cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיבת יהודה
היסטוריה
בנובמבר שנת 2001, הוקם גדוד לביא, שהיה גדוד של החטיבה. הגדוד הוקם כגדוד חי"ר ייעודי בגזרת דרום הר חברון תחת פיקודה של החטיבה. בניגוד למרבית גדודי הבט"ש האחרים באותה עת, לא היה הגדוד יחידת חרמ"ש בעברו והוא הוקם כגדוד בט"ש. בשנת 2003 צורף לאגד 900, אך נשאר בגזרת חברון. בקיץ 2007 נחשפה פרשה במסגרתה חטפו חיילים מגדוד לביא בפיקוד קצין מונית פלסטינית בדאהרייה, כפתו את נהג המונית, נסעו ברחבי העיירה ולבסוף ירו בעובר אורח לא חמוש ופצעו אותו קשה. לאחר-מכן, במהלך התחקיר הצה"לי, שיקרו החיילים על הפעולה. בפברואר 2008 חשפה תוכנית הטלוויזיה "עובדה" עדויות על סדרת מקרים שבהם התעללו חיילים מחטיבת כפיר בפלסטינים. אירועים אלו היו חלק מהגורמים שהובילו לניתוק הקשר בין גדודי הבט"ש לחטיבות המרחביות, ובין השאר בעקבותיהם החלו הגדודים, ובהם גדוד לביא, לנוע בין גזרות שונות.
ב-2017 ביצעו כוחות חיל ההנדסה הקרבית של חטיבה יהודה ביטחון שוטף הכולל מעצרים, סיורים, טיפול בהפרעות סדר, סריקות אמל"ח, פתיחת צירים ממטענים וחבלה, וגילוי אמל"ח באמצעות מגלה מוקשים. בנוסף בגזרת חברון פועלות כוחות נוספים של חיל רגלים ועוד כחלק מתפיסת קו בגזרה או תגבור. בנוסף יחידות הנדסה ייעודיות בלבד ביצעו פעולות נרחבות של בנייה ושיפור ביצורים בגזרות חברון וכביש 60 על מנת לשפר את מיגון ובטיחות החיילים המאבטחים אזורים אלה ולהקטין את הטרור הפלסטיני. פעולות אלה כללו שדרוג עמדות, הקמת עמדות חדשות, הקמת פילבוקסים חדשים ובניית מכשול הפרדה לאורך 42 ק"מ. ב-2022, במהלך מבצע שובר גלים, ביצעו כוחות חיל ההנדסה הקרבית באמצעות עשרות כלי צמ"ה חידוש של מכשול קו התפר בגזרה וחפירת תעלה נגד טנקים שנועדה למנוע הסתננות, הברחות (בעיקר של אמל"ח), כניסת שב"חים ופח"ע. בניית המכשול נקראה "מבצע לוט" ועליה הוענק לחיל ההנדסה הקרבית (מקהנ"ר), גדודי חיל ההנדסה הקרבית הסדירים וגדודי הצמ"ה שלקחו חלק במבצע אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל.
מפקדה
מפקדת החטיבה (המפח"ט) ממוקמת בהר מנוח, הנמצא מדרום לעיר חברון ומתנשא מעליה. במחנה החטיבה נמצאים גם משרדי מנהלת התאום והקישור של המנהל האזרחי בגזרת חברון. עד שנת 1997 שכנה מפקדת החטיבה בבית הממשל הצבאי בחברון, מצודה בריטית במרכז העיר חברון. לאחר הסכם חברון התפנו חלק מכוחות צה"ל מהעיר ומבנה החטיבה הועבר לידי המשטרה הפלסטינית, ובסופו של דבר פוצץ על ידי צה"ל במהלך מבצע חומת מגן, על מנת לפנות מחבלים שהתבצרו בו.
עד שנת 2000 סמל החטיבה היה מורכב מסמל קריית ארבע ומהאריה של פיקוד המרכז. מאז הסמל השתנה ובו מופיעה מערת המכפלה. בינואר 2018 נערך טקס חגיגי לציון 30 שנות פעילות חטיבת יהודה.
ייעוד ומבנה
החטיבה, כשאר החטיבות המרחביות באוגדת איו"ש, אחראית על גזרה של עיר פלסטינית מרכזית (חברון) ועל הכפרים, היישובים ומחנות הפליטים שבגזרתה. כמו גם אחראית החטיבה על שמירת החוק והסדר באתר ההיסטורי מערת המכפלה שבין מרכז העיר לקריית ארבע. תחת פיקוד החטמ"ר שלושה גדודי לוחמים אשר מתחלפים כל מספר חודשים.
במפקדת החטמ"ר מס' אגפים מקצועיים תחת פיקודם של קציני המטה של החטיבה - אגף ההגמ"ר (הגנה מרחבית), אג"ם, מודיעין, תקשוב (פלחי"ק), רפואה, משא"ן, גששים, לוגיסטיקה, חימוש (טנ"א) ומתחם נוסף בפיקוד נפרד של המת"ק (מנהלת תיאום וקישור)
אדווין קלבס
אדווין קלבס (בגרמנית: Edwin Klebs; 6 בפברואר 1834 - 23 באוקטובר 1913) היה פתולוג ובקטריולוג גרמני.
חייו
קלבס נולד בקניגסברג (אז בירת פרוסיה המזרחית; כיום קלינינגרד, רוסיה).
ב-1857 קלבס קיבל תואר דוקטור לרפואה. מ-1861 קלבס שימש כעוזרו של הביולוג רודולף פירכו (Rudolf Virchow), ומ-1866 שימש כפרופסור בברן, וירצבורג, אוניברסיטת קארל בפראג וציריך.
נפטר בברן ב-1913, ככל הנראה כתוצאה ממחלת השחפת.
דור שפירא
דור שפירא (נולד ב-1976) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל בפורטוגל החל מאוגוסט 2021.
ביוגרפיה
שפירא נולד וגדל ברעננה. בצבא שירת כקצין ביחידה קרבית מובחרת, והשתחרר בדרגת רס"ן. דובר את השפות עברית ואנגלית.
חיים אישיים
שפירא נשוי לרויטל ולהם ארבעה ילדים.
בשירות החוץ
ב-2007 מונה לדובר ויועץ מדיני בשגרירות ישראל באוסטרליה, ניו זילנד והאיים הפסיפיים, ולאחר מכן, בשנים 2010–2013 שימש כיועץ מדיני למנכ"ל משרד החוץ.
בשנת 2013, יצא שפירא לשליחות בוושינגטון די. סי. כציר-יועץ לענייני קונגרס בשגרירות ישראל ובמסגרת תפקידו היה הממונה על הפעילות להשגת תקציב הסיוע הביטחוני (בין היתר, פרויקט כיפת ברזל) עבור מדינת ישראל. בנוסף היה אחראי על הקשר הישיר הרשמי של מדינת ישראל עם הקונגרס האמריקאי ועל קידום אינטרסים של מדינת ישראל בזירה הביטחונית והבינלאומית.
בשנים 2017–2021 שימש כמנהל מחלקת תיאום בלשכת המנכ"ל במשרד החוץ. הוא היה אחראי בין היתר על הקשר עם מדינות איתן אין לישראל קשרים דיפלומטיים, קשרים שהובילו להשתתפות ישראל באקספו 2020 ולחתימת הסכמי אברהם.
באוגוסט 2021 החל את תפקידו כשגריר ישראל בפורטוגל והחליף את רפאל גמזו.
במאי 2023 הוביל יחד עם צוות השגרירות ואגודת הידידות הפלמנטרית ישראל–פורטוגל הצבעה בפרלמנט לתמוך בישראל ברוב קולות, לכבוד יום העצמאות ה-75 של מדינת ישראל, בפעם הראשונה בהיסטוריה של היחסים בין המדינות. הפרלמנט הפורטוגלי קיבל את ההצעה ברוב קולות של 215 חברי פרלמנט מתוך 230 שנכחו בהצבעה. ההצעה התייחסה גם להרחבת השלום במזרח התיכון וקריאה לפתרון הסכסוך הישראלי–פלסטיני, ותמכה בחיזוק היחסים בין ישראל ופורטוגל ובקידום שיתופי פעולה בין המדינות בכלכלה, בתרבות ובחברה. בינואר 2023 שגרירות ישראל בפורטוגל בהובלתו של שפירא, קיימו אירוע לכבוד יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה בו הופיעה גם השחקנית חני נחמיאס במופע מקורי יחד עם שותפה המוזיקלי אייל חביב, בנוכחות נשיא פורטוגל מרסלו רבלו דה סוזה, שר החוץ ושר החינוך הפורטוגלים, חברי פרלמנט ודיפלומטים. זו היא הפעם הראשונה בה שגרירות ישראל ושגרירות גרמניה בליסבון משתפות פעולה בקיום אירוע לזכר קורבנות השואה. בנוסף, עירית ליסבון והקהילה היהודית בפורטוגל לקחו גם חלק בארגון האירוע.
מכוורת יד מרדכי
מכוורת יד מרדכי היא חברה העוסקת בייצור ושיווק מוצרי מזון מהטבע. החברה פועלת מקיבוץ יד מרדכי, והיא מחלוצות ענף הדבוראות ויצרניות הדבש בישראל. המכוורת מייצרת מוצרי דבש, שמן זית מכבישה קרה וקונפיטורות.
היסטוריה
המכוורת החלה לפעול בשנת 1936, אז למדו מייסדי הקיבוץ את רזי הדבוראות מחיילים אוסטרלים ובריטים ששהו בישראל. עם העלייה הפך ענף הדבוראות לענף העיקרי של הקיבוץ. עם שינוי שם הקיבוץ לשמו הנוכחי בשנת 1943, החלה המכוורת להיקרא "מכוורת יד מרדכי".
לאחר מלחמת העצמאות התפתח הקיבוץ, אימץ שיטות חקלאיות חדשות, והגדיל את מספר ואיכות הכוורות הקיימות בו.
לאורך השנים גדל מספר הכוורות הכפופות למכוורת, והתרחבה פעילות הדבוראות גם לייצור מזון מלכות, פולן דבורים ופרופוליס.
במהלך שנים אלה, מוצרי הדבש של המכוורת נמכרו בישראל תחת השם "יד מרדכי" או תחת השם "שמר" (שהיה בבעלות יד מרדכי), כמו גם על ידי חברות אחרות בישראל ובחו"ל, להם נמכרו מוצרי הדבש.
בשנים אלה פותחו סדרת הדבש מזנים בודדים ("דבש זני"), מזון מלכות בדבש טהור ומוצרי מכוורת נוספים (פרופוליס, פולן דבורים ושילובים אחרים), דבשים בתוספת אגוזים ושקדים ודבש בתוספות שונות (תפוז, לימון, פירות יער ותפוח).
עם השנים פותחו מוצרים נוספים, ביניהם דבש באריזה לחיצה וסדרת דבש עם נגיעות מהטבע – לימונית, ג'ינג'ר ותפוז.
בשנת 2002, החל תהליך איתור שותף במטרה לאפשר את המשך ההתפתחות החברה, השקעה במפעל ובתחומי פעילות חדשים.
בינואר 2003, רכשה חברת עלית (היום חלק משטראוס גרופ) 51% מהבעלות על מכוורת יד מרדכי, כאשר הקיבוץ ממשיך להחזיק ב-49% בבעלות עם שותפות בניהול ובדירקטוריון.
בשנת 2004, החלה המכוורת לייצר ולשווק שמן זית כתית וכתית מעולה מכבישה קרה והמפעל הורחב כדי להכיל את פעילות שמן הזית והוקמה מעבדת שמן זית.
בשנת 2005 החלה החברה בייצור של קונפיטורות המבוססות על פרי טבעי. לצורך תחום זה נרכש ידע בשיטות בישול של פירות ונוצרו קשרים והסכמים עם מגדלי פירות בישראל.
שליטה בשוק הדבש בישראל
יד מרדכי היא יצרנית הדבש הגדולה בישראל, ושולטת במעל ל-60% משוק הדבש הישראלי.
כתוצאה מכך, יש למכוורת שליטה במועצת הדבש (הגוף אשר אחראי על הגבלת ייצור, וייבוא דבש בישראל), אשר הופכת אותה לבעלת כוח רב מאוד בשוק, אשר תואר בעבר כקרטל. המקור לסמכות זו נובע מצו הפיקוח על מצרכים ושירותים החל במצב חרום, אשר מוגדר מחדש מדי שנה מאז קום המדינה.
בשנת 2017 התפרסם ראיון של העיתונאי ניר גונטז' עם יאיר שוורץ, בכיר בהנהלת המפעל, וחבר קיבוץ מרדכי, בו הודה שוורץ כי הדבש בצנצנות המשווקות על ידי מכוורת יד מרדכי אינו דווקא דבש תוצרת יד מרדכי בפרט, או תוצרת ישראל בכלל. למעשה, על פי דבריו, יש אפשרות כי 65% מהדבש הנמכר על ידי יד מרדכי אינו תוצרת הארץ. שוורץ סירב למסור כמה טונות דבש מייבאת המכוורת מדי שנה.
פרסים
בשנת 2007 זכה שמן הזית של יד מרדכי במקום הראשון בתחרות השנתית של מועצת הזיתים הישראלית.
אלעזר לנדא
הרב אלעזר סג"ל לנדא (ה'תקל"ח, פראג - י"א בתמוז ה'תקצ"א, יוני 1831, ברודי) היה רבה של ברודי ומחבר ספר "יד המלך" על משנה תורה לרמב"ם.
רוג'ר ווטרס
ג'ורג' רוג'ר ווטרס (באנגלית: George Roger Waters; נולד ב-6 בספטמבר 1943) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי רוק אנגלי, אשר התפרסם בעיקר בזכות היותו בסיסט להקת הרוק המתקדם פינק פלויד (לאחר עזיבתו של בוב קלוז את הלהקה והחלפת תפקידו כגיטריסט הראשי, בראשית ימיה טרם פרסומה הרחב). הוא כתב את רוב המילים לשירי הלהקה, והיה לדמות הדומיננטית בה עד לעזיבתו ב-1985.
אלעזר לנדא
תולדות חייו
נולד בפראג בשנת ה'תקל"ח (1778/1777) לר' ישראל לנדא, צעיר בניו של רבי יחזקאל לנדא - בעל "נודע ביהודה", ולשפרינצא טובה, בת למשפחת הרבנים פרנקל. בילדותו התגרשו הוריו, ואמו חזרה עם ילדיה לפולין, שם נישאה בשנית לרבי משה "חסיד", שגידל את בניה לתורה ברופשיץ או פשיסחא. לקראת בר המצווה שלו חזר לפראג, לבקשת סבו ה"נודע ביהודה", שם חסה תחת סבו בשנתיים האחרונות לחיי הסב. נשא את חיה הינדה, בת ר' מנחם מנדל יאריש רפפורט מלבוב, ועבר להתגורר בבית חותנו. חותנו הגביר מימן הקמת בית מדרש בלבוב, שבו לימד ר' אלעזר תלמידים רבים (בהם ר' צבי הירש חיות) והפך למעין רב בית כנסת. בשבתו בלבוב, סייע לר' משה מפינסק, חתנו של הגר"א להגיה את הספר "שנות אליהו" של הגר"א על סדר זרעים, בטרם הדפסתו. לפרנסתו עסק במסחר מוצרי מזון. לאחר פטירת רב העיר צבי הירש רוזאניש, רצו חלק מפרנסי הקהילה למנותו, אולם לבסוף נבחר ר' יעקב משולם אורנשטיין, ור' אלעזר נשאר רב בבית המדרש שלו. בסביבות שנת ה'תק"ע שהה בווינה, ואף עמד בראש הרכב בית דין שגבה עדות להיתר עגונה, ובאותה תקופה כנראה כיהן כרב העיר . לאחר כמה שנים שב ללבוב (לכל המאוחר בשנת ה'תקע"ט). בסביבות שנת ה'תק"ף, לאחר שנפטרה אשתו, עבר לברודי, שם נשא את ריבהלי ברנשטיין, שייתכן והייתה בתו או נכדתו של הרב אריה לייב ברנשטיין, "רב המדינה" בלבוב.
רוג'ר ווטרס
לאחר שעזב את פינק פלויד הוציא ווטרס חמישה אלבומי סולו מקוריים. בנוסף, הוציא את האלבום "החומה - הופעה חיה בברלין", שהוקלט בהופעה היסטורית שנערכה בעיר באוגוסט 1990, פחות משנה לאחר נפילת חומת ברלין.
אלעזר לנדא
תולדות חייו
בשנת ה'תקפ"ט היה רבה של העיר יהודה אריה לייב תאומים כבן 100 והיה מרותק למיטתו, ובשל כך מינו פרנסי העיר את ר' אלעזר לרב תחתיו, מבלי ידיעתו. בתקופת רבנותו, השיב מאות תשובות הלכתיות. כשלוש שנים לאחר מכן, בשנת ה'תקצ"א, פרצה ברחבי גליציה מגפת כולרה, ור' אלעזר טיפל למרות הסכנות בחולים וסייע ליתומי הנפטרים. הוא עצמו נדבק במחלה, ונפטר ממנה בי"א בתמוז, בהיותו כבן 53 בלבד. כמה חודשים לאחר מכן נפטר גם הרב תאומים הישיש.
רוג'ר ווטרס
ווטרס נודע מאז תחילת העשור השני של המאה העשרים ואחת (2011) בין השאר בעקבות תמיכתו בתנועת ה-BDS הפועלת לחרם נגד ישראל, אשר במסגרתה קורא לאמנים אשר מתכננים להופיע בישראל, לחזור בהם ולהחרימה, כאשר בחלק מפעולותיו בנושא הואשם שהשתמש בסממנים אנטישמיים. עקב כך הוא סופג ביקורות קשות ואף לעיתים מוחרם על ידי אנשים רבים בישראל ומחוצה לה.
אלעזר לנדא
תולדות חייו
בנו ר' יהודה היה אביהם של ר' אלעזר (בעל ספר "זיכרון אלעזר") ור' ישראל (בעל ספר "נפש חיה"). בנו ר' זאב וולף הדפיס את ספרי סבו "ציון לנפש חיה" (צל"ח).
ספרו
חיבורו הגדול הוא הספר יד המלך על תשעה מתוך 14 ספרי משנה תורה לרמב"ם. הספר הודפס בשלבים שונים החל משנת ה'תקס"ט, בתחילה בצירוף לכרכי משנה תורה שהודפסו בלבוב ובהמשך כספר עצמאי. חידושיו על ספרי הפלאה, זרעים, עבודה, קרבנות וטהרה לא הגיעו לידינו, אף על פי שברור שנכתבו וכנראה גם הוכנו לדפוס.
רוג'ר ווטרס
קורות חיים
ווטרס נולד במחוז סארי, אנגליה שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית אדוקה. הוריו הם מרי (לבית וייט; 1913–2009) ואריק פלצ'ר ווטרס (1913–1944). אמו עבדה כמורה ומאוחר יותר הפכה למנהלת בית ספר. אביו, שנולד למשפחה ממעמד הפועלים, היה מורה ופעיל במפלגה הקומוניסטית הבריטית. סבו מצד אביו היה כורה פחם ופעיל למען מפלגת הלייבור הבריטית. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה, סירב אביו להתגייס לצבא מטעמי מצפון ושירת כנהג אמבולנס בתקופת הבליץ. מאוחר יותר, שינה את עמדותיו והיה לקצין בגדוד הרובאים המלכותי השמיני של הצבא הבריטי. הוא הוכרז כנעדר וכחלל שמקום קבורתו לא נודע ב-18 בפברואר 1944, במהלך הנחיתה באנציו באיטליה, כאשר ווטרס היה בן חמישה חודשים.
בעקבות מות אביו, עברה אמו יחד עם ווטרס ואחיו הגדול לקיימברידג', בה בילה ווטרס את ילדותו.
בגיל 15 ווטרס היה יושב ראש תנועת הנוער של התנועה לפירוק נשק גרעיני בקיימברידג', עיצב את הכרזה שלהם והשתתף בארגון פעילויות.
פעילותו במסגרת פינק פלויד
במהלך לימודיו, נפגש ווטרס עם סיד בארט, הצעיר ממנו ב-3 שנים ומי שהפך ב-1966 למנהיג, הסולן הראשון והגיטריסט של להקת פינק פלויד. ווטרס עבר ללונדון ללמוד ארכיטקטורה ב"ריג'נט סטריט פוליטכניק" (Regent Street Polytechnic), שם הקים להקה עם המתופף ניק מייסון ונגן הקלידים ריצ'רד רייט. ווטרס היה חבר אף הוא בלהקה, בה ניגן בגיטרה-בס. בארט חבר אליהם ויחד הקימו את להקת הרוק פינק פלויד.
אף על פי היות בארט הכותב והמלחין המרכזי של הלהקה בתחילת דרכה, ווטרס השתתף בכתיבתם של שלושה שירים בתקליטה הראשון של הלהקה, The Piper at the Gates of Dawn, שיצא לראשונה בספטמבר 1967.
במהלך עבודתם על האלבום השני, A Saucerful of Secrets (יולי 1968), הוחלף בארט בתפקידו כסולן הלהקה בדייוויד גילמור. ווטרס התחיל להשתלב בלהקה כסולן תוך תרומה של שלושה שירים ויצירה אחת לתקליט. ווטרס אף כתב את השירים, למעט אחד, בפסקול שיצרה הלהקה לסרט More (יולי 1969). יצירות הסולו הראשונות של ווטרס באו לידי ביטוי באלבום Ummagumma (נובמבר 1969) - שני תקליטים שהרכיבו אלבום אחד מחומרים שהוקלטו באופן חי באולפן, ואלבום שני בו כל חבר להקה ניגן קטעי סולו משלו.
יחד עם רון גיסין, כתב ווטרס פסקול לסרט "The Body" (דצמבר 1970), ששימש כעבודתו הראשונה שלו מחוץ למסגרת הלהקה. ווטרס כתב שמונה מתוך עשרת השירים והמנגינות הנמצאות באלבום Obscured by Clouds (יוני 1972) ששימש אף כפסקול לסרט "The Valley".
שנות ה-70 היו עידן הזהב של פינק פלויד. הם פתחו את העשור עם האלבומים Atom Heart Mother ו-Meddle והגיעו לשיא הצלחתם עם האלבום The Dark Side of The Moon (מרץ 1973) - אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריית המוזיקה. ווטרס כתב את כל המילים והלחין את רוב שירי האלבום. לווטרס הייתה תרומה מכרעת ליצירתם של אלבומי פינק פלויד. כמשורר הבלעדי של הלהקה הוא כתב את כל המילים לכל השירים מ-1972 ואילך והשתתף בהלחנה של Wish You Were Here (ספטמבר 1975) ו-Animals (פברואר 1977) ו-The Wall (30 בנובמבר 1979). ווטרס היה הכותב היחיד של הסינגל הבולט באלבום, "Another Brick in the Wall Part II" וכתב והלחין את כל שירי האלבום The Final Cut (מרץ 1983). אחרי צאת האלבום פרש מפינק פלויד ופנה לקריירת סולו.
קריירת סולו
לאחר הוצאת האלבום Radio K.A.O.S (יוני 1987), יצא ווטרס לסיבוב הופעות לקידום האלבום. בינתיים דייוויד גילמור החליט לאחד את פינק פלויד יחד עם רייט ומייסון. ווטרס תבע את השלושה, בניסיון להוציא צו-מניעה על השימוש בשם 'פינק פלויד' בלעדיו. ווטרס הפסיד במשפט ופינק פלויד כשלישייה יצאה לסיבוב הופעות מוצלח, שהוקלט ויצא כאלבום הופעה (בשם Delicate Sound Of Thunder).
בעקבות נפילת החומה בברלין בשנת 1990, החל ווטרס לארגן מופע בכיכובם של זמרים רבים, על מנת לבצע גרסה מיוחדת של המופע 'החומה' בברלין ב-21 ביולי באותה השנה. המופע הוקלט והוסרט לאלבום ולסרט The Wall: Live in Berlin (ספטמבר 1990).
ווטרס הוציא אלבום סולו שלישי Amused to Death (ספטמבר 1992), אך לא יצא למסע הופעות, אף על פי שהופיע בקונצרט התרמה ב-1993. בשנות התשעים עסק בעיקר בעבודה על אופרה העוסקת במהפכה הצרפתית בשם "Ca Ira", באנגלית ובצרפתית.
בקיץ 2005 הסכים ווטרס לקיים איחוד חד-פעמי של פינק פלויד לכבוד מופע Live 8 בהייד פארק, לונדון. סר בוב גלדוף הצליח לשכנע אותו לפגוש את גילמור, רייט ומייסון על הבמה לראשונה מזה 24 שנים לצורך איחוד חד פעמי. ההופעה הייתה מוצלחת ביותר, זכתה לאחוזי צפיה גבוהים במיוחד אך גילמור הצהיר שהיה זה אירוע חד-פעמי.
בסוף 2005 יצאה לאור האופרה Ca Ira שכתב ווטרס במשך שנים רבות, העוסקת במהפכה הצרפתית. זהו הפרויקט המורכב ביותר שעסק בו ווטרס מאז "החומה", אך הוא שייך לעולם המוזיקה הקלאסית, ולא לתחום הרוק והפופ.
The Dark Side of The Moon Live 2006
במרץ 2006 הודיע ווטרס על כוונתו לצאת לסיבוב הופעות אירופאי הכולל 17 הופעות ברחבי היבשת, ביניהן הופעה אחת בישראל, שבו ביצע את "The Dark Side of the Moon" במלואו. המופע כלל בימוי משוכלל שתוכנן על ידי מארק פישר (ארכיטקט הבמה של מופעי החומה), שכלל בובות גדולות, פרוז'קטורים ענקיים ומערכת סאונד קוואדרופונית. ההופעות חולקו לשני חלקים: הראשון היה אוסף שירים של פינק פלויד ומקריירת הסולו של ווטרס; השני, ביצוע האלבום הצד האפל של הירח בנוסף להדרן.
שירתו של ווטרס
פרשה הקשורה למופע היא שירתו של ווטרס. אנשים רבים תהו האם שירתו של רוג'ר מבוצעת באופן חי. מבקרים רבים שמו לב לניגוד בין תנועות שפתיו לבין הצלילים שנשמעו. השירים היחידים שבהם צוינה הפרשה הזו הם "Have A Cigar", "Sheep" ו-"The Fletcher Memorial Home".
הטלוויזיה הפורטוגזית שידרה את המופע שנערך בליסבון. בשורה "in the corner of some foreign field" מתוך "The Gunner's Dream", ווטרס שכח לחקות את שירתו. הוא הסתכל על הגיטרה שלו בבירור בפה סגור, כאשר קולו נשמע חזק.
The Wall Live 2010-2013
בשנים 2010–2013 העלה את מופע "החומה" בהפקה מחודשת, וכמו בסיבוב ההופעות הקודם, גם כאן ניגן ווטרס את כל שירי האלבום מההתחלה עד הסוף. ב-12 במאי 2011, התארחו גילמור ומייסון בהופעת "החומה" של ווטרס בלונדון וביצעו איתו כמה שירים.
אלעזר לנדא
ספרו
לספר צורפו שני מאמרים מחשבתיים: "מאמר היראה והחכמה" ו"מאמר האמונה והביטחון".
בשנת ה'תש"ס יצא הספר במהדורה חדשה המוגהת על פי כתב יד המחבר על ידי מכון ירושלים, בשני כרכים.
רוג'ר ווטרס
The Wall Live 2010-2013
סיבוב ההופעות הוקלט ותועד ב-DVD ובאלבום הופעה, שיצאו ב-2015.
בשנת 2017 יצא לאור אלבום חדש שלו, (״האם אלה החיים שאנו באמת רוצים?״).
ווטרס, ישראל והיהודים
כחלק מסיבוב הופעות באירופה, הכולל 17 הופעות ברחבי היבשת, הופיע ווטרס בישראל ב-22 ביוני 2006. ההופעה לוותה במערכת שמע קוואדרופונית היקפית (לראשונה בישראל) ובסרטוני וידאו. במופע נוגנו מיטב הלהיטים מהתקופה הפוריה של להקתו פינק פלויד וגם מקריירת הסולו של ווטרס, כמו כן ביצוע מורחב לאלבום The Dark Side of The Moon. ההופעה נערכה בשדה חומוס שהוכשר במיוחד למטרה זו, בצמוד לכפר נווה שלום, למרגלות מנזר לטרון מול 54,000 איש. המופע תוכנן להתקיים במקור בפארק הירקון, אך ווטרס החליט לשנות את מיקום המופע בהתאם לאמירה הפוליטית אותה הוא ביקש להעביר לגבי דו-קיום, פיוס ושלום. ווטרס אף יצא במהלך ההופעה בקריאה נגד גדר ההפרדה.
ככלל, יצירתו של ווטרס נשענת לרוב על טקסטים בעלי אג'נדה פוליטית מובהקת והוא אף מביא זאת לידי ביטוי בהופעות שהוא עורך, כשהדוגמה הבולטת ביותר היא המופע בשנת 1990 בברלין של "החומה".
בתחילת 2011, התראיין ווטרס לאלג'זירה, וקרא לחרם תרבותי (BDS) על ישראל, להסרת גדר ההפרדה, ולסיום הכיבוש. במרץ 2013 ווטרס קרא שוב להטיל חרם על ישראל, בציינו כי "ישראל מנהלת משטר אפרטהייד". באוגוסט 2013 פרסם מכתב שקורא לאמנים נוספים לחבור אליו לחרם אמנותי על ישראל.
בסיבוב הופעותיו ביולי 2013 באירופה הועלה מיצג שבו נראה בלון ענק דמוי חזיר שחור ועליו מתנוסס סמל מגן דוד בצבע אדום, יחד עם סמלים נוספים, כגון סמל הפטיש והמגל וסמל הדולר האמריקאי. מיצג זה פורש כאנטישמי. ווטרס הגיב במכתב פומבי בדף הפייסבוק של מופעו, והסתייג מהפירוש.
בדצמבר 2013 שלח מכתב לזמרת סינדי לאופר ובו ביקש ממנה לא להופיע בישראל ולהחרים את המדינה, אך זו סירבה להתייחס. בראיון באותו חודש ייחס לישראל כיבוש, טיהור אתני ואפרטהייד, והשווה את עמדת רבני הימין בישראל לזו של גרמניה הנאצית בשנות ה-30. בהמשך מתח ביקורת על השחקנית סקרלט ג'והנסון, על שהחליטה להמשיך לשמש פרזנטורית של חברת סודהסטרים הישראלית, שלה מפעל במישור אדומים, מעבר לקו הירוק, ועל הזמר ניל יאנג, על הסכמתו להופיע בישראל. בפברואר 2015 שלח מכתב לאלן פרסונס בו הוא קורא לו לחזור בו מכוונתו להופיע בישראל, ופרסם את המכתב בדף הפייסבוק שלו.
ווטרס מפעיל לחץ על אומנים באופן קבוע לקראת הופעות בישראל ומנסה לשכנע אותם לבטל את הופעתם. ב-7 ביולי 2017 הודה כי הוא מתקשה לשכנע את הציבור האמריקאי להחרים את ישראל, תוך שהוא משווה את ההסברה הישראלית לתעמולה הנאצית של יוזף גבלס.
ב-2019 קראו ווטרס ואמנים בריטים נוספים, כמו מייק לי ופיטר גבריאל, להחרים את האירוויזיון שנועד להיערך בישראל, ואף השווה בדף הטוויטר שלו את הישראלים לחייזרים מסרט האימה פלישת חוטפי הגופות, בטענה שהישראלים "שולטים באנשים שבאו לאירוויזיון להגיד שהם נהנים בישראל".
ביוני 2020 הואשם שוב באנטישמיות לאחר שטען בשיהאב, סוכנות ידיעות המזוהה עם החמאס, שאיש העסקים האמריקאי ממוצא יהודי שלדון אדלסון "שולט בטראמפ כמו במריונטה" וטענה נוספת בה אמר שישראל היא האחראית לרצח ג'ורג' פלויד, בכך שהשיטה שבה נרצח פלויד "מועברת לשוטרים האמריקאים על ידי מומחים ישראלים שהוטסו לארצות הברית ללמד את השוטרים איך לרצוח שחורים". בעקבות גל של ביקורות חריפות נגדו, התנצל ווטרס על אמירותיו.
בפברואר 2023 בוטלה הופעה שתכנן ווטרס לעשות באולם בפרנקפורט ששייך בחלקו לעירייה, עקב אמירות של ווטרס שהחשיבו מנהלי האולם כאנטישמיות.
במאי 2023 נחקר במשטרת ברלין בחשד להסתה לשנאה, לאחר שבמהלך הופעה תועד לובש מעיל שחור ועל זרועו סרט אדום, המזכירים תלבושת של קצין נאצי, בנוסף למיצגים אנטישמיים אחרים שהיו בה.
חיים אישיים
ווטרס התחתן 4 פעמים. ב-1969 נישא ווטרס לקדרית ג'ודית טרים וב-1975 התגרשו השניים. ב-1976 נישא ווטרס בשנית לקרולין קריסטי לזוג זה 2 ילדים אינדיה, והארי (מוזיקאי גם הוא) וב-1992 התגרשו השניים. ב-1993 נישא ווטרס בשלישית לפריסילה פיליפס לזוג ילד בשם ג'ק פלטשר וב-2001 התגרשו השניים. ב-2012 נישא ווטרס ברביעית לשחקנית לורי דרנינג וב-2015 הזוג התגרש. ב-2016 היה בקשר זוגי עם הסופרת והאקטיביסטית הפלסטינית-ישראלית-איטלקייה, רולא ג'בריל.
ווטרס הוא אתאיסט.
קישורים חיצוניים
רשמי
Long Way Down
Long Way Down היא סדרת טלוויזיה, ספר ו-DVD המתעד מסע אופנועים שנערך בשנת 2007 על ידי יואן מקגרגור וצ'רלי בורמן, מג'ון או גרוטס בסקוטלנד דרך שמונה עשרה מדינות באירופה ובאפריקה ועד קייפטאון בדרום אפריקה. זהו המשך ל-Long Way Round משנת 2004, כאשר הצמד נסע מזרחה מלונדון לניו יורק דרך אירואסיה וצפון אמריקה.
המסע התחיל ב-12 במאי והושלם ב-4 באוגוסט 2007. הם לוו על ידי אותם חברי צוות מהתכנית Long Way Round, בהם הצלם ומנהל הצילום קלאודיו פון פלנטה והצלם ג'ימי סימאק (שפיקח גם על פיקוח מוזיקלי והפקת פסקול), והמפיקים ראס מלקין ודייוויד אלכסניאן. הם גם החליטו לנסוע עם החובש דאי ג'ונס, הצלם וקצין הביטחון ג'ים פוסטר ומדריכים מקומיים ומתורגמנים. הם רכבו על BMW R1200GS Adventure.
כמו בנסיעה הקודמת שלהם, ובמרוץ של בורמן לראלי דקר, חברת Big Earth של ראס מלקין הפיקה את הסדרה. סדרת הטלוויזיה שודרה ברשת BBC Two ב-28 באוקטובר 2007, עם סרטונים שהוצגו גם ברשת.
המסלול
הצוות נסע משפרדס בוש, לונדון לג'ון או גרוטס בקצה הצפוני של סקוטלנד כדי להתחיל את המסע. ההתחלה כמעט התעכבה לאחר שבורמן, עוכב על ידי גורם בשדה התעופה גטוויק, העיר הערה בנוגע לפצצות ועוכב לחקירה. לאחר ששוחרר ללא אישום, הוא נסע בטיסה מאוחרת יותר לאינוורנס והנסיעה החלה כמתוכנן. לקבוצה לקח ארבעה ימים לרכוב מג'ון או גרוטס בחזרה ללונדון, דרך בית משפחת מקגרגור בקריף ומסלול המרוצים סילברסטון, שם חנו באמצע המעגל. הם לקחו את מנהרת התעלה לצרפת ורכבו דרומה לאיטליה. המסע האירופי הסתיים בסיציליה, שם תפסו מעבורת לתוניסיה.
בתוניסיה ביקרו מקגרגור ובורמן על סט "מלחמת הכוכבים" ואז נסעו ללוב. עם זאת, המפיק האמריקני דייוויד אלכסניאן והצלם ג'ימי סימאק לא הצליחו להשיג את אשרות הכניסה הדרושות ונאלצו לטוס מתוניסיה למצרים. לאחר ביקור בפירמידות הם עלו על מעבורת לסודאן, המשיכו לאתיופיה ואז לקניה, שם חצו את קו המשווה. מקניה הם רכבו לאוגנדה ואז לרואנדה, שם פגשו בקהל אצל הנשיא פול קגאמה. הם נסעו משם לטנזניה, ואז למלאווי, אליהם הצטרפה אשתו של יואן מקגרגור, איב. השלב האחרון עבר דרך זמביה, נמיביה, בוצואנה ודרום אפריקה. המסע הסתיים בכף אגולס, הנקודה הדרומית ביותר ביבשת, ממנה הגיעו לקייפטאון.
יוניס"ף
במהלך הטיול הצמד ביקר בשלושה מתקנים של UNICEF לקידום העבודה שביצע הארגון. באתיופיה הם ביקרו בפרויקט מודעות למוקשים ופגשו ילדים שנפגעו ממוקשים. באוגנדה הם פגשו חיילים-ילדים לשעבר של צבא ההתנגדות של האל וראו את העבודה שנעשית לשיקומם. במלאווי הם ביקרו במרכזי טיפול בילדים יתומים חולי איידס. מקגרגור וגם בורמן ביקרו בעבר במרכזים כאלה באפריקה.
מסעות עתידיים
בעמודים האחרונים של הספר Long Way Down יש אזכור של "Long Way To Go" אך זו לא נבחרה לכותרת המיועדת של הסדרה השלישית, אלא הייתה התייחסות לתמיכה המתמשכת בפעולות UNICEF. בתוספות ה-DVD, בעת הכנת האופנועים, מתייחס יואן מקגרגור לטיול עתידי אפשרי בדרום אמריקה, הנקרא Long Way Up.
בלייט שואו עם דייוויד לטרמן (ב-17 בפברואר 2010) אמר מקגרגור כי הוא לא מתכנן טיול נוסף מכיוון שהוא מתקשה להתרחק ממשפחתו במשך תקופה כה ארוכה, אך הוא גם הזכיר שהוא רוצה לעשות טיול מדרום לצפון אמריקה. ביוני 2015 ציין מקגרגור שהטיול בדרום אמריקה הארוך שנדון עדיין בשלבי תכנון, אך הוא ציפה כי תחילה יערוך מסע דרך חצי האי באחה קליפורניה. במרץ 2017 במהלך AMA של Reddit אמר יואן כי "אין תוכניות כרגע" להפיק סדרה שלישית של הסדרה. ב-6 באוגוסט 2018 צייץ בורמן הצצה לנסיעה מטיירה דל פואגו לאלסקה, שתצא לפועל "אם הכל ילך כשורה". ביוני 2019 דווח כי בורמן אישר שצילומי הסדרה השלישית יחלו "בעוד כמה חודשים".
ב-27 במאי 2020 הוכרז שהסדרה Long Way Up תעלה לראשונה ב-Apple TV +.
הקוריה הרומאית
הקוריה הרומאית (בלטינית: Curia Romana) היא גוף המהווה את הרשות המבצעת של הכס הקדוש, הגוף העליון המנהל את העולם הקתולי. בראשו ניצב האפיפיור, והוא מורכב ממחלקות (הנקראות דיקסטריה, ביחיד: דיקסטריום Dikasterium), בראש כל אחת מהן פרפקט שהוא בדרך כלל במעלת קרדינל, המתמנה על ידי האפיפיור. משרדי הקוריה נמצאים בקריית הוותיקן, אך ניהול קריית הוותיקן עצמה איננו חלק ממטלות הקוריה הרומאית. מקור המילה במונח "קוריה" (מילולית: חצר) ששימש במובן מנהלי עליון בקיסרות הרומית. המונח "קוריה" מתייחס לוועד העליון של כל דיוקסיה, אך הקוריה הרומאית איננה הוועד המנהל של דיוקסיית העיר רומא.
ג'וניצ'ירו טניזאקי
ג'וניצ'ירו טניזאקי או ג'וּנְאִיצ'ירו טניזַאקי (ביפנית: 谷崎 潤一郎, באותיות לטיניות Jun'ichirō Tanizaki, 24 ביולי 1886 – 30 ביולי 1965) היה סופר יפני, אחד הסופרים הגדולים של הספרות היפנית המודרנית, הרומנים שלו נמנים עם הפופולרים ביותר בארצו. רבים מספריו מתארים עולם של מיניות ותשוקות ארוטיות הרסניות, אחרים, משקפים בצורה מעודנת את דינמיקת חיי המשפחה בהקשר השינויים המהירים שעברה החברה היפנית במאה ה-20. לעיתים קרובות ברקע לסיפוריו עומד החיפוש אחרי זהות תרבותית תוך כדי חפיפת המודלים התרבותיים המערבי והמסורתי היפני. חייו התנהלו במשך שלוש תקופות מתולדות יפן המודרנית (מייג'י, טאישו, ושואווה). טניזאקי נרשם לחוג הספרות של האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו, אך בשנת 1910 ויתר על לימודיו הפורמליים כדי להקדיש את עצמו לכתיבה. בין השאר הוא תרגם ליפנית מודרנית את הרומן הקלאסי "מעשה גנז'י" שנכתב על ידי הסופרת מורסקי שיקיבו בתחילת המאה ה-11. הרומן הארוך שלו "Sasameyuki" (שלג קל) (1948) שתורגם לשפות זרות תחת הכותרת "האחיות מקיוקה", נכתב לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה ומספר את חייה של משפחה בורגנית באוסקה דרך דמויותיהן של ארבע אחיות. בשנת 1956 פרסם טניזאקי את הרומן "המפתח" אודות בני זוג המתכתבים ביומנים אותם משאירים פתוחים לקריאה הדדית.
הקוריה הרומאית
היסטוריה של הקוריה הרומאית
גיבוש התפקידים והמחלקות השונות התמשך לאורך הדורות וקיבל צורה קבועה במאה ה-16.
הרפורמה בקוריה הרומאית
בשנת 1969, בעקבות ועידת הוותיקן השנייה פרסם האפיפיור פאולוס השישי את הבולה Pontificalis Domus, שתפקידה לארגן מחדש את התפקידים והמשרות של הקוריה, להפוך אותה לגוף מתפקד באופן יעיל מול אתגרי החיים המודרניים באמצעות ביטול משרות רבות ששימשו כתארי-כבוד בהם נשאו באופן מסורתי נציגים ממשפחות רומא העשירות ומינוי מועצות אפיפיוריות לטיפול בנושאים שונים כגון הכוונה דתית וקשר עם מאמינים ובני דתות אחרות. בנוסף למחלקות ולתפקידים מלאי-תוכן, נמצאו בין התארים והמשרות בקוריה גם תפקידים שהם התואר בלבד ("טיטולריים"), זכר לתקופה בה מדינת האפיפיור הייתה מדינה ריאלית למשל מרשל הכנסייה הרומית, שומר הוורד המוזהב ועוד. התפקיד היחיד שלא בוטל הוא תפקיד נסיך מדינת האפיפיור (Principe assistente al Soglio pontificio), תפקיד בו מכהנים בכל עת זוג נסיכים משתי משפחות אצולה רומאיות שונות המתמנים על ידי הקוריה הרומאית.
לוקאס בלאק
לוקאס יורק בלאק (באנגלית: Lucas York Black, נולד ב-29 בנובמבר 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתור דמותו כשון בוסוול במהיר ועצבני 3 דמות בה שיחק שוב ב מהיר ועצבני 7 ו- מהיר ועצבני 9. בנוסף ידוע בתפקידו כסוכן המיוחד כריסטופר לסל ב- NCIS: ניו אורלינס.
הקוריה הרומאית
הרפורמה בקוריה הרומאית
ב-1988 פרסם יוחנן פאולוס השני את הפרק בחוקת הוותיקן הקרוי Pastor Bonus ("הרועה הטוב"), הכולל הגדרת מבנה ותפקיד למחלקות השונות.
לוקאס בלאק
ביוגרפיה
בלאק נולד בדיקייטר, אלבמה, ארצות הברית לג'אן גילספי, עובדת משרד, ולארי בלאק, עובד במוזיאון. יש לו שני אחים גדולים והוא גדל כבפטיסט בדרום ארצות הברית. בילדותו הוא שיחק כדורגל עבור הספיק בובקטס, וסיים את בית הספר התיכון במאי 2001.
הקוריה הרומאית
מזכירות המדינה
מזכירות המדינה אחראית על ההתנהלות הפוליטית ועל יחסי החוץ של הכס הקדוש. זו היא המחלקה הוותיקה ביותר של הקוריה (נוסדה ב-1551) ובראשה ניצב הקרדינל מזכיר המדינה (Cardinalis Secretarius Status), אינוקנטיוס העשירי קבע ב-1644 שמזכיר המדינה יהיה תמיד קרדינל.
לוקאס בלאק
קריירה
ב-1994, בגיל 11, בלאק ערך את הופעת הבכורה שלו בסרטו של קווין קוסטנר "המלחמה". לאחר מכן הוא לוהק לתפקיד קיילב טמפל בסדרת הטלוויזיה אמריקן גותיק של CBS, שרצה מ-1995 עד 1996, ובסרטים Sling Blade, Ghosts of Mississippi ותיקים באפילה. מאוחר יותר בלאק כיכב בתור קונר סטרונג בסרט הטלוויזיה פלאש ב-1997.
הקוריה הרומאית
הוועדות
הוועדות (בלטינית: Congregatio, מילולית: קהילה) החלו להתגבש במאה ה-16 והן מייצגות את הנושאים העיקריים במנהל האדמיניסטרטיבי והדתי של העולם הקתולי. חברי הוועדות נפגשים במליאה המתכנסת פעם בשנה או שנתיים, אך החברים הנמצאים בעיר רומא מקיימים פגישות לעיתים מזומנות.
לוקאס בלאק
קריירה
ב-2003 בלאק שיחק תפקיד משנה בתור אוקלי בדרמה ההיסטורית קולד מאונטיין.
בשנת 2004, הוא כיכב בתור ורנון, ילד פלא פסנתרן ואוטיסט, בדרמת האינדי המוזיקלית קילר דילר וכמייק ווינצ'ל בדרמה ב Friday Night Lights, בבימויו של פיטר ברג.
ב-2006 כיכב כשון בוסוול בסרט השלישי של סדרת מהיר ועצבני, מהיר ועצבני 3, בבימויו של ג'סטין לין. הוא תיאר אתהסרט ככזה שבו "היה לו הכי כיף".
ב-2009 בלאק כיכב בתור באדי בדרמת האינדי מסיבת ההלוויה שלי בבימויו של אהרון שניידר
ב-2010 שיחק בתור ג'יפ הנסון במותחן הפנטזיה בנושא התנ"ך Legion ובתור לוק צ'ישולם, שחקן גולף צעיר ומוכשר שהחליט להפוך למקצוען, בסרט שבעה ימים באוטופיה.
ב-2013 הוא גילם את פי ווי ריס מהברוקלין דודג'רס בסרט הדרמה 42.
בשנת 2014, בלאק לוהק ל- NCIS: ניו אורלינס לתפקיד הסוכן המיוחד כריסטופר לסל, תפקיד אותו מילא עד 2019.
ב-2015, בלאק חזר לגלם את שון בוסוול בהופעת קמע בסרט מהיר ועצבני 7. שון לא הופיע בסרט השמיני, מהיר ועצבני 8, והסביר בראיון טלוויזיוני שהוא לא יכול לחזור בגלל לוח הזמנים שלו עם NCIS: ניו אורלינס.
בנובמבר 2019, בלאק עזב את הסדרה NCIS: ניו אורלינס כדי להקדיש יותר זמן למשפחתו.
ב-2021 הוא חזר לזיכיון מהיר ועצבני, בתפקידו כשון בסרט מהיר ועצבני 9.
חיים אישיים
בלאק התחתן עם מגי אובריאן, עורכת דין, בשנת 2010. לזוג שלושה ילדים.
NSU Ro 80
NSU Ro-80) NSU Ro 80) היא מכונית מנהלים גרמנית, 4 דלתות, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית NSU (בין השנים 1967-1969), ובהמשך על ידי חברת אאודי. ייצור המכונית הסתכם מאוקטובר 1967 עד אפריל 1977.
יוצרו 37,398 יחידות.
NSU Ro 80 זכתה בפרס מכונית השנה באירופה בשנת 1968.
ייחודה של המכונית היה במנוע הונקל.
היסטוריה
ההשראה שהובילה לפיתוחם של דגמים חדשים נבעה מיצירת הקשר בין NSU לבין המהנדס פליקס ונקל, שהביא לפיתוחו של מנוע רוטארי חדש המכונה כיום מנוע ונקל. מנוע ונקל, הנקרא גם מנוע רוטורי הוא מנוע בעירה פנימית סיבובי. המנוע פותח בשנות ה-50 של המאה ה-20, והוצע לראשונה במכונית NSU Ro 80 של חברת NSU.
גם אז הצליחה חברת NSU לייצר רק שני דגמים אשר צוידו במנועי הונקל, דגם ה-NSU ספיידר וה-Ro80, לפני שנקלעה שוב לקשיים ונמכרה בסופו של דבר לחברת פולקסווגן הגרמנית בשנת 1969. פולקסווגן החליטה למזג את NSU עם חברה אחרת שרכשה בשם 'אוטו יוניון' ולבסוף למכור את המכוניות תחת מותג של אחד מתתי החברות של 'אוטו יוניון' ששמו היה אאודי. מפעל נקרסולם המקורי של NSU משמש כיום את אאודי בייצור מכוניות היוקרה שלה.
אולספלו
אולספלו (בהונגרית: Olaszfalu) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם באולספלו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,126 ובשנת 2020 רק 1,048 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה בוצע בתושבי הכפר טבח בו נהרגו 32 תושבים.
בשנת 1984 אוחד הכפר עם זירץ ובשנת 1993 קיבל מחדש את עצמאותו.
יהודי אולספלו
באולספלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ישנו תיעוד של יהודי יליד הכפר שנרצח בשואה.
חסידת אומות העולם אטלקה קונטיץ' הייתה הגננת הראשונה של אולספלו ואף קיבלה לאחר המלחמה תואר אזרחית כבוד של הכפר.
לזלי פיינברג
לזלי פיינברג (באנגלית: Leslie Feinberg; 1 בספטמבר 1949 – 15 בנובמבר 2014) הייתה סופרת, פעיל שמאל פוליטי, ופעלה למען זכויות להט"ב אמריקאית ממוצא יהודי, ועסק בעיתונאות פוליטית וערכה בעיתון Workers world. ההזדהות של פיינברג היא כטרנסג'נדר ג'נדרקוויר. פעילותה בנושאי זהויות מגדריות הייתה חלוצית. הפניה המועדפת על פיינברג הייתה נטולת המגדר "Zie" (במקום He/She).
ביוגרפיה
פיינברג נולדה ב-1949 למשפחה יהודית ממעמד הפועלים. על אף שבלידה הוגדרה כנקבה והוריה גידלו אותה כבת, פיינברג לא הזדהה כך. בכתיבה ובדיבור ביקשה כי יתייחסו אליה בפנייה נייטרליות מבחינה מגדרית. הרומן סטון בוץ' בלוז, שפורסם על ידי פיינברג, נחשב לרומן פורץ דרך בתחום ספרות להט"ב ומגדר. הוא זכה בפרס למדא לספרות בשנת 1993 ותורגם לשפות רבות (בהן עברית).
החל מסוף שנות ה-90 נלמד הספר "סטון בוץ' בלוז" במספר אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית. מלבד הכתיבה הספרותית, פיינברג ידועה בכתיבה עיתונאית ובכתיבת ספרי עיון בנושאים חברתיים, פוליטיים ומגדריים.
פעילות
בשנות ה-60 החלה המעורבות של פיינברג בזרם הפוליטי השמאלי בתנועה לזכויות להט"ב בארצות הברית. התמיכה של פיינברג בזכות הפלסטינים להגדרה עצמית הייתה מהראשונות שנשמעו. ב-1974 השתתפה בהנהגת המצעד נגד הגזענות שנערך בבוסטון. ב-1975 הצטרף למאבק למען פעיל התנועה לזכויות הילידים האמריקאים לאונרד פלטייר. החל ב-1981 החלה לפעול יחד עם פעילי זכויות אדם נוספים למען העיתונאי מומיה אבו ג'אמאל. בשנת 1984, בשיאה של מגפת האיידס, ערך פיינברג מסע הרצאות על משבר האיידס ברחבי ארצות הברית. מאבקים נוספים בהם לקחה חלק: שותפות במאבק למען זכויות נשים ונגד גזענות והתנגדות אקטיביסטית לקו קלוקס קלאן. בשנות ה-70 איבחנו את פיינברג במחלת ליים. בשנת 2008 החלה לסבול מנכות, ובין יתר המגבלות היו גם קשיים בכתיבה. בשנת 1992 נוצרה הכרות בין פיינברג ובין המשוררת האמריקאית הלסבית והאקטיביסטית הבולטת מיני ברוס פראט, אלו חיו כזוג במשך 22 שנה, עד לפטירה של פיינברג.
ספרים
בתרגום עברי:
המנון גרמניה המזרחית
המנון גרמניה המזרחית היה השיר "מחורבות קמת" (גרמנית Auferstanden aus Ruinen). מנגינתו חוברה על ידי הנס אייזלר ומילותיו נכתבו על ידי יוהנס בכר.
היסטוריה
השיר, שנכתב בשנת 1949, משקף את השלבים הראשונים של ההפרדה בין גרמניה המזרחית לבין גרמניה המערבית, שעה שרוב הגרמנים ראו התקדמות לעבר איחוד המדינות כדבר ראוי וטבעי. לכן מילות ההמנון משלבות כמה קישורים למושג "מאוחדת" (Einig) ונעשה בהן שימוש במונח "ארץ האבות" (Vaterland) כמונח שמתייחס לכל גרמניה. אולם רעיונות אלו עתידים היו להפוך ללא מקובלים ככל שהמלחמה הקרה תתגבר.
בשנת 1973 גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית התקבלו כחברות באו"ם בעקבות משא ומתן בין שתי המדינות שהוביל להכרה הדדית מסוימת ביניהן. המונח "גרמניה" הוסר מחוקת גרמניה המזרחית, ומאותה עת רק מנגינת ההמנון הושמעה בעוד שהמילים לא הושרו.
מארק ברטון
מארק אורין ברטון (באנגלית: Mark Orrin Barton; 2 באפריל 1955 – 29 ביולי 1999) היה רוצח המוני מסטוקברידג', ג'ורג'יה, אשר רצח שנים-עשר אנשים ופצע שלושה-עשר נוספים ב-29 ביולי 1999. הרציחות התרחשו בביתו של ברטון ובשתי חברות מסחר נוספות באטלנטה בהן עבד בעבר כסוחר יום. האמונה הרווחת היא שהפסדים כספיים גדולים הם שהובילו את ברטון לפתוח במסע הקטל, שבסופו התאבד כדי לא להיתפס בידי המשטרה.
בחיפוש שנערך בביתו לאחר הירי נמצאה גופתה של אשתו, לי אן ונדיבר ברטון, וכן גופותיהם של שני ילדיו מנישואיו הראשונים, מת'יו דייוויד ברטון בן ה-12 ומישל אליזבת' ברטון בת ה-8, אשר מתו לפני לירי כתוצאה ממהלומות פטיש בראשם. גופות הילדים הונחו במיטותיהם, ובפתק שהותיר ברטון בזירה הסביר כי רצח את אשתו לפני שרצח את ילדיו, ב-27 ביולי.
לפני הטבח היה ברטון חשוד במקרה רצח מ-1993 של אשתו הראשונה דברה ספיבי ואמה אלואיז ספיבי בצ'רוקי, אלבמה; אולם הוא מעולם לא הורשע ברציחות וטען לכל אורך הדרך כי לא היה מעורב בהן, אפילו בפתק שהשאיר לצד גופות ילדיו ואשתו השנייה. עם זאת הרשויות עדיין רואות בו חשוד אפשרי.
רקע
ברטון נולד ב-2 באפריל 1955, בסטוקברידג', ג'ורג'יה, למשפחת יוצאי חיל האוויר, וגדל בקרוליינה הדרומית. למד באוניברסיטת קלמסון ובאוניברסיטת קרוליינה הדרומית משם קיבל תואר בכימיה על אף נטייתו להשתמש בסמים. משחזר לאטלנטה, התחתן עם דברה ספיבי ויחד נולדו לשניים זוג ילדים, מת'יו ומישל.
המשפחה עקרה לאלבמה לאחר שמצא שם ברטון עבודה חדשה. כעבור זמן-מה הופיעו אצלו סימני פרנויה והוא החל מאבד את אמונו באשתו, לי אן ונדיבר, ובמהרה הפך למובטל. ריצה תקופת מאסר קצרה לאחר שנתפס מחבל במידע פנימי של החברה ממנה פוטר. ברטון מצא מעסיק חדש בג'ורג'יה וכמו כן מאהבת בדמות אחת מחברותיה של אשתו, איתה ניהל רומן לאורך תקופה. ב-1993 אשתו ואמה נמצאו מתות לאחר שהוכו בראשן בעזרת חפץ כבד. ברטון היה החשוד העיקרי ברצח הכפול, אולם לא הורשע בשל מחסור בראיות. ברטון נישא לאשתו השנייה לי אן ב-1995, אך בריאותו הנפשית המשיכה להתדרדר והוא החל לסבול מדיכאון חמור ומהזיות פרנואידיות.
מסע הירי
ב-27 ביולי 1999, התעורר ברטון מוקדם בבוקר והכה את אשתו למוות בזמן שישנה. בלילה למחרת הכה גם את ילדיו מת'יו ומישל למוות. הוא הניח את גופותיהם במיטות וכיסה אותם בשמיכה, מותיר פתקים שונים לידם, בהם נכתב, בין היתר:
ב-29 ביולי הגיע ברטון למשרד של מעסיקו לשעבר, חברה בשם "ביטחונות מומנטום". עדים אמרו כי ראו אותו משוחח עם מספר עובדים כשלפתע שלף שני אקדחים ופתח באש. הוא הרג ארבעה אנשים וניסה להרוג עובד נוסף בשם בראד שומהל, בו ירה שלוש פעמים מטווח אפס. לאחר מכן הלך מרחק קצר אל בניינה של חברת "קבוצה ההשקעות של טכנולוגיית-כל" והרג חמישה אנשים נוספים, נמלט מהמקום. שוטרים אשר ערכו חיפוש בביתו מצאו את גופותיהם של משפחתו ואת הפתקים שהשאיר אחריו, בהם הכחיש בתוקף את מעורבותו במותה של אשתו הראשונה ואמה.
המשטרה פתחה במצוד רחב אחריו. ארבע שעות לאחר הטבח, ניגש ברטון לילדה צעירה בקנסו ואיים עליה שתתלווה אליו, זאת בניסיון להבטיח בן ערובה שיסייע לבריחתו, אולם הילדה הצליחה לברוח ודיווחה עליו למשטרה. כוחות ביטחון שהגיעו למקום איתרו את ברטון במיניוואן שלו ופתחו במרדף משטרתי אשר הסתיים בתחנת דלק באקוורת'. כשאחד השוטרים ניסה לעצור אותו ירה לעצמו ברטון בראש ומת.
== קורבנות ==
טירנוזאורוס
טירנוזאורוס (שם מדעי: Tyrannosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף ממשפחת הטירנוזאוריים אשר חי בקרטיקון שלפני 68 עד 66 מיליון שנה לפני זמננו וכנראה נכחד בהכחדת הקרטיקון. משמעות שמו מיוונית ולטינית: "עריץ הזוחלים/ הלטאות", מאחר שהוא נחשב במשך שנים לטורף-העל הגדול והמרשים ביותר. הטירנוזאורוס נחשב גם לאחד הדינוזאורים המפורסמים והפופולריים ביותר.
במשך שנים הניחו שהטירנוזאורוס היה הטורף היבשתי הגדול ביותר שידוע למדע, ואף כי נתגלו מספר תרופודים טורפים גדולים יותר כמו הקרכרודונטוזאורוס, הגיגאנוטוזאורוס והספינוזאורוס הוא עדיין אחד הגדולים שבהם וכן הגדול שבבני משפחות ובטורפי היבשה באמריקה הצפונית: הוא הגיע לאורך של 12–13 מטר ולמשקל של כ-8 טון מטרי. כמו כן היה בעל עוצמת נשיכה עוצמתית יותר מכל חיה יבשתית (למעט מתנינאי ענק), אף יותר מתרופודים גדולים ממנו, אשר הגיעה ל-35,000–57,000 ניוטון (3.6–5.8 טון-כוח), מה שעזר לו להרוג במהירות ולשבור עצמות בנגיסה אחת.
סוג זה על פי כמה מיונים מכיל רק מין אחד: טירנואורוס רקס הידוע בכינוי הנפוץ טי-רקס (Tyrannosaurus rex). שיטות אחרות מצאו לאחרונה עוד מספר מינים מאותו הסוג.
מאובנים
שרידיו של הטירנוזאורוס רקס נדירים, ונכון לשנת 2005 נמצאו 30 מאובנים שלו הכוללים שלוש גולגולות שלמות. הוא נתגלה לראשונה על ידי ברנום בראון בתחילת המאה ה-20 בארצות הברית.
שלד הטירנוזאורוס רקס השלם הגדול ביותר שנמצא נקרא "סו" והוא מוצג במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו. שלד זה היה שייך לנקבת רקס באורך וגובה של כמעט 4 מטרים. מתוך השלד מומחים גילו שנקבות הטי רקס היו גדולות מהזכרים. על השלד נמצאו חבלות ופציעות רבות המרמזות על החיים הלא פשוטים של הטורף הזה.
ב-2019 הסתיים ניתוח של שלד חלקי שנחפר ב-1994 ועל פי הממצאים הוא היה שייך לפרט גדול במיוחד: אורכו הוערך ב- ומשקלו ב-. מאובן זה זכה לכינוי החיבה "סקוטי".
מראה ואנטומיה
אורכו של הטירנוזאורוס רקס היה 11–13 מטרים, ומשקל של 6 עד 9 טונות לפרט בוגר. בסוף המאה ה-20 שינו המדענים את השערתם לגבי צורת עמידתו. במקום העמידה הזקופה הם משערים שהוא היה בעל גב מאוזן כמו שאר הדינוזאורים הטורפים. במשך שנים נחשב הטירנוזאורוס לתרופוד ולדינוזאור הטורף הגדול ביותר. גילויים של הספינוזאורוס במצרים (שאורכו כ-14–18 מטרים), של הגיגאנוטוזאורוס באמריקה הדרומית (אורכו כ-13–14 מטרים) ושל הקרכרודונטוזאורוס בצפון אפריקה (שאורכו כ-13–14.5 מטרים) הביאו לנישולו מתואר זה. עם זאת, הטירנוזאורוס הוא עדיין הטורף הגדול ביותר הידוע באמריקה הצפונית והיה ללא ספק טורף-על באזורו.
לטירנוזאורוס רקס היו יותר מ-60 שיניים בפה והוא הצמיח שיניים חלופיות כל הזמן, כדי להחליף את אלו שנשרו או נשברו בקרב, מה שעזר לתאוריה שהשתמש בעוצמת הנשיכה המשמעותית שלו לצורך ההרג. אורך כל שן היה כ-20 סנטימטרים, הן היו משוננות כמו סכיני בשר אך צורתם הייתה כמעין בננה עבה עם שורש ארוך מאוד שעיגן את השן חזק אל תוך הלסת. שיניים אלו לא נועדו לחיתוך אלא לדקירה, מחיצה ותפיסת הטרף. שרירים חזקים שהיו מחוברים לקצה גולגולתו של הטירנוזאורוס רקס הניעו את לסתותיו, והוא סגר אותן בעוצמה של פי שלושה מזו של אריה (לפי המדידות כ-35,000–57,000 ניוטון או 3.6–5.8 טון-כוח). כך הוא נהג לרסק את עצמות הטרף ולבלוע אותן. הגולגולת החזקה שלו יכלה לעמוד במאמצי פיתול וטלטול גדולים, ובכך אפשרה לו לקרוע חתיכות בשר מהטרף. קיבתו של הטירנוזאור רקס יכלה להכיל עד 230 קילוגרמים של בשר.
התנהגות
מחקר שנעשה באוניברסיטת מנצ'סטר מצא שהטירנוזאורוס רקס היה יכול לפתח מהירות של עד כ-30 קמ"ש.
תזונה ושיטות טרף
הטירנוזאורוס הרג את טרפו על ידי נשיכה בעוצמה אדירה ביחס לשאר הדינוזאורים הטורפים, שהייתה כל כך חזקה שיכל לשבור את העצמות ולפגוע באיבריו הפנימיים של הטרף. נראה שעיקר טרפו היו הצרטופסיים וההדרוזאוריים שהיו נפוצים מאוד באמריקה הצפונית באותה תקופה. סברות חדשות (ביניהם של הפלאונטולוג ג'ק הורנר, היועץ המדעי של פארק היורה) טוענות כי הטירנוזאורוס היה גם אוכל נבלות שמצא או ש"גנב" לטורפים קטנים או חלשים ממנו, אבל סביר שהיה טורף פעיל בזכות חושיו החדים והמאפיינים שהפכו אותו לטורף יעיל. רגליו האחוריות החזקות היו משענת נגד לגולגולת הענקית וללסתות המאסיביות, דבר שהקל את קריעת הבשר ופיצוח העצמות במבנה המזכיר את הצבוע. לפי דעת מומחים היה הטירנוזאור שרירי מאוד או אפילו מדי ביחס לטורפים מצליחים אחרים, ככל הנראה מכיוון שטרפו היה חזק ולרוב התנגד או נלחם בו בזמן הציד.
מינים
מאמר מדעי שפרסם גרגורי פול במרץ 2022 הציע לפצל את המין Tyrannosaurus rex לשלושה מינים על בסיס רובסטיות ופרופורציות עצם הירך (femur). שמות המינים החדשים הם T. rex (החסון ביותר מבין שלושת המינים), T. imperator (המיוצג על-ידי סו ומייצג מין קדום יותר ממנו התפצלו שני המינים) ו-T. regina (הכי פחות חסון מבין שלושת המינים). הבדל נוסף שנבחן במאמר הוא מספר השיניים בקדם הלסת העליונה (premaxilla). המאמר עורר מחלוקת עזה והכעיס מעריצי דינוזאורים רבים.
תפוצה
הטירנוזאורוס חי במערב אמריקה הצפונית, מצפון מקסיקו ועד דרום קנדה, ביבשת שנקראה אז לרמידיה. הוא חי בגיל המאסטריכט, 68–66 מיליון שנה לפני זמננו.
אקולוגיה
את בית גידולו של הטירנוזאורוס חלקו עמו בעלי חיים רבים:
בתרבות
הטירנוזאורוס מופיע בקולנוע מאז 1918, בסרט "The Ghost of Slumber Mountain", שם הוא מופיע בקרב נגד טריצרטופס. הוא הופיע בסרט העולם האבוד, שבוסס על ספרו של ארתור קונאן דויל (אף על פי שבספר לא היה טירנוזאורוס).
טירנוזאורוס מופיע בסרט קינג קונג מ-1933, בו הוא נלחם עם קינג קונג ולבסוף נהרג על ידו. סצנה זו נחשבה לסצנה הקשה ביותר לצילום בסרט. הוא מופיע גם בפנטסיה של וולט דיסני מ-1940.
בכל הסרטים הללו הטירנוזאורוס נראה זקוף מדי ובעל 5 אצבעות בידיו שנראות ארוכות מדי. מראה דומה לטירנוזאורוס אמיתי נראה מהסרט "מפלצות פרהיסטוריות" מ-1984, אף שלא ברור אם מדובר בטירנוזאורוס או בסוג אחר מהמשפחה.
הפריצה הגדולה של הטירנוזאורוס הגיע בסרט מ-1993: פארק היורה. הטירנוזאורוס נראה כיצור שהופק בגרפיקת תלת מימד ממוחשבת ונראה דומה ליצור אמיתי. הטירנוזאורוס היה הדינוזאור המרשים בסרט והוא טורף אנשים וגם מביס שני ולוצירפטורים בסוף הסרט. הטירנוזאורוס הוא אחד הדינוזאורים הבודדים שנראו בכל סרטי פארק היורה: הוא מופיע בסרט ההמשך, בו צבא שלם נשלח ללכוד דינוזאורים אך נאלץ להימלט מזוג טירנוזאורים ובסוף הסרט אחד מהם נתפס עם גורו ומובאים לסן דייגו, שם הטירנוזאורוס זורע הרס. בפארק היורה 3 הוא נראה נלחם עם ספינוזאורוס שהורג אותו, דבר שהכעיס מעריצים רבים. הוא נראה בעולם היורה במאבק עם ה"אינדונימוס רקס" (דינוזאור כלאיים שנוצר מדנ"א שלו), בו הוא כמעט מפסיד אך מצליח לגרור את האינדונימוס אל הלגונה של המוזאזאורוס שטורף אותו. בסרט עולם היורה: נפילת הממלכה נראה טירנוזאורוס שטורף קרנוטאורוס ולבסוף נכלא ומובא לאחוזה בקליפורניה, אך משתחרר. בעולם היורה: עולם חדש הטירנוזאורוס מוצג בהתמודדות נגד הגיגאנוטוזאורוס, אותו הוא מצליח להרוג לצד תריזינוזאורוס. הטירנוזאורוס מוצג גם בעולם היורה: מחנה הקרטיקון החל מהעונה השנייה, אף שהוא מופיע כפתיח העונה הראשונה. הוא נראה גם בפרולוג עולם היורה: עולם חדש.
דמותה של המפלצת היפנית גודזילה מבוססת עליו בנוסף ל-2 דינוזאורים (סטגוזאורוס ואיגואנודון). סרטים יפנים נוספים בהם הוא נראה, כוללים סרטי אנימה על דינוזאורים.
סרטים נוספים בהם נראה טירנוזאור: לילה מוטרף במוזיאון, צעצוע של סיפור, לפגוש את הרובינסונים, הדינוזאור הטוב ועידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים.
טירנוזאורוס נראה גם בהרבה סדרות טלוויזיה ביניהן: החברים של ברני (המבוסס על טירנוזאורוס), הסדרה "The Land Before Time" דוקטור הו, בראשית, הדמות גרימלוק ברובוטריקים, דינוזאורים, הסדרות ללכת עם דינוזאורים בפרק האחרון, סצנה שנראתה גם בתחילת הסדרה ללכת עם חיות, מפלצות ים, פלאווורלד, דינו דן, הדינוזאורים!, פארק פרהיסטורי, כוכב פרהיסטורי, "הכוכב דינוזאור" (מתואר בלבד), סופר סנטאי, הסדרות היפניות מייטי מורפין פאוור ריינג'רס, פאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור, פאוור ריינג'רס מגה פורס, פאוור ריינג'רס דינו צ'ארג' ופאוור ריינג'רס כוח הזמן, בסדרה העולם המופלא של גאמבול ובסדרה דינוטרקס.
הטירנוזאורוס הוא גם הדינוזאור הלאומי של מדינת איווה. על שמו קרויים מחסניות הרובה "577 T-Rex" ולהקת הרוק: טי רקס.
טירנוזאורוס נגד טריצרטופס
נושא פופולרי מיוחד בקשר לטירנוזאורוס, בייחוד בספרי ילדים על דינוזאורים ותוכניות טלוויזיה, הוא "דו-קרב הענקים" בין הטירנוזאורוס רקס האימתני לבין הטריצרטופס, הדינוזאור הצמחוני הגדול בעל הקרניים הארוכות והחדות. ב-1942 צייר צ'ארלס נייט ציור גדול ומפורסם המתאר עימות בין השניים במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע (FMNH) בשיקגו עבור נשיונל ג'יאוגרפיק. ציור זה טבע את חותמו בתרבות וקיבע את מעמדם של הטריצרטופס והטירנוזאורוס רקס כאויבים קלאסיים. הפלאונטולוג בוב בקר (Bob Bakker) אמר על היריבות בין שני הדינוזאורים: "שום קרב בין טורף לטרף לא היה כה דרמטי. זה ראוי ששני גיבורים ענקיים אלה חיו את היריבות הקו-אבולוציונית ביניהם עד סוף הימים האחרונים של הפרק האחרון בעידן הדינוזאורים". מאז ניסו סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ותוכניות מדע פופולרי לשחזר את הקרבות האדירים שאולי התרחשו בין השניים.
השאלה האם טירנוזאורוס רקס וטריצרטופס אכן נלחמו זה בזה הייתה הרבה זמן פתוחה. אין ספק שהטירנוזאורוס היה ניזון בין השאר מפגרים של טריצרטופסים מתים וצד פרטים צעירים או זקנים של טריצרטופס, אך השאלה האם הוא תקף טריצרטופסים בוגרים ובריאים נותרה פתוחה. על אף שהסברה הייתה שהם אכן נלחמו זה בזה, זמן רב לא נמצאו לכך ראיות במאובנים, אך גולגולת של טריצרטופס שמצא הפלאונטולוג ג'ון האפ במונטנה כללה קרן שנשברה על ידי נשיכה וצלקת עם סימני שיניים בעטרה שזוהו כשיניו של הטירנוזאורוס רקס – הוכחה לכך שהטירנוזאורוס אכן תקף טריצרטופס והשניים נלחמו. פצע הנשיכה בעטרה החלים, דבר המעיד שהטריצרטופס שרד את ההתקפה, וכנראה ניצח בקרב או הרג את הטירנוזאורוס התוקף.
למרות המוניטין שיצא לטירנוזאורוס כטורף קטלני, הפלאונטולוג פיטר דודסון מעריך דווקא שהיתרון בדו-קרב בין טריצרטופס בוגר לטירנוזאורוס רקס, נטה בבירור לטובת הטריצרטופס – שקרניו הארוכות יכלו בקלות לפצוע קשה ואף להרוג כל טורף שאיים עליו. מחקר הראה שהטירנוזאורוס לא נהג לתקוף חיות ששקלו יותר ממנו עצמו, וזאת על מנת להבטיח ניצחון די ברור בקרב. אם סברה זו נכונה ניתן להבין שטירנוזאורוס בוגר תקף טריצרטופס בוגר רק לעיתים נדירות, שכן הטריצרטופס שקל בין 2 ל-4 טון יותר ממנו, והיה חזק ומסוכן מספיק כדי לפצוע ואף להרוג את הטירנוזאורוס התוקף. לכן סביר להניח שהטירנוזאור נהג לתקוף טריצרטופסים צעירים, זקנים, חולים או פצועים ומהם ניזון, ולא טריצרטופסים בוגרים בריאים שיכלו לו.
טירנוזאוריים
טירנוזאוריים (שם מדעי: Tyrannosauridae, ביוונית: "לטאות עריצות") היא משפחה של דינוזאורים תרופודים טורפים גדולים בקבוצת הקלורוזאורים, שחיו בקרטיקון העליון כ-83 מיליון שנה לפני זמננו ועד הכחדת קרטיקון-פלאוגן כ-66 מיליון שנה לפני זמננו. הם חיו בחצי הצפוני של כדור הארץ ומאובניהם נתגלו רק באמריקה הצפונית ובאסיה, וכללו שרידים שלמים יחסית, ולעיתים אף שרידים של רקמות רכות.
מאפיינים
הטירנוזאוריים התאפיינו בגוף גדול והלכו על שתי רגליים. גפיהם הקדמיות התנוונו לזרועות קטנות בנות שתי אצבעות כל אחת. זנבם היה ארוך וקשיח ונועד לאזן את גופם שרכן קדימה, בייחוד בזמן מרדפים. צווארם היה עבה ושרירי ונשא גולגולת חזקה בעלת מלתעות אימתניות המצוידות בשניים חרוטיות חדות דמויות פגיון. הם היו טורפים מטילי אימה אשר ניזונו הן על ידי טרף (כגון של צרטופסיים והדרוזאוריים) והן על ידי אכילת פגרים. הטירנוזאוריים היו משפחה מוצלחת ביותר, והיוו טורפי על בתחומי תפוצתם.
רוב חברי המשפחה היו גדולים למדי (מעל 7 מטר) והגדול שבמשפחה היה הטירנוזאורוס רקס שהגיע לאורך של כ-12.8 מטר ומשקל של עד כ-6.5 טון. הקטן שבהם היה הננוטירנוס שהגיע לאורך של 5-7 מטרים ומתוך כך שיטות הציד שלו היו שונות מרוב המשפחה, כנראה הייתה מבוססת על מהירות במקום על גודל ועוצמה.
מיון
במשפחה נמצאים הסוגים הבאים:
לוקיוס פוסטומיוס מגלוס (קונסול 262 לפנה"ס)
לוקיוס פוסטומיוס מגלוס (Lucius Postumius Megellus) היה מצביא ומדינאי רומי שנטל חלק במלחמה הפונית הראשונה.