cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
להוטסה
להוטסה (בנפאלית: ल्होत्से, בטיבטית: ལྷོ་རྩེ) הוא ההר הרביעי בגובהו בעולם. ההר שוכן על הרכס הדרומי של הר האוורסט. פסגת ההר היא בגובה 8,516 מטר מעל פני הים, להר שתי פסגות משנה: להוטסה האמצעי (מזרח) בגובה 8,414 מטר ולהוטסה שאר בגובה 8,383 מטר. ההר שוכן על גבול סין ונפאל.
מאפיינים בולטים
להוטסה ידוע בזכות קרבתו להר אוורסט ובזכות העובדה כי מטפסים להר אוורסט במסלול המקובל יותר, עושים חלק מדרכם על המורד הצפון מערבי של הר להוטסה. נוכחותו הטופגרפית של הר להוטסה היא הקטנה ביותר מבין כל הפסגות מעל 8,000 מטר בעולם כיוון שהיא נמצאת רק 610 מטר מעל המעבר הדרומי לאוורסט. לכן, פסגה זו מדורגת כפסגה נחותה מבין פסגות מעל 8,000 מטר.
אולם, צורת פסגתו של להוטסה מרשימה בפני עצמה וזאת בזכות המורד הדרומי. מורד זה מתרומם לגובה של 3.2 ק"מ לאורך מישור של 2.25 ק"מ בלבד, עובדה בזכותה זהו המורד התלול ביותר בגודל זה בעולם. ניסיונות רבים לטפס אל הלהוטסה מן המורד הדרומי נחלו כישלון וחלק מכשלונות אלה הסתיימו במוות. רק מעטים הצליחו להעפיל אל פסגת ההר מכיוון זה.
טיפוס
אחד הניסיונות המתועדים הראשונים להעפיל אל פסגת להוטסה נעשה בשנת 1955, על ידי משלחת הימלאית בינלאומית בראשה עמד נורמן דיירנפורת'. במשלחת היו שני אוסטרים, שני שווייצרים ושני אמריקאים וכן קצין קישור נפאלי. את משאה של המשלחת נשאו 200 סבלים מקומיים ומספר מטפסים בני השרפה. לאחר שבחנו את המורד הדרומי התלול, מיקדה המשלחת את מאמציה במורד המערבי והצפון-מערבי של להוטסה, בו העפילה עד לגובה של 8,100 מטר. המטפסים ירדו מן ההר כאשר החלה במקום רוח עזה והטמפרטורות ירדו. המשלחת, בה היה גם הקרטוגרף שניידר, השלימה מיפוי ראשון של אזור האוורסט. המשלחת אף צילמה מספר סרטים קצרים על התרבויות באזור ההימלאיה וכן טיפסה למספר פסגות נמוכות יותר באזור.
ההעפלה הראשון לפיסגת להוטסה הושלמה ב-18 במאי 1956 על ידי משלחת שווייצרית בראשות ארנסט רייס ופריץ לוכזינגר. ב-12 במאי 1979 הושלמה ההעפלה הראשונה לפסגת להוטסה שאר על ידי זפ מאירל ורולף וולטר מאוסטריה. להוטסה האמצעי נותר לאורך תקופה ארוכה פסגת ההר הגבוהה ביותר בעולם שעדיין לא דרכה בה כף רגל אדם. ב-23 במאי 2001 הגיעו מטפסים ראשונים לפסגת להוטסה האמצעי. היו אלה חברי משלחת רוסית: יבגני וינוגרדסקי, סרגי טימופייב, אלכסי בולוטוב ופטר קוזנצוב.
ב-31 בדצמבר 1988 היה המטפס הפולני ז'יז'טוף ויליצקי לראשון שטיפס לפסגת הלהוטסה בחורף. נכון לאוקטובר 2003 טיפסו לפסגת הלהוטסה 243 מטפסים ו-11 מתו במהלך ניסיונות הטיפוס.
פני להוטסה
המדרון המערבי של להוטסה ידוע בשם "פני להוטסה". כל מטפס על האוורסט העושה דרכו אל המדרון הדרומי של ההר חייב לטפס על קיר קרח כחול זה בגובה 1,125 מטר. המדרון מתרומם ברובו בזווית של 40-50 מעלות ולעיתים אף בזווית של 80 מעלות. מטפסי השרפה וכן המטפסים המובילים במשלחת מציבים בדרך כלל במדרון זה חבלים קבועים ושאר משלחת הטיפוס באה בעקבותיהם. במדרון שני קטעים סלעיים המכונים בשמות "הרצועה הצהובה" ו"דורבן ז'נבה".
כנסייה
כנסייה היא מבנה המשמש בנצרות לפולחן דתי ולתפלה.
היווצרות הכנסיות
הנוצרים הראשונים התגוררו בארץ ישראל. הם נהגו לעלות לרגל לבית המקדש בירושלים, וכן ולהתפלל את תפילותיהם בבתי הכנסת של היהודים. בתקופה מאוחרת יותר, החלו המאמינים בישו להתאסף בבתים פרטיים או במקומות מחבוא, כגון קטקומבות, מפאת רדיפתם על ידי הקיסרים של האימפריה הרומית. בתים אלו ששימשו לתפילה נקראו דומוס אקלסיה (לטינית: כנסיית בית).
לאחר האדיקט של מילן, ב-311 לספירה, פסקה רדיפת הנוצרים ברחבי האימפריה הרומית, והם החלו לבנות כנסיות באופן גלוי. הכנסייה הקדומה ביותר שנתגלתה, נמצאה בסוריה, ומתוארכת לשנת 232 לספירה. נמצאו גם כנסיות עתיקות רבות בארץ ישראל.
האדריכלות של הכנסיות
הכנסיות נבנו באופן דומה של אולם עמודים ארוך הקרוי בזיליקה. החל מסוף התקופה הביזנטית ותחילת ימי הביניים החלו לבנות את הכנסיות בצורת צלב. בדרך כלל נבנתה לכנסייה כיפה גדולה במקום המפגש של שני האנכים המרכיבים את הצלב (crossing). מאפיין נוסף הוא מגדל פעמונים בקצהו המערבי של הכנסייה. באירופה של ימי הביינים היו מבני הכנסיות הבניינים הבולטים והמרכזים ביותר שנבנו בכפרים ובערים.
בימי הביניים התפתחו האדריכלות הרומנסקית והאדריכלות הגותית ולצידן מגוון אמנויות כגון פיסול, ציור וזיגוג ויטראז'ים שמטרתם הייתה לפאר את המבנה. החל מאמצע המאה ה-12 ובעיקר במאה ה-13 נבנו מאות קתדרלות וכנסיות בסגנון הגותי, חלק גדול מהן בצרפת בה נולד הסגנון הגותי. הקתדרלות הגותיות היו גבוהות ומפוארות, עם עושר בלתי רגיל של פרטים ועיטורים, וניצלו גם את האדריכלות והבנייה לגובה כדי ליצור מראה אסתטי ומרשים. הכנסיות הגותיות פנו מערבה והחזית המערבית הייתה בדרך כלל המפוארת ביותר, בדרך כלל עם שני מגדלים שלעיתים עוטרו אף בצריחים מחודדים. במזרח נמצא האפסיס וסביבו קפלות קורנות. הקתדרלות הגותיות הידועות ביותר הן קתדרלת שארטר, קתדרלת נוטרדאם דה פארי, קתדרלת ריימס וקתדרלת אמיין. מחוץ לצרפת ידועות קתדרלת קלן, קתדרלת קנטרברי, קתדרלת לינקולן, קתדרלת מילאנו וקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה.
בתקופת הרנסאנס, התחרו ביניהן הערים השונות של איטליה, בבניית כנסיות גדולות ומפוארות. סנטה מריה דל פיורה בישרה את אדריכלות הרנסאנס עם כיפה גדולה וכתומה מאת פיליפו ברונלסקי. אחת הכנסיות המפורסמות ביותר שנבנו באותה תקופה היא הקפלה הסיסטינית ברומא, אשר ידועה בתקרתה המפוארת, המעוטרת כולה בציוריו התנ"כיים של מיכלאנג'לו. בעת החדשה נבנו מאות כנסיות וקתדרלות באדריכלות הבארוק וסגנון הרוקוקו. מאפייני האדריכלות באו לידי ביטוי בשפה עיצובית המשלבת את הסגנון הקלאסי, אשר נתגלה מחדש עם הרנסאנס באיטליה, עם אופי הקישוטים שאפיינו את האדריכלות הגותית של ימי הביניים, מבחינת עומס הקישוטים ויצירת מראה תחרתי. הסגנון, שיצא מתוך הקלאסיציזם, מתח ועיוות את הצורות האופייניות לו תוך פיתוח פרטים אדריכליים חדשים בעלי מראה תיאטרלי ומהודר יותר ולעיתים אף מצועצע. הכנסיות הידועות בסגנון זה הן בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא, קתדרלת סנט פול בלונדון והקתדרלות בברלין.
בסוף המאה ה-18 ובמהלך המאה ה-19 התרחשה תחייה של סגנונות הבנייה העתיקים. כנסיות נבנו בסגנון נאו-קלאסי, נאו-רומנסקי ונאו-גותי. במהלך התחייה הגותית הושלמו ושופצו עשרות קתדרלות וכנסיות לצד כנסיות חדשות שהוקמו בסגנון זה. קתדרלת קלן (1880), קתדרלת אולם (1890), קתדרלת פראג (1929) וקתדרלת מילאנו (1965) הושלמו בתקופה התחייה הגותית. עשרות כנסיות וקתדרלות צרפתיות שופצו בתקופה זו תחת השגחתו או תכנונו של האדריכל והמשמר ויולה לה דוק.
המאה ה-20 ראתה את בנייתם של כנסיות בסגנון מודרני ופוסט-מודרני כגון כנסיית נוטרדאם די או וקתדרלת ברזיליה.
קנת השני, מלך סקוטלנד
קנת השני (באנגלית: Kenneth II, בגאלית סקוטית: קינאד מק מל קולים – Cináed mac Maíl Coluim באיות עתיק, Coinneach mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "קנת בנו של מלקולם"; 954 לערך – 995) היה מלך סקוטלנד משנת 971 ועד שנת 973, ולאחר מכן משנת 977 ועד מותו בשנת 995. קנת כונה "רוצח אחיו" (An Fionnghalach)
קורות חיים
קנת היה בנו של מלקולם הראשון ועלה לשלטון לאחר הירצחו של המלך קולן בידי אמדארך מסטרת'קלייד בשנת 971.
על פי "דברי ימי מלרוז", בשנת 973 יצא קנת לצ'סטר שבאנגליה יחד עם מאל קולים הראשון, מלך סטרת'קלייד, מאקוס, מלך האיים (ככל הנראה מלך האי מאן), ומלך ויילס, על מנת להביע אמונים לאדגר, מלך אנגליה.
על פי "דברי ימי אלסטר", בשנת 977 אמלאיב, בנו של אינדולף, מלך סקוטלנד, נהרג בקרב על ידי קינאד מק דומנייל. ואילו "דברי ימי טיגרנאך" מתארים אירוע זה ומציינים כי מי שהרג את אמלאיב היה קינאד מק מל קולם (היינו קנת בן מלקולם – המלך קנת השני). משמעות דיווחים אלה שלמשך תקופה קצרה, ככל הנראה החל ממסעו של קנת לאנגליה בשנת 973 ועד שנת 977 הייתה הפיכה בסקוטלנד ואמלאיב, אחיו של קולן קודמו של קנת, מלך בה. לאחר מכן הצליח קנת להשיב לידיו את השלטון והרג את אמלאיב.
תעודות היסטוריות מציינות שקנת ייסד מנזר גדול בברכין.
קנת נהרג בשנת 995. "דברי ימי אלסטר" מציינים שמותו נגרם כתוצאה של "קשר כנגדו", ואילו "דברי ימי טיגרנאך" מציינים שקנת נהרג "על ידי אחד מנתיניו".
מקורות מאוחרים יותר כגון "דברי ימי מלרוז", ג'ון מפרדון ואנדרו מוייטון מציינים כי קנת נהרג על ידי אנשיו בפטרקיירן, ככל הנראה כתוצאה מקשר שקשרה פינגואלה (המכונה גם פימברהלה), בתו של קונקאר מונמאר אנגוס, כנקמה על שקנת הרג את בנה. ג'ון מפרדון אף מציין כי קונסטנטין השלישי וקנת השלישי היו קשורים לקשר.
בנו של קנת, מלקולם השני מלך לאחר מלכותם של קונסטנטין השלישי וקנת השני. לקנת היו שני בנים נוספים: בנו השני נקרא דונגאל או גיל קומגיין ויש מקורות המציינים שבנו השלישי נקרא בודהי (אולם ייתכן ומדבר בבנו של קנת השלישי, ולקנת השני היו שני בנים בלבד).
פרשת האצנית בסנטרל פארק
פרשת האצנית בסנטרל פארק (באנגלית: Central Park jogger case) היה אירוע תקיפה ואונס שהתרחש בליל 19 באפריל 1989 ובמסגרתו הותקפה ונאנסה טרישה מיילי, וכן הותקפו שמונה אנשים נוספים בסנטרל פארק, ניו יורק.
מיילי, בנקאית השקעות לבנה הייתה בת 28 בעת התקיפה שכמעט וגבתה את חייה ונותרה ללא זיכרון מהמעשה. הנאשמים שהיו כולם אפרו-אמריקאים או היספנים, ובגילאים 14–16 בעת התקיפה, הודו במעשה לאחר חקירה משטרתית ממושכת. אולם תוך זמן קצר חזרו בהם ואמרו כי ההודאה נסחטה באמצעות איומים ומתוך תשישות. בעת משפטם של הנאשמים ביוני 1990, תיאר הניו יורק טיימס את ההתקפה שהם ביצעו לכאורה, כ"אחד הפשעים המפורסמים ביותר של שנות השמונים". אחרי תהליך משטרתי ומשפטי שנחשב שערורייתי, הורשעו הנאשמים וריצו עונשי מאסר של עד 13 שנים.
רק בשנת 2002 הם זוכו, אחרי שמטיאס רייס, עבריין מין ואנס מורשע, התוודה שהוא זה שאנס את טרישה מיילי. בדיקות ה-DNA הוכיחו שהוא דובר אמת, אך לא הוגשה נגדו תביעה בעקבות חוק ההתישנות.
התקיפה וההרשעה
התקיפה בסנטרל פארק באותו לילה בוצעה לכאורה על ידי כ-30 בני נוער. טרישה מיילי נמצאה רק בשעה 1:30 לפנות בוקר. לאחר מציאתה, גברו מאמצי המשטרה לאיתור החשודים, ולבסוף נעצרו שישה בני נוער כולם ובני מיעוטים - ארבעה בני נוער אפרו-אמריקאים ושני בני נוער היספנים אמריקאים. לאחר חקירות ממושכות הוגשו, ב-10 במאי 1989 כתבי אישום נגד חמישה בני נוער: קורי וייז, יוסף סאלם, אנטרון מק'ריי, ריימונד סנטנה וקווין ריצ'רדסון. כתבי האישום הוגשו באשמת תקיפה, שוד, התפרעות, אונס, התעללות מינית וניסיון לרצח על התקיפה כנגד טרישה מיילי וכנגד אדם נוסף, ג'ון לאופלין. הנאשם השישי היה אמור להישפט אחרון, אך הוא ביצע בינואר 1991 עסקת טיעון וקיבל עונש פחות.
התביעה של חמשת הנאשמים בתיק התבססה בעיקר על הודאות שמסרו בחקירותיהם במשטרה, שבמקרים מסוימים נמשכו שעות ללא אפוטרופוסים או עורכי דין. בהמשך, כל החמישה חזרו בהם מהגרסאות שמסרו, טענו לחפותם וסירבו לעסקת טיעון. אף אחת מדגימות הדנ"א של החשודים לא תאמה את פרופיל הדנ"א אשר נלקח משתי דגימות הזרע שנמצאו על הקורבן ובקרבתה, ששתיהן היו שייכות לאותו אדם לא מזוהה - עובדה שנכללה בעדותו של חוקר האף-בי-איי בשני המשפטים. יתרה מזאת, לא היו שום ראיות פורנזיות כלשהן המקשרות בין חמשת בני הנוער לאירועים.
למרות כל זאת, כולם הורשעו ב-1990 באשמת תקיפה והאשמות אחרות על ידי חבר מושבעים בשני משפטים נפרדים. לאחר המשפטים הם נודעו תחת הכינוי "חמישיית סנטרל פארק". גזרי דינם נעו בין 5 ל-15 שנים בכלא.
ארבעה מהנאשמים ערערו על הרשעתם בבתי משפט לערעורים ובקשותיהם התקבלו. ארבעה מהנאשמים ריצו עונשי מאסר שנעו בין 6 ל-7 שנים כל אחד; אחד מהנאשמים אשר נשפט כבגיר, ריצה עונש מאסר של כ-13 שנים בכלא.
מעבר לכך, חמישה נאשמים אחרים הודו בהאשמות הקשורות בפשעים שהתבצעו נגד שמונה קורבנות אחרים באותו הלילה - וקיבלו עונשים פחותים.
הזיכוי
בשנת 2001 הודה מטיאס רייס, רוצח מורשע ואנס סדרתי המרצה מאסר עולם, בפני חוקרי משטרה שהוא זה שאנס את פטרישה מיילי. הדנ"א שלו תאם את שתי הדגימות שנמצאו על מיילי וסמוך לה, בנוסף לעדויות נוספות. הוא אמר שהוא ביצע את האונס לבדו. רייס לא הועמד לדין על כך שאנס את מיילי, משום שחלפה תקופת ההתיישנות.
לאחר חקירה שנערכה ב-2002 במשרדו של רוברט מורגנטאו, התובע המחוזי של מחוז ניו יורק, הוחלט לבטל את הרשעותיהם של חמשת הגברים המואשמים בתקיפה והאונס של מיילי. בשנת 2002 בית המשפט זיכה את הנאשמים והמדינה ביטלה את כל האישומים נגדם.
בשנת 2003 חמשת הנאשמים תבעו את העיר ניו יורק על כליאת שווא, אפליה גזעית, ומצוקה רגשית. כשעמד בראשות ניו יורק ראש העיר מייקל בלומברג, העיר סירבה להסדר בין הצדדים במשך עשור. לאחר שביל דה בלאזיו נבחר כראש העיר, בשנת 2014, ניו יורק הגיעה להסדר עם חמשת התובעים שבמהלכו יפוצו בסך של 41 מיליון דולר. חמשת הגברים גם הגישו תביעה נוספת, הפעם נגד מדינת ניו יורק בסך של 52 מיליון דולר נוספים. בשנת 2016 הגיעו הצדדים להסדר בסך של 3.9 מיליון דולר.
בשנת 2019 יצאה מיני סדרה המתבססת על הפרשה בשם "כשהם רואים אותנו" בנטפליקס.
שמואל ברקאי (אדריכל)
שמואל (סם) ברקאי (1898–1975) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה
ברקאי נולד ברוסיה בשנת 1898 ועלה עם קבוצת חלוצים לארץ ישראל בשנת 1920. את דרכו כאדריכל החל כבר בשנת 1922 בעת שעבד כמתכנן במגזר הפרטי בסביבות יפו ותל אביב, כשפעל בשותפות עם האדריכל זאב רכטר. בתקופה זו, פיקח בין השאר על בניית ביתו של חיים נחמן ביאליק בתכנון האדריכל יוסף מינור. עבד גם כשרטט בעיריית תל אביב תחת האדריכל דב הרשקוביץ. בשנת 1926 עזב ברקאי את הארץ, ועבר לפריז במטרה לעבור הכשרה כאדריכל מדופלם. עד לשנת 1933 למד בבית הספר הגבוה לאומנות דקורטיבית ולתכנון ערים. עם סיום לימודיו עבד כחודשיים עם הפסקות וללא שכר במשרדו של האדריכל לה קורבוזיה.
בשנת 1934 תכנן עבור הרקולס סקיריאנידיס ובנו ג'ורג' מראשוני ענף המלונאות בקפריסין את מלוןForest Park בעיירה פלאטרס בהרי הטרודוס בקפריסין. המלון נבנה בסגנון מודרני אקלקטי ושולבו בו אלמנטים בסגנון אר-דקו. המלון הפך לאחד משני המלונות היוקרתיים בקפריסין והתארחו בו שועי עולם.
כאדריכל תכנן ברקאי במהלך שנות ה-30 מעט בתי דירות בתל אביב כשהבולטים שבהם הוקמו ברחובות גורדון 79 ואנגל 5, וכן שני בתים פרטיים מחוברים ברחוב אלעזר 6 ברמת גן. בשנות ה-40 וה-50 הצטמצם היקף העבודות בתכנונו, שאלה כללו בתים פרטיים בלבד. יוצא דופן היה תכנון קולנוע שרון בנתניה בתכנונו. בשנות ה-60 תכנן שני מבני ציבור בתל אביב - בית השריון ברחוב לוחמי גליפולי 51 ו"יד אבנר" ברחוב זליג 10 בתל אביב שיועד לשמש את הקהילה המקומית ולבסוף הפך לבניין המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב.
אוסף ברקאי נמצא בארכיון עזריאלי לאדריכלות שבמוזיאון תל אביב לאמנות. בפברואר 2018, נפתחה בארכיון התערוכה ״אקלקטיק-מודרן: עבודות מאוסף סם ברקאי״ (אוצר: ערן נוימן).
דרקורקס
דרקורקס (שם מדעי: Dracorex) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הפכיצפלוזאוריים שחי בשטחי אמריקה הצפונית בתור הקרטיקון, לפני 66 מיליון שנה. בסוג מין אחד - Dracorex hogwartsia. מאובניו נתגלו בחפירות בדרום דקוטה, בהן נמצאו גולגולת וכמה חוליות.
משמעות שמו של הדינוזאור היא "מלך הדרקונים של הוגוורטס", בית הספר בסדרה הארי פוטר. הוא קיבל את שמו בשל מראהו הדרקוני ודמיון גולגולתו למראה בית הספר בסדרה.
מאפיינים
אורכו של הדינוזאור היה כ- והוא דמה במראהו לפכיצפלוזאורוס אך היה בעל גולגולת דוקרנית יותר. חרטומו היה מוארך ובלטו מעליו ארבעה זיזים דוקרניים, אך במקום הכיפה של הפכיצפלוזאורוס, בחלקו העליון של ראשו היו זוג בליטות שטוחות דוקרניות שהסתיימו בקרניים הדומות לקרני צבי. מלחייו צמחו בליטות משוריינות קצרות יותר שהמשיכו אחורה עד לאותן הקרניים. ליצור היה מקור קרני ומאחוריו שורת שיניים קטנות שעזרו ללחך את הצמחים. שאר הגוף היה מכוסה קשקשים פשוטים.
ישנם חוקרים החושבים שהדרקורקס אינו מין נפרד, אלא מורכב ממאובנים של פכיצפלוזאורוס או סטיגימולוק צעירים שהתפתחו בצורה שגויה.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב עולם היורה: המשחק, Jurassic World Evolution וJurassic World Evolution 2.
אמיל בורל
פליקס אדוארד ז'וסטין אמיל בורל (בצרפתית: Félix Édouard Justin Émile Borel; 7 בינואר 1871 – 3 בפברואר 1956), מדינאי ומתמטיקאי צרפתי.
בורל היה חבר של המפלגות הסוציאליסטית והרדיקל-סוציאליסטית הצרפתיות. כחבר פעיל במפלגות אלה נבחר לבית הנבחרים הצרפתי בשנת 1924, ובשנת 1925 מונה לשר הימיה של ממשלת צרפת. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בורל חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית עד למעצרו ב-1941 על ידי הגרמנים.
כמתמטיקאי התפרסם בורל בעיקר בשל תרומותיו לתורת המידה ותורת ההסתברות. בשנים 1921–1927 פרסם בורל ארבעה מאמרים שעסקו בתורת המשחקים.
בשנת 1940 כתב, בצוותא עם אנדרה שרון ספר על התאוריה המתמטית של משחק הברידג'. הספר נקרא: Théorie Mathématique du Bridge. הספר עוסק בהסתברויות בברידג'.
בורל מת בשנת 1956 בפריז.
אחד המכתשים על הירח קרוי על שמו.
מדיסון הו
מדיסון זיורי הו (באנגלית: Madison Ziuri Hu, נולדה ב-2 ביוני 2002) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר מגילום פרנקי בסדרה של ערוץ דיסני "ביזארדבארק". בנוסף היא ידועה כדמות המשנית מרסי מהסדרה "תמיד ביחד".
ביוגרפיה
מדיסון הו נולדה ב-2 ביוני 2002 בלונגויו, טקסס, ארצות הברית. כשהייתה בת שנתיים עברה עם משפחתה לדרום קליפורניה. לאחר מכן עברו ללוס אנג'לס ושם החלה להתעניין במשחק לראשונה. כיום מתגוררת בסריטוס, קליפורניה.
באוגוסט 2023 השתתפה בקליפ לסינגל "" של אוליביה רודריגו.
טאופילו גוטיירס
טאופילו אנטוניו גוטיירס רונסאנסיו (ספרדית: Teófilo Antonio Gutiérrez Roncancio; נולד ב-17 במאי 1985), המכונה גם טאו הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בדפורטיבו קאלי מליגת העל הקולומביאנית בעמדת החלוץ.
נבחר לכדורגלן השנה בדרום אמריקה בשנת 2014.
קריירת מועדונים
גוטיירס התחיל את הקריירה שלו בעיר בה נולד בקבוצת הכדורגל של ברנקייה בשנת 2006. אחרי שהרשים וכבש 16 שערים ב-28 הופעות הוא עבר כעבור שנה לקבוצה הבכירה של העיר, אתלטיקו ג'וניור ברנקייה. בתחילת דרכו במועדון הוא התקשה לקבל דקות. ב-2 בספטמבר 2007 כבש את שער הבכורה שלו. בעונת הכדורגל של הוא כבר הצליח לקנות את מקומו בהרכב הראשון והבקיע 11 שערים, וסיים במקום השלישי בטבלת הכובשים של הליגה יחד עם אדריאן ראמוס. בחלק הראשון של עונת גוטיירס הבקיע 16 שערים וזכה בנעל הזהב. בחלק השני של עונת הבקיע 14 שערים, וסיים שני בטבלת מלכי השערים אחרי ג'קסון מרטינס.
ב-13 בינואר 2010 גוטיירס נמכר לטרבזונספור טורקית תמורת 3 מיליון דולר. בעונה הראשונה שלו בליגה הוא התקשה להסתגל לסגנון המשחק של הקבוצה ולא זכה להזדמנויות בהרכב. בעונה השנייה שלו בקבוצה ב- הוא הראה התקדמות, וב-7 באוגוסט 2010 הבקיע שלושער בניצחון 0-3 נגד בורסאספור במסגרת הסופר קאפ הטורקי ואף זכה בתואר איש המשחק. באותה עונה הוא כבש גם צמד נגד סיוואספור.
בפברואר 2011 גוטיירס עזב את טורקיה במפתיע ללא אישור הקבוצה והגיע לארגנטינה, לאחר שטען שהוא סובל מפציעה. עם זאת, הרופאים של טרבזונספור לא מצאו עדות לכך והוא שוחרר מהקבוצה. בסופו של דבר הוא עבר לראסינג קלוב. לאחר עונה טובה בראסינג במהלכה הבקיע 22 שערים, הוא נאלץ לעזוב גם אותה בעקבות תקרית בה הואשם כי איים על חבריו לקבוצה באקדח פיינטבול בחדר ההלבשה אחרי משחק ליגה נגד אינדפנדיינטה. גוטיירס חתם על חוזה קצר טווח בלנוס והיה אמור לשחק איתה במפעל הליברטדורס. לאחר שחזר למולדתו בטענה שיש לו מחויבות לנבחרת הלאומית והעניין נבדק ונמצא כי הוא לא היה עם הנבחרת, הוא שוחרר גם מלנוס.
בשנת עבר גוטיירס לקרוס אסול ממקסיקו תמורת 3 מיליון דולר עם שכר של 1.5 מיליון דולר לעונה. בתחילת התקופה שלו בקבוצה הוא שימש בעיקר מחליף לחלוץ הראשון של הקבוצה מריאנו פאבונה, אך לאחר מכן הוא הצליח לנצל את פציעתו של פאבונה וכבש מספר שערים חשובים בליגה. ביולי עבר לריבר פלייט תמורת 3 מיליון דולר, על אף מספר קשיים ואי הסכמות על תנאי העברתו בין ריבר פלייט לקרוס אסול שנפתרו לאחר התערבותה של פיפ"א. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 נגד קולון, ובאותו משחק הוא הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה. במהלך 2014 זכה עם ריבר באליפות אחת (פינאל 2014), בגביע לאומי (קופה קמפאונאטו - סופרפינאל 2013/14) ובגביע סודאמריקנה. לאחר עונה זו נבחר לכדורגלן השנה בדרום אמריקה לשנת 2014. בעונת 2015 זכה עם ריבר בגביע רקופה סודאמריקנה, והשתתף עד שלב רבע הגמר בגביע ליברטדורס, שבו זכתה הקבוצה לאחר עזיבתו.
ב-18 ביולי 2015 חתם לשלוש שנים בספורטינג ליסבון הפורטוגזית. ב-7 באוגוסט 2016 חתם ברוסאריו סנטראל הארגנטינאית. ב-26 ביוני 2017 חתם באתלטיקו ג'וניור לשלוש שנים.
קריירה בינלאומית
באוגוסט 2009 גוטיירס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קולומביה בניצחון 1-2 נגד בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו. בהופעתו השלישית בנבחרת הוא רשם את הופעת הבכורה במפעל רשמי, כאשר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 הוא הבקיע את השער השני בניצחון 0-2 של קולומביה על. במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 הוא הבקיע 6 שערים ועלה עם נבחרתו למונדיאל 2014 לראשונה אחרי 16 שנה. במשחק הפתיחה של הנבחרת בטורניר הבקיע גוטיירס את השער השני בניצחון של קולומביה על 0-3.
תארים
קרוס אסול
ריבר פלייט תארים אישיים
מחוז אורנג' (סרט)
מחוז אורנג' (באנגלית: Orange County) היא קומדיית נעורים משנת 2002. ג'יק קסדן ביים את הסרט וקולין הנקס משחק בתפקיד הראשי.
עלילה
שון ברומדר (קולין הנקס), נער חובב גלישת גלים ומסיבות ממחוז אורנג' שבקליפורניה, עורך חשבון נפש אחרי מותו של חברו הטוב לוני בתאונת גלישה. בהשפעת רומן מאת מרקוס סקינר (קווין קליין), פרופסור באוניברסיטת סטנפורד, הוא מחליט ללמוד בסטנפורד ולהיות סופר. מחוז מגוריו נתפס בעיניו כסביבה המגבילה את התפתחותו כסופר, בגלל ערכיו החומרניים ורדידותו האינטלקטואלית.
בשנת הלימודים האחרונה בתיכון ברומדר משפר בחריצות את ציוניו, ובעצת היועצת בבית הספר (לילי טומלין) נרשם אך ורק לסטנפורד. הוא אינו מתקבל, כי היועצת שלחה עבורו לאוניברסיטה את גיליון הציונים של תלמיד אחר, גרוע ממנו. חברתו אשלי (סקיילר פיסק) מארגנת לו פגישה בביתו עם ארתור גרטנר (גארי מרשל), חבר במועצת המנהלים של סטנפורד, כדי שיוכל להסביר את מצבו. הפגישה נכשלת בגלל התנהגותם של אימו האלכוהוליסטית סינדי (קתרין אוהרה) ואחיו המסומם לאנס (ג'ק בלאק). בהמשך מבקש שון מאביו העשיר באד (ג'ון לית'גו), הנשוי עתה לאישה צעירה (לזלי מאן), לתרום לסטנפורד כדי לשפר את סיכוייו להתקבל, אך האב מסרב.
בניסיון אחרון לשנות את רוע הגזירה, אשלי ולאנס מסיעים את שון לסטנפורד. הממונה על קבלת סטודנטים, דון דארקט (הרולד ראמיס), כבר אינו במשרדו. אשלי ושון מוצאים אותו בביתו, מראים לו את גיליון הציונים האמיתי, והוא מסכים לחזור למשרד - אחרי שאשלי נותנת לו בטעות כמה מגלולות הסמים של לאנס, המוסוות כאספירין. כשהם מגיעים למשרד הבניין עולה באש; השריפה החלה כשלאנס הבעיר את רשימת הסטודנטים שהתקבלו לאוניברסיטה.
בינתיים, במחוז אורנג', הוריו של שון נפגשים כדי לחפש פתרון לבעיה. הם מתפייסים, ובאד תורם לסטנפורד בניין חדש למשרד הקבלה. האוניברסיטה מקבלת את שון בזכות התרומה, אך הוא מחליט, בעקבות דבריו של סקינר, להישאר עם אשלי ועם משפחתו. בסצנה האחרונה של הסרט, שון יוצא לגלוש עם חבריו בפעם הראשונה מאז מותו של לוני.
עד פופ
עד פופ היא תוכנית פופ טלוויזיונית ישראלי, ששודרה לראשונה ב-17 באוקטובר 1982 ועד לתחילת שנות ה-90 בערוץ הראשון. הרעיון לתוכנית היה של אהוד מנור, שהיה גם המנחה הראשון שלה.
בתוכנית שודרו וידאו קליפים של זמרים מישראל ומחוצה לה, ובנוסף שולבו בו ראיונות. לאחר פרישתו של מנור ב-1985 ועד לסגירתה ב-1992 הנחו את התוכנית מנחים שונים, בהם: יואב קוטנר, מנחם גרנית, ענת דולב, אברי גלעד, יואב גינאי.
הפורמט הראשון 85–1982
את הפורמט הראשון הנחה אהוד מנור עם שירים ישנים לצד חדשים, בחלק מן התוכניות ראיין אמנים, הראיונות נמשכו כרבע שעה. על כל שיר היה מנור מסביר מידע מפורט על כל שיר וזמר. פורמט זה שודר משנת 1982 ועד שנת 1985. בתוכנית הפרידה שלו אירח מנור את עפרה חזה.
מנגינת הפתיחה הייתה Les Chants Magnetique, נעימה מאת ז'אן מישל ז'אר.
הפורמט השלישי 91–1988
לאחר השביתה ברשות השידור, בפברואר 1988 התוכנית חזרה בהגשתם של מיכל ניב ואברי גלעד.
ביולי 1988 הצטרף להגשה יואב קוטנר במקום מיכל ניב, שהמשיך עם אברי גלעד באותה המתכונת. במאי 1989 פרץ סכסוך עם חברות התקליטים על התעריף שישולם להם על שידורי קליפים, שעמד על 30 דולר בלבד.
במהלך מלחמת המפרץ בינואר-פברואר 1991 התוכנית לא שודרה ובאפריל חזרה במתכונת לילית בהגשתם של דידי הררי, לאה עוז ואחרים.
מנגינת הפתיחה בחלקו הראשון של פורמט זה הייתה Touched by the Hand of God של ניו אורדר ולאחר מכן Midnight Man של Flesh and the Pan  שהיה גם הפתיח בהמשך.
הפורמט הרביעי 92–1991
באוקטובר 1991 החל הפורמט האחרון של התוכנית בהגשת יואב גינאי. בפורמט זה בוטלו הראיונות ומגזין הלילה באופן סופי ושודרו בו קליפים לועזיים בלבד.
באוגוסט 1992 גינאי החל להגיש מספר תוכניות של קליפים עבריים מארכיון הערוץ הראשון בשם "עד פופ נוסטלגי", אחרי מספר תוכניות בסגנון זה, ירדה התוכנית מהמסך.
סיכומים שנתיים
בשנת 1984 אירח אהוד מנור באולפן את האמנים הבולטים שהיו באותה שנה: שלמה ארצי, ירדנה ארזי, עפרה חזה, מאיר בנאי וג'קי מקייטן לסיכום שנת תשמ"ד. בשנת 1987 מנחם גרנית וענת דולב אירחו באולפן את רמי קלינשטיין, אהוד מנור ויעקב גלעד בסיכום הפזמונים לשנת 1986. בספטמבר 1987 אירח מנחם גרנית את אביהו מדינה, שרון מולדאבי ויואב קוטנר והראו קליפים משנת תשמ"ז.
תוכניות מיוחדות
התוכנית השנייה, ששודרה ב-31 באוקטובר 1982 הוקדשה התוכנית לשנתיים לרצח ג'ון לנון, וביוני 1987 במלאת 20 שנה לתקליט של הביטלס Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
אאוטירנוס
אאוטירנוס (שם מדעי: Eotyrannus; מילולית פירושו: "עריץ שחר") הוא דינוזאור טורף שחי בתקופת הקרטיקון, לפני 130 מיליון שנה. מאובנים של בעל החיים התגלו בתצורת וסקס (אנ') באנגליה.
ההולוטייפ של האאוטיראנוס מוערך באורך של כ-4.5 מ' (15 רגל) ובסביבות 91-227 ק"ג.
הדינוזאור היה מטורפיו של ההיפסילופודון והאיגואנודון שחיו באותם אזורים.
אלברכט השני, דוכס סקסוניה
ביוגרפיה
אלברכט נולד בוויטנברג, לאלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ולהלנה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. אלברכט תמך בבחירתו של רודולף מהבסבורג למלך גרמניה, ובשנת 1282 אף הפך לחתנו. לאחר מותו של אביו בשנת 1260, ירש אלברכט את דוכסות סקסוניה במשותף עם אחיו הבכור יוהאן הראשון, ולאחר מכן שלט במשותף עם בניו של יוהאן. בשנים 1269, 1272 ו-1282 חילקו האחים בהדרגה את הנחלות לשלושה אזורים (אחד בשם ארץ האדלן סביב אוטרנדורף, עוד סביב לאוונבורג על האלבה והשלישי סביב ויטנברג).
במהלך הבחירות הקיסריות ב-1273 אלברכט השני ייצג את החלטת האחים המשותפת. בתמורה רודולף השיא לו את בתו אגנס מהבסבורג אלברט השני. בשנת 1282 התפטר יוהאן לטובת בניו אלברכט השלישי, אריך הראשון, ויוהאן השני, ואחרי מותו כעבור שלוש שנים, שלושת האחים המשיכו עם השלטון המשותף עם אלברכט בסקסוניה.
בשנת 1288 ביקש אלברכט מהמלך רודולף את תמיכתו בבנו רודולף עם נסיכות הבוחר מסקסוניה, אשר היה נתון במחלוקת ארוכת שנים עם בית וטין. כאשר נכחדה שושלת האצולה של רוזנות ברהנה, נתן המלך רודולף את השליטה ברוזנות לבנו של אלברכט - רודולף. בשנת 1290 סיפח אלברכט את רוזנות ברהנה, ובשנת 1295 סיפח את רוזנות גומרן לסקסוניה. בשנת 1291 שכנע וצלאב השני, מלך בוהמיה את אלברכט לתמוך בבחירתו של אדולף מנסאו למלך גרמניה, ואכן ב-27 באפריל 1292 תמך אלברכט בבחירת אדולף למלך גרמניה.
בשנת 1296 חולקה דוכסות סקסוניה בין אלברכט השני לבניו של יוהאן הראשון; אלברכט קיבל את דוכסות סקסוניה-ויטנברג, ואילו בניו של יוהאן קיבלו את דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.
ב-25 באוגוסט 1298 מת אלברכט, ובנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו
בשנת 1282 התחתן אלברכט עם אגנס מהבסבורג, בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
מריה-ליס אילוס
מריה-ליס אילוס (באסטונית: Maarja-Liis Ilus; מוכרת גם בשם הבמה שלה Maarja - מריה; נולדה ב-24 בדצמבר 1980) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה
אילוס נולדה בטאלין ולמדה בבית ספר למוזיקה בעיר, עוד בילדותה התפרסמה כזמרת, הוציאה מספר סינגלים והופיעה בטלוויזיה הציבורית של אסטוניה, היא למדה משפטים באוניברסיטת טרטו ובנוסף היא גם למדה תקופה במכללת ברקלי למוזיקה.
היא ייצגה פעמיים את מדינתה בתחרות הזמר של האירוויזיון, ב-1996 עשתה זאת כצמד ביחד עם הזמר איבו לינה ושם הגיעה למקום ה-5, שנה לאחר מכן ב-1997 הופיעה בתחרות השנייה כזמרת סולו וסיימה במקום ה-8, ב-2003 השתתפה בתחרות המלודיפסטיבלן בניסיון לייצג את שוודיה באירוויזיון, ב-2004 השתתפה פעם נוספת ב-Eurolaul, האירוע הבוחר את נציג אסטוניה לאירוויזיון אך בפעם זו הגיעה רק למקום ה-4, ב-2004 ו-2005 שימשה כמגישת תוצאות הניקוד האסטוני בתחרות.
היא שיחקה במספר מחזות זמר, ובהם "צלילי המוזיקה", "מיס סייגון", ו"חתולים".
קישורים חיצוניים
]]
העיר והעיר
העיר והעיר הוא רומן מאת הסופר הבריטי צ'יינה מיוויל (China Miéville) (אנ'), העוקב אחר חקירת רצח רחבת היקף בשתי ערים שתופסות את אותו המרחב בו זמנית, ומשלבת מדע בדיוני עם סיפור בלשי. הוא נכתב כמתנה לאמו החולה סופנית של מיוויל, שהייתה חובבת הז'אנר. הרומן פורסם על ידי מקמילן ב־15 במאי 2009.
הרומן זכה בפרס לוקוס לרומן הפנטזיה הטוב ביותר, בפרס ארתור סי קלארק, בפרס הפנטזיה העולמי, בפרס BSFA (אנ'), בפרס קיטשי (Kitschies) (אנ'), נבחר לפרס הוגו לשנת 2010 לרומן הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס נבולה ולפרס הזיכרון של ג'ון וו. קמפבל (אנ') לרומן המדע הבדיוני הטוב ביותר.
הספר זכה לעיבוד טלוויזיה בן ארבעה חלקים על ידי ה- BBC אשר שודר בשנת 2018.
תקציר
המפקח טיאדור בורלו  (Tyador Borlú) עובד ביחידת הפשע הקיצוני במשטרת העיר בסל (Besźel), עיר-מדינה בדיונית במזרח אירופה. הוא חוקר את הירצחה של מהליה גירי (Mahalia Geary), סטודנטית זרה שנמצאה מתה ברחוב בבסל כשפניה מעוותים. עד מהרה הוא מגלה שגירי הייתה מעורבת בסערה הפוליטית והתרבותית של בסל ושל "העיר התאומה" שלה, אול קומה (Ul Qoma). החקירה שמתחילה בבסל מובילה אותו לאול קומה כדי לסייע למשטרת אול קומה בעבודתה ולבסוף מביאה לבחינה של האגדה על אורצ'יני, עיר שלישית, הקיימת לפי השמועות במרחבים שבין בסל לאול קומה.
זירה
מיקומן המדויק אינו ידוע, אבל הן קרובות לים. העיר בסל מצוינת כמי שהתפתחה על "תלתל של קו החוף" מתוך "נמל מוסתר כמה קילומטרים במעלה הנהר כדי לתת מחסה מפני פיראטים של חוף." התייחסויות אחרות ברומן נותרות מעורפלות, אך מציינות כי הערים נמצאות במזרח הונגריה, צפונית לטורקיה והן נמצאות במרחק נסיעה מוורנה ובוקרשט, מה שמצביע על מיקום בבלקן ליד הים השחור.
שתי ערים אלו תופסות למעשה את אותו מרחב גאוגרפי, אך באמצעות רצונן של אזרחיהן (ואיום הכוח הסודי המכונה "הפרה" (Breach)) הן נתפסות כשתי ערים שונות. תושב עיר אחת חייב "להתעלם" בצייתנות (כלומר למחוק במודע או שהמידע פשוט מתפוגג ברקע) מהתושבים, הבניינים והאירועים המתרחשים בעיר השנייה - גם אם הם נמצאים סנטימטר אחד משם. הפרדה זו מודגשת על ידי סגנון הלבוש, האדריכלות, ההליכה והאופן שבו תושבי כל עיר נושאים את עצמם בדרך כלל. תושבי הערים לומדים מילדות להכיר דברים השייכים לעיר האחרת מבלי לראות אותם בפועל. התעלמות מההפרדה, אפילו במקרה, מכונה "פריצה" (breaching) - פשע נורא עבור אזרחי שתי הערים, אפילו גרוע יותר מרצח. המקור למצב מוזר זה אינו ברור מאחר שהוא התחיל בתקופה לא ברורה בעבר, אולי לפני ההיסטוריה האירופית שתועדה. תושבי הערים דוברים שפות שונות המשתמשות באלפבית מובחנות. בבסל משתמשים בכתיב הנגזר מיוונית האלפבית הדומה לקירילית בעוד השפה של אול קומה "אילתן" (Illitan), בעלת אותיות לטיניות. עם זאת, לשתי השפות יש שורש משותף והן חולקות מידה של הבנה הדדית. בערים יש גם דתות שונות: דת המדינה של בסל היא הכנסייה האורתודוקסית של בסל ויש קהילה יהודית ומוסלמית קטנה, ואילו אול קומה היא חילונית רשמית, אם כי דתות שאינן מקדשות את האור האלוהי נתונות לאפליה.
הערים התואמות מורכבות מ"שטחים חוצים", "שטחים אלטרנטיביים", ו"השטח הכולל". "השטח הכולל" הוא סך כל השטחים כולם בעיר אחת, העיר בה מתגורר הצופה כיום. "שטחים אלטרנטיביים" נמצאים לחלוטין בעיר האחרת, ויש להימנע ולהתעלם מהם לחלוטין. בין אלה ישנם "שטחים חוצים", אזורי הצלבה. אלה עשויים להיות רחובות, פארקים או כיכרות שבהם תושבי שתי הערים הולכים זה לצד זה, אם כי הם "בלתי נראים". אזורים שקיימים בשתי הערים לרוב עוברים תחת שמות שונים בכל אחת מהן. ישנו מקום בשם "מסדרון קופולה" (Copula Hall) אחד המקומות הבודדים שהיו קיימים בשתי הערים באותו שם ואשר מתפקד כגבול. זו הדרך היחידה בה ניתן לעבור באופן חוקי ורשמי מעיר אחת לעיר אחרת. מעבר במעבר הגבול לוקח מטיילים, מבחינה גאוגרפית, למקום המדויק ממנו הם התחילו - רק בעיר אחרת.
מרבית ההפרות מטופלות על ידי ארגון ההפרה באופן מיידי, אך יכולות המעקב שלו אינן מוחלטות. לעיתים יש להפעיל באופן ספציפי את הארגון לחקירת פשע שנראה כמקרה ברור של הפרה, כגון הפרה לשם הובלת הסחורה מעיר אחת לעיר אחרת. כדי להפעיל את הארגון, על המשטרה להציג את ראיותיה בפני ועדת פיקוח המורכבת מ -42 חברים, 21 מכל עיר. אם הראיות שהוצגו משכנעות מספיק, הוועדה מבצעת כל חקירה בנושא שהיא תמצא לנכון כדי לפתור את הספקות הנותרים שיש לחבריה.
במה וטלוויזיה
הרומן העיר והעיר הפך למחזה מאת כריסטופר מ' וולש. המחזה עלה בפברואר 2013 בתיאטרון "Lifeline" (אנ') בשיקגו.
באפריל 2018 רשת הטלווזיה BBC2 (אנ') שידרו גרסה בעיבוד של טוני גריסוני (Tony Grisoni), עם דייוויד מוריסי (David Morrissey) כפקח טייאדור בורלו. החברה שהנפיקה את הסדרה היא מאמות' סקרין (Mammoth Screen) (אנ'). הסדרה כוללת ארבעה פרקים בני 60 דק'.
קישורים חיצוניים
רשומת הספר העיר והעיר במאגר המידע האינטרנטי של ספרות ספקולטיבית (Internet Speculative Fiction Database)
נוקטורן (מות החייל)
"נוקטורן" או "מות החייל" (1949) הוא ציור מאת הצייר מרסל ינקו.
הציור "נוקטורן" (בעברית: לילי), ששמו שאול מן הסוגה המוזיקלית נוקטורן, מציג חמש דמויות המקיפות דמות שרועה העטופה בתכריכים. הדמויות לבושות בבגדים בצבע ירוק-כחול, המרמז על היותן חיילים. אחת הדמויות, הניצבת בצידה הימני של הציור, היא דמות נשית. בעוד שחלק מן החיילים מתוארים בתלבושת צבאית, אחד מהם, המוצב בחזית הציור ואוחז בידו רובה, מתואר לובש גלימה קצרה ובחגורתו נעוץ פגיון. על פי יגאל צלמונה תיאור זה מזהה את הדמות עם הסיקריים. בכך, טען, יוצר ינקו קישור בין ההיסטוריה היהודית לבין ההווה.
מבחינת הקומפוזיציה, הציור מאופיין בריבוי קווים אלכסוניים, שנוצרים על ידי תנועות הידיים של הדמויות, על ידי הרקע. סגנון הציור משלב בין הפשטה וקוביזם לבין השפעת האקספרסיוניזם, הבאים לביטוי כסגנון דקורטיבי של הדמויות. גדעון עפרת מצא בציור את השפעתו של פבלו פיקאסו, ובייחוד של ציורו "גרניקה" (1937).. הציור הוא חלק מקבוצה של יצירות שיצר ינקו בתקופת מלחמת העצמאות ובעקבותיה. בשנת 1949 אף הציג ינקו תערוכה בבית הנכות בצלאל תחת השם "מלחמתי". ציור זה הוצג בתערוכה קבוצתית של "אופקים חדשים" תחת השם "נוקטורן". ביקורות בנות התקופה תקפו את הצגתם של חיילי צה"ל בציור בסיטואציה אנטי-הרואית.
A 4 App
A 4 App (מוכר כ-A4APP) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית אנסטסיה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-16 בדצמבר 2016, על ידי חברות התקליטים Foureyez הפקות ו-LME רקורדס.
אלבום זה מכיל אוסף של הופעות חיות של הזמרת מתוך סיבוב ההופעות "Ultimate Collection Tour" שהתקיים ב-2016, במטרה לקדם את אלבום האוסף שלה, Ultimate Collection.
שם האלבום
שם האלבום נגזר מדבר אשר אנסטסיה עשתה לפני כל הופעה בסיבוב ההופעות: היא העלתה אפליקציה 24 שעות לפני המופע וביקשה מהמעריצים שלה לבחור את השיר שהם הכי היו רוצים שהיא תופיע איתו (כולל שירים שלא יצאו באופן רשמי) והשיר היה נבחר ברוב קולות היה נוסף לרשימת השירים של המופע.
לאפליקציה קראו A App (קיצור של Anastacia App), כשם האלבום.
רקע
בספטמבר 2016, פורסם באתר PledgeMusic כי הזמרת צפויה להוציא לאתר האינטרנט שלה אלבום חדש ודרך האתר המעריצים יוכלו להזמין את האלבום בגרסה חתומה. כחודש לאחר מכן אנסטסיה חשפה כי אותו אלבום הוא אלבום הופעה חיה ולמעשה המעריצים יוכלו לבחור את ההופעות שיהיו באלבום, שוב דרך אפליקציה מיוחדת אותה הזמרת העלתה לחנויות האפליקציות.
בנוסף לכך, הזמרת חשפה בשידור חי בפייסבוק כי למעריצים תינתן ההזדמנות לעצב את עטיפת האלבום.
האימפריה היפנית
האימפריה היפנית (ביפנית: 大日本帝國; באופן מילולי: "הקיסרות הגדולה של יפן") התקיימה החל מאמצע המאה ה-19 (תקופת מייג'י) עד לסוף מלחמת העולם השנייה. נעשה שימוש במונח "אימפריה" בגלל השאיפות האימפריאליסטיות שאפיינו את יפן באותה עת.
יפן התאפיינה באותן שנים בתיעוש מהיר, החלפת מסורות ישנות בחדשות (מודרניזציה) תוך בניית צבא קיסרי וצי קיסרי מודרניים, וכן התפשטות טריטוריאלית שהגיעה לשיאה במלחמת העולם השנייה.
טרם מלחמת העולם השנייה
במחצית השנייה של המאה ה-19 בוטלה כהונת השוגון, והקיסר הפך לשליט אבסולוטי. המשטר הפיאודלי בוטל והוכרזה חוקה שבה נקבע כי הממשלה אחראית בפני הקיסר וכי הרשות המחוקקת תורכב משני בתים. מערכת החינוך היפנית התפתחה בשנים אלה, נפתחו בתי ספר ציבוריים, ובמקביל הונחה תשתית לתעשיית טקסטיל ופלדה שהביאה את יפן להיות גורם משמעותי בעולם המסחר באותה תקופה.
בצבא היפני הונהג שירות חובה והוא אומן על ידי קצינים גרמנים, ובמקביל צי הים היפני גדל והורחב והשתמש ביועצים בריטים. מאותה תקופה החלה יפן בהתפשטות אימפריאליסטית. ב 1874 כבשה יפן את איי ריוּקיוּ וב 1878 את איי בּוֹנין. ב-1895, בתום מלחמת סין–יפן הראשונה, כבשה יפן את פורמוזה מידי האימפריה הסינית המתפוררת. ב-1905 הביסה יפן את רוסיה במלחמת רוסיה–יפן שהתנהלה על השליטה בצפון-מזרח סין, חבל מנצ'וריה, ניצחון שהכה בתדהמה את מדינות המערב שחזו לראשונה בתבוסה של מעצמה אירופית כדוגמת רוסיה בידי מדינה לא-מערבית.
ב-1910 כבשה יפן את קוריאה מידי סין, ובמלחמת העולם הראשונה תמכה יפן במדינות ההסכמה (על ידי מתן חיפוי ימי אך כמעט ללא השתתפות בקרבות בפועל), ובתמורה קיבלה שליטה על מספר איים באוקיינוס השקט שהיו קודם לכן בשליטת גרמניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה
החל מ-1936 (חתימת הסכם אנטי-קומינטרן) הייתה האימפריה היפנית בעלת בריתן של גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית של היטלר ומוסוליני, שלהן היו שאיפות טריטוריאליות דומות לשלה, וב-1940 הצטרפה באופן רשמי למדינות הציר.
יפן הצטרפה למלחמת העולם השנייה בשאיפה להרחיב את שטחה ביבשת ומעבר לים, לאחר שכבר ב-1937 פלשה לסין ופתחה במלחמת סין–יפן השנייה שבה כבשה שטחים ניכרים וערים מרכזיות בסין, וכן כבשה שטחים ניכרים מדרום-מזרח אסיה, אזור שנשלט בידי כוחות קולוניאליים אירופיים, צרפת, בריטניה והולנד.
ארצות הברית התנגדה להתפשטות זו, ובדצמבר 1941 פתחה יפן ללא התרעה במלחמה מול ארצות הברית ובריטניה כשתקפה את הצי האמריקאי בפרל הארבור. בחודשים שלאחר מכן השתלטה יפן על איים ושטחים רבים בדרום-מזרח אסיה, ועד מאי 1942 כבשה, בין היתר, את הונג קונג, מלזיה, בורמה וסינגפור מידי הבריטים, את הפיליפינים מידי האמריקאים, את איי הודו המזרחית (חלק מאינדונזיה המודרנית) מידי ההולנדים, וכן את תאילנד ואיים בקרבת הודו. בשלב זה איימה יפן על הודו ואוסטרליה שבשליטת בריטניה.
במרבית השטחים שכבשו, ניהלו היפנים ממשלות בובות של שליטים מקומיים שהיו כפופים למרותם, כדוגמת מדינת מנצ'וקוו במנצ'וריה, הרפובליקה הפיליפינית השנייה בפיליפינים ווונג ג'ינגוויי בסין. השלטון הקולוניאלי היפני היה אכזרי, ולרוב לווה בדיכוי האוכלוסייה המקומית ובהתאכזרות של החיילים היפנים כלפי שבויי מלחמה: מיליוני סינים נרצחו, עונו ונאנסו, וערים שלמות הוחרבו.
שטחי שלטונה של האימפריה
במהלך התפשטותה של האימפריה היפנית, היא כבשה טריטוריות רבות במזרח אסיה ובאוקיינוס השקט; שטחי שלטונה העיקריים מלבד יפן היו:
שוורין
שוורין (בגרמנית: Schwerin) היא עיר בצפון גרמניה, בירת המדינה הפדרלית הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה. האוכלוסייה נכון לדצמבר 2015 עומדת על כ-96,800 תושבים. שוורין מוקפת על ידי אגמים רבים, הגדול בהם הוא אגם שוורין, ששטחו כ-60 קמ"ר.
היסטוריה
היישוב הוקם במאה ה-11 כשסלאבים בנו טירה באזור בו נמצאת כיום טירת שוורין. במאה ה-14 הפכה שוורין לחלק מדוכסות מקלנבורג, והפכה לעיר המושב של הדוכס מאז ועד ל-1918, מהפכת נובמבר, בה ויתרו הקיסר הגרמני, וילהלם השני, והאצולה המקומית על השלטון. במלחמת העולם השנייה נכבשה שוורין על ידי צבא ארצות הברית במאי 1945, נמסרה לאחר מכן לבריטים ולאחר מכן לידי הצבא האדום. שוורין נכללה בתחום אזור הכיבוש הסובייטי והייתה חלק מגרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה ב-1990, נוצרה מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה, ושוורין נבחרה בתור בירת המדינה, אף-על-פי שהעיר רוסטוק הנמצאת גם היא במדינה, גדולה יותר.
אתר התיירות המרכזי בעיר הוא טירת שוורין, שנבנתה על אי באגם שוורין למטרת מגורים של הדוכס של מקלנבורג-שוורין. כיום נמצא בטירה פרלמנט המדינה. כמו כן, על האי שוכנת קתדרלת הארמון, שנבנתה במאה ה-16, והייתה הקתדרלה הפרוטסטנטית הראשונה שנבנתה במקלנבורג. הקהילה היהודית בשוורין מונה כ-900 איש, רובם יוצאי ברית המועצות. זוהי אחת הקהילות הגדולות במזרח גרמניה.
מכניקת הרצף
ענף זה עוסק בתחומים רחבים הכוללים מוצק וזורם (כלומר, גז ונוזל).
מכניקת הרצף עוסקת בגבול שבו ניתן להתעלם מהמבנה ההטרוגני של החומר, (גבול קנודסן), כלומר - מהיותו מורכב ממולקולות ומאטומים. בגבול זה ניתן לתאר את תכונות החומר באמצעות משוואות דיפרנציאליות ועל ידי פתרונן לדעת את התנהגותן של מערכות גדולות, שבהן לא ניתן לפתור באופן מעשי את משוואות התנועה של כל חלקיק.
הסבר
מידול אובייקט/רכיב כחומר רציף מניח כי החומר ממלא לחלוטין את המרחב בו הוא קיים. מידול אובייקטים באופן הנ"ל מתעלם מהעובדה כי החומר מורכב מאטומים ולכן אינו רציף; אולם בממדים הגדולים בהרבה מהממדים הבין-אטומים, מודלים אלו מדויקים מאוד. חוקי פיזיקה יסודיים כמו שימור מסה, שימור תנע ושימור אנרגיה משמשים במודלים אלו כך שניתן להפיק מהם משוואות דיפרנציאליות המתארות את התנהגות האובייקטים ויעניקו מידע בנוגע לחומרים ומשוואות קונסטיטיביות בין הגדלים הפיזיקליים השונים.
מכניקת הרצף עוסקת במאפיינים פיזיקליים של מוצקים וזורמים שאינם תלויים במערכת הקואורדינטות שבה הם נצפים. התכונות הפיזיקליות הללו מיוצגות על ידי טנזורים, שהם אובייקטים מתמטיים בעלי מאפיינים הדרושים לכך שהם בלתי תלויים במערכת הקואורדינטות. טנזורים אלו יכולים לבוא לידי ביטוי והצגה במערכת קואורדינטות כך שיהיו נוחים וקלים לחישוב.
מושג הרצף
חומרים, כמו מוצקים, זורמים וגזים מורכבים ממולקולות כך שקיימים מרווחים ביניהן. בקנה מידה מיקרוסקופי, בחומרים ישנם סדקים ואי רציפויות. אולם תופעות פיזיקליות מסוימות ניתן למדל בהנחה שהחומר רציף, זאת אומרת שהחומר המרכיב את החלק/גוף כלשהו רציף וממלא את כל השטח המרחבי (אם זה נפח ואם זה שטח מסוים) שבו הוא קיים. אלמנט רציף הוא אלמנט שניתן לחלוקה לאלמנטים אינפיניטסימליים קטנים כרצוננו, אך עם אותן תכונות המאפיינות את החלק בשלמותו.
תוקף הנחה הרצף יכול להתאמת על ידי ניתוח תאורטי, שבה מזוהה מחזוריות ברורה או אחידות סטטיסטית וארוגודיות של המיקרו מבנים הקיימים. באופן ספציפי יותר, הנחת הרצף מבוססת על ייצוג אלמנטים נפחיים והפרדה של קנה המידה המבוסס ועל מצב היל-מנדל. מצב היל-מנדל מספק קשר בין נקודת המבט הניסויית לבין נקודת המבט התאורטית (קשרים ליניארים ולא ליניארים של אלסטיות או משוואות מצומדות) וכן בין הצורה המרחבית לבין המבנה הסטטיסטי הממוצע של מבנים מיקרוסקופיים.
כאשר לא ניתן להבחין בין סדרי הגודל או כאשר רוצים ליצור רצף הנוגע לרזולוציה עדינה יותר של האלמנט הייצוגי (RVE= representative volume element), יש צורך להשתמש בגישה סטטיסטית (SVE= statistical volume element) אשר בתורו מוביל לשדות רציפים אקראיים. שדות אלו גורמים לבסס מיקרו-מכניקה של אלמנטים סופיים סטוכסטי (SFE=stochastic finite elements). רמות האקראיות (SFE) והייצוגיות (RVE) מקשרות בין מכניקת הרצף לבין מכניקה סטטיסטית. את הייצוגיות ניתן להעריך באמצעים מוגבלים על ידי ניסויים, כאשר התגובה הקונסטיטיבית עוברת למרחב הומוגני.
באופן ספציפי עבור זורמים מספר קנודסון משמש כדי להעריך את עד כמה ההמשכיות קיימת בזורם ועד כמה ניתן לנתח אותו במבט-על.
בעיית תנועה כדוגמה מייצגת
עבור מודל זה נגדיר, xכך שימדוד מרחק (ק"מ) לאורך הכביש המהיר. t- זמן (בדקות). \rho(x,t)יסמן את צפיפות כלי הרכב בכביש המהיר, (מכוניות לקילומטר לאורך נתיב יחיד). u(x,t) - מהירות הזרימה (מהירות ממוצעת), של המכוניות במיקום x.
חוקי שימור עבור משוואות דיפרנציאליות חלקיות (מד"ח)
מכונות לא יכולות להופיע או להיעלם. נביט בכל קבוצה של מכוניות: מהמכונית הממוקמת בחלק האחורי של הקבוצה בx=a(t)עד המכונית הספציפית הנמצאת בחלק הקדמי של הקבוצה בx=b(t). הכמות הכוללת של המכוניות בקבוצה היא:. כיוון שתמיד יהיו מכונית ראשונה ואחרונה (גם במקרה של עקיפה, אז המכונית הקדמית או האחורית מתחלפת) ניתן לומר כי: dN/dt=0, נשתמש בכלל לייבניץ עבור אינטגרלים :
עבור כל הנקודות לאורך הכביש המהיר.
תצפית הסוגרת את הבעיה
המד"ח הקודמת היא משוואה אחת עם שני נעלמים, יש צורך במשוואה נוספת על מנת שהבעיה תהיה מוצגת היטב . משוואה נוספת כזו נדרשת על פי רוב במכניקת הרצף, משוואה כזו מופקת בדרך כלל מניסויים. במקרה תנועת כלי רכב ניתן לקבוע כי מכוניות בדרך כלל נוסעות בהתאם לצפיפות, u=V(\rho). במספר ניסויים נמצא כי הפונקציה Vהיא פונקציה של צמצום הצפיפות. לדוגמה, ניסויים במנהרת לינקולן מצאו כי ישנה הלימה (חוץ מבמקרים של צפיפות נמוכה) טובה עבור המשוואה הבאה: (ק"מ לשעה יחסית ל מכוניות/ק"מ).
לפיכך, המודל הרציף הבסיסי עבור תנועת כלי רכב הוא המד"ח הבאה:
עבור צפיפות כלי רכב \rho(x,t)בכביש מהיר.
תחומים עיקריים
תחום נוסף של מכניקת הרצף כולל קצף אלסטומרי, אשר מציג קשר מאמץ-מעוות היפרבולי מעניין. האלסטומר רציף אבל חלוקה הומוגנית של חללים מעניקה לו תכונות בלתי רגילות.
הגדרת מודלים
הגדרת מודל במכניקת הרצף מתחילה בהגדרת מרחב אוקלידי בעל שלושה ממדים עבור גוף חומרי. הנקודות שקיימות בתוך אזור זה נקראות חלקיקים או נקודות חומר. תצורות שונות של הגוף מתאימות לאזורים שונים בחלל האוקלידי. האזור המתאים עבור תצורה כלשהי של הגוף בזמן tיסומן בצורה הבאה:.
חלקיק מסוים בתוך הגוף עבור תצורה מסוימת יסומן על ידי וקטור מיקום:
כאשר {e} _{i}הן קואורדינטות באותה מערכת צירים/סביבת ייחוס, עבור הבעיה (ראו איור מס' 1). את הווקטור ניתן להציג כפונקציה של מיקום החלקיקים \mathbf {X}בתצורת התייחסות מסוימת. לדוגמה התצורה בה ניתן לבטא את המיקום ההתחלתי היא:
.
פונקציה זו נדרשת למגוון מאפיינים, כך שהמודל צריך להיות פיזיקלי. הפונקציה נדרשת לקיים את התנאים הבאים:
עבור ניסוח מתמטי של המודל, היא פונקציה רציפה ודיפרנציאבילית פעמיים, כך שבאמצעות מניפולציות דיפרנציליות ניתן לתאר את תנועת הגוף במרחב באופן מתמטי.
כוחות במכניקת הרצף
מכניקת הרצף עוסקת בגופים הניתנים לעיוות, בניגוד לגופים קשיחים. גוף מוצק הוא גוף הניתן לעיוות, שיכול לשאת במאמצי גזירה (הנובעים מכוחות הפועלים על פני שטח מסוים במקביל לו). לעומת זאת זורמים אינם יכולים לשאת מאמצי גזירה. לצורך לימוד והבנה של המאפיינים המכניים של מוצקים וזורמים יש להניח כי מדובר בגופים רציפים, החומר מצוי בכלל הנפח/המרחב המוגדר שלו, למרת כי למען האמת החומר עשוי מאטומים המכילים חללים ובפועל הוא בדיד. לכן, כאשר מכניקת הרצף מתייחסת לנקודה או חלקיק בגוף רציף, היא אינה מתארת חלל תוך אטומי או חלקיק אטומי אלא נקודה/חלק בגוף רציף אידיאלי המוגדר בנקודה הזו.
הדינמיקה הקלאסית ע"פ ניוטון ואוילר, גורסת כי תנועת גוף חומרי היא תוצאה של הפעלת כח חיצוני, אשר ניתן לסווג לשני סוגים שונים: כוחות שטח {F} _{C}וכוחות גוף {F} _{B}. כך שסכום הכוחות הכולל הפועל על גוף או חלק מגוף ניתן לידי ביטוי כך:
כוחות שטח
פילוג כוחות המגע הפנימיים בכל נפח הגוף מניח שהוא רציף, לכן גם קיימת צפיפות כוח מגע או שדה הטרחה של קושי אשר מציג את פילוג הכוחות והמאמצים בכיוון, במיקום ובזמן מסוימים. זהו אינו שדה וקטורי כיוון שהוא לא תלוי רק במיקום \mathbf xשל נקודה חומרית מסוימת, אלא גם בכיוון המקומי של אלמנט השטח כפי שהוגדר על ידי הווקטור הנורמלי שלו \mathbf n.
כל שטח דיפרנציאלי dS\,\! בעל וקטור נורמלי \mathbf n עבור שטח פנימי נתון S\,\!, הגובל עם חלק מהגוף, חווה כוחות מגע הנובע מהמגע בין שני חלקי הגוף מכל צד של השטח S\,\!, וניתן לידי ביטוי ע"י:
כאשר הוא וקטור ההטרחה (וקטור מאמץ שטחי), או וקטור המאמצים. וקטור המאמצים הוא וקטור אשר לא תלוי במערכות הייחוס (עקרון המאמצים של אוילר וקושי).
כלל כוחות המגע הפועלים על משטח פנימי מסוים S\,\!באים לידי ביטוי על ידי סכום (אינטגרל משטחי) של כוחות המגע על פני שטח המגע הדיפרנציאלי dS\,\! :
במכניקת הרצף, גוף נחשב כגוף חופשי אם הכוחות היחידים הפועלים עליו הם כוחות בין אטומיים (כוחות יוניים, מתכתיים וואן דר ואלס) הנדרשים עבור גיבוש הגוף כמקשה אחת ושמירה על צורתו בהיעדר השפעות חיצוניות (כולל כוח משיכה). מאמצים הנוצרים במהלך ייצור הגוף לתצורתו הדרושה/רצויה, אינם נכללים בחישובי מאמצים מאוחרים יותר שמתבצעים על גוף כלשהו. לכן המאמצים שנלקחים בחשבון במכניקת הרצף הם אך ורק המאמצים שנוצרים על ידי עיוות של הגוף. זאת אומרת רק שינויים יחסיים שנוצרים על הגוף נחשבים, ולא הערכים המוחלטים של אותם מאמצים.
כוחות גוף
כוחות גוף הם כוחות שמקורם נובע במקורות מחוץ לגוף, שפועלים על נפח (או מסה) של גוף מסוים. ניתן לומר כי כאשר קיימים כוחות גוף הנובעים ממקורות חיצוניים, האינטראקציה בין חלקים שונים בגוף (כוחות פנימיים) באה לידי ביטוי באמצעות כוחות המגע בלבד. כוחות אלו נובעים מעצם היותו של הגוף נתון לשדות כח, למשל: שדה כבידה (כוחות כבידה), שדה אלקטרומגנטי (כוחות אלקטרומגנטים) או מכוחות אינרציה הנובעים כאשר הגוף בתנועה. כאשר ניתן להניח כי מסה של גוף רציף מפוזרת בצורה אחידה/רציפה, כל כוח שמקורו נובע מעצם המסה מופץ גם הוא ברציפות. לכן, כוחות גוף מוגדרים על ידי שדות וקטוריים אשר מניחים כי הם רציפים עבור נפח הגוף כולו, כלומר פועלים על כל נקודה בו. כוחות הגוף מיוצגים על ידי צפיפות כוח הגוף (עבור יחידת מסה) שהוא שדה וקטורי אדיש למערכות ייחוס (frame-indifferent).
במקרה של כוחות כבידה, עוצמת כוח הכבידה תלויה או פרופציונלית לצפיפות המסה של החומר, והוא מוגדר במונחים של כח ליחידת מסה (b_i\,\!) או ליחידת נפח (p_i\,\!). לשתי הגדרות יש מקדם פרופורציה בדמות צפיפות החומר כך שניתן לקשר בין שתיהן על ידי המשוואה הבאה:. באופן דומה עוצמת הכוחות האלקטרומגנטים תלויה בעוצמת (מטען חשמלי) השדה האלקטרומגנטי.
כלל כוחות הגוף הפועלים על גוף רציף מיוצגים על ידי המשוואה הבאה:
כוחות גוף וכוחות מגע הפועלים על הגוף, מובילים למומנטי כוח תואמים יחסית לנקודה נתונה. לפיכך המומנט הכולל \mathcal M המופעל על גוף כלשהו נובע ממונטי מגע ומומנטי גוף:
במצבים מסוימים, שאינם נכללים בדרך כלל בניתוח התנהגות מכנית של חומרים. יש הכרח לכלול שני סוגים נוספים של כוחות: צמדי מאמצים (צמדים משטחיים, מומנטי מגע) ומומנטי גוף. צמדי מאמצים (Couple stresses) הם מומנטים ליחידת שטח הפועלים על משטח. מומנטי גוף או צמדי גוף (body couples) הם מומנטים ליחידת נפח או יחידת מסה הפועלת על נפח גוף. שני הסוגים חשובים בניתוח מאמצים בגופים מקוטבים דיאלקטרים (polarized dielectric) תחת השפעת שדה חשמלי, חומרים שיש צורך להתחשב במבנה המולקולרי שלהם, למשל: עצמות. כמו כן מוצקים/גופים תחת השפעת שדה מגנטי חיצוני ומתכות המושפעות מתורת הנקעים.
לפיכך, סכום הכוחות והמומנטים (ביחס לראשית מערכת הצירים) הפועלים על גוף הם:
קינמטיקה: תנועה ומעוותים
שינוי תצורה של גוף רציף מוביל לתזוזה. תזוזת גוף מורכבת משני רכיבים: תזוזת גוף קשיח ומעוותים. תזוזת גוף קשיח מורכבת מתזוזה וסיבוב בו זמנית (תנועה בשש דרגות החופש האפשריות) זאת מבלי לשנות את צורתו או גודלו. מעוות הוא השינוי בצורה או בממדי הגוף יחסית לתצורת הגוף ההתחלתית. מתצורה התחלתית לתצורה מוזזת  כמתואר באיור מס' 2.
תנועת גוף רציף משמעותה סכימת רצף התזוזות של הגוף בזמן. לכן, הגוף החומרי יתפוס תצורות שונות בזמנים שונים, כך שניתן לתאר את חלקיקי הגוף על ידי סדרת נקודות בחלל המתארות קו מסלול.
קיימת המשכיות לתנועה או דפורמציה של גוף רציף במובנים הבאים:
ניתן לזהות תצורה ראשונית או תנאי התחלה כך שכל מצב עתידי יוכל להתייחס לתצורה הראשונית או כנובע מתנאי ההתחלה. התצורה הראשונית היא תצורה התייחסותית בלבד כך שאין חובה שתצורה עתידית תקיים את התנאים הראשוניים. לעיתים קרובות התצורה בt=0 נחשבת כתצורת הייחוס. הרכיב של וקטור מיקום החלקיק נמדד יחסית לתצורה הראשונית, כלומר יחסית לראשית הצירים המקורית.
כאשר מנתחים את התנועה או הדפורמציה של מוצרים או זרימה של זורמים, יש צורך לתאר את השינוי וההתפתחויות של התצורות כתלות בזמן. אחד מתיאורי התנועה של החומר ביחס לקואורדינטות הראשוניות נקרא תיאור חומרי או תיאור לגראנז'י.