cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יווניות (מתמטיקה פיננסית)
במודל בלק שולס
הווגה של אופציית רכש זהה לווגה של אופציית מכר ושווה:.
ערך הווגה חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיעה פחות על ערך התיק.
תטא
תטא, \theta, הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לערך הזמן של הנגזר. מכיוון שהזמן עד למימוש/פקיעת הנגזר הוא נתון שקטן, התטא מחושבת כנגזרת שלילית.
במודל בלק שולס
ערך התטא לאופציית רכש: ערך התטא לאופציית מכר:
רו
רו, \rho, הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לריבית חסרת סיכון.
מכיוון שהריבית במשק אינה משתנה בצורה קיצונית אלא במקרים נדירים מאוד, רו היא היוונית מסדר ראשונה שמשתמשים בה פחות. בדרך כלל אם הזמן הנגזר אינו עולה על 3 שנים, לא מתייחסים כלל למשתנה זה.
במודל בלק שולס
ערך הרו לאופציית רכש: ערך הרו לאופציית מכר:
גמא
גמא, \gamma, הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לשינוי בערך נכס הבסיס זאת אומרת ביחס לדלתא:.
אף על פי שמדובר על שינוי מסדר שני, גמא היא יוונית חשובה מאוד בעיקר כאשר מחיר נכס הבסיס תנודתי מאוד. במקרה כזה, חשיפה גבוהה לגמא מייצרת עלייה מהירה בחשיפה לדלתא, ולכן ההתייחסות לגמא היא באותה דרגת חשיבות כמו ליווניות מסדר ראשון.
רבים ממנהלי הסיכונים מנסים ליצור תיקים מגודרי דלתא-גמא, זאת אומרת שערך הדלתא וערך הגמא של התיק יהיו 0.
במודל בלק שולס
ערך הגמא לאופציית רכש ולאופציית מכר זהות ושוות:
ערך הגמא חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיע פחות על ערך התיק.
כריס מירס
כריסטופר ג'יימס מירס (באנגלית: Christopher James Mears; נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא קופץ למים בריטי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף אירופה (לונדון 2016) בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים, יחד עם שותפו בקפיצה למים ג'ק לו.
ביוגרפיה
מירס נולד ברדינג, והיה הילד השני במשפחה בת שלושה ילדים. אמו נפטרה מסרטן השד בילדותו, ואביו נישא מחדש. הוא החל להתאמן בקפיצה למים בעיר הולדתו, וזכה להצלחה בתחרויות נוער בבריטניה. בשנת 2008 השתתף באליפות אירופה לנוער, וזכה במדליות כסף בקפיצות ממטר אחד ומ-3 מטרים, ובמדליית ארד בקפיצות מ-10 מטרים. באליפות העולם לנוער שנערכה באותה שנה סיים במקום השביעי בקפיצה מ-3 מטרים.
בראשית 2009 לקה מירס במונונוקלאוזיס זיהומי. מחלתו לא אופיינה בתסמינים הרגילים, ולכן לא אובחן. השילוב בין הנפיחות באיבריו הפנימיים כתוצאה מהמחלה לבין המאמץ הגופני הכרוך בפעילותו הספורטיבית גרם לכך שבמהלך אימון בסידני נקרע לו הטחול. בעקבות הפציעה איבד כ-2.5 ליטרים של דם, במשך מספר ימים היה מחובר למכונת הנשמה, והרופאים העריכו את סיכוייו לשרוד ב-5%. בסופו של דבר הצליח להחלים, ונשאר באוסטרליה עד שיהיה כשיר לטוס חזרה לביתו. במהלך תקופת ההחלמה לקה בהתקף שבעקבותיו נשאר בתרדמת למשך שלושה ימים.
על אף אזהרות הרופאים, שב מירס להתאמן בקפיצה למים. בשנת 2010 זכה להישגים נאים יחד עם בן זוגו לקפיצות הסינכרוניות מ-3 מטר, ניקולס רובינסון-בייקר. השניים זכו באליפות בריטני, סיימו במקום הרביעי במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בדלהי וסיימו במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בבודפשט. באליפות העולם שנערכה ב-2011 בשאנגחאי סיימו בשניים במקום השביעי.
באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן בשנת 2012 סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום החמישי, ובתחרות היחידים סיים מירס במקום השמיני. השניים גם ייצגו את בריטניה באולימפיאדת לונדון, וסיימו במקום החמישי. בתחרות היחידים סיים מירס במקום התשיעי. אביו של מירס, פול, היה אחד מנושאי הלפיד האולימפי בעת שזה עבר ברחבי בריטניה לפני תחילת המשחקים, כאות הערכה על התקופה בה שהה לצד מיטת בנו.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ב-2013 הסתפק מירס במקום ה-31 בלבד. בקפיצות הסינכרוניות סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום השמיני. הייתה זו הפעם האחרונה בה התחרו השניים כצמד. בראשית 2014 החל מירס להתחרות יחד עם בן זוגו הנוכחי, ג'ק לו. כדי שיוכלו להתאמן יחד, עבר מירס ללידס. באותה שנה זכו השניים במדליית הזהב במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו. במשחקים אלה התחרה מירס גם בקפיצה ממטר אחד, וסיים במקום החמישי. באליפות אירופה שנערכה בברלין סיים הצמד במקום החמישי.
חייו האישיים
במהלך תקופת החלמתו מהפציעה, טיפח מירס את חיבתו למוזיקה אלקטרונית ומוזיקת האוס, והחל ליצור מוזיקה משלו. בשנת 2013 ערך מופע חימום ללהקות לבירינת' ופנדולום.
אסטלת הרעב
אסטלת הרעב היא כתובת הירוגליפית בכתב חרטומים השוכנת באי סהל על הנילוס מדרום לעיר אסואן במצרים העליונה. הכתובת עוסקת בשבע שנות בצורת ורעב בתקופת שלטונו של המלך ג'וסר מהשושלת השלישית ששלט במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-27 לפנה"ס. הערכת החוקרים היא שהכתובת נכתבה בתקופת בית תלמי ששלטה במצרים בין השנים 30-323 לפנה"ס. הכתובת נמצאה ותועדה על ידי פלינדרס פיטרי בעת מסעו בשנת 1887 לאורך הנילוס לדרום מצרים.
תיאור האסטלה
כתובת האסטלה נכתבה על מצוק מגרניט טבעי שנמצא בשטח, פני השטח של המצוק נחתכו בצורה מלבנית. הכתובת נכתבה בכתב חרטומים על פני 42 עמודות. בחלק העליון של האסטלה מעל הטקסט מימין מתוארים שלושה אלים מצריים כשפניהם לכיוון שמאל: "ח'נום" אל מקורות הנילוס, "סָתֵת" שהייתה האלה של שיטפונות הנילוס ו"אָנוּקֵט: אלת הנילוס. מולם כשפניו לכיוון האלים מתואר ג'וסר מציע מנחה לאלים בידיים מושטות. בשליש העליון של הסלע נמצא סדק שהיה קיים כבר בעת יצירת האסטלה. חלקים מסוימים של האסטלה נפגעו ולא ניתן לקרוא את הכתובת בחלקים אלה.
הכתובת
הכתובת מתארת אירועים שאירעו בשנה ה-18 למלכותו של ג'וסר. על פי הכתובת המלך היה מוטרד ומודאג כי מצרים סבלה מבצורת ורעב של שבע שנים, במהלכן מפלס הנילוס היה נמוך ולכן לא הציף את האדמות החקלאיות (מחזוריות ההצפות של הנילוס היוותה יסוד עיקרי בחקלאות, בתרבות ובפולחן במצרים העתיקה והיה הכרחי לקיום החקלאות באותה עת). הכתובת מתארת גם את סבלו של העם כתוצאה מהבצורת שהביאה אנשים לעבור על חוקי המדינה הקשורים באדמות. ג'וסר פנה לאמחותפ שהיה יועצו ושימש גם בתפקיד הכהן הגדול לאל השמש רע ולכהניו בבקשת עצה. הוא מבקש לדעת היכן נולד האל הפי שהיה האלהה של השיטפונות השנתיים של הנילוס ואיזה אל שוכן באותו מקום.
אמחותפ החליט לבדוק את הנושא בארכיון המקדש של Hut-Ibety ששכן בהרמופוליס והוקדש לאל תחות. לאחר מחקר הודיע אמפחותפ למלך ששיטפונות נהר נשלטים על ידי האל ח'נום השוכן באי יב ושמקורו במעיין קדוש הנמצא במקום.
אמחותפ החליט לנסוע מיידית למקדש חנום, הוא טהר את עצמו והתפלל לחנום, הוא הציע לו את "כל הדברים הטובים" ובקש את סיועו. לפתע הוא נרדם ובחלומו הוא מקבל את ברכתו של חנום. האל מציג את עצמו ומתאר את יכולותיו ואת כוחותיו האלוהיים. בסוף החלום הבטיח חנום להחזיר את זרימתו של הנילוס. אמחותפ התעורר מחלומו, כתב את מה שהתרחש בחלום וחזר לג'וסר לספר לו את מה שארע.
המלך היה מרוצה מהבשורה, הוא פרסם צו שנשלח אל הכוהנים הסופרים ועובדים המורה להם לשקם את המקדש של חנום, ולקבוע מועדים קבועים למתן מנחות לאל. צו נוסף הורה שהמקדש ישלוט על אזור מאסואן עד טקומפסו על כל עושרה, כן העניק למקדש חלק ביבוא שהגיע מנוביה.
תארוך הכתובת
התרגום הראשוני של הכתובת נעשה על ידי האגיפטולוג הצרפתי Pascal Barguet בשנת 1950. מאז הפענוח הכתובת עניינה אגיפטולוגים והיסטוריונים. סגנון הכתיבה והמבנה שלה העלו את ההשערה שהיא נכתבה בתקופה התלמיית אולי בתקופתו של תלמי החמישי (סוף המאה ה-2 לפנה"ס) על ידי הכהן של האל חנום, במטרה לחזק את כוחו של האל. בתקופה התלמיית התקיימו מאבקים בין כיתות דתיות על כוח והשפעה, והכתובת נועדה להצדיק את שליטתם של הכהנים באזור האי יב.
בעת פענוח הכתובת חשבו חלק מהחוקרים שיש קשר בין אזכור שבע שנות הרעב לסיפור המקראי על יוסף וחלומות פרעה, אך קשר מעין זה נפסל בגלל שתקופת חייו המשוערת של יוסף כדמות מקראית הייתה כאלף שנים לפני אמחותפ שבכתובים המצריים. כמו כן, תקופת רעב של שבע שנים היא מוטיב משותף באגדות רבות של עמי המזרח הקרוב. בין השאר מוזכר רעב בן שבע שנים באגדות ממסופוטמיה ובעלילות גילגמש, בהן האל אנו מנבא על בואה של תקופת רעב כזו. החוקר הגרמני יואכים פרידריך קוואק חקר את כתבי נפרקאסוקאר, מפרעוני מצרים, ומצא גם בהם תיאור של תקופת רעב בת שבע שנים.
יוהנס בלסקוביץ
יוהנס בלסקוביץ (בגרמנית: Johannes Blaskowitz; 10 ביולי 1883 – 5 בפברואר 1948) היה גנרל-אוברסט בורמאכט שלחם בקרבות בפולין, צרפת והולנד במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הועמד לדין על פשעי מלחמה ולפני פתיחת משפטו, התאבד.
קריירה מוקדמת
בלסקוביץ נולד בכפר קטן בפרוסיה המזרחית לאחר סיום הפנימייה הצבאית הוא הצטרף ב-1901 לצבא הקיסרות הגרמנית. במלחמת העולם הראשונה השתתף כמפקד פלוגה בחזית המערבית (פלנדריה ובבלקן. אחר כך שירת במטה הכללי. עוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה שירת ברייכסווהר בתפקידי פיקוד ומטה שונים ועלה בסולם הדרגות. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובאפריל 1935 מונה למפקד הקורפוס ה-2. ב-1936 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-1938 השתתף בכניסת הצבא הגרמני לאוסטריה (האנשלוס) וחבל הסודטים ובכיבוש צ'כוסלובקיה במרץ 1939. באוגוסט 1939 סמוך לפרוץ המלחמה מונה למפקד הארמייה השמינית.
המערכה על פולין
בפלישה לפולין עמד בלסקוביץ בראש הארמייה השמינית והגיע עימה לוורשה. וב-27 בספטמבר 1939 קיבל את כניעת הצבא הפולני בעיר. ב-22 באוקטובר 1939 הוא התמנה למושל הצבאי של פולין, הועלה לדרגת גנרל-אוברסט ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. בלסקוביץ שלח דו"חות למפקד ה-OKH ולטר פון בראוכיטש ובהם הוקיע את "מעשי הזוועה הנפשעים של התהוללות וביזה שמבצעים אנשי אס אס, משטרה ומנהל" הוא גינה את "האינסטינקטים החייתים והחולניים" של אנשי האס אס שבגללם נטבחו עשרות אלפי יהודים ופולנים. הדו"חות האלה נשלחו גם להנס פרנק, ריינהרד היידריך, היינריך הימלר ואדולף היטלר שכינה דו"חות אלה כ"ילדותיים". בלסקוביץ נרשם ב"רשימה שחורה" והתקדמותו נעצרה. ב-29 במאי 1940 הועבר לצרפת.
המערכה על צרפת
בתחילת המערכה על צרפת עמד בלסקוביץ בראש הארמייה התשיעית שהייתה בעתודת קבוצת ארמיות A, ולאחר כניעת צרפת מונה למפקד הצבאי בצפון צרפת, וב-24 באוקטובר 1940 מונה למפקד הארמייה הראשונה. לאחר כיבוש "האזור החפשי" של צרפת של וישי בנובמבר 1942 (מבצע אנטון) הוא הועבר לשם כמפקד צבאי.
ב-8 במאי 1944 מינה אותו גרד פון רונדשטט למפקד קבוצת ארמיות G, והטיל עליו להגן על דרום צרפת מפלישת בעלות הברית.
ב-15 באוגוסט 1944 נחתו כוחות בעלות הברית בריביירה הצרפתית בין טולוז לקאן (מבצע דרגון). בלסקוביץ שסבל מנחיתות בכוח אדם וללא הגנה אווירית, הצליח לבצע קרב נסיגה איטי ולהימנע מכיתור, עד שהצליח ליצור קו הגנה ובעלות הברית נעצרו כדי להתארגן. על כך היטלר העניק לו את צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון. לאחר מכן כפה היטלר על בלסקוביץ לצאת להתקפה נגד רצונו, וכשההתקפה נכשלה הדיח אותו.
בינואר 1945 השתתף בלסקוביץ במבצע נורדווינד שנועד לתקוף את הארמייה האמריקנית השביעית באזור אלזס-לורן ולהקל על הלחימה בקרב על הבליטה. זאת הייתה האופנסיבה הגדולה האחרונה של גרמניה בצרפת והסתיימה בכישלון, לואחריה הועבר בלסקוביץ להולנד.
בהולנד
ב-5 במאי 1945 חתם בלסקוביץ עם הגנרל הקנדי צ'ארלס פולקס והנסיך ההולנדי ברנרד על כניעת הכוחות הגרמניים בהולנד.
מאסר והתאבדות
לאחר הכניעה הוחזק בלסקוביץ במעצר כשבוי מלחמה. הוא הובא למשפט בנירנברג במסגרת משפט הפיקוד העליון והואשם בהוצאה להורג של חיילים ואזרחים בצ'כוסלובקיה, פולין וצרפת. ב-5 בפברואר 1948, לפני פתיחת משפטו, הוא השתחרר משומריו וקפץ ממרפסת אל מותו בחצר בית המשפט.
סנדוויץ' (פירושונים)
{{פירושונים| מזון:
אישים:
רפואה:
מתמטיקה:
תעשייה:
מוזיקה: אחר:
ראו גם
}}
אמריקה הקטנה
אמריקה הקטנה (באנגלית: Little America) הייתה סדרה של בסיסי מחקר, שמוקמו על מדף הקרח רוס, דרומית למפרץ הלווייתנים.
אמריקה הקטנה 1
"אמריקה הקטנה 1" - הבסיס הראשון בסדרה הוקם על ידי ריצ'רד בירד בינואר 1929 ונעזב ב-1930. כאן צולם הסרט "עם בירד בקוטב הדרומי" (1930, על מסעו של בירד אל הקוטב הדרומי.
אמריקה הקטנה 2
"אמריקה הקטנה 2" הוקמה בשנת 1934, כ-9 מ' מעל אתר הבסיס הראשון, עם גישה אל חלק מן הבסיס הראשון באמצעות מנהרה. הבסיס הזה נסחף לזמן קצר בשנת 1934, אבל שדה הקרח התמזג עם הקרחון העיקרי.
במהלך המשלחת של 1935-1934, נשלחו מאמריקה הקטנה מכתבי מזכרת רבים, שעשו שימוש בבול זיכרון שהנפיקה ממשלת ארצות הברית.
אמריקה הקטנה הקימה את תחנת הרדיו הראשונה שהצליחה להוציא מאנטארקטיקה שידורי רדיו סדירים, שנקלטו על ידי מקלטי רדיו ביתיים בארצות הברית, במרחק של קרוב ל-18,000 ק"מ סביב קימור כדור הארץ.
במשלחת מאוחרת יותר לאנטארקטיקה, איתרו אנשיו של בירד את מגדלי השידור של אמריקה הקטנה שעדיין ניצבו על מכונם, כולל טחנת הרוח ג'ייקובס שהוקמה בשנת 1933.
אמריקה הקטנה III
"אמריקה הקטנה III" הוקמה לעונת 1941-1940 במרחק כ-10 ק"מ צפונה.
אתר "אמריקה הקטנה III" נסחף לים בשנת 1963.
אמריקה הקטנה IV
"אמריקה הקטנה IV" הוקמה בשנים 1947-1946 כמחנה העיקרי למבצע הייג'אמפ.
אמריקה הקטנה V
"אמריקה הקטנה V" הוקמה ב-3 בינואר 1956 במפרץ קיינן, כ-48 ק"מ מזרחית לאמריקה הקטנה IV, כחלק ממבצע דיפ פריז. אמריקה הקטנה V שימשה כבסיס האמריקאי לתוכנית הקוטב הדרומי בשנה הגאופיזית הבינלאומית, מ-1 ביולי 1957 עד 31 בדצמבר 1958. אמריקה הקטנה V נבנתה על ידי ה-Seabees של צי ארצות הברית בחלון הזמן בן שלושת החודשים לפני שהחורף האנטארקטי ימנע כמעט לגמרי את ההקמה. כל אמריקה הקטנה הורכבה מתחת לקו השלג בקרח, עם חדרי מגורים אישיים, חדר מחולל וקפטריה, ועם שיפועים המובילים החוצה באחד הקצוות לכלי רכב נגררים. משמעות הבנייה מטיפוס זה הייתה, שאיש מן הדיירים באמריקה הקטנה V לא ייאלץ לצאת החוצה בחורף הקשה כדי לעבור מחלק אחד של העיר האנטארקטית לאחר.
אתר אמריקה הקטנה V נסחף אל הים על קרחון B-9 בשנת 1987.
צורי שגיא
צורי שגיא (שינקין) (נולד ב-4 באוגוסט 1934) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד חטיבה 317, חטיבת צנחנים במילואים, וכמפקד מרחב שלמה. הוא ידוע בעיקר בשל ביצועיו הצבאיים יוצאי הדופן כיועץ למורדים הכורדים בעיראק; אלו היו גורם מרכזי בהקמתה של האוטונומיה הכורדית בשנות השישים, ובהתמודדותה היעילה עם הצבא העיראקי בשנות השבעים.
קורות חייו
שגיא נולד בהרצליה, בנם של מרדכי ופרומה שנקין, ממקימי קיבוץ שפיים. גדל במושב עין ורד.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1952 התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר שגיא מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קצינים, ועם סיום הקורס מונה למפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890. השתתף בפעולות התגמול, ובמלחמת סיני היה מפקד פלוגה ג' בגדוד והשתתף בקרב המיתלה. בשנים 1960–1959 שימש שגיא כמפקד סיירת צנחנים. לאחר מכן שימש שגיא קצין המודיעין של החטיבה, שהה בשליחות המדינה באתיופיה לשם אימון והדרכת קציני הצבא האתיופי. עם שובו ארצה נתמנה לסגן מפקד גדוד הנח"ל המוצנח. בשנים 1965–1963 פיקד שגיא על גדוד 890. מאוחר יותר, נשלח שגיא לאיראן וסייע לארגן את כוחות השאה בהגנה על מתקני הנפט במפרץ הפרסי. בהמשך נשלח לכורדיסטן כדי לסייע למורדים בהנהגת מוסטפא ברזאני במלחמתם במשטר העיראקי. במלחמת ששת הימים היה בכוח מוטס שנועד לכבוש את שארם א-שייח' (המקום נתפס לבסוף ללא לחימה על ידי חיל הים). לאחר המלחמה היה סגן מפקד חטיבת הצנחנים והשתתף בפעולת כראמה, שימש קצין אג"ם של פיקוד המרכז.
תרומתו למרד הכורדים
בספרו ימי טהראן מקדיש יעקב נמרודי פרק שלם לצורי שגיא, שכותרתו "צורי שגיא מנצח את הצבא העיראקי". על פי הספר, בשנת 1964 ביקש ראש המודיעין האיראני מנמרודי, שפיקד על תחנת אמ"ן בטהראן, לסייע לאיראן בהכשרת יחידת קומנדו הררית מקרב הכורדים. המטרה הייתה להכשיר יחידה שתבצע פעולות חבלה, שיסיטו כוחות צבא עיראקיים לכורדיסטן, ובכך תצומצם האפשרות של מתקפה עיראקית על חבל ח'וזיסטן (כפי שאכן אירע במלחמת איראן–עיראק). הקורס נפתח בספטמבר 1965 והועבר תחילה לאנשי יחידות מיוחדות של הצבא האיראני. הקורס עסק בעיקר בחבלה במתקנים אסטרטגיים; שפת הלימוד הייתה אנגלית עם תרגום לפרסית. בעקבות הצלחת הקורס, נפתח לאחר מספר חודשים קורס דומה לאנשי המחתרת הכורדית עצמם.
בשלב זה גילה שגיא כי למעשה אין ללוחמים הכורדים צורך בלימוד לוחמה זעירה אלא בהערכות לקראת התקפה עיראקית, שכן הצבא העיראקי כבר הציב שש חטיבות בשטחים הכורדים, ועמד לפתוח במתקפה עם הפשרת השלגים. שגיא פיתח תורת לחימה שהתאימה לניסיונם ונטיותיהם של הלוחמים הכורדים, והכשיר אותם ללחימה הקרבה ובאה, כהתמודדות גלויה עם צבא סדיר. תוכניתו התבססה על הפעלה נרחבת של צלפים, והכשרה של עתודה בת שני גדודים לקרב הסתערות. תוכניתו של שגיא התקבלה על אף חילוקי דעות עם מוסטפא ברזאני, בעיקר בזכות תמיכת בניו של ברזאני. אימוני העתודה המסתערת בוצעו בישראל, בסביבות צומת אליקים ודליית אל-כרמל.
שש החטיבות העיראקיות תקפו במאי 1966. הן התקדמו באופן מבוקר, והכורדים גבו מהן מחיר בהתאם לתוכנית המערכה. לאחר שהעיראקים צברו מספר הישגים, משך שגיא את חטיבה 4 העיראקית למלכודת על שלוחה של הר ההנדרין. שם הסתערו עליה גדודי העתודה, בסיוע של מרגמות 81 ו 120 מ"מ וארבעה תותחי 25 ליטראות. הקרב ארך כשעה, ובסיומה הושמדה חטיבה 4. נמרודי מעריך כי בצד העיראקי נפלו כ 3,000 חיילים. עקב אי הבנה בפיקוד העיראקי באשר להיקף ההרג בקרב, הופנו כוחות לחילוץ חטיבה 4, וגם כוחות אלו ספגו אלפי הרוגים. החטיבות העיראקיות האחרות ויתרו על הישגיהן וחזרו לנקודות הכינוס.
האוטונומיה קמה, והמגעים המדיניים נמשכו כשמונה שנים, עד לשנת 1974. בשנה זו החלו האיראנים לחשוש שוב מפני כיבוש עיראקי של חבל ח'וזיסטן. משכך, הניעו את הכורדים לפתוח במתקפות גרילה שהפרו את הפסקת האש הצבא העירקי נערך שוב למתקפה. בפעם זו הכוחות הוגדלו בהרבה, וכללו שתי אוגדות שריון ו-12 חטיבות חי"ר, עם סיוע כבד של ארטילריה וחיל אוויר. לרשות הכורדים עמדו הפעם חמישה גדודים איראניים: שלושה גדודי תותחנים, גדוד מרגמות 120 מ"מ וסוללת נ"מ.היחידות הכורדיות הטמיעו גם נשק שלל ישראלי שנשבה במלחמת יום הכיפורים. בנוסף לנשק, שלחה ישראל גם את צורי שגיא.
בדטמה לסבב הקודם, שגיא פיתח מערכת הגנה גמישה שהתמודדה עם השריון העיראקי ועיכבה את התקדמותו. העיראקים זכו להישגים מקומיים, אולם, שוב בדומה לקרבות בשנות השישים, שגיא משך אוגדה עיראקית למארב משוכלל. הקרב תוכנן על סמך אנלוגיה בין המדרונות התלולים של רכסי ההרים בראוואנדוז ובין יעד מבוצר (במילים אחרות: שגיא השתמש בארטילריה כדי לרתק את האוגדה, בעודו מניע יחידות מסתערות דרך הערוצים שבין שלוחות ההר). האוגדה העיראקית ספגה אבדות רבות חדלה מלתפקד. לפי נמרודי, שגיא חזר על שיטה זו מספר פעמים. לאחר מכן עבר לשימוש מסיבי בנ"ט (טילי סאגר שהועברו מישראל), תוך שהוא משמיד שתי אוגדות עיראקיות נוספות.
כתוצאה מהאבדות הכבדות לצבא העיראקי, חתם סדאם חוסיין, ששימש כ"מספר שתיים" במשטר העיראקי (ושליט המדינה בפועל) על הסכם אלג'יר עם השאה האיראני, בו הוסדרו גבולות איראן ועיראק. הסכם זה היה שונה עד מאד מההסכמות שהובילו תהקמת האוטונומיה הכורדית. בעיקר, איראן הפסיקה לתמוך בכורדים, וכך גם ארצות הברית וככל הנראה גם ישראל. הצבא העירקי תקף שוב ב1975. ללא התמיכה החיצונית, שכללה את שירותיו של שגיא, מוטט חוסיין את המערך הכורדי בתוך שבועיים. מאות אלפי כורדים נטבחו וגורשו.
גורל (משחק)
גורל הוא משחק תפקידים שנכתב על ידי Fred Hicks ויצא לאור באמצעות חברת Evil Hat games. המשחק נותן דגש על הסיפור ועל העלילה, ונחשב למשחק פשוט יחסית למשחקי תפקידים אחרים. המכניקה הבסיסית של המשחק מבוססת על קוביות "פאדג'", קוביות בעלות שש פאות, שתיים מהם עם הסימן מינוס, שתיים עם פלוס ושתיים ללא סימן כלל. כששחקן מבצע פעולה, הוא מגלגל מספר קוביות השווה לערך שלו בתכונה, במידה שזו פעולה מנוגדת, היריב מגלגל גם מספר קוביות השוות לערך התכונה שלו. במידה שיש לשחקן יותר הצלחות מאשר ליריב, הוא מצליח בפעולה.
לכל שחקן יש נקודות גורל - שמאפשרות לשחקן לבצע פעולות מיוחדות, כשהייחוד הוא שהן מאפשרות לשחק לשלוט בסביבה - למשל להוסיף פרט חדש לסצנה, או לגרום ליריב להתנהג באופן מסוים. בנוסף, לכל דמות יש אספקטים - אלו הם למעשה תגיות, שהשחקן יכול לנצל אותן כדי להפעיל נקודת גורל. לדוגמה, אם לשחקן יש אספקט של מדען, הרי כשהוא חוקר דבר-מה הוא יכול להשתמש בנקודת גורל. ניתן גם להמציא אספקטים לדב"שים ולמקומות תוך כדי משחק, באישור המנחה. אם הדמויות מגיעות לבאר אפלולי, אחד השחקנים יכול להכריז שבמקום יש תגית "אפל" ולהשתמש בה כדי לקבל את ההשפעה של נקודת גורל.
מוצרים
גורל הוא משחק תפקידים גנרי, כלומר שניתן להשתמש בו בכל עולם מערכה או רקע. לשיטה ספר חוקי בסיס, חוקים מזורזים (שתורגמו לעברית) ומספר עולמות מערכה כגון תיקי דרזדן, Diaspora ,Spirit of the Century ועוד.
סבנטה נילסון
סבנטה נילסון (בשוודית: Svante Nilsson; 1460 – 2 בינואר 1512) היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה מ-1504 ועד למותו.
ביוגרפיה
סבנטה נילסון נולד בערך ב-1460 כבנו של נילס בוסון, שאמו הייתה ממשפחת סטורה. הוא עצמו מעולם לא השתמש בשם סטורה, אך מאוחר יותר בנו, סטן סטורה הצעיר, לקח לעצמו את השם של סבתא-רבתא שלו בשל המוניטין והמסורת שייצגה את עצמאות שוודיה. הוא היה לחבר במועצה המלכותית של שוודיה, אך שם הוא היווה אופוזיציה לקרוב משפחתו הרחוק, סטן סטורה הזקן והרחיק לכת עד לתמיכה בהנס, מלך דנמרק. שלא ברצונו הוא נאלץ להחליף צד ותמך בסטן סטורה הזקן במהלך להדחת המלך ולאחר מותו של סטורה הוא נבחר בעצמו להיות עוצר. החל מ-1501 הוא לחם נגד דנמרק. בקיץ 1511 דרשה המועצה את התפטרותו, אך בפועל הוא נשאר בשלטון עד מותו בינואר 1512.
מנישואיו הראשונים לאיליאנה גדה נולד בנו סטן סטורה הצעיר. הוא נישא בשנית למטה דירה.
יוסף מרר
יוסף (יוז'י) מרר (29 ביולי 1901 – 9 ביוני 1983) היה מראשוני מהנדסי הבניין בהקמת מדינת ישראל.
קורות חיים
יוסף (יוז'י) מרר נולד וגדל בווינה בירת אוסטריה. למד הנדסת בניין בטכניון בווינה ובנוסף, היה חבר פעיל בתנועה הציונית: "בלאו ווייס" (כחול – לבן). לימים, עמד בראש הבלאו ווייס של אוסטריה. בגיל 30, נישא לגרטה גולדשלגר.
בשנת 1932, עלו השניים לפלשתינה, במסגרת תנועת הנוער. הם התיישבו בתל אביב. שם נוצרו קשרים הדוקים בינו לבין האדריכלית לוטה כהן והם פתחו במשותף משרד אדריכלים ברחוב אלנבי. במסגרת עבודתם המשותפת הראשונה הקימו את מלון "קטה דן" על חוף ימה של תל אביב, בתל אביב בנו השניים בתים אחדים בסגנון ה"באוהאוז".
בשנת 1937, אחרי הולדת בתם היחידה עברה המשפחה לרחוב גורדון לדירת 3 חדרים, חדר אחד הוסב למשרד המשותף עם לוטה כהן. זאת כיוון שבתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה מצוקת בנייה קשה ביותר. בשנת 1941 עבר מרר לעבוד ב"סולל בונה" ולוטה כהן פתחה משרד בדירתה ברחוב רופין 9 בתל אביב. בשנת 1944 חיפשו מהנדס מועצה ביישוב הצעיר חולון. מרר קיבל את התפקיד ובנה את ביתו בקריית עבודה – שכונה בחולון. במקביל, חיפשו מהנדס בחברת הבנייה של הסוכנות בשם "רסקו" שתי המסגרות היו קטנות יחסית ומרר קיבל את שני התפקידים גם יחד.
יוז'י נפטר בתל אביב בשנת 1983, בשנה ה-82 לחייו. נקבר בבית העלמין בחולון.
עיר ראשה
עיר רֹאשָׁה (באנגלית: Primate city) היא עיר הגדולה במידה ניכרת מכל יתר הערים באותה מדינה. היא משמשת לרוב כבירת המדינה, אולם לא תמיד. חלק ניכר מן האוכלוסייה העירונית במדינה מתגורר בה, מספר תושביה כפול לפחות מזה המתגורר בעיר השנייה בגודלה במדינה, והיא מרכזת חלק משמעותי מן הפעילות הכלכלית. התופעה של עיר ראשה אופיינית בעיקר למדינות המתפתחות בעולם.
תהליך העיור
תהליך של גידול בשיעור התושבים העירוניים ביחס לשיעורם של התושבים הכפריים בכלל האוכלוסייה. בתהליך זה מספר הערים גדל, ואוכלוסייתן גדלה אף היא. בגלל קצב העיור המואץ בתקופה המודרנית והשפעתו על אוכלוסיית העולם – הוא מכונה גם "מהפכת העיור". תהליך שבו מהגרת אוכלוסייה אל הערים ומתאפיין במעבר מהתעסוקה החקלאית של התושבים לעיסוקים בתעשייה ובשירותים, ונובע מהשפעת התיעוש הגובר במדינות, ומן ההיצע המגוון של הערים במקומות תעסוקה בהשוואה לכפר. העיור במדינה מתבטא בכך, ששיעור הגידול השנתי של האוכלוסייה ביישובים עירוניים עולה על זה שביישובים הכפריים.
מדרג יישובי ועירוני
תפרוסת היישובים במדינה או באזור הנערכת בהתאם לגודלם ולתפקודם הכלכלי והחברתי על רקע המרחקים הגאוגרפיים שביניהם, מדרג אופטימלי הוא מערך יישובי, שבו קיימת עיר גדולה ומרכזית, ומתחתיה במדרג נמצאות ערים בינוניות, קטנות, עיירות, כפרים וחוות.
בדרך כלל ככל שמדינה מפותחת יותר, ותהליך העיור שעברה ארוך יותר – המדרג העירוני שלה מפותח יותר, ויש בה ערים ברוב סדרי הגודל: ערים גדולות, בינוניות וקטנות. חוקרים רבים ניסו למצוא חוקיות במדרג העירוני של מדינות העולם, ובעזרתה להגדיר את ההבדלים במבנה המדרג העירוני בין מדינות שונות ואת הגורמים להבדלים.
ניתן להבחין בין מדרג עירוני מפותח ואו נורמלי לבין מדרג של עיר ראשה:
במדינות המתפתחות הוא הריכוז העצום של אוכלוסייה בעיר אחת ההופכת להיות "עיר ראשה" שלרוב היא עיר הבירה. הערים הגדולות באותן מדינות בולטות בממדיהן העצומים ולכן מתפתחים אזורים ענקיים המונים מיליוני תושבים. לעומת זה במדינות המפותחות קיים לעיתים קרובות דגם של "מדרג עירוני נורמלי" כאשר העיר השנייה בגודלה מונה כמחצית מתושבי העיר הגדולה ביותר, העיר השלישית בגודלה מונה כשליש מתושבי העיר הגדולה וכך הלאה.
קיימות גם מדינות מפותחות שנוצר בהן מדרג של עיר ראשה. כאלה הן למשל בודפשט בהונגריה, וינה באוסטריה, קופנהגן בדנמרק ופריז בצרפת. בחלק ממקרים אלו הגיעה העיר למעמד של עיר ראשה ברמה הלאומית לאחר פיצולה למספר מדינות של מדינה רב-לאומית שכללה מספר ערים גדולות יחסית, שכל אחת הייתה עיר ראשה ברמה האזורית. כך אירע למשל לוינה, בודפשט וליובליאנה.
הסיבות להיווצרות דגם "עיר ראשה"
הסיבות להיווצרות דגם עיר ראשה רבות, ניתן גם להתייחס להגדרתו של החוקר ג'ורג ציפף, שמצא כי במדינות רבות בעולם היישובים העירוניים מאורגנים במדרג עירוני המתאים למה שהוא כינה "חוק סדרי הגודל". המודל של ציפף קובע, שבמדינות מפותחות שעברו תהליך עיור ארוך, קיים יחס קבוע בין גודל העיר לבין מיקומה במדרג העירוני: העיר השנייה בגודלה במדינה תהיה בעלת מחצית מאוכלוסיית העיר הראשית, העיר השלישית תהיה בעלת שליש מאוכלוסיית העיר הראשית, ברביעית יימצא רבע מאוכלוסיית העיר הראשית – וכן הלאה. יש מדינות שבהן שתי ערים מובילות, לדוגמה: ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו בברזיל. מדרג עירוני הפועל על פי "חוק סדרי הגודל" נחשב למדרג מאוזן, שהתפתח בתהליך עיור ממושך. במשך הזמן התפתחו בו ערים בסדרי גודל מגוונים, והעיר הגדולה במדינה אינה תופסת מקום מרכזי עד כדי שיתוק של כל הפעילות הכלכלית, החברתית, הפוליטית והתרבותית בשאר ערי המדינה. מדרג עירוני מאוזן מצוי במדינות מפותחות, והמדרג העירוני של גרמניה הוא דוגמה טובה למדרג כזה.
התעסוקה בערים
בעיר הראשה ובערים גדולות אחרות בעולם המתפתח מתרכז רוב הייצור התעשייתי (תעשיות מזון, טקסטיל, טבק, משקאות). תעשיות כאלה התפתחו גם בערי הנמל ותפקידן היה ליצור מוצרים מחליפי ייבוא.
היסטוריה
במהלך ההיסטוריה התרחשו בערים שינויים ניכרים בתפקודן, בבסיס הכלכלי שלהן, בגודל אוכלוסייתן, במבנה שלהן ובאורח החיים הנהוג בהן.
המאה ה-19
בשנת 1800 חיו רק 3% מתושבי העולם בכ-750 מרכזים עירוניים בני 5,000 נפש ויותר, והיו רק 45 ערים בנות 100 אלף נפש ויותר. המרכזים העירוניים הרבים ביותר נמצאו באסיה, והעיר טוקיו הייתה העיר הגדולה בעולם. באותה עת הייתה לונדון העיר המאוכלסת ביותר באירופה, ובה פחות ממיליון נפש, ובפריז התגוררו רק כחצי מיליון נפש. בשנת 1900 כבר היו באירופה 147 ערים בנות 100 אלף נפש. בעולם כולו היו אז לא יותר מ-13 ערים בנות יותר ממיליון נפש.
העיר ה"פוסט תעשייתית"
הבדל מרכזי בין הערים בימינו לבין הערים התעשייתיות שקדמו להן הוא היעלמות התעשייה מן הנוף העירוני ברבות מן הערים – ובעיקר מן הערים שבמדינות המפותחות. בעקבות השינויים במגזרי התעסוקה מרבית תושבי הערים בעולם עוסקים בענפי השירותים לסוגיהם. גם בערים במדינות הפחות מפותחות, שכלכלתן עדיין מבוססת על התעשייה, רוב התושבים מועסקים בענפי השירותים, וככל שהעיר מפותחת יותר – עוד תושבים עוברים מהמגזר השלישוני של השירותים, אל המגזר הרביעוני והחמישוני. על כן אחד הכינויים לעיר בת זמננו הוא "העיר הפוסט תעשייתית" ובעברית: "העיר הבתר תעשייתית".
מעיר למטרופולין
התהליך הדרמטי ביותר המאפיין את הערים בימינו הוא התפשטותן במרחב בתהליך הנקרא "זחילה עירונית". בתהליך זה היישובים הכפריים סביב מוקדים עירוניים גדולים משנים את אופיים ומקבלים אופי עירוני, הבא לידי ביטוי בתעסוקות עירוניות, כמו מסחר ושירותים, ואף בשימושי קרקע עירוניים, כמו מלאכה ואחסון. לזחילה העירונית מתלווה תופעה של הקמת ערי לוויין חדשות סביב המוקד העירוני הוותיק והצפוף – באזורים שהיו בעבר אזורים כפריים.
פוקימון יהלום ופנינה
פוקימון יהלום ופנינה (אנגלית: Pokémon Diamond Version and Pearl Version, יפנית: (ポケットモンスター ダイヤモンド・パール Poketto Monsutā Daiyamondo Pāru, "Pocket Monsters: Diamond & Pearl") הם משחקי וידאו מסוג משחקי תפקידים שפותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לקונסולת הנינטנדו DS. יחד עם הגרסה המשופרת שלהם, פוקימון פלטינה (אנגלית: Pokémon Platinum), מהווים המשחקים את הדור הרביעי בסדרת משחקי הפוקימון. המשחק ראה אור לראשונה ביפן ב-28 בספטמבר 2006, ובשאר העולם במהלך שנת 2007.
כמו במשחקים הקודמים בסדרה, יהלום ופנינה עוקבים אחר הרפתקאותיו של מאמן פוקימונים צעיר, במסעו להיות המאמן הטוב ביותר, תוך כדי סיכול מזימה של ארגון פשיעה, במשחק זה צוות גלאקטיק. המשחק מציע חידושים על פני המשחקים הקודמים, כגון משחק באינטרנט דרך רשת ה-Wi-Fi, ושינויים במכניקת הקרבות ובתחרויות. יהלום ופנינה הם שני משחקים נפרדים, כאשר רוב העלילה משותפת להם, מלבד שינויים קלים. יש צורך להחליף ביניהם פוקימונים על מנת להשלים את הפוקידע של האזור.
ההכרזה על הפיתוח של יהלום ופנינה התרחשה במהלך מסיבת עיתונאים של נינטנדו בסוף שנת 2004. המשחק עוצב בסגנון ובגרפיקה חדשה המנצלת יכולות ותכונות של הנינטנדו DS. הוא היה עתיד לצאת ביפן בשנת 2005, אך נדחה ל-2006.
המשחקים זכו לביקורות חיוביות ברובן. רוב המבקרים שיבחו את תוספת השימוש ב-Wi-Fi, והרגישו שהמשחקיות, על אף שלא שונתה כל כך, עדיין סוחפת. התגלתה מחלוקת בעניין הגרפיקה, והשמע זכה לתיאור כפרימיטיבי. המשחקים זכו להצלחה רבה יותר מהדור הקודם שיצא ל-Game Boy Advance, ונמכרו כ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הון שחור
הון שחור הוא הון שמוסתר מהרשויות, משום שנצבר בדרכים לא חוקיות.
קיומו של הון שחור מביא להיווצרותה של כלכלה מקבילה, שבה עסקאות נערכות, כולן או חלקן, בהון שחור. אדם שברשותו הון שחור ינצל אותו באמצעות רכישת שירותים, ולעיתים אף מוצרים, אצל ספקים המעוניינים בקבלת הון שחור. דרך נוספת להפקת הנאה מהון שחור היא בזבוזו בחו"ל, הרחק מעיני השלטונות במדינה שבה הופק. הפיכתו של הון שחור להון "כשר", כזה שניתן להשתמש בו בגלוי ללא חשש, קרויה הלבנת הון. עסקאות הנעשות בהון שחור, ללא רישומן של עסקאות אלה, הן עבירת מס של מקבל התשלום. גם הלבנת הון היא עבירה, בהתאם לחוקים האוסרים פעולה זו.
בנובמבר 2013 אמר מנהל רשות המסים בישראל, משה אשר: "ההון השחור בישראל גדול מאוד. כ-20% מהתל"ג של מדינת ישראל זה הון שחור. מדובר בכ-200 מיליארד שקל על-פי סקר שנעשה על ידי הבנק העולמי." לפי הערכות, רכישת נדל"ן בהון שחור תורמת לעליית מחירי הדיור בישראל.
רשויות המס פועלות לגילוי של הון שחור שמקורו בהשתמטות ממס, והמשטרה פועלת לגילוי הון שחור שמקורו בפעילות פלילית. כיוון שהון שחור שמקורו בפעילות פלילית מוסתר פעמים רבות גם מרשויות המס, מביא הדבר לעיתים לעיתים לשיתוף פעולה בין רשות המס ובין המשטרה, בדרך של העמדה לדין על עבירות מס של עבריינים, שאין ראיות מספיקות להעמדתם לדין על פעילותם הפלילית.
דרך נוספת לחשיפתו של הון שחור שמקורו בהשתמטות ממס היא הכרזה על מבצע חנינה לבעלי הון שחור, המתיר להם להצהיר עליו בפני רשויות המס, לעיתים תוך תשלום מס מופחת, תוך הבטחה שלא ייענשו על עבירות המס שהביאו ליצירת ההון השחור.
צעדים לצמצום ההון השחור
כצעד לצמצום ההון השחור מינתה הממשלה בשנת 2014 את הוועדה לבחינת צמצום השימוש במזומן במשק הישראלי, בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הראל לוקר. במאי 2014 הגישה הוועדה דו"ח ביניים. על פי דו"ח זה, "על פי אומדני רשות המיסים, כחמישית מהפעילות הכלכלית במדינת ישראל אינה מדווחת, קרי מדובר בכלכלה שחורה! משמעותה של הכלכלה השחורה בישראל היא אובדן הכנסות ממסים בהיקף של כ-40-50 מיליארדי שקלים מדי שנה. ... על כל שקל מס הכנסה שנגבה משכיר - אזרח אחר מעלים שקל מקופת המדינה. אולם, הנזק למשק ולחברה בישראל מקיומה של כלכלה שחורה בהיקף כה נכבד אינו מסתכם בהפסד הכלכלי לבדו. כלכלה שחורה פוגעת בלכידות החברתית ובחוסן הלאומי ומערערת את לגיטימיות שלטון החוק וסדרי הממשל. היא פוגעת בשוויון בכלל, ובשוויון בנשיאה בנטל האזרחי בפרט." בהתאם למנדט שניתן לה גיבשה הוועדה "מתווה פעולה ודרכים ליישום מדיניות להגבלת השימוש במזומן כאמצעי תשלום במשק הישראלי עבור מוצרים ושירותים. זאת במטרה לצמצם את תופעת ההון השחור בישראל, להילחם בפשיעה ובהלבנת ההון ולאפשר שימוש באמצעי תשלום מתקדמים ויעילים."
בהתאם להמלצות הוועדה אישרה הכנסת, במרץ 2018, את חוק לצמצום השימוש במזומן, התשע"ח–2018. החוק קובע שהחל מ-1 בינואר 2019 יאסר על עוסק לשלם או לקבל תשלום במזומן בעבור עסקה, אם מחיר העסקה עולה על 11,000 ש"ח. בעסקה בין מי שאינם עוסקים יאסר לשלם או לקבל תשלום במזומן בעבור העסקה, אם מחיר העסקה עולה על 50,000 ש"ח.
אומדן של כלכלה שחורה
קיימות שיטות שונות להערכת היקפה של כלכלה שחורה.
אחת השיטות לכך היא ביקוש למזומן (currency demand) שאותה הציג קגן ב-1958, ובהמשך הותאמה על ידי טנזי להערכת הכלכלה השחורה השחורה ארצות הברית.
עטרה אופק
עטרה אופק (נולדה ב-21 במרץ 1953) היא מתרגמת, עורכת, לשונאית, סופרת ואשת תקשורת ישראלית.
ביוגרפיה
עטרה אופק נולדה בשנת 1953 לסופרים בינה ואוריאל אופק, אחות בוגרת לאמירה חכמוביץ סופרת במגזר החרדי. גדלה בנוף ים. כילדה גרה עם משפחתה 3 שנים בטורונטו, קנדה, שם השלים אביה את הדוקטורט שלו בספרות ילדים. את שנות התיכון עשתה בתיכון חדש בתל אביב, מחזור 1970. בצבא שירתה בגלי צה"ל כמנהלת הסרטייה ועוזרת הפקה בתוכניות מיוחדות. בתום השירות הצבאי למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר בלשון עברית ובקולנוע (במחזור הראשון של החוג) במשך שנתיים בלא שסיימה. בין השנים 1970-1974 עבדה עם דן בן אמוץ על כתביו וספריו כעורכת ומגיהה. בד בבד שימשה כנערת תסריט בסרט "עיניים גדולות" (אורי זוהר) ומאוחר יותר גם בסרט "דיזנגוף 99" (אבי נשר). בין השנים 1975-1978 שהתה בהאג, הולנד לצורך לימודי אנימציה באקדמיה החופשית בהאג, אך בסופו של דבר למדה שם בעיקר הולנדית. בין לבין עסקה גם בתרגום ובאיור ספרי ילדים.
בשובה ארצה כיהנה שנים אחדות כסגנית עורך בעיתוני הילדים "משמר לילדים" ו"כולנו". בין השנים 1986-1985 שימשה כעורכת ראשית בהוצאת ענבל לספרי ילדים. בשנים 1988-1987 ערכה בשבועון "העיר" את מוסף "הצרכניה", וב-1989 עברה לעיתון "חדשות" (עד סגירתו ב-1993), שם ייסדה טור צרכנות אישי-הומוריסטי תחת שם העט עפרה לביא, וכן טור סקס בשם העט זהר ליבליך, לצד טורי ביקורת תרבות. בהמשך כתבה טורים דומים בעיתונים "העיר", "הארץ" ו"הד החינוך". ב-1991 ערכה יחד עם דודו גבע את גיליון "הדינוזאורים" המיוחד למקומון "זמן ת"א" של "מעריב" בחסות רוברט מקסוול.
בשנות ה-90 החלה לעבוד בטלוויזיה: ב-1994 ערכה את מגזין הצרכנות והפנאי לנוער "בזבוזים" (חינוכית 2), ובשנים 1999-1995 הופיעה בשעשועון לנוער "תיק-תק" כשופטת הלשונית, לצד יואל גבע כשופט החשבון, בנוסף לכתיבת החידות והתסריטים לתוכנית. ב-1997 יצרה את תוכנית הנוער "הבקבוק" (6 פרקים) לערוץ הילדים, ובשנים 1999-1998 יצרה וערכה סדרת דרמה בת 60 פרקים לגיל הרך בשם "סיפורי מישמיש" לערוץ 2 (קשת). בשנים 1999-1997 הייתה עורכת ראשית וכותבת של השעשועון "מלך הטריוויה" בערוץ 3 בכבלים (98 תוכניות). בשנים 2000-1997 הגישה פינת צרכנות שבועית בתוכנית הבוקר של גבי גזית ורבקה מיכאלי (קשת). בשנות האלפיים המשיכה לערוך שעשועוני טלוויזיה נוספים וכן יצרה את השעשועון "צהבת" (2005) לערוץ הבידור הישראלי בכבלים. ב-2012 הופיעה כיו"ר חבר השופטים בתחרות "אלוף העברית" של טדי הפקות וקשת, שבה שימשה גם כעורכת ויוצרת התוכן. אופק משמשת גם כיועצת פינת הלשון בתוכנית "קותי בחדר האחות" (ערוץ 24). במשך כל אותן שנים המשיכה לעסוק בתרגום ובעריכה להוצאות ספרים שונות.
מאז 2010 כותבת המלצה שבועית על ספרים לילדים ולמבוגרים באתר "מרמלדה".
חיים אישיים
אופק היא אם לשתיים, ומתגוררת בקציר.
סלפי
סֶלפִי (באנגלית: Selfie) הוא דיוקן עצמי מצולם. לרוב הוא מצולם באמצעות טלפון סלולרי או מצלמה דיגיטלית הצילום מתבצע כאשר המצלם אוחז במצלמה קדמית.
היסטוריה
יש המייחסים את תמונת הסלפי הראשונה לצלם האמריקני רוברט קורנליוס, שצילם את עצמו בשנת 1839, ואולם אחרים סבורים כי התמונה צולמה בידי אחד מעוזריו. בשנות ה-80 של המאה ה-19 היו מצלמות בעלות מנגנון השהיה של 10 שניות, שהקלו על צלמים לצלם את עצמם, מאחר שהייתה להם שהות מספקת להתארגן לצילום. הצילומים העצמיים נעשו קלים עוד יותר בראשית המאה ה-20, עם התפתחות המצלמות הנישאות, שהפכו זמינות יותר. דוגמה מפורסמת לכך היא תצלומה של אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שצילמה את עצמה בשנת 1914, בעת שהייתה בת 13. היא כתבה על הצילום לחברתה: צילמתי את התמונה הזו של עצמי מתבוננת במראה. זה היה מאוד קשה, כי הידיים שלי רעדו".
שתי התפתחויות טכנולוגיות בעשור הראשון של המאה ה-21 השתלבו זו בזו והפכו את צילומי הסלפי לפופולריים: המעבר לשימוש במצלמות דיגיטליות ובמצלמות שבטלפון הסלולרי, לצד התפתחות הרשתות החברתיות המאפשרות העלאת תמונות לאינטרנט. ככלל, תמונות הסלפי נחשבות לבעלות איכות ירודה, אך ככל שאיכויות הצילום בטלפונים הסלולריים משתפרות, משתפרות גם איכויותיהן של תמונות הסלפי.
סקר שנערך באוסטרליה בשנת 2013 העלה כי כשני שלישים מהנשים בגיל 18 עד 35 צילמו תמונות סלפי, מרביתן לשם שימוש בפייסבוק. סקר שערכה חברת סמסונג באותה שנה מצא כי כ-30% מהתמונות שמצלמים בני 18 עד 24 הן תמונות סלפי. נכון ליוני 2013 היו ברשת אינסטגרם למעלה 23 מיליון תמונות שלוו בכיתוב "selfie", ולמעלה מ-51 מיליון לוו בכיתוב "me" ("אני").
צילומי סלפי נודעים
לפרסום המושג בשנת 2013 תרם גם צילום ה"סלפי" של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בטקס האשכבה של נלסון מנדלה בדרום אפריקה, בדצמבר 2013. התיעוד של נשיא ארצות הברית כשהוא מצטלם בשובבות עם ראש ממשלת דנמרק הלה ת'ורנינג שמידט, וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, באמצעות הסמארטפון בזמן הטקס, הופץ במהירות ברשתות החברתיות, הפך למם אינטרנט, ופורסם כתוצאה מכך גם ברשתות התקשורת הגדולות.
ב-2 במרץ 2014 מנחת טקס האוסקר ה-86, אלן דג'נרס, העלתה במהלך הטקס סלפי ששבר את שיא השיתופים.
בינואר 2015 התחוללה סערה סביב סלפי שצילמה נערת ישראל, דורון מטלון, עם מיס לבנון, סאלי ג'רייג', בעת ההכנות לתחרות מיס יוניברס שבה משתתפות שתיהן. בעולם הערבי הובע כעס על ג'רייג' על שהסכימה לסלפי עם ישראלית, וג'רייג' טענה להגנתה שמטלון נדחפה לתמונה ללא הסכמתה.
הסלפי הראשון בחלל צולם על ידי באז אולדרין בשנת 1966 במהלך טיסת ג'מיני 12.
בשנת 2011, צלם טבע ביקר באינדונזיה על מנת לצלם את קופי המקוק השחור; במהלך הצילומים, אחד הקופים חטף את המצלמה וביצע בה צילומי סלפי שהתפרסמו לאחר מכן כתמונות סלפי קוף. במהלך שנת 2014 הייתה מחלוקת נרחבת האם יש לבעל המצלמה זכויות יוצרים על הצילום לאחר שהתמונות הועלו לויקישיתוף. בית המשפט האמריקני קבע שלבעל המצלמה אין זכויות יוצרים, והתמונות אפוא מותרות לשימש על ידי הציבור ברישיון של תוכן חופשי.
בעת ביקור נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בישראל, ניגש ח"כ אורן חזן להצטלם סלפי עם הנשיא תוך כדי טקס קבלת הפנים, דבר שעורר עניין רב בתקשורת ובשיח הציבורי.
death selfie
הרצון להשיג את הפרסום, את הסלפי המושלם והנועז, גורם למצלמים לעיתים לצלם עצמם במקומות מסוכנים, עד כדי פציעה ואף מוות. לפי מחקר שנערך ב-2018 מאוקטובר 2011 ועד נובמבר 2017, 259 איש מתו כאשר צילמו עצמם בסלפי. לדוגמה: צילום ממגדלים גבוהים, צילום באזור פסי רכבת, צילום במטווח ועוד. כאשר שיאניות ההרוגים מהסלפי הן רוסיה, ארצות הברית ופקיסטן. ישנן מדינות שמפרסמות חוקים, ותולות שלטים במקומות המועדים לסלפים מסוכנים. רשימת מקרי מוות ופציעה בעקבות סלפי.
שימוש במילה
השימוש הראשון במילה "סלפי" (שנגזרה מהמילה האנגלית "self", שפירושה "עצמי") נעשה ככל הנראה בפורום אוסטרלי בשנת 2002, והצלם ג'ים קראוס השתמש בה בספר שפרסם ב-2005. המילה הפכה נפוצה יותר בעשור השני של המאה ה-21. בשנת 2012 היא נבחרה על ידי המגזין טיים לאחת מ"עשר הבאזוורדס של 2012". בשנת 2013 נבחנה לראשונה האפשרות לכלול אותה בגרסה המקוונת של מילון אוקספורד, ובסוף אותה שנה היא אף נבחרה על ידי עורכי המילון כ"מילת השנה", לאחר שזיהו עלייה של כ-17,000 אחוזים בשימוש בה במהלך השנה.
אורן חן
אורן חן (נולד ב-5 בדצמבר 1971) הוא זמר, מלחין, נגן וכותב ישראלי.
ביוגרפיה
אורן חן נולד בשם אורן מחלבני וגדל ביישוב אליכין. כשהיה בן 14 החל להופיע באירועים.
את אלבומו הראשון, "ניצחתי ואנצח", הוציא בשנת 1997, בחברת התקליטים של האחים "בן-מוש". בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא (לחן: גדעון מלאכי) והחידושים ל"שיר השיכור" של ג'ו עמר ו"ברכנו", שבוצע במקור על ידי שימי תבורי. אבשלום צוברה ונחום עושרי התחלקו בעיבודי השירים.
ב-1998 הוציא את אלבומו השני "אורן חן וחברים", שכולו היה ביצועים לשירי זוהר ארגוב. ג'קי אסולין הפיק, עיבד וניגן בבס, ואיתו השתתפו בהקלטות גם יהודה קיסר בגיטרות, רובי בן-שמעון בקלידים, אריס נחום בבוזוקי, ורוני דדון בדרבוקה.
באמצע 1999 הוציא את אלבומו השלישי "כוכבים". שירי האלבום עובדו על ידי דני טלבי מלבד הדואט "רגע האמת" (מילים: יוש גרנות, לחן: אבנר גדסי) עם יואב יצחק שהופק על ידי משה דנינו. עוד בלטו באלבום: "זו היא" (מילים: ציון וסופי שרעבי, לחן: יווני), "מי המציא את הכאב" (מילים ולחן: מושיק חסון), "מכור לפלמנקו" (מילים: ארלט ספדיה, לחן: אביחי מליחי) וחידוש ל"זר בעולם", שבוצע במקור על ידי גידי שמור.
אלבומו הרביעי, "נותרה רק מנגינה", הוקלט ב-1999 ויצא בתחילת שנת 2000, כלל בתוכו את הלהיט "חתן כלה" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: יווני עיבוד: דני טלבי).
החיבור עם סטלוס
המפגש הראשון של אורן חן וסטלוס (שמעון מזרחי) היה בשנת 2000 כשהתארח בהופעה שאותה הנחה ירון אילן, שם חברו חן וסטלוס. לאחר ההופעה, השניים החלו לקחת חלק בתוכנית ריח מנטה עם ירון אילן, ששודרה בערוץ 24. במסגרת התוכנית, ביצעו חן וסטלוס את השיר "פני מלאך", כאשר חן שר את חלקו בעברית וסטלוס שר את חלקו ביוונית. הם שרו את השיר בהופעת בכורה מול 600 צופים. התגובות הנלהבות מהביצוע לא איחרו לבוא, וירון אילן החליט להזמין את השניים להשתתף בתוכנית באופן קבוע. השניים היו זמרים קבועים בתוכנית במשך 3 שנים.
חן וסטלוס התחילו להקליט תקליטים משותפים בסגנון ים תיכוני-יווני אשר זכו להצלחה גדולה. הם התחילו להקליט את אלבומם הראשון בשנת 2000. האלבום פתח את דרכם המשותפת. לאורך השנים, הם הוציאו עוד 10 אלבומים משותפים, ושחררו מספר להיטים להיטים, ביניהם: "לא עושה לי כלום", "אבינו מלכנו", "הילד שביקשתי" ו"אני מת עלייך". הם זכו להצלחה גדולה בארץ ובחו"ל.
לאחר 12 שנים ביחד ולאחר ההחלטה להתחיל בקריירות סולו במקביל, הוציאו את אלבומם המשותף העשירי והאחרון, עליו עבדו 4 שנים וכלל בתוכו את הלהיטים "יאסו כלה" "מפונקת", "עפה על עצמך" ועוד.
במסגרת הקריירה המשותפת שלהם, יצאו לשני סיבובי הופעות בארצות הברית, השתתפו בקדם-אירוויזיון 2006 ולקחו חלק בהופעה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בנוסף, הגישו במשך שישה חודשים תוכנית טברנה יוונית בערוץ 24 בשם "יאסו". לאורך הקריירה שלהם, מכרו מעל ל-1,200,000 עותקים מאלבומיהם.
קריירת סולו
בסוף שנת 2012 החליטו אורן חן וסטלוס ללכת כל אחד לדרכו העצמאית. הסינגל הראשון מהאלבום החמישי של חן, "חצי אצלך חצי אצלי" הוא בלדה אותה כתב בעצמו, לראשונה בקריירה. כיום אורן חן בעל עסקים רבים בתחום המזון.
בנוסף, חן שיחק כדורגל בעונה של "נבחרת האמנים" יחד עם דני רופ, קובי אפללו, אקי אבני ועוד אמנים נוספים; הוא הופיע כאמן אורח בתוכנית הסאטירה "מחוץ לחוק", והחל מ-2014 משתתף בתוכנית ״שישי שמח עם ירון אילן״ המשודרת בכל יום שישי בערוץ 24.
קריירה בטלוויזיה
בשנת 2016 השתתף חן בעונה השנייה של הסדרה "היחידה" המשודרת בהוט.
שמיעה
שמיעה היא החוש המאפשר לקלוט גירויים של קולות וצלילים באמצעות מערכת השמיעה.
איבר הגוף המקושר לחוש השמיעה הוא האוזן.
חשיבות
השמיעה היא חלק חשוב מההתנהגות ההסתגלותית של בעלי חיים רבים. היא מאפשרת קליטה של גירויים קוליים מהסביבה. כמו כן, בדומה לחוש הראייה והמישוש היא מסוגלת לספק מידע מרחבי אודות מיקומם היחסי של עצמים במרחב. מידע זה מאפשר את התגבשותה של התפיסה המרחבית.
עבור בני אדם השמיעה משמשת גם לקליטה של צלילי הדיבור של השפה. על כן יש לה חשיבות לצורכי תקשורת ויצירת קשרים בין-אישיים.
עוצמה ותדירות
מערכת השמיעה האנושית יכולה לאתר שינויים מהירים בעוצמה ובתדירות הקול.
עוצמת הקול נמדדת ביחידות של דציבל dB (דציבל = 0.1 בל). טווח השמיעה של האדם הוא בתחום שבין 10 ל-150 דציבלים. חשיפה לעוצמת רעש הגבוהה מ-110 דציבלים, (מוזיקה חזקה, שמיעה באוזניות במשך זמן רב, קידוחים, המראות ונחיתות של מטוסי סילון) במשך יותר מכמה דקות עלולה לפגוע בכושר השמיעה.
תדירות הקול נמדדת ביחידות של הרץ Hz. תחום התדרים אותו מסוגלת אוזן אדם אופייני לקלוט הוא 20 הרץ עד 20,000 הרץ. קולות שתדירותם נמוכה יותר או גבוהה יותר, אינם נשמעים.
הבדלי שמיעה בין שתי האוזניים
במחקר שבוצע באיטליה ב-2009 נמצא כי שמיעה באוזן הימנית משפיעה על קליטת הצליל ושידורו אל המוח באופן יעיל יותר מאשר באוזן שמאל.
שמיעה טובה במיוחד
ישנם אנשים אשר יכולת עיבוד השמיעה שלהם טובה מהממוצע. אלו הן מספר תופעות המאפיינות שמיעה טובה במיוחד:
לקויות שמיעה
לקויות שמיעה נחלקות בדרך כלל על-פי הקריטריונים הבאים:
שמיעה ללא מקור קול חיצוני
לעיתים האדם חווה שמיעה של צלילים גם בהיעדר מקור קול חיצוני. טיניטוס היא תופעה מסוג זה, אשר נגרמת מפגיעה במרכיב האינהיביציה של מערכת השמיעה. גורם אפשרי נוסף הוא הזיה שמיעתית, אשר יכולה להיגרם ממצבים נפשיים או רפואיים שונים.
Live from Wembley Arena, London, England
Live from Wembley Arena, London, England הוא אלבום ההופעה השני של הזמרת פינק, שיצא לאור ב-22 במרץ 2007, על ידי לה-פייס רקורדס. אלבום ההופעה הוקלט ב-4 בדצמבר 2006, בוומבלי ארנה שבלונדון במהלך סיבוב ההופעות "I'm Not Dead Tour". ההופעות לשירים "Lady Marmalade" ו-"Redemption Song" לא נכללו בגרסת ה-DVD.
בעקבות המילים הגסות אשר מכילות חלק מהשירים בהופעה באוסטרליה האלבום נמכר עם הגבלת גיל. האלבום זכה להצלחה גדולה עם יציאתו, במיוחד באוסטרליה שם הגיע למקום ה-1 במצעד אלבומי ה-DVD והגיע למעמד 16 פלטינות.
עונת 2022/2023 ביורופקאפ
מתכונת התחרות
בעונה זו השתתפו בשלב הבתים 32 קבוצות, כאשר 10 העפילו ישירות לשלב הבתים, ו-7 קבוצות שהעפילו משלב המוקדמות, אליהן הצטרפו 15 קבוצות שנשרו משלב המוקדמות של עונת 2022/2023 בליגת האלופות.
שלב המוקדמות
הגרלת שלב המוקדמות נערכה ב-15 ביולי 2022 במינכן. 2 הקבוצות שבדרג ו' התחילו את המוקדמות בשלב הראשון יחד עם 4 המדורגות בדרג ה', 4 המדורגות בדרג ד' ועם 2 מ-4 הקבוצות בדרג ג'. שאר הקבוצות התחילו בשלב השני. 4 הקבוצות שנצחו בשלב הגמר של המוקדמות העפילו לשלב הבתים. במידה וקבוצה ממסלול האלופות לא תרשם ליורופקאפ, יערך דירוג בשיטת הלאקי לוזר ובו המפסידה בעלת המאזן הטוב ביותר מ-4 המפסידות בשלב גמר המוקדמות תעפיל לשלב הבתים.
לאקי לוזר
שלוש מארבעת הקבוצות שהפסידו בגמר המוקדמות בעלות המאזן הטוב ביותר בגמר ובחצי הגמר העפילו לשלב הבתים
דירוג שלב הבתים
הקבוצה
שלב הפלייאוף
לשלב זה העפילו הקבוצות שיסיימו במקומות 1 ו-2 בשלב הבתים השני, המשחקים בשלב זה נערכו בשיטה של הטוב מ-2 משלב רבע הגמר ועד לגמר.
קבוצות ישראליות בתחרות
בעונה זו השתתפו בשלב הבתים 2 קבוצות ישראליות: הפועל גליל עליון שהעפילה ישירות לשלב הבתים בעקבות מיקומה בליגת העל (5) והפועל חיפה שהעפילה לאחר שעברה שני סבבים בשלב המוקדמות. הפועל גליל עליון סיימה את דרכה בשלב הבתים הראשון והפועל חיפה בשלב הבתים השני - 16 האחרונות.
שפת תסריט
שפת תסריט (באנגלית: Scripting language) היא שפת תכנות לכתיבת תסריטים (סְקְרִיפְּטִים). תסריט הוא תוכנית מחשב הנכתבת על מנת למכן ביצוע משימות, שאחרת נדרש היה לבצען ידנית, על ידי משתמש בסביבת תוכנה.
תסריטים נכתבים ומורצים באופן מיידי, ללא צורך בהרצת מהדר או מקשר, ופעמים רבות הם נכתבים בידי האדם שגם יעשה בהם שימוש. התוכנה המריצה תסריטים מכונה מפרש והיא מקבלת כקלט את קוד המקור של התסריט, או פקודות ביניים כדוגמת Bytecode אם כי במקרים אחרים (כגון לואה) מדובר על שפות דינמיות. סביבות התוכנה שהתסריטים נכתבים עבורן, הן בדרך כלל תוכנות העוברות הידור, ובניגוד לתסריט, למשתמש לא ניתנת האפשרות לצפות או לשנות את קוד המקור שלהן.
היסטוריה
שפות התסריט צמחו משפות העיבוד באצווה של המחשבים המרכזיים משנות ה־50 של המאה ה־20. מחשבים אלו לא היו אינטראקטיביים ושפות כדוגמת JCL שימשו להעברת רצף של פקודות. שפות התסריט הראשונות שפותחו בשנות ה־60 עבור המעטפת של מערכות הפעלה סיפקו שיפור ניכר בשימושיות והציגו לראשונה את השימוש בהחלפת מחרוזות תוך כדי ריצת התסריט. דוגמה למערכת הפעלה שכללה שפת תסריט למעטפת היא Multics, מסוף שנות ה־60. מאז כמעט כל מערכת הפעלה כללה שפת תסריט אחת לפחות.
החל משנות ה־80 נפוצו שפות תסריט לשימוש כללי, כדוגמת TCL או לואה שנועדו להיטמע בכל סביבת הרצה ולמזג בין חלקי תוכנה שונים שייתכן ואף פותחו בשפות שונות. שפות תסריט אחרות כדוגמת Visual Basic for Applications משנות ה־90 נועדו למכן תהליכים בכלי תוכנה מבוססי ממשק משתמש גרפי ואף לאפשר תסריטים המשלבים כמה כלים התומכים בשפה.
כלי תוכנה עשויים לכלול תמיכה במספר שפות תסריט בו זמנית. לדוגמה, דפדפנים תמכו בעשור הראשון של המאה ה־21 בדרך כלל בשפת JavaScript ובשפה נוספת כדוגמת VBScript, במקרה של אינטרנט אקספלורר.
סוגי שפות סקריפטים
קיימות כמה סוגי שפות סקריפטים והמוכרות שבניהם הן Perl, Python ו-JavaScript
דוגמה לקוד בפייתון: דוגמה לקוד Perl: דוגמה לקוד JavaScript:
קנזו שיראי
קֶנזוׂ שיראַי (יפנית 白井健三; באנגלית: Kenzō Shirai; נולד ב-24 באוגוסט 1996) מתעמל יפני, אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף עולם זכה בתואר בגיל הצעיר ביותר (אנטוורפן 2013). אחראי לכניסתם של מספר תרגילים ("אלמנטים" בעגה המקובלת בתחום) המכונים בשמו. בין היתר החבר הצעיר ביותר בהיסטוריה של הנבחרת הלאומית של יפן. מוכר בכינוי "מיסטר טוויסט" ("בורג" בעברית) וביפנית "נסיך הטוויסט". גובהו 161 סנטימטרים ומשקלו 51 קילוגרמים.
ביוגרפיה
נולד ביוקוהמה,יפן. אמו, נורימי, היא מאמנת התעמלות מכשירים ואביו, מאסאַאַקי מתעמל עבר ומאמן בהווה, עומד בראש מועדון התעמלות הצעירים טצוּרוּמי.קנזו שיראי בעל תואר בחינוך גופני מאוניברסיטת מדעי הספורט ניפון שבטוקיו. סיפר כי בהשפעת שני אחיו הבוגרים בחר להתמקצע בענף התעמלות המכשירים, כמו כן כשנשאל לדמות המופת שלו, נקב בשמו של חברו לנבחרת הלאומית קוהיי אוצ'ימורה.
היסטוריה בענף ההתעמלות
בראיונות סיפר שיראי, שמגיל צעיר בילה במועדון ההתעמלות טצורומי, שבבעלות הוריו, ושלמעשה היה עבורו תחליף למסגרות היום עד נעוריו. במהלך האימונים גילה עניין רב בטרמפולינה, ולפי עדותו האישית ההתמקצעות בה איפשרה לו לפתח המיומנות הייחודית ב"ברגים" (Twists) באוויר.
ארבעה תרגילים מכונים בשמו של שיראי, לאחר שהיה הראשון לבצעם בתחרויות בינלאומיות רשמיות. טטרה-בורג סיום על הגב (Quad-twisting back layout on floor), תלת-בורג סיום לפנים (Triple-twisting front layout on floor), תלת-בורג סיום כפול על הגב (Triple-twisting double back layout on floor) ותלת-בורג סיום יורצ'נקו בקפיצה (Triple-twisting Yurchenko layout on vault). שלשת התרגילים (אלמנטים) הראשונים הם בתרגיל הקרקע והאחרון בשולחן הקפיצות, ונכון להיום (2016) מתעמלים בודדים מבצעים תרגילים אלה.
באוקטובר 2013 התחרה לראשונה באליפות העולם בהתעמלות והוא בן 17. עלה לגמר בתרגיל הקרקע ובשולחן הקפיצות. בתרגיל הקרקע זכה במקום הראשון, והיה לאלוף העולם הצעיר ביותר בהיסטוריית הענף, לאחר ביצוע תרגיל בדרגת קושי 7.4 ודירוג D הגבוה ביותר. כמו כן, הפרש הניקוד בינו לבין סגנו בתחרות עמד על ארבע עשיריות והיה ההפרש הגדול ביותר בין כל המתמודדים. בשולחן הקפיצות סיים במקום הרביעי עם ציון של 15.133.
ב-2014 התחרה באליפות העולם בנאנינג,גואנגשי, סין. עלה לגמר המוביל בדירוג המוקדמות, וזכה במקום השני עם ציון 15.733 על תרגיל ברמת קושי 7.4, שאלמלא שגיאה בביצוע, דרגת הקושי הייתה מעניקה לו בוודאות את המקום הראשון.
ב-31 באוקטובר 2015 זכה בפעם השנייה במדליית הזהב באליפות העולם בגלאזגו, בתרגיל הקרקע, עם ניקוד חריג של 16.233, עם רמת הקושי הייחודית לו, והגבוהה בתחרות-7.6, וביצוע כמעט נטול פגמים. הפרש הניקוד בינו לבין סגנו מקס ויטלוק (בריטניה) היה הגדול ביותר בתחרויות הגמר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה יחד עם חבריו לנבחרת הלאומית של יפן במדליית הזהב בתחרות הנבחרות, לאחר עשור של שליטה סינית בענף, משחזרים הישג הנבחרת באתונה 2004. עבור תרגיל הקרקע שלו, קיבל שיראי ציון 16.133, הגבוה ביותר בין חבריו לנבחרת והשני בגובהו בתחרות הנבחרות (אחרי יו הַאֹו (סין)-16.166).בגמר מכשיר שולחן הקפיצות זכה במדליית ארד עם הציון הממוצע 15.449, אחרי שבקפיצה הראשונה שלו זכה לציון הגבוה בתחרות 15.833. בגמר תרגיל הקרקע לאחר תחרות מאכזבת ומספר נחיתות אסון סיים במקום הרביעי עם ציון 15.366 מרחק של 0.267 נקודות מהאלוף מקס ויטלוק, שסיים בציון נמוך בכחצי נקודה מזה שקיבל שיראי בגמר הנבחרות עבור תרגיל הקרקע שביצע.