cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברית ערי הנזה
שקיעת ברית הנזה
במאה ה-15 החלה שקיעתה ההדרגתית של הברית כתוצאה משינויים בינלאומיים. בלחץ הסוחרים המקומיים, מלכי אנגליה בטלו מספר פעמים את זכויות היתר של הברית ובשנים 1468-1473 ניהלה זו מלחמה נגד אנגליה, מתוך ניסיון לשמר את הזכויות. בשנת 1598 המלכה אליזבת הראשונה שלחה כח צבאי לים הבלטי והוא הביס את הצי של ברית הנזה. בעקבות כך נסגר הקונטור של לונדון וסוחרי הברית גורשו מאנגליה. בסוף המאה ה-15 התפרק סופית הקונטור של נובגורוד, אחרי שאיוון השלישי כבש את העיר. גופים מקומיים שהחלו להיווצר בדנמרק, פולין ורוסיה העלו על נס את האינטרסים המקומיים. ערי הברית הדרומיות נפרדו מהצפוניות וערי הולנד הפכו לגוף עצמאי. התחרות בין סוחרים בערים שונות גברה ואיתה גברו העימותים בין הסוחרים לגילדות האומנים. באזורים אחרים של אירופה קמו בריתות כלכליות מתחרות לברית הנזה. בראשית ימי הנזה עיקר המעבר מהאזור הבלטי אל הים הצפוני נעשה דרך מעבר בו שלטו המבורג ובעיקר ליבק, ולכן היו גם המוקד של המסחר באזור. במאה ה-14 הועדף המעבר הימי דרך מיצר סונד גם על ידי הספינות האנגליות וגם על ידי אלו ההולנדיות. במאהה-15 הסוחרים האנגלים וההולנדים השתלטו על המסחר באזור הבלטי, תוך שדחקו משם את הסוחרים הגרמנים. בעידן התגליות המסחר האירופי עבר לדגם חדש, בו חיפשו דרכי מסחר ושותפי מסחר חדשים. בעקבות כל השינויים הללו, קבוצות בתוך ברית הנזה פיתחו אינטרסים שונים ושיתוף הפעולה בתוך הברית נפגע. ב התפרקה הברית לחלוטין. ב-1669, בהתכנסות האחרונה בליבק, נותרו בה רק שש ערים.
חשיבותה של ברית הנזה
ברית ערי הנזה קידמה את הסחר הימי באזור הים הבלטי והים הצפוני והפכה אותו לבטוח יותר. היא העמידה מגדלורים ומצופי הכוונה, הכשירה נווטים, פיתחה את אוניות המטען הנקראות קוג ובעיקר נלחמה נגד פעילות הפיראטים באזור. היא מילאה תפקיד חשוב בפיתוח הסחר הבינלאומי, עם היבטים הקיימים עד ימינו כמו שותפויות עסקיות, עסקי הון, הנהלת חשבונות ועוד. הברית הביאה לפיתוחם של חבלי ארץ נידחים כנורווגיה והאזור הבלטי המזרחי, עם דגש על נובגורוד. עד הופעת הברית, המסחר הבינלאומי התמקד במוצרי מותרות כמו תבלינים, פרוות, משי וכדומה. ברית הנזה הוסיפה את תחום חומרי הגלם כמו עצים וזפת. מבחינה פוליטית, השפיעה ברית הנזה רבות על מניעת האבסולוטיזם בגרמניה, היות שערי הברית שמרו על אי תלות פוליטית וכלכלית באצולה הפאודלית הגרמנית ובמלכי סקנדינביה.
בערים לא גרמניות, סוחרי הברית קיימו אך ורק קשרים מסחריים עם התושבים המקומיים, ובפועל היה נתק מוחלט ומכוון. ולכן המקומיים לא קודמו ולא רכשו מניסיונם של חברי הנזה. המצב שנוצר הוליד קנאה ועוינות. העושר שהיה תוצר של המסחר הפורח, לא חילחל אל השכבות הנמוכות, אך גם הן נהנו מתקופות ארוכות של שלווה ויציבות.
יש הרואים בברית הנזה את הגלגול הראשוני של האיחוד האירופי.
"ברית הנזה" של ימינו
ב-1980, בעיר ההולנדית, נוסד איגוד ערים חדש בשם הנזה. האיגוד פתוח לכל עיר שהייתה חלק מברית הנזה המקורית או שהתקיימה בו תחנת מסחר של הנזה. מטרתו להחיות את המורשת התרבותית המשותפת ולפעול בשיתוף פעולה למען אירופה מאוחדת ושלווה. הארגון המחודש מקיף כמעט 200 ערים ב-16 מדינות, רובן באזור החוף של צפון אירופה והוא אחד מארגוני הערים הוולונטריים הגדולים בעולם. חלק גדול מהערים השותפות מוכרזות כאתרי מורשת עולמית. נושאי שיתוף הפעולה הם תיירות, תרבות וקיימות. בכל שנה נחגג יום הנזה, כאשר אחת הערים נבחרת כעיר מארחת. בשנת 2023 התקיים יום הנזה ה-43. העיר המארחת הייתה טורון שבפולין.
את המילה הנזה ניתן לפגוש באחד המותגים בני ימינו והוא לופטהנזה, (לופט= אוויר), שהיא חברת תעופה גרמנית.
ברודי
בְּרוֹדִי (באוקראינית: Броди; בפולנית: Brody; ברוסית: Броды; ביידיש: בראָד, "ברוד") היא עיר באוקראינה במחוז לבוב, ומרכז נפת ברודי, לשעבר בחבל גליציה ההיסטורי. אוכלוסיית העיר מונה כ-23,752 (2011), רוב האוכלוסייה אוקראינית. בעיר נותרו יהודים בודדים.
היסטוריה
היישוב נזכר לראשונה ב-1084. בשנת 1241 נהרסה העיר על ידי בטו-חאן. ב-1546 קיבלה זכויות מגדבורג תחת השם ליוביץ'. בתקופה זאת שלט בעיר סטניסלב ז'ולקייבסקי. ב-1629 בשלטון סטניסלב קוניזפולסקי. חיילותיו של בוגדן חמלניצקי לא הצליחו לכבוש את העיר ב-1648 ונסוגו. מתחילת המאה ה-17 בעיר התקיים יישוב יהודי גדול. ב-1704 נקנתה העיר על ידי משפחת פוטוצקי. ב-1734 נהרס המבצר על ידי הרוסים, אך נבנה שוב על ידי סטניסלב פוטוצקי. בעקבות חלוקת פולין הראשונה ב-1772 עברה העיר לאימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1918 נכבשה על ידי פולין, ולפי הסכם ריגה צורפה לפולין ושויכה למחוז טרנופול. ב-1939 צורפה לברית המועצות כחלק מאוקראינה. ב-1941 נכבשה על ידי הגרמנים, שהשמידו את רוב היהודים. ב-1944 לאחר קרבות קשים שהתחוללו בשטח העיר, שוחררה וחזרה לברית המועצות. מ-1991 באוקראינה העצמאית.
יהדות ברודי
יהודים תועדו בעיר לפחות מימי גזרות ת"ח ות"ט. ברודי התפרסמה כעיר של תלמידי חכמים ופוסקי הלכה ונודעה גם כמרכז של לימודי קבלה בזכות יושבי ה'קלויז' שלה. בשונה מבתי מדרש אחרים באותה תקופה שמומנו על ידי הקהילה, היה ה'קלויז' בברודי מוסד פרטי שנוסד ונוהל על ידי משפחה עשירה. הוא הוקם כנראה על ידי רבי יעקב באב"ד, וחתנו רבי חיים סג"ל לנדא מאפטא עמד בראשו שנים רבות. בקלויז ישבו באופן קבוע מספר מצומצם של תלמידי חכמים ולמדנים מופלגים, שהקדישו עצמם ללימוד תורה. יושבי הקלויז התפרסמו בלימוד קבלה ובאימוץ מנהגי מקובלים.
בין חכמי ה"קלויז" ידועים: רבי חיים צאנזר (אין להחליפו ברבי חיים הלברשטאם מצאנז), מחותנו של בכיר תלמידי הבעש"ט, בעל התולדות יעקב יוסף. כן, הרב יחזקאל לנדא בעל ה"נודע ביהודה", הרב יהושע לשצ׳ובר (אב״ד ברודי, וכונה בפי העם רבי יהושע קלויזנר), רבי משה אוסטרר (מחבר "ערוגת הבושם" על שיר השירים ו"דרש משה" על תהילים), רבי מאיר (רבה של הורדנקא), רבי אלעזר רוקח (אביו של רבי שלום רוקח מבעלז), רבי יהודה אריה לייב תאומים (אב"ד ברודי ומחבר שו"ת "גור אריה יהודה"), רבי אברהם גרשון מקיטוב גיסו של הבעש"ט ורבי אפרים זלמן מרגליות בעל "בית אפרים".
מסופר עליהם שהרשו לעצמם לשבת ב״קלויז״ וללמוד בבגדי לבן אפילו בימות חול.
במלחמת העולם השנייה ובשואה
בתחילת המלחמה היו בברודי כ-10,000 יהודים. כאשר פולין נכבשה, ברודי נפלה תחילה בידי הסובייטים, אך לאחר שבירת הסכם האי-התקפה עם הסובייטים (הסכם ריבנטרופ–מולוטוב) כבשו הנאצים את העיר.
כבר בקיץ 1941 הוקם בעיר יודנראט, ומיד החלו רציחות יהודים, כולל רציחת 250 אינטלקטואלים אשר נורו למוות ליד בית הקברות. מעט לפני כן הצטרפו רבים מהצעירים בעיר לצבא הסובייטי, מה שהציל בדיעבד את חייהם. ב-19 בספטמבר 1942 התקיים משלוח ראשון של כ-2500 מיהודי ברודי למחנה המוות בלזץ (מחנה הריכוז הראשון שהוקם במסגרת מבצע ריינהרד), עוד בטרם הוקם במקום גטו. לקראת סוף 1942 ועד 1 בינואר 1943 הכריחו הגרמנים את היהודים להתכנס בגטו צפוף אשר הכיל כ-9,000 יהודים, מתוכם כ-6,000 יהודים מתושבי העיר המקורית ובנוסף עליהם כ-3,000 יהודים נוספים מהסביבה, בהם יהודי גטו לשניב. הצפיפות, הרעב והמחלות החלו לתת את אותותיהם. בעקבות מוות ומשלוח יהודים למחנות עבודה נותרו בגטו ברודי עד מאי 1943 בין 2,000 ל-3,000 יהודים; אלו נשלחו רובם ככולם למחנה מיידנק, והומתו שם. ב-21 במאי 1943 חוסל הגטו באקציה. באקציה זו התנגדו חברי המחתרת שפעלה בגטו ברודי והגרמנים נאלצו לסגת. לאחר מכן שבו הגרמנים לגטו והמשיכו באקציה תוך כדי הצתת הבתים בהם הסתתרו יהודים. זאת עשו הגרמנים בסיוע שותפיהם האוקראינים הלאומנים.
לאחר המלחמה חזרו ניצולי ברודי, רובם חיילים שהתגייסו בתחילת המלחמה לצבא הסובייטי, כ-200 ניצולים במחנות פרטיזנים "משפחתיים" בסביבת ברודי, וכן מספר קטן של ניצולים שהסתתרו בבתי פולנים חסידי אומות העולם.
למרות הקרבות הקשים והמטרה לחסל כל זכר ליהודים, נותר בית הכנסת העתיק והמבוצר ברובו עומד על תלו עד היום.
ספר תיקון מידות הנפש
תולדות הספר
הספר נכתב בערבית, ותורגם לעברית על ידי יהודה אבן תיבון. בתרגום הושמט מאמר ארוך מסוף הספר המכיל את חתימת הספר ובמקום זאת הוכנס שיר המתחיל במילים "עזוב מדות ישנות וחדשות". בנוסף, בתרגום הושמטו שירים בערבית של משוררים ערביים שהמחבר שילב בספר. הספר אורחות צדיקים נכתב במתכונתו של ספר תיקון מידות הנפש ומחלק כמוהו את המידות בצורה של ניגודים, כשלכל מידה מוקדש פרק נפרד.
בשנת 1926 יצא הספר לאור כחלק מהאנתולוגיה שנספחה לאוצר המונחים הפילוסופיים.
מבנה הספר
הספר מבוסס על הרעיון ש
את 20 המידות הללו מבאר הספר ב-20 שערים בהם מדובר באריכות על שבח המידות הטובות ובגנות המידות הרעות. את דבריו יסד המחבר לרוב על כתובי המקרא ואמנם גם, כדברי המתרגם יהודה אבן תיבון באיגרתו אל הרא"ש מלוניל. רוב המשלים של חכמי יון המובאים בספר נמצאו בספר מוסרי הפילוסופים. הנימוקים בספר הם מוסריים ולא דתיים.
מחקר
החוקרת שרה כ"ץ משערת שייתכן שהספר "מבחר הפנינים" נכתב כעבודה מקדימה ל"ספר תיקון מידות הנפש".
זכויות האדם בסין
מצב זכויות האדם ברפובליקה העממית של סין, נחשב לבעייתי בעיני מספר גורמים, בהם מדינות דמוקרטיות מערביות וארגונים זרים לזכויות אדם. מקורות רבים, בהם: דו"ח מחלקת המדינה של ארצות הברית, אמנסטי אינטרנשיונל ו-משמר זכויות האדם, דו"ח קילגור-מטאס, הספר: "הטבח: הרג המוני, קציר איברים, הפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר" מאת איתן גוטמן, תיעדו הפרות בוטות של זכויות האדם בסין. אירועים שהבליטו מצב זה, היו מדיניות הקפיצה הגדולה קדימה, מדיניות שהואשמה באחריות למותם של 15 - 25 מיליון סינים ברעב, אירועי המחאות בכיכר טיין-אן-מן, בהם נהרגו בין 3500 ל-1500 מפגינים, ונפצעו אלפים, מהפכת התרבות בסין אשר במסגרתה נהרגו מיליוני אנשים והרדיפה האכזרית של מתרגלי השיטה הרוחנית פאלון גונג או פאלון דאפא שאיבריהם נקצרים בכפייה ונמכרים להשתלה. כחלק מדיכוי העם האויגורי, האויגורים במחוז שינג'יאנג מכונסים במחנות ריכוז, וכן נמנע מהם לראות את משפחתם, לצאת מהארץ וללמוד בשפתם.
הענישה בסין היא חמורה ולפי ארגון "אמנסטי" סין ניצבת בראש המדינות המובילות בעולם בהוצאות להורג. סין הוציאה להורג לפחות 20,000 איש בין 1990 ל-2001. ניתן להוציא להורג במדינה זו על כ-60 פשעים שונים, בהם גם עבירות סמים, שוחד, מעילה והונאת מס. על פי נתוני אמנסטי בשנת 2007 הוצאו להורג בסין לפחות 470 איש. בית דין מערבי העוסק בסין, China Tribunal, קבע שסין קוצרת איברי אסירים בעודם בחיים, כולל אסירי מצפון כמו פאלון גונג, למטרות סחר באיברי אדם.
ניסיון של עורכי דין בסין להגן על אסירים, ובעיקר על אסירי מצפון, נתקל בקשיים מצד השלטון. סיפורו של העו"ד גאו ג'י-שנג מלמד כי לעיתים עורכי דין לזכויות אדם נאסרים בעצמם כדי למנוע מהם להגן על לקוחותיהם.
בזמן שחוקרים זרים מגדירים את מצב זכויות האדם בסין כמחפיר, גורסת ממשלת סין העממית כי מצב זכויות האדם בסין השתפר וכי הוא טוב מתמיד. בנוסף, טוען המשטר הסיני כי זכויות האדם צריכות גם לכלול סטנדרטים כלכליים למחיה ולבריאות, ואם כן, הרי שבתחום זה נחלה הצלחה מרובה.
סוגי הפרות זכויות האדם
בין הפרות זכויות האדם שהמערב מאשים בהן את סין ניתן למנות:
המערכת המשפטית
הממשלה הסינית מכירה בבעייתיות של מערכת המשפטית הנוכחית, הנובעת משתי סיבות עיקריות: השופטים בסין ממונים ישירות על ידי הממשלה (המפלגה) ולמערכת המשפט אין תקציב משלה. עובדה זו הובילה לשחיתות ולניצול הכוח הניהולי.
הפרת חירויות האזרח וחופש הביטוי
בסין קיימת צנזורה כבדה המשמשת את הממשל לשליטה על אמצעי תקשורת ההמונים. לפי הנתונים, 171 מתוך 1000 אתרי האינטרנט המובילים בעולם, נחסמו בידי ממשלת סין, ובהם ויקיפדיה הסינית שנחסמה לגישה מספר פעמים, לתקופות זמן שונות. זאת כחלק מצנזור רחב של אמצעי התקשורת שמפעילה ממשלת סין בנושאים פוליטיים שנויים במחלוקת.
למרות שמ-1982 מבטיחה החוקה את חופש הביטוי, קיימת מעורבות חזקה מאוד של הממשלה בתקשורת, החוזים עם רוב ארגוני התקשורת הגדולים, בעיקר Xinhua News Agency, מנוהלים ישירות על ידי הממשלה. החוק הסיני אוסר על ייצוג של עצמאות או הגדרה עצמית עבור השטחים שבייג'ינג רואה תחת שיפוטה, כמו טיבט, וכן התקוממות של הציבור כנגד המונופול של המפלגה הקומוניסטית של סין השלטת בסין. לכן, התייחסויות לאירועים מסוימים השנויים במחלוקת ולתנועות דתיות נאסרות על ידי הצנזורה. העיתונאית הסינית Qinglian בספרה Media Control בחנה את שליטת הממשלה באינטרנט בסין על כל אמצעי התקשורת. ספרה מראה כיצד סין שולטת בתקשורת בהסתמך על חומר הדרכה חסוי ממחלקת התעמולה הקומוניסטית.
לאחר שבסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 בוצעה סדרה של מעשי טרור שיוחסו לבני המיעוט האויגורי בשינג'יאנג, החלה ממשלת סין להפעיל סדרה של מהלכים שפוגעים בזכויות האדם שלהם. הממשלה כלאה ללא משפט מיליוני אויגורים במחנות חינוך מחדש. דיווחים שונים מעידים על מעשי עינויים כחלק מניסיון להרחיק את האסירים מזהותם האתנית ומאמונתם המוסלמית. בעקבות דיווחים אלו ואחרים הטילה ממשלת ארצות הברית סנקציות כלכליות על סין, כחלק ממלחמת הסחר בין המדינות. סין מבצעת מהלכים נוספים במטרה להחליש את הזהות האתנית הלא-סינית של האויגורים, כאשר בין היתר הראו צילומי לוויין שהממשל הרס בתי קברות מקומיים. עם התפתחות הטכנולוגיה של העשור השני של המאה ה-21, הקימה ממשלת סין מערך ריגול המוני בשינג'יאנג, הכולל פריסה רחבה במיוחד של מצלמות עם טכנולוגיית זיהוי פנים וזיהוי תנועה, תחנות משטרה וציוד האזנה, לצד רישום מפורט של התושבים מבחינת מידע ביומטרי, תמונות, במקרים מסוימים גם רישום ביולוגי המבוסס על איברים פנימיים וכן מעקב כללי אחר התנהגויות הנחשבות "חשודות" דוגמת כניסת לבית דרך דלת אחורית או יצירת קשר עם קרובי משפחה מחוץ לסין.
על פי תחקיר של הניו יורק טיימס, החל משנת 2017 יחידות משטרה מקומיות קיבלו היתר וגישה ממשלת סין לפריסה של מערכות ריגול מקומיות גם בערים רבות שמחוץ למחוז שינג'יאנג. מערכות הריגול כוללות שילוב של מצלמות זיהוי פנים לצד סורקי טלפונים סלולריים שעוקבים אחר תנועתם של מכשירי הסלולר האישיים, במטרה להצליב את מיקום הטלפון הסלולרי מול מיקומו של בעליו. כדי להקל על הצלבה זו העבירה ממשלת סין בשנת 2019 חוק שמחייב סריקת פנים לכל רוכש כרטיס סים. על פי התחקיר, המידע של התושבים הכולל מידע אישי רגיש לצד היסטוריית מיקומים, נשמר בתחנות המשטרה המקומיות באופן לא מאובטח, וחשוף עקב כך לפרצות אבטחה פוטנציאליות.
בשנת 2019 נאסר על כלי תקשורת בבעלות זרה לפרסם תוכן ללא אישור ממשלתי מראש ובעיתונות מפורסמת דרך קבע אזהרה מטעם הנשיא שי ג'ינפינג שלא להביע עמדות שונות מהעמדה הרשמית של מפלגת השלטון.
הגבלות על חופש התנועה
המפלגה הקומוניסטית עלתה לשלטון בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 וקבעה בסין מדיניות של כלכלה מתוכננת. מאוחר יותר, ב-1958, הקים מאו מערכת ממשלתית שתפקידה לשלוט בהגירה בתוך המדינה. לאזרחים הונפקו אישורי שהייה לפי אזורים ובהם כל עובד סווג כ"כפרי" או כ"עירוני". אדם שחפץ לעבור מאזור כפרי לאזור עירוני ולהפסיק לעבוד בחקלאות נדרש לפתוח בהליך ביורוקרטי רלוונטי כאשר מספר העובדים שהורשו לבצע מהלכים שכאלה היה מוגבל. אנשים שעבדו מחוץ לתחום או לאזור גאוגרפי המאושר עבורם לא היו זכאים לקבל הקצבת מזון, דיור מהמעסיק, או טיפולי בריאות. כמו כן מערכות החינוך, התעסוקה ורישום הנישואים נשלטו ווסתו לפי מדיניות זו. מערכת שליטה זו הוסברה בצורך למנוע את הכאוס הנגרם על ידי תהליכי עיור בלתי מתוכננים. כחלק ממדיניות מדינה אחת, שתי שיטות, שהוצעה על ידי דנג שיאופינג והתקבלה על ידי ממשלות בריטניה ופורטוגל, האזורים המנהליים המיוחדים שהוקמו בהונג קונג ובמקאו שמרו על גבולות נפרדים ביניהם לבין שאר אזורי הרפובליקה העממית. אזרחי סין היו אמורים לקבל אישור מהממשלה לפני נסיעה להונג קונג או מקאו, אך בפועל דרישה זו בוטלה לאחר העברת השלטון. מאז, ההגבלות שהוטלו על ידי ממשלות ה-SAR הן הקובעות ומגבילות את חופש התנועה.
החופש הפוליטי
הממשלה הסינית פועלת נגד התנגדות מאורגנת לממשלה. מתנגדי משטר נעצרים ונכלאים באופן שגרתי, בדרך כלל לתקופות ארוכות וללא משפט. ישנם אף מקרים של עינויים, עבודות כפייה וחקירות לשם השגת הודאות שווא בהאשמות שונות. כאמור, חופש ההתאספות וההתאגדות מוגבל מאוד. הפעולה ההמונית האחרונה בעניין החופש הפוליטי דוכאה בטבח בכיכר טיין-אן-מן בשנת 1989, באשר מספר ההרוגים המשוער נע בין 200 ל-10,000.
אחד ממתנגדי המשטר הידועים הוא ג'אנג ג'ישין, שפעל נגד השמאל הקיצוני הקומוניסטי. באוקטובר 2008, הממשלה הסינית גינתה את החלטת הפרלמנט האירופי להעניק את "פרס סחרוב לחופש המחשבה" להו ג'יה, בטענה כי הייתה זו "התערבות בענייניה הפנימיים של סין" לתת פרס ל"פושע כלוא". לאחר הענקת פרס נובל לשלום לאסיר הפוליטי ליוּ שְׁיָאוֹבּוֹ בשנת 2010, סין החלה להחרים סחורות שיובאו מנורווגיה.
ב-8 בדצמבר 2008, יומיים לפני פרסום צ'רטר 08, נעצר הפעיל הפוליטי ליו שיאובו. הוא חתם על הצ'רטר יחד עם 302 אזרחים סינים אחרים. הצ'רטר הוא מעין מניפסט שפורסם ביום השנה ה-60 להכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם (10 בדצמבר 2009), שנכתב ברוח המניפסט הצ'כוסלובקי (צ'רטר 77), ובו קראו להרחבת חופש הביטוי, זכויות האדם, וכן לבחירות חופשיות.
למרות שהממשלה הסינית פוגעת כיום פחות בפרטיות האזרחים מאשר בעבר, היא עדיין רואה צורך לעקוב אחר מה שאנשים אומרים בפומבי. פורומים באינטרנט נמצאים תחת פיקוח קפדני, וכך גם הדואר היוצא מחוץ לסין והדואר האלקטרוני.
במאה ה-21 נסגרו בסין כנסיות רבות בטענות של "פיתוח סביבתי". פעילים פוליטיים, עו"ד שעסקו בתחומים ציבוריים ואפילו בני משפחה של מתנגדי-משטר נכלאו.
בשנת 2022 חשף ארגון זכויות האדם Safeguard Defenders ל־CNN כי סין מפעילה ברחבי העולם, 102 תחנות משטרה סודיות הפרושות ב־53 מדינות, שככל הנראה לא היו מודעות לקיומן. אף על פי שמטרתן הרשמית לסייע לאזרחים סינים השוהים בחו"ל בפעילות בירוקרטית, על פי ארגון זכויות האדם, מדובר בתחנות שמטרתן איתור מתנגדי משטר שברחו מפני השלטון למדינות אחרות והשבתם לסין.
עמדות בקהילה הבין לאומית
דו"ח מצב זכויות האדם בסין בידי משרד החוץ האמריקני ודוחות של ארגוני זכויות אדם כגון אמנסטי אינטרנשיונל ו-Human Rights Watch מציינים כי סין מתעלמת באופן מופגן מכללי המשפט הבינלאומי בנוגע לזכויות האדם בשטחה. במרץ 2004 נוספה לחוקת סין העממית פסקה אשר מחייבת את המדינה "לכבד ולשמור את זכויות האדם" בשטחה, על אף שעמדת השלטון הרשמית בסין הייתה כי זכויות אלו כבר ממומשות כהלכה במדינה. במערב היו שקיוו ששינוי החוקה יביא לשינוי ביחס המפלגה הקומוניסטית השולטת בסין כלפי זכויות האדם, אך תקוות אלו התבדו, והשלטון בסין ממשיך להפר זכויות אדם בסיסיות כגון חופש הביטוי וחופש האמונה.
נקודת המבט של השלטון בסין
מאז המאה ה-19 שאפה הפוליטיקה הסינית למדינה חזקה בעלת חברה החיה בהרמוניה סוציאלית וללא פערים אקונומיים. ההוגה ליינק קויצ'הו קבע כי חובתם האזרחים היא בניית מדינה חזקה על חשבון גחמותיהם האישיות וזאת מבלי להתלונן בפני הממשל על ערכי חופש ירודים - בניגוד לעמדות פילוסופים אירופים באותה עת.
שלטונות סין מכחישים את קצירת האיברים ממתרגלי הפאלון גונג, אך לא הרשו לחוקרים להיכנס לסין ולא נתנו שום הסבר מהו מקור האיברים לניתוחי ההשתלות המרובים.
המשטר הסיני מכיר בהפרות זכויות אדם, בחוסר חופש השיפוט של בתי המשפט בסין ובשימוש בעינויים להוצאת הודאות מנאשמים, אך טוענת כי על השינוי לבוא מתוך המפלגה החוקית היחידה בסין, המפלגה הקומוניסטית.
סיבוכיות זמן
בתורת החישוביות, סיבוכיות זמן של אלגוריתם היא הערכה, באמצעות חסמים, על מספר הפעולות שמבצע האלגוריתם כפונקציה של גודל הקלט.
אין בוחנים את זמן הריצה ביחידות זמן (כגון שניות), משום שמשך הזמן לביצוע פעולה תלוי במודל החישובי ובמחשב שעליו רץ האלגוריתם. למשל, ייתכן שבמודל או בארכיטקטורה מסוימת ניתן לחלק מספר אחד בחברו בצעד אחד, ואילו במודל או ארכיטקטורה אחרת יידרשו לאותה פעולה מספר צעדים. משום כך, בניתוח הסיבוכיות של אלגוריתם מקובל להביא בחשבון רק את סדרי הגודל, ולהתעלם מקבועים. למשל, אלגוריתם המבצע 8n+112 פעולות על קלט בגודל n הוא בעל "זמן ריצה ליניארי".
הסימון הרווח לזמן הריצה של אלגוריתמים הוא:
הגדרות פורמליות יותר למושגים אלו ניתן למצוא בקורס בויקיספר.
זמן ריצה לוגריתמי
אלגוריתם בעל זמן ריצה לוגריתמי מסתיים תוך זמן פרופורציוני ללוגריתם של גודל הקלט. אין צורך לציין את בסיס הלוגריתם, משום שהחלפת בסיס שקולה לכפל בקבוע, ולכן אם זמן הריצה פרופורציוני לגודל הקלט לפי בסיס לוגריתם כלשהו, הוא פרופורציוני לגודל הקלט גם לפי כל בסיס לוגריתם אחר.
לדוגמה, חיפוש ברשימה ממוינת (בשיטת החצייה) מתבצע בזמן ריצה לוגריתמי. תפקידו של האינדקס בבסיס נתונים הוא לאפשר זמן ריצה לוגריתמי בחיפושים, כאשר ללא אינדקס זמן הריצה הוא ליניארי.
זמן ריצה ליניארי
נאמר על אלגוריתם שזמן ריצתו ליניארי אם זמן הריצה שלו חסום על ידי פונקציה ליניארית בגודל הקלט, או - באופן שקול - פרופורציונלי לאורך הקלט.
לדוגמה, אלגוריתם אשר מחפש את המספר הגדול ביותר ברשימת מספרים נתונה על ידי מעבר סדרתי על הרשימה הוא בעל זמן ריצה ליניארי שכן אם גודל הקלט הוא n, האלגוריתם יבצע n צעדים.
מאידך, אלגוריתם מיון אשר ממיין רשימת מספרים על ידי בחירת המספר הגדול ביותר והסרתו מהרשימה, בחירת השני בגודלו והסרתו, וכן הלאה, אינו בעל זמן ריצה ליניארי. זאת משום שאם גודל הקלט הוא n, האלגוריתם מבצע n שלבים, ובכל שלב מבצע n-1 צעדים (מעבר על כל המספרים שנותרו) ולכן זמן הריצה יהיה ריבועי (פולינום ממעלה שנייה).
זמן ריצה ליניארי הוא בפרט פולינומי ועל כן נחשב חישוב יעיל.
זמן ריצה פולינומי
לאלגוריתם נתון ישנו זמן ריצה פולינומי אם קיים פולינום \ P(n) כך שזמן הריצה של האלגוריתם עבור קלטים בגודל n חסום על ידי ערך הפולינום עבור n. אלגוריתמים אשר זמן ריצתם אינו חסום על ידי פולינום, כגון אלגוריתמים בעלי זמן ריצה מעריכי, נקראים לעיתים "סופר-פולינומיים".
מקובל לקשר זמן ריצה פולינומי עם חישוב יעיל, כך שאלגוריתם ייחשב יעיל אם זמן הריצה שלו פולינומי. מעשית, לא כל זמן ריצה פולינומי מעיד על יעילות, שכן קיימים פולינומים בעלי חזקות גבוהות - בעת פיתוח אלגוריתם נעדיף זמן ריצה פולינומי מסדר נמוך, כגון זמן ליניארי או ריבועי.
זמן ריצה מעריכי (אקספוננציאלי)
סיבוכיות זמן הריצה של אלגוריתם היא מעריכית אם ורק אם פונקציית זמן הריצה שלו חסומה על ידי פונקציה מעריכית (kn) כפול קבוע, כאשר בסיס הפונקציה המעריכית (k) גדול מ-1.
זמן ריצה תת-מעריכי
סיבוכיות זמן ריצה תת-מעריכית או תת-אקספוננציאלית, מוערכת על ידי, כאשר:
\ \alpha הוא משקל החלק הלוגריתמי במעריך, בעוד שהמשלים ל-\ \alpha הוא משקל החלק הלוג-לוגריתמי, הקטן יותר. לכל ערך של \ \alpha, הפונקציה מייצגת סיבוכיות גדולה יותר ככל ש-\ c גדול יותר. לשם השוואה, היא סיבוכיות אקספוננציאלית, בעוד ש- היא סיבוכיות פולינומית. על סולם זה, קל להעריך את מידת היעילות של האלגוריתם מתוך התבוננות בערך \ \alpha למשל נמצאת ב"אמצע הדרך" בין סיבוכיות אקספוננציאלית לפולינומית.
זמן ריצה עצרתי
מונח זה מתאר אלגוריתמים שזמן הריצה שלהם חסום על ידי פונקציית עצרת. בדומה לאלגוריתמים בעלי זמן ריצה מעריכי, אלגוריתם שפועל בזמן ריצה עצרתי נחשב ללא-יעיל במיוחד כאשר מדובר בקלטים גדולים. האלגוריתם המדויק הידוע לפתרון בעיית הסוכן הנוסע נחשב לאלגוריתם בעל זמן ריצה שכזה.
זמן הריצה של פתרון בעיית הפירוק לגורמים
בעיית הפירוק של מספר שלם לגורמים נחשבה במשך שנים לבעיה אקספוננציאלית והיא עמדה על סיבוכיות משוערת מסדר גודל והושגו רק שיפורים מינוריים בערכו של הקבוע \ c. שיפור משמעותי הושג ב-1988, כאשר המתמטיקאים ג'ון פולארד, מארק מאנאס, הנדריק לנסטרה וארג'ן לנסטרה פרסמו את שיטת נפת שדה מספרים המיוחדת לפירוק מספרים בעלי מבנה מיוחד כמספרי פרמה ומספרי קנינגהם. לשיטה זו סיבוכיות מהצורה כשהקבוע. כמספר שנים לאחר מכן, פותח האלגוריתם הכללי - "נפת שדה המספרים הכללית" המתאים לפירוק כל מספר שלם ויעילותו מוערכת ב-, כשהקבוע. בכל המקרים נוסחאות הסיבוכיות מנומקות, מוסכמות על כל המומחים, מגובות בתוצאות אמפיריות - אך אינן מוכחות.
מומחים הראו שעל ידי אלגוריתם קוונטי המבוצע במחשב קוונטי, כגון אלגוריתם שור, ניתן להפחית את זמן הריצה של בעיית הפירוק לגורמים לזמן ריצה של הנמוך משמעותית.
יחסי הונגריה–מלזיה
יחסי הונגריה-מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הונגריה לבין פדרציית מלזיה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1969. שגרירות מלזיה בבודפשט הוקמה בשנת 1993. השגרירות ההונגרית נסגרה בשנת 2009 בשל משבר כלכלי. למרות זאת, היחסים הדיפלומטיים בין המדינות היו מיוצגים דרך שגרירות הונגריה באינדונזיה.בשנת 2015, נפתחה מחדש השגרירות ההונגרית.
יחסים כלכליים
הונגריה ומלזיה מקיימות שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי:
גרטה גרבו
גרטה לואיזה גוסטפסון (בשוודית: Greta Lovisa Gustafsson; 18 בספטמבר 1905 – 15 באפריל 1990), הידועה יותר בשם גרטה גרבו (בשוודית: Greta Garbo), הייתה שחקנית ראינוע וקולנוע שוודית שזכתה להצלחה רבה בהוליווד, אך בשיא תהילתה פרשה מעולם הקולנוע.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
גרבו נולדה בסטוקהולם, הצעירה משלושת ילדיהם של קרל אלפרד גוסטפסון ואנה לואיזה יוהנסון, משפחה ענייה ממעמד הפועלים בשכונת עוני בסטוקהולם.
בגיל 14 מת אביה, אליו הייתה מאוד קשורה, והיא נותרה עם אמה, שיחסיה עמה היו מתוחים. היא נאלצה לעזוב את בית הספר ולעבוד לפרנסת המשפחה. תפקידה הראשון היה עוזרת במספרה, ולאחר מכן קופאית בחנות כלבו. במסגרת תפקידה התבקשה לדגמן בגדים של החנות למודעות מקומיות, ובהמשך הופיעה בסרטון פרסומת קצר שפרסם הכלבו. הסרטים תפסו את עינו של הבמאי אריק פטשר.
פטשר הכיר בכשרונה של הנערה הנאה, וליהק אותה לתפקידה הראשון בראינוע, קומדיית סלפסטיק בשם "פטר הנווד" (1922).
בין 1922 ל-1924 למדה גרבו באקדמיה לתיאטרון בסטוקהולם. בעודה לומדת פגשה את הבמאי מוריץ סטילר, יהודי יליד פינלנד, שהיה הבמאי המוביל בשוודיה באותם הימים. הוא לימד אותה כיצד להופיע מול מצלמה, וליהק אותה לתפקיד ראשי בסרטו "אגדת יסטה ברלינג", מול הכוכב הפופולרי ביותר בשוודיה לארס האנסון. סטילר העניק לה את שם הבמה "גרטה גרבו".
גרבו הופיעה בשני סרטים נוספים בשוודיה, ואחד בגרמניה, יצירתו המפורסמת של גאורג וילהלם פאבסט "רחוב העצב" (1925) (המפורסם כיום גם בשל הופעתה הקצרצרה של מרלן דיטריך כניצבת, העומדת בתור לאוכל), ולאחר מכן נסעה עם סטילר לארצות הברית על מנת לעבוד עם חברת MGM. סטילר הוזמן לעבוד עבור החברה, והוא התעקש כי ייחתם חוזה גם עם גרבו. כאשר הגיעו השניים להוליווד פרחה הקריירה של גרבו, בעוד שהקריירה של סטילר דשדשה עד לפיטוריו בשנת 1928. הוא שב לשוודיה ומת שם לאחר זמן קצר.
יש המשווים את גרבו בתקופה זו לגלאטיאה, העוברת תהליכים של שינוי בידי סדרה של פיגמליונים. תמונותיה מראות את השינוי מנערת החנות הביישנית, שהתבצע דרך המנגנון של האולפנים הגדולים, עד למה שנקרא בסלנג ההוליוודי "הקרחון השוודי", הפנים שהונצחו באין ספור צילומים, והיו לאחד מסמלי התרבות של הקולנוע בראשיתו.
החיים בהוליווד
סרטיה הראשונים בהוליווד היו "השיטפון" (1926), "הבשר והשטן" (1926) ו"אהבה" (1927), כאשר בשני האחרונים הופיעה מול השחקן הפופולרי באותה התקופה ג'ון גילברט. על אף סלידתה ממערכת יחסי הציבור של האולפנים, ורצונה לשמור את חייה הפרטיים לעצמה, נקשר שמה לשמו של גילברט ברומן שנודע לשימצה לקהל הצופים של אותה תקופה. הרכילות מסרה כי לאחר שגילברט הציע לה נישואין שלוש פעמים, ולאחר שנקבע מועד לחתונתם, ביטלה את החתונה והותירה את גילברט המאוכזב עומד ליד המזבח בכנסייה.
דווח כי היו לה מספר מאהבות ובהן השחקנית לואיז ברוקס ואשת החברה מרסדס דה אקוסטה, כמו גם יחסים עם הצלם הבריטי ססיל ביטון, לו התארסה לזמן קצר. היא מעולם לא נישאה.
ידידה של גרבו, גילברט, לא הצליח לשחזר את הצלחתו מימי הראינוע. בניגוד לגרבו הוא ניחן בקול גבוה וצפצפני. ניסיונם לדחוף את הקריירה שלו בהופעתם המשותפת בסרט "המלכה כריסטינה" (1933) נכשל.
נראה כי כל הגברים שהופיעו מול גרבו נדונו לכך שהופעתם תחוויר מול הופעתה. כוכבי הראינוע והקולנוע ג'ון בארימור, פרדריק מארץ', רוברט טיילור ואף קלארק גייבל נראו כדבורים ממין זכר המבצעים מחול הערצה אל מול מלכתם.
בשנות השלושים נהנתה גרבו ממעמד שאין שני לו בהוליווד. תדמיתה הייתה של אשת מסתורין בלתי ניתנת להשגה, הנמצאת מעל לשאר כוכבי הקולנוע. כאשר הצטלמה לסרט, די היה בכך שתרמוז "אחזור לשוודיה", על מנת שראשי האולפנים יספקו את כל דרישותיה. הצילומים נערכו במקומות סגורים למבקרים. פרט לצוות ההפקה המפורסם, איש לא היה יכול לצפות בה בעבודתה.
ב-1934 כיכבה בסרט הצעיף הצבעוני לפי ספרו של סומרסט מוהם. ב-1935 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט "אנה קרנינה" על פי ספרו של טולסטוי, תפקיד בו הופיעה בעבר בסרט האילם "אהבה" (1927) שהיה עיבוד חופשי לרומן המפורסם. לאחר מכן, בשנת 1936 הופיעה באופן מרשים כקורטיזנה בסרט "קאמיל". הופעתה זו נחשבה באותם הימים להופעה הנשית המרשימה ביותר בקולנוע מאז ומעולם. סצנת המוות שלה לצידו של השחקן רוברט טיילור כבשה את לב הקהל.
בשנת 1939 הופיעה בסרטו של הבמאי ארנסט לוביטש "נינוצ'קה". הייתה זו הופעתה הראשונה בקומדיה, ובפעם הראשונה נראתה גרטה גרבו על המסך, כשהיא צוחקת. בסצנה מפורסמת מנסה השחקן מלווין דאגלס להצחיק את גרבו, המשחקת קומיסרית רוסיה מאובנת וקשוחה, עד שהוא נופל בטעות מן הכיסא, ואז היא פורצת בצחוק. הסרט זכה להצלחה רבה.
גרבו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידיה בסרטים "אנה כריסטי" (1930), "רומאנס" (1930), "כיבוש ו"קאמיל" (1937) ו"נינוצ'קה" (1939), אך מעולם לא זכתה בו בשנות הקריירה הקולנועית שלה.
במשך כל שנות הקריירה, נמנעה מכל השתתפות בחיים החברתיים ומכל הופעה פומבית.
פרישתה מהמסך
כבר משנת 1935 הפכה גרבו לבררנית יותר בתפקידיה, ולעיתים חלפו שנתיים בטרם תסכים להופיע בסרט. היא לא הודיעה על פרישה מעולם הסרטים, אך לאחר הסרט "אישה דו פרצופית" הפסיקה לקבל תפקידים, ולטענתה מלחמת העולם השנייה שינתה את העולם לנצח. כישלון "אישה דו פרצופית" ואירועי השעה, הביאו להסתגרותה בביתה.
בשנת 1949 הצטלמה למבחן בד שנחשב לכרטיס כניסה בחזרה לעולם הקולנוע, אך לא מימשה את הרעיון, ומעולם לא הופיעה עוד בפני מצלמה. היא עברה לניו יורק וסירבה להופיע בציבור. עד ליום מותה נחשבה למתבודדת, וצלמי הפאפארצי נאבקו על תמונותיה הנדירות.
שנות הפרישה
בשנת 1951 קיבלה גרבו אזרחות אמריקנית, ובשנת 1954 קיבלה פרס אוסקר לשם כבוד על מפעל חייה. היא התגוררה בניו יורק, ולעיתים יצאה לבלות עם אנשי "חוג הסילון" שהגיעו לעיר כאריסטוטלס אונאסיס, אך פרט לכך היו חייה מבודדים למדי. היא בילתה את זמנה בגידול פרחים וירקות בגינתה, ונהגה לטייל ברחובות ניו יורק כשהיא מרכיבה משקפי שמש גדולים שיסתירו את פניה המפורסמות. את ימיה האחרונים בילתה בבדידות מוחלטת. היא השקיעה בתבונה את הכסף שהרוויחה בימי הקריירה הקולנועית שלה, והייתה לאישה עשירה. בגיל 84 מתה בניו יורק. את כל רכושה הורישה לאחייניתה, ולא הותירה דבר לאישה בשם קלייר, שחיה עמה וטיפלה בה במשך שנים רבות. אפרה טמון בבית הקברות סקוגשירקוגורדן שבסטוקהולם.
בשנת 2005 הוציא הדואר האמריקני בול לזכרה.
תדמיתה הציבורית
השורה המפורסמת מהסרט "גראנד הוטל" - "אני רוצה להיות לבד" (הנאמרת במבטא שוודי כבד - "I Vont to be Alone") הפכה למוטו של גרבו בחייה הפרטיים. היא הייתה מפורסמת בכך שהתרחקה מן הפרסום. פרט לימים ספורים בראשית הקריירה שלה, לא העניקה גרבו ראיונות, לא השתתפה בהצגות בכורה ולא ענתה לדואר ממעריציה.
שמה נקשר באופן רומנטי גם בשחקניות מרלן דיטריך, קלודט קולברט, ג'ואן קרופורד, לואיז ברוקס, אונה מונסון ובסופרת זאלקה פירטל, ובין 1931 ל-1944 ניהלה מערכת יחסים ממושכת עם המשוררת מרסדס דה אקוסטה אשר הסתיימה באופן גרוע.
פרטיטה
במאה ה-16 וה-17, פרטיטה היה השם ליצירה מוזיקלית כלית. יוהאן קונאו ומלחינים גרמנים מאוחרים יותר, בייחוד יוהאן סבסטיאן באך השתמשו בו לתיאור אוספים של יצירות מוזיקליות, כשם נרדף לסוויטה.
באך כתב שני סטים של פרטיטות לכלים שונים. את היצירות לכלי מקלדת סולו הוא פרסם כ"אופוס 1" שלו (ידוע כ-Klavierübung I). סוויטה נוספת בסי מינור, "האוברטורה בסגנון הצרפתי" (או בקיצור, האוברטורה הצרפתית), נחשבת לעיתים כפרטיטה (ראו סוויטות צרפתיות). הפרטיטות של באך נקראות לעיתים רחוקות "סוויטות גרמניות", באנלוגיה לשמות ה"לאומיים" של הסוויטות האנגליות והצרפתיות (ראו פרטיטות, רי"ב 825-830).
באך כתב, בנוסף, שלוש פרטיטות לכינור סולו ב-1720, והצמיד להן סונאטות (ראו סונאטות ופרטיטות לכינור סולו).
מצב קוונטי
מצב קוונטי הוא אוסף פרמטרים של מערכת במכניקת הקוונטים. ישנן מספר דרכים מתמטיות ליצג מצב קוונטי, כשנפוצות ביותר הן פונקציית גל, וקטור מצב ומטריצת צפיפות, ומספר דרכים לרשום אותו כשהדרך הנפוצה ביותר היא סימון דיראק:. עקב התכונות הייחודיות של מכניקת הקוונטים, מצב של מערכת קוונטית שונה מבחינות רבות ממערכת קלאסית. לדוגמה, עקרון הסופרפוזיציה הקוונטית קובע שמצב קוונטי יכול להיות צירוף של מספר מצבים קוונטיים אחרים בו-זמנית.
משמעות המושג
המצב הקוונטי נותן תיאור מלא של כל המשתנים הדינמיים של מערכת, כשכל האפיונים הקבועים שלה נתונים. לדוגמה המצב של חלקיק יתאר את מיקומו ואת התנע שלו בהנחה שמסתו ידועה. במכניקת הקוונטים כל האינפורמציה (על המשתנים הדינמיים) נמצאת במצב אך ידיעת המצב אינה בהכרח מאפשרת ליחס ערך ודאי למשתנים אלו, בשל עקרון האי-ודאות. קביעה זו נובעת מהתיאור של מכניקת הקוונטים את המציאות. בתיאור זה משתנה של מערכת יכול להיות בסופרפוזיציה של ערכים ואין משמעות הדבר שיש לו את אחד הערכים אך הוא לא ידוע. לדוגמה חלקיק הנמצא בסופרפוזיציה של מיקומים שונים אינו שקול לחלקיק הנמצא באחד מהמיקומים אך איננו יודעים באיזה.
מדידות
מצב קוונטי משמש לניבוי והסבר של תופעות פיזיקליות רבות הנצפות בניסויים. הקשר בין המצב לתוצאות המדידות נתון על ידי חוק בורן, שנותן את ההסתברות לתוצאה מסוימת לפי המצב הקוונטי. כלומר, אם משתנה כלשהו הוא בסופרפוזיציה של ערכים שונים, לא נוכל לדעת מה יהיה הערך שנקבל כשננסה למדוד אותו, אלא רק את הסיכוי לקבל כל ערך. מכך גם נובע שלא ניתן למדוד את המצב הקוונטי ישירות, כלומר, אין דרך לחלץ את כל האינפורמציה על מצבה של מערכת בודדת.
משתנים חבויים
טיבעה החדשני של מכניקת הקוונטים הניע פיזיקאים לחשוב שקיימת אינפורמציה נוספת שאינה נכללת במצב הקוונטי. סוג זה של אינפורמציה נקרא משתנים חבויים. ההנחה היא שישנו תיאור בסיסי יותר של המערכת באמצעות משתנים אחרים האומר מהו המצב האמיתי וממנו יהיה ניתן להסיק בוודאות את תוצאות כל מדידה. בגישה זאת, המצב הקוונטי הוא רק תיאור אפקטיבי הנובע מכך שאיננו יודעים את המשתנים החבויים ואת החוקים המנחים אותם. בעקבות משפט בל התברר שכדי שמשתנים חבויים יתאימו לתורת הקוונטים הם אינם יכולים לקיים את עקרון המקומיות.
הצגה וסימונים
כדי לתאר מערכת צריך אוסף מספרים לפי כמות דרגות החופש של המערכת לכן כל אוסף כזה יכול לייצג את המצב הקוונטי. דוגמאות לאוספים כאלו המסודרים במבנה מתמטי הן וקטור מצב, פונקציית גל, מטריצת צפיפות, שתי הזוויות של כדור בלוך או שני מספרים, m ו-l, המציינים את התנע הזוויתי.
פעמים רבות כתיבת המספרים, גם בצורת משתנים או וקטור, היא מסורבלת ואינה תורמת להבנת הרעיון או החישוב הנידונים ולכן סימון דיראק המיצג מצב קוונטי כללי ללא פרטים שאינם נחוצים, הוא שימושי למדי. סימון זה גם תואם את הפורמליזם הנפוץ של מכניקת הקוונטים.
מצבי בסיס
ניתן לבטא כל מצב קוונטי כצירוף ליניארי (סופרפוזיציה) של מצבי בסיס כאשר \ c_i הם הקבועים המייצגים את המשרעת (אמפליטודה), וריבוע הערך המוחלט של האמפליטודה, הוא ההסתברות שבמדידה בבסיס |k_i\rangle המערכת תימצא במצב\ k_j.
תנאי הנירמול של פונציית הגל מכתיב שסכום ההסתברויות יהיה
בסיס פשוט להבנה הוא הבסיס העולה מחקר מתנדים הרמוניים קוונטיים. במערכת זו לכל מצב בסיס |n\rangle יש אנרגיה
את שאר מצבי הבסיס ניתן לקבל על ידי אופרטור יצירה ואופרטור השמדה \ a: כאשר  הם קבועים המשמשים לנירמול.
מצבים עצמיים
מצב עצמי הוא מצב של המערכת שאינו משתנה תחת הפעלת אופרטור מסוים. בניסוח אלגברי, מצב עצמי הוא וקטור עצמי של האופרטור. המצבים העצמיים של אופרטור הרמיטי מהווים בסיס שלם, ומאפשרים לפרוס כל מצב של המערכת בעזרת צירוף ליניארי שלהם.
דוגמאות
משוואת שרדינגר היא משוואה למציאת המצבים העצמיים של ההמילטוניאן (אופרטור האנרגיה). הפתרונות שלה הם המצבים העצמיים של ההמילטוניאן, והם מצבים שאינם משתנים בזמן, כלומר מצבים יציבים, והערכים העצמיים של האופרטור הם האנרגיה של מצבי המערכת.
דוגמה אחרת היא אופרטור מדידת התנע הזוויתי. המצבים העצמיים שלו הם הפתרונות של מצבים שאינם משתנים לאחר סיבוב, כלומר מצבים בעלי סימטריה כדורית, ונקראים הרמוניות ספריות.
הגדרה פורמלית
בהינתן אופרטור \hat A המצב יקרא מצב עצמי של \hat A אם קיים מספר מרוכב \ \lambda כך ש:
כאשר המספר המרוכב \ \lambda נקרא ערך עצמי של \hat A
עבור אופרטור הרמיטי מתקיים כי הערכים עצמיים \ \lambda_i ממשיים וכל המצבים העצמיים |i\rang של האופרטור ההרמיטי מהווים בסיס אורתונורמלי ושלם.
מצבים טהורים ומעורבים
ערך התוחלת של גודל מדיד \ A עבור מערכת במצב טהור  ניתן על ידי
כדי לתאר התפלגות סטטיסטית של מצבים טהורים, כלומר מצב מעורב, יש להשתמש במטריצת צפיפות,\ \rho. בכך מורחבת מכניקה קוונטית למכניקה סטטיסטית קוונטית. מטריצת צפיפות מוגדרת כך:
כאשר \ p_s הוא שבר של כל צבר במצב. הממוצע מעל הצבר של מדידת הגודל A על המערכת במצב מעורב הוא:
כאשר חשוב לשים לב ששני סוגי ממוצעים מתרחשים כאן, האחד הוא הממוצע מעל הבסיס הווקטורי של המצבים הטהורים, והשני הוא הממוצע הסטטיסטי מעל הצבר של המצבים הטהורים.
קומפוט נעליים
קומפוט נעליים (בגרסה באנגלית: Smell and Smile) הוא סרט קומדיה ישראלי מסוגת סרטי בורקס משנת 1985 בבימויו והפקתו של יהודה ברקן שמשחק בו בתפקיד ראשי.
העלילה היא על סוחר כלי רכב המקבל צו גיוס לשירות מילואים ביחידה שמפנה מוקשים. את המוקשים הם מפנים בצורה מקורית. חלק גדול מהעלילה מתרחש בבסיס טירוניות עם סצנות משעשעות המזכירות את הסרטים גבעת חלפון אינה עונה ומ.א.ש.
יוני נמרי שר במסגרת הסרט את "שושנת פלאים" ללחנו של צביקה פיק ובסיום הסרט שרה הילדה דניאלה את שירו "התחלה חדשה" למילים של יונתן שם אור. השיר הולחן על ידי יוני נמרי, הושר על ידי רונית לבבי. השיר זכה לחידוש על ידי להקת החברים של רביבו בשנת 2013.
המבקרים קטלו את הסרט, דבר שלא מנע את הצלחתו בקופות, כמו רוב סרטי הבורקס בתקופה ההיא.
תקציר העלילה
כצל'ה (יהודה ברקן) ורפול (גבי עמרני) הם שותפים במגרש למכירת מכוניות משומשות. הם נוהגים "לעקוץ" את הלקוחות בעזרת שקרים ובעזרת העובד המסור שלהם, לנסקי (אריה מוסקונה).
כצל'ה הוא גרוש, ואב אוהב לבתו דניאלה (עטר בירמן) בת העשר. העסק שלהם בצרות אך חמו (זאב ברלינסקי) מסרב לעזור לו ודורש את פינויו מהמקום.
כצל'ה משרת במילואים בחיל ההנדסה ביחידה לפינוי מוקשים. לאחר שג'יפ צבאי עלה על מוקש הוא מגויס בדחיפות ביחד עם חבריו ליחידה לפנות שדה מוקשים. מפקד היחידה הוא קקון (רמי ברוך) והוא מגייס גם את מושון (מושון אלבוחר), יוני (יוני נמרי) ולבסוף את איגור (איגור בוריסוב) שעובד כטבח במסעדה של אמו (ג'טה לוקה). לאיגור משקל עודף והוא סובל מנפיחות רבות וחזקות.
היחידה מתמקמת בבסיס טירוניות עם מפקד בסיס "מטורלל" (סימון רוזנפלד) ונוצרים מצבים משעשעים ביניהם לבין החיילות. הם מבקרים גם בשבט בדווי סמוך לשדה המוקשים כדי להתריע על השדה כאזור מסוכן, וצופים ברקדנית בטן (ברי סימון), בחפלה שהזמינו אותם הבדווים.
הם מתחילים לפנות מוקשים ואיגור משחרר נפיחה ומפוצץ מוקש. הם עומדים במהרה על תכונה זו ומבינים שיכולים להשתמש בו לצורך פיצוץ כל שדה המוקשים. תוך זמן קצר הם מפוצצים את כל המוקשים בעזרת נפיחותיו של איגור, ותוך כדי עבודתם הם מגלים מכונית מפוארת גנובה קבורה בחול.
בינתיים מגיע למגרש המכוניות לקוח, מאפיונר עשיר (אברהם רונאי), שזקוק למכונית לאחר שמכוניתו נגנבה. בעזרת לנסקי מצליח רפול לשכנע אותו לקנות מכונית מיוחדת אקסקלוסיבית המכונה "הקומבינה" שאפשר לנהוג בה גם מלפנים וגם מאחור. הלקוח משתכנע ומשלם 15,000 דולר ורפול מרוצה מכך שניצל מפינוי על ידי ההוצאה לפועל.
לאחר שהלקוח בודק את המכונית במוסך מסתבר לו כי קנה למעשה גרוטאה שמורכבת מ"קומפוט" של כמה מכוניות. הוא מתקשר לרפול ומאיים עליו אך רפול מתעשת וביחד עם לנסקי הם מסתלקים מהמקום באוטובוס שמשמש כמשרד שלהם. הלקוח ושומריו רודפים אחריהם עם מכוניתו המוזרה. הם מגיעים לשדה המוקשים של כצל'ה ושם מגלה הלקוח את מכוניתו הגנובה ומתרצה.
כצל'ה וחבריו ממהרים למסיבת סיום של דניאלה באוטובוס של תזמורת גמלאים. הם מגיעים בזמן, והסרט מסתיים בשירתה של דניאלה את השיר "התחלה חדשה" בליווי התזמורת ובניצוחו של יוני.
גודל הפין האנושי
המדידה המדויקת ביותר של גודל הפין האנושי נגזרת ממספר מדידות שונות, בזמנים שונים, שכן ישנה שונות טבעית קטנה בהתאם למידת העוררות המינית, השעה ביום, טמפרטורת החדר, תדירות הפעילות המינית ואמינות המדידה. בהשוואה לפרימטים אחרים, למשל הגורילה, הפין האנושי עבה ביותר, הן במונחים מוחלטים והן ביחס לשאר חלקי הגוף.
תוצאות המדידות משתנות, כאשר מחקרים המסתמכים על מדידה עצמית מדווחים על ממוצע גבוה משמעותית מאשר מחקרים בהם המדידות נערכות על ידי אנשי מקצוע בתחום הרפואה. לפי סקירה שיטתית בתחום, החל משנת 2015, האורך הממוצע של פין אנושי זקוף הוא בערך 13.12 ס"מ (11.46 ס"מ – 14.78 ס"מ). בדרך כלל, אורכו של הפין הרפוי אינו מעיד על אורכו של הפין הזקוף.
הפין האנושי גדל בעיקר בין הינקות לגיל חמש, ובין כשנה לאחר תחילת גיל ההתבגרות ועד לגיל 17 בערך.
מחקרים סטטיסטיים לא הצליחו למצוא קשר מובהק בין גודל הפין לגודלם של חלקי גוף אחרים. גורמים סביבתיים, יחד עם גורמים גנטיים, כמו משבשים אנדוקריניים, יכולים להשפיע על גדילת הפין. פין בוגר זקוף שאורכו פחות מ-7 ס"מ מכונה ברפואה "מיקרו-פין" (micropenis).
קיים מִתאם בין גודל הפין לבין עלייה ברמות הטסטוסטרון במהלך גיל ההתבגרות. עם זאת, לאחר גיל ההתבגרות, הטסטוסטרון אינו מסוגל להשפיע עוד על גודל הפין, וחוסר באנדרוגן אצל גברים בוגרים גורם לירידה קטנה בגודל בלבד. הורמון גדילה (GH) ופקטור גדילה דמוי אינסולין 1 (IGF-1) משפיעים גם כן על גודל הפין, כאשר מחסור בהם במהלך שלבים התפתחותיים קריטיים (למשל, אצל הלוקים בחוסר בהורמון גדילה או בתסמונת לרון) עשוי לגרום למיקרו-פין.
מחקרים
מסקירה שיטתית שפורסמה בשנת 2015 עולה כי אורכו הממוצע של פין רפוי הוא 9.16 ס"מ, אורכו הממוצע של פין מתוח שאינו זקוף הוא 13.24 ס"מ, אורכו הממוצע של פין זקוף הוא 13.12 ס"מ, היקפו הממוצע של פין לא זקוף הוא 9.31 ס"מ והיקפו הממוצע של פין זקוף הוא 11.66 ס"מ.
אורך
על פי מחקר אחד, אורכו הממוצע של פין רפוי הוא 8.9 ס"מ (נמדד על ידי הצוות). על פי מספר מחקרים אחרים, האורך הממוצע הוא 9–10 ס"מ. אין התאמה בין אורכם של פינים רפויים לאורכם של פינים זקופים; ישנם פינים קטנים (במצב רפוי) שגדלים הרבה יותר כשהם מזדקפים, באופן יחסי לגדילתם של פינים גדולים (במצב רפוי).
הפין ושק האשכים מתכווצים באופן לא-רצוני בתגובה לטמפרטורות נמוכות או לעצבנות, עקב פעולת שריר. תופעה דומה משפיעה על רוכבי אופניים, היוצרים לחץ ממושך של מושב האופניים על חיץ הנקביים, לחץ הגורם לפין ולשק האשכים להתכווץ באופן לא-רצוני. מושבים לקויים עלולים, בסופו של דבר, לגרום לאין-אונות.
לא ניתן להעריך את אורכו המדויק של הפין במצב זקפה על פי הגיל או על פי אורכו במצב רפוי. במקרים מסוימים, ישנה התאמה בין אורכו של פין רפוי מתוח לבין אורכו של הפין במצב זקוף. עם זאת, מחקרים מצאו הבדלים דרסטיים בין אורך של פין מתוח לבין אורכו של פין זקוף.
מחקרים מדעיים נערכו בנוגע לאורכו של הפין הזקוף של האדם הבוגר. מחקרים שהסתמכו על מדידה עצמית, לרבות על תוצאות סקרים באינטרנט, דיווחו באופן עקבי על ממצאי אורך ממוצע גבוה יותר מאשר אלו שנתקבלו תוך שימוש בשיטות רפואיות או מדעיות לצורך ביצוע המדידות.
היקף
ישנם מחקרים לגבי ההיקף של הפין הגברי במצב של זקפה, כאשר המדידות מתבצעות במרכזו של הפין. כמו במחקרי האורך, במחקרים שהסתמכו על מדידות שביצעו הנבדקים בעצמם נמצאו תוצאות מעט גבוהות יותר, בממוצע, לעומת מחקרים שבהם הנבדקים נמדדו על ידי אנשי צוות. במחקר שעוסק בגודלו של הפין, ואשר המדידות שבו בוצעו בסביבת מעבדה, נמצא כי ההיקף הממוצע של פין גברי בעת זקפה הוא 4.8 אינץ' (12.3 ס"מ), ומכאן שרוחבו הממוצע של פין זקוף הוא כ-1.5 אינץ' (4 ס"מ).
שמעון שפיצר
שמעון (שִימֶע) שפיצר (בסרבו-קרואטית: Šime Spitzer; 18 באוקטובר 1892, ג'אקובו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – ראשית אוקטובר 1941, מחנה הריכוז באנייצה, בלגרד ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה איש ציבור יהודי, פעיל ציוני אשר נמנה עם מייסדי "אגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה" וכיהן כמזכיר הכללי של האגוד. שפיצר היה פעיל בולט בסיוע לפליטים יהודים אשר הגיעו ליוגוסלביה עם עליית הנאצים בגרמניה וכן לאחר האנשלוס. הוא סייע כספית וחומרית לאלפי פליטים יהודים והוביל לעלייתם של מאות רבות מהם לארץ ישראל המנדטורית. נרצח במחנה הריכוז באנייצה.
גודל הפין האנושי
גודל בעת הלידה
בעת הלידה, אורכו של הפין הממוצע כשהוא מתוח הוא כ-4 ס"מ, גודלו של הפין של 90% מהבנים שזה עתה נולדו יהיה בין 2.4 ל-5.5 ס"מ. בין הלידה ועד לגיל ההתבגרות הפין גדל באופן מוגבל. הגודל הממוצע בתחילת גיל ההתבגרות הוא 6 ס"מ, וכ-5 שנים מאוחר יותר הפין מגיע לגודלו המבוגר. וו.א. שונפלד פרסם עקומת צמיחה של הפין בשנת 1943.
גודל וגיל
כותבי מחקר העוסק בגודלו של הפין הגיעו למסקנה כי "אורכו של פין רפוי הוא קצת פחות מ-4 ס"מ בזמן הלידה עם גידול מועט מאוד עד לגיל ההתבגרות, בו יש גדילה מובהקת".
שמעון שפיצר
קורות חיים
בתקופת כהונתו פעל שפיצר נגד האנטישמיות שגאתה ביוגוסלביה. ב-1937 שלחו שפיצר, ונשיא אגוד הקהילות פרידריך פופס מחאה נמרצת לשר המשפטים היוגוסלבי על רקע מאמרי שטנה אנטישמיים בעיתונות היוגוסלבית. לאחר האנשלוס, הגיעו פליטים יהודים מאוסטריה ומגרמניה הנאצית ליוגוסלביה ושפיצר פעל לשיכונם בקהילות היהודיות השונות. בראשית 1939 נועדו שפיצר, דוד אלבלה ופרידריך פופס עם ראש הממשלה היוגוסלבי דראגישה צבטקוביץ' וזה הבטיח להם שליהודי יוגוסלביה אין ממה לחשוש וביטחונם בממלכה מובטח. בהמשך, מונה שימע שפיצר ליושב ראש הוועדה לטיפול בפליטים מטעם אגוד הקהילות והוא פעל למתן סיוע כספי וחומרי לכ-11,000 פליטים שהגיעו ליוגוסלביה. במסגרת תפקידו הצליח לארגן את עלייתם של כ-1,000 פליטים יהודים דרך הדנובה לארץ ישראל. בהמשך, טיפל שפיצר במעפילי קלאדובו-שאבאץ. הוא סייע בדיורם ופעל להשגת סרטיפיקטים כדי לאפשר את עלייתם לארץ ישראל, אך לקבוצה התקבלו 250 סרטיפיקטים בלבד.
גודל הפין האנושי
גודל וגיל
חוקרים אינם מאמינים שקיים קשר בין גילו של אדם לגודל הפין שלו. "מחקרים בודדים הראו כי גודלו של הפין קטן יותר במחקרים המתמקדים בגברים מבוגרים, אך ויילי וארדלי לא מצאו הבדלים רבים כאשר הם אספו את התוצאות של מחקרים שונים [שנערכו במשך תקופה של 60 שנה]".
שמעון שפיצר
קורות חיים
ב-6 באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה וכבשה אותה תוך ימים אחדים. פעילות הארגונים היהודיות נאסרה. בסוף אפריל הקימו הגרמנים את "נציגות הקהילה היהודית" ושימע שפיצר מונה לאחד מחברי הנציגות. ככל הנראה ניסו הגרמנים להקים יודנראט אך הדבר לא עלה בידם משום שחברי הנציגות סירבו למסור רשימות ובהן מכסת שמות של יהודים שנדרשו על ידי הגסטפו. בספטמבר 1941, נעצרו חברי הנציגות ונכלאו בטופובסקה שופה, להוציא את שימע שפיצר אשר נשלח למחנה הריכוז באנייצה. ככל הנראה בשל קשריו הרבים עם ארגונים יהודיים ברחבי העולם נחשב גם כדיסידנט פוליטי. שפיצר עבר חקירות ועינויים קשים במחנה הריכוז באנייצה ונורה למוות בראשית אוקטובר 1941 על ידי רופא המחנה קצין האס אס שטורמבאנפיהרר פרידריך יונג (בגרמנית: Friedrich Jung). בתו בת התשע מרים נרצחה בהמשך בסיימישטה. אשתו יהודית (יוליה) שפיצר לבית לנצנר ניצלה מהשואה ועלתה בהמשך למדינת ישראל.
גודל הפין האנושי
גודל וגובה
בסקירה ספרותית שנערכה בשנת 2015 נמצא כי שני מחקרים מצאו מתאם חלש בין הגובה לבין גודל הפין הרפוי, שבעה מחקרים מצאו מתאם חלש בין הגובה לבין גודל הפין (במצב רפוי או זקוף) ושני מחקרים מצאו שלא קיים כלל מתאם בין הגובה לבין גודל הפין הרפוי.
גודל וגזע
קיימת אמונה כי גודל הפין משתנה בהתאם לגזע, אך אמונה זו אינה נתמכת על ידי ראיות מדעיות. מחקר שנערך ב-2007 דיווח כי "אין רקע מדעי לתמיכה במיתוס 'הפין הגדול' של אנשים שחורים". מחקר נוסף ציין כי בניגוד ל"אמונה הרווחת כי לאנשים שחורים יש בדרך כלל פינים גדולים יותר", במציאות "אין רקע מדעי משכנע" לתמוך ברעיון זה. בסקירה משנת 2015 עולה כי לא ניתן היה להסיק מסקנות כלשהן לגבי הקשר בין הגודל והגזע מהספרות הקיימת וכי יש צורך במחקר נוסף.
גנטיקה, מחלות והפרעות
ייתכן שלגנים מסוימים יש תפקיד בוויסות גודל הפין. בבני אדם, הגן AR, הממוקם על כרומוזום X ב Xq11-12, עשוי לקבוע את גודל הפין. גם לגן SRY, הממוקם על כרומוזום Y, עשוי להיות תפקיד בכך. שונות בגודל ניתן לייחס לעיתים קרובות למוטציות. מחסור של הורמון גדילה או גונדוטרופינים או דרגות קלות של חוסר באנדרוגן עלולים לגרום לפין להיות קטן, וניתן לטפל בכך באמצעות הורמון גדילה או טיפול בטסטוסטרון בשלבי הילדות המוקדמת.
פין של גבר בוגר באורך של פחות מ-7 ס"מ כשהוא במצב של זקפה מכונה ברפואה "מיקרו-פין" (micropenis). לכ-0.6% מהגברים יש מיקרו-פין. ישנם גם ניתוחים הזמינים כדי להגדיל את גודל הפין במקרים של מיקרו-פין אצל מבוגרים.
השפעות סביבתיות
ישנן סברות כי ההבדלים בגודל הפין בין אנשים נגרמים לא רק על ידי גנטיקה, אלא גם על ידי גורמים סביבתיים כגון תרבות, דיאטה וחשיפה לחומרים כימיים או זיהום. הפרעה למערכת האנדוקרינית כתוצאה מחשיפה לחומרים כימיים נקשרת לעיוות גניטלי בשני המינים (כמו גם בעיות רבות אחרות). קיימים מקורות, על פיהם חומרים כימיים, בין אם סינתטיים (למשל, חומרי הדברה) ובין אם הם טבעיים (למשל, כימיקלים הנמצאים בשמן אזוביון) קשורים לדרגות שונות של הפרעה אנדוקרינית.
הן PCB והן DEHP קשורים לגודל פין קטן.
במחקר שנערך בשנת 2007 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אנקרה, נמצא כי גודל הפין עשוי לרדת כתוצאה מטיפול הורמונלי בשילוב עם רדיותרפיה. בנוסף, חלק מתרופות הפוריות המבוססות על אסטרוגן, כמו diethylstilbestrol (DES), נקשרו לאי-תקינות של איברי המין או לפין קטן יותר (microphallus).
רקע היסטורי
תפיסות בנוגע לגודלו של הפין הן תלויות תרבות. התרבות והאמנות במצרים העתיקה נמנעו בדרך כלל מלהציג פינים גדולים, שנחשבו מגונים. עם זאת, הפפירוס הארוטי מטורינו מציג דמויות גבריות עם איברי מין גדולים במיוחד.
ביוון העתיקה האמינו כי פין קטן הוא אידיאלי. חוקרים מאמינים כי גודל הפין בקרב רוב היוונים הקדומים היה ככל הנראה דומה לגודלו בקרב רוב האירופים האחרים באותה התקופה, אך אמנים יווניים מציגים ביצירותיהם גברים בעלי פין קטן, לא נימול עם עורלה גדולה באופן לא פרופורציונלי, המעידים על כך שזה מה שנתפס כאידיאלי בעיניהם. פין גדול באמנות יוון העתיקה שמור באופן בלעדי לדמויות קומיות גרוטסקיות כגון סאטירים, מעמד של רוחות יער מחרידות דמויי סוסים, שמוצגות באמנות יוונית עם פין מסיבי בצורה אבסורדית. שחקני התיאטרון המציגים דמויות גבריות בקומדיה היוונית העתיקה כשהם לובשים פינים אדומים ענקיים, מזויפים, שהשתלשלו מתחת לתלבושותיהם; אלה נועדו להיות מגוחכים ונועדו על מנת שיצחקו עליהם. בקומדיה של אריסטופאנס "העננים", "מר ההגיון הבריא" מתאר את דמותו של פידיפידס כבעל מראה של הנער האידיאלי: "החזה נוצץ העור זוהר, / כתפיים רחבות, לשון קטנה, / ישבן גדול ופין זעיר."
התייחסות לגודל הפין נרמזת גם בתנ"ך:
בתלמוד מוצגים ממדים לא שגרתיים של פרעה: "פרעה שהיה בימי משה הוא אמה וזקנו אמה ופרמשתקו אמה וזרת".
בספרות הערבית של ימי הביניים קיימת העדפה לפינים גדולים, כפי שמתואר באחד מסיפורי אלף לילה ולילה – "עלי עם האיבר הגדול". כסאטירה שנונה של הפנטזיה הזו כתב הסופר האפרו-ערבי מהמאה התשיעית אל ג'אחז: "אם אורך הפין היה סימן לכבוד, אז הפרד היה שייך לקורייש" (השבט שאליו השתייך מוחמד).
הנורדים מימי הביניים התייחסו לגודל הפין של הגבר כמדד לגבריות שלו. קמע קסמים נורדי מהמאה ה-13 מברגן, עשוי עץ עם כתובת באלפבית רוני, מבטיח למי שעונד אותו: "אתה תזיין ... וזה יהיה גדול יותר מזין של גבר וקטן יותר מזין של סוס". תיאור מהמאה ה-14 על חייו של אולף הקדוש מתאר פולחן פגאני, שבמהלכו נעשה שימוש בפין סוס משומר כ פולחן, אותו חברי כת היו מעבירים זה לזה כשהם יושבים במעגל, משבחים אותו ומעירים לגביו ולגבי שאר חברי הקבוצה רמיזות מיניות.
תפיסות של גברים כלפי עצמם
גברים יכולים בקלות להמעיט בגודל הפין שלהם בהשוואה לפינים של אחרים, בגלל נקודת המבט שלהם (ההסתכלות כלפי מטה), עקב צפייה מרובה בפורנוגרפיה לא טיפוסית, או בגלל הצטברות שומן בבסיס הפין. סקר של מיניות הראה כי גברים רבים האמינו שהפין שלהם קטן, בעוד שלמעשה הוא היה בגודל ממוצע. מחקר נוסף מצא שחינוך מיני של מדידות פין סטנדרטיות יכול לעזור ולהקל על המטופלים המוטרדים בנוגע לגודל הפין שלהם, שכן לרובם היו תפיסות שגויות לגבי מה שנחשב נורמלי מבחינה רפואית. התפיסה של פין גדול קשורה להערכה עצמית גבוהה יותר.