cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלוטוכרונולוגיה
גלוטוכרונולוגיה מבוססת על ההנחה שקצב שינוי של מילים השייכות לקבוצת המילים הבסיסיות והשימושיות בשפה הוא קבוע. ההשראה לשיטה הייתה תיארוך פחמן-14. היום ניתן להשוות אותה לשיטת השעון המולקולרי לתיארוך התפצלות מינים באבולוציה.
גלוטוכרונולוגיה, ובאופן כללי האפשרות לתיארוך של שינויים בשפה על-פי מידע בלשני בלבד (ללא מידע היסטורי או ארכאולוגי), שנויות במחלוקת ביותר בקרב בלשנים, ורבים רואים בהן שיטות פסבדו-מדעיות.
לעיתים קרובות משתמשים במונח "לקסיקו-סטטיסטיקה" (Lexicostatistics) במקום גלוטוכרונולוגיה, אך שימוש זה אינו מדויק. לקסיקוסטטיסטיקה היא שם כללי לכל תהליך המשתמש בניתוח סטטיסטי של אוצר המילים (הלקסיקון) של השפה.
השיטה של סוואדש
מוריס סוואדש ערך רשימה של מילים בסיסיות (מילות ליבה), שכללה שמות גוף (אני, את/ה, אנחנו), חלקי גוף (ראש, יד), גופים שמימיים (שמש, ירח), חיות (ציפור, כלב), פעלים המתארים פעולות בסיסיות (אכילה, הליכה), מספרים (אחד, שתיים), צבעים וכו'. סוואדש הניח שמילים אלה אינן תלויות תרבות ואפשר יהיה למצוא אותן בכל שפה. כמו כן, הוא הניח שהיות שהמילים האלה נמצאות בשימוש תדיר, נדיר שהן יוחלפו על ידי מילים מושאלות. הרשימה המקורית, שפורסמה ב-1952, כללה 200 מילים; היא הוחלפה ב-1955 ברשימה של 100 מילים.
על סמך קצב השינוי של כמה זוגות שפות שהיסטוריה שלהן מוכרת, העריך סוואדיש שהשפות מתרחקות זו מזו בקצב של 14 מילים (מתוך רשימת ה-100) ב-1000 שנים.
ביקורת
השיטה המקורית של סוואדיש נדחתה על ידי רוב הבלשנים.
ההתנגדות העיקרית היא להנחה המובלעת בשיטה, שקצב השינוי הוא קבוע ואחיד. מחקרים מראים שקצב השינוי בפועל שונה מאוד בין שפות שונות: לדוגמה, קצב השינוי של איסלנדית הוא כ-4%, בעוד קצב השינוי של השפה-האחות נורווגית ספרותית הוא כ-20%. בנוסף, אירועים היסטוריים וחברתיים משמעותיים נוטים לגרום לשינויים חד-פעמיים מהירים בשפה.
הלן גרלי בראון
הלן גרלי גרלי (באנגלית: Helen Gurley Brown; 18 בפברואר 1922 – 13 באוגוסט 2012) הייתה סופרת, מוציאה לאור ואשת עסקים אמריקאית. היא הייתה העורכת הראשית של מגזין קוסמופוליטן במשך 32 שנים.
ביוגרפיה
גרלי נולדה ב-18 בפברואר 1922 בגרין פורסט, ארקנסו, בתם הצעירה של קליאו פרד (לבית סיסקו; 1893–1980) ואיירה מרווין גרלי. אביה מונה לנציב ועדת הציד והדגים של ארקנסו. לאחר בחירתו לבית המחוקקים של מדינת ארקנסו עברה המשפחה לליטל רוק, ארקנסו. הוא מת בתאונת מעלית ב-18 ביוני 1932.
בשנת 1937, גרלי, אחותה הגדולה מרי אלון (לימים גב' אלפורד; 1917–1997), ואמם עברו ללוס אנג'לס, קליפורניה. כמה חודשים לאחר המעבר, מרי חלתה בפוליו. בעודה בקליפורניה, הלן למדה בבית הספר התיכון הפוליטכני ג'ון ה. פרנסיס.
לאחר סיום לימודיה של גרלי, עברה המשפחה לוורם ספרינגס, ג'ורג'יה, היא למדה סמסטר אחד בטקסס סטייט קולג' לנשים ולאחר מכן חזרה לקליפורניה כדי ללמוד בקולג' וסיימה את לימודיה ב-1941. בשנת 1947, קליאו ומרי עברו לאוסאז', ארקנסו, מולדתה של קליאו, בעוד גרלי נשארה בלוס אנג'לס.
לאחר שעבדה בסוכנות וויליאם מוריס, תאגיד המוזיקה של אמריקה וסוכנויות הכישרונות של סם ג'אפה, עבדה גרלי עבור סוכנות הפרסום פות', קון ובלדינג כמזכירה. המעסיק שלה זיהה את כישורי הכתיבה שלה והעביר אותה למחלקת הקופירייטינג, שם היא התקדמה במהירות והפכה לאחת מקופירייטרי המודעות בעלי השכר הגבוה ביותר במדינה בתחילת שנות ה-60. ב-1959 היא נישאה לדייוויד גרלי, שלימים הפך למפיק סרטים ידוע.
הוֹצָאָה לְאוֹר
ב-1962, ספרה של גרלי "סקס והנערה הרווקה" פורסם ב-28 מדינות, ונשאר ברשימות רבי המכר במשך יותר משנה. בשנת 1964 הספר שימש השראה לסרט בעל אותו השם בכיכובה של נטלי ווד. ב-1965, גרלי הפכה לעורכת הראשית של קוסמופוליטן, אז מגזין ספרותי שנודע בתוכן בעל גוון גבוה, והמציאה אותו מחדש כמגזין עבור אשת הקריירה הרווקה המודרנית. בשנות ה-60, גרלי הייתה חסידה מוצהרת של חופש מיני של נשים וביקשה לספק לנשים מודל לחיקוי במגזין שלה. היא טענה שנשים יכולות לקבל הכל – "אהבה, סקס וכסף". כתוצאה מהסברה שלה, נשים זוהרות וממוקדות אופנה כונו לפעמים "בנות קוסמו". עבודתה מילאה חלק במה שמכונה לעיתים קרובות המהפכה המינית.
ב-1997, גרלי הודחה מתפקידה כעורכת קוסמופוליטן בארצות הברית והוחלפה על ידי בוני פולר. כשעזבה, קוסמופוליטן דורגה במקום השישי בדוכני העיתונים, ובשנה ה-16 ברציפות, דורגה במקום הראשון בחנויות הספרים בקמפוסים בקולג'ים. עם זאת, היא נשארה בהוצאה לאור של הרסט ונשארה העורכת הבינלאומית של כל 59 המהדורות הבינלאומיות של קוסמופוליטן עד למותה ב-13 באוגוסט 2012.
בקוסמופוליטן
בשנת 1965, עברה גרלי לתפקיד העורכת הראשית של מגזין קוסמופוליטן והייתה בתפקיד זה עד 1997. גרלי שינתה את המגזין והפכה אותו ממגזין נשים שנכתב על ידי גברים לאחד ממגזיני הנשים הנמכרים ביותר, הזמין כעת ביותר מ-100 מדינות. כשהיא התחילה לערוך את המגזין, לא היה לה ניסיון בעריכה כלל.
ההתייחסות שלה למגזין הייתה להיות כנה כשדיברה על סקס בגרסה החדשה הזו של קוסמופוליטן. "סקס והנערה הרווקה" נתנו לגרלי את הנוסחה שהיא הקוסמופוליטית של היום. היא נתנה לנשים את החופש לדעת שלנשים יש תשוקות מיניות. ה"ניו יורק טיימס" תיאר את נערת הקוסמופוליטן שגרלי חיפשה כ"תוצרת עצמית, מינית ושאפתנית להפליא... היא נראתה נהדר, לבשה בגדים מדהימים ונהנתה ללא בושה כשהבגדים האלה ירדו". לאחר ששוחררה בעדינות, בשנת 1996 בגיל 74 עקב הניתוק הגובר שלה מנשים צעירות, גרלי המשיכה להיות העורכת של כתבי העת הבינלאומיים של "קוסמופוליטן".
בטי פרידן, מחברת "המסתורין הנשי", לא אהבה את מה שעשתה גרלי בספריה ובמגזין. פרידן אמרה שמה שעשתה גרלי היה "אנטי פמיניסטי" ו"פנטזיה מינית לא בוגרת ברמת העשרה". הדעות הפמיניסטיות של המגזין הוערכו מחדש בשנות התשעים. עם זאת, כאשר כתב התקשורת של הניו יורק טיימס רנדל רוטנברג כתב: "בדיעבד, למגזין היה תפקיד חשוב בסיוע לנשים צעירות להגדיר מחדש את תפקידיהן בחברה". אודי קורניש מ-NPR אמרה כי הלן "כונתה ילדה רעה, חלוצה בפראדה, מהפכנית בסטילטו". גרלי הסתכלה על עצמה כפמיניסטית, אבל על התיאור הזה התמודדו כמה אחרות.
חיים ומוות אישיים
לאחר אשפוז קצר, גרלי נפטרה ב-13 באוגוסט 2012, בביתן מקין בבית החולים ניו יורק-פרסביטריאן / קולומביה. היא הייתה בת 90.
בהצהרה שהודיעה על מותה, ציינה הוצאת הרסט כי "הלן הייתה אחת מעורכי המגזינים ומחברי הספרים המוכרים בעולם, וחלוצה אמיתית לנשים בעיתונאות – ומעבר לכך." סיבת מותה לא נמסרה.
אנטרטיינמנט ויקלי אמר כי "גרלי גרלי תיזכר בזכות השפעתה על תעשיית ההוצאה לאור, תרומתה לתרבות בכלל, וקישורים ערמומיים כמו השורה המפורסמת שלה: 'בנות טובות הולכות לגן עדן. בנות רעות הולכות לכל מקום'" ראש עיריית ניו יורק דאז, מייקל בלומברג, אמר בהצהרה: "היום העיר ניו יורק איבדה חלוצה שעיצבה מחדש לא רק את תעשיית התקשורת כולה, אלא את התרבות של המדינה. היא הייתה מודל לחיקוי למיליוני הנשים שעל מחשבותיהן, פלאותיהן וחלומותיהן הפרטיים היא התייחסה בצורה כה מבריקה בדפוס".
בעלה של גרלי, דייוויד, נפטר מספר חודשים לפניה ב-1 בפברואר 2010, בגיל 93. בסוף נובמבר 2012, גרלי ובעלה נקברו בקברים סמוכים בבית הקברות סיסקו, בית הקברות של משפחת אמה באוסאז', מחוז קרול, ארקנסו,
מוֹרֶשֶׁת
שבעה חודשים לפני מותה, בהמשך לעבודה שהחלה עם בעלה בהקמת קרן הלן גרלי בראון, הקימה גרלי את מכון בראון לחדשנות מדיה.
מוסד זה ממוקם הן בבית הספר ללימודי עיתונות של אוניברסיטת קולומביה והן בבית הספר להנדסה של סטנפורד. התרומה של 38 מיליון דולר לשני בתי הספר מפתחת עיתונות בהקשר של טכנולוגיות חדשות.
לאחר מותה, הקרן ממשיכה לתרום חלק ניכר מהונה לתוכניות המשרתות את ילדי ניו יורק ומטפחות התקדמות בחינוך ובטכנולוגיה. 15 מיליון דולר נתרמו לספרייה הציבורית של ניו יורק, ו-7.5 מיליון דולר נתרמו למוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע,
בקרב פמיניסטיות, תפקידה של גרלי היה שנוי במחלוקת כמי שמעצימה נשים ללא בושה בעזרת הדחפים המיניים שלהן וכיצירת מגזין שעשוי להתקיים כמגזין סקסיסטי עם בעיית דימוי גוף. עם זאת, חלק מהפמיניסטיות חשות שאי אפשר להאשים את הסקסיזם בעולמנו בשל קוסמופוליטן וגרלי. אנשים אחרים אלה מסתכלים על עבודתה של גרלי כ"פרוגרסיבית וגם רטרוגרסיבית" כשזה מגיע לתנועה הפמיניסטית.
גרלי גם מממנת את מלגת הלן גרלי בראון במסגרת רשת BOLD נשים מנהיגות שנועדה להקל על המסלול לנשים צעירות יוצאות דופן מהמכללה לקריירה.
שולמית מוריה
שולמית (שולה) מוריה (1926 - יולי 2013) הייתה קריינית קול ישראל בערבית ובכירה במוסד.
ביוגרפיה
שולמית מוריה נולדה ב-1926 בעיר בצרה שבעיראק המנדטורית. היא הצטרפה לתנועת "החלוץ" המחתרתית בעיראק ב-1944, משם המשיכה לסמינר למדריכים שבסיומו הייתה מדריכה של קבוצות נוער ורכזת תנועת הנוער "החלוץ הצעיר" בעיר הולדתה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים עבדה במשך כשנתיים החל מקיץ 1945 כמורה בבית הספר "אליאנס".
בסוף שנת 1945 הצטרפה לזרוע של ארגון "ההגנה" בעיראק וסיימה קורס חובשות. ב-23 באוגוסט 1947 הייתה מן הנוסעים שעלו לארץ ישראל בטיסה הראשונה במסגרת מבצע מייקלברג שהמריאה באישון ליל מעיראק ונחתה ביבנאל. אחד ממפקדי המבצע היה בעלה לעתיד, שמואל (סמי) מוריה. עם הגיעה לארץ ישראל החלה בסוף 1947 לשמש כקריינית בערבית בתחנת השידור של "קול זרוע ההגנה" בערבית בתל אביב. הבית של מוריה שימש בחודשים מרץ-אפריל 1948 כמקום מפגשם של פעילי המחתרת היהודים מעיראק שהוברחו לישראל באמצעות דרכונים מזויפים בזהות נוצרית בדויה על ידי ארוסה, סמי.
לאחר עבודתה בקול ישראל, עבדה עד לשנת 1962 בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, עת יצאה עם משפחתה לפריז עקב שליחותו של בעלה סמי כראש שלוחת "המוסד" בפריז. בשנת 1967 שבה המשפחה לישראל.
בשנת 1968 סיפרה את סיפור עלייתה ארצה בתוכנית הרדיו "מבואה: פרקי עלייה והעפלה" בקול ישראל בעריכתו של דן רביב, שעסקה במבצע מייקלברג במסגרתו עלתה.
בשנת 1971 החלה לשרת ב"מוסד". במהלך שירותה נשלחה לפחות כעשר פעמים לשבע מדינות, והייתה פעילה בארגון בתביעה לשתף נשים בנסיעות המבצעיות לחו"ל, "בכך פרצה את הדרך לשוויון בין נשים לגברים במערכת". בשנת 1990 פרשה לגמלאות.
התגוררה בגבעתיים. ביולי 2013 הלכה שולמית מוריה לעולמה בגיל 87, והובאה למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת.
חיים אישיים
הייתה נשואה לאיש המוסד והשב"כ שמואל מוריה, שאותו הכירה בצעירותם בבצרה, ונולדו להם שני בנים ובת. בנם עזרא נפטר בגיל 47 ממחלה.
לאה (פירושונים)
{{פירושונים|* לאה – אחת מארבע האמהות
ראו גם
}}
נחשון כל יכול
נחשון כל יכול היא סדרת ספין אוף ישראלית המשודרת בערוץ הופ! החל משנת 2003, ומשמשת המשך לסדרה "דפנה ודודידו". לסדרה יש עונה אחת ו-78 פרקים באורך 7 ל-12 דקות. כמו כן, דמותו של נחשון מככבת גם ב"הופ! כיתה א'", בשתי עונות של "הקייטנה של הופ!" ובספיישל יום העצמאות של הערוץ לכבוד חגיגות ה-60 למדינת ישראל. וכן, גם במספר תשדירים לחיסכון במים, בפסטיגל 2006 ובמותק של פסטיבל בשנים 2008 - 2009.
עלילה
עלילת הסדרה מספרת על נחשון כל יכול, שפותר בעיות עם חבובה הפרח המדבר וויקטור הטלפון המדבר בעזרת השפה העברית.
בסדרה "דפנה ודודידו", נחשון מופיע כנחשון המנחש. נחשון המנחש הוא בעל חנות אליה פונה דודידו על מנת לרכוש ממנה מוצרים שונים. בעקבות אי יכולתו המילולית של דודידו להסביר באיזה מוצר הוא מעוניין, צריך נחשון לנחש למה הוא מתכוון, כאשר דודידו מנחה אותו בתנועות "כן" ו-"לא". דבר זה מחקה את הקושי של הזאטוטים להתבטא במילים, והופך את התוכנית חביבה על ילדים בגילאים שונים.
ב"הופ כיתה א'" נחשון והכפפה מכבים בפינה שבה מלמדים את הצופים מילים ואותיות.
ב"קייטנה של הופ" הוא מופיע בשתי עונות: "מא' ועד ת'", כנחשון המנחש לצד יעל דואני וכל הבובות של הערוץ ו"עברית שפה יפה" כשבה הוא נוסע עם המכונה המעופפת שלו שנקראת "אמבטוס" (שילוב של אמבטיה ומטוס), כשבעונה הזאת מככבים גם דודידו שעוזר לנחשון לאתר חרוזים למילים וסבתו של נחשון (אסף אשתר) שמגיבה בשיחת וידאו לדקלומים שאותם הוא מקריא.
פילומדוסיים
פילומדוסיים או צפרדעי עלים (שם מדעי: Phyllomedusinae) היא תת-משפחה של דו-חיים ממשפחת האילניתיים. לעיתים הם נחשבים למשפחה עצמאית (Phyllomedusidae).
בני קבוצה זו חיים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ואף במקסיקו. הם חיים על העצים, כשכמה מינים חיים בביצות ובנהרות ומטילים ביצים על העלים הלחים של היער, בדרך כלל מעל מקווה מים.
בני הקבוצה בעלי רגליים ארוכות, עיניים אדומות וצידיים בוהקים. חלקם נמצאים בסכנה עקב כריתת היערות.
פרצת נתונים
יש מקרים בהם פרצות אלו באות לידי ביטוי יחד עם מתקפות נוספות, הפופולרית שבהם היא כופרה, בתקווה לכך שחשיבות המידע והנזק התדמיתי לארגון יהוו תמריץ לחברה לשלם את הכופר.
פרצות נתונים מתגלות בדרך כלל על ידי פצחנים, אך לעיתים גם בשגגה בידי הציבור הרחב.
ההבדל בין פרצת נתונים לזליגת מידע
מקור השם באנגלית הוא data breach, ופרצת נתונים היא התרגום החופשי שלו, אך בעברית לפעמים אומרים זליגת מידע כאשר מתכוונים בעצם לפרצת נתונים.
זליגת נתונים - המידע נחשף בתמימות או בטעות לציבור, במילים אחרות מדובר בלקות בתכנון שלא לקחה בחשבון את האפשרות שהמידע הרגיש יהיה זמין לגורמים שאינם מורשים.
פרצת נתונים - מתרחשת כתוצאה מהתקפת סייבר ייעודית על מערכות שמכילות מידע, כלומר גם אם היו או לא היו הגנות מספקות, המידע "ניצוד" מלכתחילה.
חשוב לזכור שמבחינת הנזק והתוצאה הסופית הם זהים, מדובר רק באפיון הדרך בה הגיעו למידע.
גורמים
פרצות נתונים יכולות להיגרם מהדברים הבאים:
זוראן דרגיץ'
זוראן דרגיץ' (בסלובנית: Zoran Dragić; נולד ב-22 ביוני 1989) הוא כדורסלן סלובני, המשחק בקבוצת סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג, וכן בנבחרת סלובניה. אחיו הצעיר של הכדורסל גוראן דרגיץ'.
השנים הראשונות
בשנת 2004 החל דרגיץ' לשחק באופן מקצועי, בקבוצת "איליריה" מעיר הולדתו ליובליאנה, אשר שיחקה בליגת המשנה הסלובנית. שנה לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת "יאנצ'ה", ולקראת עונת 2006/2007 חתם בקבוצת סלובן ליובליאנה מליגת העל הסלובנית. בארבע עונותיו עם סלובן הציג שיפור הדרגתי, עד שנהיה השחקן הבולט שלה בעונת 2009/2010, עם ממוצע של 15.8 נקודות למשחק.
בין השנים 2010–2012 שיחק עבור קרקה נובו מסטו. בשתי עונותיו בקבוצה זכה עמה באליפות ליגת העל הסלובנית, בעודו קולע 12.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת עבר לשחק באוניקאחה מאלגה הספרדית, אשר השתתפה ביורוליג. בעונתו השנייה במאלגה סייע לה לסיים במקום הרביעי בליגת העל הספרדית, כקלעי השני של הקבוצה (אחרי ניק קיינר-מדלי) עם ממוצע של 10.6 נקודות למשחק בשתי המסגרות. בשתי העונות הודחה מלאגה מהיורוליג בשלב שמינית הגמר ("טופ 16").
ליגת ה-NBA
בספטמבר 2014 חתם דרגיץ' על חוזה לשתי עונות בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בה שיחק אז אחיו גוראן דרגיץ'. ב-2 בינואר 2015 שיחקו זוראן וגוראן יחד עם האחים מרכוס ומרקיף מוריס למשך מספר דקות, במשחק מול פילדלפיה 76'; בכך, נרשמה הפעם הראשונה בהיסטוריית ה-NBA בה שני זוגות אחים משתתפים יחד במשחק עבור אותה קבוצה. בסך הכול שותף דרגיץ' בשישה משחקים במדי הסאנס, וקלע נקודה אחת בממוצע למשחק.
בפברואר 2015 הועבר זוראן יחד עם אחיו גוראן למיאמי היט, במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם ניו אורלינס פליקנס. לאחר שלא קלע אף נקודה בתשעת משחקיו הראשונים במיאמי, זכה ל-40 דקות משחק במשחקו העשירי והאחרון בקבוצה, מול פילדלפיה, וקלע 22 נקודות. בסיום העונה הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס, ושוחרר ממנה באופן מידי.
החזרה לאירופה
באוגוסט 2015 חזר לשחק באירופה, כאשר חתם על חוזה בקבוצת חימקי מוסקבה.
ביולי 2016 עבר לשחק באולימפיה מילאנו, עמה זכה בגביע האיטלקי לאחר שגברה במשחק הגמר על דינמו סאסארי.
בנובמבר 2017 חתם על חוזה בקבוצת אנאדולו אפס הטורקית. קבוצתו סיימה את עונת 2017/2018 במקום השלישי בלבד בליגת העל הטורקית, אולם זכתה בגביע הטורקי לאחר שגברה על טופאש בורסה במשחק גמר הגביע. דרגיץ' עצמו שותף רק בחציה הראשון של אותה עונה, בשל קרע ברצועה הצולבת הקדמית.
בינואר 2019, לאחר שהחלים מהפציעה ברגלו, הצטרף לקבוצת פלקנסטרו טריאסטה האיטלקית.
את עונת 2019/2020 החל בקבוצת רטיופארם אולם מליגת העל הגרמנית, וב-15 משחקיו בקבוצה הצטיין עם ממוצע של 19.9 נקודות למשחק.
בינואר 2020 עזב את אולם, ועבר לשחק בסאסקי בסקוניה הספרדית. בסיום אותה עונה זכה עם קבוצתו באליפות הליגה הספרדית, לאחר שגברה על ברצלונה בתוצאה 69–67 במשחק גמר הפלייאוף.
נבחרת סלובניה
דרגיץ' יצג את נבחרת סלובניה בכדורסל ביורובאסקט 2011, ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015. בשלושת הטורנירים רשם ממוצע כולל של 10.7 נקודות בממוצע למשחק. כמו כן שיחק דרגיץ' עם סלובניה במשחקי גביע העולם בכדורסל 2014, אותם סיימה במקום השביעי – הישגה הגדול ביותר בטורניר. לאורך הטורניר היה הקלעי השני של נבחרתו, אחרי אחיו גוראן, עם ממוצע של 12.9 נקודות למשחק.
נפת חיפה (המנדט)
נפת חיפה (באנגלית: Sub-district of Haifa) הייתה הנפה היחידה במחוז חיפה בתקופת המנדט הבריטי. נקראה על שם העיר הגדולה בה, חיפה.
לפי תוכנית החלוקה נועד שטח הנפה להיות חלק מהמדינה היהודית ואכן בעקבות מלחמת העצמאות הוא נותר במדינת ישראל והפך למחוז חיפה של ימינו.
אוכלוסייה
לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945 היה סך האוכלוסייה בנפה 224,430 בני אדם והתפלגה כדלקמן: יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד).
שטח
לפי סקר הכפרים משנת 1945 היה סך השטחים של יישובי הנפה 1,031,755 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
ריינר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה
הארכידוכס ריינר פרדיננד מריה יוהאן אוונגליסט פרנץ איגנאץ מאוסטריה (בגרמנית: Erzherzog Rainer Ferdinand Maria Johann Evangelist Franz Ignaz von Österreich; 11 בינואר 1827 – 27 בינואר 1913) היה אריסטוקרט אוסטרי לבית הבסבורג-לורן, אחיינו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופוליטיקאי בכיר באימפריה האוסטרית (יו"ר ועידת השרים האוסטרית בין 1861 ל-1865). ריינר פרדיננד היה בנם של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבטה, נסיכת סבויה.
ביוגרפיה
בנו של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, המשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה ואחיו הצעיר של פרנץ השני, קיסר האימפריה האוסטרית. מונה על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, בשנת 1857 לראש הרייכסראט (הפרלמנט). בשנים 1861–1865, כיהן ריינר פרדיננד כיושב ראש ועידת השרים האוסטרית (תפקיד המקביל לזה של ראש ממשלה), היה ראש הקבינט הליברלי של אנטון פון שמרלינג ובין השנים 1872 עד 1906 שימש כמפקד הראשי של כוח היבשה המלכותי הקיסרי (kaiserlich-königliche Landwehr), שאותו בנה לכוח חמוש שווה צבאית לצד הצבא המשותף בתקופה זו. בשנת 1874 הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. ריינר קידם אמנות ומדע. בין היתר היה נשיא התערוכה העולמית של וינה בשנת 1873, נשיא אוצר האקדמיה למדעים ומגן המוזיאון האוסטרי לאמנות ולתעשייה. בשנת 1884 רכש אוסף פפירוס ותרם אותו בשנת 1899 לספריית המשפטים (כיום הספרייה הלאומית האוסטרית). אוסף הפפירוס של הארכידוכס ריינר הוא כיום אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מאז 21 בפברואר 1852, ריינר היה נשוי לבת דודו הארכידוכסית מריה קרולינה (1825-1915), בתו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. הזוג היו מהחברים האהודים ביותר במשפחה הקיסרית במשך עשרות שנים בשל נוכחותם הציבורית התכופה ופעילויות צדקה רבות. נישואיהם של ריינר ומריה קרולינה היו מאושרים מאוד. חגיגת חתונת היהלומים שלהם בשנת 1912 הוערכה מאוחר יותר כאירוע החגיגה המרכזית האחרונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מכיוון שלריינר ומריה קרולינה לא היו ילדים משל עצמם, אך היו ידידותיים מאוד לילדים, הם דאגו לצרכיהם של ילדים וצעירים ששונים, כולל בני משפחת הבסבורג. מאז 1999 החלה פעילות מחודשת של הלהקה המוזיקלית 'הארכידוכס ריינר' בזלצבורג. במקור הייתה זאת להקה צבאית של חיל בצבא האוסטרו-הונגרי שהיה כפוף ישירות אל הארכידוכס ריינר.
Open Broadcaster Software
Open Broadcaster Software (בעברית: תוכנת שידור פתוחה) הידועה גם בתור OBS היא תוכנת הזרמה והקלטה חופשית חוצה-פלטפורמות עם קוד פתוח, שנבנתה עם Qt ומתוחזקת על ידי פרויקט OBS. נכון לשנת 2016, התוכנה מכונה כיום OBS Studio. התוכנה זמינה למערכות ההפעלה Microsoft Windows, MacOS ו-Linux והיא ממומנת דרך אתר Open Collective.
התוכנה
OBS Studio הוא תוכנת קוד פתוח בחינם להקלטה וסטרימינג בשידור חי. OBS נכתב בשפות C, C++ ו-Qt, ויכול לצלם מסך, מצלמה ומכשירים אחרים בזמן אמת. העברת נתונים מתבצעת בעיקר באמצעות פרוטוקול המסרים בזמן אמת (RTMP) וניתן לשלוח אותה לכל יעד תומך ב-RTMP, כולל אתרים מוגדרים מראש כמו YouTube, Twitch, Instagram ו- Facebook.
כדי לקדד וידאו, OBS Studio מסוגל להשתמש בספריות החופשיות x264, Intel Quick Sync Video, Nvidia NVENC ו-AMD Video Coding Engine לקידוד זרמי וידאו לפורמט H.264 / MPEG-4 AVC ולפורמט H.265 / HEVC. ניתן לקודד רצועות שמע מרובות באמצעות קידוד ה-AAC.
ממשק המשתמש
ממשק המשתמש הראשי מאורגן בחמישה חלקים: סצינות, מקורות, מערבל שמע, מעברים ולוח בקרה. סצנות הן קבוצות של מקורות כמו וידאו, טקסט ואודיו. מערבל השמע מאפשר למשתמש להשתיק את השמע ולהתאים את עוצמת הקול באמצעות לחצנים וירטואליים ולהחיל אפקטים על ידי לחיצה על גלגל השיניים שליד כפתור ההשתקה. בלוח הבקרה יש אפשרויות להפעלה / עצירה של זרם או הקלטה, כפתור להפיכת OBS למצב סטודיו מקצועי יותר, כפתור לפתיחת תפריט ההגדרות וכפתור ליציאה מהתוכנית. בחלק העליון יש תצוגה מקדימה של וידאו חי המשמש לניטור ולעריכת הסצנה הנוכחית. ניתן להחליף את ממשק המשתמש למגוון צבעים, כולל צבעים כהים ובהירים, תלוי מה המשתמש מעדיף.
כאשר התוכנה במצב סטודיו, ישנם שני חלונות תצוגה מקדימה, השמאלי לשינוי ותצוגה מקדימה של סצינות שאינן פעילות, ואילו החלון הימני מיועד לתצוגה מקדימה של הסצנה הקיימת ("תצוגה מקדימה" ו"תוכנית" בהתאמה). באמצע יש כפתור מעבר משני, המאפשר מעבר לסצנה הלא פעילה בחלון השמאלי באמצעות "מעברים מהירים" שהוגדרו על ידי המשתמש.
יש מספר מדריכים פשוטים באינטרנט המראים כיצד להשתמש בתוכנת Open Broadcaster , כולל הדרכות מעמיקות יותר שנועדו לכסות כל היבט ביישום.
היסטוריה
התוכנה התחילה כפרויקט קטן שיצר יו "ג'ים" ביילי, אך צמחה במהירות בעזרת משתפי פעולה רבים ברשת שעבדו הן לשיפור התוכנה והן להפצת הידע אודות התוכנה. בשנת 2014, פיתוח התוכנה התחיל בגרסה משוכתבת המכונה OBS Multiplatform (שמה שונה מאוחר יותר ל- OBS Studio) לתמיכה בפלטפורמות מרובות, יותר אפשרויות ו-API מהיר יותר. בשנת 2016, "OBS Classic" כבר לא נתמך ו-OBS Studio הפך לגרסה הראשית.
תוספים
התוכנה תומכת במגוון תוספים כדי להרחיב את מגוון האפשרויות בתוכנה. תוספים נטענים כספריות דינמיות מקומיות, אם כי יש אפשרות לטעון תוספים חיצוניים הכתובים ב-.NET.
פיטואסטרוגן
פִיטוֹאֶסְטְרוֹגֶן (phytoestrogen,, אסטרוגן - ההורמון אסטרוגן) הוא שם לקבוצה מגוונת של מולקולות שנמצאות בצומח ואינן נמצאות בבעלי חיים. פיטואסטרוגנים אינם אסטרוגנים, אך המבנה שלהם דומה להורמון אסטרדיול שהוא אנדוגני ונמצא באדם ובבעלי חיים. דמיון מבני זה מאפשר לפיטואסטרוגנים להיקשר לקולטני אסטרוגן, ועל ידי כך ליצור השפעה אנטי-אסטרוגנית או אסטרוגנית חלשה פי 100 עד 1000 מזו של אסטרדיול. פיטואסטרוגנים נמצאים בצמחים רבים כולל דגנים, פירות, ירקות וירקות עלים. קטניות ובפרט סויה עשירות במיוחד בפיטואסטרוגנים. קיימות מספר קבוצות של פיטואסטרוגנים, שהמפורסמות ביניהן הן איזוֹפְלָבוֹנים וליגנאנים, ובמידה פחותה פּרֶנילפְלָבוֹנוֹאידים  וקוּמֶסטָנים. מבין האיזופלבונים הגֶניסְטין והדיאָדזין  המצויים בסויה נחקרים במיוחד.
לפיטואסטרוגנים מיוחסים יתרונות בריאותיים, שכן אוכלוסיות שהתזונה שלהם דלת שומן ועתירה בצמחים, ובעיקר אוכלוסיות ממזרח אסיה שצורכות סויה כמזון בסיסי, לוקות פחות במחלות לב וכלי דם, בריחת סידן, סוכרת וסוגים מסוימים של סרטן.
פיטואסטרוגנים הם קְסֶנואסטרוגנים (xenoestrogens, 'קסֶנוֹ' ביוונית -'זר'), משום שהם נכנסים לגוף האדם או בעל החיים מבחוץ, לרוב דרך תזונה. קיימות קבוצות נוספות של קסנואסטרוגנים, ביניהם מיקוֹאסטרוגנים שהם מולקולות שמיוצרות על ידי פטריות חד תאיות מהסוג פוּסָריוּם. מיקואסטרוגנים שכיחים בתבואה מאוחסנת וכן בתחמיץ בגלל עובשים שמתפתחים על הגידולים בעת הצמיחה ובאחסון. כמו כן קיימים קסנואסטרוגנים מעשה ידי אדם בחומרי הדברה ומוצרי פלסטיק כמו ביספינול איי.
פעילות סלקטיבית
גלולות של תחליפי הורמונים לגיל המעבר מכילות אסטרוגן סינתטי או שמיוצר משתן סוסות, והן אמנם מקלות על תסמיני גיל המעבר ומשפרות את צפיפות העצם, אך גם מעלות את הסיכון לסרטן השד ומחלות לב. לעומת זה סויה, שמכילה כמות יחסית גבוהה של פיטואסטרוגנים (אך קטנה בהשוואה לכמות האסטרוגן בתחליפי ההורמונים), מקלה על תסמיני גיל המעבר ומשפרת את צפיפות העצם, ובד בבד דווקא מורידה את הסיכון לסרטן השד ולמחלות לב. הפרדוקס היה לא מוסבר, עד שב-1996 התגלה שאסטרוגן מתחבר לשני קולטנים שונים, שהפעולה שלהם באיברים מסוימים היא הפוכה.
האסטרוגנים האנדוגניים (שמיוצרים בגוף) חודרים לתאים באמצעות קולטני אסטרוגן (ER – estrogen receptor), ובסוף המאה ה-20 התגלה שלא מדובר בקולטן אסטרוגן אחד אלא שני סוגי קולטני : קולטני אלפא (ERα) וקולטני בטא (ERβ). פעולתם של הקולטנים שונה בין רקמה לרקמה – האחד מעודד פעילות אסטרוגנית והשני מדכא פעילות אסטרוגנית. באיברים שונים קיים יחס שונה של קולטני אלפא לבטא, והשפעת האסטרוגן על איברים אלה מווסתת על ידי היחס בין הקולטנים. בין היתר קולטני אלפא הם רבים יותר בשד, ברחם ובאזור הסטרומה שבבלוטת הערמונית. בכבד יש רק - או כמעט רק - קולטני אלפא. לעומת זה קולטני בטא הם רבים יותר באשכים, באזורים מסוימים ברחם, במוח, ובמח העצם.
לאסטרוגנים שונים יש אפיניות (affinity - זיקה) גדולה יותר לקולטני אלפא או בטא. למשל, ההורמון האנושי אסטרדיול נקשר במידה שווה לשני הקולטנים. אסטרון נקשר יותר לקולטני אלפא, ואסטריול נקשר טוב יותר לקולטני בטא.
פיטואסטרוגנים הם חלשים מאסטרדיול, ובדומה לאסטרוגנים גם לפיטואסטרוגנים השונים יש אפיניות חזקה יותר או פחות לקולטני אלפא או בטא. למשל, לפיטואסטרוגן גניסטין שנמצא בסויה יש אפיניות גבוהה יותר לקולטני בטא - לפי מחקרים שונים פי 7 עד 30 חזקה יותר מלקולטני אלפא. לעומתו לפיטואסטרוגן 8PN שנמצא בכשותנית יש אפיניות חזקה יותר לקולטני אלפא. מאחר שבשד יש בעיקר קולטני אלפא ההשפעה של גניסטין על השד היא חלשה והוא נקשר בעיקר לקולטני בטא, שבשד הם מדכאים פעילות אסטרוגנית והתרבות תאים סרטניים. נראה שבכבד יש רק קולטני אלפא והגניסטין משפיע עליו רק מעט, ולכן בניגוד לאסטרוגן שבתחליפי ההורמונים הוא אינו מעודד קרישי דם. לעומת זה הגניסטין משפיע אסטרוגנית בצורה חיובית על רקמת העצם, שבה יש יותר קולטני בטא. צורת פעולה סלקטיבית זו מביאה לכך שלסויה יש השפעה מיטיבה על תופעות גיל המעבר ועל שמירת העצם, בלי תופעות הלוואי של תחליפי הורמונים. מחקר שבדק את השפעת הגניסטין על רירית הרחם מצא שאין השפעה.
בגלל תכונה סלקטיבית זו בפיטואסטרוגנים מתייחסים אליהם כ-SERMs (selective estrogen receptors modulators). חברות התרופות מפתחות חומרים שפועלים כ-SERM, ויכולים להעלות את רמת האסטרוגן באיברים מסוימים ולא באחרים, כדי להפיק את היתרונות של תוספות האסטרוגן ללא החסרונות. טמוקסיפן ורלוקסיפן הן תרופות מסוג SERM שמשתמשים בהן לטיפול בסרטן השד, משום שהן אנטגוניסטיות לאסטרוגן בשד ומאטות את התרבות התאים, ומצד שני הן אגוניסטיות למערכת השלד והמערכת הקרדיווסקולרית. בשונה מגניסטין, נמצא שהתרופה הסינתטית טמוקסיפן היא פעילה אסטרוגנית גם ברחם ומעלה את הסיכון לסרטן הרחם.
צמחים בעלי השפעה אסטרוגנית
הצמח סילפיום נודע בעת העתיקה כאמצעי מניעה וכמעודד הפלה טבעית. הביקוש לו היה כה גבוה, שבין המאה ה-5 ל-6 בספירה הוא ככל הנראה נכחד. ההשערה היא שזהו סוג של כֶּלֶך, צמח ממשפחת הסוככניים, שמשתייכים אליה גם הגזר והשמיר. שמיר, גזר ושומר, בדומה לשלל צמחים אחרים, מכילים פיטואסטרוגנים. היפוקרטס המליץ על שומר שהוא קרוב משפחה של הכלך, כדי לעודד יצירת חלב אצל נשים מיניקות. ההשפעה של השומר נחקרה ונמצא שיש לו השפעה אסטרוגננית. היפוקרטס המליץ גם על גזר בר, הזן הקדמון של גזר הגינה ובן אותה משפחה, כאמצעי מניעה. צמחים ידועים נוספים בעלי השפעה אסטרוגנית או אנטי-אסטרוגנית הם פשתן, רימון, יוקה ועוד.
באמצע המאה ה-20 נשכרו כימאים אוסטרלים כדי לחקור תופעה של ירידה חדה בפוריות של כבשים. אחרי עשר שנות מחקר הם גילו שמקור הבעיה הוא בפיטואסטרוגן גניסטין שנמצא בזנים מסוימים של תלתן, והתופעה כונתה "מחלת התלתן". היות שגניסטין נמצא גם בסויה, הועלה חשש שאכילת מוצרי סויה עשויה לגרום לבעיות דומות באדם. מנגד, באוכלוסיות במזרח אסיה, שם הסויה הוא מזון בסיסי, לא נצפו תופעות כאלה. הכבשים אכלו כמות של 20–100 גרם איזופלבונים ליום. באדם כמות כזאת היא שוות ערך לצריכת מטר מעוקב של חלב סויה ליום.
הצמח כשותנית שמעניק לבירה את טעמה המריר האופייני, ידוע כאסטרוגני, והוא משווק כתוסף להגדלת חזה. ככל הנראה היו לקוטפות כשותנית הפרעות במחזור החודשי, ולפי אגדה כפרית הן היו נכנסות למחזור יומיים אחרי התחלת הקטיף. בגרמניה אמבטיות כשותנית שימשו להקלה של תסמיני גיל המעבר.
בכשותנית נמצא הפיטואסטרוגן 8PN (8-prenylnaringenin) שהוא הפיטואסטרוגן הפוטנטי ביותר הידוע עד כה, פי 50 פוטנטי יותר מגניסטין. בנוסף האפיניות של 8PN לקולטני אלפא היא גבוהה יותר מאשר לקולטני בטא, ולכן נראה שבצריכה של כמות גבוהה יש לו השפעה אסטרוגנית על מערכת הרבייה. חוקרים משערים שהכשותנית היא הגורם לסימני פמיניזציה אצל גברים שמרבים לשתות בירה, כגון גינקומסטיה (הצמחת שדיים) והקטנת אשכים.
מבנה ועיכול
לפיטואסטרוגנים משקל מולוקולי נמוך בדומה לאסטרוגן (MW=272), שמאפשר להם להיכנס בקלות רבה יותר לתאים, והם כוללים טבעת פנולית שהיא הכרחית להתקשרות לקולטנים. המרחק בין שתי קבוצות הידרוקסיל בפיטואסטרוגנים דומה למרחק באסטרוגנים האנדוגניים, ומאפיין זה נחשב חיוני להיקשרות לקולטנים. התכונות נוגדות החמצון של איזופלבונים קשורות מבנית לנוכחות של קבוצות ההידרוקסיל במיקומים 4 ו-5 ומיקום הטבעת הארומטית.
ברוב המזון הנאכל פיטואסטרוגנים נמצאים קשורים למולקולת סוכר (glucoside). בצורה זו הם אינם זמינים ביולוגית. חלק מהפיטואסטרוגנים משתחררים מהקשר עם הסוכר במעי הדק, אבל חלק ניכר מגיעים בשלמותם למעי הגס, שם הם עוברים מטבוליזם נוסף על ידי פלורת המעיים. חלקם מתפרקים למרכיביהם הקטנים, וחלקם משתחרר בשלמות מהסוכר והופך לצורה זמינה ביולוגית. תופעה זו נצפתה באיזופלבונים ובליגנאנים. מחקר על ה-8PN בכשותית מצא שהרמה שלו בדם נשארה גבוהה יחסית גם מספר ימים אחרי האכילה, כתוצאה מפירוק מתמשך על ידי חיידקי המעיים לצורה הזמינה.
הבטים בריאותיים
גילוי קיומם של חומרים דמויי אסטרוגן בצמחים רבים עורר חשש מפני השפעות שליליות, כגון פמיניזציה אצל גברים. פיטואסטרוגנים הם שונים זה מזה, לכן אי אפשר להתייחס לכולם כקבוצה אחת. מחקרים אפידמיולוגיים לא מצאו השפעות שליליות של גניסטין, הפיטואסטרוגן שבסויה על בני אדם. השפעה על פוריות זכרים ונקבות נראתה אצל חיות רועות שצרכו כמות גדולה מאוד של גניסטין דרך אכילת סוגים מסוימים של תלתן. מקובל בקהילה המדעית שצריכה אנושית רגילה של פיטואסטרוגנים היא בטוחה ומועילה לבריאות. לא נצפתה עלייה באסטרוגן וירידה בטסטוסטרון אצל גברים. התפרסמו שני תאורי מקרה של גברים שהופיעו אצלם סימני פמיניזציה, שאפשר לתלות אותם באכילת בין 14 ל-20 מנות סויה ליום.
אקולוגיה
הפיטואסטרוגנים הם חומרים טבעיים עתיקים, וסבורים שהם התפתחו בקו-אבולוציה עם יונקים. בתזונה האנושית פיטואסטרוגנים אינם המקור היחיד לקסנואסטרוגנים, קסנואסטרוגנים קיימים בתוספי מזון ונמצאים במוצרי קוסמטיקה, פלסטיק ומדבירי חרקים. מבחינה סביבתית ההשפעה של קסנואסטרוגנים אלה דומה להשפעת פיטואסטרוגנים, ובמחקרים שנעשים על אוכלוסיות קשה להפריד בין ההשפעות של גורמים שונים אלה. נראה שלפיטואסטרוגנים יש תפקיד במגנון ההגנה של הצמחים, במיוחד נגד עובשים.
פיטואסטרוגנים במזון
המקור העיקרי לליגנאנים בתזונת האדם הוא תבואה והמקור העיקרי לאיזופלבונים הן קטניות, ובראשן סויה. על פי מחקר קנדי שבדק שמונה מוצרי מזון בתזונה המערבית, תכולת הפיטואסטרוגנים הגבוהה ביותר נמצאה באגוזים ובזרעי שמן oilseeds, אחריהם מוצרי סויה, דגנים ולחמים, קטניות, מוצרי בשר ומוצרים מעובדים אחרים שעשויים להכיל סויה, ירקות, פירות, משקאות אלכוהוליים ולא אלכוהוליים. זרעי פשתן וזרעי שמן אחרים הכילו הכי הרבה פיטואסטרוגן, ואחריהם פולי סויה וטופו.
אליפות CONCACAF 1973
אליפות CONCACAF 1973 נערכה בין ה-29 בנובמבר ל-18 בדצמבר 1973, והייתה המהדורה ה-6 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. לראשונה הטורניר שימש גם כמוקדמות למונדיאל, למונדיאל 1974 העפילה האיטי המארחת בפעם הראשונה, וזכתה בפעם הראשונה בתחרות.
קבוצת TUI
קבוצת TUI היא חברת תעופה ותיירות גרמנית. השם TUI הוא ראשי תיבות של Touristik Union International (בגרמנית: "איגוד התיירות הבינלאומי"). עד לשנת 1997 נקראה החברה Preussag ועיקר עיסוקה היה בתחום הכרייה. הנהלת החברה יושבת בהנובר שבגרמניה. TUI היא הבעלים באופן מלא או חלקי של סוכנויות נסיעות, רשתות מלונות, קווי שיט וחנויות קמעונאיות וכן חמש חברות תעופה אירופאיות שלהן צי מטוסי הנופש הגדול ביותר באירופה. החברה נסחרת תחת השם TUI AG ורשומה במשותף בבורסת פרנקפורט ובבורסת לונדון, ונכללת במדד FTSE 250.
היסטוריה
חברת Preussag נוסדה בשנת 1923 תחת השם Preußische Bergwerks- und Hütten-Aktiengesellschaft (חברת המכרות והיציקה הפרוסית). לאחר שהתמזגה ב-1927 עם חברת Hibernia, חברת הפחם של חבל הרוהר היא שינתה את שמה ל-Vereinigte Elektrizitäts und Bergwerks AG (VEBA AG) (החברה המאוחדת לחשמל וכרייה).
ב-1997 רכשה Preussag את חברת השינוע והלוגיסטיקה Hapag-Lloyd שהייתה בעלת 30% מהשליטה בתאגיד TUI שהוקם ב-1968. רכישה זו הפכה את Preussag לשחקן בינלאומי בתחום השירותים והפנאי, ובתוך שנתיים הפכה לבעלת השליטה המלאה ב-TUI. במקביל רכשה Preussag גם 50% מהשליטה בחברת התיירות תומאס קוק. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 רכשה Preussag גם את החברה המתחרה של תומאס קוק, תומסון טראוול, ואולצה לוותר על השליטה שלה בתומאס קוק. ב-2002 שינתה החברה את שמה ל-TUI AG.
בשנת 2007 מיזגה TUI את מחלקת התיירות שלה עם חברה בריטית בשם First Choice והפכה לבעלת השליטה בחברה החדשה - TUI Travel עם בעלות על 55% ממניותיה.
ב-2018 רכש המילארדר הרוסי אלכסיי מורדשוב 24.9% ממניותיה של TUI, יותר מכל בעל מניות פרטי אחר בחברה, אך כעבור שנה העביר את מרבית המניות שברשותו לידי חברת האחזקות שמנהלים שני בניו קיריל וניקיטה.
פעילות עסקית
נכון לשנת 2014 TUI הפעילה:
תעופה
TUI היא קבוצת התיירות הגדולה באירופה, עם חמש חברות תעופה בבעלותה. חברות התעופה של הקבוצה מפעילות טיסות סדירות וטיסות שכר ליותר מ-150 יעדים הממריאות מלמעלה מ-60 שדות תעופה ב-9 מדינות באירופה. ב-2015 החברה מיתגה מחדש את כל החברות שבבעלותה תחת המותג TUI:
לכל חברה רישיון נפרד, אך הן פועלות תחת "ארגון מרכזי אחד" עם "מחלקת הנדסה ותחזוקה אחת".
מלונות
TUI מפעילה את רשתות בתי המלון:
רוחי אל-ח'טיב
רוחי אל-ח'טיב (בערבית: روحي الخطيب; 1914 – 6 ביולי 1994) היה ראש עיריית מזרח ירושלים בשנים 1957–1967.
חייו
אל-ח'טיב עמד בראש עיריית מזרח ירושלים עד לכניסת כוחות צה"ל לשכונותיה במלחמת ששת הימים. לאחר סיום תפקידו שימש בתפקידי הנהלה בחברת תיירות ערבית ובחברת החשמל העירונית. במרץ 1968 התבקש להגיע לחקירה מטעם גורמי צה"ל, אשר בעקבותיה גורש לירדן בנימוק כי המשך שהותו בעיר מהווה סכנה לביטחון המדינה. משפחתו המשיכה להתגורר בירושלים ובשנת 1969 שהתה אף אשתו במעצר למשך 15 יום, לאחריו גורשה גם היא לירדן.
The Amity Affliction
The Amity Affliction (דה אמיטי אפליקשן) היא להקת מטאלקור אוסטרלית, שנוסדה בשנת 2003. עד כה, הלהקה הוציאה שישה אלבומי אולפן, Severed Ties ששוחרר בשנת 2008, Youngbloods בשנת 2010, שהגיע למקום השישי ברשימות ARIA באוסטרליה, Chasing Ghosts בשנת 2012, שהגיע למקום הראשון ברשימות ARIA באוסטרליה. בשנת 2014 שוחרר אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Let The Ocean Take Me בשנת 2018 שוחרר האלבום החמישי Misery ובשנת 2020 שוחרר האלבום השישי Everyone Loves You... Once You Leave Them.
מדינת חלב
מדינת חלב (בצרפתית: État d'Alep; בערבית: دولة حلب) הייתה אחת משש המדינות שהוקמו על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו במנדט הצרפתי של סוריה לאחר ועידת סן רמו בשנת 1920 והתבוסה של הממלכה קצרת הימים של פייסל, מלך סוריה.
המדינות האחרות היו מדינת דמשק (1920), מדינת העלווים (1920), מדינת ג'בל א-דרוז (1921) וסנג'ק אלכסנדרטה (1921). לבנון הגדולה (1920) הפכה לימים ללבנון המודרנית.
הקמה
ב-1 בספטמבר 1920 חילקו הצרפתים את שטחי המנדט בסוריה לשלוש "מדינות": מדינת דמשק, מדינת חלב, ומדינת לטקיה ("הטריטוריה העלווית"). מדינת חלב הוכרזה על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו ב-1 בספטמבר 1920 כחלק מתוכנית צרפתית להקל על השליטה בסוריה על ידי חלוקה למספר מדינות קטנות יותר. צרפת הפכה ליותר עוינת לרעיון של סוריה המאוחדת לאחר קרב מייסלון. מדינת חאלב כללה את סנג'ק אלכסנדרטה ונשלטה על ידי קמיל פאשה אל-קודסי.
על ידי הפרדת חלב מדמשק, גורו רצה לנצל מצב תחרותי מסורתי בין שתי הערים ולהפוך אותו לפילוג פוליטי. התושבים בחלב לא היו מרוצים מהעובדה שדמשק נבחרה כבירה לאומה החדשה של סוריה. גורו חש את הסנטימנט הזה וניסה לתמרן אותו בכך שהפך את חלב לבירת מדינה גדולה ועשירה שבה היה קשה לדמשק להתחרות. מדינת חלב כפי שציירה צרפת הכילה את רוב השטח הפורה של סוריה, כולל המדינה הפורייה סביב חלב, כמו גם את כל האגן הפורה של הפרת. למדינה הייתה גם גישה לים דרך סנג'ק אלכסנדרטה. מצד שני, לדמשק, שהיא נווה מדבר בשולי המדבר הסורי, לא היה מספיק קרקע פורייה ולא היה גישה לים. גורו רצה להפוך את מדינת חלב לאטרקטיבית לשליטיה הפוטנציאליים על ידי מתן השליטה ברוב עושרה החקלאי והמינרלי של סוריה, כך שלא תרצה להתאחד מחדש עם דמשק.
אוכלוסייה
היה במדינה רוב מוסלמים סונים. אוכלוסייה זו הייתה בעיקר ערבים אך כללה גם כורדים, במיוחד באזורים המזרחיים, וקבוצות אתניות מגוונות אחרות שהועברו בתקופה העות'מאנית, בעיקר צ'רקסים, אלבנים, בוסנים, בולגרים, טורקים, קברדינים, צ'צ'נים ואחרים. אוכלוסיות שיעיות מוסלמיות משמעותיות התגוררו גם בחלב, בעיירות כמו נבול, פואה, אז זהרה, קפריה ומאראט מיזרין.
בשנת 1923, כלל האוכלוסייה במדינה היה בסביבות 604,000 (לא כולל אוכלוסיית הנוודים באזורי המזרח). בעיר חלב הייתה גם קהילה יהודית גדולה.
מועצת הדירקטורים
למרות רצונותיה של ממשלת צרפת, ההתנגדות האסלאמו-ערבית הספיקה בכדי לאלץ את הצרפתים לפעול באמצעותם בניהול האזור. לפיכך, מועצת הדירקטורים הוקמה בשנת 1920 כדי להשלים את המושל הכללי. ארבעת חברי המועצה היו: מרעי פשה אל-מאלח (פנים), סובחי ביי אל-נייאל (משפטים), נאסרי אפנדי בכש (מסחר וחקלאות) וויקטור אפנדי עג'ורי (פיננסים). עם התפטרותו של אל-מאלח בשנת 1921, ירש אותו אל-נייאל כמנהל הפנים וזקי ביי אל-גוראני נבחר לרשת את אל-נייאל כמנהל המשפטים. בשנת 1923 עלה שלטון צרפתי שמאלי לשלטון ושינה כיוון פוליטי בכך שאיפשר לבנות סוריה פאן-ערבית. כך בוטלה מועצת הדירקטורים בחלב לאחר הקמת הפדרציה הסורית.
המועצה הייצוגית
המחוקק היה המועצה הייצוגית, ורוב חבריה היו פרו-צרפתים. כמה מהסגנים הבולטים היו סובחי ברכאת ששימש מאוחר יותר כנשיא הפדרציה הסורית, ראש עיריית חלב, גאלב ביי איברהים פאשה, ראש לשכת המסחר סלים ג'נבראט, עורך הדין מישל ג'נאדרי ופחיר אל ג'אבירי, אחיו הבכור של המנהיג הלאומני סעדאללה. אל-ג'אבירי.
מרד חאננו
איברהים חאננו היה יליד חלב וחבר בולט בקונגרס הלאומי הסורי שנבחר בשנת 1919, ושסירב למנדט הצרפתי של סוריה. נתמך על ידי המנהיג הלאומני הטורקי מוסטפא כמאל אטאטורק, חאננו החל בהתקוממות מזוינת נגד הצרפתים שנמשכה עד שנעצר בשנת 1921. חאננו נשפט באותה שנה בבית משפט בחלב, אך הוא לא נמצא אשם על ידי השופטים בשלוש קולות מול שניים; כנראה שפסק הדין הושפע מהמוני התומכים שהתאספו סביב בית המשפט באותו יום.
חאננו עבר להתנגדות פוליטית לאחר מכן, ובשנת 1926 מילא תפקיד מרכזי במניעת התנתקות חלב ממדינת סוריה שהוקמה בדצמבר 1924. הוא נפטר בשנת 1935.
הפדרציה הסורית ומדינת סוריה
הגנרל גורו הקים את הפדרציה הסורית ב-28 ביוני 1922. הפדרציה כללה את מדינות דמשק, חלב ומדינת העלווים. בשנת 1924 הופרדה שוב מדינת העלווים. הפדרציה הסורית התאגדה במדינת סוריה ב-1 בינואר 1925. עם ריכוזיות המדינה הסורית החדשה בשנת 1925 איבדה חלב את האוטונומיה שלה והצטמצמה לתלות הפרובינציאלית בדמשק. המושל הכללי של מדינת חלב המוסלמי מרעי פאשה אל-מאלח נקרא מושל (ואלי) של מחוז חלב (בדרגת שר). עם זאת, הדגל הקולוניאלי של מדינת חלב נותר בשימוש עד 25 בינואר 1925 אז הוא בוטל לבסוף.
המהומות בדטרויט ב-1967
המהומות בדטרויט ב-1967 המוכרות גם כ"מהומות רחוב 12" היו מהומות על רקע בין-גזעי שפרצו בדטרויט בקיץ 1967 והיו מהמהומות האלימות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. במהלך המהומות נהרגו 43 בני אדם, מאות נפצעו, כ-1,400 בניינים הועלו באש וכ-2,500 חנויות נבזזו.
המהומות פרצו ביום ראשון, 23 ביולי 1967 לאחר פשיטה משטרתית על מתחם בילוי לא חוקי בפינת רחוב 12 וקליירמאונט בשכונת וירג'יניה פארק שבעיר. האזור היה ידוע כמקום בילוי של צעירים אפרו-אמריקאים ובו מועדונים שכללו שתיית אלכוהול שנאסרה באותה עת בעיר דטרויט. פשיטות משטרה במתחם נעשו באופן תדיר והיו מוקד לחיכוך בין המשטרה שרובה המוחלט הורכב משוטרים לבנים לבין האוכלוסייה המקומית שרובה המוחלט אפרו-אמריקאית. צעיר בן 19 -ויליאם וולטר סקוט השלישי, שאביו הפעיל את המועדון בו נערכה הפשיטה-, טיפס על גג מכונית והחל להלהיט את הסובבים נגד המשטרה. בשלב מסוים לקח בקבוק ריק והשליך אותו לעבר סמל המשטרה. היה זה פתח להתלקחות מהומות רחבות היקף בחלקים שונים בעיר.
מושל המדינה ג'ורג' רומני שלח את כוחות המשמר הלאומי של מישיגן להשליט סדר, לאחר שהמהומות יצאו משליטה ביקש את התערבות הנשיא לינדון ג'ונסון. לעיר נשלחו כוחות צבא גדולים שכללו רכבים קרבים משוריינים, ואלפי חיילים מהדיוויזיה המוטסת ה-82 ומהדיוויזיה המוטסת ה-101.
המהומות שככו רק לאחר חמישה ימים של עימותים בין כוחות הביטחון למתפרעים ובמהלכם נעצרו מעל 7,000 איש. במהומות נהרגו 43 בני אדם (10 לבנים ו-33 אפרו-אמריקאים), מהם 4 אנשי כוחות הביטחון.
במקביל באותם הימים, גם בניוארק בניו ג'רזי התחוללו מהומות אלימות על רקע בין-גזעי שגבו את חייהם של 26 איש.
הדרבי של טורינו
הדרבי של טורינו (באיטלקית: Derby di Torino; נקרא גם דרבי דלה מולֶה, באיטלקית: Derby della Mole) הוא משחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורגל של העיר טורינו, יובנטוס וטורינו. שמו ניתן לו על שם אחד המבנים הבולטים בטורינו, המולה אנטונליאנה.
משחקי הדרבי החלו ב-1906 עם היפרדותה של קבוצת טורינו מקבוצת יובנטוס. משחקי הדרבי נערכו בעיקר בסטאדיו אולימפיקו (טורינו), האצטדיון ששימש את שתי הקבוצות. כיום יובנטוס מארחת באצטדיון משלה. למרות היותה של יובנטוס קבוצה בעלת אוהדים רבים יותר באיטליה כולה (הקבוצה האהודה ביותר באיטליה), בעיר טורינו עצמה טורינו היא השלטת מבחינת כמות האוהדים.
ההבדלים בין אוהדי שתי הקבוצות היו גם פוליטיים וכלכליים - בעוד יובנטוס נוסדה על ידי נערים בוגרי בתי ספר יוקרתיים מהמעמד הבורגני, טורינו ייצגה את פשוטי העם. היריבות התעצמה בשנת, בעת שיובנטוס ניצחה את טורינו ומנעה ממנה זכייה באליפות הסרייה א'. במשחקי הדרבי אוהדי יובנטוס נוהגים לתלות שלט הלועג לאסון סופרגה. מנגד אוהדי טורינו מקניטים אותם אודות אסון הייזל.
מרתון (עיר)
מרתון (ביוונית עממית: Μαραθώνας, מרתונס; ביוונית אטית ובקאתארבוסה: Μαραθών, מרתון) היא עיירה ביוון, מקום התרחשותו של קרב מרתון ב-490 לפנה"ס.
היסטוריה
שם העיר מגיע מעשב השומר, שנקרא "מרתון" ("μάραθον") או "מרתוס" ("μάραθος") ביוונית, כך שמשמעות השם "מרתון" היא "מקום מלא בשומר".
במהלך מלחמת יוון-פרס יצאו כוחות ממלכת פרס בראשות המלך דריווש הראשון מארטריה לכיוון איתקה, ונחתו במפרץ מרתון. לאחר המתנה של כמה ימים החליטו הכוחות הפרסיים לפלוש לאתונה דרך הים ולא דרך היבשה והחלו לשלוח סירות להקיף את האי איתקה כדי להגיע לאתונה. היוונים, שהבינו את כוונת הפרסים, נערכו באותו היום לתקיפה בפיקוד 10 סטרטגים ביניהם מילטיאדס הצעיר, טרם הפרסים יעלו על ספינותיהם ויפליגו לאתונה, והסתערו לעבר הצבא הפרסי. בסופו של הקרב האתונאים יצאו כשידם על העליונה. שמה של הריצה למרחק של 42.195 קילומטרים, "מרתון", הוא באגדה עממית אודות פידיפידס, שליח אתונאי שרץ מהעיר ועד אתונה, על מנת להביא את בשורת הניצחון היווני על הפולש הפרסי, ומת מיד לאחר שמסר את הידיעה. בשנת 1870 אירעו בסמוך לעיר אירועים שבהם רצחו שודדים יוונים שלושה אנגלים ואיטלקי בדילסי (Δήλεσι) בעודם מטיילים באזורים שסביב מרתון. אירועים אלו הובילו למשבר ביחסים שבין בריטניה ליוון.
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 החלה להגר לכפר מהגרים ארוואניטים מאפירוס.
ב-1926 החלה החברה האמריקאית ULEN בבניית סכר מרתון כשמונה קילומטרים ממערב למרתון, כדי לספק מים לעיר הבירה אתונה. הסכר הושלם בשנת 1929. כ-10 קילומטרים רבועים הוצפו כדי ליצור את האגם המלאכותי אגם מרתון שאוגר את מי הסכר.
חוף שיניאס שנמצא מדרום-מזרח לעיירה הוא אתר גלישת רוח פופולרי ובו ממוקם מרכז החתירה האולימפי שיניאס שנבנה עבור אולימפיאדת 2004, שהתקיימה ביוון. כמו כן, באולימפיאדות של 1896 ו-2004 יצאו ריצות המרתון ממרתון עצמה.
האזור רגיש במיוחד להצפות בזק, מפני ששריפות ביערות שבאזור חשפו את המורדות המזרחיים של הר פנטלי ב-2006.
רשות מקומית
הרשות המקומית מרתון הוקמה ברפורמת 2011 שערך הממשל המקומי, שבו אוחדו ארבע רשויות מקומיות לכדי רשות אחת, שחולקה לארבע יחידות מוניציפליות:
רחל ירושלמי רוזן
רחל ירושלמי רוזן (נולדה ב-1962) היא פרופסור מן המניין במחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
ירושלמי רוזן גדלה ברחובות. למדה לתואר ראשון ב במחלקה לכימיה ובשנת 1985 הוענק לה התואר הראשון. היא השלימה לימודי תואר שני (1987) ודוקטורט (1994) במכון ויצמן למדע בתחום פיזיקת פולימרים. את מחקר הבתר-דוקטורט ביצעה גם כן במכון ויצמן משנת 1994-1995 בתחום של שכבות דקות והרטבת פני שטח, ובשנת 1996 באוניברסיטת מינסוטה בתחום הדבקת פולימרים. היא הצטרפה למחלקה להנדסה כימית בשנת 1997 כמרצה, בשנת 1998 קודמה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2010 הוענקה לה דרגת פרופסור מן המניין.
תחומי מחקרה
ירושלמי רוזן עומדת בראש קבוצת מחקר שמבצעת מחקרים ניסויים של התנהגות הפאזות והתכונות של נוזלים ומוצקים עם דגש מיוחד על נאנו-מבנים ומולקולות בעלות כושר התארגנות עצמית. הן מתעניינות בביטויים של התנהגות סינרגטית והיעדר חיבוריות, ועוסקות בשאלות יסוד תוך התחשבות באתגרי הדרישות הטכנולוגיות וסוקרות כיוונים טכנולוגיים הולמים. מחקריה מקודמים תוך שיתוף פעולה בין-תחומי עם קבוצות ניסיוניות ותאורטיות נוספות. עומדים לרשותה במחקריה טכניקות מגוונות, כולל מיקרוסקופיה אופטית (אינטרפרנציה/סנן אינטרפרנציה והתאבכות), מיקרוסקופיה אלקטרונית (TEM, cryo-TEM, SEM, IKC), אליפסומטריה SAXS ואנליזה תרמית (DSC, TGA).
ארז משולם
ארז משולם (נולד ב-23 באפריל 1964) הוא במאי תיאטרון, מחזאי, משורר ופעיל חברתי. מייסד "תיאטרון הכרכרה".
ביוגרפיה
משולם נולד בכפר שלם, ולו שישה אחים.
למשולם יש שלושה ילדים מאשתו הראשונה.
אלחנדרה גוזמן
גבריאלה אלחנדרה גוזמן פינאל (בספרדית: Gabriela Alejandra Guzmán Pinal; נולדה ב-9 בפברואר 1968) היא זמרת-יוצרת ושחקנית מקסיקנית. בשנת 1988, הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Bye Mamá", אשר זכה להצלחה גדולה במדינתה וביסס שם את מעמדה.
במהלך הקריירה שלה, נמכרו אלבומיה ושיריה בלמעלה מ-30 מיליון. בנוסף לכך, נחשבת גוזמן לאחד מהאמנים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
לידיה רבינוביץ'-קמפנר
לידיה רבינוביץ'-קמפנר (22 באוגוסט 1871 – 3 באוגוסט 1935) הייתה בקטריולוגית ורופאה ילידת האימפריה הרוסית, ידועה במחקריה בנושא שחפת ובריאות הציבור. היא הייתה האישה השנייה ששקיבלה תואר פרופסור בפרוסיה.
אלחנדרה גוזמן
ביוגרפיה וקריירה
גבריאלה אלחנדרה גוזמן פינאל נולדה ב-9 בפברואר 1968 במקסיקו סיטי, מקסיקו, לשחקנית סילביה פינאל ולזמר אנריקה גוזמן. לגוזמן יש שתי אחיות למחצה; השחקנית סילביה פסקל ורידיאנה אלטריסטה ואח צעיר; לואיס אנריקה גוזמן, שהוא גם אחיה הביולוגי היחיד.
לידיה רבינוביץ'-קמפנר
ביוגרפיה
לידיה רבינוביץ נולדה בקובנה שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו). היא התחנכה בגימנסיה לבנות של עירה, למדה באופן פרטי לטינית ויוונית ובהמשך למדה מדעי הטבע באוניברסיטאות ציריך וברן, שם סיימה את הדוקטורט. לאחר סיום הלימודים נסעה לברלין, שם המליץ לה פרופסור רוברט קוך להמשיך בלימודי הבקטריולוגיה שלה במכון רוברט קוך. היא הפכה לאישה השנייה בפרוסיה המועסקת כפרופסור, והראשונה בברלין.
אלחנדרה גוזמן
ביוגרפיה וקריירה
השיר הראשון שלה "Bye Mamá", יצא בשנת 1988 והוקדש עבור אמא שלה. בשנות התשעים הוציאה כמה מהאלבומים הגדולים ביותר שלה כמו Eternamente Bella, Flor de Piel ו-Libre שיצאו על ידי חברת התקליטים BMG אריולה. ההצלחה לה זכתה בעקבות האלבומים הללו, גרמה לכך שקיבלה מועמדות לפרסי גראמי, פרסי גראמי הלטיני וכדומה. זאת, תוך שאלבומיה קיבלו תוארי זהב ופלטינה על ידי איגודי תעשיות הקלטות למיניהם.
לידיה רבינוביץ'-קמפנר
ביוגרפיה
בשנת 1895 נסעה לפילדלפיה, שם מונתה למרצה ובהמשך לפרופסור במכללה לרפואת נשים בפנסילבניה, שם הקימה מכון בקטריולוגי, אם כי עדיין המשיכה בלימודיה מדי קיץ אצל פרופסור קוך בברלין.
בשנת 1896 העבירה לפני הקונגרס הבינלאומי לנשים בברלין הרצאה על חקר הרפואה על ידי נשים במדינות שונות. בקונגרס המדענים שהתקיים בוורוצלב בשנת 1904 היא ניהלה את נושא ההיגיינה והבקטריולוגיה.
אלחנדרה גוזמן
ביוגרפיה וקריירה
בעקבות כל ההצלחה שלה, היא כונתה "מלכת הרוק" והפכה לאחת מהאמניות המצליחות ביותר במקסיקו. לאורך הקריירה שלה זכתה להצלחה רבה בכל מקסיקו ובארצות הברית. היא הוציאה דואטים עם פרנקו דה ויטה, מריו דום ופונסקה. אחד מאלבומיה הידועים והמצליחים ביותר הוא Versus, שיצא בשנת 2017 ביחד עם הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי. האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הפך לאלבום המשותף הראשון של שתי נשים, שכבש את פסגת מצעד האלבומים הלטיניים.
לידיה רבינוביץ'-קמפנר
ביוגרפיה
בשנת 1898 התחתנה עם ד"ר וולטר קמפנר (1869–1920) מברלין, ושבה להתגורר בעיר. בנם, וולטר קמפנר (ג'וניור) (1903–1997) הפך גם הוא לרופא. הוא היה ידוע בתזונת האורז שלו. בנם הנוסף היה המשפטן רוברט קמפנר, אחד מהתובעים במשפטי נירנברג (1899–1993). בת, נדיה קמפנר, נפטרה משחפת בשנת 1932.
אלחנדרה גוזמן
ביוגרפיה וקריירה
היא הייתה לאחד מהשופטים בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "Va Por Ti". בנוסף לכך, שפטה לצד לואיס פונסי, ויסין וקרלוס ויוס בגרסה הספרדית של תוכנית הטלוויזיה "The Voice".
חיים אישיים
אלחנדרה גוזמן ניהלה כמה מערכות יחסים במהלך חייה. מערכת היחסים הציבורית הראשונה שלה הייתה עם השחקן והזמר המקסיקני אריק רובין. מערכת היחסים לא נמשכה זמן רב בגלל סכסוך עם הזמרת המקסיקנית פאולינה רוביו. בהמשך, היא החלה במערכת יחסים עם איש העסקים פבלו מוקטזומה. מאוחר יותר, השניים נפרדו.
גוזמן נישאה לאיש העסקים האמריקאי פארל גודמן בשנת 1998. הנישואים הגיעו לקיצם זמן קצר לאחר מכן, כאשר גודמן נעצר בגלל נשיאה של נרקוטי, בשדה תעופה בגרמניה. מערכת היחסים הציבורית האחרונה שלה עד כה, הייתה מעט זמן לאחר גירושיה מגודמן, במסגרתה הייתה עם ג'רארדו גומז דה לה בורבולה. הם התחתנו בשנת 2002 וכמה חודשים לאחר מכן, הודיעה כי היא בהיריון שני. עם זאת, התינוק נפטר עוד לפני שידעה את מינו. בעקבות כך, היא נכנסה לדיכאון קליני והדבר הוביל לכך שהיא התגרשה מלה בורבולה.
לטישה ממפורד גיר
לטישה ממפורד גיר (באנגלית: Letitia Mumford Geer; ) היא אחות וממציאת המזרק לשימוש ביד אחת.
חייה
נולדה בניו יורק לקורנליה מתילדה גיר לבית ממפורד וג'ורג' וורן גיר. היא הייתה אחת מששת ילדיהם.
המצאת המזרק
המטרה שהובילה את גיר להמציא את המזרק לשימוש ביד אחת הייתה לספק כלי שיאפשר להזריק את התוכן לרקטום ללא עזרת עוזר, שכן המזרקים שהיו בשימוש עד אז הצריכו שימוש בשתי הידיים, או סיוע של אדם נוסף.
בבקשת הפטנט שלה, שהוגשה ב-12 בפברואר 1896, היא צירפה שרטוטי הסבר לשימוש בו, וציינה כי מדובר במכשיר פשוט וזול והבהירה כי ניתן לגוון את צורתו במידה מסוימת, מבלי לפגוע ברוח ההמצאה.
בתיאור של ההמצאה נכתב כי המפעיל מחדיר את הזרבובית לתוך פי הטבעת ומחזיק את הגליל המלא בנוזל ההזרקה מראש. המזריק יכול להחזיק את המיכל ובאותה עת להושיט אצבע אחת או יותר כדי ללחוץ על הידית. העיצוב במעוקל של ידית המזרק מונע את החלקת היד ומאפשר הזרקה עצמית של החומר ביד אחת, ללא עזרת אדם נוסף.
הפטנט אושר ב-11 באפריל 1899.
הכרה בפועלה
ממפורד גיר הלכה לעולמה בניו יורק בשנת 1935 בגיל 83. במסגרת יום האישה הבינלאומי במרץ 2021 צוות בית החולים במחוז קדיס בספרד (Hospital Quirón Salud Campo de Gibraltar) הקדיש לה אלבום תמונות עם תמונות אנשי הצוות כשהם מחזיקים מזרקים
נטע וינר
נטע וינר (נולד ב-1 בינואר 1987) הוא מוזיקאי, שחקן, במאי, כוריאוגרף, מחזאי ופעיל חברתי. זוכה פרס שכטר-רבינוביץ ליצירה ישראלית מקורית לשנת 2020.
ביוגרפיה
וינר נולד בקיבוץ גבעת חיים מאוחד וכשהיה בן שש עברה משפחתו לזכרון יעקב. בגיל חמש-עשרה החל ללמוד בפנימיית יאס"א – התיכון הישראל למדעים ואמנויות בירושלים. בגיל שבע-עשרה עבר ללמוד בקולג' הבינלאומי לאמנויות Mahindra United World College בהודו. עם סיום הלימודים חזר להתגורר ביפו, שם הוא חי כיום . בשנת 2013 סיים לימודי סאונד והפקה מוזיקלית ב-Muzik, בית ספר גבוה ליצירה והפקה מוזיקלית.