cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוקו ואנדוויי
הישג השיא של ואנדוויי הוא הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר גראנד סלאם באליפות אוסטרליה הפתוחה (2017). בסיבוב הרביעי היא חוללה את הפתעת האליפות כשניצחה את המדורגת ראשונה בעולם והאלופה היוצאת אנגליקה קרבר מגרמניה בשתי מערכות.
ואנדוויי ידועה כבעלת חבטת הגשה חזקה ביותר. בשנת 2014 היא קבעה 306 אסים, מקום שלישי בסבב ה-WTA.
ביוגרפיה
ואנדוויי נולדה וגדלה בניו יורק. דודה הוא כדורסלן העבר קיקי ואנדוויי.
2015
באליפות וימבלדון שנערכה בסוף יוני תחילת יולי היא הגיעה עד לשלב רבע הגמר. בסיבוב השני היא ניצחה את קרולינה פלישקובה מצ'כיה (11 בעולם) בשתי מערכות (6–7, 4-6), בסיבוב השלישי היא ניצחה את סמנתה סטוסור מאוסטרליה (22 בעולם) בשתי מערכות (2–6, 0-6) ובסיבוב הרביעי היא ניצחה את לוציה שפרובה מצ'כיה (6 בעולם) ב-2 מערכות (6–7, 6-7). בשלב רבע הגמר היא הפסידה למריה שרפובה מרוסיה (4 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 6-7, 6-2).
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בשנת 2015 הגיעה ואנדוויי לשלב חצי הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם אנה-לנה גרונפלד מגרמניה. במשחק עצמו הן הפסידו לקייסי דלקואה מאוסטרליה ויארוסלבה שבדובה מקזחסטן (4 בעולם) ב-3 מערכות (6–7, 7-5, 7-5).
2016
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה ואנדוויי למשחק הגמר בטורניר זוגות מעורבים, ביחד עם הוריה טקאו מרומניה. במשחק עצמו הם הפסידו לאלנה וסנינה מרוסיה וברונו סוארס מברזיל ב-3 מערכות (6-4, 4-6, 10-5). נוסף לכך, היא הגיעה לשלב רבע הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם אנה-לנה גרונפלד. במשחק עצמו הן הפסידו למרטינה הינגיס משווייץ וסניה מירזה מהודו (1 בעולם) ב-3 מערכות (6-2, 4-6, 6-1), שגם זכו בתואר.
באליפות וימבלדון שנערכה בסוף יוני היא הגיעה לסיבוב הרביעי. בסיבוב הראשון היא ניצחה את קטרינה בונדרנקו מאוקראינה בשתי מערכות (2–6, 6-7), בסיבוב השני היא ניצחה את טימאה באבוש מהונגריה בשתי מערכות (2–6, 3-6) ובסיבוב השלישי היא ניצחה את רוברטה וינצ'י מאיטליה (6 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 4-6). בסיבוב הרביעי היא הפסידה לאנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה (21 בעולם) ב-2 מערכות (6-3, 6-3).
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הגיעה למשחק הגמר בטורניר זוגות מעורבים, ביחד עם רג'יב רם מארצות הברית. במשחק עצמו הם הפסידו ללורה זיגמונד מגרמניה ומטה פביץ' מקרואטיה בשתי מערכות (6-4, 6-4). נוסף לכך, היא הגיעה לשלב חצי הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם מרטינה הינגיס. במשחק עצמו הן הפסידו לקרולין גרסיה וכריסטינה מלדנוביץ' הצרפתיות (1 בעולם) ב-2 מערכות (6-3, 6-4).
2017
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה ואנדוויי לשלב חצי הגמר. בסיבוב הראשון היא ניצחה את רוברטה וינצ'י מאיטליה (15 בעולם) בשתי מערכות (1–6, 6-7), בסיבוב השלישי היא ניצחה את יוג'יני בושאר מקנדה ב-3 מערכות (4–6, 6-3, 5-7), בסיבוב הרביעי היא חוללה את הפתעת האליפות כשניצחה את אנגליקה קרבר מגרמניה (1 בעולם) בשתי מערכות (6–2, 6–3). בשלב רבע הגמר היא ניצחה את גרביניה מוגורוסה מספרד (7 בעולם) בשתי מערכות (4–6, 0-6). בשלב חצי הגמר היא הפסידה לוונוס ויליאמס מארצות הברית (13 עולם) ב-3 מערכות (6–7, 6-2, 6-4).
אנטה רביץ'
אנטה רביץ' (בקרואטית: Ante Rebić; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בבשיקטש בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים
רביץ' התחיל לשחק כדורגל בויניאני, ממנה עבר לאימוצקי. בשנת השתתף בטורניר קיץ עם קבוצת הנוער של היידוק ספליט ולאחר מכן עבר ליריבה העירונית ספליט. ב-21 במאי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דינמו זאגרב במחזור האחרון של עונת ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. באוגוסט חתם על חוזה לשלוש עונות.
ב-28 באוגוסט 2013 רביץ' חתם לחמש שנים בפיורנטינה מהסרייה א'. בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פארמה. במשחק זה נפצע, ונעדר שלושה שבועות מהמגרשים. בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו בפיורנטינה במשחק נגד קייבו ורונה. ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד טורינו.
ב-3 באוגוסט 2014 הושאל לר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה.
לאחר עונה לא מוצלחת בלייפציג, רביץ' חזר לפיורנטינה. ב-22 באוקטובר 2015 הורחק במשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 1–2 ללך פוזנן.
ב-14 בינואר 2016 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה. עד לסיום העונה, רביץ' רשם 9 הופעות בליגה ללא שער ובסיום העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'.
בקיץ הושאל לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-17 בספטמבר רביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד באייר לברקוזן. ב-5 בפברואר 2017, רביץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–2 נגד דרמשטאדט 98. רביץ' גם הבקיע בגמר הגביע הגרמני בו הפסידה פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד. בקיץ חזר לפיורנטינה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל שוב לפרנקפורט עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה לשנתיים. בעונת 2017/18 רשם רביץ' עונה טובה מאוד עם פרנקפורט, עמה הגיע לגמר הגרמני, בו הבקיע צמד בניצחון 1–3 על באיירן מינכן, שהקנה לקבוצתו גביע ראשון מזה 30 שנה. רביץ' גם נבחר כאיש המשחק של אותו גמר. ב-2 בספטמבר 2019 חזר רביץ' לאיטליה כאשר חתם על חוזה ל-2 עונות במילאן מהסרייה א' בעסקת השאלה כאשר אנדרה סילבה עשה את הדרך ההפוכה. ב-12 בספטמבר 2020 חתם באופן קבוע במילאן לחמש שנים.
ב-31 ביולי 2023 חתם לשנתיים בבשיקטש.
קריירה בינלאומית
ב-31 ביולי 2013 רביץ' זומן לראשונה לסגל נבחרת קרואטיה לקראת משחק הידידות נגד. ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-63 וכעבור ארבע דקות הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. רביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 בו שיחק שלושה משחקים והורחק במשחק נגד. רביץ' זומן לסגל של קרואטיה למונדיאל 2018 שם הבקיע את שערו הראשון והיחיד במונדיאל נגד ארגנטינה מטעות של השוער וילי קבאז'רו.
האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבקינגהאם
האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבקינגהאם (באנגלית: Humphrey Stafford, 1st Duke of Buckingham; 15 באוגוסט 1402 – 10 ביולי 1460) אביר הבירית, היה אציל, בריטי נינו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה מצד אמו. ידוע כמצביא ודיפלומט במלחמת מאה השנים ובמלחמת השושנים.
ביוגרפיה
בין 1430 ל-1432 פיקד על הצבא בנורמנדי בדרגת לוטננט-גנרל. ב-1438 עם מות אמו, קיבל לחזקתו את כל ירושת אביו. ב-14 בספטמבר 1444 קיבל את תואר הדוכס מבקינגהאם, בעל אחת האחוזות הגדולות ביותר בממלכה. ב-1447 הוכרז לדוכס הראשון במעלה, פרט לדוכסים הקשורים לבית המלוכה. באותה עת כיהן כמפקד חיל המצב בקאלה. כן החזיק בתפקיד מפקד דובר (Constable of Dover), לורד חמשת הנמלים ושליש הממלכה (Constable of England). הוא נשא ונתן מטעם הכתר בשיחות השלום עם צרפת ב-1445 ו-1446, דיכא את מרד ג'ק קייד בבלקהית' (קנט) ואסר את המורד המפרי, דוכס גלוסטר.
פעילותו בעת מלחמת השושנים
בשנת 1451 הייתה המועצה המלכותית בשליטת אדמונד ביופורט, דוכס סומרסט, ידידו של סטאפורד, שאף השיא את בנו האמפרי לבתו מרגרט. עם זאת, באוגוסט 1453, כאשר המלך לקה באי שפיות, נטל יריבו של סומרסט, ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, את תפקיד העוצר והלורד המגן וכלא את סומרסט. עם חזרתו של המלך לחושיו פרצה מלחמת השושנים. סטאפורד נשא ונתן לשחרורו של סומרסט בפברואר 1455. בקרב סנט אולבנס הראשון (22 במאי 1455) פיקד סטאפורד על צבא המלך שמנה 2,500 חיילים. סטאפורד נפגע ונלקח בשבי יחד עם המלך, בין ההרוגים היה גם חותנו, סומרסט. יורק נטל את תפקיד הלורד המגן ושליש הממלכה והפך שנית לעוצר כאשר המלך שקע שוב בחוסר שפיות. סטאפורד ניהל משא ומתן עם יורק, דבר שגרם לקרע בינו ובין ראש מחנה המלך, המלכה מרגרט מאנז'ו.
בקרב גשר לדפורד (12 באוקטובר 1459) סייע סטאפורד לניצחון כוחות המלך והשלים עם המלכה. סטאפורד נהרג בקרב נורת'האמפטון, ב-10 ביולי 1460.
נבחרת אתיופיה בכדורסל
נבחרת אתיופיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אתיופיה.
נבחרת אתיופיה השתתפה באליפות אפריקה בכדורסל הראשונה שנערכה בשנת 1962 וסיימה במקום החמישי והאחרון. מאז לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר.
נבחרת אתיופיה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
פרנקי ואן דר אלסט
פרנקי ואן דר אלסט (בהולנדית: Franky Van Der Elst; נולד ב-30 באפריל 1960) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הקשר אחורי, וכיום מאמן כדורגל.
את רוב הקריירה שלו שיחק ואן דר אלסט בקבוצת קלאב ברוז'. הוא שיחק בארבעה מונדיאלים עם נבחרת בלגיה: מונדיאל 1986, מונדיאל 1990, מונדיאל 1994 ומונדיאל 1998. לזכותו בסך הכל 86 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.
ב-4 במרץ 2004 נבחר ואן דר אלסט על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
צ'יפ ודייל: החיים בפארק
ב-15 ביוני 2022, הוכרז שהסדרה חודשה לעונה שנייה שתשודר ב-24 במאי 2023.
בארצות הברית, הוא הוקרן בבכורה בערוץ דיסני ב-9 בינואר 2023, ובדיסני XD ב-14 בינואר 2023 בטלוויזיה ליניארית.
ובישראל העונה הראשונה שודרה לראשונה ב-12 במרץ 2023 והסתיימה ב-21 ביולי 2023.
עלילה
שני סנאים בהרפתקה מטורפת בפארק וכל פעם קורה משהו חדש ואפילו מוזר יותר, ואפילו יש להם כמה חברים.
דירוג הסדרה
בצובר הביקורות Rotten Tomatoes, לסדרה יש דירוג של 80% על סמך ביקורות של 5 מבקרים.
קריסטי פוצ'קו מ- IGN דירג את הסדרה ב-8 כוכבים מתוך 10 ומצא שהיא פרשנות מרעננת של צ'יפ ודייל, תוך שהוא משבח את האנימציה ומחמיא להומור של התוכנית. אשלי מולטון מ- Common Sense Media דירגה את צ'יפ ודייל: החיים בפארק 3 כוכבים מתוך 5 כוכבים, מצאה נוכחות נעימה של מסרים חיוביים ומודלים לחיקוי, תוך ציטוט של חברות וסקרנות, ומצאה את הסדרה מבדרת על פני ההומור שלה. ג'נה אנדרסון מ-Comicbook.com דירגה את הסדרה ב-3 כוכבים מתוך 5 כוכבים, שיבחה את סגנון האנימציה והחמיאה לביצועים של השחקנים המדובבים, אך ציינה שהסדרה פשוטה מדי מבחינה נרטיבית.
ברלי
ראו גם
}}
סער בן יוסף
סער בן יוסף (נולד ב-11 בדצמבר 1967) הוא שחקן, בדרן ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה
בן יוסף נולד בפתח תקווה, הוא למד בתלמה ילין במגמת תיאטרון, הוא שירת בתיאטרון צה"ל והוא בוגר בית הספר למשחק ניסן נתיב..
הוא הופיע בהצגות כמו המחזמר "פיטר פן" והמחזמר "הקוסם!" בתפקיד הדחליל, "הסוחר מוונציה", ב-1996 הופיע בפסטיגל.
בטלוויזיה שיחק בסדרות "רמת אביב גימל" ו"מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ", בקולנוע שיחק בסרטים "סיפורי בית קפה" ו"שושנה חלוץ מרכזי".
הוא לקח חלק בקלטות הילדים "מי שטוב לו ושמח כף ימחא - שירי משחק" על פי שיריה של דתיה בן דור ו"כיף חיות".
הוא דיבב בסדרות הטלוויזיה "הקלברי פין", "משטרת האגדות" ובסרט "פינגווינים יכולים לעוף".
הוא מלמד משחק מול מצלמה ואלתור בהנחיה, מדריך במאי קולנוע בעבודה עם שחקנים בבית ברל.
הבחירות הכלליות בגרינלנד 1983
הבחירות הכלליות נערכו בגרינלנד באפריל 1983. סיומוט וסולידריות נותרו המפלגות הגדולות ביותר וזכו ב-12 מושבים כל אחת.
שיטת הבחירות
26 חברי הפרלמנט נבחרו בשיטה היחסית על פי מחוזות בחירה.
מרק שטיינר
מרק (מרדכי) שטיינר (באנגלית: Mark Steiner; 6 במאי 1942 – 6 באפריל 2020) היה פרופסור במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, התמחה בפילוסופיה של המדע ובפרט בפילוסופיה של המתמטיקה.
ביוגרפיה
שטיינר למד את תאריו הראשונים באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת קולומביה, וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1972. לאחר מכן שימש כמרצה בכיר באוניברסיטת קולומביה ובשנת 1977 החל לשמש כמרצה בכיר באוניברסיטה העברית. שש שנים לאחר מכן התמנה לפרופסור חבר, ובשנת 1998 מונה לפרופסור מן המניין.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל נדבק שטיינר בנגיף ונפטר ב-6 באפריל מסיבוכי המחלה במרכז הרפואי שערי צדק בגיל 77.
משפחה
אחיו של שטיינר, ריצ'רד שטיינר, הוא פרופסור ללשונות שמיות בישיבה יוניברסיטי.
בנו הוא הרב אהרן שטיינר המשמש כעורך תורני במכון ירושלים, ומשמש כר’’מ בישיבה הגדולה בית מאיר.
פעילות אקדמית
שטיינר היה עורך של כתב העת "עיון". בשנת 2012, לכבוד הגיעו לגיל 70, יצא לאור לכבודו גיליון מיוחד של "עיון" שכותרתו "Mathematical knowledge and its applications : in honor of Mark Steiner", בעריכתם של ימימה בן-מנחם, ליאו קורי וקרל פוזי.
ערך וכתב מבוא להוצאה בעברית של "מסכת על טבע האדם" מאת דייוויד יום. ידוע בשל ספרו "The Applicability of Mathematics as a Philosophical Problem", שבו ניסה להסביר את התועלת ההיסטורית שבשימוש במתמטיקה בתחום הפיזיקה, כמעין המשך למאמרו המפורסם של יוג'ין ויגנר "The Unreasonable Effectiveness of Mathematics in the Natural Sciences". שטיינר חיבר גם את הספר "Mathematical Knowledge".
טבע דומם (לובין)
"טבע דומם" (1925) הוא ציור טבע דומם מאת הצייר הישראלי אריה לובין.
תיאור
"טבע דומם" נוצר על ידי אריה לובין לובין בשנת 1925. זו תיאור קוביסטי של בקבוקים, פירות וכלים נוספים. לובין העיד בריאיון בשנת 1975 כי השפעת הקוביזם החלה אצלו בארץ-ישראל, כתוצאה מעיון במגזינים צרפתי ובהם מאמרים של אמני הקוביזם והפוריזם הצרפתי.
במשור הקדמי של הציור מתוארת קערת פירות ובה שלושה פירות עגולים. כמו כן מופיע פלח אבטיח, המתואר בהקצרה חריפה. סביב הפירות משטחי צבע כתומים וכחולים ירוקים. אלו מתארים את השולחן שעליו מפה. במרכז חלקו העליון של הציור נמצאים בקבוקים בצבע ירוק ושחור. מאחוריהם מופיעה קערה לבנה וכן כלי הגשה עמוק ובו, כנראה, ענבים ירוקים. בשונה מעבודות בסגנון "פוריזם", אותן יצר לובין באותה תקופה, עבודה זו חופשית יותר מציגה סגנון חופשי יותר. היא מרובת קווים אלכסוניים ומשטחי צבע אקספרסיבים. בכך היא קרבה אל הקוביזם הסינתטי.
4Q111
4Q111 (נקראת גם 4QLam) היא מגילה, שנמצאה במערה מספר 4 בקומראן המכילה חלק ממגילת איכה. הוא מכיל חלק קטן מהמגילה שבידינו ועם זאת הוא הקטע הכי שלם מכל קטעי מגילת איכה שנתגלו במערות קומראן. המגילה כתובה בכתב חשמונאי מאוחר, והיא מתוארכת לטווח שבין שלהי המאה הראשונה לפני הספירה ועד למאה הראשונה לספירה.
תיאור כללי
המגילה נתגלתה עם אוסף הפרגמנטים הגדול שהתגלה במערה מספר 4 בשנת 1952. במגילה 3 טורים מקוטעים ועוד קטע זעיר נוסף. הקטע הראשון מתחיל באמצע הפסוק הראשון – [הייתה כא]למנה רבתי בגוים שר[תי במדינות]. קטע זה מתחיל בתחילת הטור של המגילה, ומכאן מסיקים שהפסוק הראשון התחיל בטור הקודם בסופו. ייתכן שתחילת הטור הקודם היה ריק, או שנכתבה בו כותרת הספר או שנכתב בו סוף הספר הקודם. ייתכן שמדובר בהמשך לספר ירמיהו שיש משערים שמגילת איכה היא המשך אליו. קטע זה ממשיך עד פסוק 6 בפרק א'.
הטור השני – מכיל פסוקים 6 עד 10 מפרק א'.
הטור השלישי – מכיל מפסוק 10 עד 16 בפרק א'.
קטע זעיר נוסף מכיל חלק מפרק ב' פסוק 5 - "]בלע כל ארמנת[.
נוסח המגילה
במגילה זו שינויים רבים מנוסח המסורה. רוב השינויים הם שינויי כתיב, וכמקובל במגילות מקומראן הכתיב הוא שונה ומלא. כיא = כי, כול = כל, יבואו = יבאו וכו'.
כמה שינויים בולטים:
קולובוס שחור
קולובוס שחור (שם מדעי: Colobus satanas) הוא מין של פרימט מהסוג קולובוס החי באפריקה המשוונית במדינות הרפובליקה של קונגו, גבון, גינאה המשוונית כולל האי ביוקו וקמרון.
מאפיינים
אורכו של הקולובוס השחור 50 עד 70 סנטימטרים כולל זנב באורך 80 סנטימטרים ומשקלו של הזכר 10 עד 15 קילוגרמים ואילו הנקבה שוקלת 10 עד 11 קילוגרמים. כמעט כול גופו של הקולובוס הוא בצבע שחור למעט הפנים והאוזניים בניגוד לשאר המינים בסוגו שהם בעלי פרווה שחורה-לבנה. הקולובוס השחור חי ביערות הגשם של אפריקה המשוונית וניזון בעיקר מזרעים, פירות, עלים, פרחים, אגוזים כמו דקל השמן, אירוקו, פיקוס ואגוז קולה. הקולובוס השחור חי בקבוצות הכוללות 10 עד 20 קופים. לאחר 195 ימי היריון הנקבה ממליטה צאצא אחד שמגיע לבגרות מינית בגיל 6 שנים אצל זכרים ו4 שנים אצל נקבות. צאצאי הקולובוס השחור נולדים עם פרווה חומה שהופכת בהמשך לשחורה. לא ניתן לגדל את הקולובוס השחור בשבי בשל סוג המזון ובית הגידול הנדרש. הטורפים של הקולובוס השחור הם נמרים, פיתוניים, שימפנזות, עיט כתר וחתול זהוב אפריקני. הקולובוס השחור נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב ציד, בירוא יערות ואוכלוסייה קטנה.
אנדרטת העבדות (אוניברסיטת בראון)
אנדרטת העבדות (באנגלית: Slavery Memorial) היא פסל המהווה אנדרטת זיכרון, בקמפוס של אוניברסיטת בראון, בפרובידנס שבארצות הברית, לעוול שנעשה לאמריקאים ממוצא אפריקאי, ומכירה בקשרים של האוניברסיטה במאה ה-18 לסחר העבדים האטלנטי. הפסל תוכנן על ידי הפסל מרטין פורייר ונחנך בשנת 2014. האנדרטה עומדת בחזית הירוקה של הכניסה לאוניברסיטה.
תיאור
אנדרטת העבדות, בנויה מברזל יצוק, מתארת כדור ברזל יצוק ושרשרת קבורים חלקית מתחת לאדמה; החוליה השלישית של השרשרת שבורה לשניים.
על לוח גרניט בחזית האנדרטה נכתב: ובתרגום: "אנדרטה זו מכירה בקשר של אוניברסיטת בראון לסחר העבדים הטרנס-אטלנטי ולעבודתם של אמריקאים ממוצא אפריקאי, משועבדים וחופשיים, שעזרו לבנות את האוניברסיטה שלנו, את רוד איילנד ואת האומה."
בשנת 2003 נשיאת בראון רות ג'יי סימונס יזמה מחקר על היבט זה של ההיסטוריה של האוניברסיטה. במאה השמונה עשרה חילחלה העבדות לכל היבט של החיים החברתיים והכלכליים ברוד איילנד. תושבי רוד איילנד שלטו בחלק הצפון אמריקאי של סחר העבדים האפריקאי, קיימו למעלה מאלף מסעות עבדות במאה שלפני ביטול הסחר ב-1808, ועשרות מסעות בלתי חוקיים לאחר מכן.
אוניברסיטת בראון נהנתה מהסחר הזה.
היסטוריה: העבדות בארצות הברית
מראשית המאה ה-17, ועד המאה ה-19, שנת 1865, ועוד קודם לכן בשלוש עשרה המושבות, הייתה העבדות מוסד חוקי, שבו בעלי עבדים קנו ומכרו בני אדם כסחורה. לבני האדם שנמכרו כעבדים לא היו זכויות אדם כלל והם לא הוכרו כבני אדם שווים. הם נדרשו לעבוד ללא תנאי ובעבודה קשה, בכפייה מבלי לקבל כל תמורה, והיו חשופים לאלימות, אונס, השפלה, וסכנה לחייהם אם ירצו להימלט.
כאשר היו מחוץ למתחם המותר להם לעבודה או למגורים, הם נאזקו בשלשלאות, לא קיבלו בגדים (לעיתים לבשו את אותו בגד כל חייהם) ונאסר עליהם לנעול נעליים. לעיתים לא קיבלו באופן מסודר מזון או שתייה, לעיתים לא טופלו רפואית כשנזקקו לכך, ונדרשו בכל אותו זמן לעבוד עבודה פיזית קשה. אם סירבו או לא צייתו, הוכו קשות. לא הייתה קיימת כל הגנה חוקית על זכויות העבדים. יחסי הכוח השחיתו בעלי עבדים לבנים רבים. אדונים ומפקחים הנהיגו לרוב עונשים פיזיים כדי לכפות עליהם את רצונם. עבדים היו נענשים בהצלפת שוט, כבילה, תלייה, הכאה, כליאה ועוד. העונשים לרוב נחשבו כתגובה לאי-ציות או הפרה של חוק, אך לעיתים התעללות פיזית נעשתה רק על מנת לבסס את מרותו ושליטתו של האדון או המפקח על העבדים. במושבת פרובידנס לא היו לרוב שטחי חקלאות שהצדיקו החזקת עבדים. ועם זאת, עבדים אולצו בכפייה לשמש כפועלי בניין ובעבודות נוספות. ובנוסף, הסחר בעבדים נהג גם במושבות אלה עד תחילת המאה ה-19.
היסטוריה של בניית האנדרטה
ב-2003, יזמה נשיאת אוניברסיטת בראון דאז, רות סימונס, ועדת היגוי שתחקור את קשרי האוניברסיטה במאה ה-18 לעבדות בארצות הברית. באוקטובר 2006 פרסמה הוועדה דו"ח המתעד את ממצאיה. בהמשך הוקמה ועדה שנדרשה להמליץ כיצד למלא בצורה הטובה ביותר את המלצת הדו"ח ליצור "אתר חי של זיכרון". הוועדה בחנה מספר אנדרטאות קיימות, כולל האנדרטה לזכויות האזרח, האנדרטה הלאומית של שטח הקבורה האפריקני, והאנדרטה לביטול העבדות. בשנת 2012, הצביע הגוף המנהל של האוניברסיטה פה אחד להעניק למרטין פורייר את המנדט לעצב אנדרטה פיסולית בקמפוס של אוניברסיטת בראון.
האוניברסיטה שקלה במקור להציב את האנדרטה בעיר עצמה, בסמוך לקמפוס הרפואי של בראון שתוכנן אז. בסופו של דבר נבחר מיקום האנדרטה בחזית הירוקה של הקמפוס הראשי של אוניברסיטת בראון בהתחשב הן במיקומה הנראה לעין, והן בקרבה לאולם הראשי של האוניברסיטה, שנבנה בפועל על ידי עבדים.
האנדרטה נחנכה בשנת 2014.
Regret in Your Tears
Regret in Your Tears (בעברית: חרטה בדמעות שלך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-10 במרץ 2017, כסינגל שלא מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-26 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', סטארה, בוי-1דה, פרנק דוקס ואלן ריטר והופק על ידי בוי-1דה, פרנק דוקס, אלן ריטר גם כן. בנוסף לכך, יצא השיר בדיוק בסמוך לצאת השירים "No Frauds" ו-"Regret in Your Tears", והיה לשני מביניהם שצולם לו וידאו קליפ נלווה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-26 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
קליפ המילים הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ניקי מינאז' ב-24 במרץ 2017. קליפ המילים צולם בשחור-לבן, תוך שהוא צבר למעלה מ-9.5 מיליון צפיות. ב-30 באפריל 2017, הופץ בטיידל בלבד, הווידאו קליפ הרשמי של השיר.
ב-5 במאי 2017, הועלה הווידאו קליפ גם ליוטיוב. נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-24 מיליון צפיות.
ברנטה לבנת-לחי
מאפיינים
אורכה 55–70 סנטימטרים, מוטת כנפיה 130–145 סנטימטרים ומשקלה 1.2–2.3 קילוגרם. הברנטה בעלת לחיים לבנות, מקור וצוואר שחורים וגוף אפור, בטן לבנה והיא מפוספסת בכנפיים. המקור קצר ושחור ומותאם לניקור עשבים. הברנטות מתקהלות בחבורות שנודדות בחורף דרומה ובקיץ מצפינות. הן נפוצות ברחבי האזור הארקטי שמשוודיה עד קנדה וכן בגרינלנד, איסלנד ואיים נוספים.
זוג הברנטות מקנן בראשי צוקים בולטים המגוננים על האפרוחים מפני שועלי שלג ודובי קוטב. הוריהם מאכילים אותם על הצוקים עד לגיל 3 ימים ואז הברנטות נאלצות לרדת בשביל לאכול עשבים שגדלים למטה. האפרוחים נאלצים לקפוץ מהצוקים התלולים, אך עקב ממדיהם, קלותם ונוצות המוך שלהם חלקם מצליחים לשרוד את הנפילה הקשה. אחרים לא שורדים את הפציעות ומתים או נטרפים על ידי שועלי שלג שנמשכים לאווזים הפצועים ולהוריהם המגעגעים.
שיבתו
שִיבּתוּ (נכתב גם שיבתום; בכתיב חסר: שְבּתֻ ושִבּתֻם) הייתה מלכה רעיה ואשתו הראשית של זמרי-לים מלך מארי בין השנים 1774–1761 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה.
קורות חייה
שיבתו הייתה בת למשפחת המלוכה של ימחד. אביה היה ירים-לים הראשון, המלך השני בשושלת ימחד, ואשתו המלכה גַשֵרַה. זימרלים ברח לימחד לאחר שמארי נכבשה על ידי שמשי-אדד הראשון, שהפך את בנו ישמח-אדד לשליט מארי. זמרי-לים הפך לבן בריתו של ירים-לים הראשון, שהכיר בו כשליט החוקי של מארי וסייע לו להשיג את המלוכה על מארי לאחר מותו של שמשי-אדד הראשון. הברית הזאת חוזקה באמצעות נישואים בשנת מלוכתו השנייה בין שיבתו לזמרי-לים. לשיבתו וזימרלים נולדו לפחות שבע בנות, חלקן נישאו לשליטים מקומיים של ממלכות במרחב. לשיבתו היה ארמון משלה, בזמן ששאר נשותיו חיו בארמון המלך.
מלכת מארי
לשיבתו היה כוח שלטוני, במיוחד על המינהל של הממלכה. בעת העדרו של זמרי-לים, שהרבה לצאת למסעות מלחמה, היא ניהלה את האדמיניסטרציה של העיר, ארמון המלוכה והמקדש, והייתה אחראית על שיקום מאגר המים של העיר. הייתה לה סמכות על אנשי המינהל הבכירים ביותר של הממלכה, שכולם היו גברים. החותם שלה אישר רשמית מסמכים. היא אישרה בחותמה את פתיחת הארכיון לביקורת של מבקרי המלך, וחתמה מחדש את הארכיון בחותמה. רשמית, המלך היה ראש הפולחן במקדש, אבל הוא הסמיך את שיבתו ואת המושלים לבצע את תפקידו, ובמיוחד הנחה אותה לגבי הקרבת קרבנות בהיעדרו, כולל פיקוח על התהליך וקבלת אותות. היו לה סמכויות שלטון על מושלי ערים שהיו כפופות למארי. שליטי הערים ופקידים נהגו לכתוב אליה מכתבים בבקשם עזרה בנושאים שונים.
בנוסף, עסקו התכתובות גם בנושאים אישיים. באחד מהם היא מספרת שילדה בן ובת תאומים. במכתבים האישיים היא מביעה חיבה גדולה לבעלה ודאגה לבריאותו ומצבו הכללי במסעות המלחמה שלו. היא שלחה אליו בגדים שתפרה בעצמה. זמרי-לים נהג לשלוח אליה מכתבים שבהם הוא מעדכן אותה לגבי הקרבות שהוא נלחם בהם, תוך שהוא נותן לה הנחיות לגבי ניהול העיר. באחד המכתבים ששלח אליה בשנת מלוכתו האחרונה, הוא מבקש ממנה להתייעץ עם נביא לגבי הסיכוי שחמורבי יתקוף את מארי:
שיבתו התייעצה עם שני גורמים: התשובה הראשונה התקבלה באמצעות השקיית מדיומים שנקראו "אותות", והתשובה השנייה ניתנה לאחר חמישה ימים בדמות נבואה. היא דיווחה לו שהתקפת בבל על מארי עתידה להיכשל:
לזמרילים היו נשים נוספות, כשלשתיים מתוכן היו גם חותמות אישיות. אשתו השנייה, דמחורסי, הייתה אחראית על הארמון בתרקה והייתה אחראית על ההרמון שם. גם היא נהגה להתכתב עם זמרי-לים.
ריבוי משימות
ריבוי משימות (באנגלית: Multitasking) הוא היכולת של מחשב לבצע מספר משימות במקביל. כאשר למחשב יש מעבד יחיד, רק משימה אחת יכולה לרוץ עליו בכל פרק זמן נתון, אולם אפשר לקבל הדמיה של הרצת מספר משימות במקביל על ידי מעבר מהיר בין משימות שונות. המעבר הזה נקרא גם שיתוף זמן (time sharing).
המעבר בין הרצת משימות שונות נקרא החלפת הקשר, מכיוון שבו עוברים מהסביבה (ההקשר) של משימה אחת לזו של משימה אחרת. למשימות קוראים (במערכות שונות) תהליכים, תהליכונים, או משימות.
מוסדר
ריבוי משימות מוסדר (Preemptive Multitasking) הוא המימוש המקובל לריבוי משימות במערכות הפעלה. סדרן מרכזי (בדרך כלל חלק ממערכת ההפעלה) אחראי להקצות את המעבדים לתהליכים. הסדרן יכול להפריע (preempt) לתהליך אם עבר זמנו.
שיתופי
ריבוי משימות שיתופי (Cooperative Multitasking) הוא ריבוי משימות שממומש על ידי התהליכים עצמם ללא כפייה של מערכת ההפעלה או סדרן מרכזי אחר. כאשר תהליך סיים לעבוד עם המעבד הוא קורא לפעולת yield (מאנגלית: ויתור) שמעבירה את הביצוע לתהליך הבא.
המימוש הזה פשוט יותר אולם תהליך סורר אחד יכול לתקוע את כל המערכת. מימוש זה של ריבוי משימות היה בשימוש ב-Microsoft Windows 3.x וב-MacOS, לדוגמה.
חלוקת המשאבים
רכיב התוכנה שאחראי על חלוקת הזמן נקרא סדרן תוכניות. חלוקת הזמן לא בהכרח שווה ויכולה להתבסס על היוריסטיקות שונות. היוריסטיקה אפשרית היא לתת העדפה (יותר זמן עיבוד) לתהליכים גדולים יותר, לדוגמה.
בעת חלוקת המשאבים יש סכנת הרעבה של תהליכים, כלומר מצב שבו תהליך בעל עדיפות נמוכה לא יקבל את זמן העיבוד או הגישה למשאב הנצרך לו גם לאחר זמן. לשם כך ניתן להשתמש במנגנון "הזדקנות" שבו אם עבר זמן רב מאז שתהליך קיבל זמן עיבוד או גישה למשאב, הוא יקבל עדיפות גבוהה יותר.
למידה מעורבת
למידה מעורבת (באנגלית: Blended Learning) היא שיטת לימוד המשלבת הוראה מסורתית, כלומר למידה "פנים-מול-פנים", עם למידה מקוונת ו-E-learning. בגישה זו יש אלמנטים בהם התלמיד שולט על זמן, קצב, מקום ונתיב הלימוד, בשילוב לימוד פרונטלי בכיתה. שני האלמנטים הללו צריכים להיות משולבים זה בזה כך שהתלמיד יקבל חוויית למידה אינטגרלית אחת. הגדרה זו היא מאוד רחבה וקיימת אי בהירות ואי הסכמה לגבי הגדרתה המדויקת של למידה מעורבת. קיימות מגוון של סגנונות למידה חזותיות, שמיעתיות ותנועתיות.
המונח עצמו
המונחים "למידה מעורבת", "למידה משולבת" ו"למידה היברידית" כולם משמשים בעירוב ובמקביל לתיאור המושג. אין הסכמה מדויקת לגבי המשמעות של למידה מעורבת והמושג משמש לתיאור מגוון רחב של צורות ומידה של שילוב למידה מקוונת בתוכנית הלימודים (עד כדי הכללת למידה מרחוק תחת למידה מעורבת). ישנם חוקרים שמכלילים במושג זה שיטות לימוד המערבות בין טכנולוגיות שונות או בין מתודולוגיות שונות, אך הגדרות אלו רחבות מדי ובעצם עשויות לכלול כל צורת למידה. משום כך ההגדרה הרשמית לא כוללת אותן. המושג עצמו הוא שם עצם ולא פועל, כלומר הוא מתאר שיטת לימוד ולא את הפעילות עצמה של התלמידים. ישנם כאלה המתנגדים לחלוטין לשימוש במושג זה, בין אם מתוך הטענה שהוא אינו ברור ומוגדר ובין אם מתוך הטענה שהמושג בכלל לא מתאר צורות למידה, אלא צורות הוראה או פדגוגיה שונות.
ששת המודלים
במהלך השנים התפתחו שישה מודלים של למידה מעורבת: ישנם המחלקים את הלמידה המעורבת בצורה שונה, לפי ארבעה מודלים, אך העקרונות הם דומים לחלוקה של ששת המודלים.
אלמנטים שונים שניתן לערב
ישנם שלושה אלמנטים שניתן לערב ביניהם - הפעילויות, התלמידים והמורים:
למידה מעורבת מול הוראה מסורתית ומול למידה מקוונת במלואה
למידה מעורבת אינה רק שינוי טכני באופן הלימוד, אלא מייצג שינוי באסטרטגיה הפדגוגית. הלמידה הופכת להיות מוכוונת תלמיד והתלמידים נעשים לומדים אקטיביים. מידת האינטראקציה בין הלומדים לבין עצמם, בין הלומדים לבין המורים ובין הלומדים לתוכן גדלה.
סגנון למידה הוא הדרך שבה האדם קולט ידע, מעבד אותו ואף מארגן אותו בראש בהתאם ליכולתו ולכישוריו.
מטרות
המטרה הכללית היא שיפור הלמידה וחוויית הלימוד של התלמיד. המטרות המסוימות במקרים שונים הן מגוונות ומשתנות ממקרה אחד למשנהו, דבר שמשקף את הגמישות של למידה מעורבת והיכולת להתאים את הלמידה לתנאים, לתלמידים ולתוכן. אוסגותורפ וגרהאם מדגישים כי המטרה של למידה מעורבת היא למקסם את היתרונות של למידה מסורתית ואת היתרונות של למידה מקוונת. כלומר הכוונה היא להשתמש בכלים טכנולוגיים למה שהם משמשים, לטוב ביותר, מצד אחד ומצד שני בזמן הכיתה לנצל את יתרונות הלמידה פנים-מול-פנים. הם מציינים 6 מטרות שהם זיהו אצל אנשי חינוך שאימצו מודל של למידה מעורבת: האיזון בין הרכיב של "פנים-מול-פנים" לבין הלמידה המקוונת ישתנה בהתאם למטרות הפדגוגיות, מאפייני התלמידים, רקע המורה והמשאבים הטכנולוגיים. מידת העירוב תהיה שונה בין קורסים שונים.
יתרונות
מתוך מחקרים עולה כי למידה מעורבת מספקת:
חסרונות
החסרון העיקרי הוא חוסר הבהירות של למידה מעורבת. מכיוון שאין כללים ברורים לגבי צורת ואופן השילוב, עלול להיווצר מצב שבו מורים משלבים למידה פנים מול פנים עם למידה מקוונת אך באופן שאינו משרת את המטרות הלימודיות ואינו מתחשב בצרכי התלמידים. הקושי הוא לקבוע את מידת השילוב המתאימה והנכונה למקרה המסוים. חסרון מהותי נוסף שהתרחש במיוחד בישראל בתקופת הקורונה - הוא שמטעמי נוחות הסטודנטים אינם מגיעים להרצאות ההיברידיות (מתוך העדפה שלא לטרוח לנסוע לקמפוס) והמרצים נאלצים ללמד בכיתות ריקות. באופן זה איכות ההרצאה נפגמת.
אתגרים
בנוסף לחסרונות שנזכרו, ישנם אתגרים מרכזיים הקשורים ללמידה מעורבת:
Mirotic
Mirotic הוא האלבום הקוריאני הרביעי של להקת הבנים TVXQ. האלבום יצא ב-26 בספטמבר 2008 ועבר את 300,000 העותקים ביום הראשון ליציאתו, דבר שמיקם אותו מיד כאלבום הנמכר ביותר של 2008. בתחילת ינואר 2009 מכר האלבום 502,837 עותקים, בכך זכה להיות האלבום הקוריאני הראשון שעבר את חצי מיליון המכירות זה שש שנים.
שם השיר
Mirotic הוא ביטוי חדש שהוטבע על ידי חבר הלהקה קים ג'אג'ונג. ג'אג'ונג חיבר בין המילה miro (מקוריאנית: 미로) שפירושה "מבוך", לסיומת האנגלית "tic" ויצר שם תואר חדש. כוונת Mirotic היא תחושה שאתה תחת כישוף ולא יכול להיחלץ ממנו.
תרומת חברי הלהקה לאלבום
אחד הפנים הבולטים בהפקת האלבום הרביעי הוא השתתפות חברי הלהקה בכתיבת והלחנת השירים. קים ג'וּנסוּ ושים צ'אנגמין כתבו את מילות השירים "노을.. 바라보다" ("מסתכל על השקיעה") ו"Love in the Ice", בהתאמה. בנוסף, קים ג'אג'ונג ופארק יוצ'אן כתבו והלחינו את השירים "사랑아 울지마" ("אל תבכי, אהובה") ו"사랑 안녕 사랑 " ("אהבה להתראות אהבה"), כל אחד בהתאמה.
מחלוקת לגבי מילות השיר
בנובמבר 2008, פסקה הוועדה לשמירה על שלום הילד בקוריאה כי Mirotic מזיק לנוער ומעביר מסרים פרובוקטיביים. כתוצאה מכך, נאסר למכור את האלבום לאילו שמתחת גיל 19 והופעות של שיר הנושא, Mirotic, הוקרנו רק לאחר עשר בלילה. חברת ההפקה של הלהקה, SM Entertainments, הסכימה לערוך שינויים קלים במילות השיר, אך בנוסף הגישו בקשה לבית משפט לפסיקה נגד החלטות הוועדה. TVXQ הופיעו את הגרסה הנקייה של השיר, בה שונה המשפט "I got you under my skin" ל"I got you under my sky".
במרץ 2009, פסק בית המשפט לטובת TVXQ וטען שלמרות שישנן רמיזות מיניות בשיר, הן אינן משפיעות על הנוער ולא פרובוקטיביות כפי שהוועדה לשלום הילד ניסתה להציג אותן. הוועדה לא ויתרה ופנתה לבית המשפט העליון שפסק לטובתה וקבע כי השיר גס מדי עבור נוער.
רקוויאם גרמני (ספר)
רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933 (באנגלית: The pity of it all, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון.
הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר.
אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.
כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.
בדרך להחלמה (עמותה)
בדרך להחלמה היא עמותה רשומה העוסקת בהסעת חולים פלסטינים, בעיקר ילדים, לטיפולים מצילי חיים, ממעברי הגבול לבתי החולים בישראל.
העמותה פעילה משנת 2006, רשומה משנת 2010.
היסטוריה
יובל רוט הוא אחיו של אודי רוט, שנחטף ונרצח על ידי החמאס בשנת 1993. מאז יובל פעיל בפורום המשפחות השכולות הישראלי-פלסטיני להידברות ופיוס.
בשנת 2006 פנה מוחמד כבהא, חבר פורום המשפחות השכולות, מהכפר יעבד (שנמצא ליד ג'נין) ליובל רוט בבקשה לעזרה בהסעה לבית חולים בישראל. לאחר שרוט הסיע אותו, עלו בקשות נוספות, שהתגברו והלכו. בהתחלה, גייס רוט ממעגל המכרים הקרובים והמשפחה, אך עד מהרה ראה שאינו מסוגל לספק את הדרישה, וגויסו מתנדבים נוספים דרך רשימות תפוצה במייל.
בשנת 2010 בעקבות רצונו של לאונרד כהן, לתרום סכום נכבד לפעילות, הקים יובל רוט עמותה רשומה.
פעילות העמותה
העמותה מתמקדת בהפעלת מערך מתנדבים להסעה של חולים פלסטינים (בעיקר ילדים) משטחי הרשות הפלסטינית בגדה המערבית ובעזה, מהמחסומים אל בתי החולים בישראל והחזרתם.
בעמותה פעילים כאלפיים מתנדבים מסיעים. נפח ההסעות היומי עומד על הסעת כ-140 אנשים בכל יום. חצי מהם מרצועת עזה וחצי מהגדה המערבית.
מרבית ההסעות מרצועת עזה הן לבתי חולים במזרח ירושלים ובגדה המערבית.
אין בעמותה מקבלי שכר כלל. כל הפעילות בעמותה היא בהתנדבות.
בשנת 2019 קיבלו יובל רוט ונעים אל ביידא מהעמותה את פרס גולדברג לשלום.
דפנה ארמוני (אלבום)
דפנה ארמוני הוא אלבום בכורה של הזמרת דפנה ארמוני, שיצא בשנת 1986.
בשנת 1986 הוציאה ארמוני את אלבום הבכורה האפונימי שלה. רוב השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך, שהיה גם בן זוגה. את האלבום עיבדו והפיקו שלום חנוך ומשה לוי.
בין להיטי האלבום היו: "אוהבת אותך, עוזבת אותך" שהגיע למקום 18 בשנת תשמ"ז (1987), "למה דווקא איתך", "היא תיקח אותך" שהגיע למקום 17 במצעד הפזומנים תשמ"ז (1987), אלה (בגרסה שונה מתקליט שדרים שיצא כבר בשנת 1984 והגיע למקום 24 בשנת תשמ"ד) ו-"יום פראי" אותו הלחינה ארמוני למילותיו של מאיר גולדברג. בשיר "היא תיקח אותך" השתתפו חברי האלקטריק בנד של צ'יק קוריאה שהופיעו אז בארץ.
התקליט זכה להצלחה רבה והגיע למעמד של אלבום פלטינה. גם סיבוב ההופעות של ארמוני עם שלום חנוך ולהקתו הצליח מאוד.
מבט מתל אביב אל גבעות רמת גן
"מבט מתל אביב אל גבעות רמת גן" או "מבט על גבעות רמת גן" (1924) הוא ציור נוף מאת הצייר הישראלי אריה לובין.
הציור מציג תיאור של הנוף באזור הגבעות של רמת גן. העבודה נוצרה בסטודיו, כנראה על פי רישומים מקדימים. במישור הקדמי מתוארים שני עצים על קרקע צהובה. לאחריו מופיע נוף של שדות חקלאיים ולאריהם גבעות שלרגליהם יישוב קטן. לובין משתמש אמנם בשפה מודרניסטית, אליה נחשף לובין בתקופת שהותו בפריז, עם זאת אופי הציור מתרחק מן האוונגרד האירופי בן התקופה. סגנון דומה ניתן למצוא גם בדיוקן העצמי שיצר לובין באותה שנה.
בשנת 1982 הופיע הציור על בול בשווי 7 שקל ישן, כחלק מסדרת בולים מאוספי מוזיאון תל אביב.
נבחרת גמביה בכדורסל
נבחרת גמביה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של גמביה.
נבחרת גמביה השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1978 וסיימה במקום התשיעי מתוך עשר נבחרות. מאז לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר.
נבחרת גמביה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
NGC 3412
NGC 3412 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים אריה, הנמצאת במרחק של כ-33.2 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת אריה I. הגלקסיה נמצאת כ-10.5 מעלות ממזרח לכוכב הבהיר רגולוס וכ-6 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב θ באריה. כמעלה מדרום-מערב לה נמצאות שלוש הגלקסיות M105, NGC 3384 ו-NGC 3389, כאשר השתיים הראשונות שייכות גם כן לקבוצת אריה I.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות מדרגה 10.54 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.27 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1786, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, עם מרכז מעורפל ובהיר ושני ענפים עמומים שיוצאים ממנה לכיוון צפון-מערב ודרום מזרח. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ורשם אותה כערפילית מספר 774 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, בו הוא תיאר אותה כבהירה, עגולה עם מרכז שמתבהר בפתאומיות. הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2229 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3412, כשהיא מתוארת כבהירה, קטנה, מאורכת ומתבהרת באופן חד במרכזה ליצירה של גרעין בהיר.
תכונות
גודלה הזוויתי של NGC 3412 הוא כ-3.7 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-35,500 שנות אור, כשליש מקוטרו של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כעשירית ממסת שביל החלב, כאשר כשלושה רבעים ממנה היא מסת הכוכבים שבה, והרבע הנותר הוא חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בדומה לגלקסיות עדשה אחרות, ב-NGC 3412 יש מעט מאוד מימן חופשי ומסתו מוערכת בפחות מ- מסות שמש, כך שכמעט לא נוצרים בה כוכבים חדשים - רק כ-5 מסות שמש ב-1,000 שנים. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה גבוהה פי 2.6 מזו של השמש ואין בה כמעט בכלל אוכלוסייה צעירה של כוכבים, למעט בגרעין שלה.
קיסיר
קיסיר הוא סלט מבוסס בורגול. מקורו של הסלט באזור הטורקי והכורדי.
המרכיבים העיקריים: הם בורגול טחון דק, פטרוזיליה ורסק עגבניות. מרכיבים נוספים נפוצים: בצל, שום (באזורים מסוימים), מולסה רימונים חמצמצה, שמן זית ומיץ לימון, מלפפון, קורניצ'ונים ותבלינים.
אפשר להגיש עם עלי חסה. הסלט בצבע אדמדם עקב תערובת רסק עגבניות. מוגש בטמפרטורת החדר בתור תוספת או מתאבן.
המעניש: אזור מלחמה
המעניש: אזור מלחמה (באנגלית: Punisher: War Zone) הוא סרט גיבורי על-פעולה משנת 2008 מבית ליונסגייט ומארוול קומיקס, המתבסס על דמות הקומיקס המעניש. את הסרט ביימה לקסי אלכסנדר ומככבים בו ריי סטיבנסון כפרנק קאסל ודומיניק וסט כבילי רוזוטי/ג'יגסו. הסרט יצא לאקרנים ב-5 בדצמבר 2008.
זהו העיבוד השלישי לדמותו של המעניש, אחרי סרט משנת 1989 בכיכובו של דולף לונדגרן ואתחול מחודש משנת 2004 בכיכובו של תומאס ג'יין. כמו קודמו, גם סרט זה הוא אתחול מחודש לקומיקס, אלא שהפעם הסרט יצא לאור תחת חותם Marvel Knights, שמיועד לקהל צופים מבוגר יותר, ומספר את מלחמתו העקובה מדם של פרנק קאסל בבוס המאפיה בילי רוזוטי, שפניו הושחתו כליל וכעת הוא מוכר בשם "ג'יגסו". מאז יציאתו לאקרנים, הסרט הפך לסרט פולחן עקב נאמנותו הרבה לקומיקס.
תקציב וביקורות
תקציב הסרט נאמד בכ-35 מיליון דולר, אך בשל אופיו האלים כשל לעמוד ברף ההכנסות. בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט זכה להכנסות של 4 מיליון דולר בלבד. סכום הכנסותיו הכולל נאמד בכ-8,050,977 מיליון דולר בארצות הברית, ו-2,049,059 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרי קולנוע. אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 26 מתוך 100 בהתבסס על 99 ביקורות (27 מתוכן "טריות" ו-74 מתוכן "רקובות"), בציינו כי "הסרט מחזיר מחדש את סרטי הפעולה האלימים למדי ועתירי הדיאלוגים של שנות ה-80, ונדמה כי עבר עליו הכלח". מבקר הקולנוע רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס העניק לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה וציין כי "אפשר היה לסמוך על סרט איום שייעשה בצורה גרועה. לא עוד. 'המעניש: אזור מלחמה' הוא אחד מהסרטים הגרועים שנעשו היטב אותם ראיתי". עוד הוא ציין כי המגרעה היחידה של הסרט היא שהוא מעורר פלצות. לעומת זאת, היו אחרים אשר הביאו בחשבון את הנאמנות למקור וציינו כי מדובר בסרט המעניש הטוב ביותר עד כה, בו כמות האקשן היא מספקת בהחלט והסיפור הוא בסגנון אפל שקרוב למקור. אדוארד פורטר מסאנדיי טיימס הבריטי העניק לסרט שלושה מתוך חמישה כוכבים, בציינו כי "בעוד הסרט זכה במידרוג 18 בשל האלימות שבו, הוא סיפור קלאסי מהנה ביותר בכל המובנים האחרים - קרבות ירי מוגזמים, נבלים מפלצתיים ומטורפים, שותף מגמגם וכיוצא בזה. ביקורת נוספת מציינת כי זוהי "מעשיית הקומיקס הנאמנה מאוד למארוול - עקובה מדם, רצינית, רבת עצמה, אפלה ופסיכוטית להפליא".
קיימת התייחסות גם לכך שהביקורת הנוקבת של מבקרי הקולנוע נבעה אולי מהשוואה לסרט קומיקס נוסף שיצא אותה שנה, "האביר האפל". מתיו קונוויי העניק לסרט 3.5 כוכבים מתוך חמישה ומציין בביקורת שלו כי "'המעניש: אזור מלחמה' הוא אנטיתזה לאביר האפל בכל צורה. בעוד 'האביר האפל' היה סרט עגמומי, אינטליגנטי ואולי אף יומרני שמתרחש בעולם מציאותי, 'אזור מלחמה' הוא מותחן פשע רועש, עקוב מדם וזול, בו משולבים הומור שחור ותנוחות אקשן מוגזמות, ואשר מתרחש בעיר מוזנחת ומוצפת אורות ניאון שאינה דומה לעולם אותו אנו מכירים".
אדריאן הסלר
אדריאן הסלר (בגרמנית: Adrian Hasler; נולד ב-11 בפברואר 1964) הוא פוליטיקאי וכלכלן מליכטנשטיין, שכיהן בין השנים 2013–2021 כראש ממשלת ליכטנשטיין ועמד בעבר בראש כוחות המשטרה הלאומית של ליכטנשטיין.
ביוגרפיה
נולד בעיר ואדוץ שבליכטנשטיין. למד בבית הספר התיכון בואדוץ, אותו סיים ב-1984. למד מנהל עסקים עם התמחות בפיננסים והנהלת חשבונות באוניברסיטת סנט גאלן שבשווייץ, שם סיים את לימודיו האקדמיים ב-1991. מאוחר יותר כיהן כראש השליטה באורגן "Thin Films of Balzers AG". מ-1996 עד 2004 כיהן כראש קבוצת הפיננסים וכסגן מנהל של "Verwaltungs- und Privat-Bank" בואדוץ, עיר הולדתו.
הוא נבחר לפרלמנט של ליכטנשטיין ב-2001 כנציג של מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית (FBP). במרץ 2004 הוא פרש מתפקידו כחבר פרלמנט והפך לראש כוחות המשטרה הלאומית של ליכטנשטיין. ב-1 באפריל 2004 הוא החליף כאמור את הראש הקודם של כוחות המשטרה הלאומית, מרטין מייר.
ב-2012 הוא נבחר כנציג מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית לראשות הממשלה בבחירות 2013 במדינה. בבחירות אלו ניצחה המפלגה והסלר מונה לראש ממשלת ליכטנשטיין. הוא נכנס לתפקידו ב-27 במרץ 2013. כראש ממשלה הוא כיהן בנוסף כשר לענייני ממשלה כלליים וכשר האוצר. לקראת הבחירות שנערכו בפברואר 2021 הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת כראש ממשלה. לאחר השבעת הממשלה החדשה ב-25 במרץ פרש מתפקידו והוחלף על ידי מי שהיה בעבר סגן ראש הממשלה וחבר הממשלה, דניאל ריש.
נשוי לגודרון אלקוח מ-28 במאי 2003 ולהם שני בנים.
ג'ורת אל-ענב
היסטוריה
השכונה נוסדה בידי יהודים מקרב עדות המזרח, בייחוד מעדת המוגרבים – יהודים מצפון אפריקה, שהתגוררו עד לאותה העת בעיר העתיקה. הם רכשו את הקרקע מסוחר בהמות ערבי, שניאות למכור את חלקו הדרומי של שוק הבהמות שפעל במקום. בין המייסדים היו המשפחות אלבז, נחמיאס, תורג'מן, יפרח, כהן, שאול, שחדה משה, אזולאי, טואטי (שהיה חזן, גבאי בית הכנסת שנבנה בצמוד לבית תורג'מן, ושימש "כמוכתר") ואחרים. השכונה בשיא גודלה כללה כ-50 בתים, שבאחד מהם פעל בית כנסת ותלמוד תורה, ובתיה השתרעו הן מצידו הצפוני של מתחם חוצות היוצר של ימינו, והן מצידו הדרומי.
ש"י עגנון מתאר את השכונה בספרו תמול שלשום: מתחם חוצות היוצר עצמו, נבנה מאוחר יותר בידי הבריטים כאזור מלאכה ומסחר. בשכונה היו שתי טחנות קמח שאחת מהן הייתה שייכת למשפחת ברמן, בעלי מאפיית ברמן. אוכלוסיית השכונה, ברובה, נחשבה לבעלת מעמד סוציו אקונומי נמוך.
מאז מאורעות תר"פ סבלו תושבי השכונה מפעם לפעם מהתנכלויות של ערבים, ביניהם משתתפי תהלוכת חגיגות נבי מוסא שעברה בסמוך. במהלך שנות העשרים נטשו רבות מהמשפחות יהודיות את השכונה, וזו הפכה לשכונה מעורבת ליהודים וערבים, שקנו או שכרו את הבתים מבעליהן היהודים. בשנת 1932 מדווח הסופר הערבי ג'ברא אברהים ג'ברא כי היא הייתה צפופה מאוד, ואינו מזכיר בה כלל נוכחות יהודית. במפקד יהודי ירושלים שנערך בשנת 1939 ביוזמת הסוכנות היהודית, נמנו בה רק משפחות יהודיות בודדות.
בשנת 1948 ננטשה השכונה ובשטחה עבר הקו העירוני, עד 1967. בתי השכונה נותרו בחלקם הרוסים באתרם המקורי, ומפעם לפעם חדרו ילדים משכונת ממילא על מנת לשחק בהם ולבזוז את תכולתם שנותרה במקום. לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד העיר, נהרסו כל בתי המגורים הנטושים.
ב-1977 צולם שם הסרט "הגן" עם שייקה אופיר ומלאני גריפית.
השכונה נחשבת במחקר כ"אחות" לשכונת שמאעה והן נקראות "השכונות הנעלמות" בשל היעדרן מהנוף כיום ומיעוט התיעוד והמחקר אודותיהן.
טדאמיצ'י קוריבאישי
חייו לפני המלחמה
קוריבאישי נולד למשפחת אצולה. הוא נשלח ללמוד בקנדה ולאחר מכן כיהן כשנתיים כסגן ליועץ לענייני צבא בוושינגטון. בעקבות מסעותיו ברחבי ארצות הברית, נוכח ביכולתה התעשייתית הגבוהה, ולכן התנגד למלחמה נגדה.
הקרב באיוו ג'ימה
קוריבאישי נשלח על ידי ראש הממשלה הידקי טוג'ו להגן על האי איוו ג'ימה עם כ-20,000 חיילים ללא תגבורת אווירית או ימית מפני התקפה של כ-110,000 חיילים אמריקאים. בניגוד לרצון הפיקוד העליון היפני, הפקיר קוריבאישי את חופי האי כי ידע שלא ניתן יהיה להגן עליהם מול הפצצות אוויריות וימיות אמריקניות. קוריבאישי אף החליט לבנות מערכת של מנהרות ומערות תת-קרקעיות על האי. עד הקרב הושלמו כ-30 ק"מ ממנה אך התעלה הראשית, שאמורה הייתה לקשר בין הר סוריבאצ'י לבין המפקדה על צפון האי, לא נבנתה עד סופה.
בשל מערכת החפירות התנהל רוב הקרב במנהרות והיפנים הצליחו לגרום לאבדות קשות בצד האמריקני. למרות זאת, הקרב הסתיים בניצחון אמריקני וקוריבאישי נהרג לקראת סוף הקרב.
בקולנוע
קלינט איסטווד הפיק שני סרטים על קרב איוו ג'ימה. אחד מהם, "מכתבים מאיוו ג'ימה", התמקד בצד היפני בקרב. המילה "מכתבים" מתייחסת, בין היתר, למכתבים הרבים ששלח טדאמיצ'י קוריבאישי למשפחתו במהלך ההכנות לקרב והקרב עצמו. את דמותו של קוריבאישי גילם בסרט קן ואטאנבה.
ריכוזיות תקשורתית
ריכוזיות תקשורתית הוא מושג המתאר מציאות בה ישנו מספר מצומצם של אמצעי תקשורת המונים או מספר מצומצם של בעלי שליטה באמצעי תקשורת אלו. סוג נוסף של ריכוזיות בתחום התקשורת מתאפיין בשליטה באמצעי תקשורת על ידי גורמים בעלי מעמד דומיננטי בתחום כלכלי או פוליטי או מקורבים לגורמים כאלו.
ריכוזיות תקשורתית עלולה לפגוע באינטרס הציבורי, להוביל להשתקה של קולות ופגיעה בחופש הביטוי וכן עלולה להוות סכנה ממשית לקיום הדמוקרטיה. כמו כן, שימוש בעוצמת שוק התקשורת מהווה איום מסחרי והענקת יתרון מצמצם תחרות בכל ענפי הכלכלה.
סוגיה זו מעסיקה כיום מדינות רבות בעולם ביניהן בריטניה, איטליה, מקסיקו, ברזיל, ארגנטינה, יפן, צרפת, שווייץ, ספרד, ארצות הברית, אוסטרליה וכן ישראל. הקושי בהתמודדות עם הסוגיה נובע מעוצמת בעלי השליטה בגופי התקשורת; רגישות התחום וחשש להגבלת יתר שעלולה להוביל לצנזורה ופגיעה בחופש התחרות; מורכבות אופן מדידת הריכוזיות בתחום; וריבוי סוגי התקשורת והשינויים המואצים שמתרחשים בשנים האחרונות בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית.
נושאים חשובים אחרים המתקשרים לנושא זה הם: עצמאות עיתונאית, הטיה תקשורתית וחופש העיתונות.
הסכנות הטמונות בריכוזיות התקשורת עבור החברה
כלי התקשורת (עיתונות כתובה, טלוויזיה, רדיו, אתרי אינטרנט וכו') הם כלים חשובים למימוש זכויות היסוד בקהילה דמוקרטית. לרמת תחרות גבוהה בשוק זה יש חשיבות רבה במימוש זכויות היסוד, ועל כן לעתים הרגולציה בתחום אינה נובעת ממניעים כלכליים בלבד, אלא גם מהאינטרס הציבורי שבקיום שוק חדשות, רעיונות ודעות מגוון ופתוח על מנת לאפשר חופש ביטוי, ואת זכות הציבור לדעת.
ישנם מספר סוגי ריכוז בעלויות:
יש כמה סכנות חמורות הנשקפות לשוק התקשורת ולציבור מסוגי ריכוז בעלויות:
עבור ריכוז בעלויות ובעלויות צולבות:  פגיעה בחופש הביטוי בחברה, צמצום של מגוון הדעות בציבור ופגיעה בשוק הדעות, צמצום של מידע וידיעות העומדים לרשות הציבור, יצירת דעת קהל שלילית כלפי גורמים פוליטיים או עסקיים משיקולים של בעל השליטה בכלי התקשורת, צמצום הביקורת החיצונית מצד השלטון ונבחרי הציבור, על כלי תקשורת או על בעל השליטה בו – משום שאלה יירתעו מכוחו. כמו כן, צנזורה פנימית של העיתונים וכלי התקשורת על-פי האינטרסים של בעל השליטה, צמצום אפשרי של הביקורת על השלטון בגין חוסר תחרות ובעלויות צולבות, העדר הפרדה בין הון לשלטון, ריכוז נתח שוק, שעלול לפגוע בתחרות בתחום ההפקות והיצירה, פגיעה בתחרות הכלכלית בשוק כלי התקשורת. לדוגמה, עיתון, עשוי להבליט תוכניות בערוץ טלוויזיה שבו יש לו אחזקות, על חשבון תוכניות בערוצים אחרים.
ריכוזיות תקשורתית בישראל
בישראל פועלים מספר מצומצם יחסית של גופי תקשורת מרכזיים. מרביתם מוחזקים בידי גורמים דומיננטיים ביותר בשוק הכלכלה הישראלי, בעלי החזקות רבות וחשובות בתחומי תשתית חיוניים, וכולם אף מחזיקים ביותר מאמצעי תקשורת אחד. יתרה מזו, שוק התקשורת בישראל כיום בעל מבנה כלכלי הפסדי. כך, רק בעלי אמצעים כלכלים יכולים להחזיק בכלי תקשורת ו'אין כניסה' לגורמים חדשים. לכן, למרות ניסיונות להטלת הגבלות והרחבת המגוון, גובר הקושי בפתרון סוגיה זו.
גופי התקשורת המרכזיים בישראל כיום הם: כאן 11, קשת 12, רשת 13, עיתון "ידיעות אחרונות", קבוצת "הארץ", עיתון "ישראל היום".
בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שהוגש לוועדת חוקה חוק ומשפט נאמר:
עמדת בג"ץ
בג"ץ נדרש לסוגיה בעת שדן בעתירה של ד"ר שלמה כהן נגד לשכת עורכי הדין בישראל, שהוגשה לאחר שד"ר כהן ביקש לפרסם מאמר המבקר את ראשי הלשכה בביטאון הלשכה, והבקשה סורבה על ידי הוועד המרכזי של עורכי הדין. בפסק הדין כותב נשיא בית המשפט העליון, השופט מאיר שמגר:
1990–2000
בעיתונות הכתובה היו אלו שנים של גידול הריכוזיות, בין היתר מפני שבשנים אלו נסגרו עיתונים מודפסים רבים: חדשות (1993), על המשמר (1995), העולם הזה (1993), דבר (1996). תהליך זה, המכונה "מותה של העיתונות המפלגתית", הגדיל מאוד את ריכוזיות שוק העיתונות הכתובה (על הסיבות לתהליך הזה ניתן לקרוא כאן ). ב-1996 נסגר גם העיתון הכלכלי טלגרף.
יוצא מן הכלל לעניין זה היא הופעתו של העיתון "מקור ראשון" כגורם מפזר. עיתון זה הופיע לראשונה בשנת 1997, תחילה כשבועון ואחר כך כיומון, וזכה לכ-4% חשיפה ברבות הימים.
לאור כל זאת, הכריזה הרשות להגבלים עסקיים על ידיעות אחרונות כמונופולין ב-12 באפריל 1995., וחידשה את ההכרזה כעבור ארבע שנים. בהנמקה לכך כותב הממונה על ההגבלים העסקיים כי ידיעות אחרונות מספק מעל מחצית הגיליונות המודפסים של עיתונות עברית (הן בימות החול והן בסופי שבוע) ולפיכך מדובר במונופולין. לגבי ריכוזיות השוק קובע הממונה:"אם ניתן לזהות מגמות בשוק העיתונות בארבע השנים שחלפו (1995–1999), תהא התגברות הריכוזיות בענף - שהיה ריכוזי מלכתחילה - המרכזית שבהן". יש לציין כי הממונה מכיר כבר אז בחשיבות התקשורת באינטרנט, וחוזה לה התפתחות מכרעת בעתיד, ולכן מעדיף לחכות ולא להפעיל רגולציה על הענף, עד שיתבהרו התנאים הטכנולוגיים תחתם הוא פועל.
2000–2008
המגמה הבולטת בעשור זה היא ירידה בקריאת עיתונים מודפסים, ע"פ נתוני TGI:
באמצעי תקשורת אחרים חלה דווקא מגמה הפוכה, ראשית המדיה הדיגיטלית התפתחה מאוד. עלו לרשת אתרים המציעים לגולשים לכתוב בלוגים משלהם, בין היתר בנושאי תקשורת, חדשות ואקטואליה ((למשל:ישרא-בלוג, תפוז).יתרה מזו, פתיחתה של מדיה זו איפשרה העלת אתרי חדשות בעלות נמוכה בהרבה מהפצת עיתון יומי, כך למשל פתח העיתונאי יואב יצחק את האתר חדשות מחלקה ראשונה בשנת 2000, וזאת לאחר פרישתו ממעריב.
אחרי 2008
בעיתונות הכתובה, תקופה זאת התאפיינה בעלית החינמונים. כבר לפני תקופה זאת החלה החדירה של החינמון ישראלי כגורם מפזר ריכוזיות כמתואר מעלה. העיתון הגיע בשיאו לאחוזי חשיפה של כ-12%, כלומר יותר מעיתון "הארץ". העיתון נרכש על ידי שלדון אדלסון, אך השליטה אבדה לו בעקבות עניינים משפטיים (עוד על כך עיינו ערך ישראלי), והוא פעל להקמת החינמון "ישראל היום". ישראל היום החל להתפרסם ביולי 2007, ותוך כשמונה חודשים זינק זינוק מרשים עד הפיכתו לעיתון השני בגודלו בישראל. ע"פ נתונים שמפרסם אתר mako עולה כי גם בין 2008 ל-2010 המשיכה החלשות העיתונים המודפסים בתשלום והמשיכה התחזקות החינמונים
כל אלו הובילו להודעת הרשות להגבלים עסקיים בינואר 2010: "בדיקה שערכה רשות ההגבלים העסקיים לאחרונה העלתה כי כניסתו של "ישראל היום" לשוק הובילה לשחיקה משמעותית בנתחי השוק של ידיעות אחרונות ולשינויים מהותיים בשוק. לפי חוק ההגבלים העסקיים, בעל מונופולין הוא מי שמספק מעל למחצית מכלל האספקה לשוק. על פי ממצאי הבדיקה, ידיעות אחרונות מספקת פחות ממחצית מכלל האספקה ולכן אינה עוד בעל מונופולין." הודעה זו מהווה אסמכתה רשמית ל"שינויים מהותיים בשוק" שמורגשים מסוף העשור הראשון ותחילת העשור השני של המאה. יתרה מזו, הרשות קושרת ישירות בין אובדן המונופולין של ידיעות אחרונות לבין הגידול בנתח השוק של ישראל היום. מגמות שרווחו בעשור הקודם בשאר המדיה בולטות גם כאן: שיפור באחוזי ההאזנה לרדיו האזורי. גידול במידרוג של הבלוגים, כך למשל מדווח הבלוג של גיא בכור על 15000 כניסות ביום בשנת 2008, לעומת כמה אלפים שנתיים קודם.