cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יצחק רפאל מלכו
בסלוניקי
למד לימודים מסורתיים וכלליים ב"תלמוד תורה הגדול" המודרני בניהולו של יצחק אפשטיין- מורה שהגיע מארץ ישראל כדי לקדם את הלימודים בעברית. בהמשך למד מלכו בבית ספר "אליאנס" ובבית המדרש "בית יוסף" אותו סיים עם תעודת הסמכה כ"שוחט ובודק".
בצעירותו התלהב מהרעיון הציוני, כתב מאמרים בעיתונות היהודית ביוון ובטורקיה בצרפתית ובלאדינו. חתם לפעמים תחת שם העט "ילד עברי", "לוזיטאנוס" ועוד. שלח כתבות ומאמרים גם לעיתונים העבריים "הצפירה", "העולם", "הד היום" וכו'.
אחרי העברתה של העיר סלוניקי לידי יוון, נפגש עם השליחים והמרצים הציונים הרבים שביקרו בעיר הולדתו, וביניהם יוסף קלאוזנר, נחום סוקולוב, מרדכי בן הלל הכהן, בוריס שץ, דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ואחרים. בשנת 1917 יחד עם אברהם רקנאטי הקים בסלוניקי את השבועון הציוני בשפה הצרפתית "פרו ישראל", שהופיע במשך עשר שנים.
יצחק רפאל מלכו הרצה על היסטוריה יהודית במועדון הציוני "קדימה" בסלוניקי. עשה נפשות למען ארגון גדוד יהודי (חמישי, לגדודים העבריים, אשר הוקמו בבריטניה וארצות הברית, שטרומפלדור וז'בוטינסקי הקימו קודם) אשר יתגייס לצד מעצמות ההסכמה סמוך לתום מלחמת העולם הראשונה אך הפסקת האש הושגה בטרם גמר אמוני הגדוד. קודם לכן מלכו גייס תמיכה בעיקר ביוון, באיטליה ובצרפת בעד הצהרת בלפור והקמת בית לאומי יהודי בארץ ישראל. למטרה זו התקבל בשנת 1918 גם אצל המלך אלכסנדרוס הראשון של יוון. לימים עוטר בשל כך מטעם ממשלת יוון.
בארץ ישראל
בשנת 1919 עלה מלכו לארץ ישראל והשתקע בירושלים. לאחר שנת מגורים אחת ביפו. בשנת 1921 נישא לשמחה בת יצחק יהודה כהן, אשר רכש את אדמות רחביה א' ו-ג' מהכנסייה האורתודוקסית, יחד עם עמיתים אמידים נוספים ששימשו כאנשי קש, עבור הכשרת היישוב (חכמישווילי, שלוש וקרסו).
בשנת 1923 היה חבר ב"ועד העיר ליהודי ירושלים".
בסוף שנות העשרים התגורר עם משפחתו בבית בשכונת רחביה, שנבנה על ידו בעזרת משכנתא, ושנודע לימים כ"בית מולכו", אך תחילתו בראשית העשור כצריף לאחסון הסרטים הדליקים בהם סחר, כשניהל עסק ליבוא, יצוא והפצת סרטים, בין השאר של אולפני מטרו גולדווין מאייר וגומון. יצר קשרי מסחר ברחבי המזרח התיכון, ממצרים ועד עיראק ופרס.
מלכו היה מוכתר שכונת רחביה בתקופת המנדט הבריטי, ויזם את מתן שמות גדולי תור הזהב בספרד לרחובות השכונה.
אחרי פסח 1936 היה מלכו פעיל במסגרת הארגון "קדמה מזרחה" שדגל בניסיונות להתקרבות יהודית-ערבית, למרות הקשיים הניכרים של ימי המרד הערבי הגדול בארץ ישראל. לימים הצטרף גם לברית שלום.
בשנות ה-20 וה-30 סייע יצחק רפאל מלכו לצד יוסף אלמוגי ואבא חושי בעליית יהודים סלוניקאים לארץ ישראל.
יצחק רפאל מלכו חיבר ביוגרפיות של אישים יהודים - כמו משה מונטיפיורי, יצחק לייב פרץ, שאול טשרניחובסקי, על מבשרי הציונות וחלוציה כמו הרב יהודה ביבאס או יוסף מרקו ברוך, על דוד ילין, הקדיש מאמצים רבים לחקר ספרות בשפה לאדינו, למשל של כתבי יד שבתאיים.
היה הישראלי היחיד שבזמן שלטונו של פרנקו בספרד מונה כחבר ב״אקדמיה המלכותית ללשון הספרדית״ במדריד, והוזמן אחת לשנה להרצות באוניברסיטאות ועוד שם. בגין פעילותו התרבותית והמחקרית קיבל עיטורים גם ממשלת ספרד.
בשנת 1968 הוענק לו התואר יקיר ירושלים.
יצחק רפאל מלכו נקבר בירושלים בשנת 1976 בגיל 82.
בנו רפאל מלכו היה בנקאי ומנהל. נכדו יצחק מלכו הוא עורך דין.
הנצחה
כיכר ברחביה, בירושלים נקראת על שמו.
מבחר כתבים
Vol. I-II Jerusalén, 1959 בעברית ובלאדינו (אוצר יהודי ספרד: לחקר תולדות יהודי ספרד ותרבותם)
אדמונד מאיירס
בריגדיר אדמונד צ'ארלס וולף מאיירס (באנגלית: Edmund Charles Wolf Myers, המוכר בכינוי "אדי" (Eddie); 12 באוקטובר 1906 – 6 בדצמבר 1997) היה קצין בחיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה.
מאיירס היה מהנדס שהתנדב לשרת בצבא הבריטי ב-1942. כאשר הצטרף למנהלת המבצעים המיוחדים קיבל דרגת ייצוג של קולונל ונשלח לנהל את הסיוע למחתרת היוונית ביוון. בתחילת 1944 הועלה לדרגת בריגדיר.
חייו
נולד בקנזינגטון שבלונדון למשפחה יהודית. בנם הבכור של אדית לבית זליגמן וד"ר סמואל מאיירס הפסיכולוג הראשי של הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה. התחנך בבית הספר התיכון הייליבורי ובאקדמיה הצבאית בוולוויץ' (Woolwich). עם הסמכתו נשלח לאוניברסיטת קיימברידג' להשלמת לימודי הנדסה במכללות קיוס וגונוויל (Caius college, Gonville college). בשנת 1926, הוענקה לו דרגת סגן-משנה בחיל ההנדסה. כעבור שלוש שנים קודם לדרגת סגן. תוך כדי שירותו, בשנים 1934 – 1935, שימש כמזכיר מועדון התעופה של חיל ההנדסה בימים בהם מעט מאוד קציני הנדסה התעניינו בגורם האווירי. בשנת 1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, נשלח לשרת בארץ ישראל ובשנת 1937 קודם לדרגת סרן. כקצין הנדסה במהלך המרד הערבי למד באופן בלתי אמצעי כיצד נלחם צבא בחתרנות, טרור וגרילה ומה חלקו של הגורם ההנדסי במלחמה כזו. על הצטיינותו בשירות בארץ ישראל קיבל צל"ש (MID). עם דיכויו של המרד הערבי, בשנת 1939, הועבר למפקדת פקוד המזרח-התיכון בקהיר. היה זה ערב מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו נמנה עם תחום הנדסה-בינוי ועסק במתן שירותי הנדסה במדבר המערבי במצרים בתחומי סלילת דרכים והקמת בסיסים. בחודש ינואר 1940 נמנה עם משלחת בין-חיילית שנשלחה באופן "תמים" לטורקיה לצורך סקר חשאי של פעילות חתרנית במדינה זו, והיה ותיכבש על ידי הגרמנים, ובתוך כך ציון דרכי תחבורה ותקשורת וחבלה במתקנים חיוניים. בחודש מרץ 1940, עם מינויו של גנרל ארצ'יבלד וייוול למפקד פקוד המזרח התיכון, הוצב כקצין מטה במחלקת ההנדסה הפקודית (וייוול הכיר אותו משרותם המשותף בארץ ישראל). בחודש יולי 1940 קיבל דרגה זמנית של מייג'ר ומונה לקצין ההנדסה של דיביזיית השריון מספר 7 ("עכברי המדבר"). במבצע "מצפן" היו תפקידי ההנדסה בפיקודו רבים ומגוונים. החל מפריצת שדות המוקשים של האויב במערכים המגינים, דרך הכשרת דרכים במדבר, מיכשול וביצור מחסומי הדרכים השונים לניתוק האיטלקים, הסוואת הכוחות וסיוע בהספקת מים לכוחות. לאחר המבצע, מונה למדריך בבית-הספר לפיקוד-ומטה של המזרח התיכון בחיפה, בין מרץ 1941 – ינואר 1942 להכשרת קצינים בכירים עבור הדרג המסייע: ארטילריה, הנדסה וקשר. לאחר מכן, בין ינואר לאוגוסט 1942 שימש כמדריך במרכז האימונים למבצעים-משולבים בכברית. במוסד זה התמחה גם בלוחמה אמפיבית ועבר קורס צניחה יחד עם לוחמי "שירות האוויר המיוחד" (SAS) של דייוויד סטירלינג שהתאמנו שם. באפריל 1942 קיבל דרגה זמנית של לוטננט-קולונל (סא"ל). באוגוסט אותה שנה מונה לראש ענף מבצעים-משולבים במפקדת פקוד ההמזרח התיכון.
פעילותו ביוון
מאיירס הוצנח ביוון הכבושה ב-29 בספטמבר 1942 יחד עם 12 אנשי קומנדו בריטים, בהם ארץ-ישראלי אחד ממוצא רומני, מאיר "מייק" קיציס, כדי לשבש את נתיבי האספקה הגרמנים דרך יוון לצפון אפריקה. ולשם כך להיות האחראי על התיאום בין הצבא הבריטי וממשלת בריטניה לבין הכוחות שנלחמו במדינות הציר. בתוקף תפקידו הוא תיאם בין שתי קבוצות הפרטיזנים היריבות – צבא השחרור היווני העממי (ELAS - גוף של תנועות השמאל, עם דומיננטיות של הקומוניסטים שפעל בעיקר ברומליה, תסליה ומקדוניה) והליגה הלאומית רפובליקנית היוונית (EDES - גוף שהיה תנועת ההתנגדות של חוגי הימין והמלוכנים, הורכב מחיילים וקצינים יוצאי הצבא היווני, ופעל בעיקר באזור אפירוס).
הבריגדיר מאיירס יצר בתחילה קשר עם ELAS, וביקש עזרתם להרוס את מטרתו שהיא גשר רכבת על נהר גורגופוטמוס (Γοργοπόταμος) שבמרכז יוון. ה-ELAS לא שיתפו פעולה או שלא הצליח להשיגם. לכן הוא פנה ל-EDES ואלו הסכימו, כששמעו זאת ה-ELAS הם החליטו לא לאפשר ל-EDES להיות היחידים העוזרים לבריטים וכך, ב-25 בנובמבר 1942, שיתפו הבריטים, ה-ELAS וה-EDES פעולה במבצע הרלינג, פוצצו את הגשר, והצליחו לשבש את תנועת הרכבות למשך שישה שבועות.
על מבצע ״הרלינג״ לומדים באקדמיות צבאיות ובאוניברסיטאות ברחבי העולם. במורשת היוונית הוא נחרט כהצלחה המשמעותית ביותר של התנגדות המחתרת לכיבוש הנאצי. אבל מאיירס עצמו היה גאה במיוחד על מה שעשה למען הצלתו של היישוב היהודי בארץ ישראל. כך מספר וודהאוס בריאון: "היינו באירוע לציון 10 שנים למבצע. ואחרי האירוע שני גברים זרים ניגשו אלי ואל אדי. הם היו יהודים ורצו להודות לנו. תודה על כל מה שעשיתם בשבילנו - אמרו. אדי השיב - על מה? לא עשינו הרבה. הם השיבו לו – לא נכון, הרי היית שם! וזה באמת ריגש את אדי. ואותי.״
ב-21 ביוני 1943 היה מאיירס המתאם של פעולת השמדת גשר מסילת הרכבת באסופוס שבקצה הדרומי של הפלופונסוס.
באוגוסט 1943, טס מאיירס יחד עם 6 ממנהיגי כוחות ההתנגדות היוונים לקהיר, שם נערך מפגש עם נציגי הממשלה היוונית הגולה. במהלך המפגש מאיירס הואשם על ידי משרד החוץ הבריטי בכך שלא הצליח להישאר נייטרלי במאבק בין הימין והשמאל ביוון כמו גם בשאלת מעמדה של המלוכה אחרי המלחמה ולפי הטענות הוא נטה לכיוון השמאל, לכן הדיח משרד החוץ את מאיירס מתפקידו ומינה את סגנו לתפקיד.
בהמשך היה לראש הענף למבצעים-מיוחדים של אייזנהואר במהלך הפלישה לאירופה. קצין ההנדסה של הדיוויזיה המוטסת הראשונה הבריטית בקרב על ארנהם. במהלך הקרבות הוא נפגע מרסס. לאחר תום הקרבות באירופה, עבר לשרת בזירת המזרח הרחוק.
מאיירס שהיה בעל הסמכה כצנחן, הוצב כמפקד בשירות המהנדסים המלכותי של הדיוויזיה המוטסת הראשונה הבריטית ומטעמה נלחם בקרב על ארנהם. במהלך הקרבות נשלח מאיירס אל כקצין הנדסה אל הבריגדה הפולנית העצמאית הראשונה, וארגן את צליחת הבריגדה את נהר הריין ואת פינוי הדיוויזיה המוטסת הראשונה מארנהם. במהלך הקרבות הוא נפגע מרסס.
זכה לאותות הצטיינות - מסדר האימפריה הבריטית במעמד מפקד, אות השירות המצוין, אות אריה הברונזה ההולנדי.
מאיירס נפטר בגלוסטרשייר אנגליה ב-6 בדצמבר 1997.
משפחתו
בן דודו היה בריגדיר (אחר כך גנרל) ברנרד פרייברג מניו זילנד שהיה מפקד קרב הגבורה של הכוחות בכרתים ואחר כך המושל הכללי של ניו זילנד.
עסקי קופים
עסקי קופים (באנגלית: Monkey Business) הוא סרט קולנוע אמריקאית מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1952 בבימויו של הווארד הוקס, עם קרי גרנט וג'ינג'ר רוג'רס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על כימאי המנסה לשווא להרכיב תמיסה שתגרום לשותים ממנה להיות ולהתנהג כצעירים אלא במקום שהוא נכשל, הצליח קוף שימפנזה לבצע.
ג'ינג'ר רוגרס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
תקציר העלילה
ד"ר ברנבי פולטון (קרי גרנט) הוא כימאי שעובד כבר עשר שנים בחברת אוקסלי על פיתוח תמיסה שתצעיר את השותים אותה. את נסיונותיו הוא מבצע על קוף שימפנזה "רודולף". הבוס אוקסלי (צ'ארלס קובורן) לוחץ עליו כל הזמן למציאת התמיסה המיוחלת שתזניק את החברה והוא שקוע כל הזמן בניסיונתיו הכושלים ומתנהג באופן מפוזר לדאבונה של אשתו אדווינה (ג'ינג'ר רוג'רס).
יום אחד כשהמעבדה ריקה מעובדים, משתחרר הקוף ומתחיל לייצר תמיסה מחמרים שונים הנמצאים על השולחן. את התוצר הוא שופך למיכל מי שתייה. כאשר ברנבי שותה מהמים הוא מרגיש לפתע צעיר ומלא מרץ ואינו זקוק למשקפיים. הוא מזמין את המזכירה לואיז לורל (מרילין מונרו) לבילוי בגלישה על קרח, בקפיצה לבריכת שחייה ובנסיעה מטורפת במכונית פתוח שזה עתה רכש. כשפעולת התמיסה פגה הוא חוזר לביתו ומספר זאת לאדווינה.
אדווינה מתרגשת, מגיעה למעבדה שותה מהתמיסה "שלו" ולא קורה לה דבר עד שהיא שוטפת את הפה במיכל ומיד מתחילה להתנהג כצעירה. מתלבשת ומתנהגה כילדה/כנערה ומכריחה את ברנבי לצאת לחופשה במלון ושם היא רבה אתו, מגרשת אותו ומתקשרת לאמה (אסתר דייל) ולעורך הדין של (יו מלרוי) שהיא רוצה להתגרש..
ברנבי שותה כמות כפולה מהמיכל והופך להיות יותר צעיר. הוא מתחפש לאינדיאני, משחק עם ילדים וביחד הם תופסים את עורך הדין הנק, קושרים אותו לעץ ועושים לו תספורת מוהיקן.
בינתיים תינוק של שכנה זוחל לחדרה של אדווינה הישנה. כשהיא מתעוררת היא חושבת שהתינוק הוא למעשה ברנבי שלקח כמות יתר של התמיסה. היא רצה למעבדה ומודיעה זאת לבוס ולעובדים. הם נכנסים למעבדה, שותים מהמיכל ומיד כולם מתנהגים כילדים כולל הבוס. הם מתיזים אחד על השני, רודפים ומשליכים חפצים זה על זה.
בינתיים מתגנב ברנבי למעבדה ואדווינה מבינה כי שגתה בקשר לתינוק. כעת יש הזדמנות לשקם את נישואיהם וברנבי אומר לה: "אתה זקן רק מתי ששכחת שאתה צעיר".
מר שועל המהולל (ספר)
מר שועל המהולל (באנגלית: Fantastic Mr. Fox) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר האנגלי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק, על בסיס הספר, יצא סרט באותו השם מר שועל המהולל בשנת 2009.
קארלו צקי
קארלו צקי (באיטלקית: Carlo Zecchi; 8 ביולי 1903 - 31 באוגוסט 1984) היה פסנתרן, מנצח ומורה למוזיקה.
קירן טיירני
קירן טיירני (באנגלית: Kieran Tierney; נולד ב-5 ביוני 1997) הוא כדורגלן מאני-סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ארסנל ובנבחרת סקוטלנד.
סורספורג'
סורספורג'  (באנגלית: SourceForge: סדנת [קוד] מקור) הוא אתר שנועד לספק שירותי אירוח למיזמי תוכנה חופשית. הוא מספק למיזמים אפשרות לבנות אתר אינטרנט לתוכנה, אחסון גרסאות להורדה, מערכת ניהול גרסאות, מערכת מעקב אחרי באגים, ועוד - כמעט כל מה שנדרש למיזמי תוכנה.
האתר היה במשך שנים רבות המקום הפופולרי ביותר לארוח תוכנה. הוא מארח מיזמים רבים כגון Pidgin ו־Firebird. הסיומת "Forge" משמשת מאז באתרים רבים לארוח תוכנה שרבים מהם משתמשים גם בתוכנה שמבוססת על התוכנה של סורספורג' (לדוגמה: NovellForge ו־RubyForge).
קירן טיירני
קריירת מועדונים
טיירני גדל במחלקת הנוער של סלטיק מאז גיל 7. הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית הייתה ב-22 אפריל 2015 בניצחון על דנדי, כאשר עלה כמחליף במקומו של אמיליו איזגואירה בדקה ה-81.
עונת 2015/16, הייתה עונת הפריצה שלו, כשהוא התחיל לפתוח בעמדת המגן השמאלי החל מחודש דצמבר, כשהוא בן 18, במקומו של איזגואירה המנוסה יותר. טירני שיחק יותר מ-30 פעמים בעונה ועזר לקבוצתו לזכות באליפות ליגת העל הסקוטית. בעונה זו זכה טיירני בפרס הכדורגלן הסקוטי הצעיר של העונה.
סורספורג'
שירותים
משתמשים באתר יכולים להיות חלק ממיזמי תוכנה ואף לנהל אותם וליצור מיזמים חדשים. כל מיזם תוכנה יכול לקבל::
היסטוריה
האתר נוסד על ידי חברת VA-Linux ב־17 בנובמבר 1999 (אם כי הוא הושק רשמית רק בינואר 2000), מעט לפני ההנפקה בבורסה של החברה (בדצמבר 1999). החברה קיוותה להתפרנס ממכירת מערכות לינוקס ותמיכה בהן. היא החליטה לספק את השרות של אחסון לפרויקטי תוכנה חופשית שיספקו להם את כל מה שנדרש למיזם: מערכת ניהול גרסאות (CVS בלבד באותן שנים), אפשרות להחזיק דף בית, מערכת של קבצים להורדה (עם מספר אתרי מראה ברחבי העולם), רשימות תפוצה, פורומים, מערכת למעקב אחרי באגים (ומערכת נפרדת להצעת תיקונים. הפרדה שלא חזרה במערכות אחרות) ואפילו גישה ב־SSH לשטחי האחסון, מה שאפשר ניהול נוח שלהם. הדבר הזה אפשר לפרויקטים רבים התעסקות בתכנות מבלי לדאוג לאדמיניסטרציה.
קארלו צקי
ביוגרפיה
צקי נולד ברומא. בברלין למד פסנתר אצל פרוצ'ו בוזוני וארטור שנאבל. תקופת לימודיו אצל בוזוני הייתה קצרה, עקב מחלתו של המורה, אך שנאבל השפיע רבות על נגינתו.
סורספורג'
היסטוריה
בינואר 2000 פרסמה VA-Linux את קוד המקור של התוכנה ככל הנראה על מנת ליצור יתרון מול מיזם אירוח מתחרה וארגונים נוספים החלו להשתמש בו. בין השאר נוצרו BerliOS הגרמני של אגודת פראנהופר, Savanah של פרויקט גנו וכן שימושים נוספים.
קארלו צקי
ביוגרפיה
בשנת 1939 נפגע בתאונת דרכים, ועקב כך פרש מנגינה סולנית, אך המשיך לנגן מוזיקה קאמרית.
סורספורג'
היסטוריה
באוגוסט 2000 התארחו באתר 8,000 מיזמי תוכנה ולטענת החברה היה מדובר על 76% ממיזמי התוכנה החופשית. נטען גם כי החברה השקיעה מאמצים רבים במשיכת מיזמי תוכנה לאתר, בצורה פומבית, גם אם לא מעט מהם (לדוגמה MySQL) עזבו אותו לאחר מכן. עם התפוצצות בועת הדוט-קום, קרסו גם עסקי החומרה של VA-Linux. התברר לה שתוכנת סורספורג' היא הנכס היחיד שממנו היא יכולה להתפרנס. החברה החליטה להפסיק לפתח את הגרסה החופשית של תוכנת האתר ולמכור אותו החל מגרסה זו ואילך כתוכנה קניינית בשם SourceForge Enterprise Edition.
קארלו צקי
ביוגרפיה
הוא הנחה קורסים לפסנתרנים באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא ובזלצבורג. הוא זכה לשבחים רבים על ביצועיו ליצירות מאת דומניקו סקרלטי, וולפגנג אמדאוס מוצרט וקלוד דביסי, וכן למוזיקה מן התקופה הרומנטית.
סורספורג'
היסטוריה
הפיתוח של הגרסה החופשית המשיך תחת שם אחר על ידי טים פרדיו, אחד ממפתחי סורספורג' המקוריים, תחת השם GForge. בהמשך החליטה גם חברת GForge להפוך את התוכנה שלה לקניינית, וקבוצה ממשתמשי התוכנה החליטה להמשיך לפתח את התוכנה תחת השם FusionForge.
קארלו צקי
ביוגרפיה
צקי מת בזלצבורג.
קירן טיירני
קריירת מועדונים
ב-8 באוגוסט 2019, חתם טיירני בארסנל מהליגה האנגלית תמורת 25 מיליון פאונד. ב-25 באוקטובר ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 נגד קריסטל פאלאס. ב-26 ביולי 2020 כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על ווטפורד.
מר שועל המהולל (ספר)
הספר יצא לאור בשנת 1970, ותורגם לעברית על ידי בינה אופק. הספר יצא לאור בעברית כחלק מסדרת "מרגנית" הוצאת זמורה ביתן.
הדמויות העיקריות
מר שועל. שועל נשוי ואב לארבעה, נוהג לגנוב עופות מחוותיהם של בוגיס, באנס ובין, כדי לאוכלם.
גברת שועל. אשתו של מר שועל המהולל, אמם של ארבעת ילדיהם.
ארבעת השעלולים. ילדיהם של מר וגברת שועל. תמימים וחמודים.
באנס. איכר גמד וכרסתן, המגדל אווזים וברווזים. אוכל תמיד אך ורק סופגניות ממולאות בממרח כבד-אווזים. גם אותו שודד מר שועל.
בין. איכר רזה מאוד והחכם ביותר מבין האיכרים. מגדל תרנגולי-הודו ובעל מטע תפוחים. אינו אוכל כלל אלא רק שותה סיידר תפוחים, אותו הוא מכין מהתפוחים שגידל.
עלילה
מר שועל נוהג, לקראת כל ערב, להתגנב אל אחת מחוותיהם של שלושת האיכרים ולקחת ממנה כמה עופות, כמזון לו ולבני-ביתו. בוגיס, באנס ובין זועמים על הגנבות החוזרות ונשנות ומחליטים לתפוס את השועל ולהורגו. הם מנסים לתפסו במגוון דרכים: תחילה דרך מארב וירייה ברובים, אחרי-כן חפירה באתים במאורתו של השועל, ולבסוף בעזרת דחפורים ממונעים. לאחר שנכשלו, החליטו האיכרים לצור על ביתו של השועל, כך שימות מרעב. אולם, השועל, יחד עם ילדיו וכן חיות אחרות (גירית, ארנב), מצליח לפרוץ דרך תת-קרקעית אל מחסני המזון של האיכרים, לשדוד אותם ולצאת בלא פגע. האיכרים ממשיכים להמתין בפתח המאורה, ואילו השועל, משפחתו ושאר חיות היער, חיים מעתה מתחת לפני הקרקע, אך אינם סובלים מבעיה כלשהי.
עיצוב, מראה ופרטים טכניים
אורכו של הספר בעברית 103 עמודים (בהם איורים בשחור-לבן). הספר מחולק ל-18 פרקים, וכריכתו קשה וצבעונית.
קירן טיירני
נבחרת סקוטלנד
טיירני נולד באי מאן ועבר לסקוטלנד בגיל 10 חודשים. הוא פתח פעם הראשונה בנבחרת סקוטלנד בניצחון 0–1 על נבחרת דנמרק. ב-24 במרץ 2022 כבש שער ראשון בנבחרת בתיקו 1-1 עם נבחרת פולין.
תארים
סלטיק
ארסנל
יעקב חנאי
יעקב חנאי (אוקטובר 1931 - יוני 2000) היה איש ציבור ממקימי מושב מסלול בנגב והמועצה האזורית מרחבים, מחבר הספר "לבה של אם".
ביוגרפיה
יעקב חנאי נולד ב-1931, בעיר סננדג' שבאיראן, השני מבין 6 אחים ואחיות, למשפחה דלת אמצעים. אף על פי שהמשפחה עברה לטהראן - מצבם הכלכלי לא השתפר וחנאי הצעיר נאלץ לעבוד כנער ולעזור בפרנסת המשפחה. לאחר פטירת אימו, שהשאירה אחריה ילדה בת כמה חודשים אותה אימץ, ב-1950 נישא לבתיה, יהודייה מטהראן, ומיד לאחר מכן עלו בני הזוג הטריים, יחד עם אחותו התינוקת לארץ ישראל.
יחד עם משפחות איראניות אחרות, התיישב הזוג בדרום הארץ. הקהילה שנוצרה במקום חיה באוהלים עד להקמת - ישוב הקבע - שהפך למושב מסלול בנגב הצפוני-מערבי. היישוב הצעיר סבל ממצוקת מים והתושבים שאבו מים מחביות שהובאו מ "סולל בונה". הפרדות שעזרו בעבודות חקלאיות נגנבו על ידי מסתננים מרצועת עזה. החשמל סופק בעזרת גנרטורים, הם חיו ללא צנרת גז וללא טיפול רפואי זמין, במהלך תקופה זו נולדו לחנאי ואשתו שתי בנות.
בשנת 1952, התקבל חנאי לעבוד כאופה במאפיה, שנבנתה במושב, ושסיפקה לחם לכל תושבי האזור. מאוחר יותר עקרה המשפחה לירושלים. שם עבד בקק"ל כחבלן בפיצוץ וסלילת כבישים בהרי יהודה.
המחסור במזון בשכונת ממילא, ויריות הצלפים הירדנים החזירו את המשפחה - בתוספת ילדתם השלישית, בחזרה למושב מסלול. במהלך תקופה זו השלים חנאי השכלה בסיסית באולפן בבאר שבע, ושימש כמזכיר מושב מסלול ומושב אשבול. היה ממקימי המועצה האזורית "מרחבים", שם עבד כמנהל מחלקת הרכב, רכש, ותזונה. בנוסף, היה איש הקשר של העולים החדשים, ופעל למען נזקקים וצמצום פערים ביישובי הנגב.
בשנת 1958, נולד לזוג בן נוסף. כמו כן, הם אימצו בן יתום מאם. לאחר מלחמת ששת הימים, ב-1968, נולד בן הזקונים, לחמשת ילדיו נולדו 14 נכדים.
ב-1980 פרש מהמועצה האזורית מרחבים, ויחד עם הבן שלמה, שהתמחה בתחום החשמל – פתח חנות חשמל בשם – "מאור אופקים".
חנאי נפטר בגיל 69 מסרטן הריאה. לאחר מותו, עברה אשתו לגור בדיור מוגן בבאר שבע.
מפרסומיו
חנאי כתב סיפורים קצרים שפורסמו בעלונים של תנועת המושבים.
הספר "לבה של אם" - רומן אהבה, על רקע הבדלי המעמדות שהיו נהוגות במאה השמונה עשרה באירן. הספר יצא לאור בשנת 1966, בעזרת הוצאת "חוג ידידים", הוצאה לאור פרטית, ובתמיכתה הגדולה של תנועת המושבים, חברי הכנסת בן ציון חלפון, לובה אליאב, אלופי צה"ל ששרתו בדרום, המועצה האזורית "מרחבים" ובעזרתו הגדולה של השר אהרון אוזן ממושב גילת.
מאורעות הספר התרחשו ברחבי הממלכה הפרסית של המאה השמונה עשרה. הספר עוסק במצב החברתי של העם הפרסי של אותו זמן, בתקופה בה מעמד האצילים היה מקורב לחצר המלכות ונבדל בזכויותיו מהשכבות העממיות. המחבר השתדל שלא לתאר את טיב המשטר בממלכה הפרסית, אלא התרכז בכתיבת סיפור אהבה, בראי התקופה. הרומן עב הכרס מגולל את סיפור אהבתם של בן אצילים לעלמה בת כפר, הנחבטים במאורעות שונים, העוקפים את חוקי האצולה.
בשלהי שנות השבעים, כתב חנאי את ספרו השני, "אווה", סיפורה של נערה המתרחש ביפו של שנות השישים. במלאת עשרים שנה למותו ובעקבות פניות רבות לרכוש את הספר, "לבה של אם" שאזל לפני שנים גם לאחר מהדורה שנייה, הוציאה המשפחה מהדורה מחודשת של הספר.
חנאי היה אתאיסט, חיבר מאמרי דעה וביקורת נוקבת העוסקת בפער העדתי, ועם זאת, דגל באהבת הארץ ובמיזוג גלויות ובהעשרת החינוך לילדי הפריפריה. כגמלאי הצטרף לקורסים בכתיבה יצירתית במחלקה לספרות באוניברסיטת בן-גוריון.
Find a Grave
Find a Grave (בעברית: "מִצאו קבר") הוא אתר אינטרנט מסחרי המספק גישה חופשית למסד נתונים מקוון של בתי קברות ברחבי העולם. האתר נוסד בשנת 1995 על ידי ג'ים טיפטון, אשר נהג לפקוד קברי ידוענים כתחביב. נכון ל-2021, זמין באתר מידע על כ-190 מיליון קברים. בתי הקברות בארצות הברית מאורגנים באתר בחתך מדינות ומחוזות. נתוני הקברים עשויים לכלול תאריכים ומקומות של לידה ומוות, מידע ביוגרפי, מידע אישי, סימוני קבר, פרטי תורם המידע, תצלומים ונתוני GPS של גוגל מפות.
רישום לאתר מאפשר להנציח חברים ובני משפחה, ליצור קישורים לרשומות זוג ההורים בעבור גנאלוגיה (אילן יוחסין), ולפרסם בקשה לתמונות חסרות. עריכת איחולים וזכרונות שהוגשו בעבר אפשרית גם ללא רישום.
גולגולת מכוירת
גולגולות מכוירות הן גולגולות שנותקו מגוף המת ופוסלו תוך שימוש בטין, שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות בתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב' (9,500–8,000 שנים לפני זמננו). הגולגולות נשמרו בנפרד בקבוצות. המנהג הזה היה חלק מפולחן המתים. הגולגולות שכוירו היו גולגולות של בוגרים גברים. בכל האתרים הגולגולות נמצאו באזור המגורים, לרוב מתחת לרצפה.
הכיור
השחזור כלל שחזור העיניים באמצעות חומרים שונים. בתל יריחו שחזור העיניים נעשה באמצעות שיבוץ צדפים בארובת העין. בחלק נעשה שחזור של עיניים עצומות בטין. בביסמון הושארו העיניים חלולות, כך שהגולגולת נראית כמו מסכה. במספר אתרים בלבנט נמצאו גולגולות עם עיצוב של תווי פנים משכבות טין וסיד. טיפוס נוסף, הייחודי למערת נחל חימר (הסמוכה למקור של אספלט), הוא גולגולת שחלקה האחורי מחופה באספלט ועליו עיטור דמוי רשת העשויה מרצועות אספלט מגולגלות, ומשווה שיער או אריג לכיסוי ראש.
אתרים
התופעה של ניתוק הגולגולת מיתר חלקי השלד וקבורתה במקום אחר זוהתה כבר באתרים מהתרבות הנטופית ומהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית א'. בתקופה הנאולית הקדם קרמית ב' התווספה גם תופעת הכיור של הגולגולת ועיצובה מחדש. החפירה הראשונה שבה נמצאו גולגולות מכוירות הייתה בשנת 1953 בחפירתה של קתלין קניון בתל יריחו. הממצא הראשון היה 7 גולגולות מתחת לרצפת בית. שתי גולגולות נוספות נמצאו מאוחר יותר בחדר סמוך. ב-6 מתוך 7 הגולגולות המכוירות עוטרו העיניים בצדף רגיל, כשהאישון מסומן על ידי חריץ. בכל הגולגולות למעט אחת החלק העליון היה חשוף. בגולגולת אחת נמצא פס שחור שאולי תפקידו היה לסמל את השיער בנוסף נצבע חלקן העליון של הגולגולות בפסי צבע אדום. בגולגולת אחת עוצבו העיניים באמצעות שיבוץ צדפים כגון קונכיית פי הכושי. הגולגולות נמצאו בערימה שנראתה לחוקרים סתמית. מקורן של הגולגולות התגלה בקברים אחדים מתחת לרצפת אחד המבנים. באחד הקברים נמצא ריכוז של 40 שלדים, שחלקם היה שלם ולחלקם הוסרו הגולגולות תוך השארת הלסת התחתונה. בשנת 1958 נמצאה גולגולת מכוירת נוספת בצפון התל, ונמצאו שלדים נוספים ללא גולגולות. גולגולת נוספת נמצאה בחפירותיו של ג'ון גרסטנג שנערכו בין השנים 1936-1930. סה"כ נמצאו בתל יריחו 19 גולגולות קבורות בקבוצות בקבורה משנית. מתוכן 14 גולגולות נמשחו בטיח או בצבע.
בביסמון נמצאו שתי גולגולות מכוירות מתחת לרצפת הבית, בכפר החורש נמצאה גולגולת אחת בבור מתחת לרצפת טיח. באתר יפתחאל הנמצא ליד מחלף המוביל נמצאו באוגוסט 2008 בבור הסמוך למבנה, 3 גולגולות מכוירות. בגולגולות אלה האף שוחזר במלואו, ובארובות העיניים שובצו 3 צדפות. במערת נחל חימר נמצאו גולגולות עם טיפול שונה, הפנים נשארו ללא כיור, ואילו על חלקה העליון של הגולגולת נמצא תבליט דגם של רשת עשוי מאספלט (חימר) שהוא חומר גלם טבעי שנמצא במקום. ממצא זה הוא ייחודי למקום זה. גם גולגולות אלה היו של גברים. ברוב הגולגולות הוסרו השיניים והלסת התחתונה. על הגולגולת נמשחה שכבת בסיס עשויה חימר ועליה תבליט הרשת.
גולגולות נוספות נמצאו בעין ע'זאל שבירדן שם נמצאו בבור 6 גולגולות, בתל רמאד ותל אסוואד שבסוריה, וכן בצ'טלהויוק וקושקהויוק באנטוליה, שם נמצאה גולגולת אחת בכל אתר.
משמעות ניתוק הגולגולת
הטיפול המיוחד בגולגולות, מיוחס על ידי החוקרים, על סמך הקבלות אנתרופולוגיות מתקופות מאוחרות יותר, לפולחן האבות. ההנחה של החוקרים היא שלחברות בתקופה הנאוליתית הקדם קרמית שהתפתחו והתרחבו, היו נחוצים סמלים שישמשו כגורם מלכד למשפחה או ליחידה חברתית גדולה יותר. בחברות אלה אבות המשפחה בחייהם ובמותם היוו גורם מלכד. הנפטרים היו נקברים בתנוחה מכווצת, לאחר תקופה הוצאו הגולגולות מהקבר תוך השארת הלסת עם יתרת השלד, הגולגולות עברו טיפול מיוחד ונשמרו באזור המגורים בקבוצות בכלי פולחן. לאחר זמן, מסיבות שונות כגון, נפטרים חדשים או שזהות הנפטרים נשכחה, נחפר בור ובתוכו הוטמנו הגולגולות. במספר אתרים בלבנט נמצאו גולגולות הטמונות מתחת לרצפות הבתים. ההשערה היא כי התופעה, שהייתה בתקופת המעבר להתיישבות בכפרים בדרך קבע, שימשה לפולחן אבות שחיזק את תחושת הבעלות על הקרקע.
שחזור פנים על בסיס גולגולת
במוזיאון הבריטי ביצע שחזור של גולגולת אדם נאוליתי על בסיס גולגולת מכוירת שנמצאה על ידי קתלין קניון ב-1953 בתל א-סולטאן שבאזור יריחו. המטרה הייתה לראות איך נראה אדם מהתקופה הנאוליתית. על פי השחזור, הגולגולת הייתה של אדם מבוגר.
טחנת פשתן דיתרינגטון
טחנת פשתן דיתרינגטון (באנגלית: Ditherington Flax Mill) היא טחנת פשתן, הממוקמת בדיתרינגטון, פרבר של שרוסברי, אנגליה. הבניין הראשון בעולם שנבנה משלד מסגרות ברזל, ומוגדר כ"האב הקדמון של גורדי שחקים", למרות גובהו בן חמש הקומות בלבד. חשיבותו הוכרה רשמית בשנות ה-50 של המאה ה-20, וכתוצאה מכך הפך לבניין רשום בדרגה I. הוא ידוע גם כ"מלטינגס" (Maltings) משימוש מאוחר יותר.
האתר נמצא בשיקום והוא נמצא בידיה של אנגליה ההיסטורית עם גישה מוגבלת לציבור.
היסטוריה
טחנת הפשתן תוכננה על ידי האדריכל צ'ארלס בייג'. קונסטרוקציית השלד הנושא את מבנה הטחנה תוכנן ונבנה ממסגרות ברזל, בהשראת עבודתו של ויליאם סטרוט. העמודים והקורות הצולבות נוצרו על ידי ויליאם הייזלדין במפעל היציקה שלו בשרוסברי. בניית הטחנה נמשכה מ-1796 עד 1797, בעלות (כולל הציוד) של 17,000 פאונד.
הטחנה נבנתה עבור ג'ון מרשל מלידס, תומאס בניון ובנג'מין בניון. האדריכל, בייג', היה גם שותף למיזם. שותפות זו פורקה בשנת 1804, והטחנה נקנתה על ידי ג'ון מרשל, ששילם לשותפיו את חלקם על בסיס שווי כולל של 64,000 פאונד. טחנת קסטלפילד (Castlefields Mill) נבנתה על ידי שותפות אחרת בקרבת מקום. שתי טחנות הפשתן הללו סיפקו את 'הייצור הראשי' של שרוסברי (לפי מדריך שנכתב בשנת 1851). הטחנה נסגרה ב-1886, ונמכרה, יחד עם חצר ההלבנה בהאנווד, תמורת 3,000 פאונד. לאחר מכן הוסב הבניין ל-Maltings (מכאן שמו המקומי הנפוץ יותר), וכתוצאה מכך חלונות רבים נסגרו בלבנים.
עיצובו התגבר, למעשה, על חלק ניכר מהבעיה של נזקי שריפה מאווירה דליקה פוטנציאלית תמידית, עקב האוויר המכיל סיבים רבים, על ידי שימוש של עמודי וקורות ברזל יצוק בשילוב חומרים חסיני אש, מערכת שהתפתחה מאוחר יותר למסגרת הפלדה המודרנית. מה שאיפשר בניית גורדי שחקים.
המלטינגס (maltings) נסגרו ב-1987, עקב תחרות עם שיטות ייצור מודרניות, כשהמתחם נותר נטוש עד לרכישתו על ידי המורשת האנגלית בתמיכת מועצת רובע שרוסברי ואצ'אם ו-Advantage West Midlands  ב-2005. תוכניות הסבת האתר למשרדים וחנויות אושרו באוקטובר 2010. לאחר פיצול המורשת האנגלית בשנת 2015, האחריות לתפקודים סטטוטוריים והגנה על האתר הועברה בירושה לאנגליה ההיסטורית עם אטרקציות המבקרים בניהול ארגון הצדקה המקומי Friends of the Flaxmill Maltings.
בעקבות עיכובים בשיקום על רקע המיתון הגדול, נפתח בנובמבר 2015 מרכז מבקרים חדש, הממומן בחלקו על ידי קרן הפיס למורשת לאומית והקרן האירופית לפיתוח אזורי , בבלוק המשרדים והאורוות לשעבר. שלב שני של עבודות השיקום החלו ביוני 2017, שכללו את הטחנה הראשית ואת הכבשן עם מענק נוסף של 7.9 מיליון ליש"ט בנוסף ל-12.1 מיליון ליש"ט הקודמים מקרן הפיס מורשת להסבה לאולם שימושים מעורבים. שלב זה כרוך בשיקום החלונות הגדולים יותר מתקופת טחנת הפשתן כדי לשפר את התאורה הטבעית, אם כי החלונות הקטנים הקיימים מתקופת המלטינגס נשמרו אך עם החלפת המסגרות.
מבנים נוספים במכלול
לצד טחנת הפשתן הראשית, רשומים מספר מבנים נוספים בקבוצה בשל ערכם האדריכלי וההיסטורי: בית השוליה (דרגה II*); בית הצביעה (דרגה II*); הפשתן בניין הלבשה או טחנת צלב (דרגה I); מחסן הפשתן (דרגה I); האורוות (דרגה II); כבשן המתת (דרגה II) ובתי המלאכה והמשרדים (דרגה II). הטחנה והמבנים רשומים בפנקס מורשת בסיכון.
גישה לציבור
מרכז המבקרים, בגוש המשרדים והאורוות לשעבר, נפתח לקהל בשבתות מנובמבר עד מרץ וגם בימי שישי וראשון מאפריל עד אוקטובר עם גישה מוגבלת לאתר בהתחשב בעבודות השיקום הנוכחיות. סיורים מודרכים ללא תשלום בטחנה מועברים על ידי ידידי הפשתן מלטינגס בימי מורשת פתוחים בתחילת עד אמצע ספטמבר.
מלון הר הכרמל
מלון הר הכרמל (נקרא בהקמתו מלון טלטש ולאחר מכן נקרא מגידו ובנדורי) היה בית מלון שנפתח בשנת 1935 ברחוב דרך הים 103 בשכונת כרמל מערבי בחיפה. המלון נוסד על ידי מרים מטילדה טלטש, ועוצב על ידי האדריכל לאופולד קרקואר. מבנה המלון הופקע מספר פעמים לשימושים שונים ושימש כבית הבראה של שירותי בריאות כללית. בשנת 2013 המלון נסגר בעקבות בניית מלונות חדשים באזור. מבנה המלון נחשב כאתר מורשת בישראל.
היסטוריה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, הפקיעו הבריטים את המבנה והפעילו בו, בניהולו של ברנרד לו מונטגומרי, את המכללה לפיקוד ומטה של הכוחות הבריטיים. כמו כן, הבריטים הכריזו שאזור המלון הוא "אזור ביטחון". למרות שהמלון הופקע, טלטש המשיכה להפעיל אותו.
כשהבריטים עזבו את האזור, המלון שימש כמטה של ארגון ההגנה בחיפה בעת הקרב על חיפה במסגרת מלחמת העצמאות, וממנו יצאו כוחות חטיבת כרמלי למשימתם. בנוסף, בזמן המלחמה לנו ילדי קיבוץ עין גב ואימותיהם במסגרת פעילות של ועד הקהילה העברית. בתקופות המלחמה המלון שימש גם כמעון לעולים שעלו במסגרת העלייה ההמונית.
לאחר שהמדינה עזבה את המלון, טלטש, שהייתה מבוגרת מידי לניהול המלון, מכרה את הנכס לקבוצת משקיעים אשר נתנו לו את השם "מגידו". החל משנת 1956 עד שנת 1984, שימש מבנה המלון כבית הבראה של שירותי בריאות כללית בשם "בנדורי".
שם המלון שונה ל"מלון הר הכרמל", אך לא הצליח להגיע לשגשוג בעקבות בניית מלונות חדשים במקומות טובים יותר, ולכן בשנת 2013 נסגר. נכון לשנת 2023 מבנה המלון נטוש ושומם.
שירותי המלון
המלון, המשקיף אל יערות הכרמל ומפרץ חיפה, הציע בשנותיו הראשונות אולם אירועים וחדר אוכל גדול במיוחד, שלתקופה היה מקום התכנסות לאירועים ומסיבות. בשנותיו המאוחרות המלון הציע חדרים מרווחים, מסעדה, ספא, מועדון בריאות וספורט, מרפסות שיזוף ובריכה.
פרשת האנטנות הסלולריות
בשנת 2005, הוצבו על גג המלון אנטנות סלולריות, כאשר חלק מהן הוצבו באופן חוקי וחלק לא. בעקבות הצבת האנטנות תושבי האזור יצאו להפגנה, כמו כן ירד ערך הדירות.
בית צאלח
בית צַאלָח היה אחד מבתי הכנסת העתיקים והחשובים ברובע היהודי בצנעא שבתימן, ובו התקיימה הישיבה הכללית.
היסטוריה
בית הכנסת נבנה בשנת ה'ת"ם (1680), והיה בין בתי הכנסת הראשונים שנבנו אחרי חזרת יהודי צנעא מגלות מוזע וההתיישבות בקאע אל-יהוד. את בית הכנסת בנה מארי צאלח בן יחיא, אבי משפחת צאלח (מארי צאלח צאלח, מהרי"ץ, מארי אברהם צאלח ועוד רבים), כבית כנסת משפחתי.
בשנת ה'תקכ"ב (1762) נהרס בית הכנסת יחד עם שאר בתי הכנסת בעיר עקב גזירת חורבן בתי הכנסת של האימאם אלמהדי. לאחר ביטול הגזירה כעבור כ-30 שנה, שופץ בית הכנסת על ידי מהרי"ץ. בית הכנסת נחנך מחדש בשנת ה'תקנ"ז (1797).
הרב עמרם קורח סבור שלפני גזירת החורבן נמכר בית הכנסת לרב שלום עראקי, ולאחר הגזירה נקנה על ידי מהרי"ץ ונבנה מחדש. פרופ' יהודה רצהבי סבור שבית הכנסת לא נמכר לרב שלום עראקי, אלא שהיו קיימים שני בתי כנסת, אחד בית צאלח, ובית כנסת נוסף בבית מהרי"ץ, שלאחר שמהרי"ץ קנה את בית צאלח איחד בין בתי הכנסת.
בסביבות שנת ה'תרצ"ו (1936) פרצה מחלוקת על בעלות בית הכנסת, בין פלג הדרדעים לפלג העיקשים. לאחר התערבות האימאם יחיא והשופט מוחמד אבו טאלב, נגזרה גזירה להרוס את כל בתי הכנסת עליהם יש מחלוקת, וביניהם בית צאלח. מתפללי בית הכנסת ותושבי השכונה יצאו להפגנה מול בית האימאם יחיא ובנו אחמד, שהורה להפסיק מיידית את ההרס.
בית הכנסת המשיך לתפקד עד עליית יהודי תימן לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949) במבצע על כנפי נשרים.
מעמד ומבנה
בית הכנסת היה חשוב ביותר, ומהרי"ץ הזכירו בקינתו על חורבן בית הכנסת:.
בית הכנסת שימש לעצרות תפילה המוניות, מפאת גודלו, יופיו וחשיבותו.
לבית הכנסת היו מנהגים ייחודיים שנהגו רק בו ולא בשאר בתי הכנסת בעיר.
בירושלים
לאחר עליית יהודי תימן לארץ ישראל, הוקם בשכונת בית ישראל בירושלים בית כנסת שנקרא "חברת אחים – בית צאלח", על שמו של בית הכנסת בצנעא. בבית כנסת זה התפללו מרבני ירושלים, כגון מארי רצ'א צארום, מארי יוסף צאלח הזהב, ועוד רבים.
משה טויב
הרב משה טויב (נולד בכ"ז באלול ה'תרח"ץ) הוא האדמו"ר מקאלוב, עוסק בהחזרה בתשובה ובקירוב רחוקים.
ביוגרפיה
נולד לרבי מנחם שלמה טויב, האדמו"ר מקאלוב בדור השישי ומחבר הספר "חקל תפוחין" וספר ״אור מנחם״, בן רבי משה מקאלוב מחבר הספר "עת רצון" וחתן רבי ישכר דב רוקח האדמו"ר מלינסק. למד בישיבת בעלזא בירושלים.
בשנים האחרונות חולה בניוון שרירים, והוא יכול להזיז רק את אישוני עיניו, ובאמצעות טכניקה מיוחדת הוא מתכתב ומדבר על ידי עיניו עם מקורביו.
האדמו"ר מתגורר בוויליאמסבורג ותחת נשיאותו בתי כנסת בבורו פארק, וביתר עילית, ומונסי.
משפחתו
גיסיו הם רבי ישראל רוזנבוים אדמו"ר מסטניסלב-מונסי (בנו של רבי יצחק אייזיק רוזנבוים מזוטשקא), רבי יצחק אשכנזי אדמו"ר מאלעסק ורבי נתן דוד רוזנברגר רב בגמזו, (אביו של הרב יהושע רוזנברגר).
בניו:
חתניו:
עמנואל דונחין
עמנואל (מני) דוֹנְחִין (Emanuel (Manny) Donchin; 3 באפריל 1935 – 10 באוקטובר 2018) היה מדען עצב ישראלי אמריקאי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובאוניברסיטת דרום פלורידה. מחלוצי המחקר בתחום הפסיכופיזיולוגיה הקוגניטיבית.
קורות חיים
עמנואל דונחין נולד בשנת 1935 בתל אביב, בנם של מיכאל וגוטָה. את שירותו הצבאי עשה בקיבוץ, ובשנת 1957 החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו בשנת 1961 נסע ללמוד בארצות הברית. בשנת 1963 סיים תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובשנת 1964 סיים בה דוקטורט. בין השנים 1965 ל-1968 היה חוקר במחלקה לנוירולוגיה באוניברסיטת סטנפורד ובמרכז נאס"א לנוירולוגיה. בשנת 1968 הוא הצטרף למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובה הועלה בשנת 1972 לדרגת פרופסור ולימד בה עד שיצא לגמלאות בשנת 2001. בין השנים 1980 ל-1994 שימש כראש המחלקה. כיהן פרופסור במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת דרום פלורידה, ושימש שם כראש המחלקה בין יולי 2001 לאוגוסט 2008.
דונחין מהחלוצי המחקר בפסיכופיזיולוגיה קוגניטיבית. והוא גילה במחקר את גל המוח P-300 – גל הנפלט כשהמוח נתקל במשהו פתאומי, מפתיע או בעל משמעות לאדם. יחד עם ג'ון פלאבל פיתח ממשק מחשב-מוח המאפשר באמצעות שימוש בגל P300 לפציינטים, גם כאלה בעלי שיתוק מוחלט, לתקשר מילים ואותיות, באמצעות המחשבה כשהם מחוברים לאלקטרואנצפלוגרם ללא שימוש בכל אמצעי אחר.
היה נשוי לרינה, אב לשני ילדים. אחיו הוא פרופ' יואל דונחין, רופא מומחה בהרדמה ובטיפול נמרץ. נפטר ונקבר בפלורידה באוקטובר 2018, בגיל 83.
אנדרסון ורז'או
אנדרסון פרנצ'ה ורז'או (בפורטוגזית: Anderson França Varejão; נולד ב-28 בספטמבר 1982 בקולטינה, ברזיל) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדת הסנטר. בשנת 2003 זכה ורז'או עם נבחרת ברזיל במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים.
ראשית הקריירה
ורז'או החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הכדורסל של העיר פרנקה, בסאו פאולו. לאחר שהציג יכולת טובה, עבר ורז'או לברצלונה במדיה שיחק שתי עונות. בעונת זכה ורז'או עם הקבוצה באליפות הליגה הספרדית, למרות שכמעט ולא שותף במשחקים בליגה, ולא שותף כלל במשחקי הפלייאוף. בנוסף, זכתה הקבוצה ביורוליג, כשורז'או משותף ב-22 משחקים, בהם רשם 4.1 נקודות ו-3.2 ב, כולל 17 נקודות נגד בנטון טרוויזו.
בעונת שותף ורז'או ב-27 משחקים בליגה הספרדית, בהם רשם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-4.4 ריבאונדים, אך לא שותף כלל בפלייאוף גם בעונה זו. בניצוחו של חואן קרלוס נבארו זכתה הקבוצה באליפות שנייה ברצף. ביורוליג שיחק ורז'או 18 משחקים במדי הקבוצה באותה העונה, בהם קלע 8.8 נקודות, וליקט 5.2 ריבאונדים בממוצע.
קריירה ב-NBA
בדראפט של שנת 2004, נבחר ורז'או במקום ה-30 על ידי קבוצת אורלנדו מג'יק, ועבר לקליבלנד קאבלירס בעסקת חליפין ביחד עם דרו גודן וסטיבן האנטר בתמורה לטוני באטי ושתי בחירות עתידיות של הסיבוב השני בדראפט.
בעונת הרוקי שלו שיחק ורז'או במדי קליבלנד ב-54 משחקים בהם קלע 4.9 נקודות, והוריד 4.8 ריבאונדים למשחק. שיאי העונה שלו היו קליעת 14 נקודות נגד דאלאס מאבריקס, ו-14 ריבאונדים במשחק נגד יוטה ג'אז.
לאחר שהחמיץ את 32 המשחקים הראשונים של עונת בעקבות פריקת כתף, חזר ורז'או ושיחק 48 משחקים בעונה, בהם רשם ממוצע של 4.8 נקודות, ו-4.6 ריבאונדים. ב-21 בפברואר 2006, במשחק הביתי של קליבלנד מול אורלנדו, ניסו אוהדי הקבוצה לשבור שיא גינס של כמות האנשים הגדולה ביותר הלובשים פאה נכרית באצטדיון, הפאות אשר חולקו לאוהדים שבאו היו בסגנון תסרוקתו הייחודית של ורז'או.
במשחקי הפלייאוף של אותה העונה רשם ורז'או ממוצעים של 6.8 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. בסדרת חצי גמר המזרח מול קבוצת דטרויט פיסטונס קלע ורז'או ממוצע בלתי אופייני של 80% בזריקות העונשין, קלע 16 נקודות במשחק מספר 3, והיה גורם מכריע בניצחון קבוצתו במשחק מספר 4 כשסחט עבירה מצ'אנסי בילאפס 29 שניות לסיום, ומנע מריצ'רד המילטון את הזריקה האחרונה במשחק.
בעונת קיבל ורז'או קרדיט רב ממאמנו מייק בראון ששיתף אותו ב-81 משחקים בעונה הסדירה, בהם קלע ורז'או 6.8 נקודות והוסיף 6.7 ריבאונדים, כולל שיאי עונתי של 17 נקודות נגד ניו אורלינס הורנטס ושיא קריירה של 17 ריבאונדים מול יוטה ג'אז. במשחקי הפלייאוף של העונה שיחק ורז'או 20 משחקים, בהם קלע 6.0 נקודות ו-6.0 ריבאונדים, כולל 14 נקודות ו-14 ריבאונדים במשחק נגד דטרויט בגמר המזרח.
בסיום עונת 2006/2007 נסתיים חוזהו של ורז'או בקליבלנד, והוא נותר ללא חוזה עד דצמבר של אותה השנה. בדצמבר חתם על חוזה עם קבוצת שארלוט בובקאטס לשנתיים תמורת 11.1 מיליון דולר. על פי חוקי ה-NBA, לקליבלנד הייתה אפשרות להשוות את תנאי החוזה בתוך שבוע מרגע החתימה על מנת להשאירו בקבוצה, ולמחרת חתימת החוזה השוותה קליבלנד את תנאיו והשאירה אותו בקבוצה. הוא שיחק 48 משחקים בעונה הסדירה, מתוכם פתח בחמישייה ב-13, ורשם שיא קריירה עם 8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת חווה ורז'או שיפור גדול ביכולתו. הוא קלע 8.6 נקודות בממוצע, כולל שיא קריירה של 26 נקודות נגד השיקגו בולס, הוא שיחק 81 משחקים בעונה הסדירה ופתח בחמישייה ב-42 מהם. גם בפלייאוף שיחק ורז'או מצוין, ופתח בחמישייה בכל אחד משחקי הקבוצה, כאשר הוא רושם ממוצעים של 30.0 דקות למשחק, 1.3 חטיפות, 1.1 חסימות ו-6.9 נקודות. בסיום העונה חתם ורז'או על חוזה של 42.5 מיליון דולר לשש שנים בקבוצה.
לקראת עונת, עם עזיבתו של שאקיל אוניל את קליבלנד, קיבל ורז'או את ההזדמנות לפתוח בחמישייה הראשונה. הוא פתח בכל 31 המשחקים הראשונים של העונה הסדירה, בהם תרם 9.1 נקודות, 9.7 ריבאונדים ושיא קריירה של 1.2 חסימות למשחק, בטרם נפצע. גם בעונת היה ורז'או לסנטר הפותח בחמישייה של קליבלנד, אך שוב, לאחר 25 משחקים בהם רשם 10.2 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק, נפצע והחמיץ את שארית העונה.
את עונת פתח ורז'או עם שיא קריירה של 23 ריבאונדים במחזור המשחקים הראשון מול וושינגטון ויזארדס, ואף כמעט רשם טריפל דאבל כשהוסיף במשחק תשע נקודות ותשעה אסיסטים. ב-13 בנובמבר שיפר את שיא הקריירה כשקלע 35 נקודות נגד ברוקלין נטס. הוא רשם שיא קריירה של 14.1 נקודות, והוליך את הליגה עם ממוצע של 14.4 ריבאונדים למשחק אך לאחר 25 משחקים בלבד נפגע בברכו, ונאלץ לעבור ניתוח בעקבותיו היה צפוי שייעדר מהמגרשים כחודשיים. במהלך ההחלמה מהניתוח נתגלה קריש דם בריאתו בעקבותיו לא שב ורז'או למגרשים עד תום העונה.
בעונת הצליח ורז'או לשמור על בריאותו, ולקח חלק ב-65 משחקים לאורך העונה בהם רשם ממוצעים של 8.4 נקודות ו-9.7 ריבאונדים, אולם לא הצליח לסייע לקבוצתו, שניצחה ב-33 משחקים והפסידה 49, להעפיל למשחקי הפלייאוף. לקראת העונה הבאה, חתם ורז'או על חוזה לשלוש שנים נוספות תמורת כ-30 מיליון דולר, אולם לאחר 26 משחקים בלבד קרע את גיד האכילס ולא שב לשחק בשארית אותה העונה.
ב-19 בפברואר 2016, לאחר 11 וחצי עונות בקליבלנד, נשלח ורז'או בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס שמיד שחררה אותו מהקבוצה. לאחר שלושה ימים, ב-22 בפברואר, חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס עד סיום העונה.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA
נכון לסוף עונת.
דרוק אייר
רויאל דרוק אייר (בדזונגקה: འབྲུག་མཁའ་འགྲུལ་ལས་འཛིན།, באנגלית: Druk Air) היא חברת התעופה הלאומית של בהוטן. משרדיה הראשיים ממוקמים במחוז פארו במערב המדינה. החברה טסה ל-12 יעדים שונים, בעיקר באזור דרום אסיה ובסיסה בנמל התעופה פארו.
חברת דרוק אייר נוסדה בשנת 1981 והחלה לתפעל את טיסותיה ב-11 בפברואר 1981. תחילה החלו טיסות סדירות בין נמל התעופה פארו לקולקטה במטוסה הראשון - דורנייר דו 228, ולאחר מכאן נוספו לחברה עוד יעדים בדרום אסיה. לאחר מכן נוסף עוד מטוס מדגם דורנייר דו 228 לרשימת הצי. ב-1988 נוספו 2 מטוסים מדגם בריטיש אירוספייס 146 שהחליפו את מטוסי הדורנייר הישנים. באוקטובר 2004 נמסר לחברה מטוס הסילון הדו-מנועי הראשון מדגם איירבוס A319. באותה שנה בדצמבר נמסר מטוס איירבוס A319 שני. ב-31 באוגוסט 2012 נמסר לחברה מטוס איירבוס A319 שלישי.
שם החברה נגזר משמו של דרקון הרעם דרוק במיתולוגיה הבוטהנית.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:
יעדים
דרוק אייר מפעילה טיסות ליעדים הבאים:
שלמה ויסבליט
שלמה ויסבליט (24 בנובמבר 1930 – 8 באוקטובר 2021) היה איש חינוך, חוקר, כותב ומרצה בתחומי התנ"ך, היהדות, השירה העברית ומחשבת ישראל.
ביוגרפיה
שלמה ויסבליט נולד בגרמניה. עלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון. למד בבית הספר תחכמוני וגימנסיה מוריה. התגייס לפלמ"ח בגיל 17. למד באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט שלו עשה על דרכו של הרנ"ק ("מורה נבוכי הזמן") בפרוש המקרא וההיסטוריה היהודית: לשונו וסגנונו.
שימש מורה למקרא, תלמוד ולשון בגימנסיה הרצליה במשך עשרים וחמש שנה. שימש כמרצה במכללת בית-ברל ומכללות נוספות. כמו כן שימש כעורך כתב העת "מחקרי-חג" מטעם המרכז לחקר מועדי ישראל מכללת בית ברל. היה יועץ מדעי לספרי הוראה, ועורך לשוני. בין היתר ערך לשונית של הספרים "נצנוצי אורות" מאת הרב משה בן-ציון הלוי אושפיזאי, על ספר אורות לראי"ה.
ויסבליט הרבה להרצות בפני הציבור הרחב, בתחומי עיסוקיו הרבים. מאמריו כונסו באכסניות שונות, כגון בית מקרא, מחניים, האומה, ובאוספי מחקרים בתחומי המקרא השירה העברית ומחשבת ישראל. חלק ממאמריו תורגמו לשפות נוספות בהם אנגלית, רוסית וצרפתית. נמנה בין כותבי "האנציקלופדיה לשבת וחג" מאת יואל רפל.
היה נשוי למרתה, אב לבן ולבת.
הערות שוליים
]
אמרלד פנל
אמרלד לילי פנל (באנגלית: Emerald Lilly Fennell; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא שחקנית, סופרת, תסריטאית ובמאית קולנוע אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד האחות פטסי מאונט בסדרת הדרמה "מיילדת" של ה-BBC.
ביוגרפיה
פנל נולדה בלונדון למעצב התכשיטים תיאו פנל ולסופרת לואיז פנל (שם נעורים: מקגרגור). היא למדה במרלבורו קולג', ואחר כך למדה אנגלית באוניברסיטת אוקספורד. היא שיחקה בהצגות באוניברסיטה. שם גילה אותה לינדי קינג מסוכנות הכישרונות United Agents שמייצג גם את קירה נייטלי.
קריירת משחק
פנל כיכבה בסיטקום "Chickens" יחד עם סיימון בירד, ג'ו תומאס וג'וני סוויט. היא הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "מיילדת" של BBC One בתפקיד פטסי מאונט, אחרי שצבעה את שערה לאדום. בקולנוע שיחקה בסרטים "אנה קארנינה" (2012) ו"אלברט נובס" (2011).
כתיבה
ב-2008 הוזמנה פנל לכתוב תסריט לסרט קולנוע בשם "Chukka" (בהפקה של מדלן לויד ובר). הסרט הוא קומדיה רומנטית על קבוצת בני נוער שנאבקים נגד סגירת בית הספר שלהם באמצעות התמודדות נגד נערים עשירים במשחק פולו.
בינואר 2013 יצא לאור הרומן הראשון שכתבה, ספר פנטזיה לילדים בשם "Shiverton Hall", בהוצאת Bloomsbury Children's Books. בדצמבר 2012 הופץ הרומן כספר אלקטרוני בהוצאת Bloomsbury USA.
באמצע 2014 יצא לאור ספר ההמשך "The Creeper". הספר היה מועמד לפרס ווטרסטונס לספרי ילדים לשנת 2014. ב-2015 פרסמה פנל את ספרה הראשון למבוגרים "Monsters".
בימוי
בשנת 2019 החלה לעבוד על הסרטה הראשון "צעירה מבטיחה" ("Promising Young Woman"), בהשתתפותם של השחקנים האנגלים קארי מאליגן ואלפרד מולינה ושחקנים הוליוודים ביניהם: אליסון ברי, אדם ברודי, מקס גרינפילד וכריסטופר מינץ-פלאס.
חומש תורה שלמה
תורה שלמה היא סדרת ספרים מקיפה על ארבעת החומשים הראשונים של התורה, שערך הרב מנחם מנדל כשר, בה ליקט את כל פירושי ומדרשי חז"ל על סדר פסוקי המקרא. המדרשים לוקטו מתוך כמאה ספרים ומדרשים שונים, חלקם מתוך כתבי יד נדירים. למאמרים נוספו הערות וביאורים מאת המחבר, שהקדיש את חייו ליצירה זו, וכן מילואים הדנים בהרחבה בנושאים שונים בסוף חלק מהכרכים, ושינויי נוסחאות.
הכרך הראשון יצא לאור בירושלים בשנת ה'תרפ"ז. תהליך הכתיבה וההדפסה של הסדרה ארך כ-68 שנים, וחלקו האחרון נעשה לאחר פטירתו של היוזם הרב כשר. הסדרה כוללת גם ספרים נספחים כמו "אנציקלופדיית שמע ישראל" והגדה של פסח, וכן נוספו על ידי משפחתו ספרי המשך על חלק מהמגילות.
על סדרה זו זכה הרב כשר בפרס ישראל לספרות תורנית בשנת ה'תשכ"ג (1963), כמו כן זכה פעמיים בפרס הרב קוק (1944 ו-1951) על סדרה זו לצד ספרים נוספים שחיבר.
מטרת הספר
מטרת יצירת הסדרה הייתה לאסוף את כל החומר העצום המפוזר בספרות חז"ל ולסדרו לפי סדר התורה, ובכך למעשה לחבר את התורה שבכתב עם התורה שבעל פה. הרב כשר קרא לסדרה בשם תורה שלמה, על פי דברי התלמוד במסכת מנחות, בהם ראה את משמעות המושג "תורה שלמה" כחיבור התורה שבכתב עם התורה שבעל פה שמבארת אותה.
המחבר קיבץ את מאמרי חז"ל מכל המדרשים, מדרשים שהוסדרו בתקופת הגאונים, מאמרים שהובאו בראשונים בשם חז"ל או ללא זיהוי, ספרים בעלי תוכן וסגנון מדרשי, וילקוטי מדרשים.
לשם חיבור הסדרה סייר הרב כשר גם בספריות רבות ברחבי העולם, ודלה מאמרים רבים מתוך כתבי יד.
תוכן וסגנון
הספר כולל את פסוקי התורה עם פירוש רש"י, תרגום אונקלוס ותרגום יונתן, כאשר בחלקו התחתון של העמוד מובאים מאמרי חז"ל על הפסוקים, ובשולי העמוד הערותיו של הרב כשר על המאמרים וההקשר שבין תוכנם לפסוק. בחלק גדול מהכרכים הוסיף הרב כשר נספח בשם "מילואים" ובו הרחבה של ההערות או דיונים בנושאים הנידונים בהערות בגוף הספר, וכן מדור של שינויי נוסחאות וגרסאות ישנות - נושא בו הרבה הרב כשר לעסוק. על פי רוב המקורות מסודרים בספר באופן כרונולוגי, כך שבתחילה מובאים מקורות מהתלמוד, אחריו מהספרא, מהספרי והלאה. בחומשי ויקרא, במדבר ודברים, סודרו הספרא והספרי - הבנויים על פסוקי התורה - בעמודה נפרדת.
הספרים העיקריים מהם מובאים המאמרים הם: משנה, תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי, תוספתא, מכילתא ומכילתא דרשב"י, ספרא, ספרי, מדרש רבה ומדרש תנחומא, ספר הזוהר, ילקוט שמעוני, מדרש לקח טוב, מדרש תהלים, אבות דרבי נתן, תנא דבי אליהו, פסיקתא דרב כהנא, ופסיקתא רבתי, פרקי דרבי אליעזר, מדרש שמואל, בראשית רבתי, מסכת דרך ארץ, וכן כתבי יד רבים כגון מדרשי תימן.
לדוגמה, על הפסוק הראשון שבתורה, מובאים קרוב ל-300 מאמרים המלוקטים מלמעלה מ-30 מקורות, וסביבם קרוב ל-300 הערות העוסקות במגוון רחב של נושאים; חלקן ארוכות ומקיפות כמו הערה אודות המנהג לכתוב שני יו"דין (יי) במקום יהוה, הערה על מרכיב בריאת השמים, הערה על מסורת ספר "הפליאה".
בספר, מרבה הרב כשר לתקוף את הספר תורה תמימה, שאת מחברו (הרב ברוך הלוי אפשטיין) הוא מאשים בעיוותים רבים ובידיעה לא מקיפה במדרשי חז"ל.
מבוא והקדמה
הרב כשר ייעד לסדרה כרך מבוא מקיף שבו הוא רצה לבאר 13 עניינים: קדמות הכתב (האשורי), צורת אותיות האלפבית העברי, התגים, הנקודות בעברית, טעמי המקרא, חלוקת הפסוקים, חלוקת הפרשות והסדרות, המסורה הגדולה והקטנה, תרגום אונקלוס, תרגום יונתן ותרגום ירושלמי, שאר התרגומים, דרכי הדרשות בתורה שבעל פה, מבוא על כל ספרי חז"ל לפי סדר האלפבית העברי. למעשה כרך זה לא יצא לאור כפי שתכנן; חלקים ממנו יצאו בכרך נפרד, וחלקים אחרים לא יצאו לפועל.
מלבד המבוא כתב הרב כשר גם הקדמה שהודפסה בחלק הראשון הכוללת סקירה על כל החיבורים של תורה שבכתב עם תורה שבעל פה, החל מהספרא ועד הילקוט שמעוני ודומיו. בה דחה הרב כשר את ההסברים שניתנו כביכול כל דרשות חז"ל מיוסדים על כללי הלשון העברית (בניגוד לדעת המלבי"ם ועוד).
חלק מהנושאים שהיו אמורים להידון במבוא יצאו לאור על ידי המחבר בכרכים בפני עצמם. למשל, כרך י"ג לסוד העיבור, כרכים כ"ד ול"ב לתרגומי התורה, וכרך כ"ט לכתב התורה ואותיותיה.
הערות
ההערות מיועדות בדרך כלל לביאור ההקשר של הדרשה המובאת לפסוק עצמו, והן כוללות גם הערות על מקורותיהם של תרגום אונקלוס ופירוש רש"י, וכן מקורות למשנה תורה לרמב"ם. אמנם חלק גדול מההערות נוגעות לעצם המאמר, לבאר או להקשות מאמרים תמוהים, ובכך הן חורגות ממטרת הספר. בדרך כלל כאשר יש מאמר מוקשה - מביא הרב כשר את כל השיטות, ואחרי דיון ארוך ופלפול הוא מכריע או מפרש פירוש משלו. חלק מההערות גם עוסקות בהגהות ובבירור הנוסחאות, ולעיתים רבות גם בזיהוי מחברי המדרשים השונים, ובבירור מעמדם.
מקום חשוב בספר תופסים המקומות בהם הוא מציין כל מאמר שנכפל במקום אחר. הוא מציין מקורות חדשים שעדיין לא עמדו עליהם, תוך ביאור והתעכבות על השינויים בין מאמר למשנהו ומשמעותם.
מילואים
מדור המילואים יוחד להרחבות למדניות של נושאים שונים ומגוונים שלא נכללו במסגרת ההערות שבתחתית העמוד עצמו. הרב כשר עוסק רבות בשיטות הגאונים והראשונים לפירושי התורה. בין הנידונים במסגרת המילואים:
מילואים רבים עוסקים בנושאים אזוטריים, ופעמים שהמחבר גם נדרש למאמרים מחקריים או נוגע בנושאים נפיצים כמו התאמתם של מדרשי חז"ל לאבולוציה. מלבד פירושי התורה המקובלים בארון הספרים היהודי, הרב כשר מרבה לדון גם בפירושי הקראים לתורה, ובסתירתם, וכן בספרים חיצוניים כמו כתבי פילון האלכסנדרוני, או פילוסופים אחרים מהעת העתיקה.
פעמים רבות הוא מרחיב במיוחד גם בדיונים הלכתיים - תלמודיים, ובפרט בפרשת בא - בה הוא מרחיב מאוד בהלכות הפסח ובהלכות תפילין. בניגוד לדעה הרווחת, טוען הרב כשר כי תרגומי התורה קודמים לתקופת התנאים ומקורן של מחלוקות רבות בין התנאים הם מהתרגומים
לדוגמה, החלק הראשון הכולל מילואים, הוא חלק שמיני על פרשת שמות, והוא כולל 19 מאמרים בנושאים הבאים:
הדפסה
כבר בשנת תרע"ב יצר המחבר בפולין דוגמה של הספר על הפסוק הראשון של התורה, ושלח אותה למספר רבנים. הוא קיבל הסכמות מרבי צבי הירש שפירא, רבי משה נחום ירושלמסקי ורבי מאיר אריק.
בשנת ה'תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל בשליחות האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הקים את ישיבת שפת אמת ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה. באותה התקופה החל ביישום מפעל "תורה שלמה", ואת הכרך הראשון הוציא לאור בירושלים בשנת תרפ"ז. כרך זה כולל את תחילת פרשת בראשית עד ויכולו. בין המסכימים היו הרבנים אברהם יצחק קוק, יוסף חיים זוננפלד, מאיר דן פלוצקי, איסר זלמן מלצר ויעקב משה חרל"פ. בכרך זה הרבה המחבר להביא מספר הזוהר וספרי קבלה גם במקומות שאלו אינם נוגעים ישירות בפשט הפסוק; מגמה שהשתנתה לאחר מכן בחלקים הבאים.