cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יופי
בנצרות
תפישות אלה זכו לחיזוק במאה ה-12 על ידי ברנאר מקלרבו ואסכולת שארטר, שזכתה בתקופה זו לפריחה חסרת תקדים. האדריכלים של ימי הביניים מימשו תפישות יופי אלה במבני הדת הנוצריים ובפרט בקתדרלות. האדריכלות הגותית נועדה לענות על שני עקרונות אלה כאשר הקימה מבנים תמירים ואווריריים בעלי חלל מואר וגדול באור מיסטי, הבנוי בפרופורציות הרמוניות ועל בסיס צורות מושלמות כגון העיגול (ראו חלון רוזטה) והריבוע.
בהגות
הפילוסופים היוונים עסקו לא מעט ביופי, בניסיון לתארו, להגדירו ולעמוד על מהותו. בית הספר של פיתגורס ראה קשר הדוק בין מתמטיקה ויופי. בפרט, הם ציינו, כי חפצים שהפרופורציות שלהם על פי יחס הזהב, נראים אטרקטיביים יותר. אדריכלות יוון העתיקה מבוססת על השקפה זו של סימטריה ופרופורציה. אפלטון ראה באידיאת היופי את האידאה הגבוהה ביותר. וראה ביופי הפיזי הטבעי ולא המלאכותי שנעשה בידי האדם, שיקוף של יופי אידאי ומושלם המצוי בכל. אריסטו לעומתו ראה קשר בין היפה והמידות הטובות.
כהמשך לתפיסתו של אפלטון, המהר"ל סבר שהיופי קשור אל הקודש, והוא למעשה התגלמות של הנצחי, המוסרי והאלוהי בחומר, ואך טבעי הוא בעיניו שאת בית המקדש, ירושלים ובגדי הכהנים יש לעצב באופן היפה ביותר (נצח ישראל פ"ז). בעידן הנאורות נרשמה עלייה בעניין היופי כנושא פילוסופי. לדוגמה, הפילוסוף הסקוטי פרנסיס האצ'סון טען שיופי הוא "אחדות בגיוון, וגיוון באחדות". בתקופה הרומנטית, אדמונד ברק הניח הבדל בין יופי במשמעות הקלאסי שלו ובין הנשגב. עמנואל קאנט המשיך באותה קו וסבר שהיופי מוכשר לעורר מוסריות אצל האדם, אף שאינו משקף מוסריות. במאה ה-20 נראתה דחייה גדלה והולכת של יופי בידי אמנים ופילוסופים כאחד, שהגיעה לשיאה בפוסטמודרניזם באנטי-אסתטיקה, שבתגובה לה נבחן עניין היופי מחדש, וניתנו לו הגדרות חדשות.
בספרות
ביצירות ספרות רבות יש התייחסות ליופי, לעיתים כמשאלת לב, כמו באגדות רומנטיות כגון "היפהפייה הנרדמת" ו"סינדרלה", בהן הוא מוצג כערך נעלה שקודם לעושרו ומעמדו של המאהב, שנחשבו בעבר כמדדים לפיהם נבחר שידוך; ולעיתים דווקא כקריאה מאתגרת לקורא – שלא להתבונן בחיצוניות אלא בפנימיותו של האדם, כמו בסיפורים "הברווזון המכוער" ו"הגיבן מנוטרדאם".
לעיתים רחוקות ישנו גם תמרור אזהרה על הסכנות המוסריות שבסגידה ליופי, כך למשל בסיפור שלגיה ושבעת הגמדים, שבו המלכה המתבוננת במראת הפלאים מוכנה להרוג את שלגיה היפה בתפוח מורעל, כדי שהיא תהיה האישה היפה בתבל.
בסיפוריו של רבי נחמן מברסלב, ניתן למצוא ביקורת עזה ונוקבת על התרבות האנושית, הנמשכת אחר היופי ומשתעבדת ומתמכרת לו. כך ב"מעשה מבעל תפילה" הוא מספר על מדינה שממליכה על עצמה אישה בעלת יופי מופלג רק בשל יופייה. הסופרת הישראלית דבורה בארון בסיפור הקצר שברירים ממשיכה קו זה וקובלת על טבעם של בני האדם להימשך ליפה, ולהזניח בני אדם שהטבע לא חנן אותם במתת יופי.
הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג
הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג (בגרמנית: Hermann Fürst zu Hohenlohe-Langenburg; 31 באוגוסט 1832 – 9 במרץ 1913) היה נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג בין השנים 1860–1913.
ביוגרפיה
הרמן נולד ב-31 באוגוסט 1832 בלנגנבורג, לארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן (אחותה למחצה של המלכה ויקטוריה).
ב-12 באפריל 1860 מת אביו, ואחיו הבכור קרל לודוויג השני, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ירש את תאריו, אולם, ב-21 באפריל ויתר קרל לודוויג על התואר לטובת הרמן.
הרמן היה גנרל חיל הפרשים בצבא הקיסרות הגרמנית.
ב-19 בספטמבר 1899, הוא ואשתו היו ברכבת, וניצלו בנס בעת שרכבת אחרת התנגשה ברכבת שבה הם שהו.
מדריך ישראל החדש
מדריך ישראל החדש הוא אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל בעריכת ספי בן-יוסף, בהוצאת כתר ומשרד הביטחון.
הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג
ביוגרפיה
ב-9 במרץ 1913 מת הרמן בלנגנבורג, ובנו ארנסט השני, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ירש את תאריו.
מדריך ישראל החדש
תיאור המדריך
מדריך ישראל הוא שילוב של אנציקלופדיה ומדריך טיולים. המדריך כולל 15 כרכים ובהם מידע על היישובים בישראל ועל אתרים היסטוריים, ארכאולוגיים וגאולוגיים. המדריך כולל גם אתרי נוף, שמורות טבע וגנים לאומיים. הערכים מוצגים בלוויית תמונות צבעוניות ותרשימי מפות. כל כרך כולל פרק מבואות, פרק אתרים, פרק טיולים ותוכן עניינים בסדר אלפביתי.
המהדורה הראשונה של המדריך יצאה לאור בשנת 1980 בעריכת אריה יצחקי, וכונתה "מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ". המהדורה הנוכחית יצאה לאור בשנת 2001. המהדורה הראשונה כללה תיק מפות של ישראל בקנה מידה 1:100,000. המפות במהדורה החדשה מחולקות לאזורים וכלולות בספרי המדריך. תמונות צבע בודדות צורפו במהדורה הראשונה במרוכז בכל כרך ואילו במהדורה החדשה תמונות הצבע מופיעות במקום לפי הערך שהן מתארות. המהדורה החדשה כוללת אינפורמציה מעודכנת וחלוקה חדשה של הכרכים.
מדריך ארץ ישראל החדש, שיצא בשנת 2001, בשונה מהמדריך שיצא בשנת 1980, אינו כולל את חצי האי סיני, וכן את היישובים היהודיים ביהודה ושומרון ובחבל עזה.
פרקי המבוא כוללים מידע כללי בנושאי גאולוגיה, גאומורפולוגיה, בוטניקה וזואולוגיה. פרקי האתרים כוללים תיאור אתרים רבים - אתרים היסטוריים, ארכאולוגיים, גאולוגיים, אתרי נוף, שמורות טבע וגנים לאומיים. פרקי המסלולים כוללים תיאור מסלולי טיול המתאימים למשפחות, למיטיבי לכת ומסלולים לטיולים רכב שטח. תיאור מסלולי הטיול מלווה בתרשימים של מפות צבעוניות. הכרכים של המדריך מסודרים לפי חלקי ארץ ישראל שהם מתארים. הכרך הראשון כולל מילון מונחים ותוכן עניינים של המדריך על כל כרכיו.
המערכת המדעית של המדריך כללה את פרופ' עקיבא פלכסר, מנחם מרקוס, פרופ' יואל וייזל, ד"ר אבי שמידע, ד"ר עדי פז, ד"ר גבריאל ברקאי, ד"ר יוסף דרורי, ישראל ליפל, בני פרנקל ויואב רגב.
גדל, אשר, באך
גדל, אשר, באך, או בשמו המלא "גדל, אשר, באך: גביש בן אלמוות: פוגה מטאפורית על נפשות ומכונות ברוח לואיס קרול" (באנגלית: Gödel, Escher, Bach: an Eternal Golden Braid: A metaphorical fugue on minds and machines in the spirit of Lewis Caroll), הוא ספר עיון מאת דאגלס הופשטטר, העוסק בשאלות מתמטיות ופילוסופיות, אך גם בנושאים רבים הנוגעים לאמנות, לוגיקה, גנטיקה, מוזיקה ומדעי המחשב. הספר יצא לאור באנגלית ב-1979, בהוצאת "Basic Books", ויצא מחדש ב-1999 עם הקדמה חדשה של המחבר במלאת 20 שנה להוצאה המקורית. לעיתים מתייחסים לספר בראשי התיבות של שמו: GEB.
על פני הדברים זהו ספר המראה איך הישגיהם של הלוגיקן קורט גדל, האמן מ. ק. אשר והמלחין יוהאן סבסטיאן באך משולבים וקשורים זה בזה, כפי שכותב המחבר:. אך הנושא המרכזי בספר מופשט ועמוק יותר. הופשטטר שואל "האם מילים ומחשבות שומרות על חוקיות פורמלית או לא?". בהקדמה למהדורה החדשה שיצאה לכבוד 20 שנה למקורית, הופשטטר מצר על כך שספרו נתפס כגיבוב של חידודים לשוניים פילוסופיים ומתמטיים ללא נושא אחיד. הוא כותב:.
הספר זכה בפרס פוליצר בשנת 1980 בקטגוריית "ספרי עיון כלליים" (General Nonfiction). בסוף שנת 2011 יצא לאור תרגום לעברית.
מבנה הספר
הספר מתאפיין בריבוי משחקי מילים, לשון נופל על לשון, שעשועי לשון ואנגרמות מתוחכמות. השפה הפורמלית TNT (תורת מספרים טיפוגרפית) משמשת להדגים את משפטי אי-השלמות של גדל ואנלוגיות נוספות בספר קשורות אליהם. לדוגמה, נגן תקליטים המשמיד את עצמו כאשר הוא מנסה לנגן תקליט שכותרתו "אי אפשר לנגן אותי בנגן תקליטים X". זוהי דוגמה ללולאה מוזרה, ביטוי שטבע הופשטטר לתיאור מצב בו משהו מתייחס או מפנה אל עצמו כמו בציור של אשר, "ידיים רושמות", שבו רואים שתי ידיים מציירות זו את רעותה.
הופשטטר מוביל את הקורא לאורך דרכים שונות כדי להימלט מסתירות הנובעות מהלוגיקה. דיון על קואנות זן בודהיזם, ממחיש כיצד יש לתפוש את המציאות מחוץ למגבלות הניסיון האישי וכיצד ניתן להשלים עם קיום שאלות פרדוקסליות על ידי ביטול השאלות עצמן.
הספר כולל אנקדוטות וסיפורים שונים כגון על מסכי טלוויזיה הבולעים את עצמם, ומבנים קנוניים במוזיקה. מגוון הנושאים הנידון בספר רחב ביותר ונע בין הפרדוקסים של זנון ועד לדיון על מושבות נמלים. אחת משאלות המפתח בהן הספר דן היא: מתי שני דברים נחשבים זהים?
מבני נתונים כגון תור ומחסנית נידונים אף הם במסגרת דיאלוג בין הצב לאכילס בו הם נכנסים ויוצאים מרמות שונות של המציאות, בדומה לדרך בה תוכנית מחשב אחת נכנסת ויוצאת מתוך תת-תוכנית אחרת. בדיאלוג, כניסה לתמונה בספר מורידה אותם רמה אחת, וכניסה לתמונה בתוך תמונה מורידה ברמה נוספת. לחלופין, יציאה מהתמונה מעלה ברמה אחת וכן הלאה. תוך כדי הדיאלוג הצב מעיר בהומור כי היה לו חבר שיצא מהתמונה ברמת המציאות הנוכחית ומאז אבדו עקבותיו. השאלה המשתמעת מכך היא, האם החבר חדל מלהתקיים או שמא עלה לרמת מציאות גבוהה יותר? אולי לרמה של קורא הספר עצמו? הדיון ממשיך לנושאים כמו לוגיקה, משפטים בעלי הפניה עצמית, ואף תכנות.
דיאלוג נוסף הוא זה שכתוב בצורת קנון הסרטן (CRAB) בו כל משפט לפני נקודת האמצע זהה למשפט מקביל אחריו. למרות המבנה המגביל, הדיאלוג ניתן להבנה בשל השימוש המתוחכם במשפטים בעלי משמעות כפולה.
תרגום הספר לעברית
בשנת 2011 יצא לאור, בהוצאת דביר תרגום הספר לעברית מאת טל כהן, ד"ר במדעי המחשב, וירדן ניר בוכבינדר, חוקר בהנדסת תכנה. לפי המתרגמים, מלאכת התרגום נמשכה 16 שנים, זאת בין השאר בגלל הצורך לתת תרגום טוב לחידודי לשון ומשחקי מילים ומציאת מקבילה עברית אליהם.
קישורים חיצוניים
על התרגום לעברית:
גוגול: נקמה נוראית
פרק 5: מאורת הפרש
זמן קצר לאחר מותו של גוגול, החוקר בינך מאשים אותו במות הקוזאקים והאישה הצעירה, מידיו של הפרש האפל, מאחר שהוא היה זה שהורה להחביאם באסם. ד"ר בומגארט לא מצליח לבצע נתיחה שלאחר המוות לגופתו של חברו הטוב, גוגול, בעוד בתו של ואקולה, ואסילינה, חשה בהדחקה ומסרבת להאמין למותו של גוגול.
לפתע תושבי הכפר יוצאים לתקוף את מטה המשטרה, הם תוקפים את בינך ואת שותפו יאקים ומנסים לשרוף את גוגול, אך ואסילינה יוצרת גשם באמצעות כוחות הקסם שלה. אך התושבים מנסים במקום זאת לתלות את גוגול, אך מנהיג החבורה נורה ברגלו. היורה מתגלה בתור יאקוב פטרוביץ' גורו, שחשבו אותו למת ומסתבר כי שרד את מתקפתו של הפרש האפל באירועי הסרט הראשון. גרו מורה להמון להתפזר באיום שאם לא יעשו כן יארגן את הגלייתם לסיביר. גורו חושף בפני גוגול שהוא חושד כי אלכסיי הוא הפרש האפל. השניים יוצאים בליווי המשטרה לבתו של אלכסיי אך אינם מוצאים דבר. גוגול מצליח לגלות פתח למאורה אפלה והם מוצאים בפנים את אוקסנה. אלכסיי מופיע לפתע ובינך יורה בו למוות בחזהו. אוקסנה ששכבה מתה חוזרת לחיים, אך שניות לאחר מכן נהרגת שוב על ידי הפרש שנוטל ממנה דם ויוצר מערבולת. כאשר המערבולת מתפזרת בינך, גוגול וגרו מגלים את זהות הפרש האפל, כלא אחרת מאשר ליזה.
פרק 6: נקמה נוראית
163 שנה לפני אירועי הסרט, האטמן קוזאקי יוצא בראש צבא להדוף את הפלישה הפולנית, בראשות המכשף קזימיר. רק קוזאק אחד חזר מהצבא כולו כשהוא מספר שהפולנים שברו אותם, ההאטמן נהרג והפולנים יתקפו בקרוב. בנות ההאטמן ליזה ומריה פונות למכשפה שאומרת שניתן להביס את המכשף הפולני רק באמצעות לבישת שרשרת לשון: אז קזימיר יאבד את כוחו ויהפוך לבן מוות, אך רציחתו תבוא תמורת מחיר נורא. חרף זאת, ליזה ומריה פורצות לאוהל של קזימיר ונוטלות אותו עמן על מנת להיכנס להן. בדרך קזימיר אומר שקללתו תוסר רק אם יאהב מישהי והוא מבקש ממריה לשחרר אותו, אם היא תענה לו בתמורה הוא יוכל לוותר על הכישוף ולהפוך לאדם. ליזה מחליטה לסיים את העניין במקום ונכנסת עם מריה לקרב עד שזו נופלת. בזעם, היא כורתת את ראשו של קזימיר. ברם, בעודו בחיים, ראשו הכרות של קזימיר מדבר אליה ואומר שהיא כעת תחת אותה הקללה שהוא היה נתון בה וכי מדי שלושים שנה היא תיאלץ להקריב 12 בנות ואחת שחזרה לחיים ולא ידעה מוות, עד שהיא תתאהב בעצמה. מריה פוגשת בעולם הבא קול נורא שמורה עליה לחזות, אם היא תהרוג את אחותה היא תוכל לחיות ועד אז היא תשוטט במסווה של אישה זקנה.
גורו, עטוי באותה שרשרת לשון חוקר את ליזה ואומר לה שהוא לא יביא אותה לדין. בפקודת מסדר חשאי הוא מוכרח להביא את הפרש האלמותי לסנקט פטרבורג על מנת לחלוק את סוד החיים הנצחיים עם האימפריה הרוסית. אם היא תסרב, הוא מאיים להרוג את גוגול. לאחר שהם מקשיבים לדו-שיח ניקולאי ובינך ממהרים לעצור את יאקוב. בינך יורה בליזה. כשגוגול שומע מליזה שהוא אמור להיות הקורבן ה-13 אך בשל אהבתו לליזה היא הרגה במקום את אוקסנה, גוגול מסיר את התקווה המכושפת וליזה הופכת חזרה לפרש האלמותי.
אז ליזה, גוגול, בינך וגורו רואים אישה זקנה בשם כריסטינה מהכפר, שהופכת לפתע למריה. היא הורגת את בינך ופוצעת קשה את גוגול. היא מאלצת את ליזה להעניק לה את מתת חיי הנצח לפני שהיא כורתת את ראשה, כפי שאחותה עשתה אז לקזימיר. ואסילינה שמבינה שגוגול בצרות מצליחה לחלץ את גוגול וגורו תוך הסחת דעתה של מריה מספיק זמן כדי שגוגול יניח את השרשרת על צווארה של מריה וגורם להפוך שוב לבת מוות. כשהוא מתרשם לטובה, גורו מציע לגוגול להצטרף לאגודה חשאית, מאחר שמשימתו הוכתרה בהצלחה, לאחר שמתת חיי הנצח נלכד בתוך השרשרת. לאחר שגוגול מסרב, גורו חוזר לסנקט פטרבורג. גוגול, יחד עם ואקולה וד"ר בומגארט, קוברים את בינך בבית העלמין של דיקאנקה, כשהם מבטיחים לשמור את השתלשלות האירועים בסוד, לפני שהם נפרדים.
גוגול חוזר לביתו. מושפע מהאירועים הוא מתחיל לכתוב ספר חדש על הרפתקאותיו. בסנקט פטרבורג הוא מפרסם את ספרו "ערבי הכפר שליד דיקנקה" ומקבל הכרה רבה. הוא פוגש לפתע מכשפה שמנסה להרוג אותו אך ניצל על ידי פושקין ולרמונטוב. הם מציגים את עצמם כחברים באחווה בעלת קשרים לזו של גורו, הם מזמינים את גוגול להצטרף לשורותיהם והוא מסכים.
מוזיקה
את המוזיקה והפסקול לסרט כתב המלחין ריאן אוטר, שזהו שיתוף הפעולה השמיני שלו עם הבמאי יגור בראנוב.
גשר שייח' חוסיין
גשר שייח' חוסיין (או גשר מעוז) הוא גשר הרוס על נהר הירדן, בעמק בית שאן ליד הקיבוץ מעוז חיים ומכאן שמו בעברית. מקור שמו בערבית הוא בקבר קדוש מוסלמי בשם זה שהיה בעבר מצפון לגשר. לאחר החתימה על הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, הוסב שמו ל"גשר נהר הירדן".
היסטוריה
לכל אורך ההיסטוריה שימש האתר כמעברה בין מזרחה למערבה של ארץ ישראל:
הגשר ההרוס נבנה על ידי העות'מאנים בשלהי המאה ה־19 ופוצץ לראשונה על ידם בשנת 1918 בעת נסיגתם מפני הצבא האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים הוצב דרומית לו גשר עץ זמני שפינה את מקומו לגשר ברזל קבוע שהוצב במקום בשנת 1925.
ב־17 ביוני 1946 פוצצו לוחמי הפלמ"ח מהגדוד הראשון בפיקוד ברוך אקסלרוד את הגשר במהלך מבצע ליל הגשרים. לאחר תקופה קצרה הוקם במקום גשר ביילי.
ב-14 בפברואר 1948 יצאו אנשי הפלמ"ח עמיקם אלון וצבי משה פרוצל למבצע לפיצוץ מכונית תופת על הגשר, במטרה להביא לקריסת הגשר ובכך למנוע חדירת כוחות אויב מהגבול המזרחי. השניים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולפוצץ את המכונית על הגשר. אלון הצליח לקפוץ מהגשר לנהר הירדן ולהינצל. פרוצל, שהיה החבלן שהפעיל את המטען, נהרג מכדורי חיילי הלגיון הערבי.
החל משנת 1998, ניצב במקום גשר ביילי גשר כפול מבטון אשר נבנה בצידו הישראלי על ידי מע"צ ובצידו הירדני בידי הירדנים בסיועה של ממשלת יפן.
מקורות הירדן
בעת העתיקה
מדברי התלמוד ניתן להבין כי עצם התפיסה של "מקורות" הירדן לא הייתה קיימת. התלמוד הבבלי אגב דיונו בנושא, מציין את מהלכו של הנהר כיוצא מנקודה אחת בלבד, מערת העיר פמייס:"'ירדן יוצא ממערת פמייס, ומהלך בימה של סיבכי, ובימה של טבריא, ובימה של סדום...'"התפיסה הרואה בירדן נהר משולב ממספר מקורות, התגבשה מאוחר, ככל הנראה סמוך לסדרת הסכמי הגבולות בין בריטניה לצרפת בראשית המאה העשרים.
במאה העשרים
אזור מקורות הירדן עבר מספר שינויים מדיניים במהלך המאה העשרים: בראשית המאה העשרים היה האזור שטח פנימי בתחומי האימפריה העות'מאנית; לאחר נפילת האימפריה העות'מאנית היה האזור לתחום־גבול בין שתי מדינות־חסות: המנדט הבריטי על ארץ ישראל והמנדט הצרפתי על סוריה; עם תום המנדט הבריטי בארץ ישראל, חולק בין שלוש מדינות עצמאיות: ישראל, סוריה ולבנון. רצונה של בריטניה לכלול כמה שיותר ממקורות המים של ארץ ישראל בתחומי המנדט שלה יצרה את האזור הידוע כ"אצבע הגליל". עם הקמת מדינת ישראל עבר האזור פיתוח מואץ בדמות הקמת יישובים חדשים ומרכזי תעשייה וחקלאות אשר השפיעו על איכות המים הזורמים במקורות הירדן כמו גם על כמותם ותוואי זרימתם.
מקורות הירדן היוו מקור מים אסטרטגי של מדינת ישראל. במהלך השנים 1975–2008 נהר הירדן סיפק כ 440 מלמ"ק בשנה לאגן הכנרת ובכך תרם תרומה מהותית רבת חשיבות למקור מים שסיפק כ 25% מצרכי המים של המדינה. לפיכך מאז ראשית ימי הציונות היוותה השליטה על מקורות הירדן מול סוריה ולבנון גורם רב חשיבות במערך השיקולים ההידרו-דיפלומטיים והגיאו-אסטרטגיים של המדינה שבדרך ושל מדינת ישראל. המלחמה על המים של מדינת ישראל עד סוף שנות השישים היא תוצאת שיקולים אלה. במהלך השנים האחרונות עם הרחבת אספקת המים ממערך ההתפלה עד כדי כ 70% מצרכי משקי הבית של ישראל חלה הפחתה בתרומה היחסית של הירדן והכנרת במשק המים של ישראל. בעקבות כיבוש הגולן במלחמת ששת הימים נמצאים בידי ישראל כ 80% ממקורות הירדן. אך חשיבותם האסטרטגית של מקורות הירדן נותרה בשלושה הקשרים מהותיים: א. הכנרת היא מאגר תפעולי אסטרטגי טבעי המאפשר ניהול יעיל משק המים נוכח התנודות בין שנות בצורת ושנים שחונות. ב. ישראל מספקת לממלכת ירדן כ 55 מלמ"ק מי שתייה בשנה - כפי שהוסכם בהסכם השלום בשנת 1994 ובמספר הסכמות נוספות בשנים שלאחר ההסכם אספקה זו אפשרית בזכות האגירה בכנרת. בחודש אוקטובר 2021 נחתם הסכם להכפלת כמות המים שיסופקו לירדן עד לכדי 105 מלמ"ק לשנה. ג. צורכי היישובים בגליל העליון ובעמק הירדן מסופקים במלואם ממקורות אלה.
גאוגרפיה
מקורות הירדן נבדלים זה מזה בתכונות הגאוגרפיות השונות כגון מהלך, ספיקה וצומח. מבחינת ספיקה - מי נחל דן מהווים מחצית ממי הירדן, מי נחל שניר – שישית, מי נחל חרמון – שישית ומי נחל עיון - שישית. גם מבחינת יציבות הספיקה עולה הדן על המקורות האחרים כפי שניתן לראות בטבלה הבא:
הערות לטבלה:
מורגן צ'נגיראי
ראשית דרכו
צ'נגיראי נולד ב-1952 באזור כפרי במרכז המדינה, אז המושבה הבריטית רודזיה הדרומית, בנו הבכור מבין תשעה של מניח לבנים. במהלך התיכון עזב את לימודיו ועבד כפועל טקסטיל, וב-1974 החל לעבוד במכרה ניקל. צ'נגיראי השתלב בארגון העובדים במכרה, והתקדם לעמדת מנהיג ארגון עובדי המכרות. ב-1988 התמנה למזכ"ל ארגון הגג של איגודי העובדים בזימבבואה. תחת הנהגתו התנתק ארגון העובדים בהדרגה ממפלגת השלטון רבת העוצמה ZANU-PF, ששלטה שלטון מוחלט בפוליטיקה הזימבבווית מאז נפילת המשטר הגזעני הלבן במדינה וכניסת הרוב השחור לחיים הפוליטיים. צ'נגיראי החל להתעמת יותר ויותר עם הממשלה בהנהגתו של רוברט מוגאבה, והביקורת שמתח על מוגאבה הלכה והחריפה. ב-1997 ארגן צ'נגיראי שביתות ומחאות נגד מדיניות הממשלה. פעילותו נגד השלטון עלתה לו באיומים והטרדות, ואף בניסיון התנקשות בחייו ב-1997.
התנועה לשינוי דמוקרטי
ב-1999 היה צ'נגיראי ממקימיה של "התנועה לשינוי דמוקרטי", MDC. המפלגה החדשה החלה מיד לערער על שלטונה הכמעט מוחלט של מפלגת ZANU. המפלגה התבססה על המעמד העירוני, ארגוני עובדים, ארגוני זכויות אדם ואנשי כנסייה. ב-1999 נדחתה במשאל-עם הצעתו של מוגאבה, שצ'נגיראי התנגד לה, להפקיע את חוותיהם של הלבנים במדינה לטובת ותיקי המלחמה נגד השלטון הלבן, שהם הגרעין הקשה של חסידי ZANU. הצלחתה של ה-MDC לבלום מהלך של מוגאבה נתפסה כהישג גדול, וכעבור שנה הפתיעה המפלגה כשזכתה ב-57 צירים בבית הנבחרים, לעומת 62 של מפלגת השלטון, בניגוד לכל מערכות הבחירות הקודמות שבהן זכתה האופוזיציה למושבים ספורים. צ'נגיראי עצמו לא הצליח להיבחר לבית הנבחרים כיוון שהתמודד במחוז הולדתו, שבו כברוב המחוזות הכפריים נתונה התמיכה הציבורית למפלגת השלטון.
במרץ 2002 הפסיד צ'נגיראי למוגאבה בבחירות לנשיאות, שלוו בהאשמות על זיופים, אלימות, הטיות ושימוש בתקשורת הממלכתית לטובת מוגאבה. מוגאבה ותומכיו האשימו את צ'נגיראי שהוא סוכן של בריטניה ועושה דברם של בני המיעוט הלבן במדינה, והרבו להזכיר את העובדה שלא השתתף במלחמת העצמאות של זימבבואה נגד השלטון הלבן בשנות השבעים.
ב-2005 התפצלה ה-MDC על רקע השאלה האם יש להחרים את הבחירות שנערכו באותה שנה.
בחירות 2008 ו-2013
ב-29 במרץ 2008 נערכו בחירות לנשיאות ולבית הנבחרים של זימבבואה. לצד מוגאבה וצ'נגיראי התמודד גם מועמד עצמאי, סימבה מקוני, שפרש מ-ZANU. הבחירות נערכו על רקע מצב כלכלי מחמיר והולך ואינפלציה דוהרת, וסקרים ניבאו תבוסה למוגאבה. בבחירות לבית הנבחרים זכו מפלגות האופוזיציה לרוב קטן, ואולם תוצאות הבחירות לנשיאות לא היו חד-משמעיות. ועדת הבחירות המרכזית עיכבה את פרסום התוצאות לנשיאות למעלה מחודש, על-אף תרעומת בינלאומית רבה ומהומות במדינה, שעליהן הגיבה הממשלה בצעדי דיכוי. לבסוף הכריזה ועדת הבחירות כי צ'נגיראי זכה ב-47.9% מן הקולות מול 43% למוגאבה, וכיוון שנדרשים לפחות 50 אחוזי תמיכה כדי לנצח בסיבוב בחירות יחיד יהיה צורך בסיבוב שני. צ'נגיראי הודיע כי ועדת הבחירות זייפה את התוצאות. לאחר התלבטות, החליט שלא להחרים את הסיבוב השני אלא להתמודד בו מול מוגאבה.
במהלך התקופה שקדמה לסיבוב השני בבחירות הופעלה אלימות מסלימה והולכת מצד תומכי מוגבה נגד מנהיגי האופוזיציה ותומכיה. צ'נגיראי עצמו שהה חלק ניכר מן התקופה בדרום אפריקה, מחשש להתנכלות השלטונות, ונעצר שלוש פעמים (לפרקי זמן קצרים) לאחר ששב לזימבבווה. ימים אחדים לפני מועד הבחירות הודיע צ'נגיראי כי הוא פורש מן המירוץ, משום שאין טעם בהתמודדות שאין סיכוי שתהיה הוגנת ומשום שאינו רוצה לסכן את חיי תומכיו, שעשרות מהם נהרגו על ידי תומכי ZANU ורבבות נאלצו לעזוב את בתיהם. צ'נגיראי ביקש התערבות בינלאומית למניעת מה שכינה "רצח עם". תומכי הממשלה טענו שסיבת פרישתו היא חשש ממפלה בקלפיות.
לאחר הסיבוב השני של הבחירות, שבו היה מוגאבה המועמד היחיד, נפתח משא ומתן ממושך על עתידה הפוליטי של המדינה, באמצעות מתווכים דרום-אפריקאים. בספטמבר נחתם הסכם לחלוקת סמכויות השלטון בין ZANU לבין התנועה לשינוי דמוקרטי. הוסכם על מינויו של צ'נגראי לראש ממשלה, תוך שמוגאבה ממשיך לכהן כנשיא; ועל חלוקת משרדי הממשלה והשליטה בזרועות הביטחון בין המפלגות. מוגאבה ואנשי ZANU לא מיהרו ליישם את ההסכמה העקרונית שהתקבלה, והמשבר הפוליטי נמשך, תוך שזימבבואה מתמודדת עם משבר כלכלי, בידוד בינלאומי גובר ומגפת כולרה. צ'נגיראי הושבע לבסוף כראש ממשלה רק ב-11 בפברואר 2009.
גם בבחירות לנשיאות שנערכו ביולי 2013, הוא הפסיד לנשיא המכהן, והמפלגה מטעמו טענה לזיופים נרחבים בהליך הבחירות.
עמדות
צ'נגיראי החזיק בעמדות סוציאל-דמוקרטיות, והתנגד למדיניות שמעודדת קרן המטבע הבינלאומית בארצות מתפתחות, ובפרט למדיניות השינוי המבני שהובילה הקרן בזימבבואה בשנות התשעים.
משפחתו ומותו
צ'נגיראי נישא לסוזן ב-1978, ולזוג נולדו שישה ילדים. סוזן צ'נגיראי לא מילאה תפקיד פוליטי רשמי אך הייתה אהודה בתנועה לשינוי דמוקרטי.
בתאונת דרכים שאירעה ב-6 במרץ 2009, זמן קצר לאחר מינויו של צ'נגיראי לראשות הממשלה, נהרגה סוזן צ'נגיראי. מורגן צ'נגיראי נפצע בתאונה באורח קל. הועלו האשמות שמדובר בניסיון התנקשות, לאור העובדה שמספר מנהיגים פוליטיים זימבבווים נהרגו בתאונות דרכים בשנים האחרונות.
מורגן צ'נגיראי מת בפברואר 2018 בדרום אפריקה מסרטן.
יחסים עם ישראל
אף שיריבו המושבע, מוגאבה, מאז שנות ה-80 היה בין התומכים העקביים ביותר של אש"ף ושל יאסר ערפאת, האשימה בעבר האופוזיציה בזימבאבווה (אם כי לא צ'נגיראי אישית) את המוסד במזימות נגדה. בפעם הראשונה היה זה ב-2002, כששכרו עוזריו של מוגאבה את שירותיו של עובד משרד הביטחון הישראלי לשעבר, המציג את עצמו ברחבי העולם כסוכן המוסד, כדי לזייף קלטת המוכיחה לכאורה את כוונתו של צ'נגיראי להתנקש בחייו של מוגאבה. לפני הבחירות הכלליות של 2008 שוב עלה נושא שיתוף הפעולה של מוגאבה עם המוסד, כשהציג עיתון אופוזיציוני את החברה הישראלית לתוכנה (שבמוצר שלה השתמשה ועדת הבחירות בזימבאבווה) כשלוחתו של המוסד שבכוונתה לעזור לשלטון לעוות את תוצאות הבחירות לטובתו של מוגאבה.
תסמונת וסט
תסמונת וסט (West Syndrome) היא הפרעה אפילפטית נדירה בתינוקות. היא קרויה על שמו של הרופא האנגלי ויליאם ג'יימס וסט (1848-1793) שתיאר אותה לראשונה ב-1841. המקרה הראשון שאותו תיאר היה של בנו.
השם אינפנטיל ספאזם (עוויתות ינקותיות) משמש כדי לתאר צורת התקפים ספציפית השייכת לסינדרום וכן משתמשים בה כמילה נרדפת לסינדרום עצמו.
תסמונת וסט מורכבת משלישייה של:
הסינדרום הוא תלוי גיל. בדרך כלל הוא קורה בתינוקות בני חודש עד שנה, כשהוא מתגלה בדרך כלל בסביבות החודש החמישי. הסינדרום נגרם לעיתים קרובות על ידי תפקוד לקוי אורגני במוח שמקורו יכול להיות טרום לידתי, בלידה עצמה או לאחריה, כלומר בתר לידתי.
שכיחות
השכיחות היא 1:3200 עד 1:3500 בערך. באופן סטטיסטי בנים נוטים יותר לחלות מאשר בנות ביחס של 11:14.
סיבות
עדיין לא ידוע איזה מכניזמים ביו-כימיים גורמים להתרחשותה של תסמונת וסט. משערים שיש תפקוד לקוי של נוירוטרנסמיטר, או ביתר דיוק, תפקוד לקוי בוויסות תהליך התמסורת של ה־GABA. אפשרות נחקרת אחרת היא ייצור יתר של הורמון אדרנוקורטיקוטרופי. יש אפשרות שמעורבים יותר מגורם אחד. שתי ההשערות נתמכות על ידי התוצאה של תרופות מסוימות שמשתמשים בהן על מנת לטפל בתסמונת וסט.
סימפטומטי
אם גורם מראה עצמו מתייחסים לסינדרום כסימפטומטי. בסינדרום וסט ההתקפים מתגלים כסימפטום של בעיה אחרת. אפשר לייחס אליהם כמעט כל גורם של נזק מוחי ואלה מתחלקים לטרום לידתי, בזמן הלידה ובתר לידתי. להלן רשימה חלקית:
תסמונת וסט אצל תינוקות עם תסמונת דאון
תסמונת וסט מופיעה אצל 1% עד 5% מהתינוקות בעלי תסמונת דאון. צורה זו של אפילפסיה היא קשה, יחסית, לטיפול בילדים שאין להם החריגות כרומוזומלית הקיימת אצל ילדים עם תסמונת דאון. עם זאת אצל ילדים בעלי תסמונת דאון תסמונת וסט מתבטאת בצורה הרבה יותר קלה והילדים מגיבים הרבה יותר טוב לתרופות.
רישומי EEG אצל ילדים בעלי תסמונת דאון הם הרבה יותר סימטריים ובעלי ממצאים פחות חריגים. למרות שלא כל הילדים יוכלו להיות לגמרי בלי התקפים וללא תרופות הרי ילדים בעלי תסמונת דאון נוטים פחות לפתח תסמונת לנוקס-גסטו או צורות אחרות של אפילפסיה מאשר ילדים בלי חומר תורשתי נוסף על הכרומוזום ה-21 שלהם. לא ידועה הסיבה מדוע קל יותר לטפל בילדים בעלי תסמונת דאון.
קריפטוגני
לפעמים כמה ילדים באותה משפחה מפתחים את סינדרום וסט. גם במקרה זה מתייחסים לכך כקריפטוגני, כאשר השפעות גנטיות ותורשתיות ממלאות תפקיד.
אידיופתי
לעיתים מתייחסים לסינדרום וסט כאידיופתי (שסיבתו אינה ידועה) כאשר אי אפשר לקבוע גורם. קריטריונים אבחנתיים חשובים הם:
התצוגה הקלינית
ניתן לחלק את ההתקפים האפילפטיים שרואים אותם אצל תינוקות בעלי תסמונת וסט לשלוש קטגוריות, הידועות כאינפנטיל ספאזם. בצורה אופיינית מופיע השילוש הבא של התקפים. בדרך כלל הם מופיעים יחד אבל הם יכולים גם להופיע בנפרד:
שלמה גאנצפריד
קורות חייו
נולד בעיר אונגוואר שבהונגריה (כיום אוז'הורוד שבאוקראינה). שם אביו: יוסף. שם אמו: בילה. נקרא על שם סבו, רבי שלמה, שהיה דיין בעיר. רוב ימיו שימש כאב בית דין בעירו, וחיבר ספרי הלכה חשובים. ספרו הראשון הוא 'קסת הסופר', ספר יסוד בהלכות כתיבת סת"ם, שהחת"ם סופר המליץ עליו כספר חובה לסופרי סת"ם.
תסמונת וסט
טיפול
בהשוואה לסוגי אפילפסיה אחרים קשה לטפל בסינדרום וסט. כדי להעלות את הסיכוי לטיפול מוצלח ולהפחית את ההשפעות ארוכות הטווח חשוב מאוד לאבחן אותו מוקדם ככל האפשר ושהטיפול יתחיל מיד אחרי האבחון. עם זאת אין ערובה שהטיפול ישפיע אפילו במקרה כזה. על פי הידוע היום הפרוגנוזה נשענת בעיקר על סיבת ההתקפים ופרק הזמן של ההיפסריתמיה. ניתן לומר שהפרוגנוזה רעה יותר כאשר החולה אינו מגיב טוב לטיפול ופעילות היתר האפילפטית במוח נמשכת. הטיפול משתנה ממקרה למקרה ותלוי בסיבת התסמונת (מיון אטיולוגי) ומצב התפתחות המוח בזמן הנזק.
שלמה גאנצפריד
קורות חייו
14 מהדורות נדפסו בחיי המחבר, ובחלקן הוסיף הערות ותיקונים. מאז, נדפס הספר עשרות פעמים. ספר קיצור שולחן ערוך נחשב לספר ההלכה הנפוץ ביותר בקהילות אשכנז (עד להתפשטות הספר משנה ברורה), בעיקר אצל פשוטי העם, אולם גם תלמידי חכמים התחשבו בדעתו, כתבו עליו פירושים או הוסיפו עליו את דבריהם. הוא תורגם לשפות רבות, ובארץ ישראל נוספו לו מהדורות שונות של הלכות המצוות התלויות בארץ. הרב מרדכי אליהו חיבר גם הוא הערות על הספר לספרדים ולאשכנזים כאחד.
תסמונת וסט
טיפול
משתמשים בשתי תרופות עיקריות כתרופות קו ראשון: הורמון אדרנוקורטיקוטרופי ACTH וויגבטרין (Vigabatrin).
שלמה גאנצפריד
קורות חייו
הרב שלמה גאנצפריד נפטר בכ"ח בתמוז תרמ"ו ונקבר בעירו. קברו משמש מוקד עלייה לרגל עבור יהודים הבאים לבקר באזור.
הותיר אחריו ארבעה בנים וארבע בנות. חתנו הוא הרב שלמה זלמן בראדי, דיין באונגוואר, וראשון תומכי הציונות מקרב רבני הונגריה. בין נכדיו: הרב יחזקאל בנעט, רבה של וואראהל ובעל שו"ת "משיב טעם", והרב ד"ר חיים ברודי, רבה של העיר פראג ומחשובי חוקרי השירה בימי הביניים.
תסמונת וסט
ויגבטרין
ויגבטרין (סבריל Sabril) מאושרת לשימוש בכמה מדינות כולל רוב מדינות אירופה וכן ישראל.
שלמה גאנצפריד
מספריו
ספריו בהלכה הם:
תסמונת וסט
ויגבטרין
תופעות לוואי כוללות: ויגבטרין ידוע כיעיל במיוחד אצל ילדים בעלי טרשת קרשית. להם יש מעט תופעות לוואי. בשל מחקרים שנעשו לאחרונה המראים שתופעת לוואי של ויגבטרין היא איבוד ראייה היקפית היא לא אושרה לשימוש בארצות הברית עד אמצע 2009. כעת מתנהל דיון האם שימוש קצר מועד של 6 חודשים לא ישפיע על הראייה. כמו כן, בהתחשב בהשפעה של התקפים תכופים על חיי יום יום וההתפתחות השכלית יש הורים שמעדיפים סיכון מסוים באובדן ראייה.
שלמה גאנצפריד
מספריו
ספרי חידושים:
תסמונת וסט
תרופות אחרות
הוכח שדיאטה קטוגנית יעילה בטיפול באינפנטיל ספאזם
שלמה גאנצפריד
מספריו
ספרים שעדיין בכתבי יד:
תסמונת וסט
תרופות אחרות
אצל יותר מ-70% מן הילדים הייתה ירידה של 50% או יותר במספר ההתקפים.
•הוכח ששמן קנאביס עשיר ב-CBD מאוד יעיל בטיפול באינפנטיל ספאזם.
פרוגנוזה
אין זה אפשרי לתת פרוגנוזה כללית על ההתפתחות בשל מגוון הסיבות הרב כפי שנזכר לעיל, סוגי הסימפטומים השונים והאטיולוגיה. בכל מקרה יש לטפל בנפרד.
הפרוגנוזה עבור ילדים בעלי סינדרום וסט אידיופתי לרוב חיובית יותר מאשר לילדים שיש להם סינדרום וסט קריפטוגני (ממקור לא ברור) או סימפטומטי. מקרים אידיופתיים נוטים פחות לפתח בעיות לפני שההתקפים מתחילים. ניתן לטפל בהתקפים יותר בקלות וביעילות ויש שיעור נסיגה קטן יותר. ילדים שיש להם צורה זו של הסינדרום נוטים פחות לפתח צורות אחרות של אפילפסיה.
במקרים אחרים, לעומת זאת הטיפול בילדים בעלי סינדרום וסט הוא קשה יחסית ותוצאות הטיפול לא משביעות רצון, בדרך כלל. עבור ילדים בעלי סינדרום וסט קריפטוגני או סימפטומטי הפרוגנוזה אינה חיובית בדרך כלל, במיוחד כאשר הם חסינים לתרופות.
באופן סטטיסטי 5 מתוך כל 100 ילדים בעלי תסמונת וסט לא יחיו מעבר ל-5 שנים. אצל אחדים מהם בשל סיבת הסינדרום, אצל אחרים בשל סיבות הקשורות לתרופות אותן הם נוטלים. רק פחות ממחצית מכל הילדים יהיו ללא התקפים בכלל בעזרת תרופות. הסטטיסטיקה מראה שטיפול נותן תוצאות משביעות רצון אצל בערך 3 מכל 10 מקרים כאשר רק אצל 1 מתוך 25 ילדים ההתפתחות הקוגניטיבית והמוטורית יהיו פחות או יותר רגילות.
אחוז גבוה מן הילדים (עד 90%) סובלים מליקויים פיזיים או קוגניטיביים, גם כאשר הטיפול בהתקפים מצליח. זה לא בגלל ההתקפים האפילפטיים כי אם בגלל הסיבות שגורמות להם (אנומליות במוח או המיקום שלהן או דרגת החומרה שלהן) התקפים קשים תכופים יכולים, גם כן, לגרום נזק למוח.
נזקים קבועים למוח המתחברים לסינדרום וסט בספרות כוללים: ליקויים קוגניטיביים, קשיי למידה ובעיות התנהגות, שיתוק מוחין (אצל עד 5 מתוך כל 10 ילדים), הפרעות פסיכולוגיות ולעיתים קרובות אוטיזם (אצל קרוב ל-3 מתוך כל 10 ילדים). חייבים לקחת בחשבון את האטיולוגיה עבור כל אדם בנפרד כאשר דנים בסיבה ובתוצאה.
עד 6 מתוך כל 10 ילדים יסבלו מאפילפסיה מאוחר יותר בחיים. לעיתים הופך סינדרום וסט לאפילפסיה מוקדית או כללית. כמחצית מן הילדים יפתחו תסמונת לנוקס-גסטו.
מאמצים ראשיים
מאמצים ראשיים (Principal stresses) הם מאמצי מתיחה או מאמצי לחיצה הפועלים בחתך בו מאמץ הגזירה אפס בגוף הנתון במצב מאמצים כללי. למאמצים הראשיים תפקיד בתאוריות הכשל של גופים כתוצאה מהמאמצים בהם הם נתונים. תאוריות הכשל ידועות גם כהיפותזות החוזק והן הדרך לחבר מאמצים בעלי אופי שונה כמו מאמצי מתיחה ואו מאמצי לחיצה עם מאמצי גזירה. מעגל מור מאפשר תיאור גרפי של המאמצים, המאמצים הראשיים וזווית החתכים בהם פועלים המאמצים הראשיים.
המתמטיקאי הצרפתי אוגוסטן לואי קושי, Augustin Louis Cauchy ,1789 - 1857, היה הראשון שציין כי בנקודה כלשהי של הגוף הנתון תחת מצב מאמצים כללי, תמיד אפשר למצוא שני מישורים ניצבים זה לזה בהם מאמצי הגזירה מתאפסים. למישורים האלה קושי קרא מישורים ראשיים ולמאמצים הניצבים למישורים אלה הוא קרא מאמצים ראשיים. המאמצים הראשיים הם בעלי הערך המרבי והערך המינימלי של מאמצי המתיחה - לחיצה, את זה קל לראות במעגל מור.
מעוות
הזווית של המאמצים הראשיים ביחס לציר X, מבוטאת בעזרת המעוותים:
מעוות הגזירה המרבי:
חוק הוק מקבל את הצורה שלהלן:
טנזור המאמצים במערכת ראשית
על מנת למצוא את טנזור המאמצים בצירים הראשיים, יש לבצע טרנספורמציה כזו אשר תאפס את כל האיברים פרט לאלכסון. באלגברה ליניארית, לפעולה זו קוראים לכסון מטריצות:, כאשר P היא המטריצה המלכסנת וD היא מטריצה אלכסונית. עמודות המטריצה המלכסנת הן הוקטרים העצמיים של טנזור המאמצים, ואיברי האלכסון של המטריצה האלכסונית הם הערכים העצמיים המתאימים. לכן, בהינתן טנזור מאמצים, מציאת המאמצים הראשיים מסתכמת במציאת הערכים העצמיים, ומציאת הכיוונים הראשיים מסתכמת במציאת הווקטורים העצמיים המתאימים:.
הערכים העצמיים הם שורשי הפולינום האופייני. לשם כך משווים את הדטרמיננט לאפס:
האינוואריאנטים
בפיתוח הדטרמיננט של המטריצה מקבלים את הפולינום הבא: כאשר:
המאמצים הראשיים נקבעים חד ערכית בכל נקודה ללא תלות במערכת הצירים שנבחרה. מצב המאמצים באותה נקודה לא מושפע מהבחירה רק מתקבלים ערכים מספריים שונים בתוך טנזור המאמצים: המאמצים הראשיים הם אינוואריאנטים. כדי לקבל אותו פתרון עבור דורשים שמקדמי הפולינום  יהיו אף הם אינוואריאנטים, כאשר \ T_1 הוא העקבה (סכום האלכסון הראשי), \ T_2 הוא סכום המינורים של איברי האלכסון הראשי, ו-\ T_3 הוא הדטרמיננט בכיוונים הראשיים.
קישורים חיצוניים
Stress (physics)
פרנססק אנטיק אי אוליבה
פרנססק אנטיק אי אוליבה (בקטלאנית: Francesc Antich i Oliver; נולד ב-28 בנובמבר 1958) הוא פוליטיקאי מהאיים הבלאריים שכיהן כנשיא ממשלת הקהילה האוטונומית בשנים 1999–2003 ו-2007–2011.
ביוגרפיה
אוליבה נולד בקרקס בוונצואלה, ובילדותו חזר לעיירת הולדתם של הוריו אלגיידה במיורקה. למד משפטים באוניברסיטה של מיורקה. בתחילת שנות ה־90 כיהן כראש המועצה המקומית של אלגיידה.
ב-1999 היה אוליבה מועמד המפלגה הסוציאליסטית (PSIB-PSOE) לנשיאות הקהילה האוטונומית, וגבר על הנשיא הקודם מהמפלגה העממית ז'אומה מאטס. אולם בבחירות שאחריהן זכה שוב מאטס. אנטיק נבחר לבית הנבחרים הספרדי כאחד הצירים מהאיים הבלאריים, שם כיהן עד שב-2007 זכה שוב בבחירות בקהילה האוטונומית.
ב-2011 הביע את התנצלות ממשלת האיים הבלאריים על רדיפת היהודים והמומרים במיורקה על ידי האינקוויזיציה, והעלאתם על המוקד ב-1691.
בבחירות שהתקיימו באותה שנה עמד שוב בראש מפלגתו אשר הפסידה, והוא הוחלף אל ידי מועמד המפלגה העממית חוסה רמון באוסה.
רולס-רויס
רולס-רויס (באנגלית: Rolls-Royce) היא יצרנית בריטית לכלי רכב ומנועים לתעופה. שני התחומים הופרדו לחברות נפרדות בשנות ה-80 של המאה ה-20. תחום הרכב נמצא בבעלות יצרנית הרכב הגרמנית BMW משנת 2003.
היסטוריה
שורשי החברה מבוססים על חברה שהקים ב-1904 התעשיין האנגלי הנרי רויס במנצ'סטר. עוד באותה שנה הוא נפגש עם סוחר הרכב צ'ארלס רולס שהסכים לשווק את המכוניות החדשות באופן בלעדי. חברת רולס-רויס המשותפת נוסדה ב-15 במרץ 1906, ובשנת 1908 מפעלה עבר לעיר דרבי.
המכונית המצליחה ביותר של החברה בתחילת דרכה הייתה הסילבר גוסט, שיוצרה בשנים 1906–1925 עם 7,874 מכוניות שיוצרו. בשנים 1921–1931 החברה הפעילה מפעל בספרינגפילד (מסצ'וסטס), ארצות הברית. שלדת הסילבר גוסט שימשה בהרכבת כלי רכב משוריינים שהופעלו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
בשנת 1931 החברה רכשה את יצרנית הרכב הבריטית בנטלי, שנקלעה לקשיים בעקבות השפל הגדול. מפעל החברה עבר לקרו בשנת 1946, ומפעל נוסף נבנה בלונדון בשנת 1959.
החברה ייצרה מנועי מטוסים משנת 1914, והייתה יצרנית המנועים העיקרית בבריטניה במלחמות העולם. בשנת 1966 החברה מוזגה עם יצרנית המנועים הבריטית בריסטול, ובשנת 1971 היא הולאמה על ידי ממשלת בריטניה בעקבות קשיים כלכליים. חטיבת הרכב הופרטה כחברה נפרדת בשנת 1973, ונרכשה על ידי קבוצת ויקרס בשנת 1980. החברה נמכרה ליצרנית הרכב הגרמנית פולקסווגן בשנת 1998, והמותג רולס-רויס (ללא בנטלי) נמכר ליצרנית הרכב הגרמנית BMW בשנת 2003.
חטיבת המנועים הופרטה כחברה נפרדת בשנת 1987, והיא יצרנית מנועי המטוסים השנייה בגודלה בעולם, אחרי GE Aviation של ג'נרל אלקטריק.
החל משנת 2016 החל ייצור הגרסאות "תג שחור" לגוסט ולריית', ובהמשך גם לדאוון.
בשנת 2018 חשפה רולס רויס את רכב ה-SUV הראשון שלה ה"רולס-רויס קולינן" (באנגלית:"Cullinan"). הקולינן, כמו כל שאר רכבי רולס-רויס כיום, מצוידת במנוע V12.
ב-27 במאי 2021 חשפה את הדגם המותאם אישית היקר ביותר בעולם, רולס-רויס זנב סירה.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
מסטיסלאב הגדול (ברוסית: Мстислав; 1 ביוני 1076- 14 באפריל 1132), בנו של ולדימיר השני, היה נסיך קייב בשנים 1125–1132 והנסיך האחרון של המדינה המאוחדת ששלט על רוב שטחה. הנסיכים שבאו אחריו שלטו למעשה בנסיכות קייב בלבד ללא שליטה על הנסיכויות הרוסיות האחרות.
ועד העדה הספרדית בירושלים
ועד העדה הספרדית בירושלים הוא ועד אשר הנהיג במשך שנים רבות את יהודי ירושלים וצבר רכוש רב מהקדשים ועזבונות, שהועמדו לרשות קהילות הספרדים.
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני מוגדר על פי חוקת לבנון כאחראי על ניהול ישיבות הפרלמנט (בפרק II סעיף 46). כיום משמש בתפקיד זה ראש מפלגת אמל, נביה ברי. על פי האמנה הלאומית של 1943 על המחזיק במשרת יושב ראש הפרלמנט הלבנוני להיות מוסלמי שיעי. זהו התפקיד הבכיר ביותר אליו יכול להגיע שיעי בפוליטיקה של לבנון. טרם ההסכם על האמנה, בתקופת המנדט הצרפתי, חלק מיושבי ראש של הפרלמנט היו נוצרים.
הדיוקן האחרון
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-11 בפברואר 2017. בממלכה המאוחדת יצא הסרט לאקרנים ב-18 באוגוסט 2017 בהפצת Vertigo Releasing. ב-23 במרץ 2018 יצא הסרט לאקרנים בארצות הברית בהפצת Sony Pictures Classics.
ועד העדה הספרדית בירושלים
היסטוריה
על פי המסורת, ועד העדה הספרדית הוקם על ידי הרמב"ן, והנהיג את יהודי ירושלים מאות בשנים. בראש הוועד העדה עמד הראשון לציון, שמשרתו אוחדה, החל משנות הארבעים של המאה ה-19, עם משרת החכם באשי (=ראש הרבנים), והוא הוכר כנציגו המוסמך של היישוב כולו כלפי השלטונות העות'מאנים, וכסמכות עליונה בכל ענייני הדת. סמכות זו העלתה את החכם באשי על פני רבנים אחרים, וגם את מעמד העדה הספרדית על פני עדות אחרות.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
חיו
מסטיסלאב נולד בשנת 1076. כבר בגיל 13 התמנה לנסיך נובגורוד שבה שלט בשתי תקופות: 1088–1093 ו-1095–1117. בתקופה זו הוכיח מנהיגות וחיזק את מעמדה של העיר. בשנים 1093–1095 היה נסיך רוסטוב. היה לו תפקיד מפתח במאבק הצבאי של אביו נגד אולג, נסיך תמותרקן. בקרב שנערך בשנת 1096 ניצח מסטיסלאב את הכוחות של אולג ובניו והם נמלטו מרוסיה.
הדיוקן האחרון
תקציר עלילה
בשנת 1964 בפריז נתקל הצייר הידוע אלברטו ג'קומטי בחברו המבקר האמריקני ג'יימס לורד, ומבקש ממנו לדגמן עבורו במשך יומיים. לורד, שהבקשה מחמיאה לו, מסכים לבוא לסטודיו לציור הדיוקן. הימים הופכים לשבועות ולורד מבין שחייו מתבזבזים אצל גאון יוצא דופן זה. כשהוא עובר משמחה לתסכול, לבסוף רואה לורד את החזון האמנותי של ג'קומטי, והוא עד להשלמת אחת מיצירות המופת האחרונות של האמן.
ועד העדה הספרדית בירושלים
היסטוריה
החל מאמצע המאה ה-19 סבל הוועד מפילוגים על רקע מוצא, כבר בשנת 1860 התפצל ועד העדה המערבית בירושלים מתוך הוועד, ולאחר מכן התפצלו קבוצות נוספות.
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני
חברי הפרלמנט הם אלו הבוחרים את היושב ראש בהצבעה חשאית (על פי פרק II, סעיף 1) בעת הכינוס הראשון של הפרלמנט הנבחר. ברוב של שני שלישים מהמחוקקים ניתן להדיח את יושב ראש הפרלמנט בהצבעת אי-אמון, אולם רק לאחר שהלה ריצה שנתיים מתוך ארבע שנות כהונתו, אם המהלך הראשון כשל, הפרלמנט לא יכול לנסות להדיח את יו"ר הפרלמנט שוב עד סוף כהונתו (חלק II, פרק 44, סעיף 3). סעיף זה תוקן רק לאחר מלחמת האזרחים בלבנון כדי להקשות על הדחת היו"ר השיעי. צעד זה בוצע מאחר שזהו התפקיד הזוטר ביותר בשלישייה המנהיגה בפוליטיקה הלבנונית (יחסית לנשיא לבנון שהוא מרוני וראש ממשלת לבנון הסוני), אולם השיעים בלבנון מהווים את העדה הגדולה באוכלוסיית לבנון. סעיף 19 בחלק II של החוקה מגדיר כי ליו"ר הפרלמנט יחד עם עוד כל עשרה מחוקקים מהפרלמנט הלבנוני זכות לערער על התאמת חוקים קיימים לחוקת לבנון, בפני מועצת החוקה הלבנונית.
ועד העדה הספרדית בירושלים
היסטוריה
מתחילת המאה ה-20, נחלש מאוד מעמדה של ועד העדה הספרדית בירושלים, הן בשל העובדה כי רוב אנשי העליות, הראשונה, השנייה והשלישית, שהגיעו לירושלים היו אשכנזים, ובכך הקטינו את אחוז היהודים הספרדים בירושלים, והן בשל מאבק חריף ביותר על תפקיד החכם באשי לאחר פטירת הרב יעקב שאול אלישר בשנת 1906. יתר על כן, בעקבות מלחמת העולם הראשונה נתדלדלו מאוד משאביה של העדה הספרדית.
הדיוקן האחרון
הפקה
ב-2 בפברואר 2015 הצטרף ג'פרי ראש לצוות השחקנים. ב-13 במאי 2015 לוהק השחקן ארמי האמר. ב-12 בפברואר 2016 צורפו לקאסט טוני שלהוב, קלמנס פואסי וסילבי טסטוד. שלב הצילומים החל ב-15 בפברואר 2016.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
חיו
בשנים 1117–1125 היה נסיך פריאסלאבל. עם מות אביו הפך נסיך קייב. השטחים בשליטתו לא היו החלק העיקרי של שטחי רוס של קייב, וארבעת אחיו הצעירים קיבלו לידיהם שטחים גדולים. תוך מספר שנים, כתוצאה ממלחמות פנימיות, עברו ערים חשובות אחדות לשליטתו.
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני
טרם קבלת העצמאות
החל מכינון פרלמנט לבנון ב-1922 בתקופת המנדט הצרפתי על לבנון עמדו בראשו:
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
חיו
בשנים 1125 ו-1127, תוך מלחמות עם נסיכות פולצק, השתלט על הנסיכות.
ועד העדה הספרדית בירושלים
נכסי הוועד
ועד העדה החזיק רכוש קרקעי רב מאוד בירושלים; הוא כלל חלקות אדמה בהר הזיתים שהוקדשו לבתי עלמין, מבנים למגורים לצורכי ציבור וחנויות בירושלים וסביבתה; בעיר העתיקה, בכללם: בתי גבול אלמנה: כינוי לבתים שנרכשו לטובת מטרות של חסד של שיכון אלמנות חסרות בית, בית תמחוי, תלמודי תורה לילדים יתומים עניים, בתים לטיפול בחולים וכיו"ב. והחצרות מסביב לארבעת בתי הכנסת הספרדיים, שאחד מהם על שם רבן יוחנן בן זכאי; תלמוד תורה ובית החולים משגב לדך, ובעיר החדשה: בתים בהקדש טורא (בשכונת משכנות שאננים), ובשכונות ימין משה, אבן ישראל, בית ישראל, מחנה יהודה, זיכרון משה, רחביה, מרכז העיר החדשה, במרכז המסחרי שמעא (ממילא), כפר השילוח, ובשכונת שמעון הצדיק. בתחילת שנות השלושים, התגוררו בדירות שהיו בבעלות ועד העדה בתחילת כ-530 איש. בנוסף, היו לוועד העדה נכסים ביפו, ואף בעיר ח'נאקין בעיראק.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
חיו
במדיניות החוץ המשיך בדרכו של אביו. הוא עשה כמה מהלכים צבאיים מוצלחים מול הקומנים. מערכות צבאיות שניהל בארצות הבלטיות ובליטא לא היו מוצלחות.
ועד העדה הספרדית בירושלים
נכסי הוועד
מספר יהודים עשירים הוסיפו והותירו הקדשי ממון גדולים לטובת ועד העדה. ההקדש הגדול ביותר היה של סימה בליליוס מכלכותא שהותירה ב-1926 סך 80,000 לא"י ל"בית הכנסת הגדול בירושלים" (שלאחר התדיינויות נקבע שרובו יינתן לבית הכנסת רבן יוחנן בן זכאי) וכן כספים לרכישת ארבעה בניינים עם חנויות ודירות, שנבנו במספר שכונות, כגון רחביה. הקדשים גדולים התקבלו גם מחיים אהרון ולירו ומרפאל אהרון גבאי וכן מהקדש בית היתומים הספרדי של משפחות בורוכוף ויששכרוף.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
חיו
מסטיסלאב נפטר ב-14 באפריל 1132 ואחיו ירופולק הפך לנסיך קייב. בניו של מסטיסלאב ובני דודיו לא הכירו בעליונות של נסיך קייב והמדינה המאוחדת למעשה הפסיקה להתקיים.
ועד העדה הספרדית בירושלים
נכסי הוועד
ועד העדה הספרדית המשיך לנהל את בית החולים "משגב לדך" גם לאחר קום המדינה, והקים עברו בניין חדש בשכונת קטמון, למרות התנגדות משרד הבריאות למיקומו. הוא פעל כבית חולים פרטי ללא תמיכה ציבורית. הבניין נבנה מתרומות של עשירי הקהילה הספרדית, ביניהם נסים גאון וליאון תמן. בית החולים נקלע לחובות וגירעונות ונמכר לקופת חולים מאוחדת. פירוק עמותת "משגב לדך" נמשך שנים רבות, וכדי להחזיר את חובות העמותה נמכרו נכסים שהחזיקה כהקדש.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
ילדים
מאשתו קריסטינה, בתו של אינגה הראשון, מלך שוודיה:
ועד העדה הספרדית בירושלים
בתקופת המנדט הבריטי
כחודשיים לאחר הכיבוש האנגלי של ירושלים, קם ועד העדה הספרדית בירושלים. במתכונת החדשה שנמשכה כל תקופת המנדט, הוא היה ישות משפטית שמתפקידיה, בין השאר פיקוח על נכסי העדה בארץ ישראל ובחוץ לארץ, על הכנסותיה, ניהול נוסדות חינוך וחסד והחזקתם, על מתן סיוע לתלמידי חכמים ורבנים ועל צדקה לנזקקים.
מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב
ילדים
מאשתו בת אצולה מנובגורוד:
ועד העדה הספרדית בירושלים
בתקופת המנדט הבריטי
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה נשיא ועד העדה הספרדית היה עורך הדין שמואל לופו. בין השנים 1938–1947 נשיא ועד העדה הספרדית היה עורך הדין דוד אבולעפיה.
לאחר הקמת המדינה
לאחר הקמת המדינה, נמצא חלק גדול מרכוש הוועד מחוץ לשטחה, דהיינו בשטח ממלכת ירדן; כמו כן, ועד העדה איבד את השליטה על חלק מההקדשים, כגון הקדש סימה בליליוס.
מעמד הוועד נחלש גם כתוצאה ממאבקים רבים בצמרת ועד העדה הספרדית בין מנהיגיו היו אליהו אלישר ודוד סיטון.
סיבות נוספות לפיחות במעמד העדה הספרדית, קשורות לשואת יהודי אירופה, בה נכחדו או יצאו ממדינותיהם, בני קהילות האם של העדה מסלוניקי ויוון בכלל, בבולגריה וביוגוסלביה; ובמקביל, בשל עליית יהודי צפון אפריקה והמזרח התיכון, שרבניהם ומנהיגהם תפסו עמדות השפעה בחיי הדת והמסורת של יהודי המזרח.
משנת 1990 עמד בראשות ועד העדה הספרדית יחזקאל זכאי.
אסון טבע
אסון טבע הוא תופעת טבע רבת עוצמה הנגרמת על ידי כוחות הטבע ואשר זורעת הרס וחורבן בסביבה.
לרוב מצומצמת ההגדרה לאסונות הפוגעים באדם. בין 2011 ל-2021, כ-45,000 אנשים מתו בממוצע ברחבי העולם מאסונות טבע מדי שנה. אסון טבע עשוי גם להיות אסון אקולוגי אם פגיעתו בחי ובצומח חמורה (אם כי אסון אקולוגי יכול להיגרם גם על ידי מעשי אדם).
היערכות לאסון טבע
מרבית אסונות הטבע מתאפיינים בחוסר יכולת של האדם למנוע את האירוע. עם זאת, פעמים רבות ניתן להיערך לקראת אסון צפוי, כדי למזער את נזקיו. ההיערכות היא משני סוגים:
התאוששות מאסון
לאחר התרחשותו של אסון טבע מושקעים מאמצים בהתאוששות מהאסון. לעיתים נערכת ההתאוששות בהתאם לתוכנית שהוכנה מראש לקראת אירוע כזה, ולעיתים ההתארגנות להתאוששות נעשית בעקבות האסון. מרכיבים עיקריים בהתאוששות מאסון:
כביש 45
כביש 45 הוא כביש שהיה אמור להחליף את כבישים 443 ו-437 ולשמש כביש גישה צפוני לירושלים ובנימין ממחלף בן שמן,  דרך מודיעין-מכבים-רעות גבעת זאב ועטרות, שם יתחבר לכביש 50 (דרך בגין) ולמחלף גבע בנימין ומשם ימשיך אל  מעלה אדומים. כיום רק כעשרה ק"מ, המחברים בין צומת גבעת זאב ועטרות (ליד קלנדיה) נמצאים תחת המספור '45'.
היסטוריה
תוואי הכביש הוצע במסגרת "תוכנית אב ירושלים 1968" שהוכנה ביזמת עיריית ירושלים ובהשתתפות משרד השיכון, משרד התחבורה ומינהל מקרקעי ישראל, על ידי צוות בראשות האדריכלים האחים ציון השמשוני ואביה השמשוני יחד עם אדריכל יוסף שביד.
ב-1976 יזם שר השיכון אברהם עופר, תוכנית לסלילת הכביש והקמה של שרשרת יישובים לאורכו. כאשר כביש הגישה היחיד לירושלים ממערב היה כביש 1 שהיה כביש מיושן, מוזנח, בעל עיקולים חדים וללא שוליים בחלק מהתוואי. לכן עלה הצורך בכביש חדש, מהיר ואיכותי, שיהווה את הכניסה העיקרית לבירה מכיוון השפלה. במשך שנות השבעים התבצע תכנון המפורט של הכביש. חלקו של הכביש העובר בתוך תחומי הקו הירוק אושר במועצה הארצית לתכנון ולבנייה ב-1985, וחלקו העובר בתוך שטחי יהודה ושומרון אושר במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, בסוף שנות ה-80. למרות זאת סלילת הכביש לא יצא לפעול, בגלל עלותו הגבוהה, הצורך בכריתת כ-50 אלף עצים ביער בן שמן, חציבות ענק בצלע הר, הקמת מנהרות, מחסומים אקוסטיים, גשרים ומחלפים והפקעת קרקעות.
במרץ 1997 התקבלה החלטת ממשלה על ביצוע הכביש ומע"צ החלה בתכנון המפורט של הכביש. באוקטובר 1998 הורה שר התשתיות אריאל שרון להתחיל בעבודות, ומע"צ פרצה שתי דרכי עפר מאזור מחנה עופר ועד מודיעין עילית.
המאבק נגד סלילת הכביש
על תכנונו וסלילתו של הכביש נמתחה ביקורת, ונטען שהכביש הוא מיותר לאור העובדה שבמקביל אליו עובר כביש 443 (זאת למרות שבכביש 443 יש צמתים ורמזורים, ואילו כביש 45 מתוכנן להיות ממוחלף לכל אורכו). ביקורת זאת התעצמה לאור העובדה שכביש 45 תוכנן לעבור באזור בעל רגישות נופית גבוהה. הכביש ידרוס את הפיתולים ההרריים בנחל מודיעים. עם קבלת ההחלטה על ביצוע הכביש החל מאבק של ארגוני איכות הסביבה נגד סלילתו. לצורך המאבק אף הוקמו שתי עמותות, העמותה לשימור אתרים ונוף במודיעין ועמותת ש.ל.ח (שילת, לפיד, חשמונאים). גם השרה להגנת הסביבה דליה איציק הודיעה שתאבק נגד התוכנית.
סלילת הכביש בוטלה למעט קטע באורך 10 ק"מ, המחבר את כביש 443 בצומת גבעת זאב עם אזור התעשייה עטרות, שנסלל בעלות של 210 מיליון שקל ונפתח לתנועה ב-30 בדצמבר 2002.
תוכניות
בדצמבר 2018 הודיע משרד התחבורה על כוונתו לשנות את מספור הכבישים בישראל (ראה כבישי ישראל) ובמסגרת כך לאחד את כביש 443 וכביש 437 עם כביש 45, ולהשלים את הקטע מקלנדיה למחלף גבע בנימין. התוכנית נכללה גם בתוכנית אב לתחבורה ביו"ש.
ב-2023 אושרה תוכנית ראשונית להארכת הכביש מקלנדיה עד צומת מעבר מכמש, ושם הוא יתחבר עם כביש 60. ההארכה נועדה לאפשר לתושבי מזרח בנימין להגיע לכביש 443 ולכביש 50 מבלי לעבור בכביש 437 ובמחסום חיזמא.
תה
תֶּה הוא משקה המכיל קפאין המיוצר על ידי חליטת עלים או ניצני עלים של שיח הקמליה הסינית (Camellia sinensis), המכונה גם צמח התה, במים חמים עד רותחים (לרוב בטמפרטורת 80° עד 95° מעלות צלזיוס). תערובת תה עשויה לכלול בתוכה גם עשבים אחרים וחומרים אורגניים אחרים הנותנים טעם וריח, לדוגמה קליפות פרי, שמן אתרי ועוד. ישנם גם סוגי תה נטולי קפאין המופקים בתהליך כימי.
בשפה יומיומית משמשת המילה "תה" גם לחליטות של צמחים אשר אינן כוללות את עלי השיח קמליה סינית, ואלו מכונות לעיתים "תה צמחים", אך שמם המדויק הוא חליטת צמחים כי הן לא מכילות את צמח התה.
התה משמש לעיתים כמרכיב בדיאטת הרזיה משום ששתייתו עשויה לעורר תחושת שובע בקיבה.
תה הוא המשקה הנפוץ ביותר בעולם אחרי מים.
גידול תה
הקמליה הסינית היא צמח ירוק-עד שגדל בעיקר באקלים טרופי וסובטרופי. מינים מסוימים מסוגלים לצמוח גם באקלים ימי. שיאנית גידול התה בעולם היא סין שמגדלת ומעבדת כ־2.4 מיליון טון תה בשנה, אחריה נמצאת הודו שמגדלת כ-900,000 טון בשנה, ואחריה קניה עם 305,000 טון בשנה. חוץ מאלו נהוג לגדל תה גם בסרי לנקה, יפן, אינדונזיה ומדינות נוספות בדרום-מזרח אסיה ובדרום-מערב אסיה.
כאשר מתייחסים למקור התה, טאיוואן וסרי לנקה נקראות בשמן הקודם - פורמוזה וציילון, בהתאמה.
טעם התה תלוי בסוג הקרקע ובאקלים.
שיח תה הגדל בר יכול להגיע לגובה של 5 עד 15 מטרים ולעיתים אף 30 מטרים, אך במטעי התה השיחים נגזמים למטר וחצי, כדי לעודד צמיחה חדשה ולהקל על האיסוף.
עלי התה הנקטפים לצריכה כמשקה הם רק העלים הצעירים ביותר של הצמח וניצני העלים החדשים. חלק זה בצמח נקרא "פלאש". צמח התה מגדל פלאש חדש כל 7–15 ימים בעונת הגדילה. עלים המתפתחים לאט (לדוגמה בצמחים הגדלים בגובה 1,500 מטר ומעלה) נחשבים עדיפים מבחינת טעם על עלים הגדלים מהר יותר. עלי תה צעירים ושלמים יותר לרוב ימכרו במחיר גבוה יותר והתה שנחלט מהם יחשב איכותי יותר.
זני צמח תה
לצמח התה ישנם שני תת-מינים מרכזיים, התה הסיני (C. sinensis var. sinensis) והתה ההודי (C. sinensis var. assamica) אשר מכונה גם "תה אסאם" על שם מדינת אסאם אשר בהודו. כל סוגי התה מופקים מאחד מן השניים, או מהכלאה של שניהם.
הזן הסיני מתאפיין בריבוי גבעולים ובעלים קטנים, וממנו מפיקים את ששת סוגי התה. הוא הזן נפוץ מבין השניים ואותו שותים ברב חלקי העולם.
הזן ההודי מתאפיין בגזע מרכזי יחיד ובעלים גדולים יותר ביחס לתה הסיני. ממין זה ניתן טכנית להפיק את כל סוגי התה, אך בפועל מפיקים ממנו רק תה שחור. זן זה נפוץ בעיקר בהודו ואנגליה, אם כי גם במדינות אלו כמה מהחלקות הנחשבות ביותר למעשה מגדלות את הזן הסיני (כך גם דרג'ילינג, אחד מבתי הגידול הנחשבים ביותר לתה באימפריה הבריטית).
מתוך שני סוגים אלו בויתו מאות זני תרבות, לדוגמה הזן ג'ין שואן שפותח בטאיוואן המשמש להפקת תה המכונה דונג דינג אולונג.
בנוסף לשני סוגים אלו קיימים מספר מינים של תה בר ותה נוי, לדוגמה התה הקמבודי והקמיליה היפנית, אך נדיר שסוגים אלו משמשים לחליטת משקה.
סיווג התה ותהליך העיבוד
את עלי התה ניתן לסווג על פי מגוון קטגוריות. החשובות מביניהן הם תהליך העיבוד ואזור הגידול. סין, כיצרנית התה הגדולה בעולם, מייצרת גם את המגוון הרחב ביותר של סוגי תה וישנם הרבה מינים, שיטות גידול ושיטות עיבוד מקומיות, בעוד לדוגמה ביפן, בהודו ובמדינות נוספות נהוג לדאוג לתנאים סטנדרטים לגידול תה כך שתה המגיע ממדינות אלו (לדוגמה סנצ'ה המגיעה מיפן) נוטה להיות בעל איכויות דומות, גם אם משתנה ברמתו, בכל מטעי התה במדינה.
תהליך העיבוד
נהוג לסווג את התה לשש קבוצות בהתאם לתהליך העיבוד אותו עובר התה. ההבדל המרכזי בין ששת סוגי התה הוא רמת החמצון שהעלים עוברים.