cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shameless
Shameless (בעברית: חסרת בושה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו מתוך האלבום השני שלה, Romance. הוא יצא באותו היום עם הסינגל "Liar" ב-5 בספטמבר 2019, כאחד משני הסינגלים המובילים מתוך האלבום.
רקע
ב-1 בספטמבר קביו פרסמה טיזר לפרויקט עתידי בשם "Romance". החלק הראשון מתוך הפרויקט היה עתיד לצאת ב-5 בספטמבר. בימים שלאחר מכן חשפה קביו את עיצוב העטיפה לסינגלים "Shameless" ו"Liar".
השיר הוא בלדת פאוור פופ אפלה. השיר נכתב על ידי קמילה קביו, אלי טמפוסי, אנדרו וואט, ג'ון בליון, ג'ורדן ג׳ונסון וסטפן ג׳ונסון.
נכון למאי 2020, יש לשיר מעל ל-100 מיליון השמעות בפלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי.
ווידאו קליפ
הקליפ מכיל כמה סצינות של הזמרת מופיעה במקומות שונים, כמו בתא וידוי קתולי, רוקדת לצד חבורת רקדניות שלובשות שמלות אדומות, זוחלת בחדר בוער, ורצה ברחוב תוך שהיא לבושה בשמלה לבנה.
הווידאו יצא ב-5 בספטמבר 2019. נכון ליוני 2020, הקליפ מחזיק בכ-94 מיליון צפיות ו-1.7 מיליון לייקים ביוטיוב.
לקרוס בישראל
לקרוס (באנגלית: Lacrosse; תעתיק מיושן בעברית: להקרוס או לאקרוס) הוא ענף ספורט בישראל שולי באופן יחסי, עם כ-700 שחקני לקרוס נכון ליוני 2015.
איגוד הלקרוס הישראלי
איגוד הלקרוס הישראלי (ILA) הוקם ב-2010 על ידי סקוט נייס ששימש בעבר כמנהל בליגה הלאומית לקרוס, יחד עם ויליאם ברוזה והווארד בורקן. האיגוד הוא הגוף המנהל הרשמי של הלקרוס בישראל (לאחר שהוכר רשמית באפריל 2011), והוא חבר ב-World Lacrosse ובפדרציית הלקרוס האירופית. האיגוד נוסד כדי לפתח ולקדם את הלקרוס בישראל ושואף להציע לקרוס לישראלים בכל הגילאים.
בוריס ז'יבקוביץ'
בוריס ז'יבקוביץ' (בקרואטית: Boris Živković, נולד ב-15 בנובמבר 1975 בז'יבניצה שביוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-בוסני ששיחק בעמדת הבלם. ז'יבקוביץ התפרסם בעיקר בבאייר לברקוזן, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות 2002, ולזכותו 39 הופעות במדי נבחרת קרואטיה, עמה השתתף במונדיאל 2002 וביורו 2004, בו שימש קפטן.
לקרוס בישראל
איגוד הלקרוס הישראלי
איגוד הלקרוס הישראלי גם היה מעורב בהקמת נבחרות וליגות לקרוס לגברים ולנשים. שיאו הבינלאומי של האיגוד היה כשקיבל את אירוח אליפות העולם בלקרוס 2018 בנתניה בהשתתפות 46 נבחרות. ענף הלקרוס נכלל לראשונה בין ענפי הספורט במכביה העשרים שהתקיימה ב-2017. נתניה קיבלה את אירוח אליפות אירופה לנשים בלקרוס שהתקיימה ביולי 2019 בהשתתפות 16 נבחרות.
ליגת העל של ישראל בלקרוס
ליגת העל של ישראל בלקרוס (IPLL) היא ליגת הלקרוס המובילה בישראל, שפעלה לראשונה בשנת 2015. הליגה מתחרה בחודשי הקיץ בלבד, בניסיון למשוך שחקנים מחוץ לישראל להשתתף. נכון לשנת 2016, משחקות בליגה כשש נבחרות. בשנת 2015 האלופה הייתה קבוצת ברק-נתניה, לעומת קבוצת באר שבע ב-2016. בשתי השנים קבוצת חיפה זכתה במקום השני. המשחקים התקיימו בתל אביב, נתניה, קריית גת, באר שבע, אשקלון ואשדוד.
בוריס ז'יבקוביץ'
קריירת מועדונים
ז'יבקוביץ' שיחק בנעוריו במועדון הקרואטי NK מרסוניה, ממנו עלה לבוגרים בשנת 1994, והציג יכולת טובה. בשנת 1996 חתם בהרבטסקי דרגובוליאץ מהעיר זאגרב שבקרואטיה, שם שיחק עונה אחת והרשים מאוד. בשנת 1997 חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, והפך במהרה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה. ז'יבקוביץ' שיחק בבאייר לברקוזן במשך שש עונות, והיה חלק חשוב מהצלחת הקבוצה באותן שנים, כאשר באייר לברקוזן סיימה בתקופתו פעמיים במקום השני ופעמיים במקום השלישי בבונדסליגה. הישג השיא של ז'יבקוביץ' ובאייר לברקוזן היה הגעה לגמר ליגת האלופות 2002, בו פתח ז'יבקוביץ' בהרכב ושיחק 90 דקות, במשחק בו הפסידה באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 לריאל מדריד. ז'יבקוביץ' היה במשחק זה אחד מחמישה שחקנים ממוצא קרואטי בסגל של באייר לברקוזן, כשהאחרים היו מרקו באביץ' ויוריצה ורנייש הקרואטים, תומאס ברדריץ' הגרמני ופרנק יוריץ' האוסטרלי. עונת 2002/03 הייתה עונתו האחרונה של ז'יבקוביץ' בבאייר לברקוזן, וזו הייתה עונת נפל עבור הקבוצה, שלאחר חמש עונות רצופות בצמרת הגרמנית, סיימה את העונה מקום אחד מעל הקו האדום לאחר מאבקי תחתית קשים. בתום עונה זו, לאחר שהצהיר כי הוא מעוניין לשחק בפרמייר ליג, עזב ז'יבקוביץ' את באייר לברקוזן לאחר שצבר 144 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, וחתם בפורטסמות'.
לקרוס בישראל
ליגת העל של ישראל בלקרוס
ב-2017 נוסדה ליגת הנשים בלקרוס בישראל. בעונתה הראשונה השתתפו ארבע קבוצות מאשקלון, באר שבע, קריית גת ונתניה.
נבחרת ישראל בלקרוס
הטורניר הבינלאומי הראשון בו השתתפה נבחרת ישראל בלקרוס לגברים, היה אליפות אירופה בלקרוס שהתקיימה באמסטרדם שבהולנד ב-2012 וסיימה במקום שמיני. ביולי 2014 נבחרת הגברים השתתפה לראשונה באליפות העולם בדנוור, בקולורדו שבארצות הברית. נבחרת ישראל זכתה במדליית זהב באליפות אירופה בלקרוס באולם (Box lacrosse) שנערכה בפינלנד ביולי 2017 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת צ'כיה (7–8).
נבחרת הנשים של ישראל בלקרוס השתתפה לראשונה בגביע העולם לנשים בלקרוס שנערך באונטריו שבקנדה ביולי 2013 וסיימה את הטורניר במקום שמיני. הישג בולט של נבחרת הנשים היה מקום שני באליפות אירופה לנשים בקיץ 2019.
מדיניות השבת
לאיגוד הלקרוס יש עמדה עקבית של אי קיום משחקים במהלך השבת. האיגוד פרסם הצהרה שבה נאמר: "כספורט חדש לישראל זה הכרחי.. אנחנו לא יכולים להתעלם מהאחוז הגדול של הספורטאים, המאמנים ואנשי האיגוד שייעלבו אם נעלה על המגרש בשבת". הארגון הצהיר כי המדיניות היא סוגיית זהות לאומית, לא סוגיה דתית.
לולה פלנרי
לולה פלנרי (באנגלית: Lola Plannery; נולדה ב-26 במאי 2005) היא דוגמנית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בשל תפקידה בסדרות "100" בתור מאדי ו"ציידי הצללים" בתור מלכת הפיות, כמו כן בתפקידה בסרט "כולם חוזרים הביתה" בתור איזבל.
ביוגרפיה
פלנרי נולדה בלוס אנג'לס. אביה הוא השחקן שון פטריק פלנרי, ואמה היא עוזרת הפקה.
סם אלטמן
'''סמואל (סם) ה. אלטמן (באנגלית: Samuel H. "Sam" Altman'''; נולד ב-22 באפריל 1985) הוא יזם יהודי-אמריקאי, משקיע, מתכנת, ובלוגר. הוא מנכ"ל OpenAI ונשיאה לשעבר של Y Combinator.
קורות חיים
אלטמן נולד למשפחה יהודית, וגדל בסנט לואיס, מיזורי. אמו היא רופאת עור. הוא החל ללמוד מדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד, אולם נשר מבלי שהשלים תואר ראשון.
אלטמן מתגורר בסן פרנסיסקו עם בן זוגו, וצמחוני מאז ילדותו.
קריירה
בשנת 2005, בגיל 19, אלטמן הקים במשותף את Loopt, יישום סלולרי של רשת חברתית מבוסס מקום. אלטמן היה מנכ"ל החברה.  לאחר גיוס של יותר מ-30 מיליון דולר בהון סיכון, Loopt נסגרה בשנת 2012 לאחר שלא הצליחה להשיג את יעדיה. היא נרכשה על ידי חברת גרין דוט תמורת 43.4 מיליון דולר.
Y Combinator
אלטמן נעשה שותף באקסלרטור Y Combinator בשנת 2011. בשנת 2014 מונה לנשיא האקסלרטור על ידי פול גרהם, אחד ממקימי האקסלרטור. באותה שנה הודיע אלטמן כי שווי סך החברות שהוקמו דרך YC הוא יותר מ-65 מיליארד דולר.
ב- 2015 הודיע אלטמן על הקמת קרן השקעות של האקסלרטור, שתסייע לחברות שכבר קמו והבשילו. באותה שנה הכריז על פתיחת מעבדה מחקר של YC. המעבדה עסקה מאז במחקרים על עתיד המיחשוב, חינוך, והקמת ערים חדשות.
במרץ 2019 הודיעה YC על העברת אלטמן מתפקיד נשיא החברה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון, על מנת לאפשר לו להתרכז בחברת OpenAI .  נכון ל- 2020, אלטמן אינו קשור יותר ל- YC.
השקעות
הוא משקיע בחברות רבות, כולל Airbnb, Stripe, Reddit, Asana, Pinterest, Teespring, Zenefits, FarmLogs, True North, Shoptiques, Instacart, Optimizely, Verbling, Soylent, Reserve, Vicarious, Clever, Notable PDF (now Kami) ו-Change.org.
הוא היה מנכ"ל Reddit במשך שמונה ימים בשנת 2014 לאחר שהתפטר המנכ"ל הקודם וונג. הוא הודיע על חזרתו של סטיב הופמן כמנכ"ל ב-10 ביולי 2015.
אנרגיה גרעינית
הוא יו"ר הדירקטוריון של הליון ושל אוקלו, שתי חברות אנרגיה גרעינית. לדבריו, אנרגיה גרעינית היא אחד התחומים החשובים ביותר בפיתוח הטכנולוגי.
OpenAI
אלטמן הוא מנכ"ל OpenAI, חברת מחקר למטרות רווח שמטרתה לקדם את הבינה המלאכותית באופן שיועיל ככל שניתן לאנושות, במקום לגרום נזק.
בשנת 2023 הוא הופיע ברשימה השנתית "טיים 100" של המגזין "טיים".
פוליטיקה
בשנת 2019 ערך אלטמן גיוס תרומות בביתו בסן פרנסיסקו למועמד הדמוקרטי לנשיאות אנדרו יאנג.
במאי 2020 תרם 250 אלף דולר ל"הגשר האמריקני במאה ה-21", SUPER PAC, שתמך במועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ו ביידן.
בתחילת יוני 2023 הוא הגיע לביקור בישראל ונפגש עם הנשיא יצחק הרצוג, במסגרת סיבוב פגישות עולמי שהוא עורך עם מנהיגים ברחבי העולם.
אייזיאה טוד
אייזיאה טוד (באנגלית: Isaiah Todd; נולד ב-17 באוקטובר 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת תיכונים
טוד נולד בבולטימור שבמרילנד, ובגיל 13 עבר עם אמו להתגורר בריצ'מונד, וירג'יניה. בגיל 16 עבר ללמוד בראלי שבקרוליינה הצפונית, ובסיום שנתו האחרונה בליגת התיכונים נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
ג'י ליג איגנייט
על אף שהתחייב ללמוד באוניברסיטת מישיגן, חזר בו טוד באפריל 2020, והודיע שבחר לוותר על לימודים אקדמיים לטובת הצטרפות לקבוצת ג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך עונתו היחידה בקבוצה שיתף פעולה עם בני כיתתו ג'יילן גרין וג'ונתן קומינגה, ורשם ממוצעים של 12.3 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק.
וושינגטון ויזארדס
בדראפט ה-NBA 2021 נבחר טוד בבחירה ה-31 על ידי מילווקי באקס, ובימים הבאים הועבר בשני טריידים עוקבים לאינדיאנה פייסרס, ואז לוושינגטון ויזארדס.
אקדמיית מסריק
רקע
האקדמייה פעלה בין 1931 לבין 1945, עם המטה שלה בברטיסלאבה. בשנת 1930, הנשיא טומאש מסריק תמך בהקמת חברה הונגרית מדעית ואמנותית בתרומה של מיליון כתרים. האסיפה הכללית המייסדת שלה נערכה ב-8 בנובמבר 1931. היו לה שלוש מחלקות: מדעית, ספרותית ואמנותית.
רוב חבריה היו שייכים לזרם האמנוטי האקטיביסטי, ולכן החברה נקלעה לאש הצולבת של ויכוחים פוליטיים מלכתחילה. אקדמיית מסריק רצתה למלא את התפקיד של האקדמיה ההונגרית למדעים בסלובקיה, אבל זה לא עמד בציפיות. רוב חברי המחלקה המדעית לא היו בעלי כישורים מדעיים נאותים. ניתן לומר שהפעילות הספרותית והאמנותית הייתה משמעותית יותר: ארגון תערוכות אמנות, תמיכה כספית בסופרים ובאמנים, הוצאת פרסומים.
כתבי העת של המוסד היו:
שהוצאו לאור על ידי המחלקה לאמנויות יפות של האקדמייה. לאחר בוררות וינה הראשונה (1938), חלק קטן מחבריה נותר בסלובנסקו (שהיא הונגריה העליונה שהשימוש בשם זה נאסר אחרי הבוררות). ניהול המוסד הועבר לוועדת ניהול, שהאישיות המגדירה בה הייתה נורברט דוקה זויומי. לאחר הכרזת הרפובליקה הסלובקית הפשיסטית (1939) גרורת גרמניה הנאצית, האקדמייה הושמה תחת פיקוח קפדני ונציב ממשלתי מונה להוביל אותה. בתקופה זו האקדמייה לא יכלה עוד לבצע פעילות בפועל. לאחר מלחמת העולם השנייה פיזרה אותה "המועצה הלאומית הסלובקית" ורכושה הוחרם.
עומאר סי
עומאר סי (בצרפתית: Omar Sy; נולד ב-20 בינואר 1978) הוא שחקן ובדרן צרפתי. הוא מוכר בעיקר בעקבות עומאר ופרד: המופע שהוא העלה יחד עם פדריק טסטו (Frédéric Testot) ובעקבות תפקידו בסרט "מחוברים לחיים", שעליו זכה במספר פרסים, בהם פרס סזאר (כשהוא השחקן השחור הראשון שזוכה בפרס זה).
ביוגרפיה
עומאר נולד בפרברי פריז (טראפ, איל-דה-פראנס) שבצרפת למשפחה מוסלמית. אמו מאוריטנית, ואביו סנגלי ממוצא פולי (Fula people).
הוא נחשף לתודעת הציבור בשנת 1996 ברדיו נובה שם פגש לראשונה את פרדריק טסטו. לאחר מכן עבר לערוץ Canal+ שם הגיש יחד עם ג'מאל דבוז תוכנית על קולנוע, ובהמשך עבר להנחות שעשועון. לאחר תפקידים אלו עבר סי להופיע כסטנדאפיסט במספר מופעים: Je ne fais pas mon âge (אני צעיר מגילי), Service après-vente des émissions (שירות מכירות לתוכניות טלוויזיה) ו-Omar et Fred : le spectacle (עומאר ופרד: המופע). משנת 2005 המופע Service après-vente des émissions עובד לטלוויזיה והפך לתוכניות מערכונים ברשת "קנאל פלוס".
משנת 2000 השתתף במספר סרטים, אולם רק בשנת 2011 הפך לאחד מכוכבי הקולנוע הצרפתי לאחר תפקידו בסרט "מחוברים לחיים", שזכה להצלחה רבה, וצפו בו מעל 19 מיליון צופים ברחבי העולם. סרט זה היה המצליח ביותר בצרפת בשנת 2011. על תפקידו בסרט זכה בפרס גלובוס הקריסטל, בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו ובפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר בשנת 2012, שבו גבר על ז'אן דוז'רדן שזכה באותה שנה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס לומייר.
בינואר 2021 הופיע בסדרה "לופן", המהווה מחווה לארסן לופן, דמות משמעותית בתרבות הצרפתית.
ב-2022 הופיע שנית בדמותו של בארי בסרט עולם היורה: עולם חדש.
שירה פמיניסטית
שירה פמיניסטית נכתבה, לאורך הדורות, בעיקר על ידי נשים בהשראת עקרונות ורעיונות פמיניסטיים, והיא נבחנת באופן בו היא מקדמת רעיונות אלו או מפתחת אותם. שירה זאת עשויה להיכתב במטרה מודעת לבטא עקרונות פמיניסטיים, אם כי לפעמים היא ממותגת כפמיניסטית על ידי ביקורת ספרות בעידן מאוחר יותר. ביקורת הספרות מתייחסות לכותבות המבטאות רעיונות פמיניסטיים גם אם לא היו חברות פעילות בתנועת מחאה בתקופתן. עם זאת, תנועות וארגונים פמיניסטיים אימצו שירה פמיניסטית ככלי לתקשורת עם קהלים ציבוריים באמצעות אנתולוגיות, אוספי שירה וקריאות ציבוריות.
מבחינה פורמלית, השירה הפמיניסטית מבקשת לא פעם לערער הנחות יסוד לגבי השפה ולגבי תפיסות מציאות רווחות. בדרך כלל, שירה זאת פועלת למצב חוויות חיים של נשים כבעלות תוקף וראויות לתשומת לב. במקביל, היא, במקרים רבים, גם מדגישה את חוויותיהם של מיעוטים וקבוצות חברתיות מוחלשות. לפעמים שירים פמיניסטים מבקשים לגלם חוויות של נשים ספציפיות, ולעיתים קרובות הם מהדהדים הצטלבות של דיכויים הקשורות לסוגיות של מוצא, גזע, מין, מגדר, מוגבלות, מעמד או הגירה. התמקדות פואטית זאת הובילה לכך שכתבי עת פמיניסטים כמו So To Speak מצהירים על כוונתם לפרסם עבודות של נשים ואנשים לא בינאריים בפרט.
לוקאס הדג'ס
לוקאס הדג'ס (באנגלית: Lucas Hedges; נולד ב-12 בדצמבר 1996) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. הדג'ס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2016 על תפקידו בסרט "מנצ'סטר ליד הים" ומועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לשנת 2018 על תפקידו בסרט "ילד מחוק".
ביוגרפיה
הדג'ס נולד בשכונת ברוקלין הייטס שברובע ברוקלין, ניו יורק. בנם של המשוררת והשחקנית סוזן ברוס (לבית טיטמן) והבמאי והתסריטאי פיטר הדג'ס. סבו מצד אביו, הכומר רוברט בוידן הדג'ס, היה שר בכנסייה האפיסקופלית. סבו מצד אמו היה סגן נשיא לשעבר של רשת הטלוויזיה HBO בניו יורק, וסבתו מצד אמו, נרקיסה טיטמן, היא במאית תיאטרון ומרצה לשעבר. יש לו אח מבוגר ממנו, סיימון, שעובד בקרן השקעות פרטית בניו יורק. הוא גדל בשכונות המגורים ברוקלין הייטס ובקובל היל, וביקר לעיתים קרובות בסט הצילומים של אביו. כילד, הדג'ס ערך את הופעת הבכורה שלו כניצב בסרטו של אביו "העולם על פי דן" (2007).
הדג'ס למד בבית הספר הפרטי לאמנויות סנט אן, ובשנת 2015 החל ללמוד תיאטרון בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית אך פרש ממנה לאחר שנה. לאחר מכן, השלים הדג'ס את לימודי התואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
קריירה
הדג'ס החל את הקריירה שלו כשחקן בתפקידים מינוריים בסרטים "העולם על פי דן", "ארתור ניומן", "יום הפועלים" ובסרטיו של וס אנדרסון "ממלכת אור הירח" ו"מלון גרנד בודפשט".
התגלה לראשונה בשנת 2013 בסרטו של טרי גיליאם "תאוריית האפס" בתפקיד הנער בוב.
בשנת 2016 הדג'ס זכה לפרוץ לתודעה העולמית בזכות תפקיד משנה משכנע אותו ביצע בדרמה המוערכת "מנצ'סטר ליד הים" של קנת' לונרגן. בסרט גילם הדג'ס את הנער הסורר פטריק צ'נדלר שמתמודד עם מותו של אביו, וזכה לשבחים רבים מצד מבקרי הקולנוע. הדג'ס הועמד על משחקו בסרט לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2017 ביצע את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון אוף ברודוויי במחזה "Yen" שכתבה ג'ורדן אנה. בשנת 2018 שיחק בדמותו של דניאל ריד במחזה של תיאטרון ברודוויי "The Waverly Gallery" שכתב קנת' לונרגן. ההפקה עלתה בבכורה ב-25 באוקטובר 2018 ורצה במשך 109 הופעות עד 27 בינואר 2019.
בחודש מרץ 2023 פורסם כי הדג'ס צפוי לככב בעיבוד בימתי של הסרט "הר ברוקבק" בוסט אנד בלונדון לצד השחקן האמריקאי מייק פייסט. המופע יעלה ב-10 במאי 2023 וירוץ עד ה-12 באוגוסט בתיאטרון ה-"".
חיים אישיים
בשנת 2018 החל לצאת עם השחקנית הקנדית טיילור ראסל; אמנם השניים נפרדו לאחר שנה.
נטייה מינית וזהות מגדרית
כשנשאל על המיניות שלו ב-2018, אמר הדג'ס: "בשלבים המוקדמים של חיי, כמה מהאנשים שאני הכי נמשכתי אליהם היו החברים הגברים הקרובים ביותר שלי, כך זה היה בתיכון, ואני חושב שתמיד הייתי מודע לזה, על אף שלרוב אני נמשכתי לנשים", והוסיף כי הוא נמצא "על הספקטרום הזה: לא לגמרי סטרייט, אבל גם לא גיי ולא בהכרח ביסקסואל". מאוחר יותר הוא דיבר על היותו בן-ברית לקהילת הלהטב"ק ואמר כי הוא רואה את המיניות שלו כ"חוויה פלואידית".
Stag Night
Stag Night הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2008, שנכתב ובוים על ידי פיטר א. דאולינג ובכיכובם של קיפ פארדו, וינסה שואו  וברקין מאייר.
העלילה עוקבת אחר ארבעה גברים ממסיבת רווקים יחד עם שני חשפנים שנלכדים ברציף נטוש ברכבת התחתית של ניו יורק, שם הם עדים לרצח.
תקציר העלילה
ארבעה גברים במסיבת רווקים בניו יורק נוסעים ברכבת התחתית ויחד עם שני חשפנים מהמועדון יורדים בטעות בתחנה שנסגרה בשנות ה-70. לכודים במנהרות שמתחת לניו יורק, הם עדים לרצח של שוטר על ידי שלושה עוברי אורח ומוצאים את עצמם במנוסה על חייהם.
ירחמיאל אהרונסון
ירחמיאל אהרונסון ("אלישע") (1918 – 19 במרץ 1944) היה לוחם לח"י שנהרג על ידי שוטרים בריטיים בתל אביב.
ביוגרפיה
ירחמיאל אהרונסון נולד בוורשה לדב בעריש ולצפורה, במשפחה בת שלושה ילדים. הוריו ואחותו הבוגרת, ששונה, נספו בגטו ורשה. אחותו הצעירה, לאה, נספתה באושוויץ. מגיל צעיר למד עברית. לאחר שסיים גימנסיה יהודית בוורשה ביקש להמשיך לימודים בטכניון וניצל את הזכות שנתנו הבריטים למתן סרטיפיקטים, להגיע לארץ ישראל לשם לימודים מעל למכסת הסרטיפיקטים. עוד בוורשה הצטרף לסניף אצ"ל ובשנת 1939 הגיע לארץ ישראל והחל את לימודיו בטכניון. בעת לימודיו עבד למחייתו במחלקת עבודות ציבוריות בחיפה.
עם הפילוג באצ"ל הצטרף ללח"י וקבל את הכינוי המחתרתי "אלישע". הוא היה אחראי לסניף הקטן של לח"י באזור חיפה. בספטמבר 1942 ברחו יצחק שמיר ואליהו גלעדי ממחנה המעצר מזרעה שליד עכו. הם הגיעו לביתו של אלישע שסידר להם מקום לינה, דאג להחלפת בגדיהם למדי נוטר (לגלעדי) וקצין פולני (לשמיר) ולהעברתם למרכז הארץ. לאחר מכן הורה לו שמיר לעבור מחיפה לתל אביב והפקיד בידיו את המשימה לארגון עורף אזרחי למחתרת. מטרת העורף הזה הייתה להגיש תמיכה ללוחמים בשיכון, כספים, עזרה רפואית ועוד. הוא דאג לקליטת בורחי לטרון, שבימים הראשונים לאחר בריחתם שוכנו בבונקר מסתור בחולות בת ים. הוא הוציא גיליון פנימי לאוהדי המחתרת בשם "שוחרי חרות ישראל". בשנת 1943 היה מעורב בהוצאתו להורג של חבר הלח"י אליהו גלעדי.
מותו
מתי שמואלביץ, אחד מהבורחים מלטרון, עבד בשיתוף פעולה עם אלישע וניסה לגייס אוהדים למחתרת. ביומו האחרון, הגיע אלישע לחדרו של שמואלביץ וביקש ממנו שייתן לו אקדח, כי הנוקר באקדח שלו נשבר אך לשמואלביץ לא היה אקדח לתת לו. אלישע נפרד ממנו וחזר באוטובוס לתל אביב, כשירד מהאוטובוס החל ללכת ברחוב מזא"ה וטנדר של המשטרה הבריטית החל לעקוב אחריו. בידי אלישע היה דרכון מזויף על שם זלמן פורמן. בשלב מסוים קראו לו השוטרים לעצור והוא החל לברוח. אלישע נכנס לבית מס' 33 ועלה במדרגות בכוונה להגיע לגג ולעבור משם למקום אחר, אולם דלת הגג הייתה סגורה. השוטרים הגיעו לאלישע וירו בו עברו עשרות קליעים מהטומיגנים שבידיהם והרגוהו. הודעת המשטרה הרשמית הייתה כי אלישע פתח באש על השוטרים. אחר כך נמסר כי בתיקו נמצאו כרוזים של לח"י ואקדח. עם זאת, מלבד השוטרים לא היו עדים נוספים למאורע בחדר המדרגות. המשטרה וחברה קדישא לא הצליחו לברר את זהותו האמיתית והוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק כאלמוני בשם אברהם בן אברהם, ורק בהמשך נקבעה מצבתו בשמו האמיתי, כולל כינויו המחתרתי.
כעבור מספר ימים נקמו לוחמי לח"י את מותו והרגו מספר שוטרים בריטיים. כמו כן התנקשו במפקד משטרת תל אביב, פורד, אך נכשלו. פורד נפצע קל וכעבור זמן קצר עזב את הארץ.
הנצחתו
נתן ילין-מור, ממנהיגי לח"י וחבר הכנסת, קרא לבנו אלישע, על שם אהרונסון.
עיריית תל אביב הציבה שלט זיכרון לירחמיאל אהרונסון בחזית הבית בו נרצח, רחוב מזא"ה 33.
טרנספורטים מסלובקיה בתקופת השואה
במהלך השואה גורשה מרבית האוכלוסייה היהודית בסלובקיה בשני גלים: בשנת 1942 ובשנים 1944–1945.
בשנת 1942 היו שני יעדים לשילוחים: 18,746 יהודים גורשו בשמונה עשר טרנספורטים למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ועוד 39,000–40,000 גורשו בשלושים ושמונה טרנספורטים למחנות ההשמדה מיידנק וסוביבור ולגטאות שונים במחוז לובלין שבגנרלגוברנמן במסגרת תוכנית לובלין. בסך הכל גורשו 57,628 יהודים; רק כמה מאות חזרו.
רקע
במשבר הפוליטי שלאחר הסכם מינכן בספטמבר 1938, הכריזה מפלגת העם הסלובקית השמרנית והאתנו-לאומנית (Hlinkova slovenská ľudová strana) באופן חד צדדי על אוטונומיה סלובקית בתוך צ'כוסלובקיה. בנובמבר 1938 גורשו 7,500 יהודים עניים או חסרי אזרחות סלובקית לגבול הונגריה. הותר להם לחזור תוך מספר חודשים, אך בשנת 1942 גורשו שוב.
ב-14 במרץ 1939 הכריזה סלובקיה על עצמאות בתמיכת גרמניה הנאצית. יהודים רבים איבדו את מקום עבודתם ורכושם בתהליך של אריזציה. סלובקיה וממשלת גרמניה פעלו יחד לגירוש 20,000 יהודים בגיל העבודה לפולין הכבושה על ידי גרמניה תוך תשלום 500 רייכסמרקים על כל יהודי מגורש, לכאורה כדי לכסות את עלות ה"יישוב מחדש". היה זה הצעד הראשון בגירוש שנועד להקיף את כל היהודים, משום שהיה ברור שגירוש יהודים עובדים תוך השארת משפחותיהם מאחור בסלובקיה יחמיר את מצבם הכלכלי של היהודים הנותרים. בשנת 1939 הפך מחוז לובלין בפולין הכבושה ל"שמורה יהודית". עד 1942 היה התכנון הגרמני להפוך אזור זה לאזור קליטה של יהודים מגרמניה הנאצית וסלובקיה. החל מסוף שנת 1941 החל האס אס לתכנן את גירוש היהודים בלובלין למחנות המוות של מבצע ריינהרד – בלז'ץ, סוביבור וטרבלינקה – כדי לפנות מקום ליהודי סלובקיה וגרמניה.
תוכנית הגירוש המקורית, שאושרה בפברואר 1942 על ידי ממשלות גרמניה וסלובקיה, גררה את גירושם של 7,000 רווקות בגילאי 16–35 לאושוויץ ו-13,000 רווקים בגילאי 16–45 למיידנק כפועלי כפייה. שם הכיסוי של המבצע היה "אקציית דוד". קצין האס אס והיועץ לענייני יהודים דיטר ויסליצני ופקידי ממשל בסלובקיה הבטיחו שהמגורשים יקבלו יחס טוב ויהיו רשאים לחזור לביתם לאחר תקופה קצובה. בתחילה, יהודים רבים האמינו כי עדיף להתייצב לגירוש מאשר להסתכן בנקמה נגד משפחותיהם על כך שלא עשו זאת. עם זאת, 3,000 מתוך 7,000 הנשים שהיו אמורות להיות מגורשות סירבו להתייצב. הן נישאו נישואי דמה ללא יהודים, עברו לגור אצל קרובי משפחה או הסתתרו זמנית בעזרת לא-יהודים. משמר הלינקה נאבק לעמוד ביעדיו ו-3,800 נשים ו-4,500 גברים גורשו בשלב הראשוני של הגירושים. עם זאת, היה זה פרק חדש בתולדות השואה, מכיוון שהנשים הסלובקיות היו האסירות היהודיות הראשונות באושוויץ. עם הגעתם הפך המחנה ממחנה ריכוז למחנה השמדה.
שילוחים ללובלין
ראש האס אס ריינהרד היידריך ביקר בברטיסלבה ב-10 באפריל 1942. הוא וויטך טוקה (Vojtech Tuka) הסכימו כי משפחות שלמות יגורשו בהמשך, ובסופו של דבר יורחקו כל היהודים מסלובקיה. לכאורה השינוי נועד למנוע הפרדה בין משפחות אך הוא פתר את בעיית הטיפול בילדים ובני משפחה קשישים של מגורשים בעלי כושר עבודה. שילוחי משפחות שלמות החלו ב-11 באפריל וקורבנותיהם הועברו למחוז לובלין. שינוי זה שיבש את תוכניות האס אס במחוז לובלין. במקום שמגורשים יהודים סלובקיים בעלי כושר עבודה יגורשו למיידנק, היה על האס אס להכין מקום למשפחות יהודיות סלובקיות בגטאות הצפופים באזור.
חלק מהרכבות הגיעו לנלנצ'וב וחלק – ללובלין, בלובלין הופרדו גברים בעלי כושר עבודה ונשלחו לעבודה במיידנק, ואילו השאר נשלחו לגטאות לאורך קווי הרכבת. בנלנצ'וב הועברו היהודים למחנות לעבודות כפייה בהרכבים משפחתיים מלאים, בדרך כלל מבלי להפריד בין בני משפחות. מרבית הרכבות הביאו את קורבנותיהן (30,000 בסך הכל) לגטאות שתושביהם גורשו לאחרונה למחנות המוות בלז'ץ או סוביבור, כחלק ממדיניות "דלת מסתובבת" בה הובאו יהודים זרים להחליף את הנרצחים. טרנספורטים אחרונים למחוז לובלין התבצעו ביוני 1942; עשרה טרנספורטים נעצרו לזמן קצר במיידנק, שם נבחרו גברים בעלי כושר עבודה (בדרך כלל בני 15–50) לעבודה; הרכבות המשיכו לסוביבור, שם נרצחו הקורבנות שנותרו. הקורבנות קיבלו התרעה מוקדמת של ארבע שעות בלבד כדי למנוע את בריחתם. מכות וגילוח זקן בכוח היו דבר שבשגרה, כמו גם הכפפת יהודים לחיפושים פולשניים על מנת לחשוף חפצי ערך מוסתרים. חלק מהסוהרים והפקידים המקומיים קיבלו שוחד כדי להציל את היהודים מהטרנספורט, אך הקורבן בדרך כלל גורש ברכבת הבאה. יהודים הורשו להביא עמם רק 50 ק"ג של פריטים אישיים, אך גם מטען זה נגנב לעיתים קרובות. פטורים רשמיים היו אמורים למנוע מגירוש יהודים, אך הרשויות המקומיות גירשו לעיתים את בעלי הפטור.
רוב קבוצות המגורשים שהו לזמן קצר בגטאות לובלין לפני שגורשו שוב למחנות המוות, בעוד מעטות נותרו בגטאות במשך חודשים ואף יותר. כמה אלפי מגורשים הגיעו למחנות לעבודת כפייה באזור לובלין (כמו פוניאטובה, קונסקובולה וקריכוב (Krychów) ). באופן לא שגרתי, המגורשים באזור לובלין הצליחו במהירות ליצור קשר עם היהודים שנותרו בסלובקיה, מה שהוביל למאמצי סיוע נרחבים. עם זאת, גורלם של היהודים שגורשו מסלובקיה "נחרץ במסגרת מבצע ריינהרד", יחד עם גורלם של יהודי פולין. מתוך כ-8,500 גברים שהועברו ישירות למיידנק, רק 883 היו בחיים עד יולי 1943. אלפי יהודים סלובקיים נוספים גורשו למיידנק בעקבות חיסול הגטאות במחוז לובלין, אך רובם נרצחו מיד. יהודי סלובקיה שנותרו במיידנק נורו במהלך מבצע חג הקציר; הקבוצה המשמעותית היחידה של יהודי סלובקיה שנותרה באזור לובלין הייתה קבוצה של כ-100 יהודים במחנה לופטוואפה בדמבלין.
חברת בת של המשרד הכלכלי המרכזי בסלובקיה ארגנה את הטרנספורטים ומשרד התחבורה הסלובקי סיפק את קרונות הבקר. חברי משמר הלינקה, פרייוויליג שוצשטאפל (FS, ארגון נאצי סלובקי), והז'נדרמריה היו אחראים על איסוף היהודים, שמירה על תחנות המעבר, והעלאתם לקרונות בקר צפופים לשם גירוש. הטרנספורטים נועדו להגיע לגבול סלובקיה בשעה 04:28. בבוקר ובשעה 08:30 העביר משמר הלינקה את הטרנספורטים לידי הגרמנים הטרנספורטים הגיעו לאושוויץ באותו אחר הצהריים ולמיידנק - למחרת בבוקר.
שילוחים לאושוויץ
הגירושים מזרחה הוקפאו ביוני 1942 עקב הצורך ברכבות למען הצבא בחזית המזרחית. שאר גירושי המשפחות (שמונה גירושים בסך הכל) הופנו לאושוויץ. הראשון הגיע ב-4 ביולי 1942, מה שהוביל לסלקציה על הרמפה באושוויץ-בירקנאו, סלקציה שהפכה למעשה של קבע. רוב המגורשים - במיוחד אמהות עם ילדים - לא נבחרו לעבודות כפייה אלא נרצחו בתאי גזים. ב-1 באוגוסט 1942, רוב היהודים שלא היו פטורים מגירוש כבר גורשו או נמלטו להונגריה כדי להימנע מהגירושים, מה שהוביל להפסקה של שישה שבועות בגירושים. שלוש רכבות נוספות יצאו לאושוויץ בספטמבר ובאוקטובר 1942.
בשלושת החודשים הראשונים לאחר הגעת הטרנספורט הראשון במרץ, נשים יהודיות סלובקיות היו האסירות היהודיות היחידות באושוויץ. באמצע אוגוסט 1942 הועברו רוב הנשים היהודיות הסלובקיות באושוויץ לבירקנאו, שעדיין היה בבנייה. התנאים היו גרועים בהרבה. הנשים הועסקו בעיקר בעבודה בשטח הפתוח. רובן מתו בארבעת החודשים הראשונים בבירקנאו. לצד עבודות פיזיות בתנאים שהביאו לרעב המוני, רבים מתו במגיפות של טיפוס או מלריה וברציחות המוניות בפקודת האס אס, רציחות שנועדו לבלום את המגיפות. כדי לבלום מגפת טיפוס באוקטובר 1942 רצח האס אס 6,000 אסירים - בעיקר נשים יהודיות סלובקיות - כולל בריאות. בסלקציה נוספת ב-5 בדצמבר 1942 חוסלה הקבוצה הגדולה האחרונה של נשים יהודיות סלובקיות בבירקנאו. מתוך 404 גברים שהגיעו ב-19 ביוני, רק 45 עדיין היו בחיים כעבור שישה שבועות. בסוף 1942 מתו 92% מהמגורשים. נותרו 500–600 יהודים סלובקיים באושוויץ ובמחנות המשנה שלו. כמחציתם קיבלו תפקידים מיוחסים במינהל שאיפשרו להם להשיג את הצרכים להישרדות.
בין 25 במרץ ל-20 באוקטובר 1942 גורשו כ-57,700 יהודים (שני שלישים מיהודי סלובקיה). שישים ושלוש מרכבות הגירוש מסלובקיה אורגנו על ידי פרנץ נובאק. הגירושים השפיעו באופן לא פרופורציונלי על יהודים עניים, כפריים ואורתודוקסים. אזור שריש-זמפלין (Šariš-Zemplín) במזרח סלובקיה איבד 85 עד 90 אחוזים מאוכלוסייתו היהודית, אך בז'ילינה כמעט מחצית מהיהודים לא גורשו. המגורשים הוחזקו זמן קצר במחנות בסלובקיה לפני הגירוש; 26,384 גורשו מז'ילינה, 7,500 מפטרונקה, 7,000 מפופרד, 4,160 (או 4,463) מסרד ו-4,000 עד 5,000 מנובקי. שמונה עשרה רכבות עם 18,746 קורבנות נסעו לאושוויץ, ושלושים ושמונה טרנספורטים נוספים עם 39,000 עד 40,000 מגורשים) הגיעו לגטאות ולמחנות ריכוז והשמדה ברובע לובלין. מאות בלבד שרדו. ההיסטוריון הצ'כי דניאל פוטיק מעריך שרק 1.5 אחוזים (כ-280 איש) מהמגורשים לאושוויץ בשנת 1942 שרדו, בעוד ששיעור התמותה של המגורשים לאזור לובלין התקרב למאה אחוז. ניסיונותיהם של הקיצונים במפלגת העם הסלובקית לחדש את הטרנספורטים בשנת 1943 לא צלחו עקב התנגדותם של המתונים הסלובקיים. הגירושים הופסקו לשנתיים.
1944–1945
התגברות פעילותם של הפרטיזנים בסלובקיה עוררה פלישה גרמנית ב-29 באוגוסט 1944. הפרטיזנים הגיבו בפתיחה במרד רחב היקף. המתקוממים תפסו חלק גדול ממרכז סלובקיה אך הובסו בסוף אוקטובר. איינזצגרופה H, אחת מחוליות המוות של האס אס, הוקמה כדי לגרש או לרצוח את 25,000 היהודים שנותרו בסלובקיה. יחידה זו נעזרה במשתפי פעולה מקומיים, ביניהם חטיבות חירום של משמר הלינקה. מרבית היהודים שהיו פטורים מגירוש 1942 התגוררו במערב סלובקיה, אך בעקבות הפלישה רבים ברחו להרים.
ההיסטוריון הסלובקי איוון קמנץ העריך כי 13,500 יהודים גורשו, מתוכם 10,000 מתו, אך ההיסטוריונית הישראלית גילה פטרן וההיסטוריונית הצ'כית לנקה שינדלרובה סבורות כי ניתן לאמת מספר של 14,150 מגורשים והנתון האמיתי עשוי להיות גבוה יותר. מתוכם, בין 6,734 ל-7,936 גורשו לאושוויץ ועוד 5,000 לרוונסברוק, זקסנהאוזן, ברגן בלזן וטרזינשטט. מסלובקיה הגיעו לרוונסברוק 1,600 נשים וילדים (בעיקר יהודים) ו-478 אסירים גברים, כולל יהודים, צוענים ואסירים פוליטיים. כ-1,550 עד 1,750 גברים (בעיקר יהודים) גורשו לזקסנהאוזן, ו-200–300 איש גורשו מסרד לברגן בלזן, במיוחד יהודים בנישואין מעורבים וכמה משפחות שלמות של יהודים. בין 1,454–1,467 יהודים גורשו לטרזינשטט, במיוחד קשישים, יתומים ונשים עם ילדים קטנים. 200-300 אסירים פוליטיים סלובקיים גורשו למאוטהאוזן ב-19 בינואר וב-31 במרץ 1945. רבים מאלה שגורשו למחנות הריכוז בגרמניה נשלחו הלאה למחנות לוויין, שם עבדו בעיקר בתעשיות הקשורות למשק המלחמה הגרמני. בקרב המגורשים בארבעה טרנספורטים מסרד נערכו סלקציות והמגורשים הופנו לסקסנהאוזן, ברגן בלזן, רוונסברוק או טרזינשטט. פרטים רבים על הטרנספורטים אינם ידועים מכיוון שחלק ניכר מהתיעוד הושמד על ידי המבצעים, דבר המחייב היסטוריונים להסתמך על עדויות ניצולים.
על פי הערכות, 10,000 מהמגורשים מתו. שיעור התמותה היה הגבוה ביותר בגירושים לאושוויץ בספטמבר ובאוקטובר 1944 מכיוון שהייתה סלקציה ורוב המגורשים נרצחו מיד בתאי הגזים. שיעור התמותה של המגורשים למחנות ריכוז בגרמניה היה סביב 25–50 אחוזים. לעומת זאת, מבין המגורשים לגטו טרזינשטט, 98% שרדו. שיעור התמותה הגבוה במחנות ריכוז כמו זקסנהאוזן, ברגן-בלזן ורוונסברוק נבע מניצול האסירים בעבודות כפייה עבור משק המלחמה הטוטלית הגרמני, והאסירים נרצחו על רקע חוסר יכולתם לעבוד, ולא על פי גזעם או דתם. אחרים מתו במהלך צעדות המוות. בין כמה מאות ל-2,000 יהודים נרצחו בסלובקיה, וכ-10,850 שרדו עד השחרור על ידי הצבא האדום במרץ ובאפריל 1945.
נפת חוני
נפת חוֹנִי (בגאורגית: ხონის მუნიციპალიტეტი,חוֹנִיס מוּניציפַּליטֵטי) היא הנפה הצפון-מערבית של מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת צאגרי, בצפון-מערב ומערב בנפת מרטווילי, מדרום-מזרח בנפת אבשה מדרום נפת סמטרדיה וממזרח בנפת צקאלטובו.
העיירה חוני מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 9 תמי: גוּבִּי, דֶדַאלָאוּרִי, דִידִי קוּחִי, זֶדָה גוֹרדִי, זֶדָה קִינצ'חִי, מָאתחוֹגִ'י, נָאחַאחוּלֶווִי, כּוּטִירִי ודזֶדזִילֶתִי.
האיש עם הנעל האדומה
האיש עם הנעל האדומה (במקור: The Man with One Red Shoe) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985 מז'אנר הקומדיה, בבימויו של סטן דרגוטי ובכיכובם של טום הנקס, דבני קולמן ולורי סינגר.
הסרט גרסה אמריקאית של הסרט הצרפתי שנקרא "הבלונדיני עם הנעל השחורה" (Le Grand Blond avec une chaussure Noire) שיצא לאקרנים בשנת 1972, אז שיחקו בו פייר רישאר ומיריי דארק. הסרט כולל קטעי מוזיקה קלאסית מסימפוניית שחרזאדה שנכתבה על ידי המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי קורסקוב.
עלילת הסרט
קופר (מגולם על ידי דבני קולמן) הוא סגן מנהל ה-CIA שרוצה להיות מנהל, אבל רוס (מגולם על ידי צ'ארלס דרנינג) עומד בדרכו ומפריע להתקדמות שלו. קופר, שמוכן לעשות הכל כדי להיפטר מרוס, מואשם על לא עוול בכפו בכישלון עצירת הברחת סמים גדולה לצפון אפריקה, פרשה שזכתה לתשומת לב גדולה על ידי הקונגרס.
רוס, שיודע על כוונותיו של קופר, מחליט להיות "חבר טוב" ומדליף לו כי אדם, בעל סימן מיוחד, אמור לנחות בנמל התעופה ולזכות אותו משערוריית הזיוף שהפילה עליו את האשמה לכישלון המבצע. הוא אינו יודע לכאורה מה הסימן אבל מעביר לקופר את המידע ומסביר לו שכאשר הוא יראה את האיש, הוא יידע שזה הוא. ההדלפה הזאת היא פרי המצאתו של רוס ואף אחד לא אמור להגיע או לזכות אותו מהאישומים.
בראון מבחין באיש המוזר באולם הנוסעים ומחליט שזה האיש שהם מחפשים, אף על פי שדרו הוא בסך הכל כנר צעיר שמסתובב עם תזמורת ברחבי העולם, כולל במדינות קומוניסטיות, אך אף פעם לא הסתבך עם החוק. קופר וצוותו מחליטים שהנגינה היא למעשה קוד ושמדובר בכיסוי מושלם למרגל, ומתחילים לחקור את הנושא.
כדי לגלות עליו עוד פרטים הם שולחים את מאדי (לורי סינגר) כדי לשמש כנערת פיתוי אך לרוע מזלם היא ממש מתאהבת בעלם החמודות ונופלת לרגליו. רוס רואה שכל התעלולים שלו להרשיע את האיש נכשלים עד שהוא מחליט לרצוח את האיש, אבל בעזרתה של מאדי מצליח ריצ'רד לשרוד.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון של 46% בלבד מתוך 13 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מרקו באביץ'
מרקו באביץ' (בקרואטית: Marko Babić, נולד ב-28 בינואר 1981 באוסייק שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדות המגן השמאלי והקשר השמאלי במספר קבוצות ובעיקר בבאייר לברקוזן, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות 2002, ובנבחרת קרואטיה, במדיה צבר 49 הופעות והשתתף ביורו 2004 ומונדיאל 2006.
קריירת מועדונים
באביץ' שיחק כנער באוסייק הקרואטית, ובשנת 1997 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון והפגין כישרון רב. בשנת 2000 הוחתם על ידי באייר לברקוזן מהבונדסליגה, ביחד עם חברו לאוסייק, יוריצה ורנייש, ושניהם הצטרפו לקרואטי נוסף, בוריס ז'יבקוביץ' בבאייר לברקוזן. הקבוצה הצליחה יפה באותה תקופה והייתה בצמרת הכדורגל הגרמני, אך בעונותיו הראשונות בקבוצה, באביץ' מיעט לשחק בקבוצה הבוגרת ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. עם זאת, בעונת 2001/02, נכנס כמחליף בדקה ה-91 בגמר ליגת האלופות 2002 במקומו של לוסיו. בגמר זה באייר לברקוזן הפסידה 2-1 לריאל מדריד. בעונת 2002/03 הפך באביץ' לשחקן משמעותי בהרכב הראשון של הקבוצה, אך הקבוצה הידרדרה לתחתית, וסיימה מקום אחד בלבד מעל הקו האדום. באותה עונה, באייר לברקוזן עברה את שלב הבתים הראשון בליגת האלופות, כאשר באביץ' הבקיע צמד בניצחון 2-0 על מכבי חיפה במשחק החוץ באצטדיון GSP בניקוסיה, ושער נוסף בניצחון 2-1 על מכבי חיפה במשחק הביתי בביי ארנה. את שלב הבתים השני סיימו לברקוזן ובאביץ' עם אפס נקודות משישה משחקים. באביץ' הבקיע שער אחד בשלב זה, בהפסד 3-1 לניוקאסל יונייטד. בארבע העונות הבאות באביץ' היה שחקן הרכב קבוע בבאייר לברקוזן, שחזרה לצמרת הבונדסליגה לאחר כישלונה בעונת 2002/03. בתום עונת 2006/07 עזב באביץ' את באייר לברקוזן לאחר שבע עונות, לאחר שהבקיע 13 שערים ב-144 משחקי ליגה.
לאחר עזיבת באייר לברקוזן, באביץ' שיחק בריאל בטיס, הרטה ברלין וריאל סרגוסה, אך לא הצליח לשחזר את יכולתו מבאייר לברקוזן או לתפוס מקום קבוע בהרכב. בשנת 2010 חזר באביץ' למועדון נעוריו אוסייק, שם שיחק שתי עונות והבקיע ארבעה שערים, אך לא תפס מקום קבוע בהרכב. את הקריירה סיים באביץ' בל.א.ס.ק. לינץ האוסטרית בשנת 2013.
קריירה בינלאומית
באביץ' ערך הופעת בכורה בנבחרת קרואטיה במאי 2002, במשחק הכנה למונדיאל 2002, אך לא זומן למונדיאל עצמו. באביץ' זומן ליורו 2004 ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, אך לא שיחק ולו משחק אחד. במונדיאל 2006, שגם ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, באביץ' שיחק את מלוא הדקות בשלושת המשחקים של קרואטיה. באביץ' היה מועמד להיכלל גם בסגל ליורו 2008, אך נופה ברגע האחרון על ידי המאמן סלאבן ביליץ'.
נחום זקן
נחום זקן (נולד ב-1940) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. עוטר בעיטור העוז על לחימתו ותפקודו כמפקד גדוד 433 במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
זקן נולד בעיירה זאכו שבחבל הרי כורדיסטן העיראקית לאברהם ויהודית, ולו שמונה אחים. ב-1951 עלתה המשפחה לישראל והתגוררה במשך כחמש שנים במעברות, תחילה במעברת הקסטל ולאחר מכן במעברת מקור חיים בירושלים עד סוף 1955. אז עברה המשפחה לשיכון עמידר בו, חיו הוריו של זקן עד יומם האחרון.
אביו שהיה רב העדה בזאכו ובישראל, פרנס את המשפחה אחרי עלייתה בעבודות בניין ומע"ץ ואחר כך כמורה בבית ספר במעברת מקור חיים.
כנער עבד זקן במפעל פניציה לניפוח זכוכית, ומשעה חמש עד עשר בלילה למד בתיכון ערב בכיכר ציון עד לגיוסו.
בנובמבר 1958 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון בגדוד 82 של חטיבה 7 כלוחם וכקצין. הוא שרת כאיש צוות בפלוגת הצנטוריונים הראשונה בצה"ל, שעליה פיקד רב-סרן שמואל גונן (גורודיש). בהמשך סיים קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים, וחזר לגדוד 82 ומונה למפקד מחלקת טנקים. ב-1962 השתחרר מהשירות הסדיר, למד לתואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד במשרד האוצר כבודק מכס, ובערב כמדריך בבית הנוער בירושלים.
ב-1966 נקרא על ידי האלוף ישראל טל שהיה מפקד גייסות השריון, לחזור לשנה לצבא קבע. הוא שב לשירות בדרגת סרן ונשלח להשתלמות בצבא הבריטי. בשובו הוא מונה לסגן מפקד פלוגת שריון בחטיבה 7 ולאחר מכן למפקד פלוגת טנקי צנטוריון בגדוד 82, עליה פיקד ב-1967 במהלך מלחמת ששת הימים בגזרה המצרית. לאחר המלחמה הועלה לדרגת רב-סרן, ולאחר מכן שירת כסגן מפקד גדוד 79 ובשנת 1972 שירת כמפקד גדוד 52 בדרגת סגן אלוף, לתקופה קצרה מאוד.
ב-1973 מונה זקן למדריך ראשי במתקן 500, ובמינוי חירום היה מפקד גדוד 433 של חטיבה 500
מלחמת יום כיפור
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויס הגדוד ותחת פיקודו של זקן נלחם בחזית המצרית, במסגרת עוצבת הפלדה של האלוף אברהם אדן (ברן). הגדוד שהוקם אך כשנה לפני המלחמה, לחם כל ימי המלחמה, מקרבות הבלימה באסמאעיליה והקרבות על רכס "חמוטל" מול כוחות הארמייה המצרית השנייה, קרב שריון בשריון באגם המר, חציית תעלת סואץ, וניהול קרבות תנועה עד לכביש סואץ-קהיר וכיתור הארמייה השלישית. גדוד 433 לחם ברצף כל ימי המלחמה עד יומה האחרון, בקרב בעיר סואץ.
למרות המכה האנושה שספג הגדוד במרכז העיר, כאשר מחצית מלוחמיו נפגעו וכל שדרת הפיקוד חוסלה, המשיך זקן לפרוץ ברחובה הראשי של סואץ עד לקצה המזרחי שלה, ובכך השלים את משימתו. במהלך הלחימה הארוכה והקשה ספג הגדוד 34 הרוגים, ו-138 נפגעים (מלבד נפגעי נפש).
על תפקודו במהלך המלחמה ובקרב בעיר סואץ לאורכו של כל יום ה-24 באוקטובר, עוטר נחום זקן בעיטור העוז על ידי הרמטכ"ל.
בהמשך שירותו הצבאי הועלה זקן לדרגת אלוף-משנה ופיקד על מרכז השריון 750, ולאחר מכן על חטיבות הטנקים 656 ו- 673. בשנת 1979 נשלח לבית ספר פיקוד ומטה של צבא היבשה בארצות הברית. לאחר שובו מונה לסגן מפקד אוגדה, ולאחר מכן סגן מפקד גייסות השריון בדרגת תת-אלוף. במלחמת לבנון הראשונה שימש כסגן מפקד גייס. לאחר מכן מונה לרמ"ט פיקוד מרכז, תפקיד בו שימש עד לשחרורו מצה"ל.
לאחר השרות הצבאי
שימש כדירקטור בחברת הנדל"ן שיכון ופיתוח ובחברת עמידר. מתחילת 1994 שימש כמנהל כללי של חברת אפרידר עד שנת 2001, הרחיב את פעילותה. לאחר מכן עסק בייעוץ כלכלי וביזום וקידום פרויקטים. במקביל שימש בהתנדבות כחבר בוועדות שונות, כגון המועצה הציבורית שליד משרד החינוך לקידום נושאי תרבות ואומנות, הוועדה לביטחון ירושלים, יושב ראש עמותת מעוטרי צה"ל, סגן יושב ראש המועצה המקומית ויושב ראש ועדת התכנון ביישוב מגוריו. כמו כן הוא מעביר הרצאות מורשת לבתי ספר ויחידות צה"ל, ותיעד את הלחימה של גדוד 433 בספרו סואץ אינה סטלינגרד.
לרן (כדורגל)
מועדון הכדורגל לרן (באנגלית: Larne Football Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר לרן שבצפון אירלנד, המשחק בליגת העל הצפון אירית.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1889, והחל את פעילותו בצורה מסודרת ב-1923. מאז נעה הקבוצה בין הליגות, ואף זכתה במספר תארים מקומיים. בתום עונת 2007/2008, לאחר שלא עמדה בקריטריונים להישארות בליגה הבכירה, נשרה הקבוצה לליגת המשנה ושבה לליגת העל רק לקראת עונת 2019/2020. בעונת 2022/2023 זכתה הקבוצה באליפות לראשונה בתולדותיה ולאחר ארבע עונות בלבד בליגה הבכירה, כשהיא מסיימת את העונה עם 83 נקודות ליגה, 6 נקודות יותר מלינפילד, שזכתה בארבע אליפויות רצופות קודם לכן.
בעונת 2021/2022 התמודדה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי, עברה את באלה טאון ואורהוס גימנסטיקפוינין בשני הסיבובים הראשונים של הקונפרנס ליג והודחה בסיבוב השלישי על ידי פאסוס די פריירה. בעונת 2022/2023 בקונפרנס ליג הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי סנט ג'וזף מגיברלטר. לאחר שזכתה באליפות, התמודדה הקבוצה בעונת 2023/2024 בליגת האלופות, אך הודחה בסיבוב הראשון על ידי ה.י.ק. הלסינקי, נשרה לקונפרנס ליג והודחה על ידי בלקני.
עונת 1919/1920 בפוטבול ליג
עונת 1919/1920 הייתה העונה ה-28 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-30 באוגוסט 1919 והסתיימה ב-1 במאי 1920. זו הייתה העונה ראשונה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
הליגה הוגדלה ל-22 קבוצות. דרבי קאונטי ופרסטון נורת' אנד וארסנל היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. הקפצת ארסנל לליגה הבכירה הייתה שנויה במחלוקת עקב כך שבעונה הקודמת היא סיימה במקום החמישי בלבד בליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
וסט ברומיץ' אלביון זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו נוטס קאונטי וונסדיי. במקומן לליגה הבכירה עלו טוטנהאם הוטספר והאדרספילד טאון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
כדורגלנים מצטיינים
פרד מוריס מוסט ברומיץ' אלביון כבש 37 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
לאון מורימוטו
קריירת מועדונים
מורימוטו החל לשחק במחלקת הנוער של סטרייקס הגואמית, ובשנת 2016 עבר למחלקת הנוער של אינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית. בשנת 2017 עבר למחלקת הנוער של טמפרליי, ובשנת 2020 החל לשחק בטמפרליי II, קבוצת המילואים של המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-30 במאי 2021 ערך מורימוטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גואם, בהפסד 7-0 לנבחרת סין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
גבריאל בטלר
גבריאל "גייב" בטלר (נולד ב-16 במאי 1959) הוא זמר ישראלי-אמריקאי שהיה חבר בלהקת עדן, שייצגה את ישראל באירוויזיון 1999 שנערך בישראל עם השיר "יום הולדת".
קריירה
בשנת 1995 הקים יחד עם אחיו אדי בטלר את להקת "עדן" שהגיעו עם השיר "יום הולדת" למקום 5 באירוויזיון 1999 והפך לשיר אייקוני בחברה הישראלית.
בשנת 1996 השתתף בקולות רקע בשיר "לאהוב" של שרית חדד. השיר יצא נכנס לאלבום הדרך שבחרתי שיצא ב-1997.
מאוחר יותר הצטרף ל"משפחת תאקט" של סאבלימינל, אך לאחר חוזה בן 3 שנים המשיך הלאה.
בשנת 2005 הצטרף לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" בתור סולן בלהקת הביג בנד, בנוסף בטלר מופיע באירועים פרטיים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2011 יצא לאור אלבומו "להיטי זהב".
ב-21 בינואר 2015 הוציא את הסינגל "אל תבקשי" וב-8 בפברואר הוציא את הווידאו קליפ לסינגל.
ב-22 בפברואר 2021 יצא אלבומו הגנוז שהקליט בשנת 2007 ונקרא "יודע לאהוב" באלבום מתארחים בוסקילז, מטרו סאבלימינל, איציק שמלי, הצל וליאור אלמליח.
כיום גבריאל מופיע בעצמו וכחלק מהרכבים שונים, בהם "קליינטה".
דניאל בורחל
דניאל בורחל (נולד ב-14 ביוני 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בהפועל קלנסווה.
קריירה
בורחל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי השקמה/רמת חן, וב-7 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 למכבי יבנה במסגרת ליגה א'. את עונת התחיל בקבוצה הבוגרת, אך כעבור זמן קצר חתם בבית"ר כפר סבא מליגה א'. ב-2 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–4 נגד מכבי עמישב פתח תקווה.
בקיץ סיכם בהפועל תל אביב מליגת העל אך בסופו של דבר המעבר לא יצא לפועל, אבל בהמשך חתם בורחל בהפועל ניר רמת השרון. ב-15 בדצמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על מועדון ספורט אשדוד. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות ברמת השרון, בקיץ חזר בורחל לליגה א' כאשר חתם במכבי עירוני קריית מלאכי, בה שיחק כחודשיים לפני שחזר לבית"ר כפר סבא.
בקיץ הושאל להפועל ירושלים מהליגה הלאומית בה שיחק עד דצמבר של אותה שנה. בורחל חזר לבית"ר כפר סבא וכעבור חודש הושאל להפועל עכו עד לסיום העונה. בורחל היה שותף להישארות של המועדון בליגת העל לאחר שהיה במקום האחרון בפער של 13 נקודות מהקו האדום.
בתחילת ינואר 2018 חתם בורחל בהפועל חדרה מהליגה הלאומית, אך בסוף החודש עבר להפועל רמת השרון.
ב-6 ביוני 2018 חתם בהפועל מרמורק.
ב-15 בינואר 2019 בורחל חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-7 ביולי 2019 בורחל חתם בהפועל אשדוד מליגה א'.
בספטמבר הצטרף להפועל קלנסווה מליגה ב'.
אנג'לינה ולד גרימקה
אנג'לינה ולד גרימקה (באנגלית: Angelina Weld Grimké; 27 בפברואר 1880 - 10 ביוני 1958) הייתה סופרת, משוררת ומחזאית בארצות הברית. המחזה המפורסם ביותר שלה הוא "רייצ'ל" אשר היה בין הראשונים שביקר את הגזענות כלפי שחורים בארצות הברית. מחזה זה היה בין היתר, בין הראשונים שהוצג על ידי אישה שחורה.
קורות חיים
אנג'לינה ולד גרימקה נולדה כבת יחידה ב-1880 בבוסטון, מסצ'וסטס לארצ'יבלד גרימקה, עורך דין ודיפלומט, ושרה סטנלי – זוג ממוצא מעורב. אביה אפרו-אמריקני, בן לעבד, אשר היה גם האיש אפרו-אמריקאי השני שסיים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד. אמה של גרימקה לעומת זאת באה ממשפחה לבנה ממעמד ביניים שנהגה להחזיק עבדים שחורים. דודה רבתא של גרימקה הייתה פוליטיקאית מפורסמת בשם אנג'לינה אמילי גרימקה ולד אשר הייתה ידועה בזכות הפעילות החברתית שלה למען זכויות נשים בארצות הברית.
זמן קצר לאחר לידתה, הוריה של גרימקה נפרדו וגרימקה התגוררה עם אמה. ב-1890, בהיותה בת 10, אמה של גרימקה התאבדה מסיבות לא ידועות. אחרי מות אימה, גרימקה נשלחה לחיות עם דודיה בוושינגטון די סי. ב-1902, גרימקה החלה ללמד בבית ספר לשחורים בבירה. בזמן הזה, היא התחילה את הקריירה האומנותית שלה והתחילה לכתוב יצירות לעיתון The Crisis. יצירותיה התפרסמו לאחר מכן בלקט ספרות: THE NEW NEGRO,CAROLING DUSK,NEGRO POETS AND THEIR POEMS.
ב-1911, גרימקה הייתה מעורבת בתאונת רכבת בקונטיקט. כתוצאה מהתאונה, היא סבלה מפגיע קשה בגב. ב 1916, גרימקה התחילה ללמד בבית הספר DUNBAR עליה כתבה בשירה. בזמן זה היא גם התחילה לכתוב את המחזה רחל. ב-1920 המחזה שלה רחל פורסם והפך למחזה הראשון שהוצג בפומבי שנכתב על ידי אישה שחורה.ב-1930, אביה מת ממחלה וגרימקה הפסיקה לכתוב יצירות. ב-1958, גרימקה מתה בניו יורק.
פעילות מקצועית
יצירותיה של גרימקה מאופיינות על ידי מוטיב רומנטי המשקף את חייה המדוכאים והסודיים. מוטיב זה מופיע בשירתה אל בסו(El Beso), אחד השירים הראשונים שלה שמתארת את התשוקה של גרימקה אל נשים אחרות. רבים מהמקומות שפרסמו את עבודתה צנזרו את החלקים האלו והחליפו או הורידו את כינויי הגוף הנשיים.
בנוסף לכך, רבים מיצירותיה עוסקים בגזענות נגד שחורים. במהלך לימודיה בבית הספר DUNBAR, גרימקה כתבה מחזה בן שלושה חלקים הנקראה רחל(Rachel). המחזה נכתב ב-1916 והוצא לאור ב-1920. העלילה עוקבת אחרי דמות בשם רחל אשר כה מזועזעת מהגזענות שהיא מתנגדת להוליד ילד לעולם כזה. היא טוענת כי היא לא יכולה לתת לקהילה הלבנה עוד ילד שחור שיציקו לו. היצירה הועלתה לראשונה ב-1916 בבית ספר בוושינגטון על ידי NAACP ולאחר מכן שוחזרה בלונדון ב-2014 על ידי תאתרון פינבורו. המחזה קיבל ביקורות חיוביות על ידי BBC, The Guardian ועוד.
אפשר להבחין בנושא הגזענות גם ביצירתה, הדלת הנסגרת(The Closing Door). בסיפור זה מתואר אישה בהיריון אשר אחיה נתקל בגזענות. כתוצאה מהאירוע דעתה נטרפת עליה ואחרי הלידה היא חונקת את התינוק בשינתו כדי שלא יהיה כלי משחק לאספסוף הלבן.
קרחון אוסיקי
קרחון אוסיקי (באנגלית: Osicki Glacier) הוא קרחון צר ועמוק, ברכס חבר העמים באזור חוף דופק בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם סמוך מדרום להר דיקין.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל קרחון בירדמור.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
הקרחון נקרא על שם קנת' ג'יי. אוסיקי (Kenneth J. Osicki), ביולוג מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, ששהא בתחנת מקמרדו בשנת 1963.
פשחור בן מלכיה
פַּשְׁחוּר בֶּן-מַלְכִּיָּה, הוא דמות מקראית. שמו מופיע ב. פשחור בן מלכיה היה אחד משריו של המלך צדקיהו, שנשלחו לירמיהו במצוות המלך בבקשה: "דְּרָשׁ-נָא בַעֲדֵנוּ אֶת-ה', כִּי נְבוּכַדְרֶאצַּר מֶלֶךְ-בָּבֶל נִלְחָם עָלֵינוּ; אוּלַי יַעֲשֶׂה ה' אוֹתָנוּ כְּכָל-נִפְלְאֹתָיו, וְיַעֲלֶה מֵעָלֵינוּ". ב פשחור בן מלכיה המלווה ביהוכל בן שלמיהו, דורשים את מותו של ירמיהו.
בשני פרקים ירמיהו כ"א ו כוללת המשלחת שני שרים: המשלחות מבקשות להתפלל עבורם וככל הנראה הכוונה היא לבקש את חזונו של הנביא בשעת צרה. אלכסנדר רופא טוען שייתכן שמספר משלחות הגיעו לירמיהו אך בשני הפרקים מדובר במשלחת אחת. לשיטתו אף אחד מהכתובים אינו מדווח על משלחות נוספות שהגיעו בעבר אל הנביא, ובכל אחד מהמקורות מדובר על יחידים, ולכן נראה כי מדובר על שני מחברים שונים המדווחים על אותה משלחת.
2019 Arena Tour
2019 Arena Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת קארדי בי אשר החל ב-28 באפריל 2019 באזרבייג'ן והסתיים בטקסס, ארצות הברית ב-8 באוקטובר 2019. סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה כאשר שבר שיא בתור סיבוב ההופעות הראשון בהיסטוריה של ראפרית אישה שגרף בממוצע יותר ממיליון דולר להופעה. סיבוב ההופעות נועד על מנת לקדם את אלבום הבכורה שלה, Invasion of Privacy.
ערן סלע (שייט)
ערן סלע (נולד ב-19 במרץ 1985) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470. סלע מתחרה לצדו של גידי קליגר, וב-2012 הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בשיט.
קריירה
סלע הוא חבר מועדון השייט שדות-ים. בגיל 14 הוא החל לשוט במפרשית 420 ובהמשך עבר למפרשית 470. באליפות אירופה בשיט לנוער שהתקיימה בהונגריה ב-2004 זכה במדליית ארד. היה אלוף ישראל פעמיים, וסגן-אלוף שלוש פעמים.
שותפו הראשון היה אביב בן חורין, ולאחריו יוגב יוסף, שניהם מקיבוץ שדות ים. עם יוסף התחרה בשנת 2009, על הכרטיס לאולימפיאדת לונדון מול הצמד אודי גל וגידי קליגר, בו סיימו במקום נמוך.
סלע כבר פרש משייט לטובת אימון בשל בעיות מימון, ועסק בתחום במשך שנה וחצי, אולם בשנת 2009 אודי גל וגידי קליגר נפרדו מהשותפות במפרשית 470, לאחר שגל פרש, וסלע חַבָר לקליגר. לאחר חודש של אימונים, סיימו השניים במקום השלישי בגביע רולקס במיאמי.
במרץ 2010 הגיעו למקום הראשון באליפות ישראל, וזכו במדליית כסף באליפות אירופה באיסטנבול באותה השנה.
ב-2011 זכו סלע וקליגר במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי. בהמשך השנה זכו במדליית ארד בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה בויימות', האתר שאירח שנה לאחר מכן את תחרויות השייט באולימפיאדת לונדון (2012). הישג זה הקנה להם את הקריטריון האולימפי הישראלי. באליפות העולם בפרת' ב-2011 סיימו במקום הרביעי שהקנה להם את הקריטריון הבינלאומי והבטיחו את השתתפותם, באולימפיאדת לונדון. באפריל 2012 הגיעו קליגר וסלע למקום ה-6 בתחרות גביע העולם שנערכה בפלמה דה מיורקה. באולימפיאדת לונדון לא הצליחו קליגר וסלע לשחזר את הישגיהם, וסיימו במקום ה-15.
חיים אישיים
בצבא שירת בבסיס השייטת בעתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.
אולי שטרנברג
אולי שטרנברג (נולד ב-11 בנובמבר 1974) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה
שטרנברג למד משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי, ובקורס משחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2003 כאשר השתתף בטלנובלה הישראלית "משחק החיים" ששודרה ב-HOT3.
ב-2004 גילם את דמותו של יואל בסרט הקולנוע "משהו מתוק", וגילם את אשר בדרמה של HOT "להשתחרר מסוזי" לצד לאורה ריבלין.
בשנת 2005 הוקרן סרטו של דני לרנר "ימים קפואים", בו הוא השתתף. בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "ידיים קשורות".
בשנת 2007 שיחק בסדרת הדרמה "המקום" ששודרה בערוץ 10. באותה שנה שיחק בסדרה "מרחק נגיעה" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "גיא אוני" שביים דן וולמן על פי ספרה של שולמית לפיד.
שיחק בתפקידי אורח בסדרות: "רמזור", "סימני שאלה", "החיים זה לא הכל", "אולי הפעם", "גירושין נפלאים", "טיפול נמרץ" ועוד.
בשנת 2017 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הנוער "נעלמים" בניקלודיאון, בתפקיד מיקי, מפקד המשטרה.
בשנת 2020 גילם את גילי שטיבל אחיה של איריס בסדרה חזרות.
בשנת 2008 הקים ביחד עם השחקן ניב רז את בית הספר למשחק "טכניקה" משחק מול מצלמה.