cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי הונג קונג–יפן
מגעים ראשוניים
בשלהי תקופת אדו ביפן, התחילה הגירה יפנית מתונה אל הונג קונג הבריטית. עם סיומה של מדיניות הסאקוקו, אשר אסרה על העם היפני לעזוב את שטחי יפן, החלו מסעות שיט סדירים וקבועים בין יפן, הונג קונג ושנגחאי; סוחרים וזונות מיפן החלו בד בבד להתיישב בהונג קונג.
עד שנת 1885 הקונסול היפני בהונג קונג וממשלת בריטניה ניסו לדכא את הזנות היפנית בהונג קונג בעזרת החלת תקנות חדשות המקשות על הנשים אשר רוצות לעסוק במקצוע. עם החלת התקנות החדשות, מספר הנשים היפניות אשר הוענקו להן רישיונות זנות צומצם לחמישים ושתיים ובקשת הרישיונות לזנות הועברו לטיפולו של הקונסול היפני בהונג קונג. למרות הרצון העז של השלטון בהונג קונג לדכא את התופעה, הקהילה היפנית בהונג קונג התנגדה בתוקף למהלכים נגד הזונות היפניות.
מהומות אנטי-יפניות בהונג קונג (1931–1932)
לאחר הפלישה היפנית למנצ'וריה החלה להתפתח מתיחות עזה בין התושבים היפניים לבין התושבים הסיניים בהונג קונג. ב-20 בספטמבר 1931, עיתון החדשות קונג-שונג פרסם כתבה על הפלישה היפנית לסין, הקוראת לעם הסיני בהונג קונג "לקום ולנקוט בפעולה". ב-23 בספטמבר 1931 ממשלת סין הכריזה על יום אבל לאומי בעקבות תקרית מוקדן. באותו היום, מספר נערים סיניים החלו ליידות אבנים על פאב יפני בהונג קונג. למחרת נשרף דגל יפן אשר הונף בבית ספר יפני בהונג קונג.
בלהט המהומות נרצחה משפחה יפנית בת חמש נפשות על ידי גבר סיני חמוש. הרוצח דקר את חמשת בני המשפחה, ההורים נפטרו במקום ומותם של הסבתא ושני הילדים נקבע מאוחר יותר בבית החולים. כתוצאה מרצח המשפחה, הכריזה ממשלת בריטניה, אשר שלטה בהונג קונג, על מצב חירום בעיר.
הכיבוש היפני
בשנות ה-40 של המאה ה-20, עשור לאחר המהומות האנטי-יפניות בהונג קונג, אוכלוסיית היפנים באזור לא גדלה; בתי הספר היפניים המשיכו לפעול בוואן חי ובקניון טאון בהונג קונג. עם סיום הברית האנגלו-יפנית, בתחילת שנות ה-20, החלה בריטניה לראות ביפן גורם מאיים במזרח אסיה. חששה של בריטניה גבר עם התפשטות הלחימה במלחמת סין–יפן השנייה. ב-21 באוקטובר 1938, כבשו היפנים את העיר קנטון (גואנגג'ואו), ובכך הקיפו את הונג קונג. לבסוף, ב-8 בדצמבר 1941, פלשה האימפריה היפנית להונג קונג וכבשה אותה. בניגוד לכיבושי יפן באזורי מנצ'וקוו, הכיבוש היפני בהונג קונג לא לווה באהדה רבה בקרב האזרחים היפנים באזור.
העיתון "הונג קונג ניוז", אשר הודפס בשלוש שפות, אנגלית, מנדרינית ויפנית, הפסיק לכתוב את הגרסה היפנית כמחאה על הכיבוש היפני של הונג קונג.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה כלכלת יפן נחלה הפסדים רבים, וכתוצאה מכך, כמות ההשקעות היפניות מעבר לים ירדו. במשך השנים הבאות, יפן שיקמה את הכלכלה שלה והחלה בתנופה כלכלית משמעותית, מה שאפשר את החזרת ההשקעות מעבר לים ואת העלייה החדה באוכלוסייה היפנית בהונג קונג. בין השנים 1981–1999 הקהילה היפנית בהונג קונג שילשה את עצמה. באותן השנים כמות אוכלוסיית היפנים באזור עמדה על 23,480 אזרחים יפנים. בהתאם לגידול זה, מספר החברות היפניות אשר פעלו בהונג קונג זינק גם הוא והגיע למספר שיא של 2,197 חברות יפניות פעילות.
בשנות ה-60 הוקם לראשונה בית ספר יפני בהונג קונג. ביוני 1987 החלו להדפיס את העיתון "הונג קונג פוסט", העיתון היפני הראשון בהונג קונג.
הרפורמה בכלכלת סין והחזרתה של הונג קונג לריבונות הסינית גרמה לקושי של האוכלוסייה היפנית להיטמע בהונג קונג. חברות יפניות רבות נאלצו להעביר את פעילותן לערים הסמוכות שנג'ן וגואנגג'ואו; כתוצאה מכך, בשנת 1999 האוכלוסייה היפנית בהונג קונג פחתה. בשנת 2001 מחלקת המפקדים והסטטיסטיקה בהונג קונג פרסמה כי מספר התושבים היפנים בהונג קונג לשנת 2001 עמד על 14,100 תושבים, ירידה של 33% לעומת השיא. בשנת 2004 הקונסוליה הכללית היפנית בהונג קונג דיווחה על עלייה של כ-10,000 אזרחים יפנים המתגוררים בהונג קונג - באותה השנה נרשמו 25,600 תושבים יפניים.
חינוך
בית הספר היפני הבין-לאומי בהונג קונג משרת את האוכלוסייה היפנית בעיר.
בית הספר המשלים היפני בהונג קונג (ביפנית: 香港日本人補習授業校) הוא תוכנית משלימה לילדים יפניים.
שלומי אזולאי (קשר)
שלומי יוסף אזולאי (נולד ב-30 במרץ 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במועדון ספורט אשדוד.
קריירה
אזולאי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ושימש כקפטן קבוצת הנוער של המועדון. בקיץ הושאל להפועל פתח תקווה. ב-31 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-89 בהפסד 0–1 לקבוצת נעוריו מכבי חיפה. לאחר שלא זכה לדקות משחק גם בפתח תקווה, הושאל בינואר להפועל הרצליה מהליגה הלאומית. עד לסיום העונה כבש אזולאי שלושה שערים ב-13 הופעות ועזר לקבוצה לשרוד בליגה הלאומית. אזולאי נשאר בהרצליה גם בעונה שלאחר מכן, בה הבקיע חמישה שערים ובסופה ירדה הקבוצה לליגה א'.
בקיץ, עם תום חוזהו, שוחרר אזולאי ממכבי חיפה וחתם ביריבה העירונית הפועל חיפה, אך לא הצליח להטביע חותם ושיחק בשבעה משחקים בלבד בכל המסגרות. בקיץ חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה כבש עשרה שערי ליגה והיה מלך שערי הקבוצה לעונת.
ב-21 ביולי 2014 חתם אזולאי לעונה אחת בבית"ר ירושלים, עם אופציה לשלוש שנים נוספות. ב-22 בספטמבר 2014 הבקיע אזולאי את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על מכבי חיפה. בסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה, ובסופה נבחר לתגלית העונה בליגת העל. ב-16 ביוני 2015 מימשה בית"ר ירושלים את אופציית הרכישה על אזולאי, כששילמה עבורו 180 אלף שקלים לראשון לציון, והוא חתם בקבוצה לשלוש שנים.
ב-10 באוגוסט 2015 חתם אזולאי לארבע עונות במכבי תל אביב. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך במשחק אלוף האלופים בו הפסידה לעירוני קריית שמונה. ב-29 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב, בניצחון 4–0 על בני יהודה תל אביב, ובסך הכול כבש בעונה זו שני שערים ב-16 הופעות ליגה.
ב-8 בספטמבר 2016 הושאל אזולאי לעונה אחת לעירוני קריית שמונה, ובמדיה כבש שישה שערים ב-28 הופעות בליגת העל.
לקראת עונת 2017/2018 חזר אזולאי למכבי תל אביב ושיחק במדיה במשחקי טרום העונה וגביע הטוטו, אך ב-30 באוגוסט 2017 חתם לשנתיים במכבי חיפה כחלק מעסקת אלירן עטר שעשה את הדרך ההפוכה. ב-16 בספטמבר 2017, במשחק הראשון שלו בהרכב והשני בסך הכל בקבוצה, בישל אזולאי ארבעה שערים בניצחון 4–2 על הפועל רעננה, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של מכבי חיפה (והשביעי בישראל) שמבשל ארבעה שערים במשחק ליגה אחד. במשחק שלאחר מכן, מול מכבי תל אביב, נפצע אזולאי ונעדר לתקופה ארוכה מהמגרשים. ב-21 באפריל 2018 כבש את שער הבכורה שלו במדי מכבי חיפה, בניצחון 1–0 על מכבי פתח תקווה, והוא סיים את העונה עם שער אחד ושישה בישולים.
ב-30 בינואר 2019 הושאל אזולאי להפועל חיפה עד לתום העונה, ב-10 ביולי 2019 הוא הצטרף למועדון ספורט אשדוד לשנה עם אופציה לשנה נוספת, וב-17 ביוני 2021 חתם אזולאי לשתי עונות בהפועל תל אביב, ואת שער הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש במשחק נגד בני סכנין ב-2 באפריל 2022.ב-9 ביולי 2023 חזר למ.ס אשדוד.
נבחרות ישראל
לזכותו של אזולאי שתי הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. ביוני זומן אזולאי לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת על ידי המאמן אלי גוטמן, לקראת המשחק נגד  במסגרת מוקדמות יורו 2016. במסגרת אימוני הנבחרת נפצע אזולאי בשריר הארבע ראשי ושוחרר מהסגל בטרם ערך הופעה רשמית.
חיים אישיים
אזולאי לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
אופנת ישראל באירוויזיון
להלן סקירה של האופנה של ישראל באירוויזיון.
הופעות בשירים שייצגו את ישראל
ב-1973 ישראל השתתפה לראשונה באירוויזיון. לזמרת אילנית עיצבה המעצבת רוז'י בן יוסף שמלה ארוגה בסגנון בדואי עם גזרה רחבה עם שרוולי פרפר ועוצבה סביב פיסת קרושה אדומה שהייתה ממוקמת במפתח החזה, השמלה עם הפסים הצבעוניים נוצרה במטרה לעצב בגד בסגנון ישראלי המייצג את ישראל.
באירוויזיון 1976 לבשו בתחרות חברות להקת שוקולד מנטה מסטיק חליפות לבנות, שלכל אחת מהן פרח בחולצה בצבעים שונים אותם יצר גדעון אוברזון.
המעצבת דורין פרנקפורט הייתה אחראית על עיצוב תלבושות של מספר הופעות של ישראל באירוויזיון, ב-1978 עיצבה ליזהר כהן בגד שלקח השראה מבגדי מוזיקת הדיסקו שהייתה פופולרית בשנות השבעים ושילב בתוכו גם את הסגנון הישראלי של הקיבוץ.
ב-1979 פרנקפורט הייתה מעוניינת להעניק לגלי עטרי ולהקת חלב ודבש ביגוד בגוון קליל וזאת מכיוון שהשיר הללויה הוא בסגנון גוספל, היא יצרה עבור עטרי שמלת מעטפת עם מכנסיים רקומים בצבע לילך שהושפע גם מלבוש תימני מסורתי, את שלושת זמרי חלב ודבש הלבישה בלבן עם אביזרים של פפיונים ושלייקס מפייטים.
ב-1987 הבגדים שלבשו צמד הבטלנים הושפעו מהסרט האחים בלוז.
ב-1988 המעצבת פרח ראובן הייתה אחראית על הביגוד למשלחת, הזמרת ירדנה ארזי לבשה חולצה אדומה עם כתפיים חשופות וחצאית שחורה עטירת בד.
ב-1990 הוכנה לריטה שמלה שחורה בעלת שסעים עמוקים ובישיבתה על הבמה נחשף שהשמלה יכולה לשמש גם כמיני בנוסף לשמלה הארוכה.
התלבושות של אורנה ומשה דץ ב-1991 הושפעו מקולקציית הגמר בשנקר של המעצב ירון מינקובסקי, העיצוב היווה חיבור בין טקסטיל של מפות בוכריות עם השראות מקומיות ובינלאומיות, השמלה של אורנה דץ הושפעה מאוד עם הלבוש המזרח תיכוני, בגדיהם הוצגו בתערוכה שנערכה לכבוד שבעים שנה לאופנה ישראלית שנערכה במוזיאון ישראל.
עבור אירוויזיון 1998 העניק המעצב הצרפתי ז'אן-פול גוטייה לדנה אינטרנשיונל שמלה עם נוצות של תוכי אותה עיצב, בחזרות לקראת התחרות נראה שהנוצות מסתירות את פניה של אינטרנשיונל ובעקבות זאת בביצוע השיר היא לבשה שמלה של גלית לוי, אך כשנודע לה על זכייתה היא החליפה לשמלתו של גוטייה וביצעה עמה את השיר המנצח.
באירוויזיון 2005 לבשה שירי מימון שמלה של המעצבת ריבה אושידה.
באירוויזיון 2013 עיצבה אפרת קליג את השמלה למורן מזור.
ב-2019 נערכה בקניון האופנה "TLV" תערוכת "השמלה המנצחת" בה מעצבים הציגו שמלות בהשראת שמלות שלבשו נציגות ישראל באירוויזיון.
בארכיון האופנה בשנקר מצויים דגמים של שמלת אירוויזיון 1973 ובגדי אירוויזיון 1991.
מנחי ישראל באירוח התחרות
באירוויזיון 1979 אותו לראשונה אירחה ישראל, לבשה המנחה ירדנה ארזי שמלה שעשויה מאריג תחרה בצבע לבן-שמנת עם סיומת של דאנטל בשוליים ובסגנון רך של המעצבת יהודית גוטפריד.
באירוויזיון 1999 גדעון אוברזון עיצב את השמלות למנחות דפנה דקל וסיגל שחמון.
באירוויזיון 2019 הדוגמנית בר רפאלי שהנחתה לבשה בחצי גמר אחד שמלה של פאקו רבאן וחצי גמר שני שמלה של גליה להב ובגמר גם בחרה בשמלות של להב.
סגווארו
סגווארו (IPA: ; שם מדעי: Carnegiea gigantea) או גם קרנגיה ענקית הוא מין קקטוס דמוי עץ בסוג המונוטיפי Carnegiea, היכול לגדול לגובה מעל ל-21 מטרים. תחום תפוצתו הטבעי הוא מדבר סונורה במדינת אריזונה בארצות הברית, מדינת סונורה במקסיקו, הרי ויפל (Whipple Mountains) ומחוז אימפריאל בקליפורניה בגבהים שבין 180 ל-1,350 מטרים. פריחת הסגווארו הוא פרח הבר המדינתי של אריזונה.
טקסונומיה ואטימולוגיה
הבוטנאי האמריקני ממוצא גרמני גאורג אנגלמן (George Engelmann; 1884-1809) כינה ב-1848 את הצמח בשם הזמני Cereus giganteus, וביצע את התיאור המלא הראשון של המין ארבע שנים אחר כך. נתניאל לורד בריטון (Nathaniel Lord Britton; 1934-1859) וגוז'ף נלסון רוז (Joseph Nelson Rose; 1928-1862) קיבעו את השם והמין הנוכחיים.
הסוג אליו משתייך הסגווארו (Carnegiea) קרוי על שם התעשיין והנדבן האמריקני אנדרו קרנגי. כינוי המין (gigantea) מתייחס לגובהו יוצא הדופן בין מיני הקקטוסים. מקורו של השם סגווארו המקובל למין זה באנגלית (saguaro), הגיע משפתם של בני המאיו, קבוצה אתנית שצאצאיה חיים במקסיקו, דרך הספרדית.
תיאור
לצמחי הסגווארו תוחלת חיים ארוכה יחסית, והם יכולים לחיות יותר מ-150 שנים. הצמח גדל לאט מאוד מזרע בלבד ולא מייחורים. קצב הצמיחה תלוי בכמות המשקעים. קצב הגדילה של סגווארו באזור טוסון כפול מזה של סגווארו במערב אריזונה הצחיחה.
שורשים וגזע
מערכת השורשים של הסגווארו רדודה מאוד. הגזע סוקלונטי, כלומר הצמח אוגר מים ואפשר לראות כיצד הוא תופח ממי גשמים, והוא משתמש בהם באיטיות. גובהו נע בין 12 ל-15 מטרים (במקרים מסוימים עד 20 מטרים) וקוטרו בין 30 ל-70 סנטימטרים. הסגווארו הגדול ביותר אי פעם שנמדד גדל סמוך לקייב קריק (Cave Creek) באריזונה. היה זה סגווארו נטול ענפים צדדיים שגובהו היה 24 מטרים, אבל ב-1986 הפילה אותו סופה. בגיל מאוחר, בין 75 למאה שנים יכולים לצמוח ענפים צדדים החל מגובה של 8 מטרים. הענפים משווים לצמח צורה של מנורה, אם כי יש צמחים שאינם מפתחים ענפים צדדים והם מכונים באנגלית "חנית" (spear). מטרת הענפים הצדדיים להגדיל את כושר ההתרבות של הצמח: ככל שיש יותר קודקודי צמיחה כך יש יותר פרחים ופירות.
קוצים
קליפת הגזע מחולקת לצלעות שמספרם נע בין 12 ל-24. על כל צלע יש כריות (אריאולות – areoles) חומות במרחק שבין שניים ל-2.5 סנטימטרים. מתוך כל כרית צומחים תריסר ואף יותר קוצים באורך בין סנטימטר לשני סנטימטרים המסודרים בצורת כוכב, ובין שלושה לשישה קוצים מרכזים חזקים באורך 7 סנטימטרים. במעלה הצמח צבע הקוצים אפור והם קצרים ועדינים יותר. קצב הגדילה של הקוצים בסגווארו שגובהו פחות משני מטרים מהיר, עד מילימטר ליום. כאשר מציבים קוץ מול אור או מבצעים בו חתך לאורך ניתן לראות טבעות בהירות וכהות לכל אורכו. טבעות אלו תואמות לגידול היומי. הקוצים צומחים מתוך כריות בקצה העליון של הצמח. הקוץ מפסיק לגדול בעונה הראשונה שלו. כשהצמח גדל הכריות עוברות לצדדיו, וכך הקוצים העתיקים ביותר מצויים סמוך לבסיסו של הצמח והצעירים ביותר מצויים בחלקו העליון. מחקר שמדד את היחס בין איזוטופים של חמצן ופחמן ברקמת הקוצים של פרט סגווארו אחד הצליח לשחזר את היסטוריית האקלים של הצמח.
פרחים
הסגווארו מתחיל לפרוח בגיל 40 שנים כשהוא בגובה של 2.5 מטרים. הוא פורח מאפריל ועד יוני. פרחי הסגווארו נוצרים מכריות בקצה הצמח אורכם בין 8 ל-12 סנטימטרים וקוטרם 12 סנטימטרים. צבעם לבן עד צבע שמנת. הם נפתחים אחרי שקיעת השמש ונסגרים באמצע אחר הצהריים. הפרחים ממשיכים לייצר צוף גם לאחר זריחת החמה. הפרחים ניחנים באי-סבילות עצמית, ולכן נדרשת האבקה בין צמחים. להאבקה שלמה נדרשים כמויות גדולה של גרגירי אבקה כיוון שבפרח יש כמות גדולה של ביציות. פרי שהוא תוצאה של האבקה שלמה מכיל אלפי זרעים זעירים. צמחי הסגווארו מצוידים במערכות האבקה יתירות, כלומר פרי מלא זרעים אפשרי גם אם רק חלק קטן מכמות המינים המאביקים זמין.
המאביק הלילי העיקרי הוא עטלף ארך-חוטם קטן, הניזון מצוף. כמה ממאפייני הפרח מוכוונים להאבקה על ידי עטלפים: פתיחת הפרחים בלילה, הבשלה לילית של גרגירי האבקה, צוף עשיר מאוד, מיקום הפרחים גבוה מעל לקרקע, פרחים חזקים העמידים למשקל העטלף, וניחוח המופץ בלילה. יתר על כן, נראה שחומצות האמינו באבקה מסייעות לשמר את יצירת החלב אצל נקבות העטלף.
גנום
הגנום של הסגווארו מכיל 1.5 מיליארד זוגות בסיסים. ריצוף מלא של הגנום של הכלורופלסט של סגווארו גילה את הגנום הקצר ביותר מבין הצמחים בעלי פרחים.
פירות
לאחר ההפריה נוצרים פירות שאורכם בין 6 ל-9 סנטימטרים המבשילים ביוני והמכוסים בכריות המצמיחות בין קוץ אחד לשלושה קוצים. גוון ציפת פרי ובשר הפרי הבשל הוא אדום. כל פרי מכיל מספר רב (עד 2,000) של זרעים שחורים בגודל 2 מילימטרים. הפירות אכילים והמקומיים אוהבים אותם. הם נוהגים לקטוף את הפירות בעזרת מוט (עשוי לרוב מצלע של סגווארו) באורך בין 2 ל-5 מטרים.
קנים
עופות מקומיים, דוגמת נקר חילה, סנונית סגולה, פרוש הבית ונקר זהוב מקננים בחורים בסגווארו. נקר זהוב קודח חורים בחלקו העליון של הצמח כשהוא מתגבר על הצלעות הנוקשות של הסגווארו. נקר חילה הקטן יותר קודח חורים בערך האמצע הצמח בין צלעותיו. חלל הקן עמוק וההורים והאפרוחים חבויים לגמרי. על מנת למנוע אובדן מים מפריש הסגווארו מוהל סביב הפצע שנפער בגזע. המוהל מתקשה ויוצר שכבה אטומה למים. כאשר הסגווארו מת ונרקב השכבה האטומה שסביב הקן שורדת בצורת כד שפיו בגודל של הכניסה לקן המקורי. חפץ זה זכה לכינוי "מגף סגווארו" (saguaro boot), שהילידים השתמשו בו לאגור מים.
נקרי גילה קודחים חורי קינון מחדש כל שנה במקום להשתמש מחדש בחורים שהכינו קודם, ומותרים בכך חורי קינון נוחים לעופות אחרים כדוגמת: ינשוף שדוני, טירנים וגדרונים.
בעשורים הראשונים של המאה ה-21 החלו עופות תוקפניים שאינם מקומיים והמקדימים לקנן להשתלט על חללי הקינון תוך פגיעה בינשוף השדוני המקנן מאוחר יותר.
Geronimo's Cadillac
Geronimo's Cadillac (בעברית: הקאדילק של ג'רונימו) הוא הסינגל השישי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא כחלק מאלבום האולפן הרביעי שלו, In the Middle of Nowhere. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 1986 והיה לשירו הראשון של הצמד שלא הגיע לראש מצעד הסינגלים הגרמני. השיר הגיע למקום השליש במצעד הסינגלים הגרמני ב-3 בנובמבר 1986, כמעט חודש לאחר יציאתו. "Geronimo's Cadillac" שהה חמישה שבועות בעשירייה הפותחת במצעד ובסך הכול 13 שבועות במצעד עצמו.
בזמן ש-"Geronimo's Cadillac" נכנסה לחמישייה הפותחת באוסטריה, הוא הצליח להיכנס לעשירייה הפותחת בשווייץ, שוודיה ונורווגיה.
אדוארד סנודן
אדוארד ג'וזף סנודן (באנגלית: Edward Joseph Snowden; נולד ב-21 ביוני 1983) הוא עובד לשעבר בסוכנות לביטחון לאומי (NSA) של ארצות הברית שנודע בעקבות הדלפה מאסיבית של מידע סודי על תוכניות המעקב של הסוכנות האמריקאית.
בתחילת דרכו הועסק כמומחה טכני במחשבים וסייבר ב-CIA, בתקופה בה הדליף פרטים על תוכנית ריגול מסווגת של NSA לעיתונות הועסק כקבלן בסוכנות. ביוני 2013 העביר סנודן ל"הגרדיאן" ול"וושינגטון פוסט" חומר מסווג על תוכניות סודיות ביותר של הסוכנות לביטחון לאומי, כולל תוכנית המעקב PRISM ו-Muscular.
ב-21 ביוני 2013 הגישה מחלקת המשפטים של ארצות הברית 2 אישומים פליליים נגד סנודן באשמת עבירה על חוק הריגול ועל גנבת מידע ממשלתי. יומיים לאחר מכן טס סנודן למוסקבה, רוסיה, כדי לבקש מקלט מדיני, שאותו קיבל מאוחר יותר באותה שנה באופן זמני. נכון ל-2017 סנודן עדיין גר במקום לא ידוע ברוסיה ומחפש מקלט מדיני נוסף.
בספטמבר 2022 פורסם כי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו המעניק אזרחות רוסית לסנודן.
ביוגרפיה
סנודן נולד בעיירה אליזבת' סיטי שבמדינת צפון קרוליינה אשר בארצות הברית. בשנת 2004 התגייס לצבא ארצות הברית מתוך כוונה להצטרף לכוחות המיוחדים. לדבריו: "רציתי להילחם במלחמת עיראק כי הרגשתי שיש לי מחויבות בתור אדם לשחרר את האנשים מהדיכוי". בספטמבר באותה שנה שוחרר מהצבא בגלל תאונת אימונים בה נשברו שתי רגליו. לאחר מכן עבר לעבוד כשומר מטעם הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) במתקן סודי באוניברסיטת מרילנד, ומשם עבר לעבוד ב-CIA באבטחת מחשבים אישיים ברשת.
בשנת 2007 הציב אותו ה-CIA בעיר ז'נבה שבשווייץ, במסווה של דיפלומט, שם היה אחראי על אבטחת רשת המחשבים.
בשנת 2009 פסק להיות עובד של סוכנות הביון המרכזית והחל לעבוד כסוכן עצמאי בסוכנות לביטחון לאומי, בבסיס צבאי של ארצות הברית ביפן.
לפני שעזב את ארצות הברית במאי 2013 עבד בהוואי כמנהל מערכת בסוכנות לביטחון לאומי.
דעותיו
ה"גארדיאן" תאר את סנודן כמי שתחום הזכות לפרטיות יקר ללבו; על המחשב הנייד שלו יש מדבקות שתומכות בארגונים שעוסקים בחופש באינטרנט, כולל קרן החזית האלקטרונית ו-Tor. לפני פרסומו הייתה לסנודן "טביעת רגל דיגיטלית" קטנה בלבד, ו-24 שעות לאחר מכן עדיין לא התגלו חשבונות הפייסבוק והטוויטר שלו ולא תמונות של משפחתו.
לפני שההדלפות זכו לפרסום נסע סנודן להונג קונג והביע תקווה לקבל מקלט מדיני בסופו של דבר באיסלנד. משרד המשפטים האמריקאי סיווג את מעורבותו של סנודן בתוכנית המעקב PRISM כ"עניין פלילי", והודיע כי עליו לעמוד לדין בגין ריגול.
תגובות למעשיו
סנודן אמר לאחר העתקת המידע המסווג והדלפתו לעיתונות ביוני 2013 כי התכוון לחשוף את המעקב המוגזם, לדעתו, של הממשל האמריקאי אחרי אזרחים:
ב-13 ביוני 2013 אמר סנודן בריאיון לעיתון כי "אשאר בהונג קונג עד שאתבקש לעזוב. היו לי הרבה הזדמנויות להימלט מהעיר, אבל העדפתי להישאר ולהילחם בממשלת ארצות הברית בבתי המשפט, כי יש לי אמונה בשלטון החוק בהונג קונג, אנשים חושבים שעשיתי טעות כאשר בחרתי בהונג קונג. אבל הם לא מבינים את כוונותיי, אני לא מתחבא מהצדק, אני כאן כדי לחשוף התנהגות פושעת".
סנודן טען עוד בראיון כי ה-NSA פרצה למחשבים בהונג קונג ובסין מאז 2009, ובין מטרותיה נמצאים אוניברסיטאות סיניות, עובדי מדינה, סטודנטים ועסקים מקומיים בהונג קונג. הוא העריך כי סוכנות הביון האמריקאית ביצעה כ-61 אלף פריצות למערכות ברחבי העולם: “אנחנו פורצים לתשתיות של רשתות תקשורת, שמספקות לנו גישה למאות אלפי מחשבים. עד השבוע שעבר, הממשלה האמריקאית פעלה במחשכים ללא כבוד להסכמת הנשלטים, אבל לא עוד. כל חברה דורשת אחריות ופיקוח".
בתוך כך מדווחת סוכנות הידיעות רויטרס שהרשויות בארצות הברית טרם זיהו את היקף החדירה של סנודן למאגרי הנתונים של גופי המודיעין, וכן לא זיהו את כל החומר שהוא יכול היה לאסוף בטרם ברח להונג קונג. כמה מקורות אמרו שבתור מנהל מערכות, לא הייתה לסנודן אפשרות לרגל אחרי אנשים. זאת, בניגוד לדברים שאמר בריאיון ל"גארדיאן": “משולחן העבודה שלי יש לי סמכות לצותת לכל אחד, החל ממך או מרואה החשבון שלך, עבור לשופט פדרלי ואפילו עד לנשיא". ביוני 2013 הוגש נגדו בארצות הברית כתב אישום על עבירות ריגול, גנבת רכוש ממשלתי ומסירת מידע ללא הרשאה.
באותו חודש ברח סנודן לרוסיה בטיסה ישירה מהונג קונג. נשיא רוסיה פוטין הודיע שלא יסגיר אותו ולא ייכנע לאיומים מצד וושינגטון.
ב-2 ביולי 2013 שלח סנודן מכתב לאקוודור שבו הוא מודה למדינה שסייעה לו להגיע לרוסיה ועל בחינת בקשת המקלט שהגיש. סנודן כותב שם שהממשל האמריקני לוחץ עליו ורודף אותו.
סנודן גם השתמש באיומים כשאמר: "הממשל האמריקני פתח במרדף שפוגע במשפחתי ובזכותי לנוע בעולם. אני עדיין חופשי לפרסם מידע שישרת את כלל הציבור".
ב-3 ביולי 2013 אולץ מטוס שהמריא ממוסקבה לאקוודור, שעל סיפונו היה באותה עת נשיא בוליביה אבו מוראלס, לשהות בשטח האווירי של פורטוגל וצרפת, וזאת בחשד שסנודן נמצא בתוכו.
ב-6 ביולי 2013, בנאום שנשא לכבוד יום העצמאות של המדינה, הסכים נשיא ונצואלה להעניק מקלט מדיני לסנודן. הנשיא אמר: "בשם הכבוד של אמריקה, החלטתי להציע מטעמים הומניטריים מקלט מדיני לאדוארד סנודן".
ב-12 ביולי 2013 דווח כי סנודן מבקש לקבל מקלט מדיני ברוסיה, זאת אחרי שנפגש עם נציגי ארגוני זכויות אדם בנמל התעופה שרמטייבו שבמוסקבה. סנודן גם האשים את הממשל האמריקני בכך שהוא מונע ממנו לקבל מקלט מדיני.
ב-24 ביולי 2013 דיווחה סוכנות הידיעות הרוסית כי לסנודן הונפקו מסמכים המאפשרים לו לעזוב את נמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו שבמוסקבה, והוא יוכל להיכנס למדינה.
ב-1 באוגוסט 2013 דווח כי סנודן קיבל מקלט מדיני ברוסיה ויצא משדה התעופה. יציאתו של סנודן משדה התעופה התאפשרה לאחר שקיבל אישור מיוחד מהרשויות הרוסיות. קודם לכן הוא שהה ללא מסמכי נסיעה משום שארצות הברית ביטלה את דרכונו. פרקליטו של סנודן מסר כי הוא קיבל מקלט זמני במדינה למשך שנה.
שנה לאחר מכן, לאחר שפג תוקפו של מקלטו הזמני, קיבל סנודן היתר שהייה לשלוש שנים המאפשר לו לנסוע בחופשיות בתוך רוסיה ולנסוע לחו"ל למשך עד שלושה חודשים. לא ניתן לו מקלט מדיני קבוע . בינואר 2017, דובר משרד החוץ הרוסי כתב בפייסבוק כי מקלטו של סנודן, שאמור היה להסתיים בשנת 2017, הוארך ב"עוד כמה שנים" . עורך דינו של סנודן, אנטולי קוצ'רנה, אמר כי ההארכה תקפה עד 2020.
מידע אודות ישראל
מסמך שהתפרסם מתוך המאגר שסנודן הבריח, מפרט את אופי וטיב הקשרים בין ישראל לארצות הברית . המסמך, המוגדר סודי ביותר, מתאר את היחסים הקרובים בין שירותי הביטחון של ישראל וארצות הברית בתחומי הגישה, היירוט, הניתוח והדיווח. מדינות המטרה המשותפות הן בצפון אפריקה, המזרח התיכון, המפרץ הפרסי, דרום אסיה והרפובליקות של ברית המועצות לשעבר. שיתוף הפעולה כולל מידע צבאי ואזרחי, תקשורת דיפלומטית, מידע על נשק להשמדה המונית ועוד. בכך זוכה ישראל לרכישות, וארצות הברית מקבלת גישה לניתוחי מידע מוצפן ולנתונים באיכות גבוהה.
מידע שהגיע בדרך זו, כך במסמך הסודי, נוגע לנשק גרעיני באיראן ולמאמצי פיתוח הנשק הגרעיני בסוריה, לחזבאללה בלבנון, לטרור ולג'יהאד העולמי. שיתוף הפעולה התהדק גם לאור מלחמת האזרחים בסוריה ואי-השקט ברבות ממדינות המזרח התיכון, ונוגע גם לארגוני טרור בחצי האי סיני. כן מתקיים דיון מתמשך בין המדינות בנושאי טרור קיברנטי.
בראיון שנערך עם סנודן באוגוסט 2014 מוזכרים פרטי מידע נוספים בהקשר הישראלי.
סנודן מספר כי הוא הזדעזע לגלות שרשויות הביון בישראל קיבלו באופן סדיר מידע על אזרחים בארצות הברית, שכלל תכתובות מייל ושיחות טלפון של מיליוני ערבים ופלסטינים אמריקאים אשר יכלו, לדעתו, לסכן את קרוביהם המתגוררים בשטחי יהודה ושומרון.
ישראל מוזכרת בראיון זה גם בהקשר של אירוע ההתנתקות של סוריה מהאינטרנט ב-2012, אירוע שנגרם כתוצאה מתאונה במהלך ניסיון של NSA להתחבר לשרת המרכזי שקישר את סוריה לאינטרנט. העובדים המבוהלים בסוכנות לביטחון לאומי חששו שאשמתם תתגלה ועלתה הצעה שבמקרה כזה תוטל האשמה על ישראל.
בנובמבר 2018 התראיין סנודן לראשונה לעיתונאי ישראלי. בריאיון לדרור גלוברמן ממקום מחבואו במוסקבה התייחס סנודן ישירות לתפקידם של מדינת ישראל ושל ההיי-טק הישראלי בהפרת זכויות אדם במדינות רבות בעולם, ותקף חברות ביון ישראליות כמו NSO על פועלן.
השפעת מעשיו על הקולנוע העולמי
פרשת סנודן זכתה לאזכורים רבים במגוון סדרות טלוויזיה. לדוגמה: בעונה התשיעית של סדרת המתח הפופולרית 24, וביתר שאת במהלך הסדרה מבוקש לחקירה מאת ג'ונתן נולאן. שם גילמו דמות המשחקת את מעשיו, ואת השפעת ההדלפות על מדיניות הריגול של ה-NSA.
באמצע 2014 יצא לאור הסרט הדוקומנטרי "האזרח מס' 4" (CitizenFour), תיעוד בזמן-אמת של תחילת פרשיית סנודן. הסרט זכה בפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר לשנת 2014. במאית הסרט היא לורה פויטרס ומשתתף בו העיתונאי גלן גרינוולד.
בינואר 2013 קיבלה לורה פויטרס הודעת דואר אלקטרוני מוצפנת מאדם שמכנה את עצמו אזרחארבע. בהודעה מוצע לה מידע אודות האזנות סתר שמבצעות ה-NSA וסוכנויות נוספות. ביוני של אותה שנה נסעה פויטרס להונג קונג ובמשך 8 ימים תיעדה את פגישותיה עם מי שהזדהה כמקור ההדלפות, סנודן. חבר לפגישות אלה העיתונאי גלן גרינוולד, ששימש כתב של הגרדיאן.
הסרט מתעד את המפגשים בחדר במלון, ימים שבמהלכם הופך סנודן מדמות אלמונית לאדם ידוע בכל העולם, פליט המבקש מקלט מטעם נציבות האו"ם לפליטים. במהלך הסרט נפרשות רשתות ציטוט בבריטניה, גרמניה, ברזיל ומדינות נוספות.
הסרט מסתיים במפגש נוסף בו פויטרס מתעדת את סנודן וגרינוולד, הפעם ברוסיה, מקום המקלט של סנודן. גרינוולד מספר על תוכניות ביון כלשהן, ותוך כדי דיבור הוא רושם בכתב יד פרטים על דפי נייר ולאחר מכן קורע את הדפים לפיסות זעירות ואוסף אותן מהשולחן.
בספטמבר 2016 עלה למסכים סרט ביוגרפי עלילתי אודות סנודן בהפקה גרמנית-אמריקנית ובבימויו של אוליבר סטון, שנקרא בעברית "המרגל סנודן". את אדוארד סנודן מגלם ג'וזף גורדון לוויט ולצידו מככבים שיילין וודלי, ניקולס קייג' וסקוט איסטווד.
דמותו הופיעה בסרט הקומדיה "המרגל שזרק אותי" משנת 2018, בגילומו של השחקן טום סטורטון.
נאדז'דה קרפובה
נאדז'דה קרפובה (ברוסית: Надежда Карпова; נולדה ב-9 במרץ 1995 בירוסלבל, רוסיה) היא כדורגלנית רוסייה שמשחקת כחלוצה באספניול ובנבחרת רוסיה.
היא שיחקה בסגל רוסיה ליורו נשים 2017.
רוסיה
נאדז'דה היא בוגרת בית הספר לכדורגל מספר 13 בעיר ירוסלבל. ביוני 2010 עברה לזווניגורוד בפרברי מוסקבה וחתמה על חוזה מקצועני ראשון במאי 2014 עם קבוצת בת של מועדון רוסיאנקה.
את הופעת הבכורה בליגת העל הרוסית בכדורגל נשים ערכה ב-11 במאי 2014 במדי זורקי קרסנוגורסק כשעלתה בדקה 88 והחליפה את מריה רואיס רומן. בשנת 2015 עברה למועדון צ'רטנובו במוסקבה. במדי צ'רטנובו הופיעה לראשונה במשחק נגד קובאנוצ'קה ב-19 באפריל 2015. ב-9 במאי הבקיעה את שער הבכורה נגד ריאזאן בד"ב. ב-9 באוגוסט לראשונה בחייה ספגה כרטיס אדום והורחקה בדקה 43 במשחק נגד קובאנוצ'קה.
ב-7 במאי 2016 במחזור השני של האליפות הבקיעה 4 שערים נגד קובאנוצ'קה במשחק שהסתיים בתוצאה 5:2. בסיכום העונה הוכתרה למלכת השערים עם 8 שערים.
ספרד
ב-20 בספטמבר 2015 חתמה בולנסיה לשנתיים. ב-30 באוקטובר 2017 הבקיעה את שער הבכורה שלה בליגה הספרדית, מול אתלטיקו, 4 דקות לאחר שנכנסה כמחליפה. בספטמבר 2017 הוכרה לשחקנים הטובה ביותר במחזור התשיעי ובדצמבר 2018 עזבה את ולנסיה.
ב-4 בינואר 2019 חתמה בסביליה. שנה לאחר מכן חתמה באספניול.
קריירה בנבחרת
היא שיחקה בנבחרת הנשים הצעירה ועלתה לראשונה במשחק רשמי במדי רוסיה ב-20 באוקטובר 2012 במוקדמות יורו לנערות עד גיל 19, במשחק נגד אזרבייג'ן שבו הבקיעה 2 שערים בניצחון 5:0.
ביוני 2016 הוזמנה להרכב נבחרת הנשים הבוגרת ועלתה לשחק במוקדמות יורו נשים נגד טורקיה כשהבקיעה בדקה 64 ובישלה בדקה 46. במשחק השני במדי הנבחרת הבקיעה בדקה 21 נגד קרואטיה בניצחון 3:0. בשנת 2016 הוכתרה למלכת השערים של נבחרת הנשים עם 4 שערים.
אליאנס רויאל
אליאנס רויאל (בצרפתית: Alliance Royale – "הברית המלכותית"), היא מפלגה צרפתית המוקדשת לחידוש המלוכה בצרפת ולהגדלת הדיון על המלוכה בקרב הציבור הרחב. המפלגה נוסדה בשנת 2001 תוך שימוש בסמל בית המלוכה הצרפתי פלר דה ליס, אשר היה בשימוש בצרפת של לפני המהפכה הצרפתית. המפלגה מסומנת גם בגלל דעותיה המתוארות כ"יורוסקפטיסיזם" (ביקורת נוקבת נגד האיחוד האירופי), וגם כמבקשת להקים מחדש את המונרכיה החוקתית כמוסד המזהה את צרפת בתוך התרבות האירופית.
הקמת המפלגה
המפלגה הוקמה בשנת 2001 על ידי איב מארי אדלין כערוץ פופולרי המבקש ליצור קשר עם הציבור הרחב על מנת להרחיב את הדיון על המלוכה בצרפת, נושא אשר לא נמצא בדרך כלל בשיח הציבורי, וכדי לעודד אנשים לראות את היתרונות של המונרכיה החוקתית.
אידאולוגיה ומדיניות
המפלגה ביססה את עצמה במטרה "לעודד את צרפת להכין את עתידה בתוך מוסדותיה", עם הכוונה למוסד המלוכה. כמו כן, המפלגה מאמינה בהחזרת המלוכה כגוף חוקתי. האליאנס רויאל נחשבת כמפלגה אורליאניסטית (מפלגה אורליאניסטית - מפלגה ימנית מרכזית מתקופת המהפכה הצרפתית), וכמועמדת בר קיימא אשר לא מציינת העדפה כלשהי לשושלת מלוכה כזו או אחרת. המפלגה מביאה את הצד התרבותי בצרפת כחלק מהתרבות האירופאית כסיבה לחידוש מוסד המלוכה בצרפת, ומחזיקה ב"יורוסקפטיסיזם" המתאר את האיחוד האירופי כגוף של מדינות באירופה עם מטרות משותפות, ולא כאיחוד פוליטי או מעצמה מדינית.
ארגון
המפלגה מחולקת לקבוצות אזוריות, ויחד עם פעילי המפלגה בכל אזור מקדמת מפלגת האליאנס רויאל את מטרותיה.
פנטזיה אורבנית
פנטזיה אורבנית היא תת-ז'אנר של פנטזיה המוגדרת על ידי מקום; הסיפור הפנטסטי מתרחש בסביבה עירונית. פנטזיה אורבנית ממוקמת בקצה אחד של קשת ספרות הפנטזיה, הרחק מפנטזיה אפית, המתרחשת בעולם מדומיין לחלוטין. הרבה מספרי הפנטזיה האורבנית מתרחשים בתקופה הנוכחית ומכילים אלמנטים על-טבעיים. עם זאת, הסיפורים יכולים להתרחש בתקופה היסטורית, מודרנית או עתידנית, ועיצוב הסביבה עשוי לכלול אלמנטים בדיוניים. תנאי מוקדם בסוגה הזו הוא כי העלילה חייבת בעיקרה להתרחש בעיר.
מאפיינים
פנטזיה אורבנית היא יצירה המתרחשת בעיקר בעולם האמיתי ומכילה היבטים של פנטזיה. היבטים אלה עשויים להיות הגעתם של גזעים חייזרים, גילוי יצורים מיתולוגיים, חיים משותפים של בני אדם ויצורים על-טבעיים וקונפליקטים בין בני אדם ובין ישויות על-טבעיות זדוניות.
למרות שהרבה סיפורים מתרחשים בסביבה עכשווית, מאפיין זה אינו הכרחי כדי להחשיב יצירה לפנטזיה אורבנית, שכן יצירות בז'אנר הזה יכולות להתרחש גם בסביבה היסטורית או עתידנית, אמיתית או מדומה. המחברת מארי ברנן השתמשה בתקופה האליזבתנית בלונדון בספריה, ואילו הסופר צ'ארלס דה לינט השתמש בכתיבתו בסביבת העיר הדמיונית ניופורד.
סיפורים למבוגרים
הרבה ספרי פנטזיה אורבנית המיועדים למבוגרים מסופרים בגוף ראשון, ולעיתים קרובות כוללים יצורים מיתולוגיים, רומנטיקה וגיבורות העוסקות באכיפת חוק רשמית או לקיחת החוק לידיים. לדוגמה, סדרת אניטה בלייק של הסופרת לורל ק' המילטון — העוקבת אחר סוכנת פדרלית על-טבעית במהלך חקירותיה מקרים על-טבעיים — נחשבת ליצירה משמעותית ובעלת השפעה בסוגה זו. ספרי רייצ'ל מורגן של קים הריסון, מציגים שדה ממוצא מכשפתי הנלחמת במסגרת עבודתה באויבים על-טבעיים. סדרת צ'רלי מדיגן מאת קלי גאי, עוקבת אחרי האתגרים העומדים בפני קצינת משטרה המנסה לאזן את המקרים העל-טבעיים עם חייה כאם יחידנית.
בנוסף לספרים אשר מציגים דמויות עצמאיות הפועלות לבדן, סיפורים מסוימים מציגים גברים ונשים אשר חולקים הרפתקאות באופן סדיר, לעיתים קרובות בתוספת מימד רומנטי חבוי. הגיבורים של סדרת ציידת הלילה מאת ג'אנין פרוסט הם חצי-ערפדית בשם קתרין וערפד צייד ראשים בשם בונז, שבמהלך הזמן (והסדרה) מתאהבים תוך כדי מאבקם באל-מתים.
ספרות נוער
בעוד ספרות המבוגרים בסוגה זו מתמקדת לרוב באנשי מקצוע, הרבה מספרי הפנטזיה האורבנית לנוער עוקבים אחרי גיבורים בלתי מנוסים שבאופן בלתי צפוי נגררים לתוך מאבקים על-טבעיים. במהלך מאבקים אלה הגיבורים רוכשים בני ברית, מוצאים אהבה, ובמקרים מסוימים מפתחים או מגלים את היכולות העל-טבעיות שלהם. משולשי אהבה תופסים מקום נכבד בספרי הנוער, כמו בסוגה כולה.
חוט מקשר הנמצא כמעט בכל ספרי הפנטזיה האורבנית לנוער הוא מעין מסע חניכה לגילוי העצמי שעוברים הגיבורים. בנוסף להתמודדותם עם סיכונים גדולים, הם גם נאבקים למען גיבוש הזהות העצמית שלהם ומנסים להבין מי הם. תחום זה מבדיל את הספרות לנוער מספרות המבוגרים בסוגה.
מחברים
מסקר שערך בית ההוצאה טור בשנת 2013 עולה כי בקרב סופרי פנטזיה אורבנית יש 57% נשים ו-43% גברים, ואילו בקרב סופרי פנטזיה היסטורית או אפית מספר הסופרים הגברים עולה על מספר הנשים בערך פי שניים. בקרב סופרי מדע בדיוני, הפער גדול אף יותר.
ניתן למנות כמה מן הבולטים שבסופרי הפנטזיה האורבנית:
Herr, gehe nicht ins Gericht mit deinem Knecht, רי"ב 105
Herr, gehe nicht ins Gericht mit deinem Knecht (בעברית: אדון, אל תבוא במשפט), רי"ב 105, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון התשיעי שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-25 ביולי 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השמינית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186 ורי"ב 136.
ב-1876 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 23 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת הראשונה אל הקורינתים ומהבשורה על-פי לוקאס שעוסקים במשל המשרת הרמאי. הלברית מתבססת על פסוקי הקריאה וזהות המחבר אינה ידועה. החלק הראשון הוא פסוק מספר תהלים וקשור גם הוא למשל מהבשורה ולהמשך הטקסט שעוסק בעוונות האדם העומד למשפט לפני האדון - אלוהים. החלק האחרון לקוח ממזמור של כריסטיאן וייס (Christian Weiss), איש כמורה בכנסיית תומאס הקדוש בלייפציג.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קרן טבעית, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 24 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1979), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
ערן ליס
ערן ליס (נולד ב-2 ביולי 1975) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב אמן, עורך דין וכתב בגלובס בתחום השחמט.
היה אלוף העולם לנוער עד גיל 14 וזכה באליפות ישראל בשחמט לשנת 1998. רב אמן משנת 1995.
עם מאמניו בעבר נמנה רב-אמן ולרי ביים.
נכון לנובמבר 2021, גרשון מדורג במקום ה-56 בישראל, לפי מד כושר.
ליס נשוי לעינת ואב לשלוש בנות. מתגורר ברחובות.
קריירה בתחום המשפטים
ליס בוגר אוניברסיטת תל אביב במשפטים (בשנת 2000) ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן (בשנת 2003). מייסד-שותף של משרד עורכי הדין עדין-ליס ומתמחה בקניין רוחני, דיני מחשבים וטכנולוגיות מידע ודיני הגנת הפרטיות ועוסק בליטיגציה. מוערך על ידי חברות דירוג בינלאומיות וישראליות כעורך דין בולט בתחום הקניין הרוחני.
כתב יחד עם שותפו למשרד, עו"ד דן עדין, ספר בשם "דיני קניין רוחני ופרקטיקה", שיצא לאור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ליס מרצה, בין היתר, בפני איגוד לשכות המסחר והתאחדות התעשיינים בישראל.
ליס חבר בלשכת עורכי הדין, ב-AIPPI, ב-Enforcement Committee וב-INTA.
דיאדומניאנוס
מרקוס אורליוס אופליוס אנטונינוס דיאדומניאנוס (בלטינית: Marcus Opellius Antoninus Diadumenianus; 208 – 218) היה בנו ושותף לשלטון של הקיסר הרומי מקרינוס.
ביוגרפיה
מעט מאד ידוע על קורות חייו הקצרים של דיאדומניאנוס. הוא נולד ב-14 בספטמבר 208 למַרְקוּס אוֹפֶּלְיוּס סֶוֶורוּס מַקְרִינוּס שהיה מפקד המשמר הפרטוריאני של הקיסר קרקלה מקרינוס זכה לאמונו המלא של אדונו, הקיסר קרקלה, אך על פי המסופר מששמע כי נאמרה נבואה ולפיה הוא עתיד להדיח ולרשת את הקיסר הוא החליט לרצוח את הקיסר כצעד להגן על חייו מחשש שהקיסר יצווה להוציא אותו להורג משיבוא לאזניו דבר הנבואה.
באביב של שנת 217 ליווה מקרינוס את קרקלה בהכנות למערכה כנגד האימפריה הפרתית, ובאפריל הוא ליווה את הקיסר בעת ביקור במקדש שנבנה בסמוך לשדה הקרב של קרב חרן, הקיסר נרצח בעת הביקור על ידי חייל מהמשמר הפרטוריאני, שמיד לאחר מכן נהרג על ידי שומרי ראשו של הקיסר.
במשך מספר ימים נותרה האימפריה הרומית ללא קיסר, וב-11 באפריל הכריז מקרינוס על עצמו לקיסר ונטל לעצמו, בתמיכת הצבא הרומי, את התואר "אוגוסטוס" וכל התארים והסמכויות של השלטון, מבלי להמתין למינוי רשמי על ידי הסנאט. הנסיבות ההיסטוריות ותקופת שלטונו הקצרה גרמו לכך שמקרינוס מעולם לא הגיע לרומא כקיסר ונותר באנטיוכיה למשך תקופת שלטונו. עם ההכרזה על עצמו כקיסר הוא הוסיף את השם סוורוס לשמותיו ובכך שייך עצמו לשושלת הקיסרים הסוורים לאשתו הוא הוסיף את התואר "אוגוסטה" ולבנו בן השמונה דיאדומניאנוס (Diadumenianus) הוא הוסיף את השם "אנטוניוס" ומינה אותו לקיסר, כלומר לשליט השני במעמדו באימפריה.
מרד אלאגבלוס
אף על פי שחוסר שביעות הרצון ממקרינוס הלכה והתגברה במוקדי הכוח של האימפריה הרומית הנסיבות שהביאו לנפילתו התפתחו ממקורות הקשורים לשלטון הקיסר הקודם ולכשלונו של מקרינוס מלבסס את שלטונו בהחלטיות חסרת מעצורים שהייתה מחויבת עבור קיסר חפץ חיים באימפריה הרומית. מקרינוס שלח את דודתו של קרקלה (אחותה של דומנה), יוליה מאסה, ביחד עם בנותיה ונכדיה וביניהם הקיסר לעתיד, סקסטוס ואריוס אוויטוס בסיאנוס, לגלות בעיר מולדתה אמסה (חומס). ליוליה מאסה הייתה בעלת גישה חופשית למקורות העושר של משפחתה ולמקורות הכוח בעיר ובפרובינציה, גורמים שאפשרו לה לחתור תחת מקרינוס.
ב-16 במאי הכריזו חיילי הלגיון השלישי על אלאגבאלוס כאוגוסטוס. מקרינוס, שהיה מודע לעמדתו הנחותה ביחס לאויביו הרבים, נותר באנטיוכיה ושלח יחידות פרשים נאמנות על מנת לנסות ולדכא את המרד. העימות הסתיים בתבוסת פרשי מקרינוס והתחזקות המורדים שנטלו את היוזמה לידיהם, וב-8 ביוני פגשו את צבאו של מקרינוס בסמוך לעיר אנטיוכיה, במהלך הקרב איבד מקרינוס את עשתונותיו, נטש את הפיקוד ושדה הקרב וברח אל תוך העיר בתקווה למחסה אך גורש ממנה, וקרבות פרצו בין תומכיו לתושבי העיר, שבסופם נכנס אלאגבאלוס כמנצח לעיר ותפס את מקומו כשליט האימפריה.
מותו של דיאדומניאנוס
מקרינוס המשיך במנוסה לכוון רומא, במטרה לנסות ולגייס כוחות נאמנים אך נתפס בקפדוקיה והושם בכלא. בנו דיאדומניאנוס, ילד בן עשר שהוברח על ידי נאמני האוגוסטוס לאימפריה הפרתית בתקווה למקלט מחוץ לטווח ידי השליט החדש, נלכד אף הוא והוצא להורג. מקרינוס ניסה להימלט ממאסרו אך נפצע, נלכד והוצא להורג בקפדוקיה. ראשי האב ובנו נכרתו והובאו לפני אלאגבאלוס.
ויניצה (מחוז)
מחוז ויניצה (באוקראינית: Вінницька область) הוא מחוז בדרום-מערב אוקראינה, בירתו היא העיר ויניצה. המחוז נמצא באזור הטבעי-היסטורי של פודוליה.
מצפון גובל המחוז במחוז ז'יטומיר, במזרח - במחוזות קייב, צ'רקאסי וקירובוגרד, בדרום - מחוז אודסה, המדינה מולדובה והחבל הבדלני טרנסניסטריה, במערב - מחוזות צ'רנוביץ וחמלניצקי.
שטח המחוז הוא 26.5 אלף קמ"ר ומתגוררים בו כ-1.65 מיליון תושבים (הנכון לשנת 2010). כ-95% מתושבי המחוז הם אוקראינים, כ-4% - רוסים וכ-1% בני לאומים אחרים (פולנים, בלארוסים, מולדובים, יהודים וכו').
היסטוריה
חבל פודוליה, האזור בו נמצא המחוז, ידע שליטים רבים: בתחילה השבטים הסלאביים של רוס של קייב ולאחר מכן - הדוכסות הגדולה של ליטא, האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה העות'מאנית, שוב האיחוד הפולני-ליטאי, ומשנת 1793 - האימפריה הרוסית. לאחר התפרקות האימפריה הרוסית ותום מלחמת האזרחים היה האזור חלק מהרפובליקה האוקראינית הסובייטית של ברית המועצות.
מחוז ויניצה נוסד בשנת 1932 במסגרת הארגון בגבולות הפנימיים של ברית המועצות. בשנת 1937 הוקטן שטח המחוז, לאחר שאזורים נרחבים ממנו נלקחו לטובת הקמת מחוז ז'יטומיר ומחוז קמיינץ פודולסקי. בשנת 1954 בוצעו שוב שינויים בגבולות המחוז - הוא קיבל 4 נפות ממחוז קייב, אך "איבד" נפה אחת לטובת מחוז צ'רקסי. מאז נשארו גבולות המחוז ללא שינוי עד היום.
נילי אברמסקי
נילי אברמסקי (נולדה ב-14 בינואר 1970) היא אתלטית ישראלית בעבר. שיאנית ישראל ואלופת ישראל בריצות למרחקים בינוניים וארוכים. היא זכתה ביותר מ-50 תוארי אליפות ישראל, מהם 11 תארים במרתון (מרתון טבריה) יותר מכל אתלטית ישראלית אחרת. היא החזיקה בשיא ישראל בריצת 2000 מטר במשך 18 שנה, בריצת 3000 מטר במשך 16 שנה, בשיא ישראל בריצת 5000 מטר במשך 13 שנה, בשיא ישראל בריצת 10000 מטר במשך 15 שנה, בשיא ישראל בריצת חצי מרתון במשך 15 שנה ובשיא ישראל במרתון במשך 12 שנה. אברמסקי ייצגה את ישראל באולימפיאדה (אתונה 2004), בשתי אליפויות עולם באתלטיקה (הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), ב-6 אליפויות עולם בחצי מרתון ובשתי אליפויות עולם בריצות שדה.
ביוגרפיה
אברמסקי נולדה וגדלה ברחובות. החלה להתאמן בגיל 14 אצל יהודה מור, תחילה במסגרת עירונית ולאחר מכן באגודת הפועל תל אביב, במשך עשר שנים. הייתה אלופת הנוער בריצת 800 מ'. משנת 1993 עברה למועדון הפועל חולון בהדרכת המאמן איליה בר-זאב.
באוניברסיאדה שנערכה בסיציליה שבאיטליה באוגוסט 1997 סיימה אברמסקי במקום השמיני בריצת חצי מרתון בתוצאה של 1:20:51 שעות. באליפות העולם בחצי מרתון, שנערכה בקושיצה שבסלובקיה באוקטובר אותה שנה, היא סיימה במקום ה-70, בתוצאה של 1:18:15 שעות.
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בפלרמו שבאיטליה בשנת 1999 סיימה אברמסקי במקום ה-54 בתוצאה של 1:20:20 שעות.
במרתון שיקגו שנערך ב-24 באוקטובר 1999 סיימה אברמסקי במקום 25 בשיא ישראלי חדש של 2:39:24 שעות
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בווראקרוס שבמקסיקו בשנת 2000 סיימה אברמסקי במקום ה-44, בתוצאה של 1:22:58 שעות.
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בבריסטול שבאנגליה בשנת 2001 סיימה אברמסקי במקום ה-48, בתוצאה של 1:15:30 שעות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-16 שנערכו בווינגייט ב-18 ביולי 2001, זכתה אברמסקי במדליית זהב בריצת 3000 מטר, כשסיימה את המקצה בתוצאה של 9:59:41 דקות.
במרתון טבריה שנערך ב-3 בינואר 2002 קבעה אברמסקי את התוצאה הטובה ביותר שלה בתחרות זו, 2:36:40 שעות. באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-5 במאי אותה שנה, היא סיימה במקום ה-39, וקבעה שיא ישראלי חדש של 1:13:59 שעות ובאליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום ה-27 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 34:51:15 דקות.
במרתון פריז שנערך ב-4 באפריל 2004 סיימה אברמסקי במקום התשיעי בשיא ישראלי חדש של 2:36:36 שעות. באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה במקום ה-42 בריצת מרתון בתוצאה של 2:48:08 שעות.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד באוגוסט 2005 סיימה אברמסקי במקום ה-49 בריצת מרתון בתוצאה של 2:54:08 שעות. באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה באדמונטון שבקנדה באוקטובר אותה שנה היא סיימה במקום ה-55 בתוצאה של 1:22:34 שעות.
באליפות אירופה שנערכה בגטבורג שבשוודיה באוגוסט 2006 סיימה אברמסקי במקום ה-22 בריצת מרתון בתוצאה של 2:41:23 שעות.
באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 סיימה אברמסקי במקום ה-41 בריצת מרתון בתוצאה של 2:46:27 שעות.
חייה האישיים
נילי אברמסקי למדה פיזיותרפיה באוניברסיטת תל אביב. היא אם חד הורית לשני ילדים, ומתגוררת ברחובות.
הרפורמה בבריאות הנפש בישראל
הרפורמה בבריאות הנפש בישראל היא שם כולל למהלך המורכב משלוש תתי רפורמות הקשורות זו לזו. מטרת המהלך הייתה להעביר את מרכז הכובד של הטיפול באנשים המתמודדים עם מגבלה נפשית בישראל מבתי החולים הפסיכיאטריים אל הקהילה, לשם כך נעשה ארגון מחדש של שירותי בריאות הנפש בישראל.
הרפורמה המבנית כללה צמצום משמעותי במספר מיטות האשפוז הפסיכיאטרי וצמצום מספר ימי האשפוז לכל מטופל; הרפורמה השיקומית כללה הקמת מערך סל שיקום בקהילה, לשם מתן שירותי שיקום פסיכיאטרי בתחומי דיור, תעסוקה, השכלה ופנאי; הרפורמה הביטוחית בבריאות הנפש הינה מהלך שמטרתו להעביר את האחריות על מתן שירותי בריאות הנפש ממשרד הבריאות לקופות החולים, במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
בעוד שהרפורמות המבנית והשיקומית בוצעו קודם לכן, הרפורמה הביטוחית יצאה לדרך רק ביולי 2015 לאחר מחלוקת ציבורית שטרם הסתיימה.
הרפורמה המבנית
מאמצע שנות ה-90 החלה הרפורמה המבנית, שבמסגרתה הוחל בצמצום שירותי האשפוז והמיטות בבתי החולים הפסיכיאטריים. כתוצאה מכך, כמות המאושפזים וכמות ימי האשפוז למטופל ירדו בהתמדה.
הרפורמה השיקומית
בשנת 2000 נחקק חוק שיקום נכי נפש בקהילה, שהיווה את הבסיס החוקי ליישומה של הרפורמה השיקומית, במסגרתה הוקמו שירותי השיקום הפסיכיאטריים בקהילה. לצורך גיבוש פרטיה של הרפורמה מונתה על ידי משרד הבריאות בשנת 2000 הוועדה לתכנון פריסת שירותים אשפוזיים ואמבולטוריים בבריאות הנפש, בראשה עמד פרופ' מרדכי שני.
יישום הרפורמה הביא להגדלת מספר המסגרות העומדות לרשות מתמודדי הנפש בקהילה אשר מטרתן הייתה לתת מענה לכל תחומי החיים: דיור, תעסוקה, ופנאי.
הרפורמה הביטוחית
בשנת 1994, בעקבות המלצות ועדת נתניהו, נחקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי. החוק עיגן את זכותם של תושבי מדינת ישראל לקבלת שירותי בריאות, הגדיר את סל השירותים לו זכאי כל תושב וקבע כי קופות החולים יהיו הגופים האחראים למתן סל השירותים הכלולים במסגרת החוק, אשר כללו טיפולים למרבית תחלואות הגוף. אולם שירותי בריאות הנפש הוכנסו לחוק (באופן זמני במפורש ל"תקרת גג" של שלוש שנים) בצורה שהותירה את המצב הקיים בפועל ללא שינוי, כלומר: המדינה היא שמממנת את כל מערך האשפוז הפסיכיאטרי, וגם מפעילה את רובו באופן ישיר, וכך גם לגבי שירותים מרפאתיים הניתנים בתחנות בריאות הנפש הממשלתיות הקיימות; ואילו קופות חולים אחראיות להמשיך לתת מקצת השירותים המרפאתיים שהן נתנו בפועל ואת מתן התרופות הפסיכיאטריות שבסל הבריאות. כך פירשו את החוק כל הערכאות המשפטיות שדנו בתביעות הדדיות שהוגשו במהלך השנים.
ממועד מעבר חוק ביטוח בריאות ממלכתי, נמנעו שני הצדדים - קופות החולים והמדינה - מההרחבות הנדרשות, והעומס בשירותים המרפאתיים הציבוריים הלך וגבר, כפי שחזרו והתריעו דו"חות מבקר המדינה. התקיימו דיונים ממושכים בוועדת הכנסת עד 1998 (בראשות חבר הכנסת מקסים לוי). ב-1998 ביטל חוק ההסדרים את "תקרת הגג" של שלוש השנים להחלת הרפורמה הביטוחית.
בשנת 2001 החלה התארגנות ציבורית להחזרת נושא העברת האחריות על בריאות הנפש לקופות החולים במסגרת הרפורמה ולסדר היום הציבורי. בין השאר פעלה לכך עמותת עוצמה - פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש, באמצעות מאמרים מקצועיים, בעיתונות, בדיונים פומביים שיזמה ובלחצים על הממסד.
במרוצת השנים שחלפו מאז, מצב שירותי בריאות הנפש בישראל הפך למושא לביקורת נוקבת כלפי המדינה. בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2009 שהסתמך בין השאר על ההתנסות והמחקרים של עמותת עוצמה (כולל הבג"ץ שהוגש בשנת 2005), נמתחה ביקורת על כך שבשנים שקדמו לדו"ח חלה הרעה משמעותית בטיב השירותים הניתנים לסובלים ממצוקה נפשית ולפגועי נפש. הוא קרא למשרדי האוצר והבריאות בשיתוף עם קופות החולים להגיע להסכמות שימנעו את הפגיעה בסובלים ממצוקה נפשית בתקופת הביניים עד להשלמת ההעברה.
בשנת 2003, ביוזמת שר הבריאות, נסים דהן, התקבלה החלטת ממשלת ישראל העשרים ותשע לבצע את המהלך ולהעביר את השירותים לידי קופות החולים. כמו הצווים שהוצאו בשנים 1996–1998, גם החלטה זו לא יצאה לפועל.
בשנת 2005 הוגשה עתירה לבג"ץ שהוכנה על ידי עמותת 'בזכות' ועמותת המשפחות 'עוצמה'. צביאל רופא, דליה וירצברג-רופא, חה"כ תמר גוז'נסקי, וחה"כ ושר הבריאות נסים דהן. העותרים דרשו מן המדינה לקיים את ההחלטה שהיא עצמה קיבלה, ולהעביר את האחריות לשירותי בריאות הנפש לידי קופות החולים. בית-המשפט פסק צו-על-תנאי שהורה למדינה לפעול לביצוע הרפורמה לאלתר.
ארגונים נוספים שהצטרפו לתמיכה בהחלת הרפורמה הם: עמותת המתמודדים 'לשמה', מטה מאבק הנכים, עמותת אנוש - העמותה הישראלית לבריאות הנפש ועמותת 'בחברה טובה'. בעקבות צו הבג"ץ ולחץ הארגונים, התקבלה ב-2006 החלה חוזרת של ממשלת אהוד אולמרט על ביצוע הרפורמה ואכן הוגשה לכנסת בשנת 2007 הצעת חוק ממשלתית שמטרתה להסדיר את הרפורמה. הצעת החוק עברה בכנסת ה-17 בקריאה ראשונה בחודש יולי 2007, ומאז נותרה על שולחן ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, על-מנת לערוך בה שינויים נוספים לקראת הבאתה לקריאה שנייה ושלישית, ולאישורה כחוק. הכנסת השמונה עשרה אישרה במליאה את רציפות החקיקה, אך הוועדה קיימה במשך שנתיים וחצי, עד סוף כהונת הכנסת ה-18, ארבעה דיונים בהם עלו הסתייגויות רבות מנוסח החוק שהוצע, והחוק נותר על שולחן הוועדה.
המצב כיום
בדיון נוסף שנערך בבג"ץ ב-19 בדצמבר 2011, לפי בקשת הארגונים העותרים הורה בית-המשפט למדינה להשיב כיצד היא מתכוונת להמשיך לקדם את הרפורמה בהתאם להחלטותיה ומדוע שלא תופעל הרפורמה בצו ממשלתי כפי שמאפשר חוק ביטוח בריאות ממלכתי. ואכן, ב-1 במאי 2012 אישר הקבינט החברתי-כלכלי את העברת הרפורמה בצו ממשלתי וקבע תקופת ביניים בת שלוש שנים לצורך היערכות. כדי לעודד את הקופות לפתוח מרפאות בריאות נפש משלהן חתם עמן משרד הבריאות הסכמים לפיהם התחייב לשלם לקופות על השירותים שיסופקו במרפאות החדשות במהלך תקופת הביניים. העברת מלוא האחריות על תחום בריאות הנפש לקופות החולים חלה ביולי 2015. מנהלת הרפורמה בראשות מנכ"ל משרד הבריאות פועלת בהרכב רחב הכולל נציגי קופ"ח וארגוני הצרכנים ומתווה את התהליכים בשטח לקידום הרפורמה.
הרפורמה והציבור החרדי
מחקר שבוצע בידי מכון אסקריא עבור ידידות טורונטו בסוף שנת 2020, העלה כי 76% אחוז מהמבוגרים ו-53% מהילדים מקרב הזקוקים לטיפולי בריאות הנפש בחברה החרדית, נמנעים מלקבל טיפולים באמצעות קופות החולים. המחקר אף מצא את הגורמים לכך: זמני המתנה ארוכים מאוד, קשיים בירוקרטיים לקבלת אישור לטיפול, רמה נמוכה של הצוות הטיפולי וחוסר ידע על האפשרות לקבלת טיפולים מוזלים באמצעות הקופה.
מענה מסוים לכך ניתן על ידי "ידידות טורונטו" שמפעילה תוכנית משלימה לשירותים הפסיכולוגיים של מערכת הבריאות, ומנגישה טיפולים פסיכולוגיים לילדים ולנוער מהמגזר החרדי באמצעות הפלטפורמה הבית-ספרית. לצד פעילות זו, מתקיימת פעילות לטובת העלאת המודעות הציבורית לזכויות בריאות הנפש וכן פעילות מול משרד הבריאות לקביעת סטנדרט מחייב בנושא זמינות התורים ונגישות השירות.