cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ורמיה
קו ההגשה
בימי התקופה הסובייטית הייתה לתוכנית גישה פרו-ממשלתית ובדרך כלל לא דיווחה על חדשות שיכולות לגרום לתחושות אנטי-ממשלתית. התוכנית הציגה דיווחים שקידמו את הסוציאליזם והציגו את המערב בצורה שלילית. חדר החדשות נקשר לפוליטבורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. מצב זה השתנה לאחר הגלסנוסט, כאשר הוצגו חדשות לצד החדשות שהגיעו מסוכנות הידיעות הרשמית. עובדה זו גרמה לטלוויזיה המרכזית לדווח על קריסת המדינות הקומוניסטיות הלווייניות של ברית המועצות במזרח אירופה בשנת 1989. זה גם גרם לכך שוורמיה שידרה ללא צנזורה וביקורתית, מה שהביא להפגנות שהחישו את קריסת ברית המועצות.
לוח זמנים ופופולריות
המהדורה העיקרית של ורמיה משודרת, מאז הקמתה, בשעה 21:00 (UTC +11, +9, +7, +5 ו-+3). היא מוקלטת בשידור חי שלוש פעמים (13:00, 17:00 ו-21:00 שעון מוסקבה) עקב גודלה של רוסיה (המדינה משתרעת על פני אחת עשרה אזורי זמן). במהלך התקופה הסובייטית התוכנית הועברה במקביל בערוץ הראשי של כל תחנה רפובליקנית (ערוץ 1 של קייב, LTV1, קזחסטן-1, הטלוויזיה האסטונית, הרדיו והטלוויזיה הלאומית הליטאית, בלארוס 1, אוזבקיסטן 1, הטלוויזיה הגרוזינית, הטלוויזיה האזרית וכו'.) השידור נמשך 30 דקות, אך בנסיבות מיוחדות (במיוחד בתקופה הסובייטית), משודר השידור מעבר ל-30 הדקות המוקצות במידת הצורך (כמו במסגרת טקסים ומצעדים בכיכר האדומה, קונגרס המפלגה, מושבי מליאה של הסובייט העליון של ברית המועצות, ומותם של מנהיגי ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רננקו).
החל מאמצע שנות השבעים הוצגה מהדורה נוספת של 30 דקות בתוכנית (שהושקה בשנת 1956) בסביבות השעה 23:00 בערב. (זה היה בעיקר תוכנית ששודרה בצורת הדמיה חיה של ורמיה, אך מדי פעם הייתה חזרה על התוכנית של 21:00 בערב, במיוחד בברית המועצות האירופית.). מאוחר יותר, מהדורת בוקר חיה שודרה בשעה 6:30 בבוקר, לפני תוכנית הבוקר 120 דקות (אשר ממשיכה לרוץ היום בערוץ הראשון בשם בוקר טוב, רוסית : Доброе утро ) בימי חול (בסופי שבוע שודרה ורמיה בשעה 8:00 בבוקר).
סיכומי חדשות נוספו ככל שהשידורים גדלו במהלך היום. היום החדשות בערוץ הראשון ברוסיה עוקבות אחר לוח זמנים דומה לזה, עם מהדורת ורמיה ועדכוני חדשות.
רוב הרוסים סומכים על ורמיה כמקור חדשותי מהימן.
כיסוי במהלך הימים האחרונים של ברית המועצות
בשנות השמונים, 86% מהבוגרים הסובייטים סמכו על הסיקור הטלוויזיוני כמקור החדשות העיקרי שלהם. עם זאת, ורמיה נתפסה על ידי אזרחים סובייטים כ"בדיחה" בגלל סיקורם הגרוע באירועי חדשות. הסיקור של האסון הגרעיני בצ'רנוביל, למשל, הועבר לרוב לידיעות פחותות יותר במהלך הסיקור המתמשך של האסון; לעומת זאת, אמצעי חדשות מערביים כמו CBS Evening News דיווחו על כך במשך שישה ימי עבודה רצופים. בעקבות פינוי העיר הסגורה של עובדי הגרעין פריפיאט, פרסמה ורמיה הודעה קצרה כדיווח על האסון:
בשנת 1987 לוגו התוכנית הופיע לראשונה בסטודיו. בשנת 1988 חל שינוי גדול במהדורת החדשות, שכן באולפניו הועלה לראשונה תפאורות תמונה ועלה לראשונה לוגו חדש, עם אות מעוצבת В בקופסה (זו הייתה יום השנה העשרים של התוכנית). ב-19 באוגוסט 1991 היא הראתה לראשונה תמונות של ההפיכה הממשמשת ובאה במוסקבה, אם כי באולפנים המעוצבים החדשים שנפתחו בשנת 1990.
ורמיה סקרה את נקודות השיא בבחירות במארס 1989 לועידת נציגי העם ואת מושבי הקונגרס במוסקבה.
זמן ראשון
בימי ראשון מאז אמצע שנות השמונים יש לתוכנית מהדורה נפרדת של יום ראשון, שנקראה בתחילה שבעה ימים (Семь дней, מאז 2003 נקרא "זמן ראשון". תוכנית זו משודרת גם כסיכום חדשות השבוע.
מגישים
{{טורים|תוכן=
מוקדמות יורו 1980
מוקדמות יורו 1980 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין מאי 1978 לפברואר 1980, ובמסגרתו התמודדו 31 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1980 שנערך באיטליה.
הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר.
הגרלת הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה ב-30 בנובמבר 1977 ברומא, עם 31 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו במאי 1978 והסתיימו בפברואר 1980. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם שלושה הכילו חמש נבחרות, וארבעה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום.
הנבחרות המעפילות
1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
בריגדת מרדה
בריגדת מרדה (בערבית: تيار المردة) הייתה מיליציה מרונית בזמן מלחמת האזרחים בלבנון. היא נקראה על שם לוחמי מרדה שפעלו בראשית ימי הביניים באזור הלבנט. בשיאה מנתה המיליציה כ-5,000 חברים. כוח צבאי זה היה המיליציה האישית של סולימאן פרנג'יה - נשיא לבנון בעת פרוץ מלחמת האזרחים. המיליציה כונתה גם צבא השחרור של זע'רתא, על שם עיר הולדתו של פרנג'יה. במהלך השנתיים הראשונות למלחמת האזרחים בלבנון הייתה זע'רתא חזית הלחימה במוסלמים ובכוחות אש"ף שמעוזם היה בטריפולי השכנה.
לאחר מספר התנקשויות ומעשי חטיפה בין הפלנגות ומרדה, ב-13 ביוני 1978, חוליה של הפלנגות, בהנהגת סמיר ג'עג'ע ואלי חובייקה, בהוראת בשיר ג'ומאייל, תקפה את בית הקיץ של טוני  פרנג'יה בעיירת הקיט אהדן. טוני ומשפחתו נרצחו, ועוד 35 גברים, נשים וטף. בעקבות האירוע אימצה משפחת פרנג'יה קו פרו-סורי והפסיקה להשתתף בפגישות עם החזית הלבנונית.
לאחר הרצח נשארה בריגדת מרדה כוח עצמאי ולא חברה לכוחות הלבנוניים, והיא זוכה לתמיכה עד היום. שרידיה משמשים היום ככוח האישי של בנו של טוני פרנג'יה, סולימאן, מנהיג מפלגת המרדה.
דב שפק-לובזובסקי
דב שפאק-לובזובסקי, 1861 (תרכ"א), רוז'ינוי, פולין - 19 ביולי 1948 (י"ב בתמוז ה'תש"ח), תל אביב. גואל קרקעות, קבלן התברואה הראשון של תל אביב. אחותו הייתה סבתו של אריה שפק.
שכונת שפאק
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 רכש את קרקעות שכונת שפאק, או שפק, שבמרכז תל אביב, סביב רחוב ביל"ו. בתחילה השכונה הייתה ידועה על שמו. אך ברבות השנים, שמה המבדל של השכונה, והקשר לשמו, אבדו. שכונת שפאק היא מקום ילדותו של יגאל מוסינזון.
ארגון הביון והביטחון האוסטרלי
זוהי המקבילה האוסטרלית לשב"כ ול-MI5 הבריטי. למעשה, MI5 שימש מודל עבור הארגון, ושירות הביטחון האוסטרלי הוקם בדמות מקבילו הבריטי. הארגון אחראי למניעת ריגול, להגנה מפני חבלה ופעולות הסתננות זרה, וללוחמה בטרור. לקציני הארגון אין סמכויות מעצר ולרוב הם אינם חמושים. לפיכך הארגון נעזר רבות במשטרה הפדרלית של אוסטרליה לצורך ביצוע מעצרים והוצאה לפועל של מבצעים משטרתיים.
הארגון כפוף לתובע הכללי האוסטרלי וראש הארגון מכונה "מנכ"ל הביטחון". מטה הארגון ממוקם בקנברה.
מנכ"לי הביטחון
מנכ"ל הביטחון הוא שמו של ראש שירות הביטחון הפנימי של אוסטרליה. הוא כפוף לתובע הכללי ולראש ממשלת אוסטרליה ומחויב למסור לו דוח"ות קבועים על פעולות הארגון.
מלתקי
מלתקי הייתה שומרונית, וייתכן שהורדוס הכיר אותה ונשא אותה לאשה כבר בשנת 28 לפנה"ס, כאשר שכב חולה בעיר סמריה (שומרון), לאחר שהוציא להורג את אשתו השנייה, מרים החשמונאית. היוזמה לנישואין ככל הנראה הייתה של מקורביו, זאת כדי להשכיח את זכר אשתו המתה. בנישואיו למלתקי, עבר הורדוס על האיסור המפורש לשאת נשים נוכריות (כולל שומרוניות), שנתקבל בימי עזרא ונחמיה.
מלתקי הייתה אמם של הבנים ארכלאוס (אתנארך), הורדוס אנטיפס (טטרארך) והבת אולימפיאס, שנישאה ליוסף, בנו של יוסף אחי הורדוס. שני הבנים התחנכו ברומא.
לאחר מותו של הורדוס, בשנת 4 לפנה"ס, יצא ארכלאוס לרומא, בלווית אמו, כדי להיאבק על הירושה, אולם מיד אחריו יצא גם אנטיפס לרומא כדי לתבוע את זכותו למלוכה ואף השיג לשם כך את תמיכת אמו. בזמן שבניה נמצאו בבוררות לפני הקיסר אוגוסטוס לגבי צוואת אביהם, חלתה מלתקי ונפטרה ברומא.
נמל התעופה הבין-לאומי טאבה
נמל התעופה הבינלאומי טאבה (בערבית: مطار طابا الدولي) הוא נמל תעופה מצרי בבקעת הירח, כ-15 קילומטרים צפונית מערבית לטאבה. ב-2006 עברו בשדה 210,029 נוסעים.
נמל התעופה הוקם על ידי ישראל בשנת 1972 ונקרא בסיס חיל האוויר עציון (כנף 10) עד למסירת סיני במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים. הבסיס היה אחד משדות התעופה שהוקמו בחצי האי סיני עבור חיל האוויר הישראלי.
החל משנת 1978 שימש הבסיס גם כשדה תעופה אזרחי, שאליו הוטסו תיירים ונופשים לאילת. לאחר יישום הסכם השלום הועברה פעילות שדה התעופה לנמל התעופה עובדה ושדה התעופה נמסר למצרים שמפעילה אותו כנמל תעופה אזרחי.
בשנת 2000 שונה שמו של השדה מ"אל נקב" לשמו הנוכחי, והוספו מערכות תאורה ומסוף נוסעים חדש. כמות הנוסעים מאז שנת 2014 בירידה מתמדת, ובשנת 2015 הנמל שירת כ-13 אלף נוסעים בלבד. בשנת 2018 נחתה טיסה ראשונה של אייר אלכסנדריה בשדה לאחר מספר שנות השבתה.
2K12 קוב
2K12 קוב (ברוסית: Куб (קובייה), קוד דיווח נאט"ו: SA-6 Gainful ("רווחי")) היא סוללת טילי קרקע-אוויר סובייטית ניידת, נגד מטוסים הטסים בגובה נמוך עד בינוני, ומיועדת להגן על מטרות קרקעיות מפני מתקפה אווירית. שמה המלא הוא "NIIP / וימפל 2K12 Kub". כל סוללה מורכבת מכלי רכב דומים, האחד נקרא 1S91 (קוד דיווח נאט"ו: “Straight Flush"), הנושא מכ"ם בעל טווח גילוי ורכישת מטרות של עד 75 ק"מ. הסוללה כוללת בדרך כלל ארבעה רכבי שיגור הנושאים שלושה טילים כל אחד, וארבע משאיות הנושאות שלושה טילים חלופיים ועגורן כל אחת.
פיתוח
פיתוח המערכת החל ב-18 ביולי 1958 בעקבות דרישה של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. הדרישות מהמערכת נקבעו כ:
תכנון המערכות היה באחריות המכון למחקר מדעי של Tikhomirov. מספר לשכות תכנון נוספות היו מעורבות ביצירת מערכת הטילים והשלדה של הרכבי המערכת. רבות מלשכות העיצוב המשיכו בהמשך לשתף פעולה בפיתוח היורש של המערכת, ה-9K37 בוק.
בתכנון המערכת הושם דגש על ניידות שהייתה חלקית בטילי הקרקע אוויר הסובייטיים הנפוצים בשנות השישים SA-2 וה - SA-3 וזאת במטרה לאפשר את התקדמות סוללות הטילים יחד עם כוחות השריון, החי"ר והארטילריה כדי ליצור מערך לוחם שלם ומוגן יותר. הניידות הגבוהה הושגה בין היתר באמצעות שימוש בתקשורת נתונים אלחוטית בתחום תדרים גבוה בין רכב המכ"ם וכלי הרכב הנושאים את הטילים (המשגרים), שלא הייתה קיימת במערכות האחרות. כך התאפשרה פריסה מהירה של הסוללה ללא פרישת כבלי תקשורת בין כלי הרכב.
פיתוח המערכת הושלם בשנת 1967. בשונה מהנהוג במערכות טילי קרקע אוויר סובייטיות, למערכת זו לא פותחה גרסה ימית נפרדת (לעיתים נטען שמערכת הנ"מ של הצי הסובייטי, ה-"SA-N-3" היא גרסה ימית של ה-SA-6, אך אין זה נכון).
מאפיינים
המערכת מסוגלת לרכוש ולהתחיל לעקוב אחר מטרות באמצעות מכ"ם "יחידת סיור והדרכה עצמית" למכ"ם יש יכולת לגלות עצמים ממרחק של כ-764.4 קילומטר. ולהנעל על מטרה במרחק של 28 ק"מ. המכ"ם יכול להוביל רק טיל אחד או שניים למטרה בודדת במקביל. הטילים חצי אקטיביים. הפיצוץ מתבצע באמצעות פגיעה ישירה או מרעום קרבה. מהירות המטרה המקסימלית היא סביבות מאך 2 בירי חזיתי ומאך 1 בזינוב. המהירות המרבית של הטיל היא כ-2.8 מאך.
בניגוד לטיל הפטריוט המשוכלל או אפילו למערכת הוק של כוחות ארצות הברית, המערכת נוסעת על שני כלי רכב (מתנייעים, נגררים או רכובים) וניתן להגדיר את המשגר או רכב הבקרה וכך המערכת יכולה תוך 15 דקות בלבד לאחר שינוי המיקום להיות פעילה.
עימותי המערכת מול חיל האוויר הישראלי
בשנת 1972 הצטיידה מצרים במערכת ובשנת 1973 רכשה גם סוריה את המערכת. לטענת מוטי הוד, SA-6 נכנס לזירה המקומית בסוף מלחמת ההתשה, במבצע שיער 265. בעוד היה מענה טוב ל-SA-2 ומענה חלקי ל-SA-3, ל-SA-6 לא היה מענה באותו זמן. ב-1971, כאשר נודע שהמערכת שולבה בצבאות מצרים וסוריה, הייתה דרישה להשיג מודיעין על המערכת. בקיץ 1972 התקיימה גיחת צילום של זוג פנטומים עם הטייסים אביאם סלע ואמנון ארד (פקטורי) שבה הושגו צילומים טובים של הטילים מכיוונים שונים.
השימוש הידוע ביותר במערכת היה במלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973. במלחמה זו היו ברשות מצרים 15 סוללות וברשות סוריה 10 סוללות. המערכת השתלבה במערך נ"מ מגוון וצפוף מאוד (הכולל טק"א ותותחי נ"מ) של הצבא המצרי מצידה המערבי של התעלה ומעל אזור התילים הסוריים ואגן דמשק. יחד עם שאר אמצעי הנ"מ התקבל מערך הגנה אווירית בעל מעטפת יירוט רחבה (אשר כונתה גם באזור התעלה "מסך האש"). במהלך המלחמה ובעיקר בראשיתה הופלו עשרות מטוסים ישראלים על ידי טילי ה-SA-6.
הצלחת המערכת בירוט מטוסים ישראלים נבעה מכמה סיבות:
ההתמודדות הקשה מול המערכת הביאה להגבלה ניכרת בחופש הפעולה של חיל האוויר שלא אפיינה אותו בעבר, בעיקר במשימות של סיוע לכוחות הקרקע שהיו למשימות דחופות במלחמה זו. הניסיון היחיד לתקוף את המערכת בוצע במבצע דוגמן 5 שבו הופלו שישה מטוסי פנטום מבלי שהושמדה אפילו סוללת טילי SA-6 אחת שכן כולן דילגו מערבה. חשוב לציין כי מטוסי חיל האוויר הישראלי הופלו במלחמה בעיקר באמצעות תותחי נ"מ, נכון שהיו אלו הטילים (וביניהן ה-SA-6) שאילצו את המטוסים להנמיך טוס לכיוון סוללות התותחים אך הם עצמם פגעו פחות במטוסים.
בעקבות האבדות הכבדות במלחמת יום הכיפורים כונתה המערכת "שלוש אצבעות המוות" (Three Fingers of Death), בתור התייחסות להופעתם של רכבי השיגור. לימים טבע עזר ויצמן את המשפט: "הטיל כופף את כנף המטוס" כשהכוונה הייתה בעיקר לטיל ה-SA-6.
המאמץ למציאת פתרון טכנולוגי כנגד המערכת
צוות של רפא"ל שכלל את אדם ליבנה (לנדסברג), משה זכאי ויעקב זיו החל לחקור את אופן פעולת הטיל. ביום ה-8 באוקטובר, יומה השלישי של המלחמה, נמצא ברמת הגולן ראש ביות שרוף של הטיל. מאמץ משמעותי הושקע בניתוח הרכיבים האלקטרוניים המפוייחים של ראש הביות. בהמשך המלחמה תודרכו יחידות שריון וחי"ר ישראלים לנסות ולהשתלט על המערכת (שתוארה לחיילים כ"טילים קטנים") ולהביאה לישראל במהלך הכיבושים והפשיטות. אך עד לסוף המלחמה לא הצליחו כוחות הקרקע להשתלט על מערכת כזו.
ממצא פורץ דרך הושג ב-24 באוקטובר יומה האחרון של המלחמה, כאשר נמצא בסמוך לחווה הסינית ראש ביות שלם ותקין. באביב 1974 כבר סיפקה רפא"ל מערכת בשם "קורמורן" לשיבוש הטיל באמצעות שידור אלקטרומגנטי. בנוסף פותחו רכיבים אלקטרונים שהופכים פודים אמריקאים ישנים ללוחמה אלקטרונית, שהיו חסרי תועלת, לחוסמי מערכת ה-SA-6.
במהלך שנת 1975 הצטייד חיל האוויר באמצעי נגד אפקטיבי יותר שכונה "טיל תדמית" ששוגר ממטוס מחוץ לטווח הטיל וניווט את עצמו לפי שידורי המכ"ם של סוללת היעד. במקביל הותקנו במטוסים מערכות התרעה מוקדמת שמתריעות בפני הטייס על הכנה לשיגור טיל (שידור הרכשה) ועל נעילת טיל.
פריסה
מערכת ה-"SA-6" חולקת רכיבים משותפים רבים עם מערכת ה-"SA-4". המערכות תוכננו כדי להשלים אחת את השנייה, ה-"SA-4" יעילה לטווח ארוך ולגובה רב, ואילו מערכת ה-"SA-6" יעילה לטווח בינוני ולגובה נמוך עד בינוני. מערכות הנ"מ "SA-7" ו-" SA-8" משלימות את התמונה משום יעילותן לטווח קצר ולגובה נמוך.
המערכת מסוגלת לאתר מטרות ולעקוב אחריהן בעזרת המכ"ם "1S91 "Straight Flush מטווח של 75 ק"מ, ולשגר לעברן טילים החל מטווח של 28 ק"מ. משתמשים גם במערכת זיהוי עמית-טורף בעזרת אותו מכ"ם. המערכת יכולה להנחות בין טיל אחד לשלושה טילים כנגד מטרה אחת בכל רגע. הטיל משוגר תחילה בהנחיה מבוקרת ובהמשך בעזרת מערכת התבייתות מכ"ם (SARH), כאשר המעקב מתבצע על ידי מכ"ם ה-"Straight Flush". פיצוץ הטיל נגרם בעת התנגשות במטוס או בשל הפעלת מרעום קרבה. בדגמים החדישים של המערכת על רכב השיגור מותקנת מערכת מעקב אופטית שמאפשרת לבצע יירוט בלי שימוש במכ"ם (לצורכי הסוואת המערכת, או כנגד אזורים שיש בהם פעילות רבה של משבשי מכ"ם (ECM)), ובמקרה זה גובה היירוט היעיל מוגבל ל-14 ק"מ. שיטת המעקב האופטית מאפשרת יירוט בגבהים נמוכים יותר מאלה שמכ"ם המערכת מספק. מהירות המטרה המקסימלית כשעוקבים אחר מטוס מתקרב היא 2 מאך, ומאך אחד ביירוט אחר מטוס מתרחק.
טילי המערכת והגרסאות השונות
לטילים הגדולים למדי של המערכת מדגם 3M9 יש טווח מינימלי של 3 ק"מ וטווח מקסימלי של 24 ק"מ. גובה הפעולה של הטיל נע בין 50 ל-12,000 מטר. הטיל שוקל 599 ק"ג וראש הנפץ שוקל 56 ק"ג. מהירות הטיל המרבית היא בקירוב 2.8 מאך. כוח ההנעה מסופק על ידי מנוע רקטי הפועל על דלק מוצק, ולאחר שהדלק נשרף, תא השריפה שלו הופך למנוע מגח סילון מהפכני, הממקם את הטיל הזה הרבה מעבר לטילים אחרים בני זמנו מבחינת כוח ההנעה. וכן, מקשה על טייסים לראות את הטיל המגיע בגלל החוסר בעשן הפליטה שיכול להסגיר אותו.
בשנת 1977, נוצרה גרסה חדשה בשם "3M9M1 SA-6B", הכוללת שלושה טילים המוצבים בתושבות משלהם (כמו במערכת "SA-11 "Gadfly, התחליף היעיל יותר של המערכת SA-6) ומכ"ם משולב להנחיית טילים בשם “Fire Dome".
מערכת ה-9K37 בוק (המכונה בנאט"ו SA-11 Gadfly היא ההתפתחות של מערכת ה-"SA-6".
שדרוג מוקדם ומשמעותי היה החלפת הטילים מסוג 2K12 לטילים מגרסת 2K12E. המערכת הזאת נקראה "ריבוע" ברוסית.
מערכת הנ"מ ההודית "Akash" מבוססת בעיקר על הטילים של מערכת ה-"SA-6", אבל בעלת מערך משולב חדש של מכ"מים, רכבי שיגור אחרים ושיפורים נוספים.
מערכות מכ"ם נוספות
מערכת ה-"SA-6" יכולה להיות שימושית בחטיבה מרחבית. אם משתמשים בה באזור כזה היא תלווה על ידי מערכות מכ"ם נוספות לסריקת מטרות בטווח רחוק יותר ובגובה נמוך יותר, בנוסף למערכת המכ"ם “Straight Flush". מערכות אלה כוללות:
מכ"ם ה-P-12 ו-"Thin Skin" מוצבים על גבי משאית, מכ"ם ה-"Long Track" על רכב זחלילי (רכב AT-T שעבר שינוי) ומכ"ם ה-P-15 מוצב על טנדר. לא ידוע מהי התושבת של מכ"ם ה-"Score Board".
בלי הרכב הנייד הנושא את מכ"ם "P-40 "Long Track, מערכת ה-"SA-6" לא מסוגלת לעקוב אחרי מטוסים הנמצאים בגובה רב.
רחוב פרישמן (תל אביב)
רחוב פרישמן הוא אחד מרחובות הרוחב החשובים במרכז תל אביב המחבר בין כיכר רבין (מתחיל במקום שרחוב צייטלין נגמר) וחוף הים המכונה בנקודה זו "חוף פרישמן" על שם הרחוב.
הרחוב חוצה ממערב למזרח מספר רחובות חשובים נוספים: רציף הרברט סמואל, הירקון, בן-יהודה, דיזנגוף, פרוג, שלמה המלך ואבן גבירול. הרחוב הוא חלק מהצפון הישן, אזור בתל אביב שהוסדר במסגרת תוכנית גדס, תוכנית המתאר הראשונה של העיר תל אביב, שתוכננה בשנים 1927–1929 על ידי מתכנן הערים הסקוטי סר פטריק גדס. תוכנית זו הקנתה לאזור מרכז תל אביב והצפון הישן (כולל רחוב פרישמן) את מראם ואופיים המוכר כיום. מצפון לרחוב זה עוד מספר רחובות רוחב מקבילים המחברים כיום את חוף הים וציר אבן גבירול.
הרחוב קרוי ע"ש דוד פרישמן, משורר, עורך, מתרגם, סופר, סאטיריקן, מבקר אמנות ועיתונאי עברי, שהיה מחלוצי הספרות העברית המודרנית.
לאורך הרחוב מספר אתרים בעלי עניין (מפורטים להלן ממזרח למערב):
נקר מגלני
נקר מגלני הוא מין גדול מאוד של נקר מהסוג Campephilus, קרוב לנקר האימפריאלי הגדול, שנפוץ לאורך רכס האנדים בצ'ילה ובדרום-מערב ארגנטינה. הוא יציב בכל תחום תפוצתו (משמע - לא נודד).
אורכו של הנקר הוא כ-36 עד 45 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, ומשקלם כ-312 עד 363 גרם לעומת משקל הנקבות, 276-312 גרם. אורך הזנב הוא כ-13.9 עד 16.8 ס"מ, ואורך המקור הוא כ-4.3 עד 6 ס"מ. זהו המין הדרום-אמריקני הגדול ביותר במשפחת הנקריים, ואחד הגדולים בעולם.
כמעט כל גופו של הנקר שחור, למעט פס לבן על כנפיו, ומקור אפור דמוי אזמל. אצל הזכרים הראש וציצת הנוצות אדומים, ואצל הנקבות רוב הראש שחור, מלבד כתם אדום ליד בסיס המקור. נקרים מגלניים צעירים דומים במראם לנקבות, אך ציצתם קטנה יותר, וגוון הנוצות נוטה יותר לחום.
בית הגידול הטבעי של הנקר הוא יער, שם הוא ניזון מזחלים, חיפושיות ועכבישים. לעיתים הנקר ניזון גם מפירות, לשד (מוהל), זוחלים, עטלפים וגוזלים וקינים של ציפורי שיר.
מצב השימור של הנקר ברשימה האדומה של IUCN הוא "ללא חשש", אך נרשמה ירידה באוכלוסייה של הנקרים המגלניים, כנראה בגלל כריתת יערות וקיטוע של בית הגידול של הנקר המגלני.
הנקר חופר בעונת הרבייה שלו קן על עץ, בגובה של כ-5 עד 15 מ' מעל לגובה פני הקרקע. הנקבה מטילה 1-4 ביצים.
כפן ורוד
כפן ורוד (שם מדעי: Platalea ajaja; לעיתים: Ajaia ajaja, מכונה גם: "ציפור הלהבה", "תרנגולת ורודה" ו"מקור-בנג'ו") הוא מין של עוף מים ממשפחת הכפניים ומהסוג כפן. הוא נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית, באיים הקאריביים, במקסיקו ובחוף המפרץ של ארצות הברית. מצב שימורו הוא "ללא חשש".
תיאור
הכפן הוורוד מקנן בעצי מנגרובה, ומטיל שתיים עד חמש ביצים בכל הטלה. בדרך כלל הוא אינו חולק את אזור מגוריו עם עופות אחרים, כגון חסידות ואנפות.
למין יש מאפיינים ייחודיים, שמאפשרים לזהותו בקלות ולהבדילו ממינים אחרים: גובהו 80 ס"מ, ומוטת כנפיו היא 120 ס"מ בממוצע. אורך גופו נע בין 71 ל-86 ס"מ, ומשקל גופו בין 1.2 ל-1.8 ק"ג. רגליו, צווארו ומקורו (15–18 סנטימטרים) ארוכים. מקורו הארוך הוא דמוי-כף, ובקצהו הפחוס והרחב נמצאים עצבים שמקלים עליו באיתור טרפו. לפרטים בוגרים יש ראש ירקרק, צוואר, חזה וגב לבנים, ואצל פרטים אחרים חלקים אלו ורודים. על כנפיו ניתן להבחין בגוון אדום. מקורו של הכפן הוורוד אפור. שילוב צבעים זה נוצר בעקבות תזונת המין, המורכבת מסרטנים. מבין כל מיני הכפן בעולם, רק לכפן הוורוד יש שילוב צבעים ססגוני כזה, בעוד ששאר המינים הם בעיקר לבנים. הפרט המבוגר ביותר של המין נמצא ב-2006: גילוֹ 16 שנה.
הדו-צורתיות הזוויגית מעטה, כלומר ההבדלים בין הזכרים והנקבות מועטים וקטנים. עם זאת, קיים הבדל בין הפרטים הבוגרים לבין הצעירים, שראשם הלבן מרופד בנוצות וצבען הוורוד של הנוצות חלש יותר. בנוסף, צבע המקור של הפרטים הצעירים הוא צהבהב או ורדרד.
סטלה קורקוס
סטלה קורקוס-דוראן (1858–1948) הייתה אשת חינוך, מורה, פעילת ציבור ופילנתרופית, ומייסדת ומנהלת בית הספר לבנות יהודיות במוגדור שבמרוקו, שהיה הראשון מסוגו במדינה.
כפן ורוד
תיאור
המין ניזון מבעלי חיים שהוא מוצא בביצות, במים מתוקים רדודים או במימי-חופים. ציד המזון נעשה בדרך כלל בלהקות, ובמהלכו כל פרט מכניס את מקורו למים ומנדנדו בתוכם כדי לאתר מזון. כשהמזון מאותר, הכפן דולה אותו במקורו. תזונתו מורכבת מדגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות אחרים, ובנוסף צפרדעים ויצורים מימיים אחרים.
סטלה קורקוס
קורות חיים
קורקוס-דוראן נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית ב-11 בדצמבר 1858 לרבקה ולאברהם דוראן, בת למשפחה אמידה ומיוחסת. אביה היה סוחר טבק שנולד באוראן שבאלג'יריה, ואמה, שנולדה באנגליה הייתה אחייניתו של משה מונטיפיורי. בשלב מסוים, חזרה סטלה עם משפחתה לאנגליה, ובסיום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד הוראה. כשסיימה את לימודי ההוראה החלה לנהל בית ספר פרטי בלונדון, ותקופה לאחר מכן נישאה באנגליה למשה (מוזס) קורקוס, שהיה סוחר אמיד ממוגדור שבמרוקו. לאחר שנישאה, עברה בשנת 1884 להתגורר עם בן זוגה במוגדור.
בית הספר היהודי הראשון לבנות במרוקו
לאור חששן של הקהילות היהודיות במרוקו מהשפעת המיסיון הנוצרי, שפתח בתי ספר ברחבי מרוקו עבור ילדי היהודים, החלו ראשי הקהילות לנקוט בצעדי הגנה מפני המיסיון. בשנת 1885 הקימה קורקוס-דוראן בית ספר יהודי ראשון לבנות במוגדור, ועמדה בראשו כמנהלת. בית הספר, שנקרא "כבוד ואומץ", קיבל סיוע מארגון כל ישראל חברים ומהקהילה היהודית בעיר, ופנה בעיקר לבנות שבאו ממשפחות עניות, ושימשו כמטרה קלה עבור המיסיון. הורי התלמידות שבאו ממשפחות עניות לא שילמו שכר לימוד לבית הספר, וקורקוס-דוראן סייעה להם ולבנותיהם בקניית ביגוד ותרופות.
קורקוס-דוראן, שהתעקשה לדבר רק בשפה האנגלית, הנהיגה רמת לימודים גבוהה בבית הספר, עם דגש על חינוך אנגלי והעברת רוב השיעורים בו בשפה האנגלית. הודות לכך זכה בית הספר להצלחה גדולה. בשנת 1900 למדו בבית הספר 170 תלמידות, ובשיאו מנה 225 תלמידות. גם קונסולים ממדינות אירופה שהיו מוצבים במרוקו, שלחו לבית הספר את בנותיהם. מלבד השפה האנגלית, התמודדו התלמידות בבית הספר עם שלוש שפות נוספות: צרפתית, ערבית יהודית וערבית.
פעילות ציבורית
מלבד פעילותה בתחום החינוך, הייתה קורקוס-דוראן גם פעילת ציבור במוגדור בפרט, ובמרוקו בכלל, ונודעה ככתובת לפניות בנושאי ציבור. בין היתר טיפלה בבעיית הדיור הצפוף במלאח היהודי במוגדור, ולשם כך גייסה גורמים רבים, ואף נפגשה עם מלך מרוקו, וקיבלה ממנו הבטחה לשיפור תנאי המלאח והרחבתו בכ-150 דירות נוספות, והפחתת שכר הדירות שבו למשפחות מעוטות יכולת. דבר ההסכמה לפגישה היה נדיר, לאור העובדה כי במרוקו לא היו זכויות לנשים בחיים הציבוריים בתקופה זו.
בשנת 1904 התאלמנה מבן זוגה, לאחר שנפטר בטרם עת, והמשיכה לגדל את ששת ילדיה בגפה, עד שהלכה לעולמה בקזבלנקה ב-6 במרץ 1948.
סטיבנטון
סטיבנטון (אנגלית: Steventon) הוא כפר בצפון מחוז המפשייר. אוכלוסייתו מנתה בשנת 2001 1,502 תושבים. הכפר ממוקם דרום-מערבית לעיר בייסינגסטוק ובקרבת הכפרים אוברטון, אוקלי, נורת' ולתם ולמחלף 7 של הכביש המהיר M3.
סטיבנטון ידוע בעיקר ככפר הולדתה של הסופרת ג'יין אוסטן, שהתגוררה לאחר מכן בכפר הסמוך, צ'וטון. היא כתבה מספר מספריה המפורסמים ביותר בבית הכומר בכפר, כולל "תבונה ורגישות", "גאווה ודעה קדומה" ו"מנזר נורת'אנגר". הבית נהרס ב-1823 וכל שנותר ממנו הוא משאבה ליד עץ אשר שתל כנראה ג'יימס, אחיה של ג'יין.
בכפר כנסייה מן המאה ה-12, שבה נהגה אוסטין להתפלל. בכנסייה ניתן למצוא לוחות זיכרון לג'יימס אוסטן (שהיה הכומר המקומי לאחר מותו של אביה של אוסטן, שמילא אותו תפקיד), נשותיו וקרובי משפחה אחרים.
תאוריית הערפילית
תאוריית הערפילית (באנגלית: Nebular hypothesis) היא תאוריה מדעית להסברת התהליכים שהובילו להתפתחות מערכת השמש. התאוריה הוצעה בשנת 1775 על ידי עמנואל קאנט, ונוסחה בנפרד על ידי פייר-סימון לפלס, משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734.
היווצרות כוכבים
על פי התאוריה הנבולרית, כוכבים נוצרים בעננים מסיביים וצפופים של עננים מולקולריים ענקיים של מימן מולקולרי (GMC). עננים אלה אינם יציבים מבחינה גשמית, והחומר מתמזג בתוכם לגושים צפופים קטנים יותר, אשר מסתובבים, מתמוטטים ויוצרים כוכבים. יצירת כוכבים היא תהליך מורכב, אשר מייצר תמיד דיסק פרוטופלנטרי גזי, proplyd, סביב הכוכב הצעיר. זה עשוי ללדת כוכבי לכת בנסיבות מסוימות, אשר אינן ידועות. לפיכך, היווצרות מערכות כוכבי הלכת נחשבת לתוצאה טבעית של היווצרות כוכבים. כוכב דמוי שמש לוקח בדרך כלל כמיליון שנים להיווצרותו, כאשר הדיסק הפרוטופלנטרי מתפתח למערכת פלנטרית.
היווצרות מערכת השמש
ההיווצרות של כדור הארץ (ושאר כוכבי הלכת) התרחשה בענן הגז, הסלעים והאבק שהפך בהמשך למערכת השמש. ענן אדיר זה (המכונה ערפילית או nebula) היה מורכב ברובו ממימן והליום ויסודות כבדים יותר שנוצרו בהתפוצצויות כוכבים (סופרנובה).
התאוריה גורסת כי כוכב שבת קרוב ("יחסית") התפוצץ (סופרנובה) ושלח גל הדף דרך הענן וגרם לו להתחיל להידחס, לקרוס ולהסתובב. גז ואבק נדחסו וקרסו כדי ליצור את הגופים הראשוניים של כוכבי הלכת ואת השמש, אפקט הסיבוב גרם לגופים כולם להיווצר במישור אחיד פחות או יותר מישור המילקה.
בשלב מסוים, הפרעה כלשהי, כנראה מגל הלם מסופרנובה קרובה, גרמה ללחץ חזק על הערפילית הסולארית שדחף את החומר כלפי פנים. כאשר הכבידה שפעלה על החומר כלפי המרכז התגברה על לחץ הגזים שפעל כלפי חוץ הערפילית החלה לקרוס במהירות. הערפילית התחממה בתהליך הקריסה כתוצאה מהגידול בצפיפות, ובעקבות שימור התנע הזוויתי היא החלה להסתובב במהירות גדולה. היות שהקריסה הכבידתית יעילה יותר בכיוון ציר הסיבוב, הערפילית הפכה ליותר ויותר שטוחה. במרכז הערפילית, היכן שמרבית החומר התרכז, החלה להיווצר השמש.
כוכבי הלכת נוצרו מענן זה של גזים ואבק ומקורם בגופים קטנים יותר, הקרויים פלנטסימלים שגודלם מספר קילומטרים. גופים אלו תפחו כתוצאה מהתאחדות וספיחת אבק במשך מיליוני שנה. מערכת השמש הפנימית הייתה חמה, ולכן תרכובות מימן (כמו מתאן) לא יכלו להתעבות בה. כוכבי הלכת שנוצרו שם היו קטנים יחסית (הם מכילים כ־0.6% מהחומר של הדיסקה הפלנטרית), והם היו מורכבים בעיקר מחומרים בעלי נקודת התכה גבוהה כמו סיליקטים ומתכות. בסופו של דבר כוכבי הלכת הארציים נוצרו מגופים סלעיים אלה.
רחוק יותר מהשמש, נוצרה חגורת האסטרואידים שנמצאת על הגבול הכבידתי בין השמש לכוכב הלכת הענק צדק. בחגורה זו החומר לא הצליח להתמזג לכדי כוכב לכת בגלל ההשפעה הכבידתית החזקה של צדק. עוד יותר רחוק מהשמש, מעבר לקו הכפור, התפתחו ענקי הגזים, אשר היו מסיביים מספיק כדי לשמור על "האטמוספירה הראשונית" של מימן והליום. מנגד, כוכבי הלכת הארציים שהיו קרובים יותר לשמש איבדו עם הזמן את המימן וההליום שלהם, ויצרו "אטמוספירות משניות", כתוצאה מתהליכים וולקניים, פגיעת אסטרואידים, או במקרה של כדור הארץ גם בעקבות הופעת בעלי חיים וצמחים.
כ-100 מיליון שנה לאחר שהחל התהליך, העלייה בלחץ המימן במרכז הערפילית שקרסה והעלייה בצפיפות שלו גרמו לטמפרטורת הליבה לעלות, והכוכב החל לבצע היתוך גרעיני.
מאז, ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת השמש הוא מקור האנרגיה הראשי של מערכת השמש כולה. פעולת ההיתוך יצרה חום רב והפסיקה את תהליך הקריסה של השמש, עקב מצב שווי המשקל שנוצר בין לחץ הגזים כלפי חוץ וכוח הכבידה כלפי פנים. למעשה, ההיתוך הגרעיני בליבת השמש השפיע על מערכת השמש כולה. בשלב זה נוצר הדף מתמשך שהיה אחראי לסילוק שאריות הגזים מהערפילית, ולהרס "האטמוספירה הראשונית" של כוכבי הלכת הארציים. סילוק שאריות החומר, שלא היו קשורות חזק לגופים הגדולים יחסית במערכת השמש, גרם להפסקת גדילתם של גופים אלו, ולהתייצבות המבנה של מערכת השמש בצורת מערכת כוכבי הלכת הדומה מאוד למערכת הנוכחית.
עבודה מבפנים (סרט, 2010)
עבודה מבפנים (באנגלית: Inside Job) הוא סרט תיעודי של הבמאי צ'ארלס פרגוסון משנת 2010. הסרט עוסק במשבר הכלכלי העולמי שאירע בשנים 2008–2009. הסרט מחולק ל-5 חלקים, בהם מוסבר השינוי שנעשה ברגולציה בתחום הפיננסי ובנוהגים בתחום זה שהשפיעו על יצירת המשבר.
הסרט זכה לביקורות חיוביות ששבחו את האופן הפשוט בו החומרים המורכבים הוצגו, ואף זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
עונת 2014/2015 ביורוקאפ
עונת 2014/2015 ביורוקאפ הייתה העונה ה-13 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והשביעית שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול ופיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-14 באוקטובר 2014 ומשחקי הגמר הסתיימו ב-29 באפריל 2015. בתחרות השתתפו 44 קבוצות.
בסדרת משחקי הגמר של התחרות ניצחה חימקי וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2015/2016 ביורוליג
מתכונת התחרות
בשלב הבתים השתתפו 36 קבוצות שאורגנו ב-6 בתים (בשתי חטיבות, 3 בתים בכל חטיבה). 24 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף כאשר בבתים נכללו עוד 8 קבוצות שירדו מיורוליג. בהמשך 16 קבוצות המשיכו לפלייאוף שנערך בשיטת משחק בית/משחק חוץ כולל סדרת משחקי הגמר.
ישראל בתחרות
הפועל ירושלים הייתה הנציגה היחידה של ישראל. היא החלה את התחרות בית ה', סיימה במקום האחרון ולא העפילה להמשך התחרות.
ישות
ישות היא מה שהובנה כעומד בפני עצמו, כקטגוריה נפרדת מאחרות (אשר יכולות לחפוף לה אפילו באופן דומה מאוד או זהה), ישות אינה בהכרח חומרית. כך למעשה המונח "ישות" משמש לתיאור פרקטי של דבר מסוים אשר לפי שעה יש לתארו כפי עצמו. ניתן לראות בישות כמערכת הכוללת בתוכה תת-מערכות (כמו בצורה של קטגוריה ותתי קטגוריה).
נהוג להשתמש במילה "ישות" כאשר רוצים להתייחס למשהו אנושי, לבעל-חיים, לצורת חיים אחרת כגון צמחים או פטריות, לדומם, או אפילו לאמונה כלשהי, או יצורים בלתי מושגים כגון רוחות רפאים. באופן זה, אפשר לראות במילה זו כמילה המתארת בעצם כמעט כל דבר קונקרטי שקיים, שהוא ישנו, או בהשאלה לדבר הקיים רק ברוח ובדמיון. בתחום המשפטים, נוהגים להתייחס להפשטות ופיקציות משפטיות כישויות. ישות היא דבר המסוגל לשאת זכויות וחובות חוקיות. באופן כללי, הכוונה היא ל"ישות משפטית" (כגון ישות עסקית, או ישות תאגידית) או "אישיות משפטית".
תת-תזונה
תת-תזונה הוא מונח כללי המתאר מצב בריאותי הנגרם כתוצאה מכך שהצריכה התזונתית אינה טובה ואינה מתאימה לצרכים התזונתיים של האדם. אדם עלול להיקלע לתת-תזונה בשל תפריט דל לאורך זמן, או בשל איכות ירודה של החומרים המזינים שהוא צורך, או משום שהמזון אינו מעוכל/נספג בגוף כתוצאה ממחלות מסוימות. כמו כן, תת-תזונה עלולה להיגרם מניצול לא תקין של חומרי מזון על ידי הגוף, או מאיבוד של חומרי מזון כתוצאה מהזעה מופרזת, דימום, שלשול או אי ספיקת כליות. תקופה ארוכה של תת-תזונה עלולה להוביל לרעב, מחלות וזיהומים.
נכון ליולי 2022, ישנם כ-862 מיליון אנשים בעולם הסובלים מתת-תזונה.
אנשים בסיכון לתת-תזונה
כיוון שתת-תזונה נגרמת כתוצאה ממחסור במזון הדרוש לבריאות האדם, היא אחת מן התופעות האופייניות לעוני קיצוני בעולם השלישי. תת-תזונה היא גורם נפוץ לבעיות בהתפתחות הקוגניטיבית אצל ילדים באזורי העולם בהם קיים רעב המוני.
בדרך כלל מזונם של אנשים הסובלים מתת-תזונה אינו מכיל די קלוריות, או שחסרים בו מרכיבי חלבונים, ויטמינים, או מינרלים. התחלואה הנגרמת כתוצאה מתת-תזונה מכונה ברפואה בשם "מחלות חסר". צפדינה, מחלה אשר הפכה נדירה במאה ה-20, היא אחת הידועות במחלות החסר הנגרמת מתת-תזונה של ויטמין C. על פי מחקרים שנערכו החל משנות האלפיים מתברר שתופעת תת-תזונה נפוצה אף במדינות מפותחות ועשירות, כיוון שבמקרים רבים הגוף אינו מקבל את אבות המזון הנחוצים לו.
על פי ד"וח בין-לאומי משנת 2017 שבדק את המצב התזונתי ב-129 מדינות, נמצא שאנשים ב-44% מהמדינות חווים בעת ובעונה אחת בעיות השמנה ותזונה בלתי מספקת.
צורות שונות של תת-תזונה
כאשר החסר העיקרי הוא של חלבון, נקרא המצב קוושיורקור. לעומת זאת כאשר החסר התזונתי העיקרי הוא של אנרגיה, נקרא המצב מרזמוס (marasmus). קוושיורקור נפוץ במדינות עניות בהן עיקר המזון המסופק לילדים מורכב בעיקר מפחמימות ודל בחלבונים, כגון:אורז, תירס, בטטה. המאפיין העיקרי של התופעה הוא בצקות ובטן תפוחה, כשל התפתחותי ובעיות שונות בעור. במרזמוס לעומת זאת, יש ירידה גדולה במסת השומן והשריר, מראה "זקן", אפתיה, וטמפרטורה נמוכה מן התקין.
תזונה ענייה בברזל, יוד וויטמין A נפוצה מאוד ומהווה בעיה בולטת בבריאות הציבור. תת-תזונה עלולה לגרום לשורה ארוכה של בעיות בריאותיות, ביניהן: הפרעה בצמיחת הגוף, הפרעה בהתפתחות האינטליגנציה ויכולות קוגניטיביות, חולשה, דיכוי התפתחות רקמת השריר וכוח השריר, התפתחות בצקות ופגיעה בבריאות הכללית של האדם. ביטוי גופני נוסף, אך נדיר, של תת-תזונה הוא נקודות שחורות המופיעות על העור. רעב עלול אף להשפיע על מצבו הנפשי של האדם ולגרום לנטייה מופחתת למנהיגות ולאסרטיביות, ירידה ביכולת החשיבה וקבלת החלטות, חוסר מרץ ונטייה למצבי רוח, חוסר מוטיבציה וחוסר ריכוז. לעיתים המונח משמש גם כתיאור כללי לתת-תזונה.
דרכי טיפול
החזרה לתזונה תקינה היא תהליך איטי, שאורכו תלוי במשך הזמן של אי-האכילה ובדרגת הפגיעה בגוף כתוצאה מהיעדר המזון. במהלך ההרעבה מתרחשים תהליכי הסתגלות של הגוף למצב החסר ולכן כאשר ההזנה מתחדשת מערכות הגוף לא יכולות להתמודד בבת אחת עם כמויות רגילות של מזון. השם הכללי להפרעות העלולות לנבוע מכך הוא תסמונת חידוש הזנה ותסמיניה הם: יתר לחץ דם, בצקות, אי ספיקת לב, סיבוכים נוירולוגיים ואף מוות.
לכן יש להתחיל את ההזנה בכמויות קטנות. לאלה שמתקשים באכילה מומלץ בתור התחלה להסתפק בנוזלים כגון מרק. לאחר כמה ימים אפשר לעבור למזון מוצק. כמו כן, יש לספק לחולים אלה תיאמין, הדרוש לגוף במצב של חידוש הזנה בגלל מעורבותו בפעילות אנזימים בתא. יש לעקוב אחר רמות האלקטרוליטים בדם כדי לוודא שאין הפרעות במאזן האלקטרוליטים בגוף. בעיקר אחרי זרחן, נתרן, אשלגן ומגנזיום. בעיות במאזן אלקטרוליטים אלה עלולות לגרום לתסמינים שהוזכרו. רק לאחר שהגוף הסתגל שוב לחידוש ההזנה יש להעלות את כמויות המזון בהדרגה.
אנציקלופדיית ברוקהאוס
אנציקלופדיית בְּרוֹקְהַאוּס (בגרמנית: Brockhaus Enzyklopädie) היא אנציקלופדיה חשובה בשפה הגרמנית.
מאפיינים
המהדורה הראשונה, שקדמה לרכישת הזכויות על ידי ברוקהאוס, נקראה Conversations-Lexicon oder kurzgefaßtes Handwörterbuch für die in der gesellschaftlichen Unterhaltung aus den Wissenschaften und Künsten vorkommenden Gegenstände mit beständiger Rücksicht auf die Ereignisse der älteren und neueren Zeit ("לקסיקון שיחה או מילון יד מקוצר לנושאים הצצים בשיחה בחברה מתחומי המדע והאמנות תוך מתן דגש מתמיד לאירועי התקופות הקדומות והאחרונות") ואותה ערכו רנאטוס גוטהלף לבּל (Löbel) וכריסטיאן וילהלם פרנקה (Franke). היא יצאה לאור בלייפציג, ממרכזי ההוצאה לאור החשובים בגרמניה, בשנים 1796–1808. מהדורה זו נבנתה בצלמן של אנציקלופדיות אחרות בנות המאה השמונה עשרה, אך היקפה היה רחב מעבר לזה של פרסומים מוקדמים יותר, במאמץ ליצור אנציקלופדיה כוללת. "לקסיקון" זה כלל את תחומי הגאוגרפיה, ההיסטוריה והביוגרפיה, וכן נושאים אופייניים יותר כדוגמת מיתולוגיה, פילוסופיה והכרת-הטבע (ידיעת החי והצומח).
הזכויות על האנציקלופדיה נרכשו על ידי פרידריך ארנולד ברוקהאוס בשנת 1808. הוא שילם בעבורן 1800 תאלר. שלוש עשרה מהדורות יצאו במרוצת המאה התשע עשרה. הערכים, קצרים בדרך כלל, נחשבו למצוינים ולאמינים, במיוחד בנושאים גרמניים, הפנו לספרים הטובים ביותר כמקורות, וכללו גם ביוגרפיות של אישים חיים.
"אף יצירה עיונית לא הייתה שימושית ומצליחה יותר, או הועתקה, חוקתה ותורגמה בתדירות גבוהה יותר, מאשר זו הידועה בשם הלקסיקון של ברוקהאוס," נכתב במהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה. האנציקלופדיה לא נועדה לשימוש מדעי, כי אם לקידום ההתפתחות האינטלקטואלית של הכלל על ידי הצגת תוצאות המחקרים והתגליות בצורה פשוטה ופופולרית, מבלי להכביד על הקורא. בכך שירתה ביודעין את האידיאלים של תנועת הנאורות, שהייתה אז בשיאה. את הדוגמה הזאת, המנוגדת לגישת האנציקלופדיה בריטניקה, חיקו רבות מהאנציקלופדיות המאוחרות יותר בנות המאה התשע עשרה בבריטניה ובארצות הברית. המהדורה השביעית של ה-Conversations-Lexikon היוותה את הבסיס לאנציקלופדיה אמריקנה (1829–1833), האנציקלופדיה האמריקאית המשמעותית הראשונה.
בתחילה, נותר שמה של האנציקלופדיה Konversationslexikon או Allgemeine deutsche Real-Encyklopädie für die gebildeten Stände ("אנציקלופדיה גרמנית ריאלית כללית למעמדות המשכילים"); רק החל מהמהדורה השלוש עשרה נכלל גם השם "ברוקהאוס" עצמו בשמה של האנציקלופדיה, והמהדורה הנוכחית קרויה Brockhaus Enzyklopädie.
המהדורה העשרים ואחת, היא הנוכחית, כוללת כ-300,000 ערכים המשתרעים על פני 24,000 עמודים, וכ-35,000 מפות, איורים וטבלאות. זוהי האנציקלופדיה הגרמנית המודפסת הגדולה ביותר במאה העשרים ואחת.
עורכי עבר
כריסטיאן פרנקה סיים את הכרך השישי של האנציקלופדיה הלייפציגית בדצמבר 1808, ואת הנספחים שכבר נצפו מראש, ב-1811. ברוקהאוס עצמו ערך את המהדורה השנייה (1812–1819, עשרה כרכים), ואת השלישית (1814–1819). הדוקטור לודוויג האם סייע בעריכת המהדורות הרביעית והחמישית עד שעזב את לייפציג באפריל 1820, אז החליפו פרופסור פ.ק. האסה (Hasse) תפס את מקומו. ברוקהאוס נפטר בשנת 1823, ושני בניו הבכורים, פרידריך והיינריך, ערכו את המהדורה השישית בסיועו של האסה בספטמבר 1823. האסה ערך אף את המהדורה השביעית. קרל אוגוסט אספה (Espe) ערך את המהדורות השמינית והתשיעית. אוגוסט קורצל ואוסקר פילץ ערכו את המהדורה העשירית בסיועו של היינריך אדוארד ברוקהאוס, והיינריך רודולף ברוקהאוס, הבן הצעיר, סייע בעריכת המהדורה האחת עשרה. קורצל נפטר ב-24 באפריל 1871, ופילץ נעשה לעורך היחיד עד למרץ 1872, אז הצטרף גוסטב שטוקמן, ומאוחר יותר קרל ויפרמן.
דין דין אביב
דין דין אביב שמוכרת גם בשם דינה אביגיל יופה (נולדה ב-9 באוקטובר 1974) היא זמרת ומורה לפיתוח קול ישראלית.
תולדות חייה
אביב נולדה וגדלה בתל אביב בשם דינה אביב כבת בכורה לזמרים מוצי ועליזה אביב, ולה אח אחד קטן ממנה.
ב-1980 כשהייתה בת שש שרה ביחד עם הוריה, ולאחר מכן בעצמה בשירוויזיון את השיר "מבולבלי" שזכה במקום השני.
אביב הייתה חברה בלהקת צופי תל אביב מטעם שבט צופי ים תל אביב, ואת לימודיה בתיכון עשתה באליאנס תל אביב.
את שירותה הצבאי עשתה אביב בלהקת חיל האוויר.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה אביב ללמוד בבית הספר למוזיקה "רימון" במגמת תופים. בבית הספר "רימון" הכירה אביב את המתופף אלון יופה שנהיה לבעלה.
קריירה
בשנת 1996 השתתפה בלהקת התוכנית "קטן עלינו" שהגיש אברי גלעד בערוץ 2 ושרה את שיר הנושא של התוכנית שנקרא "העיקר העיקר להיות מאושר".
בשנת 1999 השתתפה כסולנית באלבום הבכורה של להקת "גאיה" והתפרסמה בלהיט "שיר לאהבה" ("יחד לב אל לב").
בשנת 2000 הוציאה עם אמה עליזה אביב אלבום מוזיקת עולם בשם "עלידין". באותה השנה השתתפה בתפקיד ראשי בסרט ילדים בכיכובה שנקרא "תוף הלב של דין דין".
בשנת 2003 זכתה לפרסומה הגדול הראשון, כאשר שרה את השיר "אם תלך" באלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל. השיר נחל הצלחה רבה, וזכה בתואר שיר השנה בגלגלצ וברשת ג'. כעבור שנתיים שרה באלבום השני של הפרויקט, "ממעמקים", את "יש בי עוד כוח". מאוחר יותר השתתפה במופעו של יהונתן גפן "רק דגים מתים שוחים עם הזרם", אותו עזבה לאחר כשישים הופעות עקב היריון מתקדם.
במרץ 2006 הוציאה אביב את אלבום הבכורה שלה, "סודותיי" שהגיע למעמד אלבום זהב. בין השירים המפורסמים באלבום היו שיר הנושא שכתבה עם יעל נעים, הדואט "חולמת" עם מוש בן ארי שכתב והלחין את השיר, ו"מוכרת לי מפעם", שכתבה חמוטל בן זאב והלחין עידן רייכל.
בשנת 2007 זכתה בפרס תגלית השנה של אקו"ם. בנוסף, אביב היא אמנית נבחרת של הקרן למצוינות בתרבות וזוכת פרס שר התרבות בתחום הזמר העברי לשנת 2007 בקטגוריית הביצוע.
ב-18 בספטמבר 2008, יצא אלבומה השני של אביב "חופשיה בין עולמות". באלבום התארחו הזמרים אברהם טל בשיר "מסע" וארקדי דוכין בשיר "יום בא לי".
בשנת 2012 יצא אלבום אוסף של אביב, ובו עשרים שירים הן מקריירת הסולו שלה והן מן ההרכבים שבהם הייתה חברה. באלבום נכלל גם שיר חדש לשירו של חיים נחמן ביאליק "מאחורי השער" שהלחין אלון אולארצ'יק, שמבצע אותו בדואט עם אביב.
בעקבות חזרתו בתשובה של בעלה שהחלה לאחר לידת בנם הבכור, החלה אביב בתהליך דומה שבסופו גם חזרה בתשובה והתקרבה לחסידות ברסלב שם "בוערת אש" כדבריה.
כיום אביב מלמדת פיתוח קול ו"מימוש השליחות לשמח לבבות" לנשים בלבד במסגרת דתית מיוחדת בבית הספר לשירה שבתל אביב הנקרא "אוברטון", וכן בשנים האחרונות יצרו אביב ואמה עליזה גרסה מחודשת של "עלידין", והן מופיעות ברחבי הארץ לנשים בלבד.
חיים אישיים
אביב נשואה לאלון יופה, ולהם ארבעה ילדים.
מתגוררת בהוד השרון.
נעמית
נַעֲמִית (שם מדעי: Glycymeris) היא סוג של צדפת מים מלוחים. צדפות ריקות מסוג זה, ובפרט נעמית מצויה, הן הצדפות הנפוצות ביותר בחופי ישראל לאורך הים התיכון. עם זאת, הסוג כנראה כמעט ונכחד מאזורינו והעדות האחרונה של נעמית מצויה תועדה בשנת 1969 ומספר מועט מאוד של נעמיות חומת-כתם נמצאו מצפון לחיפה.
האטימולוגיה
השם המדעי של הסוג מגיע מהמילה היוונית העתיקה glykymaris (אולי מ-Glykys - "מתוק" ו-Meris - "חלק"), מילה אשר נרשמה רק פעם אחת בספרות יוונית. שמות המינים בעברית נקבעו ב-2003 על ידי האקדמיה העברית ללשון ופורסמו במילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד).
תפוצה היסטורית
צדפות אלו נפוצות מאוד במאובנים, מן הקרטיקון (לפני 112.6 מיליון שנה) וניתן למצוא בכל רחבי העולם. בסוג כ-100 מינים שנכחדו.
בישראל נמצאו מצבורי נעמית מצויה למרגלות הרי יהודה, עדות שמצביעה על קיומם במזרח הים-התיכון לפחות מהתקופת הפליוקן אך המצבורים הגדולים ביותר נמצאו מההולוקן לפני 5000-5500 שנה. אוכלוסיית הנעמית החלה להצטמצם לפני כ-2000 שנה וכמעט נכחדה לגמרי לפני כ-1000 שנה, כנראה כתוצאה משינויים סביבתיים. סימוכים לכך ניתן למצוא גם בעדויות ארכאולוגיות מאתרים כגון תל לכיש, שם תארוך פחמן קבע את גילם לכ-3100 שנים, כלומר הקשוות נאספו כ-1000-1600 שנה לאחר מותם. סימוכים נוספים הם השחיקה של הצדפה, בכ-44% מהקַשׂוות שנמצאות על החוף הקודקוד (Umbo) נשחק לגמרי ונוצר במקומו חור. תהליך שחיקה זה אורך זמן רב ועדות לכך שהצדפים נשטפו לחוף לפני לפחות כ-2000 שנה. כיום הנעמית כמעט נכחדה לגמרי מחופי ישראל. נעמית חומת-כתם (Glycymeris pilosa) עדיין חיה במספרים נמוכים מאוד במדף החול מצפון לחיפה. נעמית מצויה ייתכן ונכחדה כליל, עדות אחרונה לצדפה חיה דווח ב-1969 מחיפה.
ביולוגיה
המינים בסוג אוהבי שמש, חיים על מדפי החול בעומק רדוד עד בינוני. ניתן למצאם רק במים מלוחים, אינם מסוגלים להתקיים במים מתוקים או מליחים (מליחות קטנה ממי ים). הצדפה נוהגת להתחפר בחול ולכן מעדיפה חול נקי ויציב בעל גרגירים אחידים. בשעת הצורך הנעמית מסוגלת לנוע דרך החול בצורה איטית אשר מתבצעת לרוב בלילה. הם ניזונים אופורטוניסטים מפלנקטון כגון דינופלגלטים. הטפיל העיקרי של הנעמית הם ספוגים מתחפרים מהמשפחה Clionaidae.
מינים נבחרים
מינים שהיו בעבר שייכים לסוג:
רשימת מינים מלאה יותר כוללים:
יאן סוואמרדם
יאן סוואמרדם (בהולנדית: Jan Swammerdam; 12 בפברואר 1637, אמסטרדם – 17 בפברואר 1680), מוסמך לרפואה, חוקר טבע וביולוג הולנדי, ממייסדי האנטומיה המדויקת של חסרי חוליות ובעל מוזיאון פרטי.
סוואמרדם תיאר את מנגנון הנשימה, היה בין הראשונים שהוכיחו כי הזרע של הזכרים מפרה את הביצית של הנקבה. במחקריו על החרקים הביא הוכחות לקיומם של שלבים שונים בחיי החרקים – ביצה, פגית, גולם והחרק המבוגר אינם מינים שונים אלא צורות שונות של אותם היצורים. במיוחד נודעה המונוגרפיה שלו על הדבורים. כחלק ממחקריו האנטומיים ערך ניסויים בנוגע לכיווץ השרירים. סוואמרדם היה הראשון שצפה ותיאר את הכדוריות האדומות. כמו כן נמנה עם ראשוני המדענים שהשתמשו (ב-1688) במיקרוסקופ בנתיחות האנטומיות ושיטותיו הטכניות נשארו בשימוש מאות בשנים.
רקע משפחתי
יאן סוואמרדם נולד ב-1637 באמסטרדם כשלישי מבין חמשת הילדים של יאן יאקובזון סוומרדם (1606–1678), רוקח ידוע, ושל אשתו, ברטיה יאנס קורוורס. הסב מצד האב היה סוחר עצים בלסטאחה. שני הילדים הראשונים של הזוג סוואמרדם נקטפו בדמי ימיהם. אחרי יאן נולד ב-1640 עוד בן, יאקובוס, שהמשיך את דרך האב כרוקח, וב-1642 עוד בת, יאנטיה. בית המשפחה ובית המרקחת, ששכנו בבניין נאה בן ארבע קומות על גדת תעלת אודה סכאנס (Oude Schans), אכסנו אוספים מפורסמים של מחצבים, מאובנים, חרקים ומטבעות מכל העולם. בנעוריו עזר יאן בטיפול באוספיו של אביו. בשנת 1661 נפטרה האם. יאן הצעיר היה מיועד ללימודי כמורה אבל מפני שהלך שבי אחרי הגותו של דקארט החליט להקדיש את עצמו לחקר ותאור הטבע.
שנות לימודיו
נרשם לאוניברסיטת ליידן, בה למד רפואה, לרבות אנטומיה ופיזיולוגיה אצל מורים דגולים כמו יוהנס ואן הורנה ובמיוחד פרנסיסקוס סילביוס שסביבו התאספו חוקרים צעירים ומוכשרים כמו נילס סטנסן, פרדריק ראוס ורייניר דה חראף.
אחרי שסיים מבחני תואר ראשון ברפואה באוקטובר 1663, נסע יאן סוואמרדם לצרפת, שם שהה בעיר סומיר, בביתו של טנגי לה פוור, איש אשכולות, שלימד באקדמיה הפרוטסטנטית במקום, ואחר כך באיסי ובפריז אצל המלומד והדיפלומט מלכיסדק תבנו, איתו שמר על קשרי ידידות ועל התכתבות לאורך השנים. בחוג האקדמי של תבנו, שבו ביקרו עוד מדענים צעירים כמו סטנו (סטנסן) היו דנים בסוגיות מדעיות ופילוסופיות, כמו למשל ברעיונותיו של דקארט. בשובו לליידן בספטמבר 1665 הוא הצטרף לקבוצת רופאים ומלומדים, ביניהם חירארד בלאס, שקראו לעצמם "המכללה הפרטית של אמסטרדם". הם נפגשו באופן לא סדיר עד שנת 1672 ופרסמו, בין היתר, ממצאים של מחקריהם.
בחורף 1666–1667 עסק סוואמרדם במחקרים על חרקים ובשיתוף פעולה עם יוהנס וון הורנה - על האנטומיה של הרחם. ב 22 בפברואר 1667 עבר את בחינות הגמר לתואר דוקטור ברפואה עם תזה בנושא הנשימה, שהתבססה על מחקר שערך 4 שנים קודם לכן, ב-1663. אחרי סיום הלימודים באוניברסיטה עסק רבות בחקר החרקים, למורת רוחו של אביו שקיווה כי בנו יעבוד ברפואה. היחסים בין השניים התידרדרו עד כדי כך שהאב הפסיק לממן את מחקריו האנטומולוגיים. משום כך נאלץ סוואמרדם, לפחות מדי פעם, לעסוק בעיסוקים קשורים לרפואה, כמו נתיחת גופות, על מנת להתפרנס ולממן בעצמו את מחקריו.
סנטה קולומה (כדורגל)
מועדון הכדורגל של סנטה קולומה (בקטלאנית: Fútbol Club Santa Coloma) היא קבוצת כדורגל מהעיירה סנטה קולומה שבאנדורה, המשחקת בליגת העל האנדורית.
הקבוצה הוקמה ב-1986 כקבוצה חובבנית, והיא אחת ממייסדות הכדורגל האנדורי ב-1995. כיום נחשבת סנטה קולומה לקבוצה הבכירה ביותר בליגה כאשר היא זכתה ב-13 אליפויות הליגה הבכירה, 10 גביעי אנדורה, ו-7 גביעי סופרקאפ אנדוריים כאשר בשלושת המפעלים היא שיאנית הזכיות.
היסטוריה
המועדון החל את דרכו בתואר ליגת החובבים בעונת 1994/1995 אשר התאחדות הכדורגל של אנדורה מחשיבה עד היום כתואר ליגה רשמי. מתחילת שנות ה-2000 הקבוצה להטביע את חותמה בליגה, להתמודד ולזכות ברוב האליפויות של מדינת אנדורה בעשור זה. בעונת 2009/2010 זכתה הקבוצה באליפות השישית שלה, כאשר היא לא מפסידה אפילו משחק אחד לאורך העונה. בהמשך העשור הוסיפה הקבוצה עוד 6 אליפויות נוספות, כשהאחרון שלהם בעשור זה היה בעונת 2018/2019.
בנוסף לתחרות הליגה מתחרה המועדון גם ב-Copa Constitució (גביע אנדורה), תחרות גביע הכדורגל הלאומי באנדורה. בעונת 2003/2004 נוסד הסופרקאפ האנדורי, משחק בודד בתחילת העונה בין המנצחים של הפרימרה דיוויזיו והקופה הקונסטיציו. בשל ההצלחה המקומית הקבועה שלהם, סנטה קולומה העפילה לסופרקאפ כמעט בכל עונה למעט בעונת 2013. שבעת הזכיות שלהם בסופרקאפ הן הכי הרבה של מועדון בודד, כלומר סנטה קולומה היא הקבוצה המצליחה ביותר בכל שלוש תחרויות הכדורגל המקומיות של אנדורה, כאשר בנוסף המועדון גם מעולם לא ירד מהליגה הבכירה.
החל משנת 2020, חלה ירידה במעמד הקבוצה, לטובת יריבות אחרות בליגה שהתחזקו.
הישגים באירופה
התאחדות הכדורגל האנדורית הצטרפה כחברה הן בפדרציה הבינלאומית לכדורגל (FIFA) והן באיגוד התאחדויות הכדורגל האירופיות (UEFA) בשנת 1996, מה שאפשר למועדוני כדורגל באנדורה להיכנס גם לתחרויות של אופ"א.
קבוצות הכדורגל האנדוריות נחשבות לחובבניות ומדורגות נמוך מאוד יחסית באופ"א. על כן, ניצחונה של סנטה קולומה על מכבי תל אביב הישראלית במסגרת הסיבוב הראשון של גביע אופ"א ב-2007 נחשב להישג מרשים ביותר מבחינה מקומית. במשחק הראשון בין הקבוצות באצטדיונה הביתי של סנטה קולומה, הצליחו האנדורים לנצח 0–1 את הקבוצה הישראלית. עם זאת, במשחק הגומלין בתל אביב הפסידו האנדורים 0–4, ולא עלו לשלב הבא בגביע. ניצחון זה היה לניצחון הראשון של קבוצה אנדורית בגביעי אירופה והשער שנכבש היה בסך הכל השער הרביעי של קבוצות אנדוריות בגביעי אירופה.
הקבוצה התחרתה שלוש פעמים נוספות במסגרת הסיבוב הראשון של גביע אופ"א, שלוש פעמים במוקדמות ליגת האלופות ושלוש פעמים במוקדמות הליגה האירופית, אך בכל המקרים נחלה הפסד כפול - באנדורה ובגומלין כנגד המארחת. נקודת השפל הייתה במשחק ההפסד נגד הקבוצה אסביירג מדנמרק, שם הפסידה הקבוצה בסיכום שני המשחקים 1–9.
סכר משענות
סֶכֶר מַשְׁעֵנוֹת הוא סכר מוצק המונע מעבר מים בצד העליון של הזרימה, הנשען על סדרה של משענות או תומכות בצד התחתון של הזרימה. קיר הסכר עשוי להיות ישר או מעוקם. רוב סכרי המשענות עשויות מבטון מזוין. סכר משענות הוא זול יותר מסכר כבידה, אך מסוכן יותר, בהיותו תלוי בעמידותם של המשענות עליו הוא נשען.
On Me (שיר של ליל בייבי)
On Me הוא סינגל של הראפר האמריקאי ליל בייבי, שיצא לאור לצד שיר נוסף, "Errbody", ב-4 בדצמבר 2020, יום לאחר יום הולדתו ה-26. השיר הופק על ידי צ'י צ'י ואברגרן. הרמיקס של השיר, בשיתוף פעולה עם הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון, יצא לאור ב-27 באפריל 2021.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא לצד הסינגל. את הקליפ ביים הבמאי קימושן, לצד ליל בייבי עצמו. הקליפ מציג "טרמפים יקרים" של הראפר וחבריו; בייבי נוסע איתם ונראה במטוס פרטי, סקי על אופנוע ומשייט ביאכטה. הרמיקס, בשיתוף פעולה עם הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון, יצא לצד הווידאו קליפ שלו ב-27 באפריל 2021.
רמיקס
במרץ 2021 חשף ליל בייבי ברשתות החברתיות את האפשרות לרמיקס ל-"On Me" בהשתתפות אמנית. ב-27 באפריל 2021 יצא הרמיקס לצד וידאו קליפ, בשיתוף פעולה עם מייגן די סטליון.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הרמיקס בוים על ידי מייק הו ומציג את הראפרית כ"שליטי ממלכת הקרח". הוא נפתח בליל בייבי מול "מבצר קפוא", מוקף בהר של גבישי קרח ופתיתי שלג נופלים. בזמן שהוא מבצע את השיר, מייגן מופיעה לצידו בביצוע ליפ סינק. לאחר מכן, היא דורסת על גבי הר געש לבושה בבגד גוף לטקס שחור, אשר "מעוטר כראוי בגרפיקה של לבה".
פצאל (בית הורדוס)
פַצָאֵל (ביוונית: Φασάηλος; 77 – 40 לפנה"ס) היה נסיך מבית הורדוס. בנם הבכור של אנטיפטרוס האדומי והנסיכה הנבאטית קיפרוס, ואחיהם של הורדוס, יוסף, פירורא ושלומית. נתמנה בידי אביו למושל ירושלים. בעת מצור אנטיגונוס על ארמון החשמונאים בירושלים בשנת 40 לפני הספירה, שם קץ לחייו.
ירושת אנטיפטרוס
אנטיפטרוס, שותפו של הורקנוס השני לשלטון בממלכת יהודה, זכה מידיו של יוליוס קיסר לאחר קרב פארסלוס ב-48 לפנה"ס בתואר "אפוטרופוס" ("משגיח") כנאמנה של רומא הממונה על הסדר בארץ ועל תשלום המסים. אנטיפטרוס מיהר למנות, באישור הרומאים, את בניו למושלים: את פצאל למושל ירושלים ואת הורדוס למושל הגליל.
נאמני הורקנוס חששו כי מטרתו הסופית של אנטיפטרוס לסלק כליל את בית חשמונאי מהשלטון ולכן יזמו את ההתנקשות בחייו של אנטיפטרוס. ההתנקשות הייתה אות פתיחה להפיכה המדינית בירושלים.
מעורבותו של מליכוס
מליכוס, אחד ממפקדי הצבא של הורקנוס, ניסה למנוע מאנטיפטרוס להשתלט על יהודה. יוסף בן מתתיהו טען בספרו קדמוניות היהודים כי "מליכוס חרש מזימה נגד אנטיפטרוס, כי סבור היה, שמותו של זה יביא ביטחון לשלטונו של הורקנוס" (ספר 14, שורה 277). מליכוס פיתה בשוחד את אחד מהאחראים על משקהו של אנטיפטרוס להרעיל את גביע השתייה שלו, וכך סילק מדרכו את המנהיג האדומי.
כוונתו של מליכוס הייתה גם להוליך שולל את האחים פצאל והורדוס. משהבינו שני האחים כי מליכוס זומם כנגדם, החליטו להקדימו ולנקום את נקמת אביהם שהורעל, אלא שפרץ ביניהם ויכוח: הורדוס העדיף לתקוף מיידית את מליכוס ולהכריעו, ומנגד חשש פצאל, שהיה מושל ירושלים, שמעשה זה עלול לגרום למלחמת אחים. פצאל הציע לחסל חרש את מליכוס, כדרך שעשה לאנטיפטרוס אביהם, אלא שהורדוס פעל לבד, עצמאית, מול מליכוס ועלה על ירושלים עם כוחותיו.