cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביטקוין באל סלוודור
רקע
בין השנים 1892 ו-2001, המטבע הרשמי באל סלוודור היה הקולון (SVC). בשנת 2001, בעקבות משבר פיננסי, הותר השימוש בדולר אמריקני כמטבע חוקי במדינה, במקביל לשימוש בקולון. בשנת 2004 הקולון הוצא מהמחזור, ומאז המטבע היחיד בשימוש באל סלוודור היה הדולר האמריקאי. דולר אמריקאי אחד היה שווה ערך ל-8.75 קולון.
המטרה המוצהרת של המעבר לשימוש בדולר באל סלוודור הייתה השגת יציבות פיננסית. עם זאת, ביסוס של צמיחה כלכלית לא התאפשר בשל שיעורי הפשיעה והאלימות הגבוהים במדינה, שהרחיקו משקיעים זרים ומקומיים מתרומה לכלכלתה של אל סלוודור.
להחלפת המטבע היו חסרונות רבים שהשפיעו על המסחר ועל אוכלוסיית אל סלוודור. המעבר לשימוש בדולר פגע ביצוא של אל סלוודור מכיוון שהיא לא יכלה להתחרות מול הכלכלה במדינות מתפתחות אחרות כמו סין. בנוסף, העדר חינוך פיננסי של תושבי המקום פגע באוכלוסייה הענייה באל סלוודור שלא ידעה כיצד להשתמש בדולר ולא הבינה את ערכו.
חוק הביטקוין
ב-9 ביוני 2021, האספה המחוקקת הצביעה על אימוץ חוק הביטקוין, שיהפוך את המטבע הקריפטוגרפי להילך חוקי במדינה. הבנק העולמי דחה את בקשת הממשלה לסייע ביישום החוק, בשל חששות מחוסר שקיפות ומההשפעה הסביבתית של כריית ביטקוין בתמיכה ממשלתית.
כדי להקל על כניסת ביטקוין למחזור במדינה, בכוונת הממשלה להשקיע עלות כוללת של עד 75 מיליון דולר מכספי המדינה על מנת לחלק 30 דולר אמריקאי לכל אדם שנרשם לארנק דיגיטלי בשם "צ'יבו" שמאפשר מסחר בביטקוין.
המחאה נגד המהלך
עם קבלת החוק, קמו באל סלוודור מתנגדים למהלך. מפגינים רבים התאספו בסן סלוודור, וכספומטים שנועדו למשיכת ביטקוין הושחתו. המפגינים האשימו את הנשיא בוקלה בשימוש בביטקוין כאמצעי בלתי לגיטימי לצורך חיזוק שלטונו, לאחר שמערכת המשפט אישרה לו להתמודד לכהונה נוספת בתפקיד, בניגוד לחוקת המדינה. עם זאת, התמיכה בנשיא עדיין נותרה רחבה. תושבי המקום מודאגים מכך שערכו של המטבע דינמי מאוד, ושוויו יכול לעלות ולרדת באלפי דולרים ביום אחד. מספר כלכלנים תומכים בגישה זו ומנסים לשער כיצד המהלך ישפיע על היציבות הכלכלית במדינה.
יישום החוק במדינה נתקל בקשיים רבים. הכספומטים אינם יציבים, ובארנק הדיגיטלי "צ'יבו" נמצאו פרצות אבטחה שאפשרו להאקרים להתחזות לתושבי המקום ולגנוב את זהותם בעת פתיחת החשבון. כמו כן, החוק מחייב עסקים באל סלוודור לקבל ביטקוין כאמצעי תשלום עבור סחורות ושירותים. עם זאת, עסקים רבים עדיין מסרבים לקבל תשלום בביטקוין, ומעדיפים לוותר על העסקה. החוק אינו תקף באשר לעסקים שחווים קשיים טכנולוגיים ביישומו, ועסקים רבים נשענים על הפרצה הזו כדי להתחמק מיישום החוק.
ביטקוין באל סונטה
כשנה לפני שביטקוין הפך למטבע רשמי באל סלוודור, כפר בשם אל סונטה שממוקם לחופי המדינה אימץ את ביטקוין כאמצעי תשלום מקומי. אוכלוסיית אל סונטה מונה כמעט 3,000 תושבים, ולפחות 500 משפחות ביישוב משתמשות בביטקוין בביצוע העסקאות שלהן. לתושבים רבים באל סונטה אין גישה לשירותים בנקאיים, והשימוש בביטקוין מאפשר להם לסחור באמצעות אפליקציה פשוטה שאפשר להתקין על כל טלפון חכם. כמו כן, באזורים מסחריים ביישוב ישנם כספומטים של ביטקוין.
השימוש בביטקוין באל סונטה התחיל בעקבות תרומה אנונימית של אדם שרכש ביטקוין בתחילת דרכו. כאשר סכומו של המטבע הרקיע שחקים הוא החליט לתרום חלק ממנו, ומדי שנה הוא תורם סכום בן שש ספרות לאל סונטה. בעקבות פנייה של התורם האנונימי לפילנתרופים אמריקאים, נשלח לאל סונטה אדם שתפקידו לעודד שימוש בביטקוין בקרב תושבי המקום. היוזמה ידועה בשם ביטקוין ביץ' ("חוף הביטקוין"). תושבי המקום יכולים לקבל ביטקוין בתמורה לעבודה ולביצוע שירותים למען הקהילה. כמו כן, היוזמה מספקת מענקים לתלמידי תיכון ולמכללות מקומיות.
כריית ביטקוין
כריית הביטקוין אינה מזהמת את הסביבה באופן ישיר, אולם היא צורכת אנרגיה חשמלית עצומה שמקורה בדלק מאובנים ובכך מזהמת את הסביבה בעקיפין. ממשלת אל סלוודור מנסה לאפשר שימוש באנרגיה גאותרמית טבעית, שמקורה בהרי הגעש שנמצאים בשטח המדינה, לצורך כריית ביטקוין, על מנת לאפשר כרייה לא מזהמת בשטחה.
יורי שוקאנוב
יורי ולדזימירוביץ' שוקאנוב (בבלארוסית:  Юры Ўладзімеравіч Шуканаў; נולד ב-10 במרץ 1971 במינסק) הוא כדורגלן עבר סובייטי-בלארוסי ששיחק בעמדות הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
ביוגרפיה
שוקאנוב גדל במחלקת הנוער של דינמו מינסק. הוא לא הצליח להיכנס להרכב של הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובשנת 1989 עבר לקבוצת ויטבסק, ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה. לאחר שתי עונו מוצלחות חזר לדינמו מינסק. בשנת 1994 הגיע לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב, ובעונתו היחידה בקבוצה זכה עמה באליפות. בשנת 1995 עזב את ישראל וחזר לדינמו מינסק, ולאחר מכן שיחק בקבוצות שונות ברוסיה. בשנת 2003 עבר לקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית. כעבור שנה שב לדינמו מינסק, ובשנת 2004 פרש ממשחק פעיל. שוקאנוב שיחק בנבחרת בלארוס בין השנים 1992–1995, ולזכותו שש הופעות במדי הנבחרת.
לאחר פרישתו מונה שוקאנוב למאמן דינמו מינסק, ובעונת 2004/2005 זכה עימה באליפות ליגת העל הבלארוסית. בהמשך אימן את הנבחרת הצעירה של בלארוס.
לוק ארנולד
לוק ארנולד (באנגלית: Luke Arnold; נולד ב-31 במאי 1984) הוא שחקן וסופר אוסטרלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור ג'ון סילבר הארוך (אנ') בסדרת הדרמה "מפרשים שחורים".
ביוגרפיה
ארנולד נולד באדלייד, אוסטרליה הדרומית ולמד שם בבית ספר יסודי עד שעבר להתגורר עם משפחתו בסידני. הוא עבר לקווינסלנד בשנתיים האחרונות שלו בתיכון ולמד בבית הספר התיכון סאנשיין ביץ' בסאנשיין קוסט. בגיל 18 עבד כעוזר לפעלולנים בסרט "פיטר פן" משנת 2003. הוא סיים לימודי תואר ראשון בדרמה ואמנויות הבמה באוניברסיטת אדית קוון בשנת 2006.
קריירה
על הבמה הוא הופיע במחזה של טימותי קוניגרייב "My Hands at La Mama" שהוצג במלבורן בשנת 2008. הוא הופיע בתפקידי אורח בטלוויזיה, בין היתר בסדרת הדרמה "בנות מקלאוד", ותפקיד חוזר בסדרה "מנצחים ומפסידים".
בשנת 2009 ביצע ארנולד את הופעת הבכורה שלו בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "ברוקן היל".
בשנת 2014 הוא הופיע בשני תפקידי טלוויזיה גדולים: במיני-סדרה "INXS: Never Tear Us Apart" בתור סולן להקת INXS - מייקל האצ'נס, ובתור הפיראט "ג'ון סילבר" בסדרת הדרמה "מפרשים שחורים" של רשת הטלוויזיה האמריקאית Starz.
בשנת 2017 הוא הופיע בכל ששת הפרקים של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האוסטרלית "גליץ'".
בינואר 2020 ההוצאה לאור האכט אוסטרליה הוציאה לאור את הרומן הראשון של ארנולד, "החיוך האחרון". באותה שנה החל לשחק באופרת הסבון הוותיקה "קרוב רחוק"; שם גילם את לואיז הייז במשך 27 פרקים.
במאי 2022 לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה העתידית, נאוטילוס.
חיים אישיים
ארנולד הוא שגריר של ארגון "Save the Children Australia".
וורלו איברה
וורלו איברה (באנגלית: Vrelo Ibra) הוא נהר ליד ההר חיילה.
מיקום
הנהר ממוקם במרחק של כ-10 ק"מ ממרכז העיר רוז'איה בצד הצפוני למרגלות ההר חיילה ביער צפוף. ברוז'איה יש כמות גדולה של מעיינות, אך החזק ביותר הוא מעין הנהר איבר שהוא גם הנהר המונטנגרי הארוך ביותר.
בדרך למעיין יש נופים יפים עם הרבה מקומות המתאימים לפיקניק או פעילויות ספורט (כמו אופני הרים ) או בילויים אחרים. הדרך למעיין ממוקמת כמה קילומטרים ממרכז העיר בכיוון אל בראן, בצד שמאל מעל הגשר ליד בית מלון "אלדי".
הדרך לנהר מתאימה לנסיעה ברגל או בכל רכב. ההמלצה של ארגון התיירות של רוז'איה היא להגיע באופניים. ליד המעיין ממוקם בית ההרים הראשי התיירותי בבנדז'וב.
אורך הדרך לנהר הוא כ-12 ק"מ מהעיירה. בחלקו העליון של נהר איבר, שניתן לעקוב אחריו בכביש הראשי אל המעיין, ניתן למצוא הרבה דגי פורלים חומים, ובחלקו התחתון דגי קרפיון לבן. הנהר הוא מקום רומנטי מאוד אשר הפוטנציאלים עדיין אינם מוערכים לחלוטין.
אסכולת היידלברג
מבקר האמנות במלבורן, סידני דיקינסון, טבע את המונח בסקירה משנת 1891 על יצירותיהם של ארתור סטריטון וולטר וית'רס, שני אמנים מקומיים שציירו באזור הכפרי של העיר. המושג התפתח מאז וכלל ציירים שעבדו יחד ב־"" ברחבי מלבורן וסידני בשנות ה־80 וה־90 של המאה ה־19. ביניהם סטריטון וויתרס, טום רוברטס, צ'ארלס קונדר ופרדריק מק'קבין הנחשבים לדמויות מפתח של התנועה. בהסתמך על רעיונות נטורליסטים ואימפרסיוניסטים, הם ביקשו לתפוס את החיים האוסטרליים, את הנוף הערבתי ואת אור השמש החזק המאפיין את המדינה.
התנועה הגיחה בתקופה של לאומיות חזקה באוסטרליה, שהייתה אז קבוצה של קולוניות על סף הקמת פדרציה. ציורי האמנים, התפרסמו בהיותם מייצגים נוף אוסטרלי מובהק, ובתחילת המאה ה־20 הגיעו המבקרים למסקנה לזהות את התנועה כראשיתה של מסורת אוסטרלית באמנות המערבית.
היסטוריה
השם מתייחס לאזור הכפרי של העיר היידלברג ממזרח למלבורן, שם מצאו הציירים את נושאי הציור שלהם, אם כי השימוש התרחב גם לאמנים אוסטרלים אחרים העובדים באזורים דומים. קבוצת הליבה ציירה יחד ב־"מחנות אמנים", הראשון היה, שהוקם בשנת 1885. מלבד ארתור סטריטון וולטר ווית'רס, אמנים מרכזיים אחרים בתנועה כללו את טום רוברטס, פרדריק מק'קבין וצ'ארלס קונדר.
תערוכה ראשונה
באוגוסט 1889 הקימו כמה אמנים מאסכולת היידלברג את התערוכה הראשונה בבניין בוקסטון,, מול. שלושת האמנים העיקריים בתערוכה היו צ'ארלס קונדר, טום רוברטס וארתור סטריטון, עם תרומות קלות של פרדריק מק'קבין, סטודנטים בגלריה הלאומית ואחרים.
רוב 183 העבודות שנכללו בתערוכה נצבעו על מכסי קופסאות סיגרים מעץ, בגודל 23 על 13 ס"מ, ומכאן שם התערוכה . לואי אברהמס, חבר במחנה האמנים בוקס היל גייס את מרבית המכסים מחנות הטבק של משפחתו. כדי להדגיש את גודלם הקטן של הציורים, האמנים הציגו אותם במסגרות אדומות רחבות, חלקן נותרו ללא עיטור, אחרות עטורות בפסוקים ובסקיצות קטנות, מה שמעניק ליצירות "מראה לא שגרתי, אוונגרדי".
העיצוב היפני של חדרי התצוגה כללו גם מטריות ואגרטלים עם פרחים שבישמו את הגלריה.
התערוכה עוררה סערה בקרב רבים מהאינטלקטואלים של מלבורן שצפו בה במהלך תצוגה של שלושה שבועות. הציבור הרחב, אם כי היה מבולבל במקצת, הגיב בחיוב ותוך שבועיים מרגע הפתיחה נמכרו מרבית הציורים. תגובת המבקרים, לעומת זאת, הייתה מעורבת. הסקירה החריפה ביותר הגיעה מ, אז מבקר האמנות החשוב ביותר באוסטרליה, האמנים הדביקו את הביקורת שנכתבה בפתח המקום - ומשכו הולכי רגל רבים נוספים לעברם.
תערוכת 9\5 נחשבת כיום כאירוע בולט בתולדות ה. כשליש מהציורים שהוצגו בתערוכה שרדו, רבים מהם מוחזקים באוספים הציבוריים של אוסטרליה, ונמכרים במכירה פומבית במחירים העולים על 1,000,000 $.
גרוסוונור צ'יימברס
בניין נפתח ברחוב קולינס באפריל 1888 והפך במהרה למוקד של עולם האמנות של מלבורן, כמו גם בסיס עירוני שממנו יכלו חברי אסכולת היידלברג לקבל אנשים לציור דיוקנאות בתוך העיר. האדריכלים סידרו את התאורה ועיצוב הפנים של הבניין לאחר שהתייעצו עם רוברטס, שיחד עם חברותיו ג'יין סאת'רלנד וקלרה סאות'רן, היו בין האמנים הראשונים שרכשו סטודיו בבניין. אחריהם באו צ'ארלס קונדר, לואי אברהמס וג'ון מאטר.
רבים מהאמנים קישטו את אולפניהם בצורה אסתטית, בהשפעתו של ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. רוברטס יזם דיונים באולפן בהן אמנים דנו במגמות האחרונות וקראו את כתבי העת האמנותיים האחרונים.
נוכחותם של רוברטס, סטריטון וקונדר בגרוסוונור צ'יימברס תרם את המספר הגבוה של נופים עירוניים שהם כללו בתערוכת 9\5.
סידני
רוברטס ביקר לראשונה בסידני בשנת 1887. שם, הוא פיתח ידידות חזקה עם צ'ארלס קונדר, צייר צעיר שכבר יצא לטיולים מחוץ לסידני ואימץ כמה טכניקות אימפרסיוניסטיות. בתחילת 1888, לפני שקונדר הצטרף לרוברטס בנסיעה חזרה למלבורן, צייר הזוג עבודות בפרוור החוף של קוג'י.
כאשר קשה פגע במלבורן בשנת 1890, רוברטס וסטריטון עברו לסידני, והקימו תחילה את מחנה האמנים ב, מפרצון קטן של נמל סידני, לפני שהתיישבו לבסוף ב, שהיה נגיש באמצעות מעבורת ממוסמן ביי. מדי פעם הצטרפו אליהם ציירים נוספים כולל אלברט הנרי פולווד וג'וליאן אשטון המורה לאמנות ותומך אסכולת היידלברג, שהתגוררו בסמוך למחנה האמנים בלמורל. אשטון חשף קודם לכן את קונדר לציור בחוץ, ובשנת 1890, כנאמן של הגלריה הלאומית של ניו סאות' ויילס בסידני, הבטיח את רכישת תמונת הנוף של סטריטון - הראשונה מיצירותיו של האמן שנכנס לאוסף ציבורי. החסות האוהדת יותר שהפגינו אשטון ואחרים בסידני עוררה השראה לאמנים נוספים לעשות את המעבר ממלבורן.
סטריטון זכה לשבחים בסידני על נופי הנמל שלו, שרבים מהם נאספו על ידי אדית ווקר והווארד הינטון, שניים מפטרוני האמנות המובילים בעיר. הגלריה הלאומית של ויקטוריה מציינת: "סידני הפכה לנושא של סטריטון. התעוזה של עבודת המכחול הפריכה שלו והצבע הכחול בו השתמש כצייר באסכולת היידלברג, התאימו לחלוטין לרישום תמונות של הפעילות הסואנת בנמל של סידני."
השפעות וסגנון
הנופים של האמן המוקדם לואי ביבלו ממלבורן השפיעו במיוחד על אסכולת היידלברג.
כמו רבים מבני דורם באירופה ובצפון אמריקה, אסכולת היידלברג אימצו סגנון ציור ישיר ואימפרסיוניסטי. הם ציירו נופים באופן קבוע באוויר החופשי, וביקשו לתאר את חיי היומיום. הם גילו עניין רב בהשפעות התאורה, והתנסו במגוון טכניקות משיכת מכחול. מספר מבקרי אמנות, כולל רוברט יוז, ציינו כי ל"אימפרסיוניזם" של היידלברג הייתה יותר מהמשותף לאימפרסיוניזם הטונאלי של ויסלר מאשר לצבעים השבורים של האימפרסיוניסטים הצרפתים. ואמנם, אמני בית הספר היידלברג לא דגלו בשום, ובניגוד לגישה הרדיקלית יותר של האמנים הצרפתים, שמרו לעיתים קרובות על מידה מסוימת של דגש בצורה, בבהירות ובקומפוזיציה. לעיתים הם גם יצרו עבודות במסגרת המוסכמות ה של ה. לאוסטרלים היה קשר ישיר מועט עם האימפרסיוניסטים הצרפתים. רק בשנת 1907 ראה מק'קבין את יצירותיהם באופן אישי, דבר שמתבטא בהתפתחותו לעבר סגנון רופף ומופשט יותר.
ציירי אסכולת היידלברג לא רק עקבו אחרי המגמה הבינלאומית, אלא "היו מעוניינים ליצור ציורים שנראים אוסטרליים מובהקים". הם העריצו מאוד את נופיו חדורי האור של לואי ביבלו, אמן ומורה לאמנות יליד שווייץ, אשר התאים בשנות ה-60 של המאה ה-19 את עקרונות אסכולת ברביזון לאזור הכפרי סביב מלבורן. בהתייחס לביבלו כ"אבי ציור הנוף האוסטרלי ", הם לא גילו עניין רב ביצירותיהם של אמנים קולוניאליים קודמים, וסברו כי הם נראים יותר כמו סצנות אירופאיות שאינן משקפות את אור השמש הקשה של אוסטרליה, את הצבעים האדמתיים ואת הצמחייה הייחודית.
ציירי בית הספר היידלברג דיברו על ראיית אוסטרליה "דרך עיניים אוסטרליות", ובשנת 1889 טען רוברטס כי הם פיתחו בהצלחה "סגנון מובהק וחיוני ואמין". התפיסה כי הם הראשונים שתפסו באופן אובייקטיבי את הערבות של אוסטרליה זכו לקבלה נרחבת בתחילת המאה ה-20. היסטוריון האמנות זיהה "אווירת ערבה אותנטית" בנופיו של ג'ון לוין מוקדם יותר וג'ון גלובר בשנות ה-30 של המאה ה-19 נראה כמי שתיאר נאמנה את  הייחודיים של אוסטרליה.
אמנים באסכולה
אמנים רבים מאסכולת היידלברג היו חברים פעילים ב.
כוכב פרהיסטורי
{{פירושונים|
אסכולת היידלברג
אמנים באסכולה
, ג'וליאן אשטון, צ'ארלס קונדר, דייוויד דייוויס, עמנואל פיליפס פוקס, אתל קאריק פוקס, אינה גרגורי, תום המפרי, ג'ון לוולין ג'ונס, ג'ון מאת'ר, פרדריק מק'קבין, לאון פול,, טום רוברטס, ארתור סטריטון, קלרה סאות'רן, ג'יין סאת'רלנד, טיודור סנט ג'ורג' טאקר, וולטר ווית'רס.
מורשת
האמן והחוקר האוסטרלי תיאר את אסכולת היידלברג כ"מתווכת את הקשר של רוב האנשים שגדלו באוסטרליה ... עם דימויים מקומיים שהפכו חלק מתודעה ואידאולוגיה אוסטרלית עבודותיהם מוכרות לאוסטרלים רבים באמצעות רפרודוקציות, המופיעות במקומות רבים, על בולים וככריכות של . יצירות האמנות של אמני היידלברג הן מהמבוקשות ביותר באמנות האוסטרלית. בשנת 1995,  רכשה את "" שצייר סטריטון, (1889) מבעלים פרטיים תמורת 3.5 מיליון דולר, מחיר שיא לציור אוסטרלי.
התנועה הופיעה ב, עליו פיקח ראש הממשלה לשעבר ג'ון הווארד בשנת 2007. התייחסויות כאלה להיסטוריה הוסרו בשנה שלאחר מכן, ובמקום זאת התמקדה ב"התחייבויות ולא בחידון ידע כללי אודות אוסטרליה."
התנועה יוצגה גם בתערוכות מרכזיות, כולל סיורי הזהב הלאומיים: היידלברג ומעבר (1986) ואימפרסיוניזם אוסטרלי (2007), שנערכו ב.
בהשראת רכישת ציור של סטריטון משנת 1890, אירחה הגלריה הלאומית בלונדון תערוכה שכונתה "האימפרסיוניסטים של אוסטרליה" בין דצמבר 2016 למארס 2017, והתמקדה ביצירותיהם של סטריטון, רוברטס, קונדר וג'ון ראסל, אימפרסיוניסט אוסטרלי שבסיסו באירופה.
הסופר קאפ הסובייטי
הסופר קאפ הסובייטי הוא שמו הנפוץ של גביע העונה (ברוסית: Кубок сезона) והוא היה מפעל כדורגל סובייטי המוכרע במשחק אחד, והפגיש בין אלופת ברית המועצות לבין מחזיקת הגביע הסובייטי.
אם האלופה הייתה גם מחזיקת הגביע, היא הייתה פוגשת במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד בשנת 1977 ומאז נערך בכל שנה עד פירוקו בשנת 1989, כשבאופן מסורתי היה פותח את עונת הכדורגל במדינה.
הטורניר היה נערך בחסות העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" ולא נחשב לטורניר רשמי של ההתאחדות לכדורגל ולא היה נערך באופן סדיר בשל חוסר הפופולריות שלו. כך למשל, בשנת 1989 נערך המשחק האחרון בסוצ'י והתחרו בו שתי קבוצות אוקראיניות ("דנייפר דנייפרופטרובסק" ו"מטאליסט חרקוב") במשחק שצפו בו 1,500 צופים.
Mama (שיר של קלין בנדיט)
Mama (בעברית: אמא) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת המוזיקה אלקטרונית הבריטית קלין בנדיט בשיתוף הזמרת-יוצרת הבריטית אלי גולדינג, מתוך האלבום,. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-81 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-25 בפברואר 2019, הועלה לערוץ היוטיוב של קלין בנדיט. בקליפ, ניתן לראות את דמות של נער שדומה לדונלד טראמפ שעובר את שלבי התבגרותו והופך לבסוף לנשיא ארצות הברית בסצנת הסיום ניתן לראות אותו רוקד לצד איוונה טראמפ אחרי השבעתו כנשיא.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-86 מיליון צפיות.
ראשית חיי
ראשית חיי (באנגלית: My Early Life) הוא ספרו האוטוביוגרפי של וינסטון צ'רצ'יל בו הוא מתאר את ראשית חייו, החל מלידתו בשנת 1874 ועד שנת 1902 בערך. הספר נכתב כאשר היה צ'רצ'יל בשנות החמישים לחייו, ופורסם לראשונה בשנת 1930.
תקציר
בספר שוטח את אירועי חייו החל מילדותו ועד סוף שנות העשרים לחייו.
צ'רצ'יל מתחיל מתיאור ימי ילדותו וימי לימודיו בבית הספר, ומדגיש שימים אלה עברו עליו בקושי רב. צ'רצ'יל מתאר את צעצועי הצבא הרבים שהיה לו, את חוסר ההצלחה שלו בבית הספר וכיצד משפחתו החליטה עבורו כי מסלול חייו יכלול שירות כקצין בצבא הבריטי. הוא מתאר כיצד נהפך לבקיא בשפה האנגלית ופיתח את יכולות הכתיבה שלו ומספר שהחל גם בלימודי לטינית ויוונית עתיקה כבר מגיל צעיר.
צ'רצ'יל מספר על העצב הרב שחש בשל מותו המוקדם של אביו, ומדגיש את תחושת ההחמצה מכך שלא הספיקו לנהל ביניהם קשר של שני אנשים בוגרים.
צ'רצ'יל מתאר את ימיו במכללת סאנדהארסט, שהכשירה אותו לתפקיד קצונה בגדוד פרשים. הוא מספר על הלהט הרב שהיה לו למשחק הפולו בזמן ימיו כקצין בצבא. ברגע שסיים את לימודיו הפורמליים, צ'רצ'יל מספר שהשתוקק לחוות חוויות, וניצל כל הזדמנות להגיע למקום בו קורות התרחשויות. הוא נסע כמשקיף לקובה בזמן שהספרדים נלחמו במורדים שם והדחף שלו להיות במוקד ההתרחשות הוביל אותו גם לחזית הקרבות בהודו (באזור שכיום מהווה חלק מפקיסטן) וגם לדרום אפריקה.
צ'רצ'יל נדרש לכלכל את עצמו ועל כן נדרש לייצר מקור הכנסה נוסף מעבר למשכורת שקיבל כקצין. בשלב מסוים הבין שיוכל להרוויח כסף ככתב שמתאר את אירועי המלחמה שלקח בהם חלק או ראה בעיניו. הוא כתב מספר ספרים על הקרבות הגדולים בהודו ובדרום אפריקה.
הניסיון הראשון שלו להיבחר לפרלמנט הבריטי הסתיים בכישלון. לאחר מכן, נסע לדרום אפריקה על מנת לדווח על קרבות מלחמת הבורים השנייה. בריחתו הנועזת משבי הבורים הביאה לו יוקרה וכבוד רב, ובזכות מוניטין זה הצליח לזכות במושב בפרלמנט הבריטי לאחר שחזר לאנגליה, והוא בן 26.
צ'רצ'יל מסיים את הספר בתיאור חתונתו עם אשתו קלמנטיין שהתרחשה בשנת 1908, ככל הנראה על מנת להקנות לספר סיום אופטימי בנוסח "והם חיו באושר ובעושר עד עצם היום הזה".
ביקורת
הספר נחשב היום בעיני רבים לאחד הספרים הטובים ביותר שכתב צ'רצ'יל בחייו. בניגוד למרבית הספרים שכתב, שהיו עבי-כרס ורבי-מלל, ספר זה הוא קצר באופן יחסי וכתוב בנימה שכוללת אירוניה ובידור בעבור הקורא. ספרו של צ'רצ'יל נחשב לאחת היצירות הספרותיות הטובות ביותר שכתב פוליטיקאי במאה ה-20.
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית על ידי פסח גינזבורג בשנת 1945 תחת השם "שחרית חיי" ופורסם בהוצאת אמנות.
קשר נערי המלך
קשר נערי המלך הוא קשר שקשרו כמה מנערי המלך לרצוח את אלכסנדר בשנת 327 לפנה"ס לקראת סוף מסע המלחמה באסיה התיכונה. יוזם הקשר היה אחד הנערים, הרמולאוס, בנו של איליארך (מפקד פלוגה) בחיל ההטיירוי (פרשים כבדים). על כך שהוצלף בגין הריגת חזיר בר בציד במקום לאפשר לאלכסנדר להרוג את חזיר הבר בעצמו. המניע המידי לקשר היה רגשי הנקם שחש הרמולאוס על כך שהוצלף בנוכחות הנערים האחרים.
לצורך ביצוע הרצח קשרו מספר נערים לארוב לאלכסנדר באחד הלילות כאשר שמירת האוהל תהיה נתונה לאחריותם. הקשר התגלה כשאחד הקושרים ניסה לשדל נער נוסף להצטרף לקשר והאחרון בגד בהם וסיפר לתלמי על הקשר. הנערים עונו, והוצאו להורג.
מלבד העילה המידית לקשירת הקשר סימל הקשר את הרתיעה של האריסטוקרטיה היוונית-מוקדונית מפני אימוץ מנהגים פרסיים מצדו של אלכסנדר, ובמיוחד מנהג הפרוסקינסיס - מחוות קידה פרסית. גורם חשוב אחר היה שילוב גורמים פרסיים ושבטיים בצבא ובמיוחד מסירת פיקוד על יחידות שלמות, בהן כאלה ששירתו בהם מוקדונים לפיקודם של גורמים אלה. מלבד הנערים, הוצא להורג גם אחד ממבקריו החריפים של אלכסנדר - היסטוריון החצר קליסתנס. קליסתנס לא היה מעורב באופן ישיר בקשירת הקשר, אך שמו עלה כאחד ממניחי הבסיס האידאולוגי לקשירת הקשר על ידי התקפותיו הפוליטיות על אלכסנדר ובמיוחד התקפותיו על אימוץ המנהגים הפרסיים.
נערי המלך
נערי המלך הם בניהם של אריסטוקרטים בכירים שתפקידם היה טיפול במלך, סיוע בציד, שמירה על חייו ועוד. ייתכן ששימשו גם כבני ערובה שהבטיחו את נאמנות הוריהם. חרף שמם "נערי המלך" גילם לא היה צעיר במיוחד. גילם המדויק לא מצוין במקורות, אך סביר להניח שהיו לכל הפחות באמצע שנות העשרה או אפילו לקראת סוף שנות העשרה.
אריאנוס מספר שפיליפוס השני, אביו של אלכסנדר הגדול הוא זה שייסד את הגוף הזה, אך יש חוקרים מודרניים שטוענים שהמוסד היה קיים עוד לפני הרפורמה הצבאית של פיליפוס. מספרם המדויק אינו ידוע ומעריכים שהיה 100 - 200 השירות ביחידה זו היה מכובד מאוד וסביר להניח שרבים מהאריסטוקרטים המוקדונים התחילו את שירותם הצבאי ביחידה זו.
Dawn FM
Dawn FM הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד. האלבום יצא לאור ב-7 בינואר 2022, בהוצאת חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-XO. Dawn FM הוא אלבום ההמשך של After Hours, שפורסם ב-20 במרץ 2020. באלבום משתתפים אמנים נוספים לצד דה ויקנד, דוגמת טיילר, דה קריאייטור; ליל ויין, קווינסי ג'ונס וג'ים קארי. מפיקי האלבום, מקס מרטין ודניאל לופטין, גייסו כמה ממיטב אמני הדאנס העכשוויים לסייע בהלחנת השירים. בין האמנים שהשתתפו ניתן למנות את קלווין האריס, אוסקר הולטר ו-Swedish House Mafia.
Dawn FM מאופיין בשירי דאנס-פופ וסינת'-פופ בהשראת הגל החדש של שנות ה-80. הוא זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית, שאהבו את הקונספט הפסיכדלי שלו, להפקתו ולשיריו. ארבעה סינגלים יצאו לאור מהאלבום. "Take My Breath" הגיע למקום הראשון במצעד מדיה פורסט ישראל, ולמקום השישי במצעד בילבורד הוט 100.
האלבום קיבל מועמדות בפרס האלבום לשנת 2022 בטקס פרס בחירת הקהל לשנת 2022, אך האלבום שובר השיאים של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, Midnights, זכה בפרס זה.
רקע
ב-20 במרץ 2020, בעיצומו של הסגר הכללי ברחבי העולם עקב מגפת הקורונה, הוציא דה ויקנד לאור את האלבום After Hours. האלבום, שהופק בעיקר על ידי דה ויקנד עצמו, זכה להצלחה מסחרית בשווקים הבינלאומיים, ולביקורות חיוביות לרוב. כמה מבקרי מוזיקה אף טענו כי After Hours הוא היצירה המוזיקלית הטובה ביותר של דה ויקנד. זמן קצר לאחר מכן החל לעבוד על אלבומו החדש. במהלך ריאיון בעיתון "רולינג סטון" בספטמבר אותה השנה הצהיר כי ייתכן שאלבומו החדש יפורסם כשהסגר הכללי יפתח.
במאי 2021 התחיל דה ויקנד לפזר רמזים לקראת הוצאת האלבום. בריאיון לוראייטי סיפר כי תקליטו האחרון היה After Hours of the night ("אחרי שעות הלילה"), והוא עכשיו מתוכנן להגעתו של The Dawn ("הזריחה"). באוגוסט 2021, לאחר הקלטת האלבום ששמו היה אז The Dawn, פרסם דה ויקנד טיזר קצר במדיה החברתית בשם "The Dawn Is Coming" ("השחר מגיע"). ברקע נשמעת המנגינה של אחד הסינגלים מתוך האלבום, "Take My Breath". מאוחר יותר באותו היום הכריז כי "Take My Breath" עתיד לצאת לאור ב-6 באוגוסט, כסינגל המוביל של The Dawn.
ב-2 בינואר 2022 הוא פרסם ציוץ בעמוד הטוויטר שלו שתוכנו היה "תתעוררו עם עלות השחר מחר". למחרת, עם עלות השחר (שעון לוס אנג'לס) פרסם דה ויקנד טריילר לאלבום בטוויטר, באינסטגרם ובערוץ היוטיוב שלו. בפוסט זה פרסם כי האלבום Dawn FM עתיד לצאת לפלטפורמות השונות ב-7 בינואר אותה השנה. ב-4 בינואר 2022 פרסם דה ויקנד את עטיפת האלבום ומספר עטיפות אלטרנטיביות ברשתות החברתיות. ב-5 בינואר 2022 פרסם דה ויקנד את רשימת הרצועות של האלבום.
ב-12 בינואר 2022 הוציא דה ויקנד גרסה מורחבת לאלבום בשם: Dawn FM (Alternate World).
קונספט
ל-Dawn FM מאופיין סגנון פסיכדלי וניסיוני, ששם דגש על משברים קיומיים בחייו של אדם. ב-23 בנובמבר אותה השנה, בריאיון למגזין הבילבורד סיפר בקצרה על Dawn FM.
עטיפת האלבום הסטנדרטית של Dawn FM מציגה את דה ויקנד בדמותו הזקנה. קרן אור קטנה פוגעת בכתפו, והיא מסמלת את המעבר בין החיים למוות. מהדורות האספנים של Dawn FM, המוצגות בחנות המקוונת של דה ויקנד ובחנויות Target ו-HMV, כוללת שלוש עטיפות שונות שעוצבו בידי רוברט בטי.
סיבוב הופעות
סיבוב הופעות "The After Hours Tour" פורסם על ידי דה ויקנד ב-20 בפברואר 2020, כחודש לפני יציאתו של After Hours. אולם עם פרוץ מגפת הקורונה הוא נאלץ לדחות אותו לקיץ 2021. לאחר שתי דחיות נוספות עקב מגבלות המגפה הכריז דה ויקנד כי סיבוב ההופעות יתחיל רשמית בקיץ 2022. משכך, הוא החליט לשלב בסיבוב ההופעות את האלבום Dawn FM. בהתאמה שינה דה ויקנד את שמו ל-"After Hours til Dawn Stadium Tour".
סינגלים
ב-6 באוגוסט 2021 הוציא דה ויקנד לאור את הסינגל המוביל של האלבום, "Take My Breath". הוא הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, ולעשרת השירים הפותחים של 19 מצעדי מוזיקה ברחבי העולם. הקליפ של השיר, שבוים על ידי סילקיואה, פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של הזמר.
ב-7 בינואר 2022 "Sacrifice" יצא לאור כסינגל השני מתוך Dawn FM. הקליפ, שבוים גם הוא על ידי סילקיואה, מהווה המשך ישיר לקליפ של "Take My Breath". השיר נשלח לרדיו להיטים עכשוויים של ארצות הברית ב-11 בינואר.
ביקורות
Dawn FM זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית. באתר "Metacritic" קיבל האלבום ציון של 89 מתוך 100. ציון זה הוא הממוצע של 11 ביקורות על אלבום. מייקל ווד מלוס ממגזין לוס אנג'לס טיימס ציין לשבח את הפקת האלבום. הוא כתב כי Dawn FM הוא פתיחה נהדרת לשנת 2022, ואף ציין כי הוא בעל סממנים חיוביים הרבה יותר מאלבומיו הקודמים. האתר "" נתן לאלבום ציון של 8.1 מתוך 10.
העיתונאי ויל דיוקס מרולינג סטון ציין לשבח את הפקת האלבום. הוא טען שהאלמנטים הגשמיים של האלבום, בשילוב עם מוזיקה בעלת מוטיבים מהחלל החיצון, נותנים ל-Dawn FM את השבחים המגיעים לו. האתר Clash ביקר את סדר השירים של האלבום, וטען כי הוא אינו משרת אותו בצורה הטובה ביותר. עם זאת, ציין כי Dawn FM הוא אלבום המשך טוב ל-After Hours. רוזין אוקונור מאינדפנדנט שיבחה את מילות שירי האלבום. היא טענה כי. ריאן דיילי מאתר NME כתב כי הוצאת האלבום היא אבן דרך משמעותית במסעו של דה ויקנד למצוא את שלוותו הפנימית.
בביקורת שג'ם אסוואד כתב ב-Variety, נאמר כי Dawn FM הוא האלבום הטוב ביותר שיצא בחודש ינואר 2022. בובי אוליביירה ממגזין Spin שיבח את מקס מרטין, מפיק האלבום, וטען כי כל המיומנויות שפיתח במהלך הקריירה שלו כמפיק מוזיקלי מתבטאות ב-Dawn FM. אולם אלכס ריגוטי מ-Clash טען כי חסר באלבום קצביות קבועה, אופי וייחודיות.
רשימות סיכום שנה
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2022.
הצלחה מסחרית
Dawn FM הופיע לראשונה בבילבורד 200, כשהגיע למקום השני, עם 148,000 יחידות שקולות לאלבום, 173.04 מיליון השמעות בסטרימינג ו-14,000 עותקים טהורים של האלבום. Dawn FM הוא האלבום השמיני של דה ויקנד שהגיע לעשרת האלבומים הפותחים במצעד. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
פוגקו
פוגקו (ביפנית: 富岳; בתעתיק לעברית: פוּיֵה; על שם הר פוג'י) הוא מחשב-על, אשר ממוקם במכון המחקר RIKEN בקובה, יפן ונכון לנובמבר 2021, מדורג במקום הראשון ברשימת טופ500 כמחשב העל המהיר ביותר בעולם, עם כוח חישוב של 537.21 פטה-פלופס (וכוח חישוב תאורטי של עד 4.3 אקסה-פלופס). תחילת פיתוחו של המחשב החלה ב-2014 והוא צפוי להיכנס לפעולה במהלך שנת 2021, כאשר הוא משמש כממשיכו של מחשב העל מחשב K. זהו מחשב העל הראשון המבוסס על ארכיטקטורת ARM, אשר מגיע למקום הראשון ברשימת טופ500. פוגקו מהווה את מערכת המחשוב השנייה בעולם שהגיעה לכוח חישוב של אקסה-פלופס, כאשר הראשונה היא פרויקט Folding@home שהגיעה לכוח חישוב של 1.5 אקסה-פלופס במרץ 2020 במהלך מגפת הקורונה.
היסטוריה
ב-2018, מגזין Nikkei העריך כי עלות הפרויקט תסתכם בכ-130 מיליארד ין יפני (כמיליארד דולר אמריקני).
ב-23 במאי 2019, מכון RIKEN הכריז כי שמו של מחשב העל יהיה פוגקו. באוגוסט 2019, הלוגו של פוגקו נחשף - הוא מתאר את הר פוג'י ומסמל את "הביצועים הנעלים של פוגקו" ואת "המגוון הרחב של המשתמשים שלו". בנובמבר 2019, האבטיפוס של פוגקו זכה במקום הראשון ברשימת גרין500. המשלוח של מדפי הציוד למכון RIKEN החל ב-2 בדצמבר 2019 והושלם ב-13 במאי 2020. ביוני 2020, פוגקו נהפך למחשב העל המהיר ביותר בעולם ברשימת טופ500, כאשר הוא עוקף את מחשב העל Summit של IBM.
פוגקו שומש למחקר על מסיכות, בסיוע למיגור התחלואה בזמן מגפת הקורונה.
חומרה
פוגקו נבנה על בסיס מעבדי A64FX תוצרת Fujitsu. המעבד עצמו מבוסס על ארכיטקטורת ARMv8.2 ומאמץ את הרחבות סילומיות וקטורית למחשבי על. פוגקו תוכנן כך שהוא יהיה מהיר פי 100 יותר ממחשב K, כך שכוח החישוב הכולל שלו יגיע ל-1 אקסה-פלופס וכן שתהיה לו שימושיות רבה בעולם.
התכנון המקורי לפוגקו כלל 158,976 מעבדי A64FX שחוברו זה לזה בשיטת "היתוך טורוס" אשר פותחה על ידי Fujitsu. בנובמבר 2020, פוגקו שודרג בכך שנוספו לו מעבדים וליבות נוספות.
פיודור מיכאיליצ'נקו
פיודור מיכאיליצ'נקו (ברוסית: Фёдор Фёдорович Михайличенко), (1927, רוסטוב על הדון - 1993), היה חסיד אומות העולם שהגן על הרב ישראל מאיר לאו.
פוגקו
תוכנה
פוגקו משתמש בליבת לינוקס מותאמת אישית בשם IHK/McKernel, אשר תוארה בתור "ליבת מערכת הפעלה קלת משקל". מערכת ההפעלה משתמשת בלינוקס ובליבת McKernel במקביל וכן זו לצד זו. סילמוציות תובעיות רצות על בסיס ליבת McKernel, כאשר לינוקס מריצה את כלל השירותים והתוכנות האחרות.
פיודור מיכאיליצ'נקו
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1942 כבשו הגרמנים את רוסטוב על הדון, ומיכאיליצ'נקו בן ה-16 נשלח לעבודות כפייה בגרמניה. בנובמבר 1943 נעצר מיכאיליצ'נקו על ידי הגסטפו בדורטמונד, הואשם בשוד ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא שוכן בצריף שבו שוכנו צעירים שנשלחו לגרמניה לעבודת כפייה.
פוגקו
תוכנה
מעבר לתוכנות מערכת, פוגקו מריץ תוכנות רבות, אשר כוללות גם מבחני ביצועים. על ידי שימוש בתוכנת מבחני הביצועים HPL, אשר נמצאת בשימוש לדירוג ברשימת טופ500, פוגקו נמצא בסולם הפטה-פלופס ונמצא במחצית הדרך להגעה לאקסה-פלופס. בנוסף לכך, פוגקו שבר שלושה שיאי עולם במבחני ביצועים אחרים, אשר כוללים את HPL-AI - שבו פוגקו הגיע לכוח חישוב של 2.0 אקסה-פלופס ובכך היווה את מערכת המחשוב הראשונה שהגיעה לסולם האקסה-פלופס באותו מבחן ביצועים.
פיודור מיכאיליצ'נקו
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה
בינואר 1945 הגיע לבוכנוולד גם הילד ישראל מאיר לאו, לימים הרב הראשי לישראל, שהיה אז בן שמונה. עם הגעתו הופרד לאו מאחיו הגדול נפתלי והועבר לצריף שבו שהה גם מיכאיליצ'נקו. מיכאיליצ'נקו נהג לגנוב מזון עבור לאו, תוך סיכון חייו, וסייע לו בדרכים נוספות. בספרו כתב הרב לאו: "פיודור הרוסי הרבה לדאוג לי בחיי היום יום כאב לבנו. הדאגה והאכפתיות שלו הקנו לי תחושת ביטחון". ב-11 באפריל 1945, עם שחרור המחנה על ידי הכוחות האמריקנים, סוכך מיכאיליצ'נקו על לאו מחשש שייפגע מירי.
פוגקו
ביצועים
הביצועים הראשונים של פוגקו שדווחו, הגיעו לשיא של 416 פטה-פלופס במבחן הביצועים הגבוהים LINPACK בקטגוריית נקודה צפה בדיוק כפול  (FP64), אשר משמשת לדירוג ברשימת טופ500. לאחר עדכון החומרה בנובמבר 2020, הביצועים של פוגקו הגיעו לשיא של 442 פטה-פלופס.
פיודור מיכאיליצ'נקו
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה
הרב לאו ידע רק את שמו הפרטי של פיודור, מצילו, ואת העובדה שבא מהעיר רוסטוב על הדון. במשך שנים חיפש אותו, כולל במהלך פגישות שקיים עם בכירים בברית המועצות, שאף פרסמו הודעה בעיתון סובייטי נפוץ הקוראת לאותו פיודור להתקשר לקרמלין, לקצין שהופקד על חיפוש האיש. פיודור לא יצר קשר בעקבות המודעה ועקבותיו לא נודעו. רק בשנת 2008, מעל ל-60 שנה לאחר המאורעות, במהלך מחקר על ילדים במחנה בוכנוולד בארכיון שנפתח אז, הצליח חוקר אמריקאי מאוניברסיטת מישיגן לזהות את מצילו של הרב לאו כפיודור מיכאיליצ'נקו. בשלב זה כבר לא היה פיודור בין החיים, אך בנותיו אותרו. השתיים הציגו ללאו סרט בו צולם אביהן עמן בסיור בבוכנוולד, שנה לפני פטירתו. באותו סרט, מציין האב כי שמר על ילד בשם לוליק וזה וודאי עבר להתגורר בארץ ישראל. לפי דבריו של מיכאיליצ'נקו בסרט, אם לא יצר עמו עדיין קשר, ככל הנראה נהרג הילד ב"מלחמות מול הערבים" כדבריו, "שכן רבו אלה מאוד".
פוגקו
ביצועים
כמו כן, פוגקו הגיע למקום הראשון במבחני הביצועים Graph 500, HPL-AI ו-HPCG והיה למחשב העל הראשון שהגיע למקום הראשון בכל ארבעת מבחני הביצועים בו זמנית.
פיודור מיכאיליצ'נקו
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה
ב-2009 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר בפיודור מיכאיליצ'נקו כחסיד אומות העולם. הפרס נמסר לבנותיו.
פוגקו
ביצועים
לאחר עדכון החומרה, פוגקו העלה את ביצועיו במבחן הביצועים HPC-AI בקטגוריית נקודה צפה בדיוק מעורב, מ-1.4 אקסה-פלופס ל-2.0 אקסה-פלופס. זוהי הפעם הראשונה בה מחשב על משיג תוצאות כלשהן במבחן ביצועים מבוסס נקודה צפה (חצי דיוק/דיוק רגיל/דיוק כפול = FP16/FP32/FP64 בהתאמה) אשר הגיעו לסולם האקסה-פלופס. אף על פי שבעדכון החומרה, כמות הליבות הועלתה ב-4.5% בלבד, ל-7,630,848 ליבות A64FX, התוצאות בפועל הראו עלייה חדה יותר בביצועים ממה שצופה (אף על פי שפוגקו לא משתמש ברכיבי עיבוד נוספים, כמו כרטיסים גרפיים ל-GPGPU), 6.4% יותר כוח חישוב מאשר במבחן הביצועים הראשון, שיא עולמי.
ביצועיו של פוגקו מתעלים על ביצועיהם של ארבעת מחשבי העל המהירים ביותר ברשימת טופ500 יחדיו.
Maclisp
MACLISP (לעיתים MacLisp או MacLISP) היה מבין הניבים הראשונים של שפת התכנות Lisp שעיצבו את Common Lisp. מקור הניב הוא מפרויקט MAC (ראשי תיבות Mathematics and Computation, ומכאן נגזר שמו) במעבדת המחקר לבינה מלאכותית של אוניברסיטת MIT בסוף שנות ה־60, והיה מבוסס על Lisp 1.5. ריצ'רד גרינבלט היה המפתח העיקרי לקוד המקור עבור מחשבי ה־PDP-6. ג'ון ל. וייט היה אחראי על הפיתוח והתחזוקה של הניב בשלבים מאוחרים יותר. השם MacLisp התחיל להיות בשימוש רק בתחילת שנות ה־70 כדי להבדיל אותו מפיצולים אחרים של Lisp שפותחו אז למחשבי PDP-6, בייחוד BBN Lisp.
Duro y Suave
Duro y Suave הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לזלי גרייס והראפר נוריאל. השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין, כסינגל שלא מתוך אלבום. גרייס כתבה את השיר ביחד עם ריקי מונטנר, מאו מונטנר, קמילו ונוריאל. הוא תואר כשיר מסוגת המוזיקה הלטינית.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים של צ'ילה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ריקי מונטנר, מאו מונטנר, קמילו, לזלי גרייס ונוריאל והופק על ידי MTC דה מונסטר. "Duro y Suave" הפך לשיר המצליח ביותר של גרייס ונוריאל ברחבי העולם, כאשר דורג בעשרות מצעדי פזמונים שונים; הוא הגיע למקום השני במצעד הסינגלים של צ'ילה, כמו גם למקום השמיני במצעד הסינגלים של אקוודור.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-250 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-19 בינואר 2018, ביום יציאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את גרייס כשברקע אורות מתחלפים. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את נוריאל ביחד עם גרייס מבצעים את השיר ומבצעים תנועות ריקוד שונות, כשרקדני ליווי מקיפים אותם בסצנות שצולמו במקומות שונים.
נכון לפברואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-415 אלף צפיות.
תומא פסקה
תומא פֵסְקֵה (בצרפתית: Thomas Pesquet; נולד ב-27 בפברואר 1978) הוא אסטרונאוט של סוכנות החלל האירופית ומהנדס צרפתי. חבר צוות המשלחת 50/51 לתחנת החלל הבינלאומית, ששוגרה לתחנת החלל ב-17 בנובמבר 2016.
ביוגרפיה
פסקה נולד ברואן, צרפת ובילה את רוב ילדותו באזור דייפ. הוא הצעיר מבין שני אחים. הוא סיים את לימודיו בתיכון פייר-קורניי ב-1998. ב-2001 קיבל תואר שני מהאקול סופריור (בית הספר הלאומי הגבוה) לאווירונאוטיקה וחלל בטולוז, בהנדסת אווירונאוטיקה בתחום תכן ובקרת לוויינים וחלליות. בשנתו האחרונה בלימודים למד באקול פוליטכניק דה מונטריאול בקנדה, במסגרת חילופי סטודנטים בקורס לתואר שני בלימודי חלל ואווירונאוטיקה.
ב-2001 עבד פסקה כמהנדס בקרה ללוויינים עבור משימות חישה מרחוק בחברת GMV במדריד, ספרד. לאחר מכן, בין השנים 2002–2004 עבד פסקה בסוכנות החלל הצרפתית (CNES) כמהנדס מחקר למשימות אוטונומיות. בנוסף היה חלק מתכנון עתידי של המקטע הקרקעי של תוכניות חלל אירופיות עתידיות. בסוף 2002 היה הנציג של CNES בוועדת CCSDS (ועדה בינלאומית ליצירת תקן אחיד בין תחנות הקרקע וסוכנויות חלל שונות).
כיוון שאהב לטוס בזמנו החופשי, הוא הצליח לקבל מקום בתוכנית האימונים של אייר פראנס, והפך להיות טייס מסחרי על איירבוס A320 בשנת 2006. בשנת 2006 סיים קורס טיסה של אייר פראנס, וקיבל רישיון טיסת מכשירים מסוג (ATPL-IR). לפסקה יש יותר מ-2,000 שעות טיסה על מגוון מטוסים מסחריים. כמו כן הוא היה מדריך על מטוס ה-A320 וכן מדריך לניהול צוות אווירי.
פסקה הוא פוליגלוט ודובר צרפתית, אנגלית, ספרדית, גרמנית ורוסית. הוא חבר באיגוד האווירונאוטיקה והאסטרונאוטיקה של צרפת (3AF), וכן חבר באגודה האמריקאית לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיה (AIAA).
כטייס חלל
פסקה נבחר כאסטרונאוט של סוכנות החלל האירופית (ESA) במאי 2009, וסיים את האימונים בנובמבר 2010. לאחר סיום האימונים עבד כ-Eurocom (המקבילה האירופאית ל-CAPCOM של נאס"א), האדם המתקשר מהקרקע מול האסטרונאוטים בחלל.
היה אחראי על יצירת פרויקטים ושיתופי פעולה חדשים, כמו תוכנית שנעשתה בשיתוף עם סין. כמו כן עבר אימונים נוספים ברוסיה, ארצות הברית ואירופה על כלל המערכות הנמצאות בתחנת החלל.
היה חלק ממשימת סוכנות החלל האירופית לחקר מערות (ESA CAVES) ב-2011. בספטמבר 2013 היה חלק מהמשימה התת-מימית  SEATEST II, שהתקיימה יחד עם האסטרונאוטים/אקוונאוטים ג'וזף אקבא, קייט רובינס, סוצ'י נג'וצי ואנדראס מוגנסן.
ב-10 ביוני 2014 היה פסקה אקוונאוט בתחנת המחקר התת-ימית אקווריוס, במסגרת משימת  NEEMO 18 . המשימה, שהחלה ב-21 ביולי 2014, נמשכה תשעה ימים.
במרץ 2014, נבחר על ידי סוכנות החלל האירופית למשימה במשך שישה חודשים בתחנת החלל הבינלאומית החל מחודש נובמבר 2016, במהלך האימונים שימש פסקה כגיבוי לאסטרונאוט האירופי אנדראס מוגנסן שטס לתחנת החלל הבינלאומית ב-10 בספטמבר 2015.
פסקה הוא מהנדס הטיסה במהלך משימה 50 / 51 לתחנת החלל הבינלאומית. הוא שוגר ב-17 בנובמבר 2016, על  סויוז MS-03, יחד עם פגי ויטסון ואולג נוביצקי, והגיע לתחנת החלל ב-19 בנובמבר 2016. בכך הוא האסטרונאוט האחרון מכיתת 2009 של סוכנות החלל האירופית שהגיע לחלל, והצרפתי הראשון בתחנה מאז שהאסטרונאוט ליאופולד אייהרטס עזר להתקין את מעבדת קולומבוס בתחנת החלל הבינלאומית ב-2008.
משימת פרוקסימה
משימתו של פסקא לתחנת החלל נקראת פרוקסימה (Proxima) על שם הכוכב הקרוב ביותר. פסקה ביצע כ-50 ניסויים בשביל סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל הצרפתית, בנוסף על השתתפותו בפעילויות מחקר נוספות בתחנה.
ב-13 בינואר 2017 ביצע פסקה הליכת חלל יחד עם האסטרונאוט שיין קימבורו להחלפת תשתית הבטריות של תחנת החלל, לקראת החלפתן. הליכת החלל נמשכה 5 שעות ו-58 דקות.
ב-23 במרץ 2017 ביצע הליכת חלל נוספת יחד עם האסטרונאוט שיין קימבורו. הליכת החלל נועדה להכין את התחנה להתאמה למתאם עגינה אוניברסלי נוסף, לקראת הגעת חלליות מסחריות. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-34 דקות.
פסקה חזר לכדור הארץ ב-2 ביוני 2017, 14:10 UTC.
אסף פינקוס
אסף פינקוס (נולד ב-10 ביוני 1969) הוא דוקטור ומומחה לתולדות האמנות של ימי-הביניים ומרצה בכיר המלמד באוניברסיטת תל אביב.
מחקרו של פינקוס עוסק בפיסול הגותי במרחב דובר הגרמנית במאות 13–15, ובציור האיטלקי של המאה ה-14, ומתמקד בשאלות של פטרונות, תאוריית דימויים, תגובת הצופה, סומה-אסתטיקה, אלימות חזותית ודמיון. מחקרו העכשווי מתמקד בפסלי הענקים שעצבו את הנוף האורבני והספרותי של ימי-הביניים המאוחרים.
חייו ופועלו האקדמי
נולד וגדל בתל אביב. סיים את הדוקטורט בהצטיינות בשנת 2002 באוניברסיטת תל אביב, תחת הנחייתה של פרופסור נורית כנען-קדר. בין השנים 2004–2006 כתב בתמיכת קרן מקס פלנק (Max-Planck Gesellschaft) ובשיתוף פעולה עם פרופסור וילהלם שלינק (Wilhelm Schlink) את עבודת הפוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרייבורג. בשנת 2007 זכה במלגת אלון והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 2007–2009 זכה במלגת ג'יף (GIF – Young Scientists’ Program) עבור פרויקט המציצנות בימי-הביניים (Voyeurism in Late Medieval Art and Cult), ובשנת 2013 במלגת איי.אס.אף (ISF) עבור חקר דימויי האלימות של מרטירים בשלהי ימי-הביניים בגרמניה (Visual Aggression: Martyr’s Imagery in Late Medieval Germany). בין השנים 2011–2014 עסק בתאוריית הדימויים סימולקרה-דימוי-אידולה (symulachra-bild-ydola). בשנת 2016 זכה במענק מחקרי מטעם קרן גרדה הנקל (Gerda Henkel Stiftung) להקמת קבוצת פוסט-דוקטורנטים לחקר רטוריקה ותגובה לדימויי אלימות בימי-הביניים בשיתוף עם פרופסור מרטין ביקסל (Martin Büchsel) מאוניברסיטת פרנקפורט. כמו כן, זכה בפרסי הצטיינות אקדמיים בינלאומיים עבור ספריו ומאמריו. בנוסף על כל אלו, משמש פינקוס כשופט עבור כתבי-עת מובילים וקרנות מחקר בעולם ונמנה עם המערכת של אחדים מהם.
ספריו
Assaf Pinkus, Workshops and Patrons of St. Theobald in Thann (Münster, Berlin, New York: Waxmann, 2006).
המונוגרפיה עוסקת בתוכניות הפיסוליות של כנסיית סנט. תאובלד בתאן (St. Theobald, Thann) ובתנאי הייצור והפטרונות (הדתית והחילונית) שבכנסייה. פינקוס הציע לראשונה, שחזור של ארגון ותנאי הייצור בסדנאות המקומיות, תוך דיון בהתפתחות הפיסול ההמוני בסוף ימי-הביניים (mass-sculpture), מנקודת מבט כלכלית של התפתחות השוק הפתוח והמנגנונים הכלליים שאיפשרו זאת. השחזור מתבסס על פרגמנטים של ספרי חשבונות ועל ניתוח הפיסול. הספר אפשרויות קריאה של התוכניות הפיסוליות ממגוון פרספקטיבות אפשרויות: של הפטרון הדתי; של הפטרון האזרחי; וקהלי היעד השונים. הדיון מציף את הטענה שכל מערך איקונוגרפי הרמטי כביכול ניתן לפירוש רב שכבתי. כמו כן, הכנסייה בתאן מהווה מקרה נדיר של פטרונות נשית בימי-הביניים והמחקר מראה כיצד ההבדלים במגדר ובהשתייכות החברתית באים לידי ביטוי בבחירת קשת הנושאים, המקורות הספרותיים, גיבורי פולחן מקומיים, ובייצוג הכוח. ספר המבוסס על עבודת הדוקטורט ומחקר חדש בנושא ראה אור ב-2006 בסדרה האקדמית של אוניברסיטת פרייבורג Waxmann Verlag, Berlin New- York וזכה במלגת הצטיינות של מדעי הרוח בגרמניה מטעם Geschwister Boehringer Ingelheim Stiftung.
Assaf Pinkus, Patrons and Narratives of the Parler School: The Marian Tympana, 1350-1400 (Berlin: Deutscher Kunstverlag, 2009).
הספר מתמקד באמנות הנרטיבית בשערים המפוסלים של אסכולת פרלר – משפחת פסלים ואדריכלים גרמנית שעיצבה את התשתית האורבנית של אירופה בסוף ימי-הביניים – אשר נמנים עם הפרויקטים השאפתניים והראוותניים ביותר של המאה ה-14. פינקוס בוחן לראשונה את תפקידו של הנרטיב המפוסל בייצור זהויות ושדות שיח חברתיים תוך ניתוח התוכניות הפיסוליות בחמש הכנסיות הפרלריות של דרום גרמניה (בזל, פרייבורג אוגסבורג, אולם, ותאן); הוא מציג מסגרת פרשנות חדשה לסיפוריות העשירה המוצגת בשערים, בהתבסס על תאוריות נרטיביות לצד תאוריות ראייה, מציצנות וחיזיון בתרבות של שלהי ימי-הביניים ופרקטיקות צפייה ותקשורת בנות הזמן ההוא ומכאן – פרשנות המתמקדת בהיבטים הפוליטיים של הדימוי החזותי בערי הריין העליון. כמו כן, המחקר מנתח את ההיסטוריוגרפיה והרצפציה של אסכולת פרלר ומציע דקונסטרוקציה של רעיון האמן הפרלרי, מציב תחתיו את רעיון הסוכנות והיזמות, תוך הצעת טרמינולוגיה חדשה לתחום. בראשית שנת 2009, יצא המחקר לאור כספר בסדרה המדעית Kunstwissenschaftliche Sudien Band 151 של Deutscher Kunstverlag וזכה בפרס הצטיינות לעבודות אקדמיות מטעם Verwertungsgesellschaft WORT.
Assaf Pinkus, Sculpting Simulacra in Medieval Germany, 1250-1380 (Burlington: Ashgate, 2014).
"הפסל החי" – symulachrum/daz lebende bild כפי שהוא מכונה במרחב דובר הגרמנית במאות ה-13–14 – נתפס כנוכחות ממשית הפועלת במרחב, הזהה לזו של בני אדם ממשיים; בו זמנית היא מייצגת אותם באופן הנפרד מהם. הספר עוסק בתגובות הדמיוניות ל"פסל החי" כפי שהן עולות מתוך ספרות המסע, הספרות החצרונית, והכתיבה התאולוגית בת הזמן, וחושף את הפוטנציאל האינטואיטיבי והסובייקטיבי של חוויית האמנות בימי-הביניים בשיאם. הספר מציב תאוריה אלטרנטיבית לתאוריית הדימוי הקדוש (imago) ולאליל/פסיל (ydola), ובוחן את קורפוס היצירות שנחשב כשיאו של הפיסול הגותי במרחב דובר הגרמנית, החל מהאמן של נאומבורג ועד לפיסול בווינה ופראג, ומראה כיצד הסימולקרום היווה מצע לאופק הדמיון והספקולציה של הצופה תוך טשטוש הגבולות בין צופה ועבודת האמנות, בין המדומיין והממשי. הספר עוסק גם בכינון ה"עצמי" בסוף ימי-הביניים. הספר פורסם בסדרה היוקרתית Art and Visual Studies של Ashagte.
ספרים שערך
Tamar Cholcman and Assaf Pinkus, eds., The Sides of the North, An Anthology in Honor of Professor Yona Pinson (Cambridge: Cambridge Scholars Publishing, 2015). האנתולוגיה לכבוד פרישתה של פרופסור יונה פינסון מציגה ספקטרום נרחב של סוגיות היסטוריות, איקונוגרפיות, תאורטיות, ומתודיות של המחקר בתחום אמנות ימי-הביניים המאוחרים והרנסאנס בארצות הצפון. האנתולוגיה מחולקת תמתית (mirror of moralization, self-fashioning; marginality; artistic identity) והשתתפו בה מיטב החוקרים הוותיקים בתחום.
פרסים
בשנת 1999 זכה פינקוס במלגת רוטנשטרייך לדוקטורנטים מצטיינים; המלגה הוענקה לו לשלוש שנים. בשנת 2004 זכה במלגת פוסט-דוקטורט של מכון מינרבה ובשיתוף קרן מקס-פלאנק (Max-Planck-Gessellschaft: Minerva) ונסע לאוניברסיטת פרייבורג לביצוע המחקר. באותה השנה זכה גם בפרס הצטיינות במדעי הרוח למנוסקריפט מחקרי מאת Geschwister Boehringer Ingelheim Stiftung ; בשנת 2007 זכה פינקוס במלגת אלון לחוקרים מצטיינים שהוענקה לו לשלוש שנים; בשנת 2008 בחר כתב בעת פמינה (Feminae: Medieval Women and Gender Index) במאמר של פינקוס “The Patron Hidden in the Narrative: Eve and Johanna at St. Theobald in Thann,” Zeitschrift für Kunstgeschichte, 70, no. 1 (2007), pp. 23-54. על פטרונות נשית בימי-הביניים כמאמר החודש וכקריאה מומלצת בתחום; ובשנת 2009 זכה בפרס האקדמי הגרמני למנוסקריפט מדעי מצטיין ופורץ דרך מאת VGWort – Verwertung Gesellschaft Wort. בשנה זו, זכה גם במלגת ג'יף (German Israeli Foundation: Young Scientists’ Program) עבור חקר המציצנות בימי-הביניים וגם נבחר למרצה מצטיין באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 2014 – 2017 זכה באיי.אס.אף (I.S.F. – Israeli Science Foundation) וכן במענק מחקר לשנים 2016 – 2019 של קרן גרדה הנקל (Gerda Henkel Stiftung).
חייו האישיים
נשוי לאמנית שרון פקטורוביץ' ואב לשני בנים.
יוסף אלמושנינו (הראשון)
רבי יוסף אלמושנינו (ה'ר"ץ 1530 – קרוב לשנת ה'ש"ס 1600), היה רופא, נגיד ואב בית הדין של קהילת המגורשים בפאס שבמרוקו. חיבר מספר חיבורים וכתב פסקי דין. נמנה עם החכמים שתקנו את תקנות המגורשים.
ביוגרפיה
יוסף אלמושנינו נולד במרוקו, כנראה בעיר פאס, בדור השני לאחר גירוש ספרד, בערך בשנת ה'ר"ץ (1530). אביו היה רבי אברהם אלמושנינו, ממגורשי ספרד ומראשי החכמים של קהילת המגורשים בפאס.
בשנת ה'של"ו (1576) מונה רבי יוסף לנגיד קהילת המגורשים. בשנת ה'ש"מ (1580) מופיע כדיין מדייני העיר, מאז נמנה עם החכמים וחתם עמהם על פסקי דין ותקנות. בשנת ה'שנ"ג (1593) מונה לתפקיד אב בית דין, כאשר תחתיו שרתו הדיינים: רבי יהודה עוזיאל, רבי יעקה חאגיז, רבי וידאל הצרפתי (הצוף דבש), רבי שמואל אבן דנאן, רבי אהרן אבן חיים ורבנים נוספים. האחרון החשיב את עצמו כתלמידו, ובספרו "מדות אהרן", העוסק בלוגיקה של מידות הדרשה, הוא מזכיר את הערותיו פעמים אחדות.
רבי יוסף היה רופא ובתפקיד זה שימש גם בנו, רבי משה אלמושנינו.
משנת ה'שנ"ח (1598) אינו חותם יותר על התקנות, ובשנת ה'ש"ס (1599/1600) בערך הזכיר אותו הרב אבן חיים בתואר "ז"ל".
עונת 2009/2010 בליגה האירופית
עונת בליגה האירופית הייתה עונת הבכורה של המפעל בשמו ובמתכונתו החדשה, לאחר שהחליפה, וה-39 בה מתקיים טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א.
גמר הליגה האירופית 2010 התקיים ב-12 במאי 2010 בנורדבנק ארנה בהמבורג, גרמניה. במשחק גברה אתלטיקו מדריד הספרדית על פולהאם האנגלית, בתוצאה 1–2 לאחר הארכה, וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
האלופה המכהנת (והזוכה האחרונה בגביע אופ"א), שחטאר דונצק, הודחה בשלב 32 האחרונות על ידי הפיינליסטית פולהאם. בתואר מלך השערים החזיקו במשותף קלאודיו פיסארו, חלוצה של ורדר ברמן, ואוסקר קרדוסו מבנפיקה ליסבון, עם תשעה שערים כל אחד.
שלוש קבוצות ישראליות לקחו חלק בטורניר, אך הודחו כולן בשלבי המוקדמות:
לוח זמנים
כל ההגרלות התקיימו במשרדי אופ"א בניון, שווייץ, למעט אם נאמר אחרת
שלב המוקדמות הראשון
ההגרלה נערכה ב-22 ביוני 2009. הסיבוב הראשון נערך ב-2 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-9 ביולי 2009.
שלב המוקדמות השני
הסיבוב הראשון נערך ב-14 וב-16 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-23 ביולי 2009. צמד המשחקים בין בני יהודה תל אביב לדינאבורג ובין ראפיד וינה לוולאזניה שקודרה נחקרו על ידי אופ"א והרשויות בגרמניה בחשד להטיית תוצאות המשחקים.
שלב המוקדמות השלישי
הסיבוב הראשון נערך ב-28 וב-30 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-4 וב-6 באוגוסט 2009. המשחק הראשון בין פנרבחצ'ה לבודפשט הונבד ומשחק הגומלין בין אינטרבלוק ליובליאנה למטאלורג דונצק נחקרו על ידי אופ"א והרשויות בגרמניה בחשד להטיית תוצאות המשחקים.
שלב הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה במונקו ב-28 באוגוסט 2009. בשלב זה הופיעו 48 קבוצות - 38 המעפילות משלב הפלייאוף של המוקדמות, ועשר המפסידות משלב הפלייאוף במוקדמות ליגת האלופות, שחולקו לפי מיקומן בדירוג אופ"א לקבוצות. הן הוגרלו ל-12 בתים כאשר בכל בית 4 קבוצות, אחת מכל דרג, ועל פי חוקי ההגרלה שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות לשחק באותו בית. בכל בית נפגשו הקבוצות פעמיים (בית וחוץ).
24 מדינות זכו לייצוג בשלב הבתים של המפעל, כאשר הולנד, אוסטריה ורומניה שלחו את מספר הנציגות הגבוה ביותר, ארבע כל אחת. לטביה ומולדובה שלחו לראשונה נציגה לשלב בתים אירופי.
שלב הנוק אאוט
הגרלת סיבובי 32 האחרונות ושמינית הגמר נערכה ב-18 בדצמבר 2009, על ידי המזכיר הכללי של אופ"א, ג'אני אינפנטינו, ודירקטור התחרויות של הארגון, ג'ורג'ו מארקטי.
הגרלת סיבובי רבע הגמר, חצי הגמר ומשחק הגמר (הגרלת "הקבוצה המארחת") נערכה ב-19 במרץ 2009, על ידי מארקטי ושגריר משחק הגמר בהמבורג, אווה זלר.
32 האחרונות
הסיבוב הראשון נערך ב-16 וב-18 בפברואר, והסיבוב השני ב-23 וב-25 בפברואר 2010.
שמינית הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-11 במרץ, והסיבוב השני ב-18 במרץ 2010.
חצי הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-28 באפריל, והסיבוב שני נערך ב-5 במאי 2011.
רשת אלחוטית קהילתית
רשת קהילתית אלחוטית (באנגלית: Wireless community networks) היא רשת של נקודות גישה אלחוטיות אשר מחוברות כרשת מחשבים אחת ומופעלות על ידי קהילה. דוגמאות לרשתות כאלו אפשר למצוא ברשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה, רשת פרייפונק בגרמניה ורשת AWMN שבאזור אתונה וכן ברשת הישראלית אריג.
זמלניאה
זמלניאה (ברוסית: Земляне; בעברית: בני אדמה) היא להקת רוק סובייטית ורוסית ואחת הלהקות הבולטות של תקופת VIA במוזיקה הסובייטית, שהביאה אלמנטים של מוזיקת ​​רוק לאסטרדה הסובייטית.
השיר הפופולרי של הלהקה "טרבה או דומה", על פי החלטת רוסקוסמוס בשנת 2009, קיבל מעמד ציבורי רשמי של המנון של הקוסמונאוטיקה הרוסית.
בשנת 1984, בשיא הפופולריות שלה, הלהקה נבחרה ללהקת השנה בפרסי ZD. התפוצה הכוללת של תקליטי הלהקה, שיצאו בימי ברית המועצות על ידי חברת מלודיה בלבד, הסתכמה בכ-15 מיליון עותקים.
אולם גריג
אולם גריג הוא אולם קונצרטים בן 1,500 מקומות ישיבה הממוקם בעיר ברגן שבנורווגיה.
האולם נקרא על שם המלחין יליד העיר אדוורד גריג, המקום משמש כמקום מושבה של הפילהרמונית של ברגן, בנייתו של הבניין המעוצב בארכיטקטורה מודרנית החלה ב-1967 והסתיימה ב-1978.