cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זמנים קשים
סטטיסטיקה
כמו כן יוצא דיקנס נגד האפשרות של שימוש בסטטיסטיקה למטרות דיכוי ולהצדקת חלוקת העושר. דוגמה לכך קיימת בפרקים הראשונים ברומן, שם נשאלת סיסי על עקרונות כלכליים בסיסיים, והיא עונה "לעשות עבור אחרים כפי שהם יעשו עבורי", שאינה התשובה שהשואל ציפה לה. דיקנס רומז שחישובים של אחוזים וסטטיסטיקות גוברים על רגשי חמלה וסימפתיה.
פרסום הרומן
הרומן פורסם בהמשכים שבועיים במגזין Household Words בתקופה שבין 1 באפריל עד 12 באוגוסט 1854. המגזין נמכר היטב, והרומן פורסם בשלמותו באוגוסט אותה שנה. הרומן "צפון ודרום" של אליזבת גסקל, שעוסק בנושאים דומים לאלה של "זמנים קשים", פורסם אף הוא בהמשכים שבועיים במגזין.
הספר היה פופולרי ביותר כשפורסם לראשונה - הוא הכפיל את מכירות השבועון באותה תקופה. כיום "זמנים קשים" נשכח כמעט מהקאנון של דיקנס. חוסר הפופולריות שלו נובע מהפולמוס הפוליטי שברומן, ובניגוד לספרים האחרים של דיקנס בולט בו חוסר ההומור. סיבה נוספת לחוסר ההערכה לרומן היא שהוא נכתב לפרסום מדי שבוע, קצב מהיר מדי אף לסופר פורה כדיקנס.
עלילה
הרומן מחולק לשלושה חלקים שכותרותיהם נלקחו מתוך איגרת פאולוס אל הגלטים "כִּי אֶת־אֲשֶׁר יִזְרַע הָאָדָם אֹתוֹ יִקְצֹר" (פרק ו' פסוק 7). משמעות הפסוק הוא שלמעשי האדם בהווה יש השפעה ישירה על חייו בעתיד. כותרות הספרים הן "זריעה", "קציר" ו"אסיף", והן משמשות מוטיב החוזר לאורך הרומן.
ספר ראשון - זריעה
בפתיחת הרומן אומר מר גרדגריינד בקולו הסמכותי את המשפט "כעת, אני רוצה עובדות". גרדגריינד, מנהל בית ספר בעיר קוקטאון, הוא אדם של עובדות וחישובים. גרדגריינד שואל את סיסי, שאביה מטפל בסוסים בקרקס, מהי ההגדרה של סוס. סיסי אינה מצליחה להגדיר כהלכה, ובִּיצֶר, חברה לכיתה, עונה על השאלה באופן עובדתי ונכון. סיסי אינה מצליחה ללמוד בקלות, כשהיא נשאלת, עם שאר תלמידי כיתתה, אם הייתה מצפה את קירות חדרה בציורים של סוסים, היא בין אלה העונים בחיוב, וכאשר נשאלים תלמידי הכיתה בשנית, אם היו מניחים שטיח פרחוני על רצפת החדר, סיסי היא בין המעטים שעונים בחיוב ואף עומדת על דעתה. היא מצוּוָה אפוא להפסיק לשגות בדמיונות, שכן סוסים אינם מטפסים על קירות ופרחים אינם גדלים על הרצפה למרמס רגלי אנשים.
לואיזה ותומאס, ילדיו של מר גרדגריינד, מבקרים אחרי הלימודים בקרקס נודד המנוהל על ידי מר סְלִירִי. למבוכתם הרבה, הם נתקלים באביהם הכועס על כך שהם מבקרים בקרקס שהוא לדעתו מבצר של הבלים ודמיון שווא. לואיזה וטום חוזרים מדוכדכים לביתם.
ג'ושייה באונדרבי, המתואר כאדם חסר רגש לחלוטין, מתגלה כחברו הטוב של גרדגריינד. באונדרבי הוא תעשיין ובעל בתי חרושת עשיר המייצג את היוזמה ואת ההון. הוא אדם שעלה מאשפתות והצליח בזכות עצמו. הוא מרבה לספר על ילדותו הקשה, תיאוריו הדרמטיים מחרידים את אשתו החלושה של גרדגריינד. באונדרבי מתואר בחריפות כ"איש הכופה את הענווה ורודה בה".
גרדגריינד ובאונדרבי מגיעים לביתה של סיסי להודיע לה, שאינה יכולה להמשיך בלימודיה בבית הספר, מחשש להפצת רעיונותיה בכיתה. סיסי מספרת להם, שאביה נטש אותה כדי לאפשר לה ללמוד ולהתקדם בחיים בלעדיו. בנוכחותם של אנשי הקרקס מציע גרדגריינד לסיסי ברירה בין שתי אפשרויות, להמשיך לחיות בקרקס ולהפסיק את לימודיה, או להמשיך את חינוכה אך לנתק את קשריה עם עולם הקרקס. סיסי מחליטה לעזוב את הקרקס ונפרדת לשלום מחבריה הקרובים.
בבית משפחת גרדגריינד, משוחחים טום ולואיזה על רגשותיהם, אף שהם נראים עצורים ומודחקים. טום מביע מורת רוח על חינוכו, וגם לואיזה בוהה באח הבוערת, ומביעה אי שביעות רצון מילדותה. לואיזה חונכה באדיקות על עובדות, אך יכולתה לשקוע בדמיונות לא דוכאה כליל.
בינתיים, מר גרדגריינד רוצה לדבר עם לואיזה בתו על "הצעה עסקית" הנוגעת לה, אך אדישותה גורמת לו לבלבול ולתסכול. מדובר בעצם בהצעת נישואים מבאונדרבי, המבוגר ממנה בשלושים שנה. בעזרת סטטיסטיקות מוכיח גרדגריינד שהפרש בגיל בין בני זוג אינו גורר בהכרח נישואים קצרים או בלתי מאושרים. לואיזה מקבלת את הצעת הנישואים בפסיביות, באונדרבי נלהב מהסכמתה, אמה (מרת גרדגריינד) המומה כשהיא שומעת על כך, וסיסי מרחמת על לואיזה.
ספר שני - קציר
הספר השני נפתח עם בִּיצֶר ומרת ספרסיט, העובדים וגרים בבנק שבבעלות באונדרבי, ומשגיחים על המקום מפני פולשים וגנבים. לבנק מגיע ג'נטלמן צעיר ונמרץ ושואל על בתו של מר באונדרבי. האיש הוא ג'יימס הרטהאוס, אדם עצל שנכשל בכל משלח יד שניסה לעסוק בו, והוא משוטט ממקום למקום בחיפוש אחר עיסוק מעניין.
הרטהאוס מוצג בפני באונדרבי, החוזר ומספר לו סיפורים כמעט בלתי סבירים על ילדותו. הרטהאוס משועמם מהתעשיין המתרברב, אך נדהם מיופייה של לואיזה אשתו ומבחין במלנכוליה השורה עליה. אחיה של לואיזה, טום, שעובד אצל באונדרבי, הפך, למרות חינוכו הקפדני, לצעיר מרדני וחסר אחריות. טום בשטחיות האופיינית לו מתחיל לחבב את הרטהאוס כי בגדיו מוצאים חן בעיניו. טום מביע בגלוי את הבוז שהוא רוחש לבאונדרבי, והרטהאוס שנוכח במקום רואה בעניין את היחסים שבין השלושה.
מרת ספרסיט מבחינה ביחסי קרבה המתפתחים בין לואיזה והרטהאוס. היא רואה בעיני רוחה את לואיזה יורדת במורד מדרגות ענקיות, מטפורה לנפילתה המוסרית. היא יוצאת במעקב אחריהם, ותופסת אותם יחד, אך אף על פי שהרטהאוס מצהיר על אהבתו, לואיזה מגיבה באיפוק ואינה נעתרת לו. הם נפרדים, ומרת ספרסיט המרוצה מכך שהמעקב שלה חשאי, ממשיכה בעקבותיהם בהנחה שהם יפגשו שוב. היא נוסעת בעקבות לואיזה לתחנת הרכבת, אך לואיזה ממשיכה לבית אביה, ומרת ספרסיט מאבדת את עקבותיה. כשלואיזה מגיעה לבית אביה במצב נפשי קשה, היא מאשימה את אביה שלא אפשר לה לחוש את התמימות שבילדות, ובחינוכו הקפדני גרם לה לאבד את היכולת לבטא את רגשותיה. לואיזה מתמוטטת ונופלת חסרת תחושה לרגלי אביה.
ספר שלישי - אסיף
מרת ספרסיט מגיעה לביתו של מר באונדרבי ומספרת לו על תוצאות המעקב שלה, באונדרבי מגיב ברוגז ונוסע לבית משפחת גרדגריינד. מר גרדגריינד מנסה להרגיע אותו ומגלה לו שלואיזה לא בגדה בו. באונדרבי עדיין זועם ומתנהג בגסות אל כל הסובבים, כולל מרת ספרסיט על השקרים שהפיצה. הוא מציג אולטימטום ללואיזה שתחזור לביתו למחרת, אחרת נישואיהם מבוטלים. כשדרישתו לא מתקיימת חוזר באונדרבי לחיי רווקות.
בינתיים הרטהאוס נענה לדרישתה של סיסי ג'וּפּ לעזוב את קוקטאון ולא לשוב. מרת ספרסיט מביאה לפני באונדרבי חשודה נוספת בשוד הבנק, אישה זקנה שנראתה משוטטת ליד הבנק וליד בית באונדרבי. מתברר שזו אמו של מר באונדרבי, שגידלה אותו באהבה, וכל סיפורי הילדות העשוקה שלו היו בדויים. באונדרבי מפטר מיד את מרת ספרסיט בגלל התערבות-היֶתֶר שלה בענייניו הפרטיים.
לואיזה ומר גרדגריינד חושדים שטום שדד את הבנק והפליל את סטיבן בלקפול. סטיבן, שנעדר מקוקטאון ומחפש עבודה בשם בדוי, חוזר כדי להוכיח את חפותו. בדרכו חזרה הוא נופל לתוך בור עמוק באזור המכרה, אירוע אחרון בחייו חסרי המזל. הכפריים מחלצים אותו מהבור, אך הוא מת זמן קצר אחר כך.
לואיזה חושדת שטום הציע עזרה לסטיבן וקבע להיפגש איתו ליד הבנק, כך שהחשדות בגנבה ייפלו על סטיבן. מר גרדגריינד וסיסי אוחזים בדעה דומה, והם מחליטים למצוא את טום ולנסות להציל אותו. התוכנית של סיסי היא להיעזר בחבריה לקרקס ובמנהלו מר סְלִירִי. לואיזה וסיסי נוסעות לקרקס לפגוש את טום, הוא אינו מביע חרטה על מעשיו וטוען שהיה זקוק לכסף. מר סלירי מסכים לעזור לטום להגיע לליברפול, שם יוכל לעלות על ספינה השטה לאמריקה. אך החבורה מעוכבת על ידי בִּיצֶר, המשתוקק לקבל גמול על תפיסת העבריין. לתחינתו של מר גרדגריינד ולשאלתו האם אין לו לב, עונה בִּיצֶר בציניות שכמובן שיש לו לב, מחזור הדם אינו יכול לפעול בלעדיו. סלירי מסכים לקחת את טום יחד עם בִּיצֶר לבנק, אך כשהוא זוכר את יחסו הטוב של מר גרדגריינד לסיסי, הוא מערים על בִּיצֶר ומאפשר לטום לברוח לליברפול.
הפרק האחרון מפרט את גורלן של הדמויות ברומן. באונדרבי אינו מהסס לפטר את מרת ספרסיט על אף קשריה ב"חברה הגבוהה". היא חוזרת לגור עם דודתה ליידי סקאדג'ר, ושתי הנשים המרירות מתנהגות בעוקצנות זו אל זו. באונדרבי מת ברחוב מהתקף פתאומי, אחרי שבזבז את הונו בספקולציות. טום מת באמריקה, ולואיזה מקבלת ממנו מכתב לא גמור בו הוא מבקש את סליחתה. לואיזה מזדקנת לבד ואינה מתחתנת שנית. מר גרדגריינד זונח את ההשקפה התועלתנית, וזוכה ליחס של בוז מידידיו חברי הפרלמנט. רייצ'ל ממשיכה בחייה בעבודה קשה אך ביושר ובהגינות. סיסי, המסמלת את הניצחון המוסרי של הסיפור, מגדלת את ילדיה ללא החינוך הנוקשה של בית הספר בשיטת גרדגריינד, אלא עם חוכמת הילדות.
דמויות ראשיות
ברומן "זמנים קשים" אין גיבור ראשי. הביקורת על ספרי דיקנס טוענת שהעלילות המסובכות שבספריו, התרת הסיבוך שבעלילה בסוף הספר, וחלק מהדמויות מוצגות רק כדי לייצג את רעיונותיו של דיקנס. כל אלה באים בדרך כלל על חשבון ההתפתחות של הדמויות והצגתם בצורה אנושית.
מר תומאס גרדגריינד
תומאס גרדגריינד דוגל בתורת התועלתנות, הוא ייסד שיטת לימוד בעירו קוקטאון המבוססת על התועלתנות. התיאור שלו לאורך הרומן הוא כאדם "מעשי בהחלט", הוא שואף בקנאות לתכליתיות. הוא מייצג את הנוקשות של העובדות, הסטטיסטיקה ושאר הנושאים החומריים. רק אחרי התמוטטותה של בתו הוא מבין את חשיבותם של נושאים כמו שירה, סיפורת ודמיון, ושאלה אינם "שטויות הרסניות" כפי שסבר.
ג'ושייה באונדרבי
באונדרבי הוא שותפו לעסקים של גרדגריינד. הוא אדם נמלץ ומלא חשיבות עצמית הנוטה להטיף מוסר לאחרים ולהרצות באריכות. באונדרבי מעסיק רבים מתושבי העיר במפעליו, עלייתו מחוסר כול לדרגת איש עסקים עשיר ומצליח היא דוגמה למוביליות חברתית. הוא נושא לאישה את לואיזה, בתו של מר גרדגריינד, הצעירה ממנו ב-25 שנה, והם חיים בנישואים חסרי אהבה. דיקנס מפנה את עיקר חצי הביקורת לעבר באונדרבי, המתהדר בעליונות המוסרית של העשירים, אך לבסוף נחשף פרצופו האמיתי וצביעותו, והוא בא על עונשו.
לואיזה גרדגריינד/באונדרבי
לואיזה, בתו הבכורה של מר גרדגריינד, היא מרוחקת, מדחיקה את רגשותיה, וקרה. היא חונכה לוותר על רגשותיה, ומתקשה להביע את עצמה באופן ברור, כמו ילד היא אומרת שיש לה "מחשבות שאינן מסתדרות". לואיזה מתחתנת עם מר באונדרבי בצורה שקולה ומעשית, המסמלת את החינוך התכליתי שקיבלה, חינוך השם דגש על עובדות ומספרים. נישואיה הם אסון, והיא כמעט מתפתה לבגוד בבעלה עם ג'יימס הארטהאוס, אך מצליחה לעמוד בפיתוי.
סטיבן בלקפול
סטיבן בלקפול הוא אחד הפועלים, "ידיים עובדות", העובדים בבית החרושת של באונדרבי. חבריו לעבודה מכנים אותו "סטיבן הזקן", הוא עני שאינו דואג לעתידו. חייו קשים, הוא נשוי לאישה אשר כמעט תמיד שתויה, היא עוזבת את ביתם וחוזרת אליו לפי רצונה. יש לו קשר קרוב עם רייצ'ל, אחת הפועלות במפעל. הוא מפוטר אחרי ויכוח עם באונדרבי, אינו יכול למצוא עבודה בקוקטאון ונאלץ לחפש את פרנסתו במקום אחר. כשהוא יוצא מהעיר, הוא מואשם בגנבה שלא ביצע, וכשהוא בדרכו חזרה לעיר לטעון לחפותו, הוא נופל לתוך בור ונפצע קשה. הוא מת זמן קצר אחרי שמצליחים לחלץ אותו מהבור.
סטיבן הוא אדם ישר העומד על עקרונותיו, אינו מוותר על עמדתו המוסרית ואינו הולך אחר ההמון, מה שגורם לעימות בינו לבין סלקברידג' מהאיגוד המקצועי.
דמויות משנה
כמו הדמויות הראשיות, גם דמויות המשנה ברומן מייצגות את דעותיו של דיקנס. סיסי (ססיליה ג'וּפּ) היא התגלמות הדמיון והתקווה, אשר מדוכאת בבית הספר לפי שיטתו של מר גרדגריינד. סיסי שייכת למעמד הפועלים, ילדה המופיעה בקרקס אשר אביה נטש אותה, והיא נלקחת לביתו של מר גרדגריינד כדי לקבל חינוך.
בּיצֶר הוא תלמיד בכיתה שבה לומדת סיסי ג'וּפּ, הוא מתחנך על עובדות ולומד לפעול תמיד למען טובתו האישית. אחר כך הוא עובד בבנק של באונדרבי.
מרת ספרסיט היא אלמנה טיפוסית, אשר בעקבות מות בעלה נקלעה לסיטואציה כלכלית קשה, היא מועסקת אצל באונדרבי, אך נכונותה המוגזמת לשרת, יחד עם הסקרנות והתערבות-היתר שלה בענייני אחרים, גורמים לפיטוריה.
ג'יימס הארטהאוס, המופיע לראשונה בחלקו השני של הרומן, הוא ג'נטלמן מהמעמד הגבוה, התכונות המאפיינות אותו הן עצלות ואדישות. הארטהאוס מגיע לקוקטאון בתקווה להיבחר לפרלמנט בעזרתו של גרדגריינד.
דמויות נוספות ברומן הן: טום גרדגריינד - אחיה של לואיזה, סיניור ג'ופ - אביה של סיסי, מרת פגלר - זקנה מסתורית, סלקברידג' - מנהיג האיגוד המקצועי, מר סלירי - מנהל הקרקס, ומרת גרדגריינד - אשתו הנכה של תומאס גרדגריינד.
נושאים
דיקנס שם לו למטרה להביא לידיעת הקוראים את תנאי העבודה בבתי החרושת בערים התעשייתיות מנצ'סטר ופרסטון שבצפון אנגליה. כמו כן, רצה לקעקע את ההנחה ששגשוג כלכלי מקביל למוסריות, טענה שמנופצת ברומן בתיאור דמותו של באונדרבי, שהוא מפלצת מוסרית, ושל ג'יימס הרטהאוס האריסטוקרט הציניקן. דיקנס מבליט בספר את החשיבות של הדמיון ושחיי אדם אינם יכולים להצטמצם בעובדות וניתוחים סטטיסטיים. דוגמה לגישתו היא התיאור החיובי של מנהל הקרקס שאין לו עניין בעובדות.
דמיון לעומת עובדות
נושא זה מופיע כבר בתחילת הרומן, בדמותו של מר גרדגריינד הפרגמטי "המבצר של העובדות", ובית הספר לדוגמה שמנוהל לפי שיטתו, המלמד אך ורק עובדות. כל הנושאים הדורשים דמיון או אסתטיקה מסולקים מתוכנית הלימודים, והדגש מושם על אנליזה, הסקת מסקנות ומתמטיקה. אין מקום בבית הספר לנושאים שעיקרם יצירי הדמיון הכוללים ספרות בדיונית, שירה, מוזיקה ומופעים כגון הקרקס של סְלִירִי. גרדגריינד מתייחס לסלירי כאל שוטה, אבל סלירי מבין שבני אדם זקוקים גם לבידור בחייהם. חסרונות השיטה מתגלים בטום רודף התענוגות והמהמר, לואיזה שהיא חסרת נשמה גם בילדותה וגם כאישה נשואה, ובִּיצֶר שדבק בשיטתו של גרדגריינד בילדותו, הופך להיות מבוגר אנוכי וחסר רחמים.
התערבות-יתר, בילוש ומידע
התערבות בחיי אחרים גורמת לחיסולם של דמויות ברומן, כמו מרת ספרסיט ומר באונדרבי. באונדרבי בודה סיפורים על ילדותו, ומסווה את האמת על התבגרותו, המתגלה בסוף הרומן. הוא עצמו אינו תוחב אפו לחיי אחרים, אך מרת ספרסיט מגלה שלא בכוונה את סודו, שהאישה הזקנה והמסתורית היא אמו של באונדרבי, ושהוא שיקר לגבי מוצאו. באונדרבי חש עליונות על אנשי קוקטאון השקועים ביהירות בענייניהם. כך גם מרת ספרסיט, המתגאה בידיעותיה שהשיגה כתוצאה ממעקב אחרי אחרים. כל ה"מפקחים" ברומן מחוסלים בצורה זו או אחרת.
הגינות
נושא היושר וההגינות קשור לביקורת החברתית של דיקנס, שהוא הנושא העיקרי ביצירה. דיקנס מתאר את העשירים כמושחתים מבחינה מוסרית. לבאונדרבי אין נקיפות מצפון כלל, לדוגמה הוא מפטר את בלקפול בגלל החידוש שבדבר. הוא מתנהג ללא שמץ הגינות, יוצא מכליו לעיתים קרובות ומשקר בציניות לגבי ילדותו. הרטהאוס, ג'נטלמן בעל זמן פנוי רב, משול לקרחון שעלול לגרום להרס בלא כוונה, הוא מודה שאינו "מסוג האנשים המוסריים". בצד השני מצוי סטיבן בלקפול, שהוא פועל חסר כול אך בעל עקרונות מוסריים מוצקים, שומר על הבטחותיו ותמיד מתחשב באחרים. כמוהו גם סיסי ג'וּפּ.
תגובות ביקורתיות
הרומן, על אף שהיה לרב-מכר, זכה לביקורות מעורבות ממבקרים שונים. המבקר ג'ון ראסקין הצהיר ש"זמנים קשים" הוא הרומן המועדף עליו מבין ספריו של דיקנס, בזכות עיסוקו בבעיות חברתיות חשובות. לעומתו, תומאס מקולי כינה את הספר "סוציאליזם קודר" - לדעתו דיקנס לא הבין לגמרי את העקרונות הפוליטיים של תקופתו. גם ג'ורג' ברנרד שו מתח ביקורת על הספר ותיאר אותו כ"התקוממות נלהבת נגד הסדר התעשייתי של העולם המודרני". נקודה נוספת שהעלה שו היא שהספר אינו מתאר במדויק את פעולות האיגוד המקצועי, ואת דמותו של סלקברידג' הנואם הארסי כינה "פרי הדמיון של המעמד הבינוני".
מבקר הספרות פ. ר. ליביס, בספרו השנוי במחלוקת "The Great Tradition", מתאר את הספר כמשל עם מוסר השכל, ומעניק לו תואר של "יצירת אמנות", ושהוא הרומן היחיד של דיקנס הראוי לבחינה מדוקדקת.
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית בשם ימים קשים בידי אסתר כספי ויצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1970. ‬
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
בשנת 1915 עובד "זמנים קשים" לסרט אילם באותו שם.
שתי סדרות טלוויזיה נעשו על פי הרומן. הראשונה מיני-סדרה משנת 1977 בהפקת חברת הטלוויזיה הבריטית "גרנדה". בין המשתתפים בסדרה היו טימותי וסט בתפקיד באונדרבי ואדוארד פוקס בתפקיד הארטהאוס.
הסדרה השנייה משנת 1994 בהפקת ה-BBC בכיכובם של אלן בייטס בתפקיד באונדרבי, ריצ'רד אי גרנט בתפקיד הארטהאוס ובוב פק בתפקיד גרדגריינד. שתי הסדרות שודרו בישראל בערוץ הראשון.
מרטי באלין
מרטי באלין (באנגלית: Marty Balin; נולד כמרטין ג'רל בוכוולד, 30 בינואר 1942 - 27 בספטמבר 2018) היה זמר אמריקאי. נודע כסולן ומקים ג'פרסון איירפליין, חלוצת הרוק פסיכדלי מסן פרנסיסקו.
ביוגרפיה
באלין נולד בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית. עוד כנער רצה להיות אמן ומוזיקאי. ב-1962, שינה את שמו למרטי באלין והחל להקליט עם חברת התקליטים צ'לנג' רקורדס, הקליט את הסינגלים "אין אחת מלבדייך" ו"אני מתמחה באהבה" שנכשלו ולכן החל לעבוד עם אביו והתחתן. במקביל, השתתף בשנים 1963-64 יחד עם לארי ווארגו, ג'אן אליקסון וביל קולינס ברביעייה בשם "The Town Criers" אשר ניגנה פולק רוק.
באלין עזב את הלהקה פעמיים. ב-1971, הוא נפרד מהלהקה לשלוש שנים, והחל להקליט אלבום תחת ההרכב "Bodacious D.F". ב-1973, כאשר הפיק אלבום להרכב "Grootna", תרם שיר אחד, "קרוליין", ל"Dragon Fly"' אלבומה של להקת ההמשך לג'פרסון איירפליין, ג'פרסון סטארשיפ. באלין הצטרף לג'פרסון סטארשיפ ב-1975. ב-1978, לאחר מספר להיטים עיקריים עם ג'פרסון סטארשיפ, עזב פעם נוספת.
ב-1979 הפיק אופרת רוק בשם "Rock Justice", על כוכב רוק אשר הושם בכלא לאחר שלא הצליח לספק לחברת התקליטים להיט ראוי. הקלטות אופרת הרוק פורסמו בEMI, שבאלין הפיק אך לא השתתף בה. לאחר מכן, הועלה הרעיון שיפיק אלבום סולו משלו בחסות EMI.
ב-1981, הוציא לאור אלבום סולו שנקרא "Balin"' שממנו יצאו צמד להיטים, "לבבות" ו"גברת אטלנטה". וב-1983 יצא עם אלבום נוסף שנקרא "Lucky"' יחד עם EP ששוחרר ביפן בלבד, ששמו "שום כתף איננה". האלבום לא היה ברמת אלבומו הקודם, ולא שיחזר את הצלחת הקודם במצעדים, ובעקבות כך חוזהו עם EMI הגיע לקיצו.
בשנת 1985 חבר לפול קנטנר וג'ק קאסאדי ויחדיו הקימו את הלהקה KBC Band. וב-1989 בוצע איחוד עם רוב חברי להקת המקור, ג'פרסון איירפליין, אך זה הוכח כלא מוצלח.
באלין הקליט את אלבום הסולו השלישי שלו "Better Generation", ב-1991.
איחוד נוסף בוצע ב-1993 עם "ג'פרסון איירשיפ" יחד עם פול קנטנר. ואת אלבום הסולו הרביעי שלו הקליט ב-1997, שנקרא "Freedom Flight".
נפטר ב-27 בספטמבר 2018.
שמעון אברמוביץ וינוור
שמעון אברמוביץ וינוור (בפולנית: Szymon Abramowicz Winawer; 6 במרץ 1838 – 29 בנובמבר 1919) היה שחמטאי יהודי-פולני מוביל שניצח באליפות גרמניה בשחמט בשנת 1883.
ביוגרפיה
וינוור נולד בעיר ורשה בפולין. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, תחרות פריז בשנת 1867, זכה במקום השני המשותף עם וילהלם שטייניץ ואחרי איגנץ קוליש. הוא נשאר בין הטובים ביותר בעולם למשך 15 שנים. בשנת 1868 זכה וינוור בתחרות הבינלאומית הראשונה שנערכה בעיר הולדתו ורשה. וינוור ניצח בדו-קרב שנערך בסנקט פטרבורג מול האמן הרוסי שומוב בתוצאה 2–5. בשנת 1878 חילק וינוור את המקום הראשון בתחרות בפריז, עם יוהנס צוקרטורט בתוצאה (+14 =5 −3) לפני האמנים ג'וזף הנרי בלקברן וג'ורג' הנרי מקנזי אך לבסוף קיבל את המקום השני לאחר משחקי פלייאוף. בתחרות ברלין בשנת 1881 סיים במקום השלישי יחד עם מיכאל צ'יגורין. הישגו הטוב ביותר של וינוור היה מקום ראשון משותף עם שטייניץ בתחרות וינה 1882, שהייתה התחרות החזקה ביותר בהיסטוריה - עד אותה שנה. בשנת 1883 לא הצליח וינוור לנצח, אך מאוחר יותר בנירנברג הוא זכה במקום הראשון, וניצח את בלקברן שזכה במקום השני.
לאחר הפסקה ארוכה חזר וינוור לשחמט בשנות ה-90 של המאה ה-19, אך בעת ההיא כבר חלפו על פניו שחקנים צעירים כזיגברט טאראש ועמנואל לסקר. בדרזדן 1892 ובבודפשט 1896 הוא סיים במקום השישי. בשנת 1896 הפסיד בדו-קרב לדוד ינובסקי 5-2. בתחרות הבינלאומית האחרונה בה השתתף, מונטה קרלו 1901, מלאו לו כבר 61 שנים, והוא לא נמנה עם הזוכים בפרסים. וינוור המשיך לשחק בתחרויות גם בשנות ה-60 שלו ובמהלך הקריירה הארוכה שלו התמודד עם כל גדולי השחמטאים של השליש האחרון של המאה ה-19, מאדולף אנדרסן ועד לסקר. היריבות המתמשכת עם בלקברן נמשכה בין השנים 1870 ל-1901, והם נפגשו במשחקים תחרותיים בחמישה עשורים שונים.
בשנת 1896 ניצח וינוור את שטייניץ בתחרות בנירנברג במשחק מצוין: 1. ה-4 ה-5 2. ד-4 ה:ד-4 3. מה:ד-4 פג-6 4. מה-ה-3 פו-6 5. פג-3 רב-4 6. רד-2 0-0 7. 0-0-0 צה-8 8. רג-4 ר:ג-3 9. ר:ג-3 פ:ה-4 10. מהו-4 פו-6 11. פו-3 ד-6 12. פז-5 רה-6 13. רד-3 ח-6 14. ח-4 פד-5 15. רח-7+ מח-8 16. צ:ד-5 ר:ד-5 17. רה-4 ו-6 18. ר:ד-5 ו:ז-5 19. ח:ז-5 פה-5 20. ז-6 ושחור נכנע.
אינה גורביץ'
ביוגרפיה
גורביץ' נולדה בשם אינה טקאצ'נקו למשפחה יהודית בעיר אודסה שבברית המועצות. בגיל צעיר החלה לשחק כדוריד וכדורסל, אך עד מהרה החלה להתמקד בכדורסל. בגיל 14 עברה לדנייפרופטרובסק ושיחקה בקבוצת הכדורסל המקומית. בהיותה בעיר זו נישאה, ובגיל 20 הייתה לאם. לאחר הלידה חזרה לשחק כדורסל, וב-1989 עברה לשחק בדינמו קייב. במדי קבוצה זו זכתה באליפות ברית המועצות ב-1991, וב-1992 זכתה עמה באליפות חבר העמים והעפילה לגמר גביע אירופה לאלופות. ב-1991 גם זומנה לשחק במדי נבחרת ברית המועצות באליפות אירופה בכדורסל נשים שנערכה בתל אביב, אך נופתה ממנה ברגע האחרון. לאחר פירוק ברית המועצות נחלשו הקבוצות במדינות שהרכיבו אותה, והשחקניות העדיפו לשחק במדינות אירופאיות אחרות. גורביץ' ובעלה החליטו לעבור לישראל, והיא הצטרפה לקבוצת הפועל עמק הירדן, במעמד של שחקנית זרה.
לאחר שתי עונות בקבוצה, ועוד עונה בבני יהודה, בסיומה השתקעה סופית בישראל כעולה חדשה, הגיעה בשנת 1996 לאחת הקבוצות הבכירות ביותר בישראל באותה תקופה, אליצור חולון. היא שיחקה בקבוצה זו במשך חמש עונות, בהן זכתה באליפות אחת ובשני גביעים. בעונת עברה לאנדה רמת השרון, ובשתי העונות בהן שיחקה בה זכתה עמה בדאבל. ב-2003 עברה ליריבתה המושבעת של אנדה, אליצור רמלה, במדיה שיחקה במשך שבע עונות, במהלכן זכתה בארבע אליפויות ובשלושה גביעים, אך גם ירדה עמה לליגה השנייה בסוף עונת.
גורביץ' ידועה כקלעית טובה מכל הטווחים. המלחמה שלה על כל כדור והיכולת שלה לבצע מהלכים שמכריעים משחקים הקנו לה תדמית של בלתי מנוצחת. גם בגילאים המבוגרים בהם שיחקה הייתה אחת השחקניות הבולטות בקבוצתה. בסוף עונת, החליטה אליצור רמלה שלא להחתימה לעונה נוספת. עם זאת, גורביץ' בת ה-42 לא פרשה מכדורסל, והיא עדיין משחקת בקבוצה בת של המועדון, בליגה הארצית, בה היא משמשת גם כמאמנת. בנוסף, מאמנת גורביץ' את קבוצת הנערות של אליצור רמלה, וכן משמשת כמורה לחינוך גופני.
מומנט התמד
מומנט ההתמד של מסה (ידוע גם בשמות מומנט אינרציה, או מסה זוויתית) מתאר את היחס בין המומנט המופעל על הגוף לבין התאוצה הזוויתית שאותה יפתח הגוף סביב ציר הסיבוב (בדומה לתנועה קווית, שם המסה מתארת את היחס בין הכוח הפועל על הגוף לתאוצת הגוף).
מומנט ההתמד הוא תכונה של גוף עבור ציר סיבוב מסוים - אין משמעות לביטוי "מומנט ההתמד של הגוף" ללא ציון הציר סביבו הוא מחושב או נמדד.
הגדרה מתמטית
כאשר:
הסבר אינטואיטיבי
כדי לסובב כדורסל על חוד מחודד צריך להשקיע הרבה פחות מאמץ מאשר כדי לסובב כדור באולינג באותה מהירות. באופן דומה- יותר קל לעצור כדורסל מסתובב מאשר כדור באולינג שמסתובב באותה מהירות. ההסבר לתופעה הוא שהמסה של כדור הבאולינג הרבה יותר גדולה. וזו משפיעה על השינוי ב"מהירות סיבוב" של גוף מסוים על ציר. אותו הגורם נקרא "מומנט התמד".
ניתן להגיד באופן כללי, שאם לשני גופים צורה וממדים זהים אזי הגוף בעל המסה הגדולה יותר יהיה גם בעל מומנט ההתמד הגדול יותר לכן קל יותר לסובב כדורסל (מאשר כדור באולינג הזהה לו) שהוא בעל מומנט התמד קטן יותר.
בנוסף, למשקולת, אשר רוב משקלה מרוכז בקצוות, מומנט ההתמד גדול יותר מאשר למשקולת כדורית באותו המשקל. לכן קל יותר לעצור משקולת כדורית מסתובבת מאשר את המשקולת הראשונה שמסתובבת על ציר. ובאופן כללי ניתן להגיד שמומנט ההתמד תלוי לא רק בצורה אלא גם בהתפלגות המסה. כלומר, 2 גופים בעלי אותה מסה שבאחד חלק מהמסה רחוקה יותר מציר הסיבוב יהיה בעל מומנט התמד גבוה יותר (כמו המשקולת שאינה כדורית).
את שני הקריטריונים הנ"ל (גודל המסה, וההתפלגות שלה) ניתן לראות מתוך ההגדרה.
ישנן מכוניות צעצוע רבות שניתן להתחיל להסיע אותן והן ממשיכות לנסוע מעצמן. בתוך המכונית נמצא גלגל מתכת כבד יחסית (גלגל תנופה). גלגל זה הוא בעל מומנט התמד גדול (יחסית) ולאחר שמתחילים להסיע את המכונית הוא מתחיל להסתובב וכשעוזבים אותה הוא ממשיך להניע. מומנט ההתמד הגבוה שלו מונע ממנו להאט במהירות (האטה שנגרמת תמיד בגלל כוח החיכוך) וכך המכונית ממשיכה לנסוע.
הסבר איכותי ושימושים
השימוש הבסיסי ביותר במומנט התמד הוא:
כאשר:
ולכן נוסחת המומנט בתנועה מעגלית שקולה לחוק השני של ניוטון בתנועה בקו ישר: מכאן רואים שככל שנפעיל מומנט כוח גדול יותר על הגוף כך נקבל תאוצה זוויתית גדולה יותר. תאוצה זוויתית זו תתקבל ביחס ישר כאשר I הוא קבוע היחס.
הסבר
הנוסחה עבור חישוב מומנט התמד של גוף מסוים היא:
כאשר: במקרה הבדיד (מספר סופי של חלקיקים נקודתיים בעלי מסה מוגדרת לכל אחד) ניתן להשתמש בנוסחה:
חישוב מומנט התמד של גוף מורכב
עבור חישוב מומנט התמד של גוף כללי ("מסובך") המורכב ממספר גופים נדרש לבצע:
סכום מומנטי ההתמד
סכום מומנטי ההתמד למערכת צירים ישרת זווית איננו מושפע מהכוון של הצירים אלא רק ממיקום מוצא הצירים.
כאשר:
מומנטי התמד של גופים שונים, סביב ציר הסיבוב
כאשר:
קרן וולפסון (יצחק וולפסון)
קרן וולפסון (באנגלית: The Wolfson Foundation) המבוססת בממלכה המאוחדת, היא קרן ציבורית, שהוקמה על ידי לורד יצחק וולפסון ב-1955 במטרה לתמוך בפרויקטים באמנות, חינוך, מחקר, מדע וטכנולוגיה ובריאות. בנו עמד בראשות הקרן במשך שנים רבות עד פטירתו בשנת 2010. כיום עומדת בראש הקרן בתו של לאונרד,.
קיימת קרן וולפסון נוספת של זאב וולפסון, המבוססת בארצות הברית ותומכת, בין היתר, בפרויקטים של עבודה קהילתית לאברכים.
מפעולות הקרן בבריטניה
חוץ מתמיכה בפרויקטים קטנים הקרן תומכת במוסדות המשקיעים בנושאים הנ"ל. היא הקימה את באוקספורד,  בקיימברידג',  באוניברסיטת דרהאם, שבעיר  ב-2001. במספר אוניברסיטאות נוספות נמצאות מעבדות למחקר ע"ש וולפסון.
מפעולות הקרן בישראל
בישראל השקיעה הקרן בפרויקטים בתחומים שהוזכרו לעיל רבות. מכספי הקרן הוקם בית חולים וולפסון, היכל שלמה, מעבדות ובניינים באוניברסיטה העברית, הטכניון, מכון ויצמן למדע ואוניברסיטת ת"א. נציגות הקרן בארץ ממוקמת בבית הספר לכלכלה, הפקולטה למדעי החברה שבאוניברסיטת ת"א.
שיטת אלבאום
שיטת אלבאום היא שיטה פסאודו-מדעית הוליסטית לאבחן ולטפל באדם. על פי השיטה מתרחש תפקוד אפקטיבי כאשר קיימים איזון, השלמה ושילוב בין ארבע מערכות התפקוד המרכזיות לאדם: המערכת הגופנית, המערכת הרגשית, המערכת הקוגניטיבית והמערכת החושית - תחושתית. השיטה נכללת בתחום הרפואה האלטרנטיבית ושייכת למקצועות הטיפול. שיטת אלבאום מתמקדת בקשיי תפקוד, בהפרעות קשב ובקשיי למידה תוך עבודה המשלבת טיפול בגוף ותנועה, מוטוריקה, רגש וקוגניציה. המטופלים מתקשים במיומנויות שונות (חברתיות, רגשיות, לימודיות, תפקודיות ואחרות) והתוצאה היא פגיעה בכישורי החיים ואיכות החיים שלהם. השיטה מקדימה אבחון לכל טיפול במטרה לזהות את ה"תחנה המרכזית" המהווה את הציר שעליו נשענת הבעיה המשליכה על מגוון התפקודים הפגועים.
היסטוריה
ממציא ומייסד השיטה משה אלבאום, הלך לעולמו בשנת 2014. בילדותו סבל מקושי תפקודי בשרירי העיניים שהפריע לו לראייה ולתפקוד בלימודים, לכן חווה קושי להשתלב במערכות החינוך השונות (למד בארגנטינה עד גיל 10) ונשאר פעמיים בכיתה א' ופעמיים בכיתה ד', ולרוב היה נענש ומבודד משאר הילדים. אלבאום תיאר את עצמו כילד חולני וחלש, השינוי חל כשעלה ארצה עם משפחתו שהתיישבה בקיבוץ חמדיה. אז החל להכיר את עולם הספורט, הוא נהג לשחות בכל יום ארבעה קילומטרים ובגיל 25 הכיר את עולם הקראטה. לאחר מספר שנים עבר תאונת דרכים קשה, בה נפגע בחוליות הצוואר, בעודו מתאושש מהתאונה, למד שיאצו, רפלקסולוגיה, וביואורגונומי. בעקבות הידע הגופני שצבר בעברו, יחד עם הכלים החדשים שרכש, שיקם עצמו לתפקוד מלא. לאחר מכן הפך למאמן ומטפל והפיץ את סיפורו ואת דרכו השיקומית-טיפולית.
בשנת 1989 מכר את זכויותיו על השיטה, ובשנת 2003 ירד מהארץ. מאז שנת 2009 מיכל שפר מיכאלי היא הבעלים של שיטת אלבאום ומפתחת שיטת אלבאום המחודשת. שפר מיכאלי חידשה וממשיכה לחדש את השיטה המקורית, כאשר הסירה תכנים והעמיקה את הבסיס המדעי של השיטה.
הבסיס התאורטי של השיטה
השיטה מושפעת מגישתו של יונג ושואבת במובנים מסוימים מגישתו של אלפרד אדלר, ומבוססת על מגוון תאוריות מתחומי הפסיכולוגיה והטיפול.
ציר מנחה לרקע התאורטי של השיטה:
אבחון וטיפול באמצעות השיטה
השיטה מתאימה לאבחון ולטיפול מגיל ינקות ועד הגיל השלישי. כיום מרבית המטופלים בשיטה הם ילדים. בגילאים צעירים המערכות הפיזיולוגיות והרגשיות נמצאות בתהליך התגבשות, ועל כן ניתן ביתר קלות להשפיע עליהן. על כן זיהוי נכון שנעשה בזמן עשוי לספק פתרון לקשיי תפקוד ולמנוע את היווצרותה של פגיעה בכישורי החיים. טיפול נכון ימנע התפתחות והחמרה של קשיים תפקודיים, זאת תוך חיזוק ארבע המערכות המרכזיות לאדם ואת הקשרים ביניהן.
הגישה הטיפולית של שיטת אלבאום עובדת על חיזוק דימוי עצמי שנפגע, מסייעת בגיבוש זהות, בזיהוי ותגובה לגבולות, מעניקה סיוע בהתמודדות חברתית ומציעה אסטרטגיית למידה ועבודה. הטיפול במבוגרים מציע הכוונה והעצמה אישית, איזון גוף-נפש, התמודדות של מוטוריקה ויציבה מושפעות גיל, הפרעה לעיבוד התחושתי, גיבוש מטרות, ניהול זמן, התמודדות עם שינויים ומשברי חיים, יצירת קשרים אינטימיים, חרדה, העלאת ביטחון עצמי ועוד.
האבחון ב"שיטת אלבאום" מתחלק לארבעה שלבים:
חלוקה לארבע אינטליגנציות
לפי "שיטת אלבאום" קיימים באדם ארבעה סוגי אינטליגנציה מרכזיים. בעיה או חוסר מסוים באחת האינטליגנציות הללו עשויה להתבטא בקושי בתפקוד חיי היום יום.
ארבע האינטליגנציות המרכזיות הן:
הכשרה
הסמכה לטפל בשיטת אלבאום ניתנת לבוגרי התוכנית לאחר שעברו והצליחו בלימודי השיטה הפרקטיים והתאורטיים, עברו תהליך אישי כמתבקש בכל הסמכה קלינית והתנסו בפרקטיקום בליווי אישי.
מכללת אלבאום היא המכללה היחידה הרשאית ללמד את השיטה ולהעניק תעודת הסמכה למטפלי השיטה.
מכללת אלבאום
למכללת אלבאום שלושה סניפים: בתל אביב, בחיפה, ובעמק חפר.
טיפול בקהילה
משנת 1991 ועד היום המטפלים משתלבים במרכזי אבחון ומוסדות טיפול וחינוך שונים:
גני ילדים, מרכזי הכנה לכיתה א', בתי ספר, מתנ"סים, עמותות טיפוליות, בתי אבות, בקופות החולים כחלק ממערך הרפואה המשלימה. בנוסף, רבים ממטפלי השיטה עצמאיים בעלי קליניקות פרטיות הפרושות ברחבי הארץ.
ביקורת
מבקרי השיטה טוענים כי לא ניתנת הכשרה מעמיקה ומספקת למטפלים באמצעות השיטה, וכי פרצות בחוק הישראלי מאפשרות לאנשים רבים לעסוק בטיפול זה ללא פיקוח של מוסד ממשלתי או אגודה מקצועית מוכרת, וללא הכשרה מתאימה (למשל להשתמש במרכיבים מתוך הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי ללא הכשרה בפסיכותרפיה). גם מייסד השיטה, משה אלבאום העיד כי הוכשר בעיקר באמנויות לחימה וטיפולים אלטרנטיביים (שיאצו, ביו-אנרגיה ורפלקסולוגיה).
נטען כי בהנחות היסוד של השיטה מבית היוצר של משה אלבאום יש שימוש במושגים שאינם מתחום הרפואה הקונבנציונלית ואינם מבוססים מדעית, כגון "אינטליגנציה אנרגטית". בשיטת אלבאום המחודשת, לעומת זאת, נזנחה כליל ה"אינטליגנציה האנרגטית" והונח הבסיס התאורטי מדעי לשיטה.
עד כה לא נערך מחקר מדעי מקיף לבדיקת יעילות השיטה; מחקר כזה מתחיל להתנהל רק במהלך השנים האחרונות, והטענות על יעילותה מתבססות על מחקרים שמצאו תוצאות חיוביות או מעורבות באשר ליעילות שיטות ותרגילים תנועתיים שונים המהווים מרכיבים ב"שיטת אלבאום".
האבחון על פי השיטה ספג בעבר ביקורת על כך שאינו נערך על ידי אנשי המקצוע שהוכשרו לכך ורשאים לעסוק בו על פי החוק (פסיכולוג, פסיכיאטר או נוירולוג), ושאינו עומד בקריטריונים הסטנדרטיים לאבחון הפרעת קשב וריכוז ולקויות למידה על פי ספרי האבחנות ICD או DSM. עם זאת, יש לשים לב שהמאבחנים בשיטת אלבאום אינם מאבחנים ואינם מצהירים על אבחון לקויות או הפרעות המוגדרות ב-DSM. מכללת אלבאום שמה דגש על הכשרת מאבחנים בתוכנית לימודים מקיפה המיועדת לבוגרי השיטה ולמטפלים מנוסים.
בית קנדה
בית קנדה (באנגלית: Canada House) הוא מבנה בכיכר טרפלגר, בלונדון שבאנגליה.
היסטוריה
הבניין נבנה בין 1824 ל-1827 על פי תכנונו של האדריכל רוברט סמירק, שתכנן גם את בניין המוזיאון הבריטי. במקור שימש הבניין את מועדון יוניון (Union Club) ואת קולג' הרופאים המלכותי. ב-1923 רכשה ממשלת קנדה את הבניין והפכה אותו לבית הנציבות העליונה שלה (מוסד דומה לשגרירות) בבריטניה.
הבניין שופץ בשנת 1993 ונפתח מחדש על ידי המלכה אליזבת השנייה בשנת 1996.
כיום משמש הבניין את נציבות קנדה בבריטניה, המשלחת הדיפלומטית של קנדה לממלכה המאוחדת (נציגויות של מדינות חבר העמים בבריטניה מכונות "נציבות" ולא "שגרירות").
בבניין מתקיימים הרצאות, כנסים ומפגשים, וב"גלריית בית קנדה" מוצגות תערוכות אמנות קנדית. במקום גם ספרייה של יוצרים קנדיים ומידע אודות קנדה.
שטוג סימן 4
שטורמגשיץ 4 (בגרמנית: Sturmgeschütz IV) או בשמו המקוצר שטוג 4 (Stug 4), היה תותח סער/משחית טנקים גרמני ששירת במלחמת העולם השנייה.
פיתוח
השטוג 4 פותח על ידי חברת קרופ הגרמנית, לדרישת הוורמאכט לתותח סער מתקדם. שטוג 4 נבנה על שלדת הפאנצר סימן 4 וכלל מספר שינויים קלים לעומת קודמו שטוג סימן 3. מדצמבר 1943 עד מאי 1945, חברת קרופ בנתה 1,108 יחידות של שטוג 4, והסבה עוד 31 טנקי פאנצר 4 שנפגעו בקרב לשטוג 4.
שטוג 4 שירת בעיקר ביחידות רגלים, ונודע כמשחית טנקים מצוין, במיוחד בחזית המזרחית.
במוזיאון בפולין נמצאים שני תותחי סער שטוג 4 היחידים ששרדו את המלחמה.
ראו גם
שטוג סימן 3
פלאח מוסטפא בכיר
פלאח מוסטפא בַּכִּיר (באנגלית: Falah Mustafa Bakir) הוא פוליטיקאי כורדי שכיהן כשר החוץ של הממשלה האזורית של כורדיסטן בין שנים 2004–2019.
בכיר מחזיק בתואר ראשון באנגלית וספרות מאוניברסיטת מוסול, במאסטר במדעי הפיתוח מאוניברסיטת באת' (הנמצאת בבאת', שבדרום-מערב אנגליה) וכן השלים לימודי "ניהול בכיר" בבית הספר ללימודי ממשל על שם קנדי ( John F. Kennedy School of Government ) שבאוניברסיטת הרווארד.
קריירה פוליטית
בכיר שירת ב-1996–1999 כקצין יחסי חוץ של המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, ב-1999 מונה לסגן שר החקלאות, תפקיד בו החזיק עד 2002, עת מונה ליועץ בכיר לראש הממשלה נצ'ירוואן בארזאני עד 2004. הוא היה קצין תיאום ויועץ צבאי ל-CPA (ראשי תיבות: Coalition Provisional Authority) וכן לכוח הבינלאומי המוצב בארביל משנת 2004.
ב-2004 מונה בכיר לשר החוץ של ממשלת המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית שבכורדיסטן, שחולקה בין המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית לאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן מאז 1996.
עם הקמת הממשלה הכורדית המשותפת ב-2006, הקים בכיר את המחלקה הכורדית ליחסי חוץ וכיהן כשר החוץ שלה. מאז נבחר כל שנה מחדש לתפקיד ברציפות עד ל-2019. במהלך כהונתו התרחבו הקשרים הדיפלומטיים של כורדיסטן העיראקית עם ממשלות שכנות ועם ארגונים ברחבי העולם.
בכּיר הוא מרצה אורח באוניברסיטת סלאח א-דין (בכורדית: Zankoy Selaheddîn-hewler) שבארביל.
משפחה
בכיר נשוי ואב לארבעה ילדים. הם מתגוררים בארביל שבכורדיסטן העיראקית.
סטיב רודויי
סטיב רודויי (באנגלית: Steve Rodway; נולד בעיר קיימברידג'שייר, הממלכה המאוחדת ), ידוע גם כמוטיב 8, הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי, תקליטן וטכנאי קול בריטי.
רודויי ידוע בהפקת רמיקסים רבים לסינגלים של אמנים שונים, דוגמת אירייז'ר, ספייס גירלז, רוברט פאלמר, פאלפ ופט שופ בויז. במרוץ השנים, הוציא לאור גם סינגלים מקוריים פרי עטו דוגמת "Rockin' for Myself", "Break The Chain" ו-"Searching For The Golden Eye". העבודה המוכרת ביותר של רודויי היא הפקת השיר הבריטי לאירוויזיון 1996, "Ooh Aah... Just a Little Bit" מאת ג'ינה ג'י. השיר הגיע למקום השמיני בתחרות ולמקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי במשך מספר שבועות רצופים.
קריירה
רודויי החל את קריירתו המוזיקלית כזמר ליווי, מתופף וקלידן של הזמר בילי אושן. לאחר עבודתו, ייסד חברת תקליטים עצמאית בשם "Nuff Respect Records", להפקת סינגל בכורתו, "Rockin' for Myself". במהלך שרמיקסים שלו הושמעו רבות במועדוני לילה, רודויי חתם חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "האחים וורנר", כדי להוציא את הסינגל בהוצאה מחודשת, לאחר שהקודמת לא הצליחה מסחרית. ההוצאה החדשה הגיעה למקום ה-18 במצעד הסינגלים הבריטי תוך שבוע מצאתה. לאחר הוצאת השיר, רודויי החל גם לפתח רמיקסים לשירים של אמנים מפורסמים. הרמיקס "Listen to the Music" של האחים דובי הגיע למקום ה-37 במצעד המוזיקה בבריטניה. הסגנון הייחודי של רודויי, הביא להצלחתו בתחום מוזיקת המועדונים. בשנת 1997, הוציא לאור את הרמיקס "Addicted to Love" של רוברט פאלמר. הרמיקס זכה לנתון השמעות גבוה מאוד באירלנד ובבריטניה. רודויי הקליט גם רמיקס של "Wannabe" של הספייס גירלז, שכן זכה להצלחה מסחרית גבוהה מאוד.
עיריית תל אביב-יפו
עיריית תל אביב-יפו היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר תל אביב-יפו. ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית תל אביב-יפו בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.
לפני קום המדינה
בשנת 1825 הרב רפאל יהודה מנחם לוי המכונה יהודה מרגוזה הקים את קהילת יהודי יפו בשליחות רבני ירושלים, כדי לקבל את פני העולים לרגל בנמל יפו. הרב כיהן כמנהיגה של הקהילה וכרבה מטעם כל העדות עד מותו בשנת 1879.
בשנת 1863 יזם הרב יהודה מרגוזה את "ועד העיר ליהודי יפו" שהיה הוועד הציבורי הראשון בארץ שלא על בסיס עדתי-קהילתי ובו היו שותפים ספרדים ואשכנזים יחד. ועד זה היה ממונה על ענייניה הדתיים והחברתיים של הקהילה היהודית של יפו. מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-19 החל להעביר הוועד את סמכויותיו בהדרגה לעיריית תל אביב-יפו ולמועצה הדתית של תל אביב, עד שחדל להתקיים במאי 1939.
בשנת 1887 הוקמה השכונה היהודית הראשונה מחוץ לתוואי חומות יפו, נווה צדק, ובעקבותיה שכונות נוספות. בשכונות פעלו ועדים שנבחרו באסיפות כלליות של התושבים. הוועדים היו וולונטריים, ואמנם התושבים קיבלו עליהם את מרותם, אך לא היה להם שום תוקף חוקתי, שכן השכונות היהודיות היו כולן שכונות של העיר יפו.
בשנת 1917, קרוב לתום מלחמת העולם הראשונה, נכבשה ארץ ישראל על ידי האימפריה הבריטית מאת האימפריה העות'מאנית. המדינאי היהודי-בריטי לורד הרברט סמואל מונה כ הבריטי על ארץ ישראל, שתפקידו לימשל על ארץ ישראל מטעם האימפריה הבריטית.
ב־11 במאי 1921 חתם הנציב העליון על "פקודת מועצת עיריית תל אביב". הפקודה קבעה את עצמאות תל אביב על ידי כך שהפרידה אותה מיפו (אם כי בנושאים מסוימים, כמו אישור התקציב השנתי, הייתה עדיין כפופה לעיריית יפו), וקבעה את גבולותיה. הצו שעליו חתם הנציב העליון הרברט סמואל, הגדיר את גבולות המועצה, וכך נכנסו לתל אביב שכונות נוספות. כמו כן הוקמו שכונות חדשות אשר הסתפחו אף הן לתל אביב ותושביהן נתווספו לכלל המצביעים.
שלוש שנים לאחר מכן, ב־24 בינואר 1924, נערכו הבחירות הראשונות למועצת העיר. בבחירות אלה היו מספר מועמדים לכל שכונה לפי מספר תושביה. עוד הוחלט שבעלי זכות ההצבעה יהיו אזרחי תל אביב מזה חצי שנה לפחות, בני 20, המשלמים מסי עירייה בסכום של 50 גרוש מצרי לשנה. לעומת זאת נקבע כי הזכות להיבחר תוענק רק לאזרח שמלאו לו 24 שנים, הדובר עברית. תוצאות הבחירות היו כדלקמן:
שאר הנבחרים היו נציגי השכונות, ובסך הכל היו במועצה 41 חברים – 18 מתל אביב עצמה ו־23 מהשכונות החדשות. נוסף לכך נבחר אחד העם לחבר כבוד – החבר ה־42 של המועצה (ממלא מקום). ישיבת המועצה הראשונה התקיימה ביום 31 בינואר 1924 ובה נבחרו מאיר דיזנגוף למשרת ראש העירייה, וכסגניו מונו ד"ר בן ציון מוסינזון, מנהל גימנסית הרצליה, ודוד בלוך בלומנפלד מסיעת הפועלים. על אף שסיעת הפועלים זכתה למספר הקולות הרב ביותר, סיעתו של דיזנגוף, סיעת המרכז, קיבלה את מנדט המועצה והיא הרכיבה את הקואליציה.
ב־12 בינואר 1934 פורסמה פקודת העיריות, ובה תל אביב הוכרזה כעיר, והמועצה כעירייה. כמו כן בוטלו כל הסעיפים הפרוצדורליים שקשרו את תל אביב לעיריית יפו, ותושבי תל אביב איבדו את זכות ההצבעה לעיריית יפו.
תקופת מדינת ישראל
בשנת 1949 אוחדו הערים תל אביב ויפו במסגרת איחוד רשויות מקומיות, ומאז שתי הערים מתנהלות כיישות אחת.
בשנת 1984 עמדה העירייה בפני פשיטת רגל לאחר שצברה חובות של 4 מיליארד שקל.
מבנה אדמיניסטרטיבי
מנגנון עיריית תל אביב כולל כ־7,000 עובדים (מספר שאינו כולל עובדי עמותות ועובדי קבלן) המועסקים באגפי העירייה השונים ומנהלותיה. בראש המנגנון עומד מנחם לייבה, מנכ"ל העירייה.
בשנת 2016 הוקם מינהל קהילה, תרבות וספורט בעיריית תל אביב-יפו, המינהל הוקם לטובת העצמה קהילתית בתוך חלקי העיר, חיבור ושיתוף גופים עירוניים לטובת מתן מענה נרחב לצורכי התושבים.
תקציב
תקציב העירייה עמד בשנת 2011 על 4.65 מיליארד ש"ח. מהם 790 מיליון בתב"ר (תקציב בלתי רגיל).
תקציב העירייה הכולל בשנת 2022 עומד על 7.7 מיליארד ש"ח, מהם התקציב הרגיל עומד על 5.840 מיליארד וותקציב הפיתוח מסתכם ב-1.93 מיליארד ₪.
תקציב העירייה מתפרסם באתר האינטרנט של עיריית תל אביב-יפו.
רובעי העיר
שטחה המוניציפלי של תל אביב-יפו מחולק ל־9 רבעים מנהלתיים:
חלוקה זו של רובעי העיר השתנתה עם השנים ואינה חופפת הגדרות חלוקה אחרות של העיר כגון ועדות התכנון באגף ההנדסה או אזורי החנייה של העיר.
ראש העירייה
בראש הפירמידה הפוליטית של עיריית תל אביב-יפו עומד ראש העירייה, הנבחר אחת לחמש שנים בבחירות אישיות. במקביל לבחירת ראש העירייה, נבחרים בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת חברי מועצת העיר, המתמודדים ברשימות שונות שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות בפוליטיקה הלאומית. ראש העירייה, בדומה לראש ממשלה, נזקק לתמיכת רוב של חברי המועצה שנבחרה, ועל כן ירכיב בדרך כלל קואליציה עירונית ליצירת רוב במועצת העיר, אשר יעניק לו גיבוי וחופש פעולה לניהול ענייני העיר. בכירי רשימות הקואליציה מתמנים על פי רוב לסגניו, אוחזים בתיקים נושאיים שונים של אחריות לניהול ענייני העיר, ומהווים יחד עם ראש העירייה את "הנהלת העירייה" – היא ה"קבינט" המוניציפלי. יתר חברי המועצה שאינם חברי הנהלה, פועלים בוועדות השונות, המורכבות מאנשי רשימות שונות מן הקואליציה והאופוזיציה.
מועצת העיר
מועצת העיר תל אביב-יפו מונה 31 חברים, והיא עוסקת בחקיקתם של "חוקי העזר העירוניים" בשטחים המונציפלים של העיר.
2018–2023
הרכב המועצה ה-21 שנכנסה לתפקידה ב-20 בנובמבר 2018:
2008–2013
הרכב המועצה ה-19:
קואליציה: תל אביב אחת (5), רוב העיר (3), כח לגמלאים (3), הירוקים (2), יהדות התורה–המפד"ל (2), הליכוד (2), ש"ס (2), צדק חברתי (1), יאפא – רשימת תושבי יפו (1) (נכנסה לקואליציה ב-27 בספטמבר 2012). בסך הכל 21 חברים בקואליציה העירונית.
אופוזיציה: עיר לכולנו (5), מרצ (3) (פרשה מהקואליציה ב-26 ביוני 2012), לתת לִחיות (2) (פרשה מהקואליציה ב-22 במאי 2011). בסך הכל 10 חברים באופוזיציה העירונית.
2003–2008
קואליציה: תל אביב אחת (4), כח לגמלאים (6), מרצ (5), הירוקים (4), הליכוד (3), ש"ס (3), יהדות התורה (2), תמורה {זהר שביט} (1), המפד"ל (1). בסך הכל 29 חברים בקואליציה העירונית.
אופוזיציה: שינוי {רון לוינטל} (1), זכות הציבור לדעת – גילה הרץ (1). בסך הכל 2 חברים באופוזיציה העירונית.
פרסים עירוניים
עיריית תל אביב-יפו מחלקת מדי מספר שנים 16 פרסי עידוד והוקרה לאישים ראויים בתחומי פועלם. תדירות חלוקת הפרס משתנה לפי סוג הפרס. מתוך 16 הפרסים העירוניים, שלושה ממומנים על ידי קרנות חיצוניות, וה-13 הנותרים ממומנים מתקציבה של העירייה. פרסים נוספים שחולקו: פרס איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית, ע"ש ד"ר משה איינהורן (מ-1966).
כרטיס דיגיתל
"דיגיתֵל" הוא כרטיס התושב של העיר תל אביב-יפו, שבו מחזיקים למעלה מ-200 אלף מתושבי העיר. כרטיס העיר מציע הטבות ומידע אישי, בהתאם לתחומי העניין של התושב. מועדון דיגיתל הוקם בשנת 2013, לשם חיזוק הקשר של העירייה עם תושבי העיר. הכרטיס מאפשר למחזיקו לקבל שירותים ומידע בדואר אלקטרוני, ב-SMS ובאזור האישי המותאם לו לפי מקום המגורים, תחומי עניין, מצבו המשפחתי ועוד. השירות מציע פעילויות מוזלות ושירותים ממוקדים לרווחת התושבים. כמו כן, ניתנים שירותים עירוניים מקוונים, באמצעותם ניתן לבצע פעולות מהבית ללא המתנה בתור ומבלי להגיע לעירייה.
הקמת המערך
תל־אופן הוא שירות שיתוף אופניים של העירייה לבאי העיר המאפשר שכירת אופניים ואופניים חשמליים לזמן קצר.
מערך השכרת האופניים העירוני הוקם בשנת 2011 וזכה להיקפי שימוש גבוהים.
רחובות העיר מלאים בתנועת מכוניות והעיר פקוקה מאוד, גם חנייה קשה מאוד למצוא בעיר תל אביב. כחלק מהניסיונות לפתור את העניין העירייה מעודדת שימוש באופניים שתופסים פחות מקום בנפח התנועה ופחות חניות. מיזם תל־אופן מאפשר לאנשים לשכור אופניים בתחנת איסוף אחת, להגיע איתם לתחנת איסוף אחרת ושם להחזיר אותם.
ביטול המערך
בשנים האחרונות חלה ירידה הדרגתית בהיקף השימושים, עקב התפתחות שוק האופניים והקורקינטים החשמליים והשיתופיים.
חוזה הפעלת המערך היה אמור להסתיים בינואר 2021, ולאור התמורות שחלו בהיקפי השימוש, ועקב התפתחות שוק האופניים והקורקינטים החשמליים והשיתופיים, הוחלט להקדים את סיום ההתקשרות במספר חודשים, והפעילות הופסקה על ידי העירייה, החל מחודש אוגוסט 2020.
היערכות העירייה בקורונה
עם פרוץ מגפת הקורונה במרץ 2020 נערכה העירייה במתכונת חירום כדי לתת מענה, מבחינת העירית, לתושבים. וכך הוקמו מרכזים עירוניים לבדיקות קורונה, פורסמו נתוני תחלואה ונפתחו מוקדי מידע
הסיירת לביטחון עירוני (סל"ע)
העירייה מפעילה את הסיירת לביטחון ושיטור עירוני (סל"ע). תפקיד הסיירת הוא להגביר את תחושת הביטחון האישי של תושבי העיר ובעלי העסקים הפועלים בה. הסיירת פועלת בכל ימות השבוע, לאורך כל היממה, בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל, הפיקוח העירוני ומשל"ט המצלמות באגף הביטחון ושירותי החירום.
מוקד שירות 106 פלוס מרכז את הפניות ומנתב אותן אל הסיירת או אל המשטרה בהתאם לאופי הפנייה.
סיירת פועלת מכוח סמכות העירייה בפקודות העיריות ונושאי פעילותה הוגדרו בתקנות העיריות (שמירה, אבטחה וסדר ציבורי ברשות מקומית), התשע"ב - 2011 כדלהלן:
ב-5 באוגוסט 2023 נפל בעת מילוי תפקידו סייר של היחידה חן אמיר בפיגוע ירי ברחוב מונטפיורי בתל אביב לאחר שחתר למגע מול המחבל, לאחר מאמצי החייאה ממושכים מת מפצעיו בבית החולים איכילוב.
צמחים טורפים
מאפיינים
בטבע קיימים מעל 600 מינים של צמחים טורפים, ואליהם נוספו בתירבות עוד מאות זנים, שהם פרי הכלאות וטיפוח המבוצעים על ידי חובבי צמחים טורפים. למרות ריבוי סוגי הצמחים הטורפים, יש להם כמה תכונות משותפות:
מערכות הלכידה
ככלל, המלכודות של הצמחים הטורפים מתפתחות תמיד מהעלים, בין אם הן תוספות לעלה או שינוי אבולוציוני שלו. העלים מבצעים הן את תהליך ההטמעה (פוטוסינתזה) והן את תהליך לכידת הטרף. רבים נוטים לחשוב בטעות שהמלכודות הם בעצם הפרחים של הצמח. למעשה, אחד המאפיינים של צמחים טורפים הוא עמוד פריחה גבוה המתנשא הרחק מן המלכודות. המלכודות של הצמחים הטורפים עשויות להיות אקטיביות - בהן ניתן להבחין בתנועה של הצמח, או פסיביות - בהן הצמח לא זז והחרק נלכד בעצמו. נהוג לחלק את המלכודות לארבעה סוגים עיקריים, לפי מנגנוני הלכידה:
מלמלה
מַלְמָלָה היא אריג עדין, דק ושקוף המשמש לתפירת שמלות, לבנים, וילונות ועוד.
השם מלמלה נלקח מהתלמוד הבבלי.מלמלת פשתן נקראת סינדון.
היסטוריה ומקור
בשנת 1289 סיפר מרקו פולו בספרו "מסעות" שמקורה של המלמלה במוסול שבעיראק משם נלקח גם שם הבד באנגלית(muslin). הנוסע הפורטוגלי דוארט ברבוסה תיאר את המלמלה הבנגלית בתחילת המאה ה-16. הוא הזכיר כמה סוגים של בד, כגון estrabante (sarband), mamona, fugoza, choutara, ו- sinabaka. כיום, סוגים שונים של מלמלה מיוצרים במקומות רבים ושונים, כולל דאקה, בנגל, (כיום בנגלדש) שנחשבת למקור המלמלה.
הבד הובא לאירופה מהודו במאה ה-17 ומאוחר יותר ייצרו בד מלמלה גם בסקוטלנד ובאנגליה, ובתחילה נארגה בעבודת יד.
המלמלה הפכה פופולרית מאוד במאה ה-18 בצרפת ולבסוף התפשטה על פני ארצות רבות בעולם המערבי.
שימושים
למלמלה יש שימושים שונים במגוון תחומים.
תפירה ועשיית שמלות
כאמור, המלמלה משמשת לתפירה של שמלות. בנוסף, תופרים משתמשים פעמים רבות במלמלה כ"בד טיוטה" על מנת למנוע טעויות על בד יקר יותר. כמו כן משתמשים בה בתור גיבוי או בטנה לשמיכות ולכן ניתן למצוא אותה בגדלים שונים באגף השמיכות בחנויות.
קולינריה
למלמלה שימושים שונים בקולינריה. למשל, המלמלה יכולה לשמש ככלי לסינון בעת הכנת קווה פיג'יאני מסורתי. היא משמשת גם להפרדה בין הדבש והשעווה בעת רדיית הדבש. שימוש נוסף של מלמלה בקולינריה הואי סינון של יינות בעת המזיגה לקנקנים או בקבוקים.
המלמלה יכולה לשמש להפרדת נוזלים ממחית. לדוגמה: בהכנת מיץ תפוחים מכניסים את מחית-התפוחים לשקית העשויה מלמלה על מנת שהנוזלים יטפטפו לכלי. שימוש נוסף הוא מיצוק מזון המכיל נוזלים. למשל: בהכנת גבינה ביתית, שמים את הגבינה בשקית מלמלה ומוחצים בין שתי לבנים כדי להיפטר מהנוזלים שעדיין נשארו בגבינה. בנוסף, מלמלה היא הבד שעוטף את הבארברק - עוגת פירות מסורתית שאוכלים בליל כל הקדושים באירלנד.
תיאטרון וצילום
מלמלה לרוב משמשת בתור בד הרקע בתיאטרון. הבד יכול להיות שקוף או צבוע, בזכות זה הוא נותן את האווירה הנכונה לסצנה המסוימת. משום שהבד נצבע בצורה טובה למדי, מרבים להשתמש בו לסצנות לילה. כשהוא מתייבש הוא מקבל צורה גלית והחזרת האור מהמשטח, מדמה אותו לשמי הלילה. אחת הטכניקות הנפוצות לטיפול וצביעת משטחים רכים נסמכת על תכונת המלמלה להתכווץ אחרי טיפול בתרסיס-צבע.
בצילום, משתמשים במלמלה למסכים כחולים או ירוקים זולים צבועים מראש או עם צבע לטקס (מדוללים במים).
כמו כן משתמשים במלמלה לרקעים של דיוקנים פורמליים. הרקעים האלו בדרך כלל מצוירים בתבנית מופשטת.
בראשית תקופת הסרט האילם ועד שנות העשרה המאוחרות של המאה ה-20, לא הייתה לאולפני הקולנוע התאורה הדרושה כדי להאיר את הסצנות אשר אמורות להיות בתוך מבנה, לכן רוב הסצנות האלו צולמו בחוץ ומעל התפאורה תלו בד מלמלה גדול לפיזור האור.
רפואה
גאזה ממלמלה שמשה בתור תחבושת בערכת העזרה הראשונה של החיילים האיטלקים בזמן מלחמת העולם הראשונה. כיום מנתחים משתמשים בגאזה בנוירוכירורגיה בשביל לעטוף מפרצת שבגלל גודלה או צורתה אי אפשר לנתח אותה או כלי דם תוך-גולגולתיים בסיכון לדימום. המחשבה מאחורי זה היא שהגאזה מחזקת את העורק ומסייעת במניעת קרע.
תעופה מוקדמת
מהרייט פלייר המקורי הועברה לצאצאי האחים רייט. לכבוד חגיגות ה-100 לטיסתם של האחים רייט, נשלפה פיסת בד המלמלה כדי להשתמש בה בשחזור את המטוס, אך לאחר שנבדקה נמצאה בלתי מתאימה. המשימה של שיחזור הבד הוטלה על 3 חברות שונות - אחת לייצור החוטים, אחת לאריגה עצמה ואחת לגימורים.
לק
משתמשים בבד מלמלה לציפוי הכרית עליה מניחים את הידיים בזמן צביעת לק על הציפורניים.
גנות
גַּנּוֹת הוא מושב באזור המרכז, השייך למועצה אזורית שדות דן (שם קודם: עמק לוד).
היסטוריה
היישוב הוקם לראשונה בשנת 1950 על ידי קבוצת חיילים משוחררים, אך ניסיון התיישבות זה נכשל.
היישוב הוקם רשמית ב-י' בחשון תשט"ז, 1955 על ידי חברת רסקו, שקלטה ליישוב תושבים מכל רחבי הארץ, על אדמת אל-יהודיה (אל-עבאסיה). המושב משתרע על פני שטח של כ-500 דונמים ומתגוררים בו כיום כ-450 תושבים. למרות השתייכות המושב לאיחוד החקלאי, ובדומה ליישובים כפריים רבים במרכז הארץ, רוב תושבי גנות עוסקים בעבודות חוץ ובמקצועות חופשיים, וחקלאות אינה ההכנסה העיקרית במקום. במקום נמצאים, בין השאר, אולם אירועים, חווה לרכיבה טיפולית, ועוד.
שמו של היישוב לקוח מפסוק בספר ירמיהו ("...ונטעו גנות ואכלו את פריהן") (ירמיהו פרק כ"ט, פסוק כ"ח).
בסמוך ליישוב נמצא מחלף גנות הקרוי על שמו, המחבר את כביש 1 (כביש ירושלים - תל אביב) עם כביש 4 (כביש אשדוד - חיפה). עוד בסביבת המושב: פארק אריאל שרון, לשעבר "מזבלת חירייה".
Reverence
Reverence (בעברית: יראת כבוד) הוא אלבום הבכורה של להקת Faithless הבריטית. "Salva Mea" ו-Insomnia" היו 2 סינגלים מתוך האלבום שזכו להצלחה רבה במצעדים וברחבות המועדונים. האלבום יצא לראשונה באפריל 1996 ויצא שוב באוקטובר באותה שנה בגרסה שכללה את "Irreverence" - דיסק נוסף ובו רמיקסים לשירי האלבום.
סגנון מוזיקלי
האלבום זכה להכרה בעיקר בשל 2 הסינגלים "Salva Mea" ו-Insomnia" שהפכו ללהיטים במצעדי המוזיקה האלקטרונית ורחבות המועדונים, אך באלבום עצמו ניתן למצוא מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים. השיר "Don't Leave" שיצא כסינגל הוא בלדת טריפ הופ שבה מתארחת הזמרת פאולין טיילור. "Angeline" היא בלדת רוק נוספת, המושרת על ידי חבר הלהקה, ג'ימי קאטו. בשיר "Flowerstand Man" מתארחת הזמרת דיידו ארמסטרונג, אחותו של רולו, הדמות המרכזית בלהקה. למעשה, זהו השיר הראשון שהקליטה הזמרת, בטרם פרצה בקריירת סולו. האלבום מסתיים בשיר "Drifting Away" - המשלב בין שירת אופרה ומוזיקת אמביינט.
תומאש ברדיך
תומאש ברדיך (בצ'כית: Tomáš Berdych; נולד ב-17 בספטמבר 1985) הוא טניסאי צ'כי. בשיאו (18 במאי 2015) דורג רביעי בעולם בדירוג סבב ה-ATP. זכה ב-13 תארים ביחידים ו-2 בזוגות.
ברדיך, הגיע לשלב הגמר באליפות וימבלדון (2010) ולשלב חצי הגמר, ביתר שלושת טורנירי הגראנד סלאם. הוא זכה ב-12 טורנירים בסבב היחידים, ובשני טורנירים בסבב הזוגות.