cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אברהם דאוס
קורות חיים
אברהם דַאוּס נולד בברלין בירת גרמניה בשנת 1902. מ-1919 עד 1921 למד נגינה בפסנתר וניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (כיום UdK Berlin), ולאחר מכן למד בבית הספר הגבוה למוזיקה במינכן אצל קורבואזייה וואלטרסהאוזן. ב-1923 התקדם, בהמלצתם (כל אחד בנפרד) של המנצחים לאו בלך ופריץ שטידרי, מעיסוקו כקורפטיטור באופרה של ברלין לניצוח באופרה של ברסלאו. בשנת 1925 עבר דאוס לתיאטרון העירוני של קרפלד (Krefeld) ומשם לוופרטאל (Wuppertal) ולדורטמונד.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, הושעה מעבודתו והיגר לפריז. כעבור שלוש שנים, ב-1936, דאוס, שמ-1926 היה פעיל ציוני, עלה לארץ ישראל. נישא למאיירת אילזה קנטור, שעלתה מפראג, והיה אב לשתיים: תרזה ותמר. בארבע שנותיו הראשונות בארץ חי בתל אביב ועבד כמלווה וכמורה לזמרה. משנת 1940 עד 1963 חי בקיבוץ רמת הכובש ובקיבוצים אחרים ועבד כמחנך למוזיקה. מ-1963 ועד מותו חזר לחיות בתל אביב.
בשנת 1952 זכה דאוס בפרס אנגל, עבור הקנטטה "גבת".
אברהם דאוס נפטר בתל אביב בשנת 1974, לאחר מחלה ממושכת.
ארכיונו, ובו יצירות ומכתבים, שמור בספרייה הלאומית.
יצירתו
בשנותיו בארץ הרבה לכתוב מוזיקה ווקאלית לטקסטים עבריים, והשתדל לאמץ לו ערכים מזרחיים, שיתאימו, כך גרס, לנופי הארץ, ללשונה ולתושביה. גישה זו באה לביטוי במחזור של שירי רחל, לקול נמוך, חליל וויולה. ההרכב יוצא הדופן תורם לאווירת השירים ויוצר התאמה נדירה בין מילות המשוררת לצלילי המלחין.
בשנת 1952 החל לחבר בשיטת שנים-עשר הטונים, אך בכל חומרתה נקט בה רק ברביעיית מיתרים משנת 1954. ביצירות הבאות ניכר ריכוך בחומרת השיטה אך עדיין אפשר להבחין ביסודותיה, הנגלים לאחר זמן. דוגמה לכך היא היצירה "ארבעה דיאלוגים" לכינור וצ'לו (1957).
יצירותיו
שתי היצירות האחרונות הן ההתבטאויות האישיות ביותר של אברהם דאוס.
אסאפקה לאפי
אסאפקה לאפי (בפינית: Esapekka Lappi, נולד ב-17 בינואר 1991) הוא נהג מרוצי ראלי פיני המתחרה עבור קבוצת טויוטה באליפות העולם בראלי. בעבר זכה באליפות פינלנד בראלי (2012), אליפות אירופה בראלי (2014) ואליפות קטגוריית WRC2 (2016).
2012–2016: סקודה
לאפי ניצח את אליפות פינלנד בראלי בשנת 2012, לאחר שניצח את כל שבעת המרוצים בעונה, כשהוא נוהג בפורד פיאסטה S2000. באוקטובר אותה שנה חתם בקבוצת סקודה מוטורספורט, וניצח עבורה את ראלי פולין, מרוץ שהתקיים במסגרת אליפות אירופה בראלי.
בשנת 2013 התחרה באופן מלא באליפות אסיה-פסיפיק בראלי עם קבוצת MRF, ובמקביל השתתף במספר מרוצים במסגרת אליפות אירופה וקטגורית WRC2 עם קבוצת סקודה מוטורספורט. באליפות האסייתית ניצח שלושה מתוך שישה מרוצים, וסיים את העונה במקום השני אחרי גארוב גיל, בן קבוצתו. באליפות אירופה לקח חלק בשלושה מרוצים, וניצח את האחרון שבהם, ראלי שווייץ. בסיום העונה דורג במקום החמישי. לאפי השתתף גם בשלושה מרוצים במסגרת קטגוריית ה-WRC2, וניצח את ראלי פורטוגל. הניצחון הקנה לו נקודה ראשונה באליפות העולם בראלי לאחר שסיים במקום העשירי בדירוג הכולל.
בשנת 2014 זכה באליפות אירופה לאחר שניצח שלושה מרוציםף ראלי לטביה, צפון אירלנד ושווייץ. בשנת 2015 הוחלף דגם הסקודה פאביה בו התחרה לדגם ה-R5 עימו התחרה ב-WRC2. הוא ניצח שני מרוצים (פולין ופינלד), סיים פעמיים במקום השני (פורטוגל וצרפת) ובסיום העונה דורג במקום השלישי בקטגוריה. ארבעה ניצחונות בעונת 2016 העניקו לו את תואר האליפות.
2017–2018: טויוטה
טויוטה חזרה לפעילות באליפות העולם בראלי בשנת 2017 לאחר היעדרות של 18 שנים. לאפי הצטרף לקבוצה לצידם של יארי-מאטי לאטוולה ויוהו האנינן. בעונת הבכורה של הקבוצה התחרה באופן חלקי החל מהמחצית השנייה של העונה. בראלי פינלנד, המרוץ הרביעי בו השתתף, השיג את ניצחון הבכורה בסבב. בעונתו השנייה בקבוצה הגיע לפודיום בשלושה מרוצים וסיים את העונה במקום החמישי.
2019: סיטרואן
באוקטובר 2018 הודיע לאפי על עזיבת קבוצת טויוטה ומעבר לקבוצת סיטרואן לצידו של סבסטיאן אוז'ייה, ששב לקחת חלק באליפות. במהלך העונה צבר שלושה פודיומים, אך נאלץ גם לפרוש ארבעה פעמים. את העונה סיים במקום העשירי. בסיום העונה הודיעה סיטרואן על פרישה מהאליפות ולאפי נאלץ לחפש קבוצה חדשה
2020: אם ספורט
בינואר 2020 הצטרף לאפי לקבוצת אם ספורט לצד טימו סויננן וגוס גרינסמית'.
פדרציית הקריקט האיטלקית
פדרציית הקריקט האיטלקית (באיטלקית: Federazione Cricket Italiana) היא הגוף המפקח על תחרויות הקריקט המתרחשות באיטליה.
פדרציית הקריקט האיטלקית אחראית, עם עזרה ממועצת הקריקט האירופית, על פיתוח וניהול המשחק באיטליה ובחירת שחקני נבחרת איטליה בקריקט. פדרציית הקריקט באיטליה אחראית על אקדמיה לאימון שחקני הנוער הממוקמת 180 קילומטר צפונה מרומא, במועדון הקריקט "גרוסטו".
משרדה הראשי נמצא ברומא, איטליה. הנשיא הנוכחי הוא סימון גמבינו. יוסדה בשנת 1980.
מולאן (זיכיון)
מולאן (באנגלית: Mulan) הוא זיכיון של סרטים מאולפני דיסני המהווים חלק מהרנסאנס של דיסני המספרים על האגדה של חואה מולאן, אשר התגייסה לצבא סין בהחבא כדי להציל את אביה מגיוס. בסדרה המקורית 2 סרטים: מולאן שיצא ב-1998 ומולאן 2 שיצא בקלטות וידאו ב-2004. בשנת 2020 יצא סרט לייב אקשן המהווה רימייק לסרט הראשון.
בנוסף לסרטים יצאו מספר משחקי מחשב על הסדרה: "מולאן", משחק מהסדרה "Disney's Animated Storybook" וחלק מהמשחקים של Kingdom Hearts. לעומת סרטים אחרים של דיסני למולאן לא נוצרה סדרת טלוויזיה בעלת שם דומה, אך חלק מהדמויות נראות בסדרה: בית העכבר.
מולאן
מולאן יצא בשנת 1998 כחלק מהרנסאנס של דיסני ומספר את סיפורה של חואה מולאן, אם כי לדמות הראשית קוראים פא מולאן. במאי הסרט הם בארי קוק וטוני בנקרופט ומדבבים בו השחקנים: מינג-נה ון, אדי מרפי, בי.די. וונג, מיגל פרר, ג'ון פוראי
בסרט מסופר על חייה של מולאן המתגייסת להציל את אביה מגיוס תוך שהיא מסווה את היותה אשה. למסעה מתלווה דרקון סיני קטן בשם מושו וצרצר מזל בשם קרי-קי. במסעה היא נלחמת נגד ראש צבא ההונים, מצילה את סין מנפילה ומביאה כבוד למשפחתה.
הסרט הצליח בקופות וגרף 304 מיליון דולר. הוא גם זכה במספר פרסי אנני, היה מועמד לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב. מכון הסרטים האמריקאי בחר את מולאן כמועמד לרשימת עשרת סרטי האנימציה הטובים ביותר.
מולאן 2
סרט ההמשך של מולאן יצא לווידאו בשנת 2004. במאי הסרט הוא דרל רוני ומדבבים בו מינג-נה ון, מארק מוזלי, בי.די. וונג, הארווי פירסטיין, לוסי לו וסנדרה או.
רשת ברק
רשת ברק נוצרה כפתרון לבעיית הסקלביליות של רשת הביטקוין - הגידול המואץ שלה שגרם לעיכוב בביצוע עסקאות ולעמלות מאמירות.
מולאן (זיכיון)
מולאן 2
הסרט עוקב אחרי עלילות מולאן בהם היא נשלחת לצד גנרל לי שאנג ללוות 3 נסיכות לחתונתם עם נסיכים רחוקים במסע שיאחד את סין.
רשת ברק
מצופה ששימוש רגיל של הרשת יתבצע על ידי העמדת סכום כסף לרשת הברק (מרשת הבלוקצ'יין המקורית), ולאחר מכן ביצוע מספר כלשהו של תשלומים, ללא עדכון הבלוקצ'יין המקורי, ורק בסופו של דבר, כשמחליטים לסגור את רשת המיקרו-תשלומים, משדרים לרשת הבלוקצ'יין המקורית את הגרסה הסופית של חלוקת המטבעות החדשה.
מולאן (זיכיון)
מולאן (לייב אקשן)
בשנת 2020 (לאחר שנדחה מיציאה ב-2018) צפוי לצאת סרט לייב אקשן המהווה רימייק לסרט הראשון. במאי הסרט הוא ניקי קארו ומשחקים בו: ליו ייפיי, דוני ין, יוסון אן, גונג לי, ג'ייסון סקוט לי וג'ט לי.
רשת ברק
עיצוב הרשת
רשתות התשלום מאפשרות למשתמשים להעביר תשלומים מאיש לרעהו ללא צורך ברשימת כל העברות הכספים באופן ציבורי על הבלוקצ'יין, אלא רק את המצב הסופי. כשפותחים ערוץ, משתמשים חייבים להפקיד סכום כסף (דבר שנקרא העברת מימון, שנרשמת על הבלוקצ'יין) כדי להשתמש ברשת.
ביצוע עסקאות
אם לדוגמה, אליס רוצה כל בוקר לקנות קפה מבית הקפה הסמוך לביתה. היא תפתח בינה לבין בית הקפה ערוץ תשלום, באמצעות פתיחת כתובת בעלת חתימה כפולה, על גבי הבלוקצ'יין, ותפקיד סכום כסף מסוים, למשל 0.01 ביטקוין, בעוד שבית הקפה לא יפקיד שום סכום, כי הוא לא מתכנן לקנות מאליס משהו, אלא רק לקבל כסף מלקוחות.
בכל בוקר אליס תוכל לשלם עבור הקפה שלה ללא שידור העסקה לרשת הביטקוין, אלא רק באמצעות רישום על ערוץ התשלום שנפתח ביניהם.
כל עסקה תאושר על ידי שני הצדדים באמצעות חתימה של מפתח פרטי שנמצא אצל כל צד, וידוע רק להם. גם זמן העסקה נרשם. כך מתבצעים התשלומים ועדכון סכום הכסף שבידי כל אחד מהגורמים המעורבים בעסקה. לבסוף, כשאחד הצדדים מעוניין לעדכן את רשת הביטקוין בגרסה הסופית של חלוקת המטבעות, הוא משדר אותה לרשת הביטקוין, ואם היא אכן תקינה, סכום הכסף החדש נרשם אצל אליס ובית הקפה באופן ציבורי וסופי. גם במקרה שבו אחד מהצדדים מפסיק לשתף פעולה, כל אחד מהצדדים יכול לשדר לרשת הביטקוין את הגרסה האחרונה והמאושרת של חלוקת המטבעות ביניהם, וכך לסגור את ערוץ התשלום ביניהם.
אם אחד הצדדים מנסה לרמות את הרשת, הוא עלול לקבל ענישה בדמות לקיחת המטבעות שהוא הפקיד.
כדי לייעל את רשת הברק, משתמשים נוספים יוכלו לשלם לבית הקפה דרך הערוץ שאליס פתחה, וכך משתמש מסוים לא יצטרך לפתוח ערוץ תשלום עם כל משתמש אחר, דבר שישאיר עומס גדול על גבי רשת הביטקוין. לדוגמה, אם גם בוב מעוניין לקנות קפה כל בוקר מבית הקפה, הוא יפתח ערוץ תשלום עם אליס, וישתמש בערוץ שלה עם בית הקפה לצורך תשלום. כלומר, הוא יעביר לה למשל 0.1 מילי ביטקוין עבור הקפה, והיא תעביר סכום זהה לבית הקפה. כך, בוב יוכל להשתמש בכל רשתות התשלומים שאליס כבר פתחה לצורך תשלומיו.
רשת הברק תאתר את הנתיב המהיר והזול ביותר שקיים מבחינת עמלות עבור ביצוע עסקה. נתיב התשלום יוכל לעבור בכל צומת שבה הופקד מספיק כסף (וכך אותה צומת לא תיכנס ל"מינוס").
היסטוריה
ג'וסף פון ותיאודור דרייג'ה כתבו את נייר העמדה (White Paper) של רשת הברק. המפרט פורסם לאחר מכן, ונמצא בפיתוח במקביל על ידי מספק קבוצות: elements project, Lightning Labs, ו-ACINQ. המפרט מצוי בגיטאב.
גרסת האלפא שוחררה ב-10 בינואר 2017. בדצמבר 2017 ספק התשלומים Bitrefill הכריזה שהצליחה לבצע תשלום באמצעות רשת הברק שפעלה על גבי רשת הביטקוין.
ירח-על
ירח-על (באנגלית: Supermoon) הוא מצב שבו הירח נמצא בנקודה קרובה ביותר במסלולו לכדור הארץ וכתוצאה מכך דיסק הירח נראה יותר גדול. שמו הטכני של הירח-על הוא "פריגיאה-סיזיגיות" של מערכת ארץ-ירח-שמש. השם "ירח-על" אינו אסטרונומי ומקורו באסטרולוגיה המודרנית.
קישור של ירח לתופעות הגאות והשפל הוביל לטענה שתופעת הירח-על קשורה לסיכון מוגבר לאירועים כגון רעידת אדמה או התפרצות געשית, אך הראיות לקישור כזה באופן נרחב אינן משכנעות.
התופעה הנגדית, אפוגיאה, נקראת גם "מיקרו-ירח" אך שם זה אינו נפוץ כמו ירח-על.
לפעמים אירוע הירח-על מתרחש בזמן ליקוי ירח מלא. הפעם האחרונה שדבר זה התרחש היה ב-27 בספטמבר 2015, הפעם הבאה תתרחש ב-2033.
מרחק
המרחק של הירח נע בכל חודש בין כ-357,000 קילומטר וכ-406,000 קילומטר כתוצאה ממסלולו האליפטי סביב כדור הארץ (המרחקים הנתונים הם בין מרכז כדור הארץ למרכז הירח).
ירח מלא בעת ירח-על גדול יותר בקוטר בכ-14% (ובכ-30% בשטח) ומאיר 30% אחוז חזק יותר מהירח המלא הקטן ביותר.
טרמינולוגיה
השם ירח-על נטבע על ידי האסטרולוג ריצ'רד נולטה בשנת 1979, והוגדר באופן שרירותי בתור:
הביטוי "ירח-על" אינו משמש בקהילה האסטרונומית, אשר עושה שימוש במונח "פריגיאה-סיזיגיות" או במונח "פריגיארת ירח מלא/חדש". כשהמונח פריגיארה הוא המצב שבו הירח הוא קרוב ביותר במסלולו לכדור הארץ, והמונח סיזיגיות הוא המצב שבו הירח השמש וכדור הארץ נמצאים על אותו קו, מה שקורה בכל ירח חדש או ירח מלא. לפיכך, ירח-על יכול להיחשב כשילוב של השניים, אף על פי שהם לא יעלו בקנה אחד בצורה מושלמת אף פעם.
תדירות
מחזור הירח המלא הוא התקופה שבין שני מקרים של היווצרות קו ישר בין הירח עם השמש וכדור הארץ, והוא נמשך בערך 13.9443 חודשי שמש (כ-411.8 ימים), כך בערך כל 14 ירחים מלאים יוצר הקו הישר (סיזיגיות). עם זאת, באמצע מחזור ירח כשהוא לא מלא הוא יכול להיות בנקודה הקרובה לכדור הארץ, והירחים החדשים לפני ואחרי יכולים להיות ירחי-על (פריגיאה). כך ייתכן שיש שלושה ירחי-על למחזור ירח מלא.
מאחר ש-13.9443 שונה מ-14 וההפרש קרוב מאוד ל-1/18, לירחי-על עצמם יש תקופה של כ-18 מחזורי ירח מלאים (כ-251 חודשי ירח או 20.3 שנים). כך במשך כעשור הירח-על הגדול ביותר יהיה בעת ירח מלא, ובעשור הבא הירח-על הגדול ביותר יהיה בעת ירח חדש.
אסונות טבע
בתקשורת פורסמו קונספירציות כי אסונות טבע, כגון רעידת האדמה והצונאמי בטוקיו ב-2011 והצונאמי ורעידת אדמה באוקיינוס ההודי ב-2004, קשורים בקשר סיבתי לתקופה של 1–2 שבועות הסמוכים לירח-על. אך לא נמצאה הוכחה על כל קשר בין ירח-על עם רעידות אדמה גדולות.
עליזה גור
עליזה גור (נולדה ב-1 באפריל 1940) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1960, לשעבר דוגמנית ושחקנית קולנוע.
ביוגרפיה
עליזה גור (במקור אליזיה גרוס) נולדה בחיפה. הוריה ברחו מגרמניה הנאצית והתיישבו בארץ ישראל המנדטורית, שם נולדו היא ואחיה. למדה פסיכולוגיה ושפות באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1960 זכתה בתחרות מלכת היופי. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1960 שנערכה באותה שנה בארצות הברית, והעפילה לשלב 15 המתמודדות הסופיות. בעקבות החשיפה שקיבלה בתחרות מיס יוניברס, ב-1963 שיחקה כנערת בונד משנית (בתפקיד בחורה צוענייה) בסרט "מרוסיה באהבה", מסדרת סרטי ג'יימס בונד. היא גילמה את מלכת היופי של פרו בסרט הבריטי "ג'ונגל היופי". כמו כן השתתפה בסרט "הרפתקאות בגן עדן" לצד אלביס פרסלי, בסרט "טרזן ונער הג'ונגל" לצד מיק הנרי וכן בעוד מספר סרטים.
בתחילת שנות השמונים עברה להתגורר בלוס אנג'לס ואף כתבה מספר ספרים באנגלית.
המכללה הלאומית לכבאות והצלה
המכללה הלאומית לכבאות והצלה בראשון לציון היא מרכז ההדרכה היחיד בישראל המכשיר כבאים בתחומים שונים. המרכז נמצא תחת חסות משרד הפנים, ומיועד לעבור תחת חסותו של המשרד לביטחון פנים לפי הצעת חוק שהונחה בכנסת לאחר אסון הכרמל ב-2010. עד שנת 2019 נקראה "בית הספר הארצי לכבאות והצלה".
במכללה הלאומית לכבאות והצלה נמצאים גם משרדי נציבות כבאות והצלה, בהם שוכן נציב הכבאות וההצלה ומפקח כבאות ראשי.
היסטוריה
בית הספר הארצי לכבאות ולהצלה הוקם בראשית שנת 1979, לאחר מספר ניסיונות לאתר מיקום מתאים הכולל שטח פתוח בסמוך לעיר, שבו אפשר יהיה להתאמן בכיבוי שריפות ובפינוי והצלה של אנשים לכודים.
בשנת 1974 נעשה ניסיון ראשון להקים "בית ספר לכבאות", ובתאום בין משרד הפנים וצה"ל הוקם מבנה בתוך בסיס צבאי אשר שימש קבע אחראי על המקום מטעם משרד הפנים; הטיפול השוטף במבנה היה באחריות מפקדת הבסיס בו הוקם המבנה. עם זאת, לאורך זמן נוצר קושי בשיתוף הפעולה בין אנשי הבסיס לאנשי מערך הכבאות, וכך המבנה נשאר במתכונתו אך מערך הכבאות עזב. אז חזר מערך הכבאות למתכונתו הישנה, שכללה התארגנות זמנית במקום מושכר יחד עם סיום הקורס ופיזור חזרה לתחנות, וזאת עד לסוף שנת 1978.
בשנת 1979 הוקם בית הספר לכבאות והצלה בחולות ראשון לציון, במקום שהיה אז הרחק מן העיר. כיום נמצא מבנה בית הספר בסמוך אל שכונות מגורים ואל מתחם "הסופרלנד" והפארק העירוני של ראשון לציון, שהוקמו באזור זה לאורך השנים. בשנים האחרונות היו ניסיונות לאתר מקום חלופי להקמת מבנה חדש עבור בית הספר, כגון רמלה ואשקלון.
לאחר השרפה בכרמל (2010) הועברה ביקורת חריפה מטעם ועדת החקירה של מבקר המדינה על המשרד הממונה, על כך שמבנה בית הספר לכבאות הוא מיושן, צפוף, ואינו מתאים לצרכים של מערך הכבאות הארצי. כחודש לאחר מכן החליטה הממשלה להקים בית ספר לכבאות חדש שיוקם בצמוד לבתי הזיקוק בחיפה.
במקום נמצאת גם אנדרטה לזכרם של הכבאים שנפלו בעת מילוי תפקידם.
ב-3 באוגוסט 2012 נהרג ינון יצחקי (55) בעת שפגעה ברכבו הפרטי משאית פגיעה חזיתית לפנות בוקר. ינון יצחקי היה מבכירי מערך הכיבוי הארצי והיה מפקד בית הספר לכבאות והצלה, בהלווייתו השתתפו אלפים כולל בכירי המערך.
אזרחות גלובלית
המושג אזרחות גלובלית מתייחס לתחושת שייכות כלפי העולם כיחידה אחת, המונעת מסולידריות כלל-אנושית. בעוד המושג אזרחות במובן הלאומי מציין השתייכות משפטית למוסדות המדינה, האזרחות הגלובלית (או הפוסט-לאומית) משקפת השתייכות לחברה האזרחית העולמית, ללא מסגרת מדינית רשמית, בשלב זה. האזרחות הגלובלית נשענת על תפיסה פילוסופית הרואה בכל בני האדם כיצורים שווי זכויות. החל מדיוגנס שהגדיר עצמו כ"אזרח העולם", דרך תומאס פיין שטען כי "ארצי – העולם כולו, אחי – כל בני אנוש, ודתי – עשיית הטוב" ועד למסורות דתיות שונות המדגישות את הצד האוניברסלי.
מספר פרויקטים של חינוך לאזרחות גלובלית קיימים בעולם ומשתלבים במסגרת לימודי האזרחות או לימודי העשרה בבתי ספר במספר מדינות. לאחרונה נוספה תוכנית לימודים בנושא בישראל, כחלק מיחידות ההעמקה באזרחות לכיתה ט'.
שג'אעיה
שכונת שֻׁגַ'אעִיַּה (בערבית: شجاعية; נקראת בצורה משובשת גם סג'עיה) היא שכונה במזרחה של העיר עזה, ומתגוררים בה קרוב ל-100,000 תושבים.
השכונה נמצאת ממזרח לרחוב צלאח א-דין, שהוא רחוב מרכזי החוצה את עזה בכיוון צפון דרום. חלקה הדרומי של השכונה נקרא אל-תורוכמאן, וחלקה הצפוני נקרא אל-ג'ודאידה.
מדרומה נמצאות שכונות זייתון ותל מונטאר ומצפונה שכונת א-תופאח והעיר ג'באליא. את השכונה חוצה, בכיוון מערב-מזרח, רחוב בגדאד והוא ממשיך מזרחה ככביש ומתחבר לכביש המגיע מקיבוץ נחל עוז וממחסום קרני. במרכז השכונה, ברחוב החוצה את השכונה ואת רחוב בגדאד בכיוון צפון-דרום, נמצא שוק שג'אעיה - אחד השווקים המרכזיים בעזה, המתמחה גם בבגדים ובכלי בית. בשכונה נמצאים שני מסגדים מהמאה ה-14, מסגד אבן עות'מאן ומסגד אל-קזמרי. כשני קילומטרים מצפון לכיכר הנמצאת במפגש הרחובות צלאח א-דין ובגדד נמצא בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה, הגובל גם בשכונת א-תופאח.
שם השכונה
השכונה נקראת על שם החללים "האמיצים" ("אמיץ" בערבית: שֻׁגַ'אע) שנפלו מקרב הכוחות האיובים בקרב שנערך באזור זה בשנת 1239 בינם לבין הצלבנים.
לחימה
לאחר מלחמת ששת הימים, נחשבה השכונה לאחד ממעוזי ההתנגדות לשלטון הישראלי בעיר. בראשית שנות ה-70 אירעו בשכונה מספר מקרים של זריקות רימונים. במשך האינתיפאדה הראשונה והאינתיפאדה השנייה אירעו תקריות ועימותים רבים באזור. צה"ל אף ביצע תקיפות על יעדים בשכונה במשך שנים אלו ובמיוחד לאחר ההתנתקות ב-2005.
ב-20 במאי 2007 תקף חיל האוויר את ביתו של ד"ר ח'ליל אל-חיה, חבר הפרלמנט הפלסטיני. בתקיפה נהרגו 8 בני אדם. אל-חיה עצמו נפצע.
בתחילת אוגוסט 2008 התחוללו עימותים קשים בשכונה, הנחשבת לאחד ממעוזי תנועת חמאס, בין אנשי חמאס ובין חמולת חילס (حلّس חִלֶּס), שאנשיה מונים כ-4,000 מתושבי השכונה ונמנים עם תומכי תנועת פת"ח. בסיום העימותים עזבו כמה עשרות מאנשי חמולת חילס את רצועת עזה, מצאו מקלט בישראל והועברו לשטחי יהודה ושומרון.
במבצע עופרת יצוקה הייתה השכונה אחד מהיעדים שתקף צה"ל. תקרית חמורה, מבחינת צה"ל, אירעה בעת שעל כוח מחטיבת גולני, שהתמקם במבנה בין שג'אעיה וג'באליא, נורתה אש כוחותינו שגרמה למותם של שלושה חיילי צה"ל ולפציעתם של 24.
ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, הורה צה"ל למאה אלף תושבי הרובע להתפנות במטרה למזער נפגעים בקרב האוכלוסייה האזרחית לפני תקיפת תשתיות הטרור של החמאס. ב-20 ביולי 2014 החל הקרב הקרקעי בשכונה. חמאס הורה לתושבי השכונה להישאר בבתיהם במהלך הקרבות, דבר שגרם לנפגעים רבים בקרב האוכלוסייה האזרחית. במהלך הלחימה נגרם הרס רב בשכונה.
הפרדוקס של ראסל
מוסכמה בסיסית בתורת הקבוצות קובעת שקבוצה מוגדרת על-פי האיברים השייכים לה. ראסל התייחס להנחה יסודית אחרת, שלפיה אפשר (לכאורה) להגדיר קבוצה באמצעות כלל שיקבע מהם האיברים השייכים לה.
הפרדוקס
כדי להציג את הפרדוקס של ראסל, נאמר שקבוצה גדולה היא קבוצה הכוללת את עצמה כאיבר, וכל קבוצה אחרת (כלומר, שאיננה איבר של עצמה), היא קבוצה קטנה.
ראסל הגדיר את קבוצת כל הקבוצות הקטנות, X, ושאל:
אם X קבוצה קטנה, הרי שלפי הגדרתה כקבוצת כל הקבוצות הקטנות היא כוללת את עצמה כאיבר, אבל אז היא קבוצה גדולה לפי ההגדרה. מאידך, אם X קבוצה גדולה עליה לכלול את עצמה כאיבר, אבל זו סתירה לכך שכל האיברים ב-X הם קבוצות קטנות. בכל מקרה מתקבלת סתירה. במילים אחרות, ההנחות שלפיהן הקבוצה X קיימת וחייבת להיות קטנה או גדולה, מוליכות לסתירה.
אז לפי חוקי מספרתו, אם הספר מספר את עצמו אז הוא אמור לא לספר את עצמו, אבל אם הוא לא מספר את עצמו אז הוא אמור לספר את עצמו, ומגיעים לסתירה.
גישות לפתרון הפרדוקס
הלוגיקאים שבאו בעקבות תובנתו של ראסל, וראסל עצמו בראשם, הבינו שמקור הפרדוקס הוא באפשרות לאסוף איברים בכל דרך לכדי בנייה של קבוצה. כדי למסד את תורת הקבוצות באופן שלא יכיל סתירות, יש צורך להגדיר באופן מסודר אילו אוספים יכולים להיחשב לקבוצות. בתחילת הדרך היו כמה גישות לסוגיה זו, כמו למשל תורת הטיפוסים.
בהמשך התברר שהגישה היעילה ביותר היא תורת הקבוצות האקסיומטית שפיתחו צרמלו ופרנקל. במסגרת זו, אחת האקסיומות החשובות היא אקסיומת ההפרדה, המאפשרת לבנות קבוצה חדשה על ידי ליקוט איברים של קבוצה קיימת. מנקודת מבט זו, הפרדוקס של ראסל מוכיח ש'קבוצת כל הקבוצות' אינה קיימת, משום שאחרת אפשר היה לבנות ממנה את קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן, שאינה קיימת לפי הפרדוקס. פרדוקס זה ודומים לו שינו כליל את פני תורת הקבוצות מתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה אוניברסלית, 'קבוצת כל הקבוצות' ותת-קבוצות שלה לתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה ריקה וקבוצות המכילות אותה.
רעיון דומה לפרדוקס של ראסל מאפשר להוכיח שקבוצת החזקה של קבוצה A היא לעולם גדולה מן הקבוצה A עצמה, וזהו תוכנו של משפט קנטור.
יוחנן המטביל (דה וינצ'י)
יוחנן המטביל (באיטלקית: San Giovanni Battista) הוא ציור שמן על גבי עץ אגוז של לאונרדו דה וינצ'י. הציור הושלם בין השנים 1513–1516, בתקופה בה הרנסאנס הגבוה החל גלגולו לקראת הזרם המנייריסטי, ונחשב לציורו האחרון של דה וינצ'י. גודלו המקורי של הציור הוא 69X57 סנטימטר וכיום הוא מוצג במוזיאון הלובר שבפריז, צרפת.
תיאור היצירה
בציור מתואר יוחנן המטביל בבידוד. יוחנן לבוש פרוות, שערו ארוך ומקורזל, ובת צחוק מסתורית מעטרת את פניו (המזכירה את חיוכה של המונה ליזה). יוחנן מוצג כדמות נשית, ידו מונחת על החזה בחינניות ותווי פניו מעוגלים. מאפיינים אלו עוררו מחלוקת בקרב הקהילה הנוצרית.
בבדיקות מעבדה התגלה כי הצלב והפרוות נוספו לציור מאוחר יותר על ידי צייר אחר. לפי סברה אחת תוספת זו היא ניסיון להדגיש את הצד הרוחני של היצירה. לפי סברה אחרת זוהי יצירה של צייר אחר וברקע ישנו נוף מוכמן, אולם לא נמצאו הוכחות התומכות בסברה זו.
השפעה
רבים מתלמידיו של דה וינצ'י יצרו עותקים ליצירה זו, ביניהם סיליאס וברנרדינו לואיני, ואלו מוצגים כיום בגלריות ברחבי העולם. יתר על כן, מוטיבים רבים מן הציור אומצו על ידי ציירים אחרים, בעיקר מתקופת הרנסאנס המאוחר והמנייריזם.
שלמה לוונשטיין
הרב שלמה לוונשטיין (נולד בשנת תשכ"ז, 1967) הוא דרשן חרדי ומחבר ספרי דרוש ומתוק האור על פרשת השבוע וחגי ישראל ומועדיו.
ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה לשרגא והדסה לוונשטיין. אביו הוא ממשפחה מיוצאי גרמניה שכמה מבניה שימשו ברבנות ובעסקנות ציבורית. סבו היה חבר הכנסת מאיר דוד לוינשטיין. נקרא על שם דודו שנהרג בקרב המיתלה. למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת "היכל התורה" בירושלים אצל הרב צבי קושלבסקי. נישא לבתו של המשפטן החרדי יעקב הורביץ. אחיו הוא העסקן הדתי טוביה לוונשטיין, שהיה המייסד של ארגון קו לחיים וכיהן כַּיושב ראש שלו.
לאחר נישואיו למד בכולל אברכים, ועם הזמן פנה לתחום הדרשנות. אחת לכמה זמן הוא מוזמן לקהילות היהודיות בחו"ל. שיעורו ב"עין יעקב" בבית הכנסת הגדול בבני ברק מושך קהל רב. מדי שנה לפני חג הפסח הוא מעביר סדרת הרצאות ובה הוא מתאר בתיאורים חיים את סיפור יציאת מצרים ועשר המכות. שיעוריו ודרשותיו מועברים בערוצים שונים, ובהם קול הלשון, וכמו כן מופצות הדרשות בקלטות שמע ובתקליטורי די.וי.די לצפייה.
הרב לוונשטיין הוא מראשי ארגון משמרת הקודש והחינוך, הפעיל בתחום שמירת גדרי הצניעות של בני הנוער החרדי בבני ברק.
בשנת 2012 הוא החל לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית בשם "ומתוק האור" על פרשת השבוע, ב-2015 עבר לשדר את תוכניתו ברדיו קול ברמה.
בשנת 2023 שב לשדר ברדיו קול חי בתוכנית יומית.
מספריו
בין ספריו בולטת סדרת הספרים 'ומתוק האור', ספרים המסודרים על פי נושאים, וכוללים משלים, סיפורים, הנהגות ופנינים אודות גדולי הדור.
רגל הפיל (צ'רנוביל)
רגל הפיל הוא הכינוי שניתן לגוש מסה של קוריום (Corium), תערובת חומרים שנוצרה בהתכת ליבת הכור במהלך אסון צ'רנוביל באפריל 1986. גוש המסה נמצא כיום במסדרון אשר שימש להעברת קיטור, מתחת לשרידי הכור. הוא התגלה בדצמבר 1986, ובעת גילויו הוא נחשב לאובייקט רדיואקטיבי קטלני ביותר. עם זאת, מידת הסכנה ממנו ירדה עם הזמן, עקב דעיכה של החומרים הרדיואקטיביים שבו.
מקור
"רגל הפיל" הוא גוש שחור גדול של קוריום (אין קשר ליסוד קוריום Curium) המכיל הרבה שכבות, הדומות לקליפת עץ וזכוכית. הוא נוצר במהלך אסון צ'רנוביל באפריל 1986 כשהתערובת המותכת יצאה מהכור ונשפכה דרך הצינורות למסדרון, והתגלה בדצמבר 1986. הגוש נקרא כך מפני שמראהו דומה לרגליו של פיל. הוא נמצא מתחת לכור מספר 4 בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל, מתחת לחדר 217.
הרכב
"רגל הפיל" מורכב בעיקר מתערובת של צורן דו-חמצני, עם עקבות של אורניום. המסה היא אחידה במידה רבה, אם כי היא מכילה גרגרי קריסטל מזירקון. הרדיואקטיביות של המסה מחולקת באופן שווה. המסה צפופה למדי ולא ניתנת לקדיחה. ביוני 1998 החלו השכבות החיצוניות להפוך לאבק והמסה החלה להיסדק.
קטלניות
בעת הגילוי, כ-8 חודשים לאחר היווצרותה, הקרינה הרדיואקטיביות ליד "רגל הפיל" הייתה כ-10,000 רנטגן, או 100 גריי לשעה.
מאז, עוצמת הקרינה ירדה במידה רבה. ב-1996 ביקר במקום ארתור קורנייב, שצילם תמונות באמצעות מצלמה אוטומטית ופנס כדי להאיר את החדר החשוך. בניגוד למיתוס נפוץ, נכון ל-2019 קורנייב עדיין בחיים.
"רגל הפיל" חדר דרך לפחות 2 מטרים של בטון עד למיקומו הנוכחי, היו חששות כי הוא עלול להמשיך לחדור עמוק יותר לתוך האדמה ולבוא במגע עם מי תהום, לזהם את מי השתייה של האזור ולהוביל למוות ומחלות. עם זאת, נכון ל -2016, המסה לא זזה מאז גילויה ב-1986, והטמפרטורה שלה היא כטמפרטורת החדר.
יחסי ברזיל–כף ורדה
יחסי ברזיל–כף ורדה הם היחסים הבילטרליים שמתקיימים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה של כֵּף וֶרְדֶה.
ב-2018, פורסם כי שר המדע והטכנולוגיה של ברזיל, ז'ילברטו קאסב, הביע בברזיל כוונה לחזק את היחסים בין ברזל לכף ורדה, בין אם בתחום הממשלתי ובין אם בתחום הספרות והתרבות.
קשרים תרבותיים
שתי המדינות היו תחת השלטון של האימפריה הפורטוגזית עד לעצמאותן. ברזיל קיבלה את עצמאותה ב-7 בספטמבר 1822, וכף ורדה קיבלה את עצמאותה ב-5 ביולי 1975. השפה הרשמית של שתי המדינות היא פורטוגזית. לשתי המדינות, יש שורשים אפריקאים ופורטוגזים.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, ייצאה כף ורדה לברזיל סחורה בשווי של 50.3 אלף דולרים אמריקאים. הסחורה כללה בעיקר מעגלים משולבים, סוודרים ותקליטים. באותה השנה, ייצאה ברזיל לכף ורדה סחורה בשווי של 22.8 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר סוכר גולמי, אורז ובשר עוף.
ז'ורז' בולנז'ה (כנר)
ז'ורז' בולנז'ה, (בצרפתית: George Boulanger או Georges Boulanger, בשמו בלידה גאורגה פנטאזי, ברומנית: Gheorghe Pantazi, 15 באפריל 1893 טולצ'ה - 3 ביוני 1958 אוליבוס, ארגנטינה) היה כנר, מנצח ומלחין צועני-רומני שפעל בעיקר ברוסיה של טרום-המהפכה ובגרמניה ואחר כך בערוב ימיו בברזיל וארגנטינה. בן למשפחת לאוטארים, הפך לאחד היוצרים והמבצעים המפורסמים של מוזיקת הסלונים "קפה שאנטאן" או "קפה-קונצרט". מפורסמת מאוד הייתה מנגינתו Avant de mourir "לפני מותי") או בגרסה אנגלית My prayer (תפילתי). עורר הערצת רבים על ידי סגנון נגינתו "החם, הכן ומגוון בצבעים" (כדברי הכנר מרק דסטריבה)
ילדותו וצעירותו
גאורגה או ג'ורג'ה "בולנז'ה" פנטאזי נולד בעיר טולצ'ה בשנת 1893 במשפחה בעלת מסורת של לאוטארים צוענים. אביו, וסילה פנטאזי, שטען בפני בניו כי הוא "יווני", היה יליד קלראש, יאלומיצה, שהגיע לטולצ'ה לפני מלחמת העולם הראשונה. אמו נקראה סטנקה לבית צ'ובאנו. רבים מבני המשפחה היו כנרים, נגני קונטרבס וגיטרה. ג'ורג'ה נהג מילדותו לנגן עם אביו בכל הכלים הנ"ל, בעוד שאחיו טראיאן התמחה בניגנת פסנתר. שני האחים למדו אצל מורים למוזיקה ממוצא אוסטרי, האחים פורחאזקה, בטול'צה. ג'רוג'ה היה תלמידו של פריץ פרוחאזקה, שלימד נגינת כינור בבית הספר "נורמל" בעיר וניצח על תזמורת בית הספר התיכון.
בגיל 12 נרשם בעזרת מלגה באקדמיה למוזיקה בבוקרשט. כעבור 3 שנים הובא בפני הכנר והמורה המפורסם לאופולד אאואר שהתרשם מכישוריו והסכים ללמד אותו בדרזדן בין השנים 1908–1910. בפרידתם ב-1910 העניק לו אאואר כינור כמתנה. הכינוי "בולנז'ה" דבק באב, וסילה פנטאזי, בגלל דמיון פיזי מסוים (בעיקר הזקנקן) לגנרל והפוליטיקאי הצרפתי המנוח ז'ורז' בולנז'ה. ג'ורג'ה פנטאזי הצעיר ירש כינוי זה מאביו והתפרסם בו בכל העולם.
פעילותו ברוסיה וברומניה
ייתכן כי באמצעות קשריו של אאואר שחי ופעל תקופה ארוכה בסנט פטרסבורג פיתח בולנז'ה קריירה מוזיקלית דווקא ברוסיה השכנה. הוא התקבל ככנר ראשי בתזמורת ה"קפה שאנטאן" של סנט פטרסבורג, והיה לחביבה של האריסטוקרטיה הרוסית. ברוסיה הצטיין ברפרטואר שלו המורכב מקטעי מוזיקה קלה, לרבות מוזיקת לאוטארים, עיבודים מן הפולקלור רומני וואלסים וינאים. שם הכיר את אשתו לעתיד, אלאונור פאולסון, משכילה מאסטוניה.
האירועים המהפכניים בשנת 1917 ברוסיה אילצו אותו לשוב לרומניה, בה, ככל הנראה, שירת במסגרת הצבא למשך שנתיים.. בשנים שלאחר המלחמה הירבה בולנז'ה לנגן בשטחים שאוחדו עם רומניה בבסרביה (בקישינב, בלצי), בוקובינה (צ'רנוביץ) ודרום דוברוג'ה (בזרג'יק, בשמו הבולגרי דובריץ'), וכן בבראילה. בו זמנית לימד שיעורי נגינה והלחנה. חברתו אליונור נשארה זמנית אצל הוריה באסטוניה עד ששניהם התאחדו בברלין בשנת 1923.
חייו ופעילותו בגרמניה
בולנז'ה התיישב ב-1923 בברלין, שמאות בתי הקפה, המסעדות, מועדוני המיוזיק הול והקברטים ובתי המלון שבה, יצרו ביקוש גדול למוזיקה קלה בידורית (Unterhaltungsmusik). שמו הלך לפניו במיוחד בקרב האריסטוקרטים הרוסים שגלו לשם אחרי מהפכת אוקטובר ופקדו את מסעדת "פסטר" („Föster”). בשנת 1926 בולנז'ה ניגן לראשונה בתחנת רדיו גרמנית ובהמשך הוחתם על חוזה עם ההוצאה לאור בוטה אונד בק שפרסמה שבעה מקטעי המוזיקה שהלחין, ביניהם "Avant de mourir” (הידוע גם כ"תפילה"). בשנת 1928 ניגן באנגליה. ב-1931 עם תזמורתו שכללה 11 נגנים, ערך סיור הופעות בערים החשובות של אירופה. הקליט תקליטים במספר בתי הוצאה לאור והגיע לפסגת תהילתו בשנים 1935–1936. בימי המשטר הנאצי ומלחמת העולם השנייה נשאר בגרמניה. בגלל שמועות על "יהדותו", (שכנראה נפוצו על ידי יריבים שקינאו בו על החוזה שחתם עם חברת "טלפונקן") נאלץ להשיג תעודות מקוריות מעיריית טולצ'ה, עיר הולדתו, לגבי מוצאו ה"ארי" "הנוצרי-אורתודוקסי" של משפחתו. סייעו לו בכך ראש העיר טולצ'ה והשגרירות הרומנית בברלין וכך, למרות שורשיו הצועניים וצבע עורו השחום, התאפשר לו לחיות, ליצור לנגן חופשי, אף הופיע עם תזמורתו בכמה סרטים בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, אחד מהם "Der Ewige Klange" שיצא למסכים בשנת 1943.ב-1945 התגורר בולנז'ה במקלנבורג, באזור הכיבוש הסובייטי. העדיף להימלט לאזור שבשליטת ארצות הברית ומשם להגר בשנת 1948 לדרום אמריקה.
יצירות
ז'ורז' בולנז'ה הלחין מעל 250 קטעי מוזיקה לכינור, רובן באורך 5–6 דקות, המפורסמים בהם ,Avant de mourir Afrika, Americanische Vision, Valse pizzicatto, Budapest Party, Sérénade tzigane, Da Capo, Légende roumaine etc. רבות ממנגינותיו נועדות לריקוד - בקצב ואלס, טנגו, פוקסטרוט, אואן סטפ, שירי לכת, ריקודים רומנים והונגריים וכו'.
קישורים חיצוניים
Robert Hummings "Georges Boulanger" in AllMusic Guide to Classic Music All Media Guide LLC 2014
מפלגת אל-ופד
רקע
מצרים נכבשה ב-1882 על ידי הבריטים שהקימו במדינה פרוטקטורט. השלטון היה נתון בידי הקונסול הבריטי שהוצב במדינה והמצרים שותפו בניהול ענייני המדינה. ההנהגה המצרית הייתה הח'דיו (עד 1914), ראש ממשלה ומועצת שרים.
מלחמת העולם הראשונה השפיעה קשות על מצרים:
מצב זה הוביל לתסיסה לאומית אנטי בריטית ולדרישה מצרית להשתתף בוועידת השלום בוורסאי. כך הוקמה הוופד ב-1919 כארגון וכמשלחת. סעד זע'לול הגיע לנציב הבריטי העליון במצרים, רג'ינלד וינגייט, ודרש להשתתף בוועידת השלום בפריז, אך דרישתו נדחתה על ידי הממשלה הבריטית חרף עצתו של וינגייט להיענות לה. למרות שיעודה של המשלחת לא התממש, הפכה והתעצבה המשלחת לכדי מפלגה פוליטית ב-1923. בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-1924 זכתה המפלגה ב-179 מתוך 211 מושבים. בשנים הראשונות לקיומה זכתה הוופד לפופולריות רבה, אולם בעקבות ביטול החוקה של 1923, לא השתתפה המפלגה בבחירות של 1931.
לאורך השנים השתנה אופי המפלגה במידה ניכרת, והוופד איבדה מכוחה בשל פילוגים רבים ואיבדה במידה רבה את תדמיתה כמפלגה צעירה ואידיאליסטית. כמו כן, מנהיגה הראשון סעד זע'לול היה מנהיג כריזמטי אולם יורשו כמנהיג המפלגה, א-נחאס, התקשה לסחוף את ההמונים.
בחלק מתקופת קיומה, הייתה מפלגת הליברלים החוקתיים במצרים היריב הפוליטי המרכזי של הוופד. הבדלי העמדות בין המפלגות היו על רקע אידאולוגי, פוליטי ובעיקר טקטי, בשל העובדה שהליברלים הסכימו לפשרה מול הבריטים ולא חיפשו הסכם שיביא עצמאות מוחלטת.
ב-1936 החל תהליך של איבוד אמון ציבור בוחרי המפלגה בדרכה, בשל ההסכם האנגלו-מצרי. התהליך המשיך אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה כשנחשפו ב-1942 שערוריות בהן היו מעורבים א-נחאס ואשתו. סיבות אלו ואחרות גרמו לירידת הפופולריות של המפלגה ובבחירות לפרלמנט ב-1936 היא זכתה ב-89 מתוך 157 המושבים. הירידה בכוחה נמשכה עד אשר איבדה את השלטון ב-1944.
ביי דונה
ביי דונה (בקוריאנית: 배두나, תעתיק מדויק: פה דו נה; נולדה ב-11 באוקטובר 1979), היא שחקנית וצלמת דרום קוריאנית.
ביוגרפיה
ביי דונה נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית למשפחת שחקני תיאטרון. בשנת 2000 היא סיימה לימודי תואר ראשון בחוג לקולנוע מאוניברסיטת קונקוק ומאז החלה לדגמן.
קריירה
בשנת 1999 היא לראשונה שיחקה בסרט, וכבר באותה שנה הוכרזה כשחקנית הפופולרית של ערוץ הטלוויזיה KBS.
היא המשיכה בקריירת משחק והשתתפה במספר סרטים. בשנת 2003 היא החליטה לעשות הפסקה, ועסקה בצילומים מקצועיים.
בשנת 2005 שיחקה בסרט הדרמה היפני "Linda Linda Linda" והייתה השחקנית הקוריאנית הראשונה ששיחקה תפקיד ראשי בסרט יפני.
בשנת 2006 שיחקה בסרט האימה "המארח" של הבמאי הידוע בונג ג'ון-הו. הסרט היה באותה תקופה הסרט הרווחי ביותר בכל הזמנים בדרום-קוריאה, שיא שנשבר לאחר כשלוש שנים.
בשנת 2009 שיחקה שוב בסרט יפני, בסרטו של הבמאי הירוקאזו קורה־אדה; "בובה מתנפחת" שהיה לבחירה הרשמית בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 2012 שיחקה דונה בסרט המדע-בדיוני של האחיות וצ'אוסקי "ענן אטלס", סרט בהפקה אמריקאית-גרמנית שזכה להצלחה.
בשנת 2014 ביי דונה חזרה למולדתה והצטלמה לסרט "A Girl at My Door". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן ודונה ביי זכתה בפרס השחקנית הטובה עבור משחקה בסרט זה בתחרות סרטים אסיאתי.
בשנת 2015 שיחקה שוב בסרטן של האחיות וצ'אוסקי "עלייתה של ג'ופיטר" בתפקיד של ציידת הראשים, ראזו. באותה שנה החלה לשחק את אחת הדמויות הראשיות בסדרה האמריקאית "סנס8"; סדרת מקורית של שירות הסטרימינג נטפליקס, פרי יצירתם של האחיות וצ'אוסקי וג'יי מייקל סטרזינסקי. בשנת 2017 שבה לשחק בעונה השנייה של הסדרה.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה הקוריאנית "יער סודי" בתור האן יאו-ג'ין. הסדרה זכתה לשבחים והוכנסה לרשימת תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר של ניו יורק טיימס לשנת 2017.
בשנת 2020 שיחקה בסרט הצרפתי "#Iamhere"" בדמותה של סו. בשנה זו שבה לשחק בעונתה השנייה של הסדרה "יער סודי", וגם בעונה השנייה של הסדרה "ממלכת הזומבים".
בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת הדרמה והמתח "ים השלווה" מבית נטפליקס בתפקיד של דוקטור סונג ג'י-אן.
בשנת 2022 כיכבה דונה בפעם השנייה בסרטו של הבמאי היפני המוערך הירוקאזו קורה־אדה "סוחרי הילדים" בדמותה של סון-ג'ין, בלשית משטרה.
בשנת 2023 תשחקו בסרטו של זאק סניידר "ירח המרד" אשר מתוכנן לעלות לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
ספירה (גאומטריה)
בגאומטריה ובטופולוגיה, ספֵירה היא קבוצת הנקודות שמרחקן מנקודה מסוימת ("המרכז") הוא קבוע. ספירה היא השפה של כדור. בגאומטריה, המונח "ספירה" מתייחס בדרך כלל לספירה הדו-ממדית, שהיא שפתו של הכדור התלת־ממדי (ראו איור משמאל). באופן כללי, הספירה המתאימה לכדור n-ממדי היא יריעה מממד n-1. כך למשל הספירה החד-ממדית היא המעגל, שפתו של העיגול, שהוא הכדור הדו-ממדי. בטופולוגיה יש חשיבות לספירה מכל ממד שהוא; את הספירה מממד n מסמנים ב- \ S^n.
גאומטריה
במרחב האוקלידי ה-n ממדי, ספירה היא קבוצת כל הנקודות שמרחקן מנקודה קבועה - מרכז הספירה - הוא קבוע חיובי. קבוע זה נקרא הרדיוס של הספירה. כאשר r=1 הספירה נקראת ספירת היחידה. המימד של ספירה במרחב ה-n ממדי הוא n-1.
משוואה מגדירה ותאור פרמטרי
המשוואה המתארת ספירה דו-ממדית שמרכזה בנקודה ורדיוסה r היא . ניתן להציג את הספירה בקואורדינטות ספריות, שבהן כל נקודה מתוארת באמצעות שתי זוויות: , ו- (כאשר, ).
מושגים קשורים
שתי נקודות על הספירה נקראות נקודות אנטיפודיות אם הקו הישר שעובר דרכן הוא קוטר. לכל נקודה על הספירה קיימת נקודה אנטיפודית יחידה, והמרחק ביניהן הוא המרחק המקסימלי בין כל שתי נקודות על הספירה. אם מרכז הספירה הוא ראשית הצירים אז הנקודה האנטיפודית ל- \vec x היא -\vec x.
אנרגיית וילמור מהווה מדד של סטיית משטח סגור מספירה דו-ממדית.
שטח פנים ונפח של ספירה n-ממדית
הנפח הלכוד בתוך ספירה דו-ממדית הוא. שטח הפנים שלה A=4 \pi r^2. באופן כללי יותר, שטח הפנים של ספירה n-1 ממדית ברדיוס 1 הוא, כאשר \ \Gamma(z) היא פונקציית גמא של אוילר.
נוסחה מפורשת לשטח הפנים של ספירה n-1 ממדית: ,
ונפח הכדור התחום על ידי הספירה הוא שטח הפנים כפול {r \over n}, כלומר.
ספירה במרחבים מטריים
הספירה מוגדרת כאוסף הנקודות שמרחקן מנקודה מסוימת, המרכז, הוא קבוע. בהתאם לכך הכללת מושג הספירה למרחב מטרי כללי X היא טבעית- הספירה שמרכזה x ורדיוסה r היא אוסף כל הנקודות שמרחקן מ-x הוא בדיוק r. זוהי קבוצה סגורה וחסומה. ייתכן שהספירה תהיה קבוצה ריקה, כך לדוגמה במרחב \Z^2 עם המטריקה האוקלידית הספירה S(0,\sqrt3) היא קבוצה ריקה כי לא קיימים x,y \in \Z כך ש-.
ספירות טופולוגית
קבוצה במרחב טופולוגי כללי נקראת ספירה n-ממדית אם היא הומאומורפית לספירה ה-n ממדית במרחב האוקלידי. ככזו היא יריעה טופולוגית מממד n, אבל לא בהכרח חלקה. יתר על כן קיימות ספירות טופולוגיות שהן גם יריעות חלקות, אבל אינן דיפאומורפיות לספירה ה-n ממדית הרגילה.
אפיון קלין מאפיין את הספירה הדו-ממדית כמרחב הטופולוגי המטריזבילי הקשיר מקומית היחיד (פרט לנקודה) המופרד על ידי כל מסילה רציפה ושאינו ניתן להפרדה על ידי שתי נקודות.
אסטרוגן
אֶסְטְרוֹגֶן (estrogen) הוא שם כולל לקבוצת הורמונים שמיוצרים בגוף בעלי החוליות ואצל חלק מפרוקי הרגליים. האסטרוגנים מעורבים בהתפתחות ובתפקוד מערכת הרבייה, וכן מערכות נוספות כגון מערכת השלד, המערכת הקרדיווסקולרית (מערכת כלי הדם והלב), והמערכת הנוירואנדוקרינית. גוף האדם מייצר כ-25 סוגים שונים של אסטרוגן. הראשיים בהם הם אסטריול, אסטרדיול ואסטרון, כאשר אסטרדיול הוא הנפוץ והמרכזי מביניהם. נגזרת של אסטרוגן טבעי הוא אסטרוגן מצומד.
מולקולות אסטרוגן חודרות לתאים באמצעות קולטנים (ER – estrogen receptor). זוהו שני סוגי קולטנים: קולטני אלפא (ERα) וקולטני בטא (ERβ). קולטני אלפא מעודדים פעילות אסטרוגנית, וקולטני בטא מדכאים פעילות אסטרוגנית. באיברים שונים קיים יחס שונה של קולטני אלפא ובטא, והשפעת האסטרוגן על איברים אלה מווסתת על ידי היחס בין הקולטנים. בין היתר קולטני אלפא הם רבים יותר ברחם ובאזור הסטרומה שבבלוטת הערמונית. בכבד יש בעיקר תאי אלפא. לעומת זה תאי בטא הם רבים יותר באשכים, באזורים מסוימים ברחם, במוח, ובמח העצם.
מחלות עצביות עלולות לגרום לרמות גבוהות של אסטרוגן.
אסטרוגן בגוף האישה
האסטרוגנים הם הורמוני המין העיקריים בגוף הנקבה, ויש להם תפקיד מכריע בהתבגרות המינית של האישה. ביונקים הם מופרשים מהשחלות. הפרשתם בגיל ההתבגרות גורמת באדם לסימני המין המשניים כגון גדילת שדיים. בימים ה-10–28 למחזור החודשי עולה כמות האסטרוגן המופרשת ומגיעה ל-50–150 pg/ml (פיקוגרם למ"ל) בדם; בימים אלו האסטרוגן תורם להכנה של גוף האישה לקליטת העובר על ידי גרימה לעיבוי רירית הרחם והתפתחות צינורות החלב שבשד. בתקופת הווסת, שבה נהרסת רירית הרחם ונפלטת, יורדת כמות האסטרוגן בדם ל-24–64 pg/ml. אסטרוגן מופרש בכמויות נמוכות בזמן היריון והנקה (40-15 pg/ml) ובגיל האל-וסת.
נשים שגופן מייצר כמויות קטנות של אסטרוגן, בייחוד נשים בגיל המעבר, עלולות לסבול מתופעות כגון יובש בנרתיק. ניתן לטפל בבעיה זאת על ידי נטילת אסטרוגן באופן מלאכותי, טיפול המכונה טיפול הורמונלי חלופי (HRT, hormone replacement therapy).
חוסר אסטרוגן יכול להביא להצמדות שפתי הפות אצל ילדות.
אסטרוגן וסרטן השד
כאמור, תפקידו הטבעי של האסטרוגן הוא לגרום לחלוקת תאים ברקמות מסוימות כמו רקמת השד והרחם. חלק מהגידולים הסרטניים ברקמות אלו מתפתחים כתוצאה מחשיפתם לאסטרוגן. סוגים אלו נקראים סרטן תלוי אסטרוגן. ניתן לנצל את תלותם של התאים הסרטניים באסטרוגן למטרות ריפוי: נשים המבטאות בגידולים הסרטניים שלהם רצפטורים לאסטרוגן או פרוגסטרון מגיבות היטב לטיפול הורמונלי בתרופה טמוקסיפן (Tamoxifen), שהיא אנלוג כימי לאסטרוגן. התרופה נקשרת לרצפטור אבל לא מפעילה אותו. החלו להשתמש בטמוקסיפן גם כצעד מניעתי בנשים בעלות נטייה גנטית לחלות בסרטן השד והשחלות.
חשיפה לאסטרוגן והסיכון לסרטן השד
בעשורים האחרונים נמצאו עדויות לכך שחשיפה לאסטרוגן, בין אם ממקור חיצוני ובין אם ממקור פנימי, מעלה באופן זעיר את הסיכון לסרטן השד. חשיפה לכמות מוגברת של אסטרוגן ממקור פנימי יכולה לנבוע מהתבגרות מינית מוקדמת, מאל-וסת מאוחרת או מאי כניסה להיריון בגיל מוקדם (עד גיל 30). גם השמנת יתר מעלה בנשים את כמות האסטרוגן ואיתו את הסיכון לסרטן השד.
גם חשיפה לאסטרוגן ממקור חיצוני מעלה את הסיכון ללקות בסרטן השד: נשים המשתמשות באמצעי מניעה חשופות לאסטרוגן ופרוגסטרון למשך שלושה רבעים מן המחזור. הסיכון גדול יותר לנשים שהחלו להשתמש באמצעי מניעה לפני גיל 20. הנזק אינו נשאר לאחר הפסקת נטילת הגלולות (כמו במקרה של נזקי עישון), כך שעשר שנים אחרי הפסקת הנטילה הסיכוי לנשים שנטלו גלולות שווה לאלו שלא נטלו. בצירוף מספר גדול של מחקרים בהם נכללו יחד 150,000 נשים נמצא שיש עלייה זעירה בסיכון לסרטן השד.
נשים הנוטלות טיפול הורמונלי חלופי (HRT) עושות זאת בגיל האל-וסת כאשר הן נמצאות בסיכון גבוה ללקות בסרטן השד. על כן טיפול הורמונלי חלופי מעלה את הסיכוי לסרטן השד אחרי 5 שנות שימוש בערך ב-35% ביחס לשאר האוכלוסייה. הסיכון לסרטן יורד כשנתיים אחרי הפסקת הטיפול ההורמונלי.
אסטרוגן וגברים
אסטרוגן מופרש בכמויות קטנות יותר בגברים מן האשכים (34-12 pg/ml). יצירה מוגברת של אסטרוגן או נטילה של אסטרוגן באופן מלאכותי על ידי גברים גורמת לפמניזציה, כלומר לסימני מין נשיים כגון שדיים, זאת בין היתר בזכות דיכוי הפרשת הטסטוסטרון. ניתן להשתמש באסטרוגן לטיפול בסרטן הערמונית בגברים: האסטרוגן מדכא את ייצור הטסטוסטרון ובכך מעכב את הגידול הסרטני.
הבקרה ההורמונלית על ייצור האסטרוגן
כולסטרול הוא חומר המוצא לסטרואידים שחלתיים, ובהם האסטרוגן. הכולסטרול כולל 27 פחמנים, כאשר תהליך יצירת ההורמונים כרוך בסילוק חלק מהפחמנים באופן הבא:
יחסי טורקמניסטן–רוסיה
יחסי טורקמניסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רוסיה לטורקמניסטן.
היסטוריה
לאחרונה, יחסי רוסיה-טורקמניסטן נסובו סביב מאמצי רוסיה להבטיח עסקאות ייצוא גז טבעי מטורקמניסטן. רוסיה מתמודדת עם סין, האיחוד האירופי וארצות הברית על גישה לאספקה עשירה של פחמימנים בטורקמניסטן. שתי המדינות מגיעות לכדי עימות בשל המשא ומתן על מחירים על ייצוא גז לרוסיה.
אסטרוגן
הבקרה ההורמונלית על ייצור האסטרוגן
הזקיק הנמצא בשחלה מורכב בין היתר מתאי הגרנולוזה אשר צריכים סובסטרט כדי לייצר אסטרוגן (ראו עוד – ביצית), ואשר מבטאים רצפטורים להורמון ה-FSH, הכולסטרול, ממנו כאמור מיוצר בסופו של דבר האסטרוגן, מגיע באמצעות מערכת הדם אל שכבת ה- theca (שכבת תאים חיצוניים של הסטרומה השחלתית אשר עוטפים את הזקיק מבחוץ ובעלי גישה לכלי דם). שם עובר הכולסטרול מטבוליזם לשלב האנדרוגנים (ובהשפעת הורמון ה-LH), ומשם האנדרוגנים, שהם בעלי משקל נמוך, עוברים בקלות את הממברנה הבזאלית אשר מפרידה בין תאי הגרנולוזה אשר עוטפים את הביצית לתאים החיצוניים. תאי הגרנולוזה, באמצעות האנזים ארומטאז אשר מיוצר בהם, הופכים את האנדרוגנים לאסטרוגנים (ראו שלב 3 לעיל) בהשפעת ההורמון FSH. האסטרוגן שנוצר בדרך זו עובר בחזרה את הממברנה הבזאלית וחוזר למחזור הדם. זהו שיתוף פעולה של שני תאים ושני גונדוטרופינים הקרוי two cell two gonadotropins theory.
באופן כללי, רמת האסטרוגנים המופרשת מהזקיק הנבחר להיות הזקיק בעת הביוץ, נמצאת במגמת עלייה עד כדי כך ש-72 שעות לפני הביוץ יש שיא ביצירת האסטרוגנים. רמת שיא זו תגרום לעלייה הדרגתית בהפרשת ההורמון LH עד להופעת שיא של הורמון זה הקרויה LH surge, או בעברית "שפך" הLH.
יחסי טורקמניסטן–רוסיה
היסטוריה
נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב הסכים לאספקת עזרה ולהרחיב את הגיבוי הרוסי לצינור הגז מרכז אסיה, אולם שום פעולה טרם התרחשה לקראת מטרה זו.
פגישת 2008
הצדדים החליפו דעות בסוגיות בינלאומיות ואזוריות חשובות ושיתופי פעולה בין רוסיה לטורקמניסטן במסגרת ארגונים בינלאומיים.
בעקבות שיחות רמי דרג בין רוסיה לטורקמניסטן, שתי המדינות אימצו הצהרה משותפת. במסמך נאמר כי שני הנשיאים מאשרים את האופי האסטרטגי של היחסים בין רוסיה לטורקמניסטן ומדגישים כי יחסים אלה מתפתחים בהדרגה במגוון רחב של תחומים.
מספר מסמכים נחתמו בנוכחות ראשי המדינות. בפרט, ההסכם לשיתוף פעולה בין ממשלות רוסיה וטורקמניסטן להגנה על מידע מסווג. משרדי התרבות של המדינות חתמו על מזכר לשיתוף פעולה ועל הסכם לשיתוף פעולה בחינוך. משרדי המדינות לענייני חוץ חתמו על תוכנית שיתוף פעולה לשנים 2008-2009.
בדבריו בטקס הפתיחה הביע מדבדב את תקוותו ששיתוף פעולה בין טורקמניסטן ורוסיה יתפתח, והדגיש כי רוסיה תמיד פתוחה לשותפות משמעותית ומחויבת.
הנשיאים סיירו במרכז החדש, בליווי המנכ"ל של קאמאז, סרגיי קוגוגין. ראש החברה תיאר את המאפיינים הטכניים של הרכבים, וציין במיוחד שהם מסוגלים לעבוד בטמפרטורות שנעו בין מינוס 45 לפלוס 50 מעלות.
חברת המניות המשותפת הפתוחה קאמאז היא חברת הרכב הגדולה ברוסיה. רכביה מהווים 36 אחוז מהשוק הרוסי. לחברה יש מפעלי הרכבה בשש מדינות זרות: פולין, קזחסטן, אזרבייג'ן, אוקראינה, אתיופיה ווייטנאם. אחת מחברות הבת שלה פועלת בטורקמניסטן מאז מאי 2006. כדי להבטיח שירות אחריות ושירות אחרי אחריות, נפתח מרכז זמני באשגבט. שירות הרכבים מתבצע על ידי מומחים ממפעל קאמאז. מרכז השירות החדש הוקם במאי 2007. יש בו לא רק פינת עבודה אלא גם כיתות ומשרדים.
יוהנס הנס דניאל ינסן
יוהנס הנס דניאל ינסן (בגרמנית: Johannes Hans Daniel Jensen; 25 ביוני 1907 - 11 בפברואר 1973) היה פיזיקאי גרעין וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1963 (ביחד עם מריה גופרט-מאייר).
חייו
יוהנס ינסן נולד ב-25 ביוני 1907 בהמבורג לגרנר קארל ינסן. החל מ-1926 למד פיזיקה מתמטיקה ופילוסופיה באוניברסיטת המבורג והשיג שם את הדוקטורט שלו בשנת 1932.
ב-1937 היה ינסן מרצה ללא שכר באוניברסיטת המבורג ובאותה תקופה החל לעבוד עם פול הרטק מנהל מחלקת כימיה פיזיקלית באוניברסיטת המבורג ויועץ לחימוש צבאי, ב-24 באפריל 1939 התקשרו השניים למשרד הרייך למלחמה כדי לספר להם על יישומים צבאיים אפשריים של תגובות שרשרת גרעינית. שליטה צבאית על פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית, הידוע גם בשם מועדון האורניום, החלה ב -1 בספטמבר 1939, היום שגרמניה הנאצית פלשה לפולין. אותו אחר הצהריים, אחד מהמנהלים, הביא את ינסן לתוך הפרויקט. עיקר ענינו של ינסן היה בצנטריפוגות כפולות להפרדת איזוטופים של אורניום, ינסן פיתח צנטריפוגות כפולות המבוססות על תהליך נדנדה כדי להקל על השפעת ההפרדה.
ב-1941 ינסן היה פרופסור מן המניין לפיזיקה תאורטית במכון הטכנולוגי של הנובר (כיום אוניברסיטת הנובר), ובשנת 1946 הוא התמנה להיות פרופסור. ב-1949 הוא התמנה פרופסור באוניברסיטת קרל, מאז 1969 הוא היה פרופסור אמריטוס והוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון, אוניברסיטת אינדיאנה והמכון טכנולוגי של קליפורניה.
בשנת 1963 קיבל ינסן פרס נובל לפיזיקה ביחד עם מריה גופרט-מאייר על בניית מודלים של גרעין האטום, ינסן נפטר ב-1973 בהיידלברג.
מטמון עספיא
מטמון עספיא הוא מטמון מטבעות גדול שהתגלה בשנת 1960 בכפר עספיא שבכרמל, מקורו בחוסיפה העתיקה. הוא מכיל 4560 מטבעות כסף, רובם שקלים צוריים.
תכולה
השקלים וחצאי השקלים נושאים תאריכים משנת 40 לפנה"ס ועד לשנת 52/53 לספירה, כאשר רוב המטבעות נושאי תאריך בין 20 – 52/53 לספירה. מרבית הדינרים הם מימי אוגוסטוס, פרט לשלושה שהם מימי טיבריוס.
על חלק מן המטבעות יש חרותות נוספות ביוונית ובארמית.
מחקר ופרשנות
נכון לשנת 2012 לא התפרסם מחקר מקיף של כל מטבעות המטמון. מידע ראשוני התפרסם על ידי הנומיסמט ליאו קדמן.
קדמן סבר שהיה זה מס מחצית השקל שנאסף בצפון המדינה ונשלח לירושלים במהלך המרד הגדול, אך בשל הסכנה הוטמן בדרך. יעקב משורר חלק על עמדתו של קדמן וטען שלא ייתכן שהמטמון הוטמן אחרי שנת 53 לספירה, שכן אין במטמון מטבעות שהוטבעו אחרי שנת 53. ברוך קנאל כתב שהסברה שמדובר על כסף למקדש לא נראית בעיניו, אך שנדרש לו רשימה מלאה של המטבעות לפני שיוכל להביע עמדה סופית.
היסטוריה
בתחילת מאי 1960 פורסם שהמטמון נמצא על ידי דרוזי תושב עספיא שהחל למכור את המטבעות. על פי הפרסום, בעקבות ידיעות על כניסת מספר רב של מטבעות לשוק, פנו אנשי מחלקת העתיקות למשטרה בבקשה לחקור את מקור המטבעות, והמשטרה הגיעה לתושב עספיא שהודה שמצא שני כדים מלאים במטבעות באדמתו והספיק למכור כשליש מהם. על פי הפרסום, הוא מסר את שאר המטבעות, כ-2500, למשטרה, שהבטיחה לו שיכובדו זכויותיו ומטבעות אלו הועברו לידי רשות העתיקות. בתגובה לפרסום טענו חברי החברה הנומניסטית שהם מסרו על מציאת המטמון למחלקת העתיקות כבר בינואר 1960 ודיווח על המציאה בפרסומיהם. לטענתם, חברי החברה הנומניסטית רכשו מעל 2000 מטבעות מהמטמון עד מאי 1960. מהמשטרה הודלף שנחקר חשד שהמליצו למוצא לספר שהוא קיבל את המטמון מסבו, כדי שחוק העתיקות לא יחול עליו. ליאו קדמן טען, לעומת זאת, שחקירת המשטרה רק גורמת נזק ושהיה צריך לאפשר להם לרכוש את המטמון לצורכי מחקר ללא התערבות הרשויות.
המטמון התפזר בין כמה מוסדות וכמה אספנים פרטיים. בהם אגף העתיקות והמוזיאונים, מוזיאון הארץ והחברה הממשלתית למדליות ומטבעות. בין האוספים הפרטיים נמנה דר' ראובן הכט (כיום במוזיאון הכט שבאוניברסיטת חיפה).
מרינה בך-רומנצ'וק
מרינה אולכסנדריבנה בך-רומנצ'וק (באוקראינית: Мари́на Олександрівна Бех Романчу́к; נולדה ב-18 ביולי 1995) היא אתלטית אוקראינית, סגנית אלופת העולם (דוחה 2019), אלופת אירופה באולם (טורון 2021) וסגנית אלופת אירופה (ברלין 2018) בקפיצה לרוחק, וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בקפיצה משולשת.
היא נשואה לשחיין האוקראיני מיכאילו רומנצ'וק.
2016
באליפות אירופה שנערכה בחודש יולי באמסטרדם שבהולנד סיימה בך-רומנצ'וק במקום 12 בגמר קפיצה לרוחק, בתוצאה של 6.29 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה בחודש אוגוסט בריו דה ז'ניירו שבברזיל סיימה בך-רומנצ'וק במקום האחרון בגמר קפיצה לרוחק ללא תוצאה, לאחר שפסלה בשלוש קפיצות.
2017
באליפות אירופה באולם שנערכה בחודש מרץ בבלגרד שבסרביה סיימה בך-רומנצ'וק במקום שביעי בגמר קפיצה לרוחק בתוצאה של 6.59 מטר.
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה בך-רומנצ'וק במקום 18 במוקדמות קפיצה לרוחק בתוצאה של 6.36 מטר, ולא העפילה לגמר.
2018
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיימה בך-רומנצ'וק במקום עשירי בגמר קפיצה לרוחק בתוצאה של 6.37 מטר.
סגנית אלופת אירופה בקפיצה לרוחק
באליפות אירופה שנערכה בחודש אוגוסט בברלין שבגרמניה זכתה בך-רומנצ'וק במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.73 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (6.75 מטר) ולפני שארה פרוקטור מהממלכה המאוחדת (6.70 מטר).
מדליית ארד באליפות אירופה באולם בקפיצה לרוחק
באליפות אירופה באולם שנערכה בחודש מרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכתה בך-רומנצ'וק במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.84 מטר, לפני איוונה שפאנוביץ' מסרביה (6.99 מטר) ונסטסיה מירונצ'יק-איוונובה מבלארוס (6.93 מטר).
סגנית אלופת העולם בקפיצה לרוחק
באליפות העולם שנערכה בחודש אוקטובר בדוחה שבקטר זכתה בך-רומנצ'וק במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.92 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (7.30 מטר) ולפני אסה ברומה מניגריה (6.91 מטר).
אלופת אירופה באולם בקפיצה לרוחק
באליפות אירופה באולם שנערכה בחודש מרץ בטורון שבפולין זכתה בך-רומנצ'וק במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.92 מטר, לפני מלאיקה מיהמבו מגרמניה (6.88 מטר) וקאדי סאגניה משוודיה (6.75 מטר).
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בחודש אוגוסט בטוקיו שביפן סיימה בך-רומנצ'וק במקום חמישי בגמר קפיצה לרוחק בתוצאה של 6.88 מטר.