cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסגת ניו ייר (אנטארקטיקה)
גובהה של הפסגה 2,600 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-632 בגובהו באנטארקטיקה.
מקור השם
שמה של הפסגה הוצע על ידי ברדלי פילד (Bradley Field), שהיה גאולוג של משלחת הסקר הגאולוגית של ניו זילנד, אשר הקימה מחנה למרגלות הפסגה, בתקופת ראש השנה האזרחית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1981–1982.
ציטרבין
ציטרבין (לועזית: Cytarabine, נקרא גם ציטוזין) היא תרופה כימותרפית המשמשת לטיפול בלוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL), לוקמיה מיאלואידית כרונית (CML) ולימפומה שאינה הודג'קין. התרופה ניתנת דרך הוריד, מתחת לעור או בנוזל צרברוספינלי.
תופעות לוואי שכיחות כוללות דיכוי מח עצם, הקאות, שלשולים, בעיות בכבד, פריחה, פצעים בפה ודימום. תופעות לוואי משמעותיות אחרות כוללת איבוד הכרה, מחלת ריאה ותגובה אלרגית. השימוש במהלך ההריון עשוי לפגוע עובר. ציטרבין היא תרופה אנטימטבולית ואנלוג נוקלאוזידי. פעולתה היא על ידי חסימת פעילותו של הדנ"א פולימארז.
ציטרבין נרשמה כפטנט בשנת 1960 ואושרה לשימוש רפואי בשנת 1969. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
תופעות לוואי
אחת מהרעילויות הייחודיות לציטרבין היא רעילות סרברלית שעשויה להתרחש כשהתרופה ניתנת במינונים גבוהים, ועלולה להוביל לאטקסיה. ציטרבין עשויה לגרום לגרנולוציטופניה, זיהומים ותרומובציטופניה שעשויה לגרום לדימום.
תופעות לוואי נוספות כוללות ליקופניה, אנמיה, הפרעות במערכת העיכול, סטומטיטיס, דלקת הלחמית, פנאומוניטיס, דרמטיטיס וסנדרום יד-רגל (תופעת לוואי ייחודית כתוצאה ממתן כימותרפיה). לעיתים רחוקות עלולה להתפתח מילופתיה כתוצאה ממינונים גבוהים או מתן אינטרה-טקלי לעיתים קרובות.
טרנגנו
טרנגנו (במלאית: Terengganu) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בקלנטן בצפון-מערב, ים סין הדרומי במזרח ופהנג בדרום-מערב. בירתה, המשמשת גם כבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן), היא קואלה טרנגנו.
שמה המורחב של המדינה הוא טרנגנו דרול אימן (במלאית: Terengganu Darul Iman, בג'אווי: ترڠڬانو دار الإيمان).
היסטוריה
מיקומה של טרנגנו בחוף ים סין הדרומי הפך אותה למרכז מסחרי חשוב כבר במאה ה-6. האזור המשיך לשגשג במאות שלאחר מכן תחת שליטת אימפריית סריביג'איה (Srivijaya) ובהמשך תחת אימפריית מג'פהיט. בשלב מסוים טרנגנו הפכה למדינה וסאלית של סולטנות מלאקה, אך היא הצליחה לשמור על מידה רבה של אוטונומיה.
בתחילת המאה ה-18 צמחה בטרנגנו סולטנות אשר הייתה נתונה להשפעה רבה של סולטנות ג'והור. במאה ה-19 טרנגנו נהפכה למדינה וסאלית של סיאם, אם כי בפועל היא קיבלה מידה רבה של אוטונומיה. הסיאמים קראו לאזור טרנגקנו (ตรังกานู).
ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם טרנגנו, לידי הבריטים. התושבים המקומיים לא קידמו בברכה את שלטון בריטניה ואף ביצעו ניסיון מרידה ב-1928 שדוכא על ידי הבריטים.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, טרנגנו נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את טרנגנו עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד, שהשיבה את השם טרנגקנו. ב-1945, עם סיום המלחמה, טרנגנו הוחזרה לבריטניה.
ב-1946 טרנגנו צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.
כלכלה
כלכלת טרנגנו מסתמכת על הפקה ועיבוד של נפט וגז טבעי, המנוהלים בעיקר על ידי חברת הנפט הלאומית פטרונס, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול בננות, רמבוטן ואבטיחים.
יוסי אלפנט
יוסי אלפנט (25 ביולי 1959 - 6 בספטמבר 1991) היה גיטריסט, זמר-יוצר מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. זכה לפרסום בעיקר בזכות היותו הגיטריסט המוביל בלהקת "הפליטים" של אהוד בנאי, בזכות קול הבריטון שלו ושיריו הדרמטיים, היכולות הווירטואוזיות שלו כנגן גיטרה, ולהקתו "להקה רטורית" ולהיטם "סדר יום", שהפכו אותו לסמל במוזיקת הרוק הישראלי, וכן עבודותיו במספר רב של הפקות מוזיקליות ללהקות, ביניהם החברים של נטאשה.
ביוגרפיה
אלפנט נולד ברמת גן, והחל לנגן בגיטרה כבר בגיל 8. בגיל 14 אובחן כחולה לב, נאסר עליו לבצע פעילות גופנית והוא נאלץ לעבור צנתור. בתחילת שנות ה-80, לאחר שירותו בצה"ל כמתנדב, עבר להתגורר בכרכור עם חבריו, בהם עופר הררי, אותו הכיר בזמן שירותם הצבאי. בתקופה בה גרו בכרכור ניגנו אלפנט והררי בעיקר בג'אמים ליליים, אליהם הצטרף מדי פעם גם אהוד בנאי. אחרי תקופה של כשלוש שנים בכרכור חזרו השניים למרכז במטרה להקליט את החומרים שלהם ולהוציא תקליט. בזכות חבר מרמת גן שעזר להם לממן את שעות האולפן, הקליטו אלפנט והררי, תחת השם "ז'קו והאניות" (כשאיתם בהרכב דפנה שדה בבס), מאסטר לשיר ראשון בשם "משטרה". שדה עזבה ממש אחרי תקופה קצרה, והשניים יחד עם אריה צוקר שהחליף בלהקה את שדה הקימו את "להקה רטורית" - יוסי אלפנט (גיטרות, סינטיסייזר ושירה), עופר הררי (כלי הקשה) ואריק צוקר (בס).
הלהקה ניסתה להשיג חוזה הקלטות עם חברת תקליטים, אך לא הצליחה וחברי הלהקה מימנו בעצמם את ההקלטות של מקסי סינגל, עם ארבעה שירים. לאחר שסיימו את ההקלטות חתמו, על חוזה הדפסה והפצה של אלף עותקים עם חברת "ישראפון", בסיוע ניצן זעירא. הצ'ק שנתן זעירא לחברה חזר ואביו של ניצן זעירא, דב זעירא, שהיה בעלי חברת "התקליט חיפה" סייע לכיסוי החוב. במהלך ההקלטות הגיע העיתונאי אייל גודלשטיין לראיין אותם, באותה עת הלהקה חיפשה נגן קלידים וגודלשטיין הצטרף להרכב כנגן סינטיסייזר.
את התקופה שבין יציאת תקליט המקסי סינגל שלהם, שיצא לסוף בדצמבר 1983, לבין הופעת הבכורה שלהם כ"רטורית" ניצלו אלפנט והררי להקמת הרכב מוזיקלי נוסף בשם "Undertaker Contractor". הלהקה, אליה הצטרף גם דני אברהם (בס), שרה בסגנון פוסט-פאנק באנגלית (פרט לשיר "סדר יום"). והושפעה בעיקר מהשירים של איאן קרטיס, סולן להקת "ג'וי דיוויז'ן". הלהקה הופיעה במועדונים בכל רחבי הארץ, ביניהם "מועדון הפינגווין" ו"קולנוע דן".
מאוחר יותר התחלפו חברי "להקה רטורית" עם מוסא נחמיאס (בס), ירון בכר (קלידים) ויניב עצמון (תופים). בסוף 1984 נסעו אלפנט ונחמיאס לניו יורק, שם הקליטו תחת השם "חדר 101" (מקור השם בספר "1984" מאת ג'ורג' אורוול) עם בת זוגו עדנה דה-בר ודויד גרוואי. באותה תקופה, החל אלפנט להשתמש בסמים קשים. בארצות הברית כינה את עצמו "Why elephant" ("למה פיל?") כמשחק מילים עם כתיב שמו: Y. Elephant.
ב־1986 שב אלפנט לישראל והשתתף כגיטריסט, מעבד ומפיק מוזיקלי בלהקת "הפליטים" של אהוד בנאי, בין היתר במסגרת אופרת הרוק "מאמי", בה השתתף גם בשירה.
ב־1987 הפיק את אלבום הבכורה של אהוד בנאי והפליטים והשתתף באלבום בנגינה (סולו הגיטרה בשיר "עיר מקלט", אליו מובילה האמירה "לך אלפנט" מפי אהוד בנאי) ובהלחנה ("קסם גלילי" שנוגן בהופעות של ״הפליטים" ויצא ב"אוספ אלפנט"). אלפנט גם השתתף בסיבוב ההופעות של "אהוד בנאי והפליטים", כולל הופעה בערב "רוק רטוב" בבריכת השחייה בפסטיבל ערד. בסוף אותה שנה הפיק מוזיקלית את סיבוב ההופעות של קורין אלאל "פירות אסורים".
בקיץ 1988 התאחדה "להקה רטורית" לסיבוב הופעות קצר ב"מועדון הפינגווין" ולהקלטת תקליט בהופעה חיה של הלהקה ("הופעה רטורית"). באיחוד השתתפו בנוסף לאלפנט, עופר הררי בתופים ומשה נחמיאס בבס, ואת מקומם של ירון בכר ויניב עצמון תפסו אורי מילס, בקלידים (שהיה אז גם חבר בלהקת בטאטו), וישראל נחום בכלי הקשה. במקביל לפעילותו עם "להקה רטורית" המתחדשת ועם אהוד בנאי, הקים הרכב נוסף בשם "למה פיל" והקליט עמו מספר שירים. באותה שנה גם ניגן באלבום הבכורה של הזמרת ליליה.
ב-1989 הופיע עם ההרכב "למה פיל", והוציא בחברת נענע דיסק תקליט שדרים ראשון בשם "איך כש...". בנוסף ניגן באלבום הבכורה של ורד קלפטר, שם שימש גם בתפקיד המפיק המוזיקלי, לצידה של קלפטר וברי סחרוף.
ב־1991 נולדה בתו יסמין אלפנט, מיחסיו עם בת זוגו נעמי גולדנר. בשנה זו הוא גם הפיק ללהקת "החברים של נטאשה" את אלבומם השני "שינויים בהרגלי הצריחה". האלבום זכה להצלחה עצומה וכמעט כל השירים מתוכו הפכו ללהיטי רדיו. אלפנט נפטר חודשיים לאחר סיום הקלטת האלבום, לפני יציאתו לאור. השיר הקצר "כמעט אופטימי" המופיע באלבום נכתב לזכרו.
מותו
יוסי אלפנט נפטר מדום לב, רגע לאחר שסיים לנגן וירד מהבמה, בהופעה במועדון הלוגוס בתל אביב, קצת אחרי חצות ב-6 בספטמבר 1991. ביום שישי בבוקר, שעות אחדות לפני הקבורה, נותחה גופתו ב, וסיבת המוות שנקבע הייתה קשורה למחלה ממנה סבל. אלפנט סבל משריר לב מעובה, שסיכן את חייו. אנשים שהיו במועדון אותו לילה טענו שניידת טיפול נמרץ של מגן דוד אדום, שהוזעקה, הגיעה באיחור. דובר מד״א, מסר שהניידת הגיעה עשר דקות לאחר הקריאה. בפועל לאנשים שהיו אתו לקח כרבע שעה להבין שמצבו קשה ולהזעיק עזרה.
הוקרה והנצחה
ב-1991, לאחר מותו, יצא אלבום מהקלטותיו בשם "אלפנט", וכן אלבום אוסף כפול, "אוספ אלפנט" (1996).
ב-1997 הוציאה להקת "כשניקו תתחיל לדבר", שיר בשם "מתגעגעים ליוסי", לזכרו של יוסי אלפנט.
ב-2003 ביצעה להקת מוניקה סקס גרסת כיסוי לשירו "שומר אריות" באלבומם "חיות מחמד".
ב-2008 הופק הסרט התיעודי "חייב לזוז", בו מתועדת דרכם המשותפת של יוסי אלפנט וחברו הטוב, אהוד בנאי.
בספטמבר 2011 התקיים במועדון הבארבי בתל אביב מופע מחווה, אותו ארגן והנחה יואב קוטנר, לציון עשרים שנה למותו. במופע השתתפו, בין השאר, ברי סחרוף, אהוד בנאי, מיכה שטרית, בתו של אלפנט, יסמין, ואחרים.
ארה כחולת-גרון
ארה כחולת-גרון (שם מדעי: Ara glaucogularis) הוא מין של תוכי מהסוג ארה, המצוי בסכנת הכחדה בטבע. תפוצתו כיום אנדמית רק לצפון-מרכז בוליביה, בה הוא חי ביערות גשם וסוואנה טרופי. המין הצטמטם בהדרגה בטבע, לאחר תחרות על מקום קינון, טריפה וצמצום בית גידול, אשר הוחמר על ידי ציד של הילידים ולכידה לסחר בחיות מחמד. כמו כן הוא מאוים מבירוא יערות, מינים פולשים, מחלות פולשות.
הארה חיה כיום בעיקר ביאנוס דה מוסוס, בקרבת טרינידד כשישנם כמה תוכניות שימור עבורה. היא מין מוגן בבוליביה, בה חיים בטבע כ-208–303 פרטים.
ארה זו דומה מאוד למין ארה כחולה-צהובהובעבר נחשבה לתת-מין שלה, אך היא הועברה למין נפרד ב- עקב מספר הבדלים.
אורך התוכי כ-85 ס"מ, לרבות נוצות הזנב והוא בעל מוטת כנפיים כ-90 ס"מ. 750 גרם בנקבות ו-950 גרם בזכרים שמעט גדולים יותר, כשפרטים גדולים מגיעים למשקל 1,100 גרם. עם זאת בשאר המראה שני הזוויגים דומים ולשניהם כסות נוצות צהובה-כחולה בעוד הפנים לבנות. המקור שחור והסנטר והלחיים כחולים כהים וגם קצוות הכנפיים. המין נבדל מהארה הכחולה-צהובה בעיקר בגרון הכחול כהה הפרוש יותר, לעומת שחור וכן בכיפת המצח הכחולה ולא ירוקה.
תוכי זה מתרבה לרוב פעם בשנה ומקנן על עצים גבוהים בטבע ומטיל בקן אחת עד שלוש ביצים. שני ההורים שומרים על ילדיהם עד לבגרותם, כעבור שנה. ההוא מגיע לבגרות מינית בערך בגיל 5 שנים.
שונאים, סיפור אהבה (סרט)
שונאים, סיפור אהבה (באנגלית: Enemies, A Love Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1989 בבימויו של פול מזורסקי, עם רון סילבר, לנה אולין, אנג'ליקה יוסטון ומרגרט סופי סטיין בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בניו יורק בשנת 1949 בה מתגוררים שורדי שואה רבים שעדיין מצולקים נפשית מטראומת השואה.
התסריט מבוסס על הרומן "שונאים - סיפור אהבה" של יצחק בשביס זינגר (1972).
אנג'ליקה יוסטון ולנה אולין היו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. פול מזורסקי ורוג'ר סימון היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
תקציר העלילה
הרמן ברודר (רון סילבר) הוא ניצול שואה שגר בקוני איילנד עם אשתו הפולניה יאדוויגה (מרגרט סופי סטיין). אשתו ושני ילדיו נספו בשואה והוא ניצל על ידי יאדוויגה שהייתה משרתת בביתם. היא החביאה אותו בעליית גג ולאחר המלחמה הם התחתנו והיגרו לארצות הברית.
הרמן סובל מפוסט טראומה. בלילות הוא חולם איך שהנאצים גוררים ומכים את אשתו וביום הוא מדמה כל שוטר לאיש אס אס. הוא אומר ליאדוויגה כי הוא עובד בעסק של ספרים בפילדלפיה אבל למעשה הוא עובד ככותב נאומים לרב למבק (אלן קינג) בניו יורק.
הוא לא מגלה ליאדוויגה כי הוא מנהל יחסים קרובים עם מאשה טורשינר (לנה אולין), ניצולת שואה גרושה, שגרה עם אימה שפרה פועה (ג'ודית מלינה) בברונקס, שתיהן סובלות נפשית ממאורעות השואה. מאשה רוצה להתחתן אבל הרמן מהסס. לאון טורשינר (פול מזורסקי) בעלה לשעבר, נפגש איתו ומזהיר אותו שלא יילכד ברשת שלה כפי שהוא נלכד.
הרמן קורא בעיתון מודעה שתמרה אשתו בחיים והיא מחפשת קרובים. הוא נפגש אתה והיא מודיעה לו כי שני ילדיהם נספו. הוא מגלה לה שהוא נשוי והיא באה לדירתם ונפגשת עם יאדוויגה ההמומה.
הדסה ילדים
הדסה ילדים הוא בית החולים לילדים של המרכז הרפואי הדסה.
שונאים, סיפור אהבה (סרט)
תקציר העלילה
הרמן בשלב זה נשוי לשתי נשים ורכלנית השכונה, גב' שרייר(ריטה קארין) מגיעה ביחד עם מר פשלס (פול לידס), מנהל בית אבות, לרחרח בסביבה.
הדסה ילדים
מחלקות בית החולים נמצאות בבתי החולים הדסה עין כרם והדסה הר הצופים, ומאושפזים בו בכל רגע נתון כ-300 ילדים. בבית החולים כ-100 רופאים וצוות של אחיות ומומחים מהתחומים הפארארפואיים.
בהדסה ילדים שלוש מחלקות אשפוז, יחידה לטיפול נמרץ היחידה מסוגה באזור ירושלים, מחלקה להמטואונקולוגיה ילדים, מחלקה לרפואה דחופה, מחלקה כירורגית, מחלקה לטיפול נמרץ בפגים וילודים. הוא כולל את המרכז למחלות כרוניות המהווה מרכז ארצי ורופאים מומחים לילדים המכסים את כל תחומי הרפואה.
שונאים, סיפור אהבה (סרט)
תקציר העלילה
לבסוף מתחתן הרמן עם מאשה. כעת הוא נשוי לשלוש נשים. הרב למבק מזמין אותם למסיבה בביתו ושם חושף פשל,ס לפני כולם שהרמן נשוי לשלוש נשים.
הדסה ילדים
מנהל הדסה ילדים הוא פרופ' איתן כרם. מחלקות הילדים בהר הצופים מנוהלות על ידי פרופ' יעקב ברקון ובעין כרם על ידי פרופ' שמעון רייף. פרופ' רפאל יודסין מנהל את המחלקה הכירורגית.
שונאים, סיפור אהבה (סרט)
תקציר העלילה
מאשה עוזבת בכעס ובאותו זמן מגלה לו יאדוויגה כי היא בהיריון. הרמן נמשך למאשה וחוזר לדירתה בברונקס. הם מחליטים לברוח לפלורידה אך באותו יום מתה אימה. מאשה נכנסת לדיכאון ומתאבדת בנטילת כדורי שינה והרמן נעלם.
הדסה ילדים
בהדסה ילדים פועלים מספר גופים הנותנים תמיכה קוגניטיבית, רגשית וחברתית המסייעים לילדים להתמודד עם משבר המחלה והאשפוז. בית הספר הניסויי לילדים מאושפזים הוא בית-ספר ניסויי ורב תרבותי הנותן מענה לחולים בגילאי 3-21 המאושפזים במחלקות הילדים. עמותת "חיים" מסייעת לילדים המטופלים במחלקה האונקולוגית בבית החולים "הדסה לילדים".
שונאים, סיפור אהבה (סרט)
תקציר העלילה
יאדוויגה מובהלת לחדר לידה בלווית תמרה והרב למבק. היא יולדת בת וקוראת לה מאשה.
World War 3 (1998)
(1998) World War 3 היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW). האירוע נערך ב-22 בנובמבר 1998, בהפאלאס של אובורן הילס שבאובורן הילס, מישיגן. האירוע היה האירוע הרביעי והאחרון בסדרת אירועי World War 3. אירוע זה היה האירוע הראשון שבו קרב הבאטל רויאל המסורתי World War 3 לא שימש כקרב המרכזי.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, דיאמונד דאלאס פייג' ניצח את ברט הארט ושמר על אליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW. עוד ברשימת הקרבות, קווין נאש ניצח בקרב הבאטל רויאל World War 3 וכתוצאה מכך קיבל הזדמנות להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של WCW באירוע הבא, סטארקייד.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית Monday Nitro.
אירוע
הקרב בין קווין נאש לסקוט הול בוטל לאחר שאריק בישוף הגיע והורה לווינסנט, סקוט נורטון, הענק, סטיבי ריי ובריאן אדמס לתקוף את הול. בעקבות זאת, נאש הגיע וסייע להול בהדיפתם. בקרב "World War 3", שהוא בעצם קרב באטל רויאל המורכב מ-60 משתתפים, המתפרסים על פני שלוש זירות, נאש ניצח לאחר שהדיח אחרון את לקס לוגר וכתוצאה מכך הוא קיבל הזדמנות להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של WCW באירוע הבא, סטארקייד.
גואנגג'ואו
שם העיר
בכתב סיני מסורתי שם העיר נכתב 廣州. השם נהגה בשפת המקום, קנטונזית: או, קוּאנְג-צָאוּ. במנדרינית תקנית השם נהגה, קואנג-צ'וֹאו.
אסקייפ רום: השלב הבא
אסקייפ רום: השלב הבא (באנגלית: Escape Room: Tournament of Champions; בתרגום מילולי: חדר בריחה: טורניר האלופים) הוא סרט אימה-מתח פסיכולוגי אמריקאי, שבוים על ידי הבמאי אדם רוביטל ונכתב על ידי התסריטאים ויל הונלי, מריה מלניק, דניאל טוץ' ואורן עוזיאל. הסרט הוא המשך לסרט "אסקייפ רום" משנת 2019, בו כיכבו טיילור ראסל ולוגן מילר ששבו לגלם את דמויותיהם מהסרט הראשון, לצדם של אינדיה מור, הולנד רודן, תומאס קוקקרל וקרליטו אוליברו.
גואנגג'ואו
שם העיר
העיר הייתה ידועה במערב בשם קנטון, שם שמבוסס על תרגום לצרפתית של משמעות השם בקנטונזית.
אסקייפ רום: השלב הבא
הסרט עלה לאקרנים באוסטרליה ב-1 ביולי 2021, ובארצות הברית ב-16 ביולי 2021, תחת הפצתה של סרטי סוני; בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-15 ביולי 2021.
גואנגג'ואו
היסטוריה קדומה
יש המעריכים שהעיר הראשונה שנוסדה בשטחה של גואנגג'ואו, נקראה בשם פָאניוּ ונוסדה בשנת 214 לפנה"ס. האזור מיושב ברציפות מאז. פאניו התרחבה כאשר הפכה לעיר הבירה של מלכות נַאניוּוַה (Nanyue) בשנת 206 לפנה"ס.
אסקייפ רום: השלב הבא
לסרט קיימת גרסה נוספת שיצאה לראשונה בארצות הברית בגרסה דיגיטלית (21 לספטמבר 2021) ובבלו-רי (ב-5 באוקטובר 2021). גרסה זו ארוכה ב-8 דקות מהגרסה הקולנועית, אך למעשה כוללת שינוי עלילה משמעותיים וכ-26 דקות שונות לגמרי מהמקור (כולל תחילה וסוף הסרט).
גואנגג'ואו
היסטוריה קדומה
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארמון העיר, מצביעים על כך שהעיר הייתה בקשר מסחרי עם זרים, דרך הים. המסחר המשיך לכל אורך השושלות, והעיר הוכרה (עד ימינו) כעיר נמל בינלאומית.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
לאחר אירועי הסרט הקודם, זואי (טיילור ראסל) מוצגת במהלך פגישה עם פסיכולוגית, בה היא מביעה את תסכולה מכך שהפסיכולוגית אינה מאמינה לסיפוריה על החוויות שעברה בארגון "מינוס", ומנגד, הפסיכולוגית טוענת שהיא פשוט מנסה לעזור לה להתגבר על פחד הטיסה שלה. הפסיכולגית שואלת את זואי מה יידרש לה על מנת לעלות סוף סוף לטיסה במטוס לאחר מספר ניסיונות כושלים, וזואי משיבה לה שזה לא יקרה עד שהיא תביס את "מינוס".
זואי נפגשת עם בן (לוגן מילר), ולבסוף השניים מחליטים לנסוע לניו יורק על מנת לאתר את מיקומו של "מינוס". בניו יורק, השניים מגיעים לקואורדינטות בהם הארגון ממוקם לכאורה, אך מוצאים במקום זאת בניין נטוש, שם הם נתקלים בהומלס שגונב את שעון הכיס של אמה של זואי ונמלט. בן וזואי רודפים אחרי ההומלס אל הרכבת התחתית, אך זה האחרון מרמה אותם ומשאיר אותם תקועים על הרכבת.
גואנגג'ואו
היסטוריה קדומה
הפורטוגזים היו הראשונים מבין אומות אירופה שעגנו בגואנגג'ואו, ובשנת 1511 יצרו מונופול על ייצוא סחורות מנמל זה. אחר זמן גורשו ממושבותיהם בגואנגג'ואו, אך ניהלו את המסחר לעיר ממקאו ששימשה להם כמושבת מסחר. הם המשיכו לשלוט במסחר לעיר זאת, עד הגעת ההולנדים במאה ה-17.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
כשהרכבת עוזבת את התחנה, זואי מבחינה שהקרון שלהם מתנתק משאר הרכבת ומועבר למסלול אחר. לבסוף, הרכבת עוצרת בתחנה נטושה והם מבינים שלא רק שהם נמצאים בעוד אחד מחדרי הבריחה של "מינוס", אלא שארבעת הנוסעים האחרים הנמצאים איתם שיחקו גם הם בעבר ושרדו. כשהרכבת מתחשמלת, הנוסעים נאלצים למצוא את האותיות החסרות על כרזות ברחבי הרכבת כדי להרכיב את המשפט המתאים, מה שמעניק להם אסימונים לפתיחת פתח מילוט. כולם נפגעים אך מסוגלים להימלט למעט אחד הנוסעים, שלו יש שני מכשירי שמיעה, שנופל בטעות ומתחשמל.
גואנגג'ואו
שליטה זרה
לאחר שהכניסה סין את טאיוואן תחת חסותה בשנת 1683, ממשלת צ'ינג שאפה לפתח את המסחר הבינלאומי. עד מהרה החלו מדינות רבות לפרוק מטעניהן בנמל העיר. הפורטוגזים ממקאו, הספרדים ממנילה (פיליפינים), הארמנים והמוסלמים מהודו סחרו באזור כבר בשנת 1690, כאשר חברות צרפתיות ואנגליות שפעלו בדרום הודו, עגנו לעיתים קרובות באזור. מהר מאוד הלכו חברות אחרות בעקבותיהם.
באמצע המאה ה-18 נודע המסחר בנמל גואנג'ואו כאחד הגדולים בעולם, עד להתפרצותה של מלחמת האופיום הראשונה בשנת 1839, ופתיחתם של נמלים רבים נוספים לחוף סין ב-1842. פריבילגיה זמנית זו הפכה את גואנגג'ואו לעיר המדורגת שלישית ברמת הצלחה בעולם.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
הניצולים מוצאים את עצמם במעלית דמוית כלוב, ומבינים שלא ידעו מהו שמו של המת, ובעקבות כך מציגים את עצמם – נייט (תומאס קוקקרל), העוסק בכמורה; בריאנה (אינדיה מור), משפיענית ברשתות חברתיות, ורייצ'ל (הולנד רודן), אישה שאינה יכולה לחוש כאב. הניצולים מחליטים להמשיך ומוצאים את עצמם בבנק עם רצפה בנויה מאריחי שחם ורק 10 דקות להגיע לכספת בצד השני; כשהאריחים הלא-נכונים מפעילים לייזרים קטלניים. הניצולים עוקבים אחר הרמזים כדי למצוא את ההוראות לחצות את הרצפה בבטחה, ונייתן, שמאבד את סבלנותו, מחליט לחצות את החדר ללא הרמזים שיורו על האריחים הנכונים. נייתן משתמש באמונתו ככומר, ממשיך את רוב הדרך אך מפעיל שוב את הלייזרים ומתחמק, לפני שנפל ומאבד את הכרתו. האחרים מצליחים לגרור אותו מהלייזרים ולשאת אותו, בעוד זואי פותרת את השביל הבטוח לחציית החדר, והחבורה בורחת לחדר הסמוך.
גואנגג'ואו
שליטה זרה
גואנגג'ואו נקבעה כאחת מחמש ערי האמנה, אשר במהלך חוזה נאנקינג, שנחתם בסופה של מלחמת האופיום ב-1842, נכפו על ידי המלחמה לסחור במסחר זר. יחד איתה נכפו גם הערים פוג'ואו, שיאמן, ושאנגחאי.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
כשהם נמצאים בחדר שבנוי כחוף ים, החבורה משתמשת בגלאי מתכות על מנת למצוא עוגן שפותח את הדלת לחדר הבא, אך משיכת העוגן הופכת את הרצפה לחול טובעני. רייצ'ל נמשכת תחתיה ונייתן קושר חבל סביב עצמו לפני שצולל פנימה על מנת להציל אותה. החבורה מחלצת את רייצ'ל וכמעט שמצליחים לחלץ גם את נייט, אך החבל נקרע והוא נבלע. האחרים פותרים את החידות ומוצאים את היציאה, ואילו זואי מטפסת על מגדלור ומוצאת מנהרה אחורית מאחורי הירח המזויף. היא ורייצ'ל יוצאות דרך המנהרה האחורית, בעוד בריאנה יוצאת דרך היציאה המקורית, אך בן נופל ונבלע על ידי החול.
גואנגג'ואו
שליטה זרה
בשנת 1918 הפך "גואנגג'ואו" לשמה הרשמי של העיר, כאשר נוסדה בו הקונסוליה העירונית, ופאניו הפך לשמו של פלך דרומית לעיר. בשנת 1930 ובשנת 1953 הפכה גואנגג'ואו רגעית לרשות מקומית, אולם מעמד זה בוטל עוד באותה שנה.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
זואי ורייצ'ל מאמינות שהצליחו לברוח, אך מגלות שהן נמצאות בחדר אחר שנבנה כרחוב ניו יורקי. בריאנה מופיעה, לאחר שנחשף כי שתי המנהרות הובילו לאותו מקום, מסבירה כי חומצה מומטרת על השוהים בחדר לפרקי זמן מסוימים ועליהן להבין כיצד למצוא מחסה. שלוש הנשים מתחבאות מתחת לסכך ואז מצליחות להיכנס לתא טלפון, באמצעותו יוכלו לפתוח מונית נעולה, אך רק זואי נכנסת למכונית לפני שהדלת נטרקת. רייצ'ל ובריאנה מתחבקות כשהן נשרפות למוות על ידי החומצה וזואי מושלכת לחדר חדש.
גואנגג'ואו
שליטה זרה
בין השנים 1938 ל-1945 הייתה העיר תחת שלטון יפני כחלק ממלחמת סין–יפן השנייה.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
זואי מוצאת את עצמה בחדר המעוצב כחדר שינה לילדים, ולהפתעתה של זואי אמנדה (דברה אן וול) מגיחה מהארון, ומסבירה לה שכשהיא "מתה" במהלך אירועי הסרט הראשון, היא למעשה נחטפה על ידי "מינוס", שאילצו אותה לעצב עבורם חדרי בריחה, תמורת שלום בתה שנחטפה על ידם. אמנדה מתחננת בפני זואי שתצטרף ל"מינוס" כדי שלא יפגעו בה יותר, וכשזאת מסרבת, בן מופיע בקצה השני של החדר מאחורי דלת זכוכית, שם חדרו מתחיל להתמלא במים. בסירובה להיכנע, זואי שוברת צינור גז, מכוונת אותו אל הזכוכית שנשברת מעוצמת החום, ומשחררת את בן. יחד, השלושה מצליחים לפרוץ דרך אחד הקירות אל מנהרת שירות ולהימלט לרחוב.
גואנגג'ואו
שליטה זרה
ב-14 באוקטובר 1949, בחודשים האחרונים של מלחמת האזרחים הסינית, נכנסו כוחות קומוניסטים לעיר. פרויקטים לפיתוח עירוני שיפרו את רמת חייהם של תושבים רבים לאחר הסבל שעברו כתוצאה מהכיבוש הזר, והוקמו מגורים חדשים על גדות נהר הפנינה לפליטים שחזרו. רפורמות שהונהגו על ידי דנג שיאופינג שנכנסו לתוקף בשנות ה-70 המאוחרות, הביאו את העיר להתפתחות כלכלית יפה, בין השאר בשל קרבתה הגאוגרפית להונג קונג, והעובדה שהיא שוכנת על גדות נהר הפנינה.
יהודים בגואנגג'ואו
ממקורות עקיפים ידוע כי היו יהודים בעיר זו בימים קדומים. דבר זה נודע מסיפורו של אבו זאיד מסירף על מנהיג המרד הואנג-צ'או, אשר בעקבות כיבוש קנטון בשנת 878 לספירה, כיבוש שהיה מלווה בטבח ושוד וביזה, הוציא שם להורג את האוכלוסייה שאינה סינית: כמאה ועשרים אלף מוסלמים, יהודים, נוצרים וזורואסטרים.
מארק איטון
מארק איטון (באנגלית: Mark Eaton; 24 בינואר 1957 – 29 במאי 2021) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
מאוחר יותר, זואי ובן מגיעים אל תחנת המשטרה, לאחר שסוף סוף הצליחו לעצור את "מינוס" עם כל הראיות שהגישו נגדם, שם זואי צופה בדיווח חדשותי המציג את ההומלס שנעצר קודם לכן, ובשדרן החדשות המאשר כי "מינוס" נחשף ושנתגלו גופותיהם של הניצולים, ושם סוכן FBI מחזיר לה את שעון הכיס של אמה.
גואנגג'ואו
יהודים בגואנגג'ואו
בתחילת המאה ה-21 יש בעיר קהילה שמתנהלת על ידי שליח חב"ד הרב אליהו רוזנברג. לקהילה בית ספר, בית כנסת מפואר בו מתקיימים תפילות ושיעורי תורה מדי יום, מקוואות לגברים ונשים, מחלקת נישואין, מחלקת כשרות ושחיטה מקומית המספקת אוכל כשר לקהילות אחרות בסין.
מארק איטון
איטון שיחק במכללה הקהילתית סייפרס (Cypress) שבקליפורניה וב-1980 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. עם סיום לימודיו, ניגש איטון בשנת 1982 בגיל 25 לדראפט ה-NBA ונבחר במקום השלישי בסיבוב הרביעי על ידי היוטה ג'אז, בחירה נמוכה אשר בדרך כלל אינה מובילה לקריירה ב-NBA.
גואנגג'ואו
יהודים בגואנגג'ואו
בנוסף קיימת בעיר קהילה ספרדית בשם "מאיר החיים" בנוסח ספרדי מרוקאי אשר הוקמה על ידי יגאל יפרח ונתמכת על ידיו וע"י הקהילה היהודית.
כלכלה
חלק הארי של הכלכלה בגואנגג'ואו מתבסס על ייצור מסיבי של סחורה מגוונת. בפאתי העיר בפרט ובמחוז גואנגדונג בכלל ישנם מפעלים רבים, שבהם תעשייה ענפה של ייצוא מוצרים רבים. כפועל יוצא ניתן למצוא בעיר זרים רבים אשר מתגוררים בעיר לתקופות קצרות וארוכות על מנת למנף ייצוא המוני (כגון: נעליים, מתכות, בגדים, קוסמטיקה וכו') של סחורות. בשנת 1998 בעיר הוקם מפעל לייצור מכוניות. הוא החל בייצור מכוניות לפי הרשאה מיצרנים ידועים כמו מיצובישי ורנו. בשנת 2001 החל בייצור מכונית שתוכננה במפעל מדגם "באולונג פגסוס".
מארק איטון
איטון אשר חולשתו במשחק ההתקפה הייתה ידועה בכל הליגה (6 נקודות בממוצע למשחק בקריירה בעונה הסדירה ב-45.8% מהשדה ו-64.9% מקו העונשין, ו-6.1 נק' בממוצע למשחק פלייאוף בקריירה ב-48.9% מהשדה ו-63.9% מקו העונשין), חיפה על כך במשחק הגנה משובח, אשר הביא לו בעייני כמה מגדולי הפרשנים את התואר שחקן ההגנה היעיל ב-NBA. זכורים בעיקר דברי שחקן הלוס אנג'לס לייקרס, מג'יק ג'ונסון, אשר אמר לאחר לילה מתסכל מול הענק "כאשר אתה נכנס לאזור הצבע, אתה חייב לדעת להתמודד עם מארק איטון".
גואנגג'ואו
כלכלה
בעיר גורדי שחקים רבים, שהבולטים שבהם הם מגדל קנטון והליטופ פלאזה, קניונים ומרכזי מסחר רבים.
מלח
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גואנגג'ואו
גאוגרפיה
גואנגג'ואו שוכנת במרכז מחוז גואנגדונג על גדותיו הצפוניים של נהר הפנינה ומשתרעת על שטח של 7,434 קילומטרים רבועים. עובדת היותה שוכנת לחוף ים סין הדרומי, מקרבת אותה אל הונג קונג ומקאו, והופכת אותה לשער סין לעולם כולו.
אקלים
בגואנגג'ואו שולט האקלים הסובטרופי מלווה במונסונים. גואנגג'ואו נהנית ממשקעים ונוף ירוק במשך כל ארבע עונות השנה. הטמפרטורה הממוצעת היא 22.8 מעלות צלזיוס, והלחות הממוצעת היא 68 אחוזים. רמת המשקעים השנתית היא 1,600 מ"מ.
חלוקה מנהלית
תת-המחוז העירוני גואנגג'ואו מחולק ל-11 מועצות:
תחבורה
בעיר קיים נמל התעופה הבינלאומי באיון, ופועלת בעיר רכבת תחתית. בתחנת הרכבת המרכזית במזרח העיר, ישנן רכבות היוצאות למחוזות הונג קונג ומקאו, משך הנסיעה ליעדים אלו כשעתיים. ב-26 בדצמבר 2012 נחנך קו רכבת חדש בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. נכון למועד חנוכתו, זהו קו הרכבת המהירה הארוך בעולם. הקו קיצר בצורה משמעותית את זמן הנסיעה בין הערים, המרוחקות זו מזו כ-2,300 ק"מ, מ-20 שעות נסיעה ל-8 שעות בלבד.
ספורט
בעיר שני מועדוני כדורגל המשחקים בליגה העליונה בסין: גואנגג'ואו אוורגראנד (האלופה בשנים 2011–2016) וגואנגג'ואו R&F.
אסקייפ רום: השלב הבא
עלילת הסרט
זואי ובן עולים על המטוס חזרה הביתה. עם זאת, חשדותיה של זואי גוברים כשהיא מבחינה באישה במטוס שנראית בדיוק כמו הפסיכולוגית שלה. זואי מבחינה אמנם שלא מדובר באותה אישה, אך שיש לה בדיוק את אותם הפריטים, ומבינה באיחור ש"בריחתם" עם אמנדה וחקירת המשטרה היו תכסיסים שנועדו לגרום לה להאמין שהם עצרו את "מינוס", ושהיא סוף סוף נמצאת היכן שהארגון רצה שתהיה – בחדר הבריחה שלו הבנוי כמטוס שהופיע בסוף הסרט המקורי.
שינויים בעלילה על פי הגרסה הביתית
הסרט מתחיל בסצנה המציגה את הנרי, מתכנן חדרי הבריחה של חברת מיינוס, אשתו סוניה והבת שלהם קלייר. לאחר שסוניה מאיימת לעזוב את הנרי ולקחת את קלייר, היא מתה באופן מסתורי לאחר שהסאונה בה הייתה בביתם מתגלה למעשה כחדר בריחה.
המשך עלילת הסרט נצמד למקור עד לרגע המוות של רייצ'ל ובריאנה כשהן נשרפות למוות על ידי החומצה וזואי מושלכת לחדר חדש.
בחדר החדש זואי לא פוגשת את אמנדה (שלמעשה ככל הנראה אכן מתה בסרט הראשון, ע"פ גרסה זו). היא פוגשת למעשה את קלייר, המתגלה כמתכננת האמיתית של חדרי הבריחה של חברת מיינוס. אביה נעל אותה בחדר בריחה, ממנו היא אינה יכולה לצאת לבד, ולמעשה מציג את הרעיונות שלה כשלו.
המפענחת (סדרת טלוויזיה רוסית)
המפענחת (ברוסית: Ище́йка) היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית, עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה האמריקאית באותו שם מהשנים 2005–2012.
אסקייפ רום: השלב הבא
שינויים בעלילה על פי הגרסה הביתית
קלייר משכנעת את זואי לעזור לה לברוח מהחדר, בטענה שהיא יכולה לסייע לבן. לאחר שקלייר משתחרר הן גוברות על הנרי ונועלות אותו בחדר הבריחה שבו הייתה קלייר. זאת הם עושות יחד עם גבר נוסף שהופקד לשמור על קלייר ובגד במיינוס. לאחר שגברו על הנרי, קלייר וזואי מצליחות לעצור את המלכודת בסאונה ובכך להציל את בן.
המפענחת (סדרת טלוויזיה רוסית)
העונה הראשונה של הסדרה עלתה לראשונה בערוץ הראשון ב-16 במאי 2016, העונה השנייה ב-16 באפריל 2018, והעונה השלישית ב-3 בספטמבר 2018. את שלוש העונות הראשונות ביים דמיטרי ברוסניקין, ואילו העונה השלישית הייתה עבודת הבימוי האחרונה שלו לפני מותו. ב-14 בפברואר 2019, בפורום ההשקעות הרוסי בסוצ'י הוכרז רשמית כי צילומי העונה הרביעית והחמישית יחלו במחוז קרסנודאר. הצילומים לעונה הרביעית החלו ביוני 2019, העונה החמישית בדצמבר 2019, כאשר לצוות ההפקה צורף אנדריי גולובקוב, מסדרת הטלוויזיה "קבוצת הנוער". הצילומים לעונה הששית החלו ב-30 באוקטובר 2020. העונה החמישית שודרה בערוץ הראשון ב-18 בינואר 2021.
אסקייפ רום: השלב הבא
פיתוח
בפברואר 2019, נמסר כי סרט המשך לסרט "אסקייפ רום" נמצא בפיתוח, כאשר הבמאי אדם רוביטל עתיד לשוב להפקת סרט ההמשך, יחד עם התסריטאי בראגי פ. שוט והמפיק ניל ה. מוריץ.
המפענחת (סדרת טלוויזיה רוסית)
עלילה
החוקרת המוסקבאית סגן אלוף במשטרה אלכסנדרה איוואנובנה קושניר מועברת ממוסקבה למשרה חדשה בעיירה הקטנה דיבנומרסק בים השחור, לתפקיד ראש המחלקה לחקירות פליליות.
המפקח הממונה על אלכסנדרה הוא בן כיתתה ומאהבה לשעבר, אלוף המשטרה פאבל אנדרייביץ' מישין, שמינויו הוא בגדר הפתעה גדולה.
עובדי המחלקה החדשה של קושניר מתייחסים אליה בעוינות ומכנים אותה "המפענחת" בשל החשיבה הלוגית הלא-שגרתית שלה, שבזכות שיטות החקירה שלה מביאות למחלקה את התוצאות הנדרשות. אלכסנדרה איוואנובנה משיגה וידויים מצד חשודים בשיטות יוצאות דופן למדי, כאילו בקלות, בשובבות, ולעיתים מאנשים אחרים, ובכך משיגה את המידע הדרוש, המאפשר לה לפתור במהירות ובהצלחה פשעים מורכבים ומסובכים.
אסקייפ רום: השלב הבא
פיתוח
שמו הרשמי של הסרט, "Escape Room: Tournament of Champions", הוכרז במהלך מסיבת עיתונאים שנערכה ב-20 במאי 2021.
מארק איטון
איטון נהרג ב-29 במאי 2021 בתאונת אופניים.
שיאים
איטון החזיק בכמה שיאי חסימות: בממוצע למשחק פלייאוף בקריירה הוא היה שני עם 2.84 חסימות למשחק ב-31 דקות ב-74 משחקים אחרי האקים אולאג'ואן עם 3.26. במספר חסימות לקריירה בעונה הרגילה הוא היה רק רביעי עם 3,064 חסימות, וזאת מכיוון שהוא שיחק פחות משחקים מאלו שלפניו: האקים אולאג'ואן, דיקמבה מוטומבו וכרים עבדול-ג'באר שממוצעי החסימות שלהם נמוכים משלו. במספר החסימות לפלייאוף הוא מדורג רק במקום ה-16 עם 210 חסימות, אך מספר משחקי הפלייאוף שאיטון שיחק בהם מועט באופן משמעותי ביחס לאלו שלפניו.
איטון נבחר פעמיים לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA, בעונת 85–1984 ובעונת 89–1988, שבה גם נבחר למשחק האולסטאר.
מארק איטון נודע בכינויו "החומה" עקב יכולת החסימה המעולה שלו.
אסקייפ רום: השלב הבא
ליהוק
באוקטובר 2019, דווח על ידי "קולידר" כי איזבל פורמן לוהקה לצוות השחקנים, לצדם של טיילור ראסל ולוגן מילר, שישובו לעלילת סרט ההמשך. בשלהי אוקטובר 2019, דווח כי הולנד רודן, תומאס קוקקרל, אינדיה מור וקרליטו אוליברו לוהקו לצוות השחקנים של הסרט.
הפצה
במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-17 באפריל 2020. מאז, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה מספר פעמים – במאי 2020, נמסר כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-1 בינואר 2021; באוקטובר 2020, דחו סרטי סוני את הפצת הסרט לשלהי 2021; בינואר 2021, הוכרז כי הסרט יעלה לאקרנים ב-7 בינואר 2022; בשלב מאוחר יותר, הוחלט להקדים את עלייתו לאקרנים ל-16 ביולי 2021. הסרט עלה לראשונה לאקרנים באוסטרליה ב-1 ביולי 2021.
כשהוא נשאל על זמינותו של הסרט בשירותי הזרמת המדיה במקביל להפצתו בבתי הקולנוע עבור צופים שעוד חוששים מהשפעות התפרצות מגפת הקורונה, רוביטל הצהיר כי שאיפתו היא להפיץ את הסרט בבתי הקולנוע ללא אפשרות אלטרנטיבית בשירותי הזרמת המדיה, מכיוון שהוא מאמין שהחושך באולמות הקולנוע הסטנדרטיים יאפשרו לצופים לחוות את הסרט בצורה המפחידה והאפקטיבית ביותר.
שייטת אפריקה
שייטת אפריקה (באנגלית: Africa Squadron) הייתה יחידה של הצי של ארצות הברית, שעסקה מ-1819 עד 1861 בהדברת סחר העבדים לאורך חופי מערב אפריקה. לעיתים קרובות מתייחס המונח "שייטת אפריקה" לכלל הפעולות שנקט הצי האמריקני לחיסול סחר העבדים האפריקאי בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים; אלו כללו פטרולים של אוניות הצי לא רק בחופי אפריקה, אלא גם בחופי אמריקה הדרומית ובמימי הבית.
תולדותיה
הקמת השייטת הייתה אחד הצעדים הראשונים במערכה להדברת סחר העבדים האפריקאי, פועל יוצא של ההסכם שנחתם ב-1819 בין ארצות הברית ובריטניה. הסכם נוסף ומפורט יותר, הסכם ובסטר-אשברטון, נחתם ב-1842. מבחינה טכנית התקיים אומנם תיאום בין השייטת האמריקנית לשייטת מערב אפריקה הבריטית שבסיסה בסיירה לאון, אך למעשה פעלו השתיים באופן עצמאי. השייטת האמריקנית סבלה מהעדר סיוע גם מצד הצי עצמו: מזכיר הצי אייבל פארקר אפשור (1790-1884) היה איש הדרום ותומך קיצוני בזכויות המדינות ובעבדות; בשל כך הקצה למשימה קומץ אוניות בלבד, שעוצמת האש הכוללת שלהן הייתה 80 תותחים בלבד.
המפקד הראשון של שייטת אפריקה היה מתיו פרי, שקבע את בסיסה בכף ורדה. פעילות השייטת הייתה בדרך כלל בלתי יעילה, משום שעמדו לרשותה אוניות מעטות ומפני שחלק גדול מן הפעילות המסחרית הועתק אל אזור הדלתא של הניגר (ניגריה של ימינו), מחוץ לתחומי אחריותה. במהלך שתי שנות פיקודו של פרי נתפסה ספינת עבדים אחת בלבד, וגם היא שוחררה מאוחר יותר בצו בית משפט בניו אורלינס. במרוצת 16 שנות פעילותה הראשונות של השייטת הועמדו למשפט צוותי 19 ספינות עבדים בלבד, חלקם זוכו ואחרים נענשו בקנסות קלים.
שטח הסיור של שייטת אפריקה השתרע בסופו של דבר מכף פריו בדרום (קו רוחב 18 דרום לערך) עד מדיירה בצפון. ברם, בסיס האספקה של השייטת היה באי כף ורדה, מרחק 2500 מייל לערך ממרכזי סחר העבדים הצפוניים ביותר במפרץ ביאפרה ודרומה ממנו. מחלקת הצי העתיקה את בסיס האספקה רק ב-1859, אל סנט פול דה לואנדה, באנגולה של ימינו, בקו הרוחב 8 מעלות דרום לערך. באותו זמן הוצאה מדיירה מתחומי פעילותה של השייטת.
מה מעיק על פורטנוי (סרט)
מה מעיק על פורטנוי (באנגלית: Portnoy's Complaint) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1972 בבימויו והפקתו של ארנסט להמן, עם ריצ'רד בנג'מין וקארן בלאק בתפקידים הראשיים.
שייטת אפריקה
תולדותיה
פעילות הצי האמריקני נגד סחר העבדים הסתיימה ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים, אז נקראו כל השייטות, לרבות השייטת האפריקאית, לשוב הבייתה כדי להתייצב מול המדינות הפורשות.
מה מעיק על פורטנוי (סרט)
העלילה מתוארת בצורת פלשבקים כשהשחקן הראשי שוכב על מיטת הפסיכואנליטיקאי ומתאר בפניו את כל בעיותיו המיניות על רקע היותו יהודי בניו יורק.
תקציר העלילה
אלכסנדר פורטנוי (ריצ'רד בנג'מין) הוא בחור יהודי בן 33 שעובד במשרה בכירה במחלקת פניות הציבור של עיריית ניו יורק. הוא שוכב על ספת הפסיכואנליטיקאי שלו, ד"ר שפילפוגל (ד.פ. בארנס) ומספר לו על בעיותיו המיניות ועל הבעיות עם הוריו על רקע יחסו לנשים ולדת. הוא מדבר כל הזמן בעוד שהפסיכואנליטיקן לא מוציא מילה כל הסרט.
הוא רב כל הזמן עם אביו (ג'ק סומק) על רקע זלזולו ביהדות כשאמו (לי גרנט) מנסה לפשר ביניהם. האם שולטת בחייו של פורטנוי וכשהיה קטן אף למדה אותו איך להשתין כראוי.
שני חבריו, סמוקה ומנדל, לוקחים אותו לניסיון מיני אצל באבלס ג'ירדי (ג'יני ברלין) שידועה כ"אחת שנותנת" אבל הוא חווה שם בעיה בזקפה. הוא משוטט ברחובות ניו יורק ומחפש בחורה שתתאים לו עד שהוא מוצא את מרי ג'יין (קארן בלאק) שעובדת כדוגמנית. הם נוסעים לחופשה בורמונט ויחסיהם באופן כללי ובפרט באופן מיני, יודעים עליות וירידות. אביו מוחה בפניו שהוא יוצא עם "שיקסע" ולא עם בחורה יהודייה.
הם נוסעים ליוון ושם מתנסים במין בשלושה שנגמר במשבר ופורטנוי מחליט לעזוב אותה ולהגיע למדינת ישראל שם הוא נפגש עם נעמי (ג'יל קלייבורג) אבל גם הניסיון המיני אתה לא מצליח.
לבסוף הוא חוזר לניו יורק והוזה שמרי ג'יין צונחת אליו מהשמיים וקול משם אומר לו כי יישאר לעולם אימפוטנט...
כל זאת הוא מספר כשהוא שוכב על ספת הפסיכיאטר שלו שרושם הכל ופורטנוי מגיע למסקנה שהוא לא יוכל לעזור לו.
צלף אמריקאי
צלף אמריקאי (באנגלית: American Sniper) הוא סרט קולנוע אמריקאי בסוגת דרמת מלחמה בבימויו של קלינט איסטווד, שיצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של צלף יחידת אריות הים כריס קייל: American Sniper: The Autobiography of the Most Lethal Sniper in U.S. Military History. בסרט מככב בראדלי קופר, שהוא גם בין מפיקי הסרט. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, בהם פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר וזכה בפרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר.
עלילת הסרט
הסרט נפתח על רקע קולות מואזין. כריס קייל (בראדלי קופר) הוא צלף המחפה על כוחות חיל הנחתים של ארצות הברית במהלך משימתם בעיראק. הוא מזהה אישה וילד יוצאים מבית, האישה נותנת לילד מה שעלול להיות רימון יד והוא מתקרב לעבר חיילי הכוח. על כריס להחליט האם לפגוע בילד או לא בטרם הוא משחרר ירייה.
הסרט עובר לסצנה מילדותו של קייל, ילד מטקסס שאביו מלמדו לצוד. האב מלמד את קייל ואחיו הצעיר לקח לחיים, העולם על פי האב מחולק לשלושה: הכבשים, הזאבים וכלבי רועים שתפקידם להגן על התמימים מפני כוחות הרשע. קייל נהיה לרוכב רודיאו. בעקבות ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה, הוא מחליט להתנדב לצבא ולאחר מבחנים מפרכים מתקבל ליחידת אריות הים בה מתגלה כבעל כישרון בלתי רגיל בצליפה. קייל פוגש בפאב את טאיה (סיינה מילר) והשניים מתאהבים. במהלך חתונתם נקראת יחידתו של קייל לעיראק, ומוצבת בפלוג'ה.
הסרט חוזר לאירועי סצנת הפתיחה ומתברר כי הילד אכן נשא רימון יד, קייל הורג אותו ואת אמו שנטלה את הרימון לאחר מותו בכוונה ליידות אותו על הנחתים. בשובו לבסיס עולה כי היו אלו החיסולים הראשונים שלו בשירות. קייל ממשיך ללוות את כוחות המארינס כשהוא פוגע בחמושים רבים ומציל פעם אחר פעם את החיילים. הכוחות נשלחים לתפוס את אבו מוסעב א-זרקאווי, מנהיג אל-קאעידה בעיראק. הם לא מצליחים במשימה, בין השאר בשל צלף סורי שפוגע באמריקאים.
קייל חוזר לארצות הברית ומתאחד עם אשתו ההרה, ומגלה כי הוא סובל מתופעות הפרעת דחק פוסט-טראומטית. לאחר לידת בנו הבכור נשלח קייל לסבב נוסף בעיראק. הוא נחשב לאיש המבוקש ביותר בעיראק ועל ראשו מוצא פרס של 180,000 דולר מטעם אל קאעידה. בקרב הכוחות האמריקאיים הוא מכונה "אגדה". הצלף הסורי מצליח פעם נוספת לפגוע בחיילים מיחידתו, אך לא בקייל. בשובו לחופשה נולדה בתו השנייה, והסימפטומים הפוסט-טראומטיים שלו מחמירים.
בסבב המשימה הרביעי שלו בעיראק, מוטלת על היחידה המשימה לחסל את הצלף העיראקי שפועל בצאדר סיטי. קייל ויחידתו מתמקמים על גג בניין, כשמתחתם שורצים כוחות האויב. הצלף העיראקי פוגע בחייל אמריקאי, עמיתו של קייל. קייל מזהה אותו אך מתברר שהוא מרוחק 2,100 יארד מהעמדה שלהם. מפקד הכוח פוקד על קייל לא לירות על מנת לא לחשוף את הכוח. על אף המרחק הרב שהופך את הפגיעה לכמעט בלתי אפשרית וסיכון הכוח, מחליט קייל בכל זאת לירות ומצליח לחסל את הצלף מוסטפא. הכוח נחשף ונמצא בעמדת נחיתות מול עשרות חמושים עיראקים שמסתערים עליו. קייל מתקשר בטלפון לווייני לרעייתו ומודיע לה שכעת הוא מוכן לחזור הביתה. בחיפוי מסוק קרב וסופת חול מצליחים החיילים האמריקאים לסגת לכלי רכב הפינוי, אך קייל נפגע ונפצע במהלך הירי.
קייל שב לביתו, הפרעות הפוסט-טראומה שלו הופכות לבלתי נסבלות ומסכנות את סביבתו. במפגש של קייל עם פסיכיאטר במרכז רפואי של המחלקה לענייני חיילים משוחררים, עולה כי הצי זקף לזכותו של קייל מעל 180 חיסולים במשך למעלה מ-1,000 ימים ששהה בעיראק. הפסיכיאטר תוהה אם קייל מרגיש חרטה על דברים שראה או עשה, אך קייל משיב שהוא הגן על חבריו וחש רק צער על אלו שלא הצליח להציל. הפסיכיאטר מציע לו לסייע לחיילים בשיקום וקייל נענה בחיוב. הוא מתחיל ללוות נכים ובוגרי מלחמה שסובלים מהפרעות דחק פוסט-טראומטית, בשיחות עידוד ובחניכה במטווח. במקביל יחסיו עם רעייתו ומשפחתו עולים על דרך המלך.
הקרנת כתוביות הסיום מתבצעת על רקע קטעי צילומים מתוך מסע ההלוויה וטקס האשכבה של קייל שנהרג מידי חייל משוחרר מעורער בנפשו בעת שסייע לו בהליך השיקום.
האירועים במציאות
כריס קייל נולד ב-1974 בטקסס, כבר בילדותו נחשף לירי ולציד ובגיל שמונה קיבל מאביו את רובהו הראשון. הוא עבד בחווה והתחרה ברודיאו. ב-1999 התגייס לצי האמריקאי ושירת בצוות 3 של יחידת אריות הים. במרץ 2003 רשם את החיסול הראשון כצלף, כשפגע באישה שהתכוונה ליידות רימון יד על חיילי המארינס בנאסריה שבדרום עיראק. הוא היה בארבעה סבבים של משימות בעיראק במהלכם נזקפו לזכותו 160 חיסולים ועוד קרוב למאה חיסולים שלא זכו לאישור רשמי. הוא נחשב לצלף הקטלני ביותר בתולדות הצבא האמריקאי. בעיראק הוא זכה לכינוי "השטן מרמאדי" ועל ראשו הוצא פרס של 180,000 דולר. את הצליפה המתועדת מהמרחק הרב ביותר רשם ב-2008 כשפגע ממרחק של כ-2,100 יארד (1920 מטר) בחמוש עיראקי שהתכוון לירות ממטול רקטות לעבר שיירה אמריקאית. במהלך שירותו עוטר קייל פעמיים בכוכב הכסף וחמש פעמים בכוכב הארד. הוא השתחרר ב-2009, התגורר עם רעייתו ושני ילדיו בטקסס ועבד בחברה לייעוץ ביטחוני. ב-2 בפברואר 2013 נהרג במהלך מטווח מירי של חייל משוחרר מעורער בנפשו. טקס האשכבה שלו נערך באצטדיון הפוטבול של קבוצת דאלאס קאובויס, מסע ההלוויה שלו התפרס על פני 320 ק"מ, וכלל שיירה של 200 כלי רכב ומאות אנשים שחלקו לו כבוד אחרון לאורך הדרך.
הפקה
צילומי הסרט החלו במרוקו בה העמידה הממשלה רכבים צבאיים וניצבים לטובת ההפקה. עיקר הצילומים נעשו בקליפורניה ועל מנת לעמוד באתגר להוציא את הסרט לאקרנים עוד ב-2014, הוא צולם ב-44 ימים דחוסים כשאיסטווד ממעט בחזרות ובצילומים פר סצנה.
קהל הצופים
הקרנת הבכורה של הסרט נעשתה במהלך פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי ב-11 בנובמבר 2014, הוא יצא בהפצה מוגבלת בארבעה בתי קולנוע בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2014. ב-16 בינואר 2015 יצא הסרט בהפצה רחבה בבתי קולנוע בארצות הברית, ושבר את שיא ההכנסות ליום הפתיחה בחודש ינואר עם כ-30.5 מיליון דולר. על פי דן פלדמן, מנהל ההפצה של האחים וורנר בארצות הברית, הסרט הפך לתופעה תרבותית. סך הכל הכניס הסרט ברחבי העולם כ-547 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 60 מיליון דולר.
מבקרי הקולנוע
הסרט זכה לתגובות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע. דייוויד דנבי מהניו יורקר ציין כי הסרט הוא בו זמנית גם סרט מלחמה וגם סרט אנטי מלחמה. הוא שיבח את עבודתו של איסטווד שלעומתו נראים מרבית במאי הקולנוע כחובבנים ויצר סרט שלא מאבד לרגע את ריכוז הצופה ומצליח לגרום לו אי נוחות כפי שהתכוון. פיטר טרוויס ממגזין רולינג סטון נתן לסרט 3.5 כוכבים מתוך ארבעה וכינה את הופעתו של בראדלי קופר, שהעלה לצורך הסרט כ-18 קילוגרם ואימץ מבטא טקסני, כמדהימה. קלאודיה פאויג מUSA Today ציינה שמדובר בסרט עוצמתי ונוגע ללב בו סצנות המלחמה עשויות בקצב משובח ומותחות, והשוותה אותו לסרט מטען הכאב. גם ג'ו מורגנשטיין השווה את הסרט למטען הכאב, אך ציין שלקתרין ביגלו, במאית מטען הכאב, היה חופש יצירה גדול יותר. איסטווד, לעומת זאת, היה מוגבל בכך שהסרט שלו מבוסס על סיפור אמיתי. הוא ציין שמדובר בסרט עשוי היטב המפאר את אומץ הלב והפטריוטיזם.
פרסים
הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר בקטגוריות פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (לבראדלי קופר), פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, פרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר, פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר ופרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
מחלוקות פוליטיות
הסרט עורר מחלוקת פוליטית בין אלו שהיללו אותו כסרט פטריוטי שלא מפחד להתמודד עם האמת על איום הטרור ובין אלו שראו בו סרט תעמולה לא מוסרי ופשטני. במאי הקולנוע מייקל מור יצא נגד נושא הסרט והצגת גיבורו: "דודי נהרג במלחמת העולם השנייה, לימדו אותנו שצלפים הם פחדנים שיירו בך בגב, ופולשים הם אפילו גרועים יותר", סת' רוגן השווה את הסרט לסרט התעמולה הנאצי שהופיע בסרט ממזרים חסרי כבוד. מאוחר יותר התנצל רוגן על כך ש"הובן לא נכון". מולם התייצבו אישים בעלי עמדות שמרניות כגון רופרט מרדוק ושרה פיילין ששיבחו את הסרט וגינו את מה שכינו "השמאלנים של הוליווד", ואמנים כגון דין קיין, בלייק שלטון, קיד רוק, רוב לאו וקרייג מורגן שתקפו את מור ורוגן. כמו כן זכה הסרט לתמיכה מהרפובליקנים ג'ון מקיין, ניוט גינגריץ' וטים פולנטי. מייק טייבי ממגזין רולינג סטון ציין שהסרט הוא כמעט טיפשי מדי מכדי לבקר אותו, ושאפילו בסטנדרטים הנמוכים של תעשיית הסרטים הוא ירד לשפל חדש. הוא ציין שהפוליטיקה של הסרט מגוחכת ואדיוטית שדומה לזו של ג'ורג' ווקר בוש וציין שהנבלים האמיתיים בסרט הם דיק צ'ייני, דונלד רמספלד ופקידי ממשל נוספים שהציבו את כריס קייל עם רובה צלפים על גגות עיראק וביקשו ממנו להרוג נשים וילדים.
איסטווד, קופר והתסריטאי ג'ייסון הול התייחסו למחלוקת וציינו שלא מדובר בסרט פוליטי אלא בכזה שמנסה להציג דיוקן אמיתי של כריס קייל והשפעת מלחמת עיראק עליו.
גידי רף
גדעון (גידי) רף (נולד ב-10 בספטמבר 1972) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה, תסריטאי וסופר ישראלי. הוא זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2010, על בימוי סדרת הטלוויזיה "חטופים", זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2010, וזוכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2012, כיוצר הגרסה האמריקאית שלה, "הומלנד".
ביוגרפיה
רף נולד וגדל בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים. הוא בנו של איתן רף, החשב הכללי של ישראל ויו"ר בנק לאומי בעבר. שירת ביחידת חיל רגלים מובחרת. הוא סיים תואר ראשון לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו "יומנו של סטארטאפיסט בדרך למכה". בשנת 2003 הוקרן לראשונה סרטו "בייביסיטר", בפסטיבל הסרטים טרייבקה שבניו יורק. הסרט זכה לפרסים רבים. אחרי לימודיו החל לעבוד כעוזר במאי של דאג ליימן בסרטו "מר וגברת סמית'" בהשתתפותם של בראד פיט ואנג'לינה ג'ולי.
בשנת 2008 יצא להפצה סרטו הראשון באורך מלא של רף, "טיוטה לרצח", סרט מותחן פסיכולוגי. הסרט הופק על ידי ליימן ואבי ארד. בשנת 2009 יצא סרטו השני לאקרנים, "רכבת" שצולם ביולי - אוגוסט 2007 בהשתתפות ת'ורה ברץ'. רף כתב וביים את הסדרה חטופים ששתי העונות שלה שודרו בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת בשנים 2010–2012. הסדרה מספרת את סיפורם של שני חיילים חטופים השבים לישראל אחרי 17 שנה בשבי בסוריה. "חטופים" זכתה להצלחה בעולם וזכויות להפקה שלה נמכרו לחברות טלוויזיה מרוסיה, טורקיה, מקסיקו וארצות הברית. רף חתום כיוצר וכותב של הגרסה האמריקאית ל"חטופים", תחת השם "הומלנד", שעלתה לשידור בערוץ הכבלים "שואוטיים" באוקטובר 2011. הגרסה האמריקנית אף זכתה בפרסי גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנים 2011 ו-2012.
במרץ 2015 עלתה לשידור בארצות הברית הסדרה "דיג" שרף כתב וביים ביחד עם טים קרינג. הסדרה עוקבת אחר סוכן הבולשת הפדרלית פיטר קונלי (ג'ייסון אייזקס) שמתמנה לתפקיד שמביא אותו לישראל, תחת פיקוחה והדרכתה של לין מונהאן (אן הייש), הבוסית והמאהבת שלו. חקירת רצח של אמריקאית צעירה מובילה אותו לתעלומה בינלאומית שקשורה בסודות האפלים ביותר של ארץ הקודש: בית המקדש, האורים ותומים, פרה אדומה, הכהונה, החושן, כת האיסיים ועוד. בדומה ל"חטופים" במקביל לשידור הסדרה, באתר האינטרנט שלה מוצגים חידות ופרטים המהווים "מידע משלים" לאלו שנמסרו בפרקים עצמם. הסדרה צולמה בעיקר בישראל ומככבים בה שחקנים אמריקאיים וישראלים: ג'ייסון אייזקס, אן הייש, אורי פפר, משה איבגי, שמיל בן ארי, אסי כהן, יהודה לוי ונועה תשבי.
באוגוסט 2019 עלה לנטפליקס סרטו, אתר הצלילה בים האדום. הסרט עוסק במבצע אחים, אשר במסגרתו הפעיל המוסד כפר נופש לחוף הים האדום בסודאן, ככיסוי למבצע העלאת יהודים מאתיופיה. הסרט זכה לאהדה יחסית מצד הקהל, אך לא זכה לשבחי המבקרים בארץ או בעולם.
חיים אישיים
רף הוא הומוסקסואל מוצהר, ומתגורר עם בן זוגו בלוס אנג'לס ובתל אביב.
הוא פעיל למען זכויות בעלי חיים, ובשנת 2007 החליט להפוך לטבעוני.
גביע המדינה בכדורגל 1976/1977
גביע המדינה בכדורגל 1976/1977 הייתה התחרות ה-39 מאז היווסדה וה-24 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1976 והסתיימו ב-1 ביוני 1977.
מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע ה-15 שלה.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
Pawn Shop
Pawn Shop (בעברית: חנות משכון) הוא אלבום האולפן של הלהקה האמריקאית האחים אוסבורן. האלבום יצא ב-15 בינואר 2016 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס נאשוויל.
האחים אוסבורן כתבו כל השירים למעט Heart Shaped Locket.
האלבום זכה להצלחה ובשבוע הראשון נמכרו 21 אלף העתקים. ב-16 בנובמבר 2017 הוא קיבל הגדרה של אלבום זהב ובסך הכול עד לשנת 2019 נמכרו 236 אלף העתקים.
השיר Stay a Little Longer יצא כסינגל במרץ 2015 ובמצער מצעד הקאנטרי איירפליי הגיע למקום השני.
השיר 21 Summer יצא בפברואר 2016 וזכה להגדרת תקליט זהב בארצות הברית.
השיר It Ain't My Fault יצא כסינגל בינואר 2017 וקיבל הגדרת תקליט פלטינה כפולה תוך מכירת 2 מיליון העתקים.
קרחון פרוניקה
קרחון פרוניקה (באנגלית: Perunika Glacier; בבולגרית: ледник Перуника) הוא קרחון במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד דרום, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 8 קילומטרים, ורוחבו הממוצע של הקרחון 3 קילומטרים.
לקרחון צורת חצי סהר.
קרחון פרוניקה מוקם ממזרח לקרחון פימפירב;
קרחון פרוניקה ממוקם מדרום לשדה השלג סדינני;
קרחון פרוניקה ממוקם דרומית-מערבית מקרחון קאליאקרה;
קרחון פרוניקה ממוקם ממערב לקרחון יורון, ומצפון לשדה השלג בלקן; בראשו של קרחון האנטרס.
את ראשו (מוצאו) של קרחון פרוניקה מקיפים רכס פליסקה (מדרום - דרום-מערב); בקע נסבר (מדרום); בקע וורנר (ממזרח); ורכס בוולז (מצפון - צפון-מזרח)
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב, בין מצוק ברדיק לבין רכס בוולז, וזורם צפונה לגבעת רזן, וממנה קרחון פרוניקה פונה לכיוון מערב - דרום-מערב מצפון לגבעת רזן.
הקרחון נשפך למעגן אמונה, שבין החוף הבולגרי לבין חוף פימפירב.
היסטוריה
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1991, על ידי Servicio Geográfico del Ejército, כשחלקו התחתון של הקרחון מופה בפירוט רב.
הקרחון מופה מחדש על ידי סוקרים בולגריים במהלך הקיץ האנטארקטי 1995–1996; ולאחר מכן בשנת 2005 ובשנת 2009 במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05.
הקרחון נקרא על שם הכפר פרוניקה בהרי רודופי בדרום בולגריה. הכפר נקרא על של פרון, שמו של אל סלבי קדום.
הדיוויזיה ה-199 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-199 (בגרמנית: 199. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-21 באוגוסט 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך מתקפת ברוסילוב. באוקטובר 1916 עברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה באפריל 1917 בקרב אראס ומיוני עד דצמבר 1917 היא לחמה בקרב איפר השלישי. באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
דוגי סטייל (סרט)
תקציר העלילה
לאחר שהכלב רג'י (ויל פרל) נזרק מהבית על ידי בעלו דאג (ויל פורטה), הוא הופך לכלב משוטט ומתחבר עם חבורת כלבים משוטטים, ביניהם: בוסטון טרייר בשם באג (ג'יימי פוקס), רועה אוסטרלית בשם מגי (איילה פישר) ודני ענק העוסק בתרפיה בשם האנטר (רנדל פארק), על מנת לנקום בדאג על שאף פעם לא רצה אותו.
תעשיית ייצור הארגמן וצביעתו במזרח הקדום
תעשיית ייצור הארגמן היא אחת מתעשיות היוקרה הבולטות של העולם העתיק. בדים צבועים בצבע זה נודעו כסמל לשררה, מלכות ואלוהות החל בתקופת הברונזה המאוחרת. בגדים צבועים בצבע זה ידועים כסמל לסמכות שליטים וצבע מייצג של האלים בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית. צבע הארגמן הופק מבלוטת צבע תת-זימיות של מספר מיני חילזון ימי מן הסוג ארגמון ארגמונית אדומת-פה, ארגמון חד קוצים  וארגמון קהה קוצים. תעשיית ייצור הארגמן נחשבה למומחיות פיניקית, ומתוארת בכתביהם של מספר מחברים ידועים בעולם הקלאסי, ביניהם סטראבון, פליניוס הזקן ואריסטו.