cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה
תוכניות עתידיות
בהתאם לתת"ל 65, התחנה עתידה להיות מוסבת לתחנה תת-קרקעית בשם "תחנת חיפה בית המכס".
ארצות הברית של האיים היוניים
ארצות הברית של האיים היוניים (אנגלית United States of the Ionian Islands; יוונית Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων; איטלקית Stati Uniti delle Isole Ionie) הייתה מדינת חסות של האימפריה הבריטית מ-1815 עד 1864. היא השתרעה בשטחם של האיים היוניים השוכנים כיום בצפון-מערב יוון.
אל-מסרי
אל-מסרי הוא שם משפחה שמקורו בערבית ומשמעותו היא "המצרי".
ברט מקראקן
רוברט אדוארד מקראקן (באנגלית: Robert Edward McCracken; נולד ב-25 בפברואר 1982), הידוע כברט מקראקן, הוא סולן להקת הרוק האמריקאית דה יוזד.
ביוגרפיה
מקראקן נולד באורם, יוטה, ארצות הברית וגדל כבן למשפחה מורמונית והיה חבר בקהילת הסטרייט אדג' עד גיל 15. יש לו שלוש אחיות: קייטי, מלאני ורייצ'ל, ואח אחד קטן: ג'וזף טיילור. לפני שנשר, למד בבית הספר Timpanogos יחד עם קווין אולמן (כיום גיטריסט דה יוזד). בגיל 12 הצטרף מקראקן ללהקה מקומית בשם "I'm With Stupid", שם ניגן בחצוצרה.
כנער מתבגר הוא נקלע לקונפליקטים עם הוריו, ובהמשך הדרך התנסה בסמים (בניגוד לערכיהם של המורמונים, ובפרט הסטרייט-אדג'רס) והתמכר אליהם באופן קשה. מקראקן נשר מבית הספר, נזרק מביתו ואף איבד את בתוליו בגיל 16, שוב בניגוד לערך המורמוני האוסר על קיום יחסי מין לפני החתונה. למשך כמה זמן הוא היה מחוסר בית עד שחסך מספיק כסף למצוא דירה משלו עם חברתו דאז, קייט. אחרי שהיחסים ביניהם התמוטטו, ההתמכרות לסמים נהייתה עמוקה יותר, עד שהחליט בדצמבר 2000 לחזור לבית הוריו.
בינואר 2001, כאשר הלהקה שנקראה אז "Dumb Luck" וכללה בה את קווין, ג'ף וברנדן, חיפשה סולן קווין זכר את מקראקן והוא הוזמן לאודישן. הלהקה השמיעה לו את המוזיקה שכתבה ללא מילים, והוא כתב את המילים למה שנהיה בסופו של דבר "Maybe Memories" וחזר ביום למחרת עם גרסה מוקלטת של השיר. הלהקה קיבלה אותו מיידית, ואז שינו את שם שמם ל"Used". הם בסוף גולו על ידי ג'ון פלדמן והוחתמו בחברת התקליטים Reprise, הם שינו את שמם ל"The Used" לאחר שגילו שישנה כבר להקה בשם "Used". ב-25 ביוני 2002 הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא על שמם.
ההתמכרות לסמים והאלכוהול המשיכה לרדוף את מקראקן. הוא היה שותה באופן יומיומי. ב-27 במרץ 2003, במהלך הופעה, הוא התמוטט כתוצאה מהשתייה. אחרי שהוא הובל לבית החולים, הוא אובחן כחולה בדלקת לבלב חמורה. מצבו מנע ממנו לשתות אלכוהול למשך כמה חודשים. בשנת 2004, חברתו לשעבר קייט מתה ממנת יתר בזמן שהוא הקליט את האלבום השני של דה יוזד "באהבה ובמוות". מקראקן הפסיק לצרוך סמים קשים בשנת 2005. באותה שנה, עבר מקראקן לגור בלוס אנג'לס.
ביולי 2008, נישאה לאליסון. ביולי 2013, היגר הזוג לסידני, אוסטרליה. בינואר 2014, נולדה בתם הבכורה קליאו, ובמרץ 2018 נולד בתם מינרווה.
מקראקן הביע את תמיכתו בהקמת מדינה פלסטינית ובמפלגות שמאל.
יחסים עם מיי כמיקל רומנס
לאחר שיצאה להקת "דה יוזד" לסיבוב הופעות עם מיי כמיקל רומנס, התחברו שתי הלהקות והחלו לשתף פעולה לעיתים קרובות, שמקראקן אפילו הזכיר את שם הלהקה באחד משירי הלהקה - "Take It Away", בשורה "And I've lost all doubt in a chemical romance" ("ואיבדתי את כל הספק ברומן כימיקלי"). בתחילת 2005, הם הקליטו דואט יחד - קאבר לשיר "Under Pressure" (במקור של קווין ודייוויד בואי). הדואט הוקדש לשרה מיילר, חברה שגססה אז. כל הרווחים מהשיר נתרמו לנפגעי הצונאמי של 2004. מקראקן גם עשה קולות רקע בשיר של מיי כימיקל רומנס, "You Know What They Do to Guys Like Us In Prison" מהאלבום "Three Cheers For Sweet Revenge".
שיתופי פעולה
מקראקן שיתף פעולה עם מספר להקות בשירים הבאים:
קומביין תבואות
קומביין תבואות (באנגלית: Combine Harvester, ידוע גם בשם קצרדש וקצרקש והוצע לו גם השם קצרדש עצמונע) הוא מכונה המשלבת את משימות הקצירה, הדישה וניפוי התבואה. התוצאה המבוקשת היא גרעין או דגן (לרבות תירס, סויה, פשתן, שיבולת-שועל, חיטה ושיפון); תוצר לוואי הוא הקש, שכולל את הגבעולים ואת שאריות העלים של היבול, שמכילים כמות מוגבלת מאוד של חומרים מזינים.
במדינת ישראל, על מנת להפעיל קומביין, נדרש רישיון נהיגה למכונה ניידת.
היסטוריה
קומביין התבואות נרשם כפטנט בשנת 1834 על ידי חירם מור, באותה השנה בה סיירוס מק'קורמיק רשם פטנט על המקצרה המכנית.
הקומביינים הראשונים, שחלקם היו גדולים למדי, נמשכו על ידי סוסים או פרדות ועשו שימוש בגלגל-הנעה כדי להעצים את פעולתם. בשנת 1902, היו כבר בשימוש קומביינים שיכלו לקצור כמות מספיקה של דגן בשעה אחת כדי לאפות עשרה כיכרות לחם. קומביינים הנגררים באמצעות טרקטור היו אף הם בשימוש לזמן מה. קומביינים אלה כללו מכשיר-ניעור שהפריד בין המוץ והתבן (מעין שבכה משוננת שהונחה על פיר) כדי לפלוט את התבן ולשמור על הדגנים. הקומביינים מונעי הטרקטורים התפתחו עם השנים וכללו מנועי בנזין או דיזל נפרדים כדי להניע את מכשיר-הניעור.
לקומביינים המודרניים של ימינו הנעה-עצמית ומנועי דיזל. התקדמות משמעותית בפיתוח הקומביינים הושגה עם התכנון הסיבובי. המוץ והתבן הופרדו מן הגרעינים על ידי שימוש במאוורר רב-עוצמה. קומבייני-סיבוב הושקו בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי חברת "Case IH". באותה התקופה אף הוכנסו לשימוש מערכות אלקטרוניות לניטור תפוקת הקצירה. מכשור חדיש זה אפשר למפעילים להקטין את הפחת ולהשיג יבול רב יותר ליחידת קרקע בעזרת אופטימיזציה של מהירות תנועת הכלי ואמצעי תפעול אחרים.
עקרון הפעולה
למרות ההתקדמות הטכנולוגית הרבה שחלה מאז הומצאו הקומביינים הראשונים, הרי שעקרון הפעולה הבסיסי שלהם כמעט שלא השתנה.
בשלב הראשון המאסף הקדמי מזין את היבול הנקצר לתוך גליל הדיש הבנוי משורה של לוחות שפשוף אופקיים המותקנים עליו במרווחים של רבע מקוטר הגליל. כתוצאה מן התנועה ומתהליך הגירוד, מתפוררת התבואה לתערובת של גרעינים וקש והגרעינים נופלים לתוך מאסף פנימי קעור המותקן מתחתיו.
בשלב הבא מועברים הגרעינים באמצעות מספר גלילים בורגיים המותקנים אנכית למערכת הדיש, אל מכל האיסוף המרכזי. בדרכם למכל האיסוף המרכזי עוברים הגרעינים דרך מספר נפות, מנערים, ומאווררים, במטרה להבטיח את ניקיון התבואה מפסולת הקש ולכלוך אחר. הקש המופרד מן התבואה עובר בצינורות פינוי מחוץ למכונה אל השדה.
[[קובץ:Maehdrescher schema nummeriert.svg|ימין|ממוזער|550px|חלקים עיקריים של המכונה:
1-מאסף קדמי. 2-זרוע חיתוך. 3-גליל איסוף. 4-מסוע. 5-מסנן אבנים. 6-תוף דיש .7-מפריד. 8+9-מנער הפרדה. 10-מאוורר. 11-נפה עליונה. 12-נפה תחתונה. 13+14+15- מסיטי כיוון התנועה. 16-מכל איסוף מרכזי. 17-קוצץ שאריות הפסולת. 18-תא נהג. 19-מנוע]]
ז'אן ז'אק גולדברג
ז'אן ז'אק גולדברג (בצרפתית: Jean Jacques Goldberg; 22 באוקטובר 1955 – 28 בדצמבר 2006) היה מתופף רוק ישראלי, חבר להקת הקליק והמתופף הקבוע של פורטיסחרוף.
ביוגרפיה
גולדברג נולד בבלגיה, וגדל בקיבוץ לוחמי הגטאות לאחר שעלה עם משפחתו לישראל כשהיה בן 14. בשנים 1980–1983 היה חבר בלהקת הקליק יחד עם דני דותן, אלי אברמוב, ועובד אפרת. לאחר פירוק הלהקה המשיך להיות מתופף מבוקש, וניגן באלבומי רוק ישראלים רבים.
בלט במיוחד שיתוף הפעולה שלו עם רמי פורטיס (בין השאר בהרכב "ז'אן קונפליקט") וברי סחרוף. גולדברג היה המתופף הקבוע של פורטיסחרוף ושל הפליטים, להקתו של אהוד בנאי באלבום הבכורה שלו, ועמו עבד גולדברג גם באופרת הרוק "מאמי". בנוסף עבד גם עם מיכה שטרית, יוסי אלפנט, גבי שושן, סי היימן, אור כשדים, יעל לוי, סיוון שביט, איגי וקסמן, האחים והאחיות ועוד.
בשנת 1989 השתתף בסרטו של דני דותן, "דוליטל עקום".
באוקטובר 1990 הודיע שהוא עוזב את ישראל בגלל בעיות פרנסה: אף על פי שהופיע והקליט הרבה, ההכנסות לא היו קבועות. פורטיסחרוף ונקמת הטרקטור ערכו לכבודו מופע פרידה במועדון רוקסן. גולדברג עבר להתגורר במרסיי שבצרפת עם אשתו הצרפתייה ושני בניו, ועסק שם בליטוש יהלומים. בשנת 2004 חזר לישראל כדי לאחד את להקת הקליק. במשך ארבעה חודשים עבד עם דותן, אברמוב, אפרת ויסמין אבן על ההכנות לסיבוב הופעות ואלבום חדש. הקליק הקליטו שישה שירים ומסע ההופעות התחיל במועדונים בתל אביב. באותה תקופה ניגן גולדברג גם בהקלטת אלבום האיחוד של פורטיסחרוף "על המשמרת", ובסיבוב ההופעות שליוו את צאתו.
הנצחה
בשנת 2007 הוקדש לזכרו של גולדברג האלבום Necessary Evil של להקת המטאל הישראלית סיילם. בשנת 2008 הקים המוזיקאי אפיק פלג את מתחם היצירה והחזרות "ז'אן ז'אק" להנצחת מורשתו של גולדברג. בינואר 2009 הפיק פלג ערב הנצחה לזכרו במועדון הבארבי בתל אביב, בו השתתפו אמנים רבים שפעלו עם גולדברג לאורך השנים.
בשנת 2009 הקימו רמי פורטיס, אהוד בנאי ואסף אמדורסקי עמותה לזכרו לצורך תמיכה בתרבות. בנוסף, כלל פורטיס באלבומו פורטיס משולש את השיר "השיר של ז'אק" לזכרו של גולדברג.
באלבומו של עמיר לב "הכל כאן", שיצא במרץ 2009, נכלל השיר "מרסיי" שהוקדש לגולדברג. מילות פזמון השיר מתכתבות עם שירם של פורטיסחרוף "אין קץ לילדות", והבית האחרון מסתיים בשורות:.
ב-28 בדצמבר 2011, במלאת חמש שנים לפטירתו של גולדברג, הוציא ברי סחרוף קטע אינסטרומנטלי בשם "גבעת הזהב", הקרוי על שמו של גולדברג (הר זהב ביידיש). הקטע, שבהלחנתו השתתפו בן הנדלר, שלומי לביא, גידי רז, סחרוף וגולדברג עצמו, נולד במהלך החזרות שערך סחרוף עם גולדברג. הוא הוקלט ב-2011 במהלך העבודה על אלבומו של סחרוף "אתה נמצא כאן", אך לבסוף לא נכלל באלבום ויצא כסינגל בודד.
ב-26 בדצמבר 2017 הוציא אהוד בנאי סינגל בשם "ז'אן ז'אק מון אמי" המתאר את ביקורו האחרון של בנאי אצל גולדברג החולה במרסיי. השיר מלווה בוידאו קליפ הכולל קטעי וידאו מחייו של גולדברג.
פיטנס אולימפיה
פיטנס אולימפיה (באנגלית: Fitness Olympia) היא תחרות גזרה לנשים הנערכת כל שנה, במסגרת שבוע אולימפיה, על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB), ארגון בינלאומי של פיתוח גוף. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1995. סוזי קורי, מתמודדת הגזרה הטובה בעולם, זכתה במרבית התארים (ארבעה). מיד אחריה אדלה גרסיה (שלושה).
פאטברג
פאטברג (Fatberg) הוא כינוי לגוש קרוש ומוצק של שומן, מגבונים לחים, מגבונים סניטריים, חיתולים, קונדומים ופריטים דומים, אשר מתגבש בצינורות ביוב ומביא לסתימתם. המבנה הלשוני של הביטוי הוא הלחם של המילה שומן (fat) והמילה קרחון (iceberg).
הגוש נוצר עקב העובדה שהפריטים המצויים בו אינם מתפרקים בו במהירות כדרך שנייר טואלט מתפרק בו. בשל פירוקם האיטי פריטים אלו כלל אינם מיועדים מלכתחילה לסילוק דרך הביוב, אלא רק דרך מערכת סילוק האשפה.
נמצא כי גושי פאטברג עשויים להוות מקור לאנרגיה בדומה לביוגז.
בינואר 2018 הודיע מוזיאון לונדון כי יציג חלקים מפאטברג שנשלף מצינורות הביוב העירוניים, לאחר ש"יבוצעו בו ניסויים מדעיים".
המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה
המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה (ברוסית: Московский государственный институт международных отношений, בקיצור МГИМО; מילולית: המכון המוסקבאי הממלכתי ליחסים בינלאומיים) הוא אחת האוניברסיטאות המובילות ברוסיה שעוסקת בהכשרת מומחים ב-18 תחומים: יחסים בינלאומיים, לימודים אזוריים, כלכלה, משפטים, עיתונאות, פוליטיקה, פרסום, יחסי ציבור, סוציולוגיה, ניהול, עסקים, אקולוגיה איכות הסביבה, ניהול ממלכתי ועירוני, מימון, אשראי, בלשנות, חינוך, פסיכולוגיה, ניהול כוח אדם, ניתוח עסקים.
בתחום הלימוד האוניברסיטה נחשבת לאחת המובילות במדינה. מבנה האוניברסיטה מורכב משני קמפוסים, שמונה פקולטות ושלושה מוסדות. ב-2017, באוניברסיטה למדו שבע אלף תלמידים מרוסיה, מדינות חבר העמים ותלמידים מחוץ לישראל. ב-2010 המכון נכנס לספר השיאים של גינס בתור האוניברסיטה שמלמדת את המספר הגדול ביותר של שפות זרות (53 שפות זרות). האוניברסיטה היא חברה באיגוד בתי הספר המקצועיים ליחסים בינלאומיים (Association of Professional Schools of International Affairs).
שמו המלא של המוסד הוא מוסד להשכלה מקצועית גבוהה ממלכתי ופדרלי "המכון (האוניברסיטה) הממלכתי של מוסקבה ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ של הפדרציה הרוסית"
נודע בשמו המקוצר - MGIMO או אוניברסיטת MGIMO.
אלפרדו קאטאלאני
אלפרדו קאטאלאני (באיטלקית: Alfredo Catalani; 19 ביוני 1854 - 7 באוגוסט 1893) היה מלחין אופרות איטלקי. יצירותיו הנודעות ביותר הן: "לה ואלי", ללברית של לואיג'י איליקה, המכילה את האריה המפורסמת ביותר של קאטאלאני,"Ebben? Ne andrò lontana" מתוך המערכה הראשונה, ו"לורליי" (1890). שאר האופרות שלו לא זכו להצלחה רבה, באשמת ליבריות גרועות.
ביוגרפיה
קאטאלאני נולד בלוקה. הוא התנגד לסגנון הוריזמו, שנעשה פופולרי בשנות ה-80' של המאה ה-19. יצירותיו איבדו במידה רבה את מקומן ברפרטואר לאופרות של מאסנה ופוצ'יני, שהדמיון למוזיקה שלהם ניכר ביצירתו; גם השפעתו של פונקיילי נתנה אותותיה במוזיקה שלו. אף על פי כן, "לה ואלי" נהנית מדי פעם מהתחדשות מזדמנת, אם גם לעיתים רחוקות.
קאטאלאני למד בקונסרבטוריון של מילאנו אצל אנטוניו באציני (1818-1887), שהיה למנהל הקונסרבטוריון והדריך גם את פוצ'יני.
בשנת 1893, עם מותו בטרם עת משחפת, נטמן קאטאלאני בבית הקברות הגדול במילאנו, שם קבורים גם פונקיילי והמנצח ארטורו טוסקניני. טוסקניני היה תומך נלהב במוזיקה של קאטאלאני.
יוסף סאגיס
רבי יוסף סאגיס (נכתב לעיתים כסגיש, סגיס, סאגיש, שאגיס או שגיש) (1492 בקירוב - 1572 ה'של"ב) היה רב ומקובל בצפת של המאה ה-16. כונה "החסיד" ו"פורטוגיסו" (כיוון שעלה מפורטוגל).
ביוגרפיה
נולד, כפי הנראה, בעיר סאגיס שבצפון ספרד, ומכאן שמו. בינקותו, עם גירוש ספרד ב-1492, או עם גירוש פורטוגל ב-1496, עברה משפחתו ככל הנראה לאלכסנדריה שבמצרים, ומשם עלתה לארץ ישראל והתיישבה בצפת.
בצפת מונה לעמוד בראשות ישיבה, ולכהן כחבר בית הדין בעיר, יחד עם רבי יוסף קארו, שהזכירו בספרו בית יוסף ובתשובותיו. אחד מתלמידיו היה רבי אלעזר אזכרי, מחבר "ספר חרדים" והפיוט "ידיד נפש".
הרב סאגיס נפטר ב-1572, שנה בה נפטר גם קרובו האר"י, כנראה במהלך המגפה הגדולה שהתרחשה בשנה זו. ר' יהודה מינץ קצנלבוגן, אחרי הספדו לרמ"א, כותב: "ובשבוע זה, הגיעה אלינו השמועה כי בצפת, נפטר החכם השלם כמהר"ר יוסף סגיש ז"ל, אשר היה איש רשום מאוד, מגדולי חכמי ארץ ישראל".
משפחתו
בן אחיו ר' משה, הרב שלמה סאגיס, נישא לבתו של האר"י. גם הוא כיהן כראש ישיבה בצפת, והיה רבם של ר' יוסף מטראני (המהרי"ט או המהרימ"ט), ר' חייא רופא, ר' אברהם שלום השני, ר' גדליה קורדובירו ור' טוביה הלוי בן אברהם.
גז ואן דר ואלס
גז ואן דר ואלס הוא מודל פיזיקלי עבור תרמודינמיקה של זורם. המודל הוא הרחבה של מודל הגז האידיאלי, ובניגוד אליו לוקח בחשבון את הנפח שתופסים חלקיקי הגז, ואת האינטראקציה ביניהם. ההבדל האיכותי הגדול בין מודל זה למודל הגז האידיאלי, הוא שמודל גז ואן דר ואלס מסביר קיום של פאזה של גז לעומת פאזה של נוזל דחיס, ומדגים את מעברי הפאזה הקשורים לכך. המודל ואן דר ואלס משקף יותר טוב ממודל הגז האידיאלי התנהגות של גז אמיתי ולכן המודל נקרא לפעמים "גז ריאלי".
את המודל פיתח הפיזיקאי ההולנדי יוהנס דידריק ואן דר ואלס, במסגרת הדוקטורט אותו קיבל ב-1873.
משוואת המצב של גז ואן דר ואלס: גז ונוזל
משוואת המצב של גז ואן דר ואלס (ההסבר לגזירתה נתון בהמשך) היא: או:
כאשר:
את השוני הגדול בין התנהגות גז ואן דר ואלס והתנהגות גז אידיאלי אפשר לראות מהאיזותרמות (הגרפים של הלחץ כנגד הנפח בטמפרטורה קבועה) שניתן לשרטט ממשוואת המצב. בגז ואן דר ואלס קיימת טמפרטורה קריטית:
לכן אזור באיזותרמה שעולה מתאר מצב אסור של המערכת (למעשה יש עוד אזור שמסביבו שגם אם הוא אפשרי הוא לא יציב, כפי שיתואר לעיל), כלומר בטמפרטורות שנמוכות מהטמפרטורה הקריטית יש תחום שלם של צפיפויות בהן הגז לא יכול להיות, וכך יש שני תחומים מובהקים ומופרדים של צפיפויות: התחום בעל הצפיפות הנמוכה (\ V גדול) הוא למעשה מה שמכונה גז, בעוד התחום בו הצפיפות גבוהה (\ V נמוך) הוא מה שמכונה נוזל. המודל מראה שהם שני צדדים של אותה תופעה. כמו כן אפשר לראות שמעל לטמפרטורה הקריטית למעשה אין הבחנה בין גז לנוזל.
מגז אידיאלי לגז ואן דר ואלס, האנרגיה החופשית של הלמהולץ
אפשר להגיע מגז אידיאלי לגז ואן-דר-ואלס דרך הביטוי עבור האנרגיה החופשית של הלמהולץ. עבור גז אידיאלי האנרגיה החופשית היא: כאשר
את עובדת היות החלקיקים לא נקודתיים, מתארים על ידי החלפת הנפח בנפח הפנוי האפקטיבי. מניחים שכל חלקיק תופס באופן אפקטיבי נפח b, ואז מחליפים את הנפח בביטוי לעיל ב V-Nb.
את המשיכה בין חלקיקי הגז מתארים בעזרת קירוב השדה הממוצע, שמניח שהשדה גורם לפוטנציאל ממוצע שפרופורציוני לצפיפות החלקיקים N/V. משום שמדובר בכוח משיכה הפוטנציאל הוא שלילי. כל חלקיק ששוהה בפוטנציאל כזה מוריד את האנרגיה הכללית, ולכן תלות האנרגיה במספר החלקיקים היא ריבועית (פעם בגלל תרומת כל חלקיק לפוטנציאל, ופעם כיוון שכל חלקיק ששוהה בפוטנציאל מוריד את האנרגיה). בסך הכול נוסף לביטוי כתוצאה מכך האיבר \ aN^2/V-, כאשר \ a הוא קבוע חיובי שמתאר את חוזק הכוח שמושך את החלקיקים.
לכן האנרגיה החופשית של הלמהולץ עבור גז ון-דר-ואלס היא
מביטוי זה אפשר להגיע למשוואת המצב, על פי
לעיתים כדאי להסתכל על F כפונקציה של הנפח הסגולי v=V/N (שהוא אחד חלקי הצפיפות), ואז בצורה זו קל לראות שהאנרגיה החופשית פרופורציונית למספר החלקיקים.
תיקון האיזותרמות ומעבר פאזה
כאמור למעלה, לכל חומר שמצוי מתחת לטמפרטורה הקריטית יש תחום צפיפויות בהן הוא לא יכול להימצא. נשאלת השאלה - מה קורה אם מכריחים את החומר להיות בנפח בו הצפיפות הממוצעת שלו תהיה בתחום אסור זה? התשובה היא שבמצב כזה הוא יתפצל לשתי פאזות, כל אחת בצפיפות אחרת.
ניתן לראות זאת מתוך התבוננות בגרף של אנרגיה החופשית של הלמהולץ, כנגד הנפח. כדאי להסתכל דווקא על האנרגיה החופשית של הלמהולץ כי היא הפוטנציאל התרמודינמי שהמשתנים הטבעיים שלו הם הנפח והטמפרטורה, ושהמערכת שואפת למינימום שלו כאשר הנפח והטמפרטורה שלה קבועים. עבור טמפרטורה גבוהה מהטמפרטורה הקריטית, הלחץ (שהוא מינוס הנגזרת של האנרגיה החופשית) יורד מונוטונית עם הנפח, לכן \ F היא פונקציה קמורה של \ V בכל מקום (כלומר, בניגוד למה שהשם מרמז, אם נחבר כל שתי נקודות על הגרף שלה בקו ישר, הוא יהיה כולו מעל הגרף). אבל מתחת לטמפרטורה הקריטית, כאשר יש אזור בו הלחץ עולה עם הנפח, באותו אזור יש קטע קעור בגרף של \ F, כלומר אפשר לחבר שתי נקודות בגרף בעזרת קטע שעובר מתחת לגרף של הפונקציה, ולכך יש משמעות פיזיקלית חשובה:
זורם בעל \ N חלקיקים שנמצא בכלי בעל נפח \ V לא חייב להיות צפיפות אחידה, כלומר בנפח סגולי אחיד \ v=V/N. הוא יכול להתחלק למשל לשני חלקים, בעלי \ N_a ו- \ N_b חלקיקים בנפחים סגוליים \ v_a ו\ v_b, שאחד גדול מ \ v והשני קטן ממנו. במצב זה, האנרגיה החופשית הכוללת תהיה הערך שיתקבל בנפח \ V אם נחליף את הגרף של \ F בקו ישר שמחבר את הערכים שלו בצפיפויות השונות, כלומר את הנקודות בנפחים \ Nv_a ו- \ Nv_b והערכים המתאימים להם של \ F. כאשר ערך זה נמוך מהערך המקורי של האנרגיה החופשית של הלמהולץ, כדאי מבחינה אנרגטית לחומר להתפצל לשתי הפאזות האלה, במקום להיות בצפיפות אחידה. המשמעות הגאומטרית היא שצריך להחליף את הגרף של \ F(V) \,\! בקמוֹר שלו.
במקרה של גז ואן דר ואלס המשמעות היא שיש קטע אחד (הקטע האדום, בין \ V_L ל- \ V_G באיור) שבו מוחלפת הפונקציה המקורית של האנרגיה החופשית בפונקציה ליניארית. מבחינת הלחץ, המשמעות היא החלפת הפונקציה של הלחץ, בקטע ישר ומאוזן (הקטע בתכלת) שהשטח הכלוא בינו לבין הגרף המקורי כשהוא מתחתיו, שווה לשטח שכלוא בינו לבין הגרף המקורי כשהוא מעליו. מבחינה פיזיקלית בתחום נפחים זה הלחץ נשאר קבוע במשך כל תהליך הגדלת הנפח (או הקטנתו), כאשר במקום שהלחץ ישתנה עם שינוי הנפח, משתנה היחס בין כמות הזורם שנמצא במצב בנוזלי לכמות שנמצאת במצב הגאזי.
הקטע כולל לא רק את הקטע ה"לא פיזיקאלי" בין \ V_1 ל \ V_2, שבו \ F קעורה והלחץ עולה עם הנפח, אלא גם שני קטעים משני הצדדים של הקטע ה"לא פיזיקאלי". בשני קטעים אלה הזורם יכול, אם הדבר נעשה בזהירות ותוך שמירה על אחידות התנאים בכל מקום, בכל זאת לא להתפצל, ולהישאר כולו במצב אחיד. תופעה זו נקראת "חימום יתר" ("superheating") או "קירור יתר" ("supercooling"). מצב זה הוא מטא-יציב, וכשהזורם נמצא בו, מספיק עירור קל בשביל לגרום לקפיצה למצב המפוצל, העדיף אנרגטית.
אולם בדרך כלל נפח המערכת הוא לאו דווקא הפרמטר דרכו משפיעים על מערכת כזו, אלא דווקא הלחץ או הטמפרטורה, לכן כדאי לבחון את הפוטנציאל התרמודינמי שאלה הם המשתנים הטבעיים שלו: האנרגיה החופשית של גיבס לא ניתן לקבל ביטוי אנליטי לאנרגיה החופשית של גיבס, מכיוון שלא ניתן לקבל ביטוי אנליטי ל, אולם ניתן לצייר גרפים כנגד הלחץ והטמפרטורה.
כאשר הטמפרטורה נמוכה מהטמפרטורה הקריטית, יש ערכים של הלחץ שיש להם כמה נפחים אפשריים, כלומר אינו ביטוי חד ערכית, ולכן גם  אינו ביטוי חד ערכי, ויש אזורים שבהם ייתכנו שלושה ערכים של האנרגיה חופשית עבור אותו לחץ. הערך הנמוך ביותר הוא כמובן העדיף אנרגטית. מעליו, בתחום הלחצים בין \ P_1 ל- \ P_2, יש גם שתי זרועות שמתאימות לערכים המטא-סטביליים, (בהם קיים "קירור יתר" או "חימום יתר"), ומעליהן ענף שמתאים לאזור ה"לא פיזיקלי" באיזותרמות. אם עוקבים אחרי תהליך בו מגדילים את הלחץ של גז, מבחינת הגרף המשמעות היא התקדמות ימינה על בזרוע הגאזית של הגרף. בתחילה הלחץ גדל עד שהוא מגיע ל- \ P_{LG}, הוא הלחץ בו מתרחש מעבר הפאזה. לרוב אכן החומר יעבור בתהליך ממושך למצב צבירה נוזלי, ובסוף התהליך "יעבור זרוע" בגרף לזרוע הנוזלית. כאמור ייתכן בתנאים מיוחדים שהוא ימשיך להיות גז במצב של "קירור יתר", והלחץ ימשיך לעלות, אולם הוא לא יכול לעבור בשום מקרה את \ P_2 בלי שתחול התעבות פתאומית, ומעבר למצב נוזלי. מבחינת הגרף, המשמעות היא קפיצה מהזרוע של גז בקירור יתר, לזרוע של נוזל.
תמונה דומה מתקבלת מהגרף של האנרגיה החופשית של גיבס כנגד הטמפרטורה. בלחצים שנמוכים מהלחץ הקריטי, גם הביטוי של הטמפרטורה כנגד הנפח אינו מונוטוני, ויש תחום טמפרטורות בו ייתכנו כמה צפיפויות, ובהתאם גם כמה ערכים של האנרגיה החופשית של גיבס. הגרף מאפשר לעקוב אחרי מעבר הפאזה על ידי העלאת או הורדת הטמפרטורה - הסיטואציה הנפוצה ביותר. אם לוקחים נוזל ומחממים אותו (בכלי סגור - על מנת למנוע אידוי, אבל בעל דפנות גמישות - לשמירת לחץ קבוע), הוא מתחמם עד טמפרטורת הרתיחה - היא הטמפרטורה בה שתי הזרועות של הגרף חותכות אחת את השנייה. גרפית המשמעות היא תזוזה ימינה על זרוע הנוזל (הזרוע השמאלית) של הגרף, עד לנקודת החיתוך. בטמפרטורה זו בדרך כלל יתחיל מעבר הפאזה, עד שכל הנוזל יהפוך לגז, והטמפרטורה תמשיך לעלות - כלומר יהיה מעבר לזרוע של הגז והמשך תזוזה ימינה עליה. אולם גם פה ייתכן מצב של חימום יתר -כלומר שאם יישמרו תנאים אחידים מספיק, הטמפרטורה של הנוזל תעלה מעל לטמפרטורת הרתיחה, עד שבפתאומיות הוא יהפוך לגז. מבחינה גרפית המשמעות היא המשכה על הזרוע הנוזלית גם מעבר לטמפרטורת הרתיחה.
חום כמוס
מעבר הפאזה אינו תהליך מיידי, אלא תהליך רצוף. במהלכו יש זרימה של חום מהמערכת או אליה. אפשר לחשב את כמות החום הזה על ידי חישוב האנטרופיה: מכאן, במהלך מעבר הפאזה מנוזל לגז, בו הטמפרטורה נשארה קבועה, יש מעבר חום: כאשר \ v_g ו-\ v_l הם הנפח הסגוליים של גז ונוזל בטמפרטורת הרתיחה. מכיוון שהנפח הסגולי של הגז גדול יותר, ביטוי זה חיובי, כלומר יש לספק חום על מנת להביא לרתיחה, ולעומת זאת חום זה משתחרר מהחומר לסביבה בעת עיבוי. חום זה קרוי חום כמוס. קיום החום הכמוס, ואי הרציפות בגרף של, מסווגים את מעבר הפאזה הזה כמעבר פאזה מסדר ראשון.
מחוזות פלורידה
במדינת פלורידה שבארצות הברית ישנם 67 מחוזות.
הגדול שבמחוזות פלורידה הוא מחוז פאלם ביץ' (5,268 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז יוניון (622 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מיאמי-דייד (כ-2,554,766 תושבים). עיר הבירה, טאלאהאסי, נמצאת במחוז לאון.
רשימת המחוזות
הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים.
יהדות פקיסטן
יהדות פקיסטן הייתה קהילה יהודית קטנה במרכז אסיה, אזור פקיסטן של היום.
היסטוריה
היהודים הראשונים ישבו באזור פקיסטן של היום לאחר הגירות פנים-אסייתיות מאיראן, מאפגניסטן ומהודו. יהודים ישבו בצמתי דרכים חשובות ובדרכי המסחר להודו, כמו זאת שבדאשטי יהאוד. עם זאת, אין תיעוד טוב של יהודים באזורים אלו בתקופה זו, עד למאה ה-19.
רוב בני יהדות קאראצ'י הם צאצאים לעדת "בני ישראל" מהודו השכנה שהחלה להגר בסוף המאה ה-18 לאזור פקיסטן כשעוד היה חלק מהודו הבריטית. רובם עסקו בעבודות פקידות, גידול עדרי בעלי חיים כגון גמלים ואף מספר מצומצם של אריות. חלקם היו אנשי צבא בשירות הבריטים ואף מספר רופאים, עורכי דין ואפילו שחקנים שעברו לאחר מכן להודו ונעשו לבעלי שם בתעשיית הקולנוע ההודית.
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר קאראצ'י כ-2,500 יהודים ועוד כמה עשרות בעיר פשאוור. בשתי הערים היו בתי כנסת. בית הכנסת בפשאוור קיים עד ימינו (נכון ל-2014) אך הוא סגור משנת 1968 ולא פעיל כלל. בקאראצ'י, בית הכנסת מגן שלום הוקם בשנת 1893 על ידי סולומון דויד אומרדיקר ובניו גרשון סולומון ורחמים שלמה. בית הכנסת שירת את הקהילה הקטנה אך המגוונת של יהודי קאראצ'י שבראשם עמד אברהם ראובן קמרליקר, שבשנת 1936 היה לאחד מחברי מועצת העיר. בית הכנסת מגן שלום נהרס על ידי ממשלת פקיסטן ב-1988 על מנת לפנות מקום לבניית אזור קניות.
במנהגיהם יהודי פקיסטן הולכים אחר מנהגי עדות המזרח, למרות שמבחינה היסטורית רובם עדה נפרדת.
בית העלמין היהודי בעיר קראצ'י עודנו קיים, אך נמצא באזור בשליטת כנופיות פושעים מקומית והגישה אליו קשה מאוד ומוגבלת, בסוף שנת 2010 צוות צלמים אמריקניים ממוצא פקיסטני מוסלמי הורשו להיכנס לאחר מאמצים רבים מצדם, וצילמו כ-10 דקות במצלמת וידאו את בית העלמין שעדיין שמור בצורה טובה אך מוזנחת וניתן לראות בבירור את המצבות (ראו קישורים חיצוניים).
לאחר הקמת מדינת ישראל רבים מיהודי פקיסטן עזבו את המדינה המוסלמית החדשה, שזה עתה הוקמה (1947) ולא אהדה את הציונות. רבים מהם עלו לישראל. אחרים היגרו להודו ולבריטניה. רוב בני יהדות פקיסטן שעלו לישראל השתקעו בערים לוד, אשדוד, אור עקיבא, דימונה ורמלה. בלוד נבנה בית כנסת על פי דגם בית הכנסת "מגן שלום" בקאראצ'י. לאחר מלחמת ששת הימים מצב היהודים בפקיסטן החמיר, הן בפן הכלכלי והן בגלל מדיניות מכוונת להשמדת היהודים. לאחר מלחמת ההתשה ומלחמת יום כיפור יהודים נוספים עזבו את המדינה, אולם רבים נוספים נשארו והחלו לחיות לגמרי בסתר, אך נותרו נאמנים למסורת היהודית. חלקם נותרו כך עד היום.
המאה ה-21
כפי שהיה ידוע, קיימים כמה עשרות יהודים לכל היותר בכל פקיסטן, אולם בשנים האחרונות מתרבים הדיווחים על הימצאותם של אלפים רבים של יהודים. באופן גלוי רוב יהודי פקיסטן מציגים עצמם כנוצרים – קהילה המקובלת יותר במדינה האסלאמית, ומשתייכים לכנסיות או מוסדות נוצריים כיוון שסכנת מוות מרחפת על אדם יהודי שמוצאו מתגלה. רוב הקהילה היהודית בפקיסטן, החלה להשתמש בשם האב כשם המשפחה אחרי 1947, בכל המסמכים הרשמיים, במקום שם המשפחה הרגיל מחשש לזיהוי כיהודים. חלק מהיהודים אף אימצו שמות משפחה מוכרים מקומיים כשהחששות לביטחון גברו עם הזמן.
בגלל סכנת ההשמדה המרחפת על היהודים והיהדות בפקיסטן, אין כיום בתי כנסת או מוסדות יהודיים במדינה. הקהילה חיה בסתר והרב האחרון היה הרב נייר אזאם, תלמידו של הרב קורשיד אלאם. הוא המשיך לשרת את הקהילה בפקיסטן בסתר כמיטב יכולתו עד לפטירתו.
כיום היהודים חיים בקהילות מעורבות בערים הגדולות, בערים הקטנות ובכפרים ברחבי פקיסטן. היהודים פזורים בכל המדינה כדי לא למשוך תשומת לב מיותרת לנוכחותם. הם חיים באיסלמבד, רוולפינדי, פשאוור, גוג'רנוולה, להור, ראיווינד, קלרקבד, מולטן, קראצ'י ואזורים רבים אחרים. מעמדם הכלכלי של הקהילה הוא מהבינוני והנמוך.
היהודייה האחרונה אשר עלתה רשמית מפקיסטן היא, רחל יוסף-אווסקר (1918–2006).
הסופרים הישראליים: יואל רובין (סטמקר) ואליעז ראובן-דנדקר הם צאצאי הקהילה ואף כתבו ופרסמו על קורות הקהילה.
נשיאי הקהילה
תפקיד נשיא הקהילה כתפקיד רשמי מתועד לשנת 1893, עם פתיחת בית הכנסת "מגן שלום" בקראצ'י. תפקיד הנשיא וסגן הנשיא, עברו בירושה תחת משפחת אומרדיקר ובני דודתם, משפחת קמרליקר.
כתר אוסטרי
הכתר האוסטרי (בגרמנית: Österreichisch-Ungarische Krone; בהונגרית: Osztrák-Magyar korona) היה המטבע הרשמי של האימפריה האוסטרו-הונגרית, מ־1892 עת החליף את הפורינט אוסטרו-הונגרי ועד להתפרקותה של האימפריה האוסטרו-הונגרית ב־1918.
המטבע חולק ל־100 הלר (בהונגריה נקרא פילר) והיה שווה בערכו לחצי גילדן (ישן), וסומן באות K או Kr.
הכתר האוסטרי (קרונה) היה ההילך החוקי בכל מדינות הכתר שבקיסרות האוסטרו-הונגרית וגם בליכטנשטיין.
השם
הקרונה (עברית: כתר) היה מטבע נפוץ במונרכיות של אירופה. מקור השם בכתר, ובדיוקן המלכים על המטבע.
השם הרשמי של המטבע באוסטריה היה קרונה (Krone, ברבים: Kronen) ובהונגריה קורונה (korona), אולם על המטבע והשטרות הופיעו גם שמות המטבע שהיו שגורים בפי העמים האתניים שהרכיבו את האימפריה.
בצ'כית koruna, בפולנית והונגרית korona, באוקראינית корона, באיטלקית ולטינית corona, בסלובנית krona, בקרואטית krune, בסרבית круна וברומנית coroana.
היסטוריה
לאחר מספר כישלונות קודמים של אימוץ תקן הזהב (הצמדת המטבע למחיר הזהב) במדיניות המוניטרית של הבנק הלאומי של אוסטרו-הונגריה, הצליח שר האוצר האוסטרי סנדור ווקרלה בשנת 1892 להחליף את "סטנדרט הכסף" (הצמדת המטבע למחיר מתכת הכסף).
עם החלפת השיטה הוחלף גם הגילדן האוסטרי במטבע החדש, הכתר האוסטרי (קרונה). הכתר הונפק בערך של: 1 גילדן = 2 כתרים, וחולק ל־100 הלר.
הודות לשיטה החדשה, שמר המטבע על יציבות, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ הבנק המרכזי להדפיס כמויות נכבדות של כסף ללא כיסוי, על מנת לממן את המלחמה. דבר שגרם לאינפלציה וירידה דרסטית בערך הכסף.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר התפרקות האימפריה, היו תקוות שהמטבע ימשיך להיות ההילך החוקי המשותף במדינות החדשות שהוקמו. תקוות אלה התבדו בינואר 1919 כאשר הממלכות של סרביה, קרואטיה וסלובניה, החליטו להטביע מחדש את שטרות הכסף שהיו במחזור, בהגבלת סחירות הכסף לטרטוריה שלהם בלבד, מה שיצר למעשה כסף חדש על גבי השטרות הישנים.
על המטבע
הבנק הלאומי של אוסטרו-הונגריה הנפיק את המטבעות והשטרות של הכתר האוסטרי במגוון ערכים רחב. המטבעות הוטבעו במקביל במטבעה של וינה ובמטבעה המפורסמת קרמנקה שבהונגריה, ואילו שטרות הכסף עוצבו והודפסו בווינה. המטבע הונפק במספר סדרות ואף הונפק אחר התפרקות הקיסרות, והתמוטטות המטבע בשטר בעל ערך שיא הנקוב ב־10,000 כתרים.
מטבעות
המטבעות שהונפקו באוסטריה היו בעלי ערך נקוב של 1, 2, 10 ו־20 הלר (Heller) ו־1, 2, 5, 10, 20 ו־100 כתרים (Krone). המטבעות שהונפקו בהונגריה היו בעלי ערך נקוב של 1, 2, 10 ו־20 פילר (Fillér) ו־1, 2, 5, 10, 20 ו־100 כתרים (Korona). המטבעות היו עשויים ממגוון מתכות רחב: ארד, ברזל, ניקל, אלפקה, כסף ו־זהב.
שטרות
כל שטרות הכסף הודפסו בצורה דו־לשונית (גרמנית והונגרית) וכן הופיעו על השטרות השמות בשפות האתניות המקומיות. עד למלחמת העולם הראשונה הודפסו השטרות בגרמנית בצד אחד ובהונגרית בצד השני. בזמן המלחמה הודפס הטקסט הדו־לשוני על צד אחד של השטרות. בסדרה 1900–1902 הונפקו השטרות בערך נקוב של 10, 20, 50, 100 ו־1,000 כתרים. בסדרה 1904–1910 הונפקו השטרות בערך נקוב של 10, 20 ו־100 כתרים. בסדרה 1912–1915 הונפקו השטרות בערך נקוב של 10, 20, 50 ו־100 כתרים. בסדרה של מלחמת העולם הראשונה, הונפקו השטרות בערך נקוב של 1 ו־2 כתרים. בסדרה שלאחר מלחמת העולם, הונפקו השטרות בערך נקוב של 25, 200 ו־10,000 כתרים.
Valve Anti-Cheat
Valve Anti-Cheat (בראשי תיבות: VAC) הוא אנטי-צ'יט מתקדם, שפיתחה החברה Valve.
לאנטי-צ'יט יצאו שתי גרסאות: הראשונה ב-2002 והשנייה ב-20 ביוני 2005.
VAC 1
הגרסה הראשונה של VAC, יצאה ב-2002 עם יציאתו של Counter Strike 1.4, בעקבות החלטה של גורמים ב-Valve לוותר על ה-PunkBuster, תוכנה אנטי-צ'יט נוספת, מטעמים קניינים. הגרסה הראשונית, VAC 1, ראתה הצלחה לתקופה מסוימת, אבל באפריל 2004 כמעט ולא עודכנה תוכנת האנטי-צ'יט, עקב שמירת העדכונים ליורשת – VAC 2.
זמן ההרחקה (חסימה) על שימוש בצ'יטים היה לשנה אחת בלבד.
VAC 2
בזמן הפיתוח, VAC1 הפך במהירות לחסר-תועלת, אבל מאז 20 ביוני 2005, תאריך השקתו של VAC2 שהראה הצלחה, ירדו מספר הצ'יטרים ברחבי המשחקים אשר הוּגְנוּ על ידיה.
בגרסה זו, זמן ההרחקה הוגדל מ"שנה אחת" ל"צמיתות". כמו כן, הגלאי תפס הרבה יותר צ'יטים. צ'יטים נפוצים, כמו "Bad Boy" (תוכנות לרמאות במשחקי Valve), ש-VAC 1 לא תפסה, כעת נתפסים על ידי VAC 2.
כיום, VAC 2 עדיין אינו תופס הרבה מאוד תוכנות צ'יטים.
ב-17 בנובמבר 2006 הכריזה Valve שהמערכת תפסה כבר יותר מ-10,000 חשבונות.
עד 2010, לסטים יש כבר יותר ממיליון חשבונות אשר קיבלו באן (חסימת חשבון / הרחקה / נידוי) מ-VAC (כלומר, מורחקים לצמיתות עקב שימוש בצ'יטים).
יציאה מהרחקה של VAC
ניתן לצאת מהרחקה של VAC רק אם התרחש אחד מהמקרים הבאים:
אופן הפעולה
כשמשתמש מקבל VAC באן, לא כל המשחקים במשתמש ה-Steam שלו מקבלים באן. הוא מקבל באן רק מאותו מנוע משחק.
לדוגמה:
אצטדיון ויקינג
אצטדיון ויקינג (בנורווגית: Viking Stadion) או אצטדיון SR-Bank, הוא אצטדיון כדורגל בסטוונגר שבדרום נורווגיה. האצטדיון נפתח ב-1 במאי 2004 בעלות של 160 מיליון כתרים נורווגים (כ-115 מיליון שקלים), אשר 50 מיליון מתוכם נתרמו על ידי מועצת הקומין. ויקינג הוא אצטדיונה הביתי של מועדון הכדורגל ויקינג. בנוסף, באצטדיון מתקיימות הופעות מוזיקה, וביניהן של האמנים הבאים: בריאן אדמס, אר.אי.אם., רוג'ר ווטרס, בוב דילן, סיסל שירשבה, פלאסידו דומינגו, האיגלס, קיס, רובי ויליאמס ובון ג'ובי.
היסטוריה
בשנת 2006 גדלה תכולת האצטדיון מ-15,300 מושבים ל-16,600, אך לבסוף קטנה ב-2018 ל-15,900 מושבים בעקבות הקצאת מקום לשני מסכי ענק. ב-24 ביוני 2007 נשבר שיא כמות האוהדים שהגיעו למשחק, כאשר 16,600 צופים הגיעו למשחק הביתי של ויקינג נגד בראן. בסמוך לאצטדיון נבנתה תחנת הרכבת.
ויקינג שימש כמגרשה הביתי של נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21 בארבעה משחקים: ניצחון 0–1 נגד נבחרת ספרד ב-31 במאי 2006, ובשלושה תוצאות תיקו נגד נבחרות בוסניה והרצגובינה, סלובקיה ובלגיה ב-2006, 2009 וב-2011 בהתאמה.
בשנת 2015 הוחלט להחליף את הדשא באצטדיון לדשא סינתטי, והמהלך הושלם במרץ 2018. באפריל 2018 האצטדיון שינה את שמו ל"היכל SR-Bank" על שם.
השריר כופף הבוהן הארוך
השריר כופף הבוהן הארוך (TA: Musculus flexor hallucis longus, FHL) נמצא בחלק העמוק של המדור האחורי של השוק. השריר הוא כופף חזק של מפרקי בוהן הרגל וכופף משני של הקרסול. פעולתו משמעותית בדחיפת הרגל קדימה במהלך מעגל ההליכה או הריצה וכן בקפיצה. השריר פועל גם לשמירה על הקשת האורכית של כף הרגל.
תיאור
תחילתו של השריר כופף הבוהן הארוך בשני שלישים תחתונים של הפן האחורי של השוקית ובחלק התחתון של הקרום הבין גרמי שבין השוקית לשוקה.
גיד השריר נכנס לכף הרגל והוא אחורי לפטישון התיכון של השוקה ונע בתוך חריץ מתאים בעצמות הנמשך מחלקה התחתון של השוקה, דרך החלק האחורי של עצם הערקום ומתחת למשען הערקום של עצם העקב (שתי האחרונות הן מעצמות שורש הרגל). הגיד עובר בין שתי עצמות ססמואידיות המשולבות בגידי השריר כופף הבוהן הקצר המגינות עליו מעומס משקל הגוף ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של הבוהן.
בדרך כלל יוצאת מן השריר שלוחה גידית אל הגיד של השריר כופף האצבעות הארוך, המפעיל את האצבע השנייה, ולעיתים גם אל האצבע השלישית ואף הרביעית.
עצבוב
השריר כופף הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה השני והשלישי (S2, S3) דרך עצב השוקה (Nervus tibialis).
קילומטר אפס
קילומטר אפס (או אבן דרך אפס) הוא נקודת ייחוס למדידת מרחק בין ערים. מרחקים הנמדדים אל עיר מסוימת וממנה מחושבים על פי נקודה זו, שנמצאת בדרך כלל במרכז העיר (בניין העירייה או המועצה של אותה עיר, ובהיעדרו – בניין הדואר המרכזי) או באתר היסטורי חשוב. בדרכים המובילות אל עיר מסוימת, השלטים ואבני הדרך מציינים את המרחק אל אותה נקודת ייחוס. קילומטר אפס נהוג גם להגדיר עבור דרכים שאינן מובילות אל עיר מסוימת, כדי לציין נקודת ייחוס, שממנה נמדד המרחק הרשום על גבי אבני הדרך. במדינות מסוימות מוגדר אף קילומטר אפס (או אבן דרך אפס) כנקודת ייחוס למדינה כולה, ובדרך כלל הכוונה לקילומטר אפס של עיר הבירה. במדינות בהן לא משתמשים בשיטה המטרית, המונח המקובל הוא אבן מיל אפס, כגון בארצות הברית: Zero Milestone. נקודה זו יכולה גם להופיע ב"צומת מרכזי", "מחלף" או "כיכר מרכזית" הממוקמים בעיר הבירה שממנה יוצאים כמה רחובות מרכזיים הממשיכים בתור "דרכים מרכזיות" אל ערים אחרות. נקודה זו משמשת לעיתים גם בתור נקודת ציון עירונית.
רומא
בשנת 20 לפנה"ס קבע אוגוסטוס קיסר את אבן דרך הזהב (מילריום אאוראום Miliarium Aureum) ברומא, כנקודת ייחוס למדידת מרחקים בכל הדרכים. האבן עמדה במקום המפגש של שלוש דרכים מרכזיות, הייתה בצורת גליל, שגובהו 2.5 מטרים וקוטרו 1.2 מטרים, מצופה ארד ועליו היו חקוקות שמות הערים המרכזיות באימפריה הרומית והמרחקים אליהם. בשנת 1835 בעת סלילת דרך חדשה, התגלה החלק התחתון של האבן, אך המיקום המקורי המדויק שלה איננו ידוע כיום. החלק התחתון של האבן מוצב כיום בפורום רומאנום, סמוך למקדש סטורנוס.
מדידת המרחקים של הדרכים המובילות אל רומא החל מהמאה ה-17 נקבעה בכל דרך אל חומת העיר הקרובה. כיום קילומטר אפס של רומא היא פסגת גבעת הקפיטולין - לא רחוק ממיקום אבן דרך הזהב המקורית.
פריז
בפריז, הכיכר שלפני החזית המערבית של קתדרלת נוטרדאם הייתה מרחב פתוח עוד מימי הביניים. בכיכר זו היה מתקיים שוק והיא היוותה את החלל הציבורי החשוב ביותר של פריז בעת זו. עד היום מצויה בכיכר נקודה בולטת בריצוף הכיכר ובה כוכב עשוי ארד, המכונה "נקודת האפס של צרפת" ("Point zéro") והיא המרכז הגאוגרפי הרשמי של פריז ושל צרפת כולה. נקודה זו שהייתה אבן המיל ההיסטורית מופיעה עד היום כנקודת ציון רשמית של מרכז העיר במפות. על פי אמונה עממית, כל מי שנעמד מעל נקודת האפס, בהכרח יחזור עוד לפריז בחייו.
בשנת 2000 נוסד בפריז איגוד בינלאומי של אומנים ויוצרים בתיאטרון ובעיתונות שנקרא קילומטר אפס (Kilometer Zero) - על שם הנקודה שלפני קתדרלת נוטרדאם.
מדריד
קילומטר אפס (בספרדית: Kilómetro cero) של מדריד ושל ספרד כולה - מצוין על גבי אבני הריצוף מול בניין בית הדואר (Casa del Reloj) בפוארטה דל סול (Puerta del Sol) - כיכר שער השמש, שהיא הכיכר המרכזית של העיר, ובעבר הייתה אחד השערים בחומה שהקיפה את מדריד במאה החמש עשרה. מכיכר זו יוצאים רחובות ושדרות לכל הכיוונים. בכל אחד מהרחובות האלה, מיספור הבתים מתחיל מהצד הקרוב יותר אל כיכר פוארטה דל סול. כך גם ביתר הרחובות במדריד.
בשנת 2000 הופק הסרט הספרדי קילומטר 0 (Km. 0). הדמויות בסרט נוהגות לקבוע נקודת מפגש באותו קילומטר אפס שבכיכר פוארטה דל סול.
לונדון
אבן לונדון (באנגלית: London Stone) היא אבן עתיקה, הנמצאת ברחוב קנון (Cannon Street) 111 בלונדון. מיוחסת לרומאים, שקבעו אותה כנקודת אפס לחישוב כל הדרכים בבריטניה. על פי האגדה, האבן הייתה חלק ממזבח שנבנה על ידי הקונסול הרומי ברוטוס מטרויה, מייסד העיר לונדון. האבן נחשבת כבר מאות שנים כמרכז הסיטי, וסביבה נערכו עסקות. ג'ק קייד, שהנהיג מרד נגד המלך הנרי השישי בשנת 1450, הכה בחרבו על אבן זו, כאשר כוחותיו נכנסו ללונדון, והכריז על עצמו כשליט העיר. האבן הייתה במקור במרכז רחוב קנון, והייתה גדולה יותר מאשר היום. מאוחר יותר הועברה לקיר כנסיית סנט. סוויתין, שהופצצה מאוחר יותר במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. כיום נמצאת האבן בחזית חנות למוצרי ספורט, מול תחנת רחוב קנון, בבניין שמתוכנן להיהרס, ואז תועבר האבן אל מוזיאון לונדון.
בודפשט
קילומטר אפס של בודפשט ושל הונגריה - נמצא בכניסה למנהרה ליד גשר השלשלאות (Széchenyi lánchíd) בבודפשט. במקום מונומנט בגובה 3 מטרים העשוי אבן גיר בצורת הספרה 0. זהו גשר, המגשר בין שני רובעי העיר המרכזיים: רובע "בודה" ורובע "פשט". המונומנט נמצא בצד בודה, בגן על שם המהנדס הבריטי, שתכנן את הגשר. בעבר היה קילומטר אפס במקום אחר - במפתן הכניסה לארמון המלכותי של בודה, אך עם בניית גשר השלשלאות בשנת 1849 הועבר קילומטר אפס למקומו הנוכחי.
בוקרשט
קילומטר אפס של בוקרשט ושל רומניה כולה - נמצא לפני כנסיית ג'ורג' הקדוש החדשה (Biserica Sfântul Gheorghe Nou) במרכז העיר. במקום מונומנט כדורי ועליו גלגל המזלות. המונומנט נעשה על ידי קונסטנטין ברסקי (Constantin Baraski) בשנת 1938.
מוסקבה
קילומטר אפס של מוסקבה נמצא לפני הקפלה שליד שער התחייה (ברוסית: Воскресенские ворота) הקרוי גם השער האיוורי (Иверские ворота). שער זה תוחם את הכיכר האדומה מצפון.
ורשה
קילומטר אפס של ורשה הוא עמוד אבן הנמצא בהצטלבות שדירות ירושלים (Aleje Jerozolimskie) עם רחוב מרשלקובסקה (Ulica Marszałkowska), סמוך לארמון התרבות והמדע.
קייב
קילומטר אפס של קייב ושל אוקראינה נמצא ב"כיכר העצמאות" מאידאן נזאלז'נוסטי (באוקראינית Майдан Незалежності). הכיכר נחשבת לכיכר הראשית של העיר, בסמוך לה ניצב בית הדואר המרכזי במדינה. במרכז הכיכר ניצב עמוד לבן הנושא גלובוס כחול וסביבו דמויות של יוני דואר במעופן. העמוד מסמל את נקודת האפס במדינה.
וושינגטון הבירה
אבן דרך אפס (באנגלית: Zero Milestone) של וושינגטון הבירה נמצאת דרומית לבית הלבן, בקצה הצפוני של האליפסה שבפארק הנשיא (President's Park). המונומנט עשוי מאבן גרניט בגובה של כ-1.2 מטרים, וכולל שושנת רוחות עשויה מארד בעלת 16 כיוונים. תוכנן על ידי הארכיטקט הורס פיזלי (Horace W. Peaslee). הנקודה נקבעה כנקודת האפס בשנת 1919 והמונומנט נחנך בשנת 1923. בעבר שימשה אבן דרך זו לכל הדרכים בארצות הברית, אך כיום משמשת אבן דרך זו לדרכים באזור וושינגטון הבירה בלבד. העתקים של אבן זו נמצאים בערים רבות בארצות הברית, ובכל עיר אבן זו משמשת אבן דרך אפס מקומית.
הוואנה
קילומטר אפס של הוואנה ושל קובה כולה - נמצא בבניין אל קפיטוליו (El Capitolio). בבניין זה שכן בעבר הקונגרס הקובני, וכיום שוכנת בו האקדמיה הקובנית למדעים. במרכז האולם המרכזי, על הרצפה בדיוק מתחת לכיפת האבן נמצא כוכב מתכת ובמרכזו העתק של יהלום 25 קרט (5 גרם). היהלום המקורי, המיוחס לצאר הרוסי ניקולאי השני, נמכר לממשלת קובה על ידי סוחר טורקי, אך נגנב בשנת 1946, והוחזר באופן מסתורי כעבור חודשיים לנשיא קובה רמון גראו סן מרטין. בשנת 1973 הוחלף היהלום המקורי בהעתק דומה לו.
מקסיקו סיטי
קילומטר אפס של מקסיקו סיטי ושל מקסיקו כולה - נמצא סמוך לקתדרלה העירונית (Catedral Metropolitana).
לה פאס
קילומטר אפס של לה פאס ושל בוליביה כולה - בכיכר המרכזית פלאזה מוריו (Plaza Murillo).
סנטיאגו (צ'ילה)
קילומטר אפס של סנטיאגו ושל צ'ילה כולה - בכיכר הארמאס (Plaza de Armas)
פנמה סיטי
קילומטר אפס של פנמה סיטי ושל פנמה כולה - נמצא בגשר מרטין סוסה בשדרות סימון בוליבר.
ירושלים
בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית, ואולי גם מאוחר יותר, ניצב עמוד ניצחון רומי ברחבה שמול שער שכם, וממנו מדדו את המרחק אל ערים אחרות. עמוד זה מופיע במפת מידבא. העמוד לא שרד, אולם שער שכם נקרא עד ימינו בערבית "באב אל-עמוד" (باب العمود).
החל מהמאה ה-20, קילומטר אפס של ירושלים נמצא ברחבה שמחוץ לפתח בחומה שעל יד שער יפו. הפתח בחומה נעשה בשנת 1898 לכבוד ביקורו של קיסר גרמניה וילהלם השני. בתקופת המנדט הבריטי הותקנה עמדה מוגבהת עליה עמד שוטר תנועה - ברחבה שמחוץ לפתח בחומה. העמדה עליה עמד השוטר נקבעה כנקודת האפס למדידת מרחקים אל ירושלים. כיום אין כל ציון בשטח לנקודה זו.
דלהי
קילומטר אפס של דלהי נמצא בפתח אתר ההנצחה ראג' גאת לזכרו של מהטמה גנדי. לאחר הירצחו, גופתו נשרפה במקום זה ב-31 בינואר 1948.
טוקיו
קילומטר אפס של יפן (ביפנית: 日本国道路元標) - עבור כל הכבישים ביפן - נמצא באמצע גשר ניג'ובאשי בטוקיו. נקודת האפס עבור מסילות הרכבת בכל יפן, נמצאת בתחנת הרכבת המרכזית של טוקיו.
מנילה
קילומטר אפס של מנילה ושל כל הפיליפינים - נמצא באנדרטה לזכר ז'וזה ריזל (José Rizal) הנמצא בפארק ריזל במרכז העיר.
אדיס אבבה
קילומטר אפס של אתיופיה כולה - באנדרטת מנליק השני בכיכר מנליק השני באדיס אבבה.
סאוטה
קילומטר אפס של העיר האוטונומית הספרדית סאוטה נמצא במקום בו מתחיל חצי האי אלמינה, סמוך לחומות המלכותיות והחפיר של סאן פליפה (Murallas reales y foso de San Felipe).
הערות שוליים
Poștă
כי אשמרה שבת
תוכן הפיוט
תוכן הפיוט נסוב על אודות הדברים שאסור לעשות בשבת, כדוגמת דיבור בענייני חולין וסחורה – למול המעשים החיוביים, כדוגמת הגייה בתורה ואכילת מאכלים משובחים. הפיוט בנוי מחמישה בתים ובצורת אקרוסטיכון, כך שחמש האותיות הראשונות שבכל אחד מחמשת הבתים יוצרות את המילה "אברהם", שם המחבר. הרפרן (הפזמון החוזר) של הפיוט הוא.
בנוסף לשימושו הנפוץ כזמר לשבת ללא ייעוד מיוחד, בנוסח פרובאנס נהגו לאמרו בכל שבת בפסוקי דזמרא לפני ברוך שאמר.
מבנה
הפיוט בנוי כשיר אזור מסוג זג'ל, כלומר מדריכו בן שני טורים ואזוריו בני טור אחד [א/א//ב/ב/ב/א], משקלו שתי תנועות, יתד, שתי תנועות. שתי תנועות, יתד, תנועה [— — ◡ — — — | — — ◡ — —]. הפיוט הוא בעצם מעאראצ'ה של על אהבתך של רבי יהודה הלוי.
השרפה בכנסייה בגיזה
השרפה בכנסיית אַבּוּ סַיְפַיְן (בערבית: حريق كنيسة أبو سيفين) פרצה ב-13 באוגוסט 2022 בכנסייה הקופטית בשכונת אִמְבָּאבַּה בעיר גיזה, מצרים. השרפה פרצה במהלך תפילות יום ראשון, כאשר כמעט 5,000 מתפללים שהו בכנסייה. 41 בני אדם נהרגו במהלך השרפה, בהם לפחות 18 ילדים ועוד 45 נפצעו. אחד מכמרי הכנסייה, עבדול מאסיה בכיט, היה גם בין ההרוגים בשריפה.
רקע כללי
שריפות כתוצאה מתקלות במערכות החשמל מתרחשות לעיתים קרובות במצרים. כי תקני הבנייה והפיקוח עליהם אינם מספקים ונאכפים בצורה גרועה. שריפות רבות התרחשו בבתי חולים; בשנת 2020 נהרגו בשרפה שבעה חולי COVID-19. בשנת 2002 פרצה שריפה ברכבת נוסעים שהתפשטה לכל קרונות הרכבת וגרמה למותם של 370 בני אדם. בשנת 2021, בשרפה במתפרה שמחוץ לקהיר שבה תפרו פרטי לבוש ובגדים, נהרגו 20 בני אדם.
הכנסייה אבו סייפיין קרויה על שם מרקוריוס הקדוש, המכונה בערבית אבו סייפיין, היא אחת הכנסיות הגדולות בגיזה, העיר השנייה בגודלה במצרים אחרי קהיר השכנה. החוק המצרי מסדיר בקפדנות את הבנייה בכנסיות, ומחייב באופן היסטורי צו נשיאותי כדי לקבל היתר בנייה. בשל הקושי בקבלת אישורים לפרויקטים, נפוצה מאוד הבנייה הבלתי חוקית, לרוב ללא הקפדה על התקנות לבטיחות האש. בראשית דרכה הכנסייה הייתה במעמד כנסייה ללא אישור, אף על פי שהיא קבלה את האישורים לחוקיותה רטרואקטיבית.
השרפה
ממשרד הפנים נמסר כי השריפה נגרמה כתוצאה מתקלה ביחידת מיזוג פגומה בקומה השנייה של הכנסייה. ממשרד הבריאות המצרי נמסר שרוב מקרי המוות אירעו משאיפת עשן, מדוחק ומדריסה בשעת מנוסת הבהלה שנוצרה בניסיון להימלט מהבניין הבוער. בקומה הרביעית של הכנסייה היו גן ילדים ופעוטון, ורוב הילדים נפגעו בגן הילדים.
כומר מהכנסייה השכנה אמר כי הילדים נלקחו לקומות הגבוהות יותר כדי להימלט מהשריפה במקום להתפנות. עדי ראייה דיווחו שאנשים ניסו לקפוץ מהקומות העליונות כדי להימלט מהאש. על פי הדיווחים, עוברי אורח מיהרו להיכנס לכנסייה כדי לסייע בפינוי הלכודים עד שעוצמת האש והעשן הכריעו אותם.
קרובי משפחות הלכודים בכנסייה סיפרו כי החובשים והכבאים הגיעו לאט מידי למקום. עד אחד שרואיין ב"אל-ג'זירה" אמר שלקח שעתיים עד שהגיעה הכבאית הראשונה, בעוד שמשרד הבריאות אמר שהכבאית הראשונה הגיעה לשריפה שתי דקות לאחר שהתקבלו הדיווחים הראשונים על שריפה. עדי ראייה דיווחו כי השריפה החלה בשעה 8 בבוקר ונמשכה שעתיים.
הקורבנות
שירותי הביטחון דיווחו כי רוב ההרוגים היו ילדים. בתיעוד מבית החולים המקומי דווח שהגיעו אליו 20 גופות, ביניהן עשרה ילדים, ואילו בית חולים מקומי אחר דיווח שקיבל 21 גופות.
החקירה
לאור מניין ההרוגים הגבוה בשריפה, פרקליט המדינה של מצרים, הורה לחקור את השריפה. בעוד שהקופטים במצרים התמודדו עם אפליה, התקפות ואלימות דתית לאורך השנים, הן רשויות הכנסייה והן סוכנויות המדינה המצריות מאמינות שהשריפה הייתה מקרית.
תגובות
הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי פרסם הודעה שבה הביע את צערו ותנחומיו ואמר "אני מנחם וחולק את צערי עם משפחות הקורבנות התמימים שבאו להתפלל לאדונם שבשמיים בבית התפילה שלו", ראש הממשלה מוסטפא מדבולי הודיע שיינתן פיצוי של 100,000 לירות מצריות, למשפחתו של כל נפטר, בעוד שלפצועים יינתנו עד 20,000 לירות מצריות. השר לסולידריות חברתית הודיע עוד שמסגד אל-אזהר וקבוצות אחרות בחברה האזרחית יתנו 50,000 לירות מצריות נוספות לקורבנות ולמשפחותיהם. מסגד אל-אזהר הביע את תנחומיו, והאימאם הגדול של אל-אזהר אחמד אל-טייב הביע את אהדתו לאפיפיור הקופטי טאוודרוס השני. שר הביטחון הישראלי בני גנץ שלח תנחומים: "אני מבקש להביע את תנחומיי לעם המצרי, בעקבות השריפה הגדולה בכנסיית אבו סייפיין בגיזה. תנחומיי למשפחות הקורבנות, ואיחולי החלמה לפצועים. מדינת ישראל כולה עומדת לצד מצרים מול האסון הקשה הזה". מוחמד סלאח, קפטן נבחרת מצרים בכדורגל, צייץ גם הוא את תנחומיו.
משפט גרין דיסקרטי
בחשבון אינפיניטסימלי, גרסאות דיסקרטיות של משפט גרין מתארות את הקשר בין אינטגרל כפול של פונקציה ב"תחום מלבני מוכלל" D (תחום שנוצר מאיחוד סופי של מלבנים במישור), וצירוף ליניארי של הפונקציה הקדומה של פונקציה נתונה, בפינות התחום. ערך זה מציג גרסה של משפט גרין הדיסקרטי
, המכלילה את אלגוריתם טבלת שטח מסוכם מתחום מלבני לאיחוד של כמה מלבנים.
המשפט נקרא על שם המתמטיקאי האנגלי ג'ורג' גרין, לאור הדמיון בינו לבין משפט גרין: שני המשפטים מתארים קשר בין אינטגרציה לאורך עקום, ואינטגרציה על תחום החסום על ידי העקום. משפט גרין הדיסקרטי מיושם בהקשרים של חישובי שטחים מהירים, החל מאפליקציות ממוחשבות כגון זיהוי אובייקטים בתמונה, וכלה בחישוב יעיל של הסתברויות.
המשפט
ממוזער|120 px|  הגדרת הפרמטר   \alpha_D תהי f פונקציה אינטגרבילית במישור, ותהי:
הפונקציה הקדומה שלה. יהי D תחום מלבני מוכלל במישור R2. אזי ניסוח המשפט הוא:
כאשר היא קבוצת הפינות של התחום הנתון D, ו -  \alpha_D הוא פרמטר דיסקרטי עם ערכים אפשריים {0, ±1, ±2}, אשר נקבע על פי סוג הפינה, בהתאם לציור משמאל.
רעיון להוכחה
כדי להוכיח את המשפט ניתן להפעיל את הנוסחא מהאלגוריתם טבלת שטח מסוכם על המרובעים שמרכיבים את התחום המלבני המקורי:
400px
כפי שניתן לראות בתמונה לעיל, מקדמי הפונקציה הקדומה (+\-) מקזזים זה את לאורך המרובעים, מלבד פינות התחום המקורי.
דוגמה
בהינתן פונקציה f שמוגדרת ב - R2, תהי F הפונקציה הקדומה שלה. יהי D התחום שצבוע בירוק בתמונה הבאה:
320px
אזי טענת המשפט לגבי התחום המלבני, היא:
הכללות
פאם ושותפיו הציעו הכללה לתחומים פוליגוניאליים על ידי תכנון דינמי.
חרצית
חַרְצִית (בלועזית: כריזנתמה; שם מדעי: Chrysanthemum) היא סוג צמחים ממשפחת המורכבים.
בסוג חרצית קיימים כ-200 מינים שרובם נפוצים באזורים הממוזגים של כדור-הארץ. פרחי החרצית ערוכים בקרקפות שבמרכזן פרחים צינוריים ובהיקפה פרחים לשוניים. הפרח מואבק על ידי חרקים. החרציות משמשות גם כצמחי-נוי.
החרצית בתרבויות השונות
לחרצית מקום חשוב בתרבויות הודו ויפן. כמו כן, החרצית היא הפרח הלאומי של יפן והיא מופיעה גם בסמל יפן. לחרציות מקום חשוב בגנים היפניים והן גם מסמלות חג יפני ידוע.
שימוש כקוטל חרקים
צמח החרצית מכיל חומרים הנקראים פירטרינים (pyrethrins) שהם רעילים לחרקים, וכך מגנים עליו מפני אוכלי-צמחים. הפיריתרין משמש כחומר הדברה בקוטלי חרקים ומזיקים. השימוש בפרחים המיובשים או באבקה המיוצרת מהם ידוע מהתקופה הפרסית מהמאה החמישית לפנה"ס. האבקה הובאה לאירופה בתחילת המאה ה-19 ממקור לא ברור. בשנת 1840 הוחל לגדל את הצמח באופן תעשייתי בדלמטיה להפקת האבקה, ובשנת 1860 הגיע לארצות הברית. בשנת 1919 גילו שיטה לסנתז את המרכיב הכימי בצורה מלאכותית. כיום ממשיכים להפיק את הפיריטרין מצמחים אשר מגדלים ברחבי העולם, באזורים חמים. עיקר הגידול (למעלה מחמישים אחוז) הוא בקניה.
פרויקט פרומתאוס
פרויקט פרומתאוס (באנגלית: Project Prometheus) היה פרויקט של נאס"א שהחל בשנת 2003 במטרה לפתח מערכות מונעות אנרגיה גרעינית למשימות בטווח ארוך בחלל. היה זה הניסיון הרציני הראשון של נאס"א לפיתוח חלליות מונעות באנרגיה גרעינית מאז בוטל פרויקט טימברווינד ב-1995. הפרויקט בוטל בשנת 2005. התקציב שלו קוצץ מ-252.6 מיליון דולר בשנת 2005 ל-100 מיליון דולר ב-2006, מתוכם 90 מיליון דולר שולמו עבור חוזים שבוטלו.
מקור השם
השם שניתן לפרויקט במקור היה "יוזמה למערכות גרעיניות", פרויקט פרומתאוס נקרא על שם פרומתאוס מהמיתולוגיה היוונית אשר נתן את מתנת האש לאנושות. על פי נאס"א, בחירת השם פרומתאוס מציינת את תקוותם לביסוס כלי חדש להבנת הטבע והרחבת יכולות חקר מערכת השמש.
מניעים
בשל המרחק מהשמש, חקר כוכבים מרוחקים באמצעות חלליות מוגבל מאוד בשל כך שהן לא יכולות להשתמש באנרגיה סולארית כמקור חשמל לציוד על החללית או למנוע יונים. משימות קודמות לכוכבים מרוחקים כמו תוכנית וויאג'ר או גלילאו הסתמכו על גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי כמקור כוח עיקרי. שלא כמו גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי המפיק חום הנוצר מתהליך טבעי של התפרקות רדיואקטיבית, פרויקט פרומתאוס רצה לבצע שימוש בכורים גרעיניים קטנים כמקור כוח עיקרי.