cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברונו ראסין
ביוגרפיה
ב-1988 התמנה כאחראי על התרבות בעיריית פריז, הוא החזיק בתפקיד זה עד לשנת 1993. מ-1997 ועד לשנת 2002 ניהל את אקדמיית צרפת ברומא. מ-2002 ועד לשנת 2007 היה הנשיא של מרכז ז'ורז' פומפידו.
ב-2008 עוטר בלגיון הכבוד.
ב-1981 נישא לביאטריס.
סירט (נהר)
אורכו של הסירט 706 קילומטרים ובאגן הניקוז שלו נכללים הנהרות:
שטח אגן הניקוז שלו הוא 44,835 קילומטרים רבועים.
מגדה אוליברו
מגדה אוליברו (באיטלקית: Magda Olivero; 25 במרץ 1910 - 8 בספטמבר 2014) הייתה זמרת סופרן איטלקית, נחשבה לאחת מזמרות הסופרן הגדולות ביותר באסכולת הווריזמו.
ביוגרפיה
מגדה אוליברו נולדה בסאלוצו, איטליה. מוריה ראשונים לא התרשמו ביותר מקולה, אך היא התמידה במאמציה ולבסוף החלה ללמוד אצל לואיג'י ג'רוסי. אוליברו הופיעה לראשונה בפומבי בשנת 1932, ברדיו טורינו, באורטוריה של קאטוזו בשם "ייסורים מסתוריים". היא הרבתה להופיע, בהצלחה גדלה והולכת, עד 1941, כאשר נישאה ופרשה מן השירה. כעבור עשר שנים חזרה להופיע, לבקשתו של פרנצ'סקו צ'ילאה, שהזמינה לשיר את התפקיד הראשי באופרה שלו "אדריאנה לקוברר".
משנת 1951 עד לפרישתה הסופית שרה אוליברו בבתי אופרה בכל רחבי העולם. עם שיבתה לבימה, נשמע קולה עתיר רגש וניואנסים, וכן חזק במידה ניכרת משהיה קודם לכן. בין פרשנויותיה הנודעות ביותר היו התפקידים הראשיים ב"אדריאנה לקוברר", "איריס", "פדורה", "לה בוהם", "הנערה מן המערב", לה טרוויאטה, "לה ואלי", מאדאם באטרפליי, מנון לסקו, מפיסטופלה וטורנדוט (בתפקיד ליו).
אוליברו שרה ב"מדיאה" של כרוביני בדאלאס, טקסס ב-1967. ב-1975, אחרי שני עשורים ככוכבת בינלאומית, הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה ב"טוסקה". הופעותיה האחרונות על הבימה היו במרץ 1981 באופרה של אישה אחת, "הקול האנושי" של פולנק. מכאן שהקריירה שלה הסתיימה בגיל 71 והקיפה קרוב ל-50 שנה. היא המשיכה לשיר מוזיקה כנסייתית במקום מגוריה ובשנות השמונים לחייה הקליטה אריות אחדות. ההקלטה הזו מלמדת, שעל אף הזדקנות קולה, כישורי הפרשנות שלה וביטחונה העצמי בטכניקה שרכשה לא נטשו אותה מעולם. קיימות הקלטות של רבות מהופעותיה, הן באופרות שלמות והן באריות ותמונות מאופרות.
קולה של אוליברו הצטיין ביופיו ובעושרו, אם כי ייתכן שקשה להעריכו נכונה בתחילה. לא תמיד השתדלה להפיק צלילים בעלי יופי מקובל, אך הצלילים שהפיקה היו תמיד אקספרסיביים. ביטוי רגשי היה תמיד בראש מעייניה. היקף קולה מפליא ביכולתו לבטא כל רגש בעוצמה אינדיבידואלית. יותר מכל זמרת, יכלה לשוות לצליל קולה את הגוון המתאים למשמעות המילים. כמו במקרה של מריה קאלאס וליילה גנג'ר, הכישרון הזה להתיך דרמה ומוזיקה לשלמות שהיא מקשה אחת עשה את מגדה אוליברו לאחת הזמרות הגדולות ביותר בכל הזמנים. סגנון משחקה עז ונלהב בה במידה.
בין הקלטות האולפן שלה "טורנדוט" (כליו, עם ג'ינה צ'יניה כצ'טרה, 1938), "פדורה" (עם מריו דל מונקו וטיטו גובי, בניצוח למברטו גארדלי, לחברת דקה, 1969) וקטעים נבחרים מתוך "פרנצ'סקה דה רימיני" (עם דל מונקו, בניצוח ניקולא רשיניו לחברת דקה, 1969).
נפטרה ב-8 בספטמבר 2014 בגיל 104.
אקשטיין
אקשטיין (או: עקשטיין) הוא שם משפחה ממקור גרמני. הפירוש המילולי של השם הוא אבן פינה. יש שרואים בו גלגול של השם ויש שקישרו את המילה לשם העברי. {{פירושונים|* גרי אקשטיין – גיטריסט, מוזיקאי, זמר, מפיק ומלחין ישראלי
הבחירות לנשיאות סוריה (2014)
הבחירות לנשיאות סוריה נערכו ב-3 ביוני 2014. הבחירות התקיימו על רקע מלחמת האזרחים בסוריה, שהחלה שלוש שנים לפני כן. כתוצאה מהמלחמה הייתה למדינה אוכלוסיית הפליטים הגדולה בעולם בזמן הבחירות, כאשר ההצבעה לפליטים במדינות זרות מסוימות החלה בשגרירויות סוריה מספר ימים לפני ההצבעה בסוריה. ארגוני האופוזיציה הסוריים החרימו את הבחירות וההצבעה לא התקיימה בחלקים גדולים של סוריה שהיו בשליטת המורדים. האזורים שבשליטת המיליציה הכורדית גם לא אפשרו הצבעה בגלל סירוב הממשלה להכיר בתביעתם לאוטונומיה אזורית, אם כי אנשים מסוימים נסעו לאזורים שבשליטת הממשלה להצביע.
רקע
בשנת 2011, החלה מלחמת האזרחים בסוריה שסיווגה את האוכלוסייה במידה רבה, על רקע דתי, עדתי או אתני. המרכז הסורי לזכויות אדם בבריטניה קובע כי עד 2014 המלחמה גבתה למעלה מ-150,000 הרוגים. כ-7 מיליון שליש מאוכלוסיית המדינה (המונה כ-23 מיליון) נעקרו מבתיהם, מהם 2.5 מיליון שנמלטו במדינות זרות.
דובר מזכ"ל האו"ם באן קי-מון הזהיר כי על רקע מלחמת האזרחים הסורית והעקירה הגדולה של אזרחי סוריה, "בחירות כאלה אינן תואמות את המכתב והרוח של ועידת ז'נבה" והן "יפגעו בסיכויים של פתרון פוליטי עם האופוזיציה. בכל זאת נמשיך לחפש ולבנות על כל פתח לפתרון לטרגדיה בסוריה." המורדים הסוריים ומפלגות האופוזיציה סירבו להשתתף בשיחות השלום אלא אם אסד יודח מהשלטון ונאסר עליו כל תפקיד מנהיגי עתידי. שיחות השלום נכשלו לפני שהן התחילו משום שמה שנועד להיות משא ומתן הפך לאולטימטום בלבד. ההפסקה של שיחות השלום עמדו בניגוד מוחלט למטרות המוצהרות של האו"ם לפתרון הסכסוך.
פליטים
2.5 מיליון הפליטים ויכולתם להצביע הביאו לכמה מחלוקות סביב הבחירות הללו. מאות אלפי פליטים שלא עזבו את סוריה באופן רשמי באמצעות מעברי-גבול הוצאו ממספר הבוחרים.
בביירות, לבנון, שארחה כ-1,100,000 פליטים סורים, הכבישים היו משותקים בגלל מספרם העצום של פליטים סורים וגולים סורים שכבר התגוררו בלבנון שרצו להצביע בשגרירות סוריה.
קוהזיה
קוֹהֶזְיָה היא כוחות משיכה הפועלים בין מולקולות מאותו החומר.
כאשר כוחות אלה חזקים יותר מכוח האדהזיה, מתקבלת צורה כדורית (במקרה של נוזל). לדוגמה כספית בכלי זכוכית: כוחות המשיכה בין מולקולות הכספית חזקים יותר מכוחות המשיכה בין מולקולות הכספית למולקולות הזכוכית, ולכן היא מקבלת צורה כדורית.
משיכה זו היא תוצאה של ניתוח קוונטי של האלקטרונים במולקולות הנמשכות. בתהליך זה פונקציית הגל של האלקטרונים מתחברת ומתרחבת ולכן לפי עקרון אי הוודאות האנרגיה הקינטית יכולה להיות קטנה יותר ונוצר בור פוטנציאל כאשר המולקולות קרובות זו לזו. מערכת פיזיקלית תשאף תמיד להיות במינימום האנרגיה האפשרית, או בניסוח אחר - הכח הוא מינוס הנגזרת המרחבית של הפוטנציאל, ולכן נוצר כח משיכה.
מכונת רוח
מכונת רוח (או אֵאוֹלִיפוֹן, aeoliphone) הוא כלי נגינה ופעלול-קול המייצר צליל הדומה לנשיבת רוח. הכלי בתצורתו הקלאסית בנוי מתוף המונח אופקית ומסובב באמצעות ארכובה (מנואלה) כנגד יריעת בד קנבס או עור, תוך יצירת חיכוך המשמיע את קול הנשיבה, בהתאם לקצב הסיבוב. כלים מודרניים עושים שימוש במאוורר חשמלי ותריס עץ דרכו נושבת הרוח.
יצירות מוזיקה קלאסית העושות שימוש במכונת רוח:
כמו כן נעשה שימוש במכונת רוח בשירים פופולריים, בעיקר בסוגות רוק מתקדם ופסיכדליה כגון "עפיפונים" של להקת סימון דופרה והצליל הגדול.
בת הים הקטנה (אנימה)
עלילת הסדרה
מרינה, בת ים בודדה, מאסה בחיים התת-מימיים. לאחר ערב גורלי שבו עולה מרינה אל פני הים, היא רואה ספינה שבה מלחים חוגגים, וביניהם הנסיך אלווין. בעוד שמרינה מוקסמת ממראה עיניה, באותו יום עוברת סערה קשה והספינה טובעת.
מרינה, העדה למתרחש, נחלצת לעזרת המלחים. כל המלחים הצליחו להאחז בדבר מה במים, למעט אלווין הנסיך שטובע. מרינה לא משתהה ונחלצת לעזרתו במהרה.
מרינה עוברת מסכת ייסורים, הכוללת מעקב יומי אחר הנסיך, תוך ויתור על קולה הענוג, עד אשר מגיעה הישועה. לבסוף, אלווין מגלה מי הצילה את חייו והאהבה בין השניים פורחת. אבל, כפי שמגלים כבר ממילות השיר, מרינה בת ים ואילו אהובה הנסיך בן אנוש. אנסֶלְם הקוסם שעה לעזרת הזוג הנאהב ורקח שיקוי זמני שמאפשר לנסיך לנשום מתחת למים בזמן קצוב, ואשר מעניק לבת הים זוג רגליים (אך בהירטבה, זנבה מחליף את זוג הרגליים במהרה).
באחד הביקורים של אלווין מתחת לים, הקסה וצבא הכרישים שלה בראשות ראש פטיש דדלוק, שודדים ספינת מלחים, כדי לשדוד את אוצרתיה ובעוד מרינה וחברתה סוסת הים מימי מצילות את הספינה. הקסה מוצאת בין אוצרותיה את לוחית הזהב.
אנסלם מספר להם כי ניתן לשים קץ לסבלם וכי יש דבר היכול להעניק לשניים את האושר לו פיללו. מרינה תוכל להפוך לבת אנוש אם יחברו את 2 חלקי לוחית הזהב אשר נשברה בעת התקרית בין המלחים להקסה. אם תורכב הלוחית, יוכל אנסלם להקריא את הלחש הכתוב עליה ומרינה תהפוך לבת אנוש לנצח. לרוע מזלם, החלק המשלים של לוחית הזהב נמצא אצל לא אחרת מהקסה, מכשפת הים המרשעת.
למעשה, הקסה מעוניינת בלוחיות מאותה הסיבה - לפני שנים רבות היא הייתה בת אנוש, ולא סתם בת אנוש - אלא קוסמת ואהובתו של אנסלם. אך מאחר שהקסה התחילה להשתמש ביכולותיה למטרות רעות, אנסלם נאלץ להילחם בה, עד אשר גבר עליה בקרב. לאחר הניצחון שנחל, דן אנסלם את הקסה לחיות כחצי צלופח-חצי אשה, מתחת לפני הים ולחיות בכיעור נורא (בניגוד גמור להיותה בת אנוש יפהפייה).
ישראל משקלוב
רבי ישראל בן שמואל אשכנזי משְקְלוֹב (שקלוב, תק"ל, 1770 – טבריה, ט' בסיוון תקצ"ט, 22 במאי 1839) היה רב, שד"ר, ממנהיגי עליית תלמידי הגר"א, מחבר הספר פאת השולחן.
חייו
רבי ישראל נולד בשקלוב למשפחת רבנים מפורסמת. סבו, רבי עזריאל משקלוב, עלה לארץ ישראל בשנת תקל"ב (1772) ולאחר תקופה יצא ונפטר באיזמיר. רבי ישראל התגורר בשקלוב ובה למד, והגיע ללמוד אצל הגר"א מווילנה סביב שנת 1796, ביחד עם חברו רבי מנחם מנדל משקלוב. רבי ישראל ורבי מנחם מנדל התבלטו מיד בין תלמידי הגר"א ועסקו בהעתקת כתביו ובהפצתם. לאחר פטירת הגר"א ב-1797 רבי ישראל עסק בהבאתו לדפוס של ביאור הגר"א לשולחן ערוך חלק אורח חיים.
עלייתו לארץ ישראל
הגל הראשון של העולים היה קבוצה בראשותו של הרב מנחם מנדל משקלוב. הקבוצה הגיעה לחיפה בקיץ תקס"ח (1808). משך כחודשיים התגוררו בטבריה, ומשם עברו להשתקע בצפת, בעקבות מחלוקות עם החסידים שהגיעו לארץ ישראל כ-30 שנה קודם לכן בעליית תלמידי הבעש"ט והתגוררו בטבריה.
הגל השני היה קבוצה בראשותו של הרב סעדיה משקלוב. הקבוצה הגיעה בתחילת הקיץ של שנת תקס"ט (1809).
רבי ישראל עמד בראש הקבוצה השלישית ביחד הרב חיים כ"ץ הרב מפאקראי. הקבוצה הגיעה לצפת בתשרי ה'תק"ע (1809), שם הצטרפה כקודמתה לקהילה החדשה. ביחד מנו כ-150 נפש. ר' חיים כיהן בפועל כרב הקהילה, ורבי ישראל הפך לאחד ממנהיגיה הבולטים.
יציאתו לחו"ל
הקהילה סבלה ממצב חומרי בלתי נסבל והיה ברור שללא עזרה מבחוץ לא תוכל להתקיים. ראשי העדה החליטו שיש צורך לשלוח לחו"ל אישיות חשובה ובעלת השפעה, שתצליח לקבוע "מעמד" מסוים ומתמיד בשביל העדה. בצפת התכנסו: "כל הגדולים והזקנים בבית הכהן הגדול הר"ח פאקראיימר מ"ץ מק"ק ווילנא" והחליטו לשלוח את רבי ישראל לחו"ל לאסוף כספים עבור יהודי צפת.
וכך, בשלהי חורף תק"ע, חודשים ספורים לאחר שהגיע לארץ ישראל, יצא רבי ישראל דרך קושטא בדרכו לליטא. הוא הגיע לוולוזין, שם קבל עזרה והמלצה לפעולתיו בעיקר מרבי חיים מוולוז'ין ויצא עמה למסע איסוף הכספים. הוא נפגש עם שליח האשכנזים מצפת וסיכם עמו על פעילות משותפת. הוא הצליח ושלח את התרומות לצפת. מסעו עבר בין היתר בווילנה, בוורשה ובמינסק שם הדפיס את ספרו "תקלין חדתין" על התלמוד הירושלמי מסכת שקלים, שמופיע בדפוסי המסכת שבתלמוד הבבלי.
בשנת 1812 פלשה צרפת לרוסיה ולא נותר לו אלא לשוב לארץ ישראל. במסע ארוך דרך היבשה במהלך חורף ה'תקע"ג הגיע לקושטא ומשם לארץ ישראל - כתום שלוש שנות נדודים.
חזרתו לארץ ישראל
בחזרתו לארץ ישראל סבל רבי ישראל מאוד. מיד בחזרתו לצפת בקיץ ה'תקע"ג פרצה שם מחלת הדבר, רבים ברחו מן העיר ורבי ישראל ובני ביתו עמהם בדרכם לירושלים. בדרך מתה אשתו העניא ונקברה בשפרעם. בהגיעם לירושלים פרצה גם שם מגפה ובזה אחר זה נספו כל בני משפחתו. בתחילה מת חתנו יואל, לאחר מכן מתה בתו לאה (השאירה תינוק יונק שרבי ישראל גדלו וגם הוא מת בקיץ ה'תקצ"ד בן עשרים) שני בניו נחמן וזאב ובתו אסתר מתו אף הם. בתוך כך גם נודע לו על מות אביו רבי שמואל ואמו מלכה. רבי ישראל נשאר עם בתו הקטנה שיינדל.
בתחילת שנת ה'תקע"ד חזר לצפת. שם עמד בראש העדה - ביחד עם ידידו הגדול מנחם מנדל משקלוב - ועמל לשקם את הקהילה. רבי ישראל נישא בשנית עם יוטא בילא בת הרב דוד סגל רבה של מיאמפולי ונולדו לו ממנה שני בנים ובנות.
ערב המגפה מנתה קהילת הפרושים בצפת 461 נפשות (רבי ישראל כתב בפנקס הכולל: "והעולים מכוללנו פה רבו עדי עלו למניין תס"א נפשות, כמנין וברך אתכ"ם"), אבל בעקבות המגפה, בתחילת קיץ תקע"ו מנתה הקהילה 188 נפשות בלבד.
כמנהיג העדה וממונה על חלוקת כספי החלוקה לקהילת הפרושים היה עליו להתנהל בפיקחות רבה על מנת לרצות את כולם. הכספים נשלחו מאירופה הספיקו בדוחק רב, במשך כשנתיים לא הגיעו ליעדם והיה עליו ללוות על מנת שאנשים לא ימותו ברעב.
בחשוון ה'תקע"ו נסע רבי מנחם מנדל משקלוב וכל בני ביתו לירושלים ורבי ישראל נשאר כמעט לבדו בהנהגת העדה.
גם בשלב זה לא בא אל המנוחה. במהלך שנים אלו מתו שני בניו מאשתו השנייה, וחורף ה'תקפ"ה שהיה גשום וסוער גרם למפולת בתים בצפת. גם ביתו של רבי ישראל קרס עליו ועל בני ביתו אך הם נצלו.
רצח חיים פרחי (בערב ראש חודש אלול ה'תק"פ) הביא לשינוי דרסטי ביחס השלטון. הוטלו מיסים על היהודים ומצבם הורע. הוא אף השלך לכלא בדרישה לכופר. אז הגיע לארץ ישראל "שר גדול מניסטרי דקיסר רוסיה יר"ה". המינסטר גער בקונסול רוסיה בעכו ודרש ממנו להגן על היהודים. וכך התקבלה תעודה שהמושל הטורקי חייב בהגנת היהודים.
מילטון יאנג
מילטון רובן יאנג (באנגלית: Milton Ruben Young; 6 בדצמבר 1897 – 31 במאי 1983) היה פוליטיקאי אמריקאי, מהבולטים שייצגו את דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, בשנים 1945–1981. עת שפרש מהסנאט, היה לסנאטור הוותיק ביותר משורות המפלגה הרפובליקנית.
ישראל משקלוב
הביזה הגדולה
ביום ראשון ח' סיון ה'תקצ"ד (15 ביוני 1834) נחת על העיר אסון. במהלך מרד הפלאחים ערכו כפריים ערבים ומוסלמים מקומיים סדרת פרעות בקהילה היהודית והגיעו גם לצפת. בפרעות נבזז כמעט כל רכוש הקהילה, והפורעים רצחו ופצעו כל מי שנקרה בדרכם. בית הדפוס של ישראל ב"ק נהרס והספרים שנמצאו בו הושחתו. רוב יהודי צפת ברחו מהעיר לכפר הסמוך, עין זיתים, ולהרים שסביב.
מילטון יאנג
ביוגרפיה
יאנג נולד בברלין שבדקוטה הצפונית לג'ון ורייצ'ל יאנג, אשר נולדו להורים גרמנים. יאנג סיים את לימודיו בתיכון לאמור, ולאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו ובאוניברסיטת גרייסלנד. ב-1919, נישא יאנג ללינדה בנסון ומיסדו את קשרם בשלושה בנים. לינדה הלכה לעולמה זמן קצר לפני חתונת הזהב שלהם ב-1969 (רעייתו השנייה של יאנג הייתה פטרישיה בירן, ששימשה מזכירתו בסנאט). עם סיום לימודיו הגבוהים, שב יאנג לדקוטה הצפונית על מנת לתפעל ולתחזק את החווה החקלאית של אביו.
בימי השפל הגדול יאנג התעניין יותר ויותר בפוליטיקה. הוא היה פעיל בענייני הקהילה, התנדב במוסדות החינוך, העיירה, והמחוז של מנהל ההתאמה החקלאית שהוקם מכוח חוק ההתאמה החקלאית (Agricultural Adjustment Act). בבחירות הכלליות בדקוטה הצפונית 1932 התמודד לבית הנבחרים הארצי וניצח. לסנאט הארצי נבחר שנתיים מאוחר יותר. יאנג היה גם אחד מאנשי המפתח בהתפתחות ועדת הארגון הרפובליקנית בדקוטה הצפונית במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. עם מותו של הסנאטור ג'ון מוזס ב-1945, המושל פרד ג'. אנדהל מינה את יאנג למלא את המושב הפנוי של דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, ויאנג נאלץ לוותר על ניהול החווה המשפחתית, כדי למלא את תפקידיו בוושינגטון הבירה.
ישראל משקלוב
הביזה הגדולה
הפורעים העמידו שומרים בדרכים כדי שיהודי העיר לא יוכלו להודיע על מצבם, אך רבי ישראל הצליח להודיע על הפרעות על ידי רץ ששלח לשלטונות המצריים. הפרעות נמשכו שלושים ושלושה ימים, ורק ביום חמישי י' בתמוז (17 ביולי), הגיעו לצפת כוחות חמושים של חמש מאות איש בפקודת איברהים פאשה. הפורעים שתכננו להילחם לכדו חלק מהיהודים שהסתתרו בגבעות מחוץ לעיר ואילצו אותם לסחוב תותחים אל המגדלים, אולם לאחר שתוגברו הכוחות באלף לוחמים נכנעו וברחו.
מילטון יאנג
ביוגרפיה
יאנג הושבע לסנאט ב-12 במרץ 1945, והפך לאחד מחברי הסנאט בעלי תקופת הכהונה הארוכה ביותר בתולדותיו. תפקידיו העיקריים התבטאו בחברותו בוועדת החקלאות, התזונה והייעור ובוועדת ההקצבות בה בכיר הרפובליקנים. ב-1974, במהלך בחירות האחרונות שלו לסנאט, נעשה שימוש בגילו המופלג של יאנג על מנת להכשילו בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית. בתגובה, יאנג שבר חתיכת קרש בידיו, צייר עצמו שוב כצעיר ורענן וזכה בבחירות.
ישראל משקלוב
הביזה הגדולה
שוב היה על רבי ישראל לאחות את השברים לגייס כספים ולשקם את הקהילה.
ספרו פאת השולחן
במשך כל השנים רצה להביא לדפוס את ספרו הגדול "פאת השולחן" על הלכות ארץ ישראל לפי שיטת רבו הגר"א, אך רק בשנת ה'תקצ"ו הצליח בזה והספר הודפס בצפת בדפוס רבי ישראל ב"ק ששוקם לאחר הפרעות.
מילטון יאנג
ביוגרפיה
סנאטור יאנג נפטר בביתו שבסאן סיטי, אריזונה, ב-31 במאי 1983 ונקבר בברלין, עיר הולדתו. תחנת הכוח על שם מילטון ר. יאנג השוכנת במחוז אוליבר נקראה על שמו כאות הוקרה. הבניין הגבוה ביותר בעיר מינוט שבדקוטה הצפונית הוא בית דיור ציבורי הנושא את שמו.
ישראל משקלוב
ספרו פאת השולחן
בהקדמתו לספר ניכרת גדלות רוחו, הערצתו הגדולה לגר"א, ומסירות נפשו למען יישוב ארץ ישראל. הקדמה זו היא אחד המקורות החשובים על הגר"א, לצד הקדמתו של רבי חיים מוולוז'ין לביאור הגר"א על ספרא דצניעותא.
בשנת ה'תרע"ב הוציא הרידב"ז ספר זה מחדש, בתוספת פירוש שלו בית רידב"ז ושו"ע שבת.
אהליאב בן אחיסמך
אָהֳלִיאָב בֶּן אֲחִיסָמָךְ היה דמות תנ"כית משבט דן אשר היה שותפו של בצלאל בן אורי במלאכת בניית המשכן וכליו.
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
בעת רעידת האדמה בצפת (בכ"ד טבת ה'תקצ"ז) שהה רבי ישראל בירושלים. העיר צפת נחרבה כולה ורבים נותרו תחת ההריסות. רבי ישראל קיבל את הידיעה על החורבן על ידי רץ ששלחה רעייתו רק בד' בשבט. הוא ארגן מיד משלחת הצלה בת כעשרים איש בראשות רבי אריה מרכוס (נאמן) וחתנו רבי ישעיה ברדקי, ביד המשלחת נתן 12 אלף גרוש - אותם לווה מקהילת הספרדים - לשכור פועלים לפנות את ההריסות, לטפל בפצועים ולקבור את המתים. המשלחת הגיעה לצפת בט"ז בשבט (כשלושה שבועות לאחר הרעש), והחלה בפעולתה. אנשי המשלחת העבירו לירושלים חלק ניכר ממשפחות הניצולים.
אהליאב בן אחיסמך
המושב אֲחִיסָמָךְ באזור השפלה נקרא על שם אביו.
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
רבי ישראל ורבי אריה מרכוס (נאמן) שיגרו מכתבי אזעקה לר' צבי הירש להרן, ראש ארגון הפקידים והאמרכלים באמסטרדם, ובהם תיאור ראשון של הרעש הכבד ותוצאותיו ושל פעולות ההצלה, וכן בקשה נמרצת לסיוע כספי. מכתבים אלו הם המקור הכמעט יחידי על הרעש בצפת.
אהליאב בן אחיסמך
בחירתו ומשמעותה
על פי המסופר ב, בשנה הראשונה ליציאת מצרים פנה אלוהים אל משה בסיום הציווי על הכנת המשכן, וציווה למנות את בצלאל, יחד עם אהליאב בן אחיסמך משבט דן, לבצע את מלאכת המשכן וכליו:
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
בהספדו המר על הרוגי צפת נשא רבי ישראל קינה, ובדבריו אמד את ההרוגים מיהודי צפת ב"שני אלפים ויותר" (אולם מדיווחים אחרים עולה כי מספרם עמד על כארבעת אלפים).
אהליאב בן אחיסמך
בחירתו ומשמעותה
א וַיְדַבֵּר יְהוָה אֶל-מֹשֶׁה לֵּאמֹר. ב רְאֵה קָרָאתִי בְשֵׁם בְּצַלְאֵל בֶּן-אוּרִי בֶן-חוּר לְמַטֵּה יְהוּדָה. ג וָאֲמַלֵּא אֹתוֹ רוּחַ אֱלֹהִים בְּחָכְמָה וּבִתְבוּנָה וּבְדַעַת וּבְכָל-מְלָאכָה. ד לַחְשֹׁב מַחֲשָׁבֹת לַעֲשׂוֹת בַּזָּהָב וּבַכֶּסֶף וּבַנְּחֹשֶׁת. ה וּבַחֲרֹשֶׁת אֶבֶן לְמַלֹּאת וּבַחֲרֹשֶׁת עֵץ לַעֲשׂוֹת בְּכָל-מְלָאכָה. ו וַאֲנִי הִנֵּה נָתַתִּי אִתּוֹ אֵת אָהֳלִיאָב בֶּן-אֲחִיסָמָךְ לְמַטֵּה-דָן וּבְלֵב כָּל-חֲכַם-לֵב נָתַתִּי חָכְמָה וְעָשׂוּ אֵת כָּל-אֲשֶׁר צִוִּיתִךָ.
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
אשתו ובני ביתו ניצלו, אך הוא החליט להישאר בירושלים יחד עם רבים מזקני העיר וחכמיה, בעצם בשלב זה רוב קהילת הפרושים מעליית תלמידי הגר"א עברו לירושלים.
אהליאב בן אחיסמך
בחירתו ומשמעותה
בחז"ל מוסברת בחירתו של אהליאב על רקע היות בצלאל משבט יהודה, אשר נחשב לשבט החשוב, נושא דגל המלכוּת:
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
עדת האשכנזים הפקידו אותו לרב ומנהיג, רבי ישראל שכבר היה זקן ושׂבע ימים לקח את חתנו רבי ישעיה ברדקי - לימים רבה של הקהילה האשכנזית בירושלים - לעזור לו בכל ענייני העדה.
אהליאב בן אחיסמך
בחירתו ומשמעותה
ניתן לראות את בחירתו של בצלאל כשותף של אהליאב כהצהרה על שוויון השבטים בפני ה' - עבודתו של אהליאב משבט דן (שנחשב לשבט לא דומיננטי בתחום ההנהגה) היא כעבודתו של בצלאל, ושניהם נבחרו לבנות יחד את המשכן לשכִינה.
האמן מצור בתקופת שלמה
בספר מלכים-א (ז, יג) מסופר כי חירם מצור, שאמו הייתה אלמנה משבט נפתלי, סייע לשלמה לבנות את בית המקדש בירושלים. בספר דברי הימים-ב (ב, י-יג) נכתב כי אמו של חירם הייתה משבט דן:
ישראל משקלוב
רעידת האדמה
גם בירושלים ניהל את הסדרת קבלת התרומות מחו"ל וחלוקתם.
אהליאב בן אחיסמך
האמן מצור בתקופת שלמה
י וַיֹּאמֶר חוּרָם מֶלֶךְ-צֹר בִּכְתָב, וַיִּשְׁלַח אֶל-שְׁלֹמֹה: בְּאַהֲבַת יְהוָה אֶת-עַמּוֹ, נְתָנְךָ עֲלֵיהֶם מֶלֶךְ. יא וַיֹּאמֶר, חוּרָם--בָּרוּךְ יְהוָה אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר עָשָׂה אֶת-הַשָּׁמַיִם וְאֶת-הָאָרֶץ: אֲשֶׁר נָתַן לְדָוִיד הַמֶּלֶךְ בֵּן חָכָם, יוֹדֵעַ שֵׂכֶל וּבִינָה, אֲשֶׁר יִבְנֶה-בַּיִת לַיהוָה, וּבַיִת לְמַלְכוּתוֹ. יב וְעַתָּה, שָׁלַחְתִּי אִישׁ-חָכָם יוֹדֵעַ בִּינָה--לְחוּרָם אָבִי. יג בֶּן-אִשָּׁה מִן-בְּנוֹת דָּן, וְאָבִיו אִישׁ-צֹרִי יוֹדֵעַ לַעֲשׂוֹת בַּזָּהָב-וּבַכֶּסֶף בַּנְּחֹשֶׁת בַּבַּרְזֶל בָּאֲבָנִים וּבָעֵצִים בָּאַרְגָּמָן בַּתְּכֵלֶת וּבַבּוּץ וּבַכַּרְמִיל, וּלְפַתֵּחַ כָּל-פִּתּוּחַ, וְלַחְשֹׁב כָּל-מַחֲשָׁבֶת--אֲשֶׁר יִנָּתֶן-לוֹ, עִם-חֲכָמֶיךָ, וְחַכְמֵי, אֲדֹנִי דָּוִיד אָבִיךָ.
ישראל משקלוב
סיכום פעולתו
בשנות פעילותו בצפת עשה רבי ישראל רבות לביסוס הקהילה. בין יוזמותיו היה הניסיון לחדש את הסמיכה בארץ על מנת לחדש את הסנהדרין, ושליחת שליח (רבי ברוך בן שמואל מפינסק) לחיפוש עשרת השבטים, שאצלם, כך סבר, קיימים חכמים סמוכים שעל ידם ניתן יהיה לחדש את הסמיכה והסנהדרין בארץ ישראל (ע"פ הצעתו של הרדב"ז לאופן חידוש הסמיכה). כמו כן, פעל בצוותא עם ידידו רבי מנחם מנדל משקלוב לבנייתו מחדש של בית כנסת החורבה שבירושלים, הצלחתם הוגדרה על ידי העולים כסימן ל"אתחלתא דגאולה".
אהליאב בן אחיסמך
האמן מצור בתקופת שלמה
בתלמוד מובאת מסורת שקושרת את שמו של אהליאב עם חירם הצורי, אמן משבט נפתלי שסייע בבניית בית המקדש של שלמה:
קברו
קיימת מסורת המראה את קברו בכפר סוג'וד בדרום לבנון. על פי המסורת, הכפר נקרא כך משום שסוג'וד פירושו בארמית להשתחוות (מלשון 'סגידה') והעצים במקום השתחוו בעת קבורתו, מעל המקום בו שכן בעבר מוצב ריחן של צה"ל וצד"ל. יהודי צידון היו רגילים לפקוד קבר זה בעבר.
ישראל משקלוב
סיכום פעולתו
בסיון ה'תקצ"ט נסע לטבריה ונפטר שם, בט' בסיוון ה'תקצ"ט - 1839 שם נקבר.
בתו שיינדל נישאה לרבי ישעיה ברדקי.
Sister Golden Hair
"Sister Golden Hair" ("אחות זהובת שיער") הוא שיר של להקת אמריקה מתוך אלבומה החמישי Hearts (1975), שנכתב על ידי גרי בקלי, ממייסדי הלהקה. זה היה הסינגל השני שלהם שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 בארצות הברית, והוא נשאר במקום הראשון בו למשך שבוע.
רקע
בקלי ציין כי "לא הייתה באמת אחות זהובת שיער". המילים לשיר נכתבו במידה רבה בהשראת יצירותיו של ג'קסון בראון. בקלי אמר על כך: "[לג'קסון בראון] יש כישרון, יכולת להפוך מילים למוזיקה... אני מוצא שג'קסון יכול לדכא אותי קצת, אבל רק באמצעות הכנות שלו. זה היה הסגנון שלו שהוביל לשיר שלי, 'Sister Golden Hair'". בקלי הוסיף כי "Sister Golden Hair" "היה אחד הפעמים הראשונות שהשתמשתי במילה 'ain't' [כלומר בסלנג] בשיר, אבל לא התאמצתי [לעשות זאת]. פשוט הכנסתי את עצמי למצב הנפשי הזה והצלחתי להוציא ממנו מילים מהסוג הזה."
וידאו קליפ
הקליפ לשיר מציג את הלהקה מבצעת את השיר ב-The Midnight Special, תוכנית טלוויזיה מוזיקלית פופולרית.
Him & I
Him & I (בעברית: אני והוא) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ג'י-איזי, והזמרת-יוצרת אמריקאית הלסי, מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, The Beautiful & Damned (2017). הוא יצא לאור ב-30 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
אצטדיון מקס מורלוק
אצטדיון מקס מורלוק (בגרמנית: Max-Morlock-Stadion) הוא אצטדיון בנירנברג שבגרמניה, אשר נפתח בשנת 1928.
Him & I
השיר הגיע למקום הראשון במצעד 40 שירי המיינסטרים.
אצטדיון מקס מורלוק
היסטוריה
מאז שנת 1966 האצטדיון משמש בית עבור קבוצת הבונדסליגה הגרמנית נירנברג. באולימפיאדת מינכן בשנת 1972, אירח האצטדיון שישה משחקים. בשנת 1967, אירח את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בין באיירן מינכן וגלאזגו ריינג'רס, באיירן מינכן ניצחה 0–1.
Him & I
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'ים לאבין, דקראי גוויטירה, מדיסון לאב, ג'ו חאג'דוריאן, אדגר מצ'וקה, אלכסנדר שוורץ, ג'רלד גילום ואשלי פרנג'יפאני והופק על ידי הפיוצ'ריסטיקס. ב-30 באוגוסט 2017, ג'י-איזי הציג לראשונה את השיר במהלך הופעה שאירעה בבלו נייל בניו אורלינס והייתה האחרונה בסיבוב ההופעות שלו, "Bud Light's Dive Bar Tour".
אצטדיון מקס מורלוק
היסטוריה
האצטדיון היה ידוע בכינויו Städtisches Stadion (בעברית: "אצטדיון עירוני") עד 1991, אז קיבל את השם פרנקנשטדיון. ב-14 במרץ 2006 האצטדיון נקרא מחדש בשם EasyCredit-Stadion ("איזיקרדיט-שטדיון") למשך שש שנים אחרי עסקת חסות עם הבנק הגרמני DZ Bank. בין השנים 2013–2016 נקרא האצטדיון Grundig Stadion ("אצטדיון גרונדיג"), עקב הסכם חסות עם חברת גרונדיג. בין השנים 2016-2017 נקרא האצטדיון "אצטדיון נירנברג". בשנת 2017, לאחר בקשות רבות מצד אוהדי הקבוצה, נקבע שמו הנוכחי של האצטדיון, שנקרא על שמו של מקס מורלוק, גדול כדורגלני נירנברג בכל הזמנים וסמל בקבוצה.
Him & I
רקע וכתיבה
במהלך הבית הראשון שמבצע ג'י-איזי, הוא מזכיר את בוני וקלייד; שודדים שפעלו במרכז ארצות הברית בזמן השפל הגדול, בשנות ה-30 של המאה ה-20. את "Him & I" תיארו ב-Genius ובמגזין בילבורד כרצועת "בוני וקלייד", בשל הצורה שהוא מבוצע והאווירה המאפיינת אותו. כלומר, הלסי מבצעת את קטעי השירה שלה, בעוד ג'י-איזי עונה לה לכאורה, ומבצע את קטעי השירה שלו. השורה "" מציגה את השניים (הלסי וג'י-איזי) כגרסת 2017 של בוני וקלייד.
דימום מהאף
דימום מהאף או אפיסטקסיס (מיוונית: ἐπιστάζω (אפיסטזו) לדמם מהאף: ἐπί (אפי) עלית – "מעל", "על" + στάζω (סטאזו) – "לטפטף מהנחיריים") הוא תופעה של דימום המופרש מהנחיריים שאינה בהכרח תסמין למחלה. דימום מהאף הוא נפוץ יחסית, בדרך כלל שמים לב כאשר הדם מנקז החוצה דרך הנחיריים. ישנם שני סוגים: קדמי (הנפוץ ביותר), ואחורי (פחות שכיח, דורש טיפול רפואי). במקרים חמורים יכול הדם להתנקז החוצה מן העין. דם טרי ודם קרוש יכולים גם לזרום למטה לקיבה ולגרום לבחילות והקאות.
Him & I
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-700 מיליון השמעות.
דימום מהאף
הפתופיזיולוגיה
דימום מהאף נגרם כתוצאה מקרע של כלי דם בתוך רירית האף. קרע יכול להיות ספונטני או כתוצאה מטראומה. 60% מהאוכלוסייה מדווחים על דימום מהאף עם שכיחות שיא באלה מתחת לגיל עשר ומעל גיל 50 ומופיע אצל גברים יותר מאשר נשים. עלייה בלחץ דם נוטה להאריך את משך הזמן של דימום מאף ספונטני. תרופות והפרעות של קרישת דם נוגדות קרישה יכולים לקדם ולהאריך את הדימום. דימום ספונטני מהאף הוא שכיח יותר אצל קשישים כי רירית האף הופכת להיות יבשה ודקה ולחץ דם נוטה להיות גבוה יותר. גם משך זמן הדימום אצל הקשישים הוא ארוך כי כלי הדם שלהם הם פחות מסוגלים להצר ולשלוט בדימום.
אצטדיון מקס מורלוק
היסטוריה
כמו כן, האצטדיון אירח חמישה משחקים במסגרת מונדיאל 2006, כולל המשחק המפורסם בין פורטוגל והולנד אשר נקרא "קרב נירנברג" עקב 4 הכרטיסים האדומים ו-16 הכרטיסים הצהובים שהוצאו על ידי השופט הרוסי ולנטין איבאנוב, מספר הכרטיסים הגדול ביותר שהוצא בטורניר בין-לאומי של פיפ"א.
גרהרד קלופפר
גרופנפיהרר גרהרד קלופפר (בגרמנית: Gerhard Klopfer; 18 בפברואר 1905 – 29 בינואר 1987) היה בכיר במפלגה הנאצית. יד ימינו של מרטין בורמן.
ביוגרפיה
קלופפר נולד למשפחה חקלאית ב-18 בפברואר 1905 בעיר שרייברסדורף שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. למד משפטים וכלכלה ביינה ובברסלאו ובשנת 1931 נתמנה לשופט בדיסלדורף. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אה, ושנה לאחר מכן עבר לגסטאפו. בסוף אותה שנה מונה ליועץ במשרד החקלאות הפרוסי וב-1934 הועבר ללשכת המשטרה החשאית. ב-1935 הוא עבר לאס אס והפך לאחד מאנשי מטהו של רודולף הס בדרגת אוברפיהרר. ב-1938 הוא היה אחראי לתפיסתם של עסקים יהודיים, ועסק בין היתר בנישואי תערובת בין גרמנים אתנים ליהודים, ושאלות עקרוניות בנושא כיבוש מדינות זרות. בהמשך מונה לתת מזכיר קבוע בלשכת המפלגה (Parteikanzlerei), וככזה היה לאיש סודו של מרטין בורמן.
דימום מהאף
דרך טיפול
ברוב המקרים, הדם מגיע מאזור קיסלבך, המצוי בחלק הקדמי של החיץ והמכיל כלי דם רבים. בדרך כלל אפשר להשתלט על הדימום ולהפסיק אותו על ידי לחיצה על שני צידי האף במשך לפחות חמש דקות ועד 20 דקות; הטיית הראש קדימה (מטה) תעזור להקטין את הסיכוי של בחילה וחסימה בדרכי הנשימה, בליעת דם עודף יכולה לגרות את הקיבה ולגרום להקאות.
גרהרד קלופפר
ביוגרפיה
ב-20 בינואר 1942 הוא ייצג את בורמן במהלך ועידת ואנזה. יחד עם הלמוט פרידריכס, קלופפר היה הביורוקרט בעל ההשפעה הרבה ביותר על בורמן. עמדה זו נתנה לו כוח רב בתוך המפלגה הנאצית, בורמן בטח בו עד כדי כך ששלח אותו או את פרידריכס במקומו לפגישות מפלגתיות. בתפקיד זה, בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, הוא חתם גם על ייסודו של ה"פולקסשטורם" (Volkssturm) שכלל נערים בני 16 ומבוגרים בני 60. במקביל הוא טיפח קריירה צבאית בתוך האס אס, וב-1944 הועלה לדרגת גרופנפיהרר.
דימום מהאף
דרך טיפול
תרופות oxymetazoline או phenylephrine שהן תרסיסים לאף שמיועדים לטיפול בנזלת אלרגית, ועשויים גם לשמש למטרה זו. אם אמצעים פשוטים אלה לא עובדים אז ייתכן שיש צורך בהתערבות רפואית כדי לעצור את הדימום על ידי כווייה כימית של כל כלי הדם הקדמיים של האף. טיפול זה נעשה אך ורק על ידי איש מקצוע רפואי. זהו הליך כירורגי וצריך להזריק חומר הרדמה ברירית האף, רצוי בתוספת של אדרנלין אקטואלי להפחית דימום נוסף.
גרהרד קלופפר
ביוגרפיה
במהלך הקרב על ברלין הוא נמלט מהעיר, אולם נתפס בידי הצבא האדום והואשם בפשעי מלחמה. ב-1949 הוא שוחרר מחוסר ראיות, ובית הדין הגבוה בנירנברג הכיר בו כבעל "אחריות משנית" לשואה. ב-1952 החל לעבוד כיועץ מס באולם, וב-1956 כעורך דין. ב-1962 הופסקה סופית החקירה נגדו. הוא מת באולם ב-29 בינואר 1987, והיה בכך לאחרון משתתפי ועידת ואנזה שנותר בחיים.
אצטדיון מקס מורלוק
מתקנים
המתקנים באצטדיון כוללים שני חדרי הלבשה עבור שחקנים, מאמנים ושופטים. קיימים גם חדרי טיפול ופיזיותרפיסטים. אזור בגודל של 300 מטרים רבועים עבור מדיה ותקשורת ואזור עבור מסיבות עיתונאים. באצטדיון קיים גם חדר VIP בגודל של 1,200 מטרים רבועים אשר מסוגל להכיל 800 אורחים. עקב הכמות הגדולה של מקומות הישיבה באצטדיון, מחוץ לאצטדיון יש כ-15,000 מקומות חניה.
באצטדיון יש גם מתקני אתלטיקה ברמת תקן בין-לאומית, מערכת ממטרות שלמה, שמזינה את הדשא במי גשם. המגרש מואר על ידי מערכת הארה. בתוך האצטדיון קיימים שני קירות בגודל של 60 מטרים רבועים אשר מספקים שידור וידאו לאוהדים.
גרהרד קלופפר
ביוגרפיה
בסרט "הפתרון הסופי" גולמה דמותו של קלופפר בידי איאן מקניס.
דימום מהאף
חברה ותרבות
בקומיקסים יפניים, כגון אנימה ומאנגה, דימום פתאומי מהאף מצביע בדרך כלל על כך שהאדם מגורה מבחינה מינית. תיאור זה מבוסס על אמונה עממית יפנית לפיה דימום מהאף הוא סימן לריגוש מיני.
אצטדיון מקס מורלוק
מונדיאל 2006
אצטדיון זה הוא אחד ממספר אצטדיונים אשר אירחו את מונדיאל 2006.
דימום מהאף
חברה ותרבות
אמונה רווחת בפיליפינים היא שדימום מהאף נובע מהיתקלות של האדם בבעיה מורכבת, בדרך כלל קשיים בדיבור באנגלית. דוגמאות אחרות יכולות להיות בחינה, ראיון, או ניתוח דו"ח שמשתמש במונחים טכניים.
אצטדיון מקס מורלוק
מונדיאל 2006
במהלך המונדיאל אירח האצטדיון חמישה משחקים:
Him & I
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Him & I" מתחיל בשורה "הם היו כוכבים על הבמה הזו. כל אחד מנגן לקהל של שניים", ציטוט של פ. סקוט פיצג'רלד מתוך The Beautiful and Damned, ואחריה ישנם צילומים של גשר ברוקלין. ניתן לראות את ג'י-איזי והלסי משוטטים ברחובות ניו יורק, כמו גם מבלים בברים.
נכון לאוקטובר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-610 מיליון צפיות.
דיאן סטרפילד
דיאן סטרפילד (באנגלית: Diane Setterfield; נולדה ב-22 באוגוסט 1964) היא סופרת בריטית, שספרה הראשון, "הסיפור השלושה-עשר", הגיע לראש רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. הספר כתוב במסורת הרומן הגותי ויש בו הדים לספרי האחיות ברונטה, ג'יין אייר ואנקת גבהים.
לפני שהחלה בכתיבה, למדה סטרפילד ספרות צרפתית באוניברסיטת בריסטול ולימדה במספר רב של בתי ספר ובאופן פרטי. בסוף שנות ה-90 פרשה מעבודת ההוראה והתמסרה לכתיבה. היא מתגוררת בצפון יורקשייר באנגליה, יחד עם בעלה וארבעה חתולים ועובדת על ספרה השני.
Demashita! Powerpuff Girls Z
'''Demashita! Powerpuff Girls Z''' הוא שמה של סדרת אנימה יפנית המבוססת על סדרת האנימציה האמריקאית הפופולרית בנות הפאוור פאף. הסדרה הופקה במסגרת שיתוף פעולה בין Cartoon Network ,Toei Animation ,Aniplex. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ביפן ביולי 2006 בערוץ TV Tokyo במתכונת של 50 פרקים באורך של 30 דקות. באוגוסט 2006 התפרסמה לראשונה גם סדרת מאנגה שמבוססת על סדרה זו.
עלילה
על מנת למנוע שינוי פתאומי באקלים, המדען קן קיטאזאווה משתמש בכימיקל Z, נוסחה חדשה של החומר המקורי אותו המציא אביו, כימיקל X, בשביל להרוס קרחון ענק. האימפקט של כימיקל Z גורמים לאורות לבנים ושחורים להופיע בשמי טוקיו (ניו טאונסוויל בגרסה האמריקאית). שלוש בנות רגילות, מומוקו אקטסוסומי, מיאקו גוטוקוג'י וקארו מאטסובארה, נקלעות להבזק כזה של אור לבן אשר מעניק להן כוחות על והופך אותן לבנות הפאוור פאף Z. במקביל, חלק גדול מהאורות השחורים גורמים לאנשים אחרים להפוך לרעים. וכך, בלוסום (מומוקו), באבלס (מיאקו), ובאטרקאפ (קארו), משתמשות בכוחות העל שלהם ומקדישות את זמנן להגנה על העיר טוקיו מפני האנשים שהושפעו מהאורות השחורים. במהלך הסדרה, חלומה של כל אחת מהבנות מתגשמת: מומוקו אכן הפכה לגיבורת על, מיאקו פגשה את אהבתה הראשונה, טאקאקי איוקאי (פרק 12 ופרק 48), וקאורו אכן יותר חזקה מכל בן אנושי.
תאוקרטיה
תאוקרטיה (מיוונית: "תאוס" (θεός)- אל, "קרטוס" (κράτος) - שלטון) או שלטון אנשי דת היא שיטת ממשל שבה לאל, חוקיו ונציגיו תפקיד מרכזי. לתאוקרטיה מספר הגדרות ודגמים.
במשטרים תאוקרטיים לרוב מערכת המשפט מותאמת גם היא לדת השולטת, ובתי המשפט פוסקים בהתאם. דוגמאות בולטות לכך הן המשפט העברי היהודי, השריעה המוסלמית, והמשפט הקאנוני הנוצרי.
מקורו של המושג
את המונח תאוקרטיה טבע יוסף בן מתתיהו, כדי לאפיין את המשטר המדיני היהודי בזמנו, במאה הראשונה לספירה. מונח זה נחשב למקובל עד לתקופת הנאורות, אשר ממנה והלאה נהוג להשתמש במושג זה כדי לתייג פוליטית חברות דתיות. המונח נמצא בשימוש בסוציולוגיה וכן במדעי חברה נוספים וזוכה לפרשנות רחבה, בעיקר ברטוריקה פופולרית. בישראל החליף המונח מדינת הלכה את המונח תיאוקרטיה.
הגדרות של תאוקרטיה
מכתבי בן מתתיהו עולה שהוא הגדיר תאוקרטיה כמשטר בו שולטים הכוהנים כפי שהיה מקובל בתקופתו בשלהי בית שני. במחקר מקובל לטעון שהגדרה זו סותרת את המקורות היהודיים הנורמטיביים, כגון, המקרא ודברי חז"ל, מהם עולה שישנה הפרדה בין המלוכה לכהונה.
ואסקי
ואסקי הציע שש הגדרות שונות לתאוקרטיה:
1. תאוקרטיה משיחית או תיאוקרטיה ישירה (Eschatological Theocracy) – שלטון ישיר של האל על בני האדם, שיתממש בימות המשיח או באחרית הימים.
2. תאוקרטיה תיאונומית (Theonomy) – שלטון שבו חוקי הדת הם חוקי המדינה.
3. תאוקרטיה הירוקרטית (Hierocracy) – שלטון הכהונה, אנשי הדת או הממסד הדתי (Ecclesiocracy).
4. תאוקרטיה מלוכנית (Royal Theocracy) –שלטון לפי התפיסה שהמלך הוא אדם קדוש או נציגו של האל עלי אדמות.
5. מלכות מכוחה של זכות אלהית (Divine Right) – שלטון מלוכני על יסוד ההנחה התאולוגית שהמלך, אף שאיננו אדם קדוש, מקבל את סמכותו מידי האל, ולכן סמכותו היא בלתי מוגבלת.
6. תאוקרטיה כריזמטית (Charismatic Theocracy) – שלטון בעל אופי דתי בלתי ממוסד, הנובע ממנהיג בעל דחף רוחני המייצג את רצון האל.
רכניץ
בעקבות ואסקי, הציע רכניץ דגם לניתוח משנה מדינית-תיאוקרטית המתייחס לשני מרכיבים עיקריים בנפרד:
המרכיב ההירוקרטי כולל ארבעה דגמים אפשריים: '''א. דגם האיחוד''' – המנהיג הפוליטי העליון הוא גם המנהיג הדתי העליון.
'''ב. דגם הכפיפות''' – המוסד הפוליטי כפוף ומשרת את מטרותיו של המוסד הדתי.
'''ג. דגם ההשלמה''' – יש יחסי גומלין בין המוסד הפוליטי והמוסד הדתי.
המרכיב התיאונומי כולל שלושה דגמים עיקריים: '''א. תיאונומיה ישירה''' – מקור כל החוקים והפרשנות שלהם באל.
'''ב. נומוקרטיה דתית''' – החוק כולו דתי אך נתון לפרשנות בידי בני אדם.
איראן
איראן נחשבת לרפובליקה איסלאמית, מכיוון שהנשיא והרשות המחוקקת נבחרים. אך עם זאת, נבחרים אלו נתונים לפיקוחם של שני משרדים השמורים לכוהני השיעה. לא כל "רפובליקה איסלאמית" מסווגת בהכרח כתאוקרטיה, מכיוון שבחלקן המשטר מבסס את שלטונו על הכוח הצבאי ומתפקד תחת המעטפת של האסלאם. ע"פ ההגדרות של רכניץ איראן היא תיאונומיה חוקתית בדגם הכפיפות.
ערב הסעודית
ערב הסעודית מסווגת לרוב כתאוקרטיה אך בפועל היא מונרכיה. אף על פי שהמדינה מנוהלת על פי חוקי השריעה והקוראן מוכרז כחוקת המדינה, לשליט יש כוח בלתי מוגבל על כלל מוסדות המדינה ובהם גם מוסדות הדת ולכן יש הסבורים כי לא ניתן לראות בה תאוקרטיה, אולם, ע"פ ההגדרות של רכניץ היא תיאונומיה חוקתית בדגם ההשלמה.
קאסל רוק אנטרטיינמנט
השנים הראשונות
רוב ריינר בחר בשם החברה "קאסל רוק" על שם העיר המשמשת כרקע לרבים מסיפוריו של סטיבן קינג, שבעצמו אימץ את השם מהספר בעל זבוב שכתב ויליאם גולדינג (בשנת 1990 הפיקה חברת קאסל רוק את הסרט בעל זבוב). סרטו השלישי של ריינר כבמאי, אני והחבר'ה, אשר יצא בשנת 1986, מבוסס על נובלה של קינג בשם הגופה.
ריינר ושיינמן הם שיזמו את הקמת החברה, וצירפו אליהם את שייפר והורן שעבדו עד אז בחברת ההפקות פוקס המאה ה-20. הורן גייס את חברו פאדניק, אשר שימש באותה תקופה כמנהל בחברת ההפקות Embassy Televosion. בקאסל רוק עצמה, הורן שימש כמנכ"ל החברה, שייפר ניהל את מחלקת הקולנוע, פאדניק ניהל את מחלקת הטלוויזיה, וריינר ושיינמן עסקו בפיתוח הפקות.
תאוקרטיה
נורווגיה
נורווגיה היא מדינה דמוקרטית שהיא מונרכיה חוקתית. מרבית תושבי נורווגיה אינם דתיים אדוקים בחיי היומיום, אך עם זאת מחזיקה המדינה הנורווגית בשרידים דתיים. כמו במונרכיות חוקתיות רבות, גם בנורווגיה ראש המדינה הוא גם ראש הכנסייה. הסעיף ה-12 בחוקה הנורווגית דורש כי יותר ממחצית מחברי מועצת המדינה הנורווגית יהיו חברים בכנסייה של המדינה.
ישראל
מדינת ישראל היא דמוקרטיה פרלמנטרית, אך רבים רואים בהצדקה לקיומה של ישראל הצדקה תיאוקרטית, כמתואר בתנ"ך ובביטוי "בני ישראל".
קאסל רוק אנטרטיינמנט
השנים הראשונות
בהמשך חתמה קאסל רוק על חוזה מימון עם חברת נלסון אנטרטיינמנט, אשר הייתה בעלת זכויות ההפצה הביתית על סרטיו של ריינר ספיינל טאפ, רומן על בטוח והנסיכה הקסומה. על פי החוזה, חברת נלסון הפיצה את סרטי קאסל רוק בוידאו בארצות הברית ובבתי קולנוע מחוצה לה, בעוד חברת סרטי קולומביה, אשר הייתה שותפה של חברת נלסון, הייתה אחראית על הקרנות הקולנוע של הסרטים בארצות הברית. חלק מאחזקתה של נלסון נמכר בהמשך לחברת ניו ליין סינמה, אשר לקחה את תפקידה בהפצת הסרטים.
הרכישה על ידי חברות טרנר וטיים וורנר
בדצמבר 1993 רכש קונצרן התקשורת טרנר, יחד עם חברת ניו ליין סינמה, את קאסל רוק.
בשנת 1996 התמזגה טרנר עם הקונגלומט טיים וורנר, וקאסל רוק הפכה לאורגן שלה. חברת מטרו גולדווין מאייר מחזיקה בזכויות ההפצה של סרטי קאסל רוק שיצאו עד שנת 1994, בעקבות רכישתה את חברת PolyGram אשר סרטי חברת נלסון (ובהן סרטי קאסל רוק) היו בבעלותה. חברת האחים וורנר, שהיא חלק מתאגיד טיים וורנר, מחזיקה בזכויות של סרטי קאסל רוק שיצאו החל מ-1995, וכן בזכויות תוכניות הטלוויזיה שלה.
תאוקרטיה
ישראל
בנוסף, רשויות דתיים מרכזיות הוקמו בידי המדינה וממומנים מתקציבה, ביניהם: מימסד הרבנות, בתי הדין הדתיים, הרבנות הצבאית ומשרד הדתות. בנוסף, קיימת בישראל חקיקה דתית ענפה, בתחומים מגוונים הנוגעים לחיי האזרח, ביניהם: שבת, כשרות, חינוך וקבורה.
בתקופת המקרא, הייתה למערכת השלטון הישראלית מאפיינים תיאוקרטיים רבים. המלכים הראשונים שיסדו את שושלות המלוכה בישראל, שאול, דוד וירבעם, נמשחו על ידי הנביאים שליחי האל, אם כי לא היו מנהיגים דתיים. הקשר בין המלך לבין הכהן הגדול התבטא בהדרכה ובשאלות שהפנה המלך לאל דרכו על ידי האורים והתומים. לכל אורך תקופת המלכים הייתה למלכי ממלכת ישראל וממלכת יהודה הדרכה צמודה מצד הנביאים (אם כי במקרים רבים לא שמעו המלכים לקולם). זאת ועוד, לפי המקרא, משה, מנהיגם הראשון של בני ישראל היה שליחו הישיר של האל, כמו גם ממשיכו יהושע בן-נון וחלק מהשופטים.
הממלכה המאוחדת
לכנסייה האנגלית תפקיד מגוון כגוף המייצג של הזהות האנגלית מאז הקמתה בידי הנרי השמיני, במיוחד בתקופת המחאה הפרוטסטנטית, כאשר התפקיד הגאופוליטי של אנגליה אל מול ספרד גרם לקתוליות להיתפס ככוח המנסה לפגוע באינטרסים האנגליים. בדומה למצב בנורווגיה, גם בממלכה המאוחדת המונרך הוא ראש הכנסייה האנגליקנית, ובנוסף הלורד צ'נסלור חייב על פי חוק להיות אנגליקני.
תאוקרטיות במשך ההיסטוריה
התאוקרטיות הגדולות והידועות ביותר היו הח'ליפות האומאית והעבאסית וכן מדינת האפיפיור. דוגמה שכיחה נוספת מימי קדם היא מצרים הפרעונית, שבה נחשב המלך, פרעה, לישות אלוהית אשר שלטה בממלכה באמצעות כוהנים. למעשה הייתה זו יותר קיסרות מאשר תאוקרטיה, כיוון שהחוקים הגשמיים שלטו בדת ולא להפך, אך מהרגע בו הפרעה (מימי רעמסס הגדול) הוכר כאל שתי ההגדרות הפכו לתקפות, דהיינו תאוקרטיה וקיסרות.
באירופה של תחילת ימי הביניים היה האפיפיור תלוי במלכים, השפעתו כשלעצמו הייתה קטנה והתמקדה בתחום המוסרי. המלכים המרובינגים שהיו פרנקים סאלים לא נמשחו בטקס ההכתרה שלהם ולא ציפו להכרה כנסייתית. אולם עם עליית השושלת הקרולינגית נזקקו אלו לתמיכת הכנסייה על מנת להיות מוכרים כמלכים בחסדי האל. מצד שני לאנשי הכנסייה היה אסור לשפוך דם ולכן לא יכלו לכפות את דעתם או להעניש. השילוב בין הרצונות הביא לעליית כוחה של הכנסייה וליצירת משטר תאוקרטי בו השלטון החילוני נשמע לאליטה הדתית.
בנצרות, ז'נבה בתקופת השפעתו הגדולה של ז'אן קלווין, מייסד הקלוויניזם, מתויגת לרוב כתאוקרטיה פרוטסטנטית. מונטנגרו היא דוגמה נוספת למונרכיה אשר נכנעה לשליטת הכנסייה האורתודוקסית המקומית במטרה לחזק את עצמאותה הלאומית אל מול סכנת הפלישה העות'מאנית ובכך הפכה לתאוקרטיה. הכנסייה היוותה גורם משמעותי בשלטון עד שנת 1851 בה החליט השליט הדתי דנילו השני לעזוב את תפקידו ככומר, להתחתן ולהכריז על עצמו כנסיך - בכך הסתיימה התקופה התאוקרטית של מונטנגרו. דוגמה לתאוקרטיה נוצרית נוספת ניתן למצוא בפירנצה תחת שלטונו של ג'ירולמו סבונרולה.
באסלאם, מדינה נחשבת לתאוקרטיה בתקופה שבה נשלטה על ידי הנביא מוחמד. מוחמד יסד תאוקרטיה נוספת במכה עד 630 לספירה. דוגמאות לתאוקרטיות נוספות באסלאם ניתן לראות בסודאן המהדית ובמדינת הטליבאן באפגניסטן (1996-2001) וכן בשלטון האימאמים בסוואט, חבל ארץ בצפון-מערב פקיסטן.
תימן נשלטה עד להפיכת 1963 בידי אמאם זיידי, שהיה ראש כל השיעה הזיידית.
טיבט, בתקופה שבה נשלטה על ידי הדלאי לאמה, בעיקר לפני הרפורמות של המאה העשרים, מסווגת כתאוקרטיה בודהיסטית. משטר זה התקיים עד להגלייתה של ממשלת השלטון לאחר הפלישה הסינית. טבעו של הבודהיזם הטיבטי גורם למושג תאוקרטיה להתפרש באופן לא מדויק. גם במונגוליה החיצונית התקיים משטר תאוקרטי של הלאמה (עד שהסובייטים כינונו במקומו משטר קומוניסטי), גם כאן יש לסייג ולומר כי משנת 1639, כאשר בנו של המונגול קאן מאולן בטור הוכרז כבודהה, תמכה השושלת במקביל הן במשטר התאוקרטי והן בסמכויותיה של האריסטוקרטיה החילונית.
מושבת מפרץ מסצ'וסטס פעלה גם היא כתאוקרטיה תחת שלטונם של הפוריטנים במהלך המאה השבע עשרה.
אצטדיון גבעת רם
מבנה
האצטדיון ממוקם במתחם הספורט של האוניברסיטה העברית, בסמוך לכנסת ולקריית הממשלה ומבני ציבור נוספים כגון קריית המוזיאונים והספרייה הלאומית החדשה. באצטדיון היו במקור מעל 16,000 מקומות ישיבה בשני יציעים אליפטיים, המזרחי והמערבי. היציעים נבנו על סוללת עפר ובטון בגובה של כ-8 מטר, שעליה הותקנו ספסלים מאזבסט. האצטדיון הוקם לפי תכנון כללי של האדריכל יוסף קלארווין ותכנונה המפורט של מ.ע.צ. (מחלקת עבודות ציבוריות) שגם הקימה אותו. באצטדיון נסלל מסלול אתלטיקה, משטח דשא לאתלטיקה וכדורגל, ובמה מצידו המערבי.
לקראת מופע פעמוני היובל ב-1998, פורקו ספסלי האזבסט והותקנו כ-4,000 מושבים מפלסטיק ביציע המערבי וחלק מהסוללה שהקיפה את האצטדיון יושרה.
בשנים 2016–2017 עבר האצטדיון שיפוץ בעלות משוערת של כ-50 מיליון ש"ח לקראת תחרויות האתלטיקה במכביה העשרים בקיץ 2017. במסגרת השיפוץ נהרס היציע המזרחי הישן שלא היה בשימוש לטובת מסלול חימום לתחרויות בעוד היציע המערבי ששופץ קלות ב-1998 נהרס והוחלף ביציע מודולרי זמני לתחרויות המכביה. סמוך ליציע הוקם גם "מגדל תוצאות" עם מערכות המדידה לתוצאות תחרויות האתלטיקה. כמו כן הוקמו גם עמודי זרקורים חדשים בפינות המגרש. מאז מתפקד המתחם כמתקן לאימוני אתלטיקה בו מסלולי ריצה אולימפיים ומשטח דשא, אך לא כלל יציע קבוע לאירועים המוניים.
ביוני 2022 הושלם בצידו המערבי של אצטדיון יציע קבע חדש מקורה חלקית המכיל כ-3,600 מקומות ישיבה ומשלב בתוכו את מגדל התוצאות, לצד הצבת מסך תוצאות גדול בדרום המגרש ושדרוגים נוספים בעלות ביצוע של כ-55 מיליון שקלים. תוכנית הבנייה של היציע החדש בוצעה על ידי משרד גולדשמידט ארדיטי בן נעים אדריכלים.
היסטוריה
הסכם על הקמת האצטדיון במימון משותף של הממשלה והאוניברסיטה העברית נחתם במרץ 1957. המדינה הקצתה לטובת האצטדיון שטח של 100 דונם בחכירה ל-99 שנים, והוא נועד לשמש כמתקן לאומי למצעדים ואירועים לאומיים לצד מרכז ספורט לסטודנטים. מיקום האצטדיון בעמק בין קמפוס האוניברסיטה לקריית הממשלה כך שהמדרונות הטבעיים מסביב יכלו להכיל צופים נוספים בעת הצורך, מעבר ליציעים שנבנו, כך שעד 60,000 איש יכלו לצפות באירועים במקום. האצטדיון הוקם במהירות ונחנך ביום העצמאות, 24 באפריל 1958, עת שנערך מצעד צה"ל השנתי שכונה "מצעד העשור". במצעד נכללו טנקים מסוג "שרמן", ו-AMX 13. זה היה בניגוד להסכמי שביתת הנשק, ולפני המצעד גברה המתיחות בקו הגבול בירושלים בין ישראל לממלכת ירדן, בגלל מחאות ירדן על עריכת המצעד. באצטדיון היו כ-15,000 צופים וכ-10,000 צופים נוספים ישבו על המדרונות סביבו. אירוע הספורט הראשון נערך באצטדיון היה ב-4 ביוני 1958, יום ספורט של הסטודנטים באוניברסיטה (באותה תקופה הייתה התעמלות מקצוע חובה לסטודנטים).
בשנות ה-70 וה-80 נעשה שימוש מועט באצטדיון, והוא נשקל כאתר חלופי להקמת אצטדיון כדורגל חדש לקבוצות העיר, במקום אצטדיון ימק"א ומגרש קטמון.
בעבר שיחקו באצטדיון קבוצות הכדורגל אס"א ירושלים ומכבי ירושלים. בעונת 2009/10 אירח האצטדיון את משחקי הכדורגל הביתיים של הפועל קטמון ירושלים בליגה ג'. וכן שימש כמגרש האימונים של הפועל קטמון ירושלים ואף אירח את משחקיה הביתיים של בית"ר נורדיה ירושלים אך כיום אינו מארח בשגרה משחקי כדורגל ועיקר שימושו כאצטדיון אתלטיקה.
כיף התקווה הטובה (להקה)
כיף התקווה הטובה הייתה להקה ישראלית שנוסדה בשנת 1970. עם חברי הלהקה נמנו מוזיקאים שהיו חברים קודם לכן בהרכבים שונים: ג'וזי כץ באה משלישיית החלונות הגבוהים, אלי מגן מלהקת הנח"ל, זהר לוי שליווה את החלונות הגבוהים, חנן יובל מהשלושרים ושלמה מזרחי מלהקת הבמה החשמלית.
חנן יובל הוא גם זה שייסד את הלהקה בשנת 1970, לאחר התפרקות להקת השלושרים. את השם ללהקה העניק בני אמדורסקי שנתן את השמות גם להרכבים אחרים באותה תקופה כמו השלושרים ושובבי ציון. הלהקה החלה לעבוד על שירים חדשים, לערוך חזרות והקלטות באולפני "אשל".
עקב סכסוכים על רקע אמנותי התפרק ההרכב לאחר שנתיים של עבודה, עוד בטרם החל להופיע ולסיים להקליט את התקליט הראשון, כשבמקביל שניים משיריו "בלדה לעוזב הקיבוץ" ו"דוקטור יארינג" היו להיטים גדולים. הסיבה העיקרית לפירוק הייתה החלטתו של המוזיקאי שמוליק קראוס להצטרף ללהקה. התערבותו במבנה הלהקה הביאו לבסוף לסכסוך פנימי ולפרישה הדרגתית של חבריה. חלק משירי הלהקה מופיעים באסופת השירים של שמוליק קראוס "שבעים שמונים". לאחר פירוק הלהקה נפרדו דרכי חבריה: ג'וזי כץ הצטרפה לבני אמדורסקי וישראל גוריון להרכב הטוב הרע והנערה, אלי מגן וזהר לוי הקימו את להקת אחרית הימים, חנן יובל הצטרף לשלישיית שובבי ציון ושלמה מזרחי חזר לירושלים ולאחר מכן לארצות הברית.
שחיין (תצלום)
"שחיין" (1987) הוא תצלום מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט.
תיאור
התצלום "שחיין" שייך לקבוצת עבודות שיצרה האמנית דגנית ברסט בשנים 1991-1986 ומתארים דמויות שצילמה בחוף תל אביב-יפו. תצלום זה, מן המוקדמים שבסדרת תצלומים אלו, נוצר במהלך עבודתה על פרויקט "חקירות לוך נס" (1989-1986). הוא מתאר דמות אנונימית של חותר בסירת חסקה, מתוך תצלום נרחב יותר.
בעבודה הדגישה ברסט את הגרעיניות של סרט הצילום (נגטיב) ושל נייר ההדפסה על ידי הגדלה של הדימוי, צילומו והגדלתו החוזרת. תהליך הגדלה מכני זה, שהועצם עד להתפרקותה של הדמות לכדי מערך כתמי, מהווה דוגמה לאופן שבו המשיכה ברסט לנצל את טכנולוגיית הצילום כדי לבחון את מעמדו של האובייקט ואת אופני הראיה שבהם הוא מתגלה.
ברסט עשתה שימוש נוסף דמות השחיין בציור "שחיין" (1989). בציור גדול-ממדים זה "הורכבה" הדמות מחדש ממערך של כתמים עגולים בצבע כחול ושחור. מרדכי גלדמן תיאר את הדימוי של הדמות בהקשר של ציור זה כדמות "[ה]נראית אך בקושי, כאותן דמויות ההופכות שחורות למבט בגלל סנוורי הקיץ המשחירים את כל הנראה. זהו ציור פוסט-פוינטליסטי המאזכר את ציוריו המופלאים והמסתוריים של ז'ורז' סרה".. גרסה נוספת של הדימוי הופיע בציור בצבעי מים שהיווה חלק סדרת הציורים "מתרחצים" (1990).
דניאלה טלמור תיארה האיקונוגרפיה של השחיין כמאזכרת, באמצעות יצירתה המאוחרת יותר של האמנית, את דמותו של כארון מן המיתולוגיה היוונית. על פי טלמור הדמות היא דמות נערית בעלת און, אך גם כזו החסרה מגדר מובהק.
מרים דוקר
מרים דוקר (1898– 18 בינואר 1977 ), הייתה הרופאה של המושבה הר-טוב והסביבה. משנת 1925 לערך ועד שנת 1948 פעלה כרופאה יחידה במרחב הכפרי הגדול של מערב הרי יהודה. שמה נודע בין יהודים וערבים כאחד בזכות מסירותה לתפקידה ונכונותה והגיע למקומות מרוחקים ולטפל בחולים וביולדות בכל שעה ובכל תנאי מזג אוויר. מכתביה לבנה מהווים מקור ראשוני תיעודי לשנים מעצבות אלה במרחב הרי יהודה.
תולדות חייה
נולדה ב-1898 לשלום דוקר במינסק שבתחום המושב של האימפריה הרוסית, ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס), אך בגיל צעיר עברה עם משפחתה למוסקבה. מרים, או בשמה המקורי המלא מריה סלימובנה דוקור, גדלה עם אחיה ושתי אחיותיה במשפחה אמידה שעסקה במסחר ביערות, הקמת מנסרות לעיבוד עצים והשטת קורות העץ בנהרות בכל רחבי אירופה.
בשנת 1915 התקבלה ללימודים באוניברסיטת מוסקבה, וזאת למרות תקנות הנומרוס קלאוזוס שהגבילו מאוד את כניסת היהודים לאוניברסיטאות ברוסיה ולמרות שבאותו זמן לימודי אישה באוניברסיטה היו דבר נדיר. בשנת 1917 התחוללה המהפכה הבולשביקית, משפחתה ירדה מנכסיה ומאז המשיכה את לימודיה בתנאי מחסור ומצוקה.
באותו זמן, בהשפעת ספרו של צבי גרץ "דברי ימי עם ישראל" התחילה להתעניין בהיסטוריה של העם היהודי והתקרבה לחוגים ציוניים במוסקבה. בחוגים אלה הכירה את ניסן גרדי, לו נישאה לאחר עלייתה ארצה. בשנת 1922 עלתה באנייה ארצה, לבדה מכל משפחתה, והתקבלה לעבודה בהדסה שהקימה אז רשת של מרפאות במושבות.
באמצע שנות העשרים התחילה לעבוד במושבה הר-טוב, במסגרת קופת חולים עממית. במאורעות תרפ"ט, 1929, התפנתה לתל אביב יחד עם כל תושבי המושבה ועבדה תקופה מסוימת בנתניה ובמקומות אחרים. מנישואיה באותה התקופה לניסן גרדי נולד בנה היחיד שלום גרדי (שלומי). בכ"ב באייר תר"צ (22 במאי 1930) התגרשו מרים וניסן.
שמה של ד"ר דוקר התפרסם בכפרים הערבים מסביב וחולים היו מגיעים ל "סית ריפאה", כפי שנקראה בפיהם, מכפרים רחוקים ואף מעזה, איסדוד ואל מג'דל הגיעו, מהלך כמה ימים על פרדה, חמור או גמל. חולים ומשפחותיהם היו מגיעים בשעות היום או בלילה, לאחר שעות רבות, ואף ימים, של רכיבה, ומחכים בחצר לזריחת השמש ופתיחת המרפאה.
לא פעם ולא פעמיים נקראה ד"ר דוקר לאחד הכפרים בסביבה לעזור לחולה או ליולדת שהתקשתה בלידתה, ואז יצאה לדרך, רכובה על פרדה או חמור, בימי חמסין או בלילות חורף גשומים, לדיר אבאן, לדיר אל האווה, לאישוע (היא אשתאול) ולכפרים אחרים בסביבה. עד שנות השמונים עוד חיו נזירים במנזר בית ג'מאל שזכרו אותה.
גם בתקופת מאורעות תרצ"ו – תרצ"ט המשיכה בשגרת עבודתה. לימים סיפר בנה שלומי לחוקר יהודה בן בסט, כי פעם שאל אותה, אם לא פחדה לרכוב בתקופת המאורעות לכפר העוין דיר אבאן, כדי לטפל בחולים. תשובתה הייתה: "תמיד הייתה עמי גלולת ציאניד".
ד"ר דוקר התגוררה עם בנה בבנין הציבורי היחיד שהיה במושבה בו שכנו גם בית הספר, המרפאה, בית הכנסת ומגורי המורה. בחודשים הראשונים של מלחמת העצמאות עוד שהתה ד"ר דוקר במושבה, וטיפלה בפצועים. עם התעצמות הקרבות הוחלפה על ידי רופא צבאי ועזבה את המושבה באחת השיירות האחרונות.
אחרי המלחמה ועד יציאתה לגמלאות המשיכה לעבוד בקופ"ח עממית במושבות ובין השאר עבדה במרפאת סמים ביפו.
ד"ר דוקר הלכה לעולמה בתל אביב בשנת 1977.
מלחמת העצמאות ופרשת הל"ה
הר-טוב עכשיו מעט דומה לעיר במצור בזמן מלחמה, כולם מנותקים מכל העולם, אפילו עיתונים אין. טוב שיש רדיו. יהושע ארדיטי חולה 5 ימים ואני שולחת אותו בהזדמנות זו ל"הדסה". אלום עזב את הר-טוב ונמצא בירושלים.
זה הכול. שלום חביבי תהיה בריא ושלם. דרישת שלום לכולם. מאמא שלך שאוהבת אותך תמיד. חמודי אני ממהרת מפני שהד"ר נוסע עם כולם.]] ימים ספורים אחרי כ"ט בנובמבר 1947 נכנסה הר-טוב אל מערבולת האירועים האלימים שליוו את תקופת הקמת המדינה. החלו תקיפות נגד עורקי התחבורה ועד מהרה מצאה המושבה את עצמה במצור. ד"ר דוקר סירבה להתפנות עם רוב הנשים והילדים. על כך היא כותבת באחד ממכתביה לבנה הנער שלומי ששהה באותה תקופה עם קרובי משפחה בפתח תקווה: