cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ההעפלה
הערכת מפעל ההעפלה
הישגים מדיניים. מאות אלפי הפליטים היהודים שהצטופפו במחנות העקורים לאחר מלחמת העולם השנייה ואלפי המעפילים, שמאבקם לעלייה קיבל זרקור תקשורתי בעולם כולו, העלו את "הבעיה היהודית" על שולחן הדיונים הבינלאומי. מספר ועדות שונות הוקמו כדי לפתור את בעיית הפליטים היהודים ואת שאלת ארץ ישראל, בהן ועדת חקירה אנגלו-אמריקאית וועדת מוריסון גריידי, שהמליצו בין היתר על כניסתם המיידית של 100,000 עקורים לארץ. כשמסקנותיהם נדחו, נאלצה בריטניה להביא את בעיית ארץ ישראל בפני האו"ם, צעד שהוביל לבסוף להקמת מדינת ישראל.
היישוב. היישוב היהודי התגייס והתלכד כולו למען הבאת מעפילים לארץ ישראל. ההנהגה הציונית, שבתחילה הסתייגה ממפעל זה מתוך חשש לעלייה החוקית, החלה מ-1939 להפעיל לחץ בינלאומי על מנת לאפשר למעפילים להגיע. היישוב ערך עימותים והפגנות כנגד הבריטים תחת הסיסמה "עלייה חופשית". שלוש המחתרות שפעלו בארץ ביצעו פעולות כנגד מתקנים בריטיים שחיבלו במאמץ ההעפלה, כגון המבצע של הפלמ"ח לשחרור מעפילים שנכלאו במחנה עתלית ב-1945, חבלה במתקני הרדאר, במבני משמר החופים ובספינות משמר בריטיות. אנשי היישוב התגייסו לפעילויות שונות בארץ ובשליחויות באירופה על מנת לתפעל את ההעפלה. ארגון תנועת הבריחה וההעפלה, הורדת המעפילים אל החוף וקליטתם בארץ וההתנגדויות שגילו תושבים למעצר מעפילים נעשו על ידי מתנדבים רבים. שליחי ההעפלה יצרו גם קשר חשוב עם יהדות אירופה, עשו נפשות למען התודעה הציונית בקרבם והכינו תשתית לרכש נשק בחו"ל. פעולות ההעפלה הביאו לניסיון ימי לא מבוטל, בייחוד של הפלי"ם, היחידה הימית של הפלמ"ח, שליוותה את הספינות והייתה יסוד להקמת חיל הים של צה"ל. המעפילים תרמו להתבססות היישוב בתוספת אנשים שהזדקקו להם מאוד בארץ, ותרמו רבות גם להגנת היישוב. הם אומנו על ידי "ההגנה" עוד במחנות קפריסין ולחמו במלחמת העצמאות ביחידות השונות בשם "גח"ל".
ייצוגי ההעפלה בתרבות ובמורשת
בתקופת היישוב נכתבו מספר יצירות אשר שיבחו את מפעל ההעפלה והיללו בעיקר את המארגנים והמתנדבים הארצישראליים העושים במלאכה הקשה. היצירות נכתבו במרומז, על מנת שיוכלו לעבור את הצנזורה הבריטית. לאחר פרשת "אקסודוס" והקמת מדינת ישראל, היצירות החלו להתמקד יותר במעפילים עצמם, שתוארו כגיבורים והונצחו בספרים ובמוזיאונים שהוקמו ברחבי הארץ. גם בחוץ לארץ הונצחה ההעפלה ביצירה ספרותית, למשל בספר ובסרט על האונייה "אקסודוס".
באוקטובר 1945 התפרסם סיפור מאת מפקד הפלמ"ח יצחק שדה, שנקרא "אחותי על החוף". בסיפור זה תיאר שדה מפגש (שיש הטוענים שהתרחש במציאות) בין אח ואחות בלילה, לאחר שזו ירדה מספינת מעפילים. הצעירה בכתה וקוננה בפני אחיה, בן היישוב, שאין לה מקום בעולם והיא אינה יודעת מדוע מסתכנים למענה. האח חיבק אותה וראה שעל חזה חקוקות המילים "לקצינים בלבד". הוא הבין שאחותו נאלצה לשרת כזונה בשירות הנאצים ונשבע כי "למען אחיותיי אלה - חזק אני, למען אחיותיי אלה - אמיץ אני, למען אחיותיי אלה - גם אכזרי אהיה".
אחד השירים הידועים ביותר על ההעפלה הוא "נאום תשובה לרב חובל איטלקי" שפרסם נתן אלתרמן במסגרת "הטור השביעי" בעיתון "דבר" בדצמבר 1945. השיר נכתב כתגובה לנאום הפרו ציוני שנשא רב החובל האיטלקי אנסלדו לאחר הורדת מעפילי האונייה "חנה סנש". אלתרמן כתב כאן שיר הלל לבחורים הארצישראליים העוסקים במלאכת ההעפלה, אשר "נושאים את עמם עלי שכם", שהשיטו את הספינות "למועד הנכון, למקום היעוד, בלי מצפן ומפה, בליל ציד", ולבסוף הוא מתנבא לגבי פתיחת שערי הארץ: למרות הביקורת שנמתחה על כך שהמעפילים לא נזכרו בו, הפך שיר זה להיות מזוהה איתם ועם מפעל ההעפלה כולו, והמשפט "עוד נשוב ניפגש על המים" נאמר בפי כל.
אלתרמן כתב בדצמבר 1946 שיר נוסף על ההעפלה בשם "חלוקת תפקידים", שבו הגיבורים הם המעפילים עצמם. את השיר הוא כתב מנקודת מבטה של ילדה מהאונייה "כנסת ישראל", שנוסעיה הותקפו בפצצות גז ונאבקו מול הבריטים בנמל חיפה. בסופו של השיר מתח אלתרמן ביקורת קשה על כך, שהיישוב ציפה מהמעפילים חסרי הישע להאבק בבריטים החמושים עד הסוף, בעוד הם הושארו לבדם בשדה הקרב, כשאף גורם לא בא לעזרתם (ככל הנראה הוא שמע ביקורת זו מפיו של מפקד האונייה יוסי הראל). וכך השיר מסתיים: "...ואולי היא תוסיף מילים שתיים-שלוש, ותאמר, בשם כל חבריה הטף / שאסור ליישוב מידיה לדרוש את שאין הוא דורש מעצמו וילדיו... / בעניין נעשתה חלוקת תפקידים, שאיננה לפי חלוקת הכוחות".
הפזמונאי איש הפלמ"ח חיים חפר כתב שני שירים המתארים את פעילי ההעפלה, עמם הוא נמנה. השיר "שושנה שושנה", אותו הרבו לזמר בפלמ"ח, מתאר בצורה הומוריסטית את אנשי הפלי"ם, יוסקה, דני ושמוליק "הגוץ" המלווים ספינת מעפילים, נתקלים בספינת משחית ולבסוף מתבצעת הורדה אל החוף ("מסע הימים הגיע לסוף / סירות עם ג'מעה, אורות מן החוף"). יש הטוענים ששושנה המתוארת בשיר היא לא בחורה, אלא מדובר בספינת המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי", ששמה הקודם היה "סוזנה" ושמה המנהלתי- "שושנה". כך גם מצוין בשלט על חוף ניצנים.
חפר, שהשתתף בהברחתם ארצה של מעפילים מארצות המזרח דרך גבול הצפון, כתב על מבצע זה את השיר "בין גבולות" מנקודת המבט של חבריו לחוליית הפלמ"ח: "בין גבולות, בין הרים ללא דרך, בלילות חשוכי כוכבים / שיירות של אחים בלי הרף, למולדת אנו מלווים". ההעפלה והגירוש לקפריסין מוזכרים בשירים נוספים של חיים חפר וחיים גורי שהוקדשו לפלי"ם כמו בשיר "זמר לספינה" (שקיעה נוגה) של חפר, עם שורות כגון "ספינה רדופת בכי ושכול", "מכבלים מגדרות הברזל" ו"עת האי הבודד יכלאני" והשיר "נשוטה נשוטה" של גורי המסתיים בשורה "עוד נחזור ונשיבה נקם".
לאחר הקמת מדינת ישראל, הזרקור התרבותי הופנה יותר אל המעפילים עצמם. נכתבו ספרים על המעפילים ומפרי עטם, נוצרו סרטים (למשל "הים האחרון", סרטו של חיים גורי) והוקמו אנדרטאות.
אחת היצירות הספרותיות הנודעות, שחוברו מחוץ למדינת ישראל על ההעפלה, היא ספרו של ליאון יוריס, "אקסודוס". זוהי יצירה פרו-ציונית מובהקת שתארה ללא מחויבות לפרטים ההיסטוריים את סיפורה של האונייה "אקסודוס" וסיפורם של מעפיליה. הסרט ההוליוודי שנעשה על פיו, הפך בשנות השישים לשגרירה של ישראל בעולם.
שני מוזיאונים מרכזיים בנושא ההעפלה פועלים כיום בארץ. במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה, מוצגת בשלמותה ספינת המעפילים "אף על פי כן" ומיצגים שונים בנושא ההעפלה. מחנה המעצר בעתלית הפך גם הוא לאתר לאומי לשימור נושא ההעפלה הכולל תצוגה הממחישה את תנאי החיים במחנה, ובני נוער נוהגים לערוך בו שחזור של הורדת מעפילים אל החוף. במקום מאגר מידע ממוחשב 'ספר המעפיל' בו אלפי דפי מידע, תמונות, סרטים ועדויות. אנדרטאות המנציחות את ההעפלה ואת הנספים במסגרתה מצויות במספר מקומות בארץ: במוזיאון מחנה עתלית, אנדרטת "יד למעפיל האלמוני" בכניסה להרצליה, בכיכר לונדון בתל אביב ופסל-ים באכזיב.
חלקות קבורה ממלכתיות עבור המעפילים
חלקת חללי אוניית הגירוש פאטריה (221 נספים) מצויה בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה. חלק מהחללים לא זוהה והם נקברו בשם "אלמוני". חלקת המעפילים בבית הקברות בחיפה הוקמה לפני קום המדינה ולכן החללים לא נקברו בבית הקברות הממלכתי בהר הרצל בירושלים.
הפלגות של אוניות מעפילים
אוניות מעפילים רבות הפליגו לחופי ארץ ישראל משלהי התקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי. על חלק מהן חסר מידע. ברשימה להלן הובאו הפלגות העפלה הידועות בספרות המחקר, משנת 1934 עד הקמת המדינה ב-14 במאי 1948.
לקריאה נוספת
ISBN 9781135283506 Greenfield, Murray S; Hochstein, Joseph M (1987). The Jews' Secret Fleet: The Untold Story of North American Volunteers Who Smashed the British Blockade of Palestine. Jerusalem and New York: Gefen Publishing House. ISBN 978-965-229-517-0.
גינתר הרביג
גינתר הרביג (גרמנית: Günther Herbig; נולד ב-30 בנובמבר 1931 באוסטי נאד לאבם, כיום בצ'כיה) הוא מנצח גרמני. הוא למד ניצוח אצל הרמן אבנדרות, הרמן שרכן והרברט פון קאראיין. אחרי עבודה באופרה בארפורט ובפוטסדם, כיהן כמנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של דרזדן ובתזמורת הקונצרטהאוס של ברלין. בשנת 1984 היגר לארצות הברית. מאז עבד עם תזמורת דטרויט ועם התזמורת הסימפונית של טורונטו.
בין 2003 ל-2006 ומ-2009 ואילך מכהן הרביג כמנצח אורח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולומבוס.
Hugging Face
Hugging Face היא חברה אמריקאית המפתחת כלים לבניית יישומים באמצעות למידת מכונה. בין מוצרי הדגל של החברה בולטת ספריית הטרנספורמרים שלה שנבנתה עבור יישומי עיבוד שפה טבעית. בנוסף, לחברה פלטפורמה בשם Hugging Face Hub, המאפשרת למשתמשים לשתף מודלים ומערכי נתונים של למידת מכונה בקוד פתוח. על אף שמדובר בחברה פרטית, נכון ל-2023 אופי החברה דוגל בשיתופיות והנגשת מודלי שפה גדולים, הנחשבת לנחלתם של תאגידים טכנולוגיים, לכלל קהילת המפתחים.
היסטוריה
החברה נוסדה ב-2016 על ידי היזמים הצרפתים קלמנט דלאנג, ז'וליאן שאמון ותומס וולף. מטרת החברה בעת היווסדה הייתה פיתוח אפליקציית צ'אטבוט המיועדת לבני נוער. לאחר שהחברה פרסמה בקוד פתוח את המודל שעמד בבסיס הצ'אטבוט, החלה החברה לפנות לכיוון פיתוח פלטפורמה פתוחה למודלי למידת מכונה.
במרץ 2021 גייסה החברה 40 מיליון דולר בסבב גיוס B.
ב-28 באפריל 2021, החברה השיקה את סדנת המחקר BigScience בשיתוף עם מספר קבוצות מחקר אחרות, במטרה לשחרר לקהילה מודל שפה גדול בקוד פתוח. בשנת 2022 הסתיימה הסדנה בהכרזה על BLOOM, מודל שפה רב לשוני עם 176 מיליארד פרמטרים.
ב-21 בדצמבר 2021, החברה הודיעה על רכישת Gradio, ספריית תוכנה המשמשת להדגמות דפדפן אינטראקטיביות של מודלים של למידת מכונה.
ב-5 במאי 2022, החברה הודיעה על סבב גיוס נוסף, לפי שווי של 2 מיליארד דולר.
ב-3 באוגוסט 2022, החברה הכריזה על Private Hub, גרסה פרטית עם ייעוד ארגוני של פלטפורמת המודלים הפתוחה Hugging Face Hub.
בפברואר 2023, החברה הודיעה על שותפות עם Amazon Web Services (AWS) שתאפשר ללקוחות AWS שימוש מותאם אישית במוצרים של Hugging Face. עוד הודיעה כי הדור הבא של מודל השפה BLOOM יופעל על Trainium, שבב למידת מכונה קנייני שנוצר על ידי AWS.
ספריית Transformers
ספריית Transformers היא חבילת פייתון המכילה יישומי קוד פתוח של מודלי טרנספורמר הנועדו לבצע משימות מתחום ניתוחי הטקסט, התמונה והאודיו. הספרייה מותאמת לפרויקטים המשתמשים בספריות הלמידה העמוקה הפופולריות ביותר PyTorch, TensorFlow ו- JAX, ומוטמעים בה מודלי שפה בולטים דוגמת BERT ו- GPT-2.
הספרייה מסוגלת לבצע משימות ספציפיות מתחום למידת המכונה. כך למשל, על מנת לבצע ניתוח סנטימנט (זיהוי האם הרגש הנובע מטקסט הוא חיובי או שלילי), ניתן להשתמש בספריה כך: כאשר התוצאה במקרה זה תהיה:
Hugging Face Hub
Hugging Face Hub היא פלטפורמה ( שירות אינטרנט מרכזי) לאירוח:
Hugging Chat
לחברה צ'אטבוט מקוון בשם Hugging Chat, המבוסס על מודל שפה גדול בקוד פתוח, אשר ניתן לשוחח עמו בדומה ל-ChatGPT. נכון ליולי 2023, הצ'אטבוט מבוסס על מודל LLaMA-2 של חברת מטא.
טים רים
טימותי מייקל רים (באנגלית: Timothy Michael Ream; נולד ב-5 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בפולהאם.
ראשית הקריירה
רים נולד בסנט לואיס שבמיזורי, ארצות הברית. בתקופתו בתיכון, רים שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון סנו לואיס סקוט גלגהאר במדיה כבש 15 שערים ואף רשם 39 בישולים, שיא של קבוצת הכדורגל של התיכון. בנוסף, זכה עמה בשני אליפויות. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סנט לואיס ובמקביל שיחק בקבוצת הפיתוח של שיקגו פייר.
בשנת נבחר בדראפט ה-MLS במקום ה-18 על ידי ניו יורק רד בולס. ב-20 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד סנטוס במסגרת משחק הפתיחה של רד בול ארנה. שבוע לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS בניצחון 0-1 נגד שיקגו פייר. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד קולורדו ראפידס. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות המזרח של ארצות הברית, מגן השנה של הקבוצה ואף היה מועמד לרוקי השנה ב-MLS.
בולטון וונדררס
בדצמבר רים הצטרף לאימונים של ווסט ברומיץ' אלביון ובולטון וונדררס. כחודש לאחר מכן, חתם לשלוש וחצי שנים בבולטון תמורת 2.5 מיליון פאונד כמחליפו של גארי קייהיל שחתם בצ'לסי. ב-18 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לצ'לסי. עד לסיום העונה רשם 10 הופעות בקבוצה, אך לא עזר הצליח לעזור לה במאבקי ההישרדות בפרמייר ליג.
בעונת רים הפך לשחקן הרכב בבולטון כמגן השמאלי של המועדון. בתום אותה עונה נבחר לשחקן השנה של האוהדים ולשחקן השנה של המועדון. ב-6 ביולי 2014 חתם לשלוש שנים נוספות במועדון. בסיום אותה עונה זכה עוד פעם לשחקן השנה של המועדון. בקיץ גילה עניין בקרב קווינס פארק ריינג'רס, אך בולטון דחתה את ההצעה.
פולהאם
ב-20 באוגוסט 2015 חתם לארבע שנים בפולהאם עם אופציה לשנה נוספת. 9 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד רות'רהאם יונייטד. בפולהאם שיחק תחילה כבלם ולא עזיבתו של ג'יימס האסבנד עבר לשחק כמגן שמאלי. ב-1 באוקטובר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לקווינס פארק ריינג'רס.
ב-26 בדצמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0-3 נגד קריסטל פאלאס.
קריירה בינלאומית
ב-17 בנובמבר 2010 רים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות נגד. בגביע הזהב 2011 איבד את מקומו בהרכב לאחר שגרם לפנדל במשחק נגד הוביל להפסד של האמריקאים.
ב-3 בספטמבר 2014 רשם את הופעתו הראשונה בנבחרת מזה 3 שנים בניצחון 0-1 נגד. ב-22 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד. רים השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2022, בה הגיעה ארצות הברית לשמינית הגמר.
אנתוני אנאן
אנתוני גילדאס קופי אנאן (באנגלית: Anthony Gildas Kofi Annan; נולד ב-21 ביולי 1986) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בטורון פאלוסאורה.
קריירת מועדונים
אנאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סופר ריינבו סטארס, בהמשך שיחק בונומוס וייפרס, אדלייד וסקונדי וייס פיית'רס. בשנת חתם בסקונדי האסאאקאס, ואחרי שנתיים הצטרף להארטס אוף אוק מליגת העל הגנאית.
ב-29 באוגוסט 2008 אנאן הצטרף לרוזנבורג בלקלאב תמורת 10 מיליון כתר נורווגי. ב-14 בספטמבר 2008 אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד פרדריקסטאד. בעונת אנאן זכה עם רוזנבורג באליפות ונכלל בנבחרת העונה. עונה לאחר מכן, אנאן נבחר לכדורגלן העונה של המגזין "ורדן גאנג".
ב-28 בינואר 2011 אנאן חתם לשלוש שנים בשאלקה 04 מהבונדסליגה תמורת 3.5 מיליון אירו, כמחליפו של איוואן רקיטיץ' שעבר לסביליה. ב-4 בפברואר אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 נגד בורוסיה דורטמונד.
לפני עונת אנאן היה במשא ומתן עם ספרטק מוסקבה, אך בסופו של דבר הושאל לויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית עד לסיום העונה. ב-10 בספטמבר 2011 אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-0 לא.ז. אלקמאר.
למרות משא ומתן עם מאלמה, ב-3 בספטמבר 2014 אנאן חתם בה.י.ק. הלסינקי מליגת העל הפינית עד לסיום העונה. ב-12 בספטמבר, אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד קופס כמחליפו של טימו טאיניו.
ב-26 בינואר 2015 אנאן חתם במינכן 1860. ב-9 בפברואר אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לפ.צ. היידנהיים.
בקיץ אנאן חזר לקדנציה בסטאבק. ב-19 בספטמבר אנאן ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד טרומסה.
ב-5 בפברואר 2016 אנאן חזר לה.י.ק. הלסינקי ובה חתם עד שנת. עם הגעתו, אנאן סבל מפציעה ורק ב-10 ביולי 2016 אנאן חזר לשחק כדורגל במשחק הליגה נגד קאמי.
ב-5 בפברואר 2019 אנאן חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-18 בפברואר אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בבית"ר, בהפסד 3-1 להפועל באר שבע.
באוגוסט חתם באינטר טורקו.
קריירה בינלאומית
ב-20 במרץ 2007 אנאן זומן לראשונה לסגל נבחרת גאנה כמחליפו של מייקל אסיין הפצוע, לקראת משחקי הידידות נגד ו.
ב-27 במרץ 2007 אנאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד ברזיל. ב-15 בנובמבר 2009 אנאן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד.
אנאן השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות ארבע פעמים: 2008, 2010, 2012 ו-2013 ופעם אחת במונדיאל 2010.
מצקת
מַצֶּקֶת או תַּרְוָוד היא כלי מטבח המשמש לערבוב וליציקת נוזלים מכלי בישול לכלי הגשה או לכלי בישול קטנים יותר.
צורת המצקת מזכירה כף אך היא עמוקה יותר ולה ידית גדולה יותר המאפשרת לטבח להשתמש בה מבלי להסתכן בכוויה. השימוש במצקת נפוץ ביותר בהכנת מרק ורוטב אך בדרך כלל מצקת לרוטב תהיה קטנה יותר ממצקת רגילה.
בשפה העברית המילים מצקת ותרווד הן מילים נרדפות אך כיום נהוג להבדיל ביניהם לפי הצורה ואופן השימוש - המצקת עמוקה יותר מהתרווד.
אנדריאס וסאליוס
אַנְדְרֶיאַס וֶסַאלְיוּס או וזאליוס (נולד: Andries van Wesele אנדריס ואן וזלה; בלטינית: Andreas Vesalius; 31 בדצמבר 1514 – 15 באוקטובר 1564) היה רופא פלמי, אבי האנטומיה החדשה.
לימודי רפואה ומחקר האנטומיה
בהשפעת אביו החליט וסאליוס לעבור ללמוד רפואה. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת פריז, שם החל ללמוד אצל אחד המורים הידועים בדורו - יעקובוס סילביוס.
ברפואה במשך 1300 שנים שלטה תורת הרופא היווני גלנוס (130–200). העובדה שגלנוס הסתמך בספריו על נתיחות של בעלי חיים ולא של בני אדם לא הפריעה לאיש. השיעורים היו מתנהלים כאשר הפרופסור ישוב מעל הקתדרה ומקריא מכתבי גלנוס, בזמן שבלנים בורים היו מבצעים את הנתיחות. וסאליוס עמד מיד על טעויות בספר, ופעמים רבות היה נוטל את הסכין ומבצע בעצמו את הנתיחה כדי לעמוד על טעויותיו של גלנוס. בזאת העלה את חמתו של סילביוס. באותה תקופה החליט וסאליוס לעסוק באנטומיה, ונעזר לשם כך בשלדים שהיה מלקט בחשאי בבית הקברות הישן של פריז.
בשנת 1536 פרץ סכסוך בין הקיסרות הרומית הקדושה וצרפת ווסאליוס נאלץ לעזוב את פריז ולחזור ללוון. בלוון הותר לו לבצע נתיחת גופה בפני הסטודנטים. בפברואר 1537 השלים את לימודי התואר הראשון ברפואה. לאחר מכן ישב זמן קצר בבריסל ומשם עבר לאיטליה, שחוותה אז פריחה באמנות ובמדע. זמן קצר שהה בוונציה, שם עבד כמנתח בבית חולים, ואחר כך עבר לאוניברסיטת פדובה שם עמד בהצטיינות בבחינות הדוקטורט בדצמבר 1537 ומיד לאחר מכן התמנה לפרופסור לכירורגיה ולאחראי על לימודי האנטומיה.
שש השנים ששהה וסאליוס באיטליה היו שנות השיא של פעילותו המדעית. הוא הנהיג שיטות חדשות ללימוד האנטומיה: לא עוד קריאה בכתבי גלנוס וצפייה בנתיחות המבוצעות על ידי עוזרים, אלא ביצוע הנתיחות על ידי המרצה עצמו.
בשנת 1538 הוציא בוונציה אטלס אנטומי קטן שכלל שישה לוחות שצוירו בידי הצייר יוהאן סטפן ואן קלקר (מתלמידי טיציאן). בהדרגה צבר וסאליוס חומר לקראת הוצאת ספרו, שעתיד היה לחולל מהפכה ברפואה.
De Humani Corporis Fabrica
וסאליוס לא היה נקי מטעויות. למשל, אף על פי שהוא מדגים בציוריו את מסתמי הוורידים (ובכך תרם את חלקו לגילוי מחזור הדם) הוא לא עמד על מחזור הדם, שאותו גילה ויליאם הארווי מאה שנים מאוחר יותר, לא תיאר נכונה את תפקיד הוורידים והעורקים, והסביר באופן שגוי את תפקידו של הכבד.
רופא החצר של קרל החמישי
זמן קצר לאחר פרסום ה"פבריקה" מונה וסאליוס לרופאו הראשי של קרל החמישי. במשרה זו היה עליו להתלוות לחצר הקיסר במסעותיו הצבאיים ולטפל בפצועי מלחמה מקרב האצילים והנכבדים. תפקיד זה גרם לווסאליוס להפסיק לעסוק במחקר. לאחר מותו של קרל החמישי ב-1558 ירד מעמדו של וסאליוס. המלך פליפה השני, יורשו וממשיכו, מינה אותו לרופא של ההולנדים בחצר המלך בלבד ורק במקרי חירום נקרא לטפל במלך עצמו.
מסעו של וסאליוס לארץ הקודש ומותו
בשנת 1564 עזב לפתע וסאליוס את ספרד והפליג לארץ ישראל. הסיבה למעשה זה אינה ברורה. הועלו מספר אפשרויות:
וסאליוס הגיע ליפו באונייה ונציאנית. על ביקורו בארץ אין פרטים רבים. ידוע שמסר למשמורת ארץ הקודש בירושלים 500 דוקטים שקיבל מהמלך.
וסאליוס חזר בספינת צליינים. האנייה היטלטלה ארבעים יום בסערות. נוסעים רבים מתו והושלכו לים. וסאליוס היה אז מבוגר, בן 50, וגם כוחותיו כלו. לבסוף נטרפה האונייה ליד חופי האי זקינתוס. וסאליוס הספיק לרדת מהאונייה. אחד מתושבי האי ריחם עליו וסעד אותו, אך וסאליוס מת. מקום קברו לא נודע עד היום.
סטינגרימור הרמנסון
סטינגרימור הרמנסון (באיסלנדית: Steingrímur Hermannsson; 22 ביוני 1928 – 1 בפברואר 2010) היה פוליטיקאי איסלנדי שכיהן כראש ממשלת איסלנד בשתי תקופת כהונה בשנים 1983–1987 ובשנים 1988–1991.
ראשית חייו
אביו של סטינגרימור הרמנסון, הרמן יונסון, היה גם הוא ראש ממשלת איסלנד בשתי תקופות כהונה בשנות השלושים, הארבעים והחמישים של המאה ה-20. כבנו של איש ציבור בכיר, נהנה סטינגרימור מילדות מאושרת יחסית בארץ שהוכתה על ידי השפל הגדול. כנער צעיר הוא חווה באופן בלתי אמצעי את מהלכי המדיניות האיסלנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה והוא זכה לשמוע דיונים ארוכים בענייני המדינה בחדר המגורים של בית אביו.
יצחק הצרפתי השני (פאס)
רבי יצחק הצרפתי השני (ה'שע"א - 1611 - ה'תכ"א 1661) היה אב בית הדין וראש הישיבה של העיר פאס, דרשן, ומרבותיה החשובים. בנוסף, התמנה להיות "נגיד" העיר. נצר לשושלת רבנים חשובים בעיר.
קורות חייו
רבי יצחק נולד לאמו בת רבי יעקב אבן עטר ולאביו רבי וידאל בפאס. משפחתו מיוחסת לרבנו תם, רש"י, ודרכו לדוד המלך.
סטינגרימור הרמנסון
קריירה פוליטית
סטינגרימור הרמנסון כיהן כראש ממשלת איסלנד בין השנים 1983 – 1987 ושוב בין השנים 1988 – 1991. לזמן מה הוא גם כיהן כשר המשפטים, הדתות והחקלאות (1978 – 1979), כשר הדיג והתקשורת (1980 – 1983) וכשר החוץ (1987 – 1988). בין השנים 1979 – 1994 הוא כיהן כיושב ראש המפלגה הפרוגרסיבית ולאחר מכן הוא כיהן כמנהל הכללי של הבנק המרכזי של איסלנד עד לפרישתו ב-1998.
יצחק הצרפתי השני (פאס)
קורות חייו
אביו, שעמד בראש בית הדין בעיר פאס, נפטר בילדותו, בעקבות זאת אימו פירנסה וגידלה אותו. משגדל נכנס ללמוד בישיבת רבי יצחק ששון. עד שנפטר רבו. כבר בתקופת בחרותו היה הולך ודורש ברבים. לימים, התמנה לדיין צעיר בבית דינו של רבי שאול שמואל סירירו, ראש החכמים בעיר פאס, יחד עם רבי סעדיה אבן דנאן (השלישי), (שנתמנה לאב בית הדין בשנת תט"ו 1655 לאחר שנפטר רבי שאול שמואל סירירו). ורבי אברהם חאגיז.
סטינגרימור הרמנסון
מדיניות חוץ
בשדה היחסים הבינלאומיים הייתה שעתו הגדולה של הרמנסון בשנת 1986, כאשר הוא אירח את פסגת רייקיאוויק בהשתתפות מנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב ונשיא ארצות הברית, רונלד רייגן. אף על פי שפסגה זו לא נחשבה להצלחה באותה העת, היא סללה את הדרך לסיום המלחמה הקרה וניהול האירוע על ידי ממשלת איסלנד זכה לשבחים מרובים. ב-1991 במהלך אירועי ינואר בליטא, הביע הרמנסון תמיכה חזקה ביושב ראש הסיימאס (הפרלמנט הליטאי), ויטאוטאס לנדברגיס. זמן קצר לאחר מכן הייתה איסלנד המדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של ליטא כמדינה נפרדת מברית המועצות.
יצחק הצרפתי השני (פאס)
קורות חייו
לשושלת משפחתו כפי שמצויה בידי המשפחה, ראו כאן
נגיד היהודים
בשנת ת"ב (1642) רבי יצחק עמד בראש הקהילה היהודית בפאס, ונבחר לנגיד עליהם גם על ידי קהילת המגורשים (שגורשו מספרד בשנת ה'רנ"ב) וגם על ידי קהילת התושבים ("המקומיים" שחיו בעיר גם קודם הגירוש). בתפקידו כ"נגיד" או בערבית "שייח' אל יהוד", עמד במסירות נפש בפני שליט פאס, להציל כל אחד מבני הקהילה, והיה אחראי על גביית המיסים, המוטלים על היהודים.
סטינגרימור הרמנסון
לאחר פרישתו
הרמנסון שמר על פרופיל נמוך לאחר פרישתו ולעיתים רחוקות הביע את דעתו בענייני השעה. אף על פי כן הוא נמנה עם החברים המייסדים של הארגון "השקפת עולם" (באיסלנדית: Heimssýn), ארגון שהתנגד לכניסתה של איסלנד לאיחוד האירופי והיה בהדרגה לציר מרכזי במדיניותה של המפלגה הפרוגרסיבית. הוא הביע תמיכה ציבורית ב"תנועת איסלנד", תנועה בעלת זיקה לסוגיות איכות הסביבה שהתמודדה (ללא הצלחה) בבחירות לאלת'ינגי ב-2007, והופיע בתשדירי התעמולה שלה בטלוויזיה. כתוצאה מפעילויותיו אלו הוא איבד את מעמדו הבלתי רשמי כ"זקן הגדול" של המפלגה הפרוגרסיבית.
יצחק הצרפתי השני (פאס)
נגיד היהודים
בשנת ת"י (1650) מולאי מוחמד שריף, מייסד שושלת העלאווין מתאפילאלת, יצא למלחמה נגד שליט העיר פאס, ובשנת תי"ג (1653) תפס את השלטון. כל שנות המלחמה, סבלה הקהילה היהודית מעול מיסי המלחמה הכבדים.
מתואר בספר "פאס וחכמיה": שבאותם הימים בהם הגיע המלך הנ"ל ממחוז תפילאלת בראש חודש תמוז, הביאו היהודים מנחה למלך ושאלוהו לשלום, וביקשו מהמלך למנות את הרב יצחק כ"נגיד". אך לאחר כשמונה ימים הגיע אחיו של שם טוב בן רמוך, לתפוס את הנגידות, וקנה את הנגידות מהמלך בארבעת אלפים אוקיות. בנוסף הלך גם לנשיא אחד שהיה ממקורבי המלך החדש, והיה אחד מהגורמים המשפיעים להבאת המלך לפאס ושיחד אותו בכסף מרובה. אולם רבי יצחק לא רצה לתת כלום למלך בשכר הנגידות. כאשר התמנה אחיו של טוב, או אז החלו מריבות וקטטות גדולות בקהילה, וכתיאור הספר: . לאחר מכן העניש המלך את רבי יצחק בקנס כבד של חמשת אלפים אוקיות. לאחר שראה רבי יצחק שהמלך מחפש להתנכל לו, אסף את כל רכושו מביתו והובילו באמצעות שני חמורים לכיוון העיר תטואן, והשאיר בביתו רק את ספרי התורה וספרי קודש. אך לפתע בדרך, פגשו אחד ממקורבי המלך, ששת ליבו שבכוונתו לברוח עם הרכוש, או אז כל רכושו הוחרם והכו את שני החמורים בפקודת המלך, ורבי יצחק ושני בניו נאסרו. (עד כאן המתואר). לבסוף נפדה בכופר גדול על ידי הקהילה, ושב לתפקידו כנגיד.
סטינגרימור הרמנסון
לאחר פרישתו
בשנותיו האחרונות היה הרמנסון מדינאי קשיש אהוד ומכובד והוא נחשב כמועמד אפשרי להתמודדות בבחירות לתפקיד נשיא איסלנד ב-1996. אך עד מהרה הוא דחה את ההצעה בציינו שבכוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים בגיל 70. ספר זיכרונותיו, שכלל שלושה כרכים ושפורסם בשנים 1998 – 2000, היה לרב מכר.
יצחק הצרפתי השני (פאס)
הרבצת התורה
רבי יצחק הצרפתי עמד בראשות הישיבה של תלמידי חכמים, והיה יושב ולומד עמם כל היום, אך הייתה לו גם 'חברה של לילה', בה היה יושב ולומד עם 'בעלי בתים', המתפנים ללימודם בלילה. בשבתות היה דורש, בפני קהל רב, כל שבת שלישית. את חידושי תורתו ודרשותיו, איגד לספר אחד, 'תולדות יצחק', שנמצא בכתב יד. הוא היה ידוע בגלל הדרשות והפירושים שלו.
סטינגרימור הרמנסון
משפחתו
הרמנסון היה נשוי פעמיים ונולדו לו שישה ילדים. בנו הצעיר גודמונדור סטינגרימסון מכהן מאז 2009 כחבר האלת'ינגי. התמודדותו הראשונה בבחירות הייתה ב-2007 מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, אך שנתיים אלחר מכן הוא נבחר מטעם המפלגה שבראשה עמדו אביו וסבו. ב-2013 הוא פרש מהמפלגה ונבחר מטעם מפלגה חדשה בשם "עתיד בהיר".
יצחק הצרפתי השני (פאס)
הרבצת התורה
רבי יצחק צרפתי נפטר בשנת תכ"א (1661). יום פטירתו אינו ידוע, אך נהוג לציינו אותו ביום ז' באדר, שכל נשמות חכמי ישראל כלולות במשה רבינו.
פלאופיס
בסוג זה היו מספר סוגים שהקטן ביניהם הגיע לאורך 1.3 מטר אך הגדול ביותר ביניהם Palaeophis colossaeus הגיע לאורך מדהים של 9 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הנחשים מעולם, גדול בהרבה מפיתון בורמזי (על פי הממדים שנבדקו) שמגיע רק לאורך 6 מטרים. עם זאת רוב המינים היו קטנים בהרבה.
בתוך נחש ימי הוא יכל לחצות את האוקיינוסים השונים וכך מאובניו התגלו באנגליה, צרפת, דנמרק, מרוקו, מאלי וחלק מארצות הברית. ככל הנראה הוא היה ניזון מדגים או מזוחלי ים אחרים.
הרנסאנס הצרפתי
הרנסאנס הצרפתי הוא תנועה תרבותית ואמנותית בצרפת, שהחלה בסוף המאה ה-15 והסתיימה בתחילת המאה ה-17. תנועה זו קשורה לרנסאנס האירופאי שהחל ככל הנראה בצפון איטליה במאה ה-14. נהוג לתחום את הרנסאנס הצרפתי בין הפלישה הצרפתית לאיטליה בשנת 1494 במהלך שלטונו של שארל השמיני ועד למותו של המלך אנרי הרביעי בשנת 1610. כרונולוגיה זו לא כוללת התפתחויות אמנותיות, טכנולוגיות או ספרותיות מסוימות המקושרות עם הרנסאנס האיטלקי שהגיעו לצרפת קודם לכן (דרך חצר דוכסות בורגונדי או חצר האפיפיור באביניון, למשל), אולם המוות השחור של המאה ה-14 וכן מלחמת מאה השנים מנעו מצרפת להתפתח פוליטית וכלכלית עד המאה ה-15, ולכן היא לא ניצלה את ההשפעות הללו במלואן.
התפתחויות חשובות בתקופת הרנסאנס הצרפתי כוללות את תחילת המונרכיה האבסולוטית בצרפת, התפשטות ההומניזם במדינה, גילוי צרפת החדשה, ייבוא (בעיקר מאיטליה) ופיתוח טכנולוגיות וטכניקות חדשות בתחומי הדפוס, האדריכלות, הציור, הפיסול, המוזיקה, המדעים והספרות החילונית, וכן פיתוח קודי התנהגות, נימוס ושיחה חדשים.
אמנות הרנסאנס הצרפתי
בסוף המאה ה-15, הפלישה הצרפתית לאיטליה וכן הקרבה לחצר של דוכסות בורגונדי חשפו את הצרפתים לסחורה, האמנות והרוח של הרנסאנס האיטלקי, והשינויים האמנותיים הראשונים בצרפת בוצעו בדרך כלל על ידי אמנים איטלקיים ופלמים. אחד האמנים שהוזמנו לצרפת על ידי המלך פרנסואה הראשון היה לאונרדו דה וינצ'י, אולם הוא כמעט ולא יצר יצירות אמנות בזמן שהותו בצרפת. האמנות של התקופה שבין פרנסואה הראשון לאנרי הרביעי הושפעה רבות מההתפתחויות האמנותיות באיטליה שהיוו את סגנון המנייריזם החדש (סגנון המקושר בדרך כלל למיכלאנג'לו, בין השאר), המאופיין על ידי דמויות מוארכות וחינניות וכן על ידי הסתמכות על רטוריקה ויזואלית, שכללה שימוש באלגוריות וסיפורים מהמיתולוגיה היוונית.
אחד ההישגים הגדולים של הרנסאנס הצרפתי היה בנייתן של טירות עמק הלואר. בתי המגורים של המלכים והאצולה הפסיקו לשמש כטירות מבוצרות והחלו להיבנות בכישרון ארכיטקטוני שניצל את יופי הטבע שמסביב לארמונות. טירת הלובר העתיקה בפריז נבנתה מחדש באותה התקופה והפכה לבסיס לארמון רנסאנסי חדש. ממערב ללובר, ציוותה דה מדיצ'י על בניית ארמון טולרי, שכלל גנים נרחבים. מלחמות הדת גררו את צרפת לשלושים שנות מלחמת אזרחים, שהאפילו על האמנות, חוץ מתעמולה דתית או פוליטית.
עלייתו של אנרי הרביעי לשלטון הביאה עימה תקופה של התפתחות אורבנית גדולה בפריז, שכללה את בניית פון נף, פלאס דה ווז' וכן חלקים נוספים של הלובר. מארי דה מדיצ'י, אשתו של אנרי, הזמינה את הצייר הפלמי פטר פאול רובנס לצרפת, והאמן צייר מספר ציורים בקנה מידה גדול בשביל ארמון המלכה, ארמון לוקסמבורג.
ספרות הרנסאנס הצרפתי
המאה ה-16 הייתה תקופה של יצירה ספרותית מרהיבה בצרפת, שנכתבה בשפת התקופה, צרפתית תיכונה. השימוש במכונת הדפוס, התפתחות ההומניזם והנאופלאטוניזם וכן גילוי העידון התרבותי של החצרות האיטלקיות שינו את הנוף הספרותי של צרפת ואת הלך הנפש של התקופה. בכל הז'אנרים של הספרות ניתן לראות עניין רב באהבה (פיזית ורוחנית) וכן בניתוח מוסרי ופסיכולוגי.
שירה
השירה הצרפתית בתחילת המאה ה-16 מאופיינת בעיקר על ידי צלילים ומשחקי מילים מתוחכמים. אולם במהרה, עם השפעתם של פטררקה, של משוררים איטלקיים שעבדו בחצר הצרפתית, של ההומניזם האיטלקי וכן של משוררים מיוון העתיקה שהתגלו מחדש, השתנתה המסורת הפואטית הצרפתית. בין המשוררים החשובים של התקופה, שעזרו לשנות את סגנון השירה הצרפתי, ניתן למצוא את פייר דה רונסאר ז'ואקן די בלה.
סיפורת ארוכה
בתחילת המאה ה-16 הרומן הצרפתי עדיין הושפע רבות מהרומנים האביריים של ימי הביניים. אולם החל מאמצע המאה הז'אנר החל להיות מושפע מרומנים זרים, בעיקר איטלקים, ספרדים ופורטוגלים. אחד הרומנים החשובים ביותר בצרפת של התקופה, ובספרות הצרפתית בכלל, הוא יצירת המופת של פרנסואה רבלה - "גרגנטואה ופנטגרואל". יצירותיו של רבלה ערבבו בין ההומניזם של ארסמוס ותומאס מור לבין הפארסה של ימי הביניים (קרבות הרואים, ענקים וכדומה), בדרך גרוטסקית שמתחתיה ניתן למצוא סאטירה על הצביעות הדתית ואי הצדק הפוליטי.
סיפור קצר
הז'אנר הספרותי הנפוץ ביותר ברנסאנס הצרפתי היה הסיפור הקצר. המשיכה הגדולה של סיפורים אלו באותה התקופה הייתה בשל קלות הקראתם בקול רם לקהל אנאלפביתי. הסיפורים הקצרים של התקופה כללו כמעט כל נושא, מוולגרי למתוחכם. הדקאמרון, אוסף הסיפורים הקצרים של הסופר האיטלקי ג'ובאני בוקאצ'ו, השפיע רבות על הסופרים הצרפתים. אחותו של פרנסואה הראשון, מרגריט דה נוואר הקיפה את עצמה במעגל ספרותי וגם חיברה את הגרסה הצרפתית לדקאמרון, ההפטמרון, שנחשב לאחת מיצירות המופת הספרותיות של המאה.
טריניטי קולג' (דבלין)
טריניטי קולג' או  אוניברסיטת דבלין (באנגלית: Trinity College; באירית: Coláiste na Tríonóide) הוא מוסד החינוך האקדמי העתיק ביותר באירלנד. המוסד הוקם בדבלין על ידי אליזבת הראשונה בשנת 1592 והוא ממוקם בלבה של דבלין, מול בית הפרלמנט הישן של אירלנד. טריניטי קולג' משתרע על 190 דונם, ומכיל בתוכו שילוב של מבנים חדשים וישנים, מספר חצרות נרחבות, ושני מגרשי דשא.
הכוחות המזוינים של ירדן
הכוחות המזוינים של ירדן (בערבית: القوات المسلحة الأردنية (אל-קואת אל-מוסלחה אל-ארדוניה)), הידועים גם בשם הצבא הערבי (الجيش العربي), הוא שמם של כלל הכוחות המזוינים של הממלכה הירדנית ההאשמית. הכוחות נמצאים תחת פיקודו של מלך ירדן, שהוא המפקד העליון.
טריניטי קולג' (דבלין)
המוסד האקדמי מכיל קולג' ואוניברסיטה כאשר הקולג' מהווה למעשה את המוסד היחיד של האוניברסיטה, ובכך למעשה שני המוסדות הם אחד. ההבדל היחיד בין שני המוסדות הוא שבעוד הקולג' אחראי על תוכניות הלימודים, והסגל האקדמי, האקדמיה אחראית על אישור התארים של הבוגרים בקולג'. האוניברסיטה חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר וחברה בקבוצת קוימברה.
הכוחות המזוינים של ירדן
גיוס חובה בצבא ירדן הופסק בשנת 1999. נשים אינן כפופות לגיוס אך יכולות להתנדב לשירות לתפקידים לא קרביים.
היסטוריה
הצבא המאורגן הראשון בירדן הוקם ב-22 באוקטובר 1920 ונקרא "כוח נייד", כוח האדם מנה אז 150 אנשים תחת פיקודו של קפטן בריטי בשם פרדריק ג'רארד פיק. עד אוקטובר 1923 מנה הכוח כ-1,000 אנשים ושמו שונה ללגיון הערבי. במקביל, ב-1 באפריל 1926, הוקם חיל הספר העבר-ירדני שהורכב מ-150 אנשים אשר רובם הוצבו בגבולות עבר הירדן.
ב-1939, ג'ון באגוט גלאב הפך למפקד הלגיון ושירת בתפקיד עד שחרורם של הקצינים הבריטיים מתפקידם במרץ 1956.
טריניטי קולג' (דבלין)
היסטוריה
טרינטי הוקמה על פי צו מלכותי של המלכה אליזבת הראשונה ב-1592. רשויות העיר של דבלין העניקו לאוניברסיטה את אדמות המנזר "כל הקדושים", שנמצא אז מדרום מזרח לחומת העיר. במהלך השנים, עם התפשטותה של דבלין דרום מערבה, הפך הקולג' להיות מרכז העיר.
בשנותיו הראשונות טריניטי פתח את שעריו רק לבני הקהילה הפרוטסטנטים. בשנת 1793 נרשמו בקולג' ראשוני התלמידים הקתולים. בשנת 1873 בוטלו כל מבחני הקבלה הדתיים. בשנת 1904 נרשמה התלמידה הראשונה בטריניטי, ובשנת 1934 התקבלה אישה כפרופסור, לראשונה בתולדות האוניברסיטה.
הכוחות המזוינים של ירדן
מבנה ומטרות
המבנה הארגוני של הצבא התבסס באופן מסורתי על שתי אוגדות משוריינות ושתי אוגדות ממוכנות. מבנה זה הוחלף במבנה קל יותר, בעל יותר כוחות ניידים ונחשב לבעל תגובה מהירה יותר במצבי חירום.
טריניטי קולג' (דבלין)
היסטוריה
בספריית האוניברסיטה מצויים ספרים עתיקים רבים, אשר הנודע בהם הוא "הספר של קלס" (Book of Kells), אשר כתיבתו מיוחסת לקדוש קולומבה (אם כי יש להניח כי נכתב על ידי נזירים מאוחרים יותר, והוקדש לקולומבה). הספר הוא מלאכת מופת של כתיבה דתית, והוא כולל קליגרפיה מרשימה וציורים מרהיבים. ספרייה זו משמשת גם כספריית הפקדה לספרים שיצאו לאור באירלנד ובבריטניה.
הכוחות המזוינים של ירדן
מבנה ומטרות
הכוחות המזוינים של ירדן מורכבים מ:
היעדים העיקריים של הצבא הירדני הם:
כוחות המבצעים המיוחדים
במהלך השנים, הפיתוח של הכוחות המבצעים המיוחדים היה משמעותי ביותר, ובכך גדלה היכולת של הכוחות להגיב במהירות לאירועים המאיימים על ביטחון המדינה, וכן לאפשר אימונים של כוחות מיוחדים מהעולם.
טטריס
טטריס (מרוסית: Тетрис) הוא משחק וידאו שהגה ותכנת מהנדס המחשבים הרוסי אלכסיי פז'יטנוב, בזמן שעבד במרכז המיחשוב של האקדמיה הסובייטית למדעים.
הכוחות המזוינים של ירדן
כוחות המבצעים המיוחדים
ירדן התקינה במפקדה מערכת מתוחכמת הכוללת בקרה, מחשבים, תקשורת, מודיעין ואמצעי סיור ותצפית (C4ISR). המערכת צפויה לשפר את יכולת הפעולה ההדדית בין הכוחות המזוינים הירדניים וכן בין ירדן וכוחות קואליציה, ובנוסף לתרום לשיפור מערכת ההגנה האווירית של ירדן.
במטרה להתמודד טוב יותר עם איומים, ירדן ביצעה ארגון מחדש בכוחות המזוינים שלה. ניתן דגש גדול יותר על תגובה מהירה וכוחות מיוחדים. פיקוד המבצעים המיוחדים (JSOC) הוקם באמצע שנות ה-90 והתמקד גם בביטחון הפנימי של ירדן, וגם בהגנה על הגבולות. אחריות שנוספה מאוחר יותר לפיקוד, כוללת מניעת הברחות מתוחכמות מגבול עיראק, מניעת הסתננות פעילי טרור מסוריה, וכן דגש על הגבול המשותף עם ישראל.
טטריס
שם המשחק נגזר מאיחוי המספר ארבע ביוונית, "טטרה" יחד עם שמו של ענף הספורט האהוב על פז'יטנוב, טניס.
הכוחות המזוינים של ירדן
מודיעין
מינהל המודיעין הכללי של ירדן נחשב לאחד מסוכנויות המודיעין הטובות במזרח התיכון, ולטוב ביותר בעולם הערבי. משימתו היא לשמור על הממלכה ההאשמית בהנהגתו של מלך ירדן, כמו גם ההגנה על חירויות והשמירה על הדמוקרטיה במדינה. בפועל, הסוכנות ידועה בשל פעילותה הנרחבת בירדן ובכל רחבי המזרח התיכון, כמו גם בשיתוף הפעולה שלה עם גורמים אמריקאים, בריטים, וגורמי מודיעין ישראלי.
טטריס
מהלך המשחק
במהלך המשחק על השחקן לכוון צורות המורכבות מקוביות בצבעים שונים אשר נופלות במהירות הולכת וגדלה מחלקו העליון של המסך. המטרה היא לסדרן בתחתית המסך במידת האפשר ללא רווחים ברצף של קוביות. כשהקוביות יוצרות שורה שלמה ללא רווח, השורה נעלמת, והקוביות שנערמו מעליה נופלות "קומה" אחת. כשהקוביות נערמות עד לקצהו העליון של המסך המשחק תם. שמו של המשחק נגזר מהמילה היוונית "טטרה", שפירושה "ארבע", משום שהצורות במשחק מורכבות מארבעה ריבועים. כל אחת מן הצורות הנופלות מטה במשחק הטטריס מהוות טטרומינו, כלומר צורות גאומטריות המורכבות מארבע קוביות בלבד.
הכוחות המזוינים של ירדן
שמירה על השלום
הכוחות המזוינים של ירדן לוקחים חלק פעיל בכוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות. ירדן מדורגת גבוה בהשוואה למדינות אחרות, בחלקה במשימות לשמירה על השלום. ההשתתפות הירדנית באזורים השונים של כוחות האו"ם במשימות לשמירת השלום, בתי חולים ומשקיפים בינלאומיים, מוערך ב-61,611 קצינים וחיילים, החל מ-1989 באנגולה. ירדן תרמה את כמות החיילים מהגדולות ביותר, אחרי בריטניה וצרפת, לכוחות האו"ם ביוגוסלביה ושלחה בין השנים 1993-1996 שלושה גדודים המהווים כ-3,000 חיילים.
טטריס
מהלך המשחק
חלקי הטטריס השונים סימונם: שורה עליונה (מימין לשמאל): I,J,L,O, שורה תחתונה (מימין לשמאל): S,T,Z.
היסטוריה
כתיבת המשחק המקורי למיני-מחשב "אלקטרוניקה 60" הושלמה ב-6 ביוני 1984. המשחק נהיה פופולרי מאוד בקרב מתכנתים עם גישה למחשב "אלקטרוניקה 60" אך מחשב זה לא היה נפוץ. תחת לחץ להכין גרסה למחשב האישי של IBM פז'יטנוב ביקש מואדים גרסימוב להכין גרסה של טטריס למחשב IBM. כעבור שנה שווק המשחק במערב, שם הוא זכה להצלחה גדולה. עם השנים המשחק מצא את דרכו לכל פלטפורמת משחק אפשרית. השקת המשחק לקונסולת הגיים בוי, הפכה את המשחק לאחד מהפופולרים ביותר בכל הזמנים והיוותה את המפתח העיקרי להצלחת הקונסולה, ולהופעת מכשירי טטריס ייעודיים רבים שעוצבו בצורת הקונסולה. המשחק מכר 100 מיליון עותקים והוא משחק הווידאו השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים (לאחר GTA V ומיינקראפט).
שיווקו של המשחק במערב לוּוָה במאבקים משפטיים רבים, כשחברות רבות טוענות לזכויות יוצרים על המשחק. כיוון שפז'יטנוב עבד בעת המצאת המשחק עבור הממשל הסובייטי, הוא לא זכה לראות את מיליארדי הדולרים שהמשחק גרף עד שלבסוף הקים את "חברת הטטריס", שרכשה את הזכויות בהדרגה החל משנת 1996. ב-1991 עבר פז'יטנוב לגור בארצות הברית והקים חברה שנקראה על-שם המשחק. מ-1996 ועד 2005 עבד פז'יטנוב עבור מיקרוסופט.
מנגינת גרסת הגיים בוי של המשחק היא שיר עם רוסי בשם "קורובייניקי" (רוסית: Коробе́йники). השיר מספר על סיפור אהבה בין נערה צעירה לבין רוכל, ובתחילה פז'יטנוב התנגד להוספת השיר למשחק שכן הוא חשש שהמשחק יזוהה עם ברית המועצות. הוא נבחר כמנגינת רקע למשחק בגלל הקצב העולה והמתגבר שבו שמזכיר את העלייה במהירות נפילת הלבנים במשחק ככל שמתקדמים בו. שיר זה, זכה להרבה גרסאות כיסוי מאמנים שונים, בוצע על גבי במות בפני קהל מאזינים וכן קיבל מיקסים רבים.
גרסאות
מאז המצאת המשחק, פותחו לו מאות גרסאות שונות של משחקי מחשב. לצד הגרסה הראשונה, גרסת המחשב, פותחו גם משחק ארקייד משחקי קונסולות, משחקי מחשב ניידים, משחקים לטלפונים סלולריים, שעונים דיגיטליים ועוד. שיפורים ושינויים לרעיון הבסיסי פותחו גם כן: קוביות הנשמעות לחוקי הכבידה, החלפת הקוביות בדמויות אנושיות, טטריס תלת-ממדי ועוד.
אפקט טטריס
אפקט טטריס מתרחש כאשר אנשים מקדישים את מלוא תשומת לבם לפעילות מסוימת במשך זמן רב מאוד, עד שהיא חודרת למחשבות, לדימויים ולחלומות שלהם. מקור השם של תופעה זו הוא מטטריס, למרות שתופעה זו יכולה להתרחש גם בעקבות משחקי מחשב אחרים ובעקבות משחקים שאינם דיגיטליים.
אנשים ששיחקו טטריס במשך זמן ממושך יכולים למצוא את עצמם חושבים על דרכים שבהן ניתן להתאים בין צורות שונות בעולם האמיתי כמו קופסאות על מדף סופרמרקט ובניינים ברחוב, או הוזים יצירה של צורות אשר נופלות למקומן בפריסה בלתי נראית. במובן זה, השפעתו של משחק הטטריס היא צורה של הרגל. אותם אנשים יכולים לחלום גם על נפילת טטרומינואים בשלבי ההרדמות שלפני השינה או לראות תמונות של חלקים שנופלים בקצוות שדות הראייה שלהם או כשהם סוגרים את העיניים.
כמו כן, חוקרים מתחום הפסיכולוגיה גילו שאנשים המתגברים על טראומה, מחלימים מהר יותר כאשר הם משחקים בטטריס. עוד נמצא, כי המשחק עוזר גם לשחקנים עם עין עצלה, שכן הם צריכים למקד את ראייתם בבלוקים הנופלים במהרה.
איילת ולדמן
איילת ולדמן (באנגלית: Ayelet Waldman; נולדה ב-11 בדצמבר 1964) היא סופרת ומסאית ישראלית-אמריקאית.
עבדה במשך שלוש שנים כסניגורית ציבורית, וניסיונה זה שימש השראה לספריה. פרסמה שבעה מותחנים בסדרה "Mommy-Track Mysteries", וארבעה רומנים נוספים. ספרה "Love and Other Impossible Pursuits" ("אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות" בתרגום לעברית שיצא לאור בהוצאת אריה ניר) יצא לאור בשנת 2006, ובשנת 2011 עובד לסרט בשם "האישה האחרת", בכיכובה של נטלי פורטמן.
ביוגרפיה
בקליפורניה עבדה כעורכת דין בנושאי פלילים, ובמשך שלוש שנים הייתה סניגורית ציבורית. בשנים 1997–2003 לימדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתקופה זו החלה לכתוב סיפורת, תוך שהיא מתבססת על ניסיונה המשפטי.
בעת שהייתה בחופשת לידה לאחר הולדת בתה הראשונה החלה לכתוב טורים על הורות, וחזרה לעסוק בכך לאחר שפרשה מעבודתה כסניגורית ציבורית.
בשנת 1997 החלה בכתיבת מותחנים. תחילה כתבה בסתר, ובהמשך זכתה לעידודו של בעלה. החל משנת 2000 פרסמה שבעה מותחנים בסדרה "Mommy-Track Mysteries", שהגיבורה שלהם היא ג'ולייט אפלבאום, בלשית במשרה חלקית ואם במשרה מלאה. בדומה לוולדמן, אפלבאום היא ג'ינג'ית בגובה מטר וחצי, סניגורית ציבורית לשעבר הנשואה לסופר, שהאמהות הפכה אותה לעקרת בית, אך היא מוצאת עיסוק זה כמשעמם. כדי להפיג את השעמום, אפלבאום פועלת כבלשית במשרה חלקית.
ולדמן פרסמה גם רומנים אחדים. הראשון שבהם, Daughter's Keeper ("שומרת הבת") יצא לאור בשנת 2003 ועוסק באישה צעירה, אוליביה, המעורבת בהובלת סמים, ויחסיה עם אמהּ. הספר עוסק גם במדיניות הסמים הפדרלית, ובפרט עונש המינימום הקבוע בה, על מערכת המשפט הפלילי. ההשראה לספר באה ממקרה אמיתי שבו טיפלה ולדמן.
בשנת 2006 יצא לאור ספרה Love and Other Impossible Pursuits (יצא לאור בעברית בשם "אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות") עוסק בעורכת דין בוגרת אוניברסיטת הרווארד, שאיבדה את תינוקהּ עקב מוות בעריסה. השראה לכך היווה אובדן עוברהּ עקב פגם גנטי. בשנת 2011 עובד הספר לסרט בשם "האישה האחרת", בכיכובם של נטלי פורטמן, ליסה קודרו וסקוט כהן.
בשנת 2008 הייתה פעילה בבחירות המקדימות ובבחירות לנשיאות ארצות הברית, בתמיכה בברק אובמה, והשתתפה בוועידת המפלגה הדמוקרטית.
פרסמה גם סיפורים קצרים, בהם אחד שראה אור במסגרת אנתולוגיה בעריכת מייקל שייבון.
פרסמה טורים אישיים רבים, העוסקים באמהות, שילוב אמהות ועבודה, מיניות, יהדות, ועוד. מאמרה Motherlove, שבו כתבה כתבה שהיחסים עם בן הזוג חשובים מהיחסים עם הילדים, פורסם במסגרת אנתולוגיה של מאמרי אמהות, וזכה לפרסום רב ולתגובות רבות כאשר פורסם מחדש בהניו יורק טיימס במרץ 2005. אוסף של מאמריה ראה אור בספר "אמא רעה - כרוניקה של חטאי אימהות, אסונות קטנים ורגעי חסד אקראיים".
בשנת 2014 יצא לאור ספרה Love and Treasure (תורגם לעברית בשם "אהבה ואוצרות אחרים"), המתרחש על רקע השואה.
בשנת 2016 יזמו ולדמן ובעלה מייקל שייבון, בשיתוף ארגון "שוברים שתיקה", הפקת אנתולוגיה הכוללת מאמרים שכתבו סופרות וסופרים מן העולם על הכיבוש הישראלי. במסגרת הפרויקט ביקרו בישראל, כ-50 סופרות וסופרים בהם דייב אגרס, קולם טובין ומריו ורגס יוסה. הספר יצא לאור ביוני 2017 בשם "Kingdom of Olives and Ash" ("ממלכה של זיתים ואפר") ובעברית בשם "חמישים 1967–2017 סופרות וסופרים מן העולם כותבים על הכיבוש". בדצמבר 2017, עיתונאית הודית עוכבה על ידי אנשי הבידוק הביטחוני בנמל התעופה בן-גוריון, שתחקרו אותה לאחר שמצאו את הספר בין חפציה. כמו כן, לא הרשו לה להמריא עם המזוודה שלה והיא נאלצה לטוס לניו יורק בלעדיה.
בינואר 2017 יצא לאור ספרה A Really Good Day ("יום ממש טוב"), והוא מתעד את ניסיונה של ולדמן בנטילת מיקרו־מינון (microdosing) של LSD, לשם התמודדות עם דיכאון, הפרעה דו-קוטבית ובעיות נפשיות נוספות.
בשנת 2019 נמנית בין יוצרות הסדרה "לא ייאמן", שעלתה בספטמבר לנטפליקס.
משפחתה
לאיילת ולדמן ארבעה אחים חורגים מנישואיו הראשונים של אביה. אחד מהם, יוסי יערי, הוא בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים. היא נישאה בשנת 1993 לסופר מייקל שייבון, ולהם שני בנים ושתי בנות. הם מתגוררים בברקלי שבקליפורניה, ומשתפים פעולה במלאכת הכתיבה שלהם.
מישל אייבישר
קריירת מועדונים
אייבישר גדל במחלקת הנוער של יאנג בויז ברן. ב-10 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-1 על פ.צ. לוצרן במסגרת המחזור השביעי בליגת העל השווייצרית לעונת. ב-23 באפריל 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללוגאנו במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך 133 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים, וזכה בארבע אליפויות שווייץ ובהגביע השווייצרי.
ב-25 בינואר 2022 הושאל אייבישר למשך חצי עונה לבולוניה 1909 מהסרייה א'. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד אמפולי במסגרת המחזור ה-24 בליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך 12 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה שלו במועדון. ב-1 ביולי 2022 חתם אייבישר באופן קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית
ב-18 בנובמבר 2019 ערך אייבישר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, בניצחון 6-1 על נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת שווייץ לטורניר מונדיאל 2022.
פופלקס
פופלקס הייתה להקת פופ ישראלית, שפעלה בשנים 1986–1987.
היסטוריה
הלהקה נוסדה ב-1986, ביוזמת חברת התקליטים "הליקון", שהייתה אז בראשית דרכה. ארבעת חברי הלהקה היו: בני בלק (סולן), שחר בן-ברק (גיטרות), אייל לינור (בס) ודובדיב (תופים). שלושה מחברי הלהקה (בלק, בן-ברק ולינור) היו חיילים בשירות סדיר.
באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה היחידי, "לפני השינה". עטיפת האלבום עוצבה בצורת קומיקס, והייתה חתוכה בפינה בצורת ידית נשיאה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי חבר הלהקה אייל לינור, אחיה של עירית לינור. המעבד והמפיק המוזיקלי היה דומיניק דיין, אחיהם הצעיר של נאור דיין ואיגי דיין. בהקלטת האלבום השתתפו גם רמי קלינשטיין (ניגן על קלידים בשיר "סיפורים"), מיקי שביב (גיטרה בס בשיר "היא שאלה") ואופירה יוספי, שתרמה קולות רקע בשלושה שירים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "איציק", היה לשירה המצליח והמוכר ביותר של הלהקה. הוא זכה להשמעות רבות ברדיו, הוידאו קליפ שלו הוקרן רבות בטלוויזיה, והוא דורג במקום ה-40 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ו. ב-2005 הוציא אסף אמדורסקי גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו "קדימה אחורה", אלבום כפול בו העניק אמדורסקי פרשנות עדכנית לשירים ישראלים שאהב משנות ה-80. שירים נוספים מהאלבום שיצאו כסינגלים היו: "אמהות", "אש קטנה" ו"שיר עם פולני". הווידאו קליפים לשירי הלהקה נחשבו לחלוציים, בעידן שבו הפקת קליפים לשירים הייתה עדיין בראשיתה בישראל.
על אף ההצלחה היחסית לה זכה אלבום הבכורה, הלהקה התפרקה ב-1987, כמה חודשים בלבד אחרי יציאת האלבום.
בשנות ה-90 הקים שחר בן-ברק, ביחד עם שרון מולדאבי, את להקת "גן חיות", ואייל לינור הקים את להקת "טרנזיסטור".
דרך הענבר
דרך הענבר (בגרמנית: Bernsteinstraße; באיטלקית: Via dell'Ambra; בפולנית: Szlak Bursztynowy או Jantarowy Szlak) הוא הכינוי לדרך סחר עתיקה בתקופה הפרהיסטורית ובעת העתיקה, אשר שימשה את הסחר בענבר, שהיה מרכיב חשוב בחפצי נוי ובתכשיטים מאז תקופת הברונזה, ונעשה בו שימוש במצרים העתיקה, ביוון העתיקה וברומא העתיקה. עוד נחשב הענבר כמקור לאנרגיה ולחימום.
הענבר הובל מחופי הים הבלטי והים הצפוני בדרכי יבשה ולאורך נהרות הוויסלה והדנייפר לאיטליה, יוון, מצרים ולחופי הים השחור, מקום בו נפגש הנתיב עם דרך המשי שהובילה מזרחה לאסיה. כך לדוגמה, נמצא ענבר מצפון אירופה בקברו של תות ענח' אמון וידוע כי נעשה בו שימוש גם במקדשי דלפי. בימינו עושים אזורים שונים באירופה שימוש במושג "דרך הענבר" כמותג תיירותי.
נתיבי הדרך
ככל הנראה, כבר בתקופת אוגוסטוס או טיבריוס במאה ה-1, הוביל הנתיב העיקרי, או המזרחי, של דרך הענבר מצפון אירופה דרך הוויסלה בפולין ודרך סלובקיה של ימינו; וחצה את הדנובה סמוך לווינה, מקום בו נכנס לתחומי האימפריה הרומית. משם הובילה הדרך שהופיעה במפת פויטינגר עד לאקוויליה שלחופו הצפוני של הים האדריאטי. את שמה של הדרך טבע, ככל הנראה, פליניוס הזקן.
נתיבים נוספים להובלת ענבר היו הנתיב המערבי, או הימי, שהוביל דרך הים הצפוני מאנגליה ודרכה; הנתיב שעבר במרכז גרמניה ואשר נסמך על עורקי הספנות בנהרות האלבה והאודר; ונתיב דרך מערב גרמניה לאורכם של הנהרות המז והריין.
מייקל צ'אבס
מייקל צ'אבס (באנגלית: Michael Chaves) (נולד ב-3 בנומבר 1984) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ואמן אפקטים מיוחדים אמריקאי. הוא ידוע בזכות כך שביים את שני סרטי האימה המצליחים "קללת לה יורונה" (2019) ו"לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" (2021). בשנת 2019 ביים לבילי אייליש את הווידאו קליפ של "Bury a Friend" הלקוח מאלבום הבכורה שלה.
קריירה
צ'אבס החל לביים כמה סרטים קצרים, כולל "העלמה", עליו זכה בפרס סרטי האימה הקצרים הטובים ביותר מטעם Shriekfest בטקס שהתקיים בשנת 2016. הוא גם יצר את סדרת הטלוויזיה Chase Champion, וביים את כל פרקי הסדרה. בשנת 2019 ביים את סרט האימה "קללת לה יורונה"; הסרט השישי שיצא במסגרת היקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
בהמשך, ביים את הסרט "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" שזכה להצלחה בינלאומית.
שיראל ברגר
שיראל ברגר (נולדה ב-1990) היא שפית ישראלית, בעלת מסעדת OPA וזוכת פרס שפית השנה של מגזין טיים אאוט לשנת 2019, ופרס The One to Watch של MENA's 50 Best Restaurants לשנת 2023.
ביוגרפיה
ברגר נולדה בירושלים למשפחה יהודית משיחית. הוריה עלו לישראל מארצות הברית לפני ששיראל ושרונה, אחותה התאומה, נולדו. האם מליסה עבדה בימק"א והאב רוג'ר היה כתב של ה-BBC. לשיראל אחות נוספת בשם אליה.
למרות שהמשפחה ניהלה אורח חיים דתי שיראל למדה בבית ספר חילוני בבית הכרם. לאחר סיום לימודי התיכון עשתה את שירותה הצבאי בחיל החימוש.
קריירה מקצועית
לאחר שהשתחררה מהצבא רצתה לעבור לארצות הברית וללמוד בישול אולם סבה המליץ לה קודם לצבור ניסיון בעבודה במסעדות.
היא עבדה 9 חודשים במסעדת צ'אקרה בירושלים והתקבלה לבית הספר לקולינריה CIA בניו יורק אחרי שלושה ניסיונות כושלים לצלוח את בחינות הכניסה.
במסגרת הלימודים התקבלה כמתלמדת למסעדת ABC Kitchen של השף ז'אן ז'ורז' וונגריכטן, משם עברה ל־Ristorante Morini של השף מייקל ווייט ועבדה שם שנה לפני ששבה לישראל והצטרפה למסעדת עלמה בתל אביב.
ארבעה חודשים לאחר שנסגר "מיס קפלן" החלה ברגר לבשל מדי יום ראשון בבר "פרנץ' 57", ובשנת 2018 השיקה את מסעדת השף שלה OPA ("סבא" בגרמנית, כמחווה לסבה ולעצות שקיבלה ממנו).
שותפיה של ברגר במסעדה הם יעל גל (מבעלי הבר הגאה "שפגאט"), אחותה התאומה שרונה, אודי רקנאטי (יו"ר קבוצת רקנאטי שאשתו סטייסי טבעונית) ושני סטארטאפיסטים טבעונים.
ברגר אינה מגישה במסעדה מוצרים מהחי או תחליפי בשר, אולם בכל זאת מעדיפה שלא למתג אותה כ"טבעונית" אלא כ-Plant Based.
חיים אישיים
בין דצמבר 2019 לאפריל 2020 ניהלה ברגר זוגיות מתוקשרת עם השחקנית אורנה בנאי.
באפריל 2023 פרסמה שהיא בזוגיות עם השחקנית ג'וי ריגר.
ברגר מזדהה כאל-הורית וסיפרה בראיונות כי היא מתייחסת לבחירתה כבחירה אקולוגית, ומחשיבה את המסעדה שלה והטבחים שלה לילדיה.
סת' סיגל
'''סת' מ. סיגל (באנגלית: Seth M. Siegel'''; נולד ב-14 בדצמבר 1953) הוא עורך דין, יזם, מפיק ומחבר אמריקאי. ספרו מ-2015, המאבק על כל טיפה, בו הוא מביא את בשורת החדשנות הישראלית כפתרון למשבר המים הצפוי בעולם, נכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, הלוס אנג'לס טיימס והוושינגטון פוסט.
ביוגרפיה
סיגל נולד בניו יורק למשפחה יהודית דלת אמצעים וגדל בקווינס. עוד בטרם מלאו לו 17 שנים סיים תיכון והתקבל לאוניברסיטת קורנל. בעת לימודיו באוניברסיטה פרצה בישראל מלחמת יום הכיפורים, אירוע שיצר אצלו לראשונה עניין רב במדינת ישראל. ב-1974 השלים תואר ראשון במדעים ונסע לישראל, שלא מתוך כוונה להשתקע. הוא למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית, התגורר בירושלים, התפרנס מהגשת מזון וכתיבה בג'רוזלם פוסט והתאהב בבחורה מקומית. מותה הטרגי בתאונת דרכים הביא לסיום הפרק הזה בחייו. הוא שב לארצות הברית ולאוניברסיטת קורנל, בה למד לתואר Juris Doctor במשפטים, אותו סיים ב-1978. הוא עבד כפרקליט במשרד התובע המחוזי של ניו יורק ואז כעורך דין במשרד עורכי דין מבוסס, נישא לרייצ'ל רינגלר והקים משפחה.