cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב עד המוות
עלילת הסרט
סברינה (זואי בל) ועוד 49 נשים, נחטפות על ידי אליזבת (שיליין פן) ובעלה ג'וזף (דאג ג'ונס), ונכלאות בכלא שבו נאמר להן שהן יילחמו עד מוות למען הבידור של קבוצת אנשים עשירים ומשועממים. אם הם ימותו או יסרבו להילחם, מתנקש יהרוג את יקיריהם.
ביקורת
הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות. רבים טענו שהסצנות אלימות מדי, משעממות וקטעי המעבר בין סצנות הפעולה מעייפים. מבקרים אחרים טענו שהשחקניות הראשיות כלל לא מצליחות לבוא בסרט לידי ביטוי.
פרסים
השחקנית טרייסי תומאס זכתה עקב משחקה בסרט ב"פרס חבר השופטים הגדול לשחקנית המשנה הטובה ביותר" לשנת 2013 שהוענק בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בלאס וגאס.
בית ג'אלא
בית ג'אלא (לפעמים מאוית גם בית ג'אלה, או בית ג'לא. בערבית: بيت جالا, ) היא עיירה פלסטינית נוצרית, הסמוכה לבית לחם. שטחה 14 קמ"ר, אוכלוסייתה מונה כ-17,659 איש.
מקור השם וזיהוי
יש סברה המזהה את העיירה עם מיקומה של גילה המקראית (כלומר זהו שיבוש השם), אולם זיהוי מקובל יותר של היישוב המקראי הוא עם תל הנקרא ג'אלא מצפון לחלחול. לפי סברה אחרת השם מזכיר את שמה של בית גַּלְיָא שבתלמוד. ברשימת שישק היא מוזכרת בשם גַלֶנָה. לפי מסורת ערבית היה שמה הקדום בית אֶפְרָתָה. הצורה ג'לא היא הצורה הערבית לשם העברי המקורי גולה, שבתוקף חוקי הדיסימילציה הפך לגילה. בימי הביניים קראוה עולי רגל נוצרים רָמָה (אליה מכוונים, לפי מסורתם, דברי הנביא ירמיהו, "קול ברמה נשמע"). בדורות קדומים שיבשו עולי רגל את שמה וקראו לה Bouticlla (בותיצלה). החוקרים הבריטים קונדר וקיצ'נר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל זיהו את בית ג'אלא עם גלים, הנזכרת בגרסת תרגום השבעים לספר יהושע (ט"ו, נ"ט).
גאוגרפיה
בית ג'אלא שוכנת בגובה ממוצע של 750 מטרים מעל פני הים, בסמיכות לעיר בית לחם במזרח וליישוב הקהילתי הר גילה במערב. שכונת גילה בירושלים ממוקמת כמה מאות מטרים מצפון לה. תוואי נחל גילה עובר במרכז העיר.
התקופה העות'מאנית
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בבית ג'אלא בשלהי המאה ה-19 וכתב: "אם הנתונים שנמסרו לי מדויקים, יש בכפר הזה שלושת אלפים תושבים, ובהם אלפיים ושבע מאות יוונים אורתודוקסים ושלוש מאות יוונים קאתולים. מוסלמי לא יעז לשהות כהן זמן רב מפני שלפי אגדת קדומים שיש עדיין מאמינים בה בארץ, כל מוסלמי שיעז לגור בכפר הזה שלושה ימים ולא יתנצר מסתכן במיתה חטופה . מונים כאן חמש מאות וחמישים גברים המסוגלים לשאת נשק". הוא מוסיף כי "סביבתו פורייה מאוד, וליין המיוצר בה יצאו מוניטין". בנוסף, פירט על הכנסיות בכפר ועל קורותיהן של הקהילות הנוצריות שחיו בו.
המנדט הבריטי
באוגוסט 1939 נפתח סניף דואר בבית ג'אלא.
אוכלוסייתה
בעבר רובה המכריע של האוכלוסייה בעיר היה נוצרי, בדומה לבית לחם שכנתה. במאה השנים האחרונות רבים מתושבי בית ג'אלא היגרו לאמריקה הדרומית. יוצאי בית ג'אלא שם מהווים כ-70,000 איש (הערכה 2006). במקביל היגרו לעיר מוסלמים רבים, כך שעל אף שהנוצרים עדיין מהווים רוב, הוא אינו משמעותי כבעבר.
בעיר נמצאים בתי ספר של זרמים שונים בנצרות, כולל הלותרנים (טליתא קומי), הקתולים, והאורתודוקסים.
על אדמות הכפר נבנתה חומת ההפרדה שניתקה את בית ג'אלה מוואדי אחמד, שטח חקלאי של 3,500 דונם עם אלפי עצי זית.
בתרבות
בשיר "אמצע הלילה בכפר" של הראל מויאל,  בו מתוארות חוויותיו משירותו הצבאי במג"ב, מוזכר בית ג'אלה.
תאונת אי שלושת המילין
תאונת אי שלושת המילין היא תאונה גרעינית שהתרחשה ב-28 במרץ 1979 וגרמה להתכת הליבה של כור גרעיני באי שלושת המילין, פנסילבניה, ארצות הברית.
התאונה
תחנת הכוח הגרעינית באי שלושת המילין הכילה שני כורים. בעת התאונה היה הכור הראשון מושבת עקב תדלוק. בשעה 4:00, מסיבה שאינה ידועה, כשלה מערכת הקירור המשנית של הכור השני. עקב כך התפתח עומס החום שגרר להפסקת פעולת הטורבינה, הגנרטור, ולבסוף הכור. כתוצאה מכך, הלחץ במערכת הראשית החל לעלות.
בכור היה קיים שסתום שאמור היה להיפתח בעת עליית לחץ ולהיסגר לאחר ירידתו. עם עליית הלחץ במערכת, השסתום נפתח, אך בשל תקלה לא נסגר כשהלחץ ירד. במהרה הלחץ במערכת החל לרדת, ובעקבותיו החלו לצאת האדים שבמערכת הראשית. יציאת האדים דרך השסתום הפתוח גרמה לחיישן לדווח לחדר הבקרה כי המערכת מלאה במים, אף על פי שהיא הלכה והתרוקנה מהם. כתוצאה מכך, כיבה המפעיל בחדר הבקרה את מערכת קירור החירום והפסיק את הזרמת המים למערכת. בהיעדר מים מקררים הטמפרטורה בליבת הכור עלתה עוד יותר, וכ-130 דקות לאחר הכשל הראשוני, כיפת הכור התפוצצה ויסודות רדיואקטיביים השתחררו למערכת.
לקחים מהתאונה
בעקבות התאונה הופקה שורת לקחים, בראש ובראשונה כאלה הקשורים לטעויות אנוש בעת לחץ. מערכת החירום בכור עבדה, אך עקב טעות של המפעיל בחדר הבקרה היא כובתה, דבר שאפשר לתאונה לקרות. בנוסף הופקו לקחים הנוגעים לתפעול הכור ולשינויים טכנולוגיים שייושמו בכורים בתחנות כוח גרעיניות העתידות לקום. עם זאת, מאז התאונה כמעט לא הוקמו תחנות כוח גרעיניות נוספות בארצות הברית, למעט אלו שבנייתן החלה טרם התאונה.
העץ הנדיב
העץ הנדיב (באנגלית: The Giving Tree) הוא ספר ילדים, ספרו המפורסם ביותר של המשורר והמאייר האמריקאי-יהודי, שֶל סילברסטיין. הספר המקורי יצא לאור בשנת 1964 ותורגם ליותר מ-30 שפות. גרסתו העברית של הספר הוצאה על ידי "אדם" הוצאה לאור, בירושלים, בשנת 1980, בתרגומו של יהודה מלצר.
עלילת הספר
עלילת הספר נסבה אודות אהבתו הגדולה של עץ כלפי ילד ונכונותו של העץ להעניק ללא תנאי. העץ פונה אל חברו כ"ילד" גם כאשר הילד גדל, מתבגר ומזדקן.
כאשר הילד היה קטן, הוא שיחק עם העלים של העץ, טיפס על הגזע, התנדנד על הענפים ואכל את פרותיו של העץ. כשהילד היה מתעייף, הוא היה נרדם בצלו של העץ. אך כשהילד גדל, הוא חדל לבקר את העץ לתקופה ארוכה.
כשהוא חוזר כנער מתבגר, מזמין אותו העץ שוב לאכול מתפוחיו ולהתנדנד על ענפיו; אך הילד רוצה כסף כדי לקנות דברים וליהנות. העץ מציע לו למכור את תפוחיו בעיר, וכך להרוויח כסף. הילד קוטף את תפוחיו של העץ כדי למכרם.
אחרי תקופה ארוכה נוספת חוזר הילד כאדם מבוגר; הוא עסוק מדי מכדי לטפס על העץ ולשחק בענפיו, ורצונו הוא לבנות בית לעצמו כדי שיוכל להקים משפחה. העץ מציע שייקח את ענפיו כדי לבנות מהם בית, וכך עושה הילד.
הילד מגיע אל העץ בפעם האחרונה כאדם זקן מאוד. העץ אומר לו בעצב שלא נותר לו דבר לתת, כי כעת הוא רק גדם; אך הילד לא מבקש לעצמו דבר מלבד מקום לשבת ולנוח - ואת זה הגדם יכול לתת. גם מפגש זה, והסיפור כולו, מסתיים במילים "והעץ היה מאושר".
סמליות הסיפור
מערכת היחסים הנרקמת בין העץ המעניק לבין הילד הפכה סמל לאהבה ללא תנאי.
בגרסתו האנגלית המקורית של הספר, ההתייחסות אל העץ היא בלשון נקבה (she, her וכו'), כלומר, הזכר (ילד, נער, גבר) הוא הלוקח והמקבל, והאישה היא המעניקה הנותנת והמקריבה עד לכליונה. עובדה זו עוררה תרעומת בקרב פמיניסטיות שראו בו ספר מאצ'ואיסטי, המאפיין את המנטאליות הגברית כלקיחה ואת זו הנשית כנתינה.
משל לקיימות
תחום נוסף שבו לספר יש משמעות סמלית הוא האיזון הביולוגי וחמדנותו של האדם לסביבתו. בעולם קיימים מינים מסוג הטרוטרוף ומינים מסוג אוטוטרוף. ההטרוטרופים מוכרחים לצרוך מזון באמצעות תרכובת אורגנית, מן החי ומן הצומח, כדי להתקיים. לעומתם האוטוטרופים מייצרים את מזונם בכוחות עצמם ובכמה שיטות. העצים והצמחים הם אוטוטרטפים. הצומח ובכללם העצים מספק לאדם מזון, כלי עבודה, חומרי בנייה, מחסה בפני כוחות הטבע וגם חומרי הסקה ובעירה. העצים בטבע אינם דורשים דבר מבני האדם, ההטרוטרופים. כאשר האדם עושה שימוש בחלקים צנועים ומדודים ולפרקי זמן מרווחים, העץ יכול לרפא את הפגיעה, שנעשתה דרך השימוש, בעצמו. בכל נקודת גיזום נוצרים ענפים חדשים או תפרחת חדשה. בכל קטיף של פרי נוצרת המשכיות לפרי של השנה הבאה. כל עוד האנושות הייתה צעירה הדרישות לקבל מהעץ את פרותיו ולעשות שימוש בענפיו היו מדודים. בהתנהלות אנושית כזו, העץ ידע לטפל בפגיעה הקלה ולהחלים. עם השנים ידעה האנושות גידול דמוגרפי. גידול זה הביא את האנושות לחפש פתרונות לצרכים הטבעיים של האדם. לאכול, לחסות במחסה, להדליק אש או לבנות כלים ומכשירים. בני האדם הבינו כי העץ יכול לתת, והכל. הוא לא ידרוש דבר בתמורה. הטכנולוגיה וההתפתחות המדעית הגבירה את השימוש במשאבי הטבע, אותם מייצג בסיפור העץ. ככל שהתבגרה האנושות, השימוש הפך לאגרסיבי ובפרקי זמן שלא אפשרו לטבע לשקם את עצמו. השימוש האגרסיבי גרם למשאבי הטבע להפוך ליבשים ובלתי יעילים, כדוגמת גדם העץ אשר יכול לשמש רק כמקום ישיבה, אך שאר יכולותיו ופרותיו המרובים הושחתו. השימוש שעושה הסופר בעץ נועד להציג את דרכה המורכבת של האנושות באופן בו היא מחסלת את משאבי הטבע, כדי לספק את דרישותיה הבלתי מוגבלת של האנושות. הסופר עושה שימוש בעץ מכיוון שעץ הוא מרכיב המוכר לכל אחד והכחדתו נראית לעין כל אדם. הגדם יכול להוות משל לכל משאב טבע שהשימוש האגרסיבי חיסל אותו.
העץ הפולני
"העץ הפולני" הוא פרודיה בעברית שכתב דניאל גולדשטיין על בסיס עלילת הספר "העץ הנדיב". בפרודיה נוהג העץ בסטריאוטיפיות המיוחסת בתרבות הישראלית לנשים פולניות: הוא מגלה דאגה לילד ומבקש ממנו להתלבש ולנעול את נעליו, מפציר בו לאכול כי הוא "נראה עייף" וקובל כי אינו מבקרו. בספר המקורי מסתיים כל מפגש ב"העץ היה מאושר", אך בפרודיה העץ נותר מריר; רק בסוף הסיפור, למרבה האירוניה, העץ מאושר.
העץ שקובע גבולות
תפנית פארודית בעלילה מופיע בספר "העץ שקבע גבולות בריאים".
שיגעון גדלות
שיגעון גדלות או מגלומניה (מיוונית: Μεγαλομανία) נקרא גם "תסמונת נפוליאון" הוא תסמין (סימפטום) או התנהגות אבנורמלית המאופיינת במחשבות שווא על עליונות וכוח רב שיש לאדם. במצב זה האדם מייחס לעצמו תכונות אלוהיות ומנהיגותיות, אומניפוטנטיות או גאונות בתחום כלשהו (למשל כוח צבאי, פוליטי, כלכלי – עושר מופלג, כישורים קוגניטיביים, אמנותיים או מיסטיים), אשר אינן קיימות בו.
שיגעון גדלות יכול להתבטא בהתנהגויות מסוגים שונים ודרגות חומרה שונות, החל באדם שתלטן יתר על המידה, המאמין כי הוא מעצב את סביבתו ואת אישיות הסובבים אותו לפי רצונו, ועד למקרים קיצוניים של הזיות ומחשבות שווא, שבעקבותיהן האדם עשוי ללקות בפרצי אלימות פיזית או מילולית.
בשפה היומיומית, כאשר שיגעון הגדלות לא מאובחן בבירור כמחשבת שווא על פי הקריטריונים של המדריך האבחוני DSM, משתמשים במושג זה לתיאור תכונות אופי של אנשים המבטאים התנהגות של עליונות. לרוב מאפיינת המגלומניה בצורתה זו אנשים בעלי נטיות וקווי אישיות נרקיסיסטים או פרנואידים, או בעלי מזג ציקלותימי (תנודות מצב רוח) בתקופות של רוממות רוח עם מרץ יתר. במקרים אלה מחשבות הגדלות עשויות להיות בעלות עוצמה ושכנוע עצמי רב, אך אינן הופכות למחשבות שווא ממש. לעיתים מחשבות מגלומניות עשויות להופיע גם בקרב אנשים בעלי כישורים יוצאי דופן אמיתיים, המרגישים שעצם היותם גאוניים או מיומנים מאוד בתחום מסוים, גורם להיותם בעלי כוחות ויכולות יוצאי דופן גם בתחומים אחרים.
פרופן
פּרוֹפֵן (בכתיב לועזי: Propene), הידוע גם בשם פּרוֹפִּילֵן (Propylene), הוא תרכובת אורגנית בלתי רוויה, בעלת הנוסחה הכימית C3H6. לתרכובת קשר כפול אחד, והיא האלקן השני הפשוט ביותר, והשנייה בתפוצתה הטבעית, לאחר אתן (אתילן).
תכונות
בטמפרטורת החדר, פרופן הוא גז חסר צבע וריח. כאשר הוא משמש כדלק מוסיפים לו לעיתים קרובות כמויות זעירות של תרכובת גופרית בעלות ריח חזק (תיולים, קרויים גם מרקפטאנים), כדי להקל על גילוי דליפות.
לפרופן צפיפות ונקודת רתיחה גבוהות יותר משל אתן (אתילן), עקב המסה המולקולרית הגבוהה יותר שלו, והמולקולות הגדולות יותר. נקודת הרתיחה שלו נמוכה במקצת מזו של פרופאן, ולכן הוא נדיף יותר. אין בו קשרים בעלי קוטביות חזקה, אולם למולקולה מומנט דיפול קטן עקב הסימטריה המופחתת שלה (מיקום קשר כפול באחד מצידי המולקולה שובר את סימטריה השיקוף שקיימת בפרופאן).
לפרופן אותה הנוסחה הכימית כמו לציקלופרופאן, אולם האטומים מקושרים בדרכים אחרות, ולכן אלה הם איזומרים.
שימושים
פרופן הוא חומר הגלם לייצור פוליפרופילן, פולימר בעל שימושים נרחבים, ובמיוחד אריזה. מפיקים פוליפרופילן מפרופן בתהליך פולימריזציה בעזרת קטליזת זיגלר-נטה, שיוצרת פוליפרופילן איזוטקטי. פרופן ובנזן הם חומרי הגלם הבסיסיים בתהליך קומיני, תגובה תעשייתית לייצור אצטון ופנול. פרופן משמש גם בתהליך הייצור של מוצרים כימיים רבים אחרים, דוגמת איזופרופנול (propan-2-ol), אקרילוניטריל, ופרופילן אוקסיד (epoxypropane).
בין השנים 2000 ל-2008 ייצור הפרופן באירופה וצפון אמריקה נאמד בכ-35 מיליון טון לשנה, ללא גידול, אך ייצורו הלך וגדל במזרח אסיה, בייחוד בסינגפור וסין. הייצור הכלל-עולמי של פרופן הוא כמחצית משל אתן (אתילן).
ריאקטיביות
בדומה לאלקנים אחרים, פרופן עובר תגובות סיפוח בקלות יחסית, בטמפרטורת החדר. התגובה מתרחשת על הקשר הכפול, הזמין יותר לתגובה מקשר יחיד (קשר רווי).
בחלל
בשנת 2013 דווח כי החללית קאסיני-הויגנס החוקרת את כוכב הלכת שבתאי איתרה פרופן על הירח טיטאן בחלק התחתון של האטמוספירה שלו. מקור הפרופן הוא כנראה מתגובות של רדיקלים הנוצרים משבירת מולקולות מתאן בהשפעת קרינת השמש
ג'יימס אפאטוראי
ג'יימס אפאטוראי (באנגלית: James Appathurai; נולד ב-7 באוגוסט 1968) הוא עיתונאי קנדי וסגן המזכיר הכללי של נאט"ו לעניינים פוליטיים והנציג המיוחד למדינות הקווקז ומרכז אסיה.
ביוגרפיה
ג'יימס אפאטוראי בטורונטו, קנדה למשפחה ממוצא טמילי מסרי לנקה. הוא למד באוניברסיטת טורונטו ואוניברסיטת אמסטרדם.
חרם צרכנים
אירועים ראשונים של חרם צרכנים בארצות הברית מוכרים כבר משנות ה-30 של המאה ה-19 כאשר הוועידה הלאומית של השחורים (National Negro Convention) עודדה חרם על מוצרים שיוצרו באמצעי עבדות. המונח "חרם צרכנים" נטבע לראשונה בשנות ה-70 של המאה ה-19. אירועים בולטים נוספים של חרם צרכנים אירעו בימי פעילותה של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית (הבולט שבהם היה חרם האוטובוסים של מונטגומרי).
קיימים חילוקי דעות בקרב חוקרי תופעת חרם הצרכנים באשר למידת יעילותו של צעד זה להגשמת מטרות צרכניות.
חרם צרכנים כדי למנוע הפקעת מחירים מוזכר בספרות ההלכה (החל מהמאה ה-17) בכמה הקשרים, כגון הפסקה זמנית במנהג לאכול דגים בשבת על מנת להוזיל את מחירם.
חרמות-צרכנים ידועים
המונח באנגלית (Boycott) נטבע לא לפני שנת 1880, אך אירועים ראשונים של חרם צרכנים בארצות הברית מוכרים כבר משנות ה-30 של המאה ה-19, כאשר הוועידה הלאומית של השחורים (National Negro Convention) עודדה חרם על מוצרים שיוצרו באמצעי עבדות. אירועים בולטים נוספים של חרם צרכנים אירעו בימי פעילותה של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית (הבולט שבהם היה חרם האוטובוסים של מונטגומרי); החרם האמריקאי על סחורות בריטיות בזמן המהפכה האמריקאית; החרם ההודי על סחורות בריטיות, שאורגן על ידי גנדי; החרם היהודי נגד הנרי פורד בארצות-הברית, בשנות ה-20 של המאה ה-20; החרמת הסחורות היפניות בסין, בעקבות תנועת הארבעה במאי; החרם היהודי בליטא, בארצות-הברית, בבריטניה ובפולין, על סחורות מגרמניה הנאצית, בשנת 1933; החרם האנטישמי על בתי-עסק בבעלות יהודית בגרמניה הנאצית בשנות ה-30 של המאה ה-20; החרם של הליגה הערבית על ישראל ועל חברות שסוחרות איתה; התנועה שקראה להימנעות מהשקעות כלכליות בדרום-אפריקה, בשנות ה-80 של המאה ה-20, בתגובה למשטר האפרטהייד ועוד.
חרם צרכנים בישראל
ב-1973 נעשה ניסיון, ראשון מסוגו ככל הנראה, לארגן חרם צרכנים בקנה מידה ארצי. "שביתת הקונים" אורגנה על ידי הרשות המרכזית לצרכנות בהסתדרות במחאה על העלאות מחירים מופרזות, והיא נקבעה ל-29 בינואר 1973 ל-3 שעות. ההיענות הייתה חלקית בלבד. ב-29 בנובמבר 1978 התקיימה שביתת קונים נוספת בת 3 שעות מטעם הרשות המרכזית לצרכנות בהסתדרות, במחאה על המדיניות הכלכלית ועליות המחירים בשווקים. גם הפעם הייתה היענות הציבור חלקית.
בחודש יוני 2011 הכריזו איציק אלרוב וגוף בשם "חרם על מוצרי מזון", ברשת החברתית פייסבוק, על חרם על גבינת הקוטג' של חברת "תנובה", בשל מחירה היקר. טענה מרכזית של מארגני החרם הייתה, שהמוצר נמכר באירופה ובארצות-הברית במחיר הנמוך בכ-50% ממחירו בישראל, וזאת למרות עלויות השינוע. במקביל לחרם על גבינת הקוטג' התקיימה שביתת הרופאים בשירות הציבורי, וכחודש לאחר הכרזת החרם, ב-14 ביולי 2011, פרצה המחאה החברתית המקיפה ביותר שהתקיימה אי-פעם בישראל, שהדרישה העיקרית של משתתפיה הייתה לרסן את הקפיטליזם ולהפוך למדינת רווחה. המחאה הכוללת, שאחד מן הגפרורים שהציתו אותה היה מחאת הקוטג', שבה והלהיטה את מחאת הקוטג', והפכה אותה לחרם-צרכנים על כלל מוצרי "תנובה". התוצאות הישירות של החרם הזה היו הפחתת מחירים על ידי "תנובה" ומתחרותיה, אם כי היו מי שטענו כי הפחתת המחירים נעשתה רק לגבי חלק מן המוצרים, בעוד שמחיריהם של מוצרים אחרים הועלו, וכן התפטרותה של זהבית כהן מתפקיד יו"ר חברת תנובה.
חרם צרכנים בהלכה
חרם צרכנים במטרה למנוע הפקעת מחירים מוזכר גם בספרות ההלכה (החל מן המאה ה-17) למשל 'חרם הדגים' שביצעו ראשי הקהל בפולין בעקבות עליית מחירי הדגים ששימשו מוצר בסיסי בארוחות השבת, הרב מנחם מנדל קרוכמל נדרש לדון אם החרם מותר הלכתית כך שבמשך זמן החרם לא יאכלו דגים בשבת חרם נוסף התקיים במצריים לאחר עליית מחירי יריעות פשתן מצרך משמעותי בקרב הסוחרים, הרב מרדכי הלוי אישר מבחינה הלכתית את החרם, כך שרק נציג אחד יוכל לקנות את הסחורה ולחלקה בין הסוחרים.
ענן מגלן הקטן
הגוף הראשי של ענן מגלן הקטן סווג כ-292 NGC בקטלוג הכללי החדש, אך כיום משתמשים בסיווג זה לעיתים לציון הגלקסיה. בנוסף, הרבה צבירי כוכבים וערפיליות השייכים לגלקסיה קיבלו מספרי NGC משלהם. גלקסיה זו נראית כחלק משביל החלב לעין בלתי מזוינת. היא נעה בסמוך לשביל החלב ממרחק של כ-197,000 שנות אור, מה שהופך אותה לגלקסיה הרביעית הקרובה ביותר לשביל החלב.
ייתכן שגלקסיית ענן מגלן הקטן היא דיסקת מוט מעוותת, שצורתה מתקבלת עקב כוחות הכבידה של שביל החלב וענן מגלן הגדול, אבל אין ביטחון בדבר. היא מכילה מספר ערפיליות וצבירי כוכבים אשר נראים בתצלומים או מבעד לטלסקופ.
הגלקסיה מכילה עצמים דומים לאלו של שביל החלב, בעיקר צבירים פתוחים, ערפיליות מתפשטות, שאריות סופרנובה, ערפיליות פלנטריות וצביר כדורי אחד, 121 NGC. הוא ממוקם מחוץ לאזור הצפוף של הגלקסיה, קצת צפונה אך לא רחוק מהרקע הקדמי של הצביר הכדורי 47 בטוקאן (104 NGC).
בענן מגלן הקטן גילתה הנרייטה ליוויט את הקשר תקופה-זוהר של משתנים קפאידים, שמאז נחשבת לשיטה האמינה ביותר הקיימת לקביעת מרחקים קוסמיים.
הפרש הקטן (בולאות)
הַפָּרָשׁ הַקָּטָן (באיטלקית: Cavallini) הוא הכינוי המקובל בעולם הבולאות לנייר מכתבים מבויל מראש שהונפק בממלכת סרדיניה בסוף העשור השני של המאה ה-19. המדובר באחד מפריטי המפתח בהתפתחות שירותי הדואר בתקופה המודרנית, הנחשב לאחד מדברי הבולים הראשונים שהונפקו בעולם.
הרקע להנפקת פריט הדואר
לאחר תבוסת נפוליון והחזרת השטחים שהוחזקו על ידי הצרפתים בממלכת סרדיניה לשליטת בית המלוכה המקומי, הורה מלך סרדיניה ויטוריו אמנואלה להרוס כל זכר לשלטון הכיבוש הצרפתי.
כחלק מתהליך זה בוטלו כל הרפורמות שהנהיגו הצרפתים בסדרי הדואר של סרדיניה, וטיב השירות לאזרחים נפגע קשות. הסוחרים, שנזקקו לשירותי דואר אמינים ומהירים לצורך ניהול עסקיהם, החלו בתגובה לארגן שירותי דואר פרטיים. החוק אמנם התיר להשתמש בשירותי דואר פרטיים, אולם הסוחרים נדרשו לשלם בבית הדואר הממלכתי אגרה מיוחדת המתירה את העברת המכתב באמצעים פרטיים, וזאת כפיצוי על אובדן ההכנסות לקופת הממלכה.
לצערם של הסוחרים התברר כי התהליך הזה של תשלום האגרה היה כרוך בבירוקרטיה רבה. על הסוחר היה להגיע לבית הדואר ולהמתין עד שהפקיד יסיים לשקול את המכתב, לחשב את המרחק ליעד, לקבוע את גובה האגרה שיש לשלם, לגבות את הכסף במזומן, לרשום את הסכום ששולם על גבי המעטפה ובספרי החשבונות של הדואר, ולבסוף, להטביע על גבי המכתב את החותמת המעידה שמותר להעבירו באמצעות שליח פרטי. התהליך היה כל כך ארוך ומסורבל, עד שרבים העדיפו לשלוח את המכתב בדואר הפרטי ללא אישור, ולהסתכן בתשלום הקנס הגבוה לו היו צפויים אם הצליחו פקידי הדואר ללכוד את השליח נושא המכתבים האסורים. ככל שחלף הזמן יותר ויותר סוחרים עברו על החוק, והמדינה הפסידה כסף רב.
בחודש נובמבר 1818 שונה החוק בסרדיניה, ולשירותי הדואר הפרטיים הותר להוביל מכתבים שנרשמו על גיליון נייר מיוחד עליו הוטבע מראש סימן המעיד שהאגרה שולמה.
תיאור הפריט
לצורך הכנת הפריט המיוחד ייצרו שלטונות נייר מיוחד עם סימן מים בצורת הצלב של סבוי. בשולי הגיליון הודפסו המילים "ההנהלה הכללית של הדואר המלכותי. התכתובת מותרת בדרכים פרטיות באמצעות שליחים או באמצעים אחרים" (Direzione Generale Della Regie Poste. Corrispondenza autorizzata in corso particolare per pedoni ed altri occasioni.).
הסימן שהוטבע על גיליון הנייר עוצב בצורת פרש התוקע בקרן דואר כשהוא רכוב על סוס (ומכאן הכינוי "הפרש הקטן" לסוג זה של פריט).
ניתן היה לרכוש בבית הדואר גיליונות נייר ועליהם חותמת באחד משלושה עריכים שונים: הטבעה עגולה (ללא דיו) במחיר 15 סנט למרחק של עד 15 מיל, חותמת אובלית במחיר של 25 סנט למרחק של עד 35 מיל, או חותמת מתומנת במחיר של 50 סנט לכל מרחק שהוא. הובלת מסמכים משפטיים, לכל מרחק שהוא, חייבה תשלום של 50 סנט.
לאחר כתיבת המכתב על גבי גיליון הנייר, צריך היה השולח לקפל אותו כך שתמונת הפרש תהיה ניתנת לצפייה בצדו החיצוני של המכתב המקופל. באופן זה גם תהליך הביקורת הפך לפשוט יותר, והמדינה יכולה הייתה ללכוד את העבריינים ביתר קלות.
מכירת הגיליונות בבתי הדואר החלה בחודש ינואר 1819, וזכתה להצלחה רבה. לסוחרים כדאי היה לשלם את תוספת המחיר, וליהנות מהשירות המשופר של הדואר הפרטי. השירות הזה פעל במשך כעשר שנים, ובמהלכן הודפסו הגיליונות במספר רב של עותקים, על סוגי נייר שונים, עם או בלי סימן מים. הבדלים אלו מספקים לבולאים כר נרחב לאיסוף ולמחקר.
האם "הפרש הקטן" הוא אכן דבר בולים?
בקרב חוקרי תולדות הדואר קיימת מחלוקת האם אמנם יש להתייחס אל "הפרש הקטן" כאל דבר בולים במלא משמעות המילה, ולראות בו את אחד ממבשרי הרפורמה בשירותי הדואר המודרניים. המחייבים מצביעים על כך שהמדובר היה בפריט בעל ערך כספי אותו ניתן היה לרכוש מראש בבתי הדואר, ואשר נקבעו עבורו תעריפים מוגדרים וברורים מבלי שיהיה צורך לחזור ולערוך חשבון מול פקידי הדואר עבור כל מכתב בנפרד. השוללים, לעומת זאת, מדגישים כי התשלום לבתי הדואר הממלכתיים היה בעצם מס שכל מטרתו הייתה להצר את רגליהם של מפעילי שירותי הדואר הפרטיים, ולעודד את השימוש בשירות הדואר הממלכתי. על השולח היה לשלם תשלום נוסף למפעיל הדואר הפרטי על מנת להעביר את המכתב ליעדו. לדעת השוללים יש לראות בפריט "הפרש הקטן" ביטוי של מס דואר ולא יותר.
הסיבה לביטול השימוש בפריט
עם השנים הלך שירות הדואר הממלכתי והשתפר, ולקראת סוף שנות העשרים של המאה ה-19 הצליח לספק שירות באיכות שלא נפלה מזו של שירותי הדואר הפרטיים. בנסיבות אלו הפכה תוספת התשלום שנדרשה עבור השימוש בדואר הפרטי ללא כדאית, והסוחרים העדיפו לחזור ולהשתמש בשירותי הדואר הממלכתיים. באופן רשמי ניתן היה לרכוש את הפריט בבתי הדואר עד שנת 1836, אולם מעשית השימוש בו כמעט והופסק לחלוטין בסוף שנות העשרים.
נרנדרה מודי
נַרֶנְדְרַה דַמוֹדַרדַס מוֹדי (בגוג'ראטית: નરેન્દ્ર દામોદરદાસ મોદી, בהינדית:  नरेन्द्र दामोदरदास मोदी, באנגלית: Narendra Damodardas Modi; נולד ב-17 בספטמבר 1950) הוא פוליטיקאי הודי, ראש ממשלת הודו מאז היבחרו באפריל 2014. חבר מפלגת בהאראטיה ג'נאטה (BJP), המפלגה העממית ההודית. קודם לתפקידו כראש ממשלה היה ראש השרים ה-14 של מדינת גוג'ראט החל מאוקטובר 2001 עד 2014.
מודי חבר בארגון הצדקה והחינוך ההינדו-לאומי הצבאי למחצה "ראשטריה סווג'מסווק סאנג" (Rashtriya Swayamsevak Sangh או RSS), והוא מתואר כלאומן הינדי (ראו גם: הינדוטבה) על ידי התקשורת, על ידי אינטלקטואלים, ועל ידי עצמו. על ממשלו נמתחה ביקורת סביב המהומות האלימות שהתחוללו בגוג'ראט ב-2002, ואשר לאחר מכן התפשטו לאזורים נוספים של הודו. מאידך, זכה לשבחים על המדיניות הכלכלית שנקט בגוג'ראט, מדיניות שמייחסים לה יצירת סביבה המאופיינת בשיעור גבוה של צמיחה כלכלית.
בשנים 2017 ו-2020 נבחר על ידי המגזין "טיים" לאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
ראשית חייו והשכלתו
מודי נולד ב-17 בספטמבר 1950 למשפחה של חנוונים בוודנגר שבנפת מהסנה במה שהיה אז מדינת בומביי (גוג'ראט של היום), הודו. הוא היה השלישי מתוך שישה ילדים שנולדו לאביו, דמודרדס מולצ'אנד מודי ולאשתו, היראבן. כילד, הוא עזר לאביו למכור תה בתחנת הרכבת של ודנגר, ועל הרכבות עצמן. בתור ילד, שלח ידו בתיאטרון, ומאוחר יותר שילב את ניסיונו בתחום כדי להתקדם בפוליטיקה ולהתחבב על הציבור. כמתבגר, בשנות העשרה של חייו, ניהל מודי דוכן תה עם אחיו, בסמוך לתחנה סופית של קווי אוטובוס שונים. הוא השלים את לימודיו בוודנגר. מודי היה מעריץ של ראג'ש קאנה, שחקן ומפיק בולט בבוליווד, מגדולי השחקנים ההודיים בכל הזמנים, שאף כיהן כחבר בפרלמנט ההודי. מודי הושפע מקאנה הן בסגנון הלבוש שלו, השפעה שבאה לידי ביטוי במנהגו של מודי ללבוש קורטה באורך הברך עם חצי שרוול, וכן באופן שנשא את נאומיו.
מודי מעולם לא קיים חיי משפחה. כשהיה בן 17 שידכו אותו הוריו עם ג'שודבן צ'ימאנלאל מהעיר הסמוכה ברהאמאנוואדה. אף שככל הנראה נישאו, הם לא ניהלו אורח חיים של זוג נשוי. בפברואר 2014, בעת שביקר בהימאצ'ל פרדש, אמר מודי כי עובדת היותו רווק הופכת אותו לאדם המתאים ביותר להילחם בשחיתות.
מודי החל לעבוד בקפיטריית הסגל של תאגיד התחבורה היבשתית של מדינת גוג'ראט, שם עבד עד שהפך למתנדב במשרה מלאה של ה-ראשטריה סווג'מסווק סאנג ב-1970. לאחר שזכה לקבל הכשרה מסוימת מטעם ה-Rashtriya Swayamsevak Sangh בנאגפור, דבר שהיווה תנאי מוקדם לקבלת עמדה רשמית בסנג פריוואר, ניתנה לו האחריות על הזרוע הסטודנטיאלית של הסנג פריוואר, Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad, בגוג'ראט. מודי דאג להפצה סמויה של העלונים של סנג פריוואר במהלך The Emergency (תקופה בת 21 חודשים במהלך השנים 1975–1977, בה הכריזה אינדירה גנדי באופן חד-צדדי, על קיומו של מצב חירום בכל רחבי המדינה, תוך הגברה ניכרת של סמכויות הממשלה). במהלך שנותיו בראשטריה סווג'מסווק סאנג בא מודי במגע עם שאנקרסינג ואג'לה ועם קשובהאי פאטל, מנהיגי ה-Bharatiya Jana Sangh (מפלגה הודית שהתקיימה בין השנים 1951–1977 והייתה הזרוע הפוליטית של ראשטריה סווג'מסווק סאנג ), אשר מאוחר יותר הקימו את BJP's Gujarat state unit. מודי נשאר בראשטריה סווג'מסווק סאנג בזמן שסיים את לימודי התואר השני במדע המדינה באוניברסיטת גוג'ראט.
קריירה פוליטית מוקדמת
הראשטריה סווג'מסווק סאנג הקצה את מודי ל-BJP ב-1985. אף שאנקרסינג ואג'לה וקשובהאי פאטל היו המייסדים של ה-BJP בגוג'ראט, מודי הוא שעלה לגדולה לאחר שארגן מסע מפורסם לאחדות. ב-1988 מודי נבחר כמזכ"ל ה-BJP בגוג'ראט, ואסטרטגיית הבחירות שלו תפסה מקום מרכזי בניצחון ה-BJP בבחירות הכלליות שנערכו בהודו ב-1995. בנובמבר 1995 נבחר מודי כמזכיר הארצי של ה-BJP. במאי 1998 קודם מודי לתפקיד מזכ"ל ה-BJP והועבר לניו דלהי, שם הופקדה בידו האחריות על פעילותה של המפלגה בהריאנה ובהימאצ'ל פרדש (מדינות בצפון הודו). לאחר שוואג'לה, אשר ב-1995 איים להתנתק מה-BJP, ערק מהמפלגה לאחר הפסדו בבחירות בלוק סבהה ב-1996, קודם מודי ב-1998 לתפקיד המזכיר הארצי של ה-BJP. בעת שבחר מועמדים לבחירות הארציות שהתקיימו בגוג'ראט ב-1998, נטה מודי להעדיף אנשים שהיו נאמנים לפאטל, על פני אלו שהיו נאמנים לוואג'לה, כשהוא מסייע בכך לשים קץ למחלוקות בין הפלגים השונים בתוך המפלגה. האסטרטגיות שלו נתפסו כמפתח לניצחון בבחירות ב-1998.
ראש השרים של גוג'ראט
ב-2001, בריאותו של פאטל הייתה רופפת, וה-BJP הפסידה מושבים בבחירות הביניים. הושמעו טענות על ניצול לרעה של כוח, שחיתות וניהול קלוקל, ומעמדו של פאטל נפגע על רקע הטיפול הכושל של ממשלו ברעידת האדמה שאירעה בגוג'ראט ב-2001. כתוצאה מכך, המנהיגות הלאומית של ה-BJP חיפשה מועמד חדש לתפקיד ראש השרים, ומודי, שהחצין את פקפוקו ביחס לממשלו של פאטל, נבחר כמחליף. לאל קרישנה אדוואני, מנהיג בכיר ב-BJP, לא רצה להיפטר מפאטל, והיה מוטרד מהיעדר ניסיונו של מודי בממשל. כך או אחרת, מודי דחה הצעה להיות סגנו של פאטל כראש השרים, והודיע לאדוואני ולאטאל ביהארי ואג'פאי (ראש ממשלת הודו לשעבר) שהוא "הולך להיות אחראי על גוג'ראט באופן מלא או בכלל לא". ב-7 באוקטובר 2001 אכן התמנה מודי לראש השרים של גוג'ראט, עם האחריות להכין את ה-BJP לבחירות בדצמבר 2002.
כראש השרים, רעיונותיו של מודי ביחס לממשל סבבו סביב הפרטה וממשלה קטנה, מה שעמד בסתירה עם מה שאדיטי פאדניס (עיתונאית ועורכת פוליטית) תיארה כ"עמדת האנטי הפרטה, אנטי גלובליזציה" של ה-Rashtriya Swayamsevak Sangh.
המוהומות בגוג'ראט 2002
באפריל 2009, מינה בית המשפט העליון של הודו צוות חקירה מיוחד על מנת לחקור את תפקידו של מודי ושל ממשל גוג'ראט בתקריות האלימות הבין-קהילתיות. בדצמבר 2010 דיווח צוות החקירה המיוחד לבית המשפט, כי חברי הצוות לא מצאו כל ראיות מפלילות לפיהן מודי אִפשר, כביכול, בזדון, אלימות בין-קהילתית במדינה. על החלטתו של מודי להעביר את גופותיהם של ה-Kar Sevak (Kar Sevak הוא מי שמציע שירותים בחינם, כלומר מתנדב, מסיבה דתית) אשר נשרפו למוות בגודהארה, לאחמדאבאד, נמתחה ביקורת כהחלטה שליבתה את האלימות.
למרות הדו"ח של צוות החקירה המיוחד, הדיון ביחס למעורבותו של מודי במהומות לא דעך. על אף שבאפריל 2012, פטר צוות החקירה המיוחד את מודי מכל מעורבות בטבח אגודת גולבארג, אחת מהפרעות הרבות שהתרחשו ב-2002, ראג'ו רמצ'נדרן, אשר מונה על ידי בית המשפט העליון כידיד בית המשפט, העיר, ב-7 במאי 2012, כי מודי יכול לעמוד לדין בגין קידום האיבה בין קבוצות שונות, במהלך המהומות האלימות שאירעו ב-2002. טענתו העיקרית הייתה, כי הראיה צריכה להיבחן על ידי בית המשפט, משום שצוות החקירה המיוחד נדרש לחקור, אך לא לשפוט.
דו"ח ידיד בית המשפט ספג ביקורת מצוות החקירה המיוחד, על שהסתמך בעיקר על עדותו של סנג'יב בהאט, אשר לדברי צוות החקירה המיוחד, פיברק את המסמכים עליהם הסתמך הדו"ח. ביולי 2012 טען זאקיה ג'אפרי, אחד הקורבנות, כי צוות החקירה המיוחד מסתיר ראיות.
ב-2012 הורשעה מאיה קודנאני, אשר כיהנה בממשלו של מודי כשרה בשנים 2007–2009, כי השתתפה בטבח בנארודה פאטייה, אשר אירע כחלק מהמהומות האלימות שאירעו ב-2002. קודנאני הייתה הן האישה הראשונה, הן הראשונה מבין חברי האספה המחוקקת של הודו (Member of the Legislative Assembly), אשר הורשעה במקרה הקשור למהומות שלאחר גודהארה. בעוד שבתחילה הודיע ממשלו של מודי כי הוא מבקש שיוטל על קודנאני עונש מוות, בסופו של דבר חנן אותה הממשל ב-2013 והסתפק בכך שקודנאני תרצה עונש מאסר.
בחירות 2002
בעקבות האלימות הנרחבת, עלו קריאות להתפטרותו של מודי מתפקידו כראש השרים, קריאות שבאו הן מתוך גוג'ראט, הן מחוץ למדינה. מפלגות האופוזיציה "תקעו" את התנהלותו של הפרלמנט הלאומי, סביב נושא זה. ה-Dravida Munnetra Kazhagam וה-Telugu Desam Party, בעלות בריתה של ה-BJP, ביקשו את התפטרותו של מודי, כפי שעשתה גם ג'איאלאליטאה, ראש השרים של מדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו ומנהיגת מפלגת All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam. כתוצאה מכך, הגיש מודי את התפטרותו ועצרת המדינה פורקה.
כהונה שנייה (2002–2007)
על אף שימוש ברטוריקה אנטי מוסלמית במהלך מסע הבחירות, הדגש של מודי השתנה בקדנציה השנייה שלו מהינדוטבה, לפיתוח הכלכלי של גוג'ראט. ההחלטות שקיבל מודי, קיצצו מהשפעתם של ארגוני סנג פריוואר דוגמת Bharatiya Kisan Sangh (הארגון היציג של החקלאים ההודים' המזוהה עם ראשטריה סווג'מסווק סאנג) ו-Vishva Hindu Parishad (ארגון הינדי ימני המבוסס על האידאולוגיה של הינדוטבה ואשר מטרתו העיקרית "לארגן ולגבש את החברה ההינדית ולהגן על הדהרמה ההינדית"), אשר הכו שורש בגוג'ראט, לאחר שקיעתה של תעשיית הטקסטיל באחמדאבאד.
מודי ניפה מהקבינט את גורדן זדפיה, בעל ברית של עמיתו לשעבר של מודי בסנג פריוואר. כאשר החלו ה-Bharatiya Kisan Sangh להסית חקלאים, הורה מודי על פינויים מבתים שסופקו להם על ידי ממשלת המדינה. החלטתו של מודי להרוס 200 מקדשים בלתי חוקיים בגנדינגר (בירת מדינת גוג'ראט), העמיקה את הקרע עם Vishva Hindu Parishad. ארגוני סנג פריוואר שונים הוצאו ממעגל ההתייעצויות, ואף לא יוּדעו, על החלטותיו המינהליות של מודי טרם חקיקתן.
השינויים שהנהיג מודי בתקופה של 2002–2007, הפכו את גוג'ראט ליעד אטרקטיבי להשקעות. אדיטי פאדניס, מחבר Political Profiles of Cabals & Kings ובעל טור בעיתון Business Standard (עיתון הודי יומי בשפה האנגלית), כותב כי "יש ראיות אנקדוטליות מספיקות המצביעות על כך שהשחיתות ירדה באופן משמעותי במדינה... אם אכן הייתה שחיתות כלשהי, מודי היה צריך לדעת על זה".
מודי הניע את תחילת פעילותם של פארקים פיננסיים וטכנולוגיים במדינה. במהלך פסגת Vibrant Gujarat (פסגת משקיעים דו-שנתית הנערכת על ידי ממשלת גוג'ראט; האירוע מיועד להפגיש אנשי עסקים, משקיעים, תאגידים, מובילי דעה, מעצבי דעת קהל וקובעי מדיניות) שהתקיימה בגוג'ראט ב-2007, נחתמו עסקות נדל"ן בשווי 6.6 מיליארד רופי הודי.
על אף התמקדותו בסוגיות כלכליות במהלך כהונתו השנייה, הוסיף מודי לספוג ביקורת בגין יחסיו עם מוסלמים. ראש ממשלת הודו דאז, אטאל ביהארי ואג'פאי, אשר ביקש ממודי שלא להפלות בין אזרחים בעקבות המהומות שהתחוללו בגוג'ראט ב-2002, ואשר דחף להתפטרותו של מודי מתפקיד ראש השרים של גוג'ראט, הרחיק עצמו ממודי, והושיט את ידו למוסלמים בצפון הודו, לפני הבחירות ללוק סבהה ב-2004. לאחר הבחירות זיהה ואג'פאי את האלימות בגוג'ראט כאחת הסיבות לתבוסה שנחלה ה-BJP, והודה בכך כי אי הרחקתו של מודי באופן מיידי לאחר המהומות האלימות, הייתה טעות.
טרור ובחירות ב-2007–2008
בנתיב לבחירות של 2007–2008, הגבירה ה-BJP את הרטוריקה שלה ביחס לטרור. ב-18 ביולי 2006 מתח מודי ביקורת על ראש ממשלת הודו דאז, מאנמוהאן סינג, על מה שכינה "חוסר רצונו להחיות את החקיקה נגד טרור, דוגמת Prevention of Terrorism Act, 2002 (חוק נגד טרור שנחקק על ידי הפרלמנט של הודו ב-2002, בשל מספר מקרי טרור שהתרחשו במדינה ובפרט התקפה על הפרלמנט). מודי ביקש מהממשלה הלאומית לאפשר למדינות להפעיל חוקים קשוחים יותר, בעקבות הפיגועים שאירעו במומבאי ב-2006 על ידי לשקאר-א-טייבה. בתקופה זאת דרש מודי לעיתים קרובות את הוצאתו להורג של אפזל גורו, אזרח הודי שהורשע בשיתוף פעולה עם ג'יהאדיסטים פקיסטנים [לשקאר-א-טייבה וצבא מוחמד (באורדו: جيش محمد)], אשר ביצעו את ההתקפה על הפרלמנט ההודי ב-2001, ואשר הוצא להורג, בסופו של דבר, ב-9 בפברואר 2013. כפועל יוצא של מתקפת הטרור במומבאי (2008), קיים מודי ישיבה על מנת לדון באבטחתם של קווי החוף הארוכים (כ-1,600 קילומטרים) של גוג'ראט, אשר תוצאתה הייתה אישור שהעניקה הממשלה המרכזית של הודו להכנסתן לשירות של 30 סירות מעקב מהירות.
ביולי 2007 השלים מודי 2,063 ימים ברציפות כראש השרים של גוג'ראט, מה שהפך אותו לאדם שהחזיק במשרה הזאת בפרק הזמן הארוך ביותר אי פעם. בבחירות שנערכו לאספת המדינה ב-2007, זכתה ה-BJP ב-122 מ-182 המושבים, ומודי המשיך למלא את כהונתו כראש השרים.
פרויקטי פיתוח
רציפות ממשלות ה-BJP תחת פאטל ומודי נתמכה על ידי ארגונים לא ממשלתיים ועל ידי קהילות ביצירת פרויקטים תשתיתיים לשימור מי תהום. גוג'ראט היא מדינה צחיחה למחצה, ולדברי טושאר שאה "מעולם לא נודעה בזכות הדינמיות החקלאית שלה". עד דצמבר 2008, מתוך 500,000 מבנים שנבנו, 113,738 היו Check dams [סכר קטן, שיכול להיות זמני או קבוע, אשר נבנה על פני ערוץ קטן, אדמה טובענית, תעלת ניקוז או Bioswales (מרכיבי נוף שנועדו להסיר סחף וזיהום ממי נגר עיליים)]. בעוד שרוב ה-Check dams נותרו ריקים בעונה שלפני המונסון, הם סייעו למלא מחדש את האקוויפרים שנמצאו מתחתיהם. 60 מתוך 112 ה-tehsils (tehsil היא חלוקה מנהלית בחלק ממדינות דרום אסיה) אשר נמצא כי ניצלו יתר על המידה את ה-Water table (Water table הם פני השטח בהם העומד ההידראולי של המים שווה ללחץ האטמוספירי) ב-2004, השיגו מחדש את מפלס מי התהום הרגיל שלהן עד 2010, כלומר, גוג'ראט הצליחה להגדיל את רמות מי התהום שלה, בזמן שאלו צנחו בכל שאר מדינות הודו. כתוצאה מכך, הייצור של כותנה מהונדסת גנטית מסוג Bt cotton, אשר כעת ניתן היה להשקות אותה באמצעות tube wells ( (tube well היא צורה של באר מים שבה צינור נירוסטה רחב באורך של 100 עד 200 מילימטר, נקדח לתוך אקוויפר תת-קרקעי), גדל לכדי הפיכתו לגדול ביותר בהודו. הפריחה בייצור כותנה והניצול של קרקע צחיחה למחצה, הביאו לגידול בשיעור הייצור החקלאי של גוג'ראט ל-9.6% בשנים 2001–2007.
על אף העובדה שאמצעי השקיה ציבוריים באזורי המרכז והדרום, לא הצליחו בהשגת מטרותיהם במידה דומה, נרשם בגוג'ראט, בעשור 2001–2010, שיעור צמיחה שנתי מורכב (Compound annual growth rate) של 10.97%, הגבוה ביותר בכל מדינות הודו. עם זאת, סוציולוגים הצביעו על כך ששיעור הצמיחה תחת הממשלה בראשות מפלגת הקונגרס בשנים 1992–1997, עמד על 12.9%.
הישג נוסף של ממשלת מודי, נרשם בהצלחתה להבטיח אספקת חשמל לכל הכפרים, על אף שדיפנקר גופטה (סוציולוג הודי) הצביע על כך שכל הכפרים בגוג'ראט, פרט לכ-170 מהם, חוברו לחשמל תחת הממשלים הקודמים. מודי גם הביא לשינויים גדולים במערכת הפצת החשמל במדינה, שינויים שנשאו בחובם השפעות עמוקות על חקלאים. המדינה גם הרחיבה בצורה משמעותית את תוכנית Jyotigram Yojana, בה חווטה מחדש אספקת החשמל לחקלאים, על מנת להפריד אותה מאספקת החשמל לכפרים אחרים. החשמל שסופק באותה העת היה נתון בקיצוב, על מנת שיתאים לביקוש המתוכנן להשקיה, עם תוצאה צפויה של צמצום העלויות. מחאות האיכרים הראשוניות שככו, כאשר נמצא שהחקלאים שהשתתפו בתוכנית, נוכחו לגלות שהאספקה הפכה לסדירה יותר. מחקר הערכה מצא, כי תאגידים וחקלאים גדולים נהנו מהמדיניות בצורה משמעותית, בעוד שהעובדים והחקלאים הקטנים הושפעו מהתוכנית לרעה.
הוויכוח על הפיתוח בגוג'ראט תחת מודי
ממשלתו של מודי פעלה על מנת למתג את גוג'ראט כמדינה של פיתוח דינמי, שגשוג וצמיחה כלכלית, תחת הסיסמה "Vibrant Gujarat" ("גוג'ראט התוססת"). עם זאת, מבקרים הצביעו על מצבה העלוב יחסית של גוג'ראט בתחומי הפיתוח האנושי, צמצום העוני, תזונה וחינוך. גוג'ראט ממוקמת במקום ה-13 בהודו מבחינת עוני ובמקום ה-21 בחינוך, 44.7% מהילדים מתחת לגיל חמש נמצאים בתת-משקל ו-23% סובלים מתת-תזונה, מה שממקם את המדינה בקטגוריית alarming במדד הרעב של הודו. לעומת זאת, גורמים רשמיים במדינת גוג'ראט טוענים, כי המדינה הציגה ביצועים טובים יותר מאלו שהציגה הודו בכללותה, בשיעורי השיפור של אינדיקטורים אנושיים מרובים, כגון חינוך לנשים, בין 2001 ל-2011. יתר על כן, גורמים אלו טוענים כי שיעורי הנשירה בבתי הספר צנחו מ-20% בשנת 2001, לכדי 2% בלבד ב-2011, וכי תמותת אימהות (מותה של אישה בזמן הריון או בתוך 42 ימים מהפסקת הריון, מכל סיבה שקשורה להריון או שהוחמרה בגינו) ירדה ב-32% בשנים אלו.
כריסטוף ג'פרלוט, מרצה למדע המדינה המתמחה בדרום אסיה, בפרט הודו ופקיסטן, טוען כי הפיתוח בגוג'ראט הוגבל למעמד הביניים העירוני, בעוד שתושבי כפרים, והנמנים עם קאסטות נמוכות, נדחקו יותר ויותר לשוליים. ג'פרלוט מצטט את העובדה שגוג'ראט מדורגת במקום העשירי מבין 21 מדינות הודו במדד הפיתוח האנושי, מיקום אותו מייחס ג'פרלוט לפיתוח הנמוך יותר באזורים הכפריים של גוג'ראט. ג'פרלוט קובע כי מספר המשפחות החיות מתחת לקו העוני גדל בתקופתו של מודי וכי האדיוואסי והדלית (קבוצה המתייחסים אליה בדרך כלל כווארנת הטמאים; הדליתים הם אוכלוסייה מעורבת, המקיפה קבוצות חברתיות רבות מכל רחבי הודו) הכפריים, הודרו ונדחקו לשוליים בצורה משמעותית.
ביולי 2013 מתח חתן פרס נובל לכלכלה, אמרטיה סן, ביקורת על ממשלתו של מודי, ואמר כי "תחת ממשלו של מודי לגוג'ראט יש רקורד די גרוע בתחומי החינוך והבריאות". עם זאת, הכלכלנים ארווינד פאנאגארייה וג'אגדיש בהאגוואטי קבעו שהמדדים החברתיים של גוג'ראט השתפרו מנקודת התחלה נמוכה הרבה יותר ממדינות הודו האחרות. הם ציינו את ביצועי גוג'ראט בהעלאת שיעורי האוריינות, שהיו עדיפים על אלו שהפגינו מדינות אחרות בהודו ואת השיפור ה"מהיר" במדדי הבריאות בגוג'ראט כראיה לכך ש"ההתקדמות שלה לא הייתה גרועה בשום אופן".
אזהרת ועדת הבחירות
ב-2007 הוזהר מודי על ידי ועדת הבחירות של הודו, ביחס לנאומו במנגרול (עיר גדולה בגוג'ראט), בו הצדיק את הוצאתו להורג ללא משפט של סוהארבודין שייח, עבריין אשר נהרג ב-26 בנובמבר 2005 על ידי משטרת גוג'ראט. הוועדה הסתכלה על הנאום כ"מְרצה פעילות שעלולה להחמיר את ההבדלים בין הקהילות השונות". מודי נשא את נאומו בתגובה לנאומה של סוניה גנדי אשר כינתה אותו "סוחר מוות", בהתייחסה להריגתו של סוהארבודין. אמית שאה, פוליטיקאי הודי המקורב למודי, הואשם במעורבות בהרג אך זוכה על ידי בית המשפט.
צומות ושליחות של רצון טוב
בשלהי 2011 ובראשית 2012, נטל על עצמו מודי סדרה של צומות, כחלק משליחות של רצון טוב, אשר נועדה להושיט יד לקהילה המוסלמית בגוג'ראט. מודי הכריז כי הוא מאמין שהצומות "יחזקו עוד יותר את סביבת ההרמוניה, אחדות ושלום של גוג'ראט". מודי החל להוציא לפועל את המשימה שנטל על עצמו ב-17 בספטמבר 2011, עם צום בן שלושה ימים, באחמדאבאד. לאחר מכן קיים מודי 36 צומות ב-26 מחוזות ושמונה ערים. עם זאת, צומות אלו לא התקבלו היטב על ידי כל המוסלמים; לדוגמה, מקרה אחד בו סירב מודי לחבוש כיפה אשר הוצעה לו על ידי איש דת מוסלמי בשם סייד אימאן שאהי סייד, נחשבה לעלבון על ידי איש הדת. <BR> תקרית נוספת אירעה בגודהארה, האתר בו עלתה באש הרכבת בתקרית שהציתה את המהומות ב-2002: מספר אקטיביסטים עוכבו בחשד שתכננו להפגין נגד מודי.
על אף שהיו שמתחו ביקורת על הצומות של מודי כקמפיין של יחסי ציבור, מודי עצמו הכחיש שהשליחות שלו הייתה חיזור אחר "כל קהילה או דת מסוימת".
ב-2011 החמיא בית המשפט העליון לממשלת גוג'ראט, על מדיניות רכישת הקרקעות שלה, על כך ש"לא נרשמו תלונות על רכישה כפויה כלשהי", בעוד שבעיות של חקלאים ועניים אשר נעקרו, זורמות מכל המדינות האחרות.
מודי היה ראש השרים שכיהן בתפקיד את פרק הזמן הממושך ביותר בהיסטוריה של גוג'ראט.
ב-2014 נאם באספת האו"ם למען אימוץ יום היוגה הבינלאומי.
ראשות הממשלה
בשנת 2013 נבחר מודי להיות המועמד לראשות הממשלה מטעם מפלגת ה-BJP. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו בשנת 2014, ומודי נבחר לתפקיד ראש הממשלה. ב-2019 מודי נבחר בשנית.
נושאי פנים
מודי נחשב ללאומן הינדי. תחת כהונתו מדינות שונות בהודו העבירו חוקים האוסרים על שחיטת פרות, הנחשבות קדושות בדת ההינדית. ב-2019 מפלגתו של מודי יזמה את ביטול האוטונומיה של קשמיר ופיצולה לשתי טריטוריות איחוד: ג'אמו וקשמיר ולדאק. בשנים 2017 פרצו שוב ושוב קרבות ירי בין חיילים מהודו ופקיסטן לאורך הגבול בקשמיר.
בנובמבר 2019 בית המשפט העליון בהודו קבע בנושא סכסוך איודיה שהשטח שעליו שכן מסגד יימסר להינדואים. לאחר מכן מודי אישר את בנייתו של המקדש מחדש וב-5 באוגוסט 2020 הוא חנך את תחילת הקמתו.
בעקבות סרט ב-BBC אשר עסק בתפקודו של מודי במהומות גוג'ראט, בכירים בממשלה השתמשו בסמכויות חירום והורו לצנזר קטעים מהסרט ברשתות החברתית.
כלכלה
ב-23 בינואר 2018, מודי הצהיר בוועידה הכלכלית בדאבוס כי "הגלובליזציה מאבדת מהאטרקטיביות".
בניגוד לקודמיו, מודי תומך בשוק חופשי ומגדיר את עצמו קפיטליסט ויזם רפורמות מקיפות בכלכלה ההודית.
בשנת 2020 ניסה מודי לקדם רפורמות בחקלאות בהודו, ונתקל בהתנגדות עזה שגרמה למחאת החקלאים. לבסוף, מודי החליט לבטלן.
יחסו לישראל
מודי נחשב לפרו-ישראלי. ב-4 ביולי 2017 בא מודי לביקור רשמי ראשון של ראש ממשלה הודי בישראל, מודי ערך מספר סיורים עם בנימין נתניהו, במשך הביקור בן השלושה ימים. בשנת 2021, הזמין את ראש הממשלה נפתלי בנט לביקור בארצו.
פתיחה רוסית
פתיחה רוסית או הגנת פטרוב היא פתיחת שחמט שמתחילה במסעים:
1.ה4 ה5.
2.פ-ו3 פ-ו6.
מבין השחקנים המפורסמים, השתמש לראשונה בהגנה זו אלכסנדר פטרוב באמצע המאה ה-19. השימוש בהגנת פטרוב מונע מלבן להשתמש בפתיחה ספרדית, בפתיחה איטלקית ובפתיחה סקוטית. הפתיחה נהפכה לאחד מכלי הנשק החזקים של השחקנים בכלים השחורים כנגד 2.פ-ו3 ומשמשת שחקנים בולטים רבים (בהם אלוף העולם ולדימיר קראמניק והישראלי בוריס גלפנד).
התגובה של לבן
קיימות ארבע דרכי תגובה מקובלות כנגד הגנת פטרוב:
3. פג3
השחור יכול להגיב על מסע זה ב-3. פג6 מה שיוביל לפתיחת ארבעת הפרשים שנחשבת לפתיחה שוויונית ונטולת סיכונים לשחור.
3. רג4
3. רג4, פ:ה4<BR> 4. פג3, הוא גמביט בודן-קיירצקי.<BR> השחור יכול לקבל את הגמביט בעזרת:<BR> 4. ...פ:ג3<BR> 5. ד:ג3,ו6.<BR> השחור יכול גם להחזיר את הרגלי בעזרת:<BR> 5. ...ג6<BR> 6.פ:ה5, ד5 והעמדה היא שוויון.<BR> השחור יכול גם לעבור לפתיחת ארבעת הפרשים בעזרת 4. ...פג6 5.פ:ה4, ד5.
3. ד4
לאחר 3.ד4 יש לשחור שתי אפשרויות: 3. ...ה:ד4 4.ה5, פה4 5.מה:ד4, ד5 6.ה:ד6, פ:ד6 7.פג3, פג6 8.מהו4 ולשחור אין בעיות רציניות. אפשרות שנייה היא 3. ...פ:ד4 4.רד3,ד5 5.פ:ה5 ולאחר פד6 עמדת השחור יציבה.
3.פ:ה5
זהו הווריאנט המרכזי בהגנת פטרוב. השחור מגיב בדרך כלל ב-3. ...ד6. יש לשים לב שהשחור לא יכול לשחק 3. ...פ:ה4 מכיוון שאחרי 4. מהה2, מהה7 (אם השחור ינסה להציל את פרשו ולשחק 4. ...פו6 הוא יפסיד את מלכתו בגלל 5.פג6+) 5.מה:ה4, ד6 6. ד4, ו6 7. פג3, ד:ה5 8. פד5,מהד6 9. רו4, פד7 10. 0-0-0 וללבן יתרון עמדתי גדול. בדרך כלל הלבן משחק 4. פו3, פ:ה4 ופה ללבן יש שתי אפשרויות:
5.פג3
מסע זה נכנס לאחרונה לרפרטואר של שחקני צמרת רבים.<BR> לאחר 5.פג3, פ:ג3 6.ד:ג3, רה7 7.רו4, 0-0 8.מהד2, פד7 וללבן יתרון קטן.
5.ד4
5.ד4, ד5 6.רד3 זוהי למעשה עמדת המפתח של הפטרוב ובה יש לשחור שלוש אפשרויות:
6. ...רה7
זהו הרעיון שפיתח מורפי בשנת 1858. לאחר 6. ...רה7 7. 0-0,פג6 8. צה1, רו5 9. רב5 יש לשחור בעיות (כפי שהראה קרפוב במשחק קרפוב-קורצ'נוי דו-קרב על אליפות העולם 1981). אולם אם השחור משחק 8. ...רז4! 9.ג4, פו6 10. ג:ד5, ר:ו3 11.מה:ו3, מה:ד5 לשחור יש עמדה סבירה בהחלט.
6. ...פג6
זהו הקו המשוחק הכי הרבה. לאחר 6. ...פג6 7. 0-0, רה7 8.ג4 מתקבלת עמדה סבוכה ששוחקה פעמים רבות בדו-קרב המפורסם קספרוב-קרפוב.
פרייקור
פרייקור (גרמנית: Freikorps; "הגדודים החופשיים") היה שם כולל למספר מיליציות גרמניות, שפעלו באירופה מהמאה ה-18 ועד המאה ה-20.
במקור הייתה התופעה מזוהה עם גדודי התנדבות שפועלים מתוך אידאולוגיה לאומית, פטריוטית או לאומנית.
במאה ה-20 התופעה מזוהה בעיקר עם קבוצות מיליציה, לרוב בעלות צביון ימני קיצוני, אשר פעלו בגרמניה, בפולין ובמדינות הבלטיות לאחר מלחמת העולם הראשונה. יחידות המיליציה הללו הורכבו ברובן מיוצאי צבא גרמניה, הממורמרים על תבוסת גרמניה במערכה, ומתנגדים לסוציאליזם ולקומוניזם. הארגון היה פעיל בקרבות בין אנשי הימין ואנשי השמאל שהשתוללו ברחבי גרמניה, וכן במלחמה נגד הצבא האדום במדינות הבלטיות. בשיאו מנו הפרייקור כמיליון חיילים.
לפני המאה ה-20
שורשיה של התופעה במאה ה-18, במלחמת שבע השנים.
על רקע תחילת הגשמתם של רעיונות לאומיים באירופה, לקראת סוף המלחמות הנפוליאוניות בתחילת המאה ה-19 כמה יחידות פרייקור גרמניות, שהתנדבו להילחם מתוך אידאולוגיה של לאומיות, פטריוטיות ולאומנות, גם לאחר שצבאותיהם הפסידו ונכנעו לצרפתים. יחידות אלו, שהבולטת שבהם היא הפרייקור של ליצו, הפכו בהמשך לחלק מהאתוס הלאומי הגרמני כהמחשה אידילית לאחדות האדם עם מדינתו, ואף השפיעו עמוקות על הזהות הלאומית הגרמנית. כך למשל, צבעי הדגל הגרמני נקבעו בהשראת הפרייקור של ליצו.
יחידות פרייקור שימשו כזרז לתהליך התגבשות הלאומיות בגרמניה גם בעשורים שלאחר מכן.
במלחמה הפרנקו-מקסיקנית בשנות ה-60 של המאה ה-19 לקחו חלק מתנדבי פרייקור מאוסטריה, בלגיה ומדינות נוספות, במטרה לסייע למקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, שהיה בן ברית של צרפת.
במאה ה-20
לאחר מלחמת העולם הראשונה צומצם גודלו של צבא גרמניה על פי הסכם ורסאי למאה אלף איש, לעומת אחד-עשר מיליון חיילים שהיו בו עם תום המלחמה. גרמניה נשטפה ביוצאי צבא מובטלים, ממורמרים, חסרי מנוח ומתוסכלים אשר מצד אחד היו שטופים בזכרונות על לוחמת החפירות במסגרת המלחמה, ועל רוח אחוות הלוחמים אותה חשו, ומצד שני קיבלו את "אגדת תקיעת הסכין בגב" לפיה האשמים בתבוסתה של גרמניה הם הקומוניסטים והיהודים.
מצב הכאוס שרר גם בצפון ובמזרח גרמניה. על גבולותיה המזרחיים של גרמניה איימו כוחות פולניים, בעוד במדינות הבלטיות התקדם הצבא האדום, והיה חשש כי משם ימשיך ויהווה איום על אזורים בהם יש לגרמניה אינטרס. במערב שלט הצבא הצרפתי כצבא כיבוש בחבל הרוהר.
עד לחתימת חוזה ורסאי הפורמלי ב-28 ביוני 1919, אשר צמצם את גודלו, עבר הצבא הגרמני מהפכים שונים ושינויים שונים. ה"רייכסווהר", כפי שנקרא הצבא בתקופת רפובליקת ויימאר לא היה המשכו הישיר של הצבא הקיסרי הישן, אלא נוצר כתוצאה מהכרזה על "צבא זמני" שלאחריה באה הכרזה על "צבא המעבר" (בספטמבר 1919). היו אלה מסגרות ארגוניות חדשות וגמישות, והתחלופה של כוח אדם ויחידות הייתה גבוהה.
הקמת הפרייקור
הפרייקור היו פרי רוחו של קורט פון שלייכר, לימים קנצלר גרמניה. פון שלייכר התרשם לרעה מביצועיה של יחידת צבא סדיר שנשלחה לדכא מרידה שמאלנית קיצונית בברלין בסוף שנת 1918. היחידה השליכה את נשקה ונמלטה משנתקלה באנשי השמאל, בהם נשים וילדים. אלו שנותרו עם נשקם בידם, הצטרפו אל המורדים. אירוע זה הוביל את שלייכר אל המחשבה כי צריכה להיות דרך אחרת להתמודד עם מרידות השמאל הקיצוני. שלייכר, שהיה אז קצין בדרגת רב-סרן בצבא הסדיר, שכנע את מפקדיו להקים יחידות מתנדבים שייקראו "פרייקור", על שם הליצו פרייקור. יחידות אלו יוקמו ממשוחררי צבא, ויהיו תחת פיקוד קצינים מהימנים. כך תימנע ממשלת גרמניה, שהייתה באותה עת מורכבת מסוציאליסטים בהנהגת פרידריך אברט, מהסטיגמה כי היא זו שהורתה על ירי כנגד מפגינים ומורדים, ופעולות אלו ישחררו את הצבא הסדיר לעסוק במטרתו האמיתית - המשך האימונים למלחמות הכיבוש העתידיות.
בה בעת הקים הגנרל גאורג פון מרקר, באמצע דצמבר 1918, יחידת מתנדבים מן הסוג שאותו חזה שלייכר. בדצמבר 1918 הציג שלייכר את יחידתו של מרקר לנשיא אברט, והציג בפניו תוכנית ליצור, לאמן ולחמש יחידות נוספות מסוג זה, וזאת למטרת דיכוי מרידות שמאל קיצוני, והגנה על הגבולות במזרח שהיו תחת איום של יחידות פולניות בלתי סדירות. עד מהרה נשלחה יחידתו של מרקר לרחבי גרמניה על מנת לדכא מרידות שמאל בערים השונות, ויחידות נוספות קמו לצדה. בקיץ 1919 היו בין מאתיים אלף לארבע מאות אלף איש מאוגדים במסגרת הפרייקור, וכשלוש מאות וחמישים אלף מאוגדים במסגרת הצבא הרשמי.
פעולות הפרייקור
הפרייקור היו כלי במלחמתה של רפובליקת ויימאר להגן על עצמה מפני מרידות השמאל. ביניהם דיכויה האלים של רפובליקת הפועלים במינכן, שבו נהרגו מאות מאנשי השמאל, ודיכוי מרידת הספרטקיסטים - ארגון מהפכני קומוניסטי בברלין, שבמהלכו נרצחו על ידי אנשי הפרייקור המנהיגים הקומוניסטים רוזה לוקסמבורג וקרל ליבקנכט ב-15 בינואר 1919.
לנוכח התקדמות הצבא האדום במדינות הבלטיות, נשלחו אנשי הפרייקור לעצור את הצבא האדום בפברואר 1919. במאי 1919 כבשו אנשי הפרייקור את ריגה. בשלב זה הפכה המעורבות הגרמנית במדינות הבלטיות לרגישה מבחינה מדינית, ונראה כי מבחינת המנצחות במלחמה - אנגליה וצרפת - היו אנשי הפרייקור במדינות אלו איום גדול מאשר הצבא האדום. הופעל לחץ על הנשיא אברט להחזיר אותם, והפרייקור עזבו את המדינות הבלטיות בחודש נובמבר 1919. בריגדת ארהארדט, אשר הייתה חלק מן הלוחמים במדינות הבלטיות, ידועה בכך שהייתה הראשונה שהשתמשה בסמל צלב הקרס, כאשר סימנה אותו על קסדותיה וכלי הרכב שלה. פעולות נוספות של הפרייקור כללו הגנה על פרוסיה המזרחית מפני הפולנים, ופעולות טרור וגרילה כנגד הצרפתים בחבל הרוהר.
פירוק הפרייקור והפוטש של קאפ
ההסכמה לצמצם את גודלו של הצבא למאה אלף איש כללה בתוכה במשתמע גם את פירוק הפרייקור. בתחילת 1920 הוצאו פקודות לפירוקן של יחידות הפרייקור. יחידתו של ארהארדט קיבלה פקודת פירוק בחודש מרץ 1920. אנשי היחידה לא קיבלו את הגזירה, ועלו על ברלין, על מנת להשליט בגרמניה משטר ימני קיצוני בראשות איש הימין וולפגנג קאפ, באירוע הידוע בכינוי "הפוטש של קאפ". בזמן הפוטש ממשלתו של אברט כבר הספיקה להימלט, והמורדים צעדו לתוך העיר ללא התנגדות. שביתה כללית שהכריזו פועלי גרמניה, והתנגדות כללית לצעד זה, לרבות מצד יחידות פרייקור אחרות שנקראו לסייע במאבק, הביאו לסיומה של ההפיכה.
רבים מאנשי בריגדת ארהארדט נמלטו מברלין למינכן, שהייתה באותו הזמן תחת שלטון דיקטטורה של הימין הקיצוני, ומשם מצאו את דרכם אל המפלגה הנאצית ואל ארגון האס אה. יש הסבורים כי בדרך זו אומץ צלב הקרס כסמלה של המפלגה הנאצית, על אף שאדולף היטלר בעל הנטיות ה"אמנותיות" הצהיר כי הוא שאימץ את הסמל כסמלה של התנועה.
קצם של הפרייקור
רבים מאנשי הפרייקור מצאו את מקומם במפלגה הנאצית ובארגון האס-אה, ורבים מהם עלו לגדולה במסגרת המפלגה הנאצית והגיעו למשרות רמות, ובהם ריינהרד היידריך, מרטין בורמן, היינריך הימלר, רודולף פרנץ הס וארנסט רהם, לימים מהגרועים בפושעי המלחמה בגרמניה הנאצית. עם זאת, מרבית חברי הפרייקור נותרו מחוץ למנגנון המפלגה הנאצית, ובשנת 1934 רבים מהם נכלאו או הוצאו להורג בליל הסכינים הארוכות, בהם גם הרמן ארהארדט וארנסט רהם. בנאומו של היטלר ברייכסטג ב-13 ביולי 1934 הוא רמז כי אנשי הפרייקור היו אחת מקבוצות "האויבים הפתולוגיים של המדינה". זמן קצר לאחר מכן מוזג הארגון עם האס-אה, ובשנת 1935 פוזר סופית.
חוקי אקסטרים (2018)
חוקי אקסטרים (2018) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-15 ביולי 2018, באולם PPG Paints שבפיטסבורג, פנסילבניה. האירוע היה האירוע העשירי בסדרת אירועי חוקי אקסטרים.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
באירוע כסף בבנק, אלכסה בליס ניצחה בקרב הסולם מסוג "כסף בבנק" של הנשים, משמע שהיא זכתה במזוודה המכילה חוזה לקרב על אליפות הנשים של Raw בכל זמן ובכל מקום שתרצה. יותר מאוחר באותו הערב, בליס התערבה במהלך הקרב שהתנהל בין ניה ג'קס לבין רונדה ראוזי, מה שגרם לראוזי לנצח כתוצאה מפסילה. בליס פדתה את המזוודה שלה, הצמידה את ג'קס לניצחון וזכתה באליפות. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, קרב חוזר בין בליס לג'קס נקבע לאירוע חוקי אקסטרים. ב-2 ביולי ג'קס הודיעה לבליס שהקרב ביניהן יהיה קרב חוקי אקסטרים.