cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת אלישע חייבטוב
גיוס המדובב ומפגשו עם חייבטוב
במהלך חקירתו ציין חייבטוב כי הוא מכיר את מועדון הסנוקר וכי פקד אותו פעמים רבות, אך הכחיש את המעשים המיוחסים לו. בנוגע למעשיו בליל הרצח, טען חייבטוב כי שהה בבית בן דודו ברמת גן. במהלך ימים אלה חלה הרעה במצבו הנפשי של חייבטוב, והוא איים לשרוף את תאו ואף פתח בשביתת רעב. בהמשך התברר כי באותה עת היה לחייבטוב צו הרחקה משדרות, והתגלה ששיקר, משום שאיכון שביצעה המשטרה הראה שהטלפון היה בשדרות באותה עת.
ב-8 בפברואר 2006 התוודה חייבטוב בפני המדובב על מעשי השוד והרצח שביצע ביחד עם "ממוקה" במועדון הסנוקר בשדרות. על יסוד זה ביססה הפרקליטות את כתב האישום נגד חייבטוב.
באוקטובר 2007 הודיעה המשטרה כי פיענחה את הרצח, ושהחשודים בביצועו הם חייבטוב וסרוחונוב.
הגשת כתב אישום
ב-14 בנובמבר 2007 הוגש לבית המשפט המחוזי בבאר שבע כתב אישום, אשר כלל שלושה אישומים, שהמרכזי בהם הוא האישום הראשון.
באישום הראשון נטען כי ב-9 ביוני 2002 בשעה 4 לפנות בוקר, נכנסו חייבטוב ואדם נוסף בשם סורן סורחנוב ("ממוקה") למועדון הסנוקר "גרין ספורט" באזור התעשייה של שדרות, בכוונה לבצע שוד. השניים לבשו מסיכות שחורות והצטיידו באקדח ובסכין. שי אדרי, שהיה אחד מעובדי המקום, התקרב לחייבטוב והחל להתעמת עימו. במהלך העימות, ירה חייבטוב באדרי ירייה אחת אשר פגעה בריאתו וגרמה למותו. מיד לאחר מכן, גנבו חייבטוב וסורחנוב כסף מדלפק הסנוקר ונמלטו מהמקום. במסגרת אישום זה, יוחסו לחייבטוב עבירות של קשירת קשר לביצוע פשע, רצח ושוד.
ההליך המשפטי בבית המשפט המחוזי
במסגרת ההליך שנערך בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, כפרו סניגוריו של חייבטוב בעובדות כתב האישום, תוך התמקדות בטענה כי לא הוא זה שביצע את העבירות. עוד ציינה ההגנה את תנאי מעצרו הקשים של חייבטוב וכי בין המדובב ובינו נוצרו יחסי תלות ומרות, בגדרם ביקש חייבטוב לרצות את המדובב ולהתרברב בפניו. בנוסף טענו כי באמצעות תרגילי חקירה, תחבולות, ומניפולציות שהפעיל המדובב, נפגעו זכויותיו של חייבטוב כאדם וכחשוד. בשל כך טענה ההגנה כי יש לפסול הודאותו של חייבטוב, בין היתר מכוח כללי הפסילה הפסיקתית, כפי שנקבעו בהלכת יששכרוב ובהלכת אלזם. עוד ציינה ההגנה כי נפגעה זכותו של חייבטוב להיוועצות עם עורך דין במהלך חקירתו הסמויה.
ב-28 באפריל 2011 הורשע חייבטוב בביצוע הרצח ובמספר עבירות נוספות. בית המשפט גזר עליו מאסר עולם ותשלום פיצויים בסך 258,000 שקל להוריו של אדרי. במסגרת הכרעת הדין, קבע בית המשפט כי חומרת הפגיעה בזכות ההיוועצות עם עורך דין "אינה ברף המצדיקה את פסילת ההודאה". בנוסף, נקבע כי תנאי המעצר המכבידים של חייבטוב, אף שלא היו ברף חמור יחסית, הוסרו מספר ימים קודם להודאתו, ועל כן השפעת הדבר על ההודאה אינה משמעותית, אם בכלל, ולפיכך אין קשר סיבתי בין הפסול הנטען לבין הודאתו. בהקשר זה, קבע בית המשפט כי תוכן השיחות בין חייבטוב למדובב והמידע שמסר בנוגע לאירוע הרצח תואמים לעדויות עדי הראייה במועדון הסנוקר וכללו בנוסף פרטים מוכמנים רבים היוצרים תמונה ברורה ומבססים את אשמתו של חייבטוב.
הזיכוי בבית המשפט העליון
ב-2 באוגוסט 2018 זיכה בית המשפט העליון את חייבטוב מעבירת הרצח. במסגרת פסק הדין קבע השופט אורי שהם כי במקרה זה נחצה קו אדום וזאת בשעה שגורמי החקירה היו מודעים לפעולותיו של המדובב ולא ראו לנכון להפסיק אותן. בהקשר זה ציין שהם כי קיים חשש תמידי שמא הודאה הנמסרת סמוך לצריכתם של סמים מסוכנים (על ידי חייבטוב והמדובב), היא הודאת שווא או הודאה שלא נמסרה באופן חופשי ומרצון. בהמשך ציין שהם כי במבחן התוצאה, המדובב השיג את ההודאה וזכה, למחרת היום, להקלה מפליגה בעונשו. עוד הוסיף כי מתן תגמול מיוחד ומשמעותי למדובב ליצירת הודאה מפי נחקר יוצרת כר נרחב לניגוד עניינים ומעודדת פעילות בלתי חוקית של המדובב, וברי כי הדבר פסול בתכלית.
הרכב השופטים קבע גם כי פסק הדין יובא לעיונו ולטיפולו של היועץ המשפטי לממשלה, וזאת לאור ההפרות החמורות והתנהלות גורמי החקירה שהייתה נגועה בליקויים מהותיים ביותר.
חייבטוב היה מיוצג לאורך כל ההליך המשפטי על ידי ד"ר חגית לרנאו, המשנה לסניגור הציבורי הארצי, ועו"ד דמיטרי ורניצקי.
ביקורת על עיתוי מתן פסק הדין
לאחר פרסום פסק הדין המזכה, מתחו גורמים שונים, ובהם "התנועה למשילות ודמוקרטיה" והעיתונאי רביב דרוקר, ביקורת על עיתוי פרסום ההחלטה והשחרור. בבסיס הביקורת עמדה ההשערה כי את ההחלטה לזכות את חייבטוב קיבל השופט שהם ימים ואולי אף שבועות לפני מועד הזיכוי. בשל כך, תהו במערכת המשפט מדוע המתין שהם לטקס פרישתו מבית המשפט העליון כדי לפרסם את החלטת הזיכוי, שהובילה לשחרורו המיידי של חייבטוב, במקום להוביל לשחרורו מעט מוקדם יותר. הנהלת בתי המשפט דחתה טענות אלה והסבירה כי "כשנבחר פסק הדין להקראה במועד טקס פרישתו של השופט שהם, תוצאות פסק הדין לא היו ידועות. באותה עת היה ידוע כי בפסק הדין ילובנו שאלות עקרוניות בתחום המשפט הפלילי." בהמשך לכך ציינה הנהלת בתי המשפט שגיבוש פסק הדין, שהצריך עבודה רבה, הסתיים ביום הקראתו.
גבול סין–קוריאה הצפונית
גבול סין–קוריאה הצפונית הוא הגבול הבינלאומי המפריד בין הרפובליקה העממית של סין (PRC) לבין קוריאה הצפונית.
גאוגרפיה
אורך הגבול הוא 1,420 קילומטרים. ממערב למזרח, נהר יאלו, הר פאקטו ונהר טומן מחלקים את שתי המדינות.
העיר דנדונג, השוכנת במחוז ליאונינג בסין, היא העיר הגדולה ביותר השוכנת על יד הגבול. בצד השני של הנהר נמצאת העיר סינוויג'ו שבצפון מחוז פיונגאן בצפון קוריאה. שתי הערים ממוקמות בקצה המערבי של הגבול, בסמוך לים הצהוב. הגבול הימי שלהם מחובר על ידי גשר הידידות הסינו-קוריאני.
טארנוקרטי
טארנוקרטי (בהונגרית: Tárnokréti) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בטארנוקרטי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 254 תושבים, ובשנת 2019 רק 165 תושבים.
יהודי טארנוקרטי
בטארנוקרטי חיו שני יהודים בשנת 1880 וארבעה בשנת 1910.
בת הים של ורשה
בת הים של ורשה (בפולנית: Syrenka Warszawska) היא סמל של ורשה, המופיע בסמל העיר וכן בפסלים וציורים.
מקור
בסמל ורשה מ-1390 הוצג בעל חיים עם רגלי ציפור ופלג גוף עליון מכוסה בקשקשי דרקון. לחותם 1459 היו מאפיינים נשיים, פלג גוף עליון של ציפור, ידיים אנושיות, זנב דג ורגלי ציפור וטפרים. בתולת ים הופיעה לראשונה בסמל בשנת 1622. מקור ההשראה לסמל כנראה בספר Physiologus מהמאה ה-2.
האגדה על בת הים של ורשה
לפעמים אגדה זו מורחבת ומספרת שבת הים הקטנה בקופנהגן היא אחותה של בת הים ורשה והן הלכו מהים הבלטי לדרכים נפרדות.
לפי סיפור אחר היא עזרה לנסיך שאבד במהלך מסע ציד והוא ייסד את העיר לכבודה.
שוק העיר העתיקה
הפסל בכיכר העיר העתיקה של ורשה שיצר הפסל הוורסובי קונסטנטי הגל.
במקור (1855–1928) ומאז שנת 2000 הוא עומד בשוק. בזמנים אחרים הוא הועבר למקומות שונים בוורשה. בשנת 2008 הפסל המקורי עשוי אבץ ברונזה נלקח מהשוק לצורך עבודות תחזוקה. הפסל היה במצב גרוע מאוד עקב נזק מכני ומעשי ונדליזם רבים. המקור המתוקן הועבר למוזיאון ורשה, והוחלף בעותק של בית היציקה Jacek Guzera ב-Dąbrowie ליד קילצה.
Powiśle
האנדרטה לא הייתה ברשימת החפצים שיועדו על ידי הגרמנים לפירוק, היא גם הייתה מהבודדות ששרדו את מלחמת העולם השנייה ללא נזק גדול.
דרך מרקיביץ'
בשנת 1905 פסל בתולת ים של יאן ווידיגה הוקם על דרך סטניסלב מרקייביץ' ברחוב Karowa.
פסל באולם הישיבות הראשי של הפרלמנט הפולני, ה-Sejm
בתולת ים שעוצבה על ידי אלכסנדר ז'ורקובסקי בשנת 1947 נחרתה על מגן על חזהו של פסל של נשר הממוקם באולם הישיבות הראשי של הפרלמנט הפולני, ה-Sejm.
רחוב אינז'ניירסקה
בתולת הים הזו נמצאת מעל הכניסה למחסן החשמלית לשעבר ברחוב אינזיניירסקה 6.
תבליט ברחוב קטוביץ'
תבליט של וויצ'ך צ'רבוש ממוקם בבניין של בית ספר מס' 77 בפינת הרחובות Katowicka ו-Zwycięzców ב- Saska Kępa.
רחוב גרוכובסקה
בתולת הים הזו נמצאת מול המשרד המחוזי של רובע ורשה של פראגה-פולודני ברחוב גרוכובסקה 274, והיא נוצרה על ידי יז'י צ'ונאקי. הוא עמד במקור בסאסקה קפא, מול קולנוע סאווה.
ארמון התרבות והמדע
בראש ארמון התרבות והמדע, על כל לוח שעון (שנוספו לפני חגיגות המילניום בשנת 2000), מופיעה בת הים של ורשה.
מחוץ לוורשה
מזרקת זיכרון של בתולת הים ורשה בעלת צורה דומה לאנדרטה ב-Powiśle ממוקמת בכיכר המרכזית של Bielsko-Biała. היא נוצרה בשנת 1954 על ידי Ryszard Sroczyński.
אמה ואיינט
אמה ואיינט (באנגלית: Emma Weyant; נולדה ב-24 בדצמבר 2001) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
ואיינט מתאמנת באוניברסיטת וירג'יניה.
אלופת ארצות הברית
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יוני 2021 זכתה ואיינט במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:33.81 דקות, לפני האלי פליקינר (4:33.96 דקות) ומלני מרגליס (4:34.08 דקות).
סגנית אלופה אולימפית
במשחקים עצמם היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:32.76 דקות, אחרי יוי אוהאשי מיפן (4:32.08 דקות) ולפני האלי פליקינר (4:34.90 דקות).
לינדה לינדה
לינדה או לינדה לינדה הוא שיר שכתבו הזמר סמיר אל-טוויל והנרי, הלחין אל-טוויל והפיקו הנרי ושי ראובני. במקור ביצע את השיר אל-טוויל,. המלחין בן מוש, שעבד עם חיים משה, הציע למשה להקליט אותו. בשנת 1983 התפרסם השיר במדינת ישראל בביצועו של משה.
גרסתה של שרית חדד
ב-10 ביוני 2012 חידשה את השיר הזמרת שרית חדד כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד של מדיה פורסט, והשמיני ברשת ג'. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר בוים על ידי עומר טובי שביים גם את הקליפ ל-"כמה כמה", ופורסם לראשונה ביוטיוב ב-25 באוקטובר 2012. הקליפ מציג בתוכו כמה דמויות, ביניהן שרית חדד, ולאורכו מוצגות סצנות שבהן ניתן לראות כמה נשים מחזיקות קופסאות שבתוכן יש חפצים שונים.
נכון ל-3 בספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ והאודיו שפורסמו עבור השיר, עומדים על קרוב לשני מיליון צפיות.
כיכר צה"ל (ירושלים)
כיכר צה"ל היא כיכר מרכזית בירושלים, השוכנת בצמוד לחומות העיר העתיקה, בחיבור בין רחוב יפו, רחוב שבטי ישראל, רחוב שלמה המלך ורחוב חטיבת הצנחנים, סמוך לשער יפו, לשער החדש ולמתחם הצרפתי.
התקופה העות'מאנית
הכיכר התפתחה באופן טבעי בשלהי התקופה העות'מאנית, המחצית השנייה של המאה ה-19, כחלק מתהליך התרחבות העיר והיציאה מן החומות. היא נסמכת לפינה הצפון-מערבית של העיר העתיקה, בצומת דרכים מרכזי, וממנה התפצלו דרכים ראשיות אל יפו, חברון, עזה, שכם ויריחו, והיא היוותה באותה עת נקודת מוקד טבעית להתפתחותה של ירושלים החדשה שמחוץ לחומות. מעצמות אירופה והכנסיות הנוצריות השונות בנו סביבה את בנייניהם ומוסדותיהם, כדי לחזק את השפעתן בירושלים. משהקים השלטון העות'מאני את בית הדואר הטורקי במקום, נקרא צומת הדרכים "כיכר הדואר".
תקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הוסב שמה של הכיכר ל"כיכר אלנבי", על שמו של הפילדמרשל אדמונד אלנבי, המצביא הבריטי ששחרר את ירושלים מידי הטורקים. היא נחשבה כיכר מרכזית וחשובה בירושלים המנדטורית, וב-1924 הקימו הבריטים בכיכר את בניין מגדל השעון, כתחליף למגדל השעון העות'מאני שהיה בשער יפו ופורק ב-1922. ב-1930 הוקם במקום בית עיריית ירושלים החדש, כאשר סניף בנק ברקליס מאכלס את חזיתו הדרומית הפונה לכיכר. באוקטובר 1934 הוחל בפירוק מבנה מגדל השעון שנטען שהוא מפריע לתנועה.
בסמוך לכיכר היו גם אכסניות, בתי מלון וסניף של מועדון רוטרי.
תקופת ירושלים המחולקת
בחלוקת ירושלים לאחר מלחמת העצמאות, חצה הקו העירוני את הכיכר, שהפכה לנקודת חיכוך בין מזרח ירושלים למערבה. בית עיריית ירושלים, הצמוד לבנק ברקליס מאחור, הוסיף לשמש את עיריית ירושלים הישראלית חרף מיקומו הרגיש וסכנת הפגיעה בו. על בניין העירייה ועל בניינים נוספים שבסביבתו הוקמו עמדות של צה"ל, וסימני פגיעות כדורים ורסיסים עדיין ניכרים בבית ובמבנים שסביבו. הכיכר עצמה הייתה ממוקשת ומוקפת בקיר מגן מעוגל עשוי בטון, שנועד להפריד בין הצלפים הירדנים שעל החומה ובין עוברי אורח ישראלים. מלון פאסט, שבצידה הדרומי של הכיכר נותר כולו בשטח ישראל. בשנות ה-50 שימש הבניין לשיכון עולים חדשים, אולם בשל הקרבה לגבול התגוררו במלון אוכלוסיות במצב סוציו אקונומי נמוך והעזובה וההזנחה במלון הייתה רבה.
לאחר איחוד העיר
לאחר איחוד שני חלקי העיר ירושלים במלחמת ששת הימים הוסב שמה של הכיכר לכיכר צה"ל. ושבועיים לאחר סיום המלחמה החל בפינוי הריסות הבתים ובפירוק קירות המגן לאורך הקו העירוני. המבנים שהיו צמודים לחומת העיר העתיקה מאזור הכיכר ועד שער יפו נהרסו והחומה שופצה ושומרה. הכיכר שבה לשמש צומת רחובות חשוב ונקודת חיבור מרכזית בין העיר העתיקה והחדשה, ובין מזרח ירושלים ומערבה. ביולי 1974 נהרס מלון פאסט, שנרכש על ידי עיריית ירושלים מהפטריארכיה הארמנית והמגרש נמכר ליזמים שקיבלו אישור לבנות מלון חדש במקום. לאחר שנים רבות של עיכובים נפתח במקום מלון פנינת ירושלים בשנת 1996 אך המלון פשט את הרגל, נסגר ב-2006 והבניין ננטש.
כחלק מהעבודות על הרכבת הקלה בירושלים, עברה הכיכר בשנת 2005 שיפוץ נרחב, ומתחתיה נכרתה מנהרה למכוניות על מנת להסיט כלי-רכב מן הכיכר ולאפשר מעבר חלק לרכבת הקלה שהחלה פעילותה ב-2011. הכיכר עברה "מתיחת-פנים" על פי תוכניתו של האדריכל משה ספדיה אשר כללה ריצוף מחדש, בניית תיאטרון קטן, שתילת עצים ובניית רחבה להולכי רגל. רחוב יפו, מכיכר צה"ל מערבה, הפך משנת 2011 למדרחוב מרוצף הסגור לתנועת כלי רכב למעט הרכבת הקלה.
ב-22 בספטמבר 2008 בוצע פיגוע דריסה בכיכר, בו נפצעו 17 בני אדם, רובם חיילים שהיו בסיור. קצין שהיה בקבוצת החיילים ירה למוות במפגע, שהתנגש בקיר.
דן אורין
דן אורין (נולד ב-18 במרץ 1966) הוא דיפלומט ישראלי. בין השנים 2021-2015 היה שגריר ישראל (לא תושב) במקדוניה הצפונית.
ביוגרפיה
אורין נולד וגדל בירושלים. נכדו של פרופ' בן-ציון לוריא. למד בבית הספר התיכון עירוני ג'.
בשנת 1984 ייצג את מדינת ישראל במשלחת נוער מטעם משרד החוץ.
התגייס לצה"ל בשנת 1984 ושירת בחיל המודיעין.
אורין הוא בעל תואר ראשון ושני בלימודים רוסיים וסלאביים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המאסטר שלו עסקה בנושא "איחוד גרמניה מזווית הראיה הרוסית." (נכתבה בעת שליחותו למוסקבה).
בנוסף, בעל תוארי מאמן ומאמן בכיר ממכון מכון וינגייט. הוא עוסק בהתעמלות קרקע.
בשנת 1991 השתתף באליפות העולם בדיבייט לסטודנטים בטורונטו.
קריירה במשרד החוץ
בשנת 1991 התחיל את קורס הצוערים של משרד החוץ.
בשנים 1994–1999 עבד באגף מזרח אירופה.
ספר התודעה
ספר התודעה הוא ספר על לוח השנה העברי ומועדי ישראל מאת הרב אליהו כי טוב. הספר מסודר לפי חודשי השנה, מתשרי ועד אלול. מכיל דינים, הלכות ומנהגים למעגל השנה, ומסביר את משמעותם ומקורותיהם.
דן אורין
קריירה במשרד החוץ
בשנים 1999–2004 שימש כנספח תרבות בשגרירות ישראל במוסקבה.
בשנים 2004–2007 היה ראש מדור ספרות באגף קשתו"ם במשרד החוץ.
ספר התודעה
תוכן הספר
בספר 35 פרקים, פרק לכל חודש ובנוסף למספר חגים הוקדש פרק נפרד.
פרקים עם יחס חיובי ליום ירושלים ויחס פתוח ליום העצמאות נכתבו על ידי המחבר, אך לאחר התייעצותו עם רבנים שונים לא הוכנסו לבסוף לספר, בשל חשש מתגובות שונות בציבור הדתי והחרדי. פרקים אלה יצאו כחוברת נספח נפרדת (שנקרא על ידי חתנו, חנוך בן ארזה, "כבשי דרחמנא - על הימים ה' באייר ו-כ"ח באייר", והופיעו במהדורה שיצאה באנגלית (בהוצאת פלדהיים).
דן אורין
קריירה במשרד החוץ
בשנים 2008–2013 כיהן כסגן שגריר ישראל בדנמרק.
מאז 2014 הוא מנהל מחלקת הבלקנים באגף אירו-אסיה במשרד החוץ.
בשנת 2015 מונה לשגריר ישראל במקדוניה, לימים רפובליקת מקדוניה הצפונית. ביחד עם עיריות ביטולה וסקופיה, הוביל אורין בכל שנה את "מצעד החיים של מקדוניה", ביום בו גורשו יהודי מקדוניה ויזם את שיפוץ בית הקברות היהודי בביטולה.
היה מרכז התנדבות של עובדי משרד החוץ במרכז הקליטה במבשרת ציון, וכיום מתנדב בארגון החלמה חלומית בבית החולים הדסה בירושלים.
ספר התודעה
מהדורות
הספר במהדורתו הראשונה כלל 2 כרכים (במהדורה הנפוצה שניהם כרוכים יחד, כ-700 עמודים סך הכול) ויצא לאור לראשונה בשנת 1958 (ה'תשי"ח), ולאחר מכן בכמה מהדורות נוספות.
הספר (או חלקים ממנו) תורגם לאנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית, ספרדית, פורטוגלית ואיטלקית.
רגנר פריש
רַגְנָר אַנְטוֹן קִיטִיל פְרִישׁ (בנורווגית: Ragnar Anton Kittil Frisch; 3 במרץ 1895–31 בינואר 1973) היה כלכלן נורווגי והזוכה הראשון בפרס נובל לכלכלה בשנת 1969 (במשותף עם יאן טינברגן). ידוע בשל היותו מייסד ענף האקונומטריקה בכלכלה, ועל שטבע את השימוש במונחים "מיקרו-כלכלה" ו"מקרו-כלכלה", שהפכו לנפוצים.
משפחתו והשכלה
רגנר פריש נולד ב-3 במרץ 1895 באוסלו להוריו אנטון ורגנה פרדריקה פריש. משפחת פריש היגרה מגרמניה לקונגסברג במהלך המאה ה-17, ואבות אבותיו עבדו במכרות הכסף של קונגסברג במשך דורות על גבי דורות. אנטוניוס פריש - סבו של רגנר - הפך לצורף כסף באוסלו ב-1856, ומשכך משפחת פריש עבדה עם מתכות יקרות כמו כסף במשך 300 שנה לכל הפחות.
כמי שצפוי היה להמשיך את העסק המשפחתי, רגנר הפך לשוליית צורף בבית המלאכה "דייוויד אנדרסן" באוסלו. אולם, בעצת אמו, במהלך תקופת התמחותו פריש החל גם את לימודיו באוניברסיטת אוסלו. הוא בחר ללמוד כלכלה שכן היא נראתה כתחום "הקצר והקל ביותר" שהיה לאוניברסיטה להציע, ובשנת 1919 השלים את התואר. ב-1920 הוא גם השלים את המבחנים בתחום הצורפות והפך לשותף בבית המלאכה של אביו.
קריירה מוקדמת והמשך לימודים
ב-1921 פריש זכה במלגה מהאוניברסיטה שאיפשרה לו להשקיע 3 שנים בלימודי כלכלה ומתמטיקה בצרפת ואנגליה. עם שובו לנורווגיה ב-1923, ולמרות הקשיים בהם היה נתון העסק המשפחתי, הוא המשיך בפעילותו המדעית בהאמינו שמחקר, ולא צורפות, היא ייעודו האמיתי. הוא פרסם מספר מאמרים בתורת ההסתברות. החל ללמוד באוניברסיטת אוסלו במהלך 1925, וב-1926 השיג את תואר הד"ר עם תזה בתחום הסטטיסטיקה המתמטית.
קריירה מאוחרת
למרות שהמלגה שלו הוארכה כך שיכול היה לנסוע לאיטליה וצרפת, כעבור שנה פריש נאלץ לחזור לנורווגיה עקב מותו של אביו. הוא בילה שנה אחת בשיקום בית המלאכה המשפחתי, ושיפר את ההון של העסק על ידי מכירת נכסי המשפחה. לאחר שמצא תכשיטן שינהל את העסק במקומו, הוא שב לעבודתו האקדמית.
בשנת 1928, הוא מונה כפרופסור חבר לסטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוסלו. במהלך השנים 1927 ו-1928 פרסם סדרה של מאמרים על הסטטיסטיקה של סדרות עתיות. בשנת 1929, פרסם את המסה החשובה הראשונה שלו במתודולוגיה אקונומטרית "מתאם ופיזור במשתנים סטטיסטיים", והמשיך באותה שנה עם "סטטיקה ודינמיקה בתאוריה הכלכלית". בשנת 1931 הפך לפרופסור מן המנין. בשנת 1932 הוא ייסד באוניברסיטה את המכון לכלכלה במימונה של משפחת רוקפלר, והפך למנהל המחקר שלה.
בשנת 1961 זכה פריש בפרס אנטוניו פלטרינלי מהאקדמיה הלאומית דאי לינצ'י שבאיטליה, ובשנת 1969 הפך לזוכה הראשון בפרס נובל לכלכלה במשותף עם יאן טינברגן ההולנדי, על "פיתוח ויישום מודלים דינמיים לניתוח תהליכים כלכליים".
במהלך הכיבוש של נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, היה כלוא במחנה הריכוז ברדטוייט מ-17 באוקטובר 1943, לאחמ"כ במחנה הריכוז ברג מ-22 בנובמבר 1943, ולבסוף במחנה המעצר גריני מ-9 בדצמבר 1943 ועד ל-8 באוקטובר 1944.
משפחתו
פריש נישא למריה סמדל ב-1920, להם נולדה בת, רגנה. נכדתו נדיה הסאנאוי (ביתה של רגנה), הפכה למנחת טלוויזיה נורווגית. לאחר מות אשתו הראשונה ב-1952, הוא נישא בשנית לחברת ילדות בשם אסטריד יוהנסן שמתה ב-1980.
עבודתו
פריש היה אחד הכלכלנים הראשונים שהפכו את הכלכלה למדע מודרני. הוא ביצע מספר פיתוחים משמעותיים בשדה הכלכלה, וטבע כמה מינוחים חדשים כולל "מיקרו-כלכלה" ו"מקרו-כלכלה". מאמרו על תורת הצרכן משנת 1926, סייעה בבניית המחקר הנאו-וולראסיאני. הוא ניסח את תורת הייצור ב-1965. באקונומטריקה הוא עסק בסדרות עתיות (1927) ורגרסיות ליניאריות (1934).
אתר לאומי (ישראל)
אתר לאומי בישראל הוא "מבנה או קבוצת מבנים או חלק מהם לרבות סביבתם הקרובה שהם בעלי חשיבות לאומית היסטורית בהתפתחות היישוב בארץ". ההבדל בין מבנה לשימור "רגיל" ובין אתר לאומי הוא במעמד התכנוני החזק שניתן לאתר לאומי, שהוא זהה לחלוטין לזה של שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרי הנצחה ממלכתיים.
הכרזה על אתר לאומי נעשית לפי חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, והגוף העוסק בכך הוא מינהל התכנון במשרד הפנים.
כיום, יש אתר אחד המועמד להכרזה כאתר לאומי חדש, בית הספר החקלאי כדורי בגליל התחתון.
היסטוריה
19 אתרים בישראל הוכרזו רשמית כאתרים לאומיים בין השנים 1979–1991. מספר דומה של אתרים אושרו בתוכניות מתאר מפורטות, אולם לא הוכרזו רשמית. בעקבות דו"ח מבקר המדינה בדצמבר 2005, בו הוקדשה התייחסות פרטנית לסוגיית שימור מבנים ואתרים, הוחל בקידום של אתרים לאומיים חדשים. תיקון מס' 6 לחוק שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרים לאומיים, מאפשר ניהול אתרים לאומיים על ידי גופים פרטיים. תיקון זה אושר בכנסת בשנת 2010. מאז שנת 1991 לא הוכרזו אתרים לאומיים חדשים.
דוד עורי
דוד עוֹרִי (26 בנובמבר 1934 - 23 בנובמבר 2012) היה מלחין, מעבד ומורה למוזיקה ישראלי.
תקוות גדולות (מיני-סדרה, 2023)
תקציר העלילה
נער יתום בשם פיפ פוגש באסיר נמלט בשם מגוויץ', בילדה יפת-תואר בשם אסטלה ובפטרוניתה קרת-הלב, מיס האווישם, שמשנים את עולמו במסעו להפוך לג'נטלמן מכובד.
דוד עורי
חייו
דוד עורי נולד בשם דוד לדרר בבודפשט בירת הונגריה. בשנת 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, עלה לארץ ישראל לאחר שהות בקפריסין. תחילה התגורר בתל אביב, ובשנת 1960 הצטרף כחבר לקיבוץ בית אלפא. הוא למד הוראת מוזיקה במכללת אורנים לחינוך, וכן למד הלחנה אצל יצחק סדאי ואבל ארליך.
תקוות גדולות (מיני-סדרה, 2023)
פיתוח
במאי 2020, נמסר כי היוצר סטיבן נייט יפתח עיבוד טלוויזיוני לרומן "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס, שיופק בשיתוף פעולה בין הרשתות BBC ו-"FX Networks". זהו העיבוד השני של נייט לכתביו של דיקנס, לאחר שהיה אמון על פיתוח וכתיבת המיני-סדרה "מזמור חג המולד" משנת 2019.
דוד עורי
חייו
במשך שנים רבות לימד מוזיקה באזור העמק והלחין מוזיקה מסוגים שונים, סימפונית, קאמרית, מוזיקה לתיאטרון ולסרטים, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה קלה. דוד נישא לזיוה ולזוג שלושה ילדים ונכדים.
דוד עורי מת בקיבוצו, בית אלפא, ב-23 בנובמבר 2012, בגיל 78.
תקוות גדולות (מיני-סדרה, 2023)
צילומים
צילומי המיני-סדרה החלו ב-30 במרץ 2022, בהמפשייר.
הדיוויזיה ה-207 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-207 (בגרמנית: 207. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-29 באוגוסט 1916 בחזית המערבית והיא לחמה בקרבות השונים, ובכלל זה הקרב על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, קרב איפר הרביעי ומתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-20 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה
קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה היא עמותה ללא כוונות רווח, הפועלת לעידוד ולמימון מחקר ופיתוח כדי לקדם את הריפוי, הטיפול והשיקום של נפגעי חוט השדרה בישראל.
פגיעות בחוט השדרה
פגיעות בחוט השדרה גורמות נכות קשה ואובדן תפקודי לנפגע. חומרת הפגיעה משתנה לפי מיקום הפגיעה בחוט השדרה, עוצמת הנזק ומידת הפיכותו. מידת הריפוי וההחלמה תלויה ביכולת ההתחדשות של תאי העצב, וביצירה מחודשת של החיבורים בין תאי העצב ושלוחותיהם לבין העצבים ההיקפיים. נכון לשנת 2010, יכולת ההתחדשות מוגבלת ביותר וטרם נמצאה דרך יעילה לשחזור התאים שנפגעו. עם זאת, מתבצעים מחקרים בתחום זה בעולם ובישראל. ישראל נחשבת למובילה מבחינת היכולות והמומחים לנושא, אך המחקר בה דל בשל היעדר תקציב עבור עלויות המחקר הגבוהות בתחום.
הקמת הקרן
ב-27 בנובמבר 2001 פגע ירי מחבלים ברכב בו נסעה חנה ברט עם שניים מילדיה. חנה, שהגנה בגופה על ילדיה, נפגעה בחוט השדרה ורותקה לכסא גלגלים. תוך כדי ההתמודדות היומיומית עם הנכות, התוודעו חנה ברט, בני משפחתה וידידיה למצבם חסר התקווה של נפגעי חוט שדרה - תוצאה של היעדר משאבים למחקר שיקדם את סיכויי ההחלמה והשיקום. יחד הקימו את קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה, כדי לגייס משאבים למחקר ולפיתוח בתחום ולהעניק לנפגעים אפשרויות שיקום, טיפול וריפוי.
מטרות
קרן ישראל לנפגעי חוט שדרה פועלת לעידוד המחקר בתחום השיקום, הטיפול והריפוי של נפגעי חוט שדרה. זאת באמצעות מימון מחקרים וגיוס כספים למחקר בתחום.
בשיתוף רופאים, מדענים ונציגי הנפגעים, פונה הקרן לחוקרים ולמוסדות בריאות ברחבי הארץ ומעניקה מימון וליווי למחקרים חיוניים נבחרים.
פעילויות
קרן ישראל מקדמת מחקרים בתחום הפגיעות בחוט השדרה, ומעניקה מלגות למחקרים נבחרים העוסקים באבחון הפגיעות, במניעת סיבוכים ובפיתוח אביזרים, טכניקות ושיטות טיפול, ריפוי ושיקום חדישות.
בהתייעצות עם חוקרים ומומחים ידועי שם בתחומם ותוך קשר מתמיד עם ציבור הנפגעים בישראל, מאתרת הקרן את הנושאים החיוניים, המועילים ובעלי החשיבות הרבה ביותר הדורשים מחקר. אחת למספר חודשים מפרסמת הקרן קול קורא לקבלת הצעות מחקר בנושאים שנקבעו, באמצעות פניה לרופאים, לחוקרים, למהנדסים ביו-רפואיים ולמחלקות למחקר רפואי באוניברסיטאות ובבתי הספר לרפואה.
ההצעות העומדות באופן המיטבי בדרישות הקרן זוכות למימון ולליווי, באופן מדורג ובמקביל להתקדמות המחקר. כך מובטחת תמיכה במחקרים המאפשרים יישום מעשי ואפקטיבי העונה לצרכיהם של הנפגעים.
בנוסף פועלת הקרן לארגון ימי עיון מקצועיים וכנסים רפואיים, ומנהלת מעקב אחר התפתחות הידע והמידע בתחום, כדי לקדם את המודעות לנושא ולהגיש לנפגעים מידע ועידוד.
לצורך השגת מטרותיה, פועלת הקרן לגיוס כספים וסיוע בארץ ובעולם באמצעות פניה לרשויות, לארגונים ולתורמים.
עד כה סייעה הקרן למחקר ולפיתוח מגוון אמצעי טיפול ושיקום המשרתים מאות נפגעי חוט שדרה בבתים, בבתי חולים ובמוסדות שיקום. מחקרים נוספים מצויים בעיצומם.
חברי ההנהלה
כל חברי הנהלת הקרן פועלים בהתנדבות מלאה:
מקורות מימון
הקרן פונה לתורמים מוסדיים ופרטיים ומבקשת את תרומתו של הציבור הרחב, כדי לאפשר את המשך התמיכה במחקר ובפיתוח למען נפגעי חוט השדרה בישראל.
יורגן ברנדט
יורגן ברנדט (בגרמנית: Jürgen Brandt; 19 באוקטובר 1922 – 26 ביולי 2003) היה גנרל גרמני אשר שרת בבונדסוור ושימש כמפקח הכללי שלו (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1978–1983.
ביוגרפיה
ברנדט נולד בקיל ב-19 באוקטובר 1922. ב-1940 הוא התגייס לוורמאכט ולחם במלחמת העולם השנייה. ב-1944 הוא הועלה לדרגת לויטננט ומונה למפקד מחלקה. לאחר המלחמה הוא היה בשבי במשך שנתיים ואז החל לעבוד כעיתונאי. ב-1950 הוא החל לעבוד ב"מרכז לשירות המולדת" - גוף מיוחד בפיקודו של הגנרל בדימוס גרהרד פון שוורין שהיה אחראי על בנייה מחדש של כוחות ביטחון הפנים של גרמניה בתקופת הכיבוש האמריקני. המרכז לשירות המולדת לא האריך ימים, ופורק עוד באותה שנה. בעקבות כך, ברנדט עבר לשרת במשרד הפדרלי להגנת החוקה. ב-1953 הוא החל לעבוד במשרד בלנק - גוף שקדם למשרד ההגנה הגרמני.
ב-1955 התגייס ברנדט לבונדסוור ובמשך מספר שנים מילא תפקידי מנהל בכירים. בין 1974–1976 הוא שימש כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-1978 הוא מונה לנציג גרמניה המערבית בוועדה הצבאית של נאט"ו בבריסל. עם זאת, כעבור כמה חודשים הוא נקרא לשוב לגרמניה בפתאומיות לאחר שהמפקח הכללי (מקביל לרמטכ"ל) הראלד ווסט נאלץ להתפטר בעקבות פרשת ריגול. ברנדט חזר לבון והפך למפכ"ל החדש. הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1983 אז פרש מהצבא.
הוא נפטר במכנהיים ב-26 ביולי 2003.
דאימיו
הדאימיו (יפנית: 大名, ) היו השליטים הפיאודליים החזקים ביותר מהמאה ה-12 עד המאה ה-19 ביפן. למעמד היסטוריה ארוכה מגוונת, מתקופת קמקורה דרך תקופת סנגוקו ועד תקופת אדו. המונח דאימיו לעיתים התייחס למנהיגים של השבטים, שנקראו גם שרי מלחמה. לרוב, גם אם לא תמיד, משרי המלחמה האלו קם השוגון או שנבחר עוצר.
אטימולוגיה
ביפנית, 'דאי' (大) משמעותו גדול ו-'מיו' הוא קיצור של 'מְיוֹדֶן' (名田) – קרקע פרטית (מילולית: קרקע של שם).
הדאימיו בתקופת אדו
אחרי קרב סקיגהארה בשנת 1600 שסימן את תחילת תקופת אדו, ארגן השוגון טוקוגאווה איאיאסו מחדש את הקלאנים ואת שטחיהם לפי תפוקת האורז. איאיאסו גם חילק את הדאימיו לשלוש קבוצות, לפי מידת הקרבה שלהם אל משפחת טוקוגאווה: שינפן אשר היו קרובים לטוגוקאווה, פיודאישהיו וסאלים או בעלי ברית של טוקוגאווה וטוזמה אשר התנגדו לטוקוגאווה והובסו.
KSVCD
KSVCD היא שיטת וידאו המשתמשת באלגוריתם מתוחכם כדי לקודד וידאו בשיטת MPEG בתקן SVCD. תקן זה מאפשר דחיסת וידאו באורך של עד 110 דקות על CD-ROM אחד בן 700MB, ללא ירידה ניכרת באיכות הסרט בצפייה בטלוויזיה.
מכיוון שמסכי הטלוויזיה פחות איכותיים ממסכי המחשב, הפגמים הקטנים שבווידאו לא נראים עליהם ולכן האיכות נראית טובה מאוד. השיטה דומה ל-MP3, האלגוריתם מוריד מהווידאו פרטים שלא ניתן לראותם בטלוויזיה רגילה וכך חוסך בגודל הקובץ הסופי. לשיטה זו יצא עדכון בשם BSVCD שהוא איכותי יותר.
קבצים כאלו ניתן ליצור בעזרת התוכנה DIKO.
Video CD MVCD KVCD Kvcd KVCD
ג'וזי אייזנברג
ג'וזי (יוסף) אייזנברג (בצרפתית: Josy Eisenberg; כ"ד בכסלו תרצ"ד, 12 בדצמבר 1933, שטרסבורג – כ' בכסלו תשע"ח, 8 בדצמבר 2017, נורמנדי) היה רב, סופר, מפיק ובמאי טלוויזיה צרפתי, ממוצא פולני חסידי.
ביוגרפיה
ג'וזי אייזנברג נולד בשטרסבורג במשפחה דתית לאוסקר (עובדיה) וגיטל. אביו היגר עם משפחתו מקרקוב בשנת 1895 בגיל 4. בזמן השואה התגורר בלימוז' תקופה מסוימת כמו מרבית יהודי שטרסבורג. בשנת 1943 הצליח להימלט לשווייץ ללא הוריו, שם חי עד סוף המלחמה.
למד בבית הספר עקיבא בשטרסבורג, שנוסד ונוהל על ידי בן דודו בנימין (בנו) גרוס, ולאחר מכן בבית הספר פוסטל-דה-קולאנז'. לאחר הבגרות, התחיל ללמוד בסמינר היהודי של צרפת (בית ספר להכשרת רבנים) על פי קריאתו של הרב הנרי שילי, ובמקביל למד בפקולטה לספרות באוניברסיטת פריז. קיבל הסמכה לרבנות, תואר בהיסטוריה ודיפלומה         בספרות. לאחר שירותו הצבאי שימש כרב בית הכנסת של רחוב סנט-אזור בפריז. שימש גם כן כמזכירו האישי של רבה הראשי של צרפת יעקב קפלן בין השנים 1961-1964. ב-1962, עם הגירת יהודי אלג'יריה לצרפת, הציע לרב קפלן לבקש מהוועד המרכזי של הטלוויזיה הצרפתית לכונן תוכנית טלוויזיה ייעודית ליהודי צרפת, כפי שהיו קיימות עבור הקתולים והפרוטסטנטים. כך הפך הרב אייזנברג ליוצר, מפיק ובמאי של התוכנית "מקור החיים", אותה יגיש מדי יום ראשון במשך 55 שנים, עד לפטירתו. לאור הצלחת התוכנית, ב-1968 פתח תוכנית נוספת של רבע שעה בשם "תנ"ך פתוח".
ג'וזי אייזנברג הוא גם מחברם של ספרים רבים, חלקם עם הפילוסוף היהודי ארמנד אבקסיס, שותפו לתוכנית הטלוויזיה.
בשנת 1973, השתתף בבימוי של הסרט "רבי ז'קוב" של ז'ראר אורי.
הרב אייזנברג זכה להוקרה רבה על פועלו מצד הרשויות בצרפת.
התחתן חמש פעמים והוא אב לארבעה ילדים.
נפטר בנורמנדי בכ' בכסלו ה'תשע"ח, 8 בדצמבר 2017. נשיא צרפת עמנואל מקרון הוקיר את זכרו . נטמן בירושלים 4 ימים אחרי פטירתו בהר המנוחות.
המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה
המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה היא מפלגה במונגוליה. המפלגה הוקמה ב-5 במרץ 1998 ומונה כ-3500 חברים באולן בטור וברחבי המחוזות.
המצע המפלגתי הוא ליברלי, ותומך בזכות לפרטיות ובחופש הדיבור.
המפלגה הוקמה מתוך יוצאי הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה, שהתנגדו להשפעתה השמרנית של המפלגה הרפובליקנית האמריקאית על המפלגה ופנו להקמת מפלגה חדשה. מטרתה של המפלגה היא להמשיך ברפורמות הדמוקרטיות במדינה, תוך כדי שמירה על מדיניות רווחה.
המשחק הגדול (סדרת טלוויזיה)
המשחק הגדול (רוסית: Большая игра) הוא סדרת טלוויזיה קומית רוסית שנוצרה בהפקת Goose Goose Films עבור ערוץ CTC. פרק הבכורה שודר ב-27 באוגוסט 2018. זו סדרת כדורגל המספרת את סיפורו של "גנרל הספה", איש שמן וחביב שמתלונן על הכדורגל במדינתו מול הטלוויזיה שלו כל חייו, אך בשלב מסוים הרשויות מחליטות למנות אותו למאמן הראשי של הנבחרת הלאומית.
בתפיסתה נושאת הסדרה קונוטציה סאטירית, המגחכת את העובדות, האירועים והבעיות האמיתיות של הכדורגל ברוסיה. בפרט, אחת הדמויות - לאונטי ויטאלייביץ' צבטקוב - היא פרודיה ברורה על ויטלי לאונטייביץ' מוטקו, שר הספורט לשעבר של הפדרציה הרוסית.
שחקני אורח
בסדרה הופיעו מספר אישים אמיתיים מענף הכדורגל ברוסיה, כולל בלוגרים, פרשנים וכדורגלנים שהופיעו בתפקיד עצמם כדוגמת טינה קנדלאקי, רומן יונוסוב, אנטון לרניק, נטליה ברדו, דמיטרי גוברנייב, רומן שירוקוב, קיריל דמנטייב, נובל ארוסטמיאן, אלכסנדר קרז'אקוב, יבגני סאבין (כמנחה בערוץ Igra TV, פרודיה לערוץ Match TV האמיתי), מריה קומנדנאיה, פאבל זאנוזין, דמיטרי שניאקין ואחרים.
מים שקטים
תקציר העלילה
טרגדיה מכה בכפר סקוטי כאשר שריפה היוצאת מכלל שליטה בבית משפחת קנדריק ומביאה למותם של אם ושלושת ילדיה הקטנים. רק אב המשפחה, רופא הכפר, שורד את השריפה, כל החמישה סוממו טרם השריפה. החוקרים מחפשים מניע כשהם מגלים שהמשפחה האידיאלית לכאורה, רחוקה מלהיות מאושרת.
הפקה
ערוץ 4 הזמין את הסדרה בת ארבעה החלקים בינואר 2019. הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקות Kudos, שהיא חברת בת בקבוצת Endemol Shine. דייוויד טננט וקוש ג'ומבו הוכרזו כשחקנים הראשיים ביוני, יחד עם מתיו מקנולטי. טננט שימש גם כמפיק בפועל.
הצילומים החלו ביוני 2019 בכפר דנלופ, שבמזרח איירשייר, ששימש ככפר הבדיוני קירקדרוך. מקומות צילום אחרים כללו את טירת קולז'אן, כפר קילברצ'אן שברנפרושייר, צפון אירלנד; חוף אירווין והפארק לואו גרין באירווין, צפון איירשייר. את הסדרה ביימה לינסי מילר מקילווינג, איירשייר.
ביקורות
הפרק הראשון של מים שקטים קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים. דייוויד קרייג מרדיו טיימס העניק לו ארבעה מתוך חמישה כוכבים, וכינה אותו "תעלומה מורכבת ומרתקת". הוא שיבח את התסריטאית דייזי קולאם על כך שהגדירה את הדמויות, במיוחד את קייט קנדריק (אנה מאדלי): "בעוד שמים שקטים אולי נשמע בתחילה כמו עוד מקרה של 'אישה חד פעמית' בז'אנר הפשע, התסריטאית דייזי קולאם ראויה להכרה על העלאת דמותה של קייט. מעל לתפקיד כזה."
לוסי מנגן מהגרדיאן דירג את הסדרה גם בארבעה מתוך חמישה כוכבים, והשווה אותה בחיוב לברודצ'רץ': "אי אפשר לדעת אם היא תתפוס את הדימוי הציבורי של ברודצ'רץ'. היא מרגישה מהונדסת בצורה הרבה יותר מוצקה, משכנעת בקלות עם הדיוקן שלה של קהילה קטנה שהתנפצה לפתע על ידי אירוע נורא, והיא מעוררת הרבה יותר השקעה רגשית. אני מוצא אותה כפינוק שאי אפשר לעמוד בפניו, אבל הדברים האלה הם בעצם אלכימיים ובלתי צפויים. ברודצ'רץ' עם נמשים – תחשוב על זה ככה אם זה יעזור. ברוך הבא 'מים שקטים' מקסימה."
ייז'י פליקאן
ייז'י פליקאן (בצ'כית: Jiří Pelikán; 23 באפריל 1906, הראדץ קראלובה – יולי 1984 צ'אקבוקו) היה שחמטאי יהודי-צ'כי וארגנטינאי.
פליקאן השתתף בתחרויות רבות שנערכו באירופה בשנות ה-30 של המאה ה-20. בין היתר, הוא זכה בתחרות בפראג בשנים 1935 ו-1936.
לאחר אולימפיאדת השחמט 1939, שנערכה בבואנוס איירס, פליקאן לא חזר לאירופה והשתקע בארגנטינה. הוא השתתף במספר תחרויות ולאחר קבלת אזרחות השתתף באליפות ארגנטינה בשחמט. בשנת 1956 הוא זכה בתחרות לזכר אלכסנדר אלכין. בשנים 1957 ו-1960 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארגנטינה בשחמט. בשנת 1966 הוא זכה במקום השני באליפות ארגנטינה. הוא המשיך להתחרות עד לשנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנת 1965 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי.
ייז'י פליקאן במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1935 ל-1939 השתתף ייז'י פליקאן ב-3 אולימפיאדות שחמט:
ילנה רודיונובה
ילנה איגורובנה רודיונובה (ברוסית: Еле́на И́горевна Радио́нова; נולדה ב-6 בינואר 1999) היא מחליקה אמנותית על הקרח רוסייה לשעבר. זוכת מדליית ארד באליפות עולם (שאנגחאי 2015), פעמיים סגנית אלופת אירופה (2015 ו-2016), אלופת האוניברסיאדה (אלמטי 2017), אלופת רוסיה (2015) ופעמיים ברציפות אלופת העולם לנערות (2013 ו-2014).
חיים אישיים
ב-22 בספטמבר 2020 הודיעה רודיונובה על פרישה מתחרויות בהחלקה אמנותית על הקרח.
רוביה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בדישי
בדישי הוא שם משפחה יהודי-תימני.
איגנץ שופאנציג
איגנץ שופאנציג (בגרמנית: Ignaz Schuppanzigh; 20 בנובמבר 1776 – 2 במרץ 1830) היה כנר גרמני, ידידו ומורו של בטהובן, ומי שעמד בראש רביעיית המיתרים הפרטית של הרוזן רזומובסקי. שופאנציג והרביעייה שלו ניגנו בביצועי בכורה רבות מרביעיות המיתרים של בטהובן, בעיקר האחרונות שבהן. רביעיית רזומובסקי נחשבת לרביעיית המיתרים המקצועית הראשונה. עד לייסוד רביעייה זו, נוגנו רביעיות בעיקר בידי חובבים או בידי נגנים מקצועיים, שהתכנסו לנגינה משותפת באופן חד-פעמי.
ביוגרפיה
שופאנציג נולד בווינה, בנו של פרופסור לאיטלקית באקדמיה הצבאית על שם תרזה. עוד לפני שמלאו לו 21 כבש לו שופאנציג מעמד של כנר וויולן וירטואוז, ואף של מנצח. הוא היה מורו לכינור של בטהובן, והשניים נשארו ידידים עד מות בטהובן.
לעניין הרב ששופאנציג גילה בנגינת רביעייה היה תפקיד מרכזי בתמורה שחלה בביצוע ובהלחנת רביעיות. רפרטואר הרביעיות לפני בטהובן היה אפשרי לביצוע בשלמותו בידי חובבים ברמה גבוהה ובידי מקצוענים לאחר חזרות מעטות. הרביעיות של בטהובן הציגו הרבה קשיים טכניים חדשים, שאי אפשר להתגבר עליהם לחלוטין ללא השקעה רצינית בחזרות. הקשיים האלה כוללים תרוצות מורכבות המנוגנות בו זמנית בשני כלים או יותר, מקצבים צולבים והמיולות, והרמוניות קשות, שמחייבות תשומת לב מיוחדת לאינטונציה. כששופאנציג קבל לפני בטהובן על קטע קשה במיוחד, ענה בטהובן, "הסבור הוא, שאני חושב על כינורו העלוב כאשר הרוח מדבר אלי?"
ב-6 במרץ 1825 נפתחה סדרת קונצרטים למנויים של שופאנציג בביצוע רביעיית מיתרים חדשה של בטהובן, אופוס 127. שופאנציג קיבל את היצירה לידיו זמן קצר יחסית לפני הקונצרט, על אף פניות חוזרות ונשנות אל בטהובן, ולא הצליח לבצע את תפקידו הקשה באופן מניח את הדעת. המאזינים התקשו גם הם לעמוד על טיבה של המוזיקה, אלפרד אברט, כתב עיתון תיאטרון, סיפר איך ניצלה הרביעייה מגורל של אי-הבנה והתעלמות הודות לביצוע חוזר, הפעם עם כנר ראשון אחר, פרופסור ביהם, לפני קהל מובחר של מבינים באמנות.
רביעיית רזומובסקי ניגנה בביצועי בכורה גם יצירות של מלחינים אחרים. פרנץ שוברט הקדיש את רביעיית "רוזמונדה" שלו לשופאנציג.
מסורות כלב
גוש המסורות המכונות במחקר "מסורות כָּלֵב" כולל את המסורות על ה"מרגלים" או ה"תרים" הנשלחים לסייר בארץ כנען והר חברון, ואת המשכן במסורות על כיבוש חברון וסביבתה בידי כלב: -; ; ; ; ; ; ;.
מיקטלן
מִיקְטְלָן הוא עולם המתים במיתולוגיה האצטקית. על פי האמונה של האצטקים מרבית המתים, לאחר מותם, הגיעו למיקטלן, מקום אשר נמצא בצפון הרחוק.
מסורות כלב
לפי חקר המקרא, נוסח המסורה לגוש מסורות זה כפי שהוא בידינו הוא שילוב של כמה גרסאות קדומות שאוחדו יחד. להתחקוּת אחר מקורן נודעת חשיבות רבה בהבנת מסורת שנים עשר המרגלים, דמותו של כלב ושל הכלבים בכלל, ובהבנת תהליכים יישוביים ומשפחתיים של ראשית ההתיישבות ביהודה. לניתוח המסורות יש גם השלכות על המחקר המקראי, ההיסטורי והארכאולוגי של ראשית יהודה וישראל.
וילהלם פורטוונגלר
וילהלם פורטוונגלר (בגרמנית: Wilhelm Furtwängler; 25 בינואר 1886 – 30 בנובמבר 1954), היה מנצח ומלחין גרמני.
ביוגרפיה וקריירה
פורטוונגלר נולד בברלין למשפחה מכובדת ואמידה. אביו, אדולף, היה ארכאולוג, אמו ציירת ואחיו פיליפ היה מתמטיקאי. רוב ילדותו עברה עליו במינכן, שם הרצה אביו באוניברסיטה. הוא קיבל חינוך מוזיקלי מגיל רך, ופיתח אהבה מוקדמת לבטהובן, מלחין שנשאר קרוב ללבו לכל אורך חייו.
במועד הופעת הבכורה של פורטוונגלר כמנצח, כבר היו בידו כמה יצירות מוזיקליות שחיבר. אלא שיצירות אלה לא התקבלו בהערכה ועובדה זו, יחד עם חוסר הביטחון הכלכלי הכרוך בקריירה של מלחין, הניעו אותו להתרכז בניצוח. בקונצרט הראשון שלו ניצח על תזמורת קאים (כיום הפילהרמונית של מינכן) בביצוע הסימפוניה התשיעית של אנטון ברוקנר. לאחר מכן שימש כמנצח במינכן, ליבק, מנהיים, פרנקפורט ווינה, לפני שהוזמן לנצח בקביעות ב"שטאאטסקאפלה" בברלין בשנת 1920 ואחר, בשנת 1922, על תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג (כמחליפו של ארתור ניקיש) ובמקביל על הפילהרמונית של ברלין רבת היוקרה. בהמשך התמנה למנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של וינה, של פסטיבל זלצבורג ושל פסטיבל ביירוית, משרה שנחשבה לרמה ביותר שיכול מנצח לתפוס בגרמניה של אותם ימים.
אחרי האנשלוס בשנת 1938, דחה ארטורו טוסקניני את ההזמנה להופיע בפסטיבל זלצבורג ופורטוונגלר הסכים למלא את מקומו. פורטוונגלר הסכים לנצח על האופרה "המייסטרזינגרים" של וגנר, בתנאי שהזמר היהודי ולטר גרוסמן ישמש מחליף בתפקיד הנס זקס. בליל הפתיחה חלה קרל קאמן, שהיה אמור לגלם את התפקיד וגרוסמן שר במקומו.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, תחת לחץ נוסף מן המפלגה הנאצית, נמלט פורטוונגלר לשווייץ. הוא חידש את ההופעות וההקלטות אחרי המלחמה ונשאר מנצח פופולרי באירופה, אם כי תמיד רבץ עליו צל מסוים. הוא מת בשנת 1954, בבאדן-באדן.
פורטוונגלר התפרסם ביותר בביצועי בטהובן, ברהמס, ברוקנר ווגנר שלו. עם זאת, עודד גם השמעת מוזיקה מודרנית ונודע כמי שניצח על קונצרטים של יצירות מודרניות בפירוש, כמו הקונצ'רטו לתזמורת של בלה בארטוק.
קשריו עם המפלגה הנאצית
קשריו של פורטוונגלר עם אדולף היטלר ועם המפלגה הנאצית ועמדתו בעניינם היו נושא למחלוקת. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933, היה פורטוונגלר ביקורתי מאוד כלפיהם. בשנת 1934 נאסר עליו לנצח על הצגת הבכורה של האופרה מאתיס הצייר מאת פאול הינדמית, ופורטוונגלר התפטר במחאה ממשרת המנצח על האופרה של ברלין. בשנת 1936, בעוד מורת רוחו של פורטוונגלר מן השלטון גוברת בהתמדה, הוצעה לו משרת המנצח הראשי של הפילהרמונית של ניו יורק, כממשיכו של ארטורו טוסקניני. פרסום דבר ההזמנה עורר גל מחאה בקרב היהודים בניו יורק ופורטוונגלר נאלץ לוותר על התפקיד.
אולם היו שטענו שהמחאות באו בעקבות ידיעה מהסניף הברלינאי של סוכנות הידיעות "אסושיאייטד פרס", אולי בהזמנת הרמן גרינג, שטען שפורטוונגלר הודיע שהוא מוכן לחזור אל משרתו הקודמת באופרה של ברלין, ידיעה שהתפרשה שפורטוונגלר תומך עכשיו בלב שלם במפלגה הנאצית. אף כי עכשיו מקובל על דעת הרוב, שלא כך היה (פורטוונגלר סירב תמיד להצדיע במועל יד נאצי, למשל), דעה זו עמדה בעינה עד למותו.
פורטוונגלר זכה ליחס טוב יחסית מצד הנאצים (ב-1944 שמו נכלל ברשימת המבורכים על ידי משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם); הוא היה דמות תרבותית חשובה. הקונצרטים שלו שודרו לעיתים קרובות לחיילים הגרמנים כאמצעי להעלות את המוראל, והרשויות הגבילו את היצירות שהיה רשאי לבצע. גישתו כלפי יהודים עודנה שנויה במחלוקת גם כיום. מצד אחד, הרבה להלל ולשבח אמנים יהודים כמו ארתור שנאבל, אבל מצד שני, תמך בחרם על סחורות יהודיות והיה ביקורתי כלפי מה שראה כהשתלטות יהודית על העיתונות. במשפט הדה-נאציפיקציה שלו, הואשם פורטוונגלר בתמיכה בנאציזם בכך שנשאר בגרמניה, ניצח באירועים של המפלגה הנאצית והשמיע הערה אנטישמית כלפי ויקטור דה סאבאטה. בסופו של דבר הוא זוכה מכל סעיפי האישום הללו.
מסורות כלב
הניתוח הביקורתי מראה כי במסורות כלב שבספר במדבר משולבות זו בזו שתי גרסאות שונות, במדבר1 ובמדבר2, ולצידן גרסת דברים. הקשר האפשרי בין שלושת הגרסאות יובא בהמשך הערך. בעיות הנוסח המצביעות על קיומם של מקורות שונים לנוסח המסורה של הפרשה המקראית הן, למשל:
וילהלם פורטוונגלר
קשריו עם המפלגה הנאצית
כחלק מהערות הסיכום שלו במשפט הדה-נאציפיקציה שלו, אמר פורטוונגלר:
מסורות כלב
גרסת במדבר1
גרסת מסורת כלב הנחשבת לקדומה יותר בספר במדבר, להלן גרסת במדבר1, השתמרה באופן מקוטע: (חסר הקטע בו משה שולח את התרים); 2 עד ; עד ; (חסר הקטע בו הם באים אל משה ואל כל העם לקדש); 2 עד ; (חסר הקטע בו העם נושא את קולו);.
על פי גרסה זו, השליחות הייתה דרך הנגב ורק עד חברון ונחל אשכול, שהיו אמורים להיות היעד הראשון בכיבוש הארץ מכיוון קדש ברנע. בין מאפייניה הלשוניים המונחים ' עלה' , 'ששי אחימן ותלמי ילידי הענק ', 'ערים בצורות גדולות ', 'העם ', 'כבוד ה' ', 'מילא אחרי '. הצורה 'ילידי הענק ' נדירה וכנראה המקורית. לילידי הענק אין כל גוון אגדי של קומה גבוהה, והסיפור כולו מקומי, אם כי הוא משולב במסגרת רחבה יותר. הדמויות הפועלות הן משה וכלב בלבד (כלב ללא ייחוש גנאלוגי), ויהושע אינו נזכר. בסיפור משולבת אפיזודה בה ה' רוצה להכחיד את העם ולהפוך את משה לגוי גדול, אך משה מונע זאת ממנו.
וילהלם פורטוונגלר
קשריו עם המפלגה הנאצית
בשנת 1947 בא הכנר יהודי מנוחין לגרמניה לנגן בקונצרט בניצוחו של פורטוונגלר. מחווה זו עזרה לפורטוונגלר לשקם את מעמדו, שנפגע מאוד מחמת שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים. לעומת זאת, בתחילת 1949, כאשר הוזמן לנצח על התזמורת הסימפונית של שיקגו, הודיעו גרגור פיאטיגורסקי, ולדימיר הורוביץ, ארתור רובינשטיין, נתן מילשטיין ואחרים כי יחרימו את התזמורת, ובעקבות זאת בוטלה ההזמנה.
סגנון ניצוח
פורטוונגלר התייחד בטכניקת הניצוח שלו. הקלטות וידאו מראות אותו מבצע תנועות מגושמות, גמלוניות, כמו מדיום בטראנס. לכאורה אין כמעט קשר בין מחוותיו לבין מקצבי המוזיקה, ונגן תזמורת אחד אמר עליו, שתנועותיו מזכירות מריונטה. למרות, או אולי בגלל, סגנון חריג זה, היו הנגנים מצייתים כמהופנטים לניצוחו. הופעותיו הטובות ביותר מאופיינות במצלולים עמוקים, מובלטי בס, ליריות מרקיעה שחקים והקצנת רגש מרטיטה לצד שכנוע הגיוני. פרשנים ומבקרים רבים רואים בו את אחד מגדולי המנצחים של כל הזמנים.
פורטוונגלר היה מפורסם באי-רהיטותו הלשונית, עד קיצוניות. תלמידו סרג'יו צ'ליבידאקה זכר, שהמיטב שיכול היה להגיד היה "טוב, פשוט תקשיב" (למוזיקה). קרל בריניצר משירות ה-BBC הגרמני ניסה לראיין אותו, וחשב שאידיוט ניצב לפניו. בהקלטה חיה מחזרה עם תזמורת מסטוקהולם אין כמעט שום תיעוד של דיבורים בעלי מובן, רק המהומים ומלמולים. אף על פי כן, פורטוונגלר היה ונשאר מכובד מאוד בקרב מוזיקאים. אפילו ארטורו טוסקניני, שנחשב בדרך כלל להיפוכו המוחלט של פורטוונגלר (וביקר בחריפות את פורטוונגלר על רקע פוליטי), אמר פעם - כשהתבקש לנקוב בשמו של המנצח הגדול ביותר בעולם מלבדו - "פורטוונגלר!" ניצוחו היה רומנטי מאוד הוא נטה לשינוי מקצבים (טמפי) קיצוניים באותה היצירה ( ובאותו הפרק!) וסגנון הניצוח שלו אותו ירש מארתור ניקיש נחשב מיושן ואנכרוניסטי כבר בתקופתו של פורטוונגלר עצמו ועם זאת הוא היה נערץ מאוד על עמיתיו המנצחים (שהיו שייכים לאסכולה הגרמנית).
מסורות כלב
גרסת דברים
גרסת דברים של מסורת כלב,, נשתמרה ככל הנראה במלואה כחלק מהמבוא ההיסטורי לספר דברים, שהוא כנראה המבוא להיסטוריה הדויטרונומיסטית כולה , כאשר המשכה משולב בספר יהושע. גם לפי גרסה זו השליחות הייתה אל הר חברון בלבד, והיא מהווה עיבוד מקוצר לסיפור אחר, קדם-דויטרונומיסטי, סיפור שאת קיומו הראה מרטין נות. במיוחד מניח המספר הדויטרונומיסטי כי הקורא מכיר את חלקו של כלב במשלחת ואת נאמנותו לה'. הסיפור כולל גם ביטויים ייחודיים שאינם מלשונו הרגילה של הדויטרונומיסט: 'מלא אחרי ', 'השיב דבר ', 'ערים גדולות ובצורות ' ואחרים. גראם אולד סבר כי ביטויים אלו מעידים על איחורו של הסיפור, אולם יש הסוברים שהם מעידים דווקא להפך, על קדמות הגרסה המקורית, שהרי לפחות שניים מהביטויים מופיעים גם בגרסת במדבר1, לצד ביטויים נוספים. לאור נתונים אלו, ההנחה הרווחת היא כי גרסת דברים מהווה עיבוד לבמדבר1 או למקור קרוב לו. גם בגרסה זו רק כלב נזכר בשמו מבין המרגלים, והפעם עם ייחושו הגנאלוגי "בֶּן יְפֻנֶּה". הפעם ה' מעניש את העם אך גם את משה, בכך שלא יגיע אל הארץ המובטחת, אלא יהושע העומד לפניו הוא יבוא שמה. יהושע נוכח בסיפור כעד, אך לא כאחד המרגלים.
וילהלם פורטוונגלר
השפעות
אחד מבני חסותו של פורטוונגלר היה הפסנתרן קרל רוברט קרייטן. הייתה לו גם השפעה רבה על הפסנתרן/מנצח דניאל בארנבוים, שעליו אמרה אלמנתו של פורטוונגלר, אליזבת, "הוא עושה פורטוונגלר". ברנבוים הקליט את הסימפוניה השנייה של פורטוונגלר עם התזמורת הסימפונית של שיקגו.
מיקטלן
במיקטלן תשעה אזורים, והמסע ביניהם היה ארוך וקשה. משך המסע בין האזור הראשון לאזור התשיעי, לפי האמונה האצטקית, נמשך ארבע שנים, ובין המכשולים שעל המתים לעבור היו מעבר הרים בו ההרים התנגשו אחד בשני, ומחצו את העוברים, וכן שדה שנושבת בו רוח של סכינים חדים, ונהר בו זורם דם.
מסורות כלב
גרסת דברים
לגרסת דברים קשורה טקסטואלית ועניינית גרסת כיבוש חברון (בלבד) אשר ב עד 1. גרסה זו גם מחזקת את המסקנה לפיה יהושע לא היה בין המרגלים אלא רק עד שמיעה לסיפורם. כאן המקום לציין כי ייתכן שכינוי כלב כ'קְּנִזִּי' בכמה מקומות אינו אלא גלוסה פרשנית מאוחרת, וכן כי ייחושו על 'יְפֻנֶּה' מופיע בגרסת דברים ובגרסת במדבר2, אך לא בגרסת במדבר1 שם הוא מופיע לכל אורך הסיפור בתור "כָּלֵב" בלי ייחוש משפחתי.
אנגלנדר
אנגלנדר הוא שם משפחה.
מסורות כלב
גרסת במדבר2
גרסת במדבר המאוחרת יותר, במדבר2, נשתמרה ללא פערים משמעותיים: 1; 1ב-2; ; ; 1;.
Art Angels
Art Angels הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הקנדית גריימס. האלבום יצא לאור בפורמט דיגיטלי ב-6 בנובמבר 2015 דרך חברת התקליטים 4AD, ומאוחר יותר באותה השנה, ב-11 בדצמבר, יצא לאור בפורמט פיזי. גריימס החלה בתכנון האלבום בשנת 2013 כהמשך לאלבום האולפן השלישי שלה Visions, אך גנזה את רוב החומרים עליהם עבדה בתקופה זו והחלה להקליט מחדש בשנת 2014. הרצועה "Realiti", שהוקלטה כחלק מהתכנון המוקדם, נכללה בגרסתו הסופית של האלבום ואף גרסת הדמו שלה נכללה במהדורה הפיזית של האלבום.
מיקטלן
במיקטלן שולטים אל המוות מיקטלנטקוטלי (מילולית: "מלך עולם המתים") ורעייתו מיקטקקיוואדל ("מלכת עולם המתים").
מסורות כלב
גרסת במדבר2
גרסה זו אינה מניחה היכרות של הקורא עם נוסח אחר. בניגוד לקודמותיה, גרסה זו מייצגת גישה כלל ישראלית עקבית. התרים הם 12 מכל שבט כמו בגרסת דברים, אך הם נמנים בשמותיהם והפעם יהושע מופיע כאחד התרים. בניגוד לשתי הגרסאות הקודמות והמקומיות, משימתם היא לתור את כל הארץ המובטחת, לא רק את היעד הקרוב בהר יהודה. הם נשלחים לתור את ארץ כנען מִמִּדְבַּר צִן עַד רְחֹב לְבֹא חֲמָת, בהתאם לתפישת גבולות הארץ המובטחת ב.
מיקטלן
בנוסף, בעולם המתים התגוררו אלים נוספים:
וילהלם פורטוונגלר
הקלטות נבחרות בניצוח פורטוונגלר
ישנו מבחר עצום של הקלטות בניצוח פורטוונגלר, רובן מקונצרטים חיים. רבות מן ההקלטות האלה נעשו בתקופת מלחמת העולם השנייה בטכנולוגיית הקלטה נסיונית. אחרי המלחמה החרימה אותן ברית המועצות למשך עשרות שנים ורק בתקופה האחרונה הן הוצאו שוב למכירה חופשית, במקרים רבים הן באופן חוקי והן מחוץ לחוק. על אף מגבלות הצליל שלהן, הקלטות אלה זוכות להערכה רבה על עוצמתן מצד חסידי פורטוונגלר.
מיקטלן
על פי האמונה האצטקית, לאחר המוות הגיעו מרבית המתים למיקטלן. אולם לוחמים שהוקרבו (קורבנות אדם) כחלק מפולחן השמש לא הגיעו למיקלטן, אלא הגיעו למזרח וליוו את השמש בעת זריחתה, ונשים שמתו במהלך הלידה ליוו את השמש בעת שקיעתה במערב. בנוסף, אנשים שמתו בטביעה הגיעו למקום שנקרא טללוקן ונשלט על ידי אל הגשם טללוק.
וילהלם פורטוונגלר
הקלטות נבחרות בניצוח פורטוונגלר
להלן מבחר קטן מכמה מהקלטותיו המהוללות ביותר של פורטוונגלר. מידע נוסף אפשר למצוא ברשימת תקליטיו.
מסורות כלב
גרסת במדבר2
בין מאפייניה הלשוניים המונחים ' תור ', ' נשיא ', ' מטה ', ' ארץ כנען ', ' עדה ' (ובמקביל כאמור גם ' בני ישראל ' ו' עדת בני ישראל '), ' אנשי מידות ', 'נפילים ' (ובגלוסה מבארת - 'בני ענק'). הדמויות הפועלות הן משה ואהרון, ו-12 תרים המנויים בשמותיהם, לרבות כָּלֵב בֶּן יְפֻנֶּה ויְהוֹשֻׁעַ (הוֹשֵׁעַ) בִּן נוּן. הגרסה היא חלק מרצף סיפור הנדודים שבספר במדבר, והיא הדומיננטית גם ב עד. למרות זאת נראה שהיא זו המשולבת בתוך, ומולבשת על, גרסת במדבר1 באותם פרקים: לפחות 1ב-2 (כלומר למעט המילה וַיַּעֲלוּ שבראשו) תחוב ברצף של במדבר1, כשהפועל וַיַּעֲלוּ משמש כחזרה מקשרת. עם זאת, מניתוח המסורות עולה שמחבר גרסת במדבר2 (או מעבדה הקדום) לא עיבד את סיפורו הסכמטי ישירות מגרסת במדבר1, אלא מגרסת דברים או גרסה קרובה לה, שבה כבר מקבלים תושבי הארץ הקדומים גוון אגדי של אנשי מידות, ולצד כלב מופיע גם יהושע. עורך מאוחר חיבר את שתי גרסאות ספר במדבר לנוסח המופיע לפנינו ב עד. הן מחבר גרסת במדבר2 והן העורך ששילב אותה עם גרסת במדבר1 שייכים לרובד הכוהני במקרא, אבל אין בכך כדי להשפיע על ניתוח הגרסאות עצמן. לגרסת במדבר2 אין המשך כלשהו במסורות הכיבוש.
התפתחות המסורות
הגרסה הקדומה היא במדבר1, סיפור המתמקד בהר חברון ומסביר את זכויות בני כלב שם.סיפור זה כבר הועלה על הכתב בשלב קדם-דויטרונומיסטי, במסגרת מסורת כלל ישראלית הקשורה גם במשה. המשכה של גרסה זו מעובד ב, שאינו מכיר כמדומה את הגרסה הדויטרונומיסטית. לפי דעתה של יאירה אמית, הוא קדם-דויטרונומיסטי כולו. לפי טענה מופלגת אף יותר יש עדות מקטע זעיר בקומראן לנוסח קדם-דויטרונומיסטי של ספר שופטים בכלל, אולם ניתוח התפתחות המסורות אינו מסתמך על טענות אחרונות אלה, אלא רק על המסקנות הטקסטואליות מתוך הניתוח עצמו - שהורו כי גרסת במדבר1 והמשכיה ב / קודמים לגרסה הדויטרונומיסטית ב והמשכה ב. עם זאת מסקנות בלתי תלויות אלה עשויות לחזק את תיארוכיה של אמית. להפרש זמן משמעותי בתהליך המעבר מהגרסה הקדומה לגרסת דברים עשוי לרמוז גם ההבדל הלשוני המובהק אותו ציין אולד. גרסת במדבר1 נקשרה עם מה שנחשב בעבר הרובד היהויסטי במקרא, ולנוכח המגמות לאחר את זמנו של רובד זה, יש עניין בקדמותו כאן.