cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וידאד קזבלנקה
הדרבי נגד רג'א
הדרבי של קזבלנקה הוא דרבי שנערך בין מועדון הכדורגל וידאד קזבלנקה לבין מועדון הכדורגל רג'א קזבלנקה. הדרבי של קזבלנקה מדורג בין 100 הדרבים הטובים ביותר בעולם באופן קבוע. משחק הדרבי נערך באצטדיון מוחמד החמישי שבעיר קזבלנקה, המשמש כאצטדיונן הביתי של שתי הקבוצות. לפי דיווחי התקשורת המשחק נערך בדרך כלל למול 80 אלף צופים בעוד האצטדיון מכיל 45 אלף מושבים בלבד. יום הדרבי אינו יום שגרתי בעיר קזבלנקה כאשר בתי עסק רבים סוגרים את שעריהם מוקדם ונהגי מוניות רבים משנים את יעדיהם על מנת להתרחק מסביבת האצטדיון. הדרבי של קזבלנקה זוכה לסקירה תקשורתית רחבה ברחבי מרוקו ואפריקה כולה וכמו כן, רשתות הרדיו וערוצי הטלוויזיה שמשדרים אותו מגיעים לשיאים בשיעור הצופים שלהם. מספר ימים לפני קיומו ומספר ימים לאחריו, אירוע זה מהווה נושא לדיון בין אנשים ברחוב, בבתי הספר ובמקומות העבודה. מאז שהחלו להתקיים משחקי הדרבי בשנות ה-50, מעולם לא קרה שוידאד או רג'א ירדו לליגה השנייה במרוקו, כך שמאותה עת הן נפגשות מדי עונה פעמיים בליגה, בנוסף להתמודדויות שהוגרלו ביניהן במסגרת הגביע המרוקאי.
אצטדיון ביתי
מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון מוחמד החמישי, אותו היא חולקת עם יריבתה העירונית, רג'א קזבלנקה. האצטדיון נבנה בשנת 1955 תחת השם "מרסל סירדאן", ובאותה תקופה הכיל 30 אלף מושבים. שנה לאחר מכן, לאחר שמרוקו קיבלה עצמאות, שמו שונה ל"אצטדיון דונור". מתחם האצטדיון עבר חידוש נרחב בין השנים 1970 - 1981, לקראת משחקי הים התיכון של שנת 1983 אותם אירחה מרוקו. האצטדיון נפתח בשנת 1981 תחת שמו הנוכחי "מתחם מוחמד החמישי". בהמשך, הוא עבר שיפוץ נוסף, במסגרתו הוגדלה תכולתו, והוצבו בו לוחות אלקטרוניים, ובשנת 2017 עבר שוב חידוש ונפתח מחדש כאשר הוא מכיל 45 אלף מושבים. מתחם מוחמד החמישי מכיל גם אולם ספורט רב-תכליתי המכיל 12 אלף מקומות ובו מתקיימים סוגי ספורט רבים כגון כדורסל, כדוריד, כדורעף, התעמלות מכשירים ואגרוף. כמו כן במתחם ישנה בריכה אולימפית, אולם כינוסים ואולם רפואי גדול.
תארים
ליגת העל המרוקאית :
גביע הכס המרוקאי :
ליגת האלופות האפריקאית :
הסופר קאפ האפריקאי
גביע אפריקה למחזיקות גביע
האליפות האפרו-אסיאתית למועדונים
גביע מוחמד החמישי
ג'ק ברוס
ג'ון סיימון אשר "ג'ק" ברוס (באנגלית: John Symon Asher "Jack" Bruce; 14 במאי 1943 – 25 באוקטובר 2014) היה מוזיקאי סקוטי. נודע בעיקר ככותב השירים, זמר ונגן הבס של להקת קרים (עם ג'ינג'ר בייקר ואריק קלפטון), אך ניגן גם במפוחית פה, צ'לו, קונטרבס ופסנתר הן כסולן והן כחבר בהרכבי רוק, ג'אז, בלוז ומוזיקה קלאסית. בשנת 2011 נבחר על ידי קוראי העיתון רולינג סטון למקום השמיני ברשימת "הבסיסטים הגדולים בכל הזמנים".
תולדות חייו
נולד בעיר בישופבריגס שבסקוטלנד. למד באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ולדרמה ובמהלך לימודיו ניגן בהרכב ג'אז, בניגוד לקו הקלאסי של הלימודים במוסד. ברוס אמנם לא סיים את חוק לימודיו אך זקף לזכות חינוכו הקלאסי, בעיקר היכרותו עם יצירות למיתרים של שוברט והסוויטות לצ'לו סולו מאת באך את השגי הקריירה שלו לאחר מכן. בשנת 1962 הצטרף כנגן קונטרבס ללהקתו של אלכסיס קורנר ב-1963 פרש עם חבריו ללהקה, ג'ינג'ר בייקר, ונגן האורגן גרהם בונד והקימו את "רביעיית גרהם בונד" יחד עם הגיטריסט ג'ון מקלפלין (לאחר פרישתו השתנה השם ל"גרהם בונד אורגניזיישן"), שניגנה ג'אז, בלוז ורית'ם אנד בלוז, במהלך ההופעות עם להקה זו החליף ברוס את הקונטרבס לגיטרה בס. ב-1966, לאחר ויכוח על הבמה עם ג'ינג'ר בייקר, הצטרף ברוס ללהקת הבלוזברייקרס של ג'ון מאייל, שם ניגן יחד עם אריק קלפטון. שהותו בהרכב זה הייתה קצרת ימים ולאחר זמן קצר חבר ללהקת מנפרד מן, גם שם לא האריך ימים ולאחר פרישתו של קלפטון מהבלוזברייקרס הקימו השניים את ההרכב קצר הימים Powerhouse, שהפך לאחר הצטרפותו של ג'ינג'ר בייקר ללהקת קרים.
להקת קרים הגדירה תת-סוגה חדשה: הפאואר־טריו, הרכב של גיטריסט, בסיסט ומתופף, ללא גיטריסט קצב או קלידן. בהרכב כזה ניתן לבסיסט תפקיד מפתח בשמירת הקצב, ברוס שימש באופן יוצא דופן לגבי בסיסט גם כזמר הלהקה. ברוס כתב (יחד עם פיט בראון) וכיכב כזמר רבים משירי הלהקה, בהם להיטיה Sunshine of Your Love, White Room, I Feel Free ועוד. להקת קרים התפרקה בסוף 1968, לאחר שהיחסים בין ברוס לבייקר הפכו לבלתי נסבלים.
ברוס המשיך בקריירה מגוונת והוציא מספר תקליטים בסגנונות שונים, ברבים מהם כתב פיט בראון את המילים. בסוף 1968 הקליט תקליט ג'אז חופשי עם ג'ון מקלפלין ובאותו זמן הקליט תקליט סולו בסגנון פיוז'ן בשם Things We Like, גם בו נעזר בשירותיו של מקלפלין כנגן. התקליט ראה אור רק ב-1970, כאשר תקליט הסולו שהקליט ב-1969, Songs for a Tailor יצא לפניו. ב-1970 הצטרף ללהקת הפיוז'ן Lifetime יחד עם המתופף טוני ויליאמס והגיטריסט ג'ון מקלפלין והקליט עמם שני תקליטים. במהלך שנות השבעים שיתף פעולה עם אמנים רבים, בהם ג'וני מיטשל, פרנק זאפה (באלבום Apostrophe), לו ריד (ב"Berlin"), קרלה בליי (באלבום Escalator over the Hill ובמסע ההופעות של הביג בנד שלה יחד עם גיטריסט הרולינג סטונז מיק טיילור) ועוד. ב-1977 הקים שלישייה בשם Jack Bruce Band יחד עם המתופף סיימון פיליפס ונגן הקלידים טוני היימס. השלישייה הקליטה תקליט יחיד, How's Tricks. ב-1979 הצטרף להופעות להקת "מהווישנו אורקסטרה" של מקלפלין עם המתופף בילי קובהם ועוד.
ב-1979 הגיעה התמכרותו לסמים (הרואין בעיקר) לרמה שפגעה באופן ממשי בתפקודו ולהפסד רוב כספו. עם ראשית שנות השמונים החל בסיוע חברים לשוב לפעילות. הוא הקים הרכב בשם Jack Bruce & Friends עם המתופף בילי קובהם, הגיטריסט קלם קלמפסון והקלידן דייוויד סנצ'ז. ההרכב הקליט תקליט יחיד ויצא למסע הופעות ארוך בארצות הברית ואירופה. באותה עת השתתף ברוס גם במופעי ההוקרה לאבי הבלוז הבריטי, אלכסיס קורנר והשתתף במספר הקלטות בברלין. בהמשך שנות ה-80 הקים עוד מספר שלישיות בהרכבים משתנים, במידה מצומצמת יחסית של הצלחה. בנוסף, השתתף במיזם מוזיקה לטינית שהפיק מספר אלבומים שזכו להצלחה ביקורתית ומסחרית (Desire Develops an Edge, Vertical's Currency, A Few Short Notes from the End Run, Exotica ו-All Roads Are Made of the Flesh).
ב-1989 הקליט עם ג'ינג'ר בייקר את התקליט  A Question of Time והופיע בפסטיבל הג'אז במונטרה. ב-1993 הקליט עם גארי מור את התקליט Cities of the Heart, שהוביל ליצירת שלישיית Bruce-Baker-Moore (BBM), עם ג'ינג'ר בייקר וגארי מור. השלישייה הקליטה תקליט יחיד, Around the Next Dream שהפך לרב-מכר, לפני שהתפרקה כעבור שנה. ב-1993 התקיים גם איחוד חד-פעמי של "קרים" לרגל הכללת הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. ב-1997 הופיע עם "להקת הכוכבים" של רינגו סטאר יחד עם קלרנס קלמונס ונילס לופגרן מהאי סטריט בנד, גארי ברוקר מפרוקול הארום ואחרים.
בשנת 2003 התגלה בגופו של ברוס סרטן הכבד. במאי 2005, לאחר שמצבו הרפואי התייצב בעקבות השתלת כבד, נערכה לכבודו סדרת הופעות איחוד של "קרים" ברויאל אלברט הול בלונדון שתועדה בתקליט Royal Albert Hall London May 2–3–5–6 2005 וסדרה דומה במדיסון סקוור גארדן בניו יורק. על אף שמבחינה אמנותית וטכנית לא התעלתה ההופעה לרמות של "קרים" ההיסטורית, הרי שהכרטיסים להופעות אזלו מיד עם הצעתם למכירה ועבור הקהל הייתה זו חוויה רגשית עמוקה. בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 הופיע ברוס בעיקר עם הרכבי ג'אז בארצות הברית ואירופה.
ב-4 ביוני 2011 הופיע בקונצרט במסגרת יובל ה-60 של הרויאל פסטיבל הול בלונדון, שחגג גם את יובל ה-50 לבלוז הבריטי עם ג'ו בונמסה. במרץ 2014 הקליט את תקליטו האחרון, Silver Rails באולפני אבי רוד, תקליט הסולו הראשון שהקליט באולפן מזה עשור. הקלטת התקליט צולמה על ידי ה-BBC לסרט התיעודי "The Making of Silver Rails, בבימויה של בתו, קיילה סיימון ברוס (בתו השנייה, הזמרת ארובה רד (Aruba Red), שרה קולות רקע בתקליט). ברוס נפטר בביתו בסאפוק ממחלת הכבד ממנה סבל ב-25 באוקטובר 2014. כעבור שלושה שבועות שודר הסרט בערוץ 4 של ה-BBC.
חייו האישיים
ב-1964 נשא לאשה את ג'נט גודפרי (Janet Godfrey), שהייתה מזכירת מועדון המעריצים של להקת גרהם בונד אורגניזיישן. יחד חיברו שני שירים של הלהקה. נולדו להם שני בנים, ג'ונאס (ג'ו), שהיה לקלידן והקים להקה בשם אפרוקלטס (AfroCelts), ג'ו נפטר ב-1997 (בגיל 28) מסיבוכים במערכת הנשימה ומלקולם, שניגן גיטרה עם אביו ועם בנו של ג'ינג'ר בייקר, קופי. השניים התגרשו ב-1980. ב-1982 נשא לאשה את מרגריט שייפר (Margrit Seyffer), מעצבת גרפית שפגש בגרמניה בהיותו במצב כלכלי ונפשי ירוד. שייפר סייעה לברוס להגמל מהשימוש בהרואין והפכה למנהלת שלו. יחד נולדו להם שתי בנות, קיילה, במאית קולנוע ונטשה, זמרת טריפ הופ שנודעת בשם הבמה Aruba Red ובן, קורין.
שיטת ספירה
שיטת ספירה היא שיטה להצגתם של מספרים באמצעות קבוצה נתונה של סימנים, הקרויים ספרות. שיטת הספירה המקובלת ביותר בימינו היא השיטה העשרונית המשתמשת בספרות הודיות-ערביות, אך בעבר היו מקובלות שיטות ספירה אחרות. מחשבים משתמשים בשיטת ספירה בינארית, המתאימה יותר למערכות האלקטרוניות שלהם.
המספר המוכר לנו 12, למשל, מוצג בספרות רומיות כ-XII, בספרות עבריות בתור י"ב, בספרות בינאריות הוא 1100, ובספרות הקסדצימליות הוא C. צורות ההצגה השונות אינן משנות את מהותו של המספר, ומבחינה מתמטית אין משמעות לבחירת הסימון.
השיטות המודרניות משתמשות במספר קטן מאוד של ספרות, אולי בתוספת מעט סימנים נוספים, על מנת להציג תחום רחב מאוד של מספרים. עיקרן בהצגה שבה למיקום היחסי של כל ספרה במספר יש חשיבות לקביעת הערך המוצג. בחלק מהשיטות הקדומות יותר יש ערבוב, או אף חוסר שימוש, במיקום של הספרה כדי לקבוע את ערכו של המספר. יתרונן של השיטות המודרניות הוא בתמציתיות, באחידות, וביכולת ההרחבה בהן ניתן להציג את המספרים. אך שיטת מיקום כזו דורשת לימוד, כי היא פחות טבעית. שיטת המיקום היא יתרונה העיקרי של מערכת ספרות הודיות-ערביות על מערכות אחרות.
משה קסירר
משה קסירר (נולד ב-1967 בנתניה) הוא צייר ואמן ישראלי.
קורות חיים
משה קסירר נולד בשנת 1967 בנתניה. כבר בילדותו התגלה כישרון הציור שלו והוא נשלח בהמלצת דודו, צייר חובב בפני עצמו, ללימודי ערב בהיותו בן שבע בלבד.
בנערותו נשלח לפנימיה בירושלים, שם ספג את המראות התנ"כיים והרוחניים של העיר שישפיעו על עבודתו מאוחר יותר.
בצבא שירת בנח"ל, מסלול שקירב אותו לעבודת האדמה ולרעיון הסוציאליזם של ההתיישבות העובדת.
בשנים 1992–1994 למד קסירר ציור ואמנות במכון אבני בתל אביב, ובאותן השנים הוא גם לומד במקביל רישום אצל הצייר נפתלי גולומב.
בשנת 2003 הגיע משה קסירר להחלטה שמקומו בחזרה בסטודיו הצייר, הוא עוזב את תל אביב ועובר להתגורר עם משפחתו הצעירה במושב יודפת שבגליל, ישוב שהוקם על ידי השכטריסטים ומשלב סוציאליזם, עבודת אדמה ורוחניות.
בשנת 2005 הוא משתלם אצל הצייר האוסטרלי רוברט בוסלר (Robert Bosler), בשנת 2006 אצל הצייר דון ג'סקו (Don Jusko) מהוואי. שני האחרונים עוזרים למשה קסירר להגיע לטכניקה הייחודית לו ודרכו האמנותית החדשה בגליל צולחת. הוא מוזמן להציג בתערוכות, ציוריו נעשים מבוקשים והם נמכרים לאספנים, בעלי גלריות וחובבי אמנות בארץ ובעולם.
קסירר מתגורר ביישוב יודפת שבגליל.
אמנותו
ציוריו של משה קסירר מתאפיינים בטכניקה מיוחדת אותה פיתח בשנים האחרונות, כל ציור מורכב משש שכבות צבע לפחות, השכבות התחתונות מבצבצות מבעד לעליונות והציור נראה עשיר, חומרי וצבעוני.
קסירר מצייר את נופי הגליל ובעיקר מתמקד בעצי הזיתים, אך גם ביישובים המשתלבים בנוף ובדמויות המקומיות. ההתעסקות בדמויות היא סביב פעילותן בנושא המסיק.
שני אלמנטים בולטים נוספים ביצירה הם היריעה שפרוסה על הקרקע על מנת לקלוט את הזיתים והסולם שהופך מאובייקט שימושי, כלי חשוב בעבודת המסיק, לאובייקט רעיוני, הקשר בין הארץ לשמיים, הטיפוס הרוחני שהאדם שואף אליו והסולם מהקבלה שכל שלב בו מקביל לספירה (קבלה). גם היריעה הבוהקת בלובנה, ככלה בחופתה, נותנת נדבך רוחני לעבודת האדמה. קסירר מבקש ביצירתו לגרום לזיקה עמוקה יותר של בני דורו לקרקע, ולמשמעות הגלומה בעבודת האדמה.
תערוכות
תערוכות יחיד:
תערוכות קבוצתיות:
אנטי-מחיקון
אנטי-מחיקון הוא התקן מיוחד שהותקן במכשירי טלוויזיה צבעוניים בישראל בסוף שנות ה-70. מטרתו של ההתקן הייתה לשחזר את אותות סינכרון הצבע (color burst) לאחר שהוסרו ("נמחקו") אז מאותות השידור של הטלוויזיה הישראלית. היעדרם של אותות אלו גרם לכך שבמכשירי טלוויזיה צבעוניים נצפו השידורים בשחור-לבן בלבד.
מוצר שנקרא Col-R-Tel שווק בארצות הברית ואפשר הוספה של צבע למכשירי שחור-לבן. עקרון הפעולה של מכשיר זה שונה, ולמעשה הפוך מהאנטי-מחיקון.
רקע
בסוף שנות ה-70 החלו להימכר בישראל מקלטי טלוויזיה המאפשרים קליטת שידורים בצבע, שהיו יקרים יותר מהמכשירים שאפשרו תצוגת שידורים בשחור-לבן בלבד. אף שעיקר שידורי הטלוויזיה בישראל היו בשחור-לבן, קיוו הקונים לצפות בתוכניות הצבעוניות שנקנו מתחנות זרות, ובשידורי צבע מן המדינות השכנות. עם העלייה במספר מקלטי הטלוויזיה הצבעוניים הורתה הממשלה לרשות השידור למנוע את האפשרות לצפייה בצבע בשידורי הטלוויזיה הישראלית, וכך למעשה הומצא "המחיקון". המחיקון הסיר את הצבע מהתכנים ששודרו, כך שהם נצפו בגווני אפור. המטרה הייתה לצמצם את מכירת מקלטי הטלוויזיה הצבעוניים, מתוך השקפה כי מכירתם מבליטה את הפער בין עשירים לעניים, וכמו כן כדי לא לעודד ייבוא.
אמנם, הטלוויזיה הישראלית, שהוקמה בשלבים בסוף שנות ה-60, צילמה ושידרה בדרך כלל את תוכניותיה בשחור-לבן עד תחילת שנות ה-80, אך באותה תקופה כבר היו שידורים סדירים בצבע בארצות הברית ובאירופה, כך שתוכניות שהועברו בלווייני תקשורת או שנקנו מתחנות זרות היו צבעוניות, ואפשר היה לצפות בהן בצבע במכשירי טלוויזיה צבעוניים. האפשרות לקליטת השידורים בצבע הייתה תלויה בכך שהשידור הועבר ישירות מן הלוויין, או הוקלט מהלוויין בוידאו טייפ צבע ושודר דרכו, או שסרט קנוי נוגן בווידאו טייפ צבע או בטלסינה (מקרין פילם קולנוע) צבעוני. ב-1974 החלו גם תחנות הטלוויזיה של ירדן ושל מצרים לשדר בצבע. בישראל, אולפני הרצליה היו הראשונים להכניס ציוד אולפן צבעוני כבר בשנת 1973, אך השימוש בו היה בעיקר לצורכי הפקות זרות שצולמו בישראל. בכל זאת, הפקות שהזמינה הטלוויזיה הישראלית מאולפני הרצליה, צולמו בחלק מהמקרים בצבע (בעיקר בסוף שנות השבעים), וגם מהם הייתה הטלוויזיה הישראלית אמורה למחוק את הצבע.
עקרון פעולה טכני
התמונה שנראית על פני צג טלוויזיה מיוצגת במקלט הטלוויזיה בצורת אות חשמלי. אות זה, הקרוי אות החוזי המורכב (Composite video), מפוענח מהגל האלקטרומגנטי שמגיע לאנטנה. הוא כולל בתוכו את כל המידע המוקרן על צג הטלוויזיה, והוא מורכב מנתוני בהירות ומנתוני צבע. אות הבהירות מסומן ב-Y והצבע עצמו מורכב משני אותות בשם V, U. בעזרת אותות אלו ואות העוצמה המקורי, המייצג את רמת הבהירות של כל נקודה, ניתן לשחזר את צבעי היסוד: אדום, כחול וירוק.
כל מקלטי הטלוויזיה הצבעוניים באותה תקופה היו מבוססים על שפופרת קרן קתודית ובה שלושה "תותחי אלקטרונים", המתאימים לשלושת צבעי היסוד. בטלוויזיה כזו, כל תותח אלקטרונים מקבל אות חשמלי שמפוענח במקלט על סמך נתוני הבהירות ונתוני הצבע באות החוזי המורכב, וקרן האלקטרונים שיוצאת ממנו מכוונת בעזרת מגנטים לעבר פיקסלים זרחניים בצבע המתאים שנמצאים על גבי הצג. שיטת הסריקה על גבי צג הטלוויזיה היא לפי שורות, וכל מקטע של אות החוזי מתאים לשורה אחת. כך למשל, בשיטת PAL, שורה אחת מתאימה למקטע חוזי באורך של 64 מיקרו-שניות.
ברשות השידור, הורד אות סינכרון הצבע מאות החוזי המורכב, ובמצב כזה הופעל במקלטי הטלוויזיה הצבעוניים מעגל "הורג הצבע" ("color killer") אשר מכבה את המגברים לתדר הגבוה שעליו אופנן אות הצבע. מעגל זה הבטיח ששידורי שחור-לבן לא יגרמו להופעת צבעים מקריים על גבי הצג.
על מנת לגרום לטלוויזיה להקרין תמונה צבעונית מדויקת תוך שימוש באות חוזי שנמחק ממנו אות סינכרון הצבע היה צורך לשחזר את אות הסינכרון במופע הנכון. מכשיר האנטי-מחיקון "שתל" אות סינכרון משלו בתחילת כל שורת וידאו באות החוזי המורכב. אולם, בהיעדר מידע מדויק לגבי המופע הנכון, הצבע לא היה מדויק, על כן נוספה אפשרות לכוונון מופע באופן ידני. כך, אם צבעי התמונה שהתקבלו היו בלתי מציאותיים, היה על הצופה לכוון את המופע בעזרת כפתור מספר פעמים בשעה. עם זאת, איכות התמונה לא השתוותה לתמונה מאות חוזי שלא בוצעה בו מחיקת אות סינכרון הצבע.
הדיון החינוכי-חברתי
דוד בן-גוריון, ששימש כראש הממשלה בראשית שנות השישים, התנגד באופן גורף להכנסת המדיה הטלוויזיונית. בן-גוריון ראה במדיה זאת בעיה חינוכית, שתהפוך את התושבים מעם הספר ל"עם המסך". הטלוויזיה נתפסה ככלי מחטיא ולא תרבותי. יגאל אלון, שר החינוך באותה התקופה חשש מתרבות של "נרגילות ורקדניות בטן". אך מעל כולם עמדה הטענה הכלכלית, אשר ראתה את מדינת ישראל הצעירה, שרק זה מכבר יצאה מתקופת צנע ממושכת. החשש הכלכלי היה כי קניית מכשיר יקר אשר איננו מיוצר בארץ תכניס את המדינה הצעירה למיתון נוסף.
רק ב-1965, לאחר פרישת בן-גוריון וכניסתו לתפקיד של לוי אשכול כראש ממשלה, נפתחה האפשרות להכנסת הטלוויזיה למדינת ישראל. אולם טענות הממשלה הקודמת נותרו בעינן והושמו מגבלות כגון שידור שאינו מסחרי ושידור שאינו בצבע. לאורך הזמן התפתחה הטכנולוגיה וציוד טלוויזיוני צבעוני החל להיות נפוץ, על חשבון ציוד לשידורי שחור-לבן. כך נוצר מצב בו נאלצו אנשי הטלוויזיה לרכוש ציוד הפועל בצבע. כמו כן, תוכניות רכש סופקו לטלוויזיה הישראלית כשהן צבעוניות. על מנת להמשיך לשדר בשחור-לבן, כאשר גם הציוד פועל למעשה בצבע, וגם תוכניות רכש מסופקות בצבע, נמחקו הצבעים והשידור בוצע בצבעי שחור-לבן באמצעות ה"מחיקון", טכנולוגיה המוחקת את הצבע ממסכי האזרחים.
אחרית דבר
התקן ה"אנטי-מחיקון" ייקר את המכשירים הצבעוניים עוד יותר, ואף פגם במידה מסוימת באיכות התמונה. אף על פי כן, הפופולריות שלו הבהירה כי שיטת מחיקת הצבע אינה משיגה את מטרתה. הדבר זירז את ההחלטה לאפשר שידורים בצבע בטלוויזיה הישראלית.
בנוסף לכך, הטלוויזיה הישראלית הייתה חייבת להעביר בצבע שידורים חיים שהופצו לתחנות טלוויזיה זרות, וזאת על-פי דרישת התחנות באירופה ובארצות הברית (שידורים אלה חייבו סידורים מיוחדים כגון שכירת מצלמות מתאימות). שני השידורים המרכזיים שהופצו בצבע מישראל לרחבי העולם בסוף שנות השבעים היו סיקור ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל בנובמבר 1977, ושידור תחרות הזמר של האירוויזיון במרץ 1979 (לפני שידור זה נרשם גל של קניית מכשירים צבעוניים ברחבי הארץ, וזאת על אף שהיה מדובר בשידור צבעוני חד-פעמי). עקב כך ממילא לא ניתן היה למנוע מהצופים בישראל לצפות בשידור החי בצבע. בתחילת 1979 הוערך כי בישראל כבר היו כ-100 אלף מכשירי טלוויזיה צבעונית, ובאוגוסט 1979 הוערך כי כ-10 אלפי ישראלים רכשו מכשירי אנטי מחיקון.
יורם ארידור, שמוּנה לשר האוצר לקראת בחירות 1981, החליט לאפשר לרשות השידור לעבור בהדרגה לשידורים בצבע. הוא החליט בנוסף לכך גם להפחית את המס שהוטל על מכשירים צבעוניים (במקביל להפחתת המס על מכוניות ומוצרי צריכה אחרים). תהליך המעבר לשידורים בצבע נמשך כמה שנים, והיה כה ארוך עד שעובדי רשות השידור החלו לקרוא לו בלעג "הצבע הזוחל". בהדרגה צולמו ושודרו יותר תוכניות בצבע, בין היתר משחק גמר אליפות אירופה בכדורסל לשנת 1981, בו זכתה מכבי תל אביב בגביע השני בתולדותיה, וכן מונדיאל 1982 ששודר כולו בצבע. עם זאת מרבית השידורים והתוכניות נמשכו בשידור שחור לבן (כולל שידורים חוזרים של תוכניות לימודיות והטלוויזיה החינוכית) עד תחילת שנת 1983.
בשנת 1983 הוסר באופן מוחלט המחיקון, והטלוויזיה הישראלית עברה לשידור מלא בצבע. השידור הראשון ששודר לאחר הסרת המחיקון הוא מהדורת "מבט".
האנטי-מחיקון הפך בתוך זמן קצר לאביזר מיותר, אולם פרשת השידורים בצבע ופיתוח האנטי-מחיקון שימשה שנים רבות כדוגמה למדיניות חסרת-תבונה של הממשלה בכלל ושל מדיניות כלכלית המתאפיינת במעורבות יתר ממשלתית בפרט. השם המסחרי "אנטי-מחיקון" הפך למטבע לשון, והמשורר נתן זך אף השתמש בו ככותרת לאחד מספרי שיריו.
הערות שוליים
Color killer
ואמושסבדי
ואמושסבדי (בהונגרית: Vámosszabadi) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. הכפר הוקם בשנת 1950 על בסיס שני הכפרים אלשוואמוש (Alsóvámos) וגיורסבדי (Győrszabadi).
הקהילה היהודית
בשני הכפרים חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אניטה בורג
אניטה בורג נפז (באנגלית: Anita Borg Naffz; 17 בינואר 1949 – 6 באפריל 2003) הייתה אשת מדעי המחשב. מייסדת המכון לנשים וטכנולוגיה וכנס גרייס הופר לעידוד נשים בתחום הטכנולוגיה.
ביוגרפיה
בורג נולדה בשיקגו שבאילינוי בארצות הברית. החלה לתכנת בשנת 1969.
ב-1981 קיבלה דוקטורט במדעי המחשב מאוניברסיטת ניו יורק, על מחקרה בנושא יעילות סנכרוניזציה במערכות הפעלה. לאחר קבלת הדוקטורט, עבדה ארבע שנים על פרויקט מחשוב שורד תקלות (fault tolerant) מבוסס Unix.
ב-1986 החלה לעבוד בחברת דיגיטל, שם עבדה ב-12 שנים. במסגרת עבודתה רשמה פטנט על שיטה להשלמת כתובות, לצורך פיתוח מערכות זיכרון מהירות ופיתחה את MECCA, מערכת אימייל המיועדת לתקשורת בקהילה מקוונת.
ב-1994, ייסדה יחד עם טלי ויטני את "כנס גרייס הופר לעידוד נשים בתחום הטכנולוגיה".
ב-1997 עברה לחברת זירוקס פארק לתפקיד מנהלת טכנולוגיות ראשית. זמן קצר לאחר מכן ייסדה את "המכון לנשים וטכנולוגיה". ב-1999 אובחן במוחה גידול סרטני והיא המשיכה להוביל את המכון לנשים וטכנולוגיה עד 2002. ב-6 באפריל 2003 נפטרה.
קידום נשים בתחום הטכנולוגיה
עיקר פרסומה בא מפעילותה למען קידום נשים בתחומי הטכנולוגיה. מטרתה הייתה להגיע לשוויון מוחלט בין המינים, והרף אותו הציבה הוא להגיע ל-50% נשים בתחומים הטכנולוגיים עד 2020. לשם מטרה זו הקימה בורג מספר תוכניות שעזרו לנשים רבות להשתלב בתחומי ההנדסה.
Systers
בשנת 1987 הקימה בורג את Systers, רשימת תפוצה מבוססת אימייל לנשים בתחומי הטכנולוגיה. הרעיון להקמת הרשימה החל לאחר השתתפותה בכנס "Symposium on Operating Systems Principles", בו הבחינה בורג במיעוט המשתתפות. Systers הוקם על מנת לספק מרחב אישי לקבלת משוב ושיתוף רעיונות. הכניסה לרשימה אופשרה לנשים בתחומי הטכנולוגיה בלבד והשיחות הוגבלו רק לנושאים טכנולוגיים ורק לעיתים נדירות עסקו בנושאים שאינם קשורים לטכנולוגיה.
בשנת 1992 חברת מאטל החלה למכור בובת ברבי עם הכיתוב "מתמטיקה זה קשה" (math class is tough), לחברות Systers, היה תפקיד משמעותי מחאה שהובילה להסרת הבובה מהמדפים.
כנס גרייס הופר לעידוד נשים בתחום הטכנולוגיה
ב-1994 ייסדה יחד עם טלי ויטני את "כנס גרייס הופר לעידוד נשים בתחום הטכנולוגיה". מטרת הכנס היא להביא את המחקר והקריירה הנשית אל קדמת הבמה. זהו הכנס הטכני הגדול ביותר עבור נשים בתחום המחשוב. הכנס תורם לשיתופי פעולה, נטוורקינג, הדרכה עבור נשים צעירות והצגת התרומה של נשים לתחום המחשוב. המציגות בכנס הן חוקרות מובילות בתחומן, המגיעות מהאקדמיה, התעשייה והממשל. עד 2014 התקיימו 13 כנסים, מתוכם ארבעה שבורג הייתה בחיים.
הנצחה
מספר פרסים נקראו על שמה. החל משנת 2004 מחלקת חברת גוגל את "מלגת אניטה בורג" לסטודנטיות מצטיינות לתארים טכנולוגיים.
אוניברסיטת ניו סאות' ויילס מחלקת את "פרס אניטה בורג" לסטודנטיות של בית הספר למדעי המחשב וההנדסה.
Wow BB
Wow BB הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הדומיניקנית נאטי נטשה, ביחד עם הראפרים הדומיניקנים אל אלפא וצ'ימבלה. הוא יצא לאור ב-22 בפברואר 2022, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי נטשה, אל אלפא וצ'ימבלה והופק על ידי בי-ואן "אל פרודקטור דה אורו".
השיר הגיע למקום העשירי במצעד האיירפליי הלטיני.
רקע וכתיבה
"Wow BB" נכתב על ידי נאטי נטשה, אל אלפא וצ'ימבלה והופק על ידי בי-ואן "אל פרודקטור דה אורו". לאחר שנטשה הוציאה עם להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית מומולנד את "Yummy Yummy Love", הוחלט על שיתוף פעולה נוסף שהיא תוציא – הפעם, עם שני הראפרים אל אלפא וצ'ימבלה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-15 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 בפברואר 2022 בערוץ היוטיוב הרשמי של נאטי נטשה בשידור חי. בתחילתו, ניתן לראות כמה בחורות לובשות בגדי ים כשהן נמצאות בתוך ג'קוזי. בהמשך לכך, מוצגת נטשה כשמשני צדדיה אל אלפא וצ'ימבלה. השלושה מבצעים את הבתים שלהם והקליפ ממשיך.
נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-38 מיליון צפיות.
ויליאם רנקין (טייס)
סגן-אלוף ויליאם רנקין (באנגלית: William Rankin; 16 באוקטובר 1920 - 6 ביולי 2009) היה טייס אמריקאי, והאדם היחיד אי פעם ששרד נפילה לתוך ענן סערת-ברקים, קומולונימבוס. רנקין היה טייס בחיל הנחתים האמריקני ולחם במלחמת העולם השנייה וכן במלחמת קוריאה. במהלך טיסה מעל ענן קומולוניבוס, אירעה תקלה שחייבה אותו להיפלט לתוך הענן.
תיאור הפליטה
ב-26 ביולי 1959 המריא רנקין במטוס ווט F-8 קרוסיידר ממנחת חיל הים האמריקאי ויימאות', מסצ'וסטס. הוא טיפס לגובה 13,716 מטרים, מעל פסגתו של ענן קומולוניבוס ושייט במהירות 0.8 מאך. לפתע שמע רנקין רעש חזק ממנוע המטוס, ולאחר מכן הבחין כי הוא דמם, וכי אזעקת הדליקה החלה לפעול. כשניסה למשוך בידית אספקת הכוח בחירום היא נשברה בידו, ורנקין החליט להיפלט מהמטוס. על אף העובדה שלא לבש חליפה לוויסות לחץ, נפלט רנקין לאטמוספירה החיצונית בקור מקפיא של 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. כמעט מיידית נכווה רנקין בכל חלקי גופו, והלחץ הנמוך גרם לדימום מעיניו, אפו ואוזניו. למזלו, מסיכת החמצן שלו עבדה כשורה.
בעת נפילתו, נפגע רנקין על ידי כדורי ברד ונסחף מעלה בזרמי האוויר החזקים בענן, דבר שגרם לו להקיא. רנקין ראה סביבו ברקים רבים, אותם תיאר כלהבים כחולים בעובי של מספר מטרים, ואף חש את פגיעתו של אחד מהם שהצית את מצנחו, מה שגרם לו להאמין שמת. הגשם היה כה עז שהוא נאלץ לעצור את נשימתו מחשש שיטבע.
לאחר כארבעים דקות נרגע מזג האוויר ורנקין צנח לתוך יער במדינת צפון קרוליינה. הוא אושפז בבית החולים בעיירה אהוסקי כשהוא סובל מחבלות, כוויות קור ותופעות נוספות שנגרמו בשל שהייתו הארוכה בסביבה בה לחץ האוויר אפסי.
רנקין חיבר ספר המתאר את קורותיו באותו היום, "האדם שרכב על הרעם".
המרכז לטניס בישראל - קריית שמונה
המרכז לטניס בישראל - קריית שמונה, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.
היסטוריה
המרכז נפתח באוקטובר 1979 לרווחת ילדי קריית שמונה והגליל העליון שסבלו באותן שנים מירי קטיושות ובילו לא מעט שעות במקלטים. באזור לא היו באותה התקופה פעילויות רבות למען הילדים ופתיחת המרכז יצרה התלהבות רבה כאשר קרוב לאלף ילדים בשבוע הגיעו לשחק טניס, ענף שלא היה אז פופולרי ומוכר דיו בפריפריה הצפונית. תלמידי בתי הספר נהגו להגיע בבוקר לשיעורי טניס במסגרת שיעור ההתעמלות ובערב הגיעו מבוגרים רבים כדי לשחק. מלבד ילדים, הגיעו למרכז גם חיילים רבים ששירתו באזור או חזרו משירות ממושך בלבנון ובעזרת מתנדבים במרכז הטניס יכלו ליהנות מכיבוד, שתייה חמה, מקלחת ומנוחה וגם מאסקפיזם בדמות זמן איכות של טניס על המגרש. חיילים רבים שלחו למרכז מכתבי תודה והערכה על האירוח החם. גם תושבים מדרום לבנון היו עוברים את הגבול דרך "הגדר הטובה" ומגיעים לשחק.
בנובמבר 2012 אירח המרכז לראשונה תחרות בינלאומית בטניס, ITF לנוער (רמה 5), שהייתה לכבוד ג'פרי מרשל בחסות משפחת מרשל מארצות הברית שתרמה לקיומה. היסטוריה נוספת נרשמה כאשר לראשונה בישראל התקיימו משחקים רבים, ביניהם חצאי הגמר והגמר, באולם סגור בזכות חידושם של שלושת המגרשים המקורים. לתחרות זו הגיעו כ-70 שחקנים ושחקניות מישראל וממדינות נוספות, כאשר על אף שבאותם ימים התקיים בישראל מבצע "עמוד ענן" ועשרות שחקנים זרים עזבו את הארץ כשלושה ימים לפני התחרות, עדיין נותרו כעשרה זרים, מאמניהם ומשפחותיהם שלא נרתעו מהמצב הביטחוני והגיעו להשתתף בתחרות.
הפעילות במרכז
במרכז קיימת תוכנית תחרותית לילדים המוכשרים מהאזור שחלקם גם משחק בתחרויות הארציות. מהמרכז בקרית שמונה צמחו שני שחקני נבחרת הדייוויס של ישראל: דודי סלע, שהגיע בשיאו למקום ה-29 בדירוג העולמי ואחיו עופר סלע שהגיע בשיאו למקום ה-236. במרכז תוכניות למען הקהילה בזכות תרומות של אנשים יקרים מישראל ומחו"ל, מרביתם יהודים: תוכנית "חבק" להעצמת בני נוער שהחלה בקרית שמונה בשנת 2003 ותוכנית לילדים ומבוגרים בעלי צרכים מיוחדים.
ארתור קיילי
ארתור קֵיילי (באנגלית: Arthur Cayley; 16 באוגוסט 1821 בריצ'מונד, סארי - 26 בינואר 1895 בקיימברידג' אנגליה) היה מתמטיקאי בריטי.
כילד, נהג קיילי לפתור בעיות מתמטיות מסובכות להנאתו. הוא למד בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בעיקר שפות כגון: יוונית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית בנוסף ללימודי המתמטיקה. קיילי עבד כעורך דין במשך 14 שנים.
קיילי הגה את ההגדרה המודרנית לחבורה בתור קבוצה עם פעולה בינארית המקיימת אקסיומות מסוימות. עד אז העיסוק היה קונקרטית בחבורות של תמורות. משפט קיילי מראה כי ההגדרה המודרנית המופשטת של קיילי שקולה להגדרה הקונקרטית באמצעות תמורות.
ז'ורז' דה מסטראל
ז'ורז' דה-מסטרל (George de Mestral; 19 ביוני 1907 - 8 בפברואר 1990), היה מנהל סדנת מכונות וממציא שווייצרי אשר המציא את הצמדן (סקוץ').
המצאת הצמדן
לאחר חיפוש נמצא משקיע: בעל מפעל טקסטיל גילה עניין ברעיון 'צמדן-זיפים' והשניים החלו יחד לעבוד. בעל מפעל הטקסטיל, ייצר בעזרת נול קטן פס כותנה עם קרסים זעירים ופס נוסף עם לולאות. כשהצמידו אותם יחד, הם נדבקו זה לזה.
כעת צריך היה למצוא דרך ליצור פסים אלה באמצעות מכונה.
דה-מסטרל מצא יצרן נולי אריגה שווייצרי שהסכים לנסות לייצרם, אך היצרן נסוג כשהתברר שהמשימה קשה מדי. במשך חודשים הוא ערך ניסויים שונים. ואז כשהוא השתמש במקרה באור אינפרה-אדום בעת אריגת הלולאות הוא גילה שהמכונה גורמת להן להיעשות נוקשות דיין כדי שניתן יהיה להשתמש בהן. אך עדיין אתגר נוסף עמד בפניו: תכנון מכונה שתעשה את הקרסים. במשך מספר חודשים חיפש דה מסטרל דרך ליצירת הקרסים וכשזו נמצאה החלו בייצור מסחרי של הצמדנים.
דה-מסטרל קרא לצמדן "ולקרו" – vel מהמילה Velvet (קטיפה) ו–Cro מהמילה Crochet (סריגה במסרגה אחת). ב-1955 דה-מסטרל רשם על 'צמדן הזיפים' פטנט.
מ-1955 ועד 1959 מכר דה-מסטרל כ-60 מיליון מטרים של צמדן זיפים מדי שנה. בשנה האחרונה הסתכמו מכירותיה השנתיות של החברה ביותר מ 250 מיליון דולר והיא מעסיקה יותר מ – 3,300 עובדים.
נאגה
נאגה (בסנסקריט: नाग, בסינית: 那伽, בטיבטית: ཀླུ་, בתאית: นาค, בבנגלית: নাগ) היא מילה המתארת ישות ימית הלובשת את צורתו של נחש עצום, בייחוד את הקוברה אשר חיה מתחת למים. ישות זו נפוצה במיתולוגיה ההינדית והבודהיסטית.
טקסים המוקדשים לישויות העל-טבעיות הללו מתקיימים ברחבי דרום אסיה במשך אלפיים שנה לפחות.
סוצ'י (פירושונים)
ראו גם
}}
דני כסיף
ביוגרפיה
כסיף נולד בפאס שבמרוקו, עלה עם משפחתו לישראל בגיל 12, גדל בקריית מוצקין ולמד בכפר הנוער הדתי.
התגייס לצה"ל ב-1978, שירת כמשנה טכני בגדוד 405 של חיל התותחנים, בתקופה זו הוכנסו ראשוני המחשבים לשירות בחיל מה שמשך את כסיף לקריירה צבאית. ב-1980 סיים קורס קצינים, שירת כקת"ק (קצין תצפית קדמי), כקצין סיור בגדוד וסגן מפקד סוללה (קע"ת). הדריך בקורס קצינים, פיקד על סוללת תותחים ושימש קנ"א (קצין ניהול אש) גדודי.
ב-2001 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין תותחנים ראשי. השתחרר ב-2006 משירות הקבע ומשרת במילואים כמפקד מערך האש בפיקוד הצפון.
לפיד (חברה)
"לפיד" הייתה חברה לייצור כלים סניטריים וכלי קרמיקה שפעלה בישראל משנת 1943 בקירוב ועד 1990. החברה הפעילה את אחד המפעלים הגדולים בתעשיית הקרמיקה בישראל, וידועה כיום בזכות כלי הקרמיקה האמנותית שיוצרה במפעל זה.
היסטוריה
חברת "לפיד" הוקמה על ידי פסח פרידמן, ששימש קודם לכן כמנהל העבודה בבית החרושת ללבנים של יחיאל מיכל שטיינברג במוצא. בשנת 1949 נרכש למפעל, שהוקם ביפו, ציוד חדיש מארצות הברית. בשנת 1950 בקירוב נרכש המפעל על ידי ד"ר קורט מוסברג (1983-1903), תעשיין ממוצא גרמני, שהיה גם הבעלים של חברת ציוד המתכת והמעליות "נחושתן". עיקר התוצרת של המפעל בראשיתו הייתה קרמיקה סניטארית כגון אסלות, כיורים וכדומה. כבר בשנת 1952 הציג המפעל את תוצרתו בתערוכה של חברות הקרמיקה הישראליות. בשנת 1953 נחנך במפעל אגף חדש ובו תנור באורך של כ-150 מ', שהגיע לטמפרטורה של 1,300 מעלות צלזיוס.
בשנים 1958-1957 נרכשה הבעלות על "לפיד" על ידי חברת "כור", בעלת השליטה ב"סולל בונה" ו"חרסה". הדבר יצר מונופול בתחום הייצור הקרמי בארץ. בהדרגה אוחדו קווי היצור של "לפיד" עם אלו של "חרסה". במקביל החלה "כור" גם בייבוא של כלי סניטציה, במטרה לענות על הביקוש לתוצרת חוץ שיובאה על ידי מתחרים שונים. בתחילת שנות ה-70 נעשה ניסיון להעביר את המפעל מיפו לראשון לציון.
בסוף שנות ה-80 היה "לפיד" שרוי במצב כלכלי קשה, שהוביל למחשבות על סגירתו. באוקטובר 1988 הודיעה "כור", שהייתה שרויה במשבר כלכלי קשה, על סגירת המפעל במסגרת תוכנית הבראה. המכשור וקווי הייצור שבו הועתקו אל מפעלי הקרמיקה האחרים של "כור". למרות זאת, המשיכה "כור" לעשות שימוש במותג "לפיד-נעמן" עוד זמן מה.
קדרות לפיד
הכלים שעיצבו במפעל היו עשויים אבנית ועוצבו סגנון מודרניסטי, על פי רוב. רבים מהם התאפיינו בצורות גאומטריות מעוגלות ובעיטור מופשט. עיצובים אלו, כגון סדרת "ערבה", הושפעו מדגמים שיוצרו באירופה באותה עת. לצד כלי הקרמיקה הרגילים, עיצב בית החרושת גם מערכות בעיצוב מורכב יותר שיוצרו בהיקף קטן יותר. בנוסף, ייצר בית החרושת אריחי קיר עבור אמנים ומעצבים כגון ציונה שמשי, מוד פרידלנד ואחרים, שיצרו תבליטי קיר ועיטורי קיר קרמיים במקומות שונים.
עמרם בלום
הרב עמרם בלום (גם עמרם בלוהם, תקצ"ד, 1834 - כ"ו באלול התרס"ז, 5 בספטמבר 1907) היה רב וראש ישיבה הונגרי, מגדולי פוסקי ההלכה של יהדות הונגריה במפנה המאה העשרים, בעל שו"ת "בית שערים".
תולדות חייו
נולד בשנת ה'תקצ"ד בהיידושאמשון לאביו ר' יצחק יעקב, שכיהן כאב בית דין בעיר, ולאמו מרים, בתו של הרב עמרם רוזנבוים, ("רבי עמרם חסידא"), שעל שמו הוא קרוי. בצעירותו עברה משפחתו לקרולי. בילדותו למד עם הרב שלמה זלמן אולמן ממאקווא, שהתרשם ממנו לאחר פגישה מזדמנת ביניהם. בהיותו כבן 17 נפטר אביו, ומאז דאג ללימודו רב העיר ר' מאיר פרלס. לאחר כמה שנים, עבר ללמוד בישיבת פרשבורג אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר (הכתב סופר) למשך זמן קצר. כמו כן, למד גם מפי הרב שמעון סופר. בשנת ה'תר"י עבר ללמוד בישיבתו של הרב חיים סופר בימרינג, שם למד במשך שנתיים.
לאחר נישואיו התגורר בעיירה אלמושד, וכשנפטר רב הקהילה בשנת ה'תרי"ח התמנה לכהן תחתיו. באלמושד התאלמן מאשתו הראשונה, ונישא בשנית לחיה שרה בת הרב חיים יוסף דב כהנא מקרסנה, נכדו של הרב יהודה כהנא הלר. בשנת ה'תרכ"ד התמנה לרבה של מאד, שם ניהל ישיבה גדולה, שהגיעה בשיאה לכמה מאות תלמידים. בשנת ה'תרמ"א נבחר למלא את מקומו של מהר"ם שיק ברבנות העיר חוסט, וגם בה עמד בראשות ישיבה. לאחר כשנתיים, החליף את משרת הרבנות עם חברו הרב יואל צבי ראטה, שכיהן כרב בעיירה ברט'ו-אויפאלו, כך שהרב ראטה עבר לכהן בחוסט והרב בלום ישב על כיסא הרבנות בברטו-אויפאלו. גם בברטו-אויפאלו ניהל ישיבה גדולה. בתפקיד זה כיהן במשך 25 שנה, עד לפטירתו.
שמו התפרסם ברחבי הונגריה, והוא הפך לאחד מגדולי משיבי התשובות ההלכתיות בדורו, ורבנים מכל קצוי הונגריה פנו אליו בשאלותיהם. בין הרבנים שעימם התכתב נמנים גדולי הרבנים בהונגריה ומחוצה לה, כדוגמת מהר"ם שיק, הכתב סופר, הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט, מחותנו הרב אליעזר זוסמן סופר, הרב יעקב וידנפלד מהורמילוב ועוד.
נפטר בכ"ו באלול ה'תרס"ז (5 בספטמבר 1907) ונקבר למחרת בברטואויפאלו. על קברו הוקם "אוהל".
השקפותיו
היה לוחם חריף בנאולוגים. הוא שלח מכתב תוכחה תקיף לרב שבעירו נבנה בית כנסת בסגנון המזכיר כנסייה, כמנהג הנאולוגים. כמו כן, חתם על כרוז נגד הכנסת לימודי חול לצד לימודי הקודש, נגד הקמת סמינר לרבנים בלבוב ונגד מהדורות מדעיות של ספרי קודש. כמו כן, לחם נגד ביטול המציצה בברית מילה בשנת 1900. פרסם "קול קורא" כנגד הציונות.
משפחתו
אחיו רבי משה כיהן כדיין בדברצן.
מאשתו הראשונה נולד לו בן אחד, ר' יצחק יעקב, שכיהן כרב בסנט מיקלאש וכדיין בברטו-אויפאלו (חתן הרב אליעזר זוסמן סופר מפאקש).
שאר ילדיו נולדו מאשתו השנייה, חיה שרה:
קלאסיקת לונדון-סארי
קלאסיקת לונדון-סארי (באנגלית: London–Surrey Classic) היה מרוץ אופניים חד-יומי שהתחיל בלונדון עבר באזור גבעי במחוז סארי, שב למרכז לונדון והסתיים ב. המרוץ היה חלק מפסטיבל אופניים בן יומיים שנערך בלונדון. המרוץ נוסד בשנת 2011, אז ניצח בו מרק קוונדיש המקומי. בשונה משאר המרוצים החד יומיים, המרוץ כלל גם קטגוריית מאיצים ואת קטגוריית מלך ההר. המנצח האחרון במרוץ במהדורה של 2019 הוא אליה ויוויאני. בשנת 2012 לא התקיים מרוץ עקב אולימפיאדת לונדון.
החל משנת 2017, היה המרוץ חלק מסבב מרוצי הוורלד טור. לאחר שהמרוץ לא התקיים במשך שנתיים רצופות, ב-2020 וב-2021, כתוצאה ממגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, ולאחר שהתמיכה הכספית של מחוז סארי ושל נותנת החסות למרוץ פרודנשיאל הופסקו, הודיעו המארגנים על ביטול סופי של המרוץ ועל התמקדות באירועי "RideLondon" האחרים.
היסטוריה
המרוץ החל ב-2011, כשנערך כמרוץ מבחן וניסוי לקראת מרוץ הכביש באולימפיאדת לונדון שעמדה להיערך כעבור שנה. המרוץ דורג על ידי ה-UCI בדרגה 1.2, השתתפו בו נבחרות לאומיות וניצח בו הבריטי מרק קוונדיש. במשחקים האולימפיים התקיים מרוץ הכביש האולימפי על בסיס אותו מסלול (עם מספר רב יותר של הקפות במסלול הסיבובי המצוי בסארי) וניצחו בו אלכסנדר וינוקורוב בין הגברים ומריאנה ווס בין הנשים. בסיום המשחקים האולימפיים הכריז ראש עיריית לונדון, בוריס ג'ונסון, על יצירת האירוע "RideLondon", המשלב מספר אירועי רכיבת אופניים עממיים ותחרותיים וכולל גם את מרוץ הנשים (נכון ל-2019, נקרא RideLondon Classique) ומרוץ הגברים, קלאסיקת לונדון-סארי, החותם את אירועי "RideLondon". המרוץ קיבל בשנותיו הראשונות דירוג 1.1 של ה-UCI ומ-2017 ועד 2019 היה בדירוג של מרוץ UCI World Tour.
חברת הביטוח והפיננסים הבריטית, פרודנשיאל, הייתה נותנת החסות לכל אירועי "RideLondon" החל מתחילת המפעל ב-2013 ועל כן שמו הרשמי של המרוץ הוא "Prudential RideLondon-Surrey Classic".
קופה אמריקה 2016
קופה אמריקה 2016 (או בשמה הרשמי גביע המאה של קופה אמריקה; בספרדית Copa América Centenario, באנגלית Centennial Copa America), היא גרסה מיוחדת של תחרות הקופה אמריקה, אשר נערכה בארצות הברית בין ה-3 ביוני ל-26 ביוני 2016, לציון 100 שנים לתחרות.
זו הייתה הפעם הראשונה שאת התחרות אירחה מדינה מחוץ לדרום אמריקה.
עקב פרשת השחיתות בפיפ"א, קיום התחרות הוטל בספק, אך בסופו של דבר התקיים כמתוכנן.
מלכי השערים
6 שערים
5 שערים
4 שערים
3 שערים
2 שערים
מלכי הבישולים
3 בישולים
2 בישולים
היפוהיפוס
היפוהיפוס (שם מדעי: Hypohippus; משמעות השם: "סוס נמוך") הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הסוסיים, אשר חי במשך המיוקן באמריקה הצפונית לפני 11–17 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו בקולורדו, נברסקה ובמונטנה.
סוס קדום זה היה דומה מאוד לסוס מודרני, אם כי היה נמוך יותר וקרוב לגודל של פוני. הוא חי באותה תקופה עם המריקהיפוס, אך היה דומה יותר למינים קדומים יותר של סוסיים כמו המזוהיפוס מהאוליגוקן. בניגוד לסוסים של ימינו עוד הכיל 3 אצבעות ברגליו וכן היה בעל שיניים תחתונות צרות - התאמה לאכילת עלים ולא לרעיית עשב במישורים.
מינים
בסוג נכללים המינים הבאים:
האס (קבוצת מרוצים)
האס (באנגלית: Haas F1 Team) היא קבוצת מרוצים המתחרה בפורמולה 1, הנמצאת בבעלות יוג'ין (ג'ין) האס. הקבוצה אמורה הייתה להתחיל את פעילותה כבר בעונת 2015, אך לבסוף נדחתה התחלת הפעילות והיא הצטרפה לסבב בעונת 2016.
הנהלת הקבוצה יושבת בעיירה קנפוליס, הנמצאת כ-50 קילומטר משארלוט, קרוליינה הצפונית, בסמוך למשרדי קבוצת הנאסקר סטיוארט-האס הנמצאת בבעלות חלקית של יוג'ין האס. לקבוצה יש מתקנים גם במחוז אוקספורדשייר באנגליה, שנועדו לסייע לקבוצה בשינוע הרכבים בעת שהמרוצים מתקיימים באירופה.
היסטוריה
קבוצת מארוסיה הפסיקה את פעילות במהלך עונת 2014 עקב בעיות כלכליות. לאחר ההתמוטטות רכש יוג'ין האס את המבנים ששימשו את הקבוצה במחוז אוקספורדשייר, אנגליה על מנת שאלה ישמשו את הקבוצה החדשה שהקים במהלך המרוצים האירופאיים של הסבב. חברת דאלרה האיטלקית בנתה עבור הקבוצה את שלדת הרכבים בעונת הבכורה ואת המנועים סיפקה חברת פרארי. גונתר שטיינר, בעברו מנהל טכני בקבוצות יגואר ורד בול, מונה למנהל הקבוצה. בספטמבר הודיעה הקבוצה כי רומן גרוז'אן ינהג עבור הקבוצה החל מהעונה הבאה. חודש לאחר מכן הודיעה הקבוצה על החתמתו של אסטבן גוטיירס, ששימש נהג מבחן עבור קבוצת פרארי, לנהג השני.
הגשרים של קניגסברג
בעיית הגשרים של קניגסברג היא חידה מפורסמת עם השפעה מכרעת על ההיסטוריה של המתמטיקה.
האס (קבוצת מרוצים)
היסטוריה
במרוץ הבכורה של הקבוצה סיים גרוז'אן במקום השישי וצבר 8 נקודות ראשונות. גוטיירס נאלץ לפרוש לאחר שהתנגש בפרננדו אלונסו, פגיעה שהשביתה את אלונסו במרוץ השני בעונה. עד לסיום העונה צברה הקבוצה נקודות בשני מרוצים נוספים וסיימה במקום השמיני באליפות היצרנים. בסיום העונה החליף קווין מגנוסן את גוטיירס.
הגשרים של קניגסברג
העיר קניגסברג שבפרוסיה המזרחית (כיום קלינינגרד שברוסיה) הייתה מחולקת לארבעה חלקים על ידי נהר הפרגל (כיום פרגוליה). שבעה גשרים חיברו בין ארבעת חלקי העיר. בין תושבי העיר התפתחה מסורת לפיה לא ניתן להלך בעיר ולחצות את כל שבעת הגשרים מבלי לעבור על גשר אחד לפחות יותר מפעם אחת. תושבי העיר ניסו להוכיח או להפריך השערה זו, אך ללא הצלחה.
האס (קבוצת מרוצים)
היסטוריה
לקראת עונת 2019 חתמה הקבוצה על חוזה לשיתוף פעולה ארוך טווח עם חברת משקאות האנרגיה ריץ' אנרג'י ושמה שונה ל"ריץ' אנרג'י האס". במהלך חודש ספטמבר הופסק שיתוף הפעולה.
הגשרים של קניגסברג
המתמטיקאי לאונרד אוילר פתר את הבעיה ב-1735, כשהראה שמסלול שכזה אינו אפשרי. אוילר הציג את הפתרון בפני האקדמיה של סנקט פטרבורג ב-26 באוגוסט במה שנחשב למאמר הראשון בתורת הגרפים ולנקודת ציון בהיסטוריה של הטופולוגיה.
האס (קבוצת מרוצים)
היסטוריה
באוקטובר 2020 הודיעה הקבוצה כי בסיום העונה יעזבו גרוז'אן ומגנוסן את הקבוצה. במקומם הוחתמו ניקיטה מזפין ומיק שומאכר. בהקפה הראשונה של גרנד פרי בחריין התנגש גרוז'אן במעקה הבטיחות לאחר מגע עם מכוניתו של דניאיל קוויט, הרכב התפרק לשניים ועלה באש. גרוז'אן נחלץ בכוחות עצמו מהמכונית הבוערת וסבל מכוויות בידיו ובגבו. בעקבות הפציעה נאלץ להחמיץ את שני המרוצים שנותרו לסיום העונה ואת מקומו תפס פייטרו פיטיפלדי.
הגשרים של קניגסברג
הפתרון של אוילר
ראשית אוילר הבחין שפתרון הבעיה כלל אינו תלוי בצורה הגאוגרפית המדויקת של העיר. למתווה העירוני, לאורכי הרחובות והגשרים ולמיקומם המדויק אין השפעה על המסלולים האפשריים. המידע היחיד הנחוץ לצורך פתרון הבעיה הוא אילו חלקים מחוברים לאילו חלקים ובכמה גשרים.
האס (קבוצת מרוצים)
היסטוריה
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה החליטה הקבוצה לבטל את חוזה החסות עם חברת אורלקלי הרוסית ואת החוזה של ניקיטה מזפין, ששוחרר מהקבוצה. את מקומו של מזפין תפס קווין מגנוסן, שחזר לאליפות אחרי שנה של הפסקה. בגרנד פרי בחריין דורג מגנוסן במקום השביעי ובסיום המרוץ דורג חמישי. מגנוסן דורג בעשירייה הראשונה גם בערב הסעודית, בעוד רכבו של שומאכר נפגע קשה בתאונה בחלק השני של מקצה הדירוג. שומאכר הוטס לבית חולים לבדיקות, למרות שמצבו היה טוב החליטה הקבוצה להתחרות במרוץ עם רכב אחד ולתת לשומאכר מנוחה.
הגשרים של קניגסברג
הפתרון של אוילר
בשביל לפתור את החידה מספיק לייצג את העיר באמצעות גרף. כל אחד מארבעת חלקי העיר נייצג באמצעות צומת, וכל אחד מבין שבעת הגשרים ייוצג על ידי קשת, כמתואר בציור.
→ →
בעיית הגשרים של קניגסברג היא למעשה השאלה האם ניתן למצוא מסלול רציף המתחיל מצומת כלשהו ועובר דרך כל שבע הקשתות פעם אחת בדיוק. כדי להיווכח בכך שהתשובה היא 'לא', נשים לב להבחנה הבאה:
המסקנה היא שכדי שיהיה מסלול העובר דרך כל הקשתות פעם אחת בלבד, נדרש שכל הצמתים, או כולם פרט לשניים, יהיו מחוברים למספר זוגי של קשתות. אבל בבעיית הגשרים של קניגסברג לכל ארבעת הצמתים יש מספר אי-זוגי של קשתות מחוברות. לכן לא קיים מסלול שכזה.
הכללה
למעשה הפתרון של אוילר רחב יותר מפתרון נקודתי לבעיית הגשרים של קניגסברג. הניתוח של אוילר עובד בכל גרף קשיר (בלתי מכוון) אפשרי. מסלול שמבקר בכל הקשתות של גרף נתון פעם אחת בדיוק נקרא מסלול אוילר. הדרגה של צומת בגרף היא מספר הקשתות המחוברות אליו. הטיעון של אוילר מוכיח שבגרף קשיר יהיה מסלול אוילר אם ורק אם כל הצמתים הם בעלי דרגה זוגית, או שיש בדיוק שני צמתים עם דרגה אי-זוגית (צומת ההתחלה וצומת הסיום). אם רוצים שמסלול אוילר יתחיל ויסתיים באותו הצומת (מסלול שכזה נקרא מעגל אוילר) אז הגרף חייב להיות כזה בו כל הצמתים הם בעלי דרגה זוגית.
חידה נפוצה הקשורה לבעיה זו היא, עבור ציור נתון, האם ניתן לצייר אותו במשיכת קולמוס אחת, כלומר בלי להרים את העיפרון מהנייר. חידה זו שקולה לשאלה האם הגרף שאותו מתאר הציור מכיל מסלול אוילר.
קוואזר
קוואזר (באנגלית: Quasar, נקרא גם גוף מעין כוכבי Quasi-Stellar Object, או QSO כראשי תיבות) הוא גרם שמים אנרגטי במידה יוצאת דופן - בין האנרגטיים ביותר הקיימים ביקום. ההשערה המקובלת היא שקוואזרים נמצאים בליבן של גלקסיות צעירות שבמרכזן חור שחור גדול במיוחד - מסה של מיליארדי שמשות, להבדיל מגודלו של חור שחור בליבת רוב הגלקסיות, שמסתו בין עשרות אלפי שמשות לעשרות מיליוני שמשות.
הסברה המקובלת היא שסביב החור השחור יש מסה גדולה של כוכבי ענק, גז ואבק. מסה זו נדחסת ומצטופפת בנפילה לתוך החור השחור, ופולטת קרינה בכמויות גדולות במיוחד. מאחר שלאחר פרק זמן שאורכו לכל היותר מיליארד שנה כמעט כל המסה הצפופה כבר נבלעה בחור השחור, ורמת הקרינה קטנה מאוד. מדובר בתהליך שראשיתו בקוואזר שרמת הקרינה שלו הולכת ופוחתת באורח מתון, עד לרמת גלקסיה בעלת ליבה פעילה, ובהמשך לרמת קרינה של ליבת גלקסיה מן השורה.
הגשרים של קניגסברג
חשיבות היסטורית
בנוסף מקובל לציין פתרון זה כנקודת ציון בהיסטוריה של הטופולוגיה. ההבחנה של אוילר שניתן לזנוח את המאפיינים הגאומטריים של העיר לטובת תיאור סכמטי של העיר כגרף, קרובה לרעיון העומד בבסיס ענף הטופולוגיה, החוקר את המרחב תוך התעלמות מהתכונות המטריות שלו.
קוואזר
הקוואזרים הראשונים (3C 48 ו-3C 273 ) התגלו בשנות ה-60 של המאה ה-20 הודות לתצפיות בטלסקופי-רדיו, ואף שמם נובע מהכינוי "מקור רדיו מעין כוכבי" (quasi-stellar radio source). הייחוד של גרמי שמיים אלה הוא בכך, שהם אומנם בסדר גודל של מערכת שמש, אך עוצמת האנרגיה שהם פולטים רבה, מסדר גודל של כל כוכבי גלקסיית שביל החלב יחדיו. מאפיין נוסף של הקוואזרים הוא ריחוקם הרב, ואי לכך הם מהגופים הקדומים ביותר ביקום הנצפה, ובעזרת הבנת אופן פעולתם ניתן לקבל תמונה על השלב הראשוני של היווצרות היקום. הקוואזר הקרוב ביותר לצופה מכדור הארץ הוא במרחק של למעלה ממיליארד שנות אור.
בצפייה בקוואזרים הרחוקים ביותר, ניתן לראות קוואזר כפי שהיה בזמן של מיליארד שנה אחרי המפץ הגדול.
מחקרים מתקדמים מנסים לאפיין את הגאומטריה של קוואזרים בודדים ושל כלל האוכלוסייה, בעזרת מדידת מהירויות סיבוב של ענני הגז סביב המקור המרכזי (תוך שימוש באפקט דופלר הנצפה בקווי הפליטה בספקטרום) ומדידת הפרשי הזמנים שבין שינויי העוצמה בקרינת המקור המרכזי (דיסקת הספיחה) ובקרינת קווי הפליטה. בשיטות אלו ניתן, עקרונית, גם להעריך את מסת החור השחור.
מקובל להניח כי במרכזן של מרבית הגלקסיות ביקום ישנו חור שחור, וכי בתקופות מסוימות הוא הופך ל"פעיל", כלומר מתחיל לספוח גז ולקרון כקוואזר. כמו כן, נמצא קשר תצפיתי ברור בין בהירות הקוואזר לקצב יצירת כוכבים באזורים המרכזיים של הגלקסיה, ואף להתפלגות המהירויות של הכוכבים במרכז הגלקסיה (עקב המסה העצומה של החור השחור). מודלים וסימולציות ממוחשבים מצליחים באחרונה לשחזר את הקשרים הללו, תוך שמתבררת והולכת החשיבות העצומה שיש לפיזיקת הקוואזרים ביצירתן והתפתחותן של הגלקסיות.
איתן מדמון
איתן מדמון (נולד ב-23 בינואר 1966) הוא רואה חשבון המכהן כמנכ"ל איגוד הבנקים בישראל. בעבר שימש מנכ"ל גלובס מוניטין, קבוצת חברות המוציאה לאור את העיתון הכלכלי "גלובס".
ביוגרפיה
מדמון נולד בחדרה למשפחה שעלתה מתימן, והוא הצעיר מבין ארבעה אחים. אביו, סעדיה, עלה לארץ ישראל בשנת 1937 בשיירה רגלית, התיישב בחדרה, הצטרף לאצ"ל וישב במחנה המעצר בלטרון, היה פעיל חברתי וזכה בתואר "יקיר העיר". אימו, שרה, בת למשפחה חקלאית, הגיעה לישראל בשנת 1948 במבצע על כנפי נשרים ("מרבד הקסמים").
מדמון למד בישיבה התיכונית מדרשית נעם, ובשנת 1984 התגייס לחיל הים. סיים בהצטיינות קורס חובלים ולאחר מכן קורס פיקוד ימי מתקדם בבית הספר לפיקוד ימי. השתחרר מצה"ל בשנת 1990 בדרגת סרן. הוא ממשיך לשרת במילואים כמפקד גיבושים בקורס חובלים, בדרגת סגן אלוף. למד כלכלה וחשבונאות באוניברסיטת תל אביב, בעל רישיון רואה חשבון מוסמך. משנת 2010 מלמד בחוג לכלכלה במכללה למינהל קורס בניתוח דוחות כספיים והערכות שווי של חברות.
מדמון מתגורר עם משפחתו בקריית אונו. נשוי לחני, מורה לאנגלית, ולבני הזוג שתי בנות ובן.
קריירה
מדמון החל את הקריירה במשרד רואי החשבון ליובושיץ קסירר, שהיה חלק מרשת פירמת ראיית החשבון והייעוץ העולמית ארתור אנדרסן. הוא ניהל צוותים שעסקו בתחומי הביקורת והמיסים, וכן בהכנת עבודות כלכליות.
בשנת 1999 הצטרף לקבוצת "גלובס מוניטין" בתפקיד סמנכ"ל כספים. הקבוצה החזיקה באותם ימים במגוון של כ-20 חברות בתחומי תקשורת, אינטרנט וטכנולוגיה, ובכללן העיתון הכלכלי "גלובס", שבו היא מחזיקה עד היום, וכן קווי זהב, ערוצי זהב וחברות נוספות. בתחילת 2006 מונה למנכ"ל הקבוצה, ובמשך 11 שנים כיהן בתפקיד. תוך כדי כהונתו התמודדה הקבוצה עם התחרות שהתפתחה מול שני גופי תוכן כלכלי שהצטרפו לשוק התקשורת – "TheMarker" מקבוצת "הארץ", שעבר גם למהדורה מודפסת, ו"כלכליסט" מקבוצת "ידיעות אחרונות".
מדמון הוביל מהלכים להרחבת הפעילות של "גלובס" למתן שירותים נוספים, כמו גלובס מכרזים, שירותי דירוג בשיתוף עם "דן אנד ברדסטריט", שירותי הפצה של נתונים פיננסיים בשיתוף מערכת המסחר טרייד וואן – TradeOne – וכלים נוספים לגיוון מקורות ההכנסה של העיתון.
לאחר סיום עבודתו ב"גלובס", באפריל 2017, ניהל מדמון קבוצת נדל"ן פרטית שעסקה בייזום פרויקטים של מגורים, מלונאות ומסחר בתל אביב ובניו יורק.
במאי 2019 מונה למנכ"ל איגוד הבנקים בישראל.
פעילות ציבורית
מדמון חבר במועצה הציבורית של אלו"ט החל משנת 2017 וחבר במועצה הציבורית של קמפוס ביאליק-רוגוזין בתל אביב.
רוסיה האחרת (מפלגה)
רוסיה האחרת (ברוסית: Другая Россия) היא מפלגה רוסית לא רשומה שנוסדה ב-10 ביולי 2010.
מקורות
רוסיה האחרת הוקמה ב-10 ביולי 2010 על ידי חברי המפלגה הנציונל-בולשביקית במהלך הקונגרס שלהם במוסקבה. ב-21 בינואר 2011, רוסיה האחרת נדחתה על ידי שירות הרישום הפדרלי מכיוון שלא הייתה להם מספיק תמיכה פופולרית בקרב העם הרוסי.
פעילות
בשנת 2010 נעצרו והוכו שלושה מחברי המפלגה בשל תפקידם במהומות כיכר מאנז'. מעצרים אלה סומנו על ידי ארגוני זכויות אדם כמניעים פוליטיים בשל מעורבות החברים ברוסיה האחרת.
מאז 2014 השתתפו חברי התנועה בתסיסה הפרו-רוסית בדונבאס. חברי המפלגה הקימו כוחות חמושים כאשר לפחות שני אנשי רוסיה האחרת נהרגו במהלך המלחמה בדונבאס.
מפלגת אירואסיה
לעיתים קרובות נתפסת המפלגה כצורה של בולשביזם לאומני, אחד הרעיונות הבסיסיים העומדים בבסיס התאוריות האירואסייתיות לפיהן מוסקבה, ברלין ופריז יוצרים ציר גאופוליטי טבעי מכיוון שקו או ציר ממוסקבה לברלין יעברו בסביבות פריז אם יורחבו. דוגין והמפלגה צפו עימות עולמי נצחי בין יבשה לים, בין ארצות הברית לרוסיה. הוא מאמין: "באופן עקרוני, אירואסיה והמרחב שלנו, הארץ הלבבית (רוסיה), נותרים אזור הבמה של מהפכה אנטי- בורגנית חדשה, אנטי-אמריקאית", כשעל פי ספרו של דוגין יסודות הגאופוליטיקה (1997): " האימפריה האירואסית החדשה תבנה על העיקרון הבסיסי של האויב המשותף: דחיית האטלנטיות, שליטה אסטרטגית בארצות הברית והסירוב לאפשר לערכים ליברליים לשלוט בנו. . דחף תרבותי משותף זה יהיה הבסיס לאיחוד פוליטי ואסטרטגי ".
רוסיה האחרת (מפלגה)
פעילות
ב-6 בנובמבר 2017 נעצרו פעילים אחדים בסנקט פטרבורג בהפגנה בלתי מורשית בעת האירועים שהם ארגנו לציון שנת המאה למהפכה הבולשביקית.
ב-7 בפברואר 2018 נהרג קיריל אנאנייב, חבר ותיק במפלגה, בתקיפות האוויריות במהלך קרב חשאם. ידוע כי גויס לצבא להשתתף במעורבות הרוסית במלחמת האזרחים הסורית.
מפלגת אירואסיה
מפלגת אירואסיה הוקמה על ידי דוגין מעט לפני ביקורו של ג'ורג' בוש ברוסיה בסוף מאי 2002. המפלגה מקווה למלא תפקיד מפתח בניסיונות לפתור את הבעיה הצ'צ'נית, במטרה להציב את הדרך לחלומו של דוגין לברית אסטרטגית רוסית עם מדינות אירופה והמזרח התיכון, ובראשן איראן.
רוסיה האחרת (מפלגה)
פעילות
ב-22 בספטמבר 2018 נערך במוסקבה הקונגרס המיוחד של מפלגת רוסיה האחרת. אדוארד לימונוב ומנהיגים נוספים נשאו נאומים. בקונגרס השתתפו צירים מסניפים אזוריים של המפלגה. בנס אייג'ו השתתף כנציג הכוחות המזוינים של נובורוסיה.
מפלגת אירואסיה
מצע
מפלגת אירואסיה מבוססת על חמשת העקרונות לפיהן המפלגה היא:
רוסיה האחרת (מפלגה)
פעילות
במהלך התערוכה לביטחון בינלאומי במוסקבה ב-26 באוקטובר 2018, הפעילה אולגה שאלינה, פעילת התנועה, כרתה את עורקיה כמעשה מחאה סמלי על הפרות זכויות אדם במערכת הכליאה הרוסית. היא דיברה על התנאים בבתי הכלא ברוסיה והפיצה עלוני ביקורת על המשטרה וצעקה "חופש לאסירים!".
דעות
סגן ראש הממשלה לשעבר בוריס נמצוב אמר כי רוסיה האחרת "איחדה את הנציונל-בולשביקים, הלאומנים, הליברלים, הסוציאל-דמוקרטים והסוציאליסטים" והוסיף כי "אין מפלגות הדומות לזו בשום מקום בעולם".
מפלגת אירואסיה
מדיניות פנים
ביחס למדיניות הפנים של רוסיה, מפלגת אירואסיה מתכוונת:
סנטר בל
סנטר בל (בצרפתית: Centre Bell, באנגלית:  Bell Centre) הוא אולם ספורט הממוקם במונטריאול. האולם מכיל מעל 20,000 מקומות והוא אולם הספורט הגדול בקנדה.
כיום משחקת בסנטר בל מונטריאול קנדיאנס עד לפני כן שיחקה במונטריאול פורום.
טיטיזה
טיטיזה (בגרמנית: Titisee) הוא אגם קטן הנמצא בדרום היער השחור, כ-20 ק"מ ממזרח לפרייבורג אשר במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה.
יש השערות שונות על מקור השם, אחת מהן היא שהוא נקרא על שם הקיסר טיטוס שהתאהב במקום (Titi-טיטוס; See-אגם).
טיטיזה הוא אגם קרחוני שנוצר בתקופת הפליסטוקן מקרחון שגלש מהר פלדברג.