cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגנזיום גופרתי
תעשיית המזון
מגנזיום גופריתי משמש כמלח התססה בתהליך יצור בירה. ניתן להשתמש בו כגורם קרישה בייצור טופו.
כימיה
בתחום הכימיה משמש המגנזיום הגופרתי כחומר סופח מים בתהליכי הפרדת חומרים אורגניים בתמיסה אורגנית.
עופר חדד
עופר חדד (נולד בי"ב בטבת ה'תשמ"ד, 18 בדצמבר 1983) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב ההתנחלויות ומגיש התוכנית "שלוש" בחברת החדשות של ערוץ קשת 12 ו"יומן הבוקר" ברדיו ירושלים.
ביוגרפיה
חדד נולד וגדל בראשון לציון, השלישי מבין ארבעה ילדים בבית דתי־לאומי, לנפתלי שעבד כחקלאי, ולשרי ששירתה שירות ממושך בצבא קבע ואף הגיעה לדרגה בכירה. הוא למד בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי "הראל" שבעיר הולדתו, והיה חניך ומדריך בתנועת הנוער של בני עקיבא. אחרי "הראל", החל ללמוד בישיבה התיכונית המדעית, ולאחר מכן למד בישיבת ההסדר בעתניאל.
את שירותו בצה"ל, במסלול הסדר, עשה בחיל המודיעין, אך נאלץ לסיים את השירות בטרם עת, עקב תאונת דרכים שבה נפצע. אחרי שהשתקם מהפציעה, עבד במערכת הביטחון.
חדד הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן, במסלול המשולב בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה.
עבודתו הראשונה בחברת החדשות הייתה כקשב, ומשם הגיע לתפקידי עריכה והגשה.
ב-2022, לאחר שאבשלום קור הודיע על פרישה מהתפקיד, חדד נבחר להנחות את טקס חידון התנ"ך העולמי לשנת תשפ"ב..
חיים אישיים
בינואר 2017 נישא להודי צ'ייט. הזוג הורים לשני ילדים, ומתגוררים ברחביה שבירושלים.
אלפרד טיבור
אלפרד טיבור (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Tibor Alfréd; קוניאר, 10 בפברואר 1920 – קולומבוס, 18 במרץ 2017) היה פסל יהודי-הונגרי-אמריקאי. יצירותיו נמצאות בכמעט 500 אוספים פרטיים ומוזיאונים ברחבי העולם, כולל ביד ושם בירושלים.
קורות חיים
אלפרד טיבור נולד בכפר קוניאר במשפחה יהודית של שלושה בנים אנדראש, אלפרד וטיבור הצעיר ביותר. הוא למד בגימנסיה הריאלית היהודית בדברצן. כספורטאי מצטיין הוא התכונן לאולימפיאדת ברלין (1936) כחבר בקבוצת ההתעמלות הגברים ההונגרית, אך לא הורשה להתחרות בגלל מוצאו היהודי. הוא זומן לשירות העבודה בשנת 1940 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי במלחמת העולם השנייה) ושירת באוקראינה בגדוד עבודה שסופח לצבא ההונגרי. הוא נפל בשבי הסובייטים ונכלא למשך שש שנים במחנה כלא בסיביר ממנו שוחרר בשנת 1947. מבין 273 הגברים בגדוד העבודה שלו שנשלחן למחנה השבויים הסובייטי, הוא היה האחד מתוך שניים ששרדו.
אחרי השחרור מהכלא
בשובו להונגריה התברר שרק הוא ואחיו אנדראש שרדו את השואה וממשפחתו הקרובה העניפה שמנתה 37 אנשים (ועוד 82 קרובי משפחה רחוקים יותר) לא שרד אף אחד. שניהם שינו את שם משפחתם לטיבור, וזכרו בכך את אחיהם טיבור גולדשטיין, שמת במחנה ריכוז. אלפרד עבר לבודפשט ועבד כמעצב תערוכות ממשלתי במשך תשע שנים. בשנת 1956, במהלך המרד ההונגרי, ברח מהונגריה יחד עם אשתו ושני ילדיו בשל חששו מעליית האנטישמיות שוב בהונגריה. בשנת 1957 התיישב בארצות הברית. הוא עבד במסחר אמנות במיאמי במשך 16 שנים ואז עבר לעיר קולומבוס, אוהיו, שם עסק רק בפיסול.
אמנותו
פסלו האחרון בשם "זכור" בעברית הוזמן עבור "קהילת אגודה אחים" היהודית בבקסלי, אוהיו, שם הוא חבר. פסל הברונזה בגובה 9 מטר מציג חיילים גרמנים מקבצים קורבנות יהודיים לתא גז במחנה הריכוז, בעוד מעל ניצול אחד מטפס מתוך הארובה ומחזיק דגל ישראל. מאחורי הפסל מפת גרניט שמציגה את מיקומם של כל מחנות הריכוז באירופה. היצירה כוללת גם שיר שכתבה המשוררת האמריקאית אמה לזרוס שניבאה את הקמת מדינת ישראל.
הנצחת סיפור חייו
סיפורם של אלפרד טיבור ומשפחתו הונצחה ברומן על ידי אחייניתו ג'ולי אורינגר, בספרה "הגשר הסמוי" (The Invisible Bridge) שיצא לאור גם בתרגום עברי.
ז'ואל דיקר
ז'ואל דיקר (בצרפתית: Joël Dicker; נולד ב-16 ביוני 1985) הוא סופר שווייצרי הכותב בצרפתית.
ביוגרפיה
ז'ואל דיקר נולד בז'נבה ב-16 ביוני 1985, בן לאם בעלת חנות ספרים ואב מורה לצרפתית. למד משפטים באוניברסיטת ז'נבה. ספרו הראשון, "ימיהם האחרונים של אבותינו" (בצרפתית: Les Derniers Jours de nos pères) פורסם לאחר שזכה ב"פרס הסופרים של ז'נבה", אך ההצלחה הגיעה עם ספרו השני, האמת על פרשת הארי קברט, שהפך לרב-מכר.
האמת על פרשת הארי קברט
הספר הוא מותחן המתרחש בצפון-מזרח ארצות הברית. גיבור הספר, מרכוס גולדמן, הוא סופר צעיר שספרו הראשון הצליח מאוד, אך הוא תקוע ואינו מצליח להתקדם בכתיבת ספרו השני. הוא פונה למורו וידידו, הסופר הנודע הארי קברט, שחי בעיירה קטנה בניו המפשייר, ומוצא עצמו מעורב בחקירת היעלמותה של נולה קרלגאן, נערה בת 15 שנעלמה מעל שלושים שנה לפני כן.
הספר משך תשומת לב ביריד הספרים של פרנקפורט ב-2012, בעקבותיו נמכרו זכויות התרגום ליותר מ-30 מדינות, והספר הגיע לראש רשימת רבי המכר בצרפת ובמדינות נוספות. בצרפת הוא זכה בפרס הרומן של האקדמיה הצרפתית, היה ברשימת המועמדים של פרס גונקור, וזכה בפרס גונקור של תלמידי התיכון (Prix Goncourt des lycéens) הנבחר בידי כ-2000 תלמידי תיכון מבין רשימת המועמדים לגונקור.
הספר עובד לסדרת טלוויזיה באותו השם.
קבוצת SEB
קבוצת SEB (בצרפתית: Groupe SEB; ראשי תיבות: Société d'Emboutissage de Bourgogne) הוא קונגלומרט צרפתי גדול לייצור מכשירי חשמל ביתיים, היצרנית הגדולה בעולם של כלי בישול.
הקבוצה מחזיקה בבעלות על מותגים בולטים בתחום עיסוקה, של חברות שאותן רכשה ובהן: All-Clad ; IMUSA; קראפס ; מולינקס ; Rowenta וטפאל.
חלק גדול מקו המוצרים של החברה מיוצר בשנים האחרונות בסין. והמטה שלה פועל מאקולי, פרבר של ליון, בירת חבל האוברן-רון-אלפ שבמרכז־מזרח צרפת.
קשר דייגים כפול
קשר דייגים כפול משמש לחיבורם של שני חבלים דומים, אם בהרכבם ואם בקוטרם. הקשר אינו תלוי בחיכוך בין שני החבלים אלא בחיכוך הפנימי של כל אחד מצידי הקשר, של כל אחד מהחבלים בעצמו.
הקשר נוצר מבנייה של קשר בוהן כפול על כל חבל בנפרד, ומתיחתם אחד כנגד השני.
כאשר שני הקשרים מקבילים זה לזה, שני קשרי ה-א' שבונים אותו מונחים זה לצד זה, ומכאן שמו הנפוץ - קשר א"א. הקשר חזק מאוד ובטיחותי
התרתו של הקשר לאחר הפעלת עומס עליו, קשה מאוד. בנוסף, שני הקצוות הקבועים של הקשר נעים לכיוונים מנוגדים על אותו הציר. מכלול תכונותיו של הקשר מייעדים אותו לשימוש בעת טיפוס וכן בפעולות חיפוש והצלה.
לורד קיצ'נר רוצה אותך
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מינה ראש ממשלת בריטניה הרברט אסקווית' את קיצ'נר לשר המלחמה. על קיצ'נר, יוצא הצבא הראשון שהתמנה למשרה זו, הוטלה המשימה של גיוס כוחות גדולים למלחמה בגרמניה. בניגוד לצבאות אחרים במלחמה בהם הונהג גיוס חובה, הצבא הבריטי נסמך עם פרוץ המלחמה (ועד 1916) על התנדבות לצבא. במסגרת קמפיין הגיוס שעשה שימוש בכרזה שבה נראו פניו המשופמים של קיצ'נר, אצבעו המורה והכיתוב "הצטרף לצבא מולדתך", התגייסו למעלה מ-2 מיליון בני אדם בשנתיים הראשונות למלחמה.
ברבות השנים זכה דימוי זה של לורד קיצ'נר מצביע ישירות אל הצופה לחיקויים רבים; המפורסם שבהם ככל הנראה הוא בכרזה אמריקאית מ-1917, שבה הופיעה דמותו של "הדוד סם" בתנוחה זהה לזו של קיצ'נר בכרזה המקורית.
סקרבורו (טובגו)
סקרבורו (באנגלית: Scarborough) היא העיר הגדולה ביותר ובירתו של האי טובגו שהוא מחוז אוטונומי נפרד של טרינידד וטובגו.
גאוגרפיה
אוכלוסיית העיר מנתה 17,000 תושבים בשנת 2010 המהווים כמעט שליש מכלל אוכלוסיית האי. על נופה של העיר שולט מבצר המלך ג'ורג', מבנה מבוצר מהמאה ה-18 הקרוי על שמו של המלך ג'ורג' השלישי, שכיום מהווה את משכנו של מוזיאון היסטורי-ארכאולוגי. נמל המים העמוקים של סקרבורו נבנה ב-1991. לפני כן היה על האניות לעגון במרחק מהחוף.
היסטוריה
הגלגול הראשון של העיר היה בשנת 1654. אז היא כונתה למפסינבורג, על שם שני האחים ההולנדים שהיו מייסדיה. סקרבורו הפכה להיות בירת טובגו ב-1769 כאשר היא החליפה את הבירה עד אז, ג'ורג'טאון. תחת השלטון הצרפתי היא נקראה פור לואי. ההולנדים היו אלה, אשר עם שובם לשלטון בשנות ה -70 של המאה ה -19, הקימו את הממשלה האזרחית הראשונה בטובגו, והביאו מאות עבדים אפריקנים. לאחר מספר פיתולים היסטוריים נוספים, ניתנה טובגו רשמית לבריטים בשנת 1814, והסתיימה סוף סוף בעידן אי הוודאות הפוליטית. בשנים 1821-1825 נבנה בית הנבחרים הנוכחי באתר בית המשפט לשעבר. בית הנבחרים של טובגו, הוא האחראי על הממשל המקומי באי.
שרות מעבורות מקשר את העיר עם פורט אוף ספיין. כמו שאר האי, משרת את העיר נמל התעופה הבינלאומי רובינסון השוכן במרחק של 13 ק"מ ממרכז העיר.
סקרבורו קרויה על שמה של עיר הנושאת את אותו השם במחוז צפון יורקשייר שבאנגליה.
ליליאן בלנד
ליליאן בלנד (באנגלית: Lilian Bland; 28 בספטמבר 1878 – 11 במאי 1971) הייתה עיתונאית, צלמת וטייסת אנגלית-אירית שנחשבה לפורצת דרך בכך שתכננה ובנתה מטוס בעצמה, הטיסה אותו, והייתה לאחת הנשים הראשונות שעשו זאת.
שנותיה הראשונות
ליליאן בלנד נולדה ב-28 בספטמבר 1878, בסמוך לעיר מיידסטון שבמחוז קנט באנגליה, למשפחה אירית מהמעמד הגבוה. היא היית הילדה השלישית במשפחה, בתם של ג'ון המפרי בלנד שהיה אומן ואמילי שרלוט בלנד.
כבר מגיל צעיר החלה בלנד להתעניין בדברים שלא היו שגרתיים לנשים בתקופתה. היא נהגה לחקור מנועים של מכוניות, עישנה, רכבה על סוסים והייתה מוכשרת בצייד, דייג ופעילויות ירי.
לאחר מות אמה, ב-1900 בלנד עברה יחד עם משפחתה לגור אצל דודתה בעיר מולדתו של אביה, במחוז אנטרים שבצפון אירלנד. והתגוררה שם עד 1906.
היא היית האישה הראשונה באירלנד שהתאמנה ברכיבה על סוסים וביקשה להשתתף בתחרות גרנד נשיונל. בלנד לא הורשתה להשתתף בתחרות בשל היותה אישה.
בלנד עבדה כצלמת וכתבת ספורט, והייתה מהנשים הראשונות שסיקרו אירועי ספורט במגוון עיתונים לונדוניים. עד 1908 היא כבר יצרה לעצמה שם כעיתונאית.
קריירת הטיסה
ב-1909 נכחה בלנד בכינוס תעופה רשמי בינלאומי גדול שהתקיים בבלקפול, אנגליה. שם היא רשמה לעצמה את המידות של כלי טיס שונים בתצוגה, וצפתה בהם בזמן טיסה. בנוסף על כך, היא למדה הרבה מספרים ומגזינים של כלי טיס.
כבר באותה שנה היא החלה לתכנן ולבנות את המטוס שלה, בבית המלאכה של דודה.
תחילה היא בנתה דאון קטן הבנוי במבנה של מטוס דו-כנפי עם מוטת כנפיים באורך של 1.8 מטרים (6 רגל) שעף בהצלחה כעפיפון. הצלחתה עודדה אותה ליצור דאון דו-כנפי בגודל מלא. היא בנתה אותו מעץ ועם הגה שהיה עשוי מכידון של אופניים. הדאון המשופר היה בעל מוטת כנפיים באורך של 6.18 מטרים (20 רגל ו7 אינץ') ושקל 90.7 קילו (200 פאונד).
היא קראה לו "מייפליי" (באנגלית: mayfly כלומר: "אולי-יעוף") כיוון שלא היית בטוחה אם הוא יצליח לעוף. בלנד אמרה בעצמה "הוא אולי יעוף ואולי לא".
תחילה, הטיסה אותו בלנד ביחד עם עוד חמישה אנשים בגבעות של קרנמוני וכשהייתה מרוצה מתוצאות הדאון ומכובד המשקל שהוא יכול היה לשאת, היא החליטה להוסיף לו מנוע. בלנד קנתה את המנוע באנגליה והביאה אותו בעצמה ברכבת ובסירה אל בית המלאכה, את מכל הדלק אלתרה מבקבוקי וויסקי וחצוצרת השמיעה של דודתה.
ב-31 באוגוסט 1910 המייפליי הממונע היה כבר מוכן לטיסה הראשונה שלו. בלנד המריאה משטחו של לורד אוניל שב (באנגלית: Randalstown). נדרשו כמה ניסיונות כדי להטיס את המטוס בצורה חלקה, אך בסופו של דבר הוא הצליח להתעופף לגובה של 9.14 מטר (30 רגל) ולמרחק של כרבע מייל.
בלנד לא המשיכה לטוס מאז. היא תכננה לפתוח עסק והמשיכה לשפר את הדגמים שלה. אבל לא לאורך זמן. שכן אביה, שהיה מודאג מכך שהיא מסכנת את חייה, קנה לה מכונית מדגם פורד. ליליאן לימדה את עצמה לנהוג והקימה בבלפסט את החנות הראשונה של פורד באירלנד הצפונית.
שארית חייה ומורשת
בשנת 1911 נישאה בלנד לבן דודה צ'ארלס לופטוס בלנד. יחד הם היגרו לקנדה בשנת 1912, ושם היא עזרה לו להקים חווה על יד וונקובר.
לליליאן וצ'ארלס נולדה ילדה אחת בשנת 1913 בשם פטריסיה ליליאן, שנפטרה בגיל 16 מזיהום טטנוס.
הנישואים של ליליאן וצ'ארלס לא שרדו לאחר מות בתם. בשנת 1935 בלנד חזרה לקנט שבאנגליה וגרה שם עם אחיה עד שבשנות ה-50 פרשה לקורנוול, ושם, לדבריה, הקדישה את שארית חייה להימורים, ציור וגינון.
ליליאן בלנד נפטרה ב-11 במאי 1971 בגיל 92. היא נקברה בבית קברות בעיר (באנגלית: Sennen) שבקורנוול.
לאחר מותה היא קיבלה את הכינוי "הפמיניסטית המעופפת".
בשנת 2010, כשצוינו מאה שנים לטיסתה הראשונה של בלנד, ההכרה על פועלה ועל מעשיה פורצי הדרך התעצמה. באוגוסט 2011 נקרא פארק גלנגורמלי שבעיר (באנגלית: Newtownabbey) על שמה, ובו מוצג עד היום דגם מתכת של ה'מייפליי'.
ארבעה מהציורים שציירה בלנד מוצגים כיום בתערוכה על חייה במוזיאון התחבורה של אלסטר שבבלפסט.
רכס רמים
רכס רמים (מכונה גם בשם "רכס מנרה") הוא כינוי של הרכס המרכזי של הרי נפתלי שבגליל העליון. הרכס, שכיוונו צפון-דרום, מצוי בשטחיהן של לבנון וישראל וקו הגבול ביניהן עובר דרכו. המדרון המזרחי של הרכס יורד בתלילות לעבר עמק החולה בהפרש גובה של 750 מטר על פני כשני קילומטרים בלבד, ואילו המדרון המערבי משתפל במתינות לעבר נחל דובה שבשטח לבנון. הר שנאן המתנשא לגובה של 902 מטרים מעל פני הים מהווה את פסגת הרכס. רכס רמים ממוקם מצפון לשטח רמתי הקרוי רמות נפתלי.
היסטוריה
ליד מושב מרגליות שברכס רמים נמצא מבצר שטונף, מבצר צלבני שהוקם ב-1107. בסמוך לו ממוקמים שרידי הכפר הערבי הונין שתושביו נמלטו ללבנון במלחמת העצמאות. לאורך חלקו הישראלי של רכס רמים הוקמו בשנות ה-40 של המאה העשרים ובשנות החמישים מספר יישובים: קיבוץ מנרה ב-1943, קיבוץ משגב עם ב-1945, קיבוץ יפתח ב-1948 ומושב מרגליות ב-1951.
במלחמת העצמאות התחוללה לחימה לאורך רכס רמים בין ישראל לצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י. באוקטובר 1948, בעת ההפוגה השנייה, כבש צבא ההצלה מספר נקודות מפתח לאורך הרכס, ובהן הר שנאן. צה"ל ניסה לכבוש אותן חזרה במסגרת מבצע יעל, אך נכשל. בסוף אוקטובר של אותה שנה נכבש רכס רמים כולו במסגרת מבצע חירם. ישראל נסוגה מרוב השטח לאחר החתימה על הסכם שביתת הנשק עם לבנון בתום מלחמת העצמאות.
לאחר מלחמת לבנון הראשונה היווה כל שטחו של רכס רמים חלק מרצועת הביטחון בדרום לבנון. בתקופה זו הופגזו היישובים בצד הישראלי של רכס רמים לעיתים קרובות על ידי החזבאללה. לאחר הנסיגה מרצועת הביטחון בשנת 2000, חזר רוב שטחו של רכס רמים לידי לבנון.
טבע ונוף
חלקו הישראלי של רכס רמים מיוער ברובו ועשיר בשמורות טבע. שמורת מצוקי רמים משתרעת על פני המתלול המזרחי של הרכס. מהשמורה יש תצפית רחבה לעבר חלקו של השבר הסורי-אפריקני העובר בצפון ישראל. שמורה זו מכילה חתך גאולוגי של שכבות הסלע הבונות את רכס רמים, והיא מהווה את אחד משני המקומות היחידים בגליל העליון שבהם יש סלעים חשופים מתקופת הקרטיקון התחתון. לאורך המצוק מצויים מספר מעיינות שכבה, ובתחתית המדרון נובעים כמה ממעיינות ההעתק השופעים של עמק החולה. בשל תלילות המדרונות המזרחיים של הרכס, אין בהם ואדיות עמוקים, למעט ערוצו הקניוני של נחל קדש, המתחתר בין קיבוץ יפתח למצודת כ"ח. לאורך הרכס עובר תוואי שביל ישראל, מתל חי למצודת כ"ח.
עולם החי על רכס רמים עשיר ומגוון. בין היונקים בולטים צבאים, ארנבות, שפני סלע, דרבנים ושועלים. מצוקי רמים מהווים אתר קינון למספר מיני עופות דורסים.
מכרה הברזל מנרה
בשנת 1954, ערכה החברה הממשלתית מחצבי ישראל סקר גאולוגי וגילתה מרבצים של עופרת ברזל ואחר כך גם צורן, ברכס רמים סמוך לקיבוץ מנרה. לצורך בדיקת ההיתכנות הכלכלית של כריית הברזל, הוחלט לחפור מכרה לתוך ההר. באפריל 1954 הגיעה למכרה שתי מכונת קידוח, והחל קידוח של מנהרה שתעמיק עד 100 מטר לתוך ההר. במקום עבדו עשרות פועלים, רובם מקריית שמונה ויישובי הסביבה.
בינואר 1955 שונעו מהמכרה 500 טון של עפרות ברזל שנשלחו לנמל חיפה ומשם לגרמניה לבדיקה. ריכוז הברזל בעפרות היה כ-27%, נמוך מדי לניצול תעשייתי, כך שהיה צורך להקים מפעל העשרה שיעשיר את אחוז הברזל עד מעל ארבעים אחוז, הכמות הנדרשת לניצול תעשייתי, סמוך למכרה. משם יועבר ל"קריית הפלדה" של חברת כור תעשיות בעכו, שהייתה אז בהקמה, שתעבד אותו לברזל. על פי ההערכות יש במעבה הרכס בין חמישה לארבעים מיליון טונות של ברזל, הטמונים בשכבה בעובי של כשני מטרים, לאורך שישה קילומטרים. באוגוסט 1956 דווח שכריית המנהרה הגיעה לעומק של 350 מטר ונמצא כי שעור הברזל המצוי בעופרה בנקודה זו הוא 40 אחוזים. לצורך הפקה מסחרית תוכננו בתוך המנהרה 14 שלוחות פנימיות, במטרה להקל על הפקת העופרת. שלוחות אלו יהיו מחוברות באמצעות מנהרת עזר שארכה יהיה 4 ק"מ.
בשנת 1963 נערכה שוב בדיקת כדאיות הפקת הברזל, ושוב ב-1974, אך גם אז הוחלט שההפקה אינה כלכלית.
מיזם אגירה שאובה - צוק מנרה
בשנת 2007 זכתה קבוצה בה הייתה שותפה "החברה לפיתוח הגליל", שבבעלות 35 קיבוצים ומושבים בגליל העליון ובצפון רמת הגולן, וחברת אלקטרה, במכרז להקמת תחנת כוח פרטית ברכס רמים. תחנת הכוח תוכננה לקום בהשקעה של 250 מיליון דולר, בשיטת "אגירה שאובה", ניצול ההפרשים במחיר החשמל בין היום והלילה, כך שבלילה יישאבו המים למאגר העליון במחיר נמוך, וביום יוזרמו למאגר התחתון ויפעילו תחנת כוח הידרואלקטרית, שתמכור את החשמל שתייצר לחברת החשמל בשעות שיא העומס. התחנה מתוכננת לפעול בהספק של 300 מגה-וואט. בשנת 2014 רכשה חברת אלומיי קפיטל את השליטה במיזם, לאחר שבעלי המניות הקודמים לא הצליחו לגייס את ההון הדרוש להקמתו. גם חברת אלומיי קפיטל התקשתה לקדם את הפרויקט, עקב דרישה של רשות מקרקעי ישראל לדמי הסכמה בגובה 160 מיליון שקל שהופכו את הפרויקט ללא-כדאי כלכלית.
באפריל 2021, קיבלה לבסוף חברת "אלקטרה תשתיות" צו להתחלת עבודה על הפרויקט, בהשקעה של כ-470 מיליון דולר. השלמת הפרויקט צפויה להיות בשנת 2027.
Kh-29
ייעודו העיקרי של הטיל הוא השמדת עצמים גדולים בשדה הקרב כגון מפעלים, מחסנים וגשרים, אך ניתן להטילו גם על ספינות עד למשקל 10,000 טונות, האנגרים משוריינים למטוסים וכן מסלולי המראה מבטון.
פיתוח
תכנון ופיתוח הטיל החל בשנות השבעים על ידי קבוצת מולניה מאוקראינה, והוביל לתחמושת היחידה מסוג טיל אוויר-קרקע שהקבוצה יצרה. משרד התכנון מולניה הוקצה לטובת המירוץ לחלל וחברת וימפל המשיכה את פיתוח הטיל Kh-29. השיגור הראשון של הטיל התרחש בשנת 1976, ולאחר שיגורי מבחן ומבדקים נוספים רבים הוא הוכנס לשירות בשנת 1980.
עיצוב
צורתו האירודינמית של הטיל Kh-29 מזכירה את צורתו של הטיל R-60 (קוד נאט"ו 'AA-8 'Aphid), שכן משרד התכנון מולינה התמקצע בייצור טילי אוויר-אוויר. יכולת הנחיית הלייזר של הטיל נלקחה מהטיל שקדם לו Kh-25 (נאט"ו AS-10) ויכולת ההנחיה מטלוויזיה מהטיל Kh-59 (נאט"ו AS-13).
הטיל הושווה למקבילו האמריקאי AGM-65 מאבריק, אם כי טיל המאבריק קטן בהרבה לעומת ה-Kh-29 ושוקל פחות ממחצית ממקבילו הרוסי.
היסטוריה מבצעית
הטיל מדגם Kh-29 נכנס לשירות בחיל האוויר הסובייטי בשנת 1980 ומאז יוצא למדינות רבות.
בטילים מהדגם Kh-29L נעשה שימוש במעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2015, טילים אלו הותקנו על מטוסים מדגם סוחוי Su-34 וסוחוי Su-24.
כמו כן נעשה שימוש בטיל במלחמת האזרחים השנייה בלוב. כוחותיו של מועמר קדאפי השתמשו בטיל בגרסתו הלא-מונחית. הטילים שוגרו ממשאיות שיגור והוסרו מהם הכנפיים והמאזנות כדי להשיג יכולת לשיגור מרוחק יותר.
כף אלכסנדר (אנטארקטיקה)
כף אלכסנדר (באנגלית: Cape Alexander) הוא לשון יבשה המהווה את הקצה הדרומי של חצי האי צ'רצ'יל, ואת הצד המזרחי של הכניסה למפרץ קבינט, בחוף המזרחי של ארץ גרהם שבאנטארקטיקה.
גילוי הכף
הכף מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, וצולם מן האוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה בדצמבר 1947.
מקור השם
שמו של הכף ניתן לו על ידי משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד שגילתה את הכף.
הכף נקרא על שם אלברט ו. אלכסנדר (Albert V. Alexander), חבר הפרלמנט הבריטי, והלורד הראשון של האדמירליות.
לקריאה נוספת
• R. K. Headland, Chronological List of Antarctic Expeditions and Related Historical Events, P 353
• Pedro Skvarca, Changes and surface features of the Larsen Ice Shelf, Antarctica, derived from Landsat and Kosmos mosaics, Annals of Glaciology, Volume 20 1994, PP 6-12
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, SAILING DIRECTIONS & ENROUTE, ANTARCTICA, P 106
המפלגה השמרנית (נורווגיה)
המפלגה השמרנית היא מפלגה ליברלית-שמרנית בנורווגיה, המהווה את המפלגה העיקרית של מרכז הימין הנורווגי והמפלגה המובילה בקבינט. מנהיגת המפלגה הנוכחית היא ראש ממשלת נורווגיה לשעבר ארנה סולברג.
בבחירות הלאומיות בספטמבר 2013, השמרנים סיימו שמונה שנות שלטון של מפלגת העבודה כאשר קואליציה של המפלגה השמרנית ומפלגת הקידמה (FrP) נכנסה לממשלה על בסיס הבטחות להפחתת מיסים, שירותים טובים יותר וכללים מחמירים יותר בנושא הגירה, בתמיכת המפלגה הליברלית והמפלגה הנוצרית הדמוקרטית. לאחר הניצחון בבחירות, אמרה סולברג כי זכייתה הייתה "ניצחון בחירות היסטורי למפלגות הימין".
המפלגה דוגלת בליברליזם כלכלי, הפחתת מיסים וזכויות הפרט ומגדירה עצמה "מפלגת קידמה שמרנית". מבחינה היסטורית זו הייתה המפלגה הפרו-אירופית הבולטת ביותר בנורווגיה, ותמכה בצירוף נורווגיה לאיחוד האירופי במהלך משאל העם 1972 וגם 1994. המפלגה בדרך כלל תומכת בהפרטה למחצה, באמצעות שירותים פרטיים במימון מדינה ואמצעים קשוחים להשלטת חוק וסדר.
המפלגה, שהוקמה בשנת 1884, היא המפלגה הפוליטית השנייה הוותיקה ביותר בנורווגיה אחרי המפלגה הליברלית. בעידן שבין המלחמות, אחת המטרות העיקריות של המפלגה הייתה להשיג ברית מרכז-ימין נגד תנועת העבודה הצומחת, כאשר המפלגה נכנסה לדעיכה. בעידן שלאחר המלחמה עד 2005 המפלגה השתתפה בשש ממשלות; שתי ממשלות לאומיות משנות השישים (הקבינט של לינג והקבינט של ברטן), ממשלת מיעוט של המפלגה השמרנית משנות השמונים (הקבינט הראשון של ווילוך), שתי ממשלות של שלוש-מפלגות משנות השמונים (הקבינט השני של וילוך והקבינט של סייס) ובשנות האלפיים עם הקבינט השני של בונדוויק.
פרייבט פארטי (היאבקות מקצועית)
פרייבט פארטי הם צמד מתאבקים אשר מורכב מהמתאבקים אייזיאה קאסידי ומארק קוון, המופיעים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
הצמד ערך את הופעת הבכורה שלו בארגונים העצמאיים בנוסף לארגונים בעלי שם גדול יותר כמו House of Glory (HOG) ו-Combat Zone Wrestling (CZW). באפריל 2019, הם חתמו על חוזה בארגון AEW.
ארגונים עצמאיים (2015–2019)
פרייבט פארטי ערכו את קרב הבכורה שלהם ביחד כצמד ב-21 באוגוסט 2015 במסגרת אירוע של ארגון ההיאבקות House of Glory (HOG), כשגברו על ג'וש גלייד ו-TJ מרקוני. בדצמבר של אותה השנה, הם זכו באליפות הזוגות של HOG. לעומת זאת, הם הפסידו את חגורות האליפות להארדי בויז (ג'ף הארדי ומאט הארדי) באוגוסט 2016. לאחר מכן, השניים זכו במספר אליפויות זוגות נוספות של הארגונים Fight The World Wrestling (FTW), Game Changer Wrestling (GCW), Pro Wrestling Magic (PWM) ו-Warriors of Wrestling (WOW). הצמד הופיע במספר ארגונים נוספים כמו Combat Zone Wrestling (CZW) ו-New York Wrestling Connection (NYWC) בין השנים 2016 ל-2018.
All Elite Wrestling (2019–היום)
ב-22 באפריל 2019, דווח על חתימתם של הצמד פרייבט פארטי בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הם ערכו את קרב הבכורה שלהם בארגון במופע המקדים לאירוע Fyter Fest, שנערך ב-29 ביוני, בהפסד לבסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט בארטה) בקרב זוגות משולש אשר כלל בנוסף את SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי). במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-31 באוגוסט, הם גברו על The Hybrid2 (אנחליקו וג'ק אוואנס). לאחר מכן, השניים התמודדו בטורניר אשר קבע את אלופי הזוגות הראשונים של AEW, כשהם ניצחו את היאנג באקס (מאט וניק ג'קסון) בסיבוב הראשון, אך הפסידו בשלב חצי הגמר ללוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס). באירוע Full Gear, שנערך ב-9 בנובמבר, פרייבט פארטי כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של AEW לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, SoCal Uncensored, במסגרת קרב זוגות משולש אשר כלל בנוסף את הלוצ'ה בראדרס. במופע המקדים לאירוע Double or Nothing, שנערך ב-23 במאי, פרייבט פארטי הפסידו לבסט פרנדס בקרב זוגות אשר קבע את הטוענים לכתר לאליפות הזוגות של AEW. בלילה הראשון של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-1 ביולי, פרייבט פארטי ניצחו את סנטנה ואורטיז וכתוצאה מכך קיבלו קרב על אליפות הזוגות של AEW שבוע לאחר מכן במסגרת הלילה השני של הספיישל. במסגרת לילה זה, שנערך ב-8 ביולי, הם כשלו בניסיונם לזכות בחגורות אליפות הזוגות. שבועיים לאחר מכן, השניים הפסידו ל-FTR (קאש וילר ודקס הרווד). במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, פרייבט פארטי ניצחו בקרב זוגות את נציגי הדארק אורדר, אלכס ריינולדס וג'ון סילבר. ב-16 בספטמבר, פרייבט פארטי נחלו הפסד לכריס ג'ריקו וג'ייק הייגר. ב-4 בנובמבר, פרייבט פארטי נחלו הפסד ליאנג באקס. ב-20 באוגוסט 2021 בפרק הספיישל The First Dance של התוכנית השבועית Rampage, השניים הפסידו לג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס). במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, הארדי פאמילי אופיס (מאט הארדי ופרייבט פארטי) וההייבריד 2 (אנחליקו וג'ק אוואנס) הפסידו לבסט פרנדס (אורנג' קאסידי, צ'אק טיילור ווילר יוטה) וג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס). ב-28 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Rampage, השניים כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של AEW לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, ג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס). ב-16 במרץ במסגרת פרק הספיישל St. Patrick's Day Slam של התוכנית Dynamite, פרייבט פארטי הפסידו להארדי בויז (ג'ף הארדי ומאט הארדי). ב-19 באוגוסט בפרק של התוכנית Rampage, פרייבט פארטי לא הצליחו לזכות באליפות הזוגות של AEW לאחר שהפסידו לאלופים, Swerve In Our Glory (קית' לי וסוורב סטריקלנד).
חיים אישיים
אייזיאה קאסידי נולד ב-10 ביולי 1997 בניו יורק. שמו האמיתי של מארק קוון הוא דיקוונטין רדן והוא נולד ב-12 באפריל 1994 גם הוא בניו יורק.
בין קירות ביתי (סיבוב הופעות)
רקע
בשנת 2008 יצא לאור האלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל, "בין קירות ביתי", שכלל את הלהיטים "שאריות של החיים", "חלומות של אחרים" ו"מי נהר", שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו ואף הצליחו להיכנס אל העשירייה הפותחת במצעד השבועי של מדיה פורסט. כשלושה שבועות לאחר יציאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב", ובאפריל 2009 גם למעמד פלטינה. באותה השנה, יצא האלבום באירופה וארצות הברית על ידי חברת התקליטים קומבנצ'ה, ובעקבות כך, פתח ההרכב את סיבוב ההופעות בארצות הברית.
רשימת השירים
הדרן
ביקורות
המופע זכה לביקורות חיוביות. אסף נבו ממאקו ביקר את המופע בחיוב: "המופע הזה מציב את עידן רייכל, נכון לרגע זה, תחת התואר האמן הכי ישראלי שיש, אולי אף יותר משלמה ארצי, אותו ארצי שרייכל מקפיד לסחוב ממנו כמה וכמה טריקים של שואו עשוי כהלכה. בשקט בשקט, בלי הרבה רעש וצלצולים שמאפיינים אמנים אחרים, הפך רייכל למאמי לאומי מוזיקלי, שמכסה קהלים רחבים ויודע להעניק להם חוויה מדהימה, שנולדה אי שם בין קירות ביתו, כי אצלו בפנים אותה חוויה בוערת ונשרפת בבטן. שנים הם שואלים, רודפים אחרי השמש. לא צריך לחפש רחוק מדי, השמש כבר הפציעה".
גם דודי כספי מ-ynet ביקר בחיוב את המופע: "מבלי שעבר זמן רב מאז הוציא את אלבומו, מצליח עידן רייכל להלהיב במופע הכולל רפרטואר עשיר משלושת אלבומי הפרויקט, וכן את הלהיט שהלחין לריטה בשנה שעברה, "מחכה". המופע המינימליסטי כביכול, שמתהדר בקולות גדולים ורגעים מוזיקליים קסומים של הנגנים, משלב תאורה עדינה בצבעי אדמה נעימים ומסך אחורי עם תמונות מתחלפות לכל אחד מהשירים, והכל חם ומזמין. בין קירות ביתו של רייכל יש מקום לפרויקט שלם ולהנאה צרופה ללא רגע דל".
יוסי חרסונסקי ביקר את המופע בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של חמישה כוכבים, באומרו כי "גם אם נגיד שרייכל עלה על גל אופנת "מוזיקת העולם" (שאין בזה שום פסול) – עדיין הוא נשאר מקורי בכל מובן שהוא מבחינת המיזוג בין ישראלי שבו ובין "שאר העולם", ורייכל הוא קודם כל מוזיקה מכאן ורק אחר-כך מוזיקה משם".
תומאס ברולין
תומאס ברולין החל את הקריירה שלו בקבוצה השוודית יה-אי-אף סונדסוואל (GIF Sundsvall) בשנת 1986. ארבע שנים לאחר מכן עבר כקשר לנורשפין, ומשם עבר למועדון האיטלקי פארמה, שזכה בתקופתו בגביע המחזיקות לשנת 1993. בשלהי עונת 1994/95 עבר ברולין ללידס יונייטד האנגלית תמורת סכום של 4.5 מיליון ליש"ט. אלא שלאחר מעברו ללידס, דעכה יכולתו, וברולין, שנאלץ להתמודד עם בעיות משקל חוזרות ונשנות, ערך רק 19 הופעות במדי לידס בשנתיים שבהן בילה בקבוצה. הוא הושאל לפרקי זמן קצרים לפ.צ. ציריך השווייצרית, לפארמה ולקריסטל פאלאס האנגלית, עד שלבסוף פרש בשנת 1998.
ברולין הופיע 47 פעמים במדי הנבחרת השוודית וכבש 26 שערים. באליפות אירופה לאומות שנערכה בשוודיה בשנת 1992 כבש שלושה שערים, מה שזיכה אותו - יחד עם שלושה שחקנים נוספים בטורניר - בתואר מלך השערים. הוא כבש שלושה שערים נוספים במונדיאל 1994, וזכה פעמיים (ב-1990 וב-1994) ב-Goldbullen (כדור הזהב), התואר הניתן לשחקן השוודי הטוב ביותר בכל שנה.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-1998, החל בקריירה עסקית. הוא היה בעליה של מסעדה בשוודיה, וכן השקיע בנדל"ן. מ-2006 הוא שחקן פוקר פעיל, ובמשך מספר שנים השתתף בתחרויות בינלאומיות בידוריות של PartyPoker.com.
ב-2001 נולד בנו הראשון, מחברתו סוזן הרדנבורג; הם נפרדו עוד לפני לידת הבן.
ישרים מקבילים
ישרים מקבילים הם ישרים הנמצאים באותו מישור ואינם נחתכים (נפגשים).
אקסיומת המקבילים שהיא אחת האקסיומות של הגאומטריה האוקלידית, קובעת כי "דרך נקודה מחוץ לישר ניתן להעביר ישר אחד ויחיד שמקביל לישר הנתון". גאומטריות לא אוקלידיות מחליפות אקסיומה זו באקסיומות אחרות:
תכונות של ישרים מקבילים בגאומטריה האוקלידית
כאשר ישר חותך זוג ישרים מקבילים, הזוויות הסמוכות שנוצרות משלימות זו את זו ל-180 מעלות (בציור שלפנינו: הזוויות המסומנות באותיות \beta\ ו-\theta\).
יחס טרנזטיבי
ישרים מקבילים מקיימים יחס טרנזיטיבי כלומר אם ישר a מקביל לישר b וישר b מקביל לישר c, אז ישר a מקביל לישר c.
זוויות חד-צדדיות
זוויות חד-צדדיות הן שתי זוויות שנכלאות על ידי שני ישרים וישר החותך אותם, כאשר שתי הזוויות הן מאותו צד של הישר החותך, אך מצדדים שונים של שני הישרים הנחתכים. כאשר שני הישרים הנחתכים הם ישרים מקבילים, סכום הזוויות החד-צדדיות הוא 180 מעלות (ברדיאנים \pi).
הוכחה
ההוכחה נובעת מהאקסיומה החמישית של אוקלידס, אקסיומת המקבילים. על פי האקסיומה, כל שני ישרים שהזוויות הנכלאות מצד אחד שלהן קטנות מסכום שתי זוויות ישרות (180 מעלות), אם יוארכו מספיק בצד זה, יפגשו לבסוף, כלומר הם אינם מקבילים.
מהאקסיומה נובע כי אם ורק אם סכום הזויות האלו היה 180 מעלות, הם היו מקבילות (אם הן יותר מ-180, בצד השני הן פחות מ-180 ולכן רק אם הן 180 בדיוק).
מכך ניתן להוכיח כי כל שני ישרים מקבילים כולאים ביניהם זוויות של 180 מעלות, אחרת הם אינם מקבילים.
שימוש
זוויות חד-צדדיות משמשות להגדרה של זוויות מתאימות, זוויות מתחלפות (ראו להלן), זוויות שוק בטרפז שווה-שוקיים, ועוד.
זוויות מתאימות
זוויות מתאימות הן שתי זוויות הנוצרות משני ישרים הנחתכים על ידי ישר שלישי, כאשר שתי הזוויות הן מאותו צד של החותך ושל שני הישרים הנחתכים. כאשר שני הישרים הנחתכים הם ישרים מקבילים, זוויות מתאימות שוות זו לזו.
הוכחה
נתבונן בציור משמאל.
(זוויות צמודות)
(זוויות חד-צדדיות)
(חישוב)
מש"ל.
זוויות מתחלפות
זוויות מתחלפות הן שתי זוויות הנוצרות משני ישרים הנחתכים על ידי ישר שלישי, וכל אחת מהן נמצאת בצד אחר של הישר החותך ובצד אחר של שני הישרים הנחתכים. נהוג לחלק את הזויות המתחלפות לשני זוגות של זוויות מתחלפות פנימיות (לדוגמה זוויות בציור) ושני זוגות של זוויות מתחלפות חיצוניות. כאשר שני הישרים הנחתכים הם ישרים מקבילים, הזוויות המתחלפות שוות זו לזו.
הוכחה
נתבונן בזוויות בציור.
פיקה שחורת-שפה
פיקה שחורת-שפה או פיקת הרמה (שם מדעי: Ochotona curzoniae) היא מין של יונק קטן ממשפחת הפיקתיים שבסדרת הארנבאים החיה באזורים הרריים במרכז אסיה.
מאפיינים
אורכה של הפיקה 25 ס"מ ומשקלה עד 140 גרם. היא מזכירה במראה קביה שמנמנה אך למעשה היא קרובת משפחה של הארנבת. היא בעלת פרווה אפורה-כסופה ומותאמת לחיים באזורים קרים וגבוהים. לפיקות ריאות מוגדלות העוזרות להם לנשום ביעילות את האוויר הדליל. הפיקה מצויה בטבע ברמת טיבט ומצויה בגבהים 3,100-5,000 מ' מעל הקרקע ברמות. הפיקה נפוצה בסין העממית, פקיסטן, הודו ונפאל והיא יכולה לחיות במגוון בתי גידול - ערבות, מדבריות ומדרונות מושלגים ועד ליערות הרריים טרופיים.
הפיקות חיות בחבורות ברחבי הרמה ומתגוררות במחילות עליהן הן משגיחות היטב. כשפיקה מבחינה בסכנה היא משמיעה קריאת אזהרה ושאר הפיקות נמלטות. כשאין סכנה הן יוצאות לאכול עשבים וזרעים. בניגוד לרוב היונקים הקטנים, הן אינן ישנות שנת חורף אלא מתחממות במאורתן.
הפיקות הן חיות חשובות בתחומי מחייתם: הן מהוות את מזונם העיקרי של מרבית הטורפים, כולל שועל סלעים טיבטי, זאב, דוב חום, נמר השלג, שונר, סמור, בז, עקב, חמוס ערבות וינשופיים. כמו כן משמשות מחילותיהן מגוון של עופות ושל זוחלים טיבטים.
פסגת דאגו
פסגת דאגו (באנגלית: Daggoo Peak) היא פסגה סלעית, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 905 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה נסקרה וצולמה בחלקה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של דאגו - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. מטיל צלצל באונייה "פקווד" בספר.
שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר.
לוקהיד L-1011
פיתוח
בשנת 1960 הזמינה אמריקן איירליינס מהחברות לוקהיד ודאגלס, מטוס קטן יותר מבואינג 747 אך שעדיין מסוגל לשאת מספר רב של נוסעים למרחקים גדולים. חברת לוקהיד שהייתה מעוניינת להיכנס מחדש לשוק האזרחי, הציעה את ה-"L-1011 TriStar" וחברת דאגלס הציעה את ה- "DC-10".
המטוס שהציעה לוקהיד, דומה בצורתו לבואינג 727, וצויד בשלושה מנועי RB211 תוצרת רולס-רויס.
באמריקן איירליינס בחרו בסופו של דבר ב-DC-10. המשך פיתוח המטוס נעשה בהתאם לדרישות של חברות התעופה TWA ו-Eastern Air Lines.
גרסאות
למטוס ארבע גרסאות עיקריות:
L-1011-1: גרסתו הראשונה של המטוס, טסה לראשונה בשנת 1972. גרסה זאת נרכשה על ידי חברות התעופה אייר קנדה, קת'אי פסיפיק, אול ניפון איירווייז, Eastern Air Lines, דלתא איירליינס, ו-TWA.
L-1011-200: טס לראשונה בשנת 1976 ותוכנן לביצועים טובים בתנאי חום. המטוס הראשון נמסר לחברת התעופה סעודי ערביין איירליינס. דגם זה נרכש גם על ידי חברת התעופה גאלף אייר.
L-1011-500: גרסתו האחרונה של המטוס, הותאמה לטיסות ארוכות טווח. המטוס הראשון מדגם זה טס לראשונה באוקטובר 1978, ונמסר לחברת בריטיש איירוויז באפריל 1979.
בסך הכול יוצרו כ-250 מטוסים.
אלבורז
הרי אלבורז (בפרסית: البرز) הם רכס הרים בצפון איראן, המשתרע מגבול איראן-ארמניה בצפון-מערב, עובר דרומית לקצה הדרומי של הים הכספי ומסתיים במזרח בנקודת הגבול של איראן עם טורקמניסטן ואפגניסטן. הר דמאוונד שמתנשא לגובה 5,610 מטרים, שייך לשרשרת הרים זו והוא ההר הגבוה במזרח התיכון.
אורך רכס הרי האלבורז 600 ק"מ ורוחב הרכס נע בין 60 ל-130 ק"מ.
גאוגרפיה ואקלים
הרי אלבורז מהווים חיץ בין דרום הים הכספי ורמת קזוין-טהראן. רוחבם הוא 120–130 ק"מ בלבד והם מורכבים מסלעי משקע מהתקופה הדבונית העליונה ועד האוליגוקן, ובמיוחד מסלעי גיר מתור היורה המשוכבים על ליבת גרניט.
האזורים הגבוהים של הרי אלבורז צחיחים ובהם עצים מעטים בלבד - האזור כולו מהווה אזור אקולוגי מובחן המכונה "יער הערבה של רכס אלבורז" (באנגלית: Elburz Range forest steppe). מנגד, המדרונות הצפוניים הפונים לים הכספי מושפעים מהאקלים הממוזג יחסית ומהווים כר פורה להתפתחותו של אזור מיוער בצפיפות המכונה "היערות המעורבים של האזור הכספי-הירכני" (באנגלית: Caspian Hyrcanian mixed forests). בעונת החורף האזור זוכה למשקעי שלג רבים ובזכותם פועלים בו מספר אתרי סקי ונופש. בין האתרים הללו המפורסמים ביותר ממוקמים בדיזין, שמשאכ, דארבנדסאר וטוחל.
ההרים בדת ובתרבות
הזורואסטרים מזהים את הרי אלבורז כמקום משכנו של האל פשותנו (Peshotanu) וכת זורואסטרית מסוימת, ה"עילם-י כשנום" (Ilm-e-Kshnoom) מזהה את פסגת הרכס - הר דמאוונד כביתו של אלילם צאחב-י דילאן (בפרסית: "אדון הלבבות"). בשאה נאמה, האפוס הפרסי המפורסם, מדבר פירדוסי על ההרים "כאילו שכנו בהודו". הדבר משקף ככל הנראה שימוש ישן יותר, משום שפסגות רמות גבוהות זכו לשמות דומים ואחדות מהן משמרות אותם עד היום. כך לדוגמה, הוא הר אלברוס בהרי הקווקז, הר אלבריז בקירמן למול מיצרי הורמוז עד למאה ה-19 פסגה בהרי ההינדו-כוש דרומית לבלח' כונתה כך במפות הצבא הבריטי. כל השמות הללו משקפים יסוד לשוני משותף שמקורו ככל הנראה בהר האגדי הארא ברזיאטי שנזכר בכתבי האווסטה (Harā Bərəzaitī). משמעות השם המקורית בשפות הודו-אירופיות הייתה ככל הנראה "מקום משמר גבוה".
קרב שרטון דוגר (1696)
הקרב
הפריבטיר הצרפתי ז'אן באר מצא שיירה הולנדית של 112 ספינות סוחר, בליווי חמש ספינות הולנדיות ליד שרטון דוגר.
לצרפתים היו יותר ספינות מלחמה ויותר תותחים מאשר להולנדים. יתר על כן, הצוותים הצרפתיים היו מנוסים מאוד והובלו על ידי מפקד יוצא דופן, כך שתוצאת הקרב הייתה צפויה מאוד. עם זאת, הצרפתים נאלצו למהר כי שייטת אנגלית גדולה, בפיקודו של אדמירל ג'ון בנבו, הייתה מודעת לנוכחות הצרפתית וחיפשה אותם.
הקרב החל בשעה 19:00, כאשר ז'אן באר על ה-Maure תקף את ספינת הדגל ההולנדית, ה-Raadhuis-van-Harlem. ההולנדים נלחמו בגבורה במשך שלוש שעות עד שהקפטן שלהם נהרג. אחר כך נכנעו וכך גם 4 הספינות האחרות, בזו אחר זו.
ז'אן באר כבש ושרף 25 ספינות סוחר עד שהתקרבה השייטת של בנבו בת 18 ספינות. השייטת הצרפתית ברחה לכיוון דנמרק. הם נשארו שם עד יולי ואז חמקו דרך קווי בעלות הברית אל דנקרק עם 1200 שבויים, ב-27 בספטמבר.
אן קואטס
אן וואזה קואטס (באנגלית: Anne Voase Coates; נולדה ב-12 בדצמבר 1925) הייתה עורכת סרטים שתחת הקריירה שלה שארכה כ-60 שנה, היא ערכה מעל ל-50 סרטים. זוכת שלוש פרסי אוסקר.
חינוך והשכלה
קואטס הלכה לבית ספר ברייגייט שנקרא "בית הספר מיקלפילד". לאחר מכן היא הלכה לבית הספר "היי טריס" בהורלי (סוריי). היא סיימה את לימודיה ב"ברטרום גייבלס " בברואודסטיירס (קנת).
משפחה
אן התחתנה עם דאגלס היקוקס, שהיה גם הוא חלק מהתחום והיה במאי. לשניים נולדו שלושה ילדים, אנתוני היקוקס, אמה א. היקוקס וג'יימס ד.ר. היקוקס. גם שלושת ילדיהם עוסקים בתחום הקולנוע כאשר שני הבנים עוסקים בבימוי כמו אביהם וביתם עוסקת בעריכה כמו אימה.
חייה המקצועיים
אהבתה הראשונה של אן הייתה סוסים. כילדה, היא חשבה שתהייה מאמנת סוסי מרוץ. כנערה, היכרות עם ספרות קלאסית על סרטים כמו למשל "ג'יין אייר" ו"אנקת גבהים" שינתה את דעתה. לפני שנהייתה עורכת סרטים היא עבדה כאחות בבית חולים להליכים קוסמטיים "סיר ארצ'יבלד מקלנדוס" במזרח גרינסטד, אנגליה. בתחילת דרכה היא החלה לעבוד כעוזרת בחברת הפקות המתמחה בסרטים דתיים, שם היא תיקנה הדפסי פילם של סרטים דתיים קצרים. משם זה הוביל אותה להצטרף לאיגוד ולעבוד כעוזרת שנייה באולפני פיינווד. הסרט הראשון שערכה היה "רשומות מועדון הפיקוויקים". בהמשך קואטס עבדה עם הבמאי דייוויד לין על הסרט "לורנס איש ערב" עליו גם קיבלה אוסקר בהמשך. קואטס הייתה חברה בגילדת עורכי הטלוויזיה והסרטים הבריטיים ובגילדת עורכי הסרטים האמריקאיים.
תורת שדות המחלקה
במתמטיקה, תורת שדות המחלקה מתארת את ההרחבות האבליות (כלומר, הרחבות גלואה עם חבורת גלואה אבלית) של שדות מקומיים ושדות גלובליים. חלק אחד של התורה מוקדש למיון ההרחבות האבליות; חלק נפרד של התורה, ברובו עדיין לא ידוע, מוקדש לבניות מפורשות שלהן.
ההרחבה האבלית המקסימלית
יהא K שדה מקומי או שדה גלובלי ויהא K^{s} סגור פריד של K. חוץ מהמקרים יש אינסוף הרחבות אבליות של K. הניסוחים המודרניים של תורת שדות המחלקה מאגדים את כל הטענות על ההרחבות האבליות הללו בעזרת ההרחבה האבלית המקסימלית, K^{ab}, שהיא איחוד כל ההרחבות האבליות של K בתוך K^s.
ההרחבה K^{ab}/K היא הרחבת גלואה אינסופית, וחבורת גלואה שלה,, היא לכן חבורה פרו-סופית. החבורה היא האבליזציה של חבורת גלואה האבסולוטית Gal(K^s/K).
במונחים הללו, משפט קרונקר-ובר, שהוא אחד המשפטים הראשונים בתורת שדות המחלקה, הוא הטענה ש- היא ההרחבה הנוצרת על ידי כל שורשי היחידה. כמסקנה, מקבלים איזומורפיזם
,
כאשר המכפלה היא על כל המספרים הראשוניים ו- הוא חבורת ההפיכים בחוג השלמים הp-אדים.
תורת שדות המחלקה המקומית
תורת שדות המחלקה המקומית מתארת את ההרחבות האבליות של שדות מקומיים. מכיוון שלשדה \mathbb{C} אין הרחבות אלגבריות לא טריביאליות ולשדה \mathbb{R} יש רק הרחבה אלגברית לא טריביאלית אחת, המיון של הרחבות אבליות לשדות הארכימדים ברור.
יהא K שדה מקומי לא ארכימדי עם חוג הערכה O_K. המשפט המרכזי של תורת שדות המחלקה המקומית הוא שהחבורה היא ההשלמה הפרו-סופית של החבורה הכפלית K^\times. ליתר דיוק, יש הומומורפיזם, שהוא השיכון של K^\times בהשלמה הפרו-סופית שלו. מכיוון ש-, נובע ש-, כאשר היא ההשלמה הפרו-סופית של השלמים.
ההעתקה \theta_K נקראת העתקת ארטין המקומית.
תורת שדות המחלקה הגלובלית
תורת שדות המחלקה הגלובלית מתארת את ההרחבות האבליות של שדות גלובלים. התיאור במקרה זה פחות מפורש מהמקרה המקומי ונעשה דרך חוג האדלים של השדה.
אם מסמן את חוג האדלים של K, יש שיכון  בין חבורות ההפיכים של K ושל. התמונה של K^\times היא דיסקרטית והמנה נקראת חבורת מחלקות האידלים.
המשפט המרכזי של תורת שדות המחלקה הגלובלית הוא שהחבורה איזומורפית להשלמה הפרו-סופית של החבורה. ליתר דיוק, קיים הומומורפיזם שהוא ההומומורפיזם של ההשלמה הפרו-סופית. ההומומורפיזם \theta_K נקרא העתקת ארטין הגלובלית.
ראטקה
ראטקה (בהונגרית: Rátka) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית ראטקה נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,095 תושבים בשנת 1990 עד 936 תושבים בשנת 2018.
בראטקה חיו מעט יהודים.
The Next Day
האלבום התקבל בהפתעה על ידי מעריציו של בואי, לאחר שב-2004 פרש בואי מהבמה ומהקלטות ומיעט להופיע בציבור. הקלטת האלבום נערכה במשך שנתיים תחת מעטה סודיות וביום הולדתו ה-66 פרסם בואי הודעה על הוצאת האלבום אותה ליווה קליפ לשיר "Where Are We Now?" מתוך האלבום. בנוסף, עלה מחדש האתר של בואי בעיצוב ובתכנים חדשים ועדכניים. האלבום התקבל בהתלהבות וזכה לביקורות חיוביות הן מצד מבקרי המוזיקה ומוזיקאים כמו נואל גלאגר. עם יציאתו של האלבום ב-8 במרץ 2013 הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות ב-11 מתוך 12 המדינות בהן יצא באותו יום.
שירי האלבום
רצועות בונוס:
יוהאן ואלר
יוהאן ואלר (בנורווגית: Johan Vaaler; 15 במרץ 1866 - 14 במרץ 1910) היה ממציא נורווגי, פקיד פטנטים והמנהל משנת 1892 ועד מותו של משרד "פטנטי ברין" בקריסטיאניה. לעיתים קרובות הוא מזוהה בטעות כממציא מהדק הניירות מסוג Gem הנפוץ, המוכר במשך יותר ממאה שנים.
חייו
ואלר נולד ב"אאורסקוג" כבנו של איכר. בשנת 1899 תכנן סוג של מהדק ניירות והגיש בקשה לרישום הפטנט בגרמניה ב-12 בנובמבר של אותה שנה. בקשתו אושרה ב-6 ביוני 1901. הוא גם הגיש בקשה לרישום הפטנט בארצות הברית ב-9 בינואר 1901. האישור על רישום הפטנט באמריקה הוענק לו ב-4 ביוני 1901.
ללא ידיעתו של ואלר, "חברת ייצור Gem בע"מ" הבריטית ייצרה מהדק ניירות שימושי יותר, אבל המוצר שלהם עדיין לא שווק באותה עת בנורווגיה. העיצוב שלו היה טוב פחות ממתחרהו הבריטי, משום שלא היו בו שתי לולאות מלאות של התיל. ואלר הצליח כנראה לרשום את העיצוב שלו כפטנט בחו"ל, למרות קיומו של מוצר טוב יותר, מכיוון שרשויות הפטנטים באותה תקופה היו ליברליות למדי באישור כל שינוי שולי בהמצאה קודמת כ"פטנט". מספר סוגים של מהדקי ניירות נרשמו כפטנטים בארצות הברית מאז 1867, אבל סוג "Gem" לא היה רשום אז (ומעולם לא היה רשום) כפטנט. כעובד במשרד "פטנטי ברין" בקריסטיאניה, ואלר הכיר את החקיקה והנהלים בנוגע לפטנטים בנורווגיה. הסיבות שלו לרישום הפטנט מחוץ לארצו אינם ידועות, אך ייתכן שהיה לו ביטחון עצמי מוגזם בנוגע להמצאתו והוא רצה להבטיח לעצמו את זכויות המסחר הבינלאומיות. כמו כן, הוא יכול להיות מודע לכך שיצרן נורווגי יתקשה להציג המצאה חדשה בחו"ל, החל בשוק הביתי הקטן. סביר מאוד שתוך זמן קצר הוא התאכזב קשות כאשר ראה את סגנון "Gem", הטוב בתכנונו מהמצאתו שלו, שככל הנראה הוצג בנורווגיה עוד במהלך חייו שלו. לא ידוע אם ניסה ליצור קשר עם יצרנים פוטנציאלים בנורווגיה או בחו"ל, וחוסר יוזמה זה נראה כאישור לכך הוא למד במהרה שמהדק מעולה כבר היה קיים. הפטנט שלו פג בשקט ובינתיים סגנון "Gem" כבש את העולם כולל בארצו, שם יצרן קרסים לדגים נורווגי יצר יחד עם בנו מהדקי ניירות מסוג Gem מאז 1928. ואלר נפטר בקריסטיאניה.
התפתחות המיתוס
הרעיון השגוי שואלר הוא שהמציא את מהדק הניירות התפרסם בנורווגיה לאחר מלחמת העולם השנייה ומצא את דרכו לתוך אנציקלופדיות מסוימות. אירועי המלחמה תרמו רבות למעמדו המיתי של מהדק הניירות. הפטריוטים לבשו אותם על דשיהם כסמל של התנגדות לכובשים הנאצים ולשלטונות הנאציים המקומיים כאשר סימנים אחרים של התנגדות, כמו סיכות עם סמלו של מלך נורווגיה הגולה, הוקון השביעי או סיכות של דגל נורווגיה נאסרו. המהדקים נועדו לציין סולידריות ואחדות ("אנו קשורים יחדיו"). הסמליות שלהם הייתה ברורה עוד יותר מכיוון שהמילה בנורווגית למהדקי ניירות משמעותה גם אוגדים, מחברים ("binders"). מי שלבשו אותם עדיין לא ראו בהם סמלים לאומיים, מכיוון שהמיתוס שלהם על כך שהם המצאה נורווגית לא היה ידוע כלל באותה עת. לבישת המהדקים נאסרה תוך זמן קצר ועונידהם הסתכנו בעונש חמור.
בשנת 1989 אנדרטה של מהדק ניירות ענקי, בגודל של כמעט שבעה מטרים, הוקמה בקמפוס של המכללה למסחר ליד אוסלו לכבודו של ואלר, תשעים שנה אחרי שההמצאה שלו נרשמה כפטנט. למרות שהאנדרטה הוקמה לכבודו של ואלר המהדק שהיא מציגה הוא מהדק ניירות מסוג Gem, ולא המהדק שנרשם כפטנט על ידי ואלר. החגיגה של המצאת מהדק הניירות, על ידי ממציא נורווגי לכאורה, הגיעה לשיאה בשנת 1999, 100 שנים לאחר שואלר הגיש את בקשתו לרישום הפטנט בגרמניה. בול הנצחה לזכר כך הוצא באותה שנה, הראשון בסדרה על כושר ההמצאה הנורווגי. הרקע של הבול מראה העתק של רישום הפטנט במשרד הפטנטים הגרמני "Patentschrift". עם זאת, המהדק שבקדמת התמונה הוא לא מהדק הניירות שמתואר על מסמך זה, אלא של מהדק ניירות מסוג "Gem" הנפוץ. בשנת 2005, אנציקלופדיית הביוגרפיות הלאומית של נורווגיה (Norsk biografisk leksikon) פרסמה את הביוגרפיה של יוהאן ואלר, כממציאו של מהדק הניירות.
ארנסט תלמאן (סרט)
ארנסט תלמאן: בן מעמדו וארנסט תלמאן: מנהיג מעמדו (בגרמנית: Ernst Thälmann – Sohn seiner Klasse ו-Ernst Thälmann – Führer seiner Klasse) הם שני חלקיו של סרט תעמולה מזרח-גרמני בבימויו של קורט מציג שיצאו לאקרנים, בהתאמה, ב-1954 וב-1955. הם עסקו בחייו של ארנסט תלמאן, מנהיגה הבולט של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה בין מלחמות העולם, ונועדו להציג תיאור מהלל ודרמטי של חייו בשילוב מוטיבים בדיוניים, ביחד עם הנרטיב הקומוניסטי הרשמי אודות ההיסטוריה של המהפכה הגרמנית, רפובליקת ויימאר, עליית הנאצים לשלטון ומלחמת העולם השנייה. הסרט הוכלל כצפיית חובה בבתי-הספר ובתוכניות התרבות של מקומות העבודה, ונחשב לאחד משיאי התעמולה המזרח-גרמנית.
חלק ראשון: בן מעמדו
בחפירות חזית המערבית, מבשר החייל יוהאנס הַרמס לתא הקומוניסטי הסמוי בקרב החיילים הגרמנים כי מהפכה פרצה בקיל. הוא נהרג בהפגזה. ארנסט תלמאן, מנהיג התא, וידידו פִיטֶה ינְזֶן מובילים את החיילים הפשוטים במרד נגד קציניהם קווַאדֶה וצִינְקֶר, ועורקים בעצמם. בברלין, דורש הקפיטליסט האמריקני חסר המעצורים מר מק'פאלר מהנשיא הסוציאל-דמוקרטי החדש פרידריך אברט למחוץ את הליגה הספרטקיסטית. צינקר, שהוא עתה איש הפרייקורפס, מנצח על רציחתם של קרל ליבקנכט ורוזה לוקסמבורג. תלמן, הנמצא בנמל בהמבורג, שומע על מותם ונשבע לנקום; פיטה מתאהב בבתו של הארמס, אֶנֶה, והם מתחתנים בהמשך. תלמן נעשה מנהיג פועלים ומרבה בקריאה כדי להשכיל: הוא אוהב במיוחד את "כיצד חושלה הפלדה". עם הזמן, הוא מאבד בהדרגה את הניב ההמבורגי העממי ועובר למבטא גרמני תקני.
במהלך הפוטש של קאפ, מוביל צינקר את הפרייקורפס התוקפים את המבורג. תלמן מתעלם מהסוציאל-דמוקרטים הנרפים והבורגנים החוששים מאלימות, מארגן שביתה כללית ומפקד על המארב בו צינקר וקציניו נופלים בשבי. מפקד המשטרה הסוציאל-דמוקרטי הנאיבי משחרר אותם מן הכלא לאחר שהם מבטיחים לו במשיכות כתפיים ובצחוק כבוש כי לא ישתמשו עוד באלימות. בנאום שהוא נושא בכינוס המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה קורא תלמן לאיחוד עם הקומוניסטים. לנמל המבורג מגיעה ספינה עמוסת חיטה מברית המועצות, תשורת העם הסובייטי לפועלי המבורג; קוואדה, שהוא עתה קצין משטרה, מנסה למנוע את פריקת הסחורה אך נסוג לנוכח נחישות העובדים תחת תלמן. האחרון נוסע למוסקבה, שם הוא נפגש עם ולדימיר לנין (ויוסיף סטלין, בקטע קצר שנמחק מכל עותקי הסרט ב-1961).
ב-1923 משתתף תלמן בתפקיד בכיר בהתקוממות הקומוניסטית בהמבורג. פיטה הורג את צינקר במהלך המהומות. לבסוף, אויביו של תלמן בוועד המרכזי מצליחים לעכב את משלוח הנשק המובטח והמתקוממים נאלצים להימלט. פיטה נתפס ונגזר עליו מוות, אך ניתנת לו חנינה. תלמן מופיע בין פועלי הנמל ומבטיח שלא ייטוש את המאבק.
חלק שני: מנהיג מעמדו
ב-1930 משתחרר פיטה מהכלא ומתאחד מחדש עם אשתו. תלמן הוא עתה ראש המפלגה הקומוניסטית וציר ברייכסטאג. הוא מסייע לכורים בחבל הרוהר לארגן שביתה עצומה נגד התעשיינים הפוגעים בשכרם. בבחירות יולי 1932, הוא קורא לאחדות מעמדית נגד פאול פון הינדנבורג אך מנהיגי הסוציאל-דמוקרטים המדושנים מסרבים לשתף פעולה עמו ותומכים בימין. הפעיל הסוציאל-דמוקרטי הברלינאי הוותיק רוברט דירהאגן מתקשה לתמוך בהינדנבורג ונחרד לראות בריוני ימין מכים קומוניסטים, אך מנהיגי המפלגה לוחצים עליו והוא נאלץ לציית.
בינתיים, הרחובות מתמלאים באנשי אס אה פורעי חוק המכים ומטילים אימה על נציגי העובדים. הנהגת הסוציאל-דמוקרטים הבורגנית ממשיכה לפחד מתלמן יותר מאשר מהנאצים והימין ומסרבת לכל עבודה משותפת, למרות נאומיו החוזרים ונשנים המזהירים מפני היטלר הצובר כח. אוטו בראון, ראש ממשלת פרוסיה, מבטיח לדירהאגן ולפעילים אחרים ממפלגתו כי הוא שולט במדינה וכי החוק והסדר יישמרו, אך ללשכתו נכנס קצין המודיע כי הינדנבורג מדיח אותו. בבחירות השניות לרייכסטאג באותה שנה, בנובמבר 1932, מאבדים הנאצים שני מיליון קולות והקומוניסטים מתחזקים מאוד. מק'פאלר ותעשייני הרוהר החוששים מהשתלטות הפועלים מטילים את מלוא כובד משקלם מאחורי הכנסת היטלר לממשלה, המבטיח לקפיטליסטים כי איננו מתכוון ברצינות לחלקי הסוציאליסטיים במצעו. דירהאגן, שהלך והתאכזב ממפלגתו, שומע כי הסוציאל-דמוקרטים לא יתנגדו להחלטת פרנץ פון פאפן למנות את היטלר לקאנצלר, וקורע את כרטיס החבר שלו בזעם.
הנאצים מציתים את הרייכסטאג כחלק מקנוניה להאשים בכך את הקומוניסטים, ועוצרים פעילים רבים, כולל תלמן עצמו. פיטה נמלט מגרמניה ומותיר מאחור את אשתו ובתו. תלמן נכנס למאסר ממנו לא יצא עד מותו; הרמן גרינג מנסה לשכנע אותו לשתף פעולה עם המשטר הנאצי החדש, וכשתלמן מסרב בגאווה הוא מודיע לו שיהפוך לגווייה חיה בכלא. קוואדה הוא הקצין האחראי עליו. המאסר הממושך מעורר מחאה בכל העולם. פיטה משתתף במלחמת האזרחים בספרד כמפקד ב"גדוד ארנסט תלמן", חלק מן הבריגדות הבינלאומיות. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא מצטרף לצבא האדום. אנה אשתו משתתפת בפעילות אנטי-נאצית מחתרתית ונתפסת; איש הגסטאפו מנסה לשכנעה למסור שמות ונותן לה להיפגש עם בתה, אך היא מסרבת מתוך הבנה שלא תראה אותה עוד לעולם. אנה נכלאת בסמוך לתלמן, ושניהם מקבלים חדשות על ניצחונות הצבא האדום. תלמן מסביר לסוהר מבוגר וסימפתי כי אף שבנו נהרג בקרב סטלינגרד, התבוסה חיונית כדי שעוד מאות אלפים לא ימותו. ב-1943 המבורג מופצצת, ואנה נהרגת בתאה בעוד תלמן צורח לשווא לסוהרים הנמלטים לחלץ אותה.
המלחמה מתקרבת לסיומה. מר מק'פאלר וידידיו הקפיטליסטים הגרמנים מפסיקים לתמוך בהיטלר הכושל ומסייעים תחת זאת למארגני קשר העשרים ביולי, בתקווה להסדר נפרד עם המערב בטרם ישתלטו הסובייטים על גרמניה. היטלר מצווה על אחת הארמיות, המצויה במצב צבאי חסר סיכוי, לעמוד איתן מול הרוסים עד האיש האחרון. פיטה מוצנח בשטח המכותר ומצליח להמריד את החיילים נגד קציניהם ואנשי הוואפן אס אס ולהביא לכניעה מזורזת. במחנה הריכוז המקומי הוא פוגש את דירהאגן הכלוא שם: הקומוניסט והסוציאל-דמוקרט לוחצים ידיים.
בכלא, חוליית אס אס מגיעה כדי להוציא להורג את תלמן. אחד מהם מבליט את המקלע שלו ושואל אם תלמן יודע מה קורה הלאה; הלה עונה: "כן, גרמניה טובה יותר, גרמניה בלעדיכם." הוא צועד אל המוות כשהוא מהרהר בציטוט מ"כיצד חושלה הפלדה" על כך שהחיים הם המתנה היקרה ביותר שניתנה לאדם ועליו להקדישם לשחרור האנושות. מאחוריו, הרקע מתחלף בדגל אדום מתנופף כשהתמונה נמוגה לכתוביות.