cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ונגמיו
הטקסים
ג'ונגמיו ג'רייק הוא טקס מסורתי המבוצע במקדש בכל שנה. במהלך הטקס מבוצעים טקסים קונפוציאניים על ידי מוזיקאים, רקדנים ומלומדים. הטקס עבר שינויים ועדכונים במהלך השנים. הטקס ג'ונגמיו דיג'י (טקס המקדש המלכותי) מבוצע בחודש מאי בכל שנה (בעבר הוא בוצע חמש פעמים בשנה) וזכה להגנה חוקתית כנכס תרבותי. הטקס ג'ונגמיו ג'ריה-אק מבוצע על ידי תזמורת מיוחדת וזכה גם כן למעמד של נכס תרבותי. מקורו של הטקס המוזיקלי הזה הוא במוזיקת החצר הסינית שהובאה לקוריאה במהלך. המלך סג'ונג הלחין מוזיקה חדשה לטקס ב-1447 ו-1462 על סמך מסורות מוזיקליות קוריאניות.
אברהם מלמד (שחיין)
ביוגרפיה
אברהם מלמד נולד בקיבוץ רמת יוחנן. בעקבות אחיו הלל מלמד ודוד מלמד הוא התאמן בקבוצת השחייה הפועל גוש זבולון, בהדרכתו של יוסף טלקי. עד גיל 16 לא בלט מלמד ביכולתו ואף מאמנו לא ציפה ממנו לגדולות, אך מלמד המשיך להתאמן בשקדנות עד אשר הגיעה הפריצה שלו לחזית השחיה הישראלית.
1962
באליפות ישראל בשחייה, שהתקיימה באוקטובר 1962, בבריכת "בת גלים" בחיפה, זכה מלמד ב-3 מדליות זהב וקבע שלושה שיאים לאומיים במשחה אחד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:52.4 דקות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-19 דקות. תוך כדי משחה זה הוא שיפר את השיא גם במשחה ל-1000 מטר חופשי ובמשחה ל-800 מטר חופשי. בתחרות שחייה שנערכה בקיבוץ עין חרוד במרץ 1963 קבע מלמד במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 2:26.8 דקות, ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש נוסף של 4:45.3 דקות. הישגים אלו והישגים נוספים שקבע באותה שנה, הקנו לו את התואר "שחיין השנה בישראל" ל-1962.
אולימפיאדת טוקיו
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים מלמד במקום ה-23 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.7 דקות.
המכביה ה-7
בתחרות השחייה של המכביה השביעית שנערכה בבריכת גלית שביד אליהו, בתל אביב באוגוסט 1965 זכה מלמד בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:18.8 דקות. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 4:22.3 דקות.
1966
בתחרות שחייה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 1966 בהשתתפות 9 מדינות זכה מלמד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.9 דקות והשיג את אלוף אירופה מיוגוסלביה, דה פולו (1:02.4 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה "בת גלים" בחיפה באוקטובר אותה שנה, קבע מלמד שיא ישראלי חדש במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:16.7 דקות.
משחקי אסיה
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בדצמבר 1966 זכה מלמד בשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:00.4 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יורם שניידר, גרשון שפע ומשה גרטל בשיא ישראלי חדש של 4:18.4 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.1 דקות.
1968
בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת דנמרק שנערכה בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן באוגוסט 1968 לעיני 2000 צופים, קבע מלמד שיא ישראלי חדש במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.8 דקות, אף על פי שרק החלים ממחלת החצבת בה לקה וטרם חזר לכושרו המלא. תוצאה זו עמדה במינימום האולימפי.
אולימפיאדת מקסיקו
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים מלמד במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.6 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 59.4 שניות ובמקום ה-15 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:15.4 דקות.
המכביה ה-8
בתחרות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן באוגוסט 1969 זכה מלמד בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 59.1 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:12.7 דקות. בשני משחים אלו הוא סיים אחרי מארק ספיץ אחד מגדולי הספורטאים והשחיינים בכל הזמנים.
בשנים 1971–1973 למד ושחה מלמד במכללת וסט וירג'יניה שבארצות הברית.
חימקי (כדורגל)
מאז 2020, ספונסר הקבוצה הוא Promsvyazbank שבראשו עומד פיוטר פרדקוב, בנו של ראש ממשלת רוסיה לשעבר, מיכאיל פרדקוב.
הקמה ושנים ראשונות
מועדון הכדורגל חימקי הוקם בשנת 1996 מאיחודן של שתי הקבוצות החובבניות בעיר: רודינה ונובטור. הקבוצה נרשמה לליגה החובבנית ושיחקה את משחקה ראשון ב-17 במאי 1996. מתוך 150 קבוצות חובבניות בליגה, רק האלופה יכלה לעלות לליגה השלישית, כאשר הייתה זו לבסוף חימקי שגברה במשחק האחרון על אנרגיה אוליאנובסק בפנדלים.
ב-30 בינואר 1997 חימקי הפכה באופן רשמי לקבוצת כדורגל מקצוענית ובאותה העונה סיימה שנייה בליגה השלישית והעפילה לליגה השנייה.
הקבוצה המשיכה בהעפלותיה לליגות בכירות בסוף עונת 2000 אז העפילה לליגה הרוסית הראשונה כאשר סיימה שלישית בליגה השנייה במחוז המרכזי. הקבוצה הפסידה במשחקי הפלייאוף לסברסטאל צ'רפובץ אך זו סירבה לשחק בליגה הראשונה ובשל כך העפילה חימקי אליה.
ליגת העל והליגות המקצועניות
בסוף עונת 2006 סיימה חימקי במקום הראשון בדיוויזיה הראשונה והעפילה לפרמייר ליג הרוסי. בסוף עונת 2009 סיימה במאזן הגרוע ביותר בליגה עם 10 נקודות בלבד והודחה לליגת המשנה.
הקבוצה הודחה לאחר מכן לליגה הרוסית השנייה ואולם בעונת 2015/16 סיימה כאלופת המערב בליגה הרוסית השנייה והעפילה בחזרה לליגה הראשונה והקבוצה התבססה בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בין ליגת העל לליגה הראשונה
ביוני 2020 הודיעה ממשלת מחוז מוסקבה על מגעים למכירת המועדון לאיש העסקים סרגיי לומאקין, המחזיק גם בבעלות על קבוצות הכדורגל רודינה מוסקבה ומועדון ריגה. אך בהמשך נודע על כישלון המגעים והקבוצה נותרה בבעלות המחוז, דווח שספרטק מוסקבה לקחה חסות על המועדון. לקראת עונת 2020/2021 פוטר המאמן סרגיי יוראן ובמקומו הובא מאמן מצוות האימון של ספרטק, דמיטרי גונקו (שאימן את קבוצת הנוער של ספרטק ואת קבוצת ספרטק-2 מוסקבה). עם זאת, חימקי צברה 5 הפסדים ו-3 שוויונות והוחלט לפטר את גונקו ובמקומו מונה איגור צ'רבצ'נקו, שכבר במשחקו הראשון עם הקבוצה במחזור התשיעי, ב-28 בספטמבר 2020, נגד דינמו מוסקבה, חימקי השיגה ניצחון בכורה בליגה בתוצאה 1-0. בתום עונת 2021/2022 הייתה בסכנת ירידה לליגה הלאומית והתמודדה בפלייאוף הישרדות מול סק"א חברובסק, אך הצליחה לשמור על מקומה בליגה אחרי ניצחון 3:1 בסיכום שתי המשחקים. עם זאת בתום עונת 2022/2023 סיימה במקום 15 וירדה לליגה הראשונה שוב.
קבוצת הנוער
קבוצת הנוער («Химки-2», «Химки-М») הוקמה בשנת 1999 כבית הספר לכדורגל "חימקי" ומאז 2002 התמודדה באליפות מוסקבה של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. מאז עונת 2018/19 מתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
כדורגל נשים
בעבר פעלה במשך עונה אחת (2007) קבוצת כדורגל נשים שהתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל נשים והעפילה לחצי גמר הגביע, אך פורקה בסוף אותה עונה. בעונת 2017/2018 הועלו דיונים להקמתה מחדש.
אצטדיון הקבוצה ומתקן אימונים
לאחר שהעפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2007, חימקי אירחה את משחקיה בארנה חימקי, עד שנת 2009 (מכיל 18,000 מושבים). ברם, לאחר הירידה לליגה השנייה הקבוצה עברה לאצטדיון רודינה (המכיל 5,083 מושבים) ולאחר מכן לאצטדיון חימקי החדשה, הקטן יותר ומכיל 3,066 מושבים בלבד, בעקבות שיפוץ שהחל באצטדיון רודינה. בעונת 2019/2020 חזרה לארח בארנה חימקי, לאחר שדינמו מוסקבה עזבה את האצטדיון.
מתקן האימונים של הקבוצה ממוקם בעיר קראטובו שבמחוז מוסקבה, שנפתח בתחילת שנות ה-2000 כמתקן האימונים של סאטורן, בשנות התמודדותה בליגת העל שלאחר שירדה ליגה הפך המקום למחנה האימונים של חימקי. שטח המתקן 11,5 הקטר עם 3 מגרשי כדורגל, משטח למשחקי כדורסל, כדורעף, קטרגל ואולם התעמלות. במהלך מונדיאל 2018 שימש כבסיס האימונים של.
סגל הקבוצה
נכון ל-17 ביולי 2022
(בהשאלה מרובין קאזאן)
(בהשאלה מרוסטוב)
(בהשאלה מבאטה בוריסוב)
שלמה מילוא
שלמה מילוא (1941 – 1 ביולי 2018) היה טייס בחיל האוויר הישראלי, מנכ"ל התעשייה הצבאית בשנים 1995–2000 וסוחר נשק.
ביוגרפיה
שלמה מילוא הוא בנם של פרומה לבית מלצקי ושל נחום מיליקובסקי, תעשיין (מבעלי גלידת ויטמן) ואיש התנועה הלאומית. דודו (אחי אמו) מנדל מלצקי היה ממפקדי האצ"ל. אחיו מתי נשא ב-1965 את חסיה, בתו של מנחם בגין. אח נוסף הוא רוני מילוא, שכיהן כחבר הכנסת, כשר וכראש עיריית תל אביב.
בשנת 1995 מונה למנכ"ל התעשייה הצבאית, שהייתה במשבר כספי. הוא הוביל צמצום חד בכוח האדם של החברה והביא לשיפור במצבה הכספי. בשנת 1999 העניקה לו התאחדות התעשיינים את פרס התעשייה. בספטמבר 2000 פרש מתפקידו.
לאחר פרישתו מהתעשייה הצבאית כיהן כדירקטור בחברות אחדות ויחד עם אחיו, רוני מילוא, עסק בתיווך בעסקאות נשק.
היה נשוי לסגלה, ולהם שלושה ילדים. נפטר בשנת 2018 והובא לקבורה בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
CIAM
סיא"ם (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית CIAM - Congrès International d'Architecture Moderne) היה ארגון אדריכלים שקם בשנת 1928 ופעל עד 1959. הארגון נוסד ביוזמת 28 אדריכלים אירופאים שבראשם האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה. הארגון פעל לקדם את האדריכלות המודרנית לטובת החברה, הסוציאליסטית בתפיסתה, וניסח את המניפסט של תנועת המודרניזם באדריכלות. הארגון פעל במקביל וכהמשך לאסכולת הבאוהאוס והייתה לו השפעה רבה על התפתחות האדריכלות של המאה ה-20.
עקרונותיו הראשונים של CIAM היו ברובם אימוץ מניפסט הסגנון הבינלאומי אשר נוסחו על ידי לודוויג מיס ואן-דר-רוהה בשנת 1927. בקונגרסים שהתקיימו ביוזמת הארגון נדונו רעיונות חדשים לגבי תפישת האדריכלות המודרנית והתכנון העירוני במאה ה-20. אחת הבעיות הקשות שעמדו על הפרק בתקופה זו הייתה בעיית השיכון של מיליוני בני האדם שהיגרו מן הכפר אל העיר בתחילת המאה. בעיה זו החריפה לאחר ההרס הרב שגרמה מלחמת העולם השנייה לאירופה. לאחר המלחמה, אדריכלים רבים במדינות שניסו לשקם עצמן אימצו את עקרונות הארגון בכל ההיבטים של התכנון העירוני המחודש וסוג בנייה המתאים לאכלוס מהיר של ההמונים.
קונגרסים
אחד עשר קונגרסים נערכו על ידי CIAM:
דון טוליבר
קאלב זקרי (דון) טוליבר (באנגלית: Caleb Zackery "Don" Toliver; נולד ב-12 ביוני 1994) הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה
טוליבר נולד וגדל ביוסטון. הוא החל להוציא לאור מוזיקה ב-2017. באותה שנה, הוציא לאור יחד עם הראפר יאנגג'וש93 את המיקסטייפ Playa Familia.
באוגוסט 2018 הוציא לאור את מיקסטייפ הסולו הראשון שלו, Donny Womack. יום לאחר מכן, הוציא טראוויס סקוט את האלבום השלישי שלו, Astroworld, בו התארח טוליבר בשיר "Can't Say". לאחר הופעתו באלבום, הוציא מספר סינגלים תחת חברת התקליטים קקטוס ג'ק רקורדס במהלך 2019, ובהם "No Idea", שהפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק. ב-27 בדצמבר, הוציאו טוליבר וחבריו לקקטוס ג'ק את אלבום האוסף JackBoys.
בפברואר 2023, יצא אלבומו השלישי של טוליבר, Love Sick.
סטייט פארם ארנה
האולם נבנה על חורבותיו של אוממי קוליסאום, היכל ספורט שהכיל 16,000 מקומות ישיבה, אשר אירח את תחרויות הכדורעף באולימפיאדת אטלנטה ואת תחרות הכדורסל בכיסאות גלגלים במשחקים הפאראלימפיים של אותה השנה.
נוזל מגנטי
נוזל מגנטי הוא נוזל שנהפך מקוטב מאוד בנוכחות שדה מגנטי. נוזל מגנטי הוא תרחיף של חלקיקים פרומגנטיים זעירים בגודל ננומטרי של תחמוצות ברזל (ראו: מגנטיט או המטיט) אשר מורחפים במים או בממס אורגני המכיל חומרים פעילי שטח. חומרים אלו אשר מצפים את החלקיקים מונעים מהם להיצמד זה לזה כתוצאה מכוחות ואן דר ואלס או בשל משיכה חשמלית. מה שיוצר מעין "קוצים" בנוזל וגורם לו להיראות מיוחד ויוצא דופן.
למרות שמה של התמיסה 'נוזל מגנטי', תרחיף זה איננו מגנט והתמיסה היא בעלת תכונות פרהמגנטיות. דהיינו, החלקיקים אינם נושאי קוטביות קבועה (אינם 'מגנטיים') ובהיעדר שדה מגנטי משמעותי התמיסה תהיה הומוגנית.
ארץ ר'ון
ר'ון (באנגלית: Rhûn, בסינדארין: "המזרח") – בעולם הפנטזיה של ג'. ר. ר. טולקין – מכונה גם "ארצות המזרח", בשפת בני המזרח, היא אזור גדול בחלקה המזרחי הרחוק של הארץ התיכונה. הייתה זו ביתם וממלכתם של בני המזרח בימי העידנים השני והשלישי. שכנו בה עמים ושונים שגם לחמו יחד והיו בשירותו של סאורון.
תיאור
"ר'ון" הוא שם המשמש לכל הארצות השוכנות מזרחית לר'ובניון, מסביב ומעבר לימה הפנימית של ר'ון, משם הגיעו התקפות רבות על גונדור רבתי ובעלות בריתה במהלך העידן השלישי.
מעט מאוד ידוע על האדמות שמעבר לימת ר'ון הגדול שעמד על גבולותיו עם הארצות המערביות. אפילו גנדלף מעולם לא הגיע עד לשם במסעותיו, ועל אף שאראגורן ביקר פעם אחת, לא מסופר על הרפתקאותיו שם.
מעט ידוע על הגאוגרפיה העתיקה של הארץ מהסילמריליון; הרבה מעבר לימת ר'ון היה ים פנימי נוסף, ימת הלקר, ומעבר לה רכס של הרים המכונים "Orocarni" ("ההרים האדומים"). אי שם במזרח האבוד, היו אגמי הקויווינן והילדורין, שם התעוררו לראשונה העלפים והאטני: כל ילדי אילובטר יכלו להתחקות אחר מסעות אבותיהם לאזורים המזרחיים של הארץ התיכונה.
תושבי הארץ הם בני המזרח, גזע של בני אדם שהתפתו לרוע מלקור וסאורון והפכו למשרתיהם של שני אדוני האופל ונלחמו כבעלי בריתם במלחמות באזורים שונים בהיסטוריה.
במהלך העידן השלישי ביקרו שלושה קוסמים בר'ון; סארומן, אלטר ופלנדו. לאחר שסארומן שב מערבה, נותרו שם שני הקוסמים הכחולים. גורלם אינו ידוע, וכמו כן לא ידוע האם כשלו בניסיונם לסייע לעמים עמם היו בקשר להתנגד להשפעתו של סאורון. סאורון עצמו נסע לארצות המזרח, כשהוא מסתתר מפני המועצה הלבנה במהלך מאות השנים המכונות במערב "השלום הזהיר".
גונדור כבשה פעמיים את קצה המערבי של ר'ון: תחת המלכים רומנדסיל הראשון ורומנדסיל השני, אך מעולם לא ביססה שם שלטון ממשי.
גרגורי גולט
גרגורי גולט (באנגלית: Gregory M. Guillot) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית המכהן כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.
ארץ ר'ון
תיאור
לבסוף הוכנעו אנשי ר'ון בעידן הרביעי תחת המלך אלסר (אראגורן) ובנו אלדריון. בסופו של דבר עשה המלך אלסר שלום עם בני המזרח, והם הורשו להישאר בר'ון.
גרגורי גולט
ביוגרפיה
גולט גדל ולמד בטוסון שבאריזונה. ב-1984 התחיל ללמוד באוניברסיטת אריזונה בטרם עבר לאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית וסיים ב-1991 תואר ראשון בהנדסה. בחיל האוויר שירת כקצין בקרה אווירית. ב-2003 מונה למפקד טייסת הבקרה האווירית המוטסת ה-966 ובאוגוסט 2004 מונה למפקד טייסת הבקרה האווירית המוטסת ה-965. לאחר מכן שירת בלשכת מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. ב-2008 הוצב בפיקוד מרכז כמפקד מחלקת הבקרה האווירית ובמאי 2010 בוצב באיחוד האמירויות הערביות במפקד להק 380. ביוני 2012 מונה למפקד כנף הבקרה האווירית 552 וביוני 2013 מונה למפקד כנף 55. לאחר תפקידי מטה בפיקוד הפסיפי של חיל האוויר מונה ב-2018 לסגן מפקד הכוח האווירי בפיקוד מרכז. ביוני 2019 מונה לקצין המבצעים של פיקוד צפון.
ביולי 2020 מונה למפקד כוחות האוויר בפיקוד מרכז שתחתיו התאגדו לחיל האוויר התשיעי של ארצות הברית. באוגוסט 2022 מונה לסגן מפקד הפיקוד במקום ג'יימס מלוי שפרש.
ארץ ר'ון
גאוגרפיה
הימה הפנימית של ר'ון נמצאת במערב ר'ון על הגבול בין ר'ון לארצות הפרא. ישנם הרים בצדה הדרום-מערבי של ימת ר'ון ויער בצפון-מזרח.
גרגורי גולט
ביוגרפיה
במאי 2023 נקבע כי יקודם לדרגת גנרל וימונה למפקד פיקוד צפון של ארצות הברית.
ארץ ר'ון
גאוגרפיה
בהמשך מזרח ר'ון היו אזורים עתיקים שבהם התעוררו ילדי אילובטר לראשונה: קויווינן, שבו התעוררו העלפים, ששכבו על שפת ימת הלקר ליד ההרים האדומים, והילדוריין לאטני. בנוסף, החזיק סאורון במצודה בר'ון במהלך העידן השלישי.
גרגורי גולט
ביוגרפיה
לאורך שירותו טס במטוסי בואינג E-3 סנטרי, בואינג RC-135, מקדונל דאגלס KC-10 אקסטנדר, F-15 ו-לוקהיד U-2.
ארץ ר'ון
כוחות ר'ון
ר'ון הייתה ידועי בכוחות לוחמים רבים, אשר כמעט הביאו את האבדון על גונדור ובישרו את ניצחונו המלא של סאורון על כל הארץ התיכונה.
גרגורי גולט
ביוגרפיה
גולט בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-רידל ותואר שני באסטרטגיה ממכללת המלחמה הלאומית של האוניברסיטה לביטחון לאומי.
ארץ ר'ון
כוחות ר'ון
נראה כי הנשק העיקרי של חיל הרגלים של ר'ון שנלחם כנגד גונדור היה החנית, אם כי היו דיווחים על גברים נמוכים וקשוחים שהניפו גרזנים במהלך הקרב בשדות פלנור.
בספרים נכתב שהשתמשו פעם בקשתות על גבי סוסים וחלקם תוארו כפרשים. אלה היו יעילים ביותר באדמות ההפקר השטוחות שאפיינו את רוב ר'ובניון במישורים הרחבים בין שטחיו הדרומיים של יעראפל לבין הרכסים הצפוניים של ארץ מורדור, צבא זה השמיד את צבאות גונדור תחת המלך נרמיל השני בקרב המישורים.
בני המזרח שלחמו במלחמת הטבעת הקימו וטיפחו בסיס מוצק של מצוינות צבאית ופראות אימתנית שאפיינה את אבותיהם הכובשים. לעיתים קרובות, בני המזרח יחד עם אורקים, הרדרים, ואורוק-אי היו הראשונים להתנגש עם האויב והאחרונים לעזוב את השדה. ההחלטה של בני המזרח להילחם עד מוות הודגמה גם ביום האחרון לקרב בשדות הפלנור לאחר שהסיכויים התהפכו לרעת סאורון. בזמן שצבא מורדור נסוג או נכנע וברח בהמוניו מעבר לגשר לאוסגיליאת, עצר צבא בני המזרח בגבו לנהר אנדוין ועמד על שלו. איש לא שרד, אך אויביו ספגו נפגעים רבים.
היסטוריה
העלפים הראשונים התעוררו הרחק מזרחית לימת ר'ון, ורבים מהם הובלו לאמן על ידי הוולא אורומה. כמה עלפים נטשו את המסע הגדול הזה ובחרו להישאר במזרח; הם נקראו האווארי.
ההאטני הראשונים התעוררו גם הם במזרח הרחוק, שם פגשו לראשונה את הגמדאים ואת האווארי. אבותיהם של האדין וההדרואידין הלכו מערבה מר'ון. לחופי ימת ר'ון, חלק מהשבטים הללו שהלכו מערבה נפרדו ושפותיהם התבדלו במהרה. בני אדם אחרים נותרו בר'ון, ורבים מהם עברו לשליטת מורגות ומאוחר יותר סאורון. גברים אלה נקראו בני המזרח, והם הובילו התקפות רבות נגד גונדור ובעלי בריתה במהלך העידן השלישי.
החלקים המערביים ביותר של רהון נכבשו על ידי גונדור פעמיים, תחת המלכים רומנדסיל הראשון ורומנדסיל השני, אך לנומנורים מעולם לא הייתה שליטה מלאה עליו. חלקה המערבי של ר'ון נכבש לבסוף בעידן הרביעי תחת המלך אלסאר ובנו אלדריון.
WIN.INI
לפני חלונות 3.x, לא היה מקובל לאחסן הגדרות יישומים בקובצי ".INI", וביציאת חלונות  3.0 לשוק ב-1990, מיקרוסופט קידמה את הרעיון של קובצי  ".INI" פרטיים, ותוכנות יכלו לאחסן הגדרות, בקבצים שבתיקיות התוכנה שלהם. כיום מיקרוסופט ממליצה לאחסן הגדרות בשיטות אחרות שהיא מציעה.
WIN.INI ו-SYSTEM.INI נכללים בגרסאות מודרניות של חלונות המבוססות על יישומים של 16 ביט. יישום של 16 ביט עשוי שלא לפעול כשורה עם אחד מהקבצים לא נמצא בנתיב "C:\Windows".
עריכה
מיקרוסופט ארזה שני עורכי טקסט מיוחדים לקובצי הגדרות ליבה (כדוגמת WIN.INI, SYSTEM.INI, CONFIG.SYS, ו-AUTOEXEC.BAT) עם מערכות ההפעלה שלה. Sysedit הוא עורך טקסט מסוג MDI, הפותח את כל הקבצים שהוזכרו בו זמנית, וזמין בכל גרסאות חלונות, החל מחלונות. MSConfig היא תוכנה פשוטה יותר, המאפשרת למשתמש לגרום לקריאה או אי קריאה, של מנהלי התקנים, ותוכניות בעליית המערכת, על ידי הקבצים שנזכרו, וכן על ידי מפתחות ה-Registry, "Run", "RunEx", ו-"RunOnce".
MSConfig נכללה מחלונות 98 והלאה, חוץ מחלונות 2000.
הרברט קרלסון
קנוט הרברט "מורן" קרלסון (בשוודית: Herbert Karlsson; 9 באוגוסט 1896 – 12 באוקטובר 1952), בעיקר ידוע כהרברט קרלסון, היה כדורגלן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
קרלסון נולד בשנת 1896 בגטבורג שבשוודיה, והחל את הקריירה בשלושה מועדונים מקומיים. הוא הצטרף ב-1917 לגטבורג שם הפך לכוכב הראשון הגדול שלה. קרלסון זכה עימה בשנה שלאחר הצטרפותו בליגה השוודית. בשנת 1922 עבר לשחק בארצות הברית עם ניו יורק ויקינגס מליגת העיר ניו יורק. לאחר ששיחק גם בקבוצות האמריקאיות אינדיאנה פלורינג, ניו יורק נאיונלס וניו יורק ג'יינטס, קרלסון שב ב-1936 לשוודיה שב נשאר עד מותו.
במדי נבחרת שוודיה השתתף באולימפיאדת 1920, ובסיבוב הראשון כבש חמישייה בניצחון 0–9 על יוון. נבחרתו הודחה על ידי הולנד ברבע הגמר לאחר תוצאה 5–4 בהארכה, משחק בו כבש צמד וסיים ככובש המצטיין בטורניר עם שבעה שערים. לאחר חזרתו לאירופה על מנת להשתתף באולימפיאדת 1936, קרלסון חזר לשחק בשוודיה. בסך הכל ערך במדיה 20 הופעות וכבש 19 שערים.
משדדה
מַשְׂדֵּדָה היא כלי חקלאי המשמש לעבודות גימור שונות על פני השדה: שבירת רגבי אדמה גדולים אחרי החרישה, יישור השטח, כיסוי זרעים וכדומה. זאת בשונה מהמחרשה המשמשת לעיבוד עמוק יותר של הקרקע, ומהקלטרת המשמשת לעיבוד בעומק בינוני.
ההיסטוריה של המשדדה
באירופה ידוע השימוש במשדדות מימי הביניים.
סוגי משדדות
משדדות קיימות בסוגים ובגדלים שונים, בהתאם ליעדן. הן לרוב בנויות ממסגרת קשוחה, אליה מוצמדים דיסקיות, שיניים, שרשרת מקשרת ועוד אמצעי עיבוד. במקומות קרירים יותר, הסוגים הנפוצים יותר של משדדות, הן משדדת הדיסקיות ומשדדת השרשרת. ברם, בניו זילנד ובאוסטרליה, באזורי גידול בקר, משתמשים במשדדות החודים.
משדדות שרשרת משמשות בעבודות קלות יותר לדוגמה ישור אדמה מעובדת, או כיסוי זרעים, בעוד שמשדדות דיסקיות משמשות בעיקר לעבודה קשה יותר כמו פירור גושי האדמה.
שימושים שאינם חקלאיים
באצטדיונים ובמגרשי ספורט אחרים משתמשים לצורכי תחזוקה במשדדות קלות. תחזוקה זו כוללת יישור השטח, טיפול בעקבות צעדים עמוקים ובחריצים משמעותיים. כמו כן המשדדה משמשת לחריש ביטחוני של חופי הים על מנת לוודא כי אין בחול חפצים חשודים או חפצים העלולים לפגוע ברוחצים ובמערכי שמירת גבול ליצירת שביל טשטוש כדי להקל על איתור טביעות רגליים.
ג'ורג' סמיילי
ג'ורג' סמיילי (באנגלית: George Smiley) הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי ג'ון לה קארה. סמיילי הוא איש ביון המשתייך לסוכנות הביון הבריטית MI6. הוא דמות מרכזית בספרים "חיוג אל השאול", "רצח מתוחכם", "החפרפרת" (במקור "פחח, חייט, חייל, מרגל"), "התלמיד המכובד" ו"כל אנשי סמיילי", ומופיע כדמות משנית במספר ספרים נוספים, ביניהם "המרגל שחזר מן הכפור".
רקע
בשנת 1959 הצטרף דייוויד קורנוול לשירות הביון הבריטי. בשנת 1961 התפרסם ספרו הראשון, Call for the dead (תורגם לעברית כ"חיוג אל השאול") תחת שם העט "ג'ון לה קארה". לה קארה שירת כסוכן חשאי בגרמניה, תחת הכיסוי של דיפלומט בריטי. הוא נחשף כאשר המרגל המפורסם ביותר של התקופה, סוכן הק.ג.ב. קים פילבי, העביר את שמו למפעיליו הרוסים. עקב כך שב קורנוול, לבריטניה בשנת 1964, פרש מן השירות ועבר לעבוד כסופר במשרה מלאה תחת שם העט ג'ון לה קארה. לימים העיד כי תקופת שירותו בשירות החשאי הבריטי הייתה מאושרת ומלאת תחושת שליחות וסיפוק. כמו כן סיפר קורנוול כי את ההשראה לספרו המרגל שחזר מן הכפור קיבל מתקופת שירותו כסוכן חשאי בבון שבגרמניה, וכי את ההשראה לדמותו של ג'ורג' סמיילי והעזר כנגדו פיטר גוילאם קיבל מגיבורי ספריו של ארתור קונן דויל, שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון.
ביוגרפיה דמיונית
דמותו של סמיילי מהווה אנטיתיזה לדמותו של ג'יימס בונד, אף כי גם הוא היה בעברו איש שטח שפעל רבות מעבר לגבולות אנגליה. סמיילי, נמוך, שמן וממושקף, גויס לביון הבריטי בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת אוקספורד והתמחה בשירה גרמנית במאה ה-17. ג'בידי, מדריכו באוניברסיטה, הציע לו לקבל את הצעת העבודה של גוף שכונה "האגודה האקדמית למחקרי- חוץ", והיה למעשה המודיעין הבריטי. הוא עבר הכשרה כלוחם וכסוכן חשאי ב"משתלה", בסיס האימונים של הארגון שבסאראט ולחם במלחמת העולם השנייה כסוכן חשאי בריטי באירופה הכבושה על ידי הנאצים, בין היתר בגרמניה עצמה.
בתום המלחמה שב לאנגליה ונישא לליידי אן סרקומב, אשה יפהפייה, אשר שימשה במלחמה כמזכירתו של סטיד- אספריי, בכיר בשירות החשאי הבריטי ומפקדו של סמיילי. אף כי אן בגדה בסמיילי עם עשרות גברים ועזבה אותו יותר מפעם אחת, תמיד שבה אליו, דבר המעיד כנראה כי היא רוחשת לו אהבה. בספר המרגל שחזר מן הכפור נזכר סמיילי כעמיתו של גיבור הספר, אלק לימאס, אשר מחפש אחריו ומנסה לסייע בידו. כמו כן מציין "קונטרול", ראש השירות החשאי, כי סמיילי מסתייג מן המבצע אליו מתנדב לימאס. לבסוף, זהו סמיילי הממתין לחלץ את לימאס בעת שזה מנסה לטפס מעל חומת ברלין ונורה למוות.
"טרילוגיית קארלה" – הספרים "החפרפרת" (במקור "פחח, חייט, חייל, מרגל"), "התלמיד המכובד" ו"כל אנשי סמיילי" – מתארת את מלחמתו של סמיילי ב"קארלה" – ממפקדי הביון הסובייטי, השותל סוכנים בארצות אויב, בקי מאין כמוהו בהבנת נפש המרגל. בין קוראיו של הסופר יש המשערים כי דמותו של רב-המרגלים "קארלה" מבוססת על דמותו של מרקוס וולף, ראש מינהל הביון הכללי – חטיבת מודיעין החוץ במשרד לביטחון המדינה (ה"שטאזי") של ממשלת גרמניה המזרחית, אשר נודע בכינוי "האיש ללא פנים" משום שהצליח להישאר אנונימי, מבלי שלזרועות המודיעין המערביות תהיה תמונה שלו. הסופר עצמו רמז כי כך הוא הדבר מספר פעמים בעבר, אולם סירב להודות בכך בבירור, אף כאשר רואיין בעקבות מותו של וולף. ספרי הטרילוגיה ממוקדים בסבך הרגשי שבו נתונים המרגלים: הנאמנויות הכפולות והבגידה הבלתי נמנעת, ובתיאור רבים מאנשי ממסד הריגול כלוקים בנפשם, גברים ונשים לא-שלמים ונטולי אושר. בנוסף לכך, עוסקים הספרים במלאכת הריגול עצמה, מצידה האפור והמעיק: איסוף טרחני של פרט לפרט, עד שאחרי עבודה קשה וממושכת מתחוורת אמת נסתרת. בספר הראשון סמיילי, שפוטר משירות הביון הבריטי, חושף ש"קארלה" הצליח לשתול סוכן שלו בראש שרות הביון, ובכך החריב מוסד זה ממסד ועד טפחות. במבצע מתוחכם מתחקה סמיילי על עקבות המרגל ולבסוף אף אוסר אותו בעצמו. בסיום הספר ממונה סמיילי לראש שירות הביון הבריטי המנותץ. בשני מתואר כיצד סמיילי מנסה להפיק מודיעין באמצעות שרות ביון שבור ומלנכולי. את ההתקפה שלו מכוון סמיילי נגד סוכן בכיר של "קארלה". סמיילי אמנם מצליח לגרום לעריקתו של הסוכן הבכיר, אך סוכן של סמיילי מפנה לו עורף ונרצח, וסמיילי עצמו מורחק במזימה מתפקיד ראש הביון, ושוב מוצא את עצמו מפוטר. בספר השלישי סמיילי מנצל משבר שחשיבותו מעטה לגיוס כללי עבור מלחמתו הפרטית ב"קארלה". סמיילי, שכעת מתמרן את אנשיו ואת "קארלה" עצמו כפי ש"קארלה" תמרן אותו בעבר, מנצל את חולשתו האנושית היחידה של "קארלה" וכופה עליו לערוק למערב.
בספר האחרון בו מופיע סמיילי, "הצליין החשאי" תופסת דמותו מקום נכבד, הגם שלא את דמות הגיבור. לה קארה מציין בספרו כי סמיילי הוא יושב ראש ועדת "זכויות הדיג" שפועלת מעל לשירות החשאי הבריטי ואחראית על תיאום ושיתופי פעולה בין הביון הסובייטי והבריטי. בספר זה נחתמים חייו של סמיילי והוא מוצג כאדם אשר הגיע למידה של שלווה רוחנית וסמכות.
"החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי" זכו לעיבוד למיני סדרה טלוויזיונית על ידי ה-BBC, את דמותו של סמיילי, איש השירות החשאי הבריטי, גילם השחקן אלק גינס ואילו את "קארלה", רב המרגלים של הק.ג.ב., גילם השחקן פטריק סטיוארט. מיני הסדרה "החפרפרת" נחשבת ליצירת מופת, וזכתה לביקורות משבחות רבות. הסצנה בה חושף סמיילי בפני טובי אסתרהזי את מזימתו של קארלה, לקראת סיום הסדרה, היא מופת של איכות משחק ודיאלוג, ועל אף מורכבותה נחרטת היטב בזיכרון הצופה. "החפרפרת" עובד גם לסרט קולנוע שהקרנתו החלה בשנת 2011, כאשר דמותו של סמיילי מגלם השחקן גארי אולדמן בתפקיד סמיילי.
אפרטורה וקלאוסורה
אפרטורה וקלאוסורה (Apertura y Clausura; "פתיחה" ו"סגירה" בספרדית) הן שמות שני חלקי עונת הכדורגל במספר ליגות באמריקה הלטינית. מאז ראשית שנות התשעים של המאה העשרים החלו ליגות כדורגל רבות באזור זה, כולל אלו במקסיקו, בארגנטינה (בעבר) ובפרגוואי, לחלק את עונת הכדורגל לשני חלקים, כאשר מוענק תואר אליפות לכל אחת בנפרד. בהאיטי דוברת הצרפתית, אלו נקראות ה"אוברטור" וה"קלוטור".
אפרטורה נערכת במחצית הראשונה של השנה האזרחית בצ'ילה, בפרגוואי, בקולומביה, באקוודור ובפרו והקלאוסורה במחצית השנייה, ואילו בארגנטינה (בזמן שהתקיימה השיטה), בבוליביה ובמקסיקו האפרטורה נערכת במחצית השנייה של השנה והקלאוסורה בראשונה. בכל ליגה 20 קבוצות, כאשר הראשונה בתום 19 משחקים בכל ליגה היא האלופה ואילו השתיים האחרונות יורדות לליגות המשנה.
בליגת העל הארגנטינאית הפכו האפרטורה והקלאוסורה בעונות 2012/13 ו-2013/14 ל"איניסיאל ופינאל" בהתאמה. אחריהם נערך טורניר קצר נוסף במחצית השנייה של 2014 המכונה "טורניר מעבר" (Trancision), כמעבר בין הטורנירים הקצרים לארוכים. בהתאם לכך, בשנת 2015 התבטלה לחלוטין החלוקה לשתי אליפויות ונוסד טורניר שמתפרס על שנה שלמה.
בליגת העל המקסיקנית, בין השנים 1996 ו-2002, נקרא הטורניר הראשון (ששוחק במחצית השנייה של השנה) "אינביירנו" (Invierno, חורף), והשני - "וראנו" (Verano, קיץ).
הוועדה לפליטים יהודים (הולנד)
הוועדה לפליטים יהודים (בהולנדית: Comité voor Joodsche Vluchtelingen) הייתה ארגון צדקה הולנדי. היא פעלה בין השנים 1933–1941. בתחילה טיפלה באלפי הפליטים היהודים שנמלטו מהמשטר הנאצי בגרמניה. פליטים אלה חצו את הגבול מגרמניה להולנד. הוועדה הייתה גורם מרכזי בקביעה מי מהפליטים יכול להישאר בהולנד. האחרים חזרו בדרך כלל לגרמניה. לפליטים ששהותם הותרה, סיפקה הוועדה תמיכה בכמה דרכים, בהן סיוע כספי ישיר וסיוע בתעסוקה ובהגירה אל יעד נוסף.
בשנת 1938 סיפחה גרמניה את אוסטריה ואת אזור הסודטים בצ'כוסלובקיה. פליטים רבים הגיעו מאותם אזורים להולנד. ב-9 בנובמבר 1938 היו פוגרומים אלימים נגד יהודים ברחבי הרייך הגרמני, ואלפי יהודים נכלאו ללא אישומים. עקב כך עלה מספר היהודים שזרמו אל הולנד בחיפוש מקלט. הוועדה הפכה ל"אחד הארגונים החזקים ביותר ביהדות הולנד בשנות השלושים."
מרקו קורנארו
מרקו קורנארו או מרקו קורנר (באיטלקית: Marco Cornaro; בוונטית: Marco Corner; 1286 לערך - 13 בינואר 1368) היה הדוכס ה-59 של ונציה. קורנארו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1365 ועד פטירתו.
בתקופת כהונתו התפתחה העיר ונציה מבחינה כלכלית, אולם מבחינה טריטוריאלית איבדה שטחים רבים לרפובליקת גנואה ולאימפריה העות'מאנית.
קורנארו היה בן לאחת מהמשפחות הוותיקות והעשירות של ונציה.
קורנארו נישא לג'ובאנה סקרווגני מפדובה, ונולדו להם שלושה בנים ושתי בנות. לאחר מותה של ג'ובאנה נישא קורנארו בשנית לאישה בשם קתרינה ממעמד נמוך - נישואים שהקשו על בחירתו לתפקיד הדוג'ה.
קורנארו עשה חייל רב בסחר עם מצרים, כיהן כשגריר ונציה בחצרו של הקיסר שארל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובחצר האפיפיור קלמנט השישי, וכן היה נציג מטעם המשלחת הוונציאנית בעת בחירתו של האפיפיור אורבנוס החמישי באביניון.
קורנארו היה בין מגלי ניסיונו של הדוג'ה מארינו פאליירו להשתלט על רפובליקת לה סרניסימה במטרה להפיכתה למונרכיה - ולאחר גילוי הניסיון והוצאתו להורג של פאליירו מונה קורנארו לזמן קצר לתפקיד דוג'ה בפועל בטרם נבחר לורנזו צ'לסי לתפקיד הדוג'ה.
לאחר מותו של צ'לסי ב-18 בינואר 1365, נבחר קורנארו לתפקיד, על אף התנגדות לכך בשל גילו המתקדם של קורנארו, יחסיו הטובים עם שליטים זרים ומעמדה הנמוך של אשתו.
במהלך שתי שנות שלטונו איבדה ונציה שטחים רבים ובהם האיים כיוס, לסבוס, פוכאה לרפובליקת גנואה, אולם העיר התפתחה מסחרית, כאשר קורנארו הצליח לשכנע את האפיפיור אורבנוס החמישי להתיר לעיר לסחור עם מצרים המוסלמית.
בתקופת כהונתו החלה הקמת אגף ארמון הדוג'ה הפונה לכיכר סן מרקו.
קורנארו נפטר ב-13 בינואר 1368, בשעות הבוקר המוקדמות, ונקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו.
הוועדה לפליטים יהודים (הולנד)
הקמה
ה-CJV עסק במתן שירותים ישירים לפליטים הראשונים. אנדרה הרצברגר היה היו"ר הראשון בוועדה. עד מהרה ירש אותו ד"ר דוד כהן, שמילא את התפקיד עד לפיזור ה-CJV בשנת 1941. עד 1939 פעלה הוועדה ברח' חראוונקיה 7 באמסטרדם. היא בחרה כמה פליטים לסיוע בנושאי דיור, הוצאות, תעסוקה והגירה אל מחוץ ליבשת אירופה. פליטים אחרים לא קיבלו סיוע ורובם נאלצו לחזור לגרמניה. הנחת היסוד של הוועדה הייתה שעבודתה תהיה בהתאם למדיניות הפליטים של ממשלת הולנד. הוועדה לא קיבלה תמיכה כספית מממשלת הולנד, אלא שילמה עבור עבודתה באמצעות תרומות צדקה של אזרחים הולנדים פרטיים ושל כמה ארגונים בינלאומיים.
ועדה זו הייתה הבולטת מבין ועדות רבות לפליטים יהודים בהולנד. ועדות מחוזיות פעילות במיוחד כללו את אלה ברוטרדם, האג ואנסחדה. הקיצור CJV חל בדרך כלל על ועדת אמסטרדם, שעסקה במתן אישורי עבודה, אשרות כניסה ועוברי זהות. ה- CJV ייצג גם את הוועדות המחוזיות מול ממשלת הולנד ומול הארגונים האחרים שתמכו בפליטים בהולנד ומחוצה לה. הוועדות המחוזיות דיווחו לוועדה המרכזית באמסטרדם על מצב הפליטים במחוזות ועל תרומתם המקומית והוצאותיהם. חלק מהוועדות המחוזיות הצליחו לתרום לוועדה המרכזית, ואילו אחרות קיבלו תמיכה נוספת מהוועדה המרכזית מעבר למה שיכלו לגייס במקום.
עובדים
בוועדה היו למעלה ממאה עובדים בתשלום ומתנדבים. ההרכב השתנה מאוד, מכיוון שהצוות גויס במידה רבה משורות הפליטים, וחלקם הצליחו להגר או חזרו לגרמניה. ענייני היומיום של ה- CJV נוהלו על ידי רפאל אנרי אייטייה (Raphael Henri Eitje) וגרטרוד ואן טין-כהן. אייטייה היה מארגון "הכנסת אורחים", ארגון שהעניק עזרה ומקלט באמסטרדם לפליטים יהודים. ואן טין הייתה מארגון הנשים היהודיות (בהולנדית: Joodse Vrouwen Organisatie). דוד כהן התמקד בעבודתו למען CBJB בקשר עם ממשלת הולנד ובמגעים עם ארגונים יהודיים אחרים. הוא ייצג את מועצת הפליטים ההולנדית בישיבות בינלאומיות של ארגוני פליטים.
אייטיה הונחה לשמור על קשר עם הרשויות ההולנדיות. הוא הוביל את המחלקה האחראית על מעברים ואישורי עבודה. ואן טין הייתה אחראית על קבלת הפליטים הראשונית, ראיונות הכניסה ורישום, דיור וחלוקת מזון. אחר כך הייתה אחראית על ניהול הכספים. היא עמדה בראש המחלקה להגירה והכשרה מקצועית והפכה לאשת הקשר של ארגוני סיוע זרים. היא ערכה ביקורות על העבודה שביצעה ועדת הפליטים והגישה דו"חות שנתיים וחודשיים.
שני עובדי מפתח נוספים במסגרת ה- CJV היו מריאן ואן סטדום, שעסקה בעבודה סוציאלית, וג'יי דה מירנדה שדאגה לענייני הכלל.
לאחר פוגרום ליל הבדולח בגרמניה ובאוסטריה ב-9–10 בנובמבר 1938, חלה עלייה במספר הפליטים המגיעים להולנד. ד"ר אריך רוזנברג, שעבד באופן פרטי להקלה על הגירת יהודים מגרמניה, הצטרף בשלב זה כראש מחלקת הרווחה ל- CJV. הוא שיתף את גרטרוד ואן טין בניהול היומי של עבודת ה- CJV. כמו ואן טין, במהלך הפלישה הגרמנית במאי 1940 דחה רוזנברג את ההזדמנות לעזוב את הולנד. הוא ו-ואן טין המשיכו בעבודתם עם ה- CJV גם במהלך פירוקו במרץ 1941.
משימות ומחלקות הוועדה
האירועים בגרמניה והצעדים שנקטה ממשלת הולנד השפיעו על עבודתה של הוועדה לפליטים יהודים. הדגש עבר לניהול זרמי הפליטים הגדלים ולקידום ההגירה. היה צורך בארגון מחדש מדי פעם כדי לענות על הצרכים החדשים. המחלקות השתנו לעיתים, אך המשימות שבוצעו על ידי הוועדה נותרו דומות באופן כללי.
סלקציה
כל הפליטים מגרמניה נרשמו עם הגעתם. פליטים שהיו עצמאיים כלכלית בהולנד היו בדרך כלל מסוגלים להישאר. עבור האחרים, רק חלקם נבחרו לקבל סיוע מה- CJV; מפליטים "כלכליים" נשלל סיוע ובדרך כלל נאלצו לחזור לגרמניה. מדיניות זו פותחה בשיתוף עם ממשלת הולנד, שלא הייתה מוכנה לספק תמיכה כספית לפליטים וציפתה שתמיכה כזו תגיע בעיקר מה- CJV. על ידי שימוש בקריטריונים מחמירים לקבלה, ה- CJV יכול היה להעניק עזרה גדולה יותר לאלו שהיו זכאים לתמיכה. מדיניות קפדנית נתפסה גם כמרתיעה בריחה מגרמניה להולנד, מה שהיה יכול להכריע את משאבי ה- CJV. בין 60% ל-90% מהפליטים נדחו.
מחלקת רווחה
עבור פליטים נבחרים, מחלקת הרווחה סייעה במקלטים, מזון, ביגוד ובמידת הצורך גם בסיוע רפואי.
עזרה שיקומית
בשנים הראשונות היו פליטים שהצליחו להבטיח תעסוקתם או להקים מפעלים קטנים. ה- CJV פעל מול ממשלת הולנד לקבלת אישורי שהייה ועבודה והבטיח חידוש תקופתי של רישיונות אלה. ה- CJV סיפק גם הלוואות קטנות להקמת או תחזוקת מיזם. עם חלוף הזמן, פחות פליטים היו מסוגלים להחזיר את ההלוואות, אך מאמצי הגבייה היו מזעריים מכיוון שללא המפעלים הללו הוצאות הפליטים היו מוטלות על הוועדה.
הגירה
הוועדה נשאה ונתנה עם Vreemdelingenpolitie (משטרת הזרים) לשם קבלת אשרות כניסה לפליטים. מדיניות ממשלת הולנד נועדה למזער את מספר אשרות הכניסה שהוענקו לפליטים, עם עדיפות לפליטים שהגירתם הלאה נראתה סבירה. קידום הגירה היה אפוא אחת ממשימותיה העיקריות של הוועדה. במהלך השנים סייעה מחלקת ההגירה ליותר מ־18,000 פליטים להגר מהולנד, כמו גם בהגירה ישירה של יותר מ-3,000 אנשים במדינות אחרות.
הכשרה מקצועית
חלק מהפליטים שניסיונם בעבודה לא התאים להמשך שהות בהולנד עברו הסבה והפכו לעובדים מיומנים. המחלקה להכשרה מקצועית דאגה להכשרה בשני אתרים. הקרן לעבודה יהודית (בהולנדית: Stichting Joodsche Arbeid) הפעילה את כפר העבודה Nieuwesluis (בהולנדית: Werkdorp Nieuwesluis) בווירינגן. האגודה ביצעה הדרכה מקצועית של "חלוצי פלסטין" (הולנדית: ereniging voor Vakopleiding van Palestina Pioniers) בדבנטר והדבר הקל על הגירה לארץ ישראל.
חטיבת המחנה
לאחר פוגרום ליל הבדולח ב-9–10 בנובמבר 1938, שוכנו במחנות פליטים רבים שברחו להולנד, והוקמה מחלקת מחנה. היא נועדה לשם ייצוג האינטרסים של פליטים אלה, מתן בגדים, קצבה במזומן וייעוץ לגבי הגירה אפשרית. כשהחליטה ממשלת הולנד להקים מחנה פליטים מרכזי (בהולנדית: Centraal Vluchtelingenkamp) ליד וסטרבורק, נדרש ה- CJV לגייס יותר ממיליון גילדן להוצאות הפעלת המחנה.
מחנות הפליטים המשיכו לפעול לאחר פלישת גרמניה וכיבוש הולנד במאי 1940. בשנת 1942 הוסב על ידי השלטונות הגרמניים מחנה הפליטים המרכזי למחנה המעבר וסטרבורק (בגרמנית: Durchgangslager Westerbork). מחנה זה הכיל זמנית אסירים יהודים ואחרים לפני גירושם למדינות אחרות. רוב האסירים המגורשים, יותר מ-100,000, נרצחו באושוויץ ובמחנות אחרים.
קינדר-טרנספורט וועדת הילדים
בעקבות ליל הבדולח בנובמבר 1938 אורגן הקינדר-טרנספורט להעברת ילדים - ללא הוריהם - למדינות מחוץ לרייך הגרמני. בהולנד, חרטראודה וייסמילר-מאייר ניהלה משא ומתן להסכם עם ממשלת הולנד לקבלת 1500 ילדים שהיו בדרך לבריטניה ולמדינות אחרות. ה- CJV הבטיח מענק של 50,000 $ (800,000 $ בשווי 2014) מהג'וינט בגין הוצאותיהם של ילדים אלה, וכיסוי הוצאותיהם בהיותם בהולנד. רבים מילדים אלה הוכנסו לבתים בבריטניה. הקינדר-טרנספורט מהולנד הסתיים עם הכיבוש הגרמני במאי 1940. ב-14 במאי 1940, הקבוצה האחרונה של 74 ילדים יצאה מנמל איימיידן (ליד אמסטרדם) בספינה שהובילה כמאתיים פליטים אחרים. וייסמילר-מאייר וגרטרוד ואן טיין מה- CJV ליוו את הילדים לספינה, ואז חזרו לאמסטרדם.
Werkdorp Nieuwesluis
CJV הציב כמה פליטים צעירים יותר ב-Village Nieuwesluis בווירינגן. כפר העבודה הוקם בשנת 1934 ונועד להכשרה. גרטרוד ואן טין הייתה מייסדת ומזכירה של כפר העבודה. היא עבדה עם Stichting Joodse Arbeid (הקרן לעבודה יהודית). כפר העבודה נסגר באוגוסט 1941 על ידי שלטונות הכיבוש הגרמניים.
בשנת 1938, הצלם רומן וישניאק צילם את הכפר בשליחות הג'וינט האמריקאי. ארכיון של תצלומים אלה זמין דרך המרכז הבינלאומי לצילום.
דירה קהילתית
דירה קהיליתית או קומונלקה (מרוסית: коммуналка) הופיעה בברית המועצות לאחר המהפכה הרוסית של 1917. המונח "דירות קהילתיות" הוא תוצאה של התקופה הסובייטית. הרעיון של דירות קהילתיות צמח ברוסיה ובברית המועצות כתוצאה ממשברי דיור באזורים עירוניים – הרשויות הציגו את הרעיון כ"חזון הקולקטיבי החדש של העתיד". בין 2 ל-7 משפחות בדרך כלל חלקו דירה שכזאת, לכול משפחה היה חדר אחד, אשר שימש כסלון, חדר אוכל וחדר שינה לכול המשפחה (מעין סטודיו). כול הדרים של הדירה חלקו את אותו מסדרון, מטבח, חדר אמבטיה וטלפון (אם היה). הדירה הקהילתית נהייתה צורת הדיור השולטת בברית המועצות במשך דורות, ודוגמאות להן עדיין קיימות במרכזי ערים ברוסיה.
העלייה של הדירות הקהילתיות
הדירות הקהילתיות הראשונות הופיעו בתחילת המאה ה-18, היכן שדירות חולקו במחיצות על ידי הבעלים ל"פינות", בדרך כלל למשכנים קטנים. מאמצע המאה ה-19 המספר של דירות שכאלו עלה בצורה משמעותית. בדרך כלל הן כללו בין 3–6 חדרים.
במאה ה-20, כאשר ברית המועצות עברה תהליך אינטנסיבי של תיעוש ועיור, בתחילת התהליך, כ-80% מהאוכלוסייה התגוררה באזורים כפריים ויישובים קטנים, הנתון הזה צמח ל-80% מהאוכלוסייה התגוררה באזורים עירוניים בשנות ה-90. חקלאים עברו מאזורים כפריים בגלל העוני ותהליך הקולקטיביזציה, לעיר בגלל תהליך התיעוש של הכלכלה. התהליך הזה גרם להרבה לחץ על הדיור העירוני הקיים. דירות קהילתיות היו התשובה למשבר הדיור הזה, והרבה חישבו אותן ליותר טובות מהאלטרנטיבות שהיו קיימות באותו זמן: קומונות, הוסטלים ובסיסים צבאיים.
לנין הרהר על הפתרון הזה, וכתב טיוטות לתוכנית ש"תחרים ותאכלס מחדש דירות פרטיות" זמן קצר לאחר המהפכה הרוסית. התוכנית שלו נתנה השראה להרבה ארכיטקטים להתחיל לתכנן מיזמים של דיור קהילתי, כדי ליצור "טופוגרפיה מהפכנית". הדירה הקהילתית הייתה מהפכנית בכך שהשתמשה ב-"איחוד קבוצות חברתיות שונות במרחב אחד". יתר על כן, דיור היה בבעלות הממשלה, ולמשפחות הוקצו מספר קטן מאוד של מטרים מרובעים לכול אחת.
הנפילה של הדירות הקהילתיות
אחרי מותו של יוסיף סטלין ב-1953, משטרו של ניקיטה חרושצ'וב התחיל בקמפיין חדש לדיור המוני, כדי להעלים את משברי הדיור הקיימים ויצירת דירות פרטיות לתושבים עירוניים. הקמפיין הזה היה התשובה לדרישה הפופולרית ל"תנאי מחיה משופרים, דיור חד-משפחתי ופרטיות". חרושצ'וב האמין שבנתינה לתושבים דירות פרטיות, הדבר יעורר בהם התלהבות רבה למערכת הקומוניסטית ואת האמונה שבכך שהיא משפרת לאזרחים את תנאי המחיה היא תוביל לכוח עבודה יותר פרודוקטיבי ובריא. למרות זאת, הדירות החדשות נבנו במהירות רבה, עם דגש על כמות מאשר איכות, ובשכונות לא מפותחות, עם מערכת תחבורה ציבורית גרועה, הדירות הפכו את חיי היום-יום קשים יותר לעובדים. הבלוקים החדשים של הדירות נקראו במהרה "חרושצ'ובקות", על שמו של חרושצ'וב.
המבנה של דירה קהילתית
שטח בדירות קהילתיות נחלק למרחבים משותפים וחדרים פרטיים. "מתמטית או בירוקרטית" עם חוסר תשומת לב לשטחים הפיזיים של המבנים הקיימים. רוב הדירות תוכננו בצורה לקויה, ובכך יצרו "חללים מוזרים, מסדרונות ארוכים וכניסות חשוכות דרך מבואות פנימיות" משפחות שלמות חיו בחדר אחד וצפוף, עם תקוה קטנה לשינוי מצבם.
הדיירים היו אמורים לחלוק במטבח, חדר הרחצה ובמסדרונות בין עצמם, אך אפילו המרחבים האלה חולקו. לדוגמה, לכול משפחה יכלה להיות את השולחן שלה במטבח, כירה משלה, פעמון משלה, ואפילו מתג משלה, אפילו העדיפו ללכת עד סוף המסדרון, ולהדליק את האור לחדר הרחצה מהמתג שלהן, ולא של דייר אחר. כמו כן, המסדרונות בדרך כלל לקו בתאורה ראויה, מכיוון שלכול משפחה היה את המתג לשלוט על המנורה במסדון שמחוץ לדלתה, והן היו מדליקות אותה רק לשימושן האישי. מכיוון שדירות קהילתיות היו יחסית קטנות, דיירם היו צריכים לפעמים לחכות כדי להשתמש בכיור המטבח או בחדר הרחצה. המטבח היה המרחב העיקרי בו דיירים תיקשרו אחד עם השני, "הם שיתפו אחד את השני עם השמחות שלהם והיגון שלהם", ובתכנון אחריויות משותפות. מפחד לגנבות, דיירים אף פעם לא השאירו את המצרכים שלהם במטבח אלא אם היה להם מנעולים על ארונות המטבח. למרות זאת, בדרך כלל הן אכסנו את מוצרי הטואלטיקה שלהן במטבח ולא בחדר הרחצה, מכיוון שדיירם אחרים יכלו להשתמש ביותר קלות בדברים שנשארו לבד בחדר הרחצה. כביסה נתלתה לייבוש גם במטבח וגם בחדר הרחצה.
הדינמיקה של דירות קהילתיות
הדירות הקהילתיות היו סוג הדיור היחידי בברית המועצות בו לדיירים "לא הייתה סיבה ספציפית לחיות אחד עם השני". צורות אחרות של מחיה קהילתית התבססו על סוג עבודה או מכנים משותפים אחרים, אך בדירות הקהילתיות דיירים הוצבו לחיות אחד עם השני באקראיות, כתוצאה מהפצת הדיור על ידי גוף ממשלתי. לדיירים הללו התחייבות קטנה במחיה הקהילתית אחד לשני. למרות הטבע האקראי של חיים משותפים, דיירים היו צריכים להתמצא בדיור הקהילתי, משדרש מהם לקחת אחריות משותפת ואמונה אחד בשני. לוחות הזמנים של העבודה פורסמו במטבח או במסדרון, בדרך כלל תכננו כך שמשפחה אחת "תהיה בשירות" בכול זמן. המשפחה שעבדה הייתה אחראית על ניקיון המרחבים המשותפים על ידי טיטוא ושטיפת המטבח כול כמה ימים, ניקיון חדר הרחצה וזריקת האשפה. המטבח הקהילתי היה מרכז החיים בדירה, שם סיפרו חדשות, ריכלו, ואמרו דברים רעים וטובים אחד על השני.
למרות כול האתגרים הללו, הרבה דיירם לשעבר של דירות קהילתיות מסתכלים בחזרה לעבר בצורה מאוד נוסטלגית על תחושת המשפחתיות שהייתה להם עם שכניהם. כאשר שאלו איפה הייתם מעדיפים לגור, אישה אחת שהתגוררה לאורך כול חייה בדירה קהילתית בסנט פטרסבורג אמרה:
"יותר טוב לחיות בדירה קהילתית, גדולה, באזור היסטורי של סנט פטרסבורג, מאשר במשכן דירות פרטי. במשכן דירות פרטי יש סוג של נתק, החיים יותר משעממים... כולם עסוקים בעצמם. ופה, (בדירה קהילתית) אנחנו כמו משפחה אחת גדולה. אם מישהו נמצא בצרה, היא משותפת. או אם יש לך אושר, אתה משתף אותו גם. זה עובד טוב מאוד".
מובן והוראה
על מובן והוראה הוא מאמר של גוטלוב פרגה שנכתב ב־1892 ומהווה את נקודת המוצא לדיון הפילוסופי האנליטי בשפה. פרגה זיהה שני היבטים למשמעות הביטוי הלשוני - המובן (בגרמנית: Sinn, באנגלית: sense), שהוא תוכן מחשבתי בעיקרו, וההוראה (בגרמנית: Bedeutung; באנגלית: reference), שהיא האובייקט הממשי שמכוונת אליו המחשבה.
בעבודתו שקדמה למאמר זה הייתה השאיפה של פרגה, בהשפעת לייבניץ, ליצור שפה מדעית מושלמת שאין בביטויה חוסר בהירות ודו־משמעות, ושמאפשרת ניתוח לוגי של כל מושג ומשפט המראה כיצד הוא קשור ביחסי היסק עם כל משפט אחר בשפה. ב"על מובן והוראה" החיל פרגה את עקרונותיו אלו גם על השפה הטבעית, אך בשל ההבדלים שבין ביטויים טבעיים לביטויים מלאכותיים, נדרש פרגה לנסח תורת משמעות חדשה שבבסיסה הבחנה בין מילים, תכנים מחשבתיים, והדברים שאותן מילים מציינות. ההבחנה בין מובן והוראה שעושה פרגה מקבילה לכמה הבחנות מָסורתיות בפילוסופיה של הלשון, כגון זו שבין אינטנסיה (intension) ואקסטנסיה (extension) של מושגים, מן הפילוסופיה הסכולסטית של ימי הביניים, או זו שבין דנוטציה (denotation) וקונוטציה (connotation), שהציע ג'ון סטיוארט מיל.
עֶקרון ההקשר של פרגה
על פי עקרון ההקשר (עקרון הקונטקסט) של פרגה, לא ניתן להבין מילים אלא במסגרת הקשר של משפט שלם. פרגה תופס את המשפט כמורכב מפונקציה - הנשוא (או: הפרדיקָט) - אשר פועלת על אובייקטים (המיוצגים על ידי הנושא) ומחזירה ערכי אמת, דהיינו אמת או שקר. ערך האמת של משפט היסודי נקבע על ידי היחסים הלוגיים בין המושגים והאובייקטים (למשל: "הילד הוא קירח" אמיתי כאשר האובייקט, הילד, שייך לקבוצת הקירחים, ושקרי אם לאו), או כאשר מדובר במשפט מורכב הכולל קשרים לוגיים, ערך האמת של המשפט הראשי נקבע על ידי היחסים בין ערכי האמת של המשפטים היסודיים (למשל: שני משפטים יסודיים המחוברים על ידי הקוניונקציה "וגם" יתנו ערך אמת חיובי רק אם כל אחד מהם נותן ערך אמת חיובי בפני עצמו: "אחת ועוד אחת שווה שתיים וגם השמש זורחת במזרח").
מן הניתוח של שפה מלאכותית לניתוח של שפה טבעית
עבור ניתוחם של משפטים מן השפה המדעית – כלומר מתוך שפה מלאכותית שהוגדרה מראש כך שכל שם חד־משמעי ויש אובייקט שהוא מציין אותו, וכל נשוא הוא מוגדר היטב, דהיינו אין עמימות בנוגע לגבולות הקבוצה של העצמים המשויכים אליו – אין לפרגה בעיה לקבוע את התנאים שבהם יש למונח הוראה. ואולם, כאשר הוא ניגש לטפל בשפה הטבעית, אף שגם כאן הוא סבר בכל מקרה כי כדי לתת דין וחשבון מספק לשפה עלינו לעסוק ברובד האובייקטיבי שלה בלבד, הוא נוכח שדרושים קריטריונים נוספים, מלבד ההוראה כדי להבין את השימוש שאנו עושים בה.
ברמת המשפט, המובן הוא המחשבה השלמה, המבטאת את התנאים שבהם נאמר שהמחשבה היא אמיתית. אולם מהי הוראת המשפט?
מובן והוראה כפתְרון לחידה בנוגע לזהות
את הצורך המקורי בהבדלה בין מובן והוראה הציג פרגה בתגובה על חידה בנוגע לזהות: כיצד להבחין בין המשפטים "א' הוא א'" ו"א' הוא ב'", במקרה ששני המשפטים אמיתיים? שהרי אם הם אמיתיים, אנו רשאים על פי כללי הלוגיקה להחליף את א' ב-ב' הזהה לו, בכל מקום. מדוע אם כן יש אנשים השואלים את עצמם, למשל, אם כוכב השחר הוא כוכב הערב? שהרי אם הם זהים לגמרי, נראה כי אנשים אלו שואלים את עצמם אם כוכב השחר הוא כוכב השחר, וזה מובן מאליו. נהוג לומר כי המשפט הראשון הוא אנליטי, ושהוא נכון תמיד עקב המבנה הלוגי שלו, ומסבירים את אמיתותו של המשפט השני בכך שא' וב' הן מילים נרדפות. ואולם, פרגה היה מעוניין לתת הסבר חד יותר לתופעה.
מכיוון שבלוגיקה של פרגה כל ביטוי בעל משמעות תורם לקביעת ערך האמת של המשפט שהוא מופיע בו, וההחלפה בין שני ביטויים בעלי הוראה זהה, א' וב', באותו משפט, אינה משנה את ערך האמת של המשפט, הרי זו ההוראה של המשפט שבה אנו מעוניינים כשאנו מעוניינים בערך האמת. מכאן גזר פרגה שמה שמבדיל בין משפטים כאלו ומאפשר לנו למצוא בכל זאת ערך בגילוי כי "כוכב השחר הוא כוכב הערב", למשל, אינו השוני בהוראה של הביטויים ושל המשפט עצמו, אלא המובן שלהם, קרי התוכן המחשבתי שהם מביעים, שהוא עבור פרגה אופן הצבעתם על האובייקט (או במילים אחרות: הדרך "להגיע" אל הרפרנט; למשל, כדי "להגיע" אל הרפרנט של המושג "כוכב הבוקר", עלי להתבונן במופע של כוכב מסוים, במיקום מסוים בשמים, בשעות הבוקר).
לפיכך, טענות זהות מכילות לא רק מידע אנליטי על השפה; הן מכילות מידע אמפירי על העולם, בכך שהן מביאות לידיעת הנמען את העובדה ששני מובנים שונים חולקים הוראה אחת ויחידה. כך, הטענה "סופרמן הוא קלארק קנט" מביאה לידיעת הנמען את העובדה כי שני מובנים שונים, סופרמן וקלארק קנט, יובילו אל אותו רפרנט בעולם, אל אדם אחד ויחיד. הערך הקוגניטיבי שבטענות זהות הוא, לפיכך, הלמידה כי שני אופני הצגה של אותו אובייקט זהים הם מבחינת הוראתם. לעומת זאת, הוראת המשפט אינה אלא ערך האמת שלו, ומכאן שהוראתו של כל משפט אמת זהה, אף כי הם שונים במובניהם.
מובן והוראה בהקשר של עמדות טענתיות
פרגה הבחין גם כי יש ביטויים בשפה הטבעית היוצרים הקשר (קונטקסט) שבו אין למלים את המובן וההוראה הרגילים שלהם. דוגמה פשוטה לכך היא סימני הציטוט - אלו משנים את הוראת המלים, שכן איננו מדברים על משמעותו של הציטוט כשאנו מצטטים, אלא על העובדה שאדם מסוים אמר דבר מה. דוגמה מורכבת יותר היא הקשרים אינטנסיונליים, דהיינו הקשרים האמנות, רציות, ושאר עמדות טענתיות (propositional attitudes) ומודליות, כגון "דני מאמין ש...", "דני רוצה ש...", "הלוואי ש..." וכו'.
בהקשרים כאלו, סבר פרגה, ההוראה של התת־משפט המציין את הטענה שהיא תוכן ההאמנה או המשאלה אינה ההוראה הראשונית שלה, אלא המובן הראשוני שלה - דהיינו התת־משפט מורה על המובן של הטענה, במקום להביע את המובן הזה. המובן של התת־משפט הזה אף הוא מתחלף מן המובן הראשוני לדבר־מה שפרגה מכנה "המובן המשני". מכאן עולה בעיה סבוכה, שכן השפה מאפשרת להכפיף משפטים זה לזה עד אין קץ ("דני האמין שרני האמין שיוני האמין ש..."), ונשאלת השאלה אם באמת יש היררכיה אינסופית של מובנים משניים שכל אחד מהם שונה מזולתו. נראה כי פרגה לא היה מוטרד מכך.
אובייקטיביות ועולם שלישי
כאמור, פרגה סבר כי על הפילוסוף לעסוק אך ורק במאפיינים האובייקטיביים של השפה. את המובן וההוראה, את המחשבה ואת ערך האמת החשיב כתכונות אובייקטיביות כאלו. משפטים בעלי מובן שונה שונים מבחינה אובייקטיבית, ולא רק מבחינה סובייקטיבית. ואולם, כיצד מעוגן התוכן האובייקטיבי של אלו? שיקולים כאלו הובילו את פרגה להציע את קיומו של עולם שלישי של ישים. אשר אליו שייכים התכנים האובייקטיביים - המחשבות והמובנים - המשותפים לבני אדם שונים. זרמים מזרמים שונים בפילוסופיה האנליטית נחלקים במידה שבה הם מוכנים לקבל ריאליזם בנוגע לקיומו של עולם שלישי שכזה, כמתחייב מן האובייקטיביות של השפה, או מתנגדים לכך.
אקרי (ברזיל)
אקרֵי, (בפורטוגזית: Acre) היא אחת מ-27 המדינות של ברזיל חלק מהאזור הצפוני של הפדרציה. ביתר דיוק היא ממוקמת בצפון-מערב ברזיל, בדרום-מערב אמזוניה. בגבולה הצפוני נמצאת מדינת אמאזונאס, ממזרח היא גובלת עם מדינת רונדוניה, מדרום נמצאת בוליביה וממערב נמצא אזור אוקאיאלי של פרו. עיר הבירה שלה היא ריו ברנקו. מבחינת מיקומה אקרי היא המדינה המערבית ביותר של ברזיל. שטחה - 152,522 קמ"ר (כשטח נפאל, 2% משטחה של ברזיל) ולפי המפקד משנת 2010 מנתה אוכלוסייתה 733,559 תושבים.
מקור השם
השם "אקרי" נגזר לפי תאוריה נפוצה מן השפה טופי שבה למילה "אקיר" המשמעות "נהר ירוק" ולמילה "א'קיר" ויתר נכון לפועל "קר" משמעותו "לישון", "להרגיע". אולם נחשב כמעט ודאי ששורשים אטימולוגיים אלה הם תוצר של עיוות מילה הבאה מן הניב של בני איפורינה "אומאקירי" או "וואקירי" בפי מגלי הארצות שהגיעו לאזור. תאוריה אחרת מיחסת את השם למלים יאסירי, יסירי, שמשמעותן "מים זורמים או מהירים"
היסטוריה
השטח הוקצה לבוליביה ב־1867 בברית איקוצ'ו שנחתמה עם ברזיל. בשנים 1899-1900, לואיס גלבז רודריגז דה אריה הוביל משלחת שנועדה לכבוש את השטח שהוא היום אקרי, מידי בוליביה. הוא הכריז על עצמו כנשיאה הראשון של רפובליקת אקרי ב־14 ביולי 1899. רפובליקה ראשונה זו הייתה עצמאית עד מרץ 1900. נעשו אחר כך עוד ניסיונות לזכות בעצמאות, אך אקרי נשארה חלק מבוליביה עד 1903.
ב־27 בינואר 1903, חייל ברזילאי, ז'וזה פלאקידו דה קסטרו, אשר נשלח לאקרי על ידי המושל נרי של אמאזונאס, הכריז על הרפובליקה השלישית של אקרי. נשיא ברזיל, רודריגו אלבז', בגיבוי אחד השרים, בראו דו ריו בראנקו, שיגר כוחות ברזילאיים אל תוך צפון אקרי. הפעם מסע המלחמה היה מוצלח יותר ואקרי סופחה לברזיל על פי חוזה פטרופוליס ב־11 בנובמבר 1903. ב־25 בפברואר 1904, השטח הפך לשטח פדרלי של ברזיל וב־1962 למדינה פדרלית.
גאוגרפיה
רוב שטחה של מדינת אקרי הוא מישורי, בגובה 200 מטר, 89% ממנו מכוסה על ידי יער האמזונאס. המדינה ידועה כאחראית על ייצור ויצוא של גומי. הנהר אקרי זורם לאורך הגבול הדרומי ויוצר את הגבול עם בוליביה. הנהרות העיקריים של המדינה הם ז'ורואה, טאראוואקה, מורו, אנווירה ושאפורי.
שאר התושבים
ההתיישבות של ברזילאים ממוצא אירופי החלה בעיקר במאה ה-19. המונים של תושבי צפון-מזרח ברזיל - בעיקר ממדינת סיארה (cearenses) הגיעו לאזור בתקופת הזהב של תעשיית הגומי (1913-1880). משנות ה-1970 התיישבו תושבים מדרום ברזיל. התחוללו תהליכי התבוללות עם הילידים. באו למדינה במהלך השנים גם מהגרים סורים-לבנונים ואיטלקים, וכמו כן יפנים, גרמנים ובמידה פחותה מקבוצות סלאביות.
חלוקה מנהלית
המדינה מחולקת ל-22 קהילות - "מוניסיפיוס". להלן הערים החשובות (נתונים משנת 2010 - מספר התושבים)
כלכלה
בכלכלת המדינה תופסים מקום חשוב גידולי הגומי והאגוזים הברזילאים וגידול הבקר והעופות. בתוצר המקומי הגולמי של המדינה שולט ענף השירותים עם 66%, אחר כך מרכיב התעשייה הוא 28.1% והחקלאות - 5.9% (2004).אקרי מיצאת עץ (85.6%),עופות (אפרוחים ותרנגולי הודו) (4.7%), מוצרי עץ (1.7%).