מצעדי_גאווה_בעולם
אוקראינה
בספטמבר 2003 נערך בבירת אוקראינה, קייב, מצעד הגאווה הראשון במדינה. במאי 2008 נמנעו ארגוני להט"ב אוקראיניים מלציין את היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה לאחר התערבות של הרגע האחרון מצד הרשויות שהודיעו למארגנים כי בשל סבירות של התנגדות אלימה יהיה על האירוע להתבטל. במאי 2012, בוטל מצעד הגאווה של קייב על ידי משתתפיו מחשש לביטחונם. ב-23 במאי 2013, בית המשפט מקומי סיפק עתירה של רשויות העיר קייב לאסור על קיום האירוע פרט לאירועים שתוכננה לחגיגת יום קייב  בחלק המרכזי של העיר ובכך, אסר דה פקטו על ציון מצעד הגאווה בעיר שתוכנן ל-25 במאי. אירוע הגאווה שונה אז לאירוע פרטי מחוץ לחלק המרכזי של קייב ובו התכנסו כ-50 מפגינים וצעדו לאורך פארק פושקין ותחנת המטרו שוליאבסקה  בהגנת 1,500 שוטרים. 13 מתוך כ-100 מפגיני נגד נעצרו ולא התרחשה אלימות פיזית.   לאחר כשעה פונו המפגינים שהשתתפו במצעד מהאזור. בניסיון להימנע מהתקפות נקמה, החליפו הצועדים את בגדיהם ואמצעי תחבורה מספר פעמים. צעדה שאורגנה על ידי פעילי זכויות להט"ב התקיימה במרכז קייב ב-11 בינואר 2014 בין מחאות היברומאידאן. מצעד הגאווה בעיר בוטל שוב ב-5 ביולי 2014 לאחר שהמשטרה לא הצליחה להבטיח את הגנת המשתתפים. במקומו, התקיימה צעדה קטנה מספר קילומטרים מחוץ לעיר. ב-7 ביולי 2014 ביקש ראש עיריית קייב ויטלי קליצ'קו לבטל את מצעד הגאווה ממארגניו בטענתו כי "אני חושב שכרגע, כאשר מתקיימות פעולות קרב ואנשים רבים מתים, קיום אירועי בידור אינם תואמים את המצב הקיים. ואני קורא לכל המשתתפים לא לעשות זאת. אני חושב שזה לא בסדר בין הנסיבות הללו". פעולות הקרב אליהן התייחס קליצ'קו הייתה המתקפה הממשלתית שלאחר הפסקת האש של המלחמה בדונבאס. ב-6 ביוני 2015 נערך מצעד הגאווה הרשמי השני של העיר מאז 2003. מספר ההגנה המשטרתית עלה כלפי משתתפיו ובמהלכו, נפצעו חמישה שוטרים בהתכתשות לאחר שאזרחים לא מזוהים תקפו את העצרת עם פצצות עשן ואבנים. בסיומו שוטר אושפז בטיפול נמרץ ונעצרו כ-25 מפגיני נגד. חברי הפרלמנט האוקראיני סביטלנה זליצ'וק וסרהי לשצ'נקו  השתתפו במצעד יחד עם שגריר שוודיה אנדראס פון בקרת ודיפלומטים נוספים. ב-4 ביוני 2015, ראש העיר קליצ'קו ביקש שוב לבטל את המצעד בציון "סכנת פרובוקציות". מנגד, הצהיר נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו יום למחרת כי "אין סיבה למנוע את קיומו". ב-12 ביוני 2016 נערך בקייב מצעד הגאווה השלישי של אוקראינה שכונה "מצעד השוויון" ללא תקריות. המצעד כלל כ-1,500 צועדים ונשמר על ידי יותר מ-5,500 שוטרים ו-1,200 אנשי המשמר הלאומי. כ-57 מפגינים עוכבו בשל התנהגות תוקפנית כלפי המשתתפים. ב-18 ביוני 2017 נערך בעיר מצעד הגאווה הרביעי שכונה שוב כמצעד השוויון, ללא תקריות משמעותיות מלבד 6 אזרחים שעוכבו בגין ניסיון להפר את אבטחתו. ב-17 ביוני 2018 נערך מצעד הגאווה החמישי במרכז העיר. מספר המשתתפים עלה כפול מציונו הקודם וכלל כ-5,000 איש. כ-57 מפגיני נגד אלימים עוכבו במטרה להפר את קיומו. ביוני 2019 צעדו במהלכו מעל 8,000 איש ביניהם פוליטיקאים ודיפלומטים זרים. המצעד היה לגדול ביותר באוקראינה מאז היווסדותו בעיר בשנת 2003, והוגדר כשליו וללא הפרעות. הנשיא וולודימיר ז'לנסקי, שנכנס לתפקידו במאי 2019, דחק במשטרה למנוע אלימות כלפי קיומו ולהגן על שלומם של המשתתפים. מצעד הגאווה השישי בעיר התקיים ב-19 בספטמבר 2021 עם כ-7,000 משתתפים בהם שגריר שוודיה טוביאס טיברג, חברת הפרלמנט איננה סובסון וחברת מועצת העיר קייב ממפלגת השלטון משרת העם, יעבניה קולבה. כמה מאות מפגינים קיימו מחאה נגד קיומו אם כי לא התקיימו עימותים בין שני הצדדים. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 שהובילה למשבר הפליטים האוקראיני, פעילי זכויות להט"ב אוקראינים ערכו את מצעד הגאווה של העיר בוורשה, בירת פולין, באירוע משולב עם מצעד השוויון השנתי בשטחה ב-25 ביוני.