cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כוחות נסתרים
היסטוריה
מאמי היה גם עיתונאי ב- L'Appel עיתון התעמולה של משטר וישי ושרת תחת פייר קונסטנטיני Pierre Constantini (מנהיג תנועת משתפי הפעולה - Ligue française d'épuration, d'entraide sociale et de collaboration européenne) וכן השתתף בכתב העת התעמלוני Au pilori, על כך נידון למוות והוצא להורג במצודת מונטרו Montrouge, ב־29 במרץ 1949.
פרוב 16
פרוב 16 (באנגלית: Probe 16, קרויה גם: M-505 Adams Brothers Probe 16) היא מכונית ספורט בסגנון קופה מתוצרת האחים Dennis and Peter Adams אשר יוצרה בשנת 1970 בבריטניה.
X (סרט, 2022)
X הוא סרט סלאשר אמריקאי שנכתב, בוים, הופק ונערך על ידי הקולנוען טי וסט. בסרט מככבים מיה גות', ג'נה אורטגה, מרטין הנדרסון, בריטני סנואו, אוון קמפבל, סטיבן אור וסקוט מסקאדי, ועלילתו עוקבת אחר צוות שחקנים הנוסעים לצלם סרט פורנוגרפי בשטח ביתם הכפרי של זוג קשישים בטקסס, אך מוצאים את עצמם מאוימים על ידי רוצח.
הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל "South by Southwest" (SXSW) ב-13 במרץ 2022, ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-18 במרץ 2022, תחת הפצתם של "A24"; וזכה לביקורות חיוביות, ששיבחו את המחוות שלו לסרטי סלאשרים מהמאה ה-20, במיוחד לסרט "המנסרים מטקסס", שיצא לאור בשנת 1974.
עלילה
בשנת 1979, שחקנית הקולנוע הפורנוגרפי השאפתנית מקסין מינקס יוצאת למסע בטקסס עם בן זוגה ומפיקהּ, ויין, עמיתיהם השחקנים, בובי-לין וג'קסון הול, והבמאי אר. ג'יי. ובת זוגו, לוריין, על מנת לצלם סרט וידאו ביתי למבוגרים.
בעוד בובי-לין וג'קסון פותחים ברומן, לוריין לא מתרשמת מתוכן הסרט ומניסיונותיו של אר. ג'יי. לגרום לו להיראות כמו סרט קולנוע רציני. החבורה מגיעה לחווה של הווארד ופרל, זוג קשישים שבבית ההארחה שברשותם הקבוצה מתכננת לצלם את הסרט. בעוד הווארד נוהג בטמפרמנטליות כלפי הקבוצה, פרל עוקבת בשקט אחר מקסין. כשהצילומים מתחילים ללא ידיעתו של הווארד, מקסין מוזמנת לביתם של בני הזוג על ידי פרל, שם השתיים מנהלות שיחה. פרל מקוננת בפני מקסין על גילה, ומביעה את קנאתה ביופייה. מאוחר יותר, פרל צופה במקסין מקיימת יחסי מין עם ג'קסון ומתעוררת מינית. פרל מתחננת בפני הווארד לקיים איתה יחסי מין, אך הוא מסרב בטענה שלבו חלש מדי.
הלילה יורד וצוות הצילום שוהה בבית ההארחה שלהם. לוריין, שלהוטה להשיל את המוניטין שלה כשמרנית ומסתקרנת מהסרט, מבקשת להשתתף בצילומים. למורת רוחו, אר. ג'יי. מסכים לצלם סצנה בין לוריין וג'קסון, אך כועס על חוסר נאמנותה אליו ומנסה להסתלק בזמן שהאחרים ישנים. עם זאת, אר. ג'יי. נתפס על ידי פרל, אשר מנסה לפתות אותו; כשהוא דוחה אותה, היא דוקרת אותו למוות. למחרת, לוריין וויין מבחינים שאר. ג'יי. נעדר ויוצאים לחפש אותו. במהלך החיפושים, ויין נהרג עם קלשון באסם על ידי פרל. לוריין מוזמנת לביתם של בני הזוג על ידי הווארד שטוען שפרל נעדרת, ומבקש מלוריין להביא פנס מהמרתף בשביל לעזור לו לחפש אותה. כשהיא עושה זאת, לוריין מגלה את גופתו הנרקבת של גבר נעדר ומנסה לברוח, אך מגלה שהיא ננעלה בפנים.
הווארד ניגש לבית ההארחה ומבקש מג'קסון לעזור לו לאתר את פרל. ג'קסון מוצא מכונית שקועה באגם לפני שהווארד יורה בו למוות, ומגלה עצמו כשותף לנטיותיה האלימות של פרל. בינתיים, פרל נכנסת לבית ההארחה ולמיטתה של מקסין בעודה עירומה. מקסין מתעוררת וצורחת, כאשר בובי-לין רואה את פרל בורחת מהבית. בבית החווה, לוריין משתמשת בגרזן כדי לפרוץ את דלת המרתף, אך הווארד מכה אותה, שובר את אצבעה ומכריח אותה לחזור פנימה. בינתיים, בובי-לין עוקבת אחר פרל החוצה אל האגם הסמוך. פרל מאשימה בכעס את בובי-לין בהיותה זונה לפני שדוחפת אותה אל האגם, שם היא נטרפת על ידי תנין.
מקסין רואה את פרל והאוורד חוזרים לבית ההארחה ומתחבאת מתחת למיטה. בעוד הזוג דן ברציחותיו לפני קיום יחסי מין, מקסין מצליחה לזחול החוצה ובורחת אל הטנדר של הצוות, שם היא מוצאת את גופתו של אר. ג'יי. ואת המפתחות החסרים. חמושה באקדח מתא הכפפות של הטנדר, מקסין נכנסת לבית החווה ומשחררת את לוריין, שמאשימה בכעס את מקסין במה שקרה. בעודה נמלטת החוצה, לוריין נורית אנושות על ידי הווארד. בעוד הווארד ופרל מתחילים להזיז את הגופות, מתוך כוונה לביים פלישה ביתית, לוריין הגוססת מבהילה את הווארד, שחוטף התקף לב ומת. מקסין משיגה את המפתחות לטנדר של הווארד ופרל, ומנסה לירות בפרל, אך מגלה שהאקדח אינו טעון. פרל מנסה לירות במקסין, אך ההדף מהרובה שובר את מותנה.
בעוד פרל שוכבת פצועה, היא מתחננת בפני מקסין לעזרה. מקסין מסרבת ובעוד פרל נוגעת בה, מקסין דורסת אותה עם הטנדר, ומוחצת את ראשה בעודה נמלטת מהחווה. למחרת בבוקר, המשטרה מגיעה לבית על מנת להוציא את הגופות. מתגלה כי מקסין היא בתו של מטיף נוצרי שמרן, שנאומיו הושמעו תדיר בטלוויזיה של פרל והווארד. השוטרים מגלים את המצלמה של אר. ג'יי., ומתחילים לשער מה היא מכילה.
תמות והשפעות
נייט רוסקו מהמגזין "פנגוריה", כתב במאמר כי הסרט מדגים תפיסה מודרנית של תת-ז'אנר האימה, במסגרתו נשים מזדקנות או מבוגרות מופיעות כדמויות גרוטסקיות ואלימות. רוסקו ציין בנוסף כי התמות העיקרית סביבם נסוב הסרט הוא תמת ההזדקנות, הנעורים וגעגועים לעבר. "כשהוא לוקח את השראתו מהגומחות המפוקפקות ביותר של אמנות וניצול, היחס בין יופי, הזדקנות וערך עצמי נוזל בצורה בולטת ביותר דרך הארכיטקטורה של X". רוסקו אף העיר כי הסרט מציג את האנטגוניסטית שלו – פרל הרצחנית – באופן סימפתי, וכתב שלרגעים "אי אפשר שלא להצטער עמוקות עבור הדמות הטרגית הזו."
הפקה
בנובמבר 2020, הוכרז כי חברת "A24" תהיה אמונה על הפקת סרט אימה בשם "X", אותו יביים טי וסט, ובו יככבו מיה גות', סקוט מסקאדי וג'נה אורטגה. בפברואר 2021, נמסר כי בריטני סנואו לוהקה לצוות השחקנים.
צילומים
צילומי הסרט התקיימו מ-16 בפברואר עד 16 במרץ 2021, באי הצפוני של ניו זילנד.
מספר סצנות צולמו בעיר ואנגנואי ובסביבותיה. צילומי הסרט בעיקר בחווה במאחז פורדל, שם נבנה אסם גדול עבור הצילומים. בנוסף, צילומי התקיימו גם ליד העיירה בולס ברנגיטיקי, שם נעשה שימוש בבית עירייה ישן.
ג'רי לוקאס
ג'רי ריי לוקאס (באנגלית: Jerry Ray Lucas; נולד ב-30 במרץ 1940) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר.
X (סרט, 2022)
מדיה ביתית
הסרט יצא לשוק בפורמטי בלו ריי ו-DVD ב-24 במאי 2022, תחת הפצתה של "Lionsgate Home Entertainment".
ג'רי לוקאס
ב-1996 הוא הוכרז כאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, ובשנת 1997 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
קריירת התיכונים
לוקאס נולד במידלטאון, אוהיו, וכבר בגיל 15 גובהו היה 2.03 והוא היה מוכר בשכונתו כאגדת כדורסל. בילדותו לוקאס בנה לעצמו תרגילים ואימונים והתאמן בעיקר על קליעה וריבאונדים. בשנים 1956 ו-1957 הוביל לוקאס את תיכון מידלטאון להיות שנתיים רצוף אלופת התיכונים של אוהיו, בעזרת קליעה טובה, מסירה טובה ובעיקר יכולת קליטת ריבאונדים מעולה. באליפות 1956, עונת הג'וניור, לוקאס הצטיין ביכולת המסירה שלו. בחצי הגמר קלע לוקאס 53 נקודות ובגמר הוסיף עוד 44 כדי לקבוע שיא מכללה שקיים עד היום של 97 נקודות בשני משחקים רצופים ביחד כל זה עוד שבועיים לפני יום הולדתו ה-16. באליפות 1957, עונת הסניור, לוקאס השתפר בקליעת הנקודות והוביל את קבוצתו לעוד אליפות והשיג מוניטין של אחד משחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית. לוקאס היה כל כך טוב שבתקופה שאין טלוויזיה או מחשב או אינטרנט נסעו המון סקאוטים ומאמנים רק כדי לראות את לוקאס משחק, אף שחקן תיכונים לא משך כל כך הרבה תשומת לב כמו לוקאס עד לברון ג'יימס, בערך 40 שנה אחר כך. בשנת 1958 הפסיד לוקאס וקבוצתו בחצי הגמר מה שזעזע את כל השומעים. לוקאס נבחר לשחקן חמישיית השחקנים הטובה ביותר בכל שלוש השנים בין 1956–1958 ובנוסף נבחר למר כדורסל של ארצות הברית ב-1956 ו-1957, חוץ ממנו רק כרים עבדול-ג'באר ולברון ג'יימס עשו זאת עד עכשיו.
X (סרט, 2022)
בקופות
בארצות הברית ובקנדה, הסרט התעתד להכניס 2–5 מיליון דולר בסוף השבוע הפותח שלו. בסופו של הסרט הרוויח 4.3 מיליון דולר מ-2,865 בתי קולנוע בסוף השבוע הפותח שלו, וסיים במקום הרביעי. הניתוח הדמוגרפי הראה כי גברים היוו 55% מהקהל במהלך פתיחתו, כאשר אלו בטווח הגילאים 18–34 היוו 73% ממכירת הכרטיסים. הניתוח האתני של הקהל הראה כי 50% מתוכו היו קווקזים, 22% היספנים ולטינו אמריקאים, 12% אפרו אמריקאים ו-16% אסייתים או בני גזע אחר. הסרט הרוויח 2.2 מיליון דולר בסוף השבוע השני שלו, ומיליון דולר בשבוע השלישי.
ג'רי לוקאס
קריירת המכללות
לוקאס כיכב באוניברסיטת המדינה של אוהיו יחד עם ג'ון האבליצ'ק. בעונת 1959-60 העמיד לוקאס ממוצעים של 26.3 נקודות ו-16.4 ריבאונדים למשחק והוביל את המדינה באחוזים מהשדה עם 63.7%. בעזרתו הובילה מכללתו את המדינה בנקודות למשחק, 90.4, כשכל שחקני החמישייה מעמידים ממוצעים של יותר מ-10 נקודות. ב-1960 סיים לוקאס במקום השני במרוץ לשחקן ה-NCAA של השנה אחרי אוסקר רוברטסון. בטורניר האליפות של ה-NCAA ב-1960 הוביל לוקאס את מכללתו לאליפות המכללות כשאוהיו סטייט מנצחת את אוניברסיטת קליפורניה 55-75. באותה שנה לוקאס זכה במדליית זהב באולימפיאדת 1960 כשהוא ורוברטסון מובילים את נבחרת ארצות הברית. בטורניר האליפות של ה-NCAA ב-1961 הפך לוקאס לשחקן הראשון שמעמיד נתונים של 30 או יותר בשתי קטגוריות בטורניר, 33 נקודות ו-30 ריבאונדים. בשנה זאת הפסידו אוהיו בגמר כמו גם בשנה העוקבת בגמר השלישי ברציפות. בסוף קריירת המכללות של לוקאס אוניברסיטת המדינה של אוהיו הוציאה את מספר גופייתו של לוקאס, #11, לגמלאות.
X (סרט, 2022)
תגובת הקהל
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" הסרט דירוג אישור של 96% על סמך 174 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.8/10. קונצנזוס הביקורתי כתב כי באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", הסרט זכה לציון של 79/100 על סמך 31 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב". צופים שנשאלו על ידי חברת הסקרים "PostTrak" העניקו לסרט ציון חיובי של 68%, כאשר 45% מתוכם אמרו שהם בהחלט ימליצו עליו.
סרט פריקוול
במרץ 2022, נחשף כי סרט פריקוול צולם בשיטת גב-אל-גב בסתר יחד עם הסרט הראשון. הסרט נכתב ובוים על ידי טי וסט, וצילומיו התקיימו בניו זילנד, ולאחר ההודעה הרשמית שהודיעה על הפקתו, כבר היה בשלב הפוסט-פרודקשן. עוד נמסר כי לסרט שבה גות' בדמותה של פרל הצעירה. הסרט הופק על ידי "A24", ועל הפקתו היו אמונים ג'ייקוב ג'אפקה, האריסון קרייס וקווין טורן, וסט, גות', מסקאדי וסם לוינסון.
ג'רי לוקאס
קריירה אולימפית
לוקאס נבחר לייצג את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא (1960), בה ניצחה ארצות הברית במדליית הזהב. באולימפיאדה לוקאס הוביל את קבוצתו בריבאונדים. בנקודות הובילו אוסקר רוברטסון ולוקאס ביחד את הנבחרת עם 17 נקודות למשחק. אחרי הזכייה במדליה מאמנו בנבחרת אמר:" אף פעם לא אימנתי שחקן טוב ממנו, או פחות אנוכי ממנו."
סינסינטי רויאלס
ב-1963 לוקאס חתם בסינסינטי רויאלס ובמהרה נהפך לכוכב פופולרי, בעיקר לאחר שה-NBA חתם על חוזה עם הטלוויזיה. לוקאס הצטרף לכוכב הקבוצה אוסקר רוברטסון וקבוצתו נהפכה מיידית למועמדת בכירה לאליפות. לוקאס הפך במהרה לריבאונדר בכיר בליגה, הוא הציג כמה משחקים של 30 ריבאונדים ואפילו אחד של 40 בפברואר, והוא בפך לשחקן היחיד עד היום שלוקח 40 ריבאונדים שהוא לא סנטר. סינסינטי סיימו במקום הראשון ב-NBA בסוף העונה, במקום השני, גם במזרח, היו הבוסטון סלטיקס. לוקאס, שנבחר לרוקי השנה, גם הוביל את הליגה בדקות יחד עם וילט צ'מברלין.
לוקאס שיחק בסינסינטי מ-1963 ועד 1969, הישגיו בשנים אלה הם: קבוצת האולסטאר בשנים 1964–1969, אולסטאר MVP בשנת 1965, קבוצת ה-NBA הראשונה בשנים 1965–1966, 1968, קבוצת ה-NBA השנייה בשנים 1964, 1967, קבוצת הרוקיז הראשונה 1964, והרוקי של השנה ב-1964.
בקיץ 1969 שכרו הקבוצה מאמן חדש, בוב קוזי, שחקן העבר המצוין. קוזי, שהרגיש שקבוצתו לא משקיעה מספיק ולא נלחמת מספיק על הכדור, העביר אימונים קשוחים וקשים שגרמו לכאבי ברכיים חזקים כל כך ללוקאס שאפילו שקל פרישה בגיל 29. לבסוף הרויאלס העבירו את לוקאס תמורת 2 מחליפים ל סן פרנסיסקו ווריורס.
סן-פרנסיסקו ווריורס
לוקאס נפצע והפסיד את רוב עונת 1969–1970 וגם השמין ועבר את ה-113 קילו. הוא הפסיד המון כסף ונאלץ להכריז על פשיטת רגל. לוקאס התחיל לחזור לעצמו והתרכז רק בכדורסל בעונת 1970–1971 וכך נבחר להתחיל בחמישיית המערב של האולסטאר של שנת 1971 בתור פאוור פורוורד. בעזרת נייט ת'ורמונד וג'רי לוקאס הגיעו הווריורס לפלייאוף. לוקאס, שהצטיין ביכולת הריבאונדים שלו הועבר לניו יורק ניקס, שהיו צריכים גבוה טוב שיחליף את ויליס ריד ודייב דבושר.
ניו יורק ניקס
לוקאס פתח בחמישייה בעונת 1971–1972 בגלל פציעה של ויליס ריד והוביל את הקבוצה בריבאונדים ואחוזים מהשדה והיה שני רק לוולט פרייז'ר בנקודות ואסיסטים. לוקאס עזר לקבוצתו לעבור את בולטימור בולטס ואת בוסטון בפלייאוף בדרך לגמר בו קבוצתו הפסידה בחמישה משחקים ללוס אנג'לס לייקרס. בעונת 1972–1973 לוקאס החליף את ריד בסנטר וקיבל יותר דקות ממנו. לוקאס שהתרכז במסירות העמיד ממוצע גבוה של 5 אסיסטים למשחק שעזרו לניו יורק לזכות האליפות נגד הלייקרס במשחק 5. כך לוקאס הפך לשחקן הראשון שלוקח אליפות בכל רמה: תיכונים, מכללות, אולימפיאדה וה-NBA. בעונת 1973–1974 הפסידו ניו-יורק בגמר המזרח לבוסטון סלטיקס במשחק 5.
לאחר הפרישה
בסיום עונת פרש לוקאס ממשחק, יחד עם שני שחקנים בולטים נוספים של הניקס – דייב דבושר ו-ויליס ריד. בעת פרישתו דורג לוקאס רביעי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, אחרי בוב פטיט, ביל ראסל ו-וילט צ'מברלין.
אגניה בוגוסלבה
קורות חיים
אגניה בוגוסלבה נולדה בסיביר, לשם הוגלו הוריה. מאוחר יותר משפחתה התיישבה בקישינב, "העיר עם ריח של תפוחים", כפי שנזכרה בה בערוב ימיה. כעבור זמן מה המשפחה עברה לגור בבוקרשט. אמה, לוניה, שחקנית וזמרת בעצמה, הייתה שרה במסעדה "La trei peşti" ("שלושת הדגים") ברובע דודשט. התגוררו חלק מהזמן בשכונת "קרוצ'ה דה פיאטרה" (Crucea de piatră - "צלב האבן"). בנעוריה עבדה אגניה בבית חרושת אבל בגיל 16 הופיעה לראשונה על במה באופרטה "סוריקה (שרל'ה - ברומנית), הרופאה המיומנת". שחקה בהתחלה בלהקה של אלנה זמורה (1897–1974) לצידם של ה. ניקולאידה, נ. סטרויה וואסילה ואסילקה, ושרה קופטים על מילים של פויו מקסימיליאן. הצטיינה במשחק ובזמרה על במות התיאטראות ברומניים "מג'סטיק" ו"אלחמברה - אקסלסיור". באחרון - עוררה את הערכתו של המלחין יון וסילסקו שביקש שתשיר את להיטו "קולם של גלגלי הרכבת" (Glasul roţilor de tren). דמות אחרת שהשפיעה מאוד על חייה ועל דרכה בתיאטרון היה הבמאי מיכאי זירא.
אחרי שנת 1940 כשנאסר על אמנים יהודים להופיע על במות ובמוסדות תרבות רומניים הפכה בוגוסלבה לחברה בלהקת התיאטרון היהודי באראשאום שהורשה לפעול בבוקרשט למען קהל יהודי בלבד. ב-1 במרץ 1941 הופיעה בבכורה בתיאטרון באראשאום במופע "מה את עושה הלילה?", שבה שרה, בין היתר, את השיר "והלכו כמו הרוח...". בשנת 1942 נעצרה יחד עם סנדו אליאד ועמדה להישלח לגרוש טרנסניסטריה. הזמרת מריה טנאסה והשחקן והבמאי יון יאנקובסקו התערבו לטובתה אצל השלטונות.
הנצחה
לזכרה הופק הסרט "באראשאום" של ראדו גאבריה .
שנונג
מבחינה מסורתית, הוא נחשב למי שלימד את העם הסיני לעסוק בחקלאות ומתוארך לאמצע האלף ה-3 לפנה"ס. עם זאת, חפירות ארכאולוגיות של חורבות תרבויות פֵּילִיגָאנְג וגְ'יָאחוּ מעלות כי כבר לפני כ-9,000 שנה התקיימו חברות חקלאיות במישורי אגן הנהר הצהוב.
שֶׁנּוֹנְג נחשב למי שלימד את הסינים לא רק את דרכי החקלאות, אלא גם את השימוש בצמחי מרפא ואת הקדרות. בין ההמצאות המיוחסות לו: המעדר, המחרשה, הגרזן, חפירת בארות, השקיה חקלאית, שווקים חקלאיים חודשיים, ולוח השנה החקלאי הסיני (ובפרט החלוקה ל-24 פרקי זמן על פי השמש). הוא גם נחשב למי ששיפר את הבנת הטכניקות של בדיקת דופק, דיקור, ושימוש במוקסה, וייסד את טקסי הקציר. כל אלו הביאו אותו בפולקלור למעמד של אל פטרון של הרפואה והחקלאות.
השם שֶׁנּוֹנְג יכול להתייחס לא רק לדמות האגדית, אלא אף לבני שבטו.
בפולקלור
בפולקלור הסיני נחשב לעיתים שֶׁנּוֹנְג לעיתים מאבותיו של צְ'ה יוּאוּ (蚩尤), או למי שמינה אותו לתפקיד שר. ובדומה לצְ'ה יוּאוּ אף הוא מתואר בתיאורים הפנטסטיים כבעל ראש שור, קרניים מחודדות, מצח מנחושת וגולגולת ברזל.
בפולקלור אף מוזכר לעיתים שֶׁנּוֹנְג כעמיתו של הקיסר הצהוב אשר חלק איתו סודות על רפואה, אלכימיה, אלמוות והתמרת מתכות. זאת על אף שישנם מקורות המציגים אותו דווקא כמייסד שושלת קיסרי הלהט, אשר האחרון שבה, דורות רבים לאחר שֶׁנּוֹנְג, הוא שהסתפח אל מחנהו של הקיסר הצהוב. גם על פי הפרשנות של סְה-מָה גֶ'ן (司馬貞) מן המאה ה-8 לרשומות ההיסטוריון, נחשב שֶׁנּוֹנְג לאב משותף של העם הסיני (בני האן) ביחד עם הקיסר הצהוב, ומכאן מקורו של הביטוי המקובל גם כיום "צאצאי הלהט והצהוב" (炎黃子孫) לבני העם הסיני. שניהם, ביחד עם פֿוּ שִׂי גם נחשבים למי שהביאו להמצאת כלי המיתר הידוע בשם גוּצִ'ין.
על פי המסורת גילה שֶׁנּוֹנְג את סגולות המרפא ואת הרעילות של צמחים שונים על ידי שטעם את כולם בעצמו. ישנן אגדות המספרות אף כי מותו נגרם לאחר שבאחת הפעמים טעם את צמח הג'לסמיום (יסמין צהוב) שגרם לקרע במעיו לפני שהספיק לשתות תה עם נוגדן, או שהוא מת כתוצאה מהצטברות הרעלים של כל הצמחים שטעם. אגדות אלו מציגות אותו כמי שנתן את חייו למען האנושות, ולפיכך זכה להיחשב מלך הרפואה. אגדות אחרות מספרות כי שֶׁנּוֹנְג היה רזה ופלג גופו המרכזי היה שקוף, כך שכשאכל צמח רעיל, ראה את איבריו הפנימיים משחירים, וכך יכל לזהות את ההשפעות של הצמחים השונים על גופו. במגילה א' של רשומות חיפוש הרוחות מסופר כי היה לו שוט פלאי בשם "השוט החום" (赭鞭), שבעת שהיה מצליף בצמחים היה חושף את טבעם ורעילותם.
שֶׁנּוֹנְג נחשב גם למי שגילה את התה, שנחשב לבעל סגולות ריפוי כנגד שבעים עשבים. על פי המסורת, שֶׁנּוֹנְג טעם לראשונה תה בשנת 2737 לפנה"ס, לאחר שעלי תה שעפו מזרד בוער נחתו בקדירה בה הרתיח מים.
בפולחן שֶׁנּוֹנְג מקובל להקריב חזירים וכבשים, בעוד בקר אינו נחשב מתאים לקורבן. ביום הולדתו, הנערך על פי המסורת ב-26 באפריל, יש המגישים קטורת ומדליקים זיקוקים, בעיקר כאשר מופיע פסלו. תחת שמות שונים הוא גם משמש האל הפטרון של האיכרים, סוחרי האורז, והמרפאים הסיניים המסורתיים. ישנם בסין מקדשים ומקומות פולחן רבים המוקדשים לו.
היסטוריה
ההיסטוריה הסינית אינה מתועדת במקורות ראשוניים קודם למאה ה13 לפנה"ס, כך שהמקורות המספרים על שֶׁנּוֹנְג כולם מאוחרים במאות ואלפי שנים מזמנו, אם בכלל היה דמות היסטורית. אזכורים שלו החלו להופיע רק בתקופת המדינות הלוחמות.
ועם זאת, שֶׁנּוֹנְג ובני עמו מתועדים היטב בספרות ההיסטורית הסינית העוסקת בשחר התרבות הסינית, ואין ספק לגבי חשיבותם במיתולוגיה ובפולקלור.
הקושי העיקרי לגבי האזכורים ההיסטוריים של שֶׁנּוֹנְג, הוא בזיהוי הלא אחיד שלו עם קיסר הלהט. לא ברור אם שֶׁנּוֹנְג היה קיסר הלהט הראשון בשושלת קיסרי הלהט, האם היה היחיד, אם בכלל לא היה קשור לקיסר הלהט, או אם היה אב קדמון של מי שייקרא לימים קיסר הלהט. עקב זאת קשה גם למקם אותו היסטורית מיחס לקיסר הצהוב המו הוא מוזכר פעמים רבות בנשימה אחת: קיסר הלהט מוגדר לא פעם כבן זמנו של הקיסר הצהוב, ומצד שני, יש מקורות שדווקא טוענים כי שֶׁנּוֹנְג היה אב קדמון גם של הקיסר הצהוב וגם של קיסר הלהט, ובשבטים של שניהם האבות הקדמונים של כל העם הסיני.
בכל מקרה, כאשר ניצח הקיסר הצהוב את שבטו של קיסר הלהט, נעשה הקיסר הצהוב לשליט הכולל, ושבטו של קיסר הלהט נטמע בחלקו בשבטו של הקיסר הצהוב, ובחלקו ברח לאזור מישורי אגן הנהר הצהוב. באותו אזור מתועד מאוחר יותר שבטו של צְ'ה יוּאוּ, אף הוא צאצא של שֶׁנּוֹנְג.
כאשר הובס גם צְ'ה יוּאוּ על ידי הקיסר הצהוב (אם כי ישנם מקורות שרואים בצְ'ה יוּאוּ עצמו אותו קיסר להט אחרון שתואר לפני כן, ולפיכך מבחינתם לא מדובר בשני קרבות שונים), נטמעו גם חלקים משארית שבט זה בשבטו של הקיסר הצהוב, ואחרים ברחו דרומה ומערבה. אלו הם אבותיהם של בני המְיָאו החיים במחוזות חוּבֵּיי, חוּנְאָן וגְווֵיְג'וֹאוּ, ורואים בעצמם צאצאיו של צְ'ה יוּאוּ. הסימן הסיני ל"מְיָאו" אף מציג צמחים צומחים משדה, ומרמז על שיוכם לאבות קדמונים שעסקו בחקלאות.
הריחוק בין אותם פליטי שבטו של צְ'ה יוּאוּ לבין אלו שנטמעו בשבטו של הקיסר הצהוב, הביא עם הדורות לשוני תרבותי ביניהם עד שלא נחשבו כבר יותר בני אותו עם.
בספרות
סְה-מָה צְ'ייֵן מציין ברשומות ההיסטוריון כי השליטים ששלטו מיד אחרי הקיסר הצהוב השתייכו לעמו של שֶׁנּוֹנְג. בהקדמה לרשומות ההיסטוריון שנכתבה על ידי סְה-מָה גֶ'ן נכתב כי טעם צמחים, החל לעשות תרופות, שם משפחתו היה גְ'יָאנְג, ומצוינים שם גם יורשיו.
שֶׁנּוֹנְג מוזכר גם בחְווָאיְ נָאן דְזְה כמי שעד זמנו היו האנשים חולניים, רעבים ושרויים במחסור, והוא לימד אותם את דרכי החקלאות שחקר בעצמו תוך שהוא צורך מאות צמחים, כולל שבעים רעלים ביום אחד. גם "שורש היוחסין" מציין כי שֶׁנּוֹנְג רקח תרופות וסייע לאנשים.
בשִׂיצְה גְ'ווָאן מתוך פרשנויות היִי גְ'ווָאן על הקלאסיקה של התמורות, מופיע שֶׁנּוֹנְג כמי שעל לשלטון לאחר נפילת בית פֿוּ שִׂי, המציא מחרשה מעוקלת ומגרפת עץ, לימד את חוכמת החקלאות לאנשים וייסד שוק בצהרי היום.
במכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן מסופר כי בימי קדם היו בני האדם אוכלים את בשרם של ציפורים ובהמות, אך בימיו של שֶׁנּוֹנְג כבר רבו בני האדם והבשר לא הספיק, ולכן לימד אותם שֶׁנּוֹנְג את דרכי החקלאות על בסיס עונות השנה.
המקראות הקיסריות של עידן טָאיְפִּינְג מצטטות מתוך "ספר ג'וֹאוּ": "שֶׁנּוֹנְג חרש ועשה כדים".
באביבים והסתוים של מר לוּ' מוזכרת אלימות בהקשר לעלייתו של בית שֶׁנּוֹנְג לשלטון, ומצוין גם שהם החזיקו בעמדת כוח במשך שבעה עשר דורות.
שיוך גאוגרפי
שֶׁנּוֹנְג מקושר למספר מיקומים גאוגרפיים. אחד מהם הוא שֶׁנּוֹנְגְגְ'יָה במחוז חוּבֵּיי, שם ישנה אגדה כי סולם ראטאן בעזרתו טיפס על רכס הרים מקומי הפך ליער רחב ידיים, ממנו זורם נחל שֶׁנּוֹנְג אל נהר היאנגצה.
נוצבו
נוצבו או נוסיבו (ידוע גם בתור נוֹצֶבּוֹ; מקור המילה בלטינית ופירושה "לפגוע" או "אני אפגע") הוא אפקט המתרחש כאשר קיימת ציפייה לתופעה שלילית, וציפייה זו מביאה בפועל לתוצאה שלילית נוספת אילולי הייתה הציפייה. לדוגמה, אדם שלוקח תרופות, ונאמר לו על תופעות לוואי שלא קיימות או בדרך כלל מאוד לא חמורות, עלול (בגלל האפקט) לסבול מהחמרה בתופעות ואף לסבול מתופעות לוואי חדשות.
למעשה, זהו האפקט ההפוך מפלצבו, ובדומה לו, גם הוא יכול להשפיע בצורה משמעותית על הגוף.
גורמים
אפקט הנוצבו יכול להיגרם על ידי מספר גורמים ובהם:
לעיתים, ידיעה או הזכרה של האפשרות לגורם שלילי בלבד מספיקה.
השליח האנגלי
השליח האנגלי (באנגלית: The Courier) הוא סרט קולנוע בריטי בבימויו של דומיניק קוק. הסרט, בכיכובו של בנדיקט קמברבאץ', מבוסס על סיפורו האמיתי של איש העסקים הבריטי גרוויל וין, שגויס על ידי ה-MI6 והעביר למערב מידע רב ערך על תוכנית הגרעין הסובייטית בתקופת המלחמה הקרה. המידע, שהגיע מהסוכן הסובייטי אולג פנקובסקי, סייע לפתרון משבר הטילים בקובה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2020, ויצא להפצה מסחרית בארצות הברית ובבריטניה ב-19 במרץ 2021.
פיתוח
ב-1 במאי 2018, חברת FilmNation Entertainment הודיעה על תחילת הפקת סרט על המרגל הבריטי גרוויל וויין מאת התסריטאי טום או'קונור. דומיניק קוק לוהק לביים את הסרט ולהפיק לצד או'קונור, בן פאף, רורי אייטקן, אדם אקלנד, ג'וש וארני ולאה קלארק.
ליהוק
לצד ההכרזה על ההפקה הראשונית, אושר כי בנדיקט קאמברבאץ' יגלם את גרביל וויין. באוקטובר 2018, נודע כי רייצ 'ל ברוסנהאן, ג'סי באקלי, מראב נינידזה, אנגוס רייט וקיריל פירוגוב הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט.
צילומים
שלב הצילומים לסרט החל ב-15 באוקטובר 2018 והוא נמשך עד 7 בדצמבר 2018. קמברבאץ' גידל שפם עבור הצילומים.
מוזיקה
פסקול הסרט הולחן על ידי אבל קוז'ניובסקי.
הפצה
הסרט הוקרן ב-24 בינואר 2020 במהלך פסטיבל סנדאנס תחת השם "Ironbark". זמן קצר לאחר מכן רכשו החברות Roadside Attractions ו-Lionsgate את זכויות ההפצה בארצות הברית, והוא תוכנן לצאת לאקרנים ב-28 באוגוסט 2020 תחת השם "The Courier". הדבר נדחה תחילה ל-16 באוקטובר אותה שנה ואז ל-19 במרץ 2021, בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית, שלא אפשרה פתיחת בתי קולנוע. בישראל הופץ הסרט תחת השם העברי "השליח האנגלי".
הר ריס
הר ריס (באנגלית: Mount Reece) הוא הר שפסגתו חשופה מקרח, ברמת קונדופריי, בצידו הדרומי של חצי האי טריניטי, באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הר ריס ממוקם 7 קילומטרים ממערב לנקודת פיט;
הר ריס מהווה את הגדה הדרומית של קרחון ויקטורי.
גובהו של הר ריס 1,085 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה השנייה בגובהה ברמת קונדופריי.
מיפוי ההר
הר ריס מופה לראשונה בשנת 1945 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS).
מקור השם
ההר נקרא על שם אלאן ריס (Alan Reece), שהיה מפקד תחנת המחקר של FIDS שבאי דספשן בשנת 1945, ושירת כמטאורולוג וכגאולוג בבסיס מפרץ התקווה בשנת 1946. ריס היה חבר במשלחת הנורווגית-בריטית-שוודית לאנטארקטיקה בין השנים 1949–1952. ריס נהרג בתאונת מטוס באזור הארקטי הקנדי, בשנת 1960.
דני גולדשטיין
דני גולדשטיין (19 ביוני 1954 – 9 ביוני 2022) היה איש הייטק ישראלי, ממייסדי תעשיית התוכנה בישראל. ניהל מספר חברות ציבוריות כגון פורמולה מערכות, שאותה מכר בשנת 2006, ופורמולה ויז'ן טכנולוגיות (איי.אי. מערכות שיחה) בראשה עמד כיו"ר. ייסד, פיתח והשקיע בחברות "פורמולה שירותי תוכנה", מטריקס, סאפיינס אינטרנשיונל קורפוריישן, מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, וואלה! תקשורת ואחרות. כיהן כיו"ר איגוד החברות הציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ביוגרפיה
בשנת 1988 רכש את השליטה בחברת "איכות מחשבים", חברה ציבורית שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והפך אותה לזרוע התקשורת של הקבוצה המתהווה. לאחר מכן רכש את חברת האם שלה, "עידן תעשיות תכנה" שנסחרה בנאסד"ק ומינה את עמי הראל לעמוד בראשה. עם הגידול בפעילות הקבוצה, גיבש גולדשטיין אסטרטגיית השקעות המבוססת על התמחות במוצרי ושירותי תוכנה לשווקים ורטיקליים. הוא רכש שליטה במספר רב של חברות צעירות, כגון אפליקום, בית תוכנה שהתמחה בפיתוח תוכנה למיני מחשבים, ויזטק, שהתמחתה במערכות בילינג, וקריסטל (כיום בלופניקס) שהתמחתה בפרויקטי הסבה גדולים. הוא ייסד את פורז, מקרנות הון הסיכון הראשונות שהוקמו בישראל, ביחד עם "לירז מערכות", חברה ציבורית בניהולו של אריק קילמן. מאוחר יותר רכש את חלקה של לירז בקרן, וכעבור מספר שנים רכש גם את לירז עצמה.
שנות ה-90
לאחר שהנפיק ומכר את חברת הבילינג הראשונה שלו, ויזטק פתרונות תוכנה, רכש חברת בילינג נוספת בניהולו של עמוס סיון, ושינה את שמה לפורמולה טלקום סולושנס (FTS), רכש את חברת אלון מערכות שהייתה דומיננטית בתחום התכנות לביטוח, ושינה את שמה לפורמולה אינשורנס סולושנס (FIS), רכש את חברת עז-בן שפיתחה קופות רושמות ממוחשבות לרשתות שיווק, ושינה את שמה לפורמולה ריטייל סולושנס (FRS), וכן חברה שהתמחתה בתחום הנסיעות והתיירות, ושינה את שמה לפורמולה טרוול סולושנס. גולדשטיין רכש גם את חברת ניקוב מחשבים, אחת מחברות התוכנה הראשונות שהונפקו בתל אביב, שהתמחתה בתכנות שכר ושיווקה תוכנה פיננסית פופולרית בשם "תפנית". כמה מהחברות שפיתח הגיעו לגודל המצדיק הנפקת מניות לציבור, וגייסו הון בבורסה לניירות ערך בתל אביב, בבורסת AIM בלונדון או בנאסד"ק. קריסטל וויזטק היו שתי ההנפקות הראשונות, והמוצלחות, של חברות אלו. אחריהן הונפקה פורסופט, זרוע שירותי התוכנה המסורתיים שעליהם התבססה הקבוצה. חברת ההחזקות של גולדשטיין, פורמולה מערכות, הנפיקה אף היא בנאסד"ק, ולאחר מכן גם בתל אביב. כן יסד קרן הון סיכון נוספת, פורמולה ונצ'רס, בניהולו של שי בייליס, ורכש את השליטה בחברת התוכנה הציבורית סאפיינס טכנולוגיות.
בשנת 1998 גולדשטיין רכש את השליטה בקבוצת "משוב", ושינה את שמה לפורמולה ויז'ן טכנולוגיות. קבוצה זו, בשליטתם של יקי דוניץ ודוד אסיא, כללה את החברות מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, פרדיים ג'יאופיזיקל ווואלה! תקשורת. רכישה זו, בשילוב עם השפעת בועת הדוט-קום שניפחה את הערכות השווי של חברות טכנולוגיה, הביאו את קבוצת פורמולה למחזורים של כמיליארד דולר. בפברואר 2000 הוביל גולדשטיין הנפקת מניות נוספת בחברת מג'יק, בה גויסו למעלה ממאה מיליון דולר, בהערכת שווי של כ-750 מיליון. בתקופה זו עבד עם הגורמים המובילים בשוק ההון הבינלאומי כדויטשה בנק וסיטיבנק, כל בנקי ההשקעות המובילים בישראל, קרנות וחברות השקעה כגון פימי, שמרוק (זרוע ההשקעות של דיסני), דיסקונט השקעות ורבים אחרים, וביסס את מעמדו כאחד מיזמי ומשקיעי ההייטק המצליחים בישראל.
המאה ה-21
במרץ 2000 חודש לאחר ההנפקה המוצלחת של מג'יק במחיר שיא, התפוצצה בועת הטכנולוגיה שגרמה לקריסה במחירי המניות של רבות מהחברות הציבוריות בקבוצה גולדשטיין החליט על רה-ארגון מקיף בקבוצה, ואיחד ופישט את הפירמידה המורכבת של עשרות חברות פעילות. פורמולה מערכות נותרה חברת ההחזקות שבראש הפירמידה, ולה שלוש החזקות עיקריות: מטריקס (לשעבר פורסופט), אשר מיזגה ואיחדה לתוכה את כל חברות הקבוצה שהייתה להן פעילות סינרגית (לרבות חברות הדרכה כסיון הדרכה וג'ון ברייס, חברות חמרה כסינטק ו-D2, וחברות תוכנה כמו אפליקום וקומסופט), מג'יק תעשיות תוכנה, ופורמולה ויז'ן טכנולוגיות. הרארגון הזה כלל גם מכירה של החזקות מיעוט בחברות כגון וואלה! תקשורת ופרדיים ג'יאופיזיקל.
במקביל, ניסה גולדשטיין להכניס משקיעים חדשים לקבוצה. ניסיון אחד כזה, בשנים 2001-2001, לא עלה יפה. ב-2004 החליט גולדשטיין להכניס, בפעם הראשונה, שותף שווה לשליטה בקבוצת פורמולה. השליטה הועברה לשותפות בשם פימגולד, שהוקמה לצורך כך על ידי גולדשטיין ביחד עם קרן פימי, בניהולו של ישי דוידי. בדצמבר 2006 פימגולד קיבלה הצעה מאמבלייז, חברה ציבורית בניהולו של גיא ברנשטיין, לרכוש את פורמולה מערכות, וגולדשטיין נפרד ממפעל חייו, אותו ניהל במשך 25 שנה, לטובת חממה של חברות הזנק, פורמולה ויז'ן.
במהלך השנים מכרה פורמולה חלק מהחזקותיה בחברות כמו ג'יגה ספייסס וסאפיינס והפסיקה לבצע השקעות משמעותיות, כשמניותיה, הרשומות עדיין למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, נסחרות בדלילות ובשערים נמוכים. החברה, שבספטמבר 2019 שינתה את שמה ל"איי.אי. מערכות שיחה בע"מ", עוסקת כיום בעיקר בפיתוח תוכנה לעיבוד שפה טבעית, צ'אטבוטים, על בסיס טכנולוגיה של בינה מלאכותית שפיתחה חברת איי. אמ. פרסון. גולדשטיין כיהן בה כיו"ר.
דני גולדשטיין נפטר ב-9 ביוני 2022 לאחר התמודדות עם מחלה קשה.
פעילות התנדבותית
מאז שנת 2000 כיהן גולדשטיין כיו"ר איגוד החברות הציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בתפקיד זה היה מעורב בפורומים ודיונים בנושאי חקיקה ורגולציה בשוק ההון, במיוחד בנושאים כממשל תאגידי, רגולציה פיננסית ומדיניות הרשות לניירות ערך בנושאים שונים. גולדשטיין כיהן גם במועצה המייעצת של בית הספר למנהל עסקים רקנאטי שבאוניברסיטת תל אביב וכיו"ר מועצת הנאמנים של אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב.
אנטלוגנאתוס
אֶנְטֶלוֹגְנַאתוּס (שם מדעי: Entelognathus) הוא סוג החולייתן הלסתני הקדום ביותר הידוע, המכיל לסתות ועצמות הפנים. מאובן של המין אנטלוגנאתוס פרימורדיאליס (Entelognathus primordialis) התגלה ב-2013 בסלעי מחוז יונאן של סין.
האנטלוגנאתוס פרימורדיאליס חי כ-419–415 מיליון שנה לפני זמנינו.
דג זה שפירוש שם סוגו הוא "לסת שלמה" היה שייך לסדרה הקדומה בעלי שריון שהכילה מינים בעלי ראש מגודל וקשיח עם לסתות חזקות. אורכו הממוצע הגיע ל-20 ס"מ.
גולנוש סולטאן
גולנוש סולטאן (בטורקית עות'מאנית: کلنوش سلطان; 1642 - 6 בנובמבר 1715) הייתה ההאסקי סולטאן של הסולטאן העות'מאני מהמט הרביעי והולידה סולטאן לבניהם מוסטפא השני ואהמט השלישי.
ראשית חייה
גולנוש סולטאן נולדה ב-1642 בעיירה רת'ימנו, כרתים, כשהאי היה תחת שליטה ונציאנית, שמה המקורי היה אוומניה ווריה והיא הייתה יווניה אתנית, בתו של כומר יווני אורתודוקסי. היא נחטפה על ידי העות'מאניים במהלך הפלישה לכרתים ב-1645.
תקופת חייה כפילגש
הצבא העות'מאני פלש לאי במהלך מלחמת כרתים (1645–1669); היא נלכדה כילדה צעירה מאוד כאשר העות'מאנים כבשו את רת'ימנו בשנת 1645, נלקחה כשפחה ונשלחה לקונסטנטינופול. היא קיבלה את השם מהפארה (שפירושו "נתח ירח") וזכתה לחינוך טורקי ומוסלמי יסודי בהרמון בארמון טופקאפי וזמן קצר לאחר מכן משכה את תשומת ליבו של הסולטאן מהמט הרביעי. הוא היה מפורסם במסעות הציד שלו בבלקן ונהג לקחת אותה, אהובתו, למסעות אלה. נולדו להם שני בנים ששניהם הפכו לסולטאנים בעתיד, מוסטפא השני (יליד 1664; נפטר 1703) ואהמט השלישי (יליד 1673; נפטר 1736). אהמט נולד בדוברוקה במהלך אחת ממסעות הציד של מהמט הרביעי. יריבותה עם גולבייאז, פילגש נוספת של מהמט הרביעי, הובילה לסוף טרגי. הסולטאן מהמט התאהב בגולנוש מאוד, אך לאחר שגולבייאז נכנסה להרמון שלו, חיבתו החלה להשתנות; גולנוש, שעדיין הייתה מאוהבת בסולטאן, קינאה מאוד. יום אחד, כשגולבייאז ישבה על סלע וצפתה בים, גולנוש דחפה אותה מהמצוק והטביעה את הפילגש הצעירה. אחרים סוברים כי היא הורתה על הוצאתה להורג בחנק בארמון קנדילי. יש כותבים שמדגישים את העובדה שגולנוש הייתה אדם אכזרי שטענו כי היא ניסתה לחנוק את אחיו של בעלה, סולימאן השני ואהמט השני, לאחר שילדה את מוסטפא, אך טורהאן הדיג'ה סולטאן הפריעה לניסיון הרצח הזה.
גולנוש ליוותה את מהמט, טורהאן סולטאן, את הנסיך מוסטפא ואחיותיו של מהמט, יחד עם פמליה גדולה, בתהלוכות לציון מלחמת פולין ב־1672 וב-1673. בשנת 1683 הצטרפה לפמליה גדולה דומה בתהלוכה לציון המצור על וינה. גולנוש גם הקימה רשתות תמיכה בחצר הקיסרית. היא התאחדה עם יוסף אגא, הסריס הראשי של ההרמון הקיסרי באותה תקופה. ייחודיותה התבטאה בכך שהיא ניהלה קרן שהקימה בשנת 1680 וסיפקה הכנסה לבית חולים ומטבחים ציבוריים במכה. יתר על כן, חדרנה של גולנוש, מהטר אוסמן אגא, היה חניך ובעל חסותו של יוסף אגא.
גולנוש נהנתה גם מיחסים קרובים עם פייזוללה אפנדי, ששימש כמורה לבנה מוסטפא. יחסים אלה נותרו עדיין גם לאחר אסון קריסת המצור על וינה בשנת 1683, וכתוצאה מכך השפעתו על החצר הצטמצמה. כך, באירוע המתוארך לשנת 1686, כאשר נתן לסוסו לרעות בגן המלכותי, הוחלט כי יש להענישו. גולנוש התערבה כדי להצילו והוא נבחר לתפקיד חדש. בשנת 1672 פגש אמג'זדה חוסיין פאשא קפרולו, אחיינו של מהמט פאשא קפרולו, את מהמט וגולנוש בדרך למלחמת פולין. מאוחר יותר הוא הצטרף למשק הבית שלה ושירת אותה תקופה ממושכת והפך לקצין החשבונות הראשי שלה בשנת 1682. היא גם מילאה תפקיד בקביעת הקריירה של מדינאים שונים, כולל הווזיר הגדול קארא מוסטפא פאשה. לאחר הכישלון של המצור על וינה בשנת 1683, הוא נושל מתפקידו והוצא להורג, לאחר מאמץ שדלני ניכר של גולנוש וסריסי ההרמון. הייתה לה השפעה גם במהלך כהונתו של הווזיר פאזיל אהמט פאשה, שהתחיל לכהן לאחר הוצאתו להורג של קארא מוסטפא פאשה.
כהונה ראשונה
היא הפכה לולידה סולטאן בשנת 1695 כאשר בנה הבכור מוסטפא השני הפך לסולטאן. היא מילאה את התפקיד בתקופת שלטונם של שני בניה. כאשר מוסטפא השני הודח בשנת 1703, האשימה האוכלוסייה את גולנוש, בהעדפתה את אדירנה על פני קונסטנטינופול כמקום המגורים ועל בלבול החיים הכללי שנוצר בבירה.
היה לה יותר חופש תנועה ומגעים מאשר לנשות ההרמון האחרות. לעיתים קרובות היא ליוותה את בנה. היא ביקרה את בנותיה בארמונותיהן, השתתפה בחתונת בתה פאטמה סולטאן לצד בנה, ביקרה את בתה האטיג'ה סולטאן בחברת הסולטאן, לאחר שילדה בת. היא התבוננה במצעדים, ביקרה ב-Eyüb, קיבלה את הווזיר הגדול ואת שייח' אל-אסלאם וקיבלה הזמנות של הווזיר הגדול וראש המשמר הקיסרי (עם בנה). היו לה חס (תחומים פרטיים) וקתהודה (דיילת) שניהלו אותם עבורה. מוסטפא שמר על קשר הדוק עם אמו, הוא כיבד אותה באופן מופגן בכל פעם שהיה אירוע, הוא שלח לה מידע, שאל לשלומה וקיבל ממנה הרבה סוסים כמתנות. הוא אפילו אסר שמישהו יישאר בבית בצ'ורלו, בין קונסטנטינופול לאדירנה, בו בילתה אמו לילה.
כהונה שנייה
הייתה לה חשיבות פוליטית מסוימת. בשנת 1703 התבקשה לאשר את ירושת כס המלכות על ידי בנה האחר, אהמט השלישי וכך גם עשתה. אהמט השלישי חשב שזה נבון להרחיק אותה מהעין עד שהעוינות נגדה תתפוגג. וכך, בשובה מאדירנה, נסעה ל"ארמון הישן" לזמן מה.
היא מיוחסת גם כי יעצה לבנה במלחמה עם רוסיה בשנת 1711. בשנת 1709 התיישב המלך קרל השנים עשר משוודיה בבנדר בתוך האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמתו עם רוסיה. הוא איחל שהסולטאן יכריז מלחמה נגד רוסיה ויכונן ברית עם שוודיה. על פי השמועה הסולטאן הקשיב לעצות אמו, שהייתה בעלת השפעה רבה עליו. קרל שלח את סטניסלב פוניאטובסקי ואת תומאס פונק כשליחים. הם שיחדו מומר בשם גוין, לשעבר צרפתי, שעבד כרופא בארמון. גוין קבע פגישה עם השפחה האישית של הולידה, אישה יהודייה, שדרכה הם העבירו מכתב אישי לולידה. הם התוודעו גם לסריס הורוואת ההונגרי, שהפך לאיש התעמולה שלהם בהרמון. הולידה הסתקרנה מקרל, התעניינה בענייניו ואף התכתבה איתו בבנדר. ב-9 בפברואר 1711 הכריזה האימפריה העות'מאנית מלחמה נגד רוסיה, כפי שיעצה לסולטאן אמו, ששכנעה אותו כי קרל הוא אדם ששווה לקחת עליו סיכון.
פטרונית של אמנות
בין הפרויקטים של גולנוש היה קומפלקס של בניינים שכללו מסגד, מטבח, בית ספר, מזרקה וקבר, שנבנה באוסקודאר. היא גם נתנה חסות להפיכת כנסייה בגלאטה למסגד ולבניין של חמש מזרקות שבעזרתם הועמדו לבסוף מים נקיים לאזור. היא גם הקימה קרנות באדירנה, כיוס, מכה, מדינה, קסטאמו ומנמן. לאחר כיבושו מחדש של האי כיוס בשנת 1695, הוסבה כנסייה למסגד על שמה. היא גם הקימה מזרקה ליד המסגד שבכיוס.
מותה
גולנוש סולטאן נפטרה ב-6 בנובמבר 1715 באיסטנבול בתקופת שלטונו של בנה אהמט השלישי ממש לפני תחילת עידן השגשוג והשלום שנקרא עידן הצבעוני על ידי ההיסטוריונים הטורקים. היא קבורה בקבר הפתוח לשמיים, שנמצא ליד המסגד שהורישה לבנות באוסקיודר בצד האנטולי של איסטנבול, שנקרא מסגד ייני ולידה.
מאיר שש
מאיר שָׂשׂ (Meir Sas; 1922 – 25 ביולי 1993) היה היסטוריון ימי, מתרגם מלטינית ומיוונית, ומראשוני המורים של בית הספר לקציני-ים עכו.
קורות חייו
מאיר שש נולד בהונגריה במחוז זמפלן, ומגיל 5 התגורר בעיירה אוהעל (שאטוראליאויהיי) שבצפון מזרח המדינה. למד בבית הספר קסטנבאום ובגימנסיה שבאוהעל, ואחר כך המשיך את לימודיו בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובאוניברסיטה בבודפשט. במלחמת העולם השנייה, שפרצה תוך כדי לימודיו, היו הוא ורעייתו לעתיד חברי המחתרת בבודפשט, ועסקו תוך סכנת נפשות בהצלת יהודים ובהברחתם לארץ ישראל. מבני משפחתו באוהעל לא שרד איש. אחרי המלחמה חידש את לימודיו האוניברסיטאיים, ובנוסף לתואר בוגר הסמינר הרבני רכש גם תואר דוקטור לפילוסופיה והוסמך להוראת השפות הקלאסיות והיסטוריה.
ב-1950 עלה לישראל עם רעייתו ובנו והשתקע בעכו, ובה נולדה בתם. ב-1952 החל ללמד בבית הספר הימי בחיפה. שנתיים אחר כך עבר בית הספר לעכו, והוא הוסיף ללמד בו היסטוריה והיסטוריה ימית עוד כ-40 שנים עד צאתו לגמלאות. שנים אחדות שימש כמנהל הפדגוגי של בית הספר, ובשנתיים האחרונות לחייו לימד בחוג לתולדות הציוויליזציות הימיות באוניברסיטת חיפה.
בצד עבודתו העיקרית כמורה וכמחנך עסק ד"ר שש גם במחקר ובכתיבה. הוא הוציא מתחת ידו מאמרים רבים וספרים אחדים בענייני ים, אשר מרביתם נותרו היחידים בתחומם בשפה העברית. עם אלה נמנים תרגומי טקסטים יווניים ולטיניים בענייני ים ומאמרים העוסקים בענייני ים בתלמוד ובמדרשים. תרגם את "קשר קאטילינא" לסאלוסטיוס (מקור מול תרגום), כתב את הספר "עכו הימית" המגולל את תולדותיה של העיר מן ההיבט הימי ואת ספרי הלימוד "משוטים ומפרשים" ו"ספר הים". כמו כן העלה על הכתב בספר תלת-לשוני (עברית, הונגרית, אנגלית) את תולדות עיירת הולדתו שנכחדה בשואה.
גולת הכותרת של עבודתו כהיסטוריון ימי הוא הספר "המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית", שראה אור ב-1991. ייחודו של החיבור בנקודת מבט שאינה מצויה בספרי היסטוריה אחרים המוכרים לנו. ד"ר שש הלך בעקבות אדמירל אלפרד תֶייר מֶהֶן, אבי תאוריית העוצמה הימית (Sea Power), שאל כתביו התוודע בשנות השישים, ובחן כיצד השפיעו השימוש בים והשליטה בנתיביו על ההיסטוריה הכללית של עמי אירופה, אמריקה ואסיה משחר תולדותיהם ועד ימינו. זהו חיבור רחב היקף, שמעטים כמותו נכתבו בשפות זרות, והוא חלוץ ויחיד מסוגו בשפה העברית.
מאיר שש נפטר בעכו בז' באב תשנ"ג (25 ביולי 1993).
ויקטור לינדלף
ויקטור לינדלף (בשוודית: Victor Lindelöf; נולד ב-17 ביולי 1994) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הבלם במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים
לינדלף התחיל את הקריירה שלו בקבוצת י.ק. פרנקה ואז עבר לוסטרוס י.ק. ובגיל 13 הגיע למחלקת הנוער של וסטרוס ס.ק. מהליגה השוודית השלישית. ב-11 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
ב-1 ביולי 2012 לינדלף חתם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-19 באוקטובר 2013 לינדלף ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד סינפאס במסגרת הגביע הפורטוגזי.
ב-8 ביוני 2015 האריך את חוזהו בבנפיקה עד 2020. ב-20 בפברואר 2016 לינדלף הבקיע את שער הבכורה שלו בבנפיקה בניצחון 1–3 נגד פאסוס די פריירה.
קריירה בינלאומית
לינדלף זכה עם הנבחרת הצעירה של שוודיה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 לאחר ניצחון 3–4 בדו-קרב בעיטות הכרעה נגד פורטוגל, כאשר לינדלף הבקיע את הפנדל המנצח.
ב-24 במרץ 2016 לינדלף ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 ל. לינדלף אף השתתף עם הנבחרת ביורו 2016.
תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז'
תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' התרחשה ב-12 ביולי 2013, כאשר רכבת בינעירונית שנסעה מפריז ללימוז' נשמטה והתרסקה לתוך תחנת ברטיני-סיר-אורז'. בהתנגשות נהרגו שבעה בני אדם ונפצעו 192. התאונה אירעה ב-17:15 (שעון צרפת) כאשר ברכבת היו 385 נוסעים, 22 דקות לאחר עזיבתה את תחנת המוצא אוסטרליץ (פריז).
SNCF, חברת הרכבות הלאומית של צרפת, הודיעה כי התאונה נגרמה עקב התנתקות של לוחית מתכת שחיברה בין שני חלקים של מסוט כפול כמאתיים מטרים לפני התחנה. הלוחית המשוחררת נתקעה בתוך המסוט וגרמה לארבעת הקרונות האחרונים של הרכבת להשמט מהמסילה עליה נסעו. שלושת הקרונות האחרונים התנתקו מחלקה הקדמי של הרכבת והתהפכו בתוך התחנה כאשר הקרון שלפניהם נותר מחובר לרכבת.
יחסי גרמניה–קובה
היסטוריה
לפני איחוד גרמניה מחדש ב-1990, קובה שמרה על קשר הדוק עם הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (GDR), אך הייתה שלילית ביחס למדיניותה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנת 2015, לאחר ביקורו של שר החוץ הגרמני פרנק ולטר שטיינמאייר בקובה, התגברו היחסים בין המדינות. למרות חילוקי דעות משמעותיים בסוגיות רבות, כולל היבטים חשובים כמו שלטון החוק והגנה על זכויות אדם, שתי המדינות הביעו עניין להמשיך ולפתח את שיתוף הפעולה.
יחסי סחר
היחסים הכלכליים בין מדינות הם נמוכים. השקעות גרמניות קיימות בתחומי האנרגיה והבריאות של קובה. כ-250,000 תיירים גרמנים מבקרים בקובה מדי שנה, מה שהופך אותם לקבוצת המבקרים השלישית בגודלה באי. באוקטובר 2018 נפתחה הרשמית הלשכה הגרמנית לקידום סחר וקידום השקעות בקובה לפיתוח קשרים כלכליים דו-צדדיים. בשנת 2018 היקף הסחר בין מדינות הסתכם ב-279.4 מיליון יורו, מתוכם 227.8 מיליון יורו היוו את היצוא הגרמני לקובה (מכונות, מוצרים כימיים ותרופות, מוצרי פלסטיק, ציוד רפואי, מכוניות וחלפים). היצוא הקובני לגרמניה הסתכם ב-51.6 מיליון יורו (משקאות אלכוהוליים, מוצרי סוכר, טבק, מיצי פירות וירקות).
Hollywood (שיר של מרינה אנד דה דיימונדס)
Hollywood (בעברית: הוליווד) הוא שיר של הזמרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס, מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, The Family Jewels. הוא יצא לאור באופן דיגיטלי ב-29 בינואר 2010, ובאופן פיזי ב-1 בפברואר 2010, כסינגל השני מתוך האלבום.
רקע והרכב
"Hollywood" הוא שיר יורודסקו, באבלגם פופ וגלאם רוק. בראיון לאתר החדשות של ה-BBC, כשנשאלה מדוע בחרה להוציא אותו כסינגל, אמרה דיאמנדיס:
בריאיון למגזין סאן, הסבירה דיאמנדיס, "הרצועה הזו היא תפיסה סרקסטית וצינית על כל מה שמסחרי באמריקה. אני אוהבת את המדינה ואת האנשים מאוד ולא יכולה לחכות להופיע שם, אבל אני שונאת את הדרך שבה היא שוטפת לך את המוח".
ביקורות
פרייזר מקאלפין מבלוג המצעד של ה-BBC תיאר את "Holywood" כ-"שיר פופ מדהים" והצהיר כי "רמת התובנה המוצגת לגבי אמריקה, תרבותית ופוליטית, שווה לשיר "America" של רייזורלייט". קרוליין סאליבן מהגרדיאן כינתה את השיר "שובב".
הצלחה מסחרית
"Hollywood" דורג לראשונה במקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, עם סך מכירות של 25,746 עותקים בשבוע הראשון שלו. ב-1 בספטמבר 2017, זכה הסינגל למעמד כסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). נכון לפברואר 2019, נמכרו 211,000 עותקים בבריטניה. "Hollywood" דורג לראשונה במצעד הסינגלים האירי במקום ה-45, והיה לסינגל הראשון של דיאמנדיס שנכנס למצעד. בשבוע השלישי שלו במצעד, הוא הגיע לשיאו, במקום ה-21.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי קינגה בורזה ועלה ליוטיוב ב-30 בנובמבר 2009. הוא צולם בבית במערב לונדון. בקליפ, מתקיימת מסיבה פטריוטית אמריקאית, ומוצגים דגלים אמריקאיים המשמשים כקישוטים וכביגוד. בנוסף, מופיעים מספר דמויות וחפצים המסמלים סטריאוטיפים בתרבות האמריקאית, בהן מעודדות, Jock, שחקני פוטבול אמריקאי, מלכת יופי, פפראצי, בוקרת, שחקני בייסבול, כפילים של אלביס פרסלי, ג'יימס דין, מרילין מונרו והנשיא לשעבר ברק אובמה, נקניקיות, פופקורן ופרס אוסקר.
מכונת לינוטייפ
מכונת הלינוטייפ ממכנת את מלאכת סדר הדפוס. היא עושה זאת על ידי מקלדת, ומערכת שמייצרת שורת טקסט יצוקה ("גולם"), מנתך העופרת המשמש בדפוס.
הגולם משמש להדפסה או ליצירת סטריאוטיפ, ולאחריה הוא מותך חזרה, ליציקת גלמים לעבודה הבאה.
בסדר הידני שהיה נהוג לפני כן, יוצקים מראש מספר רב של גופנים עבור כל אות. את הגופנים מסדרים במגירה מיוחדת, בה יש תא עבור כל תו. בפעולת הסדר נוטלים מהמגירה אות אחרי אות, ומשרשרים אותן ב"מקל סדרים", המיועד לדבר. מקל הסדרים מכוון לאורך השורה הרצוי, לפי רוחב הטור בעיתון או בספר. כשהשורה "מתמלאת", כלומר לא נותר בה מספיק מקום למילה הבאה, יש "ליישר" אותה. פעולת היישור נעשית על ידי הוספת כפיסי רווח בין המילים בשורה, כך שסופי כל השורות מהווים קו מיושר אחיד. מקל הסדרים מכיל מספר שורות, בדרך כלל שלוש או ארבע, וכשהוא מתמלא, מעבירים את השורות המסודרות למסגרת מיוחדת, וממשיכים לסדר את השורות הבאות. אחרי ההגהה, השורות המסודרות מועברות למסגרת גדולה יותר, בפעולה המכונה "עימוד", לצד אלמנטים נוספים, כמו גלופות של תמונות ואיורים, מסגרות, כותרות, ועוד. בגמר ההדפסה, יש למיין את האותיות היצוקות בחזרה לתאיהן במגרת הסדר.
שיטת העבודה המבוססת על הלינוטייפ יעילה מן השיטה הידנית פי שישה או יותר, כלומר הספקו של סדר מיומן אחד המשתמש במכונה, דומה להספקם של שישה סדרים המשתמשים בשיטה הידנית. המכונה משתמשת בשטח עבודה בבית הדפוס שאינו עולה על השטח הנחוץ לכל אחד מהסדרים הללו, והשימוש במכונה החליף כמעט לחלוטין את הסדר הידני במספר תחומים, בעיקר בהדפסת ספרים ועיתונים. בייצור המוצר הסופי, כלומר העיתון או הספר, באות לידי ביטוי טכנולוגיות נוספות, למשל להדפסת תמונות, או סדר ידני להדפסת הכותרות, ובכל שלבי הדפוס מלבד שלב הסדר, אבל כמעט כל הדפסה שעיקרה היה טקסט, השתמשה בלינוטייפ, או בטכנולוגיות דומות, שמוכרות בשם הכללי "סדר מתכת חמה", כלומר סדר המשתמש ביציקה, לעומת הסדר המסורתי - "מתכת קרה".
מעמדה של הלינוטייפ בתעשיית הדפוס היה מרכזי ביותר החל מסוף המאה ה-19, ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, תקופה של כמעט 80 שנה, ולמרות השינויים הטכנולוגיים הגדולים כמעט בכל התחומים בין 1890 ל-1970, מכונת הלינוטייפ נשארה ביסודה ללא שינוי: במשך השנים דברים השתכללו והשתפרו, אבל טכנאי מיומן המתחזק את המכונה של 1971, לא יתקשה לתחזק ולפתור כמעט כל תקלה במכונה של 1906, ואפילו במכונה של 1892 יוכל לטפל ללא קושי רב.
בשטח העיתונות, לפני הלינוטייפ, אורכם של עיתונים יומיים לא עלה על 8 עמודים, מגבלה שנעלמה עם תחילת השימוש במכונה. המכונה גם הוזילה משמעותית את מחירם של ספרים ועיתונים.
היסטוריה
מורגנתלר עצמו פיתח סדרה של מכונות, שחלקן פעלו במידה מסוימת של הצלחה. המכונה הראשונה בה מופיעים רוב רעיונות הלינוטייפ, והראשונה שנקראת "לינוטייפ" (ללא מספר דגם), החלה לפעול בסדר של העיתון ניו יורק טריביון, בשנת 1886. מדגם זה נבנו כ-200 מכונות, שסופקו לבתי דפוס שונים, של עיתונים ואחרים. במהרה יצא הספר הראשון שסודר בלינוטייפ, בהוצאת הניו יורק טריביון. במשך שש השנים הבאות יוצרו ונמכרו מכונות נוספות, תוך הוספת שינויים ושיפורים מתמידים.
הדגם הבא, שנקרא "דגם 1", הופיע ב-1892, והצליח מסחרית - למעלה מ-6000 מכונות לינוטייפ מדגם 1 נמכרו. דגמים חדשים המשיכו להופיע- דגם 3 החליף את 1 ב-1902, ובשנה הבאה הופיע דגם 2 - ה"מיקסר" (ראו להלן) הראשון, עם שתי מחסניות.
ב-1906 יצא "דגם 5", שייצורו והשימוש בו נמשכו בעשרות השנים הבאות. מספר קטן של מכונות לינוטייפ עדיין מופעלות, בבתי דפוס נוסטלגיים, ובהדגמות במוזיאונים וסדנאות. מכונות אלו הן פעמים רבות ממודל 5, מודל 8 (שהוצג ב-1911), או מודלים אחרים מהעשור הראשון של המאה.
על אף כל השכלולים שנוספו למכונה מאז 1892, בבסיסם של כל הדגמים עד האחרון מ-1964, עדיין עומדת אותה מכונה מודל 1. כל חלק ופונקציה במכונה ההיא, קיים גם בדגם החדש ביותר, שיוצר 80 שנה אחר כך, ומכונאי מיומן בהפעלת ה"קומט" מ-1951, לא יתקשה לגרום למכונה ממודל 5, שיצא לראשונה ב-1906, לתקתק שורה אחרי שורה של גולמי עופרת, כמו שעשתה לפני 30 או 50 שנים.
המכונה תרמה להוזלה משמעותית ועליה חדה בזמינות ספרים, וסיפקה את הפלטפורמה עליה נבנתה העיתונות המודרנית: לפני הופעת המכונה, לא ידוע עיתון יומי שארכו עלה על 8 עמודים. האצת מלאכת הסדר גם קיצרה מאוד את הזמן בין כתיבת הידיעה להופעתה בדפוס.
למעשה, כמעט כל העיתונות הכתובה, בעולם, בכל השפות, נסדרה במכונות לינוטייפ (או המכונה כמעט זהה של אינטרטייפ המתחרה), במשך קרוב ל-80 השנים הראשונות של המאה ה-20. עיתון הניו יורק טיימס נסדר בלינוטייפ עד 1978, הוושינגטון פוסט, שהיה מהראשונים להשתמש במכונה, החל ב-1888, נסדר בעזרתה במשך יותר מתשעים שנה, עד 1980. עיתונים עבריים שונים המשיכו להיסדר בלינוטייפ לתוך שנות ה-80 של המאה.
הממציא תומאס אדיסון כינה את הלינוטייפ "הפלא השמיני של העולם".
תיאור
התיאור להלן הוא כללי, ואינו מתייחס לדגם מסוים, אלא אם כן מצוין הדבר בפירוש. כמו כן, התיאור מתאים כמעט בכל הפרטים גם למכונת אינטרטייפ, המתחרה. דף המונה את ההבדלים העיקריים בין לינוטייפ לאינטרטייפ, ודף המתאר את רוב הדגמים, מופיעים בסעיף "קישורים חיצוניים".
מכונת הלינוטייפ היא מכונת יציקה: היא יוצקת "גלמים", שהם לוחות עופרת שעל אחד מפניהם מובלטת שורת טקסט, שיכולה לשמש בדפוס בלט. המכונה לא יוצקת את הגולם מתבנית קבועה, כמו בפעולת יציקה רגילה, אלא היא בונה תבנית חדשה בכל יציקה,, על ידי סידור בשורה של שורה של תבניות קטנות, שכל אחת מהן מייצגת אות יחידה, יוצקת גולם אחד מהתבנית שסודרה, ומפרקת את התבנית למרכיביה, כך שישמשו ביציקת השורות הבאות. סידור התבניות נעשה על ידי הקלדה על מקלדת הלינוטייפ.
מבחינה פונקציונלית, יש במכונת הלינוטייפ שלושה חלקים עיקריים:
מובן, לכן, שכדי להבין את פעולת המכונה, הכרחי להכיר את אותן "תבניות קטנות". בדפוס הבלט, התבניות המשמשות ליציקת האותיות נקראות "אמות דפוס", או "מטריצות" (מהמילה הלטינית לאם). בהמשך ייעשה שימוש במונח "מטריצה".
המטריצה
המטריצה של הלינוטייפ היא פיסת מתכת, בדרך כלל פליז, שבאחת מפניה טבועה האות לה משמשת המטריצה. מטריצות של תווים שונים הן ברוחב שונה, לפי התו. עבור רווחים משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band), שיתוארו בהמשך.
פרט לאות הטבועה, שאר הפרטים במטריצה, נועדו לעזור למכונת הלינוטייפ להוביל אותה במסלול הסבוך בו היא עוברת מתחילת התהליך ועד סופו, וחוזר חלילה לשורות הבאות.
פירוט:
פסי הרווח
הטיפול ברווח בין מילים בלינוטייפ הוא מיוחד, ולכך משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band). הגלמים שהמכונה יוצקת מיושרים לימין ולשמאל: כל השורות באותו הטור הן באורך זהה, אף שלא ניתן להבטיח שרוחב האותיות עצמן (או ליתר דיוק, רוחב המטריצות שנושאות את האותיות הללו) זהה בכל השורות.
היישור מתבצע בעזרת הרווחים: בלינוטייפ, הרווח בין כל שתי מילים בשורה אחת זהה, אך הרווחים בשתי שורות שונות, בדרך כלל אינם זהים.
פסי הרווח משולבים בשורת המטריצות ביציקה, ומבחינות רבות אפשר לראות בהם מעין מטריצות מיוחדות. ייחודם של הרווחים נובע מיכולתם להתרחב, יכולת שמשליכה גם על צורתם: פסי הרווח ארוכים יותר מהמטריצות, והם בנויים משני חלקים: חלק אחד שמזכיר בצורתו מטריצה רגילה, וחלק שני בצורת טריז דק, המחליק לאורכו של הראשון, ובכך מרחיב את הרווח. לעומת המטריצה, בערוץ המשולש שבראש פס הרווח אין שיניים, עובדה המתבטאת בשלב המיון.
הנעה
מכונת הלינוטייפ היא מכונה מונעת. ברוב הדגמים, החל מהראשונים, מותקן מנוע חשמלי של ⅓ (שליש) כוח סוס, אם כי ניתן להניע את המכונה גם ממנוע חיצוני, במקומות בהן אין אספקת חשמל סדירה. בדגמים חדשים ומהירים יותר, הוגדל הספק המנוע ל-½ כוח סוס, שהוא עדיין הספק צנוע למכונת יציקה בגודל כזה. פעולת המכונה לא יכולה להיחשב "שקטה", ועם זאת, היא אינה רועשת במיוחד.
כל פעולות הסדר, החל מההקלדה וכלה ביציקת הגולם ובמיון המטריצות, הן ממונעות, והפעולה יחידה שמבוצעת בכוח שרירי הסדר, היא הרמת מעלית הסדר בכ 12 סנטימטר, בהסטת מנוף המותקן מימין למקלדת, להתחלת מחזור היציקה. הקשות הסדר על אחד קלידי המקלדת, לא משחררות ישירות את המטריצה, אלא מפעילות מתג מכני, שגורם להתחלת פעולה ממונעת, שבסופה מתייצבת המטריצה המתאימה, או פס הרווח, בשורת הסדר. את תהליך היציקה מתחיל הסדר על ידי הסטת מנוף, שמניף את מעלית הסדר, עם שורת הסדר עליה, לעמדת ה"מסירה", ובכך גורם לתחילת מחזור פעולה, שמסתיים עם הוספת הגולם המוכן לתיבת הגלמים, והחזרת כל מטריצה לערוץ המתאים לה במחסנית, בלי כל התערבות נוספת.
העובדה שפעולת היציקה אוטומטית לחלוטין, אפשרה מאוחר יותר (החל ב-1932) "להסב" את הלינוטייפ כולה למכונת סדר אוטומטית לחלוטין, על ידי "החלפת" המקלדת בקורא סרט מנוקב, כך שמפעיל אחד השגיח על עד ארבע מכונות, שכולן סדרו אוטומטית טקסט שהוזן בסרטי נייר.
בכל מקום בו הדבר אפשרי, הפעולות מתבצעות בכוח המשיכה, או בעזרת קפיץ, כאשר תפקיד ההנעה הוא להרים את המכלול חזרה כנגד כוח המשיכה, או לדרוך את הקפיץ חזרה, במקום שההנעה עצמה תבצע את הפעולה, כך שאם יש תקלה, ופעולה כלשהי "נתקעת", לא יופעל כוח מכני שעלול לגרום לשבר. למערכת המיון יש מצמד אוטומטי, שמתנתק ברגע שיש התנגדות לתנועה, גם כאן כדי למנוע נזק במקרה של "תקיעה". במהלך עבודה, הלינוטייפ יכול לעיתים "להיתקע", למשל כתוצאה ממטריצה שאחת מאוזניה התעקמה. סדר מיומן פותר את ה"תקיעות" הללו כדרך שיגרה, בדרך כלל בלי שיגרמו נזקים.