבא ירה 19 פגזי תותח כנגד חומת הטולואו ואלו רק הותירו שריטות בלבד בחומה החיצונית.
החוליה החלשה במבצר היא בדרך כלל השער, אבל השער של פוג'יין טולואו תוכנן במיוחד להגנה. מסגרת השער הייתה בנויה מגוש גרניט מוצק, הדלתות הכפולות נבנו מלוחות עץ מוצקים חסיני אש בעובי 13 סנטימטר, מחוזקות בלוחות ברזל עבים. דלת השער הראשית נחסמה מבפנים באמצעות כמה מוטות עץ חזקים שהוכנסו אופקית ואנכית לחורים בגרניט. על מנת להגן בפני אויב שינסה להצית את הדלת הקדמית צוידו כמה דלתות בחלקן העליון במכלי מים על מנת לכבות הצתות.
מחקר
המונח "טולואו" הופיע לראשונה ברישומי נפת גָ'אנְגְג'וֹאוּ ב-1573 בתקופת שושלת מינג. ברישומים נכתב שבשל הגידול בפעילות השודדים, בנו כפריים רבים מעוזים מבוצרים וטלואו כאמצעי הגנה. משפחות רבות התאגדו יחד במעוז, וכמה מעוזים או טולואו התאגדו ומינו שומרים וצופים, שהיו על המשמר וצוידו בתופים וגונגים להשמעת אות אזעקה לכל סימן של פולשים או שודדים מתקרבים. בשל הסולידריות הרבה שבין דיירי הטולואו לא העזו כנופיות שודדים גדולות המונות אלפי איש לתקוף את תושבי הטולואו.
ב-1956 היה פרופסור לְיוֹ דוּן-גֶ'ן (刘敦桢), שעמד בראש מחקר המגורים של תושבי סין החוקר הראשון שערך מחקר על הפוג'יין טולואו. ספרו "היסטוריה של אדריכלות סינית עתיקה (中国古代建筑史) שיצא לאור ב-1964 תיאר את צֶ'נְגְצִ'י לוֹאוּ ואת יִיחְווָאי לוֹאוּ (艺槐楼).
באפריל 1957 התפרסם מאמרם של גָ'אנְג בּוּצְ'ייֵן (张步骞), ג'וּ מִינְגְצְ'וֵ'אן (朱鸣泉) וחוּ גָ'אנְלְיֵה (胡占烈) "מגורים של ההאקה בנפת יונגדינג של מחוז פוג'יין" (福建永定客家住宅) בביטאון של המכון הטכנולוגי של נאנג'ינג.
ב-1980 הופיע צֶ'נְגְצִ'י טוּלוֹאוּ בספר שכותרתו "היסטוריה של אדריכלות סינית עתיקה". מאז ואילך לא פסק זרם של חוקרים שהגיעו מסין עצמה, טאיוואן, יפן, אירופה ואמריקה לנפות יונגדינג וגָ'אנְגְג'וֹאוּ בפוג'יין על מנת לתור ולחקור את הטולואו. בולט ביניהם חְוָאנְג הָאנְמִין (כיום עומד בראש מכון תכנון האדריכלות בפוג'יין) שבילה עשרים שנים במחקר הטולואו של פוג'יין. התיזה של עבדות המאסטר שלו "המאפיינים המסורתיים והסגנון האזורי של מגורי אזרחים בפוג'יין" הושלם ב-1982 והתפרסם בכתב העת הסיני "ארכיטקט". חוקר יפני פרסם דו"ח "מחקר על מגורי אזרחים סיניים – הטולואו העגול והמרובע" שבעקבותיו יצא ספר ותערוכת צילומים ביפן ב-1989. ב-1997 האדריכל ההולנדי הרמן הרצברגר בחן את הפוג'יין טולואו, וב-1999 בחן ד"ר נוויל אגניו (Neville Agnew) ממכון השימור על שם גטי (Getty Conservation Institute) את טְייֵנְלְווֹקֶנְג, יוּ'צָ'אנְגְ לוֹאוּ וחֶגְווֵיְלוֹ.
הספר "פוג'יין טולואו" מאת חְוָאנְג הָאנְמִין יצא לאור בטאיוואן ב-1994. מהדורה מתוקנת ומשופרת יצאה לאור בסין ב-2003. הספר מכסה את ההיסטוריה של הטולואו, מאפייני הסגנון שלו, התפוצה הגאוגרפית שלו, פולקלור על טולואו וכו'. טרם יצאה לאור ספרות מחקר בנושא בשפות אחרות דוגמת אנגלית.
TPUSA
TPUSA (ראשי תיבות באנגלית של: Turning Point USA, תרגום: נקודת מפנה ארצות הברית) הוא ארגון שמרני  ללא מטרות רווח בארצות הברית. הוא מסונף לארגונים אחרים, כולל Turning Point News, Turning Point Endowment, Turning Point Action, ו-Students for Trump. מאז 2016, TPUSA מתחזק רשימה גדולה של פרופסורים בשם "Professor Watchlist", אשר לטענתו מפלים נגד סטודנטים שמרנים ומקדמים אג'נדה המזוהה עם השמאל הרדיקלי בשיעורים שהם מעבירים. התנועה נוסדה על ידי צ'ארלי קירק בשנת 2012, בעודו בן 18.
אביזר אופנה
אביזר אופנה (מכונה גם אקססורי או ברבים אקססוריז) הוא פריט המשמש להוסיף על המראה הכללי של אדם מעבר ללבושו, ולהשלמתו על מנת להשיג הופעה אופנתית. כאביזרי אופנה יכולים לשמש חפצים בעלי ערך תועלתי כגון משקפיים, שעון, תיק יד, מקל הליכה ועוד, או סוגי לבוש העשויים באורח בולט, כז'קטים, מגפיים ונעליים. אך גם חפצים שכל מהותם היא נראותם, כגון תכשיטים, פאות או פרטי ביגוד שאינם בהכרח חיוניים כגון עניבות וכובעים. לעיתים אביזרי אופנה אף מהווים נטל על הלובש אותם כמו למשל במקרים מסוימים של נעלי עקב גבוהות.
חברות אופנה רבות מייצרות קו מוצרים הכולל פרטי ביגוד ואביזרים נלווים המיועדים להשלים אלו את אלו וליצור אצל הלובש אותם מראה מסוים. עטיית 'מראה אופנתי' של חברות יוקרה מהווה סמל סטטוס.
אביזרי אופנה נחלקים לשני סוגים עיקריים: אביזרים נלבשים ואביזרים נישאים. בין האביזרים הנישאים: ארנקים ותיקים, מניפות, חרבות טקסיות, דורבנות. בין האביזרים הנלבשים: ז'קטים, מגפיים ונעליים, צווארונים, עניבות, כובעים, מצנפות, מטפחות, פאות, צעיפים, שאלים, חגורות, כתפות, כפפות, ידוניות, שעוני יד, אבנטים, שרוכים.
TPUSA
בדצמבר 2017, עובדים לשעבר בארגון האשימו אותו בלקיחת חלק בפעילות גזענית ואף במעורבות בלתי חוקית בבחירות 2016 לנשיאות ארצות הברית.
חלק מרשתות התקשורת האמריקנית, כגון CBS, מגדירות את הארגון כ"ימין קיצוני", יחד עם ארגונים אחרים אשר הביעו תמיכה בנשיא טראמפ.
הפוגרום בלבוב (1918)
הפוגרום בלבוב (או למברג) היה פוגרום ביהודי העיר לבוב שנעשה על ידי כוחות פולנים ועוזריהם בין 21 ל-23 בנובמבר 1918 לאחר כיבוש העיר על ידם במלחמת פולין-אוקראינה. רבים מיהודי העיר באותה תקופה היו חרדים פליטי המלחמה, ובעיקר חצרות חסידים ומנהיגיהם.
במהלך המלחמה פעם אחר פעם נדרשו היהודים בארצות הלוחמות לנקוט עמדה לטובת אחד הצדדים הנלחמים, ובדרך כלל שמרו אמונים לצד ששלט במקום טרם המלחמה. אך לפי עדויות מן התקופה, יהודי גליציה באופן גורף התנגדו לרוסים והיו בעד הממלכה האוסטרו הונגרית. אף שהממלכה הרוסית פורקה, עם תום המלחמה ארצות הלאום המקומיות, אוקראינה, פולין ואחרים ראו ביהודים נטע זר שיש לסלקו, בייחוד לאור נטייתם הקודמת של היהודים נגד הרוסים שנתפס כעמדה נגד העמים הסלאביים.
הפוגרום התרחש על רקע תהו ובוהו מדיני בעיר, אותה עזבו הכוחות האוקראיניים וחוסר שלטון על מחצית העיר במשך יממה. נשק חולק לתושבי העיר התומכים בפולנים וגם לפושעים ששוחררו מן הכלא ואלה השתתפו בפרעות. דווח ראשית על אלפי הרוגים ופצועים רבים עוד יותר, אך מדיווחים מדויקים יותר לאחר מכן סבורים כיום שמספרים אלו היו מוגזמים. כיום מעריכים שבין 52 ל 150 יהודים נהרגו וכ-500 נפצעו. רוב היהודים היו פליטים לא חמושים בעיר.
פורסמו מעשי זוועה שנערכו ביהודי המקום, כולל מעשי אונס ואכזריות איומה נגד תינוקות, נשים וזקנים.
במהומות נהרגו גם כ 270 אוקראינים כולם כנראה תוך לחימה ואחיזה בנשק.
בעקבות הפרעות ביהודים, הוקם כוח יהודי בעיר טרנופול בפיקודו של סולומון ליינברג. ביוני 1919 הפך הכוח לגדוד המחץ היהודי בצבא האוקראיני של מערב אוקראינה.
ברית ההצלה
ברית ההצלה (ברוסית: Союз спасения), הייתה תנועה פוליטית שנוסדה בשנת 1816, הידועה גם בשם אגודת בני האמת של המולדת (Общество истинных и верных сынов отечеств) מאז 1817, הייתה לאגודה הפוליטית הסודית הראשונה של הדקבריסטים.
היסטוריה
בשנת 1816, ביוזמתו של אלכסנדר ניקולאייביץ' מוראביוב, קבוצה של קצינים צעירים של הצבא הרוסי הקימה את "ברית ההצלה". החברים הראשונים לקחו חלק במלחמת 1812 ובמלחמות בשנים 1813–1814. האגודה מנתה כ-30 חברים, בהם ניקיטה מוראביוב, סרגיי מוראביוב-אפוסטול, מאטווי מוראביוב-אפוסטול, סרגיי טרובצקוי, איוואן יאקושקין, פבל פסטל, יבגני אובלונסקי, איוואן פושצ'ין, מיכאיל לונין ואחרים. בשנת 1817 הם אישרו את אמנת האגודה ושינו את שמה לאגודת בני האמת של המולדת. האגודה שמה לה למטרה לבטל את הצמיתות וליישם מלוכה חוקתית באמצעות מרד מזוין בזמן טקס ההכתרה של הקיסר הבא. במהלך ההכנות לתפיסת השלטון, חברי האגודה ניסוי להרחיב את השפעתה של האגודה, להבטיח תפקידים צבאיים ואזרחיים מרכזיים במבני הממשלה ולגבש דעת קהל אוהדת כלפיהם.
חברי האגודה השתייכו לאחת משלוש הקטגוריות - bolyare (боляре), muzhi (мужи), ו-brat'ya (братья). הקנוניה פעלה באופן שרק שתי הקטגוריות הראשונות של החברים ידעו את מטרתה הסופית של האגודה. חברים בעלי מעמד נמוך היו צריכים לציית לחברים בעלי רמה גבוהה יותר. קבלת חברים חדשים, כמו גם קידום פנימי, יכולה להתקיים רק בהסכמת המועצה העליונה. יוזמות הושגו בהתאמה מוחלטת למערכת מורכבת של טקסים ונדרים, שאומצו מבני הבונים החופשיים.
היו שתי קבוצות בתוך האגודה - קיצוניות ומתונות. הם התווכחו על טקטיקות ומבנה האגודה, שחלקם ראו כמבודדים ומסובכים במיוחד. חברי האגודה הציגו מספר פרויקטים של ריגול, אך הם נדחו בשל היעדר מימון וחוסר הכנות לפעולה מכרעת. לאור זאת, רוב החברים החליטו להצביע בעד פירוק האגודה ולהקים ארגון חדש, שיהיה בו יותר חברים ויהיה מוכשר יותר בניהול מרד. הקיצוניים יצרו את "החברה הצבאית" "Военное общество", או Voyennoye obshchestvo) ולאחר מכן ב-1818 — נקראה בשם ברית השגשוג (Союз благоденствия).
הגביע הסלובקי בכדורגל
המפעל מנוהל ברובו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, למעט חצי הגמר, המנוהל בשיטת בית-חוץ. המנצחת בטורניר זוכה בכרטיס לשלבי המוקדמות של הליגה האירופית.
היסטוריה
שורשיו של הגביע הסלובקי הם בטורניר שהתקיים החל משנת 1961. הזוכה בטורניר נפגשה מול המנצחת בטורניר הגביע הצ'כי בגמר הגביע הצ'כוסלובקי, ממנו העפילה הזוכה לגביע אירופה למחזיקות גביע, תואר בו זכתה סלובן ברטיסלאבה ב-1969.
טורניר הגביע במתכונתו הנוכחית נוסד בשנת 1993, עם פירוק צ'כוסלובקיה, והוא מתקיים באופן רצוף החל מעונת. מחזיקת הגביע הראשונה היא סלובן ברטיסלאבה, שגברה בגמר על טטראן פרשוב בתוצאה 2-1.
משחק הגמר של הטורניר מתקיים באופן מסורתי באצטדיון נייטרלי.
שיטת המפעל
הגביע הסלובקי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל רובו ככולו בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד, למעט חצי הגמר המנוהל בשיטת בית-חוץ. במידה והמשחק, או צמד המשחקים, מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין. המפעל מתנהל בשיטה הנוכחית החל מעונת, ומשתתפות בו כל קבוצות הכדורגל הרשומות בסלובקיה.
המפעל מורכב משמונה סיבובים:
מונטיאק הציצית
מונטיאק הציצית או אייל מצויץ (שם מדעי: Elaphodus cephalophus), הוא מין יחיד בסוגו של אייל ממשפחת המונטיאקים החי באסיה. שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: "Elaphos" = אייל; "odous" = שן, ומתייחס לניבים העליונים הגדולים המופיעים הן בזכרים והן בנקבות. "Kephale" = ראש; "lophos" = ציץ; ומתייחס לציצית השער המזדקרת על מצחו.
תיאור
מונטיאק הציצית קרוי על שם ציצת שער כהה המזדקרת על מצחו ומגיעה לאורך של 7–17 ס"מ. פרוותו בקיץ בצבע אפור-חום שוקולד כהה, ובחורף היא נוטה להשחיר. בטנו ותחתית זנבו בצבע לבן בוהק. סימוני הפנים שלו כוללים: כתמים לבנים סביב השפתיים, העיניים וקצה האוזניים; לעיתים רחוקות, יש כתמים לבנים גם לאורך השדרה. קיימים שינויים קלים בצבעים בין תת-המינים של הסוג.
לזכרים זוג קרניים (הנראות כקוצים) ומוסתרים בציצת שער. למונטיאק הציצית יש זוג ניבים קטנים המגיעים לאורך של 2.5 ס"מ. ניבים אלו גדולים יותר אצל הזכרים, אך קיימים גם אצל הנקבות.
גובה הכתפיים של מונטיאק הציצית: 70-50 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 160-110 ס"מ, אורך זנבו: 15-7 ס"מ, ומשקלו 17–50 ק"ג.
קיימים ארבעה תת-מינים:
תפוצה ובית גידול
בית גידולו העיקרי הוא יערות עננים על מדרונות הרריים גבוהים בגרום 5,500-4,500 מטרים מעל פני הים. המונטיאק מעדיף מקווה מים זמין, ולעיתים רחוקות ניתן לראותו באזורים מעובדים.
אקולוגיה והתנהגות
מונטיאק הציצית הוא בעל חיים בודד וטריטוריאלי ולעיתים רחוקות נצפה בזוגות. הוא פעיל בעיקר בשעות הדמדומים ויעדיף אזורים שבהם תהיה לו הסוואה. כאשר המונטיאק נרדף, הוא יפיק נביחת בהלה או צלילי נקישות וימלט בקפיצות מהירות; בדומה לאייל פרדי לבן-זנב, המונטיאק מניף את זנבו וחושף את חלקו הלבן לאות אזהרה. תזונתו של המונטיאק כוללת עשבים, נבטים, וצמחים אחרים. לעיתים קרובות, הוא מלקק מלח באתרי מינרלים. עונת הרבייה של המין היא בחודשי ספטמבר עד דצמבר וההמלטות מתרחשות בחודשי מאי ויולי. לאחר תקופת ההריון של 210 ימים, נולד עופר אחד ולעיתים רחוקות שניים. העופר מגיע לבגרות לאחר 18 חודשים.
איומים ושימור
מצבו של מונטיאק הציצית מוגדר כ-"קרוב לסיכון" (NT) על ידי הרשימה האדומה של IUCN, בשל ציד לעורו, ואובדן בתי גידול. סקר שנערך ב-1998 הראה כי יש בטבע כ-300,000 עד 500,000 פרטים. אויביו בטבע הם בעיקר נמרים, דהולים ועופות דורסים. תוחלת חייו של מונטיאק הציצית בטבע 10–12 שנים; בשבי היא נמוכה בהרבה ומגיעה עד 7 שנים בלבד.
פוטס
פּוֹטס
הנאהבים מעין סח'רי
"הנאהבים מעֵין סַח'רִי" הוא כינויו של פסלון פרהיסטורי המתאר זוג בני אדם במעשה אהבים. הפסלון, שגובהו 10.2 ס"מ, מגולף בחלוק נחל מאבן קלציט. הוא מיוחס לתרבות הנאטופית של התקופה האפיפלאוליתית, שהתקיימה כ-15,000–11,700 שנים לפני זמננו. הפסלון התגלה ככל הנראה בסביבות נחל תקוע (ואדי חריטון) במדבר יהודה.
הפסלון נמצא בידי בדואי משבט תעמרה והתגלגל לאוסף העתיקות של אנשי מסדר 'הלב הקדוש של אבות בית-ארם' בבית לחם. בעת ביקורם במקום ב-1933 הבחינו חוקר האמנות הפרהיסטורית האב אנרי בריי ועמו קונסול צרפת בירושלים, הפרהיסטוריון רנה נוויל, בערכו של הפסלון. אחרי חקירה ודרישה נודע שמקורו במערת עין ס'חרי שבמצוק נחל תקוע.
פסלון "הנאהבים מעין סח'רי" הוא יצירת האמנות הקדומה ביותר המתארת משגל. בני הזוג חבוקים בזרועותיהם וברגליהם, פנים אל פנים; פרטי פניהם אינם ברורים, וגם מינם אינו מוגדר. מראה הפסלון משתנה בהתאם לזווית הצפייה בו, וכך ניתן לראות בחלקיו השונים דימויים של אברי רבייה – פין, פות, שדיים או זוג אשכים, ומכאן האפשרות להגדירו כאיקונין של פוריות.
אחרי מותו של רנה נוויל הועמדו פריטים מעזבונו למכירה פומבית בסותבי'ס, והפסלון נרכש ב-1958 על ידי המוזיאון הבריטי.
פסלון הנאהבים מעין סח'רי הוצג במוזיאון ישראל בירושלים בתערוכה "בראשית: הסיפור האמיתי, הולדת המיתולוגיה" (יוני 2005 – אפריל 2006) ובה כונה בשם "אדם וחוה". הפסלון נדון בתוכניתו של ניל מקגרגור, "תולדות העולם במאה חפצים" , ששודרה ב-BBC בינואר 2010.
הדומיניון
הדומיניון (באנגלית: Dominion) היא אימפריה צבאית בעולם הבדיוני של "מסע בין כוכבים" המורכבת ממספר רב של גזעים של חייזרים שונים, המבוססים ברביע גמא. אימפריה זו הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ושימשה בה כיריבתה העיקרית של פדרציית הכוכבים המאוחדת.
חברי הדומיניון
בין מינים החברים בדומיניון ניתן למצוא את הבאים:
המייסדים
"המייסדים" הוא הכינוי של מייסדי ושליטי הדומיניון. כל המייסדים משתייכים לגזע מסתורי של משני צורה הנקרא מִשְׁתַּנִּים.
בעבר, המִשְׁתַּנִּים סבלו מרדיפות גזעיות מצד גזעים שאינם-משני-צורה (המכונים "מוצקים" על ידי המייסדים), עד אשר מצאו מחבוא על כוכב מרוחק ברביע גמא, בו הם חיים יחדיו בצורתם הטבעית-הנוזלית, כחלק מ"הקשר הגדול". את "הדומיניון" הם הקימו מתוך שאיפתם להשליט "סדר" על רביע גמא ועל כל מי שעלול לפגוע בהם, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו בעבר.
וורטה
וורטה הוא גזע של חייזרים המשרתים את המייסדים של הדומיניון, להם הם סוגדים כאלים. לרוב, תפקידיהם כוללים משרות ניהוליות בכירות, דיפלומטים או קצינים המופקדים על יחידות צבאיות של ג'מהדאר. הוורטה הם דמויי-אדם, המתרבים על ידי שיבוט. הם בעלי עור לבן, שיער שחור ועיניים בהירות בצבע לילך ובהשוואה לבני אדם - יש להם חוש שמיעה מפותח מאוד, אולם חושי ראייה וטעם ירודים מאוד, והם חסינים בפני רוב סוגי הרעלים.
ג'מהדאר
הג'מהדאר הוא גזע אשר הונדס גנטית על ידי המייסדים, על מנת שאלו ישמשו כחייליו (אין זה ידוע אם היה קיים גזע חייזרים בעבר אשר שונה גנטית ונהיה לג'מהדאר, או שמלכתחילה הם עוצבו במלואם על ידי המייסדים). בהיותם מהונדסים גטית לשרת את המייסדים, הג'מהדאר מאופיינים בכוח ובנחישות, כולם זכרים, ומוחדרת בהם האמונה כי "ניצחון הוא חיים". כמו כן, מוחדרת בהם התמכרות לסם המכונה "קטרסל לבן" (סם שאי-נטילתו לאורך זמן תגרום למוות). חייהם קצרים, בתוך שלושה ימים מלידתם הם כבר בוגרים ומוכנים לקרב ומאמינים כי המייסדים הם אלוהיהם ולכן אינם מסוגלים לפגוע בהם.
היסטוריה מוקדמת
הדומיניון הוקם כ-2,000 שנה לפני האירועים המתרחשים ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", על ידי משתנים - גזע חייזרים בעלי יכולת שינוי צורה, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו איתה מצד גזעים דמויי-אדם (אותם הם מכנים "מוצקים"). המשתנים הנדסו גנטית מספר גזעים המשועבדים להם, על מנת שישמשו להם כחיל רגלים של האימפריה החדשה שלהם. יצירות גנטיות אלו החלו לכנות את יוצריהם - המשתנים - בשם "המייסדים".
המפגש הראשון וההסלמה שלאחר מכן
המפגש הראשון (הידוע) של יצור תבונתי מרביע אלפא עם הדומיניון נראה בפרק "Rules of Acquisition", פרק 7 בעונה 2 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בו קווארק נשלח אל רביע גמא על ידי הנגוס הגדול זק, על מנת לרכוש 100,000 חביות יין. בפרק זה, כמו גם בפרקים נוספים במהלך עונה 2, יש אזכורים מעורפלים שונים המתייחסים אל הדומיניון כאל הכוח העיקרי של רביע גמא.
הדומיניון לא היה ידוע למעצמות של רביע אלפא, עד אשר התגלה חור התולעת הסמוך לבאג'ור, בשנת 2369, שאיפשר את חקר החלל של רביע גמא. בשנת 2370, חיילי ג'מהדאר השמידו מושבות שהוקמו ברביע גמא על ידי באג'ור והפדרציה, הרסו ספינות חלל רבות שהגיעו לרביע גמא, ואף לקחו בשבי את קומנדר סיסקו, תוך שהם דורשים כי הפדרציה תישאר בצד שלה של חור התולעת. ספינת הדגל של הפדרציה, ה"אודיסיאה" ("Odyssey"), נהרסה על ידי מתקפת קמיקזה של ספינות קרב של הג'מהדאר, כהוכחה של הדומיניון כי על הפדרציה לחשוש לא רק מיכולתם הטכנולוגית המתקדמת, המאפשרת להם לחדור את מערכות ההגנה של הפדרציה, אלא גם מהמסירות הפנטית של הג'מהדאר להשלים את משימותיו - כפי שבא לידי ביטוי בפיגוע ההתאבדות שבוצעה בספינת החלל. כתוצאה מאירוע זה, הפדרציה מוציאה את הדיפאיינט מאחסון, מתקינה בה מערכת הסוואה של הרומולאנים, ומתחילה בהכנות לשיפור מערכות ההגנה של תחנת החלל חלל עמוק 9 באופן דרסטי.
בתחילת השנה שלאחר מכן, הפדרציה מציבה לעצמה משימה: למצוא את המייסדים ולכרות איתם הסכם שלום. משימה זו הסתיימה באסון, כאשר המשלחת נתפסה, ובאמצעות מניפולציות של הזיה הדומיניון בחן את נכונותם לפייס את הדומיניון. במהלך אירוע זה, מתגלה כי המייסדים המתבודדים של הדומיניון הם משתנים, אשר מצדיקים את מעשיהם על ידי הצורך להגן על בני-מינם נגד רדיפה של מוצקים, תוך כדי ציון חובתם ונטייתם "להשליט סדר ביקום כאוטי".
כתוצאה מאיום הדומיניון ההמשך, מספר מהכוחות של רביע אלפא פעלו, תוך התגברות הכנות ופרנויה, אשר באו לכדי ביטוי, בין השאר, בניסיון רומולאני להביא לכדי קריסה את הכניסה של חור התולעת. למרות האזהרות של הדומיניון, הפדרציה המשיכה לחקור ולמפות את רביע גמא. המייסדים החלו להסתנן אל רביע אלפא, ואפילו עשו שמות בכדור הארץ עצמו. בשנת 2371, כוח צבאי משולב של מסדר אובסידיאן והטאל שיאר - ארגוני המודיעין החשאיים של האיחוד הקרדאסי ואימפריית הכוכבים הרומולאנית (בהתאמה) - ניסו להלום ברביע גמא עם צי של ספינות המצוידות במכשירי הסוואה, שמטרתו לתקוף את כוכב הבית של המייסדים, ובכך לשתק את הדומיניון. אולם, באמצעות מניפולציות אינטנסיביות מצד המשתנים, כוח תקיפה זה נתקל במארב, בעת שתקף את מה שהוא חשב שהוא כוכב הבית של המייסדים (שהתגלה להיות כוכב נטוש), וחוסל כולו על ידי הג'מהדאר. מאוחר יותר מתגלה כי התומך הראשי שעודד את התקיפה הזו היה משתנה-מסתנן. כישלון זה החליש משמעותית הן את הקרדאסים והן את הרומולאנים, וסלל את הדרך עבור הדומיניון לחדירתו אל רביע אלפא.
סכסוך פנימי פרץ ברביע אלפא, כאשר כתוצאה מהפיכה אזרחית של המשטר הצבאי של קרדאסיה - האימפריה הקלינגונית האשימה כי המהפיכה היא תוצאת של התערבות מצד משתנים-מסתננים, שעכשיו שולטים באיחוד הקרדאסי. אשר הפדרציה גינתה את פלישתם של הקלינגונים אל שטחי קרדאיסה, הקנצלר גאורון גירש את כל אזרחי הפדרציה מהשטחים הקלינגונים, החזירו את שגריריהם וביטלו את "הסכמי קיטאמור" - הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית. הקלינגונים לחמו לחימה מזוינת כנגד הפדרציה והאיחוד הקרדאסי במשך חודשים רבים, עד אשר בנג'מין סיסקו הצליח לחשוף משתנה-מסתנן בקרב הקלינגונים, המעמיד פנים להיות הגנרל מרטוק. בסופו של דבר, גאורון מתרצה, מחדש את הסכמי קיטאמור, ומצטרף לצד הפדרציה במלחמתה נגד הדומיניון.
לאחר המלחמה
מעמדו של הדומיניון כישות מדינית בסיום המלחמה מעולם לא נדון ב-"מסע בין כוכבים". תנאי ההסכם הסופי שהביא לסיום המלחמה מעולם לא הוצגו. ניתן להניח כי בסיומה של המלחמה - הדומיניון עדיין מחזיק שטחים נרחבים ברביע גמא. חזרתו של אודו אל תוך "הקשר הגדול" נועדה, בחלקה, כדי לחלוק עם המשתנים האחרים את המידע שיש לו על האופן שבו המלחמה הסתיימה וכן מה שהוא למד, מחייו לצד המוצקים: מן הסתם, חזרתו תשנה את המטרות ואת הטקטיקות של המייסדים למערכת המאפשרת למשתנים ולמוצקים לחיות בשלום זה לצד זה, בניגוד לאסטרטגיה של שליטה, שהופעלה עד כה.
הומיאותרמיות
הומיאותרמיות היא תכונה של בעל חיים המתבטאת ביכולתו ולווסת את טמפרטורת גופו ולשמור על רמתה היציבה ללא תלות בתנאי הסביבה, באמצעות תהליכים בתוך הגוף. רק שתי מחלקות בממלכת בעלי החיים מתאפיינות בתכונה זו, והם העופות והיונקים.
התכונה ההופכית לתכונה זו היא פוקילותרמיות – טמפרטורת גוף משתנה בהתאם לתנאי הסביבה ("דם קר"). קבוצת בעלי החיים ההומיאותרמים היא פוליפילטית.
מקור החום בגוף
ויסות חום הגוף בתנאי חום
כאשר טמפרטורת הגוף עולה, דם חם זורם דרך ההיפוטלמוס הקדמי. סיבים היוצאים ממנו אל גזע המח ומשם אל מח השדרה מעוררים את המערכת העצבים הסימפתית ואת השרירים הרצוניים. סיבים אחרים מובילים אל אל מרכזי הלב והנשימה במח המארך. התוצאה של כלל גירויים אלה היא פעילות פיזיולוגית מסוגים שונים, הגורמת לירידת טמפרטורת הגוף. ישנן גם התאמות התנהגותיות הבאות לידי ביטוי בתנאים אלה והם כוללים הסתתרות במחילות, שהיה במקומות מוצלים ועוד
ויסות חום הגוף בתנאי קור
ויסות חום הגוף בתנאי קור מבוקר על ידי ההיפוטלמוס האחורי, המפעיל מנגנון הפוך לזה המתקיים בתנאי חום.
אבולוציה של הומיאותרמיות
תכונה זו הופיעה כנראה בחלק המאוחר של עידן הטריאס, לפני 223 מיליון שנה. תקופה זו התאפיינה בשינויים תכופים בטמפרטורות גלובליות, וזו גם הייתה תקופה עם הרבה לחות באוויר. תנאים אלה הפעילו לחץ אבולוציוני על בעלי החיים. החוקרים משערים שתכונת ההומיאותרמיות התפתחה תוך פרק זמן של מיליון שנה. זו נחשבת תקופה קצרה במונחים של שינויים אבולוציוניים.
הומיאותרמיות דורשת אומנם השקעת אנרגיה רבה יותר לקיום היום-יומי, אך מצד שני מאפשרת פעילות בלילות, בהן אין מקור חום חיצוני זמין. בנוסף, היא אפשרה ליצורים הומיאותרמיים לחיות באזורים קרים, בתנאים אשר יצורים פויקילותרמיים אינם יכולים להתקיים בהם.
אלפא (אתולוגיה)
זכר אלפא או זכר שליט הוא כינוי באתולוגיה המתייחס לפרט בעל המעמד הגבוה ביותר במבנה החברתי בקבוצה. יכונה לעיתים מנהיג הקבוצה.
בהתאם למין קבוצת בעלי החיים, האלפא יכול להיות זכר (שיקרא "זכר אלפא") או נקבה (שתקרא "נקבת אלפא"). ייתכן שבקבוצה אחת יהיו גם זכר אלפא וגם נקבת אלפא, שיכונו "זוג אלפא".
היחס אל האלפא
הפרטים בקבוצה יראו לרוב סימני כבוד כלפי האלפא. האלפא זוכה להעדפה בגישה לאוכל, בסיכויים להזדווגות ועוד.
שינויים בתפקיד האלפא
תפקיד האלפא בקבוצה עשוי לעבור מפרט אחד לאחר. עקב הזדקנות, חולשה, פגיעה, שינויים סביבתיים, מאבקי כוחות, ושינויים חברתיים בקבוצה, יכול לקום פרט אחר בקבוצה (בדרך כלל צעיר יותר) שיאיים לתפוס את מעמדו של האלפא בדירוג החברתי בקבוצה. במקרה זה, יבחר האלפא בשתי אפשרויות: לברוח ולעזוב את הקבוצה (ובכך לאבד את מעמדו כאלפא) או להילחם בפרט המאיים על מקומו. אם יבחר להילחם, תהיה זו מלחמה שתסתיים בסילוק הפרט המאיים מהקבוצה ושמירת מעמדו של האלפא, או מותו של האלפא בידי אותו פרט.
דוגמאות
דוגמאות לבעלי חיים חברתיים העשויים להכיל פרטי אלפא:
השלכות לשפה ולתרבות
בתרבויות ובשפות מסוימות אלפא, ובעיקר "זכר אלפא", עשוי להיות כינוי לאדם אגרסיבי, דומיננטי, בעל מעמד חברתי גבוה. שימוש אפשרי בכינוי יכול להיעשות בעולם העסקים.
בורגי
חורחה פרנקו אלביס (בספרדית: Jorge Franco Alviz; נולד ב-29 באוקטובר 1993 בבורגיוס דל סרו שבספרד), הידוע כ-בורגי, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני.
ריאל מדריד
בורגי הגיע לריאל מדריד בשנת 2012 תחילה שיחק בריאל מדריד C ולאחר מכן שיחק בריאל מדריד קסטיליה.
ההשאלה לאספניול
ב-3 ביולי 2015 הושאל בורגי לאספניול מליגת העל הספרדית לעונה אחת. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בניצחון 0–1 על חטאפה במסגרת המחזור הראשון. ב-15 בדצמבר הבקיע בורגי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-15 בניצחון 1–2 על לבאנטה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-27 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-41 בניצחון 2–4 על אספניול במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
ההשאלה לספורטינג חיחון
ב-11 ביולי 2016 הושאל בורגי לספורטינג חיחון מליגת העל הספרדית לעונה אחת. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 77 דקות בניצחון 1–2 על אתלטיק בילבאו במסגרת המחזור הראשון בליגה.
בשנת 2022 הוא עבר לשחק ל"שיבניק" הקרואטית.
גל החום באירופה (2022)
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באירופה בגל החום הייתה 47.0 מעלות צלזיוס בפינהאו, פורטוגל, ב-14 ביולי.
איטליה
באיטליה, מספר השריפות היה פי שלושה מהממוצע ההיסטורי עד סוף יוני. הטמפרטורות ברומא הגיעו ל-40.8 מעלות צלזיוס ב-28 ביוני. קרחון בהר מרמולדה קרס ב-4 ביולי, והרג אחד-עשר בני אדם. ההתמוטטות יוחסה לטמפרטורות החמות בהר באופן חריג. ב-5 ביולי, הוכרז מצב חירום בחמישה אזורים צפוניים בתגובה לבצורת קשה בעמק פו, הבצורת החמורה ביותר מזה 70 שנה, ומאוחר יותר הוכרז מצב דומה גם בטוסקנה.
אירלנד
ב-13 ביולי, Met Éireann פרסמה ייעוץ לגבי טמפרטורה גבוהה לאירלנד, כאשר הטמפרטורות צפויות להגיע לשיא ואולי יעלו על 30 מעלות צלזיוס ב-17 ביולי.
ארבעה בני אדם מתו באירלנד מאז 11 ביולי בתקריות הקשורות להתייבשות ומים.
בריטניה
ב-15 ביולי, ה-UKHSA העלה את רמת ההתראה על גלי חום ל-4, מה שגרם למצב חירום לאומי. בנוסף פורסמה אזהרת חום קיצוני אדומה ראשונה אי פעם לאחר שהיו תחזיות ללמעלה מ-40 מעלות צלזיוס בחלקים מסוימים של הממלכה לקראת 17–18 ביולי. אזהרת החום הקיצונית הורחבה לקורנוול, מערב ויילס וחלקים מדרום סקוטלנד.
ב-18 ביולי, היום הראשון של האזהרה האדומה, הטמפרטורות הגיעו ל-38.1 מעלות צלזיוס בסנטון דאונהאם בסאפוק. ויילס שברה את השיא שלה לטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם, עם 37.1 מעלות צלזיוס שנמדדו בהווארדן.
לפחות עשרה בני אדם מתו בתקריות הקשורות למים במדינה מאז שהחום החל להתגבר. מכבי האש של לונדון הכריזו על תקרית גדולה לאחר שכמה שריפות פרצו ברחבי הבירה כתוצאה מגל החום.
הולנד
ב-18 ביולי, המכון המטאורולוגי המלכותי של הולנד פרסם אזהרת חום עבור המחוזות המרכזיים והדרומיים, עם טמפרטורות חזויות של 36 מעלות צלזיוס במחוזות המרכזיים, ו-38–39 מעלות צלזיוס בדרום. חום קיצוני הוא דבר נדיר בהולנד, היו רק תשעה ימים עם טמפרטורות מעל 35 מעלות צלזיוס מאז תחילת המדידה בתחנת מזג האוויר המרכזית ב-1901 (נכון ל-18 ביולי 2022). בשנת 2019, הולנד חוותה טמפרטורות גבוהות מ-40 מעלות צלזיוס לראשונה בהיסטוריה המתועדת.
נורווגיה
ב-28 ביוני הגיע הטמפרטורות בטרומסה ל-29.7 מעלות צלזיוס, שיא לחודש יוני. במהמן הגיעו ל-30.8 מעלות צלזיוס, גבוה יותר מהשיא הקודם שלה ליוני בכמעט 10 מעלות. סולטדאל קבעה שיא לחודש יוני עם טמפרטורות שהגיעו ל-31.6 מעלות צלזיוס.
ביולי, המכון המטאורולוגי הנורווגי דיווח כי במספר אזורים עשויים להגיע הטמפרטורות ללמעלה מ-30 מעלות צלזיוס.
ספרד
ב-11 ביוני נמדדו טמפרטורות גבוהות בדרום, עם 41 מעלות צלזיוס בסביליה. ב-12 ביוני נמדדו 43.2 מעלות צלזיוס באלמדן. ב-14 ביוני התפשט גל החום לדרום גליציה ולפנים הים הקנטברי. אפילו בלילות, לא ירדו המעלות מתחת ל-20 מעלות במחוזות רבים. ב-17 ביוני נשברו שיאי הטמפרטורות בקורדובה, סרגוסה וליידה.
בין 11 ל-20 ביוני 829 בני אדם מתו בספרד בעקבות גל החום.
ביולי חוותה אקסטרמדורה שריפות יער שהתפשטו לסלמנקה שבקסטיליה ולאון ושרפו יותר מ-9,900 דונם.
בין 11 ל-20 ביוני 829 בני אדם מתו מהחום בספרד.
ב-16 ביולי דווח כי לפחות 360 בני אדם מתו בין 10 ל-15 ביולי מהחום.
ב-18 ביולי דיווח מכון הבריאות קרלוס השלישי על 150 מקרי מוות נוספים הקשורים לחום ב-16 ביולי, מה שהביא את מספר ההרוגים הכולל ל-510.
ב-19 ביולי דיווח מכון הבריאות קרלוס השלישי על 169 מקרי מוות נוספים הקשורים לחום ב-17 ביולי, מה שהביא את מספר ההרוגים הכולל ל-679.
פולין
ב-19 ביוני, הטמפרטורות במערב פולין עלו על 36 מעלות צלזיוס. בסלוביצה הטמפרטורה המקסימלית הגיעה ל-38.3 מעלות צלזיוס. זה שווה לשיא של הטמפרטורה הגבוהה ביותר ביוני (שיא שנקבע ב-2019). הטמפרטורות הגיעו לשיא נוסף חדש לקראת סוף החודש. ב-30 ביוני, 9 תחנות מטאורולוגיות רשמו את שיא הטמפרטורות החודשיות הגבוהות ביותר. קביעת שיאים חודשיים חדשים נרשמו גם ב-1 ביולי. בטרנוב הטמפרטורה הגיעה ל-37.7 מעלות צלזיוס, ושברה את שיא הטמפרטורה הגבוהה ביותר ביולי. בקרוסנו נמדדו 35.5 מעלות צלזיוס שהיא הטמפרטורה הגבוהה ביותר עבור אותה העיר בכל הזמנים.
ב-22 ביוני, ילד בן שנה שנשאר בטעות במכונית מת בשצ'צ'ין. ב-24 ביוני, מת אדם בתור של מכוניות בגבול פולין-אוקראינה. מותו נגרם עקב חשד להתחממות יתר. ב-26 ביוני מת אדם בעיר פלונסק כתוצאה ממכת שמש.
פורטוגל
ביולי, יותר מ-3,000 דונם נשרפו בשריפות בלייריה. לפי נתוני הרשות להגנה אזרחית, לפחות 135 בני אדם נפצעו מאז החלו שריפות היער, וכ-800 בני אדם פונו מבתיהם. טייס מת כאשר מטוס הכיבוי שלו התרסק בוילה נובה דה פוז קואה. לפחות 238 אזרחים מתו עקב החום, ומאוחר יותר עלה מספר הפצועים ל-187.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באירופה בגל החום הייתה 47.0 מעלות צלזיוס בפינהאו, פורטוגל, ב-14 ביולי.
צרפת
ב-16 ביוני הפעילה מתאו-צרפת, השירות המטראולוגי של צרפת, את ההתראה האדומה ב-12 מחלקות ואת ההתראה הכתומה ב-25 נוספות עקב גל חום. זהו גל החום המוקדם ביותר מאז תחילת הרישומים.
שווייץ
ב-17 ביוני, MeteoSwiss הפעילה התראות כתומות וצהובות לגלי חום ברוב הארץ. טמפרטורות מקסימליות של 32–37 מעלות צלזיוס היו צפויות בין 17 ביוני ל-21 ביוני באזורים הנמוכים של ואלה ורומאנדי, ובין 18 ביוני ל-21 ביוני באזור בזל.
A Woman and a Man
A Woman and a Man (בעברית: אישה וגבר) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בלינדה קרלייל. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 1996, על ידי חברת התקליטים קריסליס רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השתים עשרה במצעד האלבומים הבריטי.
רקע וביקורות
ב-AllMusic זכה האלבום לביקורת חיובית, תוך שהעניקו לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. אנטרטיינמנט ויקלי לעומת זאת, הפנו כלפי האלבום ביקורת שלילית, תוך שהעניקו לו ציון. בביקורת נאמר כי "באלבום לא מדגישה קרלייל את הקול שלה כמו שצריך".
הסינגל הראשון מתוך האלבום "In Too Deep", זכה להצלחה כאשר הצליח להגיע אל המקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי.
צור-ים
צור-ים הוא בית ספר טכנולוגי של חיל הים שהוקם בשנת 2008 בשיתוף פעולה בין חיל הים והתעשיין סטף ורטהיימר במטרה להגדיל את כוח האדם הטכנולוגי של חיל הים ולייצר עובדים בעלי ניסיון באזרחות, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מתקצב ומפקח על בית הספר.
בשנת 2019 עבר התיכון לבעלות רשת עתיד
מטרות בית הספר
בית הספר מכשיר את תלמידיו במקצועות אשר דרושים באזרחות ולצורך כך בבית הספר נלמדות שלוש מגמות:
בנוסף לשלוש המגמות, בשנת 2016 נפתחה בבית הספר כיתת בו"מ (בגרות ומקצוע) שבה תלמידים מצטיינים בבית הספר בנוסף למקצוע לומדים גם לבגרות מלאה.
הלימודים
תלמידי בית הספר מתחילים את לימודיהם בכיתות ט'-י'. הלימודים הם לימודים עיוניים כמו בבית ספר רגיל. בנוסף, התלמיד לומד לימודיים עיונים ומעשיים במגמה אותה הוא בחר (C.N.C, חשמל, מכונה).
בבית הספר לומדים בצוותים קטנים עד 20 תלמידים.
בבית הספר פועל צוות משותף של מורים לצד מפקדים הן בצד הצבאי והן בצד הפדגוגי.
מדים
בעבר, תלמידי בית הספר לבשו את מדי חיל הים, כומתת חיל הים עם סיכת בית הספר, תג יחידה (סמל בית הספר) ודרגות כתף בצבע חיל הים (תגיות כתף זהובות) אשר מבדילות בין השכבות בבית הספר (כיתה י' פס אחד, י"א – שני פסים, י"ב שלושה פסים). כיום, תלמידי בית הספר לובשים בגדים אזרחיים ומחליפים למדי ב' לצורך ביצוע עבודות במסגרת הלימודים.
פיגועי אוגוסט 1955
בחודש אוגוסט 1955 בוצעה סדרת פיגועים על ידי מסתננים (פדאיון) מרצועת עזה, שבה נרצחו ישראלים אחדים.
רקע
בעקבות חדירת חוליה שהפעיל המודיעין הצבאי המצרי ב-23 בפברואר 1955 למתקן ביטחוני בראשון לציון, שככל הנראה גם פרצה למכון למחקר ביולוגי בנס ציונה, ביצע צה"ל בליל 28 בפברואר – 1 במרץ 1955 את מבצע חץ שחור ("פעולת עזה") – פשיטת תגמול ברצועת עזה, שהייתה אז תחת שלטון מצרים. מבצע זה גבה מהמצרים את מחיר הדמים הגבוה ביותר מאז מלחמת העצמאות, וגרם זעזוע במצרים. למחרת הפשיטה פרצו מהומות במחנות הפליטים הפלסטיניים ברצועה נגד השלטונות המצריים. הפשיטה ערערה את יוקרת המשטר המצרי. מיד לאחריה, הוציא נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, "פקודת יום" ובה הבטחה לנקמה עתידית.
אחרי "פעולת עזה" הבטיח נאצר כי מצרים תגיב אחרי תקיפת צה"ל הבאה, ובמהלך חודשים מרץ–מאי 1955 הכין את המכשיר שבאמצעותו היא הייתה עתידה להגיב – גדוד הפדאיון ברצועת עזה. מסע ההטרדה שבו פתחה מצרים לאורך הגבול עם ישראל, הגיע לשיאו בגל פיגועי הפדאיון באוגוסט 1955.
הפיגועים
על פי דוח של הנספח הצבאי הירדני בקאהיר, מייג'ור ראדי עבדאללה אל-חסונה, מ-5 בספטמבר 1955, הפדאיון קיבלו את פקודותיהם ישירות מהרמטכ"ל המצרי הגנרל עבד אל-חכים עאמר, ששהה ברצועת עזה מ-27 באוגוסט עד 3 בספטמבר. הפושטים במסע הפיגועים הזה היו אמורים לחבל במתקנים צבאיים וכלכליים, לרצוח תושבים ולהתנקש בחייהם של שרים, חברי כנסת ו"מנהיגים בתנועה הציונית". קצין מצרי סיפר כי באמצעות פעולות אלה, קיווה נאצר "להשרות אווירה כבדה של אימה", שתוביל ל"ערעור אמון התושבים בממשלה ובצבא הישראליים", "תעודד הגירה מישראל ותצמצם את מספר המהגרים לישראל", תחזק את רוחו של הצבא המצרי ואת רוחם של תושבי אזור עזה, ו"תחזק את הממשלה המהפכנית מבחינה פנימית".
נבחר ציבור
נבחר ציבור הוא אדם שנבחר לתפקיד ציבורי בדמוקרטיה ייצוגית. נבחרי ציבור הם בעיקר חברי הפרלמנט, ראשי המדינה (ראש ממשלה, נשיא) ונבחרים ברשות מקומית (ראש עירייה, חברי מועצת עירייה וכדומה). במדינות שונות ניתן למצוא נבחרי ציבור נוספים, למשל שריף בארצות הברית.
שכרו של נבחר ציבור משולם על ידי הגוף שבמסגרתו נבחר (המדינה, העירייה וכדומה), אך הוא אינו בגדר עובד ציבור - לא מתקיימים יחסי עובד–מעביד בינו ובין הגוף שבמסגרתו נבחר.
פיגועי אוגוסט 1955
22 באוגוסט
ב-22 באוגוסט בשעות הבוקר, התקלקל רכב "קומנדקר" של צה"ל סמוך לגבול רצועת עזה בדרך הסיורים שממערב לקיבוץ מפלסים. כשנעצר, נפתח לעברו ירי נשק קל ממוצב מצרי קרוב על גבעה 79 ברצועת עזה, שאויש בידי פלסטינים של "המשמר הלאומי". למקום הוזעקה מחלקת צנחנים בזחלמים, כדי לחלץ את הרכב. היא חצתה את הגבול ותקפה את המוצב המצרי בסיוע מרגמות. הכוח המצרי ברח והשאיר מאחור נשק, והסיור הישראלי כבש את המוצב. לאחר שמשקיפי האו"ם הוזעקו למקום פינה הסיור את המוצב והמשיך בדרכו. סמוך לנחל עוז החלה תקרית נוספת בין הסיור למוצב מצרי, ופגזי מרגמה פגעו גם בנחל עוז. בתקריות נהרגו שלושה חיילים מצריים ונפצעו שמונה. אף ישראלי לא נפגע. אחרי תקרית מפלסים, החליטה מצרים להפעיל נגד ישראל את גדוד הפדאיון.
נבחר ציבור
לבחירתו של נבחר ציבור מקובלות שתי דרכים:
פיגועי אוגוסט 1955
25–26 באוגוסט
בהתאם להצהרתו של נאצר לאחר פעולת עזה, כי שום התקפה של צה"ל לא תישאר יותר ללא מענה, ב-25 באוגוסט הוציאה מצרים פעולת תגובה על פשיטת צה"ל מול מפלסים. לאחר מספר חודשי הכנה, נשלחו אל מעבר לגבול עם ישראל, במשימות הרג וחבלה, כתריסר חוליות פדאיון, שמנו בסך הכל כ-60 איש. זו הייתה הפעם הראשונה שמצרים הפעילה מספר רב של חוליות בו-זמנית, בתגובה על פעולה ישראלית. בלילה אור ל-26 באוגוסט, חצו את גבול ארבע חוליות.
נבחר ציבור
כהונתו של נבחר ציבור היא בדרך כלל לתקופה מוגבלת, בהתאם למאפייני המשרה שאליה נבחר. כהונתו של מי שנבחר להיות חבר הכנסת היא לארבע שנים (או פחות, כאשר הכנסת מתפזרת לפני תום הקדנציה שלה נבחרה). כחלק מהגדרת המשרה נקבע מספר הקדנציות שבהן יכול נבחר הציבור לכהן. דוגמאות:
בהגדרת המשרה של נבחר ציבור נקבעים כללי בחירתו וגם כללי הדחתו, במקרה שנמצא לא ראוי להמשיך בתפקידו.
פיגועי אוגוסט 1955
25–26 באוגוסט
ב-25 באוגוסט, בשעת לילה מאוחרת, נסע ג'יפ ובו שני חברי קיבוץ יד מרדכי מהקיבוץ לקיבוץ ארז שמצפון לרצועת עזה. אחת מארבע חוליות הפדאיון שמה מארב לג'יפ ותקפה אותו ברימוני יד וביריות. הג'יפ התהפך ו שנסע בו נהרג. נהג הג'יפ, משה פרבר, הצליח להימלט ולהזעיק תגבורת מארז. לאחר מכן טמנה אותה חוליה מוקשים ליד צומת ארז.
החוליות האחרות פוצצו מתקני מים. אנשיהן חיבלו באמצעות חומר נפץ בבאר בשדות קיבוץ מפלסים, ושתי יחידות של צבא מצרים השתלטו על שתי גבעות ליד קיבוץ בארי. הפולשים הונסו על ידי סיורים של צה"ל.
27 באוגוסט
מסתננים מרצועת עזה תקפו ביריות מכונית צבאית שנסעה מאפרידר למגדל גד, ושניים מנוסעי המכונית נפצעו. באותו ערב תקפו מסתננים ביריות מונית שנסעה מקיבוץ ארז צפונה, לא היו נפגעים בתקרית זו.
בלילה אור ל-28 באוגוסט חדרו כמה חוליות פדאיון לעומק ישראל והגיעו עד אשקלון, שם שמו מארב, הרגו חייל ופצעו שני אנשים אחרים. אחד הפדאיון שהשתתף במארב הזה, סייר החוליה, מוחמד חסן פרוד, נורה בידי סיור של צה"ל בדרכו חזרה לרצועת עזה. למחרת מצאו אותו משקיפי או"ם וקצין צה"ל, מתחבא פצוע מתחת לשיח. הוא סיפר למשקיף או"ם דובר ערבית כי הוא תושב מחנה הפליטים נציראת, ולשעבר פלאח תושב הכפר נעליא, מדרום לאשקלון. הוא סיפר כי שלושה ימים קודם הוציא אותו סרן מצרי מהכלא בעזה, הוא צויד בנשק, ונאמר לו להראות לחברי החוליות את הדרך לנעליא. הם יצאו מעזה ב-26 באוגוסט, שתי קבוצות בנות ארבעה אנשים כל אחת.
28 באוגוסט
ב-28 באוגוסט נהרגו ארבעה חיילי צה"ל ושניים נפצעו ליד גבול רצועת עזה, כאשר עלו רכביהם על מוקשים.
29 באוגוסט
הלילה שבין 29 ו-30 באוגוסט היה שיא המסע של חוליות הפדאיון. משפחה שהלכה מזרנוגה למעברת אל-קוביבה שבעיבורי רחובות, כ-40 קילומטרים מצפון לרצועת עזה, הותקפה ביריות. אבי המשפחה, נפצע קשה מאוד ונפטר לאחר שעות ספורות. אשתו סלימה נפצעה אנושות. עוד שלושה מבני המשפחה נפצעו בפיגוע.
באותו לילה רצחה חוליה אחרת ארבעה חקלאים: המסתננים הגיעו לפרדס עשת-לפיד שליד בית חנן, כ-50 ק"מ צפונית לרצועת עזה, ורצחו ביריות ובדקירות סכין שלושה פועלים, שעבדו בפרדס:, ו. הם המשיכו לפרדס ניימן הסמוך למושב בית עובד, ורצחו את . המסתננים המשיכו אל תורן האנטנה של "קול ישראל" שליד יבנה, שגובהו 114 מטר ומשקלו מעל 30 טון, ופוצצו את בסיסו, שתוקן רק כעבור כשנה. ליד צומת ביל"ו עלה רכב צבאי על מארב וחייל אחד נפצע, קיבוץ ארז הופגז במרגמות, ומטוס קרב מצרי חדר לתחום האווירי מצפון לרצועת עזה והונס ממנו.
30 באוגוסט
למחרת היום, ב-30 באוגוסט, עלה רכב צבאי על מוקש ושני חיילים נפצעו. המסתננים תקפו ביריות ליד כפר מנחם רכב שהוביל עובדים להנחת קווי מים בחבל לכיש, ורצחו שלושה מנוסעיה:, ו.
חוליית פדאיון הניחה מארב ליד דיר א-דבאן, מצפון לבית גוברין, והרגה ארבעה אזרחים במכונית. אותה חוליה המשיכה לעבר גבול ירדן, ואנשיה תקפו בדרכם ביריות וברימונים מכונית צבאית בצומת פאלוג'ה ומכונית ליד זבדיאל, והטילו רימוני יד לבית במושב נחלה, שם נפצעה אשה.
תגובות ותוצאות
מסע הפדאיון של אוגוסט 1955 נמשך עד הימים הראשונים של ספטמבר. במהלך המסע, הצליחו משמרות סיור ישראליים להרוג או לשבות רק מפגעים בודדים. רובם שבו לבסיסיהם אחרי שפעלו במשך לילה אחד או שניים בשטח ישראל. במהלך שבוע פעולתם, הרגו הפדאיון כ-15 ישראלים ופצעו יותר מ-12. על פי דוח הנספח הצבאי הירדני בקאהיר מ-5 בספטמבר 1955, התכנית המצרית הייתה לשלוח פדאיון נוספים אחרי 3 בספטמבר, אולם בעקבות התערבות אמריקאית אצל נאצר, התכנית נבלמה.
סדרת הפיגועים עוררה סערה בישראל, בייחוד אחרי הפיגוע ליד אל-קוביבה. למחרת, 30 באוגוסט, הגיש הרמטכ"ל משה דיין את התפטרותו, בטענה כי קיים פער בין מדיניות הממשלה בראשותו של משה שרת, שנמנעה מפעולות תגובה גדולות, ובין השקפותיו שלו, לפיהן יש לבצע פעולת הרתעה גדול ממדים. בעקבות זאת, הודיע שר הביטחון דוד בן-גוריון לסגל שרי מפא"י כי עליהם לבחור בין הקו הניצי שלו לבין הקו של שרת. בינתיים נמסר על תקיפות פדאיון נוספות, ובעקבות זאת הסכים שרת לתמוך בפעולה הגדולה שהציע דיין. ב-31 באוגוסט יצא צה"ל למבצע אלקיים בחאן יונס, שבו נהרגו 72 חיילים מצריים לעומת הרוג ישראלי אחד, ונגרם נזק כבד למתקנים מצריים. ב-31 באוגוסט 1955 אמר קולונל גוהר, ראש המדור הישראלי במשרד המלחמה המצרי: "מלחמת פלסטין נכנסה היום לשלב חדש". ב-1 בספטמבר 1955 הכריז דובר משרד החוץ בירושלים: "הסכים ש"ן בין מצרים וישראל רוקן באופן זה ממשמעותו... מצרים עלתה על דרך המוליכה לחיסול הביטחון, לקריאת תיגר מתמדת על צבא ההגנה לישראל ולהכנסת חרדה ללבבות תושבים שוחרי שלום ועמלים קשה בחבל ארץ רחב ידיים".
מצרים לא ניסתה להסתיר את אחריותה לפשיטות נגד ישראל, ואמצעי התקשורת הממלכתיים שלהם היללו את הפדאיון. כך למשל, ב-10 בספטמבר 1955 הופיע מאמר בעיתון אל-אהראם, בו ראיין הכתב הצבאי פדאי, שהתרברב: "נכנסנו לישראל תשע פעמים, הרגנו 24 יהודים... הגענו למבואות תל אביב... נשארנו בישראל 15 יום בלי שהצידה נגמרה". הפדאי סיפר שכאשר נתקלו בסיור ישראלי, "החיילים התחננו לפניהם בשם הנביא מוחמד להשאירם בחיים... אחד החיילים היהודים אפילו תפס את ידי ונישק אותה. אני נעניתי לתחינתם... ונמנעתי מלהרוג אותם בעצמי... אבל ביקשתי מחברי להרוג אותם במקומי והם עשו זאת מיד... ההוראות שקיבלנו אסרו עלינו לפגוע בנשים ובאזרחים".
המצרים ראו במסע הפדאיון באוגוסט 1955 "הצלחה כבירה", והדעה הרווחת בממשל בקאהיר, כפי שהושמעה בין היתר מפי שר המדינה אנואר סאדאת, הייתה שהם מצאו סוף סוף דרך להכות בישראל. מסע הפדאיון עורר התלהבות ערבית גם מחוץ למצרים, שכן נראה היה כי סוף כל סוף מצליחה מדינה ערבית להשיב מכה לישראל. לפי הערכה אמריקאית מאוקטובר 1955, לפשיטות הפדאיון הייתה בירדן השפעה "מחשמלת". לדברי שגריר ארצות הברית בירדן, פשיטות הפדאיון בשלהי אוגוסט 1955 התקבלו בה כמבוא ל"סבב שני" וכהוכחה לכישורים הצבאיים של הערבים.
ראש מטה משקיפי או"ם, מייג'ור-ג'נרל א.ל.מ. ברנס, כתב לימים בזיכרונותיו, כי "זועזע עמוקות" ממעשי הזוועה של הפדאיון. הוא הגדיר אותם "פשעי מלחמה" והשווה אותם למעשים נאציים.
בעקבות פשיטות הפדאיון מרצועת עזה באוגוסט 1955, והתגובה הישראלית בחאן יונס, הכפילה מצרים את מאמציה לגייס פדאיון בסוריה, בלבנון ובירדן.
לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט
לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט (בגרמנית: Leopold IV. von Anhalt; 1 באוקטובר 1794 – 22 במאי 1871), היה דוכס אנהלט-דסאו בין השנים 1817–1863, ולאחר מכן דוכס אנהלט עד לשנת 1871.
ביוגרפיה
לאופולד נולד ב-1 באוקטובר 1794 בדסאו, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
בשנת 1817 מת סבו לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובמקומו עלה לאופולד לשלטון. בשנת 1847 מת היינריך, דוכס אנהלט-קתן ללא יורשים, ולאופולד ירש את נחלתו, ובשנת 1853 איחד את הנחלות לדוכסות אנהלט-דסאו-קתן. במהלך מהפכות אביב העמים נאלץ לאופולד לתת חוקה חדשה לנתיניו, אולם לאחר מכן ביטל אותה, ובשנת 1859 נתן חוקה אחרת לדוכסות. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ולאופולד ירש אותו, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט לדוכסות אנהלט המאוחדת.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות לאופולד לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1871 מת לאופולד, ובנו פרידריך הראשון, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-18 באפריל 1818 התחתן לאופולד עם פרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה, בתם של לודוויג קרל, נסיך פרוסיה ופרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ. לזוג נולדו 6 ילדים:
גמול השקעות
גמול חברה להשקעות בע"מ היא חברת השקעות ישראלית שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונמצאת בהליכי פירוק.
הקמת החברה
החברה הוקמה בשנת 1950 על ידי בנק הפועלים ומרכז קופות התגמולין, על מנת לרכז ולהשקיע את כספי החוסכים בקופות התגמולים. באותה תקופה היו בישראל מאות קופות גמל קטנות וחברת גמול הציע לקופות אלו ניהול משותף של כספי החוסכים. עם הקמת החברה הוצע שכספי החוסכים יושקעו 30% בהלוואות לקרן קיימת לישראל, 30% בהלוואות לבנק הפועלים, 30% בניירות ערך, במיוחד בתחום הנדל"ן ו-10% ישירות בנכסי נדל"ן. מייסד החברה ומנהלה הראשון היה יהודה לביטוב. בשנת 1954 הושקעו בחברה 168 קופות תגמולים ובשנת 1957 הושקעו בה כ-200 קופות תגמולים. בסוף שנות ה-50 מונה ד"ר שלמה רעיף למנהל החברה. בשנת 1967 פוטר רעיף בעקבות דו"ח ביקורת של ההסתדרות, על פיה הוא נתן הלוואה מכספי גמול לחברה, תמורת שוחד. במקומו מונה איתן אבניאון למנהל גמול. משרדי החברה היו בשנות ה-60 בקומה השלישית של בית צים בתל אביב. בשריפה בבניין חולצו העובדים על ידי כוחות הכיבוי אך כל מסמכי החברה נשרפו. עם זאת, החברה הצליחה לשחזר את מסמכי החברה.
אחד הנכסים העיקריים של החברה מבחינת משקיעיה היה מעמדה כקופה מרכזית בניהול קופות גמל, שהקנה לה החל מ-1975 פטור ממס על הכנסותיה. מסיבות היסטוריות, הנובעות מהרקע להקמת גמול, הוקנו לבנק הפועלים ולחברת העובדים זכויות מועדפות, שאיפשרו להן לשלוט יחד בגמול. למרות שבנק הפועלים החזיק רק 8% מהמניות וחברת העובדים 0.25% השליטה עוגנה בחלוקת הון המניות של גמול לשלושה סוגים, ובמתן זכויות יתר אישיות לבנק הפועלים במינוי דירקטורים. מבקרת המדינה, מרים בן-פורת, כתבה דו"ח ביקורת על מבנה הבעלות בחברה. אחר כך, בהתערבות הממונה על שוק ההון, יזמה גמול מהלך לאיחוד הון המניות והשוואת הזכויות שהן מקנות. שינוי זה גם ביטל את מעמד החברה כקופת גמל מרכזית בעלת פטור ממס.
כחברה ציבורית
בפברואר 2005, רכשה גמול את השליטה בחברת "אלקטרוניקס ליין", שמניותיה נסחרו בבורסה בתל אביב. החברה הייתה שלד בורסאי עתיר מזומנים, לאחר שכל הפעילות העסקית של החברה (ייצור אזעקות) הועברה כולה לחברה בת שמנותיה נסחרו בבורסת פרנקפורט. לאחר הרכישה שונה שמה של "אלקטרוניקס ליין" ל"מטיס קפיטל", וביולי 2005 היא רכשה 50% מניות חברת יפנאוטו, יבואנית רכבי סובארו בישראל, תמורת 37.5 מיליון דולר. בנוסף נכסה לתחום המלונאות.
הסדר חוב ופירוק
בשנת 2007 רכש את השליטה בחברה ליאון רקנאטי לפי שווי שוק של 630 מיליון שקל. אולם זמן קצר לאחר הרכישה התדרדר מצבה של החברה, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ומספר השקעות כושלות. בשנת 2009 החברה הגיעה למצב של אי עמידה בחובותיה, וחתמה על הסדר חוב.
בשנת 2011 נכנס רו"ח יצחק גווילי לגרעין השליטה בחברה תמורת שווי חברה של 24 מיליון ש"ח בלבד. אולם ב-2013 נכנסה להסדר חוב נוסף ועברה לשליטת בעלי איגרות החוב של החברה. לאחר מכן נמכרו רוב נכסי החברה והיא נכנסה להליכי פירוק.
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים (באנגלית: Miss Peregrine's Home for Peculiar Children) הוא רומן הביכורים של הסופר האמריקאי רנסום ריגס. הספר מספר את סיפורו של ילד, בעקבות טרגדיה משפחתית נוראה, עוקב אחרי רמזים, שמובילים אותו לבית יתומים נטוש, על אי. לאחר מכן הוא נודד בעולם עם חבורת ילדים משונים. הסיפור מסופר באמצעות שילוב של תצלומים מתוך ארכיון אישיים של אספנים פרטיים.
ספר נוער זה היה מיועד במקור להיות ספר תצלומים הכולל תמונות שריגס אסף, אבל בעצת עורך ב"קווירק ספרים", הוא השתמש בתמונות כמדריך, שממנו הרכיב נרטיב. ריגס היה אספן של תמונות, אבל הוא היה צריך יותר מידע על הרומן שלו. הוא פגש את לאונרד לייטפוט, אספן ידוע ב"רוז בול שוק הפשפשים", המקושר לאספנים אחרים. התוצאה הייתה סיפור על ילד שעקב אחר רמזים שנתן לו סבו של תמונות ישנות אשר מובילים אותו להרפתקה שלוקחת אותו אל בית יתומים נטוש על אי וולשי.
מונחים בספר
חלולים (חלול) - משונים אשר נשמת המשונות שלהם נעקרה מהם בניסוי הנועד לתת להם חיי נצח. הם אכן חיים לנצח, אך בדמות בלתי נראית. הם בלתי נראים לרגילים ולרוב המשונים, אך למשונים כמו ג’ייקוב וסבו הם נראים. אחרי שחלול אוכל מספיק בשר משונים הוא הופך לרשף. לחלולים אין זיכרון קודם.
רשפים (רשף) - אחרי שהאכיל את עצמו מספיק בשר משונים, החלול הופך לרשף. הרשפים נראים לעיניי כל, אך העיניים שלהם לבנות וריקות מצבע. הרשפים הורגים משונים ונותנים לחלולים את הבשר. רוב הרשפים מעדיפים לא להיות בולטים, אך חלק מהם מעדיפים להיות מוכרים בחנויות, פוליטיקאים, רופאים ועוד כדי ליצור מגע עם כמה שיותר משונים.
משונים - לאנשים וילדים משונים יש נשמה נוספת המעניקה להם משונות, שהיא בעצם יכולת נוספת ומיוחדת. חלק מהיכולות יותר נפוצות וחלק יותר נדירות. הנשמה נמצאת בכף הרגל השמאלית, ואפשרי לעקור את הנשמה בעזרת ניתוח מצמרר שלוקח מהם את היכולת שלהם. המשונות שלהם נותנת להם להיכנס ללולאות, ובדרך כלל המשונים ניצודים על ידי חלולים, רשפים ורגילים כאחד.
עִתיות (עִתית) - "שליטות" משונזיה, נשים משנות צורה המופקדות על ביטחונם של ילדים משונים, הן יכולות להפוך לציפורים, לשלוט בזמן וליצור לולאות.
לולאות (לולאה) - אזור מוגדר שבו יממה חוזרת על עצמה שוב בשוב. העתיות הן שיוצרות את הלולאות ומשמרות אותן כדי לגדל משונים ולהסתירם מהרשפים. הלולאה מעכבת את הזדקנותם של הילדים המשונים אשר מתגוררים בה אבל לא הופכים אותם לבני אלמוות, כאשר המשונים יוצאים מהלולאה לפני הזמן שהם נכנסו אליו (למשל אם יצאתי מההווה ונכנסתי ללולאה ולקחתי תפוח. אבל הלולאה לא קורת בהווה אלא לפני 30 שנה אז אם אני אחזיר את התפוח להווה, התפוח יתחיל להרקיב כאילו עברו עליו 30 שנה כך גם הילדים) הם ישלימו את הזמן שהם "פיספסו" בהזדקנות מואצת.
עלילות המשונים - ספר היסטוריה של המשונים המוסווה בתור ספר ילדים למשונים. בו מסופרים סיפורים על לולאות במסווה
ספריית הנשמות - ספרייה אבודה של נשמות משונות. בעבר כשמשונה מת, הוא היה נותן את הנשמה שלו לספרייה. יש אנשים שהבינו שהם יכולים לפרוץ לשם ולהפוך למשונים חזקים יותר על ידי לקיחת הנשמות
ספרנים - משונים שבעבר (כאשר הספרייה עמדה על תילה) היו יכולים לראות את הכדים בהם היו מאוחסנות נשמות המשונים בספריה
Secret Agent Clank
Secret Agent Clank (בתרגום חופשי לעברית: הסוכן הסודי קלאנק) הוא משחק פלטפורמה שפותח על ידי החברות High Impact Games ו Sanzaru Games עבור קונסולות המשחק PlayStation Portable ו-Playstation 2, ופורסם על ידי חברת Sony Computer Entertainment.
זהו המשחק השביעי בסדרת משחקי Ratchet & Clank. המשחק מבוסס על המשחק השלישי Ratchet & Clank: Up Your Arsenal כשקלאנק הוזכר כסוכן חשאי.
ביפן נקרא המשחק Clank & Ratchet: Mission Ignition.
עלילת המשחק
ראצ'ט מואשם בגין פשע שלא ביצע ונשלח למעצר. כעת על קלאנק להוכיח שראצ'ט חף מפשע, ובשביל לעשות זאת, הוא צריך להפוך לסוכן חשאי.
פועל אנאקוזטיבי
בבלשנות מודרנית, פועל אַנאָקוּזָטיבי (באנגלית: unaccusative verb) הוא פועל עומד שהנושא הדקדוקי שלו אינו סוכן סמנטי. במילים אחרות, הוא אינו יוזם באופן פעיל או אינו אחראי באופן פעיל לפעולתו של הפועל.
הנושא של פועל אנאקוזטיבי דומה מבחינת משמעותו הסמנטית למושא הישיר של פועל יוצא, או לנושא של פועל במשפט סביל.
דוגמאות הן, למשל, המשפטים "העץ נפל"; "האיש מת"; "השעון התקלקל". במשפטים אלה ניתן לראות את הפעולה (נפילה, מוות, קלקול) כמשהו שקרה לנושא, במקום להיות פעולה שיזומה על ידיו. מבחינה סמנטית, המילה "עץ" במשפט "העץ נפל" ממלאת תפקיד דומה לתפקידה במשפט יוצא כמו "הם כרתו את העץ", או הטרנספורמציה הפסיבית שלו, "העץ נכרת".