cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נוירו-כלכלה
קבלת החלטות בתנאי סיכון וחוסר ודאות
נראה כי ישנם אזורים רבים במוח המעורבים בהתמודדות עם סיטואציות של חוסר ודאות. במשימות הדורשות מאנשים לבצע הערכות כאשר ישנה מידה מסוימת של חוסר ודאות לגבי התוצאה, ישנה עלייה בפעילות באזור ברודמן 8 בקליפת המוח המצחית, כמו גם גידול כללי יותר בפעילות של ה-mesial prefrontal cortex ושל ה-frontoparietal cortex. קליפת המוח הקדם-מצחית מעורבת בדרך כלל בכל תהליכי החשיבה וההבנה ולכן אזורים אלו בפרט עשויים להיות מעורבים באופן ספציפי בקביעת דרך הפעולה הטובה ביותר כאשר לא כל המידע הרלוונטי זמין.
בסיטואציות בהן מעורב סיכון ידוע ולא חוסר ודאות, ישנה פעילות גבוהה באינסולה. לדוגמה, במשחקים של "כפול או לא כלום" (double or nothing) שבהם אפשר להפסיק את המשחק ולשמור על הזכיות שנצברו או לקחת סיכון שיסתיים בהפסד מוחלט או בהכפלת הזכייה, הפעילות באינסולה הימנית מוגברת כאשר הפרט לוקח את ההימור. הועלתה השערה שהתפקיד העיקרי של הקורטקס האינסולרי בעת קבלת החלטות הוא לדמות את ההשלכות השליליות הפוטנציאליות של לקיחת ההימור.
בנוסף לחשיבות של אזורים ספציפיים במוח לתהליך ההחלטה, ישנן עדויות שהמוליך העצבי דופמין עשוי להעביר מידע באשר לחוסר ודאות ברחבי קליפת המוח. לנוירונים דופמינרגיים מעורבות עמוקה בתהליך התגמול והם הופכים לפעילים ביותר לאחר שמתרחש תגמול לא צפוי. בקופים, רמת הפעילות הדופמינרגית נמצאת במתאם גבוה עם רמת חוסר הוודאות, כך שהפעילות מוגברת יחד עם חוסר הוודאות. יתרה מזאת, חולדות עם נגעים בגרעין האקומבנס שהוא חלק חשוב במסלול הגמול של הדופמין במוח, נוטות להפגין שנאת סיכון חזקה הרבה יותר מזו שמפגינות חולדות רגילות. הדבר מצביע על כך שדופמין עשוי להיות מתווך חשוב להתנהגות שואפת סיכון.
שנאת הפסד
היבט מעניין אחד של קבלת החלטות אנושית הוא שנאה חזקה של הפסד פוטנציאלי. לדוגמה, העלות של הפסד סכום מסוים של כסף היא גבוהה מהערך של זכייה בסכום זהה של כסף. אחת המחלוקות בהבנת שנאת הפסד היא באשר לשאלה האם התהליך מוּנע בידי מערכת עצבית אחת שמשווה ישירות בין חלופות ובוחרת ביניהן, או שמא ישנן מערכות מתחרות, אחת אחראית להשוואה מנומקת בין חלופות ואילו האחרות יותר אימפולסיבית ואמוציונלית, המונעת בידי שנאה לתוצאות שליליות פוטנציאליות. בעוד שמחקר אחד לא מצא כל עדויות להגברה בפעילות באזורים המקושרים לתגובות אמוציונליות שליליות בתגובה לשנאת הפסד, מחקר אחר מצא שפרטים עם אמיגדלה פגועה סבלו ממחסור בשנאת הפסד אף על פי שהייתה להם רמה נורמלית של שנאת סיכון כללית, מה שמצביע על כך שההתנהגות היא ספציפית להפסדים פוטנציאלים. מחקרים סותרים אלו מצביעים על האפשרות שיש צורך בעריכת מחקרים נוספים על מנת לקבוע האם ישנם אזורים במוח שמגיבים ספציפית להפסד פוטנציאלי, או שמא שנאת סיכון היא תוצר לוואי של תהליכי חשיבה כלליים יותר.
מחלוקת נוספת הנוגעת למחקר אודות שנאת הפסד היא ביחס לשאלה האמנם הפסדים נחווים בצורה שלילית יותר מזכיות באותם הסכומים, או שמא המדובר רק בצפי לחוויה כואבת יותר, אך למעשה הם נחווים בעוצמה שווה. המחקר הנוירו-כלכלי ניסה להבחין בין ההיפותזות באמצעות מדידת שינויים פיזיולוגיים שונים, הן בתגובה להפסד, הן בתגובה לרווח. מחקרים מצאו שמוליכות חשמלית של העור, הרחבת אישונים וקצב הלב, כולם גבוהים יותר בתגובה להפסד כספי, ביחס לרווח זהה. שלושת המדדים הללו מעורבים בתגובות דחק, כך שנראה שהפסד סכום מסוים של כסף, נחווה חזק יותר מזכייה באותו הסכום.
בחירה בין-זמנית
מושג מרכזי נוסף בכלכלה נוסף על העדפת סיכון, הוא בחירות בין-זמניות שהן החלטות הכרוכות בעלויות ובתועלות שמופצות לאורך זמן. מחקרים באשר לבחירה הבין-זמנית חוקרים את תוחלת התועלת שבני אדם מקצים לאירועים המתרחשים בזמנים שונים. המודל הדומיננטי בכלכלה שמסביר זאת הוא discounted utility. discounted utility מניח כי לבני האדם יש העדפת זמן עקבית והם יקצו ערך לאירועים במנותק מהשאלה מתי הם מתרחשים. בדומה לאקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן בתחום של הסבר קבלת החלטות תחת סיכון, discounted utility אינו מסביר בצורה מוצלחת בחירה בין-זמנית. לדוגמה, discounted utility מניח שאנשים שמעדיפים קבלת ממתק אחד היום, יותר מקבלת שני ממתקים מחר, גם יעדיפו קבלת ממתק אחד בעוד 100 ימים מהיום על פני קבלת שני ממתקים בעוד 101 ימים מהיום. ישנן ראיות חזקות נגד חלק אחרון זה, הן אצל בני אדם, הן אצל בעלי חיים והיוון היפרבולי הוצע כמודל חלופי. לפי מודל זה, הערכות שווי נופלות במהירות רבה לתקופות עיכוב קטנות, אך נופלות לאט לתקופות עיכוב ארוכות יותר. הדבר מסביר טוב יותר מדוע רוב האנשים שהיו בוחרים לקבל ממתק אחד עכשיו על פני קבלת שני ממתקים מחר, היו, למעשה, מעדיפים לקבל שני ממתקים בעוד 101 ימים על פני קבלת ממתק אחד בעוד 100 ימים, כפי שניתן היה להניח על פי אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן.
המחקר הנוירו-כלכלי בתחום הבחירה הבין-זמנית נועד במידה רבה להבין אילו התנהגויות מתווכות נצפות, כגון היוון עתיד ובחירה אימפולסיבית בתגמול קטן קרוב יותר על פני תגמול גדול מרוחק יותר. נראה שהתהליך של בחירה בין תגמול מיידי לתגמול מושהה מתווך על ידי אינטראקציה בין שני אזורים במוח. בבחירות בהן היו מעורבים הן תגמול ראשי (מיץ פירות) והן תגמול משני (כסף), הייתה המערכת הלימבית פעילה מאוד כשנבחר התגמול המיידי ואילו צִדה הרוחבי של קליפת המוח הקדם-מצחית הייתה פעילה באותה מידה בעת בחירת כל אחת מהאפשרויות.
קבלת החלטות חברתיות
בעוד שרוב המחקר על קבלת החלטות נוטה להתמקד ביחידים המקבלים החלטות מחוץ להקשר חברתי, יש גם חשיבות לקחת בחשבון החלטות שמעורבות באינטראקציה חברתית. סוגי המצבים שתאורטיקנים בתחומי ההחלטות חוקרים מגוון וכולל בתוכו אלטרואיזם, שיתוף פעולה, ענישה ותגמול. אחת המשימות שמפיקים מהן תועלת בתדירות הגבוהה ביותר בקבלת החלטות חברתיות היא דילמת האסיר. בסיטואציה זאת, התוצאה הסופית של בחירה מסוימת תלויה לא רק בהחלטה של הפרט, אלא גם בזו של הפרט הנוסף שמשחק במשחק. הפרט יכול לבחור לשתף פעולה עם השותף שלו, או לערוק נגד השותף. במהלך משחק טיפוסי, אינדיבידואלים נוטים להעדיף שיתוף פעולה הדדי על אף שעריקה תוביל לתשלום כללי גבוה יותר. תוצאה זאת מרמזת שאינדיבידואלים מוּנָעים לא רק מרווחים כספיים, אלא גם מתגמול שנגזר משיתוף פעולה בסיטואציה חברתית.
רעיון זה נתמך במחקרי הדמיה עצבית שמפגינים רמה גבוהה של הפעלה בסטריאטום הגחוני (ventral striatum) כאשר פרטים משתפים פעולה עם אדם נוסף, אך זהו אינו המקרה כאשר אנשים משחקים באותה דילמת אסיר נגד מחשב. הסטריאטום הגחוני הוא חלק ממערכת החיזוק כך שמחקר זה מציע את האפשרות שעשויים להיות אזורים של מערכת החיזוק שפעילים ספציפית בעת שיתוף פעולה במצבים חברתיים. תמיכה נוספת לרעיון זה מגיעה ממחקר שמדגים שפעילות בסטריאטום ובטגמנטום הגחוני מראה דפוסים דומים של פעילות כשמתקבל כסף וכאשר תורמים כסף לצדקה. בשני המקרים, רמת הפעילות גדלה כשכמות הכסף גדלה. מה שמצביע על כך שהן נתינה והן קבלה של כסף מתכנסים לכדי תגמול עצבי.
אספקט חשוב של אינטראקציות חברתית כדוגמת דילמת האסיר הוא אמון. הסבירות שתשתף פעולה עם אדם אחר קשורה ישירות לשאלה כמה אמון יש לך שהוא ישתף פעולה איתך; אם אתה מצפה שהאדם האחר יערוק נגדך, אין סיבה מבחינתך לשתף איתו פעולה. נראה שהתנהגות רוויית אמון קשורה לנוכחות של אוקסיטוצין, הורמון המעורב בהתנהגות אימהית ובקשר זוגי במינים רבים. כאשר רמות האוקסיטוצין עלו בקרב בני אדם, הם נטו להאמין יותר בבני אדם אחרים מאשר האנשים בקבוצת הביקורת, אף על פי שהרמות הכוללות של לקיחת סיכונים שהפגינו לא הושפעו, מה שמרמז שאוקסיטוצין מעורב במיוחד בהיבטים חברתיים של לקיחת סיכונים.
מחקרים בעשור האחרון חשפו כי ישנם שלושה מנגנונים ראשוניים שהתגלו במוח האנושי אשר יחדיו נראים כמתפקדים כמצפן מוסרי. מערכות אלה הן: נוירוני מראה, תאוריה של תודעה, וייצוגים רגשיים. כל אחד מאלו הם מבנים עצביים מובחנים אך לא עצמאיים, התומכים בהתנהגויות חברתיות.
מתודולוגיה
ניסויים בכלכלה התנהגותית תיעדו את החלטתו של הפרט על פני פרמטרים מתוכננים והשתמשו בנתונים כדי ליצור מודלים פורמליים שמנבאים ביצועים. נוירו-כלכלנים מרחיבים גישה זאת באמצעות הוספת תצפיות על מערכת העצבים למערכת של משתנים מסבירים. אחת המטרות של נוירו-כלכלה היא לתרום שכבה נוספת של נתונים להשערות הניתנות לבדיקה של מודלים אלו.
יתרה מזאת, נעשה שימוש במחקר נוירו-כלכלי להבנת והסברת אספקטים בהתנהגות האנושית שלא תואמים את המודלים הכלכליים המסורתיים. בעוד שכלכלנים פוטרים דפוסי התנהגות אלו באופן כללי כ"כוזבים" או "לא הגיוניים", חוקרי נוירו-כלכלה מנסים לקבוע את הסיבות הביולוגיות להתנהגויות אלה. באמצעות שימוש בגישה זו, אנו עשויים להיות מסוגלים למצוא את הסיבות התקפות לנוכחות של התנהגויות תת-אופטימליות, לכאורה, אלו.
טכניקות המחקר הנוירוביולוגי
ישנן מספר שיטות שונות שניתן לנצלן על מנת להבין את הבסיס הביולוגי של התנהגות כלכלית. נעשה שימוש בדימות מוחי אצל בני אדם על מנת לקבוע אילו אזורים במוח הם הפעילים ביותר במהלך משימה ספציפית. כמה מטכניקות אלו, דוגמת דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRIׂׂׂׂׂ) וטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) מתאימות ביותר על מנת לתת תמונה מפורטת של המוח, מה שעשוי לתת מידע אודות מבנים ספציפיים שמעורבים במשימה. בטכניקות אחרות דוגמת ERP (event-related potentials) נעשה שימוש על מנת לצבור ידע מפורט של מהלך הזמן של אירועים בתוך שטח כללי יותר של המוח.
בנוסף ללמידת אזורים של המוח, מחקרים אחרים מכוונים להבנת פונקציות של כימיקלים שונים במוח בזיקה להתנהגות. מטרה זאת ניתנת להשגה באמצעות בדיקת המתאם שבין רמות קיימות של כימיקלים במוח לבין דפוסי התנהגות שונים, או באמצעות שינוי אקטיבי של כמות של החומר הכימי במוח ובחינת השינויים ההתנהגותיים שמתקבלים. לדוגמה, נראה שהמוליך העצבי סרוטונין מעורב בקבלת החלטות הקשורות בבחירה בין-זמנית ואילו דופמין מנוצל בזמן שאנשים מבצעים שיפוטים הכרוכים באי ודאות. יתר על כן, הגדלה מלאכותית של רמות האוקסיטוצין מגבירה התנהגות נותנת-אמון בקרב בני אדם, בזמן שאנשים עם רמות קורטיזול גבוהות נוטים להיות יותר אימפולסיביים.
בנוסף ללמידת ההתנהגות של בני אדם נורמליים במטלות של קבלת החלטות, מחקרים אחרים עוסקים בהשוואת ההתנהגות של אנשים נורמליים לזו של אנשים עם נזק לאזורים של המוח הצפויים להיות מעורבים בהתנהגויות מסוימות. בבני אדם, זה אומר למצוא אנשים עם סוגים מסוימים של ליקוי עצבי. כך, למשל, נראה כי אנשים עם נזק לאמיגדלה מפגינים פחות שנאת הפסד לעומת נבדקי ביקורת. כמו כן, תוצאות מסקר שמדד התאמות בין חוסר תפקוד של קליפת המוח הקדם-מצחית נמצאים במתאם עם עמדות כלכליות כלליות.
מחקרים קודמים חקרו את הדפוסים ההתנהגותיים של מטופלים עם הפרעות פסיכיאטריות כמו סכיזופרניה, אוטיזם, דיכאון או התמכרות, על מנת להשיג את התובנות באשר לפתופיזיולוגיה שלהן. במחקרים בבעלי חיים, ניסויים בתנאים שמבוקרים במידה רבה עשויים לתת מידע יותר ספציפי על החשיבות של אזורים שונים במוח להתנהגות כלכלית. אלו יכולים לכלול הטלת נגע באזורים שונים במוח ומדידת שינויים בהתנהגות כתוצאה מכך, או שימוש באלקטרודות על מנת למדוד את הירי של נוירונים בודדים בתגובה לגירויים מסוימים.
תוכניות נוירו-כלכלה באקדמיה
מספר אוניברסיטאות מנהיגות מחקר ישיר בנוירו-כלכלה, ביניהן ניתן למנות את המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת קרנגי מלון, אוניברסיטת דיוק ואוניברסיטת ג'ורג' מייסון. מספר מוסדות להשכלה גבוהה מציעים תואר בנוירו-כלכלה. Claremont Graduate University הייתה למוסד הראשון המעניק דוקטורט בנוירו-כלכלה; היא נותרה אחד ממכוני הנוירו-כלכלה המעטים בארצות הברית. המכון הטכנולוגי של קליפורניה התחיל להציע את הדוקטורט ההתנהגותי והחברתי במדעי המוח בשיתוף עם מערכות עצביות ומחשוב ועם תוכניות במדעי החברה, כשהוא משלב תאוריה כלכלית, נוירוביולוגיה, מדעי המוח חישוביים, מידול סיבתי דינמי וטכניקות מתחום מדעי המוח.
החל ב-2010, המחלקה לכלכלה באוניברסיטת ציריך החלה להציע תוכנית המעניקה דוקטורט בנוירו-כלכלה. סטודנטים בתוכנית זו ייקחו קורסי נוירו-כלכלה ייעודיים ויערכו מחקרים במסגרת קבוצות המחקר במעבדה של המחלקה לחקר מערכות נוירולוגיות וחברתיות. אוניברסיטת מאסטריכט שבהולנד מציעה תוכנית מחקר בת שנתיים ללימודי תואר שני בנוירו-כלכלה. התוכנית היא יוזמה משותפת של המחלקה לכלכלה של הפקולטה לפסיכולוגיה ולמדעי המוח. היא מציעה קורסי ליבה ברמת דוקטורט בכלכלה, מדעי המוח חברתיים וקוגניטיביים, והדרכה מעשית בשיטות ניסוייות ומתחום מדעי המוח. ניתן למצוא רשימה של רוב התוכניות לתואר בתחום זה, באתר החברה לנוירו-כלכלה.
ביקורת
מומחים שונים מתחו ביקורת על התחום המתפתח. דוגמאות לביקורת ניתן לראות בטענה שזהו תחום ש"משווק את עצמו יתר על המידה"; או בכך שמחקרים נוירו-כלכליים "לא מבינים ומזלזלים במודלים כלכליים מסורתיים". טיעון ביקורתי של כלכלנים מסורתיים נגד גישת הנוירו-כלכלה הוא שהשימוש בנתונים שאינם נתונים לבחירה אנושית, דוגמת זמן תגובה, מעקב עיניים ואותות עצביים שאנשים יוצרים בעת קבלת החלטות, צריכים להיות מחוץ לכל ניתוח כלכלי.
נוירו-שיווק
נוירו-שיווק היא דיסציפלינה נפרדת שקשורה באופן הדוק לנוירו-כלכלה. בעוד שלנוירו-כלכלה יש יעדים יותר אקדמיים, מאחר שבתחום נחקרים המנגנונים הבסיסיים של קבלת החלטות, נוירו-שיווק הוא שדה יישומי שמשתמש בכלי הדמיה מוחית לצורך מחקרי שוק.
Tout l'univers
Tout l'univers (בעברית: כל היקום) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר השווייצרי גיונס טירס.
רקע
ב-4 במרץ 2020, רשות השידור השווייצרית (SRF) הכריזה כי גיונס טירס נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 2020, עם השיר "Répondez-moi". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-2021, רשות השידור השווייצרית אישרה כי גיונס טירס ימשיך וייצג את שווייץ באירוויזיון 2021.
באירוויזיון
המהדורה ה-65 של האירוויזיון התקיימה ברוטרדם, הולנד והורכבה משני חצאי גמר ב-18 במאי וב-20 במאי 2021, ומגמר ב-22 במאי 2021. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת (הולנד) וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. שווייץ שובצה להתמודדות בחציו השני של חצי הגמר השני. ב-20 במאי 2021, ביצע גיון את השיר בחצי הגמר, והגיע למקום הראשון עם 291 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע גיון למקום השלישי עם 432 נקודות.
שמורת איי חוף דור-מעגן מיכאל
שמורת איי חוף דור-מעגן מיכאל היא שמורת טבע ימית, הכוללת בתחומיה את איי חוף דור ומעגן מיכאל. השמורה הוכרזה ב-26 בנובמבר 1964, ושטחה הוא כ-21 דונם.
השמורה משתרעת בשני גושים נפרדים באיי החוף – "אי היונים" ממערב למעגן מיכאל (שטחו 2.8 דונם), ו"אי חופמי" ממערב למושב דור (שטחו 2.4 דונם). האיים נוספים – "שחפית", "דור" ו"טפת", אינם נכללים בשטח השמורה. העלייה לאיים אסורה, על מנת לא לפגוע בפעילות הקינון המתקיימת בהם.
היסטוריה
השמורה הייתה בין שלוש השמורות המוכרות בישראל, בתחילת 1962, עוד בטרם חקיקת החוק להכרזה על שמורות טבע. השמורה גם הייתה מהשמורות הראשונות שהוכרזו על פי החוק.
החי
אי היונים משמש כאתר קינון ליוני בית, ובשנים האחרונות מקננים בו גם עשרות ברווזי ברכייה.
במחקר שנערך בשנים 2017–2018, התגלו באיים אוכלוסיות זוחלים, חרף שטחם המצומצם. באי היונים תועדו 3 מינים – שממית הבתים, נחושית עינונית וצב ביצה מצוי. באי חופמי תועדה שממית הבתים. זוחלים תועדו גם באי שחפית (שממית הבתים ושנונית השפלה) ודור (שממית הבתים, נחושית עינונית, חומט גמד וצב ביצה מצוי) שאינם נכללים בשמורה.
הצומח
איי החוף הם אחד המקומות האחרונים בישראל בהם גדל הצמח אוכם חופי, הנמצא הן באי היונים והן באיי חוף דור.
ג'ון קנפילד ספנסר
ג'ון קנפילד ספנסר (באנגלית: John Canfield Spencer; 8 בינואר 1788 – 17 במאי 1855) היה פוליטיקאי, עורך דין ושופט אמריקאי וחבר הקבינט של ארצות הברית בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר.
ראשית חייו
ג'ון קנפילד ספנסר נולד בעיר הדסון שבמדינת ניו יורק. הוא היה ילדם הבכור של אמברוז ספנסר, שהיה שופט בבית המשפט העליון של ניו יורק, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, התובע הכללי של מדינת ניו יורק וראש עיריית אולבני, ושל אשתו הראשונה לאורה קנפילד. אחותו של ג'ון, אבי ספנסר, נישאה לראש עיריית אולבני, ג'ון טאוזנד. אחיו הצעיר, ויליאם אוגוסטוס ספנסר, היה נשוי לאלאונורה אלייזה לורילרד, בתו של פיטר אברהם לורילרד, יצרן טבק ידוע. אחיו של ג'ון, אמברוז ספנסר הבן, נהרג במלחמת 1812.
שנה לאחר מות אמו ב-1807, נשא אביו של ג'ון ספנסר לאישה את מרי קלינטון. מרי הייתה בתו של ג'ון קלינטון, איש צבא שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית ואחותו של מושל ניו יורק דוויט קלינטון. לאחר מותה של מרי מאוחר יותר באותה שנה, נישא אביו שוב לקתרין קלינטון, אחותה של מרי.
ג'ון ספנסר סיים את לימודיו ביוניון קולג' שבסקנקטדי ב-1806 ושנה לאחר מכן הוא היה למזכירו של מושל ניו יורק דניאל טומפקינס. הוא למד משפטים באולבני וב-1809 הואת התקבל ללשכת עורכי הדין.
קריירה
לאחר שהשלים את התמחותו בעיר קננדייגואה שבאפסטייט ניו יורק, הוא היה למנהל בית המשפט לדיני היושר של מדינת ניו יורק.
במלחמת 1812 שירת ספנסר בצבא ארצות הברית ומונה לקצין המשפטי של בריגדה שלחמה בחזית הצפונית. ב-1814 הוא היה למנהל הדואר של קנדייגואה וב-1815 הוא היה לעוזר התובע הכללי ופרקליט המחוז בחמשת המחוזות המערביים של מדינת ניו יורק. ב-1816 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית וכיהן שם מ-4 במרץ 1817 ועד 3 במרץ 1819. הוא היה חבר הוועדה שהגישה את הדוח הבלתי מחמיא על ענייני הבנק השני של ארצות הברית.
ב-1819 הוא היה מועמד מטעם מחנהו של גיסו, דוויט קלינטון למושב בסנאט ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק, אך עקב ההתמודדות המשולשת שלו מול סמואל יאנג שהתמודד מטעם הסיעה המקומית של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ומול רופוס קינג שהתמודד מטעם המפלגה הפדרליסטית, אף אחד משלושתם לא השיג את הרוב הדרוש. בין השנים 1820 – 1822 הוא היה חבר האספה המדינתית של ניו יורק וב-1820 הוא היה יושב הראש שלה. בין השנים 1825 – 1828 הוא היה הסנאט של ניו יורק.
ב-1826 שימש ספנסר כתובע המיוחד לחקירת היעלמותו של ויליאם מורגן שנעצר, נחטף ונרצח על חשיפת סודות של הבונים החופשיים וכך עורר את הקמתה של "התנועה האנטי-מסונית". ספנסר צידד באנטי-מסונים ופרסם כתב יד של הטקסים המסוניים. בין השנים 1831 – 1833 הוא כיהן שוב כחבר האספה המדינתית ועבר להתגורר באולבני ב-1837. בין השנים 1839 – 1841 הוא ערך את המהדורה האנגלית של הספר הדמוקרטיה באמריקה של אלכסיס דה טוקוויל וכיהן כמזכיר המדינה של ניו יורק.
בממשל הפדרלי
ב-1841 מינה נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר את ספנסר כמזכיר המלחמה בממשלו. בתפקידו זה הוא הציע להקים שרשרת של מוצבים שתשתרע מקונסיל בלפס שבאיווה ועד נהר קולומביה. הוא גם המליץ שהממשלה תדבק בהסדרים שעשו מפקדי הצבא בשטח לפיצוי שבטי המוסקוגי שאולצו לעבור אל השטחים שממערב לנהר המיסיסיפי. ב-1842 הוצא להורג בנו של ספנסר, פיליפ, ששירת כפרח קצונה בצי, ללא שנשפט בבית דין צבאי יחד עם שני מלחים נוספים על סיפון הבריג USS Somers על שלכאורה ניסו לעורר מרד.
ב-1843 מונה ספנסר לתפקיד מזכיר האוצר לאחר התפטרותו של וולטר פורוורד. בתפקיד זה הוא הקדיש את זמנו לנושא המכסים והאמין שהגירעון ושאר ההוצאות הממשלתיות צריכים להיות ממומנים מההיטלים על יבוא ולא ממיסוי פנימי. הוצאות הממשלה חרגו מהתקציב וספנסר דחף להטלת היטלי יבוא על מוצרים כמו קפה ותה. כדי לסייע במימון הגרעון הפדרלי הוא עסק בנושא השנוי במחלוקת של איגרות חוב. הוא גם המשיך לקדם תוכנית, שמלכתחילה יזם אותה פורוורד, למועצה שתנהל ותוציא את הכספים הציבוריים שגויסו מהטלת מיסים. חוק אוצר המדינה כשל בהצבעה בקונגרס.
פעמיים הציג הנשיא טיילר את מועמדותו של ספנסר כשופט בבית המשפט העליון, בפעם הראשונה ב-1844 כדי לאייש את מושבו של סמית' תומפסון, ושוב ביוני אותה שנה כדי להחליף את הנרי בולדווין, אך הסנאט לא אישר את מינויו בשתי הפעמים. כאחד מאנשי מדינות הצפון המעטים בממשל שנשלט בעיקר על ידי האינטרסים של הדרום, מצא עצמו ספנסר יותר ויותר בקשיים למלא את תפקידו בקבינט ובמאי 1842 הוא התפטר מתפקידו ושב לאולבני.
חיים אישיים
ג'ון ספנסר מת באולבני ב-17 במאי 1855 ונטמן בבית הקברות הכפרי שבעיר לצד רעייתו אליזבט.
ג'ובאני סאקרי
ג'ובאני ג'ירולאמו סאקרי (באיטלקית: Giovanni Girolamo Saccheri; 5 בספטמבר 1667 – 25 באוקטובר 1733) היה כומר ישועי, פילוסוף סכולסטי ומתמטיקאי איטלקי.
ביוגרפיה
סאקרי נולד בשנת 1667 בסן רמו, לאב שהיה עורך דין. בשנת 1685 הצטרף למסדר הישועים בגנואה. הוא היה בן חסותם של האחים המתמטיקאים ו ובהשפעתם פרסם בשנת 1693 את ספרו הראשון, Quaesita geometrica. בספר זה פתר סאקרי שלל בעיות בגאומטריה אלמנטרית.
בשנת 1694 הוסמך סאקרי לכומר. משנה זו ועד 1697 לימד פילוסופיה באוניברסיטת טורינו. בשנת 1697 פרסם את ספרו Logica demonstrativa, ומשנה זו ועד למותו לימד פילוסופיה, תאולוגיה ומתמטיקה באוניברסיטת פאביה.
סאקרי היה בקשר עם ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה ויעץ לו בשאלות מתמטיות. ויטוריו אמדאו השני אף ניסה לשכנע את סאקרי לעבור מאוניברסיטת פאביה לאוניברסיטת טורינו, אך סאקרי בחר להישאר בפאביה. סאקרי קיבל גם הצעה לעבור לאוניברסיטת פדובה, ודחה גם אותה.
הוא נפטר ב-25 באוקטובר 1733 במילאנו.
תרומתו לגאומטריה
סאקרי ידוע כיום בעיקר בזכות ספרו שהתפרסם בשנת 1733, זמן קצר לפני מותו, Euclides ab omni naevo vindicatus ("אוקלידס חופשי מכל פגם"), אף שהספר לא עורר עניין עד לגילויו מחדש באמצע המאה ה-19 בידי אאוג'ניו בלטראמי.
כיוון שאקסיומת המקבילים שקולה לטענה שסכום הזוויות במשולש הוא 180°, סאקרי בחן את ההשערות שסכום הזוויות גדול מ-180° או קטן מ-180°. ההשערה הראשונה הובילה לתוצאה שקו ישר הוא סופי באורכו, בניגוד לפוסטולט השני של אוקלידס ("כל קטע יכול להמשיך ללא גבול כקו ישר") ולכן סאקרי דחה אותה. עם ההשערה השנייה התקשה סאקרי להגיע לסתירה, ובמקום זאת הגיע לתוצאות לא אינטואיטיביות, כגון שלמשולשים יש שטח מרבי.
אף שבעבודתו של סאקרי יש ניצנים ראשונים של גאומטריה לא-אוקלידית, יוצריה של גאומטריה זו, ניקולאי לובצ'בסקי ויאנוש בויאי (כל אחד בנפרד), לא הכירו את עבודתו.
שמורת ים ראש הכרמל
שמורת ים ראש כרמל היא שמורת טבע ימית על יד מפרץ חיפה שהוכרזה ב-4 במאי 2021.
הכרזת השמורה
בשנת 2017, רשות הטבע והגנים בשיתוף פעולה עם החברה להגנת הטבע הגישה לאישור מנהל התכנון תוכנית מספר 304-0495671 להקמת שמורת טבע ים ראש כרמל במפרץ חיפה, בתחום השיפוט של עיריית חיפה, בהמשך לשמורה הימית שקמונה שהוכרזה בשנת 2008.
מטרת השמורה היא להגן על רכס הכרמל התת-ימי ולשמר אותו, בין השאר על ידי איסור עקרוני של דיג, הטלת מגבלות על עגינה וצמצום פעילות פיתוח בתחום השמורה, מכוח "חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה התשנ"ח-1998". דבר זה מבטיח הגנה על המערכות האקולוגיות הייחודיות הכוללות מגוון ביולוגי רב של בתי גידול חי, צומח ודומם.
התוכנית אושרה בשנת 2019. השמורה הוכרזה רשמית בשנת 2021.
גבולות השמורה
במערב: קצה המתלול המערבי של ראש כרמל
בדרום: משמורת הטבע הימית שקמונה ועד לעומק של כ-50 מ' מתחת לפני הים.
שטח השמורה הוא 46.3 קמ"ר, המרחק המרבי של הגבול המערבי מחיפה הוא 12 ק"מ, אורך קו החוף 4.642 ק"מ והעומק המרבי בשמורה 370 מ'.
המערכת האקולוגית
שמורת ים ראש כרמל נמצאת בקצה המתלול המערבי של ראש כרמל, היורד מסטלה מריס לכיוון בת גלים, גולש לתוך הים וממשיך באופן רצוף עד לעומק של 370 מ' מתחת לפני המים במרחק של 12 ק"מ מהחוף. רכס גיר זה מהווה תשתית עשירה לשוניות סלעיות ומיני רבים של יצורים ימיים.
בשמורה טבע עשיר ופראי: צבי ים, חתולי ים, עדרי דגים משוטטים בין השוניות הסלעיות, וספוג ים היוצרים מחסה לסרטנים, נחשוני ים וחלזונות במגוון צבעים וצורות.
בתי הגידול מופו על ידי המכון לחקר הימים והאגמים בהנחיית פרופסור גיל רילוב מאוניברסיטת חיפה ועל ידי המכון הגיאולוג י בהנחיית פרופסור מיכה אילן מאוניברסיטת תל אביב.
השוניות הרדודות המגיעות עד לעומק של 45 מ', מדרגת שקמונה, שונית הכרמל ומדרגת התשבי, עשירות מאוד באצות, צדפות ומינים רבים של דגים, ביניהם דגי דקר הסלעים וחתולי ים.
בשוניות העמוקות יותר, שונית חיל הים ומדרגות חיל הים, משגשגים גני ספוגים, סרטנים, דיונונים, תמנונים ומיני דגי קרקעית.
בתצפיות שנערכו בשמורה על ידי המרכז להצלת צבי ים של רשות הטבע והגנים, העמותה למחקר והצלת יונקים ימיים וצפרים המתמחים בעופות ים, נצפו מינים של יונקים ימיים ממשפחת הלווייתנים. בעונות נדידת הציפורים, באביב ובסתיו, הופך שטח השמורה לאתר מנוחה והזנה לעופות ים נודדים.
Ost und West
Ost und West (בגרמנית: "מזרח ומערב") היה כתב עת ציוני לתרבות יהודית ולחכמת ישראל. כתב העת ראה אור בברלין בין 1901 ל-1923. רוחו של כתב העת נוסחה על ידי מרטין בובר, שדגל בהצגת היהדות כתרבות ולא כדת בלבד; תרבות ששורשיה נטועים במזרח, הן המזרח השמי, האסיאתי-מוסלמי, ברוח האוריינטליזם שראה את המזרח ובפרט את ארץ ישראל ברוח רומנטית, והן במזרח אירופה, בה פועמת תרבות יהודית שורשית. מייסדיו ועורכיו היו דייוויס טריטש וליאו וינץ וסגנם היה ארתור זילברגלייט.
כתב העת הופיע עד אוגוסט 1914 כירחון (אחת לחודש). בתקופת מלחמת העולם הראשונה המשיך להופיע, אך באופן פחות סדיר בין פעמיים בשנה (1915) ועד שמונה פעמים בשנה (1918). לאחר מכן היה לדו-ירחון (1919–1921) ולרבעון (1922–1923). כתב העת ידע קשיים כלכליים, בין 1907 ל-1914 הושכרו מספר עמודים בו לחברת "כל ישראל חברים", בתמורה למימון. בשנת 1923, עם קריסת כלכלת רפובליקת ויימאר, הוא נסגר.
כתב העת שילב יצירות אמנות, בעיקר תחריטי אר נובו (בעיקר משל אפרים משה ליליין) עם כתיבה אמנותית וביקורתית. בין הכותבים בו היו בובר, לודוויג גייגר, מכס נורדאו, אלפרד נוסיג, יוסף הלוי, ישראל לוי, דוד צבי מילר, פאביוס שך, אברהם אפשטיין, אדולף רוזנצווייג, ארנו נאדל (עורך מוסף המוזיקה), ותאודור זלוציסטי. הוא נכתב בגרמנית, והובאו בו לראשונה בשפה זו תרגומים מיידיש. בכתב עת זה פרסם משיריו המשורר הלא-יהודי בריס פון מינכהאוזן, שהפך לאחר מכן לנאצי.
Epiphany (שיר)
עם יציאתו, "Epiphany" ספג ביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא "הוא מדהים בעומקו הלירי ובהיקפו" וזאת, בנוסף לכך שקישרו אותו למגפת הקורונה. כמו כן, נאמר כי "בהאזנה ראשונה, קשה לתפוס אותו כמו שצריך". מבחינה לירית, השיר עוסק בסבה של סוויפט, ארצ'י דין סוויפט, ובהשתתפותו בקרב גוודלקנל, תוך שנעשתה הקבלה לעובדי שירותי הבריאות במהלך מגפת הקורונה שפרצה בשנת 2019. מבחינה מסחרית, הופיע השיר במקום ה-19 במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-3.614 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 14.5 מיליון השמעות.
"Epiphany" נכלל ברשימות רבות שפורסמו על ידי מבקרי מוזיקה מטעם כתבי עת ואתרים שונים; ברשימת "השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט" של NME דורג במקום ה-48; ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג" של רולינג סטון דורג במקום ה-135; וברשימת "179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט" של Vulture דורג במקום ה-117. מעבר לכך, הוא נכלל ברשימת "השירים הטובים ביותר לשנת 2020 [אינדי + אלטרנטיבי]" שפורסמה על ידי Earmilk.
רקע וכתיבה
טיילור סוויפט וארון דסנר כתבו את "The Last Great American Dynasty", "Mad Woman" ו-"Epiphany", בהשראת הגיטרות החשמליות שנכללו באלבום ההפתעה In Rainbows, של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית רדיוהד. כמו כן, סיפרה כי היא המשיכה לכתוב אותם בעת שדסנר יצא לריצה. בהמשך, החליטו השניים כי ב-"Epiphany" הם ישלבו בו כלי נגינה כמו פסנתר, גיטרה חשמלית, מלוטרון, טרומבון, ויולה, חצוצרה ותופים. היא כתבה את השיר על סבה ועל עובדי הבריאות השונים שפעלו במהלך מגפת הקורונה. שמו של השיר נגזר מהרגש התגלות; רגש המתאר תחושה של הבנה פתאומית. באופן כללי, המושג נועד לתאר פריצה מדעית וכן גילויים דתיים או פילוסופיים, אך ניתן להשתמש במושג זה לכל מצב שבו ישנה תובנה מאירת עיניים המאפשרת את הבנת הבעיה או המצב מנקודת מבט חדשה ועמוקה. בנוסף לכך, סיפרה כי:
משמעות
"Epiphany" מתאר אדם שמקווה למצוא שקט ושלווה בחלומותיו אף על פי שהוא חי בעולם של כאוס ואלימות, במיוחד בעיצומה של מגפת הקורונה שפרצה לראשונה בדצמבר 2019 בעיר ווהאן שבסין, ובאמצע פברואר 2020 החלה להתפשט במהירות בכל רחבי העולם. בפרולוג של Folklore, סוויפט מסבירה שהשיר נוגע גם בחוויה של סבה בצבא.
בית ראשון
הבית הראשון כולל בתוכו חמש שורות: "שמור על הקסדה שלך, שמור על חייך, בן; (זה) רק פצע בשר, הנה הרובה שלך; זוחל במעלה החופים עכשיו; "אדוני, אני חושב שהוא מדמם"; וכמה דברים שאתה פשוט לא יכול לדבר עליהם". ראשית, ארבע השורות הראשונות עוסקות בסבה, ארצ'י דין סוויפט, שהשתתף בקרב גוודלקנל שאירע בין 1942–1943. אותן השורות עוסקות בהשפעות הנפשיות והגופניות של המלחמה, כמו גם ב-PTSD (הפרעת דחק פוסט-טראומטית) הפוקדות 40 אחוזים מכל מי שמשתתף במאורעות כאלה. קרב גוודלקנל התרחש בחופי האי גוודלקנל, אחד האיים העיקריים בדרום מערב איי שלמה באוקיינוס השקט. הקרב גבה את חייהם של למעלה מ-60,000 חיילי ארצות הברית, ו-65 אחוזים מהחיילים היפנים שהוצבו שם. תצלום של דין סוויפט במהלך שירותו, מוצגת בתחילת הקליפ של "Cardigan". בנוסף, מאזכרות השורות גם את הפלישה לנורמנדי.
השורה "וכמה דברים שאתה פשוט לא יכול לדבר עליהם" מבוצעת גם בבית השני, במטרה לעשות הקבלה לחוויותיו של חייל במלחמה. כמו כן, נעשתה הקבלה בין סבה במהלך קרב גוודלקנל, לבין החוויות של עובד בתחום הבריאות במהלך מגפת הקורונה. בעוד שקרב גוודלקנל והמאבק נגד מגפת הקורונה חולקים הבדלים ונסיבות שונות, עם יציאתו של "Epiphany", מגפת הקורונה גרמה ל-235,000 מקרי מוות בארצות הברית בלבד – שזה כפול מכמות ההרוגים באותו הקרב. (כמו כן, בינואר 2021 דווחו על 502,544 מקרי מוות במדינה)
פזמון
הפזמון הראשון נפתח בשורה "איתך אני משרת, איתך אני נופל למטה, למטה". ביחס למגפת הקורונה, ניתן לראות שסוויפט שרה על אנשי המקצוע הרפואיים המשרתים בחזית משבר הקורונה, תוך שהם מסכנים את עצמם במוות, עקב קירבה לחולי הקורונה וההידבקות האפשרית הכרוכה בכך. מעבר לכך, השורה מתייחסת גם לחיילים, שלעיתים קרובות מכונים ככאלה המשרתים את ארצם, כשהם מתגייסים. הרעיון הוא שכשהם "נופלים" (בבירור מטפורה למוות במקרה זה), הם עושים זאת למען מדינתם, חבריהם ומשפחתם.
בהמשך, היא שרה "(צופה) באיך שאתה נושם פנימה, (צופה) באיך שאתה נושם החוצה, החוצה". סוויפט הקליטה את Folklore בהסגר במהלך מגפת הקורונה. אחת התופעות המסוכנות ביותר של מחלת נגיף הקורונה הוא קוצר נשימה, תוך שאנשים רבים שחלו בה, מתו מתסמונת מצוקה נשימתית חריפה או מאי-ספיקה נשימתית. אחד מהתפקידים החשובים ביותר של אנשי המקצוע הרפואיים העובדים בחזית המגפה, היה לפקח על הסימנים החיוניים של האדם ועל נשימתו בפרט. שורה זו מתייחסת לאיש מקצוע רפואי שצופה באדם נושם פנימה והחוצה, ומוודא שהוא לא חווה כשל נשימתי. בנוסף, שורה זו עשויה לשקף גם רגע מסוים בשדה הקרב עבור החיילים – במיוחד ברגעים בהם חייל רואה חייל אחר נושם את נשימתו האחרונה. השורה כוללת בתוכה התייחסות באופן עקיף למכונת הנשמה.
בית שני
הבית השני, בדומה לבית הראשון כולל בתוכו חמש שורות גם כן: "משהו שלא לימדו בבית הספר לרפואה; בת של מישהו, אמא של מישהו; מחזיקה את היד שלך דרך הפלסטיק עכשיו; "דוקטור, אני חושב שהיא מתרסקת"; וכמה דברים שאתה פשוט לא יכול לדבר עליהם". במקביל לבית הראשון, סוויפט משנה את הנרטיב מחוויות המלחמה הטראומטיות, למלחמה נגד מגפת הקורונה. היא מסבירה כי המחלה מידבקת כל כך, שאלה שנדבקו בה נאלצו להיכנס לבידוד, תוך שטיפלו בהם מאחורי מחסומי פלסטיק ומסכות רפואיות כדי למנוע הדבקה נוספת. בנוסף, היא מספרת על בתי חולים בארצות הברית שנאלצו לאסור על משפחות להיות עם קרוביהם ברגעיהם האחרונים, מחשש להדבקה.
מעבר לכך, סוויפט מדברת על כך ששעות העבודה הארוכות, ציוד המגן והפחד מהידבקות גבו מחיר גדול מעובדי שירותי הבריאות, מה שגרם לחלק להפסיק לעסוק בכך, ולחלקם אפילו להתאבד בגלל הלחץ. על פי השורה "וכמה דברים שאתה פשוט לא יכול לדבר עליהם", טוענת סוויפט שעבור עובדי שירותי בריאות רבים, ההשלכות של מגפת הקורונה יהיו דומות להפרעת דחק פוסט-טראומטית. אותה ההפרעה בה לקו החיילים שהזכירה קודם לכן. במהלך הסרט התיעודי Folklore: The Long Pond Studio Sessions סיפרה כי סבה הסביר לה ולמשפחתה שהוא לא יוכל לספר על אשר חווה בקרב גוודלקנל ובשאר המלחמות, היות שמדובר במאורעות טראומטיים עבורו.
גשר מוזיקלי
בגשר המוזיקלי, שרה סוויפט "רק עשרים דקות לישון; אבל אתה חולם על איזו התגלות; רק הצצה אחת לתחושת הקלה; כדי להבין קצת את מה שראית". גשר מוזיקלי זה מאשש את הטענה שנעשית הקבלה בין החיילים בקרב גוודלקנל ובמלחמות, לבין עובדי שירותי הבריאות השונים במהלך מגפת הקורונה. אותם החיילים בשדה הקרב ועובדי שירותי הבריאות, עם או בלי מגפה, נדרשים לחוות זמן ממושך ללא שינה או מנוחה על מנת לסייע ולשמור על אחרים. עובדי שירותי הבריאות נקלעים לשגרה של לקיחת משמרות שיכולות להימשך בין 12 ל-48 שעות. לעיתים קרובות, המנוחה היחידה שהם יכולים לחוות היא תנומות קצרה בת עשרים. באופן דומה, חיילים חייבים לעמוד על המשמר ביום ובלילה, על מנת להדוף מתקפת פתע. כאן, סוויפט מתארת את רגע המנוחה הקצר הזה, כזמן שבו אותם האנשים האלה חולמים על התגלות כלשהי. אותה ההתגלות נגמרת כתוצאה מהטראומה הגופנית והנפשית שהם חוו. המטרה של סוויפט היא לנסות ולדובב את החיילים ועובדי שירותי הבריאות השונים ולהסביר שהם חווים קשיים כה גדולים, עד שהם מתחילים לחלום על התגלויות ומגלים שהכול קורה במציאות.
פזמון שני
את הפזמון השני פותחת סוויפט בשורה "איתך אני משרת, איתך אני נופל למטה, למטה (למטה)", שהופיעה באופן מעט שונה בפזמון הראשון. השורה הזו עוסקת בנוכח העובדה שבמהלך מגפת הקורונה אנשים ברחבי העולם עזרו אחד לשני על מנת להביא לקץ המגפה, כמו גם עיסוקה בחיילים שנמצאים אחד בשביל השני במהלך קרב או מלחמה. היא ממשיכה ושרה "(צופה) באיך שאתה נושם פנימה, (צופה) באיך שאתה נושם החוצה, החוצה; איתך אני משרת (איתך אני משרת), איתך אני נופל (למטה), למטה (למטה)" ומבצעת הקבלה נוספת בין עובדי שירותי הבריאות והחיילים. זאת, מכיוון שהשורות האלה מתייחסות לרופא המתבונן בעמיתו לעבודה כשהוא גוסס כתוצאה ממחלת נגיף הקורונה, בדומה לחייל המתבונן בחבריו כשהם גוססים בשדה הקרב.
מעבר לכך, תוצאות המגפה והלחימה בהן עוסקות השורות ב-"Epiphany" עלולות להוביל להפרעת דחק פוסט-טראומטית. לאחר הפזמון השני, מבצעת סוויפט אאוטרו הכולל בתוכו בדיוק את אותן השורות המופיעות בגשר המוזיקלי. אותן השורות כוללות גם את אותן המשמעויות.
ביקורת
ב-WRVU כונה השיר כ"שיר חובה באלבום", תוך שנאמר כי מדובר בשיר "תמציתי, מפוכח ומהורהר". בנוסף לכך, קיבל ציון של תשע בסולם עשר. שיוואני דובי ממגזין Affinity כתבה: "זו אחת מהרצועות האהובות עליי ביותר באלבום. מעבר לכך, תוכנו הלירי לא משאיר מקום לתחרות. סוויפט הצליחה לבצע הקבלה בין הכרוניקה של סבה לבין עובדי שירותי הבריאות במהלך מגפת הקורונה, וכל זה נעשה בטווח של שני בתים יפים. השיר הזה איטי, רגוע ופשוט עצוב כל כך. זוהי הקבלה משובחת של שני מאבקים שונים לחלוטין, אך דומים לכאורה". ג'ייסון ליפשיץ מבילבורד כתב "בתחילת השיר, סוויפט מדברת על הטראומה שסבה חווה במהלך קרב גוודלקנל ובהמשך, מתקדמת לדבר על מגפת הקורונה. בסופו של השיר, היא זועקת ומגביהה את קולה על מנת להעצים את משמעותו". ב-The Dartmouth נכתב כי "בדומה ל-"The Last Great American Dynasty", "Epiphany" מציג את הכישרון של סוויפט כמספרת סיפורים. "Epiphany" נוצר בהשראת סבה במהלך שירותו בצבא, תוך שהוא מקביל למלחמה במגפת הקורונה שפרצה בשנת 2019. בקול כבד, שרה סוויפט "מישהו בבית הספר לרפואה לא כיסה (את פניו); בת של מישהו, אמא של מישהו; מחזיקה את היד שלך דרך הפלסטיק עכשיו; "דוקטור, אני חושב שהיא מתרסקת". נראה שזו מחווה לעובדי שירותי הבריאות הנאבקים במגפה". ב-Insider סקרו את השיר גם כן, תוך שנכתב שם כי "כל מי שהקדיש (לסוויפט) תשומת לב, מבין שהיא בהחלט כותבת השירים הטובה ביותר בדורה".
הצלחה מסחרית
עם הפצתו של Folklore, הופיע "Epiphany" במקום ה-14 במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 2.062 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה. כתוצאה מכך, הוא דורג במקום ה-57 במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לאחת מהרצועות היחידות של אמנית בשנת 2020 שהצליחו לעשות זאת. ברולינג סטון טופ 100 דורג במקום ה-21. הוא דורג במקום ה-32 במצעד שירי הסטרימינג, תוך שבמצעדים האלטרנטיביים דורג במקום ה-11 במצעד השירים האלטרנטיביים, ה-11 במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים, ה-23 במצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים, והעשירי במצעד השירים האלטרנטיביים (סטרימינג). במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים שהה השיר במשך תשעה שבועות, מה שהפך אותו לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שעשו זאת מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל.
מחוץ לארצות הברית, זכה "Epiphany" להצלחה גם כן, כאשר דורג במקום ה-29 במצעד הסינגלים האוסטרלי. במצעד הסינגלים של סינגפור, דורג במקום ה-27, תוך ש-14 שירים נוספים מ-Folklore (פרט ל-"Peace" ו-"Hoax") דורגו במצעד גם כן. בממלכה המאוחדת זכה להצלחה פחותה, כאשר דורג במקום ה-58 במצעד שירי הסטרימינג. בקנדה, זכה להצלחה רבה כאשר הצליח להגיע למקום ה-44 בקנדה הוט 100, המצעד המייצג את המדינה. בשבוע השני לצאתו, ירד למקום ה-100 ולאחר מכן יצא מהמצעד. בסמוך לצאתו, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי והצליח לצבור שם למעלה מ-60 מיליון השמעות.
במצעדי סוף השנה של בילבורד זכה "Epiphany" להצלחה חסרת תקדים, כאשר הפך לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שדורגו בהם מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל. במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים השנתי דורג במקום ה-54.
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מהאתר טיידל.
הטרמפיסט (סרט, 1972)
הטרמפיסט (באנגלית: An American Hippie in Israel, תרגום מילולי: "היפי אמריקני בישראל") הוא סרט ישראלי, דובר אנגלית, משנת 1972, אשר נכתב ובוים על ידי עמוס ספר.
הפקה
הסרט הופק באמצעים דלים, במימונו של בעל מפעל לייצור כריות ולכל אורכו ניכרות טעויות עריכה ברורות. היה זה סרטו הראשון באורך מלא של הבמאי עמוס ספר, שהיה קודם שחקן בתיאטרון אהל, אחר כך עסק ביצירת סרטים קצרים וסרטים דוקומנטריים ובהמשך נסע ללמוד קולנוע בלונדון. הוא כתב את התסריט, גייס משקיע ואת המפיק אמציה חיוני.
הסרט צולם בשפה האנגלית במטרה לשווק אותו לקהל רחב ובינלאומי. רוב הצילומים נערכו באי האלמוגים כ-20 ק"מ מדרום לאילת, שהיה אז תחת שליטה ישראלית, ובנמל תל אביב שהיה נטוש באותה עת, לאחר שחדל לפעול מספר שנים קודם.
הפצת הסרט
הסרט זכה לתחייה מחודשת והפך לסרט קאלט, הוקרן אחת לחודש בסינמטק תל אביב במשך מספר שנים וצבר קהל מעריצים רחב, לאחר שבשנת 2007, שהמתרגם יניב אידלשטיין, נתקל בקדימון לסרט זה באתר יוטיוב. אידלשטיין פעל להשיג עותק של הסרט. לאחר שיצר קשר עם השחקן שמואל וולף, הצליח להשיג ממנו עותק ושכנע את סינמטק תל אביב להקרין אותו בהקרנת חצות. לליל הבכורה המחודשת של הסרט הגיעו 214 צופים. בהמשך הוקרן בקביעות מדי חודש.
בשנת 2015 נוצר הסרט הקצר "עלייתו של הטרמפיסט" על ידי יובל אדר אשר מתאר את סיפור יצירת והפצת הסרט.
עלילה
הסרט הוא סיפור על ניסיון כושל של ארבעה היפים להקים חברה חדשה בלי משטר, בלי חוקים ובלי מלחמות. גיבור העלילה הוא "מייק", חייל אמריקאי משוחרר, שלאחר שחווה טראומה במהלך שירותו במלחמת וייטנאם החל לנדוד ברחבי העולם, מחפש מקום שבו אפשר להיות בלי ביורוקרטיה ובלי עול החוקים וכך מוצא את עצמו בישראל. ליד שדה־התעופה הוא עוצר טרמפ ועולה למכונית של בת־טובים יפהפייה, השמחה לארח אותו בביתה ובמיטתה.
23 מארינה
23 מארינה הוא גורד שחקים המתנשא לגובה של 392.8 מטר וכולל 88 קומות על-קרקעיות ועוד 4 קומות תת-קרקעיות, המשמש למגורים בדובאי, שבאיחוד האמירויות הערביות.
המגדל היה גורד השחקים הגבוה ביותר בעולם המשמש למגורים בלבד, עד השלמת בנייתו של מגדל הנסיכה בדובאי. במגדל 57 בריכות שחייה ולכל דירה בעלת שני מפלסים (דופלקס) מעלית פרטית משלה. בניית המגדל החלה ב-2006 והסתיימה ב-2012.
תזמורת המושבות
תזמורת המושבות היא תזמורת קאמרית עצמאית של נגנים מקצועיים וחובבים מאור עקיבא, פרדס חנה-כרכור, זכרון יעקב, בנימינה-גבעת עדה, נתניה, וכן מיישובים מרוחקים יותר.
התזמורת הוקמה בספטמבר 2011 על ידי רועית פלדנקרייז, שהייתה המנצחת והמנהלת המוזיקלית שלה.
רועית אף הגדירה את החזון החינוכי-קהילתי של התזמורת: "הבאת המצוינות המוזיקלית לאולמות וליישובים שלנו."
פעילותה של התזמורת כיום היא במרכז המוזיקה על שם רפפורט באור עקיבא בו מתקיימות מדי שבוע חזרות של התזמורת וכן מספר קונצרטים בשנה.
התזמורת היא גוף עצמאי, ועיקר מימונה מגיע ממכירת כרטיסים לקונצרטים.
היסטוריה
התזמורת הוקמה בספטמבר 2011 על ידי רועית פלדנקרייז, כתזמורת קאמרית עצמאית של מחוז הצפון. הקונצרט הראשון של תזמורת המושבות פתח את חגיגות ה-90 לבנימינה-גבעת עדה.
בשנים הראשונות התזמורת הופיעה פעמיים בשנה, וכיום נערכים לפחות שלושה קונצרטים בשנה לקהל הרחב. התזמורת הופיעה באולמות שונים וביניהם מלון האמנויות אלמא בזכרון יעקב, מוזה - היכל התרבות בחוף הכרמל, בית ניר בזכרון יעקב, היכל התרבות תל מונד ואודיטוריום כפר סבא.
תזמורת המושבות שיתפה פעולה עם סולנים ומנצחים מהארץ ומהעולם, וניגנה עם הפסנתרנית מיכל טל, נגן הקלרינט הברזילאי מאוריציו סילבה, הפסנתרן האיטלקי אנטוניו די כריסטופני, הכנריות הדר רימון וליר וגינסקי והזמרות הדר איצקוביץ', ניבה אשד פרנקל, לואנה לומברדי טלי קצף ועוד.
במסגרת תרומה לקהילה ערכה התזמורת קונצרט התרמה לבית חולים מאיר בשיתוף ארגון ליונס השרון, קונצרטים מוסברים לילדים בבית ספר רימון בפרדס חנה-כרכור, קונצרטים בפארק בנימינה בשילוב ילדים סולנים צעירים, חזרה גנרלית פתוחה לקהל, בבית גיל-פז בכפר סבא.
עם עזיבתה של המנצחת והמנהלת המוזיקלית רועית פלדנקרייז ב-2019, מספר נגני תזמורת ארגנו מחדש את התזמורת ונעשו לוועד שלה. במקום מנהל מוזיקלי יחיד, התזמורת עובדת על כל תוכנית עם מנצח שונה שהיא מזמינה, ומופיעה לאחר כ-3 חודשים. ישנן 3 תוכניות שונות בכל שנה, כשעה כל אחת.
רפרטואר
התזמורת מנגנת בעיקר מוזיקה תזמורתית של מלחינים מהתקופה הקלאסית והרומנטית כגון יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ שוברט, פליקס מנדלסון, ג'ואקינו רוסיני, ויוהנס ברהמס.
בנוסף, התזמורת מארחת ומלווה סולנים המנגנים קונצ'רטים, זמרות השרות אריות וכן מקהלות.
לצד יצירות המלחינים הקלאסיים והרומנטיים, התזמורת מבצעת גם יצירות ועיבודים של המלחין הישראלי יפתח פרת שהוא נגן ויולה בתזמורת, יצירות של המלחין הברזילאי אברטון מצ'אדו, המלחין ההונגרי לאו ויינר ועוד.
קונקורד (זן ענבים)
זג הענב הוא לרוב כחול כהה או סגול, ולעיתים קרובות מכוסה בשכבת שעווה אפיקוטיקולרית בצבע בהיר יותר שניתן לשפשף. זהו זן מחליק, כלומר הקליפה מופרדת בקלות מהפרי. לענבי קונקורד יש זרעים גדולים והם ארומטיים מאוד. עלי הצמח נוטים לחלות במחלת הכתם השחור.
בשנת 2011 יוצרו בארצות הברית כ-417,800 טון. אזורי הגידול העיקריים הם מחוזות אגמי האצבעות של מדינת ניו יורק, ימת אירי, ימת אונטריו, דרום מערב מישיגן ועמק יאקימה במדינת וושינגטון. לפעמים גם ניתן למצוא את הגפן גדל פרא.
שימוש
ענבי הגפן משמשים כמעט תמיד להכנת ג'לי ענבים המהווה מוצר עיקרי בסופרמרקטים בארצות הברית. בניו אינגלנד הם משווקים לעיתים כענבי מאכל. ענבי הקונקורד משמשים להכנת הריבה בכריך חמאת בוטנים וריבה הידוע. הם משמשים למיץ ענבים, וצבעם הסגול הייחודי הוביל לכך שמשקאות קלים וממתקים בטעם ענבים ייוצרו בצבע סגול.
מתיל אנטרנילט, כימיקל הקיים בענבים, משמש להענקת טעם "ענבי" למוצרים.
בחלק מהכנסיות, מיץ ענבי קונקורד כהה משמש כתחליף לא אלכוהולי ליין אוכריסטיה. כמו כן, הענבים משמים לייצור יינות כשרים וסקרמנטלים. היקב הסקרמנטלי העתיק ביותר באמריקה, ה-O-Neh-Da Vineyard, עדיין מייצר יין קונקורד למטרות טקסי מיסה.
היסטוריה
זן גפן הקונקורד פותח בשנת 1849 על ידי החוואי אפרים ויילס בול בעיירה קונקורד, מסצ'וסטס. בול שתל זרעים מהמין Vitis labrusca ובדק יותר מ-22,000 שתילים לפני שמצא את מה שהחשיב לגפן הקונקורד האידיאלי. מאוחר יותר, בדיקות גנטיות אישרו שלגפן קונקורד יש בערך שליש מאותו מטען גנטי של Vitis labrusca. השתיל הנבחר נשתל בסמוך למינים אחרים כולל ה-Catawba, מין גפן נוסף שלאחר מכן אושר כהורה גנטי לקונקורד באמצעות ניתוח מיקרוסטלייט סטמטי.
בשנת 1853, ענבי בול זכו במקום הראשון ביריד האגודה לגננות של בוסטון. לאחר מכן, בשנת 1854 נכנס המוצר לשוק. בשנת 1869 פיתח המתודיסט ד"ר תומאס ברמוול וולץ' את מיץ ענבי הקונקורד הראשון בביתו. אם כי בתהליך הפסטור, המיץ לא תסס. וולץ' העביר את המפעל הביתי לווסטפילד, ניו יורק, ושם, ב-1897 עיבד 300 טונות של ענבים למיץ.
כריסטופר הסטאד
כריסטופר "דופן" קרוגר הסטאד (בנורווגית: Kristofer "Doffen" Krüger Hæstad; נולד ב-9 בדצמבר 1983) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
הסטאד שיחק במחלקות הנוער של רנדסונד ושל ויגור. בשנת 2001 חתם הסטאד בסטארט הנורווגית, ובשנת 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הנורווגית, בעונה בה הסגל הצעיר של סטארט צבר 11 נקודות בלבד וירד לליגת המשנה. לאחר שתי עונות בליגת המשנה, סטארט העפילה בחזרה לליגת העל בשנת 2004, בה היה הסטאד אחד משחקני המפתח של הקבוצה. גם לאחר ההעפלה המשיך הסטאד בכושר המעולה שלו, ובחודש אפריל 2004 הוא נבחר לשחקן החודש של רשות השידור הנורווגית. ב-25 באוגוסט 2006 נחשף כי מנצ'סטר יונייטד צפתה בכישרון הנורווגי במהלך משחק נגד דרוהדה יונייטד במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. היו שמועות נוספות שהסטאד מבוקש בבלקברן רוברס, בבולטון וונדררס, בווסטהאם יונייטד ובלידס יונייטד.
ב-29 בדצמבר 2006 הושאל הסטאד לוויגאן את'לטיק מהפרמייר ליג עד לתום עונת. העיתון הנורווגי VG חשף מאוחר יותר כי בעסקת ההשאלה נכלל גם סעיף רכישה. ב-13 בינואר 2007 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק ליגה נגד צ'לסי, אך השאלתו הסתיימה בהסכמה הדדית בין הקבוצות בחודש אפריל, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד במדי ויגאן את'לטיק.
ב-2 בינואר 2008 חתם הסטאד על חוזה לארבע עונות בוולרנגה מליגת העל הנורווגית. ב-29 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק הפתיחה של הליגה נגד אלסונד. ב-1 ביולי 2014, לאחר שבע עונות במועדון, בהן ערך הסטאד 147 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, הוא הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית
ב-24 במאי 2005 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, במשחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה. ב-2 ביוני 2007 הוא הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2008. בסך הכל ערך הסטאד 27 הופעות בנבחרת נורווגיה.
פלדש
פלדש (Földes) הוא שם משפחה הונגרי.
התזמורת הסימפונית של מדיסון
התזמורת הסימפונית של מדיסון (באנגלית: Madison Symphony Orchestra) שוכנת דרך קבע במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. מנצחה הוא ג'ון דה מיין, המכהן בתפקיד זה מאז שנת 1993. התזמורת נוסדה ב-1925 כהרכב קהילתי קטן והתפתחה לתזמורת בגודל מלא.
אולם אוברטור
תזמורת מדיסון מופיעה באוברטור הול במדיסון, אחד משני תיאטראות במרכז אוברטור לאמנויות במדיסון, מתנה שהעניקו למדיסון פטרוניה מזה שנים של התזמורת, ג'רום פראוטצ'י ורעייתו. מתנת הזוג פראוטצ'י בולטת בייחודה כאחת הגדולות ביותר שניתנו אי-פעם לאמנויות הבמה מתורם יחיד בהיסטוריה האמריקאית, יותר, למעשה, מכלל התקציב של "המענק הלאומי לאמנויות". תרומתם נתנה השראה לגל של מתנות לאמנויות הבמה ברחבי ארצות הברית.
ממני והלאה: הבחירה בחיים בלי ילדים בישראל
ממני והלאה: הבחירה בחיים ללא ילדים בישראל הוא ספר עיון של הסוציולוגית אורנה דונת משנת 2011. הספר מהווה מחקר ראשון מסוגו בישראל הבוחן את הבחירה באל-הורות, סיבותיה, שורשיה והשלכותיה על הפרט והחברה בישראל ובעולם המערבי.
הספר ראה אור בהוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד בסדרת "מגדרים" בתל אביב. עורכת ממונה רנה ורבין ועורכת מדעית פרופ' חנה הרצוג.
תוכן
הספר מבוסס על מחקר איכותני שערכה דונת בשנים 2004–2007 דרך פורום "נשים שלא רוצות ילדים" באתר "תפוז אנשים"; בשנת 2007 הגישה את עבודת המאסטר שלה "פרו-נטליזם סדוק: הבחירה בחיים ללא ילדים בישראל" במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך עיבדה אותה לספר זה.
באמצעות סוציולוגי ואנתרופולוגי, מבקשת דונת להסביר את תופעת האל-הורות, להנגיש ולהציג אותה כדרך חיים לגיטימית. בספרה, היא בוחנת את ההיסטוריה של הרבייה האנושית והכוונתה בידי כוחות שלטוניים המעודדים ילודה, וטוענת כי למרות התמורות שעובר מוסד המשפחה וחרף ניצני שינוי ראשונים, בישראל יש סטיגמה גדולה כלפי מי שבוחר שלא להביא ילדים, ויש עוד דרך ארוכה להכרה אמיתית בזכותם של יחידים לבחור באורח חיים זה.
אחד הדברים שציינה בנוגע להנכחת הגישה בציבור היה הצורך להבדיל בין גישה אל-הורית למונח "חיים בלי ילדים", מכיוון שזה אינו מייצג את גורם הבחירה, ומצד שני, מאנטי-נטליזם, שזו התנגדות מוסרית או אידאולוגית להולדה על ידי כל אחד, לא רק האדם האל-הורי.
קרסקו
קרסקו הוא שם משפחה.
אורוון
חייה
אורוון נולדה בדור לומין לאביה הורין תליון ולאמה מורוון אלדוון כשנתיים לאחר הולדתו של אחיה הבכור - טורין, ואחת עשרה שנים לאחר דגור ברגולך. צהוב היה שערה ובהירות היו עיניה וקולה התרונן בצחוק עת רצה במשחקיה בשדות. כל אנשי אביה אהבו אותה מאוד ומשום צחוקה כינו אותה בשם "ללית" שפשרו צחוק, על שם קולו העליז של הנחל העובר ליד בית אביה. גם טורין אחיה אהבה מאוד ועת שוטטה בעשב או בין העצים, היה שומר עליה בחשאי.
מאנגבנד באה מגפה להיתלום והפילה רבים מילדי האדם למשכב. טורין ואחותו אף הם חלו במגפה, אך בעוד שטורין החלים וקם על רגליו, מתה אחותו אורוון והיא בת שלוש במותה.
ראו גם
Figuren in Tolkiens Welt Middle-earth characters
כף קנוורל
כף קנוורל (באנגלית: Cape Canaveral, מספרדית: Cabo Cañaveral), שנודע בין 1963 ל-1973 ככף קנדי, הוא לשון יבשה במחוז ברווארד, פלורידה, ארצות הברית. הכף נמצא מזרחית לאי מריט, ומופרד ממנו על ידי נהר הבננה.
הכף הוא חלק מחוף החלל ושוכן בו נמל החלל קייפ קנוורל. מכיוון שחלליות ומשימות חלל רבות של ארצות הברית שוגרו מהנמל וממרכז החלל קנדי (שנמצא באי מריט), המונחים "קייפ קנוורל" (או כף קנוורל), "קנוורל" או "הכף" הפכו למטונימיה המתייחסת לאתר לשיגור חלליות. קוד המחוז של הכף, שניתן לו על ידי נציבות השירות הציבורי של פלורידה ב-1999, הוא "321" כהוקרה לספירה לאחור שלפני כל שיגור.
אוגנדקס
אוגנדקס (שם מדעי: Ugandax; פירוש השם: "שור אוגנדי") הוא סוג נכחד של פר אפריקאי שחי במשך המיוקן עד הפליסטוקן שלפני 5.8 עד 2.5 מיליון שנה. הוא נקרא בשמו עקב המאובנים שלו שהתגלו באוגנדה. ממצאים נוספים התגלו בין השאר בדרום אפריקה, מלאווי, אתיופיה ובקרקעות בקניה, שם נחשפו המאובנים המוקדמים ביותר שלו.
בסוג זה נכלל מין אחד - Ugandax gautieri, אך ב-2006 נחשף סוג שני שחי באתיופיה.
פר זה היה קרובו של התאו האפריקני המודרני, בהתבסס על מחקרים טקסונומים המתבססים על מבנה שיניו. הוא היה מעט קטן יותר אך בעל גוף רחב כמו למרבית הפרים וקרניים בעלות בסיס רחב, אך מעט מפותלות ופונות מעלה. במראהו דמה לסוג פלוראוביס שחי בתקופתו באפריקה. הוא נחשב לאחד מראשוני הפרים שהתקיימו.
החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי
החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי, ידועה גם בשמה הרשמי - החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בע"מ, היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1968 כדי לשקם את הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים ולפתחו כאתר לאומי, דתי, היסטורי ותרבותי. בשנות השמונים השלימה החברה את שיקומו ובנייתו של הרובע היהודי, השיגה את מטרתה ואמורה הייתה להיסגר, נכון לשנת 2021 החברה ממשיכה לפעול, והיא עברה לאחריות משרד ירושלים ומורשת.
באפריל 2010 פרש מתפקידו מנכ"ל החברה, נסים ארזי, לאחר שכיהן שמונה שנים כמנכ"ל.
היסטוריה
בין השטחים שהפקיעה המדינה באפריל 1968, נכלל גם שטח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, ששטחו כ-134 דונם, לרבות רחבת הכותל והמבנים שהיו בה. ביולי 1968 החליטה הממשלה להקים את החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בע"מ כחברה ממשלתית בשליטת המדינה. בינואר 1969 נוסדה החברה.
הרובע היהודי שוכן בשטח המנוהל בידי מינהל מקרקעי ישראל. בשנת 1970 החכיר המינהל את הרובע לחברה בחכירה ראשית. את המבנים למגורים החכירה החברה בחכירת משנה לדורות למשתכנים ברובע, ואת שאר הנכסים החכירה בחכירת משנה לדורות או השכירה לפי העניין.
מאז הקמתה ועד שנת 1984 השלימה החברה את שיקומו ובנייתו של הרובע היהודי. היא בנתה כ-500 דירות, כ-100 חנויות וכמה מבנים למוסדות ציבור. ברובע מתגוררות כ-600 משפחות, המונות כ-4,000 איש.
אכלוס הרובע
בשנים הראשונות לפעילותה הקצתה החברה דירות למשתכנים על פי קריטריונים לאכלוס הרובע שקבעה. בשנת 1971 הקימה החברה ועדת אכלוס המורכבת מחברי דירקטוריון החברה ומעובדיה. מדיניות האכלוס קבעה כי רק אחד מאלה רשאי לרכוש דירה ברובע: "או אזרח ישראל שהוא תושב בה ושירת בצה"ל, או עולה חדש שהוא תושב ישראל."