cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית אורי צבי
היסטוריה
ב-1996, כ-15 שנה לאחר פטירתו של אורי צבי גרינברג, הקימה גאולה כהן עמותה להנצחת זכרו. תחושתה הייתה שהמשורר הגדול הודר מן המחקר והשיח הציבורי התרבותי בארץ על רקע דעותיו הפוליטיות, והיא ביקשה לתקן זאת. כהן פנתה לאישי ציבור שונים כדי לשתף אותם בהנהלת העמותה, ביניהם: האלוף במיל' יוסי בן-חנן, שהיה מפקד המכללות בצה"ל, ויעל בן-דב, לוחמת לח"י לשעבר. החל מ-1998, עוד בטרם נוסד בית אורי צבי עצמו, קיימה העמותה אירועים, הרצאות וערבי קריאה במרכזיות פדגוגיות בירושלים ובתל אביב, בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית ואף בבית הנשיא. בין המרצים ומובילי הפעילויות היה איש החינוך והסופר זאב סולטנוביץ'.
לאחר הקמת העמותה פנתה גאולה כהן לאהוד אולמרט, ראש עיריית ירושלים באותו זמן, אשר הקצה עבור בית המורשת חלל במבנה ברחוב יפו. בחלל זה קיימה העמותה רבות מפעילויותיה, שהופנו באותה עת בין השאר למורים ולמורים בהכשרה, ליחידות צה"ל ולעולים דוברי רוסית. בית אורי צבי נוהל בפועל בין השנים 1999 ו-2015 על ידי גאולה כהן, בסיועו של צוות קטן שהורכב מיוצאות המדרשה הלאומית במצודת זאב.
החל משנת 2016 הרחיב בית אורי צבי את אפיקי הפעולה שלו והחל לפנות לקהלים רחבים יותר, ובצורה נרחבת יותר ליוצרים ולכותבים צעירים במסגרת סדנאות כתיבה ותוכניות להכשרת כותבים. בשנת 2016 בוצע במקום שיפוץ מקיף, שכלל עיצוב וריהוט מחדש, השמשת חלל נוסף ללימוד וסידור מחדש של הספרייה.
כיום מנוהל בית אורי צבי על ידי אסף ברקי, יו"ר הוועד המנהל הוא דוד הראל וגדעון חרלפ אדריכל הוא חבר הועד המנהל ומורשה חתימה.
המבנה
בית אורי צבי שוכן ברחוב יפו 34, סמוך לנחלת שבעה ולכיכר ציון, במרכז העיר ירושלים. קיימים בבית שני חללי פעילות ואולם לאירועים, המכיל כ-100 מקומות ישיבה. בספריית בית אורי צבי מרוכזים ומוצעים לשימוש הקהל כל כתבי אצ״ג והגותו, וכן אוסף נכבד ומגוון של ספרי שירה עברית, היסטוריה של היישוב, הגות, ביקורת ומחקר.
בחללי הבית מוצגת תערוכת קבע של האומן הישראלי שלום קלנר, שיצר פסלים ייחודיים בהשראת שיריו של אורי צבי גרינברג. כמו כן פועלת בבית אורי צבי חנות ספרים.
בית אורי צבי והמשורר אורי צבי גרינברג
על אף שבית אורי צבי קרוי על שמו של המשורר, אין מדובר בדירה בה התגורר אורי צבי גרינברג, אלא במוסד תרבות המבקש לפעול בהשראתו וברוחו. תפיסתו של המוסד קושרת בין הביוגרפיה והמאפיינים הייחודיים של אצ"ג ויצירתו לבין הפעילויות של בית אורי צבי כיום. למשל, לאור העובדה שאצ"ג הגיע לארץ כעולה חדש חסר אמצעים, וניסה לסלול בה את דרכו הספרותית, מעניק בית אורי צבי סיוע ליוצרים עולים, וכן מסייע לאומנים לתעל את כשרונותיהם לאפיקים שניתן להתפרנס מהם; אצ"ג השתמש ביצירתו ככלי להעברת מסרים אמיצים וחתרניים, ונרדף על כך. לאור זאת מעודד בית אורי צבי כתיבה אקטיביסטית.
פעילויות הבית
כיום פועל בית אורי צבי במגוון דרכים על מנת לתמוך ולקדם את היצירה והיוצרים בתחום הספרות והשירה. בבית מתקיימים אירועים ספרותיים, ערבי הקראה, תוכניות הכשרה מקצועיות לכותבים, סדנאות כתיבה, כיתות אמן, מפגשי תרגום, תערוכות, השקות ספרים, מופעים וימי עיון. כמו כן פועל בבית אורי צבי האב המכתבה – מרחב עבודה משותף לכותבים.
אירועי תרבות ושירה
בבית אורי צבי מתקיימים מדי שבוע אירועים ספרותיים ותרבותיים שונים: השקות של ספרי שירה, סימפוזיונים בנושאי ספרות, תרבות ואומנות, ערבי שירה וכדומה. נוסף על אלה, להם אופי של אירועי ספרות מן הסוג המסורתי יותר, מתקיימים בבית אורי צבי גם ערבי פרפורמנס, מופעי ספוקן וורד, ערבי במה פתוחה לכותבים ועוד. בין האירועים שהתקיימו בעבר בבית אורי צבי ניתן למנות את השקת ספרו של אליעז כהן "מחר הירח יזרע", השקת האסופה "ירושלים החדשה - בין אוטופיה לדיסטופיה", סדרת הרצאות על כתביו ומשנתו המיסטית-קבלית של רבי אברהם אבולעפיה ומפגש בעקבות הגותה של איין ראנד.
תוכניות לפיתוח אמנים ויוצרים
בית אורי צבי מקיים תוכניות שונות להכשרת כותבים, בתי מדרש ללימוד ולכתיבה, כיתות אמן וסדנאות כתיבה בז'אנרים שונים: שירה, סיפורת, מחזאות, ספוקן וורד ועוד. התוכניות, המופעלות באופן שוטף ומתעדכנות מעת לעת, פותחו ויוזמו על ידי צוות הבית במטרה להעניק מרחב פיתוח משותף ליוצרים המבקשים לחשוף את יצירתם לקהל הרחב.
תוכנית הדגל של בית אורי צבי היא תוכנית "ליבה" – בית מדרש לכותבים וליוצרי ספוקן וורד. המחזור הראשון של ליבה הושק בשנת 2018, וכלל כ-20 כותבים ופרפורמרים מתחומים שונים, שקיימו מפגשי לימוד ותרגול לאורך השנה. קבוצת ליבה העלתה מופעים בירושלים במהלך הפרויקט, ולאחר סיומו המשיכה להופיע על בימות בירושלים ובת"א. המופעים משלבים הקראת שירה, פרופרמנס והקרנת סרטוני וידאו-פואטרי מקוריים. נכון לשנת 2019 הקבוצה ממשיכה להופיע כאנסמבל בעוד שהיוצרים עצמם ממשיכים ליזום פעולות אמנותיות גם כבודדים.
תוכנית מיוחדת נוספת במסגרת התוכניות השונות לפיתוח יוצרים בבית אורי צבי היא סדנת ספוקן וורד ליוצרים מהמגזר החרדי. בתוכנית, שהתקיימה בתמיכת מפעל הפיס, השתתפו כ-15 נשים חרדיות שהביאו אל תוך זירת השירה המדוברת תכנים ייחודיים לקול החרדי, שלא נשמע בה עד כה.
ב-2016 קיים בית אורי צבי במשותף עם בית הספר "מוסררה" את פרויקט "פוטופואטיקה #6" - בית מדרש משותף למשוררים ולאמני ויז'ואל, שלמדו והפיקו יחד תערוכה שכללה צילומים, עבודות גרפיקה, שירים מודפסים וקליפים של שירה מדוברת בהשראת יצירתו של אצ"ג.
בעבר היה מקיים בית אורי צבי מדי שנה בימי הקיץ את ה"נופשיר" – מחנה קיץ בן שלושה ימים לנוער יוצר. תוכנית זו היא מהוותיקות בבית אורי צבי, והיא אחת מיוזמותיה של מייסדת הבית, גאולה כהן.
האבּ המכתבה
האב "המכתבה" הוא מרחב עבודה משותף לכותבים, ראשון מסוגו בארץ, שנועד לקדם ולתמוך בכותבים וביצירתם בשלבים שונים של הכתיבה שלהם. המקום משמש כחלל עבודה פיסי לכתיבה ועבודה יומיומית ולכתיבה ועבודה בקבוצות בחדר ישיבות ייעודי. הסדנאות המוצעות לחברי המכתבה באות לתת מענה לאתגרים עמם מתמודדים הכותבים: זימון ההשראה, טיפול בחסמי כתיבה, סיגול שגרת כתיבה, היחשפות לז'אנרים שונים וקיום מסגרת תומכת לתהליך היצירה. בהאב מוצעים שירותי מנטורינג בתחומים תומכי-כתיבה כגון: עריכה, הגהה, עיצוב, ניקוד וכן מוצע ליווי והכוונה להגשת בקשות תמיכה שונות והשתתפות ביוזמות ובפסטיבלים שונים. לכותבים מוצעות מספר במות לחשיפת היצירה שלהם: ערבי במה פתוחה המתקיימים אחת לחודש, פרסום היצירות בכתב העת 'יהי', קיום הצגות ומופעים באולם האירועים. בספרייה מוצבים ספרי שירה, וספרי מחקר ועיון אודות שירתו אורי צבי גרינברג, ספרי הגות בנושאים לאומיים, יהודים וציוניים המוצעים לעיון במתחם ההאב.
סדנת תרגום
סדנת התרגום היא אחת התוכניות הוותיקות בבית אורי צבי. במשך כ-14 שנה נפגשת קבוצת משוררים יוצאי ברית המועצות לשעבר ללימוד שירתו של אורי צבי גרינברג ולתרגומה לשפה הרוסית, בהנחייתו של זאב סולטנוביץ'. עד כה תורגמו מאות שירים משל המשורר מעברית לרוסית, בגרסאות שונות. התרגומים מתפרסמים בכתב העת הנקרא "הירושלמי", אשר מתפרסם בשפה הרוסית. לאירועי הסדנה מגיעים סופרים, משוררים ומוזיקאים מהשורה הראשונה של הציבור דובר הרוסית בישראל. האירועים משודרים בשידור חי וזוכים לצפייה והתעניינות גם בקרב קהל דובר רוסית מחוץ לארץ.
כתב העת יהי
בית אורי צבי הקים כחלק מפעילותו את "יהי", כתב עת רבעוני לשירה, ספרות ואומנות פוליטית. במקביל למהדורה המודפסת פועלים אתר אינטרנט ועמוד פייסבוק, בהם מפורסמות יצירות פואטיות-פוליטיות על בסיס יומי, מכל גוני הקשת האומנותית והפוליטית. כתב העת נועד לשמש במה מרכזית לפרסום אומנות פוליטית, מתוך תפיסת מקימיו, שבמה כזאת לא מתקיימת כיום בישראל. על אף שהוא אינו מזדהה עם מפלגה או זרם פוליטי כלשהו – ואף קורא לפרסום של שירה פוליטית מכל הזרמים וההשקפות – מבקש כתב העת לאפשר במה לקולות פוליטיים שאינם מקבלים די ביטוי בבמות ההגמוניות של התרבות והאומנות בישראל, למשל קולות ימניים מהמחנה הלאומי. את כתב-העת עורך המשורר אלחי סלומון, וכחברי מערכת משמשים צור ארליך, טלילה ציפר, רחל גץ סלומון ויוסי סוויד. 'יהי' מבקש לפעול ברוחו של אצ"ג, בין השאר על ידי יצירת במה המאפשרת פתחון פה לקולות פוליטיים רדיקליים, שהודרו מהשיח המרכזי, וכן בעיצובו החדשני של כתב העת מבחינה גרפית, בהשראת אצ"ג, שהקנה חשיבות לפן הגרפי המודרני של ספריו.
זיהוי פוליטי
בית אורי צבי נוסד להנצחתו ולזכרו של אצ"ג, שהיה משורר פוליטי, ואף נטל תפקיד בזירה הפוליטית בישראל בשבתו כחבר הכנסת הראשונה מטעם "חרות". מטבע הדברים שואב בית אורי צבי השראה מיצירתו ומפועלו של המשורר אותו הוא מבקש להנציח. עם זאת, המוסד אינו מזוהה עם אף מפלגה או דרך פוליטית מוגדרת. הוא מבקש לפעול לאור הערכים שהתבטאו ביצירתו של אצ"ג ובאישיותו בפרשנות הרחבה ביותר, וכן לאפשר במה סובלנית וביקורתית לזהויות ולעמדות שונות בציבוריות הישראלית.
Heathen Chemistry
Heathen Chemistry הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק האנגלית אואזיס. הוא שוחרר ב-1 ביולי 2002. זהו אלבומם הראשון של אואזיס שהוקלט עם הגיטריסט ג'ם ארצ'ר והבסיסט אנדי בל, שהצטרפו ללהקה לאחר שהעבודה על האלבום הקודם Standing on the Shoulder of Giants הושלמה. האלבום יתגלה גם כאלבום האחרון בו התופף המתופף הוותיק של הלהקה, אלן ווייט, שעזב בתחילת 2004, כאשר נואל גלאגר טען כי מחויבותו של ווייט ללהקה אינה מספקת.
האלבום נמכר ביותר מחמישה מיליון עותקים בעולם.
הקלטה
האלבום הוקלט בין שנת 2001 לתחילת 2002 והוא האלבום הראשון של אואזיס בו תרמו שאר חברי הלהקה לכתיבה מלבד כותב השירים הראשי נואל גלאגר.
אף על פי שרוב הקלטות הנגינה הושלמו עד סוף 2001, האלבום התעכב ללא צורך בגלל סולן הלהקה, ליאם גלאגר, אשר היה מרוכז בהרגלי השתייה שלו.
למרות החסרונות והתהליך הארוך, נואל דווקא היה בטוח כי זהו האלבום השני הטוב ביותר שלהם (אחרי Definitely Maybe).
שחרור
כשלושה חודשים לפני צאת האלבום, הודלפו כל 11 השירים לאינטרנט.
האלבום מכר כמיליון עותקים בבריטניה, והיה פלטינה משולשת מוסמכת, ו-154,000 עותקים בארצות הברית. עם שחרורו, Heathen Chemistry עבר היישר למקום הראשון בבריטניה, אם כי היא הצליח גם די טוב בארצות הברית ונכנס רק למספר 23.
הוא היה האלבום הנמכר ביותר ב-2002 בבריטניה עם קצת יותר מ-800,000 עותקים שנמכרו.
קישלטה
קישלטה (בהונגרית: Kisléta) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך לגבול הרומני.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14
יהודי קישלטה
יהודים ראשונים התיישבו בקישלטה כבר בשנת 1747 והקהילה היהודית התקיימה בכפר בדלות יחסית, החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לרבנות נירבאטור, במקום יש בית קברות יהודי ישן ובו כ-10 מצבות ישנות.
בדף הקהילה שנכתב בשנת 1944 במסגרת מפקד קהילות הונגריה כתבו יהודי הכפר שיש בקהילה היהודית 42 חברים ואין רב למקום. אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, נשלחו יהודי הכפר לגטו נירג'האזה ומשם למחנה ההשמדה אושוויץ שם רבים מיהודי הכפר נרצחו.
שמעון סיאני
שמעון סיאני (נולד ב-1939 הוא שחקן תיאטרון, צייר ומעצב תפאורה ישראלי.
תולדות חייו
שמעון סיאני נולד בצנעא שבתימן, ובשנת 1949 עלה לארץ עם אימו ושלושת אחיו (בהם הצייר איתמר סיאני). הוא החל ללמוד בכפר הנוער מאיר שפיה, שם גם שיחק במסגרת חוג התיאטרון. שירת בלהקת פיקוד הצפון ולאחר מכן השתלם במשחק בסדנאות של פיטר פריי, היי קיילוס ונולה צ'לטון במועדון התיאטרון בחיפה.
בשנת 1961 הצטרף ללהקת פיטר פריי והופיע בהצגה "על עכברים ואנשים" מאת ג'ון סטינבק ובבימויו של פריי. עמו השתתפו שי דנון, מיכאל כפיר, איצקו רחמימוב, יוסף באשי, חנה רוט, דודיק סמדר, יצחק בן נסים ופרץ הלוי.
במשך 12 שנה היה חבר סגל התיאטרון הקאמרי. במסגרת זו הופיע בהצגות האדרת, הדרקון, אסתר המלכה, הקמצן, מעשה בחייל, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, ליזיסטראטה, כתר בראש, הסוחר מוונציה ועוד. כן שיחק בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ובתיאטרון באר שבע, שם הופיע בהצגה "יש לי כנרת" אודות תימני כנרת.
קולנוע וטלוויזיה
בשנת 1972 שיחק בדרמה הטלוויזיונית "מי ורדים מפורט סעיד" לצד שושנה רביד ויוסי גרבר, בבימויו של רם לוי ועל פי תסריט של גדעון תלפז.
בשנת 1993 שיחק בסרטו של ערן ריקליס "זהר" אשר מבוסס על חייו של זוהר ארגוב, על פי תסריט של אמיר בן-דוד ומשה זונדר. בסרט גילם את דמותו של עובדיה עורקבי, אביו של זוהר ארגוב.
בשנת 1997 שיחק בסרטם של ימין מסיקה וירמי קדושי "כרם התקווה", סרט אשר מבוסס על פרשת ילדי תימן החטופים.
בשנת 2002 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הפשע של רשף לוי ושי כנות "תיק סגור" ששודר בערוץ 10, ובוים על ידי כנות ונתי אדלר.
בשנת 2003 שיחק בסרט "תיאום כוונות" שבוים על ידי איל חלפון ואייל שיראי ומבוסס על ספרו של חיים סבתו, ובסרט גילם את אביו של יגאל (דן שפירא).
בשנת 2009 שיחק לצד אבי פניני בסרט הקצר "יום השנה" שכתב וביים גילי דנון, ובאים בהשראת חייו של דנון. בשנת 2014 גילם שכן בסדרה הקומית של אדיר מילר "רמזור" ששודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
הרנן קרספו
הרנן חורחה קרספו (בספרדית: Hernán Jorge Crespo; נולד ב-5 ביולי 1975 בפלורידה אשר בפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן מועדון ספורט א-דוחייל. קרספו כונה ולדניטו (Valdanito) מכיוון שהוא הזכיר בסגנון משחקו את חורחה ולדאנו, אחד מחלוצי העבר המפורסמים של ארגנטינה. הוא נבחר על ידי פלה לרשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
קריירת מועדונים
קרספו החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ריבר פלייט, אחת משתי הקבוצות המובילות בארגנטינה. בעונתו הראשונה כבש קרספו 13 שערים ב-25 משחקים ובסך הכול בשלוש השנים בהן שיחק בקבוצה כבש 23 שערים ב-64 הופעות. הוא זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות ארגנטינה (אפרטורה 1993, אפרטורה 1994). כמו כן, הוא עזר לקבוצה לזכות במקום הראשון בליברטדורס ב-1996 ואף כבש פעמיים במשחק הגמר.
בקיץ 1996, אחרי שזכה במדליית הכסף האולימפית עם נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת אטלנטה וסיים כמלך שערי הטורניר עם שישה שערים, נרכש קרספו על ידי פארמה האיטלקית. קרספו התקשה להתאקלם בקבוצה בשנתיים הראשונות אך זכה לאמון מצידו של מאמן הקבוצה דאז, קרלו אנצ'לוטי. בשנת 1999 זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי ובגביע אופ"א כאשר הבקיע במשחק הגמר את השער הראשון מתוך שלושה מול קבוצת מרסיי הצרפתית. הוא שיחק בקבוצה ארבע שנים וכבש עבורה 62 שערים ב-116 הופעות. בנוסף לגביע אופ"א הוא זכה יחד עם הקבוצה בגביע האיטלקי ובסופר קאפ האיטלקי ב-1999 וסיים כמלך השערים של הגביע האיטלקי, בעונתו האחרונה הוא כבש 22 שערים.
הצלחתו במדי פארמה הביאה את קבוצת לאציו לשלם עבורו 56 מיליון דולר, שיא עולמי שהחזיק מעמד לתקופה קצרה ונשבר עם רכישתו של לואיש פיגו על ידי ריאל מדריד. בעונתו הראשונה במדי התכולים של לאציו כבש קרספו 26 שערים ב-32 משחקים וזכה בתואר מלך השערים של הסרייה א', עונה לאחר מכן הוא סבל מפציעה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה אך למרות זאת סיים את העונה עם 13 שערים ב-22 משחקים. הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האיטלקי בשנת 2000.
בספטמבר 2002 חתם קרספו בקבוצת אינטר מילאנו תמורת סכום של 29 מיליון דולר. הוא שיחק בקבוצה רק עונה אחת וסבל מפציעות רבות שאיפשרו לו לשחק רק ב-18 משחקי ליגה בהם כבש שבעה שערים. למרות מספר השערים הנמוך בליגה, קרספו הרשים מאוד בליגת האלופות וכבש תשעה שערים ב-12 משחקיו עם הקבוצה במסגרת הטורניר.
המוניטין שרכש לעצמו קרספו והעובדה שסומן אז כאחד החלוצים הטובים בעולם הביאו את צ'לסי לשלם עבורו 30 מיליון דולר. צ'לסי שרק נרכשה על ידי רומן אברמוביץ' השקיעה כספים רבים בחיזוק הקבוצה וקרספו נבחר להוביל את התקפת הקבוצה. עונתו הראשונה באנגליה לא הייתה קלה במיוחד עבורו. נוסף לקשיי השפה, סבל קרספו מיחסו של מאמן הקבוצה קלאודיו ראניירי וסיים את העונה עם מאזן של עשרה שערים ב-19 משחקים. עונה לאחר מכן הגיע לקבוצה ז'וזה מוריניו, מוריניו החתים את דידייה דרוגבה וקרספו הושאל לקבוצת מילאן, עם החזרה לאיטליה חזר קרספו להבקיע, הוא סיים את הליגה עם 11 שערים וכבש שניים מתוך שלושת השערים לזכות מילאן בגמר ליגת האלופות מול ליברפול, משחק בו מילאן הפסידה בבעיטות הכרעה מ-11 מטר על אף שהוליכה 0:3 במחצית. בתום העונה העדיפה מילאן לא לרכוש את השחקן וקרספו נאלץ לשוב לאנגליה, הוא אמנם זכה לשחק אך התקשה לשחזר את יכולתו הטובה. בתום העונה ביקש קרספו לחזור לאיטליה והקבוצה הסכימה להשאילו לאינטר מילאנו.
עם צ'לסי זכה קרספו באליפות ובמגן הקהילה (2005).
בקיץ 2006 הסכימה צ'לסי להשאיל את השחקן לאינטר בה שיחק קרספו בעבר. קרספו היה אחד הגורמים לזכייה של הקבוצה באליפות וכבש 14 שערים ב-30 משחקי ליגה. כבר עם הצטרפותו לקבוצה הוא הרשים וכבש שער במשחק הסופר קאפ. בנוסף כבש קרספו ארבעה שערים בארבעת המשחקים בהם השתתף במסגרת הגביע האיטלקי ועזר בהעפלתה לגמר בפעם השלישית ברציפות, אינטר נוצחה בגמר על ידי רומא בסיכום שני המשחקים. בליגת האלופות שותף קרספו בשישה משחקים וכבש שער אחד.
ראשי צ'לסי והמאמן הכריזו על רצונם להחזיר את השחקן במיוחד לאור ההיעדרות הצפויה של השחקנים האפריקאיים של הקבוצה המיועדים להשתתף באליפות אפריקה בכדורגל. השחקן עצמו הכריז על רצונו להמשיך לשחק באינטר ובליגה האיטלקית ואף לסיים את הקריירה במדי הקבוצה. בעונתו השנייה סבל קרספו מפציעה אשר השביתה אותו לתקופה ארוכה, בנוסף, ירידה בכושרו ומנגד יכולת טובה של מתחריו להרכב, הפכו אותו לשחקן מחליף. קרספו איכזב וכבש רק ארבעה שערים ב-17 משחקי הליגה בהם שותף.
לאחר תקופה בגנואה, בינואר 2010, חזר קרספו לפארמה לאחר שהמועדון הסכים לעסקה עם אטאלנטה וגנואה. קרספו החליף את ניקולה אמורוסו שעבר לאטלאנטה, כששחקנה של אטאלאנטה, רוברט אקוופרסקה עבר לגנואה כדי להחליף את קרספו. החלוץ הארגנטינאי חזר לאחר עשר שנים לפארמה.
נונאטאק ג'מיני
נונאטאק ג'מיני (באנגלית: Gemini Nunatak; מילולית: נונאטאק התאומים) הוא נונאטאק המורכב משתי פסגות שאינן מכוסות קרח, דרומית לנונאטאק בורכגרווינק, בקצה מעלה פיליפי, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הרנן קרספו
קריירת מועדונים
בנובמבר 2012 פרש קרספו ממשחק פעיל.
נונאטאק ג'מיני
שתי הפסגות, המתנשאות לגובה של 465 ו-490 מטרים מעל פני הים, מחוברות על ידי אוכף סלע צר.
נונאטאק ג'מיני מצוי 7 קילומטרים דרומית לנונאטאק בורצ'גרבניק.
הרנן קרספו
קריירת אימון
ב-30 ביוני 2015 מונה למאמנה של מודנה מהליגה האיטלקית השנייה, אך פוטר מתפקידו לאחר פחות מעונה אחת, ב-26 במרץ 2016. ב-19 בדצמבר 2018 מונה למאמן באנפילד מליגת העל הארגנטינאית. בעונתו הראשונה בתפקיד סיימה הקבוצה במקום ה־16, וקרספו פוטר בספטמבר 2019. בינואר 2020 מונה קרספו למאמן דפנסה וחוסטיסיה הארגנטינאית, עמה זכה בגביע סודאמריקנה. בפברואר 2021 חתם קרספו על חוזה אימון של שנתיים בסאו פאולו מברזיל. בהובלתו זכתה הקבוצה באליפות סאו פאולו בכדורגל, אך לא הצליחה בליגת העל הברזילאית, בה המועדון סיים במקום 13 בלבד; בעקבות זאת, פוטר קרספו ב 13 באוקטובר 2021.
נונאטאק ג'מיני
גילוי הנונאטאק
הנונאטאק התגלה ומופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) וצולם מהאוויר על ידי משלחת המחקר האנטארקטית רון בשנת 1947.
הרנן קרספו
נבחרת ארגנטינה
קרספו היה שחקן מוביל בנבחרת ארגנטינה ולשעבר הכובש הבכיר ביותר של הנבחרת עם 35 שערים ב-64 הופעות, שער אחד יותר מדייגו מרדונה אותו הוא עבר במהלך הקופה אמריקה. הוא ערך את הופעת הבכורה בפברואר 1995 במשחק הידידות מול בולגריה.
הוא נחשב במשך שנים ליורשו של גבריאל בטיסטוטה והתחרה עמו על המקום בהרכב במהלך המוקדמות למונדיאל 2002. קרספו שיחק עבור נבחרתו בשלושה גביעי עולם, במונדיאל 1998 הוא היה בסגל ושיחק דקות ספורות. במונדיאל 2002 הוא שיחק כמחליף וכבש את אחד משני השערים שנבחרתו כבשה בטורניר. למרות היותה המועמדת הבכירה לזכייה בגביע, כשלה ארגנטינה והודחה כבר בשלב הבתים. במונדיאל 2006 שימש קרספו כחלוץ המוביל של הנבחרת וכבש 3 שערים. הוא החל את משחקי קופה אמריקה 2007 שנערך בוונצואלה בצורה טובה, אך פציעה השביתה אותו מיתר משחקיה של ארגנטינה.
נונאטאק ג'מיני
גילוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה בשנת 1964 על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי.
הרנן קרספו
נבחרת ארגנטינה
קרספו הוא הכובש המצטיין בתולדות ארגנטינה במסגרת משחקי מוקדמות הגביע העולמי.
נונאטאק ג'מיני
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי FIDS.
דופניצה
דוּפְּנִיצָה, (בבולגרית: Дупница) היא עיר במערב בולגריה בשטח מחוז קיוסטנדיל, השוכנת לרגלי הרי רילה, כ-65 קילומטרים דרומית לבירה סופיה. השם דופניג'ה מאוזכר לראשונה, בכתבים עות'מאניים מן המאה ה-15. ב-1948 שונה שמה לסטנקה דימיטרוב, ב-1950 שונה למארק (Marek) וב-1952 הוחזר שוב לסטנקה דימיטרוב. ב-1992 נקבע שמה לדופניצה.
היסטוריה
שרידים ארכאולוגיים אשר נתגלו בסביבות העיר מתוארכים למאה ה-6 לפנה"ס, עידן הממלכה התארקית. בהמשך, נכבש המקום על ידי האימפריה הרומית ונתגלו שרידי מצודה רומית וקברים מראשית המאה ה-1. בשלהי המאה ה-4 עם חלוקת האימפריה הרומית נשלט האזור על ידי האימפריה הביזנטית. החל מהמאה ה-7 עבר היישוב לחזקת האימפריה הבולגרית הראשונה ואחר כך השנייה. באמצע המאה ה-14 נכבש היישוב על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית. ב-1660 מתאר סוחר שעבר דרך העיר, כי היא מכילה כ-100 חנויות ובתי מלאכה. העיר הייתה בשליטה עות'מאנית עד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה הפכה חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
כלכלה
עד ראשית המאה ה-20 היה אזור דופניצה חקלאי בעיקרו ומוקף שדות מעובדים ובוסתנים. בנוסף היה האזור מרכז לכריית עפרה. בתקופת שלטונו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה עבר האזור שינוי מהותי והפך לאזור גידול עיקרי לטבק. בשנות ה-60 נוספו מפעלי תעשייה כימיים ומפעל ליצור מכונות חקלאיות. הגידולים החקלאיים העיקריים בשטח הרשות המקומית הם: חיטה, שעורה, שיבולת-שועל, תירס, תפוחי אדמה, עגבניות, מלפפונים, תפוחי עץ ושזיפים. ענף כלכלי מרכזי הוא ענף תיירות הנופש ותיירות המרפא.
בסמוך לעיר עובר הכביש המהיר "חוצה בולגריה" -E79, מופעלים 10 קווי אוטובוס בין עירוניים וקיים קו רכבת מהיר לבירה סופיה.
הקהילה היהודית
תיעוד לקהילה יהודית מאורגנת בעיר דופניצה קיים החל מאמצע המאה ה-17, עת שלטו העות'מאנים בעיר. ההערכה היא שמדובר בסוחרים מצאצאי מגורשי ספרד, שהוזמנו לשטחי האימפריה העות'מאנית על ידי הסולטאן באיזיט השני והתיישבו ברחבי הבלקן. בראשית המאה ה-19 נבנה במקום בית כנסת מפואר, אשר נהרס לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נרשמו אירועים אנטישמיים רבים כפי שאירעו בכל רחבי בולגריה, אך הם שככו כשעזב הצבא הרוסי, אשר חייליו וקציניו היו אילו שליבו את האירועים. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה כ-1,000 נפשות, וסמוך לתחנת הרכבת נחנך בית קברות חדש לקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה כ-2,000.
מרבית יהודי העיר עלו למדינת ישראל בין 1947 ל-1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה לישראל, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובדופניצה נמנו 382 יהודים. מבנה בית הכנסת בדופניצה שהוקם ב-1859 נהרס באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20. ב-2022 התגוררו בדופניצה 50 יהודים.
חברון בן קהת
משפחת חברון בהיותה נצר למשפחת קהת, הייתה מהלווים, שתפקידם היה לשאת את כלי הקודש של המשכן.
בני משפחת חברון היו גיבורי חיל שסייעו לדוד המלך.
למה לא הוזכרו בניו בתורה
הרשב"ם שאל, מדוע ברשימת בני קהת שבספר שמות מוזכרים שמות בני קהת האחרים, ורק שמות בני חברון לא הוזכרו. תירוצו הוא שהוזכרו רק בניהם של בני קהת שיש עילה מיוחדת לספר על חלק מהם: בני עמרם בגלל משה, אהרן ומרים, בני יצהר בגלל קֹרח, ובני עוזיאל בגלל מישאל ואלצפן.
אל-מסתכפי השלישי
אל-מסתכפי באללה השלישי (מילולית: המבקש את צרכיו מן האל), אבו אל-רביע סלימאן בן אל-מתוכל עלא אללה (בערבית: المستكفي بالله الثالث, ابو الربيع سليمان بن المتوكل على الله), היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר בחסות הממלוכים בין 1441 ו-1450. בימיו משל הסולטאן הממלוכי סיף אל-דין אל-ט'אהר ג'קמאק.
נקודת אוכף
במתמטיקה, נקודת אוכף היא נקודה בתחום של פונקציה של שני משתנים שהיא נקודה יציבה (כלומר, הגרדיאנט שלה מתאפס), אך אינה מהווה נקודת קיצון מקומית. בנקודה כזו, המשטח ידמה לרוב לאוכף אשר מתעקם למעלה בכיוון אחד, אך מתעקם למטה בכיוון אחר (כמו מעבר הרים). בטופוגרפיה, אם נסתכל על מפה טופוגרפית כפונקציה של שני משתנים (אורך ורוחב) המתאימה לכל קואורדינטה גובה, נזהה את נקודת האוכף בדרך כלל באמצעות קו גובה אשר חותך את עצמו (ראו תמונה משמאל).
עם זאת, המשטח בנקודת אוכף לא חייב להיות בצורת אוכף. לדוגמה, לפונקציה יש נקודה יציבה ב־(0,0) שהיא נקודת אוכף משום שהיא איננה נקודת קיצון מקומית, אך גרף הפונקציה באזור הנקודה לא נראה כמו אוכף משום שאין לפונקציה מינימום מקומי בכיוון ציר ה־y (x=0).
הגדרה
תהי f(x,y) פונקציה גזירה. נקודת אוכף (x_0, y_0) של הפונקציה f(x,y) היא נקודה יציבה אשר בכל סביבה שלה, ישנן נקודות בתחום ההגדרה של f עבורן מתקיים ונקודות בתחום ההגדרה של f עבורן מתקיים.
עבור פונקציות של יותר מ-2 משתנים, נקודת אוכף של פונקציה חלקה (אשר הגרף שלה הוא עקומה, משטח או משטח רב-ממדי) היא נקודה יציבה אשר בכל סביבה שלה, גרף הפונקציה לא נמצא כולו בצד אחד של המרחב המשיק בנקודה זו.
בממד אחד, נקודת אוכף היא נקודה המהווה הן נקודה יציבה והן נקודת פיתול, ולכן היא אינה נקודת קיצון.
מציאת נקודת אוכף לפי מטריצת הסיאן
שיטה פשוטה לבדיקה האם נקודה יציבה נתונה של פונקציה ממשית \,f(x,y) היא נקודת אוכף היא לחשב את מטריצת הסיאן שלה בנקודה זו: אם המטריצה אינה מוחלטת (כלומר, יש לה ערכים עצמיים חיוביים ושליליים), אזי הנקודה תהיה נקודת אוכף.
לדוגמה, מטריצת הסיאן של הפונקציה \,z=x^2-y^2 בנקודה היציבה \ (0, 0) היא: והיא אכן אינה מוחלטת. מכאן שנקודה זו היא נקודת אוכף. קריטריון זה הוא תנאי מספיק אך לא הכרחי; לדוגמה, הנקודה (0, 0) היא נקודת אוכף של הפונקציה, אך מטריצת הסיאן של פונקציה זו בנקודה היא מטריצת האפס, אשר אינה מטריצה לא מוחלטת.
שימושים נוספים
בתורת המשחקים, במשחק סכום אפס בעל שני שחקנים המוגדר במרחב רציף, נקודת שיווי-המשקל היא נקודת אוכף.
באלגברה ליניארית, נקודת אוכף היא האיבר במטריצה שהוא האיבר הקטן ביותר בשורה שלו וגם האיבר הגדול ביותר בעמודה שלו.
הרודס אטיקוס
הרודס אטיקוס (ביוונית: Ἡρώδης ὁ Ἀττικός; מופיע גם בהיפוך: אטיקוס הרודס; ידוע גם בשמו הרומי לוקיוס ויבוליוס היפרכוס טיבריוס קלאודיוס אטיקוס הרודס מאראתוניוס, בלטינית: Lucius Vibullius Hipparchus Tiberius Claudius Atticus Herodes Marathonios; בערך 101–177) היה רטוריקן ופילוסוף יווני בן האסכולה הסטואית, מתומכי הסופיסטיקה השנייה (שהייתה מעין תנועת תחייה של תרבות יוון הקלאסית) על פי פילוסטרטוס בספרו "חיי הסופיסטים", איל הון, פילנתרופ ידוע ואזרח רומי נכבד אשר כיהן כקונסול רומא.
מוצאו
הרודס אטיקוס נולד בעיר מרתון שבאטיקה למשפחה נכבדת בעלת עושר אגדי: סבו, היפרכוס (נולד ב-40), שהחזיק לפי ההערכות בסכום של 100,000,000 ססטרטים, היה האיש העשיר ביותר בעולם ההלניסטי בזמנו; אך הקיסר דומיטיאנוס חמס את כל כספו, וייתכן כי אף ציווה להורגו. אביו של הרודס, אטיקוס (נולד ב-65), חי בצנעה עד לעלייתו של נרווה לשלטון בשנת 96, שאז "מצא" חלק מן האוצר של אביו חבוי בחורבותיו של בניין. בעזרת סכום זה רכש אביו של הרודס מושב בסנאט הרומי (98), ושימש כנציב יהודה.
הרודס עצמו טען כי הוא צאצא ישיר של קימון, מילטיאדס, תסאוס וקקרופס, כמו גם של איקוס (מלכו המיתולוגי של האי אגינה) ושל האל יופיטר.
תולדות חייו
בנוסף ליצירתו הספרותית, הרים הרודס מספר פרויקטים ציבוריים:
הרודס היה ידוע באהבותיו הפדרסטיות. חיבתו לתלמידו פולידקס (Polydeukes או Polydeukion) עוררה שערורייה – לא בשל מינם או הבדלי גילאיהם של הנאהבים, כמו בשל האינטנסיבית שבה התנהלה, אשר נחשבה מופרזת ובלתי-הולמת. כאשר מת הנער בטרם זמנו, הקדיש הרודס מספר פסלים ומונומנטים לזכר אהובו, בחקותו את מעשיו של אדריאנוס לאחר מותו של אנטינואוס.
לוקיאנוס מסאמוסאטה סיפר על מסורת אשר התגלגלה אליו, ולפיה הפילוסוף הקיניקן דמונקס הגיע אל הרודס נושא מכתב מפולידקס המת. עולז למשמע דבריו, שאל אותו הרודס מה נכתב בו; דמונקס השיב כי הנער כתב שהוא עצוב על כך שהרודס לא יצא לחפש אותו.
לקריאה נוספת
Papalas, A. J., "Herodes Atticus: An essay on education in the Antonine age", History of Education Quarterly, Vol. 21, No. 2 (Summer, 1981), pp. 171-188.
שארית יהודה
שארית יהודה הוא ספר הלכתי, בלשון הקודש, שמרכז את חיבורי רבי יהודה לייב (המהרי"ל) רבה של ינוביץ'. הספר מכיל ביאור בהלכות מליחה ותשובות בכל חלקי השולחן ערוך.
מבנה הספר
הספר כולל תשובות לשאלות בהלכה בארבעת חלקי השולחן ערוך.
חלק מהשאלות שנשאל באו לבאר דעת אחיו אדמו"ר הזקן בשולחן ערוך שלו, תקנותיו, וטעמו בנוסח הסידור. בתשובותיו מוסר המהרי"ל שמועות ששמע מאדמו"ר הזקן. תשובות אחדות כתב בכמה מהדורות ונדפסו כולם. בנוסף לתשובות מופיעים בספר גם:
מהדורות
כתביו ההלכתיים של יהודה לייב מיַנוֹבִיץ' נקבצו ויצאו לאור לראשונה בוילנא בשנת 1841, בספר בשם "שארית יהודה", על ידי נכדו הרב זאב וואלף.
בשנת 1957 הרבי מלובביץ ערך והוציא לאור מהדורה שנייה בשני חלקים ויצא לאור בהוצאת ספרים קה"ת, החלק ראשון הוא דפוס צילום מהמהדורה הראשונה, ובחלק השני הוספות שו"ת חדשות מכתבי יד חדשים שנמצאו, ראשי פרקים מתולדות חייו של יהודה לייב ותוספת הערות וציונים (בעיקר לנושא הנידון בשו"ת צמח צדק).
מהדורה שלישית מחודשת, בכרך אחד, גם זו על ידי הוצאת קה"ת, נערכה על ידי הרב שלום בער לוין והרב יצחק וילהלם ויצאה לאור בשנת 2009. במהדורה החדשה נסדר הספר מחדש, נוספו סימנים חדשים שנדפסו במקומות שונים ומכתבי יד, ובשולי הגיליון באו מראי מקומות וציונים. בסוף הספר באו מפתחות.
כתב יד
באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה מכתב ידו, מאוסף כתבי היד של הספרייה, של כתב היד המקורי ממנו נערך הספר.
מצודת אמסטרדם
בשנת 1598 הקימו ההולנדים נקודת מסחר באתר, אך לאחר מכן היא ננטשה. ב-1631 הקימו בריטים מ"חברת המסחר לגינאה וביני" (English Company of Adventurers Trading to Guynney and Binney) מבנה על גבעה סמוכה, במטרה לסחור עם השבטים המקומיים, אך הוא עלה באש לאחר מספר שנים. המצודה עצמה הוקמה בין השנים 1638 ל-1645 על ידי הבריטים וזכתה לשם מצודת קורמנטין, על שמו של היישוב הסמוך. ההולנדים שבו והשתלטו על האזור בשנת 1665 והעניקו למצודה את שמה הנוכחי, "מצודת אמסטרדם". הם החזיקו במקום עד סוף 1782, עת הוא שב לשלטון בריטי למשך שלוש שנים בלבד, וב-1785 הוחזר להולנדים מכוח הסכם. ב-1806 השתלטו שבטי האשנטי המקומיים על המצודה ובזזו אותה. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1811, נהרסה המצודה על ידי לוחמי שבט יריב, וכיום שרדו ממנה רק שרידים מעטים.
הרי חג'ר
הרי חג'ר (בערבית: جبال الحجر – "הרי האבן") הם רכס הרים בצפונה של עומאן ובמזרח איחוד האמירויות הערביות. הרכס נמתח לאורך חופו הדרומי והמערבי של מפרץ עומאן, וחוצץ בין מישור החוף שלאורך המפרץ לבין הרמה המדברית שמדרום לו. הרכס נחלק להרי חג'ר המערביים ולהרי חג'ר המזרחיים, וחלקו המרכזי, המכונה ג'בל אח'דר (الجبل الأخضر – "ההר הירוק"), הוא רכס ההרים הגבוה ביותר בעומאן ובחצי האי ערב כולו.
ג'בל אח'דר מגיע לשיאו בפסגת ג'בל שמס (جبل شمس – "הר השמש") שגובהה 2,990 מטר. האקלים ברכס הוא מדברי, אם כי הפסגות הגבוהות זוכות לכמות משקעים של כ-300 מ"מ בשנה, המספיקה לצמיחת שיחים ועצים, ותומכת בחקלאות. על שום כך נקרא הרכס בשם "הירוק".
הטאר הערבי הנדיר אנדמי לרכס הרים זה.
היישוב חטא הממוקם בגובה שייך לדובאי ומהווה אתר תיירותי למשפחות עשירות של הנסיכות.
סטאד ולודרום
סטאד ולודרום (בצרפתית: Stade Vélodrome) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מרסיי אשר בצרפת, ומשמש לרוב כמגרשה הביתי קבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. כמו כן, מארח האצטדיון לעיתים את משחקיה של נבחרת צרפת ברוגבי וחלק ממשחקיה של קבוצת הרוגבי של טולון. האצטדיון מכיל 67,394 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון השני בגודלו בצרפת אחרי הסטאד דה פראנס.
האצטדיון נחנך ב-13 ביוני 1937 במשחקה של אולימפיק מרסיי נגד טורינו האיטלקית. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 1938, מונדיאל 1998 וגביע העולם ברוגבי 2007. לקראת משחקי מונדיאל 1998 הוגדלה תכולתו של האצטדיון מכ-42,000 מקומות ישיבה לכ-60,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי יורו 2016, ולקראתו עבר שיפוץ כללי אשר הגדיל תכולת האצטדיון לכ-67,394 מקומות ישיבה. עלות העבודות מוערכת ב-267 מיליון אירו.
שיא הצופים באצטדיון למשחק, אשר עומד על 65,148 צופים, נקבע ב-5 באפריל 2015 במסגרת במשחקה של אולימפיק מארסיי נגד פריז סן-ז'רמן במסגרת ליגת העל הצרפתית.
Love Is Forever
השיר הגיע למקום ה-10 בחצי-הגמר בו שובץ וכך, המשיך לשלב הגמר. בתום שלב הגמר, התברר שהגיע למקום ה-12 מתוך 26 שירים שהשתתפו בו.
אולגופול
אולגופול וגם אולהופיל (באוקראינית: Ольго́піль) היא כפר במחוז ויניצה של אוקראינה.
במאה ה-18 הייתה אולגופול עיירת גבול בין האיחוד הפולני-ליטאי לבין שבטים ששכנו בערבה האירואסייתית. את שמה של העיירה נתנה לה הקיסרית יקטרינה הגדולה בסוף המאה ה-18. לפני המהפכה הרוסית הייתה אולגופול חלק ממחוז פודוליה.
יהודי אולגופול
באמצע המאה ה-19 היו בעיירה כ-240 יהודים. בסוף המאה כבר היו בה כ-2,400 יהודים. עקב פוגרומים שעשו אוקראינים ביהודי העיירה בשנת 1919, עזבו רבים מהנותרים. ערב פלישת הגרמנים לברית המועצות נותרו בעיירה כ-650 יהודים בלבד.
לונגין פריקה
לונגין פריקה (ברוסית: Лонгин Фрикке;  30 בדצמבר 1820 - 9 בספטמבר 1893) היה צייר נוף רוסי.
אולגופול
יהודי אולגופול
ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות, כבשו הגרמנים את אולגופול והעיירה סופחה לטרנסניסטריה. 100–150 יהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו. רבים מהם מתו במגפת טיפוס.
לונגין פריקה
במהלך חייו, יצירותיו של פריקה נאספו על ידי בני המשפחה הקיסרית, וכמה צארים.
אולגופול
יהודי אולגופול
אולגופול שוחררה בידי הצבא האדום במרץ 1944.
לונגין פריקה
ראשית חייו
פריקה נולד ב-30 בדצמבר 1820 בגורודץ, מחוז ניז'ני נובגורוד, באימפריה הרוסית. הוא היה בנו של עוזר מפקח כיתות באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. לונגין עצמו נכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1833, ולמד אצל מקסים וורוביוב. עבודתו זכתה לשבחים ממועצת האקדמיה, והוא זכה במדליית הכסף הגדולה שלה בשנת 1835, מדליית הזהב הקטנה שלה בשנת 1837, ומדליית הזהב הגדולה שלה בשנת 1839 עבור הנוף שלו באזור דורפת, שנת סיום לימודיו. הצייר הומלץ על ידי מועצת האקדמיה לאלכסנדר בנקנדורף, הקנצלר של הוד מלכותו, הזמין את פריקה לאחוזתו בפאל בשנת 1836. פריקה הפיק מספר תצוגות של האחוזה, שהוצגה בהמשך.
לאחר מכן נסע פריקה לאירופה כדי ללמוד ולשפר את הציור שלו, ביקר בהולנד, גרמניה ושווייץ, ובילה שש שנים באיטליה, שם למד וצייר ברומא ובסביבתה, נאפולי, קאפרי, סיציליה ופלרמו. פריקה חזר לסנט פטרסבורג ב-1846, ומונה לאקדמיה של האקדמיה האימפריאלית בשנה שלאחר מכן.
רוסיה והדון
ברוסיה בילה פריקה במוסקבה, והיה לו תלמידים פרטיים. בשנת 1852 נשא לאישה את אליזבטה איבנובנה רולר, בתו של בעל קרקע במחוז דון הוסט מנובוצ'רקסק. פריקה השתתף רק בשתי תערוכות באקדמיה, ב-1854 וב-1855, ולאחר מכן התיישב בחצי האי קרים ב-1856 והמשיך לצייר נושאים, כולל אלה את הטטרים של קרים. ב-1857 עבד על ציורים עבור הדוכסית הגדולה קתרין מיכאילובנה במעונה באורנינבאום. פריקה עבר לנובוצ'רקסק ב-1860, לאחר מות אביו, אך חזר לסנט פטרסבורג ב-1882 כדי להציג עשרים מציוריו בנושאים הקשורים לאזור הדון. במהלך חייו יצירותיו נרכשו על ידי בני המשפחה הקיסרית, כולל הצארים ניקולאי הראשון ואלכסנדר השני.
פריקה מת בנובוצ'רקסק ב-9 בספטמבר 1893.
כמה מציוריו נרכשו על ידי מוזיאונים. וגלריות, את ציורי הנוף שלו באחוזת פאל, ליד רבל, מוצגים במוזיאון של הקיסר אלכסנדר השלישי בסנט פטרסבורג. עבודותיו מוצגות בגלריה טרטיאקוב, ובמוזיאון בית לרמונטוב במוסקבה, המוזיאון הרוסי בסנט פטרסבורג, ובמוזיאונים אזוריים בקרסנודר, מיקולאיב, סרטוב, ובגלריה האזורית לאמנות טבר, המוזיאון הלאומי לאמנויות בלארוס, ומוזיאון הקוזקים של דון בנובוצ'רקסק.
האחוזה הדו-קומתית של פריקה בנובוצ'רקאסק נשמרה, עם לוח זיכרון לפריק שנחשף על הבניין ב-27 בדצמבר 2005. בשנת 2017 הוצבה אנדרטה לזכר פריקה בשדרות פלטובסקי, מול הבניין שבו התגורר. ב-21 במאי 2012 הודיעה הנהלת העיר נובוצ'רקסק ששמו של אחד מרחובות העיר ישונה לשם פריקה.
גלובולין
בביוכימיה, גְלוֹבּוּלִין (Globulin) היא אחת משלוש הקבוצות של חלבונים המרכיבים את הפלזמה (יחד עם אלבומין ופיברינוגן). חלק מהגלובולינים נוצרים בכבד, בעוד אחרים נוצרים במערכת החיסון. הריכוז הנורמלי של מוגלובולינים בדמם של בני אדם הוא בין 2.3 ל-3.5 גרם לדציליטר.
קבוצות עיקריות
אלפא - קבוצה הנמצאת בפלזמה ונחלקת לאלפא 1 ולאלפא 2. קבוצה זו היא האלקטרופוריזית ביותר מבין כל הגלובולינים. קבוצה זו מדכאת את פעילותם של חלק מהפרוטאזים בדם. בקבוצה זו נכלל למשל האלפא-1 אנטיטריפסין.
בטא - קבוצה הנמצאת בעיקר בדם והגנים המייצרים את חלבונים אלה ממוקמים על כרומוזום 11 בבני אדם. האלקטרופוריזיות שלה היא בינונית, נמוכה מזו של האלפא גלובולין וגבוהה מזו של הגאמא.
גאמא - קבוצה הנמצאת בדם והיא האלקטרפוזית הנמוכה ביותר מבין כלל הגלובולינים. קבוצה זו כוללת בתוכה את רוב הנוגדנים (Igs) בדם.
גידולים טרום-סרטניים בצוואר הרחם
גידולים טרום סרטניים בצוואר הרחם (באנגלית: Cervical intraepithelial neoplasia) ידועים גם כדיספליזה של צוואר הרחם (באנגלית: Cervical dysplasia). דיספלזיה היא מונח מתחום הפתולוגיה, המתייחס לגדילה בלתי-תקינה של תאי-גוף בתור רקמות. לרוב מדובר בהתרחבות של תאים בלתי-בוגרים, והפחתת מספרם של תאים בוגרים. דיספלזיה עלולה להעיד לעיתים על מצב קדם-סרטני, דהיינו גידול שפיר שעשוי להפוך ממאיר עם הזמן. דיספליזה, לפיכך, יכולה לאותת על סרטן.
רקע
על פני השטח של צוואר הרחם ניתן למצוא שני סוגים של תאים: תאים שטוחים הנקראים "תאים קשקשיים", ותאים מוארכים הנקראים "תאים עמודיים". נקודת המפגש של תאים אלה נקראת המפגש הקשקשי-עמודי או נקודת המעבר, באזור זה יכולים להופיע שינויים חריגים בתאים. לכן כאשר מבצעים משטח צווארי בפני השטח החיצוניים של צוואר הרחם בודקים למעשה את התאים הללו.
למעשה מדובר בהתפתחות וגדילה לא נורמלית של תאים (תאי קשקש) בצוואר הרחם,עם פוטנציאל להפוך בעתיד לסרטניים. התהליך נקרא קרצינומה של תאי קשקש. ברוב המקרים הגידולים הללו מופיעים בצוואר הרחם באזור המכונה הצומת הבין עמודית אך יכולים גם להימצא בשפתיי הנרתיק. רקמות תאים אלו הם לא סרטניות אך בעלות פוטנציאל להתפתח בעתיד לכאלו, כמו בן ברוב המקרים הן ניתנות לריפוי. ברוב המקרים רקמות התאים הללו נשארות יציבות ולא מתפתחות, או שמערכת החיסון מצליחה לנוונן. עם זאת באחוז קטן מן המקרים, גידולים אלו מתפתחים לתאים סרטניים לסרטן צוואר הרחם, במידה ולא טופלו קודם לכן. הגורם העיקרי של תופעה זו היא דלקת כרונית של צוואר הרחם המועברת במגע מיני נגיף הפפילומה האנושי (HPV). כיום מעל 100 סוגים של HPV זוהו, קיימים סוגים כמו נגיף מספר 16 או 18 שהם עם סיכוי גבוה יותר להתפתח בעתיד לסרטן צוואר הרחם. רוב סוגי הנגיפים ממשפחה זו עלולים לגרום להתפתחות שלסרטן צוואר הרחם וסוגים אחרים עלולים לגרום ליבלות.
גידולים טרום סרטניים בדרך כלל מאובחנים על ידי בדיקת אולטראסאונד, על ידי בדיקת פאפ או על ידי ביופסיה. בדיקת פאפ מחשידה יכולה להצריך בדיקת קולפוסקופיה לאשרור סופי של האבחנה, שכן בדיקת פאפ שלעצמה לא מהימנה מספיק על מנת לאבחן כראוי את הגידול ולהצביע עליו כסרטני. בדיקה נוספת שנהוג להשתמש בה היא בדיקת לגילוי נגיף הפפילומה האנושי, בדיקה זו יכולה לתת רקע על הגורמים השונים להתפתחות התאית המוגברת, ובכך לסייע בסיווג סוג הגידול ואופן התפתחותו הצפוי.
גורמי סיכון
ישנם גורמים נוספים שהראו סבירות גבוהה יותר לפתח גידולים טרום סרטניים. גורמים שכאלו הם: הראו עלייה של דיאטה לקויה, מספר גדול של שותפים למין, חוסר שימוש באמצעי מניעה, עישון סיגריות.
פרוגנוזה - איבחון
רוב הגידולים נסוגים ונעלמים באופן ספונטני. כ-70% מהגידולים המוגדרים בשלב 1 נסוגים בתוך שנה אחת, ו-90% צפויים להיעלם בתוך כשנתיים. כ-50% מהגידולים המסווגים בשלב 2 ייסוגו בתוך שנתיים ללא שום טיפול חיצוני.
התקדמות הגידולים לתאים סרטניים ולהתפתחות של סרטן צוואר הרחם, מתרחשת אצל כ-11% מהנגעים שמוגדרים שלב 1 ו-22% מהנגעים שמוגדרים שלב 2. התפתחות לסרטן פולשני ואגרסיבי מתרחשת אצל כ-1% מהמקרים של גידולים במשלב ראשוני, 5% במקרים של גידולים במשלב שני וב-12% מהמקרים של גידולים במשלב שלישוני.
התקדמות והתפתחות הגידולים מגידול טרום סרטני לגידול סרטני יכול להימשך כ-15 שנים. כמו כן, הראיות מצביעות על כך כי הסרטן יכול להתפתח מבלי לעבור את כל שלבי הסיווג של הגידול, למשל השלב השלישי יכול להתפתח ישירות לסרטן מבלי כלל לעבור דרך השלב הראשון.
זיהום שנוצר כתוצאה מהדבקות בנגיף הפפילומה האנושי עלול לגרום להפרשה של חומרים אשר מעכבים בקרה של גוף האדם על התפתחות תאים מואצת. למעשה מושבת מנגנון בקרת מחזור התא. ממצב זה מאפשר לתאים הנגועים לגדול ללא מעקב ואף פתח מוטציות שמובילות בסופו של דבר לסרטן.
טיפול
טיפולים לגידולים המוגדרים בשלב הראשוני לא מומלצים כל עוד הם נמצאים בגוף האישה פחות מ-2 שנים. בדרך כלל כאשר ביופסיה מזהה נגע בשלב ראשוני, האישה נדבקה בנגיף הפפילומה שגרם לזיהום ולגידול, בשלב זה מערכת החיסון יכולה להתגבר לבד על הזיהום. לכן במרבית המקרים האישה תימצא תחת מעקב ממושך ולא יינתן שום טיפול.
טיפול לנגעים המוגדרים ברמה 2-3 כולל בדרך כלל כריתה של הגידול עצמו. לעיתים משתמשים באמצעים שונים כדי להסיר את הגידול שלא בכריתה: שימוש בלייזר, שימוש בחנקן נוזלי, צריבת הגידול באמצעות לולאה חשמלית ועוד.
במקביל מתן חיסונים כנגד נגיף הפפילומה, ושיטות טיפול שונות נבדקות בניסויים ניסיוניים במטרה להקטין את שיעור התפתחות הגידולים בקרב נשים ברחבי העולם.
טיפול כירורגי מלווה לעיתים בסיכון גבוהה לגרימת הרס למערכת הרבייה של האישה ועלול אף להביא למקרים של אי פוריות.
טיפול כנגד גידולים טרום סרטניים שניתנים לאישה במהלך הריון עלול להוביל ללידה מוקדמת, ובמקרים מסוימים גם להפלה.
בעבר הניחו שדיספלזיה של צוואר הרחם בהכרח תוביל להתפחות של תאים סרטניים, אך כיום ידוע שזה לא בהכרח ולכן ישנם טיפולים רבים שמונעים הגעה למצב זה.
אפידמיולוגיה
בין 250,000 ו-1 מיליון נשים אמריקאיות מאובחנות עם דיספלזיה של צוואר הרחם בשנה. נשים יכולות לפתח גידולים אלו בכל גיל, אולם נשים בדרך כלל נוטות לפתח את התופעה בין הגילאים 25 ל-35.
קישורים חיצוניים
מחלות צוואר הרחם - רקע על מחלות צוואר הרחם מתוך אתר בית החולים "ליס"
שינויים טרום סרטניים בצוואר הרחם - רקע על המחלה ודרכי טיפול אלטרנטיביות
יוכבד
יוֹכֶבֶד היא דמות מקראית, בַּת לֵוִי, אשת עמרם ואמם של מרים, אהרון ומשה.
בזכות החלטתה להחביא את בנה, משה, בתיבה ולשלוח אותו אל מי היאור, ניצל משה מפקודתו של פרעה להשמיד את כל התינוקות הזכרים בעם ישראל. לאחר שבת פרעה הצילה את משה מהיאור, היא הביאה עבורו "אִשָּׁה מֵינֶקֶת מִן הָעִבְרִיֹּת", וכך יוכבד הניקה וגידלה את משה עד שנגמל.
חלקה של יוכבד בסיפור לידתו וגידולו של משה לא מסופר בהרחבה, אולם הוא חלק מסיפור שיש בו נשים רבות יחסית לשאר סיפורי התורה (יוכבד, מרים, בת פרעה, שפרה ופועה). חז"ל עמדו על יחודו של הסיפור והקדישו ליוכבד כמה מדרשים.
מקור שמה
הרכיב 'יו' מופיע בשמות מקראיים רבים כקיצורו של שם יהוה. הרכיב 'כבד' נפוץ בשמות שמיים במזרח הקדום, ומשמעו 'מכובד'. אם גם כאן הרכיב 'יו' הוא קיצור לשם יהוה, הרי שיוכבד הוא השם הראשון במקרא העושה שימוש תאופורי בשם זה, והשם היחיד מסוגו המופיע לפני התגלות השם למשה במעמד הסנה.
קורות
אמו של משה מופיעה לראשונה עם תחילת סיפורו של משה רבינו, ב:
הסיפור עוסק בקשר שבין אם לתינוקה, שנולד בצל גזירות חמורות המורות להרוג אותו עם לידתו. מדרש שמות רבה שואל כיצד למרות הגזרות החמורות לא נתגלו ההריון והלידה ודורש כי הלידה הייתה קלה מאוד, ללא כאב, ולכן גם השומרים המצרים לא הרגישו בהתרחשותה. על פי התרגום המיוחס ליונתן, יוכבד ילדה את משה בסוף החודש השישי להריון. מדרש הגדול לאותו פסוק קבע שמשך ההריון היה שישה חודשים ושני ימים בלבד.
על פי התלמוד, בעלה של יוכבד, עמרם, התגרש ממנה לנוכח הגזירות על מנת למנוע את הסיטואציה הנוראה שבה יש להרוג תינוקות. ביתו, מרים שכנעה אותו לשאת את אימה מחדש כשהיא טוענת כלפיו: "פרעה גזר רק על הזכרים ואתה גוזר בין על הזכרים ובין על הנקבות". הוא נשא אותה מחדש ובהמשך נולד משה.
יוכבד, אימו של הילד עשתה כל שביכולתה לשמור עליו, עד שלא היה עוד ביכולתה לשמור את דבר קיומו בסוד. על מנת שלא להתמודד עם ההכרח להרוג את בנה, היא מצאה פתרון ביניים - היא הניחה את הילד בתיבה בנהר וקוותה לטוב. לאחר שבת פרעה מצאה את התיבה, מרים, אחותו של משה, הציעה לקרוא למינקת עבריה, והביאה בעצם את יוכבד. בת פרעה מסרה את הילד לידיה של יוכבד וביקשה ממנה להניק אותו תמורת שכר. רק לאחר שהילד גדל ולא היה צריך לינוק, יוכבד מסרה אותו לבת פרעה, שהעניקה לו אז את השם "משה" וגידלה אותו כבן. על פי מדרש רבה, ניתנו למשה עשרה שמות, והשם שנתנה לו יוכבד היה יקותיאל.
חז"ל נדרשו לסוגיית ריבוי הדמויות הנשיות בסיפור; על פי התלמוד יוכבד היא שפרה, אחת משתי המיילדות העבריות שסירבו להרוג את תינוקות בני ישראל על אף דרישתו של מלך מצרים, והיא נקראה כך על שום שמשפרת את הולד.
מדרשים נוספים לסיפורה
בניסיון להרחיב את המעט הידוע על יוכבד, עסקו פרשנים לאורך הדורות בסוגיות שונות העולות מהכתוב.
זהות אמה
בתיאור לידת יוכבד בתורה לא הוזכר שם אמה:. אמנם בספר דעת זקנים מבעלי התוספות כתב בפירוש הפסוק, ששם אמה היה 'אותה', וכוונת הפסוק ש'אותה' ילדה את יוכבד. אמנם במפרשים אחרים נמצאו שמות אחרים לאם יוכבד, יש שכתבו ששם אימה היה עדינה בת יובב בן יקטן. ובספר היובלים מובא ששמה היה מילכה מבנות ארם, מזרע בני תרח.
כרונולוגיה
בספר במדבר נאמר:, מכאן שיוכבד נולדה במצרים. המדרש מסביר כיצד ייתכן שהיא נכללת בין שמות בני ישראל הבאים מצרימה, ויוצא מכך שהיא נמנתה אף על פי שעדיין לא נולדה. במסכת סוטה נמצאנו למדים: "לידתה במצרים ואין הורתה במצרים" (י"ב, א').
לפי צוואת לוי בארמית שנמצאה בגניזת קהיר, נולדה 16 שנה אחרי ירידת יעקב למצרים, כאשר אביה היה בן 64. תאריך הלידה הוא באחד לחודש השביעי, שהוא יום הזיכרון, שחל בלוח העברי בא' בתשרי, ובלוח השנה במגילות קומראן אמור לחול ביום השוויון של הסתיו.
גילה של יוכבד
על הנישואין מחדש (על פי התלמוד) של עמרם ויוכבד נאמר "וַיֵּלֶךְ אִישׁ מִבֵּית לֵוִי וַיִּקַּח אֶת-בַּת-לֵוִי" ובהמשך נולד משה. כאשר עמרם החזיר את יוכבד "היא נהפכה להיות נערה", אף על פי שכבר הייתה בת מאה שלושים שנה: לפי המסורת, בני ישראל היו במצרים מאתים ועשר שנים, וכאשר יצאו, היה משה בן שמונים שנה. אם כן, יוכבד התעברה מעמרם כאשר הייתה בת מאה ושלושים. לפי סדר עולם פרק ט', יוכבד נכנסה לארץ ישראל, בהיותה בת 250.
להשלמת העניין דן הרמב"ן בגילו של אביה, לוי בנו של יעקב אבינו. בבואו למצרים היה בן 44 שנה. ואחרי ימים רבים, נגיע ל-100 שנה. ומוסיף הרמב"ן: "והנה יהיו בזה שני פלאים, שיהיה הוא זקן כאברהם אשר הזכיר הכתוב: הלבן מאה שנה יולד, וכתיב: ואדני זקן ותהיה היא זקנה בלדת משה "ואם נאחר עוד לידתה לסוף ימי לוי, הנה יהיה פלא גדול משל אברהם."
ומסכם הרמב"ן:.
האבן עזרא חולק על חישוב זה, ודוחה את הפירוש שיוכבד נולדה בירידה למצרים. לדעתו יוכבד נולדה מאוחר יותר ואין כל סיבה לומר שילדה בגיל כה מבוגר. טענתו היא שאם אכן ילדה בגיל 130 היה על התורה לציין זאת, שהרי זהו נס שגדול אף מהנס של שרה שילדה בת 90.
מגלות לתשועה
עם ירידתם של ישראל למצרים, כבר הוכנה יציאתם ממנה, באמצעות לידתה של יוכבד, אמו של משה. ולא בכדי נוהגים לקרוא כהפטרה לפרשת ויגש את הכתובים המעודדים בספר יחזקאל: "ודבר אליהם כה אמר ה' אלהים הנה אני לקח את בני ישראל מבין הגוים אשר הלכו שם וקבצתי אתם מסביב והבאתי אותם אל אדמתם".
קברה
מקום קבורת יוכבד אינו נזכר בתנ"ך, אך על פי מסורת יהודית מאוחרת (כ-2500 שנה אחרי מותה) המופיעה לראשונה בספר המסע של תלמיד הרמב"ן 'תוצאות ארץ ישראל' יוכבד קבורה לצד מרים וצפורה בטבריה.
סינתיה האריס
סינתיה האריס (באנגלית: Cynthia Harris; 9 באוגוסט 1934 – 3 באוקטובר 2021) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד סילביה באקמן, אמו של פול באקמן, בסדרת הטלוויזיה "משתגעים מאהבה".
ביוגרפיה
האריס הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות ובסרטי טלוויזיה כגון "המקום של ארצ'י בנקר", "כל ילדיי", וסדרת הדרמה "אדוארד וגברת סימפסון" בתפקיד הדוכסית מווינדזור. במשך שני עשורים גילמה את "גברת ב." בפרסומות לטלוויזיה עבור רשת החנויות Bradlees.
ב-1963 הופיעה האריס לראשונה בברודוויי. ב-1971 שיחקה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים וג'ורג' פורת' שהועלה בברודוויי. היא הייתה אחת מהמייסדים של להקת התיאטרון "The Actor's Company Theatre". ב-1978 הייתה האריס מועמדת לפרס באפט"א על הופעתה במיני-סדרה "אדוארד וגברת סימפסון".
האריס היא מנהלת אמנותית שותפה בלהקת התיאטרון The Actors Company Theatre באוף ברודוויי. היא שיחקה במחזות רבים בהם "Home", "פארסה בחדר המיטות" ו"אבודים ביונקרס". ב-2013 הופיעה האריס בתפקיד אדריאנה בהפקה של Primary Stages למחזה "The Tribute Artist".
חיים אישיים
ב-1961 התחתנה האריס עם יוג'ין וולסק. בני הזוג התגרשו ב-1972.
האריס נפטרה בניו יורק, ב-3 באוקטובר 2021, בגיל 87.
אל-קאא'ם השני
אל-קאא'ם באמר אללה השני (מילולית: המחייה במצוות האל), אבו אל-בקאא חמזה בן אל-מתוכל עלא אללה (בערבית: القائم بامر الله, ابو البقاء حمزة بن المتوكل على الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר תחת הממלוכים בין השנים 1450 ל-1455. הוא ירש את אחיו אל-מסתכפי באללה השלישי וכיהן בזמנם של הסולטאנים הממלוכיים ג'קמאק ואל-מנצור פח'ר אל-דין עת'מאן.
דוד פילו
דוד פילו הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, משרת כסגן מפקד מחוז תל אביב.
ביוגרפיה
פילו התגייס ב-1995 למשטרת ישראל, שירת במערך החבלה ואחר כך ביחידת אתג"ר.
בינואר 2012 מונה למפקד תחנת טייבה, ב-2014 קודם לדרגת ניצב משנה וקיבל אחריות על תחנת קדמה שהחליפה את תחנת טייבה ותחת אחריותה הוכנסו יישובי המשולש ויישובים נוספים באזור. במאי 2015 מונה למפקד מרחב מוריה, תפקיד אליו נכנס בעקבות הדחת קודמו בשל מחדלי הרצח במצעד הגאווה בירושלים. באוגוסט 2017 מונה למפקד מרחב יפתח. במאי 2019 מונה למפקד מרחב שפלה, באפריל 2021 מונה למפקד מרחב ירקון וביולי 2022 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב.
פילו נשוי ואב לחמישה.
פוחו
אופן הריקוד
הפוהו כריקוד זוגות נושא אופי חושני במיוחד. הגבר והאשה רוקדים צמודים, רגלו של הגבר ממוקמת בין רגלי האשה, רגלה של האשה בין רגלי הגבר בעוד זרועו הימנית של הגבר חובקת את מותני האשה והשמאלית אוחזת בזרועה הימנית כלפי מעלה, כשהם נעים בהתאמה ובו זמנית, מהווים מראה זה לזה: כאשר הגבר נע ימינה האשה נעה שמאלה, כאשר הוא נע קדימה, היא נעה אחורה, תוך שהם נשארים צמודים זה לזה.
צעד אופייני: ימין-שמאל-ימין (הפסקה), שמאל-ימין-שמאל (הפסקה) וחוזר חלילה, תוך כדי ניע ירכיים. ישנם גם צעדים מורכבים יותר, כמו למשל סחרור האשה על ידי הגבר בדרכים שונות. צעד אופייני לפוהו מעגלי הוא שני צעדים ימינה ושניים שמאלה, בשינוי כיוון.
סגנונות ומאפיינים
פוהו מסורתי מאופיין בנגינת אקורדיון תזזיתית מלווה בתיפוף חזק במיוחד של תוף בס גדול (זבומבה) ומשולש. תוכני המילים של שירי הפוהו עוסקים בעיקר באהבה, תשוקה ומין, לעיתים עד כדי בוטות. בין סגנונות הפוהו הבולטים ניתן למצוא את הבאיאו (Baião), הקוקו (Coco), הרוז'או (Rojão), הקוואדריליה (Quadrilha), השאשאדו (Xaxado) והשוטצ'י (Xote).
מקור השם
מקור השם "פוהו" אינו חד משמעי.
לפי סברה אחת המקובלת בצפון מזרח ברזיל, שמו של הסגנון נגזר מן הביטוי האנגלי "For all" ("לכולם"), ומקורו בראשית המאה ה-20. על פי גרסה זו נהגו מהנדסים בריטיים, שעסקו בבניית מסילת הרכבת בפרנמבוקו, לערוך בסופי השבוע נשפים שחלקם מיועדים לאנשי הצוות הבריטי בלבד וחלקם "לכולם", כלומר, גם לתושבי המקום. חיזוק לסברה זו היוותה התנהגות דומה של אנשי צוות חיל האוויר האמריקני שהוצבו בנטאל בעת מלחמת העולם השנייה.
הסברה האחרת והמבוססת יותר על פי ההיסטוריון והאנתרופולוג לואיש דה קמארה קסקודו (1898–1986) שהתמקד במחקר צפון-מזרח ברזיל, היא כי השם פוהו הוא קיצור המלה הפורטוגזית "פוהובודו" (forrobodó), שמשמעותה הילולה או משתה, אך גם בלבול, מהומה ואי-סדר.
הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה
הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה (בקרואטית: Socijalistička Republika Hrvatska) הייתה ישות פדרלית כחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה עם הפיכתה של ממלכת יוגוסלביה לרפובליקה פדרלית. הייתה זו הרפובליקה השנייה בגודלה ביוגוסלביה (גם בשטחה וגם במספר תושביה), לאחר הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה. היורשת הישירה של הרפובליקה כיום היא קרואטיה.
היסטוריה
ב-29 בנובמבר 1945 קיימה האספה המכוננת של יוגוסלביה כינוס שבו הוחלט שיוגוסלביה תורכב משש רפובליקות פדרליות (אשר הפכו בסופו של דבר ליורשותיה של יוגוסלביה). ב-18 בינואר 1947 הפרלמנט המקומי אישר את החוקה הקומוניסטית. למעשה, לרפובליקות הייתה אוטונומיה רק מבחינה רשמית. במציאות, יוגוסלביה הקומוניסטית הייתה מדינה ריכוזית, המבוססת על המודל הסובייטי. החוקה השנייה התקלה בשנת 1963 ושינתה את שמה של קרואטיה היוגוסלבית מ"הרפובליקה העממית של קרואטיה" (NRH) ל"רפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה" (SRH).תיקונים חוקתיים מרכזיים אושרו בשנת 1971 ובשנת 1974. מותו של שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו ומצב הכלכלה המקרטע הובילו לערעור השלטון הקומוניסטי במדינה. המתחים האתניים גרמו לכך שהקרואטים חשו פחות ופחות הזדהות עם המדינה היוגוסלבית.