cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנת מאסטריכט
דוגמה 3 ליישום - קרן המטבע הבין-לאומית
לאמנת מאסטריכט הייתה משמעות רבה לתפקידה הגלובלי של קרן המטבע הבין-לאומית, משום שהיא פגעה באופי ובמבנה של המערכת המוניטרית הבינלאומית. בתקופה המוקדמת שלאחר החתימה על אמנת זו, הפוטנציאל של קרן המטבע הבינלאומית להרחיב את מעורבותה עם האיחוד האירופי זכה להתנגדות נחרצת מצד קבוצה קטנה של מקבלי החלטות ופקידים לאומיים. כמה שחקנים לאומיים התנגדו להמשך האינטגרציה האירופית באופן כללי וביקשו להתנגד לסיכוי שקרן המטבע הבינלאומית תתייחס לאיחוד האירופי "כמו מדינה" בכל הנוגע למעקב כלכלי ודיאלוג מדיניות בפרט. שחקנים אחרים, הכוללים את הפקידים של האיחוד האירופי, העדיפו לבודד את האיחוד האירופי מפני פיקוח של קרן המטבע הבינלאומית וביקורת אפשרית להגיע.
עדכון והחלפה - אמנת ליסבון
בשנת 2007 נחתמה אמנת ליסבון בעיר ליסבון שבפורטוגל, שהחליפה את אמנת מאסטריכט ואת הסכם רומא (מכונן השוק האירופי המשותף, 1957) כמסמך היסוד של האיחוד האירופי, תוך שהיא מאמצת חלקים מהחוקה האירופית שנדחתה בשנת 2005. האמנה נכנסה לתוקף ב-1 בדצמבר 2009.
וולטר האלשטיין
וולטר האלשטיין (17 בנובמבר 1901 – 29 במרץ 1982) היה מדינאי, משפטן ודיפלומט גרמני שכיהן כנשיא הראשון של ועדת הקהילה הכלכלית האירופית ואחד מהאבות המייסדים של האיחוד האירופי.
נעורים והתפתחותו בעולם האקדמי
האלשטיין נולד ב-17 בנובמבר 1901 בעיר מיינץ הנמצאת בדרום-מערב גרמניה. בן שני לאנה ויעקב האלשטיין, בעלי רקע חקלאי כפרי. הוא גדל בסביבה פרוטסטנטית של המעמד הבינוני שאופיינה בעניין רב בתרבות והאמנויות וגם תחושת חובה ואחריות אזרחית. בתיכון, מלבד שפות ומתמטיקה, התעניין בהיסטוריה. אביו, יעקב, הפך לפקיד של חברת הרכבות המקומית, ולאחר הכשרה אקדמית במקביל לעבודתו, התקדם מתפקיד זוטר לעובד מדינה בכיר בתחום בניית הגשרים. זה שימש מודל לחיקוי עבור האלשטיין.
בשנת 1920 בחר האלשטיין ללמוד משפטים, תחילה עבר לבון, מינכן ולבסוף בחר ללמוד בברלין, היכן שנחשבת הפקולטה למשפטים הטובה ביותר בגרמניה.
בשנת 1927 שימש כבוחן באוניברסיטת רוסטוק בצפון גרמניה, ולאחר מכן שימש כמרצה ב-1929. שנה לאחר מכן מונה ליושב ראש משפט פרטי וחברות, תפקיד אותו מילא עשר שנים לאחר מכן, הפך למומחה צעיר ומבטיח בקרב הפקולטה הבכירה למשפטים, וביסס את המוניטין שלו כאקדמאי מוערך ומרצה אוניברסיטאי בעל שם בינלאומי. לאחר הבחינה הסופית נפתחו מספר אפשרויות להמשך צעדיו בקריירה ובניהם הצעה להוביל ארגון חבר לאומים שנוסד ברומא עם פיתוח מתודולוגיה של מחקר משפטי השוואתי.
האלשטיין הפך לפרופסור באוניברסיטת פרנקפורט, במקום הוא גיוס לכוחות המזוינים הגרמניים ב-1942, חרף עוינותו כלפי הנאציזם. לאחר פלישת בעלות הברית במלחמה ב-1944, האלשטיין נלקח למחנה שבויים בארצות הברית, שם הוא הקים אוניברסיטה כדי לחנך את חבריו האסירים על החוק וזכויותיהם. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא מונה לתפקיד סגן קנצלר באוניברסיטה של פרנקפורט.
בשנת 1948 הוזמן על ידי אוניברסיטת גורגטאון להיות מרצה אורח שם לימד היסטוריה גרמנית בתחום המשפטי.
קריירה מחוץ לאקדמיה
החוויות שצבר באמריקה הביאו אותו להבנה שגרמניה צריכה להצטרף ליוזמות בינלאומיות שמטרתן לחזק את הקשר בין הדמוקרטיות לאחר מלחמת העולם השנייה.
כמו כן זמן השהייה בארצות הברית חיזק את הרצון בשיתוף פעולה משפטי בינלאומי והצורך בלמידה ממערכות ומסורות של מדינות שונות. הוא האמין כי הצטרפות לבריתות בינלאומיות כמו האו"ם ונאט"ו, בעיניו, מכריעות בתחום חזרתה של גרמניה לבמה הבינלאומית.
בנובמבר 1949 הוא פעל למען הקמת ועדת אונסק"ו הגרמנית, ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם הגרמני. האלשטיין הפך ליושב הראש שלה ועמד בראש המשלחת הגרמנית. הפך גם למשקיף בוועידה הכללית החמישי של אונסק"ו, ממנה דיווח לממשלת גרמניה. כישוריו הדיפולמטיים המצוינים של האלשטיין והבנת הצורך באחדות אירופית יחד עם ניסיון בתחום, הוביל את קונראד אדנאור, הקנצלר מגרמניה, למנות אותו לראש המשלחת שניהלה משא ומתן בוועידת שומאן על הקמת קהילת הפחם והפלדה האירופית בשנת 1950. בזמן הזה הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק עם ז'אן מונה, מקבילו הצרפתי. שניהם הבינו שהם חולקים אמונות בסיסיות משותפות לגבי הצורך באינטגרציה האירופית. בשנת 1951 מינה אנאואר את האלשטיין למזכיר המדינה במשרד החוץ הפדרלי, בתפקיד זה שירת עד 1955 האלשטיין היה מעורב במשא ומתן עם ישראל בנושא תשלום פיצויים לעם היהודי לאחר מלחמת העולם השנייה, ושיחק תפקיד חשוב באסטרטגיית יחסי החוץ של גרמניה.
נשיא ועדת הקהילה הכלכלית האירופית
ב-1958 כאשר נכנס לתוקף הסכם רומא, האלשטיין נבחר לנשיא הראשון של ועדת הקהילה הכלכלית האירופית. בנאומו הראשון הדגיש האלשטיין כי הקהילה נוצרה כפרויקט קבוע שתחום פעולתו יהיה הרבה יותר רחב ומקיף מכל מה שנוצר בעבר באינטגרציה האירופית. האלשטיין מונה מחדש כנשיא הנציבות שלוש פעמים, ב-1960, 1962 ו-1964. בשנותיו הראשונות כנשיא הוועדה, האלשטיין הקדיש תשומת לב רבה להקמת מדיניות חקלאית משותפת (CAP) על פי הוראות אמנת הוועדה.
תחת נשיאות האלשטיין, הוועדה הייתה מעוניינת להעמיק, או לפחות לחזק, את היסודות העל לאומיים שעליהם הוסכם ברומא. אולם הנשיא שארל דה גול שנכנס גם לתפקידו ב-1958 הערים קשיים והתגלה כיריב רב עוצמה. האלשטיין הציג את 'תוכנית האלשטיין' להאצת האינטגרציה האירופית ב-1960, שקראה להפחתה מהירה יותר במכסים בין המדינות החברות, אולם פרויקט זה לא זכה להסכמה.
המחלוקת הגדולה השנייה בתקופת כהונתו עסקה בשאלת צירוף בריטניה לוועדת הקהילה הכלכלית. האלשטיין פעל באיפוק בעניין זה והתייחס בספקנות לגבי הצטרפותה של הממלכה המאוחדת. במהלך נשיאותו הוא ידע משברים עם שארל דה גול. הגורם המיידי לסכסוך היה ויכוח על הארגון והמימון של המדיניות החקלאית האירופאית המשותפת. החל מ-1 ביולי 1965, צרפת סירבה להשתתף במועצת השרים של הקהילה הכלכלית האירופית ובכך שיתקה את הפוליטיקה האירופית. ממשלת מערב גרמניה רצתה להבטיח קדנציה נוספת להלשטיין אך היא נסוגה בסופו של דבר תחת לחץ צרפתי, כי זה היה מעמיד את שיתוף הפעולה בכללותו בסכנה. בינואר 1967, בשיחות עם הקנצלר קורט גאורג קיזינגר וווילי ברנדט, התעקש הנשיא הצרפתי דה גול לא לתמוך בכהונה נוספת להאלשטיין. האלשטיין דחה את הפשרה שהושגה בסופו של דבר, לפיה ימשיך למלא את תפקידו במשרד עד סוף 1967, ופרש מתפקידו ב-1 ביולי 1967.
בנאום הפרידה שלו מהפרלמנט האירופי, הדגיש הלשטיין את אידיאל האחדות האירופית ואת הצורך בשיתוף פעולה גדול יותר במדיניות החוץ.
לאחר פרישתו
לאחר פרישתו ממעורבות פעילה בפוליטיקה ובמגזר התנדבותי, האלשטיין הסתפק בכתיבה ובעבודות ייעוץ.
האלשטיין נפטר ב-29 במרץ 1982 בגיל 81 בשטוטגרט.
השפעה ומורשת
במהלך כהונתו כנשיא הנציבות, פיתח האלשטיין מספר רב של רעיונות למדיניות אירופית, הוא תרם שיקולים חשובים בקידום מדיניות חוץ ומדיניות כלכלית אירופית, שחלקן מעצבות באופן עמוק את האיחוד האירופי כיום. האלשטיין לא רק היה מייסד חשב של האינטגרציה האירופית אלא גם בעל חזון לעתיד האינטגרציה. רבים מרעיונותיו לפיתוח והמשך האינטגרציה האירופית הועלו ויושמו בשלבים מאוחרים יותר. עבור האלשטיין, האינטגרציה האירופית הייתה הרבה יותר מאשר מיזוג של כלכלות לאומיות לאזור כלכלי רחב. מטרתו ארוכת הטווח הייתה יצירת מערכת פדרלית אירופית. הוא הדגיש במספר הזדמנויות שונות כי אינטגרציה כלכלית תעבוד לצמיתות רק אם תתבסס על עיצוב מוסדי פוליטי ופדרלי. בארצות הברית הוא אף היה מכונה "אדון אירופה". האלשטיין ניחן בכישורי משא ומתן דיפלומטיים וכן בכוחות שכנוע חזקים, שרבים בטוחים שלולא יכולותיו המהירות להשתלבות של אירופה שקרתה בשנות כהונתו לא הייתה אפשרית.
מצרים במשחקים האולימפיים לנוער
מצרים משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער המצריים 26 מדליות, מהן שבע מדליות זהב. מצרים מוליכה יחד עם את טבלת המדליות של כל הזמנים בענף הכדוריד עם מדליית זהב ומדליית כסף.
תשעת ענפי הקיץ בהם לא התחרה נציג מטעם מצרים במשחקים האולימפיים לנוער הם גולף, הוקי שדה, החלקה מהירה על גלגיליות להב, טיפוס, כדורגל, כדוריד חופים, קאנו/קיאק, רוגבי שביעיות וריקוד.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של מצרים למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 74 ספורטאים שהתחרו ב-17 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשישה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים בענף הכדוריד בטורניר הבנים ובענף הקשתות בתחרות היחידים עם זכייה במדליית זהב. זוהי הפעם הראשונה בה מצרים זוכה במדליית זהב בענפים הללו במסגרת המשחקים האולימפיים, הן לנוער והן הרגילים. הישגים נוספים רשמה הנבחרת בענף ההתעמלות עם זכייה במדליית כסף בקרב רב לקבוצות בהתעמלות אמנותית, בהיאבקות בסגנון יווני-רומי בה זכתה במדליית כסף (עד 85 ק"ג), בענף האיגרוף עם זכייה במדליית ארד (משקל זבוב עד 51 ק"ג) ובהרמת משקולות עם זכייה במדליית ארד (מעל 85 ק"ג, בנים). כמו כן, בענף האתלטיקה נציגי המשלחת הגיעו כמעט לכל מקצי הגמר בתחרויות.
קטר במשחקים האולימפיים לנוער
קטר משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). קטר החלה להשתתף במשחקי החורף החל מאולימפיאדת הנוער לוזאן (2020). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הקטרים שלושה מדליות, מהן שתי מדליות זהב, בענף האתלטיקה.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של קטר למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שישה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. המשלחה הגיעה להישגים בענף האתלטיקה, וזכתה במדליית כסף (ריצת 1000 מטר בנים). הנציגים גם התחרו בהתעמלות, קליעה, רכיבה ושחייה.
מצרים במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 83 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. ההישגים המשמעותיים ביותר היו בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית זהב (עד 63 ק"ג, בנות) ומדליית ארד (עד 85 ק"ג, בנים), שחייה עם זכייה במדליית זהב (800 מטר חופשי, בנים) והיאבקות עם זכייה בשתי מדליות ארד (עד 85 ק"ג, בנים בסגנון יווני-רומי ועד 100 ק"ג, בנים בסגנון חופשי). בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור נבחרת הבנים בכדוריד זכתה במדליית כסף ולא במדליית זהב. הישגים נוספים נרשמו בעת זכייה במדליית ארד בענף הטאקוונדו (עד 73 ק"ג, בנים) ואתלטיקה (יידוי פטיש).
קטר במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרים ואחת ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, הנבחרת לא זכתה באף מדליה, הנבחרת הצעירה של קטר בכדוריד הצליחה לעבור את המוקדמות ולהעפיל אל המשחקים האולימפיים אך הגיעה למקום הרביעי בטורניר ולא זכתה במדליה.
מצרים במשחקים האולימפיים לנוער
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
קטר במשחקים האולימפיים לנוער
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
הוקו כהה
אורכו של ההוקו הכהה 60–65 ס"מ והוא בעל ראש שחור, עיניים אדומות ומקור כחול וכפוף. גופו חום או שחור והבטן אדמונית. הזנב ארוך וקצהו לבן. הרגליים ארוכות יחסית.
הוא חי ביערות הרריים במרכז ודרום אמריקה ומצוי על קרקע היער או על הענפים הנמוכים.
מותק של פסטיבל
'''הופ! מותק של פסטיבל''' היא סדרת הופעות ישראלית שבה השתתפו כוכבי ערוץ הופ! החל מ-2008, והיווה מעין "גרסה לקטנטנים" של הפסטיגל. לאור ההצלחה, המופע הפך למופע שנתי בחג חנוכה.
המופע החל בתור מחזמר עם במה רגילה, לאחר ההצלחה החל משנת 2013 החלו להופיע על בימת 360 מעלות שפונה לכל היציעים.
למופע "הופ! מותק של פסטיבל" נוצרו 4 שירי נושא מקורים: ב-2010, ב-2014, ב-2016 וב-2017. במהלך השנים המופע שינה את שמותיו: "מותק בממלכת הקרח" (2014), "מותק הטרול הקסום" (2017) "מותק גיבורי החלומות" (2019) ובשנת 2021 "מותק של משפחה".
ב-2018 ירד המופע מהבמה בגלל כישלון מכירת הכרטיסים בשנה שלפני, ושנה אחר כך חזר המופע לבמות. ב-2017 הופסק שיתוף הפעולה עם ערוץ הופ! ובשנים שלאחר מכן שם המופע השתנה משנה לשנה.
ב-2019 יצאה סדרה בשם "מותק גיבורי החלומות", בערוץ הופ! לילדי "yes" בלבד (וגם ב-VOD Kids של yes וב-STINGTV).
בשנת 2020 נעדר המופע פעם נוספת מהבמות בעקבות מגפת הקורונה שהשביתה מופעים נוספים, למעט הפסטיגל שיצא במתכונת וירטואלית.
בשנת 2021 המופע שב אל הבמות תחת השם "מותק של משפחה".
קליקבייט
קליקבייט (באנגלית: Clickbait, בתרגום חופשי, "פיתיון לחיצות") הוא מונח גנאי המתאר תוכן אינטרנטי המכוון ליצירת הכנסות מפרסום מקוון, בעיקר על חשבון רמת איכות או דיוק נמוכה, כאשר הוא מסתמך על כותרת סנסציונית או תמונות ממוזערות, המעוררות עניין. זאת, על מנת להעלות את שיעורי הלחיצה ולעודד את העברת התוכן באמצעות הרשתות החברתיות. כותרות קליקבייט שואפות לנצל את סקרנות האדם - הן מספקות די מידע כדי לסקרן את הקורא, אולם לא מספיק רק כדי לתת מענה לסקרנות, אלא על ידי לחיצה על הקישור לתוכן.
מנקודת מבט היסטורית, הטכניקות המיושמות על ידי יוצרי קליקבייט דומות לאלה המיושמות בעיתונות צהובה, אשר מציגה ידיעות חדשותיות-לכאורה, כמעט ללא מחקר מעמיק, וכוללת כותרות מוגזמות המושכות את העין, תוך שימוש במילים "שערורייה", "סקנדל", "סנסציה" ועוד.
מירנדה הארט
מירנדה קתרין הארט דייק (באנגלית: Miranda Katherine Hart Dyke; נולדה ב-14 בדצמבר 1972) ידועה בשם מירנדה הארט ולעיתים בשם מירנדה בלבד, היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה. אחרי שלמדה בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts" החלה הארט לכתוב חומר לפסטיבל הפרינג' באדינבורו, ולהופיע בתפקידים קטנים בקומדיות מצבים בריטיות בהן "Hyperdrive" ו-"Not Going Out".
הארט זכתה להכרה של קהל רחב יותר כשהופיעה בסיטקום אוטוביוגרפי למחצה בשם "מירנדה" שהופק ב-BBC. הסיטקום מבוסס על סדרת הרדיו שלה משנת 2008 בשם "חנות הבדיחות של מירנדה הארט". הסיטקום שודר במשך שלוש עונות וכמה פרקי ספיישל לחג המולד בין השנים 2009 עד 2015. על תפקידה בסדרה זכתה הארט בשלושה פרסי רויאל טלוויז'ן, ארבעה פרסי הקומדיה הבריטית , והייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס באפט"א. ב-2012 החלה הארט להופיע בסדרת הדרמה "מיילדת" בתפקיד קמילה "צ'אמי" פורטסקיו-צ'ולמודלי-בראון. ב-2015 שיחקה בהופעת בכורה בהוליווד בסרט "מרגלת" של פול פייג בתפקיד מליסה מקרתי, העוזרת של ננסי ב. ארטינגסול.
הארט כתבה שני ספרים. ב-2012 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי למחצה, וב-2014 פרסמה את הספר "The Best of Miranda", אוסף תסריטים מתוך סדרת הטלוויזיה. ב-2014 יצאה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד בתוכנית סטנד-אפ "My, What I Call, Live Show".
ביוגרפיה
מירנדה הארט נולדה ב-14 בדצמבר 1972 בטורקי שבמחוז דבון. בתם של דייוויד הארט דייק קפטן בצי המלכותי הבריטי ושל מרגרט לוסה. אביה היה מפקד באונייה "קובנטרי" כשטבעה ב-1982 במלחמת פוקלנד. להארט יש אחות צעירה ממנה, אליס לואיזה הארט דייק.
הארט היא צאצאית לברונים, מרקיזים, רוזנים ודוכסים, אבל היא ציינה שהיא שונאת להגיד שהיא מרקע אריסטוקרטי, ואינה מחשיבה את עצמה כשייכת למעמד הגבוה.
הארט היא דודנית מדרגה רביעית של דיאנה, הנסיכה מוויילס. הן שתיהן צאצאיות של ג'ורג' ספנסר הרוזן השני מספנסר ואשתו לאוויניה ספנסר.
על אף שהארט נולדה בטורקי היא גדלה בפיטרספילד שבהמפשייר, ולמדה בפנימייה לבנות דאון האוס בברקשייר.
הארט למדה באוניברסיטת מערב אנגליה שבבריסטול וסיימה תואר במדעי המדינה. אחר כך למדה משחק ב-"Academy of Live and Recorded Arts". ב-2002 הופיעה במופע יחיד באדינבורו, וב-2004 החלה להופיע בתוכנית קומית ב-BBC.
טלוויזיה
לפני שהחלה להופיע בסיטקום משלה השתתפה הארט בסיטקומים בריטיים אחדים. בסדרה "Not Going Out" שיחקה בהתחלה בתפקיד אקופונקטריסטית. המפיקים שהתרשמו ממשחקה נתנו לה תפקיד קבוע בדמות המנקה המגושמת ברברה. היא המשיכה לגלם את הדמות עד ל-2009 כשהתחילה ההפקה של הסיטקום "מירנדה". מינואר 2006 עד אוגוסט 2007 השתתפה הארט בתפקיד טיל בסיטקום המדע בדיוני "Hyperdrive" של ה-BBC. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס הקומדיה הבריטית.
הארט השתתפה בתפקידים קטנים בסדרה "פרנץ' וסונדרס", בסרט הטלוויזיה "משפחתי וחיות אחרות", בסדרה "נומי נומי", ב"פשוט נהדרת" שיחקה בדמות אישה יפנית בשם יוקו, בפרק בסיטקום "הכומר מדיבלי", בסדרה "Lead Balloon", בסדרה "ויליאם ומרי", בתוכנית המערכונים "Smack the Pony" (עבורה כתבה כמה מערכונים ויומני וידאו), בתוכנית, בדרמה הקומית "Monday Monday", ובתפקיד נהגת מונית בקומדיה "אנג'לוס" של ערוץ 5.
תפקידה הידוע ביותר של הארט הוא בדמות מירנדה בסיטקום החצי-אוטוביוגרפיה בשם זה שכתבה היא עצמה. הסיטקום הופק ב-2008 ושודר לראשונה ב-9 בנובמבר 2009 בערוץ BBC Two. בסדרה משתתפים גם שרה האדלנד, טום אליס, פטרישה הודג', ג'יימס הולמס וסאלי פיליפס. הסדרה מבוססת על חומרים שכתבה הארט ועל תוכנית הרדיו "חנות הבדיחות של מירנדה הארט". הסיטקום תואר שהוא ב"סגנון מיושן", וקיבל תגובות חיוביות מהמבקרים. ב-2009 זכתה הארט בפרס "Royal Television Society" לקומדיה על הופעתה בסדרה. העונה השנייה צולמה באמצע 2010, ושידורה החל ב-15 בנובמבר 2010. עונה שלישית שודרה ב-26 בדצמבר 2012 בערוץ BBC One. הארט גם הופיעה בתוכנית פרודית בשם "2009 Unwrapped with Miranda Hart". הסדרה הסתיימה בשני פרקי ספיישל ששודרו בדצמבר 2014 וב-1 בינואר 2015.
הארט הופיעה כמנחה אורחת של התוכנית "Have I Got News for You" באוקטובר 2009, דצמבר 2010 ובדצמבר 2011. ב-27 בדצמבר 2011 השתתפה כחברת צוות בשעשועון "Big Fat Quiz 2011" בהנחיית ג'ימי קאר, יחד עם דייוויד ואליאמס. הארט השתתפה פעמיים בתוכנית "לרקוד עם כוכבים". ביום הקופסאות ב-2011 שיחקה בפרק "Bear Grylls' Wild Weekend" בתוכניתו של בר גרילס. היא התארחה פעמים אחדות בתוכניתו של גרהם נורטון. בינואר 2013 השתתפה בתוכנית "חדר 101" יחד עם רג'י ייטס וג'ון קרייבן.
ב-2012 החלה הארט לשחק בסדרת הדרמה של BBC One "מיילדת" בתפקיד קמילה "צ'אמי" פורטסקיו-צ'ולמלי-בראון.
ב-2012 השתתפה הארט בקונצרט יובל היהלום כחלק מחגיגות יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה. ב-2013 ראיינה את ברוס פורסיית' בתוכנית בשם "When Miranda Met Bruce".
ב-2013 הופיעה הארט בעיבוד של דייוויד ואליאמס לספרו "Gangsta Granny". היא גילמה את לינדה אמו של בן.
קולנוע
הארט שיחקה בתפקיד קמע בסרט "הכופר" של דויד בדיאל, והופיעה בסרט הקצר "World of Wrestling" של טים פלסטר בתפקיד קלונדייק קייט. הסרט יצא לאקרנים בסוף 2007 יחד עם הסרטים "Blakes Junction 7" ו-"Ant Muzak". ב-2007 השתתפה בסרט "Magicians" בכיכובם של דייוויד מיטשל ורוברט וב, כוכבי סדרת הטלוויזיה "פיפ שואו". ב-2013 יצא לאקרנים הסרט "12 in a Box" בו השתתפה הארט בתפקיד קטן.
רדיו
הסדרה "Miranda Hart's Joke Shop" שודרה ברדיו 2 של ה-BBC בשנת 2008 ובעקבותיה נוצרה סדרת הטלוויזיה "מירנדה". היא הגישה תוכניות קומיות ברדיו יחד עם השדרן ג'ון הולמס. תוכנית בהגשתה מאוקטובר 2011, "The Chris Evans Breakfast Show" כמחליפה של כריס אוונס, גררה ביקורת מהמאזינים על איכות התוכנית.
הופעות חיות
הארט מופיעה בקומדיה המבוססת על דמות, בין השאר במופע "The Sitcom Trials". היא כתבה לעצמה את החומר לפסטיבל הפרינג' באדינבורו. מופעי היחיד שלה כוללים את "Miranda Hart – Throbs", "It's All About Me" ו-"Miranda Hart's House Party". ב-2006 שיחקה במחזה "Cruising" מאת אלקי בליית' בתיאטרון בוש.
הארט הייתה בין המשתתפים בקונצרט יובל היהלום שנערך בחזית ארמון בקינגהאם ב-4 ביוני 2012.
ב-2014 יצא לסיור הופעות ראשון בשם "My, What I Call, Live Show" והופיעה ברחבי בריטניה ואירלנד.
קומיק ריליף
ב-2007 הייתה הארט השנייה שהודחה מהתחרות "Comic Relief Does Fame Academy". שנתיים אחר כך הופיעה במערכון בתוכנית "פרנץ' וסונדרס" ששודר ב"יום האף האדום 2009". ב-2010 הצליחו היא ושישה ידוענים נוספים לגייס מעל למיליון ליש"ט במסגרת התוכנית "ספורט ריליף". היא הייתה חברה בצוות השופטים בעונות השנייה והשלישית של התוכנית "Let's Dance for Comic Relief" יחד עם שופטים נוספים בהם קלי ברוק, רופוס האונד ולואי ספנס. הפרק "Pineapple Dance Studios" בסדרה "מירנדה" שודר ב-18 במרץ 2011 כחלק מהתוכנית "Red Nose Day 2011". עוד ב-2011 השתתפה בתוכנית "מסטר שף לידוענים" וניצחה בתחרות. ב-2012 הייתה שותפה להנחיה של התוכנית "ספורט ריליף", שהסתיימה בריקוד שלה עם הקומיקאי דייוויד ואליאמס לצלילי השיר "Dancing Queen" של להקת אבבא.
כתיבה
באוקטובר 2012 יצא לאור ספרה של הארט הכולל סיפורים, אנקדוטות ועצות הכתובים בסגנון האופייני לה. בינואר 2013 הוכרז שהיא כותבת ספר שני בשם "Peggy and Me". הספר צפוי לצאת לאור באוקטובר 2016. אוסף תסריטים מתוך סדרת הטלוויזיה "מירנדה" יצא לאור בספר "The Best of Miranda" ב-23 באוקטובר 2014.
חיים אישיים
הארט היא נוצרייה. היא חיה בהאמרסמית' שבמזרח לונדון.
פרסים ומועמדויות
ב-2010 זכתה הארט בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר מטעם Royal Television Society על הופעתה בסיטקום "מירנדה". היא הייתה גם מועמדת לפרס כתיבת הקומדיה הטובה ביותר. בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה-קרלו לשנת 2000 היו הארט ופטרישה הודג' מועמדות לפרס שחקנית הקומית הטובה ביותר.
ב-2011 זכתה הארט בפרס "השחקנית הקומית הטובה ביותר" ובפרס "בחירת הקהל למלך או מלכת הקומדיה" בטקס פרסי הקומדיה הבריטית British Comedy Awards. באותה שנה הייתה הארט מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי והסיטקום שלה "מירנדה" היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית "הבחירה של יוטיוב", הפרס היחיד שהציבור מצביע עבורו.
<!--
סיבובי הופעות
-->
אסיל אל-עודי
אסיל אל-עודי (בערבית: أسيل العوضي, בתעתיק מדויק: אסיל אלעוצ'י; נולדה ביוני 1969) היא פרופסור אמריטה לפילוסופיה ופוליטיקאית כוויתית, חברה לשעבר בפרלמנט בכווית.
ביוגרפיה
אל-עודי נולדה ביוני 1969. ב-1993 קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה ומדע המדינה מאוניברסיטת כווית ותואר שני בפילוסופיה פוליטית מאוניברסיטת טקסס באוסטין שם גם עשתה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא זה. עם חזרתה לכווית התמנתה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת כווית.
התנדבות לאחר פלישת עיראק לכווית
ב-1990 במהלך הפלישה העיראקית לכווית התנדבה אל עודי בוועדת התקשורת בשגרירות כווית בבחריין. היא הייתה אחת הראשונות שנכנסה לכווית לאחר שחרורה במסגרת צוות הסהר האדום של כווית ב-1991. היא הייתה חלק ממערך מתנדבים של הוועד הארצי לאסירים ונעדרים, במסגרת זו היא תרמה לתיעוד ועדכון תיקי האסירים והנעדרים שיימסרו לצלב האדום והאו"ם. בשנים 1991–1993 התנדבה באגודה הכוויתית להגנה על קורבנות המלחמה.
קריירה פוליטית
אל-עודי התמודדה בבחירות הכלליות בכווית ב-2008 כחלק מבלוק "הברית הלאומית הדמוקרטית". היא זכתה במספר הקולות הגבוה ביותר שקיבלה אישה כווייתית מאז שנשים הורשו לעמוד בפני האספה הלאומית בשנת 2005, אם כי לא זכתה במספיק קולות כדי לקבל מושב. בבחירות 2009 היא נכנסה להיסטוריה כאחת מארבע הנשים שזכו בפעם הראשונה בחברות באספה הלאומית של כווית, כשזכתה במקום השני בדירוג. היא נבחרה כנציגה למחוז השלישי בכווית.
מקס אולארצ'יק
מקס אולארצ'יק (נולד ב-8 בספטמבר 1987) הוא מוזיקאי, שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
אולארצ'יק הוא בנם של הזמר אלון אולארצ'יק ודיאנה, במאית ומורה לאנגלית. סבו מצד אביו היה המוזיקאי הפולני אדוארד אולארצ'יק, יהודי שנישא לאשה סלאבית, תמרה (סבתו של מקס) טרם עלייתם לישראל. הבכורה הטלוויזיונית הראשונה של אולארצ'יק הייתה בשנת 2004 כאשר שיחק בתפקיד רוני קמפיאנו בסדרת הטלוויזיה "אדומות" בערוץ הילדים. לאחר מכן, גילם את דמותו של אדם צוקרמן בסדרת הדרמה-הקומית "פיק אפ" בערוץ 10.
בשנים 2008–2009 השתתף בתוכנית הילדים "א-בה-גא-ד!" ששודרה בערוץ הופ!. בשנת 2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אלכס בעד ונגד" ששודרה בערוץ הילדים. באותה שנה הופיע במופע "מותק של פסטיבל 2".
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2019)
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים 2019 (באנגלית: 2019 United Nations Climate Change Conference) היא הוועידה ה-25 בנושא. הוועידה התקיימה במדריד, ספרד החל מ-2 בדצמבר 2019 ועד ה-13 בחודש. אירועי הוועידה כללו את הוועידה ה-25 של החברות באמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים (UNFCCC), הוועידה ה-15 של הצדדים לפרוטוקול קיוטו (CMP15), והישיבה השנייה של הצדדים להסכם פריז (CMA2).
רקע
הוועידה השנתית הייתה אמורה להתכנס בברזיל במהלך חודש נובמבר 2019. כשנה לפני האירוע החליט נשיא ברזיל הנבחר ז'איר בולסונארו לבטל את אירוח הוועידה מסיבות כלכליות. צ'ילה לקחה על עצמה את אירוח הוועידה במקומה של ברזיל, אך המחאות המתמשכות במדינה הובילו לביטול האירוע בצ'ילה והעברתו למדריד, ספרד.
מקס אולארצ'יק
ביוגרפיה
בשנים 2011–2012 שיחק בשתי עונות בסדרת הטלוויזיה "אליפים" את משה דינר. בשנת 2012 גילם את דמותו של אורי בסרט הקולנוע "בקבוק בים של עזה". במהלך השנים 2012–2013 דיבב בסדרת האנימציה "טבע תום".
בשנת 2013 דיבב בסדרת האנימציה "גוליית חברי הענק", וכן תרם את קולו לסדרת האנימציה "גרוג'בנד" ששודרה בערוץ זום. מדצמבר 2013 עד פברואר 2014 השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בהוט 3.
מאז 2015 מתגורר בניו יורק ובסיסט בלהקת האינדי Big Thief. הלהקה הוציאה עד כה שני אלבומים בלייבל סאדל קריק, ושלושה אלבומים בלייבל 4AD. בשנת 2019 הייתה הלהקה מועמדת לפרס הגראמי בקטגוריית האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר על אלבומם "U.F.O.F.".
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2019)
רקע
פעילים בנושא איכות הסביבה הפליגו מאירופה לאמריקה הדרומית, בטרם התקבלה ההחלטה על העברת הוועידה למדריד. במהלך חודש נובמבר ארגנו הפעילים את "ועידת היער" ( Forest COP) כוועידת-נגד שהתקיימה במרכז יער האמזונאס. בוועידה השתתפו פעילים חברתיים לצד חוקרי אקדמיה.
מקס אולארצ'יק
ביוגרפיה
ביוני 2022 ביטלה הלהקה הופעה בישראל בעקבות לחץ מתנועת ה-BDS לחרם.
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2019)
אירועי הוועידה
, השרה לענייני השינוי האקולוגי בספרד, הודיעה כי הוועידה תתקיים ב (IFEMA). אזור הוועידה חולק לשניים: אזור כחול ואזור ירוק. האזור הכחול שימש לקיום הוועידה ה-15 של הצדדים לפרוטוקול קיוטו (CMP15), והישיבה השנייה של הצדדים להסכם פריז (CMA2). בנוסף התקיימו באזור זה אירועים מקבילים שנוהלו על ידי ארגוני המגזר השלישי. האזור הירוק הוקדש לפעילות של ארגוני חברה אזרחית שמטרתן לעודד פעילות חברתית בנושא. אזור זה חולק לשלושה תתי אזורים: אזור המוקדש לפעילות של בני נוער, אזור המוקדש לפעילות של ילידים ואזור המוקדש לפעילות מדעית וחדשנות בתחום.
תוצאות הוועידה
ההחלטה לגבי צמצום פליטות הפחמן נדחו לוועידה הבאה. ארצות הברית, רוסיה, הודו, סין, ברזיל,אוסטרליה, וערב הסעודית התנגדו לקריטריונים החדשים. מצד שני, האיחוד האירופי הגיע להסכמה על צמצום הפליטה של פחמן לרמת אפס עד לשנת 2050.
ב.מ.וו S1000RR
בשנת 2009 ייצרה ב.מ.וו 1,000 יחידות של S1000RR כדי לעמוד בדרישות המינימום להשתתפות באליפות הסופרבייק, ושנה אחר כך הוגדל הייצור באופן משמעותי. האופנוע כולל מערכת ABS סטנדרטית עם אופציה למערכת בקרת משיכה (TCS). לאופנוע משקל רטוב (משקל עצמי כולל דלק ושמן) של 207.7 קילוגרם, והוא מייצר 193 כ"ס ב-13,000 סל"ד. ה-S1000RR מגיע למהירות מרבית של 305 קילומטר לשעה.
קוניור השמש
קוניור השמש (שם מדעי: Aratinga solstitialis) הוא מין עוף ממשפחת התוכיים החי ביערות הגשם הטרופיים של אמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול הטבעי שלו הוא ביערות גשם על גדות נהרות בעיקר ברוריימה שבברזיל, סורינאם, גינאה הצרפתית וגיאנה. נצפה גם בוונצואלה ובבוליביה.
קוניור השמש מגיע לאורך 30 ס"מ ולמשקל 110 גרם בממוצע. תוחלת חייו בשבי היא כ-15–30 שנה. הזכר והנקבה דומים בגודל ובמראה וניתן להבדיל ביניהם באמצעות בדיקת דם. הם בעלי פנים כתומות עזות עם נוצות גוף צהובות, מקור שחור וכנפיים ונוצות זנב ירוקות עם חלק כחול באמצעם. בטבע קל מאוד להחליף בינו לבין תוכים אחרים מסוגו כ-Aratinga jandaya ו-Aratinga maculata, אך בעל נוצות לא מנוקדות על הכנפיים. הוא דומה שטחית גם לקוניור זהוב. לתוכים הצעירים ישנן נוצות ירוקות בעיקר, וחזה כתום רווי. צבעי המינים בשבי יכולים להיות גם בצבעי צהוב, כתום ואדום על ראשם וגבם.
רבייה
קוניור השמש מגיע לבגרות בגיל שנה וחצי. לפני ההזדווגות הזכר והנקבה יטפחו ויאכילו אחד את השני. ההזדווגות נמשכת עד שלוש דקות. לפני ההטלה בטנה של הנקבה גדלה בצורה ניכרת. בהטלה ממוצעת מטילה הנקבה בין 4 ל-5 ביצים. הדגירה נמשכת כ-24 ימים, ובמהלכם מאכיל הזכר את הנקבה ומגן על הקן מפני טורפים. הקוניורים מעדיפים תאי הטלה לחים וחשוכים, בעצים חלולים בגודל הוא 30 ס"מ על 30 ס"מ עם גובה של 40 ס"מ לערך.
אופי והתנהגות
הקוניור הוא תוכי שובב, סקרן, עליז ואקטיבי. הוא נקשר בקלות לבעליו. אוהב ליטופים ומשחקים. בהגיעם לבגרות הם הופכים רעשנים. בין הזכרים לנקבות ישנם הבדלים התנהגותיים. הנקבות יתחברו בדרך כלל לבעלים ממין זכר והזכרים יתחברו לבעלים ממין נקבה. בנוסף, הזכרים תוקפניים יותר כלפי זרים, בדרך כלל, והרבה יותר מגוננים מהנקבות. תוכיי קוניור השמש אינם מדברים.
מצב בטבע
קוניור השמש חי בלהקות, כל להקה מונה בין 4 ל-35 פרטים. בעונת הרבייה הם מתפצלים לזוגות. לרוב, הקוניורים אינם נצפים על פני הקרקע והם מעדיפים לשהות על עצים גבוהים הרחק מטורפיהם.
איומים
מצב השימור של קוניור זה מוגדר בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות הגשם והמסחר הגדל והולך בו כחיית מחמד. הצייד של תוכי זה אסור על-פי חוק באזורים בהם הוא חי.
מיכל הלפרין
מיכל הלפרין (נולדה בשנת 1966) היא עורכת דין ישראלית, כיהנה כממונה על התחרות בשנים 2016–2021.
ביוגרפיה
הלפרין גדלה בירושלים. הוריה נולדו בגרמניה ועבדו באוניברסיטה העברית: אביה שימש כפרופסור לכימיה, ואמה כדוקטור לפיזיקה. סיימה ב-1990 תואר ראשון בהצטיינות במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את ההתמחות עשתה אצל שופט בית המשפט העליון גבריאל בך. בשנת 1991 החלה לעבוד במשרד עורכי הדין "ארדינסט, בן נתן ושות'" ובשנים 1996 עד 2000 הייתה שותפה במשרד. היא התמחתה במשפט אזרחי ובפרט בדיני תאגידים, הגבלים עסקיים, תובענות ייצוגיות ובמשפט מנהלי. בשנים 2000–2001 עבדה במשרד עורכי הדין "Mintz, Levin, Cohn, Ferris, Glovsky, and Popeo" בבוסטון שבארצות הברית.
בינואר 2002 מונתה לסגנית ראש הרשות להגבלים עסקיים והיועצת המשפטית לרשות, כיהנה בתפקיד זה עד 2006. בתחילת 2007 הצטרפה כשותפה למשרד עורכי הדין "מיתר, ליקוורניק, גבע, לשם, טל ושות'", הקימה ועמדה בראש מחלקת ההגבלים העסקיים במשרד. במסגרת זו הלפרין ייצגה בין השאר את שותפות חיפושי הגז "ישראמקו" מול הרשות להגבלים עסקיים, בנושאים הקשורים למתווה הגז.
ב-2006 הצטרפה למועצה הציבורית של ארגון "אמון הציבור" וכיהנה כראש ועדת המשפטנים של הארגון עד למינויה לממונה על ההגבלים העסקיים ב-2016.
כממונה על ההגבלים העסקיים
במרץ 2016 מונתה לממונה על ההגבלים העסקיים. בהלך כהונתה שונה התואר לממונה על התחרות. במסגרת הסכם ניגוד עניינים התחייבה לא לעסוק במשך שנה וחצי בענייני תעופה, בשירותי מיתוג ATM, הפעלת מערכת תקשורת בין סולקים ומנפיקים והפצת תוכנה אשראית, ובעניינים הנוגעים לחברת תנובה.
הלפרין יזמה רפורמה מקיפה בחוק ההגבלים העסקיים במטרה להקל על הנטל הרגולטורי ולהגביר את יכולות האכיפה של רשות ההגבלים העסקיים. במסגרת הרפורמה שונה שמה של רשות ההגבלים העסקיים לרשות התחרות ושמו של חוק ההגבלים העסקיים שונה לחוק התחרות הכלכלית. הרפורמה הרחיבה את ההגדרה של מונופולים לכל תאגיד שמחזיק בכח שוק. בעקבות תיקון זה' פרסמה הרשות גילוי דעת המסביר מהו כח שוק. הרפורמה גם הגדילה את שיעור הקנסות שניתן להטיל על מונופולים שמפרים את החוק מ–24 מיליון ₪ ל-100 מיליון ₪' והגדילה את רף הענישה על עבירות קרטל מ-3 שנים ל-5 שנים. הרפורמה עברה בכנסת ביום 1.1.2019.
במאי 2021 פרסם מבקר המדינה דו"ח על מחירי המזון בישראל שעסק גם בביקורת על רשות התחרות. המבקר ציין כי יותר מ-20 שנה לא הוכרז אף מונופול בשוק המזון. המבקר סקר את פעילות רשות התחרות בתחום המזון, הן בהיבטי האכיפה של חוק קידום התחרות בענף המזון וחוק התחרות הכלכלית וכן את פעילותה בתחום המחקר של תחום המזון. המבקר המליץ לממונה להשקיע משאבים רבים יותר במחקר השפעותיו של חוק קידום התחרות בענף המזון. כמו כן המליץ המבקר לממונה לבחון מחדש את מדיניות הרשות בנוגע להכרזת מונופולים. לאחר מכך, הודיעה הלפרין כי תפרוש מתפקידה ב-1 באוגוסט, חצי שנה לפני תום כהונתה בתפקיד.
בוועדת הריכוזיות
מתוקף תפקידה עמדה הלפרין בראש ועדת הריכוזיות, שבה חברים גם מנכ"ל משרד האוצר וראש המועצה הלאומית לכלכלה. בעקבות החלטת ועדת הריכוזיות שלא לאפשר לקבוצת עידן עופר לרכוש תחנת כוח נוספת, נאלץ עופר למכור את מלוא החזקותיו בתחום התקשורת, ובכלל זה את החזקותיו ב"רשת מדיה", והתחייב שלא להיכנס לתחום התקשורת כל עוד הוא מחזיק בפעילות בתחום האנרגיה בישראל.
ועדת הריכוזיות אף אילצה את IDE טכנולוגיות למכור את אחד ממתקני ההתפלה שלה על מנת שתוכל לגשת למכרז להקמת מתקן התפלה נוסף.
לאחר פרישתה מרשות התחרות
עם סיום תפקידה כממונה על התחרות עברה לאוניברסיטת הרווארד שם היא עמיתת מחקר בכירה במרכז Mossavar – Rahmani למנהל ועסקים של בית הספר למדיניות ציבורית. הלפרין חוקרת וכותבת על תחרות במערכת הבריאות, ובאופן ספציפי על תחרות בין קופות חולים וכן על אתגרי התחרות של ענקיות הטכנולוגיה (big-tech).
חיים אישיים
הלפרין נשואה לאבנר הלפרין ואם לארבעה.
יוסף חיים קופשיץ
ביוגרפיה
נולד בירושלים, לרב צבי (הירש) קופשיץ שהיה מראשי בית היתומים דיסקין ולחיה רוחמה בתו של הרב שמואל הלל שינקר נכדת הרב יוסף חיים זוננפלד. בצעירותו למד בתלמוד תורה עץ חיים ולאחר מכן בישיבת תפארת צבי ובישיבת חברון בירושלים והיה מקורב לראש הישיבה הרב יחזקאל סרנא.
לאחר נישואיו לטובה ברלינסקי התגורר בשכונת גאולה בירושלים, לאחר הקמתה מחדש של ישיבת פורת יוסף החל ללמד בה לצד הרב שלום כהן והרב משה צדקה. בהמשך עבר להתגורר בשכונת נווה צבי בירושלים ונחשב לאחד מרבני השכונה.
בשנת תשמ"ה, בעת הקמת העיתון יתד נאמן, מונה לכהן כחבר הוועדה הרוחנית של העיתון לצד הרבנים נתן זוכובסקי, ברוך שמואל דויטש ועוד.
הרב קופשיץ נחשב מקורב למנהיגי הציבור הליטאי הרב שך, הרב אלישיב והרב שטיינמן, והיה מעורב במהלכים פוליטיים וציבוריים רבים במגזר החרדי.
בסוף שנת ה'תשע"ג הקימו תלמידיו סמינר לבנות ספרדיות בירושלים בשם "בנות אלישיב" על שמו של הרב אלישיב והוא כיהן בראש הוועדה הרוחנית של הסמינר. בשנת ה'תשע"ו מונה אף לנשיא סמינר "בנות תמר" על שמה של הרבנית תמר שטיינמן, אשתו של הרב אהרן לייב שטיינמן.
בין תלמידיו המפורסמים היה הרב אלעזר אבוחצירא שהביע הערכה רבה אליו והיה נוסע אליו להציג בפניו קושיות תורניות.
נפטר בל' בשבט ה'תשפ"ג ונקבר בהר הזיתים.
משפחתו
הרב קופשיץ היה נשוי לטובה ואב לתשעה, והתגורר בשכונת נווה צבי בירושלים.
מכינה קדם צבאית חמדת
מכינה קדם צבאית חמדת היא מכינה קדם צבאית תורנית לבנים ביישוב חמדת בצפון בקעת הירדן. המכינה, בראשות הרב ינון מדר, הוקמה בשנת 1997 ועוסקת בהכשרת תלמידיה לחיים ולשירות צבאי משמעותי.
למכינה קרוב ל-1000 בוגרים אשר השתלבו במגוון רחב של תחומים במגזרים הציבוריים והפרטיים דרך שירותם הצבאי בכל יחידות צה"ל.
בית המדרש במכינה נקרא 'חמדת יהודה' על שמו של הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו), שלאור תורתו מתחנכים התלמידים.
היסטוריה
סיפורה של המכינה שזור בסיפורו של היישוב. בתחילה, נקרא היישוב 'נח"ל יבוק', על שם הנחל הנשפך בעברו המזרחי של הירדן, שנה לאחר מכן הוסב שמו ל'חמדת', על שם אחד מגיבוריו של הסופר ש"י עגנון. המקום הוחזק במשך השנים על ידי גרעיני נוער שונים של המחנות העולים, תנועת הצופים והשומר הצעיר. בשנת 1987 החלו הכנות לקליטת מתיישבים, אך בתוך זמן קצר, עקב התנאים הקשים, שב היישוב לתצורתו המקורית, היאחזות נח"ל.
בשנת 1997, הוקמה במקום המכינה בעזרת ארגון הציונות הדתית אמנה והיא תרמה רבות להתפתחותו של היישוב 'חמדת'.
תוכנית הלימודים
תוכנית הלימודים במכינה תורנית וייחודית ופותחה על ידי ראש המכינה, הרב ינון מדר.
תכליתה של תוכנית הלימודים במכינה היא הענקת כלים, שמטרתם בניית אישיות ודרכי חיים יציבים שיסייעו לעמוד במסע המשמעותי שבפתחו עומדים התלמידים, הן בשירותם הצבאי והן בהמשך חייהם. המכינה מעמידה במרכז את השותפות בין התלמידים למקום - התלמידים לוקחים חלק פעיל ומשמעותי בשגרת החיים במכינה, החל מתורנויות המטבח, ארגון תוכנית הסיורים וסדרות החוץ, דרך תפקידי אחריות שונים הניתנים במהלך השנה.
אנשי הצוות
אנשי הצוות, בראשותו של הרב ינון מדר, ראש המכינה, והרב נדב לוי, מנהל המכינה, הם בעלי תפיסות עולם תורניות מגוונות. הר"מים במכינה מגיעים ממגוון בתי מדרש בישראל.
בוגרי המכינה
למעלה מ-800 תלמידים, בוגרי המכינה, נמצאים היום בלב החברה הישראלית, חלקם בתפקידי מפתח בשורות הצבא ובמגזר הציבורי חברתי, וחלקם בחייהם הפרטיים עם משפחתם וסביבתם הקרובה.
תוכנית הבוגרים במכינה מיועדת לבוגרי שירות צבאי המעוניינים לשוב ולהיות חלק מבית המדרש בחמדת לקראת המשך דרכם באזרחות.
רובר שומאן
רוֹבֵּר שוּמָאן (Robert Schuman; 29 ביוני 1886 – 4 בספטמבר 1963) היה מדינאי צרפתי בולט, יליד לוקסמבורג, אשר נחשב לאחד מן האבות המייסדים של האיחוד האירופי. שומאן הזדהה אידאולוגית עם תנועת הדמוקרטים הנוצריים אשר צברה באירופה פופולריות במהלך המאה ה-19 ודגלה בשילוב רעיונות דמוקרטיים ביחד עם ערכים נוצריים. במהלך הקריירה הפוליטית שלו בצרפת כיהן כשר האוצר, שר החוץ, שר המשפטים וכראש ממשלת צרפת. בהמשך, כשהחלה להתהוות הקהילה האירופית, החליט לעזוב את הפוליטיקה הצרפתית ולהשתלב בפוליטיקה העל-לאומית. לאחר מעבר זה, שומאן נבחר לכהן כנשיא התנועה האירופית ובהמשך אף מונה לנשיא הראשון של האספה הפרלמנטרית האירופית (בגלגולה הנוכחי: פרלמנט האיחוד האירופי).
ראשית חייו ואודות השכלתו
רובר שומאן נולד ב-29 ביוני בשנת 1886 ברובע קלוזן שבעיר הבירה של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. אמו הייתה ילידת לוקסמבורג ודברה לוקסמבורגית כשפת אם. אביו היה יליד אזור לורן, אזור אשר סופח לגרמניה ב-1872 לאחר תבוסת צרפת במלחמת צרפת-פרוסיה. אביו נאלץ לוותר על אזרחותו הצרפתית לטובת אזרחות גרמנית בשביל שיוכל לשמור על אדמות המשפחה ונכסיה. כמו כן, תושבי לוקסמבורג דברו צרפתית ואמו הקפידה על דיבור לוקסמבורגית. כתוצאה מכך שגדל בסביבה זו, כבר בתור ילד ידע שומאן לדבר שלוש שפות שונות: לוקסמבורגית, גרמנית וצרפתית. הוריו היו נוצרים הדוקים ובבית ספרו שיעורי דת היו חלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים. כאשר היה נער בן 14 (בשנת 1900) אביו נהרג בתאונת דרכים. כתוצאה מכך, הפך הקשר בינו לבין אימו לקשר הדוק, עד אשר גם היא נפטרה בשנת 1911, בזמן לימודיו לתואר במשפטים.
הקריירה הפוליטית שלו
ב-1919, בעקבות חזרת שטחי אלזס ולורן לצרפת בתום מלחמת העולם השנייה, התפקד שומאן למפלגה נוצרית דמוקרטית בשם "האיחוד הרפובליקאי של אזור לורן". חברי מפלגה זו, ושומאן ביניהם, נבחרו לאספה הלאומית הצרפתית. בהמשך, לאור השכלתו כעורך דין, מונה לנציג מחוז מוזל במועצה המייעצת להרמוניזציה המשפטית של מערכות החקיקה באלזס ולורן. ב-1928 מונה ל"דווח" ("Rapporteur") של נציבות אלזס-לורן - תפקיד אשר אחראי לדווח על תוכן הפגישות של הנציבות. בהמשך אף נבחר לכהן כנשיאה של אותה נציבות. לאור הפופולריות הרבה שצבר באזור אלזס-לורן, שומאן נבחר מספר פעמים נוספות לכהן כנציג באספה הלאומית הצרפתית. כבר ב-1928 ניתן היה להבחין בתמיכתו ברעיון איחוד מדינות יבשת אירופה כאשר במצע הבחירות שלו קרא ל"שיתוף פעולה בין-לאומי חופשי מן המכשולים שבאמצעותם יצרנו חשדנות ואנוכיות לאומית". תמיכתו ברעיון האיחוד הלכה והתחזקה לאורך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. ובשנת 1950 נשא את "הצהרת שומאן" המפורסמת בנוגע לצורך באיחודה של היבשת האירופית. ב-1946 מונה שומאן לתפקיד שר האוצר של צרפת. ובנובמבר 1947 – יולי 1948 כיהן שומאן כראש ממשלת צרפת. בנוסף, בספטמבר של אותה שנה אייש שוב את תפקיד ראש הממשלה לתקופה נוספת של 9 ימים בלבד. ב-1948–1952 כיהן שומאן כשר החוץ של צרפת. במהלך השנים הללו היווה שומאן דמות מפתח בניהול משא ומתן בנוגע לכמה אמנות משמעותיות שנחתמו לאחר אירועי מלחמת העולם השנייה. גופים חשובים שהוקמו בעקבות האמנות הללו: האמנה הצפון אטלנטית (NATO), מועצת אירופה (The Council of Europe) וקהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC).
אבישי לנדאו
אבישי לנדאו (נולד ב-29 באפריל 1950) הוא ישראלי העוסק בתחום הניהול. השתתף בפיתוח מודל ניהול על פי ערכים והיה שותף למהדורות בעברית של ספרים ומשחקים המבוססים על המודל.
רובר שומאן
הקריירה הפוליטית שלו
בשנת 1955 כיהן כשר המשפטים של צרפת – תפקידו האחרון בפוליטיקה הצרפתית. לאחר סיום תפקידו כשר המשפטים החליט שומאן לעבור לזירה הפוליטית העל-לאומית באירופה ובין השנים 1955–1961 אייש שומאן את תפקיד נשיא התנועה האירופית. כמו כן, בין השנים 1958–1960 כיהן שומאן גם כנשיא הראשון של הפרלמנט האירופי, תפקיד זה העניק לו בסוף כהונתו את הכינוי "אבי אירופה". בשנת 1962 פרש שומאן מהחיים הפוליטיים.
אבישי לנדאו
ביוגרפיה
אבישי לנדאו נולד וגדל בנס ציונה, התגייס לצה"ל בשנת 1968 ושירת בחיל המודיעין ביחידת שדה. עם סיום שירותו למד לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן ולתואר שני באוניברסיטת תל אביב (החוג ללימודי עבודה - התמחות: ניהול משאבי אנוש), וכן קורס שיווק שנתי, קורס אימון מתקדם.
רובר שומאן
מעצרו על ידי הגסטפו ובריחתו
בספטמבר 1940 חזר שומאן לעירו מץ לאחר סיום כהונתו בממשלה. אחת הסיבות המרכזיות לחזרתו הייתה לצורך השמדת מסמכים שמעידים על התכתבויות עם פוליטיקאים אירופים במהלך שנות ה-30. שומאן רצה למנוע את הגעת מסמכים אלו לידי הנאצים. כשהגיע לעיר הוא נעצר על ידי הגסטפו הגרמני והוחזק בבידוד מלא בעירו עד אפריל 1941. בתקופה זו, שומאן נחקר גם על יחסיו עם קונראד אדנאואר (פוליטיקאי גרמני אשר התנגד לנאציזם). את היחסים הללו הוא הכחיש בנחרצות. במהלך תקופת המעצר, הנאצים ניסו לשכנע את שומאן לתמוך בתוכניתם לאיחודם מחדש של אזורי אלזס ולורן עם הרייך הגרמני, אך הוא סירב לבקשה זו באופן מתמשך. בעקבות סירובו העקבי, נשקלה האפשרות לשלוח אותו למחנה מעצר, אך אפשרות זו לא יצאה אל הפועל. בהמשך הועבר שומאן למעצר בית בשטח גרמניה. ובאוגוסט 1942 ברח ממעצר הבית לעיר ליון שבצרפת, ושם נע בין 12 מקומות מחסה שונים.
אבישי לנדאו
ביוגרפיה
במשך שנים רבות שימש כסגן נשיא לתחום משאבי אנוש בשורה של ארגונים עסקיים ידועים (תדיראן מוצרי צריכה, אביק תעשיית תרופות וכימיקלים, רים תעשיות, הוצאת מסדה ומפעלי דפוס פלאי, מפעל הטילים של תע"ש - מלט"ם) ובתפקידיו האחרונים כשכיר שימש גם כסגן נשיא לשירות הלקוחות.
רובר שומאן
התכנית של שומאן לאיחוד יבשת אירופה
בעת כהונתו כשר החוץ של צרפת, ב-9 במאי 1950, נשא שומאן נאום שזכה לכינוי "הצהרת שומאן". בהצהרה זו שומאן הציג את התכנית אשר עליה חשב בשיתוף פעולה עם ז'אן מונה. "תוכנית שומאן" שאפה להקמת קהילה משותפת בין צרפת לגרמניה (קהילה שתהיה פתוחה גם להצטרפות של מדינות נוספות אשר יסכימו לתנאי האמנה) שתנהל את חומרי הפחם והפלדה הלאומיים. המטרה העיקרית שעליה דיבר שומאן בהצהרה זו היא מניעת מלחמות עתידיות ביבשת אירופה. פחם ופלדה הם חומרים משמעותיים בייצור כלי מלחמה, וכאשר הם נמצאים תחת פיקוח משותף – התחמשות עבור מלחמה הופכת לכמעט בלתי אפשרית. שומאן הדגיש את חשיבות הצורך שקהילה זו תוקם על ידי צרפת וגרמניה, וזאת לאור גודלן המשמעותי ביבשת והיריבות ההיסטורית ביניהן. התוכנית ששומאן הציע בהצהרה נגדה את דעת הקהל שרווחה בצרפת באותה תקופה (תמיכה בהשפלת גרמניה ובניצול משאביה), מכיוון שהיא שאפה לתקן את יחסי צרפת-גרמניה ולהתייחס לגרמניה כשווה לצרפת, על אף מעמדה הנמוך בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה. בעקבות ניגודיות זו, החליט שומאן לשמור על כוונותיו בסודיות עד יום ההצהרה. ולמעשה, בשבוע שקדם ל-9 במאי, רק 9 אנשים נוספים היו מודעים לתוכנית ששומאן עומד להציג בממשלה. "קהילת הפחם והפלדה האירופית" (ECSC) שהוקמה בעקבות נאום זה הייתה הגוף המוסדי האירופי הראשון מבין גופים נוספים שהוקמו בהמשך וכיום מאוחדים תחת "האיחוד האירופי". לכן, שומאן נחשב לאחד מן האבות המייסדים של האיחוד האירופי. כיום, התאריך שבו נשא שומאן את ההצהרה מהווה מדי שנה תאריך קבוע לציון "יום אירופה" – ב-9 במאי. מטרתו של יום זה היא לחגוג את השלום והאחדות ביבשת אירופה. בנוסף, תאריך זה נועד לציין את "הצהרת שומאן" ההיסטורית אשר קידמה משמעותית את הרעיון לשיתוף פעולה פוליטי-כלכלי בין מדינות אירופה. שיתוף פעולה אשר הופך את המלחמה בין מדינות אירופה לדבר כמעט בלתי אפשרי.
אבישי לנדאו
ביוגרפיה
במהלך השנים שימש כ"שופט-צד" - נציג מעסיקים בבית הדין לעבודה, כחבר בוועדת העבודה של התאחדות התעשיינים וכשופט בתחרויות ציבוריות: "תחרות המי"ל למצוינות בשירות" ותחרות "עובד ישראל" מטעם העיתון מעריב.
ללנדאו ישנם שלושה ילדים ושישה נכדים. אחיו הוא הפרופ' שמעון דולן.
פעילות
אבישי לנדאו עוסק בקידום הסמכות בינלאומיות בשיתוף פדרציית האימון הבינלאומית ICF, פיתוח משחקי ערכים ו"ארגז כלים מקצועי" לארגונים ולעולם החינוך והמשפחה (תוכנת ערכים, שאלוני ערכים), ספרי עיון בעברית, הרצאות פעילות וסדנאות ערכים חווייתיות, ייעוץ ארגוני ואימון, מייסד ומנהל את "המרכז לניהול ואימון על פי ערכים" המהווה נציגות בישראל של Gestion M.D.S. Inc ונשיאה פרופ' שמעון דולן.
לנדאו שותף למהדורות בעברית של הספרים: "מה שחשוב... בארגונים / ניהול על פי ערכים", דולן-לנדאו (2012) ו"מה שחשוב באימון / אימון על פי ערכים", דולן-לנדאו. היה שותף לפיתוח מודל "ניהוג משפחה על פי ערכים", מכון שינוי (נגה נברו-ענת גרתי), וכן שותף לפיתוח 4 משחקי ערכים לחו"ל ולישראל: "משחק הערכים" ( 2008), "The Value of Values" (2009), דולן-לנדאו, "El Valor de los Valores)" (2010), דולן - לנדאו, "מה שחשוב"... משחק ערכים (2012), לנדאו-דולן.
אמנת האטום האירופית
אמנת האטום האירופית (EAEC or Euratom Treaty) היא הסכם שנחתם בין מדינות האיחוד האירופי, בנושא האנרגיה הגרעינית באירופה. ההסכם נוסד על ידי סוכנות האטום האירופית ונחתם בוועידת רומא ב-25 במרץ שנת 1957, לצד הסכם השוק המשותף (EEC). שש המדינות אשר היו במעמד החתימה היו המדינות מייסדות של האיחוד האירופי וחברות בקהילת הפחם והפלדה והן צרפת, גרמניה המערבית, איטליה, בלגיה, לוקסמבורג, והולנד. מטרת האמנה הייתה תחילה, לאחד את ההשקעות והמחקר בנושאי אנרגיה גרעינית ובהמשך לשפר ולשכלל את השימוש באנרגיה גרעינית באירופה וזאת לצד סעיפים המחייבים את המדינות לשמור על חיי אדם ואיכות הסביבה. בשנת 1967 אוחדו שלושת הקהילות, קהילת האטום האירופית, קהילת הכלכלה האירופית וקהילת הפחם והפלדה, יחדיו תחת אותה מסגרת מוסדית בשם "הקהילה האירופית", מה שהיווה אבן דרך משמעותי ביצירת האיחוד האירופי. לאחר שנה מחתימת אמנת מאסטריכט, ב-1 בנובמבר 1993, הפכה הקהילה האירופית לאיחוד האירופי.
היסטוריה
שר החוץ הבלגי, פול-אנרי ספאק (Paul-Henri Spaak), צפה כי אמנת קהילת ההגנה עלולה להידחות על ידי צרפת, לכן הציע להעביר את תכנון הקהילה הפוליטית לידי האספה של קהילת הפחם והפלדה. קהילת הפחם והפלדה ערכה טיוטה לאמנה להקמת קהילת פוליטית ב-1953, שבה קבעה כי הקהילה הפוליטית תהיה שלב ראשון אל עבר פדרציה אירופית. לבסוף האמנה להקמת קהילת ההגנה האירופית נדחתה, על ידי האספה הלאומית של צרפת בשנת 1954 ואיתה גם האמנה להקמת הקהילה הפוליטית. גניזתן של אמנות קהילת ההגנה והקהילה הפוליטית, הוביל את מדינות תומכות המיזוג, להבין כי הרעיון הפדרלי מורכב וכי יש להתקדם בתחומי המדיניות באופן איטי והדרגתי. תחומי מדיניות רגישים כמו הגנה ומדיניות חוץ, אינם תהליך של מה בכך ולא כל הזדמנות פוליטית גלובלית, כמו המלחמה בקוריאה והחימוש מחדש של גרמניה, תהווה אפשרות ניצול לקידום הרעיון הפדרטיבי.
בעקבות האכזבה מדחיית האמנה וכישלון התוכנית העל-לאומית, הודיע ז'אן מונה, נשיא קהילת הפחם והפלדה, כי לא יתמודד שוב על התפקיד. מונה, הקים את ועדת הפעולה למען ארצות הברית של אירופה (Action committee for the united states of Europe - ACUSE), בכדי שיוכל לקדם את הרעיון הפדרלי ברמה המדינית. ארגון זה, היה הכוח המניע ליוזמה להקמת קהילת האנרגיה האטומית. עזיבת מונה הייתה מפתיע עבור שש המדינות, אך הובילה להתעוררות בכל הנוגע לקידום רעיון המיזוג האירופי. הארגון שהקים מונה, פיתח את יוזמת הקהילה לאנרגיה אטומית, במטרה לקדם את המיזוג על ידי מעבר ממגזר למגזר.
שלדן ויליאמס
שלדן דמאר ויליאמס (באנגלית: Shelden DeMar Williams; נולד ב-21 באוקטובר 1983) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2006–2015. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה בליגת ה-NBA הם 4.5 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות
ויליאמס נולד באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ולמד במידווסט סיטי הסמוכה. בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם ג'יי. ג'יי. רדיק. בעונת 2003/2004 קלע 12.6 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לצד רדיק, לואול דנג וכריס דוהון לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קונטיקט קלע ויליאמס 4 נקודות בלבד (1 מ-9 מהשדה), וקבוצתו הפסידה בתוצאה 78–79. בשנתיים הבאות המשיך ויליאמס להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 17.2 נקודות, 10.9 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק, אך בשתי העונות הודחה דיוק בשלב שמינית הגמר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). ב-11 בינואר 2006 רשם ויליאמס את הטריפל דאבל השלישי בתולדות דיוק, כשהשיג 19 נקודות, 11 ריבאונדים ו-10 חסימות במשחק מול אוניברסיטת מרילנד. בעונתו האחרונה באוניברסיטה זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בליגת המכללות, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), יחד עם רדיק. מחזיק בשיאי קבוצת דיוק עבור ריבאונדים בקריירה (1,262) ועבור חסימות בקריירה (422).
אמנת האטום האירופית
היסטוריה
בשנת 1955, נפגשו במסינה שבאיטליה, כל שרי החוץ של מדינות קהילת הפחם והפלדה, במטרה למצוא מחליף לז'אן מונה. באותה הזדמנות, דנו השרים בתוכנית ביין, שכללה הקמת שוק משותף וסחר חופשי של המדינות החברות וביוזמה להקמת הקהילה לאנרגיה אטומית. רעיון הקמת השוק האירופי המשותף, קיבל הסכמה די גורפת, לעומת זאת רעיון קהילת האנרגיה האטומית נחל קשיים. צרפת, אשר דחפה לקידום הרעיון, הייתה היחידה מבין החברות עם תוכנית ברורה לאנרגיה אטומית. על כן, שאר המדינות חששו, מסבסוד תוכנית הגרעין של צרפת וכי הבינו שהעברת המגזר לידי גורם על-לאומי, יוביל את צרפת לעמדת הנהגה בתחום. לבסוף, צרפת לא תמכה ברעיון האיחוד הכלכלי, וועידת מסינה הסתיימה בלי החלטות ברורות.
שלדן ויליאמס
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2006 נלקח ויליאמס בבחירה החמישית, על ידי אטלנטה הוקס. בעונת הרוקי שלו קלע 5.5 נקודות והוריד 5.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
אמנת האטום האירופית
היסטוריה
עם זאת, הבינו מדינות קהילת הפחם והפלדה כי עליהן לנקוט בצעדים לקידום הרעיון הפדרטיבי. בעקבות זאת, הוקמה ועדה לקידום הקהילה הכלכלית, הכללה מומחים מששת המדינות המייסדות, בראשות פול-הנרי ספאק ובהשתתפות ז'אן מונה. בריטניה הוזמנה לקחת חלק, אך ויתרה מתוך חשש כי ארגון על-לאומי עשוי לחרוג מתחום הסחר החופשי לתחומים נוספים. באותה עת הוחלף השלטון בצרפת, שנתפס על ידי מזכיר המדינה הסוציאליסט גי מולה (Guy Mullet), אשר האמין בחשיפת השוק הצרפתי לתחרות בכדי להגביר את היצרנות של התעשייה. חילופי השלטון הובילו את צרפת למדיניות התומכת בשוק החופשי.
ממצאי הוועדה בראשות ספאק ומונה, פורסמו בדו"ח ספאק, אשר קבע כי יש להקים קהילת אנרגיה אטומית ואיחוד מכסים באירופה. בעקבות זאת התכנסו ראשי שש המדינות בוונציה. הדו"ח היווה בסיס למשא ומתן לאמנות בדבר הקהילות. המשא ומתן הבין ממשלתי נערך במשך מספר חודשים בין יוני 1956 ועד פברואר 1957. ב-27 במרס 1957, נחתמו ההסכמים על שתי האמנות, האחד להקמת קהילת האנרגיה האטומית והשני להקמת הקהילה הכלכלית האירופית. האמנות נכנסו לתקוף בינואר 1958 לאחר אישור המדינות. המפלגות הקומוניסטיות בצרפת ואיטליה הביעו התנגדות לאמנות ולמרות כוחן הפוליטי, בנושא זה לא זכו לתמיכה.
שלדן ויליאמס
קריירה מקצועית
בפברואר 2008, לאחר כעונה וחצי באטלנטה, הועבר יחד עם טיירון לו, לורנזן רייט ואנתוני ג'ונסון בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה למייק ביבי. ב-58 משחקיו עם הקינגס קלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 2009 נשלח לצד בובי בראון למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לרשאד מקנטס וקלווין בות'. עד לסיום העונה קלע 4.9 נקודות למשחק עבור הטימברוולבס.
אמנת האטום האירופית
היסטוריה
חילוקי דעות רבים בין המדינות, הביאו לדילול ניכר בתכני האמנה ביחס לתוכנית המקורית. אך עם זאת, נקבעו שמונה תחומי פעילות מרכזיים; קידום מחקר, הבטחת הפצת מידע טכני, הגנה על הבריאות, הקלת השקעות והתחייבויות משותפות, שמירה על האספקה, הבטחת בטיחות, פיקוח על השוק המשותף באנרגיה גרעינית ויחסי חוץ.
שלדן ויליאמס
קריירה מקצועית
לקראת עונת חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס. באותה עונה העפילה בוסטון לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4. ויליאמס עצמו שותף ב-8 מתוך 24 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 1.6 נקודות למשחק.
אמנת האטום האירופית
מטרות האמנה
מטרת העל של האמנה היא לאגד את תעשיות הגרעין של המדינות החברות ולתרום להיווצרות ופיתוח של תעשיות הגרעין האירופיות, כך שכל המדינות החברות יוכלו להפיק תועלת מפיתוח האנרגיה האטומית ולהבטיח את ביטחון האספקה. האמנה מבטיחה תקני בטיחות גבוהים לציבור ומונעת יעוד חומרים גרעיניים, המיועדים בעיקר לשימוש אזרחי, לשימוש צבאי. חשוב לציין שסמכויותיה של סוכנות האטום האירופית, מוגבלות לשימושים אזרחיים, שוחרי שלום בלבד. האמנה מציגה מערכת הגנה מקיפה וקפדנית ביותר כדי להבטיח שחומרים גרעיניים אזרחיים לא יוסטו מהשימוש האזרחי שהוכרז על ידי המדינות החברות. לאיחוד האירופי סמכויות בלעדיות בתחום זה, אותן הוא מפעיל בעזרת צוות של 300 פקחים אשר אוכפים את אמצעי ההגנה, ברחבי האיחוד האירופי.
שלדן ויליאמס
קריירה מקצועית
ביולי 2010 חתם על חוזה בדנוור נאגטס, ולאחר כחצי עונה הועבר לניו יורק ניקס במסגרת טרייד בין 3 קבוצות (בו הייתה מעורבת מינסוטה) אשר שלח לניקס גם את כרמלו אנתוני וצ'אנסי בילאפס.
בעונתו האחרונה ב-NBA,, שיחק עבור ניו ג'רזי נטס וקלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק.