cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחבטן הספירים
פיזיולוגיה ותיאור פיזי
המחבטן, כמו מרבית הבטאים, מתאפיין בסנפירי צד רחבים מאוד, שנותנים לגופו (חוץ מזנבו) צורת דיסק. נפנוף סנפירים אלה כדי לנוע הם מה שנתנו לו את שמו העברי. למחבטן עיניים בולטות בצבע צהוב, ומאחורי כל אחת מעיניו מצוי אחד מפתחי הנשימה שלו. פיו של המחבטן נמצא על צידו התחתון, וכמו בדגי סחוס רבים, מכיל מספר שורות שיניים (15-24) בכל לסת. על בטנו מצויים גם שני סנפירים תחתונים שעוזרים לו לנוע. זנבו של המחבטן מגיע לאורך שגדול פי 1.5 מגופו, ומתאפיין בשני קוצים חדים וארסיים (כמו בבטאים רבים) בבסיס זנבו.
עורו של המחבטן חלק עם קשקשים קטנים מאוד. המאפיין הבולט ביותר במחבטן הספירים (כמו בשוכני שונית רבים אחרים) הוא צבעיו העזים. המחבטן מתאפיין בגוף בצבע צהוב כהה, כשצדדיו בצבע צהוב בהיר, והוא מכוסה בנקודות כחולות בוהקות דמויות ספירים, שהעניקו לו את שמו בעברית. הנקודות קטנות ונעשות צפופות יותר באזורים הקרובים לצדי גופו של המחבטן. המחבטן הוא בטאי קטן יחסית, כשקוטר גופו מגיע לבערך 35 סנטימטר, אורכו ל 80 סנטימטר, ומשקלו ל 5 קילוגרם.
אורח חיים ואקולוגיה
המחבטן הוא אחד הבטאים הנפוצים ביותר באזור תפוצתו, בו הוא חי בשוניות אלמוגים, בהן הוא בדרך כלל מתחבא בתוך גומחות מתחת לאלמוגים או מערות תת-ימיות, ולעיתים אפילו ספינות טבועות. בלילות, עם הגאות, קבוצות קטנות מהם יוצאות לסנן מזון מתוך החול. בניגוד להרבה בטאים אחרים, המחבטן לא נוטה להתחפר בחול על מנת להסתיר את עצמו. תזונת המחבטן מורכבת מרכיכות, תולעים, סרטנאים ולובסטרים, וגם דגי גרם קטנים. כשהמחבטן מוצא טרף, הוא מכסה אותו באמצעות גופו, כך שהטרף לכוד, ומכניס אותו לתוך פיו שנמצא בצידו התחתון. בגלל שהמחבטן מוציא דברים רבים מתוך החול, אך לא אוכל הכל, דגים אחרים, כגון דגים ממשפחת המוליתיים, עוקבים אחריו על מנת לאכול שאריות שהוא פספס. עונת הרבייה של המחבטן נמשכת מהאביב המאוחר עד לקיץ. המחבט והזכר נצמד לנקבה ומנסה לתפוס בה על מנת להזדווג. נצפו מקרים בהם מחבטן זכר ניסה להיצמד למחבטן זכר אחר. מחבטנים לעיתים נצפים מתכנסים בחופים רדודים בעונת הרבייה, ככל הנראה למטרות הזדווגות. מחבטנים מולידים וולדות חיים. העובר מתחיל את חייו בביצה בתוך גוף האם, ובתחילה הוא ניזון משק החלמון, ובהמשך הוא מתחי להיזון מחומרי הזנה בגוף האם, שמורכבים בעיקר מריר, שומן וחלבונים. תקופת ההריון אינה ידועה, אך היא משוערת כבין 4 ל 12 חודשים. הנקבה יולדת מספר צאצאים, שמספרם מגיע עד 7, כשהם כבר די מפותחים ונראים כמו גרסה מוקטנת של הוריהם. זכרים מגיעים לבגרות מינית כשקוטרם הוא 21 סנטימטר. לא ידוע מתי נקבות מגיעות לבגרות מינית.
טורפיו העיקריים של המחבטן הם פטישניים ודולפיננים, אך הם עלולים להיות טרף גם לחיות גדולות אחרות. המחבטן עלול לסבול מטפילים כגון תולעים מקבוצת השרשורים ותולעים שטוחות אחרות. מחבטנים נצפו כשהם הולכים לתחנות של דגי נקאי, בו הנקאי מנקה אותם מטפילים על גופם ובתוך פיהם.
אינטראקציות עם האדם
המחבטן הוא שקט וחברותי מטבעו, אך אם הוא מרגיש מאוים הוא עלול לפגוע קשות באדם עם קוצי זנבו הארסיים. צבעיו העזים ומזגו הנח הפכו את המחבטן לפופולרי מאוד בקרב אקווריומים ציבוריים ומגדלי אקווריומים פרטיים. באקווריום גדול ומתוחזק הוא יכול לחיות טוב, אך לרוע המזל הוא דורש הרבה שטח והשקעה, כך שהוא לעיתים רחוקות שורד בשבי אצל מגדלים פרטיים. מחבטנים לעיתים קרובות מסרבים לאכול בשבי, ואף פרטים בריאים לעיתים מתים או מפסיקים לאכול בלי סיבה נראית לעין. באקווריומים ציבוריים, בהם התנאים טובים בהרבה ליצורים גדולים כמו המחבטן מאשר אצל מגדלים פרטיים, ישנם אחוזי הצלחה גבוהים מאוד בגידול מחבטנים, ואקווריומים רבים אף מצליחים להרבות אותם. המין נמצא בתוכנית שימור ורבייה של האיגוד האירופאי של גני החיות והאקווריומים, בה משתתפים גם אקווריומים ישראלים.
המחבטן משמש דג מאכל במזרח הרחוק, במזרח אפריקה ובאוסטרליה. למרות שהמחבטן לא מאוים מאוד סביבתית בפני עצמו, הרס שוניות האלמוגים (סביבת המחיה שלו) בשנים האחרונות, פגעה באוכלוסיית המחבטן, ודיג יתר גם מאיים על אוכלוסייתו.
בישראל
בישראל מחבטן הספירים מצוי במפרץ אילת, וחי בשוניות האלמוגים המעטות שנותרו בה, בעיקר בשמורת חוף האלמוגים. אוכלוסיית המין נפגעה מהנזק לשונית שנגרם בשנות ה-90 ובתחילת שנות האלפיים, אך בשנים האחרונות היא החלה להשתקם. בישראל ישנם מחבטנים במצפה התת-ימי ובאקווריום ישראל, כחלק מתוכנית השימור הבינלאומית.
ארגונאוט (סוג)
ארגונאוט (שם מדעי: Argonauta) הוא סוג רכיכות ימיות מסדרת התמנונאים החיים בים הפתוח, היחיד ששרד מהמשפחה ארגונאוטיים. הסוג ידוע ממאובנים החל מהמיוקן והוא נקרא בידי קארולוס לינאוס ב-1758, על שם הארגונאוטים, גיבורים המיתולגיה היוונית, אשר נדדו בימים ולספינתם קראו "ארגו" (Argo).
מאפיינים
בני הסוג קטנים יחסית ואורכם 10–30 ס"מ אצל הנקבות דו-צורתיות זוויגית הגדולות בצורה קיצונית מהזכרים המגיעים לאורך של רק 2 ס"מ. הזכרים יכולים להזדווג רק פעם אחת, בה הם משירים את זרוע המין שלהם, בעוד הנקבות מזדווגות פעמים רבות. אלו תמנונים מוזרים בעלי קונכייה המזכירה קונכיית צדפות ועושה אותם דומים לנאוטילוסיים, אך למעשה הם אינם קרובים. כמו לרוב התמנונים הם בעלי 8 זרועות, מקור חזק וקרני ועיניים גדולות.
הארגונאוטים ניזונים מיצורים קטנים כמו סרטנים, רכיכות אחרות, מדוזות וסלפיים אותם הם הורגים בנשיכתם הארסית. הם מתגוננים מאויבים באמצעות פליטת דיו כהה והנקבות יכולות להרעיד את קונכייתם ולאיים על אויביה או להתחבא בה, אם כי היא אינה קשיחה מספיק להגנה. למרות ההגנות התמנונים נטרפים בידי דולפינים, דגי טונה, מפרשניים, רעמתן כחלחל, צבי ים ויצורי ים שונים.
מאמה מיה! (מחזמר)
מאמה מיה! (!Mamma Mia) הוא מחזמר להיטים מאת המחזאית הבריטית קת'רין ג'ונסון, המבוסס על שירי להקת אבבא, שחוברו על ידי בני אנדרסון וביורן אולבאוס, לשעבר חברים בלהקה. שמו של המחזמר נלקח מלהיט מצעד-הפזמונים של הלהקה משנת 1975, "מאמה מיה". אולבאוס ואנדרסון, שהלחינו את המוזיקה המקורית לאבבא, היו מעורבים בפיתוח המחזמר מההתחלה. אנני-פריד לינגסטד, שותפתם ללהקה, הייתה מעורבת מבחינה כלכלית בהפקה, והיא גם הייתה נוכחת בהרבה מהופעות הבכורה ברחבי העולם.
המחזמר כולל להיטים רבים, בהם: "Super Trouper", "Lay All Your Love On Me", "Dancing Queen", "Knowing Me, Knowing You", "Take a Chance On Me", "Thank You for the Music", "Money, Money, Money", "The Winner Takes It All", "Voulez-Vous", "SOS" ו-"Mamma Mia". למעלה מ-54 מיליון אנשים צפו במחזה, שהכניס שני מיליארד דולר ברחבי העולם, מאז הופעת הבכורה שלו, בשנת 1999.
עיבוד קולנועי של המחזמר, בכיכובם של מריל סטריפ, קולין פירת', פירס ברוסנן, אמנדה סייפריד, כריסטין בראנסקי, סטלאן סקארסגארד וג'ולי וולטרס, הופץ ביולי 2008.
המחזה הוצג בווסט אנד של לונדון ובברודוויי בניו יורק, כמו גם מספר הפקות בינלאומיות שונות ברחבי העולם. משך ההופעה הוא כשעתיים וחצי, בתוספת של הפסקה של 15 דקות בין שתי המערכות.
רקע
מאמה מיה! מבוסס על שירי להקת אבבא. אבבא היא להקת פופ/דאנס שוודית, שהייתה פעילה בשנים 1972-1982 והייתה לאחד מהרכבי הפופ הבינלאומיים הפופולריים ביותר בכל זמנים, שהגיעה שוב ושוב למקום הראשון ברשימות מצעדי פזמונים באירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. לאחר הופעת הבכורה של המחזמר בלונדון בשנת 1999, אלבום הלהקה Gold: Greatest Hits משנת 1992 הגיע שוב לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה. המחזמר הוא פרי יוזמתה של המפיקה ג'ודי קריימר. היא פגשה את כותבי השירים ביורן אולבאוס ובני אנדרסון בשנת 1983 כאשר עבדו יחד עם טים רייס על המחזמר Chess. היה זה השיר "The Winner Takes It All" שבו ראתה את הפוטנציאל התיאטרלי שיש לשירי הפופ שלהם. השניים לא הביעו התלהבות, אך יחד עם זאת - לא התנגדו לרעיון לחלוטין.
בשנת 1997, קריימר פנתה אל קתרין ג'ונסון על מנת שתכתוב את הלברית עבור המחזמר. בשנת 1998, פילידה לויד הפכה לבמאית ההצגה.
הפקת וסט אנד המקורית
מאמה מיה! עלה לראשונה בווסט אנד של לונדון ב-6 באפריל 1999 בתיאטרון הנסיך אדוארד, והועבר לתיאטרון הנסיך מוויילס ב-9 ביוני 2004, שם המשיך להציג עד ספטמבר 2012, כאשר הוא עבר שוב, לתיאטרון נובלו. בהפקה המקורית של לונדון, אותה ביימה פילידה לויד עם כוריאוגרפיה של אנתוני ון לאס, כיכבו שיבון מקארת'י (דונה), ליסה סטוקי (סופי) והילטון מקריי (סם).
הפקת ברודוויי המקורית
הבכורה של ההצגה בצפון אמריקה עלתה בתיאטרון אלכסנדרה המלכותי בטורונטו ב-23 במאי 2000. הבכורה של ההצגה בברודוויי עלתה ב-18 באוקטובר 2001, בתיאטרון גן החורף. הצוות המקורי של ברודוויי כלל את: לואיז פיטר (דונה), ג'ודי קיי (רוזי) וקארן מסון (טניה).
ב-15 במאי 2005, מאמה מיה! עקף את הפקות ברודוויי המקוריות של 'צלילי המוסיקה', 'המלך ואני' ו'אמריקאים דפוקים' (Damn Yankees) עם 1,500 הופעות. מ-9 בספטמבר 2006, זהו המחזמר ה-24 ברשימת כל הזמנים של ברודוויי שהופיע הכי הרבה פעמים.
הפקות בינלאומיות וסיבובי הופעות
נכון לאוקטובר 2006, המחזמר הופיע ב-9 שפות: אנגלית, גרמנית, יפנית, הולנדית, קוריאנית, ספרדית, שוודית, פלמית ורוסית.
ב-2007 הופיע המחזמר לראשונה בישראל בהיכל נוקיה בחודש אוגוסט עד ספטמבר 2015 וחזר שוב לישראל למספר הופעות במשכן לאומנויות הבמה בתל אביב.
בישראל
בשנת 2019 עלתה בתיאטרון הלאומי הבימה גרסה עברית למחזמר (תרגום: אלי ביז'אווי), בבימויו של משה קפטן ובניהולו המוזיקלי של ליאור רונן. במחזמר מככבים:
דונה שרידן- מיקי קם
סופי שרידן- רוני דלומי / אגם בוחבוט
רוזי- חני נחמיאס / עירית ענבי
טניה- אורנה דץ / שרון חזיז
סם קרמייקל- יגאל שדה
ביל אנדרסון- שרון אלכסנדר / דדי זהר
הארי ברייט- דורון אורן / דדי זהר
תגובת מצב אפס
תגובת מצב אפס (באנגלית: Zero State Response, בקיצור: ZSR) היא שיטת ניתוח מעגלים חשמליים שבוחנת את תגובת המעגל עם תנאי התחלה אפס. תגובת המעגל נובעת רק ממקורות ולא מתנאי התחלה. תגובת מצב אפס נקראת גם תגובה מאולצת של המעגל.
מאמה מיה! (מחזמר)
בישראל
סקיי- מתן שביט / גל גולדשטיין
פפר - ניב חביב / חנן שוורצברג
אלי- עמית זיתון / אביב פנקס / ירדן מרחבי
ליסה- רוני מרחבי / יעל צדוק
ולהקת הבימה.
מערכה ראשונה
הסיפור מתרחש באי יווני דמיוני, בשלהי שנות ה-90. סופי שרידן בת ה-20 מתכוננת לקראת חתונתה, וחולמת כי אביה ימסור אותה לסקיי, הארוס שלה, בטקס החתונה ("פרולוג"). זאת, למרות שמעולם לא פגשה באביה ואיננה יודעת מיהו. סופי מוצאת את היומן האישי הישן של אמה, דונה שרידן, אותו ניהלה מהקיץ שלפני שילדה אותה. ביומן, סופי מוצאת רישומים בהם אמה מתארת פגישות אינטימיות עם שלושה גברים ("Honey, Honey"). סופי מאמינה שאחד משלושת הגברים הללו הוא אביה, ושלושה חודשים לפני החתונה, ללא ידיעתה של אימה, היא שולחת להם הזמנות לחתונה בשמה.
ביום שלפני החתונה, דונה שרידן מתחילה לקבל את פניהם של אורחיה בטברנה אותה היא מנהלת. ראשונות להגיע הן שתי חברותיה הטובות ביותר של דונה - טניה (סנובית, עשירה וגרושה שלוש פעמים) ורוזי (רווקה, חסרת דאגות שאוהבת לכייף). השלוש, אשר כ-20 שנה קודם לכן הרכיבו ביחד את להקת הבנות "דונה והדינמו'ס", משלימות פערים ומספרות זו לזו על חייהן ("Money, Money, Money").
במסיבת הרווקות של סופי, "דונה והדינמו'ס" מתאחדות לביצוע שיר אחד בלבד באופן חד-פעמי ("Super Trouper"). סם, ביל והארי מגיעים בטעות למסיבה, אבל האורחות של סופי משכנעות אותם להישאר ("(A Man After Midnight) !Gimme! Gimme! Gimme"). סופי משוחחת בנפרד עם כל אחד משלושת הגברים. בתחילה, היא מאמינה שביל הוא אביה (כי היא חושבת שהיא קרויה על שם דודתו סופיה, ושמהירושה שלה דונה בנתה את הטברנה), ומבקשת ממנו שימסור אותה בחתונתה. ביל מציע שתחילה ישוחח על כך עם דונה (שבעצמה לא יודעת מיהו האב האמיתי), אך סופי משכנעת אותו לשמור את העניין בסוד ("The Name Of The Game"). עד מהרה, גם סם וגם הארי, כל אחד בתורו, מבין שסופי הזמינה אותו לחתונה, כי חשבה שהוא אביה, וכי רצתה שימסור אותה. סופי עוזבת את המסיבה מבולבלת, חוששת לאכזב את שלושת הגברים, שכעת כל אחד מהם חושב שהוא אביה, מבלי לדעת על השניים האחרים, ושהוא זה שימסור אותה בחתונה ("Voulez-Vous").
מערכה שנייה
המערכה מתחילה באינטרמצו, בו נראית סופי סובלת מסיוט, בו שלושת האבות האפשריים נלחמים על הזכות ללוות אותה בחתונה, והיא מתעוררת בייאוש ("Under Attack"). סופי נסערת, ודונה מניחה שהיא רוצה לבטל את החתונה. סופי נעלבת ועוזבת את החדר, בעוד סם נכנס. סם מעוניין לשוחח עם דונה על סופי, אך דונה לא מעוניינת להקשיב לו ("One Of Us"). השניים משוחחים על נסיבות הפרידה שלהם, כאשר סם עזב את האי על מנת להינשא לאישה אחרת, והיא אמרה לו שהיא לא רוצה לראות אותו שוב, בעוד סם היה הגבר שדונה אהבה יותר מאשר האחרים, ושבעצם שניהם רוצים לחזור להיות שוב ביחד, כפי שהיה בהתחלה ("SOS").
על חוף הים, הארי משוחח עם טניה אודות תפקידו של אבי הכלה בחתונה, והיא משיבה לו: "לשלם את החשבון". פפר, אחד מהבחורים העובדים בטברנה של דונה, מנסה לחזר אחר טניה, אך היא דוחה אותו, בטענה שהוא צעיר מדי עבורה ("Does Your Mother Know").
סקיי מתעמת עם סופי על שהזמינה את סם, הארי וביל לחתונתם - הוא מאשים אותה שהיא טענה שהיא רוצה חתונה גדולה רק כדי שהיא תוכל לגלות מיהו אביה, והוא עוזב פגוע. סם מנסה לעודד את סופי, ולתת לה כמה עצות אבהיות מניסיונו, תוך שהוא מספר לה על נישואיו הכושלים ("Knowing Me, Knowing You"), אולם סופי לא מתנחמת.
הארי מציע לדונה שישלם עבור החתונה, והם מעלים ביחד זיכרונות משותפים מעברם ("Our Last Summer"). סופי מבקשת מדונה שתעזור לה להתכונן לחתונה ("Slipping Through My Fingers"), ודונה חושפת בפניה כי נאלצה לגדל אותה לבד, לאחר שמשפחתה ניתקה איתה קשר, כאשר נכנסה להיריון. השתיים מתפייסות, וסופי מבקשת מדונה שהיא תהיה זו שתמסור אותה לחתן בטקס החתונה. סם מגיע ומנסה שוב לדבר עם דונה, שעדיין מסרבת לשמוע אותו, ואומרת לו שהוא שבר את ליבה כשגילתה שהוא מאורס לאישה אחרת ("The Winner Takes It All"). השניים מבינים כי הם עדיין אוהבים האחד את השני, בניגוד לשיקול דעתה של דונה. בטברנה, רוזי עושה הכנות האחרונות לקראת החתונה, כאשר ביל מגיע. הוא מצהיר על מחויבותו לחיי הרווקות, אבל רוזי, שבינתיים נמשכת אליו, מפצירה בו שישקול מחדש ("Take a Chance On Me").
החתונה מתחילה, כאשר דונה מלווה את סופי, בעודן צועדות במעבר שבין המושבים. לפני שהכומר מספיק להתחיל את הטקס, דונה מצהירה בפני כולם כי אביה של סופי נוכח באולם, אך היא לא יודעת מיהו מבין שלושת הגברים. סופי מגלה לאימה כי היא זו שהזמינה את שלושתם לחתונה. שלושת הגברים מצהירים כי זה לא משנה להם מיהו האב האמיתי, וכי כל אחד מהם מסופק בלהיות רק "שליש אב" וחלק בחייה של סופי. כמו כן, הארי יוצא מהארון וחושף שהוא נמצא במערכת יחסים ממושכת ומחויבת לבן-זוג בשם לורנס.
סופי וארוסה סקיי מחליטים שהם לא רוצים להתחתן, וסם מנצל את הרגע לספר לדונה שהוא אוהב אותה, וכאשר עזב אותה לפני 20 שנה זה היה על מנת לבטל את אירוסיו לאישה אחרת, והוא חזר מיד אחר כך לאי, רק כדי לגלות שדונה יוצאת כבר עם גבר אחר. הוא שב לביתה והתחתן לבסוף עם ארוסתו, אולם כעת הוא גרוש, ומציע לדונה להינשא לו ("I Do, I Do, I Do, I Do, I Do"), היא נענית בחיוב והשניים מתחתנים. סופי וסקיי עוזבים את האי, על מנת לצאת ולטייל יחדיו ברחבי העולם ("I Have A Dream").
שירים
הקהל זוכה לעידוד לשיר בזמן ההדרן.
בחזרה הגנרלית השיר Summer night city הופיע מיד אחרי ההקדמה. הסצנה של Summer night city הייתה חזרה לפני החתונה, ובמהלך השיר אלי, ליזה, טניה ורוזי הגיעו לאי.
עיבוד קולנועי
המחזמר מאמא מיה! זכה לעיבוד קולנועי בשנת 2008, לאחר שהופק על ידי ג'ודי קריימר וגרי גוטצמן, על פי תסריט מאת קת'רין ג'ונסון. במאית הסרט הייתה פילידה לויד, עם טום הנקס, ריטה וילסון, ביורן אולבאוס ובני אנדרסון כמפיקים בפועל. בסרט מככבים מריל סטריפ בתפקיד דונה שרידן, אמנדה סייפריד בתפקיד סופי, פירס ברוסנן בתפקיד סם קרמייקל, כריסטין בראנסקי בתפקיד טניה, דומיניק קופר בתפקיד סקיי, קולין פירת' בתפקיד הארי ברייט, סטלאן סקארסגארד בתפקיד ביל אנדרסון וג'ולי וולטרס בתפקיד רוז.
הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-18 ביולי 2008. רוב השירים שהופיעו במחזמר נשארו במלואם גם בסרט, למעט החריגים הבאים:
פרסים ומועמדויות
בשנת 2000, ג'ני גלוואיי (רוזי) זכתה בפרס אוליבייה עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר. עמיתותיה שיבון מקארת'י (דונה שרידן) ולואיז פלורייט (טניה) גם היו מועמדות לפרס אוליבייה, עבור השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר ועבור שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר בהתאה, אך הן לא זכו.
בשנת 2002, המחזמר היה מועמד לחמישה פרסי טוני, בין השאר בקטגוריות המחזמר הטוב ביותר והשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר, אך לא זכה באף אחד מהם.
תגובת מצב אפס
התגובה הכוללת של המעגל היא סופרפוזיציה של תגובת מצב אפס ותגובת כניסה אפס.
שרונה אלימלך
שרונה אלימלך (נולדה ב-11 במאי 1971) היא שחקנית, מדבבת וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בנהריה בשם שרון אלימלך, כילדה כישרונית במשחק ושירה.
בצה"ל שירתה בצוות הווי של חיל החינוך וצוות הווי של מפח"ש.
ב-1994 סיימה שלוש שנות לימוד בבית צבי, לצד אורלי פרל, איריס קול, יגאל זקס, יוסי טולדו, יוסי מרשק, ליאור אשכנזי, נתי רביץ ושרון מלכי שמש.
בשנת 2006 החליטה, לאחר ייעוץ עם רב קבלי, להוסיף את האות ה' לשמה.
בתיאטרון הקאמרי
ב-1994 שיחקה בהצגה "תמול שלשום" שעיבד וביים יורם פאלק על פי ש"י עגנון, ובהצגה "גורודיש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. ב-1996 גילמה את הקורטיזונה בהצגה "קומדיה של טעויות" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן בתיאטרון הקאמרי.
ב-2001 שיחקה בהצגה "הרב קמע" שכתב וביים שמואל הספרי (על פי טרטיף מאת מולייר). ב-2002 החלה לגלם את החצרונית (לצד עירית קפלן) במחזמר "עוץ לי גוץ לי" שכתב אברהם שלונסקי וביים רוני פינקוביץ' על פי ההצגה המקורית שביים יוסי יזרעאלי. ב-2003 שיחקה בהצגה "השמים הם הגבול" מאת אפרים סידון שביים רוני ניניו. ב-2005 שיחקה בהצגה "מקום אחר ועיר זרה" מאת מאיה ערד שביים אלדד זיו. ב-2006 שיחקה (לצד עירית קפלן) בהצגה "יתוש בראש" שעיבד דורי פרנס על פי ז'ורז' פדו וביים עמרי ניצן. ב-2008 שיחקה בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" מאת ברטולט ברכט שעיבד וביים אודי בן-משה. באותה שנה גילמה את אתרוגה בהצגה "סלאח שבתי" מאת אפריים קישון שביים משה קפטן. ב-2010 גילמה את ביאטריצ'ה ואחיה (לצד מיכל בלנקשטיין) בהצגה "משרתם של שני אדונים" מאת קרלו גולדוני שביים מוני מושונוב. ב-2012 גילמה את מריומה במחזמר "קזבלן" שביים צדי צרפתי.
בתיאטרון השעה הישראלי: ב-2014 גילמה את אתרוגה בהצגה "סאלח שבתי" שעיבד וביים גדי צדקה, על פי אפרים קישון.
תיאטרון מסחרי
ב-1994 גילמה את מכשמשה במחזמר "הקוסם!" שעלה על הבימות בחג החנוכה. כתב וביים אותו אורי פסטר עם שירים שכתב והלחין ירון כפכפי. בעקבות הצלחתו עלה המחזמר 182 פעמים אל מול 430 אלף צופים. המחזמר נכנס לספר השיאים של גינס בעקבות המספר הרב של הופעות ביום (חמש) והופעות במשך תשעה ימים (37).
ב-1995 שיחקה בהצגה "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט שהוצג בצוותא.
ב-1996 גילמה (לצד דודו פישר) את אזמרלדה במחזמר "הגיבן מנוטרדם" שביים יואל זילברג בהפקת לירן הפקות ותיאטרון יובל. ב-2009 שיחקה בהצגה "החתול במגפיים" שכתב אבי קורן וביים אורי אומנותי בהפקת צבי להט - גל הפקות. ב-2012 שיחקה בהצגה "עוד חבר כזה ואבדנו" שעיבד וביים זאב רווח על פי מחזה מאת ריי קוני.
שיחקה בהצגת הבידור "קח אותי מוריס", אותה כתבו אורלי ישועה וצביקה שוורצברג וביימה דדי ברון.
ב-2004 השתתפה במופע "סוויסה איר" לצד מאיר סוויסה.
ב-2018 השתתפה במחזמר "סלאח שבתי" של מאור מיימון הפקות.
ב-2021 השתתפה בהצגה "חיזו בטטה" של תיאטרון רמלה בתפקיד האם.
בטלוויזיה ובקולנוע
הנחתה את התוכנית "זאפ קולטורה" ברצועת השידור "זאפ לראשון". ב-1994 שיחקה בתוכנית המערכונים "נפלו על הראש" לצד נאור ציון, מיכאל וייגל ונבו קמחי. ב-1995 שיחקה בקלטת הילדים "דגדוגים" שכתבה דתיה בן דור וביים אריה בן ציון. ב-1997 השתתפה לצד אורנה בנאי, ליאור כלפון, מתי סרי ומאיר סוויסה בתוכנית "אהבת קיץ" בה שחקנים וקומיקאים שרים שירי אהבה מסביב לנושאים שונים. ב-1998 הגישה את התוכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית.
ב-2000 גילמה את לאה בסרט הקצר "מוש", סרט הגמר של ארז תדמור ב"קמרה אובסקורה". הסרט מספר על בני זוג שמאמצים תינוק שננטש וכך מתאחדים מחדש. הסרט זכה בפסטיבלים רבים ברחבי העולם ביניהם יוסטון, טייפה, קרלה שבהודו, פאלם ספרינגס ב-2001 ובעוד כ-20 פסטיבלים נוספים. הסרט הוקרן בערוץ 2. באותה שנה שיחקה בקלטת הווידאו לילדים "אצבעות לי" שביים מרקו כרמל. ב-2001 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "האישה האחרת" שביימו אורי ענבר ושמי זרחין. ב-2003 גילמה את אתי וענונו לצד איציק כהן בסרטו של דרור שאול "סימה וקנין מכשפה". ב-2004 גילמה את יפית אביטל בסדרת הטלוויזיה "המשאית" שביים ערן ריקליס. ב-2005 גילמה את ציונה בסרט "שושלת שוורץ" שכתב אמיר הספרי וביים שמואל הספרי. באותה שנה גילמה את זהבה בסרט הטלוויזיה "עד מדינה" שכתב וביים אמיל בן שמעון.
ב-2007 גילמה את דניאלה בסרט הקולנוע "מתוק ומר" שביים דורון בנבנישתי. ב-2009 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "נשרים" שביים מרקו כרמל. ב-2011 גילמה פרחה בסרטו של מרקו כרמל "אחותי היפה". באותה שנה גילמה את ויויאן אשרוב בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" שכתב וביים שמואל הספרי. ב-2013 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "חברות" שביימו רני סער ושי בן עטר. בשנת 2016 השתתפה בסרט "ישמח חתני" של הבמאי אמיל בן שמעון. ב-2017 הופיעה בגרסה הישראלית לסדרה "נשואים פלוס". בשנת 2019 הופיעה בסדרה "מצולמים". בשנת 2021 שיחקה בסדרה "ישמח חתני".
אלימלך הופיעה בשלל פרסומות, וכן עסקה גם בדיבוב. ב-1995 השתתפה בדיבוב המקהלה במוזיקת הסרט "גופי: הסרט". ב-1996 דיבבה את בו פיפ בסרט "צעצוע של סיפור". ב-2013 דיבבה את תיאודורה בסרט "ארץ אוז".
מוזיקה
ב-2007 הופיעה בקפה תיאטרון בתיאטרון הקאמרי במופע "שוטף + 60" לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
היא מופיעה בערבי שירת משוררים בהנחיית דן אלמגור.
CMTV
CMTV הוא ערוץ טלוויזיה פורטוגלי, המתמקד בחדשות ובעיתונות. שידורי הערוץ החלו ב-17 במרץ 2013. CMTV משדר במשך 24 שעות ביממה, וזמין באנגולה, מוזמביק, קנדה, בפרברי פריז ובפרטוריה שבדרום אפריקה.
היסטוריה
הערוץ החל לשדר בפורטוגל ב-17 במרץ 2013 באופן בלעדי ב-MEO, אחד ממפעילי הטלוויזיה הרב-ערוצית במדינה. בתחילת דצמבר 2015, חיזק הערוץ את אחיזתו במוזמביק.
בדצמבר 2017 הפך הערוץ לזמין בכל מפעילי הטלוויזיה בתשלום בפורטוגל.
ספיידרמן: רחוק מהבית
ספיידרמן: רחוק מהבית (באנגלית: Spider-Man: Far from Home) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן בהפקה משותפת של סוני ואולפני מארוול אשר יצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט מבוסס על חוברות הקומיקס "ספיידרמן" בהוצאת מארוול קומיקס, והוא מהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול, סרט זה מהווה המשך לסרט הקודם ספיידרמן השיבה הביתה, זאת כשהוא מהווה את סרטו העשרים ושלוש במספר של היקום וכן הוא הסרט האחרון בשלב השלישי ולפיכך האחרון בסאגת האינסוף של היקום הקולנועי של מארוול. הסרט מבוים על ידי ג'ון וואטס ונכתב על ידי התסריטאים כריס מק'קנה ואריק סומרס ומככבים בו טום הולנד בדמותו של פיטר פארקר/ספיידרמן ולצידו זנדאיה, ג'ייק ג'ילנהול, סמואל ל. ג'קסון ומריסה טומיי.
הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-2 ביולי 2019. בישראל, הסרט הופץ בהקרנות טרום-בכורה במקביל לבכורתו העולמית ויצא לאקרנים רשמית ב-4 ביולי 2019.
עלילה
העולם, ובו תיכון מידטאון בו לומד פיטר פארקר, מנסים לשוב לשגרה אחרי אירועי "הנוקמים: סוף המשחק", בהם כל האנשים (והחייזרים) שאוידו על ידי ת'אנוס לפני חמש שנים חוזרים לתחייה. העולם עדיין מתאבל על מותו של טוני סטארק, שהקריב את עצמו כדי להציל את העולם ולהשמיד את ת'אנוס וצבאו. סטארק מוריש לפארקר את זוג משקפי השמש שלו ובהם גישה למערכת EDITH השולטת בכל הטכנולוגיה של תעשיות סטארק ובהן נחיל של רחפנים חמושים. מנגד, פארקר אינו מעוניין בעול הזה ומעדיף להשקיע את מרצו במטרה ארצית יותר: לחזר אחרי בת-כיתתו מישל ג'ונס – המכונה MJ – ולכבוש את ליבה בטיול הכיתתי לאירופה.
בינתיים, ניק פיורי חוקר מספר מקרים בהם יסודנים (ישויות מפלצתיות העשויות מארבעת היסודות) תוקפים יישובים ובני אדם אך מובסים בידי גיבור-על מסתורי בשם קוונטין בק. בק מספר לפיורי שהוא לוחם שהגיע מיקום מקביל בו היסודנים השמידו את כדור הארץ, ושהוא מנסה להציל את כדור הארץ הזה מגורל דומה. בק אומר לו שהיסודנים שנותרו יתקפו באירופה ושהוא זקוק לעזרה מספיידרמן.
פיורי מנסה לגייס את פארקר למשימה ללא הצלחה יתרה ואף משתלט בחשאי על הטיול הכיתתי של פארקר וחבריו כדי לתמרן אותו. כאשר יסודן מים תוקף את פארקר וחבריו בעיר ונציה, פארקר מסייע לבק, שזוכה לכינוי מיסטריו, להביסו ומסכים להתגייס למאבק בתנאי שפיורי ישמור על זהותו הסודית ויגן על חבריו לכיתה. בק מספר לפארקר על מוצאו ומתחבב עליו. הם מספרים לפארקר שהיסודן האחרון, העשוי מאש, יתקוף בפראג במהלך קרנבל האור ופיורי מתמרן את הטיול הכיתתי לשם ומסדר לכיתה ערב חינם באופרה למגינת לבם של התלמידים שרצו לחגוג בקרנבל. MJ מציעה לפארקר לשבת לידה באופרה, אך הוא נאלץ להתחמק עקב הבטחתו לפיורי ולבק. לבוש בחליפה שחורה, פארקר מתצפת על העיר כשהוא חושב שחבריו מוגנים ולא יודע ש-MJ ושניים מחבריו עזבו והתפלחו לקרנבל האור. יסודן האש תוקף אך פארקר ומיסטריו מביסים אותו: פארקר מציל את חבריו ואילו מיסטריו מחרף את נפשו וכמעט מת כדי להשמיד את היסודן. בק עורך שיחת נפש עם פארקר, רוכש את אמונו ומביע הבנה ואף עידוד לרצונו של פארקר לא להיות גיבור-על אלא לבלות עם אהובתו MJ כנער מתבגר רגיל. פארקר מאמין שבק הוא גיבור-העל והאדם הראוי לרשת את סטארק ולהגן על העולם, ומעביר לו את השליטה ב-EDITH.
אחרי שפארקר עוזב במטרה לנסות לתקן את יחסיו עם MJ, בק חושף את התרמית שלו ושותה עם אנשי הצוות שלו. הוא מסביר את מזימתו ועל כך שהיסודנים וגיבור-העל מיסטריו הם למעשה אשליה אופטית שנוצרה על ידי נחיל רחפנים חמושים עם מקרנים הולוגרפיים, ומטרתם הייתה לרכוש את אמונם של ניק פיורי ופיטר פארקר על מנת להשיג גישה למערכת EDITH ולהשתלט על הטכנולוגיה של סטארק. הוא חושף כי בעבר היה עובד ממורמר של סטארק ופוטר על ידו, ובאמצעות הטכנולוגיה של סטארק הוא יהיה איירון מן החדש שישלוט בעולם דרך הנוקמים והטכנולוגיה.
פיטר פארקר יוצא לטיול רגלי רומנטי עם MJ והיא מגלה לו שהיא הסיקה שהוא ספיידרמן. בהתחלה הוא מנסה להכחיש, אך כאשר היא מציגה לו שברי רחפן שאספה מזירת הקרב עם יסודן האש, פארקר מפעיל אותו והם מגלים שהוא מציג הקרנה הולוגרפית של הקרב. פארקר מבין שבק רימה אותו ושכל עניין גיבור-העל הנלחם ביסודנים היה תרמית. הוא מודה בפני MJ שהוא ספיידרמן, מסביר לה את המזימה של בק ומבקש ממנה לברוח עם חבריה לכיתה בעוד שהוא עצמו ימהר לברלין להזהיר את ניק פיורי, וינסה לתקן את טעותו ולקחת את השליטה על EDITH.
בק מגלה שפארקר גילה את מזימתו ומחליט להרוג אותו בטרם יזהיר אנשים נוספים ובפרט את פיורי. בברלין הוא מתחזה לפיורי ולוכד את פארקר. הוא מפעיל עליו לוחמה פסיכולוגית ומנסה לערער את נפשו באמצעות האשליות שלו. הוא מרמה את פארקר שוב וגורם לו להודות שהזהיר את חבריו לכיתה, ובהם MJ וחברו הטוב נד. בק מודיע לו שהוא יהרוג אותם ומשליך את פארקר על רכבת מהירה ובכך סבור שנפטר ממנו. פארקר שורד ומתעורר פצוע בהולנד. בעזרת המקומיים הוא מתקשר להאפי הוגאן, שומר ראשו ועוזרו של סטארק, וזה בא לחלץ אותו במטוס סילון משוכלל. אחרי שפארקר מספר לו על מזימתו של בק וכיצד פישל כאשר נתן לו את משקפי EDITH, הוגאן מעודד את פארקר ומדרבן אותו לא להיכנע אלא לפעול לעצור את בק שמתעתד לתקוף בלונדון באמצעות האשליות שלו. פארקר מכין במטוס חליפת ספיידרמן חדשה ומבקש מהוגאן שיגן על חבריו בזמן שהוא נלחם בבק.
חבריו של פארקר מתומרנים ללונדון על ידי בק ונמלטים מאוטובוס התיירים שלהם שמותקף על ידי נחיל הרחפנים של בק המתחזים ליסודן חדש וגדול יותר שתוקף את גשר מצודת לונדון. בעוד הוגאן ממלט את חבריו של פארקר למצודת לונדון, ספיידרמן צונח בגשר מצודת לונדון ומתחיל לנטרל את הרחפנים של בק. הרחפנים מתחילים לתקוף את ספיידרמן אך הוא מצליח להביס רבים מהם ומגיע למקום מחבואו של בק בחלק העליון של הגשר, ממנו הוא מתפעל את הרחפנים. בק מפעיל את מקרני האשליות ומורה על הרחפנים לירות ללא הבחנה בספיידרמן. ספיידרמן עוצם את עיניו ומסתמך על חוש העכביש שלו כדי להתגבר על רחפניו של בק, שנפצע אנושות בעצמו מירי הרחפנים שלו. בק מנסה לפנות לרחמיו של פארקר, שהפעם לא נופל בפח האשליה ופורק את בק מהאקדח בו היה חמוש. בק מת מפצעיו אך מקליט בסתר את הקרב. פארקר מחזיר את השליטה ב-EDITH לידיו ומנטרל את כל צי הרחפנים. הוא זוכה לשבחיהם של ניק פיורי והאפי הוגאן ובלבה של MJ שמנשקת אותו. הם חוזרים לניו יורק ונהיים זוג בעוד שהוא שומר על העיר כספיידרמן.
בסצנה שבמהלך הכתוביות, פיטר ו-MJ מגלים כי למערכת החדשות "הדיילי ביוגל", בראשותו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון, עיתונאי בכיר השונא את ספיידרמן, הגיע סרטון שהוקלט לכאורה על ידי מיסטריו רגעים לפני מותו, בו ספיידרמן מופלל בהשתלטות עוינת על הטכנולוגיה של סטארק ואף נחשפת זהותו הסודית כפיטר פארקר.
בסצנה שלאחר הכתוביות, מתגלה שהסקרולים טאלוס וסורן התחזו לניק פיורי ומריה היל במשך כל הזמן, וקיבלו הנחיות מפיורי האמיתי, המפקד על חללית הסקרול.
שחקנים ודמויות
טוני רוולורי, המקי מאדרה, אנגוורי רייס ולורה הרייר מגלמים את דמותיהם כפלאש תומפסון, יריבו של פיטר, בעל הקיוסק המקומי מר דלמר, בטי בראנט וליז אלן טומס, בנות כיתתו של פיטר פארקר מהסרט הקודם. ג'יי קיי סימונס שב לגלם את דמותו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון מהטרילוגיה המקורית שבוימה על ידי סם ריימי בסצנה שאחרי הכתוביות, וזו הפעם הראשונה ששחקן שב לגלם דמות שאינה משתייכת ליקום הקולנועי של מארוול. בן מנדלסון ושרון בלין שבים לגלם את דמויותיהם של טאלוס וסורן מגזע הסקרול בהופעה ללא קרדיט בסצנה שאחרי הכתוביות, לאחר שהופיעו ב"קפטן מארוול". ארבעת האלמנטלים שמופיעים בסרט ממודלים לפי ארבעה נבלי ספיידרמן בשם הידרו-מן, סאנדמן, מולטן מן וציקלון.
פיתוח
ביוני 2016, אמר יו"ר סרטי סוני, תומאס רותמאן אמר שסרטי סוני ואולפני מארוול התחייבו לעשות סרטים נוספים על דמותו של ספיידרמן לאחר הסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה". חודש לאחר מכן, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי אמר שאם סרטים נוספים יופקו בעתיד, לאולפנים היה רעיון מבוסס סרטי "הארי פוטר" ולכתוב את הסרטים כך שכל סרט בסדרה תתמקד בשנת לימודים חדשה שפיטר חווה; עלילת סרט ההמשך נועדה להתקיים במהלך שנת הלימודים הלפני-אחרונה של פיטר פארקר. באוקטובר 2016, החלו דיונים להפקת סרט המשך, כולל הצגת נבל-על חדש שיוצג לראשונה ביקום, על פי דבריו של טום הולנד, שחתם על חוזה לשלושה סרטים של ספיידרמן, כולל "השיבה הביתה". בדצמבר, לאחר שיווקו המוצלח של הטריילר הראשון, סרטי סוני חתמו על הפקת סרט המשך שייצא לאקרנים ב-5 ביולי 2019.
ביוני 2017 נחשף שסרטי סוני ישתמשו במותרות ההסכם בין מארוול לסוני שנחתם ב-2015 על מנת להציג דמות נוספת מסרטי היקום הקולנועי, כפי שהציגו את דמותו של איירון מן בתור המנטור של פיטר ב"השיבה הביתה". פייגי הצהיר כי מארוול וסוני "רק החלו לחזק את התוכניות שלנו" עבור סרט ההמשך, והרגישו שהופעותיו של ספיידרמן ב"מלחמת האינסוף" ובסרט ההמשך שלו "ישיקו אותו ליקום קולנועי חדש מאוד נכון לעכשיו", בדומה לאופן שבו "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" הכריז על "השיבה הביתה". מארוול וסוני התלהבו מאוד מהאפשרות שהבמאי ג'ון וואטס יחזור ליטול את שרביט הבימוי בסרט ההמשך, ופייג אמר על כך שזו "השאיפה בוודאות", ופסקל ציינה שהם "ישתגעו" אם וואטס לא יחזור. וואטס גם ציין שהוא חתום על חוזה לשני סרטים. בנוסף, פייגי ציין שכותרת סרט ההמשך תהיה דומה לכותרת הסרט הקודם; עם כותרת משנה, וללא המספר "2" בכותרת. פייגי אף ציין כי הצילומים אמורים להתחיל באפריל או במאי 2018. פסקל ציינה שסרט ההמשך יתחיל "מספר דקות" לאחר סיום סרט ההמשך ל"מלחמת האינסוף". כמו ב"השיבה הביתה", פייגי הצהיר שהנבל בסרט הנוכחי יהיה נבל שעדיין לא הוצג בסרטי ספיידרמן. עד יולי 2017, וואטס ניהל במשא ומתן עם האולפנים על חזרה למלאכת בימוי סרט ההמשך, ומריסה טומיי הביעה עניין לשוב לגלם את דמותה כדודה מיי מהסרט הקודם.
קדם הפקה
בסוף אוגוסט 2017, כשהסרט נכנס לתהליכי קדם ההפקה, כריס מק'קנה ואריק סומרס, שניים מהתסריטאים שכתבו את התסריט עבור הסרט הקודם,"השיבה הביתה", ניהלו משא ומתן סופי מול אולפני מארוול על חזרתם לכתיבת סרט ההמשך. בתחילת אוקטובר 2017, ג'ייקוב בטלון אישר שהוא ישוב לגלם את דמותו של נד בסרט ההמשך. בדצמבר 2017, פייגי אישר שוואטס ישוב לביים גם את הסרט ההמשך. בפברואר 2018, נודע שזנדאיה הייתה אמורה לשוב לגלם את דמותה של מישל ג'ונס. עד סוף אפריל, הצילומים היו אמורים להתחיל בתחילת יולי 2018, ופייגי אישר שהצילומים יתרחשו בלונדון, במקום באטלנטה כמו בסרט הראשון. פייגי ציין כי אחת הסיבות לכך היא מכיוון שרוב הסרט יתרחש ברחבי העולם, מחוץ לניו יורק. חודש לאחר מכן, ג'ייק ג'ילנהול נכנס למשא ומתן על גילם דמותו של נבל-העל מיסטריו, בעוד שאושר שמריסה טומיי ומייקל קיטון (שתפקידו לבסוף לא-נכלל בסרט ההמשך) ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם; נוסף על כן, אושר שמק'קנה וסומרס ישמשו בתפקיד התסריטאים של הסרט. בסוף יוני 2018, הולנד חשף שכותרת הסרט תהיה "ספיידרמן: רחוק מהבית", וליהוקו של ג'ילנהול כמיסטריו אושר. פייגי השווה את כותרת הסרט הנוכחי ("רחוק מהבית") לכותרת הסרט הקודם ("השיבה הביתה") וציין שכותרות הסרטים "מלאות במשמעויות חלופיות", תוך כדי השימוש במילה "בית" בשתי כותרות הסרטים, והסביר שהסרט הנוכחי יתמקד בפארקר ובחבריו שנמצאים במהלך טיול באירופה בחופשת הקיץ.
צילומים
צילומי הסרט הראשיים החלו בהרטפורדשייר, אנגליה ב-2 ביולי 2018, תחת הכותרת "הסתיו של ג'ורג'" ("Fall of George"). הצילומים מתקיימים גם בלונדון, עם צילומים במיקומים שונים, כולל מזרח לונדון. הצילומים הראשיים הסתיימו בדצמבר 2018.
יציאה לאקרנים
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-2 ביולי 2019. בישראל הסרט יצא לאקרנים יומיים לאחר מכן, ב-4 ביולי 2019.
שיווק
בשל מותו של פרקר בסוף מלחמת האינסוף, ומכיוון שלא קם לתחייה לפני יציאת הסרט הנוקמים: סוף המשחק לאקרנים במאי 2019, הכתב ג'רמיין לוסייה מ-"io9" ציין שאולפני סוני ייאלצו להתחיל לשווק את הסרט רק חודשיים ספורים לפני יציאתו לאקרנים או לחלופין, לקלקל עבור קהל הצופים הרחב את העובדה כי הדמות תקום לתחייה בסרט הרביעי של הנוקמים. לוסייה סיכם כי ככל הנראה כי הגישה השנייה תינקט, בעוד שנציג של סרטי סוני אמר שהאולפנים יעבדו בצמוד עם אולפני מארוול על מנת "להבין את האסטרטגיה עבור ספיידרמן". בפועל, קדימון הסרט פורסם יחד עם הכרזה הראשונה בינואר 2019.
סרט המשך
באוגוסט 2019 דווח כי אולפני סוני ומארוול לא הגיעו להסכמים שנדרשו על מנת להמשיך את השיתוף פעולה בין השתיים ולכן סוני תעבוד לבדה ללא ההתערבות של אולפני מארוול. כמו כן צוין שסוני מתכננים שני סרטי המשך, כאשר הם מקווים שטום הולנד יחזור לגלם את ספיידרמן וג'ון וואטס יחזור לביים את שני הסרטים. מאוחר יותר באותו החודש, הולנד אישר כי הוא צפוי לחזור ולשחק את הדמות בסרטים של סוני. בספטמבר 2019 דווח כי אולפני סוני ומארוול הגיעו להסכם חדש שבו ספיידרמן ימשיך להיות ביקום הקולנועי של מארוול כאשר הסרט השלישי בסדרה אמור לצאת ב-16 ביולי 2021 ושספיידרמן צפוי להופיע בסרט אחד של מארוול. ב-24 באפריל 2020, נודע כי סרט ההמשך צפוי לצאת לאקרנים ב-5 בנובמבר 2021 ויצולם באטלנטה, ניו יורק, לוס אנג'לס ובאיסלנד, ב-24 ביולי 2020 נודע כי סרט ההמשך יצא לאקרנים ב-17 בדצמבר 2021. הצילומים החלו באוקטובר 2020.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
גאוגליף
גאוגליף – (יוונית "גאו" – ארץ, "גליף" לגלף) הוא ציור, מוטיב או תרשים גדולים הנוצרים על הקרקע בעזרת סידור של או גילוי אדמה מתחת למצע.
גאוגליף מסוג פוזיטיב הוא תבנית של אבנים או תל עפר וגאוגליף מסוג תשליל (נגטיב) נעשה על ידי חשיפת אדמה, בדרך כלל פטינה, לצורך רישום הצורות.
בין הגאוגליפים המפורסמים ביותר הם קווי נסקה בפרו. אזורי גאוגליפים אחרים כוללים את בוליביה, ברזיל, אוסטרליה המערבית וחלקים במדבר האגן הגדול שבדרום-מערב ארצות הברית. דמויות גבעה, מבוכי צמחים ומבוכי האבן של סקנדינביה, איסלנד, לפלנד וברית המועצות לשעבר הם סוגים של גאוגליפים. הגאוגליף הגדול ביותר הוא "אדם מארי" (Marree Man) בדרום אוסטרליה
אספירציה
ברפואה דחופה: אספירציה (באנגלית: Aspiration בעברית: שאיפה) היא שאיפה של חומר: מזון משקה או תוכן הקיבה מהלוע אל דרכי הנשימה ואל הריאות.
מניעה
בחולים עם סיכון לשאיפה, צנרור קנה של קנה הנשימה מספקת את ההגנה הטובה ביותר. יש גם קנה נשימה אחרת, לרינג'יל מסק - laryngeal mask airway - שיש בה צינור שני המאפשר לנוזל לזרום החוצה מבלי להיכנס לדרכי הנשימה. גם יכולים להכניס צינור אף לניקוז הקיבה מתכולתה.
נמלת המרוץ
נמלת המרוץ (שם מדעי: Ocymyrmex) הוא סוג של נמלים החיות באקלים מדברי (כמו במדבר נמיב) או יבש מאוד וכן בסוואנות חמות באפריקה.
נמלים אלה קטנות מעט ובעלות גזרה צרה ורגליים ארוכות העוזרות להם לנוע במהירות על החול החם. אלו מהנמלים המהירות בעולם. צבעם העיקרי אדום חום.
נמלים אלה נפוצות בדרום-מזרח אפריקה. הם לא מצויות באזור המרכז או בדרום הסהרה. הם מקימים את קניהם על החול, וכל קן מאכלס כ-200–1,000 נמלים. הן טורפות חרקים שנכוו מהשמש החמה ומובילות אותם למחילתן. כמו כן הן ניזונות מטרמיטים ומזרעים.
מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג
מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג (סינית: 北京規劃展覽館) הוא אולם תצוגה ומוזיאון לתכנון עירוני ואדריכלות הממוקם בבייג'ינג, בירת סין בקרבת מקום אל כיכר טיין-אן-מן. המוזיאון הוקם בשנת 2004 לקראת פתיחת אולימפיאדת בייג'ינג ובסמוך למנהרות תת-קרקעיות שהוקמו במהלך המלחמה הקרה.
במוזיאון ישנם מודלים המציגים את מבני העיר ואת התפתחות העיר במהלך ההיסטוריה, בנוסף ישנו חדר הרצאות וחדר הקרנת סרטים בתלת מימד. במרכז המוזיאון ישנו דגם ענקי המציג את העיר כיום עם נורות חשמליות.
ברווזיים
בַּרְוָזִיִּים (שם מדעי: Anatidae) היא משפחה של עופות מים רבים ומגוונים, הממוקמים בסדרת האווזאים ונפוצים בכל רחבי העולם, למעט יבשת אנטארקטיקה. במשפחה זו ממוקמים רוב הסוגים של הקבוצות (שאינן טקסונומיות) ברווזים, אווזים וברבורים. מספר מיני ברווזים בויתו לחקלאות.
הברווזים קטנים יותר מקרוביהם, הברבורים והאווזים, וניתן למוצאם הן במאגרי מים מתוקים והן במים מלוחים. הברווזים ניזונים מדשא, צמחי מים, דגים, חרקים וכיוצא באלה.
המינים במשפחה דוגרים על הביצים בין 22 ל-40 ימים, האפרוחים בוקעים במרווחים תוך 24 שעות. מספר ימים בטרם הבקיעה, ניתן לשמוע את קולות ציוצי האפרוחים מתוך הביצה. האפרוחים הם עוזבי קן, משמע הם נולדים מכוסים בפלומה ועיניהם פקוחות, ומסוגלים ללכת ולשחות שעות מספר אחרי בקיעתם. האפרוחים מלקטים מזון בעצמם אך נשארים צמודים לאימם.
הברווזים הצעירים עוזבים את הקן בגיל 5 עד 10 שבועות, במספר מינים ממשיכים הצעירים במשך שנתיים לפקוד את אתרי הקינון יחד עם הוריהם. <BR> פלומת הצעירים הופכת בהדרגה לניצוי בוגר בין שנה ל-3 שנים. ברווזים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה-שנתיים, בעוד שברבורים ואווזים בגיל 5 שנים. <BR> בכמה ממיני הברווז, לזכרים צבעים צבעוניים ובולטים, והנקבות צבען אפור. בחלק ממינים אלה, הזכרים מאבדים את צבעוניותם והופכים אפורים במהלך הקיץ.
הברווזיים הם עופות בגודל בינוני-גדול (180-30 ס"מ, 230 גרם-22.5 ק"ג), בעלי קרומים המחברים את אצבעות הרגליים. פלומת הברווזים מאופיינת בדו-צורתיות זוויגית בעוד שהאווזים והברבורים מאופיינים בחד-צורתיות זוויגית. צבעי הפלומה משתנים ממין למין, שכיחים בעיקר גוני חום, שחור, אפור ולבן.
הגדול בברווזיים הוא ברבור מחצצר (Cygnus buccinator) ששוקל עד 17.2 ק"ג, ומוטת כנפיו 183 ס"מ. הקטן ביותר הוא ברווז כותנה גמדי (Nettapus coromandelianus) ששוקל עד 164 גרם, ומוטת כנפיו 26.5 ס"מ.
חלק ממיני הברווזיים הם עופות נודדים.
חלוקה טקסונומית
מבחינה טקסונומית מתחלקת המשפחה לתתי-משפחות ולסוגים הבאים:
תפוצה בישראל
בישראל נפוצים המינים הבאים:
.np
.np היא סיומת האינטרנט בנפאל. היא מנוהלת על ידי Mercantile Communications Pvt. בע"מ.
סיומות אינטרנט משניות
להלן רשימה של סיומות אינטרנט משניות נפוצות.
רישום
הרשמות דורשות נוכחות מקומית בנפאל. ההרשמות צפויות להיות גם עבור שמות המבוססים ישירות על שם חברה או ארגון, או שם המוצר, שם השירות ושם המותג.
רישום דומיין הוא ללא עלות ברמה השלישית מתחת לתחומים שונים ברמה השנייה. הנרשמים צריכים לספק הוכחה לאזרחות נפאלית עבור אתרים אישיים או העתק של רישום חברות לאתרי ארגון. יכול לקחת יום עבודה כדי לבחון את הדומיין.
תומך (מתמטיקה)
או בחלק מהמקרים כך:
כאשר הקו העליון מציין סְגוֹר.
בהקשר של תורת המידה ותורת ההסתברות, קיימת הגדרה שונה מעט: עבור התפלגות רציפה מעל מרחב מידה טופולוגי בעל סיגמא אלגברת בורל, תומך של התפלגות היא הקבוצה הסגורה הקטנה ביותר שהמשלים שלה הוא בעל מידה אפס ביחס להתפלגות הנתונה.
הר ניו (אנטארקטיקה)
הר ניו (באנגלית: New Mountain) הוא הר באזור העמקים היבשים מקמרדו, בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,260 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בין עמק ארנה לבין ערוצון וינדי (וינדי גאלי), בין רמת ביקון והר נובהד.
ההר ממוקם בצידו הדרומי של קרחון טיילור.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת דיסקברי.
לקריאה נוספת
• W.C Mahaney, J.M Dohm, V.R Baker, Horton E Newsom, D Malloch, R.G.V Hancock, Iain Campbell, D Sheppard, M.W Milner, Morphogenesis of Antarctic Paleosols: Martian Analogue, Icarus, Volume 154, Issue 1, November 2001, Pages 113-130, https://doi.org/10.1006/icar.2001.6667
• WARREN HAMILTON, Diabase Sheets of the Taylor Glacier Region Victoria Land, Antarctica, GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 456-B
• Savage, J., Bradshaw, M., & Bassett, K. (2013), Marginal marine depositional setting and correlation of the Devonian Sperm Bluff Formation (Taylor Group), southern Victoria Land, Antarctica, Antarctic Science, 25(6), 767-790. doi:10.1017/S0954102013000205
• Allan C Ashworth and Terry L. Erwin, '''[https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC5126512/ Antarctotrechus balli sp. n. (Carabidae, Trechini): the first ground beetle from Antarctica]''', Zookeys. 2016; (635): 109–122. Published online 2016 Nov 23. doi: 10.3897/zookeys.635.10535
פונקציית התפלגות
תכונות מופשטות והקשר למשתנים מקריים
בפרט נובע ש-, כך שהסיכוי למאורעות \ X=b הוא אפס אם ורק אם הפונקציה F רציפה. אם הפונקציה גזירה, אפשר לתאר אותה כאינטגרל של פונקציית צפיפות f:
קובייה
נניח ש-X הוא תוצאת ההטלה של קובייה הוגנת, כלומר הוא יכול לקבל כל אחד מהמספרים: 1, 2, 3, 4, 5, 6 בסיכוי שווה (סיכוי 1/6 כל אחד. למעשה זוהי התפלגות אחידה בדידה).
אז פונקציית ההתפלגות המצטברת של X נתונה על ידי:
התפלגות ברנולי
דוגמה נוספת: נניח ש-X הוא משתנה מקרי ברנולי, כלומר הוא יכול לקבל רק את הערכים 0 ו-1, והוא מקבל את הערך 1 בסיכוי p, ואת הערך 0 בסיכוי 1-p (למשל: אם p=40\% אז 1-p=60\%).
אז פונקציית ההתפלגות המצטברת של X נתונה על ידי:
כי ההסתברות ש-X יקבל ערך קטן מ-0 היא 0%, ההסתברות שהוא יקבל ערך קטן או שווה ל-1 היא 100%, וההסתברות שהוא יקבל ערך גדול-שווה מ-0 אך קטן מ-1 היא 1-p.
התפלגות אחידה רציפה
נניח ש-X מתפלג באופן אחיד בקטע [0, 1]. אז פונקציית ההתפלגות המצטברת של X נתונה על ידי:
כי ההסתברות שהמשתנה המקרי X יקבל ערך קטן מ-0 היא 0%, ההסתברות שהוא יקבל ערך קטן מ-x היא 100% לכל x>1, וההסתברות למאורע \ X \leq x לכל מספר x בין 0 ל-1 היא x.
פולוקרץ'
פולוקרץ' (בהונגרית: Fulókércs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בפולוקרץ' הייתה קהילה יהודית קטנה.
בית קברות צבאי
בית קברות צבאי הוא בית קברות שנועד לקבורתם של חיילים.
ישראל
בשנת 1949 החל משרד הביטחון לפעול להקמתם של מספר בתי קברות צבאיים מרכזיים שבהם יובאו לקבורה החללים הרבים של מלחמת העצמאות. במספר ערים נבחרו שטחים שבהם יוקמו בתי הקברות הצבאיים. בירושלים יועדו לכך מורדותיו הצפוניים של הר הרצל, שבראשו קבור חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, מתוך מודעות לסמליות הרבה בבחירת האתר. לאחר שנבחר האתר, החליטו ראשי מערכת הביטחון להפוך את המקום לבית העלמין הצבאי הממלכתי ובכך לחזק את הקשר הסמלי החזק בין הנופלים במערכות ישראל לבין המדינה הריבונית המיוצגת באמצעות הר הרצל. בתוך כך נקברו במקום גם נופלים מהתקופה שלפני הקמת המדינה – נופלי המחתרות, לוחמי הבריגדה היהודית, צנחני היישוב באירופה הכבושה וכדומה, והוקמו בו אנדרטות מרכזיות לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע.
בשנת 2010 התקיימו בישראל 42 בתי קברות צבאיים, וב-93 בתי קברות אזרחיים בה הוקמו חלקות מיוחדות לקבורתם של חללי מערכת הביטחון.
הר הרצל
בית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים משמש בתור בית הקברות הצבאי הלאומי של מדינת ישראל מאז 1948. בשטחו של בית הקברות הצבאי בהר הרצל מצויה רחבת הטקסים המרכזית בה מתקיים בכל שנה ביום הזיכרון הטקס המרכזי לזכר כל חללי מערכות ישראל ועל ידו מצוי גן הנעדרים לזכר כל חללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע. בשנת 2015 עתיד להיפתח במקום גם היכל הזיכרון הלאומי יחד עם אנדרטת החייל האלמוני ובו יונצחו כל חללי מערכות ישראל.
בתי קברות צבאיים בריטיים בארץ ישראל
בשנת 1920 הועברה האחריות לניהול בתי הקברות הבריטיים בארץ ישראל מידי הצבא לוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. סימון הקברים בזמן המלחמה בארץ נעשה באמצעות צלבי עץ זמניים. המקבצים הגדולים ביותר של הקברים היו סמוך לאזורי הלחימה העיקריים באתרים מסודרים יחסית, ולאחר שקיבלה הוועדה האימפריאלית את האחריות לאתרי הקבורה בארץ היא הפכה את הריכוזים לבתי קברות. חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה נטמנו ב-17 בתי קברות, ובהם בתי קברות בעזה, באר שבע, רמלה, דיר אל בלח, בירושלים ובחיפה. חלק מבתי הקברות לא נועדו להיות בתי קברות צבאיים בהם נקברים חיילים באופן רגיל, אלא נתפשו כפעולה חד-פעמית לשם קבורת חללי מלחמת העולם הראשונה בלבד. בבתי הקברות בבאר שבע, הר הצופים ודיר אל בלח נקברו רק חללים ממלחמת העולם הראשונה. בבתי הקברות ברמלה, בעזה ובחיפה נקברו גם חללים ממלחמת העולם השנייה, וברמלה נקברו חללים כמעט עד לתום השלטון הבריטי בארץ (החללים האחרונים נקברו בסוף אפריל) כולל החללים הבריטיים מפעולות המחתרות ומלחמת העצמאות. חללים של הכוחות הבריטיים מסוף תקופת המנדט וכן לאחר תום המנדט (כאשר הבריטים החזיקו שתי מובלעות בתחום הארץ - בחיפה וברמת דוד) נקברו בבית הקברות הבריטי בחוף הכרמל בחיפה. הקברים הבריטיים בבית הקברות הזה, כמו גם קברים של אנשים שנהרגו בשירות בריטניה וקבורים בבתי קברות אחרים, לא צבאיים, בארץ, מתוחזקים על ידי הוועדה.
ברבים מבתי הקברות היהודיים בני התקופה קיימים קברים בודדים הרשומים בבסיס הנתונים של הוועדה. ברוב המקרים אלו הם חללים מבני היישוב או חללים ממוצא יהודי שמשפחותיהם ביקשו לקבור אותם שם (כמו קצין בריטי בן למשפחת רוטשילד שנקבר בראשון לציון אחרי שנהרג בקרב על גבעות מע'אר ליד נס ציונה). הבריטי האחרון שנקבר בקבורה צבאית בארץ, הוא כלכל ראשי של ספינת סוחר בריטית שנקבר בחיפה בסוף 1948. במקרים מסוימים גם קברים של חללים בבתי קברות צבאיים ישראליים, מוכרים על ידי הוועדה. כזה הוא קברה של חנה סנש בהר הרצל ועוד חמישה חללים.
בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים בישראל מתקיימים טקסים צבאיים מלאים ביום הזיכרון הבריטי ובימי הזיכרון של אוסטרליה וניו זילנד (25 באפריל ו-31 באוקטובר). הטקסים מתקיימים ברמלה, בירושלים ובבאר שבע.
ארצות הברית
בארצות הברית החלה קבורה מוסדרת של חללי מלחמה בבתי קברות ייעודיים במלחמת האזרחים האמריקנית (1861-1865). בתי קברות כאלה הוקמו בקרבת שדות הקרב העיקריים, כדי לשמש לקבורת חללי אותו קרב. מאוחר יותר הוכרזו בתי קברות אלה כ"בתי קברות לאומיים" (National Cemeteries), ובכמה מהם הובאו לקבורה גם עצמות חללי מלחמות קודמות. כמו כן מקובל לקבור בבתי הקברות הלאומיים גם גדולי אומה ומנהיגים אזרחיים. המרכזי והבולט בבתי קברות אלה הוא בית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה, בצמוד לוושינגטון הבירה, בו קבורים כרבע מיליון חללי מערכות ארצות הברית, בצד כמה אזרחים שזכו לכבוד הממלכתי בגין שרותם לאומה.
הגוף האחראי על בתי הקברות הלאומיים הוא "המחלקה לענייני וטרנים" (Department of Veteran Affairs) – משרד ממשלתי בראשות שר, המתַחזק את מרבית בתי הקברות הלאומיים להוציא חריגים אחדים. בית הקברות ארלינגטון, למשל, הוא אחד משניים הנמצאים באחריותה של מחלקת הצבא (Department of Army), ויש גם בודדים הנמצאים באחריותה של רשות הגנים הלאומיים של ארצות הברית.
24 בתי קברות צבאיים של ארצות הברית השוכנים מחוץ לגבולותיה נמצאים תחת אחריותה של הוועדה האמריקנית למצבות קרב (American Battle Monuments Commission). הם נמצאים בארצות מערב אירופה (בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג וכן איטליה ותוניסיה) וכן בפיליפינים, מקסיקו ופנמה. מרבית החללים הטמונים בהם הם חיילים של ארצות הברית אשר נהרגו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה (בנוסף אחראית הוועדה על אנדרטאות מלחמה שונות, שחלקן מצויות בתוך גבולות ארצות הברית).
בארצות הברית קיים גם בית קברות צבאי יהודי, מהיחידים מחוץ לגבולותיה של מדינת ישראל - בית הקברות העברי של חללי צבא הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית, שנמצא בריצ'מונד במדינת וירג'יניה.
בריטניה
החל במלחמת העולם הראשונה החליטו הבריטים לקבור את חללי צבאות האימפריה במקום מותם. בתי קברות אלו נקראו War Cemeteries והם נתפשו כאנדרטאות זיכרון למלחמה הגדולה. מספר החללים של צבאות האימפריה עמד על כ-1.1 מיליון איש, והבריטים לא יכלו לעמוד בהוצאות של הבאת כל החללים הביתה. יתר על כן, קבורת החללים בבית הקברות שהקימה הוועדה הייתה חובה, ונאסרה החזרת גופות החללים למולדתם. מדיניות זו התמידה גם ביחס לחללי מלחמת העולם השנייה.
עכביש עקבות
עכביש עקבות (שם מדעי: Seothyra) הוא סוג של עכביש ממשפחת הסרבולניים החי במדבריות ובאזורים צחיחים נוספים באפריקה הדרומית - במדינות נמיביה, בוצואנה ודרום אפריקה. הזכרים קטנים הרבה יותר מהנקבות ומזכירים מיני נמלים החיות במדבר. הנקבות גדולות ומסתתרות במאורות. שני המינים פעילים בימים חמים ביותר.
עכבישים אלה מכונים כך עקב מבנה הרשת שלהם הנוצרת בגומה ומזכירה במראה עקבות של בעל חיים. העכבישים ניזונים בעיקר מחרקים העוברים מעל הרשת העדינה, בעיקר נמלים כמו Tetramorium, קמפונית ונמלת המרוץ. העכביש תופס את טרפו, מהדק אותו לקור, חוזר למאורה ונותן לשמש הרותחת להרוג את טרפו במהירות. לאחר מכן העכביש חוזר לאכול את טרפו.
המהפכה האמריקאית
המהפכה האמריקאית (באנגלית: American Revolution) הייתה תהליך פוליטי מתמשך שהתרחש בצפון אמריקה בין השנים 1765 ל-1783, ובמהלכו פרשו 13 המושבות הבריטיות מן האימפריה הבריטית ויצרו מדינה עצמאית בעלת שיטת ממשל דמוקרטית - ארצות הברית. המהפכה האמריקאית החלה בשנת 1765 בשינוי בסטטוס קוו ביחסים בין בריטניה למתיישבים, כאשר חוקק בפרלמנט הבריטי חוק הבולים, שכלל מיסוי כבד על המתיישבים ללא מתן ייצוג בפרלמנט, המשיכה בהתמרמרות עזה של המתיישבים, שהובילה להפגנות והתכתשויות עקובות מדם כגון טבח בוסטון ב-1770, והפכה למלחמה של ממש בשנת 1775.
במהלך הפעילות המלחמתית עסקו מנהיגי המהפכה באופי הממשל העצמאי שייסדו. המתיישבים ביקשו ליצור מנגנון שישמור על זכויותיהם הדמוקרטיות, אך עם זאת חששו מממשל חלש ולא אפקטיבי שיוביל לאנרכיה ולהתפוררות. בשנת 1788 אושרה חוקה שהגדירה את סדרי השלטון והיחסים שבין השלטון הפדרלי המרכזי ובין הממשלים המקומיים במדינות השונות. החוקה הושלמה בשנת 1791 במגילת הזכויות, שכללה עשרה תיקונים לחוקה שנועדו לאזן בין השמירה על זכויות האזרח לבין הצורך בממשל יציב ואפקטיבי.
רקע היסטורי
שורשיה של המהפכה האמריקאית מגיעים עד תחילת המאה השבע עשרה. בריטניה וצרפת היו מעצמות יריבות שהקימו שתיהן יישובים בצפון אמריקה, אך היו מסוכסכות ביניהן. סדרה של 4 מלחמות ביניהן שפרצה ב-1689, ונקראה המלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת, הסתיימה בניצחונה המוחלט של בריטניה במלחמה האחרונה, מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, בין השנים 1754 ל-1760. כל המלחמות היו חלק ממלחמות גדולות יותר שפרצו באירופה בין בריטניה לצרפת ובעלות בריתן.
ההיסטוריון האמריקאי לורנס הנרי גיפסון אמר כי: