cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וימפל R-73
פיתוח ויכולות
הארצ'ר פותח החל משנת 1973 על מנת להחליף את טיל הR-60 (קוד נאט"ו: AA-8 אפיד), כטיל אוויר-אוויר לטווח קצר, לשימוש מטוסי הקרב של הגוש הסובייטי.
זהו טיל בעל ראש ביות מצונן-חנקן, המאתר חום תת אדום. לטיל זווית נעילה רחבה של 120 מעלות, עם קישוריות לכוונת הקסדה, שבעזרתה יכול הטייס לנעול על כל מטרה שביכולתו לראות (אם כי אין לטיל יכולת לפנות בכל זווית, להבדיל מטיל הפיתון 5 הישראלי). הטיל נדרך רק לאחר 300 מטר, והטווח המקסימלי שלו הוא 30 קילומטר (בגובה רב).
על פניו, לארצ'ר יכולת תמרון עדיפה על פני ה-AIM-9M סיידווינדר מתוצרת ארצות הברית, שנמצא בשימוש נרחב בכלל החילות האוויר המערביים, עובדה שתרמה רבות לפיתוח פרויקטים מערביים בתחום טילי האוויר-אוויר לטווח קצר: AIM-132 אסראם, פיתון 5, איריס-טי, ואף לדגם ה-X החדש של הסיידווינדר.
החל משנת 1994 החל ייצור של דגם חדש - R-74EM (במקור: R-73M), בעל טווח מוגדל, יכולת נעילה רחבה יותר, ואמצעי חסימת לוחמה אלקטרונית מתקדמים. ההצטיידות בדגם החדש בקרב חבר המדינות החלה בשנת 1997.
הארצ'ר ניתן לשימוש בכלל מטוסי הקרב החדישים של הגוש המזרחי, וחלק מהדגמים הישנים הושבחו לצורך נשיאתו. כמו כן הוא ניתן לשיגור ממספר מסוקי קרב רוסיים.
עימראן ח'אן
עימראן אחמד ח'אן ניאזי (באורדו: عِمران خان, באנגלית: Imran Khan, שמו המלא: עמראן ח'אן ניאזי, באורדו: عِمران خان نِیازی) הוא פוליטיקאי פקיסטני, שכיהן מאוגוסט 2018 עד לאפריל 2022 כראש ממשלת פקיסטן. בנוסף הוא נודע כשחקן קריקט מקצועי ברמה בינלאומית.
ביוגרפיה
עימראן ח'אן נולד בשנת 1952 בלאהור כבנם היחיד מקרב חמישה ילדים של איכרמוללה ח'אן ניאזי, מהנדס בניין ושל אשתו, שואכת ח'אנום. המשפחה מצד האב הייתה ממוצא פתאני והשתייכה לשבט ניאזי. אחד מאבות המשפחה, חייבת ח'אן ניאזי היה במאה ה-16 אחד ממפקדיו של שר שאה סורי ומושל פנג'אב. בני המשפחה התיישבו מזה זמן רב במיאנוואלי בצפון-מערב פנג'אב. גם האם, היא ממוצא פשטו ושייכת לשבט בורכי. אבותיה חיו במשך מאות שנים במחוז ג'לנדר של פנג'אב. אחרי הקמת פקיסטן היא היגרה ללאהור עם שאר בני המשפחה. מצד האם עימראן ח'אן הוא צאצא של פיר רושאן, משורר-לוחם וממציא האלפבית הפשטו. ממשפחת האם קמו מספר שחקני קריקט מצוינים שייצגו בתחרויות את פקיסטן, ביניהם בני דודיו של עמראן ח'אן, ג'אווד בורכי ומג'יד ח'אן.
עמראן ח'אן שיחק קריקט מקצועי במשך כשני עשורים. לאחר פרישתו פנה לפוליטיקה כשהוא כבר דמות פופולרית בפקיסטן (ובמדינות נוספות). לבד מפעילות פוליטי ח'אן נחשב כנדבן, שימש פרשן קריקט, כיהן כנשיא אוניברסיטת ברדפורד (University of Bradford), מנהל מייסד של בית החולים שׁאוכת ח'אנום (Shaukat Khanum Hospital). עמראן ח'אן ייסד ב 2008 את מכללת נאמאל במיאנוואלי.
בפוליטיקה
ב-1996 הוקמה בפקיסטן התנועה הפוליטית "תחריכ-י אינסאף" (تحریک انصاف, תרגום: "תנועה למען חופש") ועימראן ח'אן היה ליושב הראש שלה. הוא ייצג את מיאנוואלי כנציג באספה הלאומית מ-2002 עד 2007 ונבחר שוב במאי 2013 כאשר המפלגה קיבלה 35 מושבים באספה הלאומית.
בשנת 2012 GlobalPost הזכירו אותו שלישי ברשימת תשעה מנהיגי עולם והוא זוהה בתור המתנגד העיקרי לפעילות המל"טים (ומזל"טים) בפקיסטן. על פי Asia Society, נבחר ל"איש השנה" של 2012. סקר של מכון פאו חשף את ממדי הפופולריות שלו ובמיוחד בקרב צעירים. התבטא בעבר נגד תופעת הכחשת השואה ואיסלמופוביה.
הוא יצא במדיניות פוליטית התומכת במשא ומתן לשם מציאת הסדר עם הטליבאן בנוגע למלחמה בצפון-מערב פקיסטן. בזמן בכהונתו התרחק מארצות הברית והתקרב לרוסיה ולסין.
היחסים של הודו ופקיסטן בסוגיית השליטה בחבל קשמיר הסלימו תחת ממשלו של עימראן ח'אן כאשר בפברואר 2019 התרחש פיגוע בקשמיר ההודית על ידי גורמים הנתמכים בידי פקיסטן. בתגובה החלה תקיפה של חיל האוויר ההודי על אזור גילגיט-בלטיסטן הנשלט בידי פקיסטן ומערכת סוללות טילים של צבא פקיסטן יירטה את אחד המטוסים ההודים. בהמשך התמתנו היחסים אך לקראת סוף שנת 2020 בעקבות תקריות גבול חלה הסלמה מחודשת עם הפגזות דו-צדדיות של ארטילריה.
בנובמבר 2020 יועצו ביקר בישראל בחשאי ונפגש עם ראש המוסד. ממשלתו לא הסכימה לכונן יחסים עם ישראל ושר החוץ הפקיסטני קשר בין כינון יחסים בין שתי המדינות בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ב-21 במרץ 2021 דווח שעימראן ח'אן נדבק בנגיף קורונה.
בנובמבר 2022 התרחש ניסיון ההתנקשות בעימראן ח'אן.
ב-9 במאי 2023 נעצר עימראן ח'אן כשיש נגדו עשרות אישומים, שלטענתו הם דרך השלטון החדש למנוע ממנו חזרה לחיים הפוליטיים, ובעקבות מעצרו קראה מפלגתו של ח'אן, PTI, לצאת ולהפגין ברחובות הכוונה היתה לעצור אותו למשך 8 ימים לפחות. בעקבות המעצר התפתח משבר פוליטי חריף. החלו מהומות של תומכיו. מאות מהם נעצרו, נשרפו מבנים ובמקביל המשטרה וכוחות צבא ירו על מפגינים והרגו מספר לא ידוע מהם.  ב-11 במאי 2023 בית המשפט העליון של פקיסטן פסק כי מעצרו היה בלתי חוקי והורה לשחררו.
ב-5 באוגוסט 2023 בית המשפט בפקיסטן הרשיע את עימראן ח'אן באשמת שחיתות ודן אותו לשלוש שנות מאסר. בנוסף, קנס של 350 דולר ואיסור על התמודדות לבחירות לנשיאות בחמש השנים הבאות. הפרשה שבגינה נשלח עימראן ח'אן למאסר עוסקת במכירת מתנות שהוא קיבל בביקוריו הרשמיים בחו"ל - שאמורות להיות רכוש המדינה. ועדת הבחירות הפקיסטנית ניהלה חקירה נגד עימראן ח'אן, שעבר על החוק כשמכר את המתנות שקיבל, ובנוסף לא הצהיר על רווחים של יותר מ-140 מיליון רופי פקיסטני. מפלגתו של עימראן ח'אן ,הודיעה כי יערער על ההרשעה.
פולמון מלאודיקיאה
מרקוס אנטוניוס פולמון (ביוונית: Μάρκος Ἀντώνιος Πολέμων), הידוע כפולמון מלאודיקיאה (Πολέμων ὁ Λαοδικεύς) או פולמון מסמירנה, היה סופיסט שחי במחצית הראשונה של המאה ה-2 לספירה.
חייו
פולמון היה יווני מאסיה הקטנה, ממשפחה מהמעמד הרומי הקונסולארי. הוא נולד בלאודיקיאה על הליקוס בפריגיה (כיום בטורקיה), אולם שהה במשך רוב חייו בסמירנה  (כיום איזמיר, טורקיה). כבר מבחרותו קיבל תוארי כבוד מאזרחי סמירנה על שירותיו לעיר.
פולמון היה רב אומן ברטוריקה, חבר בולט בתנועת הסופיסטים השנייה. הוא פרח בתקופת שלטונם של הקיסרים הרומיים טראיאנוס, אדריאנוס ואנטונינוס פיוס, וזכה לתמיכתם של שני הראשונים. בשנת 135 לספירה, נשא פולמון בהוראת אדריאנוס את נאום ההקדשה למקדש זאוס האולימפי באתונה.
פולמון עמד בראש אחד מבתי הספר לרטוריקה הראשונים במעלה של התרבות ההלניסטית בסמירנה. סגנון הנאום שלו היה מכביד בנוכחותו ולא מהנה או מרצה. אך עם זאת, אופיו היה גאה ומאופק.
בשנותיו המאוחרות, סבל פולמון מדלקת מפרקים. בגיל 56 כבר לא יכול היה לעמוד בכאבים ונעל עצמו בקבר משפחתו בלאודיקיאה. כאשר חבריו ומשפחתו התחננו לפניו שלא להתאבד בדרך זו, אמר להם: "הביאו לי גוף אחר ואצא". הוא מת שם, ככל הנראה מרעב. שנת מותו אינה ידועה, אולם הוא ככל הנראה מת זמן מה אחרי שנת 143 לספירה, אז שמע אותו לוקיוס ורוס.
חיבוריו
החיבורים היחידים של פולמון שנשארו בשלמותם הם נאומי הלוויה שלו לכבוד גנרלים האתונאים קאלימאכוס וקינאיגירוס, שנהרגו בקרב מרתון בשנת 490 לפנה"ס. נאומים אלה נקראים "לוגוי אפיטפיאוי" (logoi epitaphioi, כתובות הנצחה). חיבוריו הרטוריים עסקו בנושאים בהיסטוריה של אתונה. מאמר על פיזיונומיה נשמר בתרגום ערבי מהמאה ה-14. הוא היה בסיס לעבודה של אדמאנטיוס באותו נושא.
סמואל אדמס
סמואל אדמס (באנגלית: Samuel Adams; 27 בספטמבר 1722 – 2 באוקטובר 1803) היה ממנהיגי המהפכה האמריקנית, מארגן מסיבת התה של בוסטון ומחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. בן דודו של ג'ון אדמס, נשיאה ה-2 של ארצות הברית.
קורות חייו
סמואל אדמס נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. אביו היה בעל מבשלת שיכר מצליחה ואיש מעורב בפוליטיקה של בוסטון. כשהיה סמואל נער צעיר כל השקעותיו של אביו הפכו בן רגע לבלתי חוקיות, מתוקף צו בריטי, והאב ירד מנכסיו. נהוג לחשוב כי הייתה זאת סיבה מכרעת בעיצוב שנאתו העזה של סמואל אדמס לשלטון הבריטי בפרט ולשלטון ריכוזי ככלל.
ב-1743 סיים אדמס את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, והחל לעסוק במסחר ועסקים. לאורך אותה תקופה היה אדמס מעורה בפוליטיקה המקומית והיה חבר במועצת העיר של בוסטון. כשעסקיו כשלו בשנת 1764 החל אדמס לעסוק בפוליטיקה במשרה מלאה ובתוך זמן קצר נבחר אדמס לבית המחוקקים של מסצ'וסטס. אדמס החל, כמעט מיד, בריכוז מאמץ להקמת ועדת התיאום שפרסמה את "הכרזת הזכויות של המושבות", אותה ניסח אדמס.
אדמס היה מהמתנגדים העזים ביותר למספר חוקים שהעביר הפרלמנט הבריטי. חוקים שמטרתם הייתה השגת רווח כספי מן המושבות. עד שנת 1773 הצליחו אדמס ושותפיו למאבק לדחוק כמעט את כל החוקים, חוץ מאשר את החוק שקבע מס על התה. ההתנגדות לחוק הגיע לשיאה ב-16 בדצמבר 1773, כשמספר מתנגדים מבוסטון עלו על ספינת סוחר בריטית באשון לילה והחלו לזרוק את מטען התה שלה לים. אירוע שכונה מסיבת התה של בוסטון.
תגובת הבריטים הייתה חקיקת סדרת חוקים, שהמרכזיים שבהם היו חוקים שציוו על סגירת הנמל של בוסטון והגבלת ההתכנסויות של מועצת העיר. תגובתו הנגדית של אדמס הייתה ארגון חרם על סחורות הבריטים.
ב-1774 התמנה סמואל אדמס, ביחד עם עוד ארבעה, לנציג מסצ'וסטס בישיבתו הראשונה של הקונגרס הקונטיננטלי. אדמס המשיך את שירותו בקונגרס לכהונה שנייה והיה לאחד התומכים הקולניים בהכרזה לעצמאות המושבות. ב-1776 היה אדמס אחד מהחותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
אדמס המשיך את שירותו בקונגרס עד שנת 1781. בתחילה היה אדמס ממתנגדי החוקה החדשה, אך לבסוף התרצה ותמך בהצטרפות מסצ'וסטס כמדינה לאיחוד. בשנת 1793 נבחר אדמס לתפקיד מושל מדינת מסצ'וסטס וכיהן בתפקיד עד שנת 1797.
אדמס נפטר בגיל 81, כנראה מסיבוך של מחלת פרקינסון בה לקה, ונקבר בבית הקברות הישן של בוסטון (בו קבור גם ג'ון הנקוק).
על שמו הוקמה בבוסטון מבשלת בירה - סמואל אדמס והיא אחת המבשלות המצליחות בארצות הברית.
סרדיס
סרדיס (ב 𐤳𐤱𐤠𐤭𐤣 (ספארד), ביוונית: Σάρδεις, בלטינית: Sardis, בטורקית: Sart) הייתה עיר מהעת העתיקה (נמצאת ליד העיירה סארט של ימינו בטורקיה), ממוקמת במערב אנטוליה (אסיה הקטנה) בקצה מישור הרמוס הפורה ולרגלי הרי תמולוס, על דרך ראשית המחברת את הים האגאי עם טורקיה הפנימית. מתפרשת סביב מצודה על גדות נהר פקטולוס. הייתה בירתה של ממלכת לידיה הקדומה, מושב הפרוקונסול הרומי, ובירת פרובינקיית לידיה בתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית. שמה הלידי של סרדיס, ספרד (Sfard), נזכר במקרא (עובדיה א' כ') בניקוד סְפָרַד (Sfarad), שכנראה מייצג מסורת קריאה משובשת.
האזכור הראשון של סרדיס הופיע בכתובים בשנת 472 לפנה"ס, במחזה של אייסכילוס, "הפרסים". לעומת זאת, ב"איליאדה" של הומרוס הוזכרה העיר הִידֶה (Ύδε) כבירתו של עם הנקרא מַייוֹנִים, כנראה שם נוסף של הלידים. לא ברור אם הידה הוא שמה העתיק של סרדיס, או שמא הבירה עברה לסרדיס בתקופות יותר מאוחרות. על כל פנים, בשיאה של הממלכה הלידית ב, סרדיס הייתה בירתה, ובכך הייתה לה חשיבות רבה.
סרדיס, ששכנה בגבול שבין העולם היווני לבין התרבויות הגדולות של מרכז אנטוליה, מסופוטמיה והמזרח הקרוב, הייתה בעלת קשרים חזקים למסורות של תרבויות מזרחיות ומערביות. לאורך ההיסטוריה הארוכה היה זה אזור רב-אתני ורב-לשוני של חילופי תרבות פוריים.
העת העתיקה
האזור המישורי של סרדיס היה מיושב על ידי החיתים כבר באלף השלישי לפנה"ס. סרדיס עצמה יושבה במאה ה-15 לפנה"ס אך לא ברור אם הייתה כבר עיר. היא התפרסמה לראשונה עת גיגס מלך לידיה קבע בה את מקום הבירה. העיר התפתחה בשני חלקים, עיר תחתית, הממוקמת לאורך גדות נהר פקטולוס, שסיפק לעיר גם מים וגם זהב, שם התגוררו האזרחים הרגילים, ועיר עלית, במצודה על ראש גבעה, לאזרחים העשירים, בני המלוכה ובה היה גם ארמון המלך. לידיה הגיחה כממלכה חתית חדשה לאחר התמוטטות האימפריה החתית במאה ה-12 לפנה"ס. לשיא כוחה ופריחתה הגיעה לידיה בעת מלוכת שושלת מרמנד החל מתחילת המאה ה-7 לפנה"ס, שהייתה השושלת השלישית והאחרונה למלוך בה. מלכי לידיה היו אגדיים בקרב היוונים בזכות עושרם ונדיבותם, הם בנו מקדשים ונתנו חפצים יקרים וטונות רבות של זהב למקדשים היוונים כמו אפסוס, דידימה ודלפי.
טרנס ופיליפ
טֶרֶנס ופיליפ (באנגלית: Terrance and Phillip) הם דמויות חוזרות בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק". הם מהווים במשותף צמד קומי שמקורו בקנדה, ומדובבים בידי יוצרי הסדרה מאט סטון וטריי פארקר. תוכנית הטלוויזיה בכיכובם של טרנס ופיליפ היא האהובה ביותר על גיבורי "סאות' פארק": קייל, סטן, אריק וקני. הצמד מהווה מרכיב מרכזי בעלילותיהם של הסרט "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" ושל מספר פרקים ב"סאות' פארק", בה נעשה בקביעות שימוש בצמד ככלי ליצירת סאטירה על הדעה הרווחת בציבור כלפי סטון ופארקר וכלפי הסדרה.
סרדיס
העת העתיקה
מצודת סרדיס התפרסמה לאורך ההיסטוריה כ"המקום החזק ביותר בעולם", והעיר התחתית הייתה מוגנת על ידי ביצור אדיר בעובי 20 מטר. תילי העפר בנקרופוליס המלכותי של סרדיס בבין-טפה הם מהגדולים בעולם. קרויסוס, מלכה האחרון של לידיה, פאר את סרדיס ובנה גם את מקדש ארטמיס באפסוס שהיה לאחד משבעת פלאי תבל בעולם העתיק.
טרנס ופיליפ
סקירה כללית
הצמד "טרנס ופיליפ" נוצר בעקבות האשמות רבות להן זכתה "סאות' פארק" על היותה סדרה המאוירת באופן דל שכל תוכנה הוא בדיחות הקשורות לנפיחות. יוצרי "סאות' פארק" החליטו להגיב על טענות אלה ביצירתם של טרנס ופיליפ, על מנת להדגים כיצד תוכנית שכולה הומור-נפיחות עלולה להיראות, כשהם מאיירים את הצמד באופן דל אף יותר מאשר הדמויות האחרות בסדרה.
סרדיס
העת העתיקה
מיקומה האסטרטגי של העיר הפך אותה לנקודה מרכזית המחברת את פנים אנטוליה לחוף האגאי. לידיה קיימה יחסים שלווים עם שכניה. על כן, סרדיס יכלה לשמש מרכז לתעבורה של סחורות ורעיונות בין מסופוטמיה ליישובים היוונים האיוונים, צומת מסחר ונקודת מפגש אידיאלית להחלפת רעיונות, אמונות, מנהגים, ידע ותובנות חדשות. עושרה של סרדיס בא מהזהב שנמצא במימי נהר הפקטולוס, מחצבות השיש בהרי תמולוס והקרקע הפורייה במישור. במיתולוגיה היוונית והרומית, הזהב הגיע לנהר לאחר שהמלך הפריגי מידאס שטף את מגע הזהב בנהר.
טרנס ופיליפ
סקירה כללית
גופה של כל דמות מלבד הראש מורכב ממרובעים בלבד כאשר האות הראשונה של שמה מתנוסס בחזית הגוף, וראשה בנוי מאליפסה חתוכה לשניים במקום בו אמור להיות הפה. חלקי האליפסה עולים מעלה ומטה כדי לדמות את תנועת השפתיים. כבר בפרק הראשון ראשו של אייק ברופלובסקי, אחיו התינוק של קייל, עוצב בתבנית אליפטית זו. בפרקים הבאים נעשה שימוש בתבנית זו לשם איורו של כל אדם קנדי בסדרה, ובהמשך התברר כי גם אייק קנדי במוצאו. טרנס ופיליפ הם סטריאוטיפים מופרזים של האדם הקנדי, דבר שבא לידי ביטוי בין השאר במבטא קנדי כבד.
סרדיס
העת העתיקה
במהלך ההיסטוריה שלה, השליטה בסרדיס עברה מיד ליד פעמים רבות, אך היא תמיד שמרה על מעמד גבוה בקרב הערים באזור. סרדיס נכבשה בידי הקימרים ב אך נצלה מחורבן. נכבשה שוב בידי הפרסים האחמנים (המלך כורש הגדול) בשנת 547 לפנה"ס לאחר מצור של 14 יום. תחת הפרסים האחמנים (547–334 לפנה"ס), סרדיס הייתה בירת סאטראפיה (פרובינציה) גדולה באסיה הקטנה, ונקודת האיסוף לקראת הפלישות ליוון תחת המלכים הגדולים דריווש הראשון וחשיארש הראשון. רבים מהקברים הידועים באזור, מתוארכים לתקופה זו, והחפירות של בתי העלמין בסרדיס הניבו דוגמאות נפלאות לתכשיטים של תקופה זו. במהלך הכיבוש הפרסי סרדיס לא השתנתה הרבה: חיל המצב הפרסי הוקם על האקרופוליס ואילו החיים בעיר התחתית נותרו ללא שינוי.
טרנס ופיליפ
סקירה כללית
קיימות מספר הקבלות מכוונות בין טרנס ופיליפ לבין יוצרי "סאות' פארק", מאט סטון וטריי פארקר. "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" כולל סצנה בה טרנס ופיליפ מתארחים בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן, בצוותא עם ברוק שילדס. זוהי פרודיה על התארחותם של סטון ופארקר בתוכניתו של אובראיין לצידה של שילדס. בנוסף, הזעם שמופנה כלפי טרנס ופיליפ מצידם של הורי הילדים על רקע יציאתו של סירטם "ישבנים בוערים", נכתב כסאטירה על הזעם שהופנה במציאות מצידם של הורים כלפי סטון ופארקר בעקבות יציאתו של "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר". דוגמה מאוחרת יותר היא הפרק "!Canada on Strike" בו התנגדו טרנס ופיליפ לשביתה הכללית שהוכרזה בקנדה, בהתייחסות להתנגדותם המוצהרת של סטון ופארקר לשביתת איגודי התסריטאים בארצות הברית ב-2007/2008.
סרדיס
העת העתיקה
בשנת 500 לפנה"ס התמרדו הערים היווניות שבאיוניה (חופה המערבי של אסיה הקטנה) כנגד שלטון האימפריה הפרסית. המורדים נחלו הצלחה בתחילת דרכם, ואף כבשו את סרדיס, אך הפרסים הצליחו להביס אותם לבסוף ולסיים את המרד בשנת 494 לפנה"ס.
לאחר כיבושו של אלכסנדר הגדול, בשנת 334 לפנה"ס, סרדיס שולבה בממלכות ההלניסטיות והיוותה את הבירה המערבית של האימפריה הסלאוקית. התקופה הסלאויקית לוותה במלחמות רבות עם הממלכות ההלניסטיות במהלכן אנטיוכוס השלישי כבש את סרדיס בשנת 215 לפנה"ס והרס אותה עד היסוד אך בהמשך שלטונו גם בנה אותה מחדש. תחת חסות הסלאוקים הוקם מקדש ארטמיס הגדול באתר של מקדש קדום יותר. נבנו גם התיאטרון של סרדיס, הגימנסיום והמרחצאות, כחלק מהפיכתה של בירת אנטוליה, לפוליס הלניסטי.
סרדיס עברה לשלטון רומאי בשנת 133 לפנה"ס. במהלך תקופת שילטון זו היא נותרה עיר חשובה והייתה המרכז העיקרי של מחוז שיפוטי שכלל כמעט 30 יישובים לידיאיים ופריגיים. אסון פקד את העיר בתקופת שלטונו של הקיסר טיבריוס, כאשר בשנת 17 לספירה נהרסה סרדיס ברעידת אדמה, אך נבנתה מחדש בעזרת עשרה מיליון ססטרטיוס מהקיסר ופטור מתשלום מיסים במשך חמש שנים. העיר שגשגה תחת השלום הרומי (pax romana), והתפארה במקדש של הכת האימפריאלית, מרחצאות חשובות, אצטדיון, אמות מים ומבנים אזרחיים אחרים. כמו כן היא התפרסמה באחת משבע הכנסיות של אסיה בספר ההתגלות, אך לא נמצאו מבני כנסיות המתוארכים לתקופה זו.
כתוצאה מפיצול האימפריה הרומית בשנת 395 לספירה עברה סרדיס לשליטת ביזנטיון. בעידן הביזנטי סרדיס נשארה בירת המחוז העשיר, מטרופולין גדול בסגנון רומי טיפוסי, מעוטר במבני ציבור מרשימים, שסיפק שירותים נרחבים לאוכלוסייה הגדולה ומרכז פעילויות כלכליות מגוונות. במאה הרביעית סרדיס הייתה המטה של מפעל נשק קיסרי והיה בה בית ספר פילוסופי. העיר הייתה מרכז רשת דרכים רומיות שחיברה אותה עם הים האגאי וכל חלקי אסיה הקטנה. הכניסה אל סרדיס הייתה מזרח-מערב על דרך מרוצפת שיש מחופה שדרת עמודים וחנויות, שנבנו לאורך הקיר הדרומי של בית מרחץ מפואר וגימנסיום, שבתחומו פעל בית הכנסת הגדול ביותר הידוע בפזורה היהודית.
בשנת 615 פלש ח'וסרו השני מלך פרס הסאסנית וכבש את העיר. העיר נשרפה כליל ולא נבנתה מחדש. מה שנותר ממנה זו המצודה העצמתית על הגבעה עם יישובים קטנים הפזורים על פני האתר העתיק, כולם בנויים מחורבות העיר הקודמת או עליה.
ימי הביניים
בסוף המאה ה-11 האזור הותקף בידי טורקים סלג'וקים, אך הצלחותיו של הגנרל היווני פִילוֹקָלֵס ב-1118 גרמו לטורקים להסתייג מלהיכנס פעם נוספת לאזור. זה ועוד נפילתו של הכוח הסלג'וקי עזרו לביזנטים להמשיך להחזיק בסרדיס עד 1306, כשהאימפריה הביזנטית נאלצה להסב אותה לטורקים. העיר המשיכה להחזיק מעמד עד שנחרבה בידי המצביא המונגולי טימור לנג ב-1402.
האקרופוליס
סרדיס התפרסמה בעת העתיקה בזכות האקרופוליס הבלתי חדיר שלה. מצוקיו הטבעיים היו כה תלולים עד כי כמעט ולא היה צורך בקירות ביצור נוספים. על כך נאמר כי המלך האגדי מלס נשא אריה (שנולד לפילגשו) סביב המצודה כדי להפגין את אי-פגיעותה. אך הוא השמיט קטע אחד, בו הפרסים עלו למצודה וכבשוה. בשלוש הזדמנויות לפחות, האקרופוליס עמד נגד פולשים חזקים במשך שבועות, חודשים או יותר. בתקופת אלכסנדר הגדול, הגנו על המצודה שלוש טבעת ביצורים, שמהן אלכסנדר עצמו התפעל מאוד. כיום יש רק שני מסלולי גישה למקום, שניהם די מפרכים.
השרידים המרהיבים ביותר באקרופוליס כיום הם מהתקופה הביזנטית, ולאחר שהעיר התחתית ננטשה, שרידיה שימשו כמחצבה לחומרי בניין. חומות הביצור הצמודות בצורה רופפת לצוקים בנויים כמעט לחלוטין מבלוקים ממוחזרים של בניינים קודמים. מיחזור זה של מבנים קודמים, הרס את רוב השרידים מהתקופה הלידית, הפרסית, ההלניסטית והרומית, וכיום השרידים שנותרו משרים אך מעט תחושה של הפאר שבוודאי אפיין את המצודה בשיא כוחה.
סרדיס והיהודים
ההיסטוריה של יהודי סרדיס מתפרשת על תקופה של כשמונה מאות שנים. יש חוקרים שסבורים כי הקהילה היהודית בסרדיס נוסדה כבר בתקופת האימפריה האחמנית (334–547 לפנה"ס), כאשר סרדיס הייתה אחת הפרובינציות העיקריות. הנחה זו מתבססת על ההשערה ש"ספרד" המוזכרת בספר עובדיה א' פסוק כ', היא סרדיס. יש הסבורים כי יהודים התיישבו בסרדיס לאחר שנכבשה, נהרסה ונבנתה מחדש על ידי אנטיוכוס השלישי (213–215 לפנה"ס), שהמריץ יהודים מבבל וממקומות אחרים במסופוטמיה להתיישב בעיר (לפי קדמוניות היהודים). בוודאות ידוע, שהייתה קהילה יהודית בסרדיס במאה הראשונה לפני הספירה. שני מכתבים המשויכים לעיר סרדיס ומוזכרים על ידי יוספוס פלאביוס בספרו קדמוניות היהודים, מעידים על התיישבות יהודית בעיר. מכתב אחד מהמושל לוקיוס אנטוניוס בשנת 49 לפנה"ס, והשני של הפרוקונסול קיוס נורבאנוס פלאקוס (בשנים 36–35 לפנה"ס), כמו גם בצו העיר, מספקים את ההוכחה לכך. שני המכתבים וצו העיר מתייחסים למקום בו היהודים יכולים להתאסף ולהתפלל. מכאן שניתן לשער שבית כנסת כבר היה קיים. כתובת מאותה תקופה של האימפריה הרומית, שאבדה בינתיים, מתייחסת ספציפית למזרקה של בית הכנסת.
המחקר הראשוני על חיי היהודים בסרדיס, התבסס על חקר טקסטים עתיקים, ספרות רבנית וטקסטים נוצריים קדומים. על בסיס מחקר זה מקובל היה לחשוב שיהודי הגולה המערבית היו סינקרטיסטים, מבודדים חברתית ותרבותית בעולם הרומי והשתייכו לשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר. "עם גטו", ללא כוח, במיעוט מספרי של 1 על 10–20 ביחס לגויים העוינים אותם.
גילויו של בית הכנסת בסרדיס תרם באופן משמעותי להבנה חדשה לחלוטין של יהדות הפזורה המערבית של אותה תקופה.
בשנת 167 לספירה נשא מליטון, הבישוף של העיר, דרשה בפסח שקראה ליהודים כרוצחי ישו. מליטון מצוטט לעיתים קרובות כסופר הנוצרי הראשון שהפיץ את הרעיון של רצח אל בידי היהודים. הבנייה שלאחר מכן של בית הכנסת בסמוך למתחם המרחצאות והגימנזיום מרמזת על כך שהחסידים של מליטון לא גרמו נזק לאורך זמן לקהילה היהודית בסרדיס.
בית הכנסת כפי שעולה מין ההריסות מעיד על קהילה גדולה ועשירה שהיה בכוחה לבנות בית תפילה מפואר במיקום מרכזי בעיר. ברחוב, לאורך הקיר הדרומי של בית הכנסת היו חנויות. מבחינת השרידים עולה, שחלק מבעלי החנויות היו יהודים, שניהלו את עסקיהם במקביל לתושבים האחרים בעיר. אך יישנן גם עדויות לכך, שהתושבים המקומיים לא ראו בעיין יפה את השמירה על הלכות היהדות והתמרמרו שהיהודים לא עובדים את אלילי המקום. למרות זאת, היהודים זכו לתמיכה של השלטונות הרומיים שהתירו חופש פולחן והגנו על זכויותיהם. כפי שכתב דומיטיוס אולפיאנוס, משפטן מכובד של תחילת המאה השלישית:
"סוורוס ואנטונינוס [הקיסרים] האלוהיים אפשרו למי שדבק באמונות הטפלות היהודיות לכהן בתפקיד [ציבורי], אך גם מטיל עליהם רק את ההתחייבויות שלא יפגעו באמונות הטפלות שלהם".
עם הריסת העיר בידי הפרסים הסאסנים נהרס גם בית הכנסת, הוא מעולם לא נבנה מחדש, והקהילה היהודית בסרדיס חדלה להתקיים.
מרווין באגלי
מרווין באגלי השלישי (באנגלית: Marvin Bagley III; נולד ב-14 במרץ 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. גובהו 2.11 מטרים והוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. נכדו של כדורסלן העבר ג'ו קולדוול, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1964–1975.
נעורים וקריירת תיכונים
באגלי נולד בעיר טמפי שבאריזונה, בה למד עד גיל 15. בשנתו השנייה בתיכון עבר ללמוד ב'אקדמיית הילקרסט' שבפיניקס, בה שיחק לצד דיאנדרה אייטון, ולאחר מספר חודשים עבר לתיכון הפרטי 'סיירה קניון' אשר בלוס אנג'לס, המוכר בקידום תלמידים ספורטאים. בשל מעברו לסיירה קניון "ממניעים ספורטיביים", לא הורשה באגלי להשתתף במשחקי נבחרת הכדורסל של התיכון עד סיום העונה. בשנתו השלישית בתיכון, והראשונה בקבוצת הכדורסל של סיירה קניון, קלע באגלי 24.9 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית העונה של ליגת התיכונים בארצות הברית. בסיום אותה שנה הודיע כי השלים את הדרישות לסיום לימודיו התיכוניים, לאחר שלקח שיעורים מקוונים, וכי בכוונתו להצטרף לאוניברסיטת דיוק.
קריירת מכללות
בעונתו היחידה כשחקן קבוצת אוניברסיטת דיוק, תחת המאמן מייק ששבסקי, רשם באגלי ממוצעים של 21.0 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית העונה בליגת המכללות. כחלק מרביעיית פרשמנים בולטת, לצד ונדל קרטר, גארי טרנט וטרבון דובאל, הוביל באגלי את דיוק עד לשלב רבע הגמר ("Elite Eight") של טורניר אליפות המכללות. ב-28 במרץ 2018 הודיע על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת NBA
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר באגלי במקום השני על ידי סקרמנטו קינגס. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 14.9 נקודות ואסף 7.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של וילי קאולי-סטיין ונמניה בייליצה, ובסיומה העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונת שיחק ב-13 משחקים בלבד, בשל פציעות באגודל ובכף הרגל.
מסוף קריית שרת
מסוף קריית שרת הוא מסוף אוטובוסים בשכונת קריית שרת בדרום מזרח העיר חולון, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לרחבי גוש דן והוא משרת את תושבי חולון והאזור.
ונסה ויליאמס
ונסה לין ויליאמס (באנגלית: Vanessa Lynn Williams; נולדה ב-18 במרץ 1963) היא שחקנית, זמרת ומעצבת אופנה אמריקאית, מועמדת ל-11 פרסי גראמי, לשלושה פרסי אמי ולפרס טוני. מבצעת השיר "Colors of the Wind" מתוך פסקול הסרט פוקהונטס, אשר זכה בפרס האוסקר, פרס הגראמי ופרס גלובוס הזהב. היא נכנסה להיסטוריה של ארצות הברית בתור מיס אמריקה הראשונה בתולדות התחרות ממוצא אפרו-אמריקאי.
בעקבות פרשה בה נחשפו תמונות עירום של ויליאמס, נאלצה בשנת 1984 לוותר על כתרה בתור זוכת מיס אמריקה. בשנת 2016 זכתה לכבודה מחדש כאשר ארגון מיס אמריקה הביע התנצלות פומבית על הפרשייה.
בסוף שנות ה-80 פצחה ויליאמס בקריירת שירה מצליחה ובמקביל ניהלה קריירת משחק טלוויזיונית ובימתית משגשגת. ב-19 במרץ 2007 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד עבור תרומתה לתעשיית המוזיקה.
ביוגרפיה
נולדה בברונקס, ניו יורק למילטון והלן ויליאמס - שניהם עבדו כמורים למוזיקה. משפחתה היא בעלת שורשים וולשים, אפריקנים אמריקנים ואינדיאנים. בשנת 2005 סיפרה ויליאמס בריאיון לתוכנית Entertainment Tonight שהוריה "ניבאו" את זכייתה בתחרות כשרשמו בהודעה על הולדת הבת: "הנה היא באה: מיס אמריקה". ויליאמס התעניינה במוזיקה מגיל צעיר, היא למדה לנגן בפסנתר וקרן יער כשהייתה תלמידת בבית ספר. היא התחילה לעשות תואר באומנויות הבמה אך נאלצה להפסיק את לימודיה שהתנגשו עם פיתוח הקריירה שלה בשואו ביזנס.
זכייה בתואר "מיס אמריקה"
ויליאמס התחילה להשתתף בתחרויות יופי מתחילת שנות ה-80. היא זכתה בתחרות של מדינת ניו יורק ב-1983 וניגשה לתחרות "מיס אמריקה" בה זכתה ב-17 בספטמבר 1983, מה שהפך אותה לזוכה אפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בתחרות יופי הכלל ארצית. לא כולם אהבו לראות אישה שחורה הזוכה בתואר יוקרתי. יחד עם אהדת מעריצים, ויליאמס סבלה מגילויי גזענות כלפיה ואף קיבלה מכתבי הטרדה ושנאה אנונימיים אחרי זכייתה. כאשר ביקרה בדרום ארצות הברית במסגרת תפקידה כמיס אמריקה, מארגני התחרות נאלצו להציב שמירה ליד חדרה בבית מלון.
פרשת התמונות
בקיץ 1984, כ-10 חודשים אחרי הזכייה, בארצות הברית נפוצו שמועות על קיומם של תצלומי עירום של ויליאמס. הזוכה הטריה שבאמת הצטלמה ללא בגדים בשנת 1982, האמינה שהתמונות (שלטענתה נעשו לצורך פרויקט פרטי), הושמדו מזמן, מה שלא היה נכון. יו הפנר, העורך הראשי של "פלייבוי", טען בריאיון למגזין People Weekly שקיבל הצעה לקנות את התמונות של ויליאמס, אך סירב כי "לא רצה להביך אותה". אך עורך ה"פנטהאוס", המגזין המתחרה לזה של הפנר, פרסם את התמונות בגיליון ספטמבר 1984, ללא הסכמתה של ויליאמס. גיליון זה של "פנטהאוס" הפך לגיליון הנמכר ביותר בכל ההיסטוריה של המגזין והכניס קרוב ל-20 מיליון דולר.
המחלוקת סביב התמונות בה צולמה ויליאמס בערום ובפוזות פרובוקטיביות עם אישה נוספת, הפכו לשיחת היום בארצות הברית. מארגני התחרות, שהיו תחת לחץ כבד של מפרסמים שאיימו להוריד את החסויות מהתחרות "מיס אמריקה" בשנה הבאה, הציבו אולטימטום של 72 שעות לוויליאמס ודרשו ממנה לוותר על תוארה. ויליאמס, שהבינה כי אין לה ברירה, הכריזה כי היא מוותרת על הכתר במהלך מסיבת עיתונאים וכך הפכה גם למלכת יופי הראשונה בהיסטוריה של התחרות האמריקאית שהתבקשה לוותר על התואר מוקדם מהצפוי.
קריירה כזמרת ושחקנית
לאחר היעדרות של מספר שנים מעסקי השעשועים, ויליאמס חזרה לתודעה הציבורית בשנת 1987 כאשר הופיעה בתפקיד קטן בסרט “The Pick-Up Artist”. במקביל חתמה חוזה עם חברת תקליטים והוציאה את אלבומה הראשון - "The Right Stuff" - בשנת 1988. האלבום זכה להצלחה ניכרת, קיבל "תקליט זהב" וזיכה את ויליאמס ב-3 מועמדויות לפרס הגראמי, כולל מועמדות בקטגוריה "המבצע החדש הטוב ביותר".
אבל דווקא האלבום השני של ויליאמס שנקרא The Comfort Zone שיצא ב-1991 הפך למצליח ביותר בכל הקריירה המוזיקלית שלה נכון להיום. הסינגל הראשון מהאלבום, "Running Back To You", הגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים של R&B. האלבום הפך לתקליט פלטינה משולשת, והשיר ממנו Saving the best for last עד היום נחשב לשיר המזוהה ביותר עם הזמרת. השיר היה במקום ראשון במצעד הפזמונים Billboard Hot 100 במשך 5 שבועות והאלבום כולו היה מועמד ל-4 פרסי גראמי.
בשנת 1995 הקליטה ויליאמס את השיר "Colors of the Wind" בעבור פסקול הסרט פוקהונטס של אולפני ההנפשה של וולט דיסני. השיר יצא לאור כסינגל מתוך הפסקול וזכה להצלחה אדירה באותה שנה כאשר הוא כובש את המקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ובכך הוסיף להצלחתה הרבה של ויליאמס.
בין השנים 1991–1994 (שנה בה יצא האלבום השלישי של הזמרת, The Sweetest Days) ויליאמס הקדישה לא מעט זמן לפיתוח קריירת המשחק שלה. היא לא הצליחה להשיג תפקידים משמעותיים, אבל שיחקה לצידם של שחקנים ידועים, כמו ג'ין ויילדר (Another you), מיקי רורק ודון ג'ונסון (Harley Davidson and the Marlboro Man) וויל סמית' ("הנסיך המדליק מבל אייר"). ב-1994 עשתה ויליאמס את תפקידה הראשון בברודוויי במחזמר "The kiss of the Spider Woman" בה שיחקה בתפקיד אורורה\אשת העכביש.
התקליט "The sweetest days" היה האלבום האחרון של ויליאמס שזכה למועמד של תקליט פלטינה. תקליט הבא של הזמרת, בשנת 2006 Star Bright, הפך לתקליט זהב. אחרי זה הוציאה ויליאמס מספר תקליטי אוסף ותקליטי חג המולד שזכו להצלחה בינונית. כך האלבום שלה מ-2005, Everlasting Love, נמכר רק ב-60 אלף עותקים והגיעה למקום 159 ברשימת התקליטים הנמכרים בארצות הברית. בתחילת שנת 2007 הכריזה ויליאמס שהיא החליטה להחליף את חברת התקליטים הישנה שלה ולעבור לחברת מקליטים Сoncord record המתמחה במוזיקת ג'אז.
במקביל המשיכה ויליאמס לשחק בסרטים. בין סרטיה הבולטים ניתן לציין את "אירייזר" (1996) בו שיחקה ויליאמס לצידו של ארנולד שוורצנגר, "Soul Food" משנת 1997 שזיכה אותה במספר פרסים וגם תפקיד נשי ראשי בסרט "שאפט" לצידו של סמואל ל. ג'קסון. כמו כן נבחרה ויליאמס לשיר את שיר הנושא מתוך הסרט "פוקהונטס" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "Colors of the Wind".
ויליאמס שיחקה במספר הופעות אורח בסדרות פופולריות כמו "אלי מק'ביל", "סטאר טרק" ואחרות. החל משנת 2006 התחילה לשחק בתפקיד קבוע בסדרת "בטי" בתפקיד וילהלמינה סלייטר.
עבור משחקה בסדרה "בטי", קיבלה ויליאמס שלוש מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת קומית.
החל משנת 2010, מופיעה ויליאמס בסדרה "עקרות בית נואשות" בתפקיד רנה פרי, עקרת בית שמצטרפת לסדרה בעונה השביעית. תפקיד זה הורחב והפך משמעותי יותר בעונה השמינית והאחרונה של הסדרה.
בסוף שנת 2012 החלה לשחק לצדה של רייצ'ל טיילור בסדרת המסתורין של רשת ABC "שדרות פארק 666" עד יולי 2013 למשך עונה אחת בלבד.
בשנת 2013 גילמה את ג'ניס בדרמה הרומנטית "וידויים של יועצת נישואים" בבימויו של טיילר פרי, שגם כתב והפיק. באותה שנה גילמה את דמותה של ג'סי מיי ווטס בחידוש של ברודווי למחזה "המסע אל האושר" מאת הורסון פוט.
בשנת 2017 שיחקה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של רשת VH1 "Daytime Divas" בתור מקסין רובינסון, מנחת תוכנית אירוח.
ארווין פיסקטור
ארווין פיסקטור (בגרמנית: Erwin Piscator; 17 בדצמבר 1893 – 30 במרץ 1966) היה במאי תיאטרון גרמני חדשן, אשר ייסד יחד עם ברטולט ברכט את התיאטרון האפי והיה למייצג בולט של התיאטרון הפוליטי.
ביוגרפיה
פיסקטור למד תחילה ספרות גרמנית, פילוסופיה ותולדות האומנות באוניברסיטת מינכן. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת בין היתר בשוחות במערב, שם גיבש את השקפותיו הפציפיסטיות והסוציליסטיות. אחרי מהפכת נובמבר 1919 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית. הוא ייסד וניהל את התיאטרון הפרולטרי הראשון בשנת 1920 ברלין וביים הופעות פוליטיות עבור המפלגה. ב-1927 הוא פתח תיאטרון של עצמו. גם ברטולט ברכט היה בהתחלה חלק תיאטרון זה.
ב-1931 עבר פיסקטור לברית המועצות והפיק שם את סרט הקולנוע היחידי שלו: ההתקוממות של דייגי סנטה ברברה (1934). ב-1936 הוא היגר לפריז, אחרי שהתאכזב מהסטליניזם, וב-1939 לארצות הברית. עד 1951 הוא ניהל את ה-Dramatic Workshop ובין תלמידיו היו מרלון ברנדו, טוני קרטיס, הרי בלפונטה וטנסי ויליאמס. ב-1951 הוא חזר לגרמניה.
תרומותיו לתיאטרון
במסגרת העלאת ההצגה "רספוטין" בברלין ב-1927, בה ביקש להראות, כמרקסיסט, כיצד ההיסטוריה היא תולדה של כוחות ולא של החלטות מנהיגים, הציב על הבמה שחקנים בדמויותיהם של מנהיגי מלחמת העולם הראשונה, פרנץ יוזף מאוסטריה, הצאר ניקולאי ווילהלם השני, קיסר גרמניה, שדיקלמו משפטים אמיתיים שאמרו אישים אלה בהזדמנויות שונות. במקביל הוקרנו מאחורי הדמויות סרטים תיעודיים מן המלחמה שהדגימו עד כמה היו המנהיגים מנותקים מן המתרחש. לאחר שהקיסר לשעבר, וילהלם השני, שהיה גולה בהולנד, תבע את פיסקטור בעוון הוצאת דיבה, הוציא בית משפט בגרמניה פסק דין שתבע להסיר את דמותו של הקיסר מן ההצגה. בהצגות לאחר מכן, במקום הטקסט המקורי, הקריא השחקן קטעים מתוך פסק הדין והגחיך אותו למצהלות הקהל.
אחרי המלחמה הוא היה אחד המייסדים של התיאטרון הדוקומנטרי.
המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
אולימפיאדת הנכים השמינית נערכה בסיאול, קוריאה הדרומית בשנת 1988. לאחר 24 שנים היא נערכה בעיר המארחת את המשחקים האולימפיים, מסורת שנשארה עד היום (2021). לראשונה מכונה האירוע באופן רשמי "משחקים פאראלימפיים".
באולימפיאדה התקיימו תחרויות ב-17 ענפים כולל טניס בכיסאות גלגלים שנערך לצורך הדגמה (חולקו מדליות והן נכללו בטבלה הרשמית): אופניים, אתלטיקה, בוצ'יה (דומה לפטאנק), ג'ודו, הרמת כוח והרמת משקולות (ענף אחד), חץ וקשת, טניס שולחן, כדורגל (7 שחקנים בקבוצה), כדורת דשא, כדורסל, כדורעף, כדורשער, סייף, סנוקר, קליעה, ושחייה.
הייתה זו ההופעה הראשונה של נבחרת ברית המועצות במשחקים אלו וגם האחרונה, כמדינה מאוחדת, עקב התפרקות ברית המועצות בסוף שנת 1991.
הפועל חולון (כדורסל)
הפועל חולון היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר חולון המשחקת בליגת העל, ובליגת האלופות של פיב"א. צבעי הקבוצה הם צהוב וסגול. המועדון נוסד בשנת 1947 כחלק מאגודת הספורט הפועל שהוקמה בשנת 1926.
היסטוריה
הפועל חולון הוקמה בשנת 1947 על ידי מיכה שמבן. היא אחת מקבוצות הכדורסל הוותיקות בישראל.
עד שנת 2015, אירחה הפועל חולון את משחקיה ב"היכל האחד במאי" בעיר, המכונה בדרך כלל "אולם הפחים". החל מעונת 2015/2016 עברה הקבוצה לשחק בהיכל טוטו חולון.
בתחילת המאה ה-21 נקלעה הקבוצה למשבר במהלכו ירדה עד לליגה הארצית. לאחר שירדה לליגה הארצית קנה את הקבוצה מיקי דורסמן. בתום אותה עונה עלתה חולון חזרה לליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. זו הייתה עונת השיא של הקבוצה, במהלכה סיימה את הליגה הסדירה במקום הראשון, וניצחה בגמר הפיינל פור בהיכל יד אליהו את האלופה ב-14 השנים שקדמו לכך, מכבי תל אביב. ב-2022 זכתה פעם שנייה באליפות המדינה לאחר ניצחון 2-0 בסדרת הגמר על בני הרצליה. הקבוצה שיחקה שבע פעמים בגמר גביע המדינה וזכתה בו פעמיים, ב-2009 וב-2018.
שנות החמישים
הפועל חולון ששיחקה בעיקר משחקי ידידות נגד קבוצות מישראל ומחוצה לה, בנתה בשנים אלו קבוצה חזקה שידועה בכינוייה "הקבוצה המצרית". קבוצה זו הייתה בנויה משחקנים כמו מרסל חפץ, יצחק פלד, סמי חודרה, עמי ישי, חיים גורמינזו, פרדי כהן, דוד כהן ועוד שחקנים אחרים, קבוצה זו הייתה אחת הקבוצות החזקות בארץ ושחקניה המשיכו לסגל הראשון של הקבוצה בליגה הבכירה.
ביום העצמאות של שנת 1953 נחנך אולם אחד במאי בחולון במשחק של הפועל חולון מול הפועל תל אביב אותו ניצחה הפועל חולון.
ב-1954 נרשמה הקבוצה לליגה הלאומית, אז הליגה הבכירה, ובשתי העונות הראשונות שלה סיימה כסגנית האלופה פעמיים, כאשר היא מפסידה רק שני משחקי בית בשתי עונות אלו.
ב-1955 סיימה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות כסגנית האלופה של מכבי תל אביב עם המאזן הטוב בתולדות המועדון
ב-1956 שוחק מפעל גביע המדינה בפעם הראשונה והפועל חולון העפילה לשלב חצי הגמר. בשלב זה הודחה על ידי הפועל תל אביב אחרי ניצחון 64:57 במשחק הראשון והפסד 46:33 במשחק השני.
ב-1958 סיימה הקבוצה במקום השלישי עם מאזן של 14 ניצחונות מול 8 הפסדים.
ב-1959 הגיעה חולון בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל, בגמר זה הפועל חולון פגשה את מכבי תל אביב והובילה עליה 43:37 כשנותרו שש דקות לסיום המשחק אך נקודות של מכבי בדקות הסיום העלו את מכבי ליתרון והביאו אותה לניצחון 53:47.
שנות השישים
שנות השישים היו שנים יציבות למועדון בהם הפועל חולון הגיעה לגמר גביע המדינה ב-1961, בגמר זה הפועל חולון פגשה את מכבי תל אביב והפסידה למכבי במשחק חד צדדי בתוצאה 74:46.
בעונת 1969/1968 נאבקה הפועל חולון על תואר האליפות במשך רוב העונה וסיימה במקום השלישי והמכובד עם מאזן של 18 ניצחונות מול 6 הפסדים.
בשנות השישים שיחקו בהפועל חולון עופר אשד, רמי צייג-ברק, אורי שטרן ויצחק פלד.
שנות השבעים
שנות השבעים לא היו שנים טובות למועדון, בתום עונת 1971/1972 ירדה הקבוצה לליגת המשנה ולא הגיעה להישגים משמעותיים במפעלים השונים. אחרי הירידה לליגת המשנה עזב את המועדון השחקן עופר אשד.
בעונת 1978/1979 חזר המועדון לליגה הבכירה, והביא איתו חידוש לכדורסל הישראלי, שחקנים זרים ראשונים במועדון: דון מוזר וסטיוארט פרידמן.
בעונה זו הגיע פיני גרשון לעמדת המאמן והגיעו שחקנים חדשים למועדון כמו מוטי דניאל, ישראל אלימלך, ניב בוגין, אבי מאור ואורן שילוני שבעתיד יובילו את חולון לצמרת הכדורסל הישראלי.
שנות השמונים
שנות השמונים היו שנים מוצלחות למועדון כאשר הוא מגיע במשך חמש עונות לארבעת המקומות הראשונים בליגה מגיע ארבע פעמים לחצי גמר הפלייאוף ומגיע פעם אחת לגמר גביע המדינה. את העשור פתח המועדון עם שלוש עונות לא מוצלחות במיוחד.
עונת 1982/1983 הייתה עונה טובה למועדון כאשר הפועל חולון מסיימת במקום הרביעי ומגיעה לחצי גמר הפלייאוף מול מכבי תל אביב אך מפסידה לה 2:0, במשחק הראשון בסדרה הפועל חולון הפסידה מסל ניצחון של ג'ק צימרמן.
בעונת 1985/1986 הפועל חולון סיימה הקבוצה במקום השני בליגה לראשונה מאז 1955, אך הפסידה בחצי גמר הפלייאוף 2:0 לאליצור נתניה. באותה עונה הפועל חולון הגיעה לגמר גביע המדינה בכדורסל בו הפסידה למכבי תל אביב 90:86.
בעונת 1986/1987 חוותה הפועל חולון את אחת העונות הסדירות הטובות בתולדותיה במקום השני עם מאזן של 17 ניצחונות מול 5 הפסדים ואף הנחילה למכבי תל אביב את הפסדה היחיד בעונה הסדירה בישראל בתוצאה 85:66. אך ברבע גמר הפלייאוף ספגה שני הפסדים מפתיעים להפועל חיפה וסיימה את העונה המבטיחה באכזבה.
לקראת עונת 1987/1988 מונה מרווין קסלר למאמן הקבוצה והובאו שחקנים חדשים כמו שמוליק זיסמן, ג'ו דאוסן וקני אורנג'. הפועל חולון סיימה את העונה במקום השלישי בסיום העונה הסדירה ופגשה ברבע הגמר את אליצור נתניה לסדרה של הטוב משלושה משחקים. בסדרה חולון ניצחה 2:0 ועלתה לחצי הגמר נגד הקבוצה מהמקום השני בטבלה: הפועל תל אביב. שתי הקבוצות התמודדו בסדרה של הטוב משלושה כאשר להפועל תל אביב יש את הביתיות בסדרה. הפועל תל אביב ניצחה במשחק הראשון בסדרה באולם אוסישקין בתוצאה 86:73, במשחק השני באולם אחד במאי בחולון ניצחה הפועל חולון בתוצאה 70:66. המשחק השלישי והמכריע נערך באולם אוסישקין, הפועל תל אביב ניצחה בתוצאה 95:89 ועלתה לגמר הפלייאוף מול מכבי תל אביב. בסדרה על המקום השלישי הפועל חולון ניצחה את הפועל גליל עליון 2:0.
את עונת 1988/1989 סיימה הפועל חולון במקום החמישי ולא העפילה למשחקי הפלייאוף.
שנות התשעים
בעונת 1989/90 אימן את הקבוצה משה ויינקרנץ ולראשונה העפילה הקבוצה לשלב הבתים של גביע קוראץ'. עונה לאחר מכן (1990/1991) הגיעה חולון לגמר גביע המדינה בכדורסל אחרי ניצחון על הפועל גליל עליון, בו הפסידה למכבי תל אביב בתוצאה 100:90, המאמן בחולון היה אפי בירנבוים ושיחקו בחולון באותה עונה ישראל אלימלך, ניב בוגין, האחים קובי ואלי בלול, ריצ'י דומאס, ארל ויליאמס וג'ונתן דלזל. בשלוש השנים לאחר מכן הקבוצה לא הצליחה להתברג בצמרת.
בשנת 1994 הצטרף למועדון איש העסקים נחום מנבר שהזרים כספים רבים והביא לקבוצה שחקנים כמו עדי גורדון, תומר שטיינהאור ומייקל קרטר. את עונת 1994/1995 פתח המועדון עם ציפיות להישגים בפלייאוף ואפילו לתואר, ציפיות אלו היו קרובות להגשמה כאשר חולון מסיימת במקום השני בתום העונה הסדירה ומגיעה לגמר גביע המדינה בכדורסל לאחר ניצחון מרשים על הפועל ירושלים בחצי הגמר (88-64), אך הפסד מפתיע לבני הרצליה 88:77 בגמר הגביע קוטע את הציפיות של חולון לזכייה בגביע ובחצי גמר הפלייאוף היא מודחת על ידי הפועל גליל עליון. בסיום העונה מחליט עדי גורדון לעזוב את הקבוצה והוא משכנע את נחום מנבר לבוא יחד איתו להפועל ירושלים.
בשנים שלאחר ההפסד הכואב לבני הרצליה בגמר גביע המדינה בכדורסל בשנת 1995 ועזיבתו של הספונסר נחום מנבר להפועל ירושלים, התקשה המועדון להישאר בצמרת ואף ירד ליגה.
העשור הראשון של המאה ה-21
בעונת 1999/2000 אומנה הקבוצה על ידי ישראל לב, והפתיעה בהגיעה למקום החמישי בליגה, עם זאת היא הפסידה ברבע גמר הפלייאוף להפועל גליל עליון.
בעונת 2000/2001 עברה הקבוצה משבר כלכלי ומקצועי, ובסיום העונה ירדה לליגה הלאומית.
בעונת 2001/2002 ירדה עד לליגה הארצית. בשנת 2002 נרכשה הקבוצה על ידי איש העסקים מיקי דורסמן אשר הזרים כספים רבים לקבוצה ושימש מאז ועד עונת כמאמן הקבוצה.
בעונת 2004/2005 הקבוצה כשלה בסדרת פלייאוף הלאומית ולא עלתה לליגת העל.
בעונת 2005/2006 זכתה באליפות הליגה הלאומית, לאחר שניצחה את הפועל עפולה, עם סל ניצחון דרמטי של עדי פרג, אך לא נרשמה לליגת העל משיקולים תקציביים.
בעונת 2006/2007 זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות הליגה הלאומית לאחר שגברה על הפועל באר שבע 3:2 בסדרה והפעם נרשמה ועלתה לליגת העל.
הקבוצה, בבעלותו של מיקי דורסמן אשר שימש גם כמאמן, השיגה הישגים מרשימים במהלך כל העונה, אך סבלה מתקרית אירוע השלכת החזיז במלחה בה אוהד כדורסל זרק מיציעה חזיז במשחק נגד הפועל ירושלים, וגרם לפציעתו של מאבטח. התרעומת בעקבות המקרה הייתה גדולה ודורסמן אף שקל בפומבי לעזוב את הקבוצה, בעוד שהתאחדות הכדורסל הטילה על הקבוצה הפסד טכני, הורדת נקודה נוספת וארבעה משחקים ללא קהל.אף על פי כן סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הראשון בליגת העל, לראשונה בתולדות המועדון, עם מאזן של 20 ניצחונות מול 7 הפסדים, מיקי דורסמן זכה בתואר מאמן העונה ושחקנה פי ג'יי טאקר בתואר שחקן העונה, חולון הצליחה לנצח את מכבי תל אביב פעמיים באותה עונה. חולון עלתה לפיינל פור, ולאחר ניצחון על עירוני נהריה בחצי הגמר ניצבה למשחק הגמר מול מכבי תל אביב, אשר זכתה עד לאותה העת ב-14 אליפויות ברצף. חולון ניצחה את תל אביב בתוצאה 73:72 מסל ניצחון של מאליק דיקסון וזכתה באליפות.
לאחר עונת האליפות הודיע דורסמן, לאחר שלא נמצאו מקורות מימון נוספים, להפרד מהקבוצה. משמעות הדבר הייתה ירידה בתקציב. כמו כן, האליפות בה זכתה הקבוצה הביאה למרכז תשומת לבם של מאמנים רבים, וכמעט כל שחקני עונת האליפות שיחקו בעונה שלאחר מכן בקבוצות אחרות, למעט כריס ווטסון שנשאר והפך לקפטן הקבוצה. הקבוצה אף דחתה ההזמנה להשתתף בגביע יול"ב, לה זכתה מעצם האליפות. למרות התחלה לא אופטימלית זו לעונה זו, זכתה חולון לראשונה בתולדותיה בגביע המדינה בכדורסל, לאחר שגברה במשחק הגמר על מכבי חיפה בתוצאה 68:69 משלשת ניצחון של בריאן טולברט. בהמשך העונה הפועל חולון סיימה במקום הרביעי בעונה הסדירה והפסידה בסדרת פלייאוף רבע הגמר להפועל גלבוע/גליל בתוצאה 3:2.
העשור השני של המאה ה-21
בקיץ 2013 פרש דן שמיר מאימון הקבוצה לטובת משרת עוזר מאמן במוסקבה ובמקומו מונה ליאור ליובין. במרץ 2014 התפטר ליובין מתפקידו כמאמן, עקב חוסר גיבוי מצד הקהל וחוסר היכולת של הקבוצה, שהייתה במשך כל העונה במרכז הטבלה, להתקדם לצמרת בהתאם לציפיות. אלעד חסין, שהיה עוזר מאמן בתקופת דן שמיר והמשיך בתפקידו גם תחת ליובין, קודם לעמדת המאמן. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השביעי והודחה על ידי הפועל ירושלים בסדרת רבע גמר הפלייאוף.
הדפסה על קנבס
הדפסה על קנבס (נקראת גם הדפסת ז'יקלה Giclee printing) היא שיטת הדפסה שהתפתחה בעקבות פיתוח והדפסה על נייר צילום.
הפועל חולון (כדורסל)
העשור השני של המאה ה-21
עונת 2014/2015 הייתה העונה האחרונה שבה שיחקה הקבוצה באולם הפחים המיתולוגי. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השלישי, אך הפסידה למכבי ראשון לציון בסדרת רבע גמר הפלייאוף. בסוף העונה עברה הבעלות על הקבוצה למיקי דורסמן. את עונת 2015/2016 פתחה הקבוצה בהיכל הטוטו, אולמה הביתי החדש, אך לא הצליחה להגיע להישגים על המגרש וחודשיים לאחר פתיחת העונה מצאה עצמה במקום האחרון בטבלה. בסוף נובמבר 2015 פוטר אלעד חסין מאימון הקבוצה ובמקומו מונה דן שמיר לקדנציה השנייה שלו. לאחר מאבקי תחתית במשך רוב העונה, הצליחה הקבוצה להינצל מירידת ליגה וסיימה את העונה במקום העשירי. בקיץ 2016, לאחר סכסוך בעלות מתוקשר, עברה הבעלות על הקבוצה לאנשי העסקים שלמה אייזיק ואיתן לנציאנו, בעוד דורסמן שמר על הבעלות על מחלקת הנוער של המועדון.
עונת 2016/17 נפתחה בצל מאבקי הכוחות בהנהלת הקבוצה, אך במהלכה הקבוצה רשמה הישגים כמו הגעה לחצי גמר גביע המדינה (שבו הפסידה להפועל ירושלים) וסיום העונה הסדירה במקום הראשון בטבלה, לראשונה מאז עונת 2007/08. הקבוצה בסופו של דבר הודחה ברבע גמר הפלייאוף, לאחר הפסד 1–3 בסדרה למכבי חיפה (זו הפעם הראשונה בתולדות ליגת העל שהקבוצה שדורגה ראשונה בתום העונה הסדירה הודחה בפלייאוף על ידי המדורגת שמינית). השחקנים הבולטים בעונה זו היו קאליף וייאט (שקרע את הרצועה הצולבת בחודש פברואר 2017 ולא שב לשחק בשאר העונה), טו הולוואי (שהגיע במקום וייאט), ג'יימס בל ודריון אטקינס.
הדפסה על קנבס
תחום ההדפסה על קנבס צבר תאוצה החל משנת 1990 בעקבות ההתקדמות הרבה שחלה בטכנולוגיות ההדפסה ופיתוח המדפסות לציבור הרחב.
הפועל חולון (כדורסל)
העשור השני של המאה ה-21
בעונת 2017/18 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה וזכתה בגביע המדינה לאחר שניצחה בגמר את מכבי תל אביב בתוצאה 84:86 מסל ניצחון של גלן רייס ג'וניור 1.6 שניות לסיום, במשחק גמר הליגה הובסה על ידי מכבי תל אביב בתוצאה 95:75. בעונת 2018/19 קבעה חולון שיא מועדון כאשר ניצחה ב-24 משחקים בעונה הסדירה. בפלייאוף הודחה הקבוצה על ידי מכבי ראשון לציון בסדרת רבע הגמר. חולון העפילה לחצי גמר גביע המדינה, שם הודחה על ידי הפועל ירושלים. באותה עונה רשמה חולון את הישג השיא שלה באירופה כאשר העפילה לחצי גמר היורופקאפ שם הפסידה לסאסארי (לאחר שנשרה מליגת האלופות של פיב"א). באותה עונה בלט בקבוצה קורי וולדן שנבחר לשחקן העונה בליגת העל.
שנות העשרים המאה ה-21
לקראת עונת 2019/20 מונה שרון דרוקר למאמן הקבוצה במקומו של דן שמיר שעבר לאמן את קבוצת ניו זילנד ברייקרס מהליגה האוסטרלית. לקבוצה הצטרפו בין השאר מלאקאי ריצ'רדסון, שנבחר בסיבוב הראשון בדראפט ה-NBA ב-2016, יוגב אוחיון והרכז מרכוס פוסטר שהוביל את הקבוצה עם כ-20 נקודות בממוצע למשחק. הקבוצה התקשתה לעמוד בציפיות ולאחר מספר תוצאות מאכזבות שכללו תבוסה ביתית לעירוני נהריה במסגרת גביע המדינה, פוטר דרוקר מתפקידו בדצמבר 2019. לאחר תקופה קצרה בה שימש מתן חרוש כמאמנה הזמני של הקבוצה, מונה היווני סטפאנוס דדאס. בסגל הקבוצה בוצעו שינויים רבים ותחת הדרכתו של דדאס השיגה הקבוצה שבעה ניצחונות ליגה לעומת ארבעה הפסדים. הקבוצה השתתפה שוב בליגת האלופות בכדורסל אך לא הצליחה לעבור את שלב הבתים לאחר הפסד במחזור האחרון. במרץ הופסקה הפעילות בליגה בשל התפרצות הקורונה. הליגה חידשה את פעילותה בחודש יוני וחולון נאלצה לבצע שינויים משמעותיים בסגל בשל עזיבת השחקנים הזרים, בעוד עמית שרף התמנה למאמנה של הקבוצה במקומו של דדאס ששהה ביוון. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי והשתלבה בבית העליון שם הפסידה בכל משחקיה והודחה על ידי הפועל גלבוע-גליל בסדרת רבע גמר הפלייאוף.
הדפסה על קנבס
קנבס הוא בד חזק מאוד הארוג בצורה גסה, ששימושו המקורי הוא יצירת מפרשי ספינות ואוהלים. לראשונה השתמשו בקנבס למטרות אומנותיות במאה ה-14, עבור ציור בצבעי שמן. את יריעת הקנבס ציפו בחומר מיוחד שנקרא ג'סו (Gesso), שמטרתו היא למנוע מהצבע לחלחל אל תוך סיבי האריג.
הפועל חולון (כדורסל)
שנות העשרים המאה ה-21
בעונת 2020/2021 בעקבות משבר הקורונה, הפועל חולון החלה את העונה בליגה הבלקנית, בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות הליגה לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב. חולון השתתפה גם בליגת האלופות בכדורסל והעפילה לרבע גמר הפיינל 8 של הליגה שם הודחה על ידי סן פבלו בורגוס. חולון הגיע לגמר גביע הליגה ולחצי גמר גביע המדינה בכדורסל ובשני המעמדים הפסידה למכבי תל אביב. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה בליגה במקום השני, גברה על נס ציונה בסדרת רבע גמר הפלייאוף והודחה על-ידי הפועל גלבוע גליל בסדרת חצי גמר הפלייאוף. בתום העונה נבחר מאמן הקבוצה, סטפאנוס דדאס למאמן העונה, שחקן הקבוצה כריס ג'ונסון נבחר לשחקן ההגנה של העונה ולחמישיית העונה בעוד גיא פניני נבחר לשחקן השישי של העונה.
הדפסה על קנבס
שימושים
תחילה היו מדפיסים על קנבס אומנים וציירים אשר היו מעוניינים "לשכפל" את יצירות האומנות שלהם וליצור העתקים למכירה. עם השנים התפתחה התעשייה והציעה את שירותיה לציבור רחב יותר כגון אדריכלים ומהנדסים אשר נדרשו לסקיצות בעותקים רבים.
הפועל חולון (כדורסל)
שנות העשרים המאה ה-21
הקבוצה ניצחה את בני הרצליה בסדרת הגמר בתוצאה 2-0 וזכתה באליפות המדינה בפעם השנייה מזה 14 שנים. באותה עונה בלטו כריס ג'ונסון שנבחר לחמישיית העונה הראשונה ולשחקן ההגנה של השנה, ג'ו רגלנד שנבחר לחמישייה השנייה של העונה ולשחקן המצטיין בפלייאוף, טיירוס מגי, רפי מנקו, מיקייל קייזר ואדם סמית'. ג'ו רגלנד וכריס ג'ונסון גם נבחרו לחמשיית העונה בליגת האלופות.
הדפסה על קנבס
שימושים
היום נעשה שימוש בהדפסה על קנבס בעיקר למטרות דקורטיביות כגון הדפסת תמונות על קנבס מצילום או העתק של ציור ומכירת המוצר לקהל הרחב למטרות עיצוב הבית וכדומה.
עקב קלות השימוש בימינו התפתח טרנד של יצירת מתנות ומזכרות בהדפסה על קנבס.
הפועל חולון (כדורסל)
שנות העשרים המאה ה-21
גודס המשיך לאמן את הקבוצה בעונת 2022/23. חולון סיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי וגברה על הפועל גליל עליון בסדרת רבע גמר הפלייאוף. בסדרת חצי הגמר הפסידה חולון למכבי תל אביב. בליגת האלופות הגיעה הקבוצה לשלב 16 האחרונות. שחקן הקבוצה ג'ו רגלנד נבחר לחמישיית העונה בליגת העל.
אולם ביתי
בין השנים 1953–2015 שיחקה הפועל חולון את משחקיה הביתיים בהיכל אחד במאי שבחולון, האולם מכונה גם "אולם הפחים" בעקבות היותו עשוי מברזלים דמויי פח. הוא נחנך ביום העצמאות ה-5 למדינת ישראל, בשנת 1953, במשחק מול הפועל תל אביב, בו ניצחה הפועל חולון בתוצאה 41:38. האולם היה הראשון בארץ שהותקנה בו תאורה שאפשרה לשחק גם בשעות החשיכה.
הדפסה על קנבס
אמצעי ייצור
המדפסות הראשונות השתמשו בשיטת צבעים דלה יחסית של 4 צבעים.
הפועל חולון (כדורסל)
אולם ביתי
החל מעונת 2015/2016 מארחת הקבוצה את משחקיה באולם החדש, היכל טוטו חולון, המכיל 5,500 מקומות ישיבה במשחקי הבית של הקבוצה.
הדפסה על קנבס
אמצעי ייצור
לאחר שנת 2000 פותחו מדפסות על ידי חברות כגון אפסון ו-HP בעלות יכולות הדפסה מתקדמות ובעלות שילוב של עד 12 גוני צבע - שילוב הנותן תוצאת הדפסה הזהה למקור הצילום.
הפועל חולון (כדורסל)
השתתפות באירופה
הקבוצה החלה להשתתף במסגרות האירופאיות בעונת 1985/6 כאשר נטלה חלק בגביע קוראץ' ומאז השתתפה מספר פעמים בגביעי אירופה השונים. עם זאת, במספר מקרים לאורך השנים ויתרה הקבוצה על זכותה להשתתף במסגרות אירופאיות, בעיקר מסיבות כלכליות. לאחר שזכתה בכרטיס לגביע קוראץ' בתום עונת 1999/2000 ויתרה הקבוצה על זכותה לשחק במפעל בעונת 2000/01. ב-2008 לאחר זכייתה באליפות המדינה ויתרה הפועל חולון על השתתפות בגביע יול"ב, וב-2009 לאחר זכייתה בגביע ויתרה הקבוצה על זכותה להשתתף ביורוצ'לנג'.
הדפסה על קנבס
שיטות הדפסה
השיטות הנפוצות והמקובלות ביותר להדפסה הן שיטות "הסולבנט" וה"פיגמנט".
הפועל חולון (כדורסל)
השתתפות באירופה
להלן פירוט של השתתפות הקבוצה במסגרות אירופאיות:
סמל וצבע החולצה
הפועל חולון משחקת בתלבושת צהובה-סגולה שנתרמה במקור בעונת 1983/84 על ידי רוני מן, איש עסקים ישראלי שחי בלוס אנג'לס ואוהד הלוס אנג'לס לייקרס, אשר משחקת בתלבושת דומה. עד אז שיחקה הקבוצה בתלבושת אדומה-לבנה, כמו רוב קבוצות הפועל. בסמל המועדון משולב טיגריס מאז סוף שנות ה-90.
תארים
אליפות ישראל
גביע הליגה
ליגת האלופות בכדורסל
מלך הסלים בכל הזמנים
נכון ל-9 בפברואר 2020. השחקנים המודגשים עדיין פעילים
הישגים בליגה
הפועל חולון זכתה באליפות המדינה לעונת 2007/2008 אחרי שניצחה את מכבי תל אביב 73:72 במשחק גמר הפיינל פור בהיכל יד אליהו. כמו כן זכתה באליפות המדינה בפעם השנייה לעונת 2021/2022 אחרי שניצחה את בני הרצליה 0:2 בסדרת הגמר.