cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיימה מרטין
ביוגרפיה
מרטין הפך למנצח ראשי של תזמורת קאדאקס בשנת 2011. ביולי 2012, הפך מרטין ליועץ האמנותי של התזמורת הסימפונית של יבלה. ב-1 ביולי 2013 הוא הפך למנצח הראשי של התזמורת, עם חוזה ראשוני של 4 שנים. בספטמבר 2015, האריכה התזמורת את חוזהו עד 2020. החוזה הנוכחי שלו עם תזמורת יבלה הוא עד 2022. הוא הקליט באופן מסחרי עם התזמורת עבור לייבלים כמו אונדין.
מרטין ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הלאומית של RTÉ בספטמבר 2016. לאחר שלוש הופעות חוזרות של ניצוח אורח, בינואר 2018, הודיעה התזמורת על מינויו של מרטין למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2019–2020, עם חוזה ראשוני לשלוש שנים. בספטמבר 2017, מרטין ניצח לראשונה על התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס. על בסיס הופעה זו, בפברואר 2018, התזמורת מינתה את מרטין למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל בעונת 2019–2020, עם חוזה ראשוני לשלוש שנים. ביוני 2021, תזמורת לוס אנג'לס הודיעה על הארכת חוזהו של מרטין עד 2027.
מרטין ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של מלבורן ביוני 2019, וחזר להופעת ניצוח אורח נוספת בפברואר 2021. ביוני 2021, תזמורת מלבורן הודיעה על מינויו של מרטין למנצח הראשי הבא שלה, החל משנת 2022.
מרטין הזמין בכורה ליצירות של אלן ריד, אנדרו נורמן, מיסי מזולי, דריק ספיבה, אלברט שנלצר וחואן פבלו קונטררס. הוא עמית בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון.
מרטין נשוי לרייצ'ל גוך, נגנית הבסון הראשית של התזמורת הסימפונית של לונדון. לבני הזוג יש שני בנים והם מתגוררים בלונדון.
פיליפ רבור
פיליפ רבור (Philippe Rebord; נולד ב-22 באפריל 1957) הוא איש צבא שווייצרי בדימוס, אשר שימש כראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) של צבא שווייץ בין השנים 2017–2019.
ביוגרפיה
בשנת 2016 אנדרה בלאטמן הודיע על סיום תפקידו הקרוב והחל מ-1 בינואר 2017 רובר מונה לראש הצבה השווייצרי. זמן קצר לאחר קבלת מינוי, רבור פעל לקידום רכישת מטוסי קרב חדשים. כמו כן הוא פעל להגדלת תקציב הביטחון והתאמתו לצרכים העדכניים.
אברהם יהושע השיל וינברג
רבי אברהם יהושע השיל וינברג (ה'תרנ"ח, 1898 – כ"ד בניסן ה'תשל"ח, 1978) היה אדמו"ר של חלק מחסידות סלונים, ומחבר סדרת הספרים האנציקלופדית "אוצר ערכי התורה – באהלי יששכר".
תולדות חייו
נולד בסלונים לרבי ישכר לייב וינברג, האדמו"ר השלישי מחסידות סלונים, ולחיה רחל בת רבי שלום פרלוב נכד לאדמו"רי קוידינוב. גדל והתחנך אצל סבו, רבי שמואל וינברג ה"דברי שמואל" מסלונים, שאף הטיל עליו בשליחויות שונות. בשנת תרע"ו נפטר סבו רבי שמואל, ואביו רבי יששכר לייב מונה לממלא מקומו בסלונים (בעוד דודו רבי אברהם החל לכהן כאדמו"ר בברנוביץ').
לאחר מלחמת העולם הראשונה רבי אברהם יהושע השיל סייע לאביו בשיקום החצר. אז נישא לפייגא רויזע, בת הרב דוד וידנפלד, חסיד גור מוורשה (ולימים גם חותנו של רבי ישראל אלתר), אחר נישואיו עבר להתגורר לצד חמיו בורשה שם הוסמך לרבנות. בעת ההיא שימש מעין רב של חסידי סלונים בעיר, כשהם מתייעצים עמו ומקבלים ממנו הדרכה.
בשנת תרפ"ח נפטר אביו רבי יששכר לייב בגיל צעיר, הוא שב לסלונים לתקופה קצרה כדי לתמוך באמו האלמנה ובמשפחתו, והוא גם דאג לחינוך אחיו ולשידוכיהם. אך בעקבות לחצים שהופעלו עליו על ידי חלק מהחסידים להתמנות לאדמו"ר, חזר להתגורר בוורשה והיה מגיע לפרקים לבקר את אמו בסלונים. בביקוריו אלו היו החסידים באים בשאלות ובקשות, והוא היה מקבל קהל ומייעץ להם בנושאים שונים אך סירב לקבל קוויטל ופדיונות, באומרו שאיננו רבי.
מינויו לאדמו"ר, המחלוקת והעלייה לארץ ישראל
בשנת תרצ"ג נפטר בפתאומיות דודו רבי אברהם וינברג מברנוביץ' בעת ששהה בסלונים, ובעקבות הפטירה החל רבי אברהם יהושע השיל לכהן כאדמו"ר. על פי המסופר, ביום האחרון לחייו של רבי אברהם וינברג ביקש שיתנו עלייה לתורה לאחיינו במקומו, ובכך ראו החסידים הסכמה וסימן של הרבי שנפטר למינוי האחיין לאדמו"ר. עם מינויו לאדמו"ר פרצה מחלוקת עזה בקרב בני העדה, כשרוב החסידים פנו לבן דודו רבי שלמה דוד יהושע וינברג בן רבי אברהם מברנוביץ', על אף שהיה אז בן רק 21 וטרם נישא. בעקבות מחלוקת זו, בשנת תרצ"ה, פרש רבי אברהם יהושע השיל מהאדמו"רות, ועלה לארץ ישראל.
הוא השתקע ברחוב טיומקין בתל אביב, הוא סירב לכהן כאדמו"ר, אך עסק בענייני ציבור, ובעיקר בחינוך החרדי. לפרנסתו עסק במסחר וילונות עד סוף ימיו. סמוך לביתו פתח בית מדרש קטן, בו התפלל ומסר שיעורים, וחסידי סלונים בעיר היו באים להתפלל אצלו. בתל אביב היה בקשר קרוב עם רבי אברהם מרדכי אלתר מגור.
היה ממייסדי תלמוד תורה "סיני" בתל אביב, תמך בתנועת אגודת ישראל, וחתם על כרוזים מטעמה. בשנותיו האחרונות פרש ממסחר, והחל לכהן באדמו"רות. בשנים אלו כתב את חיבורו "אוצר ערכי התורה – באהלי יששכר" (ראו להלן).
נפטר בשנת ה'תשל"ח ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. בניו הקימו על שמו כולל אברכים בשם "אשל אברהם" וכן כולל לבעלי תשובה. על שמו נקרא רחוב "אשל אברהם" בבני ברק. ילדיו לא נהגו באדמו"רות אחרי מותו.
ספריו
חיבורו האנציקלופדי "אוצר ערכי התורה – באהלי יששכר" נכתב על ידו בתל אביב, בשנותיו האחרונות. החיבור מהווה אנציקלופדיה לכל אישיות או בעל חיים המוזכרים בתנ"ך, כשבכל ערך מצוינים המופעים של הערך בתנ"ך, ולאחר מכן מובאים כל ההתייחסויות של חז"ל לנושא הערך, מלוקט מתלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, תוספתא ומדרשים, ומעט מספר הזוהר.
בהקדמה לספר ציין את הרקע לכתיבת הספר, ואת ההרכב והגודל המתוכנן:.
הותיר אחריו גם חיבור על מסכתות ברכות ובכורות מתלמוד בבלי, ועוד כתבי יד רבים.
שחר אילן
ביוגרפיה
אילן נולד וגדל בירושלים. למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. את דרכו בעולם העיתונות הוא התחיל ככתב נוער בעיתון "מעריב לנוער". בנעוריו היה גם חבר בתנועת "נוער הליכוד". בין השנים 1984 ל-1988 שימש כתב השבועון הירושלמי "כל העיר" לענייני חרדים, עירייה ותכנון. באותן שנים פרסם התבטאויות של ח"כ שמעון בן שלמה ממפלגת ש"ס שטען כי חיילי צה"ל נהרגים בלבנון "בגלל הפריצות בצבא", ושל שר הפנים מש"ס, יצחק פרץ, שטען כי מותם של צעירים באסון הבונים נגרם עקב חילול שבת. בשנת 1989 מונה לעורך החדשות של השבועון. ארבע שנים אחר כך מונה לעורך הראשי של "כל העיר".
בין השנים 1991–1993, במקביל לעבודתו ב"כל העיר", ובין השנים 1994–2001, לאחר שעזב את השבועון, שימש אילן כתב לענייני חרדים של עיתון "הארץ". בהמשך מונה לכתב התחקירים של העיתון.
בשנת 1998 פרסם את סדרת התחקירים "חרדים 98'", וחשף שורה של הטבות להן זוכים חרדים בישראל. אילן גילה כי לאברך נשוי, אב לעשרה, שאשתו אינה עובדת מגיע סל ההטבות בסכום של 11 אלף שקלים נטו (שהם שווי ערך ל-17 אלף שקלים ברוטו). כמו כן, חשף כי באותן שנים גדל שיעור הפריון החזוי לאישה חרדית מ-6 ילדים לאישה ל-7, וגם כי המדינה מתקצבת מוסדות החזרה בתשובה ביותר ממאה מיליון שקלים לשנה. סדרת כתבות זו שימשה בסיס לספר "חרדים בע"מ, התקציבים, ההשתמטות ורמיסת החוק", שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2000.
בין השנים 2001 ל-2004 שימש אילן עורך חלק ב' של עיתון "הארץ". בזמן כהונתו התפרסמו במוסף זה תחקירים רבים שקשורים בסדר יום חברתי ואזרחי בנושאי בריאות, עובדים זרים בישראל, מחדלים תחבורתיים ועוד.
בין השנים 2004 עד 2009 שימש כתב "מוסף הארץ", כתב פרלמנטרי של העיתון, חבר הנהלת המערכת, ובעל הטורים "עובדות", "קריאת ביניים" ו"משגיח כשרות". בתחילת 2008 פתח את הבלוג "משגיח כשרות, בלוג פרלמנטרי" במסגרת דה-מרקר קפה. אחד הפוסטים של אילן היה ריאיון עם עצמו על סיבות פיטוריו מעיתון "הארץ" בשנת 2009. עם זאת המשיך לכתוב טורי דעה ב"הארץ" עד 2016.
עם עזיבתו את "הארץ" הצטרף לעמותת חדו"ש – לחופש דת ושוויון שהקימו הרב הרפורמי עו"ד אורי רגב ואיש העסקים האמריקאי סטנלי גולד. אילן הופיע כמומחה בכל חמש הוועדות שעסקו בחוק טל ובעשור השני של המאה ה-21, חיבר במסגרת חדו"ש דוחות על מצב חופש הדת בישראל, חופש הדת בכנסת, קווי מהדרין, וערך את סקר דעת הקהל השנתי של העמותה - מדד הדת והמדינה.
ביולי 2016 הצטרף למערכת העיתון "כלכליסט".
חיים אישיים
אילן אב לשלושה ילדים ומתגורר בירושלים. אחיו,, נהרג בעת שירותו הצבאי.
סמדר מודעי
סמדר מודעי-אילון (נולדה בשנת 1945) היא אתלטית עבר ישראלית, 4 פעמים אלופת ישראל (1961, 1964, 1967 ו-1968) ושיאנית ישראל במשך 5 שנים בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה
מודעי גדלה בקיבוץ נען, והתאמנה בהפועל נען ובהמשך בהפועל ראשון לציון.
1960
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1960 זכתה מודעי במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.96 מטר, אחרי אילנה קרשיק ממכבי תל אביב (5.13 מטר) ומרים סידרנסקי מהפועל הדסים (5.04 מטר).
1961 – אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1961 זכתה מודעי לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.25 מטר.
1963
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1963 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.47 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש של 5.52 מטר ולפני א. פונדיק (5.17 מטר).
1964
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1964 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.49 מטר.
1965
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.33 מטר, אחרי גאולה גדישביץ (5.41 מטר) ולפני חנה סמוך (5.14 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה באוגוסט 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.53 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש ושיא מכביה חדש של 5.61 מטר ולפני חנה סמוך (5.45 מטר).
1966 – שיאנית ישראל
בתחרות הבינלאומית לנשים שנערכה בבארי שבאיטליה בספטמבר 1966 זכתה מודעי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.62 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפריז שבצרפת ב-2 באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש של 5.90 מטר, שיפור לשיא בן ה-8 חודשים וחצי של חנה סמוך (5.85 מטר). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון רמת גן, ב-27 באוקטובר היא השוותה את שיאה הישראלי (5.90 מטר). שיא זה החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי אסתר רוט-שחמורוב (6.14 מטר).
1968
בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-8 שנערכה באוגוסט 1969 זכתה מודעי במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.52 מטר, אחרי אסתר שחמורוב שקבעה שיא מכביה חדש של 5.68 מטר ולפני אן לוי מבריטניה (5.25 מטר).
אנה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
אנה פטרובנה רומנובה (ברוסית: Анна Петровна, 27 בינואר 1708 - 4 במרץ 1728), הייתה בתו של פיוטר הראשון, קיסר רוסיה ואמו של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה
אנה נולדה ב-27 בינואר 1708 במוסקבה, לפיוטר הראשון, קיסר רוסיה ופילגשו מארטה סקאורונסקה (לימים יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה), כבת מחוץ לנישואים, ורק בשנת 1712 התחתנו הוריה.
אביה תכנן להשיא את בנותיו לנסיכים זרים, על מנת לזכות בבעלי ברית אירופיים לאימפריה הרוסית. שתי הבנות התחנכו עם מטרה זו, ולמדו ספרות, כתיבה, רקמה, ריקודים ונימוס. אנה התפתחה לבחורה אינטליגנטית ומשכילה, ודיברה ארבע שפות זרות - צרפתית, גרמנית, איטלקית ושוודית.
צניעותה וביישנותה של אנה ניכרו כבר בגיל צעיר, ומסופר עליה שפעם אחת הדוכס מהולשטיין-גוטורפ ניסה לנשק אותה בהיותה בת ארבע-עשרה, אולם היא נבוכה והסמיקה, בעוד אחותה הצעירה "מיד הוציאה את פיה הוורוד הקטן לנשיקה". אנה הייתה נערה יפהפייה, וקיבלה הרבה מתכונותיו של אביה.
ב-22 בנובמבר 1724 התארסה אנה עם קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובינואר 1725 מת אביה, ואמה יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה עלתה לשלטון במקומו. ב-21 במאי 1725 התחתנו קרל פרידריך ואנה, בטקס מרשים ומפואר, ולאחר מכן התגוררו הזוג בסנקט פטרבורג, וקרל פרידריך מונה למפקד משמר הארמון.
בשנת 1727 מתה אמה, אולם אנה לא הצליחה לתפוס את השלטון בעזרת בעלה, ולשלטון עלה פיוטר השני, קיסר רוסיה - אחיינה של אנה. ב-25 ביולי 1727 עזבו אנה וקרל פרידריך את רוסיה, ועברו להתגורר בקיל. בהגיעם לקיל הפך קרל פרידריך לאיש גס ושיכור, והוא בגד בה עם נשים אחרות ללא הרף. ב-21 בפברואר 1728 ילדה אנה את בנה היחיד קרל פטר אולריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וכעבור כמה שבועות ב-4 במרץ מתה אנה מקדחת. ב-12 בנובמבר 1728 נקברה אנה במבצר פטר ופול, סנקט פטרבורג, ובשנת 1762 עלה בנה לשלטון ברוסיה כפיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
פונקציית בוכשטאב
פונקציית בוכשטאב היא הפונקציה הרציפה היחידה, שמוגדרת על ידי משוואת שיהוי דיפרנציאלית: הפונקציה נקראת על שמו של המתמטיקאי הרוסי אלכסנדר בוכשטאב (Александр Адольфович Бухштаб, 1905–1990), שכתב עליה בשנת 1937.
אסימפטוטיות
אם \gamma מסמן את קבוע אוילר-מסקרוני, אז מתברר כי פונקציית בוכשטאב מתקרבת במהירות אל e^{-\gamma} כאשר u\to\infty. למעשה,, כאשר ρ היא פונקציית דיקמן (Dickman). כמו כן, הערך מתנודד באופן רגיל, לסירוגין - בין נקודות הקיצון - לבין האפסים; נקודות הקיצון מתחלפות בין נקודות מקסימום חיוביות לבין נקודות מינימום שליליות. המרווח שבין נקודות קיצון עוקבות שואף ל-1 כאשר u שואף לאינסוף, וכך גם המרווח בין אפסים עוקבים.
יישומים
פונקציית בוכשטאב משמשת למניית מספרים מחוספסים: אם Φ(x, y) הוא מספר המספרים השלמים החיוביים שקטנים או ששווים ל-x ללא גורם ראשוני שקטן מ-y, אז לכל u > 1 קבוע, מתקיים:
זירה (תוכנה)
זירה (באנגלית: Arena) הוא תוכנה לסימולציית אירועים בדידים ואוטומציה שפותחה על ידי חברת Systems Modeling.
התוכנה, משתמשת בשפת סימולציה ובמעבד SIMAN והחל מגרסה 15 תומכת בתהליכי ביג דאטה.
בשנת 2000, חברת Rockwell Automation רכשה את הזכויות על התוכנה.
שימוש
Arena נמצאת בשימוש על ידי חברות העוסקות בתחום הדמיה של תהליכים עסקיים. ביניהן" ג'נרל מוטורס, UPS, IBM, נייקי, Xerox, לופטהנזה, פורד, ואחרים. לפעמים יצירת סימולציה יכולה לדרוש זמן רב יותר בתחילת פרויקט, אבל התקנות מהירות ואופטימיזציות יכולות להפחית את משך הפיתוח הכולל של הפרויקט. "זירה" יכולה לדמות מגוון סוגי פעולה, לדוגמה מרכזיות שיחה, לייעול השימוש של סוכנים, וקווי טלפון, ועיצוב של מכרה זהב.
נכון לדצמבר 2016, בגרסה 15, התוכנה נותנת שיפור ביצועים, אופטימיזציה, אנימציה והכללה של יכולות 64bit למידול תהליכי המכילים Big Data. נשקל על ידי החברה לכלול את "זירה" בחבילת מוצרים של רוקוול תחת המותג "FactoryTalk".
טיעונים לעונש
שלב הטיעונים לעונש הוא השלב שבא לאחר ההרשעה במסגרת הכרעת הדין ולפני שלב גזר הדין.
בשלב זה חזקת החפות כבר אינה עומדת לנאשם, ושני הצדדים, התביעה וההגנה, ייטענו מה צריכה להיות חומרת עונשו של הנאשם, בהתאם לעבירה או העבירות שהורשע בהן.
תחילת הליך קביעת הענישה
חוק העונשין בישראל קובע רף ענישה מרבי, ובית המשפט קובע את העונש בהתאם לפיו כאשר ישנה אפשרות להטיל את העונש המרבי או להקל. למשל, העונש המרבי על עבירת גניבה קבוע כשלוש שנות מאסר ועונש על עבירת הריגה נקבע ל-20 שנות מאסר. העונש החמור בענישה הישראלית הוא מאסר בפועל (למעט מקרים חריגים בהם מוטל עונש מוות) אך בית המשפט יכול להטיל גם עונש מינימלי כקנס, עבודות לתועלת הציבור, פיצויים ועבודות שירות.
בשלב הכרעת הדין, קובע בית המשפט האם הוא מקבל את טענות התביעה ואם אכן הצליחה להוכיח מעל לכל ספק כי הנאשם ביצע את העבירות המיוחסות לו בכתב האישום. במידה ונקבע כי הנאשם זכאי, ההליך המשפטי מסתיים. במידה ונקבע כי הנאשם אשם, מוקרא האישום במלואו והכרעת הדין שנקבעה. בסיום, נקבע מועד לשלב הטיעונים לעונש.
שלבי ההליך
על פי כן, ניתן לחלק את שלב הטיעונים לשלושה חלקים עיקריים:
במסגרת הטיעונים לעונש, התביעה שלה אינטרס להרתיע את הנאשם שלא יחזור על מעשיו, וגם לצורך הרתעת עבריינים פעילים או פוטינציאליים, תציג בדרך כלל בפני בית המשפט מקרי ענישה דומים מפסקי דין אחרים ואף תבקש להחמיר בעונש. כמו כן, התביעה תוכל להציג את עברו הפלילי של הנאשם אם קיים.
מנגד, להגנה יש את האינטרס לקבל את העונש המקל ביותר, תציג בדרך כלל בפני בית המשפט את הנסיבות שהביאו לביצוע העבירה לצד מצבו המשפחתי, הפיננסי, הבריאותי, ותעסוקתי של הנאשם (אם הנ"ל רלוונטיים) על מנת להקל בעונשו. כמו כן, ההגנה תוכל לטעון כי הנאשם נעדר עבר פלילי, לקח אחריות על מעשיו, הביע חרטה, הודה וחסך זמן שיפוטי, רוצה בשיקום ואף לצרף המלצות שירות המבחן.
בשלב הטיעונים לעונש יכול קורבן העבירה לבקש להשמיע את קולו, להביע את עצמו בכתב, בעדות בעל פה או באמצעות תסקיר נפגע. ואילו, לנאשם עצמו יש את הזכות לומר את המילה האחרונה לפני שבית המשפט קובע את עונשו.
בשלב האחרון, שוקל בית המשפט את הטיעונים וקובע את העונש.
סנדה ברנסון
בשל תרומתה והישגיה נכנסה להיכל התהילה של הכדורסל ביולי 1985, להיכל התהילה של הספורט היהודי ב-1987, ולהיכל התהילה של כדורסל הנשים ב-1999.
קורות חיים
נולדה בעיירה בוטרימוניס שבליטא לאלברט וג'ודי וולברוז'נסקי, למשפחה יהודית משכילה שהתרחקה בהדרגה משורשיה הדתיים. בגיל 7 היגרו לארצות הברית. אביה עבד כרוכל של סירים ומחבתות. המשפחה שינתה את שמה לברנסון כחלק מההיטמעות בקהילה האמריקאית. בילדותה ברנסון לא הצטיינה באתלטיקה, היא הייתה "עדינה" יחסית, והעדיפה להתמקד בלימודיה במוזיקה. למדה זמן קצר בקונסרבטוריון בוסטון ונאלצה לפרוש בשל כאבי גב, היא לא הייתה מסוגלת לשבת את פרק הזמן הדרוש לתרגול מול פסנתר. היא ניסתה דברים שונים כמו ציור ונגינה, אך ללא הצלחה. בעקבות זאת שקעה בדיכאון שנמשך עד שנת 1890.
בשלב זה החליטה ברנסון להירשם לשנה בבית הספר להתעמלות שנוסד בבוסטון, כדי לחזק את גופה, בשאיפה לחזור לקונסרבטוריון. למרות מצבה הגופני הרעוע ועל אף שלא סיימה את התואר, החליטה המנהלת איימי מוריס הומנס (Amy Morris Homans) כי שווה לקחת את הסיכון ואישרו לה להתעמל, בסגנון ההתעמלות שוודי שפיתחה הומנס. מצבה של ברנסון השתפר לאחר מספר חודשים והיא החליטה לא לשוב לקונסרבטוריון אלא להמשיך שנה נוספת בבית הספר. הצלחתה גרמה לכך שהומנס שלחה אותה להרצות בבית ספר יסודי, את יסודות השיטה. למרות חוסר ניסיון בהוראה נחלה הצלחה גדולה והמליצו לה לקחת משרה של מורה להתעמלות במכללת סמית' במקום מורה שחלתה.
ברנסון הייתה חדורת מטרה ומלאת אמביציה ברצון לשלב את החינוך הגופני כחובה בבית הספר. היא שכנעה את חברי הסגל ואת התלמידים תוך שהיא מביאה דוגמאות על האופן בו החינוך הגופני שיפר את חייה.
כדורסל נשים
ברנסון הבינה כי תרגילי ההתעמלות לא התקבלו בהתלהבות רבה על ידי התלמידים, וחשבה על דרך להפוך את ההתעמלות למושכת וחווייתית יותר. היא שמעה על משחק הכדורסל שהומצא על ידי ג'יימס נייסמית' ב-1891, ותכננה לנסות לשלב אותו גם עבור נשים ונערות. במשחקים אחרים שניסתה לא הצליחה, מאחר שהנשים לא היו מורגלות בתקופה זו במשחק קבוצתי; נשים התחרו במקצועות אישיים כמו רכיבה על סוסים או שחייה אך לא במשחקים קבוצתיים. היא פגשה את נייסמית והוא עודד אותה לשלב את הכדורסל עבור תלמידותיה. הכדורסל התברר כסיפור הצלחה. תוך מספר שנים היו מאות קבוצות של כדורסל נשים בכל רחבי ארצות הברית. ההצלחה במשחק זה פתחה את הדלת עבור משחקים נוספים המיועדים לנשים ונערות.
ברנסון לא ראתה בכדורסל רק משחק אלא דרך לחינוך ומצוינות. שחקנים לא הורשו לשחק אם הם נכשלו בנושאים לימודיים אחרים. היא הרשתה לאוהדים לעודד ולשיר, אך צעקות היו גורמות להפסקתו של המשחק.
בהמשך חשה ברנסון כי המשחק מעט מחוספס, וקבעה כללים מיוחדים המותאמים עבור נשים המשחקות כדורסל. הכללים פורסמו במשך מספר שנים על ידי הוצאת "ספריית ספולדינג", התפרסמו בבתי ספר נוספים וזכו לתהודה רבה. בהמשך כונסה "ועדת כדורסל הנשים בארצות הברית" וברנסון נבחרה ליו"ר. הכללים שקבעה נשארו (עם שינויים מינוריים) עד לשנת 1960.
ברנסון מתה בשנתה בסנטה ברברה, קליפורניה, ב-16 בפברואר 1954.
תרומתה לכדורסל זכתה להכרה כאשר הייתה לאישה הראשונה שנכנסה להיכל התהילה של הכדורסל, ב-1985. כמו כן הוצגה בהיכל התהילה של כדורסל הנשים בשנת 1999.
ולנטין לאבילני
ולנטין לאבילני (בצרפתית: Valentin Lavillenie; נולד ב-16 ביולי 1991) הוא אתלט צרפתי, סגן אלוף אירופה באולם (טורון 2021) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה
לאבילני, בנו של קופץ במוט לשעבר, נולד בעיירה בחבל פואטו-שראנט שבמערב צרפת. הוא מתנשא לגובה של 1.71 מטר הנחשב לנמוך עבור העוסקים בקפיצה במוט. אחיו המבוגר הוא רנו לאבילני, אלוף אולימפי שיאן עולם בעבר וסגן אלוף עולם בקפיצה במוט.
2013
באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה ב-12 באוגוסט 2013 סיים לאבילני במקום 13 והאחרון בתחרות הגמר בקפיצה במוט לאחר שלא הצליח לעבור את הגובה ההתחלתי של 5.50 מטר. אחיו, רנו זכה במדליית כסף בתוצאה של 5.89 מטר. בשלב המוקדמות הוא דורג במקום 11 בתוצאה של 5.55 מטר.
חודש לאחר מכן, ב שנערכו בניס, צרפת בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר, לפני שונסי ברבר מקנדה (5.20 מטר).
2015
באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה ב-7 במרץ 2015 סיים לאבילני במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.65 מטר. אחיו, רנו, זכה בתואר בשיא אליפות חדש של 6.04 מטר.
2017
באליפות העולם שנערכה בלונדון בריטניה ב-6 באוגוסט 2017 סיים לאבילני במקום 14 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר. אחיו, רנו, זכה במדליית אר בתוצאה של 5.89 מטר.
2019
בתחרות שנערכה במונקו ב-12 ביולי 2019 הוא קבע בקפיצה במוט שיא אישי חדש של 5.82 מטר. תוצאה שדירגה אותו בסוף השנה במקום 9 בעולם לשנה זו. חודשיים וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בדוחה קטר ב-1 באוקטובר הוא סיים במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר. אחיו, רנו סיים במקום 15 בתוצאה של 5.60 מטר.
סגן אלוף אירופה באולם
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון, פולין ב-6 במרץ 2021 זכה לאבילני במדליית כסף בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.80 מטר, אחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה שקבע שיא אליפות חדש 6.05 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיא האליפות של אחיו, רנו, ולפני פיוטר ליסק מפולין (5.80 מטר).
ריו אבה
מועדון כדורגל ריו אבה (בפורטוגזית: Rio Ave Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל המייצג את העיר וילה דו קונדה שבצפון פורטוגל. המועדון נוסד בשנת 1939 ונקרא על שם הנהר אבה אשר זורם בעיר. מכונה בפי האוהדים 'ריו גראנדה' (הנהר הגדול).
היסטוריה
לריו אבה אין הישגים משמעותיים, ומיקום השיא שלה בליגה הבכירה היה בשנת 1982/1981 כאשר סיימה במקום החמישי. שנתיים לאחר מכן בעונת 1984/1983 היא העפילה לגמר לראשונה בתולדותיה לגביע הפורטוגזי בו הפסידה לפורטו בתוצאה 1–4. את רוב שנות ה-90 הקבוצה בילתה בליגה השנייה אך בסיום עונת 1998/1999 הקבוצה זכתה באליפות וקודמה לליגת העל. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצה ירדה לליגה השנייה פעם נוספת לאחר שסיימה במקום השני מהסוף (מקום 16). לאחר שתי עונות בליגה השנייה הקבוצה שבה לליגה הראשונה ומאז נמצאת בה. בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה. בעונת 2013/2014 הגיעה לגמר הגביע הפורטוגלי, בפעם השנייה בתולדותיה בו הפסידה לבנפיקה, והגיעה גם לגמר גביע הליגה. אף על פי שלא זכתה בשום תואר היא השתתפה בליגה האירופית בעונת 2014/2015 משום שבנפיקה זכתה גם באליפות הליגה ועל כן השתתפה בליגת האלופות. בעקבות זאת, ריו אבה שהפסידה בגמר הגביע שיחקה בליגה האירופית במקום בנפיקה. לאחר שגברה על גטבורג ואלפסבורג השוודיות בסיבוב השלישי ובפלייאוף בהתאמה, הקבוצה העפילה לשלב הבתים. את שלב הבתים סיימה במקום הרביעי והודחה מהטורניר. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות הקבוצה שהיא השתתפה במפעלים אירופאים.
בסיום עונת 2021/2022 שבה הקבוצה לליגת העל הפורטוגלית.
סגל שחקנים
נכון ל-10 בפברואר 2023
(בהשאלה מסלטה ויגו)
(בהשאלה מריאל ויאדוליד)
וולפגנג זייפן
וולפגנג זייפן (בגרמנית: Wolfgang Seifen, נולד בשנת 1956 בברגהיים על הנהר ארפט) הוא נגן עוגב ומלחין גרמני.
ילדות וצעירות
וולפגנג זייפן נולד בשנת 1956 בברגהיים על הנהר ארפט במדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה, בזמנו גרמניה המערבית. את שיעורי הפסנתר ותורת המוזיקה קיבל מהרמן קרלינג. החל משנת 1967 למד בגימנסיה למוזיקה שליד קתדרלת רגנסבורג (Regensburger Domspatzen) אחר כך בשנים 1973–1976 למד מוזיקה כנסייתית בגרגוריוסהאוס באאכן, וניגן זמן מה בעוגב כנסיית ניקולאוס באאכן. בשנים 1977–1980 ניהל את התזמורת הקאמרית של הסטודנטים באאכן. ב-1978 הקים את המקהלה Capella cantica. בשנים 1976–1983 הוא ניגן בכנסיית סבסטיאן הקדוש בנטטל-לובריך.
המשך פעילותו האמנותית
ב-1983 התמנה זייפן לנגן עוגב של בזיליקת מרים הפונטיפיקלית (אפיפיורית) בקוולאר. הוא ניגן בה על העוגב על שם זייפרט, ופעל גם כמנצח מקהלה ותזמורת, כמורה וכמלחין. בשנים 1992-1989 לימד זייפן נגינת עוגב בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה בשטוטגרט ובשנים 2000-1992 בבית הספר הגבוה על שם רוברט שומאן בדיסלדורף. בשנת 2000 הוא התמנה לפרופסור לאלתור באוניברסיטה לאמנויות בברלין. ב-2004 היה לנגן העוגב של כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין. בכנסייה זו מנהל זייפן את הפסטיבל הבינלאומי לאלתורים בעוגב ויחד עם הלמוט הפט הוא מנהל את סדרת הקונצרטים לעוגב "מייסטרקונצרטה ברלין" (Meisterkonzerte Berlin). זייפן הוציא לאור מאמרים וספרים על בניית העוגבים ועל האלתורים בעוגב והלחין יצירות רבות למקהלה, עוגב ולהרכבים קאמריים. הוא השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה והקליט תקליטורים עם אלתורים בעוגב. בין היתר הוא הופיע בישראל בסדרת הקונצרטים קולות 2000 בכנסיית הדורמיציון בירושלים.
יצירות מקור
-בוצעה בבכורה בברלין ב-15 באפריל 2007. הולחנה לכבוד יום הולדתו ה-80 של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
עיבודים
המשפט הראשון מן הקונצ'רטו לפסנתר בלה מינור -מאת שומן - לעוגב.
דניס פרגר
דניס פרגר (באנגלית: Dennis Mark Prager; נולד ב-2 באוגוסט 1948 בניו יורק) הוא שדרן רדיו, סופר, בעל טור, פובליציסט והוגה דעות שמרני יהודי-אמריקאי.
קורות חיים
פרגר נולד ב-1948, בברוקלין, למשפחה יהודית המשתייכת לזרם האורתודוקסי מודרני, הוא בנם השני של מקס פרגר (1918 - 2014) והילדה (לבית פרידפלד) (1919 - 2009), זוג יהודים שנולדו שניהם בברוקלין אף הם. הורי הוריו היגרו לניו יורק בשעתם, מפולין. שם המשפחה פרגר מקורו לפי מסורת המשפחה, מהעיר פראג, משם גורשו אבות אבותיו של מקס פרגר, לפני מאות שנים יחד עם שאר יהודי העיר.
פרגר למד בישיבה דתית עד סיום בית הספר התיכון. אחר כך למד וסיים ב-1970 תואר ראשון כפול בברוקלין קולג', הן בלימודי המזרח התיכון והן בהיסטוריה. בתקופה זו ביקר גם לראשונה בישראל, התכוון לעלות אליה ואף התקבל ללימודי תואר שני במכון ללימודי היהדות בת זמננו של האוניברסיטה העברית בירושלים, אולם הוא שינה את תוכניותיו אלה בשל קבלתו ללימודי תואר שני במכון ליחסים בינלאומיים של אוניברסיטת קולומביה. פרגר למד שם במשך שנתיים, אף כי לא השלים את התואר השני ובמקביל גם לימד היסטוריה יהודית בברוקלין קולג'.
בשנים 1976–1983 כיהן כמנהל מכון ברנדייס - ברדין שבקליפורניה, כיום חלק מהאוניברסיטה היהודית-האמריקאית.
פרגר החל את הקריירה הרדיופונית שלו ב-1982, בתוכנית רדיו שבועית ברדיו KABC הקליפורני, השייך לרשת קומולוס, השנייה בגודלה בארצות הברית. כעבור שנה הפכה התוכנית לתוכנית יומית, למעט שבתות וחגי ישראל והוא גם החל לכתוב במקביל טור קבוע בשורת עיתונים אמריקאיים. החל מ-1985 הוא גם עורך ומוציא לאור את הרבעון "Ultimate Issues", אשר ב-1996 שינה את שמו ל-"Prager Perspectives". ב-1999 הוא החל לשמש גם כמנחה של תוכנית אירוח יומית ברדיו KRLA השייך ל-"Salem Media Group".
נישא לראשונה ב-1981 לג'אניס אדלסטין, ממנה התגרש ב-1986. כעבור שנתיים, ב-1988, נישא בשנית, לפראן סטון, אשר התגיירה למענו ואשר עמה חי כ-17 שנים עד שהשניים התגרשו בשנת 2005. יש לפרגר בן מכל אחד מהנישואין הללו והחל מ-2008 הוא נשוי בשלישית, הפעם לסוזן ריד.
ב-2019 יצא הסרט No safe spaces בכיכובו של פרגר שעוסק בהחרמת הוגים שמרניים באקדמיה של היום בשם התקינות הפוליטית.
דעותיו
לטענת פרגר, ארצות הברית נמצאת ב"מלחמת אזרחים שנייה ולא אלימה" ו"מלחמת תרבות" כנגד ערכי המוסר הבסיסיים עליהם מבוססת החברה האמריקאית. לטענתו, מוסדות אמריקאיים שונים כמו אוניברסיטאות, עורכי דין, איגודי עובדים, האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, קבוצות של תומכי זכויות אדם ורוב התקשורת, נשלטים על ידי "שמאלנים חילוניים" ופרוגרסיביים, אשר תוקפים ומפרשים לא נכון את הערכים היהודיים-נוצריים ואת ההשפעה ההיסטורית החיובית שהייתה להם על ארצות הברית ועל העולם.
פרגר הוא תומך נחרץ בישראל וטוען כי ליבת הסכסוך עם הפלסטינים אינה נובעת מבניית ההתנחלויות, אלא מהסירוב הפלסטיני להכיר במדינת ישראל. בנוסף, פרגר מגנה האשמות כלפי ישראל הטוענות שהיא מדינת אפרטהייד.
פרגר מסתייג מנישואין חד-מיניים, וטוען כי ילדים צריכים אמא ואבא, וכן שאדם נהיה אדם טוב יותר כשהוא במערכת יחסים עם אישה.
כתיבתו
ספרו הראשון של פרגר Eight Questions People Ask About Judaism נכתב ביחד עם יוסף טלושקין ויצא לאור לראשונה ב-1975 בהוצאת Tze Ulmad Press. הספר הפך רב-מכר וביולי 1981 יצא לאור מחדש בהוצאת Holiday House תחת השם The Nine Questions People Ask About Judaism. הספר זכה בשנים שלאחר מכן למהדורות רבות נוספות. גם ספרו השני, '''Why the Jews? The Reason for Antisemitism''', אשר יצא לאור לראשונה ב-1983 בהוצאת סימון ושוסטר נכתב ביחד עם טלושקין והיה רב-מכר וזכה למהדורות חוזרות ונשנות.
קוני טורסטנסון
קוני טורסטנסון (בשוודית: Conny Torstensson, נולד ב-28 באוגוסט 1949 בלופטה שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ, שגדל בקבוצה השוודית אוטבידברג, ובהמשך היה שותף לשלוש הזכיות הרצופות של באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות במהלך שנות ה-70. לטורסטנסון 40 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974 ומונדיאל 1978.
קריירת מועדונים
טורסטנסון החל את הקריירה באוטבידברג השוודית, מועדון שנודע במחלקת הנוער האיכותית שלו. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה החל לשחק בבוגרים, והפך לשחקן חשוב בתור הזהב של המועדון, שזכה לאורך כל ההיסטוריה שלו בארבעה תארים, שלכולם טורסטנסון היה שותף. טורסטנסון זכה ב-1970 וב-1971 בגביע השוודי, ובעונות 1971/72 ו-1972/73 זכה באליפות ליגת העל השוודית, כאשר באחרונה אף הפסיד בגמר הגביע השוודי והחמיץ הזדמנות לזכות בדאבל.
טורסטנסון החל את עונת 1973/74 באוטבידברג, ובסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות פגשה קבוצתו את באיירן מינכן. הבווארים ניצחו 3-1 במפגש הראשון, ובגומלין, אוטבידברג ניצחה בתוצאה זהה, כאשר טורסטנסון הבקיע צמד. באיירן מינכן עברה את אוטבידברג בפנדלים, והחתימה במהרה את טורסטנסון בקבוצה לאחר שהפגין מולה יכולת גבוהה, תמורת 580 אלף מארק גרמני. טורסטנסון הפך במהרה לשחקן חשוב במערך של באיירן מינכן, וזכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה לעונת 1973/74, ובגביע אירופה לאלופות הבקיע ארבעה שערים נוספים במדי באיירן מינכן, והגיע עמה לגמר גביע אירופה לאלופות 1974, בו ניצחה באיירן מינכן את אתלטיקו מדריד לאחר 1-1 במשחק הראשון וניצחון 4-0 במשחק החוזר. בשני המשחקים טורסנסון פתח בהרכב.
טורסטנסון שיחק עונה אחת בפ.צ. ציריך, בה הבקיע שלושה שערים ב-24 הופעות, ובסיומה חזר למועדון נעוריו אוטבידברג, שם שיחק שתי עונות והבקיע שישה שערים, אך לא זכה בתארים. בשנת 1980 פרש טורסטנסון ממשחק פעיל. בשנת 1986 אימן טורסטנסון את אוטבידברג לתקופה קצרה.
תארים
עם אוטבידברג:
עם באיירן מינכן:
סוואנה לה ריין
סוואנה לה ריין (באנגלית: Savannah La Rain; נולדה ב-9 בינואר 2005) היא שחקנית אוסטרלית.
ביוגרפיה
לה ריין נולדה בשנת 2005 בבריזבן, אוסטרליה.
קריירה
בשנת 2013 הופיע לראשונה בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית לילדים "Totally Wild". בשנת 2014 התארחה בתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית לילדים "Wurrawhy".
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "בנות הים של מקו". באותה שנה שיחקה בסרט הקולנוע "Alfa Maschi". עד 2019 שיחקה לה ריין בסרטים קצרים. בשנה זו השתתפה בסרט הקולנוע לילדים "דורה והעיר האבודה", בסדרת הטלוויזיה "Content" ובמיני סדרת הטלוויזיה "Dis-placed".
בשנת 2021 לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "הקיץ של סאמר" לצד סקיי כץ וקאי לווינס. סדרת הטלוויזיה עלתה לשידור בתחילת יוני 2022. בשנת 2022 הוקרן הסרט "בוש ורוקיט" בו היא מככבת לצד לוק המסוורת'.
פפרדלה
פפרדלה היא פסטה גדולה, רחבה מאוד, שטוחה, בדומה לפטוצ'יני רחב, שמקורה באזור טוסקנה. רוחב הסוגים הטריים הוא שניים עד שלושה סנטימטרים ועשויים להיות בעלי קצוות מחורצים, בעוד לפפרדלה ביצים מיובשות יש צדדים ישרים.
בעוד שהטליאטלה היא סוג של פסטה עם מסורת במקורה באמיליה-רומאניה גרידא, הפפרדלה, על אף שהושפעה מההשפעה האמיליאנית, היא מהמסורת הטוסקנית האופיינית.
גילדת מבקרי הקולנוע של רוסיה
גילדת מבקרי הקולנוע (ברוסית: Гильдия киноведов и кинокритиков России) הוא ארגון רוסי של מבקרי קולנוע מקצועיים, שבסיסו במוסקבה. חבר בפדרציה הבינלאומית למבקרי קולנוע FIPRESCI מאז 1999. הגילדה מבקרת סרטים רוסיים וזרים. החל משנת 1998 החלה הגילדה להעניק פרסים שנתיים בכמה קטגוריות. הפרסים נקראו "ראם הזהב" או "טלה הזהב" בשנים 1998–2004 והחל משנת 2005, שונה שם הפרס ל"פרס הפיל הלבן" והוא אחד העיקריים בתחום הקולנוע במדינה.
נבחרת מיוט בכדורגל
נבחרת מיוט בכדורגל היא נבחרת הכדורגל של האי מיוט שבשליטת צרפת הנמצא באוקיינוס ההודי, בין מדגסקר לצפון מוזמביק.
הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של מיוט. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב AFC ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע אפריקה לאומות.
בשנים 2010, 2012 שיחקה בגביע המושבות מעבר לים של צרפת בכדורגל. במשחק על המקום השלישי הפסידה לנבחרת גוואדלופ.
בשנת 2007 הנבחרת השתתפה בפעם הראשונה במשחקי איי האוקיינוס ההודי וסיימה במקום השלישי אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת מדגסקר וניצחון במשחק על המקום השלישי על נבחרת מאוריציוס. בשנת 2011 הנבחרת השתתפה בפעם השנייה במשחקי איי האוקיינוס ההודי וסיימה במקום הרביעי אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת מאוריציוס והפסד במשחק על המקום השלישי לנבחרת ראוניון.
מזראטי גרקאלה
מזראטי גרקאלה (באיטלקית: Maserati Grecale) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מזראטי משנת 2022. היא נחשפה ב-22 במרץ 2022 והגיעה לישראל ב-18 באוגוסט 2022. היא הקרוסאובר השני של המותג ומיועדת להתחרות בפורשה מאקאן.
עיצוב
העיצוב החיצוני יוקרתי וספורטיבי, הפגוש הקידמי מעוצב באופן יוקרתי עם שקע בקדימה, העיצוב הפנימי יוקרתי בעיקר, מסך מגע בקוטר 12.3 אינץ' המציג את המולטימדיה החדשה של מזארטי עם מערכת הפעלה של גוגל לרכבים, מתחת למסך זה ישנו מסך מגע נוסף בקוטר 8.8 אינץ' אשר ממנו שולט הנהג בחימום/אוורור הרכב, לוח המחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'.
מפרט טכני
נכון ל-2022 משווקת מזראטי את הגרקאלה עם שלושה מערכות הנעה ובהמשך השנה או ב-2023 תוצג גם גרסה חשמלית לגרקאלה.
נובו-פרדלקינו
נובו-פרדלקינו (ברוסית: Ново-Переделкино) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטח הראיון הוא 8.4782 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 121,718 תושבים (2020).
נובו-פרדלקינו ממוקם מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה. הראיון נקרא על שם יישוב פרדלקינו הממוקם בשטחו, שנמצא כיום ביישוב ונוקובסויה.
בשטח הראיון ממוקמים מפעלים של קוקה-קולה ומקדונלד'ס, כמו גם המשרד הראשי של החברה "רוסקי סטנדרט".
יש בראיון מדרון סקי מלאכותי, בריכת שחייה, משטח החלקה על הקרח, מגרש טניס, בית ספר להיאבקות, 13 בתי ספר מקיפים, 14 גני ילדים, וכן 2 קופות חולים למבוגרים ולילדים.
קבוצת סיטי פוטבול
קבוצת סיטי פוטבול (באנגלית: City Football Group, בראשי תיבות: CFG) היא חברת אחזקות המנהלת מועדוני כדורגל, הנמצאת בבעלות ארבעה ארגונים שונים. מחזיקת הבעלות העיקרית היא קבוצת אבו דאבי יונייטד (ADUG) המחזיקה ב-78% מהבעלות, ו-22% הנותרים בבעלות החברות: סילבר לייק האמריקאית והחברות הסיניות צ'יינה מדיה קפיטל וCITIC קפיטל.
מועדון הדגל של החברה הוא מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג. החברה מחזיקה גם במניות במועדונים בארצות הברית, אוסטרליה, הודו, יפן, ספרד, אורוגוואי, סין, בלגיה וצרפת. המטרה המקורית של החברה הייתה להחזיק קבוצה בכל יבשת, כשכל אחת מהן מזוהה עם המילה "סיטי" בשמה.
מנצ'סטר סיטי
קבוצת אבו דאבי יונייטד הוקמה בקיץ 2008, כאשר שייח' מנסור בן זאיד אאל נהיאן ניסה לרכוש את מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי מראש ממשלת תאילנד לשעבר תאקסין צ'ינוואט. קבוצת אבו דאבי יונייטד הוקמה במטרה להקל על רכישת מועדון הפרמייר ליג.
לאחר הרכישה, מנצ'סטר סיטי פתחה בשיפוץ מוחלט של כל המחלקות שלה, במטרה לעלות לצמרת הליגה כמה שיותר מהר. ההשקעה הרבה בקבוצה סיכנה אותה בהפרת תקנות הפייר פליי הפיננסי, אך התקנות לא כללו מגבלות על השקעה בתשתיות במחלקות הנוער ותוכנן לבנות מתקן אימונים ואקדמיה בשווי 100 מיליון ליש"ט. תוך הצהרה שנת 2014 על תוכניות להגדיל את תכולת האצטדיון הבייתי ליותר מ־62,000, מה שהופך אותו לאצטדיון השני בגודלו באנגליה. השקעה נוספת הגיעה בתחום החברתי מול האוהדים. מאז פתיחת עונת 17–2016, מאמן את מנצ'סטר סיטי שחקנה ומאמן ברצלונה לשעבר ומאמן באיירן מינכן פפ גווארדיולה. שביסס את מנצ'סטר כאחת הקבוצות החזקות ביבשת.
בהנהגת מנסור, מנצ'סטר סיטי זכתה בשבע אליפויות (2011/2012, 2013/2014, 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023), שני גביעים (2011, 2019), חמישה גביעי ליגה (2014, 2016, 2018, 2019, 2020) ושלושה מגיני קהילה (2012, 2018, 2019). הישג השיא באירופה הוא העפלה לגמר ליגת האלופות בעונות 2020/21, 2022/2023.
ניו יורק סיטי
כאשר פרן סוריאנו מונה למנכ"ל מנצ'סטר סיטי באוגוסט 2012, דון גרבר פנה אליו בנוגע לקבוצת כדורגל בניו יורק, לאחר שקיים איתו בעבר דיונים בתפקידו לשעבר כסגן נשיא ברצלונה . בדצמבר 2012 נודע שמנצ'סטר סיטי קרובה להפוך לבעליה החדשים של הקבוצה ה-20 ב-MLS ושם המותג "ניו יורק סיטי" נרשם כסימן מסחרי  . ב-21 במאי הוכרזה רשמית ניו יורק סיטי כזכיינית MLS ה-20   . בשנת 2016, מנהל האקדמיה של מנצ'סטר סיטי, פטריק ויירה, עבר לניו יורק סיטי לנהל את המועדון.
יוקוהמה אף מרינוס
ב-20 במאי 2014 הוכרז כי הקבוצה השקיעה בנתח מיעוט של יוקוהמה אף מרינוס, ויצרה שותפות עם מועדון הכדורגל ויצרנית הרכב ניסאן. לפי הערכות, הקבוצה מחזיקה ב-20 אחוזים ממניותיה של יוקוהמה אף מרינוס.
מונטווידאו סיטי טורקה
ב-5 באפריל 2017, קבוצת סיטי פוטבול (CFG) הודיעה שרכשה את מועדון אתלטיקו טורק, מועדון במונטווידאו המשחק בפרימרה דיוויסיון האורוגוואית. ב-22 בינואר 2020 הוכרז כי מועדון אתלטיקו שינה את שם המועדון למונטווידאו סיטי טורקה, תוך שינוי נלווה בלוגו הקבוצה. השם והלוגו נבחרו כדי לשקף את קשריהם למנצ'סטר סיטי ולמועדונים האחרים של חברת ההשקעות. במקביל הוכרז שהמועדון יתחיל לעבוד על בניית אקדמיה ומתחם אדמיניסטרטיבי חדש, שנועד להיות אחד ממרכזי האקדמיה המתקדמים ביותר באמריקה הדרומית.
ז'ירונה
ב-23 באוגוסט 2017 פורסם כי קבוצת סיטי רכשה 44.3% מקבוצת הלה ליגה ז'ירונה. 44.3% נוספים הוחזקו על ידי קבוצת הכדורגל של ז'ירונה, בראשות פר גווארדיולה, אחיו של מאמן מנצ'סטר סיטי פפ גווארדיולה. ז'ירונה השאילה בעבר מספר שחקנים ממנצ'סטר סיטי כשהתמודדה בסגונדה דיוויסיון, במה שנראה בעיני חלק מהאוהדים ניסיון למשוך את פפ גווארדיולה למנצ'סטר סיטי.
סצ'ואן ג'יוניו
ב-20 בפברואר 2019 הוכרז כי קבוצת משקיעים הכוללת את קבוצת סיטי פוטבול, UBTECH וצ'יינה ספורט קפיטל רכשה את מועדון הכדורגל סיצ'ואן ג'יוניו.
מומבאי סיטי
קבוצת סיטי פוטבול הוכרזה כבעלת עניין ברוב מניות מועדון מומבאי סיטי ב-28 בנובמבר 2019 לאחר שרכשה 65% ממניות המועדון. מומבאי סיטי הוא מועדון כדורגל מקצועי הממוקם במומבאי ומתחרה בליגת העל ההודית.
לומל
סיטי הוכרזה כבעלת מועדון לומל ב-11 במאי 2020, כשהיא רכשה את רוב מניות המועדון מהליגה הבלגית השנייה.
טרואה
ב-3 בספטמבר 2020, קבוצת סיטי פוטבול הודיעה שרכשה את מניות הבעלים לשעבר של מועדון ליגה 2 טרואה, מה שהופך אותם לבעלי רוב המניות במועדון הצרפתי.
מחלוקות
ב-7 במרץ 2019, אופ"א החלה בחקירה על קבוצת הכדורגל מנצ'סטר סיטי על רקע האשמות על הפרות הפייר-פליי פיננסי ופסקה להשעות את הקבוצה למשך שנתיים מהשתתפות במפעלים האירופיים והטלת קנס גבוה. עם זאת, ביולי 2020 הכריז CAS (בית המשפט לבוררות בספורט) כי "מנצ'סטר סיטי לא הסוותה מימון הון כתרומות חסות, אך לא הצליחה לשתף פעולה עם רשויות אופ"א". ההשעיה מהמפעלים האירופיים בוטלה, עם זאת, מכיוון שסיטי לא עמדה בדרישות אופ"א להציג את כל המסמכים הנוגעים לכספיהם ובסופו של דבר נקנסו בסך 10 מיליון ליש"ט.
האשם
ראו גם
}}
אסביירג
אסביירג (בדנית: Esbjerg; נהגה: אסבייר) היא עיר נמל בדרום מערב דנמרק, הממוקמת לחוף הים הצפוני. אסביירג היא העיר החמישית בגודלה בדנמרק, והגדולה ביותר במערב חצי האי יוטלנד. העיר מכונה שיקגו של דנמרק מכיוון שבעשורים הראשונים שלה לאחר פתיחת המזח היא עברה גידול מהיר באוכלוסייה. כשאסביירג זכתה למעמד של עיר שוק בשנת 1899, גדלה אוכלוסייתה לכ-13,000. רבים מהמהגרים היו דייגים שהגיעו מכל החוף המערבי של יוטלנד עם עין על ההזדמנויות שמציע הנמל החדש.
בשנת 1864 הפסידה דנמרק את המלחמה נגד פרוסיה על שלזוויג-הולשטיין, ובכך איבדה את הגישה לנמלים שהיו נמלי ירידה לייצוא חקלאי דני - בעיקר בעלי חיים. אז אישרו הפוליטיקאים הדנים בשנת 1868 את חוק ההקמה לנמל אסביירג, נמל שהיה אמור להחליף את נמלי היצוא שאבדו. הספינה הראשונה הצליחה להיכנס לנמל החדש באסביירג בשנת 1873.
ערים תאומות
לאסביירג שבע ערים תאומות:
ללכת בדרכך (ספר)
"ללכת בדרכך" (באנגלית: Me Before You) הוא רומן של הסופרת והעתונאית הבריטית ג'וג'ו מויס. הספר הוא חלק מטרילוגיה, שכללה מאוחר יותר, גם את הספרים "החיים אחריך" ו"ממשיכה בדרכי". מהדורה ראשונה של הספר התפרסמה בינואר 2012, והוא תורגם ויצא לאור בישראל בשנת 2014 בהוצאת ידיעות ספרים, בתרגומה של קטיה בנוביץ'.
עלילה
בזמן שהיחסים עם וויל משתפרים, לואיזה מבחינה בחתכים על ידו של וויל. מאוחר יותר, לואיזה שומעת את שיחתם המתוחה של הוריו אודות רצונו של וויל לסיים את חייו במכון בשווייץ. היא שמעה כי אמו של וויל, קמילה, הפצירה בו לנסות ולחוות את החיים למשך שישה חודשים נוספים, ורק לאחר מכן, אם דעתו לא תשתנה, היא תסכים לעשות כרצונו. מרגע זה לואיזה מחליטה כי משימתה היא לשנות את דעתו של וויל, ולגרום לו לבחור לחיות בששת החודשים הקרובים. היא מספרת על כך רק לאחותה טרינה, וביחד הן חושבות על הדרכים לשמח את וויל. בששת החודשים הללו וויל ולואיזה מתקרבים, וכתוצאה מכך מערכת היחסים בין לואיזה לבן זוגה נפגעת עד שהשניים נפרדים. באותה תקופה אביה של לואיזה מאבד את עבודתו, ובכך מחמיר עוד יותר מצבה הכלכלי של המשפחה. סטיבן טריינר, אביהו של וויל, מציע לו משרה בביתו. לואיזה מבינה שוויל עומד מאחורי הניסיון לסייע למשפחתה, על מנת שהיא תוכל לעזוב את הבית וללכת ללמוד.
וויל ולואיזה הולכים לחתונתם של אליסיה ורופרט, ושם הם רוקדים ומפלרטטים. וויל אומר ללואיזה שהיא הסיבה היחידה שלו להתעורר בבוקר. לואיזה משכנעת את וויל לצאת לחופשה איתה, אבל לפני שהם יוצאים וויל חולה ולואיזה נאלצת לבטל. מאוחר יותר, היא לוקחת את וויל לחופשה באי. בלילה לפני שהם חזרו הביתה, לואיזה אומרת לוויל שהיא אוהבת אותו. וויל אומר ללואיזה שהוא רוצה לספר לה משהו חשוב, אך לואיזה מודה שהיא כבר יודעת על הכוונות שלו לסיים את חייו בשווייץ. וויל אומר שהזמן שלהם ביחד היה מיוחד, אבל הוא לא יכול לשאת יותר את החיים בכיסא גלגלים, ושתוכניתו תצא לפועל. לואיזה, שכועסת ופגועה, יוצאת החוצה בסערה ולא מדברת איתו למשך שאר הטיול. כשהם חוזרים הביתה, ההורים של וויל מופתעים לטובה מהמצב הגופני הטוב שלו. לואיזה, לעומת זאת, פורשת מתפקידה כמטפלת שלו והם מבינים כי וויל סיפר לה כי החלטתו סופית.
בליל טיסתו של וויל לשווייץ, לואיזה מבקרת אותו בפעם האחרונה. הם מסכימים כי ששת החודשים האחרונים היו הטובים ביותר שהיו להם מזה הרבה זמן. וויל נפטר במכון בשווייץ זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן מתברר שוויל השאיר ללואיזה סכום נכבד של כסף כדי שתוכל להגשים את חלומה וללמוד. הסיפור מסתיים כשלואיזה נמצאת בבית קפה בפריז כשהיא קוראת את מילותיו האחרונות של וויל אליה, שאומרות לה לחיות טוב.
עיבוד לקולנוע
הספר עובד לסרט בביומה של ת'יאה שארוק, ויצא לאקרנים ב־2016 בכיכובם של אמיליה קלארק כלואיזה, וסאם קלפין בתפקיד וויל. הכנסות הסרט היו למעלה מ-200 מיליון דולר.
ביקורות
הספר גרף ביקורות מצוינות:
תל אביב (שיר של עומר אדם)
תל אביב (מכונה גם "תל אביב, יא חביבי, תל אביב" על שם הפזמון החוזר) הוא שיר מסוגת המוזיקה הים-תיכונית, שכתב והלחין דורון מדלי עבור הזמר המבצע עומר אדם בשנת 2013.
הפקה
השיר נכתב במטרה לקדם את מצעד הגאווה בתל אביב ויצא לאור בשנת 2013. הוא הופק כקליפ צבעוני על ידי צוות ליין המסיבות הלהט"בי אריסה, עם רקדני הצוות וביניהם אוריאל יקותיאל שהופיעו בו, וצולם בחוף הילטון בתל אביב. הזמר שנבחר לבצע את השיר היה עומר אדם, שאינו משתתף בצילומי הקליפ.
החיבור בין סוגת המוזיקה הים-תיכונית לבין קהילות הלהט"ב התקיים כבר מספר שנים קודם. זמרים כדוגמת מרגלית צנעני, דודו אהרון ואחרים, הופיעו בפני להט"בים באירועים שונים, חלקם רשמיים, בעשור השני של המאה ה-21. מעבר לכך, המוזיקה המבוצעת על ידי הצוות הגאה של "אריסה" היא מוזיקה ים-תיכונית. אך השיר "תל אביב" חצה גבול תרבותי שעשור שנים קודם לא היה נראה כסביר, במדינת ישראל, כאשר לראשונה נבחר ביצוע של זמר ים תיכוני לייצג את חגיגות אירועי הגאווה בישראל, ולראשונה מאז מרגלית צנעני שהופיעה בסיום המצעד בספורטק, הופיע זמר ים תיכוני בעל-שם כזמר מוביל על הבמה המרכזית בסיום מצעד הגאווה.
השיר "תל אביב" חרג במהרה מפס-קול לקליפ והפך לשיר בפני עצמו המושמע בתחנות ים תיכוניות. המבקרים גמרו עליו את ההלל כתופעה תרבותית המשלבת שני קהלים שונים לכאורה, ובכך מייצגת את תרבות הפופ הים-תיכוני הישראלי העכשווי, ומהווה חלק ממגמה של ביטול סטריאוטיפים בחברה הישראלית והבאתה למקום תרבותי חברתי משותף.
בשיר נעשה שימוש ייחודי במילות סלנג להט"בי, מילים שהשימוש בהן קודם לכן לרוב לא חרג מגבולות קהילת הלהט"ב בישראל, ושימש כאמצעי פנימי לבידול מאוכלוסיית דוברי העברית הכללית. לדוגמה: "פגשה אחד, גבר-גבר ורג'אל (=גברי מאוד)", "תסתכל כמה לירדים (=יפֵי-תואר) מסביב";
השיר הושמע רבות ברדיו, במועדונים ובאירועים לכלל הציבור הישראלי, ונצפה רבות ברשת האינטרנט. בין השאר אף הופץ ברשת כשהוא מתורגם לשפת הסימנים. בעיתונות הגאה הוזכר השיר כאחד מעשרת השירים המשפיעים על קהילת הלהט"ב בישראל בכל הזמנים.
השיר בוצע על ידי אלקנה מרציאנו בשלב הגמר של תוכנית המציאות "The Voice" בישראל בשנת 2014, והביא אותו לניצחון.
מאיומי (סרט)
מאיומי (בהנגול: 마유미), ידוע גם כ"מאיומי: הטרוריסטית הבתולה" הוא סרט דרום קוריאני משנת 1990 בבימויו של שין סאנג-אוק המבוסס על האירוע בטיסה 858 של קוריאן אייר. הסרט נבחר כנציג הדרום קוריאני לטקס פרסי האוסקר ה-63 בקטגוריית: הסרט הזר הטוב ביותר, אך בסופו של דבר לא הצליח להתקבל כמועמד.
עלילה
שני סוכנים חשאיים צפון קוריאניים, המחזיקים בדרכונים מזויפים עם השמות "שינאיצ'י" ו"מאיומי", מתכננים להפציץ מטוס דרום קוריאני בעת שהותו באוויר. הם מסתננים למטוס אחר לאחר שהם מטמינים את הפצצות. לאחר שהמטוס מתרסק וכל הנוסעים נהרגים בעודם באוויר, מתכננים השניים לבצע פיגוע נוסף, הפעם פיגוע התאבדות. הגבר (שינאיצ'י) מצליח להתאבד אך צוותים רפואיים באים לטפל בניסיון ההתאבדות של האישה (מאיומי). המשטרה תופסת את מאיומי.
במהלך החקירה, כאשר היא עדה לסבלן של משפחות הקורבנות שנותרו בחיים ללא יקיריהם, היא מבקשת שיוציאו אותה להורג, מתוך אמונה שזהו העונש הראוי היחיד למעשיה.
גילדת המפיקים של רוסיה
גילדת המפיקים של רוסיה (ברוסית: Гильдия продюсеров России) היא גילדה רוסית של מפיקי קולנוע מקצועיים, שבסיסה במוסקבה. הגילדה הוקמה ב-14 בספטמבר 1996, ומאז שנת 2007 היא חברה בפדרציה הבינלאומית של התאחדיות מפיקי הקולנוע, שנוצרה בשנת 1933.
היום הבהיר ביותר
היום הבהיר ביותר (באנגלית: Brightest Day) היא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר נרחב, אשר פורסמה בין מאי 2010 למאי 2011 על ידי חברת DC קומיקס. סדרה זו ממשיכה את אירועי "הלילה האפל ביותר" ומביאה את השלכותיה על יקום DC. הסדרה נכתבה על ידי ג'ף ג'ונס ופיטר טומאסי ואוירה על ידי אייבן רייז ופטריק גליסון בין היתר.
הסדרה עוסקת בחזרתם לחיים של תריסר גיבורי-על ונבלי-על (אקווהמן, הצייד ממאדים, הנץ, ג'ייד, הוקמן, הוקגירל, בוסטון ברנד, רונלד ריימונד, פרופסור זום, קפטן בומרנג, אוסיריס ומקסוול לורד) ותיאור הרפתקאותיהם בעוד הם מנסים להבין את הסוד שמאחורי ישועתם הפתאומית.
היסטוריה פרסומית
הסדרה, שנכתבה על ידי ג'ף ג'ונס ואוירה על ידי פיטר טומאסי, פורסמה פעמיים בחודש למשך 24 גליונות, במקביל עם חוברות Justice League: Generation Lost, שנכתבה על ידי קית' גיפן וג'וד ויניק.
במהלך הסיפור ישנם קרוסאוברים גם עם כותרי גרין לנטרן, חיל הפקחים הירוקים, ליגת הצדק, הטיטאנים ופלאש. נמסר כי הכותבת גייל סימון תחזור לכרך חדש של כותרי ציפורי הטרף, שיחל תחת אותו מותג של 'היום הבהיר ביותר'. חוברות קשורות נוספות כוללות כרכים חדשים של החץ הירוק וכן חברת הצדק של אמריקה. ג'ף למיר כתב את המהדורה המוגבלת Brightest Day: Atom, שעוסקת בדמותו של אטום ואשר שימשה כקרש קפיצה לסיפור של האטום בחוברות Adventure Comics בהן מופיעה קבוצת לגיון גיבורי-העל.
בסדרת גרין לנטרן הופיעו דמויותיהם של מנהיגי חילות הפקחים אטרוסיטוס, לארפליז, סיינט ווקר ואינדיגו-1 בסיפור שנקרא "השומרים החדשים". בכנס קומיק-קון אמרלד סיטי 2010, שנערך בסיאטל, וושינגטון, ג'ונס ציין כי פיירסטורם ישחק תפקיד מרכזי בקשת הסיפור. כמו כן, ביוני של אותה שנה, ג'ונס הכריז כי קשת הסיפור תציג את דמותו של ג'קסון הייד, אקווהלאד החדש, שנוצר במקור עבור סדרת האנימציה "ליגת הצדק - הדור הבא". במהלך דומה, דמויותיהם של היצור מן הביצה וג'ון קונסטנטין מחותם ורטיגו הוצגו לתוך יקום DC בחוברת האחרונה של קשת הסיפור.
עלילה
הסיפור מתחיל יום אחד לאחר אירועי הלילה האפל ביותר, שבהם חזרו לחיים מספר גיבורי-על, וביניהם בוסטון ברנד, גיבור-העל שידוע בכינוי דדמן, שנראה כשהוא מרסק את מצבתו. בקרבת מקום, גוזל ציפורים נופל מהקן ומת, אך הוא מוחזר לחיים בידי טבעת הכוח הלבנה בה מחזיק ברנד. בהמשך, הטבעת לוקחת אותו לכל מי שהוחזר לחיים והוא צופה בהם בלתי נראה כשהם חוגגים את שובם המפתיע. בוסטון שואל את הטבעת מדוע היא מראה לו אותם, והיא עונה לו כי היא זקוקה לעזרה. לאחר מכן, היא לוקחת אותו לסטאר סיטי, ביתו של החץ הירוק, ויוצרת יער יש מאין.
כפי שמתואר בחוברות "ליגת הצדק: דור אבוד", לאחר תחייתם של התריסר, מתארגנת קהילת גיבורי-העל למצוד גלובלי אחר מקסוול לורד, יוצר פרויקט אומאק אשר הכניע את סופרמן ורצח את החיפושית הכחולה טד קורד. וונדר וומן הייתה זו שהרגה את לורד כדי שזה האחרון לא ישתמש בסופרמן כנשק בחודשים שלפני פריצת המשבר האינסופי. כדי להימלט מהמצוד שהתאגד אחריו, מקסוול לורד הרחיב את יכולות השליטה המוחית שלו לגבולות בל יתוארו וגרם כמעט לכל תושבי כדור הארץ לשכוח כי בכלל היה קיים. היחידים שנמלטו משכתובו של לורד את ההיסטוריה היו ארבעה חברים מ"ליגת הצדק בע"מ" - בוסטר גולד, אש, קרח וקפטן אטום - שהיו נוכחים במקום כאשר לורד ביצע את מחיקת המוחות. בשל האשמותיהם, הארבעה נודו מקהילת גיבורי-העל ונשבעו להביאו לצדק ולחשוף בפני העולם את האמת.
בחוברות גרין לנטרן, מנהיג חיל הפקחים הצהובים לשעבר סינסטרו מגלה סוללת כוח לבנה במקסיקו. האל ג'ורדן וקרול פריס מגיעים ומנסים להרימה, אך היא לא זזה ממקומה. ג'ורדן ומנהיגי חילות הפקחים מנסים למנוע את לכידתן של ישויות הרגש בידי דמות מסתורית, שמתגלה כשומר היקום העריק קרונה.
בחוברות חיל הפקחים הירוקים, הפקחים הירוקים קייל ריינר, ג'ון סטוארט ושומר היקום גאנטת מתמודדים מול ניסיון מרד של חיל אלפא לנטרן וכן חזרתם של הנשקיונרים של קווארד, אסופת נבלי-על מיקום אנטי חומר מרושע שסינסטרו הגיע ממנו.
בחוברות גרין לנטרן: לוחמי הברקת, גאי גרדנר, קילווג, אריסיה וסודאם יאט מוצאים את עצמם משתפים פעולה עם חברת חיל הפקחים האדומים בליז בניסיון למנוע את מלחמת הפקחים הירוקים הממשמשת וקרבה.
בחוברות חברת הצדק של אמריקה, גיבורת-העל ג'ייד חוזרת לחיים ומנסה להציל את אביה אלן סקוט, הגרין לנטרן מתור הזהב, ואת אחיה אובסידיאן מפני כוחו המשחית של לב הכוכב.
בסוף קשת הסיפור תואר שובו של ג'ון קונסטנטין ליקום DC. הוא ניסה לשכנע את סופרמן ובאטמן שבחירתו של אלק הולאנד (היצור מן הביצה) כמגן הארץ החדש היא בלתי נמנעת, וכי הולאנד יהיה חייב למות כדי שנשמתו תתמזג עם כוח הירוקת.
משימות
חוברת מספר שבע חשפה כי תריסר הדמויות שחזרו לחיים היו חייבות להשלים משימות אינדיבידואליות שניתנו להן בידי ישות החיים הלבנה. אם יצליחו, חייהן יושבו להן במלואם.
סער 1
תכנונן של ספינות סער 1 התבסס על ספינות הטורפדו מדגם יגואר (אנ') של מספנות לורסן (אנ') שהיו בשירות הבונדסמרינה, הצי הגרמני. התכנון שונה והוארך ב-2.4 מטר על פי המלצת מספנות לורסן והחלטת חיל הים הישראלי, זאת על מנת שהספינות החדשות תוכלנה לשאת את כל אמצעי הלחימה שנועדו לשאת.
לכתחילה היו הספינות אמורות להיבנות במערב גרמניה בכספי הסכם השילומים שנחתם ב-1952. בהסכם אדנאואר בן-גוריון, שסוכם בפגישתם במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, מארס 1960, נקבע להרחיב את הסיוע, גם באמצעי לחימה לשלושת הזרועות של צה"ל. סל הסיוע המקורי כונה "ברוש", ובו נכללו טרפדות נאסטי וצוללות 350 טון. ואחרי שהוחלט על הסטילים הם כונו מבצע "שלכת".