cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Butterfly (שיר של Smile.dk)
Butterfly (בעברית: פַּרְפַּר) הוא שיר של להקת הדאנס השוודית Smile.dk, מתוך אלבומה משנת 1998, Smile. הוא נכתב והופק על ידי רוברט אוהלמן ורובין רקס.
השיר זכה לפופולריות מחוץ לשוודיה כאשר נכלל בגרסה הראשונה של משחק הווידאו של Konami, Dance Dance Revolution ו-Dance Dance Revolution 3rdMix. לכבוד הפופולריות שלו, נעשה עבור השיר רמיקס שנכלל ב-Dance Dance Revolution X (2008); הוא נועד לחגוג את יום השנה העשירי לסדרה. השיר הפך גם לתופעת אינטרנט בשנות ה-2010 לאחר שנכלל בצעצועים המיוצרים ברפובליקה העממית של סין, בדרך כלל בטלפונים סלולריים וצעצועים נלווים.
ב-2009, השיר הוקלט מחדש כשוורוניקה ומלין ביצעו את השירה. גרסה זו הופצה כסינגל ב-13 במאי 2009, ונקראה "".
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי רוברט אוהלמן והופק על ידי רובין רקס. "Butterfly" הושמע פעמיים במהלך סרט הדרמה הדרום אפריקאי Flatland משנת 2019. הוא הוצג לזמן קצר בפרק השישי מתוך הסדרה האמריקאית "וונדה-ויז'ן" של היקום הקולנועי של מארוול ודיסני+, ששמו "".
פרק זמן לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-13 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-18 במאי 2017 בערוץ היוטיוב הרשמי של האחים וורנר דנמרק. הקליפ מתחיל כששתי חברות הלהקה ורוניקה אלמקוויסט וססיליה רייסקוג יורדות מחללית בצורת פרפר כתום לתוך מרעה מוקף הרים. בהמשך, הן הולכות דרך המרעה ומחפשות את מושאי אהבתן. ראשית, שתי הבנות נתקלות בשני בנים קטנים בסביבות גיל שמונה, אך הן ממשיכות במסע החיפוש. לאחר מכן, הן נתקלות בזוג אחר של בנים, ואלה בני נוער בסביבות גיל חמש-עשרה. הן ממשיכות לחפש, ולבסוף נתקלות במושאי אהבתן, בקצה מנהרה מסוימת. ברגע שהן מתאחדות עימם, מופיעה החללית בצורת הפרפר מעל הגג וכולם עולים אליה; הקליפ מסתיים בסצנה בה החללית ממריאה.
נכון לינואר 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-60 מיליון צפיות.
מנהרות (ספר של רותו מודן)
מנהרות הוא רומן גרפי מאת הקומיקסאית הישראלית רותו מודן. הספר יצא לאור בשנת 2020 בהוצאת כתר.
תקציר העלילה
עלילת הספר עוקבת אחרי נילי ברושי, ארכאולוגית ישראלית ובתו של ארכאולוג עבר מפורסם, ישראל ברושי, שפרש מעיסוקו בארכאולוגיה בעקבות הדמנציה שלקה בה. כשמתגלה כתובת עתיקה שמתקשרת למחקרו הגנוז של אביה, היא חוזרת לחפירות כדי לחשוף תגלית חשובה שאבדה. יחד עם ברושי אחיה, בנה דוקטור בן השבע וצוות שמורכב ממגוון דמויות שונות מכל קצוות החברה הישראלית, היא יוצאת למסע נגד הזמן כדי להספיק לגלות את הממצא לפני הפרופסור מוטקה שריד, יריבו הוותיק של אביה.
לאמה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ברוך ממן
ברוך ממן (נולד ב-23 בנובמבר 1955) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן כדורגל. ממן שיחק בעמדת הקשר ההתקפי והיה משחקניה הבולטים של מכבי חיפה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
ממן נולד בצפת להורים יוצאי תוניסיה וגדל מגיל שלוש בחיפה. שיחק במחלקת הנוער של מכבי חיפה, בתפקיד הקשר ההתקפי בצד שמאל. החל את הקריירה במחלקת הבוגרים באמצע שנות ה-70 לאחר שהצטיין בקבוצת הנוער, שזכתה פעמיים באליפות המדינה. במקביל זכה להצלחה בנבחרת חיל האוויר במהלך שירותו בצה"ל.
במהלך תקופתו במכבי חיפה שיתף פעולה עם יצחק אנגלנדר ויוחנן וולך, ולאחר מכן עם רוני רוזנטל וזאהי ארמלי, כמו גם חבריו לקבוצת הנוער, ירון פרסלני, יוסי קרמר ואברהם אבוקרט, ויחד זכו באליפות ישראל פעמיים ברציפות (1984 ו-1985). בתקופה זו הוביל ממן את התקפת הקבוצה, והפך ממן לאחד מסמלי הקבוצה בשנות השמונים. במדי מכבי חיפה הופיע 345 פעמים במשחקי הליגה והגביע, והבקיע 50 שערים בסך הכול.
בשנת 1987 עזב את מכבי חיפה ועבר לשחק בבני יהודה תל אביב, אך כבר במחזור השני של הליגה, במשחק מול קבוצתו לשעבר מכבי חיפה, שבר ממן את רגלו ונעדר בהמשך העונה. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בהפועל טבריה, העולה החדשה, אך לא הצליח לסייע לה להישאר בליגה, ובשנת 1989 פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל ממן בקריירת אימון, ובין היתר אימן בקבוצת הפועל חיפה בשנת 2004.
בנו, חנן ממן, הוא כדורגלן עבר בליגת העל.
NCIS: הוואי
NCIS: הוואי (באנגלית: NCIS: Hawai'i) היא סדרת טלוויזיה משטרתית אמריקאית ששודרה לראשונה ב-CBS ב-20 בספטמבר 2021. מככבת בה ונסה לאשיי בתפקיד ג'יין טננט, הסוכנת המיוחדת האחראית על צוות בדיוני של סוכנים מיוחדים משירות החקירות הפליליות הימי בהוואי. הסדרה היא ספין-אוף של הסדרה הוותיקה NCIS והסדרה הרביעית בזיכיון NCIS. הסדרה נוצרה על ידי כריסטופר זילבר, יאן נאש ומאט בוסאק המשמשים גם ככותבים ומפיקים בפועל לצד לארי טנג שביים מספר פרקים. בסדרה מככבים גם אלכס טרנט, נואה מילס, יסמין אל-בוסטמי, ג'ייסון אנטון, טורי אנדרסון וקיאן טלאן. במרץ 2022, הסדרה חודשה לעונה שנייה ששידוריה החלו ב-19 בספטמבר 2022. בפברואר 2023, הסדרה חודשה לעונה שלישית.
רקע
הסדרה עוקבת אחר צוות בדיוני של סוכני שירות החקירות הפליליות של חיל הים שעובדים ממשרד השדה של פרל הארבור, אותו מובילה הסוכנת המיוחדת האחראית ג'יין טננט. הצוות חוקר פשעים הקשורים לביטחון הצבאי והלאומי.
רעות אלוש
רעות אלוש (נולדה ב-26 בנובמבר 1990) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בקריות, למשפחה ממוצא תוניסאי ותימני. אמה גננת ואביה מנהל חנות בגדים. אלוש היא אחותו הצעירה של אביב אלוש ולה עוד אח אמצעי בשם אלעד. בילדותה עברה המשפחה לכרמיאל, שם היא חיה עד התיכון. בעקבות גירושי הוריה עברה עם אמה לפתח תקווה.
שירתה כרל"שית בחיל האוויר.
למדה משחק אצל יורם לוינשטיין.
בשנת 2016, גילמה את שירלי בעונתה הראשונה של הסדרה "תאג"ד" מבית yes.
אלוש השתתפה בתפקידי אורח בסדרות כמו: אורי ואלה, מתים לרגע, הרמון ויש לה את זה.
בשנת 2019, שיחקה בסדרה "התחנה" בתפקיד נועם, מדריכה במד"א, וכן השתתפה בתוכנית "סליחה על השאלה", בה סיפרה על התמודדות עם הפרעת אכילה ממנה סבלה.
בשנת 2020, גילמה את חוקרת הנוער מורג שמואל בסדרה "בלקספייס". הסדרה עלתה לנטפליקס בשנת 2021.
בשנת 2022 היא השתתפה בסדרה ספיידרז שבה גילמה את קלרה שניידר.
בשנת 2023 החלה להשתתף בסדרה שקשוקה שבה היא מגלמת את אדל בן שושן.
בשנת 2023 נבחרה להיות הפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה האורגנית אננדה ביו קוסמטיקה.
חיים אישיים
אלוש מתגוררת בתל אביב. במרץ 2022 נישאה לבן זוגה, יניב בוחבוט. ובינואר 2023 נולד להם בן.
לוצ'יאן בראטו
לוצ'יאן בראטו (ברומנית: Lucian Bratu, שמו בלידה:לוצ'יאן פרד ברגמן - Lucian Fred Bregmann, 14 ביולי 1924 בוקרשט - 9 במאי 1998 בוקרשט) היה במאי קולנוע יהודי רומני.
שנותיו המוקדמות
לוצ'יאן בראטו נולד במשפחה יהודית בבוקרשט תחת השם לוצ'יאן פרד ברגמן. בשנת 1948 הוא סיים את המכון לאמנויות (אקדמיה לאמנות) בבוקרשט. בהמשך למד קולנוע במכון הכלל-סובייטי לאמנות הקולנוע במוסקבה, בו סיים עם תואר בשנת 1955.
פעילותו בקולנוע
בראטו פעל רוב השנים בתנאי הגבלת חופש הדיבור והיצירה שאפיינו את המשטר הקומוניסטי ששלט ברומניה בשנים 1947–1989. סרט הבכורה העלילתי שלו שהופק בשנת 1959, Secretul cifrului (סוד הצופן), היה עיבוד לקולנוע לפי רומן המרגלים "La miezul nopții va cădea o stea" (בחצות יפול כוכב) מאת תאודור קונסטנטין. -1962 ביים את הסרט "טודור" שהוקדש לדמותו של טודור ולדימירסקו, לפי תסריט של מיכניה גאורגיו. סרט זה פתח את סדרה של סרטים היסטוריים שהופקו באותן השנים ברומניה. בסרטיו שיחקו שחקנים כמו אילריון צ'ובאנו, אמזה פליה, טומא קרג'יו, גאורגה דיניקה, אולגה טודוראקה, אמנואיל פטרוץ, מיכאי מראוצה, קוליה ראוטו, שטפאן מיכאילסקו-בראילה, שטפאן יורדאקה, איליאנה סטנה יונסקו, יון בסויו, מירצ'ה אלבולסקו, ג'ורג'ה קונסטנטין, מרגה בארבו, מרגרטה פוגונט, ואחרים.
אחרי שנת 1970 עסק רבות בהדרכת אמני קולנוע חובבים. בשנת 1978 הצליח להתיישב בארצות הברית ושיתף פעולה עם התסריטאי פטרו פופסקו בתסריט הסרט "The Last Wave" (הגל האחרון) של הבמאי פיטר ויר וכן וכתיבת התסריט לסרט Death of an Angel (מותו של מלאך). בראטו הכיר את פופסקו עוד ברומניה, כששניהם שיתפו פעולה ביצירת הסרט Drum în penumbră (דרך בפלג צל) (1972) בשובו לרומניה אחרי מהפכת 1989 החל משנת 1990 לימד בראטו בימוי באקדמיה לתיאטרון ולקולנוע בבוקרשט.
בראטו נפטר בבוקרשט בשנת 1998. הוא היה נשוי והיו לו שתי בנות.
מבחר סרטי תעודה
בראטו ביים עשרות סרטי תעודה.
לקריאה נוספת
(coord) N.Cajal H.Kuller Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație Hasefer, București 2004
משה קופל
משה קוֹפֶּל (נולד ב-1956) הוא פרופסור אמריטוס למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, חוקר תלמוד ויושב ראש ומייסד פורום קהלת.
ביוגרפיה
קופל נולד ב-1956 בניו יורק למשפחה הקשורה לחסידות גור. למד לתואר ראשון בישיבה יוניברסיטי, ובמהלכו למד שנה בישיבת הר עציון. לאחר מכן למד באוניברסיטת ניו יורק. ב-1979, בגיל 23, קיבל תואר דוקטור למתמטיקה, בהנחייתו של פרופ' מרטין דייוויס. את שנת הפוסט-דוקטורט עשה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. עלה לישראל ב-1980 והצטרף כחבר במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2021 פרש והפך לפרופסור אמריטוס.
מדעי המחשב
בתחום מדעי המחשב ידוע קופל בעיקר בזכות מחקריו בנושא ייחוס מחברים, תחום שאליו התוודע במהלך עבודתו כיועץ בחברה לענייני אחזור מידע. באמצעות אלגוריתם שפיתח יחד עם שלמה אנגלסון ארגמון וד"ר יהונתן שלר, הוא הראה כי ניתן להשתמש בניתוח סטטיסטי של השימוש במילים במסמך לקביעת מין, גיל, שפת האם וסוג אישיותו של המחבר. האלגוריתם שיצר קופל זיהה כי נשים נוטות להשתמש יותר מגברים בכינויי גוף והבחנות רבות נוספות. הממצאים בנוגע למגדר עוררו גם ביקורת מצד חוגים פמיניסטיים שהתלוננו בין השאר על בינאריות הזיהוי של גברים ונשים.
האלגוריתם של קופל שימש גם לבחינת האותנטיות של מכתבי הגניזה החרסונית שיוחסו לרב שניאור זלמן מלאדי ועוד מגדולי תנועת החסידות. תוצאות הבדיקה העלו שסגנון הכתיבה של המכתבים שיוחסו לרש"ז מלאדי דומה יותר לסגנונם של שאר מכתבי הגניזה מלכתבים אחרים של האדמו"ר הזקן, מה שמלמד לכאורה כי כלל מכתבי הגניזה נכתבו על ידי אדם אחד ולא על ידי מי שיוחסו אליהם. במחקר שפרסם יחד עם פרופסור נתן נתניהו ודוד אומיד, הראה קופל כי בעזרת רשומות של משחקים ששיחקו שחמטאים בדרגת רב-אמן, ניתן לשדרג תוכנת שחמט נטולת ידע מוקדם עד לרמת משחק של רב-אמן, באמצעות אלגוריתמים גנטיים.
לצד אברהם דיסקין פרסם סדרת מאמרים בהם ניתנו הגדרות פורמליות למושגים בסיסיים במדעי המדינה, כגון עוצמה פוליטית וייצוג מידתי.
מחקר התלמוד
קופל חיבר שני ספרים על מחקר התלמוד. ספרו הראשון "מטא-הלכה" יצא לאור באנגלית על ידי ג'ייסון ארונסון והוא מראה כיצד שימוש בלוגיקה מתמטית מסייע להבין את תהליך הפורמליזציה של הלכות. הספר השני, "סדר קינים", הוא חיבור המציג פרשנות מתמטית למסכת קנים, מהמסכתות הקשות במשנה, יצא לאור בעברית בהוצאה עצמית.
ב-1989 ייסד יחד עם פרופסור עלי מרצבך את כתב העת "היגיון", במטרה "לעודד מחקרים בהגיון הרבני המופיע במקורות היהדות על מנת לפענח ולהבין את הטמון בתפיסות היהודיות המקוריות". ב-2015 ייסד את דיקטה, מכון מחקר המספק כלים אוטומטיים לניתוח ועיבוד טקסטים רבניים ועבריים. כלים אלה כוללים ניקוד, פענוח ראשי תיבות, פיסוק, זיהוי מקורות, ועוד.
פעילות ציבורית
קופל לקח חלק בניסיון לכונן חוקה למדינת ישראל. הוא השתתף בדיוני ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת השש עשרה, בראשות חבר הכנסת מיכאל איתן, וכתב את טיוטות העבודה של הוועדה, בכל הנוגע ליחסי דת ומדינה. לקראת כינונה של הכנסת השבע עשרה השתתף, כחבר המכון לאסטרטגיה ציונית, בצוות שניסח הצעת חוקה לישראל, שהוגשה לנשיא המדינה ולכנסת. לאחר מכן היה שותף בכתיבת טיוטה נוספת של חוקה, יחד עם מיכאל איתן.
בינואר 2012 הקים את פורום קהלת והוא משמש כיושב הראש הפורום. הפורום התפרסם כגוף שתרם לגיבושה של הצעת רפורמת לוין.
ביוני 2019 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות בגין פעילותו כיו"ר פורום קהלת. בנימוקי הפרס צוין במיוחד קידומו של חוק הלאום בידי הפורום, אשר קופל כתב את טיוטתו הראשונה בשנת 2004.
עמדותיו
לגבי התפתחות המוסר, טוען קופל, אצל שמעון מקור ההנחיה העיקרי הוא המסורת המשפחתית והקהילתית וכן המסורת של כלל שומרי המצוות. לעומת זאת אצל היידי מקור ההנחיה הראוי הוא "מומחים המכירים את המחקר העדכני בתחומים הנידונים". שמעון רואה בהיעדר גוף מוגדר שאחראי על הכרעה ואכיפה בתחום ההלכה היהודית תכונה חשובה של ההלכה אחרי חורבן הבית, המאפשרת התפתחות אורגנית מלמטה למעלה. לעומתו סבורה היידי ש"הדבר מלמד על חוסר רצינות". קופל משיב בשם שמעון כי גם שפות קיימות ומתפתחות שלא מכוח מוסד מכריע בעל סמכויות אכיפה. הוא מציב את ההלכה כנמצאת על הרצף בין "שפה" לבין "משפט" ומזהה הבדל משמעותי לגבי התפיסה האינטואיטיבית של ההלכה, בין מי שעבורו היא "שפת אם" לבין מי שעבורו היא "שפה שנייה". קופל סבור כי הגישה של שמעון תחזיק מעמד הרבה אחרי שהגישה של היידי תגווע.
קופל תומך ברוב הסעיפים של רפורמת לוין, אך מתנגד לפסקת ההתגברות בנוסחה המוצע, ומכנה אותה "רעיון מטופש".
אליפות אירופה באתלטיקה 2014
אליפות אירופה באתלטיקה ה-22 נערכה באצטדיון לציגרונד אשר בציריך שבשווייץ, בין ה-12 באוגוסט ל-17 באוגוסט 2014.
בריטניה זכתה במירב המדליות בפעם השלישית בתולדותיה (1950 ו-1998), עם 12 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל. שנייה בדרוג סיימה צרפת עם 9 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל גם כן. שלישית בדירוג סיימה גרמניה עם 4 מדליות זהב ו-8 מדליות בסך הכל.
מסלול
(*)מאהיידין מחיסי-בנאבאד מצרפת ניצח בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:25.30 דקות, אך הוא נפסל לאחר ערעורה של המשלחת הספרדית. הוא נפסל לאחר שהוריד את חולצתו לפני תום הריצה והכניס אותה לפיו.
ישראל באליפות אירופה באתלטיקה 2014
2 אתלטיות ו-8 אתלטים השתתפו באליפות אירופה באתלטיקה.
מנחם יהודה הלוי אושפיזאי
הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי (תרס"ה, 1905–ראש חודש חשוון תש"ס, 11 באוקטובר 1999) היה הרב הראשי של רמת גן, יו"ר חבר הרבנים של המפד"ל וחבר מועצת הרבנות הראשית.
קורותיו
בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל, ולמד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת תרצ"ה (1935) ייסד את "בית אולפנא לצעירים – תורת ירושלים" שליד ישיבת מרכז הרב. בהמשך השנה נשלח על ידי הרב קוק להיות רבהּ של נחלת גנים. הוא השתתף בקונגרסים הציוניים הכ"ד והכ"ה, ונבחר להיות מ"מ חבר הוועד הפועל הציוני.
הרב אושפיזאי כיהן כרב הראשי של רמת גן ויו"ר חבר הרבנים של המפד"ל במשך עשרות שנים. בשנת 1973 נבחר כחבר במועצת הרבנות הראשית.
צ'יטוס
צ'יטוס (באנגלית: Cheetos) הוא מותג חטיפי פחזניות תירס פריכות המיוצר על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.
היוצר המקורי של החטיף, צ'ארלס אלמר דולין, המציא את הצ'יטוס בשנת 1948.
בשנת 2010 החטיף דורג כמותג הנמכר ביותר של פחזניות גבינה בשוק האמריקני. המכירות הקמעונאיות השנתיות של החטיף ברחבי העולם מסתכמות בכ-4 מיליארד דולרים. בעוד שהגרסה המקורית של החטיף עדיין מיוצרת כיום, עם השנים חברת פריטו-ליי מייצרת בנוסף לכך 20 טעמים נוספים של צ'יטוס.
הקמע המקורי של צ'יטוס היה עכבר הצ'יטוס. משנת 1986 ואילך דמותו של הברדלס המואנש צ'סטר צ'יטה הוא הקמע הרשמי של המותג.
גרפיט
מבנה כימי
הגרפיט הוא אחת מצורות האיתינים של פחמן, וכמו היהלום גם הוא סריג אטומרי, אך בשונה ממנו, הגרפיט אינו גביש.
הגרפיט בנוי משכבות, העשויות טבעות בעלות שישה פחמנים (משושה), באופן שכל פחמן מחובר לשלושה פחמנים אחרים בקשרים קוולנטים; אורך הקשר פחמן-פחמן במישור 0.142nm (ננומטר); השכבות מרוחקות אחת מהשנייה 0.335nm ומחוברות ביניהן באמצעות קשרי ואן דר ואלס, מה שגורם לגרפיט להיות רך. בין השכבות מצויים אלקטרונים ניידים (אלקטרון הערכיות הרביעי הלא קושר בקליפה של כל אטום פחמן) ומאפשרים מוליכות חשמלית. השכבות מוסטות זו ביחס לזו, כך שאטום פחמן במישור אחד אינו מעל אטום פחמן במישור השכן. מבחינים בשתי צורות של גרפיט, השונות זו מזו במיקום המישורים זה ביחס לזה. בצורה היציבה - ההקסגונלית – המישורים בסידור ABAB; דהיינו, כל אטום פחמן מצוי מעל מרכז המשושה במישורים השכנים ומול אטום פחמן במישור הבא.
פרס נובל לפיזיקה לשנת 2010 הוענק לגיים ונובוסלוב על גילוי הגְרָפֵן.
התרנגולת שהטילה ביצי זהב
הסיפור התרנגולת שהטילה ביצי זהב הוא משל ממשלי איזופוס, שמוסר ההשכל שלו הוא להסתפק במה שיש ולא להתפתות לחמדנות יתר, שיכולה להותיר אותך בלי כלום. הסיפור המקורי מדבר דווקא על אווזה המטילה ביצי זהב (ביצת אווז גדולה פי חמישה מביצת תרנגולת ממוצעת), אולם זה התרגום המוכר למשל בשפה העברית.
המשל ומוסר ההשכל
המשל מספר על איכר עני ואשתו שאחת התרנגולות שלהם הטילה ביצי זהב, ביצה אחת בכל יום. האיכר לא הסתפק בביצה אחת ביום ורצה להשיג יותר ולהתעשר בבת אחת, הוא חשב שאם היא מטילה ביצת זהב בכל יום בוודאי מסתתר בתוכה מצבור זהב ולכן יום אחד הוא החליט להרוג את התרנגולת ולחתוך את בטנה, אך כשעשה זאת, לא מצא שם אפילו ביצת זהב אחת, והוא גילה כי בתוכה היא הייתה זהה לחלוטין לשאר התרנגולות, וכך במחשבה להתעשר בבת אחת האיכר העני ואשתו שללו מעצמם את האפשרות של רווח נאה יום אחר יום.
המשל במזרח
אנלוגיה למשל מן המזרח נמצאה ב"סובנהאמסה ג'אטאקה", שמופיע בסעיף הרביעי של הבודהיסטיים. במשל הזה - אבי משפחה ענייה נולד מחדש בתור ברבור שנוצותיו עשויות זהב, מדי פעם הוא נוהג לחזור אל משפחתו ולהציע להם לקחת נוצת זהב אחת מכנפיו כדי שתהווה עבורם מקור לפרנסה. לבסוף, חמדנותה של אם המשפחה גורמת לה לתלוש את כל נוצותיו של הברבור בבת אחת וכשהוא מתאושש מהמריטה כל נוצותיו הופכות לנוצות רגילות.
נוצות הזהב של הברבור הן כביצי הזהב של התרנגולת, בשני המקרים הרצון להשיג עושר מיידי, מבטל למעשה את היכולת לעושר שיפרנס את העניים למשך חייהם בכבוד.
מארי אליזבת קולרידג'
מארי אליזבת קולרידג'  (באנגלית: Mary Elizabeth Coleridge 23 בספטמבר 1861 - 25 באוגוסט 1907), הייתה משוררת, מסאית וסופרת בריטית מהמאה ה-19.
ריינר בונהוף
ריינר בונהוף (בגרמנית: Rainer Bonhof, נולד ב-29 במרץ 1952 באמריך אם ריין שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי, ונחשב לאחד השחקנים המעוטרים ביותר בתולדות הכדורגל הגרמני. בונהוף מכהן כיום (2015) כסגן נשיא המועדון בורוסיה מנשנגלדבך.
מארי אליזבת קולרידג'
ביוגרפיה
מארי אליזבת קולרידג' נולדה ב-1861 בלונדון, בה התגוררה עד יום מותה. היא הבכורה מבין שתי בנות: אחותה פלורנס לינד קולרידג' הייתה צעירה ממנה בשלוש שנים. קולרידג' מעולם לא נישאה.
ריינר בונהוף
בורוסיה מנשנגלדבך
בונהוף החל את קריירת הבוגרים שלו בבורוסיה מנשנגלדבך בשנת 1970, והפך במהרה לחלק מקבוצה שזכתה בתארים רבים בשנות ה-70 ונחשבה לאחת הקבוצות המובילות של הכדורגל הגרמני. בונהוף הצטיין בבעיטת כדורים חופשיים ובהוצאות חוץ ארוכות, ובשמונה עונותיו בבורוסיה מנשנגלדבך זכה עמה בארבע אליפויות הבונדסליגה ופעמיים סיים במקום השני. בונהוף זכה עם הקבוצה פעם אחת בגביע הגרמני, ופעם אחת בסופר קאפ הגרמני. גם בזירה האירופית נחל בונהוף הצלחות, כאשר זכה עם בורוסיה מנשנגלדבך בגביע אופ"א בשנת 1975 לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על טוונטה ההולנדית. בונהוף ידע גם אכזבות במדי המועדון, כאשר קבוצתו הפסידה בגמר גביע אופ"א בשנת 1973 במפגש כפול לליברפול, וכעבור ארבע שנים הפסידה שוב לליברפול, הפעם בתוצאה 3-1 בגמר גביע אירופה לאלופות, וגם לבוקה ג'וניורס בגמר הגביע הביניבשתי בתוצאה 5-2. בשנת 1978, לאחר שמונה עונות במנשנגלאדבך, עזב בונהוף את המועדון, לאחר שצבר 231 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 42 שערים.
ולנסיה
לאחר מונדיאל 1978 עבר בונהוף לוולנסיה, כאשר הוסרה מגבלה שמנעה משחקנים המשחקים בליגות שאינן הבונדסליגה לשחק בנבחרת גרמניה המערבית. בונהוף עבר לוולנסיה מעט אחרי שחברו לבורוסיה מנשנגלדבך אולי שטיליקה עבר לריאל מדריד. בונהוף שיחק שנתיים במועדון הספרדי, בהן כבש עשרה שערים ב-61 הופעות בליגה. עם ולנסיה זכה בונהוף בגביע המלך בשנת 1979 ובגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1980, לאחר ניצחון בגמר מול ארסנל בבעיטות הכרעה, שבונהוף הבקיע אחת מהן.
מארי אליזבת קולרידג'
ביוגרפיה
אביה, ארתור דיוק קולרידג', התפרנס כעו"ד אך נטיותיו המוזיקליות הובילו אותו להקים במקביל לקריירה המשפטית שלו את מקהלת באך של לונדון (The Great London Bach Choir). יחד עם אמה, מארי אן, הפכו הזוג קולרידג' את ביתם לבית פתוח עבור אמנים רבים וידועים כמו המשורר אלפרד לורד טניסון, הצייר ג'ון אוורט מיליי הסופר אנתוני טרולופ, המשורר רוברט בראונינג ועוד.
ריינר בונהוף
פ.צ. קלן והרטה ברלין
לאחר שנתיים בספרד, חזר בונהוף לבונדסליגה וחתם בפ.צ. קלן, שם שיחק שלוש עונות, וכבש 14 שערים ב-74 הופעות. עם קלן זכה בונהוף בגביע הגרמני בשנת 1983, ובשנת 1982 סיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה. בשנת 1983 עבר שטיליקה להרטה ברלין, אך נאלץ לפרוש באותה שנה בגין פציעה לאחר שש הופעות בלבד במדי הקבוצה, כאשר היה בן 31.
עקרבות יהודה
עקרבות יהודה (שם מדעי: Rhagodessa judaica) הוא מין מסדרת העכשובאים, החי בדרך כלל באזורים הרריים.
ריינר בונהוף
קריירה בינלאומית
בונהוף שיחק בנבחרת גרמניה המערבית החל משנת 1972, וייצג את מדינתו בחמישה טורנירים גדולים. בונהוף זכה עם נבחרתו ביורו 1972 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברית המועצות, ובמונדיאל 1974, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת הולנד. בונהוף הפסיד עם נבחרתו בגמר יורו 1976 לנבחרת צ'כוסלובקיה למרות שהבקיע בבעיטות ההכרעה, ובמונדיאל 1978 הודח עם נבחרתו בשלב הבתים השני. בשנת 1980 זכה בונהוף בתואר הבינלאומי השלישי שלו עם הנבחרת, כאשר זכה ביורו 1980. למונדיאל 1982 בונהוף לא קיבל זימון, על אף הצלחתו באותה עונה בפ.צ. קלן, ולמעשה הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה בשנת 1981. סך הכל בונהוף כבש תשעה שערים ב-53 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
מארי אליזבת קולרידג'
ביוגרפיה
כבר מגיל צעיר ניכרו סקרנותה וכשרונה של קולרידג'. משיכתה לאותיות השפה העברית הובילו אותה ללמוד עברית וכפי שתעיד על עצמה עד גיל 22 היא קראה את התנ"ך ודקלמה את שירת דבורה בערבי יום ראשון. עד גיל 19 היא למדה את השפות: גרמנית, צרפתית ואיטלקית על בורין. מאוחר יותר היא השתלמה גם בלימודי השפה היוונית והלטינית ובמקביל היא למדה היסטוריה וציור.
ריינר בונהוף
לאחר הפרישה
בונהוף קיבל רישיון לאמן בשנת 1988, ובשנת 1990 מונה לעוזרו של ברטי פוגטס באימון נבחרת גרמניה. בתפקיד זה החזיק בונהוף שמונה שנים, ולאחר מכן החל לאמן את נבחרת גרמניה הצעירה, ואחר כך את בורוסיה מנשנגלדבך. בהמשך אימן את נבחרת כווית, ואת נבחרת סקוטלנד הצעירה. לאחר מכן מונה לסקאוט בצ'לסי, אך ההתקשרות הופסקה לאחר זמן קצר.
החל משנת 2009 מכהן בונהוף כסגן נשיא בורוסיה מנשנגלדבך.
עקרבות יהודה
מאפיינים
עקרבות יהודה בעל כושר ריצה מהיר, אינו ארסי, אך נשיכתו מכאיבה ועלולה להחדיר זיהומים אל הגוף. הוא מין טורף, ולא יהסס לתקוף כל דבר העומד בדרכו.
מארי אליזבת קולרידג'
ביוגרפיה
בחיפושיה אחר מורה רוחני שילווה את דרכה האינטלקטואלית, התיידדה מארי אליזבת עם וויליאם קורי, מורה נערץ ללימודים קלאסיים שפוטר מעבודתו באיטון קולג', ככל הנראה בעקבות פרשייה מינית עם תלמיד שלו. תחת חסותו של קורי למדו קולרידג' וחברותיה יוונית. הן קראו לקבוצה שלהן "הגבירות היווניות".
באותה תקופה ייסדה קולרידג' יחד עם ארבע חברותיה הקרובות את הקווינטט. קבוצה זו כללה את אלה קולטמן, בנות הדוד מרגרט והלן דאקוורת' וויולט הודג'קין. החברות ביניהן תלווה אותה כל חייה.
עקרבות יהודה
מאפיינים
בארץ ישראל ניתן למצוא אותו באזורי יהודה, שומרון והגליל. עקרבות יהודה יכול לעורר רתיעה ופחד בשל גודלו, מהירותו, התנהגותו התזזיתית וקול החריקה שהוא משמיע כשהוא מחכך את לסתותיו זו בזו. העקרבותים מועילים מכיוון שהם מחסלים מזיקים אחרים כגון עקרבים, עכברים וחרקים. בדומה לעכבישים והעקרבים, הם אינם אוכלים את טרפם בצורת נתחים אלא הורגים אותו באמצעות אנזימים שמוזרקים לגוף הטרף וגורמים לפירוק רקמותיו, ולאחר מכן הם מוצצים את תכולתו.
מארי אליזבת קולרידג'
ביוגרפיה
קולרידג' הרבתה לטייל באירופה ובאזורים הכפריים של אנגליה ולכתוב יומני מסע. היא נחשבה למבקרת מוערכת, ומסות וביקורות פרי עטה התפרסמו בעיתונים כגון: Times Literary Supplement וב-Guardian. חיבתה ומשיכתה להיסטוריה ניכרות במסות ובביקורות שלה. בשנת 1889 נישאה מרגרט דאקוורת' להנרי ניובולט (Henry Newbolt), עו"ד מצליח וסופר בראשית דרכו, שהצטרף -“Settee”, הסלון הספרותי שבביתה של מרגרט דאקוורת'. עם הצטרפותו של ניובלט הפכה הקבוצה לקבוצת השראה ועריכה ספרותית של חיבורים פרי עטם של חברי הקבוצה. כאן לראשונה חשפה קולרידג' את שיריה, ובעידודו של ניובלט השתכנעה לפרסמם.
בשנת 1893 פרסמה קולרידג' את הרומן הראשון שלה: “The Seven Sleepers of Ephesus”. למרות שהרומן לא זכה להצלחה היא זכתה לשבחים מהסופר רוברט לואיס סטיבנסון.
בשנת 1894 פגשה קולרידג' את המשורר וחוקר הספרות רוברט ברידג'ס (Robert Bridges) שסייע לה להוציא לאור את ספר השירים הראשון שלה. הספר “Fancy’s Following” התפרסם במהדורה מצומצמת תחת הפסבדונים "אנודוס" ("הנודדת" ביוונית). בשנת 1895 קולרידג' החלה ללמד בקולג' לנשים עובדות, שם לימדה עד יום מותה והפכה למורה ולדמות נערצת.
בשנת 1897 יצאו לאור שני ספרים פרי עטה. הראשון ספר שירה שרואה אור תחת פסבדונים ובמהדורה מצומצמת: “Fancy’s Guerdon” והשני הוא הרומן הידוע ביותר שלה: “The King With Two Faces” שפרסם אותה וזיכה אותה בתמלוגים גבוהים. מכאן ואילך פרסמה קולרידג' רק רומנים ומסות.
בחודש אוגוסט 1907, בזמן חופשה משפחתית, בצפון אנגליה קולרידג' מתה כתוצאה מסיבוך של דלקת תוספתן והיא בת 46. לפני מותה היא צוותה על משפחתה להשמיד את כל כתביה, יומניה ומכתביה.
קריאה פמיניסטית בכתביה
למרות היותה סופרת ומבקרת מפורסמת בזמנה, נדחקה קולרידג' אל מחוץ לשיח הספרותי. גילויה מחדש נעשה בעקבות התעוררות של חוקרות ספרות פמיניסטיות שמצאו בכתביה רבדים רבים שמאירים את היותה יוצרת חדשנית ונועזת. המחקר אודותיה מתמקד הן בניסיון לפרש את המתחים הסמויים והגלויים בשירתה והן בניסיון לפענח את דמותה המורכבת והמסתורית.
Anodos - "הנודדת"
שירתה של מארי אליזבת קולרידג' כמעט ונשכחה. הוראתה להשמיד את כל כתביה סייעה לתהליך זה, שכן רוב עבודתה שלא ראתה אור אבדה. חוקרת הספרות אליסון צ'פמן מציינת שבתחילת המאה קולרידג' הייתה ידועה בעיקר בזכות ביקורות הספרים שלה ובזכות הפרוזה שכתבה, אך שיריה כמעט ולא זכו להכרה והיא נדחקה מקאנון השירה של תקופתה.
קולרידג' השתמשה בפסבדונים "הנודדת" (Anodos), שניתק את זהותה כיוצרת משיריה. קיימות מספר סברות לבחירתה לעשות כן. הסברה הראשונה קשורה לחוסר רצונה להיות מזוהה עם המשורר הנודע סמואל טיילור קולרידג', שהיה דוד מדרגה שנייה מצד אביה. במכתביה מציינת קולרידג' את החשש להיות מזוהה עם שירתו או לחסות בצילו האמנותי. הסברה השנייה קשורה לכך שקולרידג' העריכה את כתיבת הפרוזה שלה יותר מאשר את שירתה, ורק בלחץ ידידיה הקרובים המשוררים הנרי ניובלט ורוברט בראונינג הסכימה לפרסמם.
אך צ'פמן, כמו גם חוקרות ספרות נוספות כגון קייסי באס בייקר, טוענת שיש לפסבדונים תפקיד חשוב בעיצוב האסתטיקה של שירתה של קולרידג'. לדעתן, דימוי "הנודדת" איפשר לקולרידג' לנוע בין הזהויות השונות שיצרה לעצמה בחייה ובשירתה. כתביה המגוונים מעידים על עושר סגנוני, חריפות שכל וחוש הומור מושחז, אך עם זאת ידידיה הקרובים מעידים על כך שלמרות קסמה הרב הייתה ביישנית מאוד. קולרידג' ״נדדה״ על קו התפר שבין זהותה הפנימית והחצונית, ולכך מוסיפה החוקרת תרזה ויסטלר שקולרידג' השתוקקה לממש את חייה כגבר. ביטוי לכמיהה הזו היא מוצאת במכתביה וברומנים שלה שאת עלילתם מוביל תמיד גבר צעיר ונמרץ.
האנדרוגינוס והפאם פאטאל
מוטיבים מרכזיים בשירתה של קולרידג' הם דמות האשה כאנדרוגינוס או כפאם פאטאל. חוקרת הספרות הת'ר ל. בראון מציינת כי בתקופה שבה כתבה קולרידג' את שיריה לא נשמעו קולות "נשיים" עזי מבע כשלה. משיכתה לסיטואציות בעלות נופך מיסטי ומכושף אפשרו לה ליצור קול אותנטי של נשים ייצריות וחזקות, בניגוד לשרטוט המאופק שלהן ברוח כתבי התקופה הוויקטוריאנית.
החוקרות סנדרה גילברט וסוזן גובאר מדגימות באמצעות ניתוח שירה של קולרדיג' "צידה האחר של המראה" כיצד הדימוי של הדוברת בשיר מבטא את מורכבות אישיותה: מחד, היא אשה ויקטוריאנית מהוגנת ומאידך אשה ייצרית המבקשת להתגלות. בראון מוסיפה כי שיר זה הוא רק דוגמה אחת מני רבות לצורך של קולרידג' לבטא את שני הצדדים של אישיותה.
לכך מתווסף דימוי האנדרוגינוס שקולרידג' אימצה בפסבדונים שלה. בראון טוענת כי שני ייצוגים אלו הם הפיצול של קולרידג' – היצר הבלתי ניתן לריסון שבא לידי ביטוי בדמויות הפאם פאטאל, והא-מיניות שמאפשרת לה לשוטט חופשייה מכל ייצוג. לטענתה בכתיבת הפרוזה שלה קולרידג' מבקשת לתת קול לפן הגברי שאליו היא כמהה ובכתיבת השירה היא מעניקה קול ביקורתי כלפי החברה שבה היא חיה, חברה שהשתיקה את קולה ואת קולות חברותיה.
הומו-אירוטיקה
פרשנות נוספת לשירתה של קולרידג' מתמקדת ביחסיה האינטימיים עם קבוצת חברותיה. המתח המיני של דמויות רבות בשירתה מעלה השערה שמא הרצון להישאר אנונימית קשור בחשש מחשיפת רגשותיה. תרזה ויסטלר מעידה כי בין קולרידג' ואלה קולטמן היו יחסים אינטימיים הקשורים ביחסי אהבה; אך כפי שטוענת החוקרת שרון מרקוס יחסים לסביים בין נשים (גם נשואות) היו מקובלים בתקופה הוויקטוריאנית. בקריאה זו משערת בייקר כי שירים כמו "המכשפה" טומנים רובד נוסף וסמוי מן העין שיש לקרוא אותו דרך הכרה ביחסים הרומנטיים בקבוצה. החוקרת אנג'לה לייטון מוסיפה כי האירוטיות החבויה בשיריה של קולרידג' מחזקים את הפואטיקה השברירית והחמקמקה שלה.
ורדית (משחקי מחשב)
ורדית היא סדרת משחקי מחשב שיווקיים שנוצרו בין השנים 1995 ל-1997 וצורפו לחבילות השוקולד של "ורד הגליל". המשחקים זכו לפופולריות גדולה בישראל בשנים אלו.
סדרת המשחקים הראשונה (1995–1996)
המשחקים הראשונים בסדרה, "הרפתקאות ורדית בשביל השוקולד" (1995), "ורדית והשוקולדה במסלולי האולימפיאדה" (1996) ו"ורדית בהרפתקה חדשה באליפות הגלישה" (1996), פותחו על ידי חברת פ.מ.ד., שייצרה קודם למשחקים אלו, בשנת 1995, משחק פרסומי נוסף של ורד הגליל - "שוקי והפצפונים במבוך המיסתורין" (ששם במרכזו את ממרח השוקולד עם פצפוצי האורז של "ורד הגליל", "שוקי").
תיאור המשחק המוצג ב"הרפתקאות ורדית בשביל השוקולד", המשחק הראשון בסדרה, מספר על הפרה ורדית, שנמלטה מעדר הפרות של הדוד טוביה. היא הגיעה לצפת, ל"ממלכת השוקולד", כדי "לחפש היכן מכינים שוקולד חלב אמיתי". במהלך המשחק, השחקן שולט על הפרה ורדית בדרכה חזרה לרפת של טוביה, ועליו לאסוף כמה שיותר חבילות שוקולד, וכן פריטים נוספים כמו מטבעות, תוך שעליו להימנע ממכשולים (מעליהם יכולה ורדית לקפוץ) ומחיות (שבהן ורדית יכולה לבעוט). לאורך המסלול ישנן פרסומות למוצרים שונים של "ורד הגליל", בהם: "שוקי", "מותק", "קליק" ו-"O.K". ברקע מנוגנת נעימת "לדוד משה הייתה חווה".
על אף הצלחת המשחק בקרב הקהל, עמר ברק ממגזין המחשבים לנוער "זומביט" ביקר לשלילה את המשחק בסיקור משנת 1996, בהיבטי הגרפיקה, ממשק המשתמש והמוזיקה.
המשחקים "ורדית והשוקולדה במסלולי האולימפיאדה" (דיסקט אחד) ו"ורדית בהרפתקאה חדשה באליפות הגלישה" (שני דיסקטים, הכוללים את המשחקים "ורדית גולשת על פני הגלים" ו"ורדית גולשת במסלולי הסקי המושלגים") היו למעשה שני חלקים של אותו משחק, שיצא בשנת 1996 - וניתן היה לנווט ביניהם דרך אותה תוכנה, שהייתה בעלת שלושה חלקים. במשחקים אלו היו 3 שלבים שונים של מקצים ספורטיביים שונים - מסלול ריצה, סקי וניווט בסירת מנוע. במשחקים אלה היה על ורדית לנווט בין מכשולים תוך איסוף כמה שיותר ממתקים. שחקנים שהשיגו תוצאה גבוהה דיה - 100,000 נקודות ברמה 3 (רמת הקושי הגבוהה ביותר) בשני משחקים, אחד מכל דיסקט - יכלו להירשם לאליפות הארצית בהגרלה, שבה הפרס היה טיסה ללונדון וביקור במרכז ה"וירטואל ריאליטי" של חברת סיליקון גרפיקס.
סדרת המשחקים השנייה (1997)
בשנת 1997 הוציאה חברת ורד הגליל שלושה משחקים נוספים בסדרת ורדית, הפעם בפיתוחה של חברת קומפדיה. המשחקים - "ורדית - אליפות בחלל", "ורדית - אליפות במפעל השוקולד" ו"ורדית - אליפות בכפר".
שלושת המשחקים דומים במשחקיות שלהם, אך בעלי רקעים שונים ויצאו בתקליטורים שונים (בניגוד לסדרה הראשונה, שיצאה בדיסקטים). כמו במשחקים בנושא ספורט שיצאו בשנת 1996, מהסדרה הראשונה, אם המשחקים היו מותקנים על אותו מחשב, ניתן היה לנווט ביניהם דרך אותה תוכנה. במשחקים אלו על ורדית למיין כתמי צבע שנופלים מהשמים - בתוך מבחנות. לכל כתם צבע שונה, ומטרת השחקן ליצור רצפים של שלושה כתמים מאותו צבע במבחנות השונות, עליהם הוא מקבל נקודות. בשלושת המשחקים האלה, בשונה מהקודמים, ורדית דיברה וקולה דובב על ידי אפי בן ישראל. כמו כן, כל משחק מסדרת המשחקים הזו היה מלווה בשומר מסך שהיה מותקן אוטומטית, עם התקנת המשחק.
במשחקים אלה צבירת נקודות מתאימה איפשרה גם היא להיכנס להגרלה על פרסים, בהם טיסה ליורודיסני ורדיו טייפ.
פיאט פנורמה
פיאט פנורמה (בספרדית: Fiat Panorama) היא מכונית סטיישן, קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הברזילאית Fiat Automoveïs, חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר יוצרה בין השנים 1980–1986.
דגם ה"פיאט פנורמה" קרוי גם "פיאט 147 פנורמה" (Fiat 147 Panorama), משום שהדגם מתבסס על "פיאט 147" שיוצרה בברזיל (גרסת סטיישן במקום גרסת ההצ'בק), אשר התבססה על גרסת פיאט 127 אשר יוצרה באיטליה.
ארמנד קלינסקו
ד"ר ארמנד קלינסקו (ברומנית: Armand Călinescu: מאי/יוני 1893 – 21 בספטמבר 1939), כלכלן ומדינאי רומני, מראשי ממשלת רומניה, נרצח על ידי הלגיונרים.
קורות חייו
ארמנד קלינסקו נולד ליקטרינה ומיכאי קלינסקו בפיטשט. האב היה קולונל, וטרינר והאם הייתה בעלת רכוש. ארמנד נמשך למוזיקה וניגן בנעוריו על פסנתר ועל כינור. את בית הספר היסודי ואת התיכון, בעיר הולדתו, סיים בהצטינות (מקום שני בכיתתו). בגיל 19 הכיר את אדלה, בת ממשפחה המיודדת עם משפחת הוריו, שעתידה להיות אשתו.
הוא סיים לימודי משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט, המשיך את לימודיו בפריז, שם קיבל דוקטורט בתחום מדע המדינה והכלכלה.
בשנת 1916 מונה לשופט מתלמד בעיר שדה ובהמשך לשופט, משרה שנפסקה מכורח המלחמה (מלחמת העולם הראשונה) והימלטותו, יחד עם משפחתו, למולדובה מפני הפלישה הגרמנית.
קלינסקו היה חבר במפלגת האיכרים הלאומית וחבר פרלמנט רומני בין השנים 1926–1937. עמדתו הנחושה נגד הלגיונרים הביאה לנפילת הממשלה בשנת 1933. בדצמבר 1938 נמנה עם מייסדי המפלגה המלוכנית, היחידה שהורשתה לפעול.
קלינסקו מונה לתפקיד שר הפנים ב-1938, בתקופת הדיקטטורה המלכותית ובמהלך כהונתו ארגן, בהוראתו של קרול השני, מלך רומניה, בנובמבר אותה שנה את חיסולם של קורנליו זליה קודריאנו, ממייסדי התנועה הלגיונרית, הניקדורים והדצ'מווירים.
ב-9 במרץ 1939 מונה בידי המלך לתפקיד ראש ממשלת רומניה. במהלך כהונתו ניהל מדיניות אוהדת לבעלות הברית. בתחילת ספטמבר התיר את בריחתה של הממשלה הפולנית ומילוט כספיה דרך רומניה בעקבות הפלישה הנאצית לפולין. ב-21 בספטמבר 1939 נרצח על ידי קבוצת לגיונרים בבוקרשט בהוראת הוריה סימה, בראשות עורך הדין מיטי דומיטרסקו. הרוצחים ירו בקלינסקו עשרים כדורים, כנקמה על רצח קודריאנו. הרוצחים השתלטו על תחנת רדיו וניסו לשדר הודעה המבשרת על רציחתו של קלינסקו, אולם עובדי התחנה הצליחו למנוע זאת, על ידי ניתוק המשדרים.
הרוצחים נתפסו ונורו בקרבת מקום הרצח על ידי שוטרים וגופותיהם הותרו ברחוב למשך שלושה ימים. תלמידים מבתי ספר בבוקרשט אף נשלחו לצפות בגוויות.
בעקבות הרצח
בעקבות הרצח הוקמה ממשלה חדשה בראשות גאורגה ארג'שאנו, שפתחה בהוראת המלך בחיסול פעילים לגיונרים בלא כל הליך משפטי בכל רחבי רומניה. למעלה מ-300 פעילים חוסלו בידי הרשויות. לאחר כשבוע הוקמה ממשלה חדשה והעומד בראשה כתב על האכזריות שבה בוצעו חיסולי הלגיונרים. עצמו נרצח בנובמבר 1940 בידי השלטון הלגיונרי.
קלינסקו ניהל יומן ששרד אחריו ועל פיו נחשף חלקם של הקושרים השונים נגד התנועה הלגיונרית וראשיה.
הרשומות האבודות
הרשומות האבודות הן ספרי טרילוגיה מסדרת ספרי הפנטזיה רומח הדרקון, שנכתבו על ידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן בין השנים 2006–2009. הם נועדים לגולל את הרפתקאותיהם של גיבורי הרומח בתקופת רשומות רומח הדרקון.
דרקונים של מעמקי הגמדים
העלילה מתארת כיצד ליוו הגיבורים את חבורת הפליטים ממצודת פקס-תרקס לאזור בטוח בהרים, כיצד קיבלו את הסכמתם של הגמדים לאפשר לפליטים בני אנוש להיכנס לממלכת ההר תורברדין הסגורה לעולם החיצון מזה שלוש מאות שנה, וכיצד מצאו את מקבת כראס האגדית המאפשרת לראשונה מאז תקופת הומא רועץ-דרקון את יצירת רומחי הדרקון.
דרקונים של שחקי שרת הדרקונים
בסיפורה של קיטיארה מתואר כיצד כבשה את טרסיס ואיך הרגה את המפלצת ששמרה על בועת הדרקון. בסיפורם של החבורה (סער בהיר-להב, גדילן קוץ-רגל, לאורנה קנן, חלמיש כור-אש, דרק שומר הכתר, בריאן דונר וארן ארוך-קשת) מתואר מסעם להשגת הבועה ומלחמתם בפאל תאס, מה שקרה כרונולוגית בזמן הכרך השני של טרילוגיית הרשומות, דרקונים של ליל חורף.
דרקונים של מג שעון החול
דרקונים של מג שעון החול הוא השלישי בטרילוגיית הרשומות האבודות, שיצא לאור באוגוסט 2009 ובמהדורה העברית ביוני 2010. עלילת הספר מכסה את האירועים שקרו במהלך דרקונים של שחר האביב ומגלה את הנסיבות מאחורי שאיפותיו של רייסטלין להפוך לאל.
לאחר שרייסטלין מחליט להפוך למכשף ממסדר הגלימות השחורות, הוא עורך מסע לכיוון נראקה - עירה של מלכת האופל - מתוך שאיפה גלויה להצטרף לכוחותיה. אולם בסתר הוא מתכנן את עלייתו לכוח. כאשר טאקיזיס מגלה כי בועת הדרקון הגיעה לעיר, היא שולחת את דרגוניה להרוס אותה ואת המכשף שמגן עליה. נוסף על כך, רייסטלין מגלה את דבר תוכניתה של טאקיזיס להשתלט על כל מקורות הקסם, ועליו לעצור בעדה.
מייקל טיפט
חייו
בהיותו נער שמע קונצרט תזמורתי בניצוחו של מלקולם סרג'נט, שהביא להחלטתו להיות מלחין. בשנת 1923 נרשם לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, שם למד קומפוזיציה מראלף ווהן-ויליאמס וניצוח מאדריאן בולט עד שנת 1928. באותה תקופה החל להלחין אבל גנז את יצירותיו. הוא התפרנס מהוראה וניצוח. ב-1930 שב לקולג' המלכותי לתקופת לימודים נוספת, והתרכז במוזיקה האנגלית של המאה ה-16, וביצירות באך ובטהובן. בתקופה זו התגבש סיגנונו הקונטרפונקטי האופייני, שבא לביטוי ביצירתו המוצלחת - קונצ'רטו לתזמורת מיתרים כפולה (1938).
טיפט היה פציפיסט ללא פשרות. הוא התייחס למצב הפוליטי בעולם ביצירת המופת שלו - האורטוריה "ילד בן זמננו" ("A Child of Our Time" 1939 -1940). בשנת 1943 נידון לתקופת מאסר של שלושה חדשים בעקבות סירובו לשרת כחייל בלתי קרבי, כמו שנדרש בזמנו מסרבני גיוס מטעמי מצפון.
האורטוריה "בן זמננו"
זו היצירה המפורסמת ביותר של טיפט. היא נכתבה בשנים 1939–1940 בעקבות מאורע שהסעיר אותו מאד.
טיפט היה כאמור פציפיסט והתנגד לכל אלימות ועוולות. בשנת 1938 רצח הנער היהודי הרשל גרינשפן דיפלומט נאצי בפריז, ועורר גל רדיפות אנטישמי נגד היהודים בגרמניה, שנודע כליל הבדולח.
טיפט חיבר גם את המילים. הטקסט משקף את אמונתו של טיפט בפאציפיזם וכי הטבע האנושי מכיל אורות וצללים. האורטוריה כתובה ל-4 סולנים, מקהלה ותזמורת. זו אורטוריה הומניטרית על דגם הפאסיונים של באך, עם שילוב ספיריצ'ואלים שחורים המחקים את הכוראלים של באך.
איסאאקיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית
איסאאקיוס השני אנגלוס (ביוונית: Ἰσαάκιος Κομνηνός Ἄγγελος; ספטמבר 1156 – ינואר 1204) היה קיסר האימפריה הביזנטית במשך כעשור בין השנים 1185–1195 ולמשך כשישה חודשים נוספים בשנים 1203–1204, אז חלק את השלטון יחד עם בנו אלכסיוס הרביעי. שלטונו עמד ברקע שורה של מרידות פנימיות, כמה מלחמות עם מדינות שכנות ושני מסעות צלב.
ראשית חייו ועלייתו לשלטון
איסאאקיוס נולד בשנת 1156 בקונסטנטינופול למשפחת אצולה שהייתה קשורה בקשרי חיתון עם שושלת קומננוס ששלטה באימפריה באותה העת. אביו, אנדרוניקוס אנגלוס, היה גנרל ודיפלומט שעבד בשירות בן דודו הקיסר מנואל הראשון. אימו, אופרוסינה קאסטמוניטיסה, הייתה אשת אצולה אף היא. בעקבות מות הקיסר מנואל בשנת 1180 והכתרת בנו אלכסיוס כקיסר כשהוא בן שלוש עשרה בלבד, פרץ מאבק על השליטה בחצר הקיסרית בין אנדרוניקוס אנגלוס לבין אנדרוניקוס קומננוס, בן דוד אחר של הקיסר המנוח מנואל. המאבק הסתיים בניצחון זה האחרון. בשנת 1183 הוא הוציא להורג את הקיסר אלכסיוס הצעיר והכתיר עצמו תחתיו. מאחר שאנדרוניקוס, הקיסר החדש, מיהר לרדוף את מתנגדיו, נאלצה משפחת אנגלוס להימלט ולמצוא מקלט בממלכת ירושלים.
חודשים אחדים מאוחר יותר באותה השנה, לאחר מות אב המשפחה אנדרוניקוס אנגלוס, יחד עם תאודורוס אחיו, שב איסאאקיוס לאימפריה במטרה לתפוס את השלטון. האחים עוררו מרד במערב אנטוליה, שם נעזרו בשכירי חרב טורקיים וחברו לתומכי המשפחה שנותרו באימפריה. עד מהרה, יצא הקיסר אנדרוניקוס בראש צבאו לדכא את המרד, ובאביב 1184 הוא הטיל מצור על מעוזי המורדים בניקאה ובפורסה. כעבור זמן מה, משלא עמדו עוד כוחותיו של איסאאקיוס במצור, הוא נעתר להצעת הקיסר ונכנע בעבור חסינות. במקביל, תפסו כוחות הקיסר את פורסה, שבו את האח תאודורוס ועיוורו אותו.
לאחר כישלון המרד כיבד הקיסר אנדרוניקוס את ההתחייבויות שלו, ואיסאאקיוס ישב בקונסטנטינופול. ברקע סדרת פלישות ומרידות, בקיץ 1185 הורה הקיסר אנדרוניקוס לעצור את איסאאקיוס. בעימות שהמתפתח בין הצדדים הניצים הרג איסאאקיוס את אחד מאנשי הקיסר שבא לעוצרו. לאחר מכן, הוא נמלט אל האגיה סופיה, שם התרכזו תומכיו שהכתירו אותו כקיסר. בפקודתו, אנדרוניקוס המודח נתפס, עונה והוצא להורג.
שלטונו כקיסר
עם עלייתו לשלטון בשנת 1185 נדרש איסאאקיוס לנהל שורה של משברים שערערו את עצם קיומה של האימפריה. אוצר המדינה היה מרוקן, הגבולות היו פרוצים ואי-שקט חברתי שרר ברחבי תחום שלטונו. עם זאת, האיום החמור ביותר היה הפלישה הנורמנית. מזה כמה חודשים כבשו הנורמנים בהנהגת גוליילמו השני, מלך סיציליה שורה של ערים ביוון לרבות סלוניקי, ואלו החלו עושים את דרכים אל עבר קונסטנטינופול הבירה. איסאאקיוס מיהר לארגן כוח צבאי בפיקודו של הגנרל המנוסה אלכסיוס בראנאס. ב-7 בנובמבר נפגשו הצבאות לקרב כשבעים קילומטר צפונית-מזרחית לסלוניקי, והביזנטים שבו עטורי ניצחון. לאחר הניצחון על הנורמנים, חתר איסאאקיוס להבנות עם כמה משכנותיה של האימפריה. הסכם שביתת נשק נחתם עם סולטנות רום ויחסי ידידות נוסדו עם בלה השלישי, מלך הונגריה. הוא גם הגיע להסדרים עם ונציה וחידש את זכויות היתר המסחריות שלה בשטחי האימפריה, זכויות יתר שהקיסר הקודם ביטל. את היחסים עם שותפיו המדיניים הוא עיגן בנישואים. הוא נשא לאישה את מרגרטה, בתו של המלך ההונגרי, והשיא את אחותו תאודורה לרוזן האיטלקי קונרד ממונפראטו.
על אף ההצלחות המדיניות בשנותיו הראשונות בשלטון, איסאאקיוס נאלץ לכל אורך כהונתו להתמודד עם שורה של מלחמות בבלקן. בשנים 1185 ו-1186 נכשלו צבאות האימפריה בניסיונם לדכא את המרד של הבולגרים והולאכים ולמנוע את הקמת האימפריה הבולגרית השנייה. מלבד התאגר הצבאי בשולי האימפריה, הלחימה המתמשכת בבלקן עוררה גם שורה של מרידות מבית. בשנת 1187, ניצל הגנרל אלכסיוס בראנאס את שהותו בבלקן במסגרת המלחמה בבולגרים כדי למרוד. הוא הכריז על עצמו כקיסר, אסף את צבאו והטיל מצור על קונסטנטינופול. איסאאקיוס וגיסו קונרד ממונפראטו שארגנו את הגנת העיר הסתערו על הכוחות הצרים, הביסו אותם והרגו את בראנאס המורד. שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1189, יצא איסאאקיוס בעצמו לבלקן בראש צבא כדי להילחם בבולגרים. בעת שהותו בחזית הלחימה פרץ מרד באנטוליה. כתוצאה מכך נאלץ איסאאקיוס לשוב על-מנת לדכא את המרד.
נקודת ציון חשובה בתקופת שלטונו של איסאאקיוס אירעה בשנת 1189, אז הגיעו כוחות מסע הצלב השלישי בהנהגת פרידריך ברברוסה לגבולות האימפריה בדרכם לארץ הקודש. בין הצדדים שרר חוסר אמון. בעוד הצלבנים חשדו בביזנטים שהם מצדדים באויביהם המוסלמים ואף האשימו אותם כי כרתו ברית עם צלאח א-דין, הביזנטים חששו שהצלבנים מעוניינים לפגוע באימפריה. לכן, התנגד בתחילה איסאאקיוס למעבר הצלבנים בארצו. לבסוף, עימות פרץ בין הצדדים. הצלבנים כבשו את אדריאנופול והחלו מתקדמים לעבר קונסטנטינופול. לאור זאת, נעתר איסאאקיוס בראשית 1190 לדרישות הצלבנים ואפשר את מעברם דרך האימפריה. צעד נוסף שהעכיר את היחסים בין האימפריה הביזנטית למערב התרחש שנה אחת מאוחר יותר. בשנת 1191 כוח צלבני בפיקוד ריצ'רד לב הארי כבש את קפריסין למורת רוחם של הבינזטים אשר ראו בה נחלה ביזנטית מורדת. הלחימה בבלקן המשיכה לעמוד במוקד הבעיות של האימפריה גם בשנות שלטונו המאוחרות של איסאאקיוס. כבר בשנת 1190, לאחר ההתנגשות עם הצלבנים, הוא חידש את מסעות המלחמה לאזור. מחד, כוחות צבא ביזנטים הצליחו לחדש את השליטה של האימפריה בווארנה ובסרדיקה שנפלו אשתקד לידי הבולגרים, אך מנגד הם סבלו מאבידות רבות. לחימה נערכה גם עם כוחות סרבים שהונהגו שהונהגו באותה העת בידי סטפן נמאניה. הדפוס של מרידות מבית במקביל ללחימה בבלקן נמשך אף הוא באותן השנים. בתוך כך, בשנת 1193 שלח איסאאקיוס את בן דודו קונסטנטינוס אנגלוס בראש צבא כדי לבלום את הבולגרים. תוך שהוא משחזר את מעשיו של אלכסיוס בראנאס שנים אחדות קודם לכן, קונסטנטינוס ריכז את צבאו בפיליפופוליס והכריז על עצמו כקיסר. תוך זמן קצר חייליו הסגירו אותו והוא עוור. לאור הניסיון המר עם בראנאס וקונסטנטינוס, וברקע המשך הידרדרות המצב הביטחוני בבלקן, באביב 1194 יצא איסאאקיוס בראש צבאו אל החזית הבולגרית. הוא חבר אל צבאו של חמיו מלך הונגריה בלה, והשניים נערכו להתקפה. תוך שהוא מנצל את היעדרו מהבירה, אחיו אלכסיוס – שבשנים הקודמות היה מושל מחוז וריכז סביבו חוג תומכים – תפס את השלטון והכריז על עצמו כקיסר. זמן קצר לאחר מכן איסאאקיוס נתפס, עוור והושם בשבי.
המאסר והשיבה לשלטון
בדומה לקודמו בתפקיד, שלטונו של הקיסר אלכסיוס השלישי היה רצוף אתגרים. מרידות פרצו בכל רחבי האימפריה והמצב הכלכלי היה בכי רע. אם לא די בכך, בנו של איסאאקיוס המודח, אלכסיוס שמו אף הוא, הצליח בשנת 1201 להימלט מקונסטנטינופול ולתפוס מחסה בחצרו של גיסו פיליפ משוואביה. בשנים הבאות פעל אלכסיוס הבן על-מנת לשכנע את הצלבנים לכבוש קונסטנטינופול ולהשיב את איסאאקיוס אביו לשלטון. בתמורה, הוא הבטיח לשלם סכומי כסף גדולים לכל מי שיעזור לו לעשות זאת. במסגרת מאמציו, הוא התיידד עם בוניפאס ממונפראט, שעתיד היה להוביל את מסע הצלב הרביעי, ובשנת 1202 אף נפגש עם האפיפיור במטרה לזכות בתמיכתו. לבסוף, השתכנעו הצלבנים בהצעה, בה גם תמך שליט ונציה אנריקו דאנדולו.
כשעל סיפונו אלכסיוס, בנו של איסאאקיוס המודח, יצא בראשית 1203 הצי הצלבני-ונציאני לעבר קונסטנטינופול וביוני אותה השנה הוא הגיע אל העיר. תוך זמן קצר חומות העיר נפרצו והקיסר אלכסיוס נמלט. לאחר שמונה שנות מאסר, שוחרר איסאאקיוס העיוור מכלאו והתאחד מחדש עם בנו. בתמיכת הצלבנים, ביולי הוכתרו השניים יחד כקיסרים. בפועל, עיקר נטל התפקיד היה אצל אלכסיוס שהיה אז בן עשרים ואחת בלבד. באופן לא מפתיע, מצוקות האימפריה המשיכו לעמוד בעוכרם של שני הקיסרים. ואם לא די בכך, עתה חנו כוחות זרים בלב הבירה והמדינה נאלצה לשלם סכומי כסף גדולים לכוחות האלו, בהתאם להתחייבויות הקודמות של אלכסיוס. בהסכמת איסאאקיוס, פעל אלכסיוס לגיוס הכספים שהבטיח, בין השאר באמצעות הפקעת רכוש הכנסיות והטלת מסים חדשים. כתוצאה מכך גברה התרעומת בבירה. מאחר שהקיסרים התקשו לגייס את סכומי הכסף הדרושים הסירו הצלבנים את התמיכה בשלטונם. כעבור שבועות אחדים, בחורף 1204, בעלה של בת הקיסר המודח – אלכסיוס שמו גם כן – ביצע הפיכה תוך שהוא רוכב על ההתנגדות לתשלומים לצלבנים. הוא תפס את השלטון והכתיר את עצמו בתור כקיסר אלכסיוס החמישי. אלכסיוס השלישי נרצח מיד ואיסאאקיוס מת ימים אחדים לאחר מכן.
אילן יוחסין
התרשים מציג דמויות בולטות בלבד. מקורות לתרשים: undefined
חיפושית ראש-פנס
זחלי חיפושיות אלה שוכנים בתוך האדמה או בחורים בתוך קני טרמיטים, הנפוצים באזורים אלה ויוצאים החוצה בקיץ. הזחלים של החיפושיות הם טורפים המפיצים אור בצבע ירוק זוהר מראשם ומקצה החזה שלהם וכך מפתים מיני טרף הנמשכים לאור - חרקים מעופפים שונים, למשל טרמיטים צעירים מכונפים, לעוף לעבר לסתותיהם הפעורות. לאחר שהזחלים ניזונים היטב הם מתגלמים והופכים לבוגרים. הבוגרים צמחוניים וניזונים מרקבובית וממוהל עצים, אך יכולים להשתמש בנהורנות זוהרת וכך גם הגלמים אצל בני שני הזוויגים. אלפי חיפושיות זוהרות גורמות לאזור כולו לזרוח בירוק בלילות בהירים. כמה משבטי הילידים נהגו לקחת זחלים של חיפושיות כאלה כדי למצוא את דרכם בשטח.
קופטאן חלבי (ראש מועצה)
קופטאן חלבי (בערבית: قفطان حلبي, בתעתיק מדויק: קפטאן חלבי; 1909 - 2 בינואר 1970) היה ראש המועצה המקומית דלית אל-כרמל הראשון ומראשוני יוצרי שיתוף הפעולה היהודי - דרוזי במלחמת העצמאות. ראש חמולת חלבי, החמולה הדרוזית הגדולה ביותר בישראל.
קורות חיים
קופטאן עזאם חלבי נולד בדלית אל-כרמל ב-1909. בתקופת המנדט הבריטי היה אחד המוכתרים של כפרו. ב-1951 נבחר לראש מועצת דלית אל־כרמל הראשון ומאז נבחר שוב ושוב, במשך 19 שנים עד יום מותו. בתפקידו כראש מועצת דלית אל-כרמל היה האחראי להכנסת מערכות החשמל, המים והטלפון, לראשונה, ליישובו.
בתחילת דרכו הפוליטית בישראל היה חבר מפא"י ועמד בקשרים הדוקים עם ראש עיריית חיפה אבא חושי, אולם לאחר הקמת גח"ל ב-1965 הצטרף אליה, יש הטוענים עקב סכסוכים פנימיים בינו לבין המחלקה הערבית במפא"י. לפני הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1969), הבחירות האחרונות שקדמו למותו, חזר והצטרף למפלגת העבודה.
על שמו קרוי בית הספר חטיבת הביניים "קופטאן חלבי", בדלית אל-כרמל.
10 באפריל
10 באפריל הוא היום ה-100 בשנה (101 בשנה מעוברת), בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 265 ימים.
ג'ון אקיאי-בואה
ג'ון אקיאי-בואה (באנגלית: John Akii-Bua; 3 בדצמבר 1949 – 20 ביוני 1997) היה אתלט אוגנדי. אלוף אולימפי (מינכן 1972), שיאן עולם (1976-1972) וזוכה מדליות זהב וכסף במשחקי אפריקה (לאגוס 1973 ו-אלג'יר 1978) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה
ג'ון אקיאי-בואה נולד ב-1948 בכפר אבקו שבאוגנדה (מצפון לקמפלה) שהיה במחוז בו ישב שבט הלאנגו. אביו נישא ל-8 נשים שהולידו לאקיאי-בואה 42 אחים ואחים חורגים. כבר בנעוריו החל להתאמן בספורט תחרותי והתמקד במרוץ מכשולים למרחקים קצרים. ב-1968 ניסה להשיג את המינימום האולימפי לקראת אולימפיאדת מקסיקו סיטי אך נכשל. בעצת מאמנו עבר אקיאי-בואה להתאמן בריצת 400 מטר משוכות.
בעקבות זכייתו במדליית זהב באולימפיאדת מינכן גויס אקיאי-בואה למשטרת אוגנדה וקודם על ידי נשיא המדינה אידי אמין לדרגת קצין שאף העניק לו בית בבירה קמפלה וזאת על אף שהשבט ממנו הגיע היה מהמתנגדים למשטרו של אמין. ב-1979, עם נפילת משטרו של אידי אמין ברח אקיאי-בואה, עם משפחתו, לקניה מחשש שבני שבטו יראו בו משתף פעולה. בקניה הושמה המשפחה במחנה פליטים משם שוחרר על ידי נותני החסות שלו, חברת פומה שהעבירה אותו ואת משפחתו למינכן שבגרמניה והמשיכה להעסיק אותו. בסביבות 1983 חזרה המשפחה לאוגנדה כשלאולימפיאדת מוסקבה הגיע בזמן שהותו בגרמניה.
1970
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד סיים אקיאי-בואה במקום הרביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.1 שניות. כמו כן התחרה בריצת 110 מטר משוכות אך לא עבר את שלב חצי הגמר.
1971
אקיאי-בואה השיג את תוצאת השנה בעולם בריצת 400 מטר משוכות.
אקיאי-בואה היה אורח כינוס הפועל שהתקיים באותה שנה.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מינכן זכה אקיאי-בואה במדליית זהב בשיא עולמי של 47.82 שניות בריצת 400 מטר משוכות לפני רלף מאן מארצות הברית (48.51 שניות) ודייוויד המרי מבריטניה (48.51 שניות). אקיאי-בואה היה לספורטאי הראשון שירד מתחת ל-48 שניות בריצה זו. שיא עולמי זה היווה שיפור לשיאו של דייוויד המרי (48.12 שניות) שנקבע ב-1968 והוא נשבר ב-1976 על ידי אדווין מוזס מארצות הברית (47.64 שניות) במהלך אולימפיאדת מונטריאול. זו הייתה מדליית זהב אולימפית ראשונה בה זכתה אוגנדה.
1973
במשחקי אפריקה שנערכו בלאגוס, ניגריה זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא משחקים של 48.54 שניות לפני ביל קוסקי מקניה (50.22 שניות) וסילבר איו  מאוגנדה (50.25 שניות).
1976
אקיאי-בואה לא השתתף באולימפיאדת מינכן, על אף שהתכונן לכך, בגלל חרם שהטיל הוועד האולימפי של אוגנדה (יחד עם עוד 28 מדינות) על אולימפיאדה זו.
1978
במשחקי אפריקה שנערכו באלג'יר, אלג'יריה זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.55 שניות אחרי דניאל קימאיו מקניה (49.48 שניות) ולפני פיטר רוואמוהאנדה  מאוגנדה 50.18 שניות).
1980
באולימפיאדת מוסקבה הגיע אקיאי-בואה למקום ה-13 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 50.87 שניות שלא הספיקה להשיג מקום בגמר. כמו כן היה שותף בנבחרת אוגנדה במרוץ שליחים 4X400 אולם זו סיימה בתוצאה של 3:07.0 דקות ולא העפילה לגמר.
עדנה קרבאפל
הדמות
עדנה קרבאפל למדה לתואר מוסמך במכללת ברין מאר לנשים בפילדלפיה, אך לצערה עברה ללמד במערכת החינוך הציבורי בספרינגפילד. בפרק "The Seemingly Never-Ending Story", התגלה שהיא הייתה בעברה אישה אופטימית מאוד, שרצתה בכל ליבה לעזור לאנשים במצוקה. נדמה שלאחר שנות תסכול בבית הודות ללימוד בבית הספר היסודי, ובארט סימפסון במיוחד, השתנתה אישיותה.
ישנו חוסר עקביות בנוגע למקורותיה של עדנה. בפרקים מסוימים נאמר שהגיעה לספרינגפילד על מנת ללמד בה, אך בפרק אחר ניתן לראות אותה בשנות נעוריה בתיכון של ספרינגפילד.
קרבאפל מעשנת כבדה, במיוחד בשעות הלימודים. בפרק "Bart Gets a 'Z'", היא מפוטרת מבית הספר על שכרות (אותה גרם בארט לאחר שהוסיף אלכוהול לכוס הקפה שלה), והחליטה לפתוח חנות למאפינס. היא מאוחר יותר הוחזרה לעבודה לאחר שגם המורה המחליף הפך לשיכור.