cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גנזך קידוש השם
ניהול הגנזך
הגנזך שוכן מאז היווסדו בבני ברק, בתוך מבנה הכולל של חסידות גור, שנבנה על שטח שתרם פראגר. מבנהו החדש של הגנזך עומד להיבנות על מגרש שבו שכן ביתו של פראגר, בשכונת זיכרון מאיר בעיר.
הגנזך מקבל ממשרד התרבות והספורט תמיכה שנתית של כ-1.5 מיליון ש"ח.
עונת 1964/1965 בליגת העל ההולנדית
עונת 1964/1965 הייתה העונה התשיעית של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. נאק ברדה ופ.צ סיטארד ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 16 קבוצות, (14 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו פ.צ סיטארד וטלסטאר ספורטקלאב שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות במקומות 15 ו-16 נשרו לליגת המשנה ההולנדית.
למת הניפוח לשפות רגולריות
למת הניפוח נועדה להוכיח ששפה L כלשהי איננה שפה רגולרית. הלמה מגדירה תנאי הכרחי לרגולריות שפה, והשימוש העיקרי בה הוא בהוכחה בדרך השלילה ששפה איננה רגולרית על ידי הוכחת אי קיומו של התנאי עליו מדברת הלמה. הלמה נוסחה והוכחה על ידי יהושע בר-הלל, מיכה פרלס, ואלי שמיר מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הרעיון האינטואיטיבי של למת הניפוח
שפה רגולרית היא שפה שקיים אוטומט סופי דטרמיניסטי שמקבל אותה. כלומר, שפה שדי בכמות סופית ומוגבלת של זיכרון כדי להחליט אם מילה שייכת אליה או לא. לכן, טבעי לצפות כי במילים גדולות מספיק תהיה תבנית חוזרת כלשהי, שמספר ההופעות שלה אינו משפיע על שייכות המילה לשפה. זאת מכיוון שמילה שאין בה שום תבנית חוזרת דורשת כמות זיכרון השווה לאורכה כדי לעקוב אחרי כל האותיות בה, מה שהופך קבלת מילים שגודלן עולה על הזיכרון העומד לרשות האוטומט לבלתי אפשרי.
לכן, אם מילה בשפה רגולרית היא גדולה מספיק, ניתן לפרק אותה לשלושה חלקים: התחלה, אמצע וסוף (ההתחלה והסוף יכולים להיות גם ריקים) כאשר חלק ה"אמצע" הוא החלק של התבנית שחוזר על עצמו. לאחר שהתבצעה חלוקה זו ניתן להוריד את קטע ה"אמצע", או לשכפל אותו מספר כלשהו של פעמים (ומכאן המילה "ניפוח" שבשם הלמה, שכן כך אנו "מנפחים" את המילה) ועדיין לקבל מילה השייכת לשפה הרגולרית.
ייתכן שגם שפות שאינן רגולריות יכילו בתוכן תבנית כלשהי, ולכן ייתכן שלמת הניפוח תתקיים גם עבור שפות שאינן רגולריות. אולם על פי הלמה כל שפה שהיא רגולרית ניתנת לניפוח, ולכן אם לא ניתן לנפח שפה כלשהי, הדבר גורר את היותה אי-רגולרית.
למת הניפוח לשפות הרגולריות
תהי L שפה רגולרית. אז קיים מספר טבעי n, כך שכל מילה z ב-L, שאורכה לפחות n, ניתנת לפירוק מהצורה z = uvw, באופן שמתקיימים התנאים האלה:
1. |uv| \leq n
2. |v| \geq 1
3. לכל i \geq 0 טבעי מתקיים
כמובן, ייתכן מצב בו או.
התנאי השני מבטיח לנו שהקטע שאותו אנו מנפחים אינו טריוויאלי (כלומר, יש בו לפחות אות אחת).
התנאי השלישי מתאר את הניפוח עצמו: עבור כל מספר שכפולים (כולל 0) של קטע הניפוח, מקבלים מילה השייכת לשפה.
שפה שאינה ניתנת לניפוח
השפה ידועה כשפה לא רגולרית. נראה כיצד ניתן להשתמש בלמת הניפוח כדי לראות זאת.
נניח בשלילה כי השפה כן רגולרית, אז קיים ה- n שקיומו מובטח על ידי המשפט. נביט במילה a^nb^n. אורכה גדול מ-n (הוא בדיוק 2n) ולכן המילה ניתנת לניפוח, כלומר קיים לה פירוק \ uvw כמתואר.
כעת, מכיוון ש-|uv|\le n בהכרח uv=a^k, שכן n האותיות הראשונות במילה הן a-ים. לכן v=a^t כאשר (שהרי מהלמה |v| \geq 1).
כעת נביט על המילה uv^0w, כלומר uw. מילה זו שייכת לשפה על פי למת הניפוח. אבל היא בדיוק מהצורה ומכיוון ש-t \ge 1 הרי שבהכרח n-t \ne n, והגענו לסתירה, כי כל המילים בשפה הן כאלו שבהן מספר ה-a-ים וה-b-ים זהה. לכן \ L אינה שפה רגולרית.
שפה רגולרית שאינה ניתנת לניפוח
נביט בשפה, כלומר השפה שמכילה מילה בודדת: ab. ברור כי לא ניתן לנפח את השפה הזו - מכיוון שקיימת בה רק מילה אחת, אם נגדיל או נקטין את מספר האותיות בה נקבל מילה אחרת, שאינה שייכת לשפה. עם זאת, השפה רגולרית, כי כל שפה סופית היא רגולרית.
אין כאן סתירה עם למת הניפוח, מכיוון שבמקרה זה הלמה מתקיימת באופן ריק. נוכל לבחור n=3 ואז לא תהיה קיימת בשפה אף מילה שאורכה גדול מ-n. מכיוון שרק מילים מגודל זה ואילך אמורות להיות ניתנות לניפוח, הלמה כלל לא עומדת למבחן ולכן תנאיה מתקיימים.
בצורה דומה, כל שפה סופית מקיימת את תנאי למת הניפוח באופן ריק. פשוט בוחרים n שגדול מגודלה של המילה הגדולה ביותר בשפה. בשפות אינסופיות זה בלתי אפשרי, כי בכל שפה אינסופית גודל המילים אינו חסום.
רעיון ההוכחה
עבור כל שפה סופית ניתן לבחור בתור הקבוע n מספר כלשהו הגדול מאורך כל המילים בשפה (אם אורך המילים בשפה אינו חסום, השפה בהכרח אינסופית) ואז תנאי המשפט מתקיימים באופן ריק. על כן, ההוכחה עוסקת רק בשפה רגולרית אינסופית כלשהי L.
על פי הגדרתה, שפה רגולרית היא שפה שקיים אוטומט סופי דטרמיניסטי המקבל אותה. לכן עבור L קיים אוטומט סופי דטרמיניסטי A המקבל אותה. בתור n בוחרים את מספר מצביו של האוטומט הזה (כאן באה הסופיות של האוטומט לידי ביטוי).
כעת, אם z היא מילה שאורכה לפחות \ n, בריצתו של האוטומט עליה הוא מבצע לפחות n צעדים (בכל צעד נקראת אות אחת מהמילה) ולכן עובר ב-n+1 מצבים של האוטומט. מכיוון שיש באוטומט רק n מצבים, נובע מעקרון שובך היונים שקיים מצב q שהאוטומט מבקר בו פעמיים תוך כדי קריאת n האותיות הראשונות.
כעת מפרקים את z כדלהלן: בתור u בוחרים את הרישא של המילה אותה קורא האוטומט עד שהוא מגיע לראשונה למצב q. בתור v בוחרים את המשך המילה אותה האוטומט קורא עד שהוא חוזר אל המצב q. בתור w בוחרים את שאר המילה.
תנאי מספר 1 מתקיים בבירור שכן u,v נבחרו שתיהן מתוך n האותיות הראשונות של המילה. גם תנאי מספר 2 מתקיים שכן כדי לבקר פעמיים במצב q על האוטומט לקרוא לפחות אות אחת מהרגע בו ביקר במצב בפעם הראשונה ועד שהוא מבקר בו בפעם השנייה.
תנאי מספר 3 מתקיים מכיוון שאין לאותיות שהאוטומט קורא בזמן המעבר מ-q חזרה אל q שום השפעה על שאר ריצתו. ניתן להשמיט אותן כליל, ואז האוטומט יבקר רק פעם אחת ב-\ q וימשיך לקרוא את w מיד לאחר מכן, וניתן גם לחזור עליהן מספר שרירותי של פעמיים והדבר יתבטא בכך שהאוטומט ישוב ל-q כמספר הפעמים הזה, ולאחר מכן יחזור לקרוא את w כמו במילה המקורית.
שדה (הרלדיקה)
המונח שדה בהרלדיקה מתייחס לרקעו של המגן. השדה מורכב לרוב מטינקטורה (צבע או מתכת) או פרווה.
מסווג דו-ערכי
בסטטיסטיקה ובלמידה חישובית, מסווג דו-ערכי או מסווג בינארי הוא מסווג שמטרתו למיין את הפרטים בקבוצה לאחת משתי תת-קבוצות.
דוגמאות:
מדדי הערכה למסווג דו-ערכי
גם בהינתן מדד זהב, עדיין ניתן לבחור דרכים שונות להעריך מספרית את הצלחת המסווג (ראו מסגרת).
קיימים מספר יחסים פשוטים, המתארים את היחסים בין חלקים שונים של התרשים. למשל:
בנוסף, קיימים מדדי הערכה פשוטים פחות, אבל יותר תמציתיים; למשל, מקדם מתאם מתיוז:
כאשר ח"א הוא מספר החיוביים האמיתיים; ח"כ הוא מספר החיוביים הכוזבים; ש"א הוא מספר השליליים האמיתיים; ש"כ הוא מספר השליליים הכוזבים.
להלן איור המסכם את מטריצת הטעות וממדי ההערכה השונים, היסודיים והנגזרים, של מסווג דו-ערכי.
המרת ערכים רציפים לסיווג דו-ערכי
בהינתן קלט, על המסווג להחליט האם התוצאה חיובית או שלילית. דרך נפוצה לבצע זאת היא על ידי הגדרת פונקציית ניקוד. הניקוד מבטא את מידת ההערכה שתוצאה קרובה לחיובית או חיובית בעצמה. בנוסף, מגדירים פונקציית מדרגה התלויה ב-T (שנקרא ערך הסף, threshold) באופן הבא:
בעזרת שתי הפונקציות הללו, ניתו לבחור מסווג בינארי מהצורה, כלומר: לכל המסווג יחזיר , כלומר: המסווג יחזיר 1 אם הניקוד גדול או שווה לערך הסף, ואחרת יחזיר 0. באמצעות קביעת הסף אפשר להגדיל או להקטין את רגישות המסווג, וכן את הסגוליות. באמצעות עקומת ROC אפשר לבצע אופטימיזציה של המסווג f_T על ידי כוונון הסף.
פאולו קוואליאטי
פאולו קוואליאטי (באיטלקית: Paolo Quagliati; סביבות 1555 - 16 בנובמבר 1628) היה מלחין איטלקי מראשית תקופת הבארוק וחבר באסכולה הרומאית. הוא היה בין המלחינים שיצרו בתקופת המעבר בין הסגנונות של שלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק.
כן היה אחד הראשונים שכתבו מדריגלים לקול סולו במרכז המוזיקלי השמרני של רומא.
חייו
קוואליאטי נולד בקיוג'ה למשפחת אצולה. את רוב חייו עשה בשירותן של משפחות מלוכה ואצולה שונות. בשנת 1594 היה לאזרח רומא ובין השנים 1605 ל-1608 עבד בשירותו של החשמן אודוארדו פארנזה. ככל הנראה, היה נגן עוגב ב"סנטה מריה מאג'ורה" משנת 1608, בקירוב, עד מותו. במהלך הזמן הזה גם שירת כנגן עוגב באירועים רשמיים שונים ברומא ובסופו של דבר התמנה לראש לשכתו הפרטית של האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר. סמוך לסוף חייו זכה לכבוד, אם לא לתהילה, בקרב עמיתיו המלחינים, אם לשפוט על פי קובצי המוזיקה שהוקדשו לו, אך אפשר שההוקרה נבעה לאו דווקא מאיכות המוזיקה שיצר אלא מקשריו הישירים אל האפיפיור ומן ההשפעה העצומה שהייתה לו.
יצירות וסגנון
מבחינה סגנונית, המוזיקה של קוואליאטי צלולה ואלגנטית ועל פי רוב הוא עושה שימוש בהרמוניות דיאטוניות פשוטות. כמה מספרי המדריגלים שלו כתובים בשתי גרסאות: אחת לשירה בתפקידי קולות שווים, בסגנון הרנסאנס הישן, ואחרת במה שהוא מכנה סגנון "ריק", לקול יחיד עם ליווי אינסטרומנטלי. אלה היו דוגמאות לסגנון המונודיה הבארוקי החדש, והוא מציין זאת בפירוש בהקדמה לפרסום שלו משנת 1608: "החלטתי להתאים את כתיבתי לשני הטעמים." קוואליאטי היה כנראה הראשון שהוציא לאור מדריגלים לקול סולו ברומא, אף כי מונודיה בצורת מדריגלי סולו הייתה קיימת כבר יותר מעשרים שנה בצפון איטליה.
מבין יצירותיו הגדולות ששרדו, אחת המעניינות ביותר היא La sfera armoniosa, הכוללת לא פחות מ-25 פרקים נפרדים ובהם קטעי סולו ודואטים ווקאליים, כולם בליווי כינור. חלק גדול ממנה כתוב בסגנון הקונצ'רטאטו, שהובא לרומא מצפון איטליה, אף כי מלחין ונציאני היה חושב אותו לנרפה מדי. קוואליאטי כתב יצירה גדולה זו לכלולות אחיינו של האפיפיור עם איזבלה ג'זואלדו, בתו של המלחין המפורסם בנטיותיו הרצחניות, קרלו ג'זואלדו.
מריה שריפוביץ'
מריה שריפוביץ (בסרבית: Marija Šerifović; נולדה ב-14 בנובמבר 1984) היא זמרת סרבית, זוכת אירוויזיון 2007.
ביוגרפיה
שריפוביץ' נולדה בקרגוייבץ, יוגוסלביה לאם זמרת. ב-2003 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, הנקרא "Naj, najbolja" ("הטובה ביותר"). באותה שנה השתתפה בפסטיבל בודווה עם השיר "Gorka čokolada" ("שוקולד מריר"), ללא הצלחה. שנה אחר כך השתתפה פעם נוספת בפסטיבל, עם השיר "Bol do ludila" ("כואב עד טירוף") וזכתה במקום הראשון. ב-2005 הוציאה את הלהיט "Agonija", שהיה גרסת כיסוי לשירה של הזמרת היווניה המצליחה, דספינה ונדי, "I believe it". באותה שנה השתתפה בקדם אירוויזיון של סרביה-מונטנגרו הנקרא "Evropesma", בו ביצעה את השיר "Ponuda" ("הצעה") וסיימה במקום ה-18. עוד באותה שנה התקיים פסטיבל הרדיו של סרביה בו השתתפה והגיעה למקום הראשון עם השיר "U nedelju", ובנוסף קיבלה פרס על ההופעה הקולית הטובה ביותר.
ב-2006 הוציאה את אלבומה השני, "Bez ljubavi" ("ללא אהבה"), אשר זכה להצלחה. ב-21 בפברואר 2007 קיימה הופעה במרכז האירועים של בלגרד (Sava Center), מול קהל של 4000 צופים משולהבים.
שריפוביץ' זכתה בקדם אירוויזיון הסרבי ב-8 במרץ 2007, עם השיר "Molitva" ("תפילה"), בלדה המבוצעת בסרבית בלבד. שריפוביץ' הייתה האומן הראשון המייצג את סרביה באירוויזיון (לאחר שסרביה ומונטנגרו התפרקה לשני רכיביה). השיר היה מועמד בולט לזכייה מהרגע שנבחר בקדם הסרבי, היה בין עשרת הזוכים בחצי גמר האירוויזיון, ויומיים אחר כך זכה במקום הראשון בגמר האירוויזיון, עם 268 נקודות, בהפרש של 33 נקודות מורקה סרדוצ'קה זוכה המקום השני האוקראינית. בנוסף לזאת, שריפוביץ' זכתה ב"פרס האמנותי" ע"ש מרסל בזנסון עבור ביצוע שירה באירוויזיון.
ננו-מחשב
ננו-מחשב הוא שם המציין מכלול רכיבים בעלי כושר חישוב כאשר מידתו הפיזית הכוללת של המכלול קטנה יותר ממיקרו מחשב. הננו-מחשב הוא אבן דרך בתהליך האבולוציה של תהליך המזעור. ננו-מחשבים אלקטרוניים הם מכלולים המבוססים על שבבים שבהם מודפסים מעגלים משולבים בקנה מידה ננומטרי. בנוסף לננו-מחשבים אלקטרונים פותחו ננו-מחשבים מכניים, ביוכימיים וביולוגיים הנקראים גם ביו מחשבים.
רקע היסטורי
ננו-חישוביות הוא חלק מהתחום מתפתח הנקרא ננוטכנולוגיה. בננו-מחשב אלקטרוני יותר ויותר טרנזיסטורים נדחסים אל תוך רכיב של סיליקון כאשר הגבול הסופי למספר של טרנזיסטורים ליחידת נפח נכפה על ידי המבנה האטומי של החומר. דחיסת המעגלים מאפשרת להגדיל את קיבולת האחסון ולשפר את מהירות העיבוד. מרבית המהנדסים מסכימים שהטכנולוגיה עדיין לא הגיעה לקצה גבול יכולתה אף על פי שכבר מתכננים חומרים חדשים שיחליפו את הצורן (סיליקון) בתעשיית המוליכים למחצה. המחשבים הראשונים של שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 כדוגמת Main frame תמכו באלפי משתמשים. גודלם היה כגודל של כמה ארונות, הם היו בעלי יכולת אבטחת מידע ובעלי יכולת עבודה למשך שנים ללא הפסקה. מחשבים אלו היו אמינים, זמינים ושמישים -RAS. המחשב השתמש באפיק נתונים BUS של 12 סיביות. לאחריו, בסוף שנות ה-60, הופיע המיני-מחשב. המיני מחשב היה מחשב מהדור השלישי ומידותיו היו קטנים יותר. המיני מחשב השתמש במעגלים משולבים ובזיכרון מגנטי. מחשבים אלה היו בשימוש מסוף שנות ה-60 עד סוף שנות ה-70, בדרך כלל הם היו כגודל של ארון. ה"מיני-מחשב" היה זול יחסית והיווה אתגר בגלל הקצב הגודל והולך של פיתוח התוכנה באותה תקופה. בהשוואה למיני מחשב שגודלו היה כגודל ארון המחשב המרכזי היה מורכב ממספר רב של ארונות הפרוסים באולם גדול, כאשר כל יחידה (מעבד, זיכרון או דיסק קשיח) תפסה ארון משלה. בעוד שמחיר מחשב מרכזי היה כמה מיליוני דולר, מחשבי המיני היו זולים יחסית: מכ-5,000 דולר ועד לכמה עשרות אלפי דולר. בשנת 1977 הכריזה חברת דיגיטל על סדרת מחשבי ה-VAX שהיה מחשב ה-"סופר מיני" המובהק ביותר, עם זיכרון וירטואלי ואפיק נתונים של 32 סיביות. ייצורם המשיך עד שנת 2000 והם היוו את הדור האחרון של מחשבי המיני. מיני מחשב שימש גשר חשוב בין המחשבים הראשונים שהיו נדירים לבין המיקרו מחשבים שהופיעו בשנות ה-80 של המאה ה-20. המיקרו מחשבים הם מחשבים זולים ונפוצים וכוללים את המחשבים האישיים PC ומחשבי השולחן. מחשבים אלו פועלים על בסיס מיקרו-מעבד (מיקרופרוססור) ומהווים את הדור הראשון של המחשבים הביתיים. כל מיקרו-מחשב מכיל ארבעה מרכיבים עיקריים והם: מיקרו-מעבד הכולל גם יחידה אריתמטית-לוגית ויחידת נקודה צפה (Floating-point), זיכרונות, יחידת קלט (Input) ויחידת פלט (Output). בנוסף, מאחר שהמיקרו-מעבד צריך לבצע חישובים רבים, לפנות לזיכרונות ולהתקני קלט/פלט (I/O), פותחו רכיבים היקפיים (פריפרייליים) חכמים שיעזרו וייקלו על עבודת המיקרו מעבד. יתר על כן, רכיבים אלו נחוצים ומייעלים את עבודת המערכת, ובלעדיהם המערכת תעבוד לאט ובצורה לא יעילה. הרכיבים ההיקפיים הם מתוכנתים (באמצעות פקודות ניתן לשלוט על תצורת העבודה של הרכיב). ברוב מערכות המיקרו-מחשבים השתמשו ברכיבים הבאים: מעבד 486 של אינטל, רכיבים היקפיים שיקלו על עבודת המיקרו מעבד (של אינטל) מונה מתוכנת, בקר קלט/פלט, בקר פסיקות, בקר תקשורת טורית ובקר גישה ישירה לזיכרון. הדגמים הראשונים כללו מעגל מודפס בודד שכלל תצוגה ולוח מקשים (בדומה למחשבון). מחשבים אלה אפשרו התחברות לטלוויזיה, תוכנות, משחקים. המחשבים כללו מערכת הפעלה CP/M (מקור של ה-MS-DOS). בתחילת שנות האלפיים הופיעו הננו-מחשבים האלקטרוניים כאשר גודלם הפיזי הוא בגודל של קופסה קטנה או כרטיס קטן. המונח ננו-מחשב משמש יותר ויותר להתקני מחשב כלליים הדומים בגודלם לכרטיס אשראי, טלפונים חכמים ועוד.
ננו מחשבים אלקטרונים
ננו-מחשב אלקטרוני פועל בצורה דומה לזו שבה פועל מחשב שאותו אנו מכירים היום. ההבדל העיקרי הוא הגודל, יותר ויותר טרנזיסטורים נדחסים אל תוך שבב של סיליקון כאשר אנו עדים לכך שהמעגלים המשולבים מסוגלים לקיבולת אחסון ומהירות עיבוד גבוהה יותר. דוגמאות:
ארדואינו
ארדואינו - (מאיטלקית: Arduino) הוא מיקרו-בקר בעל מעגל מודפס יחיד, (Single Board MicroController), עם סביבת פיתוח משולבת IDE ברישיון קוד פתוח, אשר מטרתה ליצור סביבה נוחה וזולה לפיתוח פרויקטים המשלבים תוכנה עם רכיבי אלקטרוניקה. לארדואינו קהילת משתמשים גדולה ומדריכים מקוונים המסייעים להוריד את חסם הכניסה לתחום הפיתוח המשלב חומרה ותוכנה. שפת התכנות של הארדואינו היא שפת C++ עם שינויים קטנים, שנעשו כדי להתאים את השפה למשאבים שנמצאים בארדוינו ולביצועיו.
אייפון/טאבלט
IPhones/Tablets – טלפון חכם בעל מסך מגע "מולטי-טאץ'" של חברת אפל. המכשיר משלב יכולות של טלפון סלולרי ומחשב כף יד המסוגל להתחבר לאינטרנט. המכשיר הוצג לראשונה ב-29 ביוני 2007 וזכה לתגובות נלהבות בזכות עיצובו וסגנונו, ונחשב למכשיר שהחדיר את צג המגע לתודעת הציבור.
סינמטק הרצליה
פעילות
בספטמבר 2008 נפתח הסינמטק מחדש, לאחר ששופצו שניים מבין שלושת האולמות המקוריים של מתחם קולנוע "סטאר" לשעבר, ומאז מוקרנים בו סרטים בשני אולמות הקרנה, בהם 275 מקומות ישיבה.
ננו-מחשב
ננו-מחשבים מכניים
ננו-מחשבים מכניים בנויים מחלקים מכניים בגודל ננומטרי ולא מטרנזיסטורים. ננו-מחשבים מכניים ישתמשו ברכיבים נעים זעירים ביותר הקרויים ננו גירים כדי לקודד מידע. מכונה כזו מזכירה מאוד את המנוע האנליטי של צ’רלס בבאבג’ מהמאה ה-19. מסיבה זו, הננו-מחשב המכני עורר מחלוקת, מכיוון שחוקרים מסוימים מחשיבים אותו כ”מכונה” שלא תעבוד. יתרונות הננו-מחשב המכני הם: העמידות בטמפרטורות גבוהות, צריכת הספק נמוך ואפשרות לפעולה בתנאים קשים.
סינמטק הרצליה
פעילות
סינמטק הרצליה מארח יוצרים מתעשיית הקולנוע הישראלית והבינלאומית ומקיים רצועות הקרנה קבועות בהנחיית מבקרי קולנוע, שחקנים, אנשי אקדמיה ויוצרים. כן מעלים בו פסטיבלים קצרים המתמקדים בתרבויות השונות: כדוגמת הקולנוע ההודי (בשיתוף שגרירות הודו בישראל), והיפני (בשיתוף אגודת ידידות ישראל-יפן).
ננו-מחשב
ננו-מחשבים ביולוגים וביוכימיים
ננו-מחשבים ביולוגיים או ביוכימיים הנקראים גם ביו-מחשבים מאחסנים ומעבדים מידע באמצעות מבנים כימיים ואינטראקציות כימיות ופעולות ביולוגיות. ננו-מחשבים ביוכימיים הם חלק מפעילות הביוכימית והביומולקולרית של יצור חי. לאחר שהאדם באמצעות המדע נחשף לידע אודות התהליכים הסבוכים המקיימים תהליכי בקרה ניטור המאפשרים את ההומאוסטזיס הוא רותם ידע זה כדי לקיים תהליכי חישוב ואחסון מידע באותם כלים, לדוגמה: פותחה מערכת חישוב זעירה המורכבת ממולקולות DNA שכל רכיב בה מגיב לנוכחותם של רכיבים ביולוגיים אחרים בצורה המייצגת פעולה לוגית. ביו-מחשב כזה מסוגל לבצע חישוב פשוט כגון זיהוי מולקולה או מספר גורמים מולקולריים המעידים על תהליך סרטני.
סינמטק הרצליה
פעילות
הסינמטק בעל תקן ואישור הנגשה מעיריית הרצליה. יש במקום מעלית לכיסאות גלגלים, מקומות ישיבה מיוחדים, מכשירי שמיעה לכבדי שמיעה ושרותי נכים.
ננו-מחשב
ננו-מחשבים ביולוגים וביוכימיים
באוגוסט 2009 חוקרים ממכון ויצמן למדע פיתחו ננו-מחשב ביולוגי הניתן לתכנות. קבוצת חוקרים, המורכבת מתלמידי המחקר בראשות פרופ' אהוד שפירא, פרסמו במגזין המדעי המוערך Nature Nanotechnology מאמר המתאר ננו-מחשב ביולוגי שפיתחו המאפשר להשיב לשאלות הבנויות על היסק לוגיהיסקים לוגיים. ביו-מחשב הוא מערכת זעירה המורכבת ממולקולות, שכל רכיב בה מגיב לנוכחותם של רכיבים ביולוגיים אחרים בצורה המייצגת פעולה לוגית, לדוגמה החזרת תשובה "אמת" או "שקר" על שאלה כמו "האם ישנו מספר זוגי של אפסים ברשימת מספרים נתונה". חישובים כאלה עומדים בבסיס כל מדעי המחשב, והמערכות הביולוגיות, שגודלן הזעיר מאפשר לרכז מיליארדים מהן בטיפה אחת של תמיסה. ננו-מחשב ביולוגי יכול לספק אלטרנטיבה ביולוגית למערכות האלקטרוניות אשר בשימוש במחשבים בימינו. היתרון בביו-מחשב שהוא מתאים לתווך של עולם החי ובכך מאפשר פיתוח של רפואה חכמה ותרופות חכמות.
המערכת שפותחה במכון ויצמן מסוגלת לפרש פסוקיות של לוגיקה פורמלית ולהגיע לתשובות נכונות בהתבסס על היסקים לוגיים. "לוגיקה פסוקית", כפי שהיא מכונה, עומדת גם בבסיסן של "מערכות מומחה" (Expert Systems), מערכות מחשב לקבלת החלטות. בנוסף, פיתח צוות המחקר מערכת תרגום המאפשרת לחוקר לכתוב הוראות ושאלות בשפת תכנות רגילה, והמערכת תתרגם את הפקודות לתמיסות ביולוגיות וריכוזי מולקולות DNA שבאמצעותן נעשה החישוב. החוקרים שואפים להשתמש בעתיד ביכולות החדשות במערכות המכונות "רופא בתוך התא": מיליוני רכיבים שתוכננו על ידי האדם והמהווים ביו-מחשב יוכנסו לגוף האדם ויזהו מצבי סכנה, כגון זיהום חיידקי, גידולים, ועוד - ויגיבו באופן אוטומטי על ידי הפרשת תרופות או התרעה מוקדמת.
בלאזון
בלאזון (בלועזית: Blason או Blazon) הוא תיאור רשמי ומפורט אשר נועד לאפשר שחזור מדויק, לרוב של שלט הרלדי או דגל. מכאן שסמלים אלו אינם נקבעים לפי תמונתם, אלא לפי נוסח הבלאזון. בלאזון עשוי לשמש גם לתיאור רשמי של סיכה, כרזה או חותם.
חוקי הדקדוק
כדי להבטיח דיוק יחסי ומראה זהה של התמונות שיצוירו, נקבעו מספר חוקים לבלאזון:
דוגמאות
אורכו ומורכבותו של הבלאזון משתנים ממגן למגן.
לימפומה מפושטת של תאי B
לימפומה מפושטת של תאי B (באנגלית: Diffuse large B cell lymphoma, בראשי תיבות: DLBCL) מהווה את הסוג הנפוץ ביותר של לימפומה (סרטן הלימפה) שאינה לימפומת הודג'קין, וכוללת כ-40% מכלל הלימפומות של מבוגרים. לימפומה זו נחשבת ללימפומה אגרסיבית. הגיל החציוני להופעת המחלה הוא גיל 64, אולם היא מהווה עד 25% מכלל הלימפומות בגיל הילדות שאינן לימפומות מסוג הודג'קין. הפרוגנוזה הצפויה היא 46% שיעורי הישרדות לאחר 5 שנים. הגידול עצמו יכול לנבוע מקשרי לימפה, מתאים צנטרובלסטיים של מרכז נבט בקשר הלימפה, או מתאים גדולים אחרים בקשר הלימפה. עם זאת, הגידול יכול להימצא גם באזורים שהם מחוץ לקשרי הלימפה (גידול אקסטרא-נודאליים) כגון לימפומה בלבלב, במוח, בתפליט פלאורלי ועוד. האבחנה של הגידול נעשית באמצעות נטילת ביופסיה מהקשר עצמו. אצל מחצית מן החולים המחלה תאובחן בשלבים מוקדמים (שלב I-II) ואצל המחצית השנייה, המחלה תאובחן בשלבים מתקדמים (שלב III-IV).
סיווג
על פי מחקרים שבוצעו על תאי DLBCL, באנליזת DNA ניתן לאפיין שלוש תתי קבוצות של המחלה:
ישנם מספר פגמים כרומוזומליים בגידול זה, כגון טרנסלוקציה בין כרומוזום 14 ל-18 (לרוב בעל פרוגנוזה גרועה) או טרנסלוקציה הכוללת את כרומוזום 3. האפיון ההיסטולוגי הוא של תאים גדולים עם גרעין גדול וגרעינונים, אשר נצבע חיובי ל-CD10 ול-CD5.
פרוגנוזה
המדד הפרוגנוסטי מבוסס על מדד IPI אשר כולל חמישה פרמטרים שכל אחד מהם מקנה נקודה:
צבירה של עד נקודה אחת מצביעה על לימפומה בסיכון נמוך, וצבירה של 4-5 נקודות מעידה על לימפומה בסיכון גבוה. כאשר מתרגמים זאת לטיפול, המשמעות היא שככל שהניקוד גבוה יותר, כך התגובה לטיפול תהיה נמוכה יותר.
טיפול
הטיפול הסטנדרטי הוא מתן קומבינציה של תרופות כימותרפיות, הקרויות מישלב CHOP יחד עם ריטוקסימאב, הנקרא CHOP-R (האות R מייצגת מתן טיפול מורחב הכולל ריטוקסימב). לרוב מקובל לתת 4 מחזורי טיפול ולבצע הערכה, ובמידת הצורך לתת מחזורי טיפול נוספים, בהתאם לשלב בו נמצאים במחלה (Stage). הסיכוי לתגובה טובה לטיפול תלוי במדד IPI שפותח במקור לחולים עם לימפומה מפושטת של תאי B בהתבסס על טיפול שקיבלו, המבוסס על טיפול ב-CHOP (ללא ריטוקסימב). כך נמצא, כי אצל חולים עם מדד הנע בין 0-1, השרידות ל-5 שנים היא מעל 70%, בעוד שאצל חולים עם מדד של 4-5, השרידות ל-5 שנים עומדת על 20%, כאשר הנוגדן Rituximab הביא לעלייה של 15% במספרים אלו.
מאחר שמדובר בלימפומה אגרסיבית, היא מחייבת טיפול מיידי באמצעות שילוב תרופות אלו, במספר מחזורי פעולה. אחוז ההישרדות של הטיפולים השונים הוא נמוך מעט מ-50% לאחר חמש שנים.
אם המחלה חוזרת לאחר טיפול כימותרפי, ניתן לשקול טיפול כימותרפיה קו שני, או, אצל חולים הצעירים מגיל 65, לבצע השתלת מח עצם.
טארום
תולדות החברה
מקור החברה הוא עוד ב-1920 כאשר נוסדה חברת התעופה הרומנית-צרפתית CFRNA. החברה השתמשה במטוסים צרפתיים להסעת נוסעים ודואר, מפריז לבוקרשט, תוך חניות ביניים בערים האירופיות שבדרך. ב-1925 הפכה העיר גאלאץ ליעד הפנימי הראשון של החברה. ב-1930 שינתה החברה את שמה ל-LARES. ב-1937 התאחדה LARES עם חברת התעופה המתחרה SARTA. ב-8 באוגוסט 1945 נוסדה החברה בתצורה הנוכחית כחברה משותפת רומנית-סובייטית בשם TARS וב-18 בספטמבר 1954 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, TAROM. בראשית שנות ה-60 נכללו ביעדי החברה בירות אירופה, וב-1966 ביצעה החברה את הטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה. מ-1974 ביצעה החברה טיסות סדירות לשדה התעופה קנדי בניו-יורק. עם הקמת הגוש הקומוניסטי לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הצטיידה החברה במטוסים מתוצרת סובייטית, אולם לאחר קריסת ברית המועצות ב-1991 ציידה טארום את הצי שלה במטוסים מתוצרת מערבית.
ב-29 באוקטובר 2016 הוציאה החברה משירות את שני מטוסי האיירבס A310 המיושנים שלה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
פעילות החברה בישראל
נכון לדצמבר 2018, החברה מפעילה 8 טיסות שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי הנרי קואנדה באוטופן סמוך לבוקרשט לנמל התעופה בן-גוריון.
בנוסף, מפעילה החברה 3 טיסות שבועיות בקו לנמל התעופה הבינלאומי יאשי.
תאונות
אסון התעופה הגדול ביותר של החברה התרחש ב-31 במרץ 1995, כאשר טיסה 371 אשר בוצעה באיירבוס A310-324 (YR-LCC) בקו בוקרשט-בריסל התרסקה שתי דקות לאחר המראתה. כל 60 נוסעי המטוס ואנשי הצוות נספו.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא טארום באתר Airliners.net
חתונתה של מיוריאל
הסרט היה מועמד לפרסים רבים, בהם פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי לטוני קולט.
תקציר עלילה
מיוריאל הסלופ (טוני קולט) היא צעירה חסרת כישורים חברתיים, הסובלת מלעג מצד חברותיה הרדודות והאגואיסטיות. היא מבלה את זמנה בהאזנה לשירי להקת אבבא, ובחלומות בהקיץ על חתונה נוצצת, שתוציא אותה מעיירת הולדתה המשמימה, ותרחיק אותה מאביה השתלטן, ביל, פוליטיקאי מושחת, המבזה את אשתו ואת חמשת ילדיו.
הפקה
העיירה טוויד הידס שימשה כאתר צילומים של העיירה הבדיונית פורפס ספיט, אם כי הסצנה בה מיוריאל ורונדה עוזבות את פורפס ספיט צולמה בקולנגאטה. אתרי צילומים נוספים היו מורטון איילנד, דרלינגהרסט, גולד קוסט, פרמאטה, קינגספורד, סרפרז פרדייז וסידני.
כדי לגלם את מיוריאל, טוני קולט העלתה במשקלה 18 ק"ג בשבעה שבועות.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורת חיוביות וציון של 78% באתר Rotten Tomatoes המבוסס על 40 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.9 מתוך 10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 63 מתוך 100 על סמך 14 ביקורות.
יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 1994. חודש אחר כך הוא יצא לאקרנים באוסטרליה.
סך ההכנסות של הסרט בארצות הברית היו 15,119,639 דולר.
פסקול
המוזיקה של להקת אבבא עומדת במרכז הסרט. הפזמונאים ביורן אולבאוס ובני אנדרסון נתנו רשות לשימוש בשיריהם בסרט, ולעבד את הלהיט "Dancing Queen" לתזמורת. שירים נוספים של הלהקה שמושמעים בסרט הם "מאמה מיה", "Waterloo", "פרננדו", ו-"I Do, I Do, I Do, I Do, I Do". שירים אחרים בסרט כוללים את "Sugar Baby Love" של להקת הרובטס, "The Tide Is High" של להקת בלונדי, "I Go to Rio" של פיטר אלן, "Happy Together" של להקת הצבים, ו"אווה מריה" של שוברט.
אוסטנדה
אוֹסְטֶנְדֶה (בהולנדית: Oostende, בצרפתית: Ostende, נהגה "אוסטָאנד") היא רשות מקומית ועיר על חוף הים הצפוני בבלגיה, במחוז מערב פלנדריה. אוסטנדה, שהתפרסמה כעיר קיט, היא העיר הגדולה ביותר על חוף הים הקצר של בלגיה.
היסטוריה
אוסטנדה מוזכרת לראשונה בכתובים בימי הביניים, כשהייתה לא יותר מכפר קטן בקצה המזרחי (בהולנדית: oost-einde) של אי קטן וקרוב מאוד לחוף. למרות קוטנו זכה הכפר במעמד של עיר בסביבות שנת 1265, כשהתושבים קיבלו את הזכות לקיים שוק ולבנות לו מבנה קבע. מקור ההכנסה העיקרי היה דיג. חוף הים הצפוני היה מאז ומעולם לא יציב, ובשנת 1395 החליטו התושבים לבנות את הכפר מחדש במרחק מה מהים, ולהגן עליו מהצפות באמצעות סכרים גדולים.
למיקומה האסטרטגי של העיירה לחוף הים היו יתרונות מסחריים, והיא שימשה כנמל, אבל מאותה סיבה היא גם שימשה יעד מבוקש לצבאות זרים שפלשו לאזור. פעם אחר פעם העיר נכבשה, נהרסה ונבזזה. במהלך מלחמת שמונים השנה הייתה העיר נתונה במצור במשך שלוש שנים (מיוני 1601 עד ספטמבר 1604), כשהצבא הספרדי ניסה לכבוש אותה מידי כוחות הרפובליקה ההולנדית. יותר מ-80,000 פצועים והרוגים נמנו במשך אותו מצור. בסופו של דבר נותרה העיר - שנחרבה כליל - בשליטת ארצות השפלה הדרומיות.
נמל אוסטנדה המשיך והתרחב בהדרגה, בין השאר בזכות שיפור קשרי התחבורה עם פנים הארץ. ב-1838 נבנתה מסילת רכבת לבריסל, אחת הראשונות באירופה היבשתית. ב-1846 הפליגה המעבורת הראשונה לדובר, והעיר הפכה תחנה חשובה בקשרי התחבורה עם אנגליה (מעמד זה אבד לה כיום - רוב קשרי התחבורה של אנגליה עם היבשת עוברים דרך קאלה שבצרפת, וכן זבריחה, נמלה של ברוז'). מלכי בלגיה ליאופולד הראשון וליאופולד השני, שאהבו לנפוש בחוף ימה של העיר, דאגו לפתח אותה, והקימו בה מונומנטים רבים, ביניהם כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים. בעקבות ביקוריהם של בני משפחת המלוכה, הפכה העיר לאתר נופש אופנתי, הוקמו בה בתי-מלון וקזינו, והיא משכה אליה תיירים מכל אירופה. כיום הידלדלה תנועת התיירים בעיר, כיוון שרוב התיירים מצפון אירופה מעדיפים לנפוש בחופי הים התיכון, שהם חוליים יותר ומזג האוויר בהם חם יותר. אבל חופי העיר עדיין מהווים מוקד משיכה לתיירות פנים בלגית.
דוד לנדאו
דוד (דייוויד) לנדאו (22 ביוני 1947 - 27 בינואר 2015) היה עיתונאי ישראלי, ועורך העיתון "הארץ".
ביוגרפיה
נולד וגדל באנגליה, סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לונדון.
ב-1967 החל לעבוד בעיתון ג'רוזלם פוסט כמתנדב צעיר, בעת שהיה תלמיד ישיבה בירושלים. בהמשך הפך לכתב המדיני. במקביל הופיע פעמים רבות כפרשן ברשתות הטלוויזיה CNN ו-BBC. היה גם ראש הדסק הישראלי של. היה העיתונאי הישראלי הראשון שראיין את נשיא מצרים אנואר סאדאת. בתפקידו האחרון ב"ג'רוזלם פוסט" שימש כמזכיר המערכת ומשנה לעורך הראשי. לאחר שבאפריל 1989, רכש איל העיתונות הקנדי קונרד בלק, בעלי קבוצת "הולינג'ר" את העיתון, שונה הקו המדיני של העיתון שהפך מזוהה עם הימין הפוליטי, לאחר שעד אז היה העיתון בעל קו ליברלי מתון. בתגובה עזב לנדאו את העיתון יחד עם 19 עורכים וכתבים בכירים בינואר 1990. לאחר שכמה ימים קודם גם העורך הראשי ארווין פרנקל, עזב בעקבות התערבותו של המנכ"ל שמינתה קבוצת "הולינג'ר" בתכני העיתון.
לאחר שפרש מ"ג'רוזלם פוסט" היה לנדאו מעורב בניסיונות להקים בישראל עיתון מתחרה בשפה האנגלית. העיתון הוקם לבסוף כשבועון בשם "ג'רוזלם ריפורט", אך לנדאו לא הצטרף אליו. במקום זאת החל לכתוב ספר על העולם החרדי. הספר "Piety and power: the world of Jewish fundamentalism" יצא לאור בשנת 1993, וזכה להצלחה גדולה. באותה שנה גם מונה לכתב השבועון הבריטי "האקונומיסט" בישראל.
בשנת 1995 השתתף לנדאו בכתיבת זכרונותיו של ראש ממשלת ישראל לשעבר, שמעון פרס בספר "Battling for Peace".
ב-1997 הקים את המהדורה האנגלית של העיתון "הארץ" שהופקה בשיתוף עם העיתון "הראלד טריביון". בשנת 2004 קודם לתפקיד העורך הראשי של העיתון, כשהחליף את חנוך מרמרי. במאי 2008 דב אלפון החליפו בתפקידו.
ב-2008 שב לשמש כתב "האקונומיסט" בישראל. אחר כך כתב ביוגרפיות של דוד בן-גוריון, בצוותא עם שמעון פרס, ושל אריאל שרון (הספר "אריק" שפורסם בארצות הברית ויצא לאור בעברית, בדצמבר 2015).
ביוני 2014 קיבל לנדאו את אות "מסדר האימפריה הבריטי" (OBE).
לנדאו היה אדם דתי ודעותיו הפוליטיות נטו לצד השמאלי של המפה הפוליטית. בנו דן לנדאו שימש בשנים 2009–2013 כמנכ"ל הכנסת.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
Just in Love
Just in Love (בעברית: פשוט מאוהב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאית ג'ו ג'ונאס, מתוך אלבום בכורתו, Fastlife. השיר יצא לאור ב-13 בספטמבר 2011, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס.
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, הופיע ג'ונס עם השיר במהלך סיבוב ההופעות שלו "Joe Jonas & Jay Sean: Live in Concert".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי ג'קי ג'ודלסון והועלה ליוטיוב ב-29 במרץ 2013. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ג'ונאס מחכה בתחנת רכבת לבת זוגו. בהמשך, השניים מבלים ביחד.
נכון לינואר 2019, מונה הציפות של הקליפ עומד על כ-7 מיליון צפיות.
אנג'לו פאריזי
אנג'לו פאריזי (באיטלקית: Angelo Parisi; נולד ב-3 בינואר 1953) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי אשר התחרה בקטגוריית המשקל הכבד, האלוף האולימפי מאולימפיאדת מוסקבה 1980. פאריזי מחזיק גם בשתי מדליות כסף ומדליית ארד מהמשחקים האולימפיים. בסך הכל פאריזי מחזיק בארבע מדליות אולימפיות.
ביוגרפיה
בשנת 1974 הוא התחתן עם אישה צרפתייה והעדיף לקבל אזרחות צרפתית ולהתחרות עבור צרפת. תחת דגל צרפת זכה פאריזי פעמים רבות באליפויות צרפת ואליפויות אירופה. באולימפיאדת 1980 שנערכה במוסקבה, פאריזי זכה בשתי מדליות כאשר זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג ובמדליית כסף בקטגוריית המשקל הפתוח והפך לאלוף האולימפי הראשון מצרפת בענף הג'ודו. בקרב הגמר של קטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג, פגש פאריזי את דימיטר זאפריאנוב הבולגרי שקיבל ניקוד יוקו בדקה השלישית לקרב לאחר תרגיל מוצלח. לקראת סוף הקרב פאריזי הצליח להטיל את יריבו על גבו, קיבל איפון וזכה במדליית הזהב.
ארבע שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת לוס אנג'לס, פאריזי היה נושא הדגל של המשלחת הצרפתית בטקס הפתיחה. באולימפיאדה זו הוסיף מדליית כסף לאוסף כאשר התחרה בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג. בקרב שמינית הגמר הוא ניצח באיפון את שריף אל-דיגווי המצרי, ברבע הגמר הוא ניצח את צ'ו יונג-צ'ול הקוריאני ובחצי הגמר גבר על דאגלס נלסון האמריקאי. בגמר נכנע פאריזי להיטושי סאיטו היפני.
לאחר האולימפיאדה בלוס אנג'לס הוא פרש, ובשנים 1985–1991 אימן את נבחרת הג'ודו הצרפתית.
פאריזי קיבל מספר עיטורים מדיניים ובהם אות מסדר הכבוד הלאומי של צרפת.
יש לו בן בשם אנג'לו וינסנט (נולד ב-1977), שבצעירותו התאמן בג'ודו אך מאוחר יותר עבר לג'ו ג'וטסו וזכה להצלחה כאשר זכה בשבע מדליות מאליפויות העולם (כולל זהב ב-2012), וינסנט גם כיכב כפעלולן בסרטים "חטופה 3" ו"שלושה ימים להרוג". לפאריזי עוד שתי בנות - לאורה (נולדה ב-1986) ואווה (נולדה ב-1990).
ניתוב סטטי
ניתוב סטטי (באנגלית: Static Routing), בתקשורת מחשבים, הוא ניתוב קבוע המוגדר לרכיב ברשת, בניגוד לניתוב דינמי הנלמד מפרוטוקול ניתוב כלשהו. ניתוב סטטיים מגדירים באופן קשיח את הנתיבים שבהם יש להשתמש כדי לנתב מידע ברשת, והם בדרך כלל נקבעים מראש על ידי מנהל הרשת. עקרונית ניתן להגדיר כל רשת מחשבים כך שתנתב את המידע באמצעות ניתובים סטטיים בלבד, אולם חוסר היכולת של רשת כזו להתגבר על תקלות או שינויים ברשת מהווה חיסרון משמעותי ביותר, כמו גם הקושי הניהולי הנדרש כדי לתחזק את הרשת לאורך זמן. במידה ואכן מתרחש שינוי ברשת המוגדרת לעבוד באמצעות ניתובים סטטיים בלבד, מנגנון הניתוב מופרע ולא יחזור לעבוד עד שמנהל הרשת יגדיר את מסלולי הניתוב החדשים לרכיבים הרלוונטיים.
יחד עם זאת, יש לניתובים סטטיים שימושים הגיוניים ברשתות המבוססות על ניתוב דינמי, בעיקר כדי להגדיר את ניתוב ברירת המחדל וכדי לקבע מסלולים מראש על ידי מנהל הרשת גם אם הם אינם המסלולים הנבחרים לפי מטריקת הניתוב, על מנת לנצל טוב יותר את משאבי הרשת.
הגדרת ניתוב סטטי בנתב סיסקו
על גבי נתבי סיסקו, הפקודה: "" מגדירה לנתב ניתוב סטטי של חבילות המיועדות לטווח הכתובות 10.10.20.0-10.10.20.255 דרך הרכיב שכתובתו 192.168.100.1. הפקודה: "" מגדירה לנתב את ניתוב ברירת המחדל לרכיב שכתובתו 192.168.100.1.
מחלת סירופ מייפל
מחלת סירופ מייפל (שם מדעי: Maple Syrup Urine Disease - MSUD) היא מחלה תורשתית רצסיבית קשה שסימניה הם הידרדרות נוירולוגית, חמצת מטבולית ושתן בעל ריח הדומה לסירופ מייפל, או חילבה (חומר הריח הוא סוטולון, sotolon).
רקע ומנגנון
חומצות אמינו מסועפות שרשרת (Branched-chain amino acid; BCAA) הן חומצות אמינו עם שייר צד אליפטי מסועף (אטום פחמן הקשור ליותר משני אטומי פחמן). בין חומצות האמינו הנפוצות ישנן שלוש חומצות אמינו מסועפות שרשרת: לאוצין, איזולאוצין וואלין.. חומצות אמינו מסועפות שרשרת הן בין חומצות האמינו החיוניות לאדם שאותן הגוף לא מסוגל לסנתז בעצמו והן מושגות על ידי פירוק חלבונים מהמזון (כדוגמת חלב, בשר וביצים).
המחלה נגרמת כתוצאה מפגם גנטי בקומפלקס חלבונים מפרקי חומצות α-קטו מסועפות שרשרת (Branched-chain alpha-keto acid dehydrogenase complex; BCKDC). הפגם הגנטי עשוי להיות באחד מהגנים הבאים: כאשר קומפלקס מפרקי חומצות α-קטו מסועפות שרשרת לא מתפקד או מתפקד באופן פגום, עשויה להיות הצטברות רעילה של חומצות אמינו מסועפות שרשרת (לאוצין, איזולאוצין, ואלין) בדם ובשתן. ריכוזים גבוהים של חומצות אמינו אלו רעילים ועשויים לפגוע במוח ובאיברים נוספים.
שכיחות ובדיקה
שכיחות תינוק עם מחלה מסוג זה אחד מ-180,000 לידות. אולם המחלה שכיחה יותר בקרב יהודים, מנוניטים ואמיש, בין היתר בגלל אפקט המייסדים. שכיחות המוטציה הנבדקת היא 1:113 ביהודים ממוצא אשכנזי. יכולה להימצא מוטציה לא אשכנזית אצל אשכנזים.
סימני המחלה וטיפול
הידרדרות במצב התינוק יכולה להתרחש כבר בימים הראשונים עקב משטר דיאטה שגוי - האכלה בחלב אם או בתרכובת מזון לתינוקות.
במקרה של האכלה שגויה מצטברות בגוף התינוק חומצות אמינו מסועפות שרשרת, שגופו אינו מסוגל לפרק. לדבר יכולות להיות השלכות הרות אסון, עד כדי מוות. ללא טיפול, הילדים מתים כבר בגיל חודש. דיאטה דלה בחומצות אמינו מסוימות מצליחה לעצור את התקדמות המחלה, אבל לא לרפא נזק שכבר נגרם.
סימנים למחלה: שתן בעל ריח מייפל או חילבה, הקאות, חוסר רצון לאכול, עייפות, פרכוסים, תרדמת, הידרדרות נוירולוגית ועוד.
אני האגדה
אני האגדה (באנגלית: I Am Legend) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007 מסוגת מותחן מדע בדיוני ואימה, בבימויו של פרנסיס לורנס ובכיכובו של ויל סמית'. הסרט הוא העיבוד הקולנועי השלישי לרומן של ריצ'רד מתיסון "אני האגדה" משנת 1954, וקדמו לו "האיש האחרון על פני כדור הארץ "משנת 1964 בכיכובו של וינסנט פרייס, ו"איש האומגה" משנת 1971 בכיכובו של צ'רלטון הסטון. הקרנת הבכורה של "אני האגדה" בארצות הברית נערכה ב-11 בדצמבר 2007.
בסרט מגלם סמית' את רוברט נוויל, וירולוג החסין לנגיף מעשה ידי אדם שנועד לרפא סרטן, אך עבר מוטציה וגרם לפריצת מגפה קשה, במנהטן הפוסט-אפוקליפטית של שנת 2012. נוויל מנסה למצוא תרופה לנגיף בעודו מתגונן מפני בני אדם אשר נפגעו ממנו גנטית. משחקו בסרט זיכה את סמית' בפרס סאטורן בקטגוריית השחקן.
עלילה
בשנת 2009, נגיף חצבת שהונדס גנטית בידי ד"ר אליס קריפין (אמה תומפסון) במטרה לרפא סרטן, עבר מוטציה וגרם לפריצת מגפה קשה. בדצמבר 2009 הורה נשיא ארצות הברית על הטלת הסגר על האי מנהטן. במהלך המהומות שפרצו עקב כך, ניסה הווירולוג הצבאי לויטננט קולונל רוברט נוויל (ויל סמית') לחלץ את אשתו זואי (סאלי ריצ'רדסון) ובתו מארלי (וילו סמית') מן האי, תוך שהוא מתעקש להישאר כדי לנסות למצוא תרופה לנגיף. בסדרת פלאשבקים מתגלה כי נוויל הצליח להעביר את משפחתו למסוק צבאי, אך ברגע שזה המריא, התנגש בו מסוק אחר אשר יצא מכלל שליטה בגלל המהומות.
כשלוש שנים לאחר מכן, בספטמבר 2012, נוויל הוא בן האנוש האחרון בעיר ניו יורק. את שגרת יומו מעביר נוויל בשיטוט ברחבי מנהטן הנטושה עם כלבתו סמנתה (סאם) ובציד חיות המתרוצצות ברחובות ההרוסים. מדי יום רוברט משדר ברדיו קריאה לכל ניצול לפגוש בו במזח, בו הוא מחכה בשעה קבועה מדי יום, ומוכן לספק מזון ומקלט בטוח. נוויל מתקשה להתמודד עם הבדידות. הוא משוחח עם כלבתו כאילו הייתה ילדה אנושית, צופה בסרטי וידאו לפי סדר מחנות השכרה, בה עמל וסידר בובות ראווה כדי ש"יארחו לו לחברה", ומשוחח עמן כאילו היו בשר ודם. הוא עובר בין הבתים בעיר, אוסף מצרכים וחושף את חלונות הבית לאור. על ביתו שלו מגן נוויל באדיקות. הוא משריין את כל פתחי הבית בלוחות מתכת כבדים, אותם הוא מגיף מדי ערב, לקראת שקיעת השמש, ואוגר בביתו נשק רב.
נוויל ממשיך לחקור ולנסות למצוא תרופה לנגיף במעבדה ממוגנת בביתו. הוא מבצע ניסויים על חולדות המודבקות בנגיף כדי לבדוק חיסונים שונים שפיתח. כשאחד מהם מראה סימני החלמה, הוא תופס אחת מ"האפלים", לאחר שפיתה אותה בעזרת דם טרי למלכודת, אשר נכרכת על רגליה באמצעות מכונית המשמשת כמשקולת. כאשר הוא לוכד את "האפלה" מופתע נוויל לראות "אפל" זכר יוצא אל השמש ושואג לעברו. נוויל מפרש התנהגות זו כאובדן אינסטינקט הישרדות בסיסי.
נוויל מנסה במעבדתו את אחד מחיסוניו על "האפלה" שלכד אך ללא הועיל. אמנם ניכר שיפור בהתחלה, אך נסיגה חלה במהירות והוא חושב שסביר יותר שהחיסון יהרוג אותה. הוא מנסה לקרר את גופהּ לתקופה ארוכה בתקווה שבעזרת הורדת הטמפרטורה החיסון יפעל טוב יותר. למחרת הוא יוצא לסיורו הקבוע עם כלבתו, אך מופתע לגלות את אחת מבובות הראווה שבחנות הדיסקים, מספר רחובות הרחק ממיקומה הרגיל. נוויל נתקף בהיסטריה ומאיים על הבובה בנשק, הוא שואג שתגיד לו אם היא אמיתית וזזה בכוחות עצמה. בחמת זעם הוא יורה על הבובה, וכשזו נהרסת כליל הוא מאבד עשתונותיו, חושש שמישהו בוחן אותו ויורה לכל עבר. כאשר הוא דורך על השלולית במרכזה ניצבה הבובה, רגלו נכרכת במלכודת דומה לזו שבעזרתה תפס את "האפלה". נוויל נתלה מרגלו באוויר, חוטף מכה בראשו ומתעלף.
הוא מתעורר שעות לאחר מכן, כשהשמש כבר קרובה לשקיעה, ומבין את הסכנה. הוא שולף סכין וחותך את החבל שנכרך סביב רגלו, אך כשהוא נופל לקרקע הסכין ננעצת ברגלו. נוויל זוחל בחזרה לרכבו יחד עם סאם, אך עם השמש הגוועת מגלה כי אותו "האפל" זכר אשר שאג אליו קודם, מחכה לו בבניין צמוד, צופה בו מתוך האפלה. "האפל" משחרר שלושה כלבים הנגועים בנגיף הרודפים אחריו. הם תוקפים את נוויל ואת סאם. נוויל מנסה להתגונן מפניהם, במחיר פציעות קשות. בעוד נוויל היה מחוסן להעברת הנגיף, כלבתו סאם הייתה מוגנת רק מהשפעות הווירוס באוויר, ולאחר שנפצעה מהכלבים הנגועים, הוא מבין שנדבקה בנגיף. הוא ממהר למעבדתו, בעודו פצוע, כדי לנסות ולרפאה. החיסון לא מצליח, סאם במהרה הופכת לתוקפנית כלפיו ונוויל נאלץ לחנוק אותה במו ידיו כשהוא ממרר בבכי.
אכול זעם וכאב, קובר נוויל את כלבתו ויוצא למשימת התאבדות אל מול "האפלים". הוא מציב בובה במזח בו הוא מחכה וממתין לשקיעה כדי שאלו יבואו בניסיון לתקפו. כשזה קורה מתחיל נוויל לדרוס אותם. אותו "אפל" זכר מוביל את האחרים במתקפה ושולח אותם בקבוצות. כשלבסוף הם מצליחים לשתק את רכבו של נוויל, זה ניגש אליו ועומד להורגו, אך הבזק אור אולטרה סגול מופיע לפתע ומבריח אותם.
נוויל, הוזה מפציעותיו, מתעורר לאחר מכן בדירתו ורואה לרגע את אשתו ובתו, אך מתפכחי ומבין שזו אישה זרה ועמה ילד: אנה ואיתן. הם אלן שהצילו אותו וטיפלו בפציעתו. אנה, מספרת לו כי שמעה את השדר שלו. היא מספרת לו על מושבת ניצולים בוורמונט, אך הוא מסרב להאמין. בלילה תוקפים אותם הציידים בראשות מפקדם לאחר שעקבו אחר אנה בחסות החשיכה בלילה הקודם. נוויל מפעיל את הגנות על הבית, זרקורים עוצמתיים של אולטרה סגול, ובהמשך אף מתקני נפץ במכוניות, אך המוני "אפלים" ממשיכים להגיע. לבסוף הם מצליחים לחדור לביתו, אך נוויל אנה ואיתן מצליחים לברוח למעבדה. שם הם מבחינים כי "נאפלה", ה"אפלה" שלכד, מחלימה. ה"אפלים" מנסים לפרוץ את הזכוכית המשוריינת במעבדה באמצעות הטחת גופם כנגדה. נוול מנסה לשכנעם שהוא יכול לרפא אותם, אך ההתקפות רק מתגברות. נוויל לוקח דגימת דם מ"נאפלה" ונותן אותה לאנה. הוא לוקח רימון יד מאחת המגירות, וכשהזכוכית עומדת על סף שבירה מלאה, הוא ומנהיג "האפלים" רצים אחד כנגד השני, הזכוכית מתנפצת והרימון מתפוצץ והורג את הנוכחים בחדר. בסיום הסרט נראים אנה ואיתן כשהם מגיעים למושבת הניצולים להם אנה מוסרת את דגימת הדם עם התרופה.
בגרסת במאי סצנת הסיום שונה בתכלית. נוויל מבחין ברגש אצל מנהיג "האפלים" כשזה מנסה לשחרר את "נאפלה". בנוסף, רוברט לא מתאבד אלא מתנצל על הניסויים שביצע במטרה למצוא מרפא, ובורח עם אנה ואיתן למושבת הניצולים בוורמונט.
יעקב מטריקין
רקע
נולד במרינהאוזן (רוסיה), עבר עם משפחתו לטרטו (אסטוניה) ומשם עברו לריגה (לטביה). בגלל היותו יהודי (ולמרות היותו תלמיד מצטיין) לא התקבל ללימודי אדריכלות בריגה, והוא למד באוניברסיטת אולדנברג שבגרמניה. לאחר סיום הלימודים עבד במשך שנה אצל נגר כדי ללמוד כל מה שניתן ללמוד על עץ. ואומנם, עם עלייתו ארצה נחשב לאחד המומחים בתחום זה.
בעת עלייתו ארצה דיבר רוסית, לטבית, גרמנית ועברית. אנגלית למד בארץ. הוא עלה ארצה בשנת 1924 והתיישב בירושלים, שם פגש את ציונה פלדבליט לבית בן אברהם, ממייסדי קריית ענבים, אחות "הדסה" לה נישא בשנת 1932.
פועלו
כיהן בין השנים 1928 ועד 1951 בתפקיד ראש המחלקה הטכנית של מחלקת ההתיישבות בסוכנות היהודית. כל ההתיישבות הכפרית שעלתה על הקרקע בשנים אלו הייתה בפיקוחו ובהדרכתו. בנוסף לתכנון הכללי ולצוות המחלקה הטכנית, תכנן גם בעצמו. לאחר עזיבתו את הסוכנות פתח משרד אדריכלים בירושלים. קודם למלחמת העצמאות התמחה מטריקין גם בעיצוב ריהוט ובין השאר תכנן ויצר בשיתוף נגר ירושלמי סדרת רהיטים עבור ארמון המלך עבדאללה בירדן. בתכנונו הקפיד ליצור הרמוניה בין הבניין והסביבה הטבעית. הוא כתב במאמר בהקשר לתכנון שלושת המצפים בנגב: "...נוסף לאקלים המשפיע המעמיד בעיות בפני מתכנן המגורים, יש לדאוג גם להתאמת חומרי בנין ואופן ניצולם לתפקידם. תנאי האקלים מכוונים אותנו לבחירת הכוונה נכונה של הבניינים. החומרים שבהם נבחר חייבים לשמש מחיצה יעילה בין החוץ והפנים, הגנה מתמורות אטמוספיריות בקיץ ובחורף, ולסייע ביצירת אקלים פנים הנוח לחיי אדם". ספרייתו הפרטית כללה ספרי אדריכלות, ספרי אמנות, ספרי ארכאולוגיה, ספרים העוסקים בצמחייה ובאקלים, ספרים העוסקים בציונות וארץ ישראל. מדף מיוחד הוקצה למדע בדיוני.
יעקב מטריקין נפטר ב-1 באוגוסט 1981, ונקבר בבית הקברות בקריית ענבים.
לנינסקויה
לנינסקויה (ברוסית: Ле́нинское) היא עיירה במחוז היהודי האוטונומי, המשמשת כמרכז מנהלי של נפת לנינסקי.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת בגדה השמאלית של נהר אמור. כשני קילומטר ללנינסקויה נמצאת תחנת רכבת לנינסק של רכבות המזרח הרחוק.
היסטוריה
היישוב הוקם ב-1858 שם מיכאילו-סמיונובסקויה על ידי קוזאקים. הקוזאקים הובאו ושוכנו באזור בכפייה, מטרת הממשלה הייתה ליישב אזורים לא מאוכלסים עם סין.
בתקופת השלטון הסובייטי נסללה מסילת רכבת עד בירוביג'אן.
אוכלוסייה
אוכלוסיית לנינסקויה לפי שנים:
קירוב (עיר)
קירוב (ברוסית: Киров) היא עיר הבירה של מחוז קירוב ברוסיה. העיר ממוקמת על גדות נהר הויאטקה 896 ק"מ ממוסקבה.
שמות העיר
העיר קירוב נוסדה על ידי מתיישבים רוסים מנובגורוד קרוב לשנת 1181. האזכור הראשון לעיר הופיע בשנת 1374 תחת השם חלינוב. מאז הוזכרה העיר בשני שמות נוספים. עד לתקופה הסובייטית נקראת לחלופין חלינוב או ויאטקה. בדצמבר 1934 הוחלף שם העיר לקירוב על שם המנהיג הסובייטי סרגיי קירוב שנרצח על ידי מתנקש ב-1 בדצמבר באותה שנה.
פוליטיקה וממשל
קירוב היא יחידת שלטון מקומי. ב־2005, אומצה אמנת העיר במסגרתה נוצרו גופים ושירותים מודרניים רשמיים של העיר.
הדומה העירונית של קירוב
בעיר יש גוף מייצג מחוקק: הדומה העירונית של קירוב. הדומה מאמצת את תקציב העיר, ותוכניותיה לפיתוח העיר. לדומה הזכות לאשר, לשנות ולבטל מיסים מקומיים. חובותיה של הדומה כוללות גם שליטה על גופים אחרים של שלטון עצמי מקומי וקביעת סדר פעילותם.
עיריית קירוב
העירייה היא הגוף המבצע והמנהלי של השלטון המקומי של קירוב. הדומא מאשרת את מינוי ראש העיר. ראש העיר ממנה ומפטר את סגניו, מחלקות ניהול ומחלקות מינהל וכן ראשי כל המוסדות והארגונים העירוניים בבעלות עירונית. כחלק מהמינהל, קיימות גם מחלקות טריטוריאליות למחוזות העיר.
ראש עיריית קירוב
הפקיד הבכיר הוא ראש העיר קירוב, שנבחר על ידי מועצת העיר מבין הסגנים וממלא את תפקיד ראש העיר. הוא חותם על חוקי עזר שאומצו על ידי הדומה, וכן, במסגרת סמכויותיו, יכול לאמץ תקנות משלו. ראש העיר כורת חוזה עם ראש הדומה ויכול לבטל את ההחלטות וההוראות של ראש וראשי האגפים הטריטוריאליים של העירייה.
גופים אזוריים של המדינה נמצאים גם בקירוב: האספה המחוקקת, הממשלה, בית המשפט האזורי, בית המשפט לבוררות, המפקח הפדרלי הראשי של מחוז קירוב של משרד הנציג בנשיאותי במחוז הפדרלי של הוולגה, המחלקות הטריטוריאליות של הרשויות הפדרליות, ולשכת הבקרה והחשבונות האזורית.
המבנה הפוליטי המודרני התגבש בשנת 2005. העירייה נוצרה מתוך וועד הפועל העירוני שאורגן מחדש בשנת 1991, ראש הוועד היה ראש העיר. בשנת 1995 התאספה לראשונה הדומה העירונית של קירוב. בשנת 1996, על פי אמנת העיר, תפקידו של ראש העיר הפך למשרה נבחרת, ובתחילת 1997 נבחר וסילי קיסלב לתפקיד זה (לימים נבחר מחדש ב־2002). עקב סכסוכים בין ראש העיר לבין הדומה העירונית ומושל המחוז, באמנה החדשה של העיר, שאומצה בשנת 2005, בוטל תפקידו של ראש העיר כראש העיר הנבחר, סמכויותיו של ראש העיר הועברו לראש מועצת העיר, וראש העיר החל להתמנות בהצבעה של צירי הדומה.
תחבורה ותעשייה
העיר קירוב היא תחנה מרכזית על מסלול הרכבת הטרנס-סיבירית, ועיר נמל על נהר הויאטקה. כמו כן ידועה העיר במפעלי הפלדה ובתי הזיקוק הרבים שבה.
יהדות
לפי מרשם אוכלוסין, נכון לשנת 2009 מתגוררים בעיר 397 יהודים.
מאה שנים... עשרת הגדולים
מאה שנים... עשרת הגדולים (באנגלית: AFI's 10 Top 10) היא רשימה של מאה הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בקטגוריות מסוימות, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 500 סרטים. הרשימה הוצגה לראשונה בתוכנית ספיישל ברשת CBS ב-7 ביולי 2008, במסגרת סדרת מאה שנים... של מכון הסרטים האמריקאי.
אריה לייב שפירא
הרב אריה לֶייבּ שפירא (ידוע בכינוי: ר' לייבלי קובנר; תקמ"ז, 1787 - י"ח בשבט ה'תרי"ג, 26 בינואר 1853) היה רבה של קובנה ואב בית הדין הראשון שלה.
תולדות חייו
נולד בעיר איבניץ למשפחת רבנים מתנגדים מיוחסת. אביו, ר' מנחם זונדל (בן שלמה), היה רב העיר. אמו, גיטל, הייתה בתו של הרב אליעזר שפירא, אב בית דין ורב העיר לובץ'. סבו הרב אליעזר שפירא היה בנו של הרב אריה לייב שפירא (וילנה), אב"ד וילנה בתקופת הגר"א, מחבר הספרים "נחלת אריאל" ו"מעון אריות" על מסכת סופרים.
אביו נפטר בהיותו בן שמונה והוא גדל בבית סבו בלובץ', ואימץ את שם משפחת הסב. בצעירותו למד אצל ר' מנשה מאיליה ונחשב תלמידו המובהק. נמנה עם קבוצת התלמידים הראשונה של ישיבת וולוז'ין והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין.
בשנת תקע"ה (1815), בגיל פחות משלושים, נתמנה כרב בעיירה ואשילישוק. בשנת תקע"ז (1817) התמנה כרב באיליה, כעבור מספר שנים התמנה כרבה של סמרגון, לאחר שרבו ר' מנשה ויתר על רבנות העיר עבורו. שם ישב כשתים עשרה שנה, ולאחריה כיהן כרב בקלווריה. בשנת תר"ט 1849 התמנה לרבה של קובנה, ושימש בה ברבנות עד מותו בשנת תרי"ג (1853). בתקופה זו התפרסם שמו והוא נחשב אחד מגדולי הרבנים שהנהיגו את היהדות החרדית בליטא.
התנגדותו לתנועת המוסר
בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19 התיישב בקובנה ר' ישראל סלנטר מייסד תנועת המוסר. לפי המסופר, ה"מרא דאתרא" הרב שפירא לא התנגד לכך עקרונית, אולם התנה את המהלך בהסכמתו של הרב סלנטר לקבל על עצמו אחריות רבנית בקהילה (ולא להגיע לעיר כאדם פרטי), בנימוק "שאפילו הגאון היותר גדול והצדיק היותר נשגב לא יוכל לעמד על דעתו של המשועבד להודות לרבים, ולדעת צרת נפשו, כדי לדון אותו לכף זכות". ואכן כך היה.
עיזבונו התורני
הרב אריה לייב שפירא לא הניח אחריו חידושי תורה בכתובים. תשובה יחידה ממנו נדפסה בסוף שו"ת בית לוי מאת בנו. הלכה בשמו מצטט ר' ישראל מאיר הכהן מראדין בספרו "משנה ברורה".
צאצאיו
ר' לייבל'ה הותיר אחריו שישה בנים מפורסמים:
לין צ'ייני
לין אן וינסנט צ'ייני (באנגלית: Lynne Ann Vincent Cheney; נולדה ב-14 באוגוסט 1941) היא סופרת ופובליציסטית שמרנית אמריקאית ומנחה לשעבר של תוכנית טלוויזיה בסגנון ה"טוק שואו". כיום היא חברה במכון המחקר הנאו-קונסרבטיבי AEI.
ילדות והשכלה
צ'ייני נולדה בקספר שבוויומינג. אמה, עדנה לוליטה הייתה סגנית השריף בקספר ואביה, ויין אדווין וינסנט, היה מהנדס. היא בעלת שורשים דניים, שוודיים, אנגליים, איריים וולשיים. צ'ייני קיבלה את התואר ראשון שלה במדעי הרוח ובספרות אנגלית ממכללת קולורדו. היא המשיכה את לימודיה הגבוהים וקבילה תואר שני באומנות מאוניברסיטת קולורדו וכן תואר דוקטור בספרות אנגלית מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
קריירה ציבורית
בשנים 1986–1993 עמדה בראש הקרן הלאומית למדעי הרוח.
בשנת 1964 נישאה לין לריצ'רד צ'ייני בטקס חתונה מתודיסטי. שנים רבות לאחר מכן כיהן צ'ייני כסגן נשיא ארצות הברית תחת ג'ורג' ווקר בוש ובתוקף כך הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית. כגברת השנייה היא תמכה ברפורמה בחינוך, וחשפה כשלים ספציפיים של מערכת החינוך הציבורי במהלך כהונתה כגברת השנייה. צ'ייני היא באופן מיוחד תומכת גלוית לב של הוראת ההיסטוריה וכתבה חמישה ספרים רבי מכר על הנושא עבור הילדים ועבור בני משפחותיהם.
בשיר "White America" של הזמר והראפר אמינם, מופנה המילה "Fuck" כלפי הגברת השנייה לין צ'ייני. צ'ייני מצדה הגיבה ואמרה: "מילות שיריו מפארות אלימות נגד נשים והומוסקסואלים".
לזוג שתי בנות: ליז צ'ייני שנבחרה לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ומרי.
אייריש קאר בומב
אייריש קאר בומב (מאנגלית: Irish Car Bomb; בתרגום חופשי: מכונית תופת אירית) הוא קוקטייל בירה שאינו מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. קוקטייל זה מורכב מבירת סטאוט, אייריש קרים וויסקי אירי.