cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ונצואלה–ישראל
כהונת ניקולאס מדורו והתחממות היחסים
במרץ 2017, לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לניקרגואה, החל משא ומתן על השבת היחסים בין ישראל וונצואלה. שרת החוץ של ונצואלה, דלסי רודריגז, נפגשה עם מנהיגי הקהילה היהודית במדינה והצהירה על התוכניות לשקם את היחסים עם ישראל. לאחר דיווחים רבים בעיתונות, הודיע משרד החוץ הישראלי כי היחסים בין שתי המדינות לא ישוחזרו כעת, אם כי המשרד עצמו "לא יתנגד להתפתחות כזו של אירועים, אם ההזדמנות והתנאים הנוחים לכך יתקיימו".
באוקטובר 2018 הגיעה לירושלים משלחת של אזרחי ונצואלה, כולל פקידי ממשל, אנשי עסקים וכן מנהיגים קתולים. מטרת הביקור הייתה "להתנצל בפני היהודים ולבקש מהם להסיר את הקללה שנפלה על ארצם" לאחר שהוגו צ'אווס קילל את ישראל בשנת 2010. כדי להסיר את הקללה, פנתה המשלחת לרב הירושלמי דניאל ביטון, שהחזיק בקשרים טובים עם צ'אווס בשנים הראשונות של נשיאותו.
ב-27 בינואר 2019 הכיר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בנשיא האספה הלאומית של ונצואלה, חואן גואידו, כנשיאה בפועל של המדינה, בעקבות המשבר הנשיאותי שהחל בוונצואלה מאז ההליך והתוצאות של הבחירות לנשיאות ב-20 במאי 2018 בין מדורו וגואידו שהובילו לביקורות בינלאומיות רחבות על אמינותן. גואידו הודה לנתניהו על תמיכתו והבטיח לשקול את החזרת השגרירים בין שתי המדינות. באוגוסט 2019, מינה גואידו את הרב פנחס ברנר לשגרירה החדש של ונצואלה בישראל על אף אי קיומם של יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות.
אבה (הונגריה)
אבּה או אבּא (בהונגרית: Aba) היא עיר קטנה במרכז טרנסדנוביה המרכזי, במחוז פייר, בנפת סקשפהרוואר.
מיקום
אבה ממוקמת 20 ק"מ דרומית-דרום מזרחית מסקשפהרוואר, בחלקו הצפוני של מזהפלד, בעמק של נחל השארוויז. שטח השיפוט שלו הוא 88,000 דונם.
היסטוריה
אבה או בֶּשֶנֶייה היה היישוב הצפוני ביותר של הפצ'נגים באזור שאר. אין נתונים מדויקים כמה זמן היישוב נושא את השם אבה, אך אנו יודעים כי בסביבות 1298 – 1300 אחד מאנשי השופט אישטוואן היה פצ'נגי בשם אבה, ובשנת 1361 הוזכר אנדראש מאבה כאחד מאנשי המלך.
בסוף המאה ה-19, בכפר היו כבר תחנת רכבת, סניף דואר, ז'נדרמריה וכיבוי אש, ובשנת 1900 הגיעה אוכלוסייתה ל-3,500. הוא התפתח בהמשך בין שתי מלחמות העולם.
היישוב סבל רבות במהלך מלחמת העולם השנייה ויהודיה גורשו והושמדו. ב-21 במרץ 1945 שוחררה על ידי כוחות סובייטים. כתוצאה של לחימה ארוכה וכבדה עם הוורמכט, 165 בתי מגורים הפכו לבלתי ראויים למגורים.
לאחר המלחמה החלה אבה להתפתח שוב; בשנות ה-50 התגוררו בה כבר כ-4,300 תושבים, וב-10 ביולי 2013 העניק נשיא הרפובליקה ליישוב מעמד של עיר.
נתונים דמוגרפיים
תושבים לפי חלוקה דתית:
הדיוויזיה ה-339 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-339 (בגרמנית: 339. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-339 הוקמה בדצמבר 1940 כחלק מגל הגיוס ה-14 במחוז הצבאי ה-IX בתורינגיה. במאי 1941 היא הועברה לגבול עם ברית המועצות. לאחר מבצע ברברוסה, הדיוויזיה ה-339 נפרסה באוגוסט 1941 באזור העורפי של קבוצת ארמיות מרכז ליד ויטבסק ובוברויסק בבלארוס.
מינואר 1942 עד ינואר 1943, הדיוויזיה ה-339 נלחמה בקרבות רז'ב עם ארמיית הפאנצר השנייה סביב בריאנסק. בקיץ 1943, הדיוויזיה נלחמה בקרב קורסק, עדיין כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, תחת הקורפוס ה-55.
באוקטובר 1943 הפכה הדיוויזיה לחלק מארמיית הפאנצר הרביעית תחת קבוצת ארמיות דרום. ב-2 בנובמבר 1943, לאחר שספגו אבדות כבדות בקרב הדנייפר, שרידי הדיוויזיה ה-339 שולבו עם שרידי דיוויזיות אחרות ויצרו את פלגת הקורפוס C, ואילו הדיוויזיה ה-339 עצמה פורקה.
דינמיקה ניוטונית מתוקנת
דינמיקה ניוטונית מתוקנת (דינ"ם, באנגלית: Modified Newtonian Dynamics או MOND) היא תאוריה פיזיקלית בתחום האסטרופיזיקה המנסה למצוא פתרון לבעיית כמות המסה ביקום, כלומר פתרון לפער בין המסה המתגלה בתצפיות אסטרונומיות לבין התחזיות של חוקי הפיזיקה. תיאורית הדי"נם מציעה לבצע שינויים בחוקי ניוטון כדי לפתור את הבעיה, ובכך מהווה תאוריה חלופית לתאוריית "החומר האפל" (Dark Matter).
פרופסור מרדכי מילגרום הגה את התיאוריה; בשנת 1983 הוא פרסם שלושה מאמרים בנושא שמהווים את אבן היסוד של התאוריה שלו, שמכניסה שינויים בחוקי הכבידה של ניוטון.
מילגרום מציע לבצע תיקונים בעיקר בחוק השני (ΣF=ma) ובחוק הכבידה האוניברסלי (אשר נחשבים לאבן יסוד בפיזיקה הקלאסית). תיקונים אלה נועדו להסביר את התצפיות שהתקבלו ובכך למצוא פתרון לבעיית המסה, הנוצרת בעיקר בשולי הגלקסיות.
כיום, דינ"ם תואמת את התצפיות ואת מדידות מהירות הסיבוב של הגלקסיות בצורה מדויקת יותר מתאוריית החומר האפל. למרות זאת, כיום רק מיעוט בקרב המדענים תומך בתאוריית הדינ״ם. ניסויים עכשוויים החוקרים את מהות שדה הכבידה ואת חוקי התנועה צפויים לספק מידע נוסף שיאפשר להכריע איזו תאוריה עדיפה. אם דינ"ם תתגלה כתאוריה עדיפה, ייתכן וחוקים פיזיקליים נוספים המתבססים על חוקי ניוטון יתבררו כטעוני תיקון.
תאוריית החומר האפל
התצפיות והמדידות שנערכו לשם בדיקת כמות המסה ביקום לא תאמו את התחזיות של חוקי הפיזיקה המודרנית. התחזיות צפו שתהיה ביקום מסה נמוכה בהרבה מהמסה שנמדדה (למשל, המסה שנמדדה לצבירי גלקסיות ביקום גדולה פי 10 מהמסה הצפויה על פי התאוריה, ובקצות הגלקסיות המצב חמור עוד יותר כאשר המסה שנמדדה גדולה פי 100 מהתוצאות הצפויות). מרבית הפיזיקאים מסבירים פער זה באמצעות קיומו של "חומר אפל", אשר למעשה אין אפשרות לראותו בעין אנושית משום שאין לו אינטראקציה עם אור ולכן כשמו כן הוא, אפל.
לפי תאוריה זו, כמות החומר ביקום מחולקת לשלושה מרכיבים - חומר רגיל, המוכר לנו, המהווה רק כארבעה אחוזים מכמות החומר הנמצאת ביקום. אותו "חומר אפל", מהווה כ-20 אחוזים מהיקום. שאר היקום מורכב לפי הערכת המדענים מ"אנרגיה אפלה", שגם לה אין שום הוכחה המאשרת את קיומה. הקהילה המדעית טוענת לקיומה ולקיום החומר האפל כי היא זקוקה להם לצורך השלמת פער המסות והאנרגיה בין חוקי הפיזיקה המודרנית לתוצאות המדידות שבוצעו.
אף על פי שתאוריית החומר האפל היא העמדה הרווחת בקרב קהילת המדענים האסטרו-פיזקאים, ישנו ספק רב בקיום החומר האפל משום שכאמור אין ממצאים המאששים את קיומו, והוא מעולם לא זוהה במדידות.
היבטים פיזיקליים
על מנת להסביר את פערי המסות בגלקסיות ללא החומר האפל, התאוריה של מילגרום מציעה תיקונים לשניים מחוקי ניוטון: החוק השני של ניוטון וחוק הכבידה. התאוריה מציעה לתקן את היחס בין כח לתאוצה בחוק השני של ניוטון במצבים בהם התאוצה של המערכת נמוכה מאוד, למשל תאוצה של גלקסיות. מכיוון שתאוצת הגלקסיות היא נמוכה מאוד (תאוצת מערכת השמש למשל היא אחד אנגסטרם לשנייה בריבוע), תיקון זה אמור לתקן את פערי המסות, וכך כמעט לייתר את הצורך בתאוריית החומר האפל. זהו הרעיון המרכזי של תאוריית דינ"ם.
על מנת ל"תקן" את היחס, דינ"ם מגדירה קבוע פיזיקלי חדש: קבוע זה הוא "קבוע התאוצה" וסימונו a0. הקבוע אחראי לתיקון היחס בין כח לתאוצה במקרה של תאוצות קטנות מאוד. הכלל הוא כזה: אם תאוצת המערכת היא גדולה מאוד מ-a0, אז החוק השני של ניוטון פועל לפי ניסוחו המקורי. אולם, אם תאוצת המערכת קטנה מאותו קבוע פיזיקלי, היחס בין כח לתאוצה במערכת משתנה כך שהכוח עומד ביחס ישר לריבוע התאוצה. כתוצאה מכך, כדי לקבל תאוצות קטנות נדרש כח קטן יותר מאשר במכניקה הניוטונית. לפיכך יש צורך בפחות מסה על מנת לקבל את כח הכבידה הרצוי, ואין עוד צורך בחומר האפל, או לפחות בחלק משמעותי ממנו.
השימוש ב-a0 נחוץ בעיקר כדי להסביר את הפער בין תצפית שולי גלקסיות והחישוב המכני המקובל (ניוטוני או יחסותי). לפי חוקי ניוטון, ככל שהמרחק ממרכז הכוכב גדל, התאוצה והמהירות שלו קטנות יותר. כתוצאה מכך, התאוצה הופכת לנמוכה יותר מ-a0. הרגע המיוחד בו מתרחש דבר זה תלוי בקבוע a0 של הגלקסיה ובמסה שלה: ככל שהמסה גדולה יותר, כך המקום בו מתחילה לתת דינ"ם את אותותיה רחוק יותר. ברגע זה דינ"ם מתחילה לתת את אותותיה ומנבאת כוחות שונים ומסות שונות מאשר המכניקה הניוטונית.
דינ״ם מציגה תוצאות עקביות יותר מחוקי ניוטון. על פי כללי המכניקה הניוטונית המוכרת, רוב המסה של הגלקסיה צריכה להיות במרכזה, והכוכבים צריכים לנוע במסלולים מעגליים בגודל מהירות קבוע שקטן ככל שרדיוס הסיבוב עולה. למשל, במערכת השמש שלנו: רוב המסה היא בשמש עצמה, וכוכב חמה, הקרוב ביותר לשמש הוא זה שנע במהירות הגבוהה ביותר. השינוי שדינ"ם חוזה הוא שהמהירות צריכה לרדת רק עד שהיא מגיעה לערך קבוע, והיא מנבאת נכון את המתרחש בגלקסיות "חלזוניות", בהן המהירויות מגיעות לערך קבוע מסוים, ובנוסף מנבאת בהצלחה את העקומה "יחס טולי-פישר", שיודעת לנבא מה המהירות הקבועה אותה חוזה דינ"ם- המהירות עומדת ביחס ישר לשורש הרביעי של הארת הגלקסיה.
מקרה נוסף בו דינ"ם חוזה טוב יותר את התצפיות מאשר החומר האפל, הוא בכל הקשור למידת העקמומיות המסלולית של הגלקסיות: הכוונה היא לשינוי בכיוון המהירות.
מאז שהחלו למדוד את גודל המהירות ואת עקמומיות הסיבוב של הגלקסיות על מנת להשוות בין התאוריות השונות, תאוריית דינ"ם היא זו שמסבירה את התצפיות באופן האלגנטי והפשוט ביותר. בהשוואה לתאוריות האחרות, לדינ"ם יש פרמטר אחד שיש להשלים לכל גלקסיה בנפרד, והוא מקדם ההמרה של אור הכוכבים למסה. לעומת זאת, תאוריית החומר האפל זקוקה לשני פרמטרים על מנת להוכיח נתון זה- הכמות של החומר האפל ומסתו.
למרות כל זה, עדיין מרבית המומחים בעולם מתקשים להאמין לתאוריה. דינ"ם עדיין לא נמדדה באופן מוחשי אלא רק הצליחה להסביר את התצפיות שנראו. דינ"ם פועלת בייחוד בשולי גלקסיות, ומשמעות הדבר היא שכרגע לא ניתן לפתח ניסוי שייבדק במעבדה ויוכיח את התאוריה. מסיבה זאת, מרבית החוקרים רואים בדינ"ם כחסרת ביסוס מחקרי ולכן לא יכולים לדבוק בה כמו שהם מאמינים בתאוריות הגדולות והמפורסמות כמו למשל תורת היחסות ותורת הקוונטים.
הוכחות תצפיתיות
מאחר שדינ"ם תוכננה במיוחד כדי לייצר עקומות סיבוב שטוחות, אלה אינם מהווים ראיה לתאוריה. אף על פי כן, מגוון רחב של תופעות אסטרופיזיקליות מטופלות בקפידה במסגרת דינ"ם. רבים מאלה יצאו לאור לאחר פרסום המאמרים המקוריים של מילגרום וקשה להסבירם באמצעות תאוריית החומר האפל.
דוגמאות מובהקות לכך:
ההתנגדות לדינ"ם בקרב המדענים
גם פיזיקאים רבים אשר מודים כי תאוריית דינ"ם מספקת תיאור תמציתי ומדויק של מגוון רחב של תופעות גלקטיות, דוחים את הרעיון כי הדינמיקה הקלאסית עצמה דורשת שינוי. במקום זאת הם מנסים להסביר את ההצלחה של החוק בעזרת התייחסויות להתנהגות של חומר אפל. מאמץ מסוים הופנה לכיוון ביסוס הנוכחות של קנה מידה מאפיין של התאוצה כתוצאה טבעית של ההתנהגות של הילות חומר אפלות קרות, אף על פי שמילגרום טען כי טענות מסוג זה מסבירות חלק קטן בלבד מהתופעות של דינ״ם. הצעה אלטרנטיבית היא לשנות את המאפיינים של חומר אפל (למשל, כדי לגרום לאינטראקציה חזקה עם עצמו או עם באריונים) על מנת לגרום לקשר החזק בין המסה הבאריונית ומסת החומר האפל עליו התצפיות מצביעות.
בעיות מרכזיות בדינ״ם
הבעיה החמורה ביותר העומדת בפני התאוריה היא שהיא אינה יכולה לבטל לחלוטין את הצורך בחומר אפל בכל מערכות אסטרופיזיקאליות: צבירי גלקסיות מראים חוסר התאמה במסה גם כאשר נותחו באמצעות דינ״ם. העובדה שצורה כלשהי של מסה בלתי נראית חייבת להתקיים במערכות אלה גורעת מהאלגנטיות של דינ״ם כפתרון לבעיית המסה החסרה, אם כי כמות המסה הנוספת הנדרשת היא 5 פעמים פחות מאשר בניתוח ניוטוני, ואין דרישה שהמסה החסרה תהיה לא באריונית. יש המשערים כי נייטרינו בעלי אנרגיה של 2 אלקטרון וולט יכולים להסביר את התצפיות הצבירים של דינ״ם תוך שמירה על ההצלחה של התאוריה בקנה מידה של הגלקסיה.
תצפית משנת 2006 של זוג צבירי גלקסיות מתנגשות המכונות "צביר הקליע", מהווה אתגר משמעותי עבור כל התאוריות המציעות שינוי בכבידה כפתרון לבעיית המסה החסרה, כולל דינ״ם. אסטרונומים מדדו חלוקת מסה כוכבית וגזית בצבירים באמצעות אור נראה ורנטגן, ובנוסף מיפו את הצפיפות המשוערת של החומר האפל באמצעות עידוש כבידתי. על פי חיזוי דינ״ם, ניתן היה לצפות שמרכז המסה החסרה יהיה במסה הגלויה. על פי המודל הסטנדרטי, מצד שני, ניתן היה לצפות שהחומר האפל יתקזז משמעותית מן המסה הנראית מכיוון שהילות שני הצבירים המתנגשים יעברו זה דרך זה, תוך כדי שהגז בצבירים יגיב זה עם זה ובסופו של דבר יסיים במרכז. קיזוז כזה נראה בבירור בתצפיות. הועלתה השערה, עם זאת, שייתכן כי על מודלים מבוססי דינ״ם יוכלו ליצור כזה קיזוז במערכות לא ספירליות-סימטריות באופן משמעותי, כגון צביר הקליע.
מספר מחקרים אחרים ציינו קשיים תצפיתיים עם דינ״ם. לדוגמה, נטען כי יש התאמה דלה של דינ״ם לפרופיל פיזור מהירות של צבירים כדוריים ולפרופיל הטמפרטורה של צבירי גלקסיות, ערכים שונים של a0 נדרשים להתאמה עם עקומות סיבוב של גלקסיות שונות וכי דינ״ם באופן טבעי לא מתאימה להרכבת הבסיס של התאוריה הקוסמולוגית.
מלבד הבעיות התצפיתיות האלה, דינ״ם וההכללות שלה מלאות בקשיים תאורטיים. מספר תוספות ליחסות הכללית נדרשות כדי ליצור תאוריה עם הגבלה שאינה ניוטונית או יחסותית, שפע של גרסאות שונות של התאוריה מציעות תחזיות שונות במצבים פיזיקליים פשוטים ובכך מקשות על בחינת המסגרת באופן חד משמעי ועל ניסוחים מסוימים (ובראשן אלה המבוססות על אינרציה שונה) אשר סבלו מהתאמה דלה עם עקרונות פיזיקליים כגון חוקי שימור.
הקרנת פרוטונים
תיאור
התהליך משמיד תאים סרטניים ומונע מהם להתחלק בצורה בלתי מבוקרת. הטיפול מתבצע ללא צורך באשפוז. בשונה מטיפולי קרינה אחרים המשתמשים בפוטונים על מנת להשמיד תאים סרטניים, בטיפול זה משתמשים באלומה של חלקיקים הנקראים פרוטונים.
השיטה מאפשרת להקרין כמות קרינה גדולה יותר של פרוטונים מאשר קרני הרנטגן והיא נועדה לטפל בתאים סרטניים שטרם התפשטו.
התהליך
האונקולוג יבצע סריקה הכוללת טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או דימות תהודה מגנטית (MRI) על מנת למפות את האזור המדויק המיועד לטיפול ולבצע הדמיה של הגידול, זהו חלק הכרחי ובלתי נפרד מהתהליך אשר מתבצע כהכנה לטיפול. באמצעות הדמיה זו האונקולוג יגדיר את גבולות הגידול ויעבוד עם פיזיקאים כדי לקבוע את טכניקות ההקרנה הבטוחות והיעילות ואת הזוויות שבהן קרינת הפרוטונים עתידה לחדור לגוף המטופל. הסריקה תתבצע בדיוק באותו מיקום כפי שיהיה בטיפול על מנת שהאונקולוג יוכל לעבוד לפי התוכנית שנקבעה במחשב ולמקד את הגידול. על מנת לבודד את הפרוטונים משתמשים במקור יוני שבו מתפרקים אטומי מימן לאלקטרונים ופרוטונים. הפרוטונים מועברים לסינכרוטרון בו הם מואצים למהירויות של עד 60 אחוז ממהירות האור ובאנרגיה של עד 250 מיליון אלקטרון וולט. משם הם עוברים למערכת המבצעת סלקציה בה נבחרים הפרוטונים המתאימים מבחינת כמות האנרגיה שהם נושאים. המערכת מעבירה את הפרוטונים בעלי האנרגיה והמסלול המתאימים. קרן הפרוטונים מגיעה לחדר הטיפול דרך סוג של מנוף. המנוף מסתובב ב-360 מעלות מסביב למטופל כך שקרן הפרוטונים תוכל לחדור לגוף בכל זווית. הפרוטונים מתנתקים מן המכונה ובעזרת מגנטים ניתן לכוון ולרכז אותם אל הגידול. לאחר שאלומת הפרוטונים חודרת לגוף, האלומה מנווטת לאורך נפח הגידול, שכבה אחר שכבה על מנת להתאים בדיוק מרבי לצורת הגידול. בזכות טכניקת הסריקה הדינמית הפיזיקאים יכולים לשנות את כמות הפרוטונים בכל מקום בגידול. סריקה זו מאפשרת לטפל בגידולים בעלי צורה מורכבת או גידולים בתנועה. הפרוטונים משחררים את רוב האנרגיה שלהם באזור הגידול ובניגוד לטיפול בפוטונים, אשר משתמשים בהם בקרינת הרנטגן, כמות האנרגיה המשתחררת מחוץ לגבולות הגידול היא מזערית. המטופל לא אמור להרגיש בשום סוג של אי-נוחות.
הטיפול אורך כמה דקות ביום לתקופה של שישה עד שבעה שבועות, תלוי בסוג הסרטן.
לאחר התהליך
המטופל אמור לחזור לפעולותיו היומיות. המטופל יצטרך לחזור לרופא לביקורת כל שלושה עד ארבעה חודשים.
מרכזי טיפול
נכון לינואר 2016, ישנם 58 מרכזי הקרנת חלקיקים בעולם. ישנם 121 חדרי טיפול נגישים למטופלים; יותר מ-96,537 מטופלים כבר טופלו בעולם.
ארצות הברית, קנדה, אנגליה, גרמניה, סין, יפן, צרפת, שווייץ, פולין, איטליה, צ'כיה, קוריאה הדרומית ורוסיה.
בישראל מתוכנן לקום בעתיד מרכז טיפול הקרנת חלקיקים בביה״ח איכילוב.
כיף (מחווה)
כִּיף (מערבית, בספרדית: Chocar los cinco; באנגלית: High five) מתאר מחווה גופנית, המבוצעת בדרך כלל כששני אנשים מצמידים רגעית את כף היד של האחד לכף ידו של האחר, כששתיהן מורמות למעלה, בערך בגובה הראש. שתי כפות הידיים מוצמדות אחת לשנייה, מחליקות או טופחות. המחווה משמשת להבעת אחווה, שמחה, שביעות רצון וכסימן ברכה.
המושג נכלל במילון אוקספורד בתחילת שנות השמונים. התנועה נוצרה כנראה בסוף שנות השבעים בין שחקני בייסבול, כשיכלול של התנועה "low five" המתבצעת בגובה נמוך, והייתה מקובלת, בעיקר בין האפרו-אמריקאים, מאז מלחמת העולם השנייה.
זכויות להט"ב בבוסניה והרצגובינה
תושבים להט"בים בבוסניה והרצגובינה מתמודדים עם אתגרים משפטיים שלא חווים תושבים שאינם להט"בים. פעילויות מיניות חד-מיניות הן חוקיות בבוסניה והרצגובינה מאז 2003, אבל זוגות מאותו המין ומשקי בית שבראשם זוגות חד-מיניים אינם זכאים לאותן הגנות משפטיות העומדות לרשות הזוגות שאינם חד-מיניים.
עם זאת, העמדות משתנות. ב-2016, אישרה הממשלה חוק מקיף נגד אפליה, האוסר על אפליה בגלל נטייה מינית, זהות מגדרית ומאפייני מין. יותר ויותר ברים ומקומות גאים נפתחו, במיוחד בעיר הבירה סרייבו. רצונה של בוסניה והרצגובינה להצטרף ל מילא גם תפקיד חשוב בגישה של הממשלה לזכויות הלהט"ב.
ב-2019 דירג הארגון ILGA-Europe את בוסניה והרצגובינה במקום ה-22 מתוך 49 ממדינות אירופה מבחינת חקיקת זכויות להט"ב.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין
בוסניה והרצגובינה מנוהלת על ידי שתי ישויות פוליטיות, הפדרציה של בוסניה והרצגובינה ורפובליקה סרפסקה. לגליזציה של קיום פעילות מינית מאותו המין חוקקה בפדרציה של בוסניה והרצגובינה ב-1996 וברפובליקה סרפסקה ב-1998 על ידי אותם שני גורמים שאימצו חוקים פליליים משלהם. מחוז ברצ'קו אישר את הלגליזציה של קיום פעילות מינית מאותו המין רק ב-2003. גיל ההסכמה הוא 14, ללא קשר לנטייה המינית (קיום יחסי מין עם אדם מתחת לגיל 14 נחשב כאונס סטטוטורי).
הכרה בזוגות חד-מיניים
אין הכרה חוקית של זוגות חד-מיניים ברמה לאומית או תת-לאומית. חוקת בוסניה והרצגובינה שותקת באשר לזכאות מגדרית לנישואין, ובקנה מידה תת-לאומי, שני הגופים, הפדרציה של בוסניה והרצגובינה והרפובליקה סרפסקה, מגבילים את הנישואים לזוגות הטרוסקסואלים, כפי שנקבעו בקודים המשפחתיים שלהם.
ב-19 באוקטובר 2018, אימצה הפדרציה של בוסניה והרצגובינה בקשה לגליזציה של איגודים אזרחיים. ראש הממשלה, פאדיל נובאליץ', אמר כי. על פי מחקר שבוצע, כ-80% מהזוגות החד-מיניים בבוסניה והרצגובינה רוצים שיכירו במערכת היחסים ביניהם.
הגנה מפני אפליה
סעיף 12 בחוק שוויון המינים (בבוסנית: Zakon o ravnopravnosti spolova), שאומץ בתחילת 2003, אוסר על אפליה על רקע מגדר ונטייה מינית. עם זאת, נטייה מינית לא הוגדרה במפורש.
חוק העבודה של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אוסר גם במפורש על אפליה על רקע נטייה מינית, וכך גם חוק העבודה של מחוז ברצ'קו.
ביולי 2016, אימץ הפרלמנט את הצעת חוק המתנה את חוקי האפליה לאיסור מפורש על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית ומאפייני מין.
החוקים נגד אפליה
באפריל 2016, הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אישרה תיקונים לחוק הפלילי שלה על ידי הוצאת פשעי שנאה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית. החוק פורסם בגיליון הרשמי ב-15 ביוני 2016. איסורים דומים כבר היו ברפובליקה סרפסקה ובמחוז ברצ'קו.
זהות מגדרית וביטוי
טרנסג'נדרים עשויים לשנות את מגדרם החוקי בבוסניה והרצגובינה לאחר שעברו ניתוח לשינוי מין וטיפולים רפואיים אחרים.
אקטיביזם
לא מעט ארגונים עמלו על זכויות להט"ב בבוסניה והרצגובינה. ארגון Q (Udruženje Q) היה הארגון הלהט"בי הראשון שנרשם בבוסניה והרצגובינה. ארגון Q פועל למען, והוקם בספטמבר 2002. הוא נרשם רשמית בפברואר 2004.
בתחילה, הארגון Logos נרשם בסוף 2005 בשם (IIVQM), אך זמן קצר לאחר מכן, השם שונה לשם הנוכחי ונרשם מחדש ב-2006. הארגון Equilibrium נרשם באמצע 2009 והיה הארגון הראשון שעבד בבאניה לוקה. שני הארגונים נסגרו לאחר שנתיים של פעילות.
ארגונים אחרים כוללים את Okvir וגם את Simosyon, שנרשמו שניהם ב-2011, Viktorija, המרכז הפתוח של סרייבו (סרייבסקי אוטורני סנטר), BUKA (האגודה של באניה לוקה של פעילים קווירים; בבוסנית: Banjalučko Udruženje Kvir Aktivista) שנרשמה ב-2013, עמותת LibertaMo, אשר התחילה לעבוד ב-2015 והמרכזים הפתוחים של מוסטר וטוזלה.
אירוע הגאווה הראשון במדינה נערך ב-9 בספטמבר 2019 בבירה סרייבו. כ-2,000 איש צעדו במצעד הגאווה הראשון של בוסניה והרצגובינה, והפכו את המדינה לאומה היוגוסלבית האחרונה לשעבר שקיימה אירוע גאווה.
התקרית בפסטיבל הקווירי בסרייבו 2008
כ-12 אנשים הותקפו בסוף היום הראשון של הפסטיבל הקווירי בסרייבו ב-24 בספטמבר 2008. על פי הדיווחים, שמונה אנשים, כולל שוטר אחד, נפצעו לאחר שקבוצה גדולה של פונדמנטליסטים וחוליגנים אסלאמיים תקפו את המבקרים ואת ההמונים. לטענת מארגני האירוע שארך למשך 4 ימים, המשטרה איפשרה הפגנות ללא אישור ולמחות נגד הומואים קרוב יותר מדי לאולם ובכך לסכן את המשתתפים.
הפסטיבל, שאורגן על ידי ארגון Q, נפתח באקדמיה לאמנויות יפות במרכז סרייבו. ההתקפות אילצו את המארגנים להפוך את שאר הפסטיבל לאירוע פרטי ולבטל אותו כעבור יומיים. אף על פי שהארגון Q ארגן בעבר מספר אירועים ציבוריים, פסטיבל זה היה האירוע התרבותי הראשון מסוג זה בהיסטוריה של סרייבו.
ב-2014, בית המשפט החוקתי קבע כי הרשויות לא הצליחו להגן על חופש האספה של משתתפי הפסטיבל הקווירי בסרייבו 2008.
התקרית בפסטיבל מרלינקה 2014
ב-1 בפברואר 2014, 14 גברים רעולי פנים הסתערו על פסטיבל מרלינקה וצעקו עלבונות הומופוביים. שלושה משתתפים נפצעו. המשטרה הגיעה ממש לאחר שהתוקפים עזבו, וביקרו אותה כי עשו מעט מאוד במציאת התוקפים וההעמדה לדין. הפסטיבל נמשך למחרת, ללא שום אירוע מיוחד, כאשר ישנה הגנה מלאה של כוח המשטרה.
דעת קהל
סקר שנערך ב-2015 מצא כי כ-44% מהבוסנים ינסו לרפא את ילדם אם יצאו מהארון. כ-11% נוספים הצהירו כי יפסיקו לתקשר עם ילדם לחלוטין. עוד נמצא כי כ-30% מאוכלוסיית בוסניה והרצגובינה תמכו בהענקת זוגות מאותו המין זכויות הקשורות לנישואים, כמו זכויות כלכליות וחברתיות.
על פי סקר Pew Research שפורסם ב-2017, כ-13% מהנשאלים בבוסניה והרצגובינה תמכו בנישואים מאותו המין, כאשר כ-84% מתנגדים. בנוסף, כ-82% מהבוסנים האמינו כי אין לקבל את ההומוסקסואליות על ידי החברה.
על פי סקר שפורסם ב-2019, לפני מצעד הגאווה הראשון בסרייבו, כ-33% מהנשאלים תמכו במצעד, עם כ-58% נגד. כ-14% מהנשאלים הצהירו כי הם תומכים בלגליזציה של נישואים חד מיניים, כאשר כ-81% מתנגדים. הסקר עצמו נערך בסרייבו, ולא כיסה את שאר חלקי הארץ.
לואי אנטואן דה בוגנוויל
לואי אנטואן, הרוזן דה בוגנוויל (בצרפתית: Louis-Antoine, Comte de Bougainville; 12 בנובמבר 1729 – 31 באוגוסט 1811) היה אדמירל ומגלה ארצות צרפתי, בן זמנו של מגלה הארצות הבריטי האדמירל ג'יימס קוק.
השתתף במלחמת שבע השנים בצפון אמריקה ולחם נגד בריטניה במלחמת העצמאות של ארצות הברית. הוא חקר אזורים בדרום האוקיינוס השקט כמנהיג הכוח הימי הצרפתי שהפליג לראשונה ברחבי העולם (1766–1769). המשלחות בפיקודו לאוקיינוס השקט הביאו לתגליות רבות, על חלקן: האי בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה, ופרח הבוגנוויליה, הונצח שמו. הוא זכה לתהילה גם בשל מספר הקורבנות הנמוך מאוד במהלך מסעותיו. לספרו "מסע מסביב לעולם" (Voyage autour du monde) נודעה השפעה רבה.
בוגנוויל הפך למזכירו של לואי ה-16 (1772) ושימש כקומודור במבצעי הצי הצרפתי בצפון אמריקה בתמיכה במהפכה האמריקאית. לאחר התבוסה הצרפתית מול מרטיניק (12 באפריל 1782), הוא הועמד לדין בבית משפט. במהלך המהפכה הצרפתית הוא נמלט מהטבח בפריז בשנת 1792. הוא שרד את שלטון הטרור בתקופת המהפכה הצרפתית כשפרש לאחוזתו הפרטית בנורמנדי. רק בשנותיו האחרונות שב לפריז, בה ישב עד מותו בגיל 81.
סגר באיטלקית
סגר באיטלקית (באיטלקית: Lockdown all'italiana) הוא סרט קומדיה איטלקי משנת 2020, שביים אנריקו ונצינה אודות שני זוגות שמוצאים עצמם נעולים בביתם בזמן הסגר שהוטל על המדינה במהלך ההתמודדות עם מגפת הקורונה באיטליה. הסרט הוקרן במשך 11 ימים והרוויח סכום של 366,373 אירו. בינואר 2021 עלה לאקרנים ברוסיה.
עלילה
מריאלה מגלה שבעלה ג'ובאני, עורך דין עשיר, בגד בה עם נערה מפאתי רומא, תמרה, שהיא צעירה ומושכת ממנה בהרבה. במקביל, בן זוגה של תמרה וולטר מגלה גם שחברתו בגדה בו; כתוצאה מכך, שני הזוגות מחליטים להיפרד. בדיוק כשג'ובאני ותמרה עומדים לעזוב את בתיהם, מוכרז סגר כללי במסגרת הצעדים החדשים להתמודדות עם מגפת הקורונה באיטליה בשנת 2020. שני הזוגות, אם כן, יצטרכו ללמוד לחיות יחד ולסבול זה את זה, בין בגידות ושקרים.
הפצה
הכרזה הראשונה של הסרט יצאה ב-19 בספטמבר 2020. קדימון ראשון לסרט יצא ב-28 בספטמבר בערוץ היוטיוב של חברת ההפקות "סרטי מדוזה" שהפיקה את הסרט. הסרט הופץ בבתי הקולנוע האיטלקיים ב-15 באוקטובר 2020, עם פתיחתם.
ביקורת
לאחר פרסום הכרזה והטריילר של הסרט, התגלעו מחלוקות רבות ברשת בנוגע ללגיטימיות להתמודד עם נושא כה חמור כמו הסגר כקומדיה, בייחוד שמגפת הקורונה עדיין נמשכת. הבמאי ונצינה התגונן מיד בכך שכינה את מבקרי הסרט "פחדנים" ואמר שהוא מרגיש גאה להיות חלק מהמסורת הארוכה של הקומדיה האיטלקית, ש"סיפרה תמיד על דמויות אנושיות ששומרות על חולשה" והבטיח שזהו "סרט מצחיק ושנון על מצבי סגר פרדוקסליים רבים", אך גם "מלנכולי" ומכבד כלפי קורבנות הנגיף הרבים.
הסרט התקבל בדרך כלל באופן שלילי על ידי המבקרים האיטלקים. בעיתון Corriere della Sera, פאולו מרגטי קבע שהנרטיב של הסרט "נראה כנע על טייס אוטומטי" והביע חוסר שביעות רצון מביצועי השחקנים. בפורטל MYmovies.it, פאולה קאסלה טענה כי הסרט נטול קצב והדמויות בסרט הן מלנכוליות יותר מאשר נושכות והגיעה למסקנה שזו הזדמנות מבוזבזת באופן מהותי. גבריאל ניולה, לעומת זאת, האשים את הסרט ב"חוסר תשומת לב לפרטים ודיוק", אך הודה ביכולת לשפוט בחומרה מסוימת את הדרך בה הגיעה איטליה למצבה במהלך המגפה.
יוהנה פירטילהטי
יוהנה פירטילהטי (בפינית: Johanna Pirttilahti; נולדה ב-6 במאי 1968) היא מנחת טלוויזיה פינית.
ביוגרפיה
פירטילהאהטי נולדה בדרום פינלנד.
ב-1993 סיימה את לימודיה באוניברסיטת טמפרה.
באירוויזיון לרוקדים 2007 מסרה את הניקוד של פינלנד ובאירוויזיון לרוקדים 2008 הייתה אחת מצמד הפרשניות לטלוויזיה הפינית.
ב-2009 הנחתה את תוכנית הבידור "Suomen Las Vegas" בה הוצגו בין היתר קוסמים ואקרובטים.
באירוויזיון 2010 מסרה את תוצאות ההצבעה הפינית.
ב-2010 יצרה והנחתה את תוכנית הקומדייה "Jim Salabim Taikashow".
ב-2019 הופיעה בתוכנית הקומית "Kellot soi".
בנוסף לעבודתה הטלוויזיונית היא עוסקת בהוראת השפה הפינית וברטוריקה.
יאיר פלאי
יאיר פֶּלְאׅי (נולד ב-23 בפברואר 1980) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת גולני. קודם לכן שימש מפקד חטיבת מנשה, מפקד גדוד גפן ומפקד גדוד 13.
ביוגרפיה
פלאי נולד וגדל בקשת שברמת הגולן להוריו שהיו ממקימי המושב. אביו גלעד, נשפט במסגרת המחתרת היהודית, נידון למאסר, הביע חרטה על מעשיו וניחון לאחר ארבע וחצי שנים בידי נשיא המדינה, חיים הרצוג. סבו מתתיהו פלאי וסבתו שרה פלאי (לבית מלומד) היו מלוחמי אצ"ל ולח"י. אחיו עמישב, לוחם סיירת גבעתי, נפצע באורח קשה במהלך מבצע חומת מגן. דודו סרן ארנון פלאי נהרג במהלך שירות מילואים.
למד בישיבה תיכונית חיספין ובישיבת שבי חברון. התגייס לצה"ל במרץ 2000, ושובץ בגדוד 51 בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בעיצומו של קורס הקצינים החל מבצע חומת מגן בו השתתף כצוער בבה"ד 1. בסיום הקורס שב לגדוד 51 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שירת כסגן מפקד פלוגה בגדוד 51. בסיום התפקיד השתחרר מצה"ל. לאחר זמן מה שב לשירות קבע, ומונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 51. במלחמת לבנון השנייה הפלוגה בפיקודו תפסה קו הגנה בגבול הצפון, אך לא השתתפה בלחימה.
בהמשך מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 51. ב-20 בדצמבר 2007, במהלך מבצע "צלול כיין" שביצע גדוד 51 במחנה הפליטים אל-מע'אזי ובין מטרותיו היה עצירת מבוקש, ארב כוח קטן מהפלוגה בפיקודו של פלאי במטע סמוך, כדי למנוע מתגבורת אויב לסכל את המעצר, שני מחבלים שהתקרבו למארב נורו ונהרגו, בהמשך הופיעה קבוצת מחבלים גדולה שפתחה לעברם בירי מנשק קל מלווה בזריקת רימונים, הוא הוביל את חייליו לחתירה למגע על אף מיעוטם המספרי, ובמכת האש חוסלו שני מחבלים נוספים. ב-27 באפריל 2008 קיבל על כך צל"ש ממפקד אוגדת עזה, משה תמיר. בשנת 2008 מונה למפקד פלגה ביחידת אגוז, והוביל אותה בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. בהמשך שירת כמפקד בית הספר להכשרות ביחידת אגוז. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2014–2015, בין היתר בזמן מבצע צוק איתן. במהלך המבצע נפצע באורח קל באירוע בו נפגע מפקד החטיבה, רסאן עליאן.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו למפקד אוגדת הבשן.
חיים אישיים
פלאי מתגורר בקשת, נשוי לחוה, מורה במקצועה, בתו של הרב יעקב פייגנבוים וילידת קשת אף היא, ואב לשישה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בביטחון לאומי ואסטרטגיה מאוניברסיטת חיפה.
אבו-עבד
באיורים, המאפיינים הבולטים ביותר של אבו עבד הם השפם גדול והתרבוש האדום שהוא חובש לראשו. החבר הטוב ביותר של אבו עבד הוא אבו שטיף, שאיתו הוא מבלה חלק גדול מהיום ב-Kawat El Ejeezh (قهوة القزاز), בית-קפה בפועל ידוע במרכז ביירות. לפעמים טוענים שהוא ביירותי סוני. דוגמה אחת למאות הבדיחות המילוליות מאת אבו עבד היא:
במהלך מלחמת לבנון השנייה, הבדיחה הנרחבת ביותר בקרב לבנונים הייתה שוב על אבו עבד. הבדיחה מספרת: "אבו עבד יושב בבית הקפה כשהוא מתקשר לאהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל, ואומר לו לא להגיע צפונה לגבול או שהוא וארבעה מחבריו יגרמו לישראל צרות. אולמרט צוחק ואומר לאבו עבד שגדוד ישראלי אחד יכול לעלות בקלות על שכונתו. התחרות המילולית הזו עולה מדרגה עד שאבו עבד אומר שהוא אסף אלפי לוחמים חמושים ברקטות כתף ואולמרט קובע כי בישראל יש שני מיליון חיילים. "'שני מיליון?' שואל אבו עבד. "במקרה זה אני אצטרך להיכנע. פשוט אין לנו מספיק מקום להחזיק 2 מיליון בני ערובה".
המרד הרפובליקני בפריז של יוני 1832
המרד הרפובליקני בפריז של יוני 1832, היה התקוממות אנטי-מונרכיסטית כושלת של רפובליקאים פריזאים, רובם סטודנטים, בתאריכים 5–6 ביוני 1832. המרד היה ניסיון של הרפובליקאים להפיל את המונרכיה של יולי. המרד היה גילוי האלימות האחרון שהיה קשור למהפכת יולי. ההתקוממות מתוארת לפרטים ברומן עלובי החיים של ויקטור הוגו.
הסיבות לפרוץ המרד
לאחר מהפכת יולי עלתה ממשלת שמאל שביקשה להישען על שכבות רחבות בציבור ולתמוך בתנועות מהפכניות באירופה. אולם, משגברה התסיסה המהפכנית והרפובליקנית, פיטר המלך לואי פיליפ ממשלה זו ומינה ממשלה בעלת אופי ימני. בנוסף לדיכוי התנועה הרפובליקנית, הקציר הגרוע בשנים 1827–1832 גרם לבעיות כלכליות, מחסור במזון ועלייה ביוקר המחיה. גם מגפת כולרה שפרצה בפריז בקיץ 1832, אשר גרמה למותם של 18,402 מתושבי העיר ופגעה בעיקר בשכונות העניות, הוסיפה לחוסר היציבות וגרמה להמונים לחשוד שהממשלה הרעילה את הבארות. מן המגפה נפטרו קזימיר פייר פרייה ראש ממשלת צרפת והגנרל ז'אן מקסמליאן למרק, מראשי הרפובליקנים וציר באספה הלאומית. בזמן שפרייה זכה להלוויה ממלכתית, ארגוני האופוזיציה התכוונו להפוך את הלוויה של גנרל למרק, אשר היה ידוע בתמיכתו בשכבות הנמוכות וברעיון הרפובליקני, למפגן כוח נגד המלך. הממשלה לא התכוונה לתת לאופוזיציה להפוך את מסע הלוויה של הגנרל בפריז למפגן כוח והזרימה לעיר כוחות רבים של המשמר הלאומי.
ההתקוממות
עם תחילת העימותים עם אנשי המשמר הלאומי הצליחו הסטודנטים ביחד עם המוני הפועלים שהצטרפו אליהם להשתלט על מזרח פריז. הם התחיל להקים בריקדות וביצורים ברחבי פריז לקראת ההתקפה הצפויה של כוחות המשמר הלאומי. המלך לואי פיליפ חזר במהירות לפריז כשהגיעו אליו הידיעות על ההתקוממות. המלך סקר מול ההמונים את יחידות המשמר הלאומי כדי לשדר שלווה ונחישות. בליל ה-6 ביוני פקד המלך על הגנרל ז'ורז' מוטון לשחרר את מזרח פריז מידי המתקוממים. בבוקר הגנרל נכנס לעיר עם כוחות המשמר הלאומי וכוחות צבא שהובאו לעיר בלילה והתחיל לצור על הבריקדות שניבנו ברחבי העיר. רוב הבריקדות נשברו במהירות אבל בקלוי סנט מרי התרחשו קרבות קשים שנמשכו לאורך כל היום, אשר עלו במחיר של שמונה מאות הרוגים ופצועים לשני הצדדים. בחמש בערב ראשי האופוזיציה פנו לגיבור הלאומי המרקיז דה לה פאייט בבקשה להתערב אצל המלך בשביל לעצור את שפיכות הדמים בבירה. לה פייט נענה לבקשה וביחד עם פרנסואה ז'אן דומיניק אראגו ואודילון בארו, ראש הממשלה נפגש עם המלך בשלוש וחצי בצהרים לאחר שהמלך חזר מסקירת הכוחות ברחבי העיר. המלך סירב לבקשת לה פייט ובארו ואמר שהמתקוממים הובסו ושלא יהיה משא ומתן.
עלובי החיים
ברומן עלובי החיים של ויקטור הוגו ישנו תיאור של השבועות שהובילו להתקוממות ותיאור של המתרחש באחת הבריקדות שהמשמר הלאומי צר עליהן. מריוס, אחת הדמויות הראשיות ברומן, הוא לוחם באחת מהבריקדות. הרומן אוהד במיוחד את המהפכנים והם מוצגים בו באור רומנטי. המקור לתיאורים של ויקטור הוגו לא נשען על ניסיונו האישי במרד, שכן בזמן המרד הוא שהה אמנם בפריז אך לא לקח בו חלק פעיל. הוגו טען בספרו שהסיבה לפרוץ ההתקוממות היא מסע הלוויה של הגנרל למרק, אך ניתן לטעון שהלוויה הייתה רק התירוץ בה השתמשו המתקוממים כדי לפתוח במרד. הרומן הוא בין התיאורים הספרותיים היחידים של ההתקוממות.
החלילן מהמלין (סרט, 1933)
החלילן מהמלין (באנגלית: The Pied Piper) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי פרה-קוד משנת 1933, המבוסס על סיפורו של החלילן מהמלין. הסרט הקצר הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני, בבימויו של וילפרד ג'קסון, והופץ ב-16 בספטמבר 1933, כחלק מסדרת סימפוניות טיפשיות.
עלילה
בעיר המלין יש אוכלוסייה גדולה של חולדות שממשיכה לגדול ולאכול את כל המזון הנראה לעין. ראש העיר מציע לשלם שקית זהב למי שיכול להיפטר מהחולדות. באותו הרגע מופיע החלילן מהמלין ומציע את שירותיו. על ידי השמעת מנגינה על החליל שלו, הוא מהפנט את המכרסמים כדי שיעקבו אחריו, הרחק מהמלין. כשהם רחוקים מהמלין, הוא יצר גלגל גבינה בעזרת החליל שלו, פיתה את העכברים להיכנס לאכול אותו, וברגע שכל העכברים היו בחורי הגבינה, הוא גרם לה להיעלם.
כשהוא חוזר לעיירה, ראש העיר מסרב לשלם לו את שקית הזהב משום שהוא פשוט ניגן בחליל, ונותן לו מטבע אחד, בעוד שאר המבוגרים צוחקים עליו. כשהוא זועם, החלילן מהמלין מחליט לנקום ולהציל את הילדים מלגדול להיות גרועים כמו המבוגרים בכך שהוא לוקח אותם משם.
ראש העיר והמבוגרים לא משחררים אותו מכיוון שהם נעלו את שער העיר לאחר שהחולדות עזבו ואף אחד לא יכול לצאת. עם זאת, החלילן לא רק שמקסים את הילדים ללכת אחריו, אלא מכשף את שער העיר לפתוח את עצמו ולאפשר לילדים לעזוב, וראש העיר נותר להתמודד עם חמתם של המבוגרים על אובדן ילדיהם. החלילן מהמלין מוביל את הילדים להרים ולארץ מכושפת עם כיף ומשחקים, שם כולם חיים באושר ועושר.
אולריך גראוארט
אולריך גראוארט (בגרמנית: Ulrich Grauert; 6 במרץ 1889 – 15 במאי 1941), היה גנרל-אוברסט בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), אשר נהרג במלחמת העולם השנייה, לאחר שהופל עם מטוסו.
קריירה מוקדמת
גראוארט נולד בברלין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית ב-6 במרץ 1889. בשנת 1910 התגייס גראוארט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-2 (פומרניה ה-1).
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת גראוארט כקצין מטה בחטיבת הארטילריה ה-2, ובשנת 1915 הוכשר כקצין טיווח ארטילריה מהאוויר. על פעולותיו במלחמה קיבל גראוארט את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
בין המלחמות
לאחר המלחמה הצטרף גראוארט לפרייקור ולאחר מכן לרייכסווהר, שם מילא תפקידי פיקוד ומטה. לאחר הקמת הלופטוואפה שנת 1935, מונה גראוארט לראש מטה משרד התעופה, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1937 מונה גראוארט למפקד פיקוד האוויר הגבוה ה-2, שהפך מאוחר יותר לקורפוס האוויר ה-1, וב-20 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
במהלך הפלישה לפולין השתתף גראוארט עם יחידתו במערכה, וב-1 באוקטובר 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל האוויר. במהלך המערכה על צרפת שוב השתתף גראוארט עם יחידתו, ואף קיבל ב-9 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-19 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-אוברסט.
ב-15 במאי 1941 יצא גראוארט לטיסת סיור לאורך תעלת למאנש במטוס יונקרס Ju 52, ובמהלך הטיסה הופל באזור סן-אומר על ידי טייס פולני מטייסת הקרב ה-303 (הפולנית) ונהרג.
ארנסט אודט
גנרל-אוברסט ארנסט אודט (בגרמנית: Ernst Udet; 24 באפריל 1896 – 17 בנובמבר 1941) היה טייס גרמני, אלוף הפלות במלחמת העולם הראשונה וממונה על ייצור המטוסים בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה שבמהלכה התאבד.
ביוגרפיה
אודט נולד בפרנקפורט וגדל במינכן עוד כילד התעניין בתעופה ומטוסים. ב-2 באוגוסט 1914 התגייס לצבא וביקש להצטרף לחיל האוויר אך סורב בגלל קומתו הנמוכה (160 ס"מ). רק לאחר שלמד לטוס באופן פרטי הוא התקבל לחיל האוויר ב-אפריל 1915. אודט שירת בטייסת של מנפרד פון ריכטהופן (הברון האדום) והצטיין בקרבות האוויר. עד לסוף המלחמה נזקפו לזכותו 62 הפלות והוא היה במקום השני לאחר ריכטהופן (80 הפלות). לאחר מותו של ריכטהופן הוא שירת תחת פיקודו של הרמן גרינג. בסוף המלחמה נאלץ לעזוב את מטוסו ולצנוח לאחר שהתנגש במטוס צרפתי. הוא זכה בעיטורים: צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, מסדר הבית של הוהנצולרן והעיטור הגבוה ביותר - פור לה מריט.
טייס פעלולים
לאחר המלחמה השתמש אודט בכישוריו כטייס והפך לטייס פעלולים וטייס ניסוי. הוא השתתף במספר סרטים של לני ריפנשטל ואף במספר סרטים בהוליווד ובגרמניה. הפופולריות שלו הרקיעה שחקים. לאדם כזה הזדקק גרינג בבואו להקים את הלופטוואפה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וגויס ללופטוואפה.
בניית הלופטוואפה
גרינג רצה להסתמך על חבריו הטייסים מהמלחמה בבניית חיל האוויר. הוא גייס את ארהרד מילך, ברונו לרצר וארנסט אודט. אודט שימש בתחילה כטייס ניסוי אבל ב-1936 מינה אותו גרינג לתפקיד פיתוח ואספקת כלי טיס. אודט קבל תפקיד זה בחוסר רצון. הוא התרכז בעיקר בפיתוח מטוסי צלילה יונקרס 87 Ju והזניח פיתוח מפציצים. הוא היה חסר מיומנות בנושאי ארגון, תיאום ופיתוח מטוסים חדשים. עד מהרה החלה ירידה בייצור מטוסים ובמחקר ופיתוח מנועים ומטוסים עתידיים. אודט ראה את כישלונו והחל לשתות אלכוהול ולאבד את ביטחונו העצמי.
התאבדות
מצבו הנפשי של אודט התדרדר לאור כישלונות הלופטוואפה בקרב על בריטניה ואי יכולתו לארגן את ייצור המטוסים במידה מספקת. גרינג האשים אותו בכישלון כדי להטות את האשמה ממנו. אודט לא היה יכול לעמוד בלחץ והחליט להתאבד. ב-17 בנובמבר 1941 הוא ירה בעצמו בדירתו. כפי שנודע הוא כתב בשפתון אדום על קרש מיטתו: "איש הברזל, אתה אחראי למותי".
ההודעה הרשמית אמרה שהוא נהרג בניסוי על אמצעי לחימה חדש. נערכה לו הלוויה ממלכתית בהשתתפות היטלר.
פורטיה
פורטיה (שם מדעי: Portia) הוא סוג של עכבישים ממשפחת הקופצניים החיים באזורים הטרופיים והסובטרופיים של העולם הישן, לרבות באפריקה, מדגסקר, הודו וסביבותיה, סין, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה. עכבישים אלה ידועים במזונם העיקרי - מיני עכבישים אחרים שבמקרים רבים גדולים מהם בהרבה.
אלו עכבישים קטנים יחסית. אורך הנקבות 5-10 מ"מ ואורך הזכרים רק 5-7 מ"מ. הם בעלי עיניים גדולות ומורכבות ובעלי ניבים ארסיים. הם אינם טווים קורים והם מכוסים בחומר דמוי שערות על גופם. עכבישים אלו יכולים לקפוץ לגובה פי 50 מאורך גופם.
הם צדים עכבישים אחרים במספר שיטות. עכבישים אלה נחשבים לבעלי אינטליגנציה גבוהה מאוד ביחס לחסרי חוליות ויכולים לראות את העולם באופן תלת-ממדי, כך שכשהם נפגשים עם עכביש בקורים הם יכולים לקפץ מעלה העומד מעל הקור היישר אל העכביש שבמרכז הרשת, אך דרך זו נרכשת במהלך דרך של ניסוי וטעייה. כמו כן הם יכולים לפתות את העכביש על ידי התחזות לחרק הנלכד בקור. כשהעכביש בא לצוד את ה"חרק" הוא נטרף. הם יכולים להתחזות למשך זמן רב עד שהעכביש מתפתה לחקור את הפיתיון. הם יודעים לצוד אפילו עכבישים מהמשפחה יורקניים (Scytodidae) שהורגים את טרפם באמצעות יריקת קורים דביקים מפיותיהם על טרפם שבמקרים רבים כולל עכבישים קופצניים. הפורטיות צדים אותם על ידי מעקב מאחוריהם וקפיצה עליהם כשדעתם מוסחת.
כמו הרבה מיני עכבישים הפורטיות הם קניבלים והנקבות הענקיות טורפות את הזכרים לאחר ההזדווגות או אף לפניה.
קונטאבל ממלכת ירושלים
רקע
ממלכת ירושלים נוסדה על פי מודל מדינה אירופאית נוצרית קלאסית של המאה האחת עשרה, ובפרט צרפת אשר ממנה באו מייסדי הממלכה כדוגמת גוטפריד מבויון או בלדווין הראשון; אך בשל מיקומה ומצבה המדיני והגאוגרפי השונים מאירופה – הן בתנאי השטח השונים לחלוטין, הן בכך שהשלטון לא היה תלוי בצורה אבסולוטית במלך לבדו אלא מושפע רבות גם מהאצילים בעלי האחוזות הגדולות של הממלכה, והן במיקום הרגיש בתוך האויבים מסביב – נשתנו בה שינויים רבים מהמודל המקורי שעליו התבססה. שינויים אלו התבטאו גם בתפקיד הקונטאבל, תפקיד שנעשה במקורו כדוגמת הקונטאבל באירופה, שהיה מצביא הצבא והראשון בחמשת האצילים הקרובים ביותר למלך.
היררכיה
פקודו של הקונטאבל היה המרשל, שתפקידו היה לדאוג לחיילים שכירי החרב ולסוסי הצבא, ולחלק את השלל לאחר ניצחון בקרב; גם הסינישאל, בעל המילה האחרונה בהחלטות ממלכת ירושלים (שכן הוא שניהל את ענייני האוצר של הממלכה והיה אחראי על הכנסותיה והטירות המלכותיות, וכן ראש ה"הוט קור", המועצה המלכותית, בהיעדרו של המלך), היה כפוף לכוחו של הקונטאבל.
באירופה היה כוחו של הקונטאבל בתפקיד המקביל קטן משל הסינישאל, שכן האוצר היה דומיננטי הרבה יותר בניהול מדינה מאשר הצבא, אך בממלכת ירושלים הצלבנית שרר מצב מלחמה כמעט קבוע, בהיותה אוטונומיה נוצרית כמעט יחידה בין שכנים מוסלמיים עוינים, וכל קיומה היה תלוי בצבא – ולכן היה הקונטאבל "האיש החזק" ביותר בממלכה, ותפקידו היה בעל חשיבות ראשונה במעלה.
התפקיד ונושאיו
הצבא הצלבני הורכב משני גורמים עיקריים: צבא הממלכה, שכלל על פי רוב מאות בודדות של אבירים וכמה אלפים של סרז'נטים רגלים ונושאי כלים, בנוסף לפרשים קלים ("טורקופולים"); וצבא המסדרים הצבאיים, הם הטמפלרים, הטבטונים וההוספיטלרים, שהיה שווה לצבא הממלכה ובתקופות המאוחרות אף עלה עליו בהרבה. אף שהמסדרים נשמעו הלכה למעשה לפקודות המלך, הם לא היו תחת פיקודו הישיר ולא היו חייבים בשירות צבאי למען הממלכה. המסדרים הצבאיים שמרו בקנאות על עצמאותם, והייתה להם מערכת אינטרסים נפרדת שלעיתים נגדה את אלו של ממלכת ירושלים. לפיכך, תפקידו של הקונטאבל היה כבד: לשמור על האיזון הדק שבין האוטונומיות של המסדרים לבין צורכי הממלכה, לזמן את המסדרים אך לדעת לתגמלם בהתאם, וכיוצא בכך.
לקונטאבל נבחר בדרך כלל מצביא ידוע (כמו אסטאש גרנייה), לוחם גדול (דוגמת מנשה דה ירז') או מדינאי מבריק (כז'אן ד'איבלין מביירות), ובדרך כלל גם אציל וסניור גדול (כגון אחד מנסיכי הגליל או שליט ערי מפתח דוגמת צור, צידון או ביירות); אך כמעט תמיד היה הקריטריון העיקרי – קרבתו למלך, שכן המלכים נהגו תדיר למנות למשרה הרגישה את קרוביהם וידידיהם הטובים, בהם בטחו. אך אירוני הדבר כי דווקא רבים מאלו שנבחרו בשל קרבתם נתגלו לבסוף כבוגדניים ותככנים, כז'אן הזקן או אמלריך השני דה ליזיניאן, ואילו מנגד, רבים אשר לא היו ממשפחת המלוכה מילאו את תפקידם בצורה מופתית, כגיום מביר או המפרי מטורון.
בנוסף לקונטאבל ממלכת ירושלים, לאחר הקמת ממלכת קפריסין הצלבנית נתבססה גם שם דרגת קונטאבל ממלכת קפריסין, באופן כללי על פי מודל ממלכת ירושלים אך בפועל עם הרבה פחות סמכויות, כך שתואר זה היה בעיקר ייצוגי.
לעיתים קרובות מונה הקונטאבל בעיתות צרה ומצוקה גם לעוצר הממלכה, הן בממלכת ירושלים והן בקפריסין; נהוג היה לא לישא בשתי המשרות בעת ובעונה אחת, עד זמנו של וולטר ממונטבליארד.
בסוף ימיה של ממלכת ירושלים, הייתה הארץ משוסעת בסכסוכים פנימיים ולקונטאבל לא הייתה כל יכולת ממשית, אולם המשרה המשיכה להימסר מיד ליד. גם לאחר נפילת ממלכת ירושלים, התפקידים הוענקו כאותות כבוד בעלמא בלי כל סמכות ממשית על ידי ממלכת קפריסין הצלבנית, יורשתה ההיסטורית של ממלכת ירושלים; ואפילו לאחר חורבן ממלכת קפריסין הוסיפו אצילים אירופאיים המקורבים לשושלות המלוכה הצלבניות לישא את תוארי "קונטאבל ירושלים" או "קונטאבל קפריסין".
מנהגים נוספים
במהלך הכתרת מלך חדש בממלכת ירושלים, היה תפקידו של הקונטאבל להחזיק את סוסו של המלך, בעוד המרשל מסייע לו והסינישאל אוחז בשרביט המלכותי, וזאת על פי הדגם האירופאי המקורי.
נושאי תפקיד הקונטאבל
רשימת האנשים ששימשו בתפקיד הקונטאבל בממלכת ירושלים הצלבנית:
יהדות צנעא
יהדות צנעא היא קהילה יהודית עתיקת יומין, החשובה והגדולה ביותר ביהדות תימן, שהתקיימה בעיר צנעא שבתימן למעלה מ-1000 שנה עד לעלייה הגדולה לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949). בקהילה היה מרכז התורה הגדול ביותר בתימן, בה ישב בית הדין המרכזי, פעלו ישיבות רבות ובראשן הישיבה הכללית, ובהם שימשו גדולי חכמי תימן ברציפות במשך כל שנות קיומה.
היסטוריה
ראשית התיישבות היהודים בתימן שנויה במחלוקת. אין בידינו תאריכים מדויקים לתחילת התיישבות היהודים בעיר צנעא, אך סביר להניח שכבר בראשית התיישבות היהודים בתימן, גרו יהודים גם בצנעא.
בג'בל נוקם
מקום מושבם הראשון של היהודים היה בעיר "בראש" שבראש ג'בל נוקם. שם על פי העדויות נמצאו שרידי בית כנסת ומקוואות טהרה. מאוחר יותר ירדו היהודים והתיישבו ב"אלקצר" (המבצר), שכונה גם "קַצְר סַאם אִבְּן נֻח" (ארמון/מבצר שם בן נח).
בשכונת אלסאילה
בשנת ד'תתק"ם (1172), כבש את תימן המצביא טג'טכין, שהיה משרי צבאותיו של טוראן שאה, אחיו הגדול של צלאח א-דין. בשנה החמישית למלכותו הוא אילץ את היהודים יושבי "אלקצר" לרדת מערבה לעיר צנעא התחתונה היושבת בעמק. בתחילה הורדו היהודים העניים והפשוטים, ולאחר זמן הושלם המעבר וכל היהודים ירדו לשכונת אלסאילה.
גלות מוזע
בשנת ה'תל"ט (1679) גורשו יהודי תימן, ובכללם יהודי צנעא, אל דרום תימן לאזור שפלה מדברית, למשך שנה שלמה.
בקאע אליהוד
לאחר שוב הגולים ממוזע בשנת ה'ת"ם (1680), לא הורשו היהודים לחזור לבתיהם בשכונת אלסאילה שבתוך חומות העיר העתיקה של צנעא, ונאלצו לבנות את שכונתם מחדש מחוץ לחומות העיר, בבקעה ממערב לשכונת ביר אל-עזב. בשכונה זו גרו עד לעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949).
חוזת אלנפר
בשנים ה'תרס"ד–ה'תרס"ה (1904–1905), עקב מלחמות הטורקים עם הערבים המקומיים תושבי תימן בראשות האימאם יחיא, פקד את תימן ובמיוחד את צנעא וסביבתה רעב קשה, שכונה בשם "חַוְזַתּ אַלנֲּפַר" (מצור ה"נפר", שהיא יחידת משקל קטנה שבה מוכרים תבואה). הרעב כילה כ-50% מאוכלוסיית העיר, יהודים וערבים, וגרם למעבר של רבים מיושבי צנעא לכפרים הסמוכים. לאחר ניצחון האימאם יחיא חזרו שארית היהודים לצנעא ושיקמו מחדש את הרובע היהודי.
מעמדה של קהילת צנעא
כבר בתקופת הגאונים מעמדה של קהילת צנעא היה כקהילה המרכזית של תימן, בכך שנציגי ישיבות הגאונים שקיבלו את התרומות מכל רחבי תימן ישבו בצנעא.
בתחילת המאה ה-20 קהילת צנעא הייתה הקהילה היהודית הגדולה ביותר בתימן. עד לשנת 1904 היא מנתה כ-10,000 נפש.
בית הדין
מינוי הדיינים לא היה נעשה כמקובל כיום על פי מבחנים. אב בית הדין היה ממנה אדם לדיין על פי מידת ידענותו וגדלותו, כפי שהתפרסם בקהילה כ"מומחה לרבים", כאשר השמיע את דבריו בדרשות לפני הציבור, ואנשי הקהילה פנו אליו לפתירת סכסוכים.
הישיבה הכללית
מוסד חשוב נוסף בקהילה הוא הישיבה הגדולה. מדי יום לאחר תפילת שחרית היו מתקבצים כל תלמידי החכמים של העיר באחד מבתי הכנסת החשובים, ולומדים בצוותא כשעתיים או שלוש. מוסד ישיבה זה התקיים במתכונת ישיבות התנאים, האמוראים והגאונים, ולא במתכונת שהייתה מקובלת באירופה במאות השנים האחרונות, בה הישיבה היא בית לימוד לתלמידים צעירים.
ישיבה זו התקיימה מעת בוא היהודים לתימן, ועד לשנת ה'תרס"ה (1905), שנת חוזת אלנפר, בה הלכו לעולמם רבים מלומדי הישיבה, והישיבה חדלה מלפעול. בשנת ה'תרצ"ג (1933) החזיר הרב יחיא אלאביץ' את הישיבה לפעילות, אך פעילותה פסקה עם פטירתו בשנת ה'תרצ"ו (1936).
על ישיבה זו כתב רבי שלום שבזי בשירו "איומה המשי":.
העֻקאל
העֻקַאל (ביחיד: עַאקֵל, פירושו בערבית: נבון), היו עסקני הציבור של הקהילה. הם היו ההנהגה החילונית, כלומר שאינה מתעסקת בענייני הדת. לעקאל לא היה מוסד, לא היה תפקיד מוגדר, ואף לא היו מקיימים ישיבות ודיונים קבועים. כאשר אחד מהעקאל היה רוצה לעורר את הציבור לעניין שיש לתקן, היו מתכנסים העקאל והציבור בחצר של אחד מבתי הכנסיות הגדולים, ושם מקיימים מעין "דיון פתוח", ובסופו מתקבלת החלטה. בישיבות אלה היו גם ממנים עקאל חדשים בעת הצורך.
אחד מתפקידיהם של העקאל היה לגבות את מס הג'זיה, מס הגולגולת באסלאם.
חכם באשי
מאז הכיבוש הטורקי השני של תימן בשנת ה'תרל"ב (1872), העמיד המושל אחמד מוכ'תאר חכם באשי גם בתימן, כדוגמת החכם באשי שהיה בשאר האימפריה. משרת החכם באשי הייתה קיימת כל שנות הכיבוש השני של הטורקים, בין השנים ה'תרל"ב (1872) ו-ה'תרס"ה (1905).
קופת ההקדש
קופת ההקדש היה מוסד הצדקה הכללי לקהילה. קופת ההקדש לא ניזונה ממיסים או מתרומות, אלא הכנסותיה היו בזכות תקנה קדומה בקהילה, שעל פיה כל בהמה שנשחטת ובשרה נמכר באטליז, עורה וחלבה נמכרים, והכסף נכנס לקופת ההקדש. אם הבהמה נשחטה על ידי אדם פרטי, העור והחלב שלו, אך אם היו בבהמה זו ארבעה שותפים או יותר, דמי עורה וחלבה נכנסו לקופה. העורות היו נמכרים כל יום שישי לעבדני העורות, והחלבים היו נמכרים אחת לחצי שנה לתעשיית הסבון.
כספי הקופה שימשו בעיקרם ליהודים מנקי המחראות (בעקבות "גזירת המקמצים"), ושאר הכסף היה מתחלק בין עניי הקהילה בחג הפסח ובחג הסוכות.
ברכת המוציא לשולחנות רבים
במאה ה-18 פרצה מחלוקת בין חכמי צנעא בעניין ברכת המוציא, כאשר יושבים קרואי המסיבה במספר שולחנות, האם כל שולחן מברך המוציא לעצמו, או שאחד מברך לכולם. המנהג הקדום בתימן היה שאחד מברך לכולם, כפי שמזכיר מהרי"ץ, אך היו חכמים שרצו לשנות את המנהג על פי פסק השולחן ערוך . מחלוקת זו המשיכה עד המאה ה-19.
תרבות חומרית
בצנעא לבשו היהודים לבוש אופייני ליהודי מרכז תימן. בתי היהודים בצנעא היו בנויים כבתי היהודים בצנעא.
חלק מבני קהילת צנעא ורגעים מהווי הקהילה תועדו בתמונות על ידי הצלם יחיאל חייבי בן הקהילה, ויצאו לאור בספר צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי.
גלאי צ'רנקוב
גלאי צ'רנקוב הוא גלאי חלקיקים אשר מסוגל לזהות מעבר של חלקיקים הנעים במהירות גבוהה במיוחד באמצעות גילוי קרינת צ'רנקוב שהם יוצרים בתנועתם.
בסיס מדעי
לפי תורת היחסות של איינשטיין, אף גוף או חלקיק בעל מסה אינו מסוגל לנוע מהר יותר ממהירות האור בריק- ככל שמהירות הגוף או החלקיק מתקרבת למהירות האור, יש צורך ביותר ויותר אנרגיה על מנת להאיצו, ועל מנת שהחלקיק יגיע למהירות האור יש צורך באנרגיה אינסופית, ולכן הגעה למהירות זו בלתי אפשרית. מהירות האור בריק היא גודל קבוע- c, השווה בקירוב ל-300 אלף קילומטרים בשנייה. לעומת זאת, מהירותו של האור בסוגי תווך שונים שונה באופן ניכר ממהירותו בריק, זאת כיוון שהאור מתנהג גם כחלקיק וגם כגל- ולגל יש מהירות שונה וקבועה עבור כל תווך בו הוא עובר. במים, למשל, מהירותו של האור היא כשלושה רבעים ממהירותו בריק- בערך 225,000 קילומטרים בשנייה. עקב מהירותו הפחותה של האור בסוגי תווך מסוימים, חלקיקים אחרים עשויים לנוע מהר יותר מהאור בעודו בתווך. כאשר חלקיק טעון נע במהירות בחומר, הוא יוצר הפרעה אלקטרומגנטית בחלקיקים שלידו. הפרעה זו מתבטאת בפליטה של קרינה אלקטרומגנטית- אור. כאשר החלקיק הטעון נע מהר יותר מהאור אשר נוצר עקב מעבר החלקיק- למשל בעקבות פגיעת חלקיק נייטרינו באלקטרון- האור יוצר חזית מאחורי החלקיק באופן הדומה לבום העל-קולי הנוצר כאשר מטוס עובר את מהירות הקול- למעשה, נוצר מעין "בום על-אורי", הקרוי קרינת צ'רנקוב. קרינה זו נמצאת ברובה בטווח הסגול עד האולטרא סגול, אך לעין האנושית היא נראית כחולה. הזווית בה מתפרשת חזית הפגיעה של קרינת צ'רנקוב -זווית זו מכונה "זווית צ'רנקוב"- נקבעת לפי מהירות החלקיק הטעון ולפי מקדם השבירה של התווך:
כאשר θ היא זווית הפרישה של הקרינה, n הוא מקדם השבירה של התווך ו- β היא מהירות החלקיק הטעון ביחס למהירות האור בריק.
היסטוריה
הרעיון של קרינת צ'רנקוב הועלה לראשונה בשנת 1888, על ידי אוליבר הביסייד. בשנת 1900 נחזה לראשונה, על ידי מארי ופייר קירי, "זוהר כחול" בנוזלים המכילים ריכוז גבוה של רדיום, אם כי קרינת צ'רנקוב לא נחשדה כמקור הזוהר. התאוריה של הביסייד אוששה בניסוי בשנת 1934, על ידי פאבל אלכסיביץ' צ'רנקוב, ונקראה על שמו. בשנת 1937 הוסברה הקרינה במלואה על ידי איליה פרנק ואיגור תם, אשר זכו יחד עם צ'רנקוב בפרס נובל בשנת 1958 על גילוי הקרינה.