cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד פאלמר תומפסון
קולה של תנועת השלום
החל משנת 1980 היה תומפסון האינטלקטואל הבולט ביותר שהחיה את התנועה שקראה לפירוק הנשק הגרעיני ושבה תמכו אקטיביסטים ברחבי תבל. בבריטניה, הקונטרס שלו 'Protest and Survive' (מחאה והישרדות) היווה פרודיה על עלון הממשלה 'Protect and Survive' (הגנה והישרדות), שיחק תפקיד משמעותי במסע התעמולה לפירוק הנשק. תפקיד חשוב נוסף בנושא נטל תומפסון כשכתב, בצוותא עם קן קוט'ס, ומרי קלדור, את הספר 'Appeal for European Nuclear Disarmament', שראה אור 1980. הספר קרא לאירופה חופשית מנשק גרעיני מפולין עד פורטוגל, והיה המסמך המכונן לתנועת פירוק הנשק האירופאית.
ויליאם בלייק
הספר האחרון שתומפסון סיים היה "Witness Against the Beast: William Blake and the Moral Law" (1993). הוא היה תוצר של שנות מחקר רבות ופורסם זמן קצר לאחר מותו, הוא מראה בצורה כיצד בלייק קיבל השראה מרעיונות המתנגדים לדת שהיו נעוצים בבסיס החשיבה הרדיקלית ביותר של המתנגדים למונרכיה בזמן מלחמת האזרחים האנגלית.
חייו האישיים
תומפסון נשא לאישה ב-1948 את דורותי טאוארס, שהייתה היסטוריונית שמאלנית. היא עסקה במחקר אודות הנשים ותנועת הצ'רטריסטים, ועל המלכה ויקטוריה (הספר "Gender and Power"), ועבדה כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ברמינגהאם. היו להם שלושה ילדים; קיית' תומפסון, סופרת הילדים הידועה היא בתם הצעירה.
יוסטיין הסלגורד
יוסטיין הסלגורד (בנורווגית: Jostein Hasselgård; נולד ב-24 במרץ 1979) הוא זמר נורווגי.
ביוגרפיה
הסלגורד נולד בפרדריקסטאד, בגיל שש החל לנגן בפסנתר, הוא למד באקדמיה הנורווגית למוזיקה באוסלו.
באירוע ה-"מלודי גרנד פיקס" 2003, התחרות הנורווגית בה הזוכה מייצג את נורווגיה באירוויזיון, הוא זכה במקום הראשון עם הבלדה "I'm Not Afraid to Move On" (אני לא מפחד להמשיך), באירוויזיון 2003 שנערך בריגה הוא הגיע למקום הרביעי עם 123 נקודות.
הוא היה חבר בלהקת " Hasselgård" וביחד עמם הוציא ב-2006 את האלבום "A few Words".
בשנת 2010 השתתף בשעשועון המוזיקלי "Beat for Beat" בו שני זוגות מוזיקאים מתחרים ביניהם במשימות בתחום המוזיקה.
בנוסף לעיסוקו המוזיקלי הוא עובד כגנן בגן ילדים.
האגן הפריזאי
האגן הפריזאי (בצרפתית: Bassin parisien) הוא אחד האזורים הגאולוגיים המרכזיים של צרפת. אגן זה התפתח מאז הטריאס על תשתית אורוגנית שנוצרה במהלך הקימוט ההרציני.
האזור המכונה בדרך כלל "האגן הפריזאי" קטן בהשוואה לשטח שמגדיר המבנה הגאולוגי, והוא מתפרש על-פני מרכז וצפון צרפת. ואולם, האגן הפריזאי במלואו נמתח מהגבעות שבדרום קאלה אל פואטייה ומקן לגבולו האמצעי של עמק הריין, מזרחית לזארבריקן.
בית הספר גובאט
בית הספר גובאט הוא בית ספר פרוטסטנטי בירושלים. בית הספר הוקם בשנת 1853 ונקרא על שם הבישוף הפרוטסנטי השני של ירושלים, סמואל גובאט שהיה מעורב בהקמתו.
הקמת בית הספר
המקום נרכש בשנת 1847 כבית עלמין עבור האוכלוסייה הפרוטסטנטית בירושלים. קדם לכך אתר קבורה פרוטסטנטי בסמוך לממילא, אך עקב סכסוך "שכנים" עם הקברים המוסלמים, הוקם אתר זה. בשנים שלאחר מכן המקום התרחב לשימושים נוספים ובשנת 1853 החל המקום לפעול, בסמוך לבית העלמין. בין כתליו למדו יחדיו נוצרים, מוסלמים ואף מעט תלמידים יהודים. ניהול בית הספר היה בידי חברת המיסיון הכנסייתית (Church Missionary Society) האנגליקנית. תחילה נקרא בית הספרDiocesan Boys School ורק לאחר מותו של הבישוף גובאט שונה שמו לשם הנוכחי.
בשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה
בין השנים 1948–1967 ירושלים הייתה מחולקת בין ישראל לירדן, בית הספר גובאט היה מובלעת ישראלית בשטח הירדני והנקודה המערבית ביותר הסמוכה לשטח המפורז בגיא בן הינום. בין בית חולים סנט ג’ון בחלקו המערבי של גיא בן הינום ובין בית הספר בצידו המזרחי, נמתח כבל עם גלגלות שחובר לסלע האם של ההר ואיפשר העברת ציוד, תחמושת ואפילו פצועים מצד לצד. כל זאת במעטה סודיות רבה ובאי ידיעה של הבריטים והירדנים. הכבל נמתח בלילות חשוכים והושאר רפוי ומוסווה בשאר הזמן.
בנוסף לכבל נחצבה מנהרה מגיא בין הינום ועד סמוך לבית ספר גובאט, מנהרה זו נפתחה בשנת 2021 לתיירות. המנהרה איפשרה תנועה בין שני חלקי העיר ומעבר בשטח המפורז מבלי שיבחינו בכך.
לאחר מלחמת ששת הימים
מ-1967 שוכן במקום , מכללה אוניברסיטאית אמריקאית העוסקת בחקר ולימוד ארכאולוגיה ומקרא. מייסד הקולג’, דגלאס יאנג, קבור אף הוא בבית הקברות במתחם.
האתר
המבנה עוטף את סלע האם של הר ציון מכיוון מערב ודרום, כך שבתוך המבנה ניתן לראות את המסלע המקורי. האבנים הבונות את בית הספר בחלקם אבנים בשימוש משני. ניתן לראות ביסודות אבני גזית צלבניות ויש המזהים אותם אף כקדומות יותר ובקומה השנייה ריצוף אופוס סקטילה בשימוש משני. בשנים האחרונות מתבצעות במתחם חפירות ארכאולוגיות. במסגרת חפירות אלה אותרו מספר מקוואות מתקופת בית שני, שרידי חומת אודוקיה מהתקופה הביזנטית ומפתן שער המזוהה, על פי הכתוב בכתביו של יוסף בן מתתיהו, כשער האיסיים. במפת אילש - ירושלים ממעוף הציפור בית הספר גובאט נמצא בין המבנים שניתן לראות מחוץ לחומות העיר.
בבית עלמין הפרוטסטנטי קבורים אנשים, אשר חלקם בעלי חשיבות רבה בהתפתחות העיר ירושלים בשלהי התקופה העות’מנית ובתקופת המנדט הבריטי. בין הקברים הרבים ניתן למצוא את קברו של קונרד שיק, פלינדרס פיטרי, שנלר, ג'יימס סטארקי, הבישוף גובאט ועוד. כיום האתר פתוח למבקרים, ניתן להגיע לחפירות הארכאולוגיות, לסיור בבית העלמין ולמבנה בית הספר. מבית הספר ניתן להגיע במסלול קצר לפסגת הר ציון, לחדר הסעודה האחרונה ולכנסית הדורמיציון.
תקרית מרץ
תקרית מרץ (1931) הייתה ניסיון הפיכה ביפן אשר תוכנן על ידי ארגון בשם "אגודת פרחי הדובדבן" ולא יצא אל הפועל, על אף שההפיכה נכשלה, היא ביטאה את עליית הלאומיות ביפן ואת אכזבת האזרחים מהמשטר הקיים, ולאחריה החלה סידרה של ניסיונות הפיכה שאירעו לאורך שנות ה-30 של המאה ה-20.
הרקע
כבר בסוף המאה ה-19 הושפעה יפן מרעיונות לאומניים ושאיפות אימפריאליסטיות, השפעה שהביאה אותה למלחמות רבות עם שכניה ולכיבושים רבים (כגון מלחמת סין יפן ומלחמת רוסיה יפן). על אף פעולות אלו עדיין היו יפנים רבים שחשו כי ארצם אינה עושה מספיק וכי על מנת להפוך למעצמה בקנה מידה עולמי עליה להמשיך בעוד פעולות בזירה הבינלאומית. המשבר הכלכלי הגדול בתחילת שנות ה-30 הביא לאכזבת התושבים מהמשטר הקיים אותו ראו כמושחת, חוסר יכולתו של המשטר לספק פרנסה לכל התושבים גרם להתפתחות עוינות מסוימת לפוליטיקאים המושחתים והעשירים. כך התפתחו ביפן תנועות לאומיות רבות שקראו להחליף את המשטר בטוב או ברע, ביניהן הייתה גם "אגודת פרחי הדובדבן".
התכנון
לאחר סיום התכנון, ביטל הגנרל אגאקי את השתתפותו. הוא טען כי אין לו תמיכה רחבה מספיק על מנת לתפוס את השלטון. ביטול השתתפותו של אגאקי חיסל למעשה את התוכנית.
השלכות
עיקר חשיבותו של ניסיון המרד היא בכך שהוא ביטא את אכזבת האזרחים מהשלטון שהיה ביפן ואת רצונם להחליפו. רגשות אלה התבטאו לאחר מכן במרידות נוספות שבאו בעקבות "תקרית מרץ" ובהן תקרית אוקטובר (1931), ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 ומרד הנפל (1936).
יוסי אלפי
יוסי אלפי (נולד ב-5 באוגוסט 1945) הוא סופר, תסריטאי, איש תיאטרון, משורר, מספר סיפורים, מורה ואיש תקשורת ישראלי. אבי התיאטרון הקהילתי, המייסד והמנהל האמנותי של פסטיבל מספרי סיפורים.
כתב את הסדרה "הילדים בשכונת חיים", שהופקה בטלוויזיה החינוכית הישראלית, הוא הרצה בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, ממייסדי המגמה לתיאטרון קהילתי באוניברסיטת תל אביב ומייסד תיאטרון גבעתיים. מנחה, מדריך ומספר בפרויקט "תקרא תצליח" לעידוד הקריאה בבתי ספר בכל רחבי הארץ. מייסד ומנחה קורס למורים " המורה המספר, משרד החינוך.ייעץ והנחה סיפורי קהילות ישראל מארצות ערב ואיראן – למשרד לאזרחים וותיקים. יוזם ומקים בשיתוף המועצה לשימור אתרים אתר לאומי למורשת המעברות – בהקמה. לקראת הקמת אתר המעברות הלאומי מתקיימים אירועי "סיפורי מעברות" בכל רחבי הארץ, בהשתתפות בעלי זיקה למעברות.
ביוגרפיה
יוסי אלפי נולד בבצרה שבעיראק. בשנת 1950 בהיותו בן ארבע, עלה לישראל עם סבתו. את הוריו וחלק מאחיו ואחיותיו פגש רק לאחר שנה, כשעלו גם הם לישראל מבצרה. בשנים הראשונות בישראל גרה המשפחה במעברה, תקופה שהשפיעה רבות על אלפי וניכרת עד היום בכתיבתו הספרותית. הספר שעסק בנושא וזכה להדים רבים סביבו הוא הספר שכתב אלפי עם לובה אליאב: "משני עברי המעברה – דיאלוג אינטימי על זהות ישראלית" (הוצאת מעריב). בשנת 2019 הוציא לאור ספר מונומנטלי "מעברה" (עיצוב: אמיר כהן, הוצאת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל).
אלפי הוא בוגר בית הספר לאמנויות רננים בתל אביב במגמה לדרמה. למד בסטודיו למשחק ליד התיאטרון הקאמרי ובאקדמיה הגבוהה לתיאטרון בלונדון: L.A.M.D.A. באקדמיית לונדון למוזיקה ולאמנויות דרמטיות
תיאטרון גיורא גודיק תיאטרון החאן ואחרים שחקן: בסרטים ישראליים טלוויזיה בריטית, B.C.B, V.T.I ועוד. בטלוויזיה הישראלית. בסרטים בישראל ומחוצה לה.
תיאטרון קהילתי מקים קורסים במסלולים אקדמיים בתחומי האמנויות הקהילתיות (אוניברסיטה עברית ירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן, קורסים באוניברסיטת חיפה, קורס לבמאים קהילתיים קלמניה). מארגן ומשתתף בכנסים וסמינרים ארציים ובינלאומיים בתחומי היצירה והחברה.
הוראה
רדיו
טלוויזיה וקולנוע
חיים אישיים
נשוי לסו, שעלתה לישראל מאנגליה בשנת 1970, ואביהם של השחקן והקומיקאי, גורי אלפי, השחקנית שרי אלפי, והטייס ויזם ההיי-טק בן אלפי. סבה של אמה אלפי ושלוש אחיותיה.
פרסים והוקרה
פרסים ומענקים (בין השאר)
עבודתו
במהלך קריירת המשחק החל אלפי לפתח את קריירת הכתיבה שלו וכתב מאז ועד היום עשרות ספרים, שירים, מחזות ותסריטים. בשנת 1997 כתב אלפי אופרה מיוחדת למספר סיפורים ולתזמורת הקרויה "חלום ציוני". הפרימיירה של היצירה הוצגה בפסטיבל ישראל, ועד היום ממשיך יוסי להופיע במסגרת היצירה המיוחדת שכתב.
כדרך להגביר את מעורבות הקהילה בחייה, ייסד יוסי וניהל, החל משנת 1972, את התנועה לתיאטרון קהילתי בישראל. הוא ייסד תיאטראות קהילתיים בשכונות הבאות: שכונת התקווה, רמת עמידר, רמת השקמה, פרדס כץ, יפו, וביישובים נוספים. כמו כן, יזם והקים קורסים במסלולים אקדמיים בתחומי האמנויות הקהילתיות. אלפי אף ביים בתיאטרון המימסדי, בין השאר הפקות גדולות כ-"המלך ואני" ועוד.
אלפי כתב בשנות ה-70 את כל סדרת הטלוויזיה "הילדים משכונת חיים"
החל משנות ה-80, השתלב יוסי בתוכניות הרדיו של קול ישראל, הוא כתב, ערך והגיש תוכניות רדיו רבות, ביניהן "שישי בשש, שעה אישית עם יוסי אלפי" (רשת ב'), "סוף שבוע" (רשת א'), "מעורב ים תיכוני" (רשת א'), "דרך המילים, שעה אישית עם יוסי אלפי" (רשת ב'), "כמעט שבת" (רשת ב'), "לוקחים חופשה עם יוסי אלפי" (רשת ב') ועוד תוכניות רבות ומגוונות. תוכנית הדגל שלו הייתה התוכנית "סיפורי לילה" ברשת ב' בה פגש את המאזינים מדי לילה וסיפר להם סיפורים.
בשנת 2003 שיחק ב"שתיקת הצופרים" (דרמה טלוויזיונית), ערך והגיש את "סיפורים על הדרך" בערוץ 2 בשנת 2005. בנוסף, החל משנת 1995 הוא מפיק, עורך ומשתתף בסדרת תוכניות מספרי סיפורים בערוץ 2.
מאז שנות ה-80 מופיע יוסי אלפי בכל רחבי הארץ כמנחה ומספר סיפורים. יזם וייסד את פסטיבל מספרי סיפורים הפועל מזה כשלושה עשורים בניהולו האמנותי. הפסטיבל מצולם והפאנלים בו מוקרנים בשידורי ערוצי הטלוויזיה.
תמחיר תקן
תמחיר התקן התחיל בחצי הראשון של המאה העשרים, כאשר מחשבים עוד לא היו בנמצא בייחוד על מנת להוות שיטה שתחסוך איסוף רב של נתונים על מנת להבין מהי העלות האמיתית של מוצרים. מאז המצאת המחשב השיטה מהווה כנקודת מידוד מול העלות בפועל של המוצר. ניתן להשתמש בתמחיר תקן על מנת לעמוד בדרישות ה-GAAP וה-IFRS.
תמחיר התקן נקבע בראשית התקופה כמחיר המקובל להזמנת חומרי הייצור (בשקלול כמות מוזמנת, הסכמי הנחות וכדומה) כאשר על מחיר זה יש להעמיס את עלות ההוצאות העבודה הישירות והעקיפות.
מפעל מייצר 100 יחידות בשנה. מחיר קנייה של כל יחידה הוא 10 שקלים.
במפעל ישנם עובדי הרכבה ועובדי מחסן בלבד. עלות עובדי ההרכבה לשנה היא 120 שקלים ועלות עובדי המחסן 80 שקלים.
עלות ההעמסה של עלויות ישירות – להלן הרכבה: 120 חלקי 100 (יחידות בשנה) = 1.2
עלות ההעמסה של עלויות עקיפות – להלן מחסן: 80 חלקי 100 (יחידות בשנה) = 0.8
סה"כ עלות ההעמסה: 2 שקלים למוצר לשנה.
תמחיר התקן יהיה: 10+2 = 12 שקלים.
שימושים וניתוח סטיות
כאשר משתמשים בתמחיר תקן, כל קבלה למלאי, ניפוק מהמלאי, העברה בין מחסנים, בין מפעלים או בין חברות-בנות נעשה תוך כדי שימוש בתמחיר התקן. תמחיר התקן מעודכן על בסיס תקופתי (פעם בחצי שנה או בשנה) לפי תחזיות הייצור ולפי אומדן העבודה – הישירה והעקיפה.
כל סטייה מהתקן נקלטת כהוצאה/זיכוי בדוח הרווח והפסד באותה תקופה כך שאותן סטיות צפות מיד ומאפשרות תמונת מצב עדכנית ביותר על פעילות החומר של החברה.
מחיר יחידת חומר הוא 10 שקלים וההעמסה עליו היא 2 שקלים. תמחיר התקן הוא: 12 שקלים.
הזמנת החומר מספק המשנה תיעשה על סכום 10 שקלים.
קליטת החומר במחסן תיעשה לפי 12 שקלים – ערך המלאי = 12 שקלים.
אך כאשר ישנה הנחת כמות ומחיר ליחידה נרשם בהזמנה כ-10 שקלים ליחידה אך בפועל היה 9 שקלים,
הקליטה במחסן תיעשה עדיין ב-12 שקלים אך סטייה (variance) בדוח הרווח והפסד תירשם כזיכוי של 1 שקל.
תמחיר התקן בדוגמה למעלה הוא לפי "תמחיר תקן בספיגה מלאה". תמחיר תקן וניתוח הסטיות ממנו הם כלים ניהוליים אשר עוזרים להנהלה להבין בזמן אמת את סטיות המחירים מהמחירים המתוכננים ומעלויות הייצור הישירות והעקיפות.
ניהול נכון, בזמן אמת של סטיות אלה עוזר גם לנהל נכון את שרשרת ההספקה, תכנון המלאים ולהטמעת מנגנון של הורדת עלויות.
Body (שיר של ראס מיליונס וטיון ויין)
Body הוא סינגל של הראפרים הבריטים ראס מיליונס וטיון ויין, אשר יצא לאור ב-25 במרץ 2021 על ידי חברות התקליטים GDS רקורדס ואטלנטיק רקורדס. השיר הופק על ידי גוטצ'ה, וקודם על ידי אתגר ריקוד בטיקטוק, וכן על ידי רמיקס אשר יצא לאור באפריל 2021 בהשתתפות באגזי מאלון, פאביו פוריין, דארקו, בוני, אר-די, E1 ו-ZT. השיר הגיע לצמרת מצעד הסינגלים הבריטי במאי 2021, והפך לשיר הדריל הראשון שהגיע להישג זה. מחוץ לבריטניה, השיר הגיע לצמרת המצעדים באירלנד והגיע לעשירייה הפותחת במצעדים באוסטרליה.
רקע
ראס מיליונס וטיון ויין שיתפו פעולה בעבר ב-2019 בסינגל "Keisha & Becky", שהגיע היישר אל העשירייה הפותחת בבריטניה. במגזין Evening Standard, השיר תואר כהתפארות בעושר "על פעימות מהירות ומשקשקות".
ביקורות
הרצועה נבחרה לאחת מ"14 השירים שנותנים לנו תקווה לעתיד" על ידי צוות מגזין Vice, כאשר הכותב ריאן בסיל העיר כי שיתוף פעולה נוסף בין הצמד "תמיד יהיה טוב" אחרי "Keisha & Becky". בסיל תיאר את השיר גם כ"שיתוף פעולה של ראפ ב-400 מעלות".
תקרית אוקטובר
תקרית אוקטובר (1931) הייתה ניסיון הפיכה ביפן אשר תוכנן על ידי ארגון בשם "אגודת פרחי הדובדבן", ההפיכה לא יצאה לפועל בשל גילויה המוקדם.
רקע
כבר בסוף המאה ה-19 הייתה יפן מושפעת מרעיונות לאומניים ושאיפות אימפרילאליסטיות, דבר זה הביא אותה למלחמות רבות עם שכנותיה ולכיבושים רבים (כגון מלחמת סין יפן, מלחמת רוסיה יפן וכיבוש מנצ'וריה) על אף פעולות אלו עדיין היו יפנים רבים שחשו כי ארצם אינה עושה מספיק וכי על מנת להפוך למעצמה בקנה מידה עולמי עליה להמשיך בעוד פעולות בזירה הבינלאומית. המשבר הכלכלי הגדול בתחילת שנות ה-30 הביא לאכזבת התושבים מהמשטר הקיים, אותו ראו כמשטר מושחת. חוסר יכולתו של המשטר לספק פרנסה לכל התושבים גרם להתפתחות עוינות מסוימת לפוליטיקאים המושחתים והעשירים. כך התפתחו ביפן תנועות לאומיות רבות שקראו להחליף את המשטר בטוב או ברע, ביניהן הייתה גם "אגודת פרחי הדובדבן".
במרץ 1931 ניסתה האגודה לראשונה לבצע הפיכה, הפיכה זו נכשלה והיא נודעה בשם תקרית מרץ, עם זאת חיזקה ההפיכה את המורדים בכך שהמחישה להם כי העונש על הפיכות מהסוג הזה אינו חמור, שכן בתקרית מרץ איש מהקושרים לא נענש.
התכנון
התוכנית הייתה בשלושה שלבים:
השלכות
גם מתכנני מבצע זה לא נענשו כמעט בכלל, אמנם מספר אנשים נחקרו אך לא נענשו כמעט כלל. התנהלות זו המשיכה את התנהלות הרשויות ביפן מתקרית מרץ דבר שהזמין מרידות נוספות.
מבצר סנט אנג'לו
מבצר סנט אנג'לו (במלטזית: Forti Sant’Anġlu; באנגלית Fort St. Angelo) הוא מבצר השוכן בקצה המערבי של העיר בירגו במלטה וצופה אל הנמל הגדול. אורכו של המבצר כ-220 מטרים מדרום-מזרח לצפון מערב ורוחבו כמאה מטרים. בינו לבין יתר חלקיה של בירגו מפרידה תעלה שמעליה שני גשרים, ואשר נחפרה בידי האבירים ההוספיטלרים.
לא ידוע בוודאות מתי הוקם המבצר, אך לפי האגדה ניצב במקום מקדש פיניקי ורומי אחריו. במאה ה-9 כבר עמד במקום מבנה מבוצר. במאות ה-14 וה-15 שלט כתר אראגון במלטה והמבצר, ששימש כמעוזם של השליטים הפאודלים של האי, נודע בשם "קסטליו א מארה" או "קסטרום מאריס" (Castello a Mare או Castrum Maris - "המבצר ליד הים").
יחסי החוץ של בורונדי
יחסי בורונדי עם שכנותיה הושפעו לעיתים קרובות מבעיות ביטחוניות. מאות אלפי פליטים בורונדיים עברו בזמנים שונים לרואנדה, לטנזניה ולרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכן מאות אלפי בורונדים נמצאים במדינות שכנות כתוצאה ממלחמת האזרחים המתמשכת. רובם, יותר מ-340,000 מאז 1993, בטנזניה. כמה קבוצות מורדים בורונדינים השתמשו במדינות שכנות כבסיסים לפעולות המורדים. האמברגו שהוטל על המדינות האזוריות ב-1993, פגע ביחסים הדיפלומטיים עם שכנותיה; היחסים השתפרו מאז השעיית סנקציות אלה ב-1999.
אנדורה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 במאי 2007.
ארמניה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 במאי 1992.
ארגנטינה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בספטמבר 1976.
גיאורגיה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 במרץ 1993.
ישראל
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1995.
ליטא
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 במאי 1993.
מונטנגרו
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באוגוסט 2012.
רומניה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 באוגוסט 1968.
סרביה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962.
דרום קוריאה
כינון היחסים הדיפלומטיים בין דרום קוריאה לבין הרפובליקה של בורונדי התרחש ב-3 באוקטובר 1993. ב-אוקטובר 1985, שר האוצר פייר נגרנגי נכח באספה הכללית השנתית של קרן המטבע הבינלאומית ובבנק הבינלאומי לשיקום ולהתפתחות בסיאול, קוריאה.
הישרדות האיים הקריביים
הישרדות האיים הקריביים היא העונה הראשונה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות". צילומי עונה זו החלו ביוני 2007, המתמודדים שהו 52 ימים באי בודד בפארק הלאומי "לוס האיטיסס" (Los Haitises) שברפובליקה הדומיניקנית. הפרס בו זכתה המנצחת בעונה הראשונה, נעמה קסרי, הוא 645,000 שקלים במזומן, ורכב שטח מתוצרת לנד רובר. קסרי גם חזרה להשתתף בעונה התשיעית של התוכנית, הישרדות VIP עונה 2. הגיעה לגמר, אך לא זכתה במיליון אלא בתואר "השורדת האהובה".
בעונה זו חולקו המתמודדים לשני שבטים - "סבאנה" (על שם אנשי העמק באיים הקאריביים) ו"ג'יבארו" (על שם אנשי היערות).
בעונה זו צולמו 36 פרקים, בתקציב משוער של כ-5 מיליון דולר. הפרק הראשון בתוכנית שודר ב-15 בדצמבר 2007, והגמר שודר בשידור חי מהיכל נוקיה שבתל אביב ב-17 במאי 2008.
לגמר הגיעו המתמודדים דן מנו, נעמה קסרי ונועם טור. לאחר הצבעת חבר המושבעים זכתה נעמה קסרי במקום הראשון עם 5 קולות, במקום השני נועם טור עם 4 קולות ובמקום השלישי דן מנו (בלי אף קול).
שידורי התוכנית
בתוכנית לא צפו הרבה אנשים בהתחלה, וימי השידור עברו שינויים מדי שבוע. לאחר כחודש, החלה התוכנית לצבור תאוצה ולעקוף את התוכניות של ערוץ 2, שהיו עד אז הנצפות ביותר. למרות הביקורת עליה, לא ירד המדרוג של התוכנית מ-20% עד 25% במדד הצפייה. לשיא הגיעה התוכנית במשדר הגמר, בו צפו 36% ממשקי הבית היהודיים, ו-42.2% בשיא, שהם כ-1,206,000 צופים בממוצע. נכון לזמנו, זה היה המשדר הנצפה ביותר בטלוויזיה בישראל, מאז החלו במדידת המדרוג בשנת 1995, לתוכנית טלוויזיה שאינה חד-פעמית (בינתיים, שיא זה נשבר כבר מספר פעמים, ובתור דוגמה, תוכנית הגמר של מאסטר שף 3 הגיעה לרייטינג ממוצע של 46.6% ורייטינג שיא של 52.3%).
נתונים הראו כי בעקבות תוכנית המציאות, נמכרו תחפושות פורים רבות בדמויות המשתתפים, וכן חלה עלייה במכירות האננס והקוקוס בישראל, אך מגדלי האננס העידו כי הביקוש לפרי לא השתנה.
הפרס
בעקבות תחקיר "כלבוטק" בפרשה, הוסרו הפרסומים לפרויקט "מצפה בראשית" מפרקי התוכנית, ולאחר הבטחתה של הפקת ערוץ 10 שונתה ההודעה בפרקי התוכנית, כי הפרס המובטח לזוכה כעת הוא פרס כספי בשווי כולל של מיליון שקלים (כשוויה של הדירה), כאשר רכב השטח שהובטח עוד בפרסומים המקוריים הוא חלק ממיליון השקלים.
אמינות העונה
לאורך שידורה של התוכנית, עלו טענות רבות לגבי ההבדלים בין הגרסה הישראלית לגרסה האמריקאית של התוכנית, לרבות התערבות של ההפקה על מנת לתת העדפה למתמודדים "צבעוניים", הצפויים למשוך יותר רייטינג. באפריל 2008 התפרסמה כתבה ב"ידיעות אחרונות", בה פורטו טענות לפיהן הסדרה צולמה בחופים מיושבים וארוחות שחלק מהמתמודדים קיבלו בסתר (בניגוד להצגת הדברים לצופים), טענות בדבר התערבות אנשי ההפקה לטובת המתמודד דן מנו, יצירה של תחרויות חסרות אמצעי שיפוט אובייקטיבי, והטיית המשחקים לטובת מתמודד או שבט מסוים. בנוסף, נטען כי התחרות המתוקשרת בין מושיק ליפץ לנועם טור באי המתים הייתה מבוימת, כיוון שליפץ, שטען שהודח כדי שחברי שבט ג'יבארו לשעבר יישארו עד סוף המשחק, החליט לא להתמודד מול טור. בסופו של דבר ההפקה שכנעה אותו לשחק ולהפסיד לטור, ובתמורה לכך יקבל את תפקיד יושב ראש חבר המושבעים, כך שיוכל להפנות בכל מועצת שבט שאלה אחת כלפי אחד המתמודדים שנותרו.
חברת אבוט-רייפ-המאירי הכחישה את הטענות וטענה כי "כל טענה אחרת משקפת חוסר הבנה בעשייה טלוויזיונית בכלל ובהפקת ריאליטי בפרט".
מתמודדים
הופעות עתידיות דן מנו, מרינה קבישר ועידן קפון חזרו להתחרות בעונה הרביעית של התוכנית; הישרדות אולסטארס: אוהדים נגד שורדים.
נעמה קסרי חזרה להתחרות בעונה התשיעית של התוכנית; הישרדות VIP: עונת 2019.
ליה גיל חזרה להתחרות בעונה האחת-עשרה של התוכנית; הישרדות VIP: עונת 2021.
פופולריות בעקבות התוכנית
בעקבות זכייתה הפכה נעמה קסרי לידוענית. מדורי הרכילות בעיתונים החלו לדווח על מעשיה, ובחודש יוני 2008 הופיעה תמונתה בשער השבועון "לאשה". בדצמבר 2008 החלה קסרי להנחות, יחד עם ליה גיל, תוכנית אירוח בשם "שורדות בבית". כאשר גיל יצאה לחופשת לידה, החליפה אותה מירית וקנין מהעונה השנייה של הישרדות. בהמשך, קסרי הנחתה תוכנית בוקר בשם "איזה יופי - עם נעמה".
דן מנו השתתף לאחר התוכנית במספר תוכניות ואף הנחה תוכנית בוקר. לאחר מכן חבר לצוות האסטרטגי של בנימין נתניהו בקמפיין הבחירות בשנת 2009, ואף נבחר על ידי העיתון מעריב לאחד מעשרת אנשי הטלוויזיה המשפיעים ביותר בעשור (אנשי העשור). העיתון דה מרקר דירג את מנו במקום הרביעי בהשפעתו על תעשיית המדיה בישראל בשנת 2008 (רשימת 100 המשפיעים) ועיתון הארץ דירג אותו במקום העשירי בהשפעתו על חינוך (רשימת 50 המשפיעים בחינוך).
נועם טור ניצל את הפופולריות שלו וחתם על חוזה דוגמנות בפוקס-ויזל. בשנים 2013-2008 השתתף בקמפיינים עונתיים לפוקס-דיזל, יחד עם בר רפאלי.
מושיק ליפץ, שהיה אחד המתמודדים הבולטים, רכב על המומנטום מהסדרה. באפריל 2008, לאחר פטירתו של ראש המועצה המקומית סביון רוממיה הלוי-סגל, בחרו בו חברי המועצה לממלא מקומו. בבחירות שנערכו בסוף 2008 זכה בכ-75% מקולות הבוחרים ונבחר לראש המועצה הקבוע.
ויקה פינקלשטיין ומרינה קבישר הפכו לאחר התוכנית לדוגמניות. פינקלשטיין השתתפה בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים עם הרקדן דני יוכטמן, ואף העפילה לגמר והגיעה למקום השני.
חלון רוזטה
רוזטה היא חלון עגול גדול המקבל את שמו מדמיונו לשושנה (באנגלית: Rose Window) ומזכיר עיצוב מנדלה. רוזטות אופייניות מאוד לסגנון הגותי אך נעשה בהם שימוש דומה גם בסגנונות מאוחרים יותר, אלא לרוב ביתר פשטות.
הרוזטה היא חלון בעל מסגרת אבן (Tracery) המכיל בתוכו ויטראז'ים היוצרים ביחד את צורת השושנה. הרוזטה מחולקת לצורות משניות - עיגולים קטנים יותר, פלחי המעגל וצורות שונות המזכירות תלתנים ועלים.
מיקום הרוזטה הוא בדרך כלל בחזית הראשית (המערבית) מעל לשער הכניסה המרכזי. לעיתים נבנות רוזטות גם בחזית המזרחית וגם בקצוות הטרנספט (בית הרוחב). בפנים הכנסייה, הרוזטה יוצרת (תלוי בשעה ביום) אפקט של אלומת אור רך וצבעוני החודר דרכה ומשרה אווירה של קדושה.
היסטוריה
מקורה של הרוזטה הוא ככל הנראה באוקולוס - צוהר עגול שהיה נפוץ באדריכלות הרומית. האוקולוס התפתח לחלונות גדולים ועגולים שהופיעו לראשונה באדריכלות הרומנסק. ישנן מספר דוגמאות לכך בכנסיות באזור צפון ספרד אך הרוזטה הגותית המושלמת הופיעה לראשונה בבזיליקת סן-דני (St. Dennis) שבפריז. רוזטה זו הושלמה בשנת 1130 אך נהרסה במאה ה-18.
בסגנונות הרנסאנס והבארוק היה השימוש בחלונות רוזטה נדיר יותר. גם בכנסיות נאו-גותיות רבות, מהמאות ה-19 וה-20, נבנו חלונות מסוג זה, אם כי אופי העיטורים של הוויטראז'ים היה פשטני יותר. הוויטראז' גם קישוטי בעיקרו וכמעט ולא מכיל ציורים של סיפורים כלשהם כפי שהיה נהוג בימי הביניים.
אוקולוס Oculus
אלה הם חלונות ויטראז' בצורת עיגולים, בה עיצוב התמונה לא מתייחס בצורה גאומטרית למרחב המעגלי ואין דוגמה של שושן או פרח. חלונות יכלו להיות פתוחים, "עיוורים", בעלי זיגוג או מלאים בשכבה דקה של אלבסטר. במהלך התקופה הגותית המאוחרת באיטליה, חלונות כאלה היו נפוצים והועדפו על פני חלונות עם תחרת אבן מורכבת. בתקופת סוף ימי הביניים ותחילת הרנסאנס את התמונה בתוך החלון תכננו בדרך כלל האמנים המוכשרים בזמנם, ובהם דוצ'ו, דונטלו, אוצ'לו וג'יברטי.
גלגל Wheel
אלה חלונות עגולים בעלי דוגמה פשוטה של תחרת חלונות בה מוטות קורנים החוצה מאבן תמיכה מרכזית (boss) או מטבעת אבן (rondel) במרכז החלון. חלונות כאלה היו פופולריים באדריכלות רומנסקית ובאיטליה בתקופה הגותית. ניתן למצוא אותם ברחבי אירופה, אך בעיקר בגרמניה ואיטליה. חלונות אלה זכו לעדנה במבני התחייה הרומנסקית של המאה ה-19 והמאה ה-20.
הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי
הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול- שמחת זקנתי הוא אלבום הבכורה של הגשש החיוור. האלבום יצא בשנת 1964.
חלון רוזטה
צלחת Plate tracery
אלו הם חלונות עגולים בהם תחרת החלונות נמצאת במסגרת החלון בדוגמה מעגלית, כמעין חור מסוגנן, ולא באמצע החלון. חלונות כאלה עוצבו בשלבי המעבר מהאדריכלות הרומנסקית לאדריכלות הגותית ובפרט בצרפת ובקתדרלת שארטר. הדוגמה הידועה ביותר לחלון כזה היא בקתדרלת לינקולן, בקצה בית הרוחב הצפוני, בחלון הידוע בשם "עין הדיקאן". ניתן למצוא אותם לעיתים גם בבניינים מהמאה ה-19.
הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי
מפיק התקליט הוא אברהם דשא (פשנל). האלבום לא יצא על גבי תקליטור אלא רק על גבי תקליט ויניל.
שירי האלבום
צד א:
צד ב:
חלון רוזטה
גותיקה קורנת Rayonnant Gothic
אלו הם חלונות עגולים בהם עלי הכותרת של הפרח קורנים החוצה מטבעת מרכזית, ולעיתים חופפים זה את זה, בתכנון מורכב. כל עלה מסתיים בקשת מחודדת ולעיתים בקוורטרפויל (עיגול ובו תחרת חלונות בצורת 4 עלים) או צורות אחרות הכלואות במעגל. חלונות אלה דומים לפרחים או שמש קורנת. רבים מחלונות הרוזטה הגדולים בצרפת הם בסגנון זה, בפרט אלה בקתדרלת נוטרדאם דה פארי ובזיליקת סן-דני. דוגמה ידועה לחלון כזה היא בבית הרוחב הצפוני של מנזר וסטמינסטר. חלונות אלו היו נפוצים בגותיקה בשיאה וניתן למצוא אותן בהרבה כנסיות. הסגנון זכה לעדנה בגל התחייה הגותית.
גותיקה לוהבת Flamboyant Gothic
אלה חלונות עגולים עם תחרת חלונות מורכבת. הצורה האופיינית לסגנון הן עקומות בצורת S בתחרת החלונות, שגורמת לכל אור להיראות בצורה דמוית להבת אש, בצורה "לוהבת" (Flamboyant) ומכאן השם. מספר רוזטות גותיות מאוחרות מציגות מורכבות רבה בתכנונן, ולעיתים משתמשות באלמנטים גותיים בצורות בלתי צפויות. דוגמה מצוינת לכך היא בחזית המערבית של קתדרלת אמיין. למרות שלרוב הצורות המתוכננות קורנות החוצה מהמרכז, הצורה המתקבלת לא בהכרח סימטרית סביב כל ציר. דוגמה לכך היא חלון "עין הבישוף" בקתדרלת לינקולן מהסגנון הגותי האנגלי המקושט שבה התכנון הוא כשני קשוות חיטה. דוגמאות נוספות לחלונות רוזטה לוהבים ניתן למצוא בסנט שאפל ובקתדרלת בווה.
רנסאנס Renaissance
אדריכלות הרנסאנס התנתקה מהאדריכלות הגותית, וחזרה לסגנון האדריכלות הקלאסית. בסגנון זה נעשה שימוש בחלונות אוקולוס פשוטים וחסרי תחרת חלונות, לעיתים על גמלונים קלאסיים (ראו כנסיית מדונה די סנט ביאג'יו) או סביב כיפות, כגון בזו של קפלת פאצי (בקלויסטר של בזיליקת סנטה קרוצ'ה) או סנטה מריה דל פיורה.
בארוק Baroque
באדריכלות הבארוק נעשה שימוש רב יותר (מאשר באדריכלות הרנסאנס) בחלונות עגולים, שלא תמיד היו עיגולים מושלמים ולעיתים היו אליפטיים (סגלגלים) או בעלי צורות מורכבות יותר. לרוב הם היו נטולי תחרת חלונות, אך לעיתים הם היו בעלי מוטות תמיכה פשוטים. לעיתים קרובות הם הוקפו בקישוטים מגולפים באבן. מטרת חלונות אלה הייתה לספק תאורה מספקת לפנים החלל בלי להשתמש בחלונות גדולים המאפשרים לראות מבחוץ את הבפנים. רק לעיתים נדירות הם היוו אלמנט ויזואלי דומיננטי בחזית או בפנים, כפי שהיו הרוזטות הגותיות. למרות זאת, היו מספר יוצאים מן הכלל הראויים לציון, בפרט מטח האור הגדול שזורם דה חלון האלבסאר הסגלגל (אליפטי) שמתאר את רוח הקודש ברדרדוס מאחורי המזבח הראשי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא.
קלט (קוגניציה)
קלט הוא כלל המידע המגיע אל המוח. זהו השלב הראשון במסלול קידוד וחלק מתהליך התפיסה.
מקור המושג הוא גישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב, אשר מגדירים קלט ככלל המידע המוזן במחשב דרך אמצעי הזנת הנתונים.
השפעות הקשב על הקלט
יכולת הריכוז מתייחסת לכלל הפעילויות המוחיות, המצבים הרגשיים והמצבים הסביבתיים, אשר מאפשרים לאדם לקלוט גירויים מסביבתו. על כן פגיעה ביכולת זו יכולה להשפיע על הרגישות של האדם לגירויים בסביבתו. הקשב מעורב גם ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים. בהתאם לכך, הפרעת קשב מאופיינת בקושי להתמקד בגירוי בודד. קושי זה מוביל לנטייה למוסחות, אשר יכולה להיגרם מגירויים חיצוניים או מחשבות פנימיות של האדם עצמו.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים. תהליכי העיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד מכונים קידוד.
חם בן נח
חָם הוא בנו השני של נח במקרא (אולי בנו הצעיר), אחיהם של שם ושל יפת, ואביהם של כוש, מצרים, פוט וכנען. בני חם ישבו במסופוטמיה, בכנען הקדומה ובאפריקה (כולל מצרים).
במאה ה-19, היו שבלבלו בטעות את חם עם האל המצרי מין, וזאת בשל טעות תעתיק שתרגמה את שמו כ"Khem". על אף שזיהוי זה הובהר כשגוי, הוא ממשיך להופיע לעיתים גם כיום.
חטא חם
בסיפור שכרותו של נח, חם הוא זה שראה את ערוות אביו וסיפר על כך לאחיו, שם ויפת. מנימת הטקסט המקראי עולה, כי חם לא רק "ראה" אלא גם ביצע מעשה סדום כלשהו. המדרש גורס כי חם סירס את נח, כדי שלא ייוולדו לו עוד בנים שגם להם יהיה נתח בארץ וכך יקטן הנתח שלו.
משהקיץ משכרותו נח קילל את כנען, בנו הרביעי של חם. על פי רש"י נח קילל דווקא את כנען שהיה בנו הרביעי של חם, כיוון שחם מנע מנח להוליד בן רביעי. חלק רואים בסיפור זה סיפור איטיולוגי שבא לשרטט את אופיים המושחת של בני חם, ובעיקר של כנען בנו, האב המיתי של הכנענים.
המאבק להרחקת אסדת לווייתן
סטטוס המאבק כעת הוא שהאסדה היא עובדה מוגמרת והפעילות היא להפעלת ניטור רציף, אמין ואובייקטיבי במרחב החוף, במרחב חגית ועל גבי האסדה עצמה.
שדה לווייתן
באר גז מפיקה מבטן האדמה גז טבעי (ברובו מתאן), שיש לו גם פאזה הנוזלית המכילה סוג של נפט (קונדנסט). כדי לספק את הגז לצרכנים יש צורך בתהליך טיפול, שכולל: ייבוש הגז מנוזלים (מי ים ועוד), ייצוב הגז, והורדת הלחץ שלו. תהליך זה מלווה בפליטת מזהמים ברמות שונות, בהתאם לטכנולוגיה שבשימוש.
שדות גז גדולים התגלו במים הכלכליים של ישראל בתחילת שנות ה-2000. שדה הגז "לווייתן" התגלה בדצמבר 2010, בעומק של 5,170 מטר מתחת לפני הים (בעומק מים 1,634 מטר). זהו אחד משדות הגז הגדולים בים התיכון, עם עתודות של כ-620 מיליארד מטרים מעוקבים (BCM).
בשנת 2014, כשהוכרז שדה הגז כתגלית, החליטה חברת נובל אנרג'י מדיטרניאן לימיטד, שהיא הגוף המפעיל בהתאם להסכם תפעול משותף (JOA) בין בעלי הזכויות על השדה, לבצע את הטיפול הנדרש באתר הקידוח, שנמצא כ-120 קילומטרים ממערב לחיפה. ההחלטה להציב אסדת הטיפול בים, ולא על היבשה כפי שקורה במרבית מאגרי הגז הטבעי בעולם, התקבלה בעקבות מאבק קודם שניהלו תושבים מאזור חוף הכרמל נגד הצבת מתקן טיפול על היבשה והרחקתו לים.
באפריל 2016 שינתה החברה את ההחלטה, ובחרה באתר המיועד לכך נכון ל-2019, הנמצא כ-10 קילומטרים ממערב לחוף דור. שותפות לוויתן הודיעה כי ההחלטה התקבלה משיקולים טכניים וטכנולוגיים, מסיבות סביבתיות וכלכליות, ומשיקולי בטיחות וביטחון. אולם כאמור טיעונים אלו במחלוקת ולמעשה לא הומצא ולא נעשתה כל עבודת מטה ביטחונית למיקום זה ולא נעשתה כל עבודה מחקרית יסודית בהיבטי שפך. טיעונים אלו בשורש המאבק והמחלוקת.
כשנה לאחר מכן, כשפרויקט לווייתן היה בעיצומו, קבוצה של אזרחים שהתאגדו בעמותה בשם "שומרי הבית", רובם תושבי אזור חוף הכרמל וזכרון יעקב, פתחה במאי 2017 במאבק כנגד המיקום המתוכנן של האסדה.
רקע מקדים
בשנת 2010 התגבש מאבק של תושבי חוף כרמל וזכרון יעקב כנגד התוכנית של חברת נובל להקים מתקן פטרוכימי לקליטת גז מקידוחי תמר ודלית והפרדת הקונדנסט ממנו ביבשה. מוקד העניין בין השאר היה העברת התכנון מן המדינה ליזמים. התכנון היה כי המתקן יוקם ליד מתקן לטיהור שפכים הסמוך לכביש 2 והיישוב עין איילה. חלק מן התכנון היה כי לחץ הכניסה למתקן יהיה 450 בר, לחץ חסר תקדים בעולם לכניסת גז למתקן קבלה. צינור הקבלה היה אמור לעבור בסמיכות לשמורת דור והיישוב דור ונחשולים. תשובי האזור התארגנו והוקם מטה מאבק ברשותו של איציק בקיש תושב נחשולים תחת עמותת מאבק Gas-Out. מטה המאבק כלל גם את ראשי הרשויות במרחב. הצוות הטכני של מאבק זה שהורכב ממהנדסים ופיזיקאים מתנדבים בני היישובים באזור בחן את המשמעויות ההנדסיות השונות. הופק דו"ח טכני: "דו"ח הערכת סיכונים במתקן הפרדת גז וצנרת הובלת גז באתרים דור ועין אילה מקידוחי תמר ודלית" שבחן סיכונים אלו במימון מועצה מקומית זכרון יעקב. דרישת המאבק הייתה טיפול בים. נשכרו מומחים בינלאומיים לבחינת הפתרונות והטכנולוגיות הימיות. כמו כן בוצעו אנליזות וסימולציות לבחינת אירועי כשל בצינור הגז אשר יובילו לדליפת גז ויצירת תערובת פציצה. הנושאים שנבחנו הם סכנות ההדף, הקרינה וטווחי הביטחון.
ברמה המוניציפלית המאבק הובל על ידי ראש מועצה מקומית זכרון יעקב מר אלי אבוטבול וראש מועצה אזורית חוף כרמל מר כרמל סלע.
במהלך דיון (פרוטוקול מס' 189) בישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה שהתקיימה ב-26 באפריל 2010 הסתבר כי היו גם פעולות של ניגוד עניינים שגררו כמעט תלונה במשטרה נושא זה של ניגוד עניינים הגיע אף לעיתונות.
עוד בחנו בצוות הטכני את המיקום של אוניית ה-LNG ליד תחנת הכוח חדרה. הסתבר גם שם כי הייתה הערכה בחסר לטווחי ביטחון וסכנות קרינה והדף וכן פגיעה ברצפטור ציבורי והוא תחנת הכוח חדרה. לכן נבחר כי אוניית הגז המונזל תעגון בטווח של כ-2.7 מייל ימי מן החוף והגז יוזרם דרך צינור לתחנה.
כאשר הוחלט על מתקן ימי בחנה המדינה חלופות והומלץ כי המקום האופטימלי הוא אסדה במדף החוף מול דור בטווח של כ-10 ק"מ. קרבתו לחוף הולידה את המאבק.
קבינט הגז מועצה מקומית זכרון יעקב
בספטמבר 2017 הוקם קבינט הגז על ידי ראש המועצה המקומית זכרון יעקב מר זיו דשא. קבינט הגז הוא גוף של המועצה המקומית זכרון יעקבו אשר בו חברים אנשי המועצה (יועץ משפטי, מנהל איכות הסביבה, חשב) ובראשו עומד ראש המועצה זכרון יעקב. בנוסף חברים בקבינט מתנדבים מהנדסים ובראשו עומד תת-אלוף מילואים אביגדור קליין. הקבינט הטכני הפיק מספר דוחות טכניים ברמה אקדמית אשר ניתחו את ההיבטים הבאים (רשימה חלקית):
בנוסף ניהל הקבינט דוחות תחקיר עם מומחים מישראל ומחוץ לה בנושאים הבאים (רשימה חלקית): מן העבודות שנעשו התקבלה תמונה שהמדינה העריכה בחסר את יכולת ההכלה לאירוע שפך כפי שמוצג בתנ"ס הימי. עוד התגלה כי המדינה לא העריכה את התוצאות של אידוי כתוצאה מאירוע שפך ובמיוחד מאירוע אידוי לפגיעה בצינור בטווח 1 ק"מ. בתנ"ס הימי נתגלו סתירות טכניות אשר לא יושבו בגוף הדוח בדיון טכני מעמיק. בהיבט הביטחוני מן הניתוחים עולה כי טווח ה10 ק"מ אינו אופטימלי וכי קיימות שתי אפשרויות. מתקן בעומק הים על פי הבאר כרשום בסצנוגרמות שהמליץ אלוף מיכה רם ולחליפין במים הסמוכים כרשום בדוח חורב-זרחי.
דוחות הקבינט הועברו לגורמים מדינתיים והם משרד מבקר המדינה, המטה לביטחון לאומי ויו"ר וועדת חוץ וביטחון מר אבי דיכטר.
משומרי מישור החוף לשומרי הבית
בראשית מאבק זה ביולי 2017 הוקמה בזכרון יעקב עמותת שומרי מישור החוף לאחר שהחלה התארגנות אזרחים אשר חשפו באקראי עבודות צנרת בחוף דור. עקב חילוקי דעות בין צוות המובילים התפצלה הקבוצה לקבוצת שומרי הבית שהפכה בהמשך לעמותה רשומה בהנהגת יוני ספיר ונותרה עמותת שומרי מישור החוף. עמותת שומרי מישור החוף הייתה עם צוות חוות דעת טכני שעבר בהסכמה מעמותת שומרי מישור החוף לשומרי הבית שלאחר מכן הפכה לעמותה רשומה. עמותת שומרי מישור החוף התפרקה בסופו של תהליך.
לעמותת שומרי הבית פעילות כלל ארצית.
במסגרת זו הופקו ופורסמו הדוחות הבאים (רשימה חלקית) : בנוסף ערכו שומרי הבית כנס מומחים בינלאומי ב-31 ביולי 2018 במלון אלמא בזכרון יעקב בנושא ההשלכות הבריאותיות והסביבתיות שבמתווה הפיתוח של מאגר לווייתן.
מניעי המאבק
לטענת פעילי העמותה, אסדת טיפול בגז היא מפעל פטרוכימי, וככל מפעל כזה, בדרך שגרה הוא פולט חומרים מזהמים לאוויר ולים. קיימת גם סכנה, שבמקרה של תקלת שפך יוזרמו כמויות גדולות יותר של מזהמים לים, ויפגעו בשורה של משאבים חיוניים, כגון: מפעל התפלת מי-ים, חי וצומח תת-מימי, עופות, וחופי רחצה. לטיפול בתוצרי הגז נלוות סכנות נוספות, כמו מאגרים בקרבת מקומות יישוב, פגיעה אפשרית במי תהום, ועוד.
בין התומכים במאבק: עמותות צלול, מגמה ירוקה (שהיו שותפים לדרישה להרחיק את הטיפול מהיבשה אל מקום האסדה הנוכחי, וכעת דורשים להרחיקו אל הבאר), עמותות "פעולה ירוקה", "כחול וירוק", "ירוק עכשיו" ו-"שומרי הגן", עשרות רשויות מקומיות, חברי כנסת, ושורה של מומחים בתחומים של הפקת אנרגיה, בריאות וסביבה מנגד, מיקומה של האסדה אושר על ידי המועצה הארצית לתכנון ובנייה, המשרד להגנת הסביבה ומשרד האנרגיה. החברה להגנת הטבע, אדם טבע ודין ורשות הטבע והגנים, הביעו תמיכה במיקום האסדה בקרבת החוף. עמדתם מתבססת בעיקר על נתוני נובל אנרג'י ומסתמכת על יכולות האכיפה של המשרד להגנת הסביבה, ואולם, המשרד להגנת הסביבה דחה את בקשת היתר הפליטה של נובל אנרג'י מטענה שהנתונים שסיפקה החברה אינם אמינים ואינם מהימנים, המשרד להגנת הסביבה בעצמו הודה שאינו מצליח לאכוף את חוק אוויר נקי, וגם מבקר המדינה קבע שיכולות האכיפה של המשרד להגנת הסביבה אינן מספקות.
ביולי 2019 הודיעו הפעילים, בסרטון וידאו בעמוד הפייסבוק שלהם, שהם אינם ממקדים עוד את מאבקם בהזזת האסדה למקום אחר.
חלופות התוכנית והיסטוריית התהליך המשפטי במאבק
בין המאבק הראשון שנוהל על ידי התארגנות התושבים בעמותת GAS-OUT עד להתעוררות המאבק השני עסקה המדינה בבחינת החלופות האפשריות בים. בית המשפט החזיר את התוכנית למדינה בבקשה לבחון את הפתרון הימי. בין לבין חלף זמן של כשניים כמעט. היסטוריית החלופות והעתירות מובאת כאן.
1. באופן לא רגיל בעתירות כאלו, קבע בג"ץ בשניים מהסיבובים הקודמים, בדיונים המהותיים: הראשון בשנת 2010 (בג"ץ 2293/10), והרביעי בשנת 2015 (בג"ץ 8077/14 מיום 22.12.15), כי נפלו פגמים מהותיים בהליכי התכנון, וכי מוסד התכנון העליון – המועצה הארצית לתכנון ובניה שגתה ולא צלחה את מהמורות הדרך התכנונית בהליכים תקינים.
5. עתירה זו התייתרה ונמחקה עקב דיון "מחטף" במועצה הארצית אותו יזמו רשויות המדינה מהרגע להרגע בדצמבר 2016. בדיון זה, אישרה המועצה הארצית את הקמתו של מיכל הקונדנסט בחגית כמיכל גיבוי לאחסון. בעקבות זאת קבע כבוד השופט ניל הנדל ביום 8.3.17 כי "הסעדים המבוקשים בעתירה שינו את פניהם. בנסיבות אלו נכון להורות על מחיקת העתירה, תוך שמירת זכויות כל הצדדים, לרבות האפשרות להגיש עתירה חדשה".
6. עתירה השישית במספר בג"ץ 2974/17 בהחלטת המשיבה 1, המועצה הארצית לתכנון ובניה, מיום 16.12.2016 שבה אישרה הוספת הקמת מיכל גיבוי לאחסון קונדנסט באתר היבשתי בחגית במסגרת תוכנית הפיתוח ותמהיל הטיפול בגז טבעי משדה לווייתן כמתחייב מהוראות סעיף 6.2 להוראות תמ"א 37ח'. וגם כנגד החלטה זו זכרון יעקב וחוף כרמל תומכות ומרחיבות בעתירה.
במועד אישור תמ"א 37/ח, תוכנית הפיתוח המוצעת למאגר לווייתן, שהגישה חברת נובל אנרג'י לממונה על הנפט, כללה אניית FPSO על פי הבאר (חלופה 7 וחלופה 9 שהיא דרישת המאבק), במרחק של כ-120 ק"מ מחופי ישראל. כלומר, במועד מתן פסק הדין הסברה הייתה כי לווייתן יפותח באסדה צפה FPSO ולפיכך מרבית מתקני התמ"א יתייתרו. ביום 5/4/2016 אושר תמהיל הפיתוח של שדה לווייתן. רק במועד זה נודע כי יש כוונה לפתח את לווייתן במתחמי תמ"א 37/ח במתקן טיפול קרוב לחוף ולא באסדה צפה (חלופה 8). מהסיבה הזו, בית המשפט הגבוה לצדק מעולם לא דן בשאלת מיקום אסדת לווייתן.
בית המשפט העליון, ובהמשך גם בית המשפט המחוזי בחיפה, לא השתכנעו מחוזק הטיעונים המובאים על ידי העותרים וחששו שזהו מאבק מסוג נמב"י, ראשי תיבות באנגלית של "לא בחצר האחורית שלי"). השופטת דפנה ברק ארז שדנה בעתירה שהגישו המתנגדים לאסדה, כתבה בפסק דין בו דחתה את עתירתם: "לא ניתן להשתחרר מהתחושה כי זהו אחד מאותם מקרים שבהם עומדת ברקע העתירות טרוניה של NIMBY. היינו שהן מבטאות את האינטרס המוכן לכל כי מתקנים שלהם השלכות סביבתיות ובטיחותיות ימוקמו במקום אחר ורחוק "לא בחצר האחורית שלי" עם זאת ציינה . דא עקא, שבסופו של דבר אמור להימצא למתקנים אלה מקום כלשהו. כשמצאנו שההליך באשר למיקומם של המתקנים היה, בעיקרו של דבר, תקין, תוצאתו היא המכריעה" עוד נאמר על ידי כבוד השופטת ...ניתן אפוא להבין לליבם של העותרים בעניין זה, אך לא להיעתר להם". עם זאת, הוסיפה: "בצד זאת, סברנו כי יש לקבל את העתירות באופן חלקי באותם הקשרים שבהם הליכי התכנון חרגו באופן שלא ניתן להשלים עמו מן הדרך המקובלת לקבלת החלטות במועצה הארצית".
השופט רון סוקול שדן בעתירה אחרת שהגישו המתנגדים לא השתכנע מן הטיעונים וחוזקם והעתירה ונדחתה.
היעדר אסדרה וחוסר איזון בין סמכויות משרדי הממשלה
בישראל אין חקיקה ייעודית המסדירה את ההיבט הסביבתי של חיפוש גז ונפט והפקתם.
מתנגדי אסדה בחוף דור מתריעים על העדרה של אסדרה - תוכנית חירום לאומית (להלן: תלמ"ת) לאירועי זיהום ים כולל אירועי קידוחי גז ונפט, שהממשלה הטילה את הכנתה בשנת 1998 על המשרד להגנת הסביבה (להלן: הגנ"ס) ועד 2019 לא באה לעולם אף על פי שכבר ב-2011 העניק משרד האנרגיה רישיונות קידוח ודוח מבקר המדינה מ-2013 שקבע שעל הממשלה לקדם בדחיפות תוכנית כוללת למניעת אסון אקולוגי בים שעלות פגיעתו הסביבתית, הבריאותית והכלכלית נאמדת בכ-200 מיליון שקלים לשנה למשך 20 שנה והתמודדות יעילה עם השלכותיו היה ויתרחש.
אחד הלקחים המרכזיים בארצות הברית ובאירופה מאסון דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010) הייתה שחייבת להיות הפרדת סמכויות בין הרשות האמונה על פיתוח התעשייה מרובת הסיכונים של קידוחי גז ונפט בים לבין הרשות האמונה על הגנת הסביבה מפני השלכות הפיתוח האמור בשל ניגוד עניינים מובנה. בישראל מרבית הסמכויות מרוכזות בידי הממונה על הנפט במשרד האנרגיה האמון על פיתוח התעשייה. להגנ"ס מותירים את תפקיד הייעוץ ממנו ניתן להתעלם בהיעדר סמכויות אכיפה, ללא תקנים לכוח אדם מיומן וציוד מוכנות לאירועי שגרה וחירום.
טענות המתנגדים
פעילי המאבק הצהירו בעבר שהם מברכים על הפקת גז טבעי משדות הגז בים התיכון, מתוך הכרה ביתרונות של הפקת אנרגיה מגז לעומת החלופות: פחם ומזוט. אולם, המיקום המתוכנן הנוכחי של אסדת הטיפול בגז הוא שעומד במוקד המאבק. לטענתם, מיקום של אסדת טיפול בקרבה לחוף יוצר שורה ארוכה של מפגעים בפועל, ובנוסף לכך סיכונים בכוח. בחודש אוגוסט 2019 שינו את עמדתם והודיעו שמאבקם אינו מתמקד עוד בהרחקת האסדה וכי הם מתנגדים לשימוש בגז טבעי בכלל, וטוענים שעל המדינה לעבור רק לאנרגיות מתחדשות.
סכנות זיהום בכוח
תקלות שפך מתרחשות מדי פעם באסדות ובמתקנים יבשתיים. בפרט, חברת נובל-אנרג'י צברה היסטוריה של תקלות, שהציבה אותה במקום הראשון בין החברות בקולורדו, ארצות הברית, ארבע שנים ברציפות החל מ-2009, וכן ב- 2016. בנוסף לכך, במהלך הקידוחים בשדה לווייתן דלפו מי ים לתוך הקידוח. במדינת ישראל, בנוסף על כל הגורמים שעלולים לגרום לתקלות שפך בעולם כולו, קיים גם האלמנט הביטחוני: אסדת זיקוק גז כמו גם המתקנים הנלווים אליה דוגמת מיכלי האחסון של הקונדנסט, הם מטרה נוחה ונייחת לאויב המעוניין לפגוע במדינת ישראל.
בסימולציה לתקלת שפך, התברר שכ-60% מהחומר יתנדף תוך יממה, אמירה זו התגלתה כלא מדויקת שכן בדוח זה התגלו סתירות מהותיות בין הסימולציות בכמויות השפך המסומלץ בצינור ובאסדה כנגד הקיבולות בפועל. לחברת נובל אנרג'י יש תוכנית מסודרת לטיפול באירועי שפך שפורסמה בפומבי. לטענת המתנגדים, על פי תוכנית החירום לטיפול בשפך, שהציגה נובל אנרג'י, לתקופת בניית האסדה, החברה מאחסנת בחיפה ציוד ייעודי להתמודדות עם שפך וחתומה על חוזה התקשרות עם קבלן בנמל אשדוד שתי חברות בינלאומיות כדי לתת מענה מהיר ויעיל במקרה של אירועים ברמות Tier 1 - Tier 3. על פי התוכנית צוות ראשון לטיפול אמור להגיע לנקודת האירוע תוך 4–6 שעות. כמו כן, קיימת סכנה של שפך הקונדנסט, שיוזרם מאסדת הטיפול אם זו תמוקם בקרבת החוף, במקרה של תקלה בצינורות ההובלה. באזור חוף דור קיימת תופעה גאולוגית הידועה בשם "Dor Disturbance", המאופיינת בתזוזות של הקרקע. על פי דעת מומחים שונים, תופעה זו יוצרת סכנה ממשית של התבקעות הצינור ושפך הקונדנסט אל קרקעית הים. החומר עלול לגרום לפגיעה במערכת האקולוגית בים. דו"ח לבחינת הסיכונים הגאולוגיים שהוכן על ידי חברת עמוס שירן-רעידות אדמה מצא ש"אין סיכוי מקריעת פני קרקעית הים כתוצאה מהעתקה פעילה".
במסגרת תוכנית הזרמת הקונדנסט אל היבשה, מתוכנן להיבנות מיכל, למקרה שההזרמה לא תתאפשר באופן זמני (עד 24 יום). המיכל מתוכנן להיבנות באתר "חגית" של חברת החשמל, מאגר זה קרוב למקומות יישוב, ובמקרה של דליפה עלול לחדור הקונדנסט אל מי התהום. במסגרת תוכנית המתאר הארצית הקצתה המדינה 300 דונם לצורך בניית המאגר. לטענת המתנגדים, העובדה ששטח זה הוא הרבה יותר מהדרוש למיכל בנפח של 10,000 מ"ק, כפי שהוצהר; מצביעה על כוונת החברה לבנות בעתיד מיכלים נוספים, ובכך להגביר את הסיכון לתושבי האזור. החברה הודיעה כי בכוונתה לבנות מיכל אחד בלבד, ושתוכנית זו עולה בקנה אחד עם תמ"א 37 ח. באוגוסט 2018 סוכם שמשרד האנרגיה יזמן פגישה עם נציגי משרדי ממשלה, ארגוני סביבה ונציגי ציבור כדי להציג את מיכל האחסון, אתר התפעול, וציוד הבטיחות והתחזוקה הנלווה בהתאם לתוכנית הפיתוח. קיימת גם תוכנית של נובל אנרג'י להוביל את הקונדנסט במשאיות. יש הסכמה רחבה בדבר הסכנה הפוטנציאלית בכך, במקרה של תאונות דרכים.
ניטור
האסדה בשלב הזה היא עובדה מוגמרת אולם לטענת התושבים באזור מערך הניטור עדיין לא פועל בצורה אמינה. יש הבדלי קריאות בין תחנות נובל לבין האיגוד. בנוסף חברת נובל מסרבת לבצע ניטור רציף באסדה ושקוף בנתונים לכלל הציבור. אחת הטענות שהועלו על ידי נובל ומשרד ההגנ"ס הן כי אין ניטור רציף באסדה בעולם. עניין זה של העדר ניטור רציף לא עמד במבחן ובבדיקה בינלאומית שערך קבינט הגז הסתבר ההפך. כפועל יוצא של התהליך שהובילו פעילי המאבק והלחץ הציבורי שנוצר, חברת נובל אנרג'י הודיעה כי תבצע ניטור רציף על אסדת לווייתן, זאת בהתאם לסיכום אליו הגיעה עם מועצת חוף כרמל ואיגוד ערים לאיכות סביבה שרון כרמל . ניטור זה, שאינו מחויב על-פי היתר הפליטה שהתקבל לאסדה ולפי דרישת התושבים יש לחייבו בהיתר כי טכנית ניתן לנתר במתקן, יבוצע בנוסף לניטור ודיגום שמתבצע על האסדה בהתאם להיתר הפליטה . אולם גם אמירה זו עדיין אינה מספקת שכן נושא השקיפות בזמן אמת לא מולא ויש עמידה על המקח מטעם נובל לתת דגימות במקום שידור ניטור רציף בזמן אמת. הדרישה של נובל שהנתונים יועברו בלעדית לאיגוד ערים. בתהליכי הנישוב שהתרחשו ב-31 בדצמבר 2019 וכן ב-6 בינואר 2020 לא הוזרמו נתוני ניטור מן המתקן. משטר הרוחות היה מורד רוח צפון מערבי כך שאם היה זיהום גם תחנות החוף לא יכלו לנטר אותו. עניין זה הוא זיהום סמוי אשר אינו מנוטר. ההנחיות וההגדרות לאופי תחנות הניטור מוגדר היטב במסמך הגנ"ס.
זאת בנוסף לביצוע פעילות שוטפת לאיתור מקורות פליטה בלתי מוקדיים (LDAR). בעולם מקובל להשתמש במצלמות תת-אדום, שרק בהן אפשר לראות את אדי הקונדנסט. בארצות הברית, הסוכנות להגנת הסביבה (EPA) של משרד המשפטים התקינה מצלמות מהסוג הזה, וכך התגלו דליפות חריגות. תוצאות הניטור זמינות באינטרנט.
ארגון שומרי הבית הפעיל ביקורת משלו באמצעות מצלמת תת-אדום שנתרמה לו מחברת אופגל. בעקבות טענות הארגון לניטור לקוי, מחיקת נתונים ונישובים שלא בתיאום עם המשרד להגנת הסביבה, הארגון השיק קמפיין מימון המונים למימון מערך ניטור עצמאי. בנוסף הארגון הגיש מספר עתירות שמטרתן להחמיר את הניטור ואת הדרישות מנובל אנרג'י, ובכלל זה הפעלת הלפיד, תוך הצבעה על סתירות בין הצהרות נובל אנרג'י למתרחש בפועל והבעת אי אמון בפעילות המשרד להגנת הסביבה. מהעתירות עולה כי לא מתקיים ניטור רציף. חלק מהעתירה התייחס לאי הפעלת הלפיד שיש לה משמעות מבחינת הנזק הצפוי לסביבה מפליטות לא מטופלות של מתאן, גז חממה בעל אפקט גדול פי 80 משל פחמן דו-חמצני.
המצב בפועל ביבשה הוא כי התחנות המנטרות היחידות המכוילות הן של איגוד ערים כאשר תחנות נובל מודדות ערכים לא מכוילים. מצב הניטור ואירועי הניטור בכלל התחנות במרחב דור וחגית מנוטר בזמן אמת על ידי צוות הטכני של שומרי הבית אש בנה אפליקציה המנטרת את הקריאות באתרי הגנ"ס ואיגוד ערים. האפליקציה מתעוררת לכל אירוע של כיול ומחיקת נתונים ממסד הכיול. באופן זה שומרת אירועי קריאה גם ולאחר אירוע מחיקה או כיול לצור השוואות ובחינת המאורע בכל תחנה.
מספר אירועי לפיד התרחשו, האחרון התרחש ב-23 במאי 2020. אירועים של לפיד מחייבים תחקיר מעמיק לפי היתר הפליטה אשר כמתחייב חייב להיות משוקף לציבור. לטענת התושבים אירועים אלו לא משוקפים. בעקבות אירוע זה ואי הפעלת מערך הניטור באסדה כפי שסוכם תיקנס נובל על ידי משרד ההגנ"ס. לטענת ארגון שומרי הבית אירועים אלו מהווים הוכחה לאשר נטען לאורך כל הדרך כי קיים חשש סביבתי ממתקן זה.
המועצה המקומית זכרון יעקב הגישה ערר לבית המשפט העליון ובו בקשה לדרוש מהרגולטור כי יאכוף על חברת נובל אנרגי' ניטור אובייקטיבי ובקשה כי הרגולטור הוא זה שיפקח על הניטור.
בעקבות חריגות וזיהום קנס בגובה 3.7 מיליון שקלים הוטל על נובל אנרג'י-שברון בגין חריגות מאסדת לווייתן שמול חוף הכרמל.
פתרון מוצע על ידי המתנגדים
הפתרון הנפוץ ביותר בעולם לטיפול במאגרי נפט שהתגלו במים עמוקים, הוא אסדה צפה. פתרון כזה עבור מאגר לווייתן, תוך שימוש באסדה צפה מטיפוס FPSO, הוצע כאמור, על ידי חברת נובל אנרג'י בעצמה (חלופה 9), והיא אף בחנה את פוטנציאל הפיכת כלי השיט למתקן טיפול בגז טבעי. ב-2014 שינתה החברה את החלטתה, והודיעה על בניית אסדה מטיפוס אחר, המקובעת לקרקעית הים בקרבת החוף.
לטענת עמותת "שומרי הבית", החלטה זו מיטיבה כלכלית עם חברת נובל אנרג'י וחברת "דלק קידוחים" בבעלות יצחק תשובה, השותפה במאגר לווייתן, וכן עם חברת בז"ן שבשליטת עידן עופר, שתהפוך למונופול במכירת קונדנסט - במקום שיימכר מהבאר, באוניות, אל הצרכנים, בעיקר מחוץ לישראל. המתנגדים לא הציגו סימוכין לטענה זאת.
אסדה צפה יכולה למנוע את הצורך בצנרת יבשתית של קונדנסט (המהווה סכנה למי התהום); אין צורך בנוגד קיפאון מזהם (הגז יוצא ב-70 מעלות) - פחות זיהום בנזן; מאידך, על אסדה צפה מאוחסנות כמויות גדולות יותר של דלקים, שיכולות להגיע גם למאות אלפי חביות קונדנסט; במקרה של תקלת שפך - הזיהום עלול להיות נרחב ביותר ורחוק יותר מהחוף; לאחר שכמות הגז בבאר יורדת לרמה שלא כדאי להפיק - ניתן להעביר את האסדה לבאר אחרת; קיימות מספר אסדות כאלה בחכירה. חסכון בבנייה ופירוק; במקרה חירום היא יכולה להרים עוגן ולשוט משם.
בנוסף לכך, אסדה צפה מאפשרת להפיק עוד כ-100 BCM, לקראת סוף חיי הבאר, בהשוואה לאסדה קבועה, בזכות מפל לחצים נמוך יותר. באתר "שומרי הבית" מרוכזת רשימה וקישורים של 35 אסדות צפות הפעילות בעולם מתוכן 25 הן אסדות לטיפול בנפט.