cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עדי כהן (זמרת)
שירה
בשנת 2013, כהן נבחרה על ידי הבית הלבן והשגרירות להופיע מול נשיא ארצות הברית ברק אובמה בבנייני האומה בירושלים, ולפתוח את הטקס ההיסטורי בשירת ההמנון הלאומי.
בשנת 2015 חברה לדוד קריבושי, ג'קו אייזנברג ואילן לייבוביץ' במופע קאברים לאלטון ג'ון ובילי ג'ואל.
באפריל 2015 ביצעה את השיר "מחילות" מתוך פרויקט "שיר וזיכרון" של רשת ג' ולינקטון, שכתב צפריר קולת ללחן ועיבוד של גיא וייגרטן, אשר נכתב בהשראת הלחימה במנהרות במבצע "צוק איתן", מוקדש לזכרו של.
בשנת 2019 דיבבה כהן את דמותה של נלה בסרט מלך האריות.
בשנת 2021 התמודדה יחד עם לירון לב בתוכנית המציאות אקס פקטור לייצוג ישראל באירוויזיון 2022. עם זאת, לאחר שנסגרו הנבחרות, החליטו השניים להתפצל ולהתמודד בנפרד. כהן הודחה בשמינית הגמר.
תיאטרון
אחרי "כוכב נולד", כיכבה עדי כהן בהצגות תיאטרון ומחזות זמר רבים, ביניהם "פופקורן", "כמו בסרט" לצד יהורם גאון, מיקי קם ושלומי שבת, "אאידה" שם שיחקה בתפקיד אאידה, ו"קברט" (בהפקת 2009 של בית צבי) שם גילמה את סאלי בולס. בתיאטרון הקאמרי השתתפה כהן במופע המוזיקלי "שירת הקאמרי" וב"אחוזת בית" לצד ענת וקסמן, שלמה וישינסקי, איתי טיראן ועוד.
ב-2014 השתתפה בסרטו של ריקי שלח, אילוף הגוררת.
בדצמבר 2015 השתתפה עדי כהן ב"חג המחזמר בת-ים" בניהולו האומנותי של אורי פסטר בהצגה "גולדי חזיות", שם שיחקה את הבלנית רוחל'ה, לצידם של חני נחמיאס ודוד לביא וזכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בהצגה.
באוגוסט 2018 השתתפה במחזמר המקורי "סוליקא" בתיאטרון באר שבע.
החל מיולי 2019 משחקת במחזמר "פלאשדאנס" בתיאטרון תל אביב.
במרץ 2022 הופיעה ב"הבימה" בדמותה של תרצה אתר במחזמר "עוד חוזר הניגון" על חיי נתן אלתרמן לצידן של שלומית אהרון וריקי גל.
ביולי 2023 השתתפה במחזמר "לילות ברודווי" בתיאטרון הבימה.
שימון מרצ'יניאק
שימון מרצ'יניאק (בפולנית: Szymon Marciniak; נולד ב-7 בינואר 1981) הוא שופט כדורגל פולני. מרצ'יניאק שופט משחקים בליגת העל הפולנית, וכן במסגרות משחקים של פיפ"א, כגון גמר מונדיאל 2022, שהתרחש בקטר ב-18 בדצמבר.
קריירת שיפוט
מרצ'יניאק הפך לשופט מטעם פיפ"א בשנת 2011. באותה שנה הוא שפט את משחק מוקדמות הליגה האירופית בין אולסון לבין פרנצווארוש. ב-2012 הוא שפט את משחקו הראשון בליגת האלופות, בין ונטספילס למולדה.
הוא שימש כשופט במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014, הראשון שבהם בין ל.
הוא נכנס לרשימת שופטי העלית של אופ"א ב-2015, ונבחר לאחד מ-27 שופטי הכדורגל הטובים באירופה.
ב-30 ביוני 2015, הוא שפט את משחק גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בין לבין.
במרץ הוא שפט את משחקו הראשון בשלב הנוקאאוט של ליגת האלופות, לאחר שניהל את משחק שמינית הגמר בין ריאל מדריד לרומא. חודש לאחר מכן הוא שפט במשחק רבע הגמר בין באיירן מינכן לבין בנפיקה ליסבון.
במסגרת יורו 2016 הוא שפט שלושה משחקים: נגד  ו נגד  בשלב הבתים ואת משחק שמינית הגמר בין  ל.
ב-29 במרץ 2018 הודיעה פיפ"א הודיעה שהוא ישפוט במונדיאל 2018 ברוסיה. בטורניר זה הוא שפט שני משחקים בשלב הבתים: בין לאיסלנד ובין גרמניה ל. מאוחר יותר באותו קיץ הוא שפט את הדרבי של מדריד בין ריאל לאתלטיקו במסגרת הסופר קאפ האירופי 2018.
ב-2021 הוא אובחן עם טכיקרדיה לאחר שהחלים ממחלת נגיף קורונה 2019, מה שמנע ממנו לשפוט בטורניר יורו 2020.
לאחר ששפט שני משחקים במונדיאל 2022 בקטר, של מול  ו מול, נבחר מרצ'יניאק לשפוט גם את משחק הגמר של הטורניר בין צרפת לארגנטינה ב-18 בדצמבר.
ב-2023 הודיעה אופ"א שמרצ'יניאק ישפוט את גמר ליגת האלופות, ובכך הפך לשופט השני בהיסטוריה ששופט באותה עונה גם את גמר המונדיאל וגם את גמר ליגת האלופות.
ביוני אותה שנה, שבוע וחצי לפני הגמר בין מנצ'סטר סיטי לאינטר מילאנו פורסם שמרצ'יניאק נאם בכנס של מפלגת הימין הרדיקלי הפולנית קונפדרציית החירות והעצמאות, שמנהיגה, סלבומיר מנצן, התבטא נגד יהודים, להט"בים והפלות מלאכותיות. למרות הביקורת שספג הודיעה אופ"א ב-2 ביוני כי הוא אכן ישפוט את הגמר, לאחר שהתנצל וטען כי נשא הרצאה בנושא מוטיבציה ו"לא היה מודע לאופי האירוע המדובר".
המועצה הלאומית למניעת תאונות
המועצה הלאומית למניעת תאונות הייתה גוף ממשלתי ואחר כך ארגון פרטי שמתקיים מתרומות ועוסק בהדרכה, בהסברה ובהעברת השתלמויות לנהגים כדי לנסות להפחית את מספר תאונות הדרכים בישראל.
Grand Theft Auto (משחק וידאו)
Grand Theft Auto או GTA (בתרגום חופשי - "גנב מכוניות מקצועי"), אשר ידוע גם כ-Grand Theft Auto 1 ו-GTA 1, הוא המשחק הראשון בסדרת משחקי המחשב GTA. המשחק נוצר על ידי דייוויד ג'ונס ומייק דיילי והוצא לאור על ידי חברת המשחקים Take Two Interactive, בשם Rockstar Games.
המועצה הלאומית למניעת תאונות
בשנות ה-90 היא שימשה כגוף חוץ-ממסדי שפעל להדרכת הציבור ועסק בהפעלת מתנדבים בכל הקשור להגברת הבטיחות בדרכים. מקום מושבה היה ב"מכללת תלפיות" ברחוב הזרם בתל אביב.
Grand Theft Auto (משחק וידאו)
משחקיות
GTA 1 הוא משחק המדמה אלימות ומאפשר לשחקן לבצע במרחב הדיגיטלי פשעים כמו הרג, נהיגה בזמן שיכרות ועוד. כמו כן, המשחק מאפשר לשחקן גישה לתוכן פורנוגרפי. המשחק בנוי משלוש ערים שכל אחת מהן מכילה מספר משימות. על מנת לצבור נקודות במשחק צריך השחקן לבצע מספר פשעים כגון: גנבת מכוניות, הריגת שוטרים ועוד. המשחק בנוי מרמות קושי שונות. כדי להשיג נקודות ולעלות רמה על השחקן להימלט מהמשטרה. ברגע שהשחקן נתפס על ידי המשטרה הוא מת ומפסיד את כספו. המטרה המרכזית של המשחק היא לסיים את כל המשימות על מנת שתהיה לך גישה לכל מקום ולכל חפץ שאתה רוצה.
המועצה הלאומית למניעת תאונות
היסטוריה
המועצה הלאומית למניעת תאונות הוקמה במרץ 1954 על ידי השופט השלמה הלמוט לובנברג ועורך הדין יעקב סלומון, וביוזמת שר התחבורה יוסף ספיר, בטקס חגיגי בו השתתפו נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, יושב ראש הכנסת, יוסף שפרינצק, הרב הראשי הרצוג, שרים ואישי ציבור.
Grand Theft Auto (משחק וידאו)
משחקיות
תחילת המשחק היא בליברטי סיטי, כאשר השחקן עובד בשביל כנופיה שהמנהיג שלה הוא רוברט סרגליאנוס. כנופיה זו נותנת לשחקן מספר משימות החל מלגנוב מוניות ולפוצץ מכונית ועד להריגת השוטר הראשי של משטרת ליברטי. בהמשך, כאשר השחקן צובר די נקודות וזוכה באמונו של רוברט הוא נשלח ל San Andreas שם הוא מצטרף לכנופיה הידועה בשם Uncle Fu's Gang. עם צבירת נקודות נוספות השחקן עובר לעבוד אצל אל בורו, ובהמשך הוא עובד בשביל מרכוס, מנהיג הכנופיה ב-Vice City, כאשר רוב משימותיו קשות וכוללות הרג.
המועצה הלאומית למניעת תאונות
היסטוריה
המועצה הוקמה כחברה ללא הון מניות, שפועלת כמוסד ללא כוונת רווח, ונציגי הממשלה היו חברים במוסדות המנהלים של המועצה. מטרותיה העיקריות של המועצה, לפי תזכירה ולפי פרסומיה, היו לשמש ארגון גג למתנדבים בתחום המלחמה בתאונות הדרכים, תוך ניסיון לניצול פוטנציאל ההתנדבות, הגברת המודעות והדרכת הציבור בנושא.
בשנת 1985 החליט משרד התחבורה לשדרג את הקורסים לנהיגה נכונה לעברייני תנועה והקימה עם המועצה הלאומית למניעת תאונות את "המכון הארצי להכשרת נהגים". עובדי מחלקת ההדרכה של המועצה הועברו למכון שהתחיל לעבוד עצמאית, בהתחלה בירושלים לאחר מכן ברח' הזרם בתל אביב. מבקרת המדינה מרים בן-פורת כתבה בדו"ח על המועצה כי המכון אינו ישות משפטית עצמאית אלא יחידה של המועצה. בשנים הראשונות קיבלו העובדים שכר גבוה באופן חריג, שהורד בעקבות דו"ח של מבקרת המדינה.
המועצה פעלה במתכונת זו עד שנת 2000, אז הופרטה והפכה לגוף פרטי הממומן מתרומות. הסיבה לכך הייתה בעיקר בשל הקמתה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהוקמה מתוקף חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים, התשנ"ז - 1997. הרשות עסקה בנושאים שחפפו לאלו של המועצה, והביאה לכפילות ולאי נחיצותה של המועצה, ולטענת מבקר המדינה, לפגיעה במאבק בתאונות הדרכים.
פעילויותיה של המועצה
במהלך שנותיה, פעלה המועצה בכמה מישורים עיקריים:
המועצה הייתה שותפה להפקת רבות מהתוכניות להקניית זהירות בדרכים, ששודרו בטלוויזיה החינוכית.
ב-1993 זכתה המועצה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
ביקורת
בדוח של מבקר המדינה משנת 1995 נמצא שמדובר בגוף החשוד כפועל על פי שיקולים פוליטיים ואשר חבריו מקבלים כספים הרשומים למעשה כפעילות.
בשנת 2016 המועצה עצמה לא מופיעה יותר כארגון מוכר באתר רשם העמותות אך אגודת ידידי המועצה הלאומית למניעת תאונות עדיין רשומה. היא לא פרסמה מסמכים לגבי פעילותה, ואין לה אישורים נוספים. עמותה זו מופעלת מתוך משרדי עו"ד פורת.
שפיק אסעד
שפיק אסעד (בערבית: شفيق اسعد; 10 באפריל 1937 - 6 ביוני 2004) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת בכנסת התשיעית וראש המועצה המקומית בית ג'ן.
קורות חיים
נולד ב-10 באפריל 1937 בבית ג'ן. למד בבית ספר תיכון רמה.
אסעד היה מזכיר ההסתדרות בבית ג'ן בשנים 1967-1961 ולאחר מכן כיהן כראש המועצה המקומית בית ג'ן בשנים 1969-1967. בשנת 1976 הוא הפסיד בבחירות לראשות המועצה, לרג'א קבלן.
בשנות ה-80 שימש שוב ראש המועצה המקומית בית ג'ן, והוביל את המאבק על הרחבת היישוב, הממוקם בלב שמורת הר מירון, מול רשות שמורות הטבע. בנוסף ניטש מאבק על הזכות לעבד חלקות אדמה שבבעלות תושבי הכפר שגם הוכרזו שמורת טבע.
בשנים 1998–2003 כיהן פעם נוספת כראש המועצה המקומית בית ג'ן.
שפיק אסעד נהרג בתאונת דרכים ב-6 ביוני 2004, בגיל 67.
סואצ'ה
סואצ'ה (בספרדית: Soacha) היא העיר הגדולה במחוז קונדינמרקה שבקולומביה, וחלק מהמטרופולין של הבירה בוגוטה. נכון לשנת 2022, בסואצ'ה מתגוררים כ־808,288 תושבים, והיא אחת הערים הגדולות ביותר בקונדינמרקה.
היסטוריה
סואצ'ה הייתה מאוכלסת תחילה על ידי קבוצות ילידים, לפני הגעתם של הכובשים הספרדים.
סאוצ'ה המודרנית נוסדה ב-15 באוגוסט 1600. העיר התפרסמה לאחר שהמועמד לנשיאות לואיס קרלוס גלאן נרצח בעיר ב-18 באוגוסט 1989 במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות.
באותה השנה התפוצצה מעל שמי העיר טיסה 203 של אוויאנקה. באסון זה נהרגו גם שלושה מתושבי סואצ'ה. פיצוץ זה תוכנן על ידי מנהיג קרטל מדיין, פבלו אסקובר. אסקובר התכוון לרצוח את המועמד לנשיאות ססאר גוויריה, שהיה אמור להיות על הטיסה. בסופו של דבר, גוויריה החליט שלא לטוס ובסופו של דבר נבחר לנשיאות.
מכונים אחדים למחקר מתקדם
מכוני המחקר החברים ב-SIAS הוקמו במפורש על מנת ללכת בעקבות המודל של המכון בפרינסטון, ולשים דגש על אירוח חוקרים לתקופה של שנה. הארגון קבע תנאים אחדים לקבלת מכון כחבר חדש בו:
חברי SIAS
מכוני מחקר בארצות הברית:
מכוני מחקר מחוץ לארצות הברית:
פינת נואמים
פינת הנואמים או ספיקרס קורנר (באנגלית: Speakers' Corner) נמצאת בפינה הצפון־מזרחית של הייד פארק בלונדון, בקרבת מארבל ארץ' ובקרבת המקום בו עמדו עמודי התלייה של טייברן.
בפינת הנואמים נערכות באופן מסורתי, בכל יום ראשון, התכנסויות לצורך דיונים הפתוחים לציבור הרחב. פינת הנואמים קיבלה מעמד לא רשמי כאזור "זכות דיבור" בשנת 1872, בעקבות חוק הגנים והגנים שחוקקה הממשלה באותה שנה, שבין היתר קבע את הזכות להיפגש ולדבר בחופשיות בהייד פארק.
בפינה זו נאמו בין השאר במהלך השנים גם קרל מרקס, לנין, ג'ורג' אורוול ורבים אחרים.
מלאכת הוצאה מרשות לרשות
מלאכת הוצאה מרשות לרשות (או: המוציא מרשות לרשות, טלטול מרשות לרשות, ובקיצור טלטול) היא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת על פי ההלכה היהודית. היא כוללת את מלאכת ההוצאה וההכנסה של חפץ מרשות היחיד לרשות הרבים ולהפך, וכן מלאכת העברת ד' אמות ברשות הרבים.
הדעות חלוקות בשאלה האם רק הוצאה מרשות היחיד לרשות הרבים מוגדרת כאב מלאכה, אך הכנסה מרשות הרבים לרשות היחיד נחשבת לתולדה, או שגם הכנסה נחשבת לאב מלאכה, ממש כמו הוצאה. בנוגע להעברת ד' אמות ברשות הרבים, מקובל שהיא תולדה. כמו כן, גם זריקה או הושטה של חפץ מרשות לרשות נחשבות לתולדות.
הראשונים החשיבו את המלאכה ל"מלאכה גרועה", משום שהיא המלאכה היחידה מבין ל"ט המלאכות שאין בה פעולה יוצרת ממשית, אלא רק העברה של חפץ ממקום למקום. דיני מלאכה זו מפורטים במסכת עירובין ובמסכת שבת.
מלאכה זו אסורה בשבת וביום הכיפורים. ביום טוב היא מותרת על פי תנאי הכלל מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך.
מקור
בשונה מכל ל"ט המלאכות האסורות בשבת, שאיסורן נלמד מכך שהם הוצרכו למלאכת המשכן, התלמודים והראשונים חיפשו מקור מפורש למלאכת הוצאה בפני עצמה, על אף שמפורש בתלמוד שגם מלאכת הוצאה הייתה במלאכת המשכן. הסיבה שנתנו לכך הראשונים היא, שמלאכת הוצאה מרשות לרשות היא 'מלאכה גרועה', בפשטות - אין בה מעשה המשנה את החפץ היוצא מרשות לרשות, התורה הוצרכה ללמד שאף על פי כן היא נחשבת מלאכה ואסורה בשבת.
יתר על כן, חלק מהראשונים סברו שמלאכת הוצאה נלמדת משני מקורות שונים. בתוספות מובא הסברו של ר"י הזקן שכיון שהוצאה היא מלאכה גרועה גם פסוק אחד לא מספיק ללמד את כל פרטיה. לשיטתו, פסוק אחד נצרך לחייב את העומד ברשות היחיד ומוציא חפץ לרשות הרבים, והפסוק השני לעומד ברשות הרבים ומוציא אליו חפץ מרשות היחיד.
ויכלא העם מהביא
על פי התלמוד הבבלי (גרסת ש"ס וילנא) המקור למלאכת הוצאה הוא פסוק העוסק בבקשתו של משה מעם ישראל לחדול מלהביא את תרומותיהם לבניית המשכן, בתקופת נדודי בני ישראל במדבר:
הגמרא לומדת באמצעות גזרה שווה, שדברי משה לא היו רק קריאה לחדול מהבאת תרומות למשכן, אלא הם נאמרו ביום השבת, ומשמעותם היא איסור להוציא דברים בשבת מרשות היחיד - אהלי העם, לרשות הרבים - מחנה לוייה ששכן במרכז מחנה ישראל.
לפי גרסה אחרת בגמרא, המובאת בפירוש רבנו חננאל, דברי משה נאמרו ביום חול, ואף על פי כן, הביטוי 'מלאכה' המוזכר בפסוק מלמד שהוצאה מרשות לרשות נקראה 'מלאכה', ולכן היא נאסרה בשבת כשאר המלאכות.
אל יצא איש ממקומו
על פי התלמוד במסכת עירובין, פסוק זה מלמד על איסור תחומין, אך לדעת בעלי התוספות הוא משמש גם מקור לאיסור הוצאה מרשות לרשות, שכן הוא כולל איסור להוציא כלי מן האוהל (רשות היחיד), על מנת ללקט מן ברשות הרבים. דעה זו מוזכרת בראשונים נוספים, ביניהם הרשב"א. ראשונים אחרים, כמו הרמב"ן, חלקו על שיטה זו וסברו שפסוק זה אינו נוגע לדיני הוצאה, והמקור היחיד למלאכת הוצאה הוא הפסוק "ויכלא העם מהביא".
ולא תוציאו משא מבתיכם
איסור מפורש על הוצאה מרשות לרשות בשבת, מופיע בספר ירמיהו:
דעה זו לא מוזכרת בתלמוד הבבלי, אם כי במסכת ביצה פסוק זה מובא בתור מקור לכך שמלאכת הוצאה אסורה דווקא ביום השבת, ומותרת ביום טוב. כמו כן, ייתכן שדעת רב אחא רמוזה בתלמוד הבבלי, במסכת הוריות, שם מובא פסוק זה כראיה לכך שמלאכת הוצאה כתובה במפורש בתנ"ך, ולכן היא נחשבת לדבר שהצדוקים מודים בו. עם זאת, בתוספות מובא שיש גורסים במסכת הוריות "אל יצא איש ממקומו", וכמה אחרונים כתבו שכך כנראה גרס הרמב"ם, שהביא פסוק זה בנוגע לנידון שבמסכת הוריות. כמו כן, ייתכן שבמסכת הוריות הגמרא לא חיפשה מקור למלאכת הוצאה, אלא רק פסוק מפורש בעניין הוצאה, שמחמתו הצדוקים מודים בה, ולכן אין ראיה משם שפסוק זה מהווה מקור למלאכת הוצאה.
במשנה
מלאכת הוצאה מרשות לרשות נמצאת ברשימת אבות המלאכה שבמשנה במסכת שבת פרק ז משנה ב. כמו כן, מסכת שבת פותחת באב טיפוס מייצג של מלאכת הוצאה:
המשנה עוסקת במקרה בו עני בא בשבת לבקש מבעל הבית כסף או מזון. העני עומד ברשות הרבים, ומושיט את ידו לתוך רשות היחיד, ושם את סלו בתוך ידו של בעל הבית, או שהעני לוקח מתוך ידו של בעל הבית ומוציא החוצה, בשני מקרים אלה העני נחשב שעשה מלאכה של הוצאה מרשות לרשות בשבת.
מלבד פרק ראשון של מסכת שבת, גם הפרקים החמישי, הששי, השמיני, העשירי, האחד עשר, והששה עשר עוסקים ברובם בכללי מלאכת הוצאה מרשות לרשות. ישנם כמה משניות בפרקים אחרים שגם הן עוסקות בכללי מלאכת ההוצאה מרשות לרשות בשבת.
חלקי המלאכה
מלאכה זו יכולה להעשות בשלושה אופנים עיקריים מהתורה:
מדרבנן, נאסרו גם:
היתרים:
עקירה והנחה
אין חייבים על מלאכה זו עד שאדם אחד יעקור את החפץ ויניחו, או יגרום להנחתו. אולם אדם המהלך ברציפות ואינו עוצר לנוח, פטור אפילו מהלך מרחק רב ברשות הרבים או מוציא מרשות היחיד לרשות הרבים, כיוון שהחפץ אינו נח, והמלאכה לא הושלמה. אולם ברגע שיעצור למנוחה, היות שגופו נח, החפץ נחשב כאילו הונח עכשיו, וחייב. (אף שהחפץ עודו נתון בידו)
כמו כן, אדם שלא עקר חפץ בעצמו, אלא חברו הטעינו במשא תוך כדי הילוכו, אין זה נחשב לעקירה, ואינו חייב על הוצאה זו, עד שיעצור לנוח, והעקירה שלאחר המנוחה תחשב לעקירה.
מקום חשוב
העקירה וההנחה צריכים להיות שניהם ממקום הנחשב חשוב, היינו מקום ששטחו גדול מד' על ד' טפחים (כ־1024 סמ"ר) או מידו של אדם, שנחשבת גם כן למקום חשוב. אולם אם העקירה וההנחה נעשו משטח או לשטח קטן יותר, אין זו עקירה והנחה, והמלאכה לא הושלמה, ומי שעושה אותה - פטור.
אולם אם אדם מתכוון שההנחה תהיה במקום הקטן מד' על ד' טפחים, כוונתו גורמת למקום להיות מקום חשוב, וחייב אף אם השטח קטן מד' על ד' טפחים. לדוגמה, אדם היוצא מרשות לרשות תוך כדי אכילת דבר, כוונתו לאכול גורמת לפה להיחשב למקום חשוב, וחייב משום מלאכת הוצאה, אם יצא תוך כדי אכילה מרשות היחיד לרשות הרבים.
מהלך לאו כעומד
אדם שמהלך עם חפץ מרשות היחיד לרשות היחיד דרך רשות הרבים, אך לא עצר ברשות הרבים - פטור על הוצאה זו, משום שאין מתחשבים בהליכתו ברשות הרבים כל זמן שלא עצר שם. ('מהלך לאו כעומד דמי') בצורה דומה, מעבר של אדם ברשות כל שהיא ללא עצירה בה, אינו מחייב משום הוצאה. אולם אם החפץ עבר בסמוך לג' טפחים מהקרקע, (כ־24 ס"מ) נחשב החפץ למונח ברשות שבה עבר, אף שהאדם שנשא את החפץ לא עצר בה.
טעם דין זה הוא, שרואים את ג' הטפחים הסמוכים לקרקע, כאילו הם הקרקע עצמה. ('לבוד')
כלל זה יכול לשמש גם בצורה הפוכה, לחייב את המוציא חפץ מרשות היחיד לרשות הרבים, אף שעבר דרך מקום פטור, כל זמן שלא עצר במקום הפטור, או לפוטרו אם עבר ללא עצירה במקום פטור והחפץ עבר בסמוך לג' טפחים מהקרקע.
זריקה של חפץ
הזורק חפץ מרשות אחת ונח החפץ ברשות שנייה - חייב עליו הזורק משום מלאכת הוצאה, אף שלא הניח את החפץ במישרין. אולם אם זרק אדם חפץ מרשות היחיד לרשות היחיד אחרת, ועבר החפץ באוויר רשות הרבים - פטור הזורק, כיוון שהחפץ לא נח במעופו ברשות הרבים, אין משמעות למעברו בשטח רשות הרבים. ('קלוטה לאו כמי שהונחה דמי') אולם אם החפץ עבר בפחות מג' טפחים מהקרקע (כ־24 ס"מ) אנו רואים אותו כאילו הוא נח במעופו ברשות הרבים, וחייב הזורקו משום הוצאה מרשות היחיד לרשות הרבים.
אין חייבים בזריקה משום מלאכת הוצאה אלא כאשר נתכוון לזרוק את החפץ למקום שבו הגיע. אולם אם החפץ נח שלא במקום שאליו כיוון, כגון שנשרף או שכלב תפסו בפיו - פטור על זריקה זו, היות שלא זה המלאכה שכיוון אליה. (אין זה 'מלאכת מחשבת')
הושטה של חפץ
אדם המושיט חפץ מרשות היחיד לרשות היחיד דרך רשות הרבים, כגון ממרפסת למרפסת - חייב משום הוצאה מרשות לרשות, אפילו כאשר מושיט את החפץ מעל י' טפחים מהקרקע, שהוא מקום פטור, ('אוויר רשות הרבים') ואפילו שמושיט לחבירו, והמלאכה נעשית על ידי שניהם. סיבת דין זה הוא שכך הייתה עבודת הלווים במשכן, שם היו מושיטים את חלקי המשכן מעגלה לעגלה, (שהם רשות היחיד) דרך רשות הרבים מעל י' טפחים. וכיוון שמלאכות שבת נלמדות ממלאכות המשכן, נאסרה הושטה מרשות לרשות גם דרך אוויר רשות הרבים.
אולם דין הושטה מרשות לרשות הוא רק במקרה ששתי רשויות היחיד נמצאות באותו צד של רשות הרבים, כגון שתי מרפסות באותו בניין. אולם אם שתי רשויות היחיד נמצאות משני צידי רשות הרבים, כגון שתי מרפסות בבניינים הממוקמים זה מול זה וביניהם רשות הרבים, אין את החומרה המיוחדת של מושיט מרשות לרשות. גם טעם דין זה הוא מפני דרך עבודת הלווים במשכן.
העברת ד' אמות ברשות הרבים ובכרמלית
המעביר חפץ או משא ד' אמות ברשות הרבים - חייב משום הוצאה. למעשה אין מתחייבים במלאכה זו בהעברת חפץ למרחק גדול מ-ד' אמות (כ־180 ס"מ, אף שזה אסור) אלא רק בהעברה למרחק הגדול מ-5.6 אמות (כ־250 ס"מ), טעם דין זה הוא, היות שלכל אדם מותר לטלטל ד' אמות ברשות הרבים, ולעניין חיוב משום מלאכת הוצאה, ד' אמות אלו אינם נמדדות כעיגול, אלא כריבוע, והמרחק המקסימלי בריבוע של ד' אמות הוא האלכסון, שהוא בגודל 5.6 אמות.
כדי להתחייב משום העברה, צריך שתהיה עקירה ברשות הרבים בתחילת ההעברה, והנחה ברשות הרבים בסיומה. אולם אם לא הייתה הנחה ועקירה ברשות הרבים, כגון המוליך חפץ מרשות היחיד לרשות היחיד ובדרכו הלך מרחק גדול ברשות הרבים ללא עצירה בה - אין פה מלאכה שלמה ופטור.
אף אדם המעביר חפץ שנמצא עליו, ומעל י' טפחים, שהוא אוויר רשות הרבים ודינו כמקום פטור - חייב על ההעברה, היות שהאדם כולו נחשב כרשות הרבים, אף בחלקו העליון, הואיל והוא מהלך ברשות הרבים, ונמצא שהעביר חפץ ברשות הרבים.
בכל אופן שאסור להעביר ד' אמות ברשות הרבים מדין התורה, אסור להעביר ד' אמות בכרמלית מדרבנן.
טלטול ברשות אחרת
מותר לאדם לעמוד ברשות אחת ולטלטל ברשות אחרת, כגון לעמוד ברשות הרבים ולטלטל חפץ באמצעות ידו ברשות היחיד. אולם אם מדובר בטלטול חפץ הנצרך לו - אסור, גזירה שמא יוציא את החפץ למקום שבו הוא עומד, דבר שיכול להיות איסור מתורה. אולם גזירה זאת היא רק במקום שיש חשש שיגיע לאיסור תורה, בין רשויות שאיסור ההוצאה ביניהם הוא מהתורה, אולם גזירה זאת לא נגזרה לגבי רשויות שהאיסור ביניהם הוא מדרבנן, כגון כרמלית.
דוגמה לדין זה - אסור לאדם העומד ברשות הרבים להכניס ראשו לרשות היחיד על מנת לשתות מכלי המונח ברשות היחיד, שמא יוציא את הכלי למקום עומדו ברשות הרבים, ונמצא עובר על איסור הוצאה מהתורה. (אולם אם הכניס לשם את ראשון ורוב גופו - מותר) אולם מותר לו להכניס ראשו לרשות היחיד אם עומד בכרמלית.
הוצאה על ידי כוחו
מותר להוציא חפץ מרשות לרשות, שאיסור ההוצאה ביניהם הוא דרבנן (כגון מרשות היחיד לכרמלית) בצורה עקיפה, כגון אדם השופך מים ברשות היחיד והמים זורמים משם לכרמלית. סיבת היתר זה היא שכאשר חכמים אסרו על הוצאה מרשות היחיד לכרמלית, הם לא אסרו כאשר ההוצאה היא על ידי 'כוחו', כמו במקרה זה של שופך מים מרשות היחיד לכרמלית, או מבית לחצר משותפת כשלא עירבו עירוב חצרות. אולם דבר זה אסור בין רשויות שאיסור ההוצאה ביניהם הוא מהתורה, כגון שפיכת מים ברשות היחיד שזורמים משם לרשות הרבים. (ייתכן וזה אף איסור תורה)
אולם חכמים התירו לשפוך שופכין לחצר הפתוחה לרשות הרבים, שהמים עלולים לזרום ממנה לרשות הרבים, ובלבד שיהיה בחצר שטח כולל של ד' על ד' אמות. סיבת דין זה היא, שחכמים שיערו שבחצר בגודל כזה יש שיעור ספיגה לכמות השופכין היומית של אדם, שהיא סאתיים. (כ־8 ליטר) במקרה והחצר קטנה משיעור זה, ניתן לעשות 'עוקא' - בור קטן בקיבול של סאתיים, וישפוך לתוכו. ואף אם העוקא מלאה - מותר לשפוך לשם שופכין, אף שיזרמו לרשות הרבים, היות שבשעה ששופך את השופכין על העוקא, הרי הם נחים שם, והמשך זרימתם לרשות הרבים אינו נחשב הוצאה מרשות לרשות מהתורה, וחכמים לא אסרו במקרה כזה באיסור דרבנן, בשל הצורך.
שאיבת מים בשבת
חכמים התירו לשאוב מים מכרמלית לרשות היחיד על ידי תיקון מחיצה תלויה, אף שהיא אינה מחיצה גמורה, מחמת הצורך. (היינו שכאשר חכמים אסרו על הוצאה מכרמלית, הם לא אסרו על שאיבת מים ובלבד שתהיה מחיצה תלויה). היתר זה מורחב בספינה, ומשמש גם על מנת לאפשר שאיבת מים בשבת מאמת מים גדולה העוברת בחצר.
לקריאה נוספת
הערך זריקה מרשות לרשות - אנציקלופדיה תלמודית.
יו באטלר
יו אלפרד באטלר (באנגלית: Hugh Alfred Butler; 28 בפברואר 1878 – 1 ביולי 1954) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה בין השנים 1941–1954.
ביוגרפיה
יו באטלר נולד בחווה ליד בעיר מיזורי ואלי שבמערב מדינת איווה, בשלהי פברואר 1878. ב-1900 הוא סיים את לימודיו במכללת דוויין שבעיר קריטי בנברסקה, שם הקים ב-1897 את אחוות "אלפא אומגה". באטלר עבד כמהנדס בניין ב"רכבת שיקגו, ברלינגטון וקווינסי" בשנים 1900–1908. הוא נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית כחבר מועצת העירייה בקרטיס שבנברסקה, והיה חבר המועצה מ--1908 עד 1913. מאוחר יותר היה חבר מועצת החינוך של העיר אומהה. במקביל, בין השנים 1908 עד 1940, עבד באטלר בטחינת קמח ובעסקי התבואה.
ב-1936 היה באטלר לחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. ב-1940 עזב את הוועדה עם היבחרו לסנאט של ארצות הברית. הוא נבחר לסנאט פעמיים נוספות לתקופות כהונה בת שש שנים כל אחת, בבחירות אמצע הכהונה ב-1946 ובבחירות 1952. באטלר כיהן כיו"ר הוועדה לאדמות ציבוריות של הסנאט במהלך הקונגרס ה-80 של ארצות הברית (1949-1947) וכיושב ראש "ועדת הפנים ולענייני איים" בקונגרס ה-83. אף על פי שהיה מתנגד איתן להקמת מדינה בשטחי אלסקה במהלך רוב הקריירה שלו בסנאט, נמלך באטלר בדעתו במהלך החודשים האחרונים לחייו.
באטלר, ביחד עם עמיתו לייצוג נברסקה בסנאט קנת' ורי, נודע בעיקר בזכות התנגדותו העזה למעורבות אמריקאית בקהילה הבינלאומית, כולל כניסה למלחמת העולם השנייה, למלחמה הקרה ולמלחמת קוריאה. הוא שיקוף את עמדת ההתבדלות בה נקטו תושבי נברסקה האמריקאים-גרמנים, שהיו מיעוט גדול במדינה זו. הוא התנגד נמרצות לכל מתן הלוואות או סיוע חוץ לאירופה, כולל לתוכנית מרשל. באטלר לא האמין כי ברית המועצות מאיימת על האינטרסים המדינתיים של נברסקה, והתנגד באופן נחרץ לדוקטרינת טרומן ולהקמת ארגון האמנה הצפון אטלנטית. כמעט בכל תחום אפשרי של מדיניות ואידאולוגיה יצא באטלר חוצץ נגד נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
באטלר נפטר בלילה של 1 ביולי 1954, בעודו מכהן בתפקיד, כתוצאה מאירוע מוחי שתקף אותו מוקדם יותר באותו היום. רוברט ב. קרוסבי, אז מושל מדינת נברסקה, מינה את סמואל ויליאמס ריינולדס למלא את מקומו של באטלר בסנאט.
טלאמון
במיתולוגיה היוונית, טֶלָמוֹן (יוונית Τελαμών) הוא בנו של איאקוס ואחיו של פלאוס, שיחד איתו רצח את פוקוס ונאלץ להימלט לסלמיס מפני זעמו של האב. בסלמיס, טלאמון זכה בבת המלך והיה לאביו של איאס "הגדול", שכונה על שמו גם "הטלאמוני". טלאמון השתתף בציד חזיר הבר של קלידוניה ובמסע הארגונאוטים, הסתער יחד עם הראקלס על טרויה וקיבל כשלל מלחמה את הסיונה, שילדה לו את טאוקרוס.
בארכיטקטורה
עמוד ארכיטקטוני בדמות גבר הנושא את המבנה או תומך בו מכונה טלאמון (ברבים טלמונס) וכן בשם אטלס (ברבים אטלנטס), על שמו של הענק מן המיתולוגיה היוונית שנשא על כתפיו את כיפת השמים.
קונצרט מוסבר
קונצרט מוסבר  (קרוי גם קונצרט הרצאה או קונצרט שיחה) - מתכונת מיוחדת של מופע המשלבת נגינה קונצרטנטית והרצאה הקשורה ביצירות המושמעות.
מתכונת זו מתקיימת בעיקר בתחום המוזיקה הקלאסית, והיא מבוססת על מתכונת ההרצאות בכיתת אמן. ליאונרד ברנשטיין נחשב לחלוץ שהביאה אל הציבור הרחב בשנות ה-50, בסדרת תוכניות "קונצרט לצעירים" בשיתוף התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. במסגרת הקונצרט ניגנה התזמורת יצירה קלאסית בניצוחו של ברנשטיין, ולאחר סיומה הסב פניו אל הצופים באולם ופתח בהסברים מקיפים על היצירה, תולדותיה, הכלים המנגנים בה, הרקע לכתיבתה ופרטים פיקנטיים עליה. עוד הוסיף ברנשטיין וארח אמנים צעירים במסגרת הסדרה שהתקיימה במשך 53 מופעים ונמשכה 15 שנים. הסדרה זכתה לפופולריות עצומה ושודרה בתחנות טלוויזיה רבות בכל העולם. הייתה זו גישה חדשנית למגע ישיר ובלתי אמצעי בין התזמורת לבין הקהל. התוכנית יועדה לצעירים ובני נוער וקירבה רבים מהם לעולם המוזיקה הקלאסית אך שימשה גם מבוגרים שגילו בה עניין.
מתכונת זו התרחבה וממשיכה להתקיים כחלק בלתי נפרד מסדרות קונצרטנטיות של תזמורות גדולות. בישראל נחשבים מובילי הז'אנר הפסנתרנים אסתרית בלצן, רוני פורת ואריה ורדי, ותוכניות מוקלטות שלהם הפכו לסדרות טלוויזיה פופולריות. בשנים האחרונות ובמקביל למופעי קונצרט הרצאה, מתקיימים גם מופעי קונצרט שיחה, הנחשבים כמופעים אינטימיים יותר בפני קהל מצומצם יותר ומספר קטן של נגנים, לעיתים יכול גם פסנתרן אחד להעביר ערב מוזיקלי שלם בנגינת יצירות ושילוב של הרצאה או קריינות נלווית. מתכונת דומה אף התפתחה לאחרונה בשילוב של ביצוע קטעי משחק לצד היצירה המוזיקלית.
הדלתא של הנילוס
הדלתא של הנילוס (בערבית:  دلتا النيل; בתעתיק דלתא אלניל) היא האזור בצפון מצרים שבו נמצא שפך הנהר נילוס לים התיכון, הדומה לאות היוונית דלתא (Δ). זוהי אחת מדלתאות הנהר הגדולות בעולם, המשתרעת לאורך 240 ק"מ של חוף הים התיכון, מאלכסנדריה במערב עד פורט סעיד במזרח. בקצה הדרומי מתחילה הדלתא מצפון לקהיר, ואורכה מצפון לדרום הוא כ-160 ק"מ. שטחה של הדלתא כ-22,000 קמ"ר (בדומה לשטחה של כל ישראל שבגבולות הקו הירוק).
היסטוריה
על פי תיעוד היסטורי מן המאה הראשונה, שבעה ענפים של נהר הנילוס חצו את הדלתא. במאה ה-12 נמנו רק שש התפצלויות של הנהר בדלתא. מאז, הודות לשינויים טבעיים של זרימת הנהר בגלל סתימת סחף ועבודות הטיה, נותרו רק שתי התפצלויות של הנהר הזורמות לים: דמיאט הוא הפיצול המזרחי ואורכו כ-240 ק"מ, ורוזטה אורכו כ-235 ק"מ. שני ערוצים אלה קרויים על שם ערי נמל (דמיאט ורוזטה) הנמצאות בשפכיהם לים. לאורכה ולרוחבה של הדלתא פרושה רשת של תעלות ניקוז והשקיה. בקצה הצפוני של הדלתא נמצאים בה ביצות מלוחות ואגמים.
עם מי הנילוס זרם גם סחף אדמה שמצטבר בדלתא בגלל היחלשות עוצמת זרם הנהר. הסחף יוצר בדלתה שטח של אדמה יציבה, פורייה וטובה מבחינה חקלאית בניגוד לחולות המדבר הנודדים שסביבה, מי הנילוס מתחפרים באדמה זו בניסיון לחפש דרכים נוספות להגיע לשפכו בגלל כוח המשיכה ונוצרים עשרות זרמי מים קטנים, כל אלו יוצרים אדמה פורייה ואידיאלית לגידולים חקלאים. הקמת סכר אסואן הביאה לחסימה של רוב זרימת הסחף בנילוס, והוא שוקע באגם נאצר. הירידה החדה במשקעי הסחף גרמה לעליה בטבלת מי התהום בדלתא והגבירה את מליחות האדמה ואת שחיקת מניפת הסחף לחופי הים התיכון.
תעלת סואץ עוברת ממזרח לדלתא, ופוגשת את הקצה המזרחי של הדלתא באגם מנזלה שלחוף הים התיכון. בקצה המערבי של הדלתא נמצא אגם מריוט.
אקלים
בדלתא, בדומה ליתר שטחי מצרים, שורר אקלים מדברי חם, אך בחלקה הצפוני של הדלתא, בדומה לכל חלקה הצפוני של מצרים, שוררות טמפרטורות נוחות יותר, שבדרך כלל אינן עולות על 31 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הגבוהה ביותר נמדדת בחודשים יולי ואוגוסט, ומגיעה לשיא ממוצע של 34 מעלות צלזיוס. בחורף הטמפרטורה נעה בין 9 מעלות בלילה ל-19 מעלות ביום. רק 200-100 מ"מ גשם יורדים בדלתא בשנה ממוצעת, בעיקר בחודשי החורף.
ההתחממות העולמית, הגורמת לעלייה בגובה פני הים התיכון, והמחסור בסחף עקב הקמת סכר אסואן גורמים להשתלטות הדרגתית של הים על קו החוף של הדלתא, במקומות מסוימים בקצב של קרוב למאה מטר בשנה.
טום אשלי
ביוגרפיה
אשלי החל לשוט בגיל 8, במפרשית מדגם אופטימיסט, ובגיל 11 זכה באליפות אוקלנד לילדים בדגם זה. מאוחר יותר עבר לגלוש על גלשן מדגם מיסטרל, ואף היה אלוף העולם לנוער בשנת 2002. בשנת 2004 סיים במקום השני בשבוע הייר, אך באולימפיאדת אתונה סיים רק במקום העשירי. בשנת 2005 החליט איגוד השיט הבינלאומי להחליף את המיסטרל בגלשן מדגם ניל פרייד. באליפות ניו זילנד הראשונה שנערכה בדגם זה בשנת 2006 זכה במקום הראשון, ומאוחר יותר זכה במקום השני באליפות העולם. ב-2007 סיים רק במקום ה-15 באליפות העולם, אך ב-2008 הוכתר כאלוף העולם.
באולימפיאדת בייג'ינג זכה אשלי במדליית הזהב. מאז המשחקים לא הצליח לשחזר את הישגיו. באליפויות העולם שנערכו בדנמרק ב-2010 ובפרת' ב-2011 סיים במקום השישי, ובאליפות העולם שנערכה בקדיס ב-2012 הגיע רק למקום ה-29.
גלדן נפוח
גלדן נפוח (שם מדעי: Cephaloscyllium ventriosum) הוא מין של כריש ממשפחת הגלדניים החי לאורך חופי מערב האוקיינוס השקט ממפרץ קליפורניה ועד צ'ילה.
מאפיינים
אורכו של כריש זה הוא כ-110-90 ס"מ. הוא בעל עור בצבע כתום עד צבע קרם עם פסים דהויים חומים ונקודות שחורות על פני העור. יש לו ראש עגלגל עם זימים קטנים, סנפירים, גב בצמוד לזנב ושלושה זוגות סנפירי גפיים. הזנב מסתיים בקצה מחודד.
כריש זה חי לאורך החופים של אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית לאורך האוקיינוס השקט במים טרופיים וממוזגים. הוא חי במים רדודים עד עומק של 460 מטר בין אצות קלפ, סלעים ועשבי ים.
הכריש פעיל בלילות ויוצא אז לחפש דגים קטנים, סרטנים ורכיכות ימיות. עורו של הכריש בעל תאי פלואורסצנציה הזוהרים בחושך באור ירוק ועוזרים לכרישים לתקשר.
כריש קטן זה עשוי ליפול טרף לטורפים ימיים ולכרישים גדולים ממנו. הוא מסתתר בין הסלעים והאצות כדי להינצל. אם הוא נתפס, הוא יכול להתנפח מבלי שיתאפשר להוציא אותו ממחבואו.
דני ליטאי
דני ליטאי (ליטוֹבְסקי) (4 ביולי 1940 – 9 בנובמבר 2013) היה במאי ופזמונאי ישראלי, ממובילי הלהקות הצבאיות.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב כדני ליטוֹבסקי, אחיה הצעיר של הסופרת רחל איתן. אביו, יעקב ליטאי, עלה ארצה בגיל 16 והיה סוציאליסט ואידאולוג של פועלי ציון. אמו באה ממשפחה בית"רית, והגיעה ארצה מריגה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. בנעוריו התגרשו הוריו והוא עבר להתגורר עם אביו, עקב מחלת הנפש ממנה סבלה אמו. שירת בלהקת פיקוד המרכז ולאחר שחרורו ב-1961 השתתף בתפקיד משני כשחקן במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן הפך לכוריאוגרף בלהקת פיקוד הצפון.
את עיקר פרסומו השיג בעבודתו בלהקת הנח"ל בתוכנית "שמש במדבר" כשהיה אחראי על העמדת הפזמונים. באותה התוכנית פגש את מלווה הלהקה, יאיר רוזנבלום, שעזר לו בצעדיו הראשונים כמלחין ומאוחר יותר אף מינה אותו למנהל המוזיקלי של הלהקה. במקביל ללהקת הנח"ל, בה שיתפו פעולה בתוכניותיה המצליחות ביותר עבדו גם על מספר תוכניות של להקת פיקוד המרכז ועל התוכנית הראשונה והמצליחה של להקת חיל הים לה גם כתבו ביחד את שיר הנושא של התוכנית "וביום השלישי" משנת 1968. ליטאי המשיך לביים את להקת חיל הים בשתי התוכניות המצליחות הבאות שלה, "רפסודה בכחול" משנת 1969 ו"שירת הים" שנתיים מאוחר יותר, הפעם עם בני נגרי כמנהל מוזיקלי. מאוחר יותר בשנות השבעים חזרו ליטאי ורוזנבלום לעבוד יחד, הפעם עם "חבורת הזמר של פיקוד הצפון" בתוכניתה "בלילה על הדשא".
ליטאי ורוזנבלום עבדו ביחד גם על מופעים אזרחיים שזכו להצלחה גדולה כמו להקת פיקוד דיזינגוף, וג'אמבו. עם נגרי עבד כבמאי באזרחות על המחזמר המצליח "אל תקרא לי שחור".
ליטאי ביים הפקות רבות נוספות במשך השנים כמו בצל ירוק 80, ו"להקת קולות גבעתיים", כמו כן היה הבמאי הראשון של להקת הנוער צעירי תל אביב.
כפזמונאי כתב בין היתר עם בני נגרי את המחזמר "אברהם אחד", שממנו התפרסם השיר "הו מה יפית ארץ כנען". בגיל 40 לקה בשטף דם במוח, היה משותק במחצית גופו ועבר הליך שיקום בבית לוינשטיין.
בשנת 1990, במלאת לו 50, נערך לו ערב הוקרה מיוחד.
בשנת 2004 נערך לכבודו בתיאטרון צוותא מופע הצדעה רב משתתפים.
במשך מספר שנים עבד עם להקת הגבעטרון ובשנותיו האחרונות ביים בעיקר הצגות ילדים.
היה פעיל קבוע במשמרות השלום בימי שישי בצהריים בכיכר רבין. היה נשוי שלוש פעמים.
ליטאי חלה במיאסטניה גראביס ונפטר בנובמבר 2013 בבית החולים בילינסון, כחודשיים לאחר שלקה באירוע מוחי שני. בן 73 במותו.
קיינו
קיינו (בנורווגית: KEiiNO) היא סופרגרופ נורווגית המורכבת מזמר היוייק הסאמי פרד-רנה בוליו ושני הזמרים הנורווגים אלכסנדרה רוטאן וטום הוגו - בעלי קריירה עצמאית ענפה ומצליחים בנורווגיה. הסופרגרופ נוצרה בעקבות ההכנות לקדם הנורווגי לאירוויזיון - Melodi Grand Prix 2019.
קריירה
הלהקה נוצרה בתקופת קיץ 2018 כאשר טום הוגו ובעלו אלכס אולסון החלו לכתוב את השיר "Spirit in the Sky". בהמשך צורפו ללהקה הראפר הסאמי פרד-רנה בוליו והזמרת הנורווגית אלכסנדרה רוטאן.
לפני אירוויזיון 2019
הלהקה השתתפה בתחרות ה-Melodi Grand Prix 2019 עם השיר "Spirit in the Sky" שעוסק בקבלה של כל מגדר באשר הוא, על פי הלהקה. לאחר ניצחונה של הלהקה ב-Melodi Grand Prix 2019 נקבע כי היא נציגת נורווגיה באירוויזיון לשנת 2019 בתל אביב שבישראל.
אליאונורה דוזה
אליאונורה דוזה (באיטלקית: Eleonora Duse; 3 באוקטובר 1858 – 21 באפריל 1924) הייתה שחקנית איטלקייה, שנודעה בכינוי "דוזה".
קיינו
באירוויזיון 2019
בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2019 שנערך ב-16 במאי 2019, העפילה הלהקה לגמר. בגמר האירוויזיון הביצוע שלה קיבל את הניקוד הגבוה ביותר בהצבעות הקהל - 291 נקודות, אך עקב ציון ניקוד נמוך בהצבעות השופטים הם סיימו במקום השישי.
לאחר אירוויזיון 2019
באפריל 2019 הוציאו קאבר לשיר "Shallow" של ליידי גאגא ובראדלי קופר מהסרט "כוכב נולד". ב-21 ביוני 2019 הוציאו את הסינגל השני שלהם, "Praying".
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
ב-1897, כששהתה בנאפולי, פגשה את העיתונאי מאטינו קאפיירו והשניים שקעו בפרשיית אהבה, שהתקדמה בקצב מהיר. הוא עזב אותה כעבור פחות משנה, באמצע הריון. התינוק נולד מת וקאפיירו עצמו נפטר זמן קצר אחר כך. דוזה הצטרפה ללהקת התיאטרון של צ'זארה רוסי ופגשה את השחקן תיאובלדי קצ'י. השניים נישאו בשנת 1881. בשנת 1885 נולדה בתם, אנריצ'טה. דוזה וקצ'י התגרשו לאחר רומן שדוזה ניהלה עם שחקן אחר, פלאביו אנדו.
קיינו
מלודי גרנד פרי 2021
בשנת 2021 הוכרז כי הלהקה תחזור לקדם הנורווגי ותנסה לייצג את ארצה באירוויזיון 2021, עם השיר "Monument". הלהקה הגיעה למקום השני בגמר המלודי גרנד פרי בהפרש של כ-100,000 קולות מהמנצח, TIX.
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
הקריירה שלה הייתה בשלב זה בתנופה מלאה והפופולריות שלה החלה לטפס מעלה מעלה. היא יצאה למסע הופעות בדרום אמריקה ובשובה כעבור שנה הקימה להקה משלה.
בין השנים 1887 ל-1894, היא ניהלה רומן עם המשורר האיטלקי אריגו בויטו. הרומן נוהל בצורה מאוד חשאית, ככל הנראה בגלל חבריו האריסטוקרטים של בויטו. למרות זאת, מכתביהם הרבים זה לזה נשמרו. בשנים מאוחרות יותר השניים נשארו חברים עד למותו ב-1918.
ב-1895 פגשה את גבריאלה ד'אנונציו ובין השניים נוצר קשר רומנטי בד בבד עם שיתוף פעולה מקצועי. כשד'אנונציו נתן את התפקיד הראשי במחזה "העיר המתה" לשרה ברנאר במקום לדוזה, התחוללה מריבת איתנים ודוזה שמה קץ לקשריה עמו.
קיינו
לאחר המלודי גרנד פרי 2021
ב-22 באפריל 2021, יצאה פינת בישול מאכלים נורווגים בערוץ היוטיוב של הלהקה, אותה מגיש חבר הלהקה טום הוגו. לפינה יש פרק אחד בלבד והיא אינה חודשה מאז תחילתה.
יוסף שטרן (רב)
הרב יוסף (יוסי) שטרן (נולד בשנת 1971) הוא ראש ישיבת ההסדר עכו.
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
בשנת 1896 השלימה דוזה סיבוב הופעות מצליח מאוד בארצות הברית. הנשיא גרובר קליבלנד ואשתו נכחו בכל ההופעות בו. גברת קליבלנד הדהימה את החברה בוושינגטון, כאשר לראשונה אי פעם, כדי לארח את דוזה, הזמינה אנשים לתה בבית הלבן לכבודה של שחקנית.
יוסף שטרן (רב)
ביוגרפיה
הוריו היו בגרעין המייסד של היישוב שבי שומרון, למד בישיבת בני עקיבא נתניה והמשיך לאחר סיום התיכון לישיבת ההסדר מעלות במחזור הראשון בו החל ללמד הרב יהושע ויצמן. במסגרת שירותו הצבאי התגייס לצנחנים שרת כלוחם ביחידת מגל"ן. כאשר השתחרר מצה"ל התחתן עם עפרה, בתו של הרב יהושע ויצמן ועבר ליישוב אלון מורה בו כיהן כר"ם בישיבה הגבוהה כבר בגיל 23. בתקופה זו קבר יוסף היה בשליטת צה"ל, והתעורר פולמוס סביב השליטה בו. ממנהיגי המאבק בעד השליטה היהודית היה הרב יצחק גינזבורג אשר בין היתר ארגן לימוד תורה בקבר יוסף. על מנת לתמוך במאבק למד הרב שטרן סדר אחד לפחות כל יום בקבר יוסף, וכך הכיר אותו הרב גינזבורג וקבע עימו חברותא.
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
היא פרשה מן המשחק בשנת 1909, ובערך בתקופה זו החלה מערכת היחסים הרומנטית שלה עם הפמיניסטית האיטלקייה לינה פולטי. הן גרו ביחד שנתיים בפירנצה שבאיטליה, ולאחר מכן נפרדו.
קיינו
לאחר המלודי גרנד פרי 2021
החל מאוקטובר 2021, החלה הלהקה להוציא סינגלים מתוך אלבומם השני שעתיד להתפרסם במלואו באביב 2022. בנוסף לכך, שניים מחברי הלהקה, טום הוגו ואלכסנדרה רוטאן (בלי פרד-רנה בוליו) הוציאו דואט משותף בשם "I Was A Fool".
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
דוזה חזרה לבימה ב-1921 בשורה של הופעות באמריקה ובאירופה.
יוסף שטרן (רב)
ביוגרפיה
כמו כן הרב שטרן היה חבר הוועד הרבני המנהל של ארגון צהר. בשנת 2023 הקים יחד עם אשתו (הרבנית) עופרה שטרן את מדרשת תכלית מבית ישיבת ההסדר עכו.
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
במהלך הקריירה שלה זכתה דוזה לכבוד ולתהילה על תמיכתה בשחקנים ושחקניות צעירים.
יוסף שטרן (רב)
ביוגרפיה
הרב שטרן מתגורר בעיר עכו והוא אב לשמונה ילדים.
משנתו
הרב שטרן דוגל בשילוב התורה גם מחוץ לבית המדרש, הלכך הישיבה אותה הקים חרתה על דגלה להביא את הלימוד לידי מעשה באמצעות התנדבויות בעיר, קיום שיח בין דתיים וחילונים במסגרת הישיבה וכן הנחלת המורשת היהודית לתושבי עכו באמצעות העברת שיעורים וקיום חברותות עם הציבור הרחב. הישיבה אף זכתה להכרה בתרומתה לעיר מפי ראש הממשלה בנאום אותו נשא בשנת 2012 בישיבת ההסדר. השאיפה של הרב שטרן היא שפעולות אלו יעזרו לאחד את השסעים בחברה הישראלית, הנגרמת לעיתים רבות מבורות במורשת היהודית וחוסר תקשורת בין הפלגים השונים.
אליאונורה דוזה
ביוגרפיה
ב-30 ביולי 1923 הייתה לאישה הראשונה מאז ומעולם שהופיעה על שער טיים מגזין. סגנונה הטבעי והאינדיבידואלי עמד בניגוד לרגשנות הבולטת של ברנאר והשתיים היו יריבות במשך שנים רבות.
דוזה נפטרה בגיל 65 בפיטסבורג, פנסילבניה בשעת מסע הופעות בארצות הברית.
קלינג
{{פירושונים|* אניה קלינג - שחקנית גרמנייה
ראו גם
}}
מרכז החתירה האולימפי שיניאס
מרכז החתירה האולימפי שיניאס הוא מתקן שנבנה על מנת לארח את תחרויות החתירה והקאנו/קיאק באולימפיאדת אתונה שנערכה ביוון בשנת 2004.
המתקן, הממוקם בסמוך לעיירה מרתון, היה הצפוני ביותר מבין מתקני האולימפיאדה.
התחרויות הראשונות שנערכו במתקן היו באוגוסט 2003, עת נערכו בו אליפות העולם בחתירה לצעירים, וזאת אף שהמתקן הושלם ב-31 בינואר 2004. במהלך התחרויות, בשל הרוחות העזות, נאלצו מארגני התחרויות לקצר את המסלול.
כמו כן, הקמת המבנה לוותה במחאה ציבורית על ההרס הסביבתי שנגרם.
נפתלי הריברטו הבר
נפתלי הריברטו הבר (ג' בכסלו ה'תרצ"א, 23 בנובמבר 1930 – כ"א בחשוון ה'תשס"ו, 23 בנובמבר 2005) היה פרופסור לספרות, סופר ומורה ישראלי-ארגנטינאי.
קורות חיים
נולד באוסטריה לקלרה ושמעון הבר. בשנת 1938 היגר עם הוריו ואחותו לארגנטינה, ימים ספורים לפני סיפוחה של אוסטריה על ידי הנאצים (ה"אנשלוס").
בשנת 1958 הפך לבעל קורא בבית הכנסת "Nueva Comunidad Israelita" בבואנוס איירס; פעילות בה המשיך עד לשנת 1962. לפרנסתו עסק מאז 1948 בלימוד עברית, יהדות וספרות במספר בתי ספר בדרום אמריקה וכן הכין נערים לבר מצווה.
בשנת 1962 קיבל לידיו את ניהול בית הספר היהודי בלה פאס, בירת בוליביה. שלוש שנים אחר-כך, חזר לארגנטינה עם משפחתו, וניהל במשך שנה בית ספר בעיר רוסריו. בין השנים 1966–1971 ניהל את בית הספר "הרצליה", מגדולי בתי הספר התיכוניים בקהילות היהודיות בגולה.
בבואנוס איירס פגש את גרטה (גורדון), ונישא לה. לזוג נולדו שלוש בנות ובן.
בשנת 1971 עלה עם אשתו וילדיו לישראל וקבע את ביתו באשדוד. לימד במשך עשרים וחמש שנים ספרדית, עברית וספרות במוסד החינוכי כפר סילבר, עד פרישתו לגמלאות.
הבר דיבר שפות רבות, בהן עברית, אנגלית, גרמנית, ספרדית, לטינית, יוונית, איטלקית ויידיש.
נפטר ביום הולדתו ה-75, ב-23 בנובמבר 2005. ב-11 באוקטובר 2007, כשנתיים לאחר פטירתו, נקראה על שמו הספרייה של התאחדות עולי דרום אמריקה (OLEI).
פועלו הספרותי-עיתונאי
כתב כמה ספרים הומוריסטיים, העוסקים בין היתר בחייהם של העולים החדשים לישראל, החיים בישראל, דרך החיים של היהודים החרדים וחייו של מורה. בנוסף כתב ספרים העוסקים בחגי ובמועדי ישראל, וכן בפרשות השבוע והפטרותיהן.
תרגם את מרטין פיירו מספרדית לעברית, את אמפיטריאון של היינריך פון קלייסט מגרמנית לעברית וכן תרגם מעברית לספרדית את חדווה ואני של אהרן מגד ואת הסידור של ראש השנה.
הבר היה פעיל רבות גם בתחום העיתונות. הוא נהג לכתוב טורים שבועיים בנושא פרשת השבוע, הפטרת השבוע והיהדות בכלל. מאמריו פורסמו במספר שפות ובמבחר מקומות על פני הגלובוס.
Ego Death
Ego Death (בעברית: אגו המוות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי טיי דולה סיין בשיתוף הראפר קניה וסט, הזמרת, הבריטית FKA twigs והמפיק המוזיקלי סקרילקס, כסינגל הראשון מהאלבום Featuring Ty Dolla Sign. השיר יצא לאור ב-1 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיי דולה סיין, קניה וסט, סקרילקס, לם ספרינגסטין, אולטרה נייט, ראלפי רוסאריו, בובי ברקינס, סטפלון דון, קונור בראדלי סמית', קרייג ריצ׳י אלן, ויין ג'המל, ג׳ייסון ברונטון, ג'ון צ'יאפון, מארק האוורד ג'יימס, סליי אנד דה פמילי סטון, FKA twigs והופק על ידיטיי דולה סיין, סקרילקס.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-1 ביולי 2020, הועלה לערוץ היוטיוב של סיין. באודיו, ניתן לראות את עטיפת הסינגל.
ז'לזניק בלגרד
ז'לזניק בלגרד (בסרבית: KK ФMП Жeлeзник) היא קבוצת כדורסל סרבית משכונת "ז'לזניק" בעיר בלגרד, שהשתתפה בעבר בליגת העל הסרבית.
הבחירות הכלליות באיטליה 2008
הבחירות הכלליות באיטליה 2008 נערכו בתאריכים 13–14 באפריל 2008 לאחר פיזור הפרלמנט בידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו ב-6 בפברואר 2008. החלטת הנשיא התקבלה לאחר כישלון ממשלת פרודי בהצבעת האמון.
ז'לזניק בלגרד
המועדון הוקם בשנת 1975 והשתתפה בליגה היוגוסלבית. ובליגה הסרבית לאחר התפרקותה של יוגוסלביה.
הבחירות הכלליות באיטליה 2008
הקמפיין
המתחרים העיקריים בבחירות היו סילביו ברלוסקוני כמנהיג ברית אופוזיציה מרכז-ימנית לבין וולטר ולטרוני, יו"ר המפלגה הדמוקרטית. בסקרי דעת הקהל, "ברית ברלוסקוני" הובילה בסקרי דעת הקהל. הקמפיין של ולטרוני הושווה לקמפיין של ברק אובמה כשהדמיון הבולט ביותר הייתה סיסמתו "Si può fare" (אפשר לעשות זאת).
ז'לזניק בלגרד
הקבוצה השתתפה החל משנת 1997 במפעלים אירופאים שונים כגון: גביע קוראץ', גביע יול"ב, גביע ספורטה, יורוצ'לנג' והיורוקאפ. למעט המפעל הבכיר של היורוליג. במסגרת הליגה האדריאטית (בה זכתה בשתי אליפויות), השתתפה הקבוצה מאז עונת 2003/04.
בין השנים 2003-2005 שונה שמה של הקבוצה ל"רפלקס בלגרד" בעקבות חתימת הסכם חסות עם ספונסר. וכיום הספונסר הראשי הוא חברת "FMP". הכינוי של הקבוצה הוא "הפנתרים".
בעונת 2008/09 שיחק בקבוצה הכדורסלן הישראלי גיא פניני למשך חצי עונה.
בסיום עונת 2010/11 הכריזה הקבוצה על פירוק והתמזגה עם מועדון הכוכב האדום בלגרד.
תחנת ריז'סקאיה (קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה)
תחנת ריז'סקאיה (ברוסית: Рижская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע משצ'אנסקי, וקרויה על שם תחנת הרכבת ריז'סקאיה.
פוסום זנב-טבעת מערבי
פוסום זנב-טבעת מערבי (שם מדעי: Pseudocheirus occidentalis; מכונה באבוריג'ינית נג'וויר) הוא מין פוסום בינוני ונדיר בסוג פוסום זנב-טבעת שאנדמי לדרום-מערב אוסטרליה מפרת' עד אולבני. זהו יונק בגודל חתול עם פרווה כהה וזנב שלבן בקצהו והוא חי ביערות אקליפטוס, חורשים ובכיסי סבך. הפוסום המערבי פעיל בשעות הלילה על החופה הגבוהה של העצים, וניזון מעלים, פרחים ופירות. מאז ההתיישבות האירופאית במערב אוסטרליה, אוכלוסיית הפוסום המערבי התכווצה ביותר מ-95% בגלל אובדן בית גידול לחקלאות, שריפות לא מבוקרות וטריפה על ידי השועל האדום שהובא ליבשת על ידי האדם, ומצבו הידרדר לסכנת הכחדה. מעוזים של המין נותרו כיום בעיקר בקרבת אזורים עירוניים בקו החוף.
תחנת ריז'סקאיה (קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה)
תחנת ריז'סקאיה נפתחה ב-1 במאי 1958, ויש לה יציאה המובילה לרחוב פרוספקט מירה.
פוסום זנב-טבעת מערבי
טקסונומיה
פוסום הטבעת המערבי תואר מדעית בשנת 1888 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, שבחן דגימות כיסאים במוזיאון הבריטי להיסטוריה של הטבע. תומאס סיווג אותו כמין עצמאי בשם המדעי Pseudocheirus occidentalis שמשמעותו "יונק בעל יד כוזבת החי במערב", אשר נועד לציין את השימוש הנרחב שהפוסום עושה בזנבו ואת עובדת היותו פוסום הטבעת היחיד שחי במערב היבשת. בהמשך, הפוסום נחשב כתת-מין של פוסום זנב-טבעת מצוי שחי בחוף המזרחי של היבשת בשם המדעי Pseudocheirus peregrinus occidentalis וזו הייתה הדעה המקובלת עד תחילת המאה ה-21. ארגון השימור IUCN, החליט להחזיר את מעמדו המקורי של הפוסום המערבי כמין עצמאי, על בסיס הערכות של קבוצת המומחים שלו ובהתחשב בטווח התפוצה המבודד, מראהו החיצוני והעדפות בית הגידול הייחודיות שלו.
תחנת ריז'סקאיה (קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה)
בעתיד לתחנה יהיה מעבר עם תחנה בשם זהה, שנמצאת בבנייה בקו הטבעת הגדול.
פוסום זנב-טבעת מערבי
טקסונומיה
פוסום הטבעת המערבי שייך לסוג פוסום זנב-טבעת לצד קרובו המצוי, והוא מסווג במשפחת הפוסומים הטבעתיים שבסדרת הקנגוראים. כינויים אבוריג'ינים נפוצים למין זה בשפת הננוגאר של ילידי דרום-מערב אוסטרליה הם: ננג'וויר, נגור, וודר, וומפ, ונגולאנגיט. הכינויים הללו נאספו בסקר אתנוגרפי שכלל ראיונות עם זקני האבוריג'ינים באזור מפרץ המלך ג'ורג', וחלק מהם צוינו כבר בסביבות 1800 על ידי האספן ג'ון גילברט ששהה במושבת נהר הברבורים לצורך איסוף דגימות כיסאים עבור הזואולוג הבריטי ג'ון גולד. השם הרשמי של המין מתייחס לטווח התפוצה שלו.
תחנת ריז'סקאיה (קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה)
מ-22 באוגוסט 2020, התחנה סגורה לשנה בשל שיפוצים.
פוסום זנב-טבעת מערבי
אנטומיה ומראה
לפוסום הטבעת המערבי מבנה גוף גמיש וגוצי, ראש קטן, ופנים עגולות ונפוחות. חוטמו מחודד וזקוף, אפו מעוגל וסביבו זיפים שחורים דקיקים. עיניו גדולות וחומות ואוזניו קצרות, רחבות ועגולות. בדומה למינים אחרים במשפחה, לפוסום הטבעת המערבי מספר התאמות לטיפוס על עצים: זנבו הארוך והדקיק בעל טבעת לפיתה בקצהו שמתפקדת כיד חמישית, יש לו בהונות מנוגדות, טפרים מעוקלים וחזקים, ורפידות בולטות בתחתית הכפות שמאפשרות לו להיצמד לעצמים. אורך ראשו וגופו של פוסום הטבעת המערבי 30–40 סנטימטרים, אורך זנבו 30–41 סנטימטרים ומשקלו 1.3-0.7 קילוגרם.
הפרווה של הפוסום המערבי קצרה, צפופה וצמרירית. צבעה הכללי נע בין שחום לחום-קפה או חום-מארוני (חום-סגול) והגב נוטה להשחיר. הגפיים בצבע אוכרה, הכפות שחרחרות והמותניים חוליות. הצד התחתון הכולל את החזה, הגרון, הבטן והמפשעה, נע בין קרם שמנת ללבן בוהק. ראשו של הפוסום בולט במצחו השחור ובפניו המפויחות, בעוד שלחייו חומות וסנטרו לבנבן. סביב אוזניו הזהובות יש כתמי פרווה לבנים. פנים האוזניים והאף חשופים וורודים. הזנב גם הוא בולט בצבעיו המנוגדים: חציו הראשון שחור פחם, וחציו השני בצבע לבן בוהק, שמנת או ורוד.
המראה החדגוני והכהה של הפוסום המערבי מסייע להבדיל בנקל בינו לבין קרובו הפוסום המצוי בעל הפרווה האפרורית-כתומה. במקרים רבים, פרוותו של הפוסום המערבי עשויה להיות שחורה כולה להוציא את הגחון וקצה הזנב הלבנים.
תפוצה וסביבת מחיה
פוסום הטבעת המערבי אנדמי לדרום מערב אוסטרליה המערבית. הטווח ההיסטורי שלו השתרע על מרבית חגורת החיטה, מג'רלדטון בצפון-מערב עד לקצה הדרומי של מישור נולרבור בדרום-מזרח (200 ק"מ מהגבול עם אוסטרליה הדרומית), ובפנים היבשת עד לפינגלי. ההתיישבות האירופאית באזור בראשית המאה ה-19 הובילה להתכווצות מהירה בטווח, ועד שנת 1980 הפוסום איבד 80% מהטווח ההיסטורי ושרד בעיקר לאורך רצועת החוף הדרומית והמערבית - מפרת' בצפון-מערב עד לפארק הלאומי וויסיניקופ במפרץ ברמר בדרום-מזרח בנוסף לכיס משמעותי בפנים היבשת באזור וורן העילית מזרחית לעיר מנג'ימופ . התכווצות נוספת בטווח התרחשה לאחר מכן כתוצאה מהתרחבות אורבנית ומגוון איומים אחרים. התפוצה הנוכחית מפוצלת במיוחד עם מספר כיסים עיקריים ברצועת החוף הדרומית והמערבית: מישור חוף הברבור ליד הערים בנברי ומנדורה (72 ק"מ דרומית לפרת'), אזור הכֵּפים ליד בסלטון (כף ליווין עד כף נטורליסט), סביבות העיר אלבני ומפרץ ברמר ושרידים בוורן העילית.
בית הגידול של פוסום הטבעת המערבי שוכן באקלים ים-תיכוני ומורכב מיערות של מיני הדסיים דוגמת יערות קארי ויערות ג'ארח  לצד חורש ים-תיכוני. הפלורה המועדפת עליו כוללת מנטה בוכה, מארי, מספר מיני אקליפטוס (אקליפטוס אולבני, אקליפטוס טוארט, אקליפטוס וואנדו, אקליפטוס קארי, אקליפטוס ג'ארח), כיסי מאלה (אקליפטוסים נמוכים וסבוכים), בתה צפופה בסמיכות לדיונות חול בחופים ובעבר גם ביערות של קזוארינה ואלוקזוארינה ואזורים צחיחים למחצה בפנים היבשת. בדומה לקרובו המצוי, גם הפוסום המערבי הסתגל יחסית לחיים בסביבה אורבנית. צפיפות הפוסומים מושפעת מסוג הצמחייה, גודל וצפיפות החופה, נוכחות כיסי סבך שלא חוו שרפה, הפרעה אנושית נמוכה ודלילות של טורפים פולשים.
פעילות וקינון
הפוסום המערבי הוא יונק פעיל לילה שמבלה את שעות היום בשינה ויוצא לתור אחר מזון לאחר רדת החשיכה, אך עדיין עשוי להגיח מדי פעם גם בשעות היום. מין זה שוכן עצים באופן כללי, ויורד לאדמה בעיקר על מנת ללקט מזון או לעבור לעץ מרוחק. הפוסום בונה לעצמו 2–7 קינים כדוריים גדולים וסבוכים מקליפות, זרדים ועלים - בדרך כלל בשקעי עצים, הצטלבויות ענפים ועל החופה הנמוכה. הגודל והעובי יוצא הדופן של הקן נועד להגן על הפוסום מפני עופות דורסים. בניגוד לקרובו המצוי, המין המערבי עשוי לקנן גם בגובה הקרקע ואף להשתמש במחילות של הארנבון המצוי.
הרגלי הקינון של הפוסום משתנים מאזור לאזור ותלויים גם בנוכחות טורפים; בסביבות החופים הוא בונה קינים בכל שקע עצים זמין, ובאזור שבו יש הגנה מפני טורפים פולשים הוא מקנן בתוך מגוון סבכים וענפים נמוכים, תחת שורשי עצים ופסולת עלים; דוגמאות לצמחים כאלו הם: שיח הסלים (Spyridium globulosum), שיח חרב חופי (Lepidosperma gladiatum), עץ העשב (Xanthorrhoea) שיטה כתומה (Acacia saligna), שיטה קייצית (Acacia rostellifera), שיח מים (Bossiaea) וטרימליום (Trymalium). בהיעדר הגנה מטורפים ושקעי עצים, הפוסום מקנן בגדמי עצים ובולי עץ חלולים ובסביבה עירונית אף על גגות ומקומות מקלט מלאכותיים אחרים.