cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארגון הצופים והצופות הפרוטסטנטים בגרמניה
מרכזי צופים
טירת רינק הושכרה על ידי "Christliche Pfadfinderschaft Deutschlands" בשנת 1959 ונרכשה בשנת 1967. היא משמשת בעיקר לקורסי הכשרה ברמה הלאומית, ולסדנת היצירתיות הבינלאומית (IMWe). ה- VCP-Bundeszeltplatz נקנה בשנת 1997 ומארח מחנות מרמת השבט ועד לרמה לאומית.
סדנת היצירתיות הבינלאומית
סדנת היצירתיות הבינלאומית (בגרמנית: "Internationale Musische Werkstatt" (IMWe)) היא תוכנית שנתית של תנועת הצופים ושל תנועת הצופות המנוהלת על ידי ה-VCP. האירוע מתרחש בדרך כלל בטירת רינק. כהכשרה של קורס תג היער, מטרתו של IMWe היא להעניק למדריכים ומובילים בתנועת הצופים אפשרות לחקור את כישוריהם היצירתיים בסביבה רגועה. האירוע מאורגן מטעם ה-VCP על ידי קבוצה של צופים בינלאומיים שנפגשים מספר פעמים בשנה לארגן את ההכשרה, המתקיימת סביב חג הפסחא. האירוע נמשך 8 או 9 יום, עם מסגרת או נושא סמלי. על המשתתפים להיות בני 17 ומעלה. IMWe מיוצג באירועי צופים בינלאומיים כמו הג'מבורי של צופי אירופה ואירוע ה-Moot העולמי בשנת 2015.
Club at the End of the Street
Club at the End of the Street (בתרגום חופשי מאנגלית: מועדון בקצה הרחוב) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שהלחין אותו למילותיו של ברני טופין. הוא יצא באפריל 1990 כסינגל השלישי מתוך האלבום "Sleeping with the Past".
השיר מתאר בילוי לילי של זוג נאהבים במועדון לילה בעיר. בריאיון שהעניק ל"רולינג סטון" ב־2013 ציין ג'ון את השיר כאחד משיריו האהובים עליו. הוא ביצע אותו שלוש פעמים במהלך הופעות "One Night Only" ב־2000.
הווידאו קליפ של השיר מונפש, דבר שפינה זמן לג'ון, שהיה עסוק באותה עת במחלתו ובמותו של ריאן וייט, שבו ובמשפחתו תמך, ואותם ליווה.
הוצאה והצלחה במצעדים
לסינגל הייתה הצלחה מתונה: בארצות הברית הוא נכנס ל־"30 הגדולים" במצעד בילבורד הוט 100, ובכמה מדינות אחרות הוא נכלל בצמרת "40 הגדולים".
כתיבה
כאשר ג'ון וטופין יצרו את האלבום "Sleeping with the Past", הם התכוונו לשאוב השראה ממוזיקאי סול ו־R&B שאותם העריצו. בכתיבה נעשו מחוות (ואף ניסיונות חיקוי) למוזיקאים אלה. מרווין גיי ואוטיס רדינג מוזכרים במפורש במילות השיר. טופין אמר ש־" Club at the End of the Street" הוא הדוגמה הטובה ביותר מן האלבום לניסיונותיו לכתוב בסגנון, וש"יש לו תחושה כמו [להיטם של 'הדריפטרס'] ". הוא הוסיף שבתחתית דפי השירים שמסר לג'ון הוא כתב הערות בנוסח "תחשוב דריפטרס" (ל"דריפטרס" עצמם היה שיר בשם "At the Club"). גם ג'ון אמר שהם ניסו לכתוב באלבום [גם] בסגנון "הדריפטרס", וש־" Club at the End of the Street" "זה הכי קרוב שהגענו אליו אי-פעם". זמרי הליווי המונפשים בווידאו קליפ דומים מבחינת חזותם וסגנון הופעתם לזמרי "הדריפטרס".
וידאו קליפ
חברת ההנפשה הלונדונית "Animation City" הפיקה את הווידאו קליפ, ודרק הייז, בעל החברה, ביים אותו. המוזיקה בגרסת הקליפ קצבית מעט יותר מזו שבגרסאות האלבום והסינגל.
רשימת השמעה
סינגל 7 אינץ' / תקליטור סינגל מקסי 12 אינץ'
צד ב'
צד ב' של הסינגל היה גרסת כיסוי של ג'ון לשירו של ג'ון לנון "Give Peace a Chance". גרסת הכיסוי נכללה במארז האוסף של ג'ון.
מאיר ברנד (מחנך)
ביוגרפיה
ברנד נולד ב-1911 בעיר קולו שבפולין לנתן בן יוסף זאב ואסתר בת מרדכי בלום, בבית ציוני. רכש את השכלתו התיכונית בגימנסיה העברית של קולו. בשנת 1934 סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת נאנסי שבצרפת והוסמך לאגרונום ומהנדס מים. היה פעיל בארגוני נוער ציוניים, בקרן הקיימת לישראל ובהסתדרות הציונית החדשה. בשנת 1938 נשא לאשה את חיה בת יעקב פצנובסקי ופלה לבית ז'פקוביץ. סבה יוסף פצנובסקי מפיוטרקוב היה ענק בתורה וכתב את הספרים פרדס יוסף בהם פירש את חומשי התורה, כיום ספרים אלו ידועים ומבוקשים בין הקהילות החרדיות בארץ ובעולם. פצנובסקי היה נצר לרבנים מפורסמים ביניהם הרב מליסא והחכם צבי.
בין השנים 1936–1939 ביקר ברנד בארץ ישראל לצורך ארגון עלייה של מעפילים. בשנת 1939 בחודש אוקטובר, חודשים ספורים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצליחו ברנד ורעייתו להימלט מהמלחמה ולהגיע בעור שיניהם לארץ ישראל. אחיו, אהרן בראנד, עלה גם הוא.
בשנים 1939–1948 שימש מורה ומחנך במספר בתי-ספר בירושלים, והאחרון ביניהם היה בית הספר "מעלה". במהלך שנים אלו פעל במסגרת "ההגנה", ובמהלך מלחמת העצמאות היה בין מהלוחמים שהגנו על ירושלים ועשה רבות למען הנצורים בעיר העתיקה.
ברנד היה פעיל בתנועת הצופים והנהיג את שבט "משואות" של עדת הצופים לאחר נפילתו של עמנואל מידב בהגנה על הרובע היהודי.
בשנת 1949 החל ללמד ולנהל ברמת גן על פי הזמנתו של ד"ר אלימלך רימלט, שהיה ממונה על החינוך בעיר. בשנת 1952 מונה על ידי שר החינוך בן-ציון דינור כחבר בוועד החינוך של ממשלת ישראל. בשנים 1949–1952 ניהל את בית הספר "יהלום", ובשנים 1952–1962 ניהל את בית הספר "המתמיד". במהלך שנים אלו לימד את מקצוע הביולוגיה בתיכון אהל שם. בשנים 1955–1963 נבחר ויצג את מורי ישראל מהמחנה הלאומי במרכז הסתדרות המורים וייצג את מורי ישראל בכנסים בינלאומיים בארץ ובעולם.
הוא כתב בעיתונים "חרות", "הבוקר" ו"הארץ" וכן בביטאון המורים "הד החינוך".
מאיר ברנד נפטר ב-31 במאי 1963, בגיל 52. נקבר בבית העלמין קריית שאול. בעת פטירתו השאיר אשה, שני בנים ובת. שנים מנכדיו הקרואים על שמו: מאיר ברנד, לשעבר מנכ"ל גוגל ישראל וכיום סמנכ"ל בחברת גוגל העולמית, ומאיר אורנשטין, שעומד בראש מפעלות חינוך וחברה.
בנו מרדי כתב ספר לזכרו בשם "אני ממשיך תפילתך". בספר כתב אחד מתלמידיו: "התלמידים פחדו אבל אהבו והעריצו את ברנד. הוא חינך את תלמידיו לנימוסים, לכבוד לזולת, להתנהגות נאותה – ערכים שהיו חלק בלתי נפרד מאישיותו".
פסיקה (ריבית)
פסיקה היא מושג בהלכות ריבית. מהות המושג היא פסיקת מחיר של סחורה והעברת תשלום באופן מיידי ללא העברת הסחורה עצמה. מטרת הפסיקה היא קיבוע ערך הסחורה בזמן נתון ולא בזמן העברת הסחורה בפועל. מבואר במשנה בבא מציעא שבתנאים מסוימים מותר לפסוק על סחורה, אף שאינה קיימת עדיין או טרם הגיעה להישג ידו של המוכר, ואין בכך משום ריבית.
תנאים להיתר פסיקה
המשנה כותבת שלצורך ההיתר צריך אחד מתוך שני תנאים: "יצא השער" ו"יש לו".
יצא השער
תנאי אפשרי ראשון הוא שיצא השער: כלומר כבר יש לסחורה מחיר קבוע בשוק. במקרה כזה, אילו המוכר מעוניין, הוא יכול לקנות סחורה מהשוק ולמכור לקונה ובכך לסיים את מחויבותו. כל זמן שהמוכר לא עושה זאת, אפשר להניח שהוא רוצה למכור את הסחורה שלו, כך שהקונה לא מקבל רווח בעבור המתנת המעות. הגמרא כותבת שצריך שהשער יהיה שער קבוע.
יש לו
אם החפץ כבר קיים, מותר לקבל תשלום מראש על מנת להשאיר את מחיר הסחורה כמות שהוא. טעם ההיתר, הוא משום שנחשב כאילו הקונה קונה את החפץ מידית, היות שכבר ניתן למכור את החפץ. מבואר בגמרא שאין צורך שהחפץ יהיה קיים באופן מושלם אלא מספיק שהחפץ יהיה ניתן להשלמה על ידי המוכר, הכלל הוא שצריך שהחפץ יהיה מוכן לפחות תוך שתי פעולות של המוכר. אם החפץ מחוסר שלוש פעולות הרי זה נחשב כאילו אין למוכר את החפץ.
אם ירד המחיר
אם פסקו על השער ובבופו של דבר, ירד המחיר ולא עלה, רבי יהודה אומר שאין הקונה מחויב לקבל את הפירות, אלא יכול לומר או תן לי מעותיי או תן לי פירות כפי השווי עתה רבנן אומרים שאם לא סיכמו אין הקונה יכול לדרוש את מעותיו כשירד המחיר, אך ניתן לסכם מראש שבמחדה וירד המחיר יקבל הלוקח כמות פירות לפי השער של הפירעון ובמחדה ויעלה המחיר יקבל הלוקח לפי השער של עתה, ואין בכך משום ריבית.
השוואה לסאה בסאה
הדינים בפסיקה דומים מאוד לדינים בהלוואת סאה בסאה, אם כי יש הבדלים מסוימים ביניהם. לדוגמה, בסאה בסאה, בשביל להתיר צריך שיהיה ללווה אפילו כנגד חלק מההלוואה, לעומת זאת, בפסיקה, צריך שיהיה למוכר סחורה כנגד כל המכירה.
הדיוויזיה ה-131 (ורמאכט)
היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-131 הוקמה ב-16 באוקטובר 1940, כחלק מגל הגיוס ה-11, בעיקר מתוך דיוויזיות אחרות - היא כללה חיילים מדיוויזיות הרגלים ה-31 וה-269, ופרשים מהדיוויזיה ה-19.
הדיוויזיה השתתפה במבצע ברברוסה ונלחמה במהלך כל המלחמה בחזית המזרחית. בינואר 1945, הדיוויזיה נדחקה לתוך מה שנקרא כיס הייליגנבייל, והיא הושמדה במרץ 1945.
נער הננשך על ידי לטאה
נער הננשך על ידי לטאה (באיטלקית: Ragazzo morso da un ramarro) היא סדרה של שני ציורים של הצייר האיטלקי קאראווג'ו מסגנון הבארוק מהשנים 1593 עד 1596. הגרסה הראשונה מוצגת במוזיאון בפירנצה, והגרסה השנייה נמצאת בגלריה הלאומית שבלונדון.
זהות דוגמן הציור לא ידועה, כמו פרטים רבים על יצירותיו המוקדמות של האמן. אחת התיאוריות היא שהדוגמן הוא מאריו מינטי הסיציליאני שהופיע ביצירות רבות של קאראווג'ו מאותה תקופה. למושא היצירה ישנם שיער שחור, מתולתול ונפוח ושפתיים מכווצות כמו למינטי, אולם בניגוד לציורים כמו נער עם סל פירות ומגדת העתידות, הדוגמן נראה יותר נשי ממינטי. מבקר האומנות מייקל פרייד טוען שדווקא מושא הציור הוא קאראווג'ו עצמו. מיצוב הידיים של הדוגמן; יד אחת מתוחה לאחור והשנייה מורמת, דומה ליציבה אופיינית לציירים.
יולי פון אגלופשטיין
יולי פון אגלופשטיין (בגרמנית: Julie von Egloffstein; 12 בספטמבר 1792 – 16 בינואר 1869) הייתה ציירת גרמנייה.
ביוגרפיה
יולי פון אגלופשטיין הגיעה ממשפחת האצילים הפרנקונית פון אגלופשטיין. נישואיה של אמה הנרייטה פון אגלופשטיין (1773–1864) היו אומללים. האם התגרשה בשנת 1803. הנרייטה פון אגלופשטיין פגשה את יוהאן ולפגנג פון גתה כבר בשנת 1795 ועברה עם חמשת ילדיה לויימאר בשנת 1799, שם התגורר חלק מהמשפחה המורחבת של אגלופשטיין ושירת בשירותים דוכסיים.
היא ואחיותיה הגדולות פקדו את ביתו של גתה, שאהב במיוחד את יולי והקדיש לה שירים. קנצלר המדינה פרידריך מילר גם ראה אותה לעיתים קרובות וקידם אותה. בהשתתפותו של גתה, שכיהן כחבר מועצה, פיקח על בית הספר לציור בוימאר, התפתחה יולי אגלופשטיין לציירת מכובדת. את הכשרתה קיבלה מגאורג פרידריך קרסטינג ובערך ב־1840 מקרל פרדיננד זון בבית הספר לציור בדיסלדורף. יולי טיילה רבות בגרמניה ובארצות אחרות, שם זכתה להערצה בחוגים עירוניים על יופייה וכישרונה האמנותי.
לאחר שאמה התחתנה עם קרל פון ביולייה-מרקוניי בשנת 1804, שקיבל את תפקיד בעל היער בהילדהיים בשנת 1815, מנזר מרינרודה הפך לביתה. בשנת 1826, לאחר מספר מפגשי לימוד, ציירה את גתה בשני ציורי שמן גדולים. עד 1829 היא ציירה את בני המשפחה הדוכסית בוימאר, את המלך הבווארי לודוויג הראשון ואת המלכה תרזה. ב־1829 נסעה לאיטליה ללמוד, הפכה במהרה לחלק ממושבת האמנים הגרמנים ברומא והפכה לחברת כבוד באקדמיה הרומית של סנט לוקה.
בשנת 1832 חזרה יולי פון אגלופשטיין לויימאר מאיטליה. פיסגת עבודתה היה בשנים הבאות. לקראת סוף חייה היה לה קשה יותר ויותר לצייר, עקב מצבה הגופני הקשה.
הדיוקן המיניאטורי של גברת קולדיץ, שניתן לשתי בנותיה של מריה מרגרטה קולדיץ בחג המולד 1856, הוא עבודתה האחרונה.
יולי פון אגלופשטיין נפטרה ערירית ב־16 בינואר 1869 במריאנרוד ליד הילדסהיים.
מורשת
ביום הולדתה ה-200 בשנת 1992 הציגו מוזיאון הילדסהיים, מוזיאון רומר ופליזאוס והמוזיאון הלאומי גתה בוויימאר תערוכה מעבודותיה של יולי פון אגלופשטיין.
חדר עם כן כן וציורים הוקם לכבודה בטירת אגלופשטיין.
לייב שמעוני
שמעון לייב שמעוני (רבינוביץ; 1900, ליטא – 1974, ישראל) היה מורה, מראשי תנועת פועלי ציון שמאל, פעיל ציבור וסופר יידי.
ביוגרפיה
לייב נולד בליטא ועסק בהוראה. הוא היה פעיל למען האוטונומיה היהודית בליטא והיה חבר האספה הלאומית של יהודי ליטא לאחר מלחמת העולם הראשונה. שימש כפקיד ב"ועד הארץ היהודי באֶרץ ליטא" (נאציונַל ראט).
בשנת 1924 עלה לארץ ישראל והתגורר בחיפה, בה עבד במחלקת המדידות של ממשלת המנדט. לאחר הקמת המדינה המשיך לעבוד במחלקת המדידות ובמשרד העבודה עד שפרש לגמלאות בשנת 1967.
במקביל היה פעיל באחדות העבודה ושימש כשופט בית הדין העליון של ההסתדרות הכללית והיה חבר בוועדת הביקורת המרכזית שלה. היה יושב ראש הוועד המפקח במחוז חיפה של קופת חולים והיה מיוזמי הקמת בית החולים כרמל. הוא פרסם מספר ספרים ומאמרים, בעיקר ביידיש, תחת שמות העט '''ל. חיין ואבא גוטעס'''. בשנת 1973 הוענק לו תואר אזרח כבוד של העיר חיפה.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (באנגלית: Golden Globe Award for Best Actor – Motion Picture Drama) הוא פרס גלובוס הזהב הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הופעה יוצאת מן הכלל לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה. הפרס נחשב לאחד המנבאים המדויקים ביותר לפרס אוסקר.
כשנוסד הטקס, הקטגוריה הנוכחית נקראה השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע. אך קטגוריה זו פוצלה לשנים: השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה והשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. ב-2005, שונה שמה של הקטגוריה לההופעה הטובה ביותר של שחקן - סרט דרמה.
נכון ל-2011, השחקנים שזכו הכי הרבה פעמים בפרס היו טום הנקס וג'ק ניקולסון שכל אחד מהם זכה שלוש פעמים. אל פצ'ינו מחזיק במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקן היו מועמד לפרס עם 10 מועמדויות. פול ניומן מחזיק במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקן היה מועמד לפרס אך לא זכה עם 6 מועמדויות.
נכון ל-2011, 48 פעמים זכו שחקנים ממוצא אמריקאי (כולל שחקנים בעלות אזרחות כפולה, כמו פול לוקאס). אחריהן זכו 13 פעמים שחקנים ממוצא בריטי, ושלושה שחקנים ממוצא אירי. בסך הכול, רק שחקן אחד ששיחק בסרט שאינו דובר אנגלית התמודד לפרס; מרצ'לו מסטרויאני בסרט האיטלקי "יום מיוחד" (1978).
מתוך 68 השחקנים שזכו בפרס עד היום (מרס 2011), 44 מהם זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר שהוענק באותה שנה. האחרון מביניהם היה קולין פירת' שזכה ב-2011 על משחקו בסרט "נאום המלך". ב-2007, לאונרדו דיקפריו היה לשחקן הראשון שהיה מועמד פעמיים לפרס זה על תפקידו ב"לגעת ביהלום" ו"השתולים".
זוכים ומועמדים
הערה: השחקן עם הסימן † זכה באוסקר הערה: השחקן עם הסימן * היה מועמד לאוסקר
ונילה אייס
רוברט מתיו ואן וינקל (באנגלית: Robert Matthew Van Winkle, נולד ב-31 באוקטובר 1967), המוכר בשם הבמה ונילה אייס (Vanilla Ice), הוא ראפר, שחקן, מפיק מוזיקלי ומנחה טלוויזיה אמריקאי. ונילה התפרסם ב-1989 עם אלבומו Hooked. ב-1990 הפך הסינגל שלו, "אייס אייס בייבי" לשיר ההיפ-הופ הראשון להיות בראש דירוג הבילבורד.
קריירה
בשנת 2012 שיחק בתפקיד עצמו ונילה אייס בסרט "זה הבן שלי", לצד אדם סנדלר.
בשנת 2015 גילם את דמותו של מארק טוויין בסרט "השישה המגוחכים", שביים פרנק קורצ'י.
בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונתה ה-23 שם היה למודח הרביעי, בעוד הזוכה הייתה לורי הרננדז.
הבחירות הכלליות בגרמניה 2005
כתוצאה מבחירות הייתה אפשרות להקמת ממשל חדש במסגרת קואליציית ג'מייקה, אפשרות זו לא מומשה.
חגיגות שנת ה-20 למדינת ישראל
חגיגות שנת העשרים למדינת ישראל היו שורת אירועים, חגיגות וטקסים שנערכו בישראל במהלך שנת תשכ"ח-1968/תשכ"ט-1969, שהוכרזה כ"שנת העשרים", במלאת עשרים שנים למדינה. חגיגות שנת העשרים תוכננו ולוו על ידי ועדת שרים לחגיגות שנת העשרים שבראשה עמד ראש הממשלה לוי אשכול ולצידה ועדה בין-משרדית לתכנון וארגון חגיגות שנות העשרים, בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה יעקב הרצוג.
הרקע
בעקבות מלחמת ששת הימים ותוצאותיה, העניין הגובר במדינת ישראל ובירושלים המאוחדת בקרב יהדות התפוצות הביא להחלטה על הקדמת מועד פתיחת חגיגות שנת העשרים לתקופת חול המועד סוכות תשכ"ח, אחד ממועדי שלוש הרגלים.
ב-22 באוקטובר 1967 הכריז נשיא המדינה זלמן שזר על פתיחת חגיגות שנת העשרים למדינת ישראל בטקס מיוחד לרגל המאורע במעמד ראשי רשויות המדינה, הרבנים הראשיים לישראל ונשיא ההסתדרות הציונית העולמית. בדבריו בטקס זה אמר הנשיא שזר: "יש לי עתה, בעיצומה של השנה המיוחדת הזאת, הזכות הגדולה לפתוח בזה בבית הנשיא בירושלים השלמה, עיר הקודש והמלוכה, את החגיגות של שנת העשרים לתקומת מדינת ישראל המחודשת, שתמשכנה כל שנת תשכ"ח, ובמרכזן תהיינה החגיגות של יום העצמאות העשרים הבא עלינו לטובה. תהא השנה הזאת קודש בארצנו ובכל תפוצות הגולה להאדרתו ולהעמקתו ולהמחשתו של הקשר החי השורר בין עם ישראל בכל מקומות פזוריו ובין מולדתו הנצחית".
באותו היום נשא ראש הממשלה לוי אשכול נאום לאומה בקול ישראל ובו אמר כי חגיגות שנת העשרים נפתחות "בסימן עלייה לרגל לירושלים המאוחדת של יהודי ישראל ויהודים מן התפוצות".
הרכב ועדת השרים לחגיגות שנת העשרים: ראש הממשלה לוי אשכול (יושב ראש), שר החוץ אבא אבן, שר החינוך והתרבות זלמן ארן, השר מנחם בגין, שר הסעד יוסף בורג, השר ישראל ברזילי, השר ישראל גלילי, שר הדתות זרח ורהפטיג, שר הדואר ישראל ישעיהו, שר הפיתוח משה קול ושר המשטרה אליהו ששון. ראש הממשלה אשכול נפטר זמן קצר לפני סיום שנת החגיגות, בפברואר 1969.
הרכב הוועדה הבין-משרדית לתכנון וארגון חגיגות העשרים: מנכ"ל משרד ראש הממשלה יעקב הרצוג (יושב ראש), מנהל מרכז ההסברה יהודה אילן, מנכ"ל משרד התיירות מאיר דה-שליט, אלוף שמואל איל, אפרים בן-ארצי, ראש אגף התקציבים משה זנדברג, אלוף יצחק חופי, מנהל רשות הגנים יעקב ינאי, יושב ראש רשות השידור חיים יחיל, נציג משרד הביטחון ישראל עמיר, נציג משרד התיירות א.צ. פרופס, ראש עיריית ירושלים טדי קולק, סמנכ"ל משרד ראש הממשלה עמיאור קמיר, מנכ"ל הסוכנות היהודית משה ריבלין, סמנכ"ל משרד הפנים מאיר שוחטמן, נציג משרד החוץ דוד שאלתיאל, נציג משרד החוץ מרדכי שניאורסון ונציגי מרכז ההסברה משה גור ויאיר גלבוע. חבר הוועדה דוד שאלתיאל נפטר בפברואר 1969.
אירועי שנת העשרים נחתמו בערב יום העצמאות ה-21, בעצרת יום הזיכרון לחללי צה"ל.
פיתוח ירושלים
העיר ירושלים הייתה לציר המרכזי של אירועי השנה וחגיגות העשרים נפתחו בשמחת תורה תשכ"ז, עם קיומן בפעם הראשונה של הקפות ברחבת מגדל דוד בתחומי העיר העתיקה של ירושלים.
במהלך השנה נערכו יוזמות פיתוח ושיקום של האתרים הקדושים: שחזור ושיקום בית הקברות היהודי העתיק בהר הזיתים ושיקום הרובע היהודי. במזרח ירושלים החלה תנופת פיתוח עם הקמת שכונת רמות אשכול ועם שיקום מבנים בהר הצופים במתחמי האוניברסיטה העברית ובית החולים הדסה.
בשנה הראשונה לציון יום ירושלים, בכ"ח באייר תשכ"ח, נחנכו ברחבי העיר רחובות וכיכרות על שם יחידות צה"ל שהשתתפו בהגנה ובלחימה על העיר במלחמת העצמאות ובמלחמת ששת הימים: חטיבת הצנחנים, חטיבת ירושלים וחטיבת הראל. באותו היום הוענקה לראש הממשלה לוי אשכול אזרחות כבוד של העיר.
חנוכת בית הכנסת הרמב"ן
אירוע הפתיחה של שנת העשרים התקיים במעמד חנוכתו מחדש של בית הכנסת הרמב"ן שבעיר העתיקה של ירושלים, לציון מלאות 700 שנים לעלייתו של הרמב"ן לארץ ישראל. האירוע נועד לסמל את איחודה מחדש של העיר ירושלים בעקבות מלחמת ששת הימים ונערך בהשתתפות נשיא המדינה זלמן שזר.
מצעד יום העצמאות
המצעד נערך בירושלים, לראשונה כמצעד צבאי מלא. ברחובות העיר התאספו כ-500 אלף איש.
קביעת עיטור על"ה
לכבוד שנת העשרים למדינה קיבלה ממשלת ישראל החלטה על הענקת עיטור חדש עבור חברי הארגונים והמחתרות שפעלו לתקומת המדינה מימי האימפריה העות'מאנית והקמת ארגון השומר. עיטור על"ה הוענק לראשונה על ידי נשיא המדינה שזר בנובמבר 1968, לבני משפחותיהם של חללי המערכות ובהם צנחני היישוב, הרוגי מלכות ואחרים. במעמד זה השתתפו גם ותיקי השומר.
כינוסי חטיבות תש"ח
לרבות כנס מח"ל, כנס גולי המחתרות, כנס ארגון החיילים המשוחררים היהודיים בארצות הברית, עצרת הגדודים העבריים.
אירועי יום העצמאות
ביום ה' באייר תשכ"ח ציינה הכנסת את יום העצמאות העשרים למדינה בכינוס מליאה מיוחד בו ניתנה זכות הדיבור לנואם יחיד - ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון.
כינוסים בינלאומיים
בשנה זו אירעו בין היתר: כינוס עולמי של בתי כנסת אשכנזיים וספרדיים, הוועידה הכלכלית, ועידת המנהיגים הכלל יהודית, ועידת הדסה, ועידת האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, אירוח אולימפיאדת הנכים.
חנוכת אנדרטת זיכרון בנגב
ראש הממשלה גולדה מאיר חתמה את אירועי שנת העשרים בטקס חנוכת אנדרטת הזיכרון בנגב, בעצרת שהתקיימה ערב יום הזיכרון לחללי צה"ל בג' באייר תשכ"ט.
אריק קורן
אריק קורן (1931 - 12 באוקטובר 2017) היה צייר ישראלי שהתמחה בעבודות פרסקו, אמנות ציורי הקיר.
חייו
קורן נולד ב-1931 בבלארוס שהייתה אז בשטח פולין ובגיל 5 עלה עם הוריו לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בקיבוץ אשדות יעקב שהוקם שלוש שנים קודם לכן. כאן גם נולד אחיו הצעיר - יוחאי, שנפל בגיל 27 ביום הראשון של מלחמת ששת הימים והותיר אחריו אשה ושני ילדים. בנעוריו (כנראה ב-1941) למד אצל הצייר יחזקאל שטרייכמן, לימים חתן פרס ישראל לציור, שהתגורר בקיבוץ אשדות יעקב באותה עת. הכשרה נוספת קיבל מאמנים ישראלים נוספים ובהם אליהו בילס (שגם אצר את תערוכתו הראשונה ב-1957 בגלריה צ'מרינסקי בתל אביב), מרסל ינקו, פרלי פלציג ודב פייגין והפך בעצמו למורה במוסדות שונים. את הכשרתו כאמן ציורי קיר (פרסקו) רכש הודות למלגה מיוחדת שקיבל מקרן אמריקה-ישראל, באקדמיה לאמנויות של ונציה.
ב"בית הצנחן" שבקיבוץ מעגן יצר ציור קיר לזכר הצנחנים שנפלו במלחמות ישראל, וב-1963 השלים את יצירתו המוכרת ביותר: עיטורי הפתחים במגדל השעון ביפו. במקור תכנן קורן חלונות ויטראז' המתארים את תולדות העיר יפו והמיתולוגיות הקשורות בה. בעקבות צמצום התקציב לפרויקט את מקום הזכוכית תפסה עבודת מתכת שבוצעה במסגריה של אשדות יעקב. באותה תקופה עיצב מחיצה לבית הכנסת בקיבוץ עין הנצי"ב.
בשנות ה-60 עזב את הקיבוץ והתגורר עד לפטירתו ב-2017 בכפר סבא.
סבסטיאן סטן
סבסטיאן סטן (ברומנית: Sebastian Stan; נולד ב-13 באוגוסט 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-רומני. מוכר בעיקר בזכות גילום התפקיד ג'יימס "באקי" בארנס בתוך היקום הקולנועי של מארוול, תפקיד הכובען המטורף בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה", בתפקיד קרטר בייזן בסדרת הטלוויזיה המצליחה "אחת שיודעת" ובתפקיד ״טומי לי״ במיני סדרה דרמה ביוגרפית אמריקאית ״פאם וטומי״, תפקיד עליו קיבל מועמדות לפרס אמי 2022 לשחקן הראשי הטוב ביותר במיני סדרה.
ביוגרפיה
סטן נולד בקונסטנצה שברומניה, למשפחה נוצרית-אורתודוקסית-רומנית. הוריו התגרשו כשהיה בן שנתיים. כשהיה בן שמונה עברו סטן ואמו, ג'ורג'טה אורלוסבקי, לוינה, אוסטריה, בעקבות ההמהפכה הרומנית, שם הועסקה כפסנתרנית. ארבע שנים לאחר מכן, הם עברו למחוז רוקלנד, ניו יורק, לאחר שאמו נישאה בשנית למנהל בית ספר בארצות הברית. סיפר בעבר כי תקופת המעבר לארצות הברית הייתה קשה עבורו בשל בריונות שחווה וכי המשחק והתיאטרון היוו מפלט עבורו. הוא בן הסנדקות של המיליארדרית האמריקאית-רומנייה, אנסטסיה סוארה.
הוא למד בתואר ראשון באמנויות באוניברסיטת ראטגרס, מה שנתן לו את ההזדמנות לבלות שנה בחו"ל בלימודי משחק בתיאטרון הגלוב בלונדון, אנגליה. הוא סיים את לימודיו בראטגרס ב-2005. סטן הפך לאזרח ארצות הברית ב-2002.
קריירה
בשנת 1994, בגיל 12, שיחק בתפקיד קטן בסרט האוסטרי "71 פרגמנטים מכרונולוגיה מקרית" של הבמאי מיכאל הנקה.
בשנת 2003, הופיע לראשונה בטלוויזיה כאשר התארח בפרק בסדרה "חוק וסדר". ב-2004 שיחק בקומדיה "החתונה של טוני וטינה", בכיכובם של מילה קוניס ואדריאן גרנייה, סרט המבוסס על המחזה באותו שם משנת 1985.
בשנת 2007 החל לשחק את דמותו של קרטר בסדרה "אחת שיודעת". ב-2008, הוא שיחק בסרט "רייצ'ל מתחתנת" בכיכובה של אן האת'וויי. בשנת 2010 שיחק בדרמת המתח של דארן ארונופסקי "ברבור שחור", בכיכובה של נטלי פורטמן ובקומדיה "מכונת זמן בג'קוזי" בכיכובו של ג'ון קיוזאק שגם לקח חלק בהפקת הסרט. בשנת 2011 שיחק את הכובען המטורף, ג'פרסון, בסדרה עד עצם היום הזה. החל משנת 2011 משחק ביקום הקולנועי של מארוול, הופעתו הראשונה הייתה בסרט "קפטן אמריקה" בתפקיד חברו הטוב של קפטן אמריקה, ג'יימס ביוקאנן "באקי" בארנס.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה "ההתגלות" (The Apparition) בתפקיד בן, תלמיד קולג' שעושה ניסוי בטכנולוגיה מודרנית על מנת לתקשר עם רוחות רפאים יחד עם שלושה מחבריו, ולפתע יצור לא מהעולם הזה תוקף אותם. שנים לאחר מכן, בן כבר בוגר ונשוי לקלי (אשלי גרין), והיצור הזה חוזר לחייהם ולא רוצה לוותר להם.
בשנת 2014 חזר לשחק בסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", לאחר מכן הופיע ב-2016 בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", וחזר להופעות קצרות בסרטים "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
בשנת 2015 השתתף בסרט "ריקי והפלאש" לצד מריל סטריפ, בסרט "מדליית הארד" ובסרט "להציל את מארק וואטני" לצד מאט דיימון.
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "לוגאן לאקי" של הבמאי סטיבן סודרברג לצידו של צ'נינג טייטום, ובסרט הדרמה הביוגרפי "אני, טוניה" בתפקיד ג'ף גילולי, בעלה המתעלל של המחליקה האומנותית טוניה הארדינג, תפקיד זה זיכה אותו בשבחים רבים ממבקרים, לצידן של מרגו רובי ואליסון ג'ני.
בשנת 2022 השתתף סטן בדמותו של ניק פולר בסרט הריגול עטור הכוכבים "יחידה 355" בבימויו של סיימון קינברג על פי תסריט של תרזה ריבק. באותה שנה החל לגלם את טומי לי (אנ' ) מתופף להקת המטאל מוטלי קרו במיני-סדרת הדרמה "פאם וטומי" המבוססת על תקופת נישואיו של טומי לי לשחקנית פמלה אנדרסון. המיני-סדרה עלתה לשידור בפברואר וכיכבו לצדו בין היתר לילי ג'יימס בדמותה של אנדרסון, סת' רוגן בדמותו של רנד גוטייה וניק אופרמן בדמותו של מייקל מוריסון.
חיים אישיים
סטן תומך בארגוני צדקה רבים, כולל "Our Big Day Out", עמותה שבסיסה ברומניה המסייעת לספק לילדים איכות חיים גבוהה יותר. בפברואר 2018, הוא הודה למעריצים בחשבון האינסטגרם שלו בשם הארגון על ההשתתפות בגיוס כספים והעלאת המודעות.
הוא לקח חלק גם בארגון "Ronald McDonald House Charities". בשנת 2020, הוא השתתף בגאלה הווירטואלית הראשונה של הארגון עם שותפו למארוול, אנתוני מאקי. ארגוני צדקה אחרים בהם הוא לוקח כוללים "Dramatic Need" ו"Save the Children".
האקדמיה התלמודית של בולטימור
האקדמיה התלמודית של בולטימור, מכונה ישיבת חפץ חיים (באנגלית: Talmudical Academy of Baltimore) או TA, היא ישיבת K-12 שנוסדה בשנת 1917. הקמפוס הנוכחי, הממוקם ברחוב אולד קורט 4445, כולל מבנה של בתי ספר יסודיים, בניין של חטיבת ביניים ותיכון, שני חדרי כושר, מעונות, מעבדת מחשבים ושני אולמות לימוד המשמשים כבתי תפילה.
הישיבה מכילה כ-1,000 תלמידים וסטודנטים.
היסטוריה
TA הוקמה בשנת 1917 כ"Baltimore Parochial Hebrew School" על ידי הרב אברהם נחמן שוורץ. הסטודנט הראשון שנרשם היה הרב ד"ר זלמן נפתלי סקאיסט (נולד ב-1911), שהיה לימים חלוץ ידוע בחינוך היהודי האמריקני. TA מוקמה בשדרת קוטג' (Cottage Avenue) עד ששריפה שנגרמה על ידי אחד העובדים הרסה את הבניין כליל. הישיבה עברה למקומה הנוכחי ב"חצר העתיקה" (The Old Court). בשנת 2018 השלים בית הספר הרחבה של 22 מיליון דולר בקמפוס שכללה מרכז לגיל הרך ובניין תיכון חדש, שכלל חדר כושר, כיתות לימוד ובית מדרש (אולם לימוד ותפילה). ראש הישיבה (הדיקן) הוא יוסף רוטנברג והמשגיח הוא הרב שרגא הרשקוביץ.
מריה שניידר
מריה שניידר (Maria Schneider; 27 במרץ 1952 - 3 בפברואר 2011) הייתה שחקנית קולנוע צרפתייה. נודעה בעיקר כאשר גילמה את דמותה של ג'ין, לצד מרלון ברנדו, בסרט "הטנגו האחרון בפריז" (1972).
ביוגרפיה
שניידר נולדה בשם מריה-הלן ז'לן. היא בתם של השחקן הצרפתי דניאל ז'לן ושל מארי-כריסטין שניידר, ממוצא רומני, בעלת חנות ספרים בפריז.
ב-1974 סיפרה שניידר כי נטייתה המינית היא ביסקסואלית. ב-1976 הפסיקה את צילומיה לסרט "קליגולה" ואושפזה בבית חולים לחולי נפש ברומא עם המאהבת שלה; בעקבות זאת הופסקה עבודתה בסרט. במהלך שנות ה-70 עברה גם התמכרויות לסמים, נטילת מנת יתר של סמים וניסיון התאבדות, אך היא התאוששה בשנות ה-80.
בשנות ה-90 וה-2000 שיחקה שניידר בתפקידי משנה בסרטים כגון "ג'יין אייר" (1996) ובמספר סרטים צרפתיים, סדרות וסרטי טלוויזיה. הסרט האחרון בו הופיעה היה "ג'יגולו צרפתי" (2008), לצד נטלי ביי.
שניידר נפטרה ב- 3 בפברואר 2011 ממחלת הסרטן.
AIG ישראל
איי אי ג'י ישראל חברה לביטוח בע"מ היא השלוחה בישראל של תאגיד הביטוח האמריקאי AIG. עיקר פעילותה של AIG ישראל הוא במכירה ישירה של ביטוח. בשנת 2015 חצתה החברה את רף ההכנסות ברוטו של מיליארד שקל.
היסטוריה
AIG ישראל הוקמה ב-1996 כחברה פרטית בשותפות בין AIG העולמית (50.01%) לבין קבוצת עורק הישראלית (49.99%) שבשליטת מוריס קאהן והאחים שמואל וצבי מיתר. ב-1997 החלה החברה למכור את מוצרי הביטוח הראשונים שלה.
המנכ"ל הראשון של החברה היה ברוס ווטרס הניו זילנדי שהוחלף בתוך זמן קצר על ידי אד שניידר האמריקאי. בשנים הראשונות החברה התקשתה להגיע לחדירה משמעותית לשוק הביטוח הישראלי, אך בסוף 2001 מונתה לתפקיד חוה פרידמן-שפירא, שייצבה את החברה והובילה אותה לרווחיות ולנתח שוק של 3% מסך דמי הביטוח השנתיים. היא כיהנה בתפקידה 11 שנים.
בינואר 2013 רכש תאגיד AIG העולמי את החזקותיה של קבוצת עורק והפך לבעלים היחיד בחברה, באמצעות שרשרת של שש חברות בנות. עלות הרכישה לא נחשפה. בשנה זו גם מונה למנכ"ל החברה שי פלדמן, ש-15 שנה לפני כן החל את דרכו בענף הביטוח במוקד המכירות של החברה.
מנכ"לית AIG ישראל הנוכחית היא יפעת רייטר. קודם לכן שימשה רייטר כסמנכ"לית חיים ובריאות, והחלה לשמש בתפקידה הנוכחי באוקטובר 2019.
החברה מעסיקה יותר מ-800 עובדים. באפריל 2015 נחתם הסכם קיבוצי בחברה.
מטה החברה נמצא בפתח תקווה.
תחומי פעילות, שיווק ושירות
המוצרים הנמכרים על ידי AIG ישראל נחלקים לשלוש קטגוריות: אגף ביטוחי רכב ודירה עוסק בביטוחי רכב (רכוש וחובה) וביטוח מקיף לבתי מגורים (מבנה ותכולה). אגף ביטוח חיים ובריאות עוסק בביטוח מחלות ואשפוז, ביטוח תאונות אישיות, ביטוחי נסיעות לחו"ל וביטוח חיים. אגפים אלה משווקים את מוצרי הביטוח בעיקר באופן ישיר ללקוחות פרטיים באמצעות מוקדי מכירות טלפוניים וללא סוכנים.
אגף הביטוחים המסחריים פועל באמצעות סוכנים וכולל ביטוחים לחברות, יצרנים, משרדים ובתי עסק, בהם ביטוח אחריות מקצועית, ביטוח הנדסי, ביטוחי סייבר, ביטוח אחריות מעבידים, ביטוח אחריות כלפי צד שלישי וביטוח מטענים בהובלה.
במרץ 2020 השיקה AIG שפה פרסומית חדשה, הכוללת פרסומות ותשדירים בהשתתפות מנחה הטלוויזיה אסי עזר ובן זוגו אלברט אסקולה, תחת הסלוגן "משלמים פחות מקבלים יותר". הפרסומות מציגות את בני הזוג בסיטואציות שכמו לקוחות מחייהם, ומצולמות בסגנון סרטוני אינסטגרם.
AIG SafeLife
תוכנית שהושקה בשנת 2019 ומעודדת שמירה על אורח חיים בריא. באמצעות התוכנית, בעלי ביטוח חיים, ביטוח בריאות או ביטוח תאונות אישיות של AIG זוכים להטבות והנחות ככל שכמות הפעילות הגופנית שהם מבצעים גדולה יותר. תוכנית AIG SafeLife מתבססת על אפליקציה לטלפון החכם המסתנכרנת עם אפליקציות אחרות במכשיר, מודדת באמצעותם את רמת הפעילות הגופנית של בעל הביטוח ומעניקה נקודות על עמידה ביעדים שונים, כגון: מספר צעדים נדרש, מספר דקות מאמץ וביצוע פעילויות נוספות. צבירה מקסימלית של נקודות מזכה את בעל הביטוח הנחה של עד 25% ממחיר הביטוח בכל שנה.
ביטוח סייבר
הביטוח מכסה נזקים שנגרמים למותקף, פיצוי על כספים ששולמו בסחיטת סייבר, כיסוי מקרי טרור סייבר, ביטוח למאגרי המידע מפני פריצה וגנבה, וכיסוי לאובדן רווחים בשל אירוע סייבר מתמשך.
ביטוח הסייבר הוא אחד ממנועי הצמיחה של החברה, וב-2015 הוכפלו דמי הביטוח ששילמו לקוחות עבור ביטוחים אלה. 34% מדמי הביטוח בתחום הגיעו ממגזר הקמעונאות ו-29% ממקצועות חופשיים.
Just Drive
בינואר 2021 הושקה חבילת Just Drive עבור בעלי ביטוח רכב של AIG. החבילה המציעה ביטוח רכב לנהגים נוספים מעבר לבעלי הביטוח שאינם משתמשים ברכב באופן קבוע, כגון נהגים צעירים או חדשים, שכנים ואורחים. באופן זה, החבילה מספקת פתרון עבור לקוחות שמעוניינים לאפשר לנהגים נוספים לנהוג ברכב ללא הוצאה משמעותית נוספת. על מנת להפעיל את חבילת Just Drive, על בעל הפוליסה לרכוש מראש כמות נקובה של קילומטרים. הנהג הנוסף מוריד לטלפון החכם שלו אפליקציה, שמופעלת בתחילת הנהיגה ומופסקת בסיומה באמצעות לחיצה על כפתור. האפליקציה מודדת את מספר הקילומטרים שהנהג עבר ומפחיתה אותו מהכמות שבעל הפוליסה רכש.
נתח שוק ומאזן כספי
בשנת 2015 החזיקה AIG ישראל 12% משוק תאונות אישיות, 6.9% משוק ביטוח אחריות המוצר, 6.3% משוק ביטוח המקיף לדירות, 5.3% משוק ביטוח האחריות המקצועית ו-4% משוק ביטוח הרכב-רכוש (שאינו ביטוח חובה). החברה רשמה ב-2015 רווח של 90 מיליון שקל.
קלאץ' (ספורט)
קלאץ' (באנגלית: Clutch או Clutch performance) הוא מונח בספורט ובפסיכולוגיה של הספורט, המשמש לתאר את הרגעים המכריעים בתחרות, שבהם נמצא הספורטאי תחת לחץ רב.
פירוש המונח
קלאץ' הוא מונח המשמש לתיאור היכולת של שחקן או קבוצה לנפק הופעה טובה תחת לחץ, במיוחד ברגעי הסיום של המשחק או התחרות. זו איכות שלא תמיד ניתנת למדידה לפי הסטטיסטיקה היבשה, ושחקני הקלאץ' הם אלה שמספקים את הנדרש מהם גם כאשר הלחץ עליהם גבוה.
שחקן שהוא "שחקן קלאץ'" הוא לא שחקן שתמיד במיטבו, אלא שחקן שיש לו את היכולת לבצע את המיטב כשהדבר הכי חשוב. לדוגמה, שחקן כדורסל עלול להחמיץ מספר זריקות במהלך המשחק, אבל אם הוא קולע זריקה מנצחת במשחק בשניות האחרונות, הוא ייחשב לשחקן קלאץ'. באופן דומה, קבוצת כדורגל עשויה להיות נחותה מיריבתה במשך רוב המשחק, אבל אם היא תחזור ותנצח בדקות האחרונות, היא תיחשב כקבוצת קלאץ'.
בתום עונת 2022/2023 ב-NBA החליטה ליגת ה-NBA להעניק פרס חדש, בשם "פרס שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA", לשחקן "המצטיין מבין חבריו ברגעי הקלאץ' של העונה". הפרס נקרא על שם ג'רי ווסט, שחקנה של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, שנחשב לאחד משחקני הקלאץ' הגדולים בכל הזמנים.
בספרות המקצועית
פסיכולוג הספורט יורי חנין כתב כי "כדי שספורטאי יביא לידי פועל את היכולות הגבוהות ביותר שלו, עליו לחוות את רמת החרדה המועדפת עליו". חנין מדד את רמות החרדה הקוגניטיביות והסומטיות של כל שחקן לפני ההופעה שלו, וקבע שלכל שחקן יש טווח מסוים של חרדה לפני הופעה שמובילה לביצועים מיטביים. המחקר אישר את קיומו של "שיוך בין עוצמת החרדה לפני תחרות לביצועים אתלטיים מיטביים".
קבוצת גולף א.ק.
'''קבוצת גולף א.ק. בע"מ, או Golf&Group''', היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב משנת 2006 ועוסקת בעיצוב, שיווק ומכירה קמעונאית בתחומי ההלבשה והמוצרים לבית. נכון למרץ 2019 מפעילה החברה 326 חנויות ברחבי ישראל.
היסטוריה
החברה החלה לפעול ב-1987, לאחר שחברת כיתן (שהייתה אז יצרן אריגים וטקסטיל ובבעלותה היו מספר מפעלים שהעסיקו אלפי עובדים) חלק מנכסי חברת "אתא" שפשטה את הרגל, בהם את רשת חנויות "טתה" וזיכיון הייצור והשיווק בישראל של המותג "ליווייס" של חברת לוי שטראוס ושות'. על בסיס רשת חנויות "טתה" הוקמה רשת חנויות האופנה לגברים ונשים "גולף". החנות הראשונה נפתחה באוקטובר 1987, וגדלה תוך שנה וחצי לרשת בת 13 חנויות. שבמקביל נסגרו החנויות המקוריות שהפעילה רשת "טתה", שהיו קטנות יחסית ומוקמו בחזית המסחרית של רחובות במרכזי הערים. פעילות המותג "ליווייס" אוגדה בחברת בת בשם "טנגו" שכלל מפעל ייצור בכפר ירכא ורשת חנויות בישראל. "טנגו" הייתה גם בעלת רישיון לייצור ושיווק "ליווייס" באירופה.
בשנת 1998 מוזגה פעילות החברה האחות "פולגת" לתוך החברה. באותה שנה גם נרכשה רשת "אינטימה", והחברה קיבלה זיכיון לשיווק מוצרי המותג האיטלקי "בנטון" בישראל. החברה תכננה לפתוח 10 חנויות "בנטון", אך לבסוף ויתרה על הזיכיון.
בהמשך הרשת התרחבה לתחומי פעילות נוספים והתארגנה מחדש תחת חברת החזקות שנקראה תחילה "גולף-כיתן", שהיא בבעלות חברת האם כלל תעשיות, והונפקה בבורסת תל אביב בשנת 2000. במסגרת זו הוקמה גם רשת חנויות "כיתן" לשיווק מוצרי מפעלי החברה, בעיקר מצעים. בינואר 2002 מותגה רשת "כיתן" מחדש תחת השם "רשת גולף אנד קו.". שהחלה לשווק גם מוצרי טקסטיל לבית, כלי מטבח ושולחן, ריהוט, כלי אמבט ומוצרים נוספים לבית. שש שנים אחר כך, ב-2008, החליטה החברה האחות "כיתן תעשיות" להקים שוב רשת חנויות תחת המותג "כיתן" לשיווק מוצריה.
בשנת 2014 רכשה "קבוצת גולף א.ק." את החברה האחות "כיתן תעשיות", תמורת 11 מיליון שקל לאחר שזו סגרה את כל פעילות הייצור שלה, וכל המוצרים של רשת החנויות שלה החלו להיות מיובאים מקבלני משנה ברחבי העולם. מאז רשת "כיתן" פועלת שוב תחת "קבוצת גולף א.ק.".
בינואר 2015, רכשה את אתר האופנה הישראלי "עדיקה" תמורת 40 מיליון.
בעלי עניין
החברה נשלטת על ידי כלל תעשיות המחזיקה כ-62% ממניותיה, הנשלטת על ידי לאונרד בלווטניק, החל מיולי 2012. יו"ר החברה הוא אהרון מידן ומנכ"ל החברה הוא אייל גרינברג.
אייסה בושנל
אייסה סמית' בושנל הראשון (באנגלית: Asa Smith Bushnell I; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו ה-40 בשנים 1896–1900. קודם לכהונתו כמושל, הוא שימש כנשיא של חברות עסקיות שונות.
ביוגרפיה
אייסה בושנל נולד בעיר רום שבמדינת ניו יורק, ובגיל 17 עבר לספרינגפילד, אוהיו. במלחמת האזרחים האמריקנית הוא גייס פלוגה של חיילים ברגימנט הרגלים ה-152 של אוהיו, והיה הקפטן שלה ממאי ועד ספטמבר 1864.
בושנל היה הנשיא של חברת "וורדר, בושנל וגלסנר", שהייתה אחת החברות שהתמזגו לחברה לייצור ציוד חקלאי "אינטרנשיונל הרבסטר" (International Harvester). תפקידים עסקיים נוספים שבהם הוא שימש היו נשיא חברת הגז של ספרינגפילד ונשיא הבנק הלאומי הראשון של ספרינגפילד.
ב-בחירות לנשיאות של 1884 הוא היה בחבר האלקטורים והצביע עבור ג'יימס בליין וג'ון לוגן. ב-1885 היה בושנל יושב ראש המפלגה הרפובליקנית באוהיו.
מושל אוהיו
ב-1895 נבחר בושנל כמושל אוהיו במקומו של ויליאם מקינלי. הוא כיהן בתפקיד שתי תקופות כהונה של שנתיים בשנים 1896–1900.
במהלך כהונתו כמושל לקחה אוהיו על עצמה תפקיד מוביל מוקדם במאבק בהגבלים העסקיים. חוק ההגבלים העסקיים נחתם על ידי בושנל. חוק זה אסר על תיאום מחירים ועל הגבלת היקף הייצור. נוהגים אלו סייעו למגזר העסקים על ידי העלאת מחירי המוצרים שלהם, ובכך הזיקו לצרכנים. בנוסף לחוק ההגבלים העסקיים, נאבק התובע הכללי בממשלו של בושנל בנוהגים המונופוליסטים של חברת סטנדרד אויל בבתי המשפט. בסופו של דבר הציג הסנאטור ג'ון שרמן מאוהיו את חוק ההגבלים העסקיים בקונגרס ב-1890. חוק זה היה הניסיון הרציני הראשון של הממשלה הפדרלית לשבור את המונופולים, אם כי האכיפה היעילה של חוקי ההגבלים העסקיים הגיעה רק לאחר יותר מעשור.
חיים אישיים
ב-1857 נשא בושנל לאישה את אלן לדלו. לזוג נולדו שתי בנות ובן. בושנל היה חבר הבונים החופשיים, הצבא הגדול של הרפובליקה, והכנסייה האפיסקופלית.
בושנל ורעייתו בנו את ביתם בספרינגפילד בסגנון רומנסקי של ריצ'רדסון. הבית לא תוכנן על ידי האדריכל הנרי רובסון ריצ'רדסון, אלא על ידי משרד האדריכלים שלו לאחר מותו. שני שותפיו לעסקים של בושנל, בנג'מין היד וורדר וג'ון גלסנר, שכרו קודם לכן את ריצ'רדסון לבנות את בתיהם, מעון וורדר בוושינגטון הבירה ובית ג'ון גלסנר בשיקגו, שנחשב לאחת מיצירותיו הגדולות ביותר של ריצ'רדסון. ביתו של בושנל בספרינפילד הוא חלק מהרובע ההיסטורי של רחוב איסט היי, שכיום רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
מותו
בינואר 1904 יצא בושנל מביתו בספרינגפילד כדי להשתתף בטקס ההשבעה של המושל מיירון הריק בקולומבוס. לאחר הטקס הוא עלה לכרכרתו כדי לשוב לביתו, הוא לקה בשבץ מוחי לפני שהספיק להגיע לתחנת הרכבת.
אייסה בושנל נפטר בבית חולים בקולומבוס ארבעה ימים לאחר מכן, ב-15 בינואר 1904. הוא נטמן בבית הקברות פרנקליף שבספרינגפילד.
On the Road Again
השיר נכתב על ידי גיטריסט וזמר הלהקה אלן וילסון ואמן הבלוז פלויד ג'ונס, איתו עבד וילסון בקריירה המוקדמת שלו. הגרסה הראשונה של השיר נכתבה על ידי שניהם בשנת 1953. בשנות השישים המאוחרות, החלו חברי הלהקה, ובראשם אלן וילסון ובוב הייט, לעבד את השיר. מנגינתו הייתה מבוססת חלקית על השיר "Big Road Blues" שכתב טומי ג'ונסון בשנת 1928.
ההקלטות של השיר היו בין ההקלטות הראשונות לאלבום "Boogie with Canned Heat". את ניגון התופים באלבום ביצע פרנק קוק, מתופף הלהקה המקורי, על אף שהוא לא היה המתופף בשאר האלבום. הגרסה המקורית שהוקלטה ארכה כשבע דקות וכללה קטעי אלתור מפוחית וגיטרה, אך בגרסת האלבום נערך השיר כך שאורכו היה 4:55 ובגרסת הסינגל 3:55. לאחר שיצא כחלק מהאלבום, השיר הושמע רבות ברדיו האמריקאי והבריטי וחברת התקליטים "Liberty Records" מיהרה להוציא את השיר גם כסינגל. כדי להפוך את השיר ליותר "ידידותי" לתחנת Top-40 AM האמריקאית, חברת התקליטים הורידה דקה שלמה מהשיר. הסינגל היה לראשון שנכנס למצעדי הפזמונים מכל שירי הלהקה.
כרם משעור
כרם מרואן משעור (בערבית: كرم مشعور; נולד ב-9 באוגוסט 1991) הוא כדורסלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הפורוורד במכבי עירוני רמת גן בליגת העל בכדורסל. משעור הוא השחקן הערבי הראשון שזומן לנבחרת ישראל.
מייקס סמינר עיתונאים בנושא סיקור קונפליקטים (MICS)
MICS הוא סמינר בינלאומי, מקצועי ואקדמי, ללא כוונות רווח, שנערך מדי קיץ במרכז הבינתחומי הרצליה. מטרת הסמינר בן חמשת הימים היא להקנות לעיתונאים ומעצבי דעת-קהל צעירים מרחבי העולם כלים פרקטיים ותאורטיים לסיקור קונפליקטים בצורה מאוזנת, מתוך לימוד מהסכסוך הישראלי-פלסטיני כמקרה בוחן. לסמינר מגיעים כתבים, עורכים, שדרנים וסטודנטים לתקשורת מרחבי העולם במטרה להעמיק את הידע שלהם על התקשורת והאופן בו היא מתמודדת עם אתגרים פסיכולוגים ומקצועיים בסיקור קונפליקטים. הסמינר מקדם ערכים של פלורליזם, חופש העיתונות, חופש הביטוי וחירות המחשבה, ובכך שואף לייצר שיח מקצועי, מאוזן ומבוסס יותר בזירה הבינלאומית. במהלך 7 שנות פעילותו (מאז 2009) הגיעו לישראל כ-210 עיתונאים מרשתות תקשורת לאומיות ובינלאומיות בולטות, מלמעלה מ-49 מדינות ברחבי העולם.
כרם משעור
ביוגרפיה
משעור נולד בנצרת למשפחה ערבית-נוצרית. בנם של ראדה ומרואן. למד בתיכון סיינט ג'וזף בנצרת ושיחק כדורסל במחלקת הנוער של מכבי ימק"א נצרת ובכיתה י"ב עבר למחלקת הנוער של עמק יזרעאל ששיחקה בליגה הלאומית לנוער. הוא העפיל עם עמק יזרעאל עד לגמר הגביע לנוער ב-2009, בו קלע 28 נקודות ולקח 14 כדורים חוזרים. משעור היה חבר בנבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18 שהשתתפה באליפות אירופה בצרפת וסיימה במקום ה-15. באליפות קלע 5.8 נקודות ולקח 7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. כמו כן שיחק בעונת 2009/10 בקבוצת הבוגרים של עמק יזרעאל ששיחקה בליגה הארצית.
ב-2010 נסע לקרובי משפחתו בארצות הברית ושיחק בקבוצה של איגוד האתלטים החובבים בלאס וגאס. בשנים 2010–2012 שיחק במסגרת ליגת המכללות של ה-NCAA באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס. הוא לא שותף בדקות משמעותיות ועזב לאחר כשנתיים לאוניברסיטת מורהד בקנטקי. בהתאם לחוקי ה-NCAA נאלץ להמתין שנה בטרם יכול היה לשחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ואת מרבית עונת 2013/2014 החמיץ בשל פציעה. בעונת 2014/2015 שיחק 34 משחקים בהם רשם ממוצע למשחק של 22 דקות, 10.9 נקודות ו-5.9 ריבאונדים.
מייקס סמינר עיתונאים בנושא סיקור קונפליקטים (MICS)
רקע
MICS הוא מיזם פרי יוזמתם של סטודנטים לתואר ראשון בבית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה, הפועל ללא כל כוונת רווח. בכל שנה, מאורגן הסמינר על ידי צוות של כ-20 סטודנטים מתנדבים, האמונים על איתור ומיון המשתתפים, גיוס הכספים, הפקת תוכן ולוגיסטיקה וכן שיווק ויח"צ. הסמינר מתקיים הודות לגיוס תרומות ממגוון רחב של גורמים, בצורה המאפשרת לארגון לשמור על עצמאותו. MICS נוסד בשנת 2009 בעקבות מבצע עופרת יצוקה, הן מתוך תחושה כי בעת הסיקור התקשורתי הבינלאומי של הסכסוך נעשה לעיתים תכופות שימוש במידע מוטה/חסר והן מתוך ההבנה כי דיווח בלתי-מאוזן עלול להביא לתפיסה לקויה או שגויה אודות מורכבותו של המצב באזור, בקרב דעת הקהל העולמית ובקרב מקבלי ההחלטות. מאז היווסדו בשנת 2009, חשף הסמינר למעלה מ-200 אנשי תקשורת ומובילי דעת קהל מ-49 מדינות שונות אל העולם המרתק של סיקור הסכסוכים. לסמינר מספר רב של שיתופי פעולה עם מגוון גורמים וביניהם – 'בית הספר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה ע"ש רון לאודר', משרד החוץ, המכון למדיניות ואסטרטגיה, ארגון העיתונאים האירופאי EYP (European Youth Press), האיחוד האירופי (EU), רוטרי ועוד.
על הסמינר
MICS מתמקד בסיקור תקשורתי של אזורי קונפליקט: במהלך הסמינר זוכים המשתתפים להרצאות של דמויות מפתח בעולם התקשורת והאקדמיה, נוטלים חלק בפאנלים הקשורים לסכסוך, משתתפים בסדנאות מקצועיות ודנים בסוגיות העוסקות בסיקור סכסוכים. בנוסף, במהלך הסמינר מתקיימים סיורים שממחישים את מורכבותו של הסכסוך, ובמהלכם נחשפים העיתונאים באופן בלתי אמצעי לנושאים בוערים במזרח התיכון בעשרות השנים האחרונות. MICS עוסק בנושאים רבים ומגוונים שעליהם נמנים תקשורת ולוחמה בטרור, צנזורה צבאית, פסיכולוגיה והיבטים רגשיים של דיווח סכסוך, פוליטיקה של המזרח התיכון, היסטוריה, יחסי מדינה-תקשורת, פיתוח מקצועי ועוד. תוכנית הסמינר משתנה מדי שנה בהתאם להפקת הלקחים ובהתאם למצב האקטואלי. כל יום בסמינר מתמקד באספקט שונה ובעל הגיון-מארגן מובחן; כמו כן - כל הרצאה מובילה לבאה אחריה מבחינה קונספטואלית. דרך חוויה ייחודית זו, העיתונאים המשתתפים לומדים להכיר טוב יותר את המציאות המורכבת של ישראל ומקבלים כלים המאפשרים להם לדווח באופן אובייקטיבי יותר וללא משוא פנים. בוגרי הסמינר מעניקים משוב חיובי באופן עקבי אודות הסמינר הן בנוגע לאיכותן הגבוהה של ההרצאות במהלכו, והן בנוגע לצוות המקצועי ולחוויה הכוללת במהלך שהותם בישראל.
כרם משעור
ביוגרפיה
ב-2015 שב לישראל והצטרף לבני הרצליה מליגת העל. ב-26 בדצמבר 2015 קלע כרם 25 נקודות במשחק מול מכבי תל אביב ושבר שיא קריירה. הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם ממוצע של 8.2 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק. בתום העונה נבחר לתגלית העונה בליגת העל וזומן לסגל נבחרת ישראל בכדורסל.
מייקס סמינר עיתונאים בנושא סיקור קונפליקטים (MICS)
משתתפים
מארגני הסמינר משקיעים מאמצים רבים בתהליך המיון והראיונות של המשתתפים הפוטנציאליים. כל הבקשות נבחנות בקפידה וכל פנייה מקבלת יחס אישי. מתוך מאות פניות שמתקבלות מדי שנה, מאתר הצוות האמון על
בחירת משתתפים את הללו שמפגינים יכולות כתיבה והבעה ברמה גבוהה, רמה מקצועית גבוהה וזיקה לנושא; כל זאת על בסיס קורות חיים, ראיונות אישיים וחומרים נוספים. בסופו של התהליך שאורכו מספר חודשים, מגובשת קבוצה של כ-25 עיתונאים צעירים ומבטיחים בגילאים 20–35, מרשתות תקשורת בולטות, ביניהן CNN, BBC, ו-Al-Jazeera. הליך המיון שם דגש על גיוון מדינות המשתתפים כדי לייצר שיח רחב ומגוון בדעותיו, ביניהם ארצות הברית, גרמניה, ברזיל, דרום אפריקה וסין. אלו שהגיעו לשלב הראיונות האישיים אך לא התקבלו, מעודדים לנסות ולהגיש בקשה גם בשנה שלאחריה. המשתתפים מקבלים יחס אישי, ליווי צמוד ומענה על כל צורכיהם עד הגעתם לישראל ובזמן שהותם. בוגרי הסמינר אשר חזרו למערכות השונות במדינותיהם, הפגינו סיקור מאוזן יותר של אירועים בארץ תוך הפגנת בקיאות בפרטים. במבצעים האחרונים, "צוק איתן" ו"עמוד ענן", בוגרי הסמינר פרסמו כתבות רבות המתבססות על מידע שהועבר במהלך הסמינר וראיונות שערכו עם גורמים שונים שהכירו במהלך ביקורם בישראל. סיקורים אלו אף הגיעו לעמודים ראשונים, ביניהם בעיתון הגרמני Der Spiegel.
כרם משעור
ביוגרפיה
באמצע עונת מונה לקפטן בני הרצליה, במקומו של אבירם זליקוביץ' שעבר להפועל ירושלים. בכך היה משעור לקפטן הערבי הראשון בתולדות ליגת העל בכדורסל. את העונה סיים עם ממוצע של 14.5 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק (ראשון בליגה).
ביוני 2016 זומן לנבחרת ישראל, והיה לשחקן הערבי-ישראלי הראשון שזומן לנבחרת.ביולי 2017 אחרי שזומן לנבחרת, הוא סירב להתייצב לאימונים הראשונים לקראת אליפות אירופה בכדורסל, בטענה של פציעה, ובשל אי התייצבותו לאימונים הודח מסגל הנבחרת לאליפות אירופה.
מייקס סמינר עיתונאים בנושא סיקור קונפליקטים (MICS)
דוברים
הסמינר מורכב מדוברים מהשורה הראשונה המגיעים מקשת רחבה של תחומים ביניהם גורמים צבאיים ומדיניים מישראל ומהרשות הפלסטינית, גורמי תקשורת, אנשי אקדמיה בתחום הטרור והאסטרטגיה ועוד. הדוברים חולקים את ניסיונם  הרחב עם הכתבים הצעירים, ואלו זוכים לקבל תכנים ממקור בכיר ומקצועי בתחומו.
כרם משעור
ביוגרפיה
ביולי 2017, חתם לשנתיים בקבוצת מכבי תל אביב. הוא השחקן הערבי-ישראלי הראשון בשורות הקבוצה.
מייקס סמינר עיתונאים בנושא סיקור קונפליקטים (MICS)
דוברים
בין המרצים שלקחו חלק בסמינר נמנים: פרופ' בועז גנור, ד"ר איתן עזני, מר הנריקה צימרמן, פרופ' עילאי אלון, ד"ר דליה פדילה, מר איתי אנגל, גב' ג'ודי רודן, ד"ר חליל שיקאקי, מר שי אטיאס, ראש המחלקה לדיפלומטיה ציבורית במשרד רוה״מ, מר אחמד בודירי, אל"ם (מיל') עו"ד פנינה שרביט-ברוך, מר דני דיין, מר מואב ורדי, ח"כ לשעבר עו"ד אליקים העצני, שר המשפטים לשעבר יוסי ביילין, מר אמיר תיבון, ח"כ נחמן שי, מר אריאל כהנא, אל"ם (במיל') מירי איזין ורבים אחרים.
כרם משעור
ביוגרפיה
באוגוסט 2018 שוחרר משעור ממכבי תל אביב ושב לבני הרצליה, לאחר שהוסכם על התרת חוזהו. בקיץ 2019 חתם בגריס אוברהופן מהליגה הצרפתית השנייה.
במרץ 2020 חתם משעור בקבוצת הפועל תל אביב עד לסוף העונה. בעונה זו שותף ב-9 משחקים והעמיד ממוצעים של 4.6 נק' ו-2.7 ריבאונדים ב-14.8 דק'.
באוגוסט 2020 חתם בהפועל חיפה מליגת העל. בעונה זו שותף ב-20 משחקים לפני שנפצע והעמיד 10.5 נק' ו-3.9 ריבאונדים ב-20.5 דק'.
בדצמבר 2021 חתם בהפועל גליל עליון. בעונה זו שותף ב-15 משחקי ליגה והעמיד 3.5 נק' ב-13.1 דק'
ביוני 2022 חתם בעירוני קריית אתא.
קרל אוגוסט פון שטיינהייל
קרל אוגוסט פון שטיינהייל (12 באוקטובר 1801 - 14 בספטמבר 1870) היה פיזיקאי, ממציא, מהנדס ואסטרונום גרמני.
עבודתו
שטיינהייל החל ללמוד משפטים ב-1821 באוניברסיטת פרידריך אלכסנדר בארלנגן, ולאחר מכן עבר ללמוד אסטרונומיה ופיזיקה באוניברסיטת גטינגן, שם הגיש את עבודת הדוקטורט שלו "על עיבוד תרשימי שמיים מיוחדים" בהנחייתו של פרידריך בסל. ב-1836 שטיינהייל תכנן ובנה את טלגרף הכתיבה המעשי הראשון, העושה שימוש בקוד שהוא פיתח במיוחד עבור מכשיר זה. זה היה הטלגרף הראשון עם משרן מגנטי כמשדר, אולם עקב מצב התעשייה הגרמנית באותו זמן, המצאה זו עוררה עניין אקדמי בלבד. ב-1838 הוא ערך סידרה של ניסויים בחשמל על מסילות הרכבת בפירט. זה הוביל לתגלית המעשית של המוליכות החשמלית של הקרקע, מה שאפשר לרתום את תהליך ההארקה לצורכי טלגרפיה.
ב-1839, שטיינהייל היה מעורב בפיתוח אחד מצילומי הדאגרוטיפ הראשונים בגרמניה. גם כן ב-1839, הוא המציא ומימש את העיקרון של מערכת של שעונים עם שעון ראשי (master clock) ומספר שעונים משניים (slave clocks), ארכיטקטורת שעונים שעדיין נפוצה כיום. המצאה זו אפשרה לראשונה לסנכרן שעונים מרוחקים (הכפופים לשעון ראשי יחיד), ובהקשר זה הציע להקים בגרמניה רשת ארצית של שעונים מסונכרנים.
ב-1852 שטיינהייל, יחד עם לאון פוקו, פיתחו שיטה לציפוי משטחי זכוכית בשכבה דקיקה של כסף. עוד קודם לכן, הכימאי הגרמני יוסטוס פון ליביג שהיה חבר קרוב של שטיינהייל, פיתח ב-1835 תהליך של שיקוע מתכת על פני משטח זכוכית. שטיינהייל ופוקו המשיכו את פיתוחו של ליביג בכך שהמציאו תהליך ריבוץ של שכבות כסף אולטרה-דקות על פני זכוכית באמצעות חשמל. שיטה זו היוותה פריצת דרך בפיתוח וייצור של טלסקופים מחזירי אור גדולים, שמהר מאוד החליפו את הטלסקופים שוברי האור כמכשירי התצפית האסטרונומיים החזקים ביותר. הבסיס לפיתוח זה זו היה עבודתו המדעית של שטיינהייל על החוקים המתארים ריבוץ חשמלי של מתכות.
ב-1855 הקים את החברה "שטיינהייל ובניו" שהתמחתה בייצור מכשור אופטי, וייצרה טלסקופים וספקטרוסקופים מצוינים, כמו גם את הפוטומטר הראשון שהיה מסוגל למדוד את בהירותם של כוכבים באופן אמין. החברה פעלה עד 1995, אז היא נסגרה ברובה, כשהידע בתחום האופטיקה שנצבר בה חולק בין כמה חברות גרמניות.
נפות הונגריה
נפות הונגריה (בהונגרית: Kistérség) הן 174 אזורים גאוגרפיים שהיו מחלקים את מחוזות הונגריה בחלוקה שהתקיימה בין השנים 1994–2013 כחלק מהחלוקה המנהלית של הונגריה. שימושן העיקרי ומטרת הקמתן של הנפות הייתה למטרות פיתוח וסטטיסטיקה אזוריים בהונגריה. הנפות נוצרו מקיבוץ יישובים ורשויות באותו המחוז ולא היה קיים מצב בו שתי רשויות משני מחוזות שונים השתייכו לנפה אחת. החל מ-1 בינואר 2013 עברה הסמכות הניהולית של הנפות למחוזות המדינה והן שמשו רק לאיסוף נתונים סטטיסטיים עד לביטולן הסופי ב-25 בפברואר 2014.
בעת קיומן, הנפות היו ברמת LAU-1 כחלק מהחלוקה ליחידות טריטוריאליות לסטטיסטיקה של מדינות האיחוד האירופי – NUTS.
הקמה
חלוקת הנפות של הונגריה מקבילה לחלוקה ההיסטורית ל'מחוזות' שנקראה Plural járások) járás) והתקיימה החל משנת 1850 באימפריה האוסטרית; בשנת 1945 מנתה חלוקה זו 151 מחוזות אם כי מספרם הלך ופחת כך שבשנת 1975 מנתה החלוקה 92 מחוזות ובעת ביטולה ב-31 בדצמבר 1983 מנתה החלוקה 83 מחוזות בלבד.
בשנת 1994 הציג נשיא הלשכה ההונגרית המרכזית לסטטיסטיקה את תוכנית חלוקת מחוזות המדינה לנפות כיחידות טריטוריאליות למדידת תהליכים סטטיסטיים, כתוצאה מכך ולאחר שעבר חוק בנדון הוכרזו 138 נפות המחלקות את מחוזות המדינה, בתיקון שנערך בחוק לאחר מכן מספר הנפות גדל ל-150 החל מ-1 באוגוסט 1997 ונשמר עד לשנת 2003 שבה נערך שינוי בסידור ותיחום הנפות שהעלה את מספרן ל-168 נפות, עד לשנת 2007 בה נוספו עוד 6 נפות והגיעו למספרן הסופי שנשמר עד לביטול החלוקה - 174 נפות המחלקות את 19 מחוזות הונגריה.
בין השנים 2007–2012
ב-10 בספטמבר 2007 התקבל בפרלמנט ההונגרי חוק בנושא מתן לנפות סמכויות בענייני ניהול ופיתוח אזורי, כתוצאה מכך הוקמו אגודות לפיתוח רב תכליתי בכל אחת מ-173 הנפות בהונגריה, (למעט בודפשט הבירה שבה העירייה אחראית לפיתוח העיר) אך ריבוי הרשויות-המקומיות בחלק מהנפות שהגיע אף ל-30–40 רשויות באותה הנפה, הקשה על ביצוע משימות האגודות ביעילות ואף נוצרו שיתופי-פעולה תת-אזוריים בין רשויות-מקומיות באותה הנפה שלא היו כוללים את כל חלקי הנפה, ובעצם כתוצאה מכך חדלה משמעות הקמת האגודות, והן חדלו להתקיים עם ביטול החוק והעברת הסמכויות הניהוליות למחוזות המדינה ב-1 בינואר 2013.