cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית חולים 10
בעברו הרחוק שכן המרפ"א בבית החולים האיטלקי, כבית חולים צבאי, אך במהרה הוחזר בית החולים האיטלקי לבעליו והמרפ"א עבר לרחוב תל אביב בעיר התחתית למשך מספר שנים ובסוף שנות השישים עבר לבסיס "מחנה דוד". עם העברת שטחי בסיס מחנה דוד לשימוש בית העלמין הצבאי הועבר בית חולים 10 למיקומו הנוכחי.
בבית חולים 10 מתבצעות בדיקות רפואיות וכן מתקיימות גם ועדות רפואיות לצורך הערכתו וקביעתו של פרופיל צבאי, לחיילים שחלו או נפצעו במסגרת שירותם הצבאי. בסדיר ובמילואים.
בשטח הבסיס נמצאת אנדרטת חיל הרפואה ובמקום נערך אחת לשנה טקס התייחדות עם חללי חיל הרפואה.
איוואן ירמצ'וק
איוואן איוואנוביץ' ירמצ'וק (באוקראינית: Іва́н Іва́нович Яремчу́к; נולד ב-19 במרץ 1962 בעיירה וליקי ביצ'קיב שבזקרפטיה) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר, בין השאר, בדינמו קייב ובנבחרת ברית המועצות.
קריירה
ירמצ'וק גדל בפנימיית הכדורגל של מועדון הכדורגל דינמו קייב. בשנת 1979, בהיותו בן 17, התקבל לסגל הקבוצה הבוגרת של דניפרו צ'רקאסי (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר 3 שנים בקבוצה עבר לקייב - לקבוצת צסק"א קייב. כעבור שנה - חתם בקבוצת הפאר הסובייטית דינמו קייב, במדיה שיחק חמש שנים. הוא זכה ביחד עם דינמו בשלוש אליפויות, בשלושה גביעים ובגביע אירופה למחזיקות גביע.
בשנת 1994 הגיע ירמצ'וק לישראל, בעקבות הצעה שקיבל מעירוני ראשון לציון. הוא השתלב טוב בקבוצה והפך לאחד מכוכביה בעונת 1994/1995, אבל אולץ לעזוב את ישראל לאחר שהתקבלה נגדו תלונה על הטרדה מינית.
נבחרות
בשנת 1985 זומן ירמצ'וק לסגל של נבחרת ברית המועצות. ב-23 באפריל 1986 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול. ירמצ'וק היה בסגל הנבחרת למונדיאל 1986. הוא שותף בשלושה מתוך ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר והבקיע שער אחד (במשחק מול נבחרת הונגריה). בשנת 1988 היה מועמד לסגל הנבחרת ליורו 1988, אך שלושה חודשים לפני הטורניר שבר את ידו והחמיץ את הטורניר. לקראת מונדיאל 1990 הוא שוב זומן לנבחרת, ולקח חלק בטורניר בשני משחקים, מול נבחרות רומניה וקמרון. בסך הכל ערך 18 הופעות בנבחרת עד שנת 1990, בהן כבש שני שערים.
שומר החומות (שיר)
שומר החומות הוא פזמון עברי שכתב דן אלמגור, הלחין בני נגרי ובוצע לראשונה ב-1977 על ידי צוות הווי פיקוד המרכז עם הסולן יואל לרנר. במאי 2021, על רקע מבצע שומר החומות, הוסיף אלמגור בית חדש לשיר.
הופעת השיר
השיר יצא לאור בשנת 1977 במסגרת התוכנית "שירי ירושלים" של צוות הווי פיקוד מרכז. הוא יצא כתקליט שדרים נוסף על שני שירים נוספים שהוציא הצוות, אך לא נכלל בתקליט. (כשנה לאחר מכן פורק הצוות בשל החלטתו של הרמטכ"ל רפאל איתן לפרק את הלהקות הצבאיות.)
צוות הווי פיקוד מרכז ביצע את השיר בתוכנית הטלוויזיה "עוד להיט" בערוץ הראשון. בשניות הראשונות של הסרטון נראה מגיש התוכנית דורי בן זאב עולה על סולם לבוש במדי צה"ל, מזיז את שפתיו ושר, כאשר ברקע נשמע קולו של הסולן יואל לרנר. לאחר מספר שניות מוסטת המצלמה לעבר הזמר. בין זמרות הליווי בשיר הייתה מזי כהן.
הכרה וגרסאות כיסוי
השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים השנתי לשנת תשל"ח של גלי צה"ל.
כפר קדום
כפר קדום (בערבית: كفر قدّوم) היא עיירה פלסטינית בשומרון, במרחק 13 ק"מ משכם ו-17 ק"מ מקלקיליה השייכת לנפת קלקיליה. נכון לשנת 2016 חיו בעיירה כ-3,621 תושבים, כולם מוסלמים. שטחה של העיירה הוא 19 קמ"ר, מתוכם 8 קמ"ר בשטח הרשות הפלסטינית, והיתר תחת שליטה ישראלית. העיירה עצמה בנויה על שטח של כחצי קמ"ר, ויתר האדמה משמשת לחקלאות – 80% ממנה בשימוש לגידול עצי זית.
שומר החומות (שיר)
הכרה וגרסאות כיסוי
בשנת 2016 הוציא הזמר ליאור פרחי גרסת כיסוי לשיר, במסגרת אלבום שכלל חידושים לקלאסיקות ישראליות.
כפר קדום
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה. בגבעה שמדרום לכפר ממוקם האתר הארכאולוגי חורבת עספה (עצפה) שהיה חלק מיישוב אחד שהתפרש על מספר גבעות באזור. בשנת 1979, נערכה באתר חפירה ארכאולוגית והתגלו שרידים מתקופת הברונזה, תקופת הברזל בארץ ישראל והתקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל. שרידים מהתקופה הרומית בארץ ישראל כללו, בין השאר, מבנים וקבר-כוכים. במאה השנייה נבנה במקום יישוב שומרוני גדול שהתקיים מאות שנים. עיקרו היה בתי-מגורים בנויים אבן-גזית, על-פי מסורת הבנייה הרומית. בני היישוב עסקו בחקלאות, בעיקר בגידול זיתים לשמן. באזור הכפר נתגלו שלושה בתי-בד עתיקים. במספר מבנים מסוף המאה החמישית נמצאה שכבת חורבן, הקשורה, ככל הנראה, למרידות השומרונים. היישוב במקום הוסיף לשגשג עד לתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל, ונראה שתושביו השומרונים אולצו להתאסלם, ובחלקו שרד היישוב ברציפות מאז.
שומר החומות (שיר)
הכרה וגרסאות כיסוי
ב-12 במאי 2021, על רקע מבצע שומר החומות שערך צה"ל ברצועת עזה וירי הרקטות מעזה לעבר ישראל, חיבר אלמגור בשבתו במקלט בית נוסף לשיר.
כפר קדום
בתקופה העות'מאנית
הכפר הופיע בשנת 1596 ברישומי גביית מיסים של האימפריה העות'מאנית. לפי רישומים אלה גרו בכפר 19 משפחות ושני רווקים. בשנת 1858 צוין הכפר על ידי חוקר המקרא אדוארד רובינסון במסעו באזור. בסקר משנת 1882 תואר הכפר:.
שומר החומות (שיר)
תוכן השיר
השיר מדבר על חייל השומר על חומות העיר העתיקה בירושלים במסגרת שירותו הצבאי. החייל מציין שכאשר היה בבית הספר דקלם את הפסוק מספר ישעיהו "על חומותיך ירושלים הפקדתי שומרים".
כפר קדום
בתקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת שכם.
שומר החומות (שיר)
תוכן השיר
בשיר הרמז נוסף מספר ישעיהו: "שומר מלילה מה מליל".
כפר קדום
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בכפר קדום אוכלוסייה של 874 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 234 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 963 תושבים, כולם מוסלמים. בתקופת המרד הערבי הגדול נשדד הכפר על ידי כנופיה שפעלה באזור, וביולי 1938 נערך בכפר קרב קצר בין כנופיה לצבא הבריטי.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,240 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 18,931 דונם, שמתוכם הוקצו 2,945 לחקלאות שלחין, ו-7,184 לגידולי דגנים.
שומר החומות (שיר)
תוכן השיר
בשיר תיאורים מן הסביבה: השוק, קולות רוכלים ועגלות, וכן קולות של מואזין הנשמע ברקע. בשיר מביע החייל שאיפה ליום שיגיע השלום ובו "לא נזדקק עוד לשומרים".
כפר קדום
לאחר 1967
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 עבר כפר קדום משליטת ממלכת ירדן לישראל.
לאחר שפעילי גוש אמונים יזמו ניסיונות רבים להתנחל בשומרון, הגיעה בסופו של דבר הממשלה לפשרה איתם, באוגוסט 1975. על פי הפשרה הותר לקבוצה של 30 מתנחלים לעבור באופן זמני ל"מחנה קדום", שאותו החזיק צה"ל. בינואר 1976 החלו בהכשרת 200 דונם להקמת מחנה למתנחלים. במרץ 1976 הציבו המתנחלים 20 קרוונים כ-300 מטר מדרום למחנה, במאי 1976 החליטה הממשלה שאין להקים במקום יישוב קבוע. המתנחלים סירבו להתפנות. שנה אחר כך, ב-19 במאי 1977, יומיים לאחר שהליכוד ניצח בבחירות לכנסת, הכריז מנהיגו, מנחם בגין, בעת שביקר את "גרעין אלון מורה" במחנה קדום, ש'בקרוב יהיו הרבה אלוני מורה'. בהמשך אישרה ממשלת בגין להקים בסמוך את ההתנחלות קדומים.
בעקבות הסכם אוסלו סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B.
עד לאינתיפאדה השנייה עבדו 50% מתושבי העיירה בישראל. בעקבות האינתיפאדה וכתוצאה מהפקעת 4,000 דונם אדמה והגבלת הכניסה ל-11,000 דונם נוספים, הורעו תנאי המחיה של התושבים ורבים מהם מובטלים: בשנת 2007 היו 280 משפחות מתוך 640 בכפר תלויות בסיוע חוץ למחייתן. המצב הכלכלי הקשה הביא להגירה מהכפר ובין השנים 2005 ל-2007 עזבה 10%–15% מאוכלוסייתו. בשנת 2009 חובר הכפר לרשת החשמל.
ראש המועצה המקומית הוא סמיר שתיווי.
מאבק על פתיחת הציר לשכם
בשנת 2003 חסם צה"ל את הדרך המוליכה מהכפר לעיר שכם, זאת בשל התרחבות היישוב קדומים, וחשש ביטחוני מחיכוך לאורך הציר. עקב החסימה התארכה הדרך מהכפר לשכם בכ-14 ק"מ. החל מיולי 2011 החלו בכפר הפגנות שבועיות בתביעה לפתיחת הדרך. ההפגנות יוצאות ממרכז הכפר לכיוון קדומים וכדי למנוע זאת משתמש הצבא באמצעים לפיזור הפגנות לפזר את המפגינים.
יום האב
יום האב הוא חג שהתפתח בתחילת המאה העשרים ונועד בעיקר ליצור חג משלים ליום האם. הוא נחוג במדינות שונות ובתאריכים שונים. החג מאופיין בעיקר בנתינת מתנות לאב, ובדרך כלל גם בארוחת ערב חגיגית בהשתתפות כל בני המשפחה.
היסטוריה ומנהגים
את יום האב נהוג לחגוג בדרכים שונות במדינות השונות; בכמה ארצות, שרוב אוכלוסייתן קתולית, חוגגים את יום האב בחפיפה ליום יוסף הקדוש, החל מסורתית ב-19 במרץ (על אף שיום האב הוא חג חילוני שאין מקורו בדת). כך למשל הוא נחוג בתאריך זה באיטליה, בספרד ובפורטוגל, ושתי האחרונות הביאו מסורת זו גם לדרום אמריקה, עם כיבושיהן שם. בתאילנד מציינים את יום האב ביום הולדתו של ראמה התשיעי, מלך תאילנד, ב-5 בדצמבר. מספר מדינות באמריקה עדיין חוגגות את החג ב-19 במרץ, ואולם רובן בחרו - בעקבות ארצות הברית ורוב מדינות אירופה - לחוג את יום האב ביום א' השלישי של חודש יוני. במדינות רבות נחוג יום האב בחודשים מרץ, אפריל או יוני.
גרמניה
בגרמניה אין מנהג מיוחד אותו נהוג לחוג ביום האב. בגרמנית ישנם שני מושגים המתארים את יום האב שדומים בשמותיהם, אך משמעותם שונה לחלוטין. המילה Vatertag, מציינת את יום האב שנחגג בחג העלייה (ארבעים וארבעה ימים אחרי הפסחא), והוא אומץ כרשמי על ידי השלטון. בגרמניה קוראים לו בדרך כלל "יום הגברים" (Männertag), או "יום האדונים" (Herrentag'). במסורת יום האב הגרמני, נהוג לעשות "טיול-לגברים-בלבד". לטיול לוקחים עגלה קטנה הנקראת Bollerwagen, שרק גברים רשאים לשאת לאורך הטיול (כסמל לכוח הגברי שהוא חזק מהנשי). בעגלה נהוג לשים כמעט תמיד יינות, בירות ואוכל גרמני מסורתי (כמו נקניק דם).
הרפובליקה הסינית
ברפובליקה הסינית יום האב מוגדר כחג לא רשמי, אך למרות זאת התפתחה מסורת בה חוגגים אותו באופן קבוע ב-8 באוגוסט - היום השמיני בחודש השמיני בשנה; במנדרינית, צורת ההגייה של המספר 8 היא "פָּה" (bā), צורת הגייה דומה למילה "אבא" במנדרינית (bà).
ארצות הברית
כיום החג נחגג במדינה זו ביום ראשון השלישי בחודש יוני. יש מספר סיפורים על הולדתו של החג בארצות הברית. לפי אחד מהם, נחגג יום האב לראשונה ב-5 ביולי 1908, בווירג'יניה המערבית, וב-19 ביוני באותה שנה בוושינגטון. המייסדת, אישה בשם קלייטון, הביאה לכומר את ההצעה לציין יום מיוחד לאבות. הרעיון התקבל גם בהשפעת פיצוץ במכרה שאירע בעיירה סמוכה בשם מונונגה, אסון בו נקטלו כ-361 גברים (הרבה מהם אבות ומהגרים חדשים מאיטליה). מקור השראה נוסף היה יום האם, גם הוא חג חדש שנחגג רק פעם אחת באותו זמן.
סיפור אחר על מוצא יום האב מייחס אותו לאישה בשם סונורה סמארט דוד (Dodd), שנולדה ב-18 בפברואר 1882 בוושינגטון. אביה, חייל יוצא מלחמת האזרחים האמריקנית, היה חד-הורי לשישה ילדים. היא הושפעה ממאמציה של אנה ז'ארוויס להפוך את יום האם לחג רשמי. בתחילה חשבה לציין את החג ב-5 ביוני, יום הולדת אביה, אך לבקשת הממסד הדתי שבו ביקשה להיעזר, היא דחתה אותו ל-19 ביוני 1910, ביום ראשון השלישי בחודש זה, ומאז תאריך זה הפך למסורת.
דרך נוספת, שקשורה בהיסטוריה מודרנית ועובדתית יותר, מתחילה בנשיא ארצות הברית וודרו וילסון. וילסון ערך מסיבה לכבוד משפחתו ב-1916, בה הושם דגש על האבות. ב-1924 הנשיא קלווין קולידג' המליץ להפוך זאת למנהג. ב-1966 הנשיא לינדון ג'ונסון קבע כי יום האב ייחגג ביום ראשון השלישי ביוני, אך רק כשריצ'רד ניקסון התמנה לנשיא, החג הוכרז כרשמי במדינה.
בשנים האחרונות, קמעונאים התאימו את מכירותיהם ליום האב, והם מציעים מתנות אופייניות למכירה, כגון כלי עבודה, מכשירי חשמל וכרטיסי ברכה. בבתי ספר ובמסגרות חינוכיות רבים במדינה נעשות פעילויות מיוחדות להכנת כרטיסי ברכה לאב.
ב-2008 העריך עיתון כלכלי במדינה כי סך כל הכסף שהוצא על מתנות ליום האב עומד על 11 מיליארד דולר, לעומת 4 מיליארד דולר שהוצאו ביום האם באמריקה. בממוצע, על כל אב הוצא סכום של 27.60 דולרים ב-2008.
תאריכים
תאריך החג הרשמי אינו קבוע ומשתנה ממדינה למדינה. בישראל נהוג בפלגים מסוימים לחגוג את יום האב ב-1 במאי, בשילוב עם חג הפועלים.
וולטר קרייזלר
ביוגרפיה
בשנת 1928 מימן את בניית גורד השחקים הגבוה בעולם באותה התקופה, אשר נקרא "בניין קרייזלר" בניו יורק אותה השנה היו האדריכלים בניו יורק בתחרות ביניהם על בניית גורד השחקים הגבוה בעולם. קרייזלר שכר את שירותיו של האדריכל ויליאם ון אלן, אשר תכנן בניין בסגנון אר דקו, כאשר עליו מתנוסס חוד בגובה של כ-38 מטר. כתוצאה מכך, לאחר בניית הבניין היה זה לא רק הבניין הגבוה בעולם, אלא גם המבנה הגבוה בעולם, בגובה 319 מטר. הבניין החזיק בתואר זה פחות משנה, עד לבניית בניין אמפייר סטייט, שגובהו 381 מטר. קרייזלר התאכזב מאבדן התואר עד כדי כך שסירב לשלם לון אלן את שכרו. הבניין הוא דוגמה יפה לאמנות האר דקו באדריכלות. הקישוטים על המגדל נועדו להזכיר את כיסויי הגלגלים (טאסות) על מכוניות קרייזלר. תקופת האר דקו באדריכלות ניו יורק, אשר הבניין הוא הדוגמה הידועה ביותר שלה, נחשבת לתקופה היפה ביותר בתולדותיה של ניו יורק מבחינה אדריכלית.
בשנת 1928 זכה קרייזלר בתואר איש השנה של השבועון טיים.
ולטר קרייזלר הלך לעולמו בשנת 1940. לפני מותו פרסם אוטוביוגרפיה בשם "חייו של עובד אמריקני".
תיכון מקיף יהוד
תיכון מקיף יהוד הוא בית ספר תיכון הפועל בעיר יהוד-מונוסון. הוא משרת את תלמידי העיר וסביבתה: סביון-גני יהודה, פתח תקווה, מגשימים, בני עטרות, בית אריה, עופרים, עלי זהב, רינתיה, מזור, כפר טרומן, גני תקווה, קריית אונו, יגל, אחיעזר, כפר מעש, גת רימון וזיתן.
היסטוריה
בית הספר החל את דרכו כבית ספר דו-שנתי והתבסס על כיתות מקצועיות בלבד. בשנת 1963 החל המחזור הראשון של התלמידים במסגרת ארבע שנתית (במקום שבו ממוקם התיכון המקיף עד היום). מספר הבוגרים במחזור הראשון היה 18 תלמידים (8 תלמידים במסגרת עיונית ו-10 תלמידים במסגרת מקצועית). בבית הספר לומדים כיום כ-1,700 תלמידים, מלמדים בו כ-150 מורים והוא נחשב לאחד ממוסדות החינוך הטובים במדינה.
בשנת 2013 פורסם על ידי צה"ל כי בית הספר מדורג במקום השני במדד התרומה לצבא הארצי.
נכון ל-2021 פועלות בבית הספר 51 כיתות במסגרת תלת שנתית (מכיתה י' עד כיתה יב') והוא מציע לתלמידיו מגוון רחב של מקצועות בחירה: אמנות, פיזיקה, רובוטיקה, ביוטכנולוגיה, ביולוגיה, גאוגרפיה סייבר, כימיה, כלכלה, אופנה, הנדסת תוכנה, הגנת סייבר, מדעי המחשב, מוזיקה, חנ"ג, ניהול עסקי, ערבית, קולנוע, תיאטרון, תקשורת, ספרות, תנ"ך ועוד.
בבית הספר פועל שנים רבות מפעל ייחודי של שילוב לקויי שמיעה במסגרות הלימודים הרגילות. במסגרת זו לומדים לקויי שמיעה מכל אזור מרכז הארץ.
נכון ל-2016, 33 מבוגרי בית הספר נפלו במערכות ישראל ובפעולות האיבה. בבית הספר נמצאת אנדרטה לזכרם.
עמותת עתיד
בשנת 1998 נוסדה עמותת "עתיד" למען תלמידי תיכון מקיף יהוד. העמותה הוקמה על מנת למצוא מענה לתחומים שבהם לא מקבלים התלמידים תמיכה או העשרה מספקת, עקב התקציבים המצומצמים שמעמיד משרד החינוך לרשות מערכת החינוך. עמותת "עתיד" מבקשת לתת לכל תלמיד בתיכון הזדמנות שווה להתקדם ולהגיע להישגים לימודיים, אומנותיים וספורטיביים, ללא הבדלים של יכולת כלכלית או לימודית.
יוסף קולישר
יוסף קוֹלִישֶר (ברוסית: Ио́сиф Миха́йлович Ку́лишер (יוסיף מיכאילוביץ' קולישר); 1 באוגוסט 1878 – 17 בנובמבר 1933) היה כלכלן יהודי רוסי וסובייטי. דוקטור לכלכלה, פרופסור באוניברסיטת פטרוגרד שפעל בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה
לאחר שחזר לרוסיה עבר את בחינת התואר השני בכלכלה פוליטית, סטטיסטיקה ומשפט פיננסי. בשנת 1905 הוא הוענק לו תואר פריבט-דוצנט בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג במחלקה לכלכלה פוליטית והוא החל ללמד קורס בהיסטוריה של הכלכלה. משנת 1905 שובץ למדור המסחר במשרד האוצר בדרגת מזכיר מכללה (коллежского секретаря), ובשנת 1907 הועבר לשירות משרד האוצר כפקיד בכל מטלה, והותיר אותו כפריבט-דוצנט של האוניברסיטה.
ב-1908 הוא הגן על עבודת המאסטר שלו "מסות על ההיסטוריה של צורות תעשייתיות במערב אירופה מהמאות ה-13 עד ה-18".
במקביל לעבודתו באוניברסיטה, משנת 1910 הוא הרצה בקורסים המסחריים הגבוהים, לאחר מכן הפך למכון המסחרי, שבו הפך לפרופסור בשנת 1916. בשנת 1915 נבחר לפרופסור במכון הפסיכונאורולוגי.
קולישר פרסם מאמרים ב"עושר רוסי" (Русском богатстве), "מחשבה רוסית" (Русской мысли), "סקירה כלכלית רוסית" (Русском экономическом обозрении), "שנתון לכלכלה לאומית וסטטיסטיקה" ( בגרמנית: Jahrbucher fur Nationalokonomie und Statistik) ואחרים. השתתף בפיתוח הצעות חוק על הכנסה, על סחר וסוגים אחרים של מיסים שהוגשו לדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית.
בשנים 1921–1924 היה מנהל המכון למחקר כלכלי באוניברסיטת פטרוגרד.
בשנים 1930–1932 לימד במכון לנינגרד למימון ולכלכלה.
הוא נקבר בבית העלמין היהודי פראוברז'נסקי.
פעילות מדעית
מחקריו של יוסף קולישר צוינו על ידי כלכלנים מפורסמים רבים, כולל הכלכלן הרוסי וההיסטוריון הכלכלי הצרפתי פרנאן ברודל. טוגאן-ברנובסקי דיבר על "הרצאות על תולדות החיים הכלכליים של מערב אירופה" (Лекциях по истории экономического быта Западной Европы), שהיה סיכום הרצאותיו לתלמידים באוניברסיטה (שעודכן ויצא מאוחר יותר לאור כ"ההיסטוריה של החיים הכלכליים של מערב אירופה") :
ההיסטוריון הכלכלי הצרפתי המפורסם פרנאן ברודל השתמש בהרצאות כשעבד על הספר בן שלושה הכרכים: "הציוויליזציה החומרית, כלכלה וקפיטליזם במאות XV-XVIII" (Civilisation matérielle, économie et capitalisme, xve et xviiie siècles ), ורואה בהן "עד היום את המדריך הטוב ביותר והאמין ביותר מבין היצירות הכלליות".
יבגני מיכאילוביץ' מייבורד (Евгений Михайлович Майбурд), החוקר הרוסי של תולדות המחשבה הכלכלית מסווג את יוסף קולישר בין נציגי הדור השני של ברוסיה.
המהדורה המחודשת של הספר, שפורסמה לראשונה ב-1909 "תולדות החיים הכלכליים של מערב אירופה", כרך 1 "ימי הביניים" (2016) הוא, כפי שמציין א.פ. בליקוב, "מונוגרפיה בסיסית, שימושית וכלל לא מיושנת מאת י. מ. קולישר".
בין ספריו שיצאו ברוסית: "מצבם הכלכלי של היהודים בימי הביניים" (1901) ו"היהודים בתעשיית המשי בפרוסיה במאה ה-18" (1924).
משפחה
יוסף קולישר היה צאצא למשפחת קולישר, משפחה של יהודים מלומדים ואנשי ציבור, שכללה מלבדו את:
סטיבן סוטלוף
סטיבן יואל סוטלוף (באנגלית: Steven Joel Sotloff; 11 במאי 1983 - 2 בספטמבר 2014 בערך) היה עיתונאי אמריקאי שסיקר את העולם הערבי ואת אירועי האביב הערבי. באוגוסט 2013 נחטף בסוריה בידי ארגון המדינה האסלאמית וכשנה לאחר מכן הוצא להורג.
קורות חיים
בשנת 2010 החל להסתובב בארצות המזרח התיכון, תוך שהוא מסתיר את דתו ומוצאו היהודיים ואזרחותו הישראלית, לשם ביטחון. בבקשה שהגיש באותה שנה להתקבל לתוכנית לימודי ערבית לדוברי שפות זרות, באוניברסיטת קטאר, טען לדבריו ששהה באותה עת בקטאר עצמה. במכתב זה, מתאריך 29 במאי 2010, כתב כי קודם היה בלבנון, שם הכיר את האוכלוסייה הנוצרית והסונית, וכעת הוא בקטאר, ושבכוונתו לעבור כעת לתימן למשך כמה חודשים, על מנת להתנסות בשפה, אותה למד קודם בהכשרה בת כמה שעות בשבוע אך ללא התנסות מעשית. במשך עבודתו ברחבי המזרח התיכון השתמש בטלפון נייד בעל מספר תימני. את הקריירה העיתונאית שלו פתח כאשר פרצו אירועי האביב הערבי, ומאז כתב דיווחים מהשטח עבור מספר עיתונים בארצות הברית בהם טיים מגזין, Foreign Policy וכתבי עת נוספים, וכן עבור ג'רוזלם ריפורט בעילום שם. כמו כן הופיע בערוצי הטלוויזיה CNN ופוקס ניוז. במהלך עבודתו העיתונאית שהה בין היתר במצרים, לוב, טורקיה וסוריה.
במסגרת הראיונות עבור העיתון טיים נפגש עם ראש הממשלה החדש של לוב, עם שומרים לובים שהשתתפו בהגנה על הקונסוליה האמריקאית בבנגאזי חשף שהיה מדובר במתקפה מאורגנת של ארגון אסלמי, כולל דגלים שחורים, דוברי שפות זרות ואנשים לבושים בבגדים אפגניים. מאוחר יותר ראיין מספר פעמים מנהיג ארגון חבלה לובי הקשור לאל-קאעידה שניהל את התקיפה בלוב, וחשף מעבר של כמויות גדולות של נשק ותחמושת יחד עם לוחמים ומפקדי כוחות מנוסים, מלוב לסוריה, דרך טורקיה.
ב-19 באוגוסט 2014 (כ"ג באב ה'תשע"ד) נראה סוטלוף בסרטון בו פורסם דבר הוצאתו להורג של העיתונאי ג'יימס פולי, כשאיש הארגון מאיים להוציאו להורג אם לא ייפסקו התקיפות האוויריות האמריקאיות באזור מוסול שבעיראק. ב-2 בספטמבר פרסם הארגון סרטון בו נראה אותו פעיל ארגון המדינה האיסלאמית, שנודע בכינוי "ג'ון הג'יהדיסט", עורף את ראשו של סוטלוף, לאחר שהאשים את נשיא ארצות הברית ברק אובמה באחריות למעשה, כיוון שלא שעה לאזהרות הארגון. בסרט ישנם סימנים רבים לכך שהרצח בוצע עוד קודם לכן, או לכל הפחות באותו מקום ובאותו הזמן. כשבועיים לאחר שהוצא להורג, נחשף איש הקשר של סוטלוף בראיון טלוויזיוני בו הודה כי הממשל האמריקאי לא ניסה ליצור עמו קשר כדי לנסות ולשחרר את סוטלוף. באותו הראיון סיפר על נסיבות החטיפה.
ועדת שמגר
ועדת שמגר הוא כינוי למספר ועדות שונות בראשות נשיא בית המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר.
לוטם (צמח)
לוטם (שם מדעי: Cistus) הוא סוג של צמחים רב-שנתיים במשפחת הלוטמיים הנפוץ ולעיתים אף שולט בחבל הים תיכוני בישראל. הסוג לוטם מונה 18 מינים הנפוצים באגן הים התיכון, באזור ההררי של לוב ובאיים הקנריים. מגוון המינים הגדול ביותר מצוי בספרד.
אמפרור (להקה)
אמפרור (באנגלית: Emperor; תרגום חופשי: קיסר) היא להקת בלאק מטאל סימפוני נורווגית. אמפרור פעלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 ונחשבת לאחת ממייסדות הבלאק מטאל הסימפוני. הלהקה התפרקה לאחר האלבום האחרון מ־2001, אך היא חזרה לפעילות בשנת 2006 וב-2014 ו-2016. ניתן למצוא את חבריה בלהקות זייקלון (Zyklon) ופקאטום (Peccatum) הנורווגיות.
לוטם (צמח)
משמעות השם העברי
השם לוטם או בצורתו הקצרה "לט", נזכר בספר בראשית, ברשימת הבשמים הנישאים על ידי שיירת הישמעאלים שקונה את יוסף מאחיו (בראשית פרק ל"ז, פס' 25). צלילו של שם זה דומה לשם היווני של השרף המופק ממינים שונים של לוטם, "לאדאנום", ורומז על מקור פרסי עתיק משותף.
אמפרור (להקה)
ביוגרפיה וסגנון
סגנון הלהקה שונה בין השנים, באלבומם הראשון In the Nightside Eclipse סגנון הלהקה היה בלאק מטאל סימפוני טהור ואילו בשני אלבומם האחרונים הסגנון עבר לפרוגרסיביות, שירה נקייה וסאונד יותר נקי. אישאן סולן הלהקה טען שאחרי תקופתו באמפרור הוא יפסיק לנגן את סגנון הבלאק מטאל.
לוטם (צמח)
תיאור
הלוטם הוא שיח נמוך בגובה 40–60 ס"מ. פרח הלוטם חי יום אחד בלבד ואז נושרים עלי הכותרת, אך מספר הפרחים בכל צמח גדול והפרחים נפתחים בזה אחר זה, כך שהפריחה נפרשת על-פני מספר חודשים. פרחי הלוטם עשירים באבקה ואינם מייצרים צוף. הם מבוקרים על ידי חרקים רבים, ביניהם דבורי דבש. עלי הלוטם מכוסים בשרף ריחני, לאדאנום, המשמש כמרכיב בתעשיית הבשמים. הלוטם משמש גם כצמח מרפא.
אזורי גידול ותפוצה
הלוטם גדל בעיקר על קרקע רנדזינה - קירטון (קרקעות גיר רך) וחוואר (קרקעות גיר עשירות חרסית).
אמפרור (להקה)
ביוגרפיה וסגנון
סולן הלהקה וגארד "אישאן " טוויטאן הקים פרויקט פרוגרסיב מטאל על שמו לאחר אמפרור, פרויקט זה דומה מאוד לחומר המאוחר יותר של אמפרור שמשלב ביננו שירה נקייה, קלידים, וסאונד נקי יותר.
לוטם (צמח)
אזורי גידול ותפוצה
הזרעים של הלוטם יכולים לשרוד במשך עשרות שנים במצב של תרדמת. כאשר פורצת שרפה, מוסר עיכוב הנביטה והזרעים נובטים בהמוניהם. במקומות בהם פרצה שרפה בחורש ים תיכוני, ניתן לראות צמיחה מאסיבית של שיחי לוטם בשנים שלאחר השרפה, ולעיתים קרובות נוצרת גריגה הנשלטת על ידי שיחי לוטם. עם התקדמות הטור הסוקצסיוני והיסגרות החורש, שיחי הלוטם מפנים את מקומם בהדרגה לטובת עצים שונים כמו אורן ירושלים. הזרעים של הלוטם יישארו בתרדמת בתוך בנק הזרעים שבקרקע החורש, עד שתפרוץ שוב שרפה והם שוב ינבטו בהמוניהם. להתפתחות שיח הלוטם דרושה מיקוריזה המאפשרת את קליטת הזרחן
הסוג לוטם מונה 18 מינים הנפוצים באגן הים התיכון, באזור ההררי של לוב ובאיים הקנריים. מגוון המינים הגדול ביתר מצוי בספרד.
אמפרור (להקה)
אלבומים
אלבומי אולפן:
לוטם (צמח)
בישראל
בישראל הלוטם הוא מרכיב חשוב ביותר של הבתות והגריגות הים תיכוניות מהחרמון ועד הר חברון. הוא נעדר מהגולן בשל הקרקע הבזלתית העשירה בזרחות שאינה מאפשרת את התפתחות הפטריה הסימביוטית שני מינים של לוטם נפוצים בישראל.
לוטם שעיר
לוטם שעיר (Cistus creticus) הוא בעל עלים ירוקים-אפורים, מחוספסים מעט, עלי כותרת ורודים ומקומטים, הצלקת נישאת על עמוד עלי, ופריו שעיר ומעוגל. הפרח שלו גדול מהפרח של הלוטם המרווני.
לוטם מרווני
לוטם מרווני (Cistus salviifolius) הוא בעל עלים מחוספסים מאוד בצבע ירוק צהבהב, עלי כותרת לבנים וחלקים, הצלקת צמודה לשחלה, פרי קרח ופחוס. הפריחה היא בחודשים מארס-יוני, כאשר הלוטם המרווני מקדים את הלוטם השעיר. על שורשי הלוטם ניתן לראות לעיתים צמח טפיל, הוא רימונית הלוטם.
רכס באטלר (ניו זילנד)
רכס באטלר (באנגלית: Butler Range) הוא רכס הרים הממוקם בקנטרברי על האי הדרומי של ניו זילנד.
הרכס מתנשא לגובה של 1,657 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו ככל הנראה על ידי צ'ארלס דאגלס בסוף שנת 1890 והוא נקרא על שם ג'ון בטלר.
קיטוב חשמלי
באלקטרומגנטיות, קיטוב חשמלי או פּוֹלָרִיזַצְיָה חשמלית (באנגלית: Electrical Polarization) היא המדד של קיטוב החומר (הפרדה בין מטענים חיוביים לשליליים בתוך החומר) ברמה המיקרוסקופית. מתמטית, הפולריזציה מתוארת על ידי וקטור \ \vec{P}\ ששווה לצפיפות של הדיפולים החשמליים בחומר, כלומר מומנט הדיפול הכולל של החומר הוא. דהיינו, הפולריזציה גדולה יותר ככל שהדיפולים חזקים יותר, או לחלופין ככל שהם צפופים יותר.
פולריזציה היא תכונה של חומר דיאלקטרי הנמצא בתוך שדה חשמלי, והיא יחסית בקירוב לגודל השדה. הפולריזציה היא וקטור שכיוונו בחומר יכול להיות שונה מכיוון השדה החשמלי.
הגדרת הפולריזציה
עבור חומר דיאלקטרי לא טעון חשמלית, כל נפח שנחתוך מתוך החומר יהיה נייטרלי כאשר סוכמים את כל המטענים הקשורים שבו. לפיכך צריכה להיות לצפיפות המטען הקשור \ \rho'\ תכונה מיוחדת: על כל צורה שהיא של חומר דיאלקטרי. ניתן "לארגן" זאת על ידי שנגדיר כי יש איזה שדה וקטורי \ \vec{P}\ כך שאותו שדה קיים רק בתוך החומר ו-. במקרה כזה אפשר להשתמש במשפט הדיברגנץ ולקבל
כאשר אנו מגדירים שהאינטגרל על "השפה" נלקח מעט מחוץ לחומר בתחום שבו לפי הגדרה. מהדיון שלעיל הגדרת הפולריזציה היא מופשטת במקצת: "הווקטור שהדיברגנץ שלו נותן את המטענים הקשורים". אנו נראה מיד כי הגדרה זו מתיישבת עם ההגדרה הראשונית של "צפיפות הדיפול".
הקשר לשדה חשמלי
בחומר הומוגני ואיזוטרופי, כיוון הפולריזציה זהה לכיוון השדה החשמלי \ \vec Eוגודלה יחסי לגודל השדה: כאן הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק, ו-\ \chi היא הסוספטיביליות החשמלית של החומר.
בחומר לא איזוטרופי (תלוי כוון), כוון הפולריזציה לא מקביל לשדה, ולכן \ \chi הוא טנזור. פירוק הנוסחה לרכיבים ייתן:
בחומר שאינו ליניארי הפולריזציה אינה יחסית לשדה, וניתן לרשום אותה כפולינום של השדה:
מטענים קשורים וחופשיים
המבנה המיקרוסקופי של חומרים דיאלקטריים בנוי ממספר גדול של מטענים חיוביים ושליליים שמאורגנים בצורה מסוימת שאופיינית לחומר. הכוחות המיקרוסקופיים שמחזיקים אותם בצורה זו חזקים בהרבה מכוחות חשמליים חיצוניים שאפשר להפעיל על החומר בדרך כלל. לפיכך, כאשר החומר מושם בשדה חשמלי, המטענים החיוביים זזים מעט בכיוונו של השדה, והשליליים זזים מעט בכיוון ההפוך, כלומר החומר מתקטב. מטענים אלה נקראים באלקטרוסטטיקה מטענים קשורים, להבדיל ממטענים חופשיים, שהם מטענים חיצוניים שלא שייכים למבנה של החומר. אנו נסמן כאן את צפיפות המטען החופשי ב-\ \rho\ ואת צפיפות המטען הקשור ב-\ \rho'\.
הפולריזציה כצפיפות הדיפול
בהינתן חומר דיאלקטרי בעל צורה מסוימת, שאין בו שום מטענים חופשיים, כלומר הוא נייטרלי, ניתן לחשב את מומנט הדיפול שלו כך:
כדי להשלים את ההוכחה כדאי להשתמש באינדקסים,
איבר השפה נעלם משום שהפולריזציה היא אפס מחוץ לחומר ולכן אנו נותרים עם, ולפיכך הפירוש של "צפיפות הדיפול" אכן מוצדק.
הפולריזציה כאמצעי עזר לפתרון בעיות
המטען הכולל הוא סך כל המטענים, החופשיים והקשורים. לפיכך, השדה החשמלי מקיים את חוק גאוס
כלומר,
מגדירים את שדה העזר וכך מתקבל מעין חוק גאוס חדש, שיתרונו בכך שרק המטענים החופשיים מופיעים בו,
מאחר שהמטענים החופשיים הם בדרך כלל מה שידוע, יש תועלת רבה בהגדרה הזו כאשר רוצים לפתור בעיות באלקטרוסטטיקה, וזו אחת התועלות הגדולות שבהגדרת הפולריזציה.
פרנק ייטס
פרנק ייטס (באנגלית: Frank Yates; 12 במאי 1902 – 17 ביוני 1994) היה אחד מחלוצי הסטטיסטיקה של המאה ה-20 הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו על עיצוב ניסויים והסקה סטטיסטית.
ביוגרפיה
ייטס נולד במנצ'סטר, אנגליה, הבכור מבין חמישה ילדים (ובנם היחיד) של סוחר הזרעים פרסי ייטס ואשתו אדית. הוא למד בוואדהאם האוס, בית ספר פרטי, לפני שזכה במלגה לקליפטון קולג' ב-1916. ב-1920 קיבל מלגה למכללת סנט ג'ון קולג', קיימברידג', וארבע שנים לאחר מכן סיים את לימודיו בתואר ראשון בהצטיינות.
הוא בילה שנתיים בלימוד מתמטיקה לתלמידי בתי ספר תיכוניים במכללת מלוורן לפני שנסע לאפריקה שם היה יועץ מתמטי בחוף זהב (קולוניה בריטית לשעבר כיום גאנה). הוא חזר לאנגליה עקב בריאות לקויה והכיר והתחתן עם כימאית, מרגרט פורסיית' מרסדן, בתו של עובד מדינה. נישואים אלה התפרקו ב-1933 והוא התחתן מאוחר יותר עם פראסקובי (פולין) צ'יצ'קין. לאחר מותה ב-1976, הוא נישא לרות האנט, מזכירתו הוותיקה. בשנת 1931 ייטס מונה לעוזר סטטיסטיקאי בתחנת הניסויים רוטאמסטד על ידי ר.א. פישר. בשנת 1933 הוא הפך לראש הסטטיסטיקה כאשר פישר למד לקולג' האוניברסיטאי בלונדון. הוא עבד על עיצוב ניסויים, כולל תרומות לתאוריית ניתוח השונות ומקור האלגוריתם של ייטס ועיצוב הבלוק הבלתי שלם המאוזן.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד על מה שייקרא לימים חקר ביצועים.
אחת התרומות המשמעותיות ביותר של ייטס הייתה פיתוח התיאוריה של מחקר פקטוריאלי, המשמשים לחקר ההשפעות של מספר גורמים על משתנה תגובה בניסויים. הוא הציג את הרעיון של ניסויים פקטוריאליים חלקיים, המאפשרים לחוקרים לחקור מספר רב של גורמים תוך שימוש במספר קטן יותר של ריצות ניסוי, מה שמאפשר לבצע ניסויים יעילים יותר.
ייטס תרם גם תרומה חשובה לפיתוח ניתוח השונות (ANOVA), שיטה סטטיסטית המשמשת לבדיקת הבדלים בין הממוצעים בקבוצות שונות. הוא פיתח את הרעיון של מערכים אורתוגונליים, המשמשים לתכנון ניסויים כדי למזער את מספר הריצות הניסוי הנדרשות כדי לזהות הבדלים בין אמצעים.
בשנת 1954 השיג אליוט תקציב לפיתוח הראשוני של מחשוב סטטיסטי. במהלך השנים 1960–1961, הוא היה נשיא אגודת המחשבים הבריטית, וירש את הנשיא המייסד, מוריס ווילקס. בשנת 1960 הוענק לו מדליית גיא בזהב של החברה המלכותית לסטטיסטיקה ובשנת 1966 הוענק לו המדליה המלכותית של החברה המלכותית.
הוא פרש מרוטאמסטד כדי להיות חוקר בכיר באימפריאל קולג' בלונדון.
כריס אוורט
כריסטין מארי "כריס" אוורט (באנגלית: Christine Marie "Chris" Evert, נולדה ב-21 בדצמבר 1954) היא טניסאית עבר אמריקאית מהטובות ביותר בהיסטוריה, שהחלה להשתתף בתחרויות בשנות ה-70. היא דורגה במקום הראשון בעולם וסיימה בשנים 1975, 1976, 1977, 1980 ו-1981 במקום ראשון בתום העונה. היא זכתה ב-18 תוארי גראנד סלאם ביחידות וב-3 תארים בזוגות. היא מחזיקה בשיא זכיות באליפות צרפת הפתוחה (7 תארים) ושיא זכיות באליפות ארצות הברית הפתוחה (6 תארים). במהלך הקריירה המקצוענית שלה, היא השיגה את מאזן הניצחונות מול הפסדים הטוב בהיסטוריה של הטניסאים המקצוענים כולם: 1,309 – 146 (90%). היא שנייה במספר התארים שזכתה (157) אחרי יריבתה הגדולה מרטינה נברטילובה (167). אוורט הפגינה שליטה בכל סוגי המגרשים ובמיוחד היא מחזיקה בשיא ניצחונות לגברים ולנשים על משטח חימר, מאוגוסט 1973 - מאי 1979 היא זכתה ב-125 משחקים רצופים ללא הפסד והפסידה רק 7 מערכות.
ביוגרפיה
אוורט נולדה בפורט לודרדייל, פלורידה. היא החלה לשחק טניס בגיל 5 תחת הדרכתו של אביה, ג'ימי אוורט, שחקן ומאמן טניס מקצועני. בשנת 2004 נטלה אוורט חלק בסרט הקולנוע וימבלדון - אהבה בלבן כמאמנת טניס.
1971
בשנת 1971 השתתפה אוורט בטורניר הגראד סלאם הראשון שלה, באליפות ארצות הברית הפתוחה והגיעה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לבילי ג'ין קינג מארצות הברית (1 בעולם) בשתי מערכות (6-3, 6-2).
1972
בשנת 1972 הגיעה אוורט לשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה לאיבון גולגונג מאוסטרליה ב-3 מערכות (4–6, 6-3, 6-4). בהמשך אותה שנה היא הגיעה לשלב חצי הגמר גם באליפות ארצות הברית שבו הפסידה לקרי רייד מאוסטרליה בשתי מערכות (4–6, 2–6). בסוף השנה היא זכתה באליפות סבב ה-WTA לאחר ניצחון על רייד (5–7, 4-6).
1973
בשנת 1973 הגיעה אוורט לראשונה לשלב הגמר באליפות צרפת הפתוחה שבו הפסידה למרגרט קורט מאוסטרליה, האישה השנייה בהיסטוריה שזכתה בכל 4 טורנירי הגראנד סלאם בשנה האחת (1970), ((7–6(5), 6–7(6), 4–6). בהמשך השנה היא הגיעה גם לשלב הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה לקינג בשתי מערכות (0–6, 5–7). באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הגיעה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לקורט ב-3 מערכות (7-5, 2-6, 6-2). בסוף השנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות באליפות סבב ה-WTA לאחר ניצחון על ננסי ריצ'י (3-6, 3-6).
זכייה בגראנד סלאם (רולאן גארוס, וימבלדון)
בשנת 1974 הגיעה אוורט לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה בו הפסידה לגולגונג ב-3 מערכות (6–7(5), 6–4, 6-0) שבסופו של דבר זכתה באליפות. בהמשך השנה היא זכתה בשני תוארי הגראנד סלאם הראשונים שלה, באליפות צרפת הפתוחה לאחר ניצחון על אולגה מורוזובה מברית המועצות (6–1, 2-6) שביחד איתה הן זכו גם בתואר הזוגות ובאליפות וימבלדון שוב לאחר ניצחון על מורוזובה בשתי מערכות (0–6, 4-6). היא ניצחה ב-55 משחקים ברציפות. ג'ימי קונורס שהיה הארוס שלה זכה אף הוא אותה שנה באליפות וימבלדון והזוג הצעיר זכה לתשומת לב רבה בתקשורת. בהמשך השנה הם הגיעו לשלב הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה בזוגות מעורבים. בסוף השנה היא הגיעה לשלב הגמר באליפות סבב ה-WTA בו הפסידה לגולגונג (6-3, 6-4).
אוורט דורגה ב-5 השנים הבאות, במקום הראשון בעולם.
זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה
בשנת 1975 זכתה אוורט פעם שנייה ברציפות, באליפות צרפת הפתוחה, לאחר ניצחון על יריבתה הגדולה מרטינה נברטילובה מצ'כוסלובקיה (6-2, 2-6, 1-6). היה זה המפגש הראשון בין השתיים בגמר טורניר גראנד סלאם. נוסף לכך, שתיהן זכו בטורניר הזוגות. באליפות וימבלדון היא הגיעה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לקינג ב-3 מערכות (6–2, 2–6, 3–6). בהמשך השנה, היא זכתה לראשונה באליפות ארצות הברית הפתוחה, מתוך 4 פעמים רצופות, ו-6 פעמים בסך הכל לאחר ניצחון על גולגונג ב-3 מערכות (7-5, 4-6, 2-6). בסוף השנה היא זכתה בפעם השלישית באליפות סבב ה-WTA לאחר ניצחון על נברטילובה (4–6, 2-6).
1976
בשנת 1976 זכתה אוורט פעם שנייה באליפות וימבלדון לאחר ניצחון על גולגונג ב-3 מערכות (3–6, 6-4, 6-8). נוסף לכך, היא זכתה בטורניר הזוגות פעם נוספת ביחד עם נברטילובה. באליפות ארצות הברית הפתוחה היא שיחקה, פעם נוספת בשלב הגמר, נגד גולגונג וניצחה אותה בשתי מערכות (3–6, 0-6). בסוף השנה היא הגיעה לשלב הגמר באליפות סבב ה-WTA בו הפסידה לגולגונג (6-3, 5-7, 6-3).
1977
בשנת 1977 הגיעה אוורט באליפות וימבלדון לשלב חצי הגמר, בו הפסידה לוירג'יניה וייד מבריטניה ב-3 מערכות (2–6, 6–4, 1–6), משחק שבו עשתה 25 טעויות בלתי מחויבות ו-6 שגיאות כפולות. בהמשך השנה, היא זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה, בפעם השלישית ברציפות, לאחר ניצחון בשלב הגמר על ונדי טורנבול מאוסטרליה בשתי מערכות (7–6, 6–2). בסוף השנה היא זכתה בפעם הרביעית באליפות סבב ה-WTA לאחר ניצחון על סו ברקר (6-2, 1-6, 1-6).
אוורט דורגה בכל השנה במקום הראשון בעולם.
1978
בשנת 1978 הגיעה אוורט למשחק הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה ליריבתה מרטינה נברטילובה (2–6, 6–4, 7–5). היא זכתה בפעם רביעית ברציפות באליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר ניצחון על פם שרייבר בת ארצה (7–5, 6–4).
1979
בשנת 1979 זכתה אוורט באליפות צרפת הפתוחה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ונדי טורנבול מאוסטרליה (6–2, 6–0). באליפות וימבלדון היא הפסידה במשחק הגמר למרטינה נברטילובה (6–4, 6–4) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה במשחק הגמר לטרייסי אוסטין בת ארצה (6–4, 6–3).
1980
בשנת 1980 זכתה אוורט באליפות צרפת הפתוחה בפעם הרביעית והשנייה ברציפות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על וירג'יניה רוזיצ'י מרומניה (6–0, 6–3). באליפות וימבלדון היא הפסידה במשחק הגמר בפעם השלישית ברציפות והרביעית בכלל, לאיבון גולגונג מאוסטרליה (6–1, 7–6). באליפות ארצות הברית היא זכתה בפעם החמישית לאחר ניצחון במשחק הגמר על האנה מנדליקובה מצ'כיה (5–7, 6–1, 6–1).
1981
בשנת 1981 זכתה אוורט באליפות וימבלדון בפעם השלישית, לאחר ניצחון במשחק הגמר על האנה מנדליקובה (6–2, 6–2) והפסידה בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה לנברטילובה (6–7, 6–4, 7–5).
אוורט דורגה בכל השנה במקום הראשון בעולם.
1982
בשנת 1982 הפסידה אוורט באליפות וימבלדון במשחק הגמר לנברטילובה (6–1, 3–6, 6–2). היא זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בפעם השישית, שיא זכיות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על מנדליקובה (6–3, 6–1). היא זכתה באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחון על נברטילובה (6–3, 2–6, 6–3).
1983
בשנת 1983 זכתה אוורט בפעם החמישית, באליפות צרפת הפתוחה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על מימה יאסוביץ' באותה העת יוגוסלביה (6–1, 6–2), אך הפסידה במשחק הגמר באליפות ארצות הברית לנברטילובה (6–1, 6–3).
1984
בשנת 1984 הגיעה אוורט בכל ארבעת הטורנירים של הגראנד סלאם למשחק הגמר, אך הפסידה בשלושת הראשונים שבהם לנברטילובה. באליפות צרפת היא הפסידה (6–3, 6–1), בווימבלדון היא הפסידה (7–6, 6–2), הפסד שישי במשחק גמר וימבלדון ובאליפות ארצות הברית (4–6, 6–4, 6–4). את השנה היא סיימה בזכייה באליפות אוסטרליה הפתוחה בפעם השנייה, לאחר ניצחון על הלנה סוקובה מצ'כוסלובקיה (6–7(4), 6–1, 6–3).
1985
בשנת 1985 זכתה אוורט באליפות צרפת הפתוחה בפעם השישית, לאחר ניצחון על נברטילובה (6–3, 6–7(4), 7–5). באליפות וימבלדון היא הפסידה במשחק הגמר, בפעם השביעית לנברטילובה (4–6, 6–3, 6–2) וכן באליפות אוסטרליה היא הפסידה לנברטילובה (6–2, 4–6, 6–2).
1988
בשנת 1988 הגיעה אוורט בפעם האחרונה שלה למשחק גמר בטורניר גראנס סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה שבו הפסידה לשטפי גראף מגרמניה (6–1, 7–6(3)). נוסף לכך, היא הפסידה במשחק הגמר באליפות אוסטרליה בטורניר זוגות נשים ביחד עם ונדי טורנבול לנברטילובה ושרייבר (6–0, 7–5).
קרואלה (סרט)
קרואלה (באנגלית: Cruella) הוא סרט דרמה אמריקאי מסוגת פנטזיית-פשע המבוים על ידי הבמאי קרייג גילספי עם תסריט מאת דנה פוקס וטוני מקנמרה, שנכתב על בסיס רעיונותיהם של התסריטאים אלין ברוש מקנה, קלי מרסל וסטיב זיזיס. גלן קלוז, שגילמה את דמותה של קרואלה דה ויל בעיבוד הלייב-אקשן ובהמשכו, משמשת במפיקה בפועל. הסרט מגולל את קורותיה של הנבלית קרואלה דה ויל, בגילומה של אמה סטון, וחושף את האירועים שקדמו לאירועי הסרט האנימציה משנת 1961, "על כלבים וגנבים".
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית, ובמקביל הופץ גם בשירות הזרמת המדיה "דיסני+", ב-28 במאי 2021. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-3 ביוני 2021. הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
עלילת הסרט
עלילת הסרט נפתחת בלידתה של אסטלה, שנולדה עם שיער חצי-שחור-חצי-לבן שהפך אותה לחריגה, ובאמה, קתרין, שמעודדת את הפוטנציאל היצירתי שלה. בשל אופייה המרדני של אסטלה, אמה מוציאה אותה מבית הספר במטרה לעבור להתגורר בלונדון. לפני הגיען ללונדון, אסטלה ואמה נוסעות אל נשף שנערך על ידי הברונית פון הלמן, שם אמה של אסטלה מורה לה להישאר במכונית. למרות האזהרה של אמה, אסטלה נכנסת לנשף ונתקלת בדלמטים האכזריים של הברונית. כשהיא פורצת החוצה, אסטלה עדה לשיחתן של אמה והברונית ולדחיפתה של האם מן הצוק אל מותה על ידי הדלמטים. מתוך אמונה שהיא האשמה במות אמה, אסטלה נמלטת ללונדון ומאבדת את השרשרת שקיבלה מאמה. בריג'נטס פארק אסטלה נמצאת על ידי שני אחים בשם ג'ספר והוראס וכלבם שתום-העין, וינק, שמזמינים אותה בחוסר רצון להתגורר איתם. במטרה להשתלב, אסטלה צובעת את שיערה.
עשור לאחר מכן, אסטלה, ג'ספר והוראס עוסקים בגניבה וכייסות, ואסטלה ממשיכה לייצר עיצובי אופנה. לרגל יום הולדתה, ג'ספר והוראס משיגים לה משרה כמנקה בחנות האופנה "ליברטי". בשעת לילה מאוחרת, לאחר שנאלצה לנקות את משרדו של מעסיקה כעונש, אסטלה "מתקנת" את אחת התצוגות בחלון הראווה, שנצפית על ידי הברונית בבוקר שלאחריו. הברונית מתרשמת והיא שוכרת את אסטלה לעבודה בצוות עילית מעצבי הבגדים שלה. על מנת להרחיב את היצירתיות שלה, אסטלה מתיידדת גם עם בעליה של חנות בגדי וינטג' בשם ארטי, שמתפעל מהטעם שלה באופנה. עד מהרה, אסטלה עולה בדרגות ומשמשת כמפקחת לענייניה של הברונית, אך כשהיא מגלה שהברונית מחזיקה בשרשרת של אמה, (שמתברר שנגנבה מהברונית בידי האם) אסטלה מבקשת מג'ספר והוראס לעזור לה לגנוב את השרשרת.
התוכניות של אסטלה נהיות יותר נועזות באמצעות שכירת ארטי שייצור יותר תלבושות ויעלה איתה מופע בריג'נטס פארק. הברונית, שמבינה שקרואלה היא אסטלה, מוצאת את מקום מחבואה ולוכדת את ג'ספר והוראס. אסטלה נקשרת לכיסא בזמן שהברונית מעלה את המקום באש עד ליסוד, ובמקביל, ג'ספר והוראס נעצרים ומופללים ברציחתה. עם זאת, אסטלה מחולצת על ידי ג'ון, משרתה של הברונית, שהצליח להשיג את השרשרת המכילה מפתח לתיבה המכילה את מסמכי הלידה של אסטלה. אסטלה מגלה שהיא למעשה בתה של הברונית. מתוך גאוותה, התאכזבה הברונית מהיריונה וביקשה להיפטר מאסטלה; בעלה נפטר מצער מתוך אמונה שהתינוקת (אסטלה) נפטרה. עם זאת, ג'ון העביר את התינוקת לקתרין, שגידלה אותה בסתר. מתוך כעס על ששיקרה לה, אסטלה משלימה עם האמת בכך שהיא מכריזה על כוונתה לנקום בקתרין בכך שהיא תביס את הברונית ולבסוף מאמצת את השם "קרואלה".
קרואלה מבריחה את ג'ספר והוראס מהכלא ומספרת להם שהיא בתה של הברונית והיא מגייסת גם את ארטי לתוכנית סופית אחת. החבורה משטה באורחותיה של הברונית, שלובשות פאות הדומות לשיערה של קרואלה, ומתפרצים לנשף הצדקה שלה, שם קרואלה מאמצת את זהותה של אסטלה בפעם האחרונה. הברונית יוצאת לקראת קרואלה, שמגלה לה שהיא יודעת על היותה בתה. ג'ון, ארטי, ג'ספר והוראס מורים למשתתפי הנשף לצאת החוצה אל המרפסת, שם הם עדים לדחיפתה של אסטלה מעבר לצוק אל מותה על ידי הברונית. המשטרה, שהגיעה בזכות קרואלה, עוצרת את הברונית באשמת הריגתה של אסטלה. עם נפילתה מהצוק, קרואלה משתמשת במצנח וחוזרת לנשף בזמן להיות עדה למעצרה של הברונית. לאחר שאימצה את שמה המלא כקרואלה דה ויל, היא רוכשת את אחוזת הלמן, משנה את שמו ל"אחוזת הגיהנום".
בסצנה באמצע כתוביות הסיום, נחשף כי קרואלה העניקה כמתנה שני גורי דלמטים בשם פונגו ופרדיטה לרוג'ר ואניטה, בהתאמה. כשהוא עוד מתפעל משמה, רוג'ר מתיישב לצד הפסנתר שלו ומתחיל להלחין את השיר "Cruella de Vil" כמחווה עבורה.
פיתוח
בשנת 2011, הוכרז על הפקת סרט לייב אקשן בכיכובה של הנבלית המפורסמת קרואלה דה ויל. במקביל, הוכרז שאנדרו גאן יפיק את הסרט, ושהתסריטאית קלי מרסל תשכתב מחדש את התסריט שנכתב במקור על ידי הסופרת והתסריטאית אלין ברוש מק'נה. ב-6 בינואר 2016 השחקנית אמה סטון לוהקה לדמותה של קרואלה דה ויל. באוגוסט 2016, התסריטאי ג'אז בטרוורת' נשכר לשכתב את הטיוטה הקודמת של הסרט. בנובמבר 2016, דווח שאולפני דיסני שכרו את הבמאי אלכס טימברס למלאכת בימוי הסרט, שיופק על ידי המהפיק מארק פלאט. עם זאת, בדצמבר 2018, נחשף כי טימברס עזב את ההפקה עקב בעיות בלוח הזמנים שלו ובמקומו נשכר הבמאי קרייג גילספי למלאכת בימוי הסרט.
ליהוק
במאי 2019, השחקנית אמה תומפסון לוהקה לצוות השחקנים של הסרט. ביולי ובאוגוסט 2019, פול וולטר האוזר וג'ואל פריי לוהקו לדמויותיהם של הוראס וג'ספר, צמד גנבים נכלוליים שהופכים לעוזריה הנאמנים של קרואלה. בספטמבר 2019, דווח על ליהוקם של מארק סטרונג, אמילי ביצ'ם וקירבי האוול-בפטיסה.
צילומים
במהלך כנס ה-D23 Expo שהתקיים ב-24 באוגוסט 2019, נודע כי צילומי הסרט כבר החלו ונחשפה תמונה ראשונה של אמה סטון בדמותה של קרואלה דה ויל. צילומי הסרט תמו בנובמבר 2019.
מוזיקה
ב-31 במרץ 2021, הוכרז כי המלחין ניקולס בריטל נשכר להלחנת פסקול הסרט. האלבום הרשמי הופץ ב-21 במאי 2021 על ידי חברת "וולט דיסני רקורדס".
באותו יום יצא אלבום פסקול נפרד לסרט. בשני האלבומים מופיע השיר "Call Me Cruella", שיר מקורי שבוצע על ידי פלורנס אנד דה מאשין, שיושמע במהלך כתוביות הסיום של הסרט. אלבום הפסקול כולל גם שירים, כמו "Feeling Good" של נינה סימון, "Bloody Well Right" של להקת סופרטרמפ, "Stone Cold Crazy" של להקת קווין, "One Way or Another" של להקת בלונדי, "Five to One" של להקת הדלתות, השיר "Livin' Thing" של להקת Electric Light Orchestra, והשיר "Should I Stay or Should I Go" של להקת הקלאש.
הפצה
במקור, הסרט התעתד לצאת לאקרנים ב-23 בדצמבר 2020, תחת הפקתם והפצתם של אולפני וולט דיסני. עם זאת, במהלך כנס ה-D23 Expo של אולפני דיסני, נודע כי עליית הסרט לאקרנים נדחתה ל-28 במאי 2021.
הסרט קיבל דירוג PG-13 מטעם עמותת הקולנוע, "על אלימות ואלמנטים תמטיים", מה שהפך אותו לסרט השני המהווה עיבוד מחודש / ספין-אוף לסרט אנימציה של דיסני שמקבל את הדירוג אחרי "מולאן". במרץ 2021, הוכרז כי הסרט יופץ במקביל בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" באמצעות תשלום לקבלת גישה.
הכרטיסים להקרנות בבתי הקולנוע הוצעו למכירה ב-14 במאי 2021, והוכרז כי הסרט יוקרן גם בפורמט דולבי סינמה באזורים נבחרים. הסרט הוקרן לראשונה עבור המבקרים באותו יום.
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-3 ביוני 2021.
ספרים
רומן פריקוול שכותרתו Cruella: Hello, Cruel Heart (בתרגום חופשי לעברית: קרואלה: שלום, לב אכזר) ראה אור בהוצאת דיסני ברחבי העולם ב-6 באפריל 2021. רומן הפריקוול נכתב על ידי מורין ג'ונסון, והוא מתרחש לפני אירועי הסרט, בשנת 1967. הרומן מגולל את קורותיה של אסטלה בת השש עשרה ואת מפגשה עם מגדה וריצ'רד מורסבי-פלום, שני אחים אמידים שמכניסים אותה לעולם העשירים והמפורסמים.
13 באפריל 2021, הוצא לאור נובלזציה של עלילת הסרט מאת אליזבת רודניק בהוצאת דיסני. באותו יום יצא לאור גם ספר שמכיל בתוכו את הסקיצות של קרואלה.
ב-17 באוגוסט 2021, יצא לאור בהפצת ההוצאה "Viz Media" עיבוד מאנגה לעלילת הסרט מאת האצ'י אישי, שכותרתו Cruella: Black, White and Red (בתרגום חופשי לעברית: קרואלה: שחור, לבן ואדום).
סרט המשך
במאי 2021, גם סטון וגם תומפסון הצהירו שהן מעוניינות להפיק סרט המשך, שייקח השראה מ"הסנדק חלק שני", וישמש גם כפריקוול נוסף שיתרחש אחר מאורעות הסרט וגם כהמשך לעיבוד הקולנועי משנת 1996. ב-4 ביוני 2021, הודיעו אולפני דיסני כי סרט המשך נמצא רשמית בתהליכי פיתוח ראשוניים, וכי גילספי ומקנמרה עתידים לשוב לבימוי וכתיבת הסרט, בהתאמה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
יעקב הכהן מנהר פקוד
תיארוך
לפי נוסחת רוב כתבי היד של אגרת רב שרירא גאון, כיהן רב יעקב הכהן גאון כראש ישיבת סורא הייתה במשך שמונה עשרה שנה. קיים חילוקי דעות אודות שנת התחלת כהונתו של רב יעקב גאון, יש כותבים שהתחיל בשנת ד'תע"ב וכיהן עד פטירתו בשנת ד'ת"צ, ויש דוחים שנת התחלת פעילתו כגאון סורא משנת ד'תע"ה עד ד'תצ"ג
אבגוסטינוס קפודיסטריאס
אַבְגוֹסְטִינוֹס קַפּוֹדִיסְטְרִיָאס (ביוונית: Αυγουστίνος Καποδίστριας; 1778–1857) היה איש צבא ופוליטיקאי יווני.
יליד קורפו, אבגוסטינוס היה אחיו הצעיר של יואניס קפודיסטריאס, המושל הראשון של מדינת יוון המודרנית. לאחר ההתנקשות בחיי אחיו, ב-9 באוקטובר 1831, ירש אבגוסטינוס את מקומו במועצת המדינה ואת תפקידו כמושל המדינה. כהונתו, שנמשכה שישה חודשים בלבד, התאפיינה בחוסר יציבות פוליטית שבעטייה שקעה המדינה ונקלעה למצב של כאוס. בהתאם להחלטת המעצמות הגדולות, בריטניה, צרפת ורוסיה בוועידת לונדון ובערבותן, הפכה המדינה למונרכיה, והשלטון נמסר לאותון, מלך יוון.
פסגת ואפוטיק
פסגת ואפוטיק (באנגלית: Waputik Peak) היא הר הממוקם ברכס ואפוטיק בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהה של הפסגה 2,755 מטרים מעל פני הים, והיא מתנשאת 484 מטרים מעל סביבתה.
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ג'ורג' מרסר דוסון בשנת 1884. משמעות המילה "ואפוטיק" היא "עז לבנה" בשפת הסטוני.
פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית
פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית (נודע בגרמניה כ-Uranverein - מועדון האורניום) החל באפריל 1939, מספר חודשים לאחר גילוי הביקוע הגרעיני בינואר 1939. מאמץ זה להשגת נשק גרעיני הופסק אך התחדש בשנית ב-1 בספטמבר 1939 על ידי משרד החימוש הגרמני ביום תחילת מלחמת העולם השנייה.
ריקי פק
רישו ג'רון-פליקס פאק (באנגלית: Richaud Jeron-Felix Pack; נולד ב-17 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בהפועל באר שבע-דימונה.
קריירה
ב-10 באוגוסט 2021 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית, והעמיד ממוצעים של 22.3 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.3 חטיפות ב-32 דקות למשחק בשלושה משחקים בהם שיחק. ב-22 בפברואר 2022 חתם בהפועל מגדל העמק-יזרעאל, גם היא מהליגה הלאומית, וב-14 משחקים העמיד ממוצעים של 24.4 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות ב-34 דקות למשחק, וסיים כמלך הסלים של הליגה הלאומית.
ב-19 בספטמבר 2022 חתם בהפועל באר שבע-דימונה מליגת העל.
פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית
הפרויקט התמקד במספר כיוונים: בניית כור גרעיני (Uranmaschine), ייצור מים כבדים ואורניום וכן הפרדת איזוטופים. בינואר 1942 הפנה משרד החימוש הגרמני את הפרויקט למועצת המחקר של הרייך. בתקופה זו התפצל הפרויקט בין תשעה מכונים שונים שכל אחד מהם התמקד בכיוון אחר. בתקופה זו מספר המדענים בפרויקט הלך ופחת וכשרונותיהם הופנו יותר ויותר למאמץ המלחמתי.
אלברט שפר היה שר החימוש, שמשרדו היה אחראי על הפרויקט. קורט דיבנר נודע כיוזם ומנהל הפרויקט. חתן פרס נובל, ורנר הייזנברג היה שותף בכיר במיזם.
הישגים
ב-20 בפברואר 1944 ניסו הנאצים להעביר חביות מים כבדים במעבורת לכור בגרמניה אך המחתרת הנורווגית הצמידה לדופן המעבורת פצצה וגרמה לשקיעת המעבורת יחד עם חביות המים הכבדים.
ההיסטוריון הגרמני ריינר קארלש (Rainer Karlsch) מציג בספרו "הפצצה של היטלר" (Hitlers Bombe) עדויות חדשות על פרויקט הגרעין הנאצי בראשות קורט דיבנר. הספר מציג עדויות על כך שגרמניה הקדימה את שאר העולם בפיצוץ מתקן כלשהו, ליד אורדרוף, במחוז תורינגיה, במרץ 1945. קארלש טוען כי הנאצים פוצצו מטען שהכיל כ-5 קילוגרמים של פלוטוניום שהווה מעין "פצצה מלוכלכת", שהם ניסו את הפצצה על 700 שבויי מלחמה סובייטים, וכי כולם נהרגו. תושבים מהאזור אף העידו על כאבי ראש ודימום מהאף במשך שבועיים לאחר מכן. מקום המיתקן המשוער, עמק ג'ונאס, שהיה במזרח גרמניה לאחר המלחמה, כלומר בשליטה סובייטית, נאטם בקירות בטון. ממצאיו של הספר נתמכים בהוכחות מועטות. מבדיקות שערך המכון הלאומי הגרמני למדידות באזור המדובר בשנת 2006 לא נמצאו מידות קרינה החורגות מהרגיל, בהתחשב באסון צ'רנוביל.
ברוס גייטש
'''ברוס ר. גייטש (באנגלית: Bruce R. Gaitsch'''; נולד ב-7 בפברואר 1953) הוא גיטריסט, מלחין ומפיק אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו עם להקות ומוזיקאים בולטות כמו שיקגו, פיטר סטרה, מדונה ואנייטה פלטסקוג. גייטש היה שותף לכתיבת השיר של מדונה "La Isla Bonita", להיט בין-לאומי שזיכה את גייטש בפרס מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור ב-1987. הוא שיתף פעולה מספר רב של פעמים עם ריצ'רד מרקס. כמו כן, עבד עם מדונה על אלבומה, True Blue.
מגדל חברת החשמל
מגדל חברת החשמל הוא מגדל משרדים המאכלס את ההנהלה ואגפי המטה של חברת החשמל לישראל, והוא ממוקם במבואות הדרומיים של חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל וממזרח לאזור התעשייה פארק מתם. הבניין מאכלס 2,200 מעובדי החברה. הבניין כולל משרדים, חדרי ישיבות וחדרי אוכל. הבניין תוכנן על ידי משרדי האדריכלים רוזוב-הירש ומנספלד-קהת. הקמת הבניין החלה בשנת 2000 והוא אוכלס בשנת 2003.
במבנה שלוש קומות מסד רחבות שמעליהן מתנשא מגדל בגובה 130 מטר, והוא השני בגובהו בחיפה אחרי מגדל המפרש. פרופיל הבניין מורכב משני פלחים מחודדים היוצרים יחד צורה אליפטית אווירודינמית ומדגישים את ציר ההר והים לאורכו ממוקם המבנה. ארקדה וגג זכוכית מובילים לבניין ויוצרים מעבר הדרגתי בין חלל החוץ (המשמש כמגרש חניה לבאי הבניין) לבין חלל הפנים.
הקומה הטיפוסית, כ-2,000 מטר רבוע, מורכבת משני אגפים בעלי שירות ותנועה עצמיים המקושרים על ידי חלל מרכזי הכולל: אטריום כניסה בגובה שבע קומות ושלושה אטריומים משניים של ארבע קומות כל אחד, המחדירים אור טבעי לחללי המבנה, מאפשרים התמצאות טובה ותנועה בין הפלחים ומתפקדים כמוקדי מנוחה לעובדים. צורת ה-H של הקומה מבטיחה שטח פנים מקסימלי המאפשר החדרת אור טבעי ומבטי נוף לחדרי המשרדים. המבנה הוא "בניין חכם" עם מערכות בקרה ומחשוב מתקדמות: מיזוג אוויר המבוסס על אגירת קור בשיטת VAV, "בנק" מעליות המשרת ביעילות מרבית את התנועה במבנה ומערכות בטיחות וביטחון מתקדמות.
השיקול הנופי השפיע על תכנון ועיצוב הבניין, בהתייחסות שונה לחזית הים במערב ולחזית ההר במזרח. הקומפוזיציה של גופי המבנה יוצרת מגדל תמיר בעל פרופורציות אדריכליות המבטאות את ייחודו בהתאם לייעודו ולסביבתו. גג המבנה והפיתוח הסביבתי של האתר כולו תוכנן כחזית חמישית "ירוקה" הנצפית מהכרמל.
שעם
שעם הוא חומר עצי, נקבובי וגמיש, אשר נמצא בקליפות צמחים כאלון השעם (Quercus suber) ומשמש את האדם למגוון שימושים. רוב השעם בעולם מופק בפורטוגל.
גמישותו של השעם ואי חדירותו לנוזלים הופכות אותו לחומר מתאים לייצור אטמים, פקקי בקבוקים, ובפרט בקבוקי יין. ייצור פקקים לבקבוקים צורך כ-60% מכל השעם הנצרך בעולם. צפיפותו הנמוכה של השעם הופכת אותו למתאים לייצור מצופים לדיג, ויריעות שעם משמשות לריצוף ולייצור לוחות מודעות.
ידוע על שימוש בשעם לכל הפחות לפני כ-2,600 שנה על ידי האטרוסקים באיטליה.
פעילי איכות הסביבה מעודדים את תעשיית השעם, שכן היא מתבססת על מקורות מתחדשים ותוצריה קלים למיחזור. בניגוד לתעשיות העץ האחרות, תהליך הייצור הייחודי של השעם אינו פוגע בעץ עצמו. קליפת העץ מתעבה כל שנה בכמה מילימטרים עד שהיא מגיעה לעובי הרצוי (בין 2 ל־5 ס"מ). כל עץ מקולף רק אחת לעשר שנים, ובין קילוף לקילוף נותנים לעץ להשתקם ולנוח. עץ השעם חי בסביבות 150 שנים דבר שמאפשר כ־15 קילופים בממוצע במהלך חיי עץ.