cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
WD-40
שימושים
על פי המפורט באתר הרשמי של החברה, ניתן להשתמש בתרסיס בכ-2,000 סוגי שימושים שונים. החברה מנהלת "מועדון מעריצים" של המוצר אשר שולחים אליה דיווחים בעניין שימושים שונים שעשו בתרסיס בהצלחה.
גמר הליגה האירופית 2014
סביליה העפילה לגמר המפעל בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שתי הזכיות הרצופות ב-2006 וב-2007. עם זכייתה בתואר, השתוותה ליובנטוס, לאינטר מילאנו ולליברפול כשיאנית הזכיות במפעל, עם שלוש זכיות בתואר. מנגד, בנפיקה העפילה לגמר בפעם השנייה ברציפות, והייתה ראשונה לעשות זאת מאז יריבתה סביליה ושתי זכיותיה הרצופות. כמו כן, היא הייתה לראשונה שמגיעה לגמר המפעל שנתיים ברציפות לאחר שבשני המקרים נשרה מליגת האלופות. ההפסד במשחק הגמר הקודם וכן בגמר גביע אופ"א 1983, בנוסף להפסד בגמר הנוכחי, קבעו כי בנפיקה היא הקבוצה עם מספר ההפסדים הגבוה ביותר בגמר המפעל, עם שלושה הפסדים. בנוסף, המשיכה בנפיקה את רצף הפסדיה במשחקי גמר אירופיים, שצמח לאחר משחק הגמר לשמונה הפסדים, מתוכם חמישה הפסדים בגמר גביע אירופה לאלופות ושלושת הפסדיה בגמר גביע אופ"א והליגה האירופית.
מפגשן הרשמי הקודם של שתי הקבוצות היה בעונת 1957/1958 בגביע אירופה לאלופות, עונתן הראשונה של שתי הקבוצות במסגרת אירופית. שתי הקבוצות נפגשו בסיבוב הראשון, כאשר המשחק הראשון בסביליה (3-1 לסביליה) היה למשחק הבכורה של השתיים באירופה.
סביליה העפילה לטורניר על אף שסיימה במקום התשיעי בלבד בעונת 2012/2013 בליגה הספרדית. היא זכתה בכרטיס האחרון לאירופה רק עקב הרחקתם של מאלגה (שישית) ושל ראיו ואיקאנו (שמינית) מהמפעלים האירופיים, והחלה את העונה האירופית כבר בסיבוב המוקדמות השלישי. מנגד, בנפיקה סיימה בעונה החולפת כסגנית אלופת פורטוגל, עם נקודה אחת בלבד מתחת לפורטו. על אף שרשמה הפסד ליגה בודד לאורך כל העונה, סיימה בנפיקה שנייה אחרי פורטו, שסיימה עונה נטולת הפסדי ליגה. לאחר שסיימה שלישית בבית בליגת האלופות, נשרה הקבוצה לליגה האירופית.
במשחק עצמו לא נכבשו שערי שדה במשך 120 דקות, על אף דומיננטיות של בנפיקה לאורך רוב דקות המשחק. ההכרעה עברה לנקודה הלבנה, ממנה כבשו כל ארבעת בועטיה של סביליה. בטו, שוערה של סביליה, הדף פעמיים, וסביליה ניצחה 4-2 בדרך לזכייה בתואר.
סביליה
לאחר שהצליחה להעפיל למסגרת האירופית רק עקב הרחקתן מאירופה של שתי קבוצות שסיימו מעליה בטבלה, החלה סביליה את דרכה בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית. סביליה המדורגת הוגרלה למפגש מול מלאדוסט פודגוריצה המונטנגרית, והחלה את דרכה במפעל עם ניצחון 3-0 ביתי. קרלוס באקה כבש ראשון לאחר 18 דקות, דייגו פרוטי (בפנדל) ודניאל קאריסו כבשו בדקות הסיום. בגומלין בחוץ הביסה סביליה 6-1 את פודגוריצה, כאשר במחצית כבר הובילה 5-0. ראול רוססקו וקוקה השלימו צמד, ויטולו ובריאן ראבייו כבשו גם הם, וסביליה העפילה עם 9-1 בסיכום. היא הוגרלה כמדורגת גם בסיבוב הפלייאוף של המוקדמות, למפגש מול שלונסק ורוצלב כדורגל) הפולנית. סביליה אירחה את המשחק הראשון, ובדקה ה-16 עלו הפולנים ליתרון מפתיע. איוואן רקיטיץ' איזן עוד לפני ההפסקה, ובחצי השני השלימה סביליה את המהפך משערים של מרקו מרין (צמד) ושל קווין גאמיירו, 4-1 בסיום. בגומלין שוב הביסה סביליה את יריבתה, עם 5-0 מרשים. רקיטיץ' ובאקה כבשו במחצית הראשונה, ז'אירו סמפיירו, פרוטי ושער שני של באקה קבעו את תוצאת הסיום, 9-1 לסביליה בסיכום בדרך לשלב הבתים.
אל שלב הבתים הוגרלה סביליה מקבוצת הדירוג הראשונה לבית נוח עם פרייבורג, סלובן ליברץ ואשטוריל. במשחק הראשון בפורטוגל מול אשטוריל, עלתה סביליה ליתרון משער של ויטולו לאחר כשעה של משחק, אך ספגה את השוויון לאחר שתי דקות בלבד. כרבע שעה לאחר מכן כבש גאמיירו את שער הניצחון, 2-1 בסיום. במשחק השני בבית, שער של פרוטי בפנדל ושל באקה בתוספת הזמן קבעו 2-0 על פרייבורג. במשחק החוץ מול סלובן ליברץ נקלעה סביליה לפיגור לאחר עשרים דקות בלבד, ושתי דקות לסיום השיגה את השוויון משער של ויטולו. במשחק הבא אירחה סביליה את אותה היריבה, והשתיים נפרדו באותה התוצאה, כאשר פרוטי כבש לזכות סביליה ודוד פאבלקה איזן לזכות הצ'כים. סביליה המשיכה לתיקו שלישי רצוף באותה התוצאה, הפעם בבית מול אשטוריל. גאמיירו כבש כבר לאחר שבע דקות, אך הפורטוגלים איזנו בדקה האחרונה. במשחק הנעילה של שלב הבתים, גברה סביליה על פרייבורג 2-0 בחוץ. ויסנטה איבורה כבש בשלהי המחצית הראשונה, ורוססקו קבע את תוצאת המשחק בתוספת הזמן. את שלב הבתים סיימה סביליה בפסגה, ללא הפסדים.
בסיבוב הנוקאאוט הראשון פגשה סביליה את מריבור. במשחק הראשון בסלובניה העלה מרקוס טווארס את המארחת ליתרון מפתיע, 1-0 בתום המחצית. עם פתיחת המחצית השנייה איזן גאמיירו את התוצאה, ופדריקו פאסיו השלים מהפך כעשרים דקות לסיום. עשר דקות לאחר מכן חזרה מריבור לשוויון 2-2 משער של דארה ורשיץ', שקבע את תוצאת המשחק. בגומלין הביתי, שערים של חוסה אנטוניו רייס בשלהי המחצית הראשונה ושל גאמיירו לאחר כשעה, קבעו 2-0 לסביליה. מרשיץ' עוד צימק בתוספת הזמן, אך בסיום 2-1 לסביליה, שהעפילה עם 4-3 בסיכום.
בשמינית הגמר פגשה סביליה את בת ארצה, ריאל בטיס. סביליה אירחה את המשחק הראשון, ונקלעה לפיגור לאחר כרבע שעה משער של לאו בפטיסטאו. בדקות הסיום הכפיל סלבה סביליה את התוצאה וקבע 2-0 לבטיס בסיום. במשחק הגומלין כבש רייס ראשון לאחר כעשרים דקות, ורבע שעה לסיום קבע באקה 2-0 לסביליה, שמחק את ההפסד מהמשחק הראשון. הקבוצות הלכו להארכה שהסתיימה ללא שערים, וההכרעה עברה לדו-קרב בעיטות עונשין. ויטולו החמיץ את הבעיטה הראשונה של סביליה, אך כל ארבעת הבועטים הבאים כבשו, וסביליה המשיכה לרבע הגמר עם 4-3 בפנדלים.
לאחר הדרמה בשמינית המתינה לסביליה ברבע הגמר אלופת פורטוגל, פורטו. במשחק הראשון בחוץ נכנעה סביליה לשער של אליקים מנגאלה לאחר כשלושים דקות, 1-0 לפורטו בסיום. בגומלין הביתי מחקה סביליה את הפיגור כבר לאחר חמש דקות, עם פנדל מוצלח של רקיטיץ'. ויטולו ובאקה הוסיפו עוד במחצית הראשונה, גאמיירו קבע 4-0, וגם שער מצמק של ריקארדו קווארסמה בתוספת הזמן לא הועיל לפורטו. 4-1 לסביליה במשחק, 4-2 בסיכום בדרך לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר המתינה לסביליה יריבה נוספת בת ארצה, ולנסיה. הקרב על הייצוג הספרדי בגמר החל באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן, שם כבש סטפן מביה לאחר 33 דקות. באקה השלים 2-0 שלוש דקות מאוחר יותר, קבע את תוצאת המשחק, וסביליה השיגה מקדמה משמעותית לגומלין. משחק הגומלין באצטדיון מסטאייה נפתח עם שער של סופיאן פגולי לאחר 14 דקות. שער עצמי של השוער בטו מחק את היתרון של סביליה בדקה ה-26, ובדקה ה-69 קבע ז'רמי מתייה 3-0 מרשים לוולנסיה. ארבע דקות בתוך תוספת הזמן, כשרק שניות ספורות הפרידו בין ולנסיה למשחק הגמר, כבש מביה בנגיחה וקבע 3-1 בסיום, שער דרמטי שהעלה את סביליה לגמר בזכות חוק שערי חוץ.
בנפיקה ליסבון
סגנית אלופת פורטוגל העפילה אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות, שם הוגרלה מקבוצת הדירוג הראשונה לבית משותף עם פריז סן-ז'רמן, אולימפיאקוס ואנדרלכט. במשחקה האירופי הראשון לעונה, גברה בנפיקה בביתה 2-0 על אנדרלכט. פיליפ דז'וריצ'יץ' פתח עם שער כבר בדקה הרביעית, לואיזאו הכפיל בדקה השלושים וקבע את תוצאת הסיום. במשחק השני הובסה בנפיקה 3-0 בפריז. זלאטן איברהימוביץ' כבש ראשון לאחר חמש דקות, מרקיניוס הכפיל וזלאטן בדקה השלושים קבע 3-0 למארחת, תוצאה שנשמרה עד לסיום. במשחק הבא אירחה בנפיקה את אולימפיאקוס, ונקלעה לפיגור לאחר כחצי שעה משער של אלחנדרו דומינגס. בדקות הסיום כבש אוסקר קרדוסו את שער השוויון, 1-1 בסיום. במשחק הבא בפיראוס נכנעה בנפיקה משער של קוסטאס מנולאס כבר לאחר 13 דקות, 1-0 בסיום. בשני משחקיה הנותרים השיגה בנפיקה שני ניצחונות. במשחק החוץ מול אנדרלכט פיגרה בנפיקה משער של שנסל מבמבה לפני שנמניה מאטיץ' איזן, ומבמבה עצמו הפסך את התוצאה בשער עצמי. מאסימו ברונו איזן, אך בדקה האחרונה כבש רודריגו מורנו את שער הניצחון, 3-2 לבנפיקה. במשחק הנעילה נזקקה בנפיקה למעידה של אולימפיאקוס ולניצחון על פריז סן-ז'רמן. היא השיגה את הניצחון כשהפכה פיגור משער של אדינסון קבאני בזכות שערים של לימה בפנדל ושל ניקולאס גייטן, אך אולימפיאקוס השיגה ניצחון אף היא, וסיימה שנייה לפני בנפיקה בזכות המאזן הפנימי בין השתיים. בנפיקה, שסיימה שלישית, המשיכה את דרכה האירופית בליגה האירופית.
בסיבוב הנוקאאוט הראשון פגשה בנפיקה את פאוק סלוניקי. במשחק הראשון בחוץ ניצחה בנפיקה 1-0 משער של לימה במחצית השנייה. בגומלין הביתי הצליחה בנפיקה לכבוש שלושה שערים בתוך תשע דקות - גייטן כבש ראשון בדקה השבעים, לימה הכפיל בפנדל שמונה דקות אחריו, ודקה לאחר מכן קבע לזאר מרקוביץ' את תוצאת המשחק, 3-0 בסיום, ובסך הכול 4-0 בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר פגשה בנפיקה את טוטנהאם הוטספר. במשחק הראשון בחוץ קבע רודריגו 1-0 לאחר כחצי שעה של משחק. במחצית השנייה הכפיל לואיזאו וקבע 2-0, כריסטיאן אריקסן צימק אך לואיזאו השלים צמד וקבע 3-1 בסיום. בגומלין הביתי קבע אסקיאל גאראי 1-0 במחצית, אך צמד של נאסר שאד'לי, שהשווה בדקה ה-78 והכפיל כעבור דקה, הפך את התוצאה. טוטנהאם נזקקה לשער נוסף כדי לקבוע הארכה, אך עמוק בתוך תוספת הזמן השווה לימה את התוצאה בפנדל. 2-2 בסיום, 5-3 לבנפיקה בסיכום.
ברבע הגמר פגשה בנפיקה את א.ז. אלקמאר ההולנדית. את המשחק הראשון ניצחה בנפיקה 1-0 משער של אדוארדו סאלביו סמוך לפתיחת המחצית השנייה. בגומלין הביתי, צמד של רודריגו קבע 2-0 בסיום, ושלח את בנפיקה לחצי הגמר עם 3-0 בסיכום.
בשלב חצי הגמר פגשה בנפיקה את יובנטוס. האיטלקים חיפשו העפלה לגמר שנערך באותה העונה באצטדיונם הביתי, והתארחו במשחק הראשון אצל בנפיקה. גאראי העלה את המארחת ליתרון כבר בדקה השלישית, קרלוס טבס השיג שער חוץ יקר עבור יובנטוס והשווה בדקה ה-73, אך כעשר דקות מאוחר יותר קבע לימה את תוצאת המשחק, 2-1 לבנפיקה. בנפיקה הגיעה לגומלין באצטדיון יובנטוס, האצטדיון שנועד לארח את משחק הגמר, ובתום משחק סוער, במהלכו הורחקו שניים משחקניה (אנסו פרס ולזאר מרקוביץ'), שמרה בנפיקה על שוויון 0-0 שהוביל אותה לגמר הליגה האירופית.
מחצית ראשונה
סביליה של המאמן אונאי אמרי הגיעה למשחק ללא פציעות של שחקני מפתח וביכולת משופרת יחסית לעונה החולפת, כאשר הצליחה להבטיח את המקום החמישי בליגה. שחקני המפתח של הספרדים היו איוואן רקיטיץ', קפטן הקבוצה שפתח בעמדת הקשר המרכזי, והחלוץ קרלוס באקה שפתח בודד בחוד. ויטולו וחוסה אנטוניו רייס פתחו כקיצוניים לצדו של באקה. מנגד, בנפיקה של המאמן ז'ורז'ה ז'סוס הייתה עדיפה במשחק הגמר עונה קודם לכן על צ'לסי, אך נכנעה לה בסיום. למשחק הגמר הפעם עלתה בנפיקה במערך דומה של 4-3-3, אך עם הרכב שונה לחלוטין, כאשר רק ארבעה שפתחו בגמר אשתקד פתחו גם בגמר הנוכחי. בנפיקה חסרה את אנסו פרס, לזאר מרקוביץ' ואדוארדו סאלביו המושעים.
המשחק נפתח בקצב מהיר, ובשליטה של בנפיקה שחיפשה שער כבר בפתיחה. בדקה התשיעית הייתה קרובה דווקא סביליה לשער ראשון, כאשר יצאה למתפרצת מהירה עם ראקיטיץ', אך המסירה שלו לבאקה מצאה את החלוץ בעמדת נבדל. בדקה ה-13, כדור חופשי של ניקולס גייטן הגיע לאסקיאל גאראי שבעט חלש ובטו היה במקום.
בדקה ה-25 נאצלה בנפיקה לבצע חילוף, כאשר מיראלם סולימאני נפצע ואנדרה אלמיידה עלה במקומו. 12 דקות אחר כך התקרבה סביליה לכיבוש כאשר המגן השמאלי אלברטו מורנו פרץ דווקא מאגף ימין של ההתקפה. הוא בעט כדור מסובב, אך יאן אובלק היה במקום וקלט. לקראת סיום המחצית חזרה בנפיקה ללחוץ את השער של סביליה. מקסימיליאנו פריירה הגיע למצב נוח כאשר קיבל כדור ברחבה מרובן אמורים וניסה להקפיץ, אך בטו הדף היטב. בתוספת הזמן של המחצית פרץ גייטן וחדר לתוך הרחבה. פדריקו פאסיו תיקל אותו מאחור ומנע מצב מסוכן, בנפיקה דרשה פנדל אך השופט קבע כי התיקול היה נקי.
0-0 בסיום המחצית הראשונה בטורינו.
מחצית שנייה
המחצית השנייה נפתחה כפי שהסתיימה הראשונה, בלחץ פורטוגלי בחיפוש אחר שער היתרון. בדקה ה-48 פרץ מקסי פריירה באגף, עבר את מורנו והעביר ללימה. החלוץ הצליח להכניע את בטו בבעיטה לעבר השער, אך ניקולס פארחה הציל מהקו. רודריגו ולימה ניסו בכדורים חוזרים, אך ההגנה הספרדית נותרה איתנה וההתקפה הסתיימה ללא שער. חמש דקות אחר כך הגיעה סביליה למצב כיבוש מצוין, לאחר שרקיטיץ' שלח היטב את רייס. תחת הלחץ של לואיזאו, התקשה רייס לייצר בעיטה ראויה. רייס הגיע למצב נוסף בדקה ה-61 לאחר מסירה טובה של קוקה, אך אובלק קלט את הבעיטה של הקשר.
בדקה ה-84 התקרב לימה לשער המכריע, כאשר בעט היטב מ-25 מטרים. הכדור העוצמתי הלך למרכז השער, ובטו הגיב היטב והדף לקרן. דקה לאחר מכן הגביה רודריגו מאגף ימין, בטו טעה ופספס את הכדור שהגיע לגאראי, אך הבלם נגח מעל למשקוף.
הארכה ופנדלים
ההארכה נפתחה בשליטה של בנפיקה. בדקה ה-99 הייתה קרובה לעלות ליתרון, כאשר לימה בעט היטב ממצב נייח, בטו השמיט, אך הכדור הורחק. שתי דקות אחר כך, מסירה נהדרת נוספת של רקיטיץ' השאירה את באקה לבד מול אובלק, אך מזווית קשה החמיץ את המסגרת. עד לסיום התקשו הקבוצות להגיע למצבים מסוכנים, וההכרעה עברה לדו-קרב בעיטות עונשין.
בנפיקה בעטה ראשונה, ולימה כבש עבורה את הפנדל הראשון, אך באקה איזן מן העבר השני. הבועט הבא, אוסקר קרדוסו, בעט חלש ובטו היה במקום כדי להדוף, בעוד סטפן מביה הכניע בקלות את אובלק מן העבר השני והעלה את סביליה ליתרון. גם רודריגו לא הצליח להכניע את בטו, וקוקה מן העבר השני קבע 3-1 לאחר שלוש בעיטות. לואיזאו השאיר סיכוי לפורטוגלים, אך קווין גאמיירו בבעיטה חזקה קבע 4-2 לאחר ארבע בעיטות. סביליה זוכה בליגה האירופית בפעם השלישית בתולדותיה.
פיגיירה דה פוש
פיגיירה דה פוש (בפורטוגזית: Figueira da Foz, הגייה: [fiɣɐjɾɐ ðɐ fɔʃ]), ידועה בקיצור גם בשם פיגיירה, היא עיר במחוז קוימברה, פורטוגל. העיר ממוקמת בפתחו של נהר ממונדגו, 40 ק"מ מערבית לעיר קוימברה, ומוקפת בגבעות סרה דה בואה. ב-2011 מנתה אוכלוסיית העיר 62,125 נפשות.שטח העיר הוא 379 קמ"ר, והיא העיר השנייה בגודלה במחוז קוימברה לאחר קוימברה העיר.
פיגיירה דה פוש היא עיר חוף בעלת מספר רב של חופים לאורך האוקיינוס האטלנטי. כעיר תיירות, התיירות ממלא מקום חשוב במיוחד במרכז. קיים בעיר אזור הימורים חוקיים, וקזינו "פיגיירה" הוא אחד מבתי הקזינו הגדולים שבחצי האי האיברי.
היסטוריה
על פי האגדה שם המקום נובע משמו של עץ הפיקוס, שעמד על המזח של סלמנה, שם נהגו הדייגים לקשור את סירותיהם. עם זאת לדברי ההיסטוריון נלסון בורחס, שם העיר מורכב משפות שונות ופירושו המילולי הוא "פתיחת פי הנהר". עקבות היסטוריות מסוימות מראות שהייתה קיימת התיישבות ילידית באזור זה כבר מן התקופה הנאוליתית. עם זאת, התיעוד הראשון מאזור זה הוא מסמך משנת 1096, המתעד תרומה של ראש מנזר בשם פדרו, לקתדרלת סה ולה שבקוימברה. בתרומה הועברו מספר אחוזות שהיו שייכים לכנסייה של סאו יוליאו אל הקתדרה.
במאות ה-18 וה-19 עברה העיר התפתחות גדולה בשל תעשיית יצור הספינות, ותעשיית ייבוש דגי הבקלה שפרחו באזור.
בעיר פועלות שתי אוניברסיטאות פרטיות: האוניברסיטה הקתולית של פורטוגל, ואוניברסיטת אינטרנסיונל.
אקלים
בעיר קיים אקלים ים תיכוני המאופיין בחורפים גשומים ומתונים וקיץ יבש וחם. ממוצע הטמפרטורה השנתי הוא 15°C, וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-600 מ"מ. בקיץ נפוצות לעיתים (בשעות אחר הצהרים) רוחות צפוניות-מערביות חזקות.
מאיר מוזס
מאיר מאור (מוזס) (1931 – 2 בפברואר 2022) היה שחיין ישראלי. שיאן הפועל בשחייה ובעל מדליית ארד מהמכביה השלישית (1950) במשחה ל-200 מטר חזה. סגן אלוף במילואים. נפל בשבי הסורי כמפקד סיירת גולני במבצע צרצר ב-1954, ביחד עם ארבעה חיילים נוספים ובהם אורי אילן, שהתאבד בתאו והותיר פתק . מוזס, שנשאר בחיים, הורד לדרגת טוראי והושפל עם שובו לישראל. ב-1956 הוא הורשע במסירת מידע סודי לסורים, לאחר שנשבר בחקירתו בשבי. בשנת 2005 זכה לחנינה מלאה מנשיא המדינה משה קצב.
ביוגרפיה
מוזס נולד וגדל ברומניה. הוא התאמן בשחייה, והיה חבר בנבחרת השחייה של רומניה. בשנת 1947, בגיל 16, עלה לבדו לארץ ישראל באוניית מעפילים. הספינה נתפסה על ידי הבריטים, והועבר למחנה מעצר בקפריסין. כעבור חודשיים, הבריטים אפשרו לו ולצעירים נוספים להגיע לארץ. בשנת 1950 הוא התגייס לצה"ל ובשנת 1954 פיקד על סיירת גולני.
קריירת השחייה
בישראל הוא התאמן בקבוצת הפועל חיפה.
1950
בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1950 זכה מוזס במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:02.0 דקות, אחרי אהרון קורצמן מארצות הברית שקבע שיא מכבי עולמי חדש של 2:44.5 דקות והשחיין האולימפי דזמונד כהן מדרום אפריקה (2:59.2 דקות).
1951
בתחרות שנערכה בכפר מכבי ב-29 בספטמבר 1951 קבע במשחה ל-200 מטר חזה תוצאה של 3:08.6 דקות, התוצאה השנייה בטיבה בישראל באותה השנה.
1952
באליפות הפועל בשחייה שנערכה ברמת יוחנן ב-1 באוגוסט 1952 זכה בשתי מלדיות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.0 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:05.0 דקות.
באליפות ישראל הראשונה בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.4 דקות, אחרי חברו לקבוצה יצחק גלמן (1:19.3 דקות) ועודד פז ממכבי חיפה (1:23.8 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:02.2 דקות, אחרי גבריאל נסט מברית מכבים עתיד (3:01.5 דקות) וחברו לקבוצה דוד טייכנר (3:01.7 דקות).
באותה שנה הוא קבע במשחה ל-400 מטר חזה שיא הפועל חדש 6:38.6 דקות.
נפילתו בשבי
בשנת 1950 הוא התגייס לצה"ל ובשנת 1954 פיקד על סיירת גולני. ב-8 בדצמבר 1954 עמד בראש מבצע "צרצר", להחלפת סוללות במתקן ציתות לקו טלפון בשטח סוריה, סמוך לתל פאחר, לא הרחק מקיבוץ דן. בחוליה היו אורי אילן, איש חטיבת גולני ושלושה צנחנים – סמל (מפקד החוליה), רב"ט יעקב (ג'קי) לינד וטר"ש גד קסטלניץ. הפעולה הסתבכה והחמישה התגלו ונפלו בשבי. השבויים הובלו למעצר בקוניטרה, ומשם הועברו לבית הסוהר אל-מאזה שבדמשק, שם הוחזק כל אחד מהם בנפרד. אילן שלח יד בנפשו ובסופו של אותו יום, הוחזרה גופתו לישראל.
ב-29 במרץ 1956, לאחר 15 חודשי שבי, הוחזרו לישראל ארבעת חברי החוליה שנותרו בחיים, בתמורה ל-41 שבויים סוריים, ש-35 מהם נשבו בפשיטות (בעיקר מבצע כנרת) שנערכו על מנת לאסוף שבויים לשם ביצוע החילופים.
מפקד הפעולה, סגן מאיר מוזס, וסמל, נשפטו על כך שלאחר שלושה שבועות של עינויים בכלא הסורי, מסרו את מקומו של מתקן ההאזנה. מוזס הורשע ודרגותיו נשללו ממנו.
למרות חוסר הצדק, חוסר ההערכה והפגיעה האישית של הפיקוד הצבאי המשיך מוזס לשרת במילואים במשך 11 שנים כטוראי. גם יעקבי הורד בדרגה, אך חזר לשרת בצנחנים. במבצע קדש כחצי שנה לאחר שחרורו נהרג יעקבי, שהיה אז סגן מפקד סיירת צנחנים, בעת המבצע, בקרב במעבר המיתלה.
רק בשנת 1969 טוהר שמם של יעקבי ומוזס והושבה להם דרגתם, בעקבות מסמכים שנתפסו לאחר מלחמת ששת הימים. מן המסמכים עלה שהשניים, בעת שחשפו את מכשיר ההאזנה, ניסו להשמיד אותו באמצעות מטען חבלה שהיה בתוכו, תוך הקרבת חייהם, ולמנוע את גילוי הטכנולוגיה בה פעל המכשיר.
לאחר שחרור אלחנן טננבאום חש מוזס תחושת חוסר צדק על היחס שקיבלו הוא וחבריו כששבו מהשבי הסורי, לעומת היחס שקיבל טננבאום. מוזס פנה לגורמים הרשמיים על מנת לתקן את העוול. הסנגור הצבאי הראשי, אל"ם דני עפרוני, ועורך דינו, זאב פישר, הגישו בקשת חנינה לנשיא המדינה, וכן ביקשו להעלות את מוזס (שעד אז הספיק להתקדם עד לדרגת רס"ן), לדרגת סא"ל, מתוך כבוד לפועלו.
חנינה מלאה
ב-3 בפברואר 2005, כחמישים שנה לאחר האירועים שבגינם נשפט, חנן הנשיא משה קצב את מאיר מוזס בהמלצת שר הביטחון שאול מופז, וטיהר את שמו. לאחר מתן החנינה העלה מוזס על נס את השוני שביחס החברה הישראלית לשבויים, בין התקופה שבה נפל בשבי ובין ימינו אנו.
יעקב אליעזר בראונשווייג
רבי יעקב אליעזר בראונשווייג (נפטר ט"ו בניסן ה'תפ"ט, 14 באפריל 1729) היה רב אשכנזי בראשית המאה ה-18. רבן של שטייניץ, אייבנשיץ וקוניץ.
מאיר מוזס
חנינה מלאה
ב-10 במאי 2005 הוענקה למוזס, בטקס בראשות ראש אכ"א, דרגת סא"ל. בטקס זה השתתפו בניו דרור ורונן מאור, אהוד ברק, פרקליטיו של מוזס, ויובל לוי שהיה התובע במשפטו.
יעקב אליעזר בראונשווייג
ביוגרפיה
נולד לליבי'לה וליהושע זליג, שמש ונאמן הקהילה בקוניץ. נישא למיר'ש בת רבי יואל מקראקא, אב בית הדין של קרומנוי.
כיהן כאב בית הדין של שטייניץ, אייבנשיץ וקוניץ, ובסוף ימיו עקר לווינה וכיהן בה כחבר בית הדין של רב המדינה רבי שמשון ורטהיימר.
ספרו "שיח עבדי אבות" נותר בכתב יד, ושאלות ותשובות בודדות שלו בהלכה נדפסו.
פאביניו
פאביו הנריקה טברס (בפורטוגזית: Fábio Henrique Tavares; נולד ב-23 באוקטובר 1993 בקמפינאס שבברזיל), הידוע בקיצור כפאביניו, הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל-איתיחאד המשחקת בליגת העל הסעודית ושחקן נבחרת ברזיל.
תחילת הקריירה
פאביניו נולד בקמפינאס שבברזיל. הוא החל לשחק באקדמית הנוער של פאוליניה, ובשנת 2010 עבר לאקדמית הנוער של פלומיננסה מליגת העל הברזילאית. הוא לא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ריו אבה
ב-8 ביוני 2012 חתם פאביניו על חוזה ל-6 שנים בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית, אך מעולם לא שיחק בה.
ריאל מדריד קסטיליה
ב-9 ביולי 2012 הושאל פאביניו לעונה אחת לריאל מדריד מליגת העל הספרדית. במשך העונה הוא שיחק בריאל מדריד קסטיליה מהליגה הספרדית השנייה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד. ב-17 באוגוסט 2012 ערך פאביניו את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לויאריאל במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-28 באפריל 2013 הבקיע פאביניו את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער בדקה השלישית של תוספת הזמן של המחצית השנייה בתיקו 3-3 נגד נומנסיה במסגרת המחזור ה-36 בליגה. ב-8 במאי 2013 ערך פאביניו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, הופעתו היחידה, כשהחליף את פאביו קונטראו בדקה ה-76 בניצחון 2–6 על מאלגה במסגרת המחזור ה-36 בליגה. הוא בישל לאנחל די מריה את השער השישי במשחק. בסך הכל ערך פאביניו 30 הופעות בריאל מדריד קסטיליה, בהן הבקיע שני שערים.
מונקו
ב-19 ביולי 2013 הושאל פאביניו לעונה אחת למונקו מליגת העל הצרפתית. ב-10 באוגוסט 2013 ערך פאביניו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על ז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-26 במרץ 2014 הבקיע פאביניו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-58 בניצחון 0–6 על לאנס במסגרת שלב רבע הגמר של הגביע הצרפתי לעונת. בעונת ההשאלה הראשונה שלו במונקו, ערך פאביניו 26 הופעות ליגת העל הצרפתית, מבלי להבקיע שער.
ב-2 ביולי 2014 לאחר שהסתיימה עונת ההשאלה במונקו, הושאל פאביניו למועדון לעונה נוספת. ב-16 בספטמבר 2014 ערך פאביניו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על באייר לברקוזן במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2014/2015. ב-9 בדצמבר 2014 הבקיע פאביניו את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, שער בדקה ה-89 בניצחון 0–2 על זניט סנקט פטרבורג במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים. פאביניו שותף בכל משחקיה הקבוצה בליגת האלופות, ששת משחקי שלב הבתים, שני משחקי שמינית גמר ושני משחקי רבע גמר, טורניר שהסתיים בהדחתה של הקבוצה על ידי יובנטוס. ב-22 במרץ 2015 הבקיע פאביניו את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה החמישית בניצחון 1–3 על סטאד ריימס במסגרת המחזור ה-30. בעונת ההשאלה השנייה שלו במונקו, ערך פאביניו 36 הופעות ליגת העל הצרפתית, בהן הבקיע שער אחד. ב-19 במאי 2015 חתם פאביניו בקבוצה על חוזה ל-4 שנים. בעונת 2016–2017 פאביניו היה חלק חשוב בזכייה באליפות צרפת של מונקו שהגיעה גם לחצי גמר ליגת האלופות, בעונה זו הוא כבש 12 שערים בכל המסגרות.
ליברפול
ב-28 במאי 2018 חתם פאביניו בליברפול מהפרמייר ליג לחמש שנים. סכום ההעברה הוא 50 מיליון אירו. ב-18 בספטמבר 2018 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על פריז סן-ז'רמן בשלב הבתים בליגת האלופות. ב-1 ביוני 2019, פאביניו פתח בהרכב קבוצתו בגמר ליגת האלופות 2018/2019 של אופ"א מול טוטנהאם הוטספר, כשהוא משלים את מלוא 90 הדקות כאשר המועדון מבטיח את זכייתו השישית בתחרות ופאביניו זכה בתואר הראשון שלו עם המועדון.
ב-14 באוגוסט 2019, פאביניו שיחק את מלוא 90 הדקות בגמר הסופר-קאפ נגד צ'לסי, פאביניו כבש את הפנדל השני של ליברפול בניצחונה 4–5 בדו-קרב פנדלים לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 2-2 בסיום הזמן החוקי.
אל-איתיחאד
ב-31 ביולי 2023, חתם פאביניו באל-איתיחאד הסעודית תמורת 40m£ בחוזה עד יוני 2026.
קריירה בינלאומית
פאביניו נכלל בסגל של נבחרת ברזיל לקופה אמריקה 2015 על ידי המאמן דונגה, אולם לא זכה לדקות משחק בטורניר זה בו הודחה הנבחרת הברזילאית בשלב רבע הגמר. ב-7 ביוני 2015 ערך פאביניו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, כששיחק במחצית השנייה בניצחון 0–2 במשחק ידידות על נבחרת מקסיקו.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
פאביניו נשא לאישה את רבקה טווארס בשנת 2015, לאחר שהיו ביחד מאז 2013. בליברפול הוא הרוויח לעצמו את הכינוי, "הובר", מכיוון ש"הוא מנקה הכל".
בינואר 2023 נולד לזוג ילד.
מועדונים
נכון ל-3 ביוני 2023
נבחרת לאומית
נכון ל-3 ביוני 2023
פרידה ליכטבלאו
פרידה ליכטבלאו, לשעבר פרידה ברסון (ברזון) (16 במרץ 1914 – 25 ביוני 2003), הייתה אתלטית יהודיה שייצגה את פולין וישראל בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. אלופת פולין, אלופת המכביה הראשונה (1932), אלופת המכביה השלישית (1950). זכתה ב-17 תוארי אליפות ישראל, 10 פעמים אלופת ישראל בזריקת דיסקוס, 6 פעמים אלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל ופעם אחת אלופת ישראל בהטלת כידון.
1931
באולימפיאדת החן (Olympics of Grace), משחקי אירופה לנשים שנערכו בפירנצה, איטליה בסוף מאי 1931 זכתה ליכטבלאו במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.38 מטר.
1932
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכתה ליכטבלאו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 31.45 מטר ומדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.57 מטר, אחרי חנה לוי מגרמניה (8.79 מטר).
1935
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 היא זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.35 מטר, אחרי ליליאן קופלנד מארצות הברית האלופה האולימפית המכהנת מלוס אנג'לס 1932 (37.38 מטר) ומרתה יעקב מגרמניה (34.90 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.02 מטר.
1940
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.42 מטר, לפני עליזה צ'מפין ממכבי ירושלים (8.84 מטר) ורות מנדלה ממכבי חיפה (8.07 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.80 מטר, לפני עליזה צ'מפין (24.10 מטר) ורות מנדלה (23.11 מטר).
1948
באליפות ארץ ישראל שנערכה בתחילת מאי 1948 בתל אביב זכתה ליכטבלאו במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 31.40 מטר, לפני סוניה לוין מהפועל תל אביב (27.65 מטר).
ליכטבלאו ורעיה ברונשטיין היו הספורטאיות היחידות שנבחרו לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון (1948), אך הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה בנימוק שפלסתינה הפסיקה להיות ישות קיימת עם סיום המנדט ולכן איננה רשאית להשתתף במשחקים.
חייה האישיים
היא עלתה לארץ ישראל ב-4 ביולי 1933. היא פגשה את האצן דוד ליכטבלאו אף הוא יליד פולין והשניים התחתנו ונשארו בארץ. בשנת 1943 נולדה לזוג בת בשם אביבה ליכטבלאו-בלס, ספורטאית מצטיינת, בעלת שלוש מדליות בהדיפת כדור ברזל משלוש מהמכביות, 2 כסף (השמינית 1969 והתשיעית 1973) ו-1 ארד (השישית 1961) ושחקנית נבחרת ישראל בכדורסל וקפטן הנבחרת ושחקנית מכבי תל אביב.
עטלף המושק
עטלף המושק או עטלף פירות מושקי (שם מדעי: Ptenochirus) הוא סוג של עטלף קטן וגוצי במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 2 שאנדמיים לפיליפינים. הסוג הוקם בשנת 1861 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס והוא קרוב מבחינה חיצונית לסוג כלב-מעופף.
תיאור ואנטומיה
עטלף המושק מתאפיין בראש גדול ומסיבי, גוף חביתי וחרטום קצר ורחב. אוזניו קצרות ועגלגלות, עיניו גדולות וזנבו קצר. הנחיריים גדולים וצינוריים. הסוג ידוע בבלוטות הריח בצווארו שמפיקות ניחוח חזק של מושק או קינמון, ובכך שיש לו רק זוג אחד של חותכות בלסת התחתונה.
אורך הראש והגוף של עטלפי המושק 68–145 מ״מ, אורך הזרוע 60–91 מ״מ ואורך הזנב 3–18 מ״מ; משקלם 60–100 גרם. הזכרים גדולים וכהים מן הנקבות.
הפרווה של עטלף המושק קצרה למדי, והיא נוטה להיות צפופה וקטיפתית סביב הצוואר. צבעה הכללי חום אפרורי, בז׳, קפה או אוכרה, כשהיא נוטה להיות זהובה, כתומה או שחרחרה באזור הצוואר בגלל ההפרשות מהבלוטות. הראש כהה יותר בצבעו משאר הגוף ועשוי להיות שחור לגמרי. הכנפיים שחורות, והזרועות והרגליים בצבע בורדו כהה.
תפוצה וביולוגיה
עטלפי המושק אנדמיים לפיליפינים, בה הם מצויים כמעט בכל האיים של קבוצות האיים הבאות: איי לוזון, איי ויסאיאס, איי מינדנאו ומינדורו. בחלק מהאיים יש נוכחות של שני המינים. הסוג נעדר ממרבית איי בבויאן, מבטאנס, איי קאלאמיאן, פלאוואן וארכיפלג סולו. בית הגידול של עטלפי המושק מורכב מיער גשם טרופי, יער עננים ומטעי קוקוס, כשלעיתים הם חיים גם בקרבת כפרים ואזורים עירוניים. המינים חיים בעיקר בשפלות וחופים אך גם ברכסים הרריים עד רום 1,950 מטר מעל פני הים.
עטלפי המושק מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), עקב טווח התפוצה הרחב שלהם, היותם מינים נפוצים למדי עם אוכלוסיות גדולות ומכיוון, שמגמת האוכלוסייה שלהם יציבה. המינים מאוימים בעיקר מצב בירוא יערות. שניהם נמצאים באזורים מוגנים רבים ברחבי איי הפיליפינים.
מינים
בסוג זה 2 מינים:
טיפות עיניים
טיפות עיניים הן טיפות תמיסת מלח העשויות להכיל תרופות הניתנות במתן אוקולרי (עיני). בהתאם לסוג הטיפול הניתן, עשויות הטיפות לכלול סטרואידים, אנטיהיסטמינים, חוסמי בטא, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, אנטיביוטיקה וכו'. טיפות עיניים ללא תרופה משמשות לליחוח העין כתחליף לדמעות.
לטיפות עיניים יש פחות תופעות לוואי ממתן אוראלי (דרך הפה) וניתן להקטין סיכון לתופעות אלו באמצעות לחיצה על הפינה הפנימית של העין כדי למנוע כניסת התרופה לגוף.
עד להמצאת מכלי טיפות העיניים האישיים ובהמשך מכלים חד פעמיים לשימוש בודד, הוזלפו הטיפות באמצעות מזלף עיני, פיפטת זכוכית עם קצה גומי.
סוגים
טיפות עיניים שלא נכללות בהן תרופה, משמשות כתחליף לדמעות (דמעות מלאכותיות) ומשתמשים בהן אנשים שמרכיבים עדשות מגע, שסובלים מיובש בעיניים או הצופים במסך מחשב במשך שעות.
טיפות המכילות אנטיהיסטמינים או נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDs) משמשות לטיפול באלרגיות. טיפות אנטיביוטיות נרשמות לטיפול בדלקת הלחמית, כשזו חיידקית ולא נגיפית. דמעות מלאכותיות מסייעות בדילול האלרגן בעין. לדלקת בקרנית מוזלפות טיפות אנטיביוטיות. ישנן טיפות לטיפול בגלאוקומה המפחיתות את הלחץ התוך עיני.
רופאי עיניים משתמשים בטיפות המכילות אטרופין המרפה את השריר המכווץ את העין ובכך מרחיב את האישונים ומאפשר בדיקה מקיפה. השפעת טיפות אלו חולפת לאחר זמן קצר (עד מספר שעות) אך היא עשויה לגרום לסחרחורת ופוטופוביה.
חיי מדף
אף על פי שבמרבית הבקבוקים נכללים חומרים משמרים כדי למנוע התפתחות זיהומים בתמיסה, ממליצים רופאי עיניים לא להשתמש בתמיסה לאחר 4 שבועות מפתיחת המיכל. במיכלים החד-פעמיים לא מוספים חומרים משמרים.
העין האנושית יכולה להכיל עד 25 מיקרו-ליטרים של נוזל, אך המיכלים המשווקים גדולים יותר כדי לאפשר שימוש נוח גם אם נשפכו מספר מנות.
סיכונים
החומרים בטיפות ובהם בטיפות המכילות סטרואידים עשויים לגרום לצריבה בעין בדקות הראשונות לאחר השימוש. החומר המשמר בנזלקוניום כלוריד עשוי לגרום לאלרגיה חמורה. תופעות הלוואי של חוסמי בטא כוללים לחץ דם נמוך, דופק נמוך, עייפות, קוצר נשימה ובמקרים נדירים חוסר ליבידו ודיכאון.
שימוש נכון בטיפות, כמו הזלפה לעין תוך השארות בשכיבה למשך מספר דקות ועצימה של העין לאחר ההזלפה, עשוי לצמצם את תופעות הלוואי.
All Night (שיר של ביונסה)
All Night (בעברית: כל הלילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ביונסה מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Lemonade. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2016, על ידי חברות התקליטים פארקווד אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-38 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי והופק על ידי דיפלו, ביונסה, הנרי אלן, טימותי תומאס, ת'רון תומאס, אילסי ג'ובר, אקיל קינג, ג'רמיה דניאלס, אנדרה בנג'מין, פטריק בראון ואנטואן פאטון והופק על ידי דיפלו, ביונסה ואלן גם כן. "All Night" הוא שיר מסוגת הרגאיי, המשלב בתוכו גם את סוגת הרית'ם אנד בלוז. הוא הוקלט בכמה אולפני הקלטות שונים.
מספר שנים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-43 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-30 בנובמבר 2016, בערוץ היוטיוב הרשמי של ביונסה. הוא כולל בתוכו צילומים ביתיים של ביונסה, ביניהם יום החתונה שלה ושל ג'יי זי. חלק מהקטעים כוללים בתוכם גם את הבת שלהם, בלו אייבי. כמו כן, הוא מורכב מקטעים שהופיעו בסרט "Beyoncé: Lemonade".
נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-100 מיליון צפיות.
אלכסנדר סנדרוביץ'
אלכסנדר סנדרוביץ' (ברוסית: Александр Сендерович; נולד ב-23 באוגוסט 1970) הוא שחקן ישראלי.
קורות חייו
ב-1988 הוא התקבל למסלול הנדסת מכונות ב"מכון הפוליטכני" בעירו. במכון הפוליטכני היה תיאטרון סטודנטים, שם החל אלכסנדר לשחק ומייד נשבה בחיידק המשחק. הוא למד הנדסת מכונות במשך שנתיים וחצי, מבלי שסיים את לימודיו, מכיוון שעלה לישראל ביחד עם משפחתו ב-1991. בישראל למד במסלול למשחק בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב (1996-1992). בכיתתו למדו השחקנים אמיתי קדר, רותי בורנשטיין, ערן שראל ולילך כספי. בין מוריו באוניברסיטה היו יבגני אריה, נולה צ'לטון, עדנה שביט ויורם בוקר. במסגרת לימודיו נסע עם הצגות האוניברסיטה להופעות בעולם וזכה בפרס השחקן המצטיין על ביצוע תפקיד קספר במחזה "קספר" מאת פטר הנדקה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לבתי ספר למשחק בברנו, צ'כיה, 1995. שיחק בהצגה "קברט-עגנון" בבימויה של עדנה שביט שהוצגה בפסטיבל עכו 1996, הצגה שהועלתה לאחר מכן במסגרת הפרינג'.
הצטרף לתיאטרון גשר במסגרת "גשר 2", פרויקט הצעירים של גשר. על תפקידו בתיאטרון – סגנרל, משרתו האישי של דון ז'ואן ב"דון ז'ואן" זכה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח לשנת 1998/99. אחד מתפקידיו הבולטים בגשר היה בהצגה "שוורץ וחיות אחרות", בה גילם את דמותו של עורב בשם שוורץ, שחושב את עצמו ליהודי זקן ורדוף אנטישמים. במסגרת התפקיד סנדרוביץ' חובר לכבלים שבעזרתם עף ותוך כדי תעופה שר וניגן על כינור. היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2008 בקטגוריית שחקן המשנה על תפקידו כמלווליו בהצגה "הלילה השנים עשר".
בקולנוע שיחק אלכסנדר סנדרוביץ' בתפקיד ראשי בסרט "חצוצרה בואדי" בבימוי לינה וסלבה צפלין (2002). הוא גילם את דמותו של אלכס, עולה חדש מרוסיה ששוכר חדר בעליית גג בחיפה, מעל משפחה ערבית ומתפתח רומן בינו לבין בת המשפחה. על תפקידו בסרט זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבלים בז'נבה ופורט לודרדייל, 2002.
בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "שאול", סנדרוביץ' גילם את דמותו של גרגורי, עולה חדש, רופא במקצועו, שהוא ממורמר על שלא הצליח למצוא עבודה כרופא ונאלץ לעבוד כעוזרו של שאול (דב'לה גליקמן) בחנות פרחים.
בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" היה בתפקיד יפים שרצקי, חשב המשרד לקידום חברתי.
בסדרת טלוויזיה לקהל הרוסי "בין השורות" (2009) סדרה שמתארת את הנעשה במערכת עיתון רוסי בישראל, סנדרוביץ' גילם את דמותו של גאורגי, עיתונאי לענייני בריאות בעיתון רוסי, היפוכונדר שתמיד חולה. בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" (2010) שיחק בתפקיד דנטה, המדען הראשי הרשע של "זורקום", החברה שילדיו של אלימלך זורקין הקימו.
ליאנדר האוסמן, הבמאי הגרמני שביים את ההצגה "מזימה ואהבה" בה השתתף סנדרוביץ' בתיאטרון גשר ב-1999, הזמין אותו לשחק בסרט הגרמני Hotel-Lux (2011) אותו הוא ביים. זהו סרט שאינו קשור לישראל וסנדרוביץ' שיחק בתפקיד מרכזי של ניקולאי יז'וב, ראש הנ.ק.וו.ד בתקופת הטיהורים הגדולים, בשנים 1936–1938.
בדרמה הקומית לטלוויזיה "לנין באוקטובר" (2010), שיחק את גרישה, בחור שחולם לפתוח מסעדה. הוא מקבל כסף בירושה מדודו שהיה קומוניסט מושבע, שמתנה את מתן הכסף בכך שהמסעדה תפעל לפי ערכים קומוניסטיים, ופסלו של לנין יוצב במרכז המסעדה. על תפקידו בסרט זכה בצל"ש בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2011.
אלכסנדר סנדרוביץ' נשוי, אב לשני ילדים ומתגורר ברמת גן.
תפקידים
בתיאטרון גשר
קולנוע
טלוויזיה
יקותיאל מור
יקותיאל (קותי) מור (נולד ב-11 באוגוסט 1946) הוא מנהל ואיש מערכת הביטחון בדימוס, שירת כקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ושימש ראש חטיבת המחקר, כיהן כסמנכ"ל משרד הביטחון, ראש אגף השיקום במשרד הביטחון וראש משלחת הרכש בארצות הברית.
ביוגרפיה
מור עשה את מרבית שירותו הצבאי באגף המודיעין. בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים שירת כראש מדור צבא סוריה בענף 5 (סוריה, לבנון ועיראק) בחטיבת המחקר והוציא התרעה ערב המלחמה לכוונות הצבא הסורי לפרוץ במתקפה. הוא היה חבר בצוות המשא ומתן לעסקת ג'יבריל.
באוגוסט 1988 מונה למפקד יחידת הקישור לכוחות זרים. ב-1989 מונה למזכיר הצבאי של שר הביטחון יצחק רבין. לאחר כניסתו של משה ארנס לתפקיד שר הביטחון, הוחלט על הקמת יחידת מטה במשרד הביטחון ובראשה מונה מור. במרץ 1991 מונה לראש חטיבת המחקר ושימש בתפקיד עד 1992.
לאחר שחרורו מילא תפקידים במשרד הביטחון. הוא כיהן כסמנכ"ל קשרי חוץ ובקרת נשק, ראש משלחת הרכש בארצות הברית וראש אגף השיקום מ-2009 ועד 2011. ב-2011 מונה למנכ"ל חברת הורנט וסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת אלול תמארינד.
אלסנדרו קטלן
אלסנדרו קטלן (נולד ב-11 במאי 1980) הוא מנחה טלוויזיה איטלקי, המגיש בקביעות את "Total Request Live", המשודרת על ידי MTV איטליה, ו-"Le Iene" בערוץ Italia 1. בנוסף, הוא הנחה את הגרסה האיטלקית של "The X Factor" בשנים 2011–2020.
בין השנים 2018–2019 קטלן הגיש את תוכנית האירוח האיטלקית "E poi c'è Cattelan", המשודרת בערוץ סקיי אונו. הוא גם נמנה בין האישים הפוטנציאליים להגשת פסטיבל סן רמו לשנת 2020. ב-2 בפברואר 2022 הכריזה רשות השידור האיטלקית (RAI) כי קטלן נבחר להגיש את משדרי אירוויזיון 2022, לצד מיקה ולאורה פאוזיני.
לאנס תומאס
לאנס תומאס (באנגלית: Lance Thomas; נולד ב-24 באפריל 1988) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
נעורים וקריירת מכללות
תומאס נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק, ובנערותו למד ב"תיכון סנט בנדיקט" אשר בניוארק, ניו ג'רזי. בסיום עונתו האחרונה בליגת התיכונים השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בין השנים 2006–2010 למד באוניברסיטת דיוק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה ("דיוק בלו דבילס") תחת המאמן מייק ששבסקי. בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 2009/2010, זכה עם הקבוצה בטורניר אליפות המכללות, לאחר שגברה על אוניברסיטת באטלר במשחק הגמר, בתוצאה 61–59. לאורך אותה עונה קלע 4.8 נקודות בממוצע למשחק בלבד, כשחקן משלים לצד כוכבי דיוק ג'ון שייר, קייל סינגלר ונולאן סמית', אולם פתח בכל משחקי קבוצתו, ונבחר ל"חמישיית ההגנה של העונה במחוז ACC".
קריירת משחק מקצועית
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2010, חתם תומאס על חוזה בקבוצת אוסטין טורוס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-46 משחקיו בקבוצה קלע 12.6 נקודות ואסף 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במהלך עונת שיחק לסירוגין עבור אוסטין טורוס וניו אורלינס הורנטס, אשר החתימה ושחררה אותו מספר פעמים. ב-3 עונותיו בניו אורלינס שותף ב-106 משחקים בסך הכול, ותרם 3.0 נקודות בממוצע למשחק.
בדצמבר 2013 הצטרף לקבוצת פושאן דראליונס מליגת העל הסינית. לאורך עונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 26.1 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק, בעוד הדראליונס סיימו במקום ה-15 בליגה.
לקראת עונת חזר לשחק ב-NBA, במדי אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
לאחר 22 משחקים עם הת'אנדר הועבר לניו יורק ניקס במסגרת טרייד משולש, בו השתתפה גם קליבלנד קאבלירס. ב-22 במרץ 2015 קלע תומאס שיא קריירה של 24 נקודות, בהפסד קבוצתו מול טורונטו ראפטורס, ובדצמבר 2015 השווה שיא זה בהפסד הניקס מול אורלנדו מג'יק. לאורך אותה עונה,, שימש כאחד משחקני הספסל הבולטים של הניקס, וקלע 8.2 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2020, לאחר כ-4 עונות וחצי עם הניקס, חתם על חוזה בברוקלין נטס עד לסיום עונת.
חנוך קלעי
קורות חייו
קלעי נולד בליטא לפסיה ויוסף סטרליץ. ב-1924 עלה לארץ ישראל יחד עם בני משפחתו.
לאחר מאורעות תרפ"ט הצטרף ל"הגנה". היה חבר בתנועת בית"ר. לאחר האירוע בשביעי של פסח תרצ"ג (1933) בו הותקפו חברי בית"ר שקיימו צעדה ברחובות תל אביב הצטרף לאברהם תהומי וחבריו שפרשו מההגנה והקימו את האצ"ל שנתיים קודם לכן. בשנים אלו עמד קלעי בראש סניפי האצ"ל בכפר סבא ובהרצליה. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט נמנה עם 'האקטיביסטים' שתבעו את הפסקת מדיניות ההבלגה וביצוע פעולות תגמול נגד הערבים. ב-1937 התמנה למפקד מחוז חיפה של האצ"ל במסגרת המפקדה החדשה שהוקמה בראשותו של משה רוזנברג בעקבות הפילוג בתנועה וחזרתו של תהומי לשורות ההגנה. בהמשך מונה למפקד מחוז ירושלים וכסגנו של דוד רזיאל שהחליף את רוזנברג בראשות הארגון. באותן שנים שימש קלעי גם כשדרן בתחנת הרדיו המחתרתית של הארגון, "קול ציון הלוחמת", וכתב חומרי הסברה.
במאי 1939, לאחר מאסרו של דוד רזיאל, התמנה קלעי לעמוד בראש מפקדת האצ"ל. ב-24 במאי אישר זאב ז'בוטינסקי את מינויו. בישיבת המפקדה הראשונה בראשותו הוחלט לפעול בשתי חזיתות: המשך פעולות התגובה כנגד הערבים, ופתיחה בפעולות נגד מוסדות השלטון הבריטי בעקבות פרסום הספר הלבן. במסגרת מדיניות זו נעשו פעולות חבלה כנגד תשתיות, פגיעה בבניין הדואר ובתחנת השידור הממשלתית בירושלים, והתנקשות בקצין בריטי שהואשם בהתנכלות לעצירי האצ"ל.
ב-31 באוגוסט 1939, חודשים ספורים לאחר מינויו כראש המפקדה, עצרו הבריטים את קלעי יחד עם חברי מפקדה נוספים בעת שהיו בישיבת מפקדה בתל אביב. יחד איתו נעצרו: אברהם שטרן, חיים לובינסקי, אהרן חייכמאן ויעקב לבשטיין. העצורים הועברו לתחנת המשטרה ביפו ומשם הועברו לירושלים ואחר כך למחנה המעצר בצריפין, שם פגשו את דוד רזיאל. באוקטובר 1939 שוחרר רזיאל וב-18 ביוני 1940 שוחררו שאר האסירים. לאחר שחרורו הצטרף קלעי לתומכיו של אברהם שטרן שפרש מהאצ"ל והקים ביולי 1940 את "לוחמי חרות ישראל" (לח"י). קלעי היה חבר במפקדה של הארגון החדש ואף כתב את עיקרי התנועה החדשה שנערכו אחר כך על ידי אברהם שטרן. בסוף 1941 עזב קלעי את לח"י יחד עם חבר מפקדה נוסף, בנימין זרעוני, מבלי שחזרו לארגון האצ"ל. הסיבה לפרישה הייתה התנגדותם למהלכיו של אברהם שטרן ביחס להסכם עם האיטלקים והגרמנים.
לאחר הקמת המדינה שימש קלעי כמרצה ללשון באוניברסיטה העברית, עורך ומתרגם, חבר באקדמיה ללשון עברית, חבר מליאת רשות השידור ואחראי על לשון ברשות השידור. בין תרגומיו הספר זורבה היווני.
קלעי נטמן בבית הקברות בהר הזיתים. ב-1999 קראה עיריית ירושלים רחוב על שמו בשכונת מלחה.
שלושת אחיו של קלעי היו גם הם חברי אצ"ל ובית"ר. מרדכי סטרליץ היה ממפקדי האצ"ל בארץ ישראל ובחו"ל וכיהן כמקשר בין האצ"ל לבית"ר, מיכאל סטרליץ היה מפקד באצ"ל. מנחם סטרליץ (קלעי) היה חבר הסניף בכפר סבא, עסק בניסויים בכלי נשק וחומרי חבלה. ב-17 ביולי 1936, בגיל 22, נהרג מהתפוצצות רימון בידו בעת אחד מניסוייו. אחותו שרה נישאה לעיתונאי והעורך איש הציונות הרוויזיוניסטית אלחנן קרמר.
ברונו ליליפורס
ברונו ליליפורס (בשוודית: Bruno Liljefors; 14 במאי 1860 – 18 בדצמבר 1939) היה אמן שוודי. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הטבע והחיות שלו, במיוחד בסיטואציות דרמטיות. הוא היה צייר חיות הבר השוודי החשוב ביותר וכנראה המשפיע ביותר של סוף המאה התשע-עשרה ותחילת המאה העשרים. הוא גם צייר כמה סיפורי תמונות, מה שהפך אותו לאחד מיוצרי הקומיקס השוודים המוקדמים.
ביוגרפיה
ליליפורס נולד באופסלה, שוודיה. הוריו היו אנדרס ליליפורס ומריה מרגרטה לינדבק. הוא היה אחיו של המלחין והמנצח רובן ליליפורס (1871–1936). הוא למד בבית הספר בקתדרלת אופסלה במשך שש שנים. הוא קיבל הדרכה בשנים 1879–1882 באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות. בין השנים 1882–1883 ערך מסע לימודי לדיסלדורף, באיירן, ונציה, פירנצה, נאפולי, רומא ופריז. הוא קיבל השראה ממושבת האמנים הסקנדינבית בצרפת בגרז-סור-לוינג. ב-1886 הוא הפך לחבר באיגוד האמנים (Konstnärsförbundet), שהיה מתחרה לאקדמיה המלכותית. בין השנים 1888–1889 לימד באקדמיה ואלנד בגטבורג.
ב-1887 נישא לאנה אוליביה אולפסון (1864–1947). הנישואים הסתיימו בגירושים בשנת 1895, אז התחתן עם אחותה הצעירה של אשתו הראשונה, סיגנה אדולפינה הלנה אולפסון (1871–1944). הוא היה תושב אופסלה, עד קיץ 1894. בין השנים 1905–1917 התגורר ב-Ytterjärna שב - Södermanland ומ־1917 באוסטרביברוק ב-Uppland. הוא הקים סטודיו באוסטרביברוק, שם חי ועבד בין 1917 ל-1932.
במהלך השנים האחרונות של המאה התשע-עשרה נכנס ליצירתו אלמנט של עצב, אולי תוצאה של סערה בחייו הפרטיים. לעיתים קרובות היה חסר לו כסף ובשנת 1925, הוא סבל מכאבים עזים בפניו. משנת 1932 התגורר ליליפורס בקונגהולמן בסטוקהולם. את השנתיים האחרונות לחייו בילה באופסלה.
ליליפורס מת ב-1939 ונקבר בבית הקברות הישן של אופסלה.
ניקולס ניקלבי (סדרה, 1957)
ניקולס ניקלבי (באנגלית: Nicholas Nickleby) היא סדרת טלוויזיה בריטית ששודרה לראשונה ברשת ה-BBC בשנת 1957. הסדרה מבוססת על הרומן "ניקולס ניקלבי" מאת צ'ארלס דיקנס.
ברונו ליליפורס
יצירה
ליליפורס זוכה להערכה רבה עבור ציורי חיות הבר. כל חייו היה ליליפורס צייד, ולעיתים קרובות צייר אירוע של טורף-נטרף: שועל וארנבת, עיט ים ואידר המשמשים דוגמאות מצוינות לעבודותיו. עם זאת, הוא מעולם לא הפריז באכזריותו של הטורף או בפאתוס של הנטרף, ותמונותיו נטולות רגשנות.
האיכות הכהה יותר בציוריו החלה לעורר עניין בהדרגה, וציוריו הוצגו בסלון פריז. ניתן לראות את השפעתם של האימפרסיוניסטים בתשומת הלב שלו להשפעות הסביבה והאור, ומאוחר יותר השפעת האר נובו. ברונו היה מוקסם מהדוגמאות שניתן למצוא בטבע, ולעיתים קרובות יצר אמנות מדפוסי הסוואה של בעלי חיים וציפורים. הוא אהב במיוחד לצייר גחליליות בחורש, והציור המוצלח ביותר שלו בנושא זה הוא גחלילית בקנה מידה גדול, 1888, שבו הוא לכד את אווירת היער עם שחר. הוא הושפע גם מהאמנות היפנית.
מצעד הגאווה בביירות
מצעד הגאווה בביירות (בערבית: فخر بيروت) הוא מצעד הגאווה השנתי מטעם הקהילה הגאה בביירות, בירת לבנון.
ברונו ליליפורס
יצירה
אוספי האמנות שלו מוצגים במוזיאון הלאומי, במוזיאון גטבורג לאמנות, ובאוניברסיטת אופסלה. עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ של 1932.
מצעד הגאווה בביירות
היסטוריה
המצעד התקיים לראשונה ב-2017 בו השתתפו כ-4,000 צועדים. ב-2018, לפני שהמשטרה עצרה את המארגנת, האדי דמיאן, השתתפו קרוב ל-3000 צועדים. למחרת פתח התובע הכללי של ביירות בהליך פלילי נגד האדי בגין ארגון אירועים "המסיתים להפקרות".
ברונו ליליפורס
יצירה
הוא צבר אוסף של בעלי חיים שישמשו כמודלים חיים שלו. ארנסט מלמברג נזכר:
מצעד הגאווה בביירות
היסטוריה
ההתקדמות העולמית בנושא הקהילה הגאה והמומנטום שיצרו היו התמריץ עבור האדי דמיאן בת ה-28 שהחלה לתכנן את אירוע הגאווה שיתקיים בביירות באוגוסט 2016. האדי פנתה לחברים ולארגונים שאינם ממשלתיים מהקהילה הגאה, ואספה קבוצה של אנשים מסורים כדי להדון ולקדם את נושא הקהילה הגאה בביירות ובלבנון בכלל.
ברונו ליליפורס
יצירה
נראה היה שלבעלי החיים יש אמון אינסטינקטיבי ומשיכה ממשית אליו. במתחם החיות שלו, היו שועלים, גיריות, ארנבות, סנאים, סמורים, נשר, אוח מצוי, נץ ועוד. גדולתו הייתה טמונה ביכולתו להראות בעלי חיים בסביבתם הטבעית.
מצעד הגאווה בביירות
היסטוריה
המהדורה הראשונה של אירוע גאווה בביירות התקיימה בין התאריכים 14–21 במאי 2017 במקביל ליום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה. האירוע משך אליו 4000 משתתפים באירועים שכללו תצוגות אופנה, ערב סיפורי להט"ב, הקרנות סרטים, מספר מסיבות, מופעי דראג, ועוד אירועים חברתיים . מצעד הגאווה עצמו נקבע ל-21 במאי, אך בימים שקדמו אליו, כמות המשתתפים הצפויה עלתה על הציפיות ולכן הלוגיסטיקה לא הספיקה ללוות כראוי את המצעד. במקום זה התקיים ברקביקיו המוני בחוף הים שכלל מוזיקה חיה, משחקי חברה ומסיבת חוף גדולה.
מארגני האירוע בשנה זו סבלו מהטרדות והצקות מארגונים דתיים שקראו לשלטונות להפסיק את האירועים. לדוגמה, המלון אותו הזמינה הקהילה לקראת האירועים, ביטל את ההזמנה.
במאי 2018 נערך המצעד השני. המצעד היה בסימן הורים אשר לא "זרקו" את ילדיהם בגלל זהותם המינית. מסיבת הפתיחה הביאה 800 אנשים ששרו והריעו להופעתו של הזמר והרקדן הלבנוני חאנזה. אף על פי כן, בלילה השלישי לאירוע הגאווה, התקיימה במקום הפצת תוכנית הומופובית. התובע הכללי של ביירות הורה על השעיית הפעילות ופתח בהליך פלילי כנגד המארגנת בגין ארגון אירוע "המסית להפקרות".
בעקבות האירוע, הקהילה הגאה בביירות זכתה לתמיכה רחבה מכל העולם וזכו למאות שיחות טלפון של פעילים גאים ברחבי העולם שהציעו עזרה, תמיכה ועודדו המשך פעילות כמו גם גינויים ממשלות זרות כלפי התנהלות התובע הכללי של ביירות.
ב-2019, טקס הפתיחה שהיה אמור להתקיים במרכז ארסקו באל חמרה, נדחה לאחר שהמופתי של הרפובליקה ביקש להפסיק את פעילויות הפסטיבל והאשים אותם ב"הפרת מוסר".
אירוע הגאווה ב-2020 נערך על רקע מגפת ה-COVID-19 וגם לאחר הפיצוץ בנמל ביירות באוגוסט אותה השנה.
על מנת שהקהילה הגאה תצמח בביירות באופן בר-קיימא, המארגנים פתחו ערוצי תקשורת עם כל הרשויות הדתיות והמפלגות הפוליטיות. הקהילה המקומית שיתפה פעולה עם האוניברסיטה האמריקנית בביירות ועם האוניברסיטה האמריקאית הלבנונית. באמצעות נוכחות הקבועה בזירה הבינלאומית, המשתתפת בשיחות, ועידות ופאנלים מקומיים ועולמיים, מרחיבה את הפילנתרופיה והסיוע, בונה הקהילה כל העת את המוניטין שלה שמציב אותה בנרטיב העולמי בנושא הקהילה הגאה. מדי שנה מקיימת הקהילה הגאה בביירות אירועים למודעות לאיידס ביום האיידס העולמי.
עטלף הפיח
עטלף הפיח או עטלף מפויח (שם מדעי: Aethalops) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות ובו 2 מינים שחיים בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1923 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ושמו ניתן לו בגלל פרוותו הכהה. הסוג נחשב במשך שנים רבות כטקסון מונוטיפי, אולם כיום יש הסכמה על כך שהוא מכיל שני מינים נפרדים.
תיאור
עטלף הפיח מתאפיין בגולגולת רחבה ומסיבית, גוף גוץ וחרטום מעוגל וקצר יחסית. האוזניים קטנות ועגולות, העיניים גדולות במיוחד ותופסות חלק ניכר מהפנים והנחיריים בולטים ודמויי צינור עם חריץ עמוק ביניהם. לסוג 28 שיניים, כשהחותכות העליונות הפנימיות קטנות יותר מהחיצוניות. החותכות התחתונות כוללות רק זוג אחד. בלסת העליונה יש 3 מלתעות וטוחנת אחת בכל צד, ובלסת התחתונה 3 מלתעות ו-2 טוחנות בכל צד. אורך הראש והגוף של עטלף הפיח 65–73 מ״מ, אורך הזרוע 40–48 מ״מ ואורך האוזן 9–15 מ״מ; משקלם 19–24 גרם. הסוג חסר זנב וקרום התעופה האחורי מסתכם ברצועות דקות לאורך פנים הרגליים.
הפרווה של עטלף הפיח ארוכה, צפופה וצמרירית, והיא משתרעת לעבר האמות והרגליים עד לבהונות. צבע הפרווה כתום עז או אוכרה, אך לעיתים קרובות הוא כהה במיוחד ונע בין אפור מעושן לאפור כהה או שחור פיח שהעניק לסוג את שמו. הראש בדרך כלל כהה משאר הגוף. הכנפיים, הרגליים וקצות האוזניים שחורים.
תפוצה וביולוגיה
עטלפי הפיח מצויים בדרום-מזרח אסיה; טווח התפוצה שלהם כולל את החלק המלזי של חצי האי המלאי, סומטרה, ג'אווה, באלי ולומבוק; בבורנאו הוא נמצא בצד האינדונזי, בצד המלזי וגם בחלק של ברוניי. בורנאו הוא גם האי היחיד שמאכלס את שני המינים. בית הגידול של עטלפי הפיח מורכב בעיקר מיער גשם טרופי בגבעות ורכסים הרריים ברום 2,700-500 מטר.
עטלפי הפיח פעילים בלילה, וישנים ביום כשהם תלויים על ענפי עצים, כפות דקל ובננה או מבנים נטושים. הם לנים בגפם או בקבוצות קטנות של 2–3 פרטים. המינים בסוג ניזונים בעיקר ממיץ פירות, כשהם בדרך כלל סוחטים את בשר הפרי בפיהם ויורקים את החלקים המוצקים. בנוסף, הם ניזונים גם מצוף ואבקנים ומסוגלים לרחף באוויר ללא ניע תוך כדי יניקת צוף. עטלפי הפיח מתרבים אחת לשנה, והנקבה ממליטה בכל פעם גור יחיד לאחר היריון של 4–6 חודשים. המינים בסוג מאוימים בעיקר מצד בירוא יערות, אם כי לעת עתה הם שכיחים למדי ומצבם מוגדר כללא חשש (LC) על ידי הרשימה האדומה של IUCN.
מינים
בסוג זה 2 מינים:
Graduation (שיר של בני בלנקו)
Graduation (בעברית: סיום לימודים) הוא שיר של המוזיקאי האמריקאי בני בלנקו והראפר ג'וס וורלד. השיר הוא חידוש לשיר "Graduation (Friends Forever)" של הזמרת ויטמין סי. השיר יצא לאור ב-30 באוגוסט 2019, זה הוא שיתוף הפעולה השני של בני וג'וס מאז שיתוף הפעולה "Roses" שבו השתתף גם ברנדון יורי.
וידאו קליפ
הדמויות והשחקנים לפי סדר הופעתם בקליפ:
ארינחשאים
אֲרִינַחֲשָאִים או (שם מדעי: Raphidioptera; אנגלית: Snakeflies) היא סדרה של חרקים המונה כ-210 מינים מוגדרים. בעבר מיני קבוצה זו נכללו בסדרת מרושתי-כנף (יחד עם סדרת כנפתנאים), אבל כיום אלו נחשבות סדרות נפרדות שנמצאות בקבוצת רקומי-כנף. זבובי נחש הם חרקים טורפים גם כבוגרים וגם כזחלים. מין זה נפוץ מאוד באזורים בעלי אקלים חם בחצי הכדור הצפוני כגון באזורים החמים של אירופה ואסיה, במערב ארצות הברית ובמדבריות ערב.
אנטומיה ומחזור חיים
זבובי נחש מתאפיינים בפרוטורקס מוארך אך אין שינוי של הרגליים הקדמיות. בעלי עיניים גדולות ומורכבות. למינים אחדים אף יש אוסלים. הנקבות בדרך כלל בעלות צינור הטלה ארוך, בו הן משתמשות על מנת להטיל את ביציהן בתוך סדקים או קליפות עץ רקוב. מבנה הכנפיים דומה למבנה כנפי הזבוב המצוי עם דפוס ורידים פרימיטיבי.
הזחלים
לזחלים ראש גדול עם לסתות חזקות. הראש והחלק הראשון (סגמנט) קשה ואילו שאר הגוף הוא רך ובשרני. יש להם שלושה זוגות של רגליים, אך עם זאת על מנת לנוע ולהתקדם על משטחים אנכיים קיים אזור דביק על בטנם, העוזר להצמד אל משטחים.
דיר אל-קאסי
דיר אל-קאסי (בערבית: دير القاسي) היה כפר ערבי פלסטיני, שהיה ממוקם צפונית-מזרחית לעכו, ושתושביו גורשו במלחמת העצמאות.