cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליהו זוהר (ליכטנשטיין)
במלחמת העצמאות
זוהר השתתף בקורס הקצינים הראשון של צה"ל, באביב 1948, ומונה לסגן מפקד פלוגת יהונתן. בתפקיד זה פיקד על מחלקה מהפלוגה בקרב נוטרדאם בירושלים במאי 1948. בקרבות אלה, בהם נפצע זוהר, השתתפה מחלקתו בעצירת הלגיון הירדני. באותו חודש נשלחה מחלקתו תחת פיקודו להגן על רמת רחל לאחר קרב רמת רחל. בקרבות עשרת הימים נשלחה הפלוגה לקרב על חרבת אל חמאמה (אזור יד ושם של היום). מפקד הפלוגה, עודד חי, נפל עם תחילת הקרב. זוהר לקח את הפיקוד אף על פי שנפצע בשנית, והפלוגה המשיכה במשימה וכבשה את היעד, במחיר 6 הרוגים וכ-25 פצועים. לאחר מכן השתתפה הפלוגה תחת פיקודו של זוהר בכיבוש מלחה וכבשה את עין כרם. באוגוסט השתתפו שרידי הפלוגה תחת פיקודו של זוהר בקרב רב הקורבנות על ארמון הנציב, ושם נפצע זוהר שוב. לאחר הקרבות המליץ מפקד הגדנ"ע בירושלים, יהושע אריאלי, על הענקת עיטור הגבורה לזוהר על תפקודו בקרב על חרבת אל חמאמה.
בצה"ל
בשנת 1950 השתחרר זוהר מצה"ל. הוא היה מג"ד במילואים בחטיבת ירושלים ומפקד אזורי ביישובי פרוזדור ירושלים - אורה, עין כרם, גבעת שאול (דיר יאסין). הוא שרת במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים, ובין השנים 1967–1973 היה שופט צבאי בבית הדין הצבאי של פיקוד מרכז. בין השנים 1974–1992 היה זוהר קצין היסטוריה אוגדתי בענף היסטוריה. בין יתר תחומי פעילותו, תיעד את מלחמת לבנון הראשונה בעת הלחימה. בשנת 1992 שוחרר משרות מילואים, בגיל 65 ובדרגת סגן-אלוף.
גאולוגיה
זוהר סיים לימודים לתואר שני בגאולוגיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1955 היה ראש צוות גאולוגי בחברת מחצבי ישראל. עיקר עבודתו הייתה בשדות הפוספטים באורון ובשדות נחל הערבה. הוא היה מעורב במחקרי ברזל בהר רמים (מנרה), מחקר פצלי שמן בעין בוקק ומחצבי נחושת בתמנע. בשנת 1959 השתלם במחקר פוספטים בסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
בין השנים 1962–1965 היה זוהר מלגאי של ממשלת הממלכה המאוחדת. הוא השתלם במחקר גיאוכימי של זהב ונחושת באימפריאל קולג'.
במסגרת מחקריו הגאולוגיים היה באיי שלמה, בגוודלקנל בשליחות ממשלת אוסטרליה ועשה מחקרים על מחצבים ביערותיהם של איי האוקיינוס השקט. לשם עיבוד הנתונים ממחקריו, וכחלק מתנאי המלגה, שהה עם משפחתו בלונדון.
זוהר היה מתאם התכנון והפיתוח במשרד הפיתוח. בתפקיד זה ריכז את נושאי המחקר והתקצוב שיועדו למימון מחקרים יישומיים בנושאי גאולוגיה בישראל.
בין השנים 1966–1979 היה זוהר מנהל המכון הגיאולוגי לישראל וכיהן בתפקיד במשך מעל עשור. לאחר מכן עבד במשרד האנרגיה והתשתיות. בין השנים 1981–1988 השתלב בצוות הגאולוגים של ספ"א (פקר פוספטים ארצי) והיה מחושפי שדה זוהר בבקעת ערד. הוא תאם פרויקטים בתחום הגאולוגיה בוועדת המנכ"לים לפיתוח הנגב שליד משרד הביטחון. בשנת 1991 פרש לגמלאות.
מייק פטון
מייקל "מייק" אלן פטון (באנגלית: Michael Allan "Mike" Patton; נולד ב־27 בינואר 1968, באאוריקה, קליפורניה) הוא מוזיקאי אמריקאי הידוע בעיקר בתור סולנה של הלהקה "פיית' נו מור" בין השנים 1988–1998, אך גם פעל ופועל בפרויקטים נוספים כמו "מיסטר באנגל" (1984–2000), "טומהוק" ו"פנטומאס".
פטון שר במגוון סגנונות, החל משירת פלסט, טנור "פרנק סינטרה", גראולינג וביטבוקס. הוא ידוע גם כזמר בעל מנעד קולי רחב של שש אוקטבות, שהעניק לו את תואר הזמר הידוע בעל המנעד הקולי הרחב ביותר.
הרכבים אחרים
פטון הפיק פרויקטים שונים בהם הוא נוטל חלק, בשיתוף המלחין ג'ון זורן וקואופרטיב ההקלטות שלו צדי"ק רקורדס, ויחד עם מוזיקאים ולהקות אחרות כמו The Dillinger Escape Plan, Melt Banana, The X-Ecutioners, Lovage, Rahzel, Kaada, Weird Little Boy, Maldoror, ספולטורה, מלווינס, פיפינג טום, ביורק, ועוד.
בשנת 1999 הקים בשיתוף עם גרג ורקמן (Greg Werckman) את חברת התקליטים Ipecac Recordings. עקב הצלחתו של האלבום The Real Thing של פיית' נו מור, הוחתם ההרכב מיסטר באנגל על ידי האחים וורנר. הלהקה הוציאה לאור את אלבומה המלא הראשון ב־13 באוגוסט 1991 (שם האלבום הוא מר באנגל, הופק על ידי ג'ון זורן) והוציאה אלבום נוסף ב־10 באוקטובר 1995 שנקרא Disco Volante. את אלבומה האחרון שנקרא California הוציאה הלהקה ב־13 ביולי 1999. האלבום היה אמור לצאת ב־1998 אך חברת התקליטים "האחים וורנר" העדיפה להוציא קודם לכן את האלבום בעל השם הדומה Calfornication של הלהקה "רד הוט צ'ילי פפרז". מעשה זה גרם למתח רב בין שני ההרכבים.
הרכב מדובר נוסף של פטון הוא פנטומאס (Fantômas). ההרכב הוא מעין סופרגרופ וחביריו היו הסולן פטון שהיה אחראי גם על סמפולים וקלידים, באז אוסבורן (המלווינס) על גיטרה, טרבור דאן (מיסטר באנגל ואלקטריק מסאדה) על בס ודייב לומברדו (סלייר) על התופים. בתוכנית הראשונית של פטון, המתופף היה אמור להיות איגור קאוולרה מספולטורה, אך איגור דחה את ההצעה והמליץ על המתופף המושלם לתפקיד, לומבארדו, וכך נוצר ההרכב החדש של פטון. פנטומאס חתומים בלייבל של פטון, ובו הם הוציאו עד כה ארבעה אלבומים, שהם: ה-Self Titled, שיצא ב-26 באפריל 1999, מכיל 30 קטעים שכל אחד מהם נקרא Page. השיר הראשון נקרא Page 1, וכן הלאה. האלבום השני נקרא The Director's Cut, והוא יצא ב09/07/2001. זהו אלבום קונספט, שמכיל גרסאות כיסויים לפס הקול של סרטי אימה ישנים. האלבום השלישי שיצא נקרא Delirium Cordia בתאריך 27/01/2004. אלבום זה הוא שיר אחד באורך של שעה, 14 דקות ו-17 שניות. אלבום זה הוא בעצם פסקול לניתוח. שמו של השיר הוא Surgical Sound Specimens From the Museum of Skin. אלבומם הרביעי והאחרון שיצא נקרא Suspended Animation והוא יצא ב05/05/2005. גם אלבום זה הוא אלבום קונספט בעל 30 קטעים, שמיוחס לחודש אפריל ולמוזיקה ציורית. פאנטומס גם הוציאו אלבום הופעה חייה ביחד עם המלווינס, שנקרא Millennium Monsterwork 2000.
ב-2001 יצא הדיסק היחיד של ההרכב "Lovage". זהו פרויקט בהפקתו של Dan the Automator בו משתתפים אומנים רבים, ביניהם Kid Koala, אפריקה באמבאטה ודיימון אלברן (בלר, הגורילז). פטון וג'ניפר צ'ארלס (Elysian Fields) הם הזמרים הראשיים בפרויקט זה.
במשך השנים פטון הקים פרויקטים שלא יצאו להם דיסקים רשמיים, אך קיימים בוטלגים של הרכבים אלו. פרויקטים אלו כוללים את House of Discipline, Moonraker (ביחד עם באקטהד) ופטון וראזל.
ב-2007 הופיע בישראל, ושוב ב-2009 עם הלהקה פיית' נו מור. ב-2015 הוציא פיית' נו מור אלבום חדש, אחרי הפסקה של 18 שנה.
הפקות ופרויקטים טריים
במהלך שנת 2006 השלים פטון את עבודתו הארוכה על האלבום של ההרכב Peeping Tom, שיצא לחנויות ב-30 במאי אותה השנה, תחת חברת התקליטים שלו, Ipecac. באלבום משתתפים אמנים שונים כמו נורה ג'ונס, קול קית', ראזל ומאסיב אטאק. פטון ציין כי אלבום זה הוא.
פרשת קולנוע היכל
פרשת קולנוע היכל התרחשה בפתח תקווה בשנת 1984, כאשר ראש העירייה דב תבורי החליט לאפשר הקרנת סרטים ב"קולנוע היכל" בליל שבת, בעוד ששומרי השבת, דתיים לאומיים וחרדים, התנגדו לכך. הפרשה התפרסמה והפכה לדוגמה בולטת לנקודת חיכוך בין דתיים לחילונים, ולמקרה-בוחן באשר ליישום ה"סטטוס קוו".
מהלך האירועים
במשך שנים רבות היה אולם קולנוע היכל סגור בשבת בהתאם לחוק עזר עירוני בפתח תקווה. בשנת 1983 נבחר לראשות עיריית פתח תקווה דב תבורי, מועמד המערך. עם זכייתו בתפקיד הבטיח תבורי כי "תושבי פתח תקווה שירצו לחזות בסרטים בלילות שבת לא יצטרכו לנסוע עד תל אביב". בניגוד לערים אחרות בהן נפתחו בתי קולנוע בליל שבת בניגוד לחוקי העזר העירוניים, הוביל תבורי לשינוי חוק העזר העירוני. עוד טרם אושר השינוי על ידי שר הפנים, נערכה ב-21 בפברואר 1984, הקרנה ראשונה בשבת. הרבנים הראשיים של פתח תקווה, ברוך שמעון סלומון ומשה מלכה, הובילו אלפי דתיים בהפגנה נגד חילול השבת. עשרות אלפי מפגינים דתיים הגיעו להפגנה בליל שבת, אך ההפגנה לא הועילה ובית הקולנוע המשיך בהקרנת סרטים גם בשבתות הבאות, ושומרי השבת מצידם המשיכו את ההפגנות.
כעבור תקופה ארוכה של הפגנות החליטו המתנגדים הדתיים כי עליהם להרחיב את המאבק לתחומים אחרים. במרץ 1984 פרצו הרבנים הראשיים של פתח תקווה אל מועצת העירייה כדי לבטא את התנגדותם. במקביל ערכו הרבנים שיחות עם ראש העירייה במטרה לשכנעו לחדול מהקרנת סרטים בשבת. אנשי ציבור דתיים מהליכוד, אגודת ישראל והמפד"ל הפעילו לחץ פוליטי, וראש הממשלה דאז שמעון פרס זימן את דב תבורי ללשכתו וביקש ממנו להגיע לפשרה עם רבני העיר - אך ללא הועיל. תבורי היה נחוש בדעתו להמשיך ולאפשר הקרנת סרטים בערבי שבת, אחרת יתפטר. את דעתו הנחרצת הסביר בכך שלדעתו יש צורך להיענות לדרישות בני הנוער לבידור בסופי שבוע. הוא טען שבני הנוער בלילות שבת היו נוסעים לתל אביב בכלי הרכב של הוריהם, דבר שיש בו סיכון, הוצאות מיותרות וניתוק העיר מבני-הנוער שלה. תבורי העיד על עצמו כי הוא לא מעוניין לפגוע בציבור הדתי בעיר, ולכן הבטיח כי מכירת הכרטיסים תיעשה לפני כניסת השבת, והקרנת הסרטים לא תתחיל לפני השעה עשר בליל שבת. בריאיון עיתונאי אמר: "מאבק החרדים ייזכר לדורות כקרב על פתיחת העיר שהייתה כמו במצור של שבת, זהו הקרב על הדמוקרטיה. עשרים אחוז דתיים רוצים לכפות את השבת שלהם על שמונים אחוז חילוניים."
ב-30 במרץ 1984 הוכרזה שביתת נשק לבקשת המשטרה כיוון שבאותה תקופה חל יום האדמה במגזר הערבי וכל כוח האדם המשטרתי גויס לשמירה על השקט בתחומי המגזר. אך מיד לאחר הפוגה קצרה זו התחדש העימות בין דתיים לחילונים בפתח תקווה ושוב עצרה המשטרה רבנים ובתגובה שבתו בתי הדין הרבניים והמועצות הדתיות יום שלם.
באפריל 1984 אורגן מופע של זמרים ואמנים ליום השבת, בתמיכה בפתיחת הקולנוע בשבת. ההיענות למופע הייתה גבוהה וכל הכרטיסים נמכרו שבוע מראש. ההפגנות המשיכו להתקיים גם בחודשים מאי ואוגוסט. לאחר מכן הייתה תקופת רגיעה כיוון שהקולנוע שופץ ונסגר לתקופה של שנה וחצי. כאשר נפתח הקולנוע המחודש שוב החלו ההפגנות, והמשטרה החליטה לחדול מלתת אישורים להפגנות. בתגובה, הגישה החזית הדתית עתירה לבג"ץ נגד המשטרה בה נטען כי זו זכותם להפגין והמשטרה לא יכולה למנוע מהם את זכותם הטבעית. בג"ץ קבע כי במשך שבע שבתות יוכלו להפגין הפגנה גדולה ואחר כך ייאסרו הפגנות גדולות. החלטה זו נתקבלה כיוון שלמשטרה לא היה מספיק כוח אדם שיפקח בהפגנות, בנוסף לעובדה שההפגנות שנערכו עד כה לא שינו מאומה. כתגובה להחלטה זו של בג"ץ התאגדו אנשי אקדמיה דתיים לגוף שנקרא "אקדמאים לשמירת ערכי היהדות". גוף זה ביצע הסברה בדבר חשיבות שמירת השבת בעיר, ושמירה על צביון דתי ויהודי במדינת ישראל.
ב-1985, שר הפנים הרב יצחק חיים פרץ קשר את אסון הבונים לחילול השבת בעקבות פעילות הקולנוע, דבר שעורר תרעומת רבה.
חרף פסק הדין שנתן בג"ץ ההפגנות לא הפסיקו, ואלפים הגיעו להפגין בערבי שבת, כולל תושבי בני ברק שהיו מגיעים ברגל לאחר סעודת ליל שבת. בסוף יוני 1986 הואשמו הרב חיים ואלקין והרב ברוך סלומון בהתקהלות בלתי חוקית, וקיבלו עונש מאסר על תנאי. הגורמים מסביב שנטלו חלק במאבק הממושך החלו מתעייפים, השוטרים כבר לא רצו להגיע בערבי שבת לפקח על הפגנות ואיימו בהתפטרותם, גם מספר המפגינים החל לרדת. לבסוף, ההפגנות פסקו לחלוטין במהלך 1987, כשלוש שנים לאחר תחילת המאבק. "קולנוע היכל" המשיך לפעול בשבת.
ניתוח האירועים
ממוזער|250px|קריקטורה מימי הפרשה עם הקמת מדינת ישראל נקבע כי השבת וחגי ישראל הם ימי המנוחה הקבועים בישראל, ובשנת 1951 נחקק חוק שעות עבודה ומנוחה. כדי להביא לפשרה בין האידאולוגיות השונות בנושא בין דתיים לחילונים, החליטה ממשלת ישראל עוד בראשית דרכה לנקוט במדיניות של פשרה בין הצדדים באופן שבו נמנעים מהכרעה ברורה בנושא, דרך שכונתה "סטטוס קוו". במסגרת ה"סטטוס קוו" הוחלט כי כל עיר תפעל על פי תקנות עזר עירוניות. תוכן התקנות משתנה מעיר לעיר בהתאם לאופי הפוליטי והדתי בעיר. בפתח תקווה למרות חוק העזר העירוני לא הושגה הסכמה מצד הציבור הדתי והחרדי בעיר באשר לפעילותו של הקולנוע בשבת, והם לא הסכימו לקבל את מדיניות העירייה בנדון.
שולמית רן
ביוגרפיה
רן (רנד) למדה נגינה בפסנתר אצל מרים בוסקוביץ' ואמה גורוכוב והלחנה אצל פאול בן-חיים ואלכסנדר אוריה בוסקוביץ'. כילדה בת 11 ניגנה בקונצרט יצירות שחיברה לפסנתר ואת הסונאטה לשני חלילים שחיברה בגיל 12 ניגנו חנוך ושרונה תל-אורן. כשהייתה בת 14 ביצעו תזמורת קול ישראל והתזמורת הסימפונית חיפה את יצירתה "מוזיקה לחליל, קרן וכלי קשת". בשנת 1961 עברה לניו יורק והמשיכה את לימודיה בבית ספר מאנס למוזיקה. בשנת 1963 ניגנה עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין "קפריצ'ו לפסנתר ותזמורת" שחיברה, יצירה שהשפעת ג'ורג' גרשווין ניכרת בה. בהמשך השתלמה בטנגלווד אצל אהרן קופלנד ולוקס פוס.
בשנת 1991 חיברה סימפוניה, שזיכתה אותה בפרס פוליצר. היא חברה ותיקה בסגל המורים של אוניברסיטת שיקגו וכיהנה כמלחינת הבית הן בתזמורת שיקגו והן באופרה הלירית של שיקגו. לאחרונה כתבה קונצ'רטו לכינור (2003) לכנר הישראלי איתי שפירא.
מבקרים רבים עמדו על השילוב בין כוח גולמי למבנה קלאסי ביצירה של רן. רן כתבה, שהיא רואה במלחין התקופה הקלאסית לודוויג ואן בטהובן את ה"אליל" שלה בתחום הקומפוזיציה, ויצירתה משלבת נטייה להגיון מבני נוקשה עם זן יחיד במינו של "אטונליות חופשית".
גותה
גותה (בגרמנית: Gotha) היא העיר החמישית בגודלה במדינת תורינגיה במרכז גרמניה ובירת מחוז גותה. העיר הוזכרה לראשונה בכתבי קרל הגדול תחת השם וילה גותהה (villa gothaha) כלומר מים נקיים. חשיבותה נובעת מהיותה במאה ה-19 בירת הדוכסות של סקסה-קובורג-גותה (אמה ובעלה של ויקטוריה מלכת בריטניה השתייכו לבית מלוכה זה).
חשיבות נוספת של עיר זו נובעת מהעובדה שבעיר זו הוקמה המפלגה הסוציאליסטית בגרמניה (SPD) ב-1875 מאיחודן של שתי מפלגות פועלים (נקראה אז SAD).
במלחמת העולם השנייה הייתה גותה מרכז תעשיית נשק, שבה עבדו 7,000 אסירים במחנות כפייה.
בתקופת פריחתה של העיר ויימאר במאה התשע עשרה מילאה גותה תפקיד חשוב בחקר מדעי הטבע והיום קיימים בעיר המוזאון לתולדות הטבע ומצפה כוכבים.
בעיר שוכנת גם יצרנית כלי תעופה ורכבות חשמליות "גותר וואגונפאבריק"
אטרקציות נוספות:
BRICS
המונח "BRICS" או "מדינות BRICS" הוא ראשי תיבות בהם נעשה שימוש בעיקר על ידי כלכלנים ביחס למדינות: ברזיל, רוסיה, הודו, סין ודרום אפריקה (לפי האות הראשונה בשמה של כל אחת ממדינות אלה בשפה האנגלית). המונח הראשוני היה "BRIC" ונטבע ב-2001 על ידי ג'ים אוניל, שהיה הכלכלן הראשי של בנק ההשקעות גולדמן זאקס כאשר ניסה לתאר את ארבע המדינות המתפתחות בעלות הפוטנציאל הכלכלי הגדול בעולם (ללא דרום אפריקה, שהצטרפה בשנת 2011).
מנהיגי מדינות ה-BRIC החלו בסדרת מפגשי פסגה בשנת 2009. מאז 2011 הצטרפה דרום אפריקה למפגשי הפסגה וכך נטבע מונח חדש המתייחס לחמש המדינות: "BRICS".
פגישות פסגה
במהלך השנים האחרונות, נפגשו מספר פעמים מנהיגי מדינת ה-BRICS, ודנו בנושאים כלכליים ופוליטיים. בשנת 2010 התארחו בפגישה נשיא דרום אפריקה ג'ייקוב זומה ושר החוץ של הרשות הפלסטינית ריאד אל-מאלכי.
היסטוריה
ההערכה היא כי המונח "BRIC" נטבע בשנת 2001 על ידי יו"ר דאז גולדמן זאקס ניהול הנכסים דאז, ג'ים אוניל, בפרסומו "Building Better Global Economic BRICs". אבל, זה למעשה נבע על ידי רופא פורושות'מן שהיה עוזר מחקר בדו"ח המקורי. שרי החוץ של ארבע המדינות הכלליות הראשונות של BRIC (ברזיל, רוסיה, הודו וסין) נפגשו בעיר ניו יורק בספטמבר 2006 בשולי הדיון הכללי של עצרת האו"ם, ופתחו בשורה של ישיבות ברמה גבוהה. פגישה דיפלומטית בהיקף מלא התקיימה ביקטרינבורג, רוסיה, ב -16 ביוני 2009.
הפגישה הראשונה של BRICS
הפסגה הרשמית הראשונה של קבוצת BRIC, שנערכה גם ביקטרינבורג, החלה ב -16 ביוני 2009, עם לואיס אינאסיו לולה דה סילבה, דמיטרי מדבדב, מנמוהן סינג והו ג'ינטאו, מנהיגי ברזיל, רוסיה, הודו וסין., כולם משתתפים. מוקד הפסגה היה בשיפור המצב הכלכלי העולמי ורפורמה במוסדות פיננסיים, ודן כיצד ארבע המדינות יכולות לשתף פעולה טוב יותר בעתיד. היה דיון נוסף בדרכים שבהן מדינות מתפתחות, כגון 3/4 מחברי ה- BRIC, יכולות להיות מעורבות יותר בעניינים גלובליים.
בעקבות פסגת יקטרינבורג, מדינות ה- BRIC הודיעו על הצורך במטבע עתודה עולמי חדש, שיהיה חייב להיות "מגוון, יציב וצפוי". למרות שההצהרה שפורסמה לא ביקרה ישירות את הנתפס דומיננטיות "של הדולר האמריקאי - דבר שרוסיה מתח עליו ביקורת בעבר - הוא אכן עורר ירידה בערך הדולר מול מטבעות מרכזיים אחרים.
כניסתה של דרום אפריקה
בשנת 2010, דרום אפריקה החלה במאמצים להצטרף לקבוצת BRIC, ותהליך קבלתה הרשמית החל באוגוסט של אותה שנה. דרום אפריקה הפכה רשמית לאומה חברה ב-24 בדצמבר 2010, לאחר שהוזמנה רשמית על ידי סין להצטרף ולאחר מכן התקבלה על ידי מדינות BRIC אחרות. הקבוצה קיבלה את שמה של BRICS - כאשר ה- S עומד על דרום אפריקה - כדי לשקף את החברות המורחבת בקבוצה. באפריל 2011 השתתף נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, בפסגת BRICS 2011 בסניה שבסין כחבר מן המניין.
התפתחויות
פורום BRICS, ארגון בינלאומי עצמאי המעודד שיתוף פעולה מסחרי, פוליטי ותרבותי בין מדינות BRICS, הוקם בשנת 2011. ביוני 2012 הבטיחו מדינות BRICS 75 מיליארד דולר כדי להגביר את כוח ההלוואות של קרן המטבע הבינלאומית (קרן המטבע הבינלאומית). אולם הלוואה זו הייתה מותנית ברפורמות הצבעה של קרן המטבע הבינלאומית. בסוף מרץ 2013, במהלך פסגת ה- BRICS החמישית בדרבן, דרום אפריקה, הסכימו המדינות החברות ליצור מוסד פיננסי עולמי שנועד לשתף פעולה עם קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. לאחר הפסגה הצהירו ה- BRICS כי הם מתכננים לסיים את הסדרי הבנק החדש לפיתוח זה עד 2014. עם זאת, מחלוקות הנוגעות לחלוקת נטל ומיקום האטו את ההסכמים.
בישיבת מנהיגי BRICS בסנט פטרבורג בספטמבר 2013, התחייבה סין להעביר 41 מיליארד דולר לקופה המשותפת; ברזיל, הודו ורוסיה 18 מיליארד דולר כל אחת; ודרום אפריקה 5 מיליארד דולר. סין, המחזיקה בעתודות המט"ח הגדולות בעולם ותורמת את עיקר התשלומים, רוצה תפקיד ניהולי משמעותי יותר, אמר אחד מבכירי BRICS. סין גם רוצה להיות המיקום המרכזי של המוסדות. "ברזיל והודו רוצים שההון הראשוני יחולק באופן שווה. אנחנו יודעים שסין רוצה יותר", אמר גורם ברזילאי. "עם זאת, אנו עדיין במשא ומתן, עדיין אין מתחים". ב -11 באוקטובר 2013, אמר שר האוצר ברוסיה, אנטון סילואנוב, כי יצירת קרן של 100 מיליארד דולר המיועדת לשוקי מטבעות יציבים תינקט בתחילת 2014. הברזילאי שר האוצר, גואידו מנטגה, הצהיר כי הקרן תיווצר עד מרץ 2014. עם זאת, עד אפריל 2014, טרם הוקמה מאגר העתודה למטבע ובנק הפיתוח, והתאריך נדחה מחדש לשנת 2015. אחד המניעים של בנק הפיתוח של BRICS הוא שהמוסדות הקיימים נהנים בעיקר מתאגידים מחוץ ל- BRICS, והמשמעות הפוליטית בולטת מכיוון שהוא מאפשר למדינות החברות ב- BRICS "לקדם את האינטרסים שלהן בחו"ל ... ויכול להדגיש את עמדותיהן של מדינות שמתעלמים מדעתן לעיתים קרובות על ידי עמיתיהם האמריקאים והאירופאים המפותחים".
במרץ 2014, בפגישה בשולי פסגת האבטחה הגרעינית בהאג, פרסמו שרי החוץ של בריקס הודעה ש"ציינה בדאגה את ההצהרה התקשורתית האחרונה על פסגת ה- G20 הקרובה שתתקיים בבריסביין בנובמבר 2014. האפוטרופסות של ה-G20 שייכת לכל המדינות החברות באופן שווה, ואף מדינה אחת לא יכולה לקבוע באופן חד צדדי את אופיו". לאור המתחים סביב סיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה בשנת 2014, ציינו השרים כי "הסלמה של שפה עוינת, סנקציות וסנקציות נגדיות וכוח אינה תורמת לפתרון בר-קיימא ושלווה, על פי החוק הבינלאומי, כולל העקרונות והמטרות אמנת האו"ם." זאת בתגובה להודעתה של שרת החוץ האוסטרלית ג'ולי בישופ, שאמרה קודם לכן כי ייתכן שנאסר על נשיא רוסיה ולדימיר פוטין להשתתף בפסגת ה- G20 בבריסביין.
ביולי 2014 טענה נגידת הבנק המרכזי הרוסי, אלווירה נבילינה, כי "BRICS שותפה להקמת מערכת החלפות רב -צדדיות שתאפשר העברת משאבים למדינה כזו או אחרת, במידת הצורך" במאמר שהסיק כי "אם המגמה הנוכחית תימשך, בקרוב הדולר יינטש על ידי רוב הכלכלות הגלובליות המשמעותיות והוא ייזרק ממימון הסחר העולמי."
בסוף השבוע של ה -13 ביולי 2014, כאשר נערך משחק הגמר של מונדיאל, ולפני פסגת BRICS פורטאלזה, פגש פוטין את מנהיגו העמית דילמה רוסף כדי לדון בבנק הפיתוח של BRICS, ולחתום על הסכמים דו -צדדיים אחרים לגבי נושאים כמו הגנה, גז וחינוך. רוזף אמר כי מדינות ה- BRICS "הן מהגדולות בעולם ואינן יכולות להסתפק באמצע המאה ה-21 בתלות כלשהי". אחרי פסגת פורטלזה התקיימה פגישת BRICS עם איגוד דרום אמריקה. נשיא האומות בברזיליה, שם הוצגו בנק הפיתוח והקרן המוניטרית. לבנק הפיתוח יהיה הון של 50 מיליארד דולר כאשר כל מדינה תתרום 10 מיליארד דולר, בעוד שרשות הקרן המוניטרית יעמדו 100 מיליארד דולר.
ב-15 ביולי, היום הראשון של פסגת ה- BRICS השישית בפורטאלזה, ברזיל, חתמה קבוצת הכלכלות המתעוררות על המסמך המיוחל להקמת בנק הפיתוח החדש של 100 מיליארד דולר (לשעבר "בנק הפיתוח של BRICS") וכן מאגר מטבעות רזרבה בשווי של עוד 100 מיליארד דולר. כמו כן הוטבעו מסמכים על שיתוף פעולה בין סוכנויות אשראי ייצוא של BRICS והסכם שיתוף פעולה בנושא חדשנות.
בסוף אוקטובר 2014 צימצמה ברזיל את אחזקותיה בניירות ערך ממשלתיים בארצות הברית ל -261.7 מיליארד דולר; הודו, 77.5 מיליארד דולר; סין, 1.25 טריליון דולר; דרום אפריקה, 10.3 מיליארד דולר.
במרץ 2015 הצהיר מורגן סטנלי כי הודו ואינדונזיה נמלטו מה"חמישה השברירית" (חמשת השווקים המתעוררים הגדולים עם המטבעות השבירים ביותר) על ידי נקיטת רפורמות כלכליות. בעבר, באוגוסט 2013 דירג מורגן סטנלי את הודו ואינדונזיה, יחד עם ברזיל, טורקיה ודרום אפריקה, כ"חמישה השבריריות" בשל המטבעות הפגיעים שלהן. אך מאז, הודו ואינדונזיה שיפצו את כלכלותיהן, והשלימו 85% ו -65% מההתאמות הדרושות בהתאמה, בעוד שברזיל השיגה רק 15%, טורקיה רק 10% ודרום אפריקה אפילו פחות.
לאחר הפסגה ב -2015, התקיימו שרי התקשורת בהתאמה, על פי הצעה רוסית, באוקטובר בפסגה ראשונה למשרדיהם במוסקבה, שם הציע השר המארח, ניקולאי ניקיפורוב, יוזמה נוספת להדק את מגזרי טכנולוגיית המידע שלהם ולאתגר את המונופול של ארצות הברית במגזר.
מאז 2012, קבוצת מדינות BRICS מתכננת מערכת כבלי תקשורת צוללת של סיבים אופטיים לשאת תקשורת בין מדינות BRICS, המכונה כבל BRICS. [38] חלק מהמוטיבציה לפרויקט היה ריגול של הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית בכל התקשורת שזרמה פנימה ומחוצה לה.
באוגוסט 2019 חתמו שרי התקשורת של מדינות BRICS על כתב כוונה לשתף פעולה בתחום טכנולוגיית המידע והתקשורת. הסכם זה נחתם במהדורה החמישית של ישיבת שרי התקשורת של מדינות החברות בקבוצה. ההסכם נחתם בישיבתו החמישית של שר התקשורת של BRICS שהתקיים בברזיליה.
באוגוסט 2023 דנו נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין ונשיא איראן, איברהים ראיסי באפשרות לצרף את איראן לארגון מדינות BRICS.
הבחירות הכלליות בשוודיה 2014
הבחירות הכלליות בשוודיה נערכו ב-14 בספטמבר 2014, ובמהלכן נבחר הריקסדאג (הפרלמנט) של ממלכת שוודיה. כמו כן, באותו יום נערכו בחירות מקומיות במחוזות ובקומינר. הבחירות הכלליות התקיימו בכל מחוזות הבחירה של שוודיה ובמסגרתן נבחרו כל 349 חברי בית הנבחרים, ריקסדאג. המתמודדים על ראשות הממשלה היו ראש הממשלה הנוכחי וראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט וראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית סטפן לוון.
בבחירות לקחו חלק 6,290,016 אזרחים (מתוך 7,330,432), שמהווים 85.8 אחוזים מבעלי זכות הבחירה, עליה של 1.24 אחוזים מהבחירות הקודמות (2010). התחזיות חזו ניצחון למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ואכן בסופו של דבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התחזקה במושב אחד והביסה את המפלגה השמרנית שאיבדה 23 מושבים מתוך 107 המושבים שהיו לה טרם הבחירות, בעוד מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים מצדה התחזקה באופן ניכר של מעל 100%, והפכה ממפלגה קטנה לשלישית בגודלה עם 49 מושבים בפרלמנט. כמו כן, המפלגה הפמיניסטית של שוודיה הצליחה לקבל את המספר הרב ביותר של קולות בהיסטוריה של המפלגה, אך הדבר לא הספיק כדי לעבור את אחוז החסימה, שעומד על 4%.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גרפה 113 מושבים, דבר שלא אפשר הקמת ממשלה ללא צורך בקואליציה עם מפלגות נוספות. למעשה, תוצאות הבחירות לא אפשרו כלל הקמת ממשלה בעלת רוב, וכך קמה ממשלת מיעוט בראשותו של לוון. הממשלה הזו היא אחת החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה, עם 39% תמיכה בלבד. עקב תוצאות הבחירות, התפטר מתפקידו יושב ראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט, לאור מפלת מפלגתו בבחירות.
Tina Turns the Country On!
(בעברית: טינה מדליקה את המדינה/קאנטרי!) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית טינה טרנר אשר יצא לאור באוגוסט 1974, על ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס.
בתוך האלבום נכללים עשרה שירים בסך הכול.
רקע
אלבום זה היה אלבום הסולו הראשון שלה לאחר שהייתה חברה בצמד Ike & Tina Turner ביחד עם בעלה אך גם כאשר הוציאה את האלבום עדיין טרנר הייתה חלק מהצוות. אלבום הופק על ידי טום ט'אקר והוקלט באולפני בוליק סאונד בנאשוויל שבקליפורניה.
בעקבות חוסר ההצלחה שלה כזמרת R&B החליטה טרנר לפנות אל מוזיקת הקאנטרי.
סוגה, פרסים ומועמדויות
האלבום שאב השראה ממספר אמני קאנטרי ביניהם קריס קריסטופרסון, בוב דילן, אוליביה ניוטון-ג'ון, ג'יימס טיילור ודולי פרטון. האלבום הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הווקאלים הטובים ביותר באלבום R&B נשי" אך עדיין לא זכה להצלחה מסחרית כאשר האלבום לא דורג באף מצעד.
האלבום לא הופץ על גבי דיסק כדי לא ליצור בלבול עם אלבומים אחרים אותם הוציאה טרנר בעלי שמות דומים.
בג"ץ שיינפלד נגד הכנסת
בג"ץ 8948/22 אילן שיינפלד ואחרים נ' הכנסת ואחרים, המוכר בשם בג"ץ דרעי, הוא פסק דין של בג"ץ שניתן ב-18 בינואר 2023 ברוב של 10 שופטים נגד שופט אחד בדעת מיעוט/דעת יחיד, וקבע שמינויו של חבר הכנסת אריה דרעי לשר לוקה בחוסר סבירות קיצוני בשל עברו הפלילי ובשל המצג שהציג בפני בית משפט השלום שגזר את דינו בעבירות המס, וכי על כן על ראש הממשלה לפטרו ממשרת השר.
רקע
אריה דרעי הוא ממייסדי מפלגת ש"ס, ועומד בראשה במשך שנים רבות. בשנת 1993 בעת שהיה שר הפנים הוגש נגדו כתב אישום בשלל עבירות ובהן קבלת שוחד. בעקבות זאת פסק בג"ץ כי על ראש הממשלה יצחק רבין לפטרו. בשנת 1999 ניתן פסק דין והוא הורשע בלקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים, נידון לשלוש שנות מאסר (מתוכן ריצה שנתיים בפועל) והוטל עליו קלון. לאחר שחרורו מהכלא הורשע פעם נוספת בהפרת אמונים ונדון לשלושה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 10,000 ש"ח. בסוף 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, חזר להנהגת ש"ס ונבחר לכנסת. בשנת 2015 נדחתה עתירה נגד מינויו לשר לנוכח עברו הפלילי, אך צוין שמינויו מצוי על גבול מתחם הסבירות. בינואר 2022 נאלץ להתפטר מהכנסת במסגרת הסדר טיעון, בגין עבירות מס שבהן הורשע. בגזר הדין, שבו הוטל על דרעי עונש מאסר על תנאי וקנס של 180 אלף ש"ח, ציין השופט שמואל הרבסט כי "הנאשם, איש ציבור מזה כשנים רבות, מדיר עצמו מעתה מרצון מעיסוק בצרכי ציבור".
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב דרעי בראש רשימת ש"ס, ונבחר לכנסת העשרים וחמש. בהתאם לתוצאות הבחירות הוטלה הרכבתה של ממשלת ישראל השלושים ושבע על חבר הכנסת בנימין נתניהו.
ב-17 בנובמבר 2022 שלחה היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, מכתב לח"כ נתניהו, ובו ציינה כי עמדתה היא שהוראות סעיף 6(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, הקובעות: "לא יתמנה לשר מי שהורשע בעבירה ונידון לעונש מאסר וביום מינויו טרם עברו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר, אלא אם כן קבע יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית כי אין עם העבירה שבה הורשע, בנסיבות העניין, משום קלון", חלות ביחס למי שהורשע ונדון לעונש מאסר, לרבות עונש מאסר על תנאי. משכך, על מנת למנות את דרעי לכהן כשר בממשלה, על ראש הממשלה המיועד להגיש בקשה ליו"ר ועדת הבחירות, לצורך הכרעה בשאלה אם הרשעתו של דרעי בעניין עבירות המס יש בה משום קלון. היועצת לא התייחסה במכתבה לשאלת סבירות מינויו של דרעי לשר.
בעקבות מכתב זה אישרה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה, שבו בסעיף 6{ג} הנ"ל המילה "מאסר" הוחלפה במילים "מאסר בפועל", כך שהתייתר הצורך בפנייה ליו"ר ועדת הבחירות.
נגד מינויו של דרעי לשר הוגשו שלוש עתירות לבג"ץ: מטעם קבוצה של 17 עותרים הידועה בשם "מבצר הדמוקרטיה", מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל ומטעם התנועה לטוהר המידות. הדיון בעתירות אוחד ונשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, קבעה לו הרכב מורחב של 11 שופטים. ב-18 בינואר 2023 קיבל בג"ץ את העתירות ופסק, ברוב של עשרה שופטים נגד אחד, שעל ראש הממשלה לפטר את דרעי ממשרת השר.
העתירות העלו שלוש שאלות עיקריות:
עמדת העותרים
בעניין תיקון חוק היסוד טענו העותרים שלא מדובר בתיקון שרק מבהיר שמאסר פירושו מאסר בפועל, אלא בתיקון ששינה את הדין הקיים. בשל תחולתו המיידית ובשל ההיבט הפרסונלי המובהק שבו, התיקון מהווה שימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת, ולא הוצג צידוק למהלך זה המעגן בחוק-יסוד הסדר הפוגע בטוהר המידות, בעקרון שלטון החוק ובאמון הציבור ברשויות השלטון. בנוסף, הדיונים בהצעת החוק נעשו במהירות ומבלי שהתקיים שיח ענייני ומקיף בתיקון המוצע, וזהו פגם מהותי המצדיק את ביטול התיקון.
ביחס לסבירות מינויו של דרעי לשר טענו העותרים שמינוי דרעי חורג ממתחם הסבירות באופן קיצוני ודינו להתבטל, משום שיש לייחס משמעות לא מבוטלת לעובדה שמדובר באדם שהורשע בעבר, והורשע שוב אך לאחרונה בעבירות נוספות שיש בהן משום פגיעה בקופה הציבורית. עוד נטען שדרעי לא הביע חרטה על מעשיו; שמטרת התפטרותו מהכנסת הייתה להתחמק מקביעת הקלון בעניינו; שהוא התנער מההתחייבות שלקח על עצמו בעניין עבירות המס לפרוש מהחיים הפוליטיים; שמינויו נעשה בחוסר ניקיון כפיים ובחוסר תום לב, תוך עריכת שינויים חוקתיים לטובתו; ושבחינת מעשיו מוליכה אל המסקנה הברורה שבהרשעותיו יש משום קלון, ולפיכך הוא אינו כשיר להתמנות לשר בממשלה.
עמדת "ידידי בית המשפט"
ארבעה פרופסורים למשפט ציבורי, אייל בנבנישתי, גילה שטופלר, פרנסס רדאי ודוד קרצמר, ביקשו להצטרף כידידי בית המשפט בנוגע לשאלת חוקתיות התיקון לחוק היסוד, ובפרט בכל הנוגע לשאלה האם נעשה שימוש לרעה בסמכות המכוננת. בבקשת ההצטרפות נטען שהתיקון נחזה כתיקון כללי, אך למעשה מדובר בתיקון פרסונלי ורטרוספקטיבי, המערער את היציבות החוקתית, שנועד לתת מענה לצורך פוליטי נקודתי של הקמת קואליציה וכינון ממשלה, תוך עקיפת הצורך לפנות ליו"ר ועדת הבחירות בנוגע לשאלת הקלון. עוד טענו המבקשים כי חוקת המדינה אמורה לשקף את ערכי היסוד ואת ההסדרים המקובלים על רוב הציבור ועל רוב השחקנים בזירה הפוליטית, ואילו העברת תיקון באופן בהול תוך ניצול הרוב הקואליציוני "איננה ראויה כלל להיחשב כשימוש מותר בסמכות המכוננת של הכנסת".
עמדת המשיבים
שלל משיבים הגיבו לטענות העותרים, כל משיב ונימוקיו.
היועצת המשפטית לממשלה טענה שאף שתיקון חוק היסוד הוא תיקון חוקתי-משטרי חריג, אין עילה משפטית להתערבות שיפוטית בו, וגם בהליך החקיקה עצמו לא נפל פגם היורד לשורשו של עניין. בכל הנוגע לסבירות המינוי, טענה היועצת כי יישום המבחנים שנקבעו בפסיקה מוביל למסקנה ברורה וחד-משמעית כי מינוי השר דרעי חורג ממתחם שיקול הדעת הרחב, הנתון לראש הממשלה בעניין זה, וכי ההחלטה למנות את דרעי אינה מבטאת את המשקל הכבד שיש לייחס לשיקולים הנוגעים לשלטון החוק ולטוהר המידות של האוחזים בהגה השלטון, ובכך היא חורגת באופן קיצוני ממתחם הסבירות.
הכנסת טענה שיש לדחות את העתירות התוקפות את התיקון לחוק היסוד, אף שיש בו משום שינוי הדין, בנימוק שככלל אין מקום להעמיד חקיקת יסוד לביקורת שיפוטית, ומכל מקום התיקון לחוק היסוד עומד במבחנים שנקבעו בפסיקה במסגרת הדוקטרינה של "שימוש לרעה בסמכות המכוננת", משום שזהו תיקון קבוע שיחול על כלל מינויי השרים בעתיד, ואף שאין חולק שעניינו של דרעי עומד ברקע התיקון, עצם העובדה שמקרה פרטי הוא זה שהיווה תמריץ לחקיקה או שקיימים מניעים פרסונליים שהניעו את תהליך החקיקה – אינה משנה מן המסקנה כי הוא עומד במבחנים שנקבעו בפסיקה לזיהויה של נורמה חוקתית. באשר לטענות בדבר פגמים בהליך החקיקה, הכנסת טענה כי אף שהליך החקיקה של התיקון היה קצר יחסית, ויש בכך כדי לעורר קושי בהינתן העובדה שמדובר בתיקון לחוק יסוד, לא נפל בהליך פגם היורד לשורשו של עניין.
ראש הממשלה טען כי אין להלום ביקורת שיפוטית על חוקי יסוד, ובפרט חוקי היסוד המשטריים, וכי במקרה זה הוא סוגיה פוליטית מובהקת שאינה שפיטה. לחלופין נטען כי אין מקום להפעיל את דוקטרינת השימוש לרעה בסמכות המכוננת ביחס לתוכנו של חוק יסוד או למטרותיהם של חברי הכנסת בעת חקיקתו, אלא אם "באופן מובהק השתמש הפרלמנט בסמכותו המכוננת לחקיקה בחוק יסוד שכלל אינה שייכת במהותה לחקיקת יסוד". ראש הממשלה הוסיף שאין פסול עקרוני בתיקון חוקי יסוד לצורך כינון ממשלה; כי הדבר נעשה מספר פעמים בעבר; וכי באופן דומה אין מניעה לחוקק חוק רטרוספקטיבי, כל עוד האופי הרטרוספקטיבי נקבע במפורש על ידי המחוקק או המכונן. הוא הוסיף שהמהירות שבה נחקק התיקון אינה מהווה פגם מהותי היורד לשורש הליך החקיקה, והדגיש שההליך נוהל באופן "סדור ומקיף", תוך כיבוד זכות ההשתתפות של חברי הכנסת. ראש הממשלה הוסיף וטען כי היקף הביקורת השיפוטית על החלטת הכנסת להביע אמון בממשלה ולהעניק תוקף למינוי שריהּ הוא "צר ומצומצם – אם בכלל קיים", וכי מינוי זה אינו נמנה עם אותם מקרים חריגים המצדיקים התערבות במינוי שר. הוא הדגיש כי בעקבות חקיקת התיקון לחוק היסוד אין מחלוקת שדרעי עומד בתנאי הכשירות לכהונה כשר בממשלה, ועובדה זו מקרינה על סבירות ההחלטה למנותו לשר.
אריה דרעי טען אף הוא שדין העתירות להידחות. לטענתו, הוא היה כשיר להתמנות לשר עוד טרם התיקון לחוק היסוד, משום שמשלא הוטל עליו מאסר בפועל, לא קמה לחובתו "חזקת הקלון" שהייתה קבועה בהוראת סעיף 6(ג) לחוק היסוד. הוא הוסיף שאין כל יסוד לטענה בדבר מצג שווא שהציג כלפי בית משפט השלום בירושלים בעניין פרישתו מהכנסת לצמיתות והדגיש שהתפטרותו מהכנסת הקודמת לא הייתה חלק מהסדר טיעון שהושג עימו, ולא נעשתה לדרישת היועץ המשפטי לממשלה. הוא המינויו לשר צולח גם את מבחני הסבירות. הוא ציין ששתי ההרשעות הראשונות שלו נמחקו בהתאם לחוק המידע הפלילי ותקנת השבים ואין להביאן במניין השיקולים הנוגעים למינויו לשר, וטען שאופי עבירות המס שבהן הורשע ונסיבות ביצוען כמו גם חלוף הזמן והעובדה שנטל אחריות מלאה לעבירות – מטים את הכף לטובת קביעה כי מינויו לשר עומד במבחן הסבירות.
מפלגת ש"ס טענה אף היא שלא נפל פגם בתיקון לחוק היסוד או במינויו של דרעי לשר. ש"ס הדגישה שבבחירות האחרונות הצביעו למפלגה, שבראשה עומד דרעי, כ-400 אלף אזרחים, שעשו זאת מתוך היכרות עם עברו הפלילי של דרעי ומתוך ידיעה שהוא ישמש שר בכיר בממשלה. עוד נטען כי התיקון לחוק היסוד אינו פרסונלי וצולח את המבחנים שנקבעו בפסיקה, וכי ביטול התיקון או המינוי יערערו את הממשלה שקמה זה עתה. לבסוף, נטען כי השימוש בעילת הסבירות לפסילת מינויו של דרעי, משמעו ביטול החלטת הכנסת שהביעה אמון בממשלה וכן ביטול רצון הבוחר, ולכן יש לנקוט משנה זהירות בכל התערבות שיפוטית בנושא.
אגודת ישראל בסיעת יהדות התורה וסיעת עוצמה יהודית טענו שהתיקון לחוק היסוד הוא נורמה חוקתית הצולחת את המבחנים שנקבעו בפסיקה לעניין שימוש לרעה בסמכות המכוננת, אשר נועד אך להבהיר את תנאי הכשירות לכהונת שרים, כפי שהיו קיימים לפני התיקון. לעניין סבירות המינוי, נטען כי שיקול הדעת הנתון לראש הממשלה רחב ביותר וכי ביטול מינויו של דרעי יבטל למעשה את החלטתם של מאות אלפי בוחריו.
פסק הדין
הנשיאה חיות התייחסה לשלוש קבוצות של טיעונים שהציגו העותרים:
בעניין התיקון לחוק-יסוד: הממשלה ציינה חיות שמקובלת עליה עמדת היועצת המשפטית לממשלה ועמדת הייעוץ המשפטי לכנסת, שהתיקון אינו תיקון "מבהיר", אלא תיקון ששינה את הדין שהיה קיים טרם חקיקתו. היא הוסיפה שהליך חקיקת התיקון "אכן מדיף ריח חריף של פרסונליות משום שהוא נועד בראש ובראשונה כדי לסלול את הדרך למינויו של דרעי לשר." היא ציינה שהתיקון מהווה נקודת שפל של התופעה לפיה חברי הכנסת מנצלים את הקלות שבה ניתן לתקן את חוקי היסוד לצרכים פוליטיים נקודתיים. בכך הם גורמים לשחיקה ולזילות מסוכנת במעמדם של חוקי היסוד שנועדו להיות פרקים מפוארים במפעל החוקה הישראלית. עם זאת, כיוון שניתן לקבל את הטענות שהעלו העותרים במישור המנהלי לעניין מינויו של דרעי לשר ואי העברתו מתפקידו, מתייתר הצורך להכריע לגופם של דברים בסעד החריג של בטלות התיקון על פי הדוקטרינה של שימוש לרעה בסמכות המכוננת. בעניין הליך חקיקתו של התיקון קיבלה חיות את נימוקי הכנסת לכך שלא נפל בו פגם היורד לשורש ההליך.
חיות ציינה כי "אין מחלוקת כי בהתאם לנוסחו המתוקן של סעיף 6(ג) לחוק-יסוד: הממשלה אין מגבלה במישור הכשירות על כהונתו של דרעי כשר בממשלה, היות שהוא לא נידון לעונש מאסר בפועל." עם זאת קבעה, בין השאר על-פי הלכת דרעי-פנחסי, שהגורם הממנה נדרש גם "להפעיל את שיקול דעתו בדבר התאמת המועמד לתפקיד ובמסגרת זו עליו להעניק, בין היתר, משקל נכבד לשיקולים הנוגעים להבטחת אמון הציבור במוסדות השלטון ולכך שנציגיו עושים את מלאכתם למען הכלל ביושר ובניקיון כפיים." בהתאם לכך קבעה חיות כי
השופטת דפנה ברק-ארז ציינה אף שאין מנוס מלקבוע כי כהונתו של דרעי בתפקיד שר היא פסולה, אך נימקה זאת קודם כול, בהתנהלותו הדיונית של דרעי במסגרת ההליך הפלילי ובהסדר הטיעון שהתגבש בעניינו, שיצרה השתק שיפוטי, שמשמעותו: כאשר אדם יוצר מצג מסוים בכוונה להשפיע על התנהלותו של הזולת, ואחרים אכן הסתמכו עליו, אותו אדם יהיה מנוע מלהתכחש לו בדיעבד ולפעול בניגוד אליו. לפי עיקרון זה קבעה כי שיש בהתנהלות של דרעי "כדי להקים כנגדו מניעות מלקבל על עצמו מינוי כשר בעת הזו, בשל הפרה של חובת ההגינות שחלה עליו כלפי בית המשפט, כרשות מרשויות המדינה. זאת, על רקע הפער הבולט בין התפטרותו של דרעי מתפקידו כחבר כנסת והצהרותיו בדבר עתידו הציבורי, אשר בית משפט השלום ייחס להן משקל בגזירת עונשו, לבין חזרתו לפעילות פוליטית כשר כבר בסמוך לאחר מתן גזר הדין." בהמשך לגישתה זו ציינה שכלל אין צורך "לבחון את מישור שיקול הדעת שהפעיל ראש הממשלה בהתייחס למינוי או את משמעויותיו המשפטיות של התיקון לחוק יסוד: הממשלה שעומד ברקע הדברים."
השופטים פוגלמן, עמית, וילנר וברון הצטרפו לחוות דעתה של חיות. השופטים שטיין ומינץ, הצטרפו לגישתה של ברק-ארז. השופטים כבוב וגרוסקופף הצטרפו לחוות הדעת של חיות וברק-ארז גם יחד. כל השופטים הוסיפו הערות משלהם להנמקת עמדתם.
השופט אלרון סבר אף הוא שנדרשת ביקורת שיפוטית על הליך מינויו של דרעי, משום שנפל פגם בהתנהלותו של נתניהו בעת הרכבת הממשלה, אך קבע שהצעד הנדרש אינו פסילת המינוי, אלא מתן הוראה לראש הממשלה שיפנה, תוך 30 יום, אל יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, נעם סולברג, על מנת שייקבע אם יש קלון בהרשעתו האחרונה של דרעי במסגרת עסקת הטיעון שעליה חתם. הוא הוסיף כי לאחר שתתקבל קביעה זו, ניתן יהא לדון ולהכריע בחוקיות מינוי השר דרעי, ככל שיידרש.
בעקבות פסק הדין
בהתאם לפסק הדין, ב-22 בינואר פיטר נתניהו את דרעי מתפקידיו בממשלה, וציין שהוא עושה זאת "בלב כבד, בצער רב ובתחושה קשה ביותר". למחרת הפיטורים הגיעו אחדים מחברי הקואליציה, ובהם ראש הממשלה נתניהו, שר המשפטים יריב לוין ויו"ר הכנסת אמיר אוחנה, למפגש תמיכה בדרעי, שבו מתחו ביקורת על בג"ץ.
ביטיס גבוני
בִּיטִיס גַּבּוּנִי (שם מדעי: Bitis gabonica) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי ביערות הגשם והסוואנות של אפריקה שמדרום לסהרה. זהו לא רק המין הגדול ביותר בסוג ביטיס, אלא הוא גם הצפע הכבד ביותר, בעל שיני הארס הארוכות ביותר ובעל כמות הארס הרבה ביותר בין כל הנחשים הארסיים. הוא קרוי על שם מדינת גבון שבה תואר לראשונה (בקרבת העיר ליברוויל).
קיימים שני תת-מינים:
תיאור המין
נחשים בוגרים מגיעים לאורך של 122–152 ס"מ. האורך המקסימלי שנמדד היה 205 ס"מ. ניתן להבחין בין זכרים לנקבות לפי יחס אורך הזנב לשאר הגוף: בזכרים הזנב מהווה בממוצע 12% מאורך הגוף ובנקבות רק 6%. פרטים בוגרים, ובמיוחד נקבות, כבדים מאוד. תת-המין המזרחי לרוב קטן יותר.
הניבים ארוכים יותר משל כל נחש ארסי אחר ועשויים להגיע לאורך של 55 מ"מ.
ארסם אינו נחשב לארסי מאוד, אך הכמות הרבה של הארס העולה על זו של כל נחש אחר גורמת לו להיות קטלני, ובשל ניביו הגדולים הארס יכול להתפשט לכלי דם עמוקים אליהם מגיעים הניבים. על אף שהם אינם ששים להכיש, גם הכשה על ידי נחש ממוצע באורכו יכולה להיות קטלנית ומחייבת טיפול בנסיוב במהירות האפשרית.
תפוצה
הנחש נפוץ בגינאה, גאנה, טוגו, ניגריה, קמרון, קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, אוגנדה, קניה, טנזניה, זמביה, מלאווי, זימבבואה, מוזמביק, דרום אפריקה, גבון, סיירה לאון, חוף השנהב וליבריה.
התנהגות
מצוי בדרך כלל ביערות גשם ואזורי יער נמוכים, אך עשוי להימצא גם בגבהים של עד 1,500 מטר.
הביטיס הגבוני הוא חיית לילה הידועה כבעלת תנועות איטיות. הביטיס צד את טרפו מן המארב, ובדרך כלל מחכה פרקי זמן ארוכים ללא תנועה עד להופעת טרף מתאים. הוא נחשב נחש סבלני מאוד, גם כאשר מטפלים בו, ולעיתים נדירות מכיש או משמיע קולות אזהרה.
נחשי הביטיס ניזונים ממגוון סוגי בעלי חיים כמו יונים, מכרסמים למיניהם, שפנים ונמיות. ישנם גם דיווחים על סוגי טרף פחות מצויים כמו קופים, דרבניים קטנים ואף על אנטילופה מלכותית, הקטנה שבאנטילופות.
מסרקן ביראו
מסרקן ביראו (שם מדעי: Beroe) הוא סוג של יצורים ימיים ממחלקת "Nuda" שבמערכת המסרקניות הקרובים למדוזות.
מאפיינים
מסרקים אלה יכולים להגיע לאורך 30 ס"מ אך רובם יותר קרובים ל-10 ס"מ. הם בעלי גוף שקוף המפעיל אורות ביולוגיים. המסרקנים יכולים לנוע על ידי כנפיים דמויי רשת עדינות וזוהרות המניעים את הגוף החרוטי. למסרקנים אין כמעט איברים וגופם דחוס ומלא במים. בקדמת הגוף מצויה לוע ענקית היכולה להתרחב כדי לצוד טרף.
אלו מסרקנים טורפים הניזונים בעיקר ממסרקנים אחרים. הם משתמשים בצידיים שלהם כדי לבלוע מסרקנים אחרים שחלקם גדולים גם מהם עצמם. לחלק מהמינים ישנם לסתות הקורעות חתיכות מגוף הטרף.
מדחף בעל פסיעה משתנה
בתעופה, מדחף בעל פסיעה משתנה (באנגלית: Variable-pitch propeller) הוא מדחף המסוגל לשנות את זווית הפסיעה של להביו באמצעים ושיטות שונות. יכולת זאת מאפשרת הקניית ביצועים מיטביים בתנאי טיסה שונים, ע"י בחירת לוגיקת שינוי זווית פסיעה כך שנצילות מערכת ההנעה היא מירבית בכל תנאי הטיסה.
מערכת שליטה על פסיעת להבים הוא מדחף מהירות קבועה המתאים את זווית פסיעת הלהבים למהירות הפרופלור הרצויה.
מערכות שינוי פסיעה כוללות יכולת הנצה של מדחף המטוס, קרי סיבוב הלהבים כלפי כיוון הטיסה בשביל להקטין גרר.
רקע
להבי הפרופלור מעוצבים בדומה לכנפיים וכוללים פרופיל אווירודינמי המייצר דחף. ביצועי הלהב תלויים בגורמים כגון העיצוב האווירודינמי שלו, וכן הזווית שבין הלהב לזרימת האוויר היחסי שהוא שילוב בין המהירות במישור הסיבוב של הרוטור – כלומר המהירות הזוויתית, שניתן למדוד בעזרת סיבובים לדקה; ומהירות האוויר של כלי הטיס. להב מקנה ביצועים מיטביים בהתאם לזווית הפסיעה (זווית בין הלהב למישור הסיבוב של הפרופלור) ומהירות הסל"ד והאוויר. זווית פסיעה עדינה – בזווית התקפה נמוכה יחסית למישור הסיבוב, מתאימה לסל"ד גבוה; בעוד זווית פסיעה גסה מתאימה יותר מתאימה לסל"ד נמוך יחסית.
בפרופלורים עם זווית פסיעה קבועה הלהב תקנה ביצועים מיטביים בסל"ד ומהירות מצומצמים, כאשר לרוב הפרופלור מעוצב למהירות הקריטית לביצוע המשימה של כלי הטיס, לרוב בשיוט. לכן בתנאי טיסה אחרים הפרופלור לא מקנה ביצועים מיטביים.
מדחף בעל פסיעה משתנה אם כן מאפשר השגת ביצועים מיטביים מהפרופלור בכל טווח מהירויות האוויר והסל"ד על ידי שינוי זווית הפסיעה של להבי הפרופלור.
מדחפי פסיעה משתנה מוקדמים הופיעו במטוסי קרב משום שזה אפשר להם ביצועים מיטביים הן בשיוט (כאשר הסל"ד נמוך יחסית) והן במהלך בקרבות אוויר בהם במקרים רבים הסל"ד גבוה ויש צורך בכל יתרון ביצועים אפשרי. מערכות שינוי זווית פסיעה מוקדמים שלטו על זווית הפסיעה של הלהבים ישירות על ידי ידית בתא הטייס, אבל במקרים רבים זה היה קשה לטייס להעריך את זווית הפסיעה הנכונה לכל מהירות וסל"ד. במהרה הופיעו מערכות מדחף מהירות קבועה, השולטת אוטומטית בזווית הפסיעה של הלהבים בהתאם לסל"ד שנבחר.
יתרון נוסף במערכת שינוי זווית פסיעה, הוא שפרופלור על גבי מנוע שכבה יכול לשנות את הזווית של הלהבים שיפנו ישירות כלפי זרימת האוויר (מה שמכונה הנצה) וימנעו את האוטורוטציה האופיינית במקרים אלו הגורמת לגרר מוגבר. גורם זה שימושי להארכת מרחק גלישה במטוסים חד-מנועיים, אבל גם משפר ביצועים במטוסים דו-מנועיים בהם מנוע אחד כשל, שכן המנוע הכבוי משפיע פחות ומייצר פחות גרר.
מדחף מהירות קבועה
מדחף מהירות קבועה הוא מכלול שינוי זווית פסיעה הנפוץ בתעופה. במערכת זאת מותקנת בוכנה על גבי טבור הפרופלור הבוכנה מושכת את להבי הרוטור וקובעת את זווית הפסיעה שלהם. על הבוכנה שולטת יחידת שימור סל"ד (באנגלית: Constant Speed Unit – CSU), המכונה גם מקבע מהירות (Governor), המנתבת לחץ לבוכנת הטבור הפרופלור.
ככל שיש יותר לחץ שמן בבוכנה, זאת תשאף לסובב את הלהבים לזווית גסה יותר, כאשר מיעוט לחץ בבוכנה משמעותו זווית פסיעה עדינה יותר. נגד הלחץ שמן בבוכנה פועלים שני כוחות – הקפיץ המחובר לבוכנת הטבור ושואף לדחוף אותו פנימה, והמומנט הפיתול הצנטריפוגלי של הלהב השואף לסובב את הלהב כלפי הזווית העדינה ביותר. בעוד הכוח של הקפיץ הוא קבוע, הכוח המומנט הצנטריפוגלי תלוי במהירות הסיבוב של הרוטור. כלומר ככל שמהירות הסיבוב של הפרופלור גודלת ככה גודל המומנט.
בפועל, הטייס קובע את מהירות הסיבוב של הרוטור (והמנוע) על ידי הידית המחוברת ל-CSU. כאשר כוח המנוע עולה, הלחץ בבוכנת הטבור יעלה ויגדיל את זווית הפסיעה של הלהבים, זה יביא להגדלה של התנגדות האוויר לסיבוב של הלהבים, שכן שטח פנים גדול יותר של כל להב חשוף לזרימת האוויר, ההתנגדות הזאת תפעל נגד הסיבוב של המנוע ותקטין את הסל"ד, אם הסל"ד יורד מתחת למה שהגדיר הטייס, הלחץ בבוכנת הטבור ירד, וזווית הלהבים תתמתן. בעוד כאשר מהירות הסיבוב תהיה גדולה יותר, זה יגרום ל-CSU לדחוף יותר לחץ לבוכנה וזה יסובב את הלהבים לזווית גסה יותר. אם כן נוצרת מערכת ששואפת לאזן את עצמה ולשמור על מהירות סל"ד קבועה.
אמצעי זה משנה את הצורה בה הטייס מתפעל את כל יחידת הכוח (המנוע והפרופלור יחד) במקום לבקר על כוח המנוע בעזרת הסל"ד, בפועל הטייס תמיד בוחר את הסל"ד ישירות ולכן מחוון זה לא שימושי לבקרה על כוח המנוע. במקום הטייס משתמש בלחץ סעפת היניקה של הדלק למנוע כחיווי העיקרי לכוח המנוע.
הנצה במכלולים אלו מתבצעת על ידי משאבת הנצה שנותנת פרץ גבוה של לחץ לזמן מוגבל ומאפשרת סיבוב הלהבים כלפי כיוון הטיסה. או על ידי משקולות נגד הנפתחות ומסובבות את הלהבים כלפי כיוון הטיסה. במקרה זה גם לרוב יהיה אמצעי לנעילת הלהבים במצב זה.
מדחף עם התאמה לפני טיסה ומדחף מצבים
כאמור, שינוי זווית פסיעה בטיסה דורש מכלול מורכב ויקר יחסית, ולכן בהרבה מטוסים קלים אין יכולת שינוי זווית פסיעה. בחלק מהמטוסים הללו עדיין תתאפשר התאמה של זווית פסיעה של להבי הפרופלור לפני הנעה בהתאם למתאר הטיסה הצפוי – אם זה שיוט ארוך או תמרונים בכוח מלא לדוגמה.
ישנן מערכות שינוי זווית פסיעה במהלך פעולת המנוע הכוללות מנוע חשמלי לרוב המסוגל לכוון את להבי הפרופלור למספר מצבים – מצב המראה, מצב טיפוס, ומצב שיוט.
רוברטו הראשון, דוכס פארמה
רוברטו הראשון, דוכס פארמה (9 ביולי 1848 – 16 בנובמבר 1907), היה הדוכס האחרון של דוכסות פארמה, והודח במהלך איחוד איטליה.
ביוגרפיה
רוברטו נולד ב-9 ביולי 1848 בפירנצה, לקרלו, נסיך פארמה וללואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה בתם של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי.
בשנת 1854 נרצח אביו קרלו השלישי, דוכס פארמה, ורוברטו עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו משמשת כעוצרת. בשנת 1859 הודח רוברטו מתפקידו, והדוכסות צורפה לממלכת סרדיניה, כחלק מתהליך איחוד איטליה.
על אף הדחתו, רוברטו ומשפחתו נהנו מעושר רב, היה להם רכבת פרטית, וצי של יותר מתריסר מכוניות. בנוסף הוא התגורר עם משפחתו בטירות המפוארות שלו בשוורצאו אם שטיינפלד ליד וינה, בווילה פיאנור שבצפון מערב איטליה, ובטירת שאמבור בצרפת.
בשנת 1869 התחתן רוברטו עם מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 12 ילדים. בשנת 1882 מתה אשתו במהלך לידה, ובשנת 1884 התחתן רוברטו עם מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, שאף ממנה נולדו לו 12 ילדים.
ב-16 בנובמבר 1907 מת רוברטו בביתו בפירנצה, והוא בן 59 שנים. 4 חודשים לאחר מותו הכריז הגרנד-מרשל של בית המשפט האוסטרי, על פי בקשת אלמנתו מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, על 6 מבניו מנישואיו הראשונים, שאינם כשירים לרשת אותו, ומשום כך ירש אותו בנו אליא, דוכס פארמה, שאף הפך לאפוטרופוס על אחיו הגדולים. בהמשך בניו מנישואיו השניים סיסטו, נסיך בורבון-פארמה וסאווריו, נסיך בורבון-פארמה תבעו את אחיהם אליא בבית משפט צרפתי, על שנטל לעצמו את מרבית הירושה, אולם הפסידו במשפט, ונאלצו להתחלק בחלק קטן של הירושה.
משפחתו
בשנת 1869 התחתן רוברטו עם מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
בשנת 1884 התחתן רוברטו עם מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
מרמוסט רוסמלן
מרמוסט רוסמלן (שם מדעי: Callibella humilis) הוא מין פרימט ממשפחת המרמוסטיים המצוי ביערות אמריקה הדרומית והוא המין היחידי בסוגו. הוא אנדמי לברזיל. המין נקרא על שם החוקר שגילה אותו, מארק ואן רוסמלן (Marc van Roosmalen).
אורכו של קוף זה 38–39 ס"מ ומשקלו 150–180 גרם והוא הקוף השני בקוטנו ביבשת אמריקה לאחר המין מרמוסט גמדי. הוא בעל פרווה בצבע חום-זית עם ראש שחור ופנים ורודות ומעל העיניים ישנו "סרט" של שיער לבן ומאחוריו שחור.
הקוף מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב הפגיעה ביערות שבהם הוא חי.
אווה מקס
אמנדה אווה קוצי (באנגלית: Amanda Ava Koci; נולדה ב-16 בפברואר 1994) הידועה בשם הבמה אווה מקס (Ava Max), היא זמרת-יוצרת אמריקאית. במהלך חייה עברה מספר מדינות בארצות הברית בניסיון לקדם את הקריירה המוזיקלית שלה, עד שבשנת 2016 חתמה בחברת ההקלטות "אטלנטיק רקורדס", שם הוציאה בשנת 2018, את הסינגל "Sweet but Psycho", אשר זכה להצלחה מסחרית והביאה לפריצתה. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ובישראל הגיע הסינגל למקום בשני במצעד של מדיה פורסט.
שנותיה הראשונות
מקס דוברת אלבנית, אך לא יודעת לקרוא בה.
2013–2017: תחילת הקריירה
בשנת 2013, מקס הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה "Take Away the Pain". השיר זכה לגרסת רמיקס מחודשת על ידי צמד הדי ג'יים "Project 46" ביולי 2015. בשנת 2014, מקס חתמה אצל המפיק המוזיקלי הקנדי סירקט, שהיה גם חברו של אחיה. השניים כתבו והפיקו מאות שירים, דוגמת "Anyone but You" שזכה לתשומת לב רבה ממבקרים ומפיקים מוזיקליים נוספים. בשנת 2016, מקס עזבה את סירקט וחתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "אטלנטיק רקורדס". במשך השנים מקס נוהגת להודות לסירקט על העבודה המשותפת שלהם. לאחר שחתמה על החוזה עם חברת התקליטים, בחרה את השם "אווה מקס" כשם הבמה. זמן קצר לאחר מכן, בחרה מקס גם את התספורת איתה היא מזוהה.
באוגוסט 2017, השתתפה מקס בסינגל "Clap Your Hands", של הזמר לה יות'.
2018–הווה: פריצת הקריירה
ב-18 באפריל 2018, הוציאה מקס את הסינגל "My Way", וכחודש לאחר מכן את השיר "", שהיווה שיתוף פעולה עם הזמרת האלבנית גאשי. ביוני של אותה השנה, השתתפה מקס בשיר "Into Your Arms" של הראפר וויט לאויי. כחודש לאחר מכן הוציאה הזמרת את הסינגל "Salt"', באוגוסט את הסינגל השיווקי "Not Your Barbie Girl". זמן קצר לאחר מכן, הוציאה את הסינגל "Sweet but Psycho", שהיווה קפיצת מדרגה לקריירה המוזיקלית שלה, שכן השיר הפך ללהיט בינלאומי ולאחד מהשירים המצליחים ביותר בשנת 2018 ובשנת 2019. הסינגל כבש עשרות פסגות מצעדים, ובין היתר כבש את פסגת מצעד הסינגלים הבריטי. בבריטניה זכה השיר למעמד פלטינה, על סך מכירות של כ-600,000 עותקים. בישראל הגיע השיר למקום השני במצעד של מדיה פורסט.
לאחר מכן השתתפה בשיר "Let It Be Me" של דייוויד גטה. השיר נכלל באלבומו השביעי, 7. כמו כן, השתתפה בשיר "Make Up" של ג'ייסון דירולו, שיצא באוקטובר 2018. ב-7 במרץ 2019, הוציאה מקס את הסינגל "So Am I", ומספר חודשים לאחר מכן יצא בגרסת הרמיקס, בשיתף עם להקת הבנים הקוריאנית NCT 127. ביולי של אותה השנה הוציאה את הסינגלים "Blood, Sweat & Tears" ו-"Freaking Me Out". כחודש לאחר מכן השתתפה בשיר "Slow Dance" של הזמר איי ג'יי מיטשל, וזמן קצר לאחר מכן הוציאה את הסינגל "Torn". בנובמבר 2019, הוציאה דואט עם הזמר הספרדי פבלו אלבורן ושמו "Tabú". בדצמבר 2019, שיתפה פעולה עם הדי-ג'יי אלן ווקר, והם הוציאו יחד את הסינגל "Alone, Pt. II". כשלושה ימים לאחר מכן הוציאה את הסינגל הקידומי "On Somebody".
ב-12 במרץ 2020, הוציאה הזמרת את הסינגל "Kings & Queens". ב-15 במאי, השתתפה בשיר "On Me" יחד עם הזמרים תומאס רט וקיין בראון, שהיווה חלק מפסקול הסרט "סקובי דו!", שיצא באותה השנה. ביולי 2020 הוציאה את הסינגל "Who's Laughing Now", ובספטמבר את הסינגל "OMG What's Happening". ב-18 בספטמבר 2020 הוציאה מקס את אלבום הבכורה שלה Heaven & Hell. האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים בבריטניה ולמקום ה-27 במצעד בילבורד 200. ב-19 נובמבר של אותה השנה הוציאה את הסינגל "My Head & My Heart". ב-8 ביוני 2021 הוציאה את הסינגל "EveryTime I Cry". ב-10 בספטמבר 2021, השתתפה בסינגל "Bad Boy", של R3hab וג'ונאס בלו יחד עם קיילי קנטרל.
השפעות וסוגה מוזיקלית
מקס מוכרת כזמרת דאנס-פופ. מספר מבקרי מוזיקה השוו את מקס לזמרות כמו ביבי רקסה, סיגריד ודואה ליפה. מקס גדלה על זמרים כמו אלישה קיז, נורה ג'ונס, סלין דיון, אריתה פרנקלין, ויטני יוסטון, ביונסה, מדונה, כריסטינה אגילרה, בריטני ספירס וליידי גאגא. מקס הצהירה כי מריה קארי הייתה ההשראה הגדולה ביותר שלה.
גביע דייוויס 1922
אתגר הטניס הבינלאומי 1922 (באנגלית: 1922 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-17 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בארצות הברית. לתחרות נרשמו 14 נבחרות.