cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The One (אלבום של אלטון ג'ון)
רקע
ג'אני ורסצ'ה עיצב את עטיפת האלבום, כמו גם את תלבושות חברי הלהקה במהלך סיבוב ההופעות של האלבום, ואת הבמה והתאורה.
הצלחה וביקורת
האלבום שהה שלושה שבועות רצופים במקום השני במצעד האלבומים הבריטי (כשמעליו אלבום האוסף של ליונל ריצ'י). בארצות הברית, האלבום היה לנמכר ביותר של ג'ון מאז 1975, עם הגיעו למעמד פלטינה x2 על ידי RIAA.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב שג'ון נותן ביצועים משכנעים למדי באסופת השירים הטובה למדי שבאלבום. שירי האלבום קליטים וטובים למדי, אך הם אינם משאירים חותם לאורך זמן. ארלוויין ביקר את ההפקה האנמית מדי לטעמו. עם זאת אמר שהאלבום נשמע חם יותר מאשר האלבומים האחרונים שקדמו לו.
מארק קארו מ"שיקגו טריביון" כתב שג'ון מיצב את עצמו באלבום כמוזיקאי מוזיקה עכשווית למבוגרים. קארו שיבח את "Simple Life" "הדרמטי, העשיר והסוחף" ואת רצועת הנושא "בעלת ההשראה". "הבלדות המדויקות, הכוללות תחינה לא לאנוס אישה בדייט ("When a Woman Doesn`t Want You"), מעוצבות במיומנות, אך נוטות להיכרך ביחד, תוך שהחומר הקצבי יותר, הכולל דואט אנרגטי עם אריק קלפטון ("Runaway Train"), שומר על ברק לא מאיים של שנות ה־90". קארו ביקר שירים שגרתיים יותר כמו "On Dark Street", "שנראה שג'ון כותב מתוך שינה", "אך זה עדיין נשאר אלבום ש יכול לקנא בו".
טאיקו
בּיוֹוּ דאיקו
משפחה של תופים אשר המשותף להם הוא עצם היותם תופים דמויי חבית אשר משני צידיה מתוח עור (לרוב של פרה) עליו מכים כדי להפיק את הצליל הדרוש. תופי הביוו דאיקו נבנים בשלל גדלים החל מקוטר של חצי מטר וכלה בקוטר של מעל 2 מטר. באופן מסורתי גולף גוף התוף מגזע עץ יחיד, ללא תלות בגודלו, אולם כיום מרבים לייצר את התופים הללו בדרך דומה ליצור חבית וממספר רב של פיסות עץ נפרדות וזאת בשל הוזלת תהליך היצור בשיטה זו. לאחר המתיחה הראשונית של העור על פני גוף העץ וקיבועו, לא ניתן לכוון עוד את הצליל אותו ישמיע התוף. ככל הנראה תופים אלו התפתחו בסין וקוריאה טרם הגיעם לחופי יפן.
תת-סוגים:
נאגאדו דאיקו (טאיקו ארוך-גוף, 長胴太鼓): זהו התוף הנפוץ ביותר במשפחה זו אשר מיוצר בגדלים משתנים. ישנן צורות נגינה רבות לתיפוף על הנגאדו דאיקו, ביניהן השכבתו בצורה אופקית, העמדתו בצורה אנכית וכן נשיאתו על הכתף (בדגמים הקטנים) תוך שימוש ביד אחת לתיפוף וביד השנייה לייצוב התוף.
אוֹ דאיקו (טאיקו ענק, 大太鼓) זהו למעשה נאגאדו דאיקו אשר נבנה בממדי ענק. תוף זה משמש במקדשים בודהיסטים ובשל גודלו העצום לא משתתף לרוב בהופעות טאיקו מפאת הקושי להזיזו. נגן האו דאיקו עומד מולו כאשר התוף נמצא בגובה ראשו וחובט עליו במקלות (המכונים "באצ'י") אותם הוא אוחז בשתי ידיו.
הירַה דאיקו (טאיקו שטוח, 平太鼓) זהו תוף אשר נבנה בדומה לשאר בני המשפחה אך גופו קצר בהרבה, מה שמשווה לו מראה "שטוח". גם תוף זה יכול להבנות במגוון גדלים ולעיתים רבות נבנה בממדי ענק כתחליף זול לאו דאיקו.
צוּקֶה-שִימֶה דאיקו
צוקה-שימה דאיקו הוא השם הכללי לתופים אשר ניתן לשנות את הצליל אותו הם מפיקים בעזרת הידוק יריעות העור על ידי חבל. השם צוקה-שימה (או בקיצור "שימה") נגזר מהמילה היפנית "שִימֶרוּ" שפירושה - "להדק". שלא כמו משפחת הביוו דאיקו, נראה כי מקורם של תופי משפחת השימה הוא ביפן והם למעשה המצאה יפנית מקורית. יריעת העור בתופי השימה דאיקו קשורה לבסיס התוף על ידי מספר חבלים אשר ניתן למותחם כל אחד בנפרד או כולם יחד על ידי חבל אופקי מרכזי.
משפחת השימה כוללת שני סוגי תופים:
We Are Warriors
We Are Warriors (בעברית: אנחנו לוחמים או אנחנו לוחמות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין, מתוך האלבום. השיר יצא לאור ב-24 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים BMG, כסינגל צדקה, במסגרת פרויקט HOPE שקם כתגובה למגפת הקורונה.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הדיגיטליים שבאיטליה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין, צ'אד קרוגר וטראוויס קלארק והופק על ידי אבריל גם כן. השיר המקורי, ששמו היה "Warrior", נכלל ב-Head Above Water במקור כרצועה האחרונה, ולאחר מכן הצהירה לאבין כי "הוא היה אחד מהשירים הראשונים שכתבתי עבור האלבום". בהמשך, החליטה לכתוב ולהפיק אותו מחדש ושינתה את שמו ל-"We Are Warriors".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-6 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי, שצולם בשחור-לבן יצא לאור ב-1 במאי 2020, והוא כלל בתוכו אנשים מתחום הרפואה, כשהם מפגינים ומחזיקים שלטים. בנוסף לכך, הוא הכיל קטעים מתוך סיבוב ההופעות "Head Above Water Tour", תוך שאחת הסצנות בו צולמו באייפון מביתה של לאבין.
נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-7 מיליון צפיות.
ליסה מקויי
ליסה מקווי (באנגלית: Lisa McVey Noland) היא שוטרת אמריקאית מטמפה, פלורידה. בשנת 1984, כשהייתה בת 17, נחטפה ונאנסה במשך 26 שעות על ידי הרוצח הסדרתי בובי ג'ו לונג. מקווי הייתה אחת מתוך שתי הקורבנות היחידים אשר הצליחו לברוח מלונג. המידע שסיפקה למשטרה הוביל ללכידתו.
חטיפתה ובריחתה 1984
ב-3 בנובמבר 1984, שעות ספורות לפני החטיפה, מקווי כתבה את מכתב ההתאבדות שלה, שאותו רצתה ליישם לאחר חזרתה לביתה מהעבודה.
בליל ה-3 בנובמבר 1984, בשעה שמקווי נסעה באופניה לבית סבתה לאחר עבודתה בחנות הדונאטס, נחטפה מקווי. עיניה כוסו והוחזקו בעת שאקדח מוצמד לראשה. לונג דרש ממקווי לשמור על עיניים סגורות באיומי אקדח ואנס אותה במכוניתו. לאחר מכן קשר את עיניה וידיה ונסע איתה לביתו. בזמן הנסיעה, מקווי התאמצה לראות דרך חריץ בכיסוי העיניים את הדרך בה היא נוסעת בכדי לאסוף ראיות.
מקווי צייתה לפקודותיו של לונג. כשעלתה לדירתו ספרה את המדרגות וראתה את צבעם, בנוסף לכך ראתה שהוא היה שמאלי לפי היד שבה החזיק את האקדח, והבחינה בצבע עורו הבהיר.
לאחר שעות ארוכות בהם עונתה מקווי, לקח אותה לונג בכוונה להורגה. מקווי התחננה על חייה ולבסוף הוא שוכנע לשחררה. לונג הורה על מקווי להגיד למשטרה שהוא היה נמוך ובעל צבע כהה. הוא פקד עליה להישאר עם עיניים מכוסות למשך חמש דקות בזמן שהוא נמלט. כשהגיעה לביתה, היא הוכתה על ידי בן זוגה של סבתה, ונחקרה על ידם במשך חמש שעות ללא הצלחה לשכנע אותם שזה אכן קרה. לבסוף בוצעה שיחת טלפון למשטרה.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט ״תאמינו לי: חטיפתה של ליסה מקווי״ בתפקיד קייטי דאגלס כמקווי. בינואר 2021, שוחרר הסרט לנטפליקס ברחבי העולם והוסר באוגוסט 2022, מנטפליקס ארה״ב. הסרט זכה להצלחה רבה.
חקירת משטרת פלורידה ולכידת לונג
תחילה, כשמקווי מסרה את הסיפור לפרטי פרטים, משטרת פלורידה חשבה שלא ייתכן שהיא זכרה משהו במהלך אירוע חריג שכזה ולכן הניחה שהסיפור מומצא. לאחר מספר שעות בתחנת המשטרה, בהן התייחסו למקווי בזלזול רב, הגיע לדבר עמה סמל לארי פינקרטון.
פינקרטון התייחס ברצינות למקרה ולקח על עצמו את התיק, בעוד ששאר בלשי התחנה התעסקו בתיק גדול יותר, שבו חיפשו אחר רוצח סדרתי שרצח בפלורידה יותר מתשע נשים באותם החודשים. לימים התגלה כי הוא בעצם בובי ג'ו לונג, החוטף של ליסה מקווי.
במהלך חקירת המשטרה עצר פינקרטון את בן זוגה של סבתה בגין התעללות בקטינים.
באמצעות המידע אותו מסרה מקווי למשטרה, הצליחו לאתר את לונג לאחר שבועיים בלבד, ב-16 בנובמבר 1984. בזמן זה הסתבר שהספיק לונג לרצוח שתי נשים נוספות. לונג הודה בפשעיו נגד מקווי ובעוד שמונה סעיפים של רצח מדרגה ראשונה, שמונה סעיפי חטיפה ושבעה סעיפי התעללות מינית. בחקירתו, כאשר מפקד המשטרה שאל את לונג אם הוא יודע למה הוא נמצא בחקירה, אמר לונג ״בגלל ששחררתי אותה, לא הייתי צריך לשחרר אותה״. לונג קיבל שני גזרי דין מוות והוצא להורג ב-23 במאי 2019. בהוצאתו להורג נוכחה מקווי והניצולה הנוספת שהצליחה להתחמק מלונג, לינדה נוטל.
חיים אישיים
כיום עובדת מקווי כסגנית השריף, המתמחה בפשעי מין בפלורידה, אותה הלשכה בה תפסו את החוטף שלה. בנוסף, היא קצינת משאבים בבתי ספר ומשתמשת בסיפור שלה על מנת ללמד ילדים כיצד להתמודד במצב של סכנת חיים.
מקווי גרושה, ולה ילדה ונכדה.
ראו גם
בובי ג׳ו לונג
צפון הים האגאי
צפון הים האגאי (יוונית: Περιφέρεια Βορείου Αιγαίου) הוא חבל מנהלי שמהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון. כפי שאפשר להבין משמו, המחוז מורכב מאיים בלבד, כאשר האיים הגדולים מהווים מרכזים לעשרות האיים הקטנים שמסביבם. המחוז ואייו מצויים במזרחה של יוון, בים האגאי בין יוון וטורקיה. הוא גובל בחוף המערבי של טורקיה במזרח, מחוז מזרח מקדוניה ותראקיה בצפון, מחוז דרום הים האגאי בדרום, ובמחוזות מרכז יוון ותסליה במערב.
המחוז מורכב מחמש יחידות אזוריות: כיוס, לסבוס, למנוס, סאמוס ואיקריה.
אנסו פרנצ'סקולי
אנסו פרנצ'סקולי אוריארטה (בספרדית: Enzo Francescoli Uriarte; נולד ב-12 בנובמבר 1961 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי או החלוץ השני. הוא ניכר במשחקו הקלאסי והאלגנטי. כיום משמש כמנהל ספורטיבי בקבוצת ריבר פלייט, בה הוא נחשב לאחד מגדולי השחקנים ששיחקו בה בכל הזמנים וכ"אידולו" (ídolo) - אליל האוהדים. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם והיה נציגה היחיד של אורוגוואי ברשימה זו. כמו כן נבחר ברשימת השחקנים הטובים בהיסטוריה בכמה פרסומים.
רביעון
רביעון הוא תור בעידן הקנוזואיקון, בו הופיע והתפתח האדם. הרביעון נמשך מלפני כ-2.6 מיליוני שנים עד ההווה. ברביעון נמצאות התקופות פליסטוקן (כמעט כל משך התור) והולוקן (החל מלפני 11,500 שנה). בראשית המאה ה-21 הוצע להוסיף תקופה חדשה - אנתרופוקן (עידן האדם), אך הצעה זו והגדרת האנתרופוקן שנויות במחלוקת.
אנסו פרנצ'סקולי
פרנצ'סקולי ידוע בכינוי "אל פרינסיפה" שמשמעותו "הנסיך". הכדורגלן המפורסם זינדין זידאן רוחש לו כבוד מיוחד, ואף קרא לבנו אנזו על שמו. גם השחקנים אנסו פרס ואנסו פרננדס קרויים על שמו.
קריירת מועדונים
משחק הבכורה שלו היה בקבוצה האורוגוואית מונטווידאו וונדררס בשנת 1980. בשנת 1983 הוא עבר לריבר פלייט מארגנטינה. תחילת דרכו בקבוצה לא הייתה קלה, אך בשנתו השנייה בקבוצה הוא זכה במלכות השערים בטורניר המטרופוליטנו עם 24 שערים ונבחר לכדורגלן השנה בדרום אמריקה. בשנה שלאחר מכן, 1985, הוא התמודד שוב על תואר זה וזכה במקום השני, ובמקום הראשון בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה. הייתה זו תחילתה של עונת 1985/6 בה הוביל את ריבר לאליפות, כשהוא זוכה שוב במלכות השערים בליגה, הפעם עם 25 שערים. בינואר 1986 הוא כובש את שערו המפורסם ביותר, שער הניצחון בתוצאה 4–5 בטורניר קיץ ידידותי במדי ריבר פלייט מול נבחרת פולין ממספרת אחורית מרהיבה (ראו תמונה).
תקופתו הראשונה בריבר הסתיימה לפני מונדיאל 1986, כשעבר לאירופה. באירופה שיחק בקבוצות הצרפתיות ראסינג קלוב פריז (ששיחקה אז בליגת העל הצרפתית) ואולימפיק מרסיי (איתה זכה באליפות צרפת), ובקבוצות האיטלקיות קליארי וטורינו. ב-1990 נבחר לשחקן הזר הטוב ביותר בליגה הצרפתית.
ב-1994 הוא שב לריבר פלייט ומוביל אותה ככוכבה הבלתי מעורער ל-4 אליפויות (אפרטורה 1994, אפרטורה 1996, קלאוסורה 1997 ואפרטורה 1997), ולזכייה בגביע ליברטדורס (תואר שנמנע ממנו ב-1986 עקב מעברו לאירופה) ב-1996 ובסופרקופה סודאמריקנה ב-1997. בטורניר אפרטורה 1994 הוא אף זכה במלכות השערים, ובשנת 1995 הוא שוב זכה בתארים כדורגלן השנה בארגנטינה וכדורגלן השנה בדרום אמריקה. כמו כן נבחר לקבוצה האידיאלית של השנה באמריקה בשנים 1994, 1995, 1996 ו-1997. פרנצ'סקולי הוא השחקן הזר בעל כמות השערים הרבה ביותר בתולדות ריבר פלייט - 137 שערים ב-217 משחקים.
ב-1 באוגוסט 1999, באצטדיון המונומנטל אשר היה מלא עד אפס מקום התקיים משחק הפרידה שלו, משחק ידידות מול מועדון הפאר האורוגוואי פניארול. למעמד דומה זכו בהיסטוריה של המועדון שלושה שחקנים בלבד, נורברטו אלונסו, אריאל אורטגה ופרננדו קבנאגי.
נבחרת לאומית
פרנצ'סקולי זכה עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20, תוך שהוא זוכה במלכות השערים בטורניר ונבחר לשחקן המצטיין בו. עם הנבחרת הבוגרת השתתף במונדיאל 1986 ובמונדיאל 1990 וזכה איתה בקופה אמריקה בשנים 1983, 1987 ו-1995, כשבשנים 1983 ו-1995 הוא נבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
סויוז TMA-1
סויוז TMA-1 (ברוסית: Союз TMA-1), הייתה משימת ביקור בתחנת החלל הבין-לאומית. זו הייתה הטיסה הראשונה של דגם "סויוז TMA".
אנסו פרנצ'סקולי
מנהל ספורטיבי
בשלהי 2013, עם בחירתו של נשיא חדש בריבר פלייט, הוא מתמנה למנהל ספורטיבי בקבוצה, שזוכה לאחר מכן באליפות (פינאל 2014), ובגביע לאומי (קופה קמפאונאטו 2013/14), תחת הדרכתו של המאמן רמון דיאס, ועם פרישתו של דיאס ממנה פרנצ'סקולי את מרסלו גז'ארדו, שמוביל את המועדון לזכייה בגביע סודאמריקנה 2014, ברקופה סודאמריקנה 2015, בגביע ליברטדורס 2015 ובגביע סורוגה בנק 2015, ברקופה סודאמריקנה 2016, בגביע ארגנטינה בשנים 2016 ו-2017, בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017) ובגביע ליברטדורס (שני) ב-2018, ברקופה סודאמריקנה ובגביע ארגנטינה ב-2019, בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019), בליגת העל הארגנטינאית ובטרופאו דה קמפאונס ב-2021.
סויוז TMA-1
בדור החמישי של חלליות הסויוז, סויוז-TMA, בוצעו שינויים שנדרשו לעמידה בתנאי נאס"א על מנת שחלליות "סויוז" יוכלו לשרת תחנת החלל הבינלאומית. השינויים הללו כללו את התאמת חלליות "סויוז" לאנשים גבוהי קומה ושימוש במצנחים משופרים. חלליות מסוג "סויוז-TMA" היו החלליות הראשונות שהשתמשו בטכנולוגיית הצגת נתונים דיגיטלית (המכונה באנגלית "Glass cockpit"). חלליות מסוג סויוז-TMA זהות במבנם החיצוני לחלליות סויוז מהדור הרביעי,"סויוז-TM", אך שונות במבנם הפנימי.
מהלך המשימה
חללית "סויוז TMA-1" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במקרה חרום.
ב-1 בפברואר 2003 התרחש אסון קולומביה. בעקבות כך טיסות מעבורות חלל הופסקו והיה צורך לעבד מחדש תוכניות ביקור בתחנת החלל הבין-לאומית. משך שהות של משלחת קבועה מס' 6 הוארך. ב-28 באפריל לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TMA-2 ואיתה צוות קבוע מס' 7 בפיקוד יורי מלנצ'נקו. החל הליך העברת אחריות על תחנת החלל והעברת ציוד ומצרכים.
ב-3 במאי 2003 החללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה צוות משלחת קבועה מס' 6 (ניקולאי בודארין פיקד על הטיס). עקב בעיה טכנית בזמן הנחיתה החללית נחתה במרחק של כ-300 ק"מ מהאזור המתוכנן בשטח קזחסטן.
בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות של משלחת קבועה מס' 7 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-2
התיאטרון המלכותי (באת')
התיאטרון המלכותי (אנגלית: Theatre Royal) השוכן בבאת' שבאנגליה מכיל כ-900 מקומות, וגילו למעלה מ-200 שנים.
ב-1768 חוקק הפרלמנט הבריטי חוק שלפיו הוקם בעיר התיאטרון המלכותי הראשון, שהיה גם הראשון מסוגו מחוץ ללונדון וזכה להצלחה רבה. כעבור 36 שנים החל תכנונו של תיאטרון חדש בכיכר בופורט. התיאטרון ברחוב אורצ'ארד נסגר ב-1805, וכעבור ארבע שנים החל הבניין לשמש ככנסייה קתולית, וכיום הוא משמש כלשכה של הבונים החופשיים. בנייתו של התיאטרון החדש הסתיימה בתוך שנה, ותוכננה על ידי האדריכל ג'ורג' דאנס. דאנס תכנן את האלמנטים הקשתיים, הפילסטרים ושאר הקישוטים בחזית התיאטרון. הצגת הבכורה, ריצ'רד השלישי, נערכה ב-12 באוקטובר 1805. התיאטרון נחשב לכישלון מסחרי, ועד 1850 היה על סף סגירה פעמים אחדות.
ב-18 באפריל 1862 נשרף התיאטרון עד היסוד, ובמרץ 1863 נפתח התיאטרון מחדש באותו אתר, עם העלאת המחזה חלום ליל קיץ של שייקספיר. תיאטרון זה תוכנן על ידי אדריכל התיאטראות צ'ארלס ג'ון פיפס. כעבור ארבעים שנים החל תהליך ריהוט מחדש של התיאטרון, מאחר שתוקף האישור שניתן על ידי הפרלמנט עמד לפוג. בסופו של דבר הוא חודש באישור של הלורד צ'מברלין. במלחמת העולם השנייה שגשג התיאטרון, והצליח לשרוד את הפצצות הלופטוואפה על באת'.
ב-1979 נרכש התיאטרון, והפך למלכ"ר. כעבור שנה החל גיוס כספים למטרות שיפוצים. פיטר הול, מנהל התיאטרון המלכותי הלאומי, הודיע כי בכוונתו להשתמש בבאת' כבסיס לעריכת הפקות בגודל בינוני. העבודות החלו ביוני 1981. התיאטרון נפתח מחדש ב-30 בנובמבר 1982. הנסיכה מרגרט הייתה אורחת הכבוד בהצגת הבכורה, שבדומה ל-1863 הייתה "חלום ליל קיץ".
ב-1997 נבנה תיאטרון סטודיו קטן בצד האחורי של הבניין, ברחוב מונמות', ונקרא סטודיו יוסטינוב על שם השחקן פיטר יוסטינוב. התיאטרון מארח פסטיבל בינלאומי שנתי לתיאטרון בובות למבוגרים, ומשמש כאולם להופעות מוזיקליות. בפברואר 2008 נפתח הסטודיו מחדש לאחר תקופה שבה היה סגור לרגל ריהוט מחדש.
התיאטרון, ביחד עם פאב גאריק'ס הד הסמוך, הוא בניין רשום מדרגה II*, הנחשב לדוגמה טובה של אדריכלות ג'ורג'יאנית. באודיטוריום יש טבעות טיח מצועצעות, קישוטים מוזהבים ואדומים, תקרה גדולה בסגנון הטעיית העין (trompe l'oeil), ונברשת. ב-1982 בוצעו בתיאטרון עבודות חידוש, וב-1999 הוא רוהט מחדש.
כיום עיקר תוכנית ההצגות של התיאטרון מבוססת על הצגות שבועיות, ובנוסף להן הוא מארח מספר פסטיבלים בכל שנה, כולל פסטיבל שייקספיר של באת', פסטיבל הבובות הבינלאומי של באת', ועונת חברת פיטר הול. מחזות אחדים מוצגים בתיאטרון זה לפני שהם מוצגים בתיאטראות של לונדון.
בשנת 2005 נבנה תיאטרון האג (Egg, ביצה) מאחורי תיאטרון רויאל, והוא משמש כתיאטרון ילדים.
הגדולים: האישים שעיצבו את פני היהדות החרדית בישראל
הגדולים: האישים שעיצבו את פני היהדות החרדית בישראל הוא מקבץ מאמרים בעריכת בנימין בראון ונסים ליאון העוסק בגדולי הדור שעיצבו את פני היהדות החרדית. החלק המרכזי בספר עוסק ב'גדולי הדור' שפעלו בארץ ישראל, אך חלקים בספר עוסקים ב'גדולי הדור' באירופה ובארצות הברית.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2017, בהוצאת מאגנס (האוניברסיטה העברית) בשיתוף הוצאת מכון ואן ליר והוקדש לפרופסור מנחם פרידמן.
הספר
הספר מורכב משישה חלקים:החלק הראשון עוסק במושג גדולי הדור בתפיסה החרדית.החלק השני עוסק ב'גדולי הדור' החל מהחתם סופר, שנחשב בעיני רבים למייסד ה"חרדיות", דרך החפץ חיים, רבי חיים עוזר גרודז'נסקי ורבי אלחנן וסרמן ועד ה"אמרי אמת" והאדמו"ר ממונקאטש.החלק השלישי עוסק ב'גדולי הדור' של היישוב הישן; המהרי"ל דיסקין ר' יוסף חיים זוננפלד ורבי יוסף צבי דושינסקי.החלק הרביעי עוסק ב'גדולי הדור' בארצות הברית במאה ה-20; הרבי מסאטמר, ר' אהרן קוטלר, רבי משה פיינשטיין והרבי מחב"ד.החלק החמישי והמרכזי בספר עוסק ב'גדולי הדור' במאה ה-20 בישראל; החזון איש, ר' אהרן מבלז, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, הרב מפוניבז', הרב אליהו דסלר, הבית ישראל, הרב שך, הסטייפלער, השפע חיים, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שלמה וולבה, הרבבן-ציון אבא-שאול, הרב אלישיב והרב עובדיה.החלק האחרון מהווה מעין נספח, העוסק במחקרו של מנחם פרידמן, הסוציולוגיה החרדית ובהשפעת 'גדול הדור' עליה.
מחוז הצפון (בחריין)
המחוז כולל את האי אום א-צבאן, הנמצא בבעלות פרטית של דוד המלך. קבוצת איים נוספת, איי ג'ידה, השייכת למחוז, נמצאת גם היא בבעלות פרטית, של פוליטיקאי בחרייני. המחוז כולל גם את איי נוראנה, איים מלאכותיים שנבנו בקרבת החוף ועליהם יוקמו בנייני מגורים.
לא פה, לא שם
לא פה, לא שם (בערבית: بَر بَحَر - ים-יבשה, באנגלית: In Between - באמצע, בצרפתית׃ Je danserai si je veux - ארקוד אם ארצה) הוא סרט קולנוע ישראלי-צרפתי שביימה וכתבה מייסלון חמוד. זוכה שני פרסי אופיר לשנת 2016.
עלילה
הסרט עוקב אחר שלוש צעירות ישראליות ערביות השוכרות יחד דירה בתל אביב. לילא – עורכת דין מוסלמית-חילונית ילידת נצרת, סלמה – תקליטנית וברמנית ערבייה-נוצרייה ילידת תרשיחא, ונור, סטודנטית מוסלמית-אדוקה מאום אל-פחם. שלוש הצעירות חוות, כל אחת באופן אחר, ניכור וניתוק מהחברה המסורתית ממנה באו ומהמסגרות בהן משפחותיהן מעדיפות לראות אותן. לילא מתקשה למצוא בן זוג למערכת יחסים רצינית אשר יהיה מוכן להציג אותה למשפחתו מבלי לדרוש ממנה לשנות את אורח חייה, סלמה מסתירה ממשפחתה את היותה לסבית ונור כלואה באירוסין לגבר שאיננה אוהבת ושאינו תומך בשאיפותיה האישיות. גם בלב החברה הליברלית התל אביבית בה מצאו השלוש מפלט מסוים, הן מתקשות להרגיש שייכות בשל מוצאן הערבי.
הפקה
לא פה, לא שם הוא סרטה הראשון באורך מלא של הבמאית מייסלון חמוד. את הסרט הפיק הבמאי שלומי אלקבץ. הסרט נוצר בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
בתפקידים הראשיים מככבים:
בנוסף, משתתפים בסרט בתפקידים משניים:
אימה אמריקאית: ניו יורק
בעונה זו השתתפו בילי לורד, אייזק קול פאוול, זאכרי קווינטו, סנדרה ברנרד, פטי לופון, דניס או'הר, לסלי גרוסמן, רבקה דיין, ניקו גריטהאם ודוט-מארי ג'ונס, ואליהם מצטרפים ראסל טובי, ג'ו מנטלו, וצ'ארלי קארבר, שגם היה שותף לכתיבת ארבעה פרקים.
פיתוח
ב-9 בינואר 2020, נמסר על חיגוש הסדרה "אימה אמריקאית לשלוש עונות נוספותש – עד לעונה שלוש עשרה. בפברואר 2022, הצהיר יו"ר "FX Networks", ג'ון לנדגרף, כי בניגוד לקודמתה, העונה האחת-עשרה תכלול רק קשת עלילה אחת, אם כי תתפרש על פני "צירי זמן שונים". ב-29 בספטמבר 2022, נחשף כי שמה הרשמי של העונה יהיה "ניו יורק" וכי היא תעלה לשידור ב-19 באוקטובר 2022. ב-6 באוקטובר 2022, הופץ הקדימון הרשמי בחשבונות המדיה החברתית של הסדרה.
לא פה, לא שם
פרסים
הסרט הוקרן לראשונה ב-11 בספטמבר 2016, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, שם זכה בפרס NETPAC לבכורה עולמית או בינלאומית של סרט אסייתי. באותה שנה זכה הסרט גם בפרס ע"ש דני לרנר לסרט ביכורים במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובשלושה פרסים נוספים במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן. פרס ארוסקי לסרט הטוב ביותר מטעם חבר השופטים הצעיר של הפסטיבל, פרס "מבט אחר", המוענק מטעם רשות השידור הספרדית TVE לסרטים המסייעים לקדם שוויון הזדמנויות ולהילחם באפליה, וכן בפרס סבסטיאן. הסרט היה מועמד ב-12 קטגוריות של פרסי אופיר לשנת 2017, וזכה בפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר עבור תפקידה של שאדן קנבורה ובפרס שחקנית המשנה, אותו קיבלה מונא חוא.
ביקורת
יעל [ניצן] רובינשטיין כתבה בביקורת על הסרט:.
אימה אמריקאית: ניו יורק
ליהוק
עוד לפני ההכרזה הרשמית על צוות השחקנים המלא של העונה, בילי לורד, צ'ארלי קארבר, אייזק קול פאוול וסנדרה ברנרד נצפו על סט הצילומים. בנוסף, נמסר על ליהוקם של זאכרי קווינטו, פטי לופון וג'ו מנטלו לעונה. ב-30 באוגוסט 2022, אישר דניס או'הר את השתתפותו בעונה. בנוסף, נמסר על ליהוקם של לסלי גרוסמן, ראסל טובי, רבקה דיין, דוט-מארי ג'ונס, קאל פן, גדעון גליק וניקו גריטהאם.
צילומים
צילומי העונה החלו בניו יורק ב-14 ביוני 2022.
שידור
העונה עלתה לשידור ב-19 באוקטובר 2022. זוהי הפעם הראשונה בתולדות הסדרה בה משודרים שני פרקים בכל שבוע במקום פרק אחד בלבד.
נתוני צפייה
לפי אתר "Whip Media", עונתה האחת-עשרה של "אימה אמריקאית" מוקמה במקום החמישי ברשימת "סדרות הטלוויזיה המצופות ביותר באוקטובר 2022". על פי האתר "Reelgood", העונה הגיעה למקום העשירי במדדי הצפיות בשירותי הזרמת המדיה בכל הפלטפורמות, במהלך השבוע הראשון שלאחר שידור שני פרקי הבכורה.
נחל בית לחם
נחל בית לחם הוא נחל איתן קצר הזורם במערב עמק יזרעאל בבקעה שבין גבעות אלונים. מוצא הנחל במעיינות אלוני אבא, נשפך לנחל הקישון.
מסלול הנחל
מקור הנחל בשלושה יובלים הזורמים דרומה מגבעות אלוני אבא ונפגשים בשדות צפונית לרמת ישי, דרומית לכביש 77. משלב זה הנחל זורם בתעלות תת-קרקעיות מתחת לרמת ישי, ויוצא לפני השטח שוב דרומית ליישוב בסמוך לתל ריסים. הנחל זורם דרומה ונפגש עם נחל טבעון בין היישובים שדה יעקב וכפר יהושע, במקטע זה של הנחל נבנה שביל הולכי רגל ואופניים באורך 4.7 קילומטר שנקרא על שמו של סג"ם בר רהב. לצידי הנחל יש מעיינות רבים, מאגרי מים. הנחל נשפך לנחל הקישון כחצי קילומטר דרומית לתחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע.
שיקום הנחל
ב-2018 החל פרויקט משותף למועצה המקומית ברמת ישי, רשות ניקוז ונחלים קישון, משרד התחבורה וקרן קיימת לישראל, בו הוחלט לשקם את הנחל ולפתחו לטובת מטיילים במסגרת פרויקט "שביל סובב רמת ישי". תוואי הנחל נוקה, עצים נשתלו על גדותיו כדי ליצבו ונבנה בסמוך אליו שביל בטון באורך 4.7 קילומטר המקשר בין רמת ישי ותחנת הרכבת ליד כפר יהושע. לאורך השביל, שכולל מסלול אופניים ושביל להולכי רגל, נבנו פינות ישיבה. עלות הפרויקט כ-3 מיליון שקלים.
מסלול הנחל החדש נחנך במסגרת פסטיבל "טעמים ועמקים" בט"ו בשבט תש"ף, ינואר 2019, שהיה בסימן "קיום וקיימות", ובמסגרתו הועברו סיורים מודרכים לאורך הנחל.
ואלוייב
ואלוייב (ברוסית: Валуев) הוא שם משפחה.
טונחה
טונחה (בספרדית: Tunja) היא עיר ברכסים המזרחיים של האנדים הקולומביאנים, כ-130 קילומטרים צפון-מזרחית לבירת קולומביה בוגוטה. בשנת 2018 התגוררו בה כ-172,548 תושבים, והיא משמשת כבירת מחוז בויאקה. טונחה היא מרכז חינוכי חשוב של אוניברסיטאות ידועות.
טונחה נחשבת לאתר תיירותי בולט במיוחד, לאור האתרים הדתיים וההיסטוריים והפסטיבלים הרבים שבה. העיר ממוקמת על הכביש הפאן-אמריקאי המחבר אותה לבוגוטה וסנטה מרתה ולמעשה לכל דרום אמריקה.
בטונחה מתגוררים כ-172,548 תושבים (נכון ל-2018). 0.1% מהעיר הם ילידים, 0.4% הם שחורים ו-99.5% הם לבנים ומסטיסים. העיר ממוקמת במרכז קולומביה, בגובה שבין ל-. מרכז העיר נמצא בגובה של מעל פני הים.
היסטוריה
ישנן עדויות ארכאולוגיות לקיומה של פעילות אנשוית באזור טונחה עוד מהאלף ה-10 לפנה"ס.
בתקופה שלפני הכיבוש הספרדי התקיים בטונחה יישוב ילידי, שנקרא הונזה. אזור טונחה נכבש על ידי האימפריה הספרדית ב-20 באוגוסט 1537. העיר הספרדית נוסדה על ידי גונזלו סוארז רנדון ב-6 באוגוסט 1539, שנה בדיוק לאחר הבירה בוגוטה.
מייקל מרקוס
ביוגרפיה
ב-2011 הופיע מרקוס בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "עברייני על", בתפקיד פיטר קורא נלהב של חוברות קומיקס, ויכולת לצייר את העתיד. ב-2013 שיחק בדרמה ההיסטורית "מלכה לבנה" של ערוץ BBC One, עיבוד לרומנים בסדרת "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי. מרקוס גילם את דמותו של הנרי טיודור, הטוען לכתר מבית לנקסטר שמאוחר יותר החל את שושלת בית טיודור.
באפריל 2014 פורסם שמרקוס יופיע בתפקיד הראשי בדמות ולנטין בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "שני אדונים מוורונה". ב-2019 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מלחמת העולמות" על פי הרומן באותו שם מאת ה. ג'. ולס.
Gordita
Gordita (באנגלית: Chubby Girl; בעברית: ילדה שמנמנה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, בשיתוף הראפר הפוארטו ריקני קאל 13, מתוך אלבומה התשיעי, Sale el Sol.
השיר זכה להצלחה רבה כאשר ביציאתו נכנס אל המקום ה-10 במצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים של בילבורד, בלי שיצא כסינגל רשמי מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה וקאל 13, והופק על ידי שאקירה, קאל 13 וג'ון היל. לאחר פרסום השיר, רנה התייחס אל שאקירה בריאיון ל-ABC ואמר כי: "נראה לי שהיא אמנית שעשתה דברים נהדרים כשהייתה "ילדה קטנה", והנושא של השיר זה בעצם מחווה טובה."
בספוטיפיי זכה השיר להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-26 מיליון השמעות, למרות שכלל לא יצא כסינגל.
הופעה
עם השיר הופיעה הזמרת בסך הכל 56 פעמים, והוא נכלל כחלק מרשימת השירים שאיתם הופיעה בכל המופעים שנכללו בסיבוב ההופעות החמישי שלה, "The Sun Comes Out World Tour".
בחלק מהמופעים קאל 13 הגיע ושר ביחד עם שאקירה את השיר. בין היתר שרו השניים את השיר בפסטיבל רוק אין ריו. ההופעה זכתה לסיקור תקשורתי רב, ובה נכחו כ-85 אלף אנשים בסך הכל. ביוטיוב צברה ההופעה קרוב ל-15 מיליון צפיות.
ייאוש
ייאוש הוא רגש של אובדן תקווה בעניין שחשוב לאדם. בעקבותיו ייתכנו תחושות של עצב, אכזבה או דיכאון.
הייאוש הוא תחושה של חוסר אפשרות לשנות את המצבים החשובים במציאות שמהווים עיקר בחייו של המיואש. ייאוש יכול להתרחש בעקבות כישלון או אכזבה חוזרים ונשנים בהגשמת החלומות והשאיפות, ותחושתו של האדם שאין באפשרותו לשנות דברים חשובים בחייו, או בעקבות סבל מתמשך שהאדם אינו מוצא דרך לצאת ממנו. הרגש ההפכי לייאוש הוא תקווה.
התועלת
מבחינה תועלתנית, הייאוש מונע בזבוז אנרגיה לריק כשהמצב אבוד. הייאוש בלשון העם אינו אלא דיכאון שמשרה חוסר אונים. המיואש נוטה להימנע מהפעילויות החברתיות שנבעו מתוקף תפקידיו החברתיים השגרתיים, ובכך הוא נחשף לחלופות חברתיות או שהוא מאותת לחברה על מצוקתו.
ביהדות
לתפיסת חז"ל אין לאדם להתייאש אף במצב הקשה ביותר, ולדוגמה הם מביאים את סיפורו של חזקיהו המלך שחלה אנושות בשחין (צרעת), קיבל נבואה מישעיהו הנביא שהוא ימות: "ויאמר אליו: כה אמר ה', צו לביתך, כי מת אתה ולא תחיה!", ואף על פי כן לא התייאש, התפלל והחלים ממחלתו ל-15 שנים נוספות של מלכות . לפי חז"ל, חזקיהו אומר לישעיהו: "בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים".
ר' נחמן מברסלב ראה בייאוש רגש שלילי, וידועה מימרתו "אין ייאוש בעולם כלל". אמרה דומה מפורסמת בשם ר' ישראל מסלנט, "כל זמן שהנר דולק - ניתן לתקן".
בפילוסופיה האקזיסטנציאלית
על פי הפילוסופיה האקזיסטנציאלית, האדם נדרש לנהל את חייו תוך בחירה מתמדת של הדרך, בעוד הוא חסר ידע מספק על מנת לבחור ועל כן הוא אפוף ייאוש ובהלה.
סרן קירקגור, מאבות האקזיסטנציאליזם, טוען שהאדם נמצא במתח מתמיד בין הסופי (גוף, ידע) לאינסופי (פרדוקסים, יכולת האמונה). כאשר האדם אינו מודע למתח הזה הוא מגיע למצב של ייאוש, שהיא אובדן העצמיות. לשיטתו, הרדיפה אחרי הנאות העולם היא חסרת תוחלת, ועל כן סופה להביא לידי ייאוש. גם דרך החיים המוסרית, אינה פונה אל מה שמעבר לסופי, ועל כן סופה להביא לייאוש. לדבריו, רק האמונה יכולה לשחרר את האדם, במידת מה, מן הייאוש.
בפסיכולוגיה
בפסיכולוגיה מצב של יואש הוא אחד הגורמים לאטיולוגיה של דיכאון. על פי אהרון בק, לבני אדם דיכאוניים ישנם שלושה מערכים קוגניטיביים שליליים - השילוש הקוגניטיבי. קוגניציות שליליות בנוגע לעצמו, להתנסויותיו בהווה ולהתנסויות עתידיות.על כן האדם מפתח שיתוק הרצון מכיוון שמצפה כי העתיד צופן לו סבל. חלוץ נוסף מגישת סגנון ההסבר, מרטין זליגמן, טוען כי בני אדם מאמינים, בצדק או שלא בצדק כי אין בידיהם לשלוט על תוצאות עתידיות הנתפסות כבעלות משמעות עבורם ומצפים כי כל דבר שיעשו יהיה חסר משמעות ועל כן מפתחים חוסר אונים נרכש. לחוסר אונים נרכש יש שלושה חסרים: חסר מוטיבציה - איטיות בפעולות ונוקשות, חסר רגשי - כהות רגשית, פחד, ועצב, חסר קוגניטיבי - יכולת למידה דלה במצבים חדשים.
ג'פרי קמוורור
ג'פרי קיפסנג קמוורור (באנגלית: Geoffrey Kipsang Kamworor; נולד ב-28 בנובמבר 1992) הוא אתלט קנייתי, שלוש פעמים ברציפות אלוף העולם (קופנהגן 2014, קארדיף 2016 וולנסיה 2018), ושיאן העולם בריצת חצי מרתון, סגן אלוף העולם (בייג'ינג 2015) בריצת 10000 מטר ופעמיים אלוף העולם במרוצי שדה (2015, 2017).
ביוגרפיה
ג'פרי קמוורור גדל בכפר הקנייתי צ'פקוריו, ובצעירותו נהג לרוץ בכל יום אל בית הספר שלו, אשר היה מרוחק כ-5 קילומטרים מביתו, ובחזרה ממנו.
2011
באליפות העולם במרוצי שדה לנוער, קמוורור זכה בשתי מדליות זהב; בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית, כשנבחרת קניה הקדימה את נבחרת אתיופיה ואת נבחרת אוגנדה. בחודש יוני, השתתף לראשונה בשתי תחרויות מסבב ליגת היהלום. בתחרות שנערכה ביוג'ין, הוא סיים במקום ה-10 בריצת 10000 מטר בתוצאה 27:06.35 דקות, ושמונה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בניו יורק, קבע תוצאה של 13:12.23 בריצת 5000 מטר וסיים במקום התשיעי. בשנת 2011, קמוורור שבר את שיאו האישי בריצת חצי המרתון שלוש פעמים ברציפות: בחצי מרתון ברלין שנערך באפריל, זכה במדליית הזהב לאחר שקבע תוצאה של 1:00:38 שעות. בחצי מרתון ליל שנערך בחודש ספטמבר סיים גם כן במקום הראשון בתוצאה של 1:00:02 שעות. חודשיים לאחר מכן, בחצי מרתון ניו דלהי, קמוורור סיים במקום השני בתוצאה של 59:38 דקות, שבע שניות אחרי לליסה דסיסה האתיופי.
2012
בתחרות חצי מרתון שנערכה בהאג בחודש מרץ, סיים קמוורור במקום הרביעי בשיא אישי חדש של 59:26 דקות. באליפות קניה שנערכה בחודש יוני זכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר לאחר שקבע תוצאה של 13:31.30 שניות. במרתון ברלין זכה במדליית הארד בתוצאה של 2:06:12 שעות, אחרי בני ארצו ג'פרי מוטאי (2:04:15 שעות) ודניס קימטו (2:04:16 שעות).
2013
בחצי מרתון ראס אל-ח'ימה שנערך בחודש פברואר, סיים קמוורור במקום הראשון עם שיא אישי חדש של 58:54 דקות. במרתון ברלין זכה במדליית הארד לאחר שקבע תוצאה של 2:06:26 שעות, אחרי בני ארצו וילסון קיפסנג, שקבע שיא עולם חודש של 2:03:23 שעות, ואליוד קיפצ'וגה שקבע תוצאה של 2:04:05 שעות.
2016
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בקרדיף, זכה קמוורור במדליית הזהב בפעם השנייה ברציפות, כשקבע תוצאה של 59:10 דקות, למרות שנפל בזינוק הריצה. הוא הקדים את בן ארצו בדן קרוקי מוצ'ירי (59:36 דקות) ואת מו פארח (59:59 דקות). בתחרות הקבוצתית הוא זכה גם כן במדליית הזהב, ביחד עם חבריו לנבחרת בדן קרוקי מוצ'ירי וסימון צ'פרוט, לפני נבחרת אתיופיה ונבחרת אריתראה. באולימפיאדת ריו, סיים במקום ה-11 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:31.94 דקות.
2018
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בוולנסיה, קמוורור זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית הזהב, לאחר שקבע תוצאה של 59:31 שעות, והקדים את אברהם צ'רובן הבחרייני (1:00:22 שעות) וארון קיפלה האריתראי (1:00:31 שעות). בתחרות הקבוצתית זכה במדליית הכסף, לפני נבחרת בחריין ואחרי נבחרת אתיופיה. במרתון ניו יורק זכה במדליית הארד בתוצאה של 2:06:26 שעות, אחרי לליסה דסיסה (2:05:59 שעות) ושורה קיאטה האתיופי (2:06:01 שעות).
2019
באליפות העולם במרוצי שדה שנערכה באורהוס, דנמרק, זכה קמוורור במדליית הארד, כשסיים אחרי ג'ושוע צ'פטגאי וג'ייקוב קיפלימו האוגנדים. בתחרות הקבוצתית זכה במדליית הכסף, לפני נבחרת אתיופיה ואחרי נבחרת אוגנדה.
ספרות יוונית
ספרות יוונית מתייחסת לספרות היוונית העתיקה, החל בשנת 800 לפני הספירה, ועד לספרות היוונית המודרנית של ימינו.
הספרות היוונית העתיקה נכתבה בניב יווני עתיק, הספרות נעה בין היצירות הכתובות העתיקות ביותר ששרדו ועד ליצירות מהמאה החמישית לספירה בערך. תקופת זמן זו מחולקת לתקופות הפרה-קלאסית, הקלאסית, ההלניסטית והרומית. הספרות היוונית הקדם-קלאסית נסבה בעיקר סביב מיתוסים וכוללת את יצירותיו של הומרוס ; האיליאדה והאודיסאה. התקופה הקלאסית ראתה את שחר הדרמה וההיסטוריה. שלושה פילוסופים בולטים במיוחד כתבו ביוונית: סוקרטס, אפלטון ואריסטו. בתקופת הרומאים נרשמו תרומות משמעותיות במגוון נושאים, כולל היסטוריה, פילוסופיה ומדעים.
הספרות הביזנטית, ספרות מתקופת האימפריה הביזנטית, נכתבה אטיקיזם (יוונית פשוטה מהמאה ה-1), יוונית ביזנטית ויוונית מודרנית מוקדמת. עיקר הכתבים מתקופה זו היו כרוניקות, אך גם האנציקלופדיות פרחו בתקופה זו.
ספרות יוונית מודרנית כתובה ביוונית מודרנית נפוצה. הפואמה ארוטוקריטוס היא אחת היצירות המשמעותיות ביותר מתקופת זמן זו. אדמאנטיוס קוראיס (המאה ה-19) וריגאס פראיוס (המאה ה-18) הם שתיים מהדמויות הבולטות ביותר.
ספרות יוונית עתיקה (800 לפנה"ס – 350 לספירה)
ספרות יוונית עתיקה מתייחסת לספרות שנכתבה בניבים יווניים עתיקים. יצירות אלו נעות בין היצירות הכתובות העתיקות ביותר ששרדו בשפה היוונית ועד יצירות מהמאה החמישית לספירה. השפה היוונית נוצרה מהשפה הפרוטו-הודו-אירופית. מספר אלפביתים וכתבי הברות שימשו לתרגום יוונית, אך ספרות יוונית ששרדה נכתבה באלפבית שמקורו באלפבית הפיניקי שצמח בעיקר באיוניה היוונית ואומץ במלואו על ידי אתונה במאה החמישית לפני הספירה.
פרה-קלאסית (800 – 500 לפני הספירה)
כל הספרות היוונית העתיקה מקורה במידה מסוימת בעל-פה, והספרות הקדומה ביותר הייתה כזו. היוונים יצרו שירה לפני שעשו שימוש בכתיבה למטרות ספרותיות. שירים שנוצרו בתקופה הקדם-קלאסית נועדו לשירה או לדקלום (הכתיבה לא הייתה ידועה לפני המאה ה-7 לפני הספירה). רוב השירים התמקדו במיתוסים, אגדות שחלקן היו סיפור עם וחלקן חלק מדת. טרגדיות וקומדיות הופיעו בסביבות 600 לפני הספירה.
בראשית הספרות היוונית עומדות יצירותיו של הומרוס; האיליאדה והאודיסאה. למרות שתאריכי החיבור משתנים, יצירות אלו תוקנו בסביבות 800 לפני הספירה או לאחר מכן. דמות משמעותית נוספת הייתה המשורר הסיודוס. שתי יצירותיו ששרדו הן מעשים וימים ותאוגוניה.
קלאסית (500 – 323 לפני הספירה)
במהלך התקופה הקלאסית, רבים מהז'אנרים של ספרות המערב הפכו בולטים יותר. שירה לירית, אודות, פסטורליות, אלגיות, מכתמים ; דרמות של קומדיה וטרגדיה ; היסטוריות, חיבורים רטוריים, דיאלקטיקה פילוסופית ומסות פילוסופיות נוצרו כולם בתקופה זו.
שני המשוררים הליריים העיקריים היו סאפפו ופינדר. מתוך מאות הטרגדיות שנכתבו והוצגו במהלך תקופה זו, רק מספר מצומצם של מחזות שרדו. מחזות אלה נכתבו על ידי אייסכילוס, סופוקלס ואווריפידס.
הקומדיה מקורה בטקס לכבוד דיוניסוס. המחזות הללו היו מלאים במעשים מגונים, התעללות ועלבונות. המחזות ששרדו מאת אריסטופאנס הם אוצר של הצגות קומיות.
שני היסטוריונים בעלי השפעה בעידן זה הם הרודוטוס ותוקידידס. היסטוריון שלישי, קסנופון, כתב את "הלניקה", הנחשבת להרחבה של עבודתו של תוקידידס.
הישג הפרוזה הגדול ביותר של המאה ה-4 לפני הספירה היה בפילוסופיה. הפילוסופיה היוונית פרחה בתקופה הקלאסית. מבין הפילוסופים, סוקרטס, אפלטון ואריסטו הם המפורסמים ביותר.
התקופה ההלניסטית (323 – 31 לפנה"ס)
העידן ההלניסטי מוגדר כזמן שבין מותו של אלכסנדר מוקדון לבין עליית השלטון הרומי. לאחר המאה ה-3 לפני הספירה הפכה המושבה היוונית אלכסנדריה בצפון מצרים למרכז התרבות היוונית.
השירה היוונית שגשגה עם תרומות משמעותיות של תיאוקריטוס, קאלימאכוס ואפולוניוס מרודוס. תיאוקריטוס, שחי בערך משנת 310 עד 250 לפני הספירה, היה היוצר של השירה הפסטורלית, סוג שבו שלט ורגיליוס הרומי באקלוג שלו.
הדרמה יוצגה על ידי הקומדיה החדשה, שמנאנדרוס היה המחזאי העיקרי שלה.
אחת התרומות החשובות ביותר של התקופה ההלניסטית הייתה תרגום השבעים של הברית הישנה ליוונית. עבודה זו נעשתה באלכסנדריה והושלמה עד סוף המאה ה-2 לפני הספירה.
התקופה הרומית (31 לפנה"ס – 284 לספירה)
הספרות ביוונית בתקופה הרומית תרמה יצירות משמעותיות לנושאי שירה, קומדיה, היסטוריה וטרגדיה. חלק גדול מהספרות מתקופת זמן זו היו היסטוריות.
היסטוריונים משמעותיים של התקופה היו טימאיוס, פוליביוס, דיודורוס סיקולוס, דיוניסיוס מהליקרנסוס, אפיאנוס מאלכסנדריה, אריאנוס ופלוטרכוס. היסטוריונים אלו חיו מסוף המאה ה-4 לפנה"ס ועד המאה ה-2 לספירה.
ארטוסתנס מאלכסנדריה כתב על אסטרונומיה וגאוגרפיה, אך עבודתו ידועה בעיקר מסיכומים מאוחרים יותר. הרופא קלאודיוס גלנוס היה חלוץ בפיתוחים בדיסציפלינות מדעיות שונות כולל אנטומיה, פיזיולוגיה, פתולוגיה, פרמקולוגיה ונוירולוגיה. זו גם התקופה שבה נכתבו רוב הרומנים היווניים העתיקים.
הברית החדשה, שנכתבה על ידי מחברים שונים באיכויות שונות של קוינה יוונית, באה מתקופה זו. הבשורות ואיגרותיו של פאולוס הקדוש נכתבו גם בתקופה זו.
ספרות ביזנטית (350 – 1453)
ספרות ביזנטית מתייחסת לספרות של האימפריה הביזנטית שנכתבה ביוונית אטית, יוונית ביזנטית ויוונית מודרנית.
הספרות הביזנטית שילבה את הציוויליזציה היוונית והנוצרית על הבסיס המשותף של המערכת הפוליטית הרומית. ספרות מסוג זה התרחשה באווירה האינטלקטואלית והאתנוגרפית של המזרח הקרוב. בספרות הביזנטית יש ארבעה יסודות תרבותיים עיקריים: יווני, נוצרי, רומי ומזרחי.
מלבד התכתבויות אישיות, הספרות של תקופה זו נכתבה בעיקר בסגנון אטיקיזם. חלק מהספרות המוקדמת של תקופה זו נכתבה בלטינית ; חלק מהיצירות מהאימפריה הלטינית נכתבו בצרפתית.
כרוניקות, שונות מהיסטוריות, הופיעו בתקופה זו. גם האנציקלופדיות פרחו בתקופה זו.
ספרות יוונית מודרנית (1453 – הווה)
ספרות יוונית מודרנית כתובה ביוונית מודרנית נפוצה. בתקופה זו, הצורה העממית המודרנית של השפה היוונית הפכה לנפוצה יותר בכתיבה.
תקופה זו ראתה את תחייתם של לימודי יוון ורומיא ופיתוח ההומניזם והמדע הרנסאנס.
שיר הרנסאנס של כרתים, "ארטוקריטוס", הוא יצירה בולטת של תקופת זמן זו. זהו רומן שנכתב בסביבות שנת 1600 על ידי Vitsentzos Kornaros (1553–1613).
הספרות היוונית המודרנית מושפעת באופן משמעותי מהדיאפוטיסמוס, תנועה שתרגמה את רעיונות הנאורות האירופית לעולם היווני. אדמאנטיוס קוראיס (המאה ה-19) וריגאס פראיוס (המאה ה-18) הם שתיים מהדמויות הבולטות ביותר.
בימינו, הספרות היוונית המודרנית היא חלק מקהילה הספרותית העולמית. הסופרים היוונים ג'ורג' ספריס ואודיסיאס אליטיס זכו בפרס נובל לספרות.
קלימנט קולסניקוב
קלימנט אנדרייביץ' קולסניקוב (ברוסית: Климе́нт Андре́евич Коле́сников; נולד ב-9 ביולי 2000) הוא שחיין רוסי, הוא סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020) במשחה ל-100 מטר גב, סגן אלוף עולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, זוכה שתי מדליות ארד באליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-50 מטר גב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, אלוף עולם (בריכת 25 מטר) (האנגג'ואו 2018) במשחה ל-100 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות אלוף אירופה (גלאזגו 2018 ובודפשט 2021) ושיאן עולם הנוכחי (2021) במשחה ל-50 מטר גב.
ביוגרפיה
קולסניקוב נולד וגדל במוסקבה.
2016
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בהודמזוושרהיי, הונגריה בתחילת יולי 2016 זכה קולסניקוב ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחים ל-50 מטר גב בשיא עולם לנוער 24.94 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם לנוער נוסף של 53.65 שניות. מדליות כסף, במשחי שליחים 4x100 מטר מעורב ו-4x100 מטר מעורב משולב.
2017
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט בתחילת יולי 2017 זכה קולסניקוב ב-7 מדליות, 2 זהב, 4 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחים ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.15 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.73 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.69 שניות ומבשחי שליחים 4x100 מטר מעורב, 4x100 מטר חופשי משולב ו-4x100 מטר מעורב משולב מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבודפשט הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם לנוער של 1:55.14 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם לנוער של 1:55.15 דקות, במקום 9 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.84 שניות ובמקום 17 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.23 שניות. הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב וקבע בסגנון גב תוצאה של 53.48 שניות, שהיא טובה משיא העולם לנוער שלו אך לא מוכרת בגלל ששחו במשחה זה עם שתי שחייניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה ברומא, איטליה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם לנוער של 53.35 שניות, לפני ראיין מרפי מארצות הברית (53.37 שניות) ומיץ' לרקין מאוסטרליה (53.82 שניות).
אלוף אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקופנהגן, דנמרק דצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 48.99 שניות, לפני סימונה סביוני מאיטליה (49.68 שניות) ורוברט גלינטה מרומניה (49.99 שניות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 1:48.02 דקות, לפני רדוסלב קבצקי מפולין (1:48.46 דקות) ולפני דנס רפשיס מליטא (1:49.06 דקות) ובמשחה שליחים 4x500 מטר חופשי בתוצאה של 1:23.23 דקות, לפני איטליה (1:23.67 דקות) ופולין (1:24.44 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע שיא עולם לנוער בתוצאה של 21.24 שניות.
שיאן עולם (בריכת 25 מטר)
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסנקט פטרבורג ב-22 בדצמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 48.90 שניות, שיפור של 2 מאיות השנייה לשיא בן השנתיים של מאט גריוורס מארצות הברית (48.92 שניות).
שיאן עולם ואלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה קולסניקוב ב-6 מדליות, 3 זהב ,2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר גב בשיא עולם חדש של 24.00 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים של ליאם טנקוק מבריטניה (24.04 שניות), לפני רוברט גלינטה מרומניה (24.55 שניות) ושיין ראיין מאירלנד (24.64 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 52.53 שניות, לפני יבגני רילוב בן ארצו (52.74 שניות) ואפוסטולוס כריסטו מיוון (53.72 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:12.23 דקות, לפני איטליה (3:12.90 דקות) ופולין (3:14.20 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע "בזינוק שליחים" תוצאה של 47.39 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.03 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.44 דקות ולפני גרמניה (3:33.52 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר משולב בתוצאה של 3:42.71 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:40.18 דקות ולפני איטליה (3:44.85 דקות,) כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה טובה משיא עולם לנוער של 52.51 שניות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:24.50 דקות, אחרי צרפת שקבעה שיא אליפות חדש של 3:22.07 דקות והולנד 3:23.97 דקות. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה ל-200 מטר גב וקבע תוצאה של 1:57.31 דקות, השלישית בטיבה אך גם שלישית מבין השחיינים הרוסים, אך רק שני שחיינים מכל מדינה יכולים להמשיך לשחות בשלב חצי הגמר.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-7 מדליות, 2 זהב, 3 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 50.63 שניות, לפני מרקו אורסי מאיטליה (51.03 שניות) והירומסה פוג'ימורי מיפן (51.53 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 3:03.11 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:03.03 דקות ולפני ברזיל (3:05.15 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 49.40 שניות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית (49.23 שניות) ולפני שיו ג'יאיו מסין (49.26 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב.
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא זכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ולדיסלב גרינב, ולדימיר מורוזוב ויבגני רילוב בתוצאה של 3:09.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:09.06 דקות ולפני אוסטרליה (3:11.22 דקות), כשחיים שליי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.50 שניות. מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.51 שניות, אחרי זן וודל מדרום אפריקה (24.43 שניות) ויבגני רילוב (24.49 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה קולסניקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 52.00 שניות, אחרי יבגני רילוב שקבע שיא אירופה חדש של 51.98 שניות, ולפני האלוף האולימפי היוצא ראיין מרפי (52.19 שניות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.44 שניות, אחרי קיילב דרסל מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 47.02 שניות וקייל צ'למרס מאוסטרליה (47.08 שניות). בשלב חצי הגמר, הוא קבע שיא אירופה חדש של 47.11 שניות ועלה ראשון למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.22 דקות, 5 מיואת השנייה איטי ממדליית ארד, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.03 שניות, במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.20 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.40 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.82 שניות.
זבזדה סנקט פטרבורג
זבזדה סנקט פטרבורג (ברוסית: Футбольный Клуб Звезда Санкт-Петербург) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סנקט פטרבורג, המתמודד בליגת הכדורגל החובבנית. בעבר, התמודד במשך מספר עונות בליגה המקצוענית: ליגה 2. לרשות הקבוצה שמונה זכיות באליפות העיר סנקט פטרבורג וחמש זכיות בגביע העיר.
הקבוצה הוקמה על ידי חברת Travis & VVK וממומנת על ידה. בעונת 2019/2020 תקציב הקבוצה עמד על 25 מיליון רובל (400 אלף דולר).
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 2008 בשם "טראוויס VVK" על שם החברה שיזמה ומימנה את הקמת הקבוצה ובמשך 11 השנים הראשונות לקיומה התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בשנת 2014 שונה שם הקבוצה לשם הנוכחי "זבזדה".
הישג השיא של הקבוצה בזירה הלאומית הוא העפלה לשלב 64 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2018/2019. ביוני 2019 קיבלה רישוי ממנהלת ליגת הכדורגל המקצוענית להשתתף החל מעונת 2019/2020 בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובכך הפכה לראשונה למועדון כדורגל מקצועני. ברם, הקבוצה צברה מאזן עגום של 15 הפסדים ו-2 ניצחונות בלבד וסיימה במקום 14. בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הליגה הוקפאה והיא ניצלה מירידה והתמודדה בה גם בעונת 2020/2021 ובעונת 2021/2022, בה השיגה מאזן טוב יותר והתמקמה במרכז טבלת הבית בליגה השנייה.
אצטדיון ומתקני אימונים
הקבוצה מארחת את מרבית משחקי הבית שלה בנובה ארנה (Nova Arena), שבעיר סנקט פטרבורג המכיל 1,600 מושבים. הקבוצה משתמשת בזירת הספורט הקטנה של אצטדיון פטרובסקי, המכיל 2,835 מושבים, כאצטדיון משני.
כדורגל חופים לנשים
זבזדה מפעילה גם קבוצת כדורגל חופים לנשים בשם "זבזדה" (שזכתה בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים לנשים (Euro Winners Cup) בעונת 2018 והעפילה לגמר אותו טורניר בעונת 2021 וגם זכתה באליפות רוסיה בשנים 2015, 2017, 2018, 2019, 2020.
אנטולי ארצברסקי
אנטולי ארצברסקי (ברוסית:Анатолий Павлович Арцебарский נולד ב-6 בספטמבר 1956 במחוז דניפרופטרובסק, ברית המועצות) הוא קוסמונאוט סובייטי.
ביוגרפיה
אנטולי ארצברסקי סיים את לימודיו בתיכון ב-1973 באזור כפר במחוז דניפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית בה נולד. לאחר הלימודים הוא התגייס לצבא ברית המועצות והחל לימודים בבית ספר לטייסי קרב של חיל האוויר הסובייטי בחרקיב. בשנת 1977 הוא החל לשרת ביחידה של חיל האוויר והיה מדריך מיג 21. בשנת 1982 הוא סיים קורס טיסי ניסוי. ארצברסקי החל לעבוד כטייס ניסוי במטוסי קרב סובייטיים. במקביל הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה בשנת 1987.
בשנת 1985 נבחר על ידי סוכנות החלל הסובייטית לנבחרת קוסמונאוטים. באותו הזמן ברית המועצות התחילה את עבודתה על פרויקט מעבורת החלל בוראן. בשנת 1988 הוא עבר להכנה לטיסות לתחנת החלל מיר. בשנים 1989–1991 ארצברסקי היה בצוות גיבוי של מספר טיסות לחלל. באוקטובר 1991 ארצברסקי טס לחלל כמפקד צוות של סויוז TM-12. הם התחברו לתחנת החלל מיר והחלו בביצוע תוכנית מחקרים. במהלך הטיסה ארצברסקי ביצע 6 פעילויות חוץ רכביות באורך כולל 32 שעות. לאחר שהייה בחלל במשך 144 ימים הוא חזר בהצלחה לכדור הארץ.
בשנים 1992–1993 ארצברסקי כיהן במספר תפקידים ביחידת האסטרונאוטים. הוא עזב את היחידה בשנת 1993 ועבר לעבודה במסגרת האקדמיה למדעים של רוסיה. הוא עזב אותה בשנת 1994 והחל ללמוד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי אותה סיים בשנת 1996. עד לשנת 1998 הוא שירת במסגרת המטה הכללי הרוסי.
לאחר שחרור מהצבא ארצברסקי כיהן במספר תפקידים במשק הרוסי. הוא מתגורר במוסקבה.
נאוגן
נאוגן הוא פרק הזמן השני בעידן הקנוזואיקון, בין הפלאוגן לרביעון. בעבר היה שייך לתור השלישון, שבוטל. משך תקופתו: 21.75 מיליוני שנים, מלפני 23.5 מיליוני שנים ועד לפני 2.58 מיליוני שנים. בנאוגן נמצאות התקופות פליוקן ומיוקן.
במשך הנאוגן האקלים העולמי התקרר והתייבש במידה ניכרת, מאשר באוליגוקן ושאר הפלאוגן, ונוצרו הקרחונים הראשונים באנטארקטיקה. חיות רבות נכחדו והיונקים והעופות המודרניים לבשו את צורותיהם המוכרות כיום, בעוד בשאר המחלקות לא נוצרו צורות חדשות מאוד. באמריקה נוצרה ההחלפה האמריקאית הגדולה, בה נוצר גשר יבשתי בין שתי האמריקות, אשר שינה את דפוסי החיים בהם ואת שוכני שתי היבשות.
בתקופה זו גם ראשוני קופי האדם התפתחו לראשונה באפריקה, ולפני 3.5 מיליון שנים החלו להיווצר ראשוני ההומינידים, האוסטרלופיתקוס ומיני הומינידים נוספים.
מינים רבים החלו לשגשג בנאוגן, אז נעלמו מרבית היערות הטרופיים והוחלפו ביערות נשירים, וכן הופיעו לראשונה ערבות העשב, ובאוסטרליה נוצרו חורשי האקליפטוס. בין השאר התפתחו ראשוני הצבאיים, הפריים והסוסיים בעלי האצבע האחת, טורפים כמו ראשוני הצבועיים והשנחרבים הקטלניים. באפריקה התפתחו מיני קופים וקופי אדם שונים.
בתקופת הנאוגן זרם נהר עמוק ממזרח לדימונה דרך באר שבע לכיוון עזה ושם נשפך לים. עומק הנהר היה בערך 200 מצ' באזור באר שבע, והוא הגיע לעומק של כ- 1,300 מטר באזור עזה. הנהר ידוע בטרמינולוגיה הגאולוגית כ"תעלה הנאוגנית" או "תעלת אפיק". משקעי הנהר וקיומו התגלו לראשונה בשנות החמישים של המאה הקודמת, במחצבה בשכונה ד' דהיום בבאר שבע, ממנה חצבו את הלבנים ששימשו אז לבניית בתי שכונה א'.
אלי וורד
ביוגרפיה
וורד נולדה בסן פרנסיסקו ללורנס וננסי וורד. בגיל 18 נרשמה לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה במטרה ללמוד ביולוגיה, אך לבסוף למדה קולנוע ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס.
קריירת משחק
במקביל ללימודיה בסן פרנסיסקו, שיחקה בשנת 1998 ב-9 פרקים בסדרת הטלוויזיה "נאש ברידג'ס".
במהלך השנים הופיעה בתפקידים קצרים בסדרות הטלוויזיה "רוזוול", "המלך היל", "האנטומיה של גריי", "המחוז" ועוד.
משנת 2014 משתתפת ככתבת בסדרת הכתבות החינוכית "Innovation Nation" של ערוץ CBS.
בשנת 2018 כיכבה בסדרה החינוכית של נטפליקס "מפצחים עולם".
באותה שנה החלה לארח את התוכנית "Did I Mention Invention? with Alie Ward" ברשת הטלוויזיה the CW.
בשנת 2020 הופיעה כמנחה בסדרת המחקר של נטפליקס "100 בני אדם", לצד סמי עובייד וזאינאב ג'ונסון.
קריירה עיתונאית
משנת 2005 עובדת וורד עבור העיתון "L.A. Weekly".
פודקאסט
בספטמבר 2017 יצרה את הפודקאסט המדעי "Ologies", בו מדי שבוע היא מראיינת מומחה אחר. כותרת הפודקאסט היא "שאל אנשים חכמים שאלות טיפשיות".
עונת 2007/2008 בבונדסליגה
עונת 2007/2008 הייתה העונה ה-45 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-10 באוגוסט 2007 והסתיימה ב-17 במאי 2008.
קרלסרוהה, האנזה רוסטוק ודיסבורג עלו מהליגה השנייה.