cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וו ונג'ון
וו ונג'ון (בסינית: 吴文俊, לעיתים נכתב וו ון-צון; 12 במאי 1919 - 7 במאי 2017) היה מתמטיקאי סיני וחבר באקדמיה הסינית למדעים (CAS).
ביוגרפיה
מוצאה של משפחתו של וו הוא מג'יאשאן במחוז ג'ג'יאנג. הוא עצמו נולד בשאנגחאי, וסיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית ג'יאו טונג בשנת 1940. ב-1945, וו לימד מספר חודשים באוניברסיטת האנגג'ואו (מאוחר יותר התמזגה לתוך אוניברסיטת ג'ג'יאנג) בהאנגג'ואו.
ב-1947, הוא נסע לצרפת לצורך השתלמות באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1949 הוא קיבל את הדוקטורט על עבודתו Sur les classes caractéristiques des structures fibrées sphériques, שנכתבה בהנחיית שארל אהרסמן. לאחר מכן, הוא עבד בפריז עם רנה תום וגילה את מחלקת וו ונוסחת וו בטופולוגיה אלגברית. בשנת 1951 הוא פנה ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פקינג. עם זאת, ייתכן שוו היה בין גל החזרה של אקדמאים סינים שעבדו במערב שבא שבעקבות הדחתו של צ'יאנג קאי שק מהיבשת ב-1949, על-פי עדות ראייה של המתמטיקאי הצרפתי מרסל ברז'ה, היות שהוא נעלם מצרפת יום אחד, בלי לומר מילה לאיש.
בשנת 1957 נבחר להיות חבר של האקדמיה הסינית למדעים. ב-1990, הוא נבחר כחבר באקדמיה למדעים של העולם השלישי.
יחד עם יואן לונגפינג, הוענק לו הפרס הלאומי העליון למדע וטכנולוגיה על ידי הנשיא ג'יאנג דזה-מין בשנת 2000, כשהחלו להעניק את הפרס, הנחשב כפרס המדעי והטכנולוגי הגבוה ביותר בסין. הוענק לו גם פרס TWAS ב-1990 ופרס שאו ב-2006. הוא היה הנשיא של האגודה הסינית למתמטיקה. הוא נפטר ב-7 במאי 2017, 5 ימים לפני יום הולדתו ה-98.
מחקרו
המחקר של וו כלל את התחומים הבאים: טופולוגיה אלגברית, גאומטריה אלגברית, תורת המשחקים, היסטוריה של המתמטיקה, מערכת הוכחה אוטומטית. תרומותיו החשובות ביותר היו בתחום הטופולוגיה האלגברית. מחלקת וו ונוסחת וו קרויות על שמו. בתחום ההוכחה האוטומטית, הוא ידוע על שיטת וו.
הוא היה גם פעיל בתחום ההיסטוריה של המתמטיקה הסינית. הוא היה העורך הראשי של עשרת הכרכים של הסדרה הגדולה של המתמטיקה הסינית, המקיפים את הזמן למן העת העתיקה ועד תום תקופת שושלת צ'ין.
נונאטאקי פיצסימונס
הנונאטאקים ממוקמים 50 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית מהר ולקאם שבנונאטאקי אאוטבק, ו-15 קילומטרים דרומית-מזרחית מגבעות הליוול שבהרי יוסארפ.
מקור השם
שמו של רכס נונאטאקי פיצסימונס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנונאטאקים נקאים על שמו של ג'ון מ. פיצסבימונס (John M. Fitzsimmons), שהיה ביולוג בתחנת מקמרדו, שבחצי האי האט פוינט, באי רוס, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965 – 1966.
פלאסה מוריונס
פלאסה מוריונס (בספרדית: Plaza Moriones) היא כיכר ציבורית באינטרמורוס של מנילה בירת הפיליפינים. הכיכר ממוקמת מול הכניסה למבצר סנטיאגו, זוהי אחת משלוש כיכרות מרכזיות באינטרמורוס. האחרות הן פלאסה דה רומא הממוקמת מצפון לקתדרלה של מילנו, פלאסה דה ארמאס הממוקמת בתוך שטח המבצר.
היסטוריה
במפות הישנות של מנילה העתיקה משנת 1671, פלאסה מוריונס נקראה במקור פלאסה דה לה פורסה Plaza de la Fuerza (כיכר הכוח או הכוחות). בעבר הכיכר הייתה מגרש מסדרים ומצעדים צבאיים ריק, ששימש את החיילים שחיו בתוך מבצר סנטיאגו. הוא שימש כמגרש מסדרים עד שהמבצר ניזוק ברעידת האדמה בשנת 1863 בו נהרסה גם העיר מנילה. לאחר רעידת האדמה נבנו על מגרש המסדרים צריפים צבאיים זמניים. בשנת 1875, הכיכר התרוקנה שוב והייתה ריקה. בשנת 1898, שונה שם הכיכר לפלסה דל ג'נרל מוריונס, על שם דומינגו מוריונס מוראלה, איש צבא ספרדי, שכיהן כמושל הכללי של הפיליפינים בין השנים 1877-1881.
במהלך התקופה הקולוניאלית האמריקאית, הכיכר שמרה על תפקידה כמגרש מסדרים ומצעדים, אך בשנות השלושים של המאה העשרים, על פי ה. אוטלי בייר שהיה במרבית חייו הבוגרים אנתרופולוג בפיליפינים, שצבא ארצות הברית - שהמטה שלו היה במבצר סנטיאגו באותו הזמן - השתלט על רחבת המסדרים ובנה שם מגורי חיילים.
כאשר אינטרמורוס נהרס בקרב מנילה במהלך מלחמת העולם השנייה, פלאסה מוריונס חזרה להיות שטח פתוח וריק, באותה תקופה השטח שימש כחניון מכוניות ואוטובוסים במשך שנים אחרי המלחמה. שחזור האינטרמורוס הביא גם לפיתוח של פלאסה מוריונס מחדש. בשנת 1973 הוגשה תוכנית השחזור הראשונה. עבודות הפיתוח נעשו בשתי פעימות על ידי ממנהלת האינטרמורוס : תחילה בשנת 1993, ושוב בשנת 2017.
ארכיטקטורה
במקור הייתה פלאסה מוריונס שטח פתוח מכוסה דשא, כפי שתועד בשנת 1875. בשנת 1903, הרחבה הייתה מרחב מוזנח, בהיקף שלה גדלו כמה עצים. בשנות השלושים של המאה העשרים, תצלומי אוויר מראים כי עצים צמחו בצידה הצפוני של הרחבה, קרוב לכניסה למבצר, ואילו הצד הדרומי נותר שטח פתוח. לאחר מלחמת העולם השנייה, הרחבה חזרה להיות מכוסה ברובה בעשב. בשנת 1983 ניטעו עוד עצים ושיחים ונבנו שבילי בטון ומזרקה.
בשנת 1973 ממשלת ספרד הציעה לפתח מחדש את העיר העתיקה והמרחבים הציבוריים, האינטרמורוס, של מנילה. התוכניות לפיתוח מחדש של כיכר פלאזה מוריונס נכתבו והוגשו למנהלת האינטרמורוס של מנילה. בתוכניות של ממשלת ספרד, הכיכר תוכננה להיות "אזור לבילוי תרבותי". בתחילת שנות התשעים מינהלת האינטרמורוס הזמינה את אדריכלית הנוף דולי פרז לעצב מחדש את הרחבה. העיצוב המחודש של פרז, שהושלם בשנת 1993, הפך את השטח הפתוח לגן עם צמחייה אופיינית לגינות מהמאה ה-19. כחלק מהתכנון המחודש נשתלו עצים, בהתאם למראה ההיסטורי הכללי של אינטרמורוס. שבילי הרחבה וקירותיה הנמוכים היו ממוסגרים באדמה ואבנים טבעיות. עיצוב זה של פלאסה מוריונס נשמר במשך כמעט 25 שנה. דבר שהפך את רחבת פלאסה מוריונס למקום פופולרי לקיום פיקניקים, אירועים, חתונות, הולכת כלבים ופעילות גופנית.
בנייה מחדש ב-2017
בשנת 2014, מינהלת האינטרמורוס המשיכה בפעימה השנייה של השיפוץ של פלאסה מוריונס, בעלות של 24 מיליון פסו פיליפיני. מימון השיפוץ בוצע על ידי הרשות לתשתיות תיירות (TIEZA), יחידת סמך של משרד התיירות הפיליפיני ה-DOT. כיכר מוריונס המחודשת נפתחה מחדש לקהל הרחב על ידי משרד התיירות (DOT) הפיליפיני ב-17 באפריל 2017. כחלק מהפיתוח מחדש של הכיכר, שנועד להחזיר את הכיכר לתפקידה המקורי כמגרש מסדרים, הוחלפו הגנים ומשטחי הדשא בריצוף גרניט, עם שטחים מוגדרים לאזורי גינון מטופחים בהיקף של הכיכר, כולל מספר עצי קלצ'וצ'י. עיצוב מחודש זה מאפשר תצפית בלתי מוגבלת על שער מבצר סנטיאגו מרחוב סנטה קלרה, הנמצא בקצה הדרומי של הרחבה, כמו גם את קתדרלת מנילה מהקצה הצפוני של הרחבה. במרכז הרחבה הותקנה גם מזרקה חדשה.
הפיתוח מחדש עורר ביקורת מצד מדריך הטיולים ופעיל התרבות קרלוס קלדרן, שהתלונן כי רשות העתיקות "דרכה על ליבי" לאחר שגילה את השיפוצים כשחזר מטיול מחוץ לפיליפנים. מאוחר יותר ציין קלדרן כי השיפוצים נראו "שטוחים, רדודים, ואין להם שום קשר לדמותו או להיסטוריה של אינטרמורוס". הוא אף כינה בכינויי גנאיי את הכיכר. בנוסף הוא התרעם על בזבוז כספי משלמי המיסים. רשות העתיקות הפיליפינית לא ערכה התייעצויות פומביות אודות פרויקט הפיתוח מחדש, מכיוון שלא נדרש על פי החוק לעשות זאת, אך אנשים שבילו והשתמשו בעבר במקום באופן קבוע, קוננו על אובדן הפארק שלהם. לדברי, האדריכל אוגוסטו פ. ויללון. הפארק היה כמו אוויר לנשימה במיוחד ובהתחשב בעובדה על היעדר שטחים ירוקים ופתוחים במנילה. להגנתה הדגישה רשות העתיקות כי התייעצה עם אדריכלי נוף ומומחי מורשת כאשר החלה הפעימה השנייה של הפרויקט בשנת 2014 וקלדרן בעצמו ציין שהוא מתואם עם בעלי העניין בפרויקט.
באבאי בן לוטף
באבאי בן לוטף היה משורר וכרוניקאי יהודי פרסי.
קורות חיים
בן לוטף חי בתחילת המאה ה-17 בעיר כאשאן. נכדו היה באבאי בן פרהאד, שהיה אף הוא משורר גדול.
בדומה לרבים מהמשוררים היהודים בפרס, ואף נכדו, הוא הרבה לתאר בשיריו את רדיפות הדת מהם סבלו יהודי פרס. אחד מספריו המפורסמים הוא ספר השירה "כתאב אנוסי" המכיל 80 פרקים, מתאר את רדיפות הדת בזמן עבאס שאה הראשון ובזמן נכדו עבאס שאה השני. הספר מכיל 80 פרקים, ומהווה את הכרוניקה הידועה הראשונה בפרסית יהודית.
משלי ישו
את משלי ישו ניתן למצוא בכל הבשורות, מלבד בבשורת יוחנן ובחלק מהבשורות הלא-קנוניות, אך הם מופיעים בעיקר במסגרת שלוש הבשורות הסינופטיות. המשלים מייצגים חלק נכבד מהבשורה והלימוד שישו לימד: יחד הם יוצרים כשליש מתורתו הכתובה. בנצרות מושם דגש ניכר על משלים אלה, מאחר שהם מיוחסים לישו, באמונה שהם מייצגים את דבר אלוהים, כפי שהודגש בבשורת יוחנן ח' 28, ובפרק י"ד, 10.
רבים ממשלי ישו כתובים בפשטות. המשלים הם סיפורים שלא בנקל ניתן לשכוח אותם, לעיתים קרובות הם מכילים דימויים, שכולם מאופיינים בהעברת מסרים משמעותיים. מלומדים שונים ציינו שעל אף שמשלים אלה נראים כפשוטים, המסרים שהם מעבירים, הם בעלי משמעות עמוקה, ותופסים מקום נכבד בתורתו ובשורתו של ישו. פרשנים נוצריים שונים טוענים שהם לא רק משרתים את הנמשל, אלא גם את עצם הבנת המסרים שבבשורתו של ישו, בכך הם הופכים לעדות רוחנית.
רבים ממשלי ישו מתייחסים לענייני יומיום פשוטים, כגון משל האישה האופה לחם (משל השאור), במתי י"ג 33 ובלוקס י"ג 20–21 האיש הדופק על דלת שכנו בלילה (משל החבר בלילה), או משל השוד בדרך (משל השומרוני הטוב), כמו כן, הם עוסקים בנושאים של אמונה, כגון התפתחות וגדילה של מלכות האלוהים, חשיבותה של התפילה, ומשמעותה של אהבה רוחנית.
שורשים ומקורות
המילה העברית מָשָׁל יכולה להתייחס גם למושג חידה. במהלך ההיסטוריה היהודית, החינוך וההוראה באמצעות משלים וסיפור משלים היו שיטה מוכרת, והיא קיימת גם בתנ"ך. כמו למשל "משל יותם". כל ספר משלי מבוסס על אמרות, פתגמים ומשלים. השימוש שעשה ישו במשלים היה לפיכך טבעי בשיטת ההוראה המותאמת למסורת של זמנו. משלי ישו צוטטו, נלמדו ונדונו בהרחבה כבר מאז ראשיתה של הנצרות.
טבעם של משלי ישו
משלים היו ונשארו אחד ממיני הצורות הספרותית הרבות בכתבי הקודש, אך נפוצות במיוחד בבשורות הברית החדשה. משלים נחשבים בדרך כלל כסיפורים קצרים כגון "משל השומרוני הטוב", אשר נבדלים מהצהרות מטפוריות כגון, "אתם מלח הארץ" (מתי ה' 13). משל אמיתי עשוי להיחשב כדימוי מורחב (סי. אל. בלומברג בפרשנותו למשלים). יש המציעים כי משלים הם למעשה הרחבה אלגורית. אחרים לעומתם טוענים את ההפך.
ד"ר קנת בואה קובע כי "משלים הם הרחבה של דמויות להשוואה, המשתמשים בסיפורים קצרים כדי ללמד אמת כלשהי או כדי להשיב על קושיה מסוימת. בעוד שסיפור המשל אינו חייב להיות אמת היסטורית, הוא נחשב כנכון לחיים ואין להחשיב אותו כמעשיה. כסוג של סיפורת בעל פה. המשל מנצל מצבים מציאותיים, ובו זמנית עושה שימוש יעיל בדמיון....חלק מהמשלים [של ישו] נועדו לחשוף נסתרות עבור המאמינים הכנים שבמסגרת האמונה תוך הסתרתם מהלא מאמינים, מחוץ למסגרת האמונה, הללו שלא היו מוכנים לשמוע ולהקשיב ולקבל את הבשורה".
הבשורות הקנוניות
שלוש הבשורות הסינופטיות (בשורות מתי, מרקוס ולוקס) מכילות את משליו של ישו. מספר גדל והולך של חוקרים מוצאים משלים גם בבשורת יוחנן, כגון הסיפורים הקצרים על "הרועה הטוב" (יוחנן י', 1-5) או האישה היולדת (יוחנן ט"ז, 21). מלבד זאת כוללת בשורת יוחנן בעיקר אלגוריות אך לא משלים. מספר פרשנים כגון ברברה ריד, אלרנד הולטגרן או דונלד גריגס מציינים במפורש ש"ניכר מאוד שמשלים נעדרים מבשורת יוחנן".
האנציקלופדיה הקתולית קובעת: "בבשורת יוחנן אין משלים. בבשורות הסינופטיות (בשורות מתי, מרקוס ולוקס) אנו מזהים שלושים ושלושה משלים בסך הכל; ברם, היו כאלה שאף העלו את מספרם לשישים, בכך שכללו ביניהם אמרות או פתגמים". הבשורה על פי לוקס מכילה גם את המספר הגדול הכולל של 24 משלים, ומתוכם 18 משלים ייחודיים; הבשורה על פי מתי מכילה 23 משלים מתוכם כ-10 ייחודיים; והבשורה על פי מרקוס מכילה 8 משלים אשר 2 מהם ייחודיים.
בספר "Harmony of the Gospels" (הרמוניה של הבשורות), מספקים קוקס ואיסלי התאמה (תאם - הרמוניה) בין המשלים בהתבסס על מניה כלהלן: בבשורת מתי: 11 בלבד, בבשורת מרקוס: 1 בלבד, בבשורת לוקס: 18בלבד, בבשורות מתי ולוקס יחד: 4, בבשורות מתי, מרקוס  ולוקס: 6. הם אינם כוללים ברשימותיהם משלים מבשורת יוחנן.
מסמכים אחרים
משלים שיוחסו לישו נמצאו גם במסמכים אחרים מלבד כתבי הקודש. חלקם חופפים לאלה המצויים בבשורות הקנוניות וחלקם לא מופיעים בכתבי הקודש (בברית החדשה). בבשורה על פי תומא (שמו המקורי העברי-ארמי של השליח תומאס) הלא-קנוניות נמצאים עד כ 15 משלים, 11 מתוכם מקבילים למשלים בארבעת הבשורות הקנוניות. המחבר הלא ידוע של הבשורה על פי תומא לא השתמש במילה "משל", מה שהופך את העניין למסובך יותר: לנסות להבין מה נחשב בעיניו כמשל. המשלים הייחודיים לתומא כוללים את "משל הרוצח" ואת "משל הקערה הריקה".
המסמך Q ההיפותטי ( מסמך משוער - היפטותטי - שיש המשערים שהיה קים ושימש כמקור לתורת ישו או לבשורות מתי, מרקוס ולוקס. מסמך שנרשם על פי חומר בעל פה מפי אבות הכנסייה הקדומים ) נחשב כמקור לחלק ממשלי ישו בבשורות מתי, לוקס ותומא.
מטרה ומניע
בבשורה על פי מתי (י"ג:17-10) מספק ישו תשובה לתלמידיו על השאלה מדוע הוא עושה שימוש במשלים, שלא תמיד הם עצמם הבינו. התלמידים שאלו את ישו מדוע הוא מדבר במשלים להמוני העם:"וַיִּגְּשׁוּ אֵלָיו הַתַּלְמִידִים וַיֹּאמְרוּ לָמָּה זֶּה בִּמְשָׁלִים תְּדַבֵּר אֲלֵיהֶם׃""וישו השיב להם:"" 11 וַיַּעַן וַיּאֹמֶר כִּי לָכֶם נִתַּן לָדַעַת אֶת־סוֹדוֹת מַלְכוּת הַשָׁמָיִם וְלָהֶם לֹא נִתָּן׃ 12 כִּי מִי שֶׁיֶשׁ־לוֹ נָתֹן יִנָּתֵן לוֹ וְיַעֲדִיף וּמִי שֶׁאֵין לוֹ גַם מָה־שֶׁיֵּשׁ־לוֹ יִנָּטֵל מִמֶּנּוּ׃ 13 עַל־כֵּן בִּמְשָׁלִים אֲדַבֵּר אֲלֵיהֶם כִּי בִרְאֹתָם לֹא יִרְאוּ וּבְשָׁמְעָם לֹא יִשְׁמְעוּ אַף־לֹא יָבִינוּ׃ 14 וּתְקֻיַּם בָּהֶם נְבוּאַת יְשַׁעְיָהוּ הָאֹמֶרֶת שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל־תָּבִינוּ וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל־תֵּדָעוּ׃ 15 כִּי הַשְׁמֵן לֵב־הָעָם הַזֶּה וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע פֶּן־יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמַע וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב וְרָפָא לוֹ׃ 16 וְאַתֶּם אַשְׁרֵי עֵינֵיכֶם כִּי תִרְאֶינָה וְאָזְנֵיכֶם כִּי תִשְׁמַעְנָה׃ 17 כִּי־אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם נְבִיאִים וְצַדִּיקִים רַבִּים נִכְסְפוּ לִרְאֹת אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם רֹאִים וְלֹא רָאוּ וְלִשְׁמֹעַ אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם שֹׁמְעִים וְלֹא שָׁמֵעוּ׃"במילים אחרות: לכם התלמידים יש רשות להכיר סודות שקשורים במלכות שמים, אך להם - לאחרים - שאינם תלמידים - אינם מאמינים - לא. כל מי שיש לו (אמונה) יקבל, ועוד יוסיף לקבל, אך מי שאין לו (חסר אמונה) גם מה שכבר היה לו יילקח ממנו. בכך מתמלאת נבואת ישעיהו שאומרת: "שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל-תָּבִינוּ, וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל-תֵּדָעוּ.   הַשְׁמֵן לֵב-הָעָם הַזֶּה, וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע:  פֶּן-יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמָע, וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב--וְרָפָא לוֹ" (ישעיהו ו':10-9) שגם אם ישמעו - לא יבינו, גם אם יראו לא ידעו ולא יוכלו לשוב בתשובה.
בעוד שלפי מרקוס ד' 33–34 ומתי י"ג 34–35 עשוי להתפרש כי ישו היה מדבר רק ל"המונים" במשלים, בעוד שבאופן פרטי הוא נהג לפרש הכל לתלמידיו, החוקרים המודרניים אינם תומכים בכך והם אוחזים בטיעון שישו השתמש במשלים כבשיטת הוראה. דווייט פנטקוסט מרמז כי בהינתן שישו הטיף לעיתים קרובות לקהל שומעים מעורב של מאמינים ולא-מאמינים, הוא השתמש במשלים כדי לחשוף את האמת למקצתם, ולהסתירה מאחרים.
הסופר הנוצרי אשטון אקסנדן מציע כי ישו בנה את משליו בהתבסס על ידע שקיבל מאביו שבשמים של האופן הנאות כיצד ללמד בני אדם, וכך הציע: "זה היה סוג של הוראה, אשר אדוננו המבורך כנראה נהנה להשתמש בו. אנו יכולים להיות בטוחים למדי, שכשם שידע "מה יש בלב האדם" טוב מאתנו, הוא לא היה מלמד במשלים אלמלא ידע שזה בדיוק סוג הלימוד המתאים לנו." במאה ה-19, קבעו ליסקו ופאיבאירן לגבי משלי ישו, "הדימויים השאולים מן העולם הגלוי לעין מלווים באמת הסמויה מן העין (מהעולם הרוחני)" ושמשליו של ישו הם לא "סתם קווי הדמיון המשרתים את מטרת הנמשל, אלא מהווים אנלוגיות פנימיות שבהן הטבע הופך להיות כעדות לעולם הרוחני".
באופן דומה, במאה ה-20, קורא ויליאם ברקלי למשל "סיפור ארצי בעל משמעות שמיימית" הוא מציין שמשלי ישו משתמשים בדוגמאות מוכרות כדי להוביל את התפיסה האנושית לעבר המושגים השמימיים. הוא מצביע על כך שישו לא יצר את משליו רק בתור אנלוגיות אלא ביסס אותם על "זיקה פנימית בין הסדר הטבעי לסדר הרוחני".
נושאים
מספר משלים הסמוכים האחד לשני באחת או יותר מהבשורות הם בעלי נושאים דומים. את משל השאור מלווה את משל גרגר החרדל בבשורות מתי ולוקס, והמשותף להם הוא הנושא של מלכות השמים הגדלה מהתחלה קטנה. משל המטמון בשדה (מתי י"ג 44) ומשל המרגלית (מתי י"ג 45–46) יוצרים צמד משלים הממחיש את הערך הגדול של מלכות שמים, ואת הצורך לפעול להשגתה.
המשלים משל הכבש האובד (מתי י"ח 12–14, לוקס ט"ו 3–7) ומשל המטבע שאבד (לוקס ט"ו 8–10), ומשל הבן האובד (לוקס ט"ו 11–32) יוצרים שלישייה של משלים בבשורת לוקס המתמודדת עם נושאי האובדן והגאולה.
למשל העבד הנאמן (מתי כ"ד 42–51, מרקוס י"ג 34–37, לוקס י"ב 35–48), והמשל הסמוך במתי, משל עשר העלמות, המצפות לחתן (מתי כ"ה 1–13), יש משמעות לנושא אחרית הימים: להיות מוכנים ליום הדין. למשל החטים והזונין (מתי י"ג 24–30), משל השוטה העשיר (לוקס י"ב 16-20), משל התאנה בקיץ (מתי כ"ד 32–35, מרקוס י"ג 28–31, לוקס כ"א 29–33) וגם משל התאנה ללא פרי (לוקס י"ג 6–9) עוסקים בנושא אחרית הימים.
שירים, מזמורים
כפי שהמשלים נדונו באמנות הפלסטית הם גם נדונו בפרוזה ובשירה, חלקם שמשו השראה לשירים ומזמורים דתיים ופולחניים בנצרות. לדוגמה, מזמור "The Ninety and Nine", (התשעים ותשעה) מאת אליזבת סי כלפנה (1868) נכתב בהשראת משל הכבש האובד וגם המזמור "My Hope Is Built" (תקוותי בנויה) של אדווארד מוטה (1834), וכן "How Kind the Good Samaritan" (כמה טוב השומרוני הטוב) של ג'והן ניוטון (1779).
רשימת המשלים
להלן טבלה המייצגת משלים בבשורות הקנוניות. בדרך כלל, אין התייחסות למשלים בבשורת יוחנן, מלבד לאלגוריות.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1966
הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1966 נערכו ב-31 במרץ 1966, פחות משנתיים שנים לאחר הבחירות הקודמות. בבחירות אלו ניצח ראש הממשלה המכהן מטעם מפלגת הלייבור, הרולד וילסון את אדוארד הית' מן המפלגה השמרנית.
קמפיין
הבחירות הוקדמו על ידי וילסון, לאור הרוב הקטן של ממשלתו. וילסון החליט להקדים את הבחירות לאחר הכישלון בבחירות המקומיות בשנת 1965. כמספר חודשים לפני הבחירות אדוארד הית' החליף את אלק דאגלס-יום והיה צורך לשווקו לציבור. במקביל, המפלגה הליברלית ניסתה לתמרן למרות קשיים פיננסיים רבים.
תוצאות
אחוז ההצבעה עמד על כ-75.8%. בסך הכל הצביעו כ-27,264,747 אזרחים. כתוצאה מהבחירות התחזק כוחה של מפלגת הלייבור בפרלמנט ונחלש כוחה של המפלגה השמרנית באופן משמעותי. בבחירות אלו הודחו פוליטיקאי שמרנים רבים ובהם ג'פרי האו וג'וליאן אמרי.
באבאי בן פרהאד
באבאי בן פרהאד היה משורר פרסי יהודי בן המאה ה-18, ונכדו של באבאי בן לוטף. אחד מחיבוריו המפורסמים הוא חיבור בחרוזים בשם "ספר מאורעות כאשאן" המתאר את רדיפות הדת בפעם השנייה בכאשאן, פרס. בחלק העיקרי של חיבורו הוא מתאר את רדיפות היהודים על ידי תאהמספ-כאן כאשר פרצה מלחמה בינו ובין שאה אשרף בשנת ת"ץ (1729-30). כאשר תאהמספ-כאן ניצח במלחמתו, הוא הרשה ליהודי פרס לקיים את מצוות דתם.
לאיוש פורטיש
לאיוש פורטיש (נולד ב-4 באפריל 1937 בזאלאגרסג, הונגריה) הוא שחמטאי הונגרי בדרגת רב אמן, מהשחקנים החזקים בעולם בין תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 לסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שלא היה שחמטאי סובייטי. פורטיש השתתף שתים עשרה פעמים רצופות בין השנים 1962–1993 בתחרויות הבינאזוריות והעפיל לתחרות המועמדים לאליפות העולם שמונה פעמים בשנים 1965, 1968, 1974, 1977, 1980, 1983, 1985 ו-1988. סגנונו העמדתי הקנה לו את הכינוי "בוטביניק ההונגרי".
פורטיש ניצח בתחרויות בינלאומיות רבות במהלך הקריירה הארוכה שלו. בשנת 2004 קיבל פורטיש את פרס 'Nemzet Sportoloja' התואר הגבוה ביותר שהונגריה מכבדת בו הישג ספורטיבי.
תחביבו העיקרי של פורטיש הוא שירה של אריות מאופרות, בקול הבריטון הנעים שלו, תחביב שמשותף לו ולוסילי סמיסלוב אלוף העולם לשעבר בשחמט. אחיו הצעיר של פורטיש, פרנץ (יליד 1939) הוא אמן בינלאומי לשחמט.
תחילת הקריירה
פורטיש ייצג בהצלחה את הונגריה בכמה תחרויות קבוצתיות בשנים 1956-1957; נגד פולין, אסטוניה, ברית המועצות, בלארוס ויוגוסלביה. השתתף לראשונה באולימפיאדת הסטודנטים ובסגל לאולימפיאדה הרשמית בשנת 1956. פורטיש ייצג את הונגריה במספר שיא של 20 אולימפיאדות. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, ליד אגם בלטון, הצטיין וניצח עם 9/11 לפני רבי אמנים חזקים כלאסלו סאבו ואלכסנדר טולוש. השגים אלו הביאו אותו לדרגת אמן בינלאומי. בתחרות החזקה בהייסטינגס 9–1958 סיים שני עם 7/9 לאחר וולפגנג אולמן.
16 התמודדויות על אליפות הונגריה
פורטיש השתתף לראשונה באליפות הונגריה בשנת 1955, בגיל 18.
12 התמודדויות על אליפות העולם
פורטיש נכנס למעגל אליפות העולם לראשונה בתחרות האזורית שהתקיימה במדריד בשנת 1960, שם חלק מקום 2–3 עם 13.5/21, ביחד עם ארתורו פומאר. מנצח התחרות היה סבטוזר גליגוריץ'. כל השלושה העפילו לשלב הבא ולפורטיש הוענקה דרגת רב אמן בשנת 1961.
התחרות הבינאזורית התקיימה בשנת 1962 בסטוקהולם, שם חלק פורטיש מקום 8–9, ולא עבר לשלב הבא. המנצח - בובי פישר.
פורטיש ניצח בתחרות האזורית של 1963 עם 14/19, העפיל לשלב הבינאזורית שם חלק מקום 8–9 עם 14.5/23 (המנצחים: מיכאל טל, בוריס ספסקי, וסילי סמיסלוב ובנט לארסן). בדו-קרב על הכרטיס האחרון לעליה לתחרות המועמדים ניצח פורטיש את שמואל רשבסקי אך נוצח בסיבוב הראשון של תחרות המועמדים על ידי מיכאל טל - 5.5-2.5.
פורטיש ניצח בתחרות האזורית של 1967 עם 15.5/19, העפיל לשלב הבינאזורית שם חלק מקום 4–5 עם 13.5/21. המנצח - בנט לארסן. פורטיש הפסיד בסיבוב הראשון של תחרות המועמדים לבנט לארסן 5.5-4.5.
פורטיש חלק מקום 2–5 בתחרות האזורית של 1969 עם 13.5/21, וניצח רב-קרב מול בוריסלב איבקוב, יאן סמייקל ואולף אנדרסון עם 4/6 והעפיל מהתחרות הבינאזורית של 1970 כאשר חלק יחד עם וסילי סמיסלוב את המקום ה-7–8. דו-קרב שהתקיים ביניהם על הכרטיס לעליה הסתיים בתיקו 3-3 ופורטיש הוכרז כמנצח עקב תוצאות טובות יותר בתחרות. המנצח בתחרות: בובי פישר.
פורטיש העפיל מהתחרות הבינאזורית של 1973 עם 11.5/17 וחלוקת מקום 2–4 (המנצח: אנריקה מקינג). לאחר מכן העפיל מתלת-קרב מול יפים גלר ולב פולוגייבסקי לאחר שניצח עם 5.5/8. פורטיש הפסיד בסיבוב הראשון בתחרות המועמדים מול טיגראן פטרוסיאן 6-7.
בתחרות הבינאזורית ב-1979 חלק פורטיש מקום 1–3 עם 11.5/17 ביחד עם טיגראן פטרוסיאן ורוברט היבנר. פורטיש סיים בתיקו בשלב הראשון של תחרות המועמדים מול בוריס ספסקי 7-7 אך העפיל לשלב חצי הגמר עקב מספר ניצחונות רב יותר בצבע השחור. בחצי הגמר הפסיד פורטיש לרוברט היבנר 6.5-4.5.
בתחרות הבינאזורית של 1982 חלק פורטיש מקום 1–2 עם 8.5/13 ביחד עם אאוגנו טורה אך הפסיד בשלב הראשון של תחרות המועמדים לויקטור קורצ'נוי 6-3.
בתחרות הבינאזורית של 1985 פורטיש השיג 10/16 והעפיל לתחרות המועמדים, אך לא עבר לשלב הבא.
בתחרות הבינאזורית של 1987 פורטיש השיג 12/17 וחלק מקום 3–4 יחד עם ג'ון נאן. פורטיש ניצח בדו-קרב ביניהם 2–4 והעפיל לתחרות המועמדים. שם ניצח בסיבוב הראשון את רפאל ואגניאן 3.5-2.5 אך בסיבוב השני הפסיד ליאן טימן 3.5-2.5.
בשתי התחרויות הבינאזוריות של 1990 ו-1993 השתתף פורטיש אך לא העפיל לשלב המועמדים.
לאיוש פורטיש באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1956 ל-2000 השתתף לאיוש פורטיש ב-20 אולימפיאדות שחמט:
המבריח הקטן
המבריח הקטן (בפולנית: Mały szmugler) הוא שיר של המשוררת הפולנייה הנריקה לזוברט (1909–1942). הוא נכתב בגטו ורשה במהלך השואה, ומספר את סיפורו של ילד קטן התומך במשפחתו הרעבה על ידי אספקת מזון מ"הצד הארי", ובכך מאפשר את הישרדות משפחתו בעודו מסכן את חייו. הבית האחרון בשיר מבטא את פחדו של הילד ההרואי – לא ממותו שלו אלא ממה שיקרה לאמו שבמקרה של אובדן בנה תישאר ללא מזון.
גטו ורשה
בשנת 1941 הוקצו על ידי הנאצים מנות המזון הרשמיות היומיות שהופצו על בסיס כרטיסי הקצבה לפי מוצא: לגרמנים הוקצו 2,613 קלוריות ליום, לפולנים – 669, וליהודים – רק 184 קלוריות ביום, כמות שאינה מספקת להישרדות. כתוצאה מכך, לגטו ורשה היה צריך להבריח שמונים אחוז מכלל המזון שנצרך בפועל. רק אלה עם גישה למזון מוברח, והעשירים שיכלו להרשות לעצמם לקנות מוצרים בשוק השחור בגטו במחירים מופקעים, היו בעלי סיכוי משופר להישרדות. הילדים היו הדרך היעילה ביותר להביא אספקה מ"הצד הארי" מכיוון שהם יכלו לעבור בלא שיתגלו דרך פתחים קטנים בחומת הגטו ודרך תעלות ביוב בדרכם לגטו וממנו החוצה. ילדים אלה הצילו או האריכו את חייהם של מבוגרים רבים אבל רבים מהם נפלו בידי שוטרים גרמנים ונרצחו.
כבר בתקופת השואה זכה השיר "המבריח הקטן" לפופולריות ותורגם מפולנית ליידיש, הולחן, בוצע על ידי דיאנה בלומנפלד וזכה לשבחים. השיר – כפי שאמרה לזוברט עצמה באוגוסט 1941 – ריגש מאזינים בני התקופה עד כדי כך שעמנואל רינגלבלום דיווח שהיו בגטו שסברו שעם השחרור יש להקים אנדרטה המוקדשת למבריח האלמוני המתואר בשיר.
גטו ורשה חוסל על ידי הנאצים החל מיולי 1942 עד מאי 1943. מאות אלפי תושביו, אלה שלא מתו ברעב ומחלות, נרצחו, רובם בטרבלינקה, ואזור הגטו הושמד. מחברת השיר, הנריקה לזוברט, יחד עם אמה, בלומה לזוברט, נרצחו בטרבלינקה אף הן.
קומפוזיציה
כפי שצוין על ידי חוקרי ספרות, דמותו של המבריח הקטן בשירה של לזוברט עברה אידיאליזציה. הנושא טופל גם בכתביו של בוגדן וויידובסקי (1930–1994).
הנצחה
קטע בן שלושה בתים מהטקסט המקורי של השיר, יחד עם תרגומים באנגלית ובעברית, רשום על האנדרטה לזכר הילדים קורבנות השואה בוורשה, זכר ללמעלה ממיליון הילדים שנרצחו בשואה. כלשונה של ג'ני רוברטסון, אלפי אנשים מבקרים באנדרטה בכל שנה וקוראים את תמצית היצירה המפורסמת שנחקקה עליה, יצירה שכמו יצירות אחרות של לזוברט דיברו אל לב הקהל עוד במהלך קיומו של גטו ורשה.
פרסום ראשון
השיר, שהולחן בתאריך לא ידוע, בערך ב-1941, קיבל את פרסומו הראשון באנתולוגיה של שירים על החוויה היהודית תחת הכיבוש הנאצי, אנתולוגיה שאסף המשורר הפולני מיכאי מקסימיליאן בורביץ' (1911–1987) והופיעה שנתיים לאחר המלחמה, בשנת 1947, תחת הכותרת השיר ישרוד בשלמותו (Pieśń ujdzie cało). בורביץ' היה ראש סניף קרקוב של הוועדה ההיסטורית היהודית שבחסותה פרסם את הספר. באותה שנה השתלטו הקומוניסטים על פולין והוא היגר לצרפת.
טקסט ותרגום
Przez mury, przez dziury, przez warty Przez druty, przez gruzy, przez płot Zgłodniały, zuchwały, uparty Przemykam, przebiegam jak kot.
W południe, po nocy, o świcie W zawieje, szarugę i skwar Po stokroć narażam swe życie Nadstawiam dziecinny swój kark.
Pod pachą zgrzebny worek Na plecach zdarty łach I młode zwinne nogi A w sercu wieczny strach.
Lecz wszystko trzeba ścierpieć I wszystko trzeba znieść By Państwo mogli jutro Do syta chleba mieć.
Przez mury, przez dziury, przez cegły Po nocy, o świcie i w dzień Zuchwały, zgłodniały, przebiegły Przesuwam się cicho jak cień.
A jeśli dłoń losu znienacka Dosięgnie mnie kiedyś w tej grze, To zwykła jest życia zasadzka, Ty, Mamo, nie czekaj już mnie. Nie wrócę już do Ciebie Nie dotrze z dala głos Uliczny pył pogrzebie Stracony dziecka los.
I tylko jedną prośbą Na wargach grymas skrzepł Kto tobie, moja Mamo Przyniesie jutro chleb.
בעברית:
אווה מרסיל
אווה מרסיל סטרלינג (באנגלית: Eva Marcille Sterling; נולדה ב-30 באוקטובר 1984), ידועה בשם הבמה אווה מרסיל, היא שחקנית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית אופנה אמריקאית. זוכת העונה השלישית של תוכנית הריאליטי "הטופ מודל הבאה".
בעבר הוצגה בכלי התקשורת בשמה המקורי, אווה פיגפורד (Eva Pigford), אך שינתה את שמה מטעמים מקצועיים.
ראשית חייה
אווה מרסיל פיגפורד נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאם אפרו-אמריקאית ולאב פוארטו ריקני. שמה האמצעי, מרסיל, הוא מיזוג של שמותיהן של סבותיה: מרג'ורי ולוסיל.
למדה באוניברסיטת קלארק אטלנטה שבאטלנטה, ג'ורג'יה, ונשרה ממנה לאחר זכייתה בעונה השלישית של "הטופ מודל הבאה".
דוגמנות
בסוף שנת 2004, מרסיל זכתה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה", לאחר שגברה על מתחרותיה יאיא דה קוסטה ואמנדה סוופורד. פרסיה כללו חוזה עם חברת הקוסמטיקה "", כתבה במגזין "Elle" וחוזה דוגמנות עם סוכנות "פורד מודלס".
מרסיל הופיעה על שערי המגזינים "Brides Noir", "Women's Health and Fitness" (מאי 2005), "King magazine" (יוני 2005), "IONA" (נובמבר 2005) ו-"Essence".
עבודות המסלול שלה כוללות דוגמנות למארק באוור (סתיו 2005), "Elle Girl presents Dare To Be You: Wal-Mart Meets America's Next Top Model 2005", גראני סטרוק (סתיו 2005), דבורה לינדקוויסט (אביב 2006), "Naqada" (אביב 2006) ו-"Monarchy" (סתיו 2007).
ב-15 בנובמבר 2006 עזבה את סוכניה בני מדינה וטיירה בנקס. עם מעברה לסוכנות חדשה, הסירה באופן רשמי את השם "פיגפורד" משמה, והחליפה אותו בשמה האמצעי, מרסיל. היא הסבירה כי מהלך זה נבע מרצונה לפתח קריירת משחק בזכות כישרונה במשחק ולא כתוצאה מפרסומה כדוגמנית.
טלוויזיה
מרסיל הנחתה את תוכנית המציאות של רשת BET J, "My Model Looks Better Than Your Model", וכן את "Rip the Runway" של BET.
מרסיל הופיעה במספר וידאו-קליפים, כמו "Baby" של אנג'י סטון, "I Get Money" של 50 סנט ו-"DJ Play a Love Song" של ג'יימי פוקס.
בשנת 2006 לוהקה מרסיל לתפקיד קבוע בסדרה "The Wedding Album" של רשת FOX, אך זו בוטלה עוד לפני עלייתה לאוויר.
בשנת 2008 הצטרפה לקאסט הסדרה "צעירים חסרי מנוח", בתפקיד האם הצעירה טיירה המילטון. לאחר מספר חודשים, דמות זו, שנועדה להופיע מספר פרקים מצומצם, הפכה לדמות קבועה בסדרה. בשנת 2009 מרסיל הייתה מועמדת לפרס "NAACP Image" על תפקידה בסדרה, וזכתה עליו בפרס הוליווד הצעירה.
בשנת 2010 הנחתה את עונתה הראשונה של תוכנית המציאות מבית Oxygen, "Hair Battle Spectacular".
מרסיל הופיעה כשחקנית אורחת במספר סדרות של רשת UPN ולאחר מכן של רשת CW שנוצרה ממיזוג רשת UPN עם רשת WB. כמו כן השתתפה בתפקידים קטנים במספר סרטי קולנוע.
חיים אישיים
מרסיל התארסה לעורך הדין מייקל סטרלינג באטלנטה בדצמבר 2017. הם התחתנו ב-7 באוקטובר 2018. לבני הזוג שני בנים, שנולדו באפריל 2018 ובספטמבר 2019. בשנת 2019 ייסדה את חברת cEVAd.
עורק הקיבה הימני
עוֹרֵק הַקֵּבָה הַיְמָנִי (TA: arteria gastrica dextra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הכבד המיוחד, או מעורק הכבד המשותף, ומספק דם לקיבה.
ראשיתו של העורק מעל לשוער הקיבה, בהסתעפותו מעורק הכבד המיוחד, או בשכיחות נמוכה יותר, מעורק הכבד המשותף. העורק יורד אל קצה השוער ועובר מימין לשמאל לאורך העקומה הקטנה של הקיבה, עד להשקתו עם עורק הקיבה השמאלי. לאורך מהלכן מסתעפים ממנו ענפים לעקומה הקטנה של הקיבה.
ארקאה–סאמסיק
קבוצת ארקאה–סאמסיק (בצרפתית: Arkéa–Samsic) היא קבוצת אופני כביש צרפתית, בדרג ה-UCI ProTeam, המשני לקבוצות אחרי דרג ה-UCI WorldTeam.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 2005 בשם "Bretagne–Jean Floc'h", אז הקבוצה הייתה חובבנית, רק בשנת 2011 עלתה הקבוצה לדרג הפרו קונטיננטל המקצועי. בשנת 2014 קיבלה הקבוצה את אחת מארבע ההזמנות שחולקו לקבוצות בדרג הפרו קונטיננטל לטור דה פראנס, וערכה את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, ומאז היא מוזמנת בקביעות למרוץ. בשנים האחרונות היא גם מוזמנת למונומנט פריז - רובה.
בשנת 2018 צירפה לשורותיה את הרוכב וורן ברגיל, שניצח את קטגוריית ההרים בטור דה פראנס 2017 ובנתה את הקבוצה סביבו. שנה לאחר מכן גם צירפה את הספרינטר הגרמני, אנדרה גרייפל, שנחשב בשיאו לאחד מהספרינטרים הטובים בעולם, לעונה אחת בלבד. ב-2019 ברגיל ניצח עבור הקבוצה את אליפות צרפת. ב-2020 הקבוצה עשתה קפיצת מדרגה נוספת מבחינת רכש, כשצירפה את נאירו קינטנה, מנצח ג'ירו ד'איטליה 2014 ווואלטה אספנייה 2016, במטרה שיהיה המוביל שלה בטור דה פראנס. הקבוצה צירפה גם אחיו, דאייר, עוד רוכבים בולטים כמו ווינר אנאקונה ודייגו רוסה והספרינטר נאסר בוהאני.
ראול ג'ורנו
ראול ג'ורנו (או ראול ז'ורנו, בערבית: رؤول جورنو, בצרפתית: Raoul Journo; תוניס, 18 בינואר 1911 – פריז, 22 בנובמבר 2001, ז' בכסלו תשס"ב) היה יהודי-תוניסאי, זמר ומלחין של מוזיקה ערבית-אנדלוסית. יחד עם עמיתו המוסלמי עלי ריאחי, היה הזמר הערבי הפופולרי ביותר של המאה העשרים בתוניסיה.
קורות חיים
לאחר עזיבתו לצרפת בשנת 1965, חזר לתוניסיה מספר פעמים.
היה לסמל בתרבות היהודית בתוניסיה, ישראל וצרפת, היכן שמנגינות שיריו הן, יחד עם אלה של פריד אל-אטרש, מהמנגינות הפופולריות ביותר לשימוש בתפילות יהודיות מסורתיות.
נפטר ב-2001 בפריז ונקבר ב-הר הזיתים בירושלים.
מכבי ראשון לציון (כדורסל)
מכבי ראשון לציון היא קבוצת כדורסל מהעיר ראשון לציון השייכת לאגודת הספורט מכבי ראשון לציון ומשחקת בליגה לאומית. בעבר שיחקה הקבוצה 34 עונות רצופות בליגת העל.
הישג השיא של המועדון הוא זכייתו באליפות המדינה בשנת 2016. הקבוצה סיימה כסגנית אלופת המדינה שלוש פעמים נוספות והגיעה לחצי הגמר בשש עונות אחרות. בגביע המדינה מעולם לא זכתה, על אף שהגיעה למשחק הגמר בשלוש עונות שונות.
הקבוצה משחקת במדים בצבעי כתום-לבן. עד 2006 היו צבעי הקבוצה כחול וצהוב. האולם הביתי של מכבי ראשון לציון הוא בית מכבי המונה כ-2,500 מקומות ישיבה ומשמש את המועדון החל משנת 2008. עד אז שיחקה הקבוצה באולם גן נחום.
היסטוריה
קבוצת הכדורסל של המועדון נוסדה בשנת 1976 על ידי יצחק פרי. ב-1986, עם סיום בנייתו של היכל הספורט גן נחום, עברה הקבוצה לקיים את משחקי הבית שלה שם. בסיום עונת 1987/1988 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה ומאז היא משתתפת בה. מיקי ברקוביץ' הצטרף לקבוצה בקיץ, והוא חבר לרוני בוסאני ולריצ'י רלפורד כשחקנים המובילים בקבוצה. בעונה הראשונה שלה בליגה הבכירה, עם משה ויינקרנץ, סיימה הקבוצה במקום השישי. בעונה שלאחר מכן הוחלף המאמן בטל צוקר, והקבוצה סיימה במקום ה-9.
שנות ה-90
בקיץ עזבו מספר משחקניה הבכירים, ובהם ספנסר, בנקס וזלוטיקמן והצטרף יוברט רוברטס. בעונת 1992/1993 הגיעה הקבוצה רק למקום ה-7, והשתתפה בפלייאוף התחתון. ראשון לציון השתתפה בעונה זו בגביע קוראץ', שם הודחה על ידי פנרבחצ'ה בסיבוב המוקדמות השלישי. בתום העונה הוחלף ויינקרנץ על ידי פיני גרשון, שזכה באליפות עם הפועל גליל עליון בעונה שלפני כן. כמו כן צורף לקבוצה קווין מגי, שהיה משחקניה הבולטים של מכבי תל אביב בשנות ה-80, וברקוביץ' עזב להפועל ירושלים, בתום 5 שנים במועדון כשלזכותו 1,974 נקודות במדיו, ובכך הוא הקלעי המוביל בהיסטוריה של מכבי ראשון לציון, מאז ועד היום (2016). גרשון עזב את התפקיד 13 מחזורים לפתיחת עונת 1993/1994, וויינקרץ התמנה מחדש למאמן הקבוצה. בסוף העונה הגיעה הקבוצה פעם נוספת למקום ה-7. את עונת 1994/1995, עם ג'יימס גאלי וג'רלד פאדיו כמובילי הנקודות של הקבוצה, לצד הישראלים תומר קרני, דני גוט, ניב בוגין ואסף ברנע, פתחה ראשון לציון עם 9 ניצחונות רצופים, אך בעקבות הפסדים לקראת סוף העונה סיימה במקום ה-5, ובשל כך לא השתתפה בפלייאוף. באירופה הודחה הקבוצה מגביע קוראץ' בשלב המוקדמות השלישי על ידי פאניוניוס אתונה. ויינקרנץ עזב את הקבוצה בקיץ 1995 לאחר שקלווין רוברטס שוחרר בניגוד לדעתו.
את ויינקרץ החליף רוני בוסאני, שחקן העבר של המועדון. בראיין אוליבר היה הקלעי המוביל של הקבוצה ונחשב לגארד הטוב בליגה לעונה זו. לצד שחקנים כגאלי, גוט, אלכס ניקוליץ' וגלעד שמחוני, סיימה הקבוצה את עונת 1995/1996 הסדירה במקום ה-5, בשוויון נקודות עם בני הרצליה והפועל גליל עליון אך הפרש סלים נחות מהן, וכך היא נותרה מחוץ לפלייאוף פעם נוספת. בגביע קוראץ' הודחה בשלב המוקדמות השלישי על ידי אפס פילזן. בוסאני הוחלף בחנוך מינץ ואוליבר עזב את הקבוצה, אליה הצטרפו דורון ג'מצ'י ממכבי תל אביב וכן הזרים לדל אקלס ודארן דיי. הקבוצה הגיעה למקום ה-6 בלבד בסוף עונת 1996/1997, ובגביע קוראץ' הודחה בשלב ההצלבה הראשון, שלב 32 הגדולות, על ידי ספורטינג אתונה. בתום העונה עזב גאלי את מכבי ראשון לציון, כשבסיכום 3 שנים בקבוצה קלע 1,142 נקודות. בעת עזיבתו היה במקום ה-2 ברשימת קלעי הקבוצה לאורך ההיסטוריה, ונכון להיום (2016) הוא במקום ה-3.
גרשון שב לקבוצה כמאמנה לקדנציה שנייה. ג'מצ'י הוביל את הקבוצה בנקודות בעונת 1997/1998 ואף היה מלך הסלים הישראלי, כשהוא קולע יותר מחבריו הזרים לקבוצתו דניס הופסון, שהיה מלך החטיפות של הליגה, וברד סלרס. למרות הציפיות הגבוהות מגרשון, סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום ה-6 פעם נוספת. בעונה זו שונתה המתכונת של הליגה והונהג סיבוב פלייאוף נוסף, ובטרם חצאי הגמר הוכנסו גם סדרות של הטוב מחמישה. ראשון לציון הפסידה להפועל אילת בחמישה משחקים. בגביע קוראץ' הודחה הקבוצה פעם נוספת בשלב ההצלבה הראשון, הפעם על ידי סטאל בוברי ביטום. זמן קצר לאחר תחילת עונת 1998/1999 התפטר גרשון מאימון הקבוצה, וויינקרנץ שב לקדנציה שלישית במכבי ראשון לציון. בעונה זו שיחקו בה בין השאר ג'מצ'י, מוטי דניאל וג'ו דאוסן, מהשחקנים הבולטים בישראל בשנות ה-90, וכן דיון תומאס ודווין וושינגטון. מכבי ראשון לציון סבלה מבעיות כלכליות באותה תקופה, בעקבותיהן עזב ג'מצ'י את הקבוצה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום ה-9, וכך נותרה מחוץ לפלייאוף. בפעם השלישית ברציפות הודחה בשלב ההצלבה הראשון של גביע קוראץ', בעונה זו על ידי אפולון פטראס.
שנות ה-2000
לאחר שהפסידה בחמשת המשחקים הראשונים של עונת 1999/2000, התפטר ויינקרנץ והוחלף על ידי חנן קרן. הקבוצה סבלה מבעיות מקצועיות רבות וסיימה את העונה במקום ה-10 ולפני האחרון, והיא נמנעה מירידת ליגה רק בשל הרחבת הליגה שתוכננה לעונה הבאה. בעונה זו המשיך דאוסן לשחק בקבוצה ולהובילה, לצד הזר דיימון פטרסון והישראלי הצעיר אפיק ניסים, שגדל במחלקת הנוער של המועדון ונבחר לתגלית העונה. הקבוצה העפילה לחצי גמר הגביע, שם הפסידה להפועל ירושלים 77:71. כמו כן, הקבוצה לא השתתפה במפעל אירופי לראשונה מזה מספר שנים. רוני בוסאני שב לאמן את הקבוצה בעונת 2000/2001, בה הורחבה הליגה ל-16 קבוצות, שחולקו לשני בתים. ראשון לציון סיימה במקום ה-3 בביתה וכך עברה להשתתף בבית העליון, שם סיימה במקום ה-8 והאחרון. בקבוצה בלטו טים מייסון, שהוביל את קלעי הנקודות בקבוצה, ניסים, גוראן בוסקוביץ', ג'רלד פאדיו ששב לקדנציה שנייה וכן אבי סוכר שגדל במחלקת הנוער של המועדון.
הליגה שבה למתכונת רגילה בעונת 2001/2002, אך ראשון לציון שבה בעצמה להתמודד עם קשיים רבים. בוסני הוחלף באבנר יאור, שהיה מאמן זמני לפני בואו של עדי אזולאי, והקבוצה סיימה את העונה במקום ה-9 מתוך 10 והייתה צריכה לרדת לליגה הלאומית. אף על פי כן, עירוני ראש העין נאלצה לוותר על השתתפותה בליגה עקב קשיים בגיוס תקציב מינימום, וכך נשארה ראשון לציון בליגה. את הקבוצה הוביל רואן בארט, שאף היה מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל. לצידו המשיכו לבלוט מייסון וניסים. השלושה עזבו את הקבוצה בסוף העונה, כשלזכות מייסון מעל ל-1,000 נקודות בקבוצה. בעונת 2002/2003, בתום שני סיבובים, חולקו הקבוצות לבית עליון ותחתון, ומכבי ראשון לציון סיימה במקום ה-5 בבית העליון, בשוויון נקודות עם מכבי גבעת שמואל אך עם הפרש סלים נחות, ולפיכך לא השתתפה בפלייאוף על האליפות. לושיוס דייוויס, שהגיע בתחילת העונה והיה סגן מלך הסלים של הליגה, נבחר לחמישיית העונה בליגה. בנוסף לו בלטו הזרים דריל וילסון וג'ון ג'קסון וכן הישראלים גיא גודס ואבישי גורדון.
דייוויס נשאר בקבוצה, אליה צורפו גם השחקן הישראלי גילי מוסינזון והזרים מארק דייוויס, קלי מקארתי וכריס גארנר. הקבוצה סבלה מחוסר יציבות, מקארתי עזב בינואר להפועל ירושלים, ועזולאי הוחלף לקראת סוף עונת 2003/2004 בחנוך מינץ. מכבי ראשון לציון סיימה את העונה במקום ה-10 בלבד. לושיוס דייוויס, שהיה מלך הסלים של הליגה בעונה זו, עזב את הקבוצה בתום שנתיים במועדון, בהן קלע 1,135 נקודות וכך הוא ניצב עם עזיבתו במקום ה-3 בטבלת הקלעים המובילים בהיסטוריית המועדון, ונכון להיום (2021) הוא במקום ה-6. לאחר 12 מחזורים בעונת 2004/2005 פוטר מינץ והוחלף על ידי גיא גודס, שפרש ממשחק במדי ראשון לציון בסוף העונה הקודמת. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום ה-8, וכך השתתפה בסדרת פלייאוף מול מובילת הטבלה מכבי תל אביב, בו הפסידה 0–3. יתר על כן, הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע, בו הובסה על ידי אותה מכבי תל אביב 111:87. באותה עונה בלטו מאליק דיקסון, שהיה מלך הסלים של הליגה, וארווין דאדלי, שהיה מלך הריבאונדים. לצידם היו שחקנים כאנטון הול וקווין שפרד, כשכל הארבעה לא נשארו בקבוצה גם לעונה הבאה.
עם גודס כמאמן חוותה מכבי ראשון לציון התאוששות מהשנים הקשות שפקדו אותה. הגיעו זרים כעומאר סניד, ראיין סידני, ג'ון גילכרייסט ולי מתיוס וכן הישראלים אור איתן ומורן רוט, שהיו ממוביליה בעונת 2005/2006. ראשון לציון סיימה את העונה הסדירה במקום ה-3. לראשונה בהיסטוריית הליגה הונהגה שיטת "הפיינל פור", ולכן פגשה ראשון לציון את הקבוצה שסיימה במקום השני, הפועל ירושלים. ראשון לציון הפסידה לה בתוצאה 66:65, במשחק שהוכרע בשנייה האחרונה על ידי הוראס ג'נקינס. במשחק על המקום השלישי ניצחה את עירוני נהריה. סניד ואיתן נבחרו לחמישיית העונה, וגודס למאמן העונה. בתום העונה עזבו רבים משחקניה וכן גודס את הקבוצה, ואת תפקיד המאמן תפס גלעד כץ. גביע ווינר הוקם בקיץ 2006, וראשון לציון העפילה לגמר הראשון בתולדותיו, שם הפסידה לעירוני אשקלון 79:73. כמו כן, שבה הקבוצה להשתתף במפעלים אירופיים, כשלקחה חלק ביורוקאפ. הקבוצה הודחה בשלב הבתים עם מאזן 4:2. לאחר 16 מחזורים בעונת 2006/2007, בהם ניצחה הקבוצה רק 5 פעמים, שב עדי אזולאי לאמן את הקבוצה במקומו של כץ. הקבוצה התאוששה קמעה ועלתה למקום ה-8, וכך נמנעה מירידה לליגה הלאומית. בעונה זו הרבו לקלוע לקבוצה שחקנים כג'ארל בלסינגיים, בריאן טולברט ובראיינט מרקסון, כשלצידם שיחקו הישראלים איתי לב וגיא קנטור.
הקבוצה המשיכה להתקשות גם בעונת 2007/2008, ולאחר 12 מחזורים בהם הצליחה לנצח רק 4 פעמים, החליף עופר ברקוביץ' את אזולאי. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-9 ולפני האחרון, ובשל הרחבת הליגה מ-10 ל-12 קבוצות בעונה שלאחר מכן, רק נועלת הטבלה ירדה לליגה השנייה. עומאר סניד שב לקדנציה שנייה אך לא הצליח להרים את הקבוצה, סדריק בנקס הזר ועודד שעשוע הישראלי הצטרפו בתחילת העונה ובלטו לצידו כקלעי הקבוצה, כמו גם בלסינגיים ומרקסון שהמשיכו מהעונה הקודמת ויכולתם דעכה. ב-2008 נבנה היכל הספורט בית מכבי, שהפך לאולם הביתי של הקבוצה ונחנך ב-5 באוקטובר, במשחק מול אולימפיאקוס. בתחילת עונת 2008/2009 אימן את הקבוצה זיו ארז, אך לאחר הפסדים ב-4 משחקי הליגה הראשונים הוא פוטר והוחלף על ידי מיקי דורסמן, שבעצמו עזב את התפקיד לאחר ניצחון בודד ב-4 משחקים. ברקוביץ' שב לאמן את הקבוצה במקום דורסמן, הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-11 ולפני האחרון והשתתפה בפלייאוף תחתון על הישארות בליגה, בו גברה בסדרה 0–3 על גבעת שמואל. בעונה זו הובילו את קלעי הקבוצה השחקנים דימרקו ג'ונסון, לארי אובאנון ורוברט קונלי, כשהישראלים הבולטים היו גילי מוסינזון ואבי סוכר, ששניהם שיחקו בתקופה קודמת במועדון, ושעשוע.
העשור השני של המאה ה-21
לקראת עונת 2009/2010 עברה הקבוצה מספר שינויים במטרה לשפר את מצבה. אפי בירנבוים מונה למאמן הקבוצה וצורפו שחקנים זרים כארון מגי, דארל טאקר ואוגונה אוניקווה, לצד הישראלים אבי בן-שימול ומאיר טפירו, וכמו כן לארי אובאנון המשיך עונה נוספת במועדון. טפירו היה מלך האסיסטים של הליגה, בן-שימול היה במקום השלישי, אך הקבוצה סיימה במקום ה-7 בלבד, והיא פגשה ברבע גמר הפלייאוף את הפועל ירושלים, שגברה עליה בסדרה 1–3. בירנבוים נותר בתפקידו, אך סגל השחקנים עבר רענון פעם נוספת. מבין הבכירים נשארו רק מגי וטאקר, ששוחרר בעצמו במהלך העונה. דוויין מיטשל, איזייה סוואן וריימר מורגן הזרים הגיעו, בנוסף לניצן חנוכי הישראלי. את עונת 2010/2011 סיימה מכבי ראשון לציון במקום ה-5 וכך העפילה לפלייאוף. ברבע גמר הפלייאוף, הצליחה הקבוצה להפוך את יתרון הביתיות, שהיה בידי בני השרון, ואף במשחק 4 חזרה מפיגור דו-ספרתי וניצחה בהארכה. היא עלתה לפיינל פור, שם הובסה על ידי מכבי תל אביב 100:77. במשחק על המקום השלישי הובסה על ידי הפועל ירושלים. מיטשל נבחר לחמישיית העונה.
בירנבוים המשיך לעונה שלישית בתפקיד גם בעונת 2011/2012. חנוכי הוא בכיר השחקנים היחיד שנשאר מהעונה הקודמת, כשאת הזרים מחליפים ג'ו קרופורד, ברנדון באומן, דרווין קיצ'ן ואדריאן יוטר. עמית בן-דוד הגיע לקבוצה לקדנציה שנייה. הקבוצה העפילה בפעם השנייה בתולדותיה, 20 שנה לאחר הפעם הראשונה, לגמר גביע המדינה, שם הפסידה למכבי תל אביב. את העונה הסדירה סיימה ראשון לציון במקום ה-3, וברבע גמר הפלייאוף היא פגשה את עירוני אשקלון. למרות פיגור של 0–2 בסדרה, הצליחה ראשון לציון לנצח שלושה משחקים ברציפות ולעלות לפיינל פור. בכך הייתה הקבוצה הראשונה שמצליחה בשיטה החדשה להפוך פיגור של 0–2. בחצי הגמר הפסידה למכבי אשדוד 75:68, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה גם להפועל חולון. קיצ'ן נבחר לחמישיית העונה. בתחילת עונת 2012/2013 אימן בירנבוים את הקבוצה, אך לאחר 11 מחזורים, בהם ניצחה הקבוצה 5 פעמים, הוחלף על ידי רוני בוסאני. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום ה-6, ובפלייאוף הפסידה 2–3 להפועל אילת. בקבוצה המשיכו לבלוט שחקנים כיוטר, חנוכי ובן-דוד, לצד שחקנים חדשים כדוגמת וילי וורן, ג'וליאן רייט ולזאריק ג'ונס. שון דאוסון הצעיר עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים בעונה זו, ובמקביל אור סולומון התפתח גם הוא במהלך העונה והחל לשחק יותר.
בתחילת עונת 2013/2014 עזב חנוכי את הקבוצה, ועם מתן חרוש כמאמן ניצחה הקבוצה 3 פעמים בלבד ב-11 מחזורים, ולכן הוא הוחלף על ידי צביקה שרף. הקבוצה המשיכה לסבול מחוסר יציבות וסיימה את העונה במקום ה-10 מבין 12. טזמין מיצ'ל ודווין וייט הובילו את קלעי הקבוצה בעונה זו, כשלצידם מרבים לשחק דאוסון, סולומון, דרור חג'ג', בריאן הופקינס וג'יימס תומאס. ג'ייק כהן הושאל ממכבי תל אביב באמצע העונה כדי לעזור לשפר את מצב הקבוצה, אך ללא תועלת רבה. שרון דרוקר התמנה לתפקיד המאמן לקראת עונת 2014/2015. חנוכי חזר לקבוצה, כמו גם איזייה סוואן וטוני יאנגר ששיחקו בעבר בקבוצה. וייט ומיצ'ל עזבו, הזרים דומיניק ג'ונסון וג'קי קרמייקל הצטרפו והפכו לקלעים המובילים של הקבוצה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום ה-6, ובסדרת רבע גמר הפלייאוף גברה על חולון 1–3 אף על פי שלא נהנתה מיתרון הביתיות. בסדרת חצי הגמר הפסידה 0–3 להפועל ירושלים. דאוסון המשיך להתפתח ואף נבחר לתגלית העונה וכן לחמישיית העונה, לאחר שקלע בפלייאוף מעל ל-20 נקודות בממוצע למשחק.
מונרו, ליונס ורייט עזבו את הקבוצה בקיץ, והקבוצה סבלה מחוסר יציבות בעונה הבאה. בשלב הבתים של ליגת האלופות של אירופה סיימה במקום החמישי בביתה והעפילה לשלב הפלייאוף, שם הודחה על ידי לודוויגסבורג. ההדחה מליגת האלופות, בנוסף להדחה מהגביע על ידי הפועל באר שבע שמהליגה השנייה וכן מספר הפסדים בליגה, הביאו לפיטוריו של שיבק בפברואר 2017. החליפו שמוליק ברנר, שהיה עוזרו לפני כן, ועם מספר חילופי שחקנים הוא עזר לייצב את מצב הקבוצה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השביעי, ובסדרת הפלייאוף ניצחה את הפועל אילת 3–2. בחצי גמר הפיינל פור הפסידה להפועל ירושלים. במהלך העונה בלטו הזרים צ'ארלס תומאס, קמרון לונג ופטריק ריצ'רד והישראלים אלישי כדיר, חנוכי, דאוסון ובן-שימול. עידן זלמנסון נבחר לשחקן המשתפר של העונה.
לקראת עונת 2017/2018 צורפו לקבוצה הזרים ג'ייסון סיגרס, דרו קרופורד ומרפי הולוואי, שהיו בליגה הישראלית מלפני כן. בעונה זו סבלה הקבוצה מקשיים רבים. לקראת סוף העונה הוחתם בקבוצה קית' לנגפורד, שהיה מלך הסלים ביורוליג בשתי עונות שונות, ושבועיים לאחר מכן הוחלף ברנר בצביקה שרף בעמדת המאמן. חרף הגעתו של לנגפורד וחילופי המאמן, סיימה הקבוצה את העונה במקום ה-11, בשוויון נקודות עם מכבי חיפה שבמקום האחרון, ממנו היא ירדה לליגה השנייה.
בקיץ שלאחר מכן הוחלף כל סגל הקבוצה. הקפטן ניצן חנוכי עזב ובמקומו מונה לקפטן הקבוצה עוז בלייזר, שהגיע ממכבי חיפה. קמרון לונג חזר לקבוצה וחתמו הישראלים אדם אריאל ואיגור קולשוב. ב-4 באוקטובר 2018 זכתה הקבוצה בגביע ווינר, לאחר שניצחה במשחק הגמר את הפועל באר שבע בתוצאה 78:66. למרות ההצלחה בגביע ווינר, פתחה הקבוצה עם חמישה הפסדים בשבעת מחזורי הליגה הראשונים, מה שהביא לפיטוריו של שרף והחלפתו בגיא גודס. עם גודס כמאמן הגיעה ראשון לציון לגמר הגביע, שם הפסידה להפועל ירושלים. לקראת הישורת האחרונה של העונה חזר דריל מונרו לקבוצה. הוא, יחד עם הזרים אלכס המילטון ולונג, הובילו את הקבוצה לגמר הפיינל פור, בו הפסידה למכבי תל אביב.
רוב סגל הקבוצה נותר זהה גם בעונת 2019/2020. מונרו, המילטון וכל יתר השחקנים הישראלים הבכירים נשארו בקבוצה. הקבוצה השתתפה בעונה זו ביורוקאפ, אך היא סיימה במקום החמישי בשלב הבתים וכך תמה דרכה בטורניר. עם חיזוקים במהלך העונה בדמותם של דאנג'לו הריסון וזאק הנקינס, העפילה הקבוצה עונה שנייה ברציפות לגמר הפיינל פור, שם הפסידה פעם נוספת למכבי תל אביב. נועם דוברת, שגדל במחלקת הנוער של המועדון והחל לבסס את מעמדו בקבוצה הבוגרת, נבחר לתגלית העונה.
את עונת 2021/22 בילתה הקבוצה ברוב שלבי העונה בחלקה התחתון של הטבלה וב-25 באפריל 2022 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית כשני מחזורים לסיום העונה לאחר שסיימה במקום ה-12 והאחרון בפער של 3 משחקים מהפועל באר שבע מהמקום ה-11. זאת לאחר כ-34 עונות רצופות בליגת העל.
לקראת עונת 2022/2023 בליגה הלאומית מינתה הקבוצה את נדב זילברשטיין למאמנה. בחודש פברואר 2023 פוטר זילברשטיין ונתי כהן מונה כמחליפו.לאחר הפסד במשחק מספר 1 ברבע גמר הפלייאוף של הליגה הלאומית בכדורסל מונה אבי סוכר לעמוד על הקווים על חשבונו של נתי כהן שפוטר. אבי סוכר הצליח להחזיר את הסדרה לחיים ושלח אותה למשחק מספר 5 אך זה לא הספיק ומכבי ראשון לציון נשארת עוד שנה בליגה הלאומית בכדורסל
אולם ואוהדים
ב-1986, עם סיום בנייתו של היכל הספורט גן נחום, עברה מכבי ראשון לציון לקיים את משחקי הבית שלה באולם זה. האולם מכיל 1,500 מושבים.
ב-2008 נבנה היכל הספורט בית מכבי, במטרה ליצור "בית" לקבוצות בכדוריד ובכדורסל ומכך נבע שמו, בית מכבי. האולם נחנך ב-5 באוקטובר, כשקבוצת הכדורסל הפסידה במשחק אימון לאחת הקבוצות הבכירות באירופה, אולימפיאקוס. האולם מכיל 2,500 צופים למשחקי כדורסל. האולם משמש לאירועים רבים נוספים, הן של האגודה והן של העירייה. כמו כן, אירח האולם את משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר של גביע המדינה בכדורסל נשים לעונת 2009. המתחם מכיל חדרי כושר, חדרי הלבשה ומלתחות ואת משרדי ההנהלה של הקבוצות.
ארגון האוהדים של הקבוצה, שנקרא "גוש ד'", הוקם ב-2001. בינואר 2014 החל ארגון האוהדים להחרים את משחקי הקבוצה בשל סכסוך עם יו"ר המועדון, יצחק פרי. החרם הסתיים רק כעבור שנה, בינואר 2015. החל מ- 2022-2013 ניב זהבי שימש ככרוז הקבוצה במשחקיה הביתיים.
קלעים מובילים
להלן רשימת הקלעים המובילים של הקבוצה במשחקי הליגה, נכון ל-16 באוגוסט 2021.
הרוזנת היחפה
ג'וזף ל. מנקייביץ' היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הסרט הופק באולפני צ'ינצ'יטה ברומא. העלילה מסופרת בקולו של בוגרט בצורת פלשבק.
תקציר העלילה
הארי דווס (המפרי בוגרט) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי העובד למען טייקון בשם קירק אדוארדס (וורן סטיבנס). אדוארדס מגיע למועדון לילה במדריד ביחד עם הארי ואיש יחסי הציבור שלו, אוסקר מלדון (אדמונד או'בראיין). אדוארדס מבקש להחתים לסרט שהוא עומד להפיק, רקדנית במועדן בשם מריה ורגאס (אווה גרדנר).
הארי מצליח לשכנע את מריה לחתום על חוזה לאחר שמלדון נכשל בכך. היא מספרת לו על ילדותה הקשה במלחמת האזרחים הספרדית בה נהגה ללכת יחפה בין ההריסות.
למרות התנגדות אמה, היא טסה להוליווד, מופיעה בהצלחה בכמה סרטים והופכת לכוכבת קולנוע מפורסמת ומבוקשת.
הרוזן וינצ'נצו טורלטו-פבריני (רוסאנו בראצי) נוסע מחווילתו בראפאלו למונטה קרלו. בדרך הוא פוגש במריה רוקדת ביחד עם צוענים. מבטם נפגש והוא מתאהב בה במקום ועוקב אחריה עד לקזינו במונטה קרלו. הוא צופה בריב בינה לאלברטו, סוטר לאלברטו ולוקח את מריה.
וינצ'נצו מביא אותה לבית משפחתו ומציג אותה לפני אחותו האלמנה אלאונורה (ולנטינה קורטז). הוא מציע למריה נישואים למרות התנגדותה של אחותו.
מריה נענית לו כי היא רואה בכך מילוי שאיפה להפוך מנערה יחפה לרוזנת כמו סינדרלה.
לאחר הנישואים הוא מודיע למריה כי בעקבות פציעה קשה בחזית צפון אפריקה הוא נשאר אימפוטנט. מריה ממשיכה בקשר עם מאהב ונכנסת להיריון. היא מגיעה להארי ומספרת לו כי היא עומדת להודיע על כך לוינצ'נצו. הארי מזהיר אותה שזה מסוכן. מריה עוזבת אותו והארי רואה כי וינצ'נצו עוקב אחריה. הארי נוסע בעקבותיהם אך בהגיעו לביתם הוא שומע שתי יריות. וינצ'נצו יוצא עם מריה בידיו לאחר שהרג אותה ואת מאהבה.
אף פעם לא מאוחר מדי
אף פעם לא מאוחר מדי הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי מאת ובבימויו של עדו פלוק, שיצא לבתי הקולנוע בישראל בשנת 2012.
עלילה
הרצל (נוני גפן), בחור ישראלי שהתגורר 8 שנים בדרום אמריקה ובגיל 28 שב לישראל. הוא מוצא עבודה כמדביק פוסטרים, לוקח את הוולוו הישנה של אביו (עמי ויינברג) ויוצא למסע חוצה ישראל, במהלכו הוא מדביק פוסטרים על לוחות מודעות, פוגש אנשים שונים.
אודות ההפקה
עדו פלוק, שב לישראל מניו יורק ב-2001, שם עשה תואר ראשון בהפקת סרטים וטלוויזיה בבית בספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק.
הוא כתב תסריט והגיש בקשה לקרן הקולנוע הישראלי לתמיכה בסרט. הקרן הציעה לו למנות עורך תסריט שיעבוד איתו, אבל לפלוק אצה הדרך והוא החליט לעבוד לבדו.
המפיקים היו עדו פלוק, גל גרינשפן ורועי קורלנד, לתפקיד הראשי נבחר נוני גפן, שאחר-כך ביים את הסרט "לא בתל אביב". מישהו תרם לסרט את המצלמה שלו, חלק גדול מהצוות עבד בהתנדבות.