cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אאוטינג
מניעים
ישנם מניעים שונים לביצוע אאוטינג. מניע אפשרי הוא חשיפת מה שנראה כצביעות של אלה שבראנץ' כינה "ארונות של כוח". מניע נוסף הוא הרצון להעלאת המודעות לקיום הגאים ולסוגיות פוליטיות הקשורות אליהם, וכך להראות שלהיות הומו או לסבית אינו דבר "גרוטסקי עד כדי כך שאין להזכירו אף פעם". ריצ'רד מור (Richard Mohr) אמר (Mohr, Richard. Gay Ideas: Outing and Other Controversies, Boston: Beacon Press, 1992)
סיניורילה שאל, "כיצד ייתכן שלהיות הומו הוא עניין פרטי בעוד שלהיות סטרייט אינו עניין פרטי? סקס הוא פרטי. אולם כשאנו עושים אאוטינג איננו דנים בחיי המין של מאן דבעי. אנו רק אומרים שהוא גאה". "לאנשים רגילים עושים אאוטינג מזה עשורים. אנשים תמיד עשו אאוטינג לדוור, לחלבן, לבתולה הזקנה המתגוררת במורד הרחוב...המטרה של אאוטינג היא להראות שקיימים כל כך הרבה גאים בין מרבית האנשים הנראים בחברה שלנו, עד שכאשר מישהו יעשה אאוטינג לחלבן או לבתולה הזקנה, כולם יגידו, 'אז מה?' " (Signorile, p. 82)
כמעט כל אלה שגיבשו עמדה לגבי אאוטינג מגדירים גבולות שלדעתם אין לחצות בביצוע האאוטינג, אך אין הסכמה כללית לגבי מיקום הגבולות הללו. בצד אחד יש גישה לפיה אין לעשות לאף אדם אאוטינג, ובצד שני הגישה לפיה יש לעשות לכולם אאוטינג. בין שני קצוות אלו ניתן למנות ארבע גישות ביניים (Johansson & Percy, p. 228):
הערכה באיזו גישה נוקט מבצע האאוטינג מאפשרת לקבל תובנה באשר ליעדים שאליהם הוא חותר. מרבית מבצעי האאוטינג שמים לעצמם למטרה את אלה שתומכים בהחלטות ומקדמים מדיניות, הן דתיים והן חילונים, המפלים גאים לרעה בשעה שהם עצמם חיים חיי גאווה חשאיים. לדברי העיתונאי ראנדי שילטס (Randy Shilts) מסן פרנסיסקו, "יש מוסכמה בקרב פעילי התנועה הגאה שהמכשול הקשה ביותר העומד בפני התקדמות ההומוסקסואלים [הוא] לעיתים קרובות לא הטרוסקסואלים, אלא חברי [קהילה] המצויים בארון". (Johansson & Percy, p. 226)
השפעה ואפקטיביות
האפקטיביות של אאוטינג כטקטיקה פוליטית תלויה בנכונות התקשורת לדווח על כך שאדם מסוים הוצא מהארון. המצאת האינטרנט הקלה מאוד על ביצוע אאוטינג לדמויות ציבוריות. לפני עשרים שנה, כשמייקל רוג'רס ביקש מעיתונאים לפרסם את טענותיו לגבי שרוק, הוא היה חייב גם לשכנע אותם ליטול על עצמם את הסיכון שתוגש נגדם תביעה משפטית. לו רוג'רס היה פועל היום, הוא היה יכול לפרסם טענות שכאלה באתר האינטרנט האישי שלו, וכך כלי תקשורת אחרים היו יכולים לדווח שבאתר האינטרנט שלו פורסם שאדם מסוים הוא הומו.
סיניורילה טוען שהאאוטינג של פיט ויליאמס "ותוצאותיו גרמו לפגיעה קשה במדיניות הצבא נגד הומואים". הפרסום שנוצר הציב את המדיניות בחזית המירוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1992, וכל מועמדי המפלגה הדמוקרטית, כמו גם המועמד העצמאי רוס פרו, הבטיחו בפומבי שיביאו לקץ הנידוי.
תמיכה באאוטינג
פעילי זכויות גאים רבים מגנים על אאוטינג כטקטיקה. הפעיל הבריטי פיטר טטצ'ל (Peter Tatchell) אמר ש"לקהילה הלסבית וההומוסקסואלית הזכות להגן על עצמה מפני אנשי ציבור העושים שימוש לרעה בכוחם ובהשפעתם כדי לתמוך במדיניות הגורמת סבל להומוסקסואלים". ב-1994 הקבוצה האקטיביסטית של טטצ'ל, "אאוטרייג'!" (!OutRage), פרסמה את שמותיהם של ארבע-עשר בישופים של כנסיית אנגליה כהומואים או ביסקסואלים, והאשימה אותם בצביעות על כך שהם תומכים במדיניות הכנסייה הרואה במעשים הומוסקסואלים חטא, בעוד שהם עצמם עוברים על האיסור בחייהם הפרטיים. לדברי טטצ'ל, "אאוטינג היא הגנה עצמית גאה. ללסביות והומואים יש זכות, וחובה, לחשוף צבועים והומופובים. אי ביצוע אאוטינג לבישופים התומכים במדיניות המזיקה להומוסקסואלים, תהווה הגנה על הבישופים האלה וכך תאפשר להם להמשיך להמיט ייסורים על חברים בקהילה שלנו. קנוניה עם צביעות והומופוביה אינה ניתנת להגנה אתית עבור נוצרים, או עבור אף אדם אחר".
נשיאת פינלנד טריה הלונן (Tarja Halonen) פרסמה ספר לקראת מסע הבחירות שלה לכהונה נוספת בשנת 2006, בו ציינה את עבודות החקיקה שביצעה כדי לקדם שוויון מיני כשהייתה בשנים 1980–1981 יושבת ראש ארגון הזכויות הלהטב"י SETA. היא ביקרה אנשים המצויים בארון על כך שהם "אינם מעיזים לעשות דבר בעצמם, אך הם שמחים שאנחנו עשינו את העבודה בשבילם".
ביקורת
אאוטינג נעשה על ידי אמצעי תקשורת אירופאים ואמריקאים לכריסטין יורגנסן, לבת' אליוט (Beth Elliott), לד"ר רנה ריצ'רדס, לסאנדי סטון (Sandy Stone), לבילי טיפטון (Billy Tipton), לאלאן ל' הארט (Alan L. Hart), לאפריל אשלי (April Ashley), לקארולין קוסי (Caroline Cossey), לז'אנה סטיל (Jahna Steele) ולננסי ז'אן ברקהולדר (Nancy Jean Burkholder), ובמקרה של בילי טיפטון על ידי חוקר מקרי המוות שלו. במקרים רבים, האאוטינג גרם לנזק רב בחייהם הפרטיים ובקריירה שלהם.
יש פעילים בקהילה הלהט"בית שמביעים מורת רוח מאאוטינג בכלל וכטקטיקה פוליטית בפרט. הם טוענים שגם לשמרנים המתנגדים לקהילה הלהט"בית יש זכות לפרטיות אישית, ויש לכבדה כזכות בסיסית. סטיבן פישר (Steven Fisher), דובר הקמפיין לזכויות אדם, קבוצת ההגנה הגדולה ביותר להומואים ולסביות בארצות הברית, בהעירו על האאוטינג שבוצע לשרוק, אמר שהוא מתנגד ל"שימוש בנטייה מינית ככלי נשק". כריסטופר בארון (Christopher Barron), המנהל הפוליטי של הלוג קאבין רפאבליקנס (Log Cabin Republicans), קבוצה המייצגת הומואים ולסביות רפובליקאים, אמר: "אנו מאוד לא מסכימים עם קמפיין האאוטינג, אך אנו גם מתנגדים מאוד לחסות שהנשיא בוש נותן ל...תיקון הנישואין הפדרלי."
רוג'ר רוזנבלאט (Roger Rosenblatt) טען בינואר 1993 במאמרו שפורסם במגזין הניו יורק טיימס תחת הכותרת "מי הרג את הפרטיות?", ש"המנהג לעשות אאוטינג להומוסקסואלים מרמז שלהומוסקסואלים יש זכות לבחירה חופשית, אך לא לחיים פרטיים". (Signorile, p. 80)
ביקורת נוספת על אאוטינג מתמקדת בפגיעה האישית והמקצועית שנגרמת לאדם שמבוצע בו אאוטינג החושף את היותו הומוסקסואל, לסבית, טרנסג'נדר, או טרנסקסואלית, ובכך שהיו אנשים שעשו להם אאוטינג בטעות, או שעשו להם אאוטינג מבלי שיש כל הוכחה לכך שהם הומואים, לסביות, טרנסג'נדרים או טרנסקסואלים. היו מקרים שבהם בוצע באנשים אאוטינג שחשף אותם כטרנסקסואלים, כאשר למעשה לא הייתה אף הוכחה לכך שהם בכלל בעלי עבר כל שהוא של טרנסקסואליות או התערבות דומה אחרת (כגון תהליכים כירורגיים הקשורים באינטרסקסואליות), מעשה שהסב נזק לסובלים ממנו ומהווה עילה לתביעה.
בביקורתה על טענותיו של העיתונאי גל אוחובסקי לגבי נטייתו המינית של הזמר הראל סקעת, ביקשה ד"ר נעמי אפל לערוך השוואה בין ניצול סמכותו של מעביד למען הטרדה מינית של עובדתו, לבין ניצול כוח תקשורתי של אדם אחד, למען אאוטינג כלפי אדם אחר, תוך סלידה מהנעשה לכאורה לסקעת. כמו כן ציינה אפל את חוסר האונים הנגרם למושא האאוטינג באשר הוא.
Happy Christmas (אלבום של מגי ריילי)
Happy Christmas (בעברית: חג מולד שמח) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת הסקוטית מגי ריילי. האלבום יצא לאור בתחילת שנת 2022, על ידי חברת התקליטים רד ברי רקורדס, שלוש שנים לאחר יציאת אלבום האולפן הקודם שלה. אלבום זה נחשב לאלבום חג המולד שהקליטה ריילי במהלך הקריירה שלה.
את האלבום הוציאה ריילי בדצמבר 2021, אך יציאתו הבין-לאומית תוארכה ל-14 בינואר 2022.
רקע
בשנת 2019, הוציאה ריילי את אלבום האולפן התשיעי שלה, Starfields. לאחר מכן, החליטה להקליט שני שירי חג מולד: "O Little Town of Bethlehem" ו-"The Christmas Song". שניהם בסופו של דבר נכללו ב-Happy Christmas. בהמשך לכך, הודיעה כי בכוונתה להקליט אלבום חג מולד באורך מלא.
במסגרת האלבום, הקליטה שירי חג מולד ידועים כדוגמת "I Believe in Father Christmas" ו-"Winter Wonderland".
טורנה
טוּרְנֵה (בצרפתית: Tournai, בהולנדית: Doornik) היא עיר בבלגיה, השוכנת 85 ק"מ מדרום-מערב לבריסל על גדות הנהר סכלדה במחוז אֵנוֹ. בתחילת 2018 מנתה העיר 69,554 תושבים. קתדרלת נוטרדאם בטורנה הוכרזה בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
טורנה היא אחת הערים העתיקות ביותר בבלגיה, יחד עם ארלון וטונגרן. העיר הייתה קיימת כבר בתקופה הרומית, וב-432 עברה לשליטתם של הפרנקים הסאלים. בתקופת שלטונם של המלך כילדריק הראשון (מת בטורנה ב-481) ושל המלך כלוביס הראשון (נולד בטורנה ב-465) הייתה העיר בירת הממלכה הפרנקית. ב-486 העביר המלך כלוביס הראשון את בירתו לפריז, אך הפך את טורנה לדיוקסיה שסמכותה השתרעה על כל פלנדריה.
קלוד, נסיכת אורליאן
ביוגרפיה
קלוד נולדה בלראצ'ה, מרוקו הספרדית ב-11 בדצמבר 1943 לאנרי, רוזן פריז ולאיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ. קלוד התחנכה בסינטרה, פורטוגל, יחד עם אחיה אנרי, רוזן פריז, דיאן, נסיכת אורליאן והנסיך ז'אק, דוכס אורליאן.
טורנה
היסטוריה
במאה התשיעית, אחרי חלוקת האימפריה הפרנקית, השתייכה טורנה לממלכת פרנקיה המערבית, שלימים הפכה לצרפת. ב-862 הפך שארל הקירח, מלך פרנקיה המערבית, את טורנה לבירת רוזנות פלנדריה. טורנה הפכה לעיר מסחר חשובה שאזרחיה שאפו לאי-תלות בשליטים המקומיים. ב-1187 ביקר בעיר פיליפ אוגוסט, מלך צרפת. בישוף טורנה הפך לבן בריתו, והמלך לקח את העיר תחת חסותו.
במלחמת מאה השנים בין צרפת ואנגליה נשארה טורנה נאמנה לצרפת, בעוד שפלנדריה תמכה במלך אנגליה. ב-1513 העיר נכבשה בידי הנרי השמיני, מלך אנגליה, אך ב-1521 הפכה לחלק מנחלות הקיסר קארל החמישי בארצות השפלה. ב-1581 נפלה העיר לידי הדוכס מפארמה, שהיה מושל ספרד בארצות השפלה. ב-1668 עברה העיר לשלטון צרפת, אך ב-1713 נפלה תחת שלטון אוסטריה בהתאם להסכם אוטרכט. ב-1815 הפכה טורנה לחלק מהולנד, ומ-1830 לחלק מבלגיה.
קלוד, נסיכת אורליאן
ביוגרפיה
בשנת 1982 התחתנה קלוד עם ארנאלדו לה קנינה בטקס אזרחי. הם התגרשו בשנת 1996.
בשנת 2006 התחתנה קלוד עם אנריקו גנדולפי בטקס דתי. ב-27 באוקטובר 2015 מת אנריקו בביתם בלטרינה.
משפחתה
ב-22 ביולי 1964 התחתנה קלוד עם הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
טורנה
היסטוריה
ב-27 במאי 1653 התגלה קברו של כילדריק הראשון בעת שנעשו תיקונים בכנסיית סנט-בריס בטורנה. נמצאו שם מטבעות זהב וחפצים יקרי ערך רבים עשויים זהב ואבני חן, בהם טבעת עם הכתובת "של המלך כילדריק". נמצאו גם כ-300 דבורים עשויות זהב. אוצר זה הועבר תחילה לרשותו של בית הבסבורג בווינה, ואחרי כן נשלח כמתנה ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שלא גילה בו עניין רב ושם אותו בספרייה המלכותית.
בוגאץ'
בוגאץ' (בהונגרית: Bogács) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי בוגאץ'
בבוגאץ' חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
פודוקנמיס
פּוֹדוֹקְנֵמִיס (שם מדעי: Podocnemis) הוא סוג של צבי מים ממשפחת הפודוקנמיים החיים באמריקה הדרומית וכוללים את מרבית המינים הקיימים מהמשפחה.
צבים אלה יכולים להגיע עד לאורך 1.07 מ' ולשקול מעל 90 קילוגרם אצל המין צב אראו שהוא הגדול שבבני קבוצת צבים מצדדי-צוואר. צבים אלה מותאמים לחיים במים והם בעלי שריון נמוך ומקורה, לעיתים עם בליטות קוצניות בקצוות. הם מצויים רוב חייהם במים, אך עולים ליבשה להתחמם, לעיתים בחבורות.
מינים אלה הם אוכלי כל הניזונים ממגוון צמחי מים ופירות נפולים, אך גם מחסרי חוליות ומנבלות. חלק מהמינים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע וכמה מינים כבר נכחדו.
שעוביה
שעוביה (בערבית: الشعوبية; א-שֻעוּבּיָה; מילולית: תנועת העם) היא תנועה תרבותית-פוליטית של מוסלמים לא ערבים, נגד מעמדם לעיתים ב"אומה" האסלאמית. המונח מתייחס במיוחד לתנועה לאומית פרסית שהתקיימה במהלך המאות ה-8 וה-9 בעולם האסלאמי. התנגדות דומה לדומיננטיות הערבית הייתה קיימת גם באל-אנדלוס, בשני המקרים בתקופת שלטון בית עבאס. חלק מן הערבים כינו את חברי התנועה "עג'אם", כינוי גנאי אסלאמי שמשמעותו אדם שאינו שולט היטב בשפה (הערבית), ואילם והכינוי הפך לכינוי גנאי רווח לפרסים בעולם המוסלמי.
מקור שם התנועה ב"סורת החדרים" (סורת אל-חֻגַ'ראת), העוסקת ב"עמים" ו"שבטים" שברא האל, שם נכתב (בפסוק 13): "يَا أَيُّهَا النَّاسُ إِنَّا خَلَقْنَاكُم مِّن ذَكَرٍ وَأُنثَى وَجَعَلْنَاكُمْ شُعُوباً وَقَبَائِلَ لِتَعَارَفُوا إِنَّ أَكْرَمَكُمْ عِندَ اللَّهِ أَتْقَاكُمْ إِنَّ اللَّهَ عَلِيمٌ خَبِيرٌ" ("בני האדם, בראנוכם זכר ונקבה, ויצרנוכם עמים ושבטים למען תכירו איש את רעהו. אכן הנכבד בכם לפני אלוהים הוא הירא (אותי) בכם"). בעוד שהמונח "שבטים" מתייחס לערבים, המונח "עמים" מתייחס ללא-ערבים.
למרות שהמונח מתייחס בעיקר לתנועה שקמה כנגד בית עבאס בפרס ובאנדלוס, יש למונח שורשים בתחילת האסלאם. הח'וארג' פרשו מן האסלאם עוד במהלך המאה ה-7 על רקע טענותיהם של בני שבט קורייש על מעמד מועדף בתוך ה"אומה", קהילת המאמינים האסלאמית.
בתקופה המודרנית, נעשה שימוש במונח "שעוביה" ככינוי גנאי למה שמוגדר בעיני הדובר כ"אנטי-ערבי". כנעאן מקייה מתאר בספרו "רפובליקת הפחד" כיצד נעשה שימוש מגמתי ופוליטי בכינוי נגד מתנגדי מפלגת הבעת' העיראקית
טראוב
טראוב או טרויב הוא שם משפחה ממקור גרמני.
היבודוס
היבודוס (שם מדעי: Hybodus; פירוש השם: "שן דבשתית") הוא סוג של כריש נכחד מהסדרה הנכחדת היבודונטים שהיה קרוב לליסודוס.
מאפיינים
יצור זה התקיים מסוף תקופת הפרם עד לתקופה קרטיקון עליון מלפני 260-66 מיליון שנה. לא ברורה סיבת ההיכחדות שלו.
מאובנים שלו נמצאו באנגליה ואחר כך גם בכל רחבי העולם והוא שכן בימים רדודים שונים בהם הוא צד דגים, דיונונים וזוחלים ימיים קטנים או חלשים.
בתרבות
ההיבודוס מופיע בסדרות הBBC הולכים עם דינוזאורים בפרק "ים אכזר", שם הוא מופיע כיצור טורף שנמשך לאופתלמוזאורוס נקבה שמשריצה ולליופלרודון נקבה שנפצעה. ואולם הליופלירודון מוצג בסדרה כטורף כרישים מיומן.
בנוסף הוא מופיע בסדרה מפלצות ים עם נייג'ל מרווין שם הוא מוצג יחד עם מטריורינכוס כצייד של הדג הענקי ליידסיסתיס.
אמית ארין
אָמִית אַרְיָן (שם מדעי: Lichia amia; שמות נוספים: סטיליה, אריאן) הוא דג-ים ממשפחת הצניניתיים והוא המין היחיד בסוגו.
תפוצתו משתרעת מהים התיכון עד חופי מערב אפריקה וחופי מזרח אפריקה. גופו כסוף, סביב עיניו כתמים אדומים סגולים, אורכו מגיע עד ל-1.5 מטר ומשקל של 18.8 קילוגרם, אך נתפסו גם פרטים באורך 200 ס"מ ומשקל 50 ק"ג. הוא חי בלהקות קטנות בעומקים של עד 50 מטר בלבד באזור המים הרדודים שליד החוף, שם הוא טורף דגים קטנים יותר, כגון גּוּמְבָּר טוֹרֵף או רעמתן כחלחל.
בישראל הוא נחשב נדיר מאוד ורק לעיתים רחוקות נתפס בידי דייגים.
יחסי הולנד–נורווגיה
יחסי הולנד–נורווגיה הם יחסי החוץ בין הולנד לנורווגיה. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, OECD, נאט"ו והאו"ם.
היסטוריה
הקשרים ההיסטוריים בין נורווגיה להולנד מתוארכים עוד לתקופת הוויקינגים, כאשר ויקינגים סקנדינבים הפליגו לאורך הנהרות להולנד למסחר וביזה. במשך זמן מה, בסביבות שנת 879, 'גודפריד נורמן' אף שלט בעיר אוטרכט. כמו כן, סחר שגשג בין הולנד ונורווגיה בעידן ברית ערי הנזה, במהלך המאות ה-15 וה-16. נורווגיה ייצאה בעיקר עץ ואבן להולנד; למעשה, חלקים גדולים מאמסטרדם בנויים על מוטות המיוצרים מעץ נורווגי. במהלך המאה ה-17 קבוצה גדולה של נורווגים היגרה להולנד מכיוון שהיא הציעה הזדמנויות ושכר טובים יותר מנורווגיה. בשנת 1650 גדלה האוכלוסייה הנורווגית באמסטרדם לכ-13.500 איש ולכן מכונה לעיתים אחת הערים הנורווגיות הגדולות ביותר באותה תקופה. באותה תקופה ברגן הייתה העיר הגדולה ביותר בנורווגיה והייתה בה כמות תושבים דומה. במהלך מלחמת העולם השנייה, יחידות צבא נורווגיה וחיל האוויר השתתפו בשחרור הולנד בשנים 1944–1945.
יחסים כלכליים
המסחר והספנות היו מרכזיים במערכת היחסים בין שתי המדינות מזה כמה מאות שנים. בשנת 2016 הייתה הולנד מקור היצוא השלישי בגודלו של נורווגיה. הייצוא הוא בעיקר נפט גולמי, גז טבעי ויצוא ליבשת כגון מתכות, מוצרים כימיים ופירות ים. היבוא מהולנד לנורווגיה הוא גם מהותי, והוא מורכב בעיקר ממוצרי הנדסה וכימיקלים, מתכות ומזון.
אנרגיה היא תחום שיתופי פעולה חשוב במיוחד. כבל החשמל התת-קרקעי הארוך בעולם נפתח בשנת 2008 ונמתח מ-Feda בנורווגיה ועד Eemshaven בהולנד. הכבל באורך 580 קילומטר, שנקרא NorNed, נמצא 410 מטר מתחת לפני הים. הוא מעביר חשמל ידידותי לסביבה בין המדינות, עם קיבולת של 700 מגה וואט.
הולנד היא אחת המדינות איתן נורווגיה מקיימת את שיתוף הפעולה הביטחוני הקרוב ביותר. הצבא ההולנדי והצבא הנורווגי משתפים פעולה לעיתים קרובות יותר ויותר בכוחות התגובה של נאט"ו. הנחתים ההולנדים עורכים הכשרה ארקטית בנורווגיה מדי שנה. יתר על כן, הולנד ונורווגיה מקיימות שיתוף פעולה הדוק מאוד בין מטוסי קרב F-16 מאז שנות השבעים.
חילופי תרבות
נורווגיה והולנד קשורים קשר הדוק באמצעות חילופי תרבויות, בין היתר בתחומי המוזיקה, הקולנוע והספרות. לדוגמה, נורווגים אימצו את הדיג'יי ההולנדי טייסטו כבר בתחילת הקריירה שלו, ואותו דבר התרחש עם התקליטן הנורווגי קיגו בהולנד. בעולם האמנות, מוזיאון ואן-גוך ומוזיאון מונק משתפים פעולה בפרויקטים, כמו תערוכת מונק / ואן-גוך שהוצגה בשני המוזיאונים בשנת 2015 ובחלקים משנת 2016. יתר על כן, בנורווגיה, אדריכלים הולנדים מילאו תפקיד חשוב בחידוש האזור סביב פיורד אוסלו.
תיירים הולנדים מהווים חלק משמעותי מהתיירות לנורווגיה; הם היו קבוצת התיירות הרביעית בגודלה בשנת 2016.
דיקטטור (רומא העתיקה)
דִיקְטָטוֹר (בלטינית: dictator - "מכתיב") הידוע לעיתים גם כמָגִיסְטֵר פּוֹפּוּלִי (magister populi - "הממונה על העם"), הוא שמה של משרה פוליטית ברומא העתיקה.
משרת הדיקטטור
משרת הדיקטטור הייתה חידוש משפטי בעולם העתיק, הייחודי למשפט הרומי. אופי המשרה היה היותה פקידות חריגה, שתכליתה הייתה לבצע משימות יוצאות-דופן, שחרגו מהסמכויות החוקתיות של הפקידים הנבחרים הרגילים.
כדי למנות דיקטטור, היה צריך שהסנאט הרומי יוציא סנאטוס קונסולטום ("senatus consultum") הנותן לקונסולים את הסמכות למנות אדם לדיקטטור. הדיקטטור היה נמשח לתפקידו בטקס מיוחד שנערך בלילה לאחר חצות.
עד לשנת 361 לפנה"ס היה חייב הדיקטטור לכהן בעברו כקונסול.
הדיקטטורה הייתה מוסד ייחודי בחוקה הרומאית, בכך שהייתה המשרה הפוליטית היחידה שלא חלו עליה חוקי כפילות השלטון הרומאיים, שחייבו למנות שני נושאי-משרה שווי כח לכל משרה פוליטית (לדוגמה: 2 קונסולים, 2 טריבונים וכו'), וכן לא חלה על הנושא אותה אחריות משפטית-אישית, כך שלא ניתן היה להעמידו לדין פלילי לאחר סיום כהונתו על פעולות שביצע מתוקף תפקידו.
הדיקטטור נהנה מיוקרה רבה, ולמעשה היה בעל המעמד הגבוה ביותר מכל שאר הפקידים, מעמד שהודגש על ידי 12 הליקטורים, נושאי סמלי הסמכות הרומאית, שהתלוו אליו לכול מקום (לאחר הרפורמה של לוקיוס קורנליוס סולה, גדל מספרם ל-24).
אחת המגבלות שהוטלו על הדיקטטור הייתה האיסור לרכוב על סוס ללא אישור הסנאט, איסור שמחקרים מודרניים מתקשים להסביר את קיומו, וחלקם אף מפקפקים בקיומו.
לאחר סיום המלחמה הפונית השנייה נהג הסנאט שלא למנות דיקטטורים במצבי חירום ובמקום זאת העדיף לתת לקונסולים סמכויות חירום מטעם הסנאט (Senatus consultam ultimum) המאפשרים לקונסולים לגייס כוחות ונותנים להם אף חופש פעולה לתקוף אזרחים רומיים מבלי להתחשב בזכויותיהם.
סוגי דיקטטורים
מינוי דיקטטוריים נעשה ברפובליקה הרומית רק במקרים של פעולות או אירועים יוצאי דופן, שהצריכו פעילות שלטונית מהירה והחלטית, שבלתי ניתן לערער עליה. הדיקטטורים התחלקו לסוגים שונים לפי סוג הפעילות המיוחדת שהיה צורך בביצוע.
הדיקטטורה של סולה
בנובמבר 83 לפנה"ס, לאחר מלחמת האזרחים בין לוקיוס קורנליוס סולה ובין גאיוס מריוס, מנהיגי הסיעות האופטימאטית והפופולרית, שהסתיימו בניצחונו של סולה, ובכניסתו, מלווה בצבאו, לרומא ב־82 לפנה"ס, יצר הסנאט (סביר להניח בעידודו התקיף של סולה), באישור אספת העם את משרת ה"דיקטטורה למתן חוקים וסידור ענייני הכלל" ("Dictator Rei publicae constituendae causa").
הדיקטטורה החדשה הזו שמרה למעשה רק על הצורה החיצונית של המוסד הרפובליקאי הקדום, אולם למעשה הייתה בעלת סמכויות בלתי מוגבלות.
כוח המשרה החדשה העניק למחזיקה את השליטה המלאה בחייהם וכספם של האזרחים, חופש מוחלט בהחלטות שנגעו ברכוש, שטח וגבולות המדינה הרומית, אחריות בלעדית לקביעת תחומי השיפוט של העיר רומא, ושל כל עיר שתחת שליטת רומא, שליטה מוחלטת במדינית החוץ של רומא ובמדיניות הכפופות אליה, החופש למנות פקידים גבוהים ראשי ממשלה (חופש שהיה של העם בלבד קודם לכן), והחשוב ביותר - הזכות שנותנת לסולה, ולו בלבד, את ההחלטה מתי נגמר תוקפה של הדיקטטורה המיוחדת הזו, דבר שלמעשה הפך אותה למשרה, לראשונה בתולדות הרפובליקה, ללא זמן מוגבל.
למעשה מטרתו של סולה לא הייתה להפך לשליט יחיד ברומא, אלא לבצע רפורמה מקיפה בחוקה הרומית, והבסתה המוחלטת של הסיעה הפופולרית ותיקוניה.
הוכחה לזו אפשר לראות כבר ב־80 לפנה"ס כאשר החזיר סולה את החוקה הרומית לתוקפה, וכיהן בשנה זו כקונסול לכול דבר יחד עם קווינטוס מטלוס פיוס.
בשנת 79 לפני הספירה, לאחר שסיים לערוך את תקנותיו החדשות והחשובות בחוקה, ולאחר שנתן לבחירות להיערך כסדרן ללא התערבותו, פרש סולה, מרצונו החופשי מהדיקטטורה ומהחיים המדיניים, והחזיר את השלטון לידי שני הקונסולים הנבחרים החדשים.
הדיקטטורה בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית
ב-49 לפנה"ס התמנה יוליוס קיסר לדיקטטור בפעם הראשונה, כדי לנהל את הבחירות לקונסוליה של שנת 48, לתקופה של 11 יום. בסתיו 48 נתמנה לדיקטטור לצורכי ניהול מלחמה לתקופה של שנה אחת, ב־46 נתמנה לדיקטטורה לתקופה של עשר שנים. שנה לאחר מכן, חודש לפני מותו מונה, על פי הצבעת הסנאט, לדיקטטור לכול החיים, או ליתר דיוק ל"דיקטטור מתמיד" (dictator perpetuus)
למעשה הדיקטטורה במובנה המשפטי הקודם חדלה להתקיים עם מינויים אלה, ושימשה רק כהסוואה חוקית לשלטון היחיד של קיסר.
לאחר רצח קיסר, מרקוס אנטוניוס, שותפו לקונסולט, הוציא חוק (lex antonia) שביטל את הדיקטטורה ולמעשה מחק אותה מהחוקה הרומית.
בשנת 22 לפנה"ס, הוצעה הדיקטטורה לאוגוסטוס (כנראה מחווה מבוימת בניהולו של אוגוסטוס) על ידי הסנאט, בעקבות מהומות ברומא על רקע חוסר בחיטה (מהומות שסביר להניח שגם אורגנו ובוימו על ידי אוגוסטוס). אוגוסטוס סירב בהפגנתיות למשרה אולם קיבל על עצמו את הדאגה לאספקת התבואה לרומא.
המעמד המשפטי החדש שאוגוסטוס יצר, הפרינקפס היה למעשה בעל אותם סמכויות של דיקטטור, הקונסול והטריבון במשותף, אולם תחת מסווה רפובליקני חוקי, שאפשר לו לפעול בסמכויות דיקטטוריות בלתי מוגבלות ובו בזמן להשביע את רצון הסנאט, ולהימנע מלהיקרא מלך או דיקטטור.
רשימת דיקטטורים
לפי ההיסטוגרפיה הרומית נמנו 88 דיקטטוריים.
נחל גוברין
נחל גוברין הוא נחל אכזב בשפלת יהודה, שראשיתו בהר חברון וסופו בנחל לכיש. הנחל זורם בכיוון כללי צפון-מערב.
גאוגרפיה
הנחל מתחיל במספר מעיינות בין הכפרים דורא ותפוח שממערב לחברון, ברום של כ-850 מטרים מעל פני הים. בחלקו הראשון עובר הנחל בעמק צר, המכונה "ואדי א-סעביה", וקיימים בו שרידים של אמות מים ובריכות קדומות. בהמשך עובר הנחל ליד מעיין אלפארעה, הנמצא למרגלות היישוב אדורה וח'רבת אלפארעה, המזוהה עם פרעתון שביהודה הנזכרת ב. בקטע זה מכונה הנחל "ואדי אלפארעה".
בהמשך עובר הנחל למרגלות הכפר אידנא, ומקביל לתוואי כביש חוצה יהודה ולשרידי הדרך הרומית בין בית גוברין וחברון. עד לבית גוברין מכונה הנחל "ואדי אלג'מרורה", על שם החורבה הסמוכה, ובבית גוברין הנחל חוצץ בין הקיבוץ ובין בית גוברין הקדומה. בהמשך, עובר הנחל לצד תל בורנה וקיבוץ גלאון, חוצה את כביש 6, ועובר תחת גשרים את כביש 40 ואת כביש 3 (גשר פריזר). בסמוך למושב משואות יצחק חובר הנחל לאפיקו של נחל לכיש.
שמו של הנחל הוא כשמה של העיר הקדומה בית גוברין, שלצידה הוא עובר. לאורך 18 ק"מ באפיק הנחל, בסמוך למושב שפיר, הוכשר בשנת 2009 שביל הליכה ורכיבה על אופניים.
איש הנמלה
איש הנמלה היה האלטר אגו של הנרי פים, מדען מבריק אשר המציא חומר שמאפשר לו לשנות את מצב צבירת גופו, ובכך להגדיל את מסת גופו או להקטינה לגודל נמלה. אחרי שהאנק פרש מזהותו כאיש הנמלה, דמויותיהם של סקוט לאנג ואריק אוגריידי השתמשו בטכנולוגיה של פים (הנקראת "חלקיקי פים") כדי להפוך לממשיכי דרכו.
דמותו של הנרי פים כאיש הנמלה מדורגת במקום ה-67 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN, בעוד דמותו של אריק אוגריידי כאיש הנמלה מדורגת במקום ה-82. סרט קולנוע לייב אקשן המבוסס על הדמות, "אנטמן", יצא לאקרנים ב-17 ביולי 2015 בתור החלק האחרון והמסכם של השלב השני ביקום הקולנועי של מארוול.
הנרי פים
הביופיזיקאי והמומחה למערכות מידע ד"ר הנרי "האנק" פים החליט להפוך לגיבור-על לאחר שגילה כימיקל המאפשר למשתמשו לשנות את גודלו. הוא חבש קסדה המסוגלת לשלוט בנמלים, והתכווץ לגודל של נמלה. עד מהרה, הוא שיתף את גילויו עם חברתו, ג'אנט ואן דיין, שהפכה לשותפתו ללחימה בפשע הצרעה. השניים היו לחברים המייסדים של קבוצת האוונג'רס. בשעה שפים הוא איש הנמלה המקורי, הוא אימץ כינויים שונים לאורך השנים, ביניהם "האיש הענק", "גוליית", "יילוג'אקט" ואף את זהותה של הצרעה לאחר מותה של ג'אנט באירועי "פלישה סודית". בזמן זה, שניים נוספים אימצו את זהותו של איש הנמלה.
סקוט לאנג
סקוט לאנג היה גנב שהפך לאיש הנמלה לראשונה לאחר שגנב את חליפתו של הנרי פים כדי להציל את בתו קאסי ממחלת לב. בעקבות כך, הוא חזר למוטב, ובעידודו של פים המשיך בנטל איש הנמלה. הפך לבן בריתם של ארבעת המופלאים ובסופו של דבר גם לחבר באוונג'רס. למשך זמן מה הוא יצא עם ג'סיקה ג'ונס. נהרג באירועי "האוונג'רס מתפרקים" בידי מכשפת השני, שבעקבות טירופה חשבה אותו לנבל. בתו קאסי המשיכה את דרכו כסטאטור בקבוצת האוונג'רס הצעירים. במיני סדרה The Children's Crusade משנת 2011 הוא חוזר לחיים. הוא הופך למנהיג הצוות השני בקבוצת ארבעת המופלאים וכן למנהיג קרן העתיד.
אריק אוגריידי
אריק אוגריידי הוא סוכן נחות מסוכנות הביון S.H.I.E.L.D בעל ערכי מוסר נמוכים, המוכן לשקר, לרמות, לגנוב ולהפעיל מניפולציות על אחרים בשביל להתקדם בחיים. הוא השתמש בחליפת השריון למטרותיו האנוכיות ולהשפיל אחרים. הייתה לדמות סדרת סולו משלה בטרם הפכה לחברה בקבוצות-על אחרות, כמו ת'נדרבולטס והאוונג'רס הסודיים. הדמות מתה בצורה לא צפויה בחוברת Secret Avengers #23 כמו גיבור אמיתי, אבל עד לחוברת מספר 37 חשבו שהוא נשאר בחיים בגלל העתק מדויק שנוצר על ידי דוקטור דום.
אזכור במדיות אחרות
שלוש גרסאות של הדמות (האנק פים, סקוט לאנג ויילוג'אקט) מופיעות בסדרת האנימציה "האוונג'רס: סדרת האנימציה" משנים 2010–2012.
עיבוד קולנועי המתבסס על הדמות יצא לאקרנים ב-17 ביולי 2015 בשם "אנטמן" בבימויו של פייטון ריד ובכיכובם של פול ראד כסקוט לאנג, מייקל דאגלס כד"ר הנרי פים, אוונג'לין לילי כהופ ואן דיין, קורי סטול כדארן קרוס / ילוג'אקט, מייקל פניה כלואיס ואנתוני מאקי כסאם וילסון / פלקון.
פול ראד שב לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" של שנת 2016 ונוסף על יכולתו לשנות את גודלו לגודל מיקרוסקופי הציג יכולת לגדול לממדי ענק.
ראד, דאגלאס ולילי שבו לגלם את דמויותיהם של סקוט לאנג, הנרי פים, והופ ואן דריין בסרט "אנטמן והצרעה", אשר יצא ביולי 2018.
שטיינרנה רוזה
שטַיינֶרְנֶה רוֹזֶה (בגרמנית: Steinerne Rose, ורד אבן) הוא שמו של גוף סלעי בדרום-מזרח תורינגיה בגרמניה, אשר לאחר שעבר בליה ספרואידית, נראה כניצן של ורד. גאוטופ זה נחשב למונומנט טבעי ייחודי באירופה.
גאולוגיה
שטיינרנה רוזה מצוי ברמה התורינגית-פרנקונית בתחומי רכס Thüringer Schiefergebirge, שתרגום שמו מגרמנית: הרי הלווחה של תורינגיה.
ראשי כרוב
שטיינרנה רוזה נמצא כ-700 מטרים צפונית לרובע קלוסטר בעיירה סאלבורג-אברסדורף, אך אינו היחיד מסוגו. גוף סלעי נוסף, שהתגלה בשנת 1996 במהלך שיקום של מחשוף בצוק מתחת למצודה בעיירה רונבורג הסמוכה, היה נושא למחקר נרחב ותואר כ"ראש כרוב". גם גוף זה היה מורכב מדיאבז שחדר לסלעי הסביבה באמצע הדבון, לפני כ-400 מיליון שנים, וגם בו חלה בליה ספרואידית האחראית למראה הייחודי.
ה"כרוב" של רונבורג התמוטט במהלך מפולת סלעים שהתרחשה בשנת 2010, אך באותו צוק קיימים גופים נוספים, קטנים יותר, וגם הם מתוארים כ"ראשי כרוב".
קתרינה ויזאני
קתרינה ויזאני (אנגלית: Catterina Vizzani; נולדה ב-1719 – 16 ביוני 1743) הייתה אישה איטלקייה שבשמונה השנים האחרונות לחייה התלבשה כגבר, תוך כדי שהיא מכריזה על זהותה כג'ובאני בורדוני. סיפורה עורר תשומת לב מיד לאחר מותה, כאשר התגלה כי מדובר היה במותה של אישה.
בהיותה בתו של אב נגר ממוצאו במילאנו, פייטרו ויזאני, לא היה ידוע דבר על ילדותה עד גיל 14. ג'ובאני, אשר בזמנו נקרא בפי כולם כקתרינה, למד לקרוא, לכתוב ולרקום. החדשות הראשונות על נטייתו לאהוב נשים (נטייה אשר הוגדרת כהומוסקסואלית על ידי בני תקופתו בשל היותה נקבה בלידתה, אך למעשה הטרוסקסואלית בהיותה זכר במשך חייה) מתוארכת לגיל 14, כאשר הלך בלילה לאחת מחברותיו עבור פעילות רקמה, מרגריטה. כפי שסיפר הביוגרף שלו, המנתח והאינטלקטואל המפורסם ג'ובאני ביאנצ'י, בהיותו מקור חיוני ויחיד, "אהבה זו נמשכה יותר משנתיים מאושרות בין קתרינה למלגריטה". אביה של מרגריטה גילה את הפרשה, ואיים בפנייתו לג'ובאני (קתרינה), שברחה מהבית ומאותו רגע לבשה בגדי גברים והכריז על זהותה כג'ובאני בורדוני.
בורדוני עבד אצל כומר בפרוג'ה במשך ארבע שנים. לאחר מכן עבדה כרגלן עבור קבלייר פרנצ'סקו מריה פוצ'י האציל במונטה פולצ'יאנו. בזהותו כבורדוני, היה ידוע בפרשיות האהבה שלו עם נשים והיה לו מעמד של פתיין. בשנת 1743, בורדוני שכנע את אחייניתו של כומר לברוח עימו לרומא. בני הזוג נורו בדרך ובורדוני נפצע אנושות. על ערש דווי, בורדוני הודה לכאורה בפני נזירה כי הוא נולד כנקבה ביולוגית, בעוד לאחר מכן ביקש לכאורה להיקבר בבגדי נשים ולהתכבד בתואר של בתולה.
פרופסור ג'ובאני בטיסטה ביאנצ'י לנוטומי, מנתח איטלקי, בדק את שרידיו של בורדוני כדי לקבוע אם יש הסבר פיזי לנטייתו המינית. הלווייתו של בורדוני זכתה לביקור נרחב, מכיוון שהציבור התייחס אליה כאישה שמתה על בתוליה. כשמותו התפשט, התגלה כי מדובר באישה ביולוגית, והבשורה התפשטה במהירות. ביאנ'צי, שנדהם מהסיפור, החל מיד לאסוף חומר לכתיבת הביוגרפיה שלו על בורדוני. ב-19 בספטמבר 1744 פרסם בפירנצה את הביוגרפיה על שמו, "היסטוריה קצרה של חייה של רומן קתרינה ויזאני, שבמשך שמונה שנים התלבשה בשמלה של גבר כמשרתת, שלאחר מקרים שונים נהרגה סופית ונמצאה בפולצ'לה גופתה על ידי פרופסור ג'ובאני ביאנצ'י לנוטומי בסיינה". בשנת 1751 פורסמה בלונדון עם תרגומה לאנגלית על ידי ג'ון קללנד, "ההיסטוריה וההרפתקאות האמיתיות של קתרין ויזאני" לצד הערות ושינויים, אחריה הוצאה מחדש ארבע שנים מאוחר יותר. בשנת 1755 הופיעה גרסתה הגרמנית בלייפציג בכתב עת מדעי.
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–טורקיה
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–טורקיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לטורקיה. לטורקיה יש שגרירות בקינשאסה משנת 1974, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו פתחה את שגרירותה באנקרה בשנת 2011.
יחסים דיפלומטיים
האימפריה העות'מאנית תמכה בתחילה בהתחייבותו של לאופולד השני "לתרבת" את קונגו, והכירה במדינת קונגו החופשית לאחר ועידת ברלין בשנת 1885. זה השתנה במהירות לאחר הסערה הציבורית בטורקיה ובמדינות אחרות בגלל פרקטיקות עבודה קשות וזוועות שביצעו הבלגים נגד קונגו, שחיו במערכת הפרדה קפדנית משפילה. לאופולד השני, מלך הבלגים המשיך להחזיק באופן אישי את מדינת קונגו החופשית בין השנים 1885–1908.
לאחר העצמאות, טורקיה הייתה מהראשונות שכיננו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. טורקיה, בעיקר באמצעות TIKA, השיקה תוכניות רבות בהיקף של 137 מיליון דולר בסיוע כלכלי במהלך 30 השנים הבאות.
למרות עמדתה נגד הפיכות, טורקיה הכירה במהירות בממשלת מובוטו ססה סקו, בעקבות ארצות הברית ב-24 בנובמבר 1965. היחסים הידרדרו כאשר מובוטו ניתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל בשנת 1973. למרות היחסים הלא ידידותיים באותה תקופה, שתי הממשלות המשיכו לתמוך בפרנטה נסיונל דה ליברטאסאו דה אנגולה ובאוניה נסיונל פארא אונפנדנסיה טוטאל דה אנגולה נגד המובימנטו פופולרי דה ליברטאסאו דה אנגולה. היחסים השתפרו באופן דרמטי בשנות האלפיים.
הדרך אל הכפר
הדרך אל הכפר הוא פזמון שכתב יורם טהר לב, הלחינה נורית הירש וביצעה רבקה זוהר. השיר הושר לראשונה בפסטיגל של שנת 1985, וזכה במקום הראשון.
רקע
רבקה זוהר הייתה כוכבת בזמר העברי. לאחר שירדה לארצות הברית והתגרשה, היא התמכרה לסמים. בשנת 1985, לאחר ששהתה במכון גמילה מסמים, הוזמנה על ידי מיקי פלד להופיע בפסטיגל. ביוזמת גברי מזור, פלד נסע במיוחד לארצות הברית כדי לשכנע אותה. אף שזוהר לא הייתה ידועה כזמרת לילדים היא שוכנעה ושבה לישראל. השיר זכה במקום הראשון בפסטיגל.
מיקי פלד סיפר על השיר "כשאני נכנסתי עם הפסטיגל אמרו לי שאני משוגע כי הפסטיבל לשירי ילדים יקרע אותי. אבל השארנו להם אבק, והם הרימו ידיים סופית ב-1985 כשהבאנו את רבקה זוהר. ידעתי שאם נצליח להגיע אליה ולשכנע אותה להופיע, הפסטיגל כבר יהיה הדבר הכי גדול שיש בענף". רבקה זוהר סיפרה "זה השיר שהעלה אותי לארץ אחרי היעדרות ארוכה, ועד היום הוא משמח את הקהל שלי. הרעיון היה של גברי מזור. יום אחד הם הגיעו לניו יורק, למועדון הפינג'אן, שמעו אותי שרה והחליטו שאני במצב סביר כדי להופיע. אני בכלל הייתי מרוחקת מזה, עבורי כל הכותרות עסקו כביכול במישהי אחרת. ידעתי או חשבתי שאני עדיין בתודעה של אנשים בישראל - אז לא ציפיתי לכלום. בשנה שלאחר מכן זכיתי שוב עם "חלקת אלוהים הקטנה" וגם שם הייתה ידו המכוונת של גברי מזור".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ו (1986) דורג השיר במקום ה-23, כמו כן הוא שולב באלבום "עברייה" שהוציאה זוהר. בפסטיגל 2020, "MY פסטיגל", השיר בוצע על ידי מאיה בוסקילה ואיתי לוי.
תוכן השיר
יורם טהר לב כתב את המילים ללחן שיצרה נורית הירש. הוא כתב את המילים המתארות את הכפר פקיעין שבגליל, שזוהר היא צאצאית של משפחת זינתי אשר חיה בכפר.
Blue Afternoon
Blue Afternoon (אחר צהריים כחול) הוא אלבומו הרביעי של הזמר טים באקלי, אשר יצא ב-1970, הראשון שהופק על ידי טים באקלי עצמו והראשון שלו בחברת התקליטים של הרב כהן ופרנק זאפה - Straight Records. את התקליט הקליטה יחד עם באקלי אותה הלהקה עמה הקליט את אלבומו הקודם, Happy Sad, ולהם נוסף גם המתופף ג'ימי מדיסון.
לא מעט משירי האלבום יועדו להיכלל באלבומים קודמים שלו אך לא הושלמו. כך על "Chase the Blues Away" ועל "Happy Time" באקלי החל לעבוד כבר בקיץ של שנת 1968 במסגרת ההקלטות של Happy Sad והדמואים שלהם מאותה התקופה נמצאים באלבום האוסף Work In Progress שמכיל בתוכו את הדמואים שהוקלטו בעבודה על Happy Sad.
ב־Blue Afternoon באקלי לוקח את סגנון הפולק שאפיין את תחילת הקריירה שלו ועליו הוא גדל ומוסיף עליו השפעות ג'אז כדי ליצור דינמיקות מוזיקליות חדשות ולהעצים את האטמוספירה הייחודית של התקליט. מהבחינה הזו האלבום הוא חלוץ של פיוז'ן בין פולק לבין ג'אז, דבר שרק יתעצם בשני אלבומיו הבאים של באקלי בהם הוא יתנסה יותר בג'אז.
באותם ארבעה שבועות בהם הקליט באקלי את Blue Afternoon, הקליט באקלי גם את אלבומו הבא, Lorca, וחומר בשביל אלבומו השישי, Starsailor. לפי לי אנדרווד שהיה חברו הקרוב של באקלי ונגן הגיטרה ב7 מתוך 9 אלבומיו באקלי הקליט את Blue Afternoon וקידם אותו רק כדי לספק לחברת התקליטים מוצר מסחרי יחסית ל־Lorca הנסיוני והאוונגרדי ולא אהב את התוצר או התרכז בו. למרות זאת Blue Afternoon היה כישלון מסחרי כאשר הוא הגיע רק למקום ה192 בבילבורד 200.
חמוץ אמריקאי
חמוץ אמריקאי (באנגלית: An American Pickle) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2020 בבימויו של ברנדון טרוסט ובכיכובו של סת' רוגן. הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "Sell Out" משנת 2013 מאת סיימון ריץ', שכתב גם את התסריט של הסרט.
הסרט יצא לצפייה ישירה ב-6 באוגוסט 2020 על ידי HBO Max והוא הסרט המקורי הראשון שהוציא שירות הסטרימינג.
רקע
הסיפור הקצר "Sell Out" פורסם בניו יורקר בינואר 2013 ומגולל בגוף ראשון את סיפורו של יהודי קשה יום בשם הרשל גרינבאום שנשלח מסלופסק שבפולין לניו יורק לעבוד במפעל חמוצים לגרש עכברים, הוא פוגש בחורה יהודייה בשם שרה ומבטיח לה שמשפחתם תשגשג שנים רבות, אך עליהם להיזהר מהפוגורמים של הקוזקים נגד קהילה היהודית במזרח אירופה, ועל כן הם מהגרים לארצות הברית. יום אחד הוא נופל לתוך מיכל חמוצים במקום עבודתו, ומתעורר כשהוא מוצא את עצמו בברוקלין של המאה ה-21 ומגלה שיש לו נין בשם בן גרינבאום, בו 27, העובד כעורך תסריטים.
תקציר עלילת הסרט
הרשל גרינבאום, פועל קשה יום מהגר עם רעייתו לאמריקה בשנת 1920 עם חלומות לבנות חיים טובים יותר למשפחתו האהובה. יום אחד, בעת שעבד במפעל, הוא נופל לגיגית חמוצים והוא מוחמץ במשך 100 שנה. מי המלח שומרים עליו בצורה מושלמת וכשהוא מתעורר בברוקלין של ימינו הוא מגלה שהוא לא הזדקן ביום. אבל כשהוא מחפש את משפחתו, הוא נחרד לגלות שקרוב משפחתו היחיד שנותר בחיים הוא נינו, בן גרינבאום, מתכנת מחשבים בעל אופי עדין, שהרשל אפילו לא יכול להבין.
פיתוח
ב-29 במאי 2013 הוכרז כי Sony Pictures רכשה את זכויות העיבוד לסיפור הקצר "Sell Out" מאת הסופר סיימון ריץ'. למפיקים מונו סת' רוגן, אוון גולדברג וג'יימס וויבר, ואילו ריץ' משמש כמפיק בכיר.
ב-27 בספטמבר 2018, הוכרז כי ברנדון טרוסט צורף לביים את הסרט, בעוד ריץ' יכתוב את התסריט, וכי מפיקים נוספים כללו את אלכסנדריה מקאטיי.
ליהוק
לצד הודעת הבימוי, אושר כי בסרט יככב סת' רוגן. ב-26 בנובמבר 2018 הוכרז כי מאיה ארסקין, שרה סנוק, אליוט גלזר, קלן אלן, מולי אוונסן וקווין או'רורק הצטרפו לצוות שחקני הסרט. לצורך הסרט רוגן למד יידיש.
צילומים
הצילומים לסרט התקיימו בפיטסבורג, פנסילבניה בין 29 באוקטובר ל-22 בדצמבר 2018.
הפצה
הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים נדחה בשל התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית וב-27 באפריל 2020, הוכרז כי HBO Max רכשה את זכויות ההפצה לסרט מאת Sony Pictures והוא יצא לצפייה ב-6 באוגוסט 2020.
קישורים חיצוניים
ביקורות
סקיילון (פסטיבל בריטניה)
הקמת המגדל
המבנה תוכנן על ידי הידאלגו מויה, פיליפ פוול ופליקס סאמיואלי ונבנה על ידי חברת פיינטר ברד'רס מהרפורד שבאנגליה. תוכנית המגדל נבחרה מבין 150 תוכניות שהוצעו.
המבנה הוקם באזור סאות' בנק, בין גשר וסטמינסטר וגשר האנגרפורד.
תחתית המגדל ניצבה באוויר בגובה 15 מטרים מעל הקרקע, וקצהו הגיע לגובה 90 מטרים מעל הקרקע. המבנה צופה אלומיניום והואר מבפנים בעלילה. משקלו הכולל של המבנה הגיע ל-28 טונות.
המבנה נועד לשמש אזכור למבנה הטריילון שהיה סמלה של התערוכה העולמית של ניו יורק (1939).
בשל חשש מברקים שיפגעו במגדל, שאלת פגיעה במבקרים בתערוכה נדונה בפרלמנט הבריטי ובזמן סופות ברקים גודר המגדל.
הריסת המגדל
המגדל תוכנן להיות מבנה זמני, ולכן על אף הפופולריות הרבה לה זכה, בתום התערוכה הוחלט לפרקו. עלות פירוק המבנה והקמתו מחדש במקום אחר הגיעה לכ-30,000 ליש"ט באותה עת. בעקבות הקשיים בהם הייתה כלכלת בריטניה נתונה בשנים אלה הורה וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, אשר עלה לשלטון בשנת 1951, במקום ממשלת הלייבור שקדמה לו, על הריסת המגדל (צ'רצ'יל ראה במגדל סמל לסוציאליזם ולממשלת הלייבור).
המגדל הופל לתוך התמזה, נחתך לחתיכות וחלקיו מוחזרו. במקום בו עמד המגדל ניצבת כיום טיילת המקשרת בין גני היובל לאולם הפסטיבל המלכותי.
על שמו של המגדל נפתחה בשנת 2007 מסעדה בקומה העליונה של אולם הפסטיבל המלכותי.
חלום ליל קיץ (סרט, 2016)
חלום ליל קיץ (באנגלית: A Midsummer Night's Dream) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2016 המבוסס על המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר. את התסריט כתב ראסל טי דייוויס, ביים דייוויד קר והפיק ניקי וילסון. בסרט מככבים מקסין פיק בתפקיד טיטניה, מאט לוקאס בתפקיד בוטום, ג'ון האנה בתפקיד תזאוס ונונסו אנוזי בדמות אוברון. הסרט שודר לראשונה ב-30 במאי 2016 בערוץ BBC One.
יחסי בחריין–פקיסטן
יחסי בחריין–פקיסטן (בערבית: العلاقات البحرينية الباكستانية, באנגלית: Bahrain–Pakistan relations) הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים בין ממלכת בחריין ובין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. היחסים בין המדינות נחשבים לבביים וחזקים מאוד. בחריין מחזיקה שגרירות באסלאמאבאד וקונסוליה כללית בקראצ'י בעוד שפקיסטן מחזיקה שגרירות במנאמה. שתי המדינות חברות ב-OIC ובארגון G77. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 באוקטובר 1971.
היסטוריה
בשנת 2011, נשיא פקיסטן, אסיף עלי זרדרי, פגש את חמד בן עיסא אאל ח'ליפה במהלך ביקורו בממלכת בחריין. שני המנהיגים הסכימו לחזק את היחסים הדו-צדדיים ולהגביר את שיתופי הפעולה בתחומי הכלכלה, המסחר והפוליטיקה לטובת שתי המדינות והעמים. שני המנהיגים הביעו רצון לקדם את הקשרים הדו-צדדיים בכל התחומים. בנוסף, המנהיגים דנו גם על ההתפתחויות הפוליטיות הבינלאומיות. ח'ליפה בירך את הנשיא זרדרי והדגיש את חשיבות הביקור. שני המנהיגים ניהלו דיאלוג פוליטיים והדגישו את חשיבות קידום האבטחה והיציבות האזורית על מנת להשיג יעדי פיתוח שונים.
בשנת 2014, חמד בן עיסא אאל ח'ליפה ביקר בפקיסטן וקיים מספר פגישות עם מנהיגות פקיסטניות במטרה לחזק את היחסים בין המדינות. לאחר פגישתו עם ראש הממשלה, נאווז שריף, נחתמו שישה מזכרי הבנות.
בשנת 2015, ראש ממשלת פקיסטן, נאווז שריף, ביקר בממלכת בחריין על מנת לקיים מספר פגישות עם מנהיגי בחריין. בנוסף לפגישותיו עם המלך, שריף נפגש עם ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, ראש ממשלת בחריין. במהלך ביקורו נחתמו מספר מזכרי הבנות, שהועילו לחיזוק היחסים הדו-צדדיים בין המדינות.
ביולי 2016, פקיסטן ובחריין קיימו התייעצותם הבילטרלית הראשונה במשרד החוץ באסלאמאבאד, במטרה לקדם את היחסים בין המדינות ולהגביר את הקשרים ביניהם.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, ייצאה בחריין לפקיסטן סחורה בשווי 76.6 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט מזוקק, גרוטאות ברזל, אלומיניום גולמי, מזגנים, מכסי פלסטיק, גבינה, מים וחלב מרוכז. לעומתה, פקיסטן ייצאה לבחריין סחורה בשווי 83.5 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בשר בקר, מוצרי טקסטיל, בשר כבשים ועזים, סרטנים, דיו, מכסי פלסטיק, אורז, תפוחי אדמה, פירות טרופים, פרי הדר, מוצרי אפייה ובצל.
בלקסאד
בלקסאד (באנגלית: Blacksad) היא סדרת קומיקס נאו נואר שנוצרה על ידי הקומיקסאי חואן דיאז קנאלס והאמן חואנחו גוארנידו הספרדים, והוצאה לאור על ידי חברת ההוצאה לאור הצרפתית "Dargaud" בפורמט של אלבום. על אף ששני היוצרים ספרדים, קהל היעד העיקרי של הקומיקס הוא השוק הפרנקו-בלגי, ומשום כך כרכי הקומיקס פורסמו תחילה בצרפתית; ואילו המהדורות הספרדיות הופצו רק כחודש לאחר ההפצה הצרפתית. הכרך הראשון, Quelque part entre les ombres, יצא לאור בנובמבר 2000. הכרך השני, Arctic-Nation, יצא לאור בשנת 2003 והשלישי, Âme Rouge, יצא לאור בשנת 2005. תרגומו לאנגלית של הכרך השלישי התעכב בעקבות פשיטת הרגל של המפיצה האמריקאית, "iBooks". בשנת 2010 פרסמה דארק הורס קומיקס את כל שלושת הכרכים המתורגמים ככרך אחד. הוצאתו לאור של כרך זה בן ה-184 עמודים התקיים במקביל להפצתו האירופאית של הכרך הרביעי בסדרה, L'Enfer, le silence, בספטמבר 2010. בשנת 2014, הכרך החמישי בסדרה, Amarillo, יצא לאור בתרגומים שונים.
הסדרה תורגמה מצרפתית וספרדית לשפות רבות, בהם לערבית, בולגרית, אנגלית, גרמנית, יוונית, איטלקית, יפנית, נורווגית, פולנית, פורטוגזית ורוסית.
על כתיבת הסדרה, זכו גוארנידו ודיאז קנאלס במספר פרסים, כולל שלוש מועמדויות לפרס אייזנר בשנת 2004, שתי זכיות בפרס אייזנר בשנת 2013, וזכייה בפרס אנגולם ליצירות אמנות. בשנת 2019, הופץ עיבוד של הסדרה למשחק וידאו, תחת השם Blacksad: Under the Skin, שפותח על ידי החברה הספרדית "Pendulo Studios".
רקע עלילתי
קשתות עלילותיה של הסדרה מועברות בסגנון סרט נאו נואר ומתרחשים בארצות הברית במהלך סוף שנות ה-50. כל הדמויות המופיעות בסדרה הן חיות אנתרופומורפיות שמינן משקף נאמנה את אישיותן, אופיין ותפקידן במסגרת העלילה. לעיתים קרובות, נעשה במהלך העלילה שימוש בסטריאוטיפים חייתיים: לדוגמה, כמעט כל השוטרים המופיעים בסדרה הם כלבים, כמו רועים גרמניים, כלבי דם ושועלים, בעוד שמאפיונרים ופושעים מופיעים לרוב בדמויותיהם של זוחלים או דו-חיים. בנוסף, הדמויות הנשיות מאוירות לעיתים קרובות בצורה הרבה יותר אנושית למראה בניגוד לדמויות הגבריות.
סדרת הקומיקס מנסה לשקף את העולם המוצג בה בצורה מחוספסת, ריאליסטית ואפלה באמצעות קווים ריאליסטיים נקיים למדי. רישומים מפורטים בצבעי מים, כולל מקומות וערים אמיתיים, תורמים אף הם לתחושה הריאליסטית של הסדרה, למרות העובדה שהדמויות הן חיות אנתרופומורפיות. סגנון הרישום התפתח לאורך הסדרה, כאשר בחוברות מאוחרות יותר, סגנון האיור מוצג בצבע חד ואיכותי יותר ופחות בקווים מגורענים.
הופעות אורח
במהלך הסדרה מוצגים מדי פעם גרסאות אנתרופומורפיות של אנשים מפורסמים, בעיקר בכרך Âme Rouge. אדולף היטלר מוצג כחתול (במחווה לרומן הגרפי "מאוס: סיפורו של ניצול" מאת ארט ספיגלמן), הסנאטור ג'וזף מקארתי בדמותו של סנאטור גאלו (תרנגול), מארק רותקו בדמותו של סרגיי ליטבק (עכברוש), נשיא ארצות הברית כנשר, והמשורר אלן גינסברג בדמותו של גרינברג (ביזון), בעוד שאוטו ליבר (ינשוף) מזכיר דמיון רב למדענים רבים שהיו מעורבים בפרויקט מנהטן בלוס אלמוס.
מאחורי הקלעים
באוקטובר 2005, יצא לאור ספר "מאחורי הקלעים" בשם Blacksad: The Sketch Files, הכולל ריאיונות-עומק עם יוצרי הסדרה על פיתוח וכתיבת הקומיקס וסקיצות ראשוניות.
דוד בן בעש"ט
דוד (דודו) בן בעש"ט (נולד ב-10 ביוני 1950) הוא אלוף בצה"ל בדימוס, מפקד חיל הים בשנים 2004–2007.
שירות צבאי
בוגר בית הספר לקציני ים עכו, מחזור י"ד-1969. בשנת 1970 התגייס לקורס חובלים אותו סיים ב-1971. עבר קורס מתקדם בבה"ד חיל הים וקורס לוחמה נגד צוללות בארצות הברית. הוא שירת בזירת ים סוף כמפקד סיירת ספינות בט"ש, כקצין גנ"ק וכמפקד אוניית התובלה אח"י בת-ים. במלחמת יום הכיפורים היה סגן מפקד ספינת טילים.
בשנת 1982 מונה למפקד פלגת סטי"לים (מפל"ג) בבסיס אשדוד, ובשנת 1985 מונה למפקד בית הספר לחובלים של חיל הים. בשנת 1988 מונה לסגן ראש מספן כוח האדם, ובשנת 1991 מונה למפקד שייטת ספינות הטילים.
ב־23 בספטמבר 2004 הוענקה לו דרגת אלוף, והוא מונה למפקד החיל. בן בעש"ט פיקד על החיל בעת מלחמת לבנון השנייה, כשבין עיקר משימותיו של החיל הייתה שמירת המצור הימי על לבנון. במהלך המלחמה נפגע הסטי"ל אח"י חנית מטיל של חזבאללה וארבעה חיילים נהרגו כתוצאה מכך. הפגיעה הובילה לתחקיר פנימי בצה"ל, אשר מנה מספר כשלים אשר הובילו לפגיעה, אך לא הציג מסקנות כנגד האלוף. לאחר המלחמה שלח אל"ם נבו ארז, אשר פיקד במהלכה על שייטת 13, מכתב חריף לרמטכ"ל דן חלוץ ולבן בעש"ט ובמרכזו טענה כי בן בעש"ט גילה הססנות במהלך המלחמה ומנע את קיומם של מבצעים חיוניים אותם ביקשו לוחמי היחידה לבצע.
ב-26 ביולי 2007 ביקש בן בעש"ט לפרוש מתפקידו, על אף שהיה אמור לסיים בכל מקרה את תפקידו כחצי שנה מאוחר יותר, וב-8 באוקטובר באותה השנה סיים את תפקידו. בראיון שהתפרסם ב-5 באוקטובר 2007 בידיעות אחרונות הסביר שהגיע להחלטה ביום השנה לפגיעה באח"י חנית לאחר שהבין שהביקורת על תפקוד חיל הים במלחמת לבנון לא תיפסק כל עוד צמרת הפיקוד לא התחלפה.
במהלך שירותו הוענק לו אות לגיון ההצטיינות האמריקאי וכן אות כבוד על תרומתו לצי האיטלקי ולנאט"ו.
בן בעש"ט בוגר מכללת הלוחמה הימית של הצי האמריקאי בניופורט שברוד איילנד. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במנהל עסקים. נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקיסריה.
קאלי הגדול
דאליפ סינג רנא (באנגלית: Dalip Singh Rana; נולד ב-27 באוגוסט 1972) הידוע יותר בשם הבמה שלו, קאלי הגדול הוא מתאבק, יזם, דוגמן ושחקן הודי שמתגורר כיום בארצות הברית. החל בקריירת היאבקות בשנת 2000, אך הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE בין השנים 2006 ל-2014, שבו היה פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד (המתאבק ההודי הראשון בהיסטוריה של הארגון שזוכה בתואר זה).
חיים אישיים
רנא הוא הינדי אדוק.
רנא הציע את שם הבמה, קאלי הגדול, כנגזרת משם האלה ההינדית קאלי, המוכרת כאלת האנרגיה האינסופית.
רנא קיבל אזרחות אמריקאית ב-20 בפברואר 2014.
תקרית בריאן אונג
ב-28 במאי 2001, בריאן אונג ספג מידי סינג מהלך היאבקות הכרוכה בהטחת פניו במזרן. אונג סבל בעבר מזעזועי מוח במהלך האימונים, אך המאמנים העריכו זאת לא כראוי ואיפשרו לו להמשיך להתאמן.
בנוסף, הוכח כי אונג לא קיבל ציוד מגן או פיקוח מצד הצוות של ארגון ההיאבקות All Pro Wrestling (APW), וזעזוע מוח השני בסופו של דבר הוכח כקטלני עבורו. מכיוון שסינג גרם בשוגג למותו, משפחת אונג הגישה תביעה נגד ארגון ההיאבקות APW. ארגון זה נמצא אחראי למותו, שנגרם עקב חוסר באמצעי זהירות. בעקבות זאת, משפחת אונג קיבלה פיצויים בסך מעל 1.3 מיליון דולר.
פשוטים
פשוטים הוא סינגל של הזמר-יוצר עקיבא תורג'מן, אשר יצא לאור ב-15 במרץ 2020.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי תורג'מן יחד עם אשתו, צורית, בדומה ללהיטו הקודם "אל תעזבי ידיים", הולחן על ידי תורג'מן והופק על ידי מאור שושן. על השיר סיפר תורג'מן: "אחרי כל השאלות, החיפושים, הרצונות הגדולים, בסוף, ישנה בקשה פשוטה, אבל כל כך לא פשוטה: לבית, לבריאות. כששום דבר הוא לא מובן מאליו אז כל דבר הוא מתנה. בתפילה לשגרה מבורכת שתבוא עלינו על כולנו אמן", וכן הגדיר את השיר כ"בן הזוג" של שירו של הזמר עידן רפאל חביב, "שלמים", שכתב והלחין תורג'מן.
הצלחה
השיר זכה להצלחה, כשהגיע בשיאו למקום השישי במצעד הרשמי של גלגלצ, ואף למקום ה-24 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet, כשלצידו השירים "אל תעזבי ידיים" בביצוע תורג'מן שהגיע למקום השביעי ו"שלמים" בביצוע עידן רפאל חביב, שכתב והלחין והגיע למקום הראשון.
וידאו קליפ
בסמוך לצאת הסינגל, פורסם בערוץ היוטיוב של תורג'מן וידאו קליפ רשמי לשיר, אשר בוים על ידי יעקב אסרף. נכון לאפריל 2023, עומד הקליפ על כ- 12.6 מיליון צפיות.
רפי כהן (ספורטאי)
ביוגרפיה
כהן נולד בהראט, אפגניסטן ועלה לישראל בגיל 10. משפחתו התיישבה בשדרות ושם היה חניך תנועת הנוער העובד והלומד והגדנ"ע. את לימודיו התיכוניים סיים בפנימיית כפר סילבר ובשנת 1961 התגייס לחטיבת הצנחנים.
כהן סיים קורס קצינים ושירת בחטיבת הצנחנים בדרגת סגן משנה. בשנת 1963 נפגע מירי דו-צדדי במהלך מארב לתפיסת מסתננים בנגב ונפצע קשה בעמוד השדרה. בתום תקופת שיקום ממושכת בבית חולים תל השומר, נותר רתוק לכיסא גלגלים, והחל בפעילויות ספורט (כדורסל בכיסאות גלגלים, שחייה והרמת משקולות) במסגרת ארגון נכי צה"ל ובבית הלוחם.
היה חבר במשלחת ישראל באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972), וזכה באולימפיאדה עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף.
היה גם חבר במשלחת ישראל באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) וזכה באולימפיאדה עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף, וסיים במקום השביעי בתחרות הטלת כידון (עם הטלה למרחק של 17.79 מטר).
נפטר ב-2018 והוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות. היה נשוי ואב לשתי בנות.
דויד טראנס
מיגל דויד טראנס פרס (בספרדית: Miguel David Terans Pérez; נולד ב-11 באוגוסט 1994 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה מליגת העל הברזילאית ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים
טראנס גדל במחלקת הנוער של רנטיסטאס מליגת העל האורוגוואית. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ממנה הושאל לסנטיאגו וונדררס ולדאנוביו.
ב-15 ביוני 2018 חתם טראנס על חוזה לחמש עונות באתלטיקו מיניירו מליגת העל הברזילאית.
ב-14 בינואר 2020 הושאל לפניארול מליגת העל האורוגוואית.
ב-22 במאי 2021 חתם טראנס על חוזה לארבע עונות באתלטיקו פרנאאנסה מליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית
ב-2 בספטמבר 2021 ערך טראנס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אינדיה ארי
אינדיה ארי סימפסון (באנגלית: India Arie Simpson; נולדה ב-3 באוקטובר 1975) היא זמרת נשמה ורית'ם אנד בלוז אמריקאית, כותבת ומפיקת אלבומים.
שנים מוקדמות
אינדיה ארי נולדה בדנוור, קולורדו. אמה, ג'ויס, הייתה זמרת בעבר, ואביה, רלף סימפסון, הוא שחקן עבר בליגות ה-ABA ו-NBA.
כשהייתה בת שלוש עשרה התגרשו הוריה והיא עברה עם אמה לאטלנטה, ג'ורג'יה.
בעידוד הוריה, רכשה אינדיה מיומנויות מוזיקליות בגיל מוקדם, היא לקחה שיעורי נגינה במגוון כלים כאשר למדה בבית הספר בדנבר, אך לדבריה לא לקחה את המוזיקה ברצינות, מפני שרק ניגנה ולא כתבה שירים. לאחר שעברו היא ואמה לג'ורג'יה, למדה ארי תכשיטנות במכללה לאומנות ועיצוב, ושם לקחה גם שיעורי גיטרה, שגרמו לה לפריצת דרך אישית בנושא כתיבת שירים והופעות מול קהל. בראיון עמה אמרה ארי: "זה היה הכלי הראשון שיכולתי לשיר יחד איתו, באחת המסיבות ניגנתי שיר שכתבתי, ובשלב מסוים לא חשבתי איך ישמע הצליל הבא ומה תהיה המילה הבאה, החדר נהיה בהיר, כאילו מישהו הדליק את כל האורות. ברגע הזה ידעתי שזה חלום שמתגשם".
ארי הייתה מעורבת בסצנת המוזיקה המקומית באטלנטה, והייתה שותפה בייסוד קבוצת יוצרי מוזיקה עצמאית. הם הוציאו אוסף שירים בהוצאה עצמאית, שכלל גם את שיריה הראשונים. הקבוצה הופיעה בגיג בבמה צדדית בפסטיבל לילית (פסטיבל מוזיקה המוקדש לנשים סולניות ומובילות להקה) ב-1998.
ב-1999 פנתה אל ארי ציידת כישרונות של "מוטאון" והפגישה בינה לבין המפיק קדר מסנברג.
קריירה מוזיקלית
עברו שנתיים עד שארי הוציאה לבסוף את אלבומה הראשון, העבודה על האלבום התמשכה מעבר לצפוי בעיקר בגלל הקפדתה המחמירה של ארי על דיוק ואיכות הצליל.
Acoustic Soul 2001
האלבום הציג שילוב של סול, היפ-הופ, בלוז ופולק, ועל אף שהתחמק מצו השעה של תעשיית האלבומים, הוא קלע לטעמם של מאזינים מקשת רחבה של סגנונות. האלבום דורג במקומות גבוהים במצעדי האלבומים של אותה שנה, ועל אף שלא זכה לזמן אוויר בשידורי רדיו כמו אלבומי ראפ ופופ, מכר כמעט שני מיליון עותקים בארצות הברית, וכמעט שלושה מיליון עותקים בכל העולם.