cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יום העצמאות בהלכה
ברכת שהחיינו
ישנה מחלוקת בין האחרונים האם בחנוכה ובפורים מברכים ברכת "שהחיינו" על יום החג, או על המצווה הייחודית ליום (הדלקת נרות חנוכה וקריאת מגילה). לפי השיטה הראשונה, גם ביום העצמאות הגיוני לברך "שהחיינו", וכן דעתם של הרב שלמה גורן , הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל , הרב משולם ראטה , הרב חיים דוד הלוי הרב כתריאל פישל טכורש ועוד, שיש לברך "שהחיינו" ביום העצמאות. לעומת זאת, לפי השיטה השנייה, אין לברך שהחיינו ביום העצמאות, כיוון שבניגוד לחנוכה ולפורים אין בו מצווה ייחודית, וכן דעת הרב עובדיה יוסף הרב שלום יצחק הלוי והרב יהושע מנחם ארנברג ועוד. הרב ראטה, וכן הרב שלום משאש הציעו שגם לפי השיטה השנייה יהיה אפשר לברך שהחזן ילבש בגד חדש, ויברך שהחיינו בזמן התפילה, ויפטור את כל הקהל.
מנהגי אבלות ספירת העומר
בקרב הפוסקים הסבורים שיש לחגוג את יום העצמאות, נחלקו השמחה מבטלת את מנהגי האבלות של ספירת העומר.
לדעת הרב אליהו כץ, אף שיש מקום לשמחה ביום העצמאות, אין להתגלח משום שהדבר מנוגד להלכות ספירת העומר. מנגד, לדעת הרב חיים דרוקמן, הדבר מותר.
רומניה באירוויזיון לרוקדים צעירים
רומניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-2003 וב-2005.
אסופתא
תאגיד המיחזור אסופתא הוא גוף שהוקם בשנת 2001 בעקבות חוק הפיקדון. עם הקמת התאגיד פעל התאגיד כחברת איסוף מכלי משקה, ולאחר תיקון החוק בשנת 2010 הפכה החברה לתאגיד מחזור המעניק שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות בכפוף לחוק הפיקדון.
אודות התאגיד
התאגיד מעניק שירותי איסוף, מיחזור ודיווח לכ-130 יצרני ויבואני משקאות ודואג עבור כל יצרן/יבואן למילוי חובותיו במסגרת חוק הפיקדון תוך עמידה ביעדי החוק. התאגיד אוסף מהציבור כ-150 מיליון מכלי משקה בשנה. האיסוף מתבצע באמצעות צי משאיות וכן באמצעות תחנות איסוף להשבת דמי פיקדון של התאגיד הפרוסות ברחבי ישראל.
מכלי המשקה הנאספים משונעים לאתר העיבוד של התאגיד הממוקם בצפון ישראל, שם עוברים המכלים תהליכי מיון לחומרי גלם, עיבוד והכנה לפני שינועם למפעלי המחזור.
היסטוריה
אסופתא החל לפעול כתאגיד מיחזור בשנת 2012, זאת לאחר תיקון חוק הפיקדון אשר פתח את שוק איסוף ומיחזור מכלי המשקה לתחרות. עד אז, אסופתא פעלה כחברת איסוף שסיפקה לתאגיד המיחזור אל"ה מכלי משקה ריקים בתמורה לתשלום דמי הפיקדון ולבונוסים על עמידה ביעדי איסוף.
בשנת 2012 פתח תאגיד אסופתא מפעל חדש לטיפול במכלי משקה החייבים בפיקדון לצורך דגימתם, מיונם, ועיבודם טרם העברתם למפעלי המחזור. בשנת 2019 עבר מפעל העיבוד למיקומו הנוכחי באזור בתעשייה שבעיר שפרעם.
החל משנת 2012 מעניק התאגיד שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות תוך עמידה ביעדי החוק ובמקביל מעניק שירותי איסוף מכלי משקה חייבים בפיקדון מכלל הציבור.
בשנת 2013 פרץ סכסוך בין אסופתא לאל"ה, כאשר אסופתא התקשרה עם יקב טפרברג, שפרש מתאגיד אל"ה, המוגדר מוסד ללא כוונת רווח. לטענת אסופתא, ראשי אל"ה הגיבו בסנקציות שנועדו להצר את מהלכיה ולהקשות על התבססותה ופעילותה בשוק המיחזור, בין השאר באמצעות הפסקת תשלום בונוסים על עמידה ביעדי האיסוף של מכלי משקה והדרישה שאסופתא תמיין בעצמה מכלים ריקים - בהתאם לזהות היצרנים והיבואנים, כך שהתאגיד לא יקבל למתקניו בקבוקים מחברות הנמנות עם לקוחותיו.
דגל המחזור של תאגיד אסופתא
בשנת 2010 הקימו תאגיד אסופתא ומועצה אזורית חוף השרון את דגל המחזור הגדול בעולם, גובהו 15 מטר, רוחבו 30 מטר, והוא הורכב מ-25 אלף בקבוקי משקה שנשזרו על חבלים ונצבעו בצבעי כחול לבן - כדי לקדם את המודעות לרעיון הירוק. על שזירת המיכל עמלו תלמידים מבתי ספר באזור השרון ומבית הספר "קשת" בירושלים.
עודד ערן
ביוגרפיה
נולד בישראל. למד לימודי המזרח התיכון ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן שירת בצה"ל במשך שלוש שנים. עם שחרורו, בשנת 1966, הצטרף למשרד החוץ. בשנת 1971 מונה לתפקיד בכיר בשגרירות הישראלית בלונדון, בתקופת שהותו שם סיים את לימודיו לקראת תואר דוקטור בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1977 שב לארץ ומונה לסגן מנהל אגף המזרח התיכון, ולאחר מכן למנהל המחלקה לענייני מצרים. בין השנים 1982–1984 היה יועץ לענייני הקונגרס בשגרירות ישראל בוושינגטון בארצות הברית, ובשנת 1985 שב לישראל והיה המזכיר של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת. בשנת 1986 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד ובסוף אותה שנה נשלח שוב לארצות הברית וכיהן כסגן השגריר. בשנת 1992 שב לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ האחראי על העניינים הכלכליים.
בשנת 1997 מונה ערן לשגריר ישראל בירדן. בתפקיד זה רקם קשרים בעולם הערבי, ובשנת 1999 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק לעמוד בראש צוות המשא ומתן עם הפלסטינים. בשנת 2002 מונה לשגריר ישראל באיחוד האירופי ולנאט"ו בבריסל, ולאחר סיום תפקידו, בשנת 2007, פרש לגמלאות.
בשנת 2007 מונה על ידי הקונגרס היהודי העולמי לנציגו בישראל והאחראי על הקשר עמה. ביולי 2008 מונה לעמוד בראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, תפקיד בו החזיק עד לנובמבר 2011.
קישורים חיצוניים
מכּתביו: ספריו:
אנטרוסטיונס
אנטרוסטיונס (בלטינית: antrustiones, בריבוי אנטרוסיו (antrusio), מגרמנית עתיקה: trosgt) היו חברי המשמר האישי של המלכים המרובינגים ושימשו רק את המלך או המלכה. אנטרוסיונס היו אמנם רק בממלכה המרובינגית, אבל רעיון המשמר האישי הגיע מהזיפה הגרמאני וקבוצת הקומיטטוס.
האנטרוסטיונס היו אנשים חופשיים, צעירים נושאי נשק, רובם בני אריסטוקרטיה, רובם ממוצא פרנקי שהיוו בני לוויה ומשמר אישי של המלך, סעדו על שולחנו והיו מוגנים על ידי סעיפים מיוחדים בחוק הסאלי. על מנת להתקבל כחבר במשמר היה על המועמד להגיע עם נשקו אל חצר המלך, להניח את ידיו בידי המלך (in manus nostra ובגרמנית Handgebärde) ולהשבע אמונים (פידליטאס), שבועה נוספת על זו שהיה חייב בה כל מי שהיה חלק מחצר המלך. כאשר שבועתו התקבלה היה האדם מתקבל כחלק מ- truste dominica או Antrustio Dominicus כלומר אחד מחברי המלך.
החובות שנוצרו על ידי טקס ההומאז' ושבועת-האמונים נשארו בתוקפן למשך ימי-חייהם של הצדדים לחוזה. הן פקעו עם פטירת אחד מהם.
על פי החוק הסאלי אנטרוסיו נהנו מדמי כופר נפש (wergeld) משולשים, כלומר אם היה אדם הורג בן אנטרוסיונס, היה ההורג מחויב בתשלום הגבוה פי 3 מאשר תשלום על הריגת אדם חופשי אחר. גם אדם שמוצאו לא היה מהאריסטוקרטיה, אם הצטרף לחבורת האנטרוסיו, זכה מיד במעמד המקנה דמי כופר נפש משולשים. צעירים ממוצא גאלו-רומי שהצטרפו לאנטרוסיו כונו convivae regis וכופר הנפש עבורם היה פי 3 מאשר של אדם גאלו-רומי אחר, אולם פחות מאשר של אנטרוסיו ממוצא פרנקי, היות שאצל הגאלו רומים לא היה צריך בכופר נפש למניעת נקמה אלא רק כפיצוי.
אחד מנוסחי הטקסט של מרקולפוסמתייחס לטקס זה.
עם התפתחות הפיאודליזם, קם מעמד הווסאלים ומעמד האנטרוסיו איבד את חשיבתו, אבל אין זהות בין וסאל לאנטרוסיונס. לאנטרוסיונס היה תפקיד צבאי, הם שימשו אך ורק מלכים ואילו וסאל היה מעמד חברתי-כלכלי ולא תמיד בעל משמעות צבאית.
בראסרי לה האל
בראסרי לה האל (באנגלית: Brasserie Les Halles) הוא רשת בראסרי צרפתית שלה סניפים בערים ניו יורק ומיאמי, פלורידה. בעבר היו לה גם סניפים בטוקיו ווושינגטון די. סי..
השף המבצע הוא קרלוס ליאגונו, קודמו היה הסופר ומנחה הטלוויזיה אנתוני בורדיין. המסעדה מגישה מאכלים צרפתיים פשוטים וקלאסיים כמו אסקרגו, כבד אווז, וסטייק טרטר המוכן לפני הסועדים, ונודעת בשל הטוגנים שלה. היא ממוקמת בשדרת פארק ולה קצביה בסמוך. המסעדה מתוארת בספר "סודות מחיי המטבח" (כנרת, 2003), אותו כתב אנתוני בורדיין, שמביא רבים ממתכוני המסעדה בספרו "Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook". המסעדה נקראת על שם לה אל, שוק סיטונאי מרכזי היסטורי בפריז, צרפת.
הסניף בוושינגטון נסגר באמצע נובמבר 2008 אחרי שהיה פעיל במשך חמש עשרה שנה. הבעלים פיליפ לאז’וני ציין כסיבה לכך קשיים בהשגת רישיון חדש.
מלחמת אנגליה–ספרד (1762–1763)
המלחמה האנגלו-ספרדית (בספרדית: Guerra Anglo-Española) הייתה סכסוך צבאי שהתרחש בין בריטניה וספרד כחלק ממלחמת שבע השנים. המלחמה נמשכה מינואר 1762 עד פברואר 1763, אז הסכם פריז הביא לסיומה.
באלטי
באלטי (באנגלית: Balti; בהינדי: बाल्टी गोश्त) הוא מאכל קארי הודי הנפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מעוף, בשר וירקות, שאותם מקפיצים בווק דק מפלדה המכונה "קערת בלטי" ולאחר מכן מוסיפים אבקת קארי, שום, בצל, כורכום וגאראם מסאלה.
מלחמת אנגליה–ספרד (1762–1763)
לפי הסכם פריז, ספרד העבירה את פלורידה ומנורקה לידי בריטניה והחזירה לממלכת פורטוגל שטחים בפורטוגל וברזיל בתמורה לכך שהבריטים החזירו את הוואנה ומנילה. כפיצוי על ההפסדים של בעלי בריתם, הצרפתים ויתרו על לואיזיאנה לספרד בהסכם פונטנבלו.
באלטי
נהוג לאכול באלטי בארוחת צהריים ולהגיש אותה כשהיא חמה.
מלחמת אנגליה–ספרד (1762–1763)
רקע כללי
לאחר שהוכרזה מלחמה בין צרפת לבריטניה ב-1756, ספרד נותרה נייטרלית. ראש ממשלתו של פרננדו השישי, מלך ספרד, ריקרדו וול, התנגד למעשה למפלגה הצרפתית שרצתה להיכנס למלחמה לצד צרפת. המצב הגאופוליטי השתנה כאשר פרננדו השישי מת בשנת 1759 והוחלף על ידי אחיו למחצה הצעיר, קרלוס השלישי, מלך ספרד. קרלוס היה שאפתני יותר מאחיו השאנן, ואחת המטרות העיקריות של מדיניות החוץ של קרלוס הייתה המשך הישרדותה של ספרד כמעצמה אימפריאלית, ולכן, כמעצמה שיש להתחשב בה באירופה. הוא נבהל מהתבוסות הצרפתיות במלחמה, וחשד שזה יפר את מאזן הכוחות.
באלטי
המאכל נצפה לראשונה בהודו בשנת 1977, לאחר שהגיע אל המדינה מהאנגלים ששלטו בהודו.
מלחמת אנגליה–ספרד (1762–1763)
רקע כללי
עם עדויות לשיתוף הפעולה הצרפתי-ספרדי הגובר, פיט הציע שזה רק עניין של זמן עד שספרד תיכנס למלחמה. הסיכוי למלחמה עם ספרד ריסק את אחדות הקבינט שהייתה קיימת עד לאותה נקודה. פיט תמך בתוקף במתקפת מנע שתאפשר להם ללכוד את צי המתכות השנתי, ולמנוע מספרד את הכסף הנדרש למימון מלחמה מתמשכת. שאר חברי הקבינט סירבו, ופיט התפטר. למרות זאת המלחמה הזאת עם ספרד הפכה במהירות לבלתי נמנעת; עד 1761, צרפת נראתה כאילו היא עומדת להפסיד במלחמה עם בריטניה. בחשד שתבוסה צרפתית במלחמת שבע השנים תפר את מאזן הכוחות, חתם קרלוס על הסכם המשפחה עם צרפת (שתי המדינות נשלטו על ידי ענפים של בית בורבון) באוגוסט 1761. בדצמבר 1761, ספרד הטילה אמברגו על סחר בריטי, תפסה סחורות בריטיות בספרד וגירשה סוחרים בריטים. בתגובה לכך הכריזה בריטניה מלחמה על ספרד ב-4 בינואר 1762.
פורטוגל
מנקודת המבט הבריטית, הנושא הדחוף ביותר במלחמה עם ספרד היה איום הפלישה לפורטוגל, שלמרות שהייתה בעלת ברית היסטורית בריטית, נשארה, כמו ספרד, נייטרלית במהלך רוב הסכסוך. צרפת שכנעה את ספרד בעל כורחה לתקוף את פורטוגל וקיוותה שחזית חדשה זו תרחיק כוחות בריטיים שכוונו אז נגד צרפת. הגבול הארוך אך המפותל של פורטוגל עם ספרד נחשב על ידי הצרפתים לפגיע וקל למעבר (השקפה שאינה שותפה לספרדים), במקום למאמץ המורכב יותר הדרוש כדי להטיל מצור על המבצר הבריטי של גיברלטר. כוחות ספרדים התאספו על גבול פורטוגל, מוכנים לתקוף. בריטניה הגיבה במהירות לתמוך בבעלי בריתה הפורטוגזים, ושיגרה אספקה וקצינים כדי לסייע בתיאום ההגנה.
דרום אמריקה
מלחמת שבע השנים גלשה לסכסוך הפורטוגזי-ספרדי במושבותיהם בדרום אמריקה. המלחמה בדרום אמריקה כללה כוחות קולוניאליים קטנים אשר השתלטו והשתלטו מחדש על אזורי גבול מרוחקים והסתיימה בקיפאון. הפעולה המשמעותית היחידה הייתה משלחת צ'וואלוס הראשונה, שבה כבשו הכוחות הספרדיים ולאחר מכן הגנו על עיר הנמל החשובה מבחינה אסטרטגית, קולוניה דל סקרמנטו על הנהר פלאטה.
קובה
ביוני 1762 נחתו כוחות בריטיים מאיי הודו המערבית על האי קובה והטילו מצור על הוואנה. למרות שהם הגיעו בשיא עונת הקדחת, ומשלחות קודמות נגד מבצרים ספרדיים טרופיים נכשלו, לא מעט בגלל מחלות טרופיות, ממשלת בריטניה הייתה אופטימית לגבי ניצחון - אם הכוחות יצליחו לתפוס את הספרדים לא מוכנים לפני שיהיה להם זמן להגיב. המפקד הבריטי אלבמארל הורה לחפור מנהרה על ידי החבלנים שלו כדי שניתן יהיה להטמין מוקש מתחת לחומות מבצר העיר. חיילים בריטים החלו לחלות ממחלות, אך הם זכו לתגבור על ידי הגעתם של 4,000 חיילים נוספים מצפון אמריקה. ב-30 ביולי הורה אלבמארל לפוצץ את המוקש, וחייליו הסתערו על המצודה.
כשהוואנה כעת בידיהם, הבריטים היו מוכנים להכות במושבות ספרדיות אחרות באזור אמריקה הספרדית אם המלחמה תימשך שנה נוספת. עם זאת, היו להם נפגעים רבים בבתי החולים הצבאיים שלהם שעדיין לא התאוששו - ובשלב זה הם התחילו לבסס את אחיזתם בעיר. במהלך שנת הכיבוש הבריטי, המסחר בהוואנה פרח, כאשר הנמל נפתח לסחר עם האימפריה הבריטית ולא היה מוגבל למונופול עם קדיס שהיה קיים קודם לכן.
מרכז אמריקה
בתחילת 1762 שלח ויליאם ליטלטון, המושל הבריטי של ג'מייקה, משלחת לניקרגואה הספרדית במעלה נהר סן חואן במטרה העיקרית לכבוש את העיירה גרנדה. הכוח העיקרי וקבוצה גדולה של מתיישבי מיסקיטו סמבו שמנתה אלפיים איש ויותר מחמישים סירות כבשו מטעי קקאו בעמק מטינה. לאחר מכן נכבשו הכפרים חינוטגה, Acoyapa, Lovigüisca, San Pedro de Lóvago. זמן קצר לאחר מכן, ב-26 ביולי, הטיל הכוח הזה מצור על מבצר אינמאקולדה קונספסיון. עם זאת, המצור נזנח בסופו של דבר, והביא לסיום המבצעים הצבאיים במרכז אמריקה.
הפיליפינים
כמעט ברגע שהוכרזה מלחמה עם ספרד, נשלחו פקודות לכוח בריטי במדרס להמשיך לפיליפינים ולכבוש את מנילה. כוח משולב של 10,700 איש תחת ויליאם דרייפר יצא מהודו בסוף יולי, והגיע למפרץ מנילה בספטמבר 1762. הם היו צריכים לנוע במהירות לפני שעונת המונסון תגיע. ב-6 באוקטובר הבריטים הסתערו על העיר, וכבשו אותה הודות להתנגדות ספרדית חלשה, יחד עם כניעת הארכיבישוף כדי למנוע שפיכות דמים נוספת. כוחות ספרדים התארגנו מחדש תחת סימון אנדה, שנמלט ממנילה במהלך המצור. דייגו סילאנג, מנהיג פיליפיני מקומי, הוביל מרד נגד השלטון הספרדי. עם זאת, הוא נחבל על ידי סוכנים ספרדים ולבסוף נמחץ על ידי הספרדים. הבריטים לא הצליחו להרחיב את סמכותם מעבר למנילה ולנמל קאוויט הסמוך. בסופו של דבר, הכוחות הבריטיים באזור החלו לסבול ממחלות ומחלוקות בקרב הפיקוד, מה שפגע עוד יותר ביכולתם לסייע לסילאנג.
החדשות על לכידת העיר לא הגיעו לאירופה אלא לאחר הסכם פריז; בשל כך לא ניתנה הוראה לגבי מעמדה. במהלך המצור הסכים סגן המושל הספרדי לתשלום של ארבעה מיליון דולר בדולרי כסף המכונה כופר מנילה בתמורה לחסוך מהעיר כל נזק. אולם הסכום המלא מעולם לא שולם מכיוון שאף צד לא ראה צורך בכך. המשלחת הבריטית, לעומת זאת, זכתה לתגמול כספי לאחר לכידת ספינת האוצר פיליפינה אשר נשאה כסף אמריקאי מאקפולקו, ובקרב מול קאוויטה נכבשה הסנטיסימה טרינידד, שנשאה סחורות מסין, על ידי שייטת בריטית. שווי המטען היה 1.5 מיליון דולר ושווי הספינה היה 3 מיליון דולר. כיבוש מנילה שנמשך עשרים חודשים הסתיים ב-1764.
לאחר מכן
בריטניה החזיקה בעמדה דומיננטית במשא ומתן, שכן במהלך שבע השנים של המלחמה היא כבשה את קנדה, גוואדלופ, מרטיניק, דומיניקה, פונדיצ'רי, סנגל, ובל איל מהצרפתים ואת הוואנה ומנילה מהספרדים. רק שטח בריטי אחד, מנורקה, נפל לידיים צרפתיות, והספרדים לא כבשו אפילו סנטימטר אחד של אדמת בריטניה. למרות שנה של תבוסות, ספרד הייתה מוכנה להמשיך במלחמה - דבר שבעלי בריתם הצרפתיים התנגדו לו. ביוט הציע הצעה שצרפת תוותר על השטח שנותר לה בצפון אמריקה בלואיזיאנה לספרד כדי לפצות את מדריד על אבדותיה במהלך המלחמה. נוסחה זו הייתה מקובלת על ממשלת ספרד, ואפשרה לבריטניה ולצרפת לנהל משא ומתן עם יותר מקום לוויתורים. שני בעלי הברית הבורבונים ראו בהסכם שסיים את המלחמה קרוב יותר לשביתת נשק זמנית ולא להסדר סופי אמיתי, וויליאם פיט תיאר זאת כ"הפוגה מזוינת". בריטניה נהגה לצמצם באופן מסיבי את גודל הכוחות המזוינים שלה בימי שלום, אך במהלך שנות ה-60 של המאה ה-18 נשמרה מערכת צבאית גדולה - שנועדה להרתיע נגד צרפת וספרד.
יחסי סומליה–רוסיה
יחסי סומליה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לבין סומליה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לסומליה כוננו ב-11 בספטמבר 1960. ביוני 1961 נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה תרבותי בין המדינות. בשנת 1962 התקיימו המגעים הצבאיים הראשונים: 50 אנשי צבא מסומליה נשלחו למוסדות החינוך הגבוהים בברית המועצות. במקביל, ברית המועצות העניקה לסומליה הלוואה בסך 32 מיליון דולר לצורך מודרניזציה והגדלת הצבא.
.et
et. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באתיופיה. הסיומת נרשמה בשנת 1991, ומנוהלת על ידי ארגון Ethio Telecom. ניתן לרשום אתרים תחת סיומת זו גם בסיומות אינטרנט משניות.
סיומות אינטרנט משניות
ישנם מספר סיומות אינטרנט משניות תחת סיומת זו:
יחסי סומליה–רוסיה
היסטוריה
בשנת 2016 התנהל משא ומתן להגברת האינטראקציה בתחומים הפוליטיים, המסחריים, הכלכליים האחרים וכן בנושא יישוב המשבר בסומליה ובקרן אפריקה בכלל.
תור: אהבה ורעם
תור: אהבה ורעם (באנגלית: Thor: Love and Thunder) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי, המבוסס על דמותו של תור מאת מארוול קומיקס, שמופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי אולפני וולט דיסני. הסרט נועד להוות סרט המשך ל"תור: ראגנארוק", וכן את סרטו ה-29 של היקום הקולנועי של מארוול. הסרט בוים על ידי הבמאי טאיקה ואיטיטי, שכתב את התסריט יחד עם התסריטאית ג'ניפר קייטין רובינסון, ומככבים בו כריס המסוורת' לצדם של כריסטיאן בייל, טסה תומפסון, ג'יימי אלכסנדר, טאיקה ואיטיטי, ראסל קרואו ונטלי פורטמן.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בלוס אנג'לס ב-23 ביוני 2022; והוא עלה לאקרנים באוסטרליה וחלק ממדינות אירופה ב-6 ביולי; בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-7 ביולי, ובארצות הברית, קנדה ושאר המדינות, ב-8 ביולי.
עלילה
הסרט נפתח כשגור ובתו, לאב, נאבקים על חייהם במדבר שומם ותפילותיהם לאלים אינן נענות. לאב מתה בידיו של גור, שמצליח להגיע למקום שהותו של ראפו, האל אליו התפלל. ראפו לועג לגור, וחרב הנקרו (Necrosword), נשק קדום שביכולתו להרוג את האלים, מזדמנת לידיו של גור, שהורג את ראפו ונודר לנקום בכל האלים.
לאחר ששהה איתם ברחבי הגלקסיה, תור נפרד משומרי הגלקסיה לאחר שהוא מקבל אות מצוקה מסיף. עם הגעתו, סיף החבולה מזהירה את תור מגור, המבקש להכחיד את כל האלים כנקמה על מות בתו, וכי מטרתו הבאה היא מושבת אסגארד החדשה שהוקמה בכדור הארץ.
במקביל, ד"ר ג'יין פוסטר, בת זוגו לשעבר של תור, סובלת ממחלת סרטן חמורה שאינה מגיבה לטיפולים כימותרפיים. בחיפושיה אחר מזור היא מגיעה למושבת אסגארד החדשה, ושם פטישו של תור, המיולניר, שנשבר בידיה של הלה, מחשל את עצמו מחדש ונקשר אל פוסטר, ובזאת מעניק לה את כוחו של תור ואת זהותה של "תור האדירה". כשגור תוקף את ניו אסגרד, מגיע תור להשתתף בקרב ומופתע לגלות את פוסטר המחזיקה במיולניר. תור, ולקירי, קורג ופוסטר מצליחים להדוף את גור, שמחליט להימלט וחוטף את כל הילדים האסגרדיים.
תור ופוסטר מבינים כי השימוש במיולניר מחמיר את מצבה של פוסטר ואינו מאפשר לה להחלים. משום כך, ובעקבות פציעתה של ולקירי, תור יוצא לבדו להילחם שוב בגור בזמן שהאחרון מפעיל את הביפרוסט במטרה להגיע אל הנצח. תור משתף את כוחו עם הילדים האסגרדיים החטופים על מנת שיוכלו להילחם לצדו, ומנסה לעצור את גור; כשגור עומד להביסו, הוא ניצל בידי פוסטר, שחרף מצבה האנוש מצטרפת אל הקרב ולבסוף משמידה את חרבו של גור, אך השער אל הנצח כבר נפתח. גור גוסס כתוצאה מהשפעות החרב, אך בכוחותיו האחרונים עובר את השער ועומד לבקש את משאלתו.
תור מודה בתבוסתו, ומצליח לשכנע את גור שהאהבה חשובה יותר מהנקמה, וכי החזרת בתו המתה חשובה לו יותר מהשמדת האלים. פוסטר הגוססת נכנעת למחלתה ומתה בזרועותיו של תור. הנצח מגשים את משאלתו של גור להחיות את לאב, ולפני מותו הוא מבקש מתור לטפל בה. הילדים החטופים חוזרים לאסגארד, שם ולקירי וסיף מתחילות לאמן אותם. בינתיים, תור, שברשותו נמצא שוב המיולניר, ממשיך לצאת להרפתקאות כדי לעזור לאנשים, ולצדו לאב, שמחזיקה כעת את הסטורמברייקר.
בסצנת אמצע הכתוביות, זאוס הפצוע, שזועם על השפלתו בידי תור, שולח את בנו, הרקולס, להרוג אותו. בסצנה שאחרי הכתוביות, ג'יין פוסטר מגיעה לשערי ולהאלה, שם היימדל מקבל אותה בברכה.
צוות השחקנים והדמויות
כריס פראט, דייב בטיסטה, פום קלמנטיף, קארן גילאן, וין דיזל ובראדלי קופר שבים לגלם את דמויותיהם של שומרי הגלקסיה: פיטר קוויל / סטאר לורד, דראקס המשמיד, מנטיס, נביולה, גרוט, ורוקט, בהתאמה; ושון גאן שב לגלם את דמותו של קראגלין אובפונטרי.
בנוסף, מאט דיימון, סם ניל ולוק המסוורת' שבים לגלם את דמויותיהם כשחקני תיאטרון אסגרדיים המגלמים את דמויותיהם של לוקי, אודין ותור, בהתאמה, מ"תור: ראגנארוק", יחד עם מליסה מקארתי, שתגלם שחקנית אסגרדית שמגלמת את דמותה של הלה, ובן זוגה, בן פלקונה, הזמרת ג'ני מוריס, וסיימון ראסל ביל שלוהקו לתפקידים שטרם פורסמו; בתו של המסוורת', אינדיה, מגלמת את לאב, בתו של גור; קאט דנינגס וסטלאן סקושגורד שבים לגלם בהופעת קמע את עמיתיה של פוסטר, דארסי לואיס ואריק סלוויג, בהתאמה, בעוד שברט גולדשטיין מופיע בדמותו של הרקולס ואידריס אלבה שב לגלם את דמותו של היימדל בסצנות שאחרי הכתוביות.
ג'ף גולדבלום ופיטר דינקלג' התעתדו לשוב לגלם את דמויותיהם של הגראנדמאסטר מהסרט "תור: ראגנארוק" ואיטרי מהסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", אך הסצנות בהשתתפותם נחתכו מהסרט. בנוסף, לנה הידי התעתדה להופיע בסרט, אך גם הסצנות בהשתתפותה נחתכו.
פיתוח
השחקן כריס המסוורת' ציין בינואר 2018 כי הוא מעוניין להמשיך לשחק את דמותו של תור, אף על פי שהחוזה שלו עם אולפני מארוול היה אמור להסתיים עם הופעתו ב"הנוקמים: סוף המשחק". המסוורת' דן עם במאי "ראגנארוק", טאיקה ואיטיטי, על פיתוח סרט רביעי פוטנציאלי, ואמר חודש לאחר מכן שהוא ישקול לשוב לגלם את הדמות אם לסרט יהיה "עוד תסריט נהדר". באפריל 2019, טסה תומפסון, המגלמת את דמותה של ולקירי ביקום הקולנועי של מארוול, הצהירה שהיא מאמינה שקיים כבר רעיון לפיתוח סרט המשך ל"ראגנארוק", שיבוים על ידי ואיטיטי, ואילו המסוורת' הצהיר שהוא יגלם את דמותו של תור כל עוד תינתן לו הרשות לעשות כן.
ביולי 2019, ואיטיטי חתם רשמית על חוזה לכתיבת ובימוי סרט "תור" רביעי, כשבמקביל נודע שהמסוורת' עתיד לשוב לגלם את דמותו של תור. באותו החודש, בכנס הקומיק-קון שבסן דייגו, הוכרז רשמית על פיתוחו של הסרט, שהוא ייקרא "תור: אהבה ורעם", ויעלה לאקרנים ב-5 בנובמבר 2021. במהלך הכנס, אושר שהמסוורת' ותומפסון ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם, יחד עם נטלי פורטמן, שגילמה את דמותה של ג'יין פוסטר ב"תור" ו"תור: העולם האפל". נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, ותומפסון, הצהירו כי מיניותה של ולקירי תיחקר במהלך סרט ההמשך, מה שיהפוך אותה רטרואקטיבית לגיבורת-העל הלהט"בית הראשונה של אולפני מארוול. ואיטיטי אמר כי הסרט יעבד אלמנטים מחוברות הקומיקס "תור האדירה" של ג'ייסון אהרון, בכך שבסרט זה פוסטר תהפוך לגרסה נשית של תור המכונה תור האדירה. פייגי הסביר שאולפני מארוול מחשיבים את הקומיקס של "תור האדירה" כ"אחד הקומיקסים הטובים ביותר לאחרונה", ושוואיטיטי קרא את חוברות הקומיקס הללו בזמן שעבד על "ראגנארוק". כאשר ואיטיטי הסכים לשוב לבימוי סרט "תור" נוסף, הוא רצה לכלול את דמותה של פוסטר בסרט ההמשך. פורטמן הסכימה לשוב ליקום הקולנועי של מארוול לאחר פגישה אחת עם הבמאי, בה הוא הציע לעשות "משהו ממש אחר... להשיב את הדמות הזאת, אבל בדרך החדשה והרעננה הזו, זה באמת מה שלדעתי יעניין מישהו."
דון הרווין, שר האמנויות של מדינת ניו סאות' ויילס האוסטרלית, הודיע בסוף יולי שהסרט יוסרט באולפני פוקס אוסטרליה בסידני בשיטת גב-אל-גב עם "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות", סרט נוסף בשלב הרביעי של היקום הקולנועי. עם תחילת העבודה על "אהבה ורעם" במרץ 2020 לקראת תחילת הצילומים באוגוסט 2020, ההפקה התעתדה לקבל יותר מ-24 מיליון דולר אוסטרליים (18 מיליון דולר אמריקאים) בסבסוד של ממשלות אוסטרליה וניו סאות' ויילס. סגן נשיא אולפני מארוול, דייוויד גרנט, אמר כי צילום שני הסרטים בשיטת גב-אל-גב תספק "תעסוקה מתמשכת" לצוותי ההפקה המקומיים, זאת כשדווח כי צילומי הסרט עתידים לייצר מעל ל-178 מיליון דולר אוסטרליים (137 מיליון דולר אמריקאיים) לכלכלה המקומית. גרנט הוסיף כי האולפנים יעבדו בשיתוף פעולה עם "מוסדות חינוך מקומיים ביצירת הזדמנויות להתמחות". באוגוסט 2019, ג'ף גולדבלום הביע עניין לשוב ולגלם את דמותו של גרנדמאסטר בסרט ההמשך, ולעבוד שוב יחד עם ואיטיטי.
באוקטובר 2019, ואיטיטי אישר שהוא ישוב לדבב את דמותו של קורג מ"ראגנארוק" ו"סוף המשחק". ואיטיטי התייחס גם לרצונם של המעריצים לשדך בין דמויותיהן של ולקירי וקרול דנברס, אך הצהיר שהוא לא מתכוון לכלול מערכת יחסים רומנטית בין השתיים ב"אהבה ורעם", מכיוון שהוא מעדיף להפתיע את המעריצים מאשר לעשות צפוי לפי דרישתם. בינואר 2020, השחקן כריסטיאן בייל נכנס לתהליכי משא ומתן על מנת להצטרף לצוות השחקנים, ואילו תהליכי קדם ההפקה התעתדו להתחיל באפריל. בפברואר, התסריטאית ג'ניפר קייטין רובינסון נשכרה לעבוד על התסריט של הסרט יחד עם ואיטיטי. חודש לאחר מכן, תומפסון אישרה שבייל יגלם את דמותו של הנבל בסרט, ואילו וין דיזל, שמדבב את דמותו של גרוט בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, אמר כי הוא שוחח על הסרט עם ואיטיטי ונאמר לו ששומרי הגלקסיה יופיעו במהלכו.
כתיבה
עד אמצע אפריל 2020, כארבע או כחמש טיוטות של התסריט הושלמו. ואיטיטי אמר כי סרט ההמשך נמצא כעת "מעבר לשיא בצורה הטובה ביותר", שהוא יגרום ל"ראגנארוק" להיראות כמו "סרט בטוח מאוד" על ידי "הכפלת השיגעון שהוצג בו". ואיטיטי רצה "להעלות את הריגוש" שהסרט יציג, ולהפיק אותו כאילו "ילדים בני 10 אמרו לנו מה צריך להיות בסרט ואנחנו הסכמנו לכל דבר." ואיטיטי הוסיף כי הסרט יחקור יותר את התרבות ממנה קורג הגיע. בנוסף, ואיטיטי הביע עניין להציג את דמותו של בטא ריי ביל בסרט. ביולי, ואיטיטי ציין שהוא סיים לכתוב את התסריט לסרט, אם כי מאוחר יותר, באוקטובר, המסוורת' חשף שהתסריט עדיין נמצא בהליכי כתיבה. הוא הביע את התרגשותו מגילום דמותו בצורה שונה באופן דרסטי לאחר שעשה זאת גם בסרטים הקודמים.
קדם הפקה
בתחילת אפריל 2020, אולפני וולט דיסני דחו את תאריכי העלייה לאקרנים של חלק ניכר מסרטי השלב הרביעי של היקום הקולנועי של מארוול בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. במסגרת הדחיות, תאריך עלייתו לאקרנים של הסרט נדחה ל-18 בפברואר 2022. באותה העת, תהליך קדם ההפקה הושבת בעקבות המגפה, וואיטיטי לא היה בטוח מתי יתאפשר להתחיל את ההפקה. בסוף אפריל, אולפני וולט דיסני הקדימו את תאריך העלייה לאקרנים ל-11 בפברואר 2022, שבוע מוקדם יותר. ביולי 2020, נודע שצילומי הסרט עתידים להתחיל בתחילת שנת 2021, ובאותו אוקטובר, החל תהליך קדם ההפקה של הסרט באוסטרליה. באמצע נובמבר, נחשף שכריס פראט ישוב לגלם את דמותו של פיטר קוויל/סטאר לורד. בדצמבר, נודע שהסרט יעלה לאקרנים ב-6 במאי 2022, בעוד שהוכרז שבייל יגלם את דמותו של גור שוחט האלים. בשלהי דצמבר 2020 ותחילת ינואר 2021, נודע שג'יימי אלכסנדר, פום קלמנטיף, דייב בטיסטה וקארן גילאן ישובו לגלם את דמויותיהם של ליידי סיף, מנטיס, דראקס המשמיד ונביולה, בהתאמה, מהסרטים הקודמים של היקום הקולנועי של מארוול.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-26 בינואר 2021, באולפני פוקס אוסטרליה שבסידני, אוסטרליה, והסתיימו ב-1 ביוני 2021. במקור, צילומי הסרט התעתדו להתחיל באוגוסט 2020, אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. חברת "Industrial Light & Magic" עתידה לספק להפקת הסרט את אותה טכנולוגיית הפקה וירטואלית, בה נעשה שימוש בסדרת המקור של דיסני+, "המנדלוריאן", בה שימש ואיטיטי כבמאי, וליצור שטח נפח מותאם אישית באולפני פוקס אוסטרליה. החלל יכלול יותר לוחות לד שיציעו רזולוציה גבוהה יותר מזו שנוצרה במקור עבור "המנדלוריאן".
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחינו מייקל ג'אקינו ונמי מלומד. מלבד המוזיקה המקורית משולבים בסרט השירים "Sweet Child o' Mine", "Welcome to the Jungle", "Paradise City", ו-"November Rain", ארבעתם של להקת הרוק גאנז נ' רוזס, אחת הלהקות החביבות על טאיקה ואיטיטי, במאי הסרט. לדבריו השיר "Sweet Child o' Mine" משקף את ההרפתקה המטורפת שמוצגת על המסך באופן ויזואלי. נוסף עליהם משולבים בסרט השירים "Only Time" של הזמרת אניה, "Fighting" של הזמר מייקל רפאל, "Our Last Summer" של אבבא, "Family Affair" של מרי ג'יי בלייג', "Goodies" של סיארה ו-"Rainbow in the Dark" של דיו.
הפצה
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-8 ביולי 2022. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-5 בנובמבר 2021, אך תאריך עלייתו לאקרנים נדחה ל-18 בפברואר 2022 בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, לפני שהוקדם בשבוע ל-11 בפברואר לאחר שהסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" נדחה מנובמבר 2021 למרץ 2022, ובהמשך נדחה שוב ל-6 במאי 2022.
קישורים חיצוניים
ביקורות
רטיאריוס
הרטיאריוס (בלטינית: Retiarius, ברבים: Retiarii, - "איש רשת" או "לוחם רשת") היה גלדיאטור רומי שלחם עם ציוד המבוסס על זה של הדייג: רשת (Rete, ומכאן שמו), טריידנט (Fuscina או Tridens), ופגיון (Pugio). הרטיאריוס היה ממוגן קלות, ולבש כיסוי חלציים (Subligaculum) שהוחזק במקומו באמצעות חגורה רחבה, או טוניקה קצרה עם ריפוד קל. הוא לבש מגן זרוע גדול מהרגיל (Manica) שהתארך עד הכתף ואל הצד השמאלי של החזה. הוא נלחם ללא הגנה של קסדה וללא נעליים, אך לעיתים לבש מגן מתכת לכתף (Galerus) כדי להגן על הצוואר.
הרטיאריוס נלחם באופן שגרתי נגד הסקיוטור החמוש בכבדות. לוחם-הרשת פיצה על היעדר ציוד המגן במהירות ובזריזות, בעודו מתחמק מהתקפות יריבו, ומחכה להזדמנות לתקוף. תחילה הוא ניסה להשליך את הרשת שלו מעל יריבו, במידה והצליח, היה דוקר אותו עם הטריידנט שלו בעודו סבוך. טקטיקה נוספת בה השתמש הייתה ללכוד את הנשק של יריבו ברשת, ולמשוך אותו מאחיזתו, כך נותר ללא יכולת התקפה. במידה והרשת כשלה, הרטיאריוס חדל משימוש בה, אם כי לעיתים אסף אותה עבור ניסיון השלכה שני. לרוב, הרטיאריוס נאלץ להסתמך על הטריידנט או הפגיון שלו כדי לסיים את הקרב. הטריידנט שגובהו כשל אדם, איפשר לרטיאריוס לתקוף את יריבו במהירות ולשמור מרחק. זה היה נשק חזק, המסוגל לגרום לפצעים נוקבים על האיברים הלא ממוגנים. הפגיון היה הגיבוי האחרון של הרטיאריוס במידה ואיבד את הטריידנט. הפגיון נשמר למצבים בהם קרב בטווח קצר היה דרוש כדי לסיים את הקרב. בקרבות מסוימים, נאלץ להילחם כנגד שני סקיוטורים בו זמנית. בקרבות אלו הגלדיאטור הושם על במה מוגבהת וקיבל אספקה של אבנים שבהם יכל להשתמש להדוף את רודפיו.
הרטיאריי הופיעו לראשונה בזירה במהלך המאה הראשונה לספירה, והפכו לאטרקציה סטנדרטית עד המאה השנייה או השלישית. היעדר השריון של הגלדיאטור מתוך הסתמכותו על טקטיקות התחמקות, גרם לכך שרבים ראו ברטיאריוס כנחות ביותר (וגם הנשי ביותר) מכל מעמד הגלדיאטורים. קטעים מתוך יצירותיו של יובנליס, סנקה, וסווטוניוס, מראים כי ייתכן והרטיאריי שנלחמו בטוניקות היוו תת-קבוצה אף נחותה יותר (Retiarii Tunicati) והם לא נחשבו ללוחמי רשת לגיטימיים, אלא לליצני זירה. עם זאת, יצירות עתיקות כוללות דוגמאות ספציפיות של לוחמי רשת שהיו בעלי מוניטין רב כלוחמים מיומנים וכמאהבים.
Ammonia Avenue
Ammonia Avenue הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project. האלבום יצא לאור ב-7 בפברואר 1984 דרך חברת התקליטים אריסטה רקורדס. האלבום, שקיבל תואר "אלבום זהב" מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, הוא אחד האלבומים הנמכרים ביותר של הלהקה.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Don't Answer Me", שהושפע מפיל ספקטור, הפך ללהיט ענק לאחר שהגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 ולמקום ה-4 במצעד ה-Adult contemporary. הסינגל גם הגיע לרשימת ה-20 הגדולים ב-20 מדינות והיה ללהיט האחרון של הלהקה.
ההשראה לשם האלבום הגיע מביקור של אריק וולפסון ב- בבילינגהאם, אנגליה. האלבום מתמקד בהבנה האפשרית של התפתחויות מדעיות תעשייתיות מבחינה ציבורית וחוסר היכולת של הציבור להבין את נקודת המבט המדעית.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
יובל סטוניס
יובל סטוניס (2 במאי 1983 – 12 בינואר 2021) היה שחקן, במאי וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
סטוניס נולד ב-2 במאי 1983 בתל אביב.
בבגרותו למד בסטודיו למשחק על שם ניסן נתיב, ומשם עבר לשחק בתיאטרון גשר בתל אביב-יפו.
לאחר מכן שיחק במופעים רבים עם תיאטראות שונים, כגון תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. כעבור זמן קצר כיכב בהצגות מוכרות, כגון "שוליית הקוסם" (תיאטרון מופע), רומיאו ויוליה (תיאטרון תמונע) ותיבת נח (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער). עם הזמן עבר לשחק גם בתוכניות טלוויזיה לילדים.
בשנים 2007–2009 שיחק בקומדיית המצבים "המובילים" בתפקיד האח הבכור תומר דגני באחת מתוך שלוש הדמויות הראשיות, לצד בן פרי וליאת הר לב. סטוניס היה עתיד לגלם את אותה דמות גם בעונה הרביעית של הסדרה, אך עקב מותו של קלים קמנקו, שגילם את דמותו של ואלרי בסדרה, התבטלה העונה הרביעית, וכל אחד משחקני הסדרה התפזרו איש איש לדרכו.
הוא המשיך לשחק מספר שנים בתפקידים קטנים ותפקידי אורח בערוץ הילדים, כגון דמותו של עודד רז בסדרה "גאליס" ודמותו של ירון ארזי בסדרה "השועלים".
בשנת 2010 ביים ושיחק בסרט הקצר "האיש שלא ידע לצחוק" בשיתוף עם מגמת הקולנוע של בית ספר תלמה ילין. הסרט הועלה ליוטיוב וגם הוקרן בפסטיבל הסרט הצעיר בחיפה.
בשנת 2011 גילם את דמות הפושע (אחת משתי הדמויות היחידות) בסרט הפסיכולוגי "מציאות 01". באותה השנה שיחק בהצגה "החופש לזוז" שכתבה גדעונה רז. ההצגה זכתה בפסטיבל תיאטרון קצר, וסטוניס זכה אף בקטגוריית שחקן השנה על תפקידו בהצגה.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 שיחק סטוניס בכמה פרסומות, בהן פרסומות של תנובה, דיוטי פרי נתב"ג ועוד.
בשנת 2018 השתתף בהצגה "דרקונים וזונות" בפסטיבל עכו, ובה זכה בתואר השחקן הטוב ביותר. בשנת 2020 גילם את דמותו של קובי בסדרה "אנדרדוגס" מבית Yes.
יוהאן גודמונדסון
יוהאן ברג גודמונדסון (באיסלנדית: Jóhann Berg Guðmundsson, נולד ב-27 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בקבוצת ברנלי ובנבחרת איסלנד כקשר.
קריירת מועדונים
יוהאן החל לשחק כדורגל בקבוצת בריידבליק המקומית, אך נאלץ לעזוב את המועדון המקומי ולעבור לאנגליה בגיל צעיר בשל מעבר הוריו. הוא בילה במחלקות הנוער של צ'לסי ופולהאם, תוך כדי שלמד בבית ספר בינלאומי לכדורגל בלונדון. אחרי שלא הסתגל לחיים באנגליה, שב לאיסלנד ב-2008, והצטרף מחדש למועדון בו החל לשחק, בריידבליק. זמן קצר לאחר חזרתו לאיסלנד, מצא עצמו משחק כבר בהרכב הראשון הבכיר של קבוצתו במסגרת ליגת העל האיסלנדית. בסיום אותה העונה, זכה בתואר השחקן המצטיין של השליש האמצעי של העונה. ב-30 בספטמבר 2008, מועדון הכדורגל הגרמני המבורג ניסה לרכוש את כרטיסו של יוהאן, אולם המעבר הסופי לא צלח. ב-28 בנובמבר 2008, יצא שוב לאנגליה, כאשר נבחן במועדון הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ קובנטרי סיטי, בסופו של דבר, לא חתם על חוזה בקבוצה בסיום מבחני הניסיון. ב-28 בינואר 2009, בריידבליק הכריזה על הסכם מכירת שירותו של גודמונדסון למועדון הכדורגל ההולנדי א.ז. אלקמאר. יוהאן חתם בקבוצתו החדשה, על חוזה ל-5 שנים. לאחר חמש שנים בהרכב אלקמאר, הוכרז ב-11 ביולי 2014, על מעברו של גודמונדסון לקבוצת צ'רלטון אתלטיק. אחרי שכבש בעונתו הראשונה 11 שערים ב-37 משחקים, הוא נבחר למקום השני בהצבעת המועדון למצטיין העונה. ב-22 ביולי 2015, גודמונדסון חתם על הארכת חוזה במועדון, לארבע שנים נוספות. בסיום עונת 2015–2016, גודמונדסון ירד עם קבוצתו ליגה, כאשר צ'רלטון סיימה במקום ה-22 וירדה לליגת הפוטבול ליג הראשונה. ב-20 ביולי 2016 חתם בברנלי.
קריירה בינלאומית
באוגוסט 2008, זמן קצר בלבד לאחר שערך את הופעתו בנבחרת איסלנד עד גיל 21, יוהאן זומן לסגל נבחרת איסלנד הבכירה, לקראת משחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל. יוהאן שותף במשחק, ואף בישל בו שער. ב-6 בספטמבר 2013, יוהאן כבש שלושער עבור מולדתו משחק מוקדמות מונדיאל 2014 מול שווייץ, והיה לכדורגלן האיסלנדי הראשון מזה 13 שנים שכובש שלושער במדי הנבחרת. שערו השלישי באותו המשחק, היה שער שיויון דרמטי בדקה ה-91, שקבע את תוצאת הסיום על 4-4. גודמונדסון נמנה עם סגל הנבחרת האיסלנדית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
טיפאני ג'יימס
טיפאני דונאמה ג'יימס (באנגלית: Tiffany Donnama James; נולדה ב-31 בינואר 1997) היא אתלטית ג'מייקנית, סגנית אלופת העולם בריצת שליחים 4x400 מטר משולב ומדליסטית הארד בריצת שליחות 4x400 מטר (דוחה 2019).
2019
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-10 באוגוסט 2019 זכתה ג'יימס במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם סטפני אן מקפירסון, נתויה גול ורונישה מקגרגור בתוצאה של 3:27.61 דקות, אחרי ארצות הברית (3.26.46 דקות) וקנדה (3.27.01 דקות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-29 בספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ביחד עם נייתון אלן, רונישה מקגרגור וג'בון פרנסיס בתוצאה של 3:11.78 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:09.34 דקות ולפני בחריין (3:11.82 דקות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם אנסטסיה לי-רוי, סטפאני אן מקפרסון ושריקה ג'קסון בתוצאה של 3.22.37 דקות, אחרי ארצות הברית (3.18.92 דקות) ופולין (3.21.89 דקות).
לארי הוגאן
לורנס "לארי" ג'וזף הוגאן ג'וניור (באנגלית: .Lawrence "Larry" Joseph Hogan Jr; נולד ב-25 במאי 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל ה-62 של מדינת מרילנד בין השנים 2015–2023.
ביוגרפיה
הוגאן גדל בלנדובר שבמחוז הנסיך ג'ורג' במרילנד. אביו היה סוכן FBI וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית והתפרסם כלוחם בשחיתות פוליטית. ב-1978 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, הוא היה מעורב בקמפיינים הפוליטיים של אביו למועצת המנהלים של מחוז הנסיך ג'ורג' ולבית הנבחרים. לאחר מכן הקים חברה בתחום הנדל"ן.
ב-1981 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז החמישי בבית הנבחרים של ארצות הברית וסיים במקום השני. ב-1992 התמודד שוב וניצח בבחירות המקדימות, אך הפסיד בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, סטני הוייר. בשנים 2003–2007 כיהן בקבינט של מושל מרילנד בוב ארליך, כאחראי על המינויים.
בנובמבר 2014 נבחר למושל מרילנד לאחר שגבר על סגן המושל המכהן אנתוני בראון ברוב של 51% לעומת 47%. הוא נכנס לתפקידו בינואר 2015. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.3%. בינואר 2023 תמה כהונתו כמושל עם השבעתו של וס מור.
נשוי ליומי ואב לשלוש בנות.
ימת החול כאלאנשיו
ימת החול כאלאנשיו מקבילה לימת החול הגדולה וצמודה אליה בקצותיה הצפוניים. הדיונות שבה מתנשאות לגבהים עד 110 מטר. רכסי הדיונות, שהרוח יוצרת, נמשכים בכיוון מצפון-לדרום (בקירוב) בדרום הימה, ואינם סדירים בצפונה.
במלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה נעדר מטוס הB24 ליבריטור Lady Be Good בימת החול. השברים התגלו כמאתיים קילומטרים מצפון לכופרה, 15 שנה לאחר הדיווח על ההיעדרות באפריל 1943. הצוות צנח כשהתברר שהדלק אזל ומתוך הבנה שהמטוס נמצא מעל הים. אחרי הנחיתה במדבר חשו במשבי רוח מכיוון צפון-מערב ולכן סברו שהם נמצאים בקרבת הים התיכון ונעו נגד הרוח בתקווה להגיע לאזור בטוח. אולם הם נמצאו במרחק של 640 ק"מ מהים וגוועו מהתייבשות לאחר מסע של 130 ק"מ באזור כה צחיח שגם בדואים אינם נכנסים אליו.
קראון סידני
קראון סידני (באנגלית: Crown Sydney), מכונה גם וואן ברנגרו (One Barangaroo), הוא גורד שחקים בברנגרו, סידני, אוסטרליה. הוא נבנה על ידי קראון ריזורטס וכולל בעיקר מלון, דירות מגורים וקזינו. הוא תוכנן על ידי WilkinsonEyre, גובהו 271.3 מטרים ובו 75 קומות, מה שהופך אותו לבניין הגבוה ביותר בסידני ולבניין הרביעי בגובהו באוסטרליה. הבנייה החלה באוקטובר 2016, והושלמה בדצמבר 2020.
אקטיון
אקטיון (ביוונית: ακταιον) הוא צייד ידוע מהמיתולוגיה היוונית. הוא נולד בתבאי לאל אריסטיוס ולאוטונואה, בתו של קדמוס מייסד העיר האגדי.
אקטיון מוכר מהמיתוס המתאר את נסיבות מותו; לאחר שהרגיז את האלה ארטמיס, עונשו היה שהוא ניצוד על ידי כלבי הציד שלו עצמו. בעקבות הופעת המיתוס ביצירה מטמורפוזות של אובידיוס הוא מזוהה בעיקר בגרסתו הרומית עם האלה דיאנה.
המיתוס
אקטיון נולד לאריסטיוס ואוטונואה בבויאוטיה. הוא גדל והתחנך אצל הקנטאור כיירון, בדומה לאביו, ולמד אצלו את מלאכת הציד.
המיתוס בגרסת אובידיוס
אקטיון יצא לצוד עם רעיו בבויאוטיה. באותו אזור נהגה האלה דיאנה להתרחץ במעיין כאשר הייתה שבה ממסעות ציד. יום אחד, תעה אקטיון בדרכו והגורל הביאו אל המעיין; בנות לווייתה של האלה ניסו להסתיר, אך אקטיון ראה בטעות את גופה העירום. דיאנה המובכת הייתה רחוקה מידי מאשפת החצים שלה; היא התיזה עליו מים ובכך הפכה אותו לאייל. הוא ברח ובהגיעו לפלג מים הביט בבבואתו ורצה לקונן על שאירע לו, אך קול לא יצא יותר מפיו. אקטיון גילה שהפך כולו לאייל ורק בינת בן-אנוש נותרה לו. בשלב זה, כלבי הציד של אקטיון מרגישים בנוכחותו של האייל ומתחיל מרדף. הוא מנסה לומר להם שהוא אקטיון אדונם, אך שום קול לא יוצא. הכלבים משיגים אותו ובעידוד רעיו הציידים קורעים את גופו לגזרים.
גרסאות ואזכורים נוספים
בכל הגרסאות השונות של המיתוס קיים המוטיב של כלבי הציד שצדים את הציד. אולם הסיבה לעונשו של אקטיון משתנה בין המקורות השונים. למשל, במחזה "הבאקכות" מאת אוריפידס נאמר שאקטיון התרברב בכישרונו כציד טוב יותר מארטמיס. דוגמה נוספת היא אצל אפולודורוס, שמזכיר מסורת נוספת לפיה אקטיון חשק בדודתו סמלה, וזאוס העניש אותו מכיוון שחיזר אחריה בעצמו (ובהמשך אף הביא עמה את בנם האל דיוניסוס).
אפולודורוס אף מוסיף שלאחר מותו של אקטיון, כלביו שבו למערה של כיירון וחיפשו את אדונם. כדי לתת לכלבים מנוח יוצר כיירון פסל בדמותו של אקטיון וגורם לכלבים לחשוב כי זהו אדונם.
מסופר שלאחר מותו של אקטיון חיפשו הוריו את גופתו מכיוון שלא ידעו מה עלה בגורל בנם שנעלם. רוחו של אקטיון אז הופיע לפני אריסטיוס אביו וסיפרה לו שעליו לחפש גופה של אייל. אריסטיוס מצא את גופת בנו בדמות האייל וקבר אותה כראוי.
המיתוס מוזכר במזמור החמישי של קאלימאכוס: "רחיצתה של פאלאס". המזמור מספר את המיתוס על הנביא טירסיאס, שאיבד את מאור עיניו לאחר שראה בטעות את האלה אתנה מתרחצת. אמו של טירסיאס, הנימפה כריקלו, מתלוננת על גורלו את בנה. אתנה משיבה לנימפה דברי תוכחה ואומרת לה שעליה להודות שקיבלה בחזרה את בנה עיוור, כאשר אוטונואה אמו של אקטיון נאלצה להתפלל למצוא את עצמותיו לאחר שזה ראה בטעות אלה במערומיה.
קרלו אלפרדו פיאטי
קרלו אלפרדו פיאטי (באיטלקית: Carlo Alfredo Piatti; 8 בינואר 1822, ברגמו – 18 ביולי 1901, מוצו) היה צ'לן, מורה למוזיקה ומלחין איטלקי.
ביוגרפיה
קרלו אלפרדו פיאטי הוא בנו של הכנר אנטוניו פיאטי (שנולד בשנת 1801 אף הוא בברגמו ושהוביל את התזמורת בעיר). אלפרדו פיאטי התחיל ללמוד לנגן בכינור לפני שעבר ללמוד נגינה על צ'לו. כצ'לן הוא למד אצל דודו, גטאנו זאנטי שהיה צ'לן. לאחר שנתיים של לימודים הצטרף לתזמורת בתיאטרון, שם ניגן במשך שלושה חודשים. לאחר מותו של דודו, הוא הפך לתלמיד בקונסרבטוריון של מילאנו בפיקודו של וינצ'נצו מריגי. את הופעת הבכורה שלו בקונצרט הוא ערך בגיל 15 והחל לסייר בערים בגיל 16. איש לא פקפק במיומנותו של הווירטואוז הצעיר בכלי, אך הוא לא משך קהל רב. כתוצאה מכך, כשפיאטי חלה הוא נאלץ למכור את הצ'לו שלו לכיסוי העלויות הרפואיות. פרנץ ליסט הזמין אותו להופיע באחד הרסיטלים שלו. הוא היה המום מהנגינה של פיאטי. פיאטי המשיך להיות אחד הצ'לנים המפורסמים ביותר בימיו, שאהוב על היצירות שהלחין וביצוען בעצמו.
משנת 1838 הוא יצא למסע הופעות ברחבי אירופה, וניגן בהצלחה יוצאת דופן בכל הערים החשובות ביבשת. בשנת 1844 הופיע בפני הציבור בלונדון בקונצרט פילהרמוני.
בשנת 1852 הוא הציג לראשונה סונטה לצ'לו ופסנתר, אופ. 32, מאת ויליאם סטרנדייל בנט. לאחר שקיבל את כתב היד המקורי של היצירה בבוקר, הוא בחן אותה ברכבת ואז ניגן אותה בקונצרט באותו ערב בעל פה.
בשנים 1859–1897 הוא היה בתפקיד הצ'לו הראשון בקונצרטים קאמריים מפורסמים. הוא ניגן בסטרדיוואריוס שכיום נקרא על שמו ונמצא בבעלות הצ'לן המקסיקני קרלוס פריטו.
תלמידיו היו רבים, וכללו את רוברט האוסמן.
קרלו אלפרדו פיאטי נפטר באיטליה, כ-4–6 קילומטרים ממקום הולדתו.
פסל של פלג גופו העליון של פיאטי שעשוי משיש, נמצא באוסף האקדמיה המלכותית למוזיקה, שניתן על ידי בתו בשנת 1909.
יצירותיו
{{טורים|תוכן=
רביעיית צ'לו
}}
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי (באינדונזית: Asosiasi Industri Rekaman Indonesia; ובקיצור: ASIRI) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות באינדונזיה. האיגוד הוקם בשנת 1978 ומונה כ-84 חברות תקליטים בתוכו, המייצגים 95% מתעשיית המוזיקה באינדונזיה.
תעודה על מכירות
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי מעניק תעודות זהב ופלטינה על מכירות של אלבומים:
אלבומים מקומיים
אלבומים בינלאומיים
השלכות של הקלטה לא מורשית
לפני 1988, כל ההקלטות שנמכרו באינדונזיה אינן היו מורשות. אולם בשנות התשעים המספר הצטמצם ל-20%, כאשר הערך הקמעונאי של הקלטות ללא רישיון בשנת 1995 נאמד בכ-15 מיליון דולר. בתחילת שנות האלפיים, שיעור ההפרות הועלה בחזרה לרמות גבוהות יותר, שהיו על כ-55% בשנת 2001, וכ-85% בשנת 2003.
וילה טריסינו
וילה טריסינו (באיטלקית: Villa Trissino) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו, במלדו די סארגו (Meledo di Sarego), באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה תוכננה לפי הזמנתם של האחים לודוביקו ופרנצ'סקו טריסינו, אך רק חלק קטן ממנה נבנה. וילה טריסינו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.
אדריכלות
תוכנית המבנה המרכזי פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות. זהו בניין רבוע שבו מקיפים חדרי הבניין אולם עגול מרכזי המקורה בכיפה גבוהה. ארבעה גרמי מדרגות רחבים עולים מארבעה צדדים אל עבר מבואות מורמות זהות, דמויות חזיתות של מקדשים רומיים. בניין זה לא נבנה, אך לו היה מוקם, היה דומה מאוד לווילה קפרה "לה רוטונדה".
שלא כמו בווילה קפרה, תוכננו לבנין זה שני אגפים שהכילו את מבני המשק. חלק קטן מאחד האגפים נבנה. סטיו עמודים לפני חדרים אחדים ושובך יונים בדמות מגדל גבוה, כפי שמצוי גם בווילות פלאדיאניות אחרות (וילה אמו, וילה בארבארו).
Feeling Good
Feeling Good (בעברית: מרגיש טוב; מכונה גם "Feelin' Good") הוא שיר שכתבו המלחינים האנגלים אנתוני ניולי ולסלי בריקוס למחזמר "The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd". השיר בוצע לראשונה על הבמה בשנת 1964 על ידי סיי גרנט בסיבוב ההופעות בבריטניה ועל ידי גילברט פרייס בשנת 1965 עם צוות השחקנים המקורי של ברודוויי.
נינה סימון הקליטה את השיר לאלבומה "I Put a Spell on You" משנת 1965. השיר זכה לשלל גרסאות כיסוי נוספות, בהן על ידי טראפיק, מייקל בובלה, ג'ון קולטריין, ג'ורג' מייקל, ויקטורי, אילז, ג'ו בונמסה, EDEN, מיוז, Black Cat Bones, סמי דייוויס ג'וניור, Bassnectar ואביצ'י.
הופעות וגרסאות מוקדמות
אף על פי שבריקוס וניולי חלקו את הקרדיט על כתיבת, מילות השיר מיוחסות בדרך כלל לבריקוס, והלחן לניולי. השיר בוצע לראשונה בפומבי על ידי הזמר והשחקן הגיאני-בריטי סיי גרנט בליל הפתיחה של The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd, בבית התיאטרון המלכותי בנוטינגהאם ב-3 באוגוסט 1964. המופע, בבימויו של ניולי, נדד בתיאטראות המחוזיים בבריטניה, ואז הועבר לארצות הברית על ידי מפיק התיאטרון דייוויד מריק. הוא נפתח ב-16 במאי 1965 בתיאטרון שוברט בניו יורק, שם, גילברט פרייס מילא את תפקידה של הדמות שמבצעת את השיר.
במופע, דמותו של פרייס מתבקשת להתמודד מול גיבור המופע "קוקי"; אך כאשר שקוקי ואדונו "סר "מתווכחים על כללי המשחק, הדמות מגיעה למרכז הבמה ו"מנצחת", בעודה שרה את השיר ברגע הניצחון. Feeling Good תואר כ"שיר משחרר של האמנציפציה", ובביקורת בבילבורד נכתב כי הוא "מסוג הלהיטים החזקים שצריכים להיות מבוצעים חזק". הפסקול המקורי של המופע, ובו גרסתו של פרייס לשיר, פורסם על ידי RCA רקורדס בתחילת 1965, לפני שהמופע הגיע לניו יורק.
גרסתו של סיי גרנט עם הפסנתרן ביל לה סייג &#x2013; הג'אזית בהרבה מגרסת הבמה המקורית &#x2013; נכללה באלבומם, Cy & I משנת 1965. הקלטתו של אנתוני ניולי עצמו הופיעה באלבומו "Who Can I Turn To" ואף שירים אחרים מהמופע. אחת הגרסאות המוקדמות שהוקלטה הייתה גרסת ג'אז של הסקסופוניסט ג'ון קולטריין, שהופיעה באלבומו The John Coltrane Quartet Plays. גרסה זו הוקלטה ב-18 בפברואר 1965, ובה משתתפים ארט דייוויס, אלווין ג'ונס ומק'קוי טיינר. גרסאות נוספות של השיר פורסמו באותה השנה על ידי נינה סימון, ז'אן דושון, ג'ולי לונדון, כריס קונור, בילי אקסטין וסמי דייוויס ג'וניור.
נינה סימון
הגרסה של נינה סימון, שעובדה והופקה על ידי הל מוני, הוקלטה בניו יורק בינואר 1965 והופיעה באלבומה, "I Put a Spell on You". הגרסה לא פורסמה אז כסינגל. בשנת 1994, ההקלטה של סימון שומשה בפרסומת טלוויזיה בריטית של פולקסווגן, והפכה פופולרית. השיר הגיע למקום ה-40 במצעד הסינגלים הבריטי ביולי 1994. חמש שנים אחר כך, שומש השיר בפרסומת למרכך.
הקול והלחן מהגרסה של נינה סימון לשיר סומפלו במספר שירים. בשנת 1997 הגרסה סומפלה ב-"Feeling Good" של Huff & Herb, וכן ב-" How I Feel" של ווקס טיילור, מתוך האלבום Tales of the Forgotten Melodies משנת 2005; "New Day" מתוך אלבום האולפן המשותף Watch the Throne של הראפרים האמריקאים ג'יי זי וקניה וסט בשנת 2011; וכן "How I Feel" של פלו ריידה, מתוך האלבום The Perfect 10 משנת 2013.
הרצועה "About You" באלבום "The Breakthrough" של מרי ג'יי בלייג' משנת 2005 כוללת מכילה אלמנטים מהשיר. עיקר השיר מורכב ממילים חדשות, שהולחנו על ידי מרי ג'יי בליג, ויל.איי.אם וקית' האריס; ועם זאת, בפזמון מופיעות מספר שורות מתוך הגרסה ל-Feeling Good של נינה סימון. השירה המקורית של נינה מעוותת כל כך עד שקולה כמעט ולא ניתן לזיהוי. מסיבה זו, סימון זכתה לקרדיט כאמנית אורחת, וניולי ובריקוס זכו לקרדיט ככותבים.
הגרסה של סימון שומשה בסרט קוד סודי נינה, והיא מופיעה בפסקול לסרטים "המעקלים" (2010), "החג האחרון" (2006), "פרופסור מרסטון ונשות החיל" (2017), ופסקול הטלוויזיה עמוק באדמה, חלק 2: הכל נגמר.
מיוז
להקת הרוק מיוז הקליטה גרסה לאלבומה Origin of Symmetry משנת 2001, ופרסמה אותה כסינגל.
בסקר של טוטאל גיטאר על גרסאות הכיסוי הטובות ביותר, זכתה גרסתה של מיוז במקום החמישי. בספטמבר 2010, הקוראים ב-NME בחרו בגרסה זו כקאבר הטוב ביותר בכל הזמנים, כאשר עקפה את "Twist and Shout" של הביטלס ו-"Hurt" של ג'וני קאש. בסקר של ה-BBC בשנת 2014, הגרסה הגיעה למקום התשיעי.
הגרסה של מיוז הגיעה למקום ה-137 במצעד הסינגלים הצרפתי, ולמקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי.
מייקל בובלה
Feeling Good אף זכתה לגרסת כיסוי של הזמר הקנדי מייקל בובלה, כסינגל המוביל מאלבומו, It's Time. הסינגל יצא ב-4 באפריל 2005, והיה לרצועה הפותחת באלבום הלייב שלו, Caught in the Act, והופיע בפרסומות בטלוויזיה, ובטורניר הפוקר העולמי של 2005.
הצלחה במצעדים
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-162 בבריטניה, למקום ה-70 באוסטרליה, למקום ה-36 בגרמניה, למקום ה-66 באוסטריה ולמקום ה-14 בפולין. השיר הפך לאחד הסינגלים הפופולריים ביותר של בובלה, ואף הגיע חמש שנים לאחר מכן, במאי 2010 למקום ה-69 במצעד הסינגלים הבריטי לאחר שהושמע בפרסומות בריטיות.
הפוסיקט דולז
להקת הבנות האמריקאית הפוסיקט דולז הקליטה גרסה ל-Feeling Good, שנכללה באלבום האולפן הראשון שלהם, PCD.
הופעות חיות
השיר נכלל באלבום הלייב של הלהקה, Live from London, משנת 2006 כרצועה הרביעית. השיר בוצע אך ורק על ידי הסולנית הראשית, ניקול שרזינגר. השיר נכלל גם בסיבוב ההופעות הראשון שלהן, PCD World Tour.
ג'ורג' מייקל
ג'ורג' מייקל ביצע את Feeling Good במהלך סיבוב ההופעות שלו, Symphonica Tour, בשנים 2011–2012, וכלל אותו באלבומו, Symphonica. הקליפ הנלווה פורסם ב-6 במאי 2014, והגרסה נשלחה לרדיו ב-11 באוגוסט 2014. הגרסה הפכה לסינגל האחרון שלו לפני מותו בשנת 2016.
עונת 1937 בליגה ב'
עונת 1937 בליגה ב' עונת כדורגל של ליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט הבריטי.
Feeling Good
ג'ורג' מייקל
גרסת האולפן של השיר הוקלטה על ידי מייקל בשנת 2008 (בהשתתפות השחקנית לורטה דווין), ונכללה במהדורה האמריקאית של אלבומו Twenty Five.
עונת 1937 בליגה ב'
הליגה הייתה הליגה המשנית שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו.
הליגה פוצלה ל-2 מחוזות: מחוז צפון ומחוז דרום.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות, ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. אם היה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה היו 11 קבוצות סך הכל, 5 במחוז צפון ו-6 במחוז דרום.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
מחוז דרום
6 קבוצות התחרו בליגה זו. מכבי נס ציונה סיימה במקום הראשון.
קבוצות המחוז:
פלייאוף העלייה
הפלייאוף נסתיים בניצחונה של מכבי נס ציונה שעלתה לליגה הארצית. אולם הוועידה של ההתאחדות לכדורגל לבסוף העלתה גם את הפועל הרצליה בהחלטה מנהלתית.
מערכת יחסים של זוג מאותו המין
מערכת יחסים של זוג מאותו המין היא מערכת יחסים זוגית רומנטית או מינית בין בני/בנות זוג מאותו המין. המונח נישואים של זוגות מאותו המין מתייחס למקרים בהם ישנה הכרה ממוסדת ביחסים מסוג זה.
ניתן להשתמש במונח "מערכת יחסים חד-מינית" גם כאשר הנטייה המינית של המשתתפים במערכת היחסים אינה זהה, ולכן, משום שאנשים ביסקסואלים או הומוסקסואלים יכולים גם כן לקחת חלק במערכת יחסים חד-מינית, מערכת יחסים חד-מינית לא בהכרח תהיה "מערכת יחסים בין בני זוג הומוסקסואליים" או "מערכת יחסים בין לסביות".
לדתות השונות יש השקפות שונות על אהבה ויחסי מין בין אנשים מאותו המין. חלק גדול מהדתות האברהמיות מתייחסות ליחסי מין מחוץ לנישואים הטרוסקסואלים, כולל יחסי מין בין בני אותו המין, באופן שלילי, אם כי ישנם תמיד אנשים בכל קבוצה דתית שאינם בהכרח מסכימים עם העמדה/גישה המסורתית כלפי מערכות יחסים חד-מיניות. יש הסוברים שלמערכת יחסים הטרוסקסואלים יש יתרונות אובייקטיביים על פני מערכת יחסים של זוג מאותו המין.
בתנאים דומים לאלה החלים על מערכת יחסים הטרוסקסואלית, גם בני זוג במערכת יחסים של זוג מאותו המין עשויים להיות מוכרים כידועים בציבור.
רוקי: הסיפור האמיתי
רוקי: הסיפור האמיתי (באנגלית: Chuck) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מתח ופעולה, בכיכובם של לייב שרייבר, נעמי ווטס, אליזבת מוס, ורון פרלמן.
הסרט הוקרן לראשונה ב-2 במאי 2016 בפסטיבל הסרטים של ונציה, והוא מבוסס על רוקי מאת סילבסטר סטאלון.