cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוטי איוניר
קריירת אימון
ב-22 במאי 2013 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל באר שבע. לאחר שנה סיים את תפקידו במועדון, ובדצמבר 2014 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. לקראת עונת 2016/2017 מונה למאמן עירוני קריית שמונה, אך לאחר שמונה מחזורים פוטר מתפקידו.
ב-2 בדצמבר 2017 מונה למאמן אולימפיה פראג מהליגה השנייה בצ'כיה. בתום העונה עזב את הקבוצה לאחר שהורדה לליגה השלישית עקב מצבה הכספי.
ב-6 בינואר 2019 מונה למאמן מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. ביולי 2019 מונה למאמן הפועל אשקלון, שירדה בסוף העונה לליגה א' לאחר שהופחתו לקבוצה תשע נקודות.
ב-15 באוקטובר 2020 מונה למאמנה של הפועל אום אל-פחם, וב-26 בפברואר 2021 עזב את הקבוצה. ב-5 באפריל, חודש וחצי בלבד לאחר שהתפטר, שב לתפקיד המאמן באום אל פחם. ב-1 במרץ 2022 פוטר מתפקידו. ב-11 באוגוסט 2022 חזר לקדנציה שלישית באום אל-פאחם. ב-15 בספטמבר התפטר מאימון הקבוצה.
ב-28 בספטמבר 2022 מונה כמאמן צעירי טייבה.
ב-31 בינואר 2023 מונה למאמנה של הפועל נוף הגליל.
מחוץ למגרש
איוניר נשוי לעופרי ולהם שלוש בנות. אביו, אברהם איוניר, היה בעבר מנהל קבוצת מכבי תל אביב.
בשנים בהן לא אימן, שימש פרשן ספורט בערוצי הטלוויזיה הישראליים, בין היתר בערוץ 2 לצידו של השדר יורם ארבל, ולאחר מכן גם בערוץ הספורט. בעונת החל לשמש כפרשן הקבוע במשחק המרכזי של ליגת העל ובמשחקי נבחרת ישראל, ששודרו בערוץ 1, לצידו של השדר עמיחי שפיגלר. כמו כן, שימש איווניר בתור פרשן במסגרת שידורי יורו 2016, יורו 2020, מונדיאל 2018 ומונדיאל 2022.
אנדרטת אלינור רוזוולט
אנדרטת אלינור רוזוולט (באנגלית: The Eleanor Roosevelt Monument) היא אנדרטה לזכרה של אלינור רוזוולט הממוקמת בפארק ריוורסייד בעיר ניו יורק שבארצות הברית. האנדרטה היא האנדרטה הראשונה שהוקמה לזכרה של אשת נשיא ארצות הברית.
האנדרטה נחנכה ב-5 באוקטובר 1996, בנוכחות הגברת הראשונה של ארצות הברית הילרי קלינטון, שנשאה את הנאום המרכזי בטקס החנוכה.
עלות הקמת האנדרטה ושיפוץ הפארק הייתה 1,400,000 דולרים.
עיצוב האנדרטה
האנדרטה תוכננה על ידי אדריכלי הנוף ברוס קלי ודייוויד וארנל. הפסל במרכז האנדרטה פוסל על ידי פנלופ ג'נקס. סביב לפסל ריצוף גרניט שתוכנן על ידי האדריכל מיקל דווייר, ועליו כתובות עם הישגיה של רוזולט, וציטוטים מנאום שנשאה באו"ם בשנת 1958 התומך בזכויות אדם אוניברסליות.
פרס קלייסט
פרס קלייסט הוא פרס ספרותי גרמני. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1912, לרגל מאה שנה למותו של היינריך פון קלייסט. פרס קלייסט היה הפרס הספרותי החשוב ביותר של רפובליקת ויימאר. הפרס הוענק מדי שנה עד שהענקתו הופסקה בשנת 1933. הפרס נוסד על ידי אגודת Kleist-Stiftung שמושבה בברלין. הפרס יועד למשוררים בשפה הגרמנית, שעוררו השראה אך סבלו מחסרון כיס.
בשנת 1985 חודשה הענקת הפרס. בין השנים 1994 ל-2000 הפך הפרס לדו-שנתי. כיום נלווה לפרס סכום כספי של 20,000 אירו.
AGM-86 ALCM
AGM-86 ALCM הוא טיל שיוט משוגר מהאוויר (ALCM - Air Launched Cruise Missle) שנמצא בשימושו של חיל האוויר של ארצות הברית. הטיל משוגר ממטוסי B-52 סטרטופורטרס.
בשנת 1974 התחילה העבודה הראשונית על פיתוח הטיל, ופותח אבטיפוס שלו. בשנת 1977 התחיל פיתוח בקנה מידה מלא של הטיל, על מנת להוות נדבך נוסף ביכולת ההרתעה הגרעינית העומדת לרשות ארצות הברית.
במקור, הטיל פותח עם ראש נפץ גרעיני מתוך הנחה שלפחות בשלב הראשון של המלחמה, טילי הטומהוק יספיקו למתקפה קונבנציונלית. אולם, בשל ריבוי הפעולות הצבאיות בהם ארצות הברית הייתה מעורבת, נוצר מחסור בטילי טומאהוק. דבר שגרם להאצת פיתוח הגרסה הקונבנציונלית. בשל מבנהו של הטיל לא ניתן לשגרו מספינות או מכל כלי שיט אחר, אלא ממטוסי B-52 בלבד. לאחר השיגור, נפתחים כנפונים, משטחי הזנב וכונס האוויר. טווח הטיל כ- 2,000 קילומטר והוא נחשב למדויק וקטלני ביותר.
טילים שהוסבו לתצורה הקונבנציונלית, שימשו את חיל האוויר של ארצות הברית בפתיחת מבצע סופה במדבר. טילים ששוגרו ממטוסי B-52 פגעו במטרותיהן בגזרה המרכזית של עיראק עוד לפני שראשוני המטוסים מסוג F-117 ניטהוק נכנסו למלחמה. כיום, רוב הטילים מהגרסה הגרעינית הוסבו לגרסה קונבנצינאלית בשל הסבירות הנמוכה ביותר שיעשה בהם שימוש כלשהו.
מפלגת ההגנה הלאומית
מפלגת ההגנה הלאומית (בערבית: حزب الدفاع الوطني, חִזְב א-דִפָע אל-וַטַנִי) הייתה מפלגה לאומית בציבור הפלסטיני בתקופת המנדט בין השנים 1944-1934. המפלגה נוסדה על ידי משפחת נאשאשיבי וערבים נוצרים כהתארגנות הזרם האופוזיציוני ("המעארדיון") לזה של המפלגה הערבית הפלסטינית ("החוסיינים" או "המג'ליסיון").
היסטוריה
ועידת היסוד של המפלגה התכנסה ביפו ב-2 בדצמבר 1934. נכחו בה כאלף איש ונבחר בה ועד מרכזי ובו 12 חברים, שלושה מהם נוצרים, שייצגו את מרכזי הכוח של האופוזיציה: נשיא המפלגה היה ראש עיריית ירושלים המודח, ראע'ב נשאשיבי; סגן הנשיא היה סגן ראש-עיריית ירושלים, יעקוב פרג' (נוצרי). עם שאר חברי הוועד המרכזי נמנו בעיקר בכירים בשלטון המקומי: מוע'נם אליאס מוע'נם (פרוטסטנטי) וחסן צדקי אל-דג'אני - מזכירים; נמר אל-נאבלוסי - גזבר; עבד אל-רחמאן אל-תאג'י, חבר המועצה המוסלמית העליונה; עאצם אל-סעיד, ראש עיריית יפו; סולימאן עבד אל-רזאק טוקאן, ראש עיריית שכם; מוסטפא אל-ח'ירי, ראש עיריית רמלה, עאדל אל-שוא, סגן ראש עיריית עזה; עיסא אל-עיסא (נוצרי), בעליו של העיתון פלסטין; ועומר אל-ביטאר.
המפלגה הציבה את שלמות ארץ-ישראל בראש האידאולוגיה שלה, כשטח אחיד ובעל ייחוד שצריך להמצא בשלטון ערבי עצמאי. זאת בניגוד בולט לתפיסות הפאן-ערביות של מפלגת אל-איסתקלאל והמפלגה הערבית הפלסטינית. המפלגה הייתה המתונה ביותר בגישתה ליישוב מבין המפלגות הערביות. ב-1936 יוצגה המפלגה בוועד הערבי העליון שהנהיג את המרד הערבי הגדול ותמכה בשביתה הגדולה. במהלך חודשי השביתה והמרד ב-1936, איבדה המפלגה הרבה ממעמדה, אל מול כוחם העולה של החוסיינים. ברבות מעשי האלימות כנגד בריטים ויהודים יצא יו"ר המפלגה, ראע'ב נשאשיבי, חוצץ כנגד ההנהגה החוסיינית. עקב כך פרצו בשנים 1937–1938 סדרת אירועים אלימים שהגיעו בשיאם למאבק דמים של טרור ורצח בין מחנות החוסיינים והנאנשאשיבים ולפרישת המפלגה מן הוועד.
גם יחסה של המפלגה אל שלטונות המנדט היה מתון וראשיה ניסו למצוא דרכי פשרה עמו. כך למשל הייתה מפלגה זו היחידה שהודיעה על קבלת מדיניות הספר הלבן (1939), בניגוד לדעת הזרם הפלסטיני המרכזי, שראה גם בעלייה היהודית המוגבלת שהותרה במסגרת מדיניות זו סימן לגישה בריטית פרו-ציונית.
מצע המפלגה כלל להלכה את הסעיפים:
המפלגה חדלה להתקיים למעשה במהלך מלחמת העולם השנייה. במאי 1944 חזרה המפלגה לזירה הפוליטית, בהנהגת נשיאה ראע'ב אל-נשאשיבי. היא ערכה מספר כינוסים ופרסמה גילויי דעת בעיתונות, אך לא הצליחה להתגבש שוב ככוח כלל-ארצי, ורוב פעילותה התמקד במסגרות מקומיות.
פרנץ יונאס
יונאס נולד בפלורידסדורף, פרוור צפוני של וינה. במלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הרגלים של הצבא האוסטרו הונגרי בחזית הרוסית. הוא עבד מעל 16 שנים כסדר ומגיה בבית דפוס של יהודי, בו למד את האותיות העבריות. במקביל היה פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובארגון פועלי הדפוס של וינה. בשנת 1932 נבחר למזכיר אזורי בווינה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1935, אחרי מלחמת האזרחים באוסטריה, הוא נעצר, אך זוכה מהאשמות בגידה ושוחרר לאחר כשנה. במלחמת העולם השנייה עבד במפעל מנועים ולאחר המלחמה מונה למועצת פלורידסדורף. בשנת 1946 מונה לראש מועצת פלורידסדורף, שהייתה בשליטת ברית המועצות. בשנת 1948 נבחר למועצת עיריית וינה והיה אחראי על ענייני תזונה. בשנת 1949 קיבל אחריות על תיק הבנייה. בשנת 1951, עם מינויו של תאודור קרנר לנשיא אוסטריה, החליפו יונאס כראש עיריית וינה. יונאס זכה לפופולריות רבה והמשיך בתפקיד עד 1965.
בשנת 1974 הוא מת מסרטן בעת מילוי תפקידו.
יונאס נחשב לידיד ישראל ולאחר מותו הורה שר הפנים על הורדת דגל ישראל לחצי התורן כאות אבל.
אנמיה מגלובלסטית
אנמיה מגלובלסטית (Megaloblastic anemia) היא סוג של אנמיה מקרוציטית. באנמיה מגלובלסטית מתבצעת סינתזה בלתי תקינה של DNA. התא אינו מייצר DNA מהר מספיק ואינו מתחלק. על כן, באנמיה זאת, תאי הדם האדומים הם גדולים מהרגיל. באנמיה זו, מושפעים בעיקר התאים שמתרבים הרבה.
אצל העובר מתרבים תאים רבים בגוף, ועל כן עלולים להיווצר פגמים מולדים בשכיחות גבוהה, ושיעור גבוה של הפלות טבעיות.
אנמיה מגלובלסטית נוצרת עקב חוסר ויטמין B12, עקב חוסר חומצה פולית ועקב סיבות נוספות.
תופעות קליניות
הביטוי הקליני הבולט ביותר הוא אנמיה, וכמו בכל אנמיה, הסימנים הם חולשה כללית, סחרחורות, לעיתים קוצר נשימה, פעמת, ובמקרים קיצוניים - אף אי ספיקת לב.
אנמיה מגלובלסטית חריפה
בספירת דם עדיין לא רואים אנמיה, אבל ניתן להבחין בהתמעטות תאי הדם הלבנים וטסיות הדם. במח העצם מופיעים שינויים אופייניים לאנמיה מגלובלסטית.
מודעות
מוּדעוּת (באנגלית: Awareness) היא הגעת קיומו של דבר לידיעת האדם, או הימצאותו של דבר מה באחת מרמות התודעה האנושית, הפרטית או הכללית.
כאשר אדם יודע על עצם קיומו של דבר כלשהו (אדם אחר, מקום, חפץ, רעיון או דפוס מחשבה), תופס אותו ומכיר בו - הוא מודע לו. על פי רוב, אנשים מבוגרים שאינם סובלים מפתולוגיות יוכלו לדווח באופן כללי על מצב התודעה שלהם.
למונח מודעות יש משמעויות שונות, והוא משמש מספר דיסציפלינות. מודעות היא מושג יחסי. ניתן להיות מודע לאירוע כלשהו באופן חלקי, באופן תת-תודעתי או מלא. מודעות יכולה להתמקד באירוע פנימי, כמו תחושה נעימה, או באירוע חיצוני באמצעות תפיסה חושית. המודעות משמשת כחומר גלם לקווליה או למושג של חוויה סובייקטיבית.
בשפה העברית המילה מציינת גם את הנוכחות של מידע בזיכרון וברגש, ואף כעניין מחייב.
היבטים פסיכולוגיים-קוגניטיביים
מודעות היא מושג מפתח בפסיכוביולוגיה, פסיכואנליזה ופסיכולוגיית הגשטלט. בפסיכוביולוגיה מודעות מוגדרת כתפיסה ותגובה קוגניטיבית למצב או אירוע.
בפסיכולוגיה מודעות מוגדרת כמרכיב קוגניטיבי המאפשר קליטת גירויים מהסביבה וגירויים פנימיים, כמו מחשבות, רגשות ותחושות פיזיות. ישנם הבדלים משמעותיים בין תהליכי עיבוד מידע מודעים לתהליכים שאינם מודעים. אחד ההבדלים העיקריים הוא שלחוויה המודעת יש קיבולת מוגבלת. תהליכי עיבוד מידע מודעים ונשלטים מצריכים משאבי קשב רבים ועל כן הם יכולים להתבצע רק באופן סדרתי - זה אחר זה. להבדיל, הליכים עיבוד מידע אוטומטיים אינם מכוונים או נשלטים באופן רצוני, הם יעילים ביותר ומתרחשים מחוץ למודעות של האדם.
מתוך שלושת המאגרים בהם עובר המידע במהלך קידודו בזיכרון, רק הזיכרון לטווח קצר יכול להיות מושפע מהמודעות. זאת משום שהוא היחיד אשר נשלט על ידי התודעה. באופן זה הוא מאפשר להאיר את אופיים של תהליכים כמו למידה והתפתחות. לדוגמה, שינון הוא אסטרטגיית למידה המאפשרת לשמר מידע בזיכרון לטווח הקצר לאורך זמן רב יותר.
על פי תאוריית מרחב העבודה הגלובלי המודעות מאפשרת להנגיש מידע באופן גלובלי עבור טווח רחב של תהליכים קוגניטיביים כמו חשיבה לוגית, שליפה מהזיכרון, יכולת תכנון, גיבוש כוונות ודיווח מילולי.
המודעות מאפשרת גם הפעלה יעילה של מיומנויות חשיבה גבוהות על ידי שימוש במטא-קוגניציה. היא חיונית גם לצורך פיתוח יכולת שליטה עצמית. היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד.
מודעות עצמית
מודעות-עצמית מתייחסת להפניית תשומת לב של האדם או הקבוצה אל עצמיותו: רגשותיו, מחשבותיו, צרכיו ותשוקותיו.
המודעות העצמית מלווה את האדם ברוב הפעולות הקשורות לחיי היום יום. קְשיבוּת, או, מודעות קשובה (Mindfullness) מביאה את האדם להתרכז בכאן ועכשיו של הפעולה או החוויה של ההווה.
היבט חברתי-תרבותי
במדעי החברה המילה מודעות מייצגת תשומת לב ציבורית אל נושא, בעיה או אירוע חברתי, מדעי או פוליטי. תנועות פוליטיות מנסות להחדיר למודעות הפרטית והציבורית נושאים ובעיות, כגון למחלת האיידס.
היבט טכנולוגי
במערכות מידע ובתקשורת, מערכות מודעות לסביבה יכולות להתאים את פעילותן בהתאם לנסיבות סביבתיות ללא צורך בהתערבות מפורשת של המשתמש. כאלו הן למשל מערכות מודעות מיקום כגון אפליקציות ניווט, פרסום ורשתות חברתיות מבוססות מיקום על גבי סמארטפונים וטאבלטים. מערכות מודעות לסביבה משמשות גם באפליקציות של אימות זהות ואבטחת מידע.
מוחמד עבדו
קורות חייו ופועלו
עבדו התפרסם ככתב לענייני חברה ופוליטיקה. כמה ממאמריו התפרסמו בעיתון חדש שהוקם בקהיר - "אל-אהראם". ב-1877 הוא סיים את לימודיו והתחיל את הקריירה שלו בתחום ההוראה, כשהוא מלמד באל-אזהר. הוא החל ללמד בדאר-אל-עולום שהיה קולג' חדש שהוקם על מנת לספק השכלה מודרנית לתלמידים שסיימו את אל-אזהר ורצו להמשיך ולהיות שופטים או מורים בבתי ספר ממשלתיים.
ב-1888 הרשה לו הח'דיו לחזור למצרים, תוך תיווך מגורמים שונים. הוא קיווה להמשיך ללמד, אך הח'דיו לא רצה לתת לו את האפשרות להשפיע על צעירים. הוא נהיה שופט בבית דין מקומי וב-1899 הוא הפך למופתי של מצרים, בתפקיד זה יכול היה עבדו לפעול לשינוי המשפט הדתי וניהול הווקף. הפתוות שלו נועדו להתאים את החוק הדתי לצורכי התקופה. הוא הקים מועצה מנהלית לייעוץ לאל-אזהר ובמשך עשר שנים הצליח לחולל כמה רפורמות באוניברסיטה העתיקה.
הוא כתב מספר פירושים לחלקים מן הקוראן ושיתף פעולה עם אחד מתלמידיו, רשיד רידא, כדי להכין פירוש מפורט המבוסס על הרצאותיו, אך פרויקט זה לא נשלם עד זמן מותו. כמו הכתיבה והפעילות הציבורית שלו, כך גם הוא עצמו הפך לאדם המוכר ביותר והאהוד ביותר במצרים.
מוחמד עבדו נפטר ב-11 ביולי 1905 באלכסנדריה שבמצרים.
MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA
ה-MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA (באנגלית: NBA Conference Finals Most Valuable Player Award) הוא פרס שנתי של ה-NBA המוענק מאז פלייאוף ה-NBA ב- לשחקנים המצטיינים ב. הפרס מוענק על ידי פאנל של חברי תקשורת, המצביעים לאחר סיום הגמר. השחקן עם מספר הקולות הגבוה ביותר זוכה בפרס. גביע לארי בירד מוענק ל-MVP מהאזור המזרחי וגביע ארווין "מג'יק" ג'ונסון למצטיין באזור המערבי. בירד וג'ונסון הצטרפו שניהם לליגה ב-1979 ותרמו רבות לפופולריות של הליגה, בעיקר על ידי חיזוק היריבות בין הבוסטון סלטיקס לבין הלוס אנג'לס לייקרס. מקבלי הפרס הראשונים היו ג'ייסון טייטום במזרח וסטפן קרי במערב.
אגודת סטודנטים
אגודת סטודנטים, נקראת לפעמים גם התאחדות סטודנטים, היא ארגון המוקם על ידי סטודנטים במוסד אקדמי, על מנת לדאוג לזכויותיהם, רווחתם וטובתם של הסטודנטים, ועל מנת להגן במשותף על האינטרסים המשותפים להם ומטרותיהם המשותפות.
מרבית אגודות הסטודנטים מוקמות ומופעלות על ידי קבוצת סטודנטים שלומדים באותו מוסד שבו קמה ופועלת האגודה. ראשי האגודה נבחרים בבחירות דמוקרטיות על ידי כלל הסטודנטים החברים באגודה. באגודות סטודנטים רבות, חברי האגודה, שהם מרבית הסטודנטים הלומדים במוסד האקדמי, משלמים דמי חבר שנתיים, והתקציב מחולק בהתאם להקצאות שנקבעות בישיבות תקציב של האגודה.
פעמים רבות, בעיקר במשטרים דמוקרטיים, האגודה עוסקת גם בעניינים פוליטיים לאומיים שלא קשורים ישירות לסטודנטים. כך הופכים הסטודנטים לגוף חברתי פעיל במישור הלאומי, על ידי פעילויות שונות בקרב האוכלוסייה, הפגנות, השפעה על ממשלות ופרלמנטים במדינות שבהן הם פועלים (לדוגמה, אירועי מאי 1968 בצרפת, נגד מלחמת וייטנאם בארצות הברית וכן במקומות רבים נוספים בעולם). לא אחת, אגודות סטודנטים מהוות כר פורה להתפתחותם של פוליטיקאים צעירים, ואלה, לאחר שצברו ניסיון בפוליטיקה באגודת הסטודנטים, עוברים לזירות מתקדמות יותר.
עם זאת, המטרה העיקרית של אגודת סטודנטים היא לדאוג לשיפור תנאיהם של הסטודנטים (כגון מעונות סטודנטים, קפיטריות וכו'), לייצוג הולם של הסטודנטים מול הנהלת המוסד האקדמי שבו הם לומדים (עזרה בערעור על החלטות הדרג האקדמי והמנהלי באוניברסיטה, ייצוג משפטי לסטודנט מול האוניברסיטה וכו'), לארגון פעילויות לרווחת הסטודנטים (כגון מסיבות, ירידים), ליצירת איגוד כלכלי של הסטודנטים על מנת להקנות להם הנחות ולחזק את כוחם הכלכלי וכו'.
במקרים רבים, אגודות סטודנטים במוסדות אקדמיים נפרדים מאוגדות בעצמן באגודות־על, כגון אגודות והתאחדויות סטודנטים מחוזיות או ארציות. מנגנון פוליטי זה מאפשר לעיתים לאגודות לטפל במטרות המשותפות לכל הסטודנטים במספר מוסדות לימוד באותו אזור או באותה מדינה, באמצעות יצירת גוף־על גדול יותר ובעל כוח רב יותר מאשר הגופים המקומיים.
בשנת 1946 בפראג הוקם International Union of Students. בתחילת המאה ה-21 הוא כלל 155 ארגונים מ-112 מדינות ואיגד בתוכו כ-25 מיליון סטודנטים. לאחר כ-60 שנות פעילות הוא סיים את פעילותו. מאז היו יוזמות להקמת ארגון בין-לאומי חדש שטרם הצליחו.
מקורות הכנסה
מקורות ההכנסה העיקריים של האגודות הם:
פעילויות ושירותים עיקריים
כאמור, אגודות הסטודנטים פועלות במגוון רחב של נושאים, הנוגעים במכלול חייהם של הסטודנטים. השירותים העיקריים שמספקות האגודות לחבריהן הם:
אגודות סטודנטים בישראל
כמעט בכל מוסד אקדמי בישראל פועלת אגודת סטודנטים. האגודות פועלות כמלכ"ר ומאוגדות כעמותות.
המטרות העיקריות של האגודות זהות, לרוב, למטרות הכלליות של אגודות סטודנטים בשאר העולם, קרי: ייצוג ענייני הסטודנטים מול הנהלת המוסד האקדמי, פעולות למען רווחתם וטובתם של הסטודנטים במוסד וטיפול במכלול הנושאים הנוגעים לחייהם של הסטודנטים, במישורים האקדמיים, החברתיים, הכלכליים והציבוריים.
מנהיגי וראשי האגודות נבחרים על ידי ציבור הסטודנטים חברי האגודות, בבחירות שנערכות אחת לשנה או שנתיים. לאור גודלן של האגודות, בדרך כלל הסטודנטים עצמם בוחרים באספת נציגים, המורכבת מנציגי חוגים, פקולטות או קמפוסים, וחברי האספה הנבחרים מתכנסים לאחר מכן ובוחרים את יושב ראש האגודה ואת שאר חברי ועד האגודה. המתמודדים לתפקידים באגודה הם לרוב חברי תאי סטודנטים, אך לפעמים גם סטודנטים עצמאיים.
מאבקים
עם זאת, בשנים האחרונות נמתחה ביקורת על הסטודנטים שהם מתעוררים למאבקים עיקשים רק כאשר מדובר בשכר הלימוד שלהם, ושאינם מעורבים בעניינים לאומיים, כמו במקומות מסוימים בשאר העולם, שבהם היה בכוחן של הפגנות סטודנטים לשנות החלטות היסטוריות של ממשלותיהם, כגון בארצות הברית ובמערב אירופה בשנות השישים ושנות השבעים של המאה ה-20, שבהן מחו הסטודנטים נגד המשטר במדינותיהם.
הכרה רשמית באגודות הסטודנטים בישראל ובמעמדן
הכרה רשמית ראשונה באגודות הסטודנטים ובמעמדן הייתה בדו"ח ועדת מלץ משנת 1996. בדו"ח, שעסק בקביעת שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה, נקבע כי תשלומים נלווים לשכר הלימוד, דוגמת דמי רווחה ואגרת שמירה, יהיו תשלומי רשות, אותם יהיה ניתן לגבות אך ורק בהסכמה בין הנהלת המוסד האקדמי לאגודת הסטודנטים של המוסד.
בחוק זכויות הסטודנט, שנחקק בשנת 2007, יש בפעם הראשונה התייחסות של המחוקק הישראלי לאגודות הסטודנטים. סעיף 1 לחוק מגדיר מהי אגודת סטודנטים: גוף הנבחר על ידי הסטודנטים בהתאם להוראות החוק. החוק מטיל חובה על המוסד האקדמי לאפשר את קיומן של בחירות לאגודת הסטודנטים במוסד (סעיף 20 לחוק). על אגודת הסטודנטים לפעול בהתאם לתקנון שתקבע ושיפורסם לכלל הסטודנטים במוסד (סעיף 21). כמו כן, נקבע כי ועדת הערעורים על החלטות ועדת המשמעת תורכב מנציגי סגל ההוראה ומנציגי אגודת הסטודנטים במוסד (סעיף 18).
פוליטיקאים ואישי ציבור שהחלו את דרכם באגודות הסטודנטים
לא מעט פוליטיקאים ואישי ציבור - ראשי עיריות, חברי כנסת ושרי ממשלה - החלו את פעילותם הציבורית באגודות הסטודנטים. ביניהם ניתן למנות את רוני מילוא, לימור לבנת, סילבן שלום, מיכאל איתן, צחי הנגבי, חיים רמון, מיכאל רייסר, יונה יהב, משה עמירב, איתן כבל, מיכאל קליינר, גילה גמליאל, אלכס מילר, בועז טופורובסקי, יאיר רביבו, איציק שמולי, נעמה לזימי ורם שפע.
ארגוני גג
בעבר אגודות הסטודנטים עצמן היו מאוגדות בשני ארגוני גג סטודנטיאליים: התאחדות הסטודנטים בישראל, שבה היו חברות בעיקר אגודות הסטודנטים של האוניברסיטאות ושל המכללות הגדולות, וארגון הסטודנטים בישראל, שבו היו חברות אגודות הסטודנטים של המכללות הקטנות. ב-2009 ארגון הסטודנטים התאחד לתוך התאחדות הסטודנטים וחדל לפעול כגוף נפרד. נכון ל-2010 חברות בהתאחדות הסטודנטים מעל 60 אגודות הסטודנטים הקיימות בישראל.
נורברט רוז'ה
נורברט רוז'ה (בהונגרית: Rózsa Norbert; נולד ב-9 בפברואר 1972) הוא שחיין עבר הונגרי. אלוף אולימפי במשחה ל-200 מטר חזה (אטלנטה 1996), אלוף עולם פעמיים ברציפות (פרת' 1991 ורומא 1994), אלוף אירופה (אתונה 1991) ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר חזה.
שיאן ואלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה רוז'ה בשתי מדליות. במשחה ל-100 מטר חזה הוא השווה את השיא העולמי של אדריאן מורהאוז מבריטניה בשלב המוקדמות (1:01.49 דקות) ואחר כך בשלב הגמר זכה במדליית זהב בשיא עולם חדש בתוצאה של 1:01.45 דקות, לפני מורהאוז 1:01.58 דקות) וג'אני מינרביני מאיטליה (1:01.74 דקות). במשחה ל-200 מטר חזה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2:12.03 דקות, אחרי מייק ברוומן מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש (2:11.23 דקות) ולפני ניק גילינגהם מבריטניה (2:13.12 דקות),
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה בשנת 1991 זכה רוז'ה ב-3 מדליות. מדליית זהב ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.49 דקות, לפני גילינגהם (1:01.89 דקות) ומינרביני (1:02.41 דקות) בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש (1:01.29 דקות), מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.58 דקות, שלוש מאיות השנייה אחרי גילינגהם (2:12.55 דקות) ולפני סרג'יו לופז מספרד (2:13.40 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.35 דקות, אחרי המנצחים מברית המועצות (3:39.68 דקות) וצרפת (3:42.15 דקות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה רוז'ה בשתי מדליות כסף. במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.68 דקות, אחרי נלסון דיבל מארצות הברית (1:01.50 דקות) ולפני פיל רוג'רס מאוסטרליה (1:01.76 דקות). במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.23 דקות, אחרי ברוומן שקבע שיא עולם חדש (2:10.16 דקות) ולפני גילינגהם (2:11.29 דקות). נוסף לכך, הוא וחבריו לנבחרת סיימו במקום השישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.03 דקות, הרביעייה המנצחת הייתה זו של האמריקאים שהשוותה את שיא העולם שנקבע באולימפיאדה הקודמת על ידי רביעייה אמריקאית אחרת, בתוצאה של 3:36.93 דקות.
רוז'ה עזב את הונגריה לאוסטרליה על מנת להתאמן במרכז הספורט האוסטרלי למשך כשנה, לאחר שגיורגי זמפלני, נותן החסות שלו, ניתפס על ידי האינטרפול בחשד למעילה ונעלם לאחר מכן. לאחר מכן, הוא חזר להונגריה להתאמן אצל המאמן הנודע תמאש סצ'י. הוא החמיץ את אליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, בשנת 1993.
פעמיים אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 1994, זכה רוז'ה בשלוש מדליות, שתי מדליות זהב במשחים האישיים ואחת מארד. במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.24 דקות, לפני בן ארצו שיאן העולם קארוי גיוטלר (1:01.44 דקות) ופרד דבורגרייב מבלגיה (1:01.79 דקות). במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.81 דקות, לפני אריק וונדרליך מארצות הברית (2:12.87 דקות) ובן ארצו גיוטלר (2:14.12 דקות). במשחה שליחים הוא וחבריו לנבחרת זכו במדליית ארד במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתצאה של 3:39.47 דקות, אחרי הרביעייה המנצחת מארצות הברית (3:37.74 דקות) ורוסיה (3:38.28 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 סיים רוז'ה פעמיים במקום הרביעי. במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.92 דקות, המנצח היה דבורגרייב (1:01.12 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.01 דקות, המנצח היה אנדריי קורנייב מרוסיה (2:12.62 דקות).
מדליית זהב אולימפית
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה רוז'ה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.49 דקות, לפני גיוטלר (2:13.03 דקות). במשחה ל-100 מטר חזה הוא קבע תוצאה של 1:02.72 דקות, שדירגה אותו במקום ה-16, בגמר ב' בלבד ולכן נמחק מגמר ב'. בסופו של דבר סיים במקום ה-17 הכללי, המאכזב.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' 1998 זכה רוז'ה בשתי מדליות ארד. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.59 דקות אחרי המנצחים קורט גרוט מארצות הברית (2:13.40 דקות) וג'יין כריסטוף סרנין מצרפת (2:13.42 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.53 דקות, אחרי המנצחים מאוסטרליה (3:37.98 דקות) וארצות הברית (3:38.56 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) סיים רוז'ה במקום ה-13 הכללי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.67 דקות, בשלב חצי הגמר. במוקדמות הוא דורג במקום ה-11 בתוצאה של 2:15.27 דקות.
בשנת 2006 רוז'ה אושפז לאחר ניסיון התאבדות.
ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי
ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי (שם מדעי: Tolypeutes tricinctus), ידוע גם בשם ארמדיל מצטנף צפוני, הוא מין ממשפחת הארמדיליים האנדמי לברזיל, שם הוא ידוע כ-tatu-bola (מפורטוגזית "ארמדיל הכדור"). ארמדיל זה הוא אחד משני המינים היחידים (יחד עם ארמדיל מצטנף דרומי) היכולים להתכדר לכדור. בעשר השנים האחרונות אוכלוסייתו הצטמקה בכ-30%.
תפוצה
כפי ששמו מרמז, מוצאו של ארמדיל זה בברזיל, שם הוא חי בעיקר באזורים המזרחיים של המדינה, מעט מדרום לקו המשווה. הוא כמעט ואינו נצפה ממערבית לקו האורך 50°W.
תזונה
המרכיבים העיקריים בתזונתו הם נמלים וטרמיטים, אותם הוא יכול להריח דרך 20 סנטימטרים של אדמה. הוא מוצא את מזונו על ידי ערבול איטי של האדמה כאשר אפו מכוון לאדמה. כאשר הוא מזהה טרף, הוא חופר במהירות רבה חור באדמה ודוחף את אפו אליו, ובעזרת לשונה הארוכה והדביקה הוא צד כל חרק שהוא מוצא. מזונות נוספים שלו כוללים רכיכות, תולעים, פירות ופגרים.
קמע מונדיאל 2014
הארמדיל נבחר לשמש כקמע במונדיאל 2014 שנערך בברזיל, כדי להעלות את המודעות בעולם בנושא הגנתו מפני הכחדה ובשל העובדה שהוא מתקפל לצורת כדור כדי להתגונן מפני טורפים. הוא הוצג על ידי שחקן העבר רונאלדו במשדר טלוויזיוני בספטמבר 2012. שם הקמע נבחר בהצבעה על ידי אוהדים. ההצבעה ארכה שלושה חודשים והשם שנבחר הוא פוּלֵקוֹ (Fuleco), שזכה ל-1.7 מיליון הצבעות והועדף על השמות זוזקו (zuzeco) ואמיז'ובי (amijubi). השם פולקו הוא הלחם של המילים כדורגל (Futebol) ואקולוגיה (Ecologia).
TV 2 News
TV 2 News הוא ערוץ חדשות טלוויזיוני דני בבעלותה של חברת TV 2, והחל לשדר ב-1 בדצמבר 2006. זהו אחד מערוצי החדשות הראשונים המשדרים 24 שעות ביממה בדנית.
משולש המוות
משולש המוות (מאנגלית: Triangle of Death) הוא כינוי המתאר את השילוב הקטלני שעלול להיווצר על ידי שרשרת של שלושה מצבים רפואיים: היפותרמיה, חמצת (חומציות יתר של הדם) וקואגלופתיה (בעיה במנגנון קרישת הדם). שלושת המצבים משפיעים אחד על השני בהיזון חוזר חיובי וללא שבירת מעגל ההיזון, והשילוב ביניהם עלול להביא למוות.
TV 2 News
ב-31 במרץ 2008 החל הערוץ לשדר בפורמט מסך רחב ביחס מסך 16:9, יחד עם אריזה גרפית חדשה.
משולש המוות
במקרים של טראומה גופנית, דימום מאסיבי פוגע ביעילות הובלת החמצן, מה שמוביל לירידה בטמפרטורת הגוף (היפותרמיה), שעלולה לגרום לפגיעה במנגנון קרישת הדם ובכך להגביר את הדימום. בגלל הפגיעה במחזור הובלת החומרים בדם, הגוף נכנס למצב של הלם, ונאלץ לשרוף גלוקוז כדי לקבל אנרגיה. בתהליך שריפת הגלוקוז משתחררת חומצה לקטית המגדילה את חומציות הפלזמה בדם. החומציות היתרה פוגעת בתאים שונים, בהם בתאי שריר הלב, מה ששוב פוגע ביעילות מחזור הדם, וחוזר חלילה.
TV 2 News
היסטוריה
TV 2 News הוא ערוץ החדשות הארצי הראשון בדנמרק, שמשדר 24 שעות ביממה, והערוץ החמישי של חברת TV 2 הדנית. השקת הערוץ פורסמה בציבור במאי 2006. הערוץ עלה לאוויר ב-1 בדצמבר 2006 בשעה 12.00 וניתן לצפות בו דרך Viasat, YouSee, Stofa ו-Boxertv, כמו גם דרך האינטרנט. הערוץ ממומן חלקית באמצעות דמי מנוי ופרסומות.
לערוץ כ-100 עובדים בנמל הדרומי של קופנהגן. בשנה הראשונה לפעילותו, הערוץ שידר מכתובת אחרת, שם שידר באמצעות ציוד שכור.
הערוץ משווק עצמו תחת הסלוגן "ראשון. 24 שעות ביממה", כמי שתמיד ראשון בפרסום ידיעות חדשות. לערוץ היה גם בעבר מסוק, על מנת שיוכלו כתביו להגיע במהירות למוקדי ההתרחשות השונים.
הערוץ מרבה בשידורים חיים, ולעיתים קרובות מסקר אירועים פוליטיים ואחרים, כמו גם אירועים בינלאומיים, בשידור חי, למשל כאשר נשיא ארצות הברית או מזכ"ל האו"ם מכנסים מסיבות עיתונאים.
הערוץ השיק אריזה גרפית חדשה במרץ 2013, בה סמליל הערוץ, המעברונים הגרפיים והג'ינגלים חודשו.
על פי בדיקה שנערכה במאי 2018 נתפש ערוץ TV 2 News כאמין ביותר בדנמרק עם 80% שמאמינים לו, בדומה לשבע מדינות אירופאיות נוספות בהן כלי התקשורת האמין ביותר הוא השידור הציבורי.
פריצה
הפריצה הגדולה של הערוץ הייתה במהלך שלושה לילות של התפרעויות בקופנהגן במרץ 2007. בתחילה, מדרוג הערוץ היה נמוך, אך בסוף 2007 ובחודשים הראשונים של 2008, שופר המדרוג של הערוץ. 1.2 מיליון צופים צפו בערוץ החדשות הדני בשבוע אחד, שיא לערוץ. מאז אמצע 2008 מספר הצופים בערוץ עומד על 1.2-1.4 מיליון צופים בשבוע.
תוכניות יומיות בערוץ
הערוץ משדר בשידור ישיר בימי חול משעה 6 בבוקר ועד חצות. כמו כן משודר מגזין בסוף השבוע.
הערוץ משדר מדי יום תוכניות שבועיות בנושאים שונים: בימים שני עד שישי משודרת בין השעות 23.00-00.00 מהדורת "חדשות הלילה" המתמקדת בסיכום אירועי היום ותחזית למחר.
סיקור פיננסי
TV 2 News מרבה לשדר חדשות בנושאי פיננסים. במהלך היום אף משודרים שלושה מגזיני כלכלה שונים.
הסיקור הפיננסי מכי לעיתים קרובות ראיונות עם מנהלים עסקיים ופרשנים עסקיים, ואנליסטים בנקאיים משמשים לעיתים קרובות למתן פרספקטיבות וניתוחים בנושאים פיננסיים.
TV 2 News תכנן להשיק בשנת 2016 ערוץ טלוויזיה מבוסס אינטרנט שעוסק בתוכן פיננסי בלבד, בשיתוף Berlingske, שבשנת 2015 יצא מהפרויקט והשאיר אותו לערוץ בלבד.
עליית יהודי אפגניסטן לארץ ישראל
עליית יהודי אפגניסטן לארץ ישראל החלה מסוף המאה ה-19 אז החלו יהודי אפגניסטן להגשים את חלומם היהודי והציוני ולעלות לארץ ישראל. המסורות הקדומות של יהודי אפגניסטן מייחסות את מוצאם לשבט בנימין ולנסיך אפגנה, נכדו של המלך "שארול בן-קאיס"- שאול בן קיש. הם מגדירים את עצמם חלק מעשרת השבטים שהוגלו בחורבן בית המקדש הראשון. בימי הביניים היו באפגניסטן כמה מרכזים יהודים, החשובים שבהם ביישובים מרב, באלך, קאבול, נישאפור, גאזני והראת.
באמצע המאה ה-19 מנתה הקהילה היהודית באפגניסטן כ-40,000 נפש.
גל העלייה הראשון מאפגניסטן (1882–1914)
הקבוצות הראשונות של עולי אפגניסטן הגיעו לארץ בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ומספרם בארץ ישראל עד ערב מלחמת העולם הראשונה הגיע ל-100 נפש. הם היו הגרעין הקהילתי הראשון שרכש אדמות, וחברו לעולי משהאד ובוכרה. ביחד הם בנו את שכונת הבוכרים בירושלים. חלקם חזרו כעבור זמן מה לאפגניסטן והעלו את שאר בני משפחתם לארץ הקודש. אותם עולים, היו הראשונים שעלו לארץ ישראל וסיפרו ליהודים באפגניסטן על ארץ ישראל. נתיב העלייה של יהודי אפגניסטן לארץ היה דרך רוסיה, אודסה, טורקיה, וארץ ישראל.
מניעי העלייה היו בעיקר דתיים. הם נבעו מאהבת ציון והתקרבות אל מקום השכינה, כמו כן, השאיפה להתחדשות החיים היהודיים בארץ ישראל.
גל העלייה השני מאפגניסטן (1933–1939)
בזמן גל העלייה השני מאפגניסטן נחסם נתיב העלייה הצפוני (ראה לעיל) בפני יהודי אפגניסטן. בעקבות כך החליטו יהודי אפגניסטן לעלות לארץ ישראל דרך הנתיב הדרומי:
בזמן גל העלייה השני של יהודי אפגניסטן לארץ ישראל, בין השנים 1934–1946, היו גם אנשים שעלו באופן לא חוקי בעקבות גזרות הספר הלבן של השלטון המנדטורי שהגבילו את העלייה לארץ. ברשומות המנדט רשומים בזמן גל העלייה השני 721 עולים שעלו מאפגניסטן לארץ ישראל, בין השנים 1934–1946,אך סביר להניח שעוד כ-1000 נפש עלו בעלייה בלתי חוקית כגונבי גבול, כתיירים שהגיעו לתקופה קצובה ונשארו מעבר למועד העזיבה המובטח.
גל העלייה השלישי, שנות ה-50 ואילך
החל מיוני 1950 אפשרו השלטונות האפגניים ל-200 מיהודי אפגניסטן לעזוב מדי חודש את אפגניסטן ולהגיע לארץ. משנת 1951 ועד 1990 עלו למדינת ישראל כ-4,000 יהודים מאפגניסטן.
לנרד סקינרד
לנרד סקינרד (באנגלית: Lynyrd Skynyrd) היא להקת רוק אמריקאית אשר החלה לפעול באופן רשמי בתחילת שנות ה-70, וזכתה להצלחה רבה בתחילת דרכה. הלהקה ניגנה בסגנון הרוק הדרומי, שהוא שילוב בין סגנונות הבלוז רוק והקאנטרי, אותו מנגנות בעיקר להקות שמקורן בדרום ארצות הברית.
לנרד סקינרד דורגה במקום ה-95 בקטגוריית "האמנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.
בשנת 2006 הונצחה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
תולדות הלהקה
הלהקה הוקמה באמצע שנות ה-60 על ידי מספר חברי ילדות, אשר למדו יחד באותו בית ספר תיכון. שם הלהקה נגזר משמו של המורה לספורט השנוא עליהם, ליאונרד סקינר, שהיה רודה בתלמידים בנים בעלי שיער ארוך.
הלהקה שאבה השראה רבה מלהקת האחים אולמן, שהיו האבות המייסדים של סגנון הרוק הדרומי. לאחר שניגנו מספר שנים יחד, הוציאו לאור את אלבומם הראשון ב-1973 בשם Pronounced 'lĕh-'nérd 'skin-'nérd (בתרגום לעברית: "מבטאים את זה לֶ-נֶרד סְקִי-נֶרד"), אשר זכה להצלחה רבה במולדתם, והכיל מספר שירים שנחשבים עד היום לקלאסיקות של הרוק הדרומי - כגון Tuesday's Gone, Simple Man ו-Free Bird, אשר הפך לאחד מהמנוני הרוק הדרומי.
חברי הלהקה המייסדים היו:
הגיטריסטים של הלהקה, התאפיינו בנגינת גיטרה טכנית במיוחד, הבולטת בשיר Free Bird. ואן זאנט הדביק להם את הכינוי "Three Guitar Army״ ולסגנון הנגינה התייחס כ ״Triple Guitar Attack".
במהלך סיבובי ההופעות פרש בוב בורנס שהתקשה לעמוד בעומס הנפשי הכרוך בסיבוב הופעות חובק עולם והלהקה גייסה את המתופף ארטימוס פייל שתפס את מקומו.
הגיטריסט אד קינג שלא התחבר לסגנון החיים הפרוע של הלהקה עזב את הלהקה בעיצומו של סיבוב הופעות לאחר ליל פורענות שבמהלכו נעצרו ואן זאנט וטכנאי הגיטרות של קינג. השניים שוחררו מהמעצר זמן קצר לפני העלייה לבמה וכתוצאה מכך קינג נאלץ לנגן על גיטרה תקולה - מה שהעלה את חמתו וגרם לעזיבתו עוד באותו לילה.
הלהקה המשיכה להופיע וליצור עם שני גיטריסטים בלבד והוציאה את האלבום Gimme Back My Bullets.
במקביל הלהקה המשיכה לחפש גיטריסט נוסף שימלא את מקומו של אד קינג ולבסוף גייסה את הגיטריסט סטיב גיינס, אחיה הצעיר של זמרת הליווי קייסי גיינס. את אחת מהופעותיה הוציאה הלהקה על גבי תקליט כפול ב-1976, שנקרא One More From The Road.
תאונת המטוס והמשך דרכה של הלהקה
בשנת 1977 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן החמישי שלה, Street Survivor, אך שלושה ימים לאחר יציאת האלבום פקדה את הלהקה טרגדיה. מטוס הלהקה מדגם Convair CV-240 התרסק במדינת מיסיסיפי בארצות הברית. בהתרסקות נספו הסולן רוני ואן זאנט, הגיטריסט סטיב גיינס, זמרת הליווי קייסי גיינס, וכן עוזר אמרגן הלהקה דין קילפטריק. יתר חברי הלהקה נפצעו. בעקבות הטרגדיה, הופסקה פעילות הלהקה.
לאחר כעשור, התאחדה הלהקה, וצורפו ג'וני ואן זאנט, אחיו של מנהיג הלהקה המקורי, והגיטריסט אד קינג.הלהקה בגרסתה המחודשת חזרה להופיע ולהוציא לאור אלבומים. הלהקה ספגה טרגדיות נוספות שנים מאוחר יותר: בשנת 1986 נפצע קשה גיטריסט הלהקה, אלן קולינס, בתאונת דרכים לאחר שנהג תחת השפעת אלכוהול. חברתו של קולינס נהרגה בתאונה, והוא הפך למשותק. קולינס המשיך פעילותו בלהקה כמפיק מוזיקלי אך בשנת 1990 נפטר מדלקת ריאות. בשנת 2001 נפטר בסיסט הלהקה לאון ווילקינסון בשנתו. ב-28 בינואר 2009, הלך לעולמו קלידן הלהקה, בילי פאוול, והוא בן 59. ב-6 במאי 2009, נפטר בסיסט הלהקה איאן אבנס, בגיל 48, מסרטן. בשנת 1996 פרש הגיטריסט אד קינג מהלהקה בשל סיבוך רפואי. לאחר החלמתו לא צורף חזרה ללהקה והלך לעולמו בשנת 2018. בשנת 2023 הלך לעולמו, גארי רוסינגטון, החבר המייסד האחרון שנותר בחיים.
בשנת 2006 בטקס רב רושם הונצחה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. את הטקס הנחה הזמר קיד רוק ובו הונצחו חברי הלהקה המשמעותיים. חברי הלהקה המונצחים שזכו להשתתף בטקס ההנצחה בעודם בחיים היו אד קינג, גארי רוסינגטון, בילי פאוול, בוב בורנס וארטימוס פייל. חברי הלהקה שהונצחו לאחר מותם היו רוני ואן זאנט, אלן קולינס וסטיב גיינס. גיטרת הפנדר סטראטוקסטר שאיתה הקליט אד קינג את השיר Sweet Home Alabama נתרמה להיכל התהילה עד למותו של קינג. הלהקה הופיעה בטקס ובו ביצעה את השירים Sweet Home Alabama ו Free Bird.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט המתאר את ההתרחשויות על ציר הזמן של ההתרסקות, כפי שמתאר אותן המתופף ארטימוס פייל. הסרט נקרא ״ Street Survivors: The True Story of the Lynyrd Skynyrd Plane Crash״ וצולם למעשה בשנת 2017 אך יציאתו לאקרנים הושהתה בשל תביעה משפטית שהוגשה על ידי חברי הלהקה השורדים ומשפחותיהם.
מאוריסיו אוכמן
מאוריסיו אוכמן סיורדיה (בספרדית: Mauricio Ochmann Siordia; נולד ב-16 בנובמבר 1977) הוא שחקן אמריקאי - מקסיקני ממוצא יהודי, המוכר בשל השתתפותו בטלנובלות מקסיקניות ובטלנובלות לטיניות בארצות הברית.
קורות חיים
מגיל קטן הוא השתתף בהצגות תיאטרון מקומיות, ובגיל 16 הוא החליט לקחת את המשחק כמשהו מקצועי. הוא השתתף בתפקידים ראשיים בטלנובלות כמו "פריחוליטו", מרינה, "ויקטוריה".
בשנת 2007 הוא גילם את חרונימו אקוסטה בטלנובלה "ויקטוריה" -"Victoria" לצד ויקטוריה רופו. בשנת 2010 הוא שיחק בטלנובלה "אל קלון" -"El clon" בתפקיד משולש לצד סנדרה אצ'יבריה. בשנת 2011 הוא השתתף בטלנובלה "המין החלש" -"El sexo debil" עם סאול ליסזו. בשנת 2012 הוא צילם סרט קולנוע שנקרא "המאמן", השתתף בטלנובלה של טלמונדו "יהלום ורוד-Rosa diamante" שמשודרת בערוץ ויוה בשם "חופן של יהלומים" בתפקיד חוסה איגנסיו אלטמירנו, בנוסף בשנה זו הוא השתתף בשתי הצגות תיאטרון "עשים ושתיים, עשרים ושתיים", "לה דמה דה לאס קמליאס".
דגם נייר
בעבר היה התחביב נפוץ, אך בשנות השישים של המאה העשרים החלו להופיע דגמי פלסטיק שדחקו את דגמי הנייר מהתעניינות החובבים. דגמי הפלסטיק היו יקרים יחסית לדגמי הנייר, אך הרכבתם קלה יותר והתוצאה מדויקת ומוצקה יותר. בונים נלהבים של דגמי נייר לא נטשו את התחביב גם בשנים אלו. אחד ההבדלים העיקריים בין דגמי הנייר לדגמי הפלסטיק הוא בקנ"מ. לדגמי הנייר יש כמות גדולה יותר של מושאים בקנ"מ גדול (1:33-1:32) לעומת דגמי הפלסטיק -כמו כן ישנו מבחר גדול יותר של דגמים העשויים נייר לעומת דגמי הפלסטיק.
בישראל נפוצו דגמי נייר בעיקר על ידי "בטאון חיל האוויר", שבשנות השישים ובשנות השבעים נהג לצרף דגם נייר של מטוס לחלק מהגיליונות.
בשנים האחרונות התחביב הפך לנפוץ יותר שוב וזאת כתוצאה מנגישות הדגמים ברשת האינטרנט שמצויים במגוון של התחומים, בדרגות קושי בנייה שונות. כיום על פי רוב הדגם מודפס במדפסת ביתית על ניר בעובי מתאים וממנו נגזרים החלקים. הנגישות הרבה שיצר האינטרנט לדגמים מסוג זה, הביאה להתפתחותה של תופעת פיראטיות גם בתחום דגמי הנייר. דגמים רבים שהופצו בצורתם ה"פיזית" בלבד, נסרקו למחשב וכיום ישנם אתרים ופורומים רבים אשר מאפשרים הורדה שלהם, תוך כדי הפרת זכויות יוצרים.
Royal Talens
Royal Talens היא חברה המבוססת בהולנד המתמחה בייצור ושיווק חומרי גלם לאמנות וציוד משרדי. החברה מייצרת צבעי שמן, צבעי אקריליק, צבעי מים, צבעי שמן נמסכים במים, ופסטלים. בעבר החברה גם ייצרה סרטי דיו למכונות כתיבה, דיו לעטים נובעים ונייר העתקה, בין השאר.
היסטוריה עסקית
Royal Talens הוקמה בשנת 1899 כ-Talens ans Co, ותחומי הייצור המקוריים שלה היו צבעים, דיו וורנית. אף על פי שעיקר המיקוד העסקי היה בציוד משרדי בתחילה, כבר בשנת הקמתה ביססה החברה את קו צבעי השמן שלה, "רמברנדט". בשנת 1904 שינתה החברה את שמה ל-Talens and Zoon ("טלנס ובנו") עם הצטרפות הבן כשותף עסקי, וכעבור שנה החלו מכירות וייצוא לארצות הברית ורוסיה. בשנת 1912 נפתח משרד המכירות הראשון של החברה בארצות הברית. בשנות השלושים, בה עלתה קרנה של מכונת הכתיבה, החלו Talens מוכרים ניירות העתקה וסרטי דיו, והמפעלים הקיימים הורחבו כדי להכיל את פסי הייצור החדשים. אחרי מלחמת העולם השנייה נוסף התואר "מלכותי" לשם המותג (Koninklijke Fabrieken Talens & Zoon - "הסדנה המלכותית של טלנס ובנו"). בשנים שלאחר מכן זכתה טלנס להתרחבות משמעותית, עם פרישה בלמעלה מחמישים ארצות. בשנת 2013 רכשה החברה את חברת צבעי בשמן הנמסכים במים קוברה ושילבה אותה לתוך קו מוצרי האמנות שלה.
אותי בת-אל
אוּתִי בת-אל היא פונולוגית ישראלית, פרופסור אמריטה לבלשנות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
בשנת 1983 קיבלה תואר ראשון בבלשנות מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1986 סיימה תואר שני בבלשנות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ובשנת 1989 קיבלה שם תואר דוקטור לפילוסופיה. הדיסרטציה שלה לדוקטורט עסקה בפונולוגיה ובמורפולוגיה של העברית המודרנית.
מאמרה משנת 1994 מנסה להפריך את האפשרות התאורטית לקיומו הפעיל של השורש השמי בידע הלשוני של דוברי עברית מודרנית.
בנוסף בת-אל פרסמה לאורך השנים מאמרים בנושאים בלשניים-פונולוגיים מגוונים כמו רכישת שפה, שפות קהילה ומורשת, וכן עוסקת בהוראת הבלשנות.
בין השנים 2012 ל-2015 כיהנה כראש החוג לבלשנות באוניברסיטת תל אביב.
ארכאולוגיה
ארכאולוגיה (ביוונית עתיקה: ἀρχαιολογία; הלחם בסיסים של ἀρχαῖος, ארכיוס - "עתיק" ו-λογία, לוגיה - "תורה") היא התחום המדעי החוקר את עברה של האנושות על ידי מציאה, תיעוד וניתוח של מידע חומרי וסביבתי. הנתונים שמשמשים במחקר הארכאולוגי כוללים שרידי בנייה, כלים וחפצים, כמו גם שרידי אנשים, שרידי בעלי חיים וצמחים, ועוד. מטרתה של הארכאולוגיה היא תיעוד והסבר של מקורות התרבות האנושית והתפתחותה, היסטוריית התרבות, ההתנהגות האנושית והאקולוגיה האנושית.
הארכאולוגיה היא שדה המחקר היחיד שיש לו שיטה ותאוריה עבור איסוף ופירוש של מידע על העבר הפרהיסטורי האנושי, ויכולה גם להרים תרומה משמעותית להבנה של החברות בזמן ההיסטורי. הארכאולוגיה נחשבת לעיתים (בעיקר בצפון אמריקה) כתת-תחום של אנתרופולוגיה בגלל התמקדותה באדם. תתי-תחומים של האנתרופולוגיה משלימים את ממצאי הארכאולוגיה, בעיקר אנתרופולוגיה תרבותית (שחוקרת את הממדים ההתנהגותיים, סמליים, והחומריים של התרבות), בלשנות (שחוקרת את השפה, כולל המקור של השפה וקבוצות של שפות), ואנתרופולוגיה פיזית (החוקרת את האבולוציה של האדם לפי שרידי האדם עצמו - עצמות, שיניים וכדומה). תחומים אחרים גם משלימים את הארכאולוגיה, כמו פלאונטולוגיה (המחקר של החיים הקדומים), הכוללת פלאוזואולוגיה ופלאובוטניקה, גאוגרפיה, גאולוגיה, היסטוריה, היסטוריה של האמנות, ולימודים קלאסיים.
הארכאולוגיה תוארה כתחום שמגייס את המדעים על מנת להאיר על מדעי הרוח.
במחקר של תרבויות עתיקות פחות, שנצפו ונחקרו על ידי חוקרים מערביים, הארכאולוגיה קשורה לאתנוגרפיה. כך הוא המצב בחלקים גדולים מצפון אמריקה, אוקיאניה, סיביר, ומקומות אחרים. במחקר של תרבויות שהיו בעלות כתב או שהיו להם שכנות כאלה, ההיסטוריה והארכאולוגיה משלימות אחת את השנייה עבור הבנה רחבה יותר של ההקשר התרבותי השלם.
מקום בו מתקיימת חפירה או מחקר שדה ארכאולוגי אחר מכונה אתר ארכאולוגי, והעוסק בארכאולוגיה נקרא ארכאולוג.
חשיבות ויישום
רוב הפעילות האנושית אינה מתועדת במסמכים כתובים. כתיבה החלה בסהר הפורה באלף הרביעי לפני הספירה, וגם אז התפשטה רק בקרב אימפריות שהיו צריכות תיעוד רשום לצרכי מיסוי. תרבויות אלה, שלא במקרה, הן הידועות ביותר. למרות זאת, הידע על השנים המעצבות של התרבות האנושית – המימד התרבותי של האבולוציה של האדם, התפתחות החקלאות, המנהגים של הדת העממית, והקמתם של הערים הראשונות – מגיע מהארכאולוגיה.
היכן שקיימות תעודות כתובות, הן כמעט לעולם לא שלמות, ולעיתים קרובות הן מהוות שכתוב של המציאות לצרכים פוליטיים. עד למאה ה-19 באירופה ובצפון אמריקה, ועד למאה ה-20 בשאר העולם, אוריינות הייתה מוגבלת לאצולה ולאנשי הדת. האינטרסים ונקודת המבט של האצולה פעמים רבות הייתה שונה למדי מהחיים וההתעניינויות של רוב האוכלוסייה.
לפיכך, מסמכים כתובים בדרך כלל משקפים את הנטיות של המעמדות הגבוהים, ולא ניתן להשתמש בהם כמקור בטוח. הרקורד החומרי נותן ייצוג שוויוני יותר לאוכלוסייה כולה, אם כי הוא נתון לחוסר הדיוקים שלו, כגון ההטיות של הדגימה והשתמרות ברמות שונות.
בנוסף לחשיבות המדעית שלהם, לשרידים ארכאולוגיים יש לפעמים חשיבות פוליטית לצאצאים של העמים שייצרו אותם, ערך כספי לאספנים, או ערך אסתטי רב. אנשים רבים מזהים את הארכאולוגיה עם הגילוי של אוצרות אסתטיים, דתיים, פוליטיים או כלכליים ולא עם ההבנה של חברות העבר.
נקודת מבט זו מוצגת לעיתים ביצירות בדיוניות פופולריות, כגון הסרטים "המומיה" משנת 1999 וסרטים נוספים, או "מכרות המלך שלמה" היכן שהתחום נעשה לנושא בידורי רווחי. היכן שנושאים לא ריאליסטיים כאלה מטופלים ביותר רצינות, בדרך כלל ישנם האשמות של פסבדו-מדע כלפי העוסקים בהם. אך עיסוקים שכאלה, אמיתיים או בדיוניים, אינם מייצגים את הארכאולוגיה כפי שהיא כיום.
מטרות
ארכאולוגיה מסתמכת עד היום במידה רבה על טכניקות שדה ועל מתודולוגיה. אלה כוללים את המטלות של סקירת שטחים על מנת למצוא אתרים חדשים, וחפירת אתרים על מנת לגלות את שרידי התרבות הנמצאים שם, וכן טכניקות מיון ושימור על מנת לנתח ולשמר את השרידים האלה. כל שלב בתהליך זה עשוי להיות מקור למידע.
המטרות של הארכאולוגיה אינן תמיד זהות. ישנן לפחות שלוש תאוריות לגבי מה בדיוק אמורה להיות מטרת המחקר הארכאולוגי. (אלה הם מעבר להיקף של הדיון הנוכחי, וידונו בהמשך). ובכל זאת, יש הרבה מן המשותף בין התאוריות הללו.
תתי-תחומים בארכאולוגיה
כמו ברוב התחומים האקדמאיים, ישנם מספר גדול של תתי תחומים ארכאולוגיים שמאופיינים במתודה מסוימת או בסוג של חומר (לדוגמה, ארכאוזאולוגיה, ניתוח ליתי, ארכאובוטניקה), מוקד גאוגרפי או תקופתי (לדוגמה, ארכאולוגיה של המזרח הקרוב, ארכאולוגיה ימי-ביניימית), או עניין נושאי (ארכאולוגיה של עיצוב נוף), או תרבות מסוימת (אגיפטולוגיה).
היסטוריה של הארכאולוגיה
ההיסטוריה של הארכאולוגיה היא של התמקצעות מתגברת, ושל שימוש במגוון מתרחב והולך של טכניקות, על מנת למצות את מירב המידע האפשרי משרידי העבר.
החפירה בקרקע וההליכה בעקבות הדי קולות העבר אינה מיוחדת לעידן המודרני. נבונאיד מלך בבל חפר וגילה מקדש קדום, ואחסן את עתיקותיו במעין "מוזיאון" בעירו, והאצטקים גילו עניין רב בחורבות הטולטקים. העניין במבנים ובחפצים מהעבר המשיך במהלך ההיסטוריה, בין אם מתוך יצר אספנות, ואם מתוך צימאון לחיבור לעבר, אך עיסוק שיטתי, בכלים ובמטרות מדעיות, טרם הופיע.
באירופה של בימי הביניים המאוחרים התחילו להתעניין בשרידים של הציוויליזציה היוונית-רומית וגילו מחדש את התרבות הקלאסית. פלביו יונדו יצר במאה ה-15 מדריך שיטתי לשרידים והטופוגרפיה של רומא העתיקה והחוקר הנודד קיריאקוס מאנקונה נסע בכל רחבי האימפריה הביזנטית והמזרח התיכון ואסף חפצים עתיקים ומידע אותו פרסם בספרו "Commentaria".
רק במאה ה-19 הוחל המחקר השיטתי של העבר דרך השרידים הפיזיים שלו, בכלים מדעיים. שיטות ארכאולוגיות פותחו על ידי חובבנים ובעלי מקצוע, שכללו את אוגוסטוס פיט ריברס ופלינדרס פיטרי.
תהליך זה נמשך במאה ה-20 על ידי אנשים כמו מורטימר וילר, שגישתו הממושמעת לחפירה שיפרה מאוד את איכות הראיות שניתן היה להשיג.
במאה ה-20, ההתפתחות של ארכאולוגיה אורבנית ולאחר מכן של חפירות הצלה היו גורמים חשובים, וכן ההתפתחות של המדע הארכאולוגי, שהגביר מאוד את כמות המידע שניתן היה להשיג.
ניהול נכסי תרבות
"ניהול נכסי תרבות" (הקרוי גם "ניהול מורשת" בבריטניה) היא ענף של הארכאולוגיה שאחראי לכמות גדולה מהמחקר שנעשה בארצות הברית וכן במערב אירופה. בארצות הברית, הרוב המוחלט של הפוליטיקאים, החוקרים, ומשלמי המסים מאמינים כי "ניהול נכסי תרבות" עזר לשמר את ההיסטוריה והפרהיסטוריה הלאומית, שאחרת הייתה אובדת בהתרחבות של ערים, סכרים, וכבישים.
בין המטרות של "ניהול נכסי תרבות" הם הזיהוי, השימור והתחזוקה של נכסי תרבות על אדמות פרטיות וציבוריות, והסרתם של חפצי ערך תרבותיים מאזורים שבהם הם ייהרסו על ידי פעילות אנושית, כגון בנייה מיועדת. זה כולל גם סקירה של אתרי בנייה מיועדים על מנת לבדוק האם ישנם אתרים ארכאולוגיים חשובים באתרים אלה. אם אלה אכן קיימים, פעמים רבות הם ייחפרו, או שהבנייה תיעצר לחלוטין.
סקר
פרויקט ארכאולוגי מודרני מתחיל לרוב עם סקר ארכאולוגי. "סקר אזורי" הוא הניסיון לאתר באופן שיטתי אתרים שלא היו ידועים קודם באזור מסוים. "סקר אתר" הוא הניסיון לאתר באופן שיטתי דברים בעלי עניין באתר, כגון בתים. את שתי המטרות האלה אפשר להשיג בעזרת שיטות דומות למדי.
יעקב סיקא אהרוני
יעקב סיקא אהרוני (21 בפברואר 1921, י"ג באדר א' ה'תרפ"א – 21 בנובמבר 2022, כ"ז בחשוון ה'תשפ"ג) היה לוחם אצ"ל, פובליציסט, מחנך, עיתונאי, משורר וסופר ישראלי. מתוקעי השופר בכותל המערבי בתקופת המנדט ומוביל פעולת האצ"ל בעיראק שהצילה יהודים רבים בתקופת הפרהוד.
ביוגרפיה
אהרוני נולד בשנת 1921 בשכונת מאה שערים, לסולטנה ולמקובל רבי יצחק אהרוני, שעלה מאיראן בתחילת המאה ה-20, והיה אחד מעשרה ילדים. בצעירותו היה חניך בתנועת הנוער בית"ר ובגיל 17 התגייס לאצ"ל, בה היה ממקימי "היחידות המיוחדות". כל אחיו היו חברי מחתרת, ובבית הכנסת המשפחתי שלהם בנתניה היה סליק של האצ"ל.
הוא השתתף בפעולת האצ"ל בעיראק בה נהרג מפקד האצ"ל דוד רזיאל. בפעולה זו השתתפו גם יעקב מרידור ויעקב טרזי. בסיכון חיים ובהצלחה, השלימו יעקב סיקא אהרוני ויעקב טרזי את הפעולה שהובילה לכניסת הבריטים לעיראק ולהצלת הקהילה היהודית מפרעות הפרהוד.
נמנה עם התוקעים בשופר בכותל בתקופת המנדט. המנהג החל בעקבות איסור של השלטון הבריטי לתקוע בשופר בכותל המערבי במוצאי יום כיפור בעקבות מאורעות תרפ"ט. למרות האיסור, אהרוני נמנה עם תוקעי השופר ברחבת הכותל בשנת 1938 ביחד עם ישראל תבואה. בשנת 2010 שוחזר המעשה ברחבת הכותל.
השתתף בפעולות נוספות של האצ"ל, בהן תקיפת המטה הארצי של המשטרה והבולשת ב-23 במרץ 1944, תקיפת משטרת בית דגן במוצאי יום הכיפורים, 27 בספטמבר 1944 (פעולה שעליה פיקד), והטמנת מרגמות מול המטה המחוזי של המשטרה ביפו ב-14 במאי 1945.
במאי 1945, בתקופת הסזון, נחטף, עוּנה ונחקר על ידי "ההגנה" והוסגר לבריטים שהגלו אותו למחנות המעצר בסודאן, קניה ואריתריאה. הוא חזר משם לישראל ב-12 ביולי 1948.
עם הקמת המדינה התגייס לצה"ל ושירת כאיש הדרכה בחיל התותחנים.
אהרוני היה בוגר אוניברסיטת תל אביב בספרות ותנ"ך. עסק בחינוך ושימש כמורה, מחנך ומנהל בתי ספר, ויצא לשליחויות חינוכיות מטעם המדינה במדינות העולם. היה בשליחות להצלת יהודי איראן ערב עליית ח'ומייני לשלטון וחזר לישראל בטיסה האחרונה משם. שימש שנים רבות כחבר מועצת עיריית רמת גן, והיה יקיר העיר רמת גן.
כתב דברי פרוזה, סיפורת, שירים, מאמרים ודברי הגות בבמות שונות, בהן "מעריב", "ידיעות אחרונות", "הצופה", "ברקאי", "מהות", "נתיב" ו"האומה".
נפטר ב-21 בנובמבר 2022 והובא לקבורה בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
חיים אישיים
אהרוני התחתן עם לוחמת האצ"ל ילידת ירושלים רחל אהרוני לבית אבישר. לזוג חמישה ילדים, הסופרת מיכל אהרוני רגב, האדריכל דוד רזיאל אהרוני, מנהלת בכירה בשירות הציבורי אפרת שטראוס, החוקרת והיזמית החברתית ד"ר שלומית אהרוני ליר והמשפטנית ד"ר שרונה אהרוני גולדנברג.
אהרוני נפטר ב-21 בנובמבר 2022, בגיל 101. במכתב הנחמה למשפחתו, כתב הנשיא יצחק הרצוג כי "חייו הארוכים ועתירי המעש של יעקב סיקא היו קודש לעמו ולמדינתו. הוא היה מאותן דמויות מופת אשר חייהן וקורותיה של המדינה שזורים אלו באלו".
ספריו
ספריו של סיקא אהרוני חושפים עולם עשיר וצבעוני שמקורותיו רבים ומגוונים. סיפוריו הקצרים כתובים בלשון מזרחית 'ירושלמית' השואבת ממקורות התלמוד וההלכה. כתיבתו זיכתה אותו באות קסת הזהב מטעם אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל ואחדים מספרי הפרוזה שכתב מומלצים על ידי משרד החינוך לתוכנית הלימודים בספרות.
ארכאולוגיה
סקר
בימיה הראשונים של הארכאולוגיה, לא היה נהוג לעשות סקר. היסטוריונים תרבותיים וחוקרים בדרך כלל הסתפקו בקבלת מידע על אתרים מונומנטליים מהאוכלוסייה המקומית, וחפירה של מאפייני השטח הבולטים שם. גורדון ווילי היה חלוץ של טכניקת הסקר האזורי, בסקר שערך ב-1949 בעמק הוירו שברצועת החוף של פרו, וסקר בכל הרמות נעשה למרכזי עם עלייתה של הארכאולוגיה התהליכית כמה שנים לאחר מכן.
סקר יכול להיות מועיל מאוד אם הוא מבוצע כמקדים לחפירה או אפילו במקומה של חפירה. הוא מצריך מעט זמן, ועולה מעט יחסית, מכיוון שהוא אינו מצריך עיבוד של כמויות גדולות של אדמה על מנת לאתר את הממצאים. (אף על פי כן, סקר של אזור גדול או של אתר יכול להיות יקר, ולכן ארכאולוגים לעיתים משתמשים בשיטות דגימה). הוא נמנע מעניינים אתיים (בעלי חשיבות רבה לצאצאי התרבות המדוברת) שקשורים להרס של אתר בחפירה. הסקר הוא הצורה היחידה לאיסוף סוגים מסוימים של מידע, כגון דפוס ומבנה התיישבות. מידע מסקרים פעמים רבות נאסף על גבי מפות, שבהן מראים את מאפייני השטח או את פיזור הממצאים.
שיטת הסקר הפשוטה ביותר היא "סקר שטחי". הוא כולל סקירה של אזור, בדרך כלל ברגל אך לפעמים ברכב, על מנת לחפש מאפיינים או ממצאים שנראים על פני השטח. סקר שטחי אינו יכול לגלות אתרים או מאפיינם שקבורים לחלוטין מתחת לאדמה, או שמכוסים בצמחיה עבותה. סקר שטחי עשוי גם לכלול טכניקות של מיני-חפירה, כגון קידוחים או בורות קטנים.
סקר פרהיסטורי מתמקד באיתור ומיפוי של ריכוזי כלי אבן ובמיוחד כלי צור. מבנים נדירים מאוד באתרים פרהיסטוריים ולכן דרושים לסוקר כישורים מתאימים, כלומר היכרות טובה עם מכלולי כלי הצור ויכולת זיהוי של עצמות מאובנות. חתכים בשכבות הגאולוגיות הצעירות, טבעיים כוואדי, או מלאכותיים כתעלה וחפירה לתוואי דרך, ייבדקו בתשומת לב מיוחדת.