cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דאבת
הטיפול בדאבת הוא סימפטומטי ורב־תחומי. הברית האירופית של האגודות לראומטולוגיה ממליצה בחום על פעילות גופנית אירובית ואימוני כוח. המלצות חלשות ניתנות לטיפולים מסוג קשיבות, פסיכותרפיה, דיקור, הידרותרפיה ותרגילים מדיטטיביים כגון צ'יגונג, יוגה וטאי צ'י. השימוש בתרופות בטיפול בדאבת שנוי במחלוקת, אך נמצא שתרופות נוגדות דיכאון יכולות לשפר את איכות החיים. התרופות דולוקסטין, מילנציפרן ופרגאבלין אושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול בדאבת. תרופות מועילות אחרות כוללות מעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין-נוראדרנלין (SNRI), תרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידים (NSAIDs), ומרפי שרירים. תוספי תזונה כמו קואנזים Q10 וויטמין D עשויים אף הם לשפר את הכאב ואת איכות החיים.
אבחנה
בשנת 2019, אגודת הכאב האמריקאית ומנהל המזון והתרופות האמריקאי פיתחו מערכת אבחון חדשה הכוללת שני ממדים. הממד הראשון כולל קריטריונים עיקריים לאבחון והממד השני כולל מאפיינים נפוצים. קריטריוני האבחון העיקריים הם:
קיומם של מצב רפואי אחר או הפרעת כאב אחרת אינם שוללים אבחנה של פיברומיאלגיה. עם זאת, יש לשלול מצבים היכולים להיות הגורם העיקרי לתסמינים של המטופל. מאפיינים נפוצים שנמצאו בחולי פיברומיאלגיה יכולים לסייע אף הם בתהליך האבחון. מאפיינים שכיחים אחרים יכולים לסייע בתהליך האבחון. אלה כוללים רגישות ללחץ קל במגע, קשיי חשיבה, נוקשות שרירים ושלד, ורגישות סביבתית או ערנות יתר. מי שמאבחן את המחלה בדרך־כלל הוא ראומטולוג או רופא כללי.
אבחנה מבדלת
מכיוון שהאבחנה של פיברומיאלגיה מבוססת על דיווח סובייקטיבי, ואין שימוש נרחב בבדיקות פיזיולוגיות, יש לבחון אבחנות חלופיות. עד שניים מכל שלושה אנשים שאובחנו בפיברומיאלגיה עשויים לסבול ממצב רפואי אחר. קיימות כמה מחלות ראומטיות שבשלביהן המוקדמים יכולות להיראות כמו פיברומיאלגיה. מחלות אלה כוללות דלקת מפרקים שגרונית, ספונדילוארתריטיס דלקתית, כאבי שרירים רב שגרוניים, תסמונת כאב מיופציאלי ותסמונת גמישות יתר מפרקית. מחלות נוירולוגיות המלווות בכאב יכולות אף הן להיראות כמו פיברומיאלגיה. הן כוללות טרשת נפוצה, מחלת פרקינסון ונוירופתיה פריפרית. מחלות נוספות שיש לפסול הן מחלות אנדוקריניות או מטבוליות (תת־פעילות של בלוטת התריס, יתר פעילות יותרת בלוטת התריס, אקרומגליה וחסר בוויטמין D), מחלות של דרכי העיכול (צליאק ורגישות לגלוטן שאינה צליאק), מחלות זיהומיות (מחלת ליים, הפטיטיס C וכשל חיסוני משולב חמור), ושלבים מוקדמים של מחלות ממאירות (מיאלומה נפוצה, סרטן גרורתי ולוקמיה/לימפומה). הפרעות אחרות עלולות לגרום לתסמינים דמויי פיברומיאלגיה, כגון זאבת, תסמונת שגרן, אנקילוזינג ספונדיליטיס, תסמונות אהלרס-דנלוס, תסמונות פסוריאטיות, תסמונת התעלה הקרפלית, ומיאסטניה גראביס. מספר תרופות יכולות אף הן לעורר כאב (סטטינים, מעכבי ארומטוז, ביופוספונטים ואופיואידים).
בדיקות מעבדה מקיפות אינן נחוצות בדרך כלל באבחון מבדל של פיברומיאלגיה. בדיקות נפוצות שנערכות כוללות ספירת דם מלאה, פאנל מטבולי מקיף, שקיעת דם, חלבון C-מגיב ובדיקת תפקוד בלוטת התריס. ישנם סימנים המופיעים בהיסטוריה של המטופל, שיכולים לרמוז לפיברומיאלגיה. אלה כוללים היסטוריה משפחתית של כאב כרוני בגיל צעיר, היסטוריה אישית של כאב בילדות, הופעת הכאב המפושט בעקבות אירוע קיצוני גופני או פסיכולוגי, רגישות מוגברת כללית למגע, ריח ורעש, עוררות יתר וריבוי תסמינים גופניים (נוירולוגיים, אורולוגיים, גיניקולוגיים, ותסמינים של דרכי העיכול).
תחלואה נלווית
פיברומיאלגיה ומצבי כאב כרוני רבים מתקיימים לעיתים קרובות במקביל. אלה כוללים כאב ראש מתחי כרוני, תסמונת כאב מיופשיאלית, והפרעות טמפורומנדיבולריות. הפרעות נוירולוגיות שנקשרו לכאב או פיברומיאלגיה הן טרשת נפוצה, תסמונת פוסט פוליו, כאב נוירופתי ומחלת פרקינסון. קיימת חפיפה גדולה בין פיברומיאלגיה לבין תסמונת התשישות הכרונית והן עשויות לחלוק את אותם מנגנונים פתוגנטיים.
בקרב 20-30% מהאנשים עם מחלות ראומטיות קיימת גם פיברומיאלגיה. פיברומיאלגיה קיימת גם במחלות מערכת העיכול כמו צליאק ותסמונת המעי הרגיז (IBS). פיברומיאלגיה נקשרה גם להשמנת יתר ולפעילות יתר של שלפוחית השתן.
תסמינים
התסמינים המגדירים של פיברומיאלגיה הם כאב כרוני נרחב, עייפות והפרעות שינה. תסמינים אחרים עשויים לכלול כאב מוגבר בתגובה ללחץ (אלודיניה), בעיות קוגניטיביות, נוקשות שרירים ושלד, רגישות סביבתית, ערנות יתר, הפרעה בתפקוד המיני, ותסמינים חזותיים.
בעיות שינה
קרוב ל-80% מהפציינטיות והפציינטים עם פיברומיאלגיה מדווחים על שינה לא טובה. בנושא זה נערך מחקר מטא-אנליזה שכלל 25 מחקרי מקרה-ביקורת עם 2,086 משתתפים. המחקר בדק דיווחים סוביקייטיביים ומדדים אובייקטיביים לשינה. בהשוואה לאנשים בריאים, נשים וגברים עם פיברומיאלגיה סבלו מיותר בעיות בשינה. איכות ויעילות השינה שלהם היו ירודות יותר, משך השינה שלהם היה קצר יותר, הם דיווחו על קושי גדול יותר להירדם, ומדידות אובייקטיביות מצאו ששנתם קלה יותר.
בעיות קוגניטיביות
אנשים רבים עם פיברומיאלגיה חווים בעיות קוגניטיביות (fibrofog). האגודה האמריקנית לכאב מכירה בבעיות קוגניטיביות כמאפיין עיקרי של פיברומיאלגיה, הכוללות קשיים בריכוז, שכחה וחשיבה לא מאורגנת או איטית. כ-75% מחולי פיברומיאלגיה מדווחים על בעיות משמעותיות בריכוז, בזיכרון ובריבוי משימות. מטה-אנליזה משנת 2018 מצאה שההבדלים הגדולים ביותר בין חולי פיברומיאלגיה לבין נבדקים בריאים היו בשליטה מעכבת, זיכרון ומהירות עיבוד. ההשערה היא שהכאב המוגבר פוגע במערכות הקשב, וכתוצאה מכך נגרמות בעיות קוגניטיביות.
רגישות יתר
בנוסף לרגישות יתר לכאב, חולים בפיברומיאלגיה מגלים רגישות יתר לגירויים אחרים, כמו אורות בהירים, רעשים חזקים, ריחות וקור.
גורמי סיכון
לא ידוע מה גורם לפיברומיאלגיה, אך ידועים מספר גורמי סיכון. ידוע כי קיימת נטייה משפחתית לחלות בפיברומיאלגיה, ומחקרים שונים מצאו סמנים גנטיים הרומזים כי התורשה משחקת תפקיד בפתוגנזה של התסמונת. מחלה חריפה כמו זיהום ויראלי עלולה להגביר את הסיכון למחלה, וכך גם פציעות חוזרות הנגרמות מעומס מתמשך על מפרק. מחלות נוספות המגבירות את הסיכון לפיברומיאלגיה הם השמנה, לופוס ודלקת מפרקים שגרונתית. אירועים מלחיצים או טראומתיים כמו תאונת דרכים או הפרעת דְּחָק פוסט-טראומטית מגבירים אף הם את הסיכון לחלות בפיברומיאלגיה. לנשים יש סיכון כפול להיות מאובחנות בפיברומיאלגיה, בהשוואה לגברים. הסיכוי לסבול מהמחלה עולה עם הגיל.
גורמים גנטיים
במחקרים שבחנו את תסמונת הפיברומיאלגיה במשפחות, נמצא שבמשפחות מסוימות נפוצה יותר התסמונת, ולכן הדבר מרמז על קשר תורשתי לפיברומיאלגיה. כמו כן נמצא קשר בין גנים מסוימים לפיברומיאלגיה. הוצעה היפותזה, לפיה גורמים גנטיים וסביבתיים יחדיו יוצרים אינטראקציה הגורמת לפיתוח הסימפטומים האופיינית לתסמונות. אלה, לטענת הכותב, נגרמים על ידי כשל בתפקוד מערכת העצבים המרכזית, הכוללת את ציר ה-HPA, את המסלולים היוצרים כאב, ואת מערכת העצבים האוטונומית. תקלות אלה גורמות לתקלות בתפקוד מערכת החיסון, אשר לפי ההיפותזה הן התוצאה ולא הגורם למחלה.
מחסור בהורמון קורטיזול בבלוטת יותרת הכליה
לאורך השנים בוצעו מחקרים רבים על תפקוד בלוטת יותרת הכליה בחולים בפיברומיאלגיה ותסמונת העייפות הכרונית. ההתמקדות הייתה בהורמון המרכזי, קורטיזול. נמדדו רמות קורטיזול בדם ובשתן, תחת תנאים שונים, והשוו רמות קורטיזול בין קבוצות של חולים לקבוצות ביקורת. ברוב המכריע של המחקרים נמצא כי בממוצע, רמות הקורטיזול בחולים נמוכות יותר. כמו כן, ניסו במחקרים רבים לתת טיפול בקורטיזול לחולים, עם תוצאות מעורבות ומנוגדות בחלק מהמחקרים, ללא מסקנות חד משמעיות. בסקירה של כל המחקרים הללו שפורסמה בעיתון Journal of Chronic Fatigue Syndrome הוסקה המסקנה שקיימת בחלקם של החולים בתסמונת התשישות הכרונית וגם בחולי פיברומיאלגיה הפרעה בציר ה-HPA (ציר ההפיתלמוס-יותרת המוח-יותרת הכליה) אשר גורמת לייצור מופחת של קורטיזול (היפואדרנליזם), והוצע לתת טיפול לתקופת ניסיון. עם זאת לא הובהרה הסוגיה האם מדובר בגורם למחלה או תוצאה הנגרמת עקב המחלה.
רמות קורטיזול עולות בדרך כלל עם העלייה ברמת הכאב. נמצא שחולים בפיברומיאלגיה לא יכולים להעלות כדרוש את רמות הקורטיזול עם הגעת הכאב, או שייתכן שחוסר היכולת להעלות את רמת הקורטיזול היא הגורמת לכאב. במחקר נמצא שקיים קשר חזק בין רמות קורטיזול לכאב. נמצא שרמות קורטיזול נמוכות מסבירות ב-38% מהמקרים את הכאב שנמצא בעת ההתעוררות. מסקנות המחקר הן שתסמינים של כאב בנשים הסובלות מפיברומיאלגיה קשורים קשר ישיר לרמות הקורטיזול בשעות הבוקר המוקדמות. המידע תומך בכך שתקלה בתפקוד ציר ה-HPA (ציר ההפיתלמוס-יותרת המוח-יותרת הכליה) קשורה קשר ישיר לסימפטומים בפיברומיאלגיה והיא הגורמת לכאבים בשעות היום המוקדמות.
פתופיזיולוגיה
נכון לשנת 2022, הפתופיזיולוגיה של הפיברומיאלגיה עדיין לא ברורה וקיימות מספר תיאוריות.
מערכת העצבים
מכיוון שהתסמין המרכזי בפיברומיאלגיה הוא כאב, רוב התיאוריות הפתופיזיולוגיות עוסקות במערכת העצבים.
ניתן לחלק כאב כרוני לשלוש קטגוריות: נוציספטיבי, נויורופתי ונוציפלסטי. כאב נוציספטיבי הוא כאב הנגרם על ידי דלקת או נזק לרקמות. כאב נוירופתי הוא כאב הנגרם מנזק עצבי. כאב נוציפלסטי הוא כאב הנגרם בשל בעיות בעיבוד אותות כאב. כאב נוציפלסטי הוא ההסבר השכיח ביותר לכאב שקיים בפיברומיאלגיה. יחד עם זאת, קטגוריות אלו אינן מוציאות זו את זו, ולכן חולי פיברומיאלגיה עלולים לחוות כאב נוציספטיבי (למשל, מחלות ראומטיות) ונוירופתי (למשל, נוירופתיה של סיבים קטנים), בנוסף לכאב נוציפלסטי. כאב נוציפלסטי נחשב לתסמונת הכוללת גם תסמינים נוספים לכאב כמו עייפות, הפרעות שינה, הפרעות קוגניטיביות, רגישות יתר לגירויים סביבתיים, חרדה ודיכאון. כאב נוציפלסטי נגרם על ידי (1) עיבוד מוגבר של גירויי כאב או (2) ירידה בדיכוי של גירויי כאב בכמה רמות במערכת העצבים, או שניהם.
השערה חלופית לכאב נוציפלסטי רואה בפיברומיאלגיה דיסאוטונומיה הקשורה ללחץ עם מאפייני כאב נוירופתיים. השקפה זו מדגישה את תפקידן של מערכת העצבים הנוציספטיבית האוטונומית והפריפריאלית ביצירת כאב, עייפות ונדודי שינה נרחבים. הימצאות של נוירופתיה של סיבים קטנים בתת-קבוצה של חולי פיברומיאלגיה תמכה בבסיס הנוירופתי של המחלה, אך אחרים טוענים כי נוירופתיה של סיבים קטנים היא תופעה חריגה.
בפיברומיאלגיה קיימים גם שינויים נוירוכימיים הקשורים למצב הרוח, השינה והאנרגיה. סרוטונין הוא המעביר העצבי הנחקר ביותר בפיברומיאלגיה. ההשערה היא שחוסר איזון במערכת הסרוטונינרגית עלול להוביל להתפתחות פיברומיאלגיה.
מערכת החיסון
לדלקת ייתכן שיש תפקיד בפתוגנזה של פיברומיאלגיה. אנשים עם פיברומיאלגיה נוטים לסבול מרמות גבוהות יותר של ציטוקינים דלקתיים כמו IL-6, ו-IL-8. יש להם גם רמות מוגברות של אנטגוניסט לקולטן IL-1. רמות מוגברות של ציטוקינים פרו-דלקתיים עלולות להגביר את הרגישות לכאב, ולפגוע במצב הרוח. אינטרלוקינים אנטי דלקתיים כגון IL-10 נקשרו גם הם לפיברומיאלגיה.
מערכת העיכול
חיידקי המעי עשויים למלא אף הם תפקיד בפיברומיאלגיה. אנשים עם פיברומיאלגיה נוטים יותר להראות דיסביוזיס, כלומר ירידה במגוון המיקרוביוטה. קיים קשר דו-כיווני בין המעי למערכת העצבים. לכן, המעי יכול להשפיע על מערכת העצבים, אבל מערכת העצבים יכולה להשפיע גם על המעי.
טיפול
מכיוון שלא ניתן לרפא את מחלת הפיברומיאלגיה, מטרת הטיפול להקל על התסמינים ולשפר את איכות החיים של המטופלים והמטופלות. הטיפול הכי יעיל משלב גישה אישית ורב-תחומית המתחילה בחינוך ויכולה לערב טיפולים תרופתיים וטיפולים אחרים. מספר עמותות פרסמו הנחיות לאבחון וניהול של פיברומיאלגיה. הליגה האירופית נגד שיגרון (EULAR; 2017) המליצה על גישה רב-תחומית, המאפשרת אבחון מהיר וחינוך מטופלים. הטיפול הראשוני המומלץ צריך להיות לא תרופתי. ניתן להוסיף טיפול תרופתי מאוחר יותר. הליגה האירופית שמה בהמלצותיה במקום ראשון את האימון האירובי -  ואימוני כוח. צ'י קונג, יוגה וטאי צ'י. קיימת גם המלצה לשיפור השינה ואיכות החיים. גם מיינדפולנס הומלץ כצעד אפשרי להורדת הכאב ושיפור איכות החיים. דיקור והידרותרפיה הם צעדים טבעיים אפשריים נוספים לשיכוך הכאב. הומלצה אף פסיכותרפיה, המתאימה יותר לחולים עם הפרעות במצב הרוח או נוכח קיומן של אסטרטגיות התמודדות לא מועילות. העמותה המליצה מאוד להימנע מכירופרקטיקה, בשל חששות בטיחותיות. במקרה של כאבים עזים ולהפרעות שינה הומלץ לנסות תרופות מסוימות כמו (פרגאבאלין, דולוקסטין, טרמדול) (אמיטריפטילין, ציקלובנזפרין. בשל חוסר יעילות לא הומלצו (נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, מעכבי מונואמין אוקסידאז ומעכבים סלקטיביים של ספיגה חוזרת של סרוטונין). בגלל חוסר יעילות ותופעות לוואי הומלץ במיוחד להימנע מהורמון גדילה, נתרן אוקסיבט, אופיואידים וסטרואידים.
פעילות גופנית
פעילות גופנית היא הטיפול היחיד המומלץ לפיברומיאלגיה באופן נחרץ על ידי הברית האירופית של האגודות לראומטולוגיה (EULAR). קיימות עדויות חזקות המצביעות על כך שפעילות גופנית עשויה להפחית כאב ועייפות ולשפר את איכות השינה ואיכות החיים עבור אנשים עם פיברומיאלגיה. לפעילות גופנית יש יתרון נוסף בכך שהיא אינה גורמת לתופעות לוואי חמורות.
למרות היתרונות שלה, פעילות גופנית מהווה אתגר עבור חולי פיברומיאלגיה, בשל העייפות הכרונית והכאב שהם חווים. פעילות גופנית עלולה להפחיד אותם, מחשש שהם יתבקשו לעשות יותר ממה שהם מסוגלים. הם עלולים גם להרגיש שהמטפלים או הממליצים על ספורט אינם מבינים באופן מלא את ההשפעה השלילית האפשרית של פעילות גופנית על עייפות וכאב. זה נכון במיוחד עבור תוכניות אימונים שאינן מותאמות אישית. כאשר תוכנית האימונים מומלצת על ידי רופאים או מפוקחת על־ידי אחיות, אחוזי ההתמדה עולים. גישה מומלצת לתוכנית אימונים מדורגת מתחילה בפרקי זמן קצרים ותכופים של פעילות גופנית וממשיכה באימונים קשים יותר. על מנת להפחית את הכאב, מומלץ להשתמש בתוכנית אימונים של 13 עד 24 שבועות, כאשר כל מפגש נמשך 30 עד 60 דקות.
כאשר משווים בין תוכניות אימונים שונות, נמצא שפעילות אירובית מסוגלת לווסת את תפקוד העצבים האוטונומי של חולי פיברומיאלגיה, בניגוד לאימוני כוח. מטה-אנליזה משנת 2022 מצאה שלאימון אירובי יש אפקט גדול בעוד שלאימוני כוח יש רק השפעות מתונות. מבין סוגי הפעילות השונים, נראה שפעילות גופנית מדיטטיבית עדיפה לשיפור השינה. אין הבדל בין אימוני התנגדות, גמישות ופעילות גופנית בבריכה בהשפעותיהם על עייפות.
התעמלות אירובית
הפעילות הגופנית שנחקרה הכי הרבה בחולי פיברומיאלגיה היא התעמלות אירובית. התעמלות אירובית כוללת פעילויות כמו הליכה, ריצה, ספינינג, רכיבה על אופניים, ריקוד והתעמלות במים. סיכום של Cochrane משנת 2017 הגיע למסקנה שפעילות גופנית אירובית כנראה משפרת את איכות החיים, מפחיתה מעט את הכאב ומשפרת את התפקוד הגופני. יחד עם זאת היא לא תורמת לעייפות ולנוקשות. מטה-אנליזה משנת 2019 הראתה שפעילות גופנית אירובית יכולה להפחית חוסר תפקוד אוטונומי ולהגביר את השונות בקצב הלב. תוצאות אלה מתרחשות כאשר החולים מתאמנים לפחות פעמיים בשבוע, במשך 45–60 דקות בכ-60%-80% מהדופק המרבי. פעילות אירובית מפחיתה גם חרדה ודיכאון ומשפרת את איכות החיים.
תרגילי גמישות
שילוב של תרגילים אירוביים עם תרגילי גמישות יכולים לשפר את הנוקשות שחשים אנשים עם פיבורמיאלגיה. עם זאת, הראיות לכך הן באיכות נמוכה, ועדיין לא ברור אם תרגילי גמישות בלבד בהשוואה לאימון אירובי יעילים בהפחתת תסמינים או אם יש להם השפעות שליליות כלשהן.
אימוני כוח
באימוני כוח, המשתתפים מפעילים עומס על גופם באמצעות משקולות, גומייה, משקל גוף או אמצעים אחרים. שתי מטא-אנליזות הראו שאימוני כוח יכולים להפחית חרדה ודיכאון ואחת מהן מצאה שהם גם משפרים את איכות החיים. המינון המתאים של אימוני כוח לנשים עם פיברומיאלגיה נחקר במטא-אנליזה משנת 2022. אימונים יעילים בוצעו פעמיים בשבוע, במשך שמונה שבועות לפחות. אפילו במינונים נמוכים כמו 1–2 סטים של 4–20 חזרות נמצא שיפור בתסמינים. ברוב המחקרים השתמשו בעצימות מתונה של 40% עד 85% מקסימום חזרה אחת. רמת עוצמה זו הייתה יעילה בהפחתת כאב. בפרוטוקולים מסוימים מגבירים את העוצמה עם הזמן (מ-40% ל-80%), בעוד שבאחרים מגבירים את העוצמה כאשר המשתתף מסוגל לבצע 12 חזרות. תרגילים בעצימות גבוהה עלולים לגרום להיענות נמוכה יותר לטיפול.
פעילות מדיטטיבית
מטא-אנליזה משנת 2021 מצאה שתוכניות אימון מדיטטיביות (טאי צ'י, יוגה, צ'י קונג) עדיפות על סוגים אחרים של פעילות גופנית (אירובי, גמישות, כוח) בשיפור איכות השינה. ההשפעה החיובית של טאי צ'י על שינה עבור אנשים עם מצבים מגוונים תועדה במטא-אנליזה שנייה. מטא-אנליזה שלישית משנת 2019 מצאה כי בנוסף לשיפור השינה, טאי צ'י משפר כאב, עייפות, דיכאון ואיכות חיים עבור חולי פיברומיאלגיה. התערבויות טאי צ'י אלו כללו לעיתים קרובות מפגשים של שעה אחת שתורגלו 1–3 פעמים בשבוע במשך 12 שבועות. תרגילים מדיטטיביים, ככלל, עשויים להשיג תוצאות רצויות באמצעות מנגנונים ביולוגיים כגון נוגדי חמצון, אנטי דלקת, הפחתה בפעילות הסימפתטית ומודולציה של רגישות לקולטן לגלוקוקורטיקואידים.
פעילות גופנית אחרת
מספר סקירות ומטא-אנליזות מצביעות על כך שפעילות גופנית במים יכולה לשפר את הסימפטומים של מחלת הפיברומיאלגיה. עדויות מוגבלות מצביעות על כך שאימון ברטט בשילוב עם פעילות גופנית עשוי לשפר כאב, עייפות ונוקשות.
טיפול תרופתי
ההנחיות המקובלות בטיפול בפיברומיאלגיה מדגישות כי טיפול תרופתי הוא אפשרי, אך הוא אינו הכרחי. ההנחיות הגרמניות כוללות גם כללים להפסקת טיפולים תרופתיים וממליצות לדון בחופשות מתרופות לאחר 6 חודשי שימוש. אף על פי שחולים רבים משתמשים בתרופות, התמיכה המדעית לכך אינה חזקה. נכון לשנת 2020, רק שלוש תרופות קיבלו את אישור ה-FDA: פרגאבאלין (ליריקה), דולוקסטין (סימבלטה) ומילנציפרן. הסוכנות האירופית לתרופות סירבה לאשר את שיווק המילנציפרן.
מבין התרופות נוגדות הדיכאון הטריציקליות, קיימת תמיכה מספקת רק לאמיטריפטילין. סקירת קוקרן משנת 2016 בדקה את האפקטיביות של אוקסיקודון להפחתת כאב בקרב חולי פיברומיאלגיה. מסקנת הסקירה הייתה שבשל מגבלות בנתונים, אין די עדויות לשימוש באוקסיקודון.
תרופות נוגדות דיכאון
תרופות נוגדות דיכאון הן אחת מקבוצות התרופות הנפוצות לפיברומיאלגיה. אלה כוללות מעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין ונוראדרנלין (SNRI) כמו דולוקסטין ומילנציפרן ונוגדי דיכאון טריציקליים, כגון אמילטריפטילן. מטא-אנליזה משנת 2021 הגיעה למסקנה שתרופות נוגדות דיכאון יכולות לשפר את איכות החיים של חולי פיברומיאלגיה בטווח הבינוני. נכון לשנת 2018, התרופה נוגדת הדיכאון הטריציקלית (TCA) היחידה שיש לה עדות מספקת היא אמיטריפטילין. עבור רוב האנשים עם פיברומיאלגיה, תופעות הלוואי של התרופות נוגדות הדיכאון עלולות לעלות על היתרונות שלהם. עדויות חלשות מאוד מצביעות על כך שמספר קטן מאוד של אנשים עשוי להפיק תועלת מטיפול בתרופה נוגדת הדיכאון הטטרציקלית מירטזפין, אולם עבור רובם, היתרונות הפוטנציאליים אינם גדולים והסיכון להשפעות שליליות ולנזק פוטנציאלי עולה על כל פוטנציאל לתועלת.
תרופות נוגדות דיכאון עלולות לגרום לתסמיני גמילה לאחר הפסקתן, ולכן מומלץ להפסיקן בהדרגה.
פרגאבאלין (ליריקה)
התרופה פרגאבאלין (ליריקה) של חברת Pfizer, אושרה על ידי ה-FDA לטיפול בפיברומיאלגיה. התרופה מכילה את החומר הכימי pregabalin, המהווה נגזרת של GABA. התרופה פועלת על הקולטנים של GABA, בדומה לתרופות משככות כאבים אחרות כמו גאבאפנטין (gabapentin). היא נועדה להקל על הסימפטום של הכאבים, אשר נפוץ בחולי פיברומיאלגיה. הטיפול בתרופה מלווה בתופעות לוואי רבות ולא מומלץ השימוש למשך יותר מחצי שנה. בשל סכנה של תסמיני גמילה, מומלץ להפסיק את השימוש בתרופה בהדרגה.
קנבינואידים
לקנבינואידים עשויים להיות יתרונות מסוימים עבור אנשים עם פיברומיאלגיה. עם זאת, נכון לשנת 2022, הנתונים בנושא עדיין מוגבלים. לקנבינואידים עשויים להיות גם השפעות שליליות, והם עלולים ליצור תגובות בין־תרופתיות שליליות כאשר הם נלקחים יחד עם תרופות ראומטולוגיות נפוצות. לא קיימות ראיות איכותיות המצביעות על כך ש-THC סינתטי (נבילון) מסייע לפיברומיאלגיה.
תזונה
תזונה קשורה לפיברומיאלגיה בכמה אופנים. מצבים כמו השמנת יתר, חסרים תזונתיים, אלרגיות למזון וצריכת תוספי מזון קשורים כולם לסימפטומים של פיברומיאלגיה. לצריכה של פירות וירקות, חלבונים באיכות גבוהה ושומנים בריאים עשויים להיות כמה יתרונות לחולי פיברומיאלגיה. עדויות באיכות נמוכה מצאו גם כמה יתרונות לתזונה צמחונית או טבעונית. מאמר סקירה על התערבויות תזונתיות בדק את האפקטיביות של תזונה טבעונית, דיאטה מסוג FODMAP, צריכת אצטיל-L-קרניטין, קו-אנזים Q10 ושילוב של ויטמין C וויטמין E. בכל המקרים נמצא שיפור בכאב, אך מכיוון שאיכות המחקרים לא הייתה גבוהה, אין די עדויות להמלצות לטיפול בתזונה.
למרות שתוספי תזונה נחקרו בהרחבה ביחס לפיברומיאלגיה, רוב העדויות, נכון לשנת 2021, הן באיכות ירודה, לכן קשה להגיע להמלצות חותכות. נראה שתוספי קואנזים Q10 וויטמין D יכולים להפחית כאב ולשפר את איכות החיים של חולי פיברומיאלגיה. קואנזים Q10 יכול להפחית עייפות בחולי פיברומיאלגיה, כאשר רוב המחקרים משתמשים במינונים של 300 מ"ג ליום למשך שלושה חודשים. על פי ההשערה קו-אנזים Q10 משפר את פעילות המיטוכונדריה ומפחית דלקת. ויטמין D הוכח כמשפר כמה מדדי פיברומיאלגיה, אך לא אחרים. מאמר סקירה הכולל ארבעה מחקרים עם 98 חולים מצא שלטיפול במלטונין יש מספר השפעות חיוביות על חולי פיברומיאלגיה, כולל שיפור איכות השינה והפחתה בכאב. לא דווח על תופעות לוואי משמעותיות.
פסיכותרפיה
לטיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) ולטיפולים דומים ישנה השפעה קטנה עד בינונית בהפחתת סימפטומים של פיברומיאלגיה. גודלי האפקט נוטים להיות קטנים כאשר CBT משמש כטיפול עצמאי עבור חולי פיברומיאלגיה, אך הם גדלים באופן משמעותי כאשר CBT הוא חלק מתוכנית טיפול רב-תחומית רחבה יותר. בסקירה של Cochrane משנת 2020 נמצא כי ל־CBT יש השפעה קטנה אך מועילה להפחתת כאב ומצוקה, אך תופעות הלוואי של הטיפול לא הוערכו היטב.
מטא-אנליזה משנת 2022 מצאה ש-CBT מפחית נדודי שינה אצל אנשים עם כאב כרוני, כולל אנשים עם פיברומיאלגיה.
גירוי עצבי חשמלי דרך העור (TENS)
בגירוי עצב חשמלי טרנס-עורי (TENS) מעבירים זרמים חשמליים לעור כדי לעורר עצבים היקפיים. TENS נמצא בשימוש נרחב לטיפול בכאב ונחשב לטיפול זול, בטוח שניתן לבצע באופן עצמאי. לכן, ישנם רופאים הממליצים עליו לאנשים הסובלים מכאב. ב-2019, נערכה סקירה של שמונה סקירות של Cochrane, המכסה 51 מחקרים אקראיים מבוקרים הקשורים ל-TENS. מסקנת הסקירה הייתה כי איכות הראיות הזמינות אינה מספקת כדי להגיע להמלצה מעשית. סקירה מאוחרת יותר הגיעה למסקנה שגירוי עצבי חשמלי דרך העור עשוי להפחית את הכאב בטווח הקצר, אך הייתה אי ודאות לגבי מידת הרלוונטיות של התוצאות.
ממצאים ראשוניים מצביעים על כך שגירוי חשמלי של עצב הוואגוס באמצעות מכשיר המושתל מתחת לעור עשוי להפחית את תסמיני הפיברומיאלגיה. עם זאת, ייתכנו תגובות שליליות להליך זה.
גירוי מוחי לא פולשני
גירוי מוחי לא פולשני כולל שיטות כגון גירוי טרנס־גוגלתי עם זרם ישיר וגרייה מגנטית למוח בתדר גבוה (TMS). נמצא כי שתי השיטות מפחיתות כאב במקרים של כאב נוירופתי ופיברומיאלגיה. מטא-אנליזה משנת 2021 הגיעה למסקנה שטיפול בשדות מגנטיים וגירוי מגנטי טרנס־גולגולתי עשויים להפחית את הכאב בטווח הקצר, אך הייתה אי ודאות לגבי הרלוונטיות של התוצאה. מספר מטא-אנליזות משנת 2022 שהתמקדו בגירוי מגנטי טרנס־גולגולתי מצאו השפעות חיוביות על פיברומיאלגיה. גירוי מגנטי טרנס־גולגולתי חוזר שיפר את הכאב בטווח הקצר ואת איכות החיים לאחר 5–12 שבועות. יחד עם זאת, הוא לא שיפר חרדה, דיכאון ועייפות ולא היה יעיל כאשר הופנה לקליפת המוח הקדם-מצחית השמאלית.
עיסוי
מטא-אנליזה משנת 2021 הגיעה למסקנה שעיסוי ושחרור מיופשיאלי מפחיתים את הכאב של חולי פיברומיאלגיה בטווח הבינוני.
פרוגנוזה
האגודה לחברות הרפואיות בגרמניה הוציאה קובץ הנחיות בנוגע לפיברומיאלגיה. בהנחיות הם ממליצים לעדכן את המטופלות והמטופלים לגבי מה שצפוי להם בעתיד. ראשית, תסמיני המחלה צפויים להימשך אצל כמעט כל הפציינטים. שנית, רק לעיתים נדירות התסמינים נעלמים לחלוטין. שלישית, התסמינים אינם גורמים לנכות ואינם פוגעים בתוחלת החיים. רביעית, רוב המטופלות והמטופלים לומדים להסתגל לתסמינים הללו עם הזמן. במחקר אורך, נערך מעקב של 8 שנים על 97 נערות ונערים שאובחנו בפיברומיאלגיה. עם סיום המעקב, רובם עדיין סבלו מכאב ומקשיים גופניים, חברתיים ופסיכולוגיים. דיכאון אצל בני נוער עם פיברומיאלגיה ניבא רמות כאב גבוהות יותר בעתיד.
מאיה רודולף
מאיה קבירה רודולף (באנגלית: Maya Khabira Rudolph; נולדה ב-27 ביולי 1972) היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית וזמרת אמריקאית ממוצא יהודי. התפרסמה בשל היותה חברת צוות בסדרת המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" (2000–2007), בשל תפקידה בתור אווה אלכסנדר בסדרה "ערים כל הלילה" (2011–2012) ברשת NBC ובזכות תפקידה בתור השופטת ג'ן בסדרה "המקום הטוב" (2018–2020) ; תפקיד אשר הקנה לה שלוש מועמדויות לפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרה קומית. בקולנוע, נודעת בשל השתתפותה בסרטים "המדריך לחיים בכפר", "אידיוקרטיה: הטמטום שולט", "מגודלים", "מסיבת רווקות", "מגודלים 2", "מידות רעות" ו-"אחיות".
קורות חיים
רודולף נולדה בעיר גיינסוויל שבפלורידה לזמרת האפרו-אמריקאית מיני ריפרטון ולמוזיקאי היהודי-אשכנזי. סבה מצד אביה היה סידני רודולף, נדבן שהחזיק בעבר את כל המסעדות של וונדיס ורודי'ס במחוז מיאמי-דייד, פלורידה.
סבא רבא שלה נולד בוילנה, ליטא, שינה את שם משפחתו מ"רודשבסקי" ל"רודולף", והיה מהחברים המייסדים של קהילת בית שלום, בית כנסת יהודי קונסרבטיבי בשכונת סקווירל היל בפיטסבורג, פנסילבניה. הסנדקית של רודולף הייתה זמרת ה-R&B. הוריה של רודולף עברו ללוס אנג'לס, קליפורניה, כשהיא ואחיה מארק היו צעירים מאוד, והם גדלו בעיקר בשכונת. בשנת 1990 סיימה רודולף את לימודיה בבית הספר קרוסרודס בסנטה מוניקה, קליפורניה, שם התיידדה עם חברי בית הספר גווינת' פאלטרו וג'ק בלאק.
בשנת 1995 סיימה רודולף לימודי תואר ראשון בצילום מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קריירה
רודולף התגלתה לראשונה בסדרת הדרמה הרפואית "שיקגו הופ", בה שיחקה במשך חמישה פרקים בתפקיד האחות ליאה מרטין. שיחקה בתור אחות גם בתפקיד הקולנועי הראשון שלה במותחן העתידני "מה קרה בגטקה?". גילתה לקהל גם את יכולותיה הקומיות והמוזיקליות בתוכנית הסאטירה "סאטרדיי נייט לייב", בה הופיעה במשך שבע עונות.
ב-2003 השתתפה בקומדיה של דני דה ויטו ובן סטילר "דופלקס". בשנת 2006 התפרסמה רודולף לראשונה בתפקיד ראשי לצידו של לוק וילסון בקומדיית ההרפתקאות הבדיונית "אידיוקרטיה: הטמטום שולט" בתור היצאנית ריטה, בנוסף הופיעה גם בקומדיה של רוברט אלטמן "המדריך לחיים בכפר".
ב-2007 דיבבה בסרט ההנפשה "שרק השלישי" את דמותה של רפונזל. ב-2009 זכתה לביקורות טובות על הופעתה בדרמה הקומית של סם מנדס "לצאת לדרך". ב-2010 השתתפה בקומדיה "מגודלים" בתור דיאן אשתו של קורט מקנייז (כריס רוק) ובקומדיית האקשן "מקגרובר".
ב-2011 שיחקה לצידה של קריסטן ויג בקומדיה שוברת הקופות "מסיבת רווקות". החלה בנוסף לשחק בסיטקום "ערים כל הלילה".
עוד ב-ב-2011 הופיעה בתור לסלי, גם כאן לצידה של קריסטין ויג בסרט "חברים עם ילדים" בכיכובם של ג'ניפר וסטפלדט ואדם סקוט.
ב-2014 דיבבה את דמותה של פרשס בסרט ההנפשה "שודדי הפיצוחים" וב-2017 שבה לדבב אותה בסרט "שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע".
בשנת 2016 שיחקה בארבעה פרקים מתוך הסדרה הקומית "הכריש" ברשת FOX. באותה שנה שיחקה לצד גרטה גרוויג בקומדיה הרומנטית "הרומן של מגי" בבימויה של רבקה מילר.
בשנת 2017 שיחקה לצד מייקל פניה בקומדיית האקשן "תרגיל לשוטרים מתחילים", שכתב וביים דקס שפרד, וכן דיבבה את דמותה של סמיילית בסרט "אמוג'י: הסרט".
בשנת 2020 זכתה בפרס אמי לשחקנית אורחת בקומדיה, על השתתפותה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". ב 24 בינואר 2023 פורסם שרודולף תהיה הפרזנטורית של דמויות ה 'm&m's.
חיים אישיים
מאז 2001 רודולף נמצאת בזוגיות עם הקולנוען פול תומאס אנדרסון. הם גרים בעמק סן פרננדו עם ארבעת ילדיהם.
הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה
הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה (אנגלית: The National Conservatory of Music of America) היה מוסד להשכלה גבוהה מוזיקלית, שנוסד בשנת 1885 בניו יורק על ידי ז'אנט מאיירס תרבר. על סגירתו של הקונסרבטוריון הכריזה רשמית מדינת ניו יורק בשנת 1952, אבל מכל הבחינות הפדגוגיות המעשיות, הוא חדל להתקיים הרבה לפני כן; מכל מקום, בין שנת ייסודו לסביבות 1920 מילא הקונסרבטוריון תפקיד חשוב בהוראה ובהכשרה של מוזיקאים בארצות הברית. מספר רב של שמות בולטים קשורים במוסד זה, בהם ויקטור הרברט ואנטונין דבוז'אק, שניהל את הקונסרבטוריון מ-27 בספטמבר 1892 עד 1895. (בקונסרבטוריון זה חיבר דבוז'אק את הסימפוניה במי מינור, ולפי הצעתה של תרבר, נתן לה את הכינוי "מן העולם החדש".
שנות פעילות
הרעיון של קונסרבטוריון לאומי במימון פדרלי בארצות הברית היה חלומה של תרבר, שלמדה בקונסרבטואר של פריז בנעוריה. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 שכנעה מספר פילנתרופים, בהם אנדרו קרנגי, להשתתף במימונו של מוסד כזה. הרעיון היה לעצב את המוסד על פי זה שבפריז, ליצירת "רוח מוזיקלית לאומית". הקונסרבטוריון (במקור "בית הספר האמריקאי לאופרה") התמזג במדינת ניו יורק ב-21 בספטמבר 1885. המנהל הראשון היה זמר בריטון בלגי בשם ז'אק בואי. בסגל המורים כיהנה גם אמה פורש-מאדי, אחת מזמרות הסופרן הגדולות בתקופתה. בראשית פעילותו של הקונסרבטוריון היו בו 84 תלמידים, שלמדו בשני בתי מגורים שהותאמו לצורכי המוסד, סמוך לכיכר יוניון בניו יורק, ברחוב 17, מס' 126 - 128.
המקורות אינם מציינים כמה בדיוק עלו הלימודים בקונסרבטוריון או איך חולקו המלגות. מקורות אחדים טוענים, שלא נדרש שום שכר לימוד שהוא. הנרי פינק, שהיה מרצה לתולדות המוזיקה בקונסרבטוריון במשך עשרות שנים, כתב "הקונסרבטוריון לא אורגן כמוסד למטרת רווח, אלא כתיכון מוזיקלי... תמורת סכום סמלי בלבד, או, למוכשרים, ללא כל שכר לימוד שהוא... [הוא נועד לאלה המבקשים ללמוד מקצוע אבל] גם לחובבים, שלהם היו מסלולי לימוד מיוחדים. משימתו כללה "איתור ועידוד סטודנטים מקרב הנשים, בני המיעוטים ובעלי הנכויות." בכל מקרה, עלות התפעול כוסתה במקור על ידי הגב' תרבר ואחרים. לאחר שלוש שנות קיום, פנה הקונסרבטוריון לקונגרס של ארצות הברית בבקשת תמיכה בסך $200,000 למוסד, בטענה כי "... מאות מועמדים נדחים עקב מחסור במקום ובקרנות להגדלת סגל הפרופסורים, שיידרשו לקבלתם..." הבקשה נדחתה. תרבר שינתה כיוון והציעה להעביר את הקונסרבטוריון לוושינגטון הבירה. הצעת חוק בעניין זה עברה בקונגרס ונחתמה כחוק על ידי הנשיא בנג'מין הריסון במרץ 1891.
האתר לקונסרבטוריון הלאומי החדש במחוז קולומביה לא נבחר מעולם, וכמובן, לא נבנה. בית הספר המשיך לפעול בניו יורק, בכוח תרומות נדבנים בלבד. בית הספר העניק פרסים נכבדים לארבעה מלחינים אחרי שוועדה שפטה את יצירותיהם בקונצרט שהתקיים ב-30 במרץ 1893 במדיסון סקוור גארדן. בשנה זו עמדו דבוז'אק ותרבר על כך, שהקונסרבטוריון "יפתח את שעריו ללא שכר לימוד" לתלמידים שחורי-עור. "במלודיות השחורות של אמריקה אני מגלה את כל הדרוש לאסכולה דגולה ואצילה של מוזיקה," כתב דבוז'אק.
דעיכה
עד 1900, הוציא בית הספר כ-3,000 תלמידים. לאחר מועד זה, ולאחר שורת מנהלים שהתחלפו במהירות, החל הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה לדעוך, לא עקב כישלון מהדהד יחיד כמו פשיטת רגל, אלא יותר מחמת הירידה באנרגיות של הכוח המניע שלו, הגב' תרבר. נוסף לכך, גברה והלכה התחרות ממוסדות אחרים באזור, בהם המכון לאמנות המוזיקה בניו יורק, שנוסד בשנת 1904 ובשנת 1924 היה לבית ספר ג'וליארד למוזיקה. נוסף לכך, היו חששות מצד מוסדות פרטיים רבים, שקונסרבטוריון לאומי במימון פדרלי על פי המודל האירופי יצמצם את בתי הספר שלהם לתפקיד של "מערכת הזנה".
בשנת 1913 ניסה בית הספר לשכור מלחין גרמני, אנגלברט הומפרדינק, למשרת המנהל, אך אף שהוא חתם על חוזה, הממשלה הפרוסית דחתה את בקשתו להיתר. בשנת 1916 עבר בית הספר לרחוב 79 מערב, 126 - 128. בשנות ה-20' כבר דהה הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של הגב' תרבר כמעט עד להיעלמותו, עד כדי כך, שיוזמות ממקורות אחרים לממן "קונסרבטוריון לאומי" נעשו כנראה בבלי דעת, שמוסד כזה קיים כבר ופועל. ב-1928 עוד שטחה הגב' תרבר את טענתה, כי
נפילת הבורסה בשנת 1929 והשפל הגדול שבא בעקבותיה ייבשו מקורות מימון מפילנתרופים רבים ובישרו את קץ הקונסרבטוריון. אין תיעוד לפעילות לאחר 1930.
מורשת
מבחינה מוזיקלית, הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה הבליח באור קצר-ימים אך זוהר בחיי התרבות של ארצות הברית. מטרתו הייתה לספק השכלה מוזיקלית בת-השגה לכל המעוניין, ובכלל זה הסובלים ממגבלות גופניות ואפריקאים-אמריקאים. יוקרתו שאבה במידה רבה מכהונת הניהול של דבוז'אק, והוא הציע פרס שנתי בתחום של "מוזיקה אמריקאית", תחרות שהובילה להכרה במספר רב של מלחינים צעירים מארצות הברית. בין המוזיקאים ששמם נקשר בקונסרבטוריון אנטונין דבוז'אק, ויקטור הרברט, ז'אנט תרבר ורבים אחרים.
פסק הדין ראם מהנדסים נגד עיריית נצרת עילית
פסק הדין ראם מהנדסים נגד עיריית נצרת עילית הוא פסק דין בערעור מנהלי שניתן ביום 21.9.1993, ובו נדרש בית המשפט העליון להכריע לגבי חוקתיותו של חוק עזר האוסר על פרסום מודעות בלועזית או מודעות שהשפה העברית לא תופסת שני שלישים לפחות מגודלן, בתחומה המוניציפלי של רשות מקומית. בית המשפט העליון קבע כי חוק עזר המחייב שהשפה העברית תתפוס לפחות שני שלישים מגודלן של המודעות המתפרסמות בלוח המודעות העירוני, יש בו פגיעה בלתי סבירה בחופש הדיבור, הלשון והשפה שהם חלק מחופש הביטוי.
רקע
החוק המנדטורי הסדיר את מעמדן המשפטי של שלוש השפות הרשמיות, אנגלית, עברית וערבית, וזאת בראשית תקופת המנדט, "כל הפקודות, המודעות הרשמיות והטפסים הרשמיים של הממשלה וכל המודעות הרשמיות של רשויות מקומיות ועיריות בתחומים שייקבעו על פי צו מאת הממשלה יפורסמו באנגלית בעברית ובערבית. בכפוף לכל תקנות שתתקין הממשלה מותר להשתמש בשלוש השפות במשרדי הממשלה ובבתי המשפט." עם הקמתה של מדינת ישראל נקבע בפקודת סדרי השלטון והמשפט כי השפה האנגלית אינה שפה רשמית ובכך נשארו שתי השפות העברית והערבית כשפות הרשמיות במדינת ישראל.
טענות המערערת (חברת ראם)
חברת ראם מהנדסים טוענת כי חוק העזר בדבר מודעות חורג מהסמכות ונחקק ממניעים זרים. וכי הוא פוגע בזכויות יסוד לחופש ביטוי, חופש לשון וחופש עיסוק של חברת ראם ללא הסמכה מפורשת בחוק המסמיך. וכי חוק העזר פוגע במעמדה של השפה הערבית כשפה רשמית.
טענות המשיבים (העירייה, היועץ המשפטי לממשלה ומרכז השלטון המקומי)
היועץ המשפטי לממשלה כהגנה על פסק הדין בבית המשפט המחוזי, טען, כי חוק העזר אינו חורג מסמכות, וכי הוראותיו הן סבירות ומתאימות מאחר שרוב תושבי העיר יהודים. ולתושבי העיר עומדת הזכות לקרוא ולהבין את המודעות שמתפרסמות ברחובות עירם. ואין זה סביר שתושבים יהלכו בעירם ולא יבינו מה כתוב על לוחות המודעות בה. חוק העזר בדבר מודעות אינו פוגע בחופש הביטוי, ואם ישנה פגיעה כלשהי, הרי היא מוצדקת בנסיבות העניין.
הכרעת בית המשפט
בית המשפט העליון קיבל פה אחד את ערעורה של חברת הבנייה ראם מהנדסים, וקבע כי הדרישה שמציב סעיף 2(א) חוק עזר לנצרת עילית (מודעות ושלטים) היא דרישה בלתי סבירה. ועל כן חוק העזר האוסר פרסום מודעות שלא כתובות בעברית כולן או שני שלישים משטחן הוא חוק בלתי סביר ובטל. חוק העזר פוגע בצורה ודאית וקשה בחופש הלשון של חברת ראם, הוא מונע ממנה לפנות אל קהל היעד שלה.
התכלית הספציפית
על הכוונה הסובייקטיבית שהחוק חוקק ממניעים זרים טענה שהועלתה על ידי המערערת, השופט ברק לא דן בכוונה הסובייקטיבית מאחורי חקיקת חוק העזר, וקובע כי אם יש צורך בבחינת סובייקטיביות הרי שיש לבחון את כוונת דברי החקיקה המנדטוריים המסמיכים. השופט ברק אומר כי אין צורך בבחינת הכוונה הסובייקטיבית של אותם חוקים מסמיכים, מכיוון שיש לפרשם אך ורק על פי לשונם ותכליתם.
האינטרס הציבורי
ובהתייחס לאינטרס הציבורי, אומר השופט ברק, כי אינטרס הציבור הוא למנוע שעל קירות הבתים ועל העצים והחומות לא יודבקו מודעות. הדבר גורם לכיעור העיר ויוצר תחרות שעלולה להיות אלימה, ולכן הפתרון הוא בהקמת לוחות מודעות ציבוריים ושהעירייה תפקח על צורתן ועל האסתטיות הכללית שלהן. ומכאן שהתכלית הספציפית של החוק המסמיך אינה מחייבת הסדרים באשר ללשון המודעות. מצד שני החקיקה המסמיכה אינה שוללת הסדרים ביחס ללשון המודעות. והפתרון על פי ברק הוא לא בתכלית הספציפית אלא בתכלית הכללית של החוק.
חופש הביטוי והלשון
חופש הביטוי הוא עקרון יסוד במשפט הישראלי, וחלק מעקרונותיה הבסיסיים של מדינת ישראל הדמוקרטית ושוחרת החופש. וביסוד העיקרון ההלכתי של חופש הביטוי עומדת הזכות להגשמה עצמית של האדם הקושרת את הביטוי ללשון, כאשר אותה לשון אינה באה לידי ביטוי דרך כלי תקשורת או חשיבה, אלא הלשון והביטוי כגוף אחד הם. חופש הביטוי הוא החופש של האדם וחירותו הם גם החופש להתבטא בצורה שהוא בוחר לעצמו. במקרים בהם יש התנגשות בין חופש הביטוי לערכים אחרים נדרש איזון שבסופו ניתנת הגנה חלקית על הערך המוגן, משום שהמשפט אינו נותן הגנה מקיפה על הזכות המוגנת. לרוב חופש הביטוי והלשון אינם מתנגשים עם האינטרס הציבורי כשמדובר בטיפוח וקידום השפה העברית, דבר שאינו נובע מחופש הביטוי והלשון אלא מהגבלה חיצונית. חופש הביטוי הוא "ציפור נפשה" של הדמוקרטיה, גם במובן הכללי של הביטוי וגם במובן הספציפי של חופש האדם לבחור בלשון שבה יבטא את עצמו, דבר המתיישב עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. גם בהתחשב בחשיבותה של השפה העברית כערך מרכזי של מדינת ישראל, היא שפתו של הרוב ושמירה על השפה העברית כשפת ביטוי של השלטון הוא דבר מקובל ונכון.
השופט ברק מתייחס לשתיקת המחוקק כאשר יש התנגשות בין ערכים או כאשר החוק עמום ולא נותן מענה, הדבר מחייב את הפעלת שיקול דעת שיפוטי, וההכרעה היא שיפוטית. בית המשפט מפעיל את האיזון שהוא פעולה נורמטיבית שבאמצעותה מאתר בית המשפט את הערכים המתנגשים ולאחר מכן נעשה האיזון היחסי בהתאם למשקלם החברתי היחסי.
הציבור הנאור
השופט ברק נותן ביטוי למושג "הציבור הנאור" ומשתמש בו כאמצעי לבדיקת חוקיותו של חוק העזר. "מאחורי הדיבור "הציבור הנאור" מסתתרת הנחיה נורמטיבית מקיפה. משמעותה של הנחיה זו היא, בראש ובראשונה, כי השופט חייב לפעול מתוך אובייקטיביות. עליו ליתן ביטוי ל"אני מאמין" של האומה, ולא ל"אני מאמין" אישי "
התנגשות בין ערכים
תפקידו של השלטון לסייע לפרט לבטא את עצמו הן במסרים אישיים, תרבותיים, פוליטיים ומסחריים כאשר הפרט מבקש זאת. ותפקידו של השלטון לאפשר לפרט לבטא את עצמו ובדיעבד כאשר מדובר בבמה המיועדת לכך בדמות לוח מודעות. ובהתנגשות בין שיקולים של שפה רשמית שהרוב מבין אותה לבין חופש הביטוי, אומר השופט ברק כי ידו של חופש הביטוי על העליונה.
חופש העיסוק
בית המשפט מקבל את הערעור ללא צורך בבחינת טענת הפגיעה בחופש העיסוק. ומסתפק באמירת אגב כי חופש העיסוק מוגן בהוראה על חוקית הקבועה בחוק יסוד חופש העיסוק.
השופט לוין דוחה את הנימוק של המשיבה על פגיעה בצביונו של המקום, "שכן צביונו של מקום אינו נקבע ואינו מתאפיין על-פי לוחות המודעות "המקשטות" כביכול את חוצות היישוב, אלא על-פי התרבות שמקרינה אותה רשות לתושביה ולמבקרים בה.". השופט לוין מתייחס לנימוק שהעלו המשיבים ובו טענו כי כל אזרח זכאי לדעת מה פשר המודעה, נימוק זה לטענתו של השופט לוין אינו רלוונטי, מאחר שהדרישה היא מהרשות שמתירה פרסום מודעה שהיא תדע את תוכן ההודעה.
השופט ת' אור בהתייחס לדרישה של חוק העזר הנ"ל שהמודעות יהיו בעברית או שני שלישים משטח המודעה יהי בעברית, אומר: כי דריש זו חורגת ממתחם הסבירות. וכי היא מגלמת בתוכה חוסר סובלנות ומצרה שלא בצדק את חופש הביטוי הכולל בתוכו את חופש הלשון. הנוסח הגורף של סעיף 2(א) לחוק העזר הוא בלתי סביר גם אם יש הסמכה חוקית לחוקק אותו, ולכן דינו של חוק העזר בטלות.
בעקבות פסק הדין
פסק הדין ראם מהנדסים נגד עיריית נצרת עילית מבטל את סעיף 2(א) לחוק עזר לנצרת עילית. ומבהיר כי חופש הדיבור, השפה והלשון כלולים בתוך חופש הביטוי. בנוסף להכרה של בית המשפט העליון בהיותה של השפה הערבית כשפה רשמית במדינת ישראל, וכלי שהשלטון זקוק לו בפעולותיו השלטוניות, נוסף על הצורך של הפרט לבטא את עצמו. בהמשך לפסק הדין ראם נגד עיריית נצרת עילית ניתנו כמה פסקי דין שביססו את קביעתו של בית המשפט בהיותה של השפה הערבית שפה רשמית. כך למשל, בפסיקה מאוחרת חייב בית המשפט את הערים המעורבות להוסיף את השפה הערבית לשילוט ברחובות העיר. בג"ץ מבססת את מעמדן של שתי השפות, העברית והערבית כשפות רשמיות במדינת ישראל. עם זאת, קבע בג"ץ כי מעמדן של שתי השפות אינו שווה, והעדיפות היא לשפה העברית.
הנסיך אויגן מסבויה
אויגן פרנץ, הנסיך מסבויה-קריניאן (בצרפתית: Eugène de Savoie-Carignan, בגרמנית: Eugen von Savoyen; 18 באוקטובר 1663 – 21 באפריל 1736), היה אציל יליד צרפת אשר שימש כראש מועצת המלחמה של האימפריה האוסטרית, ונודע כאחד ממצביאיו המזהירים של בית הבסבורג, שניצח את האימפריה העות'מאנית במספר מערכות. השתתף במלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) בתחילת המאה ה-18, במלחמת תשע השנים, במלחמת הירושה הספרדית, במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית ובמלחמת הירושה הפולנית.
בתקופתו הייתה אוסטריה למעצמה כלל-אירופית. כן נודע כפטרון של האמנויות.
על שמו קראו הנאצים את הסיירת הכבדה "פרינץ אויגן" של הקריגסמרינה ואת דיוויזיית אס אס הררית השביעית "פרינץ אויגן".
ילדותו
בשנת 1673 מת אביו, ואילו אמו, שאף הייתה פילגש זמנית של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, הייתה עסוקים בתככי בית המלוכה, וכמעט ולא גידלה את ילדיה. בשנת 1680 הועלו טענות כנגד אמו שהיא הרעילה את אביו, ובשל כך היא נאלצה לברוח מצרפת.
לואי הארבעה עשר, מלך צרפת וויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה החליטו לגדלו לקריירה דתית, והעניקו לו חסות על שני מנזרים. אויגן רצה בקריירה צבאית וביקש פיקוד על רגימנט, אולם בקשתו נדחתה בשל דמותו הכחושה.
תחילת הקריירה צבאית
ביולי 1683 נודע לו על מותו של אחיו, לואיג'י ג'וליו, נסיך סבויה. הוא נפצע קשה בקרב נגד 40,000 טטרים מקרים בפטרונל באוסטריה, ומת מפציעתו כמה ימים לאחר מכן. אויגן עזב בחשאי את פריז, והלך לפזאו שם נפגש עם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וביקש ממנו לפקד על רגימנט הדרגונים שהיה בפיקודו של אחיו.
אויגן קיבל באוסטריה דרגת קצונה, אולם הרגימנט כבר היה בפיקודו של דונט יוהאן הייסלר פון הייטרסהיים, ופתח במתקפה נגד האספקה העות'מאנית לווינה, שהייתה נצורה על ידי העות'מאנים. במהלך קרב וינה לחם אויגן, שהחזיק בדרגת לוטננט קולונל, לצד בן דודו לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. לאחר שהוכיח את עצמו בקרב, הוא נהנה מחסות הספרדים ומקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה.
ב-14 בדצמבר 1683 הוא הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט דרגונים, ובשנים שלאחר מכן הוא לחם בשירות ממלכת ספרד או דוכסות סבויה. כאשר הוא נסע למדריד בשנת 1685, הוא קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב, אולם ניסיונותיה של אמו להשיאו לגברות הספרדיות נכשלו, ובסופו של דבר, הוא נשאר בשירותי בית הבסבורג האוסטרי.
אויגן השתתף בקרבות השלב הראשון של המלחמה הטורקית הגדולה. ב-16 באוקטובר 1685 הוא הועלה לדרגת גנרלוואכטמייסטר, וב-31 בינואר 1688 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1690 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-25 במאי 1693 הוא הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. במהלך המצור על בלגרד בשנת 1688 הוא נפצע, ובשל כך לא השתתף בקרבות לאחר מכן, ורק בשנת 1690 הוא חזר לפקד על יחידה גדולה. לאחר תבוסתו של ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה נגד הצרפתים בקרב סטרדהאויגן חיפה אויגן על נסיגת כוחות בית סבויה, ובשנת 1693 הוא השתתף בקרב מארסלייה. בשנת 1696 הוא פיקד על הצבא הקיסרי בצפון איטליה, אולם עזב את הארץ בהתאם לחוזה ויג'באנו.
סיום המלחמה עם העות'מאנים
בשנת 1697 המליץ ארנסט רידיגר פון שטארמברג לתת לאויגן את הפיקוד הכללי בהונגריה, ואכן ב-5 ביולי 1697 מונה אויגן למפקד העליון בהונגריה. אויגן ארגן מחדש את הכוחות ושיקם את כוח הלחימה הירוד. המוניטין שלו כמפקד הצדיק את הניצחון המכריע בקרב זנטה (בוויוודינה) ב-11 בספטמבר 1697, שם הוא הצליח להשמיד את הכוח העיקרי של הצבא העות'מאני במעבר הנהר. מיד לאחר מכן הוא כבש את סרייבו, שנהרסה כמעט לחלוטין בשריפה. התוצאה המיידית לניצחונותיו הייתה הסכם קרלוביץ בשנת 1699, שבו סיפחה אוסטריה את רוב שטחי הונגריה, טרנסילבניה וסלאבוניה, ובכך התחזק מעמדה כמעצמה גדולה.
בתחילת שנת 1700 הוא מונה כחבר במועצה הסודית של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומאז הוא היה אחד האנשים החשובים ביותר באימפריה.
מלחמת הירושה הספרדית
אויגן לא מילא תפקיד פוליטי לפני שפרצה מלחמת הירושה הספרדית, ואף לא השפיע על החלטות הקיסר שהובילו למלחמה, אולם, הדחיפה שלו לברית של אוסטריה עם בריטניה והולנד סייעה להחלטה להתחיל במתקפה בצפון איטליה. בשנת 1700 מונה אויגן למפקד הכללי באיטליה, והוביל את חייליו באלפים. הוא ניצח את הכוחות הצרפתים המופתעים לראשונה בשנת 1701 בקרבות קארפי ושיארי. בשנת 1702 ניצח אויגן שוב בקרב קרמונה ובקרב לוצארה בעקבותיו, אולם בשל המחסור באספקה מספקת, לא נחל ניצחון מוחלט בזירה זו. כמו כן, אל מול כוחותיו של אויגן ניצבה ברית של צרפת, בוואריה והמורדים ההונגרים.
כל אלה הניעו את אויגן בסוף שנת 1702 לנסוע לווינה, כדי ללחוץ לשינויים בעמדות הצבאיות, ואף נחל הצלחה קטנה. ב-27 ביוני 1703 הוא מונה לנשיא מועצת המלחמה בווינה, וב-2 במאי 1708 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, שבאוסטריה באותה העת היה התואר הצבאי הגבוה ביותר, ושימש כסגן הקיסר בפיקוד העליון של הצבא. בתחילה הוא דאג לארגון מחדש של המערכת הצבאית, שאולתרה בתחילה, ולא דאגה לקחת בחשבון את אחריות המדינות השונות בנוגע למימון המלחמה. בנוסף על כך הוא מינה את ונצל וורטיסלאב פון מיטרוביץ' ליועצו הפוליטי ומנהל מדיניות החוץ שלו, והוא היה אחראי להקמת הקואליציה של האג שכללה את בריטניה, הולנד ואוסטריה.
מאז שנת 1704 הוא פיקד על הכוחות במערב. מאוחר יותר במהלך מלחמת הירושה הספרדית, הוא נחל יחד עם הדוכס ממרלבורו, מפקד הכוחות הבריטיים של בעלות-הברית, את הניצחון המבריק בקרב בלנהיים (1704). אף על פי שהדוכס ממרלבורו מילא תפקיד צבאי חשוב, התכנון האסטרטגי האמיתי של המלחמה היה של הנסיך אויגן.
כמנהיג "מפלגת-המלחמה", לצד יוזף, ארכידוכס אוסטריה, הוא לחץ על לאופולד הראשון להמשיך במלחמה, אולם נתקל בהתנגדות לכך מצד גורמים שונים בחצר הקיסרית. הבעיות בבירה הסתיימו רק כאשר יוזף הראשון ירש את אביו בשנת 1705, והקיסר החדש נתן לאויגן יד חופשית בניהול המלחמה.
אויגן ניצח את הכוחות הצרפתים בקרב טורינו בשנת 1706 בזירה האיטלקית של המלחמה. וכך הביא לסילוק השפעתו של לואי הארבעה עשר באיטליה. ב-21 בפברואר 1707 מונה אויגן לרייכספלדמרשל (Reichsfeldmarschall). בין השנים 1707–1715 היה אויגן גם המושל הכללי של דוכסות מילאנו. תחת לחץ של הכוחות הימיים, הוא הוביל משלחת לכיבוש טולון בשנת 1707, אולם לאחר מצור חסר תועלת על העיר, הוא החזיר את כוחותיו בחזרה לצפון איטליה.
לאחר מותו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1711 ועלייתו לשלטון של אחיו קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הסתבר שניצחון אוסטרי מכריע יסכן את מאזן הכוחות בדיוק כמו ניצחון צרפתי. ממשלת בריטניה החדשה, בהנהגת מזכיר המדינה הנרי סנט ג'ון, פתחה בדו-שיח חשאי עם שר החוץ הצרפתי המרקיז דה טורסי, בהיעדר גורמים אוסטריים או הולנדיים. בנוסף, הכוחות הבריטים תחת דוכס אורמונד סירבו להיכנס לקרב, ובעקבות כך, בשנת 1712, כוחות צרפת הצליחו לכבוש בחזרה את רוב השטח שהפסידו קודם לכן.
אויגן עצמו נסע בשנת 1712 בשם הקיסר אל אן, מלכת בריטניה, שם ניסה לפעול להישארותה של בריטניה בברית נגד צרפת, אולם המשימה שלו לא הצליחה, והשפיעה על כך ניתוק הקשר בין המלכה אן לדוכס מרלבורו. לאחר שהצבא ההולנדי הובס בקרב דנה, גם ההולנדים פרשו מהמלחמה. לאחר פירוקה של הברית הגדולה בהסכם אוטרכט בשנת 1713, ניהל אויגן משא-ומתן עם המארשל הצרפתי קלוד לואי הקטור דה וילאר כדי לסיים את הלחימה. בשלום רשטאט נקבע כי ספרד תישאר תחת שליטת בית בורבון, אולם אוסטריה קיבלה את ארצות השפלה האוסטריות.
המלחמה העות'מאנית-ונציאנית (1714–1718)
בהתעקשותו של אויגן התחדשה המלחמה בעות'מאנים, והוא פיקד על הכוחות במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718). המלחמה הייתה בעיקרה עניין של שמירת כוחו של בית הבסבורג בדרום מזרח אירופה. אויגן זכה בניצחון בקרב פטרווארדאיין, וב-17 באוגוסט 1717 כבש את בלגרד, לא על ידי תקיפה יבשתית כצפוי, אלא באמצעות גשר סירות מכיוון הנהר. בשלום פוז'ארוואץ (1718) הוקמה ממלכת סרביה ההבסבורגית, שכללה את צפון סרביה, אזור הבנאט ומערב ולאכיה. אויגן היה בשיא המוניטין שלו, ופרידריך הגדול קרא לו מאוחר יותר את הקיסר האמיתי.
אחרית חייו
לאחר המלחמה חזר אויגן לתפקידו במשרד המלחמה, ובנוסף, הוא היה באופן רשמית מושל ארצות השפלה האוסטריות בין השנים 1716–1724. עם זאת, הוא לא מילא תפקיד מכריע, ואף על פי שדעתו כובדה על ידי הקיסר, היחסים האישיים ביניהם נשארו רחוקים למדי. כמו כן, אויגן שרד תככים רבים בחצר הקיסרית, אף על פי שאיבד הרבה מכוחו הפוליטי. בנוסף, הוא גם לא הצליח להתאים את הארגון הצבאי לנסיבות המשתנות, ואף בענייני חוץ, הוא לא הצליח למנוע את ההתקרבות לצרפת, וחיפש שוב ליצור את הברית עם בריטניה והולנד.
במהלך מלחמת הירושה הפולנית פיקד אויגן על הצבא הקיסרי על הריין. אולם, בשל מצבו הבריאותי הגרוע, הוא נכשל במניעת כיבוש פיליפסבורג על ידי הצרפתים. באותה העת יוהאן כריסטוף בארטנשטיין פעל להחלפתו של אויגן, ואילו הקיסר חתר להשגת שלום שלא בידיעתו.
סיירת האבדון (סדרת טלוויזיה)
סיירת האבדון (באנגלית: Doom Patrol) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בשירות הזרמת המדיה DC Universe. היא מבוססת על קבוצת גיבורי-העל "סיירת האבדון" מבית DC קומיקס ומאת ארנולד דרייק, בוב הנרי וברונו פרמיאני. הסדרה מהווה ספין-אוף לסדרה "טיטאנים". בסדרה מככבים אפריל בולביי, מאט בומר, ברנדן פרייזר, דיאן גררו, חוויאר וייד, אלן טודיק וטימותי דלטון בתפקידים ראשיים.
הסדרה עלתה לשידור ב-15 בפברואר 2019 ועונתה הראשונה כללה 15 פרקים. ביולי 2019, הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה לשידור ב-25 ביוני 2020. העונה שלישית, שעלתה בלעדית ב-HBO Max, עלתה ב-23 בספטמבר 2021. באוקטובר 2021, הסדרה חודשה לעונה רביעית שעלתה ב-8 בדצמבר 2022. בינואר 2023, הוכרז שהעונה הרביעית תהיה האחרונה שלה.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר צוות גיבורי-על המורכבת מקבוצת מנודים שקיבלו את כוחותיהם בנסיבות טרגיות ובעקבות כך נדחקו לשולי החברה על ידי העולם. מרבית חברי הצוות טופלו על ידי הצ'יף, רופא שהעניק להם מגורים באחוזתו על מנת לסייע בהגנתם מפני העולם החיצון.
החברים בסיירת האבדון הם ג'יין, אישיותה הדומיננטית של אישה שעברה טראומה וסובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית; ריטה פאר, שנאבקת למנוע מגופה להפוך למצב צבירה ג'לטיני; לארי טריינור, שמאכלס בגופו ישות של אנרגיה שלילית; וקליף סטיל, שמוחו הוצב בגוף רובוט בעקבות תאונת דרכים. לאחר מכן, ויק סטון, מצטרף לצוות גיבורי-העל.
בעונה הראשונה, הצ'יף נלכד על ידי הנבל מיסטר נובודי, שמאלץ את סיירת האבדון לצאת למסע להצלתו. לאורך מסעם, חברי הצוות מגלים סודות על עצמם ועל הצ'יף, עד שלבסוף מתגלה שהוא היה אחראי לאירועים הטרגיים שהעניקו להם את כוחותיהם.
בעונה השנייה, מצטרפת אל סיירת האבדון בתו של הצ'יף, דורותי, ילדה קטנה שלה היכולת לעורר את חבריה הדמיוניים לחיים; ומקביל, חברי הצוות נאלצים להתמודד עם עברם המורכב.
מרס (מיתולוגיה)
מרס (או מארס; מלטינית: Mars) היה אל המלחמה במיתולוגיה הרומית, ואחד מהאלים החשובים והמכובדים ביותר בפנתאון האלים הרומי.
סיירת האבדון (סדרת טלוויזיה)
פיתוח
ב-10 בפברואר 2018, היוצר והמפיק-שותף של "טיטאנים", ג'ף ג'ונס, חשף שהפרק הרביעי בסדרה, שייקרא "סיירת האבדון" וייכתב על ידו, יציג את צוות "סיירת האבדון". ב-14 במאי 2018, הוכרז ששירות הסטרימינג DC Universe הזמין סדרת ספין אוף ל"טיטאנים" שתתמקד בחברי "סיירת האבדון", והיא תעלה לשידור בשנת 2019 ובעונתה הראשונה יהיו 13 פרקים. ג'רמי קארבר יצר את הסדרה והפיק אותה לצדם של ג'ונס, גרג ברלנטי ושרה שכטר. חברות ההפקה "Berlanti Productions" וחטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר היו מעורבות בתהליכי ההפקה של הסדרה.
מרס (מיתולוגיה)
מרס היה בנם של יופיטר, ראש האלים, ושל אשתו יונו, אחיהם של אל האש והנפחים וולקן ואלת הנעורים יובנטאס, ואביהם של רמוס ורומולוס (שנולדו לאחר שאנס את ריאה סילביה). הוא מקביל לאל המלחמה היווני ארס.
סיירת האבדון (סדרת טלוויזיה)
ליהוק
בפברואר 2018, הוכרז ליהוקם של השחקנים השונים לחברי צוות "סיירת האבדון" עבור הופעות אורח ב"טיטאנים", עם פוטנציאל אפשרי לתפקיד משני - ברונו בישיר כד"ר נילס קאולדר/צ'יף, אפריל בולביי כריטה פאר/אלסטי גירל, ג'ייק מייקלס כקליף סטיל/רובוטמן, ודוויין מרפי כלארי טריינור/איש הנגטיב.
מרס (מיתולוגיה)
הרומאים העריצו את מרס וקראו על שמו מספר דברים:
סיירת האבדון (סדרת טלוויזיה)
צילומים
הצילומים לעונתה הראשונה של הסדרה החלו ב-30 באוגוסט 2018, באולד קוניירס, ג'ורג'יה. הצילומים התקיימו גם בלורנסוויל ובאחוזת בריארקליף שג'ורג'יה עד ספטמבר 2018.
שידור
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לראשונה לשידור בשירות DC Universe ב-15 בפברואר 2019, ושודרה בו עד ל-24 במאי 2019 במשך 15 פרקים.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסדרה זכתה לדירוג של 93% על בסיס 19 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר אמר: "DC Universe מצאה חומר מהפכני בעיבוד הנוכחי של סיירת האבדון הודות לצוות השחקנים המחויב, וכתיבה תסריטאית המאמינה במוזר והחריג". האתר "Metacritic", שמשתמש בשקלול ציונים לציון ממוצע, נתן לסדרה ציון של 68 מתוך 100 על בסיס על 6 ביקורות.
מוזיקה דתית
יצירות מוזיקליות רבות הולחנו לצרכים דתיים ומלחינים רבים קבלו השראה מאמונתם הדתית. במקרים רבים יצירות עממיות אומצו לצרכים דתיים או שהתפתחו מיצירות מוזיקליות דתיות. לנצרות היסטוריה ארוכה של מוזיקה כנסייתית. יוהאן סבסטיאן באך לדוגמה, כתב את רוב יצירותיו עבור הכנסייה הלותרנית. מוזיקה דתית משתנה לעיתים קרובות כדי להתאים לתקופה. מוזיקה נוצרית מודרנית וגם מוזיקת גוספל, מלבישות מילים המבטאות מסרים נוצריים על מוזיקה פופולרית.