cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוג'יק (ראפר)
2017–2018: Everybody, Bobby Tarantino ו-YSIV
ב־29 במרץ 2017 לוג'יק חשף את הכותרת של אלבום האולפן השלישי שלו Everybody. החדשות על אלבומו השלישי היו משותפות ונחשפו בפומבי בחשבון הטוויטר, האינסטגרם והיוטיוב של לוגיק, בצורת סרטונים שחשפו את עטיפת האלבום הרשמית שעוצבה וצוירה על ידי סם ספראט וביים אותה אנדי היינס. האלבום יצא ב-5 במאי 2017. בריאיון ל-Genius אמר לוגיק כי אלבומו הרביעי ככל הנראה יהיה האלבום האחרון שלו.
הסינגל הראשי של האלבום Everybody, "1-800-273-8255", קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי תואר פלטינה משולשת. באוגוסט 2017, לוג'יק כיכב בסדרת הקומדיה המונפשת ריק ומורטי, והביע את עצמו כראש הכותרת של פסטיבל. בנובמבר 2017, לוג'יק הוציא את השיר "Broken People" כחלק מהפסקול של הסרט Bright.
ב-28 בספטמבר 2018, לוג'יק הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, YSIV. לפני שהוציא את האלבום, הוציא שלושה סינגלים מתוכו: "One Day", "The Return" ו-"Everybody Dies". באלבום מופיע השיר "Wu Tang Forever" הכולל את כל חברי וו טאנג קלאן.
2019–הווה: Supermarket, Confessions of a Dangerous Mind, No Pressure והפרישה
בתחילת 2019 לוג'יק הוציא שני סינגלים מתוך אלבומו Confessions of a Dangerous Mind, אחד הנושא את שם האלבום והשני נקרא "Keanu Reeves". זמן מה לאחר מכן הוציא רומן בשם Supermarket ופסקול הנושא את אותו השם. הספר הפך לרב מכר של עיתון הניו יורק טיימס. גם הספר וגם הפסקול קיבלו בדרך כלל ביקורות שליליות.
ב-10 במאי 2019 הוציא את אלבומו החמישי Confessions of a Dangerous Mind אשר הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 וזכה לביקורות מעורבות.
ב-16 ביולי 2020 הכריז לוג'יק על צאת אלבומו האחרון, No Pressure, ועל כך שזהו יהיה אלבומו האחרון, עקב פרישתו מעולם המוזיקה.
ב-19 ביוני 2021, לוג'יק פרסם בעמוד האינסטגרם שלו כי חזר ליצור מוזיקה. לאחר מכן, ב-23 ביוני, הודיע כי אסף את השירים האהובים ביותר מכל המיקסטייפים שהוציא ויצר אלבום אוסף מהשירים. לאחר הוצאת האלבום, לוג'יק הוציא ארבעה שירים נוספים וב-26 ביולי הודיע על אלבומו השביעי, Bobby Tarantino III. ב-30 ביולי הוציא את האלבום.
ב-17 ביוני 2022, לוג'יק הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, Vinyl Days לביקורות חיוביות. בשירים רבים באלבום, לוג'יק מציין שהאלבום הבא שלו ייקרא College Park.
ניקולס ניקלבי
ניקולס ניקלבי (באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא הרומן השלישי של הסופר צ'ארלס דיקנס, הרומן פורסם ב-19 המשכים חודשיים החל ממרץ 1838 ועד ספטמבר 1839. כל חלק כלל 32 עמודי טקסט ושני איורים מאת ה"ק בראון (פיז).
הרומן עב הכרס מספר על חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי, צעיר שאחרי מות אביו נאלץ לדאוג לפרנסת אמו ואחותו. יריבו הוא דודו ראלף ניקלבי המנסה לסלק את ניקולס מדרכו, אך ללא הצלחה.
זמן ההתרחשות של הרומן, בדומה לרוב ספרי דיקנס, הוא בתקופה שבה נכתב (שנות ה-30 של המאה ה-19). חלק מסיפור העלילה מתרחש בלונדון, וחלקו בפורטסמות' (עיר הולדתו של דיקנס), יורקשייר ובדבון.
סגנון הרומן הוא פיקרסקי ומלודרמטי, האפיזודות המתוארות אינן תמיד קשורות זו בזו. שזורים ברומן סיפורים קצרים שמסופרים על ידי דמויות ברומן, בדומה ל"מועדון הפיקוויקים". גם בסגנונו המשעשע בוחן דיקנס את אי-הצדק והעוולות החברתיות של החברה האנגלית הוויקטוריאנית, כגון היחס המחפיר לתלמידים בבתי הספר הפרטיים כמו זה המוזכר ברומן.
בין הדמויות הבולטות ברומן: ראלף ניקלבי - דודו העשיר והחורש רעה; ווקפורד סקווירס - מנהל הפנימייה המרושע; סמייק - הנער האומלל.
תקציר עלילה
ניקולס ניקלבי, בנו של ג'נטלמן כפרי, מגיע אחרי מות אביו ללונדון עם אמו ואחותו קייט. מאחר שאביו היה שרוי בחובות רבים, הם מבקשים עזרה מראלף ניקלבי, דודו של ניקולס, איש עסקים עשיר אך קמצן וקשה לב. ראלף ניקלבי מארגן מקום מגורים לאם ולאחות ושולח את ניקולס לשמש עוזר למנהל פנימייה לבנים "היכל שבורת'ם" ביורקשייר. מתברר שמנהל הפנימייה, סקווירס מתעלל בילדים שבחסותו ובעיקר בסמייק, נער מבוגר יותר ונכה הנמצא בפנימייה מילדותו ואינו יודע מי הם הוריו. במהלך שהותו של ניקולס בפנימייה התאהבה בו בתו של מנהל הפנימייה, סקווירס והייתה בטוחה שהוא רוצה להינשא לה. לבסוף הסתבר לה שהוא לא מעוניין בה והיא נפגעה ורצתה לנקום בו. באחד מן הימים סמייק ברח מן הפנימייה אך נתפס. זה הוביל את סקווירס להכות אותו וכמעט הרג אותו, אלמלא ניקולס היה מתערב. ניקולס ברח מן הפנימייה יחד עם סמייק. כך מצאה פאני את ההזדמנות לנקום בו. היא החביאה בתיקו טבעת יקרה ושלחה לדודו ראלף מכתב בו כתוב שהוא גנב אותה.
הם מגיעים לפורטסמות' שם הם מקבלים הצעה להצטרף ללהקת תיאטרון. הכול מתנהל כשורה עד שניקולס מקבל הודעה - מחזר אחרי אחותו קייט אדם עשיר אך קמצן ואנוכי. ניקולס חוזר ללונדון להגן על כבודה של אחותו.
לאחר חזרתו ללונדון לא פסק המנהל סקווירס לרדוף את סמייק והוא נעזר גם בראלף ניקלבי שרצה לנקום בניקולאס על יהירותו כשהוא פוגע בסמייק. ניקולס מתקבל לעבודה אצל שני אחים נדיבים וטובי לב ושותפם לעסק. שמם הוא האחים צ'ריבל וטים לינקווטר. ניקולס פוגש באמצעותם את מדליין בריי. הוא מתאהב במדליין ונאלץ להציל אותה מציפורני ראלף ניקלבי ושותפו לעסקים ארטור גרייד, החומדים אותה ואת כספה. בסוף הסיפור ניקולס וקייט מוצאים את אהבתם וראלף ניקלבי מתאבד לאחר שמגלה שסמייק, אותו נער שדרך פגיעתו ניסה לפגוע בניקולאס, ולבסוף הביא למותו של סמייק, הוא בעצם בנו.
עיבודים
הרומן עובד לתיאטרון לקולנוע ולטלוויזיה לפחות שבע פעמים. העיבוד המיוחד ביותר היה הפקת תיאטרון בברודוויי בשנת 1980. זה היה ניסיון תיאטרלי שנמשך עשר שעות עם הפסקות וארוחה. ההצגה הועלתה לראשונה על ידי הרויאל שייקספיר קומפני, וב-1982 שודרה ההצגה בערוץ 4 הבריטי, הפקת הדרמה הראשונה של הערוץ. ההפקה זכתה לשבחי הביקורת ולפופולריות רבה. כל השחקנים שיחקו במספר תפקידים, בגלל הדמויות הרבות ברומן, פרט לרוג'ר ריס שגילם את דמותו של ניקולס.
ב-1912 יצא לאקרנים סרט אילם בן 30 דקות בבימויו של ג'ורג' או ניקולס. סרט טלוויזיה בריטי יצא בשנת 2001 בבימויו של סטיבן ויטאקר, ובכיכובם של ג'יימס ד'ארסי (ניקולס), סופיה מיילס (קייט) וצ'ארלס דאנס (ראלף ניקלבי).
ב-2002 יצא סרט קולנוע, "ניקולס ניקלבי", בבימויו של דאגלס מקגרת' ובכיכובם של כריסטופר פלאמר כראלף ניקלבי, צ'ארלי האנם כניקולס, אן האת'וויי כמדליין בריי וג'יימי בל בתפקיד סמייק.
תרגומים לעברית
"ניקולס ניקלבי" תורגם לעברית שלוש פעמים :
קינג ארתור: אגדת החרב
קינג ארתור: אגדת החרב (או בקיצור: קינג ארתור; באנגלית: King Arthur: Legend of the Sword) הוא סרט הרפתקאות-פנטזיה משנת 2017 שביים גאי ריצ'י וכתב יחד עם ג'ובי הארולד וליונל ויגרם, בהשראת אגדות המלך ארתור. בסרט מככב צ'ארלי האנם בתפקיד המלך ארתור, ומשתתפים בו ג'וד לאו, אסטריד ברג'ס-פריסבי, דג'ימון הונסו, איידן גילן ואריק באנה בתפקידי משנה.
הסרט הוצג לראשונה בתיאטרון הסיני ב-8 במאי 2017; בהמשך אותו החודש הסרט הופץ ברחבי ארצות הברית ובריטניה. הסרט הכניס 148 מיליון דולר ברחבי העולם, לעומת תקציב הפקה של 175 מיליון דולר, כאשר המבקרים "מזהירים את הקהל להתרחק".
שובו של שרלוק הולמס
שובו של שרלוק הולמס (באנגלית: The Return of Sherlock Holmes) הוא אוסף של 13 סיפורים בלשיים על הבלש שרלוק הולמס, שהתפרסמו בשנים 1903 עד 1904, ונכתבו על ידי הסופר ארתור קונאן דויל.
היה זה אוסף סיפורי הולמס הראשון מאז 1893, כאשר הולמס "מת" בסוף הסיפור "המשימה הסופית". לאחר שהספר כלבם של בני בסקרוויל (שטווח התאריכים בו נקבע לתקופה שלפני מותו של הולמס) פורסם, דויל היה נתון ללחצים רבים שגרמו לו בסופו של דבר להקים את הולמס לתחייה.
אוסף זה מכיל סיפורים המתוארכים לשנת 1894 ואילך, כך שהתקופה שבה הולמס היה אמור להיות מת (1891 – 1894) מוסברת בקלות.
כמו כן, הצהרתו של דוקטור ווטסון בסוף הספר אומרת שהולמס פרש מעבודתו ואסר עליו לפרסם סיפורים נוספים.
אקו (קמרון)
אקו (בצרפתית: Ako) היא עיירה שנמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-15 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-314 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-114 קילומטרים מבירת האזור במנדה.
תנועה ותחבורה
העיירה נמצאת כ-27 קילומטרים מהכביש הלאומי N11.
משה הלל
משה הלל (נולד ב-18 בינואר 1946) הוא זמר ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
הלל נולד בפתח תקווה. בגיל צעיר התייתם מהוריו ועבר להתחנך בקיבוץ מעגן מיכאל. הוא התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו החל להופיע בערבי הראיונות שערך דן בן אמוץ במועדון החמאם ביפו. בן אמוץ ואורי זוהר כינו אותו "הצנחן המזמר", כינוי שהפך מאז לסמלו המסחרי.
ב-1970 פרץ לתודעה הישראלית עם השיר "הנער עם הבנג'ו", שצעד במקומות גבוהים במצעד הפזמונים. לאחר פרסומו הוזמן ב-1971 להופיע בפסטיבל הזמר המזרחי בו שר את "יעקב התמים" (המוכר יותר כ"אל תירא ישראל") וזכה במקום השלישי. מאז השתתף בתחרות פעם אחר פעם וזכה במקומות גבוהים - ב-1972 הגיע למקום השני עם השיר "לא הבל היופי", ובשנת 1976 זכה במקום הראשון עם השיר "חג לי". במהלך מלחמת יום הכיפורים ביצע עם צוות הווי של חטיבת גולני את השיר "על שלושה פשעי דמשק" ("אתם לא תעברו, אתם לא תעברו, כאן גולני, גולני לוחם"), שנכתב באותה תקופה.
הלל הוציא תקליט ובו שירי הפסטיבלים וכן שירים אחרים שהיו ללהיטים, כמו: "המטאדור", "צל גופך", "שיר שבת", ואחרים. כמו כן שיחק תפקידי אורח בסרט קזבלן ובמחזמר "מזל דגים" של גיורא גודיק ושר את השיר "חיים גנובים" – שיר הנושא מהסרט "אבא גנוב" של יהודה ברקן.
בשנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 פתח פאבים ומועדונים, אירח חברים, ואומנים שונים, והופיע עם שיריו, עד שנטל פסק זמן מהשירה והצטרף ב-1996 לחברת איתוראן, שבה עבד 8 שנים. עם סיום עבודתו בחברה, שב להופיע מעל במות שונות.
צעדה (עיר)
צעדה (בערבית: صعدة) היא עיר בצפון-מערב תימן, ובירת מחוז צעדה. בעבר נקראה קרנה. אוכלוסייתה מונה 51,870 תושבים (נכון ל-2004).
ב-19 במרץ 2011, התרחש בעיר קרב שנמשך כשבוע בין ארגון המורדים החות'ים לבין נאמני נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח, בסיומו השתלטו אנשי הארגון על העיר, במסגרת הקרבות שבמהלכם השתלטו על כלל מחוז צעדה.
אקלים
בעיר שורר אקלים צחיח (BWh לפי שיטת קפן). החודשים החמים הם מאי–ספטמבר והחודשים הקרים הם נובמבר–ינואר. בשנה ממוצעת יורדים כ־185 מילימטרים של משקעים.
הכיכר הגדולה בבריסל
הכיכר הגדולה (בצרפתית Grand'Place או Grand Place, נהגה גְרָאן-פְּלָאס. בהולנדית Grote Markt, כלומר "השוק הגדול", נהגה חְרוֹטֶה מַרְקְט. בדיאלקט הפלמי של בריסל Gruute Met, נהגה חְרִיטֶה מֶט) היא הכיכר המרכזית בעיר העתיקה של בריסל. את הכיכר, הסגורה לכלי רכב, מקיפים בתים ששימשו בעבר את הגילדות בעיר, בית עיריית בריסל והבניין הנקרא בהולנדית Broodhuis ("בית הלחם") ובצרפתית Maison du Roi ("בית המלך"). הכיכר היא יעד תיירותי ממדרגה ראשונה, ומהווה נקודת ציון עירונית.
מלבד האירועים ההיסטוריים העגומים הללו, הייתה הכיכר עדה גם לחגיגות ואירועים משמחים יותר, ביניהן הנפת הדגל הבלגי הראשון בעקבות המהפכה הבלגית ב-1830. מדי שנתיים מוצג במרכז הכיכר שטיח-פרחים מרהיב עין, המורכב מיותר מחצי מיליון פרחים.
היסטוריה
במקום בו שוכנת כיום הכיכר פעל שוק כפי הנראה עוד במאה ה-11. כתב-יד משנת 1174 מזכיר "שוק נמוך" (forum inferius) הממוקם לא רחוק מהמקום שבו נהר הסן מתחיל להיות עביר לכלי שיט, כך שהתאפשרה בו פריקה וטעינה של הסירות. רובע מסחרי זה, הנושק לכנסיית ניקולאס הקדוש (פטרון הסוחרים), היה אפוא שטח פתוח במקום שבו הייתה ביצה שיובשה, על הדרך העתיקה שחיברה בין פלנדריה וחבל הריין. דרך זו כונתה בשם סטנווך (steenweg, כלומר "דרך-אבן", משום שהייתה הראשונה באזור שרוצפה באבנים - מילה זו משמשת עדיין בהולנדית במשמעות של "רחוב ראשי").
לאחר הפצצת בריסל ב-1695, שבה נשרפו רוב המבנים בכיכר, נבנתה הכיכר מחדש, והפעם בסגנון בארוקי מפואר. במהלך מאות השנים הבאות נפגעה הכיכר מספר פעמים; בסוף המאה ה-18 הרסו מהפכנים מקומיים חלק גדול מסמלי "המשטר הישן" ופסליו. בכמה מהבניינים נערכו שינויים, רבים מהם לא מוצלחים, שכללו סיוד או טיוח של החזיתות, הסרת קישוטים, וכן לכלוך כתוצאה מזיהום אוויר. ראש העיר בסוף המאה ה-19, שארל בולס, היה תומך נלהב בשיקום ושימור המורשת האדריכלית של העיר, ובימיו שופצו או נבנו מחדש רבים מהבניינים בכיכר.
הכיכר הגדולה שמרה על תפקידה המסחרי ככיכר שוק עד ה-19 בנובמבר 1959. בשנות השמונים של המאה ה-20 נאסרה בה תנועת מכוניות.
הצלע הדרום-מערבית של הכיכר
בית עיריית בריסל מהווה את רובה של הצלע הדרום מערבית של הכיכר. דרומית לו, יש בלוק נוסף של בתים:
סגוליות
סגוליות (גם ספציפיות. באנגלית: Specificity) היא מדד סטטיסטי ליעילותו של מסווג (כמו בדיקה רפואית או בדיקת בקרת איכות) בשלילת קיומו של מצב מסוים. כך למשל, אם בדיקה רפואית נועדה לגלות את קיומה של מחלה, סגוליות הבדיקה היא ההסתברות לזיהוי הנבדק כבריא אם הוא אכן בריא.
חישוב
סגוליות המבחן תקבע על ידי השוואת תוצאות המבחן לתוצאות מבחן אחר, שמהווה את מדד הזהב (המדד הטוב ביותר שבידינו לגבי קיומו של המצב הנבדק). כך למשל, תוצאת בדיקה למחלה יכולה להיות חיובית (מחלה קיימת) או שלילית (מחלה לא קיימת). התוצאות החיוביות נבדקות מול מדד הזהב, ומסומנות כ"חיוביות אמיתיות" אם המחלה אכן קיימת על פי מדד הזהב, או כ"חיוביות כוזבות", אם לא. באותו אופן, התוצאות השליליות מסומנות כ"שליליות אמיתיות" אם המחלה אכן לא קיימת על פי מדד הזהב, או כ"שליליות כוזבות", אם מדד הזהב מורה שהמחלה אמנם קיימת (ראו טבלה משמאל).
אם ידועים לנו נתוני כל האוכלוסייה, ניתן לחשב את הסגוליות על ידי הנוסחה: גם אם לא ידועים נתוני כל האוכלוסייה (כפי שקורה בדרך כלל), ניתן לאמוד את ערכה של הסגוליות על ידי חישוב הערך שבנוסחה על מדגם מתוך האוכלוסייה.
אם סגוליות בדיקה מסוימת היא 1 (כלומר, 100%), הבדיקה תזהה את כל האנשים הבריאים כבריאים. סגוליות של 90% מתארת בדיקה שתשלול מחלה בתשעים אחוזים מהאנשים הבריאים.
דוגמה מספרית
מחקר רפואי בדק את דיוקה של בדיקת סינטיגרפיה (רישום מקומם של נותבים רדיואקטיביים שהוחדרו לגוף) בכבד. עורכי המחקר השוו את תוצאות הסינטיגרפיה לתוצאות של בדיקות שמהימנותן ידועה, לבדיקות של ביופסיה של הכבד ולבדיקות שנעשו בניתוח בחי או בניתוח שלאחר המוות. תוצאות חיוביות של הסינטיגרפיה מצביעות על מחלת כבד ותוצאות שליליות שוללות מחלה. בטבלה מרוכזות תוצאות הבדיקה בהשוואה לקיומה או אי קיומה של מחלת כבד.
חמישים וארבעה נבדקים נמצאו בריאים גם בסינטיגרפיה וגם בבדיקות הפולשניות, קרי 54 תוצאות שליליות אמיתיות. שלושים ושניים נבדקים נמצאו חולים על ידי הסינטיגרפיה למרות שאינם חולים, קרי 32 תוצאות חיוביות שגויות.
סגוליות הבדיקה היא
בקבוצת הבריאים, ההסתברות שסינטיגרפיה תמצא שנבדק הוא בריא היא 62.79%.
גיא חיימוב
גיא חיימוב (נולד ב־9 במרץ 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. במהלך הקריירה זכה בשתי אליפויות, פעם אחת בגביע המדינה ופעמיים בגביע הטוטו. לזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת ישראל.
אבדלה בוקראם
חַיְמֶה אַבְּדָלָה בּוּקָרָאם אוֹרְטִיס (בספרדית: Jaime Abdalá Bucaram Ortiz; נולד ב-20 בפברואר 1952) הוא פוליטיקאי אקוודורי שכיהן כנשיא אקוודור במשך שישה חודשים בין 1996 ל-1997, בטרם הודח בידי הקונגרס בעילה של אי-כשירות נפשית.
גיא חיימוב
קריירה
חיימוב נולד וגדל בחולון, למד בתיכון קוגל. בתחילת הקריירה שיחק חיימוב במחלקת נוער של מכבי תל אביב ובהמשך עלה לבוגרים, שם היה השוער המחליף במשחקי ליגת העל ושוער ראשון בחלק ממשחקי גביע הטוטו. בעונת 2006/2007 הושאל להפועל כפר סבא בה היה השוער המחליף של הקבוצה ושותף בשלושה משחקי ליגה. לאחר שנתיים בכפר סבא עבר להכח עמידר רמת גן לעונה אחת, שם היה השוער הראשון הקבוע לראשונה בקריירה.
אבדלה בוקראם
חייו
בוקראם נולד בגואיאקיל למשפחה ממוצא לבנוני, שרבים מבניה היו מעורבים בפוליטיקה. דודו, אסאד בוקראם, היה ממייסדי מפלגת ה-CFP (Concentración de Fuerzas Populares; "ריכוז כוחות העם"), בן דודו, אוורואס בוקראם, כיהן כנשיא הקונגרס הלאומי, וגיסו, חיימה רולדוס, היה בעצמו נשיא אקוודור, בשנים 1979–1981.
גיא חיימוב
קריירה
בעונת 2010/2011 עבר לעירוני קריית שמונה, איתה זכה בגביע הטוטו, והשתתף בחצי גמר גביע המדינה. בסוף העונה רצתה קריית שמונה לקנות את כרטיסו אך בשל המחיר הגבוה אותו קבעה הוועדה למעמד השחקן ואי הסכמת מכבי תל אביב להתפשר על המחיר הקבוצה ויתרה. ביוני 2011 חתם על חוזה לשחק במכבי תל אביב לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת.
אבדלה בוקראם
חייו
בצעירותו עסק רבות בספורט. הוא התחרה בריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת מינכן, ואף צעד בראש המשלחת האקוודורית בטקס הפתיחה של המשחקים. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת גואיאקיל.
גיא חיימוב
קריירה
לקראת עונת הושאל חיימוב לשנה אחת לא.א.ק. לרנקה, אותה אימן רן בן שמעון. חיימוב ספג שער ראשון בליגה במחזור התשיעי ובכך שבר את שיא הדקות ללא ספיגה מפתיחת העונה בקפריסין והעמידו על 739 דקות. בשיא הדקות ללא ספיגה הכללי בקפריסין מדורג חיימוב במקום הרביעי.
אבדלה בוקראם
קריירה פוליטית
הקריירה הציבורית של בוקראם החלה ב-1979, כשמונה למפקד המשטרה בגואיאקיל, והוא בן פחות מ-28. בתפקידו זה עסק רבות באכיפת מוסר. בין היתר, הצעיד עצורים בעבירות זנות והומוסקסואליות לאורך 25 בלוקים בעיר, תוך שעוברי האורח מטיחים בהם עלבונות.
ב-1985 נבחר בוקראם לראש עיריית גואיאקיל מטעם המפלגה הרולדוסיסטית האקוודורית, שהיה בין מייסדיה ונקראה על שם חיימה רולדוס. בתקופה הקצרה שבה כיהן כראש העיר, היה מעורב ממשלו בפרשיות שוחד וגנבה, ובלחץ הצבא התפטר מתפקידו. הוא נמלט ממשפט ומצא מקלט מדיני בפנמה. בקרב העם האקוודורי נתפס בוקראם כמי שנרדף על ידי האליטות, ובעודו בגלות הפופולריות שלו גברה. ב-1987 הוענקה לבוקראם חנינה, והוא שב לארצו והתמודד בבחירות לנשיאות ב-1988. הוא הצליח להעפיל לסיבוב השני, אך הפסיד למועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, רודריגו בורחה. אחותו, אלסה בוקראם, נבחרה באותה שנה לראשת עיריית גואיאקיל.
גיא חיימוב
קריירה
ב-7 ביוני 2016 חתם חיימוב לשלוש שנים בהפועל באר שבע. ב-30 ביולי ערך חיימוב את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע, כאשר פתח בהרכב בניצחון 5–0 על הפועל אשקלון באצטדיון הברפלד. חיימוב פתח בהרכב הקבוצה במשחק אלוף האלופים בו ניצחה את מחזיקת הגביע מכבי חיפה, וזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. בתחילת העונה שימש חיימוב כשוער שני לדודו גורש, אך בפברואר 2017 תפס את עמדת השוער הראשון, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות. בעונת 2017/2018 שותף ב-25 משחקי ליגה, ובסופה זכה עם הקבוצה שוב באליפות.
אבדלה בוקראם
קריירה פוליטית
לאחר הבחירות חודשו ההליכים הפליליים נגדו. הוא שוב נמלט מהמדינה, עד שב-1992 החליט הקונגרס לשוב ולחון אותו. הוא התמודד בשנית בבחירות שנערכו באותה שנה, אך הפעם כלל לא עבר לסיבוב השני, ולתפקיד נבחר סיקסטו דוראן באיין ממפלגת האיחוד הרפובליקני. עם זאת, הוא המשיך למלא תפקיד מפתח בפוליטיקה האקוודורית, באמצעות חברי הקונגרס מטעם מפלגתו, ותוך שיתוף פעולה הולך וגובר עם המפלגה הסוציאל-נוצרית (Partido Social Cristiano, PSC), והיושב ראש שלה, נשיא אקוודור לשעבר, לאון פברס-קורדרו. שיתוף הפעולה נפסק לקראת הבחירות של 1996, שבהן ראו שתי המפלגות הזדמנות לכבוש את השלטון.
גיא חיימוב
קריירה
ב-6 באוגוסט 2018 חתם חיימוב לשנתיים במכבי חיפה. בהופעת הבכורה שלו במועדון הדף שני פנדלים בבעיטות ההכרעה בדרבי מול הפועל חיפה בחצי גמר גביע הטוטו. בנובמבר 2019 נפצע בכתפו, פציעה שבעקותיה נותח והחמיץ את המחצית השנייה של העונה. בתום העונה שוחרר מהקבוצה. בספטמבר 2020 הודיע על פרישה.
אבדלה בוקראם
קריירה פוליטית
בבחירות שנערכו ב-1996 ניצח בוקראם בסיבוב השני את מועמד ה-PSC, חיימה נבוט, בפער של 8%. קמפיין הבחירות שלו התמקד באזורים הכפריים, שתושביהם זכרו לרעה את תקופת שלטונה של ה-PSC בעבר, והוא ניצח בהם בהפרש ניכר. לעומת זאת, בערים הגדולות, קיטו וגואיאקיל, הייתה ידו של נבוט על העליונה. כסגניתו של בוקראם נבחרה רוסליה ארטאגה, שכיהנה כשרת החינוך בממשלתו של דוראן-באיין, והביעה לא פעם ביקורת על מדיניותו השמרנית.
כנשיא אקוודור
ב-10 באוגוסט 1996 הושבע בוקראם כנשיא. הוא הנהיג מדיניות כלכלית נאו-ליברלית וקידם יוזמות של הפרטה. בתוך כך, נהג ממשלו בפזרנות רבה, והוא אופיין בשחיתות שקוממה נגדו את הציבור הרחב. בין היתר, נהג לערוך קונצרטים פרטיים ומסיבות פאר בארמון הנשיאות, ואף תכנן לשלם לדייגו ארמנדו מרדונה מיליון דולר כדי שישחק משחק אחד במועדון הכדורגל ברצלונה ספורטינג קלוב, שבוקראם שימש נשיאו. ב-5 בפברואר 1997 נערכו בערי המדינה הפגנות ענק נגד ממשלו.
גיא חיימוב
חיים אישיים
חיימוב נשוי לסינדי אותה הכיר כשלמדו יחד בתיכון, והם הורים לֿשלושה ילדים. במרץ 2022 פרסם ביום הולדתו ה-36 כי במהלך בדיקת MRI בצווארו לאחר שנפצע במהלך משחק בשנת 2019, גילו בעמוד השדרה שלו גידול. בהמשך, נודע לו שהגידול שפיר, והוסרו 98% ממנו.
אבדלה בוקראם
כנשיא אקוודור
הקונגרס אף הוא לא היה שבע רצון מהתנהלותו של בוקראם, ולמחרת החליט להדיחו מכהונתו בעילה של אי-כשירות נפשית. ההחלטה יצרה משבר חוקתי, שכן היא התקבלה ברוב רגיל, ולא ברוב מיוחס של שני שלישים, וללא חוות דעת רפואית, כנדרש על פי החוקה. ארטאגה מילאה את מקומו במשך חמישה ימים, בטרם הוחלפה בנשיא הקונגרס, פביאן אלרקון.
לאחר ההדחה
עם הדחתו שב בוקראם לפנמה סיטי. ב-2005 הורה נשיא בית המשפט העליון של אקוודור, גיירמו קסטרו, על ביטול אישומי השחיתות נגד בוקראם, וזה שב לאקוודור. החלטתו של קסטרו, שהיה ממקורביו של בוקראם, עוררה מחאה ציבורית, והנשיא, לוסיו גוטיירס, שמעמדו הציבורי היה ירוד גם כך, החליט על חילופי גברי בהרכב בית המשפט העליון. ההרכב החדש החליט על חידוש ההליכים נגד בוקראם, והלה שב לפנמה.
בשעות הבוקר המוקדמות של 12 באוגוסט 2020, נעצר בביתו בעיר גואיאקיל בחשד למעורבות ברצח הישראלי שי דהן בכלא "פניניטסריה דל ליטורל" שבגואיאקיל, לאחר שהיה מעורב בעסקה של ערכות לבדיקת קורונה מזויפות לממשלת אקוודור.
פרידריך הלדרלין
יוהאן כריסטיאן פרידריך הלדרלין (בגרמנית: Johann Christian Friedrich Hölderlin; 20 במרץ 1770 – 7 ביוני 1843) היה מגדולי המשוררים בשפה הגרמנית. יצירתו, שהגיעה לשיאה בסביבות שנת 1800 ובה אימץ סגנון עצמאי, שגישר בין הקלאסיקה הוויימארית והרומנטיקה, הרבתה לעסוק בנושאים הלקוחים מן המיתולוגיה היוונית. במשך שלושים ושש השנים האחרונות של חייו שקע בדמדומיה של מחלת נפש, שבמהלכה כתב אך מעט.
חייו
פרידריך הלדרלין נולד בשנת 1770 בלאופן-אם-נקאר על נהר נקאר אשר בווירטמברג (באזור שוואביה), בנם של מנהלן במנזר ובתו של כומר, ובכך חלק את המוצא השוואבי והמורשת המשפחתית הכנסייתית עם כמה מענקי הרוח הגרמניים האחרים של אותה תקופה (שילר, פיכטה, שלינג ועוד). בגיל שנתיים התייתם מאביו, וכעבור שבע שנים מת גם אישהּ השני של אמו. זו ייעדה אותו, כמובן מאליו, להיות כומר אוונגלי, ומשום כך למד הלדרלין במוסדות לימוד אוונגליים שונים בווירטמברג.
במהלך לימודיו באוניברסיטת טיבינגן, כמלגאי של המדרשה האוונגלית המקומית (Tübinger Stift), התחבר עם הפילוסופים לעתיד הגל ושלינג. השלושה השפיעו זה על זה, וככל הנראה הפנה הלדרלין את תשומת לבו של הגל לרעיונותיו של הרקליטוס על אחדותם של ההפכים, שאותם פיתח הגל מאוחר יותר למושג הדיאלקטיקה.
בשל אמצעיה הכספיים המוגבלים של משפחתו וסלידתו מן הקריירה בכנסייה החל הלדרלין לעבוד כמורה פרטי במשפחות אמידות. בשנים 1793/4 הועסק כמורה פרטי אצל הסופרת שרלוטה פון קלב, שהייתה מקורבת לגתה, לשילר ולז'אן פול. בשנת 1794 פקד את אוניברסיטת יינה, שם האזין להרצאותיו של פיכטה, ובמהלך שהייתו שם התקרב לגתה, לשילר ולפיכטה עצמו.
בשנת 1796 שימש מורה פרטי בביתו של יאקוב גונטרד, בנקאי מפרנקפורט, ושם הכיר את אשתו סוזטה גונטרד, שהייתה לאהובתו הגדולה. סוזטה שימשה מודל לדמותה של דיוטימה ברומאן המכתבים הנודע של הלדרלין, "היפריון", וכן בפואמה "קינת מנון על דיוטימה".
כאשר נודע לגונטרד על אהבתה של אשתו למחנך של בנם, היה על הלדרלין לעזוב את עבודתו בבית הבנקאי והוא נמלט להומבורג, אל חברו מן הלימודים, איזאק פון סינקלר. הלדרלין היה נתון בקשיים כלכליים גדולים (אפילו כאשר פורסמו כמה משיריו בעזרת מיטיבו שילר) והיה תלוי בתמיכתה הכספית של אמו. כבר אז אובחנה אצלו נטייה חזקה להיפוכונדריה, שהלכה והחמירה לאחר פגישתו האחרונה עם סוזטה גונטרד בשנת 1800. בינואר 1801 נסע לשווייץ ושימש בה מורה פרטי במשך תקופה קצרה.
בתחילת 1802 קיבל משרת מורה פרטי לילדיו של הקונסול וסוחר היין מאייר מהמבורג, שהתגורר אז בבורדו שבצרפת, והוא יצא לשם ברגל, אך שב כעבור תקופה קצרה לשוואביה מסיבה שלא הובהרה. הקורות אותו בדרכו הממושכת חזרה נתונות במחלוקת בין החוקרים. בשובו לשטוטגרט היה כבר במצב נפשי ירוד ומבולבל כל כך, שחבריו בקושי הכירוהו. בחודש זה, יוני 1802, חלו תהפוכות רבות בחייו, אף שלמחקר הביוגרפי חסרים פרטים רבים על תקופה מכרעת זו. לפי אחת הגרסאות המקובלות, הנתמכת בשחזור גאוגרפי המתבסס על שירים שכתב בדרך, הלדרלין המבולבל ואובד העצות יצא מבורדו ברגל "לכיוון יוון", "אל הקווקז", אך מסעו זה נקטע באלפים השווייצריים כאשר הוכה בדרך ומשכורתו מבורדו נשדדה ממנו. הלדרלין איבד את הכרתו למשך יממה לערך, ולאחריה החשיב עצמו כמי שאפולו תקפו - מוטיב שחזר בהרבה משיריו שעקבו למסעו זה. כך שב לשטוטגרט חסר כל ובמצב גופני ונפשי ירוד, ושם נודע לו כי סוזטה גונטרד מתה ביום שבו נשדד והותקף בדרכו.
הלדרלין שב לבית אמו בנירטינגן, והשקיע עצמו בעבודה, ותרגם מיצירותיהם של סופוקלס ושל פינדארוס, אשר שימש מקור השראה לשירת ה"המנונים" שלו. חברו סינקלר השיג לו משרה כספרן בחצר רוזנות הסן-הומבורג, שאותה מימן מכיסו שלו. בתקופה זו, בהומבורג הגיעה שירתו לשיאים חדשים, שרבים מהם עסקו במיתולוגיה היוונית. בשנת 1805 פורסמו "שירי הלילה" שלו, ובהם גם השיר הנודע "מחצית החיים". בפברואר 1805 נעצר סינקלר בדוכסות הומבורג במטרה להאשימו בבגידה, לפי דרישת הדוכס פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג, אלא שהאישום לא צלח. החקירה נגד "עוזרו מווירטמברג", הלדרלין, הופסקה בעקבות חוות דעת של הרופא והרוקח מילר מהומבורג, שהעידה על שיגעונו וטירופו של הלדרלין. משום כך לא הוסגר הלדרלין. באוגוסט 1806 כתב סינקלר לאמו של הלדרלין שלא יוכל עוד לטפל בחברו. ב-11 בספטמבר באותה השנה הועבר הלדרלין, תחילה באמתלה ואחר כך תוך שימוש בכוח, מהומבורג למרפאה בטיבינגן. מנקודת זמן זו, לכל המאוחר, כבר נחשב בעיני כל לחולה רוח. טיבה המדויק של מחלתו לא הוברר מעולם ושנוי במחלוקת, אך הדעה שנשמעה בעבר כאילו היה חולה מדומה איננה מקובלת עוד.
בשנת 1807 הועבר הלדרלין להשגחתו של ארנסט צימר, נגר מטיבינגן וחובב ספרות שהעריץ את ספרו "היפריון". בשלושים ושש השנים הבאות התגורר הלדרלין בביתו של צימר במגדל קטן המשקיף לנהר הנקאר, הנקרא היום "מגדל הלדרלין". משפחתו של צימר סעדה אותו עד מותו בשנת 1843. המשורר הרומנטי הצעיר וילהלם וייבלינגר, שהעריצו, תיאר בכתביו את הלדרלין חולה הרוח. בזכותו שרדו גם שירים וכתבים שכתב הלדרלין בתקופת דמדומיו, רובם תחת שם-העט "סקרדנלי". שירים מחורזים אלה ניחנים בסגנון כמו-ילדותי. גם המשורר אדוארד מריקה תיאר את הלדרלין ברומן החניכה הנודע שלו, "הצייר נולטן", וגם הוא ביקר אצלו בטיבינגן. לפי אחד הדיווחים, השמיד ארנסט צימר רבים מכתביו של הלדרלין מהתקופה שבה התגורר בביתו.
יצירתו
הלדרלין, בדומה לאנשי רוח אחרים בני דורו, היה ממעריציה של המהפכה הצרפתית של שנת 1789. עם עליית נפוליאון היה לחסיד נלהב שלו והיללו באחדים משיריו (בדומה ללודוויג ואן בטהובן, שהקדיש במקור את ה"הרואיקה" לנפוליאון).
בדומה לגתה ושילר המבוגרים ממנו, היה גם הלדרלין מעריץ נלהב של יוון הקלאסית. אלא שתפיסתו של הלדרלין את תרבותה של יוון העתיקה, כפי שהיא מצטיירת מתרגומיו המאוחרים ליצירותיו של סופוקלס, נבדלת באורח ניכר מן התפיסה האידיאליסטית של התקופה הקלאסית שאפיינה את בני זמנו ואת הזרם הקלאציסיסטי בספרות בכלל. רק במאה העשרים התברר כי הלדרלין היה הראשון שזיהה את המאפיינים הלא-קלאסיים, הדיוניסאים והאורפאיים שבתרבות היוונית העתיקה, שאותם שילב בפייטיזם השוואבי ליצירתה של חוויה דתית ייחודית. בעבורו לא היו האלים היוונים דמויות-פסל מיופייפות כפי שהיה מקובל בקלאסיציזם, כי אם דמויות חיוניות וממשיות בעלות נוכחות, פלאיות ונוראיות. כבר ברומאן המוקדם שלו, "היפריון", התקרב לרעיון היווני של הגורל הטראגי, כפי שמתבטא בבית האחרון של שיר־הגורל של "היפריון".
שיריו הגדולים והבשלים היו ארוכים ולרוב חסרי מבנה קשיח של משקל וחריזה. יחד עם ההמנונים, האודות והאלגיות האלה – בהם "הארכיפלג", "לחם ויין" ו"פאתמוס" – פיתח גם צורות קצרות יותר, כמו בשירו הנוגע "מחצית החיים". משנותיו הארוכות במגדל הלדרלין בטיבינגן שרדו כמה שירים מחורזים.
ארכיונו מצוי בספריית המדינה של וירטמברג בשטוטגרט.
השפעתו
שירתו של הלדרלין, הנחשבת היום לאחד משיאי הספרות הגרמנית והמערבית בכלל, נשתכחה זמן קצר לאחר מותו; מחלתו ובידודו גרמו לו להשתכח מלבם של בני זמנו, ועל אף הדפסתם של כתביו עוד בימי חייו, על פי רוב סבלה יצירתו מהתעלמות במהלך המאה התשע-עשרה, והלדרלין נחשב אז רק לחקיין של פרידריך שילר, למשורר רומנטי ומלנכולי. רק בתחילת המאה העשרים, בעיקר בזכות נורברט פון הלינגראת, מאנשי חוגו של המשורר שטפן גאורגה, הלך והתגלה מחדש בכל גדולתו, והקהילה הספרותית עמדה לראשונה על הסגנון הייחודי של יצירתו המאוחרת ושל תרגומיו לפינדארוס.
אף שסגנונו של הלדרלין בסוגת ההמנונים נותר ייחודי בנוף הספרות הגרמנית, השפיעו הצורות הקצרות והפרגמנטריות שלו בצורה עמוקה על השירה הגרמנית, בעיקר אצל שטפן גאורגה, גאורג היים וגאורג טראקל.
בשנת 1868 הלחין ברהמס את שיר הגורל, תוך שהוא מעניק באמצעות המוזיקה פרשנות חדשה לטקסט של הלדרלין.
בתקופת הרייך השלישי נעשה שימוש בוטה וציני בשירתו של הלדרלין לצורכי תעמולה לאומנית, כמו למשל באודה "המוות למען המולדת".
תרגומיו של הלדרלין למחזות "אדיפוס המלך" ו"אנטיגונה" מאת סופוקלס זכו בתחילה לאהדה מצומצמת אך נלהבת אצל אנשי רוח אחדים, למשל אצל הסופרת הגרמנית בטינה פון ארנים. מצד שני, ספגו התרגומים קיתונות של ביקורת מצד פילולוגים וכן מצדו של שילר. רק במאה העשרים זכו להערכה כמודל אפשרי לתרגום פואטי (כך למשל התבסס ברטולט ברכט על תרגומיו של הלדרלין כשעיבד את "אנטיגונה").
להלדרלין הייתה גם השפעה על הפילוסופיה בת זמנו ולאחר זמנו. בזכות שיתוף הפעולה שלו עם סינקלר ועם הגל בפרנקפורט ובבאד הומבורג הונחו היסודות לפילוסופיית הרוח של הגל. הלדרלין אף כתב טקסטים פילוסופיים שונים, שנותרו ברובם קשים להבנה ופרגמנטריים. הוא היה ממבקריה של תורת הידע של פיכטה. תוכן שיריו, ובמיוחד תוכן ההמנונים, שימש מקור לדיונים פילוסופיים מאוחרים יותר, למשל אצל מרטין היידגר ותיאודור אדורנו.
במהלך חייו של הלדרלין התפרסם רק חלק קטן מיצירתו, ורק במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה התפרסמו טקסטים אחדים מהשנים שלאחר 1800. נערכו ניסיונות חוזרים ונשנים להוציא מהדורה מדעית של כתביו בהתבסס על כתבי היד, ומדי כמה עשורים יצאה מהדורה חדשה, שניסתה לקעקע את קודמותיה, וכך עד לשנות השבעים של המאה העשרים. משום כך מצויה יצירתו של הלדרלין במחלוקת אקדמית עד היום, וכל מהדורה מדעית של כתביו סופגת ביקורת רבה בקרב קבוצת חוקרים אחרת. כתוצאה מכך יש לטקסטים רבים שלו מספר גרסאות מקובלות.
מחזה על חייו
בשנת 1972 החלה הצגת מחזהו של פטר וייס, "הלדרלין", העוסק בחייו של הלדרלין.
קישורים חיצוניים
משיריו:
ג'ובאני סאלה
ג'ובאני סאלה (Giovanni Sala) (נולד ב-23 בנובמבר 1963, בברגמו, איטליה) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי שהיה חמש פעמים אלוף עולם באנדורו בשנות ה-90 של המאה ה-20. הוא נחשב לאחד מגדולי רוכבי השטח בכל הזמנים.
קריירה
סאלה החל לרכב על אופנועים בגיל 14 והתחרה כחובב במרוצי מוטוקרוס ואנדורו ברמה המקומית באיטליה. בשנת 1990, כשהיה בן 27 ועלויות המרוצים הכריעו אותו מבחינה כלכלית, הוא החליט לפרוש. יבואן KTM לאיטליה שזיהה את הפוטנציאל וחשש שעולם המרוצים יאבד את הרוכב המוכשר, קישר בינו לבין KTM והיצרנית האוסטרית החליטה להחתימו על חוזה ארוך טווח. ב-1991 סאלה החל להתחרות בחסות KTM באליפות העולם באנדורו (WEC) המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לאופנועים וב-"אנדורו ששת הימים הבינלאומי" (ISDE) הנחשב ל"אולימפיאדת האנדורו". סאלה התחרה ב-ISDE כחלק מנבחרת איטליה הרשמית. ב-1993 זכה סאלה בתואר אלוף העולם באנדורו של ה-WEC. הוא חזר על ההישג בקטגוריית ה-250 סמ"ק גם בשנים 1994 וב-1995. ב-1999 זכה סאלה בפעם האחרונה באליפות העולם והוא עשה זאת בקטגוריית ה-400 סמ"ק.
ב-1992 סאלה זכה, כחלק מנבחרת איטליה, באליפות ה-ISDE שנערכה באוסטרליה וזכה גם בתואר אלוף האלופים כרוכב המהיר ביותר במסלול. הוא חזר וזכה בתואר האליפות יחד עם הנבחרת האיטלקית גם באליפות 1994 (ארצות הברית), 1997 (איטליה), שם זכה בשנית בתואר אלוף האלופים ובשנת 2000 (ספרד).
ב-1993 הצטרף סאלה לקבוצת KTM המשתתפת בראלי דקר המפרך. בשנה זו הוא סיים במקום ה-17. ב-1994 סיים במקום השביעי וב-1995 במקום השישי. ב-1995 וב-2004 פרש מהמרוץ בשל תאונות ופציעות שבגינן לא יכול היה להמשיך. ב-2006 סיים סאלה במקום השלישי (אחרי בני קבוצתו סיריל דספרה ומארק קומה). אחרי פציעה נוספת בראלי דקר של 2007, החליט על פרישה ממרוצים אלו.
פרישה
ב-2004, כשהיה בן 41, פרש סאלה מהתחרות במרוצי אנדורו באופן מקצועי, ומאז ועד היום (פברואר 2009) הוא ממשיך לרכב ולייצג את KTM במרוצים ובאירועים שונים.
ב-2008 הגיע ג'ובאני סאלה לישראל כחלק מחגיגות פסטיבל KTM המקומי שאורגן על ידי היבואן ואף השתתף וניצח במרוץ אנדורו-טסט בכפר טרומן בו התחרה מול טובי רוכבי האנדורו הישראליים.
סוללה חשמלית
סוֹלְלָה או בָּטֵרִיָּה (באנגלית: Battery) היא חפץ לייצור חשמל בזרם ישר. הסוללה מורכבת מ"תא חשמלי" אחד או יותר.
ה"תא החשמלי" הנפוץ כיום הוא תא אלקטרוכימי (מכונה גם "תא וולטאי" או "תא גלווני"), שבו החשמל מופק כתוצאה מתהליך כימי (העברת אלקטרונים בין שתי אלקטרודות המחוברות לחומרים שלהם הבדל פוטנציאלי חמצון-חיזור). תא חשמלי העובד בצורה הפוכה הוא תא אלקטרוליטי. בתא זה מגיע חשמל ממקור חיצוני, וגורם לתהליך כימי. "סוללה נטענת" משלבת למעשה תא אלקטרוכימי להפקת חשמל, ותא אלקטרוליטי הטוען את הסוללה באנרגיה באמצעות שינויים כימיים, לצורך המשך הפקת החשמל.
סוג נוסף של תאים חשמליים הם תאי דלק, תאים גרעיניים ועוד. ערך זה דן בסוללות האוצרות אנרגיה באופן כימי בלבד.
אטימולוגיה
המילה "סוללה" מוזכרת כבר בתנ"ך מספר פעמים בצד השורש ש-פ-כ: "שפיכת סוללה על העיר". רוב האזכורים מופיעים בהקשרים של המצורים על ירושלים ולכיש שערכו סנחריב מלך אשור (701 לפנה"ס) ונבוכדנצר מלך בבל (587-586 לפנה"ס. מצור זה הסתיים בחורבן בית המקדש הראשון). בספרות חז"ל לא נמצא כל שימוש במילה זו או בתרגומה. הפרשנים נחלקו בפירוש המילה סוללה; מחבר הספר יוסיפון, בן המאה ה-10, בתארו את המצור שערך טיטוס - ראה אותה ככלי מצור, וכמותו סברו גם הרלב"ג ורבי אברהם הרופא פורטלאונה. "שפיכת סוללה" הובנה אצלם כירייה מתוך כלי ארטילרי - בליסטרה המשליכה כמות גדולה של אבנים. למשמעות זו יש תימוכין ממדרש איכה רבה. לעומתם, פרשני המקרא רבי דוד אלטשולר (בספרו המצודות) והמלבי"ם מפרשים כי הכוונה לסוללת עפר הנשפכת מול העיר כדי לאפשר לחימה ממנה (סוללת מצור).
בספרות ההשכלה וכן בעיתונות העברית בראשיתה שימשה ה"סוללה" כסוללת עפר. התרגום של "סוללה" כנשק ארטילרי - קבוצת כלי ירייה (ובשלב זה - התותחים המודרניים) הופיעה בעיתונות לראשונה רק ב-1877 (בעיתון הצפירה). השימוש של "סוללה" עבור סוללה חשמלית ("בטרייה") הופיע מאוחר יותר - רק בשנות ה-30 של המאה ה-20. העתקת המילה למשמעות זו נבעה מ-battery האנגלית ו-batterie הצרפתית, המשמשות אף הן משמעות כפולה - לסוללה החשמלית לצד הארטילריה.
היסטוריה של הסוללה
הראשון שבנה סוללה חשמלית היה אלסנדרו וולטה (1745–1827). הוא בנה את "תא וולטה" (תא נוזלי). המצאתו של וולטה אפשרה למדענים בימיו לחקור את תכונות החשמל ויכולותיו.
הסוללה החשמלית הראשונה הייתה תא שבתוכו היו ערוכים לסירוגין, בזה אחר זה, לוחות עשויים אבץ ונחושת: לאחר לוח אבץ בא לוח נחושת ואחריו שוב לוח אבץ, וכן הלאה. לוחות אלה הם האלקטרודות (האנודה והקתודה). הן מופרדות זו מזו בשכבות של חומר נקבובי, רווי באלקטרוליט, לרוב תמיסה של חומצה גופרתית מהולה. כל תא כזה ובו לוח אבץ, לוח נחושת וביניהם אלקטרוליט הוא תא חשמלי העומד בפני עצמו, וניתן לחברו לתא הבא אחריו בטור, ליצירת מתח חשמלי גבוה יותר. לאחר שימוש ממושך בסוללה, מצטברת על האלקטרודות שכבה של גז המבודדת אותן מבחינה חשמלית.
המצאת הסוללה היבשה
כדי להתגבר על בעיה זו, המכונה "קיטוב", המציא הצרפתי ז'ורז' לקלנשה את "הסוללה היבשה" בשנת 1867. בסוללה היבשה עשויה האלקטרודה השלילית (הקתודה) אבץ והיא מהווה את מארז הסוללה, ואילו האלקטרודה החיובית (האנודה) עשויה מוט של גרפיט הקבוע במרכז הקופסה. מוט הגרפיט מוגן בתערובת על בסיס מנגן דו חמצני, המונעת קיטוב. האלקטרוליט בסוללה זו הוא תערובת של כלוריד האבץ וכלוריד האמוניום. כולו מבודד בעטיפה העשויה חומר מבודד שאינו מאפשר את מעבר הזרם החשמלי אלא בתיל המתכת. על העטיפה מולבש שריון מתכת שמטרתו העיקרית למנוע את דליפת האלקטרוליט. דליפה זו עלולה להתרחש עקב הצטברות גזים בתוך הסוללה שלחצם פורץ את המעטפת.
מבנה הסוללה
בסוללה יש שלושה מרכיבים עיקריים:
כיצד פועלת הסוללה
המגע בין האלקטרוליט לבין שתי המתכות השונות גורם לתגובה כימית המתבטאת בנדידת יונים דרך תמיסת האלקטרוליט. אם מחברים את שני הלוחות החיצוניים זה לזה בחוט תיל ממתכת המוליכה חשמל, יתהווה בסוללה זרם חשמלי. המטענים החשמליים שנושאים איתם האלקטרונים הנודדים מלוח ללוח בתוך הסוללה יזרמו דרך חוט המתכת. את התיל הזה המכוסה שכבה של חומר מבודד מחברים למכשיר שרוצים להפעילו בזרם החשמלי.
הסוללה במעגל החשמלי
בתרשימים של מעגלים חשמליים הסוללה מסומלת על ידי שני קווים מקבילים בעלי אורך שונה – הקו הארוך מייצג את הצד החיובי של הסוללה והקצר את השלילי.
סוללה ראשונית
סוללה מסוג זה היא סוללה המיוצרת במצב טעון, במטרה להיות בשימוש חד פעמי. אף על פי כן, ישנם מטענים מיוחדים אשר יכולים לבצע תהליך של ריענון, ולטעון גם סוללות מסוג זה. טעינה של סוללות ראשוניות במטענים רגילים של סוללות משניות אינה יעילה ואף עלולה לגרום נזקים.
סוללה שניונית
סוללה המיועדת לטעינה ופריקה רב פעמית. עלויות היצור של סוללה מסוג זה גדולות יותר מסוללה ראשונית, אך עלות השימוש בה בטווח הארוך, זולה יותר, בגלל האפשרות לטעון מחדש את הסוללה. הסוללות מגיעות בגדלים שונים, במתחים שונים ובצורות שונות, רובן עגולות.
קיבולת האנרגיה של סוללה
קיבולת האנרגיה של סוללה נמדדת בעזרת יחידות של מטען חשמלי - Ah (אמפר שעה = 3600 קולון). זהו סימון נפוץ. כדי לקשר בין יחידות האנרגיה ואט-שעה ליחידות המטען אמפר-שעה יש לכפול במתח, כלומר: במונחי ואט-שעה קיבולת האנרגיה שווה למכפלת נתון האמפר-שעה במתח. במונחי ג'אול, הקיבולת שווה למכפלת נתון האמפר-שעה במתח, תוך הכפלה נוספת ב 3,600 (מספר השניות בשעה). לדוגמה, כאשר מצוין על גבי סוללה שהיא בעלת מטען של 1Ah במתח של 5 וולט, הכוונה היא שהסוללה מסוגלת לספק זרם של אמפר אחד במשך שעה, במתח של 5 וולט. ביחידות אנרגיה, מדובר ב 5 ואט-שעה, או ב 18,000 ג'אול. אם לדוגמה, מכשיר אלקטרוני צורך זרם של 100mA, וניזון מסוללה שהמטען שלה 1300mAh, הוא ירוקן את הסוללה תוך 13 שעות עבודה. בפועל, חישוב זה הוא פשטני למדי שכן בפועל, כאשר סוללה קרובה להתרוקן, יורד בהדרגה גם המתח בין הדקיה.
סימון הסוללות
בעבר, עד שנות ה-60 של המאה ה-20, השימוש בסוללות בשוק האזרחי היה מוגבל למספר קטן יחסית של מכשירים. לכן היו מעט דגמים, והם סומנו באותיות: AA, C, D, וכדומה. כאשר הסימון התייחס בעיקר לממדים שלהן. עם התפתחות המיקרו אלקטרוניקה, ושימושיה הרחבים גם בשוק האזרחי, החל משנות ה-70 של המאה ה-20, נוצרה דרישה לסוללות בעלות קיבול גבוה, וממדים קטנים יותר ויותר. הדבר יצר דחיפה לפיתוח טכנולוגיות כימיות נוספות עבור סוללות. התוצאה הייתה שוק עם דגמים רבים של סוללות, הנבדלים, למשל, מבחינת הגודל, הקיבול, המרכיבים הכימיים של התא הבסיסי, יכולת הטעינה לשימוש נוסף, ועוד. לכן נדרש להרחיב את שיטת הסימון, כך שהסימון ימסור בקיצור יותר מידע על הסוללה. ואף נוצרו מספר תקנים לסימון. כך למשל, בשנות העשרה של המאה ה-21, סוללה שבעבר כונתה AA, אשר מרכיביה העיקריים הם אבץ ופחמן והמתח החשמלי הראשוני שלה הוא 1.5V, מכונה, לפי אחת משיטות הסימון, R6.
בריאות וזיהום סביבתי
סוללות מכילות מתכות ויוני מתכות, ושאר חומרים, העלולים לדלוף ולזהם את הסביבה, ובפרט את מי התהום והקרקע, ולפגוע בחי ובצומח.
יחסי אוקראינה–אינדונזיה
יחסי אוקראינה–אינדונזיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוקראינה לבין רפובליקת אינדונזיה.
היסטוריה
לאחר התפרקותה של ברית המועצות, אינדונזיה הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית (ב-28 בדצמבר 1991). ב-6 ביוני 1992 חתמו שתי הממשלות על הצהרה משותפת בדבר כינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן במוסקבה. אינדונזיה הקימה את שגרירותה בקייב ב-1994, ואוקראינה פתחה את שגרירותה בג'קרטה ב-1996.
מועדון הכדורסל זאדאר
'''ק.ק. זאדאר (בקרואטית: Košarkaški klub Zadar''') היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאדאר, המשחקת בליגת העל הקרואטית והליגה האדריאטית.
היסטוריה
העיר זאדאר נחשבת למקום בו נולד הכדורסל הקרואטי בשנת 1930, והקבוצה ידועה באוהדים הקנאיים שלה. בעיר קיימת קבוצת כדורסל נוספת, בוריק זאדאר.
ענף הכדורסל הגיע לזאדאר בעקבות כיבושה על ידי איטליה במלחמת העולם השנייה. החיילים האיטלקיים הביאו עימם את הכדורסל ואת חוקי המשחק. בתום המלחמה, בשנת 1945 נוסד המועדון באופן רשמי. בשנת 1949 הצטרפה הקבוצה לליגה הראשונה ביוגוסלביה ונשארה שם עד לפירוק המדינה בשנת 1990.
בשנות ה-60 שיחק בזאדאר כוכבה הגדול קרזימיר צ'וסיץ', שערך את הופעת הבכורה שלו בזאדאר בגיל 16 בלבד ב-1964. שנה לאחר מכן זכתה זאדאר לראשונה באליפות יוגוסלביה ומאוחר יותר, ב-1967 וב-דוב הזהב 1968, זכתה בשתי אליפויות נוספות ובסך הכל זכתה בשלוש אליפויות בתוך ארבע שנים. בשנת 1966 סיימה זאדאר במקום השלישי בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. במהלך כל השנים האלה היה קרזימיר צ'וסיץ' כוכב הקבוצה. בשנת 1969 עזב צ'וסיץ' את זאדאר ובהיעדרו לא הצליחה זאדאר לשחזר את הישגיה ואף כמעט ירדה ליגה בשנת 1973. בשלב זה חזר צ'וסיץ' לשחק בזאדאר ויחד עם ג'וזפה גיארגיה הוותיק הצעיד את זאדאר לשתי אליפויות נוספות בשנים 1974 ו-1975. בשנת 1976 פרש גיארגיה מכדורסל וצ'וסיץ' עזב אף הוא את הקבוצה על מנת לשרת בצבא ובלעדיהם שוב הסתבכה זאדאר במאבקי תחתית בליגה, אלא שבהמשך צ'וסיץ' חזר למועדון וסייע לו לשרוד בליגה הראשונה.
בשנת 1986 ערך אריאן קומאזץ' את הופעת הבכורה שלו בזאדאר ויחד עם וראנקוביץ' הוליכו השניים את הקבוצה לאליפות שישית וראשונה לאחר 11 שנים. במשחק הגמר של אותה עונה גברה הקבוצה על ציבונה זאגרב 110-111 לאחר שתי הארכות והודות ליכולת מצוינת של פטאר פופוביץ' שקלע 35 נקודות. בשנת 1987 סימה הקבוצה רביעית בגביע אירופה לאלופות.
בעקבות התפרקות יוגוסלביה עברה הקבוצה לשחק בליגת העל הקרואטית בעונת 1991/92. הקבוצה זכתה בתואר קרואטי ראשון בשנת 1998 כאשר זכתה בגביע הקרואטי ושחזרה את ההישג שנתיים לאחר מכן. בשנת 2003 זכתה הקבוצה בפעם השלישית בגביע וכן זכתה לראשונה באליפות הליגה האדריאטית כאשר היא מנצחת את מכבי תל אביב במשחק הגמר. כוכב הקבוצה באותה תקופה היה מרקו פופוביץ', בנו של שחקן העבר פטאר פופוביץ'.
בשנת 2005 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות קרואטיה ובנוסף זכתה גם בגביע בפעם הרביעית. בשנתיים הבאות זכתה הקבוצה בשני גביעים נוספים והשלימה בכך שלוש זכיות רצופות. בשנת 2008 זכתה הקבוצה באליפות קרואטיה בפעם השנייה לאחר ניצחון על ק.ק ספליט בסדרת הגמר 2-3. במשחק האחרון והמכריע בסדרה ניצחה זאדאר 65-89.
סטן גץ
סטנלי גייטסקי (באנגלית: Stanley Gayetzky; 2 בפברואר 1927 - 6 ביוני 1991), המוכר בשם הבמה שלו סטן גץ (Stan Getz), היה מוזיקאי יהודי אמריקאי, אחד מנגני הסקסופון הבולטים בג'אז, במחצית השנייה של המאה ה-20. היה מחלוצי הבוסה נובה ונגן קול ג'אז מפורסם.
חייו ויצירתו
גץ נולד בפילדלפיה, אך גדל בניו יורק במשפחה יהודית שמוצאה מרוסיה. הוא ניגן במספר כלי נגינה לפני שאביו קנה לו את הסקסופון הראשון שלו בגיל 13. בשנת 1943, כשהיה בן 16, הצטרף לתזמורתו של הטרומבוניסט ג'ק טיגרדן. לאחר שניגן במספר תזמורות אחרות (זו של סטן קנטון ב-1944; זו של ג'ימי דורסי ב-1945; וזו של בני גודמן בשנים 1945–1946), הוא התפרסם כסולן בתזמורתו של וודי הרמן בשנים 1947–1949. הסולו המלודי והלירי שניגן בקטע "סתיו מוקדם" ("Early Autumn") שחיבר רלף ברנז הפך ללהיט. כמעט בכל ההקלטות בהן השתתף החל משנת 1950, גץ היה המנהיג המוזיקלי. בשנים 1953-1954 הוא ניגן ביחד עם ג'ימי רייני.
בשנות החמישים צבר גץ פופולריות כנגן קול ג'אז, כשניגן לצידם של הוראס סילבר הצעיר, אוסקר פיטרסון, ורבים אחרים. בחטיבות הקצב שליוו אותו באותן השנים השתתפו גדולי הנגנים של התקופה, ביניהם נגני חטיבת הקצב של צ'ארלי פארקר - המתופף רוי היינס, הפסנתרן אל הייג, והבסיסט טומי פוטר. בשנת 1958, במסגרת נסיונותיו להתמודד עם התמכרותו לסמים, עבר גץ לקופנהגן שבדנמרק (בשנת 1954 הוא בילה חצי שנה בכלא בלוס אנג'לס בעוון שוד של בית מרקחת, ממנו ניסה לשדוד מורפיום).
לאחר שחזר לארצות הברית ב-1961, היה גץ אחד מחלוצי סגנון הבוסה נובה. יחד עם הגיטריסט צ'ארלי בירד הוא הקליט ב-1962 את התקליט "ג'אז סמבה", שזכה להצלחה מסחרית גדולה. שיר הנושא של התקליט היה עיבוד ליצירה "Só Danço Samba" של המלחין והגיטריסט הברזילאי אנטוניו קרלוס ז'ובים. גץ זכה בפרס גראמי לביצוע קטע ג'אז של שנת 1963 על נגינתו בקטע "Desafinado" בתקליט זה.
הצעד הבא של גץ בתחום הבוסה נובה היה מפגש עם הנגנים הברזילאיים עצמם - המלחין אנטוניו קרלוס ז'ובים, הגיטריסט ז'ואאו ז'ילברטו ואשתו הזמרת אסטרוד ז'ילברטו. שיתוף הפעולה עם מוזיקאים אלה הוליד ב-1963 את התקליט "גץ/ז'ילברטו", שכלל את השיר "הנערה מאיפנימה" ("The Girl from Ipanema"). התקליט זכה להצלחה אדירה - הוא זכה בשני פרסי גראמי לשנת 1965 (התקליט הטוב ביותר והסינגל הטוב ביותר) - ודחק ממצעדי הפזמונים את "לילה של יום מפרך" ("A Hard Day's Night") של הביטלס. באמצעות התקליט התוודעו מיליוני מאזינים למוזיקת הבוסה נובה והוא סלל את הדרך למוזיקה הברזילאית ולכלי הנגינה הברזילאיים לתוך מוזיקת הג'אז.
גץ הבין היטב את שפת הבוסה נובה ונגינתו נשמעת טבעית ובוטחת במחיצת נגנים ברזילאיים. ב-1967 הוא החל להיות מושפע ממוזיקת פיוז'ן וכן מהתפתחויות אחרות בסגנון הבופ, והקליט מספר אלבומים עם צ'יק קוריאה וסטנלי קלארק.
גבריאלה (אוניית מעפילים)
גבריאלה הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה" בשנת 1945.
תולדותיה
גבריאלה הייתה אוניית עץ בעלת תורן אחד; הונעה על ידי דיזל ומפרשים; מסוגלת למהירות 6 קשר, הפליגה תחת דגל יוון. באחד מגילגוליה השתתפה בשוד ימי.
נרכשה בפיראוס שביוון, על ידי איש הפלי"ם לוי שבט (שוורץ), באמצעות מתווך יווני בשם חרילוס הורטיס (Harillos Hortis), שכינויו היה "הנספח". שניהם בלווית יצחק אלשיך (אבוזי) עובד נמל חיפה. הם הכינו את האונייה להפלגת העפלה. האונייה צוידה בסירת הצלה אחת לשמונה נפשות, וסודרו בה 40 מקומות שינה, מטבח קטן ושירותים.
המעפילים, כארבעים נפשות, היו ניצולי השואה, חלקם מיוון והשאר מארצות אחדות באירופה; השתייכו בחלקם לתנועות נוער ומפלגות: 26 – הקיבוץ המאוחד, 9 – השומר הצעיר, 5 - בודדים. גילם הממוצע של המעפילים היה 25. העלאת מעפילים התבצעה במפרץ קטן ליד פיראוס. השלטונות לא ידעו על ההפלגה שנעשתה בחשאי. הם נאספו בקרבת מקום ההפלגה, בו הוקם מחנה הכשרה במסווה של עריכת פיקניק. ורוכזו בו בעזרת אונרר"א. אל האונייה הגיעו מפולין דרך הונגריה ויוגוסלביה, ומיוון ברכבת.
האונייה יצאה מנמל פיראוס ב-2 בספטמבר 1945 אל הים האגאי, ומשם לקפריסין וקיסריה. ב–9 בספטמבר הגיעה אל מול ראש הכרמל, שם אמורה הייתה לפגוש סירה ובעזרתה להוריד את המעפילים. בנוסף לכך, נקבע שתובער מדורה על החוף 2.5 קילומטרים צפונית לגבעת אולגה. סימן הזיהוי היה מכנסיים על תורן הספינה, כדי להבדילה מסירות דיג של ערבים מקומיים. ארבעה בני אדם – דב מגן (ברצ'יק), יואש צידון (צ'אטו), משה רבינוביץ' ומכונאי משדות ים יצאו בסירה בערב ראש השנה להפגש עם "גבריאלה", אולם הפגישה לא התקיימה, משום שהאונייה לא נמצאה.
לבסוף, "גבריאלה" הגיעה בכוחות עצמה לחוף קיסריה, והמעפילים ירדו ממנה. לאחר ההורדה נשלחו אליה חביות דלק כדי שתוכל לחזור ליוון.
בהמשך השתתפה האונייה במספר הפלגות כאוניית עזר לאוניות מעפילים אחרות.
עידן כהן (כדורגלן)
עידן כהן (נולד ב-6 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני במכבי פתח תקווה.
קריירה
כהן נולד למשפחה אטיאס ישראלית בארצות הברית, וכשהיה בן שנתיים עבר עם משפחתו לדרום תל אביב. כעבור שש שנים עברה המשפחה לניו יורק, וכשהיה בן 11 חזר לישראל וגדל ברמת חן. כהן החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הכח עמידר רמת גן, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של הפעל תל אביב. בשנת 2015 זכה כהן בגביע המדינה עם קבוצת הנוער של המועדון, ולאחר מכן הושאל להפועל ראשון לציון. ב-21 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–1 על הפועל נצרת עילית, ובסך הכל בעונת 2015/2016 ערך עשר הופעות בליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 הושאל לבית"ר תל אביב רמלה, במדיה ערך 19 הופעות בליגה הלאומית.
ב-1 ביוני 2017 חזר כהן להפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל רמת גן בגביע הטוטו. חמישה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–1 על הפועל בני לוד בגביע הטוטו. בליגה כבש שער אחד ב-27 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל חדרה. ב-29 באוקטובר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 למכבי חיפה, ואת העונה הוא סיים עם שני שערים ב-28 הופעות ליגה. בעונת 2019/2020 ערך 16 הופעות בליגת העל והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון ולחצי גמר גביע המדינה, אך לאחר דחיית משחקי הליגה בעקבות מגפת הקורונה הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2020 חתם כהן בקבוצת הרטפורד אתלטיק מהרטפורד בירת קונטיקט, אשר מתמודדת בליגת ה-USL, הליגה השנייה בחשיבותה בארצות הברית.
ב-23 ביוני 2021 חתם כהן בקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-21 ביולי 2022 חתם במכבי פתח תקווה.
יעקב סמסונוב
קורות חייו
יעקב סמסונוב נולד ב-1882 בגומל, האימפריה הרוסית (כיום הומל בשטח בלארוס), לאריה לייב ומלכה סמסונוב. יעקב היה האח החמישי מתוך שישה ילדים. אב המשפחה, אריה לייב, עבד במפעל נייר משפחתי והמשפחה הייתה מן המכובדות בעיר. על אף מעמדה הרם, נמשך אב המשפחה אחר תנועת חובבי ציון והחל בהכנות לעליה לארץ. במסגרת ההכנות רכשה המשפחה שטח אדמה בחדרה.
ב-1893 עלתה המשפחה ארצה. עליה זו לוותה בקשיים רבים ובתשלומי "בקשיש" גבוהים על מנת לאפשר את ירידת בני המשפחה לחוף יפו. לאחר מספר ימים ביפו הגיעה המשפחה לחדרה והתיישבה בחאן. 6 שנים חלפו עד שהשלטונות הטורקים התירו בניית בתי מגורים. בעקבות קבלת האישור התיישבה המשפחה ברחוב הגיבורים בחדרה בבית שבנה אב המשפחה. בהמשך הפך את בית זה לביתו של יעקב. יעקב למד במקווה ישראל.
המשפחה התמודדה עם קשיי הסתגלות רבים ובניהם קדחת הביצות שבמשך כ-20 שנה הפילה חללים רבים מבני חדרה וביניהם מספר בני משפחת סמסונוב (בסה"כ נפטרו בחדרה 214 איש מהמחלה). רק לאחר גילוי יתוש האנופלס והכינין למדו התושבים להתמודד עם המחלה.
בנוסף התמודדו התושבים עם סביבה ערבית עוינת. יחסים מתוחים אלו הגיעו לשיאם במאורעות תרפ"א (1921) כשחדרה הותקפה על ידי המון ערבי. התוקפים נהדפו אך הספיקו להבעיר מספר בתי מתיישבים וביניהם את ביתו של נחום סמסונוב אחיו של יעקב.
יעקב מונה לתפקיד מוכתר חדרה ושימש איש הקשר בין היישוב היהודי באזור לבין השלטונות הטורקיים ששלטו בארץ (ב-1918 עם הגעת הבריטים לארץ החליפו בתפקיד אחיו נחום). יעקב הוערך על ידי התושבים היהודים והערבים ופעל רבות לגישור ופישור יריבויות בין יהודים, ערבים והשלטונות הטורקים. בנוסף סייע יעקב ברכישת קרקעות (חדרה, כרכור ועוד). בין שאר פעולותיו הצליח יעקב להביא לשחרור אחיו אהרון מהכלא הטורקי בעכו לאחר שנאסר (עם קבוצה של חדרתים צעירים) באשמת בגידה.
יעקב נשא לאישה את רחל לבית רבינוביץ מיפו. נולדו להם שלוש בנות (שולמית, אופירה ופנינה) ובן (אריה).
שלמה אייזנבך
שלמה אייזנבך נולד בשנת תש"ז (1946) בירושלים הוא חזן ישראלי.
נולד בשכונת בתי אונגרין בירושלים כבן למשפחת חזנים, מהם התפרסם במיוחד סבו, יענק'ל פעסטער-אייזנבך.
את מינויו הראשון קיבל בגיל 17 כחזן בבית הכנסת "שיכון הפועל המזרחי" בנתניה. לאחר מכן שימש כחזן בבית הכנסת הגדול בעכו. בשנת 1976 לאחר תחרות של 56 חזנים נבחר כחזן ראשי בבית הכנסת "היכל שלמה" בירושלים. שימש בתפקיד זה עד שנת תש"מ, באותן שנים הופיע בקונצרטים והופעות.
סגנונו בחזנות מאופיין בעיקר בדרכו ובהלך מחשבתו של החזן יוסל'ה רוזנבלט.
אייזנבך הקליט מאות הקלטות בהן הוא שר בעיקר את יצירותיו שלו.
פטרולוגיה
פֶּטרוֹלוֹגיָה (מיוונית: petra – סלע, logia – תורה) היא תחום בגאולוגיה העוסק בחקר סלעים. הפטרולוגיה חוקרת את מבנה הסלעים, הרכבם, מרקמם, תפוצתם, מיונם והתהליכים הכימיים והגאולוגיים שהביאו להיווצרותם.
קיימים שלושה ענפים של פטרולוגיה בהתאם לשלושת סוגי הסלעים: סלעי יסוד, סלעי משקע וסלעים מותמרים.
פטרוגרפיה
פֶּטרוֹגרַפיָה (מיוונית: graphia – כתיבה) – עוסקת במיון שיטתי והגדרה מדויקת של סלעים. השיטה הנפוצה לזיהוי סלעים היא בדיקה של פרוסת סלע בעובי של כ־0.03 מ"מ הקרויה שקף. השקף מתקבל מניסור הסלע, ליטושו והדבקת הפרוסה על-גבי זכוכית. השקף נבדק תחת מיקרוסקופ מיוחד הקרוי "מיקרוסקופ פטרוגרפי", שבו האור מקוטב.