cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיפור נבל הכרמלי
סיפור דוד ובת שבע
בין שני הסיפורים אף קיים שוני. אביגיל לא רק יפה אלא חכמה. בעזרת חכמתה תמנע מדוד מלשפוך דם. השליחים בסיפור דוד ובת שבע נשלחים למלחמה ואילו בסיפור נבל הכרמלי השליחים באים לשלום. בסיפור נבל דוד הוא זה הזקוק לעזרה ואילו בסיפור בשמואל ב', אוריה הוא עבדו הנגזל של דוד. במשל כבשת הרש, מציג נתן הנביא את דוד כרועה צאן עשיר ובסיפור בשמואל א' מופיע נבל כעשיר. דבריו של נתן הנביא: מהדהדים לדעת חוקר המקרא, יאיר זקוביץ בדברי נבל כזכר להתנהגותו של נבל בדוד ועבדיו: סיבת השכרות של נבל ואוריה אף היא שונה. נבל משתכר לפני שנודע לו כי עורר את זעמו של דוד. את אוריה משכר דוד כדי שזה לא יהיה מודע למעשיו, ירד לביתו וישכב עם אשתו. עוד נקודת שוני מתבטאת בכך שדוד שוכב עם בת שבע לפני שבעלה נהרג. דוד מבקש להרוג את נבל בגלל סירובו לתת אוכל לדוד וחייליו ואילו את אוריה הוא מבקש להרוג לאחר שבת שבע הרתה. גם סיבת המוות של אוריה שונה מזו של נבל. אוריה נשלח אל מותו כאשר דוד מבקש זאת מיואב בן צרויה ואילו את נבל הורג ה'.
בקשת דוד מנבל וסירובו של נבל
החוקרים חלוקים בהערכתם את מהות השירות שהעניקו דוד ואנשיו לנבל ואת הלגיטימיות של בקשת דוד ממנו. סוגיה זו קשורה לסוגיית הערכת דמותו של דוד בסיפור. חוקרים רבים סבורים שדוד מצטייר בסיפור זה כמנהיג כנופיית שודדים, ואת בקשתו לתגמול מנבל הם רואים כמקרה פשוט של סחיטת דמי חסות ("פרוטקשן") בלשון דיפלומטית. דוד ציפה לתשלום על כך שהוא ואנשיו "שמרו" על רועי נבל ועל צאנו - קרי, נמנעו מלפגוע בהם. נבל מעולם לא ביקש מדוד שירותים אלה. במזרח הקדום התקיים רובד חברתי שכונה "עפירו" (או "חבירו"), אנשי שוליים פורעי חוק שנעקרו ממעמדם בחברה העירונית. יש הסבורים שדוד מתואר בכתובים, ובסיפור זה בפרט, כמנהיג עפירו טיפוסי.
אין מחלוקת על כך שנבל נהג בטיפשות מבחינה ריאל-פוליטית כשדחה את בקשתו של דוד, ולא הסתפק בכך אלא אף עלב בו קשות. עם זאת, לפי פרשנות זו, מבחינה מוסרית הצדק היה עמו. יש הסבורים שהשקפה זו על דמותו של דוד עולה מן הסיפור עצמו. אחרים, המניחים שביסוד הסיפור ניצב גרעין היסטורי, סבורים שהמספר אמנם ביקש להציג את דוד כדמות חיובית מתוך מגמה אפולוגטית; חוקרים אלה מנסים לקרוא בין השורות ולחשוף את דמותו ההיסטורית של דוד כמנהיג כנופיה מושחת.
כנגד דעה זו, סבורים חוקרים אחרים שבקשתו של דוד הייתה מוצדקת. דוד ראה את עצמו כמנהיג מקומי באזור, שאחראי לשלומם של התושבים ועוברי האורח. ציפייתו לקבל תגמול על שירותיו תאמה את המנהג המקובל. נטען שהצגת דוד כמנהיג שודדים כופה על הסיפור שיפוט חיצוני שאיננו עולה מתוך הטקסט עצמו.
מות נבל ונישואי דוד לאביגיל
לשאלה מדוע ממשיך הכותב המקראי לכנות את אביגיל:. עונה המדרש כך:
אווטוואז
תקופת ברית המועצות
ב-19 באפריל 1970 יצאו מפס היצור שש מכוניות ראשונות מדגם "ז'יגולי" (VAZ 2101), הבנויות על בסיס של המכונית האיטלקית פיאט 124. בכך השלים המפעל הגעה לייצור מכוניות תוך 3 שנים בלבד, לעומת השש הצפויות. בשנת 1976 החל ייצור דגם VAZ 2106 שהיה הדגם היוקרתי של המפעל במהלך בסוף שנות ה-70 ועד למחצית שנות ה-80.
MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA
בוב פטיט וקובי בראיינט זכו בתואר 4 פעמים. אוסקר רוברטסון, מייקל ג'ורדן, שאקיל אוניל ולברון ג'יימס זכו בתואר 3 פעמים כל אחד. בוב קוזי, ג'וליוס ארווינג, אייזיאה תומאס, מג'יק ג'ונסון, קארל מלון, אלן אייברסון, ראסל וסטברוק וקווין דוראנט זכו בתואר פעמיים כל אחד. לברון ג'יימס שזכה בתואר ב- כשהוא בן 21, הוא השחקן הצעיר ביותר שזכה בו. בארבעה מקרים שני שחקנים זכו בתואר - אלג'ין ביילור ופטיט ב-, ג'ון סטוקטון ומלון ב-, טים דאנקן ואוניל ב- ובראיינט ואוניל ב-. אוניל הוא היחיד שזכה פעמיים בתואר משותף. לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס היו אחת עשרה זכיות ולבוסטון סלטיקס תשעה. יאניס אדטוקומבו היווני, הוא השחקן היחיד שזכה בפרס עד כה שאינו מחזיק באזרחות אמריקאית.
אווטוואז
תקופת ברית המועצות
ב-21 בדצמבר 1973 עבר המפעל ביקורת של מבקרי המדינה הסובייטיים בציון "מעולה", לאחר שכלי הרכב המיליון יצא מפס הייצור.
איוואן אנגנל
חייו
אנגנל היה חבר באגודת נתן סודרבלום (משנת 1943), האגודה המזרחית האמריקאית, החברה ללימודי הברית הישנה , האגודה לספרות המקרא  ועוד. בשנת 1949 הוא הפך למפקח של Gotlands nation.
MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA
בפברואר 2020 הודיע קומישינר ה-NBA אדם סילבר על שינוי שם הפרס ל-"MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA על שם קובי בראיינט", כהוקרה לשחקן אשר נהרג מספר שבועות קודם לכן.
איוואן אנגנל
ממחקריו
אנגנל פרסם מספר מאמרים מדעיים, כולל מחקרים במלכות אלוהית במזרח הקדום (1943), הברית הישנה, מבוא היסטורי-מסורתי (1945), והאנציקלופדיה המקראית השוודית (מוציא לאור וסופר ראשי) (1948). ומאמרים בעיתונות היומית והמסחר.
אנגנל, בעקבות גונקל היה נציגה של אסכולת המסורת בעל פה (אסכולת אופסלה), שהאמינה כי כתבי הנביאים הועלו לכתב בתקופת בית שני ועד אז התגלגלו כמסורות שבעל פה. את מזמורי תהילים שייך ברובם למלך שחיברם עבור טקסים פולחן שונים בהם מילא תפקיד מרכזי. בהסתמך על השערת התעודות, הוא חילק את ספרי התורה והנביאים הראשונים לרביעייה (ה"טטרטויך"=Tetrateuch) שכללה את הספרים בראשית, שמות, ויקרא ובמדבר, ואת ספר דברים שייך לנביאים ראשונים (דברים, יהושע, שופטים, שמואל ומלכים).
תותח 2 ליטראות
מלחמת העצמאות
מספר תותחים מצריים בודדים נפלו שלל בידי כוחותנו. אחד מהם, הושאר במצב ירי כששלוש רגליו פרוסות במשלטי חוליקאת.
לצה"ל ככלל לא היו תותחים כאלה. תותח יחידי הובא ונמסר לאנשי הרכש של ההגנה על ידי קפטן בריטי ממוצא אוסטרלי בחיפה בשלהי תקופת המנדט.
אווטוואז
לאחר התפרקות ברית המועצות
בשנת 2003 נוצר אב-טיפוס של מכונית ספורט לאדה רבולושן.
ב-22 בדצמבר 2006 נחתם הסכם עם החברה הקנדית MAGNA INTERNATIONAL למטרת הקמה של מפעל יצור חדיש למכוניות. הפרויקט בהשקעה משותפת של 1.6-1.7 מיליארד דולר מיועד להקים מפעל נוסף בעל כושר ייצור של 440 אלף כלי רכב בשנה. הפרויקט לא יצא לפועל.
השג לך סוס!
השג לך סוס! (באנגלית: !Get a Horse) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 2013, שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ובוים על ידי לורן מקמולן. הסרט, שמשלב הנפשה מסורתית בשחור-לבן עם הנפשה ממוחשבת בצבע, מציג דמויות מסדרת הסרטים "מיקי מאוס" משנות ה-20 המאוחרות. הסרט הופץ בקולנוע כסרט הפותח לפני הסרט "לשבור את הקרח".
אווטוואז
לאחר התפרקות ברית המועצות
בעשור השני של המאה ה-21 עומדת יכולת הייצור של המפעל על 670 אלף מכוניות בשנה. ג'נרל מוטורס האמריקאית מחזיקה בבעלות חלקית על מניותיו ומייצרת בו רכב שטח בשם "שברולט ניבה". עוד מחזיקות במניות המפעל חברת פז'ו הצרפתית וממשלת רוסיה. כיום חברת האם היא רנו.
השג לך סוס!
הסרט כולל הקלטות ארכיון של וולט דיסני לאחר מותו בתפקידו כמיקי מאוס (השורה, לא הקרדיט, "להתראות, להתראות, בחור קטן!" היא מאת ג'ימי מקדונלד שמקורה בהקלטה ארכיונית). קולו של דיסני נשמע גם כמיני מאוס במקרה אחד (כאשר היא זועקת "הצילו! הצילו! הצילו!"), אם כי אין לו קרדיט בתפקיד זה.
זהו הסרט המקורי הראשון של מיקי מאוס שהוקרן בקולנוע מאז "מוח בורח" (1995), וההופעה הראשונה של אוסוולד הארנב בהפקת סרט הנפשה של דיסני מזה 75 שנים.
אווטוואז
לאחר התפרקות ברית המועצות
המפעל מייצר חלקי חילוף גם לדגמים שלא מיוצרים כבר. הייצור מכוון לרוב לשוק המקומי, ומוביל במכירות ברוסיה ומדינות ברית המועצות לשעבר. בשנת 2008 יצר המפעל כ-800 אלף מכוניות. ואולם בהמשך הואט קצב הייצור ובשנת 2012 נבנו כ-600 אלף מכוניות ובשנת 2017 כ-490 אלף מכוניות. בשנת 2015 מונה בו אנדרסון למנכ"ל. הוא ביצע תוכנית רחבה של התייעלות ופיטורים. למרות זה המפעל לא הצליח להתרומם ולעבור לרווח. בשנת 2021 יצר המפעל כ-340 אלף מכוניות. בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה בתחילת 2022 חברת רנו החליטה לצאת מפעילות ברוסיה. המפעל מתכנן לחרוז לייצור דגמים מקוריים.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס (באנגלית: Halloween 4: The Return of Michael Myers) הוא סרט סלאשר אמריקאי, אשר יצא בשנת 1988, בוים על ידי דווייט אייץ'. ליטל ונכתב על ידי אלן ב. מקלרוי. בסרט מככבים דונלד פלזנס, אלי קורנל ודניאל האריס. הסרט הוא הסרט הרביעי מסדרת סרטי ליל המסכות. הסרט עוקב אחריי חזרתו של מייקל מאיירס להדונפילד אך הפעם במטרה להרוג את ביתה של לורי, כאשר הפסיכיאטר שלו ד"ר סאם לומיס מנסה לעצור בעדו.
השג לך סוס!
עלילה
מיקי מאוס ומיני מאוס נוסעים בעגלה מוזיקלית עם חבריהם הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה, עד שפיט רגל-עץ מגיע ומנסה להעיף אותם מהדרך. מיקי והוראס נאלצים לעבור דרך המסך אל הקולנוע של ימינו, ומופתעים למצוא את עצמם בעולם של צבע ותלת-ממד. מיקי ממשיך להילחם מול פיט בצד השני של המסך, ומגייס לעזרתו את הוראס (שעזב לרגע כדי לקנות ממתקים ולהשיג אייפון). הם מערימים על פיט באמצעות הפיכתו וסיבובו של המסך כדי להזיז את הזמן לאחור ולהפוך את כוח המשיכה לסירוגין, הגורם לפיט לפגוע בעצמו שוב ושוב. לבסוף המסך מתמוטט וחושף נוף של אנימציה ממוחשבת. מיקי וחבריו חוזרים לסרט וסוגרים את המסך, בעוד פיט תקוע בין הסרט לאולם הקולנוע.
ארל (כדורגל)
מועדון אתלטיקה ארל-אביניון (בצרפתית: Athlétic Club Arles-Avignon) הוא מועדון כדורגל צרפתי, הממוקם במקור בעיר ארל. המועדון נודע בעבר בשם "מועדון אתלטיקה ארל", אך בשנת 2010, הקבוצה הותקה לקומונה הקרובה אביניון ולכן אימצה גם את שמה. בעונת 2015/16 משחקת ארל-אביניון בליגה הרביעית. ב-2010/11 שיחקה בליגת העל הצרפתית לאחר 5 עונות בהן עלתה ארבע ליגות. הקבוצה משחקת באצטדיון פארק דה ספורטס, אביניון.
השג לך סוס!
הפקה
את הסרט הגתה וביימה לורן מקמולן, שהפכה לאישה הראשונה שביימה לבד סרט הנפשה של דיסני. היא התחילה לעבוד על הסרט לאחר שבמאי "ראלף ההורס", ריץ' מור, אמר לה שדיסני מחפשת כמה רעיונות של מיקי מאוס לטלוויזיה. בהיותה מחבבת את הסרטים המוקדמים של "מיקי מאוס", בעיקר בגלל הפשטות והרעננות שלהם, היא בחרה בסגנון הדומה לסגנון "הנפשת צינור גומי" של שנות ה-20 שהיה נפוץ באותה תקופה. ההנפשה המצוירת ביד, שהופקה תוך שנה ו-6 חודשים, הייתה בפיקוח אריק גולדברג, וההנפשה הממוחשבת על ידי אדם גרין. כדי להשיג את המראה של 1928, נוספו לסרט פילטרים של התיישנות וטשטוש, בעוד שלחלק ה-CG יצרו דגמים חדשים הנאמנים לעיצובי הדמויות של 1928. מראה הבגדים והמכונית של פיט נוצרו בהשראת עיצובו בסרט הקצר "ריקוד האסם" משנת 1929.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
הסרט מהווה המשך ישיר לסרט השני בסדרה לאחר שהסרט השלישי התעלם מהעלילה של שני הסרטים הראשונים. במקור הכוונה הייתה ליצור סרטים נוספים אשר עלילתם לא תהיה קשורה אחת בשנייה כאשר רק שני הסרטים הראשונים יהיו קשורים אחד לשנייה אך בגלל הביקורות השליליות וחוסר ההצלחה המסחרית של הסרט הקודם הוחלט שלא לעשות זאת.
השג לך סוס!
הפקה
במקור זמני, צוות ההפקה שילב הקלטות ארכיון של וולט דיסני, כקולו של מיקי מאוס משנת 1928 עד 1947, וחיבר אותו בדיאלוג של הדמות. עם זאת, הם לא מצאו הקלטות של המילה "אדום" (red), אז הצוות לקח שלושה צלילים ("ehh", "rrr" ו-"duh") מההקלטות של דיסני ואיחד אותם יחד.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
הסרט יצא ב-21 באוקטובר 1988. הוא גרף 17 מיליון דולר בארצות הברית, כנגד תקציב של 5 מיליון דולר וקיבל ברובו ביקורות שליליות. אך בדומה לסרטים האחרים בסדרה גם סרט זה זכה לעדת מעריצים גדולה במרוצת השנים. לסרט זה גם יצא סרט המשך.
השג לך סוס!
הפקה
"השג לך סוס!" הפך לסרט הקצר האחרון שבו מיני מאוס דובבה על ידי ראסי טיילור, כמעט שש שנים לפני פטירתה ב-26 ביולי 2019.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
עלילה
ב-30 באוקטובר 1988, מייקל מאיירס, שנמצא במצב תרדמת מזה עשר שנים מאז הפיצוץ בבית החולים של הדונפילד, מועבר באמבולנס לבית ההבראה של סמית' גרוב. אך בזמן הנסיעה באמבולנס מייקל מתעורר, שומע שיש לו אחיינית חדשה, הורג את אנשי האמבולנס ועושה את דרכו להדונפילד. הפסיכיאטר לשעבר של מייקל, סמואל לומיס, שומע על הבריחה של מייקל ורודף אחריו. הוא עוקב אחרי מייקל לתחנת דלק, שם הוא הורג את אחד העובדים וגונב את בגדיו, לאחר מכן מייקל בורח עם משאית שגנב וגורם לפיצוץ בתחנת הדלק. כתוצאה מהפיצוץ מכוניתו של לומיס נפגמת והוא לקח טרמפ בשביל להמשיך לרדוף אחרי מייקל.
השג לך סוס!
הפצה
הסרט הוקרן בבכורה ב-11 ביוני 2013 בפסטיבל סרטי ההנפשה הבינלאומי אנסי באנסי, צרפת. הסרט ערך את בכורתו בארצות הברית ב-9 באוגוסט 2013, ב-D23 Expo באנהיים, קליפורניה, וליווה בקולנוע את "לשבור את הקרח" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, שיצא לאקרנים ב-27 בנובמבר 2013.
מאז 2016, הסרט מוצג כחלק מהאטרקציה של פסטיבל הסרטים הקצרים של דיסני-פיקסאר בפארק השעשועים אפקוט של דיסני באורלנדו, פלורידה, שם הוא מוצג בתלת-ממד דיגיטלי יחד עם שני סרטים קצרים של פיקסאר. הוא גם חלק מאוסף הסרטים הקצרים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
עלילה
בינתיים ג'יימי, בתה של לורי, מתגוררת בהדונפילד עם משפחת האומנה שלה. בליל כל הקדושים, ריצ'רד ודרלין, הוריה המאמצים של ג'יימי יוצאים למסיבה ומשאירים את בתם הגדולה רייצ'ל להשגיח על ג'יימי, מה שמאלץ אותה לבטל דייט עם בן זוגה ברדי. אחרי הלימודים רייצ'ל לוקחת את ג'יימי לקנות גלידה ותחפושת של ליל כל הקדושים. מייקל מגיע להדונפילד וגונב מסכה מאותה חנות בה ג'יימי ורייצ'ל נמצאות במקרה. הוא כמעט תוקף את העובד בחנות אך הוא נסוג כאשר ג'יימי מזהירה את רייצ'ל בצרחות.
השג לך סוס!
מדיה ביתית
"השג לך סוס!" ערך את ההופעה הראשונית שלו במדיה הביתית במהדורות הבלו-ריי, בלו-ריי 3D ו-DVD של "לשבור את הקרח" ב-18 במרץ 2014. מאוחר יותר הוא הופץ בבלו-ריי באוסף הסרטים הקצרים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני ב-18 באוגוסט 2015. הסרט הקצר שוחרר מחדש בבלו-ריי/DVD/דיגיטל באוסף "Celebrating Mickey", שהופץ ב-23 באוקטובר 2018. האוסף "Celebrating Mickey" הוצא מחדש בשנת 2021 כחלק ממועדון הקולנוע של דיסני האמריקאי הבלעדי "The Best of Mickey Collection" יחד עם "פנטסיה" ו"פנטסיה 2000" (בלו-ריי/DVD/דיגיטל).
סטרימינג
הסרט היה זמין בנטפליקס בצפון אמריקה ב-25 באוקטובר 2015, הופץ כחלק מאוסף הסרטים הקצרים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר כלל גם את "קדחת הקרח" ו"Paperman". הכותר הוסר מנטפליקס ב-25 באוקטובר 2021, חמש שנים לאחר הוספתו.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
עלילה
בלילה של אותו יום רייצ'ל לוקחת את ג'יימי לשחק בתעלול או ממתק. במקביל מייקל מגיע לחברת החשמל, שם הוא הורג את אחד העובדים כאשר משליך אותו מגובה גבוה ולאחר מכן הוא מנתק את כל החשמל בעיר. בינתיים, לומיס מגיע להדונפילד ומזהיר את השריף החדש בן מיקר שמייקל חזר. בינתיים מייקל מגיע לתחנת משטרה והורג את כל השוטרים. בינתיים רייצ'ל מגלה שברדי בוגד בה עם חברתה קלי ובזמן הזה ג'יימי הולכת לאיבוד. לאחר מכן רייצ'ל יוצאת לחפש את ג'יימי ונתקלת במייקל שרודף אחריה. לאחר שהיא מצליחה לברוח ממייקל היא מצליחה גם למצוא את ג'יימי.
השג לך סוס!
סטרימינג
החל מ-12 בנובמבר 2021 הסרט הקצר, ורוב מהאחרים ששוחררו בנטפליקס, נהיו זמינים להזרמה בנפרד, מאשר כאוסף אחד, בשירות דיסני+ לכבוד יום דיסני+ הראשון.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
עלילה
השריף ולומיס מגיעים לקחת את הבנות ומחביאים אותן בביתו של השריף, שם נמצאים גם באדי וקלי כאשר הסגנית שלו שומרת עליהם. השריף ולומיס חוסמים את הבית כדי שאף אחד לא ייכנס אליו והולכים לחפש אחר מייקל. בזמן הזה מייקל מגיע אל בית השריף, שם הוא מצליח להיכנס פנימה והורג את הסגנית ואת קלי. לאחר מכן ג'יימי, רייצ'ל ובריידי מגלים את גופותיהן של קלי והסגנית ומבינים שמייקל בבית. לפניי שהם מספיקים לברוח מייקל מופיע גם בפניהם. ברדי מתחיל במאבק מול מייקל בעוד ג'יימי ורייצ'ל בורחות לעליית הגג. ברדי נהרג כתוצאה מהמאבק עם מייקל. לאחר מכן רייצ'ל וג'יימי מטפסות דרך חלון אל עליית הגג. שם מייקל שוב מופיע ומפיל את רייצל מהגג בעוד ג'יימי מצליחה לברוח.
השג לך סוס!
ביקורת
טוד מקארתי מהוליווד ריפורטר שיבח את הסרט הקצר כ"אחד מסרטי ההנפשה הקצרים השנונים והחדשניים ביותר מזה זמן רב". הוא מציין במיוחד שהסרט "מתחיל כסרט מוקדם של מיקי מאוס בשחור-לבן, אבל אחר כך פורץ את גבולותיו לצבע ולתלת-ממד בדרכים שובביות להפליא שמזכירות את טכניקות היציאה מהמסך של "השרלוק הצעיר" של באסטר קיטון ו"שושנת קהיר הסגולה" של וודי אלן. זה מנצח מוחלט". סקוט פונדס מוראייטי הסכים, ותייג את הסרט כ"מוקסם לחלוטין". דרו מקוויני מ-HitFix שיבח אותו כ"יצירה הנלווית המושלמת" ו"משעשע להפליא". הוא ממשיך בכך ש"יוצרת הסרט לורן מקמולן השיגה בצורה מושלמת את המראה והתחושה של ימיו הראשונים של הסטודיו של דיסני, וזו הפעם הראשונה שאי פעם צחקתי בקול רם ממיקי מאוס. זה סרט קצר חדשני ומדויק מבחינה טכנית, והוא גם חוגג ומפרק את היסטוריית ההנפשה של דיסני בצורה מהנה מאוד".
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס
עלילה
נרדפת אחריי מייקל, ג'יימי רצה ברחוב ומוצאת את לומיס. מייקל מנצל את ההזדמנות והורג גם את לומיס בעוד רייצ'ל מצליחה לברוח לתוך הבניין של בית הספר. ג'יימי מטפסת במדרגות הבניין אך נופלת. מייקל מנצל את ההזדמנות ומנסה להרוג אותה אך רייצ'ל מופיעה לפתע, מכה אותו עם מטף לכיבוי אש והשתיים מצליחות לברוח. בינתיים הן תופסות טרמפ ובדרך הן פוגשות את המשטרה אשר בדרך לתגבר את השריף. אך מייקל שוב בעקבותיהן, הוא מטפס על גג המשאית והורג את כולם מלבד את רייצ'ל וג'יימי. רייצ'ל וג'יימי נכנסות לתוך המשאית בזמן הזה ובורחות איתה בעוד מייקל נשאר על גג המשאית. רייצ'ל בולמת בלימה חזקה ומפילה את מייקל מהמשאית ולאחר מכן דורסת אותו ומעיפה אותו רחוק. בינתיים השריף, המשטרה ולומיס מגיעים לזירת האירוע. לאחר מכן מייקל מתעורר אחריי שג'יימי נוגעת בידו וכולם פותחים נגדו באש עד שהוא מתמוטט.
לאחר מכן השריף ולומיס מחזירים את הבנות לבית שלהן. כשהן חוזרות הביתה הוריהן חוזרים גם הם ומנסים להרגיע אותן לאור האירועים הטראומתיים. לאחר מכן אימה האומנת של ג'יימיי עולה איתה לחדר שלה אך לפתע היא מוצאת את עצמה מותקפת על ידי ג'יימי. לומיס ששומע רעשים מלמעלה רואה את ג'יימי, עומדת בראש המדרגות ואוחזת במספריים מדממים, בדיוק כפי שנראה מייקל שרצח את הוריו. לומיס מנסה לירות בג'יימי אך השריף עוצר אותו בעוד שאר בני המשפחה מביטים באימה במתרחש.
אחד באפריל
אחד באפריל הוא תאריך המוכר בארצות רבות כ"יום הכזבים הבין־לאומי" או "יום השוטים" (באנגלית: "April Fools' Day"), ובו נוהגים אנשים לספר בדותות כדי לנסות להתל באחרים.
קורבנה של מתיחת אחד באפריל קרוי באנגלית "April Fool" (שוטה של אפריל), באיטלקית "Pesce d'aprile" ובצרפתית "Poisson d'avril" (דג של אפריל).
חלק מכלי התקשורת נוהגים לפרסם גם הם בדותות ביום זה, ולכן גם הודעות אמיתיות המתפרסמות בו מעוררות לעיתים חוסר אמון. שירות Gmail למשל, נחשב בעיני רבים לכזב למשך ימים ספורים, כיוון שההודעה של חברת גוגל על הפעלתו פורסמה באחד באפריל.
מקור המנהג
מקורם של מנהגי אחד באפריל אינו ידוע באופן ודאי, אם כי ישנן כמה השערות בנושא זה.
בממלכה המאוחדת החלו לציין מועד זה בהקף נרחב בתחילת המאה ה-18, אם כי אזכור ראשון שלו בכתב מופיע ברשימותיו של ג'ון אוברי משנת 1686, וככל הנראה המנהג הגיע לממלכה המאוחדת מגרמניה באמצע המאה ה-17.
הדיוויזיה השביעית (מצרים)
דיוויזיה 7 היא דיוויזיית חיל רגלים בצבא מצרים. בסיסיה ממוקמים באזור הקילומטר ה-101 (101 ק"מ ממזרח לקהיר).
מלחמת ששת הימים
הרכב הדיוויזיה היה:
הדיוויזיה לחמה לעצירת פריצת אוגדה 84 של צה"ל לרצועת עזה, ח'אן יונס ורפיח. לאחר כישלונה לעצור את ההתקדמות הישראלית, נכשלה הדיוויזיה גם במניעת כיבושם של אל עריש, שדה התעופה שלה וביר לחפן על ידי צה"ל. במהלך הקרבות ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות ואיבדה את כושר הלחימה שלה.
לאחר המלחמה טענו מפקדיה, כי חיילי הדיוויזיה סבלו מאימון לקוי, נשק מיושן ומהעדר מוחלט של הגנה אווירית.
מלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים השתתפה במבצע באדר - צליחת תעלת סואץ ובלחימה בגדה המזרחית שלה במסגרת הארמייה המצרית השלישית. על הדיוויזיה פיקד בריגדיר גנרל אחמד בדאווי (שהיה במלחמת ששת הימים קצין המבצעים של הדיוויזיה), הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה המצרית השלישית והיא כללה שלוש חטיבות:
ערב המלחמה נפרשו כוחות הדיוויזיה באזור שלופה (בין האגם המר הגדול והעיר סואץ) ומטרתם הייתה כיבוש האזור המוביל למעבר הגידי. כוחות מדיוויזיה 7 היו הראשונים בצבא המצרי שהצליחו לצלוח את תעלת סואץ ולהשתלט על שטח בגדה המזרחית של התעלה. בסיום המלחמה נמנתה דיוויזיה 7 על כוחות הארמייה השלישית שכותרו על ידי צה"ל.
אורנה עוזיאל
אורנה עוזיאל (נולדה ב-1960) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בקפיצה לרוחק. שיאה האישי (6.13 מטר), היה באותה העת התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (6.14 מטר).
ביוגרפיה
עוזיאל התאמנה בקבוצת הפועל רמת גן.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה עוזיאל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.78 מטר, לפני מיה קלה בנצור (5.68 מטר) וסיגל קשת מאס"א תל אביב שקבעה שיא ישראלי חדש לנערות גילאי 14 של 5.66 מטר.
במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו ברמת גן במאי 1979 זכתה עוזיאל במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 6.13 מטר. היא ניתרה למרחק זה פעמיים והייתה קרובה לשיא הישראלי בן ה-8 שנים של אסתר רוט-שחמורוב בס"מ אחד (6.14 מטר), במדליית זהב זכתה אלופת הבלקן דואינה אנטון מרומניה (6.41 מטר) ובמדליית ארד זכתה איירן שולרוף (מלק) מישראל שקבעה שיא אישי חדש של 5.89 מטר. הייתה זו התוצאה החמישית בטיבה באותה שנה באסיה.
שמואל צבי הולצמן
שמואל צבי הולצמן (1883 (לערך), ירושלים - 9 בדצמבר 1960, רחובות) היה איש עסקים חרדי, ממייסדי חברת "אל-ההר".
ביוגרפיה
הולצמן נולד בעיר העתיקה בירושלים ולמד בישיבת תורת חיים. כתחביב טיפח גינת פרחים על גג ביתו. בגיל 15 שלחו אותו הוריו לארצות הברית כדי ללמוד לרבנות. לאחר שהותו בארצות הברית הוא נסע לאוסטרליה, בה עסק בחיפוש זהב והקים מכרה זהב, לו קרא "הר ציון". במהלך חייו נדד ברחבי העולם ועסק במלאכות שונות ומגוונות. הוא אף בילה זמן מה באמריקה ובדרום אפריקה.
בשנת 1903 חזר לארץ ישראל, והקים את "הפרדס לגידולים מיוחדים" בראשון לציון. באותה תקופה הביא לארץ ישראל כמאה זנים של צמחים טרופיים מהמזרח הרחוק, מרביתם מסינגפור. בין הגידולים שהביא היו זנים רבים של בננות, שייבואם פתח את גידול הבננות החקלאי בארץ ישראל, ושתילים של עץ הפומלו שהביא מתאילנד.
ב-1905 נישא לאיילת, בתו של אברהם זאב גורדון.
בשנת 1912 הביא הולצמן לארץ ישראל 11 יענים לשם ייצור נוצות עבור נשות מצרים. ב-1914 יצא עם אשתו ושלושת ילדיו לאוסטרליה, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נותרה המשפחה באוסטרליה ללא יכולת לחזור. בשנות המלחמה הושמדה להקת היענים והעצים בפרדס נבלו. המשפחה נשארה בעיר פרת' באוסטרליה עד שנת 1927 והשתלבה בקהילה היהודית במקום. בשנת 1924 הוא נתמנה לשופט במערב אוסטרליה, תפקיד בו החזיק גם לאחר עוזבו את אוסטרליה, בעת הגיעו לביקור. כמו כן הוא כיהן כחבר המועצה החקלאית באוסטרליה.
בקיץ 1927 חזרה המשפחה לארץ. הולצמן הקים מחדש את הפרדס לגידולים מיוחדים ברחובות, שהכיל עתה כ-200 זנים של פירות וצמחים שונים שאסף ברחבי העולם והביא עימו ארצה, בהם פומלות, בוטנה (פיסטוק), פקאן, טנג'לו (הכלאה בין טנג'רין לפומלה או אשכולית) ועוד.
בשנת תרצ"ב (1932) ייסד יחד עם יצחק צבי רקובסקי ואברהם אפשטיין חברה בשם "אל ההר" שמטרתה להקים יישובים חדשים בהר חברון. בשם החברה קנה אדמות רבות, ביניהן את אדמות מגדל עדר שננטשה במאורעות תרפ"ט. תוכניתו הייתה להקים יישובים שיתפרנסו ממשק חקלאי מעורב וקיים. היישוב הראשון נקרא "כפר-עציון" על שמו (בגרמנית, "הולץ" פירושו עץ). בהמשך, האזור כולו כונה גוש עציון.
החברה הביאה למקום קבוצת פועלים, הקימה משתלה והתחילה להכשיר קרקעות. על הכביש הראשי ירושלים-חברון הקים הולצמן מבנה בן שני חדרים ששימש כמרפאה. כרופא שימש בנו, מאיר שמעון, אשר בא לשם כך במיוחד מאנגליה. תקוותו הייתה כי עזרה רפואית שתוגש לערביי המקום, תביא לקרוב לבבות. הקמת היישוב החדש לוותה בקשיים רבים ולאחר פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 ננטש רעיון ההתיישבות במקום. כפר עציון הוקם לבסוף ב-1943 על ידי קק"ל.
כישלון ההתיישבות בהר הותיר את הולצמן במצב כלכלי קשה. בשנת 1938 נסע עם אשתו לאנגליה, וב-1939 עסק בכריית זהב בגיאנה הבריטית. בשנת 1951 חזר ארצה.
יצחק כהן (חבר הכנסת)
יצחק (איציק) כהן (נולד בב' בתשרי ה'תשי"ב, 2 באוקטובר 1951) הוא איש מפלגת ש"ס שהיה מטעמה חבר הכנסת, שר הבינוי והשיכון, שר ללא תיק (בפועל שר במשרד האוצר) ושר הממונה על שירותי הדת במשך שלוש קדנציות.
פוליטיקה
לאחר שהשתחרר היה ממקימי מפלגת ש"ס ב-1982. משנת 1983 היה חבר מועצת העיר אשקלון (שתי קדנציות וחצי), ומרכז "מעיין החינוך התורני" (מוסדות החינוך של תנועת ש"ס). בשנת 1996 נבחר לכנסת מטעם סיעת ש"ס, וכיהן בה עד חודש אפריל 2021. בכנסת ה-15 כיהן בממשלת ברק כשר הדתות (עד פרישת ש"ס מהקואליציה ב-11 ביולי 2000), ובממשלת שרון הראשונה כסגן שר האוצר (מ-2 במאי 2001).
בויוס
בויוס או בויוז הוא מאפה טורקי ממקור יהודי ספרדי, המזוהה בפרט עם העיר איזמיר, טורקיה.
יצחק כהן (חבר הכנסת)
פוליטיקה
עם הקמת הממשלה ה-31, ב-4 במאי 2006, מונה כהן לתפקיד שר לענייני דתות במשרד ראש הממשלה. וכחבר בועדת השרים לענייני ביטחון לאומי, המכונה באמצעי התקשורת וידועה בציבור כ"הקבינט המדיני-ביטחוני"
מאז היבחרו פעלה מפלגת ש"ס להקמתו מחדש של משרד הדתות, וב-14 בינואר 2008, עם הקמתו וחידוש עצמאותו של המשרד לשירותי דת, מונה לעמוד בראשו.
בויוס
מקובל להגיש את הבויוס לצד תה שחור וביצה קשה עם פלפל שחור.
יצחק כהן (חבר הכנסת)
פוליטיקה
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השלישי ברשימת ש"ס לכנסת.
בויוס
מקור
כמעט כל המקורות מסכימים כי מקורו של הבויוס במטבח היהודי ספרדי. מקור המאכל בקהילה היהודית שהתיישבה באימפריה העות'מאנית לאחר שגורשה מספרד בשנת 1492. היהודים התיישבו במספר רב של ערים עות'מאניות בולטות בתקופה, וביניהן בלטה במיוחד איזמיר כאחד היעדים העיקריים. הסברים אלה נתמכים על ידי נוכחותו של מאפה דומה מאוד במסורות הקולינריות של מדינות אחרות שהושפעו מהתרבות הספרדית כדוגמת ארגנטינה, צ'ילה, פרו ומקסיקו, שבהן הבולוס פופולריים במיוחד בקרב יהודים ספרדיים, לרוב עם מילוי גבינה ותרד. הן בספרדית של תקופת הרנסאנס והן בשפת הלאדינו פירוש המילה בולוס הוא "צרור, חבילה".
יצחק כהן (חבר הכנסת)
פוליטיקה
כהן שייך לאגף המתון בש"ס, ונחשב למקורבו של אריה דרעי. במאי 2013 קרא במכתב לראש הממשלה לדו-שיח עם הליגה הערבית על בסיס יוזמת השלום שלה, והיה הראשון בסיעת ש"ס שהביע בפומבי עמדות שמאל. בממשלה ה-32 ויתר כהן על כהונת שר לטובת עמיתו לסיעה יעקב מרגי, ומונה לסגן שר במשרד האוצר. ביוני 2013 בחרה בו הכנסת כאחד משני נציגיה בוועדה לבחירת שופטים. בנובמבר 2013 זכה באות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המבצעת.
בויוס
מקור
עד לאחרונה, כל האופים שהכינו בויוס באיזמיר היו בני הקהילה היהודית של העיר, והאופים הנוכחיים הוכשרו כולם על ידי אברהם אוסטה, ששמו מהדהד עד היום בסלוגנים השיווקיים שאומצו על ידי חלק מהאופים הללו, המשווקים את ה"בויוס של אברהם אוסטה".
יצחק כהן (חבר הכנסת)
פוליטיקה
בבחירות לכנסת ה-19 הוצב כהן במקום הרביעי בעקבות חזרתו של אריה דרעי לש"ס, כהן מונה לכהן כיו"ר ועדת האתיקה ובנוסף לזה הוא מכהן כחבר בוועדת הכספים וכיו"ר ועדת המשנה שלה האמונה על שוק ההון. בבחירות לכנסת ה-20 הוצב כהן במקום השני ברשימת ש"ס ובממשלה שהוקמה אחריהן מונה לסגן שר במשרד האוצר. ב־22 בפברואר 2018 הפסיק כהן את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן" על מנת לאפשר לדני סיידה לכהן בכנסת.
בויוס
הכנה
בצק הבויוס עשוי מתערובת של קמח, שמן חמניות ומעט טחינה. לאחר שמערבבים את המרכיבים השונים, לשים את העיסה ביד, מגלגלים אותה לכדור ומניחים אותו בצד למשך שעתיים. לאחר מכן משטחים את העיסה לרוחב צלחת ומשאירים אותה שוב לנוח. לאחר מכן לשים את הבצק שוב ופותחים אותו פעם נוספת, ואז יוצרים ממנו גליל ומשאירים אותו לנוח למשך מספר שעות. כאשר העיסה עדיין רכה אך עומדת להתפצל לחתיכות, בוצעים ממנה כדורים קטנים, מכניסים לשורות של מחבתות קטנות ומשרים בשמן צמחי בין חצי שעה לשעה. לאחר מכן, העיסה מקבלת צורה אליפטית במרקם שמזכיר מילפיי. לאחר מכן מכניסים את הכדורים הקטנים על מגש לתנור בטמפרטורה גבוהה מאוד עם מלית של גבינה או תרד או ללא מלית כלל.
יצחק כהן (חבר הכנסת)
פוליטיקה
בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום השני וכך גם לקראת הכנסת ה-22 והכנסת ה-23. עם הקמת הממשלה נותר סגן שר האוצר. באוקטובר 2020, לאחר התפטרות יעקב ליצמן מתפקיד שר השיכון, הוחלט שכהן ימלא את מקומו כשר ויקודם גם לשר במשרד האוצר. בנובמבר אותה השנה, לקראת חזרת ליצמן לתפקידו, התפטר כהן מתפקידיו כשר וחזר לכהן כסגן שר האוצר.
חיים אישיים
אחיו הבכור - (מינו) - שירת בחיל ההנדסה ונהרג בפעילות צבאית ב-1956, בהיותו כבן עשרים.
גר באשקלון, נשוי לברוריה ולהם עשרה ילדים.
בן ציצית הכסת
בן ציצית הכסת היה מעשירי ירושלים בדור של חורבן בית שני. מוזכר בספרות המדרש והאגדה מספר פעמים. באבות דרבי נתן (פרק ו) נמנה בן ציצית הכסת כאחד האנשים המכובדים ביותר בירושלים בימיו של רבן יוחנן בן זכאי ורבי אליעזר בן הורקנוס. לצדו מצוינים כלבא שבוע ונקדימון בן גוריון.
גם בתלמוד הבבלי על מסכת גיטין (נו, א) נמנה בן ציצית הכסת כאחד מעשירי ירושלים הגדולים לצד כלבא שבוע ונקדימון בן גוריון. התלמוד מספר שמחסני המזון של שלושת העשירים הללו יכלו להזין את העיר במצור כעשרים שנה.
במדרש בראשית רבה (פרק צח, ח) נכתב שנמצאה בירושלים מגילת יוחסין ולפיה "בית ציצית הכסת" הם מצאצאיו של אבנר בן נר. נראה שהדברים מכוונים אל בן ציצית הכסת. הנחה זאת מתעצמת לאור העובדה שלצד יחוסו של בן ציצית הכסת נכתב גם על יחוסו של כלבא שבוע. כפי שראינו לעיל כלבא שבוע ובן ציצית הכסת נמנו יחדיו מספר פעמים ולכן סביר שהמילים 'בית ציצית הכסת' מכוונים אל 'בן ציצית הכסת'.
מקור השם בן ציצית הכסת
התלמוד (במסכת גיטין דף נו עמוד א) גם מספר על מקור השם בן ציצית הכסת. הסבר אחד הוא ש"ציצית בגדו הייתה נגררת על (כרים ו) כסתות" על מנת שלא תתלכלך. הסבר אחר המופיע בתלמוד הוא שבן ציצית היה מסב עם גדולי רומא כלומר עם ראשי השלטון הרומאי על מטה של כסף בראש כל גדולי ישראל. ייתכן שהיה זה במשלחת של יהודים מארץ ישראל לרומא.
המנון גאורגיה
חירות (בגאורגית: თავისუფლება, תאוויסוּפּלובָּה) הוא ההמנון הלאומי של גאורגיה. ההמנון אומץ בשנת 2004 יחד עם דגל לאומי חדש וסמל חדש. שינוי סמליה הלאומיים של גאורגיה היה בעקבות מהפכת הוורדים, הפיכה בשלטון בגאורגיה שנעשתה ללא שפיכות דמים. הפזמון נלקח מהאופרות הגאורגיות אבשלום ואתרי ודאיסי ("רדת הלילה"), שהולחנו על ידי המלחין הגאורגי, זכריה פליאשווילי. מילות ההמנון נכתבו על ידי דוד מאר'ראדזה (დავით მაღრაძე).
היסטוריה
ההמנון הגאורגי החדש אומץ על ידי הפרלמנט של גאורגיה ב-20 במאי 2004, חמישה חודשים בדיוק לאחר הורדתו של אדוארד שוורדנדזה מהשלטון בגאורגיה. הצעת החוק לשינוי ההמנון הוצעה לראשונה בכינוס המושב הפרלמנטרי השישי ב-22 באפריל 2004, על ידי שר התרבות, גיאורגי גאבאשווילי והפזמון הושמע לנציגים מיד אחר כך.
אפרים שלום
אפרים שלום (17 בינואר 1934 - 17 באוגוסט 2017) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כמזכיר תנועת המושבים והיה חבר הכנסת בכנסת ה-11 מטעם המערך.
ביוגרפיה
שלום נולד בעיראק וגדל באיראן, עד לעלייתו לישראל בשנת 1950 והתיישבותו במושב בית עזרא. בתום שירות צבאי בנח"ל, התמסר לעבודת המושב והתקדם במסגרותיו. בשנים 1954–1957 נבחר לשמש מרכז המושב ולאחר מכן, כמזכירו.
בשנים 1959–1977 כיהן כחבר במועצת המועצה האזורית באר טוביה.
במקביל לפעילותו הציבורית, עבד שלום בתעשייה בדרומה של ישראל והיה מרכז מפעל אזורי לאספקה (1961–1962) ומנהל ארגון קניות של מושבי הדרום והמפעלים האזוריים (1962–1977). מעבודתו זאת פרש עם היבחרו למזכיר תנועת המושבים ב-1977. הוא שימש מזכיר התנועה עד 1984, עת החל את כהונתו כחבר הכנסת ה-11 (1984–1988). בכנסת כיהן מטעם המערך, לאחר חברות ארוכת שנים במפא"י ומפלגת העבודה. בתקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים וועדת הכלכלה.
בשנים 1999-1989 היה שלום מנכ"ל מועצת הירקות ובנוסף שימש כדירקטור בחברות אגרקסקו וק.א.ל.. בעשור הראשון של המאה ה-21 שימש שלום חבר במועצת ארגון מגדלי הירקות וחבר ועדת הביקורת של הארגון.
התגורר במושב בית עזרא.
הנכס
עלילת הספר
הספר מתאר ביקור בן שבוע בפולין של סבתא ונכדתה, הנוסעות לאתר נכס שהיה שייך למשפחה לפני מלחמת העולם השנייה. הטיול, שבמשך שנים נמנעה הסבתא לקיים בגלל זכרונותיה מהשואה, לבסוף יצא לפועל כדי להחזיר את רכושם האבוד של המשפחה. אך לטיול מגיע במקרה גם "קרוב רחוק" של אביה המנוח של הנכדה, ששומע על התוכניות להחזיר את הרכוש ומפתח מזימה כדי לקחת אותו לעצמו. מלבד זאת, בזמן שהנכדה שוטטה ברחובות ורשה היא פגשה במקרה צייר קומיקס שעובד כמדריך סיורים בעקבות השואה, וביניהם מתפתח קשר רומנטי. הקשר הרומנטי הזה מתנגש עם סיפור רומנטי נוסף, אלא הפעם מכיוון הסבתא - מתברר כי סיבת הטיול הייתה כדי שתוכל למצוא את אהובה מלפני המלחמה, שהמשיך לחיות בפולין ללא ידיעה שאהובתו עוד חיה.
פרסים וביקורות
הספר יצא לאור בשנת 2013 בשתי מהדורות בו זמנית: באנגלית תחת השם "The Property" בהוצאת "Drawn and Quarterly" ובעברית בהוצאת עם עובד. לאחר זמן לא רב הוא זכה בפרס ספר הקומיקס הזר הטוב ביותר בפסטיבל לוקה שבאיטליה, פסטיבל שבין היתר מדרג ומעניק פרסים לספרי קומיקס מרחבי העולם. בשנת 2013 נבחר על ידי אתר אמזון לאחד מעשרת ספרי הקומיקס הטובים של השנה ובשנת 2014 זכה הספר בפרס חבר השופטים בפסטיבל אנגולם ה-41 לקומיקס בצרפת. שיא התהילה של הספר הגיע באותה שנה כאשר זכה בפרס אייזנר, הפרס היוקרתי ביותר שספר קומיקס יכול לקבל, בקטגוריית "Best Graphic Album—New". מלבד פרסים רבים, גם מבקרי ספרות וקומיקס רבים היללו את הספר. עופרה עופר אורן כתבה באתר סופרת סופרים כי "מי שרגיל לסיפורים מסופרים, לא מצוירים, עשוי לחשוב שציורים של מקומות, הבעות פנים, תנוחות גוף, נופים, הופכים אותם לקונקרטיים ומוחשיים מדי, וכי מראה העיניים עלול לשלול מהקורא את היכולת לראות הכול בעיניי רוחו. לא כך בספר הזה. הציורים שבו משאירים מידה לא מעטה של חופש. הם שטוחים, לכאורה כמעט סכמתיים, ועם זאת גם ספציפיים מאוד. לא רק שאינם שוללים את האפשרות לדמיין, אלא אפילו מעוררים אותה – לא כמו בקולנוע, למשל, ששם פניו של השחקן ומראה גופו המסוים משתלטים לגמרי על הדמות וכובשים אותה." רייצ'ל קוק כתבה באתר אובזרוור על הספר "אני יודעת שאנחנו רק ביולי אבל אני בטוחה שבסופו של דבר זה יהיה הרומן הגרפי של השנה".
תת-סדרה
ניסוח פורמלי
תהא סדרה כלשהי, ותהא  סדרה עולה ממש של מספרים טבעיים. אז הסדרה נקראת תת-סדרה של. המספרים הם האינדקסים של תת-הסדרה.
גבול של תת-סדרה
סדרת האינדקסים בתת-סדרה שואפת תמיד לאינסוף, ולכן ההתנהגות של תת-הסדרה באינסוף כרוכה בזו של הסדרה המקורית.
l\, נקרא גבול חלקי של הסדרה אם קיימת תת-סדרה של  המתכנסת ל-l\,. הגבולות החלקיים של סדרה נקראים נקודות הצטברות שלה. אכן, l\, הוא גבול חלקי אם ורק אם בכל קטע פתוח סביבו ישנם אינסוף איברים של הסדרה. קבוצת נקודות ההצטברות היא קבוצה סגורה.
סדרה מתכנסת (במובן הרחב) אם ורק אם כל הגבולות החלקיים שלה שווים. כך למשל הסדרה מתכנסת ל-3, ולכן כל תת-סדרה שלה, למשל, מתכנסת לאותו מספר. הסדרה מתבדרת, אולם תת-הסדרה שלה , מתכנסת ל-5. לכן, אם ידוע שסדרה מתכנסת, אז אפשר לחשב את הגבול שלה דרך חישוב הגבול של תת-סדרה.
לכל סדרה יש לפחות גבול חלקי אחד, סופי או אינסופי. הסיבה לכך היא שאם הסדרה חסומה אז יש לה תת-סדרה מתכנסת לפי משפט בולצאנו-ויירשטראס, ואם היא אינה חסומה, אז קל לבנות מאיבריה תת-סדרה שמתכנסת לגבול אינסופי.
גבול עליון וגבול תחתון
גבול עליון של סדרה חסומה של מספרים ממשיים מוגדר כחסם העליון של קבוצת הגבולות החלקיים שלה, ומסומן ב-  או. למעשה, ניתן להוכיח שהגבול העליון הוא בעצמו גבול חלקי ולכן הוא הגבול החלקי המקסימלי של הסדרה. באופן אנלוגי, גבול תחתון של סדרה חסומה מסומן ב- או, והוא הגבול החלקי המינימלי שלה. עבור סדרה שאינה חסומה, ניתן להוכיח שיש לה תת-סדרה מתכנסת במובן הרחב ל-+\infin או -\infin, ולכן הגבול העליון או התחתון שלה מוגדרים במובן הרחב כאשר +\infin הוא כגבול החלקי הגדול ביותר ו--\infin הוא הגבול החלקי הקטן ביותר.
גבול עליון זהה לגבול של סדרת החסמים העליונים של זנבות הסדרה. באופן פורמלי: תהי \ (a_n) סדרה. נגדיר סדרה חדשה \ (b_m) באופן הבא -. הסדרה \ (b_m) יורדת, ולכן מתכנסת לגבול, שהוא הגבול העליון של \ (a_n).
קלאודיו טפארל
קלאודיו אנדרה מרגן טפארל (בפורטוגזית: Cláudio André Mergen Taffarel; נולד ב-8 במאי 1966 בסנטה רוסה שבריו גראנדה דו סול) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, אשר שיחק כשוער. הוא ממוצא גרמני ואיטלקי, והוא היה שותף לזכייתה של ברזיל במונדיאל 1994, כאשר עמד בשערה של הנבחרת. משמש כיום כמאמן שוערים בנבחרת ברזיל ובליברפול מהפרמייר ליג.
ברמת המועדונים, טפארל שיחק תחילה בברזיל במדי אינטרנסיונל (1984–1990), משם עבר לאיטליה לשחק במדי פארמה בשתי קדנציות (1990–1993, 2003-2001). בין התקופות שלו בפארמה, עבר טפארל לשחק ביריבתה, רג'אנה. אחרי רג'אנה, חזר טפארל לשחק במולדתו, במדי אתלטיקו מיניירו בין השנים 1994 ל-1997. גלאטסראיי הטורקית רכשה אותו ב-1998, והוא נשאר במועדון עד שנת 2001, משם המשיך לסיים את הקריירה שלו בקבוצתו הקודמת, פארמה.
טפארל הוא השוער עם המספר הרב ביותר של הופעות בנבחרת, עם 106 משחקים בינלאומיים. חוץ ממונדיאל 1994 בו זכה עם ברזיל, הוא שיחק גם בטורנירי הגמר של מונדיאל 1990 ומונדיאל 1998. טפארל היה שוערה של ברזיל, גם במהלך שתי הזכיות שלה בקופה אמריקה ב-1989 ו-1997.
במהלך מונדיאל 1994 בארצות הברית, ספג טפארל שער אחד בלבד בשלב המוקדם ושניים נוספים בשלבי ההכרעה (לא כולל 2 בעיטות פנדל בגמר). כמו כן, זכה טפארל עם ברזיל במקום השני במונדיאל 1998 בצרפת. בחצי הגמר של הטורניר, במשחק נגד נבחרת הולנד בכדורגל, הוא עמד מעולה בין הקורות אחרי שעצר שתי בעיטות פנדל, בבעיטות ההכרעה, בהן ברזיל ניצחה 2–4. אחרי פרישתו ממשחק ב-2003, הציע מאמנו לשעבר בנבחרת, קרלוס אלברטו פריירה, לארגן לכבודו משחק פרידה בינלאומי. טפארל סירב לשחק, לאחר שהצהיר שהוא לא מעוניין להשתתף באירוע כזה גדול בגין פרישתו. טפארל כן חזר לשחק יחד עם עמיתו לשעבר לנבחרת, רומאריו, בסוף שנת 2004, נגד מקסיקו בלוס אנג'לס במשחק להנצחת הניצחון במונדיאל 1994.
ז'אק אודיאר
ז'אק אודיאר (בצרפתית: Jacques Audiard; נולד ב-30 באפריל 1952) הוא במאי ותסריטאי קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
עם זאת, בנעוריו גילה חשדנות כלפי עולם הקולנוע ורצה להיות מורה. הוא למד ספרות ופילוסופיה בנאנטר, ובחופשים עבד לפרנסתו כעוזר עריכה. לבסוף אודיאר פרש מלימודיו ונמשך לתעשייה הקולנועית. בשנות ה-80 הוא כתב עשרות תסריטים לסרטים שזכו להצלחה גדולה, בהם: ''Réveillon chez Bob! and Mortelle randonnée, Baxter, Fréquence Meurtre, Saxo''. ובראשית שנות התשעים החל לביים בעצמו.
פרסים והערכה
ב-2015 זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן עבור סרטו "דיפאן".
סגנון
אודיאר נוהג להתכתב עם ז'אנרים מוכרים כמו מלודרמות, מותחני פשע, מותחנים פוליטיים ומערבונים. סרטיו משלבים אלמנטים קודרים ואפלים, טרנסגרסיה וחיים בשוליים, עדינות לצד אלימות בוטה, פיוט, הומור ואימה. בסרטיו הוא מנסה לערער מוסכמות חברתיות, מיניות, מוסריות ואסתטיות.
ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס
ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס (באנגלית: Halloween 5: The Revenge of Michael Myers) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 1989, אשר נכתב ובוים על ידי דומיניק אותנין-ג'ירארד. הוא הסרט החמישי בסדרת סרטי ליל המסכות ובו מככבים דונלד פלזנס ודניאל האריס. הסרט מתרחש שנה אחריי אירועי הסרט הקודם ובו מייקל מאיירס רודף אחריי אחייניתו.
הסרט היה מוכר בעיקר בשם "ליל המסכות 5", כאשר המשפט "הנקמה של מייקל מאיירס" שימש בעיקר כדי לפרסם את הסרט בפלטפורמות שונות.
הסרט יצא לאקרנים ב-13 באוקטובר 1989 וגרף 11.6 מיליון דולר כנגד תקציב של 6 מיליון דולר מה שהפך אותו באותה העת לסרט הכי מרוויח בסדרה. בנוסף הוא גם קיבל ביקורות שליליות אך למרות זאת יצא לו סרט המשך.
עלילה
לאחר שבסרט הקודם מייקל נורה ופוצץ על ידי דינמיט מייקל מצליח לברוח מהפיצוץ הוא פוגש בנזיר מקומי שמטפל בו לאחר שהתמוטט ושקע בתרדמת. אחריי שנה, מייקל מתעורר מהתרדמת ודוקר את הנזיר בסכין. לאחר מכן הוא חוזר חזרה להדונפילד על מנת לנסות לרצוח שוב את האחיינית שלו, אותה ניסה לרצוח בסרט הקודם.
בינתיים ג'יימי, האחיינית שלו מאושפזת במרפאת ילדים לאחר שסבלה מטראומות קשות, סיוטים והתקפים פסיכוטים בעקבות המפגש עם מייקל. אימה המאמצת אותה דקרה בסרט הקודם הצליחה להתאושש מהפציעה. למרות מה שקרה לה עם מייקל ג'יימי מוצאת את עצמה חשה געגועים למייקל ולומיס משכנע את ג'יימי שמייקל בחיים ושהוא הצליח לחמוק מהפיצוץ. בינתיים מייקל דוקר את אחותה האומנת של ג'יימי עם מספריים כנקמה על כך שניסתה להרוג אותו בסרט הקודם. לאחר מכן הוא עוקב אחר חברתה טינה ואחר בן זוגה מייק. מייקל הורג את מייק עם מגרפה ומתחזה אליו כאשר הוא עוטה מסכה שעטה מייק לפניי כן ובכך טינה לא מגלה על מייקל.
לאחר מכן טינה וחבריה הולכים למסיבת ליל כל הקדושים בעוד טינה לא מרגישה בטוחה. בינתיים ג'יימי מצליחה להתעשת על עצמה והיא הולכת להזהיר את טינה בעקבות דבריו של לומיס. בינתיים מייקל מגיע למסיבה ורואה את חבריה של טינה מקיימים יחס מין. הוא מכה אותם במגרפה וכורת את ראשיהם עם חרמש. טינה מוצאת את גופותיהם של חבריה והולכת לדווח על כך לסגני המשטרה. בדרך היא נתקלת במייקל שרודף אחריה ובכך מגלה שהוא בחיים. טינה בורחת ממייקל ובינתיים נתקלת בג'יימי וחברתה בילי שבאו להזהיר אותה ובכך מייקל מתחיל לרדוף אחר ג'יימי אך מתנגש בעץ. טינה מנצלת את ההזדמנות כדי לפתות את מייקל להתקרב אליה ובכך מאפשרת לבילי וג'יימי לברוח. בינתיים לומיס מגיע וביחד עם ג'יימי הם מחליטים לעצור את מייקל לתמיד.
בעזרתה של ג'יימי, לומיס מפתה את מייקל להגיע בחזרה לבית ילדותו הנטוש כאשר הוא אורב לו עם קצין משטרה. מייקל מגיע לבית והורג את קצין המשטרה ולאחר מכן הוא מפיל את לומיס ומשליך אותו מעל מעקה מדרגות. לומיס מנסה שוב להתקרב למייקל אך הפעם משתמש בג'יימי כפיתיון על מנת לירות בו עם אקדח שמכיל חצים מרדימים. התכנית מצליחה ולומיס מצליח להשתלט על מייקל ומכה אותו עם קרש עץ אך לרוע מזלו הוא מקבל שבץ מוחי.
בינתיים מייקל נלקח למעצר, שם הוא יושב שהוא כבול באזיקים ומחכה שיעבירו אותו לכלא, שם צפוי לרצות מאסר עולם. בינתיים אחד השוטרים מתכונן לקחת את ג'יימי הביתה אך באותו זמן מגיע אדם לבוש בשחור שפותח בירי בתחנת המשטרה וגורם למותם של השריף ושל שלושה שוטרים נוספים. ג'יימי רואה את גופותיהם של השוטרים ואת התא של מייקל במעצר ריק ופורצת בבכי לאחר שמבינה מה קרה.
פיגוע המונית בצומת מי עמי
פיגוע המונית בצומת מי עמי הוא פיגוע שבוצע ב-1 במרץ 2001, סמוך לשעה 14:00, על ידי מחבל פלסטיני, זייד אל-כילאני, איש חמאס, שפוצץ מטען חבלה שנשא בתוך מונית שירות בקו תל אביב-עפולה, בצומת מי עמי שבכביש ואדי עארה. כתוצאה מהפיגוע נהרג אזרח אחד, ו-9 אחרים, בהם המחבל, נפצעו.
בחקירת האירוע התברר שהמחבל אחראי גם לשני פיגועים קודמים, האחד שבו דקר את יעקב בן דיין קצין צה"ל בשוק הכרמל בתל אביב, והשני שבו הניח מטען בדוכן שווארמה ברחוב אלנבי בתל אביב. למעשים אלה, קיבל המחבל סיוע למעשיו מאנג'ליקה יוסופוב, יהודיה ישראלית, תושבת חולון.
רקע
זייד אל-כילאני, פלסטיני תושב הכפר סיריס שבין הערים שכם וג'נין, נהג לשהות בישראל באופן בלתי חוקי, ולמד עברית על בוריה. למחייתו עבד בתחומי הקו הירוק בעבודות מזדמנות, וכן עבר עבירות רכוש. בראשית שנת 2000, בהיותם במגדל האופרה בתל אביב, הכירה אנג'ליקה יוסופוב, צעירה בת 19 מחולון, את זייד אל-כילאני, שהציג עצמו כדרוזי, בשם רמי, אשר שירת בצה"ל, והתאהבה בו. עד מהרה נודע ליוסופוב דבר היות אל-כילאני שב"ח תושב השטחים, אך הדבר לא הפריע לה לשכור עמו דירה באזור התחנה המרכזית הישנה של תל אביב ולהדק את קשריה אתו. נוכחותה של יוסופוב בקרבתו ושליטתו בעברית סייעו בידיו של אל-כילאני לשהות בישראל מבלי לעורר חשד.
ב-30 בספטמבר 2000, בעת שהשתתף בהפגנה על כביש שכם-רמאללה, בתחילת האינתיפאדה השנייה, נהרג זכריא ערסאן אל-כילאני, אחיו של זייד אל-כילאני, מיריותיהם של חיילים ישראלים. זייד, שעבד באותה עת בדוכן לממכר ירקות בשוק הכרמל, חזר לכפרו למשך כחודשיים וחצי, והמשיך בקשר טלפוני הדוק עם יוסופוב. בתקופה זו החליט לנקום את מות אחיו.
דקירה בשוק הכרמל
זייד אל-כילאני רכש סכין חדה, באורך כ-25 ס"מ, ב-21 בדצמבר, כ-3 חודשים לאחר מות אחיו, ביצע את מזימתו. הוא התנפל מאחור על קצין צה"ל, סא"ל יעקב בן דיין, שערך קניות בשוק, שיסף את גרונו, ודקר אותו באיברים חיוניים נוספים. בן דיין נפצע באורח קשה מאוד, ואושפז בבית חולים לתקופה ארוכה. מיד לאחר ניסיון הרצח, ברח המחבל לשטחי הרשות הפלסטינית, מבלי שזהותו התגלתה. בכפרו פגש לאחר מספר ימים את קייס עדואן - ראש הגוש המוסלמי באוניברסיטת א-נג'אח, שגייס אותו לביצוע פיגועים בישראל. כעבור מספר ימים קיבל חומרי-נפץ, והודרך בהרכבתם ופירוקם, וכן קיבל אקדח, שתי מחסניות וארבעים כדורים.
מטען בדוכן שווארמה
ב-27 בפברואר 2001 חזר, ויצר קשר עם יוסופוב, שכבר התברר לה ש"אהובה" הוא מחבל חסר מעצורים. יוסופוב שיכנה אותו בדירות ובחדרי מלון אותם שכרה, ואפשרה לו לאחסן אצלה מטעני חומר נפץ אותם הביא איתו, כדי שישמשו אותו בפעולות טרור. ביום רביעי, 28 בפברואר 2001, נשאו השניים תיק ובו כ-2 ק"ג חומר נפץ, את התיק השאירו בדוכן שווארמה בבעלותם של דוד ומלכה זריפין, הנמצא בפינת הרחובות אלנבי ומונטפיורי בתל אביב. בתיק הונח גם טלפון סלולרי, באמצעותו ביקש המחבל להפעיל את המטען. השניים עזבו את המקום ונסעו ליפו. בזכות ערנותם של בעלי הדוכן, שדיווחו על הימצאות התיק החשוד, נמנע אסון בנפש. התיק פוצץ על ידי חבלני המשטרה, אך הם לא הספיקו להוציא את התיק החוצה, ופנים החנות נהרס כליל. עוד קודם התקשר אל-כילאני לטלפון הסלולרי של מטען החבלה, וכששמע צלילי חיוג רגילים, הבין שהמטען לא הופעל. הוא דיווח על כך למפעיליו, שהורו לו להפעיל את המטען הנוסף שברשותו.
מטען בחוף הַתֻּפִּים
בידי הזוג היה מטען נוסף, ולפנות ערב עזבו את יפו, ופנו לכיוון הדולפינריום, במטרה להטמין אותו בין הסלעים, בחוף שמאחורי המבנה, המכונה "חוף התופים" (או "חוף המתופפים"). שמו של החוף ניתן לו בעקבות מנהגם של אנשים רבים להתאסף בו לקראת השקיעה, ולקבל את פניה עם דרבוקות, גיטרות, חלילים, נגינה, ריקודים ולהטוטנות באווירה שנטית. קהל אנשים זה היה מטרתם של שני המחבלים, שקיוו לפגוע במספר קרבנות רב ככל האפשר. מה שלא ידעו השניים, הוא שההתקהלות השנטית, היא קבלת שבת אלטרנטיבית, המתקיימת מדי יום שישי לקראת השקיעה, ולכן ביום רביעי אין סיכוי שיוכלו להוציא את מזימתם אל הפועל. משחיכו עד בוש, ואיש לא הגיע, ולאחר שאל-כילאני ניסה להפעיל את המטען מספר פעמים באמצעות הטלפון הסלולרי ולא הצליח, אספו השניים את המטען, והמחבל שחש כי טבעת החנק הביטחונית ישראלית מתהדקת סביב צווארו, החל מתכנן לעצמו מסלול בריחה. באותו לילה לנו השניים במלון בתל אביב.
פיצוץ המטען במונית
בצהרי יום חמישי, 1 במרץ, עזבו השניים את המלון לכיוון תחנת הרכבת תל אביב מרכז, שם נפרדו, כאשר המחבל עלה על מונית מסוג מרצדס טרנזיט לכיוון עפולה, במטרה לחצות את הקו הירוק באזור ג'נין, ולחזור לכפר מגוריו. על הרכב היו תשעה נוסעים נוספים, יהודים וערבים. המחבל התיישב מאחור, בכיסא הימני, ואת התיק עם המטען תלה על מושב הכיסא שלפניו.
מרגע שֶפֻּצַּץ המטען בדוכן השווארמה בתל אביב, עסקה המשטרה בחיפושים אחרי מניחיו. בעוד המונית עושה את דרכה צפונה, הוצבו מחסומים בצמתים, ונוסעיהם של כלי רכב רבים נבדקו על ידי השוטרים. בהגיע המונית לצומת מי עמי, עצר הנהג לפני מחסום משטרתי שהוצב בצומת. השוטרים נגשו אל הרכב, ואחד מהם פקד על המחבל לרדת. באותו רגע שלף המחבל את האקדח שהיה ברשותו, ירה במטען ופוצצו.
כתוצאה מהפיצוץ נהרג במקום קלוד קנאפ, תושב תל אביב בן 29, שהיה בדרכו לטבריה, ותשעה אנשים נפצעו. קנאפ אימן כלבת נחייה שנפצעה גם היא, ועל פי עדות של עוברים ושבים, היא המשיכה להסתובב במקום הפיגוע שעות רבות לאחריו. בפצועים היה גם המחבל, שנפצע קשה ושתי רגליו נקטעו.
המשפט
אל-כילאני ויוסופוב נחקרו על ידי השב"כ ועל ידי המשטרה, וכתב אישום הוגש כנגדם בבית המשפט המחוזי בתל אביב. בדין ישבו השופטים שרה סירוטה, אברהם טל, וד"ר עמירם בנימיני. הסעיפים כנגד אל-כילאני כללו ניסיון רצח קצין צה"ל בשוּק הכרמל בתל אביב, הנחת מטען נפץ במסעדה בתל אביב, הנחת מטען בחוף הדולפינריום, רצח קלוד קנאפּ, ופציעת שאר נפגעי המונית. הוא הורשע ברצח בכוונה תחילה, ניסיון לרצח, גרימת חבלה בכוונה מחמירה, גרימה שלא כדין להתפוצצותו של חומר נפיץ, ונשיאת נשק שלא כדין. העונש שנגזר עליו היה מאסר עולם ו-40 שנות מאסר במצטבר, החל מיום מעצרו. יוסופוב הורשעה בסיוע לאל-כילאני בניסיון הרצח בשוק ובסיוע להנחת המטענים. אמנם בית המשפט הביע את סלידתו ממעשיה של הנאשמת, אך בשל היותה נערה בת 18 בעת ביצוע העבירות, בעלת בעיות אישיות ופסיכולוגיות, לא הוטלו עליה עונשים מרביים מצטברים בגין כל עבירה בנפרד. על הנאשמת נגזרו 18 שנות מאסר בפועל, ועוד שנתיים מאסר על תנאי לתקופה של 3 שנים.
בערעור בבית המשפט העליון הוחלט לזכות את יוסופוב מחלקה בפיגוע במונית, ולפיכך הוקטן עונש המאסר בפועל ל-12 שנים. המאסר על תנאי הושאר על כנו.
בפועל המחבל אל-כילאני לא ריצה את כל עונשו, אלא חלק קטן ממנו בלבד, משום ששוחרר בשנת 2011, במסגרת השלב הראשון של יישום עסקת שליט.
לאודה אייר
לאודה אייר (Lauda Air) הייתה חברת בת של אוסטריאן איירליינס, ובסיס פעולתה המרכזי היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט.
תולדות החברה
לאודה אייר הוקמה באפריל 1979 על ידי אלוף פורמולה 1 ניקי לאודה והחלה לפעול בשנת 1985. בתחילה הפעילה החברה רק טיסות צ'רטר. בחודש מרץ 2000 הצטרפה לקבוצת חברות התעופה סטאר אלייאנס. בהמשך אותה שנה הפכה החברה להיות חברת בת באוסטריאן איירליינס והפעילה טיסות שכר של החברה.
באפריל 2013 החברה הפסיקה להתקיים כחברת תעופה. היא הוחלפה ע"י Austrian myHoliday, שהיא מותג המשמש את אוסטריאן איירליינס לשיווק טיסות שכר ונופש.
יעדי החברה
החברה הפעילה טיסות לכ-58 יעדים ב-8 מדינות: אוסטריה, מצרים, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, פורטוגל, ספרד וטורקיה.
תאונות ותקריות
ב-26 במאי 1991 יצאה טיסת לאודה אייר 004 במטוס בואינג 767 מבנגקוק. בעיית קצר במערכת היפוך דחף במנוע השמאלי גרמה לסיחרור קטלני ואיבוד שליטה בגובה רב.
אלי לרטר
אליסון אליזבת' "אלי" לרטר (באנגלית: Alison Elizabeth "Ali" Larter; נולדה ב-28 בפברואר 1976) היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית. נודעת בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות סרטי האימה "האויב שבפנים" ו"יעד סופי".
ביוגרפיה
היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל 14 כאשר צייד דוגמנות גילה אותה ברחוב ולרטר קיבלה את עבודת הדוגמנות הראשונה שלה בפרסומת של קבוצת הבייסבול פילדלפיה פיליז; מה שהוביל לחוזה דוגמנות עם סוכנות הדוגמנות היוקרתית של פורד מודלס בניו יורק. לאחר מכן, לרטר ויתרה על שנתה האחרונה בתיכון ועברה לדגמן באוסטרליה, איטליה ויפן, האחרונה היא מדינה שבה היא התיישבה זמנית בגיל שבע עשרה. שנה לאחר מכן שבה לארצות הברית; ועברה להתגורר בלוס אנג'לס בעקבות בן זוגה דאז.
המתיחה במגזין אסקוויר
בנובמבר 1996 הופיעה בחורה מסתורית בשם "אלגרה קולמן" על שער מגזין הגברים "אסקווייר". כתבה שפורסמה במגזין על ידי העיתונאית מרת'ה שריל תיארה את קולמן כ"דבר הבא בהוליווד". סופר על קולמן, על שמועות סביב סרט של וודי אלן בו היא צפויה לככב, על צילומי עירום שלה שצולמו על ידי צלמי פפראצי ועל רומן הנרקם בינה לבין השחקן דייוויד שווימר. אך אלגרה קולמן לא הייתה קיימת באמת. על שער המגזין הופיעה לרטר שגילמה את קולמן כחלק ממתיחה של המגזין שבא ללעוג לחוסר הרצינות שבכתבות פרופיל של מפורסמים. כתבת השער עוררה התעניינות מצד עיתונאים שהביעו ביקורת על כך שהמגזין מפרסם דמות כה שטחית (קולמן, לא לרטר), וגם מצד סוכנויות משחק שניסו לאתר את האישה הדמיונית, כנראה כדי לצרפה לשורותיהן. המתיחה שנחשפה על ידי המו"ל לא עוררה הדים של ממש. רבים ראו בכך תרגיל יחצני ותו לא. אך המתיחה הזניקה את קריירת המשחק של לרטר.
המשך קריירת המשחק
המתיחה באסקוויר עזרה ללרטר לקבל תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות. ב-1997 היא הופיעה בעונה הראשונה והיחידה של סדרת הטלוויזיה הכושלת "הבנים של שיקגו" בהשתתפות ג'ייסון בייטמן וגם בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן" בכיכובה של ברוק שילדס ב-NBC. לאחר מכן ב-1998 הופיעה בסדרות הטלוויזיה הפופולריות "שיקגו הופ", "תהרוג אותי וזהו" ו-"דוסון קריק". ב-1999 קיבלה תפקיד בסרט הקולנוע הראשון שלה, "כוכב חדש נולד" בכיכובו של ג'יימס ואן דר ביק. בהמשך אותה השנה הופיעה בסרטים "לוותר על זה", "את מטריפה אותי" לצד אדריאן גרנייה ובסרט האימה "הבית על הגבעה הרדופה". בשנת 2000 שיחקה בסרט האימה "יעד סופי", וב-2003 לאחר מכן בסרט ההמשך "יעד סופי 2".
בשנת 2001 שיחקה לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים" בבימויו של לס מייפילד, ובהמשך הופיעה בקומדיה המצליחה "לא רק בלונדינית", ובקומדיה אחרת "ג'יי ובוב השקט מכים שנית". בשנים שלאחר מכן שיחקה בפרק הפיילוט של הסדרה "הפמליה" ב-2004, ושיחקה בסרט נוסף "הכי דומה לאהבה" (2005) בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואמנדה פיט.
ב-2006 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הפופולרית מסוגת המדע הבדיוני "גיבורים". בסדרה גילמה את ניקי סנדרס ובהמשך את האלטר אגו שלה ג'סיקה סנדרס למשך כל ארבע העונות.
באוגוסט 2007 יצא לאור הסרט "מריגולד - המסע להודו", קופרודוקציה הודית-אמריקאית אשר מתמקדת במסעה של נערה צעירה להודו. בסרט זה, הופיעה לרטר לצידו של השחקן הבוליוודי סלמאן ח'אן. בשנה זו גם שיחקה בסרט "האויב שבפנים: השמדה", השלישי בסדרת סרטי "האויב שבפנים" (המבוססת על משחקי המחשב "Resident Evil") בכיכובה של מילה יובוביץ'. בעוד המבקרים קטלו את הסרט, המעריצים שיבחו אותו והוא צלח בקופות.
בשנת 2009 כיכבה בסרט המתח "אובססיבית" בתפקיד ליסה, לצד ביונסה. בשנת 2010 שבה לשחק בסרט "האויב שבפנים: החיים שאחרי", הרביעי בסדרה ועד כה המצליח ביותר מבחינת הכנסות.
לאחר מספר שנים שלא הופיעה על המסך, ב-2014 שיחקה בסרטי הקולנוע "חולה אהבה", קומדיה לצד מאט לה-בלאנק, והסרט "כמו שאת", דרמה לצד הילרי סוונק. גם שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "זהות נרדפת" של רשת TNT, בתפקיד קריסטל מקגיוור, סוכנת FBI, שותפתו של מרטין אותו גילם שון בין, שיש לה היסטוריה רומנטית איתו.