cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רמי גרשון
נבחרות ישראל
ב-12 באוקטובר 2010 ערך גרשון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק נגד יוון במסגרת מוקדמות יורו 2012, בו הפסידה ישראל 1–2. בסוף אותו קמפיין הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 על מלטה. ב-22 במרץ 2013, הבקיע את השער השלישי של ישראל במשחקה הביתי מול פורטוגל של כריסטיאנו רונאלדו, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 שהסתיים בתיקו 3–3.
ברוך מסאמי
ב התחרה בהרמת משקולות וסיים במקום ה-16 עם הרמת 142.5 ק"ג.
רמי גרשון
חיים אישיים
מ-2014 הוא בזוגיות עם הדוגמנית הישראלית נטע אלחמיסטר. ב-27 במאי 2018 הודיעו על אירוסיהם, וב-13 ביוני 2019 נישאו.
ברוך מסאמי
מסאמי היה מראשוני נבחרת ישראל ברוגבי כיסאות גלגלים, שהחלה לפעול ב-2009. הוא מאמן הנבחרת ומייצג אותה בפדרציה העולמית לרוגבי כיסאות גלגלים.
מסאמי היה חבר מטה מאבק הנכים בישראל. נשוי לאינה זוסמן שנפגעה ב ומרותקת גם היא לכיסא גלגלים. הם הורים לשתי בנות.
Sentimentai
Sentimentai (בעברית: סנטימנטים) הוא שיר בליטאית של הזמרת הליטאית מוניקה ליו. השיר ייצג את ליטא באירוויזיון לשנת 2022 בטורינו, איטליה.
רקע
ב-7 בדצמבר 2021 פרסמה רשות השידור הליטאית כי מוניקה ליו עברה את שלבי הסינון להשתתפות בקדם הארצי לאירוויזיון 2022. למחרת פורסמה גם רשימת השירים אותם יבצעו האמנים המתחרים בקדם. שירה של ליו לתחרות היה "Sentimentai". ב-22 בינואר 2022 ביצעה את השיר במקצה השלישי של האירוע והעפילה לשלב חצי הגמר. בחצי הגמר היא הגיעה למקום הראשון עם 24 נקודות, ועלתה לשלב הגמר. ב-12 בפברואר זכה השיר במקום הראשון ונבחר לייצג את ליטא באירוויזיון.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי ליטא תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר הראשון.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ליטא אמורה להופיע שלישית, לאחר לטביה ולפני שווייץ. ב-10 במאי 2022 ביצעה ליו את "Sentimentai" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ליטא הופיעה כמדינה ה-14, לפני אזרבייג'ן ואחרי גרמניה. ב-14 במאי ליו ביצעה את "Sentimentai" בגמר התחרות. היא הגיעה למקום ה-14 עם 128 נקודות (35 מהשופטים ו-93 מהקהל).
רוטב פטריות
רוטב פטריות הוא רוטב לבן או חום בו המרכיב העיקרי הוא פטריות מאכל. ישנן שיטות הכנה מגוונות להכנת הרוטב, ומגוון רחב של מאכלים, אותם מקובל ללוות ברוטב פטריות. רוטב הפטריות מעניק למאכלים אותם הוא מלווה ריח ייחודי של אדמה.
גרסאות
הגרסה הלבנה של הרוטב מבוססת על בישול פטריות חתוכות בשמנת. רכיבים נוספים נפוצים בגרסה זו הם חמאה, יין לבן וציר עוף. הגרסה הלבנה נחשבת מתאימה במיוחד לליווי מאכלי פסטה ועוף.
הגרסה החומה מבוססת על פטריות וציר בקר, בדרך כלל בתוספת רביכה כהה. רכיבים נוספים הם שום/בצל/שאלוט. גרסה זו נחשבת מתאימה במיוחד למאכלי בשר בקר וחזיר.
בשתי הגרסאות מקובל להשתמש במגוון של תבלינים ועשבי תיבול, אם כי תוספת של חומרי טעם שונים מצמצמת את הארומה הייחודית של הפטריות.
לרטבי הפטריות גרסאות תעשייתיות רבות הניתנות לרכישה במרכולים, אם כרטבים מוכנים לשימוש מיידי, ואם כאבקות להכנת רוטב על ידי בישול במים, חלב או שמנת.
בישראל
רוטב הפטריות פופולרי במיוחד בישראל בקרב נותני שירותי הסעדה, בשל אפשרות להכין אותו בגרסת פרווה. עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 לא נמכרו בישראל פטריות טריות, כתוצאה מכך מאכלי פטריות נחשבו יוקרתיים, והדבר הוביל לפופולריות גבוהה של מנת "בורקס ברוטב פטריות" שהוצעה לאירועים שקיבלו שירותי הסעדה.
מפרץ טוקיו
מפרץ טוקיו (ביפנית: 東京湾) שוכן בדרום חבל קאנטו ביפן. בעבר נקרא המפרץ מפרץ אדו (江戸湾).
גאוגרפיה
את מפרץ טוקיו מקיפים חצי האי בוסו (מחוז צ'יבה) ממזרח, וחצי האי מיאורה (מחוז קנאגאווה) ממערב. שטחו של המפרץ הוא 922 קילומטר רבוע. בנוסף כולל מפרץ טוקיו שטח ימי שהוסב ליבשה בשטח של 249 קילומטר רבוע.
האי הטבעי היחיד במפרץ הוא אי הקוף (猿島), הסמוך ליוקוסוקה, קנאגאווה. עם זאת, במפרץ איים מלאכותיים רבים ששימשו ביצורים ימיים בתקופות מייג'י וטאישו.
פיתוח
נמלי טוקיו, צ'יבה, קווסאקי ויוקוסוקה שוכנים כולם במפרץ טוקיו, והאחרון הוא מקום מושבם של הזרוע הימית של כוחות ההגנה העצמית של יפן ובסיס ימי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ביפן.
בחופו המערבי של המפרץ, בין טוקיו ליוקוהמה, שוכן מאז תקופת מייג'י אזור התעשייה קייהין. לאחר מלחמת העולם השנייה התרחב האזור לצפון המפרץ ולמזרחו.
היסטוריה
המגעים הראשונים בין קומודור מת'יו פרי לשוגונות טוקוגאווה נערכו במפרץ טוקיו בשנות ה-50 של המאה ה-19, וכמו כן גם הקשרים הראשונים בין יפן למעצמות המערביות לפני רסטורציית מייג'י.
מעט לפני כניעת יפן במלחמת העולם השנייה התרחש במפרץ קרב שטח קטן היקף. טקס החתימה על הסכם הכניעה במלחמה נערך על סיפון אוניית המערכה "מיזורי" שעגנה במפרץ טוקיו ב-2 בספטמבר 1945. במהלך הטקס התנוסס דגל מאחת מספינותיו של פרי.
עונת 1941/1942 בליגה ב'
עונת 1941/1942 בליגה ב' הייתה עונת כדורגל של ליגה ב' בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
הליגה הייתה הליגה המשנית שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו.
הליגה פוצלה למחוז דרום ומחוז צפון.
העונה חזרה לאחר שנפסקה בעונה שעברה, עקב סכסוך בין מרכזי הפועל ומכבי במסגרת ההתאחדות לכדורגל. כתוצאה מזאת בעונת 1940/1941 הקבוצות קיימו משחקי ידידות ומשחקי גביע בלבד.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה היו 14 קבוצות סך הכל, 7 במחוז דרום ו-7 במחוז צפון.
לאחר העונה הסדירה נכנסו 2 הקבוצות הראשונות מכל מחוז לפלייאוף עלייה, כאשר מכבי נתניה (אלופת מחוז צפון) ניצחה את המשחק הראשון בתוצאה 3-1 והפועל רחובות (אלופת מחוז דרום) ניצחה את המשחק השני 2-0, המשחק השלישי שתוכנן מראש - בוטל ולבסוף שתי הקבוצות עלו לליגה הארצית בעונה שלאחר מכן.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
פלייאוף עלייה
בהחלטת ההתאחדות - שתי הקבוצות עלו לליגה הארצית לעונת 1943/1944.
אוניברסיטת סקופיה
ספריית האוניברסיטה
ספריית האוניברסיטה (מוכרת בשם: הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית הקדוש קלמנט מאוחריד), היא הספרייה הלאומית של מקדוניה הצפונית. הספרייה נפתחה ב-1920 כספרייה של הפקולטה לפילוסופיה, ובהמשך הפכה לספרייה ציבורית ולספריית האוניברסיטה בבניין הנוכחי.
פרסים
ב-2007, הוענק לאוניברסיטה את מסדר הרפובליקה של מקדוניה על התוצאות החריגות שהושגו בפעילות מדעית, הוראה ויישומיות ארוכת טווח, תוך שהיא תרמה תרומה משמעותית להתפתחותה של מקדוניה הצפונית כדמוקרטיה מודרנית.
בחירות בהודו
הודו היא מדינה פדרלית, המחולקת למדינות וטריטוריות, עם מערכת פרלמנטרית המנוהלת על פי חוקת הודו, המגדירה חלוקת כוחות בין הממשלה הפדרלית והמדינות.
נשיא הודו הוא ראש המדינה הטקסי והמפקד העליון של כל כוחות ההגנה בהודו.
עם זאת, ראש ממשלת הודו, שהוא מנהיג המפלגה או הברית הפוליטית שיש בה רוב בבחירות הלאומיות ללוק סבהה, הוא זה שמפעיל את מרבית הסמכויות המבצעות בעניינים הדורשים חיבה ארצית תחת מערכת פדרלית.
הודו מחולקת אזורית למדינות (ושטחי איחוד) ולכל מדינה יש שר ראשי שהוא מנהיג המפלגה או הברית הפוליטית שזכתה ברוב בבחירות האזוריות המכונות גם בחירות לאספת המדינה, המפעילות סמכויות ביצוע באותה מדינה. לשר הראשי של המדינה בהתאמה יש סמכויות ביצוע בתוך המדינה והוא עובד במשותף עם ראש ממשלת הודו או שרים בנושאים הדורשים התייחסות מדינתית ומרכזית כאחד. חלק משטחי האיחוד בוחרים גם אספה ויש להם ממשלה טריטוריאלית ושטחי איחוד אחרים (בעיקר קטנים יותר) שמנוהלים על ידי אדם שמונה על ידי נשיא הודו.
נשיא הודו עוקב אחר שלטון החוק באמצעות מושליהם שמונו בכל מדינה ובהמלצתם יכול להשתלט על הסמכויות המבצעות מידי שר המדינה, זמנית כאשר הנציגים הנבחרים של ממשלת המדינה לא הצליחו ליצור סביבה שלווה. והידרדר לכאוס. נשיא הודו מפזר את ממשלת המדינה הקיימת במידת הצורך, ומתנהלות בחירות חדשות.
ועדת בחירות
ועדת הבחירות היא הגוף הפדרלי של הודו אשר נחקק על פי הוראות החוקה, האחראי על פיקוח וניהול של כל תהליכי הבחירות של הודו. גוף זה אחראי להבטיח שהבחירות יהיו חופשיות והוגנות, ללא כל משוא פנים.
ועדת הבחירות מבטיחה את התנהלותם של חבריה לפני הבחירות, במהלך הבחירות, ולאחר הבחירות בהתאם לחקיקה הסטטוטורית.
כל הסכסוכים הקשורים לבחירות מטופלים על ידי ועדת הבחירות. בית המשפט העליון בהודו קבע כי אם מקום בו החוקים שנחקקו לא עובדים כראוי או ההוראות שלהם לא מספיקות לטיפול במצב הנתון בזמן קיום הבחירות, לוועדת הבחירות יש סמכויות על פי החוקה לפעול בהתאם.
סוגי הבחירות
הרפובליקה של הודו כוללת כמה סוגי בחירות, כגון בחירות ל:
בחירות כלליות בפרלמנט (לוק סבהה)
חברי לוק סבהה (בית העם) או הבית התחתון של הפרלמנט של הודו שנבחרים על ידי הצבעה על ידי כל אזרחי הודו הבוגרים, מתוך מכלול מועמדים העומדים במחוזות הבחירות שלהם. כל אזרח בוגר בהודו יכול להצביע רק במחוז הבחירה שלו. מועמדים הזוכים בבחירות בלוק סבההנקראים 'חברי פרלמנט' ומחזיקים במקומותיהם למשך חמש שנים או עד לפיזור הגופה על ידי הנשיא בעצת מועצת השרים. חברי הבית נפגשים בתאי Lok Sabha של Sansad Bhavan בניו דלהי, בנושאים הנוגעים ליצירת חוקים חדשים, הסרה או שיפור של החוקים הקיימים המשפיעים על כל אזרחי הודו. הבחירות מתקיימות אחת לחמש שנים לבחירת 545 חברים ללוק סבהה (בית תחתון).
היסטוריית הבחירות של לוק סבהה
הקונגרס הלאומי ההודי, מפלגת העם ההודית, המפלגה הקומוניסטית ההודית, המפלגה הקומוניסטית ההודית (מרקסיזם), דרוידה מונטרה קזאגם, מפלגת ג'נטה, מפלגת ג'נטה (חילונית), המפלגה הסוציאליסטית של פרג'ה, מפלגת סמג'וואדי, המפלגה הסוציאליסטית ההודית, מפלגת סוואנטרה, מפלגת טלגו דסם, מפלגת הקונגרס
בחירות לאספת המדינה (וידאן סבהה)
חברי האספה המחוקקת של המדינה, נבחרים ישירות על ידי הצבעה, מתוך מכלול מועמדים העומדים במחוזות הבחירות שלהם. כל אזרח בוגר בהודו יכול להצביע רק במחוז הבחירה שלו. מועמדים הזוכים בבחירות לאספות המחוקקים הממלכתיות נקראים 'חברי האספה המחוקקת' (MLA) ומחזיקים במקומותיהם למשך חמש שנים או עד לפיזור הגופה על ידי המושל. חברי הבית נפגשים במדינה המתאימה בעניינים הנוגעים ליצירת חוקים חדשים, הסרת או שיפור החוקים הקיימים המשפיעים על כל האזרחים החיים באותה מדינה.
הכוח הכולל של כל אספה תלוי בכל מדינה, בעיקר על פי גודל ואוכלוסייה. בדומה לבחירות בלוק סבהה, מנהיג מפלגת הרוב יישבע כשר המדינה הראשי.
בחירות משנה
כפי שהשם מרמז, כאשר מועמד נבחר לאספת המדינה, המנהיג של רג'יה סבהה או לוק סבהה עוזב את המשרה ומפניה לפני סיום כהונו, נערכות בחירות משנה כדי למצוא מחליף מתאים למילוי התפקיד הפנוי. לעיתים קרובות מכנים אותו בהודו Bypolls.
סיבות נפוצות לבחירות משנה :
אך סיבות אחרות מתרחשות כאשר בעל התפקיד אינו כשיר להמשיך בתפקידו (הרשעה פלילית, או אי שמירה על נוכחות מינימלית במשרד או עקב אי סדרים בבחירות שנמצאו מאוחר יותר. כמו כן, כאשר מועמד זכה ביותר ממנדט אחד, עליו לפנות אחד. כמו כן, ועדת הבחירות מקיימת את בחירות הודו.
בחירות רג'יה סבהה (הבית העליון)
רג'יה סבהה, הידועה גם בשם "מועצת המדינות", היא הבית העליון של הפרלמנט של הודו. המועמדים אינם נבחרים ישירות על ידי האזרחים, אלא על ידי חברי האספות המחוקקות ועד 12 מועמדים יכולים להיות מועמדים על ידי נשיא הודו על תרומתם לאמנות, ספרות, מדע ושירותים חברתיים. חברי הפרלמנט ברג'יה סבהה מקבלים כהונה של שש שנים, כאשר שליש מהגוף עומד לבחירה מחודשת אחת לשנתיים. רג'יה סבהה פועלת כגוף לביקורת מדרגה שנייה לפני שהצעת החוק הופכת למעשה.
סגן נשיא הודו הוא יושב |"ראשו לשעבר" של רג'יה סבהה, המנחה את מושביו.
הצעות החקיקה (קביעת חוקים חדשים, הסרה או צירוף תנאים חדשים לחוק הקיים) מובאות בפני בית הפרלמנט בצורה של הצעת חוק. הצעת חוק היא טיוטת הצעת חקיקה, שכאשר היא תועבר על ידי שני בתי הפרלמנט (לוק סבהה ורג'יה סבהה) ותאושר על ידי הנשיא, רק אז היא תהפוך לחוק פרלמנט.
החוקה של הודו עם זאת מציבה מגבלות מסוימות על רג'יה סבהה (הבית העליון) שהופכת את לוק סבהה (הבית התחתון) לחזקה יותר באזורים מסוימים. לדוגמה, היא קובעת כי שטרות הכסף מחויבים להיות מיוצרים מלוק סבהה (הבית התחון).
חברי רג'יה סבהה מתדיינים בהצעות חוק שנשלחו על ידי לוק סבהה ויכולים לאשרם, לדחותם או לשלוחם חזרה ללוק סבהה להמשך דיון ודיון בנושא, כמו גם להציע שינויים טובים יותר בהצעת החוק שנוסחה. חברי רג'יה סבהה יכולים להמליץ ללוק סבהה רק על חשבונות כסף תוך 14 יום. גם אם רג'יה סבהה לא מצליחה להחזיר את שטר הכסף תוך 14 יום ללוק סבהה, החשבון הזה נחשב כאילו עבר על ידי שני הבתים. כמו כן, אם לוק סבהה דוחה את כל התיקונים (או את כולם) שהוצעו על ידי רג'יה סבהה, הצעת החוק נחשבת כאילו הועברה על ידי שני בתי הפרלמנטים של הודו בצורה שלוק סבהה עוברת סופית.
הליכי בחירות
הצבעת הקלפי נערכת בין השעות 07:00 עד 18:00, האספן של כל מחוז אחראי על הקלפי. עובדי הממשלה מועסקים כקציני משאל בקלפיות. נעשה שימוש במכונות הצבעה אלקטרוניות (EVM) במקום בקלפי על מנת למנוע הונאת בחירות. לאחר שהאזרח מצביע, עליו לחתום עם אצבעו השמאלית בעזרת דיו. נוהג זה הונהג בשנת 1962 ומשומש עד היום.
דיו לא מחיק
המחקר על דיו לא מחיק נפתח על ידי מועצת המחקר המדעית והתעשייתית (CSIR). בשנות החמישים, עבד מל גואל על מחקר זה בחטיבה הכימית של המעבדה הפיזית הלאומית בהודו. הדיו המשמש מכיל חנקתי כסף, מה שהופך אותו לרגיש לצילום. הוא מאוחסן בבקבוקי פלסטיק בצבע ענבר או בבקבוקי זכוכית בצבע חום. ביישום, הדיו נשאר על הציפורן למשך יומיים לפחות. זה עשוי להימשך עד חודש, תלוי בטמפרטורת הגוף של האדם ובסביבתו.
הצבעה אלקטרונית
בהויק (EVM) שומשו לראשונה בבחירות 1997 והפכו לשיטת ההצבעה היחידה בשנת 2004. EVMs חוסכים זמן בדיווח על תוצאות. שביל ביקורת נייר מאומת על ידי הבוחר (VVPAT) הוצג ב-14 באוגוסט 2014 בנאגאלנד. בבחירות הכלליות בשנת 2014, VVPAT פעל בשמונה מחוזות בחירה (לוקנוב, גנדינאגאר, בנגלור דרום, צ'נאי מרכז, ג'אדפור, ראיפור, פאטנה סאהיב ומיזורם) כפרויקט פיילוט. תלוש שנוצר על ידי ה-VVPAT אומר לבוחר לאיזו מפלגה או מועמד שניתנה הצבעתם, שמם, מחוז הבחירה שלהם ובית הקלפי שלהם.
מפלגות האופוזיציה דרשו להפוך את ה-VVPAT לחובה בכל רחבי הודו בשל הטענות על הממשלה לפריצה ל-EVM. בהתאם לכך, נעשה בו שימוש בכל מסלול הבחירות הכלליות בהודו מאז שנת 2019. מסלול ביקורת נייר מאומת (VVPAT) ו-EVM. ב-9 באפריל 2019, בית המשפט העליון בהודו נתן את פסק הדין, והורה לוועדת הבחירות בהודו להגדיל את מספר ההצבעות של ה-VVPAT לחמישה EVM's שנבחרו באופן אקראי לכל מחוז בחירה, כלומר, ועדת הבחירות בהודו חייבת לספור תלושי VVPAT של 20,625 EVM בשנת 2019. בחירות כלליות. VVPAT מאפשרת לבוחרים לבדוק האם ההצבעה שהעניקו עוברת למועמד הרצוי להם כיוון שהיחידה VVPAT מייצרת פתק נייר, המכונה בנוסף פתק הצבעה, המכיל את שמו, המספר הסידורי ותמונת המועמד שנבחר על ידי הבוחר עבור ההצבעה שלו. לאחר הבחירות הכלליות לשנת 2019, ECI הכריז כי אין אי התאמה בין EVM ל-VVPAT.
NOTA
ב-27 בספטמבר 2013, בית המשפט העליון בהודו קבע כי לאזרחים יש זכות להצביע "הצבעה שלילית" על ידי שימוש באופציה "אף אחד מהאמור לעיל" (NOTA). זו הייתה תוצאה של עתירה מוועדת הבחירות והאיגוד העממי לחירויות אזרחיות משנת 2009. בנובמבר 2013 הוצגה NOTA בחמש בחירות למדינה.
הצבעת נפקדים
הודו אינה מספקת הצבעות נפקדות כלליות. ב-24 בנובמבר 2010, הצעת החוק לייצוג העם (תיקון) לשנת 2010 נמסרה כדי להעניק זכויות הצבעה להודים שאינם תושבים, אך עדיין נדרשת נוכחות פיזית בתא ההצבעה.
הצבעה בדואר
הצבעה בדואר בהודו נעשית רק באמצעות מערכת "פתקי הצבעה דואריים המועברים אלקטרונית (ETPB)" של ועדת הבחירות בהודו, בה מופצים קלפי קלפי לבוחרים הזכאים הרשומים והם מחזירים את הקולות בדואר. כאשר מתחילה ספירת הקולות, קולות הדואר הללו נספרים לפני אלה ממכונות ההצבעה האלקטרוניות. רק קטגוריות מסוימות של אנשים זכאים להצביע כמצביעי דואר. אנשים העובדים בכוחות המזוינים ובמשטרת המדינה כמו גם בני זוגם, ועובדים העובדים בממשלת הודו המוצבים רשמית בחו"ל יכולים להירשם להצבעת הדואר, אלה נקראים גם "מצביעי השירות". בנוסף, אנשים במעצר מונע, מוגבלים וכאלה מעל גיל 80 יכולים להשתמש בהצבעות דואר. אסירים אינם יכולים להצביע כלל.
לוי (שם משפחה)
ראו גם
}}
הקטנטנים
הקטנטנים (באנגלית: The Littles, בצרפתית: Les Minipouss) היא סדרת טלוויזיה מונפשת שהופקה במקור בין 1983 ל-1985. היא מבוססת על דמויות מתוך סדרת ספרים לילדים מאת הסופר האמריקאי ג'ון פיטרסון, שהראשון שבהם יצא לאור בשנת 1967 הסדרה הופקה עבור רשת השידור האמריקאית ABC על ידי האולפן הצרפתי/אמריקאי DIC Audiovisuel. זה הופק לאחר הפקה על ידי אולפן הנפשה קנדי, Animation City Editorial Services.
היסטוריה
יחד עם הסדרות חוש-חש הבלש והיתקליף, הקטנטנים הייתה אחת סדרות ההנפשה הראשונות שהופקו על ידי DIC Entertainment עבור הטלוויזיה האמריקאית, והייתה היחידה מבין השלושה ששודרה ברשת, ולא בסינדיקציה.
שתי העונות הראשונות של התוכניות מציגות את הקטנטנים מסביב לבית ביג, אבל כדי לשפר את הפופולריות של התכנית, העונה האחרונה מציגה את הקטנטנים מטיילים ברחבי העולם.
במהלך ההפקה של התוכנית, הקטנטנים היו גם פופולריים מספיק כדי להצדיק שני קשרים לסרט:
בשנת 2003, הסדרה החלה לשדר בבלוק Syndicated DIC Kids Network על מנת לעמוד בקריטריונים E/I. עם זאת, לא כל פרק בסדרה זכה לסינדיקציה במהלך ריצה זו.
הסדרה שודרה גם בבריטניה ב-TVAM ובאוסטרליה ברשת 10. מדינות רבות אחרות גם הרימו את הסדרה.
בישראל, הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 1999 בערוץ הילדים ומאוחר יותר בערוץ ג'וניור.
משפחת הקטנטנים
בסדרת הטלוויזיה אילן היוחסין ברור בעיקר. פרנק והלן הם ההורים של טום ולוסי, סבא הוא אביה של הלן, ודינקי הוא בן דוד (מצד הלן, כפי שאמר סבא בפרק "בן דינקי") של טום ולוסי. בספרים, אילן היוחסין לעולם אינו מזוהה במפורש. הקטנים שמופיעים לעיתים קרובות הם טום, לוסי, דינקי וסבא.
דמויות ומדבבים
רייצ'ל קאנו מספקת את שירה הפתיחה והסיום
מדבבים בעברית
את הגרסה המדובבת לעברית ביימה והפיקה נינה אמיר באולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
דיק וג'יין עושים את זה (סרט, 2005)
דיק וג'יין עושים את זה (באנגלית: Fun with Dick and Jane) הוא סרט קומי משנת 2005 והוא תחדיש לסרט הקולנוע בעל אותו שם מ-1977. בסרט מככבים ג'ים קארי וטיאה ליאוני בתור דיק וג'יין הרפר, זוג נשוי מהמעמד הבינוני-גבוה אשר מאבדים את מקור ההכנסה שלהם אחרי פיטוריו של דיק ובעקבות כך מדרדרים למעשי שוד כדי להמשיך לממן את אורח חייהם הקודם.
עלילת הסרט
דיק הרפר (ג'ים קארי) מקודם לתפקיד בכיר בחברת מדיה גדולה גלובודיין. ביום למחרת הוא מתראיין לתוכנית כלכלית בטלוויזיה שבמהלכה נחשף בפעם הראשונה לעובדה שמניית החברה צונחת בפתאומיות. בעקבות כך, העובדים מאבדים את עבודתם ואת הפנסיות שלהם. דיק מגיע הבייתה ומגלה שאשתו ג'יין (טיאה ליאוני) עזבה את עבודתה כסוכנת נסיעות אחרי הקידום שלו בשביל לבלות יותר זמן עם בנם בילי. למרות מאמציו, דיק מתקשה למצוא עבודה חדשה. ג'יין מבשרת לו שהם עומדים לאבד את נכסיהם כיוון שהונם התבסס בעיקר על מניית החברה.
אחרי השלמה עם היותם עניים, דיק וג'יין פונים למשרות בעלות שכר-נמוך. דיק שפוטר גם מעבודות אלה מקבל צו פינוי מביתם ומחליט לפנות לפשע. הוא מנסה לשדוד חנות נוחות אבל מאבד את האומץ. אחרי מספר ניסיונות כושלים, הם מצליחים לשדוד חנות קטנה. הם מתחילים לאמץ את המנהג ורוכשים מיומנות. הם צוברים מספיק כסף כדי לכסות את החובות שלהם. בפשעם האחרון, דיק וג'יין שודדים בנק מקומי אבל כמעט נתפסים כאשר קבוצת שודדים אחרת, גם היא ממפוטרי גלובודיין, מנסה לשדוד את הבנק גם היא באותו הזמן.
לאחר מכן דיק נתקל בפרנק (ריצ'רד ג'נקינס) בפאב מקומי, מנהל הכספים הראשי לשעבר בגלובודיין כאשר הוא שתוי. בלחץ דיק, פרנק מספר שמנכ"ל החברה, ג'ק מקליסטר (אלק בולדווין), מכר את כל נכסיה של גלובודיין ואז נטש את המניה, בורח עם הון של 400 מיליון דולר. פרנק קיבל 10 מיליון דולר ממקליסטר בתמורה לכך שישתוק.
אחרי שגילו את מזימתו השלושה מתכננים לנקום במקליסטר. פרנק מספר להם שמקלסיטר מתכנן להעביר את הונו לחשבון אחר כדי להתחמק ממיסים. כדי להעביר את הכסף לחשבון מזויף שפרנק יצר, הם צריכים להחליף אחד מהטפסים במהלך הפרוצדורה הבנקאית. אחרי פעולה נועזת שבה הצליחו להחליף את הטופס, מקליסטר מגלה שמספר החשבון שגוי ומבקש לבצע את הפעולה מחדש. דיק חושף את עצמו למקליסטר בתוך הבנק ודורש ממנו לחתום על המחאה. מקליסטר נענה לו וחותם לו על סכום של 100 דולר ועוזב את המקום. דיק מספר לג'יין שזו הייתה תוכנית המגירה שלו וכעת הם יכולים לזייף את חתימתו של מקליסטר.
ביום למחרת, מקליסטר מגלה שהמון עיתונאים ועובדי גלובודיין לשעבר התקבצו מסביב לביתו, משבחים אותו על נדיבותו. בלחץ השידור החי, דיק נותן למקליסטר פתק בה הוא מקריא כי העביר 400 מיליון דולר לקרנות הפנסיה של החברה כדי לתמוך בעובדיו לשעבר.
סנט פיטרס קולג' (אוקספורד)
סנט פיטרס קולג' (באנגלית: St Peter's College) הוא אחד הקולג'ים המנהליים של אוניברסיטת אוקספורד הממוקם ברחוב ניו אין הול, בלב העיר אוקספורד בבריטניה.
הקולג' שוכן באתר בעל שני מבנים שהשתייכו לאוניברסיטה עוד בימי הביניים, ונוסדו לא יאוחר מהמאה ה-14.
הקולג' המודרני נוסד בשנת 1929 על ידי פרנסיס ג'יימס צ'אבאס, הבישוף של ליברפול, כ'מוסד סנט פיטרס', והשיג מעמד קולג' מלא בשנת 1961. סנט פיטרס נוסד כקולג' לגברים בלבד אך משנת 1979 מתקבלים לשורותיו בני שני המינים.
נכון לשנת 2018, הונו של הקולג' הוערך ב-44.6 מיליון ליש"ט, סכום שמציב אותו כאחד הקולג'ים הפחות עשירים באוקספורד.
היסטוריה
סנט פיטרס ממוקם בשני בניינים מימי הביניים ששימשו כאולמות או מעונות סטודנטים של האוניברסיטה: Trilleck's Inn, ששמו שונה מאוחר יותר ל-New Inn Hall, ו-Rose Hall. את Trillecks Inn יסד במאה ה -14 הבישוף ג'ון טרילקס, והוא התמזג בשנת 1887 לתוך בייליול קולג'. בניין Rose Hall נבנה עבור ניו קולג' על ידי ויליאם מווייקהאם. ניו קולג' מכר בסופו של דבר מכר את הבניין לרקטור של סנט פיטרס בשנים 1859 ו-1868 כאתר לכנסייה חדשה, וזה משמש כיום ככנסיית הקולג'.
ההיסטוריה של הקולג' בצורתו הנוכחית החלה בשנת 1923 כאשר פרנסיס ג 'יימס צ'אבאס, הבישוף לשעבר של ליברפול, חזר לאוקספורד. הוא היה מודאג מעליית עלויות ההשכלה באוניברסיטאות הוותיקות בבריטניה, וראה בחזונו את סנט פיטרס כמוסד שבו סטודנטים מבטיחים אך מעוטי אמצעים, שאולי היו נרתעים מעלויות הלימודים בקולג' רגיל, יוכלו לקבל חינוך באוקספורד. בשנת 1928 נפתח מוסד סנט פיטרס כאכסניה ל-13 תלמידים בלבד. בשנת 1929 הכריזה עליו האוניברסיטה כמוסד פרטי קבוע ובשנת 1947 כמכון.
בשנת 1961, האוניברסיטה אישרה לסנט פיטרס מעמד מלא של קולג' מן המניין. עם קבלת הצ'רטר המלכותי שלו באותה שנה, הוענק לו השם סנט פיטרס קולג'.
הצבעים ההרלדיים של הקולג', המופיעים בסמליו הם ירוק וזהב.
מבני הקולג'
כמה ממבני הקולג' עתיקים הרבה יותר מן המוסד עצמו. הקולג' התאים למעשה מבנים קיימים כדי לספק את המתקנים הציבוריים הדרושים לחיי הקהילה, ובנה לאורך השנים מבנים חדשים כדי להשמיש מעונות לסטודנטים.
הבניינים הישנים
בית לינטון (Linton House), מעונות ג'ורג'יאנים שנבנו בשנת 1797, מהווה את הבניין הראשי של הקולג' ובו ממוקמת הכניסה הראשית לקולג', דלפק הפורטרים והספרייה. בית קאנאל (Canal House), מקום מושבו של המאסטר, ראש הקולג', מתוארך לראשית המאה ה-19.
כנסיית הקולג', שכונתה במקור הכנסייה של סנט פיטר לה ביילי, נבנתה בשנת 1874, והיא הכנסייה השלישית בעלת שם זה שנבנתה על או קרוב מאוד למיקומה הנוכחי. בכנסייה מוצבות אנדרטאות לזכר בני משפחת צ'אבאס, כולל צלב הקבר המקורי של קפטן נואל צ'אבאס, חלון הזיכרון של משפחת צ'אבאס ותבליט גדול של הבישוף פרנסיס צ'אבאס במהלך תפילה.
חדר האוכל של הקולג', הידוע בשם האנינגטון הול, על-שמו של המיסיונר הוויקטוריאני הבישוף ג'יימס הנינגטון, נבנה בשנת 1832 והוא החלק היחיד ששרד מבניין New Inn Hall המקורי. בניין צ'אבאס, לשעבר בית הספר המרכזי לבנות, אשר צמוד לאתר המקורי של הקולג', נרכש מאוחר יותר, ומשמש כמעונות סטודנטים, חדרי סמינרים, מועדון לתלמידי תארים מתקדמים (MCR) וחדר מוזיקה.
מעונות
לקולג' יש ארבע מדשאות, האופייניות לקולג'ים באוקספורד: מדשאת לינטון הראשית, מדשאת מאלברי, מדשאת הנינגטון ומדשאת צ'אבאס. מעונות הסטודנטים ממוקמים בבניין המודרני, בבניין צ'אבאס, באגף Staircase IV, בבניין מת'יוס (בו נמצאים גם מועדון ה-JCR והבר של הקולג') ובבניין מוריס. פרופסורים וצוות הקולג' השוהים במתחם הקולג' מתגוררים ברובם באגפי Staircase I-IV ובבניין לטנר.
בשנת 2018 הושלמה בנייתו של בניין הוברט פרודו החדש ובו חדרי מעונות וחללי ישיבות נוספים.
בבעלות סנט פיטרס גם כמה בנייני מעונות הממוקמים מחוץ לאתר הראשי של הקולג', במרחק כמה דקות הליכה. בניין סנט תומאס ובניין סנט ג'ורג' משכנים סטודנטים לתואר ראשון, ואילו הבניין ברחוב פאראדייס (אשר נפתח רשמית ביוני 2008) משמש כמעונות לתלמידי תארים מתקדמים.
חיי הסטודנט
מועדון ה-JCR לתלמידי תואר ראשון מארגן לאורך כל שנת הלימודים מגוון רחב של אירועים חברתיים, החל מאירועים רשמיים וכלה במסיבות סטודנטים רוויות אלכוהול הנמשכות עד השעות הקטנות של הלילה. סנט פיטרס הוא בין הקולג'ים היחידים המפרסם מגזין סטודנטים בנושא אומנות, ה-Misc.
ספורט
בקולג' קיימים מועדוני ספורט בכל הענפים העיקריים של האוניברסיטה, בהם חתירה, קריקט, כדורגל, כדורגל שולחני וראגבי. סנט פיטרס חולק עם קולג' אקסטר וקולג' הרטפורד מתחם מגרשי ספורט הכולל שני מגרשי קריקט, שני מגרשי כדורגל וראגבי, מגרש הוקי, מגרשי טניס ומגרש סקווש.
חתירה היא ספורט פופולרי מאוד בקולג': מועדון החתירה של סנט פיטרס משתתף באופן קבוע בתחרויות באוניברסיטה ומחוצה לה. סנט פיטרס חולק את מחסן הסירות שלו עם מועדוני החתירה של הקולג'ים סומרוויל, יוניברסיטי ווולפסון. בשנים האחרונות היו לסנט פיטרס הצלחות מרובות בענף.
קטר 7900
חברת Great Western Railway בחרה לקטר מספר 7900 שלה את השם 'Saint Peter's Hall' על שמו של הקולג'. קטר הקיטור, מסוג GWR 6959, נבנה בשנת 1949 עבור חברת הרכבות הבריטית, ואחד מלוחות המתכת שנשאו את שמו עד שהוצא משימוש נמצא במתחם הקולג'.
הוראת האנגלית בישראל
הוראת האנגלית בישראל מתחילה בבית הספר היסודי ונמשכת עד לסיום הלימודים בתיכון. אנגלית היא אחד ממקצועות הליבה בישראל ולימוד שפה זו הוא חובה בכל המגזרים. לשפה האנגלית מעמד מרכזי בחברה הישראלית ובמערכת החינוך בישראל, מה שבא לידי ביטוי גם בהיקף ואופן הוראת המקצוע בבתי הספר.
במערכת החינוך
הוראת האנגלית במערכת החינוך בישראל מתחילה בכיתה ג' וממשיכה עד י"ב, בה מסיימים את בחינת הבגרות באנגלית. ישנם המתחילים ללמוד אנגלית קודם לכן, דוגמת חוג האנגלית לילדים בשיטת הלן דורון. כמחצית מהתלמידים בחינוך היסודי בישראל מתחילים ללמוד את השפה האנגלית בכיתה א' או ב'.
בבית ספר יסודי מקובל ללמוד אנגלית על ידי שירים וציורים, ובכיתה ו' מתחילים ללמוד דקדוק. בכיתות הנמוכות מתמקדים בפיתוח כישורי האזנה ודיבור כתשתית לכתיבה וקריאה.
בתיכון מתחילים ללמוד ספרות אנגלית והבגרות מורכבת מקטע לא נלמד (Unseen) ומקטע כתיבה. בחינוך העל יסודי מושם דגש גם פיתוח יכולות הביטוי בעל פה באנגלית וכן על היכרות עם ספרות בשפה האנגלית.
בשנת תשע"ח החלה לפעול במערכת החינוך בארץ התוכנית הלאומית לקידום הוראת האנגלית (הידועה גם בשם Give me Five) . בתוכנית זו מושם דגש על פיתוח השפה הדבורה בקרב התלמידים והיכרות עם אוצר מילים שימושי למטרות פרטיות, אקדמיות ותעסוקתיות. כמו כן, בתוכנית הוצב יעד להגדלת מספר התלמידים הלומדים אנגלית במסלול מורחב.
באקדמיה
בישראל במכללות ואוניברסיטאות רבות מתקיים חוג להוראת אנגלית. הלימודים לתואר ראשון ותעודת הוראה נמשכים ארבע שנים לרבות סטאז' בהוראה. קיימות גם תוכניות לתואר שני בהוראת אנגלית כשפה זרה.
במשרד החינוך מפעילים תוכניות הסבת אקדמאים להוראת אנגלית, המיועדות לדוברי אנגלית כשפת אם לצורך הכשרתם כמורים לאנגלית. מסלולים אלה מיועדים בין היתר ליוצאי הייטק המעוניינים בהסבה מקצועית לתחום ההוראה.
במוסדות להשכלה גבוהה הסטודנטים ממוינים לרמות באנגלית על פי ציונם באנגלית במבחן הפסיכומטרי שהם טרום-בסיסי, בסיסי, מתקדמים א', מתקדמים ב' ופטור, כל סטודנט שאינו זכאי לפטור נדרש בלמידת קורס באנגלית בהתאם לרמתו על מנת להגיע לרמת פטור. מטרת מיון הרמות באנגלית היא יצירת רמה אחידה בין כל מוסדות הלימוד מבחינת לימוד האנגלית במסגרת התואר האקדמי בישראל.
בתרבות
בטלוויזיה החינוכית יצאו החל משנות השבעים מספר תוכניות טלוויזיה להוראת האנגלית וביניהן Here we are, Neighbours, Seven in Heaven, גבי ודבי ותוכניות נוספות.
NEA
NEA (ראשי תיבות באנגלית של: New Enterprise Associates)  היא קרן הון סיכון אמריקאית שמשקיעה בחברות הזנק בכל שלבי החברה, החל משלבים הראשוניים (Seed) וכלה בשלבים מתקדמים (Growth). הקרן משקיעה במגוון רחב של מגזרי תעשייה, כגון תוכנה, חומרה, מכשור רפואי, ביוטכנולוגיה ועוד. עם יותר מ-$18 מיליארד דולר נכסים תחת ניהולה, הייתה NEA קרן ההון סיכון הגדולה ביותר בעולם ב-2007.
החברה
NEA נוסדה בשנת 1977 על ידי ג'ארד (דיק) קראמליק, צ'אק ניוהול ופרנק בונסאל.
מטה החברה ממוקם במֶנלוֹ פארק, קליפורניה ובוושינגטון, ויש לה משרדים נוספים בבולטימור, בנגלור, בייג'ינג, בוסטון, מומבאי, ניו יורק ושנגחאי.
נכון ל-2017, השקיעה הקרן ביותר מ-730 חברות, וביצעה לפחות 300 אקזיטים (מעל 210 רכישות ו-80 הנפקות) עובדה זו ממצבת את NEA כאחת מקרנות הון הסיכון המצליחות בעולם.
השקעות בולטות
השקעות החברה כוללות חברות בולטות כגון בלום אנרגיה, Braintree, CareerBuilder, The Climate Corporation, Coursera, Cvent, Diapers.com, דואולינגו, Groupon, Juniper Networks, The Learning Company, Lot18, Macromedia, MapD Technologies, MongoDB, MuleSoft, Nicira, Opower, Pentaho, Raise Marketplace, Salesforce.com, ScienceLogic, Semiconductor Manufacturing International Corporation, Spreadtrum, Swiftype, Tableau Software, TiVo, Topera Medical, Vonage, WebMD, Workday, ו-ZeroFOX.
הקרן השקיעה במספר חברות ישראליות, ביניהן Forter, Port Authority, האוז, Eko, Folloze ועוד.
יחסי מוזמביק–קנדה
יחסי מוזמביק–קנדה הם היחסים הבילטרליים שבין המדינות קנדה ומוזמביק.
סקירה כללית
יחסים אלה החלו בשנת 1975 לאחר שמוזמביק הפכה למדינה עצמאית. מאז קבלת העצמאות, היחסים שבין המדינות שלווים.
סחר כלכלי
הסחר בין קנדה למוזמביק מוגבל, אולם בשנים האחרונות גדל במידת מה. הסכום הכולל של סחר ההדדי שבין המדינות בשנת 2008 היה 13.3 מיליון דולר. קנדה מייצאת בעיקר חיטה, בגדים וטקסטיל ואילו 75% מהיצוא ממוזמביק לקנדה הוא טבק. בשנים האחרונות חברות הכרייה הקנדיות השקיעו במוזמביק. השקעה זו ועשויות להמשיך ולהתרחב בשנים הקרובות.
קנדה שולחת סיוע כספי הומינטארי משמעותי למוזמביק, אשר מתמקד בשלושה תחומים: ילדים ונוער, ביטחון תזונתי ועידוד צמיחה כלכלית.
שמירת השלום
קנדה השתתפה במשימות שמירת השלום במוזמביק שלאחר מלחמת האזרחים בשנים 1992–1994, זאת במסגרת האומות המאוחדות. קנדה ו-39 מדינות אחרות מרחבי העולם שלחו 6,625 אנשי צבא במבצע ONUMOZ. קנדה ושאר המדינות ניסו לאכוף את הסכם השלום הכללי שנחתם במדינה. אכיפה זו כללה הגנה על נתיבי התחבורה, הבטחת הפסקת האש ומעקב אחר תהליך הבחירות.
גיבסון ES-335
גיבסון ES-335 היא גיטרה חשמלית בעלת תיבת תהודה מתוצרת חברת גיבסון, הנחשבת לראשונה במבנה "חלול חלקית" - דרך גוף הגיטרה עוברת חתיכת עץ מלאה, לרוב מעץ מייפל או מהגוני, שמקטינה את חלל התהודה של הגיטרה ובכך מפחיתה משמעותית את כמות הפידבק, שנגרם כאשר מגבירים מאוד את צליל הגיטרה, ביחס לגיטרות חלולות אחרות. הגיטרה הוצגה בשנת 1958 ונעשתה נפוצה ומזוהה מאוד עם היצרן.
היסטוריה
מאז הצגת דגם הלס פול בשנת 1952, גיבסון המשיכו לשפר ולפתח את הדגם, והוא זכה לגרסאות רבות. הדגם, כמו גיטרות חשמליות אחרות בעלות גוף מעץ מלא, הוכיח עמידות גבוהה לפידבק וצליל מתמשך יותר מאשר הצליל של הגיטרות החשמליות בעלות תיבת התהודה, אך היה חסר במידת מה את הצליל הכהה והמלא יותר של הגיטרות עם תיבת התהודה. הצגת ה-ES-335 בשנת 1958 נועדה לגשר על הפער הזה, ולשלב את היתרונות של שני סוגי הגיטרה - הצליל המלא יותר של גיטרות בעלות תיבת תהודה, יחד עם העמידות לפידבקים ומשך הצליל הארוך של הגיטרות ללא תיבת התהודה. בעקבות כך, הדגם הפך נפוץ בקרב גיטריסטים רבים, מכל הסגנונות - ג'אז, בלוז, ורוק. השגת היתרונות של גיטרה בעלת גוף מלא מתאפשרת על ידי כך שבמרכז גוף הגיטרה נמצאת חתיכה מעץ מלא שאליה מחוברים הצוואר, הגשר והפיקאפים. בכך חלל התהודה קטן משמעותית, כמו גם היכולת של לוח החזית לרעוד, וזה מקשה על הצליל המגיע מהרמקולים לגרום לתהודה בגוף הגיטרה, שהיא הגורם המרכזי למשוב. המפרט הטכני המקורי כלל חזית, גב, צדדים ובלוק מרכזי מעץ מייפל, צוואר מעץ מהגוני ולוח שריגים מעץ רוזווד, שעליו הוטבעו נקודות לסימון השריגים. בגוף היו שני פתחי תהודה בצורת האות F, בדומה לכינור ולגיטרות חשמליות אחרות בעלות תיבת תהודה, והגיטרה הייתה זמינה בגימור טבעי או בצביעת "זריחה" (Sunburst). בשנות ה-60 בוצעו שינויים קלים במפרט, שעיקרם היה צוואר דק יותר, סמני שריגים בצורת מלבנים וצבע אדום במקום הגימור הטבעי.
ES-345
דגם ES-345 הוצג כגרסה יוקרתית יותר לדגם ES-335. הדגם נבדל מה-ES-335 בכך שבחזית הגיטרה יש פס קישוט תלת שכבתי במקום חד שכבתי, סמני שריגים בצורת מקביליות כפולות (במקום נקודות או מלבנים קטנים שיש בדגם ES-335), חומרה בגימור מוזהב במקום כסוף, ואפשרות לחיווט סטריאופוני ומתג Varitone, המאפשר לשנות את גון הצליל היוצא אל המגבר בעזרת קבלים, נגדים וסלילים שונים. הדגם הגיע בגימור טבעי, בצבע אדום או בצביעת "זריחה".
ES-355
דגם ES-355 הוצג כגרסה יוקרתית אף יותר ל-ES-335. הדגם נבדל מדגם ES-335 בכך שיש פס קישוט רב שכבתי סביב חזית וגב הגיטרה, כמו גם סביב ראש המפתחות. בנוסף, לוח השריגים עשוי מעץ הובנה במקום רוזווד, וסמני השריגים הם מלבנים גדולים, בניגוד למקביליות הכפולות של דגם ES-345 והנקודות או המלבנים הקטנים של דגם ES-335. הבדל נוסף הוא הטבעה של צורת "היהלום המפוצל" בראש, במקום הכתר שיש בדגמי ES-335 ו-ES 345, ולוח מגן מחומר דמוי שריון-צב במקום לוח המגן השחור בדגמים האחרים. הדגם הוצע כאופציה עם חיווט דומה לזה של דגם ES-345, הכולל יציאה סטריאופונית ומתג Varitone. כמו כן הדגם הוצע כאופציה עם גשר טרמולו מתוצרת Bigsby (ומשנת 1962 עם גשר דומה מתוצרת גיבסון עצמה), והיה זמין בצביעת זריחה או בצבע אדום. הדגם "לוסיל" של בי בי קינג מבוסס על דגם ES-355, שהיה מזוהה עם בי בי קינג.
גרסאות נוספות
לדגם יש עוד גרסאות רבות, דוגמת ES-333 (מהדורה מוזלת הכוללת פיקאפים ללא מכסים, סמל גיבסון מודפס על ראש הגיטרה ולא מוטבע בו וגימור מט במקום הגימור המבריק של דגם ES-335), דגם ES-347 (כולל מתג לפיצול הפיקאפים, פס קישוט רב-שכבתי לראש הגיטרה, לוח שריגים מעץ הובנה ומלבנים גדולים בתור סמני שריגים), דגם ES-339, הנבדל מדגם ES-335 רק בגודל גוף הגיטרה, ומהדורת "סטודיו" לדגמי ES-335 ו-ES-339 (מהדורה מוזלת לדגמים הנ"ל, שבגלגולה המודרני נבדלת מהדגמים הסטנדרטיים בעיקר בצוואר מעץ מייפל במקום מהגוני, סמני נקודות במקום מלבנים קטנים ופסי קישוט שחורים סביב הגוף והצוואר, להבדיל מהפסים הלבנים בדגם הסטנדרטי). נוסף לגרסאות הדגם המיוצרות על ידי גיבסון, חברת אפיפון מייצרת במזרח הרחוק דגמים המתבססים על דגם ES-335 ונגזרותיו, דוגמת השרתון, המהווה מהדורה מעוטרת של דגם ES-335, או דגם Dot, שהיא העתק של דגם ES-335. דגמים אלה נמכרים במחירים נמוכים יותר מהדגמים של חברת גיבסון, המיוצרים בארצות הברית.
אמנים מזוהים
בגיטרת ה-ES-335 משתמשים אמנים מסגנונות רבים - בלוז, רוק וג'אז. בישראל הגיטרה הפכה נפוצה במוזיקה המזרחית, בעיקר בעקבות אריס סאן שנהג לנגן עליה בהופעותיו.
פאול נתן
ד"ר פאול נתן (25 באפריל 1857, ברלין – 15 במרץ 1927, ברלין), היה עיתונאי, פוליטיקאי ופילנתרופ יהודי-גרמני, שהקים ועמד בראש חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsverein der Deutschen Juden) פעל רבות בסיוע ליהודי העולם, ובמיוחד ליישוב היהודי בארץ ישראל, ונמנה עם מקימי הטכניון בחיפה.
תולדות חייו
פאול נתן נולד לתוך שושלת של בנקאים, גם מצד אביו וגם מצד אמו. אך לאחר שנפטר אביו, בשנת 1877, החליט להקדיש את עצמו לעיסוק בפוליטיקה ובאקדמיה. הוא החל לפרסם מאמרים בשני עיתונים בברלין: העיתון הדמוקרטי המקומי והעיתון הליברלי. בד בבד הוא שמע שיעורים באוניברסיטה בהיסטוריה, כלכלה ופוליטיקה.
בשנת 1880 הוא עבר להיידלברג, שם הוא למד באוניברסיטה ארכאולוגיה, צרפתית עתיקה וספרות גרמנית, וכתב את עבודת הדוקטור שלו. בהשפעת חברים, הוא העדיף, בסופו של דבר, את הקריירה הפוליטית על פני זו האקדמית, ובשנת 1883 הוא החל לעבוד בעיתון הפוליטי Die Nation (האומה), שהיה הביטאון החשוב ביותר של המפלגה הליברלית. שנתיים לאחר מכן הוא הפך לעורך העיתון והמשיך בעבודתו זו במשך כעשרים שנים. ד"ר פאול נתן כיהן גם כחבר מועצת עיריית ברלין בשנים 1899- 1919.
לאחר פרסום המאמרים הוא קיבל את הסכמת משרד החוץ הגרמני להקים ארגון גרמני יהודי תואם אליאנס הצרפתי – ובשנת 1901 הוקמה חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsverein der Deutschen Jude) - החברה הגרמנית-יהודית למטרות עזרה ליהודים במזרח אירופה ובמזרח התיכון. החברה הוקמה ונוהלה על ידי פאול נתן וחברו ג'יימס סימון, סוחר ופילנתרופ גרמני–יהודי, אך היוזמות והביצועים יצאו לפועל בעיקר על ידי נתן. "עזרה", כד"ר פאול נתן עצמו, לא פעלה במסגרת התנועה הציונית. נתן ראה את עצמו כאזרח גרמני-יהודי שדואג באמצעות חברת "עזרה" לשפר את מצבם של היהודים בעולם. רמת הסיוע שקיבלו היהודים מ"עזרה" לא תאמה שום רמה אחרת של ארגונים מסייעים. "עזרה" התמקדה בשלושה מישורים: עזרה חומרית ליהודים, עזרה בהגירה מאירופה ליהודים המעוניינים ועזרה בחינוך ובהקמת בתי ספר.
לאחר פרעות קישינב בשנת 1903, קיבלו הקורבנות סיוע מהחברה בקנה מידה שונה ממה שהכירו עד אז. ד"ר נתן לא התמקד רק בכיבוי שריפות לאחר מעשה, אלא גם בניסיון למנוע בעיות צפויות; לאחר המהפכה ברוסיה בשנת 1905, לדוגמה, חשש נתן שהיהודים יהיו שוב השעיר לעזאזל, ונפגש עם רוטשילד בלונדון וגורמים ממשלתיים ברוסיה, כדי לפתור את בעיית היהודים ולפעול למען שוויון זכויות מלא. נתן גם דאג לעדכן את העיתונים בפעולות אלו כדי ליצור הד תקשורתי. ב-1907 לאחר מרד האיכרים ברומניה, נסע נתן לרומניה ו"עזרה" סייעה רבות לנפגעים היהודים מהפרעות. כך גם הגישה "עזרה" סיוע לנפגעי המלחמה בבלקן. הסיוע כלל עזרה כלכלית, כספית ורפואית.
הגירה
בדצמבר 1904 ארגנה עזרה בראשות ד"ר נתן, כנס בינלאומי בפרנקפורט לדון בהגירת היהודים מאירופה. 102 נציגים מארצות רבות הגיעו, וביניהם בריטניה, צרפת, רוסיה, גרמניה, אוסטרו-הונגריה ועוד. הוקמו נציגויות רבות של "עזרה" בארצות שונות ובתקופה קצרה שבין 1905 – 1914 היגרו ממזרח אירופה סה"כ 700,000 יהודים, בעיקר דרך המבורג בגרמניה לארצות הברית. מתוכם, 200,721 יהודים קיבלו ישירות סיוע מחברת "עזרה".
חינוך
בבולגריה, רומניה, גליציה וטורקיה הוקמו בתי ספר משוכללים, כדי שיכשירו את הילדים לתפקידים בהם יכולו להתקדם בארצם. בצורה זו נוסדו או הסתייעו בעזרה כ-50 מוסדות חינוכיים. מרכז ההתעניינות של דר' נתן היה בארץ ישראל, בה הוא ביקר 4 פעמים. כ-28 מוסדות חינוך הוקמו על ידי, או בסיוע "עזרה", החל מגנים, דרך בתי ספר וסמינרים למורים, וכלה בטכניון.
מתוך 28 בתי ספר, 22 התנהלו בשפה העברית, לא בהכרח מסיבות לאומיות, כמו בגלל התנאים; הילדים דיברו ב-12 שפות שונות, והעברית הייתה השפה המאחדת. שפת ההוראה השנייה הייתה הגרמנית. בדרך זו תרמה עזרה להנחלת השפה העברית בארץ ישראל.
הבניין הוקם והיה אמור להיפתח בשנת 1913, אבל אז החלה מלחמת השפות הידועה. המאבק ניטש בין ד"ר נתן והנציגים של ויסוצקי, לבין אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב. האחרונים התעקשו ששפת ההוראה תהיה עברית, ואילו הראשונים רצו להנהיג את הגרמנית כשפת הוראה רשמית בטכניון. אמנם עברית הייתה השפה המועדפת במוסדות החינוך האחרים של "עזרה" אבל בגלל המונחים הטכנולוגיים, שעדיין היו חסרים בשפה העברית, ועקב מחסור במורים וספרי לימוד בעברית – הוחלט באספה בברלין ללמד בגרמנית את הנושאים הטכנולוגיים, ואילו את העברית לייחד למקצועות עבריים-יהודיים. שלושת הנציגים ה"ציוניים" אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב, דרשו ששפת ההוראה תהיה עברית לכל המקצועות, ומשלא נענתה דרישתם, הם התפטרו במחאה מההנהלה של הקורטוריון, וקראו לשביתה של כל מוסדות עזרה בירושלים וביפו. פאול נתן מיהר להגיע לארץ ישראל, והשעה את המורים השובתים. בזכרונותיו הוא מספר בכאב שבעת ביקורו בבתי הספר רגמו אותו המורים והתלמידים באבנים. פולמוס חריף התפתח בארץ בנושא שפת ההוראה בטכניון, שחיבל בתהליך ההקמה של המוסד, ועיכב תרומות נוספות למיזם. בסופו של דבר פעלו גלגלי ההיסטוריה וחרצו את גורל הוויכוח המר: עם תום מלחמת העולם הראשונה וכיבוש הארץ על ידי הבריטים, תם גם חלקה של "עזרה" הגרמנית בטכניון, והנכס נקנה ממנה על ידי ההסתדרות הציונית. שפת ההוראה בטכניון נקבעה רשמית כשפה העברית בקונגרס ה-13.
הטכניון נפתח רשמית בתאריך 1 באפריל 1925, ורק 30 שנים מאוחר יותר הניחו בטכניון את לוח הזיכרון לשמו של פאול נתן כאחד שתרם רבות להקמתו.
שנותיו האחרונות
במהלך מלחמת העולם הראשונה הקדיש נתן את זמנו ומרצו לעזרת היהודים בשטחים הכבושים במזרח אירופה. הוא ערך 6 גיחות למקומות כמו לודג', קובנה, ביאליסטוק, כדי לספק עזרה לקורבנות המלחמה היהודים.
בשנת 1918 הציעה לו גרמניה להיות שגריר באוסטריה, אך הוא סירב על רקע של התעוררות האנטישמיות באוסטריה, שלדעתו הייתה מפריעה לו לתפקד היטב כנציג רשמי של גרמניה. הוא המשיך להיות מעורב בפוליטיקה הגרמנית ובעזרתו ליהודים עד יום מותו בגיל 70.
יוטה סטארס
יוטה סטארס (באנגלית: Utah Stars) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר סולט לייק סיטי, יוטה, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. נקראה בעבר "אנהיים אמיגוס" (1967–1968) ו"לוס אנג'לס סטארס" (1968–1979), בטרם עברה ליוטה. בעונת 1970/1971 זכתה באליפות ליגת ה-ABA.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1967 בעיר אנהיים שבקליפורניה, בשם "אנהיים אמיגוס", לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-ABA. ב-13 באוקטובר 1967 השתתפו האמיגוס במשחק הראשון בתולדות הליגה, בו הפסידו מול אוקלנד אוקס בתוצאה 129–134. לאורך אותה עונה הפסיד המועדון כחצי מיליון דולר, בגין תפוסת קהל נמוכה, ובסיומה עברה הקבוצה ללוס אנג'לס ושינתה את שמה ל"לוס אנג'לס סטארס". בעונת 1969/1970 העפילו הסטארס לראשונה לפלייאוף ה-ABA, ואף גברו על דאלאס צ'אפרלס ועל דנוור רוקטס בדרך לסדרת גמר הליגה. בסדרת הגמר עצמה הפסידה לוס אנג'לס בתוצאה 2–4 מול אינדיאנה פייסרס, בה בלטו חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד מל דניאלס ורוג'ר בראון.
במרץ 1970 נמכר המועדון לאיש עסקים מקולורדו, אשר העביר את הקבוצה לעיר סולט לייק סיטי שביוטה, בתור "יוטה סטארס". בעונתם הראשונה ביוטה השיגו הסטארס את מאזן הניצחונות השני בטיבו בליגה (57–27), והעפילו לגמר ה-ABA בפעם השנייה ברציפות; בסדרת הגמר גברה יוטה על קנטקי קולונס בתוצאה 4–3, ובכך זכתה באליפות היחידה בתולדותיה. לאורך הפלייאוף בלטו בקבוצה השחקנים זלמו בייטי, וילי וייז, גלן קומבס ורון בון, תחת המאמן הראשי ביל שרמן.
בעונות 1971/1972 ו-1972/1973 הודחה הקבוצה מהפלייאוף על ידי הפייסרס בסדרת גמר המערב, ובעונת 1973/1974 השתתפה בפעם השלישית בתולדותיה בסדרת גמר הליגה. על אף יכולת טובה של כוכבי הקבוצה ג'ימי ג'ונס, בייטי, וייז ובון, הפסידו הסטארס בגמר מול ניו יורק נטס, אותה הוביל ג'וליוס ארווינג. לקראת עונת 1974/1975 צירפה יוטה באופן תקדימי את הסנטר מוזס מלון בן ה-19 היישר מליגת התיכונים. חרף הצטיינותם של מלון (18.8 נקודות ו-14.6 ריבאונדים למשחק) ושל בון (25.2 נקודות למשחק), סיימו הטארס את עונתם המלאה האחרונה עם מאזן שלילי 38–46.
בדצמבר 1975, לאחר 16 משחקים בעונת 1975/1976, התפרקה הקבוצה בשל קשיים כלכליים של הבעלים, אשר החסיר תשלומים לשחקניו ולליגת ה-ABA. שישה משחקני יוטה פרשו ממשחק, בעוד ארבעה אחרים (בהם מלון ובון) נמכרו לקבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס.
גלגל חניה
גלגל חניה (או מגדל חניה) הוא מתקן המאפשר חניה של כמה מכוניות על שטח מצומצם. המגדל משמש בדרך כלל להוספת מקומות חניה בתשלום באזורים עירוניים צפופים בהם יש מחסור במקומות חניה. המתקן מבוסס על גלגל מסתובב, לרוב באמצעות מנוע חשמלי או משאבה הידראולית, אשר מרים את המכוניות ממפלס הכביש כלפי מעלה וחזרה לאחר מכן.
תפעול
מבחינת הרעיון תפעול המתקן דומה להרבה מתקנים של מחסן ממוחשב, כאשר הנהג מחנה את הרכב בכניסה ייעודית והגלגל מציב אותו באיתור מוגדר בתוך הגלגל. מתקן מכני או הידראולי מעלה את המכונית אנכית כשזו מתחת או מעל זו שנכנסה למתקן בסמוך לה. מרגע שהמכונית חנתה במקום הייעודי היא מועברת הצידה אל מקום החניה הפנוי. כאשר המשתמש ברכב מעוניין לאסוף את הרכב המתקן מאתר את מיקומו של הרכב ומעביר אותו אל מפלס הכביש באותה נקודה ייעודית.
בישראל
בנובמבר 2016 החל לפעול בירושלים פיילוט להפעלת המתקן באזור שוק מחנה יהודה. לאחר הצלחת הפיילוט הוחלט שהגלגל יישאר ועיריית ירושלים הודיעה כי תקים מתקנים נוספים ברחבי העיר וב-2018 הנפיקה היתרים לעשרה מגדלים ליד שער שכם ושער ציון בלי תוכנית בנייה.
מרתון בוסטון
מרתון בוסטון מאורגן על ידי התאחדות האתלטיקה של בוסטון (Boston Athletics Association). באירוע משתתפים מדי שנה רצים מקצועיים וחובבים מרחבי תבל, המתמודדים עם גבעותיה של העיר ומזג האוויר הבלתי יציב. מאז שנות ה-90 של המאה ה-19 משתתפים במרתון מדי שנה כ-20,000 רצים רשומים בממוצע. בשנת 1996, בעת שצוין מרתון בוסטון ה-100, מספר המשתתפים בו היה כ-38,000 רצים. למנצחים באירוע מוענקים פרסים כספיים, אולם תחושת ההישג של סיום מרתון בוסטון היא שמניעה את רוב המשתתפים בו.
היסטוריה
מרתון בוסטון החל כאירוע ספורט מקומי, אולם שמו יצא למרחוק והוא הפך לאירוע ספורט בינלאומי בולט. לאורך רוב שנות קיום האירוע, ההשתתפות בו הייתה חינם, והפרס היחיד שהוענק למנצח היה זר ענפי זית. החל משנות ה-80, כאשר רצים מקצועיים החלו מסרבים להגיע לאירוע עד שלא יוענקו בו פרסים כספיים, החלו חברות מסחריות להעניק חסות לאירוע. פרס כספי למנצח הוענק לראשונה בשנת 1986.
ביטול האיסור על ריצת נשים
עד לשנת 1972 לא הותר לנשים להירשם באופן רשמי למרתון בוסטון. רוברטה "בובי" גיב היא האשה הראשונה המוכרת כמי שרצה את מלוא מרתון בוסטון בשנת 1966. בשנת 1967 נרשמה לריצה קתרין שוויצר, אשר ציינה בטופס ההרשמה רק את ראשי התיבות של שמה הפרטי, כדי שלא יזוהה מינה. היא סיימה את הריצה אף על פי שבמהלך הדרך ניסה אחד השופטים בריצה לקרוע מחולצתה של מספרי הרץ. בשנת 1996 הכירה התאחדות האתלטיקה של בוסטון בנשים שסיימו ראשונות את הריצה בין השנים 1966–1971 כאלופות מרתון בוסטון.
בשנת 1980 הוכרז על זכייתה במקום הראשון של רוזי רואיז, אך לאחר מכן נקבע כי היא לא רצה את כל המסלול אלא נרשמה למירוץ, ולקראת סיומו קפצה אל המסלול מבין הקהל שצפה במירוץ, ורצה במהירות עד סופו.
הפיגוע בשנת 2013
בסיום המרתון של שנת 2013 התפוצצו שתי פצצות בכיכר קופלי שבמרכז בוסטון, בקרבת קו הסיום. בפיגוע נרצחו לפחות שלושה בני אדם, בהם ילד בן 8, ונפצעו יותר מ-170 בני אדם. הפיצוצים בוצעו בעזרת מטעני חבלה שהוסתרו בסירי לחץ. את הפיגוע ביצעו האחים טמרלן ודז'וחר צרנייב, מוסלמים צ'צ'נים שהיגרו עם משפחתם מרוסיה לארצות הברית ב-2002 וזכו למעמד של תושבי קבע. טמרלן נהרג במהלך המצוד אחריו, ודז'וחר נלכד כשהוא פצוע קשה.
ביטול המרוץ בשנת 2020
בשנת 2020 בצל משבר הקורונה הוכרז כי לראשונה יבוטל המרתון. בתחילה נדחה המרתון מה-20 באפריל ל-14 בספטמבר אך בהמשך הוחלט לבטלו לחלוטין.
תנאי קבלה
ריצת מרתון בוסטון פתוחה לכל הרצים, גברים ונשים, מכל מדינות העולם, אולם הם חייבים לעמוד בתנאי קבלה, הוכחה כי השלימו מרוץ מרתון בזמן מינימום מסוים, הנקבע על פי משתני גיל ומין. כדי להתקבל, הרץ חייב להציג אישור מן הגוף הלאומי המפקח במדינתו, המוכר על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, כי השלים ריצת מרתון מלאה בתוך תקופה מסוימת קודם לקיום מרתון בוסטון (בדרך כלל בתקופת 18 חודשים קודם לקיום הריצה), בזמן ריצה השווה או קצר מזמן המינימום הנדרש. המבקשים לרוץ במרתון בוסטון בגילאים 18–34 חייבים להראות כי השלימו מרתון בזמן שאינו עולה על 3:00:00 שעות לגברים, ו-3:30:00 שעות לנשים. לגיל מבוגר יותר קיימים זמני סף ארוכים יותר, כך לדוגמה, גברים גילאי 40–44 חייבים להראות כי השלימו בעבר מרתון בזמן שאינו עולה על 3:10:00. ל-1,250 רצים ניתן פטור מזמני מינימום וזאת בתנאי שגייסו תרומות בסכום קבוע מראש לאחת משורה של קרנות צדקה מקומיות.
למעט המבחנים האולימפיים, ריצות המרתון האולימפיות, וריצות המרתון באליפויות העולם, מרתון בוסטון הוא המרתון היחיד המתנה השתתפות בקביעת זמני מינימום. מסיבה זו, עצם העמידה בתנאים להשתתפות במרתון בוסטון מהווה מטרה, והישג בפני עצמו לרצים רבים.
מועד הריצה
עד לשנת 2006 הריצה החלה בצהריים (בעוד שמרוץ כיסאות הגלגלים החל בשעה 11:25, והריצה המקצועית לנשים בשעה 11:31). משנת 2006 הוקדמה שעת הזינוק וההזנקה נעשית באופן הדרגתי. רצי העילית המקצועיים, והקבוצה הראשונה של עד 10,000 רצים, זינקו בשעה 12:30. החל משנת 2007 זמני תחילת הריצה נקבעו בשעה 10:00 ובשעה 10:30, לשתי קבוצות רצים, בעוד שמרוץ כיסאות הגלגלים וריצת הנשים החלו בשעה 09:25 ו-09:35, בהתאמה. שינוי זה בא לאור בקשות של רצים לנצל את השעות הקרירות יותר של הבוקר. שינוי זה אף מאפשר את פתיחת צירי התנועה בעיר בשעה מוקדמת יותר.
מסלול
מרתון בוסטון הוא מרתון תקני של 42,195 מטר. מסלול הריצה איננו טבעתי אלא מסלול מנקודה לנקודה. הזינוק נעשה בעיירה הופקינטון, כ-42 ק"מ ממערב לעיר בוסטון. קטע המסלול האחרון עובר בכבישיה ורחובותיה של העיר בוסטון. קו הסיום הוא בכיכר קופלי, סמוך לספריה העירונית, במרכז בוסטון. המסלול עובר דרך שמונה רשויות מקומיות במדינת מסצ'וסטס. מרתון בוסטון נחשב לאחד המסלולים הקשים יותר לריצת מרתון כיוון שהרצים נאלצים לטפס במהלך המסלול על שורת גבעות, ששיאן היא הגבעה "שוברת הלבבות" (Heartbreak Hill), עליה רצופה של כ-600 מטר בין הקילומטרים 32–33, סמוך לבוסטון קולג'.
זמני שיא
זמן השיא למסלול לגברים נקבע בשנת 2011, הוא 2:03:02, ולנשים נקבע בשנת 2014, 2:18:57. רק בשלוש ריצות לאורך ההיסטוריה של מרתון בוסטון נקבעו במקום הזמנים הטובים בעולם. בשנת 1947 קבע רץ מקוריאה הדרומית זמן של 2:25:39. בשנת 1975 קבעה רצה מגרמניה המערבית זמן של 2:42:24, ובשנת 1983 קבעה רצה אמריקאית זמן של 2:22:43. הזמנים במסלול מרתון בוסטון נפסלו מלשמש כזמני שיא בינלאומי מכיוון שגובהו מעל פני הים של קו הסיום במסלול, נמוך באופן משמעותי מקו הזינוק, ומכיוון שהמרחק שבין קו הזינוק לקו הסיום רחוק מדי ומאפשר לרץ ליהנות מרוח גבית עקבית.
צופים
כחצי מיליון צופים מגיעים לחזות ברצי מרתון בוסטון באירועים המתקיימים בשנים האחרונות והופכים אותו לאירוע הספורט הגדול ביותר בניו אינגלנד. בשנת 2006 קיבלו למעלה מ-1,000 עיתונאים הרשאות לסיקור הריצה.
לאורך הכבישים והרחובות בהם עובר המסלול עומדים אלפי צופים המעודדים את הרצים ומציעים להם מי שתייה וחטיפים. באופן מסורתי משחקת קבוצת בוסטון רד סוקס במגרשה הביתי ביום הריצה, ומיד עם סיום המשחק יוצאים אלפי הצופים מן האצטדיון ועומדים לעודד את הרצים המתקרבים אל הקילומטר האחרון בריצתם.
תומקאר
תומקאר (Tomcar) הוא רכב שטח ופנאי מסוג באגי, המיוצר על ידי חברת "תומקאר" הישראלית. תומקאר היה הכלי הראשון מסוג טרקטורוני הצד לצד הספורטיביים (Side by side) שבהם יושבים הנהג והנוסע זה לצד זה, שכיום פורח ברחבי העולם ופועלים בו יצרניות ענק כמו פולאריס וקאן-אם.
היסטוריה
תחילת הפיתוח הייתה באמצע שנות ה־80 כאשר יורם זרחי, שהחזיק אז במפעל לצינורות מתכת בקיבוץ גבעת השלושה ביקש לבנות רכב באגי קטן לבנו תום. בתחילת שנות ה-90 זרחי פיתח את הבאגי לכלי בגודל מלא ובהתאם לתקן, תחילה לתפקידי רכב תפעולי לחקלאות ותעשייה ובהמשך כרכב פנאי. הכלי מאופיין במערך מתלים ארוך במיוחד המאפשר עבירות טובה בשטח, תוך רמת בטיחות גבוהה. בשל עבירותו הגבוהה, החל בהמשך לשמש גם את כוחות הביטחון לפעילות במקומות ותנאים בהם רכבי שטח רגילים אינם מספקים. כיום הוא מיוצר במפעל בגבעת השלושה בו מבוצע הפיתוח, וגם באוסטרליה. באמצע שנות ה-2000 הכלי יוצר בארצות הברית, אך קו הייצור נסגר בגלל אי רווחיות. הכלי משמש כרכב שטח ורכב צבאי בישראל ובמספר מדינות בעולם בהן בריטניה, ספרד, ארצות הברית ואוסטרליה. לתומקאר המקורי יש מנוע בנזין בעל קירור אוויר, עם גיר וריאטור. באמצע שנות ה-10 הוצג דגם ראשון עם הנעה חשמלית, וכיום גם כל לקוח יכול לבחור בין אפשרויות של הנעת בנזין חשמל או היברידית.
כוכב הכסף
כוכב הכסף (באנגלית: Silver Star) הוא העיטור הצבאי הרביעי בחשיבותו המוענק לחבר בכוחות המזוינים של ארצות הברית, והעיטור השלישי בחשיבותו המוענק על גבורה אל מול פני האויב.