cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוחוי Su-7
הודו
באמצע שנות ה-1960, חיל האוויר ההודי מצא את עצמו מחפש מטוס קרב-הפצצה. מטוסי דאסו מיסטר IVA והוקר האנטר סימן 56 שלו היו מיושנים, ופיתוחו של ה-HF42 מרוט היה בחוסר ודאות בגלל מחסור במנוע מתאים. בקיץ 1966 ההודים החלו לבחון את ה-Su-7BMK כחלופה. באמצע שנת 1967 ההודים חתמו על חוזה לרכש של 90 מטוסי Su-7BMK ו-UMK במחיר של 100 מיליון דולר. אלה החלו להתקבל בחיל האוויר ההודי כבר בשנת 1968. זמן קצר לאחר מכן נחתם חוזה לרכש 140 מטוסים נוספים. אחרון המטוסים סופקו עד ספטמבר 1969. בתוך כ-18 חודשים חיל האוויר ההודי צייד שש טייסות עם מטוסי תקיפה על קוליים חדישים.
למרות ביצועיו המרשימים של המטוס לזמנו – ספציפית בהקשר של מהירות מרבית וקצב טיפוס ראשוני, טווחו המוגבל של המטוס ומספר מוגבל של נקודות נשיאה העיקו על תפעולו.
בדצמבר 1971 החלה מלחמת הודו-פקיסטן השלישית, במהלכה מטוסי ה-Su-7 ההודים ביצעו כ-1,500 גיחות מבצעיות. במהלך הלחימה אבדו 16 מטוסי Su-7 (הפקיסטנים טענו להפלה של 34 מטוסים) כולם לאש נ"מ שהם היו רגישים לה בגלל גובה הטיסה הנמוך במתארי התקיפה.
המטוס זכה למוניטין של מטוס קצר טווח ובעל חימוש מוגבל, אבל מהימן וקשוח ונשאר בשירות חיל האוויר ההודי כמטוס התקיפה העיקרי עד פרישתו בשנת 1986.
תכונות טיסה
המטוס היה בעל סייג רום גבוה (19,500 מטר), מהירות מרבית גבוהה (1,200 קמ"ש בגובה פני הים ומאך 2 בגובה), ויחס דחף-משקל מרשים מאוד לאותה תקופה – 0.970 לדגם הקרב ו-0.850 לדגם B, להשוואה מטוס מיג-21 מדגם PF היה בעל יחס דחף-משקל של 0.805. אבל הוא היה מטוס גדול, וכבד ובעל עומס כנף גבוה יחסית. זאת בשילוב עם מנוע שגם לאחר שיפורים היה זללן בדלק והיה מגיב מאוד בכבדות לפקודת מצערת, ביצועי המטוס היו מגבילים. נתונים אלו הוחמרו עוד יותר בדגם BKL שכן הוא היה כבד יותר יחסית לדגמים קודמים.
המטוס היה בעל ביצועים ירודים בכל מהירות מתחת ל-400 קמ"ש והיוותה את הסף בו המטוס היה קל לשליטה, פחות מזה והמטוס הגיב בכבדות לכל תפעול. לדוגמה, בשביל לגלגל בכל מהירות מתחת ל-400 קמ"ש, הטייס נאלץ להיעזר בהגה הכיוון. בשביל לשמור על מהירות וגובה, המטוס נאלץ לשמור על כוח גבוה גם בתמרונים קלים יחסית. בגובה רב, המטוס היה בעייתי לתפעול ודרש פקודת הגאים גדולה לביצוע כל פעולה, אפילו במהירות גבוה.
דרישות המהירות לכל התמרונים היו גבוהים מאוד יחסית למטוסים כמו המיג-17 לדוגמה. המראה במטוס בוצעה במהירות 365-370 קמ"ש (385-390 קמ"ש לדגם BKL) ודרש ריצת המראה באורך 1,300-1,400 מטר (1,600-1,700 מטר בדגם BKL) בעוד במיג-17 המראה התבצעה ב-220-230 קמ"ש ולקחה ריצת המראה של 550 מטר.
נחיתה במטוס התבצעה ב-270-280 קמ"ש והייתה מסובכת למדי, שכן המטוס מגיב בכבדות לפקודות טייס והמנוע גם לוקח זמן עד שהוא בונה סל"ד, ככה ששגיאות טייס בהקשר של מהירות, קצב הנמכה, ומיקום ב היו מאוד בעייתיות ולעיתים הרות אסון, שכן גם אם הטייס היה מחליט על עד שהמטוס היה בונה דחף ומאיץ מספיק בשביל להשפיע, הוא כבר היה מוצא את עצמו במצב של התרסקות. בשל כל אלה, ובמיוחד בדגמים המתקדמים יותר, הטייסים נדרשו לתכנן את הגישה לפרטי פרטים ולהגיב מיידית לכל שינוי. הטייסים גם העדיפו לשמור על מהירות גבוהה ככל הניתן, אפילו מעל למותר ולהורידה רק לקראת נגיעה בקרקע שגם היא לפי האידיאל הייתה על הסף הגבוה המותר.
באוויר המטוס היה בעל שיעור פנייה נמוך יחסית, ואפילו מטוסים עם עומס כנף גבוהים יותר ממנו היו מסוגלים לפנות הרבה יותר טוב. כמו כן במהלך פנייה ה-Su-7 היה מאבד מהירות בקצב גבוה, ויחד עם האופן המגושם בו הוא הגיב במהירויות נמוכות היה יכול לגרום לו להיכנס למצבים מסוכנים בקלות.
עם זאת, המטוס בגובה נמוך ומהירות גבוה היה יציב ובעל ביצועים טובים יחסית ועל כן בשילוב יכולת נשיאת החימוש הגבוהה שלו, יחסית למטוסי קרב סובייטים אחרים, התאים לתפקיד התקיפה.
עם זאת, המגבלה המבצעית המשמעותית של המטוס הייתה הטווח המוגבל שלו, בגלל זוללנותו של המנוע בדלק. לכן לרוב המטוס היה טס עם שני בידונים, מה שהגביל את יכולת הנשיאה של חימוש למטוס, שכן שתיים מתוך ארבע (לדגם B ו-BM) או שתים מתוך שש (לדגם BKL ו-BMK) מנקודות התלייה היו צריכות לשמש לבידונים במקום לפצצות או כוורות של רקטות.
אחזקה
ה-Su-7 היה ידוע לשמצה לאורך השירות שלו בגלל אחזקה מסובכת וסזיפית. את מכלי הדלק הפנימיים של המטוס (ארבעה בדגם Su-7, ושישה בשאר הדגמים האחרים) כמו גם מיכלים נתיקים שלרוב המטוס כלל שניים, נדרש היה לפתוח, לתדלק ולאטום בנפרד. מרבית פנלי הגישה שנדרש לפתוח בשביל סבב הטיסה היו בגב המטוס ובגלל שהמטוס גבוה יחסית, זה היה מסבך את האחזקה. תהליך טעינת התותח הייתה קשה במיוחד, שכן בגלל צורת השרוולים המותקנים בהיקף של הגוף כמו טבעת, היה נדרש להוריד את הפגזים עם השרשרת שלהם בזהירות ממעל המטוס כלפי מטה. בדגמים המוקדמים של המטוס (עד דגם BM) התווספו גם דרישות אחזקה, חוסר אמינות והרגישות לגו"ז של המנוע. כל הגורמים הללו הביאו לזה שבבחינות כשירות שבוצעו בשנת 1965, אחרי שכבר הבעיות הראשוניות של המטוס נפתרו, כל שעת טיסה דרשה 83 שעות אדם בממוצע. זה שגרם לחיל האוויר הסובייטי למבוכה, שכן מטוסי ה-F-105 אמריקאיים, שנחשבו למסובכים עם האוויניקה המתקדמת שלהם דרשו 45 שעות עבודה לכל שעת טיסה בממוצע, כמעט חצי. זה גרם ללחץ לשיפור יכולת האחזקה למטוס ועם השנים הצליחו להוריד את דרישות שעות אדם לשעת טיסה לכדי 48 שעות בממוצע.
השפעה טקטית ואסטרטגית
המטוס במשך זמן רב היה למטוס התקיפה הסטנדרטי של ברית המועצות ושל הגוש המזרחי. הוא שירת בחילות אוויר של 10 מדינות. למרות כל מגרעותיו, הוא היה מטוס מהימן, קשוח, ויחסית לא יקר. עם ביצועי המהירות שלו, המטוס היווה מעין מכפיל כוח לכוחות האוויר הללו, שכן הוא אפשר לשאת חימושים ולבצע משימות שמטוסי קרב סובייטים בני הדור השני שיוצרו ויוצאו באותו זמן לא יכלו להם. הוא גם הוכיח את עצמו כחלופה ראויה למטוסי התקיפה המערביים בעלי ביצועים דומים. הוא אפוא שחרר טייסות ורגימנטים של מטוסי קרב קלים יותר לביצוע משימות שהם יכלו להתמחות בהם.
השפעה טכנולוגית ותעשייתית של המטוס
למרות שה-Su-7 היה למטוס התקיפה העל קולי הסובייטי הראשון, הוא היה גם מאוד בעייתי בטיסה ובתפעול והציג את סף היכולת הטכנולוגית של ברית המועצות באותה תקופה. המנוע היה זללן בדלק, מוגבל ביכולתיו, ובמשך תקופה ארוכה הוא סבל מדרישות אחזקה מסובכות ותכופות. אפילו הצמיגים של כני הנסע של המטוס היו מוגבלים למספר נמוך של נחיתות ונטו להתפוצץ בגלל שהתעשייה לא יכלה לייצר צמיגים שרידים יותר. עם כל זאת, פיתוח המטוס (יחד עם הסוחוי Su-9) הייתה הצלחה כבירה למשרד התכנון הניסויי הטרי, שאלה היו מטוסי הסילון הראשונים שלו. המטוס השיג את מטרות הביצועים שהוצבו למהנדסים, יוצר במספרים משמעותיים, גם אם לא בתפקיד לו יועד במקור, וגם פותח להרבה תתי דגמים. קשייו של המטוס הקנו ניסיון רב לא רק למהנדסי משרד התכנון סוחוי, אלא גם למהנדסי חומרים, מהנדסי המנועים, ומערכות עזר שהמשיכו לפתח המוצרים ויכולות הייצור למטוסי הדור הבא שבאו אחריו.
אחד המגבלות הגדולות של המטוס הייתה מהירויות ההמראה והנחיתה שבגללם גם הוגדלו דרישות אורך מסלול. בברית המועצות בתקופה זאת הייתה חשובה היכולת לפעול משדות ארעיים שכן במלחמה הגדולה הבאה הסובייטים ציפו שבסיסי חיל האוויר שלהם יופצצו ויצאו מכלל שימוש (מה שהוכח במלחמת ששת הימים). למרות שהדגמים המאוחרים של ה-Su-7 הותאמו לפעילות משדות ארעיים, זה הגביל מאוד את יכולת המטוס לנשיאת דלק וחימוש. עם העלייה הצפויה במשקל מטוסי הדור הבא, הסובייטים הבינו שהם יצטרכו למצוא פתרון שישפר את ביצועי כלי הטיס בהמראה ונחיתה. אי לכך החלו תוכניות פיתוח לפתרונות כגון מערכות בקרת שכבת הגבול, כנף משיכה משתנה, ויכולת המראה ונחיתה אנכית. וכך ה-Su-7 היה גורם מגשר בין מטוסי קרב מהדור השני של מטוסי הקרב הסובייטיים, לדור השלישי. בסופו של דבר על בסיסו של ה-Su-7 פותחה משפחה שלמה של מטוסי תקיפה – ה-Su-17/20/22.
פילוסופיה
פִילוֹסוֹפְיָה (באנגלית: Philosophy) היא תחום ידע מדעי, דיסציפלינה, שמטרתו לברר ולהבין באופן שיטתי את עקרונות הבסיס ומושגי היסוד של תחומי המציאות השונים וההכרה האנושית. זהו תחום אקדמי עתיק-יומין, אשר למעשה מהווה את ראשית המדע, ובלשון הדימוי, הפילוסופיה היא "אם המדעים". לפיכך, הפילוסופיה עוסקת בחקר על דרך הפשטה, אבסטרקציה, של המציאות הנחקרת ובאופן אנליטי בנושאים שונים, כגון: ההכרה האנושית, קיום, מציאות, נפש, היגיון, מוסר, אושר, אמת, סיבתיות, ידע ושפה. גישתה של הפילוסופיה לנושאים אלה היא גישה ביקורתית, שיטתית-קוהרנטית, מעמיקה ומסתמכת על בניית טיעונים רציונליים.
אטימולוגיה
מקור המילה פילוסופיה הוא מיוונית – Φιλοσοφία – פירושה ותרגומה בשפה זו היא "אהבת החוכמה".
הגדרה ומאפיינים
לא קיימת הסכמה מוחלטת בדבר הגדרתו של המושג "פילוסופיה" ושל תחום הידע אותו היא מקיפה. השאלה מהי היא פילוסופיה היא שאלה פילוסופית בעצמה (שאלה מטאפילוסופית). אחת ההגדרות המקובלת היא שהפילוסופיה מבהירה מושגים. המדען משתמש במושגים ואילו הפילוסוף מבהיר אותם. למשל: בני אדם מחפשים צדק, ואילו הפילוסוף שואל – "מהו צדק". הפילוסוף הבריטי פיטר סטרוסון מגדיר זאת כ"מיפוי עולם המושגים" (אנליזה ומטפיזיקה).
הגדרה אחרת שייכת לאחד הפילוסופים המוכרים – עמנואל קאנט, שפעל במאה ה־18 – והגדיר את תפקיד הפילוסופיה כחקר גבולות התבונה. וילארד קוויין, פילוסוף אמריקאי בולט במאה ה־20, טען ש. ג. א. מור, פילוסוף אנליסט בריטי, הגדיר את תפקיד הפילוסופיה כ"תיאור כללי של כל היקום".
סרן קירקגור, פילוסוף דני, מאבות האקזיסטנציאליזם, טען שהפילוסוף מאמין שהוא חוקר את העולם – בעודו חוקר באמת את המושגים, מטפורה שבה השתמש היא על אדם שרואה שלט "כאן מתקנים נעליים", אך כשהוא נכנס לחנות – הוא מגלה שהשלט הוא זה שעומד למכירה. בהתאם לכך, בפילוסופיה האנליטית, המשיכו את רעיונותיו של לודוויג ויטגנשטיין, המוכר בחקר הפילוסופיה של הלשון, והוסיפו את הטענה שלא זו בלבד שהמושא האמיתי הוא המושגים – אלא שבבעיות פילוסופיות יש טעויות במושגים. תפקיד הפילוסוף אינו רק לחקור את המושגים שבהם משתמשת הבעיה, אלא גם לתקן אותם.
ר"ג קולינגווד, בספרו "הרעיון של ההיסטוריה" טען שחקירה פילוסופית מתאפיינת בכך שהיא חוקרת את המושא של המושג ואת המושג בו זמנית – . למשל, בעוד הפסיכולוג שואל – כיצד אנשים מנהלים את מושג האמת; הפילוסוף גם שואל באותו זמן – מהי האמת עצמה – כלומר הוא מעמיד את עצמו באותה העת גם בתפקיד בעל המושג.
בין תכונותיה המוכרות של הפילוסופיה ניתן למנות את הרפלקטיביות (כלומר התבוננות עצמית), אי האמפיריות (כלומר, העובדה שאין להכריע בעיה פילוסופית על ידי התבוננות במציאות), ועיסוקה בנושאים כלליים והעובדה שבעיותיה המרכזיות אינן זוכות לפתרון מוסכם מזה אלפי שנים.
הדיון בנושא מטרתה של הפילוסופיה בקשר לחיינו גם שנוי במחלוקת. מצד אחד, פילוסופים כמו ברטראנד ראסל טענו שהפילוסופיה היא לשם הנאה בלבד, ופילוסופים כמו סרן קירקגור לדוגמה, טענו שהפילוסופיה היא לא לשם הנאה בלבד אלא בשביל לקדם ולשפר את חיינו.
היסטוריה
תחילתה של הפילוסופיה המערבית באירופה לפני למעלה מ-2,500 שנה. ראשוני הפילוסופים הגדולים של המערב חיו באזורים הנמצאים היום בתחומי יוון, איטליה וטורקיה. בזמנים ההם היה סחר ימי נרחב בין הארצות השוכנות לחופי הים התיכון וקשרי המסחר הובילו גם לחילופי רעיונות. ההוגים הראשונים הושפעו מרעיונות בבליים ומצריים, כך אפשר למצוא את שורשי הפילוסופיה המערבית במזרח התיכון ובצפון באפריקה. במקביל להתפתחות הפילוסופיה במערב התפתחה הפילוסופיה במזרח בעיקר בהודו ובסין. בהודו צמחו האסכולות מיממסה, ודאנטה, סאניקהיה, יוגה, ויששיקה, ניאייה ובודהיזם, ובסין הפילוסופיה החלה להתפתח במאה ה-4 לפני הספירה על ידי קונפוציוס. לפילוסופיה הסינית יש היסטוריה של אלפי שנים. את מקורותיה אפשר למצוא באי צ'ינג ("ספר התמורות"), ספר הדרכה לגילוי עתידות, שכבר קיימים בו כמה מהמושגים הבסיסיים ביותר של הפילוסופיה הסינית. בנוסף לקונפוציאניזם התפתחו גם הדאואיזם, המוהיזם, הלגליזם, והצ'ן בודהיזם שהתגלגל לכדי הזן. כמו כן, גם באפריקה הייתה התפתחות פילוסופית. הפילוסופיה הידועה ביותר היא אובונטו, שמבוססת על כך שהיחיד הוא חלק בלתי נפרד מהכלל.
סוקרטס – אבי הפילוסופיה המערבית
סוקרטס לא היה הפילוסוף הראשון במערב. סוקרטס לא כתב שום ספר ורוב מה שידוע עליו מצוי בכתביו של תלמידו אפלטון. מותו של סוקרטס למען עקרונותיו היה מופת לכל הפילוסופים אחריו שהעזו לקרוא תיגר על המצב הקיים. סוקרטס היה שונה מההוגים היוונים שקדמו לו, שנקראים "פרה-סוקרטים", כלומר: "לפני סוקרטס". סוקרטס הרחיב את הדיון גם לשאלות מתחום המוסר שקודמיו לא הרבו לעסוק בהן, כגון "מהו טוב?", שאותן ראה כחלק בלתי נפרד משאלות על טבע המציאות. סוקרטס רצה למצוא הגדרות כוללות למושגים כגון טוב, צדק וחוכמה. הוא חשב שכל אחד מן המושגים המופשטים האלה מציין איזושהי מהות המתארת דברים בעולם. הוא ידע שאם אנשים יכולים לתאר, למשל, מעשה של אומץ, הם ודאי יוכלו לזהות את מהות האומץ שנמצאת במעשה הזה. שאיפתו הייתה לבודד את המהות הזאת, להגדיר אותה בדייקנות וכך להתקרב אל ידיעת האמת. הוא נהג לחקור את אמונותיהם של האנשים בדרך של שאילת שאלות והטלת ספק. השאלות נועדו לחשוף את חוסר העקביות ברעיונות שאנשים מאמינים בהם ולעזור להם לפתח רעיונות מדויקים ובהירים יותר.
אסכולות
אסכולה פילוסופית היא קבוצה של פילוסופים או שיטות פילוסופיות בעלי רעיונות דומים או ששואבים את הרעיונות שלהם או את מערכת ההצדקות מאותם המקורות. בדרך כלל חברי האסכולה פועלים גם בזמן ובמקום דומה, ומתקיימים ביניהם קשרים מסוגים שונים - תלמידים של אותו המורה, חליפת מכתבים, פרשנים של אותו הפילוסוף ועוד. המונח "אסכולה" אינו מוגדר היטב ולעיתים קשה להחליט איזו קבוצה של פילוסופים ושיטות פילוסופיות יכולה להיקרא אסכולה. מונחים דומים הם "זרם פילוסופי" ו"תנועה פילוסופית". במהלך ההיסטוריה של הפילוסופיה קמו מספר זרמים, תנועות, תפיסות, שיטות ואסכולות פילוסופיות, לרשימה ראו אסכולות בפילוסופיה.
מושג הפילוסופיה המזרחית – והביקורת אליו
החל מהמאות ה־16 וה־17 החלה הפילוסופיה המערבית להתנתק במובהק משורשיה היווניים, תוך דחיית טיעונים שנשענו על מטאפיזיקה ודת. פילוסופים רציונליסטים כגון רנה דקארט, ברוך שפינוזה וגוטפריד לייבניץ הטיפו ללימוד אפריורי על טיבו של העולם, כלומר באמצעות ההגיון ותוך שימוש בשכל הישר ולא דרך הסתמכות על החושים. כמו כן הושפעה המחשבה המערבית מגילויים חדשים בתחומי מדעי הטבע והמתמטיקה.
הפילוסופיה המזרחית קיבלה מעין תווית על היותה כזה – כשסיבה בסיסית אחת לכך, היא ההבחנה בין שתי המסורות המזרחיות (הסיניות וההודיות) לבין המסורת היוונית. לאלו המזרחיות מתייחסים הרבה פחות בלימודים המערביים של ה"היסטוריה של הפילוסופיה"; לא כל שכן, בלימודים המערביים של פילוסופיה מודרנית. על פי רוב המסורות המזרחיות אינן נחשבות כאינטגרליות לדיסיפלינה (בניגוד לפילוסופיה היוונית, אשר השפיעה על הפילוסופיה של ימי הביניים ועל הפילוסופיה של העת החדשה). לרוב, המסורות המזרחיות נדחות לחוגים נפרדים באוניברסיטאות, או לפעילות שאינה אקדמית כלל.
מאידך, יש שטוענים כי ההבחנה בין פילוסופיה מזרחית לזו היוונית היא שרירותית וגאוגרפית בלבד, וכי הבחנה מלאכותית זו אינה לוקחת בחשבון את ההשפעה ההדדית הרבה בין ההגות המזרחית והיוונית בעת העתיקה ושהיא מטעה יותר מאשר מועילה. יתר על כן, נטען כי המושג "פילוסופיה מזרחית" מביא להבנה שיש קרבה רבה בין אסכולות פילוסופיות מזרחיות, ומטשטש את ההבדלים ביניהן. טענה אחת כזו היא היסטורית – המקור הראשון שלנו ל"פילוסופיה מערבית" הוא באסיה הקטנה. לא ברור מה מקורותיה של פילוסופיה זו – האם היא מהודו, או אולי הפילוסופיה ההודית מקורותיה בפלישה אינדו-אריאנית. אך יש אפשרות סבירה שהמזרח התיכון היה אזור לתחלופה והשפעה הדדית של פילוסופיות דתיות קדומות.
המבנה המרכזי שמשותף לפילוסופיה המערבית הקלאסית (ואינו קיים בהגות המזרח-אסייתית לפני ה"פלישה" הבודהיסטית) הוא הדיכוטומיות בין היגיון ורגש, מציאות והופעה, האחד והרבים, שינוי וקביעות. ההגות המערבית וההודית, עם דואליזם גוף-נפש חזק, נוטות שתיהן לאידיאליזם סובייקטיבי או לדואליזם. משותפים להם גם הבסיס של ה"פסיכולוגיה העממית" המערבית – הכוללת אמת ושקר חדים, תחביר של נושא ונשוא (ומטפיזיקת אובייקט-סובייקט מקבילה), ומסקנות והיקשים. מושגים אלה נמצאים בבסיסה של התפתחות הלוגיקה בהודו וביוון (בניגוד לסין הקדם-בודהיסטית). קווי דמיון נוספים אפשר למצוא במאפיינים מבניים של מושגי יסוד כמו זמן, מרחב, וסיבתיות – כולם מושגים שקשה לבודד במרחב המושגים הסיני.
האל מול מספר אלים
בשל ההשפעה של המונותיאיזם ובמיוחד הדתות האברהמיות, הפילוסופיות המערביות, ניצבו בפני השאלה של טבעו של האל והיחס בינו לבין היקום. דבר זה יצר דיכוטומיה בפילוסופיות המערביות בין הפילוסופיות החילוניות והדתיות, ביחס לדוגמות מסוימות על האל והיקום. הפילוסופיות המזרחיות התעניינו פחות בשאלות של טבעו של האל היחיד כבורא והשליט היחיד של היקום. ההבחנה בין החילוני והדתי היא לפיכך הרבה פחות חדה, ובאותה האסכולה עשויים להיות מרכיבים דתיים ופילוסופיים זה לצד זה. כך, יש שמקבלים את הטענות המטפיזיות של הבודהיזם ללא שהם משתתפים בפולחן במקדש. יש שעובדים את האלים הטאואיסטיים ללא הבנה של היסודות הפילוסופיים של השיטה, ואחרים מאמצים את הפילוסופיה הטאואיסטית ואינם מתייחסים להיבטים הדתיים. דבר זה מנוגד לחלוטין למערב, שם לרוב הייתה אכיפה של מערכת אמונות פילוסופיות/דתיות אחת מאוחדת או שלילה חדה ומוחלטת של הדת בכלל על ידי הפילוסופיה (לדוגמה, ניטשה, מרקס, וולטר, וכו'). ההבחנה בין דת ופילוסופיה אינה כה חשובה במזרח.
האל אל מול העולם
קו מבדיל נוסף בין הפילוסופיה המזרחית למערבית הוא האמונה לגבי היחס בין האל או האלים והעולם. הפילוסופיות המערביות או שטוענות כי האל אינו קיים, או שטוענות כי האל נפרד ונבדל מהעולם. תפישה זו מקורה בהשפעה של הדתות האברהמיות, אשר מלמדות כי היקום נוצר בידי אל כל-יכול שהיה קיים לפני ובנפרד מהיקום, וכי הברואים שלו – בני האדם – אינם יכולים להבין את טבעו האמיתי. לרוב המסורות המזרחיות עוסקות פחות בקיום או באי הקיום של האלים. אם כי ברבות מהמסורות ישנן ישויות על טבעיות רבות עוצמה, אשר בדרך כלל אינן נתפשות כנפרדות מהיקום, אלא כחלק ממנו. לפיכך, רוב הדתות המזרחיות מלמדות כי פעולות אנושיות רגילות עשויות להשפיע על העולם העל-טבעי.
תפקיד ומקום הפרט
נטען כי ברוב הפילוסופיות המערביות, אפשר לומר דבר דומה לגבי היחיד: במערב, מקובל כי היחיד הוא משהו נפרד מהיקום, והפילוסופיות המערביות מנסות לתאר ולהגדיר את היקום מנקודת מבט אובייקטיבית ונבדלת. הפילוסופיות המזרחיות, לעומת זאת, לרוב מחזיקות בדעה כי אנשים הם חלק בלתי נפרד מהיקום, וכי ניסיונות לדון ביקום מנקודת מבט אובייקטיבית, כאילו האינדיבידואל הדובר הוא משהו נפרד ונבדל מהשלם, מגוחכים.
סינתזה בין הפילוסופיות
נעשו ניסיונות מודרניים רבים להרכיב ולחבר בין המסורות המזרחיות והמערביות. הפילוסוף הגרמני הגל התעניין מאוד בטאואיזם. יש שמפרשים את המערכת הדיאלקטית שלו כפורמליזציה של עקרונות טאואיסטיים. מתנגדו של הגל, ארתור שופנהאואר, פיתח פילוסופיה שהיא למעשה סינתזה של הבודהיזם וההינדואיזם עם המחשבה המערבית. הוא ניבא כי לאופנישדות (אחד מחשובי כתבי הקודש ההינדיים) תהיה השפעה גדולה בהרבה על המערב מאשר בעבר. אולם, שופנהאואר עבד עם תרגומים גרועים ביותר, וייתכן כי הוא לא הבין נכונה את הפילוסופיות המזרחיות שעניינו אותו. ניסיונות מהתקופה האחרונה לחבר בין הפילוסופיה המערבית והמזרחית כוללים את אסכולת קיוטו הפילוסופית, שמרכיבים בין הפנומנולוגיה של הוסרל לבין ההבנות של הזן בודהיזם. הרבה מכתביו של קן וילבר גם כן מתמקדים בהרכבה וחיבור של עמדות מזרחיות ומערביות במערכת קוהרנטית אחת.
פילוסופיה ומדע
במשך שנים רבות התבססה הפילוסופיה, בניגוד למדע, על ניתוח תאורטי באופן כמעט בלעדי. עם זאת, היו השפעות גומלין רבות בין המדע לבין הפילוסופיה. כך, למשל, תורת האבולוציה, תורות מתחום הפיזיקה המודרנית (כגון תורת הקוואנטים ותורת היחסות) וכן התפתחויות במתמטיקה ובלוגיקה (כגון משפטי אי-השלמות של גדל) עוררו דיונים פילוסופיים רבים. גם דיונים שבראשיתם היו פילוסופיים טהורים הפרו, ברבות השנים, תורות מדעיות (למשל, ההבדל בתפיסותיהם של לייבניץ, ניוטון וקאנט לגבי היחסיות או המוחלטות של המרחב והזמן, הפרו את עבודתו של איינשטיין על תורת היחסות; והפרדוקסים של זנון סייעו לפיתוח החשבון האינפיניטסימלי ).
קומגנה
קוֹמָגֵנֶה (יוונית Kομμαγηνή) הייתה ממלכה הלניסטית עצמאית קטנה בדרום־מרכזה של אסיה הקטנה במשך 235 שנים, החל בשנת 163 לפנה"ס ועד שנת 72, עת סופחה לקיסרות הרומית והפכה לחלק מפרובינקיה סוריה. הממלכה השתרעה בעמק נהר הפרת, באזור נפת אדיאמן בטורקיה של ימינו. בירתה הייתה סַמוֹסַטַה (ארמית שימשטה – "של השמש") וחורבותיה השתמרו סמוך לעיירה המודרנית סמסט עד שהוצפו על ידי האגם המלאכותי שנוצר כתוצאה מהקמתו של סכר אטאטורק. העיר נקראה גם אנטיוכיה בקומגנה (Αντιόχεια η Κομμαγηνή).
לממלכה לא נודעה השפעה רבה מעבר לתחומיה, והיא ידועה בשל מקדש הקבורה המגלומני ורב-ההוד שהקים אחד ממלכיה ובשל כך ששרדה ושמרה על עצמאות חלקית עד לאמצע המחצית השנייה של המאה ה-1.
היסטוריה מוקדמת
לאחר תקופת שלטון בבלית קצרה שנמשכה כ-50 שנה, השתלטה הממלכה האחמנית הפרסית על האזור באמצע המאה ה-6 לפנה"ס והחזיקה בו עד שנת 331 לפנה"ס, עת כוחותיו של אלכסנדר הגדול מוטטו את האימפריה הפרסית, וקומגנה הייתה לחלק מהעולם ההלניסטי. עם חלוקת האימפריה של אלכסנדר הגדול בין יורשיו, נשלט האזור בידי בית סלאוקוס עד שנת 163 לפנה"ס.
ממלכת קומגנה
בשנת 163 לפנה"ס, הניף תלמי מלך קומגנה את נס המרד נגד הממלכה הסלאוקית הנחלשת וביסס ממלכה עצמאית קטנה בקומגנה, אשר אימצה את התרבות ההלניסטית אל חיקה. בשנת 69 לפנה"ס הגיע הצבא הרומי אל גבולה של קומגנה והטיל מצור על בירתה. עם זאת לפי ההיסטוריון הרומי פליניוס הזקן הופיעה ישות בלתי מוכרת שכל חייל שבא עימה במגע נשרף על נשקו. הרומאים נסוגו ותוך עשור שנים הייתה קומגנה לממלכה היחידה באסיה הקטנה שנותרה עצמאית, בדיוק בקו חיץ שבין האימפריה הרומית והאימפריה הפרתית.
המלך הידוע מבין מלכי קומגנה היה אנטיוכוס הראשון תאוס. הוא מלך בשנת 64 לפנה"ס ומלכותו נמשכה עד 38 לפנה"ס. מייד עם עלותו לכס המלוכה הוא הבין כי לא לעולם חסד וכרת ברית עם גנאיוס פומפיוס מגנוס. בדרך זו הצליח לשמור על עצמאותה של ממלכתו תוך שהוא שומר על יחסים טובים גם עם הפרתים. אולם מפעלו הידוע ביותר היה הקמת מקדש וקבר מלכותי על פסגתו של הר נמרוט בגובה 2,206 מטר. האתר מורכב משתי מערכות של פסלי אדם יְשובים בגובה עד 10 מטר, אחת מצידו המזרחי של תל מלאכותי בגובה 49 מטר ובהיקף 152 מטר, והאחרת מצידו המערבי. הדמויות הן של אנטיוכוס עצמו בחברת האלים, וגובה ראשי הדמויות לבדם הוא כ-2 מטר. אנטיוכוס הראשון תאוס מת בשנת 38 לפנה"ס, לא לפני שהצליח להדוף את התקפתו של מרקוס אנטוניוס. הוא נקבר במקדש שהקים על הר נמרוט.
שאפברג
שאפברג (Schafberg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,239 מטר מעל פני הים, וממוקם בגבול הקנטונים ברן ופריבורג.
משמעות השם שאפברג בגרמנית הוא הר הכבשים.
גאוגרפיה
שאפברג הוא ההר החמישי מדרום לעיר תון, והראשון מצפון למעבר יאון (Jaun Pass), ברכס הקיצוני בצפון האלפים הברניים באזור המכונה גם טרום האלפים (Pre-Alps). הרכס מתחיל ליד העיר תון בהר גאנטריש (2,175), וממשיך לאורך עמק זימן דרך ההרים מרה (2,087), שאפארניש (2,107) וקייזראג (2,185), עד להר שאפברג ליד אגם גרוייר (Lake of Gruyère) בשפלה השווייצרית, שם חוצה את הרכס מעבר יאון (המחבר את אזור גרוייר (district of Gruyère) שבשפלה השווייצרית עם עמק זימן (Simmental)), ומצידו הדרומי של המעבר ממשיך הרכס בהרים רודיגנשפיץ (2,124), דאן דה רות (2,236), דאן דה סאוויני (2,252), וניל נואר (2,389), ווניל קארה (2,197), ומסתיים בהרים רושה דה נה (2,042) ודאן דה ז'אמאן (1,879) שעל גדות אגם ז'נבה.
מנחם לבני
מנחם לבני (נולד ב-5 במרץ 1950) הוא פעיל בתחום ההתיישבות, נודע כאחד מראשי המחתרת היהודית. הורשע בעבירות של רצח, חברות ופעילות בארגון טרור וגרימת חבלה חמורה.
ביוגרפיה
למד הנדסה בטכניון. ב-1980 נמנה עם מחדשי היישוב היהודי בחברון.
הוא הכיר את יהודה עציון בגרעין גוש אמונים שהתיישב באלון מורה בשנות השבעים. בשנת 1975 נעצרו השניים בהפגנה נגד ביקור הנרי קיסינג'ר בירושלים, במחאה על תהליך השלום בין ישראל למצרים.
לבני נחשב למפקד המחתרת היהודית שפעלה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 בתגובה לרצח 8 יהודים בחברון ופציעת נוספים. חברי המחתרת הורשעו ברצח שלושה סטודנטים פלסטינים בפיגוע במכללה האסלאמית בחברון ופצעה קשה שני ראשי עיריות פלסטינים וחבלן של מג"ב (ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים). חלק ממטעני החבלה הורכבו על ידי לבני, ששירת כקצין מילואים בחיל ההנדסה.
על חלקו בפרשה נידון לבני למאסר עולם. אחרי שריצה כשש וחצי שנות מאסר שוחרר בעקבות חנינה מנשיא המדינה חיים הרצוג.
ב-1991 היה המנהל הראשון של החממה הטכנולוגית קריית ארבע.
באוקטובר 2001 ניסו פלסטינים להתנקש בחייו באמצעות מטען חבלה. ביוני 2002 הניחו פלסטינים מטען חבלה בכרם שלו. מן המטען נפצעו שלושה תלמידי תיכון יהודים שעבדו במקום. ב-8 ביוני 2003 ירה לעבר משאית פלסטינית שעוררה את חשדו. הוא הורשע בסעיפים של מעשה פזיזות ורשלנות באמצעות כלי ירייה שבחזקתו וחבלה במזיד ברכב ונגזר עליו עונש מאסר על תנאי. הנהג הפלסטיני הגיש תביעה אזרחית נגד לבני בגין התקרית, בסיוע המוקד להגנת הפרט, ובפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט נקבע כי לבני יפצה את הנהג בסך 15,000 ש"ח.
לבני הוא תושב קריית ארבע. בשנים 2009–2012 היה מנכ"ל "עמותת מחדשי היישוב היהודי בחברון".
בבעלותו היה יקב בוטיק בשם "יקב לבני" כיום יקב "לה פורה בלאנש".
ג'רמי פלינט
חייו וקריירת הברידג' שלו
פלינט היה בנו של רופא מנתח מלידס. הוא למד משפטים ב-Radley College, אבל ויתר על עיסוק בתחום לימודיו. פלינט ייצג את בריטניה בשבע אליפויות אירופה ובחמש אליפויות עולם לקבוצות והשתתף פעמיים באליפויות עולם לזוגות. כחבר הנבחרת הבריטית זכה באליפות הליגה האירופית בשנת 1963 וסיים במקום השני בתחרות לנבחרות באולימפיאדה בשנת 1960 ובאליפות העולם לנבחרות (Bermuda Bowl) בשנת 1987. הוא שיחק באופן סדיר גם   Rubber bridge ושש בש. הוא התפרנס ממשחקי ברידג' ושש בש ומעבודה ככתב ברידג'.
בביקור ארוך בארצות הברית בשנת 1966 בו שיחק עם Peter Pender הוא זכה לדרגת Life Master תוך 10 שבועות בלבד. זה היה הזמן הקצר ביותר, ששחקן כלשהו קיבל את הדרגה. שיאו החזיק מעמד עד שנת 1989. בשנה זו השיגה השחקנית הגרמנייה סאבין אוקן (באנגלית: Sabine Auken)) את הדרגה תוך 8 שבועות. פלינט כתב ביחד עם טרנס ריס כמה ספרים וביחד איתו חיבר את שיטת ההכרזה Little Major. ואת קונבנציית Multi 2 Diamonds.   פלינט היה העורך של מדור הברידג' של הטיימס. הוא כתב כמה ספרים חשובים והשתתף בתוכניות טלוויזיה על ברידג'. מנישואיו הראשונים לסוזאנה היו לו שני בנים. אשתו השנייה, הונור, הייתה שחקנית ברידג' מצטיינת, ששיחקה בתחרויות בינלאומיות. פלינט נפטר ממחלת הסרטן
אויפן פריפעטשיק
אויפן פּריפּעטשיק (בתרגום לעברית: "על האח"; מוכר גם כ"אלף בית") הוא שיר יידיש שכתב והלחין המשורר מרק ורשבסקי בסוף המאה ה-19. השיר מספר על "חיידר" חמים, שבו בוערת אש בתוך האח והרב מלמד את התלמידים את האלפבית.
הודפס ב-1901 בספרו של ורשבסקי "יידישע פאלקסלידער מיט נאטן" (שירי עם יהודיים עם תווים), שם הופיע לראשונה עם תוויו. הוא היה הבולט בשיריו של ורשבסקי, והפך במהרה לסמל אהוד ומוכר להוויית "העולם הישן" והשטעטל היהודי של מזרח אירופה. השיר אוצר בתוכו את הווי החדר היהודי עטוף התמימות והחום, ואת שיטת ההוראה המסורתית הפשוטה שבה המלמד מקריא את האות והברתה והתלמידים חוזרים אחריו. שירי ורשבסקי, שנכתבו ביידיש, הושפעו רבות ממקורות עממיים ונכתבו בלשון פשוטה ומתנגנת עם רוח של תקווה וניחומים, שהמתיקו את חייהם הקשים של ההמונים היהודיים במזרח אירופה.
השיר בחלקו מושר עד היום בחדרים חרדיים ללימוד אותיות האלף-בית, בחלק מהם לומדים את אותיות האלף-בית על ידי שירת האותיות במנגינת השיר. השיר זכה לביצועים רבים ביידיש ובעברית, בהם ביצועיהם של חוה אלברשטיין, אסתר עופרים, צילה דגן ודודו פישר. השיר הושמע בסרטו המפורסם של סטיבן ספילברג, "רשימת שינדלר", וכן הופיע כחלק מהעלילה במחזמר "טופלה טוטוריטו" בביצועו של שמואל סגל.
השיר תורגם לעברית על ידי פסח קפלן, ופורסם חלקית לראשונה ב-1905 בספר "הזמיר". התרגום המלא, כולל שני הבתים האחרונים, מופיע בספרו "ספר הזמירות" מ-1913. להלן תרגום מילולי המותאם למילים המקוריות ביידיש ומאפשר להבין את המשמעות של המילים המקוריות ביידיש.
אלנוס מאדים
אלנוס מאדים, או גם אלמון אדום (שם מדעי: Alnus rubra; באנגלית: red alder), הוא מין עץ נשיר הגדול ביותר בסוג אלנוס ממשפחת השדריים. הוא גדל ברצועה ברוחב 200 קילומטרים לאורך חוף האוקיינוס השקט באמריקה הצפונית החל מדרום-מזרח אלסקה דרך הטריטוריה יוקון והפרובינציה קולומביה הבריטית בקנדה ומדינות ארצות הברית וושינגטון, אורגון, קליפורניה, מונטנה ואיידהו, המקום הרחוק ביותר מהחוף שאלו מגיע העץ (600 קילומטרים).
מקור שם המין בעובדה שקליפה פגועה או שרוטה מפתחת צבע אדום חלודה בוהק.
תיאור
אלנוס מאדים הוא עץ נשיר הגדל במהירות, מתחיל לייצר זרעים בגיל 10, וחי בממוצע בין 60 ל-70 שנים, אבל אף פעם לא יותר ממאה שנים. זהו מין האלנוס הגבוה ביותר, גובהו בדרך כלל בין 20 ל-30 מטרים, אם כי במקרים יוצאי דופן יכול העץ יכול להגיע לגובה 37 מטרים.
מערכת השורשים של האלנוס המאדים תלויה במידת הניקוז של הקרקע. בקרקעות שבהן הניקוז טוב השורשים חודרים לעומק. בקרקעות בהן הניקוז גרוע מפתח האלנוס המאדים מערכת שורשים רדודה גדולה המתפשטת לרוחב. למרות השורשים הרדודים העץ לא סובל מרוחות החורף העזות בשל היותו נשיר. על שורשי העץ יש פקעיות שורש שבהם חיים חיידקים המקבעים חנקן מהסוג Frankia. כמו כן מקיימים השורשים אקסומיקוריזה עם פטריות.
קוטר הגזע בגובה חזה הוא בין 35 ל-45 סנטימטרים, אם כי במקרים יוצאי דופן הוא מגיע לקוטר בגובה חזה של 80 סנטימטרים. קליפת הגזע והענפים דקה, חלקה מנומרת בגוון אפור-אפר כשלעיתים קרובות צומחים עליה חזזיות לבנות וטחבי עלים. קליפה פגועה או שרוטה מפתחת צבע אדום חלודה בוהק, וזה מקור שם העץ. כשהעץ מזקין הקליפה מתחילה לקבל גוון כהה, ולהסתלסל ברצועות דקות. לעץ יש גזע בודד ונוף צר או חרוטי.
הניצנים סגלגלים באורך 6 עד 10 מילימטרים על גבעול בין 2 ל-8 מילימטרים. הניצנים עטופים בשני קשקשים ומכוסים בשרף. העלים סגלגלים בגוון ירוק. הטרף באורך 6 עד 16 סנטימטרים וברוחב 3 עד 11 סנטימטרים. שולי העלה משוננים וקצה העלה פונה כלפי מטה, מאפיין המבדיל בין מין זה למיני אלנוס אחרים. תחתית העלה חלקה או מעט שעירה. העלים מצהיבים לפני שהם נושרים בסתיו.
העץ הוא צמח חד-ביתי המופרה באמצעות הרוח. הפרחים הם תפרחת של עגילים, המופיעים בתחילת האביב לפני שהעלים צומחים. הפרחים הזכריים בגוון חום-אדמדם צומחים באשכולות תלויים של שניים עד שישה עגילים באורך בין 3.5 ל-14 סנטימטרים. אורכו של עגיל הפרחים הנקביים הוא 1.5 עד 2 סנטימטרים. צבע הפרחים צהוב-אדמדם. האשכול ניצב בזמן ההאבקה, אבל תלוי בזמנים אחרים. לאחר ההפריה מתפתח האשכול הנקבי לפרי יבש עצי סגלגל דמוי אצטרובל קטן באורך 2 עד 3 סנטימטרים.
בין 50 ל-100 זרעים נוצרים בין הקשקשים של ה"אצטרובל" והם מתפזרים באמצעות הרוח בשלהי הסתיו ובחורף. הם קטנים מאוד (בקילוגרם יש 1,465,000 זרעים) המוקפים בכנף צרה ודקה והם מתפזרים למרחק של מאות מטרים עם כיוון הרוח.
תפוצה ואקולוגיה
אלנוס מאדים גדל מדרום-מזרח אלסקה ודרומה עד למרכז קליפורניה, כמעט תמיד במרחק שלא עולה על 200 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, למעט התרחבות למרחק 600 קילומטרים לתוך היבשת מוושינגטון ואורגון לתוך הנקודה הצפונית ביותר במונטנה ולצפון-מערב איידהו. העץ גדל לצורכי נוי גם באיי הוואי.
בדרום אלסקה, במערב קולומביה הבריטית ובצפון-מערב רכסי החוף של ארצות הברית האלנוס המאדים גדל על מדרונות קרירים וגשומים עד לגובה של 700 מטרים. באזורים אלו הוא גדל ביערות בחברת תת-המין החופי של אשוח דאגלס (Pseudotsuga menziesii subsp. menziesii), צוגה מערבית (Tsuga heterophylla), אשוח ענק (Abies grandis), ארז אדום מערבי (Thuja plicata) ואשוחית סיטקה (Picea sitchensis). בתוך היבשת ובקצה הדרומי של אזור התפוצה (קליפורניה) הוא גדל בעיקר לאורך גדות נחלים ובביצות. באזורים אלו הוא גדל בחברת ערבות (הסוג Salix), השיח Cornus stolonifera (באנגלית Red osier dogwood), מילה רחבת-עלים (Fraxinus latifolia) ואדר גדול-עלים (Acer macrophyllum).
דרומית-מזרחית לתחום התפוצה שלו מוחלף האלנוס המאדים באלנוס מעוין (Alnus rhombifolia), שהוא עץ דומה בצורתו, אבל שונה בשולי העלים שאינם מתקפלים כלפי מטה, ולזרעים אין כנפיים. בהרים הגבוהים הוא מוחלף על ידי מין האלנוס הקטן יותר דמוי השיח Alnus viridis (באנגלית Sitka alder), ומזרחית לרכס קסקייד על ידי אלנוס לבן (Alnus incana subsp. tenuifolia).
באזורים גשומים יתפשט האלנוס המאדים במהירות לאזורים שנשרפו או שהיער המקורי בורא, לעיתים קרובות מונע התבססות של מחטניים. הוא יצרן זרעים פורה, אבל הזרעים הקטנים המתפזרים ברוח דורשים שטח פתוח על מנת לנבוט, ולכן עקבות צמיגים ואזורים אחרים שבהם הייתה הפרעה למרקם הטבעי בצורת בירוא או שרפה אידיאליים לזרעים. באזורים אלו יכולים לצמוח מאות אלפי שתילים להקטר בשנה הראשונה לאחר שחלה ההפרעה.
הענפים הדקים והניצנים של האלנוס המאדים הם החלקים היחידים שבעלי חיים יכולים לאוכלם, אם כי איילים ואייל אציל אוכלים את הענפים בסתיו וענפים וניצנים בחורף ובאביב. בונים אוכלים לעיתים את קליפת הגזע, אם כי אלנוס מאדים אינו המין המועדף על ידם. כמה מיני פרושים אוכלים את זרעי האלנוס המאדים, בייחוד Carduelis flammea (באנגלית Common Redpoll) ו-Carduelis pinus (באנגלית Pine siskin), כמו גם אוגר יערוני (Peromyscus).
אלנוס מאדים מארח בפקעיות השורש חיידקים המקבעים חנקן מהסוג Frankia. קשר זה מאפשר לאלנוס לגדול בקרקעות עניות בחנקן.
דלי פאייאודבר
דלי פאייאודבר (בהונגרית: Déli pályaudvar, מילולית: תחנת הרכבת הדרומית) היא אחת משלוש תחנות הרכבת הראשיות של העיר בודפשט, בירת הונגריה, ביחד עם קלטי פאייאודבר וניוגטי פאייאודבר. זו היא התחנה היחידה מבין השלוש ששוכנת בבודה, ממערב לנהר הדנובה.
עיקר הרכבות היוצאות ממנה משרתות את אזור הטרנסדנוביה, ממערב לעיר. בנוסף, מהתחנה יוצאות רכבות בינלאומיות, בין היתר לפראג, וינה וברנו.
התחנה נפתחה בשנת 1861 עם קו רכבת לרייקה בקרואטיה (אז הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). זאת היא התחנה הגדולה והראשית של בודה והיא משמשת כמרכז תחבורתי. סביב לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים, תחנות רכבת קלה והיא מחוברת לקו M2 של הרכבת התחתית שעוברת מתחת לדנובה לפשט.
התחנה ניזוקה קשה בהפצצות של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. חזית התחנה הושלמה רק בשנת 1975.
חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק
חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, התשמ"ג-1983, הוא חוק ישראלי, שמטיל הגבלות על פרסום מוצרי טבק ועל מכירתם לקטינים. חוקים דומים לחוק זה חוקקו בשנות השבעים והשמונים במדינות מערביות רבות. מאז חקיקתו הראשונה, נוספו לו במשך השנים עוד תיקונים והרחבות (כפי שיפורט להלן).
האזהרות
13 הנוסחים על פי הצו:
נוסחים אחרים:
היסטוריה חקיקתית
חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון, התשמ"ג-1983 אושר בכנסת ב-17 בינואר 1983 ונכנס לתוקף לאחר חצי שנה מיום פרסומו, כלומר ב-25 ביולי 1983 (הסעיף המחייב הדפסת אזהרה בכל פרסומת בעיתון למוצרי טבק נכנס לתוקף מוקדם יותר, ב-25 באפריל 1983).
תיקון מס' 2 לחוק, שאושר בכנסת ב-26 במרץ 2001 הרחיב את ההגבלות על פרסומת למוצרי טבק, ובין היתר אסר גם פרסומת עקיפה ופרסומת העושה שימוש בדמויות של בני אדם או בעלי חיים. לשר הבריאות ניתנה סמכות לקבוע, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, מקומות שבהם אסור להציב מכונות למכירת מוצרי טבק.
תיקון מס' 3 לחוק, שאושר בכנסת ב-4 באוגוסט 2004 הוסיף לחוק איסור על מכירת מוצרי טבק לקטין. בנוסף שונה שם החוק, מ"חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון" לשם הנוכחי, "חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק".
תיקון מס' 4 לחוק, שאושר בכנסת ב-4 בפברואר 2008 הוסיף להגבלות שבחוק איסור על מכירה, השכרה או השאלה לקטין של מוצר המשמש לעישון טבק, לרבות נרגילה, מקטרת ונייר לגלגול סיגריות.
תיקון מס' 6 לחוק, שאושר בכנסת ב-3 באוגוסט 2011 ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2014 אסר לחלוטין הצבה של מכונות למכירת מוצרי טבק.
במאי 2022, חוקקה הכנסת תיקון לחוק שמבטל את החרגת העיתונות המודפסת ממנו. נקבע כי האיסור על העיתונות המודפסת לפרסם מוצרי עישון, יוחל באופן הדרגתי ויהפוך למוחלט בשנת 2029.
החוק מציע לקבוע הגבלות ואיסורים נוספים לגבי ייצור ושיווק מוצרי עישון, ובכלל זה איסור הצגת מוצרי עישון למכירה למעט בחנויות ייעודיות או בחלק נפרד בחנות שאינו גלוי לעין; הגדלת שטחי האזהרה שחובה לכלול בפרסומות מותרות ועל גבי אריזות מוצרי העישון; תנאים לייצור ושיווק של סיגריה אלקטרונית שריכוז הניקוטין שבה גבוה מהריכוז שנקבע בדירקטיבה האירופית; חובה לייצר ולשווק מוצרי עישון בחפיסות ובאריזות אחידות וחובות דיווח של יצרנים ויבואנים של מוצרי עישון אודות רכיבי המוצר והסכנות הכרוכות בהם.
אחמד חילמי עבד אל-באקי
ביוגרפיה
נולד בצידון, בן לאב שהיה קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. גדל בשכם ולמד באיסטנבול. בשנת 1916 נלחם במלחמת העולם הראשונה בחזית סוריה. בשנת 1918 היה שר האוצר בממשלה העצמאית הלאומית של סוריה (ממשל קצר ימים שהתקיים בין 1918 ו-1920). לאחר מכן הוא התמנה לשר הכספים של עבר הירדן, תפקיד ממנו התפטר בדצמבר 1923 "מסיבות בריאותיות", בעקבות ביקורת שפורסמה עליו. לאחר מכן הוא התמנה על ידי המופתי למנהל הפנקסים של הווקף. לאחר רעידת האדמה בארץ ישראל ביולי 1927 הוא נתמנה לוועדה לענייני אשראי לסיוע לנפגעי הרעש.
לאחר שחתן את בתו לעבדול שומאן, שהתעשר בארצות הברית, הוא הקים איתו בשנת 1930 את הבנק הערבי. בשנת 1933 הוא הקים את הבנק החקלאי הערבי שנפתח בתחילת 1934. הבנק הערבי סייע בפיתוח כלכלי של ערביי ארץ ישראל על ידי השקעות בפיתוח מסחר ותעשייה. בהתאם שותף חילמי בישיבות שעסקו בפרוייקטים שונים כמו פיתוח אדמות החולה והקמת נמל בעזה. עד סוף שנות ה-30 היה חילמי מנהל הבנק הערבי. לאחר מכן הוא נפרד מהבנק הערבי ונהיה מנהל הבנק החקלאי הערבי שהתחרה בבנק הערבי.
בשנות ה-30 היה חילמי פעיל בנסיונות למנוע מכירת קרקעות ליהודים. הוא הבטיח לכפריים סיוע כלכלי לנזקקים לכך, כדי שימנעו ממכירת אדמותיהם ליהודים. בין השאר הוא רכש מכספי הבנק אדמות עבור ערביי אום ח'אלד למניעת מכירת הקרקעות לקרן הקיימת. הוא היה פעיל בהקמת ועמד בראש "קופת האומה להצלת הקרקעות" על מנת למנוע מכירת אדמות ליהודים-ציונים. בשנת 1943 הוא היה מעורב ברכישת קרקעות בכפר ענאן כדי למנוע את מכירתם ליהודים ובחידוש פעילות קופת האומה.
החל משנת 1931 עמד חילמי בראש ועדה שארגנה תערוכות של תוצרת ערבית לעידוד קניית תוצרת ערבית והמנעות מרכישה מיהודים. עם הקמת חברה שארגנה את התערוכה הועמד חילמי בראשה.
חילמי היה מזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל הפאן-ערבית.
עם הקמת הוועד הערבי העליון, נמנה חילמי על חבריו, בתור מומחה לענייני כספים. בסוף ספטמבר 1937, בעקבות רצח לואיס אנדרוס, הוא נעצר על ידי שלטונות המנדט יחד עם חברים נוספים בוועד הערבי העליון, והוגלה לאיי סיישל. הוא שוחרר בדצמבר 1938 והתיישב בקהיר, בה השתתף בדיונים עם הבריטים לפרסום הספר הלבן. הוא הורשה לשוב לארץ ישראל בתחילת 1940. בסוף שנת 1943 הוא היה שותף בדיונים לחידוש הועד הערבי העליון.
לאחר שחזר כיהן כסגן נשיא הוועד הערבי העליון וכאחראי על גזרת ירושלים במלחמת העצמאות. לאחר קום מדינת ישראל נמלט לקהיר, שם נבחר על ידי מועצת הליגה הערבית לראש ממשלת כל פלסטין.
מת בלבנון ביוני 1963, ונקבר במתחם הר הבית ב-30 ביוני 1963.
אנס קאנטר פרידום
נעורים ומכללות
קאנטר נולד להורים טורקים בעיר ציריך שבשווייץ, בזמן שאביו למד רפואה באוניברסיטת ציריך. בגיל 14 החל קאנטר לשחק עבור קבוצת הנוער של פנרבחצ'ה אולקר, ולאחר שנתיים, בעונת 2008/2009, עבר לקבוצת הבוגרים בה מיעט לקבל דקות משחק. בסיום אותה עונה קיבל קאנטר הצעות חוזה מפנרבחצ'ה ואולימפיאקוס, אך הוא דחה אותן בשל רצונו לשחק בארצות הברית. בשנת 2009 עבר קאנטר לסימי ואלי שבקליפורניה, ארצות הברית, ושיחק בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "סטונרידג'" המקומי. במשחק נייקי הופ סאמיט השנתי, בו מתחרים שחקני תיכונים אמריקאים מצטיינים מול שחקנים בינלאומיים נבחרים ("קבוצת העולם"), הציג קאנטר יכולת מצוינת כאשר קלע 34 נקודות והוריד 13 ריבאונדים עבור קבוצת העולם. בכך שבר קאנטר את שיא הנקודות במשחק היוקרתי, שהחזיק עד אז דירק נוביצקי (33 נקודות).
עם סיום לימודיו התיכוניים הודיע קאנטר כי ילמד באוניברסיטת קנטקי. עם זאת, לאחר שחתם בקנטקי הודיעה התאחדות הקולג'ים כי הוא פסול מלשחק בשורות קבוצתה בגין הטבות הנאה בסך 33 אלף דולר שקיבל כשחקן פנרבחצ'ה אולקר. טובות הנאה אלו, שחרגו מתנאי מחיה ואימונים בסיסיים, נחשבו כשכר לכל דבר ולמעשה הפכו את קאנטר לשחקן מקצועי, מה שפסל אותו מלשחק בליגת המכללות האמריקאית. בשל הפסילה נאסר על קאנטר להשתתף במשחקי הקבוצה, שהגיעה בלעדיו עד שלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
באמצע עונת 2014/2015, ב-19 בפברואר 2015, נשלח קאנטר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בטרייד משולש עם דטרויט פיסטונס, שכלל 8 שחקנים בסך הכול. בהיעדרו של כוכב הקבוצה הפצוע קווין דוראנט, הפך קאנטר לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם ממוצעי שיא של 18.7 נקודות ו-11 ריבאונדים עד לסיום העונה. ב-1 באפריל 2015 קלע קאנטר שיא קריירה של 30 נקודות בהפסד קבוצתו לדאלאס מאבריקס. בסיום אותה עונה, לאחר שהפך לשחקן חופשי, חתם על הצעת חוזה ל-4 שנים עבור 70 מיליון דולר מפורטלנד טרייל בלייזרס. לאחר שלושה ימים השוו הת'אנדר את הצעת החוזה והשאירו את קאנטר באוקלהומה סיטי. בעונת קלע קאנטר 12.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של סטיבן אדמס, ועזר לקבוצה להעפיל לסדרת גמר המערב, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4. בהצבעות לפרס השחקן השישי של העונה סיים קאנטר במקום השלישי, אחרי ג'מאל קרופורד ואנדרה איגודלה.
ניו יורק ניקס
לקראת עונת נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, יחד עם דאג מקדרמוט ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לכרמלו אנתוני. ב-7 בפברואר 2019, לאחר כעונה וחצי עם הניקס, שוחרר קאנטר מהקבוצה.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ב-13 בפברואר 2019 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס עד סיום עונת. כחודש לאחר הצטרפותו נפצע סנטר הקבוצה יוסוף נורקיץ', וקאנטר מילא את מקומו בחמישייה הפותחת עד לסיום העונה. בפלייאוף העפיל עם הטרייל בלייזרס לגמר האזור המערבי, אך קבוצתו הפסידה מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4. קאנטר פתח ב-14 מתוך 16 משחקי קבוצתו בפלייאוף, וקלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק.
בוסטון סלטיקס
לקראת עונת חתם קאנטר על חוזה בבוסטון סלטיקס.
החזרה לפורטלנד
לקראת עונת הועבר בחזרה לפורטלנד טרייל בלייזרס, במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם ממפיס גריזליס.. ב-10 באפריל 2021, בניצחון קבוצתו על דטרויט פיסטונס, קטף קאנטר 30 כדורים חוזרים. ובכך ניפץ את שיא הקריירה שלו ואת השיא הקבוצתי של הטרייל בלייזרס בכדורים חוזרים למשחק. (שבר את שיאו של סידני ויקס משנת 1975). באותו משחק קלע גם 24 נקודות והפך לשחקן השלישי מזה 20 שנה שקולע 20 נקודות ומעלה ולוקח 30 כדורים חוזרים ומעלה במשחק אחד.
החזרה לבוסטון
ב-4 באוגוסט 2021 חתם קאנטר על חוזה לעונה אחת בבוסטון סלטיקס וחזר לקדנציה שנייה בקבוצה. בפברואר 2022 הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס ומייד שוחרר.
נבחרת לאומית
קאנטר שיחק לראשונה במדי נבחרת טורקיה בשנת 2008, באליפות אירופה עד גיל 16. לאורך הטורניר הציג קאנטר דומיננטיות מתחת לסלים, וסיים את האליפות עם ממוצעים של 22.9 נקודות, 16.5 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק. שנה לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 18, זכה קאנטר בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.6 נקודות ו-16.4 ריבאונדים והוביל את נבחרת טורקיה לזכייה במדליית הארד. הופעתו הראשונה של קאנטר בנבחרת הבוגרת הייתה ביורובאסקט 2011, בה הופיע בשמונה משחקים והעמיד ממוצעים של 9.6 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק.
חיים אישיים
בנובמבר 2021 התאזרח בארצות הברית, ושינה את שם משפחתו לפרידום (Freedom, "חופש"), בעוד קאנטר נרשם כשמו האמצעי.
פעילות פוליטית
מאז שעבר לארצות הברית החל קאנטר לתמוך בתנועת גולן המונהגת על ידי פטהוללה גולן, יריבו של נשיא טורקיה רג'פ ארדואן. לאחר ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016) ביקר קאנטר בחריפות את הנשיא ארדואן בחשבון הטוויטר שלו, מה שהביא לחסימתו ברשת החברתית. ב-9 באוגוסט 2016 הודיעה משפחתו על התכחשותה לאנס בשל דעותיו ואמירותיו הפוליטיות, וקאנטר בתגובה הצהיר כי אהבתו לגולן גדולה מאהבתו למשפחתו, וחתם בשם 'אנס גולן'. אנס אמר בהמשך שהמשטר בטורקיה התנכל לבני משפחתו: "אבא שלי היה בכלא, זרקו את אחי מהקבוצה שבה שיחק, אחותי הלכה ללמוד רפואה ולא מוצאת עבודה".
בשנת 2022, התבטא נגד המשטר בסין, בכך שהביע תמיכה בטיבט - וגרם לכך שהסינים הפסיקו בתגובה לשדר את משחקי קבוצתו בעונה החולפת, בוסטון סלטיקס.
פאץ' אדמס (סרט)
ד"ר אדמס הקים ב-1972 את המוסד הרפואי "גזונטהייט" (Gesundheit! Institute), המספק שירות רפואי חינם לתושבי מערב וירג'יניה. הסרט עוקב אחרי התהליך שהביא אותו ליזום את שיטת הטיפול הייחודית שלו, להקים את המוסד ולהופכו לדגם מוביל ברפואה מסוג זה בעולם.
חצור אשדוד
חָצוֹר אַשְׁדּוֹד הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר ליד גן יבנה השייך למועצה אזורית באר טוביה.
פאץ' אדמס (סרט)
בסרט באה לידי ביטוי ההתנגשות בין הממסד הרפואי המסורתי, הדוגל בשמירת מרחק ביחסים בין רופא לחולה, לבין הסטודנט לרפואה, האנטר אדמס, הטוען כי יחס אישי לחולה, האזנה למה שמציק לו וניסיון לעורר בו חיוך ושמחת חיים במיוחד במצבים קשים, הם בגדר תרופה וכי מטרת הטיפול הרפואי צריכה להיות גם שיפור איכות חייו של החולה הסובל "ולא רק דחיית מותו".
חצור אשדוד
שמו של היישוב הוא כשם עיר בנחלת שבט יהודה שנקראה "חצור". התוספת "אשדוד" לחצור על שם העיר "אשדוד הפלישתית", ובשל קרבת הקיבוץ לעיר אשדוד, נועדה להבדיל מחצור הגלילית.
פאץ' אדמס (סרט)
רקע
בשנת 1969 האנטר אדמס מתאשפז מרצונו בבית חולים פסיכיאטרי, בגלל דיכאון. באוטובוס הנוסע לבית החולים נשמעים ברקע דברי המשורר דנטה אליגיירי: "באמצע המסע של חיי מצאתי עצמי ביער אפל ... כי איבדתי את הדרך הנכונה". אדמס מגיע לבית החולים פיירפאקס (FairFax), מרואיין על ידי רופא מומחה לפסיכיאטריה, שלא מקשיב כמעט לדברי האנטר למרות שזה תפקידו.
חצור אשדוד
היסטוריה
הגרעין המייסד של הקיבוץ התגבש בשנת 1936 על בסיס גרעין ארץ-ישראלי ג' של תנועת "השומר הצעיר". חברי הגרעין שהו שנה במשמר העמק ובחול המועד פסח בשנת 1937 הקימו את הקיבוץ בראשון לציון, שם שהו תשע שנים עד שנמצא להם מקום להתיישבות קבע. במשך זמן זה הצטרפו אליהם גרעיני "השומר הצעיר" מבולגריה ב-1939 ומצפון אמריקה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה (1946)..
פאץ' אדמס (סרט)
רקע
שותפו של אדמס לחדר סובל מפחדים. הוא חושש כי בעקבות פתיחת דלת הכניסה לחדרם נכנסים סנאים לחדר ועומדים להתנפל עליו. השותף אחוז החרדה נמלט לפינות החדר ומנסה לטפס על הקירות. הצוות הרפואי נזעק ונותן לו זריקת הרגעה בכפייה. אדמס מגלה כי גם שאר החולים מטופלים בשיטות דומות. הוא מנסה להרגיע את שכנו לחדר בעזרת משחק תפקידים, עוזר לו להתגבר על הפחד ומעורר בו שמחת חיים. הוא מנסה זאת שנית אצל חבריו לטיפול הקבוצתי. עד מהרה הוא זוכה להכרת תודה ואמון של החולים האחרים וגם לכינוי פאץ' (טלאי). החוויות במוסד מביאות אותו להכרה כי עזרה לחולים נותנת משמעות לחייו ו"משכיחה" את הבעיות שלו. הוא עוזב את בית החולים ולאחר שנתיים נרשם ללימודי רפואה.
חצור אשדוד
היסטוריה
בשנת 1943 הקימו חברי הקיבוץ את מצפה גבולות, שם שהו במשך שלוש שנים.
פאץ' אדמס (סרט)
לימודי הרפואה
כאשר אדמס מתחיל ללמוד מסתבר לו כי הוא המבוגר בתלמידים. שותפו לחדר, מיטץ' (פיליפ סימור הופמן), הוא בן למשפחת רופאים ותיקה המציג בפניו את יוקרת המקצוע האליטיסטי, עמדה שספג מאביו שבעקבותיו הוא מתכוון ללכת. אדמס מצליח מאוד בלימודיו ובבחינות אף על פי שהוא מקדיש זמן רב לחולים, מבצע מטלות קומיות ומעודד את רוחם. מיטץ' מקנא בהצלחותיו של שותפו לחדר ומפיץ שמועה כי אדמס מצליח שלא ביושר, במהרה נוצר קונפליקט עם דיקאן בית הספר המאיים לסלקו מהלימודים. אדמס מוצא שותף לרעיונות שלו, חברו טרומן (דניאל לונדון) מסייע לו ומגלה עד כמה אפקטיבית שיטתו. הוא מגייס גם את הסטודנטית קארין (מוניקה פוטר). תחילה היא אינה שותפה לגישתו הרפואית. מטרתה היא "החלוק הלבן של הרופא" והכבוד שבמקצוע. בהמשך היא מצטרפת ואף נענית בהדרגה לחיזוריו של פאץ'.
חצור אשדוד
היסטוריה
בשנת 1946 הוחלט במוסדות המיישבים שהקיבוץ יעזוב את גבולות ויתיישב במקום הנוכחי, שנקרא אז "יסור". גבעת הכורכר שעליה הוקם הקיבוץ (גובה כ-60 מטר מעל פני הים) הייתה אז חשופה ובצידה הדרומי מחצבה נטושה. סביבה שכנו ארבעה כפרים ערביים: יסור, ברקה, בתני שרקיה ובתני ע'רביה ומחנה קסטינה של חיל האוויר הבריטי (היום בסיס חצור של חיל האוויר הישראלי). חברי הקיבוץ הגיעו למקום ביוני 1946 והשתכנו בבית האריזה בפרדס. בעקבות החבלה של האצ"ל במטוסים בריטיים במחנה הסמוך, במסגרת התקפת שדות התעופה הבריטיים, וחשש המוסדות מתגובת הצבא הבריטי, נדחתה העלייה על הגבעה במשך מספר חודשים. בספטמבר ניתן לבסוף האישור, והחברים עלו לגבעה והחלו לבנות את ביתם החדש. העברת הקיבוץ מראשון לציון הסתיימה רק בנובמבר 1947.
במלחמת העצמאות היה הקיבוץ סמוך לקו החזית של הצבא המצרי, שהגיע עד סמוך לגשר עד הלום מצפון לאיסדוד. ילדי הקיבוץ פונו לבית ספר בחולון. המצרים הפגיזו את הקיבוץ, והחברים המעטים שנותרו להגן על היישוב הסתתרו בתעלות. עלון הקיבוץ שנקרא "על התל" שינה באותם ימים את שמו ל"מתחת לתל". לאחר מבצע יואב, שבו הילדים לקיבוץ וחברי הקיבוץ חזרו לעבודה החקלאית.
פאץ' אדמס (סרט)
לימודי הרפואה
בבית החולים הוא מפגין את יכולתו, תחילה במחלקת ילדים חולי סרטן. במחלקה שוררת דממת מוות, הילדים שוכבים במיטתם משותקים מכל פעילות. הוא נכנס לחדרם, מתיישב ליד אחד הילדים, מתחיל בשיחה ומשחק איתו ואט אט מעלה חיוך רחב על פניו. אחד מרגעי השיא הוא כאשר אדמס נוטל בקבוק חוקן אדום, חותך אותו כך שיידמה לאף האדום של ליצני קרקס וחובש אותו. הילד החולה פורץ בצחוק ושאר הילדים מצטרפים לחוויה. אדמס ממשיך לבוא לבקר את הילדים חולי הסרטן וחדר החולים הופך להיות אולפן להצגות וחדר משחקים.
חצור אשדוד
היסטוריה
במבצע ברק נכבשו הכפרים הערביים הסמוכים, ותושביהם הפכו לפליטים ברצועת עזה. חלק מאדמותיהם, שהוכרזו כאדמות מדינה לפי חוק נכסי נפקדים, הוחכרו על ידי מינהל מקרקעי ישראל לקיבוץ. בסמוך לקיבוץ ממוקם בסיס חצור של חיל האוויר שנקרא על שמו.
ספורט
הקבוצה הוקמה בשנים הראשונות של הקיבוץ  והייתה בליגה הלאומית (הליגה הבכירה אז) עד סוף שנות ה-80. בשנת 1995 היא חזרה לליגה העליונה. הקבוצה זכתה בגביע המדינה בעונת 1999/2000. הישג השיא בליגה היה העפלה לגמר הפלייאוף באותה עונה. הקבוצה נתמכה באותה תקופה על ידי מועצה אזורית באר טוביה ושמרה על מקומה בליגת העל מ-1995 עד 2007. בעקבות צמצום התמיכה של המועצה עברה הקבוצה לחסותה של עירית אשדוד ב-2005. הקהל הביתי הלך והצטמצם במשך השנים והמעבר לאשדוד רק החמיר את המצב. ב-2007 נסגרה הקבוצה.
פאץ' אדמס (סרט)
לימודי הרפואה
הסרט מדגיש את גישתן האנושית של האחיות לעומת יחסם המרוחק של הרופאים לחולים. בכירי הרופאים, שהם גם המורים הבכירים מקפידים כי המורשת הקרה והמתנשאת תועבר לרופאים החדשים. כך, באחת הסצנות מראות האחיות לאדמס כי בחדר סמוך יש חולים מבוגרים שהתייאשו מגורלם. שלושת הסטודנטים, אדמס ושני ידידיו, מגיעים אל אחד החולים הקשים כדי להגשים חלום נעורים שלו, מביאים בלונים בצורת בעלי חיים בספארי והחולה נהנה להגשים את חלום חייו ויורה לכל עבר באקדח צעצוע. התרגיל מרומם את רוחו ובהמשך הוא מוצג כאשר הוא לבוש בחיק בני משפחתו - אמנם עדיין בבית החולים - אך נראה כאדם רגיל.
מנהל בית החולים, דין וולקוט, קורא לו "ליצן רפואי", ומודיע לו כי הוא אוסר עליו להיכנס לחדרי החולים כשאין זה חלק מתוכנית הלימודים. הוא קובע בהחלטיות כי: "החולים לא צריכים בידור וחבר, הם זקוקים לרופא. ואם אתה רוצה להיות ליצן - לך לקרקס". אדמס מפר את הוראתו של מנהל בית החולים כדי לבקר חולה סופני שאיתו התיידד לפני מותו.
ההחלטה להקים בית חולים
לאחר שאדמס מסולק מלימודיו הוא מגלה את מלוא אטימות הממסד כאשר הוא צופה באם שאינה יכולה לפגוש את בתה התינוקת בטרם תמלא טפסים רפואיים. הוא מעיר בלילה את קארין ידידתו, לוקח אותה לספסל בגן ומכתיב לה את התוכנית החדשה ל"בית חולים בחינם" המיועדת לקהילת החולים שההנאה תהיה דרך החיים שלה:
אדמס מקבל מאחד החולים שהיה איתו בבית החולים הפסיכיאטרי זכות שימוש בשטח ובמבנה רעוע מעץ, ומקים את בית החולים במשך שלוש שנים. יחד עם קארין וטרומן הוא מתחיל לקבל חולים. החולים עוסקים בשיפוץ בית העץ, מכינים את האוכל ועוזרים איש לרעהו. בחדרים אין סדר וארגון, אך מפוזרים בהם חולים מחייכים. האווירה עליזה - רחוק מכל הווי של בית חולים ממסדי. שמו של בית החולים עובר ברחבי המדינה והחולים נוהרים אליו.
קארין זוכה לאהבה, לראשונה בחייה, היא מגלה לאדמס כי תמיד שנאה גברים ועכשיו היא בפני שינוי חד בהתייחסות לבני אדם בכלל ולגברים בפרט. היא מודה לו בהתרגשות: "יש לך מתנה נפלאה - אתה יכול לדבר עם אנשים". הם עומדים בפני בניית עתידם. אך לא כך קורה. חולה נפש בבית החולים לבית החולים של פאץ' ומבקש מקארין שתבוא לביתו, שם הוא רוצח אותה ומתאבד. לאחר שהוא מקבל את ההודעה על מותה של קארין פוגש אדמס את חברו לחדר, מיטץ', המבקש ממנו סיוע בטיפול בחולה שלו שכבר שבועיים לא אוכלת דבר - הוא גילה כי כל מה שלמד במקצוע הרפואה הקלאסי לא מצליח להביא מזור לחולה. אדמס כמעט מסרב ושוקל לפרוש מהרפואה - אך מול העמק שבו נמצא בית החולים שהקים הוא צופה בפרפר מרהיב ומחליט לא לתת ליאוש להכניע אותו. הוא חוזר לבית החולים ועוזר למיטץ'.