cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איליין בניס
תעסוקה
איליין היא הדמות היחידה שעבדה בעבודות מסודרות לאורך כל מהלך הסדרה. במשך חמש העונות הראשונות, היא עבדה בחברת הוצאה לאור בשם "פנדנט". בחברה שימשה כעורכת משנה עד שבצירוף מקרים קומי גרמה לסיכול מיזוג החברה מה שגרם לחברה לפשוט רגל והוביל לפיטוריה.
בעונה השישית איליין הועסקה כעוזרת האישית של איש עסקים אמיד ונוקשה בשם ג'סטין פיט. לאחר שפוטרה פגשה את ג'יי פיטרמן ברחוב ונעשתה עורכת של "קטלוג ג'יי פיטרמן", שם עבדה לאורך שאר הסדרה.
פעם אחת פוטרה מעבודתה אצל פיטרמן לאחר שדיברה בגנות הסרט "הפצוע האנגלי" והורשתה לחזור לעבודה רק לאחר שהסכימה לנסוע ולגור יחד עם פיטרמן במערה במדבר התוניסאי למשך זמן מסוים.
מערכות יחסים
כמו ג'רי, רוב חייה של איליין נעים סביב ניסיונותיה לקיים מערכות יחסים יציבות עם בני המין שני. בן-הזוג המפורסם ביותר שלה הוא דייוויד פאדי (גולם על ידי פטריק וורברטון) ובמהלך הסדרה השניים נפרדים וחוזרים פעמים רבות.
מערכות היחסים של איליין אינן יציבות וכולן מגיעות לקיצן תוך זמן קצר. באופן קומי, ובדומה לדמותו של ג'רי, הן מסתיימות מסיבות רדודות ושטחיות.
אדריכל
אַדְרִיכָל או אַרְכִיטֵקְט עוסק באדריכלות, כלומר בתכנון מבנים, אך גם מתמחה לעיתים בתכנון עירוני, אדריכלות נוף ועיצוב פנים.
ועדת צמח
ועדת צמח הוא כינויה של הוועדה הבינמשרדית לבחינת מדיניות הממשלה בנושא משק הגז הטבעי בישראל, אשר מונתה באוקטובר 2011 על ידי ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו ושר האנרגיה והמים, עוזי לנדאו. הוועדה, שבראשה עמד שאול צמח, מנכ"ל משרד האנרגיה והמים, הגישה את המלצותיה באוגוסט 2012. ביוני 2013 החליטה הממשלה לקבל את עיקרי ההמלצות של הוועדה לפי החלטת הממשלה 442.
אדריכל
מקור השם אדריכל, המופיע במקורות העבריים (ראו להלן), הוא בשפה האכדית: הלחמת המילים ארדו-אקלי (משרת-היכל), למילה "ארדכלוטו". בלעז פירושו ארכי-טקט (רב בנאי או בונה הלוחות מלשון טקטוניקה). בעבר, האדריכל אכן היה הבנאי הראשי והאחראי הבלעדי לתכנון ובניית הבניין. מאז המאה ה-19 עוסקים האדריכלים בעיקר בתכנון ולא בבנייה וגם תכנון הקונסטרוקציה עבר עם השנים לאחריותם של המהנדסים. כיום, עוסק האדריכל בתכנון ובעיצוב הבניין כאשר מהנדס אזרחי אחראי על תכנון הקונסטרוקציה ובדרך כלל אדם שלישי הוא מנהל הבנייה בפועל.
ועדת צמח
הרקע להקמת הוועדה
בעקבות גילוי של מאגרי גז טבעי גדולים בים, מול חופי ישראל (כדוגמת מאגרי תמר ולוויתן), עלה הצורך לבחון ולהגדיר את מדיניות הממשלה בכל הנוגע לפיתוח עתידי של משק הגז הטבעי בישראל, ועל כן הוקמה הוועדה. אחד היעדים המרכזיים של הוועדה היה להגדיר את המדיניות הרצויה לשמירת עתודות לאספקת התצרוכת המקומית, אל מול האפשרות לייצוא הגז.
אדריכל
במקצוע הבנייה מעורבים גורמים ומומחים רבים לכל תחום כשתפקידו של האדריכל הוא להוביל את מלאכת הבניה. על האדריכל להכין תכנון אשר מקשר בין דרישותיהם וצורכיהם של המזמין והמשתמשים, נתוני השטח והאקלים וסביבתו של המבנה תוך הענקת תשומת לב להיבטים של הנדסה, חוק ותקינה. במקביל, כוללת עבודתו של האדריכל, העוסק גם באסתטיקה של הבניין ובהשפעתו על החברה גם מרכיב אומנותי נרחב כך שהאדריכל הוא אמן.
ועדת צמח
מסקנות הוועדה
הוועדה קבעה את היקף הגז שיש להבטיח למשק המקומי במטרה שיספיק ל-25 שנה, וכתוצאה מכך הגבילה את הייצוא בכך שלשימוש מקומי, מ-2013 והלאה, יושארו כ-540 BCM. הוועדה קבעה שהייצוא נחוץ לצורך עידוד היזמים לחפש מאגרי גז חדשים ולפתח את המאגרים שנמצאו. בנוסף נטען שאימוץ המסקנות יגביר את התחרות על אספקת הגז לצרכנים ויגבר ביטחון האספקה עקב ריבוי המקורות. שיקול נוסף של הוועדה היה היחס בין התועלת של המדינה ברווח מהמסים המוטלים על הייצוא לעומת מחיר הגז מעבר לתקופה שנקבעה, תוך הערכת אפיקי השקעה אחרים להכנסות המדינה ממסים בהווה לעומת רווחים עתידיים וייבוא גז בעתיד במידת הצורך.
אדריכל
תחומים נוספים בהם עוסקים אדריכלים הם:
ועדת צמח
תוצאות
ביוני 2013 החליטה הממשלה בהחלטה 442 לקבל את עיקרי ההמלצות של הוועדה. מתנגדים להחלטה הגישו עתירה לבג"ץ בטענה ש, שמתיר לשר האנרגיה להגביל יצוא, לא מתיר לשר להבטיח כמות יצוא שיהיה פטור מהטלת המגבלה. בג"ץ דחה את העתירות בטענה שההחלטה לא פגעה בסמכויות השר מכיוון שהממשלה יכולה לשנות את תנאי ההחלטה בעתיד. תוך שנה לאחר החלטת בג"ץ, הסתבר שהחלטת הממשלה לא השיגה את מטרותיה של עידוד פיתוח מאגרים ופיתוח תחרות, וב-2015 הוקמה וועדה נוספת שקבעה את "מתווה הגז", בניסיון נוסף להשיג את המטרות.
אדריכל
כיום נעשה שימוש בהשאלה בשם "אדריכל" לביטוי תפקיד מוביל בנושאי תכנה ואסטרטגיה עסקית ומדינית. דוגמאות ביטויים וכינויים בהם נעשה שימוש במושג אדריכל הם "אדריכלי הסכם אוסלו", "אדריכל התוכנה הראשי" (שם תפקידו של ביל גייטס במיקרוסופט) ועוד.
ועדת צמח
תוצאות
עיקר ההתנגדות להמלצותיה של וועדת צמח היה שההערכה של עתודות הגז הייתה אופטימית מדי, והערכת הביקוש המקומי פסימית מדי. אם ההמלצות תיושמנה, טענו המתנגדים, יספיק הגז לספק את צרכיה של מדינת ישראל למשך זמן מוגבל, ולאחר תקופה זו המדינה תאלץ לייבא גז במחיר יקר. עמדה זו באה לידי ביטוי על ידי מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, המדענים הראשיים של המשרד להגנת הסביבה ומשרד האנרגיה והמים, התנועה לאיכות השלטון, ארגונים חברתיים וסביבתיים רבים ומומחים נוספים. מאוחר יותר הצהיר גם השר להגנת הסביבה גלעד ארדן כי יש לשקול שוב האם כדאי לייצא את הגז וכי יש לשריין 75% אחוזים מהגז לטובת שימושם של תושבי ישראל. העיתון גלובס העלה טענה כי כמויות הגז ליצוא הוגדלו בעקבות לחצי היזמים על ראש הממשלה ושר האנרגיה והמים.
חשיפת הפרוטוקולים של דיוני הוועדה
על אף שמסקנות הוועדה פורסמו באוגוסט 2012, התמהמה משרד האנרגיה בפרסום הפרוטוקולים של דיוני הוועדה והפרוטוקולים פורסמו רק לאחר כמעט שנה, בחודש יוני 2013. זאת לאחר לחץ ציבורי לפרסום הפרוטוקולים ועתירה שהוגשה לבית המשפט לעניינים מנהליים בירושלים על ידי עו"ד אפי מיכאלי, עו"ד ערן צין ועו"ד ד"ר עופר סיטבון.
אדריכל
הכשרת האדריכל בעולם
רב-תחומיות זו ייחודית למקצוע האדריכל, שכן בעוד רוב בעלי המקצועות מתמחים בתחום-ידע אחד וצר יותר ויותר עם חלוף השנים, דווקא מן האדריכל נדרש להעשיר את מקור הידע ולהפכו לרב-תחומי, משום שתפקידו הוא להוביל צוות של בעלי מקצוע בתחומים שונים ומגוונים, ועליו לדעת מדעים מדויקים, הנדסה, בקרת אקלים, כלכלה וחברה.
הכשרת האדריכל בישראל
את לימודי האדריכלות ניתן להשלים לתואר בוגר (B.Arch), לתואר מוסמך (M.Arch) ולתואר דוקטור. ישנם גם מסלולים ללימודי תעודת הנדסאי אדריכלות.
על פי דיני מדינת ישראל התואר הראשון מאפשר רישום בפנקס המהנדסים והאדריכלים ומאפשר תכנון מבנים במגבלות מסוימות. על מנת להפוך לאדריכל מורשה, ולהסיר מגבלות אלו, יש להתמחות במקצוע במשך 3 שנים לפחות ולעבור בהצלחה בחינה הנערכת על ידי רשם המהנדסים והאדריכלים.
בישראל ניתן ללמוד לתואר שני באדריכלות בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב. השלמת דוקטורט בתחום אפשרית רק בטכניון. ניתן ללמוד לתארים דומים גם מחוץ-לארץ.
לירון וילנר
לירון וילנר (נולד ב-7 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
אדריכל
האדריכל ביהדות
ב מופיע האדריכל כבעל אחריות למלאכת התכנון שהופקדה בידיו: "הבנאי שמסר לאדריכל, אדריכל חייב", ובמקום מפרש רש"י כי אחריות האדריכל ("אבי האומנין") לפקח על יציבות המבנה וגימורו.
בתלמוד ירושלמי מופיע המונח "ארכיטקט" במסכת ברכות (פרק י"א) כמייצג את אומן הבניה.
לירון וילנר
קריירה
וילנר, יליד נתניה, החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה והתקדם בקבוצה הבוגרת בתקופה שזו הייתה בליגה הארצית (אז הליגה השנייה בישראל). את עונת 1998/1999 פתח בקבוצת מכבי חיפה מהליגה הראשונה אך במהלך העונה עבר לקבוצת מכבי הרצליה, אז בליגה הבכירה גם כן.
אדריכל
האדריכל ביהדות
בפירוש בית הבחירה למאירי, בפרק שני של מסכת עירובין, מתאר את האדריכל כך: "ואדריכל הוא האומן הגדול המושיב אבני הפנות ואחר כך הוא מורה לאחרים היאך יעשו ולשון אדריכל שמהדר את הכל".
לירון וילנר
קריירה
בעונת 1999/2000, עם חזרתה של נתניה לליגה הראשונה, אז שונה שמה לליגת העל, חזר וילנר לקבוצה ושיחק בה עד עונת 2005/2006, למעט גיחה של כחצי עונה בעונת 2002/2003, במהלכה שיחק בקבוצת בני יהודה תל אביב כיוון שלא זכה למספיק דקות משחק במכבי נתניה.
בשנת 2000 היה מעורב וילנר במה שזכה לכינוי "פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בקיום יחסי מין עם צעירה בת 17 ערב משחק הנבחרת. וילנר הושעה על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל לשנתיים בפועל מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך זכה לחנינה בפברואר 2002.
בסוף עונת 2003/2004 ירדה מכבי נתניה לליגה הלאומית (הליגה השנייה בישראל). וילנר המשיך בקבוצה גם בליגה הלאומית ועלה עם נתניה בחזרה לליגת העל, תוך עונה אחת. בעונת 2005/2006, כשהקבוצה שיחקה בליגת העל, וילנר, שחש שלא זכה למספיק דקות משחק בקבוצה רצה לעזובה במהלך העונה, ביקש לעזוב אך בשל הקשיים שלו לעזוב התבטא אביו, יהודה וילנר, כנגד מאמן הקבוצה באותה תקופה, ראובן עטר, בשל כך שהעדיף בהרכב הקבוצה את פפי קימוטו ולא את וילנר. לבסוף, לאחר מאבק בין הקבוצה למשפחת וילנר, עבר השחקן לתקופת השאלה של חצי עונה להכח עמידר רמת גן ועזר לה בהעפלתה לליגת העל.
בעונת 2006/2007 עבר וילנר לבני סכנין שירדה בעונה שלפני כן לליגה הלאומית, ועזר לה במהלך עונה זו לעלות לליגת העל ובכך השלים שלוש עליות ליגות בקריירה עם שלוש קבוצות שונות. וילנר עזב את סכנין בינואר 2008 ועבר להפועל חיפה, משום שלא קיבל הרבה דקות משחק בבני סכנין. בתום העונה עבר להפועל רעננה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בליגות הנמוכות, עד שפרש ממשחק פעיל בקיץ 2010.
ג'מבו (פיל)
ג'מבו (באנגלית: Jumbo; 1861 - 15 בספטמבר 1885) היה שמו של פיל אפריקני שנולד בסודאן הצרפתית, יובא לגן החיות הממוקם בז'רדן דה פלאנט בפריז, והועבר לגן החיות של לונדון בשנת 1865 בו זכה לפרסום רב. על שמו הפכה המילה "ג'מבו" באנגלית למילה המתארת עצם גדול ממדים, ובהתאם לכינוי זה זכו מטוסי נוסעים רחבי גוף לכינוי "ג'מבו" בשל גודלם. הפיל ג'מבו היה הקמיע הרשמי של אוניברסיטת טאפטס.
קורות חיים
ג'מבו נולד בשנת 1861 בסודאן הצרפתית והועבר לגן החיות ז'ארדן דה פלאנט זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1865 הועבר לגן החיות של לונדון בו זכה לפרסום רב הן בשל גודלו (באותה עת הגיע גובהו ל-3.25 מטרים) והן בשל אופיו הנוח שאפשר למבקרים בגן החיות לרכוב עליו. שמו ניתן לו בגן החיות של לונדון, וככל הנראה מדובר בשיבוש של המילה הסוואהילית "ג'ומבה" (jumbe, "ראש שבט") או, לפי סברה אחרת, מהמילה jambo (שלום) בסוואהילי.
בשנת 1882 מכר גן החיות הלונדוני את ג'מבו לפי. טי. ברנום, בעליו של קרקס ברנום תמורת סכום של 10,000 דולרים. כאשר נודע על מכירת ג'מבו נכתבו כ-100,000 מכתבים למלכה ויקטוריה בבקשה שתמנע את המכירה. המלכה עצמה הביעה צער מהמכירה, כמו גם נסיך ויילס, יורש העצר. באירוע דיפלומטי שנערך בשנת 1882 ציין שגריר ארצות הברית בלונדון כי המחלוקת היחידה שבין הממלכה המאוחדת וארצות הברית היא המחלוקת בדבר מכירתו של ג'מבו.
בארצות הברית ג'מבו זכה להצלחה רבה ומשך קהלים גדולים להופעות הקרקס של ברנום.
ג'מבו נהרג מפגיעת קטר רכבת בסנט תומאס שבאונטריו, קנדה. באותם ימים נהגו להוביל את ציוד הקרקס בקרונות רכבות ממקום הופעה אחד לאחר, ובפרט את בעלי החיים. ג'מבו נפגע מקטר כאשר הובל בסיום ההופעה באותו יום בחזרה לקרון הרכבת שלו. באזור הפגיעה הוצב פסל בגודל טבעי המנציח את האירוע (באותה עת הגיע גובהו של ג'מבו לכ-4 מטרים).
בעקבות השריפה נרכש על ידי האוניברסיטה פסלו של הפיל והוצב במרכז הקמפוס.
אזכורים תרבותיים
בעקבות הפופולריות של הפיל בעת שהותו בגן החיות בלונדון, הפכה המילה "ג'מבו" למילה בשפה האנגלית שמשמעה "עצום" - ולימים הפכה המילה לכינויו של מטוס בואינג 747 בשל גודלו של המטוס. על שמו של הפיל נקראת הפילה גברת ג'מבו, אימו של דמבו בסרט הנושא שם זה של אולפני וולט דיסני.
קרב וופלה
קרב וופלה התרחש ב-28 באוגוסט 1542 ליד אגם אשנגיה באזור וופלה שבתיגראי, בין כוח פורטוגזי תחת פיקודו של כריסטובאו דה גאמה לבין כוחותיו של האימאם אחמד גראן. לאימאם אחמד היה יתרון על פני הפורטוגזים הן בכמות החיילים והן בכמות הנשק החם. האימאם אחמד גראן מחץ את חיל המשלוח הפורטוגזי והרג כמעט את כולו. כריסטובאו דה גאמה ושארית הכוח הפורטוגזי, יחד עם המלכה סבלה וונגל ובני לווייתה הצליחו לחמוק תוך כדי שהם משאירים את כלי נשקם מאחור.
כריטובאו ו-14 מחייליו שהצליחו לחמוק מהקרב קיבלו חסות אצל אישה זקנה מקומית. כשנודע מקום מחבואו, הוא נתפס על ידי כוחותיו של האימאם אחמד. כשדה גאמה סירב להתאסלם ערף אימאם אחמד את ראשו של דה גאמה בעצמו.
לקסוס LFA
לקסוס LFA היא מכונית על יפנית מתוצרת לקסוס. 500 יחידות של הדגם יוצרו בין דצמבר 2010 לדצמבר 2012.
נתונים טכניים
ל-LFA יש מנוע 10 צילינדרים קדמי בתצורת V בנפח 4.8 ליטר, תיבת שישה הילוכים רובוטית והנעה אחורית. והיא מאיצה מעמידה ל-100 קמ"ש בתוך 3.7 שניות.
מעמד ה-LFA
ה-LFA נחשבת לאחת ממכונית העל הסדרתיות היקרות בעולם כאשר מחירה הוא 375 אלף דולר (1.4 מיליון שקלים לפני מיסים) ובהשוואה ללמבורגיני אוונטאדור שעולה 255 אלף יורו (1.2 מיליון שקלים לפני מיסים). ה-LFA היא המכונית הכי מהירה של לקסוס והמכונית הסדרתית הכי מהירה בנורבורגרינג כאשר גרסת נורבורגרינג של ה-LFA מגיעה ל-562 כ"ס לעומת 552 בדגם הרגיל, ומחירה 445 אלף דולר (1.7 מיליון שקלים לפני מיסים) לעומת הדגם הרגיל שעולה 375 אלף דולר.
הית
הית (בערבית: هيت) היא עיר בעיראק במחוז אל-אנבאר, על שפתו הדרומית מערבית של הפרת, שבקרבתו נמצאים מחצבי מלח ואספלט. בימי התלמוד נקראה הית "איהי דקירא".
היסטוריה מוקדמת
השומרים, השתמשו באספלט שנבע באזור הית לבניית בתים וזיגוראת, כמו גם לצורך ציפוי סירות. סרגון מאכד הקים בהית עיר שנקראה טוטול. בסביבות 1850 לפני הספירה נכבשה טוטול על ידי ממלכת אשנונה. בהמשך עבר האזור לשליטת הבבלים ולאחר מכן לידי האשורים. תגלת-פלאסר הראשון קבע את שם העיר כ"ארו" (Eru). לוחות מימי תוכולתי-נינורתה השני מתייחסות לעיר בשם "אטום" או "היטום" שמשמעותה אספלט.
ההיסטוריון היווני הקדום הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס, בתקופה הפרסית) קורא לעיר "איס".
במאות הראשונות לספירה
במאות הראשונות לספירה נקראה הית בשם דקירא. שם זה מופיע ברשימה של ערים בספר הגאוגרפיה של תלמי.
במקום אחר מוזכרת איהי דקירא כנקודה שממנה וצפונה זורמת הפרת במסלולה הטבעי ולכן אפשר לברך עליה את ברכת עושה מעשה בראשית. אזכור נוסף, הפעם בשם "האי דקרא" כולל פסיקה של שמואל שחבית הנמצאת על נהר פרת אסורה אפילו אם נמצאה מול יישוב יהודי, מכיוון שייתכן שהגיעה עם זרימת הנהר מ"האי דקרא" במעלה הנהר.
ההיסטוריונים אמיאנוס מרקלינוס במאה הרביעית וזוסימוס במאה החמישית מזכירים את איהי דקירא כמקום עם שפע של תבואה שלידו נמצאים מחצבי מלח ואספלט.
בשנת 363 במהלך המלחמה יוליאנוס הכופר הרס את העיר ששוקמה תוך זמן קצר.
אבנה, קיסר אקסום
אבנה (המאה ה-5) היה מלך אקסום. הוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שטבע במהלך שלטונו.
תרנגול הבר (ספרות האגדה)
תרנגול הבר (בארמית: "נַגַּר טוּרָא", נגר ההר, לפי רש"י דוכיפת) מוזכר באגדת שלמה המלך ואשמדאי שבתלמוד הבבלי כעוף אשר נוהג להפריח את השממה בעזרת השמיר.
תרנגול הבר והשמיר
מסופר כי שלמה חיפש את השמיר כדי לסתת את אבני בית המקדש ללא עזרת כלים (כפי שהורה לו אלוהים), אך ידע שלא יוכל לקחת אותו מתרנגול הבר מאחר שזה נשבע אמונים לשר הים. שלמה שלח את שכיר החרב בניהו בן יהוידע, שהיה גם יועצו הקרוב, להביא את השמיר. בניהו הצליח בערמה לשכנע את האשמדאי לגלות לו את מיקום הקן וכשהגיע אליו מצא בו גוזלים. הוא סתם את פתח הקן בזכוכית לבנה (שקופה) וחיכה. כשתרנגול הבר חזר לקן וראה את הזכוכית פחד לשבור אותה פן הרסיסים יפגעו בילדיו ולכן הלך להביא את השמיר מהמחבוא כדי לחתוך את הזכוכית. כשחזר זרק בניהו עפר לעיניו והצליח להפילו ולגנוב ממנו את השמיר. כשהבין תרנגול הבר שלא יוכל להחזיר את השמיר לשר הים כפי שנשבע חנק את עצמו למוות.
סטיב פוסט
סטיב פוסט (באנגלית: Steve Fossett; נולד ב-22 באפריל 1944, נעלם ב-3 בספטמבר 2007 והוכרז כמת על פי החוק ב-15 בפברואר 2008) היה טייס, ימאי והרפתקן מארצות הברית. פוסט התעשר בזכות עבודתו בשירותים פיננסיים אך עיקר פרסומו נבע משיאי עולם רבים אותם קבע, בהם חמש הפעמים שהקיף את כדור הארץ ללא עצירה: בכדור פורח (הוא היה הראשון שעשה זאת לבדו), בשיט ובמטוס קטן. פוסט השיג 116 שיאים עולמיים בענפים שונים, מהם 60 עדיין קיימים נכון ל-2008.
ביוגרפיה
פוסט נולד בג'קסון טנסי, וגדל בגרדן גרוב, קליפורניה. כבר מנעוריו נודע כהרפתקן והתנסה בטיפוס הרים ושחייה למרחקים ארוכים בים הפתוח.
קריירה בעסקים
פוסט למד כלכלה באוניברסיטת סטנפורד וב-1968, קיבל תואר MBA מבית ספר אולין לעסקים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. הוא עבד בחברת IBM ולאחר מכן כיועץ בחברות דלויט טוש טומטצו ומרשל פילדס.
ב-1973 ביצע פוסט הסבה לתחום הפיננסים, תחילה עבד בחברת מריל לינץ' וב-1976 החל לעבוד בדרקסל בורנהם, שם הוא נהיה לחבר בבורסת האופציות של שיקגו (CBOE). ב-1980 התחיל להשכיר מקומות בבורסה לסוחרים אחרים, ויצר שתי חברות משלו, "מרת'ון סקיוריטיז" ו"לקוטה טריידינג".
משפחתו
סטיב פוסט נשא את פגי ויהלנד לאשה ב-1968 ונשאר נשוי עד מותו. למשפחה היו בתים בביבר קריק, קולורדו ושיקגו, ובית לחופש בכרמל, קליפורניה.
שיאים
סטיב פוסט מוכר בשל הרפתקאותיו שבהם שבר שיאים עולמיים בכדורים פורחים, מפרשיות, דאונים ומטוסים. היה לו ניסיון רב בטיסה באמצעים שונים, ולאחר שישה ניסיונות הפך ב-2002 לאדם הראשון שהקיף את כדור הארץ לבדו בכדור פורח ללא עצירה. פוסט ושותפו לטיסה, טרי דלור, שברו 10 מ-21 השיאים בדאונים במרחב הפתוח. במטוסי סילון מתוצרת ססנה הוא שבר שיאים לטיסות חוצות יבשות (אמריקה ואוסטרליה) וסביב העולם בכיוון המערבי בטיסה מתחת למהירות הקול. ב-2005 הקיף פוסט לבדו את כדור הארץ במטוס חד מנועי, ללא תדלוק באמצע, בתוך כ-67 שעות.
מותו
פוסט הוכרז כנעדר לאחר שלא שב מטיסה מעל המדבר הגדול במדינת נבדה שערך ב-3 בספטמבר 2007. לאחר יותר מחודש של חיפושים, פוסט ומטוסו לא נמצאו. החיפושים על ידי פטרול האוויר האזרחי (CAP) הופסקו ב-2 באוקטובר 2007. ב-26 בנובמבר ביקשה אשתו של פוסט להכריז עליו כמת, וכך נעשה ב-15 בפברואר 2008. ב-1 באוקטובר 2008 אותרו שרידי מטוסו של פוסט בסיירה נבדה. גופתו לא נמצאה, רק ארבעה שברי עצמות שבבדיקת סמני DNA הוכח כי הן שייכות לסטיב פוסט.
אינטרפוץ
ברז אינטרפוץ (שיבוש לשון מגרמנית: Unterputz, אוּנטֶרְפּוּץ, "מתחת לציפוי") הוא כינוי למנגנון של ברז מיקסר המותקן בדרך-כלל בקיר המקלחת. כלפי חוץ נראית ידית אחת בלבד, המופעלת באופן הבא:
ברז אינטרפוץ מורכב משלושה חלקים:
ישנם מספר סוגים של ברזי אינטרפוץ, הנבדלים זה מזה במספר יציאות הצנרת:
ג'רמנסן (נהר)
נהר ג'רמנסן (באנגלית: Germansen River), אשר נקרא בעבר נחל ג'רמנסן (באנגלית: Germansen Creek), הוא יובל מרכזי של נהר אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
אינטרפוץ
תקלות
המנגנון הפלסטי של ברז אינטרפוץ עלול להיסדק. הדבר עלול להתבטא בנזילה מהברז עצמו. כמו כן, הדבר עלול לגרום לכך שהברז לא ייסגר עד הסוף, וכתוצאה מכך תהיה נזילה מהמזלף.
ג'רמנסן (נהר)
אזור הנהר, והעיירה שלגדותיו ג'רמנסון לנדינג, היו מרכז הבהלה לזהב של אומינקה, עם גילוי זהב באזור בשנת 1870.
אינטרפוץ
תקלות
המנגנון עלול גם להישבר לגמרי. במצב זה הידית נפרדת לגמרי מהקיר, ואי אפשר להפסיק את זרימת המים ביד אלא רק בעזרת מפתח שוודי או שפיץ פלייר, או על ידי סגירת הברז הראשי.
ג'רמנסן (נהר)
הנהר נשפך אל אגם ג'רמנסן, ודרומית לנהר מצויים רכס ג'רמנסן והר ג'רמנסן.
גובה הנהר 761 מטרים מעל פנים הים.
מקור השם
הנהר נקרא על שם ג'יימס ג'רמנסן (James Germansen), מהעיר סיינט פול שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית, אשר גילה באזור הנהר זהב בשנת 1870 והחל את הבהלה לזהב של אומינקה.
היסטוריה
ג'יימס ג'רמנסון גילה לראשונה זהב באזור הנהר בשנת 1870. שנה לאחר מכן דווח שנכרו לאורך הנהר 4,400 אונקיות של זהב. הבהלה לזהב הסתיימה בשנת 1876 ועיירות הכורים לאורך הנהר ניטשו.
בר סביר
בר סביר (נולדה ב-25 בספטמבר 2001) היא שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
בר סביר נולדה ברמת אפעל וגדלה ביהוד. לורן אחותה הגדולה היא השחקנית והמדבבת לורן סביר. למדה בתיכון תלמה ילין בגבעתיים.
בגיל 5 החלה לדבב סרטים וסדרות. בשנת 2012 השתתפה בסדרה ממלכת טוביהו בערוץ הופ! לצדו של טוביה צפיר בתפקיד נכדתו גילי, וב-2016 ביצעה קריינות לתוכנית "אני גדול" בערוץ ניק ג'וניור, ושרה את שיר הפתיחה של התוכנית.
בשנת 2015 החלה להשתתף בסדרה "אלישע" המשודרת בערוץ הילדים, בתפקיד רומי סופרסטאר, ילדה מפורסמת שהשתתפה בעברה בתוכנית ריאליטי ולומדת בבית ספר הרצל בכיתתו של אלישע (יובל סמו).
קריירת דיבוב
בר סביר ביצעה עשרות תפקידי דיבוב בסרטים וסדרות.
ג'רמנווינגס
ג'רמנווינגס (בגרמנית: Germanwings) הייתה חברת תעופה המוגדרת כחברת תעופה זולה. בסיסה הראשי של החברה היה בנמל התעופה קלן/בון.
RDX
ציקלוטרימתילנטריניטראמין (Cyclotrimethylenetrinitramine), ידוע גם בשמות RDX, ציקלונייט, הקסוגן ו-T4, הוא חומר נפץ מסוג ניטרואמין, המשמש במגוון יישומים צבאיים ותעשייתיים. קיימות גרסאות נוספות לשם הסיסטמטי של החומר, ביניהן Cyclotrimethylene-trinitramine, ו-Cyclotrimethylene Trinitramine.
בצורתו הטהורה RDX הוא מוצק גבישי לבן. לשימוש כחומר נפץ הוא מעורבב בדרך כלל עם חומרי נפץ נוספים ופלסטיסייזרים או חומרים להפחתת הרגישות. הוא יציב באחסנה, ונחשב לאחד מחומרי הנפץ החזקים ביותר בשימוש צבאי.
ג'רמנווינגס
תולדות החברה
החברה מוזגה ליורווינגס ב-2016 ונסגרה סופית ב-2020.
RDX
RDX הוא חומר הבסיס למספר תערובות נפץ צבאיות: הרכב A (חומר נפץ גרגרי, מצופה שעווה, המורכב מ-RDX ושעווה), הרכב A5 (תערובת RDX עם 1.5% חומצה סטארית), הרכב B (תערובת ניתנת ליציקה של RDX ו-TNT), הרכב C (חומר נפץ פלסטי להרס מבנים, מורכב מ-RDX, חומרי נפץ נוספים ופלסטיסייזרים), הרכב D (תערובת ניתנת ליציקה של RDX, TNT, אבקת אלומיניום ושעוות D-2 עם סידן כלוריד), H-6, ציקלוטול ו-C-4.
RDX הוא גם מרכיב חשוב בחומרי נפץ פלסטיים המשמשים בנשק גרעיני.
תכונות
RDX מופק על ידי תגובה בין חומצה חנקתית מרוכזת והקסאמין: (CH2)6N4 + 4HNO3 → (CH2-N-NO2)3 + 3HCHO + NH4+ + NO3-
קרלית
קַרֶלית (Karjalan kieli) היא שפת העם הקרלי המדוברת בפי כ-80 אלף איש במחוז קרליה ובאזורים אחרים בצפון החלק האירופי של רוסיה וכן בפינלנד. השפה משתייכת לקבוצה השפות הבלטו-פיניות בתוך קבוצה רחבה יותר של השפות הפינו-אוגריות.
RDX
תכונות
בטמפרטורת החדר, RDX יציב מאוד. בטמפרטורה גבוהה הוא נשרף, ולא מתפוצץ (אלא אם כן נעשה שימוש בנפץ). החומר יציב אף אם נפגע מאש נשק קל. למרות זאת, הוא רגיש מאוד במצבו המגובש, בטמפרטורה נמוכה מ-4 °C−.
קרלית
השפה מתחלקת למספר ניבים:
RDX
תכונות
בתנאים סטנדרטיים, מדד אי-הרגישות של RDX הוא בדיוק 80 (זוהי נקודת ייחוס למדד).
קרלית
הניבים של הקרלית שונים באופן משמעותי זה מזה מכל הבחינות: תחביר, אוצר מילים, פונטיקה ומורפולוגיה. כמו כן קיימים (או היו) גם תת-ניבים בכל ניב. לפיכך, חלק מהבלשנים רואים בניבים ה"ליווי" וה"לודי" שפות בלטו-פיניות עצמאיות. הניבים המדוברים בפינלנד נחשבים באופן רשמי לניבי פינית, כחלק מרעיון האחדות של העם הפיני, אך למעשה מדובר בניבי הקרלית הרגילה. בעבר כל הניבים הקרליים נחשבו לניבי פינית על ידי הבלשנים הפיניים.
RDX
תכונות
RDX עובר המראה בתנאי ריק, תכונה המגבילה את אפשרות השימוש בו במהדקים פירוטכניים בחלליות.
היסטוריה
בשנות ה-90 של המאה ה-19 הגרמני הנס הנינג הציע את החומר כתרופה. תכונותיו הנפיצות התגלו רק בשנת 1920, ובשנים הבאות הוא יוצר על ידי ניטרציה ישירה של הקסאמין.
במלחמת העולם השנייה שימש RDX את שני הצדדים, בדרך כלל בתערובות נפיצות של RDX ו-TNT, כמו טורפקס. RDX שימש באחד מחומרי הנפץ הפלסטיים הראשונים. כיום, בנוסף לשימושים הצבאיים והתעשייתיים, גם ארגוני טרור עושים שימוש ב-RDX, להכנת מטעני נפץ.
מרלה סוקולוף
מרלה לין סוקולוף (אנגלית: Marla Lynne Sokoloff ; נולדה ב-19 בדצמבר 1980) היא שחקנית וזמרת אמריקאית-יהודייה. מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בתור לוסי האטצ׳ר בסדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים" (2004-1998) ובקומדיות "אחי איפה האוטו שלי" (2000), "הורמונים בפעולה" (2001 ) ו"אהבה מהצד" (2004).
ביוגרפיה
סוקולוף נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. אמה, סינדי (לבית זוסמן) הייתה מסעדנית ואביה הווארד, הוא רופא מומחה לרפואת רגליים. משפחתה יהודית ומקורה מרוסיה וגרמניה.
בגיל 14 עברה להתגורר עם משפחתה בלוס אנג'לס, למדה תיאטרון ומוזיקה ב"תיכון לוס אנג'לס לאומנויות". זכתה להערכה על יכולותיה המוזיקליים בטקסים מטעם בית הספר, בהם שרה בין היתר את ההמנון האמריקאי.
קריירה
בשנת 1993 החלה סוקולוף את דרכה עם שמונה הופעות בסדרה "צער גידול בנות" בתור ג'יה מאהן, חברתה של סטפאני טאנר, ושנתיים לאחר מכן עם שבע הופעות בסדרת הדרמה "שולחן לחמישה" בתור הסטודנטית ג'ודי לינץ'.
בשנת 1997 שיחקה בדמותה של גוון מרטין בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "Over the Top" ברשת ABC, לצדו של סטיב קארל. סוקולוף פרצה לתודעה בשנת 1998 בתפקיד משני בסדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים". בסדרה הופיעה במשך שש שנים בתפקיד לוסי האצ'ר, פקידת הקבלה של משרד עורכי הדין של בובי דונל ושותפיו.
בשנת 2000 שיחקה בקומדיית הנעורים "אחי איפה האוטו שלי", בתור וילמה, חברתו של צ'סטר גרינברג (שון ויליאם סקוט). ב-2001 הופיעה בתפקיד ראשי בקומדיית הפשע "הורמונים בפעולה" בתור המעודדות הקנאית ליסה ג'נוש.
בשנת 2006 הוציאה סוקולוף את אלבום הסולו שלה " Grateful". האלבום מונה שמונה שירים אותם מבצעת סוקולוף בהופעות קטנות.
חיים אישיים
סוקולוף יצאה עם השחקן ג'יימס פרנקו במשך חמש שנים לאחר שנפגשו על הסט של "כל מה שצריך" ב-1999.
בשנת 2004, היא החלה לצאת עם אלכס פורו (אנ'), המתופף של להקת הרוק האלקטרוני "Deadsy". הם נישאו ב-7 בנובמבר 2009, ולהם שלוש בנות שנולדו בפברואר 2012, במרץ 2015 ופברואר 2022.
מוסא דמבלה (כדורגלן בלגי)
מוסא דמבלה (נולד ב-16 ביולי 1987 באנטוורפן) הוא כדורגלן עבר בלגי, אשר שיחק בעמדת הקשר. ידוע בזכות יכולת הכדרור והשליטה בכדור שלו. לזכותו של דמבלה 82 הופעות ו-5 שערים במדי נבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים
בקיץ 2006, נשאר דמבלה בהולנד וחתם דמבלה בא.ז. אלקמאר. לאחר עונתו הראשונה במועדון בה כבש 3 שערים, סיים עם קבוצתו במקום השלישי ובנוסף הגיע איתה לגמר הגביע ההולנדי, ועונתו השנייה במועדון שנחשבת רעה עבורו ועבור קבוצתו בה כבש ארבעה שערים וסיים איתה במקום ה-12, זכה דמבלה באליפות הליגה ההולנדית לעונת 2008/09 והיה נחשב לאחד השחקנים הטובים בקבוצתו.
ב-18 באוגוסט 2010 עבר דמבלה לאנגליה, וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת פולהאם. במהלך עונתו הראשונה במועדון כבש 3 שערים ובעונתו השנייה כבש 2 שערים, היה נחשב לאחד השחקנים הטובים והבולטים בקבוצתו.
ב-29 באוגוסט 2012 נרכש דמבלה ב-15 מיליון פאונד על-ידי טוטנהאם הוטספר. ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם כבש את שערו הראשון במועדון בתיקו 1-1 נגד נוריץ'. ב-21 בפברואר 2013, כבש שער בדקה ה-90 במשחק נגד ליון בה עזר לקבוצתו להעפיל לשמינית גמר הליגה אירופית.
ב-6 במאי 2016, הורחק דמבלה על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית ל-6 משחקים עקב מריבה עם דייגו קוסטה בזמן משחק נגד בצ'לסי.
למרות פציעות רבות שספג במהלך שנותיו המאוחרות בטוטנהאם שגרמו לו לעדר מלשחק לתקופות, נאמר עליו על ידי מאמנה של הקבוצה דאז מאוריסיו פוצ'טינו כ"גאון" וכאחד השחקנים הטובים שעבד איתם.
ב-17 בינואר 2019 חתם דמבלה בגואנגג'ואו R&F מליגת העל הסינית.
ב-9 בפברואר 2022 הודיע דמבלה כי יפרוש בסיום העונה.
קריירה בינלאומית
דמבלה היה שותף לכל נבחרות הנוער של בלגיה.
ב-20 במאי 2006, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת בלגיה הבוגרת כשנכנס כמחליף במשחק נגד נבחרת סלובקיה.
נכלל בסגל הנבחרת לאולימפיאדת 2008 בבייג’ינג, בה הראה יכולת מצויינת וכבש צמד בניצחון 3-2 נגד נבחרת איטליה.
נכלל בסגל הנבחרת לטורנירים המונדיאל 2014 בברזיל, יורו 2016 בצרפת ומונדיאל 2018 ברוסיה בה גם סיימה נבחרתו במקום השלישי.
ב-7 במרץ 2019 הודיע על פרישה מנבחרת בלגיה.
חיים אישיים
דמבלה נולד באנטוורפן, בלגיה. הוא בן לאב ממאלי ואם בלגית ממוצא פלמי. דמבלה הוא מוסלמי.
בית קרול גבהארדט
בית קרול גבהארדט (בלועזית: Karola Gebhardta) הוא אחוזה ומבנה ברחוב פומורסקה 18 בלודז', פולין. המבנה מוגדר כמבנה לשימור. כיום המבנה משמש כמרכזה של הקהילה היהודית בלודז' ושוכנים במתחם גם בית כנסת, מלון ומספר משרדים.
היסטוריה
בשנת 1856 קיבל איש עסקים מוורוצלב, קרול גבהארדט, חלקת אדמה ברחוב Niarednia, כיום רחוב פומורסקה (בפולנית: Pomorska). בארבע השנים שלאחר מכן הוא בנה ארמון רב קומות עם שני מבנים חיצוניים על צדיו, בית דפוס, בית צבע, אורווה עם בית קרונות ולול.
בשנת 1861 מכר גבהארדט את האחוזה שלו לוודיסלב קוחנובסקי. הקונה לא יכול היה לשלם את כל הסכום והתיק הסתיים בהוצאה לפועל. על הארמון והבניינים השתלט הצבא הרוסי, שהוצב במקום במהלך מרד ינואר. בשנת 1866 הועמד הנכס שוב למכירה פומבית, והפעם הוא נקנה על ידי סוחר יהודי מוורשה, ישראל גינזברג. חמש שנים לאחר מכן, הוא מכר אותו לבנק הנדלובי, שהוקם על ידי יצרנים מובילים של לודז'. לאחר מכן נבנה הארמון מחדש לסגנון נאו-רנסאנס, ויצר משרדי חילופי דברים עבור לקוחות בקומת הקרקע, ומשרדים וחדר ניהול בקומה הראשונה. הגידול במספר הפעולות הבנקאיות הוביל לשיפוץ נוסף שביצע קז'ימייז 'פומיאן-סוקולובסקי. הבנקאים התארחו שם עד שנת 1913, אז עברו למטה החדש בצומת הרחובות של ימינו קושצ'יושקי (Kosciuszki) ורחוב 6 באוגוסט (6 Sierpnia). בשנת 1918 נקנה הארמון מבנק האנדלובי על ידי הזוג הנשוי אדלה והרמן גרינשפן. הרמן נפטר בשנת 1932 והרכוש החוב הוחזר במכירה פומבית. במשך כמה שנים לא היו קונים, ורק בשנת 1936 האחוזה נרכשה על ידי הקהילה היהודית בלודז' וכך הפך הארמון למושב הרבנות והוועד של הקהילה היהודית. בנוסף, היה בו אולם חתונות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגרמנים השתלטו על הרכוש, ולאחר שחרור העיר לודז' על ידי הצבא הסובייטי והקמת הרפובליקה העממית של פולין, נמסר המבנה לאוניברסיטת לודז' שמיקמה בו את הפקולטה לכימיה ופיזיקה שלה. בשנת 1997 הוחזר הנכס לקהילה היהודית.
בקומה הראשונה של הארמון יש בית כנסת, המורכב מחדר תפילה, עזרת נשים ומטבח. במקום מתקיימות תפילות והרצאות על יהדות, היסטוריה ומסורת. בקומת הקרקע ישנם מטבח ואולם הרצאות. לארגונים יהודיים אחרים יש מטה בבניין הקהילה: הקרן מונומנטום יודאיקום לודז', האיגוד החברתי והתרבותי של היהודים, הקרן להגנה ומורשת של התרבות היהודית "שורשים משותפים". בקומת הקרקע נמצא גם בית מעון יום, הפתוח לחברי הקהילה. בית המלון "לינת אורחים" פועל גם הוא מאז 2005 בקומה השנייה, המציע אירוח לתיירים. בשנת 2008 הוקם בארמון מקווה עם חדרים נפרדים לגברים ונשים. מתקנים אחרים מספר משרדים ומרפאה.
רביעיית מיתרים מס' 4 של בטהובן
רביעיית המיתרים מספר 4 בדו מינור מאת לודוויג ואן בטהובן, אופוס 18 מספר 4, נכתבה בשנים 1800-1798 ופורסמה בשנת 1801.
רביעייה זו היא היחידה בקבוצת הרביעיות הזו הכתובה בסולם מינורי.
אליאס שוורצפלד
משפחתו וראשית חייו
אליאס (אליהו) שוורצפלד נולד ב-1855, והתחנך ביאשי, בירת נסיכות מולדובה, שהפכה אחרי 1859 לעיר השנייה של הנסיכויות המאוחדות של ולאכיה ומולדובה. הוא היה בן בכור למשפחה של משכילים יהודים. אמו נקראה חיה-לאה ואביו היה בנימין שוורצפלד, משורר, מחנך ואספן ספרים. אחיו האמצעי, וילהלם שוורצפלד (1856–1894) ואחיו הקטן, מוזס שוורצפלד (1857–1943) היו גם כן סופרים, היסטוריונים ופובליציסטים. אחותו, אדלה שוורצפלד-ווכסלר (1859–1953) הייתה אמו של המשורר והמסאי בנימין פונדויאנו לימים בנז'מן פונדאן. אליאס שוורצפלד קיבל כילד חינוך יהודי מסורתי בחדר של המלמד זליג ביאשי ואחר כך בבית הספר "יוסף ברודער" שבו לימדו גם את השפה הרומנית,המשיך את חינוכו בבתי הספר ציבוריים רומניים "ספנטול סאבה" ו"טריספטיטלה" (Trisfetitele) או "טריי ירארך") (Trei Ierarhi) שעל יד המנזר שלושת בכירי הכנסייה ביאשי. בעת לימודיו התיכוניים ביאשי פרסם לראשונה ב-Poșta Română, עיתון בעריכתם של לאופולד ואדולף שטרן, כתב תרגומים בעיתון Curierul de Iaşi (השליח של יאשי), כמו כן פרסם בעיתון Noul Curier Român (השליח הרומני החדש). בדומה לשני אחיו, הושפע אליאס על ידי הסביבה תרבותית הרומנית של החוג הספרותי ז'ונימיה, ובני משפחתו הכירו מקרוב מספר חברים מובילים באותו החוג. הוא המשיך גם בשנים הבאות פעילות נמרצת בזירת העיתונות ברומניה, ובעיקר בעיתונות היהודית. ב-1872 השתתף בהקמת כתב העת היהודי "Vocea Aparătorului (קול המגן") הנאבק בקיפוח היהודים.
המשך פעילותו העיתונאית והספרותית ברומניה
ב-31 במאי 1874 ייסד אליאס שוורצפלד את "Revista Israelită" ("הכתב העת היהודי") בו הופיע הסיפור היהודי הראשון מפרי עטו: "הדרשה". כתב העת זה הופיע עד 1 בינואר 1875. אחרי סיום הבגרות נסע שוורצפלד לבוקרשט והשאיר את הכתב העת היהודי לניהול אחיו מוזס. בבוקרשט נרשם ללימודי רפואה והקים חוג ספרות קצר ימים בשם "ז'ונימיה". כעבור תשעה חודשים שב ליאשי, וויתר על לימודי רפואה מתוך כוונה ללמוד משפטים. נשאר לגור ביאש עד 1876. ב-1876 חזר לבוקרשט שם כתב "לוח השנה היהודי" ולימד ב"בית הספר היהודי על שם יעקוב וקרולינה לבל". שנים 1877–1878 ערך ביידיש את היומון "הטלגרף היהודי" (Jüdischer Telegraf) ואחרי הפסקת פרסומו, ערך את הדו-שבועון היידי "היועץ". באותה תקופה התאמץ שוורצפלד לקדם את עניין הקהילה היהודית המופלית לרעה בממלכת רומניה. רוב היהודים במדינה זו, אפילו שחיו בה מזה כמה דורות, לא זכו לאזרחות וקופחו בתחומים שונים - כלכלי, חינוכי וכו'. ב-1878 פרסם שוורצפלד את הפמפלט הראשון שלו " Chestia şcoalelor israelite şi a progresului israelit în România (סוגיית בתי הספר היהודים וקדמת היהודים ברומניה" ) שהיווה תגובתו לחוזר של כל ישראל חברים שביקש להתעדכן לגבי מצב החינוך בקרב היהודים הרומנים.
בשנים 1878–1881 למד מדעי המדינה ומשפטים באוניברסיטה החופשית של בריסל שאותם סיים בשנת 1881 עם דיפלומת דוקטור למשפטים. לא המשיך לעבוד כעורך דין. משנת 1881 התיישב בבוקרשט, וניהל בה יחד עם יצחק אאורבך את השבועון היהודי בשפה הרומנית "האחווה" (Fraternitatea) (1890-1879) הוא היה גם כן אחד המשתתפים העיקריים ב"השנתון ליהודים" (Anuarul pentru israeliţi) שנוסד ב-1877 על ידי אחיו משה (מוזס). בשנתון שבראשו עמד המלומד משה גסטר, קידם אליאס שוורצפלד אג'נדה ברוח ההשכלה ואת השתלבות היהודים בחיי המדינה והתרבות שלה. בעיתון זה הוא פרסם בין השנים 1884–1898 רבים ממחקריו על ההיסטוריה של יהדות רומניה. ב-1883 פרסם בו את הרומן שלו, "הרב עושה הנפלאות, אגדת עם" הוא היה פעיל בארגון בני ברית ושימש כסגן יושב ראש הלשכה "Fraternitatea " (אחווה) ומאוחר יותר מזכיר כללי של המועצה העליונה של הלשכות היהודיות בני ברית ברומניה.
גירושו מרומניה. בגלות צרפת
ב-1885 כדובר בשם בני עמו מעיירות וכפרי רומניה, שוורצפלד פרסם שתי חוברות שדנו במקרים של רדיפה אנטישמית ובתגובת הקהילות היהודיות לכך:"ראדו פורומבארו ומעלליו בבית החרושת לנייר בבקאו "ו"האמת על המרד בברוסטורואסה".
ביום 17 באוקטובר 1885 החליטה הממשלה ה"ליברלית" של יון ברטיאנו לסלקו מרומניה יחד עם עוד עשרה אינטלקטואלים יהודים שהואשמו ב"פעילות נגד המדינה". ניתנו לו 48 שעות לסידור ענייניו לפני הגירוש (כמו במקרה של משה גסטר עשרה ימים מוקדם יותר). הוא נסע לפריז. בצרפת כתב ב"כתב העת ללימודים יהודיים" - Revue des Etude Juives”, שבעריכת איזידור לב. ב-1901 פרסם בלונדון מחקר על יהודי רומניה. שוורצפלד פרסם שתי עבודות היסטוריות ("היהודים ברומניה מהזמנים המוקדמים ביותר ועד ימינו" ו"מצבם של יהודי רומניה מאז הסכם ברלין") בשנתון היהודי אמריקאי 1901/1902. בהמשך פרסם גם את מחקרים: "יהודי מולדובה מהראשית ועד המאה ה-18" (תחת שם העט Edmond Sincerus ) ו"שתי אפיזודות בחיי יהודי רומניה". ב-1914 פרסם מחקר נוסף "מתולדות היהודים" (על הקמת ערי השוק במולדובה). . הוא היה חלוץ הספרות ההיסטורית בצרפתית ובאנגלית בתחום ההיסטוריה של יהדות רומניה. בעבודה זו הוכיח שהגעת היהודים לנסיכויות הרומניות, בעיקר, במולדובה, התרחשה בהסכמת השליטים, שאף עודדו הגירה זו, ממניעים כלכליים ודמוגרפיים. אחרי מלחמות קטלניות, פשיטות של טטרים, קוזקים, פולנים, הונגרים וכו', היהודים הביאו למולדובה דאגה לסניהול וארגון של המסחר, הכספים והחקלאות, כשתוך כדי כך נאסרה עליהם להחזיק אדמות, כמו כמעט בכל אירופה. בנסיבות אלה התפתחו הקהילות היהודיות ברומניה. אליאס שוורצפלד נפטר ב-1915 ולא הספיק להשלים את הספר שאותו הכין מזה שנים רבות, על תולדות היהודים ברומניה.
בשנת 1886 התקרב שוורצפלד לברון מוריס דה הירש שמינה אותו למזכירו האישי לענייני צדקה. עם הקמת יק"א התמנה אליאס שוורצפלד למזכיר הכללי של הארגון זה שעסק בהתיישבות יהודית בארגנטינה ובארץ ישראל. שוורצפלד המשיך בתפקידו גם לאחר מות הברון הירש. הוא ניהל גם את פעילותה הפילנתרופית של הברונית קלרה הירש עד יום מותה. שוורצפלד ראה עצמו קודם כל "יהודי רומני" (israelit român) וביקש וקיבל אזרחות צרפתית רק מאוחר יותר, זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה. ממקומו בפריז המשיך את פעילותו הספרותית ברומנית והיה לעורך שותף בעיתון "השוויון" (Egalitatea) שנוסד בשנת 1890 בבוקרשט על ידיו אחיו משה. בתחום הספרות היפה היה הראשון שפרסם ברומנית סיפורים על נושאים יהודיים: "Rabinul Făcător de Minuni, Conte Populaire" (1883); "Bercu Batlen" (1890); "Gângavul," "Betzivul," "Prigonit de Soartă" (1895); "O Fată Bătrână," "Unchiul Berisch," "Un Vagabond," "Schimschele Ghibor," "Judecata Poporană" (1896); and "Polcovniceasa" (1897).
לקריאה נוספת
* Evreii din România - Breviar biobliografic, Editura Hasefer, Bucureşti, 2008, pagini 349–350. * א"ב יפה - בשדות זרים - סופרים יהודים ברומניה, 1880–1940, מרכז גולדשטיין-גורן לתולדות היהודים ברומניה, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, 1996
סיפורים
רוב הסיפורים תורגמו לעברית ופורסמו על ידי מבשן
מסות
*Les Juifs en Roumaine Depuis le Traité de Berlin (יהודי רומניה אחרי הסכם ברלין) (1901 לונדון) פורסם תחת שם העט Edmond Sincerus
יצחק חזקיה
יצחק חזקיה (נולד ב-15 ביוני 1941) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
חזקיה נולד בבולגריה ועלה ארצה עם משפחתו בגיל 7. הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בתיאטרון והיסטוריה. בחוג לתיאטרון היה תלמידם של פיטר פריי ועדנה שביט, והוא בן כיתתם, בין השאר, של שמואל שילה, אלי כהן, אברהם עוז, מרגלית אלמוג, מיכל פרס, ואביבה אפל-רוזנטל.
בתיאטרון
חזקיה הוא חבר תיאטרון הקאמרי החל משנת 1968 ומאז השתתף בהצגות רבות בתיאטרון ובהן: "חתונת הדמים" (בתפקיד החתן), "הסוחר מוונציה" (בתפקיד בסאניו, נסיך מרוקו ונסיך ארגון), "דון קרלוס" (בתפקיד דון קרלוס), "כטוב בעיניכם" (בתפקיד אורלנדו ומאוחר יותר בתפקיד ז'אק), "נערי ורדה'לה", "עוץ לי גוץ לי" (בתפקיד המלך), "שלוש אחיות" (בתפקיד סוליוני ומאוחר יותר בתפקיד וירשינין), "השחף", "יוליוס קיסר" (בתפקיד אנטוניוס), "יסורי איוב" (בתפקיד צופר הנעמתי), "נשות וינדזור העליזות" (בתפקיד ד"ר קאיוס), "סיבוב מסוכן", "היער", "רולטה צרפתית", "יאקיש ופופצ'ה", "אנריקו" (בתפקיד אורדולפו), "שיץ" (בתפקיד צ'רכס), "גם הוא באצילים" (בתפקיד המורה), "ענבי זעם" (בתפקיד קייסי), "חלום ליל קיץ" (בתפקיד תזאוס), "הקמצן" (בתפקיד מר ז'אק), "חפץ" (בתפקיד אדש ברדש), "אויב העם" (בתפקיד פטר סטוקמן), "קרום" (בתפקיד תוגתי), "אשכבה" (בתפקיד העגלון), "אמא קוראז'" (בתפקיד הכומר), "המלביש" (בתפקיד נורמן), "קוויאר ועדשים" (בתפקיד ריימונדו), "דמוקרטיה" (בתפקיד גינטר גיום), "המלט" (בתפקיד פולוניוס), "אמדאוס" (בתפקיד המלחין סאליירי), "מנהל הבית" (בתפקיד דייוויס), "כולם רוצים לחיות" (בתפקיד מלאך המוות), "הזאבים" (בתפקיד שניאור), "ציד המכשפות" (בתפקיד ג'ילס קוריי) ו"הנכד" (בתפקיד עמנואל).
כמו כן השתתף חזקיה בתפקיד אוסוולד בהצגה "רוחות" שהעלה תיאטרון פיטר פריי, בהצגה "אזרח העומד מעל כל חשד" במרכז התיאטרוני בנווה צדק וב"ברווז הפרא" של תיאטרון באר שבע. בשנת 2008 השתתף בהפקה של החוג לאמנות תיאטרון באוניברסיטת ת"א כשחקן אורח בהצגה "המלך ליר", בבימויו של יוסי יזרעאלי (בתפקיד ליר). בשנת 2021 השתתף חזקיה בהצגה "נוף" מאת הרולד פינטר בתיאטרון אלפא, בבימויו של אברהם עוז.
בקולנוע ובטלוויזיה
חזקיה השתתף במספר סרטי קולנוע ישראליים, ביניהם: "שרגא קטן", "חפיף"- סרט טלוויזיה לצידו של זאב רווח, "בחינת בגרות", "יהיה טוב סלומוניקו", "קשר הדבש" (מותחן פוליטי נבואי, במאי-יעוד לבנון, תסריט- אריה קרישק), "האסונות של נינה", "מעשייה אורבנית", "סיפור אהבה ארץ ישראלי", "אודות המוניטין", "רבין - היום האחרון", "החיים על פי אגפא", "העדות", "אבנים", "שחקנים" ועוד. בשנת 2000 דיבב את דמותו של הרעם בסדרת הילדים "הנימנומים" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2007 השתתף חזקיה בסרטם של שירה גפן ואתגר קרת, "מדוזות", זוכה מצלמת הזהב ב"פסטיבל הקולנוע בקאן". כמו כן השתתף במיני סדרה הטלוויזיונית "קו 300" ובסרט הקצר "בית שלישי".
חיים אישיים
נשוי לקרין (לוי) חזקיה, לשעבר מנחה ועורכת בתחום התיאטרון באוניברסיטה הפתוחה. בנו, עידו חזקיה, נשוי לשחקנית חני פירסטנברג.
בית הקברות הצבאי סן-סמפוריאן
בית הקברות הצבאי סן-סמפוריאן (באנגלית: St. Symphorien Military Cemetery) הוא בית קברות צבאי ממלחמת העולם הראשונה, השוכן בדרומה של בלגיה. הוא מראשוני בתי הקברות הצבאיים שהוקמו במלחמה זו. קבורים בו 513 חיילים, כמחציתם חיילי האימפריה הבריטית והיתר גרמנים.
ב-4 באוגוסט 2014 ערכה ממשלת בריטניה בבית הקברות אירוע זיכרון מרכזי לרגל מלאת מאה שנה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. האתר נבחר לארח את האירוע לפי המלצת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, שניתנה בשל ייחודו ההיסטורי והאסתטי של המקום.
הקמת בית הקברות
ב-23 וב-24 באוגוסט 1914 ניטש בבלגיה קרב מונס, הקרב הראשון במלחמה בין הצבא הבריטי לבין צבא הקיסרות הגרמנית. חיילי חיל המשלוח הבריטי החזיקו בקו הגנה ליד העיר מונס מול הארמייה הגרמנית הראשונה. הם לחמו היטב ובמיומנות והצליחו להסב לאויביהם אבדות כבדות, אך נאלצו לבסוף לסגת נוכח עדיפותם של הגרמנים במספר הלוחמים ובציוד.
לאחר הקרב נקברו חלליו משני הצבאות בבתי קברות אזרחיים באזור. בנובמבר 1915 החלו הגרמנים להעביר את גופותיהם לבית קברות שהקימו ליד הכפר סן-סמפוריאן, כארבעה קילומטרים מדרום-מזרח למונס. בעל הקרקע באתר סירב למוכרה, אך הסכים שתשמש כבית קברות צבאי ובלבד שלחללים הבריטים יינתן כבוד צבאי כמו לחללים הגרמנים. הגרמנים כיבדו בקשה זו. הם הקימו בבית הקברות שלוש אנדרטאות לחללים הבריטים, שהגדולה שבהן הוקדשה לכל חללי המלחמה. בית הקברות נחנך ב-6 בספטמבר 1917 במעמד מפקדים גרמנים בכירים - נסיך הכתר רופרכט מבוואריה ואלברכט, דוכס וירטמברג.
בית הקברות נמצא בידי הגרמנים עד לשביתת הנשק במלחמה. לאחריה נקברו בו גם חיילים בריטים וגרמנים שנהרגו בימי המלחמה האחרונים. בהמשך הוא נמסר לטיפולה של הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה.
מבנה בית הקברות
לבית הקברות מבנה ייחודי, השונה מאוד מאלו של מרבית בתי הקברות הצבאיים של מלחמת העולם הראשונה. הוא משתרע על פני שטח אליפטי, שחלקו הוא מישורי ובחלקיו האחרים מתנשאים חמישה תלים. על גבי שני התלים הגבוהים ביותר, שנוצרו עוד לפני המלחמה מעפר שנכרה במכרות פוספטים סמוכים, ניצבות אנדרטאות, ועל גבי שלושת האחרים ממוקמות חלקות קבורה.
בבית הקברות ניצבות חמש אנדרטאות: על גבי אחד התלים ניצבת אנדרטה בת שבעה מטרים מאבן אפורה, שהוקמה על ידי הצבא הגרמני, ועל תל אחר מולה הוצב לאחר המלחמה צלב ההקרבה (הניצב בכל בית קברות צבאי של האימפריה הבריטית). שלוש האנדרטאות האחרות הן קטנות יותר, ושתיים מהן משולבות בחלקות הקבורה.
החללים בבית הקברות
בבית הקברות נקברו 229 חיילי האימפריה הבריטית - מהם 65 אלמונים - ו-284 חיילים גרמנים. באחת החלקות קבורים בריטי וגרמני זה בצד זה. מצבות חללי האימפריה הבריטית עשויות בתבנית האחידה שנקבעה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. לעומתן המצבות לגרמנים כוללות מספר עיצובים שונים.
בבית הקברות טמונים שלושה חיילים, שהם ככל הנראה החלל הראשון מכוחות האימפריה הבריטית שנפל בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ושני חללי האימפריה האחרונים שנפלו במלחמה בחזית זו. הראשון הוא ג'ון פאר (John Parr), שנהרג ב-21 באוגוסט 1914. שני האחרים הם ג'ורג' אליסון (George Ellison) וג'ורג' פרייס (George Price), שנהרגו זמן קצר לפני שעת שביתת הנשק במלחמה - השעה 11:00 ב-11 בנובמבר 1918.
ברימור
ברימור (באנגלית: Barrymore) הוא שם משפחה.
בית הקברות הצבאי סן-סמפוריאן
החללים בבית הקברות
חלל אחר שנקבר באתר הוא מוריס ג'יימס דיס (Maurice James Dease), שנהרג בקרב מונס. הוא הבריטי הראשון שעוטר במלחמה בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הבריטי הגבוה ביותר, והראשון במלחמה זו שהעיטור הוענק לו לאחר מותו.
אמיר איל
אמיר איל (נולד ב-6 במרץ 1965) הוא איש עסקים ישראלי, יזם, רואה חשבון והבעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים.
ביוגרפיה
אמיר איל נולד וגדל בנתניה. את שירותו הצבאי עשה כקצין מודיעין ביחידה טכנולוגית מבצעית, לאחר סיום לימודי עתודאי באלקטרוניקה ומחשבים. תוך כדי שירותו הצבאי השלים תארים אקדמאים נוספים בחשבונאות ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב ולימודי המשך בחשבונאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. בוגר תוכנית מנהלים בכירים של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון ארצות הברית.
איל הוא בעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים ובכלל זה אילים קרנות נאמנות. מכהן כיו"ר אינפיניטי ויו"ר אילים, לצד בעלות על חברות השקעה שונות אחרות. מכהן בוועד המרכזי של לשכת רואי החשבון בישראל ומשמש כיו"ר ועדת הקשר של הלשכה ורשות שוק ההון במשרד האוצר. חבר ואיש הנהלה לשעבר בסניף הישראלי של ארגון YPO (ארגון מנכ"לים, יזמים ונשיאי חברות בינלאומי). חבר בוועדת ההיגוי של השקעות קרן GIF (קרן גרמניה-ישראל למחקרים), יו"ר לשעבר של אגודת ידידי האוניברסיטה הפתוחה, מרצה בנושאי שוק ההון במסגרות שונות, לרבות באקדמיה, ופרשן כלכלי באמצעי התקשורת. כיהן כדירקטור בחברה הציבורית לשעבר יקבי ברקן והשתתף כמשקיע בתוכנית הריאליטי "הכרישים" ששודרה בערוץ 10. כיהן בעבר כחבר הנהלה באגודת הידידים של ארגון "נא לגעת". מחזיק ב-10% מפטנט משחק הכדור "בוגולוג". בעברו שיחק כדורסל מקצועי החל מקבוצת הילדים ועד הבוגרים של מכבי נתניה.
בשנת 2021 חזר להשתתף בצוות המשקיעים בעונתה החמישית של התוכנית "הכרישים" של קשת וגיל הפקות לאחר שהשתתף בעונה השנייה.
מתגורר בהרצליה. נשוי לאיילת ואב לארבעה: אוריאן, אימבר , דביר ויהב
קריירה עסקית
עם שחרורו מהשירות הצבאי הצטרף כמתמחה בפירמת רואי החשבון קסלמן וקסלמן PWC. לאחר מכן הצטרף לחברת השקעות בתפקיד מנהל השקעות ואנליסט. הוא עבד בה שבע שנים והתקדם לתפקיד סמנכ"ל ושותף ברווחים. בהמשך הקים את חברת אינפיניטי גרופ בע"מ המאגדת מספר חברות העוסקות בתחומים שונים בשוק ההון. בשלהי 1997 הוקם אינפיניטי בית השקעות. בשנת 2005, בעקבות רפורמת בכר, הוקמה חברת הבת אינפיניטי ניהול השתלמות וגמל בע"מ. בשנת 2009, בעקבות זכייה במכרז ניהול כספי הפנסיה של עובדי חברת החשמל, הוקמה חברת אינפיניטי ניהול קופת גמל מרכזית לקיצבה בע"מ. בשנת 2010 הוקמה חברת אינפיניטי-אילים סוכנות לביטוח בע"מ העוסקת בביטוחי פרט. במהלך 2012 איל רכש את חברת ניהול קרנות הנאמנות של בנק יובנק שהייתה חברת הקרנות הבנקאית האחרונה שנמכרה במסגרת רפורמת בכר, ושינה את שמה לאילים קרנות נאמנות. בתחילת שנת 2013 איל רכש ומיזג את פעילות חברת ניהול התיקים של בנק ירושלים לאינפיניטי. במהלך השנים התרחבה הקבוצה למגוון פעילויות שונות ובתחומי השקעות שונים בהם נדל"ן לסוגיו, חברות הזנק בשלבים שונים, ועסקאות מימון גלובליות. הקבוצה מפעילה מעבדה פיננסית המפתחת יישומי פינטק ומכשירי השקעה מורכבים עבור מגוון לקוחות מסווגים/כשירים ואחרים.
גווילי
ראו גם
}}
זאוויה
זאוויה (נקרא גם: א-זאוויה; בערבית: الزاويه) היא עיירה פלסטינית בנפת סלפית בצפון הגדה המערבית, הממוקמת 15 ק"מ מערבית לסלפית, ו-24 ק"מ דרומית-מזרחית לקלקיליה. אוכלוסיית העיירה מורכבת מ -3 משפחות מרכזיות: "שוקר" (45%), "מוקדי" (30%) ו"רדאד" (20%). 5% הנותרים הם משפחות של פליטים פלסטיניים כמו "שמלאווי", "רבי", ו"יוסיף".
זאוויה מנוהלת על ידי מועצה מקומית שחבריה נבחרים כל ארבע שנים. העיירה קיבלה את הגדרתה העירונית הנוכחית בשנת 1996, על ידי הרשות הפלסטינית. ראש העיר הוא טאלב רדאד. בזאוויה קיימות שתי מרפאות, שני בתי ספר לבנים ושני בתי ספר לבנות. העיירה סגורה מארבעת צדדיה עם השלמת גדר ההפרדה במובלעת זאוויה.
היסטוריה
באמצע התקופה העות'מאנית, במאות ה-18 וה-19, השתייכה זאוויה לחבל הארץ שנקרא "ג'וֹרַת עַמְרַא" או "בילאד ג'מאעין," אזור החופף במידה ניכרת את נחלת שבט אפרים המקראית. אזור זה היה על התפר שבין הרי יהודה והרי השומרון, והוא סבל מחוסר יציבות פוליטית עקב הגירת שבטים ותחרות מתמדת בין משפחות תקיפות על גביית מיסים בשם השלטונות העת'מאניים.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בזאוויה הייתה אוכלוסייה של 396 נפש, 394 מוסלמים, ו -2 נוצרים אורתודוקסים. במפקד 1931 היו 513 תושבים מוסלמים אשר גרו ב-122 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה הייתה 720, כולה מוסלמית, ושטח הקרקע הכולל היה 11,516 דונם, כשמתוכו הוקצו 964 דונמים למטעים ואדמות השקיה, 2,055 לגידולי דגנים, ואילו 41 דונם סווגו כשטח בנוי.
בעקבות מלחמת העצמאות בשנת 1948, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עברה זאוויה משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B אך 70% מהקרקעות החקלאיות של הכפר סווגו כשטח C.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. ב-2004, עשרות תושבים נפצעו בעימותים עם כוחות צה"ל והמשטרה, בעת הפגנות נגד הקמת גדר ההפרדה באזור. א-זאוויה (יחד עם הכפרים דיר בלוט וראפאת) כותרה מכל צדדיה על ידי הגדר בתוך "מובלעת א-זאוויה", שהביאה להפרדת שליש מן האדמות השייכות לכפר, ניתק את היישובים א-זאוויה, דיר בלוט וראפאת מעיר המחוז והמרכז השלטוני שלהם, בעיירה סלפית, המהווה עורק חיים לאותם כפרים בתחום הבריאות, החינוך, התעסוקה וקבלת שירותים ממשלתיים. המובלעת מנותקת מכביש 5, ללא מתן פתרון תחבורה הולם. כן הביא תוואי הגדר לתפיסת עשרות דונמים של חלקות פרטיות ולעקירת מאות עצי זית, שמהווים מקור פרנסה למשפחות רבות בכפר. התושבים עתרו לבג"ץ נגד תוואי הגדר, ב-2006 נדחו העתירות על ידי בית המשפט העליון.
כלכלה
החקלאות היא התעסוקה הכלכלית העיקרית של העיירה, והיא כוללת זיתים, תאנים, שקדים, עדשים, וחיטה. יש למעלה מ-2,700 דונם של קרקעות המרכיבות את שטח השיפוט של זאוויה, מתוכם 900 דונם של שטח בנוי. הכבשים הם בעלי החיים העיקריים המגודלים בזאוויה. בנוסף יש תעשיות קטנות בעיירה, כגון תפירה, נגרות, ועבודות מתכת. בעיירה יש מעל 120 חנויות. האינתיפאדה השנייה צמצמה באופן דרמטי את ההכנסות מיצוא חקלאי לישראל ולירדן, והורידה את המחירים במחצית.
קיטון
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
בדיחי
בדיחי הוא שם משפחה יהודי ממוצא תימני.
אלכסנדר קרושלניסקי
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' קרושלניסקי (ברוסית: Александр Александрович Крушельницкий ; נולד ב-20 במאי 1992, סנקט פטרבורג, רוסיה) הוא שחקן קרלינג רוסי.
בוגר האוניברסיטה הלאומית הממלכתית לתרבות הגופנית, בריאות וספורט על שם לסגאפט.
ביוני 2017 הוא התחתן עם זוגתו ושותפתו למשחק, אנסטסיה בריזגאלובה, שיחד איתה זכה בשנת 2016 באליפות העולם בקרלינג לזוגות מעורבים. השניים זכו גם במדליית ארד המשחקים האולימפיים בשנת 2018 בתחרות הזוגות מעורבים, אך זו נלקחה מהם בשל פרשיית אימרוץ. ב-18 בפברואר 2018 קרושלניסקי נכשל בבדיקת סימום שנערכה לו ומצאה בדמו מלדוניום. לאחר בדיקה של מבחנה נוספת בית הדין לבוררות בספורט הודיע על תחילת הליכים פורמליים נגד הספורטאי, בין השאר הוחלט על העברת המדליה לידי הנבחרת הנורווגית וקורשלניצקי עזב את הכפר האולימפי.
מליחי
מליחי הוא שם משפחה יהודי ממוצא תימני.
טונדרה
טוּנְדְרָה, בגאוגרפיה פיזית, היא אזור בו הטמפרטורות נמוכות באופן קיצוני, עונות הגדילה של צמחים גדולים הן קצרות, וכתוצאה מכך גדילת העצים מוגבלת. המונח "טונדרה" מגיע משפתם של הסאמי, ומשמעותו "מישור נטול עצים", והיא למעשה סוג של ערבה.
קיימים שלושה סוגי טונדרה: טונדרה ארקטית, טונדרה אנטארקטית וטונדרה הררית. הצמחייה העיקרית בכל סוגי הטונדרה היא עשבים, טחבים וחזזיות.
עצים גדלים באזורים מסוימים של הטונדרה. קו הגבול האקולוגי בין הטונדרה והיער נקרא קו העצים (Timberline).
טונדרה ארקטית
הטונדרה הארקטית מופיעה בחצי כדור הארץ הצפוני הרחוק, מצפון לחגורת הטייגה. השם טונדרה מתייחס לרוב רק לאזורים בהם הרובד התת־קרקעי הוא קפאת־עד, או אדמה קפואה לצמיתות. (הוא עשוי גם להתייחס למישורים חסרי העצים, ואז גם צפון לפלנד יכלל). הטונדרה הקפואה כוללת אזורים נרחבים בצפון רוסיה וקנדה. האנשים המתגוררים בטונדרה הארקטית הם בדרך כלל רועי איילים נוודים.
בשל האקלים הקשה בטונדרה הארקטית, ידעו אזוריה ניצול מועט למרות עושרה במשאבים טבעיים כמו נפט ואורניום. בתקופה האחרונה החל הדבר להשתנות, ובאלסקה, רוסיה ואזורים נוספים החלה הטונדרה להיות מופרעת בשל התערבות אנושית.
טונדרה אנטארקטית
הטונדרה האנטארקטית מופיעה באנטארקטיקה ובכמה איים אנטארקטיים ותת אנטארקטיים, בהם איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ואיי קרגלן. אנטארקטיקה בעיקרה קרה ויבשה מדי מכדי לתמוך בצמחייה, ורוב היבשת מכוסה בשדות קרח. עם זאת, במספר חלקים ביבשת, במיוחד חצי האי האנטארקטי, יש קרקע סלעית. עליה ישנן כ־250 מיני חזזית, 100 מיני טחבים וכ־700 מיני אצות ימיות ויבשתיות החיות באזורים בהם יש סלעים חשופים ואדמה סביב קו החוף. שני צמחי פרחים של אנטארקטיקה נמצאים בחלקים הצפוניים והמערביים של חצי האי.
בניגוד לטונדרה הארקטית, הטונדרה האנטארקטית חסרת יונקים גדולים, בעיקר עקב בידודה הפיזי מיבשות אחרות. יונקים ימיים ועופות ימיים, בהם שחפים ופינגווינים מקננים באזורי החוף, ויונקים קטנים כמו ארנבים וחתולים נצפו באיים התת־אנטארקטיים.