cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ולדמר הצעיר
מותו
ב-28 בנובמבר 1231, נורה ולדמר הצעיר בשוגג במהלך מסע ציד. הוא מת באותו יום. ולדמר זכה לתשבחות על מתינותו וטוב ליבו על פי כל הסובבים אותו והיה אהוד על הכל. קינה שחוברה על ידי אנשי הדת כאשר הוא ואביו נשבו, מהללת ומשבחת אותו. לאחר מותו ירד על הממלכה אבל כבד. הוא נקבר בכנסיית סנט בנדט ברינגסטד, לצדה של אשתו, המלכה אלנור. אביו הכתיר את אחיו הצעיר אריק כמלך שותף במקום ולדמר. ולדמר השני מת עשר שנים מאוחר יותר ואחריו מלך בנו אריק.
שישה כובעי חשיבה
ששת כובעי החשיבה (באנגלית: Six Thinking Hats) של אדוארד דה בונו, היא שיטת חשיבה שמטרתה שיפור תהליך קבלת ההחלטות בקבוצות. במסגרת השיטה, המשתתפים בדיון מבצעים משחק תפקידים בהתאם לכובע הדמיוני שהם חובשים. דה בונו פרסם את השיטה בספרו "שישה כובעי חשיבה" שראה אור בשנת 1985. הספר תורגם גם לעברית.
עיקרי השיטה
משתתף רשאי להחליף כובעים במהלך הדיון וכך לייצג דרכי חשיבה שונות זו מזו. ביקורתיות מצד אחד, הפריית הדיון ויצירתיות מצד שני, שיפוט נייטרלי לקבלת החלטות שקולות הם ממאפיני השיטה.
כובע לבן - עובדות, נתונים ומידע. חשיבה נייטרלית, משמעת והכוונה. חשיבה נייטרלית ואובייקטיבית בהצגת המידע לקבלת החלטה שקולה. הכובע הלבן עונה על השאלות: איזה מידע יש בידינו? איזה מידע דרוש לנו ואין לנו? איך משיגים את המידע הזה? אנו זקוקים לצבע זה לצורך מתן מענה לשאלה, בחירת ההסבר הנכון, הערכת רעיון, פתרון לבעיה, קבלת החלטה וכדומה...
הנטייה הטבעית שלנו היא להוציא את רגשותינו גם בשיחה נייטרלית. הכובע האדום נותן לגיטימציה לשלב "איתותים" רגשיים בשיחה רצינית. במקרה של ניסיון בשטח יש לזה ערך רב, אך באותה מידה הוא יכול להטעות.
כובע שחור - שיפוט שלילי, מדוע לא יצליח (תפקיד פרקליט השטן). חשיבה בקורתית. הערכה שלילית לנושא בדיון. ניסיון אובייקטיבי להראות המרכיבים השליליים והצבעה על טעויות לוגיות או הסתמכות על העבר. הכובע השחור עונה על השאלות: האם זה נכון? האם זה יצליח? האם זה מתאים? מהן הסכנות, הקשיים והבעיות שיש לקחת בחשבון?
משתמשים בו כשרוצים לבטל רעיון, לנמק מדוע לא כדאי לקבל הצעה מסוימת או לשכנע לבטל תוכנית מסוימת.
כובע צהוב - גישה חיובית ואופטימית, הזדמנויות. חשיבה חיובית קונסטרוקטיבית. ניסיון להראות החיוב. חיפוש היתרונות. חיפוש הבסיס הלוגי לרעיון. חיפוש הזדמנויות. הכובע הצהוב עונה על השאלות: מה היתרונות שיש? מה התועלת שתצמח מזה? מדוע זה יצליח?
משתמשים בו כאשר רוצים לבחון את תרומת הרעיון, או היתרונות של פתרון: האם כדאי לקבל את הרעיון והאם כדאי לבצע זאת? כל רעיון יצירתי משתמש בכובע צהוב. החשיבה החיובית איננה טבעית כמו חשיבת הכובע השחור ודורשת לעיתים מאמץ מכוון.
כובע ירוק - יצירתיות וצמיחת חשיבה יצירתית, חיפוש חלופות. ניסיון להתקדם אל מעבר לידע הקיים. חשיבה לטרלית (צידית, רחבה, מתפרשת) לגיבוש תפיסות ומושגים חדשים. הכובע הירוק עונה על השאלות: מה עוד? (רעיון, היבט, הסבר, פתרון, מסקנה) אילו אלטרנטיבות אפשר להציע? האם קיימים כיווני חשיבה שלא העלינו?
הכובע הירוק שימושי ביותר כאשר מחפשים הסבר לתופעה, פתרון לבעיה מעבר לפתרונות הקיימים, כשהדיון נתקע, כשצריך פרובוקציה כדי לקדם את הדיון הלאה.
הכובע הכחול מתפקד כ"נווט החשיבה" של הקבוצה: הוא מתבונן, מברר, ממקד, מגדיר מטרה, מנסח שאלות, מזהה סטייה ממסלול החשיבה, עורך סיכומי ביניים וסיכומים סופיים.
המלין
המלין (בגרמנית: Hameln; נהגה "הַמֵלְן") היא עיר הבירה של מחוז המלין-פירמונט, במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. העיר מרוחקת כ-50 ק"מ מהעיר הנובר ונחצית על ידי נהר הווזר. אוכלוסייתה נאמדה בסוף 2013 ב-56,260 תושבים.
המלין ידועה מחוץ לגרמניה בעיקר בזכות היותה זירת ההתרחשות לסיפור העממי מימי הביניים "החלילן מהמלין", שנכלל במעשיות האחים גרים. הַמְחָזָה של הסיפור מוצגת במרכז העיר מדי יום ראשון בקיץ.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-9 הוקמה במקום כנסייה לשימושם הפרטי של אצילים מקומיים. ב-851 הוקם במקום מנזר. כפר שהתפתח סמוך למנזר הפך לעיירה במאה ה-12. במאה ה-15 וה-16 הייתה העיר שותפה משנית לברית ערי ההנזה. במאה ה-16 ידעה העיר פריחה כלכלית כעיר מסחר, שנקטעה במלחמת שלושים השנים כאשר הייתה יעד לכיבושים חוזרים. חלקים גדולים ממרכז העיר ההיסטורי, שנבנו במאה ה-16 ואף קודם לכן, עודם עומדים על תילם כיום. במהלך המאות ה-17 וה-18 חוזקה הגנת העיר והיא הוקפה במבצרים, והייתה העיר המבוצרת ביותר בנסיכות הנובר, שאף כונתה "גיברלטר של הצפון". צבא צרפת הנפוליאונית נכנס לעיר ללא קרב לאחר ניצחונו בקרב ינה-אאורשטדט והחריב את חומותיה ומגדליה.
בראשית המאה ה-20 הייתה העיר מרכז של תעשיית הרכב.
בשנת 1133 נבנה בית הספר התיכון בהמלין שקיים עד היום.
אוכלוסייה
אוכלוסיית העיר מונה כ-58,500 נפש, נתון שנותר יציב מאז 1998. כ-50% מן התושבים הם פרוטסטנטים, כ-35% קתולים, והיתר חסרי-דת או בני דתות אחרות. כ-9% מן התושבים הם מהגרים וצאצאיהם.
זאב חיים ליפשיץ
הרב זאב חיים ליפשיץ (ה'תרצ"ו, 1935 - כ' בתשרי תשע"ג, 6 באוקטובר 2012) היה תלמיד חכם ירושלמי בעל השכלה כללית רחבה. התפרסם כבעל שיטה פסיכולוגית-יהודית ייחודית, ועמד בראש "סדנת אנוש" בירושלים.
ביוגרפיה
במשך כשש שנים, היה המנהל הרוחני של ישיבת ההסדר הראשונה כרם ביבנה. בשלהי שנת תשל"ב הקים את המכון "סדנת אנוש" בירושלים ומאז הוא עמד בראשו. היה ידוע גם כמשכין שלום בבתים רבים. לדבריו, היה חניך האסכולה הליטאית אך לא השתייך לאחד מהזרמים אלא ייצג את רוח ישראל של גדולי ישראל הליטאיים והחסידיים. התגורר בשכונת הגבעה הצרפתית. נפטר בירושלים ביום כ' בתשרי תשע"ג.
שיטתו הפסיכולוגית
לרב ליפשיץ היה ידע נרחב בפסיכולוגיה בפילוסופיה ובגרפולוגיה שבעזרתן פיתח שיטה עצמאית בפסיכולוגיה המתאימה לרוח היהדות. לעומת הפסיכולוגיה המקובלת בה מחפשים אירועים ותסביכים בעבר, הרב ליפשיץ לא טיפל בשלילי אלא חיפש את האיכותי והחיובי של האדם וחיבר אותו למטרות ערכיות שמתאימות לו במסגרת היהדות. לדבריו הפסיכולוגיה היהודית מכירה בחשיבותם של צרכים כמו רכושנות, דחפים גופניים וצרכים חברתיים, אבל מייחסת חשיבות מכרעת לאיכות הרוחנית של האדם. ככל שאיכותו הרוחנית של האדם פעילה יותר, הדחפים השונים נכנעים לה.
סדנת אנוש
סדנת אנוש היא מרכז להדרכה חינוכית ורוחנית הפועלת על פי שיטתו של הרב ליפשיץ. המכון עוסק בכמה תחומים, בהם: ייעוץ והדרכה אישית. הכשרת מחנכים ופיתוח דרכי הוראה. ייעוץ והדרכה למשפחה היהודית. במכון גם קיימת ישיבה על שם דודו של הרב ליפשיץ, הרב יצחק יחיאל קנטרוביץ', רבה של ז'טל, שנרצח בשואה, כאשר השיעורים שבעבר נאמרו על ידי הרב ליפשיץ עצמו וכיום על ידי בנו, הרב ד"ר יצחק ליפשיץ.
כרמל (רכב קרבי משוריין)
כרמל (ראשי תיבות של כלי רק"ם מתקדם ליבשה) הוא רכב קרבי משוריין (רק"ם) הנמצא בפיתוח על ידי מפעל אלתא של התעשייה האווירית לישראל, בעקבות מיזם ישראלי, שהתחיל בעשור השני של המאה ה-21, לפיתוח טכנולוגיות שיהווה פריצת דרך טכנולוגית בתחום זה.
היסטוריה
המיזם החל בשנת 2012 בהובלת תת-אלוף (מיל') דידי בן יואש במסגרת זרוע הפיתוח הטכנולוגי של משרד הביטחון, מפא"ת, בנפרד ממיזם מנת"ק, שבמסגרתו מפותח ומיוצר הרק"ם העכשווי של צה"ל (טנק המרכבה, נגמ"ש הנמ"ר והנגמ"ש הגלגלי איתן).
לפיתוח ראשוני נבחרו שלוש היצרניות העיקריות של אמצעי לחימה בישראל: אלביט מערכות, התעשייה האווירית ורפאל, שכל אחת מהן נדרשה לפתח מדגים טכנולוגיות שימחיש את הטכנולוגיות המוצעות על ידה ב"כרמל".
במאי 2017 הוצגה הדמיה של המיזם, ובאוגוסט 2019 הוצגו מדגימי טכנולוגיות על ידי כל אחת משלוש יצרניות אלה, כמימוש של כל אחת מהן למאפיינים של הרק"ם העתידי.
הטמעת הטכנולוגיות המפותחות עבור "כרמל" תתחיל ברק"ם הנוכחי של צה"ל וברק"ם הנמצא בשלבי פיתוח מתקדמים (כגון המרכבה ברק), ורק לאחר מכן יפותח כדגמים חדשים.
באוקטובר 2021 פורסם כי התעשייה האווירית לישראל נבחרה כקבלן ראשי לפיתוח טכנולוגיות עבור הכרמל.
דגמים מתוכננים
ה"כרמל" אמור להיות משפחה של כלי רכב משוריינים שתכלול מספר דגמים:
מאפיינים ונתונים טכניים
האפיונים של ה"כרמל":
בטרם - המרכז הלאומי לבטיחות ולבריאות ילדים
היסטוריה
הארגון נוסד בשנת 1995 במרכז שניידר לרפואת ילדים בפתח תקווה על ידי ד"ר מיכל חמו לוטם ופרופ' יהודה דנון. על פי ארגון הבריאות העולמי, פגיעות בלתי מכוונות (תאונות) הן הגורם העיקרי להיפגעות ולתמותת תינוקות, ילדים ובני-נוער בכל העולם. בכל שנה פונים לחדרי המיון בישראל כ-206,000 ילדים, המהווים כשליש מכלל הפניות למיון. מתוכם כ-26,000 מתאשפזים. כ-124 ילדים בממוצע מאבדים את חייהם בכל שנה בעקבות תאונה בבית, בדרכים ובמרחב הציבורי. תאונות כמו טביעה, חנק, הרעלה, נפילה, כוויה ותאונות דרכים כהולך רגל, כנוסע במכונית או כרוכב גורמות לאובדן, לנכות, לכאב, ומתורגמות לעלויות כלכליות וחברתיות משמעותיות ברמה המשפחתית והלאומית. הניסיון שהצטבר בישראל ובעולם הראה כי ניתן למנוע כ-95% מכלל הפגיעות הללו.
פעילות הארגון מתקיימת בפריסה ארצית. הפעילות נעשית בשיתוף עם משרדי ממשלה, גופים ציבוריים ומוניציפליים, ארגונים חברתיים וגופים עסקיים.
לארגון פעילות ענפה בחברה הערבית בכלל, ובחברה הבדואית בפרט. אחד היעדים שהציב הארגון עד שנת 2030 הוא צמצום תמותת ילדים בדואים מהיפגעות ב-50% מכיוון שהם מהווים את קבוצת הסיכון המשמעותית ביותר בחברה בישראל.
מחזור הפעילות של העמותה לשנת 2019 היה 13 מיליון שקל.
בפברואר 2012 קיים הארגון ועידה ארצית בנושא בטיחות הילדים, בהשתתפותם של כ-1,000 איש. בוועידה השתתפו אנשים מתחום התקשורת, יחסי הציבור, הבטיחות בדרכים, התחום העסקי והרשויות המקומיות.
פעילות הארגון
בשנת 2020 הציג הארגון בוועדה לזכויות הילד בכנסת יעד לצמצום היפגעות ילדים ב-35% עד שנת 2030 באמצעות יעדים קונקרטיים לצמצום תמותה בתאונות דרכים ובטביעות, המהווים את הגורמים המרכזיים לתמותה. (בהמשך לירידה של 53% בתמותת ילדים עד שנת 2020).
הארגון הוא הנציג הישראלי של ארגון Safe Kids World Wide שהוא ארגון גלובלי שהחל דרכו בארצות הברית באמצע שנות ה-90, והצליח להוריד את היפגעות הילדים בארצות הברית ב-45% במהלך שנות פעילותו. ארגון בטרם חבר גם בארגון של האיחוד האירופי European Child Safety Alliance.
הארגון פועל במודל רב-מערכתי המשלב שישה אפיקי פעילות:
הקו הראשי של רכבת ישראל
הקו הראשי של רכבת ישראל הוא הכינוי שניתן למסילת הרכבת החוצה את ישראל מצפון לדרום, מנהריה למסוף המטענים שבהר צין.
קו זה הוא למעשה מספר מסילות נפרדות שנבנו בתקופות שונות וחוברו בשלב מאוחר לקו אחד - מסילת החוף, מסילת איילון, מסילת הרכבת יפו–ירושלים (מקטע תל אביב-לוד) ומסילת הדרום. מהקו הראשי מתפצלות שלוחות - מסילת עכו-כרמיאל, העמק, מסילת השרון, מסילת הירקון, מסילת הרכבת לראשון לציון הראשונים, קו הרכבת למודיעין וירושלים, מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום, המסילה המזרחית ושלוחות לנמלי ים (נמל אשדוד ונמל חיפה) ולמסופי משא ומטען (מסוף המטענים ברמת חובב, ממגורות חיטה בדבירה וליד גן שמואל, בתי הזיקוק בחיפה ועוד).
לאורך המסילה פועל קו נוסעים בינעירוני של רכבת ישראל שמנצל את הקו כמעט למלוא אורכו - קו נהריה-חיפה-תל אביב-לוד-באר שבע. בשאר קווי הנוסעים הבינעירוניים והפרבריים נעשה שימוש בחלק מהמסילה לצד שימוש בשלוחות המתפצלות ממנה.
היסטוריה
בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל נסללה ביוזמה ובמימון צרפתי המסילה הראשונה בארץ ישראל ובמזרח התיכון - מסילת יפו-ירושלים. המסילה שנחנכה ב-1892 הייתה במשך למעלה מעשור המסילה היחידה בארץ. בשנת 1906 נסללה שלוחה למסילת הרכבת החיג'אזית - רכבת העמק, מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרך עמק יזרעאל לתחנת הרכבת סמח (צמח) שבעמק הירדן ומשם לדרעא שבעבר הירדן המזרחי. בין השנים 1912 ל-1914 נסללה שלוחה אורכית ממתחנת הרכבת פולה שעל רכבת העמק דרומה לכיוון שכם - מסילת השומרון. שלוחה אורכית קצרה נוספת נסללה מתחנת בלד א-שייח' שעל מסילת העמק לעכו.
מלחמת העולם הראשונה והמערכה על סיני וארץ ישראל העלו מצוקות לוגיסטיות שפתרונן הביא לתור הזהב של התחבורה המסילתית בארץ ישראל שנמשך לאורך תקופת המנדט. העות'מאנים בסיוע בעלי בריתם הגרמנים חיברו את מסילת השומרון לתחנת הרכבת טול כרם, משם נסללה המסילה המזרחית לאורכה של הארץ דרך השרון והשפלה עד תחנת הרכבת הטורקית שבנגב ודרום מזרחה לחצי האי סיני, עם שלוחה לבית חאנון שצפון רצועת עזה לצורך העברת יחידות צבא ואספקה לעבר קו החזית מול הבריטים. חלקה זה של המסילה המזרחית עד באר שבע היה לימים לחלק מהקו הראשי של רכבת ישראל. כמו כן בנו העות'מאנים שלוחה מתחנת הרכבת טול כרם אל תחנת הרכבת חדרה מזרח לצורך שינוע עצים שנכרתו ביערות האלונים שבשרון, עצים שנדרשו להסקת דוודי הקטרים וייצור אדני רכבת.
עם סיום המלחמה וכינון השלטון הצבאי הבריטי בארץ קישרו צוותי הרכבת הצבאית לארץ ישראל, לימים הרכבת המנדטורית, את המסילה המזרחית עם מסילת סיני למסילה אחת שקישרה בין חיפה, תחנת הרכבת לוד, באר שבע, רפיח ומשם לקנטרה בגדה המזרחית של תעלת סואץ בצפון סיני. תוואי המסילה בצפון הארץ מחיפה לטול כרם כלל איגוף גדול דרך מסילת העמק ומסילת השומרון ולכן נסללה בראשית שנות ה־20 מסילה ישירה מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרומה אל חדרה מזרח, שם התחברה עם השלוחה מטול כרם לחדרה של המסילה המזרחית וייתרה את האיגוף. קטע המסילה נמתח לאורך קו החוף של חיפה בצמוד לנמל חיפה שנחפר בסמוך לסלילת מסילת זו. בינתיים פסק השימוש בקו מסילת הרכבת רפיח-באר שבע ומתחנת לוד המשיכה המסילה המשולבת לתחנת הרכבת רחובות, איסדוד, עזה רפיח וקנטרה. במהלך השנים הוחלפו קטעי המסילה הטורקית שהיו ברוחב צר, למסילה ברוחב תקני. ב־1942 נסללה מסילה מעכו דרך נהריה וראש הנקרה צפונה עד לטריפולי שבלבנון. המסילה שימשה בעיקרה לצרכים צבאיים, ובחלקה הדרומי מעכו לקו נוסעים פרברי מעכו דרך הקריות לחיפה.
לאחר קום המדינה השתנתה לחלוטין רשת המסילות באזור - לא התאפשרה עוד תנועת רכבות בין ארץ ישראל לבין הארצות השכנות. כמו כן, קטעים מהמסילות נותרו מעבר לקווי הפסקת האש של סוף מלחמת העצמאות (קטע המסילה רפיח-עזה ודרומה לסיני נתפס על ידי מצרים, קטע מהמסילה המזרחית בסמוך לטולכרם, וכן קטע ממסילת הרכבת יפו–ירושלים ליד בתיר נתפסו על ידי הלגיון הירדני). לחלק המסילה המזרחית נסלל קטע עוקף, וקטע המסילה לירושלים הועבר לישראל במסגרת הסכם הפסקת האש עם ירדן. בראשית שנות ה־50 נסללה מסילה החוף מתחנת הרכבת חדרה מערב דרך נתניה והרצליה עד מרכז תל אביב, כתחליף למסילה המזרחית שהגיעה רק עד לוד ועברה בסמוך לקווי הפסקת האש (שימשה מאז בעיקר עבור הרכבת שנסעה מחיפה לירושלים). נפח הנוסעים ברכבת של מדינת ישראל ירד משמעותית על רקע צמצום אורך המסילות. חברת רכבת ישראל, שהוקמה במאי 1948, החלה להפעיל את רשת המסילות בארץ על אף הצמצום בנפח הנוסעים ובאורך המסילות. במשך חמישה עשורים ירדה קרנה של הרכבת בארץ ישראל ופעילות הרכבת הלכה ופחתה. בכל זאת, בשנת 1977 הוארכה מסילת הדרום בקטע נוסף דרומה, אל הר צין.
בשנות ה-90 המאוחרות של המאה ה-20 גברה תנועת הנוסעים ברכבת ישראל. החלטות ממשלתיות הובילו לפיתוח מואץ של רשת המסילות - נבנו תחנות חדשות והונחו מסילות חדשות. בין המסילות החדשות שהונחו הייתה גם מסילת איילון שהחליפה את המסילה המזרחית בקישור דרום הארץ וצפונה, וחיברה את מסילת החוף עם מסילת הדרום והמסילה לירושלים, ומסילת הרכבת לנמל התעופה בן-גוריון (הונחה במקביל לקטע המסילה תל אביב-לוד כדי לקשר את נמל התעופה בן-גוריון לרשת המסילות).
הקו הראשי כיום
הקו הראשי הוא חיבור קטעי מסילות שהונחו בתקופות שונות של מאה העשרים. כיום הקו הראשי נמתח מנהריה שבצפון לאורך מישור החוף הצפוני והשרון (מסילת החוף), דרך תל אביב (מסילת איילון) ואחר כך לתחנת הרכבת לוד (מסילת הרכבת יפו–ירושלים) ודרומה דרך אזור השפלה אל באר שבע ודימונה והלאה אל מסוף המטענים בהר צין.
מהקו הראשי מתפצלות השלוחות הפעילות הבאות (מצפון לדרום)
נכון לשנת 2007 אורך המסילות הכללי של רכבת ישראל עומד על 960.5 קילומטר, מתוכן 719 קילומטר משמשות כמסילות קו ראשי ו-241.5 ק"מ שלוחות.
ברזינו (מחוז משנה)
מחוז משנה ברזינו (בבלארוסית: Бярэ́зінскі раё́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ברזינו.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ברזינו 25,031 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.46% בלארוסים, 3.96% רוסים, ו-1.58% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (88.22%) ורוסית (10.74%).
שערוריית ילדים תמורת מזומן
שערוריית "ילדים תמורת מזומן" היא פרשה במסגרתה שני שופטים בבית משפט במחוז לוצרן, פנסילבניה, ארצות הברית קיבלו שוחד מבתי כלא פרטיים בתמורה להטלת פסקי דין קשים על קטינים כדי להגביר את התפוסה בבתי הסוהר הפרטיים לנוער בפנסילבניה. שני השופטים, מייקל קונהאן ומארק צ'יאברלה הורשעו ונגזרו עליהם מאסר ממושך ותשלום פיצויים של למעלה ממאה מיליון דולר.
צ'יאברלה גזר על אלפי ילדים שהות ממושכת במרכזי כליאה לנוער בגין עבירות טריוויאליות כמו לעג לסגן מנהל בית ספר ברשת מייספייס או הסגת גבול בבניין נטוש. קונהאן הודה בשנת 2010 באשמה בסעיף אחד של קשר סחיטה ונידון ל-17.5 שנות מאסר פדרלי. צ'יאברלה בחר ללכת למשפט והורשע ב-12 מתוך 39 סעיפים ונידון ל-28 שנות מאסר בכלא פדרלי.
בעקבות השערורייה, בית המשפט העליון של פנסילבניה ביטל מאות פסקי דין של במחוז לוצרן. המרכז למשפטי נוער הגיש תובענה ייצוגית נגד השופטים וגורמים רבים אחרים, ובית המחוקקים של מדינת פנסילבניה הקים ועדה לחקור בעיות במערכת המשפט לנוער במחוז.
חקירות לפני התפוצצות הפרשה
מועצת ההתנהלות השיפוטית (Judicial Conduct Board) של פנסילבניה קיבלה ארבע תלונות על מייקל קונהאן בין 2004 ל-2008, אך מאוחר יותר הודתה המועצה שלא חקרה אף אחת מהן, ואף לא חיפשה תיעוד בנוגע למקרים המעורבים. חקירה נוספת על גזר דין לא תקין במחוז לוצרן החלה בתחילת 2007 כתוצאה מבקשות של מספר צעירים לסיוע מהמרכז למשפטי נוער בפילדלפיה. עורכי דין מהמרכז קבעו כי כמה מאות תיקים נדונו מבלי שהנאשמים קיבלו ייעוץ מתאים. באפריל 2008, המרכז עתר לבית המשפט העליון של פנסילבניה בבקשה לסעד בגין הפרה לכאורה של זכויות האזרח של בני הנוער שנשפטו. בקשת הסעד נדחתה מאוחר יותר, ולאחר מכן נשקלה מחדש בינואר 2009, כאשר עלו האשמות בשחיתות נגד קונהן וצ'יאברלה.
ה-FBI ורשות המיסים הפדרלית, ה-IRS, חקרו גם הם את שני השופטים, אם כי התאריכים וההיקף המדויקים של חקירות פדרליות אלה לא פורסמו ברבים. חלק מהחקירה נחשף היות שהתרחש במהלך דיונים על התנהלותה של שופטת אחרת לשעבר במחוז לוצרן, אן ה. לוקוטה. לוקוטה הובאה בפני מועצת ההתנהגות השיפוטית בנובמבר 2006 כדי לענות על האשמות של שימוש בעובדי בית המשפט לצרכיה האישיים, הפגנת הטיה בגלוי כלפי כמה עורכי דין שהתעמתו איתה, והשפלת עובדים בפומבי. הדירקטוריון פסק נגד לוקוטה בנובמבר 2008, והיא הודחה. במהלך הדיונים, לוקוטה האשימה את קונהאן בקונספירציה להדחתה. היא סייעה לחקירה הפדרלית על תוכנית "ילדים תמורת מזומן", ובעקבות כך הוציא בית המשפט העליון של פנסילבניה צו עיכוב שעצר את הדחתה של לוקוטה.
בית המשפט העליון של פנסילבניה החליט לבסוף לאשר את הדחתה של לוקוטה מהספסל בינואר 2011, ומצא שהיא קיבלה משפט הוגן, ללא קשר לעדותו של קונהאן. היא גם הורתה למחוק את הרישומים של 2,401 מהצעירים שנפגעו.
אישומים
הצהרה ממשרד התובע האמריקאי למחוז התיכון של פנסילבניה פירטה את ההאשמות נגד שני השופטים ב-26 בינואר 2009. ההאשמות תיארו פעולות של שני השופטים בין 2000 ל-2007 שנועדו לסייע בבנייה ובאכלוס של מתקנים פרטיים לכליאת לנוער.
התובע האמריקני האשים כי בשנת 2002 קונהאן, שהיה אז נשיא בית המשפט, השתמש בסמכותו כדי לבטל מימון למתקן המופעל במחוז. על פי החשד, השופטים קיבלו מיליוני דולרים בתשלומים עבור השלמת הסכם מחייב בין בית המשפט לבין המתקנים הפרטיים, בבעלות משותפת של עורך הדין רוברט פאוול, לשימוש בשירותיהם וסגירת המתקן המחוזי לאחר מכן. בהסתרת התשלומים היו מעורבות במספר גורמים ועסקאות שהביאו לטענות להעלמת מס נגד השניים. הם הואשמו גם בשליחת קטינים למתקנים אלו, בהם לשופטים היה אינטרס כספי גם כאשר קציני המבחן לנוער לא המליצו על כך.
בהסדרי טיעון מקוריים, שנקבעו במשא ומתן, נקבעו שבע שנות מאסר, קנסות והחזרים, וקבלת אחריות על הפשעים. ב-30 ביולי 2009, דחה השופט אדווין מ' קוסיק את הסדר הטיעון, תוך שהוא מצביע על "התנהגות לאחר הודאה באשמה וביטויים של הנאשמים" שלדעתו אינם עומדים בתנאי ההסכם. קוסיק כתב שקונהאן וצ'יאברלה המשיכו להכחיש את הפשעים שלהם גם לנוכח ראיות מוחצות, ולכן אינם זכאים להקלה הרבה מתחת להנחיות הענישה הפדרלית. פרקליטיהם של שני השופטים הגישו בקשה לבחינה מחדש של דחיית הסדר הטיעון. הבקשה נדחתה ב-24 באוגוסט 2009, וצ'יאברלה וקונהאן משכו לאחר מכן את הודאתם באשמה, פעולה שהביאה בסופו של דבר למשפטו של צ'יאברלה והאשמות נוספות נגד השופטים לשעבר.
בעקבות דחיית העסקה, ב-9 בספטמבר 2009, הוגש כתב אישום בן 48 סעיפי אישום נגד השניים, שכלל סחיטה, הונאה, הלבנת הון, סחיטה, שוחד והפרות מס פדרליות. שני השופטים הועמדו לדין בגין האישומים ב-15 בספטמבר 2009. השניים סירבו להודות בכל הסעיפים ונותרו חופשיים בערבות של מיליון דולר, למרות בקשת התובעים הפדרליים לערבות גבוהה יותר. התובעים טענו שערבון השופטים היה צריך להיות גבוה יותר, מכיוון שהם עומדים בפני אפשרות לעונשי מאסר ארוכים והיו עדויות לניסיונות להגנה על נכסים.
רוברט פאוול, עורך דין ובעלים משותף של שני מתקני הנוער בלב השערורייה, הודה ב-1 ביולי 2009 באי דיווח על עבירה פלילית וסיוע לקשר של העלמת מס, ובמעורבות בשוחד על סך 770,000 דולר. פאוול שילם לשניים בתמורה לסיוע בפיתוח מרכזי הכליאה לנוער שבבעלותו. בית המשפט העליון של פנסילבניה השעה זמנית את רישיונו של פאוול ב-1 בספטמבר, תוך ציון הרשעתו הפלילית.
רוברט מריקל, יזם הנדל"ן שבנה את שני מתקני הנוער, הודה ב-3 בספטמבר 2009 באי חשיפת עבירה פלילית. מריקל שילם לקונהאן וצ'יאברלה 2.1 מיליון דולר כשכר טרחה. מריקל הסכים לשלם 2.15 מיליון דולר למימון תוכניות בריאות ורווחה מקומיות לילדים. מריקל שוחרר ממעצר פדרלי ב-2015 לאחר שריצה מאסר של שנה.
סנדרה ברולו, לשעבר סגנית המנהלת של שירותי זיהוי פלילי של שירותי המבחן לנוער במחוז לוצרן, הודתה באשמה בעסקת טיעון במרץ 2009 בשיבוש הליכים פדרליים. ההאשמות הללו נבעו מפעולות שברולו נקטה לאחר שנודע לה ששמה מופיע בתביעה האזרחית הפדרלית.
פסקי דין וגזרי דין פליליים
ב-18 בפברואר 2011, הרשיע חבר מושבעים פדרלי את צ'יאברלה ב-12 מתוך 39 סעיפים, כולל סחיטה במסגרתה קיבלו השניים תשלום בלתי חוקי של כמעט מיליון דולר ממקים של מרכז נוער.
צ'יאברלה נמצא אשם גם בהונאת מס וקשירת קשר להלבנת הון. המושבעים זיכו אותו מאשמת סחיטה ושוחד במקרה אחר.
לאחר הרשעתו של צ'יאברלה, הוא ועורך דינו ערכו על מדרגות בית המשפט מסיבת עיתונאים מאולתרת. מסיבת העיתונאים הופרעה על ידי סנדי פונזו, שבנה אדוארד קנזקוסקי התאבד ביוני 2010 לאחר שצ'יאברלה גזר עליו שהות במתקן הכליאה לנוער.
ST אנג'ינירינג
ST אנג'ינירינג (ST הם ראשי תיבות של Singapore Technologies) היא חברה הנדסית למתן פתרונות ושירותים הנדסיים ואלקטרונים לתחומי החלל, מערכות קרקעיות ומערכות ימיות. בסיסה בסינגפור, הקבוצה דיווחה על הכנסות של מעל 6 מיליארד דולר בשנת 2015. היא מדורגת בין החברות הגדולות ביותר הרשומות בבורסת Singapore Exchange, ומהווה אחת מחברות ההגנה האסייתיות הגדולות ביותר.
שערוריית ילדים תמורת מזומן
פסקי דין וגזרי דין פליליים
ב-11 באוגוסט 2011 נידון צ'יאברלה ל-28 שנות מאסר פדרלי. הוא מרצה את עונשו במוסד הכליאה הפדרלי באשלנד, כלא פדרלי עם אבטחה נמוכה במזרח קנטקי. הוא אמור להשתחרר ב-2035, כשיהיה בן 85. ערעור אחד שלו נדחה ב-25 ביולי 2013. בערעור שני אישר השופט את טענתו של צ'יאברלה לפיה עורכי דינו לא העלו תביעות התיישנות באישומים אלו. הוא הורה על משפט חדש בסעיפים אלה, אך אישר את ההרשעות בהונאה.
ST אנג'ינירינג
החברה מהווה חלק ממדדים בורסאיים מובילים כולל FTSE Straits Times, MSCI Singapore ו SGX Sustainability ''Leaders. ''ל-ST אנג'ינירינג כ-23,000 עובדים ברחבי העולם, מעל 100 חברות בנות וחברות קשורות עסקית (כגון התעשייה האווירית לישראל), ב-46 ערים על פני 24 מדינות.
שערוריית ילדים תמורת מזומן
פסקי דין וגזרי דין פליליים
ב-4 בנובמבר 2011, נידון פאוול ל-18 חודשי מאסר פדרלי לאחר שהודה באי דיווח על עבירה פלילית וסיוע לקנוניית מס. הוא נכלא במחנה הכלא הפדרלי, פנסקולה, מתקן בעל אבטחה נמוכה בפלורידה, ושוחרר ב-16 באפריל 2013. ב-10 באוגוסט 2015, אושר הסכם פשרה בסך 4.75 מיליון דולר לפאוול, פיצויים הקשורים לעניינם של לפחות 2,400 קטינים.
גזר הדין של רוברט מריקל באשמת אי דיווח על פשע עוכב עד לעדותו הצפויה במשפט השוחד של חבר הקונגרס לשעבר וסנאטור מדינת פנסילבניה רפאל מוסטו. ב-23 בנובמבר 2010, פורסם כתב אישום בן שישה סעיפי אישום נגד מוסטו, שהואשם בקבלת יותר מ-28,000 דולר בתמורה לעזרתו בהשגת מענקים ומימון. מוסטו לא הודה באשמה. לאחר מותו של מוסטו ב-24 באפריל 2014, מריקל נידון למחרת לשנת מאסר אחת על ידי השופט המחוזי הבכיר אדווין מ' קוסיק. מריקל חויב לשלם קנס של 250,000 דולר ולהתייצב בלשכה הפדרלית לבתי הכלא ב-14 במאי 2014. הוא שוחרר ב-29 במאי 2015.
תביעות הקורבנות
בית המשפט העליון של פנסילבניה מינה את השופט הבכיר ארתור גרים מבית המשפט המחוזי של מחוז ברקס לבדוק את כל המקרים שנדונו על ידי קונהאן וצ'יאברלה. מינויו של גרים קיבל את סמכותו מחוק שנעשה בו שימוש נדיר, המכונה "שיפוט ספסל המלך", גרים המליץ לבטל את כל פסקי הדין שניתנו על ידי צ'יאברלה מ-2003 עד 2008, ולמחוק את רישומי הצעירים שנפגעו. ב-26 במרץ 2009 אישר בית המשפט העליון את המלצותיו של גרים וקבע כי צ'יאברלה הפר את זכויותיהם החוקתיות של אלפי בני נוער, והורה על ביטול מאות פסקי דין של בני נוער.
תביעה ייצוגית הוגשה על ידי המרכז למשפטי נוער בשם הצעירים שנשפטו ולא היו מיוצגים על ידי עורך דין או קיבלו ייעוץ לגבי זכויותיהם. התביעה כללה גם תביעה לפיצויים במסגרת החלק האזרחי של חוק הארגונים המושפעים והמושחתים (RICO) נגד בני זוגם של השופטים ושותפיו העסקיים, פקידי מרכזי נוער ומחוז לוצרן. שלוש תביעות פדרליות נוספות שהוגשו בשם הקורבנות אוחדו עם התביעה של מרכז המשפט לנוער.
הבונה והבעלים של בתי המעצר הפרטיים נקנסו בתשלומים של כ-25 מיליון דולר. ב-17 באוגוסט 2022, השופט המחוזי בארצות הברית, כריסטופר קונר, הוציא פסק דין המחייב את השופטים צ'יאברלה וקונהאן לשלם פיצויים בסך 106 מיליון דולר בתוספת פיצויים עונשיים של 100 מיליון דולר לכמעט 300 ילדים שנשלחו באופן לא חוקי למתקני כליאה במהלך השערורייה, תוך שימוש בתעריף בסיס של $1000 ליום מעצר שלא כדין.
הוועדה הבין-זרועית למשפט נוער
בעקבות ההאשמות הפדרליות, האספה הכללית של פנסילבניה עברה הקימה ועדה שתחקור את מכלול הנסיבות סביב עיוות הדין. ביולי 2009 הוקמה הוועדה הבין-זרועית לצדק לנוער. הוועדה מורכבת מ-11 חברים, שמונו מכל סניף ממשל בפנסילבניה, כאשר ארבעה חברים נבחרים על ידי הרשות השופטת, ארבעה על ידי בית המחוקקים ושלושה על ידי המושל.
הוועדה, שתוכננה להיפגש לפחות פעם בחודש, התארגנה לחקור את פעולותיהם של שני השופטים והנזקים שנגרמו על ידי שני השופטים ולבחון את מצב בתי המשפט של מחוז לוצרן שנותרו בעקבות כהונתם. הוועדה קיבלה סמכות לזימון והיא נדרשה להשלים את עבודתה ולדווח על המלצותיה וממצאיה לשלושת הזרועות של ממשלת המדינה עד 31 במאי 2010.
עד הקצה
עד הקצה הוא אלבומה השלישי של הזמרת הישראלית דנה ברגר, אשר יצא ב-4 באפריל 2000 בהפקתו המוזיקלית של עופר מאירי, שהיה מעורב גם בעיבודים. האלבום, שנחשב ל"פורץ דרך" בקריירה של ברגר, זכה להצלחה אדירה והפך תוך זמן קצר לאלבום זהב. עד היום נמכרו למעלה מ-80,000 עותקים.
האלבום כולל 10 שירים, אשר רובם הפכו ללהיטים, בהם "לומדת לעוף", "בומביי", "עד הקצה", "יש בזה טעם" (חידוש לשירה של יעל לוי "לא בוכה"), "אהבה" ו"בוכה לך". בכתיבתו נטלו חלק ורד קלפטר, מאיר גולדברג, אפרת זילברשץ וברגר עצמה.
האלבום זכה להכרה רבה וזיכה את ברגר בתוארים "זמרת השנה" ו"אלבום השנה" בטקס תמוז ו"זמרת השנה" ברשת ג' באותה שנה. ורד קלפטר זכתה בתואר "מלחין השנה" בטקס תמוז בזכות עבודתה על האלבום.
דמיין את זה
עלילה
מנדי גילברט היא נערה מתבגרת לא פופולרית בתיכון נוטינגהאם. היא גרה עם אביה, טום ויש לה שתי חברות - אלקסה וקאיין. ליסה קרוס היא האויבת שלה, משום שמנדי מאוהבת בחבר של ליסה - דרו פטרסון.
כאשר מנדי מגלה שדרו מצטרף לצוות השחייה בתיכון היא מחליטה להצטרף גם. בשטח הבריכה היא מאבדת את משקפיה, נופלת למים ומאבדת את ההכרה. כשהיא מתעוררת היא מגלה שדרו הציל אותה. היא נפגשת עם דרו באגם ליד התיכון שאביה אסר עליה ללכת אליו. כאשר ליסה רואה את דרו ומנדי ביחד היא כועסת. היא מוצאת את הטלפון הנייד של מנדי על הרצפה, היא מתקשרת לאבא של מנדי ומספרת לו שבתו באגם.
הפסקול
בשנת 2008 יצא פסקול הסרט. יש בפסקול 22 שירים ובאלבום משתתפים אשלי טיסדייל, אנג'י הילטון, ג'וש קלי ועוד.
סיליברי
סִילִיבְרִי (בטורקית: Silivri; בלאדינו: סִילִיבְרִיָה) היא עיר ורשות מקומית השוכנת לחוף ים מרמרה, בנפת איסטנבול במחוז מרמרה שבצפון-מערב טורקיה. העיר מרוחקת 59 ק"מ מערבית למרכז איסטנבול ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 217,163 תושבים.
היסטוריה
יישוב מאורגן התקיים במקום בעידן הממלכה התראקית במאה ה-5 לפנה"ס, ובהמשך במהלך התקופה ההלניסטית נשלט המקום על ידי המוקדונים והיוונים. בתקופה זו נקרא היישוב סלימבריה (Selymbria). מאוחר יותר, כבשה את האזור הקיסרות הרומית ולאחר התפרקותה נשלט השטח על ידי האימפריה הביזנטית. ב-805 נכבשה העיר על ידי קרום, חאן הממלכה הבולגרית הראשונה. ב-1204, במהלך מסע הצלב הרביעי עברה העיר לחזקת האימפריה הלטינית.
ב-1399 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובתקופת בין המלכים שבה לידי הביזנטים. ב-1453 לאחר כיבוש קונסטנטינופול נפלה שוב סיליברי לידי העות'מאנים. בהדרגה התיישבו בעיר בני לאומים שונים והיא הפכה לצומת מסחר. בתקופת שלטונו של סולימאן הראשון עברה העיר תנופת פיתוח ובין השאר נבנה גשר בן 33 קשתות אשר תוכנן על ידי האדריכל סינאן.
תהליך שקיעתה של האימפריה העות'מאנית הפך את סיליברי לאזור קרבות. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה על ידי צבא ממלכת בולגריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה הועברה העיר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם סוור. לאחר מלחמת העצמאות של טורקיה הוחזרה העיר לחזקת טורקיה. אירועים אלו לוו בטרנספר אוכלוסיות נרחב.
יהודים
תיעוד לקהילה יהודית בסיליברי קיים מהתקופה העות'מאנית. הייתה זו קהילה ספרדית, ככל הנראה אמידה ולה מוסדות פעילים. במקביל לתהליך שקיעת האימפריה העות'מאנית, מתועדת הגירת יהודים אל מחוץ לשטחי האימפריה. כך בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 תועדה הגירת יהודים מסיליברי לעיר קמגואיי בקובה, ובה הקימו המהגרים קהילה יהודית. במהלך גל הגירה זה, קטן מספר בני הקהילה לכדי 1,417 ב-1914.
שקיעת האימפריה העות'מאנית ותהליך הגירת היהודים מסיליברי הותיר את הקהילה במצב כלכלי קשה. ב-1907 תועדו בסיליברי 400 משפחות של יהודים כאשר רק 12 מתוכן היו בעלות מעמד כלכלי איתן (נוֹטָבֶּלִים). בראשית המאה ה-20 כיהן יצחק קטריבאס כנשיא הקהילה היהודית. במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה עזבו יהודים מסיליברי את העיר והיגרו לארצות הברית, צרפת, ארץ ישראל ומקצתם לאיסטנבול. בעיר נותרה קהילה קטנה. ביולי 1934 פרצו פרעות על רקע אנטישמי נגד יהודי טורקיה שהתגוררו באזור תראקיה. הפרעות היו שיאו של גל אנטישמי בחברה הטורקית ששאב השראה מגרמניה הנאצית, ולובה על ידי ג'וואט ריפאט אטילהאן שהיה עיתונאי וסופר אנטישמי. הקהילה בסיליברי הותקפה ובניה נטשו אותה ועברו לאיסטנבול.
בהיסטוריוגרפיה של מפעל ההעפלה ידועה סיליברי כעיר אשר לחופיה נטרפה ב-1940 ספינת המעפילים סלבדור שהפליגה מבולגריה. 238 מעפילים נספו באסון ומהם 66 ילדים ונערים. חלק מנוסעי הספינה הצליחו להגיע לחוף בשארית כוחותיהם ומתו מהיפותרמיה. מקצתם הצליחו להגיע לבתי התושבים ולהזעיק עזרה, ואלו נחלצו לעזרתם. לאורך עשרות שנים לאחר האירוע כונה המקום בו טבעה הסלבדור "מפרץ היהודים". קרבנות האסון נקברו בבית קברות הסמוך לסיליברי וב-1964 הועלו עצמותיהם לישראל ונקברו בהר הרצל.
פין רון
פין רון (בנורווגית: Finn Ronne 20 בדצמבר 1899 - 12 בינואר 1980) היה חוקר אנטארקטיקה אמריקאי יליד נורווגיה.
ביוגרפיה
פין רון נולד בהורטן, מחוז וסטפולד, נורווגיה. אביו, מרטין רון, היה חוקר קטבים והשתתף במשלחתו המוצלחת של רואלד אמונדסן לקוטב הדרומי. רון למד הנדסה בקולג' הטכני של הורטן.
בשנת 1923 היגר פין רון לארצות הברית והתאזרח שם ב-1929. אחרי שעבד כמה שנים בחברת וסטינגהאוס למוצרי אלקטרוניקה, השתתף בשתיים מן המשלחות של ריצ'רד בירד לקוטב הדרומי, וב-1939 שירת כקצין מבצעים של בירד ועזר לגלות אלף שש-מאות ק"מ של קו חוף חדש. פין רון היה בקבוצה שנשלחה לאתר מקום מתאים על מדף הקרח רוס לצריף, שבו נועד בירד לעשות את החורף ביחידות. במשלחת של בירד, ניתן לפין רון הדרגש שבו ישן אביו במשלחת בירד בשנת 1928, ובו התגלתה הכתובת "פין רון" חרותה בתחתית הדרגש שמעליו. מרטין רון שיער כבר אז, שמבין ילדיו, יהיה זה פין שימשיך את דרכו בחקר אנטארקטיקה.
לאחר שירות של שנים אחדות בצי ארצות הברית, שבו הגיע לדרגת קפטן, חזר רון לאנטארקטיקה בשנות ה-40' בראש משלחת רון לחקר אנטארקטיקה, בתמיכת החברה הגאוגרפית האמריקאית. המשלחת מיפתה וחקרה בשנים 1946–1948 את קו החוף של ים ודל והשיגה מספר שיאים קוטביים. רון כיסה 5,760 ק"מ במגלשי סקי ומזחלת רתומה לכלבים - יותר מכל חוקר אחר בהיסטוריה. אשתו אדית רון התלוותה אליו במשלחת זו, בתפקיד "היסטוריונית וכתבת לברית העיתונות של צפון אמריקה". היא ואשת הנווט הראשי, ג'ני דרלינגטון, היו הנשים הראשונות שחרפו באנטארקטיקה.
בשנות ה-50' ארגן הצי את מבצע דיפ פריז להשלמת מיפוי אנטארקטיקה ולהקמת מרכזים למחקר מדעי. רון התמנה למנהיג המדעי והצבאי של בסיס ים ודל. בשנות חייו כתב כמה ספרים על אנטארקטיקה ומספר רב של מאמרים על חקר היבשת. הוא קיבל שלוש מדליות ומספר רב של אותות כבוד צבאיים על שירות, על מחקר גאוגרפי ועל קידום המדע. מלך נורווגיה העניק לו את מדליית אולב הקדוש. לאחר מותו בשנת 1980, בבתסדה, מרילנד, נקבר רון בחלקה 2 של בית הקברות הלאומי ארלינגטון. מועדון חוקרי השטח מעניק את הפרס להנצחת פין רון לאדם שהצטיין בהישגיו במחקר שטח קוטבי, המאפיין בצורה הטובה ביותר את רוח החוקר פין רון.
לקריאה נוספת
Antarctic Command (1958)
סוכי משיי
סוכי משיי (שם מדעי: Ptilonorhynchus violaceus) הוא מין של סוכי אנדמי למזרח אוסטרליה והיחיד מהסוג סוכי (Ptilonorhynchus).
אזורי מחיה
הסוכי המשיי נפוץ ביערות גשם וביערות סקלרופיליים הרריים ולחים במזרח אוסטרליה, מדרום קווינסלנד עד לוויקטוריה. ישנה גם אוכלוסייה מבודדת של סוכיים באזור הטרופי הרטוב של צפון קווינסלנד.
תיאור
רוב גופם של זכרים בוגרים הוא בצבע כחול, אף על פי שבאור צבע הגוף של הסוכי נראה כסגול בוהק או כשחור. פלג גופו התחתון של הזכר וזנבו כהים יותר משאר גופו. המקור בצבע לבן עד צהוב-ירוק, והעיניים בצבע סגול בהיר. הרגליים בהירות, ובדרך כלל הן בצבע ורוד בהיר.
פלג הגוף העליון של הנקבה ירוק-חום כולו, בעוד פלג גופה התחתון בהיר יותר, עם דוגמה מפוספסת בצבע שחור. כנפיה וזנבה של הנקבה הן בצבע חום כהה. מקורה שחור, ועיניה בצבע כחול. זכרים צעירים דומים במראם לנקבות בוגרות.
תזונה
כמו כל מיני הסוכיים, הסוכי המשיי ניזון בעיקר מפירות, למרות שסוכיים ניזונים לעיתים גם מעלים, חרקים, פרחים, צוף וזרעים. לעומתם, סוכיים צעירים ניזונים בעיקר מחיפושיות, חגבים וציקדות עד שהם לומדים לעוף. הסוכיים אינם בררניים בהעדפות המזון שלהם, והם ניזונים גם מצמחים שהובאו לאוסטרליה מאירופה בידי האדם. כך הם מסייעים להפצתם של צמחים כמו עשבים שוטים, דפנת קומפור וזית אירופי, כמו גם מינים שונים ממשפחת הזיתיים. הסוכיים נרדפים לעיתים על ידי חקלאים, מכיוון שהם פושטים על הגידולים החקלאיים שלהם. הסוכיים נוהגים באגרסיביות בעת אכילה, ומגרשים עופות אחרים מהעצים שהם הגיעו אליהם.
בעונת הרבייה, חרקים לוקחים חלק משמעותי יותר מבדרך כלל בתזונתו של הסוכי.
רבייה
עונת הרבייה של הסוכיים נמשכת מאוגוסט עד ספטמבר, ובמהלך ינואר. הסוכיים ידועים ב"סוכות" שלהם - מבנים שנבנים מזרדים שונים על מנת להרשים את הנקבות. הסוכה נבנית בצורה של קשת הפוכה או פרבולה, והקירות הפנימיים של הסוכה "נצבעים" בצבע שחור שמקורו בפחם טחון, פירות מעורבים ברוק או בקליפות עץ מתפוררות. מסביב ל"סוכתו" הזכר שם כל דבר כחול שהוא הצליח למצוא - נוצות, פרחים, אוכמניות, נשלי נחשים וקונכיות, כמו גם חפצים מעשה ידי אדם כמו פקקי בקבוקים, עטים כדוריים, אטבי כביסה ועוד. את החפצים הכחולים הזכר מפזר מחוץ לסוכה, ולאחר שגמר לבנותה הזכר מחכה לה. כשהנקבה מגיעה ועוברת דרך ה"שדרה" שבאמצע הסוכה, הזכר מרים חפץ כחול במקורו, ורוקד מסביב לנקבה כשראשו מכופף. במהלך הריקוד הזכר קופא מספר פעמים. אם הזכר הצליח למשוך את הנקבה, ההזדווגות תתבצע מחוץ לסוכה.
לאחר מכן, הנקבה בונה קן ובו היא מטילה 1–3 ביצים חומות עם כתמים כהים. הדגירה נמשכת כ-21 ימים, וכשלושה שבועות נוספים לאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים את הקן. הזכר אינו לוקח חלק בגידול הגוזלים, ולאחר ההצלחה הראשונה הוא ממשיך להופיע מול נקבות נוספות.
מלון הר ציון
מלון הר ציון הוא בית מלון הממוקם במבנה היסטורי בירושלים בקרבת שכונת משכנות שאננים, על שפת גיא בן הינום ואל מול הר ציון.
בית החולים סנט ג'ון
המבנה המקורי המשמש כיום את מלון הר ציון נבנה בשנת 1882 ביוזמת המסדר הדתי הנוצרי הבריטי של יוחנן המטביל (ג'ון הקדוש), במטרה לשמש כבית חולים. חזית מבנה האבן עוטרה בשלטי האצולה של משפחות האצולה הבריטיות שבתרומתם נבנה בית החולים. במהלך מלחמת העולם הראשונה נסגר בית החולים, והצבא הטורקי השתמש במבנים כמחסני תחמושת; המבנה ספג פגיעה קשה בהפגזה במהלך המלחמה, ושוקם רק לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הורחב בית החולים על פי תוכניות של האדריכל הבריטי קליפורד הולידיי, ונבנו לו שני אגפים - אחד בסמוך למבנה המקורי, דרומית לו, והשני מעבר לכביש בדרך חברון (כיום בית אות המוצר הירושלמי). מבני בית החולים היו מקושרים זה לזה באמצעות מסדרון תת-קרקעי, שעבר מתחת לדרך חברון.
בית החולים פעל עד שנת 1948. במלחמת העצמאות היה המבנה במרכזה של זירת קרבות קשים. הוא שימש כעמדה של כוחות ההגנה, והותקן עליו רכבל הר ציון.
תולדות המבנה לאחר 1948
בשנת 1953 נוסדה בבניין בית החולים הישן ישיבת נתיב מאיר, אשר עברה לאחר זמן קצר למבניה הנוכחיים בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 1964 נרכש המבנה על ידי מינהל מקרקעי ישראל אשר מכר את הבניין בשנת 1972 ליזם שתכנן להרוס את המבנה ואף הרס את המבנה הדרומי והמרכזי. מאבק של ארגוני איכות הסביבה ותומכי שימור מבנים עתיקים הביא להצלת המבנה הצפוני ולשיקום המבנים כמלון בשנת 1986, על פי תוכניות של האדריכלים מואיז בן בונן ונחום מלצר.
השיפוץ כלל את הרחבת המתחם במבנה נוסף, המשמש כיום כשער הכניסה הראשי. חדרי המלון ושטחיו הציבוריים עוצבו בהידור מאופק, תוך שימור קפדני של מאפייניו האדריכליים המקוריים של המבנה המיטיבים לשקף את ירושלים. מן החלונות המקושתים של המלון נשקף נוף מרהיב של גיא בן הינום, הר ציון (שעל שמו נקרא המלון) וחומות העיר העתיקה. ממערב למבני המלון, במורדות המשתפלים אל גיא בן הינום, מוקמה בריכת השחייה של המלון ולצידה גן אירועים.
בשנים הראשונות לפעולתו התקשה המלון לפעול במתכונת של מלון היוקרה הייחודי שתוכנן להיות, והוא שימש בעיקר לאירוח קבוצות צליינים נוצרים. בשנת 2006, עם התחדשות תנועת התיירות לישראל בעקבות דעיכת האינתיפאדה השנייה, החלה במלון סדרת שיפוצים נוספת ששידרגה את רמתו, הוחלפה הנהלתו, והוא פועל כיום במתכונת של מלון בוטיק ייחודי בעל 137 חדרים.
בדצמבר 2019 רכשה קבוצת עזריאלי את מלון הר ציון בתמורה ל-275 מיליון ₪. בכוונת הקבוצה להמשיך ולהפעיל את המלון במתכונתו הנוכחית ובמקביל לבצע שיפוץ במלון ולפעול למימוש זכויות הבנייה הנוספות להרחבתו, כך שיכלול, בין היתר, עד 400 חדרים וחניון תת-קרקעי המונה כ-380 חניות. העלות הכוללת של שיפוץ המלון וההרחבה מוערכת בסך של כ-500-600 מיליון ש"ח, והיא כוללת גם שחזור ושימור של חלק מהמבנים הקיימים בנכס.
בוגאטי מיסטרל
בוגאטי מיסטרל (נקראת גם: בוגאטי W16 מיסטרל; בצרפתית: Bugatti W16 Mistral או Bugatti Mistral) היא מכונית-על במרכב רודסטר, בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (99 יחידות) משנת 2022. היא נחשפה ב-19 באוגוסט 2022. המיסטרל היא הרודסטר המהירה ביותר בעולם. מסירות ללקוחות יחלו בתחילת 2024. כל 99 היחידות נמכרו מראש במחיר של 5 מיליון אירו.
יקב פסגות
יקב פסגות הוא יקב בוטיק שהוקם בשנת 2003 בהתנחלות פסגות שמצפון לירושלים. נכון לבציר 2018 הגיע היקב לייצור של כ-400,000 בקבוקים בשנה, כשלמעלה מ-70% מהם מיוצא לעשרות מדינות.
בוגאטי מיסטרל
סקירה
המיסטרל אינה דגם קברליוט לבוגאטי שירון אלא דגם רודסטר ייחודי לבוגאטי המסמל את סוף השימוש במנוע W16 ההיסטורי שהוצג עם הבוגאטי ויירון ב-2005 והמשיך לשאר דגמי בוגאטי עד כה, הדגם הבא של בוגאטי שיוצג ב-2024 יעשה שימוש בהנעה היברידית פלאג-אין או בהנעה חשמלית מלאה כחלק מאיחוד בוגאטי עם רימאק אוטומובילי שהוביל להקמת חברת בוגאטי-רימאק.
יקב פסגות
כרמי היין נטועים על טרסות גיר בגובה 900 – 700 מטר מעל פני הים בהרי בנימין והשומרון - טרואר המייצר פרי מרוכז ואיכותי.
בוגאטי מיסטרל
עיצוב
העיצוב החיצוני ייחודי למיסטרל ואינו מבוסס על השירון או על דגמי בוגאטי האחרונים. העיצוב החיצוני אווירדנמי מאוד וספורטיבי אך גם יוקרתי, פנסים קידמיים מעוצבים ייחודית ארבעה פסי תאורה באלחסון, פנסי התאורה מאחור מעוצבים כשני חיצים הפונים לסמל בוגאטי שגם הוא חלק מהתאורה. לעומת העיצוב החיצוני הייחודי, תא הנוסעים נלקח ישירות מהשירון ללא שינוי, למעט עיצוב מוט ההילוכים שם הוטמע בתוך ענבר פסל "הפיל המרקד" בעיצוב של הפסל רמברנדט בוגאטי אחיו של אטורה בוגאטי מייסד בוגאטי.
יקב פסגות
יקב פסגות מייצר למעלה מ-11 סוגי יינות אשר מדי שנה זוכים בתחרויות יוקרה, במדליות ובפרסים בינלאומיים.
בוגאטי מיסטרל
מפרט טכני
בוגאטי לא חושפת פרטים טכניים רבים על המיסטרל לעת עתה, מה שכן היא מציינת שיש לה את גרסת המנוע W16 של הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+.
מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק ב-7,100 סל"ד ומומנט מרבי של 163 קג"מ.
== הרודסטר המהירה בעולם == גרסת מנוע ה-W16 שהותקנה במיסטרל זהה לזו מהשירון סופר ספורט 300+ בהספק מרבי של 1600 כ"ס ומומנט מרבי של 163 קג"מ. בשירון סופר ספורט 300+ זה הספיק בכדי להשיג מהירות מרבית של 490 קמ"ש, במיסטרל זה יספיק לפי בוגאטי להפוך את הדגם לרודסטר המהירה ביותר בעולם, שיא המוחזק כיום על ידי הנסי אשר קבעה עם ההנסי ונום GT ספיידר שיא מהירות של 427 קמ"ש. במקביל הנסי חשפה את ההנסי ונום F5 ספיידר החדשה עם הבטחה למהירות מרבית של 483 קמ"ש, כך שהמיסטרל כנראה שתחזיק בתואר הרודסטר המהירה ביותר רק לזמן קצר.
יקב פסגות
היסטוריה
ב-19 בנובמבר 2020 אירח היקב את מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו. ביקור זה נחשב לביקור הראשון של שר חוץ אמריקני בהתנחלות שמעבר לקו הירוק.
יינות
ליקב אחד-עשר יינות אדומים ארבעה לבנים ורוזה אחד.
סימון תוצרת ההתנחלויות
בשנת 2015 פרסמה הנציבות האירופית מסמך הקורא לסימון נפרד של מוצרים מההתנחלויות. בעקבות זאת הוחלט ביקב להוסיף למארזי יין המיוצאים לאירופה ולארצות הברית מפה המראה במדויק איפה יוצר היין. ההנחיה לסימון נפרד לא יושמה במרבית מדינות אירופה, אך בעקבות יישומה בצרפת פנה יקב פסגות לבית המשפט המנהלי בצרפת נגד סימון מוצריו. בית המשפט קיבל את עמדת היקב והורה על הקפאת יישום ההנחיה, והעביר את הנושא להכרעת בית הדין האירופי לצדק. בנובמבר 2019 פסק בית הדין שעל כל מדינות האיחוד האירופי לסמן את תוצרת ההתנחלויות.
יעקב אריה מיליקובסקי
הרב יעקב אריה ישעיה מיליקובסקי (נולד ב-9 באוגוסט 1947, כ"ג באב ה'תש"ז), הוא האדמו"ר מאמשינוב.
ביוגרפיה
נולד בארצות הברית לרב חיים מיליקובסקי, ליטאי מתלמידי ישיבת מיר שהיה לימים ראש ישיבת שם עולם אמשינוב בירושלים, ולחיה נחמה, בתו של האדמו"ר רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש מאמשינוב. השידוך החריג בין תלמיד הישיבה הליטאי לבת האדמו"ר נערך בתקופת מלחמת העולם השנייה, בעת שהותם בשאנגחאי שבסין.
בילדותו עלה עם הוריו וסבו לירושלים ולמד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת בריסק.
משיח בן יוסף
משיח בן יוסף או משיח בן אפרים על פי תפיסת אחרית הימים במסורת היהודית, הוא משיח שיגיע לפני משיח בן דוד, ועתיד להיהרג. הוא אמור להיות מצאצאי שבט אפרים, מבניו של יוסף.
יעקב אריה מיליקובסקי
ביוגרפיה
בב' באלול תש"ל, בגיל עשרים ושלוש, נשא את בתו של האדמו"ר רבי אברהם איגר מלובלין. לזוג שנים עשר ילדים. בנם הגדול נפטר בנערותו לאחר מחלה ממושכת.
בכ"ז באייר תשל"ו נפטר סבו, והחסידים מינו אותו לאדמו"ר תחתיו, בניגוד לרצונו. מספר אדמו"רים, בהם רבי ישראל אלתר מגור ורבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב, שכנעו אותו לקבל על עצמו את עול האדמו"רות. על אף שהוא נעתר לבקשתם, לחלק מהחסידים הקוראים לו "רבי" הוא נוהג עד היום להשיב שהוא אינו רבי. הרב מיליקובסקי מתגורר בסמיכות למרכז החסידות, בשכונת בית וגן בירושלים, ומוסר שיעורים בישיבת "שם עולם" שהקים סבו.
משיח בן יוסף
שני המשיחים
בדברי חז"ל מוזכרים שני משיחים:
יעקב אריה מיליקובסקי
אישיותו
בין תלמידיו: הרב מאיר ברנדסדורפר, מראשי בד"ץ העדה החרדית (למרות השתייכותו לקהילה אחרת); הרב צבי מאיר זילברברג; האדמו"ר רבי אריה רוזנפלד מפינסק קרלין, שאף משתתף לעִתים בטישים שעורך; האדמו"ר מסוכטשוב וגיסו רבי שלמה אייגר האדמו"ר מלובלין.
פרסומו העיקרי הוא בשל סדר יומו המיוחד, עד כדי שסדרי השבת שלו מסתיימים לפעמים ביום שלישי. מלבד שהוא מאריך מאוד בתפילתו, הוא נוהג להתכונן זמן רב לפני קיום מצוות ותפילות, פעמים רבות הרבה מעבר לזמני ההלכה המקובלים לפי השולחן ערוך, בעקבות כך מתקיים במגזר החרדי דיון ציבורי סביב הנהגותיו.
משיח בן יוסף
שני המשיחים
אבות הטיפוס בעניין זה הם יוסף ויהודה. יוסף שימש כמשנה לפרעה מלך מצרים, ועסק בסדרי ממשלה ושלטון. הוא גם מכונה 'המשביר' על שום שניהל את הצד הארגוני-לוגיסטי של השברת מזון לרעבים. יהודה, לעומת זאת, הוא התלמיד החכם ואיש ההגות הרוחני-אידאולוגי, המסמל את המשיח הסולל דרכים לתיקון העולם כולו.
שני אבות הטיפוס הללו, רומזים גם לכך שמשיח בן יוסף יהיה מבני רחל (יוסף היה בכורה של רחל), ואילו משיח בן דוד יהיה מבני לאה (יהודה קיבל את תפקיד הבכור לאחר חטא ראובן במעשה בלהה וחטא שמעון ולוי בפרשת שכם).
יעקב אריה מיליקובסקי
אישיותו
קבלת הקהל הציבורית נערכת בדרך כלל בשעות המאוחרות של הלילה, עד לפנות בוקר.
משיח בן יוסף
שני המשיחים
בברכות של השבטים בספר בראשית ובספר דברים, יוסף מצטיין בחקלאות ואדמה פורייה ובמלחמתיות (הוא אף מכונה במדרשים "שור מלחמה"). יהושע בן נון ממשיכו של משה וכובש הארץ היה משבט אפרים, ואילו שאול המלך הראשון בישראל היה אף הוא מבני רחל, משבט בנימין. במדרשים שונים ובכתבי הגאונים המשיח משבט אפרים מופיע כמלך ישראל אשר יעשה מלחמות ויכבוש את האומות.
המקור הקדום ביותר שניתן לייחסו לעניין המשיחיות מופיע בספר שמואל בהתייחסותו של דוד לשאול הרודף אחריו, "וַיֹּאמֶר לַאֲנָשָׁיו חָלִילָה לִּי מֵה' אִם אֶעֱשֶׂה אֶת הַדָּבָר הַזֶּה לַאדֹנִי לִמְשִׁיחַ ה' לִשְׁלֹחַ יָדִי בּוֹ כִּי מְשִׁיחַ ה' הוּא:" שאול היה משבט בנימין, אך על פי תפיסה זו כל מלך בישראל הוא משיח, בשל כוח הכלל שהוא מייצג והישועות שהוא עושה. שאול המלך שהיה למעשה מלך צבאי, פרק את עול השעבוד הפלישתי, וייסד בעצם את ממלכת ישראל משתי חרבות, והקים צבא חמוש היטב, ובית מלוכה שלם, הוא ארכיטיפ למשיח בן יוסף.
יעקב אריה מיליקובסקי
חיבוריו
תלמידו הרב שמואל נחום הלחמי (ויסברוד) הוציא את באורו לפירוש הרמב"ן לתורה על ידי מוסד הרב קוק.
משיח בן יוסף
שני המשיחים
המהר"ל מפראג המשיל שני כוחות ישראליים אלו ללב ולמוח. משיח בן יוסף ושבט אפרים מסמלים את הלב הפועם של הממלכתיות הישראלית בעוד משיח בן דוד ושבט יהודה מסמלים את המוח המדיני החושב של הממלכתיות הישראלית. באופן דומה, הרב קוק המשיל את שני הכוחות ליחס שיש בין הגוף לנשמה. משיח בן יוסף עוסק בחומריות של האומה, שיש לו צד משותף עם שאר האומות, ואילו משיח בן דוד עוסק בנשמתיות של האומה, שבו ישראל מתייחד משאר האומות.
הגר"א הרבה לעסוק בנושאים אלו. וכן דמותו של משיח בן יוסף מאופיינת בספר קול התור שכתב הרב שלמה זלמן ריבלין [עמנואל אטקס ״הציונות המשיחית של הגאון מווילנה״ עמוד 170]. לתפיסתו שמקורה במדרש תנחומא משיח בן יוסף מסומל בשור, ואילו משיח בן דוד בחמור. והדבר למעשה מבוסס על ברכת יוסף: לפי שיטתו, משיח בן יוסף הוא תנועה רוחנית שמתגלמת באנשים שבדור. בין 156 המאפיינים של משיח בן יוסף, הוא מונה תנועה שעושה מהלכים ארציים לתחיית האומה, בהסתר ובצניעות, בהדרגה איטית ובסבלנות, מתוך עניות ומסכנות, כאשר לא מכירים בעשייתה. על פי הגר"א משיח בן יוסף אינו חייב להיות גבר, וגם אסתר הייתה בבחינת משיח בן יוסף בדורה. ואף הוא ראה את עצמו בבחינה של משיח בן יוסף שמעודד ליישובה של הארץ וגאולתו של העם. כמו כן משיח בן יוסף אינו חייב להיות יהודי וכך למשל הוא ראה את כורש, נותן הכרזת כורש כמשיח בן יוסף בדורו.
בהיסטוריה היהודית היו מאבקי שליטה קשים בין שני כוחות אלו החל מתקופת השבטים, דרך תקופת ייסוד המלכות ואף לאחר מכן בפיצול לשתי ממלכות שונות, והחזון העתידי של איחוד העצים, עץ אפרים ועץ יהודה, כפי שמופיע בספר יחזקאל הוא ששני כוחות אלו יוכלו לפעול בהרמוניה אחדותית כפי שמבקש יהונתן בן שאול מדוד, "וְאַתָּה תִּמְלֹךְ עַל יִשְׂרָאֵל וְאָנֹכִי אֶהְיֶה לְּךָ לְמִשְׁנֶה" (ספר שמואל א', כ"ג י"ז) וכפי שכתוב בספר יחזקאל: "וְעָשִׂיתִי אֹתָם לְגוֹי אֶחָד בָּאָרֶץ בְּהָרֵי יִשְׂרָאֵל וּמֶלֶךְ אֶחָד יִהְיֶה לְכֻלָּם לְמֶלֶךְ וְלֹא יִהְיֻה \{יִהְיוּ\} עוֹד לִשְׁנֵי גוֹיִם וְלֹא יֵחָצוּ עוֹד לִשְׁתֵּי מַמְלָכוֹת עוֹד...וְעַבְדִּי דָוִד מֶלֶךְ עֲלֵיהֶם וְרוֹעֶה אֶחָד יִהְיֶה לְכֻלָּם.".
מותו של משיח בן יוסף
על פי פרשנות חז"ל לנבואת המספד בירושלים, עתיד משיח בן יוסף להיהרג, לפני בואו של משיח בן דוד. דעה מקובלת היא שהוא ייהרג במלחמה כנגד ארמילוס הרשע - מלכם של אנשי אדום, במלחמת גוג ומגוג. על פי התנ"ך יהיה מצב של פילוג, שבו יספדו למשיח בן יוסף כל קבוצה בפני עצמה. לפי גרסה נוספת המופיעה ב'קול התור', ארמילוס הרשע היינו שר הערב רב.
גם המהר"ל סבר כי משיח בן יוסף ייהרג, בשל ההתנגדות הגדולה של הגויים לעם ישראל בתחילת מלכות המשיח בעת מלחמת גוג ומגוג, ולכן המעלה שהוא מייצג בעם ישראל תתבטל.
החל מתקופתו של האר"י אנו מוצאים מסורת של תפילה על חייו של משיח בן יוסף.
גם הגר"א האמין שאין הכרח שמשיח בן יוסף ייהרג (ואף חיבר תפילה מיוחדת "לבקש על חייו של משיח בן יוסף") ובמקומו כל תנועה ואדם שעוסקים באופן מעשי בענייני הכלל וגאולת ישראל שמתבטלים או נהרגים, הם תחליף לגזרה קדומה זו, ויש לראות בהם ניצוצות של משיח בן יוסף שנהרג.
הרב אברהם יצחק הכהן קוק נאם את המספד בירושלים כהספד לבנימין זאב הרצל חוזה המדינה (ללא אזכור מפורש של שמו), בו ראה ביטוי של משיח בן יוסף. הרב קוק הסביר את מותו של משיח בן יוסף בכך שהכח החומרי והרוחני צריכים להיות מאוחדים, וכאשר הם מנותקים והכח הלאומי החומרי של ישראל, שמייצג משיח בן יוסף, איננו מתעדן ומתקדש, והכחות אף מחלישים זה את זה - עליו להתבטל, כדי לפנות מקום לכוחו הרוחני של משיח בן דוד, שהוא מרכז החיים, אך אז יספדו לו ויבינו שצריך לאחד בין הכוחות - שהבניין החומרי הלאומי נצרך, אך התכלית היא ההתעלות הרוחנית.
לאור דברי הרב קוק, וכן דבריהם של רבנים אחרים שראו את מלחמת העולם השנייה כמלחמת גוג ומגוג, יש שזיהו את דמותו של ארמילוס עם הגנרל הנאצי ארווין רומל, שהוביל את כוחות הציר בקרב אל-עלמיין, והיווה איום קיומי על המפעל הציוני בארץ ישראל.
הנבואה על מות משיח בן יוסף
על פי רש"י בעקבות תרגום יונתן, המספד בירושלים שיתקיים ביום ההוא, יהיה על אשר דקרו והרגו בהם האומות בגלות. עם זאת, מביא רש"י את דרשת חז"ל שמדובר בהספד על משיח בן יוסף שנהרג. על פי המלבי"ם "תחלה יספדו עליו כמו שסופדים על הבן יחיד שמת ואין אחר תחתיו, וגם אחר כך כשיתגלה משיח בן דוד", ימררו עליו כעל הבן הבכור "באשר הוא היה הבכור והראשון להושיעם, וע"כ יתמיד האבל עליו גם אחרי כן".
על פי תרגום יונתן, רש"י והמלבי"ם רמוזים בחלק הפסוק "כְּמִסְפַּד הֲדַדְ-רִמּוֹן בְּבִקְעַת מְגִדּוֹן" שני מספדים שהיו בעבר. המספד על המלך אחאב בן עמרי שהרגו הדד-רימון (בן הדד שעבד את האל רימון) בר טברימון ברמות גלעד (מלכים א' כ"ב) והמספד על המלך יאשיהו בן אמון שהרגו פרעה נכֹה בבקעת מגידו (דברי הימים ב ל"ה). המלבי"ם עוד מעמיק בעניין ואומר שהמספד על יאשיהו היה מפני שהיה מלך יחיד, והמספד על אחאב היה מפני שהיה הבכור מבין שני המלכים שמלכו בתקופתו, מכיוון שמלך על עשרה שבטים. ובמספד של משיח בן יוסף בירושלים יהיו את שני הדברים ביחד, שיהיה הבכור וגם שכל ישראל יספדו לו. במאמרו 'המספד בירושלים' מציג הראי"ה קוק את אחאב ויאשיהו כדמויות משיח בן יוסף ומשיח בן דוד.
הפועל ערד-תמר
הפועל ערד-תמר הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר ערד, בשיתוף מועצה אזורית תמר.