cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מזאמה אפורה
אנטומיה ותכונות פיזיות
המזאמה האפורה היא פרסתנית קטנה למדי, אולם היא הגדולה ביותר בסוגה לאחר המזאמה האדומה. התנוחה של הגב שלה זקופה ומקנה לה מראה דומה יותר לאייל רגיל לעומת חלק מהמינים המזכירים בתנוחה השפופה שלהם מונטיאק או צביון. בעוד שהיא נבדלת מהמזאמה האדומה בפרוותה הבהירה ובהיותה קטנת קומה יותר, ההבחנה בינה לבין המזאמה האמזונית כמעט בלתי אפשרית ומסתכמת בעיקר בטווח התפוצה השונה שלהן. הבדלים מינוריים בין השתיים מתבטאים בכך שהמזאמה האפורה גדולה יותר, יש לה אוזניים מעוגלות יותר עם בולה שמיעתית רחבה, עיניה קטנות יותר והאחוריים שלה כתמתמים. מבנה גופה ארוך ורזה, יש לה צוואר צר ואורך וראש משולש וקטן. הזנב שלה קצר ורחב, והרגליים ארוכות ודקות. אורך ראשה וגופה של המזאמה האפורה הוא 85–105 ס"מ, גובהה בכתפיים כ-65 ס"מ, ומשקלה 11–25 ק"ג. הזכרים והנקבות זהים לגמרי, והדו-צורתיות הזוויגית מתבטאת בכך שלזכרים יש קרניים. הקרניים הדקות הללו צומחות בזווית אלכסונית מהמצח, ובדרך כלל הן חסרות סיעופים ומסתכמות במחט חדה ופשוטה. כתוצאה מכך, לקרניים יש פוטנציאל לגרום לחתכים עמוקים בעור במאבק בין יריבים. אורך הקרניים הוא 7–10 ס"מ בממוצע.
כסות
הפרווה של המזאמה האפורה דקה וקצרה מאוד. צבע הפרווה נע מאפרפר בהיר או כהה לחום-אפרפר, חום כתמתם או אפילו חום כהה. במקרים מסוימים, היא עשויה להיות אדמדמה בדומה לקרובתה המזאמה האדומה. צבע הפרווה עשוי להיות תלוי בבית הגידול: מזאמות המצויות באזורי מרעה, נוטות להיות חומות יותר, בעוד שהמזאמות המצויות ביער נוטות להיות אפורות. ניתן לראות וריאציה משמעותית בצבע מפרט לפרט ומאוכלוסייה אחת לאחרת. הצוואר נוטה להיות אפרפר חיוור הבהיר יותר משאר הגוף, ואזור הכתפיים עשוי להתכהות. על החלק הקדמי של כל רגל יש לעיתים פס שחור. הגחון, החזה והמפשעה בצבע כתמתם בהיר, והאחוריים כתומות במיוחד ומשמשות לזיהויה של המזאמה. הצדדים הפנימיים של הרגליים והגרון בצבע צהבהב קרמי או לבן. צידו העליון של הזנב כתמתם-חום, וצידו התחתון לבן בוהק.
הצבע של הראש הוא אפרפר בהיר בלחיים ובבסיס האוזניים, בעוד שהפנים ססגוניות יותר: החזית שלהם חומה, והחרטום והמצח בולטים היטב בשל הצבע החום-שוקולד כהה שלהם. במרכז המצח הכהה, יש לרוב משטח שיער ארוך בצבע חום בהיר או כתמתם, ואין זה נדיר שאף הוא יהיה כהה לחלוטין. מעל העיניים יש גבות לבנות קטנות בדומה לאייל הפמפס, ולעיתים יהיו משקפיים לבנים במקום זאת. האוזניים אפרפרות בצד החיצוני, ובצד הפנימי הן קריחות לגמרי לבן מקווצת שיער לבנות קטנות. הסנטר והשפה התחתונה לבנים בדרך כלל.
תפוצה ובית גידול
המזאמה האפורה מצויה בחלק הדרום-מרכזי של אמריקה הדרומית. טווח התפוצה שלה משתרע על פני דרום, מרכז ומזרח ברזיל, דרום ומרכז בוליביה, מרבית פרגוואי ואורוגוואי, וצפון ומרכז ארגנטינה.
הטווח הגאוגרפי שלה הוא לאורך הסוואנות הטרופיות והיבשות של דרום אמריקה, ותפוצה נעצרת ביער האמזונס בצפון, הרי האנדים במערב, המישורים הצחיחים של מרכז הפטגוניה בדרום והאוקיינוס האטלנטי במזרח.
בית הגידול של מזאמה זו נוגד באופן מובהק את קרובותיה האדומה או האמזונית: בעוד שהן נמצאות ביערות טרופיים עבותים, המזאמה האפורה חיה ביערות דלילים, חורשים, ואפילו בסוואנות גבוהות המנוקדות בכתמי עצים. דוגמה בולטת לכך היא הימצאותה באזור הסראדו, הגראן צ'אקו או הקאטינגס שמתאפיינים בעיקר בכיסוי של שיחים ופחות של עצים, וכן באזור הפמפס המתאפיין בסוואנות. עם זאת, לרוב היא לא תהיה נוכחת בבתי גידול פתוחים מדי ההופכים אותה לפגיעה עבור טורפים וציידים.
בתי הגידול שלה נמצאים לרוב באזורים מישוריים, אך היא מצויה גם על המורדות של הרי האנדים. הטמפרטורות בתחומי מחייתה 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא מילימטר לשנה.
התנהגות ופעילות
המזאמות האפורות הם לרוב סולטריות, ולעיתים נדירות הן נצפות בקבוצות של 3 פרטים. במשך היום הם מרבים לשהות באזורי סבך צפוף וגבוה המסווה אותם מפני הטורפים, בעוד שבמהלך הלילה הן מבקרות באזורים פתוחים וחשופים. בשבי, המזאמות נוטות להיות מפוחדות אם לא מסופק להן אזור מסתור. המזאמות הן טריטוריאליות, ובשבי נצפו עימותים בהיקף נמוך בין זכרים בתור הגנה על השטח מפני היריב. השטח הביתי של הנקבה חופף לרוב לשטחן של נקבות אחרות ואף זכרים, בעוד ששטחו של הזכר הוא בלעדי עבורו, ורק נקבות יוכלו לשהות בו.
אחת דרכים העיקריות שבהן המזאמה משתמשת לתקשורת עם בני מינה היא התקשורת הכימית באמצעות חוש הריח; המזאמה מפרישה מגוון של ריחות על ידי הטלת שתן וצואה או שפשוף המצח בצמחייה, והריח אשר מגיע לנחיריהן של מזאמות אחרות באזור מלמד אותן על נוכחות באזור של מזאמה ממין זכר או נקבה. יש הבדל בתדירות הפרשת הריחות בין הנקבות לזכרים, ובין זכרים צעירים למבוגרים. נקבות נוטות לסמן את שטח הליבה שלהן, לעומת הזכרים אשר מסמנים אף את הגבולות. בדומה ליונקים רבים, סביר להניח שהתקשורת בין המזאמות נעשית גם באמצעות תקשורת קולית, וכן באמצעות תקשורת חזותית של תנועות גוף. הטורפים העיקריים של המזאמה האפורה הם יגוארים, פומות, אוצלוטים, זאבי רעמה וכן מספר עופות דורסים. כלבי בית עשויים גם הם להרוג מזאמות לעיתים קרובות.
תזונה
באופן כללי, המזאמה האפורה היא יונק אוכל פירות, והדבר בא לידי ביטוי במיוחד בעונת הגשמים הנמשכת מנובמבר עד פברואר. היא נוטה להתמקד בפירות בשרניים מעצים דמויי שיח הנגישים ליונק קטן קומה כמוה. במהלך העונה היבשה, התזונה מתחלפת בפירות מעצים כדוגמת שיזף וקסאלפיניים; העצים הללו מייצרים פירות יבשים וקשים אשר אינם מצויים בעונת הגשמים. באזורים צחיחים כמו הגראן צ'אקו והקטינגס, לחץ המים ניכר במיוחד במהלך העונה היבשה, וכתוצאה מכך, המזאמה אוכלת כמויות משמעותיות של פירות קקטוסים וברומליים העשירים בנוזלים, וכן עלים בשרניים ושורשים במקרה הצורך.
אף על פי שהמזאמה אוכלת פירות בעיקר, היא אינה מתנזרת ממזונות צמחיים אחרים. היא תאכל גם שורשים, ענפים, פרחים, ניצנים, קליפות, דגנים, אגוזים, זרעים, ועלים של עצים ושיחים שונים, חלקם עונתיים וחלקם מצויים לאורך השנה. למזאמה האפורה תפקיד אקולוגי חשוב בהפצת זרעי עצים ושיחים.
רבייה ומחזור חיים
למזאמה האפורה אין עונת רבייה קבועה, בהתחשב בכך שעופרים נצפו במשך כל תקופות השנה. גורם נוסף שמאשר זאת, הוא נוכחות של קרניים מלוטשות אצל הזכרים במשך כל השנה. הזכרים משילים את קרניהם כנראה אחת ל-18 חודשים - הרבה יותר מאיילים רגילים. הנקבות מתרבות החל מגיל שנה, והן עשויות בו זמנית להניק עופר ולהיות בהריון. תקופת ההריון היא בסביבות שמונה חודשים, לאחריהם נולד עופר יחיד ולעיתים נדירות תאומים. העופרים נולדים עם פרווה מנוקדת בצפיפות, והם דומים להפליא לעופרי אייל פרדי לבן-זנב. הנקבה מעניקה לעופר טיפול עד הגמילה. בשבועות הראשונים לחייו, הוא שוהה חבוי בצמחייה, עד שיהיה גדול מספיק בשביל לצעוד עם אימו. לא תועד טיפול של הזכר בעופר, אף שהאיילים הללו מונוגמים בדרך כלל. הגמילה מתרחשת בגיל 6 חודשים.
תוחלת החיים של המזאמה האפורה היא כנראה בין 7 ל-12 שנים.
מצב
המזאמה האפורה מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור התפוצה הגדולה יחסית, התרחשות במספר רב של אזורים מוגנים, ואוכלוסיות גדולות ויציבות שאינן נמצאות בירידה גדולה מספיק על מנת להעפיל לקטגוריה מאוימת בשלב זה. מחקרים בשנית האחרונות מראים שאף על פי שאוכלוסיות המזאמה נמצאות בירידה במקומות שיש מגע עם אוכלוסייה אנושית, מכל מקום, הדבר לא יצדיק בעתיד הנראה לעין שום שינוי במצב השימור עקב הטווח הרחב של המין ושפע המספרים שלו, אם כי מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה.
האוכלוסיות של המזאמה בארגנטינה יורדות עקב לחץ ציד ואובדן בית גידול; ישנן משלחות ציד בינלאומיות המגיעות מדי שנה לארגנטינה כדי לצוד את היונקים שלה, והמזאמה אם כן היא אחת מתוך מאות יונקים הסובלים מכך. בבוליביה, מצבה של המזאמה טוב יחסית למרות לחץ טריפה מצד כלבי ציד. בברזיל, המזאמה האפורה היא מין האייל הנפוץ ביותר ברחבי דרום ומרכז המדינה, אולם באזורים מסוימים כמו בריו גרנדה, ריו דה ז'ניירו ודו סול האוכלוסיות של נמצאות בירידה. בפרגוואי, האוכלוסיות יציבות למעט באזורים עירוניים או כאלו עם צפיפות אנושית גבוהה.
עין-ירחיים
עין-ירחיים (שם מדעי: Hiodontiformes) היא סדרה של דגים גדולים ממחלקת מקריני סנפיר. בסדרה זו משפחה יחידה - עין ירחים (Hiodontidae) ושני מינים חיים.
לדגים אלה עיניים גדולות המחזירים אור ומכאן השם ירח. הם כסופים ובעלי זנבות גדולים ומזכירים בצורתם סרדינים גדולים. קבוצה זו היא קרובתה הרחוקה של הסדרה גרום-לשונאים ובעבר נכללו בה.
דגים אלה נפוצים באמריקה הצפונית בנהרות ואגמים ומחפשים טרף כמו חרקי מים, רכיכות שונות ודגים. הם יכולים להגיע לאורך 47 ס"מ.
מזאמה לבנה
מזאמה לבנה (שם מדעי: Mazama tienhoveni; נקראת גם מזאמה בהירה, מזאמה סגלגלה או בשם המקומי שלה ואדו בראנקו), היא מין חדש של מזאמה אשר תוארה מדעית לראשונה רק בשנת 2015 על ידי חוקר הטבע הברזילאי מרק ואן רוסמלין. היא הוכרה כמין נפרד על בסיס הגנטיקה שלה והיא קרובה מבחינה פילוגנטית למזאמה אדומה ואייל פרדי. הפרטים הראשונים של מין זה אשר נצפו על ידי חוקרי טבע, ניצודו בשנת 2006. השם המדעי שהוענק לה הוא לזכרו של חוקר הטבע ההולנדי פיטר גרבראנד ואן טינהווני (1953-1875) ממייסדי ארגון השימור IUCN.
צבע הפרווה הכללי שלה הוא חום דהוי בהיר מאוד עד אפרפר או צהבהב חיוור, אשר הופך ללבן-אפרפר באזור המותניים, החזה, הגחון, המפשעה והחזה, בצד התחתון של הזנב, בצדדים הפנימיים של הרגליים בצוואר ובסנטר. פלג הגוף האחורי נוטה להיות כהה במעט, ולאורך השדרה יש קו כהה דהוי. מבנה הגוף שלה רזה ועגלגל, ויש לה צוואר ארוך וצר וראש קטן משולש. הרגליים שלה דקיקות וארוכות והזנב קצר ורחב. האוזניים שלה עגלגלות ורחבות, והזכר מתאפיין בזוג קרניים פשוטות וחדות דמויות מחט. משקל הגוף על פי ציידים מקומיים נע בין 20 ל-25 ק"ג, ואורך הגולגולת שנבדקה היה 185 ס"מ.
טווח התפוצה המשוער שלה הוא בדרום מרכז האמזונאס בברזיל, והיא אנדמית למערכת האקולוגית סביב אגן הניקוז של נהר האריפואנה, לצד מספר מינים אנדמיים אחרים. היא חיה ביערות גשם טרופיים ובביצות. היא פעילה בבדידות או בזוגות, ונכון ל-2016, לא ידוע מאומה על האקולוגיה שלה וסביר להניח שהיא דומה לזו של מיני מזאמה אחרים. את המים הנחוצים לקיומה היא מקבלת ממקווי המים ביער כמו נהרות, נחלים, ביצות ובריכות בוץ. בתחומי תפוצתה, היא נדירה יותר מהמזאמה האדומה או מהמזאמה האמזונית. מצב השימור שלה טרם הוערך על ידי הרשימה האדומה של IUCN.
תרבות ערבית
התרבות הערבית היא התרבות במדינות שבהן השפה הרשמית והשלטת היא ערבית, ואשר המערב וחוקרים נהגו לקרוא להם "מדינות ערב" - מדינות המשתרעות מהים הערבי שבמערב אסיה ועד מרוקו שבצפון אפריקה. השפה, ספרות, גסטרונומיה, אמנות, ארכיטקטורה, מוזיקה, רוחניות, פילוסופיה, מיסטיקה וכדומה, הם כולם חלק מהמורשת של התרבות הערבית.
תומאס מאן (שחקן)
ביוגרפיה
מאן נולד בפורטלנד שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוא גדל בדאלאס. שיחק בתקופת התיכון שלו בקבוצת ההוקי המקומית. החל לשחק לראשונה כנער מתבגר בקומדיית המצבים של ערוץ ניקלודיאון "iCarly".
תרבות ערבית
התרבות של העולם הערבי מחולקת לעיתים לאזורים נפרדים הכוללים את עמק הנילוס (הנמצא במצרים ובסודאן), אל-מגרב אל-ערבי (הכולל את לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ומאוריטניה), הסהר הפורה (הכולל את עיראק, כווית, לבנון, סוריה, ישראל וירדן) וחצי האי ערב (הכולל את עיראק, ירדן, כווית, בחריין, קטר, ערב הסעודית, עומאן ואיחוד האמירויות הערביות) וגם את אלג'נוב אלערבי של חצי האי ערב (הכולל את תימן ועומאן).
תומאס מאן (שחקן)
ביוגרפיה
ב-2010 השתתף לראשונה בתור שחקן קולנוע בדרמה הקומית "סיפור מצחיק", בתפקיד ארון חברו של גיבור הסרט הצעיר קרייג גילנר (קיר גילכריסט). באותה שנה לוהק מאן על ידי הבמאי והמפיק הקומי המצליח טוד פיליפס לקומדיית הנעורים הפרועה "פרויקט X". מאן שנבחן לתפקיד גיבור הסרט הנער תומאס קאב לא היה אמור להתקבל מכיוון שהמלהקים רצו לבחור נער חסר ניסיון משחק מוקדם.
תרבות ערבית
התרבות הערבית מחולקת לשלושה חלקים עיקריים, התרבות העירונית (אל-מודון), התרבות הכפרית (א-ריף), ותרבות הנוודים (אל-בדאוו). בדרך כלל, רוב מדינות המפרץ יחד עם חלקים של ירדן ועיראק נחשבים כבדאוו (בדואים). אזורים כפריים של מדינות אחרות כגון שטחי "הרשות הפלסטינית" ועזה, סוריה, לבנון, אלג'יריה ותוניסיה נחשבים תרבויות כפריות. הערים שלהם נחשבות לתרבויות עירוניות. למעשה, רוב הערים הגדולות הערביות מוכרות כתרבויות עירוניות, כגון קהיר, ביירות, רבאט, בגדאד, אלכסנדריה, דמשק, מרקש וכדומה. אזור הלבנט, במיוחד שטחי הרשות פלסטינית ועזה, לבנון, סוריה כמו גם מצרים ידועות בהיסטוריה ארוכת השנים של תרבות עירונית.
תומאס מאן (שחקן)
ביוגרפיה
הסרט שיצא בתחילת 2012 זכה להצלחה רבה בקופות עם רווח של 100 מיליון דולרים. מאן זכה לביקורות טובות על הופעתו ולהצעות משחק רבות כשבראשן תפקיד משני בפנטזיית האימה הקומית בהפקתו של ויל פרל "עמי ותמי: ציידי המכשפה".
ב-2012 שיחק בסרט הקומדיה "גודל מצחיק" ("Fun Size") לצד ג'יין לוי וויקטוריה ג'סטיס.
בשנת 2015 שיחק לצד מויסס אריאס בסרט "ניסוי הכלא של סטנפורד" אשר מבוסס על אירוע אמיתי. באותה שנה שיחק גם בסרט הנעורים "משימה סוף", לצד היילי סטיינפלד, סופי טרנר, דאב קמרון, ג'סיקה אלבה וסמואל ל. ג'קסון.
בשנת 2019 שיחק בסרט הרומנטי "היפהפייה והיחפן".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד אורח את דמותו של קופר בסדרה הקומית "Moonbase 8" שיצרו וכתבו ג'ון סי. ריילי, פרד ארמיסן וטים היידקר עבור רשת שואוטיים.
טרפוניים
טרפוניים (שם מדעי: Elopiformes) הם סדרת דגים מיוחדים החיים באוקיינוסים והימים הטרופיים והם קרובי משפחה רחוקים של הצלופחים. בסדרה זו 2 משפחות ובהם 2 סוגים.
הטרפוניים מזכירים במראם סרדינים ענקיים בעלי לסתות מובלטות ואולם הדגיגים הבוקעים מהביצים מוארכים וחסרי קשקשים והם שקופים.
דגים אלה הם אוכלי בשר וחלקם מסוגלים לנשום אוויר בעת הצורך, מה שעוזר להם להגיע למים דלים בחמצן אך עשירים במזון. רבים מהם נפוצים באוקיינוס האטלנטי.
שרמן (אי, אנטארקטיקה)
האי שרמן (באנגלית: Sherman Island) הוא אי מכוסה קרח, המוקף על ידי מדף הקרח אבוט, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 51 קילומטרים, ורוחבו 19 קילומטרים.
שטחו של האי 1,121 קמ"ר.
מיפוי האי
האי מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בדצמבר 1946.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
לקריאה נוספת
• M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Tranter, Editors, Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes
פטריק הלמס
פטריק הלמס (בגרמנית: Patrick Helmes, נולד ב-1 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בפ.צ. קלן, וולפסבורג ובאייר לברקוזן. לזכותו של הלמס 13 הופעות ושני שערים במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
הלמס החל לשחק בפ.צ. קלן בשנת 1997, כאשר היה בן 13. בשנת 2000 חזר למועדונו הקודם, שפורטפרוינדה זיגן, משום שנחשב לשחקן לא יציב. בשנת 2003 עלה הלמס לבוגרים של זיגן, ובעונת 2004/05 הבקיע 21 שערי ליגה עבור הקבוצה בליגה השלישית, וסייע לה להעפיל אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2005 נרכש הלמס בחזרה על ידי פ.צ. קלן ששיחקה אז בבונדסליגה, ובעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2005/06, ערך 13 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, והוסיף עוד הופעות בקבוצת המילואים. למרות זאת, פ.צ. קלן נשרה בתום עונה אל הבונדסליגה השנייה. בשתי העונות הבאות הציג הלמס יכולת מרשימה, כשהבקיע בסך הכל 31 שערים בשתי העונות, תוך שיתוף פעולה התקפי עם עאדל שיחי ומיליבויה נובאקוביץ'. עם זאת, בעונת 2006/07 נפצע הלמס לתקופה ארוכה, וקלן, שהתחילה את העונה היטב, כשלה במשימתה לשוב אל הבונדסליגה. בעונת 2007/08 הלמס וקלן הצליחו לבסוף להעפיל לבונדסליגה. במהלך עונה זו, מונה הלמס כקפטן הקבוצה על ידי המאמן כריסטוף דאום, על אף שלא הסתיר את רצונו להתקדם לקבוצה גדולה יותר.
לאחר שעלה ליגה עם פ.צ. קלן, עזב הלמס את המועדון, וחתם בבאייר לברקוזן. את עונת 2008/09 החל הלמס היטב, עם שישה שערים בחמשת משחקי הליגה הראשונים, לרבות שלושער מול הנובר 96. בעונה זו הבקיע הלמס 21 שערי ליגה, כחלק מצמד התקפי עם שטפן קיסלינג, אך לברקוזן סיימה רק במקום התשיעי בליגה. באותה עונה הבקיע הלמס שלושה שערים במסגרת הגביע הגרמני, בו הפסידה לברקוזן בגמר לורדר ברמן בתוצאה 1-0. בקיץ 2009 נפצע הלמס במשחק כדורגל עם חבריו ברצועה הצולבת, והושבת לתקופה ארוכה מאוד, לאחר שעבר ניתוח. פציעה זו גרמה להלמס להחמיץ חלק גדול מעונת 2009/10. את עונת 2010/11 פתח הלמס היטב, כאשר הבקיע חמישה שערים ב-11 הופעות בחצי הראשון של העונה. לאחר פגרת החורף, עזב הלמס את באייר לברקוזן, וחתם בוולפסבורג תמורת שמונה מיליון אירו. עד לתום העונה ערך הלמס שמונה הופעות נוספות, והבקיע שער אחד, כאשר הוא התקשה להתמודד על מקומו בהרכב מול החלוצים גראפיטה ומריו מנדז'וקיץ'.
עונת 2011/12 החלה היטב עבור הלמס, שהבקיע צמד מול קבוצתו לשעבר פ.צ. קלן. עם זאת, אלו היו השערים האחרונים של הלמס בחצי הראשון של העונה, שכן מאז ה-1 באוקטובר 2011 הלמס לא שיחק בקבוצה הבכירה, מאחר שספג עונש ממאמנו פליקס מגאת, והורד לקבוצת המילואים. בפברואר 2012 חזר הלמס לקבוצה הבכירה והבקיע במשחק החזרה שלו מול הופנהיים, והוסיף עוד תשעה שערים עד לתום העונה, וסך הכל סיים את עונת 2011/12 עם 12 הבקעות. באוגוסט 2012 קרע הלמס שוב את הרצועה הצולבת במשחק ידידות מול מנצ'סטר סיטי, וערך את הופעת הבכורה לעונת 2012/13 רק בחודש פברואר, במשחק מול באיירן מינכן, ומיעט מאוד לשחק עד לתום העונה.
קריירה בינלאומית
הלמס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק במרץ 2007. הלמס פתח במשחק זה, והוחלף לקראת הסיום ביאן שלאודראף. בהמשך, הלמס נכלל בסגל ליורו 2008 על ידי המאמן יואכים לאב, אך נופה ברגע האחרון לטובת אוליבר נויביל שהועדף עליו. לאחר היורו, המשיך הלמס לערוך הופעות במדים הלאומיים, בעיקר כמחליף. את שערו הראשון בנבחרת גרמניה הבקיע הלמס בנובמבר 2008, בהפסד 2-1 לנבחרת אנגליה במשחק ידידות. גם את מונדיאל 2010 החמיץ הלמס בגין הפציעה שעבר באותה עונה, אך אחריו הבקיע את שערו השני במדים הלאומיים, באוגוסט 2010, בתיקו 2-2 מול נבחרת דנמרק, כאשר נכנס כמחליף. הופעה זו מול דנמרק הייתה ה-13 והאחרונה של הלמס בנבחרת גרמניה.
התפרצות
{{פירושונים|
התנהגות ופסיכולוגיה:
יצירות:
Toothbrush
Toothbrush (בעברית: מברשת שיניים) הוא סינגל של הלהקה האמריקאית, DNCE, שיצא ב-30 באוקטובר 2015.
השיר הופיע במיני-אלבום הראשון של הלהקה, Swaay, וכן הופיע באלבום האולפן הראשון של הלהקה, DNCE. השיר נכתב על ידי ג'ו ג'ונאס, איליה סלמנזאדה, ג'יימס גאלב וריקרד יירנסון, והופק על ידי איליה סלמנזאדה.
נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-329 מיליון פעמים בספוטיפיי.
קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, שבוים על ידי לוק מונאהן, יצא בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-19 במאי 2016. נכון ליולי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-113 מיליון פעמים.
הנרי ג'סטין אלן
הנרי ג'סטין אלן (באנגלית:  Henry Justin Allen; 11 בספטמבר 1868 – 17 בינואר 1950) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן בתפקיד המושל ה-21 של קנזס בין השנים 1919 ו-1923, וכסנאטור מטעם קנזס בשנים 1929 עד 1930.
ביוגרפיה
אלן נולד במחוז וורן, פנסילבניה, לג'ון ורבקה אליזבת (גודווין) אלן. ב-1870 עברה משפחתו לקנזס, שם התיישבה במחוז קליי.
טרם נהיה פעיל בפוליטיקה, אלן רכש בעלות על עיתונים ברחבי קנזס, החל ב-1984 עם העיתון "מנהטן נשיונליסט" במנהטן, קנזס. הוא היה הבעלים של כתב העת "טופקה סטייט ג'ורנל" עם ארתור ג'יי קארות' ג'וניור ויליאם פ. סניידר. הוא שכר את פרנק לויד רייט לעצב את ביתו בויצ'יטה, קנזס. ביתו של אלן הוא בית המגורים היחיד שתוכנן על ידי רייט בקנזס.
אלן הקים את בית המשפט ליחסי-תעשייה בקנזס במהלך כהונתו כמושל. כאשר המו"ל ויליאם אלן ווייט התנגד, הוא נעצר בקרב חופש הביטוי. ווייט זכה בפרס פוליצר לשנת 1923 על מאמרו במערכת "לחבר חרד", שפורסם ב-27 ביולי 1922.
לאחר שעזב את משרד המושל, אלן היה לנציב המיוחד למזרח התיכון בארמניה, טורקיה, יוון ודרום רוסיה. ב-1928 הוא היה האחראי על ההוצאה לאור של ועידת המפלגה הרפובליקנית.
באפריל 1929 מונה אלן לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המשרה, שהתפנתה עקב התפטרותו של צ'ארלס קרטיס לצורך התמנות למשרת סגן נשיא ארצות הברית. אלן שירת מה-1 באפריל 1929 עד ה-30 בנובמבר 1930. הוא התמודד ללא הצלחה לכהונה נוספת, והובס על ידי ג'ורג' מקגיל.
אלן נפטר ב-1950 בוויצ'יטה, קנזס, בעקבות קריש דם במוח. הוא נקבר בבית הקברות מייפל גרוב בוויצ'יטה. שנתיים לאחר מותו, נכנס אלן להיכל התהילה של העיתון של קנזס.
BB King and Friends: 80
BB King and Friends: 80 הוא אלבום אולפן מאת בי בי קינג, שיצא בשנת 2005 לכבוד יום הולדתו השמונים. הוא יצא תחת הוצאת "Geffen" האמריקאית ומכיל גרסאות כיסוי ושירים מקוריים של קינג. זהו אלבום בלוז ורית'ם אנד בלוז, שהם סגנונות המזוהים עם שיריו של קינג.
נגינה באלבום
הנגינה באלבום היא סולם בלוז סטנדרטי כיאה לשיריו של קינג. על אף שהוא מנגן עם זמרים ונגנים שאינם באים מעולם הבלוז כמו אלטון ג'ון ואריק קלפטון שיתוף הפעולה נשמע טבעי. זאת משום שקינג משתף פעולה עם נגנים רבים מסגנונות שונים מאז הפך לגיטריסט בלוז מוערך כפי שהוא נחשב כיום, והוא פיתח דינמיקה מצוינת בעיקר עם נגני גיטרה מעולם הרוק, כדוגמת סלאש, הגיטריסט ה"מיתולוגי" של להקת רובים ושושנים (guns and Roses) שאיתו הופיע בשנת 2010. בי בי קינג שר ומנגן בגיטרה בכל אחד מהשירים יחד עם זמר או נגן אחר. הנגנים באלבום הם:
אלסה בניטס
ביוגרפיה
בניטס נולדה בארמוסיו, היא ייצגה את מקסיקו בתחרות דוגמנית העל העולמית כשלינדה אוונג'ליסטה שימשה כמודל לחיקוי עבורה וב-1995 זכתה בתחרות דוגמנות בפוארטו ריקו, ב-1996 היא עברה להתגורר באירופה והופיעה על השער של ווג איטליה ולאחר מכן היא עברה להיות מיוצגת על ידי סוכנות עלית והופיעה על שערי מגזינים רבים וביניהם הרפרס בזאר, Elle ומארי קלייר, היא כיכבה חמש פעמים בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ומתוכם הופיעה פעמיים על שער הגיליון.
במהלך הקריירה של היא הופיעה בתצוגות אופנה רבות וביניהם של שאנל ומקס מארה, ב-1999 היא הופיעה בלוח שנה של חברת פירלי המציגה נשים לאורך העשורים השונים
בשנים 2012-2009 הנחתה את שלושת העונות הראשונות של תוכנית הריאליטי "הטופ מודל הבאה של מקסיקו". בין היתר, השתתפה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט.
קמה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמיר חייק
אמיר חייק (נולד ב-3 במרץ 1964) הוא רואה חשבון וכלכלן ישראלי המכהן מאוקטובר 2021 כשגריר ישראל באיחוד האמירויות הערביות.
כיהן כנשיא התאחדות המלונות בישראל והיה יו"ר תאגיד המיחזור אל"ה. כיהן כמנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה וכמנכ"ל התאחדות התעשיינים.
ביוגרפיה
רואה חשבון וכלכלן בהשכלתו מאוניברסיטת תל אביב.
כיהן במשך שש שנים (1995–2001) כמנכ"ל מכון היצוא, כאשר במהלך תפקידו הקים יחידה לתמיכה ביצואנים קטנים, יחידה לקידום מעורבות של חברות ישראליות בפרויקטים בינלאומיים ויחידה לקידום חברות סטארט אפ.
ב-2001 אישרה הממשלה את מינויו של חייק לתפקיד מנכ"ל משרד התמ"ת. בשנים אלו הקים קרן לתמיכה בחברות סטארטאפ בראשית דרכן וקרן לטיפול במפעלים במצוקה.
לאחר פרישתו מהממשלה כיהן חייק בתפקידים בכירים בסקטור הפרטי וביניהם כנשיא טסקום וכמנכ"ל ונשיא אלקטרוניקס ליין 3000 כמו כן עמד בראש ועדה לבחינת תעריפי בזק ושוק התקשורת הנייח, שהוקמה על ידי שרי התקשורת והאוצר.
במאי 2011 מונה חייק לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים על ידי נשיא ההתאחדות שרגא ברוש.
חייק הוביל את הקמת אגף המחקר, האגף למפעלים קטנים ובינוניים ואגף הרגולציה בהתאחדות התעשיינים. כמו כן יזם את ועידת התעשייה.
במקביל שימש חייק כמנכ"ל נשיאות הארגונים העסקיים בישראל, מנכ"ל הקרן ההדדית של המעסיקים, יו"ר תמי"ר (תאגיד המחזור הישראלי) וכסגן יו"ר מכון התקנים הישראלי.
החל משנת 2012 ועד 2016 שימש כפרשן כלכלי בתוכנית "לילה כלכלי" בערוץ 10.
במרץ 2017, נבחר לכהן כנשיא התאחדות המלונות בישראל.
בפברואר 2019, מונה לשמש גם כיו"ר תאגיד המיחזור אל"ה.
ביולי 2021, מונה על ידי שר החוץ יאיר לפיד לשמש כשגריר ישראל באיחוד האמירויות, במסגרת מכסת המינויים הפוליטיים במשרד החוץ. ב-11 באוקטובר 2021 הגיש חייק את כתב אמנתו לתת שר החוץ האמירתי חאליד בולהול.
חיים אישיים
חייק מתגורר בעין ורד, בן זוג ליפעת ואב לארבעה.
קלאמת (קליפורניה)
קלאמת (באנגלית: Klamath) הוא יישוב כפרי לא מאוגד, במחוז דל נורטה בקליפורניה, השוכן על כביש 101 של ארצות הברית בקרבה לשפך נהר קלאמת לאוקיינוס השקט. גודל האוכלוסייה הנוכחית בקלאמת הוא 632 נפשות בהתבסס על הערכות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, ירידה מ-779 שנרשמו במפקד האוכלוסין של 2010 בארצות הברית. קלאמת שוכנת בגובה של 9 מטרים מעל פני הים, וממוקמת בתוך שמורת האינדיאנים יורוק.
מרכז העיר המקורי נהרס בשיטפון בשנת 1964. הרחובות והמדרכות של האתר המקורי הזה, ממערב לכביש 101 והאתר הנוכחי של ליבת העיירה, נותרו גלויים.
אקלים
הקיצים באזור חמימים (אך לא חמים) ויבשים, ללא טמפרטורות חודשיות ממוצעות מעל 22.0 מעלות צלזיוס. על פי מערכת סיווג האקלים של קפן, האקלים בקלאמת הוא אקלים ים תיכוני עם קיץ חם, המסומן כ-"Csb" במפות האקלים.
מפקד האוכלוסין של 2010
במפקד האוכלוסין של 2010 מנתה קלאמת 779 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 24.0 נפשות לקילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של קלאמת היה 379 (48.7%) לבנים, 1 (0.1%) אפרו-אמריקאים, 325 (41.7%) אינדיאנים, 3 (0.4%) אסייתים, 0 (0.0%) תושבי האי הפסיפי, 5 (0.6%) גזעים אחרים, ו-66 (8.5%) משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 90 אנשים (11.6%).
המפקד דיווח כי 775 איש (99.5% מהאוכלוסייה) גרו במשקי בית, 4 (0.5%) גרו במגורים קבוצתיים לא ממוסדים, ואף אחד לא היה במגורים ממוסדים.
התפלגות הגילאים הייתה 183 אנשים (23.5%) מתחת לגיל 18, 53 אנשים (6.8%) בגילאי 18 עד 24, 168 אנשים (21.6%) בגילאי 25 עד 44, 231 אנשים (29.7%) בגילאי 45 עד 64, וכן 144 אנשים (18.5%) שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 43.1 שנים. על כל 100 נקבות, היו 107.2 זכרים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 109.9 גברים.
היו 406 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 12.5 לקילומטר רבוע, מתוכן 307 היו מאוכלסות, 173 (56.4%) על ידי הבעלים ו-134 (43.6%) על ידי שוכרים. שיעור יחידות הדיור הפנויות בבעלות היה 3.9%; שיעור יחידות הדיור הפנויות לשכירות עמד על 8.8%. 398 נפשות (51.1% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלות ו-377 נפשות (48.4%) גרו ביחידות דיור להשכרה.
כלכלה
דיג אלתית היה מרכיב מרכזי בכלכלה המקומית. במאה ה-21, כמויות הדגים נמצאות בירידה עקב סכסוכים פוליטיים עם משתמשי מים לחקלאות במעלה הזרם באזור קלאמת פולס.
תיירות, אמנות ותרבות
סמוך לקלאמת, בפארק "עצי המסתורין" (Trees of Mystery), יש פסל בגובה 15 מטרים של, חוטב העצים המיתולוגי המפורסם, ולידו פסל בגובה 11 מטרים של בייב "השור הכחול", העוזר האגדי שלו. ב-20 בנובמבר 2007 נפל ראש פסל השור; מאז הוא תוקן.
בקלאמת גדל אחד משלושה עצי הסקוויה הנאה בקליפורניה שניתן לנהוג דרכם.
אמה (סרט טלוויזיה)
אמה (באנגלית: Emma) הוא עיבוד לטלוויזיה של רומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור ב-1815. סרט הטלוויזיה הופק בשנת 1996 על ידי רשת ITV בבימויו של דיארמויד לורנס ובעיבודו של אנדרו דייוויס. באותה שנה יצא לאקרנים עיבוד נוסף של הרומן הסרט "אמה" בהפקת מירמקס ובכיכובה של גווינת' פאלטרו. בסרט הטלוויזיה מגלמת קייט בקינסייל את דמותה של אמה. עוד משתתפים בסרט סמנתה מורטון בתפקיד הארייט סמית' ומארק סטרונג בדמות מר נייטלי.
זמן קצר לפני כן, ב-1995, עיבד דייוויס רומן נוסף של אוסטן שהפך לסדרת טלוויזיה מצליחה "גאווה ודעה קדומה" עבור רשת ה-BBC. הוא הציע ל-BBC לעבד גם את הרומן "אמה", אבל ב-BBC כבר חתמו על הסכם על תסריטאי אחר, ודייוויס פנה עם הרעיון ל-ITV.
תקציר עלילה
מיס אמה וודהאוס מהרטפילד, השוכנת סמוך לעיירה הייבורי, היא צעירה יפה ועשירה. על אף שהחליטה שהיא עצמה לעולם לא תתחתן, היא מייחסת לעצמה את השידוך של מיס טיילור למר וסטון האלמן. אמה מחליטה למצוא בני זוג לרווקים שבין המכרים שלה, בניגוד לעמדתו של מר נייטלי המזהיר אותה לא להתערב בחייהם של אחרים. נייטלי הוא ידיד ותיק של משפחת וודהאוס, הוא גם הגיס של אמה, ובעל אחוזת דונוול אבי. אמה רוצה לשדך את חברתה החדשה, הארייט, שהיא צעירה יתומה ויפה, לכומר הקהילה מר אלטון. כישלונה הצורב מתברר לה כשהיא מגלה לחרדתה שאלטון רוצה להתחתן איתה, ולא עם הארייט.
להייבורי מגיעים תושבים חדשים, בהם מיס פיירפקס הצעירה היתומה, ואשתו החדשה והיומרנית של מר אלטון. פרנק צ'רצ'יל, בנו של מר וסטון מנישואיו הראשונים, מגיע להייבורי לראשונה ומעורר עניין רב בקרב הקהילה. אמה, שבטוחה ביכולתה לדעת מה שאחרים חושבים ומרגישים, חושבת שפרנק מאוהב בה ורוצה להתחתן איתה. לבסוף מתברר שפרנק ומיס פיירפקס היו מאורסים בסתר, בעוד אמה מגלה מה הם רגשותיה האמיתיים כלפי מר נייטלי.
הפקה
התסריטאי אנדרו דייוויס עיבד לטלוויזיה את הרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטן. ב-1995 הוא כתב את התסריט לסדרה המצליחה "גאווה ודעה קדומה" בכיכובם של ג'ניפר אילי וקולין פירת' ששודרה ב-BBC. דייוויס הציע ל-BBC לעבד גם את הרומן "אמה", אבל הם דחו אותו כי כבר הזמינו את התסריט אצל סנדי ולץ'. בתגובה לכך פנה דייוויס לרשת המתחרה ITV. כל צוות ההפקה של "גאווה ודעה קדומה" הצטרפו אל דייוויס בהפקה של הסרט "אמה".
צילומי הסרט נערכו במהלך קיץ 1996. עלות ההפקה הייתה כ-2.5 מיליון ליש"ט.
שידורים
הסרט "אמה" שודר ב-ITV ב-24 בנובמבר 1996, עם קהל צופים של 12 מיליון איש. בארצות הברית שודר הסרט בערוץ A&E ב-16 בפברואר 1997. ב-1999 הופץ הסרט ב-DVD.
ב-2007 שודר הסרט במסגרת "עונת ג'יין אוסטן" של רשת ITV, וב-23 במרץ 2008 במסגרת "מרתון ג'יין אוסטן" ברשת PBS. עוד שודר הסרט ב-27 בדצמבר 2008 כחלק מסדרת "ספיישל" לחג המולד בערוץ BBC One.
ביו-שבב
ביו-שבב (Biochip) הוא מצע קשיח בסדר גודל מאקרומטרי בו מתבצעות פעולות כימיות, עם מולקולות הנפוצות בחומר החי, בסדר גודל ננומטרי ובנפחים קטנים. הביו שבב מאפשר תהליך בו-זמני של פעולות רבות לשם קבלת תוצאות בתפוקה גבוהה וזמן קצר. הביו- שבב משמש בביולוגיה מולקולארית כלי מתקדם, נייד וקל לשימוש המסוגל לבצע מגוון רחב של פעולות ביוכימיות כמו ריצוף גנים, סריקה וחקירת קשרי חלבון-חלבון (Screening) בזמן קצר ובמהירות גבוהה, בדומה לאופן בו מתקבל הספק גבוה של חישוב מיליוני פעולות מתמטיות על ידי שבב מחשב.
רקע
הביו-שבב הוא מערך מתוכנן של אתרים זעירים שמסודרים על משטח קשיח עליו קשורים בצפיפות רבה מספר רב של ביו-מולקולות. המונח ביו-שבב (Biochip) נגזר ממושגים המגיעים משני עולמות: הביולוגיה, והמיקרואלקטרוניקה. בדומה לשבב מחשב המסוגל לבצע מיליוני חישובים מתמטיים בשברי שניות, כך הביו-שבב מאפשר בו-זמנית אלפי אנליזות של ריאקציות ביולוגיות כמו ריצוף גנים במספר שניות.
טכנולוגיית הביו-שבב נוגעת במספר רב של תחומים כגון: גנומיקה, פרוטאומיקה, גליקומיקה, פרמקולוגיה וטוקסיקולוגיה. אחד השימושים היותר נפוצים בביו-שבב הוא בדיקה של ביטוי גנים בתאים/רקמות, לדוגמה אפיון ביטוי גנים ומסלולי סיגנל של גידולים סרטניים.
התקדמות טכנולוגית משמעותית נרשמה בתחום המזעור של כלים או מכשירים והביאה בכך בשורה לעולם המדעי. הפיזיקה והביולוגיה משתפים פעולה בשימוש ברכיבים בטווח גדלים של ננומטרים למילימטרים, כאשר תחום הפיזיקה מספק כלים לבנייתם של מכשירים חשובים מאוד במדעי הביולוגיה התאית והמולקולרית שימדדו ויאפיינו תכונות של תאים ומרכיביהם. תחום הביולוגיה מאפשר חלון הצצה לכמה מהננו-מבנים המתוחכמים ביותר הקיימים.
התקדמות טכנולוגית זו מופנית בעיקר לכיוונם של שבבי-דנ"א אך גם למרכיבים ביו-מולקולריים אחרים. ההתקדמות הטכנולוגית בתחום הביו-שבבים מאפשר לחוקרים להעצים באופן דרמטי את היכולת לחקור את העולם הביולוגי בכלל ולהבין את הבסיס המולקולארי של מחלות בפרט. הביו-שבב מאפשר לבצע אלפי אנליזות מולקולאריות במקביל בתמיסות בעלות נפחים זעירים ובתפוקה גבוהה. הרעיון המרכזי בטכנולוגיית הביו-שבב הוא להמיר את התכונות הכימיות של מרכיבי התאים מהמערכת הפיזיולוגית בה הם נמצאים למערכת סטטית נשלטת ומתוכננת, לנטר גנים, חלבונים ואת הקשרים ביניהם. ביו-שבב שמתוכננים בתוכו רצפים ידועים של דנ"א/רנ"א/חלבונים יוכל להכיר רצפים משלימים להם. ביוסינתזה והרכבה של רצפי דנ"א/רנ"א על השבב מאפשרת ניטור של ביטוי רנ"א שליח (mRNA) או התרחשות של רב-צורתיות (Polymorphisms) בדנ"א גנומי. סוגי שבבי הדנ"א הקיימים כיום הם כאלה המשמשים לריצוף, ביטוי והשוואה של גנים. המטרה של השבב היא לזהות מספר עצום של גנים/חלבונים הנוכחים בדגימה בניסוי אחד ולא במספר רב של ניסויים.
ביו-שבב הוא סוג של מעבדה ביולוגית מוקטנת המונחת על שבב בשטח של מספר סנטימטרים רבועים. הצעד הראשון לקראת פיתוח הביו-שבב הייתה המצאתו של W.S Hughes בשנת 1922, המאפשרת למצע קשיח לבצע תהליכי חישה בתמיסות וכך לאמוד את תכונותיהן הכימיות. הוא הדגים אלקטרודת p.H שאפשרה מעבר של תמיסות כימיות בתוך ממברנה דקה מזכוכית ובכך זיהוי של רמות ה-p.H שלהם. בשנת 1953, גילו ווטסון וקריק (Watson and Crick) את מבנהו הספירלי המפורסם של הדנ"א וב-1977 כבר הצליחו מדענים, גילברט וסנגר (Gilbert, Sanger) להתחיל לפתח שיטות לזיהוי רצפי הדנ"א ובכך יצרו את הבסיס לפיתוח מתקדם יותר של מערכות המסוגלות לזהות ולרצף מולקולות דנ"א במגוון רחב של כמויות. שתי דוגמאות למערכות כאלה הן ה-PCR שפותחה על ידי קארי מוליס ב-1983 (Kary Mullis) ואפשרה להגדיל כמויות של דנ"א ממספר רצפים מועטים ומעבודתו של Hood ב-1986 שאפשרה זיהוי פלואורוסצנטי של מולקולות דנ"א.
כבר בשנות ה-80 של המאה הקודמת נחקרו חד-שכבות מולקולריות המרכיבות את עצמן (SAM-Self-Assembled Monolayers) על משטחים מתכתיים, מחקרים שהיוו את הבסיס למדע הננו-טכנולוגיה ובתוכו גם יישומים ביולוגיים. יתרונן הגדול של חד-שכבות אלו הוא ביכולת מדויקת להציב קבוצות כימיות שונות על משטח קשיח או אורגני ברמת דיוק של גבוהה במיוחד. חד-שכבות המולקולריות קשורות באופן חזק ויציב למשטח עליו הן נמצאות על ידי קבוצות כימיות מסוימות כגון: תיול, די-סולפיד וסילאן. עיגונן של חד-שכבות אלו למשטח נשלט במדויק על ידי תכונותיהן ותכונות המשטח כגון: סידור המולקולות במרחב ופעילותן הפונקציונלית, וצפיפות המשטח.
יישומים
סיכום של יישומי הביו-שבב:
תחזיות להמשך פיתוח
קיימים שני תחומים בעלי פוטנציאל רב בתחום הביו-שבבים: האחד הוא תחום המיון והפרוגנוסטיקה בסרטן והשני הוא בתחום הפרמקוגנטיקה הקשור להתפתחות הרפואה האישית, כאשר כל פרט יקבל טיפול תרופתי ספציפי המתאים לפרופיל הרפואי האישי. בתחום הסרטן, פרופיל הביטוי הגנטי מאפשר דיוק דיאגנוסטי ופרוגנוסטי, אך מדענים נתקלו בקשיים רבים בחקירתו. הביו-שבב ייכנס בקרוב לתחום זה ויקל מאוד על תהליכים אלה. תחום הפרמקוגנטיקה גם הוא דורש אבחון וחקירה רבים של מערכות גנטיות וגם כאן כניסתו של הביו-שבב תקל מאוד על תהליכים אלה ואף תוזיל אותם בהרבה. לדוגמה, חקירת הבסיס הגנטי של מחלות רבות ושכיחות תאפשר למדענים לחזות עבור כל פרט את מצבו הרפואי ולתת לו טיפול רפואי הייחודי רק לו. פיתוחים נוספים בעולם הביו-שבבים:
תהילים ק'
מִזְמוֹר לְתוֹדָה הוא המזמור ה-100 בספר תהילים (במספור של תרגום השבעים והוולגטה זהו הפרק ה-99). המזמור נאמר כתפילת הודיה ועל פי חלק מן המסורות נאמר בבית המקדש בשעת הקרבת קרבן תודה.
המזמור נאמר בתפילת שחרית בימי החול כחלק מפסוקי דזמרא. מזמור זה חותם את ששת מזמורי הגאולה.
תוכן המזמור
המזמור פותח בכותרת "מזמור לתודה", שהיא אחת מעשרה מאמרות של שבח שבהן נאמר ספר תהילים. על דרך הפשט משמעות הביטוי "מזמור לתודה" הוא מזמור של דברי הודיה (רד"ק). פירוש נוסף - זהו מזמור שהושר בעת הבאת קרבן תודה (רש"י).
במזמור ישנם שבעה ציוויים: הריעו, עבדו, בואו, דעו, בואו, הודו, ברכו. לאחר הציווי השלישי והשביעי בא נימוק לכל הציוויים: "כי ה' הוא אלוהים הוא עשנו ולא אנחנו, עמו וצאן מרעיתו", ו"כי טוב ה' לעולם חסדו, ועד דור ודור אמונתו". שלושת הציוויים הראשונים הוא קריאת המשורר לעבודת ה' בשמחה: הריעו, עבדו... בשמחה, בואו... ברננה. הציווי הרביעי, "דעו", הוא הציווי האמצעי הבא בתור נימוק המהווה את אמצעו ועיקרו של המזמור. בנימוק זה ישנם שלושה חלקים: הודאה ביכולת: "כי ה' הוא אלקים". הודאה בתלות: "הוא עשנו ולו אנחנו". הודאה בקרבה וברצון להטיב: "עמו וצאן מרעיתו".
בחלק השני ישנם שלושה ציוויים, שעניינם הוא הודיה לה': בהן נקרא הציבור לבוא להודות, להלל ולברך. לאחר מכן מגיע הנימוק: "כי טוב ה', לעולם חסדו". בנימוק זה שלושה חלקים: טובו, חסדו ואמונתו של הבורא.
יש המסבירים את מבנה המזמור כשלושה שלבים: הרגשת הלב, המחשבה, הדיבור והמעשה.
ייחוס המזמור
במסורת התלמודית מקובל לייחס את תוכן המזמור אל משה רבנו, כפי שכתוב בתלמוד הירושלמי:
רש"י פירש:
ישנן גם מסורות המייחסות את המזמור לאדם הראשון או לדוד המלך.
מזמור לתודה בנגינה
מובא בשולחן ערוך שיש לומר את מזמור לתודה בנגינה מפני שהוא מיוחד אף ממזמורים אחרים.
דברי השולחן ערוך מקורם מהספר "כלבו" (סימן ד'), שם מובא מקור לדין זה מהפסוק (תהלים קמ"ז) "ענו לה' בתודה", כאשר המילה "ענו" פירושה שירה כמו "ותען להם מרים" וכן בשירת הבאר "עלי באר ענו לה". כמובא במדרש תנחומא (וירא, כב) "אין 'וענתה' אלא שירה, שנאמר 'ענו לה' בתודה'".
מזמור לתודה – לעתיד לבוא
במדרש אמרו שלעתיד לבוא כל התפילות וההודאות בטלות חוץ ממזמור לתודה.
ה'אורחות חיים' לומדים שכוונת המדרש היא למזמור לתודה, שכן המילים "כי טוב ה' לעולם חסדו" שנאמרו בירמיה "קוֹל אֹמְרִים הוֹדוּ אֶת ה' צְבָאוֹת - כִּי טוֹב ה' כִּי לְעוֹלָם חַסְדּוֹ" לא נמצאים בתנ"ך כולו רק במזמור לתודה.
הטעם לכך מבאר האבודרהם (תקון התפלות וענייניהם): "כי התפלות בטלות שלא יצטרכו לשאול צורכי עולם, כי בטובה גדולה יהיו כל הימים, ואין להם אלא שבח והודאה לשם יתברך".
סגולת י"ג
יש נוהגים לעשות את "סגולת י"ג" על מזמור לתודה: כאשר זקוקים לישועה מסוימת, י"ג אנשים אומרים במשך י"ג ימים את פרק ק' בתהילים - 'מזמור לתודה'.
מקור המנהג ברב דניאל פריש, מחבר הפירוש "מתוק מדבש" על הזוהר, שהרבה להמליץ לומר את פרק י"ג של תהילים י"ג פעמים במשך י"ג ימים.
בשנים האחרונות יש מנהג ששינה קצת מהנוסחה המקורית של הסגולה. במקום לומר את פרק י"ג בתהילים, אומרים את פרק ק' בתהילים (מזמור לתודה). וכדי שיהיה שלוש פעמים י"ג, שזה בבחינת "הַחוּט הַמְשֻׁלָּשׁ לֹא בִמְהֵרָה יִנָּתֵק" (קהלת ד,יב). כמו שאומרים ג' פעמים י"ג מידות בפתיחת ההיכל במועדים ואחר כך מבקשים, נהגו הם לומר את מזמור לתודה: י"ג אנשים, י"ג פעמים, במשך י"ג ימים (כל יום פעם אחת).
הרעיון של המספר י"ג מובא במהרש"א (שבת קיט.): "נראה לכוין בזה המספר י"ג הנוגע לכל דבר שבקדושה... ומלת אח"ד שהוא גימטריא י"ג מורה עליהם, שמדות הללו סובבים על אחדותו".
בתפילת שחרית
מזמור לתודה נאמר כחלק מפסוקי דזמרא שבתפילת שחרית (עיין לקמן לגבי המנהגים השונים באיזה ימים הוא נאמר).
בשולחן ערוך מובא שיש לאומרו בנגינה מפני שהוא מיוחד אף ממזמורים אחרים.
בשיבולי הלקט מובאים שני מנהגים הפוכים לגבי אמירת מזמור לתודה - פרק ק' מתהילים. מנהג אחד, המבוסס על המסורת שמזמור זה הושר בעת הקרבת קורבן התודה, ולכן יש לאומרו בכל יום חול, אך לא בשבת, בה אין מקריבים קורבן זה (על סמך דעה זו כותב הלבוש כי יש לשיר מזמור זה).
הדעה השנייה גורסת כי יש לומר את המזמור דווקא בשבת ולא בחול, משום שהשבת היא "יום הודאה" (כדוגמת הפסוק "מזמור שיר ליום השבת, טוב להודות...").
דעה שלישית מובאת באבודרהם ולפיה אומרים מזמור לתודה בכל יום, בין בשבתות וחגים, ובין ביום חול, ומסתבר שכך נהגו בספרד בתקופתו.
למעשה נהוג ברוב הנוסחים (אשכנז, ספרד, ספרדים ותימן) לומר שיר זה ביום חול בלבד. לעומת זאת האיטלקים נוהגים לאומרו רק בשבתות ולא בימות החול.
הימים שאין אומרים
יש שכתבו שאין לאומרו גם בערב פסח ובחול המועד פסח, משום שגם אז לא הוקרב קורבן תודה (משום שהוא מוקרב עם חמץ, ומערב פסח בחצות היום ועד לאחר החג אסור להשהות או לאכול חמץ), אולם אחרים נהגו במקרה זה לדלג רק את שתי המילים "מזמור לתודה". הרמ"א הכריע שלא לומר את המזמור כלל וכן המנהג הרווח בקרב האשכנזים.
יש שכתבו שאין לומר מזמור זה בערב יום כיפור, מחמת שזמן אכילת קרבן תודה הוא יום ולילה, ואסור להקריב קרבן תודה בערב יום כיפור משום שממעט בזמן אכילתו. כפי דעה זו נוהגים האשכנזים וחלק מן הספרדים, אם כי רוב הספרדים נוהגים לאומרו גם בימים אלו.
קבלת שבת
בקצת קהילות ספרדיות, אומרים מזמור זה לפני "הבו לה' בני אלים" (תהלים כט) בקבלת שבת. בטעם המנהגים השונים ראה בפרק לכו נרננה.
עבדו את ה' בשמחה
אחד מהיסודות העיקריים בתורת החסידות הוא עבודת ה' בשמחה. בשל כך הפך הפסוק "עבדו את ה' בשמחה בֹּאו לפניו ברננה" מתוך המזמור לאחד המשפטים המובלטים והמודגשים של תורת החסידות.
לפסוק זה חוברו מנגינות רבות והוא מושר תדיר באירועי שמחה רבים כמו גם בימים טובים ומועדים שונים.
מוזיקה קלאסית
מזמור תהילים ק' (המופיע לעיתים קרובות בשמו הלטיני "Jubilate Deo") שימש מלחינים רבים ביצירות שונות, מהם ביותר מיצירה אחת.
כמה מן היצירות הנודעות ביותר חוברו על ידי המלחינים הבאים:
הר ראמנוס
הר ראמנוס (באנגלית: Mount Rhamnus) הוא בחוף פאלייר - חוף מחופי ארץ גרהאם שבצפון מזרח חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
במבט מכיוון מערב להר ראמנוס צורת פרמידה, המכוסה בעיקרה שלג.
גובהו של ההר 865 מטרים מעל פני הים.
הר ראמנוס ממוקם 3.7 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר נמסיס, מצדו הצפוני של פיורד נני.
מיפוי ההר
הר ראמנוס נסקר לראשונה בשנת 1936, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (BGLE), אשר חקרה את האזור בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל. האזור נסקר מחדש בשנת 1947 על ידי סקר שטחי החסות של איי פוקלנד (FIDS).
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי החסות של איי פורלנד.
שמו ניתן לו, בזכות קרבתו להר נמסיס הסמוך.
הר נמסיס קרוי על שם האלה נמסיס, מהמיתולוגייה היוונית, לה היה מקדש ידוע באזור ראמנוס, באטיקה שביוון העתיקה.
תאגיד דווקא
תאגיד Davka היא חברת תוכנה יהודית אמריקאית, המתמחה ביישומים הקשורים להיסטוריה יהודית, למנהגים ומסורות ולשפה העברית. החברה פרסמה תוכנת רבות כולל מעבד התמלילים Davkawriter בעברית/אנגלית, משחקי מחשב חיונכיים, וספרים אלקטרוניים בנושאי יהדות.
Davka, שנוסדה ב-1982, בולטת כמוציאה לאור של כמה משחקים מוקדמים לסדרת המחשבים של Apple II, כולל The Lion's Share (משחק וידאו 1983) מאת רוברט אהרון ו- The Philistine Ploy מאת רוברט אהרון ואלן רוזנבאום.
מקור השם
מקור השם DAVKA הוא מהמילה העברית דווקא.
יצחק ירושלמי (משורר)
יצחק ירושלמי (כתב בשם העט יעראָז; פברואר 1907 – 1985) היה משורר יידי ישראלי, חשמלאי במקצועו.
ביוגרפיה
ירושלמי נולד בפברואר 1907 בעיירה הקטנה קונסטנטין (בפולנית: Konstantyna) שליד העיר לודז', בפולין הרוסית, במשפחה יהודית אדוקה, התשיעי מארבעה-עשר ילדים. אביו היה תעשיין בענף הטקסטיל. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ואחר-כך למד בגימנסיה. הוא יצא בשאלה, וחרף מוצאו המשפחתי, החליט להתפרנס מעבודת כפיים, ולמד חשמלאות. הוא עבד בחשמלאות בתיאטרון "אררט" שבהנהלת משה ברודרזון בלודז'. אחר-כך יצא להכשרה חלוצית. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם אשתו שושנה, והצטרף לקיבוץ עין חרוד. כעבור שנה עבר לתל אביב, ועבד כחשמלאי במה בתיאטרון "האהל" במשך 15 שנה. היה חבר ארגון "ההגנה". בשואה נספו כל בני משפחתו. לאחר מכן עבד במשך כמה עשורים כחשמלאי בבית החולים קפלן (מהן שנים כחשמלאי הראשי של בית החולים). בשנת 1973 זכה בפרס העבודה למצטיינים של קופת חולים כללית. התגורר בשכונת חבצלת שברחובות.
את דרכו הספרותית התחיל בפולין ב-1930–1931, כשפרסם שירים בעיתוני לודז' "ניַיער פאָלקסבלאַט" ו"לאָדזער טאַגעבלאַט". לאחר עלייתו פרסם משיריו בעיתוני היידיש בארץ ("לעצטע ניַיעס" ו"יִידישע ציַיטונג"), בארצות הברית ובקנדה ("קענעדער אדלער") ובאמריקה הדרומית ומקסיקו ("דער וועג").
כמה משיריו, שלהם חיבר ירושלמי לחן, הושרו, בהם "עקזאָדוס" ('אקסודוס'), "ישראל", "ירושלים" ועוד. בשנות ה-60 הופיע תקליט שהכיל שירים מקוריים שלו ושירים שתרגם מעברית ליידיש, בביצוע שרה יערי, והוא הושמע בקול ישראל.
אראוקניה
מחוז אראוקניה (בספרדית: Región de La Araucanía; נהגה: [aɾawkaˈni.a]) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה. שטחו 31,842 קמ"ר. והוא גובל במחוז ביוביו בצפון, בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית במזרח, במחוז לוס ריוס בדרום, וכמרבית מחוזות צ'ילה באוקיינוס השקט במערב. המחוז הוא מולדתם של בני המפוצ'ה, הוא מעולם לא נכבש על ידי הספרדים, והוא סופח לצ'ילה רק בסוף המאה ה-19. מבחינה מנהלית מחולק מחוז אראוקניה לשתי פרובינציות: מאייקו וקאוטין שכוללות בתוכן 32 קומונות, שהבולטות שבהן הן טמוקו שמשמשת גם כבירת המחוז ופאדרה לאס קאסאס שהיא גם חלק מהמטרופולין גראן טמוקו. כיום, אראוקניה הוא המחוז בעל שיעור האוכלוסייה הילידית הגבוה ביותר בצ'ילה, כ-25%. ובמפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו באראוקניה 957,224 תושבים.
היסטוריה
מחוז אראוקניה הוא מולדתם של בני המפוצ'ה, שהצליחו להדוף שתי אימפריות גדולות שהשתלטו על נתחים נכבדים מדרום אמריקה: אינקה והאימפריה הספרדית. הניסיונות הספרדים הראשונים לכבוש את האזור החלו בקרב רינוגוואלן ב-1536 ונמשכו כ-350 שנה, גם על ידי ממשיכיהם הצ'יליאנים, במה שנודע כמלחמת האראוקו. ב-1861 החלה צ'ילה בכיבוש אראוקניה, והיא השלימה אותו ב-1883. עד אז, שימש נהר ביוביו כגבול הדרומי של הקפיטניה חנרל של צ'ילה ושל צ'ילה העצמאית.
בשנים הראשונות שלאחר כיבוש אראוקניה, נותרו באזור כוחות צבא גדולים, וכמה מהערים במחוז נוסדו מתוך בסיסי צבא. ממשלת צ'ילה שאפה לעודד את ההתיישבות באזור, כדי להבטיח את אחיזתה בו, והעניקה קרקעות למתיישבים אירופיים. רוב המתיישבים החדשים הגיעו מגרמניה, אוסטריה ושווייץ, אך גם מאזורים אחרים כחבל הבסקים ואף מארגנטינה הסמוכה.
גאוגרפיה
בצדו המזרחי של המחוז מתנשאים הרי האנדים, ובהם כמה הרי געש, ובהם לנין (3,776 מ'), יאימה (3,125 מ'), לונקימאי (2,865 מ'), ויאריקה (2,860 מ'), טולוואקה (2,806 מ'), סיירה נוואדה (2,554 מ'), קטרופיאן (2,360 מ'), סוייפויי (2,282 מ') וקבורגואה-ולמויה (1,496 מ').
עם האגמים הגדולים במחוז נמנים אגם ויאריקה (173 קמ"ר), אגם קלאפקן (121 קמ"ר), אגם בודי (56 קמ"ר), אגם קוליקו (56 קמ"ר), אגם קבורגואה (53 קמ"ר). אגם גאייטואה הוא מוצאו של נהר ביוביו, הנהר השני באורכו בצ'ילה (380 ק"מ) שזורם ברובו במחוז ביוביו.
בתחומי המחוז חמישה פארקים לאומיים: ויאריקה (בחלקו במחוז לוס ריוס), קונגיו, ורקווה, נאוולבוטה וטולוואקה.
דמוגרפיה
מחוז ארקואניה הוא המחוז בעל שיעור האוכלוסייה הילידית הגבוה ביותר בצ'ילה - כ-25% מתושביו הם בני המפוצ'ה. כ-25% נוספים הם ממוצא אירופי וכ-50% הם מסטיסים.
בנוסף למהגרים מהמדינות דוברות הגרמנית בסוף המאה ה-19, הגיעו למחוז במהלך המאה ה-20 מהגרים גם ממדינות נוספות. בטמוקו יש קהילות סיניות וסוריות, בקפיטאן פסטנה קהילה איטלקית, לוויאריקה הגיעו קבוצות אפריקאנרים שנמלטו מדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים, וברחבי המחוז ניתן למצוא מהגרים גם מאוסטרליה, טורקיה, יפן, לבנון, צפון אמריקה וקוריאה.
בסוף המאה ה-20 חוותה טמוקו את הזינוק הגדול ביותר באוכלוסייתה מבין כל ערי צ'ילה. ב-1970 התגוררו בה כ-88 אלף תושבים, ו-30 שנה מאוחר יותר, בשנת 2000, זינק מספרם לכ-250 אלף. מאז, התייצבה אוכלוסייתה על כ-262 אלף תושבים.
פרובינציות וערים
המחוז מחולק לשתי פרובינציות שמחולקות ל-32 קומונות:
כלכלה
אראוקניה הוא המחוז בעל שיעור התוצר המקומי הגולמי הנמוך בצ'ילה.
עד אמצע המאה ה-20, היה המחוז מרכז לגידול חיטה וכונה "האסם של צ'ילה". עם זאת, החל מאמצע המאה איבדה האדמה מפוריותה, בשל הימנעותם של החקלאים ממחזור זרעים ובשל בירוא יערות. גם כיום לחקלאות מקום חשוב במחוז, אך היא מגוונת יותר, וכוללת גם גידול שיבולת-שועל, ענבים ופרחים, בפרט תורמוסים.
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 החל להתפתח האזור שסביב אגם ויאריקה, הכולל את הערים ויאריקה ופוקון, כאחד המרכזים התיירותיים החשובים בצ'ילה.
מזאמה ביצתית
מזאמה ביצתית (שם מדעי: Mazama rufina; קרויה גם מזאמה אדומה קטנה), היא מין של אייל קטן בסוג מזאמה החיה בצפון הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1852 על ידי הזואולוגים הצרפתיים ז'אק פושראן וז'יל בורסייה, והיא דומה מאוד לקרוביה הצ'וני ומזאמה מרידאנית; האחרונה נחשבה בתחילה כתת-מין שלה, ובשנים האחרונות יש מחקרים חדשים התומכים בכך. השם המדעי שלה rufina משמעותו בלטינית "אדום", בהתייחסו לגוונים העזים של פרוותה. יש לה מספר שמות רשמיים בשימוש: הכינוי הרווח באנגלית הוא "מזאמה אדומה קטנה" עקב היותה דומה למזאמה האדומה (אך קטנה ממנה בהרבה), בעוד שהכינוי הרווח בספרדית הוא "מזאמה ביצתית" (או בתעתיק מדויק: venado del páramo - מזאמת פאראמו) שמקורו בבית הגידול המיוחד שלה. כינויים אחרים הם "מזאמה ננסית אקוודורית" או "מזאמה אדומה אקוודורית" בגלל מידות גופה הדומות למזאמה ננסית ובגלל מדינת אקוודור, שהיא מרחב התפוצה שלה בצפון היבשת.
אנטומיה ומראה
המזאמה הביצתית היא הגדולה מבין קבוצת המזאמות הקטנות שמזכירות בממדי גופן את הסוג פודו. כפי שניתן להסיק מכך, למזאמה הביצתית מבנה גוף קומפקטי, מוצק ומעוגל המותאם לתנועה באזורי הסבך, וניתן להבחין בדמיון מסוים לגוף המוצק של היעל החי אף הוא באזורים הררים. הרגליים שלה קצרות דקות ומוצקות יחסית. פלג הגוף האחורי גבוה מהקדמי ומעוגל, מה שמקל עליה לחדור לצמחייה צפופה. הצוואר קצר ועבה, הראש קצר ומשולש, והלחיים מנופחות קמעה. האוזניים גדולות, רחבות ודמויות אליפסה, אך הן קצרות לעומת המזאמות הגדולות. הזנב שלה קצר, והפרסות קצרות וחדות. העיניים קטנות והאף גדול ורחב במיוחד. לזכרים, יש זוג קרני-קוצים קטנות וחדות כמחט ללא סיעופים וצבען בהיר. האורך המרבי שלהן הוא 8 ס"מ.
תפוצה וביולוגיה
המזאמה הביצתית תת-אנדמית לצפון הרי האנדים. טווח התפוצה הצר שלה משתרע לאורך דרום -מערב קולומביה, חוצה את אקוודור במרכז המדינה מהצפון עד לדרום ומסתיים בצפון פרו. בקולומביה היא מצויה במחוזות: קאוקה, קונדינמרקה, וילה, פוטומיו וטולימה; באקוודור היא מצויה במחוזות: סוקומביוס, נפו, פיצ'ינצ'ה, טונגוראווה, קוטופקסי, צ'ימבוראסו, מורונה סנטיאגו, קניאר, אסואי, לוחה, סמורה-צ'ינצ'יפה, בוליבר ופסטסה; ובפרו במחוזות: קחאמרקה, אמזונס ופיורה. ברוב טווח התפוצה ההררי שלה היא חופפת עם טפיר ההרים, פודו צפוני ודוב המשקפיים.
בית הגידול של המזאמה הביצתית ייחודי למדי; ראשית, הוא נמצא במרומי הרי האנדים בלא פחות מ-1,400 מטר מעל פני הים, ועד ל-3,500 מטר. שנית, הפלורה של בית הגידול ייחודית אף היא עקב הימצאותה באזור הטונדרה האלפינית הגבוהה, והיא כוללת יערות גמדיים, כרי דשא, שושנות אנדים ענקיות, שיחים גדולים ובמיוחד את ה"פאראמו" שהיא סוג של ביצות קטנות בגובה רב המוקפות בצמחייה נמוכה ומגוונת. מקום חיות נוסף של המזאמה הוא יער עננים - סוג של צמחייה הגדלה באזורים טרופיים ובשל תנאי האקלים המיוחדים היא מוקפת בעננים וערפל בגובה פני הקרקע. בבתי הגידול הללו, יש שפע של מיני צמחים ייחודים - הרבה יותר מגוון ביחס ליערות באזורי השפלה. הגבול הדרומי של תפוצת המזאמה בפרו הוא עמק הואקאבמבה המהווה מחסום גאוגרפי גם עבור מיני יונקים אחרים. המזאמה הביצתית אינה מצויה מתחת ל-1,400 מטר או מעל ל-3,600 מטר. הטמפרטורות בתחומי מחייתה קרירות עד קפואות, וכמות המשקעים הממוצעת גבוהה למדי: 4,000-2,000 מילימטר לשנה.
אין מידע רב אודות האקולוגיה שלה, אך נראה שהיא מין יחידאי, פעילת יום ולילה, וצפוי שהיא אוכלת פירות שנפלו לרצפת היער. במרכז הרי האנדים, התזונה שלה מורכבת מלא פחות 40 מינים של צמחים, בעיקר עשבי תיבול ושיחים, ובין המזונות המועדפים עליה ניתן למנות את מיני הסולנום; בנוסף, היא נוהגת לבקר באורח קבוע באתרי ליקוק מלח. המזאמה הביצתית היא חיה ביישנית מאוד, והיא נראית לעיתים רחוקות עקב הזהירות שלה מפני טורפים ובני אדם. בלילה ניתן להבחין בה על ידי החזר האור מעיניה שבא בעקבות אלומות אור מפנסים. היא חיה לבד או בזוגות בתוך שטחים קבועים המסומנים על ידי חותמי ריח. המזאמה מסתמכת על ממדי גופה הקטנים והיכר השטח שלה כדי להתחמק מטורפים, כאשר בעת סכנה היא תצלול לעומק הסבך. לעיתים היא עשויה לקפוא על מקומה לזמן קצר בטרם תמלט, שכן ייתכן שהטורף כלל לא הבחין בה ואז בזבוז האנרגיה על ריצה מיותר לחלוטין. אין שום מידע לגבי רבייה או חיים בשבייה, אף על פי שהיא מוחזקת פעמים רבות על ידי תושבים מקומיים. תוחלת החיים הממוצעת שלה היא כ-7 שנים.
מצב
המזאמה הביצתית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ירידה מתמשכת במספרי האוכלוסייה עקב הרס בית הגידול, אשר השיעור שלה עשוי להיות גדול מ-30% על פני תקופה של 21 שנים. המין מאוים כעת במידה פחותה משימוש בבית הגידול לצורך גידול סמים שונים, אולם האיום הזה צפוי לעלות בהיקפו בעתיד. סלילת כבישים וכריית מינרלים בתחומי בית הגידול הם איומים עתידיים נוספים. בהתבסס על מודל בית הגידול של המין בקולומביה, אקוודור ופרו, נראה שמזאמה איבדה כ-47% מבית הגידול המקורי שלה. בקולומביה, אובדן בית הגידול נעשה בעיקר על ידי כריתת יערות, וכ-50% מבית הגידול הנוכחי שלה צפוי להיפגע במידה כלשהי על ידי כריתת יערות, רעיית בעלי חיים מקומיים והמרת צמחייה טבעית במטעים לקפה וכדומה.
על פי נתוני IUCN, הרס בית הגידול נעשה בעיקר על ידי כריתת או שרפה, ובמידה פחותה יותר גם על ידי רעיית עדרי בקר וצאן, בנייה, כרייה, או זריעת גידולים חקלאיים. בקולומביה - יצואנית הסמים הגדולה בעולם, יש אזורים מסוימים שבהם עיקר ההרס נובע ממטעי הקוקה והאופיום. הציד לבשר נפוץ באופן מקומי, אך לא נראה שמדובר באיום גדול מדי; לכידה בתור חיית מחמד, טריפה על ידי כלבי בית וטורפים טבעיים עשויים להשפיע באופן זניח. איום מדאיג נוסף, הוא ההתחממות הגלובלית אשר עשויה לגרום למערכות אקולוגיות מסוימות כמו יערות עננים וביצות הפאראמו להיעלם עקב עליית הטמפרטורה.