cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מג'יק ג'ונסון
שיא הקריירה והמפגשים נגד בוסטון
בעונת שיפר ג'ונסון את ממוצעיו ל-17.6 נקודות, 13.1 אסיסטים ו-7.3 ריבאונדים למשחק. הוא סייע ללייקרס להעפיל לסדרת הגמר בפעם השלישית ברציפות, שם פגשה את בוסטון סלטיקס אשר הובלה בידי לארי בירד. סדרה זו חידשה יריבות ארוכת-שנים בין שתי הקבוצות, ובפרט בין ג'ונסון ובירד, שהיו השחקנים המובילים של הקבוצות. הלייקרס ניצחה במשחק הראשון; בשניות הסיום של המשחק השני כשל ג'ונסון בניסיונו לקחת זריקה לפני סיום המשחק, מה שהוביל בסופו של דבר לניצחונה של בוסטון 121–124 לאחר הארכה. במשחק השלישי מסר ג'ונסון 21 אסיסטים בניצחון קבוצתו, אך בדקות הסיום של המשחק הרביעי, בו הפסידה קבוצתו, ביצע טעויות נוספות - הוא איבד את הכדור לסנטר היריב רוברט פאריש, ומאוחר יותר החמיץ שתי זריקות עונשין שהיו יכולות להכריע את המשחק. בסיום המשחק השביעי, כאשר קבוצתו בפיגור של שלוש נקודות, איבד מג'יק את הכדור לדניס ג'ונסון, מה שהכריע את הסדרה לזכות בוסטון. ג'ונסון הוזכר כאשם העיקרי בהפסד קבוצתו, וכונה "טראגיק ג'ונסון" על ידי האוהדים.
בעונה הבאה,, השיג ג'ונסון ממוצעים של 18.3 נקודות, 12.6 אסיסטים ו-6.2 ריבאונדים למשחק והוביל את הלייקרס להעפלה רביעית ברציפות לסדרת הגמר, שם פגשה פעם נוספת את בוסטון. במשחק הראשון בסדרה, שהתקיים ביום הזיכרון האמריקאי, הובסה קבוצתו בתוצאה 114–148, כשמספר הנקודות שספגה היווה שיא ספיגה למשחק בתולדות סדרת הגמר. עם זאת, עבדול-ג'באר בן ה-38, שזכה בתואר השחקן המצטיין בסדרה, הנהיג את הקבוצה לניצחון בסדרה לאחר שישה משחקים. ג'ונסון עצמו, שהעמיד בסדרה ממוצעים של 18.3 נקודות, 14 אסיסטים ו-6.8 ריבאונדים, תיאר את הניצחון על בוסטון כרגע החשוב ביותר בקריירה שלו. בעונה הבאה כשלו ג'ונסון והלייקרס בניסיונם לשמור על תואר האליפות, כאשר הודחו על ידי יוסטון רוקטס בסדרת גמר המערב. לראשונה מזה חמש שנים לא העפילה הקבוצה לסדרת הגמר הכללית.
החל מעונת החל ג'ונסון לקחת על עצמו את הנהגת הלייקרס באופן בלעדי יותר, כאשר עבדול-ג'באר החל לרדת ביכולתו והיה קרוב לפרישה. בעונה זו הוא קלע 23.9 נקודות בממוצע למשחק - שיא קריירה בעבורו - וכן השיג ממוצעים של 12.2 אסיסטים ו-6.3 ריבאונדים, וזכה לראשונה בקריירה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, בו זכה בירד בשלוש העונות הקודמות. ג'ונסון הוביל את הלייקרס להופעה שלישית בסדרת הגמר מול בוסטון. בשנייה האחרונה של המשחק הרביעי בסדרה קלע את סל הניצחון לזכות קבוצתו בזריקת וו מעל שני שחקניה הגבוהים של בוסטון, פאריש וקווין מקהייל. הסל נחשב למפתיע במיוחד, בשל כך שסגנון זריקה זה היה אופייני לג'באר ולא לג'ונסון. הלייקרס זכתה באליפות בתום שישה משחקים, וג'ונסון זכה בפעם השלישית בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, לאחר שהשיג בסדרה ממוצעים גבוהים מהרגיל של 26.2 נקודות, 13 אסיסטים ו-8 ריבאונדים למשחק.
עונת נודעה בשל הצהרתו של ריילי עוד לפני פתיחתה כי קבוצתו תגן על תואר האליפות, על אף ששום קבוצה לא זכתה בשתי אליפויות רצופות מאז 1969. ג'ונסון חווה עונה מוצלחת נוספת כשהשיג ממוצעים של 19.6 נקודות, 11.9 אסיסטים ו-6.2 ריבאונדים למשחק. במשחקי הפלייאוף הצליחה הלייקרס לעבור סדרות של שבעה משחקים מול יוטה ג'אז ודאלאס מאבריקס, ופגשה בסדרת הגמר את דטרויט פיסטונס, קבוצה שנודעה בסגנון המשחק האגרסיבי שלה וכונתה "בד בויז" (Bad Boys). לאחר שהקבוצות חלקו ביניהן את הניצחונות ששת המשחקים הראשונים, השיג ג'יימס וורת'י טריפל דאבל במשחק השביעי והוביל את הלייקרס לניצחון. ג'ונסון, שלקח גם הוא חלק חשוב בניצחון הקבוצה, זכה באליפות החמישית בקריירה שלו.
בעונה הבאה,, השיג ג'ונסון ממוצעים של 22.5 נקודות, 12.8 אסיסטים ו-7.9 ריבאונדים, וזכה בפעם השנייה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. הוא הוביל את הלייקרס להעפלה נוספת לסדרת הגמר, מול דטרויט. עם זאת, ג'ונסון נפצע במיתר הברך במהלך המשחק השני והושבת עד לסיום הסדרה. בלעדיו הפסידה קבוצתו בכל ארבעת המשחקים ולא הצליחה לזכות באליפות.
בעונת שיחק ג'ונסון לראשונה ללא עבדול-ג'באר שפרש ממשחק. הוא זכה בפעם השלישית בקריירה בתואר ה-MVP העונתי, לאחר שהשיג ממוצעים של 22.3 נקודות, 11.5 אסיסטים ו-6.6 ריבאונדים למשחק. עם זאת, הלייקרס הודחה כבר בחצי גמר המערב על ידי פיניקס סאנס, ובכך נחלה את הדחתה המוקדמת ביותר מהפלייאוף מזה תשע שנים. בעונה הבאה, 1990/1991, המשיך ביכולתו הטובה והשיג ממוצעים של 19.4 נקודות, 12.5 אסיסטים ו-7 ריבאונדים למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לסדרת הגמר מול שיקגו בולס. בסדרה זו נפגש ג'ונסון לקרב מתוקשר עם הקלע מייקל ג'ורדן, שנחשב לשחקן הטוב בליגה באותה תקופה. עם זאת, במהלך הסדרה הוא נתקל בשמירה מוצלחת מצידו של סקוטי פיפן. על אף שהשיג טריפל דאבל בשני משחקים שונים, הפסידה קבוצתו בסדרה בתוצאה 1–4, וג'ונסון לא הצליח לזכות באליפות בסדרת הגמר האחרונה בה השתתף.
נשיאת HIV ופרישה
לפני עונת גילה ג'ונסון כי נשא את נגיף ה-HIV, הגורם למחלת האיידס. במסיבת עיתונאים שערך ב-7 בנובמבר 1991 חשף את קיום הנגיף, והודיע על פרישתו המיידית ממשחק. הוא ציין כי לאשתו, ולבנם שטרם נולד, אין סימני HIV, וכי הוא יקדיש את חייו למאבק במחלה. על אף שטען בתחילה כי אינו יודע את סיבת המחלה, הוא גילה בהמשך כי זו נבעה מיחסי מין שקיים עם שותפות שונות. הודעתו של ג'ונסון הפכה לשיחת היום בארצות הברית, וב-2004 דורגה על ידי ESPN כרגע השביעי הזכור ביותר במדינה ב-25 השנים הקודמות. רבים ברחבי המדינה ראו בג'ונסון גיבור, ונשיא המדינה לשעבר, ג'ורג' ווקר בוש, אף אמר: "עבורי, מג'יק הוא גיבור, גיבור בשביל כל מי שאוהב ספורט".
על אף פרישתו, נבחר ג'ונסון על ידי האוהדים לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר של 1992, והחליט להשתתף במשחק מבלי לקחת חלק במשחקי הליגה המקבילים. החלטתו הגיעה על אף טענותיהם של חבריו לקבוצה לשעבר, ביירון סקוט ואיי סי גרין, כי הוא אינו צריך לשחק. ג'ונסון הוביל את נבחרת המערב לניצחון 113–153, שהיווה את ההפרש הגבוה בתולדות משחקי האולסטאר, וזכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 25 נקודות, מסר תשעה אסיסטים והוריד חמישה ריבאונדים (הייתה זו זכייתו השנייה בקריירה בתואר, אחרי שקיבל אותו בסיום משחק האולסטאר של 1990). בסיום המשחק נכנסו שחקני שתי הקבוצות למגרש ובירכו את ג'ונסון.
ג'ונסון נכלל בסגלה של נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת ברצלונה בקיץ 1992. הוא היה חלק מהנבחרת שכונתה "דרים טים" (Dream Team), בשל ריבוי כוכבי ה-NBA שבה והיכולת המרהיבה שהציגה. ג'ונסון זכה עם נבחרתו במדליית הזהב מבלי להפסיד אף משחק; בשל בעיות בברכו הוא לא שותף במשחקים באופן קבוע, אך זכה לקימת כבוד מהקהל במגרשים.
לקראת עונת הודיע ג'ונסון על כוונתו לחזור לשחק ב-NBA. לאחר שהתאמן והשתתף במספר משחקי טרום-עונה, הודיע מחדש על פרישתו, בשל המחלוקות וההתנגדויות לחזרתו בקרב מספר שחקנים. לאחר הפרישה כתב ג'ונסון ספר שעסק ב"סקס בטוח", פתח מספר עסקים, עבד כשדר ברשת הטלוויזיה NBC, ונסע לאסיה ולאוסטרליה יחד עם קבוצת כדורסל שהורכבה משחקנים לשעבר במכללות וב-NBA.
ג'ונסון החליף את רנדי פונד כמאמנה של לוס אנג'לס לייקרס לקראת סיום עונת. לאחר שהקבוצה הפסידה חמישה מששת המשחקים הראשונים תחתיו, הודיע על עזיבתו בסיום העונה. במקביל החליט לרכוש בעלות על חמישה אחוזים ממניות הקבוצה. במהלך עונת, בגיל 36, חזר ג'ונסון פעם נוספת ללייקרס בתור שחקן. הוא שיחק בעמדת הפאוור פורוורד והשיג ממוצעים של 14.6 נקודות, 6.9 אסיסטים ו-5.7 ריבאונדים ב-32 המשחקים האחרונים של העונה. לאחר שהקבוצה הפסידה ליוסטון בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף, הודיע ג'ונסון על פרישתו הסופית.
מחוץ לכדורסל ולאחר הפרישה
ג'ונסון הפך לראשונה לאב ב-1981 ממליסה מיצ'ל, לה לא היה נשוי. בנם שנולד, אנדרה, גדל אצל אמו, אך ביקר את ג'ונסון בכל קיץ. נכון לאוקטובר 2005 הוא עובד כמנהל שיווקי בחברת "מפעלי מג'יק ג'ונסון". ב-1991 התחתן ג'ונסון עם ארלית'ה קלי, ממנה נולד לו בן בשם ארווין השלישי (1991) ובת בשם אליסה (1995) אותה אימצו.
לאחר שהודיע בנובמבר 1991 על המצאות בגופו של וירוס ה-HIV, הגורם למחלת האיידס, החל ג'ונסון לפעול ברחבי העולם על מנת להגביר את המודעות למחלה. הוא הקים את קרן מג'יק ג'ונסון על מנת לסייע במאבק במחלה, אף שמאוחר יותר ייעד את הקרן למטרות צדקה אחרות. ב-1992 הוא הצטרף לוועד הלאומי של ארצות הברית למאבק באיידס, אך עזב כעבור שמונה חודשים בטענה כי הוועד לא פועל מספיק למניעת המחלה. באופן מסורתי קושר וירוס ה-HIV למתמכרים לסמים ולהומוסקסואלים, אך ג'ונסון ניהל קמפיינים שנועדו להראות שסכנת ההידבקות אינה מוגבלת דווקא לקבוצות אלו. הוא שימש כדובר הראשי של האומות המאוחדות במהלך כנס יום האיידס העולמי ב-1999. בנוסף, שימש כאחד מ"שליחי השלום" של האומות המאוחדות.
ד. אליר
אליעזר דהן (1 בנובמבר 1929 - 3 בנובמבר 2017), שנודע בשם העט '''ד. אליר''', היה משורר ישראלי.
מג'יק ג'ונסון
מחוץ לכדורסל ולאחר הפרישה
ב-1998 החל ג'ונסון לארח תוכנית טלוויזיה לילית בשם "השעה של מג'יק" (The Magic Hour), אך התוכנית נסגרה כעבור חודשיים בשל אחוזי צפייה נמוכים. בנוסף, הוא עומד בראש "מפעלי מג'יק ג'ונסון", חברה עם רווח נקי של כ-700 מיליון דולר שבבעלותה מספר בתי קולנוע ומסעדות ברחבי ארצות הברית. ג'ונסון שימש במשך שבע שנים כשדר משחקי NBA ברשת TNT, בטרם הפך לפרשן ב-ESPN בשנת 2008. ב-1994 רכש ג'ונסון חלק קטן מהבעלות על לוס אנג'לס לייקרס, לאחר ששילם למעלה מעשרה מיליון דולר תמורת מניותיו. באוקטובר 2010 הוא מכר את חלקו בבעלות על הקבוצה. כיום הוא אף נושא בתואר סגן הנשיא של המועדון.
ד. אליר
ביוגרפיה
דהן נולד בטבריה, והתייתם מהוריו בגיל 6. בצעירותו למד בכפר הנוער מאיר שפיה.
מג'יק ג'ונסון
מחוץ לכדורסל ולאחר הפרישה
ב-2012 נכלל ג'ונסון בקבוצת משקיעים שרכשה את קבוצת ה-MLB לוס אנג'לס דודג'רס תמורת 2 מיליארד דולר.
ד. אליר
ביוגרפיה
בשנים 1990-1960 פרסם 24 ספרי שירה, רובם ככולם בהוצאת המחבר או בהוצאות קטנות ולא מוכרות. מרבית שיריו הם שירים אסוציאטיביים קצרים, העושים שימוש בדמויות רבות של בעלי חיים כדימויים וכמטפורות.
מג'יק ג'ונסון
מחוץ לכדורסל ולאחר הפרישה
בתחום הפוליטיקה, ג'ונסון ידוע כתומך של המפלגה הדמוקרטית. ב-2005 הוא הביע תמיכה ציבורית במינויו של פיל אנגלידס למושל קליפורניה, וב-2007 תמך בקמפיין של הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית. ב-2010 הוא תמך בברברה בוקסר בבחירות החוזרות לסנאט של ארצות הברית.
ד. אליר
ביוגרפיה
שנים רבות נהג דהן לפרסם את שיריו בעצרות ובאירועים מרכזיים בתל אביב, באמצעות חלוקת דפים ומדבקות עליהם מודפסים השירים. על כל דף או מדבקה מצוין שם העט "ד. אליר", וכן שני כיתובים:
מג'יק ג'ונסון
מורשת
ג'ונסון שיחק בהצטיינות בעמדת הרכז על אף גובהו הרם, 2.06 מטרים, המתאים לשחקנים בעמדות מתחת לסל. הוא שילב במשחקו כישורי החזקה בכדור, ניהול משחק ומסירת אסיסטים יצירתיים המאפיינות רכז; יכולת התמודדות מתחת לסל ולקיחת ריבאונדים המאפיינות פאוור פורוורדים וסנטרים; וכן יכולות מגוונות של קליעת סלים והתמודדות פיזית מול השחקנים היריבים, המאפיינות סווינגמן. בשל הצטיינותו הרבה בכל תחומי המשחק הוא נחשב עד היום לרכז הטוב בתולדות הכדורסל. בזכות יכולותיו המגוונות הוא יכול היה לשחק בכל העמדות על המגרש במקרה של פציעות או הרחקות של שחקנים. ג'ונסון נודע ביכולתו להשיג "טריפל דאבל", והוא שלישי במיקום של כל הזמנים בהחזקת הטריפל דאבל; במקום הראשון, ניצב ראסל ווסטברוק, במקום השני אוסקר רוברטסון ושלישי מג’יק עם 138.
ד. אליר
ביוגרפיה
דהן, אשר חילק בעצמו את השירים לכל המעוניין, לא היה מציג עצמו ככותב השירים.
מג'יק ג'ונסון
מורשת
ג'ונסון נודע כמי שהנהיג את סגנון המשחק המהיר והמרהיב של הלייקרס במהלך שנות ה-80, סגנון שכונה "שואו-טיים" (Showtime). שיטת המשחק התבססה על יציאה להתקפות מתפרצות רבות, חילופי מקומות במגרש ומסירות מתוחכמות, המאפשרות לקלוע סלים גם במקרה של שמירה כפולה ומשולשת מצד שחקני הקבוצה היריבה. אחד מסימני ההיכר של ג'ונסון הוא המסירה מאחורי הגב או לכיוון ההפוך מכיוון ההסתכלות שלו, כאשר שחקנים כמו ג'יימס וורת'י ומייקל קופר שיתפו איתו פעולה באופן מוצלח במשחק הריצה. אף שפעמים רבות בנה ג'ונסון את ההתקפות המתפרצות ומסר אסיסטים ממצבים כאלו, הוא נודע ביכולתו לנהל את המשחק בצורה מוצלחת גם בקצב איטי יותר. במשך השנים, כאשר כרים עבדול-ג'באר החל לדעוך ביכולתו, לקח ג'ונסון על עצמו יותר ויותר משימות קליעה עבור הקבוצה. הוא נודע, בין היתר, בזריקת הוו הייחודית שפיתח, אשר כונתה בפי הפרשנים והאוהדים "ג'וניור סקיי-הוק".
ד. אליר
ביוגרפיה
בשירים ומשלים המתארים בעלי חיים דמויי אנוש התעלם דהן בכוונה מגודלם של היצורים במציאות. למשל, באחד השירים תיאר יחסי מין בין פיל לבין יתושה.
דהן עסק גם בכתיבת מדע בדיוני, עוד בתקופה בה מעטים בישראל עסקו בסוגה זאת. ספרו הראשון, " אפה של קלאופטרה" כולל את הסיפור "אלגוריה זורחת" ובו זוג צעיר ישראלי נכנסים למערה עמוקה בגליל ומגלים שבעצם הם בספינת חלל שהוטמנה שם בידי חייזרים לפני עשרות אלפי שנים. הספינה ממריאה ולוקחת אותם אל עולם של יצורים מרובי ראשים החיים במערות מתחת לפני נשטח הלוהטים של השמש. הסיפור "אפה של קלאופטרה" שנתן לספר את שמו מתאר התפוצצות גרעינית תת-קרקעית אשר עוקרת את בריטניה ממקומה על כדור הארץ ומעיפה אותה אל החלל. בריטניה נהפכת לעולם בפני עצמו, ירח חדש המקיף את כדור הארץ - ובעקבות זאת מתפצלים הבריטים לערי מדינה נפרדות היוצאות למלחמה זו נגד זו.
מג'יק ג'ונסון
מורשת
ג'ונסון, יחד עם שחקנים כמו בירד ומייקל ג'ורדן, תרם רבות לצמיחה בפופולריות של ליגת ה-NBA: לאחר עשור בו סבלה הליגה מרמת עניין נמוכה ומירידה באחוזי הרייטינג, צמח דור אוהדים חדש בעקבות הגעתם של ג'ונסון ובירד לליגה והיריבות ביניהם. יש אף הטוענים כי שחקנים אלו הצילו את ה-NBA מפני פשיטת רגל.
ד. אליר
ביוגרפיה
בסיפוריו ביטא דהן רעיונות חברתיים ופוליטיים שונים, ובמיוחד האיום של הנשק הגרעיני על עתיד האנושות.
דהן פרסם גם מספר ספרי פילוסופיה המורכבים ממספר רב של אפוריזמים, בני מספר שורות כל אחד.
מג'יק ג'ונסון
תארים ושיאים
במהלך הקריירה שלו זכה ג'ונסון בתארים קבוצתיים ואישיים רבים:
ג'ונסון מחזיק בשיא של ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה בתולדות הליגה (11.2). בנוסף, הוא השיג את מספר האסיסטים הגבוה ביותר בתולדות משחקי הפלייאוף (2,346), את מספר האסיסטים הגבוה ביותר למשחק פלייאוף בודד (24), ואת מספר האסיסטים הגבוה ביותר למשחק בודד בסדרת הגמר (21). כמו כן, ג'ונסון מחזיק בשיא של מספר ה"טריפל דאבלים" במשחקי הפלייאוף עם 30 כאלו, ומדורג שלישי במספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה עם 38, אחרי אוסקר רוברטסון וראסל ווסטברוק.
Seal Our Fate
Seal Our Fate (בעברית: חותם את גורלנו) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית גלוריה אסטפן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Into the Light. השיר יצא לאור במרץ/אפריל 1991, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום, לאחר ש-"Coming Out of the Dark" יצא כסינגל המוביל מתוכו.
השיר הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הסינגלים ההולנדיים.
ביקורת
לארי פליק מבילבורד תיאר את "Seal Our Fate" כ"שיר פופ רוק אופטימי ופילוסופי". הוא ציין עוד כי אסטפן "העניקה ביצוע מכובד, המשלב עיבוד תוקפני שמורכב מגיטרה בעיקר". ב-The Daily Vault כינו אותו כשיר פופ רוק גם כן ובחרו בו כאחד משלושת "הלהיטים האמיתיים מהאלבום", ביחד עם "Live for Loving You" ו-"Coming Out of the Dark". מריו טרדל מ-Knight Ridder אמר שהוא "תוצר של התאונה שאסטפן עברה" וציין שהיא "מעבירה את המסר שלה דרכו". במגזין פיפל הפנו כלפיו ביקורת חיובית.
מחלת בירגר
מחלת בירגר (שם מדעי: Thromboangiitis obliterans) היא מחלה דלקתית, מענף מחלות כלי הדם. המחלה מאופיינת בפקקת ובדלקת חריפות בעורקים ובוורידים בידיים וברגליים, ובפרט בעורקי הרגליים של גברים צעירים מעשנים. מחלת בירגר התגלתה על ידי הרופא ליאו בירגר בשנת 1908.
מאפייני המחלה
התסמין העיקרי במחלה הוא כאב באזורים הנגועים. עורקי הגפיים מודלקים וחסומים ותיתכן צליעה סירוגית. לעיתים נגרמים נמק או כיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף).
אבחון
אבחון המחלה נעשה בעיקר בדרך השלילה. נוסף על שלילת מחלות כלי דם נפוצות יותר אמורים להתקיים מספר מאפיינים לאבחון המחלה:
טיפול
עם התקדמות המחלה יש מקרים שבהם יש צורך בכריתת היד או הרגל, או חלקים ממנה, על מנת למנוע התפשטות הנמק. בחלק מן המקרים מבוצעים ניתוחים בכלי הדם לשיפור זרימת הדם בגפיים.
המחלה היא חשוכת מרפא, ואין בה טיפול. מצד שני, הפסקת העישון עשויה למנוע, באופן דרסטי, את התקדמות המחלה. באופן פרדוקסלי הלוקים במחלה מתקשים מאוד לחדול מן העישון חרף הסימנים הקליניים הקשים.
טיפול באילופרוסט יכול להקל על החולים באופן משמעותי ולהביא לריפוי הפצעים.
אפידמיולוגיה
המחלה נפוצה יותר בישראל (אצל בני העם היהודי, ועל כן בטעות יוחסה כמחלה המיוחדת לעם זה), ביפן ובהודו מאשר בארצות הברית ובאירופה. המחלה נפוצה ביותר אצל תושבי בנגלדש המעשנים סיגריות מיוחדות העשויות מטבק חי.
עונת 2023/2024 בליגה האירופית
עונת 2023/2024 בליגה האירופית היא העונה ה-53 של טורניר הכדורגל המשני של אירופה בכדורגל שמאורגן על ידי אופ"א, והעונה ה-15 מאז שונה שמה של התחרות מגביע אופ"א לליגה האירופית.
הגמר ייערך באצטדיון אביבה בדבלין, אירלנד, ב-22 במאי 2024.
העפלה
58 קבוצות מ-31 עד 36 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א צפויות להשתתף בעונת 2023/2024. ל-15 התאחדויות יהיה מקום ודאי באחד מהסיבובים של התחרות, ואילו מתוך 40 ההתאחדויות האחרות 16–21 התאחדויות עשויות לשחק באחד השלבים של התחרות לאחר שיודחו מליגת האלופות. (ליכטנשטיין לה אין ליגה מקומית, לא משתתפת בליגת האלופות וגם לא בליגה האירופית, והדרך היחידה שלה להיכנס לטורניר היא על ידי זכייה בליגה האזורית). דירוג ההתאחדויות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הנציגות מכל התאחדות:
בנוסף, 37 קבוצות שיודחו החל מסיבוב המקודמות השני בליגת האלופות של אופ"א 2023/2024 יועברו לשלבים השונים בליגה האירופית, בהתאם לשלב בו הודחו:
דירוג הליגות
הדירוג לעונת 2023/24 הוא דירוג הליגות לשנת 2022, המביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות, בליגה האירופית ובליגה האזורית בעונות 2017/2018 עד 2021/2022.
חלוקת הקבוצות לפי שלב
עקב השעייתה של רוסיה מכל התחרויות האירופיות לעונת 2023/2024 בוצעו השינויים הבאים:
הקבוצות
בסוגריים המיקום או המפעל ממנו העפילה הקבוצה:
שלב הפלייאוף
הגרלת שלב הפלייאוף נערכה ב-7 באוגוסט 2023. 20 קבוצות ישתתפו בשלב הפלייאוף: 7 קבוצות שיתחילו את דרכן בתחרות בשלב זה, 5 המנצחות בשלב המוקדמות במסלול האלופות, 2 המנצחות בשלב המוקדמות במסלול הראשי, ו-6 המפסידות בשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות במסלול האלופות. המנצחות בסיכום שני המשחקים יעפילו לשלב הבתים שיכלול 32 קבוצות. והמפסידות יועברו לשלב הבתים בקונפרנס ליג. הסיבוב הראשון יערך ב-24 באוגוסט 2023 והסיבוב השני ב-31 באוגוסט 2023.
שלב הבתים
לקראת ההגרלה, הקבוצות יחולקו לארבעה דרגים, הדרגים יקבעו על פי דירוג אופ"א למועדונים בסיום העונה הקודמת, שמבוסס על תוצאות המועדונים בליגת האלופות, בליגה האירופית ובקונפרנס ליג ב-5 השנים הקודמות (מלבד זוכת הקונפרנס ליג שמדורגת אוטומטית בדרג א' מבלי קשר לניקוד שלה)
במסגרת ההגרלה, הקבוצות יחולקו לשמונה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. כל בית יכלול קבוצה אחת מכל דרג כאשר שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות להיות מוגרלות לאותו הבית.
הקבוצות שיסיימו במקום הראשון בבית יעפילו לשמינית הגמר, הקבוצות שיסיימו במקום השני בבית העפילו לשלב הנוקאאוט הראשוני, הקבוצות שיסיימו במקום השלישי בבית יועברו לשלב הנוקאאוט הראשוני בקונפרנס ליג, והקבוצות שיסיימו במקום הרביעי בבית יודחו.
להלן הדרגים (בסוגריים: ניקוד המועדון בדירוג אופ"א למועדונים בסיום עונת 2022/2023):
שאר ישוב (בן ישעיה)
שְׁאָר יָשׁוּב היה בנו של הנביא ישעיה.
משמעות שמו הייתה לרמז על שיבת שארית ישראל, לאחר גלות בבל לארץ ישראל, על ידי עזרא הסופר, או לשובם בתשובה של שארית עם ישראל. בניו של ישעיה נקראו בשמות אשר סימלו מאורעות שונים בחיי העם. אחיו של שאר ישוב נקראו מהר שלל חש בז, ועמנו אל.
אזכורים בתנ"ך
שאר ישוב נזכר בספר ישעיה, בהקשר של מלחמת פקח בן רמליהו מלך ישראל, ורצין מלך ארם, כנגד אחז מלך יהודה. פקח ורצין עולים להילחם על ירושלים מקום מושבו של אחז. הדבר נודע לאחז והוא חרד מהבאות.
בשלב זה ישעיהו מתנבא, כי עליו לצאת יחד עם שאר ישוב בנו, אל אחז שהיה בקצה תעלת הבריכה העליונה ולהרגיעו:
בהמשך ספר ישעיה מוזכר צירוף המילים "שאר-ישוב" פעמיים אך שם מפרדים חלק מפרשני התנ"ך כי אין הכוונה לבנו של ישעיה אלא לשארית ישראל וכן הסברים נוספים.
עורפנית סורית
עורפנית סורית (שם מדעי: Bothriomyrmex syrius) היא מין של נמלה הנפוץ במזרח התיכון, ובפרט בסוריה, כמשתמע משמה.
העורפנית היא טפיל המשתלט על קני נמלים, והיא מפורסמת בזכות דרך ההשתלטות המיוחדת שלה על הקנים - המלכה העורפנית חודרת לקן של הנמלים האחרות והורגת את מלכתם.
תיאור חיצוני
פועלות העורפנית הן נמלים בגודל ממוצע: כ-2–3 מילימטרים. צבען חום בהיר, כמעט צהוב.
אורך המלכה הוא כחמישה מילימטרים. בטנה תפוחה וגדולה ביחס לגופה. צבעה של המלכה הוא חום כהה, אך הקרום שבין חלקי הגוף השונים הוא צהוב.
העורפנית מפרישה ריח חריף, הדומה לריח שמפרישה הנמלה הבנאית.
התנהגות וההשתלטות על קני הנמלה הבנאית
העורפנית חיה במושבות קטנות יחסית של כמה עשרות עד כמה מאות פריטים. המושבות נוסדות כאשר מלכה עורפנית מופרית נכנסת לקן של הנמלה הבנאית. העורפנית מפרשה פרומון דומה לזה שמפרישה המלכה הבנאית, וכך הפועלות אינן מזהות אותה. העורפנית מחפשת את המלכה הבנאית, וכשהיא מוצאת אותה היא עורפת את ראשה.
לאחר ההרג ממשיכה המלכה להפריש את הפרומון המלכותי ומתחילה להטיל ביצים. הנמלים הבנאיות מתייחסות אליה כאל מלכתן, ומטפלות בביצים וברימות הבוקעות מהן. במשך הזמן הולכות העורפניות ומתרבות במושבה, ומספר הבנאיות הולך ופוחת. הבנאיות שנשארות הופכות לשפחות של העורפניות, ואלו האחרונות חיות מאוכל שהבנאיות מלקטות עבורן.
בסופו של דבר מתות כל הנמלים הבנאיות במושבה, כי אין אף מלכה שתוליד דור חדש. המושבה העורפנית הופכת לעצמאית. המושבה העצמאית חיה בעיקר מטל דבש של כנימות שורש. לאחר זמן מה, היא עוזבת את הקן של הנמלה הבנאית, ונודדת למקומות לחים מתחת לאבנים.
מעוף הכלולות של העורפנית מתרחש באביב. אחריו יוצאות המלכות המופרות לחפש קנים חדשים להשתלט עליהם.
מדליית קאיזר אי הינד
תיאור
העיטור הורכב ממדליה בצורה אובלית שבמרכזה עוטרו ראשי התיבות המלכותיים של המונרך המכהן בעת ההענקה (בתמונה נראית הגרסה עם ראשי התיבות של ג'ורג' החמישי). בצידה השני של המדליה נכתב; "קאיזר אי הינד למען שירות ציבורי בהודו" (Kaisar-i-Hind for Public Service in India). על גבי העיטור לא היה נהוג לכתוב את שם המעוטר בדומה לעיטורים אחרים.
המדליה הייתה תלויה מסרט עיטור בצבע כחול כהה, צבע זה היה נהוג גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור לענידה באירועים לא פורמליים).
זכאות ומעוטרים
תנאי הזכאות כללו אזרחים מכל העולם אשר תרמו תרומה משמעותית לראג' הבריטי בהודו.
סך הכל עוטרו במדליה 142 בני אדם. רוב המעוטרים במדליה הם מנהיגים ומלכים של נסיכויות חסות של הראג' הבריטי (כמו אסאף ג'אה השישי, הניזאם של היידראבאד), בנוסף לאלו ישנם בעיקר מעוטרים בריטים ואנשי תרבות הודים. מבין המעוטרים ככל הנראה המוכר ביותר הוא מוהנדס קרמצ'נד גנדי, אבי האומה והעצמאות ההודית.
חיילים אלמונים
חיילים אלמונים הוא שיר שכתב מייסד ומפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר) בשנת 1932 והוא אחד משיריו הראשונים. אברהם שטרן הלחין את השיר ביחד עם רעייתו, רוני.
השיר הוצג לראשונה בבית הספר שפיצר במסגרת מסיבת הסיום של קורס הסגנים השני של האצ"ל ששטרן היה אז ממפקדיו, ופורסם בעיתון האצ"ל "המצודה". השיר היה להמנונה של תנועת האצ"ל עד שנת 1940, אז פרשה ממנו הלח"י והשיר היה להמנונה. בשיר באה לידי ביטוי נכונות ההקרבה הבלתי מתפשרת למען האומה.
אזכור השיר
השורה "מִשּׁוּרָה מְשַׁחְרֵר רַק הַמָּוֶת" חקוקה על קברו של שטרן, בבית הקברות נחלת יצחק.
מילות השיר שימשו כאחד ממקורות השראה לשמה של התנועה החברתית "שורת המתנדבים".
מספר שורות מהשיר צוטטו בשירה של רונה קינן "כשהקוצים היו קוצים", שנכלל באלבומה "שירים ליואל".
דה-קוהרנטיות קוונטית
בתורת הקוונטים, דה-קוהרנטיות קוונטית היא הדרך לתאר את התגובה של מערכות מיקרוסקופיות עם סביבתן. תגובה זו, שלעיתים יכולה להיקרא "מדידה", גורמת לשינויים במערכת הנראים כמו קריסת פונקציית הגל, בהתאם לפירושים מסוימים של תורת הקוונטים. דה-קוהרנטיות קוונטית נגרמת על ידי אבולוציה תרמודינמית שאינה הפיכה, בניגוד לאבולוציה האוניטרית שנגזרת ממשוואת שרדינגר.
מערכת קוונטית היא קוהרנטית כל עוד היא אינה שזורה עם סביבתה, כך שהיא יכולה להימצא בסופרפוזיציה של מספר מצבים היכולים להתאבך זה עם זה. ברגע שהמערכת מגיבה עם סביבתה בצורה כזו שלכל מצב של המערכת יש מצב מקביל של הסביבה ומצבי הסביבה אינם חופפים ניתן להגיד שהסביבה "מדדה" את המערכת וזו איבדה את הקוהרנטיות שלה.
למושג דה-קוהרנטיות קוונטית יש חשיבות רבה בתחומי האינפורמציה הקוונטית והחישוביות הקוונטית. ההתקדמות האיטית ביישום המעשי של תחומים אלו נובעת בחלקה הגדול מדה-קוהרנטיות קוונטית שגורמת לקושי בשמירה על מצב שזור קוונטית. כתוצאה מאינטראקציה עם הסביבה, מצבים קוונטיים נוטים לאבד מהר מאוד את הפאזות היחסיות המאפיינות אותם, ולקבל פאזות אקראיות.
לדה-קוהרנטיות יכולות להיות מספר סיבות ניסיוניות:
דה-קוהרנטיות בפירוש העולמות המרובים
פירוש העולמות המרובים הוא ניסוח אלטרנטיבי של תורת הקוונטים שעל פיו פונקציית הגל של היקום מורכבת מאוסף של פונקציות גל ב"עולמות" מקבילים. דה-קוהרנטיות קוונטית מאפשרת ניסוח מדויק יותר של התאוריה משום שהיא מסוגלת להגדיר את אותם עולמות מקבילים.
קיפניס
קיפניס (באוקראינית: Кіпнiс) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו ככל הנראה הכינוי האוקראיני "קירפוניס"- שמשמעותו "פחוס אף", "חרומאף".
סטפניה מרצ'ינאנו
סטפניה מרצ'ינאנו (ברומנית: Ștefania Mărăcineanu; 18 ביוני 1882 – 15 באוגוסט 1944) הייתה מדענית רומנייה בעלת דוקטורט בפיזיקה. מרצ'ינאנו מוכרת בעיקר בזכות עבודתה במעבדה של מארי קירי בין השנים 1922–1924, שם חקרה את זמן מחצית החיים של היסוד – פולוניום. כמו כן, היא חיפשה דרכים למדוד את כמות קרינת האלפא, שנפלטת בתהליך הדעיכה של איזוטופים רדיואקטיביים. במעבדה פיתחה שיטה למדידת עוצמת קרני אלפא ושיערה, שניתן להפוך אטומים לאיזוטופים רדיואקטיביים, באמצעות חשיפה לקרינת אלפא, שמתקבלת מיסוד הפולוניום. השערה זו, הובילה לזכייה של המדענים ז'וליט-קירי בפרס נובל לכימיה בשנת 1935, אך עבודתה לא הוזכרה ולכן לא היא זכתה בפרס.
מסכת מקואות
מסכת מִקֶוָאוֹת היא המסכת השישית בסדר טהרות. המסכת עוסקת בדיני כשרות מקווה ודיני פסילתו ומים כשרים למקווה באופן כללי. יש הנוהגים לומר את הפרק השביעי של המסכת, פרק "יש נוחלין", ביארצייט משום שראשי התיבות של ארבעת המשניות האחרונות של הפרק הוא נשמ"ה.
סטפניה מרצ'ינאנו
קורות חייה
מרצ'ינאנו נולדה בבוקרשט, רומניה. מעט מאד, ידוע לנו על ילדותה, היות שהיא נמנע מלדבר עליה. על פניו, מרצ'ינאנו גדלה במשפחה אמידה, אך ככל הנראה, הייתה לה ילדות אומללה. מרצ'ינאנו למדה, בבית הספר המרכזי לבנות, בבוקרשט. בבית הספר היא הביעה עניין בעיקר במקצועות המדעים ובמתמטיקה ואף הצטיינה במקצועות אלה. בשנת 1903, סיימה מרצ’ינאנו את לימודיה בתיכון, עם ציונים ממוצעים (מאחר שלא השיגה ציונים גבוהים בשאר המקצועות. לאחר שסיימה תואר במדעי הפיזיקה והכימיה בשנת 1910, החלה מרצ’ינאנו לעבוד בבית ספר לבנות בבוקרשט. בשנת 1922, עברה לגור בפריז, בכדי לעבוד עם המדענית מארי קירי. משימתה הראשונה הייתה, לקבוע את מחצית החיים המדויקת של פולוניום. לאחר זמן מה של מחקר, מרצ'ינאנו גילתה, שזמן מחצית החיים של פולוניום, תלוי במתכת שעליה נמצאת שכבת הפולוניום.
מסכת מקואות
מיקומה של המסכת בסדר טהרות
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, כמו שלאחר שהסתיים העיסוק בטומאות החמורות (שמקורן בטומאת מת) הופיעה דרך ההיטהרות מהן - פרה אדומה (מסכת פרה), כך לאחר שהסתיים העיסוק בטומאות הקלות, מופיעה דרך ההיטהרות מהן.
סטפניה מרצ'ינאנו
קורות חייה
מרצ’ינאנו נאלצה להיאבק, למען הכרה על מחקריה ולעיתים לא קיבלה עליהם הכרה כלל. בשנת 1935, זכו פרדריק ז'וליט ואיירין ז'וליט-קירי (בתם של המדענים פייר קירי ומארי קירי ובן זוגה) בפרס נובל על גילוי רדיואקטיביות מלאכותית אם כי כל הנתונים מראים, כי מרצ'ינאנו הייתה הראשונה לעשות זאת. למעשה, מרצ'ינאנו הביעה את מורת רוחה, מהעובדה שז'וליט-קירי השתמשה בחלק גדול מתצפיות עבודתה, בנוגע לרדיואקטיביות מלאכותית, וכל זאת, מבלי להזכיר זאת.
מסכת מקואות
פרקי המסכת
בסך הכל יש במסכת 71 משניות.
סטפניה מרצ'ינאנו
קורות חייה
מרצ'ינאנו טענה בפומבי, שהיא גילתה רדיואקטיביות מלאכותית, במהלך שנות מחקריה בפריז, כפי שמעידה עבודת הדוקטורט שלה שהוצגה יותר מ-10 שנים קודם לכן. "מרצ'ינאנו כתבה לליז מייטנר ב-1936, והביעה את אכזבתה מכך שז'וליט קירי, ללא ידיעתה, השתמשה תכופות בעבודותיה, במיוחד בעבודה הקשורה לרדיואקטיביות מלאכותית", מוזכר בספר " 'התמסרות למדע שלהן': נשים חלוצות של רדיואקטיביות".
חייה הפרטים נשמרו חסויים ואין מידע עליהם.
לואיזה, נסיכת סבויה
שנותיה הראשונות
לואיזה נולדה ב-11 בספטמבר 1476 במחוז אַן, כבתם הבכורה של פיליפו השני, דוכס סבויה, ואשתו הראשונה מרגריט מבורבון. אחיה הצעיר, פיליברטו, ירש את אביהם כשליט דוכסות סבויה וכראש בית סבויה.
סטפניה מרצ'ינאנו
תגליות חשובות
בשנת 1930, חזרה מרצ’ינאנו לרומניה, והצטרפה לפרופסור הרומני דימטרי בונגנטיאנו באוניברסיטה של בוקרשט. בתקופה זו, שמה בצד את ייסוד הפולוניום וערכה מחקרים, שבדקו אם יש קשר בין רדיואקטיביות וכמות גשמים, ובין כמות הגשמים ומספר רעידות אדמה. מרצ'ינאנו גילתה את התהליך של יצירת גשם מלאכותי וכך בשנת 1931 היא יצרה את הגשם המלאכותי הראשון בעולם, בברגן, נורווגיה.
לואיזה, נסיכת סבויה
שנותיה הראשונות
לואיזה נישאה בשנת 1488, בגיל 12, בפריז לשארל, רוזן אנגולם. שארל היה אז בן 29 והיו אלו נישואיו השלישים. לזוג נולדו שני ילדים: מרגריט בשנת 1492, ופרנסואה בשנת 1494.
סטפניה מרצ'ינאנו
פרישה
מרצ'ינאנו פרשה בשנת 1942 וכשנתיים לאחר כך, נפטרה מסרטן בגיל 62, ככל הנראה, מחשיפתה הממושכת לקרינה רדיואקטיבית בעוצמה חזקה.
לואיזה, נסיכת סבויה
שנותיה הראשונות
לואיזה הייתה בקיאה בפוליטיקה ודיפלומטיה והייתה מעורה בהתחדשויות האמנותיות והמדעיות שהגיעו מאיטליה של עידן הרנסאנס. היא גם וידאה כי ילדיה יחונכו ברוח הרנסאנס האיטלקי. היא התאלמנה בגיל 19 והקדישה את מאמציה להבטחת עתיד מוצלח לילדיה. לשם כך העבירה את משפחתה לחצר המלך לואי השנים עשר, בן דודו של בעלה.
פרנסואה הצעיר הפך לחביב המלך, שהשיא אותו לבתו הבכורה קלוד בשנת 1514, ובכך הפך אותו למעשה ליורשו. עם מותו של לואי בשנת 1515 פרנסואה הוכתר למלך צרפת. כחודש לאחר הכתרתו פרנסואה העניק לאמו את התואר "דוכסית אנגולם" ומאוחר יותר את התואר "דוכסית אנז'ו".
אמה של לואיזה, מרגריט מבורבון, הייתה אחותם של דוכסי בורבון האחרונים, שמתו ללא יורשים זכרים. עם מותה של אחייניתה סוזן, דוכסית בורבון בשנת 1521, לואיז החלה לטעון לבעלות על דוכסות אוברן ועל שטחים אחרים שבבעלות בית בורבון. טענות אלו, שנתמכו על ידי בנה המלך, גרמו ליריבות בינם לבין אלמנה של סוזן, שארל השלישי, דוכס בורבון. שארל כרת ברית עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועם הנרי השמיני, מלך אנגליה במטרה לפלוש לצרפת ולהפיל את המלך, אולם פרנסואה גילה את דבר הקנוניה וגירש את שארל מצרפת. כך לואיזה קיבלה גם את דוכסות אוברן.
עוצרת הממלכה
הנסיכה לואיזה שימשה פעמיים כעוצרת הכתר הצרפתי, בזמן שבנה המלך לחם בשווייץ ובאיטליה. כשפרנסואה נלקח בשבי על ידי מלך ספרד בשנת 1525 היא שמרה על חוזקה של צרפת וכן החלה במשא ומתן דיפלומטי למען שחרור בנה. בעזרת הנרי השמיני, מלך אנגליה וסולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית היא הצליחה להחזיר את פרנסואה מהשבי.
לואיזה שיחקה תפקיד דיפלומטי חשוב גם כאשר פרנסואה שהה בצרפת. בשנת 1529 היא ניהלה משא ומתן מול גיסתה, מרגרטה לבית הבסבורג, והשתיים הביאו להסכם שלום בין צרפת לאימפריה הרומית הקדושה, הסכם שנקרא גם "שלום שתי הגבירות".
לואיזה מתה בשנת 1531 ונקברה בבזיליקת סן-דני. לאחר מותה כל אדמותיה עברו לבנה והפכו לרכוש הכתר הצרפתי.
בטי קת'ברט
אליזבת' "בטי" קת'ברט (באנגלית: Elizabeth "Betty" Cuthbert; 20 באפריל 1938 – 6 באוגוסט 2017) הייתה אתלטית אוסטרלית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב, 3 מהן היא השיגה באולימפיאדה אחת (מלבורן 1956), בריצות היוקרתיות ביותר: 100 מטר, 200 מטר ושליחות. נוסף לכך הייתה שיאנית עולם בריצות ל-60 מטר, 100 יארד, 200 מטר, 220 יארד ו-440 יארד. כינויה היה "נערת הזהב".
היא האצנית היחידה בהיסטוריה, הן בגברים והן בנשים, שזכתה במדליית זהב אולימפית בריצות ל-100 מטר, 200 מטר ול-400 מטר.
ביוגרפיה
קת'ברט נולדה במרילנדס (פרבר במערב סידני) שבניו סאות' ויילס וגדלה בארמינגטון (פרבר של סידני).
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה קת'ברט ב-3 מדליות זהב. בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.5 שניות, לפני כריסטה שטבניק מגרמניה (11.7 שניות) ובת ארצה מרלן מתיוס-ווילארד (11.7 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 11.4 שניות, בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 23.4 שניות, לפני שטבניק (23.7 שניות) ומתיוס-ווילארד (23.8 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם שירלי סטריקלנד דה לה הנטי, נורמה קרוקר-פלמינג ופלור מלור בשיא עולם חדש של 44.5 שניות, לפני בריטניה (44.7 שניות) וארצות הברית (44.9 שניות). כבר בשלב המוקדמות הנבחרת האוסטרלית קבעה שיא עולם חדש של 44.9 שניות.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף, ווילס בשנת 1958 זכתה קת'ברט בשתי מדליות כסף בריצת 220 יארד (23.77 שניות) ובריצת שליחות 4x110 יארד (46.12 שניות).
באליפות אוסטרליה שנערכה בשנת 1960 זכתה קת'ברט בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 23.2 שניות. באולימפיאדת רומא (1960) היא סבלה מפציעה וסיימה רק במקום 13 בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.0 שניות ולא הצליחה להגן על תוארה. לאחר המשחקים היא פרשה מספורט תחרותי.
הפרישה של קת'ברט מתחרויות לא החזיקה מעמד והיא חזרה להשתתף במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בשנת 1962 וזכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x110 יארד (46.71 שניות).
שמונה שנים לאחר ההישג הגדול שלה באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה קת'ברט במדליית זהב רביעית והפעם בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 52.0 שניות, לפני אן פקר מבריטניה (52.2 שניות) ובת ארצה ג'ודי המור-פולוק (53.4 שניות). לאחר משחקים אלו היא פרשה והפעם לתמיד.
בשנת 1979 הובחנה קת'ברט כסובלת ממחלת טרשת נפוצה (Multiple Sclerosis). בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סידני (2000) זכתה קת'ברט בכבוד להיכנס לאצטדיון עם הלפיד האולימפי כשישבה בכסא גלגלים.
קת'ברט נפטרה ב-6 באוגוסט 2017. התגוררה במערב אוסטרליה.
בטלסטאר גלקטיקה (מיני-סדרה)
מהלך הסדרה
בתחילת הסדרה מתוודעים לספינת חלל צבאית ישנה בת 50 שנה הנקראת "גלקטיקה". קומנדר ביל אדאמה הוא מפקדה, וביום פרישת הספינה גם הוא יפרוש מן השירות. אל הספינה מגיעים נציגה של הממשל, שרת החינוך לורה רוזלין וקפטן לי "אפולו" אדאמה, בנו של מפקד הספינה. אפולו קיבל פקודה להתייצב בגלקטיקה כדי להשתתף בטקס הפרישה כמנהיג הלהק, ולהטיס את ה"וייפר" המקורי, אותו הטיס אביו לפני שנים רבות, אשר שוחזר על ידי צוות הספינה בראשותו של צ'יף טירול. ספינת הגלקטיקה תוכננה כדי להילחם בטכנולוגיית לוחמה אלקטרונית מתקדמת ועל כן המערכות בה אינן מקושרות וחסינות לווירוסים סיילונים המסוגלים לשתק ספינה שלמה. בספינות הקרב המתקדמות יותר, המערכות מקושרות, אך קומנדר אדאמה אינו מוכן כי רשתות מחשבים, הרגישות לפגיעה מערכתית, יותקנו בספינה כל עוד הוא מפקד עליה.
לאחר מלחמת הסיילונים, בני האדם בנו תחנת חלל לשיחות שלום, ושולחים לשם נציג בכל שנה. הסיילונים מעולם לא שלחו אף אחד. לאחר 40 שנה מגיעה אל תחנת השלום אשה מסתורית לבושה אדום. ברגע המגע בינה לבין הקצין האנושי, תחנת החלל מושמדת על ידי ספינת אם סיילונית שקפצה במפתיע. תקיפה זו מבשרת את פתיחת המלחמה על 12 המושבות (colonies) של בני האדם. לאחר טקס הפרישה מגיעים דיווחים על מתקפה סיילונית. הסיילונים הצליחו לשתק את מערכות ההגנה של בני האדם, הסתננו לספינות הקרב המובילות והשמידו אותן, הופיעו במפתיע מעל למושבות והפציצו אותן בפצצות גרעיניות כמעט ללא התנגדות. ספינות אם סילוניות קופצות פתאום מול הגלקטיקה וטייסת קרב של הגלקטיקה המורכבת מחלליות הנקראות "וייפר" מדגם 7 החדיש מוזנקת כדי ליירט אותן. הסיילונים משדרים וירוס מחשב המשתק את הטייסת ועשרות טייסים נהרגים ללא כל התנגדות. טייסת נוספת המורכבת מוויפרים ישנים דגם 2 מצליחים להדוף את המתקפה מפני שאינם רגישים לווירוסים הסיילונים והגלקטיקה קופצת.
לאחר הטקס, לי משמש כליווי חמוש לספינה הממשלתית של שרת החינוך. במהלך החזרה לקפריקה, חללית קרב של הסיילונים הנקראת "ריידר" תוקפת אותם ולי מצליח להשמיד אותה, אולם בגלקטיקה סבורים כי הוא מת.
מפאת הפרישה, על הגלקטיקה אין תחמושת לסוללות הטילים ולמקלעים הכבדים ואין טילים גרעיניים, לכן הם מגיעים לתחנת חימוש צבאית הנקראת "ראגנאר" כדי להצטייד. התחנה מצויה בתוך ערפילית רוויה בקרינה שאינה משפיעה על בני אדם. בתחנת החימוש הם פוגשים בסוחר נשק בשם ליאובן שפרץ למחסנים כדי לגנוב נשק מן הצבא. ליאובן נראה חולה וטוען כי הוא סובל מאלרגיות. בעקבות פיצוץ תחמושת, נלכדים קומנדר אדאמה וליאובן במסדרון ארוך, שם מגלה אדאמה כי ליאובן הוא סיילון. הוא מבין כי ליאובן חולה בגלל הקרינה בערפילית. לאחר מאבק ביניהם, הורג אדאמה את ליאובן. לפני מותו אומר לו ליאובן כי לאחר מות גופו, תודעתו תועתק לגוף זהה וכי בעצם הוא אינו יכול למות מות אמיתי. ד"ר גאיוס באלטר מתמנה להיות המומחה לענייני סיילונים על הספינה ומאשים את איש יחסי הציבור של הגלקטיקה, אהרון דוראל, כי הטמין מכשיר מעקב סיילוני בחמ"ל של הגלקטיקה וכי הוא בעצם סוכן סיילוני. מבצע החימוש מסתיים והגלקטיקה עוזבת את תחנת החימוש, כאשר הם משאירים שם את דוראל כלוא. לאחר המתקפה על ספינתה "קולוניאל 798", יוצרת רוזלין קשר עם נציג של הממשל שאומר לה שהנשיא כנראה נהרג. מערכת אוטומטית המופעלת בעיתות משבר מודיעה לה כי היא בתור לרשת אותו והיא מושבעת להיות נשיאת 12 המושבות של קובול. הגלקטיקה מתאחדת עם צי של ספינות אזרחיות שהצטרפו ל"קולוניאל 1" (מספר הספינה שונה) בהנהגת לורה רוזלין. אדאמה, טיי ורוזלין מחליטים לשמור את קיום הסיילונים דמויי האדם בסוד.
בסוף הסדרה מקבל אדאמה פתק ממקור לא ידוע ובו כתוב כי קיימים רק 12 דגמים של סיילונים.
יצירת הסיילונים
הסיילונים הם אנדרואידים שנוצרו על ידי בני האדם כדי לשרת אותם. הם הפכו למודעים לעצמם והתמרדו כנגד בני האדם. הם פתחו במלחמה ולאחר קרבות קשים נסוגו ונעלמו. אף אחד לא ראה או שמע מן הסיילונים למשך 40 שנה. בני האדם הקימו תחנת חלל שתשמש כמקום נייטרלי להתדיינויות ופעם בשנה שלחו לשם קצין שינהל שיחות למקרה שהסיילונים יגיעו. לאחר 40 שנה, לראשונה מגיעה אישה אל התחנה וברגע המפגש עם הקצין מושמדת התחנה על ידי ספינת אם סיילונית. בכך מתגלה כי הסיילונים הצנטוריים ייצרו סיילונים הנראים כבני אדם.
הפקה
בשנת 1999 הפיק ריצ'רד האץ' סרט קצר באורך 30 דקות בשם בטלסטאר גלקטיקה - ההתגלות השנייה שהיווה פיילוט לסדרת טלוויזיה שתהווה המשך לבטלסטאר גלקטיקה (1978) תוך התעלמות מוחלטת מגלקטיקה 1980. האץ' אפילו הפיק פרומו באורך 4 דקות בניסיון לשכנע את אולפני יוניברסל לתת לפרויקט שלו אור ירוק. האץ' הצליח להשיג כמות נכבדת מן הליהוק המקורי אך האולפנים לא הסכימו לפרויקט. בעקבות הצלחת מיני סדרה זו, ב-2003, הופקה בשנים 2004–2009 סדרת הטלוויזיה בטלסטאר גלקטיקה וב-2010 גם סדרת הפריקוול - קפריקה.
הנובלה
בשנת 2005, פרסמו "הוצאת תור" את הנובלה "באטלסטר גלקטיקה (המיני סדרה)" שנכתבה על ידי ג'פרי קארבר. בנובלה נכתבו גם סצנות שלא הופיעו במיני סדרה ומידע עשיר יותר מאשר הוצג.
נוחי דנקנר
הורשע בעבירות על חוק ניירות ערך ועל חוק איסור הלבנת הון ונידון לשלוש שנות מאסר.
ביוגרפיה
נח (נוחי) דנקנר נולד ליצחק דנקנר (1924—2023) וזהבה לבית דוברושין, ילידת תל אביב ודור רביעי בארץ, שב-2011, אף השיאה משואה ביום העצמאות על התנדבותה ב"מועצה לישראל יפה". אביו, יצחק דנקנר, היה אחד מששת האחים שהקימו את "דנקנר השקעות" והיו בעלי מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הרצליה ב-1972, התגייס דנקנר לצה"ל והתנדב לקורס טיס, ממנו הודח לאחר שנה, והוצב בלהק המודיעין. השתחרר משירות מילואים בדרגת רב-סרן. לאחר שירותו למד מדע המדינה ומשפטים באוניברסיטת תל אביב, שם גם ערך את כתב העת "עיוני משפט". אחרי סיום לימודיו והתמחות במשרד יגאל ארנון ושות׳, היה ממייסדי משרד עורכי הדין דנקנר-לוסקי.
ב-1999 הכיר את הרב יעקב איפרגן, המכונה "הרנטגן" ומאז, לפי עדותו, התפתחה ביניהם מערכת יחסים הדוקה. דנקנר הצהיר בתוכנית טלוויזיה ב-2010: "אני נהנה ממנו, מהחוכמה שלו, מהעצות שלו, מהניסיון שלו." לפי עדויות שונות במשך השנים, דנקנר התייעץ עם הרב איפרגן בקביעות לפני ביצוע עסקאות בהיקף ענקי. הוא הפך לאורח הכבוד הראשי שלו בהילולות השנתיות שהוא עורך בנתיבות, ולפי מקורות שונים בשנים 2005–2010, תקופת הפיכתו לטייקון, תרם דנקנר 20 מיליון שקל לעמותות של הרב איפרגן ומיליוני שקלים נתרמו בידי חברות ציבוריות שבשליטתו. ב-2013, שנת התמוטטות עסקיו, הוא נעדר לראשונה מההילולה של הרב איפרגן.
גנדן תיירות
בשנת 1995 הקים יחד עם אביו, יצחק דנקנר ושותפים נוספים (אבי פישר, צור דבוש, ומשפחת שימל) את חברת "גנדן תיירות ותעופה" (על שם מנזר גנדן בטיבט בו ביקר), שפעלה כחברת החזקות בתחומי התיירות והתעופה. בינואר 1996 רכשה גנדן תיירות את השליטה בחברת "אופן סקיי", העוסקת בייצוג חברות תעופה זרות בישראל. בספטמבר 1997, רכשה את חברת התעופה "ישראייר". ובהמשך את החברות "המילניום השלישי", "נתור" ו"יוניטל".
בשנת 2009 רכשה איי די בי חברה לפיתוח (אז חברה ציבורית בשליטת נוחי דנקנר) את חברת "גנדן תיירות ותעופה", ומיזגה אותה עם כלל תיירות, המוחזקת גם כן בידי אי די בי חברה לפיתוח. פעילותה של כלל תיירות בתחומי התיירות והנסיעות בוצעה באמצעות החברה הבת דיזנהויז שמוזגה לתוך גנדן תיירות. הקבוצה הממוזגת החלה לפעול בשם "איי די בי תיירות". העסקה גררה ביקורת ציבורית רבה, מאחר שבאותה עת היו לגנדן תיירות הפסדים צבורים וחובות של עשרות מיליוני שקלים, שהועברו מחברת גנדן הפרטית לחברה הציבורית אי די בי.
רכישת מניות בנק הפועלים
אומדן שווי הקרקעות של תעשיות מלח נקבע על סמך הסכם שבגינו נעצר דני דנקנר באשמת מתן שוחד והלבנת הון. שווי הקרקעות של תעשיות מלח היה למעשה נמוך בהרבה מהשווי בו העריכו אותן בבנק לאומי, וספק אם הם היו מאשרים את ההלוואה אם היו יודעים על כך מראש.
הפרדת עסקי המשפחה
בשנת 1999, בתום שנתיים של מתיחות בין נוחי דנקנר לבין שמואל דנקנר, הוחלט על פילוג בעסקי המשפחה, שמואל דנקנר ובני משפחה אחרים רכשו את המניות של נוחי דנקנר, של אביו, יצחק דנקנר, ושל משפחת גילינסקי בחברת דנקנר השקעות תמורת 100 מיליון דולר.
בדיעבד נאלצו שאר בני משפחת דנקנר להקדיש את המחצית הראשונה של שנות ה-2000 בניסיונות לחלץ עצמם מההלוואה מבנק לאומי. בסופו של דבר מכרו את השליטה בדנקנר השקעות ביוני 2004, תמורת 58 מיליון דולר לדלק נדל"ן של יצחק תשובה. בינואר 2007 נאלצה המשפחה למכור גם את השליטה בתעשיות מלח (לשרי אריסון) תמורת 886 מיליון שקל, והעניקה לה בכך את השליטה הבלעדית בבנק הפועלים.
גנדן השקעות
בשנת 1999 ייסד דנקנר ושותפים נוספים את חברת גנדן השקעות ("גנדן הולדינגס בע"מ") – חברה שביצעה השקעות כושלות בתחומי הנדל"ן, התקשורת והטכנולוגיה. בעקבות כישלון זה, חובו האישי של דנקנר לבנקים דרך גנדן הוערך בכ-400 מיליון ש״ח.
רכישת קבוצת אי די בי
במאי 2003 רכשה גנדן השקעות, יחד עם משפחות מנור ולבנת, מהמשפחות רקנאטי וקרסו, את השליטה בקבוצת אי די בי, שהייתה אחת מהקבוצות הפעילות והמעורבות ביותר במשק הישראלי וכללה את שופרסל, נייר חדרה, מכתשים אגן תעשיות, נכסים ובניין, גב ים, אלרון, כלל עסקי ביטוח ועוד.
קרן הפנסיה "מבטחים הוותיקה" שבבעלות ההסתדרות, סיפקה מימון בהיקף של 54 מיליון דולר לגנדן, כדי שזו תוכל להשלים את ההשתלטות. עסקת מתן המימון האמורה לוותה בביקורת רבה, ואושרה בין היתר בזכות תמיכתם של שלושה דירקטורים חדשים, שהצטרפו לקרן "מבטחים" ואישרו את המענק בישיבה הראשונה שבה השתתפו. חבר הכנסת לשעבר שמואל אביטל, ששימש יו"ר הקרן באותה עת, מונה בשנת 2008 על ידי דנקנר ליו"ר חברת "מקסימה" שבשליטתו. בתקופה זו דנקנר יחד עם שותפיו בגנדן החזיקו בכ-55% ממניות איי. די. בי אחזקות. בשנת 2006 הוענק לדנקנר פרס התעשייה בקטגוריית האלקטרוניקה.
שבע השנים הראשונות של דנקנר באי.די.בי היו הצלחה ובמהלכן הגדיל את היקפה של אי די בי על ידי רכישת חברות רבות. בשנת 2005 רכשה דיסקונט השקעות את חלקיהן של מתחרותיה בסלקום ובשנת 2006 רכשה אי די בי את כור תעשיות. כן נרכשה קלאבמרקט על ידי שופרסל, עסקה שהיוותה גורם משמעותי בעליית מחירי המזון ויוקר המחיה בישראל.
הקבוצה שבראשות דנקנר נכנסה מוכנה למשבר הסאבפריים בשנת 2008 שממנו יצאה מחוזקת. כמו כן, עסקה אי.די.בי בפיתוח נדל"ן בלאס וגאס (יחד עם קבוצתו של יצחק תשובה).
בשנת 2010, שהיוותה את שנת השיא של דנקנר, הוא דורג ברשימת המיליארדרים של פורבס עם הון של מיליארד דולר.
בשנת 2009 רכשה איי די בי חברה לפיתוח (חברה ציבורית שכבר איננה נסחרת בבורסה לאחר מחיקתה מהמסחר על ידי נוחי דנקנר בעיצומו של המשבר הכלכלי) את חברת התיירות הפרטית של נוחי דנקנר ואבי פישר, גנדן תיירות ותעופה, ומיזגה אותה בחברה הפרטית כלל תיירות, המוחזקת גם כן בידי אי די בי חברה לפיתוח.
פרויקט הפלאזה לאס וגאס
ביוני 2007 הודיעו אי.די.בי פיתוח ונכסים ובנין מקבוצת אי.די.בי של נוחי דנקנר על שיתוף פעולה עם אלעד גרופ (חברה פרטית בבעלות יצחק תשובה שבאמצעותה הוא מנהל את עסקי הנדל"ן שלו בצפון אמריקה) להקמת פרויקט מלונאות ענק בהשקעה של 7 מיליארד דולר בלאס וגאס. הקרקע לפרויקט נרכשה תמורת 1.2 מיליארד דולר ועליה היה ממוקם מלון קיים ("ניו פרונטיר"). ביולי 2007 נכסים ובנין גייסה 900 מיליון שקל באג"ח כדי לממן את חלקה בפרויקט.
בנובמבר 2007 יצחק תשובה ונוחי דנקנר לחצו במשותף על כפתור שהפעיל פיצוץ מבוקר אשר הביא לקריסתו של מלון "ניו פרונטיר" בן ה-16 קומות. המלון פוצץ כדי לפנות את הקרקע ולהתחיל בעבודות ההקמה של הפרויקט תחת המותג "פלאזה". באירוע הודיע נוחי דנקנר כי "השלמת הפרויקט, שצפויה בשנת 2011, תיצור לפחות 15 אלף מקומות עבודה חדשים בעיר".
מספר חודשים לאחר השקת הפרויקט הוא החל להיתקל בקשיים, המשבר הכלכלי העולמי הוביל לבעיות בגיוס ההון הדרוש להקמה, כמו כן איש העסקים פויו זבלודוביץ', שבבעלותו מלון אחר הנושא את השם "פלאזה" בלאס וגאס, הגיש תביעה קניינית על הזכות לשימוש בשם "פלאזה לאס וגאס". בנובמבר 2011 נודע כי ירד לטמיון כמעט כל ההון שהושקע במיזם.
השקעה בבנק קרדיט סוויס
בין השנים 2008–2010 רכשה כור תעשיות שבשליטתו של דנקנר מניות בבנק השווייצרי קרדיט סוויס והגיעה בשיא לאחזקה של 3.24% ממניות הבנק. סכום ההשקעה המצטבר בקרדיט סוויס הגיע ל-6.95 מיליארד שקל במאי 2010. בשנים שלאחר מכן נמכר חלק גדול ממניות הבנק שנרכשו.
מכירת מכתשים אגן תעשיות
באוקטובר 2010 התקיימו מגעים למכירת חברת מכתשים אגן תעשיות שבשליטת כור תעשיות לכמצ'יינה הסינית, ובעקבות כך לפיטורים נרחבים בחברה, דבר שהוביל לצעדי מחאה של עובדי החברה, ובעקבותיהם הודיעה אי.די.בי על הקפאת העסקה בשבוע עד לבירור הדברים מול ועד העובדים. בסוף אותו שבוע, הודיעה החברה כי הגיעה להסכם עם ועד העובדים, לפיו יפרשו 200 עובדי החברה באופן מיידי, ושאר עובדי החברה לא יפוטרו לפחות עד לשנת 2017. עסקת המכירה הושלמה לפי שווי חברה של 2.4 מיליארד דולר.
השקעה במעריב
בחודש מרץ 2011 רכשה קבוצת אי די בי את עיתון מעריב באמצעות דיסקונט השקעות, תמורת 147 מיליון ש"ח. בתקופת שליטתה בעיתון, הזרימה קבוצת אי די בי על פי ההערכות מעל 300 מיליון שקלים כהשקעה, אך בספטמבר 2012 החליט למוכרו, ללא חובות העסק וללא בית הדפוס, לשלמה בן צבי (שהחזיק בעיתון "מקור ראשון") תמורת 85 מיליון שקלים בלבד. על השקעה זו נמתחה ביקורת רבה, ואף הוגשה תביעה נגזרת על-סך 370 מיליון ש"ח כנגד דסק"ש ונושאי המשרה בה.
איבוד השליטה באידיבי
המינוף בו בחר דנקנר היה בעוכריו. הוא פעל להרחיב את עסקיו ולהגדיל את שליטתו באי. די. בי. וגם קבוצת אי די בי פעלה לגיוס הלוואות במיליארדי שקלים הן מהבנקים והן מהציבור באיגרות חוב. בשנת 2013, היה סך חובותיו של דנקנר גדול משווי נכסיו.
מספר גורמים תרמו לנפילתו של נוחי דנקנר: מינוף יתר, עסקאות כושלות (עסקת לאס-וגאס, קניית מעריב, ההשקעה במניית קרדיט סוויס), שימוש בדיבידנדים שזרמו ממורד הפירמידה העסקית כדי לבצר את אחזקתו באי.די.בי. תחת הורדת המינוף או רכישות נוספות, המחאה החברתית שגרמה לירידת ערך בחברת שופרסל ובעיקר הרפורמה בשוק הסלולר שכיווצה את שוויה של סלקום – החברה החשובה ביותר בקבוצה של דנקנר – במיליארדי שקלים.
הרשעתו בפלילים
בסוף נובמבר 2012 עוכב דנקנר לחקירה ברשויות המס ובמשטרת ישראל, בחשד להרצת מניות אי די בי אחזקות. ב-6 בינואר 2014, יום אחד בלבד לאחר איבוד השליטה באי די בי אחזקות, פורסם שהפרקליטות הודיעה על זימונו של דנקנר לשימוע, טרם הגשת כתב אישום בגין תרמית בקשר לניירות ערך (במניית אי די בי אחזקות), עבירה של פרט מטעה בתשקיף, עבירה של הפרת חובת דיווח ועבירה של איסור עשיית פעולה ברכוש אסור (הלבנת הון). יחד עם דנקנר זומנו לשימוע גם חברת אי די בי אחזקות עצמה, ואיתי שטרום. מעורב נוסף, עדי שלג, חתם על הסכם עד מדינה.
החשד היה שבימים טרם הנפקת מניות אי די בי אחזקות בפברואר 2012 בסך 321 מיליון שקלים, בוצעה פעילות מסחר תרמיתית במניות אי די בי אחזקות על-מנת לתמוך בשער גבוה יותר של המניה ולאותת לשוק על עניין במניה על ידי ניפוח מחזור המסחר, כל זאת במטרה לשפר את סיכויי הצלחת ההנפקה והמחיר שיתקבל בה.
ביוני 2014 הוגש כתב אישום נגד דנקנר בעבירות על חוק ניירות ערך – תרמית מניות, הכנסת פרט מטעה בתשקיף והפרת חובת דיווח ובעבירה על חוק איסור הלבנת הון – סעיף עשיית פעולה ברכוש אסור.
ביולי 2016 הרשיע אותו השופט ח'אלד כבוב בכל העבירות שיוחסו לו בכתב האישום. ב-5 בדצמבר 2016 נגזרו עליו שנתיים מאסר בפועל, שנת מאסר נוספת על תנאי וקנס של 800 אלף שקל. ביצוע עונש המאסר עוכב עד להגשת ערעור. דנקנר ערער על ההרשעה, ובמקביל הפרקליטות ערערה על קולת העונש.
ב-22 בינואר 2018, יומיים לפני שהייתה אמורה להעיד, התאבדה עדת מדינה במשפט הדיבידנדים. התובעים ביקשו להציג את עדותה המוקלטת והשופטת ביקשה שיגישו בקשה, אך הצדדים פנו לגישור ולמחרת, הודיעו שהגיעו לפשרה.
באוגוסט 2018 החמיר בית המשפט העליון את עונשו לשלוש שנות מאסר, והוא החל לרצות אותו באוקטובר 2018.
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין קיצר את תקופת מאסרו של דנקנר בארבעה חודשים (המירם במאסר על תנאי) עקב סיבות בריאותיות, ולאחר שועדת השחרורים הסכימה להורדת שליש וקיצור מנהלי עקב צפיפות הוא שוחרר ב-2 בפברואר 2020 בתנאים מגבילים.
משפחתו
דנקנר נשוי לאורלי לבית הולצר (אחייניתו של בני פלד) ואב לשתי בנות ובן. מתגורר בהרצליה פיתוח. אח סבו היה עובד בן עמי. דני דנקנר, בן דודו, הורשע במתן שוחד בפרשת הולילנד ושירת שתי תקופות מאסר.
אט'לדרדה נקימלי-מפונגו
אַטְ'לְדַּרְדָּה נְקִימוֹלִי-מִפּוֹנְגּוֹ (באנגלית: Etheldreda Nakimuli-Mpungu; נולדה בשנת 1974) היא פסיכיאטרית, מרצה, חוקרת ואפידמיולוגית באוניברסיטת מקרה שבאוגנדה. תחום התמחותה הוא הוא טיפול ושיקום של אנשים בעלי מחלות נפשיות בדגש על אנשים החולים באיידס. מחקרה התמקד בטיפול באנשים החולים באיידס אשר סובלים מדיכאון באפריקה, ובמציאת שיטת שיקום מוצלחת עבורם. שיטת השיקום של אט'לדרדה הראתה מגמת שיפור מרשימה ביותר בנוגע לבריאות נפשם של החולים, על פיה 99 אחוזים מהמשתתפים התגברו על הדיכאון. אט'לדרדה היא אחת מהזוכות בפרס 100 הנשים של ה-BBC והיא זכתה במגוון פרסים נוספים על תרומתה הרבה.
ראשית חייה
אט'לדרדה נולדה בשנת 1974 וגדלה באוגנדה למשפחה בעלת שתי בנות וארבעה אחים. אחד מאחיה חלה בדיכאון כאשר היה בן 16 ואושפז כמה פעמים. בשל חוסר אמצעים ומודעות הוא טופל בצורה לקויה, ולאחר 10 שנים נטל את חייו.
הזיכרון המוקדם ביותר שיש לאט'לדרדה בנוגע לקריירה ברפואה הוא עוד מימי ילדותה, כאשר אמה אמרה לה שהיא רוצה שבנותיה יעסקו ברפואה. כאשר אט'לדרדה הודיעה לאמה שהיא הולכת ללמוד רפואה, אמה אמרה לה שלהיות רק רופאה זה לא מספיק וביקשה שהיא תהיה מאותם רופאים שעוזרים לחולים, משום שיש רופאים שלא תורמים בדבר. אט'לדרדה למדה רפואה וכירורגיה באוניברסיטת מקרה, שם היא סיימה את לימודיה בשנת 1999, ובשנת 2001 התחילה לעבוד בבית החולים בוטביקה לבריאות הנפש. שם היא עבדה עד שנת 2012. אט'לדרדה החליטה לחקור על מחלות נפשיות בקרב חולי איידס, ולצורך כך חזרה ללימודים משלימים. בשנת 2006 סיימה אט'לדרדה תואר שני בפסיכיאטריה מאוניברסיטת מקרה. בזכות מחקרה בתואר השני, שהתפרסם בכתב העת האמריקאי לפסיכיאטריה, קיבלה אט'לדרדה מלגה לדוקטורט באוניברסיטת ג'ון הופקינס. אט'לדרדה סיימה את הדוקטורט בשנת 2012.
אט'לדרדה היא אם לארבעה ונשואה.
פעילות מחקרית
היא הגיעה למסקנה שטיפולים קבוצתיים יעילים יותר מכל טיפול אחר. לכן החליטה לנסות להקים טיפולים קבוצתיים עבור אנשים חולי איידס ודיכאון. הניסיון הראשון לטפל באנשים אלו הצליח מאוד, וגם לאחר שנתיים של מעקב אותם המטופלים הראו יציבות נפשית חזקה.