cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אירוס (יישוב)
היסטוריה
ב-6 במאי 2012 הגיש ראש המועצה האזורית גן רווה, מוני אלימלך, בקשה למנכ"ל משרד הפנים להכיר באירוס כיישוב עצמאי וזאת למרות ההנחיות של תמ"א 35 הקובעת כי אין להקים יישובים חדשים אלא לפתח את הנגב והגליל וכן כי אין להכיר ביישובים מתפתחים ליד יישובים קיימים כישובים חדשים, ולכן על פי תוכנית זאת לא ניתן להכיר באירוס בתור יישוב חדש ויש לספח אותו לאחד המושבים השכנים (בית עובד או בית חנן) או לעיר הסמוכה (נס ציונה). לאחר מכן, ב-31 באוקטובר מונתה ועדת חקירה מטעם משרד הפנים אשר התבקשה לקבוע את מעמדו המוניציפלי של אירוס.
באפריל 2013, לאחר שמיעת עמדות שונות מצד גורמים נוספים, החליטה הוועדה להמליץ לשר הפנים כי אירוס יהיה יישוב קהילתי עצמאי בשטחה של המועצה האזורית גן רווה. החלטת הוועדה הסתמכה על כך שאין היגיון בחיבור אירוס לנס ציונה עקב הגן הלאומי המפריד ביניהם, וכן שאין היגיון בצירוף אירוס לבית עובד ובית חנן מכיוון שאופיים החקלאי שונה מאופיו הקהילתי-עירוני של היישוב שיוקם, וכן על תוכנית המתאר הבריטית הקובעת למעשה כי אירוס אינו יישוב חדש אלא יישוב שהוקם כבר בקום המדינה.
בסיום אכלוסו יכלול היישוב כ-450 יחידות דיור פרטיות, רובן יוקמו על מגרשים חד-משפחתיים בשטח של 500 מ"ר. כמו כן יבנו מספר בתים דו-משפחתיים על שטח של 250 מ"ר. שטחי הבנייה המותרים לכל יחידת דיור הם גבוהים יחסית לפרויקטים אחרים משום שהתוכניות אושרו לפני שנים רבות.
במקום מתוכננים לקום שני מרכזים מסחריים, שני גני ילדים, מרפאה, מתנ"ס, קאנטרי קלאב, בית אבות, בית כנסת, קריית חינוך גדולה (בית ספר תיכון) ומצפור שייבנה בנקודה הגבוהה ביותר וישקיף על היישוב כולו ועל הגן הלאומי גבעות הכורכר שממזרח לו.
היישוב הוכר רשמית על ידי משרד הפנים בדצמבר 2013 והיום מתגוררות ביישוב למעלה מ-150 משפחות.
סרגיי צ'וכראי
סרגיי צ'וכראי (ברוסית: Сергей Алексеевич Чухрай; 31 במאי 1955) היה קיאקיסט סובייטי. הוא זכה באליפות ב-3 אולימפיאדות: (מונטריאול 1976, מוסקבה 1980. באליפויות העולם הוא זכה ב-3 מדליות זהב.
ביוגרפיה
סרגיי צ'וכראי נולד בבלוגורסק שבמחוז אמור. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר לעיירה נובאיה קחובקה בדרום אוקראינה. בעיירה זו סרגיי סיים את בית הספר והתאמן במועדון חתירה המקומי. לאחר סיום בית הספר הוא למד בבית הספר להנדסאים בעירו וסיים אותו בשנת 1974 תוך קבלת הסמכה כחשמלאי. לאחר גיוס לתבא הסובייטי הוא החל להתאמן במועדון של צי הים השחור.
בשנת 1974 סרגיי צ'וכראי לראשונה זכה באליפות ברית המועצות, נכלל בנבחרת ארצו וזכה במדליית כסף באליפות העולם (חתירת שליחים ל-500 מ'). בשנת 1976 הוא נסע לראשונה למשחקים האולימפיים וזכה במדליית זהב בתחרות רביעיות. בשנת 1979 שותפו בתחרויות זוגות חלה והיה צורך למצוא מחליף. סרגיי צ'וכראי החל להתאמן עם ולדימיר פרפנוביץ' ובאולימפיאדת מוסקבה הם זכו ב-2 מדליות זהב.
לאחר התפרקות ברית המועצות סרגיי צ'וכראי אימן נבחרת קיאקים של אוקראינה.
הופעות האולימפיאדות
במונטריאול 1976 סרגיי צ'וכראי הגיע כחלק של רביעיית החותרים הסובייטים. בתחרות הם הצליחו להקדים את הרביעייה בספרדית ב-20 מילישניות וזכו במקום הראשון.
למוסקבה 1980 סרגיי צוכראי הוצב בתחרויות זוגות עם שותפו ולדימיר פרפנוביץ'. הם השתתפו בתחרויות ל-500 מ' ול-1000 מ' וזכו במקום הראשון.
דוחשב
דוּחֶשֶׁב (באנגלית: Doublethink) הוא תהליך של אינדוקטרינציה שבו מצפים מנבדקים לקבל כאמת שתי אמונות סותרות, לעיתים קרובות בניגוד לזיכרון או לתחושת המציאות שלהם. דוחשב דומה לצביעות.
ג'ורג' אורוול טבע את המונח דוחשב (כחלק מהשפה הבדיונית של שיחדש) ברומן הדיסטופי שלו, 1984. ברומן, מקור הדבר אינו ברור; בעוד שהוא יכול להיות תוצר של תוכניות שטיפת המוח הרשמיות של האח הגדול, הרומן מראה במפורש אנשים שלומדים דוחשב ושיחדש עקב לחץ חברתי ורצון "להשתלב" או לקבל מעמד בתוך המפלגה - להיראות כחבר מפלגה נאמן. ברומן, כדי שמישהו יזהה - שלא לדבר על להזכיר - כל סתירה בהקשר של קו המפלגה דומה לחילול הקודש, ועלולה להכפיף את אותו אדם לדין משמעתי ולאי הסכמה חברתית מיידית של חברי המפלגה.
כמו היבטים רבים של החברות הדיסטופיות המשתקפות בספרו של אורוול, הוא ראה בדוחשב כמאפיין של טוטליטריות בסגנון סובייטי.
ב-1984
על פי 1984, ספרו של ג'ורג' אורוול, דוחשב הוא:
אורוול מסביר שהמפלגה לא יכלה להגן על כוחה מבלי להשפיל את אנשיה בתעמולה מתמדת. עם זאת, ידיעה על הטעיה אכזרית זו, אפילו בתוך המפלגה הפנימית עצמה, עלולה להוביל להתפרקותה של המדינה. אף על פי שהספר ידוע בעיקר במעקב המקיף של המפלגה על חיי היומיום באוקיאניה, משמעות שליטה זו של המפלגה היא שניתן לשלוט באוכלוסיית אוקיאניה (כולל האליטה השולטת) רק באמצעות שינוי המחשבה והשפה היומיומית. בספר - "שיחדש" היא השיטה לשליטה עקיפה במחשבה באמצעות השפה, ודוחשב הוא השיטה לשליטה ישירה במחשבה.
מוקדם יותר בספר, דוחשב מוסבר כיכולת לשלוט בזיכרונות שלך, להיות מסוגל לשכוח משהו באופן ידני, ואז לשכוח את השכחה. דבר זה מודגם על ידי אובריאן, בתקופה שבה מעונה וינסטון סמית' לקראת סוף הספר.
שיחדש משלבת דוחשב, מכיוון שהיא מכילה מילים רבות היוצרות אסוציאציות משוערות בין משמעויות סותרות, במיוחד לגבי מילים יסודיות וחשובות כמו טוב ורע, נכון ולא נכון, אמת ‍ושקר, וצדק ואי צדק.
הדרישה לדוחשב הייתה קשה במיוחד על עובדי מחלקת הרישומים במיניסטריון האמת. אחריות המחלקה הייתה לזייף רשומות היסטוריות, אפילו עדכניות, באמצעות שכתוב ומחיקה, הכל כדי שהמפלגה תוכל לשמור על האשליה שכל מה שהיא אי פעם אמרה ועשתה היה מושלם ועקבי. עם זאת, למרות תפקידם הישיר בהונאה השיטתית הזו, אותם עובדים עדיין היו צפויים להאמין בגרסה האחרונה שנוצרה של ההיסטוריה, או שיעמדו בפני עונש חמור אם ייכשלו. כפי שנחשף בספרו של גולדשטיין, שמו של המיניסטריון הוא בעצמו דוגמה לדוחשב: מיניסטריון האמת באמת עוסק בשקרים. שאר המשרדים של מנחת א' נקראים בצורה דומה: מיניסטריון השלום עוסק במלחמה, מיניסטריון האהבה עוסק בעינויים ומניעת אהבה ותשוקה, ומיניסטריון השפע עוסק ברעב. שלוש הסיסמאות של המפלגה - מלחמה היא שלום, חירות היא עבדות ובורות היא כוח - הן גם דוגמאות לכך.
יתרה מכך, ההונאה העצמית של דוחשב מאפשרת למפלגה לשמור על מטרות ענק וציפיות ריאליות:
באופן פרדוקסלי, במהלך התהליך הארוך והקשה שבו הגיבור וינסטון סמית' מעונה באופן שיטתי, הוא שוקל להשתמש בדוחשב כמוצא האולטימטיבי במרד שלו - לתת לעצמו להפוך באופן מודע לחבר מפלגה נאמן תוך שהוא נותן לשנאתו למפלגה להישאר נוכחת עמוק בתת-מודע ונתן לה לצוף שוב ממש ברגע הוצאתו להורג כדי ש"הכדור ייכנס למוח חופשי" ושלמשטרת המחשבות לא תהיה הזדמנות להתעסק במוחו שוב.
שימוש לאחר 1984
מאז 1949 (כאשר התפרסם הספר 1984), המילה דוחשב הפכה למילה נרדפת להקלה על דיסוננס קוגניטיבי על ידי התעלמות מהסתירה בין שתי השקפות עולם - או אפילו של חיפוש מכוון להפיג דיסוננס קוגניטיבי. מספר מרכזי לימוד של פסיכותרפיה (כגון טיפול קוגניטיבי), מעודדות אנשים לשנות את מחשבותיהם כדרך לטיפול במחלות פסיכולוגיות שונות (ראה עיוותי חשיבה).
דזינטרה גקה-וסקה
דזינטרה גקה-וסקה (בלטבית: Dzintra Geka-Vaska; נולדה בשנת 1950 בריגה, לטביה) היא במאית ופוליטיקאית לטבית.
ביוגרפיה
אביה של גקה היה אסיר פוליטי שבילה שנים רבות במחנות גולאג סובייטיים. בשנת 1965 סיימה גקה את לימודיה בבית ספר שמונה-שנתי. בשנת 1969 סיימה את לימודיה בבית הספר הטכני לתרבות וחינוך בריגה. בשנת 1970 החלה לעבוד כעורכת בסטודיו לקולנוע בריגה. בשנת 1979 סיימה את לימודיה במכון לנינגרד לתיאטרון, מוזיקה וסינמטוגרפיה, בתחום בימוי טלוויזיה.
בשנת 1980 הפכה לגקה לעוזרת במאית ב-LTV (הטלוויזיה הלטבית). בשנת 1982 השלימה השתלמויות בבימוי דוקומנטרי בטלוויזיה במוסקבה. בשנת 1988 הפכה למנהלת הטלוויזיה הלטבית.
גקה ביימה כמה סרטים, בהם "קורט פרידריקסון", "בחיפוש אחר טיזה", "ציפורי אלוהים", "איפה שהו האבות?", "הגן על מולדתך", "סקס שירה", "ילדי סיביר" (על ילדים יהודים שפונו מלטביה לסיביר באווקואציה עם פלישת הגרמנים לברית המועצות במלחמת העולם השנייה - מבצע ברברוסה), "יומני סיביר", "פעם בסיביר", "התמכרות שהפכה לגן עדן" ו"כל יום של המאה: עונות".
ראיין גוזמן
ראיין אנתוני גוזמן (באנגלית: Ryan Anthony Guzman; נולד ב-21 בספטמבר 1987) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ביוגרפיה
גוזמן נולד באבילין, טקסס. אביו, רמון גוזמן, היגר לארצות הברית ממקסיקו. אמו, ליסה (לבית הדסון), נולדה בקליפורניה. בהמשך עברה משפחתו לעיר הולדתה של אמו, סקרמנטו, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ווסט קמפוס בשנת 2005 ובהמשך למד במכללת סיירה. אחיו הצעיר, סטיבן, שיחק בייסבול בקולג' עד שנאלץ לפרוש בעקבות פציעה.
קריירה
לפני ששיחק באופן מקצועי, היה גוזמן דוגמן. הוא היה חתום בסוכנות הדוגמנים וילהלמינה. הוא קיבל תפקיד ראשי בסרט "סטפ אפ 4: מהפכה", למרות שלא הייתה לו הכשרה רשמית בריקוד. הוא שיחק גם בסרט ההמשך "סטפ אפ 5". תפקידו הראשון בסדרת טלוויזיה היה ב"גיבורים: התחייה" ברשת NBC.
בשנת 2015 שיחק לצד ג'ניפר לופז במותחן האירוטי השכן ממול. בשנת 2018 הוא הצטרף לעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מוקד 911" בתפקיד הכבאי אדמונדו "אדי" דיאז.
חיים אישיים
לגוזמן וארוסתו, השחקנית הברזילאית קריסטי אן, בן שנולד ב-2019 ובת שנולדה ב-2021.
אטלנטיקה סופרספלאש
מאפיינים
אטלנטיקה סופרספלאש היא רכבת מים של סופרספלאש הכוללת שתי נפילות, נפילה אחת של 9 מטרים בין גבעת המעלית לנפילה הראשית שהיא הגבוהה ביותר וומגיעה ל-30 מטרים. שתי קרוסלות מאפשרות לסירות לבצע סיבוב בין המגדלים. כמו כן ישנה גבעה קטנה מיד לאחר הנפילה הראשית לפני שהסירות מבצעות את ההתזה האולטימטיבית שלהן.
לרכבת שש סירות, אשר בכל אחת מהן יושבים בארבע שורות של ארבעה אנשים. כל סירה שוקלת 5 טון.
האגם המקיף את הרכבת מתפרס על פני 4,400 מ"ר. מתחת לפני המים לאחר הנפילה, סדרה של מגנטים מסוגלת לשלוט במהירות שבה סירות נופלות אל המים. בדרך זו, ניתן לשלוט בגודל ההתזה בהתאם למידת החום של מזג האוויר באותו יום, רכבות הרים בעיצוב דומה קיימות ב-Chimelong Ocean Kingdom, Yunnan Paradise הצבעוני ובכפר התרבות האבוריג'יני פורמוסן. המסע לאטלנטיס ב-SeaWorld סן אנטוניו כמעט זהה, אך ללא הגבעה הקטנה לאחר הנפילה הראשית.
נטליה קספרסקי
נטליה קספרסקי, או קספרסקיה (ברוסית Наталья Ивановна Касперская, נולדה ב-5 בנובמבר 1966 במוסקבה, רוסיה) היא יזמת טכנולוגיית מידע, נשיאת קבוצת החברות אינפו-ווטץ', ומייסדת שותפה ומנכ"לית לשעבר של מעבדות קספרסקי. היא אחת מהנשים העשירות ברוסיה, ואחת מהאישים המפורסמים, המשפיעים בתעשיית טכנולוגיית המידע הרוסית.
שנים מוקדמות
נטליה קספרסקי (שם נעורים סטוצר) נולדה ב-5 בפברואר 1966 במוסקבה למשפחה של מהנדסים ועובדי מכון המחקר של ההגנה הסובייטית. נטליה נבחרה להיות חברה בתנועת הנוער הקומוניסטית הפיונירים, ומאוחר יותר במפקדה המחוזית הפיונירית, וכן שימשה כמארגנת וחברה בקומסומול. בנוסף להשכלתה במערכת החינוך, היא שיחקה כדורסל והייתה חברה בקבוצת הספורט של בית ספרה וחלמה להיותה וטרינרית. בשנה השמינית ללימודיה, היא עברה מבית ספר רגיל לבית ספר לפיזיקאים - מתמטיקאים שנוהל על ידי מכון התעופה של מוסקבה.
השכלה
לאחר סיום התיכון, נטליה ניסתה לעבור את מבחני הכניסה לאוניברסיטת מוסקבה, אך נכשלה בחצי נקודה. תוצאותיה, לעומת זאת, היו די והיתר גבוהות על מנת להתקבל לאוניברסיטת מוסקבה לאלקטרוניקה ומתמטיקה.
משנת 1984 ועד 1989, נטליה למדה מתמטיקה שימושית באוניברסיטה זו, ונושא התואר שלה היה מודל המתמטיקה של מערכת הקירור של הכור הגרעיני, כמו כן, היא בעלת תואר ראשון במנהל עסקים מהאוניברסיטה הפתוחה של בריטניה.
קריירה
לאחר סיום לימודיה, הצטרפה נטליה ללשכת המרכז למדע והבנייה של מוסקבה בה עבדה כחצי שנה כמדענית חוקרת לפני שיצאה לחופשת לידה. נטליה החלה את הקריירה בטכנולוגיית מידע בגיל 28, כשהחלה לעבוד בינואר 1994, כאשת מכירות בחברה לאביזרי מחשב ותוכנות במשכורת חודשית של 50 דולר. עבודתה הייתה בחנות חדשה במרכז לטכנולוגיה ומידע של KAMI שנוסדה על ידי פרופסור של בעלה לשעבר, יבגני קספרסקי, מבית הספר הגבוה של הקג"ב בתקופה הסובייטית.
מעבדות קספרסקי
בספטמבר 1994, נטליה הייתה לראש מחלקת ההפצה של הAVP - ארגז הכלים המקצועי של האנטי-וירוס, אשר פותח על ידי קבוצת קספרסקי משנת 1991. במהלך שנתיים-שלוש, נטליה בנתה בהצלחה ערוצי הפצה ורשתות תמיכה טכנולוגיות וחדרה לשווקים בינלאומיים, עם עלייה חדה במכירות מ-100–200 דולר בחודש בממוצע לשנת 1994, למעל ל -130,000 דולר בחודש כשנה לאחר מכן, ובהמשך, בשנת 1996, למעל ל-600,000 דולר בחודש, ומעל למיליון בחודש בממוצע בשנת 1997, כאשר המייסדים לעתיד של "מעבדות קספרסקי" החליטו לפתוח חברה עצמאית.
נטליה השיקה את היווסדותה של חברת מעבדות קספרסקי ביוני 1997, והיא האחראית למתן השם לחברה החדשה, ושימשה כמנכ"לית מעל לעשור. מניות חברת "מעבדות קספרסקי" חולקו בהתחלה בין יבגני קספרסקי (50%), שני שותפיו המתכנתים אלכסי דה-מונדריק וואדים בוגדנוב (20% כל אחד מהם) ונטליה קספרסקי (10%). החל משנת 1997 מדד המכירות של מעבדות קספרסקי הוכפל מדי שנה, עד 7 מיליון מדי חודש בשנת 2001, ו-67 מיליון דולר ב-2006.
באוגוסט 2007, יבגני קספרסקי השעה את נטליה והדיח אותה מתפקידי הניהול שלה בגלל גירושיהם והעמקת הפער האידאולוגי ביניהם. לבסוף, נטליה הסכימה להישאר כיו"ר הדירקטוריון החדש של "מעבדות קספרסקי", לפני שניתקה סופית את כל קשריה עם החברה ועיסוקיה בשנת 2011. מעבדות קספרסקי קנתה את חלקה של נטליה בחברה שנת 2007 (30% מהמניות שהיו בבעלות נטליה) ובשנת 2011.
תחת ניהולה ופיקודה של נטליה, מעבדות קספרסקי הפכו לאימפריית אנטי וירוס בינלאומית, עם רשת של סניפים ברחבי העולם. בעת המהפך בעמדת הניהול ב-2007, מחזור המכירות השנתי עמד על 126 מיליון דולר, בעוד שווי השוק של החברה הוערך בכ-1.2 מיליארד, ומחזור המכירות השנתי ב-2011 עמד על 700 מיליון דולר כשנטליה סופית מכרה את חלקה בחברה והקשר בינה לחברה נותק. לאחר השינוי בדרג הניהולי, קצב הגידול והתפתחות החברה המהיר ירד משמעותית.
InfoWatch
במהלך 2001–2002 מתכנתי "מעבדות קספרסקי" פתחו פתרון בתחום טכנולוגיית האנטיספאם, אשר מאוחר יותר נקרא האינפו-ווץ' - ארגון ניטור הטראפיק, המציע הגנה עבור משתמשי הארגון כנגד איומים פנימיים (מערכת DLP). בדצמבר 2013 הושקה חברת בת חדשה בשם InfoWatch, לפיתוח והפצת תוכנות חדשות.
נטליה קספרסקי הייתה מנכ"לית ובעלת השליטה על InfoWatch מאז אוקטובר 2007, ככל הנראה כחלק מהסכם הגירושים מבעלה לשעבר. נטליה השקיעה את רוב הונה בInfoWatch, Kribrum וב- G Data SoftwareAG.
תוכנת InfoWatch מיועדת הייתה לסוג לקוחות שונה מזה של מעבדות קספרסקי, כאשר הייתה מכוונת לתאגידים גדולים וארגוני ענק, ולא לבתי עסק פרטיים כפי שעשתה חברת האם שלה. לכן נחוצה הייתה גישה עסקית שיווקית שונה מזו שהעניק לנטליה ניסיונה ב"קספרסקי". למרות זאת, ב-2012, InfoWatch, אשר בעבר הייתה לא רווחית, רשמה את הצלחתה הראשונה והמשיכה בקצב גדילה שנתי של 60%-70%. מגזין פורבס דיווח שמחזור המכירות השנתי של החברה בשנת 2015 היה 12 מיליון דולר, בעוד עיתון רוסי עצמאי דיווח כי בסתיו אותה שנה המחזור עמד על 40–50 מיליון דולר.
InfoWatch היא קבוצת חברות הפועלות בשני תחומים: הגנה תאגידית נגד איומים פנימיים והתקפות חוץ-ארגוניות, בעוד החברה מחזיקה בכמעט כ-50% משוק מאגר הנתונים החסוי של רוסיה (DLP Systems).
הדחת דילמה רוסף מנשיאות ברזיל
תהליך ההדחה של דילמה רוסף מנשיאות ברזיל החל בסוף 2015 והסתיים ב-31 באוגוסט 2016.
הבקשה להליך הדחה נגד דילמה רוסף, הנשיאה ה-36 של ברזיל, התקבלה בבית התחתון של הפרלמנט של ברזיל ב-2 בדצמבר 2015. ההאשמות נגד רוסף כוללות אי-סדרים ניהוליים והתנהגות מזלזלת כלפי תכתיבי התקציב הפדרלי, וכן חשד למעשי שחיתות בחברת פטרוברז, אשר היה נושא לחקירה על ידי המשטרה הפדרלית תחת "מבצע שטיפת רכב".
לאחר קבלת הבקשה, ועדה מיוחדת הוקמה בבית התחתון להחליט באשר לקבילות הנתונים. בתחילה נשמעה עדותם של מגישי הבקשה, ואחריה הוצגו כתבי ההגנה של רוסף. בינתיים, הפגנות רחוב בעד ונגד ההדחה התרחשו מעת לעת בכל רחבי המדינה. הדו"ח המסכם של הוועדה המליץ על הליך הדחת הנשיאה, ברוב של 38 בעד מול 27 נגד.
ב-17 באפריל נערכה הצבעה על תחילת הליכי הדחה נגד רוסף. נקבע שבתחילת מאי תתקיים הצבעה על כך בסנאט כדי לאשר את התוצאה. באותה הצבעה שנערכה ב-11 במאי החליט הסנאט ברוב מוחץ (55 מול 22) להשעות את רוסף לחצי שנה עד למיצוי התהליך. יריבה הפוליטי ששימש כסגנה, מישל טמר, מונה לנשיא זמני במקומה.
ב-31 באוגוסט אותה שנה החליט הפרלמנט הברזילאי להדיח אותה רשמית מתפקידה ברוב של 61 תומכים מול 20 מתנגדים.
עונת 1972/1973 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1972/1973 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-17 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, רודה ודה חראפסחאפ העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 20 קבוצות, 18 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, וולנדם וויטסה ארנהם. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 19 משחקים כל אחד - 38 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
סטיקסוזאורוס
מאפיינים
אורכו של הזוחל הגדול הגיע לאורך 11–12 מטר ואורך הצוואר היה חצי מאורך הגוף - עד 5.25 מטר ובו היו בין 60 ל-75 חוליות. כמו קרוביו הוא היה בעל שיניים חרוטיות שנועדו לתפוס מזון שאותו בלע במהירות. גפיו הארוכים עזרו לו לשוט ביעילות במרדף אחרי דגים ורכיכות כמו אמוניטים ובלמניטים בים. בדומה למינים נוספים נראה שהיה בולע גסטרוליתים כדי למנוע ציפה מיותרת.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע בסרט מפלצות ים ובמשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק וכן בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.
המקדש הלבן
המקדש הלבן (בתאית: วัดร่องขุ่น, בתאית צפונית: , תעתיק לעברית: ואט רונג קון) הוא מקדש בודהיסטי אשר שוכן במרחק של כ-13 קילומטרים דרומית לעיר צ'יאנג ראי שבתאילנד.
המקדש תוכנן על ידי האמן התאילנדי צ'אלרמצ'אי קוסיתפיפאט, שרצה ליצור מחווה למלך תאילנד, ראמה התשיעי, ומימן את בנייתו. האמן נולד למשפחה סינו-תאית באזור צ'יאנג ראי. בתחילת דרכו הוא היה צייר ולאחר מכן הפך לאדריכל. צ'אלרמצ'אי מאמין שהמקדש יזכה אותו בחיי נצח, והוא ממשיך לבנות אותו. מימון רב מגיע מכספי תרומות של מיליוני מבקרים, מאמינים ותיירים המשאירים באתר תרומות ומשלמים דמי כניסה אל המקדש. באתר ניתן לקנות "עלי כסף" הנתלים לשם ברכה ומזל על פרגולה ייעודית.
סגנון
מקדש זה מיוחד בצבעו הלבן, אשר מסמל את טוהר הבודהה. המקדש בנוי מתשעה בניינים המעניקים לו חזות יוצאת דופן. עיצובו של המקדש בולט בין המקדשים המוזהבים השכיחים ברחבי תאילנד, והוא מושפע מעלילות מדע בדיוני. על קירותיו של המקדש הלבן משובצות מיליוני מראות קטנות הזוהרות בשמש ומשוות למקדש מראה של ארמון שלג מאגדות דמיוניות. במקדש המרכזי, הבוט, מצויים ציורי קיר מיוחדים וביניהן שובצו דמויות של גיבורי על, כגון סופרמן, וגם דמויות אהודות על ילדים, כמו הארי פוטר והלו קיטי. מטרת הציורים לדמות את האדם המודרני הנוטה לחמדנות ותאווה. מידות רעות עליהן חייב האדם להתגבר לפי הבודהיזם. באותו המקדש הוצבו כמה דמויות יושבות של בודהה ונזיר ידוע, כולם בתנוחת מדיטציה.
המקדש נפתח למבקרים ב-1997 ובנייתו הייתה צפויה להסתיים בשנת 2008. עם זאת, הבנייה לא הסתיימה והעבודה על מתחם המקדש עתידה להסתיים רק בשנת 2070.
קישאר
הקישאר הוא רכס הרים בגובה 6,769 מ' באזור ח'ומבו בנפאל, ממזרח לנמצ'ה באזאר. הוא ממוקם בתוך הפארק הלאומי מקאלו-בארון.
מצפון לרכס שוכנת קנגטגה (6,783 מ'), מצד דרום-מערב Kusum Kangguru (6,367 מ'), ופסגת מרה (6476 מ') נמצאת 6.77 ק"מ מצד דרום-מזרח.
עד שנת 1983 נקרא ההר "שיא 43". הרשויות בנפאל שינו שמות של הרים ומיקומים גאוגרפיים אחרים, כדי "למחוק" מספר רב של שמות מערביים מהמפה. משנת 1983 שם ההר הוא קישאר. להר יש גם שם שלישי, Thangnaktse. ברמה המקומית מופיע גם השם Charpate, שפירושו "ריבוע", שהוא תיאור של צורת פסגת ההר.
טיפוס על ההר
ב־18 באוקטובר 2003 ברוס נורמנד, אנדראס פרנק וסם ברודריק טיפסו לראשונה על ההר. מסלול העלייה הוביל מעל הרכס המערבי והקיר המערבי.
ב־11 בנובמבר 2012, יאסוהירו הינטאני היפני, הירויושי מנום וטטסויה אאוקי עלו לראשונה על ההר.
הגלימה
הגלימה (באנגלית: The Robe) הוא סרט אפי רחב ממדים על ראשוני הנוצרים בבימויו של הנרי קוסטר עם ריצ'רד ברטון וג'ין סימונס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר "הגלימה" של לויד דאגלס משנת 1942.
זה היה הסרט הראשון שהוסרט בשיטת סינמסקופ. הסרט היה שובר קופות והצלחתו הביאה לסרט המשך בשם "Demetrius and the Gladiators", עם ויקטור מצ'ור וסוזן הייוורד, שגם הוא היה שובר קופות.
בעלילה מופיעים אנשים ומאורעות הקשורים לראשית הנצרות כמו: קליגולה, ישו המגיע לירושלים ומתקבל בכפות תמרים, יהודה איש קריות, פטרוס, פונטיוס פילטוס, צליבת ישו ועוד.
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ופרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ריצ'רד ברטון).
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
תקציר העלילה
מרסלוס גיוס (ריצ'רד ברטון) הוא טריבון צבאי המגיע לשוק העבדים בכיכר הראשית ברומא. הוא פוגש שם את הנסיכה דיאנה (ג'ין סימונס) אותה הכיר כילדה לפני 12 שנה. היא משרתת כעת בארמונו של טיבריוס בקפרי שמייעד אותה מייעד אותה להיות אשתו של קליגולה (ג'יי רובינסון).
קליגולה מגיע לכיכר לבחור גלדיאטורים. לכיכר מובל עבד יווני בשם דמטריוס (ויקטור מצ'ור) שקליגולה מתעב ומרסלוס קונה אותו לשמש לו משרת אישי.
הדבר מכעיס את קליגולה והוא שולח את מרסלוס לשליחות בפלשתינה. דמטריוס מבחין בישו המגיע לעיר ומתקבל כמושיע על ידי המוני בני אדם המנופפים בכפות תמרים. דמטריוס שומע על המזימה לאסור את ישו ומחפש את ביתו אך מאחר שמוצא בחוץ את יהודה איש קריות המתוודה על בגידתו והולך לקראת עץ עליו יתלה את עצמו.
פונטיוס פילטוס מזמין את מרסלוס לחזות בצליבת ישו. ישו כורע תחת עומס הצלב ונצלב לבסוף עם שני גנבים. הגלימה שלו נופלת ומרסלוס זוכה בה בהימור עם החיילים.
כאשר דמטריוס נותן למרסלוס ללבוש את הגלימה מתחילה סערה במקום ומרסלוס חווה רעד בכל גופו ורגש אשמה על הצליבה. דמטריוס בורח ומרסלוס חוזר לרומא ומדווח לטיבריוס. הקיסר מצווה עליו לשוב לפלשתינה, להביא את הגלימה ולמצוא את המאמינים החותרים לדעתו נגד האימפריה הרומית, הוא גם מאפשר לדיאנה לשאת את מרסלוס.
מרסלוס מגיע לכנה ופוגש שם את דמטריוס את פטרוס (מייקל רני) ואת יוסטוס (דין ג'אגר) ומאמיניו ואמונתו בדת החדשה מתחזקת. הוא חוזר לרומא בה שולט כעת הקיסר קליגולה הרודף את המאמינים החדשים ורואה בהם בוגדים. הוא כולא ומענה את דמטריוס אבל מרסלוס מצליח בעזרת אנשיו לחדור לכלא ולשחרר את דמטריוס הפצוע קשה ולהביא אותו לביתו שם מרפא אותו פטרוס בכוחותיו הנסתרים.
מרסלוס בורח עם דמטריוס והחיילים דולקים אחריהם, הוא יורד מהמרכבה מתעמת עם החיילים ונתפס. קליגולה מביא אותו למשפט פומבי על בגידה בנוכחות דיאנה שגם היא מסרבת להתכחש לאמונתם החדשה. הם נדונים להוצאה להורג ודיאנה מוסרת את הגלימה למשמרת למרסיפור, המשרת בבית אביו של מרסלוס.
Save Your Tears
Save Your Tears הוא סינגל של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, After Hours. השיר יצא לאור ב-9 באוגוסט 2020, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס. דה ויקנד כתב והפיק את השיר יחד עם מקס מרטין, אוסקר הולטר, בלי וג'ייסון קווינוויל. רמיקס לשיר מאת ואן אוטריקס פוינט נבר יצא לאור באופן רשמי לצד מהדורת הדלוקס של האלבום ב-23 במרץ 2020. רמיקס נוסף לשיר, ביחד עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, יצא לאור ב-22 באפריל 2021.
רקע וקידום
ב-12 ביולי 2019, קטע מתוך השיר פורסם ברשת, תוך שרבים מהמעריצים האמינו כי השיר עתיד להופיע ב-After Hours. ב-17 במרץ 2020, אפליקציית המוזיקה שזאם חשפה כי השיר הוא הרצועה ה-11 באלבומו הרביעי של דה ויקנד. מאוחר יותר באותו היום, דה ויקנד אישר את נוכחות השיר ברשימת הרצועות של האלבום.
מילים והרכב
"Save Your Tears" משוער כנוגע להשפעה של חברותיו לשעבר, בלה חדיד וסלינה גומז על חייו. השיר לוכד את געגועיו של דה ויקנד לחדיד לאחר שראה אותה בחוץ, וחרטתו על שבירת ליבה. ריצה זו הייתה ככל הנראה זו שדווחה בצהובונים בקיץ הקודם: השניים נתקלו זה בזה במועדון הלילה Catch One לאחר פרידתם באוגוסט 2019, וחדיד עזבה דקות לאחר שדה ויקנד הגיע. דה ויקנד מודה בסירובה של חדיד לתת לו את תשומת ליבה, וטוען כי סביר להניח כי פגע בה כמו שפגעה בו גומז, עליה שר בהרחבה במיני-אלבום הבכורה שלו, My Dear Melancholy ("I broke your heart like someone did to mine / And now you won't love me for a second time".
על פי התווים המפורסמים ב-Musicnotes.com על ידי קובלט מיוזיק גרופ, השיר כתוב בסולם של דו מז'ור עם קצב אלגרו מתון של 118 פעימות לדקה. הטווח הקולי של דה ויקנד משתרע מהצליל הנמוך של G3 לתו הגבוה של A4.
ג'ויס נג מקומפלקס סיכם את השיר: "ההפקה שלו מתבצעת במערך של סינת'ים בהירים ומנגינות מבשרות רעות. לירית, טספיי נראה משקף את עצמו כשהוא מכפר על עברו. בסופו של דבר, 'Save Your Tears' מרגיש כמו הקשת הנרטיבית של מה שדה ויקנד צפה לגיבורו המתבודד לאורך כל הדרך, מגיח כעת מהחושך אך לא עומד בפיתוי.
ביקורת
מגזין הבילבורד טען כי השיר הוא הרצועה הטובה ביותר באלבום ואמר: "על אף ש-'Save Your Tears' הוא אחד השירים המופעלים ביותר באלבום, דה ויקנד לא מתאפק בכל הנוגע לאופי הקר למדי ובדרך כלל מוצא את עצמו מתאמץ בכל מה שקשור לאוהביו. ההפקה נותרת אופטימית ויציבה כל הזמן, הודות לעבודה של מקס מרטין, אוסקר הולטר, דה-הילה, ודה ויקנד עצמו, המשלב את מיטב התוכן הישן שלו וחלקים חדשים יותר". הפרסום ציין גם את הדמיון של השיר ל-"Circles" של פוסט מאלון, ובו צליל וטון בוערים באיטיות. קרייג ג'נקינס מ-Vulture אמר כי "דה ויקנד משכלל את הניסוי הז'אנרי הקיטשי של שנות ה-80 עם 'Save Your Tears', מנגינת פרידה מחרידה מדהימה ופשוטה מספיק כדי לעמוד לצד פופ משנות ה-80 כמו 'You Might Think' של The Cars (וחלקלק מספיק כדי להישמע מעט כמו 'Everything She Wants' של בפזמון). היצירה מרקחת צליל מושכל על ידי מוזיקת טראפ ודאנס, עטופה באווירה צפופה וכבדה על קלידים חדים ובהירים". ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס טען כי "ב-'Save Your Tears' יש שני הדים צליליים למלנכוליה של דפש מוד וגם מהנהן ל-'Everything She Wants' של, מפגין שפע מנצנץ של אמצע שנות ה-80".
בעל הטור סת וילסון מ-Slant ציין כי "'Save Your Tears' מתמוגג ולמרות זאת, מתהדר עד כמה טספיי מוגזם מול האקסיות שלו תוך שהוא מתגרה באפשרות של פיוס. המותג המובהק של טספיי של R&B שואב בעקביות מז'אנרים אחרים, אך שומע אותו מחבק. צליל סינת'רוק ישר כאן הוא שינוי קצב מרגש". איזבלה הררה מפיצ'פורק כתבה כי דה ויקנד "מסתמך על נוסטלגיה של סינת'-פופ כדי לשקף את הזוהר הטרגי של הוליווד משנות ה-80: הסינת'ים המצליחים והכפיים החלקלקות של 'Save Your Tears' המעוררים דמיון לשירם של Wham! גורמים לנו לדעת מדוע אנו ממשיכים להקשיב למקום הראשון של שנות ה-80". ג'ם אסוואד מ-Variety אמר כי "'Save Your Tears', שהיה יכול להיות מצרך של MTV בתחילת שנות ה-80, מתחנן לקליפים המתאימים לתקופה. בשיר יש כלי הקשה אלקטרוניים מרהיבים והקולן נשמע כחזרה לתזמורת החשמלית 'Mr. Blue Sky'".
מארק ריצ'רדסון מ-Wall Street Journal ציין כי השיר "כולל מנגינות ברמה שמספקות הזדמנות נרחבת למר טספיי להשוויץ בטווח הקולי שלו, בשימוש בתחרויות שירה בטלוויזיה. לפי העיצוב, זה גדל ורחב, פחות ספציפי מבחינה לירית ורחוק יותר מהפרסונה המוצלת שבלב דה ויקנד - מר טספיי נראה לעיתים קרובות חביב ממש. מר מרטין ודה ויקנד מראים את ההשפעה של סינת'פופ משנות ה-80. היצירה נשמעת כמו משהו מפסקול של ג'ון יוז". מייקל קראג מווג בריטניה שיבח את השיר כ"סוג של ניסוי סינתטי שנשמע לאחרונה ב-1984 בפסקול של The NeverEnding Story". זאק מאווי מ-GQ מחא כפיים ל-"Save Your Tears" כ"אחת מההצעות המוזיקליות הטובות ביותר עד כה".
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום השלישי ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
הצלחה מסחרית
לאחר צאת אלבום האם שלו, השיר הגיע לראשונה למקום ה-41 במצעד הבילבורד הוט 100, במצעד של 4 באפריל 2020. במאי 2021, בזכות הרמיקס ביחד עם אריאנה גרנדה, הגיע השיר למקום הראשון במצעד, והפך לשיר השישי של דה ויקנד וגרנדה בהתאמה שהגיע להישג זה. השיר אף קיבל את תואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מיליון יחידות שנמכרו בארצות הברית. נוסף על כך, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי הפופ.
במצעד הרולינג סטון טופ 100, הגיע השיר למקום השני, לאחר צאת הרמיקס של אריאנה גרנדה.
באוסטרליה, הגיע השיר בשיאו למקום הרביעי במצעד ה-ARIA.
השיר הגיע למקום הראשון בבלגיה, דנמרק, ישראל, ליטא, מקסיקו, פולין וסלובניה. הוא הגיע גם לחמישייה הפותחת באוסטריה, פינלנד, גרמניה, יוון, הונגריה, אירלנד, איטליה, מלזיה, נורווגיה, פורטוגל, רומניה, סינגפור, שוודיה ושווייץ. בנוסף, הגיע אל העשירייה הפותחת בצ'כיה, אל סלוודור, צרפת, רוסיה וסלובקיה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Save Your Tears" נרמז על ידי הזמר לראשונה באמצעות פלטפורמות המדיה החברתית שלו ב-4 בינואר 2021. הוא יצא למחרת ב-5 בינואר 2021. בוויזואליה, דה ויקנד ממשיך את הנרטיב המבוסס על הקליפים הקודמים מ-After Hours (והופעתו בפרסי המוזיקה האמריקאית 2020), כשהוא מופיע במסיבת נשף באופן לא שגרתי, לאחר שדמותו ביצעה ניתוח פלסטי. את הקליפ ביים הבמאי "קליקה". הקליפ היה בולט בשימוש של טספיי בחליפה אדומה נוצצת ובתוחבת בוטוקס. המראה של דה ויקנד בקליפ הוביל להיווצרות ממים אינטרנטיים בהם הושווה דה ויקנד ל"סקווידוויד נאה", ולהתייחסות לשירו משנת 2015, "Can't Feel My Face". מסר חבוי בקליפ המתייחס לטקס פרסי גראמי ולנושא המחלוקת האחרון שעלה בזמן צאתו של הקליפ זכה גם הוא להתייחסות רבה.
הרמיקס של OPN
הרמיקס הרשמי של השיר נוצר על ידי OPN ונכלל במהדורת הדלוקס המקורית של After Hours ובמיני-אלבום הרמיקסים After Hours (Remixes). הרמיקס שובח על ידי סלבטורה מאיקי מ-The Fader: "ברמיקס של OPN ל-'Save Your Tears' הם נפגשים באמצע, ומדליקים מחזה טכניקולור".
הרמיקס של אריאנה גרנדה
הרמיקס השני, בשיתוף פעולה עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, יצא לאור ב-22 באפריל 2021. הרמיקס מסמן את שיתוף הפעולה השלישי של דה ויקנד וגרנדה, לאחר "Love Me Harder" מ-2014 ו-"Off the Table" מ-2020.
כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ
כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Christian Albrecht von Schleswig-Holstein-Gottorf; 3 בפברואר 1641 - 6 בינואר 1695), היה דוכס הולשטיין-גוטורפ בין השנים 1695-1659.
ביוגרפיה
כריסטיאן אלברכט נולד ב-3 בפברואר 1641 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה.
בשנת 1659 מת אביו פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וכריסטיאן אלברכט ירש את נחלותיו ותאריו. עד מהרה הסתכסך כריסטיאן אלברכט עם כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק, ובעקבות כך חיזק כריסטיאן אלברכט את קשריו עם שוודיה, ומאידך יחסיו עם דנמרק התדרדרו לשפל של ממש, ואפילו נישואיו עם פרדריקה אמליה מדנמרק, בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק בשנת 1667, לא הועילו לשיפור היחסים. בשנת 1675 נאלץ כריסטיאן אלברכט לברוח מנחלותיו להמבורג, ורק בשנת 1689 הצליח לחזור אליהם, בסיועו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1665 ייסד כריסטיאן אלברכט את אוניברסיטת קיל, ובשנת 1678 ייסד את בית האופרה אופר אם גנזמארקט. בנוסף העסיק כריסטיאן אלברכט את הצייר יירגן אבנס, אשר הועסק אף קודם לכן על ידי אביו, והעסיק אותו במשך כ-30 שנים.
ב-6 בינואר 1695 מת כריסטיאן אלברכט, ובנו פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו
ב-24 באוקטובר 1667 התחתן כריסטיאן אלברכט עם פרדריקה אמליה מדנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
שמואל דוד יונגרייז
הרב שמואל דוד הלוי יונגרייז (ה'תקצ"ח, 1838 - כ"ב בטבת ה'תרנ"ב, 22 בינואר 1892) היה רב הונגרי רבה של פעהערדיארמאט וסביבותיה במשך שלושים וחמש שנים. תשובותיו בהלכה כונסו בספר "שו"ת מהרשד"ה".
ביוגרפיה
נולד לרב שרגא פייש הלוי יונגרייז אב"ד סעטשע, אמו הייתה בתו של הרב יהושע פאליק סודיץ, אב"ד סעטשען. בילדותו למד מפי אביו ובהמשך בישיבתו של הרב אהרן דוד דייטש בבאלאש-יארמוט, מחבר "גורן דוד". בבחרותו למד בישיבת פרשבורג אצל רבי אברהם שמואל בנימין סופר, ה"כתב סופר", ובתום לימודיו נסמך לרבנות.
בשנת ה'תרכ"א, 1861, נישא למלכה בת דודו, אחי אביו, הרב אשר אנשל יונגרייז מצ'נגר. שבע שנים לאחר נישואיו, ה'תרכ"ח, 1868, התמנה כרבה של יארמאט וראש הישיבה בה. נמסר כי היה צם בשעות היום, ולומד עם תלמידיו כשהוא מעוטר בטלית ותפילין. היה נוסע פעמיים בשנה לסיגט אל האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים.
הרב יונגרייז נפטר באופן פתאומי לאחר שלושים וחמש שנות רבנות בכ"ב בטבת ה'תרנ"ב, 22 בינואר 1892, כשהיה בדרכו אל האדמו"ר ממונקאטש ר' שלמה שפירא. את מקומו ברבנות מילא בנו הרב אברהם בנימין הלוי יונגרייז.
ספר השו"ת שלו, נדפס שנים לאחר פטירתו בניו יורק (ה'תשי"ח, 1958) בשם "שו"ת מהרשד"ה".
יחסי הוותיקן–פורטוגל
יחסי הוותיקן–פורטוגל הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לפורטוגל.
היסטוריה
בסוף המאה ה-4 החל תהליך ההתנצרות של האזור הכולל היום את פורטוגל. בשנת 1143 הכריז אפונסו הראשון, מלך פורטוגל על הקמת ממלכת פורטוגל, ובשנת 1179 הכיר האפיפיור אלכסנדר השלישי בעצמאות הממלכה, מה שנתן לה לגיטימיות. בשנת 1223 מת אפונסו השני, מלך פורטוגל, ובנו סנשו השני, מלך פורטוגל עלה במקומו לשלטון. בשנת 1246 הסתכסך סנשו עם הכנסייה, והאפיפיור אינוקנטיוס הרביעי הורה לאחיו אפונסו להדיחו מהשלטון. אפונסו צעד לפורטוגל, ובסיוע האצולה הדיח את סנשו, שנמלט לטולדו, שם שהה עד מותו בשנת 1248. לאחר מותו, עלה אפונסו שכיהן עד אז כעוצר לשלטון. בשנת 1249 כבש אפונסו את פארו בדרום, ובכך הייתה פורטוגל לממלכה הנוצרית הראשונה בחצי האי האיברי אשר נשלם בה תהליך הרקונקיסטה.
בשנת 1481 קבעה הבולה האפיפיורית Aeterni regis כי כל האדמות ממערב לאיים הקנריים ישתייכו לפורטוגל, ובכך בעצם קבע שאמריקה שייכת לפורטוגל. במאי 1493, לאחר גילוי אמריקה על ידי ספרד, קבע האפיפיור הספרדי אלכסנדר השישי בבולה בשם Inter caetera כי כל האדמות הנמצאות עד 100 ליגות ממערב לאיי כף ורדה יהיו של פורטוגל ואילו ארצות מערביות יותר יהיו של ספרד, ובכך העניק את אמריקה לספרד ואת אפריקה לפורטוגל. ז'ואו השני, מלך פורטוגל, החל במשא ומתן עם פרננדו השני מאראגון ואיזבלה הראשונה מקסטיליה, מלכי ספרד, על מנת להזיז את הקו מערבה. בטענה שהקו נמשך גם מעבר לצדו השני של כדור הארץ, ובכך הוא מגביל את ההשפעה הספרדית באסיה, הצליחו הפורטוגלים להביא לחתימת חוזה טורדסיאס. יש הסוברים כי פעילות דיפלומטית זו של פורטוגל התבססה על ידע מוקדם אודות ברזיל, ושהחוזה נועד להבטיח את אחיזתה בחלק זה של העולם החדש. החוזה סתר את הבולה האפיפיורית משנת 1493, אולם אושרר בידי האפיפיור יוליוס השני ב-1506.
כתוצאה מהחוזה זכתה ספרד בכל יבשת אמריקה, להוציא את הקצה המזרחי של יבשת דרום אמריקה, שהתגלה בשנת 1500 בידי פדרו קברל, ושהפך למושבה פורטוגלית, ומאוחר יותר לברזילאית. בניגוד להסכם, התרחבה ברזיל הרבה לתוך פנים היבשת, הודות להרי האנדים שהפרידו בין המושבות הספרדיות העיקריות באמריקה למרכז היבשת, וכך חלקים גדולים מדרום אמריקה הם דוברי פורטוגזית בניגוד לחוזה טורדסיאס.
בשנת 1728 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, לאחר שז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל הסתכסך עם האפיפיור, אולם בשנת 1738 נחתם קונקורדט בין המדינות. לאחר רעידת האדמה ההרסנית בליסבון בשנת 1755, פורטוגל תחת ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל הפכה למונרכיה אבסולוטית נאורה. מעל לכל, הביא ראש הממשלה סבשטיאאו דה מלו למודרניזציה של המדינה ברוח ההשכלה, וכתוצאה מכך פורטוגל נקלעה שוב לסכסוך עם הכנסייה, כך שבין 1760 ל-1770 נותקו שוב היחסים הדיפלומטיים.
המהפכה הליברלית בפורטוגל הביאה לליברליזציה של הממלכה, וכתוצאה מכך התפשט גל של אנטי-קלריקליות ואף בוטלה האינקוויזיציה. בשנת 1910 הביאה מהפכת אוקטובר בפורטוגל לביטול המונרכיה ולהקמת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, אשר הכריזה על הפרדת הדת מהמדינה. כתוצאה מהפעולות נגד הכנסייה נותקו היחסים בין המדינות בשנת 1912, והם חודשו רק בשנת 1918. ב-29 ביולי 1919 הכיר הוותיקן תחת האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר באופן רשמי ברפובליקה הפורטוגזית.
המשטר הסמכותי בפורטוגל הסתיים במהפכת הציפורנים השמאלנית בשנת 1974. הצטרפות אפשרית של המדינה ל לא התגשמה לאחר מכן, מכיוון שרק מיעוט במהפכת השמאל היה בעל אוריינטציה קומוניסטית סובייטית, והיו פעילים בה גם כוחות קתולים. לאחר שהכוחות הבורגניים תפסו עמדה חזקה במהפכה הפורטוגזית בשנת 1975, פורטוגל הפנתה את עצמה בבירור למערב, והיחסים בין ליסבון לוותיקן השתפרו בהתמדה מאז.
בשנת 2004 חתמו נציגי הכס הקדוש וממשלת פורטוגל על קונקורדט חדש ברומא, אשר החליף את ההסכם הישן משנת 1940.
הארמייה ה-40 (ברית המועצות)
הארמייה ה-40 (ברוסית: армия я-40) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה באוגוסט 1941 על בסיס היחידות של החזית הדרום-מערבית. היעד של הארמייה היה לתמוך ביתר היחידות של החזית שכותרו על ידי ורמאכט. יחידות הארמייה החלו בקרבות על הקו ההגנה על הגדה המזרחית של הדנייפר. לקראת 15 בספטמבר רוב היחידות של החזית כותרו, מפקדת החזית חוסלה כולל מפקד החזית. יחידות הארמייה ה-40 הצליחו לשגת והמשיכו בקרבות מגננה. בדצמבר 1941 הם קיבלו פקודה להתחיל במתקפת נגד לכיוון העיר קורסק. למרות הצלחות נקודתיות היעד למומש. בהמשך יחידות הארמייה לחמו בגזרת העיר וורונז'.
בסוף 1943 הארמייה נכללה ביחידות של החזית האוקראינית הראשונה. היא השתתפה בקרב דנייפר, קרב קורסון-צ'רקאסי, מבצע יאשי-קישינב, מצור על בודפשט, קרב פראג.
לאחר סיום הלחימה הועברה היחידה למחוז הצבאי של אודסה, בקיץ 1946 הארמייה ה-40 פורקה.
ג'יורג'יו
ג'יורג'יו (ברומנית: Giurgiu, בבולגרית: Гюргево, בטורקית: Yergöğü) היא עיר נמל בדרום רומניה, על החוף השמאלי של הדנובה, סמוך לגבול עם בולגריה. העיר היא גם בירת מחוז ג'יורג'יו והגדולה בערי המחוז.
נכון ל-2011 יש בג'יורג'יו 61,353 תושבים. 83.87% מהתושבים הם רומנים ו-4.5% צוענים.
גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה מעל הדנונבה מחבר את העיר עם בולגריה.
נוער שוליים (אלבום)
נוער שוליים (באנגלית נקרא "Juvenile Delinquency", כמו שם הלהקה) הוא אלבום הבכורה של להקת נוער שוליים. האלבום יצא לאור בינואר 1988, הופק והופץ על ידי חברת התקליטים הד ארצי. במקור יצא האלבום בקלטת שמע ותקליט ויניל, ויצא בהוצאה מחודשת בשנת 1996 על גבי CD.
הפקה
הרכב הלהקה באלבום זה כלל את הסולן מיקיאגי (שם שהמפיק רונן בן טל המציא לו), הגיטריסטים אמיר צורף ודודי לוי, הקלידן קובי פיטרו והבסיסט ארן אמיר, שכולם היו בני 18 או 19 באותה העת. מתופף הלהקה המקורי, איסר טננבאום, מ"רוקפור" עזב את ההרכב לפני הקלטת האלבום, ובמקומו ניגן אלון הלל. מתוך האלבום יצאו קודם לרדיו ארבעה סינגלים: "קיר של אהבה", "החלום של כל אישה" שכתב והלחין שמעון גלבץ, "חסר סיכוי", וגרסתה של הלהקה לשיר "לך איתה" של אילנה רובינא, שכתב קובי רכט והלחינו רכט וקובי אשרת, ושהיה לאחד מלהיטי הלהקה.
האלבום מכר כ-5,000 עותקים בשנה שלאחר צאתו.
נדנית
נְדָנִית (שם מדעי: Melibe) הוא סוג של חשופית ים מהמשפחה Tethydidae שבמחלקת הרכיכות.
רוב חשופיות הים הם טורפים, אך הטרף לרוב נייח או בעל יכולת תזוזה איטית כגון ספוגיים או חיטחבים. לעומת זאת, הנדית טורפת יצורים מהירי תנועה, כגון סרטנים קטנים. היא עושה זאת בעזרת איבר דמוי ברדס המצוי בראשה ומסוגל להתרחב ליריעה גדולה המשמשת כמלכודת (בדומה לרשת דייגים). הנדית סורקת את המים, הקרקע או צמחייה בעזרת ה"ברדס" וברגע שחשה בטרף סוגרת את ה"ברדס" במהירות ולוכדת אותו בתוכו.
בעולם ידועים כ-16 מינים ושלושה מינים שזהותם אינה מאומתת. בחופי ישראל נפוץ המין נְדָנִית שְׁקוּפָה (Melibe viridis).
מיקרוונאטור
מיקרוונאטור (שם מדעי: Microvenator; מילולית: "צייד קטן") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קטן שחי במשך הקרטיקון התחתון של אמריקה הצפונית לפני 110 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1970 בידי החוקר ג'ון אוסטרום.
מאפיינים
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורת קלוברלי במונטנה והתגלה ממנו שלד כמעט שלם של דינוזאור קטן מהקבוצה אובירפטורוזאוריה. אף על פי שהיה קטן מאוד, באורך 1.5 מטר, חלק מהחוקרים סוברים שמדובר בפרט צעיר ופרט בוגר הגיע לאורך של 3 מטרים. הוא היה בעל קסדה גרמית מעל ראשו והיה בעל מקור עם מעט שיניים ובעל זרועות קצרות, אולי מכוסות בנוצות.
במקור סברו שהיה גם בעל שיניים חדות שהתגלו לצידו, בהמשך התברר שמדובר בממצאים של דיינוניכוס. כמה מממצאיו נשלחו למוזיאון של אוניברסיטת ייל שבניו הייבן, קונטיקט.
בשל גילו הקדום יחסית הוא נחשב לאחד מראשוני האובירפטורוזאורים, אך כיום משייכים אותו למשפחה קנגנתיים לצד הצ'ירוסטנוטס והגיגנטורפטור.
חוסיין וליאואולו
חוסיין וליאואולו (בטורקית: Hüseyin Velioğlu, 1952 – 17 בינואר 2000) היה טרוריסט מוסלמי ומנהיג חזבאללה הטורקית, בתחילת שנות התשעים של המאה ה-20. נהרג בפעילות משטרתית ברובע בקיוז של איסטנבול ב-17 בינואר 2000.
ביוגרפיה
וליאואולו נולד בשם "חוסיין דורמז" במחוז באטמַן בשנת 1952. הוא היה ממוצא טורקי-כורדי ושינה את שם משפחתו לווליאואולו ב-1978. הוא למד בפקולטה למדעי המדינה באוניברסיטת אנקרה. ב-1980 עבר לגור בדיארבקיר, ובשנת 1987 הקים את ארגון חזבאללה (הטורקי). כאשר התגלעו חילוקי דעות בתוך הארגון, וליאואולו השתייך ל"ענף אילים", אשר היה מעורב במאבק מזוין לאכוף את המטרה שלהם - להפיל את הממשלה ולכונן משטר אסלאמי. הקבוצה אינה קשורה לארגון חזבאללה הפועל בלבנון. וליאואולו נהרג בווילה במהלך קרב יריות בין קבוצה ששכנה בווילה והמשטרה.
זיקית ארוכת-אף
זיקית ארוכת-אף (שם מדעי: Calumma nasutum) היא מין של זיקית החיה במדגסקר על ענפי העצים. היא שייכת לסוג זיקית מדגסקר שבו זיקיות גדולות כמו זיקית פארסון, אך היא קטנה בהרבה ממנה.
אטקאן קראזור
קריירת מועדונים
קראזור גדל במחלקות הנוער של שוורץ-וייס אסן ובוכום. את הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצת המילואים של בורוסיה דורטמונד.
ב-1 ביולי 2017 חתם קראזור בהולשטיין קיל מהבונדסליגה השנייה. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
זיקית ארוכת-אף
מאפיינים
אורכה של זיקית זו רק 15 ס"מ, והיא בעלת צבעים ירוקים כהים עד אפורים עם גוון צהוב מצידי הגוף. הראש קטן ובעל עיניים גדולות צהובות והפה קטן. מעל החוטם ישנה קרן דקיקה וחרוטית בצבעים משתנים. הזיקית נעה על העץ עם כפותיה הרחבות ותופסת את הענפים.
אטקאן קראזור
קריירת מועדונים
ב-15 במאי 2019 חתם קראזור בשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה. בתום עונת העפיל עם המועדון לבונדסליגה.
זיקית ארוכת-אף
מאפיינים
היא קטנה וחיה ביערות של מדגסקר בחיפוש אחר חרקים קטנים שונים. זיקית זו צריכה להתמחות בחרקים קטנים יחסית ולעיתים אפילו אז החרק מצליח לברוח ממנה. היא תופסת את הטרף בלשונה הדביקה.
אטקאן קראזור
חיים אישיים
קראזור נולד בגרמניה, והוא ממוצא טורקי.
יחסי אוקראינה–ישראל
יחסי אוקראינה–ישראל מוסדו לראשונה ב-26 בדצמבר 1991, לאחר פירוקה של ברית המועצות וקבלת עצמאותה של אוקראינה.
נכון ל-2022, שתי המדינות מחזיקות בשגרירויות זו אצל זו: שגרירות אוקראינה ממוקמת בתל אביב, ושגרירות ישראל ממוקמת בקייב.
היסטוריה
עד 1991 הייתה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית חלק מברית המועצות, אשר תמכה בתוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947 וכוננה עמה יחסים ב-1949.
במהלך התפרקות ברית המועצות, ב-24 באוגוסט 1991, הכריז הפרלמנט של אוקראינה על עצמאות.. מיד אחר כך הודיעה סגן יו"ר הפרלמנט כי אוקראינה מוכנה לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל לאלתר. ב-1 בדצמבר 1991 אושררה במשאל עם הכרזת עצמאות אוקראינה.. זמן קצר לאחר מכן, כוננו אוקראינה העצמאית וישראל יחסים דיפלומטיים מלאים, ושר החוץ דוד לוי הוזמן לביקור רשמי. באותו חודש אוקראינה גם הייתה אחת ממדינות הגוש המזרחי שתמכה בהחלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, אשר שללה את הציונות בין מופעיה של הגזענות.
ב-4 באוקטובר 2001, במהלך תרגיל של צבא אוקראינה, פגע טיל קרקע-אוויר SA-5 תועה במטוס נוסעים טיסה 1812 של סיביריה איירליינס שהיה בדרכו מנמל התעופה בן-גוריון לנובוסיבירסק. ממשלת אוקראינה שילמה פיצויים למשפחות 51 הנספים הישראלים באסון.
בנובמבר 2005 היה אומר נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו, לבקר בישראל אך הביקור בוטל ברגע האחרון עקב חוסר היציבות הפוליטית בארצו. יושצ'נקו ביקר לבסוף בישראל בנובמבר 2007. במהלך הביקור נפגש עם ראש הממשלה אהוד אולמרט ונשיא המדינה שמעון פרס וחתם על הסכמים לשיתוף פעולה בין המדינות. בנוסף נפגש עם בכירי המגזר העסקי בישראל במטרה לשכנע אותם להגדיל את היקף השקעות הישראליות באוקראינה. באפריל 2008 נפגש יושצ'נקו שוב עם שרי אריסון ודן איתה בהשקעות אפשריות שלה באוקראינה.
ב-9 בפברואר 2011 סיכמו המדינות על פטור מאשרות למטרות תיירות.
בספטמבר 2016 נאום נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, נאום בפרלמנט באוקראינה לציון 75 שנים לטבח באבי יאר. בנאומו אמר כי רבים מהמסייעים לנאצים בשואה היו אוקראינים, דרשו לאומנים אוקראינים את התנצלותו. ריבלין השתתף גם בטקס חניכת המרכז להנצחת השואה באבי יאר.
בדצמבר 2016 הצביעה אוקראינה בעד החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם שקבעה שהתנחלויות אינן בעלות תוקף חוקי. בעקבות זאת בוטל ביקורו של ראש ממשלת אוקראינה בישראל. בתגובה הוזמן שגריר ישראל באוקראינה לשיחת הבהרה במשרד החוץ בקייב. במאי 2017, לאחר סיום המשבר עם אוקראינה, ביקר ראש ממשלת אוקראינה, וולודימיר גרויסמן בישראל. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו נפגש עמו ושיבח אותו על דרך הצבעת אוקראינה בהצבעה בעניין הר הבית והכותל באונסק"ו. במהלך הביקור נחתמו הסכמים בין שרים משתי הממשלות. באוגוסט 2019 יצא ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לביקור רשמי באוקראינה במהלכו נפגש עם נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי ורבה של קייב הרב יונתן בנימין מרקוביץ'. בביקור אירעה תקרית כאשר שרה נתניהו שמטה לרצפה חתיכת חלה שקיבלה בטקס קבלת הפנים, מה שנתפס באוקראינה כחוסר כבוד.
בינואר 2020 זלנסקי הגיע לביקור בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי שנערך בירושלים וערך סיור ביד ושם, אך בסופו של דבר לא השתתף בפורום עצמו כדי לפנות מקומות ישיבה לניצולי שואה שלא הוזמנו לטקס. באוקטובר 2021 ביקר באוקראינה נשיא ישראל יצחק הרצוג, בביקור החוץ הראשון שלו מאז החל את כהונתו, במהלכו בין היתר נפגש עם זלנסקי והשתתף באירוע לציון 80 שנים לטבח באבי יאר וחנוכת אנדרטאות חדשות לזכרו.
בדצמבר 2021 בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין המדינות אמר יבהן קורניצ'וק, שגריר אוקראינה בישראל כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושתיפתח בה שלוחה של שגרירות אוקראינה.
הפלישה הרוסית לאוקראינה
אוקראינה מעולם לא תמכה בישראל או ארצות ערב במהלך מלחמות ואירועים ביטחוניים. בדומה, ישראל ניסתה להלך בין הטיפות בסכסוך האוקראיני-רוסי. מחד היא בעלת ברית איתנה של ארצות הברית והאיחוד האירופי, אשר תומכים באוקראינה. מאידך, ניסתה לשמר את מנגנון תיאום התנועה האווירית בסוריה מול צבא רוסיה, וכן נזקקת לתמיכה רוסית בהסכם הגרעין מול איראן. על רקע המתיחות בין אוקראינה לרוסיה, ממשלת אוקראינה ביקשה בחשאי שמדינת ישראל תתווך בין הצדדים. עוד באוקטובר 2021, במפגש של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ושל נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בעיר סוצ'י, הוצגה ההצעה בפני פוטין, אשר דחה אותה. בעקבות המתיחות מול רוסיה, ב-11 בפברואר משרד החוץ פרסם אזהרת מסע לאוקראינה וב-21 בפברואר השגרירות הישראלית הועברה מקייב ללבוב. ראש הממשלה בנט נפגש שוב עם נשיא רוסיה ב-5 במרץ 2022, בניסיון לתווך בין הצדדים.
ב-24 בפברואר פלשה רוסיה לאוקראינה. שר החוץ לפיד גינה את הפלישה הרוסית ואמר כי "התקיפה באוקראינה היא הפרה חמורה של הסדר הבינלאומי". ואילו ראש הממשלה נפתלי בנט נמנע מלהזכיר את רוסיה. ישראל נעדרה מההצבעה במועצת הביטחון של האו"ם המגנה את רוסיה, אך תמכה בגינוי בעצרת הכללית. גם לאורך הלחימה, אוקראינה ביקשה את עזרת ישראל בתיווך. זלנסקי אף הציע לבנט לקיים את המשא ומתן בירושלים. בעקבות זאת, לאורך הלחימה קיים בנט שיחות טלפוניות רבות עם נשיאי אוקראינה ורוסיה. ב-5 במרץ 2022 טס בנט בחשאי לקרמלין ונפגש עם פוטין. לאחר הפגישה טס לגרמניה ושוחח עם הקנצלר שולץ. הוא עדכן טלפונית את זלנסקי ומקרון בפרטי השיחה עם פוטין. ב-20 במרץ נאם זלנסקי מול חברי כנסת ישראל, בשיחת וידאו. הנאום הוקרן ב"כיכר הבימה" בתל אביב לעיניהם של כ-1,000 צופים. בנאום האשים זלנסקי את הממשלה הרוסית בדמיון לממשלה הנאצית, ודרש מישראל אספקת נשק והטלת סנקציות על רוסיה. ב-7 במרץ 2022 הודיעה שרת הפנים איילת שקד כי תקבעה מכסה לכניסת אזרחי אוקראינה שאינם יהודים לישראל, בניגוד להסכם לפטור מאשרות כניסה למבקרים מאוקראינה. אולם בעקבות הביקורת על המכסה, הרחיבה שקד את המתווה כך שאוקראינים עם קרובים בישראל יכלו להיכנס ללא הגבלה. מאז פרוץ הלחימה ועד 18 במרץ קלטה ישראל כ-12,600 פליטים מאוקראינה.
לפי סקר של חברת דיירקט פולס שנערך בתחילת מרץ, רוב הציבור הישראלי (76% מהציבור היהודי ו-41% מהציבור המוסלמי) הביע תמיכה באוקראינה בעקבות הפלישה. לאורך הלחימה ישראל העבירה לאוקראינה 100 טון סיוע הומניטרי. כולל 17 טון ציוד רפואי ותרופות, מערכות ישראליות לטיהור מים ואספקת מים, אלפי אוהלים שמיכות, שקי שינה ומעילים. ב-17 במרץ שלח מגן דוד אדום בסיוע הסוכנות היהודית ארבעה אמבולנסים ממוגני ירי לאוקראינה. באפריל אישרה ישראל לסייע לאוקראינה באלפי קסדות ומאות אפודים.
ביוני 2022 יצאה שגרירות אוקראינה בישראל בקמפיין תקשורתי נגד ישראל בטענה שמדינת ישראל אינה מספקת עזרה רפואית לפצועים מהמלחמה ולא מקבלת פליטים. באותו החודש, אמר שגריר אוקראינה בישראל, יבהן קורניצ'וק, כי נשקלת האפשרות להשעות זמנית את הפטור מוויזה לישראלים שמגיעים לאוקראינה. בנובמבר 2022 זומן שגריר אוקראיניה בישראל, יבגן קורניצ'וק, לשיחת נזיפה בעקבות הצבעתה של אוקראינה בעד פניה נגד ישראל להאג.
יחסי תיירות ומסחר
עם הכרזת עצמאות אוקראינה באוגוסט 1991, ביקר השר לענייני סחר חוץ של המדינה בישראל במטרה לדון בהידוק קשרי המסחר בין המדינות. במהלך הביקור נחתם הסכם מסחרי ראשון בין המדינות. בתחילת 1992 חתם איש העסקים הישראלי יעקב נמרודי על הסכם להשקעה בתעשיית התעופה במדינה.
בדצמבר 2003 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין ישראל לאוקראינה, שנכנסה לתוקף ב-2007.
בדצמבר 2006, החלו שתי המדינות במשא ומתן לכריתת הסכם אזור סחר חופשי, במסגרתו דנו שני הצדדים בהסרתם של חסמים שונים החלים על הסחר בין המדינות, על מנת להמשיך ולפתח את קשרי המסחר ההולכים ומתגברים בין השתיים. בתום משא-ומתן ממושך חתמו ישראל ואוקראינה על הסכם סחר חופשי בינואר 2019.
קונסול הכבוד של ישראל באוקראינה, אולג וישניאקוב, יזם הקמת ועדה בין-משרדית אוקראינית-ישראלית בנושאי מסחר ושיתוף פעולה כלכלי והקמת פורום עסקי-כלכלי אשר הושק בנובמבר 2015 בקייב. בפורום לוקחים חלק יזמים מובילים מתחום התעשייה והמסחר מאוקראינה וישראל.
ענפי הייצוא העיקריים מישראל לאוקראינה הם פלסטיק ומוצריו, מכונות וציוד חקלאי וכן שמנים ותכשירים קוסמטיים. בעבר גם תעשיות היהלומים וההיי-טק נמנו ברשימה זו ותפסו נתח נכבד ממנה. בין ענפי הייצוא מאוקראינה לישראל: ברזל ופלדה, כימיקלים אנאורגניים, דגנים ודשנים.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית במטרה לקדם סחר ויצוא. הנספחות פועלת במספר מישורים: תחזוקה ותמיכה של יצואנים בודדים בפעילות שיווק באוקראינה, משיכת השקעות והרחבת שיתוף פעולה אסטרטגי עם אוקראינה וסיוע בפתרון בעיות לחברות הפועלות בתחומי המדינה. הנספחת הכלכלית בקייב היא יליזבטה סולוביוב.
סחר בנשים אוקראיניות בישראל
ישראל מהווה יעד מרכזי לסחר בנשים אוקראינייות למטרת זנות החל מסוף שנות ה-90. במהלך שנת 1999 תועדו בשגרירות אוקראינה בישראל רק 3 מקרים של נשים אוקראיניות שהובאו לישראל לשם עיסוק בזנות, ואילו בשנת 2000 תועדו 26 מקרים כאלו.
בעקבות ביטול אשרת התייר מאוקראינה הסחר בנשים גדל.
שגרירים וקונסולים של כבוד
ב-16 במאי 2013 מונה עופר קרז'נר, יזם ואיש עסקים ישראלי הפועל באוקראינה בתחום הנדל"ן, כקונסול הכבוד של אוקראינה בירושלים.
בנובמבר 2014 מונה אולג וישניאקוב, יזם ואיש ציבורי אוקראיני, לקונסול הכבוד של ישראל במערב אוקראינה.
באוגוסט 2018 נכנס לתפקידו השגריר יואל ליאון.
ג'ין קראנץ
יוג'ין פרנסיס "ג'ין" קראנץ (באנגלית: Eugene Francis Kranz; נולד ב-17 באוגוסט 1933) הוא מהנדס חלל אמריקאי, טייס קרב בדימוס, ומנהל טיסות בדימוס בנאס"א. קראנץ שימש כמנהל הטיסות הראשי של נאס"א בעת ביצוע המשימות של תוכניות ג'מיני ואפולו, כולל משימת הנחיתה הראשונה על הירח, אפולו 11. הוא ידוע גם כמי שניהל את המאמצים המוצלחים להצלת צוות אפולו 13, שלאחר מכן תוארו בסרט "אפולו 13", שבו הוא גולם על ידי השחקן אד האריס. הוא גם ידוע בזכות התספורת הצבאית הקצוצה ובווסטים השונים שהוכנו על ידי אשתו, מרתה קראנץ.