cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטסי רדי
ראשית חייה
פסטי רדי נולדה בעיירה מטמטה (Matamata) שבאי הצפוני של ניו זילנד. היא בתם של ניל ויליאם וקתרין מרג'ורי "קיי" רדי, שניהם אנשי חינוך. שלושה מאבות אבותיה עזבו את אירלנד והיגרו לקנדה, אוסטרליה וניו זילנד. בת דודה רחוקה שלה, הזמרת הלן רדי, הייתה צאצאית של הענף האוסטרלי של המשפחה. פטסי רדי גדלה בעיירות טה אקאו ומינגנוי שבחבל ואיקטו עד אשר משפחתה עברה לעיר המילטון שמדרום לאוקלנד כאשר מלאו לה שש שנים, שם היא התחנכה בבית הספר היסודי הילקרסט, בחטיבת הביניים פיצ'גרוב ובבית הספר התיכון לבנות של המילטון.
דניאל פלנט
דניאל (דני) פלנט הוא סופר, גרפיקאי, מאייר, וצייר קומיקס. פרסם שלושה ספרי נוער עם איורים מעשה ידיו.
תולדות חייו
דניאל פלנט נולד בחיפה לפנחס ואסתר פלנט. פלנט העביר את ילדותו בנתניה ומגיל 7 עבר להתגורר בתל אביב שם למד בבית הספר היסודי "הכרמל" ולאחר מכן בגימנסיה "שלווה". אביו, שהיה בעל מנסרת יהלומים, נפטר בהיותו בן 15. שירת בצה"ל בחיל הקשר ובשירות המילואים שירת בין השאר באוגדה 369 בסיני בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור. נשוי לנילי, מדריכה לשיטת "פלדנקרייז", ולזוג שני ילדים.
פטסי רדי
ראשית חייה
ב-1976 היא סיימה את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון וב-1979 היא סיימה לימודי תואר שני במשפטים בהצטיינות.
קריירה
רדי הייתה מרצה זוטרה ולאחר מכן מרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ויקטוריה. ב-1982 היא הצטרפה למשרד עורכי הדין ווטס ופרטסון (כיום מינטר-אליסון-רד-ווטס) בוולינגטון, וב-1983 היא הייתה לאישה השותפה הראשונה במשרד. היא התמחתה בדיני מיסים, בדיני תאגידים ובדיני זכויות יוצרים לסרטים. בהמשך היא החלה לעבוד בבית ההשקעות בריירלי, שם היא הועסקה במשך 11 שנים והייתה מעורבת במשא ומתן על עסקאות רכישה גדולות כמו תהליך ההפרטה של אייר ניו זילנד.
רדי הייתה יושבת ראש מועצת הסרטים של ניו זילנד ושל חברת "שכר החינוך" ושימשה כדירקטורית בכמה חברות וגופים ציבוריים. היא שימשה כנציגת הכתר הבכירה בנוגע למשא ומתן על ההסדרים הקשורים להסכם ואיטנגי והייתה מעורבת בפעילות לשיפור השירות לציבור. היא כיהנה גם כסגנית יושב ראש הסוכנות לתחבורה של ניו זילנד. בעבר היא כיהנה כדירקטורית בטלקום-ניו זילנד, בקבוצת הנופש והפנאי SKYCITY, בחברת הדואר של ניו זילנד ובאייר ניו זילנד.
ב-2016 שיתפה רדי פעולה עם סר מייקל קאלן, לשעבר שר האוצר של ניו זילנד, בחיבור דוח שהוגש לממשלה הסוקר את החקיקה בנוגע לסוכנויות המודיעין של ניו זילנד. הדוח פורסם ב-9 במרץ אותה שנה, שבועיים לפני ההכרזה הפומבית על מינויה של רדי לתפקיד המושלת הכללית. הדוח כלל המלצות להרחבת הסמכויות של המשרד לאבטחת המידע הממשלתי לניטור תשדורות פרטיות של אזרחי ניו זילנד ונמתחה עליו ביקורת.
גירוש שד מעיוור ואילם
גירוש שד מאדם עיוור ואילם וריפויו הוא אחד מהנסים של ישו בבשורות. הוא מופיע בבשורת מתי י"ב: 22–32, בשורת לוקס י"א: 14–23 ובבשורת מרקוס ג': 20–30.
פטסי רדי
קריירה
בהענקת התארים לרגל יום הולדתה הרשמי של המלכה ב-2014 הוענק לרדי התואר גבירה עמיתה במסדר ההצטיינות של ניו זילנד על שירותיה בתחום האומנויות והעסקים. ביוני 2016 הוענק לה התואר גבירה של צדק במסדר ג'ון הקדוש. באותו חודש הוענק לה התואר גבירה עמיתה גבוהה במסדר ההצטיינות של ניו זילנד ועמיתה במסדר שירות המלכה, לקראת כניסתה לתפקיד המושלת הכללית.
גירוש שד מעיוור ואילם
סיפור גירוש השד
על פי הבשורות, ישו גירש שדים מאדם שהיה אחוז שדים וגם ריפא אותו מעיוורון ומאילמות, כך לאחר נס הריפוי וגירוש השדים, אותו אדם היה מטוהר מן השד וגם יכול היה לראות ולדבר. הקהל שצפה בכך נדהם ונוכחים מהמוני העם אמרו: "האם יכול להיות שהוא (ישו) הוא בן דוד?" ברמז לכך שהוא כנראה המשיח.
פטסי רדי
המושלת הכללית של ניו זילנד
במרץ 2016 הוכרז שהמלכה אליזבת השנייה אישרה את מינויה של רדי תפקיד המושלת הכללית של ניו זילנד לתקופה של חמש שנים החל מספטמבר 2016. היא המושלת הכללית ה-21 של ניו זילנד והאישה השלישית בתפקיד לאחר קתרין טיזרד וסילביה קרטרייט. ב-28 בספטמבר 2016 הושבעה פטסי רדי לתפקיד המושלת הכללית בפני הפרלמנט של ניו זילנד. רדי סיימה את כהונתה כמושלת הכללית ב-6 בספטמבר 2021, ובמקומה מונתה סינדי קירו.
גירוש שד מעיוור ואילם
סיפור גירוש השד
אך כאשר הפרושים שמעו זאת, הם אמרו בחוסר אמונה וביטול: "רק על ידי בעל זבול, שר השדים, הוא מגרש את השדים."
פטסי רדי
חיים אישיים
רדי נשואה למשפטן סר דייוויד גאסקוין.
גירוש שד מעיוור ואילם
סיפור גירוש השד
בתגובה לכך עונה להם ישו: "כל ממלכה המחולקת כנגד עצמה תיהרס, וכל עיר או בית המחולק כנגד עצמו לא יחזיקו מעמד. אם השטן מגרש את השטן, הרי הוא חלוק כנגד עצמו. כיצד אם כן יכולה לעמוד ממלכתו? ואם אני מגרש שדים על ידי בעל זבול, על ידי מי בניכם מגרשים אותם? לכן הם יהיו אלה שישפטו אתכם. אלא שאם על ידי אצבע אלוהים אני מגרש שדים, אזי מלכות אלוהים כבר נמצאת בקרבכם" (בשורת מתי י"ב: 25-28).
"ואני שואל אתכם כיצד יכול מישהו יכול להיכנס לביתו של איש גיבור ולשדוד ולבזוז את רכושו מבלי להשתלט עליו ולכפות אותו תחילה? הרי רק לאחר שהתגבר על הגיבור הוא יוכל לבזוז את ביתו."
"כל מי שלא עומד לצדי בעצם פועל נגדי, ומי שלא אוסף איתי (כלומר אינו תורם ואף מפריע לאמונה ולתשובה לאלוהים) מפזר. ולכן אני אומר לכם, יסלחו לכם על כל חטא וגדוף כלפי בני אדם, אך חילול השם על ידי גידוף רוח הקודש לא יסלח לאיש. כל מי שמדבר דבר כנגד בן האדם (כנגד ישו עצמו) ייסלח לו, אך כל מי שמדבר נגד רוח הקודש לא ייסלח לו, לא בעולם הזה ולא בעולם הבא."
בשורת מרקוס
בבשורת מרקוס לא מופיע סיפור גירוש השד מהעיוור ואילם, אולם קיימת חזרה על הקטע שבו הסופרים (או הפרושים) מטילים ספק ביכולת הנסית של ישו שבאה מאלוהים ומייחסים את היכולת הזאת לגרש שדים לשר השדים ובעל זבול. תשובתו של ישו על כך גם היא נזכרת בקטע הזה.
פרשנות
ישו מזהיר את שומעיו כי אין סליחה לא בעולם הזה ולא בעולם הבא למי שמגדף את רוח הקודש או במילים אחרות למי שמחלל את שם אלוהים. הוא בהחלט אומר שמי שמגדף אותו עצמו (את ישו) כבן אדם, ייסלח לו. אך לא ייסלח למי שמייחס את גבורתו של ישו לעשיית נסים לרבות גירוש שדים ברוח הקודש לבעל זבול, או למי שמכונה שר העולם הזה, או השטן, אדם כזה מחלל את שם אלוהים ואת רוח קודשו. ולכאלה אין סליחה לא בעולם הזה ולא בעולם הבא.
אדיאשנטי
אדיאשנטי, Adyashanti ( / <span title="/ˈ/ primary stress follows">ˈ <span title="/æ/ short 'a' in 'bad'">אירו d <span title="/j/ 'y' in 'yes'">j <span title="/ə/ 'a' in 'about'">ə <span title="/ʃ/ 'sh' in 'shy'">ʃ <span title="/æ/ short 'a' in 'bad'">אירו n t <span title="/i/ 'y' in 'happy'">. / ; מילה בסנסקריט आध्या सावित्री שמשמעותה "שלווה בראשיתית"; נולד כסטיבן גריי בשנת 1962) הוא מורה רוחני וסופר אמריקאי המתגורר באזור מפרץ סן- פרנסיסקו. אדיאשנטי מעביר שיעורים, קורסים מקוונים, סדנאות וריטריטים בארצות הברית ובמקומות נוספים בעולם. הוא מחברם של ספרים רבים, תקליטורי שמע ודי.וי.די. יחד עם אשתו, מוקטי (Mukti), הוא ייסד בשנת 1996 את Open Gate Sangha, ארגון ללא מטרות רווח אשר תומך בשיעוריו ומנגיש את תורתו לקהל הרחב.
חייו
החל משנות ה-20 לחייו, במשך ארבע עשרה שנים, גריי למד ותרגל זן בודהיזם תחת הדרכתה של מורתו, ארוויס ג'ואן ג'סטי (Arvis Joen Justi). ג'אסטי הייתה תלמידתו של טאיזן מאזומי רושי (Taizan Maezumi Roshi ) ממרכז הזן של לוס אנג'לס. גריי גם נשלח באופן קבוע על ידי ג'אסטי לריטריטים של זן, בהם תרגל תחת הדרכתו של ג'אקושו קואנג רושי (Jakush Kwong Roshi), ממרכז הזן של הר סונומה שבקליפורניה. בגיל 25 עבר גריי, על פי עדותו, סדרה של חוויות רוחניות טרנספורמטיביות. בזמן שתרגל מדיטציה, הוא חווה קנשו (Kensho) קלאסי, שהיא חוויה של התעוררות בזן, במסגרתה הוא "חדר אל תוך ריקותם של הדברים כולם", והבין כי "הבודהה שאחריו רדפתי היה אני עצמי". מלבד עיסוקו במדיטציית זן הוא למד באותן שנים גם את כתביהם של מיסטיקנים נוצרים שונים, וכן את כתבי הקודש הנוצרים.
בשנים שלאחר התעוררותו המשיך גריי את תרגול המדיטציה שלו, בעודו עובד בבית המלאכה של אביו. בנוסף, הוא בילה שעות רבות באותה תקופה בישיבה בבתי קפה, כשהוא מנסח תשובות לשאלות שעלו בו באופן ספונטני. לבסוף, בגיל 31, גריי חווה, על פי עדותו, התעוררות ("הארה") נוספת, ששמה קץ לשאלות ולספקות שעוד נותרו בו. בשנת 1996, הוא הוזמן על ידי מורתו ארביס ג'ואן ג'אסטי להתחיל ללמד. הוא התחיל במתן שיעורים לקבוצות קטנות שהתכנסו בחדר בביתה של דודתו. הקבוצות התרחבו במהלך השנים, כאשר עוד תלמידים נוספו. באותו הזמן הוא גם שינה את שמו לאדיאשנטי, שם שמשמעותו בסנסקריט "שלווה בראשיתית". שיעוריו של אדיאשנטי מתמקדים ברעיון של התעוררות ("הארה") ובהתגלמותה בחיי היומיום. הוא נוטה שלא להדגיש את זיקתה של תורתו לזן בודהיזם, באומרו כי "האמת שעליה אני מצביע אינה מוגבלת לשום דת, השקפה, או מערכת אמונות אחת מסוימת, אלא היא נגישה לכל ומצויה בפנימיותו של כל אחד ואחת". מלבד זן בודהיזם, תורתו של אדיאשנטי מושפעת באופן בולט גם מכתביו של המיסטיקן ההודי בן המאה ה-20, ניסרדגדטה מהראג' ומזו של רמאנה מהארשי, כמו גם מפרשנויותיו שלו לברית החדשה וממיסטיקנים נוצרים שונים. הוא כתב מספר רב של ספרים, וכן הפיק קלטות שמע ודי.וי.די.
באפריל 2014 התראיין אדיאשנטי לתוכניתה של אופרה ווינפרי, במסגרת פרק של Super Soul Sunday .
אדיאשנטי מתגורר, עם אשתו מוקטי, באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
ארגון Open Gate Sangha
סנגהה (Sangha) הוא מונח בסנסקריט המתייחס לקהילה רוחנית. אדיאשנטי ייסד את Open Gate Sangha בשנת 1996, כאשר הוא החל ללמד. הארגון פועל באמצעות צוות קטן של עובדים ובסיועם של מתנדבים רבים, ובין השאר מתאם עבור אדיאשנטי את לוח הפעילויות והנסיעות. הארגון גם מפיק ומוציא לאור חומרים כתובים, שמע ווידאו.
בנוסף, הארגון מקיים, מספר פעמים בשנה, ריטריטים בני כמה ימים הנערכים בשתיקה.
תלמידים שהוזמנו ללמד
אדיאשנטי, בדומה למורתו, הזמין במהלך השנים שורה של תלמידים "לחלוק את הדהרמה", כלומר ללמד באופן עצמאי תלמידים אחרים.
Cocomo II
Cocomo II (COnstructive COst MOdel II) הוא מודל עלויות קונסטרוקטיבי השני, הוא מודל אלגוריתמי הנועד להערכת עלויות, מאמץ ותכנון זמנים, בעת תכנון של פיתוח תוכנה חדשה. המודל משתמש בנוסחת נסיגה בסיסית עם פרמטרים שנגזרו מפרויקטי עבר ומהפרויקט העכשווי. פותח על ידי בארי בם, פרופסור בהנדסת תוכנה, בעל תואר דוקטור במתמטיקה ובעל תרומה רבה לתחום הנדסת התוכנה. מבין פיתוחיו נמנים: Wideband Delphi, COCOMO.
היסטוריה
מודל זה פותח בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית, כאשר שיטות הפיתוח והשימוש בתוכנות השתנו משמעותית, בין השינויים העיקריים:
תתי המודלים
למעשה המודל Cocomo II מורכב משלושה תתי מודלים: מודל המערב את המאמץ ליצירת אב טיפוס המיועד לפתרון בעיות מורכבות כגון- ממשק משתמש, ביצועים או בגרות הטכנולוגיה. המודל מבוסס על application points (לדוגמה- מספר המסכים השונים במערכת). הנחת הבסיס היא שהמערכת נוצרה מקוד שכבר היה קיים בעבר. בדיקה של ארכיטקטורות חלופיות אפשריות או אסטרטגיות של פיתוח אינקרמנטלי. בשלב זה עדיין אין מספיק ידע כדי להעריך עלויות. משתמשים בו לאחר שהדרישות כבר הוגדרו אך שלב העיצוב לא התחיל עדיין או נמצא רק בשלבי התחלה. הערכה של גודל התוכנה יכולה להעשות לאחר שהדרישות כבר הוגדרו והפרויקט מוכן לפיתוח. כך יש יותר מידע על הקלטים במערכת וניתן לעשות הערכת עלות מדויקת יותר
הנוסחה
במודל COCOMO II המאמץ נמדד כ (PM) כמות הזמן שבן אדם אחד מקדיש עבור פרויקט פיתוח תוכנה-בחודש אחד. מספר זה הוא ללא חופשות וחגים, אך כן כולל סופי שבוע.
יכול להיות גם כהערכה של (unadjusted function points (UFP לאחר המרה לשורות קוד וחילוק ב-1000.
City of Lover
City of Lover היה קונצרט בן יום אחד של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא נערך בתיאטרון אולימפיה בפריז, צרפת, ב-9 בספטמבר 2019, פרק זמן קצר לאחר צאת אלבום האולפן השביעי שלה Lover (2019). הקונצרט התקיים עבור מעריצים שזכו בכרטיסים בלעדיים באמצעות תחרויות מקוונות או רכישות אלבומים.
רשימת השירים ב-City of Lover כללה שישה עשר שירים, מתוכם שמונה שירים מ-Lover ושמונה שירים משאר קטלוג המוזיקה של סוויפט. הוא התקיים במשך שעה, והיה היחיד שקיימה כאמצעי קידום ל-Lover, לאחר שסיבוב ההופעות השישי המתוכנן שלה "Lover Fest", בוטל עקב מגפת הקורונה. ב-15 במאי 2020, ספיישל טלוויזיוני בשם Taylor Swift: City of Lover, שצולם במהלך הקונצרט, שודר ב-ABC בארצות הברית. בהשוואה לקונצרט המקורי, הספיישל הטלוויזיוני כלל רק את הביצועים לשמונת השירים מ-Lover, ואורכו היה 42 דקות כולל פרסומות.
City of Lover והספיישל הטלוויזיוני זכו לביקורות חיוביות ופרסומים במדיה החברתית וזאת, בנוסף לכך שמבקרי המוזיקה טענו כי "לסוויפט יש נוכחות בימתית". בכמה מהביקורות נכתב כי הקונצרט של סוויפט באולימפיה (מקום עם קיבולת של 2,000 מקומות ישיבה) היה מהלך נדיר מצידה, לאחר קיום סיבוב ההופעות "Reputation Stadium Tour" מ-2018. כמה מבקרים העירו כי הספיישל הטלוויזיוני היה צריך לכלול את כל שישה עשר השירים שביצעה בקונצרט ולא רק שמונה מתוכם. ב-16 במאי 2020, עלה הספיישל הטלוויזיוני להולו ודיסני+.
רקע
הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט הוציאה את אלבום האולפן השביעי שלה, Lover, ב-23 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. סוויפט תיארה אותו כ"מכתב אהבה לעצמה", והוסיפה שהוא בוחן את "ספקטרום האהבה המלא", שנוצר בהשראת הקשרים עם המעריצים שלה שנכחו ב-"Reputation Stadium Tour" (2018). האלבום זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את הפקתו ואת הבגרות שהוא מציג. הוא זכה להצלחה מסחרית רבה, וכבש את פסגות מצעדי האלבומים במדינות כמו אוסטרליה, קנדה, אירלנד, הולנד, פורטוגל, ספרד, בריטניה וארצות הברית, והיה לאלבום הנמכר ביותר בעולם של אמן סולו בשנת 2019.
לרגל חגיגת יציאת האלבום קיימה סוויפט את City of Lover. קונצרט חד-פעמי שהתקיים באולם המוזיקה אולימפיה בפריז, צרפת, ב-9 בספטמבר 2019. לפני האירוע, הכרטיסים לא היו זמינים לרכישה, אך היו שמורים למעריצים שקנו את האלבום או השתתפו בתחרויות מקוונות שהתקיימו ב-37 מדינות נבחרות ברחבי העולם. בשל סודיות האירוע, לא התקיימו מסעות פרסום נרחבים עבור האלבום. City of Lover היה הקונצרט היחיד שקיימה סוויפט באולם מוזיקה שליווה את Lover, לאחר שסיבוב ההופעות המתוכנן "Lover Fest" בוטל עקב מגפת הקורונה.
דיסקוגרפיה של אנה זק
הדיסקוגרפיה של הזמרת והשחקנית הישראלית אנה זק מורכבת ממיני-אלבום אחד, 20 סינגלים (כולל שיתוף פעולה אחד), שבעה סינגלים שיווקיים ו־23 וידאו קליפים.
City of Lover
תקציר הקונצרט
City of Lover היה לקונצרט הראשון של סוויפט שהתקיים באולם מוזיקה בצרפת מאז סיבוב ההופעות השני שלה "Speak Now World Tour", שהתקיים בשנת 2011. (אם כי היא קיימה הופעה מצומצמת באונייה בנהר סן בשנת 2013 לקידום אלבומה הרביעי, Red). לבאי הקונצרטים הוענקו צמידי יד שהוארו באמצעות LED והבהבו בצורכה מסונכרנת עם כל שיר שביצעה. שם הקונצרט מבוסס על הכינוי של פריז כ"עיר האהבה". בסך הכול שהו בו כ-2,000 משתתפים, שזכו בכרטיסים שלו באמצעות תחרויות מקוונות או רכישות אלבומים. רשימת השירים שבוצעה בקונצרט הורכבה בעיקר משירים מ-Lover, וכללה את הסינגלים "", "You Need to Calm Down", "Lover", "The Man", ואת הרצועות "The Archer", "Death by a Thousand Cuts", "Cornelia Street" ו-"Daylight".
סוויפט פתחה את הקונצרט עם "", ושניים משיריה הקודמים: "Blank Space" (מתוך 1989 משנת 2014) ו-"I Knew You Were Trouble" (מתוך Red משנת 2012). היא המשיכה עם "The Archer", לפני שביצעה שני שירים מקטלוג המוזיקה הישן שלה – "Love Story" (מתוך Fearless משנת 2008) ו-"Delicate" (מתוך Reputation משנת 2018). לאחר "Delicate" הסבירה לקהל על תהליך כתיבת השירים שלה וקיימה בפניו קטע אקוסטי קצר, במהלכו הופיעה עם שירים שביצעה בשילוב גיטרה אקוסטית ופסנתר ואמרה כי: "עם האלבום הזה, כל מה שכתבתי, כתבתי עם כלי נגינה אחד. כתבתי עם הגיטרה שלי או עם הפסנתר שלי, אז חשבתי לעצמי שאני רוצה לנסות לעשות זאת גם עכשיו. לשיר באותו האופן הערב, בשידור חי, כי זו הפעם הראשונה שלי שאני מבצעת את השירים האלה מולכם".
במהלך הקטע האקוסטי ביצעה סוויפט גרסאות מופשטות של "Death by a Thousand Cuts", "Cornelia Street" ו-"The Man". בין כל שיר, היא שיתפה את הקהל ברקע שקדם לכתיבה שלהם. לאחר מכן, ביצעה שני שירים מ-Red: "Red" ו-"All Too Well", בשילוב פסנתר כנף. אחריהם, ביצעה את "Daylight" וכשסיימה החלה לשיר את "Style" (מתוך 1989 משנת 2014). שני שירים מתוך Lover – "You Need to Calm Down" ו-"Lover" בוצעו בהמשך לכך, והקונצרט הסתיים בביצועה של סוויפט ללהיטה "Shake It Off" (מתוך 1989 משנת 2014). City of Lover הסתיים ללא הדרן.
הוצאה טלוויזיוניות ודיגיטלית
ב-17 במאי 2020, Taylor Swift: City of Lover שודר במשך שעה, ב-ABC. למחרת, הוא היה זמין בווידאו על פי דרישה בהולו ובדיסני+. בתקשורת סברו כי סוויפט נקטה בפעולה זו עקב מגפת הקורונה, שהובילה לביטול סיבוב ההופעות השישי שלה, "Lover Fest". בעוד שהקונצרט האמיתי כלל 16 שירים והתקיים במשך שעה, הספיישל הטלוויזיוני כלל רק את שמונת השירים מ-Lover, והתקיים במשך 42 דקות (כולל פרסומות). הקרנת הבכורה שלו ששודרה ב-ABC צברה למעלה מ-3.63 מיליון צופים. לאחר הקרנת הבכורה, הגרסאות החיות לשירים מ-Lover הופצו בפלטפורמות המוזיקה הדיגיטליות והסטרימינג, למעט הגרסה החיה של "The Man", שהופצה בפלטפורמות ב-18 בפברואר 2020.
ביקורת
עם סיום הקונצרט, הוא זכה לביקורות חיוביות מטעם התקשורת באירופה. רוב המבקרים אהבו במיוחד את הקטע האקוסטי בו הסבירה סוויפט על מלאכת כתיבת השירים שלה, תוך שיצרה קשר עם הקהל. במגזין הצרפתי Melty ראו בו "לילה בלתי נשכח". האנה מילריאה ממגזין NME העניקה לקונצרט דירוג של חמישה כוכבים מתוך חמישה בסך הכול, ושיבחה את הנוכחות הבימתית של סוויפט ואת האינטראקציה האינטימית עם הקהל. בנוסף לכך, היא התרשמה גם מהביצועים האקוסטיים, שהציגו לא רק את מלאכת כתיבת השירים של סוויפט, אלא גם את יכולות השירה שלה. כמו כן, שרה קרסון מהעיתון הבריטי i העניקה לקונצרט דירוג של חמישה כוכבים מתוך חמישה בסך הכול, וטענה שסוויפט "בעלת יכולות הופעה טובות" והוסיפה שיש לה "ביטחון וגישה נינוחה יותר מאשר בעבר שלה". קרסון התרשמה מההופעה של סוויפט באולימפיה מול 2,000 צופים, אם כי הביעה הסתייגות מההופעות הגדולות שקיימה ב-"Reputation Stadium Tour" (2018) והצהירה כי: "זו אחת מטרגדיות התהילה הבלתי נמנעות שכאשר זמר או פזמונאי הופכים ל"סופרסטאר", סיבובי הופעות עולמיים והופעות עם מאות אלפי צופים בקהל גורמים לדחיקת ההופעות הקטנות האלו – לראות את סוויפט כל כך קרוב, בחדר היסטורי, שכולו מוזהב, הייתה פריבילגיה". במאמר של המגזין הצרפתי Les Inrockuptibles, ציינה אהלם חטאב כי "סוויפט זכתה להצלחה מסחרית מוגבלת בצרפת, משום שהעדיפה את המדינות דוברות האנגלית ויפן בפרט. באמצעות הקונצרט City of Lover, סוויפט הוכיחה את עצמה הן כמוזיקאית והן כמבצעת, והדבר יכול להוביל לכך שהצלחתה בצרפת תגדל". באתר של דיסני+ פורסמה כתבה אודות הקונצרט גם כן.
רשימת השירים
להלן רשימת השירים של City of Lover. השירים שהופיעו בספיישל הטלוויזיוני ששודר על ידי ABC מסומנים בצלבון כפול.
קמטני זכוכית
קמטני זכוכית (שם מדעי: Diploglossidae), היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים. משפחה זו קרובה למיני הקמטניים ובעבר נחשבה לתת-משפחה שלהם.
מאפיינים
מינים אלה חיים במקסיקו, מרכז אמריקה, קולומביה ועד לחוף האטלנטי וריו דה לה פלטה. הם בעלי גוף קטן באורך 6-28 ס"מ. הם בעלי רגליים קטנות ולסתות קטנות עם שיניים מאחורי הלסת. הזנב ארוך ומעניק להם שיווי משקל.
מספר מינים במשפחה מתרבים באמצעות השרצה.
רצועת חוף אילת
רצועת חופי אילת מתמשכת לאורך כ-14 קילומטרים על שפת מפרץ אילת, שלוחה של של הים האדום. חלק ניכר מרצועת החוף משמש לפעילויות פנאי ונופש הפתוחים לציבור הרחב, בעיקר כחופי רחצה וטיילת. חלק אחר משמש לפעילויות אחרות, שבחלקן סגורות לציבור.
היסטוריה
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוחל בפיתוח תירותי של רצועת החוף הדרומית, שמדרום לנמל הנפט הוקם מתחם מלונות. המלון הראשון שנפתח במתחם היה מלון "לרום", בספטמבר 1973, שהיה המלון הגדול ביותר שנבנה באילת עד אז עם 310 חדרים. ב-1985 עבר המלון לניהול רשת "קלאב מד", שבמקביל הוקמו מלונות נוספים במקום, הוקמה מרינת חוף אלמוג וטיילת.
ב-1990 נחנך "ריף הדולפינים" בשטח שהחזיקה חברת קו צינור אילת אשקלון, בין נמל הנפט לנמל אילת.
החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו דיונים על פינוי בסיס חיל הים באילת, לטובת הקמת פרויקטים תיירותיים ופיתוח המשך רצועת החוף לכיוון דרום. ב-1996, משרד הביטחון ומפקדת חיל הים החליטו לסגור את מספנת חיל הים בבאילת. בשטח המספנה הוחל בתכנון להקמת פרויקטים תיירותיים. בין היתר, פרויקט תיירותי ענק של איש העסקים תד אריסון..אך במאי 1997 שר הביטחון, יצחק מרדכי, החליט שלא לסגור את המספנה. במרץ 2003 צה"ל, רשות הנמלים ועיריית אילת הסכימו שבסיס חיל הים יועבר לנמל אילת והשטח יהיה זמין לפיתוח. ביצוע התוכנית התעכב במשך שנים רבות ורק ב-2021, נחתם הסכם לפינוי רוב בסיס חיל הים לטובת הקמת בתי מלון ושכונת מגורים.
בספטמבר 2008, הסכימה "חברת קו צינור אילת אשקלון" להקצות רצועת חוף בת 150 מטר (מתוך ק"מ אחד סה"כ שמחזיקה החברה באילת), מדרום לחוף "ריף הדולפינים" ולהופכה לחוף ציבורי פתוח. החברה חזרה בה אחר כך מהתוכנית, והחוף נפתח לבסוף רק ביולי 2017.
באפריל 2022 נחתם הסכם בין רשות מקרקעי ישראל לחברת "קו צינור אירופה-אסיה", להשבת 240 דונם, בחלקו הדרומי של המתחם שלה באילת, שיאפשרו את פיתוחה של רצועת החוף.
ב-2022 החלו עבודות שדרוג החופים בעיר, ובמקביל החל וויכוח אודות הבניות בחופים בטענה כי הן משבות נזק לסביבה החופית והמימית של אילת.
אתרים לאורך החוף
מצפון לדרום:
נמל התעופה אל-ח'ור
נמל התעופה אל-ח'ור הוא שדה תעופה השוכן דרומית לעיר הגדולה אל-ח'ור שבקטר. שדה התעופה משמש בעיקר מטוסי תעופה כלליים וישנו במקום Fly In אחת לשנה מאז שנת 2008.
ה-Fly In של קטר הוא מטס שבו יכולים מבקרים אחדים לטוס במטוסים תמורת כסף, ומבקרים אחרים בשדה התעופה יכולים להתבונן במטס הראווה.
בנמל התעופה ישנן שתי חניות: הצפונית מסוגלת להכיל כשישה מטוסי ססנה 172 והדרומית מסוגלת להכיל כשני מטוסי ססנה 172.
זיכרון (מזכרת)
זיכרון הוא דף שנכתב למזכרת בפנקס שנועד לכך, ונקרא ספר זכרונות. כתיבת זיכרון הייתה נפוצה בישראל במשך עשרות שנים במהלך המאה העשרים, ומקובלת במידה מצומצמת עד היום. כתיבת זיכרון נעשתה לציון אירוע, כגון יום הולדת או סיום שנת לימודים, ואת הזכרונות כתבו ידידיו של בעל ספר הזכרונות (מרביתם בני גילו, אך גם הורים, מורים וכו').
נוסחים שבלוניים של זכרונות הופיעו בספרי זכרונות רבים. נוסח שבלוני נפוץ היה:
תבנית נפוצה נוספת, שהצריכה יצירתיות, הייתה זיכרון שהוא אקרוסטיכון של שם מקבל הזיכרון.
זיכרונות אחרים כללו מסר לאומי, כגון "היי בת נאמנה לעמך ולמולדתך", מסר אישי, כגון "עלה והצלח בכל דרכיך"
יש שהעדיפו לכתוב זיכרון אישי מיוחד. גם במקרים אלה, הזיכרון היה טקסט קצר, בן שורות מעטות, בהתחשב במגבלות שהטיל הדף המיועד לכך.
לעיתים נהג כותב הזיכרון לקפל את הפינה השמאלית התחתונה של הדף, ומתחת לקפל לכתוב "סוד" - מסר קצר (בהתחשב במגבלות המקום), המיועד לכאורה למקבל הזיכרון בלבד (להבדיל מיתר הזיכרון, שאותו נהוג היה להראות לחברים). להדגשת הסודיות נכתב לעיתים על חלקו הגלוי של הקפל: "סוד כמוס", "סוד כמוס לפרה ולסוס" או "כל הפותח הוא כלב נובח".
עונת 2014/2015 בליגת העל ההולנדית
עונת 2014/2015 הייתה העונה ה-59 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. גו אהד איגלס, נאק ברדה ודורדרכט ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (15 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו דורדרכט, אקסלסיור רוטרדם ווילם II שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
פלייאוף הירידה
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
באהיה (כדורגל)
מועדון ספורט באהיה (בפורטוגזית: Esporte Clube Bahia) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר סלבדור שבמדינת באהיה, ברזיל. קבוצת באהיה היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת באהיה, לצד ויטוריה. לבאהיה קהל האוהדים הגדול ביותר באזור הצפוני וה-12 בגודלו בברזיל. היא הייתה אחת המייסדות של מועדון ה-13 ב-1987.
היסטוריה
באהיה הייתה אחת הקבוצות החזקות ביותר בכדורגל הברזילאי בשנות ה-50 וה-60. בשנת 1959 הייתה לקבוצה הראשונה הזוכה בתחרות כדורגל ברמה לאומית כאשר גברה על סנטוס של פלה בגמר טאסה ברזיל, וכך הפכה לקבוצה הברזילאית הראשונה שהשתתפה בגביע ליברטדורס.
היא זכתה באליפות מדינת באהיה 43 פעמים לעומת 26 של יריבתה ויטוריה.
בשנת 2003 ירדה באהיה לליגה ב' של אליפות ברזיל ובשנת 2005 ירדה לליגה ג'. ב-2007 הייתה אלופת ליגה ג' ועלתה לליגה ב'. בשנת 2010 הצליחה באהיה לחזור לליגת העל.
אצטדיונים
האצטדיון המסורתי של באהיה היה ה"פונטה נובה" (Fonte Nova) בסלבדור, עם תכולה של כ-60 אלף צופים, אותו שימש כמגרש ביתי שלה מאז שנת 1951. ב-2007 התמוטט חלק מהבטונדה העליונה, תאונה בה נספו 5 אוהדים. האצטדיון נסגר והיום משחקת באהיה ב"אצטדיון פיטואסו" באופן זמני.
ב-29 באוגוסט 2010 נהרס הפונטה נובה לטובת בניית אצטדיון חדש שייקרא ארנה פונטה נובה, בעל תכולה של 56,600 מושבים, אשר שימש כאחד האצטדיונים של מונדיאל 2014.
פיקניק בשולי הדרך
פיקניק בשולי הדרך (ברוסית: Пикник на обочине) הוא רומן מדע בדיוני שנכתב על ידי ארקדי ובוריס סטרוגצקי ופורסם בשנת 1972 בברית המועצות. נכון לשנת 1998 הספר יצא לאור ב-20 מדינות ונחשב לאחת היצירות החשובות ביותר של האחים סטרוגאצקי.
"האזור"
הספר מבוסס על הרעיון של ביקור חייזרים בכדור הארץ, הביקור הותיר אחריו שישה "אזורים" שבהם מתרחשות תופעות טבע לא מוכרות לאנושות שחלקן מסוכנות לאדם, כגון אזורים בהם הכבידה גדולה בהרבה מהכבידה הרגילה של כדור הארץ או "גז קולואידי" שמסוגל לחדור דרך מתכת ולהמיס עצמות. בתוך האזורים גם חפצים עם תכונות "על-טבעיות", כגון צמידים המשפרים את הבריאות או מקורות אנרגיה אינסופיים. שטח האזור הוא קבוע ואף אנומליה לא יוצאת ממנו. הממשל סגר את האזור ולא מאשר כניסה של אזרחים אליו עקב הסיכון הרב. עם זאת, מסביב לאזורים הללו מתפתחת קהילה של "סטוקרים" שהם אנשים החודרים באופן לא חוקי לאזור ומסכנים את חייהם בשביל להוציא החוצה חפצים בעלי תכונות "על-טבעיות" בשביל רווח. סטוקרים מכירים היטב את האזור ובעלי אינסטינקטים ותגובות מעולות, אך חלקם הגדול בכל זאת נהרג או נפצע קשה באזור. על אף שלא נמצאו קרינה מסוכנת או כימיקלים רעילים באזור, ילדים של סטוקרים נולדים לרוב עם מוטציות קשות.
עלילה
הרומן עוקב אחר גיבור הסיפור רדריק "רד" שוהארט במשך-8 שנים, מגיל 23 עד גיל 31, שאת רוב הזמן הוא יושב בכלא על היותו סטאלקר. פעילותו מתרכזת באחד האזורים במדינה בדיונית חסרת שם דוברת אנגלית, ליד עיר "הרמונט" שהאזור הפך לחלקה ורוב האוכלוסייה שלה פונה.
מדבקה מלעורית
מדבקה מלעורית (טרנסדרמלית) היא מדבקה דביקה תרופתית המונחת על העור כדי להעביר מנה ספציפית של תרופה דרך העור לזרם הדם. יתרון של מתן מלעורי כנגד דרכי מתן אחרות (כגון פומי [Per os, PO], טופיקלי, תוך ורידי [אינטרא-ונוס, IV] או תוך שרירי [אינרא-מוסקולר, IM]) הוא שהמדבקה מספקת שחרור מבוקר של התרופה למטופל, בדרך כלל באמצעות שכבה חדירה המכסה מאגר חומר פעיל או המסת שכבות דקות תרופתית במדבקה על ידי חימום הגוף. החיסרון הראשי במתן מלעורי הוא שהעור מהווה מחסום יעיל מאוד, ולפיכך ניתן להשתמש בשיטה זו רק עם תרופות שמולקולותיהן מספיק קטנות כדי לחדור את העור. המדבקה הראשונה למכירה אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי בדצמבר 1979. מדבקות אלה סיפקו סקופולאמין לטיפול נגד מחלת תנועה.
מרכיבים
המרכיבים העיקרים של מדבקה מלעורית הם:
משל הפרוש והמוכס
משל הפרוש והמוכס (או משל הפרוש וגובה המס) הוא אחד ממשלי ישו המופיע בבשורת לוקס י"ח 9–14 (ראה להלן). הפרוש, מלא בחשיבות והצדקה עצמית, משווה את מעלותיו שלו עם אלה של המוכס המתפלל על ידו ואשר מבקש בענווה רחמי שמים על עצמו.
משל זה ממחיש את הצורך להתפלל בענווה לפני הקדוש ברוך הוא. הוא מופיע מיד לאחר משל שופט העוולה, אשר גם הוא מתייחס לנושא התפילה.
בכנסייה האורתודוקסית המזרחית, "יום ראשון של "הפרוש המוכס" מנציח בתוכנו את המשל ומתחיל את שלושת השבועות של צום הארבעים (המזכיר במידה מסוימת את תקופת הסליחות ביהדות שבה קיימת בחינה עצמית ותשובה).
הקשר ופרשנות
בברית החדשה מסופר לעיתים קרובות על דבקותם הדקדקנית של הפרושים בתורה. הפרוש המתואר במשל כמחמיר מעבר לנדרש (בגדר של "הידור מצווה"), נוהג לצום לעיתים קרובות יותר מהמקובל, נותן מעשר על כל מה שהוא מקבל, גם במקרים בהם אין דרישה כזאת במסגרת מצוות התורה. הוא משוכנע ב"דתיות" שלו, הוא אינו מבקש דבר מאלוהים, ולכן גם לא מקבל דבר. מאידך המוכסים היו יהודים שרוב העם בז להם משום ששיתפו פעולה עם השלטון הרומי (האימפריה הרומית). והם היו מוכרים כגובי אגרות או מיסים, אשר בדרך כלל כונו מוכסים או גובי המס. אף שהתייחסו אליהם בבוז בקרב הפרושים, המשל אינו מגנה את המוכס על עיסוקו (ראו לוקס ג' 12–13:  12 וַיָּבֹאוּ גַם־מוֹכְסִים לְהִטָּבֵל וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו רַבִּי מַה־נַּעֲשֶׂה׃ 13 וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם אַל־תִּגְבּוּ יוֹתֵר מֵחָקְכֶם׃), אלא מתאר את המוכס כמי "שמשפיל את עצמו לפני הקדוש ברוך הוא, מתוודה על חטאיו ומכיר בצורך שלו בריצוי ובכפרה". הוא עומד בענווה לפני אלוהים, משום כך המוכס מקבל את החסד והריצוי אשר ביקש בתפילה.
הנצחה בנצרות
הבה ננוס מגאוות הפרוש!
ונלמד ענווה מדמעות המוכס!
ססיליה פיין-גפושקין
ססיליה פיין-גפושקין (באנגלית: Cecilia Payne-Gaposchkin; 10 במאי 1900 – 7 בדצמבר 1979) הייתה אסטרונומית בריטית-אמריקאית. בשנת 1925 הייתה הראשונה שגילתה את הרכב החומרים של הכוכבים (גילתה שהשמש מורכבת בעיקר ממימן והליום), דבר שסתר את הסברות המדעיות של אותם הימים. בשנת 1925 היא הייתה לאדם הראשון שקיבל דוקטורט באסטרונומיה מאוניברסיטת הרווארד.
משל הפרוש והמוכס
הנצחה בנצרות
הבה נזעק לפודנו,
ססיליה פיין-גפושקין
ילדות
ססיליה הלנה פיין נולדה בוונדובר, אנגליה, להלנה ואדוארד-ג'ון פיין, פרקליט לונדוני, היסטוריון ומוזיקאי מוכשר, וגדלה במשפחה בת שלושה ילדים. אביה נפטר כאשר הייתה בת ארבע, ואמה גידלה את המשפחה לבדה. פיין למדה בבית ספר לבנות וב-1919 זכתה במלגת לימודים גבוהים ללימוד מקצועות הכימיה, בוטניקה ופיזיקה במכללת נונהאם (Newnham College) שבאוניברסיטת קיימברידג'. במהלך לימודיה קיבל אותה האסטרופיזיקאי הנודע ארתור אדינגטון כתלמידתו, אך למרות גיבויו של המדען החשוב לא התאפשר לה להמשיך ללימודים גבוהים בתחום, מכיוון שנשים לא יכלו לקבל תארים מתקדמים בקיימברידג' של אותם הימים. לאחר שפגשה את הרלו שפלי, מנהל מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, החליטה ב-1923 לעזוב את אנגליה ולעבור לאוניברסיטת הרווארד, שם הפך שפלי ליועץ התזה שלה.
משל הפרוש והמוכס
הנצחה בנצרות
רחם עלינו,
הרחמן האחד ויחיד!
ססיליה פיין-גפושקין
דוקטורט
בשנת 1925 הייתה פיין לאדם הראשון שקיבל דוקטורט באסטרונומיה מאוניברסיטת הרווארד. האסטרונום אוטו סטרוב שיבח את עבודת הדוקטורט שלה, שלדעתו הייתה "ללא ספק הדוקטורט הגאוני ביותר שנכתב מעולם באסטרונומיה". בתוקף עבודתה הייתה הראשונה שפירשה נכון את ספקטרום אור השמש, והראתה שהשמש עשויה בעיקר ממימן ומעט הליום.
משל הפרוש והמוכס
הנצחה בנצרות
הסופר והמטיף האנגלי ג'ון באניין כתב ספר על המשל בשנת 1685.
ססיליה פיין-גפושקין
דוקטורט
מכיוון שעד לאותם הימים רווחה הסברה כי השמש מורכבת ברובה מברזל, פיין הוכרחה לחזור בה מדבריה, ורק לאחר מכן הוכח שצדקה.
משל הפרוש והמוכס
תיאורים באמנות
המשל תואר במגוון רחב של יצירות אמנות דתיות, באופן משמעותי במיוחד באיקונוגרפיה של הכנסייה האורתודוקסית. קיימות יצירות אומנות על המשל על ידי אמנים כגון ג'יימס טיסו, ג'ון אוורט מיליי, הנס הולביין הצעיר, גוסטב דורה.
ססיליה פיין-גפושקין
מחקר מאוחר
לאחר סיום הדוקטורט, החלה לחקור כוכבים בעלי עוצמת הארה גבוהה כדי להבין את מבנה שביל החלב. לאחר מכן, עם בעלה, היא סקרה את כל הכוכבים עם בהירות נראית חזקה מ-10. כדי ללמוד על כוכבים משתנים היא ביצעה מעל 1,250,000 תצפיות עם עוזרי המחקר שלה. עבודה זו התרחבה בהמשך למחקר על ענני מגלן, דבר שהביא ל-2,000,000 תצפיות נוספות על כוכבים משתנים. מידע זה הביא למסקנות לגבי מחזור החיים של כוכב.
פיין נשארה פעילה במחקר המדעי בהרווארד במהלך כל חייה. היא שימשה עוזרת טכנית לשפלי מ-1927 עד 1938. פעם אחת שקלה לעזוב את הרווארד מכיוון שמשכורתה הייתה נמוכה, משום שלא החזיקה במעמד רשמי. שפלי עשה ניסיונות רבים להשיג לה משרה רשמית, וב-1938 הוגדרה משרתה תחת הכותרת "אסטרונומית". כאשר התמנה לדירקטור ב-1954, ניסה דונלד מנזל לשפר את מעמדה, וב-1956 הייתה לאישה הראשונה שמונתה לפרופסור מן המניין מתוך הפקולטה למדעים ואומנויות בהרווארד. לאחר מכן, כאשר מונתה לראש החוג לאסטרונומיה, הייתה גם לאישה הראשונה במעמד זה בהרווארד.
חיים אישיים
פיין קיבלה אזרחות אמריקאית ב-1931. כאשר טיילה בגרמניה ב-1933, פגשה את בעלה לעתיד, סרגיי א. גפושקין, ועזרה לו להשיג אשרת כניסה לארצות הברית. הם נישאו במרץ 1934, ונולדו להם שלושה ילדים: קת'רין, אדוארד ופטר.
הערכת הקריירה שלה
לפי פטרישיה פרנס (Patricia Farnes) וג. קאס-סימון (G. Kass-Simon), הקריירה של פיין סימנה את נקודת המפנה במצפה הכוכבים של הרווארד. תחת ניהולו של הרלו שפלי, המצפה כבר הציע הזדמנויות במחקר האסטרונומיה לנשים, לעומת מכונים אחרים. הישגים ראויים לציון בנושא הושגו מוקדם יותר במהלך המאה על ידי וויליאמינה פלמינג, אנטוניה מארי, אנני ג'אמפ-קאנון והנרייטה לאוויט. אך עבודת הדוקטורט של פיין גרמה לנשים להיכנס ל'מיינסטרים'. הנתיב שפרצה בעולם המדעי, שעד אז נשלט על ידי גברים, היווה השראה לנשים רבות.
בשנת 1934 הייתה לזוכה הראשונה של פרס אנני ג'אמפ קאנון על תרומתה למדע האסטרונומיה.
ג'רג' אצל
ג'רג' אַצֵל (במקור הנריק אַפֶּל, בהונגרית: Aczél György; בודפשט, 31 באוגוסט 1917 – וינה, 6 בדצמבר 1991) היה פוליטיקאי קומוניסטי יהודי-הונגרי, אחד האידאולוגים והמנהלים/מכוונים העיקריים של חיי התרבות בעידן יאנוש קאדאר. סגן ראש ממשלת הונגריה זמן מה. (אַצֵל פירושו בהונגרית: פלדה).
ביוגרפיה
הנריק אפל נולד למשפחה יהודית ענייה בבודפשט. אביו, דיולה אפל, היה עגלון ושוליית קצב. אמו ארנקה וויימן הייתה קלדנית ופקידת בית משכון. לאחר מות אביו בשנת 1925, שקפא למוות בחדר קירור, הוא גדל בבית יתומים וגם למד שם; הוא רכש את מקצוע הבנאות ושינה את שם משפחתו בשנת 1936 ואת שמו הפרטי מתישהו בסוף שנות ה-30, אך רק בשנת 1946 או 1955 הפך שמו רשמית לג'רג' אצל. מנישואיו בשנת 1939 נולדו שתי בנות. הוא לימד את עצמו בעיקר באופן אוטודידקטי וסיים את לימודיו בשנת 1936. למעשה סיים את סמסטר הסתיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, לצד העבודה שלו. לאחר מכן עבד כשחקן וכמבצע חובב. בתחילה היה בלהקת סטאג'ונה של נאנדור אלאפי, הוא הופיע גם בכמה תפקידים קטנים יותר בבודפשט, אך בעיקר שיחק בגיור, פץ' ובבלשגיארמט. ב-24 בדצמבר 1938 קיים ערב הופעה עצמאית באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בחודש ינואר 1939, בערב קריאת שירה עצמית שלו הוא קרא מהשירים של אנדרה אדי, פרנץ קלצ'יי, ג'ולה אייש, מיהאי באביץ', דז'ה קוסטולאני ולרינץ סבו. עקב חקיקת החוקים האנטי-יהודיים בהונגריה, ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי נאסר עליו להופיע על הבמות בפני קהל לא יהודי. לכן בין השנים 1942 – 1944 הוא הופיע כמה פעמים במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתיאטרון גולדמארק, ולעיתים קרובות הופיע בכינוסי בוקר של פועלים.
הוא הצטרף לתנועת הנוער הציונית השומר הצעיר בתחילת שנות ה-30, וב-1935 הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה. בתחילת 1942 נעצר בגין פעילות קומוניסטית בלתי חוקית ונכלא בוואץ. בסוף 1942 זומן לשירות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הצליח להשתחרר ולשוב לבודפשט.
מאביב 1945 עבד במשרד המפלגה הקומוניסטית בבודפשט. בבחירות ה"פתק כחול" בשנת 1947 (תחת חסות כלי הנשק של הסובייטים, הקומוניסטים עשו צעד גדול בבחירות אלה בדרך לשלטון מוחלט בפרלמנט, שזכו בו בבחירות לאחר מכן בשנת 1949). הוא זכה במושב בפרלמנט כמועמד המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. הוא זכה במנדט שוב בבחירות במאי 1949, אך נעצר ב-6 ביולי, פחות מחודשיים לאחר מכן ונידון למאסר עולם באחד מבתי הדין במשפט לאסלו רייק. בשנת 1954 שוחרר ב־25 באוגוסט וטוהר ב-1 בספטמבר. ב-1 בנובמבר מונה למנהל חברת בנייה ממשלתית, אך לא קיבל תפקיד פוליטי.
במרד ההונגרי בשנת 1956 הצטרף לצד של יאנוש קאדאר. ב-13 באפריל 1957 מונה לאחד מסגני השרים של שר התרבות. ומשנת 1958 לסגן ראשון עד 1967. בתפקיד זה הוא התקדם בהדרגה (בייחוד במשרדו של פאל אילקו) כפוליטיקאי התרבות המוביל בתקופת משטר קאדאר שלאחר 1968 וכונה בלעג לממונה הראשון של על התרבות.
בגבולות אידאולוגיים, פעילותו התאפיינה בפרגמטיזם. בזכות מערכת הקשרים האישית הענפה שלו ויחסיו הידידותיים עם מספר אחד של "מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית", יאנוש קאדאר, הייתה לו השפעה רבה הרבה יותר על מדיניות התרבות ועל מנהגיה היומיומיים מאשר משקלו הרשמי. הוא השתדל לטפח את ידידותו עם אנשי תרבות ואינטלקטואלים חשובים כמו: ג'רג' לוקאץ', זולטאן קודאי ג'ולה אייש או לפחות לעשות איתם עסקאות מיוחדות. בשל עמדת הכוח שלו, הוא קיבל את העותק הראשון של הספרים המפורסמים שהוקדשו לו אישית וגם עותקים מיניאטוריים של רוב עבודות הפיסול. בשנות ה-60 היה תומכו העיקרי של יאנוש קומלוש בהקמת תיאטרון "בימת מיקוסקופ".
ב-1967 נבחר למזכיר הוועד המרכזי של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית ובתפקיד זה הופקד על השליטה הכללית בחיי התרבות. בינתיים, בשנת 1970 הוא נבחר גם לוועדה הפוליטית של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית. הוא נבחר לממלא מקום יו"ר מועצת השרים (שגן ראש הממשלה) וכיו"ר ועדת פרס קושוט ויו"ר המועצה הלאומית לתרבות ציבורית בשנת 1980.
הוא התפטר מכל התפקידים הללו בשנת 1982, כשחזר לתפקיד מזכיר התרבות של הוועד המרכזי של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית. הקריירה וההשפעה שלו כבר היו בירידה באותה תקופה. לאחר מכן היה מנכ"ל המכון למדעי החברה של המפלגה עד שנת 1989. עם סיום עבודתו ב-7 באוקטובר 1991, פרש מהפוליטיקה והחל לכתוב את זיכרונותיו, אך לא הצליח להשלים עבודה זו: בשנת 1991 נפטר.
שמעון דנן
שמעון דנן (נולד ב-23 בנובמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. אחיו הוא כדורגלן העבר אבי דנן אשר שיחק איתו במהלך הקריירה בבית שאן וסכנין, ובנו הוא הכדורגלן יצחק דנן המשחק בעירוני טבריה.
קריירה
דנן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל בית שאן. בשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת ועזר לה להעפיל לליגה הארצית, אז הליגה השנייה ובהמשך גם לליגה הראשונה בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. דנן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה בניצחון 2-3 נגד צפרירים חולון שהיה גם הניצחון הראשון של בית שאן בליגה הבכירה.
בדצמבר חתם בהפועל כפר סבא במדיה שיחק עד לסיום העונה, אז חזר לבית שאן.
בקיץ חתם בבני סכנין, כעבור עונה חזר לבית שאן ובגיל 31 פרש מכדורגל.
קולנוע אוקטובר (מוסקבה)
קולנוע "אוקטובר" הוא אולם קולנוע וקונצרטים במוסקבה הממוקם בנובי ארבט. נבנה בשנת 1967 חזיתו מעוטרת בלוח פסיפס עשוי אבן טבעית, המוקדש לנושא מהפכת אוקטובר (ומכאו שמו). ללוח זה מעמד של בעל למורשת תרבותית מקומית בחלקו הפנימי של הקולנוע יש חלון ויטראז' מעשה ידיו של האמן הליטאי א. סטושקוס המבוסס על יצירתו השנייה "שיר החיים" (1965). חלון הזכוכית הצבעונית משלב כוסות אדומות כהות, אודם, כחול כהה וסגול.
על פי הפרויקט הראשוני, בית הקולנוע תוכנן כלול אולם גדול ל־2,450 מקומות ישיבה עם מסך רחב ואולם קטן ל-442 מקומות ישיבה עם ציוד להצגת סרטי סטריאו. בשנים 1998–2005, הקולנוע עבר שיפוץ. בית הקולנוע הוסב למתחם קולנוע עם אחד עשרה מסכי מגה-פלקס שיכולים להכיל מעל 3,000 צופים. אולם הבכורה הגדול ביותר כולל 1,518 מקומות ישיבה. החל משנת 2017, מהווה חלק מרשת הקולנועKaro Film. קונצרטים שונים וערבי יצירה מתקיימים מעת לעת בקולנוע "אוקטובר" שמארח את אירועי הבכורה הגדולים של הקולנוע הרוסי.
בית הקולנוע אירח אירועי תרבות נחשבים:
באפריל 2019 הוקרן בבכורה בקולנוע הסרט החדש של פאבל לונגין "אחווה".
גן הזיכרון שדות פלנדריה
גן הזיכרון שדות פלנדריה (באנגלית: Flanders Fields Memorial Garden) הוא אנדרטה למשתתפי מלחמת העולם הראשונה ולנופליה בלונדון, בירת בריטניה. הגן ממוקם בסמוך לקפלת הגארדס, המשמשת כבית התפילה של אוגדת משק הבית (Household Division), היא אוגדת משמר המלכה. הקפלה והגן שוכנים בתחומי קסרקטיני ולינגטון, בצמוד לפארק סנט ג'יימס ובקרבת ארמון בקינגהאם.
מבנה
הגן צמוד לכותלה של אכסדרה בקפלה המוקדשת לזכר חיילי האוגדה שנפלו במלחמת העולם השנייה. במרכז הגן מצויה ערוגה עגולה המוקפת בטבעת אבן. צורתה רומזת לפתח העגול הממוקם בתקרת אנדרטת איפר בבלגיה. הערוגה מולאה בעפר שהובא מפלנדריה שבבלגיה, שם נפלו במהלך המלחמה מאות אלפי חיילים של האימפריה הבריטית, וביניהם גם חיילים מאוגדת משק הבית. בגן ניטעו מיני עצים האופייניים לפלנדריה. על גבי טבעת האבן של הערוגה נחרתו מילות השיר בשדות פלנדריה, שיר הזיכרון הידוע ביותר של המלחמה, שנכתב על ידי הרופא הצבאי הקנדי ג'ון מק'קרי. במקום הוצב גם ספסל שנבנה מאבן שנחצבה בפלאנדריה. על גבי גדר אבן מול הגן נקבעו סמלי שבעת הרגימנטים המרכיבים את אוגדת משק הבית.
העפר הממלא את הערוגה נאסף על ידי תלמידי בתי ספר בריטים ובלגים מאדמת 70 בתי קברות צבאיים של האימפריה הבריטית בפלאנדריה. שקים ובהם העפר הובאו לאנדרטת איפר ביום שביתת הנשק, 11 בנובמבר 2013, בטקס במעמד הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ולורן, נסיך בלגיה. משם הועברו השקים בדרך הים לבריטניה והובאו ללונדון. הבאת העפר סימלה את שיבת הנופלים לארצם.
הגן תוכנן על ידי האדריכל הבלגי פיט בלנקרט (Piet Blanckaert) כמתנה מבלגיה לבריטניה.
הוא נחנך בטקס ב-6 בנובמבר 2014, לקראת יום הזיכרון של בריטניה באותה שנה, שנת המאה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הגן נחנך על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ופיליפ, מלך הבלגים.
בשנת 2017 נחנכה אנדרטה בעלת אותו שם באנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה.
ראיסה גורבצ'ובה
ראיסה מקסימובנה גורבצ'ובה (ברוסית: Раиса Максимовна Горбачёва; 5 בינואר 1932 – 20 בספטמבר 1999) לבית טיטארנקו (ברוסית: Титаренко) הייתה אשת ציבור רוסית, רעייתו של שליט ברית המועצות האחרון, מיכאיל גורבצ'וב. במסגרת פעילותה הציבורית קידמה מימון של תוכניות לשימור התרבות הרוסית ותשתיות טיפול בילדים שלקו בלוקמיה.
ביוגרפיה
ראיסה מקסימובנה גורבצ'ובה נולדה בעיירה רובצובסק שבמערב סיביר (כיום מחוז אלטאי) בברית המועצות ב-5 בינואר 1932 למשפחה של מהנדס הרכבות מקסים אנדרייביץ' טיטארנקו (1907–1986) ואלכסנדרה פטרובנה פארדה. אביה של ראיסה, יליד מחוז צ'רניהיב באוקראינה, עבר למחוז אלטאי בשנת 1929 כדי לבנות מסילות ברזל, שם הכיר את אשתו לעתיד. הוריה של אלכסנדרה פארדה - פיוטר סטפנוביץ' פארדה ואשתו אנסטסיה ואסילבנה - היו איכרים בני איכרים. כמו מיליוני משפחות איכרים ברוסיה, הם סבלו מקשיי ממושכים להחזיק את ראשם מעל המים בימי הקיסרות, מלחמת האזרחים והקולקטיביזציה של סטלין. בתחילת שנות ה-30, משפחתו של פיוטר פארדה נושלה מרכושה בעקבות היותם קולאקים; פיוטר הואשם בשיתוף פעולה חתרני עם האינטרנציונל הרביעי נגד סטלין והוצא להורג. סבתה של ראיסה, אשתו של פיוטר, מתה מצער ורעב; ארבעת ילדיה הושארו יתומים.
אשת מנהיג ברית המועצות
החל ב-1985 ראיסה התמסרה לפעילות ציבורית וצדקה. יחד עם האקדמאים דמיטרי ליכצ'וב, גאורגי מיאסניקוב ואנשי תרבות בולטים נוספים, היא הקימה את קרן התרבות הסובייטית (ששמה שונה מאוחר יותר ל"קרן התרבות הרוסית") שבראשה עמדה. היא ראתה את המשימה העיקרית שלה בהאנשת היחסים בין אנשים, בפיתוח דיאלוג תרבותי בין עמי ארצה ואומות אחרות, והגנה על מה שמכונה הרובד התרבותי של הציוויליזציה. בתקופת היותה אשת מנהיג ברית המועצות קרן התרבות הרוסית איגדה מרחבי ברית המועצות יותר מ-50 אלף פריטים מארכיונים ומהדורות של עיתונים, חפצים יקרי ערך ויצירות אמנות שהוצאו מרוסיה לאחר המהפכה הבולשביקית. בשנים 1981 עד 1991 גייסה קרן התרבות הסובייטית כספים שתרמה לפיתוח התרבות הלאומית. סך הכספים שהושקעו בכך עמדו בסך מאה מיליון דולר. ראיסה גורבצ'ובה סיפקה תמיכה כספית למוזיאון אנדריי רובליוב לאמנות רוסית עתיקה, מוזיאון מרינה צווטאייבה, מוזיאון פושקין לאוספים אישיים, מוזיאון בנואה בפטרהוף, מוזיאון רוריק והרבה מוזיאונים וספריות פרובינציאליות נוספים.
תחת נשיאותו של מיכאיל גורבצ'וב, ראיסה עמדה בראש הקרן לסיוע לילדי צ'רנוביל (אשר נפגעו באסון התאונה הגרעינית בעיר), ונתנה חסות ומימון לבית החולים המרכזי לילדים במוסקבה. לזכרה של ראיסה גורבצ'ובה, שבמשך שנים רבות תרמה ופעלה לממן את הלוחמה הרפואית בלוקמיה (סרטן הדם) שלקו בה ילדים, הוקם, לאחר פטירתה, המכון לזכר ראיסה גורבצ'ובה להמטולוגיה והשתלות עבור ילדים בסנקט פטרבורג וטקס הפתיחה שלו התקיים ב-20 בספטמבר 2007. בתוך שנה אחת בלבד מאז הקמתו הציל בית החולים למעלה מ-500 ילדים מהמחלה הקטלנית.
שנים אחרונות
הניסיון הכבד ביותר שנאלצה ראיסה לעבור בתקופת נשיאותו של בעלה היה ניסיון ההפיכה הסובייטי באוגוסט 1991 נגד בעלה. ראיסה נעצרה יחד עם משפחתה בדאצ'ה של הנשיא בפורוס - עיירת נופש בחצי האי קרים. ראיסה זעמה על הבגידה של מקורבי בעלה וחששה לחייה ולחיי משפחתה. כתוצאה מלחץ פסיכולוגי, ראיסה גורבצ'וב עברה שבץ קל שהרע קשות את בריאותה, וגרם לכהות הראייה שלה ולהפרעות בדיבור. לאחר התפטרותו של מיכאיל גורבצ'וב מתפקיד נשיא ברית המועצות בדצמבר 1991, ראיסה גורבצ'וב לקחה חלק פעיל בהקמת קרן גורבצ'וב ובתפעולה של הקרן. היא גם עבדה באימות עובדות ונתונים עבור הספרים שכתב בעלה לאחר התפטרותו. עם התפטרות בעלה והתפרקות ברית המועצות, משפחת גורבצ'וב הפכו לאזרחי הפדרציה הרוסית.
במרץ 1997 ראיסה הקימה והובילה את "מועדון ראיסה מקסימובנה'" המועדון, שחבריו הם אנשי תרבות ואקדמיה בולטים, אישי ציבור ועיתונאים, נועד לקדם שיתוף נשים בחיים הציבוריים במדינה, דיון ופיתוח תוכניות למאבק בתופעה של ילדים חסרי בית, אלימות גוברת בחברה ובמשפחות ועוד בעיות חברתיות חריפות שעמדו על הפרק. מועדון ראיסה מקסימובנה, העומד נכון להיום בראשות אירנה מיכאילובנה וירגנסקאיה, בתם של ראיסה ומיכאיל גורבצ'וב, ממשיך בפעילותו על ידי קיום כנסים, ארגון אירועי צדקה ומתן תמיכה לפרויקטים חברתיים מעשיים גם לאחר פטירתה של ראיסה.
ב-22 ביולי 1999 רופאים של המכון ההמטולוגי של האקדמיה הרוסית למדעי הרפואה אבחנו את ראיסה גורבצ'וב כחולה בלוקמיה. היא עברה טיפול במרפאה של אוניברסיטת מינסטר, גרמניה, שבוצע על ידי מיטב המטולוגים והאונקולוגים האירופאים. עם זאת, למרות המאמצים להציל את חייה, ראיסה נפטרה ב-20 בספטמבר 1999 מבלי ששבה להכרה לאחר ניתוח. המחלה הפתאומית ומותה של ראיסה הרעידו את העולם ובעיקר את העם הרוסי. בזמן שהותה בבית החולים מינסטר קיבלה ראיסה אלפי מכתבים ומברקים מרחבי העולם המכילים איחולים להחלמה מהירה. בקריאה של המכתבים הללו, זמן קצר לפני מותה, אמרה ראיסה: "הייתי צריכה לחלות במחלה כה קטלנית ולמות כדי לגרום לאנשים להבין אותי". ראיסה גורבצ'ובה נקברה בבית הקברות נובודוויצ'יה במוסקבה. אלפי אנשים באו לחלוק לה כבוד אחרון בהלווייתה.
שפשאוון
שפשאוון (בערבית: شفشاون, בברברית: ⵜⵛⴻⴼⵜⵛⴰⵡⴻⵏ, בצרפתית: Chefchaouen, בספרדית: Chauen או Xauen, בפורטוגזית: Xexuão) היא עיר בצפון-מערב מרוקו הידועה בזכות הצבע הכחול של רחובותיה. תודות ליופייה ולמשכנה על מורדות אחד ההרים של אזור ריף, זכתה לכינוי "גן העדן על ההר".
רקע היסטורי
השם שפשאוון נגזר מהמילה "אשוואן" שמשמעותה "קרניים" בשפה הבֶּרְבֶּרִית (הקרויה תאמאזיגת, שפתם של הבֶּרְבֶּרִים בצפון אפריקה). העיר קיבלה את השם עקב צורת ההרים שבמעלה העיר, הדומים לזוג קרניים של עז.
העיר נוסדה בשנת 1471 כמצודה שהוקמה על ידי מולאי עלי בן מוסה בן ראשד אל עלמי כחלק מהניסיון להגן על שטחי המגרב מפני חדירת האימפריה הפורטוגזית. בהמשך התיישבו באזור המצודה ברברים ריפים מקומיים בני שבט ע'ומרה, ולאחר גירוש ספרד של שנת 1492 נוספו אליהם מורים ויהודים מגורשים. על פי אחת המסורות, היו אלה היהודים במאה ה-18 או ה-19 שהיו אחראים לצביעת רחובות העיר לכחול בהשפעת תורת הקבלה.
בשנת 1912 הפכה שפשאוון ביחד עם שאר צפון מרוקו לחלק ממרוקו הספרדית. חיילים ספרדים כלאו את עבד אל-כרים אל-ח'טאבי, אחד ממנהיגי המאבק לעצמאות של אזור הריף, במבנה בקסבה של העיר בשנים 1916-1917. ספרד החזירה את העיר למרוקו בשנת 1956 והיא הפכה להיות חלק ממרוקו העצמאית.
שפשאוון היא מוקד תיירות פופולרי עקב הימצאותה בשכנות לעיר טנג'יר והמובלעת הספרדית סאוטה ומהווה מקור גידול ומסחר בחשיש.
ועד ראשי השוחטים של פולין וליטא
ועד ראשי השוחטים של פולין וליטא הייתה ועידה בראשות שבעה רבנים שפיקחה על 3,500 שוחטים בפולין וליטא של לפני השואה.
הקמת הוועד
הועד נוסד באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי גדולי הרבנים בפולין ובליטא, כולל רבי חיים עוזר גרודזנסקי, רבי אברהם מרדכי אלתר, רבי שלמה חנוך רבינוביץ, רבי דוד בורנשטיין ועוד.
בכדי שהוועד יהיה מקובל על כל פלגי יהדות פולין ויהדות ליטא סוכם כי הוועד יכלול שבעה רבנים מחוגים שונים. בנוסף, הוחלט בעת ייסוד הוועד שהוא יכיל מספר אי-זוגי של רבנים בכדי שלא יהיה תיקו בהצבעה. מיד עם הקמת הוועד הסכימו שבעת חבריו להיפגש בוורשה באופן קבוע.
תפקיד הוועד
קהילות יהודיות רבות היו קטנות ועניות מכדי להרשות לעצמם משכורת של רב בעל ידע, והתוצאה הייתה רמת כשרות ירודה בכפרים קטנים רבים. יתרה מזאת, כתוצאה מתהליך התיעוש שעבר על אירופה, הנסיעות הפכו זריזות וזולות יותר. תופעה זו שינתה את עולם השחיטה באופן דרמטי. לפני כן, כל הבשר שנמכר בכל עיירה נשחט על ידי שוחט באותה עיירה ספציפית שנבחר על ידי הרב של אותה עיירה, ולאחר התיעוש נוצרה תופעה חדשה של בשר מיובא. הוועד נוצר במטרה לכפות ולפקח על סטנדרט גבוה של כשרות השחיטה.
התפרקות הוועד
עם פלישת הנאצים לפולין, ב-26 באוקטובר 1939, נאסרה השחיטה והועד פורק. במהלך השואה 90 אחוזים מיהדות פולין וליטא הושמדו. מספרם הזעיר של הניצולים היגר כמעט בשלמותו, כולל הרב שלמה זאב צווייגענהאפט, היחיד מרבני הוועד ששרד את המלחמה.
קמטני אמריקה
קמטני אמריקה או אָנִיאֵלִיִּים (שם מדעי: Anniellidae) היא משפחה ובה סוג יחיד אָנִיאֵלָה (Anniella) ובו 5 מינים. משפחה זו היא קרובתם של הקמטניים ונמצאת באינפרא-סדרה דמויי קמטן.
הקמטנים האמריקאים הם חסרי רגליים והם חיים בקליפורניה שבארצות הברית ובבאחה קליפורניה, מקסיקו. בתחילה היו 2 מינים בסוג: המין קמטן קליפורני (Anniella pulchra) והמין קמטן באחה קליפורניה (Anniella geronimensis). בשנת 2013 התגלו עוד 4 מינים.
הם דומים במראם וגודלם לקמטנים אמיתיים וגחונם בהיר. הם חיים מתחת לקרקע או בין העלים וניזונים מחסרי חוליות קטנים.
וולטר קרטר
'''וולטר "טד" א. קרטר ג'וניור (באנגלית: .Walter "Ted" E. Carter Jr''') הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. לאחר שחרורו מונה לנשיא מערכת האוניברסיטאות של נברסקה.
ביוגרפיה
התגייס לצי ב-1981 ושנה אחר כך סיים קורס טיס והוכשר כנווט קרב במטוסי F-4 פנטום. הוא זכה לאות הקריאה "סלאפ-שוט" בשל עברו כשחקן הוקי קרח. ב-1985 סיים הכשרה בבית הספר טיסה קרבית ("טופ גאן") במחזור הפנטום האחרון. בהמשך שירותו הוכשר כמפעיל מערכות (RIO) במטוסי F-14 טומקט והשתתף במלחמת המפרץ.
ביולי 1997 מונה לסגן מפקד טייסת הקרב 14 של הצי ובנובמבר 1998 מונה למפקדה. הוא הוביל את הטייסת שהוצבה על נושאת המטוסים "תאודור רוזוולט" במהלך "מבצע כוח מאוחד" לתקיפה כוחות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו. הוא הוביל את מבנה התקיפה הראשון של הצי וסך הכל נטל חלק ב-70 גיחות במהלך המבצע. על פועלו עוטר בצלב התעופה המצוינת עם סימון V לאומץ לב.
קרטר שירת כראש מטה כנף הקרב הפסיפית וכעוזר לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. הוא פיקד על אוניית העזר "USS Camden" ושימש סגן מפקד נושאת המטוסים "הארי טרומן". באוקטובר 2006 מונה למפקד נושאת המטוסים "קרל וינסון" ושירת בתפקיד עד יולי 2009. שימש מפקד פיקוד היכולת המשותפות בפיקוד התובלה של ארצות הברית ועמד בראש צוות התכנון למעבר בעת פירוק פיקוד הכוחות השלובים (הפיקוד האטלנטי).
בספטמבר 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 12 בראשות נושאת המטוסים "אנטרפרייז", ופיקד עליה עד אפריל 2013.
הוא הוביל את כוח המשימה "RESILIENT" שביצע מחקר בנושא התאבדויות. בעקבות המחקר עמד בראש המשרד שהקים הצי ב-2013 ("21st Century Sailor and Marine)" שמטרתו לספק לאנשי הצי, חיל הנחתים ומשפחותיהם את הכלים הדרושים על מנת להתמודד עם אתגרי המאה ה-21.
ביולי 2013 מונה לנשיא מכללת המלחמה של הצי. במהלך כהונתו הקים במכללה את המרכז למנהיגות ואתיקה. ביולי 2014 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו מהצי ביולי 2019.
במהלך שירותו צבר 6,150 שעות טיסה במטוסי F-4, F/A-18 הורנט, ו-F-14 טומקט. 4,500 שעות הטיסה שלו במטוסי F-14 טומקט מציבים אותו שני בתולדות הצי. הוא השתתף ב-2,016 נחיתות על נושאות מטוסים, שיא לאנשי צוות אוויר, ועשה זאת על 19 נושאות מטוסים שונות, כולל כל 10 נושאות המטוסים מסדרת נימיץ. הוא נטל חלק ב-125 גיחות קרביות בבוסניה, קוסובו, עיראק ואפגניסטן.