cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולה פסיוק
ראשית חייו
אולה פסיוק נולד בעיר קאלוש במחוז איוואנו-פרנקיבסק, אוקראינה, לאב מהנדס מכונות ואם אשת מכירות. שם הבמה שלו, פסיוצ'י סין, הוא הלחם של שם משפחתו עם הביטוי 'בן זונה' באוקראינית (су́чий син, סוּצִ'י סִין). אחרי שסיים את לימודיו בבית הספר עבד בבנייה. הוא בוגר המכללה הפוליטכנית של קלוגה ואוניברסיטת לביב ליערנות. בזמן הלימודים הוא עבד במפעל ממתקים.
בריאיון למגזין "פורבס" סיפר כי חלום הילדות שלו הוא להקליט שיר עם הראפר האמריקאי אמינם.
קריירה
פסיוק כותב שירי ראפ מאז שנת 2009. מאז שנת 2019 הוא הסולן של להקת הראפ קאלוש.
בשנת 2021 הקימה קאלוש להקת-בת בשם קאלוש אורקסטרה. הלהקה נבחרה לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2022 שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Stefania".
זמן קצר לאחר שרשות השידור האוקראינית, UA:PBC, אישרה רשמית את זכייתם, התרחשה הפלישה הרוסית לאוקראינה, ופסיוק ושאר חברי הלהקה נשארו לכודים במדינה. פסיוק הוביל קבוצה של 20 אנשים שסייעו לאזרחים, בעוד האחרים הצטרפו לכוחות ההגנה הטריטוריאלית של אוקראינה. לבסוף, חברי קאלוש אורקסטרה הצליחו לעזוב את המדינה ולאשר את השתתפותם באירוויזיון. שירם, "Stefania", אותו הקדיש פסיוק במקור לאמו, הפך לסמל לעם האוקראיני, וקיבל משמעות חדשה כמחווה למולדת ולאמהות שאיבדו את ילדיהן בסכסוך.
ואדי פינאן 16
ואדי פינאן 16 או WF16 (WF ר"ת של Wadi Faynan, בערבית: وادي فينان 16) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הנאוליתית קדם-קרמית א' (PPNA אנ' – כ-12,000–10,500 שנים לפני זמננו), הממוקם על תלולית במפגש בין וואדי פינאן לוואדי אל-ר'ויר (وادي الغوير) למרגלות הרי אדום שבדרום ירדן (כ-25 ק"מ מזרחית לעין יהב שבערבה), בגובה 300 מ' מעל פני הים (קואורדינטות: 30.62278°N, 35.50194°W).
האתר התגלה בשנת 1996 במהלך סקר שטח במסגרת של "פרויקט הפרהיסטוריה המוקדמת של דנה – פינאן – ר'ויר", שנערך על ידי הארכאולוגים סטיבן מית'ן (Steven Mithen אנ') וביל פינלייסון (Bill Finlayson) ולאחר מכן נחפר על ידם בשנים 1996–2002 וכן בשנים 2008 – 2010.
הממצאים באתר זה מעידים על חברה של ציידים לקטים שהתגוררה במקום ושופכים אור על כמה מההתפתחויות המוקדמות ביותר באורחות החיים הנאוליתיים ותהליך הנאוליתיזציה בדרום הלבנט. הם מעידים על הצעדים הראשונים להתרחקות מאורחות חיים של ציידים לקטים לעבר ייצור מזון ופיתוח דרך קהילתית לארגון החברה – עם מאגרי מזון, סדנאות משותפות ומבנה ציבורי לפעילויות משותפות. העֲלָיִים והמכתשים הרבים שנמצאו באתר, המבנים המיועדים לאחסון, זרעי צמחי בר כולל שעורה והשימוש במוץ באדמה הכבושה כדי למנוע את היסדקותה, כולם מרמזים על תירבות של צמחי בר. צעדים ראשונים שסיפקו את היסודות לתרבויות המוקדמות ביותר.
החוקרים לא יכולים לקבוע עדיין האם WF16 (כפי שהאתר מכונה בפי הארכאולוגים) היה מיושב באופן קבוע או רק בתקופות מסוימות של השנה, אך אפילו אם היישוב היה עונתי, זה היה אתר שתושביו שבו אליו שוב ושוב. לדעת החוקרים סביר להניח שהמפגש בין הוואדיות פינאן ור'ויר סיפק אספקת מים אמינה, ואילו הגישה הנוחה הן לרמה הירדנית והן למישורים של הערבה הפכה את WF16 ליישוב אטרקטיבי לפעילויות ציד וליקוט.
החוקרים מציעים לחלק את תקופת ההתיישבות באתר ב- PPNA לשלושה שלבים המייצגים את ההתפתחות של הקהילה בהקשר של שינוי תרבותי, כלכלי וטכנולוגי. חלוקה זו היא מודל מְפֻשָּט של מה שהיה כנראה תהליך מתמשך של שינוי והתפתחות:
השלב הראשון: בין השנים 11,300-11,800 לפני זמננו לערך. שלב מוקדם של PPNA, כנראה המשך מתרבות קדומה אף יותר נטופית או חריפאית. הממצאים מתקופה זו הם מעטים מאוד.
השלב השני: בין השנים 10,800-11,300 לפני זמננו לערך. רוב השרידים הארכאולוגיים באתר הם מהשלב הזה מיוצגים בעיקר בצורת מבנים סגלגלים תת-קרקעיים למחצה שנבנו מאדמה כבושה (pisé).
השלב השלישי: בין השנים 10,240-10,800 לפני זמננו לערך. מאופיין במבני אבן עגולים שנבנו על פני הקרקע וקברים שנכרו ברבדים של השלב השני. רוב המבנים של שלב זה לא השתמרו משום שהתמוטטו ונשחקו על ידי כוחות טבע ופעילות אנושית, וכן כיוון שאבני הבניה שימשו לבניה באתרים אחרים מאוחרים יותר.
המבנים
החפירות גילו שב-WF16 יש מקבץ צפוף של מבנים, רובם מהשלב השני, סגלגלים תת-קרקעיים למחצה, כשכל מבנה ייחודי. הם היו בשימוש בין השנים 12,000 ל-10,200 לפני זמננו, עם שיא בפעילות לפני כ-11,200 שנים. המבנים עשויים מאדמה כבוש ה (pisé), תערובת של בוץ מעורב עם מוץ משעורה חצץ וחרסית, שהתקשתה כמעט כמו בטון. התערובת שימשה גם לקירות שתמכו במסגרות עץ לגגות שטוחים, מכוסים בוץ או דמויי אוהל, כנראה מעור או ענפי עץ. המבנים היו בגדלים שונים, ובהם חפצים שהצביעו על שימושים שונים, לרבות מגורים ופעילויות ביתיות, אחסון וסדנאות לייצור חרוזים.
בנייה של בתים כאלה היא משימה הדורשת משאבים רבים ומעידה על כך שהם רצו להישאר במקום לתקופות ארוכות יותר. המשאבים הטבעיים לבדם לא היו מאפשרים לציידים לקטים להתקיים, על כן, הם הצטרכו להתחיל לנהל את הסביבה באמצעות ביות, על ידי ניכוש עשבים, השקיה, זריעה מחדש של שעורת בר, ואיסוף העדרים. אלו עדויות המראות על שינוי גישה לסביבה, שינוי שמהווה אות לתחילת תהליך הנאוליתיזציה.
בשלב האכלוס האחרון של היישוב החלו לבנות מבני אבן מעל פני הקרקע, המשקפים התפתחויות טכנולוגיות וחברתיות שחלו לאורך התקופה הנאוליתית. אחד המבנים, בשוליו המזרחיים של היישוב, היה ייחודי בזכות אופיו ומורכבות הארכיטקטורה שלו. הוא היה גדול במיוחד (כ־20 מ' על 18 מ'), אליפטי, דמוי אמפיתיאטרון עם שתי קומות של ספסלים. נראה שהוא נבנה למפגשים חברתיים לצורכי פולחן או בידור. משערים שאנשים הגיעו לשם מהסביבה, כנראה במועדים מסוימים בשנה, לטקסים חשובים כדי לשמר את הסולידריות של הקהילה הנאוליתית הרחבה. אחת האפשרויות שהתכנסויות אלה היו קשורות לקציר כשהיה צריך לקבץ אנשים לעבודה.
קבורה
באתר נמצאו שרידים אנושיים רבים ושמורים היטב בקבורה ראשונית ובקבורה משנית, יחידה ומרובה, שמספקים הזדמנות לחקור מנהגי קבורה. שיטות הקבורה שהיו נהוגות ב-WF16 תואמות את אלו של התקופה הנאוליתית הקדם-קרמית כפי שידועות ממקומות אחרים. הקברים היו מתחת לרצפות, או נחצבו בקירות של המבנים, שלתוכם הוכנסו הגופות של מבוגרים, ילדים ותינוקות. רוב הגופות הונחו על הצד עם יד מתחת לראשן בתנוחת שינה. בקברים מסוימים נראה שחלקים של השלד הועברו למקום אחר, כך נמצאו מקומות שיש בהם כמה גולגולות ובמקומות אחרים אין גולגולות כלל. נראה שטקסי הקבורה נמשכו שנים רבות בהם העבירו את המתים ממקום למקום. קברים נפתחו שוב והוסיפו לתוכם עצמות של קרובים.
סביב שרידי השלד נמצאו חפצים שונים כמו מגוון חרוזים, כלי אבן מסותתים וחפצים עשויים עצם. קברי התינוקות היו כולם ללא ממצאים כאלה. כמה גולגולות שנמצאו היו מקושטות עם פסי צבע שחור מאחור. במקרים מסוימים עטפו את העצמות בצרורות עם רצועות מסיבי צמחיים טבולות בעיסה שהתקשתה כמו גבס. מעדויות אלה מסתבר שהיו להם שיטות מורכבות בטיפול במתים לפני ואחרי הקבורה והאתר שירת לא רק את החיים אלא גם את המתים.
ציד
מגוון העצמות של בעלי חיים שנמצאו באתר משקפים ציד של בעלי חיים כמו: עיזים (בעיקר), בקר, שועל ים ועופות.
מבחינת העצמות של העיזים, מסתבר שהם לא ניצודו באקראי אלא היה דפוס לפיו נערך הציד. הם בררו אותם לפי גיל ומין כדי לשלוט בהרכב של העדר. הם החלו בפיתוח הידע הנדרש לפיקוח על העדר ובדפוסי הרבייה בכדי לשמר את הישרדותו לשנים הבאות. דאגה זו לעתיד העדרים אפשרה להם להישאר במקום אחד תוך שמירה על המשאבים של הסביבה.
אחד הממצאים המרתקים הן עצמות עופות. במיוחד של דורסים: נשרים עיטים, הרומזים כי נוצותיהם וטופריהם נוצלו לקישוט. באחד המקומות נמצאו 8–9 שלדים שלמים של עקב ים (ככל הנראה). לדעת החוקרים הם היו פוחלצ ים שהוצבו סביב או נתלו מהתקרה. מה שמראה שהיחסים עם בעלי חיים וצמחים לא היו כלכליים בלבד אלא גם בעלי אופי חברתי או סימבולי.
בעלי חיים כמו שועל ים ניצודו לצורך השימוש בפרוותם.
כלים
חומרי הגלם ששימשו ליצור הכלים הם צור אובסידיאן, מלכיט, ביטומן (אנ') וצדפים. רובם מהמקום אבל הקונכיות, ששימשו ליצירת חרוזים הגיעו מחופי הים התיכון והים האדום. על בסיס ממצאים אלה משערים ש-WF16 שימש גם כמקום לרכש והחלפה של חומרי גלם מוערכים אלה, כאשר מבקרים הגיעו ל-WF16 להתכנסויות השנתיות.
באתר יש עדויות לעבודות מלאכה רבות. בית אחד קטן שנחשף שימש כנראה כבית מלאכה. על הרצפה הייתה אבן שטוחה עם חריצים ששימשה כמשטח עבודה, אליה ניתן היה להצמיד את האבן כמו מלחציים ולקדוח בה חורים. אחד מחומרי הגלם היה עפרת הנחושת, המלכיט המקומית, ממנה עשו חרוזי אבן ירוקים. זהו בעצם השימוש הראשוני בנחושת באזור זה שלימים התפרסם במכרות הנחושות שלו.
אנשי WF16 השתמשו גם בחומרים נוספים לייצור כלים פונקציונליים, כמו עצמות ליצור מרצעים ומחטים. המחטים מעידות על כך שהם השתמשו בחומרים רכים גם כן. כמו עור גולמי ומעובד, ומגוון של צמחים מהם עשו אריגים שונים שלא שרדו. נהוג היה לחשוב, שבתקופה פרהיסטורית זו, נהגו ללבוש בגדים עבים מעור לא מעובד וכדומה. המחטים מעידות שהם לבשו בגדים מבדים מתוחכמים יותר.
לקלר
לקלר (בצרפתית: Leclerc) הוא שם משפחה צרפתי.
ג'ודי שכטר
חייו
שכטר נולד באיסט לונדון והתחנך בסלבורן קולג'. בשנת 1970 עבר לבריטניה והחל להתקדם במהירות בדרגות השונות של נהגי המרוצים.
שכטר נודע בסגנון נהיגה אגרסיבי במיוחד והיה מעורב בתאונות רבות לאורך הקריירה שלו. אלוף העולם אמרסון פיטיפלדי אף הגדיר אותו כ"נהג המסוכן לעצמו ולסביבתו אשר אינו ראוי להתחרות בסבב".
לאחר פרישתו מנהיגת מרוצים הקים שכטר חברה העוסקת בבניית סימולטורים לכלי ירייה לצורכי אימון עבור כוחות הביטחון.
מאז העשור הראשון של המאה ה-21 התגורר שכטר בחווה בבריטניה, ועסק בחקלאות אורגנית. שכטר נשוי בפעם השנייה ולו 6 ילדים.
ג'ודי שכטר זכה להנצחה ביד לאיש הספורט היהודי.
קריירה בפורמולה 1
התחרות הראשונה של שכטר כנהג פורמולה 1 התקיימה בשנת 1972 כאשר נהג עבור קבוצת מקלארן. בשלב מסוים במירוץ דורג במקום השלישי אך לבסוף סיים במקום התשיעי. בשנת 1973 התחרה ב-5 מרוצים ובמקביל נהג גם במכוניות מרוץ מדגם פורמולה 5000 וזכה באליפות. במהלך מרוץ בבריטניה היה מעורב שכטר בגרימת תאונה של 12 מכוניות. התאחדות נהגי המירוץ דרשה להשעותו מיידית וקבוצתו נענשה בביטול השתתפותה בארבעת המרוצים הבאים.
בשנת 1974 עבר לנהוג בקבוצת "טירל" כנהג הבכיר. בעונה זו זכה בניצחונות במרוצים שהתקיימו בשוודיה ובבריטניה ובמקום השלישי הכללי בתום העונה. בשנת 1975 לא התחרה אך בשנה שלאחריה חזר להתחרות ולנהוג עבור קבוצת טירל וזכה שוב במקום השלישי באליפות הנהגים.
בשנת 1977 עבר לנהוג עבור הקבוצה החדשה של "וולטר וולף". הוא זכה בניצחונות בשני מרוצים וסיים את העונה כולה במקום השני באליפות הנהגים אחרי ניקי לאודה. בשנת 1978 סיים את העונה במקום השביעי הכללי ועבר לנהוג עבור קבוצת פרארי ביחד עם ז'יל וילאנייב. מבקרים טענו כי אופיו וסגנונו של שכטר לא יתאימו להתנהלותה של קבוצת פרארי אך בשנת 1979 זכה בשלושה ניצחונות במרוצים ובתואר אלוף העולם. קבוצת פרארי עצמה זכתה באותה העונה גם באליפות היצרנים.
בשנת 1980 פרש שכטר מנהיגת מרוצים ומקבוצת פרארי אשר נאלצה להמתין 21 שנים עד שמיכאל שומאכר זכה באליפות כאשר הוא נוהג ברכב של הקבוצה.
יצחק פרסבורגר
יצחק פרסבורגר (נולד בשנת 1933) הוא צייר ישראלי.
ביוגרפיה
פרסבורגר נולד בפרסבורג (ברטיסלבה) שבצ'כוסלובקיה למשפחה אמידה בת שישה ילדים. מספר חודשים לאחר פלישת הגרמנים לצ'כוסלובקיה, בשנת 1939, ברחה המשפחה לבודפשט. עם כניסת הגרמנים לבודפשט, בשנת 1944 נשלח אביו של פרסבורגר לעבודה בבית חרושת ולבסוף נספה בצעדת המוות. המשפחה חיה עם עוד מספר משפחות יהודיות ב"בתים המוגנים" שבעיר שהיו תחת דגלי שווייץ, פינלנד, בלגיה ושוודיה. בדצמבר 1944 חוסלו הבתים המוגנים והמשפחה הועברה לגטו של העיר.
בשנת 1947 עלה לישראל, יחד עם שתי אחיותיו, באוניית המעפילים "אקסודוס". הוא התיישב בכפר רופין ושירת בצה"ל.
פרסבורגר למד במכון אבני, היה מתלמידי מרסל ינקו ואיזידור אשהיים.
בשנת 1964 היגר לצרפת, שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. במשך שנים עסק בציור וחי בחברת אמנים מקומיים ידועים. נישא באמצע שנות ה-60 בצרפת לגאולה קלוסיוס. באמצע שנות ה-70 החל להתקרב ליהדות, ובשנת 1979, לאחר שחזר בתשובה, עלה עם משפחתו לישראל.
פרסבורגר יזם, יחד עם בנו יונה פרסבורגר, קמפיין ארצי נגד תוכנית ההתנתקות. השניים עיצבו והפיקו כרזות מחאה אמנותיות שהופצו ברחבי הארץ, הונפו בידי מפגינים והיו מהסמלים הבולטים של המאבק.
בשיתוף עם ד"ר שלום פליסר הפיק את "הרי אמרתי לכם" - אלבום כפול של שירי מחאה נגד הסכמי אוסלו ותוכנית ההתנתקות. לאלבום הכפול מצורף ספר במהדורה אלבומית של מילות השירים, מאויר על ידי פרסבורגר.
פרסבוגר אייר את הספר "תכלית ראויה". אחיו הוא שמואל פרסבורגר, שעמד בראש סיעת הליכוד בעיריית ירושלים.
דורמריה פורשיאן
דורמריה פורשיאן, (בגרמנית: Doramaria Purschian; 6 ביולי 1890 – 11 ביולי 1972) הייתה גרפיקאית וציירת גרמנייה, שציירה בעיקר דיוקנאות בשמן.
קורות חייה
פורשיאן הייתה בתם של המהנדס ארנסט פורשיאן ואשתו גבריאלה. היא למדה בבית הספר המלכותי לאמנות (סמינר למורים לציור) בברלין בין השנים 1907–1909. הדבר הפך אותה לאחת הנשים הראשונות שקיבלו הכשרה באמנויות. האקדמיה הלאומית לאמנות בברלין לא קיבלה נשים כסטודנטיות עד 1919. בשנת 1909 עברה את הבחינה כמורה לציור. עד 1912 המשיכה את הכשרתה כציירת כתלמידתם של פריץ בורגר ולוביס קורינת. תערוכת היחיד הראשונה שלה בשנת 1918 במוזיאון רומר ופליזאוס בהילדסהיים הביאה לה הצלחות ראשונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא הייתה אחות של הצלב האדום. לאחר מכן עבדה כציירת פורטרטים עצמאיים עד 1930. אחיה פרנק נפטר בשנת 1939, ופורשיאן לקחה על עצמה את ניהול חברת החימום של אחיה, אותה הוא ניהל מאז מות אביו.
במסמכים של לשכת האומנות היפה ברייך, היא מתוארת כציירת פורטרטים וציירת ילדים. דורמריה פורשיאן שהתה כמה ימים באוטרנדורף בין השנים 1915 ל-1918. אוטרנדורף היא עיירה קטנה בסקסוניה התחתונה השוכנת לפתח האלבה. היא בילתה את הימים עם הציירות הילדגרד פוהל ומרגרט דיקהוף.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הוענקה לה הוקרה בתערוכה השנייה של ציירים אירופאים בארצות הברית בניו יורק בשנת 1969 ומינויה כחברת כבוד באקדמיה לאמנות ברומא.
משנת 1929/30 עד 1961 הייתה חברה באיגוד הציירים בברלין, מאז 1946 היא השתייכה לאיגוד המקצועי של אמנים חזותיים בברלין.
בשנת 1972 דורמריה פורשיאן נפטרה בברלין.
היא מצאה את מקום המנוחה האחרונה שלה בחלקה הישנה של בית העלמין בפארק ברלין.
דינמו מוסקבה (כדורגל נשים)
דינמו מוסקבה (ברוסית: Женский Футбольный клуб Динамо Москва) היא קבוצת כדורגל נשים של מועדון הכדורגל הרוסי דינמו מוסקבה. המועדון משתתף באליפות רוסיה בכדורגל נשים.
היסטוריה
בעונת 2022, קבוצת הנוער סיימה כסגנית אלופת הליגה.
זוהיר פרנסיס
זוהיר פרנסיס (בערבית: زهير فرنسيس, תעתיק מדויק: זהיר פרנסיס) (נולד ב- 7 במרץ 1965) הוא זמר ערבי ישראלי.
נולד בחיפה לפיירוז ולבישארה הלבנוני, וגדל בוואדי ניסנאס. למד בתיכון הכרמליתי בעיר. הוא למד מוזיקה אצל חכמת שהין (אביו של המוזיקאי סימון שאהין) ואצל וליד גאנם, ובקונסרבטוריון למוזיקה בחיפה.
פרנסיס הוציא תשעה אלבומים. בשנת 2010 זכה בתואר זמר השנה של תחנת הרדיו קול ישראל בערבית.
ג'ף קולבי
ג'פרי ברודריק "ג'ף" קולבי (באנגלית: Jeffrey Broderick "Jeff" Colby) הוא דמות בדיונית, שנוצרה על ידי ריצ'רד ואסתר שפירו ומופיעה באופרת הסבון הפופולרית "שושלת". דמותו של ג'ף קולבי גולמה על ידי השחקן ג'ון ג'יימס החל מפרקה הראשון של הסדרה בשנת 1981 והופיע כדמות ראשית במשך שש עונות עד למעברו לסדרת הספין אוף, "משפחת קולבי". לאחר ביטולה של סדרית הספין אוף בשנת 1987, דמותו של ג'ף שבה ל"שושלת" והופיעה שם עד לפרק הסיום ששודר בשנת 1989. ג'יימס שב לגלם את דמותו של ג'ף במיני הסדרה "שושלת: המפגש", ששודרה בשנת 1991.
בגרסה השנייה של הסדרה משנת 2017, דמותו של ג'ף מגולמת על ידי השחקן סאם אדגוק.
אפיון
קשת עלילה מרכזי הסובב את דמותו של ג'ף הוא רומן האהבה החוזר ונשנה לסירוגין עם פאלון קרינגטון לאורך כל הסדרה. בתחילת העונה הראשונה, ג'ף ופאלון מתחתנים, אך מתגרשים בעונה השלישית. בעונה הרביעית, השניים מתכננים להינשא מחדש, אבל מתעכבים במשך שנה לאחר שפאלון נעלמת. בסופו של דבר הם מתחתנים מחדש בעונה השישית (ובמקביל בעונה הראשונה של "משפחת קולבי") ומתגרשים שוב. אף על פי שהשניים מנהלים רומן קצר בסוף עונתה השמינית, השניים לא מתאחדים שוב עד למיני הסדרה "שושלת: המפגש". במהלך תקופת נישואיהם הסוערים, לזוג נולדו שני ילדים, ליטל בלייק "ל. ב." ולורן קולבי.
בשנת 1982, המגזין "פיפל" תיאר את ג'ף כבעל "אוהב, אך לא אהוב" של פאלון. באותה הכתבה, ג'יימס אמר על יחסיהם של ג'ף ופאלון ש"ישנה שם משיכה בין שני אנשים שיודעים שהם לא מתאימים אחד לשנייה".
עונות 1–2
ג'ף קולבי גודל וחונך על ידי דודו, ססיל קולבי, בדנוור שבקולורדו. בתחילת הסדרה, ג'ף מתחיל לנהל רומן עם חברת ילדותו, פאלון קרינגטון, שמציעה לו לברוח ולהתחתן. בהמשך, ג'ף מגלה שעל אף שפאלון מחבבת אותו, היא אינה מאוהבת בו בחזרה ושהיא נישאה לו כחלק מעסקה בה ססיל הבטיח לספק תמיכה פיננסית ל"דנוור-קרינגטון" תמורת נישואיהם של השניים. מאוכזב ונבגד, ג'ף משתכר ומביך אותה בכך שפולט את פרטי העסקה לחדר מלא באורחים במהלך מסיבה.
בעונה השנייה, כאשר אמה החורגת של פאלון, קריסטל, מכריזה שהיא בהיריון, פאלון מחליטה שגם היא וג'ף צריכים להוליד ילד. זמן קצר לאחר החלטתה, פאלון מגלה שהיא כבר בהריון ומחליטה להפיל את התינוק, למרות תחנוניו של ג'ף. בלייק מגלה מג'ף על תוכניתה של פאלון להפיל את התינוק וממהר לעצור אותה, אבל כשהוא מגיע הוא מגלה שהיא לא הייתה מסוגלת לעבור את ההפלה. מאוחר יותר, ג'ף מתחיל לנהל רומן עם קלאודיה בלייזדייל, ומגלה שהיא מרגלת אחרי משפחת קרינגטון ו"דנוור-קרינגטון" עבור ססיל. במקביל, פאלון נכנסת ללידה מוקדמת, לאחר שהתנגשה עם מכוניתה בעץ, ויולדת בן בשם ליטל בלייק "ל. ב." קולבי. בפרק סיום העונה, פאלון וג'ף מביאים הביתה את בנם, אך ג'ף מגלה שבנו נחטף.
עונות 3–4
בעונה השלישית, ליטל בלייק מוחזר ללא פגע, אך במקביל ג'ף מגלה שדודו, ססיל מת לאחר נישואים מזורזים לאלקסיס. בנוסף, אחיה הקנאי של פאלון, אדם, מופיע לאחר שנים בהן נחשב לנעדר לאחר שנחטף בינקותו וגורם לכך שמשרדו של ג'ף ב"קולביקו" ייצבע בצבעים רעילים. במקביל, פאלון שוכרת את בתו של ג'וזף, קירבי, להיות האומנת של בנה. כתוצאה מהצבעים הרעילים, התנהגותו של ג'ף הופכת להיות יותר ארקטית ואלימה ונישאיו לפאלון מתדרדרים בהדרגה עד שג'ף נוהג באלימות כלפיה לאחר שמצא אותה בחדר המלון של מארק. כועסת ומוטרדת, פאלון מחליטה להתגרש ממנו. לאחר גירושיו מפאלון, ג'ף נושא לאישה את קירבי. אלקסיס שולחת את ג'ף לחופשה, וכשהוא מבין שג'ף יתאושש אם לא ינשום את אדי הצבע הרעילים באופן קבוע, אדם מתוודה על מעשיו בפני אלקסיס, שפוקדת עליו להחליף את הצבע במשרדו של ג'ף. אדם מזהיר את אמו שאם תבגוד בו, הוא יסבך אותה, שכן אלקסיס השתמשה בבריאותו הרעועה של ג'ף כדי להערים עליו ולהעביר לה את מניותיו של בנו ב"דנוור-קרינגטון". בהמשך, פאלון מגלה שהתנהגותו המוזרה של ג'ף נגרם על ידי הרעלת עופרת - וחושדת במניעיו של אדם. פאלון מחליטה לחקור את העניין ומזהירה את אדם שתהרוס אותו אם תגלה שהוא אחראי להתנהגותו של ג'ף.
עונות 5–6
בתחילת העונה החמישית, ג'ף מוצא את הריסותיה של המכונית בה פאלון נמלטה, אך לא מוצא שום סימן לנוכחותה. ג'ף מוצא נהג משאית שנתן לה טרמפ לפורטלנד, שם חקירתו מובילה אותו לחשוד שהיא עזבה עם פיטר. בהמשך, ג'ף לומד שפיטר מת בהתרסקות המטוס, והחוקרים מספרים לו שנמצאו לצדו שרידי אשה שנשרפה קשות. ג'ף הולך לזהות את הגופה ומזהה את טבעת האירוסין של פאלון. שבור לב, ג'ף מתפרץ בטקס האזכרה שלה. בעת חקירת קצה חוט בעקבות התעקשותו שפאלון איננה מתה, ג'ף פוגש אישה בשם ניקול סימפסון, והשניים מתאהבים ומתחתנים, אך נפרדים לאחר שג'ף מגלה שניקול שיקרה והם לא היו נשואים כחוק. לקראת סוף העונה, ג'ף מתאהב בליידי אשלי מיטשל, צלמת עיתונות, והוא מציע לה נישואין, אך זאת האחרונה דוחה את הצעתו. העונה מסתיימת כשג'ף משתתף בחתונתה של אמנדה קרינגטון במולדביה, אך המורדים המקומיים משתלטים על הכנסייה ופותחים בירי.
משפחת קולבי (1985-87)
ג'ף מחליט לעבור לקליפורניה לצמיתות, אך שם כלתו החדשה של מיילס, רנדל אדמס, מתגלה כלא אחרת מפאלון עצמה, ששרדה את ההתרסקות וכעת סובלת מאמנזיה. משפחת קולבי מחליטה לתת לזכרונה של פאלון לחזור לבד, אך ג'ף, מתנגד ומנסה לעורר את זיכרונה באמצעות בנם המשותף. עם זאת, זיכרונה של פאלון חוזר רק לאחר שהיא פוגשת באחיה, אדם. בנוסף, ג'ף מתאחד גם עם אמו, פרנצ'סקה, ובמקביל, גם הוא וגם מיילס מתחרים בגלוי על אהבתה של פאלון. פאלון וג'ף מנחמים זה את זה במהלך מחלתו של ל. ב.. לאחר של. ב. מחלים ממחלתו, ג'ף מבקש מפאלון להינשא לו שוב והם מחדשים את נדריהם באחוזת קולבי בנוכחתם של בלייק, דומיניק וסטיבן. בהמשך, ג'ף נעצר בחשד לרציחתו של שותפו העסקי של ג'ייסון, אך הוא מזוכה מכל האישומים, ובסיום העונה הראשונה, פאלון מגלה לג'ף שהיא בהריון.
עונות 8–9
למחרת, ג'ף מוצא את מכוניתה של פאלון נטושה ולאחר מכן מוצא את פאלון במרחק של קילומטרים מהמכונית. פאלון נסערת מאוד והיא מתעקשת בפניו שיחזרו לדנוור, ובסופו של דבר גם מתעקשת בפניו שהיא מאמינה שהיא נחטפה על ידי עב"מ. חוסר אמונתו של ג'ף בה גורם למתח בנישואיהם, שנמתחים כשפאלון מגלה שג'ף שבר את אמונה, וסיפר לבלייק ולבת דודתה, לזלי, על סיפוריה אודות המפגש שלה עם העב"מ. כאשר פאלון מגלה שג'ף שכב עם לזלי, השניים שוב מתגרשים. בהדרגה, ג'ף מתחיל לנהל רומן עם סאמי ג'ו, והוא אף מציע לה נישואין. למחרת בבוקר, סאמי ג'ו מגיע לדירתו של ג'ף במטרה להסכים להצעת נישואיו, מבלי לדעת שפאלון מסתתרת בחדר השינה שלו לאחר שניהלו סטוץ.
בעונה התשיעית, ג'ף וסאמי ג'ו נפרדים. בהמשך, ג'ף ואחותו למחצה, מוניקה קולבי, מתקרבים לאחר שהיא עוברת להתגורר בדנוור. כאשר אדם מזייף תמונה כדי ליחסיהם להיראות כגילוי עריות, ג'ף מתקיף בתגובה את אדם. אלקסיס רואה את השניים רבים ומודיעה להם שמוניקה היא לא אחותו של ג'ף. בפרק האחרון של הסדרה, בלייק לומד שקפטן המשטרה שאחראי לחקירת רציחתו של רוג'ר גריימס, מאהבה של אלקסיס שנזרק לאגם בשטחה של אחוזת קרינגטון, רודף אחרי האוצר הנאצי שהוטמן במכרה מתחת לאגם ובעזרתו של ג'ף, הוא מנסה לכפות את ההודאה. הקפטן שולף את אקדחו, ושניהם יורים אחד בשני. הסדרה מסתיימת כשבלייק נשאר מדמם ומחוסר הכרה על ההר.
המפגש (1991)
שלוש שנים לאחר מכן, בלייק משתחרר מהכלא באשמת רצח קפטן הנדלר, ולאחר מכן מגייס את עזרתו של ג'ף בהחזרת השליטה על "דנוור-קרינגטון" לאחר שהקונסורציום הבינלאומי השתלט עליו. בינתיים, פאלון מתגוררת בקליפורניה עם מיילס, אך עם זאת, היא מחליטה שוב לעזוב אותו ולהתאחד שוב עם ג'ף.
באתחול המחודש
בספטמבר 2016, "The CW" הכריזה על הפקת פיילוט לאתחול מחודש עבור "שושלת", והשחקן סאם אדגוק לוהק לדמותו של ג'ף במאי 2017.
דמותו של ג'ף הוא אחד מהדמויות בסדרה שלוהקו מחדש כאפרו-אמריקאיות עבור האתחול המחודש, בניגוד לדמותו שהייתה לבנה בסדרה המקורית. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" תיאר את הדמות כ"טייקון עשיר חדש ומופרע שמגולם על ידי סאם אדגוק בעל הכריזמה החיובית". כל בני משפחת קולבי נכתבו מחדש כבני המעמד האפרו-אמריקאי, והמפיקה בפועל, סאלי פטריק, אמרה כי מהלך תסריטאי זה, בנוסף להפיכתם ליריבים קבועים של בני משפחת קרינגטון, נועד לסייע להם לחקור את סוגיות הגזע, המעמדות והמגדר.
אבולוציה של סכיזופרניה
אבולוציה של סכיזופרניה היא חקירת הגורמים האבולוציוניים היכולים להסביר את ההתמדה של הפרעת נפש זו באוכלוסייה במספרים גבוהים, בהתאם לתאוריית הברירה הטבעית. תסמיני ההפרעה הם מאפיינים שאינם קיימים אצל אנשים בריאים, אך מופיעים כתוצאה מתהליך המחלה. אלה כוללים הזיות חזותיות ו/או שמיעתיות, מחשבות שווא, פרנויה והפרעות קשות בחשיבה. תסמינים שליליים מתייחסים לתכונות נפוצות אשר מופחתות או נעדרות כתוצאה מתהליך המחלה, כולל נסגנות (ריחוק) חברתית, אדישות, אנהדוניה, אלוגיה וחזרתיות (נטייה לחזור ללא צורך על תנועות או מלל). תסמינים קוגניטיביים של סכיזופרניה כוללים הפרעות בתפקודים ניהוליים, פגיעה בזיכרון עבודה וחוסר יכולת לשמור על קשב.
בהתחשב במספר הרב של אנשים המאובחנים כסובלים מסכיזופרניה (כמעט 1% מהאוכלוסייה בימינו), לא סביר שההפרעה נוצרה רק כתוצאה ממוטציות אקראיות. לפיכך, ההשערה היא כי למרות אופייה הבלתי מותאם, סכיזופרניה נבררה לאורך השנים או קיימת כתוצר לוואי של תהליך הברירה הטבעית.
סכיזופרניה העלתה שאלה מביכה עבור פסיכולוגים ואנתרופולוגים אבולוציוניים: מדוע הפרעה בעייתית כזו מתמידה במשך זמן כה רב, בתדירות כזו? פרדוקס זה כונה "חידת הסכיזופרניה", ומודלים אבולוציוניים רבים נוצרו כדי להסבירה.
השערת איזון הברירה
השערת איזון הברירה מציעה שהמנגנון האבולוציוני של איזון הברירה הטבעית הוביל להמשך קיום של גנים מסוימים באוכלוסייה. לפי השערה זו, ההיבטים השליליים של הסכיזופרניה מאוזנים על ידי יתרונות.
ניתן למצוא מנגנון זה בנשאים של גן הסכיזופרניה המבטאים גם את האלל הדומיננטי וגם הרצסיבי. נשאים אלה עשויים לבטא תכונות מועילות מסוימות שהיו יכולות לתמוך בברירה של גן הסכיזופרניה. עדויות מצביעות על כך שנשא של גן הסכיזופרניה יכול ליהנות מיתרון סלקטיבי לאור תכונות מועילות הכרוכות בגן זה, בהשוואה למי שאינו נשא של גן הסכיזופרניה. מחקרים הראו שחלק מהנשאים של הגן הם בעלי יתרונות הסתגלותיים ותדירות מופחתת בזיהומים ויראליים. תכונות מועילות נוספות עשויות לכלול מנת משכל גבוהה, יצירתיות מוגברת והיגיון מתמטי. בשל נוכחותן של תכונות מועילות אלו, גן הסכיזופרניה לא נעלם בתהליך האבולוציוני והמשיך להתקיים באדם במשך דורות רבים.
בעוד שהרעיון של השערת איזון הברירה נשמע הגיוני, אין ראיות מהותיות התומכות בהשערה זו. במסגרת המחקרים שמצאו מתאם חיובי בין מאפיינים חיוביים ספציפיים לגן הסכיזופרניה, נבדקו נשאים מעטים בלבד, כלומר אין די ראיות כדי להניח מתאם ישיר בין תכונות מועילות אלו לבין נשאי סכיזופרניה. למרות שהשערה זו טרם הוכחה, התכונות המועילות שהנשאים הללו מבטאים יכולות לספק הסבר סביר מדוע הגנים של סכיזופרניה לא נכחדו.
השערת הברירה החיובית
ברירה חיובית היא מנגנון נוסף שהתיר ברירה של גנים התורמים לסכיזופרניה. זהו מנגנון של ברירה טבעית, שבו תכונות מועילות נבררות והופכות להיות נפוצות לאורך זמן באוכלוסייה. במחקר שנערך באמצעות פילוגניה מבוססת מקסימום סבירות (PAML), שיטה ששימשה לבדיקת ברירה חיובית, נמצאה עדות משמעותית לברירה חיובית בגנים הקשורים לסכיזופרניה. דוגמה לתכונה מועילה שנבררה באמצעות ברירה חיובית היא יצירתיות. שלושה וריאנטים של אללים של גנים של יצירתיות הקשורים גם לסכיזופרניה כוללים את האללים SLC6A4, TPH1 ו-DRD2. ההורשה הגבוהה של מאפיינים יצירתיים וקוגניטיביים של וריאנטים של אללים אלו אצל סכיזופרנים מאשרת ברירה חיובית במספר גנים של סכיזופרניה. מחקרים נוספים שנערכו באמצעות ניתוח SNP על הגן SLC39A8, גן הקשור לסכיזופרניה, מצאו כי אלל ה-T על הגן היה קשור להורדת לחץ דם וירידה בסיכון ליתר לחץ דם. תכונות מועילות אלו הקשורות לגנים של סכיזופרניה מספקות הסבר לברירה של גנים אלו במהלך האבולוציה.
בעוד שעדויות מבטיחות ממשיכות להתגלות, ראיות נוספות טוענות כי השפעת הברירה החיובית עשויה שלא למלא תפקיד משמעותי בסכיזופרניה. מחקרים שנערכו באמצעות שימוש ב-FST ושיטות המבוססות על ספקטרום תדירות דגימה (SFS) לא הצליחו למצוא אותות משכנעים של ברירה חיובית בגן ST8SIA2, גן נוסף הקשור לסכיזופרניה.
השערת המוח החברתי
מוח חברתי מתייחס למערכות הקוגניטיביות והרגשיות הגבוהות יותר של המוח, המתפתחות כתוצאה מברירה חברתית ומשמשות בסיס לאינטראקציה חברתית. זהו הבסיס למורכבות של האינטראקציות החברתיות אצל בני האדם. מנגנונים של המוח החברתי כוללים עיבוד רגשי, את תורת הנפש, התייחסות עצמית, פרוספקציה וזיכרון עבודה. מטופלים מציגים פגמים באזורים שונים במוח החברתי, כמו חוסר יכולת לתפוס מטרות חברתיות, המצביעים על פגמים בתורת הנפש. פגם זה יכול לנבוע מברירה מהירה במין האנושי של גנים הקשורים לשפה ויכולת קוגניטיבית. במקרים מסוימים, שינויים אבולוציוניים מהירים אלו עלולים לעכב התפתחות תקינה במוח החברתי.
השערה שנייה מציעה שהפרעה במעגלים הקדמיים של המוח, אזור האחראי במידה רבה על המוח החברתי, עלולה להוביל לחוסר ויסות בשליטה ובעיבוד קוגניטיביים. פגם זה בוויסות עלול להגביר את הרגישות להפרעה חברתית כמו סכיזופרניה.
טימותי קרואו משער שסכיזופרניה קשורה קשר הדוק להתפתחות השפה האנושית. השערה זו נתמכת בעיקר על ידי אי תפקוד שפה משמעותי אצל חולי סכיזופרניה.
השערת היתרון החברתי
השערה זו מתייחסת להערצה שזכו לה שמאנים, מתקשרים ורואי עתידות בתקופת הציוויליזציה המוקדמת. פסיכוזה מניעה שמאנים לתקשר עם עולם הרוחות, מה שמביא להיווצרות מיתוסים דתיים ולכידות קבוצתית. ייתכן שההזיות ומחשבות השווא שגורמת הסכיזופרניה זכו לכבוד ואפשרו לראות באדם מסוג זה קדוש או נביא, מה שקידם את מעמדו החברתי ואפשר לברירה החברתית לפעול לטובת ההפרעה. התיאוריה השמאניסטית טוענת שהנוכחות האוניברסלית של השמאניזם בכל חברות הציידים-לקטים נובעת ככל הנראה מגורמים תורשתיים - אותם גורמים תורשתיים התומכים בתפוצה של סכיזופרניה בעולם.
השערה זו חסרת ראיות, והיא לא סייעה בהסבר הקיום המתמשך של סכיזופרניה בחברה המודרנית, שבה סכיזופרנים אינם נחשבים לרוב לקדושים או לנביאים. עם זאת, גרסה מודרנית אחת של התיאוריה עשתה שימוש במנגנון האבולוציוני של ברירת קבוצות על מנת להסביר את הביסוס הגנטי של תפקיד השמאן.
השערת היתרון הפיזיולוגי
לפי השערה זו, לאנשים הסובלים מסכיזופרניה יש יתרון פיזיולוגי בצורת עמידות למחלות או לזיהומים, תיאוריה שנמצאה לה עדות במחלות כמו אנמיה חרמשית. במחקר מסוים נמצא כי NAD, נושא אנרגיה המצוי בבעלי חיים ובשמרים, מסוגל להפחית זיהומי שחפת כאשר הוא קיים בכמויות גדולות.
השערת מערכת החיסון
חשיפה סביב הלידה - הועלתה השערה כי דלקת עצבית חריפה במהלך ההתפתחות העוברית המוקדמת עלולה לתרום לפתוגנזה של סכיזופרניה. הסיכון לסכיזופרניה גבוה יותר בקרב מי שאמו סבלה מזיהומים ויראליים לפני הלידה כמו שפעת, אדמת, חצבת ופוליו, וכן זיהומים חיידקיים או זיהומים באיברי הרבייה. המוח רגיש מאוד למתקפות סביבתיות במהלך ההתפתחות המוקדמת. גורמים המשותפים לתגובה החיסונית למגוון פתוגנים קשורים לזיהום טרום לידתי/סביב לידתי והפרעות נוירו-התפתחותיות.
רמות גבוהות של ציטוקינים וגורם נוירוטרופי מוחי - לפי אחת ההשערות, קיים קשר בין פגיעה במערכת החיסון לבין סכיזופרניה. רמות גבוהות של ציטוקינים פרו-דלקתיים ומתווכים אחרים של מערכת התגובה לדלקות בתאים האימהיים והעובריים עלול להשפיע לרעה על התפתחות המוח, ובכך להגביר את הסיכון להפרעות בתפקוד המוח לטווח ארוך בהמשך החיים. ואכן, אצל חולי סכיזופרניה נמצאו רמות גבוהות של ציטוקינים.
לחולי סכיזופרניה יש רמות נמוכות יותר של גורם נוירוטרופי מוחי במוח או BDNF - האחראי על קידום התפשטות, התחדשות והישרדות של נוירונים. הדבר חשוב גם לוויסות התפקוד הקוגניטיבי, שחולי סכיזופרניה מתקשים בו. ביטוי נמוך יותר של BDNF קשור לביטוי מוגבר של IL-6 ולעלייה ברמות הקורטיזול. ככל שיש יותר ציטוקינים מעודדי דלקת במחזור, ייצור ה-BDNF יורד עוד יותר. מכאן שכמות עודפת של ציטוקינים פרו-דלקתיים משפיעה לרעה על ייצור BDNF. הדבר משפיע בתורו על הנוכחות והחומרה של פסיכוזה אצל סכיזופרנים.
השערת הביות העצמי
לפי תיאוריית הביות העצמי, בתקופת הפּלֶיסטוֹקֵן המאוחרת התפצלו בני אדם קדמונים מאבותיהם ההומינידים ועברו שינויים התנהגותיים שהובילו להפחתת התוקפנות ולעלייה בביות. כתוצאה מכך חלו שינויים בהתפתחות הביולוגית, המורפולוגית, הפיזיולוגית והגנטית של בני האדם. הדבר הוביל לשינויים אנטומיים בגודל, במבנה הגולגולת ובהבדלים מבניים במוח, וכן לשינויים בהתנהגות הקשורים לרמות מופחתות של הורמוני לחץ ועיכוב בהבשלה של בלוטות יותרת הכליה. השערת הביות העצמי מכירה בחשיבות של אבולוציית הביות של האדם, תוך דגש על תרומתה להתפתחות הגנטית המשתנה של הרכס העצבי ולנישה התרבותית החברתית שלנו. הסתגלויות הקשורות לביות העדיפו פיתוח יכולות קוגניטיביות מורכבות, כולל תודעה לשונית מתקדמת.
לפי השערת הביות העצמי, סכיזופרניה נובעת מתפקוד לקוי של התפתחות הרכס העצבי, המופעלת על ידי הבחירה ב"ביות", ומדגישה את מאפייני הביות המרכיבים את הפנוטיפ הקליני של סכיזופרניה. ליקויים הקשורים ליצירה ולעיבוד של שפה נפוצים בתסמינים חיוביים ושליליים של סכיזופרניה כאחד. בנוסף, סכיזופרנים מגלים לעתים קרובות תכונות ביות בולטות יותר ברמה המורפולוגית, הפיזיולוגית וההתנהגותית, כולל הפרעות במבנה הגולגולת, חוסר רגישות של קליפת המוח למצבי לחץ ודיבור לא מאורגן.
מחקר שפורסם בשנת 2017 התמקד במספר גנים אפשריים (FOXD3, RET, SOX9, SOX10, GDNF) לתפקוד חופף ביחס לסכיזופרניה, ביות והתפתחות הרכס העצבי. במחקר זה נמצא שהמספר הגדול ביותר של ביטויים לסכיזופרניה נמצאים בקליפת המוח הקדמית, בגרעין הסטריאטום ובהיפוקמפוס. למרות שהתוצאות אינן משקפות את האירועים המולקולריים שהתרחשו במהלך התפתחות עצבית מוקדמת באבולוציה, הן מספקות תובנה לגבי הרשת המולקולרית העומדת בבסיס התרחישים הקוגניטיביים והחברתיים הפגועים הפועלים במוח של סכיזופרנים, ומחזקות את ההשערה כי ביות עצמי, עיבוד שפה וסכיזופרניה קשורים זה בזה.
השערת הברירה המינית
השערה זו מתבססת על השערת המוח המוטבע של קרספי ובדקוק לגבי אוטיזם ופסיכוזה. היא מציעה שהתכונות ההתנהגותיות הקשורות לאוטיזם וסכיזופרניה הועילו לאסטרטגיות רבייה, הזדווגות והורות, ולפיכך הן נשמרו באוכלוסייה האנושית באמצעות ברירה מינית. לפי השערה זו, תכונות דמויות אוטיזם וסכיזופרניה מתקיימות כהפכים על אותו ספקטרום של קוגניציה נורמלית, ורוב האנשים מציגים דרגות מתונות של אחת מתכונות אלה או שתיהן.
מאפיינים דמויי אוטיזם נבררים על סמך האינטליגנציה המכניסטית והמעשית שלהם להשגת משאבים ותמיכה בקשר ארוך טווח. לעומת זאת, תכונות סכיזופרניות מדגישות יצירתיות מילולית ואמנותית ומצביעות על אסטרטגיית הזדווגות לטווח קצר.
לפיכך, השונות בתכונות קוגניטיביות נשארה בצורת אסטרטגיות הסתגלות של היסטוריית חיים, רבייה ואבהות בהתאם לתנאים אקולוגיים מקומיים ולמאפיינים אישיים. למרות שההשערה מציעה כי התכונות הקוגניטיביות לא נוצרו באמצעות ברירה מינית וסביר להניח שהתפתחו מסיבות שאינן קשורות להזדווגות, ההשפעות ההתנהגותיות המוכתבות על ידי התכונות הגנטיות האוטיסטיות והסכיזופרניות נותרו באדם, ורק גרסאות קיצוניות של אחת מהשתיים גורמות למצב קליני.
עמיחי שלו
יצירתו
ספרו הראשון, "ימי הפופ", יצא לאור ב-2004. הספר בנוי מארבע נובלות הקשורות אחת לשנייה, ומתארות את עולמו וחוויותיו של נער שאיבד את אמו בצורה טרגית ומסתורית, תוך כדי שהוא מגלה את מוזיקת הפופ של האייטיז המשמשת לו כמשען וכפורקן. ב-2009 יצא הספר במהדורה נוספת עם עטיפה חדשה.
ספרו השלישי "ילדה גדולה" ראה אור ב-2012. הוא מספר את סיפורן של צמד חברות שלא גויסו לצבא, וכשהחיים במדינת ישראל של שנות התשעים סוגרים עליהן, הן מחליטות לקחת את עצמן ולנסוע ללונדון ואמסטרדם, למסע רווי סמים, אלימות והכרה בערך האמיתי של הקשר שלהן, ובכלל מקומן על פני כדור הארץ. הספר מרמז בצורה לא שגרתית עם סיפורה של דבורה בארון "שברירים". בפרק השלישי המספרת רויטל יוצאת למעין פלאשבק טריפי המשלב ציטוטים מתוך הצגה בה גילמה את הדמות הראשית בסיפור, חיה פרומה, וכן שברי הזיות וסיוטים מתוך ההווה שלה.
ב-2014 יצא ספרו "על החתרנות" (הוצאת אפיק). מדובר בשתי נובלות, הראשונה "חדר בלי דלת (קעקעתי את מוחי בשרשרת של אסקימוסים)", היא מסה ובעצם מסע של דמות בין תנועות חתרניות של המאה ה-20, כמו הדאדא, הסוריאליזם, דור הביט וכדומה, תוך כדי שיטוטים מבעיתים בתל אביב הדחוסה והפוסט מודרניסטית להבחיל. נקודת המוצא היא שבמציאות הנוכחית, החתרנות - אם היא קיימת - באה כשהיא כבר מבויתת וממורכזת וחסרת נשמה. המסה כתובה בצורה חדשנית מבחינה פואטית, כשגם הסיפור, גם ההגות וגם השפה הנועזת נשזרים יחד לכדי סוגה חדשה ובועטת (חתרנית) כשלעצמה. הנובלה השנייה, "הסרטנים של סטלין" היא פרוזה אפלה וסוריאליסטית המציבה חייל עולה מברית המועצות בבסיס נטוש לגמרי, כשהוא אמור לשמור שם על "החבילה", מעין סוד צבאי, ולא ברור עד הרגע האחרון האם הבסיס מאויש בעוד חיילים, או שמא הוא לבד, וגם היה לבד מלכתחילה.
ב-2015 ערך יחד עם הסופר והעיתונאי הגרמני, נורברט קרון, את האנתולוגיה "לא נשכח, נצא לרקוד", סופרים בני הדור השלישי מישראל וגרמניה כותבים על הארץ האחרת. הספר יצא בישראל בהוצאת אפיק ובגרמניה בהוצאת פישר.
ב-2015 ראה אור הרומן שלו "בדידות מזהרת" (עם עובד), במרכזו ארקדי וחיים, עולים חדשים מברית-המועצות בתחילת שנות ה-90, העובדים במחלקת שרות חדרים במלון מפואר בתל אביב, שהוא בעצם מעין חדר מכונות גדול ומיוזע של החברה הישראלית. הספר כתוב בשני קולות, ובעיקר בפרקים המובאים מתוך קולו של ארקדי, ניכרת כתיבה אחרת מבחינה פואטית, יותר צפופה, קדחתנית, פיגורטיבית, מזכירה מאוד את הנובלה הראשונה ב"על החתרנות", אך גם שונה ממנה מאוד. גם בספרו זה מסתייע שלו ביצירות מוזיקליות על מנת להעצים את החוויה הסוריאליסטית בה נתונות הדמויות, בספר זה בחר המחבר להסתייע במלחין הקלאסי, סטרווינסקי.
ב-2016 ראה אור ספר שערך יחד עם ד"ר יוחאי עתריה "העידן הפוסט-אנושי" (הוצאת פרדס) - אסופת מאמרים אקדמיים וסמי אקדמיים על חייזרים, מכונות חושבות, אינטליגנציות מלאכותיות, פסיכדליה, טבעונות ועוד, שכל אחד מהם מנסה בדרכו להתעסק בשאלה הפוסט-אנושית.
ב-2018 פורסם הרומן השישי שלו "וולקשטיין" (מועמד לפרס ספיר 2020). הרומן מגולל את סיפורו של מרצה פזור דעת לנאציזם, שהמציאות הישראלית הולכת וסוגרת עליו, והוא נאלץ לנחות בברלין, שם הוא איכשהו נוחת אמנם עם רגליו על הקרקע, אך דרמות אישיות ורגע של הארה המתרחש תוך כדי שיעור, גורמים לו לבחון שוב את חייו מהיסוד. בחלק השני אחותו נמצאת בחזית במעין סיפור בלשי. גם היא נוחתת בברלין כדי להתחקות אחר עקבותיו האבודות של אחיה, לברוח מבן זוגה המשמים ולהמציא את עצמה מחדש אחרי שהיא כמעט נוגעת במקום הכי נמוך בקרקעית האנושית. שם הרומן הוא מחווה לד"ר עודד וולקשטיין, מרצה, עורך, מתרגם וסופר.
ב-2019 פרסם את ספר השירה הראשון שלו, "מרסיסייד", פואמה שהיא מסע שורשים של חמישה ימים לעיר ליברפול.
אוריה פלדמן
__ללא_תוכן__
אוריה פלדמן (28 באפריל 1887 קַלַרַשׁ, אז בפלך בסרביה, האימפריה הרוסית, כיום במולדובה – 4 בספטמבר 1958, תל אביב). אגרונום, מראשוני המורים לטבע בארץ ישראל, סופר, עורך ומתרגם.
קורות חייו ומעשיו
נולד לאלחנן ולחוה פלדמן. למד בחדר מסורתי ואצל המורים העבריים י' ל' מטמון-כהן (מייסד הגימנסיה העברית "הרצליה"), המחנך וחוקר הטבע פסח אוירבך והסופר ש' בן ציון, כמו כן למד בבית הספר המחוזי הרוסי בקישינב. השתלם בפוליטכניון בקייב ובמכון החקלאי של אוניברסיטת נאנסי בצרפת, שם הוסמך להנדסה חקלאית. בצד לימודיו היה פעיל בהסתדרות הציונית בקלרש, בקישינב, באודסה, בנובוסיליצה ובקייב וכן בנאנסי שבצרפת. היה ממייסדי צעירי ציון ושימש כנציג הארגון בנובוסיליצה לוועידת הלסינגפורס ב-1906.
עלה לארץ ישראל ב-1911 ועבד תחילה כמתמחה בתחנה לניסיונות חקלאיים של אהרן אהרנסון. ב-1913 החל בעבודתו כאגרונום באגודת "נטעים" שבהנהלת אהרן אייזנברג והתיישב ברחובות, ומשם עבר לגליל לניהול מרכז הנטיעות בחוות סג'רה. בשנות מלחמת העולם הראשונה לימד בבית הספר התיכון בפתח תקווה ובמקווה ישראל. בתום המלחמה נתמנה למורה ללימודי טבע בסמינר למורות ולגננות בתל אביב (כיום מכללת לוינסקי לחינוך) ונוסף על כך לימד בבתי הספר העממיים של עיריית תל אביב, תחילה בבית הספר תל נורדאו. לימד גם קורסים שיטתיים למבוגרים במדעי הטבע והחקלאות והרצה בנושאים אלה בפני מתעניינים מקרב הציבור הרחב.
בשנים 1922–1928 ערך את הירחון החקלאי "השדה" של המרכז החקלאי. ב-1932 ייסד את הירחון "הטבע והארץ" והמשיך בעריכתו ובהפקתו עד להפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב בספטמבר 1940, שבה נפצע וביתו ניזוק קשות. בשנים 1947–1954 חידש את הוצאת הירחון.
נטמן בהר המנוחות. במותו ספד לו חברו אליעזר שמאלי:
בתו, ברוריה פלדמן-מיוזם, הייתה פרופסור בפקולטה למדעי הטבע ב.
כתביו
אוריה פלדמן חיבר ספרים בנושאי טבע וחקלאות, בהם הגִנה העירונית ("הוראות מעשיות לגִדול ירקות וצמחי-נוי בתנאי העיר"), מאה נִסיונות מחיי הצמח, מגדיר מקֻצר של צמחי ארץ-ישראל ("לעם ולבתי-הספר"), צמחי התנ"ך וצמחי המשנה ("תאורם הבוטאני וערכם הכלכלי בעבר ובהווה").
פרסם מאמרים רבים בכתבי עת שונים: ב"מולדת", ב"עתידות", ב"מסחר ותעשייה", ב"החינוך" של אגודת המורים בא"י, בהד החנוך של הסתדרות המורים, בהפועל הצעיר, ביומון הארץ, וכמובן – ב"השדה" וב"הטבע והארץ", שאותו ייסד, ערך, הביא לדפוס והפיץ. כמו כן תרגם ספרים ומאמרים מרוסית ומצרפתית.
לגרדר
לגרדר (בצרפתית: Lagardère S.A), הוא תאגיד רב-לאומי צרפתי העוסק בעיקר בתקשורת ופועל ב-40 מדינות. המטה ממוקם בהרובע השישה-עשר של פריז. החברה הוקמה בשנת 1992 ועסקה במגוון תחומים אך בהדרגה התמקדה בתחום התקשורת. בראש החברה עומד ארנו לגרדר, בנו של מייסד הקבוצה.
היסטוריה
ביסוד החברה עמד לאוי אשט שקנה חנות למכירת ספרים בפריז בשנת 1826. בהמשך הוא הקים הוצאה לאור "אשט". בשנת 1855 הוא החל להוציא לאור Le Journal pour Tous "עיתון לכולם". בשנים 1863–1872 הוא הוציא לאור מילון Dictionnaire de la langue française ב-4 כרכים. בשנת 1946 הוא הוציא לאור ספר דקדוק של אודט ואדואר בלד שעד היום נחבש לספר הטוב בתחום.
בשנת 1945 הוקמה חברת Matra שהתמחה בפיתוחים בתחום תעופה. בשנת 1963 למנכ"ל החברה מונה ז'אן-לוק לגרדר, באותה תקופה החברה כללה כ-1500 עובדים. בשנת 1981 הוא רכש את הוצאת האור "אשט". בשנת 1988 הקבוצה רכשה Grolier, חברה אמריקאית שהתמחה בתחום אנציקלופדיות. בשנת 1992 לאחר רה-ארגון משמעותי שנמשך כשנה הוקמה חברה Lagardère group. ז'אן-לוק לגרדר החליט להתמקד בתחום טלוויזיה ורכש מסילביו ברלוסקוני זכויות לערוץ La Cinq.
החל משנת 1994 הקבוצה החליטה להתמקד בתחום התקשורת. בשנת 1998] הוקמה Hachette Multimedia. בשנת 2000 נחתם הסכם שיתוף פעולה עם דויטשה טלקום לאספקת שרותי אינטרנט. בשנת 1997 נרכשה תחנת רדיו Europe 1.
ורסטאפן
ורסטאפן (בהולנדית: Verstappen) הוא שם משפחה הולנדי.
מתילד ג'רי
מתילד ג'רי (במקור גוטפרוינד, בהונגרית: Győri Matild; בודפשט, 3 באפריל 1879 – בודפשט, 4 בינואר 1961) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע יהודייה-הונגרייה. שחקנית מצליחה ורב גוונית (תיאטרון, רדיו וקולנוע).
ביוגרפיה
מתילד גוטפרוינד נולדה במשפחה יהודית כבתם של יוז'ף גוטפריונד, סוחר תבואות, ושל פאני קליין. ב-6 באוקטובר 1896 החל את הקריירה שלה בלהקת בלה פולגאר ברוזניו. היא הוזכרה תמיד בביקורות כ"תופעה מקסימה". ג'רי פעלה באזורים של ערי השדה במשך שנים, והופיעה בין היתר בברטפה ושיקלוש.
בנובמבר 1902 הקדיש לאיוש פילפ, היסטוריון האמנות המצוין שעדיין היה בתחילת דרכו באותה תקופה, מאמר מיוחד למשחק המיוחד של ג'רי:
בין השנים 1902 לבין 1904 הופיעה בעיר פץ', בשנים 1906–1907 בבקשצ'בה ובביסטריצה, וב-1907 חתמה חוזה עם להקת התיאטרון בעיר מישקולץ. לאחר מכן,
כשהגיע לבודפשט, היא הייתה חברה מוכרת בקברט אפולו, ולאחר מכן ב"רויאל אורפאום" (Royal Orfeum) בין 1925 לבין 1929. בינתיים, ב-1925, הופיעה גם ב"תיאטרון האמנים" (Művész Színhaz) שזה עתה נוסד. משנת 1927 הופיעה על "בימת בולוואר טרז" ובקיץ ברויאל אורפאום. משנות ה-30 לקחה על עצמה פחות תפקידים. באותה תקופה המשיכה להופיע על בימת בולוואר טרז ואחר כך הופיעה בכמה תפקידים ברדיו. היא שיחקה בכמה וכמה סרטים מצליחים הן אילמים והן מדברים.
ג'רי הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
לורי קנדי
אירווין רוברט לורי קנדי (באנגלית: Irvine Robert Laurie Kennedy 5 ביולי 1896 – 26 באפריל 1985) היה צ'לן אוסטרלי ידוע-שם.
ילדות ונעורים
אירווין רוברט לורי קנדי (הוא בחר להשתמש בשם לורי בלבד) נולד ברנדוויק, ניו סאות' ויילס, פרבר של סידני, לאב אנגלי ולאם אוסטרלית. הוא למד אצל הרברט ואלן בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, ואצל פאול ברומר בווינה. הזמרת האוסטרלית דיים נלי מלבה הבחינה בכישרונו ועודדה אותו להמשיך בלימודיו בארצות הברית.
קריירה מוזיקלית
קנדי טבע את חותמו בארצות הברית בשנות ה-20' של המאה ה-20, כשהתמנה לצ'לן הראשי בתזמורת הפילהרמונית של ניו-ירק בהזמנתו האישית של ארטורו טוסקניני. הוא ניגן מוזיקה קאמרית עם נגנים כדוגמת ארתור רובינשטיין ויאשה חפץ. בבריטניה ניגן ברביעיית פסנתר נודעת, "נגני המוזיקה הקאמרית", עם אלברט סאמונס, ליונל טרטיס וויליאם דייוויד מרדוק. כמו כן הופיע במשך שנים אחדות עם זמר הטנור ג'ון מק'קורמק, הן בהופעות חיות והן בהקלטות.
הוא התמנה לצ'לן ראשי בתזמורת הסימפונית של ה-BBC עם מנצחה אדריאן בולט עם הקמתה בשנת 1929 והמשיך שם עד 1935. קנדי כיהן גם כפרופסור בקולג' המלכותי למוזיקה.
אשתו, דורותי קנדי הייתה פסנתרנית, שליוותה גם היא את ג'ון מק'קורמק ולימדה את ילדיו של אנריקו קארוזו. לורי ודורותי הופיעו יחד בכמה הקלטות. השניים ערכו סיור הופעות מצליח ביותר באוסטרליה, בשנת 1938. אז יצאו שוב לארצות הברית, שם הצטרף לורי להתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית של ארטורו טוסקניני. הוא העתיק את מושבו להוליווד ונגינתו נשמעת במספר סרטי קולנוע, בהם פנטסיה, סרטו של וולט דיסני משנת 1940.
בשנת 1944 חזרו בני הזוג קנדי לישיבת קבע באוסטרליה. הם קנו בתי מלון בטארי שבניו סאות' ויילס ובסידני, ולורי לימד צ'לו במחנות מוזיקה ובהמשך, ב-1966, בבית הספר למוזיקה בקנברה. הוא פרש מעבודתו שם לאחר שנה בלבד עקב בריאות לקויה.
דורותי קנדי מתה בשנת 1972. לורי קנדי מת ב-26 באפריל 1985, בסקרמנטו, קליפורניה, שם התגורר עם בנו הבכור, דייוויד.
בנם, ג'ון קנדי, היה גם הוא צ'לן נודע ואביו של הכנר נייג'ל קנדי.
דודנית של לורי קנדי הייתה הכנרת דייזי קנדי.
ברוכי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בזאיה
בזאיה היה מלך אשור מהשושלת האדאסית. לפי רשימת המלכים האשורית הוא היה מלכה ה-52 של אשור. הוא שלט במשך 28 שנים  (1622-1649 לפנה"ס). הוא החליף את איפטר-סין, מלכה הקודם של אשור. בזאיה לא השאיר אחריו שום כתובות.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2002
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2002 היא התחרות ה-11 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. גרמניה אירחה את התחרות בקונצרהאוס ברלין.
לוליה (מלך אשורי)
לוליה היה מלכה ה-53 של אשור לפי רשימת המלכים האשורית. שלטונו של לוליה נמשך 6 שנים (1616 - 1621 לפנה"ס). הוא החליף את בזאיה והוחלף על ידי שו-נינואה. לוליה לא היה שייך לשושלת האדאסית, לאחר מותו תפס את השלטון שו נינואה והשושלת האדאסית חזרה לשלוט באשור.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2002
גמר
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפות אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
חבר השופטים
חבר השופטים כלל את השופטים הבאים:
בית ח'ליפה
בית ח'ליפה (בערבית: آل خليفة, אאל ח'ליפה) היא המשפחה השלטת בבחריין.
היסטוריה
אבי המשפחה, אחמד אבן מוחמד אבן ח'ליפה אאל ח'ליפה, היה שליט קטר ובחריין במהלך המאה ה-18. בשנת 1865 פרצה מלחמת קטר-בחריין בין בית ח'ליפה לבין בית ת'אני על השליטה בחצי האי קטר. בית ת'אני הקטרי הנחיל תבוסה לבחריינים. אך הסכסוך לא נגמר, היו איונים בין בחריין, קטר, וערב הסעודית שכל אחת מהמדינות תבעה עליהם ריבונות ואיי חוואר שהיו כ-100 שנה בשליטה קטרית עברו עם הכרזות העצמאות לידי בחריין.
שליטים
רשימת שליטים, אמירים ומלכים:
אופקו הלת'
אופקו הלת' (באנגלית: OPKO Health) היא חברת ביו-פארמה ודיאגנוסטיקה רב-לאומית אמריקאית. החברה מפתחת בין השאר טיפולים ליתר פעילות שניוני של יותרת בלוטת התריס (Secondary hyperparathyroidism), והשלימה גיוס חולים לניסוי שלב 3 נגד אי ספיקה של ויטמין D. החברה היא חברה ציבורית ונסחרת בדרך של רישום כפול בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב (החל מ-21 באוגוסט 2013).
היסטוריה
חברת אופקו נוסדה בשנת 2007 בידי ד"ר פיליפ פרוסט, דרך מיזוג של שתי חברות אמריקאיות בתחום רפואת העיניים, שפיתחו תרופות למחלות הקשורות בניוון רשתי (Acuity Pharmaceuticals ו Froptix Corporation). לאחר מכן רכשה אופקו את החברה הקנדית Ophthalmic Technologies, Inc, בתחום המכשור הרפואי לאבחון מחלות עיניים.
בינואר 2013, רכשה אופקו את חברת Cytochroma, המפתחת תרופה למחלות כליות, תמורת 290 מיליון דולר. באפריל 2013, רכשה את חברת הביומד הישראלית, פרולור, המפתחת גרסאות משופרות של תרופות ביולוגיות, בעסקת מניות בשווי של 480 מיליון דולר. גם לפני רכישתה עלי ידי אופקו נשלטה פרולור על ידי ד"ר פיליפ פרוסט ‏שהחזיק כ 20% ממניות החברה. חברת פרולור נוסדה בשנת 2001, בידי פואד פארס ביולוג ופרמקולוג, שפיתח שיטה להארכת חייהן של תרופות והפחתת תדירות ההזרקה.
באוקטובר 2013, הצטרפה אופקו למדד ת"א 25.
בשנת 2015, רכשה אופקו את המעבדה הקלינית השלישית בגודלה בארצות הברית תמורת 1.47 מיליארד דולר.
השבויים הישראלים בסוריה ובלבנון במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות נפלו בשבי בסוריה ובלבנון 76 יהודים בתוכם אזרחים, חיילי צה"ל, לוחמי פלמ"ח ויהודים תושבי ארצות הברית. השיחות על שביתת הנשק אתם לא נוהלו ברודוס אלא במשמר הירדן ובמעבר ראש הנקרה כאשר מרדכי מקלף משמש כראש המשלחת הישראלית. מדינת ישראל עמדה על שחרור כל השבויים כחלק בלתי נפרד מההסכם.
הנפילה בשבי
במלחמת העצמאות נפלו בשבי הסורי ארבעים ושמונה לוחמים ואזרחים ישראלים, ובהם שמונה נשים. 42 מהשבויים הללו, כולל 8 הנשים, היו חברי ומגיני המושבה משמר הירדן שנכבשה על ידי הסורים ב-10 ביוני 1948. 12 מהשבויים היו פצועים. הסורים סירבו לשחרר את הנשים בטענה כי העובדה שהן לא פונו עם שאר הבלתי לוחמים ערב הקרבות מעידה על כך שהן היו לוחמות. שבויים נוספים נפלו בשבי בקרבות שהתנהלו על ראש הגשר הסורי במבצע ברוש. לעומת זאת, בקרב עמק הירדן לא היו שבויים. הסורים רצחו את כל הפצועים ואת אלה שלא הצליחו להימלט מצמח.
השבויים ממשמר הירדן הועברו ברגל עד הירדן ומשם במשאיות פתוחות לקוניטרה שם עברו חקירה ראשונית. הסורים בקשו לגלות אם אכן הייתה מערה סודית בין איילת השחר ומשמר הירדן היות שהתקשו להאמין שעשרות בודדות עמדו מולם והפילו בהם קרבנות רבים. מקוניטרה הם הועברו לבניין הבולשת בדמשק ואחר יומיים של חקירות הועברו לבית הסוהר הצבאי המרכזי ברובע אל מאזה בדמשק. באחת ההעברות הם הועברו בחוצות דמשק עם ידיים מורמות לכל תרועות ההמונים שצפו בתהלוכה.
בשבי הסורי
בתחילת אוגוסט 1948 נמסרה רשימה של שמות השבויים בסוריה שהגיעה מסורסת ומשובשת באיחור רב מידי הסהר האדום ולא מידי הממשלה הסורית. מעבר לרשימות לא נמסר כל מידע נוסף ולא היה ידוע מה מצב השבויים. באחד העיתונים נמסר שמספר השבויים בסוריה היה 45, עיתון אחר מסר רק בין 40-50 ושלישי התייחס לכ-50 שבויים. זמן מה לאחר מכן נוצר קשר עם השבויים והוחל לשלוח להם חבילות ולקבל מהם מכתבים. בנובמבר נמסר שנשלח להם אקורדיון ומשלוח גדול של בגדי חורף, ושהקשר עמם תקין פחות או יותר.
במכתב מהשבי הסורי מנובמבר 1948 כתבה אחת השבויות:
בתחילת ינואר 1946 היו בסוריה 46 שבויים שהוחזקו בכלא בדמשק, אך נמסר שמצבם אינו מעורר דאגה.
בניגוד לכללי אמנת ז'נבה שקבעו כי שבויים ייכלאו במחנה מיוחד משלהם, הוחזקו השבויים בסוריה בבית סוהר שבו הוחזקו אסירים פוליטיים ופושעים פליליים. השבויים הוחזקו בשלשה חדרים, שניים לשבויים ואחד לשבויות. התנאים הסניטרים בבית הסוהר היו ירודים. השבויים נאלצו בתחילה לישון על מחצלות דקות שורצות פשפשים. רק לאחר ביקור נציג הצלב האדום בדמשק בכלא סופקו להם מזרנים ומאוחר יותר הועברו אליהם בגדים מהארץ. שמונה הנשים זכו לתנאים נוחים יותר. כבר בהתחלה סופקו להן מזרנים והן לא חויבו לצאת לעבודה מחוץ לכלא כמו הגברים. בין הנשים הייתה אשה קשישה (רחל בלשניקוב), שלא רצתה לנטוש את בעלה ובנה שנפלו בשבי ואשה אחת בהריון.
החזרה מהשבי
הראשונה לחזור מהשבי הסורי הייתה אסתר נאדל ששוחררה ב-2 בפברואר 1949 בעת שהייתה בחודש התשיעי להריונה, תמורת שני חיילים סורים. קבוצה ראשונה של שישה שבויים חזרה לישראל ב-4 באפריל 1949, בתוכם הזוג הקשיש בלשניקוב. הם הועברו לישראל דרך מעבר ראש הנקרה.
ב-5 באפריל 1949 החל המשא ומתן על חתימת הסכם שביתת הנשק עם סוריה. השיחות התנהלו באוהל בשטח ההפקר בין מחניים למשמר הירדן ונמשכו כ-3 חודשים. ב-2 במאי 1949 היו אמורים להשתחרר 15 שבויים, אולם לבסוף שוחררו רק שמונה שבויים.
ב-20 ביולי 1949 נחתם הסכם שביתת הנשק עם סוריה ובסעיף 6 נכתב כי "השבויים ישוחררו 24 שעות לאחר חתימת ההסכם".
הנפילה בשבי
בלבנון היו בשבי במלחמת העצמאות חמישה לוחמי פלמ"ח ושלושה לוחמי צה"ל. כן היו בשבי קבוצה של 20 יהודים ילידי הארץ שהיו בדרכם לארץ באונייה ונלקחו בשבי בנמל ביירות.
ב-22 באוקטובר 1947 חדרה ללבנון חוליה של חמישה אנשי פלמ"ח ליד קיבוץ אילון למטרות מודיעין. עם שחר הם נתגלו ונעצרו בידי שוטרי גבול לבנוניים. לאחר שהות קצרה בצידון שהייתה מלווה במכות, הם הועברו לבית הסוהר המרכזי בביירות.