cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסק דין לאבינג נגד וירג'יניה
הליכי הערעור
ב-28 באוקטובר 1964, לאחר המתנה של כמעט שנה לדיון, הגישו עורכי הדין של ה-ACLU תובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי של המחוז המזרחי של וירג'יניה. התביעה הייצוגית הניע את בית המשפט המחוזי לפסוק בבקשה לביטול פסק הדין. בית המשפט המקומי הביא את פרשנותו של יוהאן פרידריך בלומנבאך, חוקר גרמני שעסק באנטומיה השוואתית במאה השמונה עשרה, למונח גזע:
הזוג לאבינג, עדיין בתמיכת ה-ACLU, הגיש ערעור על ההחלטה לבית המשפט העליון של ארצות הברית, שם וירג'יניה הייתה מיוצגת על ידי רוברט מקילוויין מטעם פרקליטות המדינה. הזוג לא נכח בשלב הטיעונים שבעל-פה בוושינגטון, אך אחד מעורכי הדין שלהם, ברנרד ס. כהן, העביר את המסר שקיבל מידי לאבינג: "מר כהן, ספר לבית המשפט שאני אוהב את אשתי, ואת זה, שזה פשוט לא הוגן שאני לא יכול לחיות איתה בווירג'יניה."
תקדימים
טרם פסק הדין לאבינג נגד וירג'יניה, היו מספר פסקי דין בנושא "יחסי מין בין-גזעיים". במדינת וירג'יניה, ב־1878, בפסק הדין קיני נגד וירג'יניה (Kinney v. The Commonwealth), קבע בית המשפט העליון של וירג'יניה כי הנישואין, שהוסמכו בוושינגטון בין אנדריו קיני, גבר שחור, לבין מהאלה מילר, אישה לבנה, הם אינם תקפים בווירג'יניה. בפסק הדין משנת 1883, פייס נגד אלבמה (Pace v. Alabama) קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי הרשעתו של הזוג אלבמה ב"ביחסי מין בין-גזעיים", שאושרה על ידי בית המשפט העליון של אלבמה, לא הפרה התיקון הארבע-עשרה. בערעור קבע בית המשפט העליון בארצות הברית כי ההפללה של יחסי-מין בין-גזעיים אינה הפרה של סעיף ההגנה על שוויון, שכן שני בני הזוג הוענשו במידה שווה על עבירת קיום יחסי-מין בין-גזעיים.
ב-1921, בפסק הדין קירבי נגד קירבי (Kirby v. Kirby), מר קירבי ביקש ממדינת אריזונה לבטל את נישואיו. הוא טען כי נישואיו אינם חוקיים מכיוון שאשתו היא ממוצא "כושי", ובכך מפרה את חוק המדינה נגד נישואין בין-גזעיים. בית המשפט העליון של אריזונה שפט את גברת קירבי על ידי התבוננות במאפייניה הפיזיים, וקבע כי היא גזע מעורב, ולכן אושרה בקשתו של קירבי.
גברת מונקס החליטה אז לערער על החוק נגד נישאוין בין-גזעיים של אריזונה, והעבירה את התיק לבית המשפט לערעורים של המחוז הרביי בקליפורניה. עורכי הדין של גברת מונקס הצביעו על כך שהחוק נגד נישואין בין-גזעיים אסר למעשה על גברת מונקס כאישה מגזע מעורב להינשא בכלל. בית המשפט דחה את הטענה הזאת כבלתי ניתנת ליישום, שכן במקרה שהוצג, לא מעורבים שני בני זוג מגזע מעורב, אלא בן זוג מגזע מעורב ובן זוג לבן ולכן סירב לקבל את בקשתה אחרי דחיית הערעור של גברת מונקס, בית המשפט העליון של ארצות הברית סירב לפתוח את הסוגיה מחדש.
ההחלטה
ב-12 ביוני 1967, בית המשפט העליון קיבל החלטה בפה אחד (9-0) לבטל את הרשעת בני הזוג לאבינג בבית המשפט של וירג'יניה ואף פסלו את החוקים נגד נישואין בין-גזעיים בכלל. חוות הדעת של בית המשפט נכתבה על ידי נשיא בית המשפט העליון ארל וורן, וכל שאר השופטים הצטרפו אליה.
מדינת וירג'יניה טענה כי חוק טוהר הגזע נגד נישואין בין-גזעיים, לא הפר את סעיף השוויון בפני החוק של החוקה האמריקאית, וכי העונש על הפרת החוק היה זהה ללא קשר לגזעו של הנאשם ולכן זה הושת גם על לבנים וגם על לא-לבנים. בית המשפט העליון השתמש בטיעון זה 84 שנים קודם לכן, בפסק הדין פייס נגד אלבמה בשנת 1883, אך כעת דחה אותו, ודחה את ההחלטה בפסק הדין פייס. בית המשפט כתב: "אנו דוחים את הרעיון שאכיפה שוויונית של חוקים המבוססים על הבדלה על פי גזע, היא מספיקה כדי להחריג את עניין הסיווג מהאיסור על האפליה גזעית של התיקון הארבע-עשרה." בית המשפט קבע, שכיוון שגורם היחיד שקבע אם עברו המעורבים בפרשה על החוק, היה גזעם, החוק מהווה הפרה של סעיף ההגנה השווה.
לאחר שקבע כי החוק נגד נישואין בין-גזעיים של מדינת וירג'יניה הפר את סעיף השוויון בפני החוק, סיים בית המשפט את חוות דעתו סעיף קצר הקובע, שהחוק מפר גם את סעיף סדר הדין ההולם, משום שהוא שולל מאנשים את הזכות המוגנת חוקתית מבלי הליך משפטי הוגן. בית המשפט קבע כי החופש להינשא הוא זכות יסוד, ולפיכך שלילת זכותם של האמריקנים לחירות זו על פי גורם שרירותי, כגון גזע, היא בלתי חוקתית.
לאחר המשפט
אחרי פסק הדין של בית המשפט העליון חזרו הזוג לסנטרל פוינט, שם התגוררו. לבני הזוג היו שלושה ילדים. ריצ'רד נפטר בשנת 1975, בגיל 41, בשעה שנהג שיכור פגע במכוניתו. מילדרד לאבינג איבדה את עינה הימנית באותה תאונה. היא נפטרה מדלקת ריאות ב-2 במאי 2008, בגיל 68.
נישואין בין-גזעיים
על אף החלטת בית המשפט העליון, נותרו חוקים נגד נישואין בין-גזעיים במספר מדינות, וזאת אף על פי שההחלטה הפכה אותם ללא ניתנים לאכיפה. שופטים מקומיים באלבמה המשיכו לאכוף את חוק המדינה נגד נישואין בין-גזעיים, עד שממשלת ניקסון קיבלה פסק דין מבית משפט המחוזי בפסק דין ארצות הברית נגד בריטאין משנת 1970. בשנת 2000 הפכה אלבמה למדינה האחרונה שהתאימה את חוקיה להחלטת בית המשפט העליון, כאשר 60% מהמצביעים תמכו בעצומה שהסירה כל התייחסות כנגד נישואין בין-גזעיים מחוקי המדינה.
אחרי פסק הדין לאבינג נגד וירג'יניה, מספר הנישואים הבין-גזעיים המשיך לגדול ברחבי ארצות הברית ואף בדרומה. במדינת ג'ורג'יה, למשל, מספר הנישואין הבין-גזעיים עלה מכ-21 חתונות בין-גזעיות בשנת 1967 לכ-115 כאלו בשנת 1970. ברמה הלאומית, כ-0.4% מהנישואים היו בין-גזעיים ב-1960, כ-2.0% ב-1980, כ-12% ב-2013וכ-16% ב-2015, כמעט 50 שנה אחרי פסק דין לאבינג.
נישואין חד-מיניים
פסק הדין "לאבינג נגד וירג'יניה" מוזכר בהקשר של הדיון הציבורי על נישואים חד-מיניים בארצות הברית.
על נישואין חד-מיניים. בכך הם פירשו או השתמשו בפסק הדין לאבינג באופן הבא:
בפסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס (2015), אשר פסק בנושא, בית המשפט העליון התייחס לפסק הדין לאבינג, בין היתר, כתקדים להחלטה שהמדינות נדרשות לאפשר נישואים חד-מיניים גם תחת סעיף השוויון בפני החוק וגם תחת סעיף ההליך המשפטי ההוגן. החלטת בית המשפט בפסק הדין אוברגפל ציטטה את פסק הדין לאבינג כמעט תריסר פעמים, והתבססה על אותם העקרונות - שוויון והזכות הטבעית לנישואין.
במהלך שלב הטיעונים שבעל-פה, המחבר הסופי של חוות-דעת הרוב, השופט אנתוני קנדי, ציין כי הפסיקות המגדירות הפרדה גזעית והחוק נגד נישואין בין-גזעיים כבלתי חוקתיות (פסק הדין בראון נגד מועצת החינוך משנת 1954 ופסק הדין לאבינג נגד וירג'יניה משנת 1967, בהתאמה), נעשו כ-13 שנים זו מזו. באופן דומה הקדימה הפסיקה המגדירה איסור יחסים חד-מיניים כלא חוקתי, את הפסיקה המגדירה איסור על נישואים חד-מיניים כלא חוקתי (פסק הדין לורנס נגד טקסס בשנת 2003 ופסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס בשנת 2015, בהתאמה).
זיכרון וייצוג בתרבות הפופולרית
סיפורם של הזוג לאבינג היה הבסיס למספר סרטים:
במוזיקה, האלבום משנת 2009 של ננסי גריפית' "The Loving Kind" נקרא על שם הזוג לאבינג והוא כולל שיר עליהם. השיר של רוי צימרמן משנת 2009, The Summer of Loving הוא על הזוג לאבינג וסיפור שלהם משנת 1967, תוך התייחסות לכנס ההיפים שחל באותה שנה.
בשנת 2015 פרסם העיתונאי הצרפתי ז'יל ביאסט רומן בשם, L'amour des Loving ("אהבת של האוהבים", משחק מילים עם משמעות שם המשפחה לאבינג). הרומן מתאר את חייהם של הזוג לאבינג ואת סיפורם.
Close Your Eyes (שיר של פליקס ין ו-VIZE)
Close Your Eyes הוא סינגל של התקליטן הגרמני, פליקס ין, וההרכב המוזיקלי הגרמני, VIZE, בהשתתפות הזמרת השוודית, מיס לי. השיר יצא ב-22 בנובמבר 2019 בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. כמו כן, השיר הופיע כסינגל השלישי של אלבום המוזיקה השני של פליקס ין, Breathe. השיר נכתב על ידי מיס לי, סוני גוסטבסטון, פליקס ין, וינסנט קוטקאמפ וויטלי זסטובסקיה, והופק על ידי פליקס ין, וינסנט קוטקאמפ, ויטלי זסטובסקיה ו-VIZE.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-202 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-22 מיליון פעמים ביוטיוב.
מכון אהבת שלום
מכון אהבת שלום הוא מכון מחקר תורני, ההדרה והוצאה לאור של ספרי קודש המופעל על ידי חברת אהבת שלום. המכון עוסק בעריכה והוצאה לאור של ספרות רבנית מתקופת הראשונים, האחרונים ומחברים בני זמנינו. בראשות המכון עומד הרב יעקב משה הלל.
המכון ופעולותיו
המכון הוציא לאור מאות ספרים מספרי הראשונים והאחרונים. להלן רשימה חלקית שלהם ;
ראשונים
{{טורים
אחרונים
}}
בני דורנו
מלבד עשרות ספרי הרב יעקב הלל, יצאו לאור ספרים רבים ממחברים בני זמננו:
אליבא דהלכתא
החל מחודש שבט תשס"ו, המכון מוציא לאור את הירחון התורני "אליבא דהלכתא" לבירורי הלכה ומנהג, שנכתב על ידי אברכי רשת כוללי הערב. הירחון מופץ בבתי כנסת ברחבי הארץ.
מקבציאל
בין השנים תשמ"ד-תשע"ג הוציא המכון קובץ תורני בשם מקבציאל, הקובץ כלל כתבי יד ומאמרים הלכתיים בנושאים שונים.
גביע המדינה בכדורגל 1999/2000
גביע המדינה בכדורגל 1999/2000 הייתה התחרות ה-62 מאז היווסדה וה-47 לאחר קום מדינת ישראל המשחקים החלו בספטמבר 1999 והסתיימו ב-17 במאי 2000.
הפועל תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ובפעם העשירית שלה. באותה שנה הפועל תל אביב זכתה גם באליפות בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אופ"א הייתה בית"ר ירושלים.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני שהתקיים ב-8 בפברואר 2000 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל.
החל מאותה עונה נכנס שינוי בתקנון משחקי הגביע כאשר בוטל ההפרדה בין קבוצות ליגת העל בסיבוב הראשון אליו הן נכנסות לשחק והחל מעונת 1999-2000 נקבע שהגרלת הסיבוב הראשון אליו נכנסות קבוצות ליגת העל תהייה בשיטה עיוורת כלומר שקבוצות ליגת העל יוכלו לפגוש אחת את השנייה כבר בסיבוב הראשון בו הן נכנסות לשחק (עד עונת 1998-99 קבוצות הליגה הראשונה היו פוגשות בסיבוב ח קבוצות מליגה נמוכה יותר ולא יכלו לפגוש אחת את השנייה בסיבוב ח)
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
הרש"י
__חייב_תוכן_עניינים__
שמרית לוסטיג
שמרית לוסטיג (נולדה ב-24 במאי 1982) היא שחקנית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2004 החלה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. בזמן לימודיה זכתה פעמיים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל (2005, 2006).
במהלך שנה ג' לוהקה לוסטיג על ידי הבמאי והמנהל האמנותי של תיאטרון החאן, מיקי גורביץ', לאנסמבל תיאטרון החאן, והייתה חברה קבועה בתיאטרון עד 2011. מבין תפקידיה בתיאטרון החאן גילמה את דסדמונה ב"אותלו", האהובה ב"אהובת הדרקון", שניהם בבימויו של מיקי גורביץ'; מליסה ב"סדר עולמי חדש" בבימויה של ג'יטה מונטה ואוליביה ב"הלילה ה-12" בבימויו של אודי בן-משה. בשנת 2007 הייתה שמרית מועמדת לפרס השחקנית המבטיחה על משחקה בתפקיד דסדמונה בהצגה "אותלו".
בשנת 2003 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "אהבה מעבר לפינה" לאחר מכן, השתתפה בסרט "ברונו מאוהב" בבימויו של אילן הייטנר.
ב-2005 שיחקה לוסטיג בעונה הראשונה והשנייה בסדרת הדרמה לנוער "ראש גדול". כמו כן, במהלך השנים 2007–2009, שיחקה במשך שלוש עונות בקומדיית המצבים לילדים "המובילים".
ב-2007 השתתפה בעונה השנייה של הסדרה "בטיפול".
ב-2008 השתתפה בסדרה הקומית "גבוה וגרינבאום".
ב-2010 גילמה את דנה פוגל במיני-סדרה בשם "המגפה", סאטירה מקברית בבימויו של ימי ויסלר.
לוסטיג דיבבה דמויות בסדרות ובסרטי הנפשה שונים, ביניהם איב בסרט "וול-E" של פיקסאר והפיה וידיה בסרטים "טינקרבל" ו"טינקרבל והסוד הקסום" של חברת וולט דיסני.
בשנת 2012 גילמה את חלי בסדרה "קטמנדו" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2016 שיחקה בסדרה "מפלצות קטנות" בתפקיד שרון אמא של רינה ואיגי.
באוגוסט 2022 יצא לאור ספרה הראשון של לוסטיג, "בית לוריא", בהוצאת "לוקוס".
לוסטיג נשואה לפיני יקואל. יש להם שלושה בנים והם גרים בתל אביב. אחותה, ד"ר דורין לוסטיג היא מרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
יהודה בן גרים
מעשה ההלשנה
על פי המסופר בתלמוד הבבלי בשעה שישב יהודה בן גרים יחד עם רבי יהודה, רבי יוסי, ורבי שמעון בן יוחאי, הם דנו במעשי הרומאים, ובפיתוח ארץ ישראל בידיהם. רבי יהודה שיבח את הרומאים על כך שהם מפתחים את הארץ באמצעות תיקון שווקים, גשרים, ומרחצאות. רבי יוסי שתק ולא הביע דעה בעניין, אך רבי שמעון הגיב בחריפות רבה: יהודה בן גרים סיפר את דברי שלושת התנאים, והשמועה על דבריהם הגיעה לאוזני הרומאים, שרדפו את רבי שמעון, ובשל כך ברחו רבי שמעון ורבי אלעזר בנו והסתתרו במערה במשך 13 שנים.
לאחר שיצאו מהמערה, הם עברו בשוק וראו שם את יהודה בן גרים. כשראה אותו רבי שמעון, אמר:
כינויו, זהותו ואזכורים נוספים
רבי יהודה בן גרים (בתוספת התואר "רבי") מוזכר בתלמוד בבלי במסכת מועד קטן כתלמידו של רבי שמעון בר יוחאי:
מעשה זה מופיע גם בספרות המדרשית:.
הכינוי "בן גרים", כמו גם הכינוי הארמי המופיע במדרש "יודן בר גיורי" מצביע על מוצאו ממשפחה נוכרית שהתגיירה. כך גם הסביר רש"י את פשר הכינוי, וכתב ש.
הקבלת הסיפור המובא במסכת מועד קטן לסיפור המובא במסכת שבת מעוררת תמיהה רבה, שכן במעשה הראשון יהודה בן גרים זוכה לשבחים רבים מפי רשב"י ואילו במעשה השני מתייחס אליו רשב"י בכעס וזלזול; גם מעשיו של יהודה בן גרים במעשה השני (הפצת דברי רשב"י, הנחשבת כלשון הרע) אינם תואמים לדמותו כתלמיד חכם מוערך במעשה הראשון. בשל קשיים אלו היו ממפרשי התלמוד הראשונים שביארו כי המדובר בדמויות שונות, ורבי יהודה בן גרים תלמידו של רשב"י אינו יהודה בן גרים שהפיץ את דבריו על הרומאים.
מאידך, רבנו תם וראשונים נוספים סברו שמדובר באותו האדם, ולפיכך טען רבינו תם כי אין לגרוס את המילים "עשהו גל של עצמות" (המלמדות שרבי יהודה בן גרים מצא את מותו בדרך בזיון) אלא "ונח נפשיה": נחה נפשו, ונפטר מהעולם. הרב בנימין זאב בנדיקט הוכיח שגם רש"י סבר כמו רבנו תם.
אחרים הסבירו את השוני שבין שני המעשים שלא באמצעות הפרדה בדמותו של יהודה בן גרים, אלא על ידי הבחנה בשתי תקופות שונות בחייו של רבי שמעון בר יוחאי עצמו: בראשית חייו היה מתון ונוח לבריות ושיקע עצמו בהלכה ולימוד, ואילו לאחר תקופת הסתגרותו במערה יצא כחכם המצוי בחכמת הקבלה, פרוש מענייני העולם ותקיף ביחסו אל אנשים בעלי מדרגה פחותה.
בתלמוד ירושלמי מובאים מאמרים של חכם בשם רבי יודן גוריא או רבי יודן בר גורייא, שיש המזהים אותו עם רבי יהודה בן גרים המוזכר בבבלי מסכת מועד קטן.
ניתוח מעשה ההלשנה בהלכות לשון הרע
האחרונים העירו כי תמוה מדוע נענש יהודה בן גרים ונעשה גל של עצמות, והלא אמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלושה אנשים, ולפי ההלכה אין איסור לומר לשון הרע במצב כזה, משום שסיפור המעשה כבר ממילא יתפרסם בציבור.
פרס רוברט היינליין
פרס רוברט היינליין של אגודת החלל הלאומית (אנגלית: NSS Robert A. Heinlein Memorial Award) הוא פרס הקרוי על שמו של סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר ניתן על תרומה יוצאת דופן לקידום חקר החלל והשאיפה של אגודת החלל הלאומית לכינונה של חברה שוחרת חלל. בפרס ניתן לזכות פעם אחת בלבד.
יהודה בן גרים
ניתוח מעשה ההלשנה בהלכות לשון הרע
בגמרא בשבת בה מסופר שיהודה בן גרים הלך וסיפר את המעשה, הפנה העין משפט לרמב"ם ב, הפוסק: בעל החשק שלמה מבאר שכוונתו של ה"עין משפט" הייתה שיהודה בן גרים נענש אף על פי שאמר לשון הרע שנאמרה כבר בפני שלשה, כיוון שהתכוון להרע, ובמצב כזה אסורה לשון הרע אפילו אם כבר נאמרה בפני שלשה.
פרס רוברט היינליין
קיים פרס נוסף על שמו של היינליין, פרס היינליין
עיצוב הפרס
הפרס מעוצב כתותח ימי המוצב על כן, ועל קנהו חרוטות האותיות TANSTAAFL, המייצגות ראשי תיבות של אמרה שגורה של היינליין: There Ain't No Such Thing As A Free Lunch ("אין ארוחות חינם"). התותח נבחר כמחווה לרוח ההתרסה והתעוזה המוצגת בסיפור הקלאסי של היינליין, עריצה היא הלבנה.
יהודה בן גרים
ניתוח מעשה ההלשנה בהלכות לשון הרע
רבי ישראל מאיר מראדין בספרו חפץ חיים דוחה דברים אלו וטוען כי לא ייתכן שיהודה בן גרים התכוון להרע, כיוון שבפירוש התוספות לתלמוד נאמר שרבנו תם גרס "רבי יהודה בן גרים", ולא ייתכן שאדם גדול המכונה בתואר "רבי" התכוון להרע; לפיכך הוא מבאר, שלרבי יהודה בן גרים היה אסור לספר על דברי רבי שמעון אף על פי ששמעו אותם כבר שלשה אנשים, כיוון שאלו היו "אנשים יראי אלוקים" (תנאים), ולא צפוי שיספרו זאת לאנשים נוספים, ולפיכך המעשה אינו עתיד להתפרסם ואסור לגלותו.
משה בר-עם
משה בר-עם (נולד ב-1960) הוא משפטן ישראלי, המכהן כשופט בית המשפט המחוזי בירושלים מאז אוגוסט 2012. בר-עם נמנה בין חברי המותב במשפט נתניהו, לצד רבקה פרידמן-פלדמן ועודד שחם.
ביוגרפיה
בר-עם נולד בישראל בשנת 1960. ב-1978 השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק השוכן בשכונת גוננים שבירושלים. לאחר מכן התגייס לצה"ל, שם שירת עד 1982 כקצין. לאחר תום שירותו הצבאי, ב-1990, בר-עם קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובנובמבר 1991 הוסמך לעורך דין.
בשנים 1991–1994 עבד כעו"ד שכיר, ואז בין השנים 1994 עד 1998 החל לעבוד כעורך דין עצמאי. במהלך תקופה זו נסע בר-עם לארצות הברית ללימודי מנהל ציבורי באוניברסיטת קלארק השוכנת בווסטר שבמסצ'וסטס. באוגוסט 1998 נבחר לכהונה כרשם בית משפט השלום בבאר שבע, וכעבור שנתיים — באוגוסט 2000 — החל לכהן כשופט בית משפט השלום במחוז הדרום.
ב-2006 השלים בר-עם בהצטיינות לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת חיפה. בחודש מאי 2011 מונה בר-עם לכהונת שופט בפועל ורשם בית המשפט המחוזי ירושלים. כשופט, עסק מעט בתיקי שחיתות או בתיקים כלכליים, אך נחשב מומחה בתיקים פליליים של פשיעה חמורה, כשהבולט בהם הוא פרשת רצח נועה אייל במהלכה הורשע דניאל נחמני 21 שנים לאחר המקרה. באותה שנה דן בר-עם בתביעת הדיבה על סך 3.5 מיליון השקלים שהגישו בנימין ושרה נתניהו נגד חדשות עשר והעיתונאי רביב דרוקר, עקב תחקיר "ביבי טורס".
באוגוסט 2012 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. בפברואר 2020 נבחר לאחד משלושת השופטים שידונו במשפטו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו והנאשמים האחרים, נוני מוזס ושאול אלוביץ'.
מבצע דינגו
מבצע דינגו (באנגלית: Operation Dingo) היה פשיטה צבאית שערכו כוחות הביטחון של רודזיה נגד מערך מפקדות של צבא השחרור הלאומי האפריקאי של זימבבואה (ZANLA), הזרוע הצבאית של זאנ"ו, בצ'ימויו, 90 ק"מ מזרחה מאומטאלי, וכן על מחנה קטן יותר בטמבוי שבמוזמביק, 250 ק"מ מהגבול הרודזי בין 23 ל-25 בנובמבר 1977.
רקע
המחנות התגלו על ידי המחלקה המיוחדת של משטרת רודזיה ב-1976 לאחר שבחקירות של לוחמי גרילה שנפלו בשבי החוקרים שמעו מספר פעמים על מתחם מחנות, שהנחקרים קראו לו החווה החדשה, במוזמביק. טיסת סיור של מפציץ קנברה מן הטייסת החמישית אישרה את המידע של חוקרי המחלקה המיוחדת והתצלומים שהמפציץ צילם במהלך הסיור שלו הראו שהמחנות היו הרבה יותר גדולים ממה שהמחלקה המיוחדת העריכה.
קולונל נורמן וולש, מחיל האוויר הרודזי, טען שיש לתקוף את המחנות בכדי להביא את המלחמה לשטח האויב ובכדי לחבל בתשתיות של ZANLA במוזמביק בכדי לעצור את הסתננות שלהם לתוך רודזיה. הוא הופיע מספר פעמים בפני ועדת התיאום המבצעית, גוף אשר ישבו בו נציגים של המטה הכללי, המשטרה ושירותי הביטחון, מנסה לשכנע את הוועדה לתקוף את המחנות. בגלל ההגנה הכבדה, המרחק מן הגבול הרודזי והחשש מתגובה מערבית הוועדה דחתה את ההצעות שלו כלא מעשיות וכמסוכנות מדיי.
הכנות
המטה הכללי הטיל את תכנון המבצע על וולש, כנציג חיל האוויר, ועל מייג'ור בריאן רובינסון מחיל הרגלים הקל הרודזי (הרל"י). הם התבססו על תוכנית התקפה שהם כבר תכננו בשנה הקודמת ביחד עם מפקד בית הספר לצניחה דרק דה קוק. כל התכנית התבססה על שימוש בכוח אווירי, החיילים יוצנחו ממטוסים ויתפנו מן השטח בעזרת מסוקים. לפני תחילת ההתקפה המחנות יופצצו מן האוויר בכדי לחסל את הגנה האווירית של המחנה בכדי למנוע פגיעה במטוסי התובלה שיובילו את הצנחנים לאזור. לאחר ההצנחה מטוסי התקיפה יישארו באוויר בכדי לסייע לכוחות הקרקע כאשר לפחות מטוס אחד יהיה חמוש בטילים נגד מטוסים למקרה שמטוסי תקיפה של מוזמביק ינסו להתערב. לאחר ההפצצה כוחות קרקע יוצנחו מסביב למחנות בכדי לכתר את לוחמי הגרילה ולהשמיד אותם. לאחר סיום ההתקפה כל כוחות הקרקע, ביחד עם שבויים וציוד שייתפס יפונו בחזרה לרודזיה על ידי מסוקים.
כוח האדם שהצבא היה יכול להקציב למבצע היה מוגבל, הצבא היה מסוגל להנחית בגל אחד רק 184 חיילים, מתוכם 144 צנחנים (96 מהסא"ס ו-48 מהרל"י), מפני שעמדו לרשותו רק שישה מטוסי תובלה זמינים, כאשר כל אחד מהם היה מסוגל לשאת 24 איש, ועוד מספר מסוקים אשר יכול לשאת ביחד 40 איש. מצב הכוחות שם את הרודזים בעמדת נחיתות במיוחד כאשר הערכות המודיעין בנובמבר טענו שמצבת כוח האדם במחנה צ'ימויו גדל ל-9,000 איש וטמבוי ל-4,000 איש.
בכדי להתמודד עם הנחיתות המספרית שלהם הרודזים תכננו להתבסס על הפתעה מוחלטת אשר תלויה בכוח אש חזק מן האוויר. מכיוון שהמודיעין הרודזי גילה שמסדרי הבוקר במחנות הללו היו ב-07:30 בבוקר הרודזים תכננו להטיס מטוס אזרחי מעל לבסיסים כעשר דקות לאחר תחילת המסדר בכדי לבלבל האויב ובכדי להסוואות את קולות מטוסי התקיפה, התובלה והמסוקים שיגיעו ארבע דקות אחרי המטוס האזרחי. לאחר הפצצה של המחנות הצנחנים יפשטו על המחנות ויטהרו אותם. הוחלט שמפקד הכוח האוויר, וולש, יטיס את מפקד כוחות הקרקע, רובינסון, בכדי שהם יוכלו לתאם את הקרב ביעילות.
משום שהוחלט להטיל סודיות מוחלטת על המבצע, הצוותים שהתאמנו לקראתו גילו את היעד שלהם ב-22 בנובמבר ב-13:00, יום לפני תחילת המתקפה.
ההתקפה
המבצע יצא לדרך ב-23 בנובמבר, בשעה 07:41 בבוקר עבר מעל המחנה מטוס סילוני של חברת התעופה אפרו-קונטיננטל איירווייס, מוטס אישית על ידי ג'ק מאלוך הבעלים של החברה, הרעש של המטוס גרם לבהלה במסדר הבוקר. אבל לאחר ששום פצצה לא נפלה האנשים חזרו למסדר וכאשר מטוסי התקיפה הרודזים הסתערו על המחנה איש לא נטש את רחבת המסדר. מטוסי התקיפה תקפו באש תותחים, פצצות רסס, פצצות קופצות, נאפאלם ורקטות את המחנה. את ההפצצה הוביל מפקד הטייסת הראשונה ריץ ברנד, שנחשב לאחד מטייס ההפצצה הטובים בחיל האוויר הרודזי. מאות אנשי ZANLA נהרגו בהתקפה הראשונית, מחסנים הושמדו והמפקדה של ZANLA הושמדה לחלוטין. מיד לאחר ההפצצה נחתו כוחות הסא"ס והרל"י בסמוך למחנות, יוצרים "תיבות" מסביב למחנות, כאשר צלע אחת נשארת "פתוחה" ללא חסימה אבל מחופה על ידי המסוקים. הכוחות הרודזים ירו בכל לוחם גרילה אשר ניסה לצאת מן התיבה, דוחפים אותם לכיוון המסוקים. טקטיקה זאת מנעה הרוגים ופצועים בצד הרודזי וגבתה מחיר כבד מלוחמי הגרילה אבל עקב מספרם הנמוך של הכוחות הרודזים הם לא הצליחו לחסום הרמטית כל "תיבה" ומספר לוחמי גרילה הצליחו להימלט. היו מספר ניסיונות לתקוף את הכוחות הרודזים אבל הם היו מעטים ולא מתואמים ועקב כך נכשלו. צוותי התותחים נגד מטוסים ניסו לתקוף את המטוסים והמסוקים הרודזים ללא הצלחה מרובה עד שמקלען של ZANLA הצליח לפגוע במסוק הפיקוד, אבל לא להפיל אותו או לפגוע בצוות שבו. אבל עקב הפגיעה המסוק היה צריך לחזור לאחד הבסיס הזמניים. מכיוון שמפקד המבצע נאלץ לצאת מן הזירה ההתקפה נעצרה, מה שאפשר ללוחמי גרילה רבים להימלט מן המקום. רק לאחר חזרת מפקד המבצע לזירה ניתנה ההוראה להתחיל להסתער על המחנות השונות.
לאחר שעתיים של תקיפה, הכוחות הרודזים עצרו והתחילו לסרוק את השטח, כאשר רוב השורדים של ההפצצה חוסלו על ידי הכוחות הרודזים במהלך הסריקה של המחנות. עם תחילת ההסתערות על המחנות כוח רודזי בפיקודו של סמל ראשון ג'ון נורמן הותקף על ידי אחד המסוקים הרודזים שבטעות זיהה אותם כאויב, משום שהם צבעו את פניהם בשחור בכדי להסוואת את עצמם. מן האש של המסוק נורמן נפגע קשה ברגליו, חייו ניצלו תודות לחובש הכוח, פול פירסטנברג, אשר נפצע בעצמו מירי המסוק. במהלך הסריקות חייל סא"ס אחד נהרג ולקראת הערב רוב הכוח הרודזי פונה כאשר 60 חיילי סא"ס נשארו מאחור להציב מערב לילי, למקרה שכוחות הגרילה יחזרו למחנות, שבו הם הצליחו להרוג לוחמי גרילה אשר חשבו שבטוח לחזור למחנות. לקרת הערב של 24 בנובמבר פונו אחרוני החיילים הרודזים מן האזור.
תוצאות
מבצע דינגו היה מבחינת ההרוגים המכה הקשה ביותר שהנחיתו כוחות הביטחון הרודזים על אנשי ZANLA. הערכה הנמוכה ביותר טוענת שהרודזים הרגו לפחות 1,200 איש, הערכות אחרות טוענת שפי שלוש מן הערכה הזאת נהרגו ואילו ZANLA העריך את הרוגיו בכ-2,500 איש. כוחות הביטחון הרודזים איבדו שני חיילים ונפצעו שישה בלבד.
הכוחות הרודזים תפסו שלל רב בפשיטה, מנשק ותותח נ"מ 33 מ"מ חדש לחלוטין ועד למעבדת צילום. כמויות גדולת של נשק סובייטי ותחמושת נתפסו לצד כלי רכב שונים ונלקחו בחזרה לרודזיה.
ZANLA ארגן סיורים ברחבי המחנות לעיתונאים מערביים כאשר הוא מסתיר מהם ככל יכולתו את המאפיינים הצבאיים שלהם. התקשורת העולמית תקפה את רודזיה על הפגיעה בנשים וילדים שהיו במחנה, ממעיטים בשימוש הצבאי של המחנות.
מבחינה פוליטית נראה בתחילה שהמבצע הוביל למצב שונה ממה שאיאן סמית וממשלתו תכננו. מוזורווה, שנועד להיות ראש הממשלה השחור של רודזיה, הכריז על שבוע אבל בקרב חברי תנועתו ועל השעיית המשא מתן. אבל מהר מאוד הוא חזר בו, חוזר לשולחן הדיונים לאחר שבועיים מחשש שיפסיד את מקומו ליריביו הפוליטיים.
עמרי ונדל
עַמרִי ונדל (Amri Wandel; נולד ב-1954) הוא מדען בכיר במכון רקח לפיסיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא מומחה לאסטרוביולוגיה ויו"ר האגודה הישראלית לאסטרוביולוגיה ותחילת החיים. כמו כן הוא נשיא האקדמיה הבינלאומית למדעים של סן מרינו. בנוסף, כיהן כיו"ר האגודה לאספרנטו בישראל, הוא עורך הביטאון שלה, "ישראלה אספרנטיסטו", וחבר הנהלת אגודת האספרנטו העולמית.
נושאי המחקר העיקריים שלו הם אסטרופיזיקה של אנרגיות גבוהות, חורים שחורים, גלקסיות פעילות, קוואזרים, ואסטרוביולוגיה. הוא פרסם למעלה מ-100 מאמרים מקצועיים בכתבי עת בתחום האסטרופיזיקה.
ביוגרפיה
עמרי ונדל נולד בשנת 1954 בתל אביב.
בשנת 1974 סיים את התואר הראשון שלו בפיזיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. באותה שנה התגייס לצה"ל. לאחר מכן המשיך לתואר שני בפיזיקה, אותו סיים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1978. בשנת 1980 השתחרר משירותו הצבאי. המשיך לדוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת סטוני ברוק. בין השנים 1983–1988 השתלם באסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת מרילנד ובאוניברסיטת סטנפורד.
לאחר ששב לישראל, החל בשנת 1988 לעבוד כחוקר במכון ויצמן. הוא נשאר במכון עד שנת 1990, אז החל לעבוד באוניברסיטה העברית. באותה שנה יצר את הקורס "אסטרופיזיקה והחיים ביקום", אותו הוא גם מעביר. משמש כפרופסור לאסטרופיזיקה במכון רקח לפיסיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת הלימודים 1998–1999 היה בשנת שבתון. אז החל בשיתוף פעולה עם המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). כפרופסור אורח, לימד שם ארבעה קורסים. באוניברסיטה עבד על מחקר יחד עם פרופסור מת'יו (מאט) מלקן (באנגלית: Math Malkan) אשר הניב שלושה מאמרים פורצי דרך בנושא של חורים שחורים מסיביים. אחד ממאמריהם, שהיה הראשון שהציג את הקשר בין המסה וההארה של חורים שחורים במרכזי גלקסיות, צוטט כ-600 פעמים. השניים אף זכו במענק מחקר מטעם קרן BSF. מאז, ונדל מלמד שם קורסי קיץ אחת לכמה שנים, וכן עורך שיתוף פעולה במחקר.
ונדל הוא נשיא האקדמיה הבינלאומית למדעים של סן מרינו.
דגימה מתוך הרצאתו ״החיים בעולמות רחוקים״ חותמת את השיר "אין בינינו חלל" של הראפר טונה באלבומו "ועכשיו לחלק האינטרגלקטי". ההקלטה סומפלה וכאילו מתוך מכשיר קשר ונדל אומר:.
אספרנטו
בשנת 1992 הצטרף כחבר באקדמיה הבינלאומית לאספרנטו. החל משנת 1995 הוא חבר הנהלת אגודת האספרנטו העולמית, אם כי בהפסקות. בישראל שימש בשנים 2008–2019 כיו"ר האגודה הישראלית לאספרנטו ועורך הביטאון שלה, "ישראלה אספרנטיסטו". החל מ-2020 הוא חבר הנהלת האגודה. בשנת 2015 פרסם מחקר על מספר דוברי האספרנטו ברשתות החברתיות בו הגיע להערכה של כשני מיליון דוברים. מחקר זה הפך לאסמכתא המקובלת למספר דוברי האספרנטו בעולם ואף מצוטט על ידי Ethnologue.
בשנת 2012 הקליט גרסה מקוונת בת 33 שעורים של קורס האסטרופיזיקה אותם יזם, במסגרת "אוניברסיטת אספרנטו".
לדעתו של ונדל, כל עוד יימשך המצב הנוכחי ויתקיים הסטטוס־קוו הלשוני, המבכר שפה לאומית אחת על פני האחרות, לא יהיה מקום להתפשטות נרחבת של אספרנטו כשפת תקשורת והיא תישאר נחלתו של ציבור משתמשים קטן יחסית. עם זאת, לשיטתו, מצב זה עשוי להשתנות אם וכאשר ישתנה מערך הכוחות הבין־לאומי, הכלכלי והמדיני בכיוון של איזון רב יותר בין השפות הגדולות, והצורך בשפת תקשורת אחת יגדל. במצב כזה, סביר כי תיבחר שפה נייטרלית וקלה ללימוד ולהוראה. לדעתו, אספרנטו היא השפה היחידה בעלת נתונים אלה, וכן היחידה שהיא גם שפה חיה ומדוברת, לכן היא תהיה המועמדת הטבעית לתפקיד זה.
מאמרו של עמרי ונדל "אספרנטו ובעיית התקשורת הבין–לאומית" הופיע בבחינת הבגרות בהבעה ולשון עברית לשנת 2009. במקור, פורסם המאמר ב"כמעט 2000 — "כתב עת למדע וטכנולוגיה".
תרגומים
ונדל תרגם לאספרנטו מספר ספרים, ביניהם:
חיים אישיים
ונדל נשוי ואב לשלושה. מתגורר במודיעין. הוא לימד גם את ילדיו אספרנטו; את "ויהי ערב" תרגם לאספרנטו עבור בתו הבכורה.
מעבר לעיסוקו המקצועי, ונדל מדריך לניווט ספורטיבי בתיכון מכבים רעות מור וחבר איגוד הניווט הישראלי. כמו כן הוא חבר "ועד הפעולה להצלת יער מכבים". ונדל הוא גם מורה דרך מוסמך.
בנוסף, הוא חובב צילום ומספר צילומים שלו הופיעו בתקשורת ובמקומונים.
Orgullo, Pasión y Gloria: Tres Noches en la Ciudad de México
Orgullo, Pasión y Gloria: Tres Noches en la Ciudad de México ("גאווה, תשוקה ותהילה: שלושה לילות במקסיקו סיטי") הוא אלבום הופעה של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מטאליקה, שיצא ב-30 בנובמבר 2009 והופץ באמריקה הלטינית. האלבום הוקלט במקסיקו סיטי בתאריכים 4, 6 ו-7 ביוני 2009 במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה במסגרת קידום אלבומה החדש, Death Magnetic.
האלבום הגיע למקום שני ולמעמד פלטינום בארגנטינה ובמקסיקו עם היקף מכירות של מעל 40 אלף עותקים, ולמעמד פלטינום כפול בברזיל.
רשימת שירים ב-DVD
{|
פייטר
פייטר (באנגלית: The Fighter) הוא דרמת ספורט אמריקאית משנת 2010 בבימויו של דייוויד או. ראסל, אודות המתאגרף המקצועי מיקי וורד (מארק וולברג) ואחיו למחצה, דיקי אקלמונד (כריסטיאן בייל). בסרט גם משחקות איימי אדמס ומליסה לאו. הסרט זכה לביקורות מהללות וזכה בשני פרסי אוסקר.
הסרט יצא בארצות הברית בתפוצה מוגבלת ב-10 בדצמבר 2010, ובישראל הסרט יצא בסוף דצמבר 2010.
עלילה
במרכז הסרט נמצאים המתאגרף מיקי וורד המנסה לקדם את קריירת האגרוף שלו ואחיו דיקי אקלמונד, מכור לסמים, מתאגרף לשעבר שחולם על קאמבק. וורד סובל מניהול כושל של הקריירה שלו בידיהם של אחיו ואימו. העלילה מונעת על ידי המתח בין הצורך להתנתק מהניהול המשפחתי לבין המשבר שניתוק כזה יגרום בין וורד לבין משפחתו. חברתו של וורד עומדת לצידו ומול אימו ואחיו.
ביקורות והכנסות
הסרט זכה לאהדת מבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 89%. השבועון ספורטס אילוסטרייטד הגדיר את הסרט כסרט הספורט הטוב ביותר בעשורים האחרונים מאז סרטם של מרטין סקורסזה ורוברט דה נירו, "השור הזועם".
בישראל זכה הסרט בעיקר לביקורות חיוביות.
כדי להימנע מתחרות עם הסרט "התייר", פייטר יצא בתפוצה מוגבלת ב-10 בדצמבר. וב-17 בדצמבר הסרט בתפוצה מורחבת יותר. בשבוע הראשון לצאתו הסרט הכניס כ-433 אלף דולר וזאת על אף שהוקרן רק בארבעה אולמי קולנוע. שבוע מאוחר יותר, הסרט הכניס כ-18.6 מיליון דולר ומוקם במקום הרביעי בטבלת הסרטים המכניסים ביותר לשבוע זה. נכון ל-6 במרץ הסרט הכניס כ-92,019,000 בארצות הברית וכ-16,889,631 בחוץ לארץ.
עונת 1955/1956 בסרייה א'
עונת 1955/1956 בסרייה א' הייתה העונה ה-54 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1955 והסתיימו ב-3 ביוני 1956.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ויצ'נצה ופדובה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
פיורנטינה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו נובארה ופרו פטריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אודינזה ופלרמו.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ינו פיבטלי מבולוניה כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קיסם שיניים
קֵיסָם שיניים הוא חפץ מחודד המשמש לניקוי שיירי מזון שנותרו בין השיניים לאחר אכילת מזון מוצק. כיום נפוצים סוגים רבים של קיסמי שיניים, העשויים מעץ או מפלסטיק. המוכרים יותר אלו קיסמי העץ המחודדים בצד אחד או בשני קצותיהם. נהוג להשתמש בקיסם באופן חד-פעמי, ולזורקו אחרי השימוש.
לשם השלמת פעולת ניקוי הפה משיירי מזון, מקובל לצחצח שיניים ולשטוף את הפה.
בשל צורתו של הקיסם, הוא משמש גם לצרכים אחרים, כמו להחזיק מנות מזון קטנות (למשל רולמופס או זיתים במרטיני), או לשמש כ"ידית" למטרייה זעירה בעיטור במשקאות אלכוהולים.
יעילות
לקיסמים פשוטים לניקוי השיניים לאחר הארוחה אין מגע מספיק טוב עם חלקי השן שחוט דנטלי מגיע אליהם. בעבר היה נהוג לחשוב שקיסמי פלסטיק שעוצבו במיוחד למטרה זו הם חלופה לחוט אלם כיום מסתייגים מהם, ועומדים על עדיפות השימוש בחוט. הטענה היא שהחוט הדנטלי מגיע ליותר נקודות ובנוסף לכך, הוא סופח אליו הרבה יותר טוב את החומרים שמעוניינים לסלק מהשן ומהחניכיים.
שיר הגנרל קים איל-סונג
שיר הגנרל קים איל-סונג (בקוריאנית: 김일성장군의 노래) הוא שיר לכת פופולרי בקוריאה הצפונית, שהולחן על ידי קים וון-ג'יון בשנת 1946. השיר משבח את קים איל-סונג, מייסד קוריאה הצפונית ו"הנשיא הנצחי" שלה, שנפטר ב-1994, ומהווה חלק מפולחן אישיות נרחב גם בעשור השני של המאה ה-21.
השיר, שעושה שימוש נרחב בכלי הקשה ובכלי נשיפה על מנת להעצים את "האווירה המהפכנית" שלו, הוא למעשה יצירת האמנות המוקדמת ביותר המתייחסת ישירות לקים איל-סונג, ולפיכך נחשב כמסמן את תחילת פולחן האישיות של "המנהיג הנצחי".
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, קים ג'ונג-איל, השליט השני של קוריאה הצפונית ובנו של קים איל-סונג, החל לעודד את השימוש הפומבי בשיר במגוון אירועים והזדמנויות שונות. כך, השיר החל להיות מושמע באירועים ובמפגשים ציבוריים בקוריאה הצפונית, לצד ההמנון הלאומי, כהמנון דה פקטו נוסף של המדינה, כאשר מרבית הצפון קוריאנים מכירים את מילות השיר בעל-פה.
לטענת מקורות צפון קוריאנים, הלוויינים קוואנגמיונגסונג 1 ו-קוואנגמיונגסונג 2, ששוגרו בשנים 1998 ו-2009, משדרים בין היתר גם את מילות השיר.
שני התווים הראשונים של השיר משמשים כאות מרווח ברדיו הממשלתי הצפון-קוריאני, והשיר מהווה נעימת הפתיחה של שידורי הטלוויזיה הממלכתית של קוריאה הצפונית מדי יום.
כמו כן, הנוסח המלא של השיר חקוק על גבי שער הניצחון של פיונגיאנג.
פרנק תומאס
פרנקלין רוסבורו "פרנק" תומאס (באנגלית: Franklin Rosborough "Frank" Thomas; 5 בספטמבר 1912 – 8 בספטמבר 2004) היה אנימטור, תסריטאי ופסנתרן אמריקאי, שלקח חלק בולט באולפני ההנפשה של וולט דיסני. הוא ידוע כאחד מתשעת הזקנים של דיסני, וכחבר בלהקת הדיקסילנד ג'אז "Firehouse Five Plus Two", אשר הייתה מורכבת מעובדי אולפני ההנפשה.
ביוגרפיה
תומאס נולד בשנת 1912 בסנטה מוניקה, כאשר הוא בן זקונים לשני אחים גדולים. הוא גדל בפרזנו, ומאוחר יותר החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1933, תומאס החל ללמוד במכון לאומנות צ'וינארד.
הסצנות שהנפיש בסרטים באורך מלא כוללת את הסצנה בה הגמדים בוכים על "מותה" של שלגיה מתוך "שלגיה ושבעת הגמדים", את הסצנה בה פינוקיו שר בתיאטרון בובות מתוך "פינוקיו", את הסצנה בה במבי וטמפר על הקרח מתוך "במבי" ואת הסצנה המפורסמת בה היחפן וליידי אוכלים ספגטי מתוך "היפהפייה והיחפן". כמו כן הוא הנפיש סצנות בסרטים "היפהפייה הנרדמת", "החרב באבן", "ספר הג'ונגל" ו"מרי פופינס".
תומאס גם יצר מספר נבלים, ביניהם האם החורגת ליידי טרמיין מתוך הסרט "סינדרלה", מלכת הלבבות מתוך הסרט "עליסה בארץ הפלאות" וקפטן הוק מתוך הסרט "פיטר פן". בנוסף להיותו אנימטור הוא כתב סצנות במספר סרטים, כמו כן הוא לקח חלק בלהקת הדיקסילנד ג'אז "Firehouse Five Plus Two", שהייתה מורכבת כולה מעובדי אולפני ההנפשה של החברה, בין היתר וורד קימבל, שנחשב יחד איתו כאחד מתשעת הזקנים של דיסני. ב-31 בינואר 1978 תומאס עזב את החברה.
בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, תומאס כיהן במועצה המייעצת של המכון הלאומי לסרטי סטודנטים יחד עם אולי ג'ונסטון, שנחשב גם כאחד מתשעת הזקנים של דיסני. השניים עבדו בעבר ביחד גם במגזין ההומור של הקמפוס באוניברסיטת סטנפורד, וכתבו בשנת 1981 ספר שמכיל את 12 עקרונות ההנפשה של דיסני, כדי לשמר את הידע והטכניקות שפותחו באולפנים. השותפות של השניים מוצגת כחיובית בסרט הדוקומטרי "פרנק ואולי" שהופק על ידי בנו של תומאס, תאודור תומאס.
בראד בירד, אשר קיבל השראה לקריירה שלו מתומאס ומשאר הזקנים של דיסני, הוקיר את תומאס וג'ונסטון בהופעת קמע כשני זקנים שצופים במשפחה מגנה על העיר בסרטו "משפחת סופר-על" משנת 2004. כמו כן, תומאס וג'ונסטון דיבבו מהנדסי רכבות בסרט "ענק הברזל" משנת 1999, שגם בוים על ידי בירד.
ב-8 בספטמבר 2004, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-92, תומאס נפטר בלה קניאדה פלינטרידג'.
ר.ו.ד. מולנבק
רייסינג וייט דארינג דה מולנבק, או בקיצור '''ר.ו.ד. מולנבק''', הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר מולנבק, שבמחוז בריסל, המשחק בליגת העל הבלגית.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1951 בשם סטנדארד וטרן. בשנת 2015, המועדון נמכר לאנשים שרצו להחיות את המועדון ר.ו.ד. מולנבק הוותיק שפורק בשנת 2002. כך שהמועדון החדש קיבל את השם החדש ר.ו.ד. מולנבק. המועדון עלה במהירות בפירמידת הליגות בבלגיה, והעפיל בתוך שנתיים מהליגה החמישית בבלגיה לליגה השלישית בבלגיה.
בדצמבר 2021, הוכרז שהמועדון עבר לבעלותו של היזם האמריקאי ג'ון טקסטור, שבבעלותו מספר מועדונים בעלי מוניטין גבוה. ב-13 במאי 2023, מולנבק העפילו לליגת העל הבלגית בעקבות זכייה באליפות ליגת המשנה הבלגית, בניצחון 1–0 על קבוצת המילואים של אנדרלכט, כאשר מיקאל בירון כבש את שער הניצחון.
סגל הקבוצה
עדכון ל-19 ביולי 2023.
פיצוץ בחצות
פיצוץ בחצות (נקרא גם: לילה בטבריה) הוא קופרודוקציה ישראלית-צרפתית משנת 1965, בביומו של הרווה ברומברגר.
עלילה
מהנדס צרפתי המועסק כיועץ למפעל המוביל הארצי נקלע למשבר משפחתי בזמן שהותו בישראל. אשתו מנהלת יחסי קרבה עם מהנדס מקומי ובמקביל מתקרב הבעל למזכירתו היפה. הצרות נשכחות ברגע שנודע על היעלמותה של בתם הקטנה של הזוג. יש הגורסים שנחטפה על ידי פושעים מקומיים ואחרים מאשימים את סוריה. לאחר פעולות חיפוש מקיפות, מתגלה הילדה בתוך שדה מוקשים.
הפקה
הסרט הופק על ידי חברת סרטי גבע והמפיק מרדכי נבון, בשיתוף מאיר מגן. לתפקידים הראשיים לוהקו השחקנים הצרפתים פסקל פטי וריימונד פלגרין. בין השאר, משחקים בסרט שחקנים ישראלים רבים. הקרנות הבכורה נערכו בישראל ובצרפת בשנת 1965.
GameSpot
GameSpot (בתרגום חופשי לעברית: "תחנת משחקים") הוא אתר גיימינג אשר מספק חדשות, ביקורות, הורדות ומידע נוסף על אודות משחקים ואחד מאתרי הגיימינג המובילים בעולם. האתר עלה לראשונה ב-1 במאי 1996, על ידי פיט דימר (באנגלית: Pete Deemer). האתר כולל בנוסף רשת חברתית מקוונת. בדומה לפייסבוק, האתר מאפשר לגולשים לפרסם בלוגים, תמונות, עדכונים קצרים, להרכיב רשימת משחקים וכדומה. בשנת 2004, האתר נבחר "לאתר הגיימינג הטוב ביותר" על ידי הצופים של הערוץ Spike ונכון לאפריל 2021, נמצא במקום ה-1514 לפי מדרג אלכסה.
תכונות הקהילה
באתר פועלת מערכת רשת חברתית, בדומה לפייסבוק, אשר מאפשרת לגולשי האתר לתקשר ביניהם. כל משתמש רשום באתר בעל פרופיל אישי, בפרופיל שלו ניתנת למשתמש האפשרות לבקר משחקים, לכתוב פוסטים בבלוג, לפרסם תמונות וסרטוני וידאו, להרכיב רשימות משחקים, לצפות בהישגים אשר המשתמש הרוויח ממשחקים ובאתר, לפרסם עדכונים קצרים (סטטוסים) וכדומה. בנוסף לזאת, באתר קיימים פורומים, אשר מסודרים לפי פלטפורמות ומאפשרים למשתמשים לדון בנושאים שונים ולקבל עזרה.
ביקורות ודירוגים
האתר נוהג לסקר כל משחק חדש שיוצא, ובנוסף, לדרג אותו בציון מ-1 (הציון הנמוך ביותר) עד 10 (הציון הגבוה ביותר). בשנת 2001, האתר הציג לראשונה סיקורי וידאו למשחקים, אשר סיקרו משחקים באמצעות סרטוני וידאו אשר אורכם בממוצע כ-10 דקות. בנוסף לזאת, האתר מאפר גם לגולשים לדרג משחקים, ובנוסף לכך משתמשים אשר מדרגים משחק, הדירוג שלהם מופיע אצלם בפרופיל. עם זאת, האתר מאפשר למשתמשים גם לכתוב ביקורת למשחק.
משחק השנה
מהקמתו של האתר, היה נהוג בכל סוף שנה לבחור את המשחקים של השנה בקטגוריות שונות, כגון "משחק האסטרטגיה של השנה", "משחק הפעולה של השנה" וכו'. כמו כן, גם נבחר משחק כללי אחד שקיבל את התואר "משחק השנה", והמשחק הגרוע ביותר לדעת האתר שקיבל את התואר "המשחק הגרוע של השנה". הטבלה שלפניכם מפרטת את המשחקים שקיבלו את התארים בכל שנה:
ויליאם רייט
ויליאם רייט (באנגלית: William Wright; 17 בינואר 1830 – 22 במאי 1889) היה מזרחן בריטי ופרופסור לערבית מאוניברסיטת קיימברידג'.
כרמל אליאש
כרמל אדוארד אליאש (24 בדצמבר 1933 - 8 במאי 1973) היה ראש המועצה המקומית טירת כרמל וחבר הנהלת המרכז לשלטון מקומי.
תחילת דרכו
אדוארד אליאש נולד בשנת 1933 בבגדאד שבעיראק, כבן הצעיר למשפחתו. אביו היה רופא אוסטרי שהגיע לעיראק במסגרת משלחת של חבר הלאומים. בשלהי שנת 1949 הצטרף לקבוצה מחתרתית של חניכי התנועה הציונית, ועלה ארצה בעליה בלתי ליגאלית דרך איראן. עם הגעתו ארצה, נקלט בקיבוץ רמת דוד והצטרף כחבר למפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם). בשנת 1957 חל פילוג בתנועה, שבעקבותיו פרש ממפ"ם והצטרף למפא"י. בתחילת שנת 1950, כאשר החלה העלייה הגדולה מעיראק, שימש כנציג איחוד הקיבוצים והקבוצות במחנה העולים שער העלייה. לאחר מכן שימש כנציג בלשכת הגיוס ששכנה במחנה מיון העולים בעתלית.
בשנת 1952 התגייס לצה"ל והוצב בבסיס הצבאי הסמוך לטירת כרמל. באותה העת, שימשה טירת כרמל כמעברה הגדולה ביותר בישראל, שקלטה אלפי עולים מעיראק, מרוקו ורומניה. בשעות הפנאי, הגיע אליאש למעברה וסייע בקליטת העולים החדשים, כהמשך לתפקידיו בתנועה הקיבוצית טרם גיוסו. בביקוריו אלו יצר קשרים רבים עם תושבי המעברה, ואף פגש בה את רעייתו לעתיד, בדריה, ילידת עיראק. באותה העת החליט לקבוע את ביתו בעיירת-העולים, וכביטוי לכך שינה את שמו מאדוארד לכרמל. אליאש השתחרר מצה"ל בדרגת רס"ל, לאחר שירות קבע קצר. עם שחרורו מצה"ל, היה שותף בצוות ההקמה של מפעל התעשייה "חישוקי-כרמל", ושימש בתפקיד קצין הביטחון. עם סיום עבודות הקמת המפעל, עבר לתפקיד קצין הביטחון הראשי של חברת "אוטוקרס", מחלוצות תעשיית הרכב בישראל ויצרנית דגמי המכוניות סוסיתא, כרמל וסברה. בתפקידו זה התיידד עם בעלי קבוצת אוטוקרס, יצחק שובינסקי, ושכנעו להקים את מפעלה החדש של החברה בטירת כרמל. מפעל זה אכן הוקם בעיר בשנים 1963–1965, ועם השלמת עבודות הבנייה סיפק לתושבי העיר מאות משרות חדשות.
במבצע קדש גויס לשירות מילואים ונפצע בירכו. עם שחרורו מבית החולים חזר לטירת כרמל ונשא לאישה את בדריה. בשנת 1958 נבחר למזכיר תנועת הנוער העובד והלומד בטירת כרמל, וכשנה לאחר מכן, נבחר לתפקיד מזכיר סניף מפא"י ביישוב. בשנת 1960 הוצע לו על ידי מפלגת מפא"י לעמוד בראש רשימתה בבחירות למועצה המקומית, אולם הוא סירב מאחר שהיה מתומכיו של ראש הרשימה אותו ניסתה המפלגה להדיח. באותה העת מפלגת מפא"י עסקה רבות בפרשת לבון, שהייתה בין הגורמים העיקריים שהביאו להתפטרותו של דוד בן-גוריון מראשות הממשלה. עם התפטרותו של בן-גוריון מראשות הממשלה, קצה נפשו של אליאש במפלגת מפא"י, והוא הצטרף אל המפלגה הליברלית אליה הוזמן בידי פרץ ברנשטיין. לאחר זמן קצר, נבחר לכהן כחבר הנהלת איגוד העובדים מטעם המפלגה.
במאי 1965 התאחדו המפלגה הליברלית ומפלגת חרות, ויצרו יחד את מפלגת גח"ל. לאחר האיחוד, החליטה ועדת המינויים המשותפת של שתי המפלגות, לבחור באליאש לעמוד בראש רשימת גח"ל לבחירות למועצה המקומית טירת כרמל. בבחירות, שנערכו בדצמבר 1965, נבחר אליאש לחבר במועצה ושימש כסגן ראש המועצה. לאחר בחירתו למועצה המקומית, החל לכהן גם כחבר הנהלת גח"ל בהסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בנובמבר 1968 נבחר על ידי ועדת המינויים של גח"ל לעמוד בראש רשימת המפלגה בבחירות למועצה המקומית, שהיו עתידות להיערך כשנה לאחר מכן. עם פטירתו של ראש הממשלה לוי אשכול, בפברואר 1969, הוקדמו הבחירות לכנסת השביעית ונקבעו לאוקטובר אותה השנה. ועדת המינויים של גח"ל החליטה להציב את אליאש במקום ה-22 ברשימתה לכנסת, אולם הוא דחה את הצעתה בנימוק שאינו יכול לנטוש את חבריו לרשימת גח"ל, באמצע מערכת הבחירות למועצה המקומית. בבחירות לכנסת, שנערכו ב-28 באוקטובר 1969, זכתה גח"ל ב-26 מנדטים.
ראש המועצה המקומית
הבחירות לראשות המועצה המקומית בטירת כרמל, נערכו כחודש לאחר הבחירות לכנסת, ב-25 בנובמבר 1969. אליאש זכה בבחירות ונבחר לתפקיד ראש המועצה המקומית. עם בחירתו לראשות המועצה, הפסיק את לימודיו בפקולטה למדעי המזרח באוניברסיטת חיפה, בנימוק שעליו להקדיש את מרב זמנו לטובת הציבור. זמן קצר לאחר תחילת כהונתו כראש המועצה, נבחר להנהלת המרכז לשלטון מקומי. אליאש הנהיג לראשונה את מדיניות הדלת הפתוחה בלשכתו, ואלפים מתושבי העיר פגשו אותו באופן בלתי אמצעי במהלך שנות כהונתו, וביקשוהו לסייע בידם בעניינים שונים. בספטמבר 1972 ליווה את המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן, במהלכה התרחש טבח הספורטאים הישראליים. ביום ה-6 בספטמבר 1972, לאחר רצח הספורטאים הישראליים, לקה בהתקף לב, אולם סירב להתאשפז בבית חולים גרמני והוטס לקבלת טיפול רפואי בישראל.
בינואר 1971 נפגש עם ראש הממשלה גולדה מאיר, כדי למצוא פתרון למצוקת הדיור הקשה ששררה בטירת כרמל. באותה העת משפחות רבות גרו בדוחק ובצפיפות וזוגות צעירים לא יכלו להרשות לעצמם לקנות דירה ביישוב ונאלצו להמשיך להתגורר עם משפחותיהם, שממילא גרו בצפיפות רבה. אליאש הביע את מחאתו בפני מאיר על כך שהבנייה ביישוב מתעכבת בגלל בירוקרטיה ממשלתית, וכן על כך ש-90 דירות המוכנות לאכלוס עומדות ריקות קרוב לשנה גם כן עקב עניינים ביורוקרטיים. בעקבות הפגישה, הורתה מאיר למשרד השיכון להאיץ את קצב בניית הדירות בטירת כרמל ולפעול לאכלוסן המיידי של הדירות הריקות. למרות הוראתה של ראש הממשלה, הרשויות המשיכו לנקוט בסחבת בעניין אכלוס הדירות הריקות, ועל-כן הורה אליאש ל-90 משפחות לפלוש לדירות הריקות תוך מתן הבטחה כי הוא נושא באחריות למעשה זה. החלטתו של אליאש הביאה להתערבותה של משטרת ישראל, שניסתה לפנות את המשפחות אך נתקלה בהתנגדותו הנחרצת של ראש המועצה. לבסוף התערבה במחלוקת ראש הממשלה מאיר, שאישרה את החלטתו של אליאש בדיעבד והורתה על מתן רישיונות מתאימים למשפחות שפלשו לדירות בהוראתו של ראש המועצה. לאחר הפרשה הואץ קצב בניית הדירות ביישוב, ובתוך שנה זכו לדירה חדשה 200 משפחות ברוכות ילדים ועוד 100 זוגות צעירים מעוטי יכולת.
בערב יום העצמאות שחל ב-7 במאי 1973, נערך ביישוב טקס לציון שנת ה-25 לעצמאותה של מדינת ישראל, בו הוענקה אזרחות כבוד לח"כ מנחם בגין, לימים ראש הממשלה השישי. במהלך נאומו של בגין, לקה אליאש בלבו והובהל אל בית החולים רמב"ם, שם נפטר זמן קצר לאחר מכן. הותיר אחריו אשה בהריון ושישה ילדים. אחיו, יצחק, כיהן כראש מנהל ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה. אח אחר, אמנון, שימש כמרצה למדעי המזרח באוניברסיטת קליפורניה. אחות נוספת, חנה, נפטרה משטף-דם במוח כשמונה שנים טרם מותו של כרמל, במהלך לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. אחת מבנותיו קרויה חנה, על-שמה. לזכרו הוקמה בטירת כרמל שכונת המגורים נווה אליאש. סניף מפלגת הליכוד בעיר קרוי אף הוא על-שמו.
איילה צ'ליק
אילה צ'ליק (בטורקית: Ayla Çelik; נולדה ב-14 בנובמבר 1973 ) היא זמרת-יוצרת טורקייה.
ביוגרפיה
איילה צ'ליק נולדה ב-14 בנובמבר 1973, בארדהאן. היא סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון הממלכתי של האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול ואז החלה את קריירת המוזיקה שלה. היא התחילה את הקריירה המוזיקלית המקצועית שלה עם מליה קיבר.
במשך תקופה ארוכה היא שרה שירים שונים שנועדו לקדם אותה מבחינה מסחרית. היא הקליטה גם מוזיקה לתיאטראות טורקיים, ביניהם "אנטיגונה", בבימויו של קינן אישיק.
קריירה
ב-30 ביולי 2007 הוציאה את האלבום המשותף İstanbul Türküleri, עם בלמה שאהין. ב-3 בדצמבר 2008 הוציאה את הסינגל הראשון שלה "Bir Dönebilsem". ב-30 בספטמבר 2010, יצא אלבום האולפן השני שלה Lavanta. הסינגל המוביל מהאלבום נקרא "Lavanta", גם כן. בשנת 2012 נבחר השיר "Türkan" שכתבה עבור אלבומה של דמט אקאלין , כשיר השנה הטוב ביותר במהלך טקס פרסי פרפר הזהב ובטקס פרסי המוזיקה של טורקיה.
בשנת 2013 השתתפה צ'ליק באלבום Aysel'in, כאות ממחווה לאייסל גורל והקליטה את השיר "Olacak Olacak". היא כתבה והלחינה שירים עבור איברהים טטליסס, סיבל קאן, אברו גונדש, גולבן ארגן, סרדאר אורטאץ', דמט אקאלין, גוקהאן טייפ, אירם דריג'י, אשקין נור יינגי, אוזג'אן דניז וכולי. ב-15 בינואר 2016 יצא אלבום האולפן השני שלה, Ben. לסינגל המוביל של האלבום קראו "Aşk Şarkıları". בהמשך, הוציאה וידאו קליפ מלא לסינגל שני מתוך האלבום, "Bağdat". השיר כבש את פסגת מצעד טורקיה טופ 20 והיה השיר המצליח ביותר במדינה בשנת 2016.
ב-2 באוגוסט 2019 יצא אלבום האולפן השלישי של צ'ליק, ששמו Daha Bi 'Aşık, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. האלבום, המורכב מ-14 שירים, נכתב והולחן על ידי צ'ליק, האקי יאלצ'ין, ארקין קוראי וסבנם סונגור. הסינגל המוביל, "Daha Bi 'Aşık", יצא באותו היום יחד עם קליפ נלווה. בהמשך, יצא השיר "Mecbur", שהפך ללהיט בטורקיה. תרגום שם השיר הוא "כָּפוּי", והוא יצא בעקבות מגפת הקורונה.
י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק
"י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק" (1987) הוא ספר אמן שיצר האמן הישראלי משה גרשוני המכיל סדרת הדפסים לשיריו של חיים נחמן ביאליק.
תיאור
המניע הראשוני ליצירת ספר האמן "י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק" הייתה הזמנתו של דן מירון מגרשוני ליצור איורים לשיריו של ביאליק עבור מחקרו אודות המשורר. ספר האמן עצמו נוצר בהפקה ובהזמנתה של סדנת ההדפס ירושלים. גרשוני עבד על יצירת הפלטות בין חודש יוני 1986 ועד חודש אוקטובר 1987 בעזרתה של ברבי קרביץ, דפסית-אמנית בסדנה. הלוחות נוצרו על גבי פלטות ברזל בגובה של 20.8 ס"מ וברוחב של 13.8 ס"מ. סדרת ההדפסים שיצר כללה 16 תצריבים. מהם, הודפסו 13 בספר האמן, ואילו שלושת הנותרים הודפסו כסדרות עצמאיות. את ההדפסים עצמם הדפיסו קרביץ וסידון רוטנברג.
הספר הודפס במהדורה של 50 עותקים ממוספרים על גבי 13 דפי נייר בגובה של 26.5 ס"מ וברוחב 37 ס"מ הנתונים בקופסת קרטון שעיצב יהודה מיקלף. כל דף מכיל הדפס, כשהוא מלווה בשיר. השירים והטיפוגרפיה שלהם נלקחו מתוך "כרך שירי ביאליק" של מהדורת יובל ה-50 למשורר, בהוצאת חובבי השירה העברית (ברלין, תרפ"ג) הודפסו בטכניקה של הדפס רשת. מהדורה זו עוצבה על ידי יוסף בודקו, שעיצב גם את האותיות הרישיות. כותרות השירים במהדורה זו עוצבו על ידי פרנצ'סקה ברוך. שיר אחד, "תחת העצים הירקרקים", נכתב בכתב ידו של גרשוני ביידיש והועבר לגיליון הנייר בדפוס-רשת.
ב-16 ביוני 1988 הוצג הספר בתערוכה במוזיאון תל אביב לאמנות, אותה אצרה עדנה מושנזון. עבור התערוכה הודפסה מהדורה מצולמת ומוקטנת של הספר ששימשה כקטלוג התערוכה. בשנת 1990 הוצג חלק מן הספר בתערוכה "על נייר / בנייר / עם נייר" במוזיאון ישראל, ירושלים.
בשנת 1999 הוצג בתערוכה "עבודות מופת על נייר ממוזיאון ישראל ירושלים", שהוצגה במוזיאון קליבלנד לאמנות.
הפקולטה לכימיה (הטכניון)
הפקולטה לכימיה על שם שוליך של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1954, והיא עוסקת בהכשרה של מדענים בתחום הכימיה. דקאן הפקולטה הוא פרופ' נעם אדיר. פרופ' הפקולטה יצחק אפלויג כיהן כנשיא הטכניון בשנים 2001 עד 2009.
היסטוריה
בשנת 1954 הוטלה על פרופ' דוד גינצבורג המשימה לפתח את המחלקה לכימיה בטכניון שכללה מספר חוקרים בתחומי הכימיה האנליטית והפיזיקלית. לאחר תקופה של פיתוח וביסוס, קיבלו מחלקות המדע הבסיסי בטכניון, שכללו את מחלקות הכימיה, הפיזיקה והמתמטיקה, מעמד של פקולטות. בשנת 1959 התמזגה הפקולטה לכימיה תעשייתית עם הפקולטה לכימיה. הפקולטות הופרדו שוב בשנת 1962, כל סגל הפקולטה לכימיה תעשייתית (פרט לאחד) נשאר בפקולטה לכימיה. בשנת 1964 המחלקה לכימיה עברה לקומפלקס הבניינים על שם ברנשטיין, קנדה וקומפטון, בו היא שוכנת עד היום.
בשנת 2006 תרם איש העסקים סימור שוליך 20 מיליון דולרים לפקולטה לכימיה. זו אחת התרומות הגדולות שקיבל הטכניון מאז היווסדו. בעקבות תרומה זו שונה שם הפקולטה לפקולטה לכימיה ע"ש שוליך.
הפקולטה כיום
כיום בפקולטה 29 חברי סגל, ושמונה חברי סגל בגמלאות. מעל 380 תלמידים לומדים בפקולטה לתארים ראשונים ומעל 150 לתארים גבוהים, כשליש מתוכם לתואר דוקטור. חברים מסגל הפקולטה עומדים בראש המכונים למחקר מים, אנרגיה, ננוטכנולוגיה וכן מכהנים כסגני המשנה הבכיר לנשיא.
בוגרי הפקולטה
לפקולטה יותר מ-2630 בוגרים, מתוכם כ-1691 בוגרי תואר ראשון, 543 בוגרי תואר שני, ו-398 בוגרי תואר דוקטור לפילוסופיה.
בוגרי הפקולטה עובדים בתחומים שונים כמו: פיתוח תרופות, עבודה במרכזיים רפואיים, פיתוח חומרים פולימרים, התעשייה הפטרוכימית, תעשיית הדשנים, ייצור רכיבים בתעשיית ההייטק, ניטור סביבתי וכו'. חלק מהבוגרים ממשיכים את לימודיהם במחקר לתואר שני. סטודנטים שקיבלו גם תעודת הוראה, יכולים לפנות לתעסוקה במערכת החינוך.