cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יבגני ווליאנסקי
ביוגרפיה
בפברואר 1943 צנח ליחידת הפרטיזנים של פולקובניק (דרגה המקבילה לאלוף-משנה בצה"ל) יעקב מלניק, שם שימש כקומיסר (מפקד) יחידת המודיעין הראשי עד אפריל 1944. באוגוסט 1944, בהוראת המטה האוקראיני של תנועת הפרטיזנים, הוצנח בסלובקיה, שם הקים את חטיבת הפרטיזנים הסלובקית בשם "למען חופש הסלאבים" ופיקד עליה עד למיזוגה עם הצבא האדום בפברואר 1945. במהלך פעילות החטיבה חוסלו למעלה מ-3,000 חיילי וקציני צבאות מדינות הציר, 60 אנשים נלקחו בשבי, הוצאו משימוש 23 טנקים, 53 מכוניות, 3 רכבות. פוצצו 27 גשרים.
לאחר המלחמה שוחרר מהצבא האדום עקב פגיעה בגפיים בעקבותיה הוכר כנכה. כשלמד במכון הטכנולוגי של אודסה בעקבות לחץ עליו נאלץ לסרב לקבל קצבה שסופקה לו על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה.
בהמשך התגורר בקייב שם עבד כמהנדס. נפטר בינואר 1988 לאחר מחלה קשה.
BPM (אלבום)
BPM (מעוצב באותיות קטנות: bpm; ראשי תיבות של Beats Per Minute, בעברית: פעימות בדקה) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הפורטוגזי סלבדור סובראל. את האלבום הוציאה לאור ב-28 במאי 2021 חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ספרד. הוא הופק בידי המפיק הונצואלי לאו אלדריי. BPM אף הועמד בטקס פרס גראמי הלטיני בקטגוריית "האלבום הלטיני המהונדס בצורה הטובה ביותר".
סינגלים
"Sangue do meu sangue" יצא לאור ב-24 במרץ 2021 כסינגל המוביל מתוך BPM. הסינגל השני, "Paint the town", שנכתב בשפה האנגלית, יצא לאור ב-26 במאי אותה השנה, יומיים לפני פרסום האלבום המלא.
ולרי סולוביי
ולרי דמיטריביץ' סולוביי (ברוסית: Валерий Дмитриевич Соловей; נולד ב-19 באוגוסט 1960) הוא היסטוריון רוסי, אנליסט פוליטי, פובליציסט ואיש ציבור. דוקטור למדעי ההיסטוריה.
מ-2007 עד 2019 - פרופסור וראש המחלקה לפרסום ויחסי ציבור במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה.
ביוגרפיה
סולוביי נולד ב-19 באוגוסט 1960 בעיר שצ'סטיה, מחוז לוהנסק, במשפחה של מהנדסי חשמל. את ילדותו בילה במערב אוקראינה בעיר בורשטין שבמחוז איבנו-פרנקיבסק. כנער התגורר בקובה עם הוריו.
בשנת 1983 סיים את לימודיו בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה.
מ-1983 עד 1993 היה סטודנט לתואר שני ועובד במכון להיסטוריה של ברית המועצות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות (כיום המכון להיסטוריה רוסית של האקדמיה הרוסית למדעים).
במאי-ספטמבר 1995 סיים התמחות בבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון.
ב-29 בנובמבר 2017 סולוביי נכנס למטה הקמפיין של ראש מפלגת הצמיחה, בוריס טיטוב, שם פיקח על האידאולוגיה. הוא היה איש סודו של טיטוב וייצג אותו בדיונים לפני הבחירות.
בתקשורת סולוביי, מבקר בקביעות את הממשל הפדרלי הנוכחי ואת הנשיא ולדימיר פוטין באופן אישי.
באריון למדא
באריוני למדא הם משפחה של חלקיקי האדרון תת- אטומיים, המכילים קווארק "למעלה" אחד, קווארק "למטה" אחד, וקווארק שלישי מטעם גבוה יותר, בשילוב בו פונקציית גל קוונטי משתנה לטעם בו כל שני קווארקים מוחלפים (וכך נוצר ההבדל מבאריון סיגמא). לבאריוני הלמדא איזוספין 0, ויש להם מטען חשמלי נייטרלי או מטען אלמנטרי +1.
סקירה כללית
באריון למדא \Lambda^0 התגלה לראשונה באוקטובר 1950 על ידי ויקטור דויד הופר (באנגלית: Victor David Hopper) וסוקומר ביסוואס (באנגלית: Sukumar Biswas) מאוניברסיטת מלבורן. תחילה הוגדר כחלקיק V נייטרלי שתוצר דעיכתו הוא פרוטון - מה שמאפיין אותו כבאריון ולא כמזון. הפרט הזה הבדיל אותו מהקאון (נקרא גם מזון-K. באנגלית: K Meson), אותו גילו ג'ורג' רוצ'סטר (באנגלית: George Rochester) וקליפורד צ'ארלס באטלר (באנגלית: Clifford Charles Butler) בשנת 1947.
החלקיק נוצר על ידי קרינה קוסמית וזוהה בתוך תחליבי צילום (photographic emoltions) שהוטסו בגובה 21,000 מטרים. לבאריון למדא יש אורך חיים ממוצע של 10-10×1~ שניות. הדבר הפתיע את הקהילה המדעית, שכן היא שיערה שהחלקיק יחיה 10-23×1~ שניות בלבד. התכונה שמאפשרת את תוחלת החיים הארוכה יחסית של החלקיק נקראת "מוזרות" (Strangeness), והיא הביאה לגילוי הקווארק המוזר (באנגלית: strange quark). בעקבות הגילויים הללו נוסח עקרון "שימור המוזרות" (באנגלית: Conservation of Strangeness). לפי עיקרון זה, חלקיקים בעלי מסה נמוכה דועכים לאט יותר מחלקיקים אחרים בעלי מסה דומה אם הם מפגינים מוזרות. זאת מכיוון ששיטות לא-חלשות של דעיכת חלקיקים חייבות לשמר את המוזרות של הבאריון הדועך.
צוות בינלאומי בפרמילאב (קיצור של: מעבדת המאיץ הלאומית על שם פרמי; באנגלית: Fermi National Accelerator Laboratory) החל לחפש אחרי חלקיק חדש בשנים 1974 - 1975. קיומו של החלקיק נחזה בשנת 1963 על ידי ראש הצוות, אריק ברהופ (באנגלית: Eric Burhop), שהציע כי תגובות ניוטרינו יכולות ליצור חלקיקים בעלי תוחלת חיים קצרה. את החלקיקים הנ"ל יהיה אפשר לראות בעזרת תחליב גרעיני (nuclear emulsion). הצוות שביצע את הניסויים הורכב ממדענים מהפרמילאב, אליהם נוספו מדענים משבע מעבדות אחרות באירופה.
ניסוי E247 בפרמילאב הצליח לזהות חלקיקים שתוחלת חייהם היא באזור 10-13 שניות. ניסוי המשך (ניסוי WA17) שהתקיים במאיץ הסופר פרוטון סינכרוטרון (Super Proton Synchrotron או בקיצור SPS) אשש את קיומו של \Lambda_c^+ (באריון למדא קסום; באנגלית: Charmed Lambda Baryon). זמן המעוף של החלקיק הנ"ל הוא 10-13×(0.1 ± 7.3) שניות.
הצוות הבינלאומי ב-JLab (מתקן ההאצה הלאומי על שם תומאס ג'פרסון; באנגלית: Thomas Jefferson National Accelerator Facility) השתמש במדידות ספקטרומטר אופטי בעל רזולוציה גבוהה של התגובה כדי לחלץ את הפול פוזישן של החלקיק למדא(1520) במישור האנרגיה המורכב (שהוא הסימן העיקרי של תהודה) בשנת 2011. מסתו של חלקיק למדא(1520) היא ורוחבו הוא 17.2MeV. נראה שהנתונים האלה קטנים יותר מערכיהם המשוערים לפי פילוג ברייט-ויגנר. ניסוי זה קבע לראשונה הפול פוזישן של היפרון כלשהו.
באריון למדא נצפה גם בהיפר-גרעינים. גרעיני האטומים הללו מכילים מספר פרוטונים ונייטרונים הזהה למספרם בגרעין אטום ידוע, אבל בנוסף יש בהם חלקיק למדא אחד (או שניים - במקרים נדירים). במצב כזה, באריון הלמדא גולש למרכזו של הגרעין ומחזק את הכוח הגרעיני הפועל על הנוקלאוטידים בגרעין באמצעות תגובתו עם הכוח החזק. יכולתו של באריון למדא להשפיע כך על גרעין האטום נובעת מכך שהוא אינו פרוטון או נייטרון, לכן אינו נמצא תחת השפעת עקרון האיסור של פאולי.
סוגי באריוני למדא
באריוני הלמדא מיוצגים לרב לפי הסימנים: \Lambda^0, \Lambda_c^+,\Lambda_b^0,\Lambda_t^+. התו העליון מעיד האם החלקיק הוא בעל מטען חשמלי נייטרלי או שהוא נושא מטען חשמלי חיובי. התו התחתון, או היעדרו, מעיד האם הקווארק השלישי הוא קווארק מוזר (כאשר אין תו תחתון), קווארק קסום (c) קווארק תחתון (b) או קווארק עליון (t). פיזיקאים לא מצפים לחזות בבאריון למדא עם קווארק עליון משום שלפי המודל הסטנדרטי, זמן מחצית החיים של קווארק עליון הוא בקושי 10-25×5 שניות, שהוא כ־1/20 מזמן מחצית החיים של הכוחות החזקים. הדבר מצביע על כך שהקווארק העליון ידעך לפני שבאריון הלמדא יוכל להפוך להדרון.
אנטי חלקיקים לא כלולים בטבלה. בכל אופן כל הקווארקים שלהם ישונו לאנטי קווארקים, ערכי הQ, B, S, C, B′, T יהיו בעלי סימן הפוך. ערכי ה-I, J ו- P שבאדום טרם בוססו באופן מוחלט בידי ניסויים, אך הם משוערים לפי מודל הקווארק וקבועים ביחס למדידות. הלמדא העליון ("טופ למדא") כלול לשם השוואה, אך לא מצפים להבחין בו, משום קווארקים עליונים דועכים לפני שהם מספיקים להיהפך להדרון.
קורוגו
קורוגו (באנגלית: Korhogo) היא עיר בצפון חוף השנהב. היא העיר הרביעית בגודלה במדינה, מבחינת האוכלוסייה והכלכלה. היא ממוקמת 635 קילומטרים צפונית לאביג'אן ומהווה את בירת מחוז סוואנס ומחוז פורו. בעיר נמצאים משרדי מושל מחוז סוואנס ומחוז פורו. נכון לשנת 2020 מנתה העיר 425,547 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הרביעית בגודלה במדינה והגדולה ביותר בצפון חוף השנהב.
טופונימיה
מבחינה אטימולוגית, השם קורוגו נובע מהביטוי "קור-גו" שפירושו בשפת בני שבט סנופו "מורשת".
היסטוריה
קורוגו נוסדה על ידי נאנגוי, מאבות בני סנופו במאה ה-14 והיא עדין בירת אנשי סנופו. היישוב קורוגו היה על דרך המסחר החשובה בתקופה הפרה-קולוניאלית, לחוף האטלנטי.
המאה ה-19
קורוגו נכבשה על ידי הקולוניאליזם האירופי יחסית מאוחר, בהשוואה למדינות אחרות במערב אפריקה. גם לאחר שמשלחתו של לואי-גוסטב בינגר, מרצ'אנד (1887 - 1899), הגיעה לאזור היער המרכזי וצפון חוף השנהב לא נכבשה העיר. אלא לאחר תבוסתו של סמורי טורה בקרב כנגד גוראוד  בשנת 1898.
המאה ה-20
לאורך כל המאה, תושבי קורוגו, כמו כל אלה שבערים אחרות, היו נתונים לעבודות כפייה עד לביטולם בשנת 1946. באותה שנה הוגבלו עבודות הכפייה ל־12 ימי עבודה שנתיים, על כל גבר, שמעל גיל 15 ומתחת לגיל 65.
המאה ה-21, מלחמת האזרחים
ב־19 בספטמבר 2002 נתפסו הערים קורוגו ובואקה על ידי חיילים שכינו את עצמם "התנועה הפטריוטית של חוף השנהב" (Mouvement Patriotique de Côte d'Ivoire - MPCI), שמרדו כנגד שלטונו של הנשיא לורן גבאגבו. על פי החשד, הוביל את ההפיכה רוברט גואי, שהיה המושל הצבאי לשעבר שלחם כנגד ההתקוממות העממית בשנת 2000. למרות הפסקת האש הפורמלית בין הממשלה למורדים בשנת 2003, בקורגו נמשכה הלחימה בין הפלגים היריבים. ביוני 2004 טענו הכוחות הנאמנים למנהיג המורדים גיום סורו כי יריבו, איברהים קוליבאלי, ניסה לרצוח את סורו, מה שהוביל לקרבות אקדחים שהותירו 22 הרוגים בקורוגו. באוגוסט 2004 הודיעה משלחת חוף השנהב לאו"ם שהתגלו בעיר שלושה קברי אחים, ובהם לפחות 99 גופות.
ב-4 בנובמבר 2004 הודיע הקצין ז'אן נואל אביי מצבא חוף השנהב. שכוחות הממשלה השתמשו במטוסי סוחוי- 25 לתקיפת העיר כחלק מהמתקפה ל"שחרור טריטוריאלי". גם העיר בואקה, הנמצאת במרחק 225 קילומטרים מדרום לקורוגו, הותקפה באותה תקיפה של החיל האוויר של ממשלת חוף השנהב.
ב-29 בנובמבר 2011 דיווחה סוכנות הידיעות AP כי גבאגבו היה במעצר בית בקורוגו והוא המתין שם להסגרתו כדי שיוגש נגדו כתב אישום בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג.
גאוגרפיה
העיר קורוגו נמצאת במחוז סאוואנס, על גבול מאלי ובורקינה פאסו. קורוגו ממוקמת 635 קילומטרים מאבידג'אן, הבירה הכלכלית והעיר הגדולה ביותר בחוף השנהב ו-500 קילומטרים מיאמוסוקרו, הבירה הפוליטית של חוף השנהב. צמודים לקורוגו 62 כפרים.
פני השטח
תבליט השטח בעקרו שטוח וזרועים בו הרים מבודדים הבולטים מעל המישור שסביבם כמו איים. ההר החולש מעל העיר קורוגו, מכונה בפי המקומיים ה"הר" הוא "הר קורוגו". הרובע הדרום-מערבי של העיר בנוי למרגלות הר-קורוגו. הר ממוצא וולקני שנוצר כתוצאה מפעילות גאולוגית של רכס גינאה, קו הרים מגיע לשיאו בהר נימבה בגובה 1,752 מטרים.
אקלים
האקלים בקורוגו הוא מסוג Aw על פי סיווג Köppen: הוא חם מאוד ויבש מאוד (בדומה לאקלים הסודני), כשבחודשים, בדצמבר וינואר, ההרמאטן, רוח עוצמתית מהסהרה, מורידה את הטמפרטורה במידה ניכרת. העונה היבשה הארוכה נמשכת בין אוקטובר ועד מאי. בעונת הגשמים ישנם שני שיאים בכמויות הגשמים, שיא אחד בחודש יוני והשיא השני בחודש בספטמבר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בקורוגו היא 1,243 מילימטרים, והחודשים הגשומים ביותר הם מחודש מאי עד אוקטובר. הטמפרטורה הממוצעת בעיר לאורך כל השנה היא 26.6 מעלות צלזיוס, כשהחודשים החמים ביותר הם פברואר עד אפריל.
תחבורה
שדה התעופה של קורוגו נקרא בקוד איגוד התחבורה האווירית הבינלאומית HGO ובקוד ארגון התעופה האזרחית הבינלאומית הוא נקרא DIKO. בשדה התעופה מסלול בודד באורך 2,100 מטרים מצופה אספלט. שדה התעופה מיועד לטיסות פנים בלבד. חברת התעופה איר חוף השנהב מקיימת טיסות סדירות לקורוגו מאביג'ן. משך הטיסה מאביג'ן לקורוגו שעתיים וחצי.
העיירות השכנות לקורוגו מחוברות לעיר באמצעות מוניות בוש (מוניות משא וטנספורטרים). כלי רכב דו גלגליים (אופנועים בעיקר) תופסים מקום חשוב בתחבורה העירונית של קורוגו.
חקלאות
תושבי העיר הם עובדי אדמה או מגדלי בעלי חיים (בקר וצאן) אם הם לא סוחרים, אומנים או עובדי מדינה. חציל, ירקות עלים (חסה, פטרוזליה וכדומה), פלפלים, עגבניות ובצל, הם גידולי הירקות העיקריים הגדלים בסביבות העיר, בכדי לספק את הביקוש הגובר של שוק המקומי. תחום עבודת האדמה נעשה בעיקר על ידי נשים. קיים שיתוף פעולה עם חברות גרמניות המספקות ציוד חקלאי. בנוסף בקורוגו מעבדים גם את הגידולים הבאים: כותנה, קאפוק, אורז, דוחן, בוטנים, תירס ויאם. מגדלי הבקר והצאן מגדלים בעיקר כבשים ועזים.
ב-23 באוגוסט 1998 ממשלת חוף השנהב הפריטה את כל ייצור הכותנה. במקביל התאגיד Société Paul Reinhart Ag, רכש את שתי המנפטות שהיו בקורוגו. ענף הכותנה הוא הענף הרווחי והעשיר ביותר באזור, עד כדי כך שיש הקוראים לו "הזהב הלבן". בעיר ישנם מפעלי אריגה רבים ההופכים את הכותנה לבד ומעצבים תופרים מהבד המקומי את הבובס, מטריות ובגדים מכל הסוגים על פי הזמנה ומידות הלקוחות. באופן מסורתי החייטות והתפירה מבוצעים על ידי גברים.
תרבות
בקורוגו יש אולם קולנוע מקורה, בניגוד לערים אפריקאיות רבות שבהן בתי הקולנוע באוויר הפתוח. רוב הסרטים המוצגים הם סרטי קראטה, סרטים מצריים או סרטים הודיים, מבוליווד. כמו ברוב מדינות העולם השלישי, הקולנוע ההודי פופולרי מאוד במערב אפריקה. בשנת 2003, אורגן בקורוגו, פסטיבל סרטים תיעודיים בינלאומיים.
האתרים המסקרנים בקורוגו כוללים את המוזיאון האזורי Péléforo Gbon Coulibaly ואת רובע המגלפים בעץ, השוק גדול, המסגד העתיק ובריכת שחייה.
ספורט
תחרויות הספורט מתקיימות אך ורק במרכז העיר קורוגו, כי בכפרים השכנים אין תשתית ייעודית. בקורוגו יש מועדון כדורגל, המשחק בליגה MTN השנייה ומשחק את משחקיו על המגרש הביתי באצטדיון העירוני של קורוגו. כמו ברוב הערים במדינה, בעיר מאורגנים טורנירי כדורגל בלתי פורמליים של 7 שחקנים, אשר פופולריים מאוד בחוף השנהב, הם נקראים Maracanas. נבחרת הכדור-יד מתבססת, על בנות, תלמידות בתי הספר התיכוניים בעיר. בשנת 2008, ארחה קורוגו את טורניר רכיבת האפניים טור דה ל'אור בלאן, בצפון המדינה. לאחר שהופסק למספר שנים בעקבות מלחמת האזרחים שפרצה בשנת 2002.
אוכלוסייה
במפקד האוכלוסין שהתקיים בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית קורוגו 286,071 תושבים. צמודים לקורוגו 62 כפרים עם אוכלוסייה המונה 30,150 תושבים נכון למפקד האוכלוסין בשנה 2014.
שפות
השפה הרשמית ברחבי חוף השנהב ובקורוגו, היא צרפתית. אבל במשך שנות הקולוניאליזם הצרפתי התפתחו באזור שפות מקומיות המעורבות במילים צרפתיות ושפת הסנופו כגון הדיולה Dioula והנוצ'י המובנות על ידי רוב האוכלוסייה. יש הקוראים לשפות המקומיות האלה צרפתית חוף-שנהבית או צרפתית דה-מוסה השונה מצרפתית סטנדרטית בהגייה ואשר הופכת אותה כמעט בלתי מובנת לדוברי צרפתית שאינם מקומיים. בעיר ניתן לשמוע כ־60 שפות מקומיות כולל שפת ה"מורה" של עובדי החקלאות והכותנה המגיעים ממדינת בורקינה פאסו שמצפון לחוף השנהב.
חינוך
בית הספר הראשון בקורוגו הוקם בשנת 1903 במסגרת פרויקט צרפתי לקידום החינוך ברחבי חוף השנהב. בשנת 2008 היו בעיר 265 בתי ספר יסודיים, 15 בתי ספר תיכוניים ומוסד אחד להשכלה גבוהה, שהוא שלוחה של אוניברסיטת בואקה.
בקורוגו יש גם מוסד להכשרה וחינוך נשים, הוא אחד מ־90 מרכזים מסוג זה הקיימים במדינה. מטרתו של המוסד לאפשר לנשים ללמוד קרוא וכתוב, נערות צעירות שאינן לומדות או עוזבות את לימודיהן, ולנשים העוסקות בחקלאות, כדי שימצאו את ההזדמנות לפיתוח כישורים חדשים שיאפשרו את שילובם או העצמתם בחברה.
בריאות
בעיר נמצא בית חולים אזורי ובו 372 מיטות, 65 מרכזי בריאות, מרכז עירוי דם, מרכז לטיפול בחולי שחפת ותשעה בתי מרקחת.
קיים מחסור בכוח אדם רפואי מוסמך, כמו בכל מחוז סוואנס ובארבע הערים המרכיבות אותו, אם בשנת 2001 היו 45 רופאים אז בשנת 2005 נשארו רק 23 רופאים לטיפול באוכלוסייה הכוללת כ־1,215,000 תושבים. גם מספר האחיות ירד מ־254 ל־67 בתקופה המקבילה.
אנתוני גונזלס
'''אנתוני א. גונזלס (באנגלית: Anthony E. Gonzalez'''; נולד ב-18 בספטמבר 1984) הוא פוליטיקאי אמריקאי ושחקן עבר בענף הפוטבול, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מדינת אוהיו בשנים 2023-2019. טרם היבחרו אל בית הנבחרים בבחירות 2018, היה חבר בקבוצת הפוטבול אינדיאנפוליס קולטס ואף שיחק מטעמה בדראפט ה-NFL ב-2007. בינואר 2021 נמנה גונזלס בין עשרת הרפובליקנים שהצביעו בעד הדחתו השנייה של דונלד טראמפ.
מחוז הבחירה שלו מצוי בצפון-מזרח אוהיו, מכסה את כל מחוז וויין ועם זרועות המשתרעות צפונה לתוך הפרברים של קליבלנד, ומזרחה לתוך מחוז אקרון רבתי ומחוז סטארק. בחלוקה מחדש לאחר מפקד האוכלוסין של 2020, אוהיו איבדה מושב בבית הנבחרים, ולכן מחוז בחירה זה בוטל כאשר גבולות מחוז קונגרס חדשים נכנסו לתוקף ב-3 בינואר 2023.
ביוגרפיה
גונזלס נולד בספטמבר 1984 בקליבלנד שבאוהיו. אביו היגר לארצות הברית מקובה לאחר המהפכה הקובנית, בה השתלט פידל קסטרו על המדינה. בהווה אביו הוא נשיא "Ferragon Corporation", חברה לייצור פלדה. אמו היא בתו של יוצא מלחמת העולם השנייה. גונזלס למד בבית הספר היסודי סנט ג'וזף השוכן ביישוב אייבון לייק הסמוך לימת אירי. אחר כך למד בתיכון סנט איגנשיוס שבקליבלנד, שם התלבט בפוטבול. בפוטבול היה שחקן דו-סטרי. בשנתו האחרונה בתיכון, זכה בתואר שחקן ההגנה של השנה מאת Associated Press ו-The Plain Dealer אחרי שתפס 71 מסירות ב-1,873 יארד ו-21 בישולים. במרוצת השנים התקבע בעולם הפוטבול, ובמשך שלוש שנים קיבל אות הצטיינות על פעילות ספורט מאוניברסיטת המדינה של אוהיו.
במהלך דראפט ה-NFL בשנת 2007 היה גונזלס הבחירה ה-37 של אינדיאנפוליס קולטס. בשנת 2010 איבד גונזלס את עמדת התופס לאחר שהחמיץ את דראפט ה-NFL של 2009. הוא שיחק בסך הכל בשני משחקים בעמדת ה-Slot Receiver עם חמש תפיסות על פני 67 יארד וללא טאצ'דאונים. הוא סבל מקרע ברצועה צולבת אחורית ברגלו השמאלית בשבוע השמיני נגד יוסטון טקסאנס והוצב להמשך השנה לצד השחקנים המחליפים. לאחר מכן המשיכה לדעוך קריירת הפוטבול שלו בדראפט 2011. הוא שיחק שמונה משחקים בלבד ולא תפס אף לא מסירה אחת בודדה. ב-17 במרץ 2012 חתם על חוזה עם ניו אינגלנד פטריוטס, אך ב-29 במאי אותה שנה הקבוצה ביטלה את החוזה.
בעקבות הנסיגה בנתיבתו המקצועית כשחקן פוטבול, פרש מהתחום ונרשם בספטמבר 2012 לבית הספר ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2018 התמודד גונזלס אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-16 של אוהיו. נציג המחוז המכהן, ג'ים רנאצ'י, פרש כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית מול שרוד בראון, אך ללא הועיל. ביום הבחירות הכלליות ב-6 בנובמבר ניצח גונזלס עם 57% מקולות הבוחרים, ונהיה ללטיני הראשון שייצג את אוהיו בקונגרס. הוא גייס כספים בשווי של למעלה מ-525,000 דולר אמריקני בפחות מחודש מאז שהכריז על התמודדותו לקונגרס, כולל תרומות מאת חברו לקבוצה ב-NFL לשעבר פייטון מאנינג, הבעלים של קליבלנד בראונס ג'ימי האסלם, ומספר שחקני פוטבול לשעבר. לצד קולין אלרד הדמוקרטי מטקסס, נמנה גונזלס בין שני שחקני ה-NFL לשעבר שנבחרו לבית הנבחרים האמריקאי בבחירות 2018.
גונזלס הושבע לתפקידו עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. עם זאת, בינואר 2021 נמנה גונזלס בין עשרת הרפובליקנים שהצביעו בעד הדחתו השנייה של דונלד טראמפ. בעקבות הצבעתו בעד הדחת טראמפ, המפלגה הרפובליקנית באוהיו הצביעה בעד גינויו של גונזלס, וקבעה כי "בגד בבוחריו". גונזלס ומשפחתו היו נתונים לאיומים מתמשכים בעקבות הצבעתו, ונקט באמצעי אבטחה נוספים כדי להגן על רעייתו וילדיו.
ב-19 במאי 2021 נמנה גונזלס בין 35 רפובליקנים בבית הנבחרים שתמכו בהקמת ועדת חקירה לאירועי ההסתערות על הקפיטול. כנקמה, טראמפ תמך בעוזרו לשעבר בבית הלבן מקס מילר בפריימריז לבית הנבחרים במחוז הקונגרס של גונזלס לקראת בחירות 2022. ב-21 באוקטובר אותה שנה הצביע בעד הרשעת סטיב באנון, מקורבו של טראמפ, בביזוי הקונגרס. ב-5 בנובמבר חבר לסיעה הדמוקרטית ביחד עם תריסר מעמיתיו הרפובליקנים והצביע בעד תוכנית הדגל של הנשיא ג'ו ביידן – "חוק ההשקעה בתשתיות ועבודות".
לקראת בחירות 2022, ב-16 בספטמבר 2021, הכריז גונזלס על פרישתו מבית הנבחרים. כהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023. עם סיום תפקידו בוטל מחוז הקונגרס שלו לאור שינויים דמוגרפיים באוהיו.
חיים אישיים
גונזלס נשוי לאליזבת, והם מתגוררים עם שני ילדיהם בעיר רוקי ריבר, פרבר של קליבלנד במערב מחוז קויהוגה, הממוקם לאורך חופי ימת אירי.
צורה גאומטרית
צורה גאומטרית (או צורה הנדסית) הוא שם כללי לקבוצות של נקודות במישור או במרחב התלת-ממדי (במקרה הזה נהוג גם השם גוף גאומטרי או גוף הנדסי). בדרך כלל המונח מתייחס לקבוצה קשירה שהיא סגורה וחסומה.
ממד
לצורות גאומטריות פשוטות יש ממד. להלן דוגמאות נפוצות לצורות, בהתאם לממד שלהן:
פרקטלים הם צורות גאומטריות מורכבות, בעלות תכונות הנראות חריגות למי שמורגל בצורות הפשוטות. כך, למשל, הממד של פרקטל אינו תמיד מספר שלם, והוא קרוי ממד האוסדורף. הממד של פתית השלג של קוך, פרקטל המשוכן במרחב דו-ממדי, הוא 1.262 בקירוב.
גודל
מאפיין נוסף של צורה גאומטרית הוא הגודל שלה. לצורה חד-ממדית מאפיין זה הוא אורך הצורה. בצורה דו-ממדית נתעניין בהיקף הצורה ובשטחה. בצורה תלת-ממדית נתעניין בשטח הפנים של הצורה ובנפחה.
שקילות בין צורות
בגאומטריה אין מתעניינים בתכונות של צורה המשתנות לאחר שמזיזים, מסובבים או משקפים אותה (כפי שעושה מראה). שתי צורות שניתן להגיע מן האחת לשנייה על ידי שימוש בפעולות אלו (מבחינה פורמלית, יש איזומטריה המעתיקה את האחת על השנייה) נקראות חופפות, ונחשבות מבחינה גאומטרית כצורות זהות. פורמלית, ניתן להגדיר צורה כמחלקת שקילות של יחס החפיפה על תת-קבוצות במרחב.
שתי שקילויות חשובות נוספות שניתן להגדיר על צורות מגיעות מתחום הטופולוגיה. תחום זה אינו מתעניין בתכונות של צורות שמשתנות לאחר עיוותים רציפים. שקילויות אלו הן ההומיאומורפיות (החזקה יותר) וההומוטופיות (החלשה יותר). מבחינה טופולוגית כדור וקובייה נחשבים זהים, אבל הם שונים למשל מן הטורוס.
איש האפר
איש האפר (בערבית: ريح السد) הוא סרט דרמה להט"בי תוניסאי משנת 1986, שביים וכתב נורי בוזיד. הסרט מספר על חכמי ופאראפת, שני נערים צעירים שנאנסו בילדותם על ידי הנגר אמיר - דבר שהשאיר אותם עם טראומה.
תקציר העלילה
חכמי ופאראפת הם שני צעירים שעובדים בעיר ספקס שבתוניסיה. חכמי, שנכפה על ידי המשפחה עומד להתחתן, בעוד שפאראפת מתחיל לחשוב על המעבר מהעיר. שניהם חולקים סוד: כשהם היו נערים, הם נאנסו על ידי הנגר אמיר אשר ביצע את החניכות שלהם. חכמי, בניסיון להימלט מהנישואים העתידיים, מוצא מקלט בעבר ובאירועים המרכיבים אותו. ערב אחד, הם הולכים לבית של אמיר, שם פאראפת דוקר את אמיר בסכין, ועוזב את העיר, ואילו חכמי משלים עם גורלו, וחוזר הביתה להתחתן.
הפקה
לדברי נורי בוזיד, במאי וכותב הסרט, הסרט מציג את הזיכרון והעבר האלים בילדים בתוניסיה באמצעות סכסוך הדמויות בסרט. דמותו של אביו של חכמי יצאה בסרט שלילית, אבל על פי הבמאי, היה ניסיון באמצעות הדמות לבסס מחדש את המבנה ההיררכי הנתון בסכנה.
ביקורות
המבקרים והקהל חלקו על הדמות לוי, המוזיקאי היהודי בסרט, ששיחק יעקוב בכרי. במאי הסרט ציין שהוא היה מודע לחלוטין שיהיו חלוקי דעות על הדמות לוי. במאי הסרט, בשל שיוכו הפוליטי למפלגת "GEAS" (מפלגה אשר תמכה בצורך להקים שתי מדינות עצמאיות) היה בכלא במשך חמש שנים, יחד עם ידיד יהודי. הדיאלוג בין תרבויות הוא יסוד, על פי הבמאי, ודמותו של לוי היא חלק בלתי נפרד מהמורשת ההיסטורית התוניסאית, וגם זיכרון אישי של הבמאי.
פרסים
1986: פרס תנית הזהב על הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים קרתגו.
מבצע יום חמישי
מבצע יום חמישי היה מבצע צבאי שנערך בבורמה במהלך מלחמת העולם השנייה, החל מה-5 במרץ 1944 ועד ל-27 באוגוסט.
רקע
בפברואר 1943 יצא אורד צ'ארלס וינגייט יחד עם יחידת העלית שתחת פיקודו, ה"צ'ינדיטים", למבצע בד ארוך. תוצאות המבצע שנויות במחלוקת, אולם היה לו ערך פסיכולוגי עצום, והוא רומם את רוחם של חיילי בעלות הברית שלחמו במסגרת המערכה על בורמה. וינסטון צ'רצ'יל התלהב מאוד מהמבצע, והזמין את וינגייט לבוא עמו לוועידת קוויבק, במהלכה קיבלה טקטיקת החדירה העמוקה שלו, אישור מהפיקוד העליון של בעלות הברית המערביות. לאחר הוועדה הוחלט להגדיל את הכוח הצ'ינדיטי לסדר גודל של דיוויזיה. בוועידת קוויבק הוכנה תוכנית חדשה לכיבושה של בורמה מידי האימפריה היפנית. היוזמה העיקרית הוטלה על הכוחות הסינים-אמריקאיים שתחת פיקודו של ג'וזף סטילוול. יוזמה זו הייתה בניית דרך לדו - דרך הררית שתחבר בין אסאם שבהודו ומחוז יונאן שבדרום סין, ותשמש להעברת אספקה לסין הכבושה. הצ'ינדיטים היו אמורים להצטרף למתקפה של סטילוול באמצעה.
כבר באוקטובר 1943, פתח סטילוול במתקפה שבחוד החנית שלה עמדה הדיוויזיה הסינית ה-38 בפיקודו של סון לי-ג'ין שתקפה את הדיוויזיה היפנית ה-18 לאורך דרך לדו, בעוד פועלים הודים מרחיבים את הדרך בפיקוחם של מהנדסים אמריקניים. ההתקדמות הייתה אטית מאוד, עקב הסביבה שהסינים התקשו לתפקד בה, ולחימתם העקשנית של היפנים. הצ'ינדיטים נועדו להשתתף במתקפה רק בחודש מרץ, אולם ככל שהתקדמה המתקפה באטיות, ונגבה מחיר כבד בחיי אדם לשני הצדדים, הודיע צ'יאנג קאי שק כי הכוחות הסיניים לא ישתתפו במתקפה כמתוכנן (פרט לכוחות שתחת פיקודו של סטילוול שכבר היו בחזית). בשל כך, החליט המפקד העליון של כל בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה, לורד מאונטבאטן, כי אין סיכוי לטהר את בורמה עילית מהיפנים, וב-8 בפברואר נפגש עם וינגייט והבהיר לו כי גם אם ינחל הצלחה במתקפותיו, אין לו רשות לנצל את ההצלחה, ואפילו לא בעזרת כוחות העתודה שלו, רק דעת הקהל בארצות הברית ובבריטניה, מנעה ממאונטבאטן לפטר את וינגייט לגמרי.
הכנות
המשימות שהוטלו על הדיוויזיה של וינגייט היו: לסייע להתקדמותם של הכוחות הלוחמים מהאזור לידו (כוחו של סטילוול) אל שטח מיצ'ינה; למשוך את כוחות האויב המוצבים מולם, להטיל בהם אנדרלמוסיה ולמנוע את תיגבורם של הכוחות הללו ליצור תנאים נוחים להתקדמות, ובאופן כללי לגרום בלבול מרבי, נזק ואבדות לכוחות האויב בבורמה. וינגייט החליט לשדרג את שיטת החדירה לטווח ארוך שלו; במקום תנועה מתמדת כפי שנעשה במבצע בד ארוך, הקמת מעוזים בתוככי שטח האויב, ומהם לצאת לפעולות ולאגף את הדיוויזיה ה-18. נבחרו שלושה יעדים כאלו שקיבלו את שמות הקוד "פיקדילי", "ברודוויי" ו"צ'ורינגהי". הנחיתה הראשונה הייתה אמורה להתבצע ב"פיקדילי", אולם ברגע האחרון גילה וינגייט שהאזור כוסה כולו בגזעי עצים כרותים, מה שהפך את הנחיתה באזור דרך האוויר לבלתי אפשרית. וינגייט גילה שאנשיו צילמו את האזור דרך האוויר אף על פי שאסר עליהם במפורש לעשות כן, וסבר שהיפנים הבחינו במטוסים המצלמים ומיהרו לכסות את האזור בגזעי עצים. אם כי מאוחר יותר התברר כי היפנים לא הבחינו במטוסים, ואת העצים חטבו מקומיים תמימים. במקור תכננו להנחית את הבריגדה ה-77 חציה ב"פיקדילי" וחציה ב"ברודוויי", ומכיוון שווינגייט האמין שהיפנים יודעים רק על "פיקדילי" ולא על שני הבסיסים האחרים, הוא שאל את קאלוורט האם הוא מעדיף שכל הבריגדה שלו תונחת ב"ברודוויי" או שחציה תונחת ב"ברודוויי" והחצי השני ב"צ'ורינגהי". קאלוורט הודיע שהוא מעדיף שכל הבריגדה תונחת ב"ברודוויי", כיוון ש"ברודוויי" היה מעברו המערבי של הנהר, בעוד "צורינגהי" היה מעברו המזרחי, וקאלוורט הודיע שיקשה עליו לפקד על אנשיו בצורה כזו. הפעילות כולה קיבלה את שם הקוד "מבצע יום חמישי" (ת'רסדיי).
המעוזים
ב-28 בפברואר תדרך וינגייט את מפקדי הבריגדות והורה להם להתכונן לקראת נחיתה בתוככי בורמה. במבצע ההנחתה לקחו חלק 83 מטוסים, אשר למעלה ממחציתם היו שייכים לחיל האוויר המלכותי והשאר לחיל האוויר האמריקאי. כהכנה, הפציצו האמריקאים את שדות התעופה היפניים באזור והשמידו 26 מטוסים. בערב ה-5 במרץ התרכזה הבריגדה של קאלוורט בשדה התעופה של ללגהאט שבהודו, שם מטוסי C-47 דקוטה היו אמורים לגרור את אנשיה בדאונים אל "ברודוויי". כל מטוס גרר עמו שני דאונים, והנחיתה בוצעה עם תקלות רבות בנחיתה, אולם בלי שהיפנים הבחינו בה. למחרת הונחתה הבריגדה ה-111 ב"צ'ורינגהי". הפעם הוביל כל מטוס רק דאון אחד, כך שהנחיתה בוצעה ללא תקלות. בשני המעוזים החלו המפקדים להכשיר את הקרקע למגננה, והכינו מסלולי נחיתה כדי לאפשר למטוסם להנחית אספקה ולאסוף פצועים.
בתוך חמישה לילות, כמעט 12,000 חיילים, 3,000 פרדות, עשרות טונות של ציוד, תותחי נ"מ וארטילריה וכמויות גדולות של מזון הוצנחו או הונחתו ב"ברודוויי" או ב"צ'ורינגהי". הבריגדה ה-16 של פרגוסון הייתה היחידה שעשתה את דרכה רגלית, באזור שהיפנים לא טרחו לשמור עליו כיוון שהחשיבו אותו לבלתי עביר. כעבור זמן קצר פונה מעוז "צ'ורינגהי", כיוון ששכן בנקודה סמוכה לשדה תעופה צבאי יפני, והבריטים הבינו שזה רק עניין של זמן עד שהיפנים ימצאו אותו. ואכן, כמה שעות לאחר שהאנשים והציוד ב"צ'ורינגהי" הועברו אל "ברודוויי", פוצצו היפנים את האזור. מאידך, מעוזים נוספים, קטנים יותר, הוקמו בידי הצ'ינדיטים. באמצע מרץ, לאחר שהמעוזים כבר היו מבוססים היטב, החלו הצ'ינדיטים בפעולות.
הבריגדה של קאלורט נעה בקושי 50 ק"מ לפני שנתקלה בכוח יפני מבוסס היטב, על גבעה מדרום-מזרח ל"ברודוויי", שזכתה לכינוי "גבעת הפגודה" בשל פגודה מוזהבת שניצבה בראשה. התפתח קרב קשה, ובסופו של דבר ניצחו הבריטים והשתלטו על גבעת הפגודה. בבוקר המחרת החליט קאלוורט להקים באזור מעוז נוסף. המעוז קיבל את הכינוי "העיר הלבנה", בגלל חופות המצנחים שעד מהרה כיסו את העצים באזור, כאשר החלו להצניח באזור ציוד ומזון. במקביל, לנטיין החל לחסום את הדרכים היפניות, ופרגוסון כבש את העיירה לונקין בעלת החשיבות האסטרטגית, אולם נאלץ לפנות אותה לאחר שסטילוול לא הגיע עם תגבורת כמובטח.
הפיקוד היפני באזור היה של מוטגוצ'י, והופעת הצ'ינדיטים שיבשה כליל את הכנותיו של זה לקראת הפלישה להודו. אנשי מטהו יעצו לו להתעלם מהצ'ינדיטים ולהתמקד בהודו, אולם מפקדו מסקאזו קוואבה הורה לו לא להמשיך בהכנות לפלישה לפני שיושמדו הצ'ינדיטים. לאחר שהוקמה "העיר הלבנה", ומיקומה זוהה בידי היפנים, הם החלו להזרים כוחות במטרה להשמידה, ווינגייט נאלץ להורות לבריגדות של לנטיין ופרגוסון לחסום את הדרכים המובילות ל"עיר הלבנה". פרגוסון הקים מעוז נוסף בשם "אברדין", והחל בהכנות לתקיפה על אינדאו. אל "אברדין" הועברה ב-21 במרץ גם הבריגדה ה-14, אשר קיבלה פקודה למנוע תנועה של האויב באזור פינלבו, ואז לכבוש את פיינגיינג.
מותו של וינגייט
ב-24 במרץ ביקר וינגייט ב"ברודוויי", ולאחר מכן ב"עיר הלבנה" וב"אברדין". המטוס שבו טס חזרה להודו (B-25 מיטשל של חיל האוויר האמריקני) התרסק באזור מניפור, ועשרת נוסעיו נהרגו. הייתה זו מכה קשה עבור הצ'ינדיטים, שאיבדו בהפתעה את מנהיגם המיתולוגי. קאלוורט כותב בזכרונותיו:
כדי להמשיך את ניהולו התקין של מבצע יום חמישי, היה הכרח שמחליפו של וינגייט יהיה אדם אשר מכיר את שיטותיו של וינגייט, מזדהה עמם, ויהיה מוכן להגן על הצ'ינדיטי מפני ביקורות שעלולות להימתח עליהם בדרגים הגבוהים. היו שני מועמדים פופולריים: ג'ורג' סימס, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-70 בצפון אפריקה, היה ותיק מאוד ובעל ניסיון, ושמש כסגנו של וינגייט. מועמד נוסף היה קאלוורט, אשר הוכיח את עצמו כטקטיקן מוכשר, והיה כאמור יד ימינו של וינגייט. עם זאת, סלים דילג במפתיע על שניהם, ובחר במועמד הכי פחות צפוי, ולטר לנטיין, מפקד הבריגדה ה-111. רוב ההיסטוריונים מסכימים שמדובר במינוי גרוע. סביר להניח שקאלוורט נפסל בשל היותו תוקפני מדי, וסימס נפגע עמוקות מכך שלא נבחר עד שהתפטר מתפקידו מיד עם כניסתו של לנטיין לתפקיד מפקד הדיוויזיה. יש הסבורים שסלים בחר דווקא בלנטיין, מכיוון ששניהם היו קציני גורקה, והיו בעלי השקפה דומה. סלים לא הביא בחשבון את העובדה שחלק גדול ממפקדי הצ'ינדיטים היו נאמנים לווינגייט בלבד, ועשו מאמצים נואשים להצדיק כל צעד שלו. לנטיין לא זכה להפגנת נאמנות זו, וחלק מהקצינים הרבו לתקוף אותו בכל הזדמנות.
המשך הפעילות
ב-12 במרץ, עוד לפני מותו של וינגייט, קיבל פרגוסון פקודה לכבוש את הכפרים אינדאו ותטקגיין, שהיו בעלי חשיבות אסטרטגית, שכן היפנים השתמשו במנחתים שלהם ובתחנת הרכבת של אינדאו לצורך פלישתם המתוכננת להודו. ב-26 במרץ, החלו אנשיו של פרגוסון להתקין מלכודות באזור, ובמיוחד התעללו בכביש הראשי המוביל מאינדאו להודו. הם חפרו שוחה עמוקה ורחבה, וכיסו אותה בצמחייה. הם הכינו חוטי המעדה מחוברים לרימונים, שנועדו ללכוד חי"ר שיצליחו להימלט מהשוחות. בכל אחד מהקצוות של שורת המחסומים בת ה-300 מטר, הציב פרגוסון להביור אחד לפחות. לקראת חצות של אותו לילה, עברה באזור שיירת משאיות יפנית בת 600 איש כמעט, שר רובה הושמדה בלי שהצ'ינדיטים יאבדו ולו איש אחד. עם זאת, הוא נכשל כישלון מוחץ בכיבוש תטקגיין ואינדאו, ואיבד אנשים רבים.
במקביל, שיגרו היפנים את הבריגדה המעורבת העצמאית ה-24 וחלק מהדיוויזיה ה-3, ופתחו בהתקפה על "העיר הלבנה" בין 25-26 במרץ. ההתקפה נחלה כישלון חרוץ, ובלית ברירה שיגר מוטגוצ'י לאזור את הרזרבה האחרונה שלו, הדיוויזיה ה-53. הלחץ היפני גבר מיום ליום, ובאפריל הורה הפיקוד הבריטי בהודו לפנות את "העיר הלבנה". נבחר אזור חדש להקמת מעוז, אזור שהיה מעולה מבחינה אסטרטגית, שכן הוא שכן בעמק צר, בדיוק על הדרך העיקרית שבה העבירו היפנים את כוחותיהם. הוא קיבל את שם הקוד "בלקפול", ורוכזו אליו הן הבריגדה של קאלוורט שפינתה את "העיר הלבנה" והן הבריגדה ה-111 (כעת תחת פיקודו של ג'ון מאסטרס) שנעה ממערב לאיראוואדי. סטילוול התנגד לפינוי "העיר הלבנה", וטען שמהלך כזה יקל על היפנים להניע את כוחותיהם לעזרת הדיוויזיה ה-18, אולם לנטיין וסלים התעקשו שבלאו הכי לא ניתן להחזיק במעוז לאורך זמן.
ב-8 במאי הוקם "בלקפול", אולם באזור זה כבר היו כוחות יפניים מוכנים, וזמן קצר לאחר ההקמה כבר הרעישו היפנים את האזור. התקפות היפנים, כמו גם מזג האוויר הגרוע, מנעו מהצ'ינדיטים לבצר את האזור ולהפיק ממנו את התועלת המרבית. היפנים הביאו לאזור תותחי נ"מ, והפילו כל מטוס שניסה להעביר אספקה וציוד לאנשי "בלקפול" שהפכו כעת לנצורים. הם הרעישו את האזור על בסיס יומיומי, אולם התקפתם החזיתית הראשונה ב-17 במאי נהדפה. ב-24 במאי הם פתחו בהתקפה מחודשת, והפעם הצליחו לפרוץ את ביצורי "בלקפול" ולכבוש חלק ממנו. ב-25 במאי הגיעה הוראה לפנות את "בלקפול".
הקרב על מוגאונג
ב-17 במאי העביר סלים לסטילוול את הפיקוד על הצ'ינדיטים, פרט לרוב הסיוע האווירי והבריגדה ה-23 שהוחזרו להודו כדי לסייע בבלימת המתקפה היפנית. הבריגדות ה-77 וה-111 החלו לנוע צפונה בתוככי הג'ונגלים, גוררים עמם המוני פצועים, מתוך תקווה לחבור אל הכוח של סטילוול. הם הקימו מחנות מאולתרים סביב אגם אינדוואגי שאורכו 30 ק"מ. לאחר שהצ'ינדיטים השתלטו על כל אזור האגם, החלו מטוסים ימיים לנחות בו ולפנות אנשים בקצב של כמה מאות ליום. באזור יוני, סטילוול היה זקוק לצ'ינדיטים על מנת לכבוש את העיירה האסטרטגית מוגאונג (Mogaung), אשר חיל המצב היפני שבה הקשה על הסינים והאמריקאים במאמציהם לכבוש את העיר מיצ'צ'נה. הכוח היחיד של הצ'ינדיטים שעדיין היה בכושר מלא, היה יחידה קטנה שנקראה "כוח מוריס" שכללה 1,300 איש וחנתה באזור הנהר איראוואדי. סטילוול הורה לכוח מוריס לנוע צפונה לאורך הנהר, ולקאלוורט הורה לעזוב את אגם אינדוואגי עם הבריגדה ה-77 שלו, ולנוע 25 ק"מ אל מוגאונג. הבריגדה של קאלוורט הייתה במצב קשה, מתוך 1,200 איש שכללה במקור, היו לה כעת רק 800, ולפיכך נאלץ קאלוורט להזעיק חיילים נוספים מיחידות אחרות שחנו על האגם.
קאלוורט החליט ללכוד קודם כל את הכפר פינהמי ששכן בסמוך לגשר אשר חיבר את שתי קצוותיו של נהר בשם וטאוק צ'אונג. הקרב על פינהמי נמשך שלושה ימים, ועד מהרה גילו הצ'ינדיטים שהכפר משמש בעיקר כבית חולים צבאי. החיילים היפנים המשיכו להילחם גם מתוך מיטותיהם, ולאחר כיבוש הכפר החלו בגל של התאבדויות. חלקם בלעו את מצעי המיטה שלהם, אחרים התפוצצו בקבוצות באמצעות רימוני יד שהצליחו להשיג. הצ'ינדיטים השתלטו על ראש הגשר מצדו האחד של הנהר, וב-8 ביוני ניתנה פקודה לחצות את הגשר ולהגיע אל מוגאונג. אלא שהתברר שהיפנים טמנו מארב מתוחכם. הם המתינו בסבלנות בקצהו השני של הגשר, מכוסים בצמחייה, וכאשר התקרבו הצ'ינדיטים, פתחו באש מקלעים. תוך 30 דקות נפגעו למעלה ממאה צ'ינדיטים. קאלוורט החליט לאגף את האויב. ב-10 ביוני העמיד פנים כביכול הוא מתכנן התקפה חזיתית נגד ראש הגשר השני, ובפועל שלח יחידות שחצו את הנהר בנקודה אחרת, ותקפו את היפנים מאחור.
הקרב על הגשר גזל מהצ'ינדיטים זמן יקר, שבמהלכו הספיקו היפנים לנחש את כוונותיהם ושלחו למוגאונג עוד שני גדודים. כעת כלל הכוח היפני במוגאונג 3,000 ל-4,000 חיילים. ההתקדמות הייתה אטית, והיפנים נלחמו לאורך כל הדרך באמצעות צלפים ומארבים. ב-13 ביוני עוד היו הצ'ינדיטים רחוקים ממוגאנג בין 400 ל-600 מטרים, ונותרו רק עוד 550 צ'ינדיטים בבריגדה של קאלוורט, כאשר גם הם היו חולים ברובם במלריה ומחלות אחרות. בלית ברירה שלח קאלוורט אחד מאנשיו אל סטילוול, ונתן לו הוראות ברורות לא לחזור בלי גדוד סיני אחד לפחות. ב-18 ביוני הגיע הגדוד ה-1 של הבריגדה הסינית ה-114 אשר כלל 1,200 איש, ממערב למוגאנג. סטילוול רצה לוודאות שהבריטים אכן עושים ככל יכולתם, ושלח קולונל אמריקני לשמש כ"יועץ" לקאלוורט.
ב-21 ביוני סיימו הסינים את היערכותם, וכעת הכוחות שעמדו תחת פיקודו של קאלוורט התקרבו בגודלם לכוח של המגנים היפניים. ב-23 ביוני הורה סטילוול להפציץ את העיירה דרך האוויר. הייתה זו אחת ההפצצות הכבדות ביותר בזירת בורמה, והתבצעו במהלכה יותר מ-70 גיחות. חלק מהפצצות היו פצצות מושהות, שהמשיכו להתפוצץ גם אחרי שהמטוסים כבר חזרו לבסיס בהודו. לאחר מכן פתחו הצ'ינדיטים באש מרגמות, והנחיתו לא פחות מ-1,000 פצצות מרגמה על היפנים. לאחר שהאויב רוכך בצורה זו, פתחו הצ'ינדיטים והסינים בהתקפה מהירה בניסיון לכבוש את הכמה מאות מטרים האחרונים שהפרידו בינם לבין העיירה. בהגיע הערב, כבר נכבשו פאתי העיירה. ההתנגדות היפנית נמשכה עד לערב יום המחרת, ורק ב-25 ביוני הורו היפנים על נסיגה, ועד הצהריים כבר הוחרבו אחרוני הבונקרים היפניים ומוגאונג נכבשה.
סוף דבר
סטילוול התלהב מהניצחון במוגאונג, והורה לקאלוורט לכבוש את כפר מסילת הברזל הופין, מדרום-מערב למוגאונג. משם, קיווה סטילוול, יוכלו הצ'ינדיטים לחדור אל עורף הדיוויזיה ה-18 ולפרק אותה. אולם, בקרב על מוגאונג ספגה הבריגדה של קאלוורט 255 הרוגים ו-52 פצועים, וגם אלו שרשמית היו כשירים לקרב, התמודדו כנגד פצעים קלים ומחלות. קאלוורט החליט שהגיע הזמן לחזור לתקופת התרעננות בהודו, והתעמת עם סטילוול באלחוט. סטילוול, כעונש על מרדנותו של קאלוורט, שינה את פקודותיו, והורה לצ'ינדיט להצטרף למרחץ הדמים שנערך באזור מיצ'צ'ינה. קאלוורט הודה בגלוי שהוא מפחד לעשות זאת, ולפיכך הורה לאנשיו לכבות את מכשירי האלחוט ולנוע לכיוון צפון-מערב במטרה לחבור אל הכוח הסיני-אמריקאי של סטילוול. המסע נמשך שבוע ימים, וכשהגיעו הצ'ינדיט והסינים המושאלים אל קמאינג, שם שכן חלק מהכוח, הורה סטילוול לקאלוורט לסור למפקדתו במיידי. קאלוורט נפגש עם סטילוול שתכנן לערוך לו משפט שדה. אולם כאשר הסביר קאלוורט לסטילוול את המצב שבו עמדו אנשיו, שינה סטילוול את טעמו והורה על פינוי של הצ'ינדיטים לתקופת התרעננות בהודו.
הבריגדה ה-23 נשארה כאמור להודו כדי להדוף את הפלישה היפנית שהחלה במרץ. בין אפריל ליוני היא השתתפה בקרב קוהימה, במסגרתו ניסו בעלות הברית להדוף את המצור היפני על העיר קוהימה הסמוכה לאימפהל, שהייתה היעד העיקרי של המתקפה היפנית. על פי מיטב המסורת הצ'ינדיטית, חדרה הבריגדה אל מאחורי קווי היפנים וביצעה פשיטות הטרדה ואיסוף מידע. היא איבדה 158 איש במהלך הקרב. הבריגדות ה-14 וה-3 שנותרו על יד אגם אינדוואגי, הועברו לאזור מוגאונג והמשיכו להטריד את הפנים, כשהן נהנות מתמיכה של הדיוויזיה הבריטית ה-36 שהועברה ברכבת אל מוגאונג. הבריגדה ה-16 של פרגוסון הייתה במצב טוב בהרבה מזו של חברותיה, כיוון שלחמה יותר קרוב אל היחידות של סטילוול. עם זאת, בתחילת אוגוסט הוחלט שכל הצ'ינדיטים יפונו מבורמה. אחרון הצ'ינדיטים עזב את בורמה ב-27 באוגוסט 1944.
סך כל אבדות הצ'ינדיטים במבצע יום חמישי היו 1,396 הרוגים ו-2,434 פצועים. מרבית הפצועים אושפזו לתקופה ארוכה בבי חולים כשהם סובלים ממחלות קשות ותת תזונה. הבריאים שבהם נשלחו למחנות אימונים כהכנה לקראת הפעילות הבאה. עם זאת, כאשר הפיקוד הבריטי בחן את כמות האנשים והציוד שיהיה עליו להשקיע כדי להחזיר את הדיוויזיה לכושר מלא, הוחלט שעדיף לפרק את הדיוויזיה ולפזר את הצ'ינדיטים בין יחידות רגילות. בנוסף על כך, כשתתחיל שנת 1945, יאלצו להחזיר לבריטניה את כל החיילים הבריטים, בשל החוק שקובע כי חייל שמשרת בחוץ לארץ ארבע שנים זכאי לחופשה. בתחילת 1945 פורקה הדיוויזיה ההודית השלישית, ולנטיין הועבר לפקד על הדיוויזיה ההודית ה-39. מרבית הבריגדות שולבו בתוך הדיוויזיה ההודית המוטסת ה-44, בעוד המטות שלהן היוו את הגרעין הראשוני ליצירת הקורפוס ה-34. בפברואר 1945, כבר חדלו הצ'ינדיטים מלהתקיים.
קרייטר לייק
קרייטר לייק (באנגלית: Crater Lake) הוא אגם קלדרה בדרום-מרכז מדינת אורגון שבמערב ארצות הברית. זוהי תצורת הנוף הבולטת ביותר בפארק הלאומי קרייטר לייק הקרוי על שמו. האגם נודע בשל צלילות מימיו וצבעם הכחול העמוק. האגם ממלא חלקית קלדרה שעומקה 655 מטרים, שנוצרה בעקבות התפרצות געשית עזה בשנת 5,677 לפנה"ס (150± שנים). שגרמה להתמוטטות הר הגעש מזאמה.
גאוגרפיה
האגם שוכן בתוך קלדרה שגובהה הממוצע הוא 2,188 מטרים מעל פני הים. אורכה, ממזרח למערב, הוא 9.7 קילומטרים, ורוחבה, מצפון לדרום הוא 7.3 קילומטרים. האגם שוכן כ-305 מטרים מתחת לשפת הקלדרה, בגובה של 1,883 מטרים מעל פני הים, ושטח פניו 52.9 קמ"ר. עומק המים באגם משתנה עם הטופוגרפיה ותלוי גם בכמות המשקעים. עומקו המקסימלי ביולי 2000 היה 594 מטרים, אבל ב-1959 היה עומקו המקסימלי 589 מטרים. עומקו הממוצע 350 מטרים ועומקו המינימלי (סמוך לאי פנטום שיפ) הוא בין חמישה לשמונה מטרים.
הונדה CBR
הונדה CBR הוא שם של סדרת אופנועי ספורט מתוצרת הונדה. הדגם הראשון של הסדרה, ה-CBR400, הושק בשנת 1983. כל הדגמים, למעט ה-CBR125R, ה-CBR150R, ה-CBR250R וה-CBR300R (אשר מונעים על ידי צילינדר בודד), מונעים על ידי 2 ויותר צילינדרים בשורה. יתר הדגמים השגרתיים/פחות ספורטיביים נכנסים תחת סדרת ה-CB של הונדה.
קרייטר לייק
גאוגרפיה
בעומק של 594 מטרים, האגם הוא האגם העמוק ביותר בארצות הברית, השני באמריקה הצפונית (אחרי ימת העבדים הגדולה בקנדה) והתשיעי בעולם. אם כי במדד של עומק ממוצע קרייטר לייק הוא העמוק ביותר בחצי הכדור המערבי, והשלישי בעולם (אחרי ימת באיקל ואגם טנגניקה), או אפילו העמוק ביותר, אם מתעלמים מהחלק שמתחת לפני הים באגמים העמוקים יותר.
במימי האגם שוכנים שני איים: בנוסף, קרוב ל-100 שנים צף אנכית במי האגם גזע עץ שלם שקיבל את כינוי החיבה "האיש הזקן של האגם" (Old Man of the Lake). הטמפרטורה הנמוכה של המים האטה את הריקבון של העץ, ומכאן אריכות הימים של הגזע.
הונדה CBR
אופנוע Bashan 125R המיוצר בסין מנצל חלקים של אופנוע הונדה מסדרה זו.
סוגים
הסדרה של ה-CBR כוללת את הדגמים הבאים:
קרייטר לייק
הידרוגרפיה
נהרות אינם נשפכים לאגם או זורמים ממנו, ועל ההתאיידות מפצים משקעים בצורת גשמים ושלגים בקצב שבו מתחלפים מימיו של האגם לחלוטין כל 250 שנים.
צמחייה ובעלי חיים
מדענים זיהו 157 מינים של פיטופלנקטון ו-12 מינים של זואופלנקטון במימי האגם. מגוון הצמחים ובעלי החיים המיקרוביאליים מוגבל בשל ריכוז נמוך של חנקן במי האגם. על דפנות האגם צומחים מושבות של טחבי עלים עד לעומק של 120 מטרים. מושבות של חיידקים צמחו על קרקעית האגם סביב שני אזורים של פעילות הידרותרמית.
דגים לא שכנו במקור באגם. בין 1888 ל-1941 הובאו למי האגם שישה מיני דגים, שמתוכם שרדו במי האגם שני מינים: טרוטת עין-הקשת, ואלתית אדומה. הדיג באגם מותר, ויותר מכך, שירות הפארקים הלאומיים מעודד דיג מכיוון שמדובר במינים שאינם מקומיים.
אקלים
האקלים בקרייטר לייק הוא תת-אלפיני, המסווג כ-Dsc, סוג נדיר במיוחד של אקלים מושלג-ממוזג קר על פי שיטת קפן. בשל הגובה הרב בו מצוי האגם, ובשל ההשפעה החזקה בקיץ של הרמה הברומטרית הקבועה מעל צפון האוקיינוס השקט (North Pacific High), המשפיעה בכל אורגון. בקיץ לכן, מזג האוויר נוח ויבש. החורפים לעומת זאת, קרים מאוד בשל ההשפעה של השקע העונתי העמוק המכונה "השקע הברומטרי של האלאוטים" (Aleutian Low), הנודד דרומה בתקופת החורף. כמות השלג הממוצעת היורדת על קרייטר לייק מגיעה ל-12.5 מטרים בשנה. השלג אינו מפשיר עד אמצע יולי, ומאפשר היווצרות קרחונים על ההרים הסמוכים. בחורף 1949–1950 ירדו על האגם 22.5 מטרים שלג. הכמות היומית הגדולה ביותר של שלג, קרוב למטר, ירדה על האגם ב-28 בפברואר 1971. אפילו בחודשים יוני וספטמבר יכולות להתחולל סופות שלגים, שבהן ירדו בעבר 51 סנטימטרים של שלג. כפור נוצר גם בקיץ. הטמפרטורות יכולות לרדת מתחת לנקודת הקיפאון בין ה-19 באוגוסט ל-7 ביולי. שלג בכמות בת מדידה (20 מ"מ ומעלה) יכול לרדת בין ה-1 באוקטובר ל-15 ביוני.
היסטוריה גאולוגית
הר מזאמה הוא הר געש שכבתי שהתמוטט השוכן ברכס קסקייד, חלק מהקשת הגעשית של הקסקייד - קשת געשית המשתרעת מצפון קליפורניה בארצות הברית ועד לדרום מערב קולומביה הבריטית בקנדה. ההר נבנה בהדרגה מקילוחי לבה שהרכבה השתנה מאנדזיט לדקיט ואחר-כך לריודקיט במהלך תקופה של כ-400,000 שנים. הקלדרה שבה שוכן כיום קרייטר לייק נוצרה בעקבות התפרצות געשית עזה בשנת 5,677 לפנה"ס (150± שנים). בהתפרצות נפלטו מתא המאגמה של הר מזאמה בין 46 ל-58 קילומטרים מעוקבים של מאגמה ריודקטית שהפכו לכ-100 קילומטרים מעוקבים של טפרה (המאגמה דחוסה יותר עקב הלחץ העז שמופעל עליה). הייתה זו התפרצות מדרגה 7 במדד התפרצות געשית. במקביל שקע כל החלק המרכזי של ההר, שגובהו לפני האירוע מוערך ב-3,700 מטרים, לתוך תא המאגמה שהתרוקן. מאז כל ההתפרצויות בהר מזאמה מוגבלות לקלדרה.
ההתפרצויות שהתרחשו אחר-כך יצרו כמה מבנים געשיים על קרקעית הקלדרה: בשלב ראשון נוצרה "הבימה המרכזית" (central platform) מקילוחי לבה אנדזיטית שהתמצקו ויצרו בימה בגובה של 365 מטרים מעל קרקעית הקלדרה. התפרצויות מאוחרות יותר יצרו את מבני האי ויזארד (Wizard Island), חרוט מריאם (Merriam Cone), ומבנים געשיים אחרים, קטנים יותר, כולל כיפת ריודקיט שנבנתה על גבי הבימה המרכזית. מכל המבנים הללו, רק האי ויזארד מבצבץ מעל פני המים והמבנים האחרים, התת-מימיים, נתגלו בסריקת סונאר. משקעים וחומר מפורר ממפולות אדמה גם הם מכסים את קרקעית הקלדרה.
פעילות הידרותרמית עדיין מתרחשת בקרקעית האגם, עובדה המעידה על האפשרות שהר מזאמה יתפרץ שוב בזמן כלשהו בעתיד.
פרהיסטוריה
משערים כי אבותיהם הקדמונים של הילידים המקומיים בני עם הקלאמת (Klamath) חזו בהתפרצות הר הגעש, שכן המיתולוגיה של עם זה מספרת כי בהר התגורר אל השאול לאו (Llao) וכי הוא נלחם באל השמים סקל (Skell) (שהתגורר על פי האגדה בהר שסטה, כ-160 קילומטרים דרומה). במהלך הקרב הבריקו ברקים, רעמו רעמים וזרמו נהרות של לבה שקברו כפרים של בני קלאמת. בשיאו של הקרב התמוטט ההר וקבר את לאו מתחתיו. מאז לא שב לאו להפחיד את האנשים ולהרוס את בתיהם. ואף שבמקום הופיע אגם יפה ושליו האמינו בני הקלאמת כי האגם הוא מקום קדוש ורק מי שניחן בכוחות מיוחדים יכול להביט על מקום הקרב הקדוש של האלים מבלי להיענש.
בני הקלאמת השתמשו בקרייטר לייק למסעי חזון (באנגלית vision quests, טקס חניכה שבו החניך מתבודד במקום מרוחק במשך כמה ימים במטרה למצוא את ייעודו), שכללו טיפוס על קירות הקלדרה ומשימות מסוכנות אחרות. בני השבט העריצו את אלו שהצליחו במשימות אלו כבעלי כוחות רוחניים מיוחדים.
היסטוריה מודרנית
ב-1853 הגיעו הלבנים הראשונים אל ההר. הייתה זו משלחת של מחפשי זהב שמומנה על ידי ג'ון וסלי הילמן (John Wesley Hillman), צעיר בן 21, שצבר רכוש בשדות הזהב של קליפורניה. המשלחת חזרה בידיים ריקות, אבל חבריה דיווחו על גילוי אגם שמימיו בצבע כחול עמוק, שאותו הילמן כינה "אגם כחול עמוק". מכיוון שהמקום היה מרוחק ולא נתגלה בו זהב, נשכחה התגלית. תשע שנים אחר-כך, ב-1862, הגיעה משלחת מחפשי זהב נוספת לאגם, ומנהיגה שונסי ניי (Chauncy Nye) פרסם לראשונה בכתב עת מקומי את התגלית, אותה כינה "אגם כחול".
ב-1869 ביקרה באתר משלחת מהעיירה ג'קסונוויל (Jacksonville) באורגון, בראשות עורך העיתון ג'ים סאטון (Jim Sutton). חברי המשלחת בנו סירה מקנבס והפליגו לאי ויזארד וחקרו אותו. בשובו כתב סאטון מאמר על האגם בעיתונו, "אורגון סנטינל" (Oregon Sentinel). במקום להשתמש בשם "האגם המלכותי" כינה סטון את האגם "קרייטר לייק", כלומר "אגם הלוע", השם שנתקבע בסופו של דבר כשמו של האגם.
בשנים 1869–1918 הקדיש ויליאם גלדסטון סטיל (William Gladstone Steel; 1854-1934), עיתונאי וחובב טבע, את כל מרצו וחלק נכבד מהונו במטרה להבטיח מעמד של פארק לאומי לאתר. הוא השתתף בסקרים מדעיים שנערכו במקום, בהם הסקר שביצע הגאולוג קלרנס דטון ב-1886 מטעם סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ושבה נמדד עומק האגם באמצעות צינור ומיתר פסנתר. משלחת דטון הגיעה לתוצאה של 608 מטרים, קרוב מאוד למדידות של ימינו (594 מטרים) שהשתמשו בסונאר. חלק גדול מהמקומות לאורך האגם קרויים בשמות שכינה אותם סטיל: האי ויזארד, סלע לאו וכו'. שתדלנותו השתלמה, וב-22 במאי 1902 חתם נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט על החוק שהעניק לקרייטר לייק מעמד של פארק לאומי. פעילותו של סטיל נמשכה גם אחר-כך והודות למאמציו נפתחה אכסניה במקום ב-1915 והושלמה ב-1918 הדרך המקיפה את שולי הקלדרה. בשל פעילותו זו כונה סטיל "אבי קרייטר לייק".
בומבה (שיר)
בומבה הוא סינגל שהוקלט על ידי ההרכב המוזיקלי הישראלי הדג נחש. השיר יצא לאור ב-3 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים הליקון, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי חברי להקת הדג נחש, בשיתוף עם ג'וני גולדשטיין, שגם הפיק את השיר ועוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש. חברי הלהקה סיפרו על התהליך והרקע של יצירת השיר:
תוכן השיר
השיר, המכיל בתוכו את סגנון ההיפ הופ המחאתי, בשילוב עם הפקה מוזיקלית בסגנון הרגאטון, עוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, שהחלה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל והשלכותיו. בשיר מוזכרים גם האישומים הפליליים נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ופרשת אברה מנגיסטו, שחצה את גדר המערכת לתוך רצועת עזה, באזור חוף זיקים, ומאז גורלו לא נודע. בפזמון של השיר: "מירי (מירי רגב), ביבי (בנימין נתניהו), מיקי (מיקי זוהר), ביבי, בני (בני גנץ), ביבי", קורא הדובר לשבור את ה"מעגל" שהם מרכיבים.
ביקורות
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות. נדב אגמי מ-Time Out ישראל הפנה כלפי השיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "השיר מצוין" וההאזנה לשיר הייתה בשבילו "חוויה כפית", ואילו "מרגיש שאפשר היה להחליף את הטקסט ל'איזה כיף לי בקיץ על הים, זאת עם הביקיני, איזה גוף מושלם', ועדיין כל זה היה עובד". יוסי חרסונסקי נתן לשיר ביקורת חיובית, באומרו כי "שירת העם מגיעה בקצב מדליק", והוסיף כי השיר הוא "פיצוץ של שיר", ו"מותאם לאווירה", תוך שהעניק לשיר ציון של ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. דודי פטימר ממעריב העניק לשיר ביקורת חיובית גם הוא, באומרו כי השיר הוא "השיר הכי חריף" שיצא באותו השבוע ו"שיר מחאה בועט".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שהופק לשיר פורסם ב-3 באוגוסט 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הקליפ, שבוים על ידי יואב רודה, מכיל בתוכו קטעי וידאו מתוך המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, ואת חברי הלהקה שרים את מילות השיר על רקע חשוך. נכון לפברואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-545 אלף צפיות.
לורדוזאורוס
לורדוזאורוס (שם מדעי: Lurdusaurus; פירוש השם: "לטאה כבדה") הוא סוג דינוזאור צמחוני הקרוב למשפחת ההדרוזאוריים שהיה קרובו של האורנוזאורוס. הוא התגלה במרכז הסהרה בטנרה שבניז'ר במשלחת מ-1965 של החוקר פיליפ טקה שגילתה מספר ממצאים כולל של האורניתופוד המוזר. משמעות שמו מלטינית: "lurdus" - כבד ו-"saurus" - לטאה/זוחל. שם המין היחיד בסוג, Lurdusaurus arenatus פירושו: "arenatus" - חול, עקב הימצאו במדבר טנרה מכוסה הדיונות.
דינוזאור זה בחייו הגיע לגובה 2 מטרים, לאורך 9 מטרים ולמשקל של 5.5 טונות בממוצע. האצבעות שלו היו מכוסות ברפידות בדומה לאלה של גמלים, מבנה שהתאים לחציית מדבריות והוא היה בעל גפיים אחוריות כבדות מעט יותר מהקדמיות, מה שאומר שאולי נע על שתיים בעת סכנה. המבנה שלו לא הזכיר מאוד הדרוזאור אמיתי, אלא היה בעל גוף שטוח יחסית שהזכיר אנקילוזאור, והחוקר תומאס ר. הולץ הבן הציע שהיה חצי אמפיבי בדומה להיפופוטם.
בתקופה בה חי היה המדבר גשום בהרבה מכיום וכלכל יצורי מים שונים ביניהם דגים גדולים, דינוזאורים גדולים כמו הסוקומימוס, הניז'רזאורוס או האורנוזאורוס וכן התנינאי הענקי סרקוסוכוס שאולי היה טורפו לצד מיני קרכרודונטוזאוריים מקומיים.
סנדרה פאבר
סנדרה מור פאבר (באנגלית: Sandra Moore Faber; נולדה ב-28 בדצמבר 1944) היא אסטרופיזיקאית הידועה בשל מחקרה על אבולוציית גלקסיות. היא פרופסור לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה, ועובדת במצפה הכוכבים ליק. גילתה תגליות חשובות המקשרות בין בהירות גלקסיות למהירויות הכוכבים שבתוכן, והייתה שותפה לגילוי יחסי פאבר-ג'קסון. נוסף על זאת, סייעה פאבר בעיצוב מצפה הכוכבים קק שבהוואי.
ילדות והשכלה
פאבר אשר למדה במכללת סווארת'מור התמחתה בפיזיקה. בתור מקצועות משניים למדה מתמטיקה ואסטרונומיה. היא סיימה תואר ראשון בשנת 1966. בשנת 1972 היא קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת הרווארד, בהתמחות באסטרונמיה אופטית תצפיתית תחת הדרכתו של י.ג'ון דנציגר.. במהלך זמן זה, המצפה היחיד שהיה פתוח בפניה היה מצפה הכוכבים הלאומי קיט פיק אשר לא היה בו את הטכנולוגיות הנדרשות לתזה המורכבת שלה.
חיים אישיים
פאבר נישאה לאנדרו ליי פאבר, אשר למד פיזיקה בסוורת'מור שנה אחת מתחתיה, בתאריך ה-6 ביוני 1967. יש להם שתי בנות, רובין והולי.
קריירה ומחקר
בשנת 1972, פבר הצטרפה לסגל של מצפה הכוכבים ליק באוניברסיטת קליפורניה, סנטה קרוז, והפכה לאישה הראשונה בצוות. בשנת 1976, פבר בחנה את הקשר בין הבהירות והספקטרום של הגלקסיות לבין המהירויות והתנועות של הכוכבים שבתוכם. החוק שהובילה יהיה לימים ידוע בשם "יחס פבר ג'קסון", אשר קרוי על שמה ועל שם עמיתה, סטודנט לתואר שני רוברט ג' קסון. שלוש שנים לאחר מכן, היא ושותפה ג'ון ס. גלאגר פרסמו מאמר מעמיק שאסף את כל הראיות לקיומו של חומר אפל שפורסם עד לאותו רגע. ב -1983 היא פרסמה מחקר מקורי שהראה שהחומר האפל אינו מורכב מנייטרינים מהירים ("חומר אפל חם") וכי במקום זה הוא מורכב מחלקיקים מאיטים ("חומר אפל קר").
בסביבות 1984, פבר שיתפה פעולה עם יואל פרימק, ג'ורג' בלומנטל ומרטין ריס כדי להבהיר את התאוריה שלהם על האופן שבו החומר האפל היה חלק מהייווצרות גלקסיות ואבולוציה.זו הייתה ההצעה הראשונה של איך גלקסיות נוצרו והתפתחו מן המפץ הגדול ועד היום. בעוד שכמה פרטים הוכחו כלא נכונים, הנייר עדיין עומד כתבנית עבור מידע מבנה היקום. היא ומשתפי הפעולה שלה גילו זרימת גלקסיות במהירות גבוהה.
ב -1985 פבר הייתה מעורבת בבניית טלסקופ קק ובבניית המצלמה הפלנטרית הראשונה של טלסקופ החלל האבל. ג'רי נלסון פיזיקאי מאוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, עיצב את הטלסקופ של קק, אבל פבר עזרה למכור את הרעיון של טלסקופים אופטיים גדולים בכל רחבי העולם. טלסקופ קק הוא הטלסקופ האופטי הגדול ביותר בעולם, עם מראה ראשית של 10 מטר מסוג חדש המורכב מ -36 קטעים משושים.