cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שום שחור
בתרבות הפופולרית
באחד הפרקים בעונה החמישית (שהחלה ב-2014) של סדרת הסיטקום המונפשת האמריקאית ההמבורגרים של בוב ברשת פוקס, קיבל השום השחור במה כשהופיע כמרכיב מפתח לכניסתם של הצמד בוב ולינדה לתחרות בישול במהלך פסטיבל אוכל. המנה שהכין בוב נקראה "Bet It All On Black Garlic Burger" ונרשמה בתחרות בשם "Stupid Black Garlic Burger" על ידי מארח התחרות.
צבי הזפק
מחזור חיים
העופרים יונקים 2–4 פעמים ביום בחודש וחצי הראשון, ולאחר מכן מתחילים בהדרגה לאכול מזון מוצק ולשתות מים. ההתפתחות של העופרים מהירה במיוחד, ואצל הזכרים מתחילות לבצבץ קרניים בגיל 3 חודשים. בגיל חודשיים העופרים מתחילים להתלוות לאימם, ונגמלים בסביבות 4–5 חודשים. אף על פי ששני הזוויגים יכולים להתרבות בגיל מוקדם יחסית, בדרך כלל הם יתרבו רק מגיל שנתיים-שלוש.
תוחלת החיים של צבי הזפק בטבע 6–12 שנים; בשבי, הוא עשוי להאריך ימים עד גיל 20. הזכר חי פחות מן הנקבה בשל האנרגיה הרבה שהוא מוציא בעונת הרבייה. שיעורי התמותה של צביי הזפק נמוכים בקיץ וגבוהים בחורף בשל הטמפרטורות הנמוכות ומחסור בצמחייה.
שום שחור
בתרבות הפופולרית
בישראל הוא נמכר בחנויות טבע, חנויות מתמחות ושפים שילבו אותו במנות מיוחדות במסעדות עילית. במסעדת קלואליס של השף ויקטור גלוגר הוא שולב בקרוקט תפודים, במסעדת התרנגול הכחול של השף שאול בן-אדרת הוא שולב בכמה מנות ספיישל ועוד.
צבי הזפק
מצב
צבי הזפק מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בגלל ירידה מתמשכת במספריו שנובעת מציד לא-חוקי אינטנסיבי לבשרו, עורו וקרניו, המרת בית גידול עבור מרעה וחקלאות, גידור, יצירת מחסומים מלאכותיים, תחרות עם בעלי חיים מבויתים על מקורות מזון ופיתוח תעשייה באזורי טבע. המין גם סובל מדי חורף ממזג אוויר קיצוני שמוביל לתמותה גבוהה, עקב תשישות, קור ורעב.
ההערכה של IUCN, שהירידה במספריו הגיעה לשיעור של 30% עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. בחלק גדול מהמדינות הוא מצוי על סף הכחדה, וגם במדינות שהחזיקו בעבר אוכלוסיות עצומות (מונגוליה, קזחסטן ואיראן) יש ירידה דרסטית במספריו.
צבי הזפק מוגן בחוק ברוב המדינות שבהן הוא מצוי, אך האכיפה לרוב אינה יעילה בשל מרחב המחיה העצום שלו. הצבי שוכן באזורים מוגנים רבים, וישנם פרויקטים להשבתו לטבע באזרבייג'ן, גאורגיה, טורקמניסטן ואוזבקיסטן.
עד תחילת המאה ה-20, האוכלוסייה של צבי הזפק נאמדה בכמה מיליונים. האוכלוסייה הנוכחית מוערכת בסביבות 49,000-42,000 פרטים בלבד.
ג'ייד רמזי
ג'ייד ניקול רמזי (באנגלית: Jade Nicole Ramsey נולדה ב־10 בפברואר 1988 בבורנמות', דורסט) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר בתפקידה כפטרישיה ויליאמסון בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "בית אנוביס". לרמזי יש אחות תאומה זהה, ניקיטה רמזי.
קריירה
רמזי הופיעה בסרט המאפיה שבו היא ואחותה שיחקו את חברות האספסוף "ברית התאומים". היא גם הייתה כוכב-שותף כג'ין במופע הקומדיה "Twinny Somethings" עם אחותה. עבודת המשחק המקצועית הראשונה שלה הייתה "X Men 2" כתאומה x-קיד. כיום היא מככבת בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון, "בית אנוביס", כפטרישיה ויליאמסון, שבו היא הופיעה עד וכולל העונה השלישית. אחותה התאומה עשתה הופעת אורח כאחותה התאומה של פטרישיה, פייפר. פטרישה הופיעה גם בתשעים דקות ספיישל של בית אנוביס, 'אבן הבוחן של רא' שהוקרן לראשונה בארבע עשרה ליוני, 2013 בבריטניה. ב-2013 רמזי קיבלה תפקיד ראשי בסרט האימה 'Silver Falls' לצד אחותה, ניקיטה רמזי. הן ישחקו כאחיות תאומות, הת'ר והולי דאל.
דאבל איגל II
דאבל איגל II הוא שמו של הכדור הפורח הראשון שהשלים חצייה של האוקיינוס האטלנטי. הוא המריא מהחוף המזרחי של ארצות הברית ונחת בצרפת ב-17 באוגוסט 1978, בתום טיסה של 137 שעות ושש דקות. טייסי הכדור היו האמריקאים בן אברוצו (Ben Abruzzo), מקסי אנדרסון (Maxie Anderson) ולארי ניומן (Larry Newman).
רקע
טיסת דאבל איגל II הייתה הניסיון ה-14 לחציית האוקיינוס האטלנטי באמצעות כדור פורח. הניסיונות החלו ב-1873. במהלכם אבדו שני בלונים בעת טיסותיהם (ב-1970 וב-1974) ועקבות אנשי צוותם לא נודעו. ב-1974 התרסק בלון נוסף במהלך טיסתו וטייסו נהרג. בסך הכל נספו חמישה אנשים במהלך הניסיונות. בניסיון העשירי ב-1976 עבר הבלון את המרחק האווירי הגדול ביותר מבין כל הבלונים עד שנחת באוקיינוס ממזרח לאיים האזוריים. הבלון שהוטס בניסיון הבא ב-1977, דאבל איגל I, נחת באוקיינוס ממערב לאיסלנד. בניסיון ה-13 ב-1978 הגיע הבלון זאנוסי (Zanussi) קרוב ביותר להצלחה כאשר נחת באוקיינוס כ-180 קילומטר ממערב לצרפת.
הטיסה
דאבל איגל II המריא ב-11 באוגוסט מהאי פרסק (Presque) במדינת מיין שבארצות הברית. הטיסה נחשבה לחצייה מוצלחת של האוקיינוס האטלנטי מהזמן שבו חצה הכדור את חוף אירלנד ב-16 באוגוסט. ניומן התכוון לקפוץ מסל הבלון לקראת הנחיתה ולנחות באמצעות גלשן אוויר, אך הדבר לא נעשה כיוון שהיה על הצוות להשליך את הגלשן כנטל קודם לכן.
לאחר הטיסה
תיעוד מלא של מהלך הטיסה התפרסם בגיליון דצמבר 1978 של הירחון נשיונל ג'יאוגרפיק.
ב-13 ביוני 1979 עוטרו שלושת אנשי הצוות של הבלון על הישגם במדליית הזהב של הקונגרס.
הסל של הכדור דאבל איגל II נמצא בתצוגה בשלוחת מוזיאון האוויר והחלל הלאומי של ארצות הברית שליד נמל התעופה הבינלאומי דאלס שבארצות הברית.
אנדרטה לטיסה, הכוללת דגם של הבלון, הוקמה באתר שממנו המריא הבלון במדינת מיין.
שדה התעופה דאבל איגל II שליד העיר אלבקרקי במדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית נקרא על שמו של הבלון.
סטרפטופיטיים
סטרפטופיטיים (שם מדעי: Streptophyta) היא קבוצה גדולה מאוד בממלכת הצמחים וכוללת את כל מינים הצמחים היבשתיים שאינם אצות וכן על כמה מיני אצות ים גדולות, ורובם מייצרים את מזונם על ידי תהליך הפוטוסינתזה שמתבסס על אנרגיית השמש.
אחלה גבר
"אחלה גבר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי, ביחד עם הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-9 ביוני 2022, על ידי חברת התקליטים גאגא בוקינג LTD, כסינגל שלא מתוך אלבום וכאחד משירי הגאווה של אותה השנה. הוא נכתב על ידי ג'ורדי וסטטיק והופק על ידי הראשון.
את "אחלה גבר" ביצעו השלושה בבכורה ראשונה במהלך מצעד הגאווה בתל אביב 2022.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'ורדי וסטטיק והופק על ידי ג'ורדי גם כן. במעריב סקרו אותו באופן מקיף וכתבו: "סטטיק ובן אל עם דנה אינטרנשיונל בשיר מטורף". במקור, יצא השיר לרשתות הסטרימינג אפל מיוזיק וספוטיפיי ב-9 ביוני 2022, אך לא הופץ עימו וידאו קליפ נלווה, שתוכנן לצאת לאחר מצעד הגאווה בתל אביב.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-30,000 השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם לאחר שמצעד הגאווה בתל אביב התקיים. וזאת, בשל כך שרצו לצלם אותו במהלך המצעד.
הוא פורסם לבסוף ב-13 ביוני 2022, כאשר כלל סצנות מתוך הופעה שאירעה במהלך מצעד הגאווה בתל אביב 2022.
ספנודיסקוס
ספנודיסקוס (שם מדעי: Sphenodiscus; מילולית: "צלחת בעלת טריז") הוא סוג של רכיכה נכחדת מקבוצת האמוניטים אשר התקיימה בים במשך הקרטיקון העליון שלפני 83.5 עד 66 מיליון שנה מזמננו, עד להכחדת הקרטיקון הגדולה (ולדעת מספר חוקרים אף לפני 64 מיליון שנה מזמננו, כבר במשך הפלאוקן, מה שאומר ששרד את ההכחדה). סוג זה תואר ב-1871 בידי פילדינג בראדפורד מיק.
המאובנים של קונכייה זו ידועים בעיקר מאמריקה הצפונית באזור של הים הפנימי המערבי הקדום שבקרוליינה הצפונית והדרומית, דקוטה הצפונית והדרומית, מרילנד, ניו ג'רזי ומקסיקו. מאובנים נוספים התגלו באזורים נוספים כמו טרינידד, ברזיל, הולנד, הודו וניגריה.
אליהו התשואל
אליהו התשואל (18 ביולי 1890 – אוקטובר 1959) היה צייר, מורה ואיש ציבור, התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי וממייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים.
קורות חיים
נולד בחיפה לשרה ולרב מסעוד התשואל ב-18 ביולי 1890 (א' באב ה'תר"ן). מוצא משפחת אביו ממרוקו, ומשפחת אמו מסוריה. בילדותו למד אצל אביו, ובהמשך בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בשל כישרונו, נשלח ללמוד בסמינר למורים של כל ישראל חברים בפריז שבצרפת.
בסיום לימודיו עבר לקהיר שבמצרים, שם מונה לשמש כמורה. בתקופת שהותו בקהיר ייסד בה את האגודה היהודית-לאומית "הנוער הישראלי".
בשנת 1907 (ה'תרס"ז) חזר לארץ ישראל, והחל לשמש כמורה לעברית, ערבית וצרפתית בבית הספר פקידות הברון רוטשילד וחברת יק"א בפתח תקווה. כן שימש בבית הספר כמורה לציור, זמרה והתעמלות, והיה הראשון שהנהיג את ההתעמלות כמקצוע קבוע. במקצועו כמורה שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ח) לערך, ורבים מתלמידיו בשנים אלו שימשו בהמשך כחברי כנסת וכאלופים בצה"ל.
בשנת 1918 (ה'תרע"ח) החל לשמש כפקיד במנגנון המשפטי של ממשלת המנדט ביפו ובירושלים. במקביל לעבודתו למד את שיעורי המשפט הממשלתיים והוסמך בסיומם לעורך דין. לאחר הסמכתו מונה לשמש כתובע הכללי מטעם היועץ המשפטי של ממשלת המנדט במשך כשנתיים, בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) נישא למינה בת מאיר אקרמן. בשנה זו התפטר מתפקידו בעקבות התנכלותם של הבריטים למפעל הציוני, והחל לשמש כעורך דין פרטי בתל אביב.
כעורך דין, סייע בין היתר במשך כחמש שנים בהכרת המצאתו של אלכסנדר זרחין להתפלת מים, ונפגש לשם כך עם ראשי המדינה ושרים שונים.
נמנה עם ראשוני בוני הבתים ברמת גן, ובהמשך בקריית מטלון. כן נמנה עם מייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים, וחבר הוועד של התנועה החל משנת 1930. בחודש נובמבר 1948 נבחר לשמש כחבר המועצה של הליגה להצלת יהודי ערב.
בשעות הפנאי עסק בציור אמנותי, וקיים מספר תערוכות בתל אביב, בהן הציג את ציוריו שהציגו לרוב את נופי ארץ ישראל, דיוקנים שונים, וכן מחוות לאירועי מלחמת העצמאות. כן עסק בפילוסופיה וחקר התנ"ך, ונודע כמומחה לשפות שמיות.
הלך לעולמו בחודש אוקטובר 1959 (אלול ה'תשי"ט) ונטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
בחודש נובמבר 1960 התקיימה בבית הפרקליט בתל אביב תערוכת ציירים עורכי דין, שהציגה חלק מציורי הנוף שלו.
אימות חשבון
אימות חשבון (באנגלית: Account verification) הוא תהליך המאמת שחשבון משתמש באינטרנט הוא בבעלות וניהול של אדם או ארגון אמיתיים. מספר אתרי אינטרנט, בעיקר רשתות חברתיות מציעים שירותי אימות חשבון. חשבונות מאומתים ניכרים בדרך כלל על ידי סימן אישור וי כחול (וי על רקע כחול) ליד שם המשתמש או הארגון.
אימות חשבונות נועד לשפר את איכות השירותים המקוונים, להפחית בובות קש, בוטים, טרולים, דואר זבל, ופייק ניוז.
היסטוריה
שירות אימות חשבון הוצג לראשונה ביוני 2009 על ידי הרשת החברתית טוויטר, עבור אנשי ציבור כמו גורמים ממשלתיים, עיתונאים, שחקנים, זמרים וסלבריטאים. ב-2011 הוא הוצע גם למשתמשי גוגל פלוס, ב-2012 למשתמשי פייסבוק, ב-2014 למשתמשי אינסטגרם וב-2015 למשתמשי פינטרסט. משתמשי יוטיוב יכולים להגיש בקשה לאימות חשבון רק לאחר שהשיגו 100,000 מנויים.
ביולי 2016 הודיעה טוויטר שתאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון, החברה השעתה את המהלך ב-2018, ופתחה את האפשרות מחדש במאי 2021. ב-2018 החלה גם אינסטגרם לאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון.
טוויטר אינה מאפשרת לכלול בשם המשתמש אמוג'י הדומה לוי כחול כדי למנוע התחזות של חשבונות לא מאומתים כחשבון מאומת.
בשנת 2023 הסירה טוויטר את הוי הכחול מחשבונות שלא הצטרפו בתשלום ל"טוויטר בלו" והעניקה וי לכל משתמש בתשלום גם ללא אימות זהותו. גם לגופים גדולים כמו הניו יורק טיימס שסירבו לשלם הוסר סמליל האימות. החברה הנהיגה שלושה צבעי אימות: וי כחול למשתמשים פרטיים, וי זהוב לגופי תקשורת ווי כסוף לגופים ממשלתיים. בנוסף ביצעה שינויים באלגוריתם שהגדילו את החשיפות לציוצים של רוכשי טוויטר בלו. המהלך גרר ביקורת ציבורית רבה על החברה וקריאה למשתמשים להחרים ולחסום בעלי סימן אימות.
קולנוע אברורה (סנקט פטרבורג)
קולנוע אברורה (ברוסית: Кинотеатр Аврора) היא אחד מבתי הקולנוע הוותיקים ביותר בסנקט פטרבורג. ממוקם במרכז העיר, בנבסקי פרוספקט, בחצר בית מספר 60.
היסטוריה
באתר בו נמצא כיום בית מס 60 בנבסקי פרוספקט, בשנות ה-80 של המאה ה-18 נבנה בית אבן בן שתי קומות עבור הסוחר א. דניסוב. מאז שנות 1890, האתר היה שייך לרוזן ס רומיאנצב, ובסוף שנות 1830 – לבתו, הנסיכה ו. גוליצינה. בשנים 1844–1845 התגורר בבית זה המשורר פ. ויאזמסקי. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, הבית היה ברשות הרוזנת א.א.טולסטוי, אמו של הסופר א.ק טולסטוי. בשנת 1858 הבית עבר לרשותו של הסוחר הראשון גלזונוב, שעבורו האדריכל הוסיף לבניין ושינה החזיתות המוכרות שלו. הבית היה בבעלות משפחת גלזונוב עד המהפכה, הוא שיכן משרדים וחנויות שונות.
בשנת 1913, הוקם בית הקולנוע "פיקדילי" (Кинематограф «Пикадилли») בחצר הבית, שיכל להכיל 700 צופים. חזית הרוטונדה היא בסגנון נאו-קלאסיציזם, ואולם הטיח תוכנן בסגנון אר נובו. ציוד הקרנה חדש ומסך גדול נרכשו. פתיחת הקולנוע התקיימה ב־27 בדצמבר 1913.
בשנים 1923–1924 ביצע האדריכל ב. אלמדינגן את שיפוץ הקולנוע, שכלל עיצוב חדש של חללי הפנים. בנובמבר 1932, במלאת 15 שנה למהפכה, נקרא בית הקולנוע "אוברורה" (לכבוד הסיירת "אברורה"). ב־1932 היה הקולנוע מצויד בציוד להדגמה של סרטי קול, ובית הקולנוע היה אחד הראשונים בלנינגרד עם ציוד זה. בשנת 1937 הוא הורחב: שטח הקולנוע הוכפל, מבואה ואולם קונצרטים, מעוטרים בפסלים של אלים קדומים, הופיעו כאן.
"אברורה" היה אחד מבתי הקולנוע הבודדים שלא הפסיקו להציג סרטים גם במהלך המצור על לנינגרד. כיום, לקולנוע שני אולמות קולנוע – אחד גדול ואחד קטן, עם קיבולת של 623 ו־100 מושבים, בהתאמה, כמו גם בר קטן ובית קפה.
בשנת 1998, בית הקולנוע, במלאת 85 שנה לפתיחתו, עבר עבודות שיפוץ מקיפות לשיקום מראהו ההיסטורי. במקביל הותקן ציוד חדש לסאונד Dolby Digital SurroundEX, מסך Perlux שקוף אקוסטי חדש בשטח של 100 מטרים רבועים וכיסאות חדשים.
אוליסס דה לה קרוס
אוליסס הרנן דה לה קרוס ברנרדו (בספרדית: Ulises Hernán de la Cruz Bernardo; נולד ב-8 בפברואר 1974) הוא כדורגלן עבר אקוודורי. כיום חבר הפרלמנט האקוודורי מטעם התנועה הירוקה.
קולנוע אברורה (סנקט פטרבורג)
היסטוריה
בשנת 2010, מקרן קולנוע דיגיטלי מדגם כריסטי CP2230 הותקן עם דגם חדש של XpanD משקפי 3D פעיל Dx101 והחל להציג גם סרטים דוקומנטריים.
אוליסס דה לה קרוס
קריירת מועדונים
דה לה קרוס התחיל את הקריירה שלו בדפורטיבו קיטו וכבר בגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בשנת חתם בברצלונה גואיאקיל אך מיעט לשחק. בעקבות כך הושאל לאאוקס ולאחר מכן לקיטו. בעונת כבש שלושער בניצחון 0-7 נגד אמלק וזכה עם הקבוצה באליפות המדינה בסיום העונה.
ביוני דה לה קרוס חתם בהיברניאן מליגת העל הסקוטית תמורת 700 אלף פאונד. דה לה קרוס כבש צמד בניצחון נגד הארטס בדרבי של אדינבורו. בקיץ חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג. בעונתו הראשונה במועדון, הוא שיחק 24 משחקים בכל במסגרות, וכבש שער ליגה אחד נגד צ'רלטון אתלטיק. בעונת 2004/2005 רשם 34 הופעות בליגה. לאחר מינויו של דייוויד אולירי למאמן הקבוצה, נחלש מעמדו של דה לה קרוס.
ב-25 באוגוסט 2006 חתם ברדינג. ב-20 בינואר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד שפילד יונייטד. לאחר שהקבוצה ירדה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ שוחרר מהמועדון. את עונת פתח ללא קבוצה ובמרץ  חתם בברמינגהאם סיטי במדיה שיחק משחק אחד.
בקיץ חזר לאקוודור וחתם בקיטו עמה זכה בקופה סודאמריקנה וברקופה סודאמריקנה באותה שנה. בפברואר הודיע על פרישה מכדורגל וכי פניו לפוליטיקה המקומית.
קריירה בינלאומית
ב-28 במאי 1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור בהפסד 3-0 ל. ב-28 במאי 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד.
השתתף עם הנבחרת 5 פעמים בקופה אמריקה ופעמיים בגביע העולם בכדורגל.
מחוץ לכדורגל
דה לה קרוס שגדל בכפר עני באקוודור, הקים לאחר הצלחתו את ארגון הצדקה "Friends of FundeCruz" כדי לממן מספר פרויקטים המשרתים את הקהילה המקומית, לה הוא תורם בכל חודש כ-10% ממשכורתו. הקרן מממנת בין היתר מפעל לטיפול במים, מרכז בריאות ומגרש ספורט. דה לה קרוז מונה לשגריר יוניסף במדינה.
בבחירות הכלליות באקוודור שנערכו בשנת 2013 נבחר לפרלמנט כנציג מחוז קארצ'י מטעם מפלגת PAIS ביחד עם אגוסטין דלגאדו ואיוון הורטאדו.
If It's Over
If It's Over (בעברית: אם זה נגמר) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת מריה קארי מתוך אלבום ההופעה החיה שלה MTV Unplugged, ומאלבומה השני Emotions. השיר אמנם הופיע במקור באלבומה השני אך הוא גם נכנס לאלבום ההופעה החיה בגרסת הופעה חיה שלה ויצא כסינגל ממנו ב-28 באוגוסט 1992.
השיר הגיע למקום השמונים במצעד השירים שבהולנד.
רקע כתיבה והקלטה
השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה והזמרת קרול קינג אם כי גרסת ההופעה החיה אשר מופיעה באלבום ההופעות החיות הופקה על ידי קארי ווולטר אפאנאסייף. מבחינה לירית השיר מדבר על מערכת יחסים שהולכת ודועכת, ויש ספקות לגבי ההמשך שלה.
ביקורות
השיר זכה לביקורות חיוביות ומעורבות כאחד.
יאנטר
יאנטר (ברוסית:Янтарь) הייתה סדרת לווייני ריגול שפותחה בברית המועצות ושיגורים המשיכו ברוסיה. השיגורים בוצעו בשנים 1974–2012 ובתקופה זו שוגרו 174 לוויינים.
תכנון הלוויין החל בOKB-1 בשנת 1964, הלוויין הראשון שוגר לחלל בשנת 1974. הלוויינים היו צריכים להביא לשיפורי יכולות לעומת לווייני "זניט" והם בהדרגה החליפו אותם. הלוויינים כללו מספר קפסולות נחיתה עם סרט צילום ויחידת נחיתה שכללה מצלמה ומחשב לשימוש חוזר.
דגמים
על בסיס לווייני הסדרה פותחו לוויינים לצרכים אזרחיים.
פרנץ רוהר פון דנטה
פרנץ רוהר פון דנטה (בגרמנית: Franz Rohr von Denta; 30 באוקטובר 1854 ארד, האימפריה האוסטרית – 9 בדצמבר 1927 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
פון דנטה נולד בשנת 1854 בעיר ארד שהשתייכה לממלכת הונגריה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרית. כיום נמצאת העיר בתחומי רומניה המודרנית. דנטה למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית, ובשנת 1876 התגייס כלוטננט לרגימנט הלנסרים ה-3 (גליציה, הארכידוכס קרל). בשנת 1896 הועלה לדרגת אוברסט, וקיבל פיקוד על הקורפוס השני. החל משנת 1909 היה דנטה המפקח הכללי של מוסדות החינוך הצבאיים. בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1913 מונה למפקד הכללי של הלנדוור ההונגרי המלכותי (königlich ungarische Landwehr).
מלחמת העולם הראשונה
בעקבות הצטרפותה של איטליה למלחמת העולם הראשונה ב-23 במאי 1915, מונה דנטה ב-27 במאי למפקד "קבוצת רוהר", שתפקידה היה להגן על הגבול הדרום-מערבי והאדמות ההיסטוריות של האימפריה האוסטרו-הונגרית מגראץ עד אינסברוק. דנטה ניהל הגנה מוצלחת על הגבול נגד ההתקפות האיטלקיות על קרינתיה, אולם ב-1 בינואר 1916 פורקה קבוצת הארמיות שלו כהכנה למבצע צבאי גדול כנגד איטליה, שבוטל בסופו של דבר עקב מתקפת ברוסילוב.
רוהר קודם לדרגת גנרל-אוברסט, וקיבל פיקוד על הארמייה העשירית שהוקמה זה עתה. פיקודו על ארמייה זו היה קצר ימים, וב-18 ביוני 1916 הועבר לפקד על הארמייה ה-11. ב-28 בפברואר 1917 הועבר לפקד על הארמייה הראשונה בחזית המזרחית. ב-14 באפריל 1917 ניתן לו תואר ברון. ב-30 בינואר 1918 הועלה דנטה לדרגת פלדמרשל. ב-15 באפריל 1918 פורקה הארמייה שלו עקב הסכם השלום עם רומניה.
אחריתו
דנטה פרש מן הצבא זמן קצר לפני סיום המלחמה. לאחר המלחמה התגורר ליד וינה ונפטר שם ב-9 בדצמבר 1927.
אסון המטיילים בעין גדי
אסון המטיילים בעין גדי הוא אסון שאירע אור ליום 9 באפריל 1942, כאשר שבעה חניכי השומר הצעיר כבני 17 ומלווה, איש פלמ"ח, שהיו במסע למצדה, נהרגו מפיצוץ רימוני-יד שהונחו ליד מדורה.
המסע עד עין גדי
ב-6 באפריל, חול המועד פסח תש"ב, יצאו מירושלים 156 חניכי השומר הצעיר מרחבי הארץ למסע רגלי למצדה. לאחר שנעו באוטובוסים לחברון וממנה ליטא, יצאו רגלית דרך מדבר יהודה לכיוון מצדה. את המסע הובילו חנוך רוזנברג מקיבוץ בית אלפא, שהשתתף כשנתיים קודם לכן במסע החלוצי למצדה בהובלת שמריהו גוטמן ושמעון פרס והמדריך הבכיר צבי אטקין מקיבוץ חצור.
ב-7 באפריל לפנות ערב הגיעה הקבוצה למרגלות המצדה ובילתה את הלילה בבסיס ההר. עם שחר העפילו החניכים לראש ההר ונפגשו עם קבוצת מטיילים מן הנוער העובד והלומד. חברי הנוער העובד היו מאובטחים בכיתת פלמ"ח. מפקד הכיתה, תנחום אריאלי מנגבה הצטרף אל חברי השומר הצעיר יחד עם עוד שני חברים נושאי אקדחים וצבי ריזנברג מבאר טוביה, שהיה מצויד בשני רימונים. בשעות אחר הצהריים ירדה הקבוצה ממצדה ולקראת הלילה הגיעה לעין גדי.
האסון ואחריו
החניכים שכבו לישון בפתח נחל ערוגות, על מנת לקום עם שחר ולצעוד לקלי"ה. השתלשלות האירועים המדויקת שהובילה לפיצוץ הרימון אינה ידועה. ככל הנראה אחד מרימוני היד של מאבטחי הקבוצה הגיע למדורה או סמוך לה והתפוצץ. מהפיצוץ נהרגו שישה חניכים, חניכה אחת וצבי ריזנברג, המאבטח מן הפלמ"ח. נפצעו עוד 14 חניכים.
חנוך רוזנברג וצבי אטקין יצאו מיד בריצה לכיוון קלי"ה וגמאו את מרחק 60 הקילומטרים בתשע שעות. בהגיעם, ללא יכולת דיבור, דיווחו על המקרה באמצעות כתיבת פתק. במקביל, אותתו קבוצות חניכים לאסדות של מפעל האשלג הארץ ישראלי, שנעו על פני ים המלח. אסדה אחת שמה לב לאיתות ודבר המקרה הועבר בקשר למנהל המפעל, משה נובומייסקי ששלח למקום את רופא המפעל. לאחר כשעתיים הגיעה גם סירה מקלי"ה ועליה ציוד רפואי ושוטר בריטי.
ההרוגים והפצועים פונו באלונקות מאולתרות אל החוף ומשם בסירות לקלי"ה ומשם לירושלים. עקב התחלת חקירת המקרה על ידי המשטרה הבריטית יצאו אנשי הפלמ"ח בנפרד ובחשאי לצעידה רגלית אל רמת רחל.
ארבעה מהחניכים הובאו לקבורה בבית הקברות סגולה וסביב קבריהם נטעו ארבעה ברושים, עצים יחידים בבית הקברות סגולה.
הגלעד והאנדרטה
שנה לאחר המקרה יצא מדריך החניכים מקן פתח תקווה, המשורר נתן יונתן, עם מדריכים נוספים לעין גדי. הקבוצה הקימה גלעד מאבן מקומית עליה נחרתו שמות ההרוגים ומילותיו של יונתן: "עובר אורח, דום! כאן נפלו בעליית השומר-הצעיר למצדה פסח תש"ב. הם פלסו נתיבות, המסע לא עצר מלכת." לדברי המשורר, הוא שאב השראה ממילות היד שהוקמה לזכר חיילי ספרטה לאחר קרב תרמופילאי, לפי המשורר סימונידאס.
במהלך השנים הוחלפה האבן בלוח שעליו נחרתו הדברים. ב-1972 הזמין בית ספר שדה עין גדי מהאדריכל דן צור (שאחיו נהרג באסון) אנדרטה. האנדרטה, למרגלות השביל העולה למעיין עין גדי, עוצבה כספסל בטון מעוגל, המסמל את הישיבה סביב המדורה, ושולב בה לוח האבן.
ישראל אליעזרי
ישראל זאב אליעזרי (נולד ב-24 ביולי 1933) הוא גאולוג המומחה לנפט, אבני חן ויהלומים צבעוניים, ממייסדי שרין טכנולוגיות – חברת מו"פ המונפקת בבורסה לניירות ערך של סינגפור (SGX), מייסד המוזיאון הגאולוגי ברמת השרון ויקיר העיר רמת השרון, יקיר תעשיית היהלומים בישראל ונשיא לשעבר של הארגון הבין-לאומי לאבני חן – The International Colored Gemstone Association (ICA).
ילדות וחינוך
ישראל זאב אליעזרי נולד בירושלים בשנת 1933, בן לרב שמואל אליעזרי (קודם: שנדרוב) ובתיה (בתם של חוה לבית טייטלבוים והרב ישראל זאב הלוי איש הורוביץ). אביו, שהיה תלמידו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, כיהן כרב של שכונת בית וגן בירושלים. עם קום המדינה נקרא על ידי דוד בן-גוריון לקחת חלק בייסודה של הרבנות הצבאית. לאחר שחרורו מהצבא כיהן כדיין בבית הדין הרבני בתל אביב.
ישראל זאב אליעזרי הוא שלישי מבין חמשת ילדיהם של שמואל ובתיה אליעזרי: דינה, רות, ישראל זאב, אלי (אליעזר) וברוריה.
בהיותו בעל תפיסה מהירה נכנס לכיתה א' כבר בגיל חמש. בהיותו בן 12 נשלח לישיבת אור ישראל בפתח תקווה, בראשותו של הרב יעקב ניימן, וכשהיה בן 14 עבר לישיבה החקלאית של בני עקיבא בכפר הרא"ה, בראשות הרב משה צבי נריה. בהיותו בן 16 חזר לירושלים וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון והסמינר למורים מזרחי.
שירות צבאי
בהיותו בן 15 השתתף אליעזרי במלחמת העצמאות במסגרת הגדנ"ע. ביחד עם בני כיתתו סייע ליחידות השרון של צה"ל, עבר אימוני נשק והשתתף במשימות. באותם הימים מונה אביו לכהונת הרב הצבאי של מחוז ירושלים.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-1951, התגייס אליעזרי לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל. הוא סיים קורס סיירים, הדריך בקורס, ובתום שנה נשלח לקורס קצינים במחנה שמונים. לאחר הקורס שימש כמפקד מחלקה ולאחר מכן כשליש הגדוד. בשנת 1953 נשלח לפקד על הקמתה של היאחזות באזור ניצנה, במקום בו נמצא כיום בסיס קציעות. תחילה, נקראה ההיאחזות גבעת רחל, ולאחר מכן קיבלה את שמה הרשמי – היאחזות קציעות. ההיאחזות, שהתחזתה לאזרחית משום שהוקמה באזור שהוגדר בהסכם שביתת הנשק עם מצרים כמפורז, פעלה כיחידת אבטחה, האחראית על ניצנה וסביבותיה. חודשים אחדים לאחר מכן נשלח לפקד על היאחזות עין גדי, שלחופו המערבי של ים המלח, תפקיד אותו מילא עד שחרורו מהשירות הסדיר, באוקטובר 1954.
במסגרת שירות המילואים פעל, תחילה כסמ"פ בגדוד 161 בחטיבת ירושלים, ולאחר מכן כמפקד הפלוגה המסייעת. במלחמת ששת הימים השתתף בכיבוש ארמון הנציב, בית לחם ומדבר יהודה. את פרק שירותו הצבאי חתמה מלחמת לבנון הראשונה. אליעזרי השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן.
השכלה אקדמית
בעל תואר ראשון ושני בגאולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1962 סיים לימודי תעודה במינהל עסקים, בשלוחת תל אביב של האוניברסיטה העברית.
עבודה בתחום הנפט
בתקופת עבודתו בתחום הנפט פעל בגאנה, גבון, אתיופיה, מדגסקר, הודו, וייטנאם והים הצפוני.
עבודה בתחום האבנים היקרות
בשנת 1975 עבר אליעזרי לתחום האבנים היקרות. הוא עסק בפיתוח מכרות, כרייה ורכישת אבני חן גולמיות במדינות רבות בדרום אמריקה, אפריקה ואירופה, ובהן ברזיל, זמביה, קולומביה, טנזניה, רוסיה, נמיביה, אפגניסטן, אוסטרליה, ווייטנאם, בייצור אבני החן ובשיווקן.
בשנת 1978 הקים את חברת כלג'ם בשותפות עם אילן ויסמן. במסגרת פעילותה ברחבי העולם גילתה החברה בנמיביה אבן חן חדשה – ספסרטין ממשפחת הגארנט בצבע כתום בלתי מוכר לחלוטין בשוק, שהווה תוספת נכבדה באיכותה לצבורייט ולדמנטואיד, אף הם ממשפחת הגארנט. צבעה הכתום זיכה אותה בשם מנדרין גארנט.
ב-1980 השתתף בהקמת חברת שרין מו"פ לפיתוח רובוט לליטוש אבני חן. ב-1987 נמנה עם מקימי שרין טכנולוגיות לפיתוח טכנולוגיות לעיבוד יהלומים. החברה הפכה למובילה בטכנולוגיות היהלומים בעולם, והונפקה בשנת 2006 בבורסה לניירות ערך של סינגפור.
בשנת 1996 נפרד מאילן ויסמן ויסד עם בנו, אורן אליעזרי, את חברת אבני החן כלג'ם אל 97 בע"מ. בשנת 1999 יסד את חברת כלדיאם, המתמחה ביהלומים צבעוניים.
שירות ציבורי
ישראל אליעזרי נמנה עם יוזמי הקונגרס הבין לאומי לאבני חן שהתקיים בישראל בשנת 1983. בשנת 1984 ייצג את ישראל בכנס היסוד של ICA באקפולקו. בשנת 1985 נבחר לכהונת סגן נשיא (The International Colored Gemstone Association (ICA ובשנים 1999–2003 כיהן כנשיא הארגון.
בשנים 1989 – 1999 כיהן כיו"ר איגוד יצרני האמרלד וכנציג האיגוד בוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים.
בשנים 1994–1999 כיהן כיו"ר המכון הגמולוגי לאבני חן ויהלומים בישראל.
בשנת 1995 יזם והקים, בשיתוף עם פרופ' עקיבא פלכסר, את המוזיאון הגאולוגי ברמת השרון.
בשנת 2000 קיבל את התואר יקיר רמת השרון.
בשנת 2010 העניקה לו התאחדות תעשייני היהלומים את התואר יקיר תעשיית היהלומים.
משפחה
בשנת 1959 נישא לשולה פיים לבית שלזינגר, שהלכה לעולמה בשנת 2001. לזוג שלושה ילדים: זהר אליעזרי (1961), אורן אליעזרי (1963) וורד גנשרוא (1968) ותשעה נכדים.
זוגתו מאז 2002 היא רחל ראשוני.
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה הוא פרס המוענק על ידי קרן שהקימה עיריית תל אביב-יפו על שמם של חנה וגוטליב רוזנבלום. הפרס מוענק לאמנים ויוצרים מצטיינים בתחום אמנויות הבמה: תיאטרון, מחול ומוזיקה.
בית המחנה
בית המחנה הוקם בתל מונד בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי חברת מטעי ארץ ישראל, ביוזמת אלפרד מונד, כחלק מיזמה עסקית-ציונית, המשלבת את פיתוח היישוב לצד גידול הדרים למטרות רווח. בית המחנה היה המבנה המרכזי במתחם שהחל את התיישבות הקבע הציונית בגוש תל מונד.
בית המחנה ממוקם לצד רחוב הראשונים בתל מונד, ונמצא בבעלות המועצה המקומית תל מונד.
תיאור המבנה
בית המחנה הוא מבנה בעל 2 קומות, ושטחו 120 מ"ר. הוא ממוקם על גבעה קטנה ובולט בגובהו ביחס לסביבה.
בניית המתחם תוכננה על ידי האדריכל יונתן שלאיין. בית המחנה היה בין המבנים הראשונים שהוקמו בישראל בסגנון הבינלאומי, סגנון שהתפתח מהסגנון המודרניסטי, ובאותם ימים היה בראשיתו.
הבנייה נעשתה באמצעות בטון מזוין. הקירות נבנו חלקים, צבועי לבן ונטולי קישוטים. חלונותיו של בית המחנה גדולים ורחבים.
מבנה בית המחנה הוא חלק ממתחם בשם "מחנה הפרדס", והכולל את מגדל המים הסמוך ושטח ציבורי פתוח.
רקע הקמתו
הקמת בית המחנה ומתחם מחנה הפרדס הייתה יזמה של הלורד היהודי הבריטי, אלפרד מונד, שראה בכך יזמה עסקית-ציונית.
לאחר הצהרת בלפור החל מונד לבחון דרכים לסייע להתפתחות היישוב, ובשנת 1921 ביקר בישראל כדי לבחון את ההזדמנויות העומדות בפניו. מונד שאף להקים יזמות שישלבו גידול הדרים והיאחזות בקרקע, במקביל להתבססות על יסודות מסחריים.
בשנת 1928 הקים מונד יחד עם קבוצת בעלי הון בריטים לא-יהודים מיזם שהשקיע ברכישת קרקעות בארץ ישראל, ולצורך כך הוקמה חברת מטעי ארץ ישראל, שלקחה על עצמה את שיווק התוצרת החקלאית.
היסטוריה
חברת מטעי ארץ ישראל רכשה בשנת 1929 שטח של 1,200 דונם מצפון לכפר סבא, והקצתה אותם לנטיעת פרדסים והתיישבות חקלאית. בתחילה הוקם באזור מחנה צריפים, ובסוף שנת 1930 או בתחילת שנת 1931, הוקם מבנה בית המחנה עצמו, ששימש משרד לחברת מטעי ארץ ישראל. במקביל הושלם המתחם הסובב את המבנה, בו 9 צריפים עם 18 חדרי מגורים, והמבנים הציבוריים שכללו אורווה, מחסן ומטבח ששימש גם כמועדון וכאולם לאסיפות.
מתחם מחנה הפרדס, בו היה בית המחנה המבנה המרכזי, החל את ההתיישבות הציונית בתל מונד. לאחר הקמתו שימש בית המחנה כמרכז לניהול הפעילות החקלאית באזור, ובהמשך, עם התפתחות היישוב, גם כמרכז לניהול התפתחות הבנייה הלא-חקלאית בגוש תל מונד .במחצית השנייה של שנות ה-30 שימש בית המחנה גם כמפקדה אזורית של משטרת היישובים העבריים ושל פלוגות השדה לפעילותם בגוש תל מונד. בשנות ה-40 שוכנו במרחב הסמוך לבית המחנה אוהלים של עולים מתימן, ובשלב מסוים החל המתחם לתפקד כמעברה זמנית אותה שימש גם בית המחנה. בית המחנה המשיך לשמש כמרכז לקליטת עולים גם שנות ה-50 וה-60, כאשר בשנות ה-50 הוסב בית המחנה למועדון עבור העולים. בשנת 1963 בנתה חברת מקורות את מגדל המים הסמוך לבית המחנה, במטרה להגדיל את זמינות המים לעולים המסתייעים במתחם.
בשלב מסוים נפסק השימוש בבית המחנה, והוא ניטש ולא תוחזק והגיע על סף סכנת התמוטטות.
תוכניות שימור
במפנה המאה ה-21 עמד האתר נטוש ומתפורר והמתחם לא הוקצה לשימוש. בפועל שימש המתחם כאתר לא חוקי להשלכת פסולת מאתרי הבנייה הסמוכים.
לקראת סוף המאה ה-20 החלו ניסיונות ראשונים של המועצה המקומית תל מונד להסדיר את שימור האתר, והתגבשו לכך תוכניות אדריכליות. לאורך השנים גובשו מספר תוכניות לשימור האתר, הכוללות בין היתר יצירת חלל תערוכה בתוך בית המחנה והקמת מסלול סיור בין האתרים המרכזיים של תל מונד, בהם בית המחנה.
בשנת 2012 נקבע בית המחנה לשימור כאתר מורשת לאומית, והוגדר שימושו לצרכים ציבוריים בלבד. בשנת 2018 קבעה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה שהאתר הוא בעל חשיבות היסטורית, אישרה במקום פעילות מסחרית חלקית המשולבת במרכז מבקרים, ואסרה במתחם על בנייה באופן שעלול לפגוע בשימורו כאתר מורשת לאומי.
הליגה הישראלית בכדורגל חופים 2019
שלב הבתים
כל שעות המשחקים התקיימו בשעון ישראל.
פלייאוף ירידה
המנצחות בחצאי הגמר הבטיחו את הישארותן בליגה עונה נוספת, בזמן שהמפסידה בגמר פלייאוף הירידה שנערך במחזור הסיום, נשרה לליגה הלאומית בכדורגל חופים.
בגמר פלייאוף הירידה הפסידה "מסעדת חוף מנדרין" תל אביב להפועל "זר יצחק ובניו" כרמיאל בתוצאה 7–2 וירדה לליגת המשנה בפעם הראשונה בתולדותיה.
גמר הנוער
בניגוד לחוקי המשחק הרגילים של כדורגל החופים, גמר הנוער היה במתכונת של שתי מחציות, שכל אחת מהן נמשכה 12 דקות.
מלך השערים
להלן טבלת מלך השערים המכילה את כל מי שהבקיע למעלה מארבעה שערים במהלך העונה:
נוסעת לפטרה
"נוסעת לפטרה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום האולפן השני שלה, אומפטמפה. הוא יצא לאור באוגוסט 1994, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל השני מתוך האלבום. באומפטמפה נכלל שיר בשם "פטראנס" המהווה גרסת דאנס של "נוסעת לפטרה", עם שינויים טכניים שונים.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה
את "נוסעת לפטרה" כתבו בהשראת פטרה; עיר נבטית קדומה המפורסמת בארמונות הקבורה שלה החצובים באבן החול של הרי אדום.
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה בישראל כאשר דורג במקום ה-25 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשנ"ה.
פטראנס
"פטראנס" היא גרסה דאנסית לשיר "נוסעת לפטרה". בגרסה זו הושמטו מילים ושורת וגם הפזמון שהופיעו בשיר המקורי.
גפנית
הגפנית (או בשמו המדעי: Parthenocissus) הוא סוג צמח במשפחת הגפניים. הסוג "גפנית" כולל כ־30 מינים הגדלים בר באמריקה ובאסיה, כחצי מהם שינוים במחלוקת מבחינת מיון דקסומינומי. אחדים מהם נפוצים כצמחי נוי מטפסים. צמחים אלה נצמדים לעצמים שונים ומטפסים עליהם באמצעות קְנוֹקָנוֹת – איברים דמויי חוטים, הנוצרים בצמח במקום ענפים, עלים או עלעלים ונכרכים סביב צמחים או סְמוכות אחרות. בקצות הקנוקנות מצויות יונקות זעירות. עלי הגפנית דומים לעלי קרובו – הגפן, וכמותם הם גזורים בצורת עלעלים או אוּנות.
בארץ ידועים שני מינים עיקריים:
לגפנית עלי שלכת שצבעם אדום עז ולפיכך בסתיו היא מרשימה ביותר.
מיכאל ישראל קפלינסקי
ישראל מיכאל קפלינסקי (1874 – 1918 או 1919 סרטוב, רוסיה הסובייטית) היה אחת הדמויות הבולטות של הבונד, סוכן חשאי במחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית, נודע בחוגי המשטרה בתור הסוכן פאבלוב.
ביוגרפיה
נולד למשפחה יהודית ענייה. קיבל חינוך יסודי ועבד בבית דפוס.
בליל 26 ביוני 1898 נהרס בית הדפוס על ידי שוטרים. המדפסות, כולל קפלינסקי ואשתו מרל, נלקחו. בהוראת מחלקת המשטרה, הועברו העצורים למוסקבה. כתוצאה משיחות שערך ראש מחלקת האוכרנה במוסקבה סרגיי זובאטוב, הסכים קפלינסקי להיות סוכן של מחלקת המשטרה. בהחלטת בית המשפט, בשל ארגון ותפעול בית דפוס בלתי חוקי, נידון קפלינסקי לגלות ל-4 שנים בסיביר. הוא שוחרר ממעצר לאחר המשפט והמשיך בפעילותו המהפכנית במקביל להיותו כסוכן חשאי ומודיע של המשטרה החשאית. בשנת 1900 על פי מידע של קפלינסקי, ארגון הבונד בקובנה נחשף על ידי שוטרי משטרת הצאר.
בשנת 1901, שימש כנציג בקונגרס הרביעי של הבונד בעיר דווינסק (מחוז ויטבסק. כיום לטביה). משנת 1903 עבד על פי הוראות האוכרנה בוילנה בארגונים סוציאל-דמוקרטיים.
הוא נחשף בסוף 1909 על ידי קצין המשטרה לשעבר לאוניד מנשצ'יקוב.
הוא התגורר בקאזאן ובסראטוב. לאחר מהפכת פברואר, באפריל 1917, נעצר בסרטוב על ידי הרשויות המחוזיות של הממשלה הזמנית. לאחר מהפכת אוקטובר ועליית שלטון הבולשביקים בסראטוב (יולי 1918), נבדקו תוצאות החקירה ועל פי פסק דין של בית הדין המהפכני נורה קפלינסקי למוות.
דאנלופ
דאנלופ (אנגלית: Dunlop), הוא מותג בינלאומי המשמש מספר חברות מתחומים שונים, בעיקר בייצור צמיגים וציוד לספורטאים.
חברת דאנלופ המקורית נוסדה בממלכה המאוחדת ב-1889 כדי לייצר צמיגי אופניים על פי הפטנט של הממציא הסקוטי ג'ון בויד דאנלופ, שהגה את רעיון הצמיג המתנפח. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 התרחבה החברה לתחומי ייצור נוספים לאחר רכישה של חברות אחרות. בין התחומים היו ביגוד, הנעלה ותעשיית התעופה. כניסת החברה להפקת צמג (לטקס) הובילה לעיסוק בתחומים נוספים כמחבטי טניס וכדורי גולף. רוב שנותיה נקראה החברה בשם Dunlop Rubber.
צמיגים
בשנת 1984 נקלעה החברה לקשיים והחלה בתהליך מכירה ופירוק. החטיבה האמריקנית הופרדה לחברה עצמאית, תחת בעלות הנהלתה. ב-1985 נמכרה דאנלופ לחברה הבריטית BTR שמכרה את עסקי הצמיגים לחברת סומיטומו היפנית שצמחה בעצמה מתוך חברה בת של דאנלופ ביפן. סומיטומו רכשה את החברה האמריקנית שנה לאחר מכן. מיזם משותף בין חברת גודייר האמריקנית לסומיטומו אחראי מאז 1999 על ייצור רוב צמיגי דאנלופ בארצות הברית, אירופה ויפן, ומספר חברות נוספות ממשיכות לייצר צמיגים תחת שם זה לשווקים מקומיים אחרים. גודייר מחזיקה ב-75 אחוז מהבעלות ועסקי החברה המשותפת מנוהלים בארצות הברית. החברה מייצרת צמיגים למכוניות ספורט, למכוניות מרוץ, לאוטובוסים ולמשאיות.
ספורט
ייצור מוצרי הספורט נחלק מאז 1985 בין כמה יצרנים המחלקים ביניהם את השוק האמריקני, האירופי, דרום-מזרח אסיה ושווקים מקומיים נוספים. חברת SRI Sports הנמצאת בבעלות חברת הגומי היפנית סומיטומו אחראית לייצור בדרום-מזרח אסיה ובמיזם משותף לייצור עבור השוק האמריקני. המוצרים העיקריים של SRI קשורים לטניס וגולף, בהם נעשה שימוש בגומי.
תחת מותג דאנלופ מיוצר ביגוד וציוד לספורטאים כגון: חולצות ספורט, נעלי ספורט, נעלי טניס, כדורי טניס, מחבטי בייסבול, מחבטי גולף, מחבטי טניס, נעליים לרכיבה על סקייטבורד, כדורי סל, צמיגים לאופניים, חולצות פולו לטניסאים, נעלי כדורסל ומכשירי ספורט.
מיכל טראוריג
מיכל טראוריג (נולדה ב-27 באפריל 1982) היא עיתונאית, שחקנית ומורה למשחק ישראלית.
ביוגרפיה
מיכל טראוריג נולדה בכפר סבא כבת זקונים למשפחה בת שלושה ילדים. היא בת דודה של שדרנית הטלוויזיה איריס קול.
מיכל טראוריג החלה את עבודתה כשחקנית בשנת 2003, כששיחקה בטלנובלה "משחק החיים" לצד לירון וויסמן וגיא אריאלי שלוש שנים אחר כך, שיחקה בסרט "הדברים שמאחורי השמש" בבימוי יובל שפרמן. בשנת 2008 שיחקה בסדרה "חשופים", בתפקיד טליה.
בשנת 2004 הנחתה את תוכנית המציאות "המסע המוטרף של פאנטה" בספרד ובצרפת בשיתוף ערוץ 10.
ב-2010 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "טובה תחת טובה" בבימוי ארנון צדוק.
על במות התיאטרון הופיעה בהצגה "בואינג בואינג" (בימוי: לזלי לוטון) של תיאטרון הקאמרי; בתיאטרון בית ליסין ב"פילומנה" (בימוי: רוני פינקוביץ'); במחזה "דפוקים" במסגרת פסטיבל "פותחים מסך" - מחזה אשר זכה בתחרות באותה שנה (בימוי: רוני ניניו) וב"מסיבת הפיג'מות של איתי", בבימוי אבי דור.
מלמדת תיאטרון בבית הספר "גבעולים" ברמת גן ובהתנדבות, משמשת מורה לתיאטרון לנוער במצוקה בתל אביב.
כיום טראוריג היא עיתונאית ועורכת ברשת שוקן. בעבר היא הייתה כתבת של המגזין "פנאי פלוס", בעלת טור אישי ומבקרת טלוויזיה תרבות ולייף סטייל. היא כתבה גם במגזין "עיתון תל אביב" מבית ידיעות אחרונות ובאתרים וואלה ונענע.
בן זוגה של טראוריג הוא השף שלומי בן שימול. השניים הם בעליה של מסעדת ״לילות ביירות״ בכפר סבא.
עונת 1999/2000 בליגת כדורגל נשים
עונת 1999/2000 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה השנייה של ליגת כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 11 מחזורים כל אחד - 22 מחזורים בסך הכל.
אס"א תל אביב זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה.
מלכת השערים
הטבלה לא כוללת שערים משבעת משחקי ההשלמה.
הפיגוע בשוק מחנה יהודה (2002)
הפיגוע בשוק מחנה יהודה בשנת 2002 היה פיגוע התאבדות שהתרחש ב-12 באפריל 2002, בתחנת אוטובוס הנמצאת בכניסה לשוק מחנה יהודה בירושלים. בפיגוע נרצחו 6 בני אדם, ונפצעו כ-80.
הפיגוע
ביום שישי, 12 באפריל 2002, זמן קצר לאחר השעה 16:00, עת השוק המה קונים לקראת יום השבת, ענדליב חליל פטפטה, בת 20 מהכפר פג'אר שמדרום לבית לחם, פוצצה מטען חבלה שהיה מוסתר על גבה בתחנת אוטובוס של קו 6, הנמצאת בכניסה לחלקו החיצוני של השוק. פטפטה הפעילה את המטען בשעה שהאוטובוס הגיע לתחנה. בפיגוע נרצחו 6 איש, ביניהם שני אזרחים סינים, ונפצעו כ-80, רבים מהם בני נוער ותיירים.
בשעת הפיגוע ראש עיריית ירושלים דאז, אהוד אולמרט, היה בשוק. לא הוכח ניסיון ישיר לפגיעה בראש העיר, שלא נפגע בפיגוע. מזכיר המדינה האמריקאי קולין פאוול שהה באותה שעה בישראל, וקיבל עדכון מיידי על האירוע.
בעקבות הפיגוע
זמן קצר לאחר הפיגוע, גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של ארגון הפת"ח, קיבלו אחריות על הביצוע, ומסרו את שמה של מבצעת הפיגוע. במהלך מבצע חומת מגן נתפס מתכנן הפיגוע, מועתז מוחמד עבדאללה הימוני, בן 21 מאזור חברון, על ידי גורמי הביטחון.
לאחר חקירת גורמי הביטחון, נמסר גם כי בהכנת הפיגוע היו מעורבים אזרחים ישראלים ממוצא ערבי, אשר סייעו למחבלת להגיע למקום האירוע. שניים מהם הורשעו בבית משפט ישראלי באשמת פגיעה בביטחון המדינה, ונגזרו עליהם עונשי מאסר.
מפרץ ארטיינס
מפרץ ארטיינס או מפרץ ארטאנס (באנגלית: Artanes Bay; בבולגרית: залив Артанес) הוא מפרץ רחב בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחבו של המפרץ 14 קילומטרים. עומקו של המפרץ 6.2 קילומטרים.
המפרץ מצוי בין כף פיירווד'ר ממערב, לנקודת שיוור ממזרח.
גילוי המפרץ
המפרץ נוצר בעקבות היווצרות השבר במדף הקרח לארסן בשנת 2002, ובשל נסיגת קרחון רוגוש.
המפרץ מופה לראשונה בשנת 2012.
מקור השם
המפרץ נקרא על שמו של היישוב העתיק ארטיינס (Artanes) בצפון מערב בולגריה.
כלכלת ניו אינגלנד
כלכלת ניו אינגלנד היא אחת מהכלכלות המרכזיות והחשובות בארצות הברית, בניו אינגלנד החלה המהפכה התעשייתית ומאז המהפכה הפך האזור למרכז חינוך, תעשייה ומחקר חשוב לכלכלה האמריקאית, בשל חשיבותה הכלכלית לארצות הברית בכירי מחלקת המסחר האמריקאית מכנים אותה "מיקרוקוסמוס כלכלי לארצות הברית כולה".
נכון לאוקטובר 2011 העיירה, ברלינגטון היא עם אחוז האבטלה הנמוך ביותר ועומד על כ-3.6%,, לעומת זאת בלורנס היו את אחוזי ההאבטלה הגבוהים באזור, שעומד שם על כ-12.4%.
כבר במחצית הראשונה של המאה ה-20, עבר אזור ניו אינגלנד תהליך תעיוש מהר וזאת מאחר שמרביות חברות הייצור המסרותיות העבירו את המפעלים והמשרדים שלהם לאזור המערב התיכון וחברות הרהיטים והטקסטיל החליטו לעבור לדרום, בשל כך הפך האזור עם הזמן למקום בו מרוכזים שלל תעשיות ושירותים, החל מחברות ביטוח ושירותי בריאות ועד תעשייה צבאית וחברות אלקטרוניקה, בנוסף לכך כמחצית מהדברים המיוצאים מהאזור הם מוצרים מתעשיית הרכב והחשמל וזאת במקביל לעובדה שתעשיות נוספות.
החקלאות באזור היא מאוד מוגבלת וזאת בשל האדמה הסלעית שנמצאת במרבית שטחי האזור, עם זאת בחלק הצפוני של האזור יש מספר שדות בהן מגדלים תפוחי אדמה ובמיין גדלות הרבה אוכמניות.
קלדרת רבאול
קלדרת רבאול (Rabaul) הוא מתחם קלדרה גדול ופעיל במזרח האי בריטניה החדשה, השייך לפפואה גינאה החדשה. הקלדרה קרויה על שם העיירה רבאול השוכנת בצידו הצפון-מזרחי. בשוליה נוצרו כמה לועות געשיים שכולם רדומים כיום, למעט הר הגעש טבורבור המתפרץ לעיתים תכופות. שתי התפרצויות געשיות שאירעו במהלך המאה ה-20 בלועות אלה גרמו למאות הרוגים ולהרס ניכר לעיירה רבאול הסמוכה.
גאוגרפיה
קלדרת רבאול מהווה את הקצה הדרומי של חצי האי גזל (Gazelle) בצדו הצפון-מזרחי של האי בריטניה החדשה. גודלה 8 על 14 קילומטרים, כאשר ממזרח חדר הים לתוך הקלדרה ונוצר מפרץ בלנש (Blanche), נמל טבעי מוגן רחב. בתוך המפרץ נוצר האי מאטופיט (Matupit) מהתרוממות של קרקעית הקלדרה. בשוליה של הקלדרה יצרו משקעים מזרמים פירוקלסטיים הרים שגובהו של הגבוה בהם, הר קומביו (Kombiu), הוא 688 מטרים. הר קומביו מכונה "האם", ודרומית-מזרחית לו שוכן הר טורנגונן (Turangunan) המכונה "הבת הדרומית" – שניהם הרי געש שכבתיים שקדמו ליצירת הקלדרה. מערבית לטורנגונן שוכן הר הגעש הפעיל טבורבור, הר געש שכבתי נמוך יחסית (233 מטרים). מצדה השני של הקלדרה מצוי הר הגעש וולקן, חרוט פומיס בגובה 243 מטרים.
היווצרות
במהלך ההולוקן התרחשו בחצי האי שתי התפרצויות שיצרו קלדרות: אירוע ראשון התרחש לפני 7,100 שנים ויצר את קלדרת טבוי (Tavui) שמרכזה בצפון חצי האי; אירוע שני – שיצר את קלדרת רבאול – התרחש לפני 1,400 שנים בדרומו. מקור ההתפרצות מצוי במרכז המפרץ כיום, סמוך לאי הקטן התלול המכונה "סלעי דוואפיה" (Davapia) המכונה גם "הכוורת". לאחר שנפלטו בהתפרצות כמויות גדולות של טפרה חלה התמוטטות של תקרת תא המאגמה ונוצרה הקלדרה. בהתפרצויות שהתחוללו לאחר היווצרות הקלדרה נוצרו חרוטים געשיים בזלתיים עד דקיטיים על קרקעית הקלדרה, בסמוך לשוליים הצפון-מזרחיים והמערביים שלה.
היסטוריה געשית
התפרצות גדולה החלה ב-29 במאי 1937, כאשר באותו יום התפרצו הרי הגעש וולקן וטבורבור. טבורבור התפרץ במשך יום אחד, בעוד שוולקן התפרץ במשך ארבעה ימים, עד 2 ביוני. במהלך אותם 4 ימים נבנה ההר וולקן מפומיס שהושלך מהלוע, שהיה בתחילה בגובה פני הים והגיע לגובה של 243 מטרים. העיירה רבאול כוסתה באפר אנדזיטי ובפומיס, והצונאמי שבא בעקבות ההתפרצות השליך אוניות על החוף. בהתפרצות נהרגו 507 אנשים ונגרם נזק רב. בעקבות זאת החליט השלטון האוסטרלי המקומי להעביר את הבירה ללָאֶה (Lae) המרוחקת והבטוחה יותר.
בשנים 1982 ו-1984 התרחשו רעידת אדמה במגניטודה 5.1, שבישרו על התחדשות הגעשיות. ב-19 בספטמבר 1994 שוב התפרצו הרי הגעש וולקן וטבורבור, בהפרש של שעה האחד מהשני, וכיסו את שדה התעופה המקומי ואת העיירה כולה באפר געשי. עמוד האפר מוולקן הגיע לגובה של 30-21 ק"מ, זרם פירוקלסטי מהר וולקן הגיע למרחק של שלושה קילומטרים, והמפרץ כוסה במרבד של פומיס שנפלט מההר. עמוד האפר מטבורבור הגיע בשיא ההתפרצות לגובה של 6 ק"מ, אם כי גובהו הממוצע היה 2-1 ק"מ.
הר הגעש וולקן נותר רדום לאחר ההתפרצות, אבל טבורבור המשיך להיות פעיל עד 1995. בקצה הצפוני של רבאול הוקמה תצפית הרי געש ממשלתית, שתפקידה העיקרי לנטר את הרי הגעש הסמוכים לעיירה, אך גם את הרי הגעש הנוספים בבריטניה החדשה ובאיים הסמוכים.
שדה התעופה של רבאול נחרב בהתפרצות של שנת 1994. השדה – שהיה במסלולו הישיר של האפר הגעשי – נבנה מחדש בעיירה טוקואה (Tokua), דרומית-מזרחית לרבאול, מחוץ לטווח הרי הגעש. עם זאת, הוא נסגר מדי פעם בשל פעילות געשית.
ב-25 בינואר 2005 התפרץ טבורבור שוב, והתפרצותו נמשכה עד נובמבר של אותה שנה. בהתפרצות זו פעלו שני לועות משנה, שכל אחד מהם פלט טפרה בגוון שונה. ב-7 באוקטובר 2006 שוב התפרץ טבורבור, והתפוצצותו הראשונית גרמה לניפוץ זגוגיות במרחק 12 קילומטרים משם. בהתפרצות זו התרומם עמוד אפר לגובה של 18 קילומטרים, אם כי למזלם של התושבים הרוח הרחיקה את האפר מרבאול.
נמל התעופה בורה בורה
נמל התעופה בורה בורה, ידוע גם כנמל התעופה מוטו מיוט. נמל התעופה ממוקם ביישוב מוטו מיוט באי בורה בורה שבפולינזיה הצרפתית. נמל התעופה הוקם ונפתח בשנת 1943 כבסיס צבאי לבעלות הברית (ובמיוחד הצרפתים). נמל התעופה הפך לנמל אזרחי בשנת 1958 כאשר קיבלה על עצמה פולינזיה הצרפתית את משטר צרפת בפועל.
נמל התעופה הוא העמוס ביותר בפולינזיה הצרפתית אך לא הגדול ביותר ולא הראשי השוכן בבירה פפאטה. הסיבה למספר הנוסעים הגדול באופן יחסי שעובר בנמל התעופה היא העובדה כי בורה בורה מהווה "פנינה תיירותית" והיא מפורסמת בעולם בשל חופיה וענף המלונאות שלה.
ג'ון קלקוט הורסלי
ג'ון קלקוט הורסלי (באנגלית: John Callcott Horsley;29 בינואר 1817 – 18 באוקטובר 1903) היה צייר אקדמי אנגלי של סצינות ז'אנריות והיסטוריות, מאייר ומעצב את כרטיס חג המולד הראשון. הוא היה חבר בקולוניית קרנברוק.
ילדות וחינוך
הורסלי נולד בלונדון, בנו של ויליאם הורסלי, המוזיקאי, ואחיינו של סר אוגוסטוס קלקוט. אחותו מרי אליזבת הורסלי נישאה למהנדס הבריטי המפורסם איזמברד קינגדום ברונל בשנת 1836. הורסלי הונחה על ידי ויליאם מולרידי ואוגוסטוס וול קלקוט ששלחו אותו בגיל שלוש עשרה ללמוד באקדמיה של ד"ר הנרי סאס שם פגש את דנטה גבריאל רוזטי, ג'ון אוורט מיליי וויליאם פאוול פרית'. לאחר המכינה הורסלי למד ציור בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה שם פגש את תומאס ובסטר. בשנת 1836 הציג את "גאוות הכפר" (גלריית ורנון) באקדמיה המלכותית.
חיי משפחה
הורסלי התחתן בשנית עם רוזמונד האדן שהגיעה ממשפחה של מנתחים מכובדים – לאביה צ'ארלס האדן הייתה קליניקה ברחוב סלואן ואחיה פרנסיס סימור האדן היה מנתח וגם תחריטאי שהקים את החברה המלכותית לציירים וחרטים בשנת 1880. רוזמונד הולידה את ולטר (1855), יו (1856), ויקטור (1857), אמה (1858), פאני (1859), ג'רלד (1862) ורוזמונד (1864). ג'רלד כשגדל נהיה אדריכל, ולטר אמן שלמד גם בבתי הספר של האקדמיה, ויקטור היה מנתח. סר ויקטור הורסלי (נולד בשנת 1857), התפרסם כמנתח ונוירופתולוג, ותומך בולט במחקר ניסיוני. יו ואמה נפטרו מסקרלטינה.
לאחר חתונתו עם רוזמונד בשנת 1854, הורסלי ואשתו סיירו במידלנדס במשך חמישה חודשים כדי ליצור קשרים עם תעשיינים עשירים למען ציורי דיוקן. הורסלי עבר לקרנברוק בשנת 1861, והצטרף למושבת האמנים. עם זאת הוא שמר על בית בלונדון.
קריירה
ציוריו של הורסלי היו ברובם נושאים היסטוריים של המאות השבע עשרה ושמונה עשרה, והושפעו מהמאסטרים ההולנדים פיטר דה הוך ויאן ורמיר. כאמן צעיר הורסלי נתמך על ידי האספן ג'ון שיפאנקס, שקנה שניים מציוריו של הורסלי.
בשנת 1843 הציור שלו (רישום ראשוני) של "סנט אוגוסטין מטיף" זכה בפרס בתחרות להכין קישוטי פנים לארמון וסטמינסטר. הפרס הוביל לבחירתו בשנת 1844, הוא היה אחד מששת הציירים שהוזמן לבצע שם ציורי קיר. בשנת 1864 הוא הפך לעמית בהאקדמיה המלכותית לאמנויות. להורסלי היה תפקיד חשוב בארגון תערוכות החורף של "המאסטרים ישנים" בבית ברלינגטון לאחר 1870.
הורסלי היה רקטור וגזבר של האקדמיה המלכותית בין השנים 1875 עד 1890 ו-1882 עד 1897 בהתאמה. הוא התנגד לשימוש במודלי חיים בעירום. כאשר בשנות השמונים של המאה ה-19 הדוגמה של הסלון הצרפתי החלה להשפיע על המציגים באקדמיה המלכותית, וציורי העירום הפכו לאופנה, הוא מחה על החידוש, ויחסו גרם לעיתון פאנץ' להעניק לו את הכינוי של "מר ג'יי סי. (לוטס) הורסלי "(משחק מילים על סוס בגדים).
ההפגנות נגד העירום בשנת 1885 הופיעו במספר צורות, בחלק מהמקרים ציורי עירום ניזוקו או נגנבו מתערוכות. עם זאת, כנראה היה זה מכתב שהודפס ב"טיימס "ב-20 במאי, שזירז להצית את המחלוקת הלאומית סביב תערוכת העירום. המכתב שכותרתו 'תחינה של אישה' ונחתם 'מטרונית בריטית'. למעשה הוא נכתב על ידי ג'יי סי הורסלי.
כרטיס חג המולד הראשון בעולם
הורסלי עיצב את כרטיס חג המולד הראשון שנשלח אי פעם, שהוזמן על ידי הנרי קול. הציור עורר מחלוקת משום שהוא תיאר ילד קטן ששותה יין. הוא גם עיצב את מעטפת הורסלי, מעטפה ששולמה מראש שהייתה קודמת לחותמת הדואר.
הייקי מקטש
הייקי מקטש (בגרמנית: Heike Makatsch; נולדה ב-13 באוגוסט 1971) היא שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה
מקטש נולדה בדיסלדורף, ב-1988 נסעה למספר חודשים לניו מקסיקו על מנת לרכוש אנגלית בצורה טובה יותר.
היא למדה במשך ארבעה סמסטרים סוציולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת דיסלדורף.
ב-1993 הופיעה לראשונה בטלוויזיה כשהנחתה מספר תוכניות בערוץ המוזיקה "VIVA".
ב-1996 הופיעה לראשונה בקולנוע בקומדיה "Männerpension" לצד טיל שווייגר.
ב-1997 שיחקה בסרט "Obsession" שהוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בסרט זה הכירה את בן זוגה דניאל קרייג איתו הייתה במערכת יחסים עד 2004.
ב-2002 שיחקה בסרט האימה "האויב שבפנים".
ב-2005 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "A Sound of Thunder" המבוסס על סיפור קצר של ריי ברדבורי, באותה שנה גם הופיעה בסרט "דלתות נפתחות" עם אנדי מקדואל.
ב-2009 שיחקה בסרט "הדלת" לצד מאדס מיקלסן. שיחקה גם בסרט הדרמה הביוגרפי "Hilde", בו גילמה את הזמרת והשחקנית הילדגרד קנף.
ב-2011 גילמה את דודה פולי בהפקה גרמנית של הסרט "טום סוייר".
עונת 2009/2010 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2009/2010 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-2 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-10 באוקטובר 2009 והגמר נערך ב-15 באפריל 2010. בתחרות השתתפו 11 קבוצות, 4 מבולגריה, 2 ממונטנגרו, 2 ממקדוניה, 2 מסרביה ו-1 מרומניה. לראשונה השתתפו קבוצות ממונטנגרו.
מתכונת התחרות
לבסקי סופיה זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
סיבוב ההצלבה
הקבוצה שסיימה במקום הראשון בכל בית פוגשת את הקובצה שסיימה במקום ה-4 בבית המקביל והקבוצה שסיימה במוקם ה-2 פוגשת את הקבוצה שסיימה במקום ה-3 בבית המקביל.
קלייד לאבלט
מכללות ונבחרת לאומית
לאבלט נולד בעיר פיטרסבורג שבאינדיאנה, ושיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת קנזס בין השנים 1949–1952. לצידו של לאבלט שיחק דין סמית', שבהמשך הקריירה אימן את קבוצת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית במשך 36 עונות, ונחשב בעיני רבים לאחד המאמנים הגדולים בתולדות ליגת המכללות. בעונתו האחרונה של לאבלט בקנזס, 1951/1952, הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות ליגת המכללות, כשהוליך את כל קלעי הליגה עם 28.6 נקודות למשחק וקבע שיא NCAA של 141 נקודות לאורך הטורניר. בסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין של ליגת המכללות.
בסיום אותה עונה נבחר להשתתף עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת הלסינקי (1952), והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב, לאחר שגברה בגמר על נבחרת ברית המועצות בתוצאה 36-25.
קריירה מקצועית
לקראת עונת עבר לשחק בעצמו במדי הסלטיקס, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות NBA. בעונות אלו, האחרונות שלו בקריירה, שימש לאבלט כמחליפו של ביל ראסל בעמדת הסנטר, וקלע ממוצע של 6.6 נקודות למשחק בלבד.
לאורך הקריירה קלע לאבלט 11,947 הנקודות אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום התשיעי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, ו-6,663 הריבאונדים שאסף דירגו אותו שמיני בתולדות ה-NBA.
בשנת 2016 מת לאבלט ממחלת הסרטן, בגיל 86.
אמא (ספר)
אמא הוא ספרו הרביעי של הסופר ענר שלו. הספר יצא לאור בשנת 2012 בהוצאת זמורה ביתן, בעריכת עודד וולקשטיין.