cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שארל לנרזאק
מלחמת העולם הראשונה
ב-26 באוגוסט הצליח קצין הקישור הבריטי לכוחות הצרפתים, הגנרל הנרי וילסון, ליצור פגישה משולשת בין ז'ופר, לנרזאק ופרנץ'. לנרזאק מתח ביקורת קשה הן על התנהלות הפיקוד הצרפתי קצר-הראות, שהתעלם מאזהרותיו על "תנועת המגל" הגרמנית המתגשמת לנגד עיניהם והן על שיתוף הפעולה הלא-קיים של הבריטים. פרנץ', מצידו, התלונן על נסיגתו של לנרזאק מבלי ליידע את הבריטים. במגעיו עם הבריטים לא גיבה ז'ופר את הגנרל שלו. שניהם (ז'ופר ופרנץ') ראו את לנרזאק כמשדר מורל ירוד, תבוסתנות ופחדנות.
בערבו של ה-26 באוגוסט נודע במפקדה הצרפתית על נסיגה בריטית לאחר קרב לה קאטו. בשחר ה-27 באוגוסט הורה ז'ופר ללנרזאק להתקיף מיד כשיוכל להפעיל את ארטילריית תותחי ה-75 מ"מ שלו. לנרזאק בילה את כל היום בניסיונות להימנע מהתקפה, לאור נסיגתם הנמשכת של הבריטים. בבוקרו של ה-29 באוגוסט, לאחר שתי יממות של דין ודברים ולאחר שקיבל פקודה חתומה בכתב מז'ופר, התקיף לנרזאק בקרב סן קנטן, כאשר ז'ופר נוכח במפקדתו על מנת לפקח על תנועותיו. ז'ופר הופתע מקור רוחו של לנרזאק ותפקודו בניהול הקרב משהחל, בניגוד לתדמיתו, ועזב את מפקדתו של לנרזאק מעודד. אף על פי שהמתקפה של הארמייה של לנרזאק נחלה כישלון, הציל מפקד הקורפוס הראשון, הכפוף לו, גנרל לואי פראנשה ד'אספרה את המצב בהתקפה שהסיגה את הגרמנים בסופו של יום. אף על פי שהצליח לעצור את התקפתו של פון-בילוב, נותר לנרזאק במצב פגיע במבלט ונסוג, בהסכמת המטה, לקו עם שאר הכוחות הצרפתיים.
לקראת הקרב על המארן, שנתפס כסיכוי האחרון להציל את פריז, ביקש ז'ופר לעבוד רק עם גנרלים צייתנים, אופטימיים ובעלי רוח התקפית, שיוכלו להשרות על פיקודיהם מורל גבוה ורוח של הצלחה. לפיכך, ב-3 בספטמבר פיטר ז'ופר את לנרזאק והעביר את הפיקוד על הארמייה החמישית ללואי פראנשה ד'אספרה.
לאחר המלחמה
ב-1921 פרסם את ספרו Le Plan de campagne française et le premier mois de la guerre, 2 août-3 septembre 1914 ("תוכנית הקמפיין הצרפתי בחודשים הראשונים של המלחמה: 2 באוגוסט - 3 בספטמבר").
במותו, בשנת 1925, נקבר לבקשתו ללא טקס צבאי רשמי.
שלטון אפל
שלטון אפל (באנגלית: Dark Reign) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס השונות על ידי חברת מארוול קומיקס בין דצמבר 2008 לדצמבר 2009 למשך 366 חוברות. את הסיפור כתבו בין היתר בריאן מייקל בנדיס באיורם של מספר אמנים כגון אלכס מאליב.
אירוע זה מציג את תקופת שלטונו של נורמן אוסבורן על סוכנות הביון S.H.I.E.L.D והחלפתה בארגון H.A.M.M.E.R הרצחני שלו. בין היתר, האירוע מגולל את חייהם של אזרחים, גיבורים ונבלים תחת שלטונו של אוסבורן, וניסיונותיהם להדיחו. אירוע זה הוא המשך לאירועי פלישה סודית, ומכין את הקרקע לאירוע מצור.
היסטוריה פרסומית
עלילת "שלטון אפל" החלה בחוברת בודדה שפורסמה על ידי בריאן מייקל בנדיס ואלכס מאליב, שבעקבותיה התפתחו מיני-סדרות שונות. בעקבות כך, גם הכותרים המרכזיים של חברת מארוול קומיקס נעשו מעורבים באירוע. כרזות קידום המכירות כללו את אמה פרוסט מחזיקה את משקפיו מכוסות הדם של סייקלופס, ראשו הכרות של איירון מן, קפטן אמריקה השני נגד איירון פטריוט, ונום מביס את ספיידרמן, תור מביט בגרסה נקבה של לוקי, דאקן כוולברין, הנרי פים בתלבושת הצרעה ואת הגובלין הירוק.
התחלה
לאחר שנורמן אוסבורן הרג את מלכת הסקרול ורנקה וכך סיים את הפלישה, הוא מפרק את קבוצת ת'נדרבולטס ופונה לנשיא ארצות הברית. לאחר ששכנע את הנשיא, אוסבורן מקים ארגון חדש בשם H.A.M.M.E.R, הנועד למטרות שלום ומחליף את סוכנות S.H.I.E.L.D. בעקבות כך, S.H.I.E.L.D מתפרקת, טוני סטארק מודח מתפקידו וקבוצות האוונג'רס ויוזמת חמישים המדינות נעשות לחלק מ"יוזמת ת'נדרבולטס". אוסבורן מזמן אליו את הברדס, לוקי בצורתו כנקבה, דוקטור דום, אמה פרוסט ונאמור כדי להרכיב את הקאבאל - מעין אנטיתזה לקבוצת האילומינטי. אוסבורן מציג את החמישה לדמות המסתתרת בצללים (הנחשפת בתור הסנטרי), ועוזב להר ת'נדרבולטס. שם, הוא מותקף על ידי אנדריאס פון סטרוקר הזועם. אוסבורן הורג את אנדריאס בהתקף זעם באמצעות חרבו שלו, זורק אותו מהר ת'נדרבולטס, צופה בגופתו מתגלגלת למרגלות ההר ותוהה על מצבו הנפשי.
בינתיים, האוונג'רס החדשים (לוק קייג', ספיידרמן, רונין/הוקאיי ו-וולברין) התאחדו לאחר פרישתם של איירון פיסט ואקו ומצרפים אליהם את ספיידרוומן, גברת מארוול, מוקינגבירד וקפטן אמריקה השני. לוק קייג', הצוות וארבעת המופלאים יוצאים למשימת חיפוש אחר התינוק של קייג' וג'סיקה ג'ונס, אשר נחטף על ידי סקרול המתחזה לאדווין ג'רוויס. הצוות חוקר סקרול המתחזה לסוכן S.H.I.E.L.D לשעבר, אך לפני חשיפת מיקום התינוק, סוכן S.H.I.E.L.D לשעבר ושיכור הורגים את הסקרול. בהמשך, קייג' נפגש עם אוסבורן כדי למצוא את התינוק שלו, ואוסבורן מאתר את ג'רוויס הסקרול ושולח את בולזאיי לחסל אותו. המשפחה מתאחדת, ולאחר שהאוונג'רס החדשים צופים בחשיפת קבוצת אוונג'רס חלופית של אוסבורן, רונין מודיע כי האוונג'רס יעשו משהו בעניין.
טוני סטארק, הידוע בזהות איירון מן, נתפס כפחדן ונשנא על ידי הציבור. כוחות האקסטרמיס שלו מתחילים לדעוך, והוא נחלש בהדרגה. בעקבות בעלותו של אוסבורן על החברה שלו, הוא משמיד את הנתונים על חוק רישום העל-אנושיים באמצעות וירוס מחשב ושומר על הנתונים במוחו. בינתיים, כתון טובח באנשים החדשים של הוד התפתחותו, ודוקטור סטריינג' אינו זמין כדי לטפל בעניין. למרות זאת, מכשפת השני מרכיבה את האוונג'רס העוצמתיים כדי להילחם בכתון, אשר בעזרת מורדרד מתמזג עם קוויקסילבר.
הגיבורים והאזרחים אשר נחטפו על ידי הסקרולים (ביניהם דאם דאם דוגאן, אדווין ג'רוויס ומוקינגבירד) נפגשים עם דוק סמסון ואלישיה מאסטרס במחנה האמונד כחלק מקבוצת תמיכה. אחרי הזכרת מעשיהם של פרודיג'י השני ומספר גיבורים אחרים, איש התלת-מימד עזב את היוזמה כדי לצוד את הסקרולים הנותרו בכדור הארץ. מתגלה כי אוסבורן הקים את קבוצת האוונג'רס האפלים, אליה צירף את ארס, הסנטרי, ילד מארוול (שבעצת קהנ'נר אימץ את זהות קפטן מארוול), חילק זהויות חדשות לחברי ת'נדרבולטס לשעבר וצירף אותם לקבוצה (מונסטון כגברת מארוול, ונום השני כספיידרמן, בולזאיי כהוקאיי ודאקן כוולברין). אוסבורן עצמו שכר את הרוח לפרוץ לכספת השריונות של טוני סטארק ולגנוב את אחת החליפות, אותה אוסבורן צבע בצבעי דגל ארצות הברית (אדום, כחול, לבן) ואימץ את זהות איירון פטריוט.
לאחר שמורגן לה פיי החליטה לתקוף את דוקטור דום, האוונג'רס האפלים נחלצים לעזרתו. הסנטרי תולש את ראשה באמצעות ידיו, אך היא חוזרת ומכריחה את ונום לתקוף את ארס. לאחר אירועים אלו, אוסבורן מפליג עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה על אחת מהספינות של חיל האוויר של ארצות הברית. דוק סמסון, הנוכח גם הוא, מזכיר לנשיא את זהותו של אוסבורן כגובלין הירוק, כשקבוצת ת'נדרבולטס החדשה (המורכבת, נכון לאירועים אלו, מהאלמנה השחורה השנייה, איש הנמלה השלישי והרוח) משתלטת על חיל האוויר ותוקפת אדם המתחזה לגובלין הירוק. במקביל, איש הנמלה משחרר קרינת גמא על סמסון, אשר מאיים על הנשיא, ואוסבורן משתמש במכשיר פליטה כדי להשאיר על המטוס את עצמו, את סמסון ואת הגובלין. רוח הרפאים גורר את סמסון מהמטוס, ואוסבורן מתעמת עם הגובלין הירוק - אשר נחשף כהדסמן, אחד מחברי ת'נדרבולטס של אוסבורן. בעקבות כך, הנשיא מוציא צו מאסר עולם לסמסון.
סופו של מחנה האמונד
לאחר שרוב בוגרי מחנה האמונד עזבו, ברון פון בליצשלאג נתקל בשיבוט קיבורג של תור - ראגנארוק. שיבוט זה תוכנת מחדש על ידי קיטרי-נול באירועי הפלישה, אשר ביקש לעצמו את המקבת שלו. ראגנארוק מנצח את בליצשלאג בקלות, והודף את תור-גירל לאחר מאבק ארוך. אחרי שטראומה מתחזה לתור ונכשל בהדיפת ראגנארוק. במפתיע, הלוחמים החדשים מתחילים קרב נגד ראגנארוק. בסנטה מרקו, וור משין הביס סנטינל בשירות שכירי חרב בינלאומיים בשם "איגלסטאר". לאחר קרב נגד שבט האינואיטים של לואיס אוגוסטין, וור משין מוצא את פרנל ג'ייקובס ואת סטיוארט קלארק. זאת ועוד, וור משין מגלה שיבוט של עצמו, הנלקח על ידי אוסבורן בפשיטה על המתקן. לאחר מכן, וור משין נאלץ להיאבק בארס, אשר נעשה נגוע בווירוס אולטימו. בעקבות עלייתו של אוסבורן, סוכני אטלס התנגדו לאוסבורן בכך שהתחזו לנבלי-על ושדדו את פורט נוקס.
ההתמודדות עם האוונג'רס
נאמור ניגש בסתר לפנתר השחור והזמין אותו לקאבאל, ולאחר שסירב, ואקאנדה הותקפה על ידי דוקטור דום וצבאותיו. הפנתר השחור נכנס לתרדמת, ומועצת ואקאנדה נאלצת לחפש מחליף זמני כמלך ואקאנדה. לאחר שהדף את טייגר שארק, דדפול מתאחד עם בוב, סוכן הידרה. אחרי ויכוח קצר, בוב ודדפול דנו בהזדמנות שדדפול החמיץ כאשר נרדף על ידי טייגר שארק. כשבוב גילה לדדפול כי אוסבורן הרג את מלכת הסקרול, דדפול הבין כי אוסבורן יירט את הקבצים שהוא שלח לניק פיורי. על הגילוי הזה, דדפול שלח מכתב לאוסבורן בו ביקש 100 מיליון דולר על מאמציו. אוסבורן שולח את קבוצת ת'נדרבולטס לחסל את דדפול, ולאחר שטאסקמאסטר מסייע לדדפול להדוף אותם, אוסבורן שולח את בולזאיי כהוקאיי למטרה זו. קווייק מנסה להוביל את קבוצת הלוחמים הסודיים למתקפה על בסיס סמוי בטקסס, כאשר סוכני הידרה החלו לתקוף את הקבוצה. הקבוצה נסוגה, וניק פיורי מגלה לקווייק על המידע שחשף: הידרה שלטה במשך השנים במספר ארגונים, ביניהם ה-FBI, הגה-אר-או ושירותי הביטחון הקנדיים.
לאחר מכן, לוקי הקים לתחייה את אביו של אודין - בור - ושיחרר אותו ברחובות ניו-יורק. תור הגיע למקום במהרה, והובס על ידי בור. האוונג'רס האפלים הגיעו למקום על מנת לתקוף את שני האלים, ותור הורג את בור. לוקי ובלדר מגיעים למקום, ולאחר שתור מבין מה היו השלכות מעשיו, בלדר מגלה אותו מאסגרד. בתקופה זו, אוסבורן שוכר את קוואזימודו למטרת איסוף נתונים על נבלי וגיבורי העל.
המאבק בין הלוחמים החדשים לראגנארוק מגיע לשיאו כשג'סטיס טוען כי ראגנארוק שיתף פעולה עם תור, ואינו ראוי לכינוי זה (ראגנארוק). לאחר שראגנארוק הביס את רייג' וסלפסטיק, צוות הסקרלט ספיידרס מגיע למקום, וראגנארוק הורג את מיכאל. ראגנארוק התכוון להרוג את בליצשלאג באמצעות ידיו, אך בליצשלאג מצהיר כי יוכל להרוג את כל העולם, אך הוא רק שיבוט אנדרואידי של תור המקורי. כמו כן, בליצשלאג סיפר לראגנארוק כי תור מתגורר באסגרד (המרחפת מעל אוקלהומה). לאור דברים אלו, ראגנארוק עזב את המקום וטס לאסגרד.
בפגישה של האוונג'רס החדשים רונין נעשה מנהיג הקבוצה, וגברת מארוול ממונה לשנית בשרשרת הפיקוד. ספיידרמן חושף את זהותו כפיטר פארקר לצוות, וג'סיקה ג'ונס מציינת כי הייתה דלוקה עליו בתיכון. באותו הזמן, דוקטור סטריינג' פנה לויקאן בניסיון למצוא מחליף לתפקיד "מכשף העל" במקומו, והזכיר כי נפגש עם ג'ניפר קייל. זמן קצר לאחר שדיבר עם ויקאן, דוקטור סטריינג' מותקף על ידי הברדס ומתמוטט על מפתן הדלת של האוונג'רס החדשים.
היות שהעלילה חופפת לזו של אקס-מן: אוטופיה, אמה פרוסט ונאמור עוזבים את הקאבאל.
ביבליוגרפיה
{|
ייז'י פבלנקה
ייז'י פבלנקה (בצ'כית: Jiří Pavlenka, נולד ב-לוצ'ין שבצ'כוסלובקיה ב-14 באפריל 1992) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בוורדר ברמן ובנבחרת צ'כיה בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
פבלנקה שיחק לאורך שנים בנוער של באניק אוסטרבה, ובעונת 2012/13 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. הייתה זו ההופעה היחידה של פבלנקה באותה עונה, אך בעונת 2013/14 הוא כבר הפך לשחקן הרכב וערך 20 הופעות ליגה במדי באניק אוסטרבה. בעונה זו סיים פבלנקה עם הקבוצה במקום העשירי בליגת העל הצ'כית. בעונת 2014/15 ערך פבלנקה 30 הופעות ליגה, ולמעשה שיחק את מלוא הדקות של קבוצתו, וסיים עם הקבוצה במקום ה-13 בליגה. את עונת 2015/16 פתח פבלנקה בבאניק אוסטרבה, אך במחצית העונה נמכר לסלביה פראג תמורת 380 אלף אירו. עד לתום עונת 2015/16 ערך פבלנקה שמונה הופעות ליגה במדי סלביה פראג, וסיים עימה במקום החמישי בליגה. בעונת 2016/17 רשם פבלנקה עונת שיא בסלביה פראג, בסיומה זכה באליפות הליגה הצ'כית, כשהוא סופג 22 שערי ליגה בלבד ב-30 הופעות. באותה עונה השתתף פבלנקה עם סלביה פראג במוקדמות הליגה האירופית, שם הודחה קבוצתו לאחר שני סיבובי מוקדמות, על ידי ריו אבה.
לאור יכולתו הטובה של פבלנקה, הוא חתם בקיץ 2017 בורדר ברמן מהבונדסליגה על חוזה לשלוש שנים, כאשר ורדר ברמן העבירה תמורתו לסלביה פראג שלושה מיליון אירו. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2017/18, פבלנקה סיים עם הקבוצה במקום ה-11 כשהוא מציג יכולת טובה מאוד. בעונת 2018/19 עצר פבלנקה שלושה פנדלים בדו-קרב הפנדלים מול בורוסיה דורטמונד במסגרת שמינית גמר הגביע הגרמני, שהסתיים בתיקו 3-3 לאחר 120 דקות, ובכך סייע לקבוצתו להעפיל לרבע הגמר.
תיאטרון שיקגו
תיאטרון שיקגו (באנגלית: Chicago Theatre) ובשמו המקורי "תיאטרון שיקגו של בלבן וכץ (Balaban and Katz Chicago Theatre) הוא תיאטרון המהווה אתר מורשת ואתר היסטורי לאומי. התיאטרון ממוקם בצפון רחוב סטייט (State Street) באזור הלופ (הלולאה) של שיקגו במדינת אילינוי שבארצות הברית.
התיאטרון הוקם בשנת 1921 והיה ספינת הדגל של קבוצת התיאטראות בלבן וכץ שנוהלה על ידי אי. ג'י. בלבן ואחיו ברני בלבן ושותפם סם כץ.
כיום המבנה בבעלות חברת מדיסון סקוור גארדן, והוא משמש להעלאת הצגות, מחזות זמר, מופעי קסם, קומדיות ואירועים ציבוריים, וכן לקונצרטים.
ב-6 ביוני 1979 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי וב-28 בינואר 1983 הוכרז המבנה כאתר מורשת של העיר שיקגו.
היסטוריה
התיאטרון נפתח בשנת 1921 ביוזמת אייב ובארני בלבן וסם ומוריס כץ, במטרה להפוך אותו לראשון מבין רשת של בתי קולנוע. לימים הפך התיאטרון לספינת הדגל של הרשת. המבנה הוקם בעלות של 4 מיליון דולר אמריקאי בתכנון חברת האדריכלים קורנליוס רפ וג'ורג' רפ (Cornelius W. Rapp and George L. Rapp) בסגנון נאו בארוק והוא אחת הדוגמאות המוקדמות של סגנון זה המצויים כיום בשיקגו.
בעת פתיחת התיאטרון, ב-26 באוקטובר 1921 היו בו 3,880 מושבים, והתיאטרון כונה בשם "פלא התיאטרון של העולם" ( "Wonder Theatre of the World"). הסרט הראשון שהוצג בקולנוע זה היה "The Sign on the Door" בכיכובה של נורמה טלמדג'. הביקוש לכרטיסים היה כה רב ששוטרים רכובים על סוסים ממשטרת שיקגו נדרשו על מנת לפזר את ההמונים שהתקהלו.
הפאר הרב של התיאטרון והנוחות של הביקור בו הפכו אותו לאולם קולנוע פופולרי (בין היתר היה זה אחד האולמות הראשונים שבהם הותקן מיזוג אוויר.
באולם הוצגו מופעים רבים, קונצרטי ג'אז והוא הפך לאתר ידוענים. רונלד רייגן הודיע על אירוסיו לג'יין ויימן בתיאטרון.
ב-1 באפריל 2004 נרכש המבנה על ידי TheatreDreams Chicago, LLC בעלות של 3 מיליון דולרים, וב-11 באוקטובר 2007 נרכש על ידי חברת הבידור מדיסון סקוור גארדן (Madison Square Garden Entertainment) מניו יורק.
תיאור המבנה
גובהו של המבנה שבע קומות, והוא ברוחב בלוק עירוני שלם. בחזית המבנה עיטור דמוי שער ניצחון בגובה שש קומות וברוחב 18 מטרים, המזכיר את שער הניצחון בפריז. בשער חלון ויטרז' מעשה ידי טיפאני ושות' כאשר במרכז החלון שלט האצולה של מייסדי התיאטרון - שני סוסים המחזיקים סרטי קולנוע מסוג 35 מ"מ בפיהם. המבנה מצופה באבן טרה קוטה.
פנים המבנה מעוטר בסגנון הבארוק הצרפתי בהשפעת סגנון האימפריה הצרפתית השנייה. גובה מבואת המבנה חמש קומות, המעוטרת בסגנון הקפלה המלכותית של ארמון ורסאי. גרם המדרגות הראשי של המבנה מעוצבה בהשפעת גרם המדרגות המרכזי של האופרה גרנייה - בית האופרה של פריז. נברשות בדולח מאירות את המבואה ואת אולם המבנה.
רוחב הבמה 18 מטרים ועומקה 9 מטרים. מתחת לבמה בור תזמורת ברוחב 16 מטרים.
השלט בחזית המבנה הפך לאחד מסמלי העיר שיקגו. השלט שופץ בשנת 1994 והוחלף בהעתק הזהה לשלט המואר המקורי. בשנת 2004 הוענק השלט המקורי למוזיאון הסמית'סוניאן.
אינטגרטור מים
אינטגרטור מים היה מחשב אנלוגי אשר נבנה בברית המועצות בשנת 1936. הוא תפקד באמצעות העברה של מים דרך חדר מלא בצינורות ומשאבות מחוברים זה לזה. גובה המים בתאים שונים (בדיוק של חלקי המילימטר) יצג מספרים אגורים. קצב זרימת המים יצג פעולות מתמטיות. המכונה הייתה מסוגלת לפתור משוואות דיפרנציאליות לא הומוגניות.
מחשבי מים אנלוגיים היו בשימוש בברית המועצות עד שנות ה-80 של המאה ה-20 עבור בניית מודלים ממוחשבים רחבי יריעה.
ריס (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם הוא ריס:
ראו גם
}}
קלמן אהרון ברתיני
קלמן אהרון בֶּרְתִינִי (או כפי שנהג לחתום: ק. א. ברתיני) (15 ביולי 1903, בריצ'יבה, בסרביה, האימפריה הרוסית – 20 בפברואר 1995, ישראל) היה משורר עברי, סופר לילדים, עורך, מילונאי ומתרגם.
ביוגרפיה
אהרן ברתיני (גולרגנט) נולד בכ' בתמוז תרס"ג, 1903, לדוד גולרגאנט ולאלקה בת אברהם גרינברג בחבל בסרביה בעיירה בריצ'יבה (בריצ'בו) שבקרבת העיר סורוקי בבסרביה, אז באימפריה הרוסית (כיום חלק ממולדובה). כמעט כל אוכלוסיית העיירה הייתה יהודית. למד בחדר בעיירת מולדתו ובגימנסיה עברית בבלץ, והשלים לימודים גבוהים במדעי היהדות באוניברסיטת קארל בפראג (1923–1925) והסורבון בפריז (1925–1927). בשנת 1924 נישא לברתה בת גבריאל לירש, רופאה. ב-1927 נולד בנם, שלמה (לימים המנצח גארי ברתיני). משנת 1927 ועד 1940 לימד בבתי ספר עבריים של רשת "תרבות" בבסרביה, ואף שימש כמנהל בית הספר התיכון היהודי של הרשת בסורוקה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גלה לסיביר, שרד וחזר עם משפחתו הקטנה כפליטים, דרך אוסטריה, איטליה וצרפת. עלה לארץ עם משפחתו בשנת 1947. עבד כמורה לספרות בפתח-תקוה ובתל אביב.
שירתו התפתחה משירה מליצית בנוסח הידוע, עד לשירה אישית מודרנית. שירתו מתייחסת אל הגיל המבוגר והזקנה, נושאים שמעט מאוד משוררים עבריים מודרניים התייחסו אליהם. שיריו גם השתנו עם השינויים בטעם ובפואטיקה העברית.
ברתיני כתב סיפורים לילדים ושירים, עיבד לנוער ספרים מהקלאסיקה, תרגם עשרות ספרים ממיטב ספרות העולם והיידיש, ועוד.
ב-1977 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת.
קלמן אהרון ברתיני נפטר בכ' באדר א' תשנ"ה, 1995.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
אלקיים
אלקִיִים (שם מדעי: Alcidae) היא משפחת עופות ימיים קטנים עד בינוניים בגודלם המשתייכים לסדרת החופמאים.
מאפיינים
האלקיים דומים במידה מסוימת לפינגווינים בחזותם החיצונית, וזאת בשל צבע הנוצות השחור-לבן, העמידה האנכית וכמה מהרגליהם ההתנהגותיים. למרות זאת, האלקיים אינם קרובים לפינגווינים, והחוקרים מאמינים שקרבה חיצונית והתנהגותית זו מקורה באבולוציה מתכנסת. בניגוד לפינגווינים, מיני האלקיים המודרניים מסוגלים לעוף (למעט האלקה הגדולה שנכחדה). האלקיים ניחנים ביכולת שחייה וצלילה טובה, אך הליכתם על הקרקע מגושמת. בנוסף, מכיוון שכנפיהם קצרות, יחסית, עליהם לנפנף בכנפיהם במהירות רבה כדי להצליח להתרומם באוויר.
רוב האלקיים חיים בים הפתוח ומגיעים לחופים רק לשם התרבות וקינון. עם זאת, מינים מסוימים, כמו אוריה מצויה (Uria aalge), מבלים חלק ניכר מן השנה באתרי הקינון במטרה להגן עליהם מטורפים ואיומים אחרים. חלק מהמינים, כגון האוריה (Uria), מקננים במושבות גדולות מאוד על גבי מצוקים משוננים, ואילו אחרים, כגון הסוג גולמט (Cepphus), מקננים בקבוצות קטנות על גבי חופים מסולעים. תוכי הים (Fratercula) ומספר מינים אחרים מקננים במעין מאורות או שוחות קטנות.
האלקיים ניזונים מדגים, ולרוב העופות הימיים היחידים המתחרים איתם על מזון הם הקורמורנים (Phalacrocoracidae). בדרך כלל, כאשר שני המינים נקלעים לאותו אזור האלקיים הם שנסוגים ופונים לחפש את מזונם במקום אחר.
כנפיהם של האלקיים מתוכננות בצורה שמקלה מאוד על הצלילה, וברוב הפעמים בדרך זו הם משיגים את מזונם. יכולת הצלילה משתנה בין המינים השונים, והאוריה, המיטיבה ביותר לצלול, יכולה להגיע לעומק רב מאוד של 100 מטרים.
עליית השפה הצרפתית בבריסל
[[תמונה:Languages spoken at home in the Brussels Capital Region (2006).svg|שמאל|ממוזער|180px|שפות שמדברים תושבי בריסל בביתם, 2006
]] שמאל|ממוזער|180px|שלושת המחוזות הפדרליים המרכיבים את בלגיה: [[ולוניה בדרום, פלנדריה בצפון ומחוז בריסל, אוטונומי ודו-לשוני באופן רשמי, בתחומה של פלנדריה (מסומן באדום).]] מאז נוסדה ממלכת בלגיה בשנת 1830, הפכה בריסל מעיר שכמעט כל תושביה דוברים הולנדית לעיר מעורבת רב לשונית, שבה רוב האוכלוסייה מדברת צרפתית, והצרפתית משמשת בה כלינגואה פרנקה. שורשיו של תהליך זה, של עליית השפה הצרפתית בבריסל, עוד במאה ה-18, והוא הואץ לאחר שבלגיה זכתה בעצמאות ושטחה של העיר גדל.
עיקר התמורה התחוללה לא רק בגלל התווספות של דוברי-צרפתית לאוכלוסיית העיר, אלא בגלל מעבר של דוברי ההולנדית עצמם לדבר בצרפתית, שינוי שהתרחש לאורך כמה דורות. הסיבה העיקרית לכך הייתה היוקרה הפחותה שהשפה ההולנדית סבלה ממנה באותה עת. רק מאז שנות השישים של המאה העשרים, אחרי שנתקבע גבול לשוני ופלנדריה החלה להתפתח מבחינה חברתית וכלכלית, התחילו הפלמים לנסות ולעצור את המעבר של בריסל לצרפתית. כמה מועצות מקומיות דוברות-הולנדית בסביבותיה של בריסל הפכו גם הן לדוברות צרפתית בעקבות הגירה מן העיר, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20. תופעה זו, ומעמדה של בריסל בכלל בבלגיה הפדרלית, היא אחד הנושאים מעוררי-המחלוקת ביותר בפוליטיקה של בלגיה.
משום שהעיר היא דוברת הולנדית במקורה, ומשמשת כבירתה של מדינה דו-לשונית (כמו גם בירתה של פלנדריה עצמה), המפלגות הפלמיות תובעות כי מחוז בריסל כולו (אחד משלושת החלקים המרכיבים את הפדרציה הבלגית) יהיה דו-לשוני לחלוטין, כולל העיריות המרכיבות אותו וכל השירותים לציבור. כמו כן, הן דורשות כי מחוז-הבחירה בריסל-האלה-וילפורדה (Brussel-Halle-Vilvoorde) יחולק כך שמחוז האלה-וילפורדה הפלמי יופרד ממחוז בריסל. הקהילה דוברת-הצרפתית רואה בגבול הלשוני דבר מלאכותי ודורשת כי תחום המחוז הדו-לשוני יורחב ויכלול לפחות את שש המועצות המקומיות מחוץ לבריסל שיש בהן מעמד מיוחד ללשון הצרפתית, אף על פי שהן חלק מפלנדריה. פוליטיקאים פלמיים מתנגדים בתוקף לדרישה זו.
רקע
מאז היווסדה במאה העשירית הייתה בריסל עיר דוברת הולנדית, בדיאלקטים המקומיים של בראבנט. על כל פנים, במאתיים השנים שמתחילת המאה ה-19 חל שינוי דרסטי בסיטואציה הלשונית. מצד אחד הלכה הצרפתית ודחקה את רגליה של ההולנדית, ומצד שני הפכה העיר, במהלך המאה העשרים, לעיר בעלת אופי בינלאומי יותר ויותר, זאת בשל נוכחות מוסדות האיחוד האירופי ונאט"ו בעיר, על כל השירותים הנלווים אליהם. רוב המהגרים הזרים שהגיעו לעיר באו ממדינות דוברות-צרפתית, או שהעדיפו להשתלב בקהילה הדוברת צרפתית ולא בקהילה הדוברת הולנדית.
יותר מאשר כל עיר דוברת-הולנדית אחרת, בריסל נשלטה על ידי נסיכים ושליטים זרים, והללו לעיתים קרובות השתמשו בצרפתית כלשון החצר. דבר זה היה נכון במיוחד תחת שלטון בורגונדיה. במשך דורות רבים סבלה ההולנדית בבלגיה ובישויות הפוליטיות שקדמו לה מתדמית נחותה, ואילו הצרפתית הייתה לשון התרבות. בכל אופן, המעבר רחב-ההיקף לצרפתית החל במאה ה-19, ובשנת 1910 כבר דיווח רוב מבין הנשאלים במפקד אוכלוסין שנערך בשטח החופף למחוז בריסל של ימינו כי השפה היחידה או העיקרית שלהם היא צרפתית. במחצית המאה העשרים כבר עבר מספר דוברי הצרפתית כשפה יחידה את מספר הדו-לשוניים. במחצית השנייה של המאה העשרים נוספו לאוכלוסייה העירונית בבלגיה מהגרים רבים, שנוטים לבחור בשפה הצרפתית כלינגואה פרנקה, גם אם אין זו שפתם הילידית. כיום 76.7% מתושבי מחוז בריסל מדברים צרפתית בביתם, 15.6% מדברים הולנדית ו-27.6% מדברים שפה אחרת (הסכום הוא יותר מ-100% כיוון שרבים מדברים יותר משפה אחת בביתם).
ימי הביניים המאוחרים
בתחילת דרכה של בריסל הייתה השפה הרשמית בה לטינית, כמו בחלקים רבים אחרים באירופה. מסוף המאה ה-13 נטו התושבים לעבור לשפת הדיבור המקומית; בריסל הייתה הראשונה בבראבנט שעברה לשפה ההולנדית, ועד המאה ה-16 כבר הייתה הולנדית בינונית, למעשה הדיאלקט הבראבנטי שלה, שכונה "דיטש", Dietsch - שפתן הרשמית של ערי הדוכסות. הולנדית נותרה השפה הרשמית עד סוף המאה ה-18. לפני שנת 1500 כמעט ואין מסמכים בצרפתית בארכיוני העיר. לשם השוואה, בערים אחרות ברוזנות פלנדריה השכנה (כמו ברוז', גנט או קורטרייק) מוצאים 30 - 60 אחוז של מסמכים בצרפתית באותה התקופה.
אחרי מותה של יואנה, דוכסית בראבנט, ב-1406, הפכה הדוכסות לחלק מדוכסות בורגונדיה, והשימוש בצרפתית הלך וגבר. ב-1477 נהרג הדוכס שארל הקירח בקרב נאנסי. בתו, מארי מבורגונדיה, התחתנה עם מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וארצות השפלה עברו לשלטון בית האבסבורג ("שבעה-עשר המחוזות"). בריסל הייתה לבירת הישות הפוליטית החדשה. ב-1506 הפך פיליפ היפה, בנה של מארי, למלך קסטיליה, וכך החלה תקופת ארצות השפלה הספרדיות.
תחת שלטון ספרד
אחרי 1531 נודעה בריסל בשם Princelijcke Hoofstadt van 't Nederlandt, מילולית "הבירה הנסיכותית של ארצות השפלה". אחרי חלוקת ארצות השפלה בעקבות מלחמת שמונים השנה, ובמיוחד אחרי נפילת אנטוורפן בידי צבא ספרד, עבר המרכז התרבותי והכלכלי של ארצות השפלה צפונה, אל הרפובליקה ההולנדית. בראבנט ופלנדריה היו למבצרים של קונטרה-רפורמציה, והכמרים הקתוליים המשיכו להקריא את דרשותיהם בלטינית.
תחת שלטון אוסטריה
שמאל|ממוזער|250px|העמוד הראשון במסה של ורלוי מ-[[1788, הנחשבת לחיבור הראשון בנושא בעיית השפה בפלנדריה.]] בעקבות חוזה אוטרכט, עברה הריבונות הספרדית בארצות השפלה הדרומיות לידי הענף האוסטרי של בית האבסבורג. האזור החופף פחות-או-יותר לבלגיה של ימינו נקרא כעת "ארצות השפלה האוסטריות".
במאה ה-18 כבר החלו להישמע מחאות נגד דעיכת השימוש בשפה ההולנדית, שקיבלה מעמד של "שפת רחוב". היו לכך כמה סיבות. מדיניות הדיכוי של הספרדים אחרי חלוקת ארצות השפלה, ובעקבותיה עזיבת חלק גדול מן האליטה האינטלקטואלית אל הרפובליקה ההולנדית, הותירה את פלנדריה ללא מעמד גבוה. בסוף המאה ה-17 בא תור הזהב בהולנד אל קצו, קרנה של הרפובליקה ההולנדית ירדה, והשפה ההולנדית איבדה אפוא ממעמדה כשפה המתאימה לפוליטיקה, תרבות ועסקים. בינתיים הלכה התרבות הצרפתית והתפשטה. התיאטרון ובית-האופרה La Monnaie ("המטבעה", ובהולנדית De Munt), לדוגמה, שנפתח ב-1700, העלה באמצע המאה ה-18 95% מן המופעים בצרפתית. בעת מלחמת הירושה האוסטרית, בין 1745 ל-1749, הייתה בריסל בשלטון צרפתי, וב-1780 כבר אומצה השפה הצרפתית בידי חלק גדול מהבורגנות הפלמית, שזכו מאוחר יותר לכינוי הגנאי "פרנסקיליון" (Franskiljon, או בתרגום חופשי "צרפתי קטן"). התפתחות זו, לצד העמקת העוני בקרב המעמדות הנמוכים, דוברי ההולנדית, הוסיפה עוד לתיוג ההולנדית כלשון של פשוטי העם בבריסל: בין 1755 ו-1784 הוכפל מספר העניים בבריסל, ועמד כעת על 15%. המיעוט דובר-הצרפתית היה אמיד למדי, והיווה את המעמד העליון בפועל.
שיעור התושבים בבריסל שבחרו לדבר צרפתית מחוץ לביתם היה 5-10 אחוזים ב-1760, ועלה ל-15% ב-1780. על פי מסמכים רשמיים וארכיונים שונים, נראה כי ב-1760 כחמישית מן הצווים וההכרזות העירוניות נכתבו בצרפתית; עשרים שנה לאחר מכן השיעור עלה לרבע. על כל פנים, יותר ממחצית המסמכים הרשמיים בצרפתית מקורם בבורגנות דוברת-הצרפתית, שהיוותה רק כעשרה אחוזים מן האוכלוסייה. ב-1760 כתבו בתי-עסק קטנים ובעלי מלאכה רק 3.6% ממסמכיהם בצרפתית; ב-1780 עלה שיעור זה ל-12.8%. על כל פנים, בחיי החולין הולנדית עדיין הייתה השפה השלטת.
הפוליטיקאי והמשפטן איש בריסל יאן-בפטיסט ורלוי (Jan-Baptist Verlooy) כתב ב-1788 מסה על הזנחת שפת-האם בארצות השפלה (Verhandeling op d'Onacht der Moederlijke Tael in de Nederlanden) ובה קבע כי 95% מאוכלוסיית בריסל מדברים הולנדית כשפת אם. במסה זו הוא הדגיש את חשיבות השימוש בשפה ההולנדית כדי לפתח את התרבות בארצות השפלה.
במהלך "המהפכה הבראבנטית" בשנים 1789–1790 ("המדינות הבלגיות המאוחדות") פרסם השלטון העירוני כמה צווים בהולנדית ובצרפתית זו לצד זו, בעיקר בשל נוכחותם של מהפכנים ולוניים. באופן כללי, עד הפלישה הצרפתית ב-1794 השתמש השלטון העירוני של בריסל בצרפתית רק ב-5% מן ההכרזות של העירייה, וכל השאר היו בהולנדית. בקרב אנשי המינהל ההאבסבורגי, צרפתית הייתה לשון התקשורת, אבל פשוטי העם רק לעיתים רחוקות באו במגע עם מסמכים האבסבורגיים.
תחת שלטון צרפת
בעקבות המלחמה המהפכנית של 1794, שבה ניצחה צרפת את אוסטריה, סופחו ארצות השפלה הדרומיות לרפובליקה הצרפתית הראשונה. עד לפירוקה של הקיסרות הראשונה ב-1815 הייתה בריסל המרכז המנהלי של מחוז שהצרפתים קראו לו "דיל" (Dyle), החופף בערך למחוזות בראבנט הפלמית, בראבנט הוולונית ובריסל של ימינו. אוכלוסיית העיר ירדה מ-74,000 תושבים ב-1792 ל-66,000 ב-1799. עד לכינון הקונסולאט ב-1799 דיכאו הצרפתים את הקתולים ביד ברזל. אוניברסיטת לוון נסגרה ב-1797, הכמרים הוכרזו כפושעים וכנסיות נבזזו. הכלכלה הבלגית שותקה לחלוטין: נאסר על יצוא מנמל אנטוורפן, מיסים כבדים הוטלו ונגבו במטבע קשה, בעוד שהסחורות שקנו הצרפתים שולמו בשטרות-חוב חסרי ערך (Assignat). בתקופה מוקדמת זו של הכיבוש הצרפתי נמלטו כ-800,000 בלגים מארצות השפלה הדרומיות. השלטון הצרפתי המשיך את הפגיעה במעמד ההולנדית במדינה, וביטל את מעמדה כשפה מנהלית. תחת הסיסמה "אומה אחת, שפה אחת" הפכה הצרפתית ללשון היחידה המקובלת בחיים הציבוריים, לרבות בתחום הכלכלה, הפוליטיקה וחיי החברה. החוקים שהנהיגו השלטונות הצרפתיים, ובמיוחד הגיוס רחב-ההיקף לצבא הצרפתי, שהוכרז עליו ב-1798, עוררו איבה בעיקר בקרב החלק הפלמי באוכלוסייה, והביאו למה שכונה מלחמת האיכרים. בין השאר, גרמה מרידה זו לחיזוק התחושה כי ההולנדית היא שפתם של עניים חסרי השכלה. האריסטוקרטיה בפלנדריה, כמו במקומות אחרים באירופה, המשיכה במעבר ללשון הצרפתית; הכיבוש הצרפתי הכין גם את הקרקע למעבר הדרגתי של המעמד הבינוני הפלמי לצרפתית, מעבר שסייעה לו מערכת החינוך הצרפתית.
בתחילת המאה ה-19 ביצע משרד הסטטיסטיקה הנפוליאוני סקר בנושא שימוש בשפות, אשר גילה כי הולנדית היא עדיין השפה הנפוצה ביותר בבריסל ובלוון, אף כי בכמה רבעים בבריסל כבר שלטה הצרפתית. בעיר ניוול השפה השלטת הייתה ולונית, שכיום כמעט נכחדה. במרכז העיר בריסל (הרובע המכונה "המחומש", ליבה של העיר ההיסטורית) צרפתית הייתה השפה הנפוצה בשווקים ובשכונות כמו קאודנברג וסאבלון, ואילו הולנדית שלטה באזורי הנמל. בכפר סן ז'יל, כיום שכונה של בריסל, דיברו הולנדית - כיום בשכונה מתגוררים דוברי צרפתית.
שנה
שנה היא פרק זמן שמאגד בתוכו זמן של ארבעה תקופות, והוא משמש כאלמנט בתאריך ברוב התרבויות האנושיות. אופן החלוקה לשנים משתנה מלוח שנה אחד למשנהו, וגם לאורך האסטרונומי ישנן כמה הגדרות שונות. זמן ההקפה של כדור הארץ הוא בקירוב 365.25 יממות. פרק זמן מקורב זה נקרא שנה יוליאנית, והוא משמש כיחידת זמן באסטרונומיה.
תחילת השנה
בלוחות שנה רבים תאריך תחילת השנה הוא בסמוך לאחת מנקודות השוויון או בסמוך לאחת מנקודות ההיפוך. כך תחילת השנה בלוחות היוליאני והגרגוריאני היא בתחילת החודש שבא לאחר נקודת ההיפוך החורפית ותחילת השנה העברית חלה בראש חודש הסמוך לנקודת השוויון הסתווית (הלוח העברי הקדום החל דווקא בחודש ניסן, הסמוך לנקודת השוויון האביבית). לוח השנה של האינקה החל בסמוך לנקודת ההיפוך הקיצית של חצי הכדור הדרומי (דצמבר).
הגדרות שונות לאורך השנה האסטרונומי
קיימות שיטות שונות להגדרת אורך השנה האסטרונומי:
שופרון (כדורגל)
מועדון הכדורגל שופרון (בהונגרית: FC Sopron) היה מועדון כדורגל הונגרי בעיר שופרון שבמערב הונגריה. מועדון הכדורגל לא נמנָה עם אחד המועדונים הגדולים במדינה, והתואר היחיד בו החזיקה הקבוצה הוא מחזיקת הגביע ההונגרי בשנת 2005.
הקבוצה העפילה שלוש עונות בלבד בתולדותיה למפעלים האירופיים. העונה הראשונה הייתה עונת, אז שיחקה בגביע האינטרטוטו, אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת טפליצה הצ'כית.
בעונת שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אך הפסידה בסיבוב המוקדם השני לקבוצת מטאלורג דונייצק האוקראינית. הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2006, אז הפסידה בסיבוב השני לקבוצת קייסריספור הטורקית.
הקבוצה פורקה בשנת 2008 על ידי התאחדות הכדורגל ההונגרית בעקבות התנהלות כספית בלתי תקינה.
מלכודת הנזילות
מלכודת הנזילות היא מצב מאקרו כלכלי בתאוריה הקיינסיאנית בו מדיניות מוניטרית מרחיבה של הבנק המרכזי להורדת שער הריבית לא משפיעה עליו. המאפיין הבולט של מלכודת הנזילות הוא ששיעורי הריבית קרובים לאפס ותנודות בכמות הכסף אינן מתורגמות לשינויים בשער הריבית. על פי קיינס, מלכודת הנזילות מתקיימת כאשר ישנה ציפיות של הציבור לאירועים שליליים (צפי למלחמה, דפלציה וכו') והיא גורמת להם להעדיף להחזיק כסף מזומן נזיל על פני האלטרנטיבה של קניית אג"ח, שבשערי ריבית נמוכים כל כך, אינם אטרקטיביים מספיק. עקומת הביקוש של הציבור לכסף אינה ידועה מראש. לכן הממשלה לא יכולה לדעת מראש שהמשק נמצא במצב של מלכודת הנזילות. רק לאחר שהגדלת היצע הכסף לא מביאה להורדת שער הריבית המצופה, יכולה הממשלה להבין כי עקומת הביקוש לכסף נמצאת בתחום מלכודת הנזילות. הכלי המוניטרי העיקרי של הבנק המרכזי להורדת הריבית הוא הגדלת היצע הכסף. כאשר עקומת הביקוש לכסף נמצאת בתחום מלכודת הנזילות, מדיניות זו לא יעילה ומכאן מלכוד, שנובע בעיקרו מהעדפת הציבור להחזיק כסף נזיל מזומן על פני קניית אג"ח ומכאן שם התופעה. במקרה זה, על פי קיינס, הפתרון היחיד להוצאת המשק ממיתון הוא לנקוט במדיניות פיסקלית מרחיבה בתחום מלכודת הנזילות, כמו הגדלת תקציבי התשתיות והחינוך, במטרה להגדיל את התוצר, התעסוקה, הכנסות הפרטים והצריכה.
כלכלנים לא-קיינסיאנים, ובמיוחד המוניטרסטים, סבורים שאין לתורה זו בסיס אמפירי. מקרים ידועים בהם אירעה מלכודת נזילות הם "השפל הגדול" בשנת 1929, והמשבר המתמשך בכלכלת יפן מאז שנות ה-90 (אותו חקר הכלכלן הנאו-קיינסיאני פול קרוגמן, אשר העלה מחדש את נושא מלכודת הנזילות לסדר היום הכלכלי-אקדמי).
כיצד מתפתחת מלכודת נזילות
הנחה נוספת בניתוח שוק הכסף היא, כי הנכס הפיננסי החלופי היחיד לכסף הוא איגרת חוב, המהווה את צורת מתן ההלוואות במשק ושיעור התשואה שניתן לקבל עליה לפי השער שלה בשוק הוא שער הריבית במשק. לפיכך, ככל ששער הריבית קטן, הציבור יהיה מעוניין להחזיק חלק גדול יותר מנכסיו הפיננסיים ככסף ולא כאיגרת חוב. נקודת שיווי המשקל בשוק הכסף היא שער הריבית בו כמות הכסף המבוקשת משתווה להיצע הכסף (כמות הכסף המצויה).
כאשר משק מצוי במצב של מלכודת הנזילות, נקודת שיווי המשקל בשוק הכסף נמצאת על אותו חלק גמיש לחלוטין של עקומת הביקוש לכסף: בשער הריבית של שיווי המשקל כמות הכסף אשר הציבור מעוניין להחזיק היא אינסופית ואין בציבור עניין בהחזקת חלק מהנכסים הפיננסיים כאיגרות חוב ובהתעסקות עימם וכל כמות כסף שתתווסף לידי הציבור, הציבור יהיה מעוניין לשמור במצב נזיל. במצב זה אין אפשרות לשנות את הריבית במשק על ידי שינוי בכמות הכסף (אלא אם כן כמות הכסף מצטמצמת לכמות בה שיווי המשקל בשוק הכסף יהיה גבוה יותר מזו של מלכודת הנזילות, הריבית במשק היא הנמוכה ביותר היכולה להיות ואין אפשרות (וממילא גם אין טעם) להורידה עוד יותר.
המצב נוצר כאשר הביקוש לכסף גמיש לחלוטין- כלומר, הקטע בעקומת הביקוש לכסף, אשר בו כל שינוי בהיצע הכסף לא יגרום לשינוי בשער הריבית במשק. שעור ריבית זה, הוא אותו שעור אשר אין אפשרות לרדת מתחתיו. תאוריית מלכודת הנזילות מתייחסת למצבי שפל כלכלי בלתי - אינפלציוניים, ואינה מתייחסת למדיניות פיסקאלית היכולה לעורר את הכלכלה.
הקושי ביציאה מהמלכודת
הורדת שער הריבית- מכל האמצעים שצוינו לעידוד הביקוש המצרפי, אפיק זה הוא כנראה הפחות יעיל מכולם. בעתות שפל ובאבטלה גבוהה, לא תמיד הורדת שער הריבית יתרום ליציאה ממיתון. בתקופה כזו, תחושות של אי ביטחון בתעסוקה, ועודף בתפוקה גם שערי ריבית לא יגרמו לפרטים וחברות ללוות ולהשקיע כספים ולתרום לזרם ההכנסות. בשיעורי ריבית נמוכים, כאשר שער הריבית נמוך או נושק ל-0%, לא ניתן להמשיך ולהוריד את שער הריבית לרמה נמוכה יותר אשר תגדיל את היקף ההשקעות הראליות ואת הצריכה הפרטית במשק. אומנם, ניתן להרחיב את בסיס הכסף ואת כמות הכסף בכלל במשק, אך שימוש בכלים מוניטריים מסורתיים אינו מזרים כסף חדש ישירות לפעילות הכלכלית. זאת ועוד, בזמני שפל כלכלי, בנקים עשויים שלא לרצות להלוות את הכספים החדשים אשר הוזרמו למשק (או עלולים לדרוש על כך ריבית גבוהה מדי אשר הלווים עצמם חוששים כי לא יוכלו לעמוד בה)וכך כספים חדשים שנוספו למשק "נלכדים" במצב נזיל מבלי שניתנו כהלוואה.
הפחתת מיסים- בעתות שפל, אנשים וחברות עשויים לבחור באלטרנטיבה של "החזקה בכסף". אמנם, הפחתת נטל המס מפנה אמצעים ליצירת ביקושים אולם בדרך כלל, הפחתת נטל המס חלה על אלה שבידיהם כבר אמצעים ומבחינת גמישות הביקוש שלהם לכסף, הגדלת כמות הכסף הפנויה שבידיהם לא תגדיל את הצריכה שלהם. זאת ועוד, לעיתים, גם "מגן המס" הוא גורם מדרבן ליצירת ביקוש. הפחתת שיעור המס (ועל ידי כך, הפחתת "מגן המס") עשויה לגרום להפחתת הגורם המדרבן ליצירת ביקוש.
ג'ון מיינרד קיינס, הכלכלן אשר נחשב לרוב כאבי תאוריית מלכודת הנזילות, טען כי ישנם מצבים בהם אנשים יעדיפו להשאיר בידיהם כסף נזיל ולא להמירו בנכסים אשר אינם כסף נזיל. מצבים אלו מתקיימים כאשר אנשים חוששים לרווח הון- למשל, כאשר שעורי הריבית נמוכים במידה כה קיצונית ואין להם לאן להמשיך לרדת (מה שמאפשר למחירי איגרות החוב להשתנות רק כלפי מטה ועל כן להסב הפסדי הון למחזיקים בהם) או לאחר משבר פיננסי (כדוגמת מפולת המניות בוול סטריט ב-1929), בו ירידת מחירי ניירות הערך גורמת לחשש מפני רכישתם.
זאת ועוד, אף מתן הלוואות לבנקים עלול בעיניי רבים להיחשב בזמן שפל כלכלי כצעד מסוכן מחשש למחדל פירעון. כמו כן, גם השקעה ישירה בנכסים פיזיים עלולה להיחשב כבלתי צפויה להניב רווחים בזמני שפל כלכלי. מצד אחד, נוצר מצב של היעדר נכונות אנשים רבים להלוות כספים (או נכונותם לעשות כן בריבית גבוהה המהווה פיצוי על הסיכון הרב של מחדל פירעון). מצד שני, ישנה נכונות של לווים פוטנציאליים ללוות רק בריביות נמוכות (בשל חשש מחוסר יכולת לעמוד בריביות גבוהות יותר) או אי נכונות ללוות כלל.
שתי תופעות אלו (של הקטנת היצע ההלוואות והביקוש להלוואות) יוצרות יחד שוק הלוואות מצומצם, אשר בשל סיבה זו היקפו ושער הריבית השורר בו אינם יכולים להשפיע על הפעילות הריאלית של המשק. לכן, קיינס טען כי רק מדיניות פיסקאלית מרחיבה המאופיינת בהגדלת הביקוש הממשלתי למוצרים ושירותים תוכל להוציא את המשק ממצבי שפל ואבטלה.
אירוויזיון 2003
אירוויזיון 2003 נערך בריגה, בירת לטביה, שזכתה באירוויזיון 2002.
האירוע נפתח עם שידור ישיר מהחלל החיצון והראה אסטרונאוטים הצופים בתחרות מחוץ לכדור הארץ ומאחלים הצלחה למשתתפים.
את האירוויזיון הנחו מריה נאומובה, זוכת התחרות ב-2002, ורנארס קאופרס, אשר ייצג את לטביה באירוויזיון 2000.
לקראת סוף ספירת הקולות, כאשר נותרו רק עוד 2 מצביעות בלבד, הובילו על טורקיה 2 מדינות: בלגיה, בהפרש של 13 נקודות ורוסיה, בהפרש של נקודה אחת. שוודיה, המצביעה האחת לפני האחרונה, נתנה לרוסיה 2 נקודות ולטורקיה 8 נקודות, מבלי לתת לבלגיה, אפילו נקודה אחת, ובכך, הצליחה טורקיה לעקוף את רוסיה בחמש נקודות, אך עדיין הייתה מאחורי בלגיה בחמש נקודות. סלובניה, המצביעה האחרונה, העניקה לבלגיה 3 נקודות, אך נתנה לטורקיה 10 נקודות ולרוסיה 12 נקודות, מה שהביא לכך, שטורקיה הצליחה לעקוף את בלגיה בשתי נקודות, ובכך, היא זכתה לראשונה בתחרות. רוסיה, לעומת זאת, סיימה במקום השלישי, בהפרש של נקודה אחת מבלגיה, שסיימה במקום השני.
שירה של טורקיה, "Everyway that I can" (בכל דרך שאני יכולה), סיים ראשון עם 167 נקודות. השיר בוצע על ידי סרטאב ארנר, מהזמרות הנערצות בטורקיה.
השיר "Sanomi" של בלגיה, בוצע על ידי ההרכב "אורבאן טראד", וסיים שני עם 165 נקודות. השיר הוא בעל מוטיבים של מוזיקת עולם ומילותיו דמיוניות, במקור הייתה צריכה להתווסף זמרת נוספת שתהייה סולנית ההרכב אך בשל דעותיה הימניות קיצוניות נגרע ממנה מלהופיע.
במקום השלישי סיימה רוסיה עם 164 נקודות בשיר "Ne Ver Ne Boisia" (אל תאמין אל תפחד) של צמד הבנות T.A.T.U. צמד הבנות הפגינו מערכת יחסים לסבית והצהירו שבכוונתן להתנשק במהלך הופעתן. הכרזה זו עוררה כעס רב בקרב המארגנים שלא ראו בעין יפה את הרעיון. לבסוף הצמד נכנע לדרישות המארגנים.
במקום הרביעי סיימה נורווגיה בשירה "I am Not Afriad To Move On" (אני לא מפחד להמשיך) עם 123 נקודות. את החמישייה סגרה שוודיה עם 107 נקודות בשיר: "Give Me your Love" (תני לי את אהבתך).
השיר שנחשב למועמד הגדול ביותר לזכייה הוא "Dime" (אמור לי) של ספרד, אותו ביצעה הזמרת הצעירה בט' שהגיעה מתחרות ה"אופראסיון טריונפו" השנייה. השיר סיים במקום 8 בלבד. לימים, הופיע בתקליטה השני של הזמרת מאיה בוסקילה שיר הנקרא "בלעדיך" הנושא את מנגינת השיר הספרדי בגרסתו הראשונה.
את ישראל יצג הזמר ליאור נרקיס בשיר "מילים לאהבה". הוא סיים במקום ה-19 עם 17 נקודות בלבד. את השיר של אוקראינה הלחין צביקה פיק.
על פי כללי התחרות הייתה אמורה ישראל להיות מודחת מהשתתפות באירוויזיון הבא, אלא שבעקבות הארגון מחדש של התחרות לחצי גמר ולגמר ישראל המשיכה בתחרות גם בשנה שלאחר מכן.
שיטת הניקוד הוחלפה והיא, כל אחת מרשתות השידור המשתתפות, למעט אלה של טורקיה ובוסניה והרצגובינה (שבהן ישבו צוותי שיפוט), פתחה קו טלפון מיוחד שבאמצעותו הצביעו תושבי המדינה לשיר המועדף עליהם. אסור היה לתושבי מדינה להצביע לשיר שייצג אותה, ואי אפשר היה לעקוף את האיסור באמצעות חיוג לקו של מדינה אחרת דרך מרכזייה בינלאומית. לאחר איסוף ההצבעות הטלפוניות דירגה כל מדינה את השירים, ונתנה נקודות לעשרת השירים הראשונים באופן הבא: 12 נקודות למקום הראשון, 10 למקום השני, 8 למקום השלישי, 1–7 נקודות ליתר המקומות בדירוג.
בסינה
בסינה (Basina; סביבות 438 – 477 לספירה) נזכרת כמלכת תורינגיה באמצע המאה ה-5 לספירה, על ידי סופרים מאוחרים כמו גרגוריוס מטור. עם זאת, מכיוון שגרגוריוס תיאר את ממלכת תורינגיה כנמצאת בצד הגאלי או המערבי של נהר הריין, יש הסבורים שמדובר במחוז המנהלי Civitas Tungrorum, כיום בבלגיה.
ביוגרפיה
לפי החיבור "מעשיהם של הבישופים של קמבריי" ("Gesta episcoporum Cameracensium"), המלך הפרנקי רגנכאר (רגנאריוס), ואחיו ריכאר, מאזור קמבריי היו קרובי משפחתה של בסינה.
נישואים וילדים
בשנת 463 נישאה בסינה לכילדריך הראשון, בנם של מרובך ואשתו, והביאו לעולם את הילדים הבאים:
באמנות
המלכה בסינה מתורינגיה היא הדמות האנטגוניסטית המרכזית בסרט "האחים גרים" משנת 2005.
גדעון ארז
גדעון ארז (דרוזדובסקי) (3 בינואר 1929 – 2007) היה פרופסור במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תחום התמחותו העיקרי היה פיזיקה גרעינית ולייזרים, ובנוסף פרסם מאמרים גם בתורת היחסות. ארז נולד בקיבוץ עין חרוד והצטרף לפלמ"ח בשנת 1947. בשנת 1962 הצטרף למקימי הקריה למחקר גרעיני בנגב, ומשנת 1965 לקח חלק בהקמת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
שירותו בפלמ"ח ובצה"ל
בשנת 1947 הצטרף ארז להכשרת שירת הים, והתגייס עִמה לפלמ"ח, שם שירת בגדוד "העמק" של חטיבת יפתח. במהלך מלחמת העצמאות שירת כמפקד כיתה. ארז המשיך ושרת בתפקידי מילואים במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים.
תחילת דרכו האקדמית
לאחר תקופה שבמהלכהּ פעל כמדריך חקלאי בקיבוץ נחל עוז היה חבר קיבוץ פלמ"ח צובה לתקופה קצרה, ולאחריה החל בלימודי הפיזיקה בטכניון. בשנים 1957–1958 נמנה עם ראשוני הדוקטורנטים בפקולטה לפיזיקה יחד עם יקיר אהרונוב ואחרים. ב-1959 פרסם עם נתן רוזן את מאמרו הראשון, שנושאו: "השדה הגרוויטציוני של חלקיק בעל מומנט מולטיפולי". המטריקה שפיתחו במאמר זה נקראת על שמם "Erez-Rosen Metric" או "Erez-Rosen Space-time" או קואורדינטות ארז-רוזן.
מחקר אקדמי
ארז סיים עבודת דוקטורט בתחום המטלורגיה, סגסוגות ברזל אלומיניום, בשנת 1960. בשנתיים לאחר מכן לקח חלק במחקר באוניברסיטת אוקספורד באנגליה ובמרכז למחקר גרעיני בפוֹנְטְנֶה-אוֹ-רוז שבצרפת. ב-1962 הצטרף לקמ"ג, והחל ללמד קורסים בפיזיקה במה במכון להשכלה גבוהה בנגב, שקדם לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במקביל לחבריו בקמ"ג ראובן טיברגר, ריימונד מורה וחגי שקד. עם הקמת המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון ב-1970 גויסו הארבעה לסגל הקבוע של המחלקה. בשנים 1969–1970 היה ארז אחראי על יצירת תוכנית הלימודים המחלקתית בפיזיקה, ושימש כיו"ר ועדת ההוראה המחלקתית. ב-1983 מונה לפרופסור מן המניין.
בין השאר חקר ארז מעברים אלקטרוניים בפלוטוניום, לייזרי אדי נחושת , האפקט האופטו-גלווני , לייזרי צבע , הפרדת איזוטופים בעזרת לייזר ,מלכודת אטומים נייטרליים , איכות אלומת לייזר , תבניות מואר'ה ואי-יציבות ריכטמאייר-משקוב.
על תלמידי המחקר שהנחה נמנים עמי לבנת, אנדריי בן-עמר ברנגה, דוב שוורץ, שמעון גבאי ואורן שדות.
ארז זכה בפרס ארנסט דוד ברגמן של הוועדה לאנרגיה אטומית.
משפחה
היה נשוי לטובה ואב לחמישה ילדים.
אברהם זאב גורדון
אברהם זאב גורדון (תרי"ז, 1857 – כ"א באלול תרצ"א, 3 בספטמבר 1931) היה מאנשי העלייה הראשונה, מראשוני רחובות, עסקן ופעיל ציבור בראשון לציון ובתל אביב.
ביוגרפיה
נולד בשאוולי שבליטא. אביו, הרב ראובן יוסף גורדון, היה רבה של ראדווילישקי. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. נישא לשרה, בתו של שרגא פייבל יעקבזון.
בשנת תר"נ (1890) ביקר בארץ ישראל יחד עם קבוצת חובבי ציון ובהם הרב יעקב מזא"ה. הצטרף לחברת "מנוחה ונחלה" שיסדה את רחובות ורכש בה קרקע. בשנת תרנ"א (1891) עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומשפחת גיסו מרדכי יעקבזון. הם התיישבו ברחובות והיו מראשוני המתיישבים במושבה.
כעבור זמן עבר לראשון לציון והיה מהקבוצה השנייה של מתיישביה. רכש בה עשרות דונם קרקע והקים עליהם את משקו ובכללו בית גורדון. בשנת תרנ"ז (1897), כשניהול ענייני המושבה עבר מהפקידות של הברון רוטשילד לידי ועד התושבים, נבחר לחבר הוועד ושימש בתפקידו שנים רבות. היה מעסקני המושבה ופעל לבניית מוסדותיה, ובין השאר היה ממייסדי התלמוד תורה המקומי. טיפל באספקת המים לתושבים, ובשנות מלחמת העולם הראשונה היה אחראי לאגירת מזון עבורם.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בתל אביב וגם בה עסק בפעילות ציבורית. השתתף ביסוד בנק קופת עם. כמו כן היה מבוני בית הכנסת הגדול בתל אביב.
בנו הוא יהושע גורדון.
וילם, נסיך אורנז'
וילם, נסיך אורנז' (בהולנדית: Willem van Oranje-Nassau; 4 בספטמבר 1840 - 26 ביוני 1879), היה נסיך הכתר ההולנדי ונסיך אורנז', מעת הכתרת אביו וילם השלישי, מלך הולנד בשנת 1849 ועד מותו.
אמנה
{{פירושונים|* אמנה (הסכם) – סוג של הסכם, לרוב בינלאומי
ראו גם
}}
רייבנקלו
בית רייבנקלו הוא אחד מבין ארבעת הבתים בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות, בסדרת ספרי הארי פוטר שכתבה ג'יי קיי רולינג. בית זה נוסד על ידי רוונה רייבנקלו, שנחשבה למכשפה המבריקה ביותר בזמנה. התכונות הדרושות לקבלה לבית רייבנקלו הן תבונה, חוכמה, יצירתיות, למדנות ופיקחות. משמעות השם רייבנקלו באנגלית היא הלחם של המילים "טופר״ (Claw), ו-״עורב שחור״ (Raven), אשר תואמים לסמל הבית - נשר ארד על רקע כחול.
חדר המועדון של הבית שוכן בראש המגדל המערבי של הוגוורטס, בהתאמה לסמלו של הבית - הנשר הדואה מגובה רב. בניגוד ליתר הבתים בהוגוורטס, הכניסה לחדר המועדון מתאפשרת באמצעות פתירת חידה המוצגת על ידי מקוש דלת בדמות נשר השואל שאלות היגיון, (דוגמה: "מה נוצר קודם?- עוף החול או האש?"), בעוד שבשאר הבתים הכניסה לחדר המועדון מתאפשרת באמצעות סיסמה. בתוך חדר המועדון ניצב פסל שיש לבן בדמותה של רוונה רייבנקלו העונדת את הנזר המפורסם שלה. על הנזר חקוק המוטו של הבית - חכמה בלי גבולות היא אוצר לדורות.
לבית רייבנקלו אין נפח רב בעלילת הספרים. במהלך השנים הארי וחבריו מתיידדים עם מספר דמויות מרייבנקלו, בהן לונה לאבגוד, מירטל המייללת וצ'ו צ'אנג.
דברי מצנפת המיון ומייסדת הבית
מצנפת המיון:
"לרייבנקלו אשלח את זה
שבראשו חרוט,
כי תכונותיו המובילות:
תבונה ולמדנות."
באנגלית:
"Or yet in wise old Ravenclaw, If you've a ready mind, Where those of wit and learning, Will always find their kind."
רוונה רייבנקלו:
"חכמה ללא גבולות היא אוצר לדורות."
רוונה רייבנקלו
רייבנקלו היא אחת מארבעת מייסדי הוגוורטס, והיא ידועה כיפהפייה, אינטליגנטית ויצירתית. ידוע כי היא זו שהמציאה את גרמי המדרגות המשתנים בהוגוורטס. בספר האחרון מתגלה כי היא הותירה אחריה נזר קסום, אשר יכול להעניק חכמה למי שיענוד אותו. הנזר נגנב ממנה על ידי בתה הלנה (לימים רוח הרפאים של בית רייבנקלו), והוחבא בתוך גזע עץ חלול ביער באלבניה. רייבנקלו מתה ממחלה אנושה כשהיא שבורת לב מבריחתה של בתה ומאבדנו של הנזר. בסופו של דבר הנזר הגיע לידיו של וולדמורט, הפך להורוקורוקס והושמד בספר האחרון.
קרחון גודספיד
קרחון גוּדְסְפִיד (באנגלית: Goodspeed Glacier) הוא קרחון תלוי, הממוקם על המדרון הדרומי שגובל בעמק רייט בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין קרחון הארט וקרחון דנטון.
גובהו של הקרחון 455 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הגאולוג האמריקני רוברט ניקולס.
הקרחון נקרא על שמו רוברט גודספיד, גאולוג, שהיה עוזרו של ניקולס בתחנת מארבל פויינט הסמוכה, בעונת מחקר 1960–1959.
לקריאה נוספת
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 716
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 104
• James G. Bockheim, The Soils of Antarctica, P 129
• Denton, George H., Sugden David, E., Marchant, David R., Hall, Brenda L. and Wilch, Thomas I., EAST ANTARCTIC ICE SHEET SENSITIVITY TO PLIOCENE CLIMATIC CHANGE FROM A DRY VALLEYS PERSPECTIVE, Geogr. Ann. 75 A (4): 155-204, P 192
הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר
הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר היא גלריה השוכנת בכיכר אנטין באוניברסיטת תל אביב ברמת אביב, ומנוהלת על ידי הפקולטה לאומנות ע"ש יולנדה ודוד כץ. במקום מתקיימות תערוכות בנושאי אומנות נבחרים, וכן בתחומי הארכאולוגיה, הספרות, התיאטרון, הפילוסופיה והפסיכולוגיה. עוד משמשת הגלריה כמרכז ללימודי מוזאולוגיה, ובה ספרייה העוסקת בתחום.
היסטוריה
הגלריה החלה לפעול בשנת 1977, ביוזמות מרדכי עומר, ושכנה תחילה באולם הכניסה של בניין מקסיקו של הפקולטה לאמנויות. אחת התערוכות הראשונות הייתה תערוכה של איורים מהמאות ה-14 וה-15, על נושאים הלקוחים מתוך "הקומדיה האלוהית של דנטה.
בשנת 1982, נערכה בגלריה תערוכה של איורים וצילומים של יצירות הפסל האנגלי הנרי מור, שאצר עוזי אגסי.
בינואר 1983, נערך טקס פתיחה רשמי של הגלריה, אף על פי שהיא פעלה כבר מספר שנים קודם, והוצגה תערוכה של איורים לשירי המשורר הסקוטי ג'יימס תומסון.
בפברואר 1987 הוצגה תערוכה של הצלם אברהם חי, "מפגשים עם אמנים", צילומים של אמנים ישראלים בעת עבודתם.
מבנה הגלריה הנוכחי תוכנן על ידי האדריכלים דן איתן וערי גושן וברכה ומיכאל חיוטין והוא נחנך בדצמבר 1988.
ב-23 במאי 1989 נחנך גן הפסלים ע"ש לוי ופורטונה אשכנזי בצמוד לגלריה, ובו מוצגת תערוכת קבע של פסלים.
בשנת 2001 הורחבה הגלריה והוקם אגף חדש, ששטחו כ-800 מ"ר, בו מוצגות, בתצוגת קבע, אוספי האמנות של הגלריה. בהם אוסף מיצירותיו של מרסל דושאן, שתרם ארטורו שוורץ, ואוסף יודאיקה שהוצג בעבר בספרייה המרכזית של האוניברסיטה. כמו כן מוצגים באגף 40 ציורי שמן של צייר אסכולת פריז מישל קיקואין. בתו של קיקואיין, קלייר מראטייה, תרמה את הכסף להקמת האגף, שנקרא על שם אביה. והיא קיבלה על כך מהאוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד.
בקיץ 2011, הוצגה התערוכה "רוח דרומית: מבטים על הנגב באמנות ישראלית עכשווית", שאצרה דליה מנור.
בקיץ 2012, הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית של פסלי נחום טבת, "פסלים קטנים, 1980 - 2012", תערוכה מקיפה של פסלי קיר קטנים שייצר במשך השנים.
בסוף 2013, שכר איש העסקים ואספן האמנות יגאל אהובי, למשך ארבע שנים, את רוב שטח הגלריה, במטרה להציג בגלריה סדרה של 12 תערוכות של יצירות מהאוסף הפרטי שלו, להם הכניסה הייתה בחינם. ההסכם הוגדר כתרומה, וגרר ביקורת על חוסר שקיפות ועל חדירת בעלי ההון למרחב הציבורי. מצד שני, זכה המהלך לתגובות חיוביות, על הזדמנות שהוא נותן לציבור להיחשף ליצירות מהשורה הראשונה של אמנים ישראלים ובינלאומיים.
בשנים 2014–2015 אצרה שרית שפירא שלוש תערוכות של יצירות מאוסף יגאל אהובי, "המגדל הבוער", "שממה הורה" ו"קירות נמסים". באפריל 2015 הוצגו יצירות של סיגלית לנדאו ומשה קופפרמן, ובאפריל 2016 הוצגה התערוכה "אנשים" שאצר מתן דאובה, שוב מיצירות אוסף יגאל אהובי.
במאי 2015, הוצגה התערוכה "מעבר להירושימה: שובו של המודחק. זיכרון המלחמה, פרפורמטיביות ותיעוד בצילום וידאו־ארט עכשווי מיפן", לציון 70 שנה להטלת פצצות האטום על נגסקי והירושימה. אוצרת התערוכה הייתה אילת זהר.
במרץ 2018, נפתחה התערוכה "נימוסי שולחן" שאצרו ד"ר ספי הנדלר וד"ר שרון אהרונסון להבי, ועסקה בבביטויים אמנותיים הקשורים באוכל, בישול, אכילה וגוף ובאופנים המגוונים שיצירות אמנות בוחנות ומשקפות התנהגות אנושית וחברתית דרך אחת מהפעולות הבסיסיות והיומיומיות ביותר.
ביוני 2016, נפתחה תערוכת "התפריט" שאצרה רונית ורד ועסקה בתפריטי בתי האוכל המוצגים בישראל – ממזנון, דרך מסעדות אתניות ושיפודיות ועד למסעדות של מטבח עילי ובחזרה למזנון – ומספקים מבט מיוחד במינו על ההוויה הישראלית.
בינואר 2020 נפתחה התערוכה "Plan[e]t — צמחים חושבים, חושבים צמחים", תערוכה קבוצתית שאוצרו ד"ר ספי הנדלר, מנהל הגלריה, וד"ר תמר מאיר, אוצרת ראשית. התערוכה ביקשה להתבונן אחרת על הצמחייה ועל הסביבה הצמחית של העיר. התערוכה נסגרה עקב מגפת הקורונה בישראל ונפתחה שוב ביוני 2021.
מגלן בוהק
מגלן בוהק (Plegadis) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים החיים בביצות ואגמים ובעלי מקור מעוקל.