cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ו ביסרה
קריירה
בשנת 1999 החל ביסרה את קריירת המשחק שלו באורוגוואי בקבוצת פניארול מעיר הבירה מונטווידאו, שם שיחק עד 2005, עת עבר לשחק בקליארי האיטלקית. בינואר 2008 הגיע לראשונה לישראל, והושאל למכבי תל אביב עד לתום העונה. בעונת 2008/2009 עבר לשחק בפאוק סלוניקי היוונית, ולאחר מכן שיחק גם באלבסטה הספרדית.
בקיץ 2010 חזר לישראל, ושיחק עונה אחת במכבי פתח תקווה, ולאחר מכן חזר לאורוגוואי. בשנת 2012 עבר לקבוצת ליברטד מפרגוואי, ובינואר 2013 עבר לקבוצת אטלנטה ממקסיקו. באוגוסט 2013 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצה בה החל את הקריירה, פניארול, ממנה שוחרר בקיץ 2015. לאחר מכן שיחק בווייה טרסה ובליברפול מונטווידאו, ובסוף שנת 2016 פרש ממשחק פעיל.
לביסרה 24 הופעות בנבחרת אורוגוואי ושער אחד. הוא נכלל בהרכב הנבחרת בטורנירי הקופה אמריקה ב-2001 וב-2004, וכן היה בסגל הנבחרת למונדיאל 2002. בשנת 2004 פרש מהנבחרת.
יאן ז'לזני
יאן ז'לזני (נולד ב-16 ביוני 1966) הוא אתלט עבר צ'כי. 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי (ברצלונה 1992, אטלנטה 1996 וסידני 2000), 3 פעמים אלוף עולם (שטוטגרט 1993, גטבורג 1995 ואדמונטון 2001) ושיאן העולם הנוכחי בהטלת כידון (98.48 מטר). הוא הטיל 52 פעמים מעל 90 מטר.
ז'לזני נחשב לגדול מטילי הכידון בכל הזמנים.
ביוגרפיה
ז'לזני נולד במלאדה בולסלאב שבמחוז מרכז בוהמיה. הוא הטיל כידון כמו יאנה אימו ומאמנו הראשון היה אביו, ירוסלב.
שיאן עולם
בתחרות הכנה לאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בניטרה, (אז צ'כוסלובקיה כיום סלובקיה) ב-31 במאי 1987 קבע ז'לזני בהטלת כידון שיא עולם חדש (87.66 מטר). חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה הוא זכה במדליית ארד בהטלת כידון (82.20 מטר), אחרי ספו ראטי מפינלנד (83.54 מטר) וויקטור יבסיוקוב מברית המועצות (82.52 מטר).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ז'לזני במדליית כסף בהטלת כידון למרחק 84.12 מטר, אחרי טפיו קוריוס מפינלנד (84.28 מטר) ולפני רייטי (83.26 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטוקיו יפן בשנת 1991 סיים ז'לזני במקום ה-18 בהטלת כידון (76.26 מטר) ולא עלה לגמר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 89.66 מטר לפני רייטי (86.60 מטר) וסטיב בקלי מבריטניה (83.38 מטר).
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט גרמניה בשנת 1993 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון (85.98 מטר), לפני קימו קינונן מפינלנד (84.78 מטר) ומיק היל מבריטניה (82.96 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בשפילד אנגליה ב-28 באוגוסט קבע ז'לז'ני בהטלת כידון שיא עולם חדש (95.66 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה ז'לזני במדליית ארד (82.58 מטר).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון פעם שנייה ברציפות (89.88 מטר), לפני בקלי (86.30 מטר) ובוריס הנרי מגרמניה (86.08 מטר).
בתחרות הכנה למשחקים האולימפיים שנערכה ביינה, עיר אוניברסיטאית במדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה, ב-25 במאי 1996 קבע ז'לזני שיא עולם חדש בהטלת כידון למרחק של 98.48 מטר (שיא העולם הנוכחי, 2017). באולימפיאדת אטלנטה (1996) עצמה הוא זכה במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בהטלת כידון (88.16 מטר) לפני בקלי (87.44 מטר) ורייטי (86.98 מטר).
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 סיים ז'לזני רק במקום ה-9 לאחר שבשלב הגמר פסל את שתי ההטלות הראשונות ובהטלה השלישית הטיל רק למרחק של 82.04 מטר ולא קיבל עוד שלוש הטלות.
באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 זכה ז'לזני במדליית ארד בהטלת כידון (87.67 מטר), אחרי פרוויאינן (89.52 מטר) וקוסטס גציודיס מיוון (89.18 מטר).
באולימפיאדת סידני (2000) זכה ז'לזני במדליית זהב פעם שלישית ברציפות בשיא אולימפי חדש של 90.14 מטר, לפני בקלי (89.85 מטר) וסרגיי מקרוב מרוסיה (88.67 מטר).
באליפות העולם שנערכה באדמונטון קנדה בשנת 2001 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון בפעם השלישית בשיא תחרות חדש (92.80 מטר), לפני פרוויאינן (91.31 מטר) וגציודיס (89.95 מטר).
באליפות העולם שנערכה בפריז צרפת בשנת 2003 סיים ז'לזני במקום הרביעי בהטלת כידון (84.09 מטר), המנצח היה מקרוב (85.44 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשנת 2006 זכה ז'לזני במדליית ארד בהטלת כידון (85.92 מטר).
ז'לזני פרש מספורט תחרותי בשנת 2006 לאחר אליפות אירופה באתלטיקה.
כיום, עובד ז'לזני בוועד האולימפי הבינלאומי וכמאמן בפראג.
מנואל טרכטנברג
מנואל טְרַכְטֶנְברג (בספרדית: Manuel Trajtenberg; נולד ב-21 בספטמבר 1950) הוא ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, פרופ' אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, פוליטיקאי ישראלי יליד ארגנטינה, שכיהן כחבר הכנסת מטעם המחנה הציוני, כלכלן ישראלי, ולשעבר יושב ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה. באוגוסט 2011 מונה לעמוד בראש ועדת טרכטנברג.
ביוגרפיה
טרכטנברג נולד בקורדובה שבארגנטינה לחוליו (יחיאל), רואה חשבון ועיתונאי בעיתונות היהודית, ושרה לבית קרביץ, מורה בבית הספר היהודי. חוליו היגר עם אמו מעיירת הולדתו באוקראינה לארגנטינה בשנת 1922, לאחר שאביו נרצח בשנת 1920 כשהיה בדרכו לאודסה להשיג אשרות עלייה לארץ ישראל. טרכטנברג גדל בארגנטינה בתנאי מחסור, עד שעלה לישראל בגיל 16 במסגרת תוכנית לטיפוח מנהיגים צעירים ושימש מדריך בתנועה הציונית. בוגר קומיטה של מרכזים הבלתי מפלגתיים הציונים, היום תנועת נוער החלוץ למרחב.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים תואר ראשון בכלכלה ב-1973 ותואר שני בכלכלה וסוציולוגיה ב-1976. בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד על עבודתו בנושא ניתוח כלכלי של חדשנות המוצר: המקרה של סורקי סי.טי. במהלך לימודיו בהרווארד פגש באשתו לעתיד, נדין. ב-1985 זכה למלגת תוכנית פולברייט ללימודי פוסט-דוקטורט במכון הלאומי למחקר כלכלי בבוסטון. עם שובו לישראל הצטרף לסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב, והוא פרופסור מן המניין בבית הספר לכלכלה ע"ש איתן ברגלס. שימש כראש בית הספר בשנים 2002–2003.
טרכטנברג כיהן במספר תפקידים ציבוריים. שימש יועץ למשרד התמ"ת ולמשרד ראש הממשלה, וכיהן בין השנים 1999–2006 כראש התוכנית המחקרית ב"מדע, טכנולוגיה וכלכלה" במוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה שבטכניון. בשנת 2006 התמנה לייסד את המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו כיהן עד התפטרותו בשנת 2009. באותה שנה התמנה ליו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, תפקיד בו היה אחראי על תקציב של כ-7 מיליארד שקלים בשנה. בשנת 2007 כיהן כחבר בוועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה.
בשנת 2021 הוחלט על מינויו לתפקיד ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, החל ממאי 2021.
פעילות פוליטית
ב-17 בדצמבר 2014, הודיע טרכטנברג שיפרוש מתפקידיו כדי להתמודד בבחירות לכנסת ה-20 מטעם המחנה הציוני. בבחירות שנערכו במרץ 2015, שוריין פרופסור מנואל טרכטנברג במקום ה-11 במפלגת העבודה המהווה חלק מסיעת "המחנה הציוני", על ידי יו"ר הסיעה יצחק הרצוג, ונבחר לכנסת.
לאחר הבחירות לכנסת, בהן זכתה רשימת "המחנה הציוני" ב-24 מנדטים, מונה כחבר בוועדת הכספים ובוועדת המדע והטכנולוגיה. בנוסף, כיהן ח"כ טרכטנברג כיו"ר השדולה לגיל הרך, יחד עם חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס. ב-28 בספטמבר 2017 הוא הודיע על פרישתו מהכנסת וחזרתו לאקדמיה. ב-1 באוקטובר הגיש את מכתב ההתפטרות ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין.
חיים אישיים
טרכטנברג נשוי לד"ר נדין בודו-טרכטנברג, לשעבר המשנה לנגיד בנק ישראל, ולהם שלוש בנות.
התמחותו והשקפתו הכלכלית
תחומי התמחותו האקדמיים הם כלכלת מחקר ופיתוח, צמיחה, פטנטים וחדשנות טכנולוגית. חיבר ספרים ומאמרים מדעיים שפורסמו בכתבי עת מובילים, ונחשב לאחד המומחים הבולטים בתחומים אלה. כמו כן הוא חבר במכוני מחקר בארצות הברית ובאירופה.
טרכטנברג נחשב לתומך בכלכלת שוק, למעט במקרים של הגבלים עסקיים. הוא הביע הסתייגות מאכיפת חוקי עבודה ובפרט מחוק שכר מינימום. על פי עבודת מחקר שערך טרכטנברג בנושא מדיניות התמיכה במחקר ופיתוח בישראל, ההצלחה הכלכלית של התעשייה הישראלית מיוחסת, בין היתר, למדיניות ממשלתית גמישה ואקטיבית שהתאימה עצמה לתנאים משתנים.
סדרת דה ברויין
סדרת דה ברויין היא סדרה מעגלית מעל אלפבית   בגודל  שמכילה כל רצף באורך  מעל  בדיוק פעם אחת. אורך סדרה כזאת הוא בדיוק. הסדרות קרויות על שמו של המתמטיקאי ההולנדי ניקולאס חוברט דה ברויין שכתב עליהן מאמר ב-1946. מאוחר יותר הסתבר שסדרות אלה היו ידועות קודם לכן. באותה תקופה גם המתמטיקאי היהודי-אנגלי אירווינג ג'ון גוד (I. J. Good) גילה את הסדרות ובנייתן.
סדרות כאלה שימושיות למשל כדי לאתר מקום בסדרה לצורכי סנכרון - לאחר קריאת תת-סדרה כלשלהי באורך ניתן לדעת את מיקומה המדויק.
בניית סדרות דה ברויין ממסלולים בגרפים
ניתן להגדיר סדרת דה ברויין בינארית באמצעות גרף המכונה גרף דה ברויין. גרף דה ברויין מסדר \ n מעל אלפבית בגודל \ k הוא גרף מכוון עם קודקודים, שכל קודקוד מייצג מחרוזת מעל באורך, כלומר. קבוצת הקשתות מוגדרת על ידי, דהיינו כל קודקוד    מחובר לקודקודים שמתקבלים על ידי הזזה במקום אחד של המחרוזת שלו תוך  השמטת האות הראשונה ותוספת של אות כלשהי בקוארדינטה האחרונה. נסמן באופן טבעי את הקשתות באות החדשה שנוספה. ניתן לראות כי דרגת היציאה ודרגת הכניסה שתיהן וכי הגרף קשיר היטב (כדי להגיע מ אל  יש לעקוב אחרי המסלול שקשתותיו מסומנות ב ) ולכן יש בגרף מעגל אוילרי. המעגל האוילרי מגדיר סדרה על פי סימוני הקשתות שלאורכו. נוסף, ניתן לראות כי המעגל האוילרי בגרף מסדר \ n-1 מגדיר באופן טבעי מעגל המילטון בגרף מסדר \ n ושניהם מגדירים את אותה סדרה. כדי לודא כי הסדרה המוגדרת היא אכן סדרת דה ברויין, נראה כי הרצף מופיע בסדרה בדיוק ב-\ n המקומות שמובילים אל הצומת במעגל ההמילטוני בגרף דה ברויין מסדר \ n.
לגרף דה ברויין יש חשיבות גם כטופולוגיית רשת המאפשרת ניתוב מהיר ויעיל. הוא אף קשור לשיטות ריצוף של DNA.
אליעזר ברודסקי
אליעזר (לזר) בּרודְסקי (ברוסית: Лазарь Израилевич Бродский; 1848 – 19 בספטמבר 1904, שווייץ) היה איל הון ונדבן יהודי-רוסי במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. ריכז בידיו כ-25% מכלל תעשיית הסוכר ברוסיה, והיה מבעלי בתי החרושת לסוכר בקייב, יחד עם אחיו אריה לייבוש.
קורות חיים
אליעזר היה בנו של ישראל ברודסקי, מייסד ענף הסוכר ברוסיה וענף תעשייני הסוכר במשפחה. ישראל היה בנו של מאיר שור-רבה של העיר ברודי. הוא המשיך את עסקי אביו ישראל לאחר מותו ב-1888. יחד עם אחיו אריה לייב ירש ברודסקי 24 בתי חרושת ו-3 מעבדות לטיהור הסוכר. הוא פתח מכונים מיוחדים למחקר על תעשיית הסוכר והעסיק אנשי מדע רבים שפיתחו זנים מיוחדים.
ברודסקי עסק גם בפעילות פילנתרופית ובנה את בית הכנסת של ברודסקי בקייב, בתי חולים ליהודים ולנוכרים, מכללות וספריות וכן מימן את הקמת שוק בסרבסקי בקייב. הוא קיבל מממשלות רוסיה את אות הכבוד של סטניסלאוס הקדוש מדרגה שנייה ואת אות הכבוד של אנה הקדושה מדרגה שנייה, כמו כן קיבל את אות לגיון הכבוד מממשלת צרפת בתערוכה העולמית של פריז (1900).
סימן מסחר
הבלעדיות בסימן המסחר נועדה לאפשר למוכרים וליצרנים לבנות לעצמם מוניטין, לבדל את עצמם ממתחריהם ולקדם על ידי כך את עסקיהם. בנוסף, ההגנה המשפטית משרתת גם את הצרכנים ומונעת את הטעייתם על ידי שם דומה למוצר אחר. בדפוס מוצג לעיתים התו ™ על מנת לסמן סימן מסחרי שאינו רשום או ® על מנת לסמן סימן מסחרי רשום, אולם אין חובה משפטית לסמן את הסימנים.
היסטוריה
סימול מוצרים היה קיים עוד בזמני מסחר קדומים ועוד בימי הביניים נשפטו אנשים על כך שזייפו חותמות של סחורה.
בשנת 1875 נחקק באנגליה "חוק רישום סימני המסחר" (The Trade Mark Registration Act) שייסד את מרשם סימני המסחר שם. ב-1876 נפתח משרד רישום הסימנים הראשון בעולם, בלונדון. כל סימן מסחרי שנכלל במרשם היה מוגן בבריטניה, ובעליו ולא היו צריכים להוכיח שימוש או אופי מבחין של אותו סימן היכר, מעבר לתעודה שרושמת את בלעדיותו, ומקשרת אותו לאותו ספק סחורה.
נוהלי רישום סימן המסחר
על מנת לזכות להגנה על סימן המסחר על פי החוק, יש צורך בהליך של רישום אצל רשם סימני המסחר. יש להגיש בקשה לרישום סימן מסחר בטופס אותו ניתן להוריד באתר האינטרנט של רשות הפטנטים, מדגמים וסימני המסחר, במשרד המשפטים. לבקשה יש לצרף דוגמה של הסימן ולשלם את האגרה העומדת כיום על סך 1617 ש"ח. רשם סימני המסחר בודק האם הסימן ראוי לרישום לפי דרישות החוק, במסגרת כך בוחן האם הסימן הוא בעל אופי מבחין, זאת אומרת שאינו סימן שהוא גנרי או תיאורי בלבד. סיבה נפוצה לאי רישום הסימן היא קיומו של דמיון מטעה לסימן רשום ביחס לאותו סוג של שירותים או מוצרים, או כאלה שקרובים בתחומם (החוק מגדיר אותם כ"מוצרים מאותו הגדר"). סימני מסחר נרשמים לגבי סוג מסוים של מוצרים או שירותים. לדוגמה: אם קיימת כבר תרופה בשם מסוים הרשום כסימן מסחר, ניתן לקרוא לחטיף חדש באותו שם בלי לעבור על החוק, מפני שהמוצר החדש הוא מסוג שונה מהמוצר עבורו נרשם סימן המסחר. לכן, כאשר רוצים לרשום סימן תחת מספר סוגים צריך להגיש בקשה הכוללת כל אחד מהסוגים הרלוונטיים ולשלם אגרה עבור כל אחד מהם.
אם הרשם פוסל את הבקשה ניתן לערער לבית המשפט המחוזי. אם הסימן עבר את מבחנו של הרשם הוא יפורסם ברשומות על מנת לתת לציבור הזדמנות להתנגד לרישום, אם מוגשות התנגדויות לרישום הרשם דן בטיעונים המועלים על ידי הצדדים ומכריע האם יש לרשום את הסימן. בסופו של דבר ובהנחה כי הסימן עבר את כל השלבים בהצלחה, הסימן ירשם בפנקס סימני המסחר, כאשר תוקף הרישום הוא רטרואקטיבי לתאריך הגשת הבקשה לרישום.
חיפוש מקדים להגשת בקשת סימן מסחר
לפני הגשת בקשה לרישום סימן מסחר, רצוי לבדוק שלא הוגשה כבר בקשה לרישום סימן זהה או דומה, או שסימן זהה או דומה לסימן המבוקש לא נרשם.
באתר האינטרנט של רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר, ניתן לבצע חיפוש של סימני מסחר ובקשות לסימני מסחר, ללא תשלום.
רישום סימן מסחר בחו"ל
ניתן להגיש בקשה לרישום סימן מסחר בחו"ל, המקבילה לבקשה בישראל, באחת או יותר מהמדינות החברות באמנת פריז, אמנה בה חברות רוב מדינות העולם, בתוך חצי שנה מיום הגשת הבקשה בישראל, וזאת על מנת לשמור על תאריך הבכורה של הבקשה בישראל, גם עבור הבקשות בחו"ל, אף-על-פי שמועד הגשתן בפועל היה מאוחר יותר.
לפיכך, אם יש כוונה להגיש בקשה לרישום סימן מסחר גם בחו"ל, מן הראוי לעשות חיפוש מקדים של סימן זהה או דומה, גם בחו"ל, במדינות הרלוונטיות.
ישנו הליך מקוצר המיועד לבעלי סימן דומה בחו"ל המבקשים לשמור על זכויות השימוש הבלעדי בסימן גם בארץ.
היקף ההגנה על סימן המסחר
בעל הסימן יוכל לחדש אותו (בתשלום אגרה) לאחר 10 שנים, ולאחר מכן יצטרך לחדש את הרישום רק כל 14 שנים נוספות. במשך הזמן בו הרישום תקף לבעל הסימן יהיה מונופול על השימוש בו בקשר לסוג הסחורה או השירות, והוא יוכל למכור אותו או לתת בו זיכיון שימוש לאחרים כרצונו.
על אף חובת הרישום, ניתן לקבל הגנה על פי גם ללא רישום כשמדובר ב"סימן מסחר מוכר היטב". יש לשים לב כי קיים הבדל בין סימן מסחר מוכר היטב רשום לבין כזה שאינו רשום, סימן מסחר מוכר היטב שאינו רשום מקנה הגנה "רגילה", בדומה להגנה הניתנת לסימן מסחר רשום, אך הקושי הוא בהוכחת המוניטין של הסימן. כשמדובר בסימן מסחר מוכר היטב שהוא גם סימן רשום, ניתנת לו הגנה רחבה יותר הכוללת גם סימנים הנוגעים לסוגים אחרים של מוצרים ושירותים. ההוכחה שסימן זוכה למוניטין אינה פשוטה ולכן ניתן לומר שעדיף לבצע רישום של הסימן. מעבר לכך, אם הסימן טרם נרשם ייתכן מצב בו מישהו אחר יקדים וירשום סימן זהה כך שבעל הסימן הבלתי רשום יהיה חסר זכויות לגביו.
סימן מסחר מקנה יתרונות רבים לצד מעוניין בהליך משפטי, ובפרט - מקל מאוד על קבלת צווים זמניים. כמו כן, רישום סימן מסחרי מאפשר לתפוס סחורות במכס. הפרת סימן מסחרי היא לא רק עוולה אזרחית אלא גם עבירה פלילית.
כמו כן, במקרים בהם השם או הלוגו בו עשה העוסק שימוש לא נרשם כסימן מסחר אך נצבר בו מוניטין רחב היקף, ניתן יהיה לעיתים קרובות לקבל סעד דרך דיני עוולות מסחריות (עוולת גנבת עין) או לפי דיני עשיית עושר ולא במשפט כפי שנקבע בהלכה המפורסמת בעניין א.ש.י.ר בה נקבע כי ניתן לתת הגנה זו לקניין רוחני, גם כאשר החוק הספציפי לא נותן מענה.
סימני מסחר בחו"ל
מדינות רבות בעולם מאפשרות לבצע חיפוש סימני מסחר במאגר המידע הממוחשב שלהן, ללא תשלום, באמצעות אתר האינטרנט הרשמי שלהן.
סימני מסחר בחו"ל - פרוטוקול מדריד
ביום 1 ביוני 2010 ישראל הצטרפה כחברה להסדר הבינלאומי הנקרא "פרוטוקול מדריד", שאיפשר, החל מיום 1 בספטמבר 2010 הגשת סימני מסחר ברחבי העולם בעלויות מופחתות באופן ניכר. מנגנון רישום סימני מסחר בינלאומיים על פי פרוטוקול מדריד הוא מנגנון סגור, המאפשר רק למי שהוא אזרח, תושב, או בעל פעילות עסקית מבוססת בישראל להגיש בקשת סימן מסחר בינלאומית לרשם סימני המסחר בישראל, אשר מהווה שלוחה לעניין זה של הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO), וזאת על בסיס סימן מסחר רשום, או בקשת סימן מסחר בישראל. סימן המסחר הבינלאומי תלוי למשך 5 שנים בבקשה או בסימן הרשום הישראלי. גם לאחר תקופה זו, תקפות הרישום בכל מדינה לגביה מתייחס הסימן המדינתי, תלויה בהמשך רישומו של הסימן כבינלאומי ולעולם לא תהיה עצמאית כבקשה שהוגשה במקורה על בסיס מדינתי.
שימוש מושאל במושג
"סמל מסחרי" משמש כמטפורה לציון מאפיין מזהה. כך למשל, "הגלימה האדומה שעטו הלוחמים הספרטנים הייתה לסמלם המסחרי", או "הרטייה על עינו של משה דיין הייתה לסמלו המסחרי". שימוש בביטוי כזה במובן המטפורי אינו מקנה הגנה משפטית לפי דיני סימני המסחר.
עונת 1990/1991 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1990/1991 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-35 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, פנלו ודה חראפסחאפ העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 20 קבוצות, 17 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, הארלם ודן בוס והמצטרפת מהליגות החובבניות, זיילנד פליסינגן. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 19 משחקים כל אחד - 38 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 התמודדו בשני בתים פנימיים של 3 קבוצות כאשר הקבוצות שסיימו במקום ה-1 בכל בית העפילו לגמר והמנצחת בגמר העפילה לליגת הראשונה, הפסידה בגמר שיחקה מול הקבוצה שסיימה במקום ה-16 בליגת העל על כרטיס שלישי לליגה הראשונה.
גמר הפלייאוף
בגמר הפלייאוף נפגשו המנצחות בשלב הבתים לצמד משחקים בו המנצחת בסיכום המשחקים העפילה לעונה הבאה בליגת העל
המשחק על הכרטיס השלישי
מפסידת גמר הפלייאוף והקבוצה שסיימה במקום ה-16 בליגת העל נפגשו לצמד משחקים בו המנצחת בסיכום המשחקים קיבלה את הכרטיס לעונה הבאה בליגת העל
חטיבת התביעות
חטיבת התביעות היא יחידת התביעות של משטרת ישראל המהווה אחת משתי סמכויות התביעה העיקריות בבתי המשפט בישראל: פרקליטות המדינה, והתביעה המשטרתית.
מקורה של מערכת התביעה הפלילית בישראל וחלוקת הסמכויות בה הוא במודל המנדטורי, ולא חלו בו שינויים מבניים ומוסדיים משמעותיים מאז הקמת המדינה.
מבנה יחידת התביעה ותפקידיה
הבסיס החוקי לפעולת יחידת התביעות של המשטרה הוא סעיף 3 לפקודת המשטרה, הקובע כי: "משטרת ישראל תעסוק במניעת עבירות ובגילוין, בתפיסת עבריינים ובתביעתם לדין".
סעיף 12(א)(2) לחוק סדר הדין הפלילי קובע כי שוטרים, אשר מונו לכך על ידי המפקח הכללי של משטרת ישראל, מוסמכים לנהל משפט פלילי כתובעים מטעם המדינה. חלוקת תיקי החקירה המוגשים לבתי המשפט, בין הפרקליטות ובין התביעה המשטרתית, מתבצעת על פי חומרת העבירה בכפוף לחוק סדר הדין הפלילי. הפרקליטות מטפלת בכ-10% מהתיקים, רובם בעבירות חמורות, ויחידות התביעה במשטרה מטפלות בכ-90% מהתיקים, רובם בעבירות סדר ציבורי ואיכות החיים.
בחטיבה כ-550 תובעים ואנשי מנהלה וב-1 ביולי 2019 הצטרפו אליה עוד כמאתיים שוטרי תביעות התעבורה, תובעים ואנשי מנהלה, שהיו כפופים קודם לכן ליחידות אגף התנועה.
יחידות החטיבה:
מאז הקמת החטיבה בוצעו מהלכים לביסוסה המקצועי והפיכתה לגוף עצמאי ובעל יכולת אכיפה, בדגש על מדיניות ארצית אחידה בנושאי התביעה. נכון לשנת 2019 עומד בראש חטיבת התביעות תנ"צ עו"ד דדו זמיר.
התביעה המשטרתית בתקופת המנדט הבריטי
מראשית ימי המנדט עד 1924 היו בתוקף סדרי הדין העות'מאנים. משנת 1924 הוחלו סדרי דין חדשים לפיהם עסקה המשטרה בניהול הליכים פליליים. פקודת הפרוצדורה הפלילית העניקה סמכות להגשת אישום בפשעים חמורים לבית משפט מחוזי ליועץ המשפטי או בשמו. האחראי לייצוג הממשלה בבתי המשפט היה יועץ הכתר שהיה כפוף ליועץ המשפטי. בהליכים פליליים שנוהלו בבתי משפט שלום או עירוניים, יכול היה לנהל את ההליך כל שוטר, ולא רק היועץ המשפטי או בא כוחו. משנות העשרים ניהלה המשטרה את רוב ההליכים הפליליים בבתי משפט השלום ואפילו המחוזיים.
שלטונות המנדט הכירו בבעייתיות בכך שהשוטרים חוקרים וגם מנהלים את התיקים הפליליים בבתי משפט מחוזיים, אך למרות הבעייתיות היה מובן ליועץ המשפטי שבתביעות פשוטות אפילו בבתי משפט מחוזיים, יש צורך בכוח אדם משטרתי עקב מחסור בכוח אדם איכותי במשרדי התביעה של הכתר. גם מפקדי המשטרה הלינו על מחסור בכוח אדם איכותי במשטרה ועל הצורך להפנות כוח אדם איכותי לתביעות.
שוטרים בריטים עברו הכשרה בחוק ומשפט בבית הספר של המשטרה, חלק מהם המשיכו ללמוד משפטים מחוץ למשטרה ומשנת 1940 הופעלה תוכנית במסגרתה עברו שוטרים הכשרה במשרדי התביעה של הכתר, אך כאשר תובעים אלה קודמו לדרגת קצונה הם הועברו לתפקיד אחר. התובעים הבריטיים לא הפכו לצוות קבוע של תובעים משטרתיים, אך התובעים המשטרתיים היהודים והערבים הפכו לסגל קבוע בבתי משפט השלום והדיונים התנהלו בעברית או בערבית. שיקול הדעת שניתן לתובעי המשטרה היה צר. הם לא הפעילו שיקול דעת אם לנהל את התיקים אלא הגישו לבית המשפט את כל התיקים שהועברו אליהם ממפקדות המשטרה.
התביעה המשטרתית עם קום מדינת ישראל
ועדת המצב שעסקה בתכנון מנגנוני המדינה שבדרך עוד לפני הקמת המדינה, נגעה גם בסמכויות התביעה של המשטרה והיה ברור כי תהיה מחלקת תביעות במשטרה שתקום. ב"הצעה להקמת משטרה במדינה העברית", אשר נוסחה לקראת סוף 1947, תוכנן שבענף הפלילי של המחלקה לחקירת פשעים יהיה אגף לפקוח, תביעות וחקירות מיוחדות, אשר יהיו בו עורכי דין שיעסקו בתביעות. ההצעה הוצגה על ידי יחזקאל סחרוב ב-23 בדצמבר 1947 בישיבה של ועדת משנה ב' של ועדת המצב ואושרה ב-20 בינואר 1948 בוועדת המשנה בה נטל חלק דוד בן-גוריון. גם בהצעה שניסחו חיים (הרמן) כהן ושבתאי רוזן במאי 1948 להקמת "המחלקה המשפטית של ממשלת ישראל" (משרד המשפטים), הובהר שבראש התביעה הכללית יעמוד "התובע הכללי" במשרד המשפטים, אבל התביעה בעבירות קלות תישאר בידי המשטרה.
אחרי קום המדינה מונה פנחס רוזן לתפקיד שר המשפטים. הוא וראשי התביעה הכללית, פרקליט המדינה חיים כהן, והיועץ המשפטי לממשלה יעקב שמשון שפירא, החליטו להקים גוף אחד של תביעה כללית ריכוזית כלל ארצית ולא מפוצלת. ב-27 ביוני 1948 העביר שר המשפטים לשר המשטרה בכור-שלום שטרית "אי-אלה הערות ביחס לארגון התביעה הכללית", אולם שטרית התנגד לעמדה הריכוזית של שר המשפטים ורצה לשמור בידי המשטרה את כל סמכויותיה ובאוקטובר 1948 הוחלט להביא את המחלוקת בפני הממשלה.
בשלושת השבועות הראשונים של נובמבר גובש בין שר המשפטים לבין שר המשטרה, הסדר הנשמר בעיקרו עד היום ובא לידי ביטוי בהוראות חלוקת עבודה בין המשטרה לבין פרקליטות המדינה, והופץ במכתב מיום 22 בנובמבר 1948 שכותרתו "הסדר התביעה הכללית", על ידי עוזר המפכ"ל באגף לחקירת פשעים וכשבועיים אחר כך על ידי פרקליט המדינה בין פרקליטי המחוזות. ההנחיה הייתה שמחלקות חקירות פשעים תפעלנה בתיאום, בפיקוח ובהכוונה של פרקליטי המחוז, תעמודנה בקשר תמידי עם פרקליט המחוז, תתייעצנה איתו בכל הבעיות המשפטיות שתתעוררנה בחקירות פשעים, ותפעלנה בהתאם להוראותיו. הובהר שרק פרקליטים יופיעו בבתי משפט מחוזיים ותובעי המשטרה יופיעו בפני בתי משפט השלום.
פרקליט המדינה הוציא חוזר לפיו על פרקליטי המחוז להנחות את המשטרה ותובעיה, אף על פי שתובעי המשטרה המשיכו לפעול בנפרד מפרקליטות המדינה.
ב-31 בדצמבר 1948 סיכם מנכ"ל משרד המשטרה את המחלוקת וההסדר: "התפתח ויכוח יסודי ומעמיק מאד בין שר המשפטים לבין שר המשטרה והמשא ומתן עדיין נמשך. הובאו הצעות מסוימות לשנויים בחוק הקיים, אך עד אשר ייעשו תקונים בחוק הוסכם שהחקירה המקצועית והתביעה בפני בתי משפט השלום תהיינה נתונות בידי המשטרה והתביעה בפני כל בתי המשפט הגבוהים תהיה נתונה בידי פרקליט המדינה ועוזריו". בפברואר 1949 העביר שר המשטרה את הסיכום הזה לראש הממשלה וההסדר שנוסח כפשרה זמנית – הפך לקבוע.
ביקורת בית המשפט העליון
בשנת 1992 מתח נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר ביקורת על כך שהסמכת תובעים להופיע בבתי המשפט איננה סמכותו הבלעדית של היועץ המשפטי לממשלה ועל כך שלא מתקיימת ההפרדה המתבקשת בין הגוף החוקר לבין הגוף התובע, אלא שניהם כפופים למרות המשטרה.
ביקורת מבקר המדינה
על כפל רשויות התביעה נמתחה ביקורת בשנת 2001 על ידי מבקר המדינה, שבדק את סדרי העבודה של שני גופים אלה, וכתב: "השינויים, שהשפיעו על המשימות המוטלות על התביעה הפלילית, מעוררים את הצורך לבחון מחדש ומהיסוד את המבנה הקיים, את עצם ההצדקה לקיומם של שני גופי תביעה נפרדים". בגוף דו"ח הביקורת מסביר המבקר את היתרונות שבהפרדת מערך התביעות מהמשטרה ובאיחוד גופי התביעה תחת כנפי הפרקליטות. המשטרה צידדה במהלך כזה כבר בשנת 1997, אך פרקליטות המדינה דחתה זאת.
בסיכום כותב המבקר: "לדעת משרד מבקר המדינה, יש מקום לשקול איחוד התביעה המשטרתית והפרקליטות במסגרת ארגונית אחת - הפרקליטות. גוף תביעה מאוחד כזה יוכל להבטיח את עצמאותן של כל יחידות התביעה הפלילית, להבטיח מדיניות תביעה אחידה, להתמודד טוב יותר עם בעיית העומס, ולהשתמש באופן יעיל יותר במשאבים הקיימים...".
בעקבות דו"ח ביקורת זה התקבלה החלטת ממשלה לאחד את גופי התביעה, אולם בפועל לא אוחדו הגופים האלה.
עם זאת, הוקמה במשטרת ישראל חטיבת התביעות, כדי לנהל באופן אחיד את כל יחידות התביעה מקצועית ואופרטיבית ולהפסיק את תלות יחידות התביעה ביחידות השטח של המשטרה. כן נחקקה הוראת שעה מיוחדת, המסדירה את יחסי העבודה בין פרקליטות המדינה ובין מערך התביעות המשטרתי.
המבקר שב ומתח ביקורת על שהחלטת הממשלה משנת 2001 לא מולאה וגופי התביעה לא אוחדו בדו"ח שנתי 69ב בשנת 2019.
מריאנה הייברג
ד"ר מריאנה הייברג (בנורווגית: Marianne Heiberg; 7 בדצמבר 1945 - 26 בדצמבר 2004) הייתה נורווגית מנהלת המשרד של סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם לפליטי פלסטין במזרח הקרוב (UNRWA) בירושלים.
ביוגרפיה
נולדה באוסלו, שבנורווגיה. רכשה השכלה בארצות הברית ובבריטניה וכן באוניברסיטת אוסלו, בה סיימה ב-1971 את לימודיה לתואר במדעי החברה. ב-1981 השלימה את לימודי הדוקטורט שלה בבית הספר לכלכלה של לונדון.
הייברג החלה בשנות השמונים לעבוד במכון הנורווגי ליחסים בינלאומיים (NUPI) והייתה בין המומחים העיקריים לפוליטיקה המזרח תיכונית. היא חקרה את הסכסוכים האתניים ואת הניסיונות להשכנת שלום באזור. במהלך שנת 1994 הייתה הייברג מנהלת המשרד של סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם לפליטי פלסטין במזרח הקרוב (UNRWA) בירושלים. מ-1995 עד 1997 שימשה כיועצת מיוחדת של המנהל הכללי של אונסק"ו לתוכנית "תרבות למען השלום".
הייברג נפטרה מהתקף לב.
בעלה השני היה שר החוץ יוהאן יורגן הולסט, שמילא תפקיד מרכזי במאמצים להשגת שלום במזרח התיכון. אחותה קארין סטולטנברג הייתה שרה זוטרה ואמו של ינס סטולטנברג, אשר כיהן כראש ממשלת נורווגיה.
אוויטה (סרט)
אוויטה (במקור: Evita) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1996 בבימויו של אלן פארקר בכיכובם של מדונה, אנטוניו בנדרס, ג'ונתן פרייס וג'ימי נייל. עלילת הסרט מתארת את סיפור חייה ומותה של אווה דוארטה, לימים - אווה דוארטה דה פרון, החל מהיותה ילדה צעירה מן המעמד הנמוך, ועד להפיכה לגברת הראשונה ולמנהיגה הרוחנית של ארגנטינה. הסרט, אשר מורכב כמעט כולו שירה, מבוסס על המחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס.
אופרטה
ז'אק אופנבך נחשב לאחד מאבות האופרטה. ידועה למשל האופרטה "הלנה היפה" שהוא יצר ב (1864).
האופרטה הווינאית
המלחין הבולט בתחום האופרטה בגרמנית היה האוסטרי יוהאן שטראוס הבן. האופרטה המפורסמת ביותר שלו היא "העטלף" (1874), שהייתה בזמנה האופרטה הפופולרית ביותר בעולם. שטראוס כתב בחייו 16 אופרטות ואופרה אחת. מילות השירים שלו היו מבוססות על קומדיה של ז'אק אופנבך. בן זמנו של שטראוס, פראנץ פון סוּפה, כתב אופרטות דומות מאוד לאלו של שטראוס, ואת מסורת האופרטות הווינאית המשיכו פרנץ להאר, אוסקר שטראוס, רוברט שטולץ, אמריך קלמן וזיגמונד רומברג. עד למאה ה-20. האופרטה הווינאית התאפיינה ברומנטיקה קלילה, בהומור ובחן.
האופרטה הצרפתית
מלחינה הבולט ביותר של האופרטה הצרפתית היה ז'אק אופנבך. האופרטה הצרפתית מיוצגת נפלא ביצירותיו "סיפורי הופמן" ו"אורפיאוס בשאול". האופרטה הצרפתית מתאפיינת במין חוצפה וסאטירה לעגנית כלפי מושגים, מציאויות שונות וכדומה. דוגמה לכך היא שכאשר מבקר ידוע ומוערך בצרפת האשים את כרמיה והלוי, לבריתני האופרה "אורפיאוס בשאול", בחילול סיפור המיתולוגיה הנערץ (בעיוות העלילה בצורה מעוררת גיחוך), הם הזכירו לו שאחד הציטוטים באופרה הוא ציטוט שלו. דבר זה הביא מיד לכך שהכרטיסים לאופרה קומיק אזלו.
האופרטה האנגלית
מייצגה הבולט של האופרטה האנגלית הוא ארתור סאליבן. יחד עם תמליליו של ויליאם שוונק גילברט (השניים ידועים כגילברט וסאליבן) הם רוממו את האופרטה האנגלית. הדבר מתאפיין בין היתר ביצירותיהם "אוניית הצי פינאפור", "יולנתה", "שודדי הים מפנזנס" ו"המיקדו".
הסגנון האנגלי משלב בין הרומנטיקה הווינאית הקלילה לבין הסגנון הצרפתי החצוף והלעגני.
אוויטה (סרט)
תקציר העלילה
הסרט חוזר אל ילדות של אווה, כאשר היא נערה צעירה המנסה להשתתף בהלוויה של אביה בעיירה קטנה אשר בבואנוס איירס, עם אמה ואחיה. אבל אשתו האחת של אביה ובני משפחתה (אשר מעמדם החברתי גבוה יותר) אוסרים על אווה מלהיכנס ומוציאים אותה החוצה, כשהיא צורחת כי זהו אביה.
בשנת 1934, בהיותה בת 15, אווה מחליט לעזוב את העיירה, ולחפש חיים טובים יותר. היא תופסת טרמפ לבואנוס איירס ביחד עם זמר טנגו אוגוסטין מגאלדי (ג'ימי נייל), שאיתו היא מנהלת רומן. לאחר שמגאלדי עוזב אותה, היא מתקדמת, באמצעות קיומן של מספר מערכות יחסים עם גברים, כאשר בכל פעם - הגבר הבא הוא אדם בעל יותר ויותר השפעה מהקודם. אווה הופכת לדוגמנית ולשחקנית רדיו, עד למפגש הגורלי שלה עם הקולונל חואן פרון (ג'ונתן פרייס), בשעת אירוע התרמה. הקשר שלו עם אווה פרון מקנה לו פופולריות בקרב הציבור, שכן היא ממעמד הפועלים (כפי שפרון עצמו). אווה מנצלת את תוכנית הרדיו שלה על מנת לקדם את פרון, גם כאשר הממשל כולא אותו, בניסיון לגמד את המומנטום הפוליטי שלו. גלי התמיכה שמייצרת אווה מאלצים את כוחות הממשלה לשחרר פרון, וביחד עם אווה הם זוכים לתמיכה ציבורית מהעם. פרון זוכה בבחירות לנשיאות בשנת 1946, ואווה מבטיחה כי הממשלה החדשה תשרת את "חסרי החולצות" (עובדים עניים).
אווה מקימה תשתית ומפיצה סיוע, בעוד מקורביו של פרון בוזזים את הקופה הציבורית. החברה הארגנטינית היא מאוד מעמדית, ולכן הקצונה הצבאית והאליטות החברתיות מתעבים את השורשים המשותפים של אווה ואת זיקתה לעניים. אוויטה, במהלך סיור בעולם, הופכת חולה וממהרת לשוב לארגנטינה. לקראת סוף חייה, היא מבינה כי היא חולה סופנית, וטוענת כי החיים שלה היו קצרים כי היא זרחה כמו "אש מבריקה" ומסייעת לפרון להתכונן להמשך חייו בלעדיה. קהל גדול מקיף את קאסה רוסאדה במשמרת נרות תפילה להחלמתה, עד אשר האור של החדר שלה נכבה, דבר המסמן את מותה, בגיל 33. ההלוויה של אווה מוצגת שוב. צ'ה מתקרב אל הארון שלה, ומנשק אותו/אותה.
ביקורות ותגובות
הסרט זכה לביקורות מעורבות, ציון 61% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 31 ביקורות.
מועדון ארוחת הבוקר (תוכנית רדיו)
מועדון ארוחת הבוקר הייתה תוכנית בוקר סאטירית ששודרה ברדיו 103fm החל מ-2016, בהנחיית שי גולדשטיין ולאה לב כחלופה לתוכנית שי ודרור. התוכנית הופסקה ב-13 בפברואר 2020.
רקע
לאחר שהצמד שי ודרור נפרדו באוגוסט 2016 המשיך גולדשטיין להגיש את תוכנית הרדיו באותה המשבצת לצד אורי גוטליב ולאה לב. מעט מאוחר יותר קיבלה התוכנית את השם "מועדון ארוחת הבוקר" (כשמה בעבר של התוכנית של שי ודרור בימי חמישי, אשר כללה מגישים אורחים נוספים). החל מה-4 ביוני 2017 הגיש את תוכנית הבוקר לצידה של לאה לב בלבד. כאשר בימי חמישי מצטרף בדרך כלל גוטליב לצד מגישים נוספים שי אביבי, גיל קופטש ועוד.
חמוס מפוספס
חמוס מפוספס (שם מדעי: Ictonyx) הוא סוג של טורפים בני משפחת הסמוריים החיים בטבע באפריקה וכוללים שני מינים קטנים.
אלו הם טורפים קטנים ורזים בצבע חום-לבן ובעלי זנב ארוך ולבן. הם יכולים לפלוט חומרים לא נעימים כשהם מותקפים על ידי טורפים, מה שגרם לקרוא להם בטעות בואשים אפריקנים. הבואשים האמיתיים שייכים למשפחה אחרת והריחות שלהם חזקים הרבה יותר.
הרוח העולה
הרוח העולה (ביפנית: 風立ちぬ ובאנגלית: The Wind Rises) הוא סרט דרמה היסטורית בסגנון אנימה. הסרט נכתב ובוים על ידי הייאו מיאזאקי ועוקב אחר הסיפור ההיסטורי של ג'ירו הוריקושי, מעצב מטוסי ה-A5M וה-A6M זירו, ששימשו את יפן במהלך מלחמת העולם השנייה.
מאז עלה הסרט לאקרנים ביפן הוא הפך לשובר קופות ולסרט המרוויח ביותר ביפן בתעשיית האנימה ב-2013. הסרט זכה במספר רב של פרסים, בהם פרס אנני לתסריט הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
הפקה
הסרט מבוסס על מאנגה עם עלילה זהה שכתב וצייר הייאו מיאזאקי בירחון יפני בשם Model Graphix במהלך 2009. הסרט נכתב ובוים על ידי מיאזאקי, שמוכר בזכות הסרטים המסע המופלא והשכן הקסום שלי טוטורו אותם ביים וכתב גם כן. מיאזאקי עבד על הסרט במשך חמש שנים, הזמן הרב ביותר שבו הפיק מיאזאקי סרט. מיאזאקי הודיע כי הוא מתכוון לפרוש לאחר יציאת הסרט במלוא חמישים שנות יצירה, אך מאז חזר בו ויוציא סרט חדש בשנת 2023.
הפצה
הסרט הופץ לראשונה ביפן ב-20 ביולי 2013 במקביל לסרט סיפור הנסיכה קגיה של איסאו טקהאטה שהופק גם הוא על ידי סטודיו ג'יבלי. בשנת 1998 מיאזאקי וטקהאטה הוציאו במקביל את הסרטים קבר הגחליליות (איסאו טקהאטה) והשכן הקסום שלי טוטורו (הייאו מיאזאקי) ושניהם נפגעו בקופות, לכן בסוף הוסכם שתאריך יציאת סרטו של טקהאטה תדחה ל-23 בנובמבר 2013.
ברחבי יפן והמזרח הרחוק הסרט הופץ על ידי טוהו, בארצות הברית Touchstone Pictures וחברת וולט דיסני הפיצו את הסרט במהדורה מוגבלת החל מה-21 בפברואר 2013. בישראל, הסרט יצא ב-24 ביולי 2014.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות באופן כללי. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט 88% המבוסס על 156 חוות דעת עם ציון ממוצע של 7.9/10, קונצנזוס האתר כתב כי "אף על פי שהוא מציג את סטודיו ג'יבלי בצורה רעה, עדיין רואים סרט נפלא של הייאו מיאזאקי". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון של 84 מתוך 100 המבוסס על 12 חוות דעת. העיתון The Japan Times נתן לסרט שלושה כוכבים מתוך חמישה וכתב "אז זה נכון ש'הרוח העולה' זה סרט סוחט דמעות מיושן, אך זו גם חגיגה ויזואלית יוצאת דופן של יפן לפני המלחמה". בעיתון The Asia-Pacific Journal כתב מתיו פני "מיאזאקי מציע בסרט הזה את התשובה של הוריקושי להצליח להגשים את חזון עיצוביו. זה הסרט השאפתני ביותר של מיאזאקי עד כה וגם היפה ביותר שלו"
הסרט הכניס ברחבי יפן 11,600,000,000 ין יפני והפך לסרט המכניס ביותר ביפן ב-2013. ב-21 בפברואר 2014 הופץ ברחבי הגלובוס וזכה להכנסות גבוהות, ב-1 באפריל 2014 דורג במקום העשירי ברשימת שוברי הקופות לשנת 2014 עם הכנסות של $117,645,496.
כאשר הסרט הופץ ביפן הוא זכה לביקורות רבות מהצדדים הפוליטיים במדינה. הסרט הרגיז תושבים רבים ביפן, לדבריהם הסרט עוסק באדם שבנה "מכונת הרג" וגם כי אנשים רבים נכפו לעבודה זו ולא עשו אותה מרצון. גם קוריאה הדרומית הביאה מחלוקות רבות בנושא הסרט וקראה להחרימו. בריאיון לעיתון "Asahi Shimbun" אמר מיאזאקי כי "יש לי רגשות מעורבים על המלחמה" והוסיף כי "אנו היפנים יכולים להיות גאים - בנוכחות האדירה והטייסים האמיצים". במהלך הסרט ישנן סצנות רבות בהן חלק מהדמויות מעשנות, המועצה היפנית למלחמה בעישון קראה להחרמת הסרט בעקבות הדבר.
קולין ליקי
קולין לואיס אברן ליקי (אנגלית: Colin Louis Avern Leakey; 13 בדצמבר 1933 - 29 בינואר 2018) היה מהבוטנאים המובילים באנגליה, חבר אקדמיה בקינג'ס קולג' ובמכון לביולוגיה, וכן סמכות עולמית בנושא הסוג שעועית.
רקע
קולין ליקי נולד בקיימברידג' ללואיס ליקי, ארכאולוג אפריקאי, ולפרידה ליקי מהניוהאם קולג'. אחיו למחצה הם ריצ'רד ליקי, הפלאונטולוג הקנייתי, ופיליפ ליקי, הפוליטיקאי הקנייתי. הפלאונטולוגיות מייב ליקי ולואיז ליקי הן גיסתו ואחייניתו.
לימודים
לאחר לימודיו בבית הספר גרשם בהולט, נורפוק, ליקי ביצע שירות לאומי בשירות התנדבותי בצי המלכותי הבריטי, ובכלל זה שירת שנה בצוותו של לואי מאונטבאטן שפיקד על הצי בים התיכון. לאחר מכן למד פיזיולוגיה, ביוכימיה, בוטניקה והיסטוריה ופילוסופיה של המדע לתואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג' במדעי הטבע. לאחר מכן התמחה בחקלאות טרופית ופתלוגיה של צמחים טרופיים באוניברסיטת אקסטר ובאוניברסיטת איי הודו המערבית בטרינידד. ב-1972, לאחר שכבר הדריך דוקטורנטים באוניברסיטת מקררי באוגנדה, הוא קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'.
נפטר ב-29 בינואר 2018.
מספר מרוכב
במתמטיקה, מספר מרוכב הוא מספר מהצורה a+bi כאשר a ו-b הם מספרים ממשיים, ו-i הוא השורש של הפולינום: x^2+1=0, כך שמתקיים: i^2=-1.
המספרים המרוכבים יוצרים את שדה המספרים המרוכבים שמסומן בסימן \mathbb{C}.
כיוון שהריבוע של כל מספר ממשי הוא אי שלילי, למספרים השליליים אין שורש ריבועי. המספרים המרוכבים מתקבלים על ידי 'המצאת' מספר שאינו ממשי, i, ושילובו במספרים הממשיים. מספרים מרוכבים, כדוגמת 3+2i, מתקבלים באמצעות הפעולות האריתמטיות הרגילות בין המספרים הממשיים לבין המספר ה'חדש'.
שלא כמו במספרים הממשיים, מעל המספרים המרוכבים יש שורש לכל פולינום, לא רק למשוואה x^2=-1, שעל מנת למצוא לה פתרון הוגדר i מלכתחילה, אלא גם למשוואות כמו x^6+x^2+1=0 או אפילו. תכונה זו של שדה המספרים המרוכבים מנוסחת במשפט היסודי של האלגברה, והיא שהופכת את המספרים המרוכבים למרכזיים כל כך במתמטיקה המודרנית.
היסטוריה
יצירתם של המספרים המרוכבים, בתחילת המאה ה-16, מיוחסת לג'ירולמו קרדאנו, שנעזר בהם כדי לפתור את המשוואה ממעלה שלישית. המספרים הוגדרו במפורש, בשנת 1572 על ידי רפאל בומבלי. באותה עת נחשבו מספרים כאלה ללא אמיתיים. מתמטיקאים התקשו לקבל את המושג החדש, והדבר בא לידי ביטוי גם בשם שניתן להם. דקארט, הראשון שהשתמש במושג "מספר מדומה" בשנת 1637, התייחס בכך למה שקרוי כיום "מספר מרוכב". המספרים המרוכבים נכנסו למתמטיקה באופן מלא בעקבות עבודותיהם של אוילר וגאוס.
הגדרה פורמלית של המספרים המרוכבים
כל מספר מרוכב z ניתן להציג (באופן יחיד) כסכום z = a+bi, כך ש-a ו-b הם מספרים ממשיים ו-i הוא היחידה המדומה, המקיימת את התנאי i^2 = -1. בניסוח זה, a נקרא החלק הממשי של המספר, ומסומן ; באופן דומה bi הוא החלק המדומה של z, ומסמנים
מזהים כל מספר מרוכב a+bi עם הזוג הסדור (a,b) (או, באופן שקול, עם נקודה במישור האוקלידי), ומגדירים פעולות חיבור וכפל מיוחדות על נקודות אלו. כתוצאה מכך מתקבל שדה אלגברי. (לפרטים נוספים על הבנייה ראו שדה המספרים המרוכבים ולהסבר כללי על שיטת הרחבה זו ראו הרחבת שדות). ניתן לייצג מספרים מרוכבים בצורה גאומטרית על גבי מערכת צירים קרטזית במישור המרוכב.
בחירת השמות 'מספר מדומה' מול 'מספר ממשי' מקורה בחוסר האמון שניתן בתחילה למספרים המרוכבים ובתחושה שהם מציאותיים פחות מהמספרים הממשיים. תחושה זו אינה שוללת את תקפותם כמספרים, ובתקופות שונות שרר חוסר אמון גם במספרים השליליים, ואחריהם במספרים הממשיים שאינם רציונליים.
אריתמטיקה של מספרים מרוכבים
המספרים המרוכבים מקיימים
ואז מתקיים:. תכונה זו מאפשרת לבצע את פעולת החילוק בין שני מספרים מרוכבים באופן הבא:.
את פעולת החיסור בין שני מספרים מרוכבים ניתן להגדיר בקלות בדומה להגדרת פעולת החיבור:.
הצגה קוטבית
מספר מרוכב ניתן להציג גם באמצעות המרחק שלו מהראשית והזווית שהוא יוצר עם הכיוון החיובי של הציר הממשי (ציר x). הצגה זו נקראת הצגה קוטבית (או הצגה פולרית או הצגה טריגונומטרית). על ידי שימוש בטריגונומטריה, ובסימון \ r = |z| מקבלים. באמצעות נוסחת אוילר ניתן לכתוב זאת גם כ- כאשר את הזווית \ \theta (שנקראת ארגומנט) ניתן לקבל על ידי הנוסחה ואת r על ידי הנוסחה. כמו כן e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי, על כל התכונות האלגבריות המשתמעות מכך. בחלק מהספרים מסומן לעיתים (כאשר ).
צורת הצגה זו שימושית ביותר. למשל, בהינתן ההצגה הקוטבית של מספר מרוכב פעולות הכפל והחילוק הופכות נוחות ומהירות יותר, מאחר שניתן להיעזר בחוקי חזקות. לדוגמה, בהינתן שני מספרים מרוכבים הנתונים בהצגתם הקוטבית נוכל לבצע את פעולת הכפל ביניהם באופן הבא:. פעולת החילוק תיתן.
כמו כן, ניתן להשתמש בנוסחת דה-מואבר (לפיה ) על מנת למצוא שורש של מספר מרוכב (ראו פירוט בערך שורש של מספר).
שימושים
יש בעיות רבות במתמטיקה ובפיזיקה שקל יותר לתאר ולפתור בעזרת מספרים מרוכבים, גם כאשר אין למספרים אלו זכר בניסוח הבעיה ואף לא בתוצאה הסופית שלה.
שימושים במתמטיקה
המספרים המרוכבים הומצאו במקור כדי לפתור משוואות פולינומיות, כגון משוואה ממעלה שלישית, או המשוואה x^2 + 1 =0. מאוחר יותר התגלה, שלכל פולינום בעל מקדמים שהם מספרים מרוכבים יש שורש שהוא מספר מרוכב.
באמצעות משפט השארית אפשר לחשב אינטגרלים ממשיים, בייחוד אינטגרלים מוכללים (המכונים גם לא-אמיתיים או לא-נאותים) על כל הישר הממשי: מאפס (או מינוס אינסוף) עד אינסוף.
כמו כן, באמצעות ההצגה הקוטבית ניתן לפתור גם משוואות דיפרנציאליות.
דוגמאות לשימושים בפיזיקה ובהנדסת חשמל
בפיזיקה הקלאסית ניתן להשתמש בהצגה הקוטבית של מספרים מרוכבים בפתירת משוואות התנועה של מתנד הרמוני, שהן משוואות דיפרנציאליות. כמו כן הרבה פעמים נוח לחישובים לייצג גלים בצורה מרוכבת (לרוב מתייחסים לחלק הממשי בלבד כגודל בעל משמעות פיזיקלית).
במכניקת הקוונטים, בסיס המצבים של כל מערכת כלול במרחב הילברט מעל המספרים המרוכבים. לכל פונקציית גל יש מופע מרוכב שלא משפיע על גודל המשרעת שלה אלא רק על "כיוון" הגל, ומאפשר לה להתאבך עם פונקציות גל אחרות. אף על פי כן, ההסתברות למדידת גודל פיזיקלי מדיד מסוים היא תמיד ממשית ולא-שלילית.
מספרים מרוכבים שימושיים במיוחד גם בתיאור גדלים מחזוריים, באופטיקה פיזיקלית, בתורת החשמל ובהנדסת אלקטרוניקה. בתחומים אלה משתמשים בפאזורים (גדלים מרוכבים הכוללים משרעת ומופע). בשני התחומים האחרונים נהוג לסמן את החלק המרוכב באות \ j במקום באות \ i, הואיל וזו כבר משמשת בהם לסימון זרם.
אדינסון קבאני
אדינסון רוברטו קבאני גומס (בספרדית: Edinson Roberto Cavani Gómez; נהגה: [ˈeðinsoŋ kaˈβani]; נולד ב-14 בפברואר 1987) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בבוקה ג'וניורס ובנבחרת אורוגוואי. קבאני הוא סגן מלך שערי נבחרת אורוגוואי בכל הזמנים.
קבאני מכונה גם "אל מטאדור" וידוע במשחק הראש המשובח שלו.
קריירת מועדונים
כשהיה בן 12 עבר למונטווידאו והשתלב בקבוצת הנוער של דאנוביו. הופעתו הראשונה בקבוצה הייתה בשנת 2006, ובאותה עונה הבקיע 10 שערים והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות ליגת העל האורוגוואית בעונת. הוא זכה להתעניינות רבה בזכות יכולתו באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2007, בה הבקיע שבעה שערים, וב-29 בינואר של אותה שנה חתם בפלרמו. הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב של פאלרמו במשחק הסרייה א' מול פיורנטינה ב-11 במרץ 2007. לאחר עזיבת החלוץ אמאורי ליובנטוס ביוני 2008 הפך קבאני לשחקן הרכב קבוע בפאלרמו, ובעונת הבקיע 14 שערים.
בשנת 2010 עבר לנאפולי. את שערו הראשון בזירה האירופית במדי הקבוצה כבש נגד סטיאווה בוקרשט במסגרת הליגה האירופית בדקה ה-97, במשחק שהסתיים בתוצאה 3-3. בסך הכול כבש בעונת 2010/2011 33 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות. בעונת 2011/2012 העפיל עם הקבוצה לליגת האלופות, ואף כבש צמד שערים נגד מנצ'סטר סיטי שעזר לקבוצתו להעפיל לשמינית הגמר של המפעל.
ב-16 ביולי 2013 חתם בשורותיה של פריז סן-ז'רמן למשך חמש עונות תמורת 64 מיליון יורו. בעונתו הראשונה בפריז כבש 25 שערים בכל המסגרות ועזר לקבוצתו באליפות צרפת ובגביע הצרפתי. לאחר עזיבתו של זלאטן איברהימוביץ' בעונת 2016/17 קיבל הרבה יותר הזדמנויות בתפקיד החלוץ מהמאמן החדש של הקבוצה, אונאי אמרי, ובאותה עונה כבש 35 שערים בליגה הצרפתית ו-49 שערים בכל המסגרות. אולם, יכולת זו לא הצליחה לעזור לפריז לזכות באליפות צרפת. ב-27 בינואר 2018 כבש קבאני בניצחון של פריז 0–4 על מונפלייה את השער ה-127 שלו במועדון, שער שהפך אותו למלך שערי פריז סן-ז'רמן בכל הזמנים.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם במנצ'סטר יונייטד.
את הופעת הבכורה ערך ב-24 באוקטובר, בתיקו 0-0 של יונייטד מול צ'לסי. את שער הבכורה בקבוצה כבש ב-7 בנובמבר, בניצחון קבוצתו 1–3 על אברטון. ב-10 במאי 2021 האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם לשנתיים בוולנסיה מהלה ליגה. ב-17 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–3 על סלטה ויגו.
ב-29 ביולי 2023 חתם לעונה וחצי בבוקה ג'וניורס.
קריירה בינלאומית
קבאני ערך את הופעת הבכורה בנבחרת אורוגוואי במשחק הידידות מול ב-6 בפברואר 2008. הוא הבקיע את שערו הראשון במונדיאל בהפסד 2–3 ל במשחק על המקום השלישי של מונדיאל 2010. הוא היה חלק מזכייתה של נבחרת אורוגוואי בקופה אמריקה 2011.
נכלל בסגל בטורניר מונדיאל 2022.
קריירת מועדונים
נכון ל-28 במאי 2023
נבחרת אורוגוואי
מעודכן ל-2 בדצמבר 2022
ספר החילופים
ספר החילופים נכתב בערבית יהודית. קיימת העתקה קדומה לעברית בספר עדת דבורים.
קיימות רשימות חילופים נוספות, אך הן נחשבות פחות מהימנות מספר החילופים.
ספר החילופים ראה אור בעריכתו של אליעזר ליפשיץ, בירושלים, בהוצאת מאגנס, בשנת תשכ"ה-1965.
קישורים חיצוניים
ספר החילופים בעריכתו של אליעזר ליפשיץ בעבר סריקה הייתה להורדה באתר האוניברסיטה העברית (טקסט מלא) וכיום בארכיב המרשתת web.archive.org.
חוק הגנת הפרטיות
חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981, הוא החוק המרכזי המסדיר את סוגיית הזכות לפרטיות בישראל. החוק מקיף את כל תחומי הגנת הפרטיות, ונוגע לתחומי משפט שונים. הוא מגדיר מהי פגיעה בפרטיות ובאילו מצבים היא מוצדקת. נקבע בו שהפגיעה בפרטיות היא עוולה אזרחית - המאפשרת תביעת פיצוי בנזיקין, וכן עבירה פלילית - שעונשה המקסימלי 5 שנות מאסר. בנוסף, מסדיר החוק גם את פעילותם של מאגרי מידע הכוללים מידע פרטי ורגיש, וכן קובע שראיות שהושגו תוך כדי פגיעה בפרטיות לא תהיינה קבילות, אלא באישור בית המשפט.
בין השנים 1985–2011 הותקנו 11 תיקונים לחוק.
העיקרון המנחה: איסור הפגיעה בפרטיות
נקבע העיקרון המנחה: "לא יפגע אדם בפרטיות של זולתו ללא הסכמתו".
מהי פגיעה בפרטיות
המחוקק הישראלי בחר להימנע מלתת הגדרה תמציתית ומדויקת של המונח "פרטיות", ובמקום זה הוא הגדיר,, מהן הדרכים האסורות לפגיעה בפרטיות:
פגיעה בפרטיות - עוולה אזרחית ועבירה פלילית
החוק קובע, כי פגיעה בפרטיות מהווה עוולה אזרחית, אשר פקודת הנזיקין חלה עליה. כמו כן, פגיעה בפרטיות מהווה גם עבירה פלילית, שהעונש המקסימלי בגינה הוא 5 שנות מאסר, בתנאי שהפגיעה בפרטיות נעשתה במזיד. הפרת חובת סודיות מכוח הסכם אינה מהווה עבירה פלילית.
הגנות, פטורים והקלות
החוק מונה שורה של הגנות, פטורים והקלות לעניין הפגיעה בפרטיות:
מסירת מידע על ידי גופים ציבוריים
עקרונית, החוק חל גם על המדינה ומוסדותיה. הכלל הוא, כי חל איסור על גופים ציבוריים למסור מידע על ענייניו הפרטיים של אדם, אלא אם כן המידע מפורסם ברבים על פי סמכות כדין, או שהאדם אליו מתייחס המידע נתן את הסכמתו לכך.
עם זאת, החוק כולל סעיף המאפשר מסירת מידע מגופים ציבוריים לשירות הביטחון הכללי, למוסד, למשטרת ישראל ולאגף המודיעין, לצורך מילוי תפקידם. ביוני 2015 נחשף כי האוניברסיטאות בישראל מעבירות לשירות הביטחון הכללי רשימות של בוגריהן.
הגנה על הפרטיות במאגרי מידע ודיוור ישיר
בשנת 1996 תוקן החוק, והתווסף לו פרק העוסק במאגרי מידע ודיוור ישיר. מכוח החוק ממונה רשם מאגרי המידע במשרד המשפטים. החוק מחייב את בעליו של מאגר מידע לרשום את המאגר אצל רשם מאגרי המידע. לגבי כל מאגר יש למנות מנהל שיהיה אחראי עליו ולפרט את המטרות שלשמן הוקם המאגר והמטרות שלהן נועד המידע. החוק אוסר על שימוש במידע שבמאגר, שלא למטרה שלשמה הוקם המאגר, או למטרה שלשמה נועד המידע, ומטיל אחריות - נזיקית ופלילית כאחד - על בעליו של המאגר, על המחזיק בו ועל מנהל המאגר, בכל הנוגע לקיום הוראות החוק בכלל ולאבטחת המידע שמופיע במאגר בפרט. כל אדם זכאי לעיין במידע המתייחס אליו המוחזק במאגר מידע (למעט מאגרי מידע של מערכת הביטחון), ובעל המאגר חייב לאפשר לו לעיין במידע. רשם מאגרי המידע מנהל פנקס מאגרי מידע, המכיל רשימה של כל מאגרי המידע המאושרים ופרטים לגביהם. פנקס זה פתוח לעיונו של הציבור הרחב.
כאשר מאגר מידע משמש לשירותי דיוור ישיר, הדבר חייב להיות מצוין במפורש כאחת ממטרותיו. כל פנייה בדיוור ישיר חייבת להכיל באופן ברור ובולט את ציון העובדה שמדובר על פנייה בדיוור ישיר, הודעה על זכותו של מקבל הפנייה להימחק מהמאגר ואת פרטיו של בעל מאגר המידע.
ראיות שהושגו תוך כדי פגיעה בפרטיות
חוק הגנת הפרטיות הוא אחד משני החוקים היחידים (השני הוא חוק האזנת סתר), שבהם אימץ המחוקק הישראלי את דוקטרינת פירות העץ המורעל. החוק קובע, כי ראיות שמושגות תוך כדי פגיעה בפרטיות אינן קבילות בבית משפט, ללא הסכמת הנפגע, אלא אם בית המשפט מתיר את השימוש בראיות מטעמים שיירשמו.
היסטוריה
בשנת 1974 מינה שר המשפטים, חיים יוסף צדוק, ועדה בראשות השופט יצחק כהן וחבריה כללו את גבריאל קלינג, אמנון גולדנברג, יצחק-הנס קלינגהופר, נחום רקובר, רות גביזון ואהרן ברק שפרש מהועדה כשהתמנה ליועץ המשפטי לממשלה, לגיבוש נוסח חוק להגנה על הפרטיות. בשנת 1980 העלה שמואל תמיר את הצעת החוק בפני הכנסת. בדברי המבוא לחוק הובא כיצד הזכות לפרטיות היוותה חלק מהמשפט העברי הקדום עוד בטרם קליטתו במשפט המודרני והישראלי .
ביוני 1980, לקראת העלאת הצעת החוק לפני הכנסת נענה תמיר לבקשת עורכי העיתונים ודחה את הדיון, כדי לשמוע את הסתייגויותיהם. החוק אושר בקריאה ראשונה ב-30 ביוני 1980, ברוב של 61 מהקואליציה ומספר נספחים נגד 46 קולות של האופוזיציה. אהוד אולמרט מהקואליציה וגדעון האוזנר מהאופוזיציה נמנעו. התומכים הדגישו את ההגנה על הפרטיות מפני השלטון, בעוד המתנגדים העלו את החששות לפגיעה בחופש העיתונות. החוק עבר סופית בכנסת ב-23 בפברואר 1981, ברוב של 27 תומכים נגד שני מתנגדים.
העיקרון המנחה של חוק הגנת הפרטיות קיבל מעמד חוקתי בשנת 1992, עם חקיקתו של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. לחוק היסוד מעניק הגנה חוקתית לזכותו של אדם לפרטיות ולצנעת הפרט.
ז'יזל
ז'יזל (בצרפתית: Giselle, ou les Wilis) הוא בלט בשתי מערכות מן התקופה הרומנטית. ביצעה אותו לראשונה להקת בלט התיאטרון של האקדמיה המלכותית למוזיקה (Ballet du Théâtre de l'Académie Royale de Musique) באולם לה פלטייה בפריז, ב-28 ביוני 1841, עם הבלרינה האיטלקייה קרלוטה גריזי בתפקיד ז'יזל. הבלט זכה להצלחה גדולה, ובתוך זמן קצר עלה על בימות רבות באירופה, רוסיה וארצות הברית. הכוריאוגרפיה המסורתית, העומדת בעינה עד ימינו אלה, נובעת בעיקר מן הגרסה, שמריוס פטיפה ערך והתקין במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 לבלט האימפריאלי בסנקט פטרבורג. בניגוד לבלטים אחרים, שזכו לגרסאות ולעיבודים שונים ברוסיה, "ז'יזל" שמר על גרסתו המקורית.
הבלט "ז'יזל" נחשב ליצירת מופת בקנון הביצוע של הבלט הקלאסי. בלט הרפאים מספר את סיפורה הרומנטי והטראגי של בת איכרים צעירה ויפה, הנופלת ברשת עגביו של אלברכט, בן-אצולה המתחפש לאיכר ומוליך אותה שולל. כשהרמייה נחשפת, ז'יזל השברירית מתה משברון לב, ואלברכט נתבע לתת את הדין על מעשיו בפני חבר שופטות/תלייניות שלא מן העולם הזה - הוויליות, רוחותיהן של נשים צעירות, שאהוביהן נטשו אותן. "ז'יזל", אחד התדירים ביותר בביצוע ברפרטואר הבלטים הקלאסיים, הוא גם אחד הבלטים המאתגרים ביותר לביצוע. הריקוד על קצות האצבעות ב"ז'יזל" החליף את תעלולי הריחוף על כבלים ועשה את הבלט הרומנטי לאמנות נעלה.
הלבריתנים ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז' ותאופיל גוטייה שאבו את ההשראה לעלילה מקטע פרוזה על הוויליות ב-"De l'Allemagne" מאת היינריך היינה, ומפואמה בשם "רוחות רפאים" ב-"Les Orientales" מאת ויקטור הוגו. גוטייה התנגד בעקביות למה שכינה "המטאפיזיקה של הבלט" ותמך בריקוד הטהור.
מלחין האופרה והבלט הפורה אדולף אדם חיבר את המוזיקה. ז'אן קוראלי וז'יל פרו יצרו את הכוריאוגרפיה. תפקיד "ז'יזל" נועד לקרלוטה גריזי כיצירת הבכורה שלה לקהל הפריזאי; היא הייתה הראשונה לקבל את התפקיד, והייתה הבלרינה היחידה שביצעה אותו באופרה של פריז במשך שנים רבות.
סיפור העלילה
הבלט מספר על בת איכרים בשם ז'יזל, שמתה משברון לב אחרי שנודע לה שאהובה, אלברכט, הונה אותה והוא מאורס לאחרת.