cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוזוקי הארונובו
ביוגרפיה
השפעות אמנותיות: מתוך עבודותיו של הארונובו עולות השפעות חיצוניות של אמנים רבים, ביניהם טוריאי קיומיצו, אישיקאווה טויונובו, אוקומורה מאסאנובו, אסכולת קאוואמאטה ואסכולת קאנו, אך ההשפעה הגדולה מכולן מיוחסת לצייר ההדפסים הנודע נישיקאווה סוקנובו, יליד קיוטו, זאת משום שהארונובו עיבד ביצירותיו מוטיבים וקומפוזיציות מתוך עבודותיו של סוקונובו. יש המאמינים כי הארונובו למד ציור בקיוטו, שם פגש בסוקנובו אשר למד ציור תחת אסכולת קאנו, וייתכן שאף אסכולת טוסה.
קריירה אומנותית
הרפרטואר האמנותי של הארונובו מכיל כ-800 הדפסים. בנוסף, אייר הארונובו כ-20 ספרים. כמו אמני אוקיו-אה אחרים, אייר גם הדפסים ארוטיים- "שונגה". אף על פי שיש הטוענים כי השלבים האמנותיים השונים במהלך הקריירה של הארונובו חפפו לעיתים קרובות זה לזה, ניתן לקבוע בהכללה שלוש תקופות שונות במהלך פעילותו: מבחינת טכניקת הצביעה ניתן לומר כי בעבודותיו הראשונות, עד לשנת 1765, עשה שימוש בשניים-שלושה צבעים, לרוב ירוק ואדום, כאשר לאחר מכן עבר להשתמש במגוון רחב יותר של צבעים (עד עשרה), בעודו מפתח את ז'אנר הנישיקי-אה ומתמחה בו.
בינזורי-אה
במהלך התקופה הראשונה, במסגרת הדפסי הבינזורי-אה שלו, יותר מ-100 במספר, ניתן למצוא לא מעט יאקושה-אה (מילולית: "תמונות של שחקנים"). ההדפס הראשון של הארונובו עליו אנו יודעים מתאר את "השחקן איצ'ימורה קנזו מגלם את סוגה גורו ובנדו סאנבאצ'י מגלם את מיהונויאה שירו" משנת 1760. הדפס זה, יחד עם עבודות מוקדמות נוספות שלו, מעידים על כך שהארונובו הושפע גם מהצייר טוריאי קיומיצו, צייר שחקני הקבוקי המוביל של התקופה. באופן כללי, בחינה של יצירותיו מתקופה זו מעידה על כך שהארונובו נהג לשאוב השראה מאמנים אותם העריך (הציירים נישיקאווה סוקנובו ואישיקאווה טויונובו הם שתי דוגמאות מובהקות לכך). ליצירותיו של הארונובו היה גם הקשר תרבותי: הדפסי הבניזורי-אה שלו הושפעו מנושאים קלאסיים כדוגמת ה"וואקה", שיר יפני מסורתי בעל 31 הברות בעוד שהדפסי ה"מיישו-אה" שלו תיארו תמונות של מקומות ונופים מפורסמים. הדפסים אלה התאפיינו בשמירה על קונבנציות תאוריות; רק בתקופות מאוחרות יותר (תקופת הנישיקי-אה) יעניק הארונובו ביצירותיו פרשנות נועזת וחדשנית לנושאים קלאסיים.
הדפסי לוחות שנה והדפסים מרובי צבעים
רבים מן ההדפסים הצבעוניים, הנישיקי-אה, הראשונים היו תמונות לוח שנה, אגויומי, אשר הוזמנו במיוחד ובאופן פרטי על ידי בני המעמד הגבוה. הדפסים אלו נקראו "סורימונו" ותפוצתם לא הייתה מסחרית כי אם מוגבלת.
במהלך תקופה יצירתית זו, התנסה הארונובו במגוון טכניקת חדשות כדוגמת הדפסת צבע אחד על צבע שני במטרה ליצור צבע שלישי והדפסה ללא קווי מתאר. הנושאים החביבים עליו ביותר בתקופת הנישיקי-אה היו תמונות המציגות מנהגים והתנהגויות בשילוב עם הקשר פואטי. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסדרות ההדפסים "אוסף שלם של נושאי וואקה מפורסמים" ו"שישה נהרות קריסטל", אשר הפגינו שוני מובהק מהדפסי האוקיו-אה המסורתיים, הן מבחינת הנושאים העומדים במרכזן והן מבחינת סגנונן האמנותי. מאפיין נוסף של תקופה זו בחיי הארונובו הוא הדפסי ה"ביג'ינגה" אותם החל לייצר, ובהם הציג את היפיפיות המוכרות של אותם ימים. בין השנים 1762 ו-1770 אייר הארונובו למעלה מ-20 ספרי תמונות, רובים בשחור ולבן. בנוסף, צייר איורים צבעוניים עבור נובלות רומנטיות, כמו גם סדרות של איורים ארוטיים ("שונגה"). למרות שנפטר 6 שנים בלבד לאחר שהחל להשתמש בהדפסים הצבעוניים, הוא הספיק במהלך עשר שנות קריירה להפיק כמות עצומה של יצירות- אלפי עבודות, בכללן ספרים, הדפסים, ציורים ואיורים.
אליפות אירופה בג'ודו 2016
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2016 התקיימה בין התאריכים 21–24 באפריל בעיר קאזאן שברוסיה.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשתי מדליות - הג'ודוקא אורי ששון זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג והג'ודוקא תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית הארד במשקל של עד 57 ק"ג.
HBO Max
HBO Max היה שירות סטרימינג וספק וידאו על פי דרישה אמריקאית מבית חברת וורנר מדיה, שבבעלות האחים וורנר דיסקברי שהושק ב-27 במאי 2020 ופעל עד מאי 2023. התוכן בו כלל את כל התוכן של תאגיד וורנר מדיה וכן תוכן צד-שלישי. השירות הושק בארצות הברית ב-27 במאי 2020.
HBO Max התבסס על שירות הטלוויזיה של וורנר מדיה וכולל את סדרותיה וסרטיה השונים, בנוסף לסדרות וסרטים חדשים ומספר מצד שלישי שהופקו במיוחד לצורך השירות.
במאי 2023 השירות מותג מחדש תחת השם Max.
היסטוריה
ב-10 באוקטובר 2018 הודיעה חברת וורנר מדיה כי תשיק שירות סטרימינג בסוף שנת 2019, ובו תוכן של מותגי הבידור שלה. ב-9 ביולי 2019 הודיעה חברת וורנר מדיה כי השירות ייקרא HBO Max ויושק באביב 2020. כמו כן הודיעה החברה כי הסדרות המובילות שלה, ובהן "חברים" וסדרות יקום החץ (מבית DC קומיקס) ירדו מנטפליקס בארצות הברית לקראת ההשקה והכריזה על החתמות של כוכבי קולנוע אמריקאים על חוזים עם השירות החדש.
ב-29 באוקטובר 2019 הוכרז כי השירות יושק באופן סופי במאי 2020 ויכלול תוכניות טלוויזיה, סרטים ופודקאסטים והחל ממאי 2020 השירות זמין לצפייה.
ב-3 בדצמבר 2020, הודיעה חברת האחים וורנר כי עקב הקורונה היא תפיץ את כל הסרטים שאמורים לצאת בשנת 2021 במקביל בקולנוע וב-HBO Max יחד.
פירוק
במאי 2023 השירות מותג מחדש תחת השם Max.
תוכן
ביום הקמת השירות ב-HBO Max היו בשירות כ-10,000 שעות צפייה בתכנים שהספיקו להתרחב וכלל גם את הסדרות המקוריות של רשת הטלוויזיה HBO והסדרות החדשות מ-HBO Max כולל סדרות דוקו, ספיישלים וסרטים חדשים ותכנים נוספים מ"מטריית התוכן" של וורנר מדיה שטענה שבהפעלת השירות מתוך הגלריה הענקית שלה יהיו 2000 סרטים מאולפני האחים וורנר, וסרטים נוספים שהוספו לאחר רכישה לשירות מסרטי יוניברסל, סרטי פרמאונט וכו'.
בינלאומי
גרסות מקומיות של HBO Max הושקו ב-29 ביוני 2021 באמריקה הלטינית. כמו כן, באותה שנה הושק השירות במספר מדינות באירופה, בהן כבר הפעילה HBO שירותים שונים. ב-2019 הודיעה וורנר מדיה שבמדינות מסוימות בכוונתה להמשיך לעבוד עם המפיצים המקומיים באמצעות הסכמים לטווח ארוך..
HTTPS
HTTPS (ראשי תיבות באנגלית של: Hypertext Transfer Protocol Secure) הוא פרוטוקול תקשורת לאבטחת מידע ברשתות מחשבים הנפוץ במיוחד באינטרנט. באופן רשמי, הוא אינו פרוטוקול תקשורת כשלעצמו, אלא שימוש בפרוטוקול HTTP על שכבת TLS ובכך מקנה יכולות אבטחה של ההצפנה לתקשורת HTTP רגילה.
בשימושו הנפוץ באינטרנט מקנה אימות של זהות האתר, ויוצר חיבור בין שרת אינטרנט ללקוח שיוצר עמו קשר כנגד התקפת אדם באמצע. בנוסף, השימוש מאפשר הצפנה דו-כיוונית של תעבורת המידע בין הלקוח לשרת, אשר מגינה מפני האזנת סתר או שינוי של תוכן המידע העובר בין הצדדים. כפועל יוצא, הפרוטוקול מבטיח כי גולש האינטרנט הניגש לאתר כלשהו, אכן יתקשר עם אותו האתר שהתכוון להתקשר עמו.
השימוש ב-HTTPS חשוב במיוחד ברשתות לא מוצפנות, WiFi למשל, בהן כל משתמש באותה הרשת מסוגל לבצע "רחרוח" אחר תעבורת המידע הנשלחת ברשת ולגלות מידע רגיש. יתרה מזאת, גם רשתות שהשימוש בהן מוגבל יכולות לעשות שימוש במידע העובר דרכן ואף משנות אותו, לעיתים לצורכי פרסום ולעיתים גם באופן זדוני.
בחודש אוגוסט 2014 קבעו בגוגל את השימוש ב-HTTPS כ"גורם דירוג" (Ranking Factor) המשפיע בפועל על דירוג האתר בהצגת תוצאות החיפוש במנוע החיפוש גוגל.
סקירה
HTTPS אינו פרוטוקול תקשורת בפני עצמו, אלא יישום של פרוטוקול HTTP. הוא זהה לו מבחינת המבנה, אך מורה לדפדפן להוסיף שכבת הצפנה כדי להגן על תעבורת המידע. היישום של מודל TLS על פני HTTP מתאים במיוחד מפני שניתן לאבטח את המידע אפילו אם רק זהותו של צד אחד בתקשורת מאומתת. בתקשורת HTTP על גבי האינטרנט, זהותו של השרת (אתר) לרוב מאומתת על ידי השוואה בין Public key certificate של האתר לזה השמור בדפדפן.
הרעיון הבסיסי ב-HTTPS הוא ליצור ערוץ מאובטח על גבי רשת פרוצה. ערוץ זה מאפשר הגנה סבירה מפני האזנת סתר והתקפת אדם באמצע. זאת, בהסתמך על רמה סבירה של חליפת ההצפנה והיכולת לסמוך על certificate מאומת ואמין.
בדפדפני האינטרנט שמור מראש (בעת ההתקנה) מידע אשר מאפשר להם לאמת את ה-certificate שנשלח מהאתר. גורמים בעלי סמכות לנפק certificate חייבים לקבל את אמונו של הדפדפן, בין אם מראש או בערבות הוספה של ה-certificate לרשימה על ידי המשתמש. באופן לוגי, ניתן לסמוך על חיבור HTTPS אם ורק אם מתקיימים התנאים הבאים:
אליזבת סליידן
אליזבת קלרה הית'-סליידן (באנגלית: Elisabeth Clara Heath-Sladen; 1 בפברואר 1946 - 19 באפריל 2011) הייתה שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מגילום דמותה של שרה ג'יין סמית' בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו". היא שיחקה בסדרה בשנים 1973 עד 1976 לצדם של הדוקטורים ג'ון פרטווי וטום בייקר. היא חזרה לגלם את הדמות בשנים שאחר כך גם בעונות הבאות של "דוקטור הו" וגם בסדרות הספין אוף "K-9 and Company" ו"הרפתקאות שרה ג'יין".
מילדות התעניינה סליידן בבלט ובתיאטרון. באמצע שנות השישים של המאה העשרים החלה להופיע בתיאטרון, לעיתים קרובות כמנהלת במה. ב-1970 עברה ללונדון והופעתה בפרק בדרמה המשטרתית "Z-Cars" הובילה לליהוקה לסדרה "דוקטור הו". היא השתתפה כחלק מצוות השחקנים עד 1976 לצדם של פרטווי ובייקר. בהמשך שיחקה בתפקידים נוספים בטלוויזיה וברדיו לפני שפרשה חלקית באמצע שנות השמונים כדי להקים משפחה.
ביוגרפיה
אליזבת קלרה הית'-סליידן נולדה בליברפול. היא בתם היחידה של טום סליידן, שנלחם במלחמת העולם הראשונה ושירת במשמר המולדת במלחמת העולם השנייה, ושל אשתו גלדיס.
כבר בילדותה גילתה עניין בהופעות. בגיל חמש התחילה ללמוד לרקוד, והופיעה בהפקה של "הרויאל בלט". סליידן למדה בבית ספר תיכון לבנות אגברת' וייל.
קריירה
סליידן למדה בבית הספר למשחק אליוט-קלארק. ב-1965 הופיעה לראשונה בסרט קולנוע "Ferry Cross the Mersey" כניצבת. אחר כך הצטרפה ללהקת התיאטרון "הילבארק פליירס" בהפקה תחת כיפת השמים של המחזה "מהומה רבה על לא דבר" וגילמה את הירו.
אחרי שנתיים בבית ספר למשחק החלה סליידן לעבוד בליברפול פלייהאוס כעוזרת למנהל במה. הופעתה הראשונה בתיאטרון הייתה בתפקיד משרתת במחזה "הלילה השנים עשר". חודשים אחדים אחרי כן גילמה גופה במחזה "The Physicists". היא ננזפה כשציחקקה על הבמה כאשר בריאן מילר, שעתיד להיות בעלה, לחש באוזניה את המילים "Respiration nil, Aston Villa two". היא הייתה מנהלת במה מוצלחת, ולכן לא קיבלה תפקידים רבים להופיע בהם. בראיון סיפרה שבמקרים אחדים היא עשתה טעויות בכוונה, וכך החלה לקבל תפקידים על הבמה.
בסופו של דבר החלה סליידן לעבוד בתיאטרון רפרטוארי כשהיא נוסעת ומופיעה במקומות שונים בבריטניה. ב-1966 עברה עם מילר למנצ'סטר וחייתה שם במשך שלוש שנים. השניים התחתנו ב-8 ביוני 1968. סליידן שיחקה בתפקידים רבים הבולט שבהם הוא דזדמונה במחזה "אותלו", הפעם הראשונה שהופיעה בתפקיד ראשי. בנוסף הופיעה סליידן ברדיו לידס ובגרנדה טלוויז'ן. ב-1970 השתתפה בשישה פרקים באופרת הסבון הוותיקה "קורוניישן סטריט" בה גילמה את אניטה ריינולדס הברמנית.
ב-1969 הופיעו סליידן ובעלה במחזה "How the Other Half Loves". ב-1970 הועלה המחזה בלונדון ובני הזוג עברו לגור שם. התפקיד הראשון שלה בטלוויזיה בלונדון היה בשני פרקים בסדרה "Z-Cars". אחר כך שיחקה בתפקיד טרוריסטית בפרק בסדרה "Doomwatch" ושוב בסדרה "Z-Cars". עוד הופיעה בסדרה "Public Eye", בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em" ובסדרת הטלוויזיה "Special Branch".
שרה ג'יין סמית'
סליידן שיחקה בסדרה "דוקטור הו" במשך שלוש וחצי עונות, לצדו של פרטווי שגילם את הדוקטור השלישי ולצדו של טום בייקר בתפקיד הדוקטור הרביעי. היא חזרה וגילמה את הדמות של שרה ג'יין סמית' פעמים אחדות אחר כך. ב-1981 ביקש ממנה המפיק ג'ון נתן-טרנר לחזור לסדרה כדי להקל על המעבר בין טום בייקר לדוקטור החדש פיטר דייוויסון. היא סרבה אבל הסכימה להופיע בפיילוט לסדרת ספין-אוף בשם "K-9 and Company" בכיכובו של הכלב-הרובוט K-9 מ"דוקטור הו". אבל לא היה המשך לפיילוט. שנתיים אחר כך הופיעה סליידן בפרק ספיישל לציון 20 שנה לסדרה בשם "חמשת הדוקטורים".
ב-1993 גילמה שוב את הדמות בתוכנית הצדקה "Children in Need" בפרק בשם "Dimensions in Time". ב-1995 הפיקה סרט וידאו בשם "Downtime" לצדו של ניקולס קורטני, מי שכיכב לצדה בתפקיד בריגדיר לת'ברידג'-סטיוארט, ועם דבורה ווטלינג בתפקיד ויקטוריה ווטרפילד.
סליידן שיחקה בתפקיד שרה ג'יין גם בתסכיתים אחדים. שניים מהם הופקו עבור רדיו ה-BBC ב-1993 הופק התסכית "The Paradise of Death", וב-1996 הופק התסכית "The Ghosts of N-Space", בהם השתתפו גם ג'ון פרטווי וניקולס קורטני. ב-1997 זכתה סליידן בפרס היכל התהילה של "Cult TV". חברת ההפקה "Big Finish Productions" הוציאו לאור שתי סדרות של תסכיתים בהשתתפות שרה ג'יין סמית' ב-2002 וב-2006. בעלה בריאן מילר הופיע בסיפור "Ghost Town", וגם בתה סיידי השתתפה בתסכיתים.
בעקבות ההצלחה של הסדרה המחודשת "דוקטור הו" משנת 2005, חזרה סליידן לגלם את שרה ג'יין בפרק "School Reunion" משנת 2006 לצדו של דייוויד טננט שגילם את הדוקטור העשירי.
בעקבות הופעתה המוצלחת בסדרה החלה סליידן לככב בסדרה משלה "הרפתקאות שרה ג'יין", ספין-אוף של "דוקטור הו" המתרכז בדמותה של שרה ג'יין. את הסדרה יצר ראסל ט. דייוויס והיא הופקה ב-BBC Wales עבור הערוץ לילדים CBBC. ביום השנה החדשה של 2007 שודר פרק ספיישל של 60 דקות, ובספטמבר 2007 שודרה העונה הראשונה שכללה 10 פרקים. ב-2008 שודרו 12 פרקים של העונה השנייה. אותו פורמט היה לסדרה גם בעונות השלישית והרביעית עד לנובמבר 2010. העונה החמישית הוזמנה לשידור בסוף 2011, וצולמו שישה פרקים מתוכה. באפריל 2011 נפטרה סליידן, והחלק השני של הסדרה לא צולם כלל, מה שהביא לסיום הסדרה באופן רשמי. ששת הפרקים הראשונים של העונה החמישית שודרו כמתוכנן באוקטובר 2011 והוקדשו לסליידן. ב-2010 זכתה התוכנית בפרס " Royal Television Society" לסדרת הדרמה לילדים הטובה ביותר. סליידן הקליטה על גבי CD את סיפורי "הרפתקאות שרה ג'יין" שיצא לאור בנובמבר 2007.
עיסוקים נוספים
ב-1976 אחרי סיום השידור הראשון של "דוקטור הו" חזרו סליידן ובעלה לליברפול והופיעו בסדרה של הצגות. בין השאר שיחקה עם מילר במחזה "Mooney and his Caravans". אחר כך הופיעה במשך שנתיים כמנחה של תוכנית טלוויזיה לילדים "Stepping Stones". היא שיחקה עם בעלה בדרמה "Send In the Girls" של רשת ITV. עוד הופיעה במחזה של ה-BBC במסגרת "Play for Today", בסיטקום "Take My Wife", ובתפקיד קטן בסרט "Silver Dream Racer" משנת 1980.
ב-1981 בארי לטס, שהיה מפיק של "דוקטור הו", ליהק את סליידן בתפקיד ראשי בהפקה של ה-BBC "גוליבר בארץ ליליפוט". התפקיד של ליידי פלימנאפ נכתב במיוחד עבורה, ולדבריה היה התפקיד האהוב עליה. היא המשיכה להופיע בפרסומות טלוויזיה ובהפקה נוספת של לטס "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" בתפקיד הנמנמן.
ב-1985 הולדת בתה סיידי, סליידן פרשה חלקית והקדישה את זמנה למשפחה. עם זאת הופיעה מדי פעם בטלוויזיה.
ב-1991 כיכבה סליידן בתפקיד אלכסה לצדו של קולין בייקר בפרק "The Last Mission" מתוך סדרת התסכיתים "The Stranger". עוד השתתפה בתפקיד ברניס סאמרוויל בעיבוד אודיו של הרומן "Walking to Babylon" מאת קייט אורמן. ב-1995 הופיעה בתפקיד ד"ר פט יולנד בארבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "Peak Practice". ב-1996 שיחקה בתפקיד סופי בסיטקום "Faith in the Future" והופיעה ב-15 פרקים של תוכנית לימודית של ה-BBC בשם "Numbertime", ששודרה מדי שנה במשך 10 שנים. תוכנית זאת הייתה האחרונה בה הופיעה בטלוויזיה עד ל-2006 אז שיחקה בפרק ""School Reunion" בסדרה "דוקטור הו". ב-2008 ו-2009 הופיעה סליידן בהפקת פנטו של "פיטר פן" ושיחקה בתפקיד גברת דרלינג ובתפקיד בת ים יפהפייה.
הופעתה הפומבית האחרונה של סליידן הייתה ב-28 בנובמבר 2010 בפרסי הילדים של האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה.
אלין דה מונק
אלין דה מונק (נולד ב-22 בינואר 1988), ידועה גם בשם הבמה אלקטרה, היא זמרת ושחקנית בלגית. דה מונק הוציאה את אלבום הבכורה שלה, More Is More, בשנת 2010. הוא הגיע למקום השני במצעד האלבומים של פלנדריה. בתקופה הזו היא מנחה את תוכנית הרדיו Que Pasa.
בהמשך היה היית המנחה בערוץ טלוויזיה JMC לצד שון דונדט.
אלין דה מונק התחילה את קריית שחקנית בשנת 2007 כאשר שיחקה באופרת סבון בלגית Thuis. בשנים 2012–2017 היא הצטלמה בסדרת טלוויזיה Crime Clowns. בשנת 2020 היא התחילה לשחק בסדרה Instafamous. בסך הכול היא שיחקה במעל ל-15 סדרות טלוויזיה.
בשנת 2013 היא דיבבה בסדרת הנפשה "הדבורה מאיה". בשנת 2019 היא דיבבה לפלמית ב"צעצוע של סיפור 4".
אליזבת סליידן
חיים אישיים
סליידן התחתנה עם השחקן בריאן מילר ב-8 ביוני 1968 בליברפול. ב-1993 הופיעה בתם סיידי מילר לצדה של סליידן בסרט הדוקומנטרי "30 שנה בתוך הטארדיס".
בפברואר 2011 אובחנה סליידן כחולה בסרטן הלבלב. היא נפטרה ב-19 באפריל 2011.
פילמוגרפיה
<!--
הוקרה
-->
הר בוריאס (ארץ ויקטוריה)
הר בוראס או הר בוריאס (באנגלית: Mount Boreas) הוא פסגה נישאת, באזור העמקים היבשים מקמרדו ברכס אולימפוס, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר בוראיס 2,400 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition), משלחת חקר מטעם אוניברסיטת ויקטוריה, מהעיר ולינגטון שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958 – 1959.
ההר נקרא על שם בוריאס - דמות מהמיתולוגיה היוונית - וזאת בדומה לאתרים נוספים ברכס אולימפוס, הנקראים על שם דמויות מהמיתולוגיה היוונית.
סרינה ויכמן
סרינה ויכמן (הולנדית: Sarina Wiegman; נולדה ב-26 באוקטובר 1969) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל הולנדית שמאמנת את נבחרת אנגליה בכדורגל נשים. כמאמנת, הובילה את נבחרת הולנד בכדורגל נשים לזכייה באליפות אירופה 2017 ולסגנות בגביע העולם 2019 ואת נבחרת אנגליה לזכייה באליפות אירופה 2022. בעקבות הישגיה קיבלה ויכמן שלוש פעמים את פרס מאמנת השנה בעולם בכדורגל נשים.
קריירת מועדונים ככדורגלנית
ב-1988, במהלך השתתפותה בטורניר ההזמנה בכדורגל נשים שנערך בסין, פגשה במאמן ארצות הברית שהזמין אותה לבוא ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל - שנחשבה באותן שנים לאוניברסיטה עם קבוצת כדורגל הנשים הטובה ביותר בליגת ה-NCAA. ויכמן הסכימה ושיחקה באותן שנים לצד שחקניות כמו מיה האם, קרלה אוברבק ו-קריסטין לילי. ב-1989 זכתה הקבוצה באליפות ליגת המכללות (ה-NCAA).
ב-1994 הצטרפה לקבוצת טר ליד בהולנד וזכתה איתה לאורך השנים בשתי אליפויות וגביע אחד. פרשה ממשחק פעיל ב-2003 כשהייתה בהריון עם ביתה השנייה.
קריירת נבחרת ככדורגלנית
במהלך השנים שיחקה 104 משחקים במדי הנבחרת כשבחלקם הייתה קפטנית הנבחרת. היא הייתה השחקנית ההולנדית הראשונה עם 100 הופעות במדי הנבחרת ואף זכתה להוקרה על כך כולל מגן שניתן לה על ידי מאמן נבחרת הגברים לואי ואן חאל. בהמשך הסתבר כי 5 ממשחקי הנבחרת בהם שותפה לא היו מול נבחרות ששייכות לפיפ"א ולכן נרשמו לזכותה באופן רשמי 99 רק הופעות במדי הנבחרת.
קריירה כמאמנת
ויכמן החלה בקריירת האימון שלה בשנת 2006 בקבוצת טר ליד שם סיימה את הקריירה ככדורגלנית. היא הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות ובגביע ההולנדי.
ב-2007 עברה לאמן את ADO Den Haag שהייתה אחת הקבוצות המייסדות של הליגה ההולנדית המקצוענית שקמה בשנה זו. ב-2012 הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות ובגביע וזכתה בגביע נוסף בשנה העוקבת.
ב-2014 מונתה לעוזרת מאמן נבחרת הולנד ובמקביל סיימה הכשרתה כמאמנת מוסמכת. בשנים אלו מונתה לתקופות קצרות כמאמנת זמנית של הנבחרת וגם שימשה בפרק זמן מסוים כעוזרת המאמן בקבוצת הגברים ספרטה רוטרדם.
ב-2017 מונתה באופן רשמי למאמנת הנבחרת והובילה אותה לזכייה היסטורית באליפות אירופה שנערכה בהולנד בשנה זו. שנתיים מאוחר יותר הובילה את הולנד על למקום השני בגביע העולם. לאחר הישגים אלו נבחרה כמאמנת השנה בעולם בשנים 2017 ו-2020.
ב-2021 עברה לאמון את נבחרת אנגליה לקראת טורניר היורו ב-2022 שהתקיים באנגליה והובילה את הנבחרת לזכייה היסטורית בתואר. עבורה הייתה זו זכייה שנייה ברציפות.
חיים אישיים
ויכמן החלה לשחק בגיל צעיר מאוד וכבר בגיל 6 הצטרפה לקבוצת כדורגל של בנים. בהמשך שיחקה בקבוצת בנות, המשיכה ככדורגלנית בהולנד, למדה ושיחקה במכללה בארצות הברית. במקביל להיותה כדורגלנית עבדה כמורה לחינוך גופני. היא נשואה למרטין גלוצבך ולהם שתי בנות.
הארווי פיקאר
הארווי לורנס פיקאר (אנגלית: Harvey Lawrence Pekar; 8 באוקטובר 1939 - 12 ביולי 2010) היה כותב קומיקס יהודי-אמריקאי ומבקר מוזיקה שהתפרסם בעיקר בזכות סדרת הקומיקס האוטוביוגרפית "אמריקן ספלנדור".
פיקאר תיאר את "אמריקן ספלנדור" כ"אוטוביוגרפיה הנכתבת תוך כדי התרחשותה. הנושא הוא פשוט הישרדות. למצוא עבודה, למצוא בת זוג, למצוא מקום מגורים ומקום ליצור בו. החיים הם מלחמת התשה. אתה חייב להישאר פעיל בכל החזיתות. דבר מוליך למשנהו. ניסיתי לשלוט בעולם כאוטי וזה מאבק אבוד מראש. אך איני יכול לוותר. ניסיתי ולא הצלחתי."
תולדות חייו
הארווי פיקאר ואחיו הצעיר אלן נולדו בקליבלנד, אוהיו לסול ודורה פיקאר, יהודים יוצאי ביאליסטוק, פולין. סול פיקאר היה חוקר תלמוד ובעל חנות מכולת על שדרות קינסמן, עם דירת מגורים למשפחה מעל החנות. כילד, שפת האם של הארווי הייתה יידיש, והוא למד לקרוא ולהעריך רומנים בשפה זו.
הארווי סיים את לימודיו בתיכון שייקר הייטס מ-1957, משם המשיך לאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב (Case Western Reserve University), אך נשר מלימודיו אחרי שנה. לאחר מכן שירת בחיל הים, ואחרי השחרור חזר לקליבלנד, שם עבד בעבודות מזדמנות עד שנשכר כפקיד בבית חולים. הוא החזיק בעבודתו גם לאחר שהתפרסם עד לפרישתו ב-2001.
בשנת 2003 עלה לאקרנים סרט הקולנוע "אמריקן ספלנדור", אדפטציה לסדרת הקומיקס הידועה של פיקאר. בסרט גילם את דמותו השחקן פול ג'יאמטי, בעוד פיקאר עצמו הופיע בקטעי קישור וקטעי ארכיון. הסרט זכה להצלחה ביקורתית והיה מועמד למספר פרסים. פיקאר כתב על השפעות הסרט בקומיקס "אמריקן ספלנדור: שנת הסרט שלנו".
בשנת 2006 הוא פרסם ספר Ego & Hubris: The Michael Malice Story שהוא ביוגרפיה של מייקל מאליס.
פיקאר חלה במחלת הסרטן 3 פעמים במהלך חייו, ואף כתב על מהלך הטיפולים (המוצלחים) בלימפומה בספר "שנת הסרטן שלנו" שיצא ב-1994, בשיתוף עם אשתו השלישית ג'ויס בראבנר. השניים חיו באוהיו יחד עם בת האומנה שלהם דניאל.
הנסיך מפעל ליצור טחינה
הנסיך מפעל ליצור טחינה בע"מ היא חברה פרטית ישראלית המוכרת במותג טחינה הנסיך. החברה נמצאת בשליטת עפיף ועיסא טנוס ולה מפעל ליצור טחינה.
היסטוריה
טרם הקמת טחינה הנסיך בישראל, סופק רוב הביקוש הישראלי לטחינה מהשטחים. בשנת 1987, בעת האינתיפאדה הראשונה, נעצרה אספקת הטחינה מהשטחים לישראל, ולאחר 6 חודשים בהם נעצר המסחר החליט עפיף טנוס לנצל את ההזדמנות ולהשתלט על השוק שנוצר עקב האינתיפאדה. טנוס, שהתפרנס עד אז מעסק לראיית חשבון שהקים ב-1975, נסע לשכם ללמוד הכנת טחינה, קנה ציוד והעסיק את שלושת העובדים הראשונים שלו במפעל באזור התעשייה של כרמיאל. את הונו הראשוני השיג טנוס מהלוואות בנקאיות .
מפעל החברה שוכן בעיילבון, ומשתרע על שטח של 5,500 מ"ר, ומועסקים בו יותר מ-50 עובדים. התפוקה השנתית של המפעל היא 17,000 טון טחינה. את חומר הגלם לייצור הטחינה, השומשום, מייבא טנוס ממגדלים בחו"ל בחלקו, ובחלקו מגדל בעצמו בשדות בעולם (בין השאר בשדות באתיופיה).
הטחינה מתוצרת החברה נמכרת לשוק הישראלי ומיוצאת למדינות שונות בחו"ל, בהן ארצות הברית.
באוגוסט 2016 הורה משרד הבריאות על הפסקת רישיון יצור ושיווק טחינת הנסיך עקב גילוי חיידקי סלמונלה בטחינה גולמית ששווקה למפעלי תעשייה, אך לאחר בדיקה חוזרת התיר את שיווק הטחינה שנועדה לשוק הקמעונאי (אך לא את הטחינה שנועדה לתעשייה). 176 טונות של טחינה פגומה הועברו להשמדה.
באוקטובר 2022 פנתה החברה לבית המשפט בבקשה לעיכוב הליכים, לאחר שצברה חובות של 140 מיליון ש"ח. בית המשפט המחוזי בנצרת מינה לחברה שני כונסי נכסים ומנהל הסדר, ובמרץ 2023 נמכרה הפעילות העסקית של החברה לחברת טעמן תמורת 11 מיליון ש"ח.
גברות מצובעות
"גברות מְצוּבָּעוֹת" (באנגלית: "Painted ladies") הוא מונח המתאר בתי מגורים ובניינים בעיצוב אדריכלי ויקטוריאני ואדוארדיני הצבועים במספר צבעים שונים, שלושה או יותר, שמעטרים אותם או מדגישים את הפרטים הארכיטקטוניים שבהם. השימוש הראשון במושג התייחס לבתים הוויקטוריאניים של סן פרנסיסקו, והוא נעשה על ידי הסופרים אליזבת' פומדה (Elizabeth Pomada) ומייקל לארסן (Michael Larsen) בספרם Painted Francisco's Resplendent Victorians ("גברות מצובעות - הוויקטוריאניות הזוהרות של סן פרנסיסקו") משנת 1978. מאז נעשה במונח שימוש לתיאור קבוצות של בתים ויקטוריאניים ססגוניים בערים אחרות בארצות הברית, לרבות שכונת צ'ארלס וילג' בבולטימור, כיכר לפאייט בסנט לואיס, מיזורי, אזורים במטרופולין של סן פרנסיסקו ושל ניו אורלינס, שכונת קולומביה-טוסקולום בסינסינטי והעיר קייפ מאי בניו ג'רזי.
הגברות המצובעות של סן פרנסיסקו
בין השנים 1849 ל-1915 נבנו בסן פרנסיסקו כ-48,000 בתים בסגנון ויקטוריאני ואדוארדיאני (מותה של המלכה ויקטוריה ב-1901 מסמן את נקודת המעבר מ"ויקטוריאני" ל"אדוארדיני"), ורבים מבתים אלו נצבעו בצבעים בהירים בוהקים. כפי שתיאר זאת אחד ממבקרי העיתונות ב-1885, "... אדום, צהוב, שוקולד, כתום, כל דבר צעקני - הוא באופנה... אם הקומות העליונות אינן בצבעי אדום וכחול... הן נצבעות לכדי לוחות בטקסטורה גסה בצבעי צהוב וחום...". במהלך רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906 נהרסו רבות מהאחוזות הוויקטוריאניות בשכונת נוב היל האמידה, אולם מהבתים הוויקטוריאניים, שנבנו למכביר, נותרו עוד אלפים, לרוב אלו המפוארים פחות, בשכונות העיר המערביות והדרומיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, נצבעו רבים מבתים אלו בצבע "אפור ספינות-קרב" (גוון אפור שמשמש כצבע הסוואה לצביעת אוניות מערכה) שממנו נותרו עודפים בפחיות צבע של הצי האמריקאי. כ-16 אלף בתים נוספים נהרסו, וברבים מהם הוסר ונהרס העיצוב הוויקטוריאני, שהוחלף בציפוי של נייר זפת, לבנים, סטוקו או ציפוי מעטפת אלומיניום.
בשנת 1963 החל האמן בן סן פרנסיסקו בוץ' קרדום (Butch Kardum) לערוך ניסויים בשילוב של צבעי כחול וירוק עזים, ולהשתמש בצבעים שנוצרו לצביעת חזית ביתו הוויקטוריאני, העשוי בסגנון אדריכלות איטליאנטית (Italianate). היו שהביעו ביקורת שלילית כלפי עיצוב ביתו, אך היו משכניו שהחלו להעתיק את הצבעים הבוהקים שיצר לבתיהם. קרדום היה למעצב בצבע, והוא ועמיתיו אמני הצבע, לרבות טוני קטלטיץ' (Tony Cataletich), בוב באקנר (Bob Buckner) וג'ייזון וונדרס (Jazon Wonders), החלו לצבוע עשרות בתים אפורים ברחבי העיר, לכדי "גברות מצובעות". תנועה זו שקמה התקראה "תנועת אמני הצבע" (ה"קולוריסטים" - colorist movement), ועד שנות ה-70 השפעתה ניכרה כבר ברחובות שלמים ובשכונות שלמות, שצבעו את בתיהם לפיה. תהליך זה מתקיים עד היום בסן פרנסיסקו.
אחת מקבוצות בתי "הגברות המצובעות" הידועים ביותר היא שורת הבתים הוויקטוריאניים ברחוב שטיינר, בתים 710–722, הניצבים אל מול פארק כיכר אלאמו בסן פרנסיסקו. לעיתים זוכה שורה זו של בתים לכינוי "שורת הגלויות" (Postcard Row), או "שבע האחיות" (Seven Sisters), מאחר שמדובר בשדרה של שבעה בתים בעלי מתאר דומה. בתים אלו נבנו בין 1892 ל-1896 על ידי מתיו קוואנאו (Matthew Kavanaugh), שגר באחוזה ברחוב שטיינר 722, אחוזה שנבנתה ב-1892. קטע בתים זה מופיע לעיתים קרובות בתצלומים שיווקיים של העיר ושל אתרי העניין שבה, ובייצוגיה בתרבות, וניתן למנות כ-70 סרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות שבהן שדרה זו מכבבת, לרבות פתיח תוכנית הטלוויזיה "צער גידול בנות", שמתרחשת בסן פרנסיסקו.
עונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-29 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-19 בספטמבר 1985 ותחרות הסתיימה ב-3 באפריל 1986. בתחרות השתתפו 25 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו משחקים בשיטת הנוקאאוט בהם נקבעו 6 עולות לבית הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. בסוף העונה ב-3 באפריל בבודפשט התקיים משחק הגמר.
התחרות הסתיימה בניצחון של ציבונה זאגרב, בפעם השנייה ברציפות ובפעם השנייה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 6 עולות לבית הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב בשלב הראשון של המוקדמות ניצחה את קינגסטון קינגס האנגלית 112:93 ו-120:92. בשלב השני של המוקדמות היא ניצחה את נשואה אי.בי.בי.סי ההולנדית 113:95 ו-103-96. את בית הגמר היא סיימה במקום החמישי.
הפרעה טורדנית-כפייתית
הפרעה טורדנית-כפייתית או טורדנות כפייתית (באנגלית: Obsessive Compulsive Disorder; או בקיצור: OCD) היא הפרעה נפשית המאופיינת במחשבות פולשניות, אובססיביות וטורדניות, ובביצוע פעולות רוטיניות חוזרות להתמודדות עימן. מאפיין נפוץ של ההפרעה הוא החרדה הנגרמת לאדם בשל המחשבה הטורדנית, והקושי להסיח ממנה את הדעת עד לביצוע הפעולה האוטומטית המתאימה. הקומפולסיות – שהן פעולות כפייתיות או מעשים רוטיניים שהאדם מבצע – מאפשרות להפחית את החרדה ולהסיג את המחשבה הטורדנית לזמן מה, עד שבסופו של דבר, נפגעת איכות חייו של האדם בשל הזמן הרב שהוא מקדיש לביצוע הרוטינות, או בשל החרדה הכבדה בהיעדרם. טיפול יעיל לטורדנות כפייתית יכול להיות מושג בעזרת טיפול התנהגותי קוגניטיבי (CBT), טיפול תרופתי או שילוב של שניהם.
במדריכי האבחנות הפסיכיאטריים הרשמיים סווגה ההפרעה בעבר כהפרעת חרדה, אך במהדורות החדשות של מדריכים אלו שונה הסיווג. במדריך DSM-5 של האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, הופרדה קבוצת ההפרעה הטורדנית הכפייתית וההפרעות המקורבות לה לקבוצה נפרדת, הכוללת גם את הפרעת האגירה, הפרעת גוף דיסמורפית, טריכוטילומניה, דרמטילומניה (פציעת העור העצמית הטורדנית), וההפרעות הטורדניות-כפייתיות הנגרמות על ידי מחלות "גופניות", תרופות או סמים וכו'. במדריך ICD-10 סווגה ההפרעה בתוך הקטגוריה "הפרעות נוירוטיות, תלויות-דחק וסומטופורמיות".
אטימולוגיה
בשפה האנגלית, נקראת ההפרעה "Obsessive Compulsive Disorder", וידועה גם בראשי התיבות "OCD".
השם הלועזי תורגם לעברית באופן רשמי בשם: "הפרעה טֵירדונית כפייתית", בהתאם למילה "טירדון" – התרגום העברי לאובססיה, אולם בציבור מקובל הרבה יותר השם "טורדנות כפייתית".
היסטוריה
פרויד, אבי הפסיכואנליזה, תיאר את ההפרעה בפירוט רב בספרו "פעולות כפייתיות וטקסים דתיים" (1907). בספר זה, הנחשב לאחד החיבורים החשובים בחקר הדת ובפסיכולוגיה המודרנית, משווה פרויד בין ההפרעה לבין התנהגות דתית. הוא מצביע על הדמיון בטקסים המחזוריים העוזרים להפחתת חרדות, אולם גם על השוני המתבטא בכך שטקסים דתיים הם על-פי רוב פומביים, בעוד התנהגות כפייתית נעשית באופן פרטי, והחולה מסתיר אותה מהזולת. פרויד נמנה עם הראשונים שעמדו על תפוצתה הרבה של המחלה, אף כי קשה לזהות חולים הסובלים ממנה, כיוון שהם מסתירים אותה בצורה יעילה.
אבחנה
לפי DSM-5, פסיכיאטר יאבחן אצל אדם הפרעה טורדנית כפייתית אם יתקיימו התנאים הבאים
א. נוכחות של אובססיות או טקסים או שניהם. אובססיות מוגדרות על ידי סעיפים 1+2 קומפולסיות (טקסים) מוגדרות על ידי סעיפים 1+2 להלן:
ב. האובססיות או הקומפולסיות הם גוזלי זמן (לוקחות יותר משעה אחת ביום), או שהן גורמות למתח ניכר ולמצוקה ולפגיעה בתפקוד החברתי המשפחתי התעסוקתי או כל תפקוד אחר המשמעותי לאדם.
ג. לא ניתן להסביר את האובססיות והקומפולסיות על ידי מצב רפואי לרבות שימוש בסמים או תרופות.
שכיחות ואפידמיולוגיה
שכיחות לאורך 12 חודשים של OCD עומדת בארצות הברית על 2.3%, השכיחות בכלל העולם נעה בין 1.1% ל 2.3%. נשים מושפעות מההפרעה מעט יותר מאשר גברים בגילאי הבגרות. בקרב ילדים - ההפרעה שכיחה יותר אצל בנים.
שכיחות לפי תת-סוגים של ההפרעה ורמת חומרתה
ישנן שתי קבוצות של ההפרעה: בקבוצה הראשונה "עם טיקים" המחלה פורצת לפני גיל ההתבגרות, יש בה ייצוג מוגבר של בנים, תורשה משפחתית ושכיחות מוגברת של "טיקים". שכיחותה בין הלוקים ב-OCD היא כ-30%. בקבוצה השנייה המחלה פורצת בדרך כלל בגיל ההתבגרות, בשיעור דומה בשני המינים, ושכיחים פחות תורשה משפחתית ו"טיקים". ל 90% מהאנשים עם הפרעה יש גם אובססיות וגם מעשים כפייתיים; כשני שלישים מדווחים על יותר מאובססיה אחת ממנה הם סובלים. כ-20%-25% מהלוקים בהפרעה סובלים "מהעלאת גירה אובססיבית", שהיא אובססיה חוזרת ונשנית ללא כפייתיות התנהגותית כלשהי. השכיחות של ההפרעה עם תובנה גרועה היא בערך 15-36% או בערך רבע מהמקרים. המקרים עם חוסר תובנה מהווים 4% או פחות.
גורמי סיכון פרוגנוסטיים
אישיות: סימפטומים מופנים, רגשות שליליים ועכבות התנהגותיות בילדות הם גורמי סיכון אפשריים של ההפרעה.
סביבה: התעללות נפשית ופיזית בילדות ואירועים טראומטיים אחרים נקשרו לסיכון גדל להתפתחות ההפרעה. אצל ילדים מסוימים תופיע ההפרעה פתאום. הופעה כזו כנראה קשורה לשילוב של גורמים סביבתיים לא ידועים עד כה.
גנטיקה ופיזיולוגיה: השכיחות של OCD בקרב אנשים שיש להם קרוב משפחה עם ההפרעה, גבוהה בערך פי שניים מאשר באוכלוסייה הכללית. השיעור גבוה פי עשרה כשמדובר בקרובים מדרגה ראשונה (אח, בן וכדומה).
מהלך ההפרעה
בארצות הברית הגיל החציוני להופעת OCD הוא 19.5 וכ-25% מהמקרים מתחילים בגיל 14. גיל ההתחלה אצל גברים נמוך יותר מנשים. בערך 25% מהבנים מפתחים את ההפרעה לפני גיל 10.
אם ההפרעה אינה מטופלת היא במקרים רבים כרונית ומתאפיינת בתקופות של החמרה והקלה בעוצמת התסמינים ותדירותם. לחלק מהאנשים יש מהלך הפרעה אפיזודי כלומר כזה שמתאפיין בהתקפים שביניהם יש רגיעה יחסית. למיעוט מהאנשים עם ההפרעה יש מהלך של הידרדרות (כלומר החמרה של התסמינים) עם הזמן. ללא טיפול שיעור הרמיסיה (נסיגת תסמיני ההפרעה) היא כ־20%. הופעת ההפרעה בילדות יכולה לגרום לכך שההפרעה תישאר לכל החיים. האפיזודות של OCD מושפעות מקיום של הפרעות נלוות. בשל האופי החיצוני שלהן הקומפולסיות מאובחנות מוקדם יותר מאשר האובססיות.
==התמונה הקלינית == המרכיב האובססיבי בטורדנות הכפייתית הוא המחשבות המציקות, והמרכיב הקומפולסיבי הוא המעשים שבאים בעקבותיהן. לדוגמה, אדם אשר שוב ושוב מציק לו החשש שלא סגר את כל דלתות הבית – סובל מאובססיה. כאשר פעם אחר פעם הוא יסובב את המפתח, תהיה פעולתו קומפולסיה, הבאה לשכך את החרדה שעורר החשש. בדרך כלל, אם כי לא תמיד, מלווה האובססיה בקומפולסיה. אנשים עם הפרעה זו ידווחו על צורך עז לבצע את הטקס, אלא שפעמים רבות הטקס מלווה בתחושה שזה לא בדיוק זה, ולכן האדם עם ההפרעה חוזר על הטקס שוב ושוב כדי לקבל תחושת וודאות שהפעולה בוצעה בהצלחה מלאה. רק ביצוע מושלם של החזרות ללא הפרעה כלשהי יתן לאדם עם ההפרעה את תחושת הוודאות שהוא זקוק לה. מגוון האובססיות והקומפולסיות הקיימות הוא גדול מאוד ונוגע כמעט לכל שטח של החיים. אצל אנשים דתיים עשויות האובססיות להיקשר לעיתים סביב תחושת טומאה, חשש ממחשבות זרות או חרדה שטקס דתי לא בוצע כהלכה. אובססיות הנפוצות בקרב כלל הציבור נסובות סביב נושאים של היגיינה ומחלות (כגון פחד מופרז מחיידקים, שמביא לשטיפת ידיים כפייתית, פחד לנקוב בשמה של מחלה כמו סרטן או מחלה אחרת), אובססיות מיניות, צבירה אובססיבית של חפצים, אובססיות סביב מערכות יחסים ועוד.
בחלק מהמקרים עשויים אנשים עם ההפרעה לחוש בושה. הבושה הנובעת מההבנה שמעשיהם אינם רציונליים. יחד עם הקושי להסביר את התנהגותם ה"מוזרה" לכאורה לסביבה - וברוב המקרים אף לעצמם - מביאים לכך שרבים מהסובלים מהפרעה זו מסתירים את בעייתם. עקב כך רבים מהם אינם מודעים כלל לעובדה שהיא נובעת מהפרעה נפשית מוכרת, ואינם מגיעים לטיפול. לעיתים קרובות הם גם מצליחים לשמור על תפקוד יומיומי תקין. כתוצאה מכך נחשבה ההפרעה בעבר כנדירה, אולם עם התקדמות המחקר התגלה כי היא דווקא נפוצה מאוד (אם כי לא בהכרח בעוצמה המפריעה לתפקוד תקין). אחד הראשונים שתיארו את ההפרעה, ועמדו על הפער שבין תפוצתה הרבה לבין מיעוט המודים בקיומה, היה זיגמונד פרויד. בקרב ילדים, מדובר בפעולות טקסיות כמו מצמוץ ונשימות, ללא מחשבות טורדניות. חשיבה אובדנית יכולה להיות קיימת אצל חלק מהאנשים (כ-50%), והיא משמעותית בעיקר כשההפרעה מתלווה להפרעת דיכאון מז'ורי.
אנשים רבים נוהגים לעיתים בצורה אובססיבית-קומפולסיבית, אך התנהגויות אלה מוגדרות כהפרעה נפשית אך ורק אם הן מפריעות באופן משמעותי לתפקוד היומיומי. הסובלים מההפרעה מדווחים על סבל רב, גופני ונפשי, ועל קושי רב לקיים חיי חברה תקינים. שני הקריטריונים האלה - הפרעה לתפקוד היומיומי ותלונות על סבל רב - הם המבדילים בין המחלה לבין התנהגות אובססיבית-קומפולסיבית בלתי מזיקה.
אבחנה מבדלת
יצוין כי בחלק מהמקרים אהבה נכזבת עם דיכאון מז'ורי או השתתפות במשחקי הימורים יכולים להיות אובססיביים-קומפולסיביים אם כי אין בכך בלבד לאשר הפרעה אובבססיבית קומפוליסיבית כללית או מוכללת.
טיפול
פניה לעזרה נדרשת כאשר המחשבות הטורדניות אינן מרפות וחוזרות על עצמן בתדירות גבוהה, עד מספר פעמים ביום. לרוב המחשבות מלוות בחרדה, בדופק לב מהיר, בזיעה, בהתכנסות האדם בעצמו, בהתנתקות לחלוטין מאנשים ובמיוחד בעשיית טקסים בשביל רגיעה זמנית. הטיפול הוא טיפול משולב תרופות ופסיכותרפיה.
טיפול תרופתי: שימוש בנוגדי דיכאון מסוג 'מעכבי ספיגה חזרה של סרוטונין' (SSRI) לעיתים בשילוב של נוגדי פסיכוזה לא טיפוסיים, כדי לקבל אפקט של אוגמנטציה (העלאת רמת נוגד הדיכאון בדם בלי להגדיל את מנת התרופה שהאדם מקבל).
פסיכותרפיה: ישנן עדויות להצלחה של טיפול קוגניטיבי התנהגותי.
הטיפול הקוגניטיבי התנהגותי מתחלק לארבעה שלבים:
התופעה בתרבות
המיליארדר הווארד יוז נודע כסובל מההפרעה, ודמותו אף שימשה השראה למספר סרטים (כגון "הטייס") שעסקו, בין היתר, בהשלכות ההפרעה על חייו האישיים והמקצועיים. סרט הקולנוע "הכי טוב שיש" עוסק בדמות הסובלת מטורדנות כפייתית; ג'ק ניקולסון מגלם בסרט אדם המנסה להתגבר על מנהגיו האובססיביים ולנהל מערכת יחסים עם אישה. בסרט "פיבי בארץ הפלאות" העלילה מתרכזת בילדה שמתפתחים אצלה סימנים של תסמונת טורט והפרעות כפייתיות, ומתוארת בו התמודדות בית הספר והמשפחה עם התופעות הלא-ברורות וההכרה במצבה. בסרט הספרדי "טוק טוק" מתואר מפגש של מתמודדים עם הפרעות טורדניות-כפייתיות שונות.
בעונה השלישית (פרקים 12 ו-13) של סדרת הטלוויזיה "סקראבס" מופיע השחקן מייקל ג'יי פוקס בתפקיד אורח של רופא ("ד"ר קייסי") הסובל מהפרעה טורדנית-כפייתית. בסדרה מוצג ד"ר קייסי כמי שהגיע להישגים רבים כרופא דווקא בזכות מחלתו (למשל, על ידי קריאה חוזרת ונשנית של ספרי הלימוד). השחקן זאק בראף, כוכב הסדרה ומי שמספר בה על התופעה, סובל גם הוא במציאות מההפרעה.
ערוץ הביוגרפיה הפיק סדרת תעודה בשם "אובססיה אהובתי", המתארת את ההפרעה ומציגה סיפורים אישיים של הלוקים בה והתמודדותם עמה.
בסיפורו הקצר של סטיבן קינג, "נ", מדובר על אדם הסובל מההפרעה באופן חמור ביותר. בסיפור זה הגורמים להפרעה היו על-טבעיים.
בספר "קסנוסייד", השלישי מבין ארבעת ספרי הסאגה "המשחק של אנדר" של אורסון סקוט קארד, תושבי כוכב הלכת "דרך" לא מודעים לעובדה שמה שנחשב אצלם כ'דרכם של האלים לשוחח עם נבחריהם' זוהי בעצם הפרעה טורדנית כפייתית שהוחדרה גנטית לרבים מהם.
האקשה הפה
הָאקֶָשֶה הֶפֶה (בגרמנית: Hackesche Höfe) הוא מתחם המורכב משמונה חצרות ברחוב רוזנטלר (Rosenthaler Strasse) מס' 40 ברובע מיטה בברלין.
היסטוריה
החצרות נבנו בתחילת המאה ה-20 בסגנון יוגנדסטיל ואוכלסו בעיקר ביהודים. בעל המקום היה יהודי בשם מיכאל יעקב. בתקופת גרמניה הנאצית הוא הוכרח למכור את המתחם לארי. הזכויות הושבו ליורשיו ב-1993. היהודים נשלחו להשמדה ורק אבני הנגף המרובות מעידות על כך.
באחת החצרות יש מוזיאון במקום בו היה קיים בית החרושת לייצור מברשות ומטאטאים על ידי עיוורים של חסיד אומות העולם אוטו ויידט. כן קיים במקום מוזיאון לזכר אנה פרנק.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה המתחם בשטח ברלין המזרחית. התיישבו במקום אמנים ויוצרים. תוכניות השלטונות להרוס את המתחם נתקלו בהתנגדות עזה.
ב-1995 הוחל בשיפוץ המתחם והוא הפך למרכז חנויות, גלריות, מוזיאונים, סדנאות ותיאטראות. הדירות הישנות שופצו והפכו את המקום למבוקש ויקר למגורים.
האקשר מרקט
מול האקשה הפה נמצאת כיכר מוקפת במסעדות ובברים, ובה נמצאת גם תחנת הרכבת האקשר מרקט (בגרמנית: Hackescher Markt). בכיכר נערכים הופעות רחוב ושוק אוכל בימי חמישי ושבת.
אימטרה
מצידו השני של הגבול, כ-7 ק"מ ממרכז העיירה, נמצאת העיירה הרוסית סבטוגורסק. סנקט פטרבורג נמצאת כ-210 ק"מ מדרום-מזרח לעיירה ואילו הלסינקי, בירת פינלנד, נמצאת במרחק 230 ק"מ. העיירה הפינית הקרובה ביותר, לאפנראנטה, נמצאת במרחק 37 ק"מ מאימטרה. מבחינה מינהלית אימטרה שייכת לפרובינציה של דרום פינלנד ולאזור דרום קרליה.
פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר (באנגלית: Golden Globe Award for Best Screenplay) הוא פרס הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA).
זוכים ומועמדים
הערה: סרט עם הסימן † זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר הערה: סרט עם הסימן ‡ זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר הערה: סרט עם הסימן § זכה בפרס גלובוס הזהב ולא היה מועמד לפרס אוסקר.
פרויקט מוגול
פרויקט מוגול (נקרא לעיתים מבצע מוגול) היה מיזם סודי ביותר של חיל האוויר של ארצות הברית, שנועד לזיהוי ניסויים גרעיניים של ברית המועצות. במסגרתו הוטסו מיקרופונים באמצעות כדורים פורחים לגובה רב על מנת לקלוט גלי קול שייווצרו על ידי הניסויים הגרעיניים. הפרויקט התקיים משנת 1947 ועד לראשית 1949.
הוגה המיזם היה ד"ר מוריס יואינג (Maurice Ewing). הוא עסק לפני כן בחקר מעבר גלי קול בשכבות המים של האוקיינוסים, ושיער כי מעבר קול דומה מתקיים בשכבות הגבוהות של האטמוספירה. המפקחים על המיזם היו ד"ר ג'יימס פיפלס (James Peoples) ועוזרו ד"ר אלברט קרארי (Albert P. Crary).
במסגרת המיזם שולחו מערכים של מיקרופונים ועמם משדרי רדיו, שיעבירו את הקולות שייקלטו אל הקרקע. נדרש שהכדורים הפורחים שישוגרו יישארו בגובה קבוע מסוים למשך זמן רב ככל האפשר. לשם כך פותח ציוד ייעודי, כמו מדי לחץ, אשר פיקחו על שחרור מטען הנטל של הכדורים.
בתחילה נעשה שימוש בבלוני מזג אוויר עשויי גומי וממולאים בהליום. בהמשך הם הוחלפו על ידי בלונים גדולים מפוליאתילן. התברר שאלו היו עמידים יותר, פחות גז דלף מתוכם והם שמרו על גובה הטיסה שלהם בצורה טובה יותר.
המיזם היה אחד מסדרה של מיזמים של שימושים צבאיים ומטאורולוגיים בכדורים פורחים על ידי ארצות הברית בשלהי שנות ה-40 וראשית שנות ה-50, ובהם תוכנית בלון סקייהוק, פרויקט מובי דיק ופרויקט ג'נטריקס.
עלותו של המיזם מוגול הייתה גבוהה והצלחתו חלקית. על כן באו במקומו רשת של חיישנים סייסמיים לקליטת תנודות קרקע מן הניסויים הגרעיניים וכן איסוף דגימות אוויר לשם איתור נשורת גרעינית מהם. אלו היו זולים ואמינים יותר וקלים יותר לפריסה ולתפעול.
באמצע שנות התשעים פרסם חיל האוויר האמריקני דו"ח, שלפיו בלון טיסה מס' 4 של מיזם מוגול, ששוגר ב-4 ביוני 1947, היה האובייקט שהתרסק ליד רוזוול, ניו מקסיקו, והיה המקור לשרידים שהציתו את תקרית רוזוול.
יחסי איטליה–קטר
יחסי איטליה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והמלאים שבין הרפובליקה האיטלקית לבין מדינת קטר.
סחר
איטליה ייצאה לקטר סחורה בשווי 1.2 מיליארד אירו בשנת 2013. איטליה היא הספקית החמישית בגודלה לקטר בשנה זו אחרי ארצות הברית, סין, יפן וגרמניה. אך עם זאת, דווקא הייצוא הקטרי לאיטליה צובר תאוצה ועולה כל שנה. השנה בה איטליה ייצאה הכי הרבה לקטר היא במפתיע - 2008, השנה של המשבר הכלכלי העולמי.
אמ"י
אמ"י, ראשי תיבות של איגוד אמני ישראל, הוא איגוד ישראלי שנוסד בשנת 1979 במטרה לייצג את כלל האמנים המבצעים בישראל, בהם שחקני במה ומסך, זמרים ובדרנים, רקדנים, קוסמים ומדבבים. שמונת המייסדים היו יפה ירקוני, ששי קשת, אילי גורליצקי, שלמה ארצי, בני אמדורסקי, ירדנה ארזי, רותי הולצמן ובעלה ד"ר שמעון ברק.
פעילות
הארגון נאבק על תנאי עבודתם ושכרם של האמנים במדיות התיאטרון הקולנוע הרדיו והטלוויזיה וכן בבימות הבידור. חותם על הסכמי שכר עם גופים שונים בעולם הבידור, מעניק ייעוץ משפטי חינם והלוואות ללא ריבית והצמדה לחבריו. יוזם סדנאות העשרה וימי עיון לאמנים ומנתבם למפעלי גיוס כספים עבור האגודה למלחמה בסרטן, וראייטי ישראל, צה"ל וארגונים הומניטריים אחרים. עבור פעילותו זו הוענק לו בשנת 1988 ״פרס התנדבות״ על ידי יו"ר הכנסת.
מדי שנה מעניק האיגוד פרסים מטעמו, ובהם פרסי הוקרה ופרס מפעל חיים עבור תרומתו של אמן לאורך שנות יצירותיו. עם מקבלי הפרס בעבר נמנים: אבי קורן, אפי נצר, מולי שפירא, שמואל צמח, אלכסנדר יהלומי, איתן אילון, יעקב אלפרין, אלכס פלג, לבנה פינקלשטיין, אנריקו מסיאס, רינה שיינפלד, אלירון טובי, יורם בר סלע, לאורה ריבלין, תיקי דיין, מיקי גבריאלוב, רונית אופיר, רוחמה רז, חיים משה, דני סנדרסון, שלמה ארצי וחבורת "זהו זה".
לאחר פטירתו של אהוד מנור בשנת 2005, החלה אמ"י להעניק מלגות בסך 4,000 ש"ח, כל אחת, תחת השם "פרס אהוד מנור לעידוד היצירה" עבור חבריה בחמישה תחומים: זֶמֶר, משחק, מחול, אמנים ותיקים מכל התחומים, קוסמות לוליינות ומופעי ילדים.
עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-30 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
אשכולות (פירושונים)
{{פירושונים|* אשכולות – התנחלות בדרום הר חברון
ראו גם
}}
עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
המשחק הראשון התקיים ב-19 בספטמבר 1986 ותחרות הסתיימה ב-2 באפריל 1987. בתחרות השתתפו 26 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו משחקים בשיטת הנוקאאוט בהם נקבעו 6 עולות לבית הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. בסוף העונה ב-2 באפריל בלוזאן התקיים משחק הגמר.
התחרות הסתיימה בניצחון של טרייסר מילאנו, בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 6 עולות לבית הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב בשלב הראשון של המוקדמות ניצחה את פולי השווייצרית 102:91 ו-121:112. בשלב השני של המוקדמות היא ניצחה את טורפן פויאט הפינית 95:89 ו-112-86. את בית הגמר היא סיימה במקום השני, עלתה למשחק הגמר והפסידה בו.
השירים הישראליים המושמעים ביותר בספוטיפיי
רשימת השירים הישראליים המושמעים ביותר בספוטיפיי מכילה את רשימת השירים המושמעים ביותר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי אשר נוצרו בידי ישראלים. נכון למרץ 2023, "Nevermind" של דניס לויד הוא השיר המוביל ברשימה, עם 825 מיליון השמעות, במקום השני "One Day" של אסף אבידן והמוג'וס, עם 261 מיליון השמעות, ובמקום השלישי "Never Go Back" של לויד עם 186 מיליון השמעות. מרבית השירים ברשימה הם שירים בשפה האנגלית שנוצרו בידי ישראלים. השיר העברי המושמע ביותר ברשימה הוא "תל אביב" של עומר אדם, עם 15.7 מיליון השמעות.
השירים המובילים
הרשימה הבאה מונה את 100 השירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי, כשמספר ההשמעות מעוגל למאות האלפים הקרובים ביותר.
עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-19 במרץ 2023
אח"י סער
אח"י סער הייתה ספינת טילים מדגם סער 3, שפעלה בשירות חיל הים הישראלי משנת 1969 עד שנת 1991.
זוהי הספינה השנייה בחיל הים בשם זה, הראשונה הייתה ספינת משמר (מ-23) בשירות חיל הים בשנים 1953-1948.
בשירות חיל הים
הספינה נבנתה בסוף שנות ה-60 במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבור שבצרפת.
מילוט משרבור לישראל
יציאתה של הספינה השישית, אח"י עכו, בפיקודו של רס"ן יעקב ניצן, תוכננה ליום שני, 30 בדצמבר 1968, אך היא יצאה לדרכה כבר יומיים קודם לכן, בשבת 28 בדצמבר. רס"ן משה טבק, קצין בצוות הישראלי בשרבור מסר לקצין הקישור הצרפתי ש"הספינה יצאה לניסוי ים ארוך יחד עם אל"ם הדר קמחי, וייתכן שלא תחזור בזמן ולכן יש לבטל את הפגישה אצל האדמירל".
ב-3 בינואר 1969 החליט דה גול להרחיב עוד יותר את האמברגו ולהטיל איסור גם על מסירת הספינות הנבנות בשרבור. הרחבת האמברגו לא נמסרה רשמית, אך ראש משלחת הרכש הישראלית בצרפת, אלוף (מיל') מרדכי לימון קיבל על כך מידע מקשריו במשרדי ממשלת צרפת. בבוקר שבת 4 בינואר 1969, התקשר מרדכי לימון מפריז אל משה טבק בשרבור והודיע לו: "בקשתך לבקר את ילדיך בארץ אושרה ובקשתי היא שתצא בהקדם האפשרי". הספינה ביצעה הפלגת ניסוי אחת בלבד. הספינה נשאה כמות דלק מלאה לקראת ניסויי הים שתוכננו לה במהלך השבוע הבא. גם לבעל המספנות פליקס אמיו הייתה ביום שישי תחושת דחיפות ולבקשתו של משה טבק שלח עובדים, בשבת של חופשת ראש השנה האזרחי, לתקן את החימום במגורים.
טבק הרכיב צוות מצומצם ביותר מאנשי המשלחת ושלח אותם לחנויות לקנות מזון להפלגה, ובמקביל הצליח לראות מפה מטאורולוגית של הצי הצרפתי שחזתה מזג אוויר סביר. קצין הלוגיסטיקה, רס"ן חיים שחק, הפעיל את קשריו והצליח לקבל אישור מכס ליציאת אח"י סער. הוא הסביר את הדחיפות בבקשה בשאיפה לנצל הפוגה במזג האוויר, ומכיוון שאנשי המכס בשרבור עדיין לא קיבלו הוראות על החמרת האמברגו הצרפתי על ישראל, נחתם אישור המכס.
יציאת כלי שיט מה ארסנל חייבה פתיחת גשר, אותו ניתן היה לסגור בקלות ולמנוע את היציאה מן הנמל. טבק שכנע את הקצין התורן לשמור את הגשר פתוח, ובשבת, 4 בינואר 1969, בשעה 16:30 הפליגה אח"י "סער" לים בפיקוד משה טבק. למרות התחזית האופטימית נתקלה אח"י "סער" בדרכה בגלים גבוהים.
האמברגו שהטילה צרפת על יצוא נשק לישראל עיכב את הבאתן ארצה של חמש ספינות נוספות בסדרה (שהובאו לישראל במבצע נועה).
קרב ספינות הטילים שלא היה
ב 13 במאי 1970, בעת סיור ביטחון שוטף "מקסיקו" בצפון סיני מצפון לאל עריש, הספינה בפיקודו של אברהם בכר, גילתה בסביבות 2100, (שעה 2200 שעון קיץ מצרים), מכ"ם של ספינת טילים מצרית ממערב לה ודיווחה זאת למפקדת חיל הים. אח"י חיפה בפיקוד יעקב אלון, שביצעה הפלגת ניסוי אמל"ח עם רפא"ל באזור חיפה, האזינה לתקשורת הת"ג וגילתה אף היא את מכ"ם הסטי"ל המצרי, וזאת במרחק מעל 160 מייל. הספינות החליפו מידע ביניהן והמסקנה הייתה שהאויב נמצא מזרחית לפורט סעיד ובטווח מעל 60 מייל מאח"י סער, הרבה מעבר לטווח המקסימלי של טיל הסטיקס שהוא 25 מייל.
בהמשך, סמוך לשעה 22:30 שעון ישראל גילתה אח"י סער ירי טיל סטיקס לכיוונה. אך זאת מבלי שהתגלתה מטרה במכ"ם באותו כיוון ודיווחה זאת מיידית למפקדת חיל הים. טיל הסטיקס לא התגלה באמצעים נוספים. אמל"ח הספינה לא כלל אמצעי הטעיה לטילים, שהיו בשלב פיתוח באותה תקופה. מפקד הספינה נתן הוראה לביצוע ירי של מספר פגזי תותח 76 מ"מ לטווח של כמה מאות מטרים לפני הספינה במטרה ליצור נד מים גבוה ובכך אולי לגרום להסחת מכ"ם טיל הסטיקס מהספינה. הספינה דיווחה למפקדת חיל הים שהטיל נעלם ונפל לים. כמו כן בוצע בהמשך ירי של רקטות הטעיה ארוכות טווח מסוג אבשלום מתוך הנחה שייתכן שהסטי"ל המצרי ירה טילים נוספים.
היו תנאי גילוי מיוחדים וגדולים באותו לילה, ככל הנראה עקב תופעת תעלה אטמוספירית Atmospheric Duct.
לקחים והאצת פיתוח אמצעי הגנה נגד טילים
בדיעבד הסתבר שאלה טילי הסטיקס שגרמו לטיבוע ספינת הדיג אורית. מקום המצאה של האורית לא היה ידוע לאח"י סער וככל הנראה גם לא למפקדת חיל הים. ספינות הדיג היו בקשר יומי עם תחנת השידור שלהן 4XT ביפו. זו פנתה לחיל הים יום לאחר האירוע תוך ציון שאין קשר עם האורית.
בעקבות האירוע החליט חיל הים לעבות באופן מיידי את מערך הגילוי החופי באזור ימת הברדוויל על ידי הקמת בסיס דפנה תוך הצבת מכ"ם גילוי ואף מגל"ם (מגלה שידורי מכ"ם) שהובאו בקרון והוצבו על גבעה שעליה הוצבה אנטנה גבוהה. מערך הגילוי היה במרחק של כ 38 מייל מפורט סעיד והוכיח את עצמו במהלך מלחמת יום הכיפורים, כולל כממסר תקשורת בין כוחות בים למפקדת חיל הים.
'''עד טיבוע האורית ההערכה בחיל הים הייתה שסיכויי טיל הסטיקס לפגוע בספינת סער היו נמוכים. חיל הים ביצע הערכה מחודשת בנושא איום טיל הסטיקס והאיץ את פיתוח אמצעי הנגד להטעיית הטיל'''.
מלחמת יום הכיפורים והלחימה במחבלים
הספינה נטלה חלק בקרבות הימיים במלחמת יום הכיפורים, בהם קרב פורט סעיד והפגזת חופי סוריה ומצרים. כמו כן השתתפה הספינה בתקיפות נגד יעדי טרור במלחמת לבנון הראשונה.
בפברואר 1984 יצאה מבסיס אשדוד ועברה בתעלת סואץ בדרכה לשיפוץ בבסיס אילת. בשנת 1991 הוצאה משירות, וטובעה בעת אימון ירי של חיל הים בים התיכון.
גרילה גירלז בהופעה
גרילה גירלז בהופעה (באנגלית: Guerrilla Girls on Tour) הוא הופעות תיאטרון אנונימיות, שמטרתה לפתח פעילות מחזות חברתית, אמנות רחוב. התיאטרון פונה לפמיניזם ולהיסטוריה של נשים. המופע נוצר כאשר גרילה גירלז המקוריות התחלקו לשלוש קבוצות נפרדות ב-2001. הפעילות התפרסו בסיור על פני 17 מדינות ו-39 מדינות בארצות הברית עם ההצגה "פמיניסטיות מצחיקות", "אם אתה יכול לסבול את החום: היסטוריה של נשים ואוכל", "שקט זה אלימות" ו"היסטוריה של נשים בתיאטרון".
רקע
גרילה גירלז בהופעה היא אחת משלוש קבוצות שנוצרו כאשר הגרילה גירלז המקוריות התפצלו בשנת 2001. שתי הקבוצות האחרות הן גרילה גירלז בע"מ, וגרילה גירלז פס רחב.
רפרטואר ההופעות
לגרילה גירלז בהופעה מספר הופעות משתנות ברפרטואר, ביניהן: "Feminists Are Funny" (פמיניסטיות מצחיקות), "Silence Is Violence" (שתיקה היא אלימות), "The History of Women in Theatre: Condensed" (היסטוריה של נשים בתיאטרון: מצומצמת) וכן "If You Can Stand The Heat: The History Of Women And Food" (אם אתה יכול לסבול את החום: ההיסטוריה של נשים ואוכל).
בנוסף להופעותיהן, חברות הלהקה אף מעבירות הרצאות על מגוון נושאים, ובעיקר כיצד לשלב אמנות ואקטיביזם.