cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Super Mario 64
משחקיות
בכל שלב יש אפשרות להשיג שבעה כוכבים על ידי השלמת משימות. לדוגמה: בשלב הראשון אפשר להשיג כוכבים מחיסול המלך בוב אומב, מניצוח צב במירוץ, להשתגר עם תותח לאי שנמצא בשמיים ועוד.
ישנם במשחק שלוש דלתות עליהן יש כוכב גדול ובכל אחת מהן אפשר להגיע אל חדר שבו, בין השאר, נלחמים מול באוזר אשר מנסה להוריד את עיגול הכוח והשחקן צריך לנצח אותו על ידי משיכה בזנב וזריקה אל מוקשים.
לאחר שמצליח השחקן להשיג את כל 120 הכוכבים נפתח תותח בגינה שליד הטירה שכאשר השחקן משתגר דרכו הוא יכול להגיע לגג של הטירה, שם הוא פוגש את יושי הדינוזאור אשר מעגל את מספר החיים של השחקן ל-100.
גרסת נינטנדו DS
הגרסה המחודשת שיצאה בשנת 2004 לנינטנדו DS כללה שיפורים רבים. חוץ משנוי הגרפיקה, השחקן יכול לשחק גם עם דמותם של לואיג'י, יושי ו־וואריו. העלילה נותרה כשהייתה, אך ארבע הדמויות יצרו מצב שעל כל אחת מן הדמויות מוטלת משימה להציל דמות אחרת.
גרסת נינטנדו סוויץ'
ב-18 בספטמבר 2020, סופר מריו 64 יצא לצד Super Mario Sunshine ו-Super Mario Galaxy בחבילת Super Mario 3D All-Stars לנינטנדו סוויץ'.
גרסת port למחשב האישי
בזכות הפופולריות הרבה של המשחק קבוצת מעריצים הצליחה למצוא את קוד המקור שלו ולייצר גרסה מותאמת למחשב האישי. במסגרת הפרויקט הזה יצאו שתי גרסאות הגרסה המקורית – בגרסה זו הביאו את הגרסה מהנינטנדו 64 למחשב עם ההתאמות הנדרשות מבלי לשנות את המשחק גרסת HD משופרת – בגרסה זו המעריצים שיפרו מאוד את החדות של הגרפיקה ומבחינה ויזואלית הוא אף עלה על המקור. בחברת נינטנדו זעמו על כך שכן יש בחברה התנגדות גורפת לייצוא המשחקים שלה בעבור פלטפורמות שהן לא בבעלות נינטנדו, ובחברה אף ניסו להסיר את הקובץ של המשחק מהאינטרנט אך ללא הועיל.
קוצ'ין (תרנגול)
תרנגול קוצ'ין הוא גזע של תרנגול מבוית הקרוי על שם העיר קוצ'ין (כיום קוצ'י) אשר במדינת קרלה בהודו.
היסטוריה
מקורותיו של הגזע אינם ברורים. לראשונה הגיע למערב מסין באמצע המאה ה-19 וכונה בשם תרנגול שנגחאי. העופות הראשונים שהגיעו לבריטניה ולאמריקה היו לרוב בעלי ניצוי חלקי ברגליים או בעלי רגליים נקיות. גם המראה הכללי היה מנופח פחות מהנוכחי. לאחר הגיעו לארצות הברית עבר תהליך השבחה עם תרנגולים יותר מנוצים עד הגיעו לקוצ'ין במראהו הנוכחי.
עם הגיעו לארצות המערב גרם בתחילת המאה ה-20 למה שכונה "שגעון התרנגולים", משום שנחשב בטעות לבעל משקל רב ובשל שמועה על כך שתרנגולות קוצ'ין מסוגלות להטיל מספר ביצים ביום. בהמשך התגלה שתרנגולת קוצ'ין מטילה דווקא פחות מהממוצע ושזמן רב חולף בטרם התרנגול מגיע למשקלו הסופי. למרות זאת העלה הגזע את המודעות לתערוכות התרנגולים, ונותר אחד מ"כוכבי" תערוכות אלו.
מאפיינים פיזיים ומראה
הגזע הוא אחד מהגדולים בעולם התרנגולים, הזכר שוקל כ-5.5 ק"ג ומשקל הנקבה מגיע ל-3.9 ק"ג. הכרבולת בינונית, בעלת חמישה זיזים בולטים במיוחד, כאשר הזיז המרכזי הוא גם הגבוה מביניהם. המקור צהוב עם גוון שחור. הרגליים צהובות. צבע הביצה חום עד חום בהיר. לעוף זה קיימת גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כחמישית מממדי הגזע המקורי.
מזג
תרנגול הקוצ'ין נחשב לבעל אופי נח לגידול, אינו דורש שטח מחיה נרחב שכן תנועותיו מגושמות, ואין הוא מתעופף. גדר של 2 מטרים מספקת על מנת לתחום אותו. הגזע אינו רגיש לאקלים קיצוני והתרנגולת מטילה גם לאורך החורף. כמו כן היא נחשבת לדוגרת טובה ויכולה להיות אומנת לעופות אחרים.
וולטר ריי ויליאמס הבן
וולטר ריי ויליאמס הבן (באנגלית: Walter Ray Williams, Jr; נולד ב-6 באוקטובר 1959) הוא אחד משחקני הכדורת של 10 פינים המקצוענים בעלי הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה. כיום הוא מחזיק בשיא של זכיות בPBA Tour (47 תארים) ורווחים כספיים של 4.25$ מיליון דולר בעונת 2010–2009).
הוא ניצח לפחות בתואר PBA אחד בכל אחת מ-17 העונות האחרונות. הוא כיכב בסרט הכדורת התעודי A League of Ordinary Gentlemen. הוא גם אלוף העולם תשע פעמים במשחק זריקת פרסה (3 תוארי נערים ו-6 תוארי בוגרים).
הארמייה ה-26 (ברית המועצות)
הארמייה ה-26 (ברוסית: армия я-26) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ב-12 באוקטובר 1941 הוחלט להקים את ארמיית ה-26 במחדש. היא החלה בקרבות מגננה במרחב טולה/אוריול. בעקבות האבדות הקשות, כבר בסוף אוקטובר 1941 היא פורקה.
בנובמבר 1941 החלו להקים את הארמייה מחדש. התהליך הסתיים בדצמבר 1941 והיא הועברה לגזרת חזית וולחוב. כבר בסוף דצמבר היא תוגברה ביחידות נוספות ואורגנה מחדש כארמיית ההלם השנייה.
באביב 1942 הארמייה ה-26 הוקמה בפעם הרביעית. היא הוקמה על בסיס היחידות השונות של חזית קרליה. בספטמבר 1942 היא התמקמה לאורך הגבול עם פינלנד ולא הייתה התקדמות נוספת מערבה. לאחר סיום הקרבות עם פינלנד, בינואר 1945 היא הועברה לגזרת החזית האוקראינית השלישית. במהלך שנת 1945 ארמייה ה-26 השתתפה בהמצור על בודפשט, מתקפת אגם בלטון ומתקפת וינה.
לאחר המלחמה, ארמייה ה-26 התמקמה תופה מסוימת בשטח רומניה ופורקה בשנת 1947.
טריגווי תורהלסון
טריגווי תורהלסון (באיסלנדית: Tryggvi Þórhallsson; 9 בפברואר 1889 – 31 ביולי 1935) היה ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1927 – 1932.
צונדאפ
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1917 בנירנברג על ידי פריץ נוימאייר ופרידריך קרופ מייסד מפעל הפלדה קרופ כחברה לנפצים תחת השם צונדר ואפ (Zünder-Apparatebau), והחלה לספק ציוד הצתה לצבא הגרמני עד לסוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. בשנת 1919 שינתה החברה את שמה לצונדאפ והחלה לספק חלקי ציוד קל למכונות.
האופנוע הראשון של החברה מודל Z22 הוצג בשנת 1921 ונמכר בסדרות גדולות. החברה מיתגה את דגם זה תחת הסיסמה 'אופנוע לכולם' (Motorrad für Jedermann) מאחר שהיה בעל תכנון פשוט ונחשב לאמין.
בשנת 1931 בנה פרדיננד פורשה עבור "צונדאפ" את הדגם המשפחתי פורשה סוג 12. יוצרו 3 יחידות. בדגם הורכב מנוע כוכבי.
היסטוריית האופנועים הכבדים של החברה החלה בשנת 1933 כאשר הציגה את סדרת K אשר זכתה להצלחה גדולה, הכללה אופנועים בנפחי מנוע שונים בין 200–800 סמ"ק. הדגם צונדאפ 750 שימש כאופנוע שטח כבד למטרות סיור והובלת חיילים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בין השנים 1957–1958 בנתה "צונדאפ" את מכונית המיקרו צונדאפ יאנוס. נמכרו 6,902 יחידות.
אנה גאן
אנה גאן (באנגלית: Anna Gunn; נולדה ב-11 באוגוסט 1968) היא שחקנית אמריקאית. זכתה להכרה בזכות תפקידה כסקיילר וייט בסדרת הדרמה המצליחה "שובר שורות", התפקיד זיכה את גאן בפרס אמי בשנת 2013 ובשנת 2014.
ביוגרפיה
גאן נולדה בקליבלנד, אוהיו אך בגיל צעיר עברה לסנטה פה, ניו מקסיקו שם גדלה והתחנכה. בתם של שרון אנה קת'רין "שאנה" גאן (לבית פטרס), מעצבת פנים וקלמנס ארל גאן ג'וניור שעבד כיזם נדל"ן. גאן למדה משחק ותיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן אותם סיימה בשנת 1990. לאחר מכן למדה במשך באקדמיה הבריטית-אמריקאית לדרמה. לאחר שעברה ללוס אנג'לס היא חלקה דירה עם פמלה אדלון.
קריירה
קיבלה חשיפה ראשונית בשנות ה-90 בסרט "ללא ראיות" בו שיחקה לצידה של אנג'לינה ג'ולי ובסדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים" בה שיחקה כשחקנית אורחת בעשרה פרקים בתפקיד ג'ין וורד. בשנת 1998 השתתפה בתפקיד קטן במותחן הריגול שובר הקופות "אויב המדינה". בשנת 2005 שיחקה גאן בסדרת הדרמה "דדווד" בתפקיד המוערך של מרתה בולוק, אשתו של השריף סת' בולוק (טימותי אוליפנט), את הדמות גילמה גאן במשך שתי עונות. את התפקיד קיבלה גאן מיוצר הסדרה דייוויד מילץ' איתו עבדה בסדרה "NYPD Blue".
אן-קרין סטרום
אן-קרין סטרום נישאה בשנת 1972 למוזיקאי פרוד טינגנאס (1940-2012) והם היו נשואים במשך כ-40 שנים עד מותו של טינגנאס. הוא גם היה זה שניצח על התזמורת מטעם נורווגיה בשנים בהם סטרום ייצגה את נורווגיה באירוויזיון.
אנה גאן
קריירה
בשנת 2008 החלה גאן לשחק בסדרת הדרמה המצליחה "שובר שורות" בתפקיד סקיילר וייט, אשתו של גיבור הסדרה המורה לכימיה וולטר וייט (בריאן קראנסטון). גאן זכתה לחשיפה רבה בזכות התפקיד ואף זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר שנתיים ברציפות, בשנים 2013 ו-2014.
בספטמבר 2016 יצא צאת הסרט "סאלי: נס על ההדסון" בבימויו של קלינט איסטווד. הסרט עוסק בנחיתת החירום של טיסה 1549 של יו אס איירווייז על נהר ההדסון בניו יורק. גאן מגלמת את אליזבת' דייוויס לצידם של טום הנקס, ארון אקהרט ולורה ליני.
חיים אישיים
בשנת 1990 נישאה גאן לשחקן ומתווך הנדל"ן אלסטייר דאנקן. הם התגרשו בשנת 2009, ולהם שתי בנות, אילה-רוז ואמה.
טריומף טיגריס
טריומף טיגריס (באנגלית: Triumph Tigress, קרוי גם: BSA Sunbeam) הוא קטנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הבריטית Triumph Engineering (שם מלא: Triumph Engineering Co Ltd) בשיתוף Birmingham Small Arms Company  (שם מלא: The Birmingham Small Arms Company Limited BSA) שיוצר בין השנים 1959–1965.
טנרק שפלה מפוספס
טנרק שפלה מפוספס (שם מדעי: Hemicentetes semispinosus) הוא מין של יונק קטן מסדרת הטנרקאים החי רק במזרחה של מדגסקר, באזורי יער גשם טרופי. למרות דמיונו לקיפוד הוא איננו קרוב אליו, אך מכוסה בקוצים מגוננים כמוהו, והוא יכול להתכדר לכדור. לצד המין, הם המינים היחידים בסוג.
מאפיינים
אורכו של הטנרק 13–19 סנטימטרים, ומשקלו 125–280 גרם. הוא קרובו של הטנרק המצוי, אך קטן יותר ובעל פרווה קוצנית בצבע שחור וצהוב, צבע נדיר ביותר אצל יונקים. הראש צהוב-שמנת ובעל פסים רחבים שחורים לאורך הלחיים ומצידי העיניים. מאחורי העורף ישנן ציציות ארוכות צהובות, ומאחוריהם הקוצים נמוכים יותר אך עדיין קשיחים מאוד. צבעם שמנת-בהיר ומעט אפור עם גוונים שחורים לאורך הגב. החוטם, הרגליים והזנב ורודים וערומים משיער. הטנרק בעל זיפי שפם רגישים מאוד.
הטנרקים חיים בקבוצות משפחתיות קטנות במחילות שהם חופרים. לאחר הריון של 58 ימים, הנקבות ממליטות 5–8 גורים המתבגרים תוך 25 יום.
זהו טנרק נדיר יחסית שלא נצפה הרבה, אך מצב שימורו נחשב ל"ללא חשש".
פורמולה 1 עונת 1955
עונת 1955 היא העונה השישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מספר המרוצים בעונה צומצם לשבעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית וחמישה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית בעונה ונהגיה ניצחו חמישה מתוך שבעת המרוצים. חואן מנואל פנג'יו, ניצח ארבעה מרוצים וזכה בתואר האליפות בפעם השנייה ברציפות. למרות ההצלחה בסיום העונה הודיעה הקבוצה על פרישתה מהתחרות.
תקציר העונה
קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית במהלך העונה וניצחה חמישה מתוך שבעת המרוצים. פרארי הצליחה לנצח בגרנד פרי מונקו לאחר ששלושת רכבי מרצדס נאלצו לפרוש במהלך המרוץ. אלברטו אסקרי, נהגה של קבוצת לנצ'יה, התרסק עם רכבו לתוך הנמל, אך יצא מהתאונה ללא פגיעה. ארבעה ימים לאחר מכן נהרג אסקרי בתאונה שאירעה בעת שערך נסיעת מבחן על המסלול במונזה.
אסון הלה מאן בו נהרג נהג המרוצים פייר לאבק יחד עם 83 צופים הוביל לביטול המרוצים המתוכננים בצרפת, גרמניה, ספרד ושווייץ. האירוע הקשה הוביל לפרישתה של מרצדס מהתחרות, פרישה שנמשכה עד לעונת 2010.
מלבד מותו של אסקרי במהלך העונה נהרג גם מריו אלבורטי שנפגע בתאונה במהלך מרוץ בצרפת, מרוץ שלא נכלל בסבב האליפות. מרוץ האינדיאנפוליס 500 גבה שני קורבנות נוספים - מני איולו, שנהרג במהלך אימון לקראת המרוץ וביל ווקוביץ', שנהרג במהלך המרוץ עצמו.
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ. אם יותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, חולקה הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון חמש התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
מנהיגות משתפת
מנהיגות משתפת (באנגלית: collaborative leadership) היא סגנון ניהולי הכולל הובלה משותפת של קבוצת בעלי עניין.
מנהיגות משתפת
המונח החל להופיע באמצע שנות ה-90 בעקבות המגמות של יצירת בריתות אסטרטגיות בין חברות פרטיות, ויצירת שותפות בין ממשלות למגזר עסקי. המנהיגות המשתפת היא סגנון הובלה המתאפיינת במנגנונים. המנהיגות המשתפת מקדמת קבלת החלטות משותפת, יוצרת קהילות שיח, ומקיימת דיאלוג והבניה מתמדת של ערכים משותפים. מאפיין נוסף של המנהיג המשתף הוא שהוא ממוקד באיתור תרומתו הייחודית של כל אחד מחברי הקבוצה. וכך מתאפשר לאנשים שונים להוביל את הקבוצה בעת הצורך ובשלבים השונים של התהליך. מאפיין שלישי הוא ברמת הקבוצה: מנהיג/ה משתף עוסק בבניית צוותים/קהילות, ושם דגש על פיתוח אישי ומקצועי של אנשיו, מדגיש את עבודת הצוות ופירותיה.
מנהיגות שיתופית היא מנהיגות המשתפת את כל האנשים בקבוצה, ומקנה לכל אחד מהם חלק בתהליך קבלת ההחלטות (אבידן 2017). מונח זה, משמעותו, גיוס התבונה הקולקטיבית כדי להגיע לתוצאות בתוך גבולות הארגון.
העיקרון המנחה הוא להסתמך יותר על כוח ההשפעה וההשראה מאשר על כוחה של הסמכות, מתוך תפיסה שכוח של הקולקטיב בארגון, יביא לחכמה, יצירתיות ומסוגלות הרבה יותר מאשר כוח הפרט בארגון. כלומר, מטרתה ליצור קהילת לומדים דמוקרטית, אשר יש בה עבודה משותפת למען תוצר רצוי לכולם.
מודל המנהיגות השיתופית צמח כתוצאה משינויים, רפורמות ותמורות שחלו במערכת החינוך בעשורים האחרונים. יותר ויותר הוגי דעות קוראים לחדול מהמנהיגות הבירוקרטית ולעבור למנהיגות שיתופית ודמוקרטית שמערבת גורמים נוספים בתהליך פתרון הבעיות וניתוחן, מעודדת שיתופי פעולה בין גורמים שונים ויצירת קהילות לומדים שהכוח בהן מחולק באופן שוויוני וממזגת בתוכה הדדיות מתוך מכוונות למטרה מסוימת (יסודות מנהל החינוך/אופלטקה- עמ' 252 מנהיגות משתפת).
ממחקרים עולה כי נשים נוטות יותר לסגנון ניהול דמוקרטי ומשתף, הכולל שיתוף של הקבוצה בקביעת המדיניות המטרות והפעילות. חוקרים מציינים את העובדה שנשים פועלות באופן יותר אינטראקטיבי ושיתופי, עושות לחיזוק הערך העצמי של המונהג ויוצרות התלהבות בקרב המונהגים, בכך שהן עושות אותם לשותפים לרעיון ולקבלת ההחלטות, מייצגות את דעת המיעוט והרוב ומעודדות לכידות ותהליכי בניית קונצנזוס.
המושג "מנהיגות משתפת" הוא חדש יחסית בספרות המקצועית, מושג זה עדיין מעורפל, וייתכן שקל יותר להגדירו על דרך השלילה, מנהיגות שיתופית עומדת בניגוד חד לתפיסת המנהיג כהרואי או למנהיגות השואפת רק ליתרון כלכלי, הנשענת על כוח ועל אמצעֵי הרתעה כבסיס לסמכות. המנהיגות המשתפת משלבת בתוכה עיקרון של הדדיות בין מנהיג למונהגים, היא מכוונת לתכלית מסוימת ומבוססת על התנסויות הקשורות ביחסים בינאישיים (Coleman, 2008).
חוקרים סוברים כי תפקיד המנהיג המשתף אינו להחליט מה לעשות ואז להורות זאת לקבוצה, אלא להוביל תהליך שבו הקבוצה פותרת בעיה ומחליטה מה לעשות, וסומכת על המנהיג לעזור להם למקד את מאמציהם המשותפים. יוצא מדבריהם כי שכשמתקיים תהליך משתף אמיתי, המנהיגות הופכת משותפת בין המנהיג ובין הקבוצה, ואז התהליך השיתופי הופך להיות המנהיג האמיתי (Chrislip & Larson, 1994 ; Manz & Sims, 2001). בנוסף, קבלת ההחלטות המשותפת מאפשרת מעורבות של בעלי תפקידים נוספים בבית הספר בתהליך פתרון בעיות וניתוחן, דבר המשפר את איכות קבלת ההחלטות באופן כללי, כיוון שאינו נסמך על כישוריו המוגבלים של המנהל (אופלטקה, 2015).
בארגונים חינוכיים כחלק מהגדרת סוג ארגון זה, מוכתבת מדיניות ותוכניות לימודים אליהם התלמידים והצוות נאלצים להסתגל. יחד עם זאת, אנו רואים שהחדשנות נפוצה יותר בשנים האחרונות בארגונים אלו וחלקם מאפשרים חופש פעולה רחב יותר. כחלק משינוי תפיסה זה, כבר בשלב הכשרת הסטודנטים להוראה, בחלק ממוסדות הלימודים, שואפים לפתח אצל הסטודנטים מנהיגות חינוכית באמצעות כך שמאפשרים לסטודנטים לחוות שינוי ארגוני על ידי השתתפות פעילה (אייל, 2013).
אם כן, במסגרות החינוך ישנם מספר גורמים המשפיעים על הצלחת שיתוף הפעולה וישפיע על הלמידה מבחינה חיובית צריך להיות הקשר היסטורי, פוליטי בית בתי הספר, ויחסים בין בתי הספר (כמו מחויבות, אמון ואמינות) תהיה תקשורת בתרבות ובשפה, מבנים פורמליים ובלתי פורמליים, תכנון ומשאבים, חזון ומטרות ויעדים.
במנהיגות מסוג זה ניתן, כאמור, להצליח הודות לתבונה הקולקטיבית, שהיא בעצם מכלול היכולות והתובנות שיש לחברי הקבוצה - הן כקבוצה אחודה והן כבני אדם החושבים באופן אישי. כאשר אנשים חושבים יחד מתוך דיאלוג והתלבטות ויוצאים מנקודת הנחה כי יחד הם רואים את התמונה השלמה.
הדיסציפלינה של מנהיגות שיתופית שמה דגש על תהליכים דמוקרטיים, תהליכי קבלת ההחלטות, שבמסגרתם החלטות הן תוצאה של עבודת צוות "מלמטה למעלה". הנחת המוצא של תפיסת המנהיגות השיתופית היא שריכוז מאמץ אינטלקטואלי של אנשים שונים, בעלי ניסיון חיים שונה ומגוון, ובעלי מגוון דעות וזוויות מבט, משפר את ההחלטה המתקבלת, ומגביר את מחויבות הפרטים בארגון ליישומן של ההחלטות, בשל תחושת מעורבות ושיתוף בתהליך.(אבידן, 2017).
מנהיגות שיתופית שואפת שהמונהגים יבצעו יותר ממה שהיו מבצעים בנסיבות רגילות. זאת על ידי חזון משותף אשר תורם לכלל הקבוצה, מונהגים ומנהיג כאחד. המונהגים מקבלים את סמכות המנהיג לא באמצעות רווח והפסד או תגמול מן המנהיג אלא מתוך אידאולוגיה משותפת, מוסר, דוגמה אישית של המנהיג, יחס אישי שלו אל המונהגים ושיתוף הרציונל בפעולותיה של הקבוצה בין המנהיג לחבריה (אייל, 2014).
במנהיגות זו, ניתן לראות אנשים היוזמים שינויים ומובילים אותם באופן פעיל. היא כוללת בתוכה גישה הנקראת "הגישה המצבית".
כדי שייווצר שינוי, על האנשים בארגון להכיר תחומי דעת שונים ולדעת את החיבורים וההקשרים ביניהם והפוטנציאל שיביאו לקידום הארגון. אנשים אלה יידרשו למוכנות וחדשנות וליצירתיות הפורצת דרך בהתאמה לדרישות המשתנות זאת תוך שיתוף פעולה מתמיד ביניהם, עבודת צוות, התמודדות עם מצבי לחץ. במנהיגות זו ניתן לראות את ההעצמה שניתנת לאנשים השייכים לה דבר המוביל למסוגלות ליצור ולשנות. (אייל, 2014).
מנהיגות שיתופית היא אתגר. היא מזמנת קשיים למנהיג שנדרש לזמן קהל שלם לקבל החלטה שתהא מקובלת על הכלל. לא רבים המנהיגים שאומנו להנהיג בצורה שכזו. הדבר מאתגר ביותר אך חיוני להצלחה.
על המנהיג בתוך המנהיגות השיתופית להתמקד ביחסים כשם שהוא מתמקד בתוצאות הרצויות. (Oxford leadership, 2016).
סגנון מנהיגות זה קורא למנהלים לחלק סמכויות בין אנשי הצוות ולגרום להם לעבוד בשיתוף פעולה למען מטרה חינוכית משותפת. המנהיג אשר דוגל במנהיגות שיתופית, משתף את מונהגיו בקבלת החלטות, מאציל סמכויות ודואג להעצים אותם. הוא מערב אחרים במציאת פתרונות לבעיות, מכוון מטרה ומאפשר עשייה בדרך של פתיחות. ניתן להבחין, כי הגורם המשמעותי התורם לשיפור איכות העבודה הוא שיתוף.
תומכי סגנון מנהיגות זו מאמינים, שאנשים הם המשאב החשוב ביותר. מכאן, צוותים אשר עובדים לפי גישה זו, יכולים לבצע את משימותיהם טוב יותר. כמו כן, נוכל לראות קבלת החלטות טובה יותר, פתרון בעיות, יצירתיות ופיתוח כישורים, כל זאת בהשוואה ליחיד. ההצלחה נובעת מנקודות מבט מגוונות ועבודת הצוות מפרה ומעשירה (אבידן, 2017)
רפלקציה כעקרון מנחה במנהיגות שיתופים
Dewey, John. How We Think. Boston: D.C. Heath & Co., 1910.
שלושה מאפיינים עיקריים לרעיון המנהיגות השיתופית
1) מנהיגות כערכים, עקרונות ופילוסופיה- מודלים עכשוויים של מנהיגות:
א. מנהיגות מעצבת- המנהיג מניע את המונהגים לבצע יותר משהיה מצופה מהם בנסיבות הרגילות (Northouse 2000) ולהעלות את שאיפותיהם כך שיעדיהם ומטרותיהם
יחלקו חיפוש משותף ומתמשך אחר מטרה נעלה יותר תוך ויתור על מטרות אישיות והגברת התועלת לזולת (Bryman, 1996).
יישום עקרונות מנהיגות מעצבת (Bass, 1998):
ב. מנהיגות אתית (מנהיגות משרתת ומנהיגות מוסרית):
המנהיגים מסייעים למונהגים להתמודד עם עימותים ולמצוא שיטות פרודוקטיביות להתמודד עמם (Heifetz, 2003). המנהיג נדרש לעמוד באתגרים ובהקרבה עצמית אך זוכה בהערכה ואמון. בהקשר זה נכנסים שני מושגים: "מנהיגות משרתת" שע"פ גרינליף המנהיג אחראי למלא את צורכי המונהגים (Greenleaf,2002) ו"מנהיגות מוסרית" המבוססת על אמונה בסמכות הקהילה, נורמות מקצועיות ואידיאלים במקום תפיסות מסורתיות של היררכיה ועוצמה ומפתחת מונהגים ולא נתינים (Sergiovanni,1992). עם זאת, פולאן (Fullan,2001) טוען כי מוסריות לבדה אינה תשתית מספקת למנהיגות, וכי היא אפקטיבית רק אם המונהגים משוכנעים בחשיבותה, דבר המעודד אותם לפַשר בין אינטרסים שונים.
2) מנהיגות כמאפיינים והתנהגויות
מנהיגות שיתופית מנקודת מבט של התנהגויות מדגישה את הפעולות היומיומיות של המנהיגים. מחקרים בנושא שיתוף פעולה מזהים חמישה תחומי מנהיגות רחבים המכילים פעילויות ממוקדות: תפקידו של המנהיג הוא ליצור את ההשפעה הנדרשת כדי לעודד יחידים להשקיע מאמצים מרצונם. מטרה זו מושגת באמצעות פיתוח מערכת היחסים במקביל להפעלת השפעה.
3) מנהיגות כתהליך
המנהיגות היא דינמית וכדי להשיג את היעדים יש צורך בשינוי. כדי להשיג את השינוי על המנהיג ליצור אקלים של שינוי, להעצים את המונהגים שיכולים לגרום לשינוי וליישם ולתחזק את השינוי.
לפי מודל המנהיגות השיתופית השינוי יהיה כרוך בתהליך מתמשך מכיוון ששיתוף פעולה מתפתח עם הזמן בתגובה להקשר המשתנה שבו הוא שואף לטפל ועל מנת שהוא יצליח יש צורך בבניית אמון ההכרחי לשיתוף פעולה.
חסרונות המנהיגות השיתופית
הגורמים המעכבים והגורמים המעודדים את אימוצה של המנהיגות השיתופית:
(אופלטקה, 2015)
(Oxford Leadership, 2016)
מנהיגות שיתופית בגיל הרך ועבודת צוות
מנהיגות שיתופית מתייחסת לעבודת צוות כיתרון בעידן הנוכחי, עבודת צוות מעשירה את העבודה החינוכית והיא אף יעילה ואפקטיבית יותר. עבודת הצוות מחייבת לחזון משותף ומחייבת בשיתוף פעולה וכך חברי הצוות יכולים להשיג יחד הישגים שלא יכלו להשיג בנפרד. (אבידן 2017)
אחת הדוגמות ליישומה של מנהיגות שיתופית היא עבודתן של גננות במערכת החינוך לגיל הרך. מנהלות גנים, מנהלות מעונות יום ומנהלות אשכולות גנים נדרשות, לצד עבודתן הפדגוגית, להנהיג קהילה המורכבת מצוות הגן, מהילדים הלומדים בגן ומקבוצת ההורים. מחקר שנערך בישראל מלמד, כי הגננות עושות מאמץ לסגל מודלים של מנהיגות שיתופית, כחלק מן המהלך של בניית דמותן המנהיגותית, והן עוסקות, בין היתר, בבניית חזון מנהיגותי-אישי וארגוני. (אבידן, 2017)
לפי רוד, מנהיגות בגיל הרך היא תוצאה ישירה של עבודת צוות- שיתוף פעולה. עבודת צוות מושתת על תקשורת מיטבית ועל הנכונות להירתם לעקרונות ולמטרות החינוכיות אשר מוביל להתפתחות הגננת הן במישור האישי והן במישור המקצועי. הגננת מצילה סמכויות מטפחת מנהיגות ויוזמות בקרב אנשי הצוות שלה ואלה יוצרים תנאים ללמידה משותפת.
המנהיגות השיתופית מאגדת יחד הדדיות ומכוונות להשגת מטרות משותפות. מנהיגות זו מייחסת חשיבות רבה לאנשים בארגון. המרכיבים הבאים הם החשובים ביותר ועומדים ביסוד המנהיגות השיתופית וניתן לראות אותם כמרכיביה של התרבות הארגונית הגנית הבאים לידי ביטוי בעבודת הגננות בשנות ה-2000.
מנהיגות שיתופית בעולם העסקי
קיים הבדל בין המנהיגים אשר צמחו בעבר בתקופה בה עבודת הצוות, הנהגת צוותים גלובליים ומושג ה networking לא היו כה נפוצים והכרחיים.
כיום, בעולם המתקדם בקצב מהיר, ובו בקליק אחד ניתן להפיץ מידע להמונים ולעצב דעת קהל, על המנהיג להתאים עצמו ולהחזיק בסט כישורים שלא נדרשו בעבר. בעידן הרשתות החברתיות והתחרות הגלובלית, על המנהיג להתעדכן באופן שוטף ולהתמקצע במגוון רחב יותר של תחומים. מציאות זו הובילה לכך שחוכמת ההמונים היא הכרחית ועלולה אף להיות חזקה יותר מהנהגה בודדת. הנהגה שיתופית היא שתגדיל את סיכוייה של חברה לשגשוג והצלחה בשוק שאינו עוצר לרגע. על כן, צמיחת מנהיגים שיתופיים הכרחית להצלחה ולהשגת המטרות.
על מנת להניע צוות לשיתוף פעולה, על המנהיג השיתופי להתמקד במספר מטרות ולעורר השראה עבור כל המשתתפים. כלומר, מה הוא הדבר אותו המשתתפים יכולים לעשות ביחד, ואף אחד מהם אינו יכול לעשותו כפרט בודד.
בנוסף, עליו להתמקד ביצירת ערוצי תקשורת זמינים, נגישים ונוחים וצינורות לשיתוף פעולה בין חברי הקבוצה. ובנוסף, צריכה להיות הגדרה ברורה של תפקידים, תחומי אחריות וסמכויות בתוך הקבוצה.
יש לציין כי ההנהגה השיתופית אינה מבטלת את התכונות הנדרשות ממנהיג שאינו שיתופי. על המנהיג השיתופי להחזיק בסט ערכים, מטרות וחזון וביכולת לקיחת החלטות. יחד עם זאת, מנהיג שיתופי מוצלח הוא זה המכיר בכך שלא כל התשובות נמצאות בידיו ובטוח בעצמו מספיק על מנת להשתמש בתובנות של אחרים וניסיונם (oxford Leadership 2016).
ביבליוגרפיה
__חייב_תוכן_עניינים__
פופיים
פופיים (שם מדעי: Bucconidae) הht משפחת עופות מסדרת הנקראים, קרוביהם הרחוקים של הנקרים. הפופיים חיים ביערות ממקסיקו עד לדרום אמריקה הדרומית.
לפופיים עיניים גדולות, מקור חזק ועבה, רגליים קטנות עם אצבעות מפושקות ודמות מסיכה סביב עיניהם.
הם חיים בעיקר סביב אגן האמזונאס ברחבי אמריקה הדרומית וצפונה עד למקסיקו. הם חיים ביערות, ערבות טרופיות, כרי דשא והרים. הם חיים על ענפי עצים ושם מחפשים חרקים קטנים ופרוקי-רגליים נוספים, אותם הם תופסים עם מקורם החזק.
אדית אוונס
דיים אדית מרי אוונס (באנגלית: Dame Edith Mary Evans; 8 בפברואר 1888 - 14 באוקטובר 1976) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א ומועמדת 3 פרסי אוסקר.
ביוגרפיה
אוונס נולדה בלונדון, בתם של קרוליין אן פוסטר ואדוארד אוונס. בצעירותה עבדה בהכנת כובעים. הופיעה לראשונה על במה בגיל 12 במחזה של ויליאם שייקספיר "הלילה השנים עשר". התגלתה על ידי המפיק וליאם פול והופיעה בפעם הראשונה באופן מקצועי בהצגה "שאקונטלה". אוונס זכתה לתשבחות ואהדה רבה בתחילת דרכה על הופעתה במחזה השייקספירי "טרוילוס וקרסידה".
קריירת משחק
אוונס החלה את דרכה בקולנוע הבריטי בגיל 17 במספר סרטים שקטים. התגלתה כשחקנית בגיל מאוחר בעיבודים הקולנועיים למחזה "חשיבותה של רצינות" בו שיחקה בתפקיד ליידי אוגוסטה בראקנל הנוקשה (חשיבותה של רצינות) ולאופרה "פיק דאם" בתור הרוזנת רנווסקיה. ב-1959 הועמדה אוונס לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה" והופיעה בסרטו של טוני ריצ'רדסון "הבט אחורה בזעם".
אוונס הועמדה פעמיים לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בתחילת שנות ה-60 על הופעותייה בסרטים "טום ג'ונס" בתפקיד מיס וסטרן דודתה של סופי וסטרן (סוזנה יורק) ו"גן הגיר". בשנת 1963 קיבלה אוונס בטקס האוסקר את פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בשמו של טוני ריצ'רדסון שלא נכח באירוע. ב-1965 זכתה לגלם את דמותה של המחזאית ליידי אוגוסטה גרגורי בדרמה "קאסידי הצעיר". בשנת 1967 זכתה אוונס בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי ובפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל ברלין על תפקידה בסרט "הלוחשים" בתור הגברת רוס. את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לו הייתה מועמדת הפסידה אוונס לקתרין הפבורן.
התפרסמה בשנותיה האחרונות בסרטים המוזיקליים המצליחים "סקרוג'" בתפקיד רוח חג המולד של העבר, "סנדל הזכוכית והורד" בתפקיד המלכה האלמנה ובעיבוד הקולנועי למחזה "בית בובות".
חיים אישיים
אוונס הייתה נשואה במשך 10 שנים לג'ורג' בות' אותו הכירה במסגרת עבודתה עד למותו ממחלת סרטן.
בשנת 1946 זכתה לתואר ממסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום המשחק. קיבלה תוארי כבוד גם מהאוניברסיטאות המובילות ביותר באנגליה. אוונס המשיכה לשחק ולהופיע על במות עד לפטירתה ב-14 באוקטובר 1976 בגיל 88.
תרגום יונתן בן עוזיאל
תרגום יונתן בן עוזיאל הוא תרגום של ספרי הנביאים בתנ"ך, לשפה הארמית.
התרגום כתוב בנוסח ארמית גלילית, ועל כן מעיד על מקום חיבורו – ארץ ישראל. אמנם, כנראה שהתרגום המשיך לעבור עריכה ועיבוד בבבל ובעקבות כך נכנסו אליו מילים וביטויים בארמית בבלית. החוקרים סבורים כי העריכה הסופית של הגרסה שבידינו הסתיימה בבבל במאה ה-7 לספירה; חכמי בבל אף כינו אותו "תרגום שלנו". רוב מהדורות הדפוס של ספרי הנביאים, בהן מהדורת מקראות גדולות, הדפיסו את תרגום יונתן בן עוזיאל לנביאים בצד כל עמוד.
התרגום מיוחס, על פי התלמוד, ליונתן בן עוזיאל, תלמידו של הלל הזקן, שקיבלו במסורת מהנביאים חגי, זכריה ומלאכי.
התרגום לנביאים ראשונים הוא יותר מילולי, ואילו בספרי נביאים אחרונים הוא נושא פן מדרשי.
תמיד (סרט)
תמיד (באנגלית: Always), הוא סרט דרמת פנטזיה רומנטית אמריקאית משנת 1989 בבימויו של סטיבן ספילברג, ובכיכובם של ריצ'רד דרייפוס, הולי האנטר, ג'ון גודמן, בראד ג'ונסון ואודרי הפבורן בתפקידה האחרון בקולנוע, מאחר שמתה מסרטן התוספתן בשנת 1994, חמש שנים לאחר צאת הסרט.
הסרט הוא גרסה מחודשת לדרמה הרומנטית "בחור ושמו ג'ו" משנת 1943, שעלילתו התרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה בהתאם לתקופה בה יצא, ובגרסה המחודשת הוחלט לשנות את התרחשות הסרט ממלחמת העולם השנייה לכבאות אווירית מודרנית. בנוסף, השמות של ארבע הדמויות הראשיות של הסרט הקודם זהים כולם, למעט הדמות של טד רנדל, שמכונה בגרסה המחודשת טד בייקר, ושם המשפחה של פיט הוא סנדיץ' במקום סנדידג'. עם זאת, בבסיסו, הסרט עוקב אחר אותה עלילה כמו הסרט המקורי: רוחו של טייס מומחה שמת לאחרונה מדריכה טייס חדש, בעודו צופה באהבתו שהשאיר מאחור.
עלילה
פיט סנדיץ' (דרייפוס) הוא כבאי אווירי שהסיכון המוגזם שלו באוויר מטריד מאוד את חברתו, דורינדה דרסטון (האנטר), טייסת המשמשת כבקרת תנועה אווירית של לוחמי האש. זה נוגע גם לחברו הטוב ביותר של פיט, אל יאקי (גודמן), טייס כבאי עמית.
אחרי עוד טיסה מסוכנת וכמעט קטלנית שפיט מתנער ממנה כלאחר יד, אל מציע לו לקבל עבודה בטוחה יותר בהכשרת טייסי כיבוי אש בפלט רוק, קולורדו. פיט מסרב עד שדורינדה מתעמתת איתו בבכי, מתוודה על הפחד והייסורים התמידיים שלה שהוא ייהרג. פיט מתרצה ואומר לדורינדה שהוא ייקח את עבודת ההדרכה.
פיט טס במשימה אחרונה, למרות התחושה הקודמת הקודרת של דורינדה. במהלך ריצת הפצצת האש, המנוע של אל עולה באש ועומד להתפוצץ. פיט עושה צלילה תלולה בצורה מסוכנת ומכיף את המנוע של אל במיומנות עם תמיסת מעכב אש, ומציל את אל. בעוד פיט נאבק להחזיר את השליטה מהצלילה, הוא טס ישירות דרך שריפת היער, מצית את המנוע שלו וגורם למטוס להתפוצץ.
פיט מטייל ביער שרוף. כשהוא מגיע לקרחת יער קטנה, הוא פוגש את האפ (הפבורן), שמסביר שפיט מת בפיצוץ וכעת יש לו מטרה חדשה: כפי שעשו לו רוחות במהלך חייו, הוא יספק את ספיריטוס ("הנשימה האלוהית") כדי להדריך אחרים. אשר יפרשו את דבריו כמחשבותיהם.
למרות שהזמן אינו ליניארי מנקודת המבט של פיט, חלפו שישה חודשים בעולם האמיתי ואל רוצה שדורינדה המתאבלת תעבור את מותו של פיט. הוא לוקח אותה איתו לקולורדו כדי לעבוד בבית הספר לטיסה שבו היה פיט לפקד על טייסים שיתאמנו להילחם בשריפות, אחד מהם הוא טד בייקר (ג'ונסון). חודשים נוספים חולפים, ולצערו של פיט, טד מתאהב בדורינדה כשהיא מתחילה לצאת מהאבלה שנמשך שנה. פיט מנסה לחבל ברומן המתהווה, אבל האפ מזכיר לו שחייו הסתיימו; הוא נשלח לתת השראה לטד, אבל גם להיפרד מדורינדה.
טד, בהשראתו של פיט, מתכנן משימת חילוץ מסוכנת של כבאים לכודים. לא מסוגלת לשאת הפסד נוסף, דורינדה לוקחת את המטוס של טד לעשות את העבודה בעצמה. פיט, שלא נראתה על ידי דורינדה, לא מצליח להניא אותה. עם זאת, בהדרכתו של פיט, דורינדה מסוגלת להציל את הכבאים הלכודים על הקרקע. בטיסה חזרה, פיט מספר לה כל מה שרצה לומר בחיים.
דורינדה מבצעת נחיתת מים חירום באגם. בעוד תא הטייס של המטוס השוקע מוצף, נראה שדורינדה לא שש לברוח. פיט מופיע לפניה, ומושיט את ידו, מוביל אותה אל פני השטח. כשדורינדה, עכשיו לבד, משתכשכת לחוף, פיט משחררת את לבה כדי לאפשר לטד להחליף אותו.
דורינדה חוזרת לבסיס האוויר ומחבקת את טד. פיט מחייך ופונה לכיוון ההפוך כדי לתפוס את מקומו בעולם הבא.
הפקה
ספילברג הודה שבזמן יצירת מלתעות ב-1974, הוא ודרייפוס החליפו סתירות מ"איש בשם ג'ו", שנחשב לסרט מלחמה "קלאסי", ששניהם רצו לעשות מחדש. בתור "בדיחה מבפנים", קליפ מתוך A Guy Named Joe כלול בסצנה ב-Poltergeist שספילברג הפיק. דרייפוס ראה את המלודרמה משנת 1943 "לפחות 35 פעמים." עבור שפילברג, שנזכר שראה אותה כילד בשעת לילה מאוחרת, "זה היה אחד הסרטים שהעניקו לו השראה להיות במאי קולנוע," יצירת קשר רגשי לזמנים שאביו, יוצא חיל האוויר במלחמה, עבר. שני החברים ציטטו צילומים בודדים מהסרט זה לזה, וכשהתעוררה ההזדמנות, שנים מאוחר יותר, נפתרו לשחזר את הפנטזיה של ימי המלחמה. דמותה של אודרי הפבורן של Hap חולקת את שמה עם המילה האנגלית hap, שמשמעותה 'המטרה שלך בחיים'. הצילום הראשי החל ב-15 במאי 1989; ההפקה התרחשה בצפון מערב מונטנה ביער הלאומי קוטנאי, עם כמה סצנות שצולמו בליבי וסביבתה. כ-500 מתושביו גויסו לסרט כניצבים כדי לפעול ככבאים פראיים. הסצנות שבהן המטוס טס מעל האגם בתחילת הסרט ונוחת באגם בסוף הסרט צולמו באגם בול, דרומית לטרויה. הסצנות המתרחשות ב"פלט רוק, קולורדו", צולמו בשדה התעופה אפרתה ובסביבתו במזרח וושינגטון. הסצנה שבה פיט והאפ צועדים בשדה החיטה צולמה ב-Sprague, דרום-מערבית לספוקן, שם בילו שבועיים בצילומים ביוני. צילומים של השריפות של הפארק הלאומי ילוסטון משנת 1988 שימשו לרצפי השריפות. ההפקה הסתיימה באוגוסט 1989 והסרט יצא לאקרנים. זמן מה לאחר מכן, הפבורן פרשה ממשחק ומתה ב-1993 בביתה בשווייץ מסרטן התוספתן אשר ממנו סבלה זמן מה.
הפצה
נפתח תמיד במקום ה-5 בקופות של אותו שבוע, והכניס $3,713,480, כאשר הוא מתחרה עם National Lampoon's christmas vacation, Tango & Cash, The War of the Roses ו-בחזרה לעתיד 2. למרות שכיום הסרט נחשב רק להצלחה כלכלית צנועה בהשוואה למיזמים אחרים של שפילברג, הסרט החזיר תשואות בהכנסות של 43,858,790 דולר בארצות הברית ו-30,276,000 דולר בשטחים זרות, בסכום כולל של 74,134,790 דולר ברחבי העולם.
יונה לוי גרוסמן
יונה לוי גרוסמן (נולדה בלבוב, ברית המועצות לשעבר, היום אוקראינה, ב-20 ביוני 1948) היא אמנית ישראלית רב תחומית, ציירת, אמנית במציאות רבודה, וידאו-ארט, משוררת, סופרת ואוצרת. חיה ויוצרת במושב עין הבשור שבנגב המערבי.
ביוגרפיה
טניה גרוסמן נולדה ב־20 ביוני 1948 בעיר לבוב, בברית המועצות לשעבר (היום, אוקראינה) ובשנת 1958 עלתה לישראל.
עם גמר לימודי הסיעוד בבית החולים הדסה בירושלים נישאה, ועבדה במשך שבע שנים כאחות, בתפקידי הדרכה וניהול.
בין השנים 1973 - 1977 למדה לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1977 עברה עם משפחתה לחיות במושב אוגדה, בחבל ימית שבסיני, שם אהבתה לאמנות הפכה לעיסוק מרכזי בחייה.
בשנת 1982, בעקבות הסכם השלום עם מצרים ופינוי חבל ימית, ייסדה עם חבריה ממושב אוגדה את היישוב עין הבשור, בו היא חיה ויוצרת.
בשנת 1989, סיימה לימודי אמנות וציור בבית ספר "מימד" לאמנות חזותית, בהצטיינות יתרה. כחלק מעבודת הגמר שלה בבית ספר מימד כתבה את המאמר שנקרא "תהליכים בזרם הרומנטי".
ביוגרפיה אמנותית
נוגה ראבד, מנהלת מוזיאון הנגב לאמנות שבבאר שבע כתבה בשנת 2005:
מקבץ תערוכות
לוי גרוסמן הוזמנה להשתתף בתערוכות רבות בישראל ובעולם.
שירה
לוי גרוסמן הוציאה 2 ספרי שירה. הספר הראשון נקרא, האהבה היא אי שפיות, הספר השני באנגלית נקרא, You, me and our Messiah : poety שני הספרים מלווים בציוריה. שירים נוספים פורסמו בחוברות "משיב הרוח" "הליקון" ואחרים. מקבץ משיריה :
ביקורת
ד"ר סורין הלר למוזיאולוגיה כתב על יונה לוי גרוסמן.
פרופסור דן קדר
יהודה שלזינגר
יהודה שלזינגר (נולד ב-י"ז באדר ב' ה'תשמ"ד, 20 במרץ 1984) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הפוליטי של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה
נולד בשכונת קריית הרצוג למשה וברכה, הוא השלישי מבין חמישה אחים. כשהיה בן חמש עברה המשפחה אל תוך בני ברק. שלזינגר למד ביסודי ברמת גן, בחטיבת הביניים דרכי נעם בפתח תקווה, ובישיבה התיכונית קריית הרצוג של רשת ישיבות בני עקיבא.
מספר חודשים למד במכינה קדם צבאית בית יתיר. את שירותו הצבאי בצה"ל החל בשנת 2002 בחטיבת דובר צה"ל ומילא שורה של תפקידים ב"מדור כתבים צבאיים" ו"מדור הפקות". בהמשך מונה לראש "דסק תקשורת דתית" בתקופת ההתנתקות. לקראת סיום השירות שימש בתפקיד הסמל ב"קורס דובר צה"ל". לשלזינגר תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
קריירה
את דרכו העיתונאית החל כרכז כתבים בעיתון החדש שנפתח באותה תקופה "ישראלי". עם סגירת "ישראלי" והקמת העיתון ישראל היום בשנת 2007 הצטרף לצוות העיתון ככתב הדתות, תל אביב וגוש דן. ב-2013 הקים את תא הכתבים לענייני דתות, והחל לשמש כיו"ר, עד למעבר לתחום הפוליטי.
שלזינגר שימש כעורך תוכניות, וערך את תוכניתו של מוטי לביא ברדיו קול ברמה עד שהודח בעקבות פוסט שפרסם נגד הרב עובדיה. במשך כשנה הגיש את תוכנית האקטואליה "פותחים עניין" יחד עם שמואל בן עטר ברדיו קול ברמה. הנחה את התכנית "נייר עמדה" בערוץ הידברות.
במאי 2015 בעת סיקור מחאת יוצאי אתיופיה בתל אביב נפצע ברגל מרימון הלם שהושלך לעבר המפגינים ופונה לטיפול רפואי בבית החולים תל השומר.
בשנת 2016 החל להדריך סיורים בבני ברק, כאשר משלחת של אנשי ביטחון ביקשו לערוך סיור היכרות בעיר. ומאז מדריך סיורים לקבוצות מטיילים הבאות לעיר, במהלך הסיור הם מקבלים סקירה על העולם החרדי, שיחה עם שדכנית, ביקור ב"ישיבת פוניבז" וטועמים "אוכל יהודי" אותנטי.
בינואר 2018 השיק את "מדור יהדות" בעיתון "ישראל היום", שכלל כמה סיפורים כמו "האמת מאחורי כת השאלים". וסוגיות כמו שידוכין וחידושים הלכתיים. בצידו של המדור נכתב טור "שאל את הרב" – שאלות הלכתיות המותאמות לחילונים ומסורתיים שצבר פופולריות רבה.
באוגוסט 2018 מונה לכתב הפוליטי ב"ישראל היום" במקום מתי טוכפלד. באותה שנה גם נכלל ברשימת 40 הצעירים המבטיחים מתחת לגיל 40 בתחום המדיה, של אתר אייס.
שלזינגר היה חבר קבוע בפאנל התוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20. ומשתתף בפינת פרשנות פוליטית עם יעקב ברדוגו בתוכנית של שרון גל בגלי ישראל.
שלזינגר מרבה לכתוב ולפרשן בכל הקשור לאוכל יהודי, ובעל פינה קבועה בנושא זה בתוכנית "שש - אמנון לוי" בערוץ 13. גם במסגרת חשבון הטוויטר שלו הוא מקדיש תשומת לב רבה למאכלים שונים החביבים עליו, ובראשם רגל קרושה וסלמון אפוי.
בנובמבר 2021 החל להגיש תוכנית יומית בשם 'עכשיו ברשת' על מה שקורה ברשתות החברתיות ב"עכשיו 14".
נוסף על כך, הוא מעביר הרצאות וחוגי בית על מאחורי הקלעים של הפוליטיקה הישראלית וגם על הדרמות החרדיות הגדולות שסוקרו בתקשורת.
טיסת השבת
בנובמבר 2018 נחתה טיסה ביוון כדי לא לחלל שבת. לאחר שהמריאה מניו יורק לישראל באיחור של כשלוש שעות. זמן קצר לאחר הנחיתה ביוון הופיעו ברשתות החברתיות טענות על אלימות מצד נוסעים חרדים שעל פי הטענות התנהגו באלימות פיזית כנגד הדיילים במטוס ואף איימו להיכנס לתא הטייס. חברת אל על הודיעה שתגיש תלונה במשטרה בגין ההתפרעויות בטיסתה מניו יורק. שלזינגר, שהיה אחד מהנוסעים בטיסה, הכחיש את הטענות, חשף את השתלשלות האירועים והאשים את אל על במחדל חמור. סרטון שצילם בתוך המטוס המתעד את הנוסעים החרדים, שרים שירי שבת ברקע, פורסם ב"תוכנית הבוקר" של ערוץ 10 כשברקע הושתלו קולות של צעקות וויכוחים במקום השירה. לאחר השידור פורסמה ב"ערוץ 10" התנצלות. בעקבות כל זאת נשמעו בציבור החרדי קריאות לחרם על החברה ורבים מהנוסעים החליטו להגיש תביעת פיצויים גדולה נגד חברת התעופה. מנכ"ל אל על גונן אוסישקין פרסם הודעת הבהרה השוללת כל אלימות פיזית מצד נוסעים חרדים בטיסה, והודיע על הקמת ועדת בדיקה.
בינואר 2020 פרסם על המתיחות בין היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לשר המשפטים אמיר אוחנה בעקבות הכוונה של אוחנה להקים ועדה שתבחן את פעילותה וכפיפותה של מח"ש. עוד פרסם על האולטימטום של איילת שקד לרפי פרץ כשתסכים לריצה משותפת עם "הבית היהודי" אם יוותר לה על המקום הראשון, ועל כוונת ראש הממשלה בנימין נתניהו למשוך את בקשת החסינות. כמו כן, חשף שלזינגר כי מאחורי "מחאת הרופאים" עומדים אהוד ברק ופעיליו.
חיים אישיים
שלזינגר נשוי לסיון לבית טקל, אחות במקצועה, אב לשלושה ומתגורר בפתח תקווה. גיסו הוא העיתונאי צביקה קליין.
מוריה קור
מוריה קור (נולדה ב-18 במאי 1982) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית, עורכת מדור הדעות של "ישראל היום".
ביוגרפיה
קור נולדה לסופרת זהבה קור ולד"ר אבשלום קור, והיא נכדתו של ניצול השואה דוד (דוגו) לייטנר. גדלה בתל אביב ולמדה בבית ספר לאמנויות. בגיל 14 עברה לתיכון צייטלין.
בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בחוגים לספרות עם ישראל ומדעי המדינה, תואר שני בבר-אילן במחלקה לספרות ישראל. בנוסף למדה במכללה למדינאות. על עבודת המוסמך שלה בנושא ספרות מגדרית-פוליטית קיבלה את פרס המרכז לחקר האישה ביהדות.
קריירה
התחילה את הקריירה התקשורתית שלה ברשות השידור ככתבת בחדשות המקומיות. אחרי תפקידה ככתבת שטחים ברשות השידור ניגשה למכרז ועברה לנהל את המחלקה ״מורשת ישראל״ בערוץ הראשון. שימשה כתבת לענייני התיישבות בכאן 11, עורכת ומגישה בחטיבת התוכניות וניהלה את המחלקה לתרבות יהודית בטלוויזיה. במסגרתה הכניסה את הממשק הדיגיטלי לשימוש תוכן בחטיבת התוכניות. במקביל התחילה לערוך ולהגיש בגלי צה"ל ובהמשך הייתה עורכת ראשית של אתר "מאקו יהדות". בעבר הגישה בגלי ישראל, וכן כתבה והשתתפה בתוכנית "עד כאן!" כסאטיריקנית מהצד הימני במשך ארבע עונות. כותבת טורי דעה יומיים ופרשנות וכתבות במוסף הפוליטי בעיתון "ישראל היום". הגישה את התוכנית "המזנון" בערוץ כנסת יחד עם יובל קרני, ישי שנרב ועמיחי אתאלי.
במרץ 2022 מונתה לעורכת מדור הדעות של העיתון "ישראל היום".
בתחילת 2023 חזרה לערוץ כנסת ומגישה את התוכנית השבועית "הספינרים" לצד יובל קרני.
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
מישל וי
מישל ווי (באנגלית: Michelle Sung Wie; בקוריאנית: Wie Seong-mi; בהנגול: 위성미 בHanja: 魏聖美; נולדה ב-11 באוקטובר 1989) היא שחקנית גולף אמריקנית מקצוענית ממוצא דרום קוריאני שמשחקת בליגת ה-LPGA. ב-2006 הכתיר אותה טיים מגזין במאמר "אחת ממאה האנשים שמעצבים את עולמנו."
בהיותה בת 10 היא נהייתה השחקנית הצעירה ביותר ששיחקה באליפות החובבנים USGA. ווי גם הייתה הזוכה הצעירה ביותר ב-US Women's Amateur public links והצעירה ביותר ששיחקה בליגת ה-LPGA. ווי נהפכה למקצוענית מעט לפני יום הולדתה ה-16, אירוע שלווה בכמות עצומה של פרסום וציפייה, ציפיות בהן לא עמדה מאז.
Nvidia RTX
Nvidia RTX (ראשי תיבות של Ray Tracing Texel eXtrem; בעברית: ניתוב קרניים טקסל אקסטרים) היא טכנולוגיית רינדור לניתוב קרניים בזמן אמת, המפותחת על ידי Nvidia. בעבר, ניתוב קרניים הייתה פעולה שדרשה כוח חישוב גדול ולכן יושמה ביישומים בזמן לא אמת (לדוגמה, CGI באפקטים חזותיים בסרטים ורנדורים פוטוריאליסטיים), כאשר משחקי וידאו נאלצו להשתמש ברסטוריזציה לרנדור. RTX מקלה על פיתוחים חדשים בתחום, בכך שהטכנולוגיה מאפשרת רינדור תמונות אינטראקטיביות המגיבות למקורות אור, צללים והשתקפויות. הטכנולוגיה רצה על ליבות מעבדים גרפים מסוג וולטה, טיורינג ואמפר תוצרת החברה ופועלת על בסיס ליבות הטנזור (וליבות ה-RT החדשות בטיורינג), על מנת להאיץ את ניתוב הקרניים ובכך לאפשר רינדור בזמן אמת.
במרץ 2019, החברה הכריזה כי מעבדים גרפיים ספציפיים מסדרת GeForce 10 (פסקל) ו-GeForce 16 (חלק ממעבדי טיורינג) יקבלו עדכון לדרייבר אשר יאפשר תמיכה תוכנתית בחלק מרכיבי ה-RTX, אף על פי שהביצועים של אותם מעבדים גרפיים יפגעו משמעותית עקב כך שמדובר אך ורק בתמיכה תוכנתית (ברמת DirectX) הנובעת מהחוסר בליבות RT ייעודיות.
Nvidia חברה למיקרוסופט, על מנת לתמוך בממשק לניתוב קרניים בתוכנת ה-DirectX. במעבדי פסקל וסדרת GeForce 16 הממשק שנמצא בשימוש הוא Vulkan.
רכיבים
בנוסף לניתוב קרניים, RTX כולל בינה מלאכותית מובנת, פורמטי מודלים (Assets) נפוצים, תמיכה ברכיבי CUDA ו-API של סימולציה. הרכיבים של RTX הם:
ניתוב קרניים
בגרפיקה ממוחשבת, ניתוב קרניים מייצר תמונה על ידי ניתוב קרני אור וירטואליים דרך כל פיקסל במישור התמונה ומדמה את האפקטים במגע עם אובייקטים וירטואליים.
RTX עובד על ידי שימוש במבנים ואלגוריתמים מואצים כדי לבנות ולעדכן מבני נתונים מרחביים. המבנים המואצים פועלים ב-2 רמות.
Nvidia OptiX
Nvidia OptiX הוא חלק מחבילת Nvidia DesignWorks. OptiX הוא ממשק עילי, או "ישירות לאלגוריתם", כלומר הוא מתוכנן לשמש כמעטפת לכלל האלגוריתם בו ניתוב קרניים משמש חלק ולא לשמש כמעטפת לניתוב קרניים בלבד. הדבר מאפשר למנוע ה-OptiX לממש את האלגוריתם הגדול מבלי לשנות את קוד התוכנה.
בנוסף לרנדור גרפיקה ממוחשבת, הממשק מסייע בתחומים שונים, כמו אופטיקה, אקוסטיקה, מחקרים על קרינה ואלקטרומגנטיות, שאילתות מבינה מלאכותית וניתוח התנגשויות פיזיות.
שטפן קראפט
שטפן קראפט (בגרמנית: Stefan Kraft; נולד ב-13 במאי 1993 בשווארצבאך) הוא קופץ סקי אוסטרי. הוא אלוף עולם 3 פעמים פעמיים מקפיצה מגבעה גבוהה ופעם אחת מגבעה רגילה. הוא מחזיק גביע העולם בסקי קפיצות בשנים 2017 ו-2020. במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-21 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם. הוא מחזיק בשיא העולם בקפיצות סקי הוא קפץ בוירוקסנד ב-2017 למרחק של 253.5 מטר. הוא השתתף במשחקים האולמפים ב-2018 וסיים במקום ה-13 בגבעה הרגיל, במקום ה-18 בגבעה הגבוהה ובמקום הרביעי בתחרות הקבוצתית.
חדר האוכל של גבעת השלושה
חדר האוכל של גבעת השלושה הוא מבנה שומם בקיבוץ גבעת השלושה, אשר נחנך בדצמבר 1939 על פי תכנונו של האדריכל הישראלי אריה שרון, שבהמשך תכנן בקיבוץ עוד מספר מבנים. מבנה חדר האוכל, אשר נחשב לאחד מחדרי האוכל הגדולים ביותר בארץ ישראל שהיו קיימים באותה העת, הוכרז כאתר מורשת על ידי עיריית פתח תקווה בשנת 1992.
היסטוריה
בתקופת העלייה החמישית, עשור לאחר הקמת קיבוץ גבעת השלושה, חברי הקיבוץ החליטו להקים בו חדר אוכל שישמש למבנה השיתופי הראשון. הם פנו באופן נפרד לאדריכלים הישראלים אריה שרון ושמואל ביקסון שיתכננו את המבנה, כאשר ההצעה של שרון, שתכנן אותה על פי עקרונות שרכש בלימודיו בבית הספר באוהאוס שבגרמניה, התקבלה. בניית המבנה החלה בדצמבר 1936, לאחר שחברי הקיבוץ קיבלו הלוואה מההסתדרות לטובת קליטת עולים חדשים מגרמניה. חברי הקיבוץ לקחו חלק בבנייה שנעשתה על ראש גבעה, כאשר עיקר עבודתם הייתה הנחת לבנים ויציקת בטון. במגילת אבן הפינה של המבנה נכתב: "יהא הבית הזה אוהל מועד לימי חול וחג, שמחה ותוגה, למקראי הקיבוץ, לחבריו ולחברותיו העמלים בשדה, בכרם ובבית, בנמל העברי הראשון וברכבת, בבניין ובמחצבה ובכל מקום עבודה שנכבש לפועל והעולה העברי."
המבנה תוכנן כמבנה המורכב מאוסף של קוביות בגבהים ובגדלים שונים, כשבמרכזם חלל גדול שאינו מחולק בעמודים תומכים. בחזית המבנה עומדת אכסדרת הכניסה עם עמודים לבנים שדומה לאכסדראות של יוון העתיקה.
בדצמבר 1939 המבנה נחנך, כאשר הוא נחשב לאחד מחדרי האוכל הגדולים ביותר בארץ ישראל שהיו קיימים באותה העת. בנוסף לארוחות המשותפות שנעשו במבנה, קיימו בו מפגשים, הצגות, הקרנות סרטים, קונצרטים ואירועי תרבות נוספים של חברי הקיבוץ. סביב המבנה נבנו מבנים משותפים נוספים, כאשר חלקם גם תוכננו על ידי שרון. במהלך תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, חברי הפלמ"ח התאמנו בקיבוץ והקימו בו מספר סליקים, כאשר הגדול מביניהם היה במבנה. בשבת השחורה הבריטים נכנסו לקיבוץ אך לא מצאו את הסליקים והוא ניצל. בזמן מלחמת העצמאות הפציצו את מבנה חדר האוכל מטוסים מצריים, מפני שהם חשבו שמדובר בבית החולים בילינסון הסמוך. הפיצוץ פגע קל בכמה מחברי הקיבוץ וגרם לחור בתקרת המבנה.
לקראת סוף שנות ה-40, החל סכסוך בין תומכי מפלגת מפא"י, שהיו מיעוט בקיבוץ, לחברי מפלגת מפ"ם, שהיו הרוב. בשיאו של הסכסוך, חברי הקיבוץ מתחו חבל במרכז החלל המשותף של מבנה חדר האוכל, כאשר הם אכלו בנפרד על פי השייכות שלהם למפלגה. בהמשך נבנה קיר בלוקים במבנה שחצץ בין חברי הקיבוץ.
לאחר הקמת מדינת ישראל, אוכלוסיית פתח תקווה גדלה וכך גם שטחה שהחל להקיף את מבני הקיבוץ. עקב כך החליטו חברי הקיבוץ באמצע שנת 1950 לעזוב את מיקומו ולעבור לאדמות החקלאיות של הקיבוץ ב"נזלה", שנמצאות בין פתח תקווה לראש העין. שטחי הקיבוץ הישן נמכרו לעיריית תל אביב והיא הפעילה בו אכסניית נוער, בית אבות ומוסד גריאטרי שהשתמשו במבנה חדר האוכל. עם השנים השטח עבר לידי עיריית פתח תקווה, שהכריזה על מבנה חדר האוכל בשנת 1992 כאתר מורשת בזכות ערכיו האדריכליים וההיסטוריים.
בשנת 2003 העירייה הקצתה לעמותת "דרכי נעם" את השטח המרכזי של הקיבוץ, ומאוחר יותר עקב מצבם המוזנח של המבנים שם הוחלט להקצות לה גם את מבנה חדר האוכל, שהיה נטוש מאז שנת 1999. אף על פי שהעמותה הסכימה בחוזה עם העירייה שלא תפגע במבנה חדר האוכל המיועד לשימור, בשנת 2007 היא הרסה את חלקו הצפוני. מהנדסי המועצה לשימור אתרי מורשת העריכו את תיקון ההריסה בסכום של מעל שמונה מיליון שקל. בעקבות ההריסה שאיננה חוקית, העירייה העמידה למשפט את העמותה, שבסופו הוחלט להחזיר את המבנה לידיה.
בתחילת שנת 2017 העירייה החלה עבודות לשימור המבנה, שנראה שבור, מרוסס בכתובות, שרוף, פרוץ ורקוב. נאמר שהעירייה תטפל באיטום המבנה, בחיזוק קירותיו ובהגנה מפני פולשים, כאשר עלות הטיפול היא מעל עשרה מיליון דולר. נכון לספטמבר 2019 המבנה שומם ומוזנח. מוניקה כהן, הממונה על שימור האתרים בפתח תקווה, אמרה שראש העיר מחפש יזמים פרטיים שיקימו במבנה מועדון בילוי להופעות, אף על פי רצון התושבים להקים בו מוזיאון לתולדות הקיבוץ ולחבר אותו לקריית המוזיאונים הקרובה אליו.
פיגוע הדקירה בנמל יפו
פיגוע הדקירה בנמל יפו התרחש ב-8 במרץ 2016, בו מחבל בן 22 מקלקיליה פתח במתקפת טרור בנמל יפו, תל אביב, שבה נרצח תייר יהודי-אמריקאי ונפצעו 11 אזרחים ביניהם אישה בהריון, ופצוע אחר באורח קשה. המחבל חוסל במקום על ידי המשטרה.
הפיגוע
המחבל בשאר מוחמד מוסאלחה הגיע לנמל יפו בערב 8 במרץ 2016. המחבל רץ מנמל יפו לכיוון כיכר השעון ומשם לטיילת הרברט סמואל. תחילה דקר ארבעה, ובמהלך הריצה צפונה נתקל בעוד עוברי אורח ודקר גם אותם. שוטרים שרדפו אחריו חיסלו אותו.
אחד מעוברי האורח שראו את הפיגוע הכה במחבל עם מוט אלומיניום ומנע ממנו להמשיך בפיגוע.
המחבל נורה ונהרג על ידי שוטרים.
באותו היום התבצע גם פיגוע ירי בירושלים ופיגוע דקירה בפתח תקווה.
לאחר הפיגוע
בעת הפיגוע ביקר בישראל סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן במרכז פרס לשלום ולחדשנות שנמצא קרוב מאוד לזירת הפיגוע. לאחר הביקור פרסם ביידן הודעה כי הוא "מגנה באופן החזק ביותר את המתקפה האכזרית שאירעה ביפו. אין הצדקה לפעולת טרור כזו".
ביולי 2016 נהרס ביתו של המחבל.
במרץ 2018 העביר הקונגרס בארצות הברית את "חוק טיילור פורס" שקבע שממשלת ארצות הברית לא תעביר סיוע לרשות הפלסטינית עד להפסקת התשלומים למחבלים.
קומיקס וירקות
קומיקס וירקות היא חנות קומיקס ישראלית בעלת שני סניפים. בשנת 2011 זכתה החנות בפרס אייזנר בקטוגריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר כשפרס זה נחשב לחשוב מבין פרסים המחולקים בתחום הקומיקס. בחנות מתקיימות לעיתים החתמות של קומיקסאים ואחת לשנה בשישי הראשון של חודש מאי מתרחש יום קומיקס חינם.
היסטוריה
החנות הוקמה בשנת 2001 על ידי יובל שרון ודני אמיתי והייתה חנות אינטרנטית, אשר הפעילה דוכנים ארעיים למכירת קומיקס. לאחר שלוש שנים נפתח סניף פיזי ברחוב המלך ג'ורג' 30 (בורוכוב 2) בתל אביב-יפו, ביוני 2006 עבר למשכנו הנוכחי ברחוב המלך ג'ורג' 40. ביוני 2009 נפתח סניף נוסף ברעננה.
ביולי 2011 הוכרז בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו כי החנות זכתה בפרס אייזנר בקטגוריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר, והיא הייתה לחנות השלישית מחוץ ליבשת אמריקה הצפונית שזוכה בפרס זה, והראשונה מאסיה.
יחסי מיאנמר–פקיסטן
יחסי מיאנמר–פקיסטן הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. בין שתי המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. למיאנמר שגרירות באסלאמאבאד, בירת פקיסטן, ולפקיסטן שגרירות ביאנגון.
היסטוריה
היחסים בין מיאנמר ופקיסטן כוננו ב-14 באוגוסט 1947 בין בורמה של אז ופקיסטן. בתחילה שתי המדינות חלקו גבול משותף, כשפקיסטן שלטה בבנגלדש של ימינו עד 1971. שגריר מיאנמר הראשון לפקיסטן, או-פה קין היה הנציג הזר הראשון שהציג את כתב ההאמנה שלו למושל הכללי הראשון של פקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה.
התקוממות בדלנית במיאנמר
במאי 1946 נפגשו מנהיגים מוסלמים מחבל ראקין עם מוחמד עלי ג'ינה, המושל הכללי הראשון של פקיסטן וביקשו ממנו לספח שתי עיירות באזור מאיו, סמוך לגבול עם מזרח פקיסטן (בנגלדש של ימינו). חודשיים לאחר מכן נוסדה ליגת המוסלמים בצפון ראקין בעיר אקואב, שביקשה שוב מעלי ג'ינה לספח את המקום. מושל פקיסטן עלי ג'ינה סירב באומרו כי אין ביכולתו להתערב בענייניה הפנימיים של מיאנמר. לאחר סירובה של פקיסטן נעשו ניסיונות שונים מצד המוסלמים להעביר את השליטה באזור לפקיסטן, לרבות פניות לפרלמנט הבורמזי, שדחה אותן.