cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משחק הרפתקה ממוחשב
משחקי הרפתקה ממונעי עכבר
בעקבות ההצלחה של המשחקים תומכי-העכבר, סיירה החלה גם היא ליישם ממשק-עכבר במשחקי ההרפתקה שלה והוציאה משחקי הרפתקה שהשתמשו בממשק מבוסס צלמיות. הראשון שבהם היה "מסע המלך 5", שיצא לאור ב-1990. בממשק זה, כל פעולה אפשרית במשחק מיוצגת על ידי אייקון מתאים. אייקון של איש הולך מייצג את פעולת ההליכה של הדמות הראשית ממקום למקום, אייקון של פה מייצג דיבור עם דמויות אחרות, אייקון של יד מייצג את הפעולה של לקיחה של חפץ, אייקון של עין מייצג את פעולת ה"הסתכלות" על חפץ או אזור מסוים (כדי לקבל עליו מידע נוסף) ואייקונים נוספים. מעבר בין האייקונים השונים היה מתבצע באמצעות לחיצה על הכפתור הימני של העכבר. סמן העכבר עצמו היה משתנה לצורה של האייקון המתאים ולחיצה עם הסמן על המקום המתאים במשחק הייתה מבצעת את הפעולה שמסמל האייקון על האובייקט שהופיע באותו המקום. לדוגמה, כדי "לדבר עם" דמות אחרת צריך היה ללחוץ על הכפתור הימני עד שסמן העכבר היה משתנה לאייקון ה"פה" ואז להזיזו לעבר הדמות שברצונך לשוחח איתה וללחוץ על הכפתור השמאלי של העכבר כשסמן ה"פה" נמצא מעליה. שימוש בחפצים היה נעשה על ידי פתיחת חלון המלאי האישי ובחירה של חפץ רצוי ממנו באמצעות העכבר. אז היה סמן העכבר משנה את צורתו לצורת החפץ הנבחר ואפשר היה להוביל אותו למיקום הרצוי וללחוץ עליו עם העכבר.
ב-1992 יצא המשחק The Legend of Kyrandia שהציג ממשק מבוסס עכבר שבו רוכזו כל פעולות המשחק לידי סמן אחד. לחיצה עם הכפתור הימני של העכבר על אובייקט מסוים במשחק הייתה "מסתכלת על" אותו אובייקט ומציגה מידע נוסף עליו, לחיצה על הכפתור השמאלי הייתה "משתמשת ב" אותו אובייקט - אם האובייקט היה אביזר שניתן לקחת, הדמות הראשית הייתה לוקחת את האובייקט, אם האובייקט היה דמות אחרת, הדמות הראשית הייתה פותחת בשיחה עם הדמות הזו, אם האובייקט היה דלת הדמות הראשית הייתה פותחת את הדלת וכו'. עם השנים יצאו משחקים נוספים שהשתמשו ברעיון זהה. בין הידועים שבהם הוא המשחק "תחת שמי פלדה" (Beneath a Steel Sky), שיצא לאור בשנת 1994.
ב-1990 הוציאה לוקאס ארטס את המשחק הראשון בסדרה שהנחילה לה את ההצלחה הגדולה ביותר; סדרת "אי הקופים", שהמשחק הראשון שבה, "הסוד של אי הקופים" (The Secret of Monkey Island), יצא ב-1990 וכלל ממשק-עכבר משופר, גרפיקה ב-256 צבעים, מוזיקת רקע שתמכה בכרטיס-קול ועלילה רחבה עם שלל דמויות משעשעות ודיאלוגים שנונים. המשחק שבה את לב השחקנים, זכה להצלחה גדולה והוליד שלושה המשכים שזכו להצלחה גם הם.
ב-1993 הוציאה לוקאס ארטס את המשחק הפופולרי "יומו של הטנטקל" שהתאפיין בסגנון גרפיקה קריקטוריסטי, בהומור "מופרע" ובעלילה "מטורפת". הצלחתו של המשחק הולידה משחק נוסף באותו סגנון, "סם ומקס מתגלגלים בדרכים", שזכה לאהדה רבה גם הוא.
ב-1994 הוציאה חברת Access את Under a Killing Moon ("תחת ירח רצחני") מסדרת טקס מרפי. משחק זה, שהיה הכותר השלישי בסדרה, הציג גרפיקה בסגנון ריאליסטי. בכך הוא היה מבין המשחקים הראשונים בז'אנר שהתבססו על דמויות שצולמו בווידאו עם קטעי דיבור של הדמויות לאורך כל המשחק.
ב-1995, שיתוף פעולה בין לוקאס ארטס לבין המפיק והבמאי סטיבן ספילברג הוביל ליצירתו של משחק הרפתקה מסוגת המדע בדיוני בשם The Dig. משחק זה היה יוצא דופן, מכיוון שלא היה בו ההומור הפרוע שהפך לאחד מסימני ההיכר של משחקי ההרפתקה של לוקאס ארטס, ואפיין את עלילותיהם של שאר המשחקים שלהם.
ב-1996 הוציאה חברת דרימוורקס את The neverhood, משחק ההרפתקה הראשון שנוצר בטכניקת claymation (סטופ מושן עם פלסטלינה).
במהלך השנים הוציאה לוקאס ארטס משחקי הרפתקה מצליחים נוספים, ביניהם Full Throttle ב-1995 ו-Grim Fandango ב-1998. Grim Fandango היה משחק ההרפתקה הראשון של לוקאס ארטס שלא השתמש במנוע SCUMM, אלא במנוע חדש, בשל אופיו החדשני והממשק החדש שלו, שלא דמה לזה שהיה פעיל בשאר משחקי ההרפתקה של החברה.
ג'ורג' ברנרד שו
ג'ורג' ברנרד שו (באנגלית: George Bernard Shaw; 26 ביולי 1856 – 2 בנובמבר 1950) היה מחזאי וסופר בריטי ממוצא אירי, פילוסוף, פעיל פוליטי-חברתי, מבקר מוזיקה ותיאטרון ופובליציסט. אחד מאנשי התרבות הבולטים והמשפיעים של המאה העשרים. חתן פרס נובל לספרות לשנת 1925 וחתן פרס האוסקר לשנת 1938 (הראשון אשר זכה בשניהם).
ביוגרפיה
שו נולד בדבלין בשנת 1856 לג'ורג' קאר שו (1814–1885), סוחר תבואות כושל ועובד ציבור לעת מצוא, וללוסינדה אליזבת שו (1830-1913; שם נעוריה - גרלי), זמרת מקצועית. לשו היו שתי אחיות, לוסינדה פרנסס (1853–1920), זמרת שהשתתפה בעיקר בקומדיות מוזיקליות ואופרות קלות, ואלינור אגנס (1854–1876). כמו כן הוא היה בן הדוד מדרגה שנייה של פרדריק רולנד שו, הרופא הראשי של חברת הנפט העיראקית.
בילדותו למד בבתי ספר שונים, לרבות בית ספר מתודיסטי, בית ספר פרטי ובית ספר ציבורי. ברבות השנים הפגין שו טינה רבה כלפי בתי ספר ומורים באומרו: "Schools and schoolmasters, as we have them today, are not popular as places of education and teachers, but rather prisons and turnkeys in which children are kept to prevent them disturbing and chaperoning their parents". את גישתו לבתי ספר הביע, בין היתר, במבוא לספרו Cashel Byron's Profession, שבו מתואר ניסיונו של ביירון הצעיר במוסדות חינוך. התיאור הוא, במידה רבה, אוטוביוגרפי. עוד ביטויים ליחס זה ניתן למצוא ב-Treatise on Parents and Children, שם מפרט שו את הסיבות לסלידתו מחינוך פורמלי. לדבריו, תוכנית הלימודים הסטנדרטית היא חסרת תועלת, מקהה את החושים ומחניקה את האינטלקט. הוא אף תקף בחריפות את הענישה הגופנית, שרווחה במסגרות החינוך באותה העת.
זמן קצר לפני יום הולדתו השישה-עשר (1872) עזבה אמו את הבית והצטרפה למורה שלה לפיתוח קול, ג'ורג' וונדלור לי, בלונדון. האחיות התלוו לאם, אך שו נותר בדבלין עם אביו. זמן מה עוד המשיך ללמוד בחוסר חשק, ולאחר מכן עבד כפקיד. בשנת 1876 הצטרף לאמו בלונדון. הוא נתמך על ידי וונדלור לי, אמו ואחותו לוסי בעת שלמד על ידי קריאה בספריות ציבוריות ובמוזיאון הבריטי והחל לכתוב. בין היתר, כתב עבור וונדלור לי טור מוזיקלי שפורסם בעיתון London Hornet. הסיפורים שכתב, לעומת זאת, לא התקבלו היטב. בשנת 1885 החל שו להתפרנס מכתיבה כמבקר אמנות.
בהשפעת החומרים שקרא הפך שו לסוציאליסט מסור ונמנה עם מייסדי האגודה הפביאנית, ארגון של אנשי מעמד הביניים שהוקם ב-1884 כדי לקדם את הפצת הסוציאליזם בדרכי שלום. התנועה נקראה על שם פאביוס מאקסימוס "קונקטטור", מצביא רומי אשר ניסה להתיש את חניבעל באמצעות קרבות נסיגה.
שו נבחר לחתן פרס נובל לספרות לשנת 1925. הוא התלבט, מטעמים פוליטיים, אם לקבל את הפרס ולבסוף החליט להקדיש את הכסף לקרן מיוחדת, שתפקידה לשפר את היחסים בין אנגליה לבין שוודיה בתחום הספרות.
במסגרת פעילותו הפוליטית, פגש את שארלוט פיין-טאונסנד, אותה נשא בשנת 1898. ב-1906 עברה המשפחה לבית חדש בכפר Ayot St Lawrence שבהרטפורדשייר, בו התגוררו עד יום מותם, אף שהחזיקו גם דירה בלונדון. הבית זכה לכינוי Shaw's Corner ("פינתו של שו"). הוא מת בגיל תשעים וארבע מאי ספיקת כליות שנגרמה מפציעות שנגרמו לו בעת נפילה בזמן גיזום עץ. לאחר מותם, פוזר אפרם של בני הזוג שו בחצר הבית.
יצירתו
שו כתב קרוב לחמישים מחזות, הדנים בבעיות חברתיות ומוסריות. הודות לכתיבתו השנונה והמבריקה, תוצר של אדם שופע אינטלקט והתמצאות בתחומים רבים, הייתה למחזותיו תהודה משמעותית.
מחזהו הנודע ביותר הוא פיגמליון, שבו ביקורת נוקבת על ההתייחסות למעמדות החברתיים באנגליה. במחזה מתערב מורה לשפות, פרופ' היגינס, עם חברו שיצליח לקחת מוכרת פרחים ממעמד פשוט ולהופכה לאשה מהמעמד העליון. המחזה, שמבוסס על אגדה יוונית-רומית עתיקה על פיגמליון, פסל ששנא נשים בשר ודם והתאהב בפסל שיצר. גם במחזה, המורה בסופו של דבר מתאהב בליזה דוליטל שאת שפתה עיצב. המחזה עובד למחזמר מצליח בשם "גבירתי הנאווה".
יצירותיו של שו תורגמו לשפות רבות. להלן רשימה של יצירותיו שתורגמו וראו אור בעברית:
תפיסה פוליטית
לשו היה חזון, אותו הציג במכתב להנרי ג'יימס משנת 1909: "עלי, כסוציאליסט, החובה להטיף לשינוי הסביבה. אנו יכולים לשנות אותה; עלינו לשנות אותה, ואין שום הגיון בחיים חוץ מהמשימה של שינויה. מה התועלת בכתיבת מחזות, מה התועלת בלכתוב כל דבר, אם אין רצון שלבסוף יוצר מהכאוס גזע אלים". שו טען כי כל מעמד פעל לטובת עצמו, ושהמעמדות העליונים ניצחו במאבק הזה. הכישלון של מעמדות העובדים לקדם את האינטרסים שלהם הביא לביקורת רבה מצד שו על המערכת הדמוקרטית של ימיו. הסוציאליזם שלו היה מבוסס על דאגה מוסרית בשל העוני של מעמדות העובדים. ברקע הכתיבה של שו, לדוגמה ב"מייג'ור ברברה" וב"פיגמליון", ניצב הרעיון של מאבק המעמדות. חשוב להכיר בסוציאליזם של האיש על מנת להבין את מחזותיו.
אף שהיה סוציאל-דמוקרט, בשנות ה-30 שו תמך בדיקטטורה של סטלין וגם מיוחסות לו כמה אמירות שיכולות להתפרש כתמיכה בהיטלר. ב-1945, בהקדמה למחזה ז'נבה, שו טען כי מרבית היושבים במחנות הריכוז מתו כתוצאה מ"צפיפות יתר". הוא טען שהיטלר נעשה ל"משיח מטורף" לאחר זמן, בניגוד לברית המועצות, שם "סטלין... עשה דברים הרבה יותר מהר וטוב מאשר פרלמנט". הוא גם הצהיר הצהרות אנטישמיות רבות בתקופה זו, אם כי נראה שפעמים רבות הוא פשוט ניסה לעורר פרובוקציות. מכל מקום, ברור שהוא תמך בסטלין באופן אמיתי.
צמחונות ופעילות למען בעלי חיים
שו הפך לצמחוני מטעמי מצפון ב-1881. הוא התבטא בחריפות נגד תעשיית הבשר ונגד ציד. במסגרת ההקדמה למחזה דילמת הרופא הוא יצא נגד ניסויים בבעלי חיים.
שמו
שו שנא את שמו הפרטי, ג'ורג'. הסבר נפוץ לסלידתו של שו משמו הפרטי הוא יחסו לאביו. העובדה ששמו היה כשמו של אביו הפריעה לשו מאוד לאורך כל חייו. לאחר מות אביו ב-1885, החל שו לקצר את השם ג'ורג' בחתימתו ל-ג' בלבד, ובהמשך נהג לחתום כ"ברנרד שו" או בראשי התיבות GBS.
הסבר אפשרי אחר הוא שג'ורג' היה שמו של אחד הגברים שאמו של שו הייתה עמם בקשר (אולי ג'ורג' ונדלור לי), קשר ששו הסתייג ממנו.
התבטאויות ידועות
שו היה אדם רחב אופקים, בעל הבנה בתחומים שונים, והתבטא בשנינות ובחריפות. בברכה שנשא לכבוד אלברט איינשטיין אמר: "תלמי יצר יקום שהחזיק מעמד במשך 1,400 שנה, ניוטון יצר יקום שהחזיק מעמד רק 300 שנה, והיקום שיצר איינשטיין איני יכול לשער כמה זמן יחזיק מעמד".
אנקדוטה ידועה על אודותיו, מספרת על הרקדנית הידועה איזדורה דאנקן, שפגשה בו במסיבה, והציעה לו ללדת ילד משותף. "הוא יהיה בוודאי הילד המוצלח ביותר שיכול להיות", אמרה בלהט, "תהיה לו החוכמה שלך והיופי שלי, ממש כליל השלמות!". שו הוציא את הרוח ממפרשיה כשענה לה בשאלה רטורית: "ומה אם יקרה אסון, ויהיה לו את היופי שלי ואת השכל שלך?".
אצטדיון גרין
אצטדיון גרין הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנוף הגליל, אשר הוקם בשנת 1965 ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצות הכדורגל הפועל נוף הגליל ומכבי בני ריינה האצטדיון עצמו מכיל 5,200 מקומות ישיבה הנפרשים על פני 3 יציעים.
היסטוריה
הקמת האצטדיון החלה בשנת 1960 כאצטדיון משותף של העיר נצרת ו"קריית נצרת" (כפי שנקראה אז נוף הגליל) ביוזמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. התכנון היה שהאצטדיון ישמש קבוצת כדורגל יהודית-ערבית משותפת שתקום עבור שתי הערים, בחסות איגוד הספורט הפועל. תחילה דובר על הקמת 10,000 מקומות ישיבה, וב-1964 פורסם שהתוכנית הסופית היא ל-45,000 מקומות ישיבה במתכונת אולימפית (עם מסלולי אתלטיקה), שבשלב הראשון ייבנו 6,000 מקומות.
את הכספים להקמת האצטדיון גייס ג'ורג' מיני, יושב ראש האיגודים המקצועיים בארצות הברית, לאחר ביקור שערך בנצרת. האצטדיון נחנך רשמית בקיץ בשנת 1965 ונקרא "אצטדיון ג'ורג' מיני" ובו יציע מרכזי אחד מצידו המזרחי, עם 3,000 מקומות ישיבה ו-12,000 מקומות עמידה.
אחר חנוכתו פרץ סכסוך בין מספר גורמים על הבעלות והניהול שלו, והוא היה בשימוש מועט בשנים בראשונות לאחר הקמתו. תחילה הוצע שהבעלות תתחלק בין המועצה המקומית נצרת עילית שתחזיק 50%, מועצת פועלי נצרת עילית 25% ומועצת פועלי נצרת 25%. המטרה הייתה לשכנע את קבוצת הפועל בני נצרת, ששיחקה אז בליגה א', כאשר זו הייתה הליגה השנייה בישראל לשחק באצטדיון, מאחר שהייתה מושכת קהל רב למשחקיה. מועצת פועלי נצרת דרשה 50% מהבעלות וגם הפועל בני נצרת לא התלהבה מאצטדיון, מאחר שהוא בנוי בעמק וניתן היה לצפות במשחקים מבחוץ ללא צורך לקנות כרטיס. הוא הוחזק לבסוף על ידי מועצת פועלי נצרת עילית. הוא שימש את הפועל נצרת עילית שהתמודדה בליגה ג' ולא משכה קהל רב.
בשנת 2004, שופץ האצטדיון בעזרת תרומת משפחת "גרין" ומאז הוא נקרא על שמם. במסגרת השיפוץ הוקמו הטריבונה המזרחית הנוכחית במקום היציע המזרחי הישן והטריבונה המערבית ששינו את תכולתו לכ-4,000 מקומות ישיבה.
במאי 2019 החל באצטדיון סבב שיפוצים נוסף במטרה להרחיבו ולשדרגו אף לדרישות האירוח של ליגת העל על ידי תוספת יציע נוסף מצפון לכ-1,100 צופים ושדרוג היציע המערבי בחדרי הלבשה חדשים, מזנונים, שירותים לקהל, יציע כבוד במרפסת תחת תא השידור עם כ-100 מקומות, עמדת שידור חדשה ועוד וכן טופל כר הדשא באצטדיון בתשתית השקיה וניקוז חדשים ושזרוע דשא חדש, הוסדרה תאורה חדשה בזרקורים, נוסף לוח תוצאות והוחלפו כל הכיסאות הישנים באצטדיון (סה"כ הותקנו באצטדיון כ-5,200 מושבים). מלבד זאת הוכשר בצידו הדרומי מגרש סינתטי לאימונים. השיפוץ שעלותו הייתה כ-35 מיליון שקלים הסתיים ביולי 2020.
Street Legal
Street Legal הוא אלבום רוק של הזמר והמוזיקאי האמריקאי בוב דילן, אשר יצא ב-1978.
סטריט ליגל הוא האלבום האחרון של דילן מהתקופה הטרום-נוצרית שלו, וסימנים ראשונים לתמורה שעמדה להתרחש אצלו נראים בשיריו, כגון השיר "סנור (עלילות של כוח יאנקי)" האפוקליפטי.
מבחינה מוזיקלית, סטריט ליגל הוא חריג בעבודתו של דילן בכך שהוא אלבום שכלל תזמורת מלאה, כולל כלי נשיפה וזמרות רקע. האלבום, וסיבוב ההופעות שבא בעקבותיו, ספג ביקורת בשל הסגנון ה"לאס-וגאסי" שלו. השירים הם ברובם בעלי צליל מלא יותר מאלבומיו הקלאסיים של דילן, ולכן האלבום נחשב לעיתים לאלבום הראשון לאחר "התקופה הקלאסית" של דילן, שהסתיימה עם "Desire" ב-1976, ועם סיום סיבוב ההופעות של ה-Rolling Thunder Revue. סיבוב ההופעות של 1978, שכלל הופעות באירופה וביפן, הכיל גרסאות שונות באופן קיצוני לשיריו המוכרים של דילן, ותועד בהופעה חיה "Live at Budokan". ההקלטה המקורית של האלבום נחשבת לגרועה באיכותה, ורמיקס של האלבום מ-1999 שימש לכל הגרסאות העתידיות.
רבים משירי האלבום, כגון "פוני חדש", משלבים דיון ביחסים מורכבים בין המספר לאישה, ונושאים אפוקליפטיים או דתיים. יש אומרים שמותו של אלביס פרסלי זמן קצר לפני הקלטת האלבום השפיע על המוזיקה שבו. דילן סיפר שלאחר מותו של אלביס, כל חייו חלפו לפניו, והוא לא דיבר עם איש במשך שבוע. על אף שהאלבום לא זכה להצלחה, חלק משיריו זכו לעדנה עם השנים. "סניור" הופיע באוסף של דילן משנת 1985 "biograph". השיר "חילופי המשמר" ("The Changing of the Guards"), מדיטציה מיסטית על הקרבות שלפני אחרית הימים, נחשב לאחד משיריו המוצלחים ביותר של דילן, וזכה למספר גרסאות כיסוי, על ידי, בין השאר, פטי סמית' ופרנק בלאק.
יום הבריאות המינית העולמי
יום הבריאות המינית העולמי מצוין ב־4 בספטמבר הוכרז ב־2010 במטרה לקדם את המודעות העולמית לחשיבות הנושא של בריאות מינית.
יום זה, שנקבע על ידי האגודה העולמית לבריאות מינית, מצוין בכ-60 מדינות בעולם וגם בישראל קיימות התארגנויות של הרצאות לקידום הבריאות המינית.
ארגון הבריאות העולמי הכריז כי בריאות מינית היא: בריאות מינית כוללת יחס חיובי ומכבד למיניות וליחסים מיניים כולל האפשרות לחוויות מיניות מהנות ובטוחות, ללא כפייה, אפילה או אלימות. כדי להשיג ולשמור על בריאות מינית עלינו לכבד ולשמור על הזכויות המיניות של כל האנשים.
אוסי רונה
ביוגרפיה
ב-1966, השתתף אוסי רונה לראשונה בתחרות האירוויזיון ובמהלכה ניצח על השיר "Playboy" אשר ייצג את פינלנד ואותו גם הלחין. רונה המשיך לנצח על שיריה של פינלנד באירוויזיון עד 1989 והפך לאחד מסמליה של התחרות. ב-1992 פרש מתפקידיו כמנצח תזמורת הרדיו והטלוויזיה הפיניים. לאורך הקריירה היה רונה מוביל הרכב, מנצח, או נגן חצוצרה ב-10 תזמורות שונות, וכן היה אחראי על הפסקול של סרטי וסדרות טלוויזיה רבות עד לפרישתו ב-2003. בשנה זו כתב אוטוביוגרפיה שנקראה "עם החצוצרה ומקל המנצח".
נפטר בהלסינקי ב-5 בנובמבר 2020.
מעבדנות רפואית
מעבדנות רפואית (מכונה גם: מדעי המעבדה הרפואית) תחום העוסק במדעי הרפואה ובתחום המעבדה הרפואית בפרט.
הענף חדש יחסית והוקם עקב הביקוש לאנשי מקצוע מוסמכים בסביבת המעבדה אך גם לייעול הבדיקות הרפואיות ולמינוף התפתחות המחקר. אדם הרשאי לעסוק במעבדנות רפואית בעל תואר B.Med.L.Sc לאחר שקיבל רישיון ממשרד הבריאות.
העוסק בתחום יוכל להשתלב במעבדות בתי חולים, בתעשייה הרפואית ובתועמלנות רפואית. מדעי המעבדה הרפואית נלמדים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בטכניון, במכללת הדסה ירושלים ובמכללה האקדמית צפת.
חלקיק חופשי
בפיזיקה, חלקיק חופשי הוא חלקיק הנע באופן חופשי ללא השפעת שום כוח (לא נע תחת שום השפעה של פוטנציאל חיצוני).
בעיית החלקיק החופשי היא אחת הבעיות הפיזיקליות הפשוטות ביותר וניתנת לפתרון באופן מדויק במסגרות תאורטיות שונות (מכניקה קלאסית, מכניקה קוונטית ועוד). הבעיה משמשת כדוגמה ראשונית בלימוד התאוריות הנ"ל ובסיס לפתרון בעיות מסובכות יותר.
במכניקה קלאסית
עבור חלקיק הנע במימד אחד, הצבת F=0 בחוק השני של ניוטון, נותנת:
פתרון המשוואה על ידי אינטגרציה נותן את משוואת התנועה של חלקיק חופשי במימד אחד: כאשר \ x_0, v_0 הם קבועים שנקבעים לפי תנאי ההתחלה.
ניתן להכליל בקלות את הבעיה עבור חלקיק חופשי רב-ממדי. במקרה זה משוואת התנועה תהיה:
מן הפתרונות ניתן לראות שחלקיק חופשי מבצע תנועה במהירות קבועה בקו ישר.
במכניקה אנליטית
הלגרנז'יאן של חלקיק חופשי חד-ממדי הוא:
עבור חלקיק רב-ממדי, \vec{x} יהיה וקטור d-ממדי, ואז:
מביטויים אלו ניתן לקבל את משוואת התנועה של חלקיק חופשי באמצעות משוואות אוילר-לגראנז'.
ההמילטוניאן של חלקיק חופשי חד-ממדי הוא: כאשר p הוא התנע של החלקיק.
במכניקת הקוונטים
במכניקת הקוונטים החלקיק החופשי מתואר על ידי פונקציית גל שפותרת את משוואת שרדינגר כאשר הוא ההמילטוניאן של חלקיק חופשי.
הפתרון הכללי הוא סופרפוזיציה של גלים מישוריים:
אינטגרל מסלול של חלקיק חופשי הוא:
מוזיקה ליטורגית
התכונות היוצרות את אופייה הייחודי של המוזיקה הליטורגית מבוססות על הרעיון, שמוזיקה ליטורגית מתהווה ונכתבת בהתאם לנורמות ולצרכים של הליטורגיות ההיסטוריות השונות של עדות דתיות מסוימות.
על אף המחלוקות ההיסטוריות שעוררה הביקורת על מוזיקה מורכבת ומשוכללת בחוגי הכנסייה, נעשה ביצירות תקופתיות רבות משל אורלנדו לאסוס, גרגוריו אלגרי ותומאס לואיס דה ויקטוריה שימוש רב באמצעי ביטוי מסובכים ומשוכללים ביותר במוזיקה הליטורגית, אלא שיצירות אלה מצייתות לכל דרישה ליטורגית גם כשהן נשמעות כהשתפכויות ספונטניות של אהבת האל, בנאמנות קפדנית לחוקי הקונטרפונקט או פוליפוניה. לצד קנטוס פלאנוס והסגנון הפוליפוני, הכנסייה הקתולית מתירה גם יצירות הומופוניות או ממוספרות, עם או בלי ליווי אינסטרומנטלי, הכתובות או במודוסים כנסייתיים או בסולמות מז'ור ומינור מודרניים. הכנסייה הקתולית ממליצה בחום על מזמור גרגוריאני, הן כמוזיקה פוליפונית והן כשירת אוניסונו לעדת המתפללים.
עד למועצת הוותיקן השנייה, לפי ה- Motu proprio ("על דעתו הוא") של פיוס העשירי (22 בנובמבר 1903), נהגה הכנסייה לפי העקרונות המנחים הכלליים הבאים: "מוזיקת קודש צריכה להצטיין, ברמה הגבוהה ביותר, בתכונות המתאימות לליטורגיה, או, ליתר דיוק, קדושה וטוהר הצורה, שיהיו המקור הטבעי לאופייה ולאוניברסליות שלה מכל יתר הבחינות. שומה עליה להיות קדושה, ומשום כך אסור שתכיל איזה שהם דברי תועבה או חילול קודש, לא רק בה עצמה אלא גם באופן הגשתה על ידי המבצעים אותה. הכרחי שתהיה זו אמנות אמיתית, שאם לא כן לא תוכל להשפיע על רוח השומעים באופן שלו שואפת הכנסייה, כשהיא מקדמת בברכה את אמנות המוזיקה אל הליטורגיה שלה. אבל הכרחי גם שתהיה אוניברסלית במובן זה, שאף כי כל אומה רשאית להכניס אל חיבוריה הכנסייתיים אותן צורות מיוחדות, המהוות אולי את המוזיקה הטבעית והמקומית שלה, הרי צורות אלה חייבות להכפיף עצמן למאפייניה הכלליים של מוזיקת הקודש, באופן שימנע כל חשש שמי מן המאזינים בכל אומה שהיא יתרשם ממנה אלא ואך ורק לטובה." האפיפיור פיוס השנים-עשר הוסיף והרחיב בנושא בדבריו ב-Motu proprio שלו בנושא "מוזיקה סאקרה".
נאי
הנגינה על הנאי מתבצעת על ידי נשיפה על קצה הצינור, תוך כדי הטייתו הצידה ולמטה. לנאי הערבי והטורקי 7 חורים (לנאי האיראני 6 חורים), והנגן אוטם אותם לסירוגין באמצעות אצבעותיו כדי להפיק את הצלילים השונים. אחד מהחורים נמצא בצדו האחורי של הנאי, והוא נאטם על ידי האגודל. החור האחורי נקרא חור ה"פלפול" מכיוון שעל ידו עושים בדרך כלל קישוטי נגינה שהם נקראים "סלסולים".
נגינה על נאי מתבצעת על פי מקאמאת. קיימים 12 חלילי נאי מתוכם 7 מכוונים לסולמות המז'וריים הבאים: דו, רה, מי, פה, סול, לה, סי. 5 חלילים נוספים מכוונים לסולמות מז'וריים הבאים: דו#/רהb, רה#/מיb, פה#/סולb, סול#/להb, לה#/סיb.
הנאי מכוון לטונים שלמים חוץ מהדרגה השלישית המונמכת ברבע טון (למשל אם מדובר בחליל "רה" הצליל מי יהיה מונמך ברבע טון). יש הבונים את הנאי ללא הרבע המונמך בדרגה השלישית.
נאי טורקי
הנאי הטורקי עשוי מקנה עם תשעה מפרקים כמו הנאי הערבי. אך בדרך כלל הקנה של הנאי הטורקי יהיה ארוך יותר מה שיגרום לצליל להיות נמוך יותר. כמו כן לנאי הטורקי יש בקצה הנשיפה מן כובעון הנקרא "באשפרה" העשוי מקרן הבהמה "בופאלו" לעיתים אף משתמשים ב"באשפרה" מעץ זית שנותן צליל עדין יותר לנאי. כיום יש גם באשפרה מפלסטיק ומשאר חומרים אך שימוש בחומר שונה גורם לצליל המקורי להשתנות.
נאי פרסי
סוג נוסף של הנאי, הוא נאי פרסי. שיטת הנגינה בנאי הפרסי נעשית באמצעות נשיפה בצמוד לשן, תוך שליטה בצליל על ידי הלשון. בדרך כלל הנאי הפרסי קצר יותר מהנאי הערבי והטורקי, מה שגורם לצליל גבוה יותר.
עאמר ח'אמש
עאמר פאשה באסים ח'אמש (בערבית: الفريق الركن عامر باشا بسيم خماش; נולד ב-14 בנובמבר 1924 בסלט, אמירות עבר הירדן (כיום בירדן) - מת ב-14 בפברואר 2010 בעמאן, ממלכת ירדן) היה גנרל ירדני בכיר ששימש כיועץ לחוסיין, מלך ירדן. וכרמטכ"ל הכוחות המזוינים של ירדן בתקופת מלחמת ההתשה.
עאמר ח'אמש נולד בעיר סלט שבאמירות עבר הירדן הצעירה, בשנת 1924. אביו היה שופט. הוא התגייס לצבא, ועבר הכשרה בבריטניה. הוא הפך לטייס הקרב הירדני הראשון, ולמד בבית הספר למנהיגות של הצבא האמריקני, בפורט לוונוורת' בשנת 1958. הוא חזר לירדן ולחם במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה מונה בידי המלך לרמטכ"ל, הוא כיהן בתפקידו זה במהלך מלחמת ההתשה ופעולת כראמה. בשנת 1988, מונה כשר בפרלמנט הירדני, הוא פרש מחיים פוליטיים בשנת 2000. לאחר מכן חי בעמאן עד מותו בשנת 2010 בגיל 85. נערכה לו הלוויה מפוארת, ששודרה בכל רחבי המזרח התיכון.
ילדי המים
ילדי המים (באנגלית: The Water-Babies, A Fairy Tale for a Land Baby) הוא רומן לנוער מאת הסופר והכומר צ'ארלס קינגסלי, שנכתב בין השנים 1863-1862 בכתב העת מקמילנ'ס, ויצא לאור כספר ב-1863. הספר כתוב כאגדה בסגנון איגיון, שזור בשירים ובסיפורי משנה הלקוחים מאגדות ומיתולוגיות שונות. לאורך הספר מוזכרים בעלי חיים וצמחים רבים, האופייניים לאזורים שאותם עובר הגיבור במסעותיו. בספר קריצות פארודיות רבות כלפי נושאים שהיו ברומו של עולם בזמן הכתיבה, כמו תורת האבולוציה, המהפכה התעשייתית, עבדות ילדים, עוני ועוד. ב-1978 עובד הספר לסרט באותו שם, שחלקו מצויר וחלקו מצולם.
עלילה
תום הוא ילד מנקה ארובות המגיע עם מעבידו האכזרי, מר גריימס, לבית אחוזה מפואר. הוא נכנס דרך הארובה לחדרה של ילדה בשם אלי. הוא נחשד בגנבה, ונרדף על ידי בעלי האחוזה. הוא בורח, יורד מצוקים וזקנה פוגשת אותו ומטפלת בו כי מרוב שהוא ברח ורץ בשמש היוקדת הוא קיבל חום. הזקנה נתנה לו כוס חלב ונתנה לו לישון אך מתוך שינה הוא הולך ונכנס לנהר, שם הוא הופך ל"ילד מים" - גודלו 10 סנטימטרים וצומחים לו זימים. תום עובר במים הרפתקאות שונות. הוא מתחיל את דרכו בנחל קטן, ומשם עובר לים הפתוח. בדרך הוא רואה כיצד מר גריימס נופל למים וטובע. בים הוא פוגש ילדי מים אחרים וגם את הילדה אלי, וכן פיות המלמדות אותו שיעורי חיים שונים. כחלק מהתבגרותו, תום מבין שעליו לסלוח למר גריימס ולעזור לו, למרות שהלה התאכזר אליו. תום יוצא למסע לאזור הקוטב הצפוני כדי להגיע למקום שבו נמצא גריימס. הוא עוזר למר גריימס להבין שהוא היה אדם רע, ומציל אותו. כעת גם תום יכול לחזור לעולם היבשה, והוא חוזר לזרועותיה של אלי.
כנף מתקפלת
קיפול כנף, המכונה גם כנף מתקפלת, הוא מנגנון המאפשר הקטנת השטח שהמטוס תופס על הקרקע על ידי קיפול הכנף לקראת חנייה או אחסנה ופריסתה לקראת התנעה או המראה. המנגנון משמש בעיקר בכלי טיס המיועדים לשימוש בנושאות מטוסים שכן שטח שהמטוס תופס במהלך חנייתו משפיע על כמות כלי הטיס שנושאת המטוסים יכולה להפעיל. פחות שטח לכל מטוס משמעותו יותר מטוסים על סיפוני הספינה. מסוקים המיועדים לשימוש על גבי נושאות מטוסים או ספינות לרוב גם כוללים מנגנון רוטור מתקפל או להבים מתקפלים, כאשר ראש הרוטור כולל מנגנוני קיפול בנקודת החיבור של הלהבים, אם כי אלה לרוב דורשים תפעול ידני.
למרות שלרוב המנגנון לא משמש לשיפור או שינוי ביצועים אווירודינמיים במהלך טיסה, ה-XB-70 ולקירי השתמש בקיפול הכנף לטובת כליאת גלי הלם במהלך שיוט על-קולי.
היסטוריה
לאחר הטיסה הראשונה של המטוס הימי עלתה האפשרות לשימוש בכלי טיס לסיור בקרבת ציי מלחמה, שיכלו לאתר ספינות אויב. ספינות הוסבו לשאת מטוסים אלו, להעבירם למים בעזרת מנוף ובסוף משימתם להעלות את המטוסים בחזרה לספינה. אבל בשונה מחניית מטוסים על הקרקע, שיכלו לחנות בסככות ואף להיכנס להאנגרים, על גבי ספינות אין מספיק מקום למטוסים כאלו, כמו כן אין אפשרות להכניסם לפתחי המטען בספינות, ולכן עלה הצורך הקטנת שטח הסיפון שכל מטוס תופס. לעיתים הסתפקו בפירוק הכנפיים לקראת אחסנת כלי הטיס, ובהרכבת הכנפיים לפני הורדה לים והוצאה לטיסה, אבל זה היה יכול לקחת שעות של עבודות הכנה.
בשנת 1913 האחים שורט, אחת מיצרניות המטוסים הראשונות בעולם, רשמו פטנט על מנגנון קיפול כנפיים למטוס הסיור הימי הדו-כנפי שורט פולדר. המטוס כלל צירים בשורשי הכנפיים שאפשרו סיבובם אחורנית במקביל לגוף, כאשר במצב זה הכנפיים הוחזקו על ידי נועלים הבולטים מגוף המטוס.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, בתעופה אזרחית קיפול כנפיים שימש בעיקר למטוסים קלים בעיקר בשביל לאפשר לשנע אותם על גבי נגרר או משאית. ניסויים במכוניות מעופפות שהחלו בתקופה זאת עם דגם כגון וייטהד מספר 21 ו-וואטרמן ארומוביל גם כללו במקרים רבים יכולת קיפול כנפיים. ספינות מלחמה רבות דוגמת סיירות הכלו לכלול יכולת לשאת כמות מצומצמת של מטוסים ימיים לטובת סיור וסיוע בטיווח ארטילריה. חלק מהספינות הללו כללו גם מעוט לשיגור המטוס הצידה מסיפון הספינה עצמה. לאחר כניסה לשירות של ראשוני נושאות המטוסים לשירות, יכולת לקיפול כנפיים נהיו חשובות אף יותר. נושאות מטוסים לא נשאו מטוסי סיור בלבד, שנוטים לבצע משימות לבדם, אלא מטוסי קרב, מפציצים ומפציצי טורפדו שמבצעים משימות במבנים גדולים ככל הניתן. לכן יכולת קיפול הכנפיים מאפשרות לשים כמות גדולה של מטוסים על סיפון הטיסה ולהוציאם לטיסה בקצב גבוה, ולהפך, כאשר המטוסים חוזרים ממשימה עם מעט הדלק שנותר מאפשר נחיתה של המטוסים ואז חנייתם בחרטום לטובת פינוי מקום המטוס ועל ידי כך מאפשרים קצב נחיתות גבוה. באותה תקופה מטוסים הפכו לכבדים, ומורכבים יותר, ובמיוחד לאחר המעבר למטוסים חד-כנפיים בעלי כנפיים שלוחות מכלולי קיפול הכנף הפכו למורכבים יותר ולכן דרשו התאמות מבניות ומכניות שונות, דוגמת להתאמת מכלולי היגוי בכנף לקיפול ללא הצורך לניתוקם טרם הקיפול וכדומה. הדאגלס TBD דבסטייטור היה למטוס הראשון עם יכולת קיפול ופריסת כנפיים אוטומטית בעזרת מערכת מפעילים הידראוליים.
לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר, מסוקים החלו לפעול מנושאות מטוסים, דרישות דומות להקטנת השטח של הדיסקה על הקרקע הביאו להתאמת מנגנוני החיבור של הרוטורים לראשי הרוטורים לפירוק חלקי וקיפול לטובת חנייה ואחסנה אבל אלה נשארו ידניים מאז.
כאמור, מנגנון קיפול כנפיים קיים בעיקר לטובת חנייה ואחסנה של כלי הטיס, בשנת 1964 המפציץ הכבד ה-XB-70 ולקירי עלה לאוויר. המטוס כלל מנגנון ייחודי בכנפי הדלתא שלו, בהן החלק החיצוני של הכנפיים יכלו לנטות מטה ב-65. במהלך טיסה במהירויות על קוליות מנגנון הכנף הנפולה הייתה כולאת גלי הלם מתחת לכנף ועל ידי כך מעלים עילוי ויעילות במצב זה. כתופעת לוואי, תנועת מרכז העילוי, הנוטה לנוע אחורה במהירויות על קוליות, הייתה מוגבלת בגלל הקטנה בשטח המעשי של הכנף. אבל המטוס לא נכנס לייצור סדרתי. כמו כן תוכנן מטוס קרב בעל מנגנון דומה ה-F-108 ראפייר.
ה-V-22 אוספריי שהמריא לראשונה ב-1989 הותאם לכלול מכלול קיפול מורכב מאוד אשר מקפל בצורה אוטומטית את להבי הפרופלורים ומסובב את שתי הכנפיים ואת תיבת הכנף על גבי כלי הטיס 90 מעלות ככה שהן מתיישרות עם גוף המטוס.
בשנת 2018 בתוכנית ניסוי משותפת עם בואינג, נאס"א הטיסה מטוס ניסוי בלתי מאויש המכונה PETRA שניסה יכולת קיפול כנף במהלך טיסה בעזרת חומרים חכמים, ספציפית סגסוגות זיכרון צורה שיכלו להטות את קצה הכנף מעלה או מטה לטובת שיפור ביצועים בתנאי טיסה שונים. הטכנולוגיה צפויה לעבור ניסויים במטוס F-18 של נאס"א בשלב כלשהו בעתיד.
בשנת 2020 המריא לראשונה הבואינג 777X. המטוס כולל מוטת כנף גדולה במיוחד בשביל לשפר את ביצועי השיוט שלו, אבל בשל כך הוא גדול מדי בשביל להיכנס בשערים בשדות התעופה הגדולים. בשל כך הוסף מטוס מנגנון המקפל את קצה הכנף כלפי מעלה.
מאפיינים
התפקיד של מנגנון קיפול כנף הוא לאפשר למטוס להקטין את חותמתו ואת מוטת כנפיו ועל ידי כך להיכנס במקומות קטנים יותר, ללא הצורך בפירוק מלא של הכנפיים. חלק ממנגנוני קיפול הכנפיים מאפשרים קיפול רק כאשר הרכיבים המכניים המובילים לכנפיים, כגון מוטות או כבלים השולטים על המאזנות או המדפים מנותקים ומחוברים חזרה בהכנות לטיסה. זה אופייני למטוסים קלים בהם המכלולים הללו הם יותר פשוטים והדרישה להכנת המטוס לטיסה מאפשרים מספיק זמן לעשות זאת.
המכלולים האחרים כוללים התאמות שלא דורשות פירוק מכלולים לטובת קיפול. אלה לרוב קיימים במטוסים שדרישות זמנים המשימה לא מאפשרים ניתוק וחיבור רכיבים במהלך הקיפול או הפריסה של הכנפיים.
בעוד חלק ממכלולי הקיפול כוללים יכולת לקיפול ופריסה אוטומטיות (הידראולי או חשמלי), השאר נדרשים להיות מקופלים ידנית. היתרון של מכלולי הקיפול האוטומטיים היא שבעזרתן ניתן לקפל כנפיים שהן כבדות או גדולות מדי, או שנמצאות גבוה מדי בשביל צוותים לעשות זאת ידנית. לרוב מכלול הנעילה של הכנפיים למצב סגור יכלול כמה מכלולי בוכנה המוציאה שן וננעלת באוזן בחלק השני.
מטוסים בעלי כנפיים מתקפלות לרוב לא כוללים תאי דלק בחלק המתקפל של הכנפיים, בגלל שאחרת מנגנון הקיפול עצמו, ושיטת התדלוק בהכנות לטיסה יהיו מורכבים הרבה יותר. זאת אומרת, שכל הדלק של המטוס נכלל בחלק הלא מתקפל של הכנפיים ובגוף המטוס עצמו. כמו כן, לרוב החלק המתקפל של הכנף לא נושאת מנשאים כגון טילים, פצצות או בידונים, אם כי יש יוצאים מהכלל.
כנף מתקפלת אחורנית
קיפול אחורנית מתאפשר על ידי נקודת חיבור בעלת מפרק לקראת שפת זרימה של הכנף ותאורטית מאפשר חסכון מקסימלי במקום. קיפול זה אופייני למטוסים דו-כנפיים עם סמוכות ביניהם הנדרשים להתקפל יחדיו. לרוב המכלול ידרוש התאמה גאומטרית דוגמת קיצור מיתר הכנף בחלק הקבוע של הכנף כדי לפנות מקום לחלק המתקפל. לעיתים קרובות צורת קיפול זאת תדרוש ניתוק כבלים או מוטות היגוי המובילים לתוך הכנף בגלל המרחק בין מרכיבי החלק המתקפל של הכנף לחלק הקבוע.
מטוסים מסוימים כוללים ציר עם מפרק המאפשר סיבוב הכנף במהלך קיפול כדי שהכנפיים יהיו צמודות ככל הניתן לגוף המטוס לחיסכון מרבי בשטח.
ציר זוויתי (STO-WING)
בתוכנית הפיתוח של ה-XF4F גראמן לראשונה התנסתה במכלול קיפול המשתמש בציר המותקן בזווית. ציר זה מסובב את הכנף במהלך הקיפול ככה שכשהכנף מגיעה למצב מקופל, שפת ההתקפה שלה נוטה מטה. פתרון זה הוכיח את עצמו כפשוט ויעיל למדי, אם כי לרוב מותקן במטוסים ישרי כנף. כמו כן החלק החיצוני של הכנף לרוב לא נושא דלק או מנשאים אחרים. פטרון זה אופייני למטוסים לנושאות מטוסים ישרי כנף תוצרת חברת גראמן, אם כי גם שולב בכלי טיס אחרים ובתצורות שונות.
כנף מתקפלת מעלה
כנפיים מתקפלות מעלה הן נפוצות במיוחד במטוסים בעלי כנפיים משוכות ובמטוסים בהם החלק הקבוע של הכנפיים הוא רחב יחסית. המכלול של קיפול הכנף הוא לרוב פשוט יחסית עם ציר בשפה העליונה של הכנף ונועלים בתחתית. כאמור, לרוב החלק המתקפל של הכנפיים לא נושא דלק או מנשאים חיצוניים. במטוסים מסוימים הכנפיים מתוכננות להתקפל מעלה ומעל גוף המטוס, החלק המתקפל של הכנפיים ייתכן ויפגשו מעל לגוף המטוס. בשביל לאפשר קיפול זה, שתי הכנפיים יכללו צירים במקומות שונים בשפה העליונה של הכנף, ככה שהזווית של הקיפול של כנף אחת תהיה שונה במעט ככה שכנף אחת תחלוף לפני השנייה.
קיפול רוטור
קיפול רוטור מתאפשר ברוטורים בהם הלהבים כוללים אוזניים בשתי צידי שורש הלהב. אם מנתקים את האוזניים בצד אחד, הלהב יכולה להסתובב לצד השני. במצב כזה לרוב תהיה התאמה לפירוק מהיר בצד אחד, וציר לסיבוב נוח בצד השני של שורש הלהב.
קיפול כנפיים ורוטורים במכוניות מעופפות
במכוניות מעופפות מטרת התכנון היא להנגיש טיסה וליצור כלי טיס שמסוגל לנסוע על כביש וכן לטוס. מטוסים, יחסית לכל כלי טיס אחר, הם היעילים ביותר מבחינת יכולת מטען, מהירות וטווח. לכן בהרבה מקרים מכוניות מעופפות מתוכננות לכלול כנפיים, אבל גם להתאים לכביש והחנייה. חלק מהמכוניות המעופפות כוללות כנפיים ומבני זנב ומייצב לפירוק ידני, אבל זה דורש זמן וכן יכולת לשאת את הרכיבים הללו ברכב או בנגרר, מה שמגביל את הרכב בנוחיות ויכולת התפעול. לכן בהרבה מקרים מכוניות מעופפות כוללות יכולת קיפול כנפיים בצורה אוטומטית או ידנית בהכנות לטיסה. חלק מהרכבים הללו כוללים גם מבנה זנב טלסקופי הנפתח אחורנית בהכנות לטיסה.
חברה סלובקית אחרת בשם Klein Vision פיתחה את ה-AirCar, מכונית מעופפת עם כנפיים מתקפלות ייחודיות וכוללות מספר שלבים. הכנפיים מתקפלות לחצי לאורך המוטה של הכנף, אז הכנפיים מוטות למעלה ככה שהן נכנסות בשורשן לתוך הרכב. בשלב האחרון הכנפיים מוטות אחורה ולמטה. מבנה הזנב הטלסקופי של הרכב אז מתקפל לתוך הרכב ומכסה את הכנפיים.
חברת Terrafugia מפתחת שני דגמי מכונית מעופפת. המכונית הראשונה המכונה Transition נמצאת בשלב האב-טיפוס המכונית כוללת שתי כנפיים בהתקנת גחון עם קיפול כפול – מעלה ואז מטה. המכונית המעופפת השנייה המכונה TFX נמצאת בשלבי תכנון מוקדמים. המכונית מתוכנת לדמות לכלי טיס מטה רוטור וכוללת כנפיים עיליות בתצורה שחפית – מוטה בזווית מעלה ואז מטה. בקצה הכנפיים יותקנו שני רוטורים המופעלים בעזרת מנועים חשמליים. הרוטורים יכללו להבים מתקפלים. במהלך קיפול החלק החיצוני של הכנף (הנוטה מטה) יתקפלו מטה ולתוך מגרעת בגוף הרכב.
חברה נוספת בשם PAL-V מפתחת מכונית עם רוטור מתקפל ומדחף באחורי הרכב שבתצורת הטיסה שלו מהווה אטוג'ירו. בהכנות לטיסה ישנו זנב טלסקופי לפריסה ידנית, אבל הרוטור עם התורן שלו נפרסים ומתקפלים אוטומטית.
אלגברת בנך
במתמטיקה, אלגברת בנך היא מרחב בנך שהוא גם אלגברה (מעל שדה הסקלרים) כך שפעולת הכפל היא רציפה. באופן פורמלי, מרחב בנך יחד עם העתקה ביליניארית נקרא אלגברת בנך אם מתקיים:
דייוויד צ'ייס
דייוויד צ'ייס (באנגלית: David Chase; נולד כדייוויד דסזאר או דל-סזאר ב-22 באוגוסט 1945) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי טלוויזיה וקולנוע אמריקאי. יצירתו הידועה ביותר של צ'ייס היא "הסופרנוס", סדרת דרמה הגוללת את מעלליה של משפחת מאפיה בניו ג'רזי. הסדרה, אשר שודרה לראשונה ב-1999, הייתה ללהיט מיידי וזיכתה את צ'ייס בשני פרסי אמי.
קורות חיים
צ'ייס נולד למשפחה ממוצא איטלקי במאונט ורנון וגדל בעיר קליפטון בניו ג'רזי. בילדותו התעניין תחילה במוזיקת רוק ואף היה מתופף במספר להקות חובבניות, לפני שפנה ללימודי קולנוע באוניברסיטת סטנפורד. לאחר סיום לימודיו החל לעסוק כתסריטאי בסרטי וסדרות אימה. ב-1976 נשכר כתסריטאי וכמפיק סדרת המתח הבלשית The Rockford Files. ב-1980 זכה צ'ייס לראשונה בפרס אמי על התסריט עבור סרט הטלוויזיה "Off the Minnesota Strip", אשר עסק בנערה הבורחת מביתה במינסוטה. בתחילת שנות ה-90 החל צ'ייס להפיק את הסדרה "חשיפה לצפון". כאשר זו ירדה מהמסך ב-1996 נעלם אף צ'ייס מעולם הבידור וחזר שוב רק כעבור שלוש שנים ככותב ומפיק "הסופרנוס", אשר הביאה אותו לגדולתו הנוכחית. ב-2012 יצא סרטו הראשון של צ'ייס "לא מתפוגג", שזכה להקרנה ראשונה בפסטיבל הסרטים של ניו יורק באוקטובר. הסרט מבוסס על ילדותו ומספר על להקת רוק בשנות השישים. בין השאר משחק בסרט ג'יימס גנדולפיני, שגילם את דמותו של טוני סופרנו בסדרה "הסופרנוס".
בשנת 2021 לקח חלק בהפקת הסרט "הקדושים של ניוארק" שביים אלן טיילור ויהיה לפריקוול של הסדרה "הסופרנוס".
נתן דוד רבינוביץ' (שידלובצה)
רבי נתן דוד רבינוביץ' משידלובצה (תשרי תקע"ד, 1813 – ז' בחשוון תרכ"ו, 1866), היה אדמו"ר מבית פשיסחה, נכדו של "היהודי הקדוש". היה אדמו"ר בולט בפולין, ורבים מצאצאיו כיהנו באדמו"רות. מבנו יצאה שושלת ביאלה.
ביוגרפיה
נולד בפשיסחא לרבי ירחמיאל רבינוביץ', שכיהן כאדמו"ר בעיר. נישא לדבורה פערל בת הרב שמואל ושליצקי. היה תלמידו של רבי ישכר בער מראדושיץ, תלמידם של "החוזה מלובלין" ו"היהודי הקדוש".
נפטר ונקבר בשידלובצא. קברו היה למוקד עלייה לרגל.
אחריו כיהנו בניו: רבי צמח ברוך בשידלובצה, רבי פינחס בקינצק, רבי שרגא יאיר בביאלברזיג ורבי יצחק יעקב בביאלא. חתנו (בזיווג ראשון) של רבי נתן דוד היה רבי אפרים טאוב מקוזמיר.
דברי תורתו
דברי תורתו כונסו בספרים "תפארת אבות", "ישרי לב", "תפארת בנים", "סיפורי חסידים" על המועדים וכן בקונטרס "זר זהב" שבסוף ספר "ארן עדת" (דברי תורתו של בנו רבי שרגא יאיר).
בתורתו, חוץ מן הסגנון המאפיין של אביו רבי ירחמיאל הכוללת שילובים מתורת פשיסחא הנוקבת ותורת חסידות פולין העממית, נמצאים גם מוטיבים מתורתם של רבותיו מרדושיץ, מוגלניצא, צאנז ורוז'ין.
לדלי קינג
לדלי ברנטון קינג (באנגלית: Ledley Brenton King; נולד ב-12 באוקטובר 1980 בבואו, לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי ממוצא אנטיגואי ששיחק בעמדת הבלם בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים
קינג הצטרף לאקדמיית הנוער של טוטנהאם בשנת 1997, וכבר בעונה שלאחר מכן קודם לקבוצה הבוגרת והפך לשחקן מקצועני רשמית. הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הייתה במאי 1999, בהפסד החוץ לליברפול באנפילד, 3-2. בעונותיו הראשונות, כאשר פתח בהרכב הקבוצה תופקד לרוב כקשר על ידי מאמנו דאז ג'ורג' גרהאם, ואחרי שהציג משחק מעולה בקישור הקבוצה בנובמבר 2000, כאשר טוטנהאם ניצחה את ליברפול 2-1, קינג קנה לעצמו בעצם מקום של קבע בהרכב הפותח של המועדון. שערו הראשון עבור המועדון, הובקע בדצמבר 2000, בתיקו 3-3 עם ברדפורד סיטי, השער שכבש הובקע לאחר 10 שניות בלבד מפתיחת המשחק, שיא פרמייר ליג לתקופתו כשער המהיר ביותר במסגרת הליגה.
למרות זאת, אחרי שגרהאם פוטר ממשרת מאמן הקבוצה, קינג הוצב מחדש כבלם על ידי מאמנו החדש גלן הודל, ואחרי שעמיתו לקבוצה הוותיק סול קמפבל עבר ליריבה ארסנל, קינג התבסס כשחקן ההגנה החשוב ביותר של המועדון. בעונה הראשונה ללא קמפבל,, הוא אכן הפך להיות בורג מרכזי ביותר בהגנה הקבוצה, כאשר ייצב את הקו האחורי של טוטנהאם, ותרם רבות לדילול ספיגת השערים של הקבוצה. עד סוף העונה הזו, קינג שותף במספר משחקים של נבחרת אנגליה והוחשב כאחד המגנים הצעירים הטובים ביותר באנגליה, לאחר שטוטנהאם סיימה את העונה במקום ה-9, מיקומה הגבוה ביותר ב-6 השנים האחרונות דאז.
בעקבות פציעת ירך שפגעה בו בקיץ, הוא החמיץ את חודשיה הראשונים של עונת, וחזר למגרשים רק בנובמבר 2002, תוך כדי שהוא במהרה משיב לעצמו את כושר המשחק שלו כמגן. למרות כל זאת, קינג צבר ביקורת שלילית בתקשורת, אחרי שטוטנהאם ספגה כמות גבוהה של שערים במהלך העונה. בשני המחזורים האחרונים של העונה בלבד, טוטנהאם ספגה 9 שערים במשחקים נגד מידלסברו ובלקברן רוברס. אחרי ההשמצות הרבות, קינג דווקא זכה לגיבוי מהתקשורת, שכעת הפנתה את מרבית האשמה על יכולתה הרעה של טוטנהאם במאמן הקבוצה, גלן הודל, ובשיטת המשחק הלא מוצלחת שלו ובחירת השחקנים המוטעית שלו.
אחרי שהודל פוטר בספטמבר 2003, דייוויד פליט מונה למשרת האימון לתקופה זמנית, והחזיר לקינג את עמדתו במרכז השדה, על מנת ליצור משחק הגנה טוב יותר בקישור הקבוצה. למרות שטוטנהאם נאבקה בירידה, אחת מנקודות האור של הקבוצה לאותה העונה הייתה תצוגתו המעולה של קינג בקישור הקבוצה. בפברואר 2004, אחרי שלא הבקיע שער במשך שלוש שנים, קינג כבש שער נפלא מקצה הרחבה במשחק גביע ה-FA נגד מנצ'סטר סיטי, ובשבוע שלאחר מכן כבש שוב שער נגד צ'רלטון אתלטיק. בהמשך לכיבושיו הנדירים הללו, קינג כבש שער נוסף, שבוע בלבד לאחר מכן, הפעם עבור הנבחרת האנגלית, שערו הראשון והאחרון בשורותיה.
בקיץ 2004, הנהלת הקבוצה וסגל השחקנים השתנה באופן קיצוני במועדון. ז'ק סנטיני מונה למשרת המאמן, והקשרים מייקל קאריק, פדרו מנדס ושון דייוויס צורפו, דבר שהשיב את קינג לעמדת הבלם עקב ריבוי קשרים. נור א-דין א-נייבת המרוקני הוחתם על מנת להביא ניסיון להגנת הקבוצה, וקינג הציג יכולת טובה כאשר שיתף פעולה עמו בהגנת הקבוצה. הציוות של קינג ונייבט יחד, בנוסף להחתמת השוער האנגלי הנחשב פול רובינסון, הובילה לירידה דרמטית ברמת הספיגה של הקבוצה, אחרי שבשתי העונות שלפני כן ספגה 57 ו-62 שערים, בעונה בה שיתפו פעולה לראשונה ספגה טוטנהאם רק 41 שערים בפרמייר ליג, הכמות המועטה ביותר שסופגת הקבוצה מאז עונת 1970/1971. קינג שיחק את כל דקות הקבוצה בפרמייר ליג, ולמעשה במהלך כל העונה הדקות היחידות בהן לא שיחק היו במשחק גביע, בו ניצחה טוטנהאם 3-0 את נוטינגהאם פורסט. במהלך העונה, הקבוצה שמרה על שער נקי 13 משחקי ליגה. וקינג זכה בתואר שחקן המשחק במשחקי החוץ נגד צ'לסי ומנצ'סטר יונייטד. קינג כבש 3 שערים באותה העונה, אחד בדרבי של צפון לונדון נגד ארסנל, אחד בניצחון המוחץ 5-1 על אסטון וילה והאחרון במשחק גביע ה-FA נגד ברייטון אנד הוב אלביון. בינואר 2005, אחרי מכירת ג'יימי רדנאפ לסאות'המפטון, המאמן החדש של הקבוצה, מרטין יול, מינה את קינג לקפטן הקבוצה החדש.
בקיץ 2005, קינג היה קפטן הקבוצה שזכתה בגביע השלום, לאחר ניצחון על אלופת ליגת העל הצרפתית אולימפיק ליון בגמר. קינג עלה מעל הציפיות ממנו לעונה זו, ויחד עם שותפו החדש להגנה, מייקל דוסון, הציג עונה מרשימה עבור ההגנה של קבוצת טוטנהאם הוטספר. ההגנה החדשה החזקה של הקבוצה, ספגו אפילו פחות שערים מן העונה שלפניה, כאשר ספגה טוטנהאם רק 38 שערים במהלך העונה. קינג כבש שוב שלושה שערים, נגד פורטסמות', צ'רלטון אתלטיק, ושוב שער נגד ארסנל בדרבי הלונדוני. במהלך רוב העונה, טוטנהאם מוקמה במקום הרביעי בליגה, ונתלו ציפיות רבות שקינג יוביל את הקבוצה לזכייה במקום לליגת האלופות. למרות הכל, קינג שבר את כף הרגל שלו באפריל, והחמיץ את ארבעת משחקי הליגה של העונה, בהם הקבוצה צברה רק 4 נקודות בלבד. במחזור האחרון של העונה, מספר שחקני הרכב של הקבוצה קיבלו הרעלת מזון, והקבוצה הפסידה עם הרכב חלופי לווסטהאם יונייטד 2-1, דבר שגרם לארסנל לחלוף על פניה של טוטנהאם בטבלה, ולהדיח אותה מהמקום המקנה את ההעפלה למוקדמות ליגת האלופות.
קינג סבל במהלך עונת מפציעות רבות. אחרי פציעה בברך בהכנות לקראת תחילת העונה, הוא החל את העונה רק באמצע ספטמבר. אז, אחרי ששבר שוב את כף הרגל, קינג לא שיחק כלל עד לאמצע אפריל, במשחק רבע גמר גביע אופ"א נגד סביליה. הקבוצה שיחקה במהלך העונה סך הכל 59 משחקים בכל המסגרות, וקינג שותף בפחות ממחצית מהם. ללא קינג, הגנת הקבוצה התקשתה מאוד, ושמרה רק במהלך 3 משחקים על שער נקי במסגרת הליגה. במהלך העונה קינג שימש כקפטן במשחק הניצחון על צ'לסי 2-1, בניצחון הליגה הראשון של טוטנהאם על צ'לסי מאז שנת 1990, והראשון בוייט הארט ליין מאז 1987.
במהלך עונת, קינג שמר על כושר טוב ונמנע מפציעות, ואף שימש כקפטן הקבוצה בניצחון 2-1 על צ'לסי במסגרת גמר גביע הפוטבול ליג, ב-24 בפברואר 2008, כאשר שיחק לצידו של ג'ונתן וודגייט במרכז הגנת טוטנהאם. ב-3 באפריל 2008, הקבוצה הכריזה שתשמור על קינג מחוץ לסגל הקבוצה על מנת שלא ייפצע, מאחר שהקבוצה הודחה מכל המסגרות התחרותיות לעונה. ב-12 באוגוסט 2008, לדלי הניף את הגביע עבור הקבוצה בעלת מספר הספיגות הנמוך ביותר בפרמייר ליג לעונת 2007/2008.
ב-26 באוקטובר 2008, לדלי ערך את הופעת הליגה ה-200 שלו במדי טוטנהאם, בניצחון 2-0 על בולטון וונדררס.
ב-19 ביולי 2012 הודיע קינג על פרישתו ממשחק פעיל וזאת בשל פציעות טורדניות שתוקפות אותו.
נבחרת אנגליה
הופעת הבכורה של קינג בנבחרת האנגלית הייתה בהפסד 2-1 לאיטליה במרץ 2002. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד פורטוגל ב-18 בפברואר 2004, בו הבקיע את שערו הראשון עבור אנגליה, בהופעתו השלישית במדיה. קינג קיבל גם זימון במהלך קיץ 2004 לקראת טורניר יורו 2004, בעקבות פציעתו של ג'ון טרי, ופתח במשחק הפתיחה נגד נבחרת צרפת. הוא שיחק גם במשחק האחרון של שלב הבתים בטורניר, כמחליף בקישור הנבחרת במשחק נגד קרואטיה. קינג המשיך להיכלל בסגל הרחב של אנגליה, ונאבק על מקום בהרכב עם ג'ון טרי וריו פרדיננד. הוא גם שימש כשחקן חילוף לעמדות הקישור בנבחרת האנגלית.
אחרי ששיחק במדי אנגליה באופן קבוע במהלך שלבי המוקדמות לקראת מונדיאל 2006, קינג נופה מהנבחרת בעקבות שבר בכף הרגל ב-15 באפריל 2006. על אף שפציעתו לא הייתה חמורה משל שחקני הסגל דייוויד בקהאם, גארי נוויל וסטיבן ג'רארד, החליט מאמן הנבחרת סוון גוראן אריקסון, שלנפות את קינג מהסגל.
פציעותיו החוזרות ונשנות של קינג מנעו ממנו במהלך השנים האחרונות להיות שחקן קבוע בנבחרת, ובין השנים 2005-2007, הוא שותף בסך הכל ב-4 משחקי נבחרת, האחרון שבהם היה במסגרת מוקדמות יורו 2008 נגד אסטוניה ב-6 ביוני 2007.
סודאן (פירושונים)
{{פירושונים| מקומות: אחר:
ראו גם
}}
כורובאטס
כוֹרוֹבַּאטֵס (מיוונית: χωροβἀτης) הוא מכשיר מדידה רומי ששימש למדידה מדויקת של שיפועים לצורך בנייה. תוצאות המדידה בכורובאטס נחשבות מדויקות יותר משניתן להשיג באמצעות פלס. הכורובאטס מתואר בספר "על אודות האדריכלות" שכתב המהנדס והאדריכל הרומי ויטרוביוס לפני כ-1900 שנה, בפרק העוסק בבניית אמות מים. חוקרים סבורים שזהו הכלי המרכזי ששימש למדידת שיפועים בעת בניית אמות מים, כמו בניית האמה התחתונה בירושלים, שנבנתה על ידי החשמונאים תוך שימוש בטכנולוגיות רומיות. רמת הדיוק של הכורובאטס קריטית לשמירת שיפוע קבוע לאורך האמה, במיוחד כשהפרש הגבהים בין שני קצות האמה קטן. במקרה כזה יש לבנות את האמה בשיפוע מתון מאוד, דבר המצריך תכנון קפדני ושימוש בכלי מדידה מדויקים.
אופן פעולת המכשיר
הכורובאטס מורכב ממסגרת עץ ארוכה, שקרוב לשני קצותיה תלויות שתי משקולות. כאשר מעמידים את המכשיר על גבי שיפוע, המשקולות שבקצותיו נוטות ומגיעות לגבהים שונים. ההפרש בין הגבהים מלמד על זווית השיפוע.
רופא להשכיר
רופא להשכיר (באנגלית: Royal Pains) היא סדרת דרמה המשכית של רשת USA האמריקאית ששודרה בין השנים 2009–2016 למשך 8 עונות. הסדרה בכיכובו של מארק פויארסטין מספרת על רופא צעיר בשם האנק לוסון המואשם בגרימת מותו של חולה חשוב. האנק מחליט לעבור לגור עם אחיו הצעיר, אוון בהמפטונס. שם הופך האנק ל"רופא להשכיר" של העשירים המקומיים.
הסדרה עלתה לראשונה ב-4 ביוני 2009 וכללה 12 פרקים עד שהגיעו לסיומם ב-27 באוגוסט 2009.
העונה השמינית והאחרונה עלתה ב-18 במאי 2016, כללה 8 פרקים שלא צלחו כמו העונות הראשונות, והסתיימה ב-6 ביולי 2016.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ yes Drama.
קאטס (סרט, 1998)
קאטס (באנגלית: Cats, בתרגום מילולי לעברית: חתולים) הוא סרט מוזיקלי משנת 1998 המבוסס על המחזמר הבימתי משנת 1980 "קאטס" מאת אנדרו לויד ובר, שהוא בעצמו מבוסס על אוסף השירים משנת 1939 "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים" מאת ת"ס אליוט. לויד וובר היה אחראי על התזמור של ההפקה, והוא הזמין את ג'יליאן לין, הכוריאוגרפית של ההפקה הבימתית המקורית, לאמן את השחקנים לקראת הצילומים לסרט. דייוויד מאלט שימש כבמאי ההפקה.
הסרט הוא צילום של ההופעה הבימתית, אחרי שחלקים ממנה נחתכו על מנת לקצר את זמן הריצה עבור שידורי הטלוויזיה. הסרט צולם בתיאטרון אדלפי בשנת 1997, עם צוות שחקנים שנבחרו מבין הפקות בינלאומיות שונות של המחזמר. בתחילה, הסרט הופץ למכירה ב-VHS, ובהמשך גם ב-DVD וב-Blu-ray. הסרט שודר בערוצי טלוויזיה שונים, בהם PBS, BBC ו-Ovation.
תקציר העלילה
העלילה כולה מתרחשת במגרש גרוטאות מוזנח במהלך לילה אחד וארוך, במהלכו שבט החתולים "הג'ליקלס" (Jellicles) מתאספים עבור נשף חתולי הג'ליקלס, בו ייבחר החתול אשר יזכה לעלות לשמיים ולהיוולד מחדש לחיים חדשים.
שחקנים ודמויות
צוות השחקנים מורכב מחברים בהפקות בינלאומיות שונות של המחזמר, אשר הוזמנו לגלם שוב עבור הסרט את התפקידים אותם גילמו על הבמה. ביניהם נמנים איליין פייג' וסוזן ג'יין טאנר, שהשתתפו בהפקה המקורית של המחזמר בוסט אנד בתור גריזבלה וג'לילורום, בהתאמה, וקן פייג', שהשתתף בהפקה המקורית של המחזמר בברודוויי בתפקיד דברימימוס הזקן. היוצא מן הכלל הוא ג'ון מילס, שמגלם את דמותו של גאס בפעם הראשונה.
הפקה
הסרט צולם בתיאטרון אדלפי בלונדון במשך 18 ימים במהלך אוגוסט 1997. תחילה, הוקלטו קולותיהם של השחקנים המבצעים את השירים, ולאחר מכן בוצעה פעמיים ההצגה במלואה, וצולמה על ידי 16 מצלמות שונות. לאחר מכן, במשך כמה שבועות, צולמו צילומי קלוז-אפ ופיק-אפ.
המוזיקה הוקלטה בביצועה של תזמורת המורכבת מ-100 כלי נגינה, כאשר סיימון לי שימש כמנהל המוזיקלי והמנצח. בסרט נעשה שימוש במוזיקה מהפקות בינלאומיות שונות של ההצגה הבימתית.
הבדלים בין הסרט לבין הגרסה הבימתית
מאחר שהפקה זו יועדה קודם כל להיות משודרת בטלוויזיה, ההצגה הועמדה מחדש וצולמה ללא נוכחות קהל. חלקים משמעותיים מההצגה הושמטו, שכן זמן הריצה של הסרט עמד על קצת מתחת לשעתיים, בעוד זמן הריצה של ההצגה הבימתית עמד על שעתיים ו-40 דקות. כל הקטע "Growltiger's Last Stand" נחתך, כמו גם קטעים מתוך "The Jellicle Ball", "The Old Gumbie Cat", "Mr. Mistoffelees", "Macavity: The Mystery Cat" ו-"Mungojerrie and Rumpleteazer".
הפצה
בתחילה, בשנת 1998, הסרט הופץ למכירה לצפייה ביתית על גבי קלטות VHS ו-DVD על ידי Polygram Vide, והגיע למקום השישי בטבלת הישגי מכירות של קלטות וידאו של בילבורד. הגרסה שהופצה על ידי סרטי יוניברסל בשנת 2002 הגיעה להישג של פלטינה 18x בממלכה המאוחדת. מהדורת Blu-ray יצאה בשנת 2013. גרסה זו כללה צילומים נוספים מאחורי הקלעים.
הסרט הוקרן בבכורה טלוויזיונית בערוץ PBS ב-2 בנובמבר 1998, במסגרת "Great Performances". מאז, הסרט שודר בערוצי טלוויזיה שונים, לרבות ב-BBC וב-Ovation. בנובמבר 2014 הסרט הוקרן שוב במסגרת "Great Performances".
שעות מתות
שעות מתות הוא ספרו החמישי והאחרון של אורי אדלמן. הספר, אשר ראה אור בשנת 2004, הוכתר כספרו הטוב ביותר של אדלמן, והפך לרב-מכר.
סיפור העלילה
נועם דנציג הוא כירורג צעיר עם עתיד מזהיר לפניו המאורס לאפרת, גם היא רופאה והם מתכננים לעבור להתמחות בבוסטון. חייו מתנהלים על מי מנוחות, עד שבערב אחד, בו הוא תורן בחדר מיון מגיעים לטיפול פצוע ופצועה מתאונת אופנוע. הפצוע הוא נער פצוע קל שנעלם במשך הערב מחדר המיון והפצועה היא תמר בייליס, בתו בת השבע עשרה של אנריקה בייליס, קבלן מעשירי הארץ. הפרמדיק שהביא אותם סיפר שתמר נהגה באופנוע, עלתה על המדרכה ונכנסה בקיר. בניסיון נואש לעצור את הדימום הכבד שממנו סובלת תמר, מנסה נועם לבצע "הרמת כבד" על אף חוסר ניסיונו והתנגדות שאר הרופאים. מצבה של תמר מתדרדר במהירות והיא מתה על שולחן הניתוחים. אביה, אנריקה, זועם על מותה של בתו היחידה ומבטיח לנקום בנועם שלטענתו התרשל במילוי תפקידו. אנריקה מתקשר לעורך הדין שלו, יהודה ליכטנזון ולמחרת, העיתונים מפרסמים ביקורת קשה נגד נועם, למרות תמיכת מנהל מחלקת הטראומה, ד"ר קינן, החליט מנהל בית החולים, פרופסור בן-עמי להשעות את נועם מחדר הניתוח עד יעבור זעם. גופתה של תמר נלקחה מהפתולוגיה לקבורה לפני שאבנר, הפתולוג הספיק לסיים את בדיקתה אולם הוא עלה על פרט רפואי מעניין ודווח עליו לנועם.
ישעיהו רוזן, מנהל "הרשות לאבטחת מתקנים", רשות שתפקידה להגן על הביטחון במתקנים אזרחיים בעלי זיקה ביטחונית או צבאית, פוגש את ראובן קפלן, מנהל אימפריית תרופות שבין שאר נכסיה היה מכון מחקר בשם "ישראטק" שבאופן מעשי נוהל על ידי משרד הביטחון. בשיחה ביניהם עולה כי תמר נמצאת ברשימה שלהם, רשימה שבשלב זה לא ברור מה היא מכילה ומה מטרתה. יחד עם תמר מוזכר שם נוסף שנמצא ברשימה, שמו של עידו מלול.
נועם מסרב להשלים עם מר גורלו ועל פי רעיון שקיבל מטלי מחליט לעבור על הדו"חות מהניתוח. כאשר הם עוברים על תרשים הא.ק.ג. מוצאת אפרת ממצא חריג של פרפור. נועם מבין שזהו הדבר היחיד שיכול לטהר את שמו ומחליט להמשיך ולחקור בעניין. המחשב מצא עבורו שם נוסף של מנותח שסבל מפרפור מאותו סוג, נער בשם עידו מלול. הוא נוסע למוסד הרפואי בו מאושפז מלול, פוגש את אחותו, איריס, ושומע ממנה כי עידו סבל מכאב בטן, נלקח למיון באיכילוב, ותוצאת הניתוח היא שעידו שוכב מחוסר הכרה.
רופא המשפחה של תמר, ד"ר קליין לא מוכן לשתף פעולה עם נועם ומסרב למסור כל מידע רפואי על תמר. נועם נוסע לביתה של תמר, בשיחה עם אנריקה הוא שואל אותו האם ידע שתמר עברה הפלה. אנריקה מאיים עליו שהוא יהרוס אותו, ואם יפיץ את השמועה שתמר הייתה בהיריון - יהרוג אותו.
ביציאה מהבית מגיע אל המכונית תמיר, הנער שהיה עם תמר בעת התאונה. תמיר מספר לנועם כי הוא נגן בלהקת רוק אנד רול אותה הקים, באחת ההופעות פגש את תמר והם הפכו לזוג. בשיחה הסתבר שהגודש שראה נועם היה היריון פעיל ושתמר לא עברה הפלה אלא הייתה מיועדת לעבור אותה ימים מספר אחרי התאונה.
נועם מגיע אל חבר שלו, ד"ר אילן רותם, ומבקש שיברר פרטים על תמר במחשב קופת החולים. אילן מוסר את רשימת תרופות המרשם שקיבלה ובהן תרופה נגד צרבת בשם גסטרוקסין.
שלושת הביריונים שתוקפים אותו במגרש החנייה, והאקדוחן שיורה בו בדרך חזרה מהמשטרה אחרי הגשת תלונה על התקיפה, גורמים לנועם להחיש את תוכניתו לטוס לבוסטון יחד עם חברתו אפרת ולהתחיל לעבוד שם, אולם נועם מתחרט ושב לארץ על מנת להמשיך בחקירה. נועם מגלה שהן תמר והן עידו (שנפטר בינתיים) קיבלו אותה תרופה לפני הניתוח - גסטרוקסין.