cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riseup
תקריות עם הרשויות
במהלך נובמבר 2016 ה-FBI הוציא שני צווי חיפוש אשר הוטל עליהם צו איסור פרסום נגד ארגון Riseup, הראשון בשל כתובת ששימשה עבור סחיטה באיומים של התקפת מניעת שירות והשני בשל כתובת ששימשה לסחיטת כסף על ידי תוכנת כופר. בעקבות כך דף הקנרית של ארגון Riseup לא התעדכן במשך מספר חודשים וגרם לרבים להאמין שנגד הארגון הוצא צו חיפוש שאוסר על ארגון Riseup ליידע את המשתמשים על עצם קיומו. בפברואר 2017 לאחר שתם תוקפו של צו איסור הפרסום, ארגון Riseup טען שהסיבה שלא עודכן דף הקנרית אכן הייתה בשל צו חיפוש שהוצא נגד הארגון ונמנע מן הקולקטיב להודיע על עצם קיומו. בארגון טענו שבחרו לקבל את צווי החיפוש מכיוון שהצווים היו מכוונים ספציפית כלפי שני משתמשים שהפרו את תנאי השימוש בשירות ואף אחד משאר המשתמשים לא נפגע כתוצאה מצווי החיפוש, ובמידה ולא היו משתפים פעולה עם הרשויות חלק מחברי הקולקטיב היו עלולים להיכנס לכלא.
דומינוס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ריכארד קאודר
ריכארד קאודר (בגרמנית: Richard Joseph Kauder; 1 בספטמבר 1900 – 15 ביולי 1960) היה יהודי למחצה (מישלינג לפי ההגדרה הנאצית), אשר בימי מלחמת העולם השנייה שימש כמרגל של האבווהר, שירות המודיעין הצבאי של גרמניה הנאצית. יש היסטוריונים הסבורים כי שימש כסוכן כפול בשירותם של הסובייטים.
ביוגרפיה
ריכרד קאודר נולד בווינה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1900. אמו הייתה יהודייה ואביו היה קולונל לשעבר בצבא האוסטרו - הונגרי. בהשכלתו היה מהנדס מכני ושימש סוכן למוצרים מכניים בברלין. בשנת 1932 חזר לווינה ועסק בעסקי נדל"ן.
קאודר עבר הכשרה בשיטות איסוף מודיעין. הוא למד להפעיל משדר רדיו ולהשתמש בצפנים. הוטלה עליו משימה לאסוף מידע על הנעשה בברית המועצות ובמזרח התיכון, באמצעות שתי רשתות ריגול נפרדות שהוא יעמוד בראשן. המידע שיאסוף על ברית המועצות ייקרא בשם הקוד "מקס", והמידע שיאסוף על המזרח התיכון ותנועות הצבא הבריטי בו ייקרא בשם הקוד "מוריץ". ההשראה לשמות הקוד הייתה ספר הילדים המפורסם של וילהלם בוש שנקרא "מקס ומוריץ".
קאודר יצא לסופיה בירת בולגריה, שהייתה אז בעלת בריתה של גרמניה הנאצית כאחת ממדינות הציר, וממשרד קטן בסופיה העביר מדי יום, החל משנת 1940, מידע רב לאבווהר והפך לאחד הסוכנים החשובים ביותר של האבוהר. הכינוי שניתן לו היה "פריץ קלאט" (Fritz Klatt). בשנת 1944 הגיעה פעילותו של קאודר לשיאה והוא העביר לאבווהר אלפים רבים של ידיעות. הרשת שלו העסיקה אז מאות אנשים מקבלי משכורות חלקם יהודים. לאחר כישלון הקשר של העשרים ביולי להתנקש בחיי אדולף היטלר, נעצר ראש האבווהר האדמירל וילהלם קנריס. למרות זאת המשיך קאודר בפעילותו. רק לקראת ימי המלחמה האחרונים בפברואר 1945 הפסיקו הרשתות של מקס ומוריץ לשדר.
לאחר סיום המלחמה שב קאודר לאוסטריה שם נתפס על ידי האמריקאים ונחקר על ידם אודות פעילותו כסוכן בשירות הנאצים. בחקירתו מסר פרטים על פעילותו אבל האמריקנים לא הצליחו לקבוע האם היה נאמן לשולחיו הנאצים או שהיה סוכן כפול שעבד בשירות הסובייטים. בינתיים בשנת 1946, בעוד קאודר נתון בחקירה, ניסו שני סוכנים סובייטים, ללא הצלחה, לחטוף אותו מהדירה בה התנהלה החקירה האמריקאית. ניסיון החטיפה הכושלת חיזק בעיני החוקרים את הדעה שקאודר היה סוכן חשוב אצל הסובייטים והם ניסו לחטוף אותו מידי האמריקאים כדי למנוע את האפשרות שימסור עליהם מידע בעל ערך. בסופו של דבר שחררו האמריקאים את קאודר.
אלי אשד הביע סברה כי ריכארד קאודר תרם גם תרומה עצומה למדינת ישראל, כאשר תיאם יחד עם רוברט מקסוול בדצמבר 1947, לאחר החלטת החלוקה של עצרת האו"ם, את המפגשים בין שליח היישוב היהודי אהוד אבריאל לבין אנשי הביון הצ'כי שכתוצאה מהם נקשרה עסקת הנשק הצ'כית, שהייתה המקור העיקרי לנשקו של צה"ל במלחמת העצמאות. לאחר מכן נבלע קאודר באלמוניות. לדעת אלי אשד ניסה קאודר פעמיים, בשנת 1952 וב-1964 לשכנע את האמריקנים להפעיל באמצעותו רשת ריגול בברית המועצות, אך האמריקאים סירבו מחשש שהוא ממשיך להיות סוכן כפול. מאז לא נשמע עליו דבר. אברהם זיו-טל לעומת זאת כתב באתר שהקים אודות רשת מקס ומוריץ, כי ריכארד קאודר הלך לעולמו בשנת 1960.
טענות לגבי היותו סוכן כפול
בשנת 2005 יצא לאור הספר "המסקירובקה של מקס ומוריץ" פרי עטו של אברהם זיו-טל, שביצע מחקר אודות ריכרד קאודר בארכיוני שירותי הריגול והמודיעין בעולם ומצא ראיות לכך שקארודר היה למעשה סוכן כפול של הסובייטים וכי פעילותו עבור הנאצים הייתה למעשה משחק כפול. הספר מתבסס על מחקרו והמילה "מסקירובקה" בשמו של הספר משמעותה ברוסית "הונאה" (Маскировка).
מדיניות ההונאה הסובייטית הייתה מרכיב מרכזי באסטרטגיה הסובייטית ומטרתה היה להטעות ואת האויב באופן מוחלט לגבי כל הקשור לכוחות הצבא האדום, על מנת להשיג את ההפתעה הדרושה להם לשם השגת יעדיהם. זיו-טל העלה בספרו את המסקנה שקאודר הטעה את הגרמנים עד כדי כך שאפילו לאחר המלחמה היו אנשי מודיעין נאצים, כמו הגנרל ריינהרד גהלן שהיה בזמן המלחמה האחראי על המודיעין בחזית הרוסית וקצינים אחרים, משוכנעים שלאורך כל המלחמה העביר להם קאודר מידע רב ערך באמצעות רשתות מקס ומוריץ. לפי זיו-טל בספרו ובראיון שהעניק לאלי אשד בבלוג שלו, היה לפעילותו של קאודר חלק מכריע בניצחון הסובייטי בקרב על סטלינגרד. לכיבושה של סטלינגרד לא הייתה מלכתחילה עדיפות ראשונה בעיני הגרמנים. תוכניתם הייתה להתקדם במהירות אל הקווקז ואל שדות הנפט שבו מבלי להתעכב בסטלינגרד. קאודר הזין אותם בדיווחים על כך שסטלין הורה לכוחותיו להחזיק בעיר בכל מחיר, כי אם תאבד העיר מלחמתם תהיה אבודה. כמו כן דיווח על חולשת כוחות הצבא האדום בסטלינגרד. היטלר החליט שמאחר וסטלינגרד כה חשובה לסטלין והיא נושאת את שמו אזי יש לכבוש אותה בכל מחיר, וציווה לעצור את ההתקדמות אל הקווקז ולהתרכז בכיבוש סטלינגרד. המערכה על סטלינגרד התארכה והסתבכה והסתיימה בניצחון הסובייטים ובכניעת כוחות ארמייה השישית ובראשם הגנרל-פלדמרשל פאולוס. זו הייתה אחת מנקודות הכרעה של מלחמת העולם השנייה.
לעומת זאת ההיסטוריון שלמה אהרונסון, בספרו "היטלר בעלות הברית והיהודים" שיצא לאור בשנת 2008, ובראיון שהעניק גם הוא לאלי אשד בבלוג שלו, לא קיבל את הסברה שקאודר (שהוא התמיד לכנותו בספר בכינוי "קלאט") היה סוכן סובייטי. לדעתו אם הוא היה סוכן כה חשוב של הסובייטים שתרומתו לניצחונם הייתה כה רבה, כי אז היו הסובייטים מכירים בכך לאחר המלחמה כפי שנהגו כלפי סוכנים אחרים ואף מעניקים לו דרגת קולונל. לדברי אהרונסון בספרו, שהסתמך על מחקר ונבירה בארכיונים וכן על עדות מחקירתו אחרי המלחמה של ולטר שלנברג מי שהיה ראש שירותי הביון המאוחדים של גרמניה הנאצית, היה קלאט יהודי שרצה להפוך לנאצי והיה משתף פעולה ובוגד, עד שנודע להיטלר כי שלנברג מעסיק יהודי והוא זעם על כך והורה לשלנברג להפסיק להעסיק את קלאט ושלנברג העבירו משירות האבווהר לשירות המודיעין של הונגריה, בעלת בריתה של גרמניה הנאצית. לדברי אהרונסון הידיעות שהעביר קלאט לגרמנים לא היו רציניות אך הם התקבלו על דעתם מאחר שידע לקלוע לדעתם ואמר להם בדיוק את מה שהם רצו לשמוע.
חתונה בהפתעה
עלילה
הסרט מתמקד בכוכבת פופ (ג'ניפר לופז) אשר רגע לפני נישואיה לבן זוגה כוכב הרוק (מאלומה) במדיסון סקוור גארדן, מגלה כי הוא בוגד בה עם העוזרת שלו. מלאה בכעס היא בוחרת בהחלטה של רגע להתחתן במקום עם בחור מהקהל אשר החזיק את השלט "תתחתני איתי" (אוון וילסון).
הפקה
בחודש אפריל 2019 פורסם כי ג'ניפר לופז וחברת ההפקה STXfilms החלו לעבוד ביחד על סרט קומדיה רומנטית חדש שיקרא "Marry Me", זאת לאחר שיתופי הפעולה סיבוב שני ונוכלות בלי חשבון. פורסם כי את הסרט תביים קאט קוירו, בעוד ג'ון רוג'רס ותמי שאגר כתבו את התסריט. לופז, איליין גולדסמית'-תומאס ובני מדינה מפיקים את הסרט לצד רוג'רס. באותו החודש נודע כי אוון וילסון לוהק לפרויקט.
בחודש יולי נודע כי חברת סרטי יוניברסל תפיק את הסרט במקום חברת STX. באותו החודש נודע כי הזמר הקולומביאני מאלומה לוהק לסרט ויגלם את ארוסה של לופז. ב-12 ביולי 2020, מאלומה שחרר כמה תמונות מאחורי הקלעים של הסרט, מאוחר יותר נודע כי התמונות הן בשלב הכתיבה של הסרט. מאוחר יותר באותו החודש לוהקו שרה סילברמן וג'ון בראדלי לפרויקט. בחודש אוקטובר נודע כי השחקנית קלואי קולמן לוהקה לסרט וגם השחקנית מישל בוטו.
שלב הצילומים
שלב הצילומים החל ב-7 באוקטובר 2019. בחודש אוקטובר 2019 צייצה בחשבון הטוויטר שלה השחקנית ג'מילה ג'מיל כי היא מצטלמת לסרט עם ג'ניפר לופז. צילום הסרט הסתיים ב-23 בנובמבר 2019.
פסקול
לופז ומאלומה הוציאו לאור את השירים "Pa' Ti" ו-"Lonely" כחלק מפסקול הסרט. לופז סיפרה בריאיון לג'ימי פאלון כי היא הקליטה "בין 6 ל-8 שירים לפסקול" וכי מאלומה "נכלל בשניים-שלושה שירים". לופז התארחה בהופעה של מאלומה בניו יורק, שם הם ביצעו את השיר "No Me Ames" הנכלל גם הוא בפסקול הסרט. ב-18 בנובמבר 2021 יצא שיר נוסף מתוך פסקול הסרט, "On My Way".
הנבחר
הנבחר (באנגלית: The Book of Eli; בתרגום חופשי: ספרו של אילי) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת המדע הבדיוני, שבוים על ידי האחים יוז. הסרט צולם ב-2009, ויצא לאקרנים ב-15 בינואר 2010.
בסרט משחקים, דנזל וושינגטון, גארי אולדמן, ג'ניפר בילס, מילה קוניס וטום וייטס. הוא צולם בניו מקסיקו והופץ על ידי האחים וורנר וסרטי קולומביה.
למרות הביקורות המעורבות זכה הסרט להצלחה קופתית, עבר את תקציבו בן ה-80 מיליון דולר והרוויח כ-$157,107,755 (נכון לאוקטובר 2010).
עלילה
שלושים שנים לאחר אירוע אפוקליפטי, אילי (דנזל וושינגטון) פוסע לעבר החוף המערבי של ארצות הברית. בדרך הוא מראה יכולת הישרדות וכישורי לחימה על-טבעיים, שורד בחיי הטבע ומביס כנופיית פושעים שמנסים לארוב לו. בחיפוש אחר מקור מים, מגיע אילי לעיירה רעועה שנבנתה ונמצאת תחת חסותו של קרנגי (גארי אולדמן). לקרנגי רצון עז לבנות עוד עיירות ולשלוט באנשיהם עם כוחו של ספר מסוים. נתיניו סרקו את האדמה החרבה בחיפוש אחר ספר זה, אך ללא הצלחה.
בטאין
בטאין נטול-מים (anhydrous betaine) הוא החומר הפעיל בתרופה ציסטדן (cystadane), המיועדת לטיפול במחלת ההומוציסטינוריה. התרופה ציסטדן אושרה לשיווק על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) בחודש אוקטובר 1996 ועל ידי סוכנות התרופות האירופית בחודש פברואר 2007.
הנבחר
עלילה
בבר מקומי, אילי מותקף על ידי כנופיה של אופנוענים והורג אותם. קרנגי, שהבין כי אילי יודע לקרוא כמותו, מבקש ממנו להישאר, למרות הידיעה כי הנושא אינו ניתן למשא ומתן. קרנגי שולח את פילגשו העיוורת קלאודיה (ג'ניפר בילס) להביא לאילי אוכל ומים ומבקש מבתה של קלאודיה, סולארה (מילה קוניס), לפתות את אילי. אילי עומד בפיתוי ומסרב לה, אך היא מגלה שהוא מחזיק בבעלותו ספר. אילי משקיט אותה עם מילים נוקשות, אך מזמין אותה לאכול איתו. לפני הארוחה, אילי מתפלל יחד עם סולארה.
בטאין
כללי
בטאין (N,N,N-trimethylglycine) נקרא כך לאחר שנתגלה בסלק סוכר (ששמו המדעי הוא beta vulgaris) במאה ה-19. החומר נקרא לעיתים "גליצין בטאין". בטאין מיוצר בגוף האדם על ידי חמצון של כולין בכבד ובכליות. בטאין אף נצרך על ידי בני אדם מהמזון, כבטאין או כתרכובות מכילות-כולין. מוצרי מזון עשירים בבטאין כוללים חיטה, תרד, פירות ים וסלק סוכר.
הנבחר
עלילה
אילי וסולארה ממשיכים מערבה עד שהם מגיעים לבית בודד. הם עוצרים לבחון את הבית ובמהרה נופלים לתוך מלכודת שבנו דיירי הבית הקשישים, מרתה (פרנסס דה לה טור) וג'ורג' (מייקל גמבון). זוג הקשישים מזמין את אילי וסולארה לכוס תה. תוך זמן קצר הם נמצאים על ידי קרנגי. אילי, סולארה, מרתה וג'ורג' מתקבצים בתוך הבית. קרב יריות מתחיל, אשר מוביל למותם של כמה מנתיניו של קרנגי, כמו כן גם למותם של ג'ורג' ומרתה. אילי וסולארה נתפסים. קרנגי מאיים להרוג את סולארה, מה שגורם לאילי לעביר את הספר לידי קרנגי. קרנגי יורה בבטנו של אילי ועוזב. בדרכם חזרה, סולארה בורחת מידי קרנגי ונוסעת חזרה לעזור לאילי. קרנגי מחליט לחזור לעיירה עם הספר משום שדלק המכונית מתחיל להיגמר. סולארה אוספת את אילי והם ממשיכים מערבה עד שהם מגיעים לגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו, לאחר מכן הם מגיעים לאלקטרז בו הם מוצאים חבורה של שורדים. אילי מספר לשומרים שבידו עותק של התנ"ך של המלך ג'יימס, והם מוזמנים פנימה. בפנים פוגש אותם לומברדי (מלקולם מקדואל) האוצר. במהרה מתגלה כי אילי עיוור והוא מתחיל להכתיב את התנ"ך מזכרונו.
בטאין
כללי
לבטאין שלושה תפקידים ידועים בבני אדם: כאוסמוליט אורגני, כחלבון סוכך או חומר מסייע לייצב מבנה מרחבי של חלבונים, תחת מצבים דנטורטיביים וכתורם של קבוצות מתיל במסגרת פעולת האנזים בטאין הומוציסטאין מתילטרנספראז ההופך הומוציסטאין למתיונין.
הנבחר
עלילה
בעזרתו של המהנדס, קרנגי מצליח לפתוח את התנ"ך, אבל הוא נחרד לגלות שהעותק כתוב בכתב ברייל, והוא נכשל בניסיונו לשכנע את קלאודיה לקרוא בשבילו. פציעתו של קרנגי מתחילה להחמיר, ומובן כי הוא ימות מבלי לעשות שימוש בתנ"ך.
בטאין
המחלה
הומוציסטינוריה היא מחלה תורשתית מטבולית נדירה, הקשורה למטבוליזם של חומצת האמינו, מתיונין. הומוציסטינוריה מאופיינת על ידי הצטברות אבנורמלית של הומוציסטאין והמטבוליטים שלו (הומוציסטין, קומפלקס הומוציסטאין-ציסטאין ואחרים) בדם ובשתן.
הנבחר
עלילה
אילי מסיים להכתיב את התנ"ך ונפטר מפצעיו זמן קצר לאחר מכן. בית הדפוס מדפיס עותקים של הספר המוכתב, התנ"ך של המלך ג'יימס, והאוצר שם עותק של התוצר הגמור על מדף הספרים שלו לצד ספר התנ"ך (בעברית) וספר הקוראן. סולארה מתבקשת להישאר באלקטרז, אך בוחרת לחזור חזרה לביתה.
בטאין
המחלה
המחלה עשויה להיות תוצאה של חוסר של כל אחד מהאנזימים המעורבים בהפיכה של חומצת האמינו החיונית מתיונין לחומצת אמינו אחרת, ציסטאין, או במקרים שכיחים פחות, כתוצאה מהפיכה לקויה של התרכובת הומוציסטאין למתיונין. ברוב המקרים, הומוציסטינוריה נגרמת עקב פעלות נמוכה של האנזים ציסטטיונין בטא-סינתאז (CBS). תינוקות המפתחים הומוציסטינוריה עקב חסר ב-CBS (הומוציסטינוריה קלאסית) עלולים לסבול מעיכוב בקצב הנורמלי של גדילה ובצבירת משקל.
הומוציסטינוריה עלולה אף לנבוע כתוצאה מפגמים אחרים הקשורים למטבוליזם של מתיונין, כמו חסר באנזים MTHFR או ייצור בלתי מספיק של ויטמין B12 (קובאלאמין), עקב פגמים בהפיכה החוזרת (רה-מתילציה) של הומוציסטאין למתיונין.
תסמיני המחלה תלויים בסוג ההומוציסטינוריה ומתפתחים בדרך כלל בשנה הראשונה לחיים, אך, בחלק מהאנשים, מופיעים בבגרות. תסמינים נפוצים עשויים לכלול: תופעות בעיניים, כמו עדשות אקטופיות (Ectopia Lentis) וקוצר ראייה, קרישי דם, דלדול עצם (אוסטאופורוזיס) או היחלשות של העצמות, לקויות למידה, בעיות התפתחותיות, עיוותים בחזה, רגליים צנומות וארוכות, ועקמת.
שימוש רפואי
התרופה ציסטדן משמשת לטיפול בהומוציסטינוריה, בשילוב עם טיפולים אחרים, כמו ויטמין B6 (פירידוקסין), ויטמין B12 (קובאלאמין), חומצה פולית ודיאטה ספציפית, במטרה להפחית רמות גבוהות של הומוציסטאין בדם.
תופעות לוואי
תופעת הלוואי הנפוצה ביותר בעת נטילת ציסטדן היא רמות גבוהות של מתיונין בדם. יש לנטר את רמות המתיונין בחולים הנוטלים ציסטדן, מכיוון שרמות גבוהות של מתיונין עלולות לגרום לבצקת מוחית, המתאפיינת בכאבי ראש בבוקר עם הקאות, או שינויים בראייה.
פרמקולוגיה
בטאין פועל כתורם קבוצות מתיל, ברה-מתילציה של הומוציסטאין למתיונין בחולים עם הומוציסטינוריה וכתוצאה מכך, רמות רעילות בדם של הומוציסטאין מופחתות בחולים המטופלים בבטאין, בדרך כלל ל-30% - 20% או פחות, מהרמות שנצפו לפני הטיפול. בטאין ניצפה כמפחית רמות הומוציסטאין בפלזמה של חולים עם שלושת סוגי ההומוציסטינוריה: חסר ב-CBS, חסר ב- MTHFR ופגם במטבוליזם של ויטמין B12.
רמות גבוהות בדם של הומוציסטאין קשורות עם בעיות רפואיות קרדיווסקולריות, פקקת, דלדול עצם, בעיות בשלד ובעיניים.
התרופה בישראל
התרופה ציסטדן מאושרת לשיווק בישראל, בצורת אבקה להכנת תמיסה לנטילה דרך הפה, ומיועדת לטיפול בהומוציסטינוריה. התרופה כלולה בסל הבריאות.
שמואל בן ארצי
שמואל בן ארצי (י"ד בטבת תרע"ה, 31 בדצמבר 1914 – י"ב בחשוון תשע"ב, 9 בנובמבר 2011) היה סופר, משורר ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשם שמואל הון (האן) בבילגוריי שבפולין. למד בתלמוד תורה ובסניף של ישיבת נובהרדוק במזריטש, וכן למד לימודים כלליים. לימים הנציח את עולמה של נובהרדוק בשלושה מספריו: "נוברדוק", "שבתי" ו"בין יצרו ליוצרו".
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, כחלק מקבוצת תלמידים שייסדו את ישיבת בית יוסף בבני ברק. במהלך ההפלגה נפגש עם קבוצת חלוצים, שהתיישבו בסמוך למקומה של הישיבה. הוא החל בלימוד עברית בהשפעתם. עקב קשריו עם החלוצים והשפעתם עליו סולק מהישיבה יחד עם חברו שמעון יוז'וק. מאחר שלא היו לו קרובי משפחה בארץ, הצטרף לקבוצת החלוצים. עבד כחקלאי בפרדסי בני-ברק וכמנהל מחלקה במשרד המזון של הממשל הבריטי בנתניה. בשנת 1945 שירת באצ"ל ומשנת 1946 עד 1948 ב"הגנה". במסגרת פעולותיו נמלט מכוחות בריטיים שניסו ללוכדו בשכונת מאה שערים בירושלים אל תוך בית שדלתו הייתה פתוחה. מפגש זה הוביל לקשר עם בת המשפחה הבכורה, שלימים נישאה לו חרף התנגדות משפחתה.
חיבר ספרים למבוגרים, לנוער ולילדים. בשנת 2000 זכה בפרס ק. צטניק.
בן ארצי נפטר בגיל 96 והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
הנצחתו
חודש לאחר פטירתו הודיע חתנו בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, על הקמת חוג לתנ"ך על שמו במעון ראש הממשלה כהמשך למסורת שהייתה נהוגה בימי דוד בן-גוריון ומנחם בגין.
משפחתו
בן ארצי נישא לחוה (לבית פריצקי), בת למשפחה חרדית מירושלים, דור שישי בארץ ישראל, שעבדה כמורה לכיתות א-ב עד לנישואיהם ולהם ארבעה ילדים: מתניה בן ארצי - פרופסור למתמטיקה, חַגִּי בן ארצי - מרצה לתלמוד ולמחשבת ישראל, אמציה בן ארצי - טייס קרב לשעבר, מומחה לתקשורת מחשבים המתגורר בארצות הברית, ושרה נתניהו - פסיכולוגית ואשת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
שלושת בניו היו חתני תנ"ך: אמציה היה סגן חתן התנ"ך העולמי, מתניה זכה במקום השני בחידון התנ"ך לילדים בהיותו בן 10 בלבד, וחגי היה חתן חידון התנ"ך הארצי. בנוסף לכך, גם נכדו אבנר, בנה של שרה, היה סגן שני לכלת חידון התנ"ך העולמי.
הנולדור
הנולדור (אנגלית: "Ñoldor"; קווניה: נולדולי, גנומים; "עלפים עמוקים") הם עם עלפים בדיוני, שמתקיים בעולמו של טולקין. הנולדור נודעו לרוב בהיותם העם השני שהגיע לולינור מכל עממי האלדליה, ובשל מעלליהם במהלך העידנים השני והראשון.
הנולדור נחשבים כגדולים מעממי העלפים הן בתחום הלחימה הן בעבודות כפיהם. פאנור, בנם של פינווה ומיריאל היה גדול חשליהם, והמלך העליון השני. כשמלקור הרג את פינווה וגנב את הסילמרילים, פאנור שינה את שמו של מלקור ל"מורגות" ("האויב השחור"), ושכנע את הנולדור לנהל כנגדו מלחמת חורמה עד שיובס, בניגוד לרצון הולאר.
עידני העצים
לאחר בואם לוולינור, נשלטו לראשונה עלפי הנולדור על ידי המלך העליון פינווה. הנולדור הפכו ליקירי ליבו של הולא אַוּלה, ולמתלמדיו, בגלל אהבתם למלאכה. לאחר בניית עירם טיריון, אשתו של פינווה, מיריאל ילדה את בנה היחיד, פאנור, והעניקה לו את כל רוחה וחוסנה, כך כשנולד, בהקה אש בעיניו. רוחה של מיריאל עברה להיכלי מנדוס, ונטלה מפינווה את שמחתו. אבל פאנור התגלה כעלף אדיר הן בנפשו והן בחוסנו; עדין בדיבור, ובעל המלאכה הגדול ביותר מכל עלפי הנולדור. שיא יצירתו היו הסילמרילים, אבני חן גדולות שהכילו את אור שני העצים של ולינור. אבל פאנור היה גאה ויהיר, ולא התייחס בחביבות לאשתו השנייה של אביו, ינדיס מן הוניר. ממנה נולדו לפאנור עוד שני אחים נוספים, שמזרעם נוצרו עוד שני בתים: פינגולפין ופינרפין. פאנור לא רכש חיבה רבה לאחיו למחצה, והיה זה שורש הפירוד בבית פינווה.
כשמלקור שוחרר משבי הולאר, הוא ביקש לנצל את הפירוד בקרב הנולדור במטרה להשיג את הסילמרילים ולהרחיק את האלדר מהולאר. הוא הפיץ שקרים בין הנולדור וטען כי הולאר כולאים אותם באמן כדי שלא יוכלו לשלוט בארצות הארץ התיכונה, אותה שמרו לטענתו לגזע האדם שעתיד להתעורר. משקריו צמחו רעות רבות, והראשונה בהן הייתה הסתתם של פינגולפין ופאנור זה נגד זה. וכשפאנור שלף חרב כנגד פינגולפין, הולאר התערבו וגזרו עליו 12 שנות גלות מטיריון, והוא עבר עם בניו ואביו פינווה למבצר ההר של פורמנוס. הנולדור הלכו והפכו חסרי מנוחה מרוב כמיהה לארצות הארץ התיכונה הבלתי שמורות.
תסיסת הנולדור וגלותם
מלקור ניצל יום חג שערכו הולאר בהר טניקווטיל, ואליו הוזמנו כל העלפים, והשמיד את שני עצי ולינור. אחרי כן בא לפורמנוס, ושם הרג את פינווה וגנב את הסילמרילים, וברח לארץ התיכונה. פאנור הזועם נאם אז בפני בני הנולדור ונשא נאום נלהב. הוא דחק בהם לעזוב את הממלכה הברוכה ולקחת ממלכות בארץ התיכונה לעצמם, שם יוכלו לשלוט כרצונם. רבים מנסיכי הנולדור, כולל גלדריאל, אכן רצו לראות את הארץ התיכונה ולשלוט בממלכות משלהם. פאנור ובניו נשבעו אז בשבועה האיומה, הלא היא "שבועת פאנור", להחזיר את הסילמרילים, והבטיח לגמול לכל מי שיצליח להשיבם. כל עם הנולדור נענה לקריאה, אם כי חלקו הגדול יותר הלך אחרי פינגולפין, וסמך על חוכמתו למול גאוותו של פאנור.
הנולדור בראשות פאנור הלכו צפונה ודרשו מהטלרי להניח להם להשתמש בספינות שלהם. הטלרי סירבו, כיוון שראו במעשי הנולדור מרד בולאר, ובתגובה ערכו פאנור ואנשיו טבח בעלפי הטלרי, במה שנחשב לטבח עלף-בעלף הראשון. נמל אלקוולונדה נהרס, וצבא פאנור השתלט על הספינות. זמן לא רב אחר כך הופיע מנדוס, שופט הולאר, בפני הנולדור, וניבא אז נבואה, שנודעה אחר כך בתור "קללת מנדוס", ובה גזר אבדון על כלל הנולדור וממלכותיהם בארץ התיכונה כעונש על הטבח. מנדוס הזהירם כי אם ימשיכו בדרך זו, הם לא ישיגו את הסילמרילים בטרם תשתנה הארץ, ובמקום זאת יפקדו אותם צער, טרגדיה ובגידה. למשמע דבריו חזרו בהם חלק מן הנולדור, שלא היה להם יד בטבח, והולאר סלחו להם. ביניהם היה פינרפין בן פינווה, שהפך למלך העליון לנולדור אשר נשארו באמן. יתר הנולדר בראשותו של פינגולפין (שחלקם לקחו חלק בטבח) נותרו נחושים לעזוב את ולינור לארץ התיכונה. בין אלה בלטה בתו של פינרפין, גלדריאל.
פאנור וסיעתו חצו את הים באמצעות ספינות הטלרי, והותירו מאחוריהם את אלה שהובלו על ידי פינגולפין, אחיו-למחצה. עם הגעתו לארץ התיכונה, שרף פאנור את הספינות. כשפינגולפין וסיעתו גילו את בגידתם, הם התקדמו צפונה ברגליהם וחצו את הים במעבר הקרח הלקרקסה. רבים מתו בעת החציה, וביניהם אלנווה, אשת טורגון. גלות הנולדור מארצות המערב סימנה את תחילת העידן הראשון ואת שנות השמש. לבסוף הגיע מחנה פינגולפין לארץ התיכונה, ומסעם דרך הלקרקסה נחשב לאחד המעשים הנאצלים והגדולים ביותר שעשו הנולדור בארץ התיכונה, ומעשים מעטים אחרים של הנולדור יעלו עליו אי פעם. עם זאת, האבידות הרבות שסבלו עוררו בהם שנאה עזה לבית פאנור על שנטשו אותם.
במהלך דגור-נוין-גיליאת, הקרב השני על בלריאנד שהתרחש בשנה הראשונה לעידן הראשון, הותקף מחנה פאנור על ידי צבא אורקים ששלח מורגות'. האורקים הוכו על ידי העלפים, אך במהלך המרדף רכב פאנור רחוק מדי מיתר צבאו והוא נהרג על ידי גות'מוג ושאר הבלרוגים.
מכיוון שפאנור לקח את הספינות ונטש את יתר הנולדור באמן, בתי המלוכה של הנולדור הפכו יריבים. אולם כאשר מיד'רוס, בנו הבכור של פאנור נלכד על ידי מורגות', פינגון, בנו של פינגולפין, שזכר את החברות גדולה ששררה בינו לבין מיד'רוס, הציל אותו ממורדות ת'נגורודרים. בעקבות מעשהו ההרואי שככה היריבות בין שני בתי הנולדור. מיד'רוס היה ליורשו של אביו פאנור, אך מתוך הכרת תודה ויתר על המלוכה לדודו פינגולפין, שהפך למלך העליון השלישי לנולדור. אחיו של מיד'רוס לא הסכימו להעברת המלוכה מביתם, והחלו להתייחס לעצמם כאל מנושלים. אף על פי כן, נסיכי הנולדור הקימו ממלכות גדולות בבלריאנד, ולרבים נראה כי חזונו של פאנור היו נכון וצודק. כאן, בארץ התיכונה ובפרט בבלריאנד, היוו הנולדור כוח אדיר ועמדו ברשות עצמם, ולא עוד בתחתית ההיררכיה כבולינור. למשך זמן מה שרר שלום בין בתי פינגולפין ופאנור. אולם בית פאנור עדיין היה מחויב לשבועתו, וזו הייתה כרוכה בקללת מנדוס.
מלחמות הנולדור כנגד מורגות'
פינגולפין שלט זמן רב בארץ היתלום, ובנו הבכור פינגון משל בדור-לומין הסמוכה. בנו הצעיר טורגון ייסד את הממלכה הנסתרת גונדולין בסיועו של הולא אולמו. שלטונו של פינגולפין התאפיין בלוחמה נגד מורגות', ובשנת 75 לעידן הראשון, לאחר ניצחונם בקרב דגור אגלרב, החלו הנולדור במצור על אנגבנד, מבצרו הגדול של מורגות'. אבל בשנה 455 לעידן הראשון המצור נשבר על ידי מורגות' במהלך הדגור ברגולך, 'קרב להבת הפתע'. השמועות על התבוסה הקשה שנחלו צבאו הנולדור ייאשו את פינגולפין, ובחמת זעם רכב לבדו לאנגבנד ואתגר את מורגות' לקרב יחיד. מורגות' נענה. פינגולפין פצע בחרבו את מורגות' שבעה פצעים מהם לא נרפא מעולם, אך לבסוף הובס ונהרג. ת'ורונדור, שר הנשרים, שרט את פניו של מורגות' וחילץ את גופתו של פינגולפין. בנו הבכור פינגון ירש אותו בתפקיד המלך העליון לנולדור.
בשנת 471 לעידן הראשון ארגן מיד'רוס ברית כוללת להתקפה על מורגות' וזו הובילה לנירנית ארנודיאד. הקרב היה אסון גדול עבור הנולדור. כוחם של ממלכות הנולדור נשבר, ומלכם פינגון נהרג. טורגון אחיו ירש אותו כמלך העליון לנולדור.
טורגון נסוג לגונדולין וניסה לשמור את הממלכה מוסתרת מפני מורגות'. העיר הייתה כה נסתרת, עד שאף אחד מעלפי הנולדור לא היה מודע למיקומה, וטורגון היה המלך העליון בשמו בלבד. בשנת 510 לעידן הראשון נבגדו אנשי גונדולין על ידי מיגלין, בנו המאומץ של טורגון, והעיר נחרבה. במהלך הלחימה טורגון נהרג, אולם רבים מאנשיו נמלטו ומצאו את דרכם דרומה. מכיוון שלטורגון לא היו בנים, עברה המלוכה לבנו של פינגון גיל-גלד, והוא בתורו הפך למלך העליון לנולדור השביעי והאחרון.
לבסוף, בשנת 583 לעידן הראשון, יצאו הולאר לארץ התיכונה ולחמו כנגד מורגות' במלחמת החרון. צבאו של מורגות' הובס, והוא נתפס והוטל אל הריק שמחוץ לגבולות ארדה. עם זאת, בלריאנד שקעה בים כתוצאה מהמלחמה, למעט חלק מאוסיריאנד שהפך ללינדון, וכמה איים. תבוסת מורגות' סימנה את תחילת העידן השני. רבים מן הנולדור שבו לוולינור ושם קיבלו חנינה על כל מעשיהם וקללת מנדוס הובאה לסופה. חלקם עזבו כי התעייפו מהצער, אך רבים סירבו לעזוב את האדמות בהן עבדו זמן כה רב. יתר על כן אחרים סירבו מרוב גאווה, ולא היו מוכנים לוותר על מעמדם הגבוה בארץ התיכונה. אחרונת המנהיגים הגדולים ששרדו הייתה גלדריאל, שנשארה בגלל גאוותה, בנימוק כי משפחתה מעולם לא עשתה רע וכי היא חזקה יותר בארץ התיכונה.
העידן השני
גיל-גלד ייסד ממלכה חדשה בלינדון, ושלט בה לאורך כל העידן השני, זמן רב יותר מכל המלכים העליונים פרט לפינווה. הוא התקבל גם כמלך עליון על ידי הנולדור אשר בארגיון.
אך למרות שגשוגם ועוצמתם, הנולדור לא שקטו ונחו. למרות שסירבו להזמנת הולאר לבוא לוולינור לטובת שמירת אדונותם בארצות הארץ התיכונה, הם עדיין רצו את האושר שהבטיחה ולינור. כבני אלמוות בארץ בני התמותה חשו הנולדור בעייפות ועצב את שינויי הזמן ותהליכי הכיליון. העייפות הזו רק הלכה וגברה עם השנים. בוולינור לעומת זאת, היו האדמות מקודשות ומבורכות עקב נוכחות הולאר, ואיפשרו לעלפים לחיות באושר נצחי.
באותה תקופה שב סאורון לפעילותו בארץ התיכונה, והציג עצמו כאנטר, "אדון המתנות". בפנייתו אל האלדר הציע לספק להם את האושר בו חפצו. גיל-גלד, גלדריאל ואלרונד לא בטחו בדמות המסתורית ודחו אותו, אך במקומות אחרים, ובייחוד בארגיון, נתקבל סאורון על ידי העלפים בשמחה ויראת כבוד. מנהיגם היה קלברימבור, נכדו של פאנור, ובדומה לו היה חרש מיומן. כזו הייתה הידיעה של אנטר, אשר התחזה והציג עצמו כשליחו של אַוּלה, אדון האדמה והמלאכה. אנטר לימד את קלברימבור את אומנות יצירת טבעות הכוח. בחשאי חישל קלברימבור את שלוש הטבעות הגדולות ביותר; נריה, נניה וויליה. טבעות אלה היו חדורות בכוח רוחני שיכול להגן ולשמור על כל הדברים שאינם מוכתמים, ולהדוף את השפעות הזמן. כך התגשם רצונם של העלפים, ושלוש הטבעות נשלחו בחשאי לכמה מממלכי העלפים העליונים. גלדריאל קיבלה את נניה, גיל-גלד קיבל את וויליה ​​ונריה הוענקה לקירדן. אבל הם הולכו שולל, מכיוון שאנטר, הוא סאורון, יצר בחשאי טבעת נוספת, הלא היא הטבעת האחת, ואותה חישל למטרה אחרת: לאגד את כל נושאי-הטבעות כעבדים תחת שליטתו. תחפושתו של סאורון כאנטר נחשפה מיד כאשר ענד את הטבעת האחת, כי אז גילו העלפים את זהותו והבינו את כוונתו לשלוט בהם. העלפים נמנעו בקושי ממלכודת זו והסירו את טבעותיהם. גיל-גלד נתן את ויליה לאלרונד למשמר, ולעונדה אם יפול גיל-גלד במלחמה הצפויה בסאורון.
הידע על מלאכת עשיית הטבעות אבד לאחר שסאורון הכריז מלחמה על ארגיון, והחריבה, תוך שהוא הורג את קלברימבור.
בעת הזו נפל סאורון בשבי ממלכת הדונדאין בנומנור, אך הצליח בעורמתו להביא למפלת מלכה אר-פרזון, ולחורבן נומנור. שרידי הדונאדין, ובראשם אלנדיל ובניו יסילדור ואנריון, בעלי בריתם של העלפים, התיישבו בארץ התיכונה וייסדו את ממלכות הגולים ארנור וגונדור. סאורון שנא הן את הנומנורים הגולים והן את הנולדור, וממקום מושבו במורדור ניסה להשמיד את גונדור לפני שתספיק להכות שורש ולהתחזק, אך כוחותיו של גיל-גלד סיכלו את מזימתו. אז נועצו אלנדיל וגיל-גלד והקימו את הברית האחרונה של העלפים והדונדאין, וצבא עצום של עלפים ובני אדם יצא להילחם בסאורון. צבא זה יצא למורדור והביס את כוחותיו של סאורון בקרב דגורלד, ולאחריו הטיל מצור על ברד-דור, מעוזו של סאורון. המצור על ברד-דור ארך 7 שנים ובמהלכו נספו אלנדיל ובנו אנריון, מלך אוסגיליאת, וכן נהרג גיל-גלד. לבסוף חרבה ברד-דור, ואיסילדור כרת את אצבעו של סאורון ולקח את טבעתו.
עם מותו של גיל-גלד הסתיימה שושלת המלכים העליונים לנולדור. לא נבחר מלך עליון חדש, מכיוון שגיל-גלד לא הותיר אחריו יורש ולאף אחד אחר לא הייתה טענה חזקה מספיק לדרוש את הכס. מסיבה זו, נאמר כי המלוכה העליונה לנולדור עברה אל מעבר לים, לנולדור אשר נשארו בולינור, ונשלטו על ידי פינרפין, בנו השלישי של פינווה, שמעולם לא עזב. מכיוון שטואור אומץ על ידי טורגון כבן, והתחתן עם בתו ידריל, צאצאיו בני-התמותה תבעו את תואר המלך העליון, וכך הפך אלרוס נכדו למלך העליון הראשון לנומנור, וסימן זאת בקידומת "טר" (ובהמשך בלשון האדונאית "אר"). לאחר נפילת נומנור כינו את עצמם אלנדיל ויורשיו מלכי ארנור, ומאוחר יותר סימנו זאת בקידומת המלכותית אר - על שמם. ליורשיו של טואור לא הייתה תביעה תקפה למלכות העליונה לנולדור, אף כי מאוחר יותר נחשב יורשו אלרונד, שבחר באלמוות, כמנהיג הנולדור.
העידן השלישי וקץ הנולדור בארץ התיכונה
כאשר סאורון הובס והטבעת האחת אבדה, היו העלפים חופשיים להשתמש בשלוש הטבעות כדי ליצור את ממלכותיהם הקסומות בארץ התיכונה. עם זאת, קירדן נתן את טבעתו לגנדלף כדי לסייע לו במשימתו. בשתי ממלכות נראה זוהר ועושר ולינור, ריוונדל ולותלוריין. אותם עלפים שגרו באזורים אלה טעמו שוב את עושר ולינור ולא הרגישו את פגעי הזמן. בעידן השלישי הנולדור התדלדלו, ובסוף העידן השלישי ממלכות הנולדור היחידות שנותרו בארץ התיכונה היו ריוונדל, לותלוריין וקומץ עלפים שנשאר בלינדון. שלוש הטבעות היו נקיות מכל רע, וחושלו מבלי שסאורון ראה אותן מעולם, אך מכיוון שהם עדיין נוצרו על ידי אותה אמנות כמו הטבעות האחרות, השלוש עדיין היו קשורות לטבעת האחת. עם השמדת הטבעת האחת ותבוסתו המלאה של סאורון, דעך כוחן של שלוש הטבעות, ואחרוני הנולדור החלו להתעייף שוב. בסופו של דבר, גלדריאל ואלרונד הפליגו לוולינור ועזבו את הארץ התיכונה ולותלוריין ננטשה. כשהחל העידן הרביעי, ריוונדל נעשתה למקום היחיד בו שהו עלפי נולדור שנותר ממזרח לוולינור בארץ התיכונה, ונשלט על ידי אלדן ואלרוהיר, בניו של אלרונד שנותרו מאחור כשעבר אלרונד לוולינור.
חוצה-פלטפורמות
במחשבים, תוכנה או יישום חוצה-פלטפורמות (באנגלית: cross-platform או multi-platform), הוא יישום אשר מוּמש עבור פלטפורמות מחשוב שונות, ויכול לפעול על גבי פלטפורמות שונות.
דוגמה ליישום חוצה-פלטפורמות יכול להיות יישום שניתן להריץ אותו על פלטפורמת Microsoft Windows על גבי ארכיטקטורת x86, וגם על לינוקס על ארכיטקטורת x86, וגם על Mac OS X על גבי מערכות מקינטוש של אפל, מבוססות PowerPC או x86. על מנת להחשב לחוצה-פלטפורמות, על היישום להיות מסוגל לרוץ לפחות על גבי שתי פלטפורמות שונות.
ניתן לחלק תוכנות חוצות-פלטפורמות לשני סוגים; תוכנות מהסוג הראשון דורשות בנייה או הידור פרטני עבור כל סוג של פלטפורמה נתמכת, ואילו הסוג השני של תוכנות ניתן להרצה ישירה על גבי כל פלטפורמה מבלי הצורך בהכנות מיוחדות כלשהן. דוגמאות לתוכנות מהסוג השני הן תוכנות שנכתבות בשפה מפורשת (interpreted language), או תוכנות אשר עוברות הידור מקדים ל-bytecode יביל (ניתן להעברה בין פלטפורמות), אשר המפרשים או חבילות ההרצה (run-time packages) עבורם הם רכיבים סטנדרטיים בכל הפלטפורמות.
פלטפורמות
פלטפורמה היא השילוב בין חומרה לתוכנה, אשר משמשים להרצת יישומי מחשב. ניתן לתאר פלטפורמה פשוט כמערכת ההפעלה או כארכיטקטורת המחשב, או שהיא יכולה להיות השילוב של שניהם. כנראה שהפלטפורמה המוכרת ביותר היא Microsoft Windows אשר רצה על גבי ארכיטקטורת x86. פלטפורמות אחרות מוכרות היטב של מחשבים אישיים כוללות את Unix/לינוקס ואת Mac OS X (שתי הפלטפורמות האלה הן בעצמן חוצות-פלטפורמות). גם מכשירים רבים כגון טלפונים סלולריים מהווים פלטפורמות מחשוב. ניתן לכתוב יישומי מחשב כך שיהיו תלויים במאפיינים של פלטפורמה מסוימת – החומרה, מערכת ההפעלה, או המכונה הווירטואלית שהם רצים עליה. הפלטפורמה של Java היא פלטפורמה המבוססת על מכונה וירטואלית, אשר יודעת לרוץ על גבי סוגים רבים של מערכות הפעלה וחומרה, ומהווה פלטפורמה פופולרית לכתיבת תוכנה עבורה.
פלטפורמות חומרה
המושג פלטפורמת חומרה יכול להתייחס לארכיטקטורת המחשב או לארכיטקטורת המעבד. לדוגמה, מעבדים מסוג x86 ו-x86-64 מהווים את אחת מארכיטקטורות המחשב הנפוצות ביותר בשימוש במחשבים שולחניים ובמחשבים ניידים המיועדים לשימוש כללי. לרוב, מחשבים מסוג זה מריצים את אחת מהגרסאות של Microsoft Windows, אם כי הם יכולים להריץ גם מערכות הפעלה אחרות, כגון לינוקס, OpenBSD, NetBSD, Mac OS X ו-FreeBSD. ארכיטקטורת ARM נפוצה בטלפונים חכמים ובמחשבי לוח אשר מריצים את מערכות ההפעלה אנדרואיד ו-iOS ומערכות הפעלה אחרות למכשירים ניידים.
פלטפורמות תוכנה
פלטפורמת תוכנה יכולה להיות מערכת הפעלה או סביבת תכנות, אבל נפוץ יותר הוא השילוב בין השתיים. הפלטפורמה של ג'אווה ראויה לציון כמקרה יוצא מן הכלל לכך, מכיוון שהיא משתמשת במכונה וירטואלית לצורך הרצת הקוד שעבר הידור (Java bytecode), ובכך הופכת את הקוד לבלתי תלוי במערכת ההפעלה.
דוגמאות לפלטפורמות תוכנה:
הפלטפורמה של Java
כפי שנאמר קודם, הפלטפורמה של ג'אווה מהווה חריגה מהכלל שאומר שמערכת ההפעלה היא פלטפורמת התוכנה. ג'אווה משתמשת במכונה וירטואלית ("מעבד וירטואלי"), אשר מריצה את כל הקוד שנכתב בשפת Java. זה מאפשר לאותו קובץ הרצה בינארי לרוץ על גבי כל המערכות שתומכות בג'אווה, באמצעות השימוש במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM). קובצי ההרצה של ג'אווה אינם מבוצעים ישירות (natively) על גבי מערכת ההפעלה. זאת אומרת שגם Windows וגם לינוקס לא מריצות תוכניות ג'אווה באופן ישיר, ובמקום זאת התוכניות מורצות על ידי ה-JVM, אשר רצה על גבי מערכת ההפעלה.
פלטפורמת ה-Java Native Interface גם יכולה לשמש כדי לאפשר גישה לפונקציות ספציפיות למערכת ההפעלה. כיום ניתן להריץ תוכניות ג'אווה על גבי מערכות ההפעלה Microsoft Windows, Mac OS X, לינוקס ו-Solaris. עבור יישומים למכשירים ניידים, משתמשים בתוספים לדפדפנים במכשירים מבוססי Windows ו-Mac, ומערכת ההפעלה אנדרואיד כוללת תמיכה מובנית ב-Java.
תוכנה חוצת-פלטפורמות
כדי שתוכנה תיחשב חוצה-פלטפורמות, עליה להיות מסוגלת לפעול על גבי יותר מארכיטקטורת מחשב או מערכת הפעלה אחת. פיתוח תוכנה כזאת עשוי להיות מורכב ולארוך זמן רב מכיוון שלמערכות הפעלה שונות יש ממשקי תכנות יישומים (APIs) שונים (לדוגמה, לינוקס משתמשת ב-API שונה מזה של Windows).
העובדה שמערכת הפעלה מסוימת יכולה לרוץ על גבי ארכיטקטורות מחשב שונות, לא אומרת שתוכנה שנכתבה עבור אותה מערכת הפעלה בהכרח תוכל לעבוד על כל הארכיטקטורות שמערכת ההפעלה תומכת בהן. דוגמה לכך היא ערכת היישומים OpenOffice.org, שבגרסה שלה משנת 2006 לא יכלה לרוץ על גבי מעבדי AMD64 או Intel 64 (ארכיטקטורת x86-64); בעיה זו טופלה מאז, ומרבית ערכת היישומים של OpenOffice.org עברה porting למערכות 64 ביט האלה. זה גם מעיד על כך שהעובדה שתוכנה נכתבה בשפת תכנות פופולרית כגון C או ++C, זה עדיין לא אומר שהיא תוכל לרוץ על גבי כל מערכות ההפעלה שתומכות בשפת התכנות הזאת, או אפילו על גבי אותה מערכת ההפעלה על גבי ארכיטקטורה שונה.
יישומי רשת
בדרך כלל מתייחסים ליישומי רשת כאל יישומים חוצי פלטפורמות, כיוון שבאופן אידיאלי הם נגישים מכל אחד ממגוון הדפדפנים הזמינים במערכות הפעלה שונות. יישומים כאלה בדרך כלל משתמשים בארכיטקטורת שרת-לקוח, והם משתנים מאוד מבחינת המורכבות והפונקציונליות שלהם.
האלי פליקינר
האלי פליקינר (באנגלית: Hali Flickinger; נולדה ב-7 ביולי 1997) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד ב (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019 ובודפשט 2022), אלופת הפאן פסיפיק (טוקיו 2018) ו-3 פעמים אלופת ארצות הברית (2015, 2017 ו-2018) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה
פליקינר גדלה בספרינג גרוב פנסילבניה. היא התאמנה בהדרכתו של מייקל ברוקס במועדון השחייה של ימק"א יורק. משנת 2017 היא בוגרת כלכלה מאוניברסיטת ג'ורג'יה. היא מתאמנת בהדרכתו של ג'ון באוארל.
2014
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2014 זכתה פליקינר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.77 דקות, אחרי קמיל אדמס (2:07.12 דקות) וקייטי מקלפלין (2:08.74 דקות).
2015
באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכתה פליקינר ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אוניברסיאדה חדש של 7:53.88 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.80 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.54 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסן אנטוניו, טקסס באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.59 דקות, מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.18 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.93 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.60 דקות.
2016
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכו אומהה, נברסקה בסוף יוני 2016 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.50 דקות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.71 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:06.67 דקות ועלתה שנייה לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 2:07.02 דקות ועתה מהמקום הרביעי.
2017
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנה, אינדיאנפוליס בסוף יוני 2017 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.60 דקות.
מדליית זהב באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.89 דקות.
2018
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין ביולי 2018 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.14 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אליפות חדש של 2:05.87 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.35 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה טובה יותר של 2:07.05 דקות.
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו ביולי 2019 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.95 דקות, אחרי בוגלרקה קפש מהונגריה (2:06.78 דקות) ולפני חברתה לנבחרת קייטי דרבוט (2:07.04 דקות). היא קבעה את שתי התוצאות המהירות באליפות, בשלב המוקדמות (2:05.96 דקות) ובשלב חצי הגמר (2:06.25 דקות).
אוסטרליה במשחקים הפאראלימפיים
אוסטרליה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960) שהייתה אולימפיאדת הנכים הראשונה, ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף משתתפת אוסטרליה מאז אולימפיאדת הנכים גאליו (1980).
לאורך השנים זכתה המשלחת האוסטרלית ב-1,125 מדליות פאראלימפיות במשחקי הקיץ הפאראלימפיים, מהן 368 מדליות זהב, נתון המדרג אותה כמשלחת החמישית בטיבה בכל הזמנים במשחקים אלו. במשחקי החורף זכתה המדינה ב-34 מדליות.
היסטוריה
אל אולימפיאדת הנכים הראשונה שנערכה ברומא בשנת 1960 שלחה אוסטרליה משלחת של שישה ספורטאים (חמישה גברים ואישה) שזכו בעשר מדליות פאראלימפיות (3 מדליות זהב, 6 כסף ומדליית ארד אחת). האישה היחידה במשלחת, דפני קיני, בלטה בקרב הספורטאים בהישגיה במשחקים כשזכתה בשתי מדליות זהב (שתיהן בשחייה), ובשתי מדליות כסף (בהטלת כידון וחץ וקשת).
לאולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) שלחה אוסטרליה משלחת של 18 ספורטאים (14 גברים וארבע נשים) שזכו ב-30 מדליות פאראלימפיות. בשורותיה של המשלחת האוסטרלית בלטה במיוחד השחיינית אליזבת אדמונדסון, שהייתה בת 14 בלבד וזכתה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהיא שוברת שלושה שיאי עולם במקצי שחייה ל-50 מטרים.
אל המשחקים שהתקיימו בתל אביב בשנת 1968 שלחה אוסטרליה 36 ספורטאים (24 גברים ו-12 נשים) שקטפו 38 מדליות פאראלימפיות (15 מזהב, 16 מדליות כסף ו-7 מדליות ארד) שהציבו את המדינה במקום הרביעי מבחינת כמות המדליות בהן זכתה. בנוסף לאדמונדסון, שזכתה בשתי מדליות זהב, תוך שהיא קובעת שני שיאי עולם נוספים, התבלטה גם השחיינית לוריין דוד שהתחרתה במשחים קצרים של 25 מטרים, וזכתה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהיא קובעת גם כן שלושה שיאי עולם בקטגוריית הנכות שלה (קלאס 2).
שבת חנוכה
שבת חנוכה היא השבת שחלה בתוך ימי חנוכה. ישנם מנהגים ודינים שונים בשבת זו, הנוגעים בעיקר למצוות הדלקת נרות חנוכה.
המצווה העיקרית בחנוכה היא הדלקת הנרות, המתבצעת בדרך כלל סמוך לשקיעת החמה. הדלקת הנרות היא מלאכה האסורה בשבת (מלאכת מבעיר), ולכן קיום המצווה בכניסת השבת וביציאתה יוצר התנגשות מסוימת עם דיני השבת. בשל כך, יש להקדים את הדלקת נרות החנוכה בערב שבת יותר מאשר בשאר הימים, כדי שהיא תתבצע קודם כניסת שבת, ובצאת השבת יש לדחות את הדלקת הנרות עד לאחר צאת השבת.
מאחר שימי החנוכה הם תמיד שמונה, בכל שנה יש לפחות שבת חנוכה אחת. לעיתים, כאשר היום הראשון של חנוכה חל בשבת, גם היום האחרון של חנוכה ('זאת חנוכה') יחול בשבת ובשנה כזו ישנן שתי שבתות חנוכה. מצב זה מתרחש בכ-18.5% מהשנים (שנים מסוג זשג וזשה). ברוב השנים שבת חנוכה היא שבת פרשת מקץ, אך ב-10% מהשנים שבת חנוכה היא פרשת וישב, ובפרשת מקץ קוראים את הפטרת מקץ. כאשר ישנן שתי שבתות חנוכה, אלה תמיד שבתות וישב ומקץ.
כאשר שבת חנוכה היא גם שבת ראש חודש (כאשר ראש חודש טבת חל בשבת), ברכת המזון היא הארוכה ביותר בשנה וכוללת שלוש הוספות מיוחדות - רצה (לציון השבת), יעלה ויבוא (לציון ראש חודש), ועל הנסים (לציון חנוכה).
ערב שבת חנוכה
דיני הדלקת נרות חנוכה בערב שבת שונים משאר ימי החנוכה:
נר שבת ונר חנוכה
בתלמוד, הסתפק רבא באדם שאין לו כסף על מנת לקנות נרות לשבת ולחנוכה, איזה מהם יעדיף. למסקנת הסוגיה נפסק כי נר חנוכה עדיף משום פרסום הנס. לדעת המאירי ועוד ראשונים נר שבת קודם גם כשאין לו פת, אך לדעת הרשב"א והר"ן נר חנוכה קודם רק בתנאי שיש לו פת לקדש עליה.
מנהגים נוספים
בתלמוד הבבלי ישנה מחלוקת האם בשבת זו מוסיפים את תפילת על הנסים, המתווספת לכל תפלות חנוכה, גם בתפילת מוסף של שבת, או שכיוון שתפילת מוסף מיוחדת לשבת ואינה נאמרת משום חנוכה, אין מוסיפים בה על הנסים. להלכה, נפסק שמוסיפים על הנסים גם בתפלת מוסף.
הבן איש חי כתב להרבות בסעודת שבת של חנוכה במאכלים יותר משאר שבתות על מנת לפרסם את הנס.
קריאת התורה
לפי הנפסק להלכה, אין מפסיקים בשבת חנוכה מסדר קריאת התורה הרגיל, וקוראים בה את פרשת השבוע הקבועה. לאחר פרשת השבוע, בעליית המפטיר, מוסיפים את קריאת התורה של חנוכה בקרבנות הנשיאים בחנוכת המשכן. לשבת חנוכה הפטרה מיוחדת: מפטירים בספר זכריה בחזון המנורה שראה זכריה הנביא. אם ישנן שתי שבתות, מפטירים בשבת השנייה בפרשה העוסקת ביצירת המנורה לבית המקדש הראשון בימי שלמה.
פיוטים
שבת חנוכה נחשבת לאחת השבתות החגיגיות והחשובות במהלך השנה. בשל כך, נכתבו פיוטים שונים נתחברו לשבת חנוכה. בגניזת קהיר נתגלו פיוטים רבים לשבת חנוכה, שלא שרדו במנהגים הממוסדים השונים, ביניהם קדושתאות, קרובות ויוצרות. גם במנהגים האירופיים נהגו לומר פיוטים רבים בשבת זו, אך בשנות האלפיים, קהילות מעטות בלבד עודן אומרות אותם. במחזור חזונים כמנהג המערביים שהתגוררו בסיציליה, שקרוב כנראה לנוסח צפון אפריקה הקדום, נמצאים פיוטים אחרים לנשמת ויוצר לשבת חנוכה, ובהם בין השאר שני פיוטים של רבי משה אבן עזרא. מנהג זה לא נהוג היום באף קהילה.
בין הפיוטים הידועים לשבת זו:
בנוסף לפיוטים אלה, שנועדו להשתלב במהלך התפילה, ישנם גם זמירות מיוחדות לשבת חנוכה. בין הידועים שבהם הם:
ראש חודש טבת
בחלק מהשנים חל ראש חודש טבת בשבת.
בשנה שחל ראש חודש טבת בשבת מוצאים שלושה ספרי תורה: בראשון קוראים את פרשת השבוע כבכל שבת, השני הוא לקריאת ראש חודש כנהוג בכל ראש חודש. והשלישי הוא לקריאת קורבנות הנשיאים כבשאר ימי חנוכה. ישנם מנהגים שונים לגבי הקדיש שאומרים לאחר הקריאה.
יותר ויותר
יותר ויותר הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. האלבום יצא לאור ב-2 בספטמבר 2001, על ידי חברת התקליטים NMC. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים: "למה כתבת לי שיר", "ניצחתי", "ואחרי הכל", "אלף ימים של אהבה (קשר)" ו"תן לחיות".
האלבום זכה להצלחה בישראל, כאשר נמכר בלמעלה מ-23,000 עותקים בסך הכול.
רקע
על האלבום עבדה אינטרנשיונל במשך שנה וחצי. את הסינגל הראשון מתוכו היא הוציאה כבר ביוני 2001. השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, ואחריו הוציאה את "ניצחתי" אשר דורג במצעד העשור של ישראל, ובמצעד סוף השנה של רשת ג', שהתקיים בשנת 2001.
אלבום זה הוא הראשון של אינטרנשיונל בו לא השתתף עופר ניסים. כמו כן, אלבום זה הוא הראשון של אינטרנשיונל בו לא נכללו רמיקסים למיניהם.
אריק העשירי, מלך שוודיה
אריק העשירי, או אריק קנוטסון (בשוודית: Erik Knutsson, בנורדית עתיקה: Eiríkr Knútsson; 1180 – 10 באפריל 1216) היה מלך שוודיה מ-1208 ועד מותו. היה ידוע גם בכינוי "אריק השורד" (בשוודית: Erik som överlevde). בעת עלייתו לכס המלוכה הוא היה היחיד מבין בניו של קנוט הראשון שנותר בחיים. שמה של אמו לא ידוע בוודאות, אך יש הסוברים ששמה היה ססיליה.
המאבק על הכתר
דבר לא ידוע על ראשית חייו של אריק, אך ככל הנראה הוא נולד בשנת 1180 לערך במעון המלכותי באריקסברג. כאשר מת אביו של אריק, קנוט הראשון ב-1195 או 1196, היו ארבעת בניו בגיל הנעורים וכבר מעבר לגיל הילדות. אחד מהם הוכרז כיורש העצר על ידי נכבדי הממלכה עוד בימי חייו של קנוט. לא ידוע אם היה זה אריק בעצמו והמקורות לא מציינים את שמותיהם של שלושת אחיו. למרות אמצעי הזהירות שקנוט נקט, הוחלט שארבעת בניו לא יוכתרו ותחת זאת הוכתר סוורקר קרלסון, ראש בית המלוכה היריב בשם סוורקר השני. החלטה זו התקבלה ככל הנראה בשל השפעתו של האיש השני בעוצמתו בממלכה, הרוזן, (יארל) בירגר ברוסה. ככל הידוע התנהל תהליך בחירת המלך ללא שפיכות דמים.
בניו של קנוט הראשון המשיכו לחיות בחצר המלכות השוודית וגודלו על ידי המלך סוורקר. כמה שנים לאחר מכן, לאחר מותו של בירגר ברוסה, הציגו הבנים ותומכיהם את הדרישה לכתר. סוורקר לא יכול היה להסכים לכך ובנקודת זמן זו נמלטו אריק ואחיו לנורווגיה, שם הם בילו את החורף של 1204 – 1205. לאריק ואחיו היו קשרי משפחה עם חברי מפלגת הבירקביינר, שכן מנהיג המפלגה, הוקון "המשוגע" היה נשוי לבת דודתם ושאף לקבל את תמיכתם. ב-1205 שבו האחים לשוודיה עם תמיכה נורווגית, אך בקרב אלגרוס הנחיל להם המלך סוורקר תבוסה וכל שלושת אחיו של אריק נהרגו בקרב. אריק עצמו ניצל ונמלט שוב לנורווגיה, שם הוא נשאר שלוש שנים. ב-1208 הוא שב לשוודיה בנסיבות בלתי ידועות, אך ככל הנראה בסיועם של אנשי הבירקביינר. סוורקר מצדו קיבל סיוע מולדמר השני, מלך דנמרק שהקצה לכך כוחות צבא. בינואר אותה שנה הביס אריק את סוורקר בקרב לנה והרג את מפקד כוחות הצבא הדני, אבה סונסן, שיחידותיו ספגו אבדות כבדות. מסורת עממית מתארת את האירוע כקרב בין שוודיה לבין דנמרק כאשר "שני דנים רדפו אחר שוודי אחד וחטפו ממנו מכה קשב בגב". בשיר עם דני מתואר כיצד "הסוסים של הלורדים חזרו מדממים והאוכפים שלהם ריקים".
ביסוס כוחו
כעת עלה אריק לכס ממלכת שוודיה. קנוט, בנו של בירגר ברוסה מונה להיות היארל, אך הוא נהרג בקרב לנה. אריק מינה לתפקיד את פולקה, ככל הנראה בן אחר של בירגר ברוסה. פולקה היה זה שייסד את מפלגת הפולקונג שלקחה חלק חשוב בפוליטיקה של שוודיה במאה ה-13 ולעיתים מבלבלים אותה עם המשפחה שמלכה לאחר 1250.
לאחר התבוסה בקרב נמלטו סוורקר והארכיבישוף ולריוס לדנמרק וביקשו את התערבותו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. האפיפיור הורה לבישופים של סקרה, של לינשופינג ושל דיוקסיה שלישית לשכנע את אריק להגיע להסכמה עם סוורקר בנוגע להחזרת זכויותיו המלכותיות. במקרה של סירוב היה אריק מוקע על ידי הכנסייה. מהלך זה לא השיג את התוצאה המקווה וב-1210 פלש סוורקר לשוודיה בניסיון להשיג מחדש בכוח את הכתר. בכל אופן, בקרב גסטילרן שנערך ביולי אותה שנה הוא נחל תבוסה. הפעם נהרג סוורקר מידיהם של פולקה ושל אנשיו, אך גם הם נפלו בקרב. מיקומו של הקרב הוא נושא שנוי במחלקות בקרב החוקרים וקיימות כמה גרסאות לגבי המיקום המדויק שלו במקומות שונים בשוודיה.
מלכותו
לא קיים מידע רב על תקופת מלכותו של אריק. מסמכים כתובים קיימים בצמצום והם לא נותנים סקירה מרובה על מהלך העניינים באותה תקופה. ב-1216 אישר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את אריק כשליט, לא רק על הממלכה, אלא גם על השטחים הפגניים שהוא עתיד היה לכבוש בהמשך. כך החל אריק לטוות תוכניות להתפשטות צבאית לכוון הים הבלטי. בסוגיות אחרות זכה אריק למוניטין בהיסטוריוגרפיה השוודית. הכרוניקה הקצרה אודותיו במסמך "החוק של וסטרייטלנד" (Västgötalagen) מתארת אותו כ"מלך של השנים הטובות".
מותו
אריק העשירי מת באופן פתאומי מוות טבעי ב-10 באפריל 1216 בטירת נס שעל האי וויסינגאֶה. הוא נקבר בכנסייה של מנזר ורנהם. במותו הוא לא העמיד יורש, אם כי המלכה ריצ'זה ילדה בן זמן קצר לאחר מותו (לימים אריק האחד עשר). את כסאו של אריק העשירי ירש יוהאן הראשון, בנו של יריבו, סוורקר השני.
פסיכרוספירה
פסיכרוספירה( ψυχρός - קר ו σφαῖρα - כדור) היא שכבת מים בעומק בין 100 ל-700 מטר מתחת לפני האוקיינוסים עם טמפרטורה של 4 מעלות צלזיוס שממלאת את כלל האוקיינוסים מקטבים עד קו המשווה ונוצר בגלל כך שמים בטמפרטורה הזאת הם בעלי צפיפות הגדולה ביותר ולכן נוטים לשקוע כמה שמתאפשר להם.
השכבה הזו נוצרת כאשר הקטבים של כדור הארץ מכוסים בקובעי קרח שגורמים להתקררות המים סביבם בכמויות גדולות ופיזורם בכל רחבי האוקיינוס העולמי. בגלל שמים קרים מכילים אחוזי חמצן גבוהים יותר יחסית הדבר גורם להגעתו לעמקים והגברת תנועת המים: גורמים המספקים תנאיים שמאפשרים חיים עמוקים יותר לבנתוס.
השרפה במועדון רית'ם
השריפה במועדון רית'ם הייתה שרפה שפרצה באולם ריקודים בעיירה נאצ'ז במדינת מיסיסיפי שבארצות הברית בליל ה-23 באפריל 1940, שבה נלכדו מאות בני אדם מן הקהילה האפרו-אמריקאית. האסון גרם למותם של 209 מהם ולפציעתם הקשה של רבים אחרים. הוא מוכר כאחת מהשרפות הקטלניות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
רקע
אולם הריקודים שכן במבנה ששימש קודם לכן כנפחייה וככנסייה. היה זה בניין עץ חד-קומתי מצופה מבחוץ בפלדה. ממדי המבנה היו 38 מטר לאורך ו-12 לרוחב. היו בו 24 חלונות שהיו חסומים ברובם בזמן השריפה. היה בו רק פתח אחד, עם דלת שנפתחה פנימה, אל מבואת כניסה ראשית עם מערכת דלתות נוספת שנפתחה גם היא פנימה.
האולם נשכר על ידי קבוצה שכינתה עצמה בשם "מבזבזי הכסף". הקבוצה אירחה אירועים וריקודים. בערב האסון באה להקה ידועה - ה-Royal Creolians בהנהגתו של וולטר בארנס - לקיים במקום מופע חד פעמי, שעורר עניין רב. בליל השריפה נרשמו במועדון 577 כניסות בתשלום ו-150 כניסות בהזמנה. ללהקה היו 14 חברים ו-5 סדרנים. בסך הכל הגיע מספר האנשים שנמצאו במועדון ל-746. גיל המשתתפים היה בין 15 ל-25 שנים.
השריפה
ההופעה כבר החלה כאשר האש פרצה ליד דלת הכניסה הראשית בשעה 23:00 לערך. האש ניזונה מצמח מסוג טחב ספרדי, שהיה עטוף על קורות הפנים של המבנה כקישוט. כדי לוודא שאין חרקים בטחב הדקורטיבי, הוא רוסס ב-FLIT, קוטל חרקים מבוסס נפט. בתנאי היובש השתחרר גז מתאן דליק מהטחב.
שירות מכבי אש טרם הוקם בנאצ'ז באותו זמן, אך היו בה שתי קבוצות של מתנדבי כיבוי אש. שיחת הטלפון הראשונה על השריפה במועדון התקבלה בתחנת הכיבוי בסביבות השעה 23:15. כבאי ראשון הגיע למקום תוך דקות ואחרים הצטרפו אליו. צינור מים ראשון כוון לכניסה הקדמית ולתקרה העליונה של הלובי, והשני נשלח לחלון קטן ופתוח בחלק האחורי של המועדון. האש כובתה תוך עשרים עד שלושים דקות. כל אותה עת נשמעו היטב צעקות המוני האנשים הלכודים בתוך המבנה, ואנשים שנפגעו ונחלצו מהמבנה הבוער התהלכו לידו.
21 מתוך 24 החלונות הקיימים נחסמו כדי למנוע מאנשים מבחוץ לצפות באירועים, וכתוצאה מכך הקהל נלכד. חלק מהניצולים הצליחו לצאת מהדלת הקדמית או דרך תא הכרטיסים, בעוד שאחרים ניסו לפלס את דרכם לדלת האחורית, שהייתה נעולה. לאחר שהבינו את המצב, ניסו רבים לפרוץ את קירות הבניין המצופים לוחות פלדה, אך ללא הצלחה. גם פריצת החלונות לא הצליחה. עשן סמיך הכביד על התנועה בתוך המבנה. ניצולים זכרו את הטחב הבוער נופל מהתקרה ויוצר חיץ בין רחבת הריקודים ליציאה. דלת היציאה נפתחה כאמור פנימה. הבריחה מהכניסה הראשית נעשתה כמעט בלתי אפשרית כאשר להבות חסמו אותה והקהל נדחף לעבר החלק האחורי של המועדון. הקירות המצופים מתכת אצרו את החום במועדון כמו תנור. כאשר מים מזרנוקי הכיבוי פגעו בציפוי המתכת, הם יצרו קיטור שצרב קורבנות רבים. בדיקת גופות ההרוגים גילתה בהמשך שרובם נחנקו משאיפת עשן או מחסור בחמצן, או נמחצו בעת שההמון נדחק לחלקו האחורי של הבניין, שם נמצאו רוב הגופות.
אמבולנסים פינו את הנפגעים לבתי חולים בעיר. לאורך כל ליל האסון פעלו כבאים, אנשי רפואה ומתנדבים לפנות את הנספים ולחפש סימני חיים במועדון לאורם של פנסים חשמליים.
לאחר השריפה
תשעה חברי הלהקה שהופיעה באולם ניספו, כולל וולטר בארנס. רוב הרוגי האסון זוהו, אך היו גופות רבות שלא ניתן היה לזהותן והן נקברו בקבר אחים, שעליו לא הונחה מצבה. על פי חוקי ההפרדה הגזעית ששררו אז, רק אפרו-אמריקאים טיפלו במתים האפרו-אמריקאים והדבר עיכב את קבורתם. לעומת זאת מוסדות רפואה של לבנים טיפלו בפצועים האפרו-אמריקאים למרות כללי הסגרגציה.
הגורם לשריפה לא זוהה מעולם. היא פרצה ככל הנראה במקרה, כאשר גפרור או סיגריה הושלכו ברישול והציתו את הטחב הספרדי הדקורטיבי. היו שטענו כי שריפה בדוכן המבורגרים שהיה ממוקם בסמוך למבנה התפשטה אל הטחב הספרדי שבתוכו. אפשר שמאוורר גדול בכניסה ליבה את האש. למחרת השריפה נעצרו חמישה גברים בעקבות דיווחים שאיימו לשרוף את הבניין לאחר ששתו לשוכרה, אך האישומים נגדם בוטלו בהמשך.