cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חסידות סוכטשוב
החסידות כיום
האדמו"ר הנוכחי, הרב שמואל יצחק בורנשטיין, נולד בה' באדר ה'תשכ"א (1961), בשכונת רבנותו של אביו, יד אליהו בתל אביב. אביו נהרג בתאונת דרכים כשהיה בן 8. למד בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת פוניבז' הגדולה. הוא נשוי לבתו של הרב אליהו שטרנבוך. 18 שנה אחרי פטירת אביו הוכתר לאדמו"ר על ידי זקני החסידות ובראשם אחי סבו הרב אהרן ישראל בורנשטיין והרב יהושע משה אהרונסון. מתגורר בשכונת בית וגן בירושלים ושם גם בית מדרשו. בבית המדרש של החסידות בבני ברק ישנו כולל אברכים ללימוד הדף היומי המוציא את העלון מאורות הדף היומי, המופץ מדי שבוע בבתי כנסיות. בית המדרש הוותיק של החסידות ברח' רש"י בתל אביב משמש כיום כבית כנסת לתושבי הסביבה. בשנים האחרונות נבנה בית מדרש בעיר בית שמש, ובו מתרכזת הפעילות של חסידי סוכטשוב בבית שמש, כולל אברכים, ותפילות.
יוהו הקטן
נהר יוהו הקטן (באנגלית: Little Yoho River) הוא נהר קצר בהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי יוהו, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. הנהר נמצא בשטח מחוז קוטניי.
לאורך מהלך הנהר עובר מסלול טיול, המתחבר למסלול הטיול בעמק יוהו.
מוצאו של הנהר באגם קיווטינוק (Kiwetinok) והוא נשפך אל נהר יוהו בנקודה הנמצאת 4.4 קילומטרים במעלה הנהר, ממפגשו של נהר יוהו עם מימי הנחל אליו זורמים מימי מפלי טאקאקו.
Glory Days
Glory Days (בעברית: ימי תהילה) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. האלבום יצא לאור ב-18 בנובמבר 2016, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסייקו מיוזיק.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי צ'ארלי פות', סטיב רובסון, סטיב ג'יימס ומאט רד. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לאלבום תואר של פלטינה משולשת, על סך מכירות של מיליון עותקים בבריטניה בלבד.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
Glory Days: The Platinum Edition
Glory Days: The Platinum Edition (בתרגום חופשי: ימי תהילה: מהדורת פלטינה) הוא אלבום מהדורה מחודשת הראשון של הלהקה הבריטית ליטל מיקס. האלבום יצא ב-24 בנובמבר 2017, על ידי חברות התקליטים קולומביה, סייקו מיוזיק.
צ'אבוי
צ'אבוי (בהונגרית: Csávoly) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בצ'אבוי אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,081 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,617 תושבים.
שמו של הכפר צ'אבוי הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1198.
לה מור או ז'ואיף
לה מור או ז'ואיף (בצרפתית: La Mort aux Juifs) הוא השם העתיק של כפר זעיר, שבו ארבעה בתים וחווה, בקומונת קורטמו שבמרכז צרפת.
שם הכפר, שניתן במאה ה-11, היה "La mare au juin″, שפירושו "דשן ביצות" (מה שכנראה מצביע על עיסוקם של תושבי הכפר באותה תקופה). לאחר התפתחות לשונית הוא השתנה לשם הנוכחי, שפירושו "מוות ליהודים".
באוגוסט 2014 פנה מרכז שמעון ויזנטל לממשלת צרפת בבקשה לשנות את שם הכפר. בקשה דומה, שהוגשה 20 שנה קודם לכן, נדחתה. גם הבקשה של מרכז שמעון ויזנטל נתקלה בהתנגדות, בשל קשיים כלכליים של תושבי הכפר לשנות את שלטי האזור. בסופו של דבר בוטל השם. כיום מחולקים ארבעת הבתים לשטחם של הכפרים לה קרואזי (Les Croisilles) ולה דוז'טרי (La Dogetterie).
פרימטים
פרימטים (שם מדעי: Primates; קופאים) היא סדרה  במחלקת היונקים הכוללת למעלה מ-200 מיני קופים, קופיפים וקופי אדם. הסדרה מחולקת לארבע תת-סדרות: קופים צרי-אף וקופים רחבי-אף שייכים לאותה אינפרא-סדרה: אנתרופואידים. שאר הפרימטים לעומתם מכונים קיפופים.
פירושה בעברית של המילה הלטינית "פרימט" הוא "ראשון במעלה". את המונח טבע קארולוס ליניאוס משום שבסדרה זו כלול האדם, "נזר הבריאה", כדברי ליניאוס. כך קרא ליתר היונקים "השניים במעלה" ולשאר בעלי החיים "השלישיים במעלתם". בקרבה האנטומית הרבה שבין האדם לקופים הבחינו כבר הקדמונים, כמו אריסטו וגלנוס.
המין הגדול ביותר בסדרה הוא גורילה מזרחית (Gorilla beringei) שמשקלו עד 205 ק"ג. הקטן ביותר הוא למור ברטה עכברי (Microcebus berthae) שמשקלו עד 30 גרם.
אבולוציה
ההיסטוריה האבולוציונית של הפרימטים מגיעה 85 מיליון שנה אחורה. אחד ממיני היונקים העתיקים ביותר הקרוב לראשוני הפרימטים, פלסיאדפיס, הגיע מצפון אמריקה. אחר,, הגיע מסין. פרימטים קדומים נוספים בעלי מבנה דומה, נפוצו באירואסיה ובאפריקה במהלך הפליאוקן והאאוקן. פורגאטוריוס הוא אחד מארבע מינים שנכחדו שלפי המחקר הוא הדוגמה המוקדמת ביותר לפרימט או פרוטו-פרימט, המתוארך לפני 66 מיליון שנה.
הפרימטולוג דייוויד ביגון הגיע למסקנה כי פרימטים קדומים נפוצו באירואסיה וכי שושלת שמובילה לקופים ובני האדם האפריקאים, כולל דריופיתקוס, נדדה דרומה מאירופה או ממערב אסיה לאפריקה. אוכלוסיית הפרימטים הטרופיים ששרדה, אשר נראית באופן המלא ביותר באתרי המאובנים העליונות של תקופת האוליגוקן והשכבות התחתונות ביותר של שקע פיום מדרום-מערב לקהיר, הולידה את כל מיני הפרימטים החיים – למורים של מדגסקר, לוריסים של דרום מזרח אסיה, של אפריקה, ואת האנתרופואידים החולקים אבות קדומים משותפים עם הומו סאפיאנס.
לענה
לַעֲנָה (שם מדעי: Artemisia), סוג של צמחים שבו בסביבות 180 מינים. מקור השם המדעי משויך לאלת הצייד ארטמיס.
בישראל נפוצים 5 מינים:
מינים בולטים נוספים:
אזכור בתנ"ך ובספרות התורנית
הלענה נזכרת בתנ"ך 8 פעמים, ותמיד כמשל לדבר רע - משל לחטא של עבודה זרה, ניאוף או עיוות הדין; או משל לייסורים של חורבן, עוני וגלות.
הרמב"ם בפרק יד מהלכות מאכלות אסורות, הלכה יא:
גביע העולם בכדורגל נשים 2019
גביע העולם בכדורגל נשים 2019 (באנגלית: 2019 FIFA Women's World Cup) הוא גביע העולם בכדורגל נשים השמיני שארגנה פיפ"א. הטורניר נערך בצרפת, החל מ-7 ביוני והסתיים ב-7 ביולי 2019. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באפריל 2017, שבהם שיחקו 144 נבחרות לאומיות.
בחירת המארחת
באפריל 2014 הגישו חמש נבחרות את מועמדותן לאירוח משחקי הגביע, אך לאחר חצי שנה נותרו שתי מתמודדות: צרפת וקוריאה הדרומית. מועד הגשת המועמדות היה באוקטובר 2014. במרץ 2015 נבחרה צרפת לארח את התחרות, וכן את גביע העולם בכדורגל לנשים עד גיל 20 שנערך ב-2018.
מבנה הטורניר
מבנה משחקי גביע העולם 2019 זהה לזה של גביע העולם שלפניו. התחרות מחולקת לשני שלבים: שלב הבתים ושלב הנוק אאוט.
בשלב הבתים שובצו הנבחרות לשישה בתים בני ארבע נבחרות, וכל נבחרת עורכת משחק אחד נגד שלוש יריבותיה לבית. חלוקת הנקודות היא כמו במשחק כדורגל רגיל, כלומר 3 לניצחון, 1 לתיקו ו-0 להפסד. בשלב זה משחקת כל נבחרת נגד שלוש הנבחרות האחרות בבית, ועל פי הדירוג יקבעו 16 הנבחרות אשר ימשיכו לשלב שמינית הגמר ושיבוץ המשחקים בשלבים הבאים. הראשונה והשנייה בכל בית יעלו לשמינית הגמר יחד עם ארבע הנבחרות מהמקום השלישי בעלות המאזן הטוב ביותר, הנבחרות מהמקום השלישי בעלות הדירוג הנמוך ואלו מהמקום הרביעי יסיימו את דרכן בטורניר.
במקרה של שוויון במספר הנקודות בין כמה נבחרות, דירוגן יקבע לפי הקריטריונים הבאים, לפי הסדר:
חוקים וטכנולוגיות חדשות
בשנה זו נכנסה בפעם הראשונה במסגרת גביע העולם לנשים טכנולוגיית שופטי הווידאו (VAR) המסייעת לשופטת המשחק באחד המקרים הבאים: כמו כן, בשנה זו נכנס לתוקפו חוק חדש המחייב את השוערת לעמוד עם רגל אחת (לפחות) על קו השער ברגע הבעיטה במסגרת בעיטות עונשין. הדבר בא לידי ביטוי במחזור השלישי במסגרת בית א', בו זכתה צרפת לבעיטה חוזרת לאחר ששוערת ניגריה נאדוזי (Chiamaka Nnadozie) עמדה עם שתי רגליה מחוץ לקו השער ברגע הבעיטה של רנר (Renard).
הגרלת הבתים
קביעת ראשי הבתים התבססה על הדירוג העולמי של פיפ"א ועל הישגים קודמים. בהגרלה היו גם שיקולים גאוגרפיים, דהיינו שלא יותר משתי נבחרות מאותה קונפדרציה יהיו באותו בית, למעט הנבחרות האירופיות, שבמקרה שלהן יהיו עד שתי נבחרות בכל בית.
טקס ההגרלה התקיים ב-8 בדצמבר 2018 בצרפת.
שלבי ההכרעה
בשלבי ההכרעה, אם משחק מסתיים לאחר 90 דקות ללא הכרעה, תוספנה הארכה של 30 דקות (15 דקות לכל "מחצית") שבמהלכה כל נבחרת תוכלנה לבצע חילוף אחד נוסף (רביעי). אם גם לאחר 30 דקות ההארכה המשחק מסתיים ללא הכרעה, המנצחת תיקבע בדו-קרב בעיטות הכרעה.
בשלב שמינית הגמר ("16 האחרונות") יצטרפו לשני המקומות הראשונים בכל בית גם ארבע הנבחרות שיסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר, והן ישחקו נגד מנצחות בתים א', ב', ג' ו-ד'. שיבוץ העולות מהמקום השלישי נגד מנצחות הבתים א'-ד' ייקבע לאחר סיום שלב הבתים לפי האלגוריתם הבא:
כובשות השערים
בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 146 שערים ב-52 משחקים (ממוצע של 2.81 שערים למשחק). להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו חמישה שערים ומעלה במהלך הטורניר: 6 שערים 5 שערים 4 שערים
קוד ליוקו
קוד ליוקו (בצרפתית: Code Lyoko) היא סדרת אנימציה צרפתית שיצאה בשנת 2003. הסדרה נוצרה על ידי תומאס רומיין וטניה פלובו, והופקה על ידי חברת Moonscoop. התוכנית מתארת את עלילותיה של קבוצת מתבגרים המטיילים בעולם הווירטואלי "ליוקו", ונלחמים בתוכנת מחשב בעלת בינה מלאכותית שנקראת "זאנה" (במקור X.A.N.A) המאיימת להשמיד את כדור הארץ.
פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר
פרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזה הוא פרס שנתי שמוענק על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
קוד ליוקו
הסדרה שודרה לראשונה ב־3 בספטמבר 2003 בערוץ הצרפתי France 3. הסדרה זכתה להצלחה רבה ובעקבות הצלחת הסדרה היא הפכה לזיכיון שכולל בתוכו מספר משחקים לקונסולות (נינטנדו Wii ו־PSP) וכן משחק פייסבוק. ב־2012 יצאה סדרת ההמשך, קוד ליוקו: אבולוציה (Code Lyoko: Evolution) שהיא סדרה שמחציתה לייב אקשן ומחציתה גרפיקת תלת מימד שעוצבה מחדש.
פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר
הפרס ידוע בשמו "השחקן הטוב ביותר" מאז 1993. לפני כן כונה הפרס בשם "שחקן השנה". בין השנים 1976 ל-1984 ושוב ב-1988 הוענקו שני פרסים לשחקן השנה. האחד לשחקן השנה במחזה חדש, והשני לשחקן השנה בהפקה מחודשת.
קוד ליוקו
בישראל, שודרה הסדרה החל משנת 2005 בערוץ הילדים, בדיבוב לעברית.
עלילה
ג'רמי בלפויס, נער גאון בן 13 שמתמחה במחשבים ולומד בפנימייה "אקדמיית קאדיק", מגלה יום אחד מחשב־על במפעל נטוש ליד בית ספרו. בהפעלת המחשב מגלה ג'רמי את העולם הווירטואלי "ליוקו" ואת אליטה, ילדה צעירה שכלואה בפנים.
לאחר שג'רמי עוזב את העולם הווירטואלי, הוא מתחיל לשים לב לתרחישים מוזרים שקורים בבית הספר. הוא לומד על "זאנה", וירוס בעל בינה מלאכותית שמותקן במחשב־העל, שמתכנן להשמיד את העולם האמיתי. ג'רמי וחבריו אולריך סטרן, אוד דלארוביה, יומי אישיאמה ואליטה, נלחמים ברשע שבעולם הווירטואלי במטרה להציל את שני העולמות.
עונה ראשונה
לעונה הראשונה אין רצף עלילתי מסוים, כמעט כל 26 פרקיה מורכבים מנסיונותיו של "זאנה" לזרוע הרס וחורבן ואת חבורת לוחמי הליוקו שנכנסים אל תוך ליוקו כדי לעצור אותו. זאנה משיג גישה לעולם האמיתי דרך מגדלים (מעין פורטלים שמקשרים בין המרחב הקיברנטי לעולם האמיתי) שפזורים ברחבי ליוקו – הופך אותם למגדלים "מופעלים", וכדי לעצור את השתוללויותיו של זאנה בעולם האמיתי על הלוחמים "לבטל" את המגדלים, זאת אומרת להוציא אותם משליטתו של "זאנה" באמצעות כניסה למגדל מופעל, קבלת גישה לממשק שלו והקשת הקוד "קוד: ליוקו" – יכולת שנמצאת אצל אליטה בלבד. זאנה לא יוותר בקלות על המגדלים אותם הוא מפעיל לכן הוא מגן עליהם באמצעות מפלצות שמסתובבות בליוקו ועל הלוחמים להילחם בהם כדי להשיג גישה למגדל. אחרי כל משימה שהושלמה – כלומר ביטול המגדל והוצאתו מיכולת השליטה של "זאנה", הזמן מורץ לאחור בצורת בועה לבנה, ואף אחד לא זוכר כלום חוץ מג'רמי, אולריך, אוד, יומי ואליטה (כל מי שקיבל גישה לליוקו). בכך הם משנים את העבר (תוך שינוי פעולה אחת) שגורמת לעתיד חלופי. לרוב החבורה צוחקת על זה עם בדיחות פנימיות (כמו בפרק שהם ביטלו תוכנית של "זאנה" לפיצוץ כור אטומי ואז צחקו על ההופעה שהייתה "מפוצצת")
תוך כדי העונה נעשים ניסיונות לעבוד על תוכנה להגשמת אליטה לעולם המציאותי, כאשר השיא הוא בפרק האחרון שעוסק בהגשמת אליטה. אך למרות זאת התוכנית לא עובדת בצורה חלקה הודות לזאנה שמפריע לתהליך ומשתיל בתוך אליטה וירוסים ממוחשבים, שגורמים לכך שאליטה בכל זאת תישאר מחוברת למחשב העל – וכל ניסיון לכבות אותו או להשמיד אותו יגרום למותה של אליטה.
עונה שנייה
בניגוד לעונה הראשונה, העונה השנייה כן כוללת רצף עלילתי כלשהו למרות שכל פרק עוסק בדבר אחר. לאחר הגשמתה של אליטה, היא מתחילה ללמוד באקדמיית קאדיק ביחד עם שאר החבורה תחת השם "אליטה סטונס" בתור בת דודה של אוד. אליטה עם הזמן מתחילה לקבל חזיונות על העבר שלה ועל אדם בשם "פרנץ הופר" שאיכשהו קשור לליוקו. כמו כן ג'רמי מתכנת חלקים נרחבים בתוכנה של מחשב העל כך שאליטה לא צריכה להישאר כל הזמן בליוקו כדי לחפש מגדלים מופעלים, כלי רכב ללוחמים ועוד. אולם באותה מידה זאנה גם כן משתדרג ומביא איתו כמה מפלצות חדשות כשאחת מהם נקראת הסכיפוזואר. מטרתו של זאנה בשלב זה הוא לגזול מאליטה את הזכרונות שלה באמצעות הסכיפוזואר, כדי להשיג גישה אל מחוץ למחשב העל ולהשתלט על העולם. החבורה מגלה אזור חדש בליוקו שנקרא "אזור 5" (נקרא גם Carthage – "קרתגו") שמכיל בתוכו את כל המידע שאליטה יכולה ללמוד על העבר שלה. דרך האזור מתגלה תיעוד דיגיטלי של "היומן של פרנז הופר" ולאורך העונה ג'רמי עובד על פענוח היומן. בסוף העונה מתגלה מי זה בעצם פרנץ הופר – הלא הוא אבא של אליטה, שמתגשם בשלב כלשהו לעולם האמיתי אך עם הזמן מתגלה כי זה איננו פרנז האמיתי אלא בעצם שכפול שיצר זאנה ומטרתו להסגיר אותה לידי הסכיפוזואר כאשר פרנז האמיתי עדיין לכוד בליוקו. לאחר מכן, ג'רמי מצליח לפענח את היומן ומגלה בפרק האחרון כי המפתח להשבת האנושיות של אליטה נמצא באזור 5. אולם זאת הייתה מלכודת מצד זאנה: הסכיפוזואר מצליח להשתלט על אליטה, ובאמצעותו זאנה מצליח להשתחרר מהעולם האמיתי אך בנוסף לכך (כפי שיתגלה מאוחר יותר) אליטה גם מתנקה מכל הווירוסים שזאנה השתיל בה וחוזרת להיות אנושית לחלוטין.
בין סוף העונה השנייה ותחילת העונה השלישית יצא מעין פריקוול בשני חלקים לסדרה בשם "זאנה מתעורר" (שבישראל שודר בין העונה השלישית לרביעית) בו מגלים איך ג'רמי גילה והפעיל את מחשב העל מה שגרם לגילויה של אליטה ולשיחרורו של זאנה, על אולריך אוד סיסי (שבסופו של דבר השתפנה ולא נכנסה לעסק) ויומי שעד מהרה מגלים גם הם את המחשב, ועל המתקפה הראשונה של זאנה בכדור הארץ אותה חבורת לוחמי הליוקו החדשה צריכה לעצור.
עונה שלישית
זאנה, חזק יותר מאי פעם, ברח ממחשב העל והוא לא צריך את ליוקו יותר כדי לשרוד כיוון שהוא יכול להשתלט על מחשבי על אחרים באמצעות האינטרנט. ג'רמי בנה תוכנה שתוכל לאתר אותו בכל זמן ובכל מקום באינטרנט מה שיקל על חיזוי התקפות עתידיות שלו אך נראה כי גם מהצד של זאנה המאבק מסלים כיוון שמטרתו החדשה היא להשמיד את ליוקו. והוא אכן עושה זאת בשתי דרכים: תקיפת הליבה של ליוקו באמצעות המפלצות שלו, והשמדת אזורים שלמים בליוקו כדי שהחבורה לא תוכל לגשת למגדלים ולעצור את זאנה. את השיטה השנייה זאנה מממש באמצעות הסכיפוזואר דרכו הוא משתלט על אחד הלוחמים (בדרך כלל על אליטה), "מכריח" אותו להיכנס אל מגדל המעבר של האזור (מעין מגדל "ראשי" של סקטור מסוים שדרכו ניתן לעבור בין סקטורים) כדי להקליד את הקוד "קוד: זאנה" ולמחוק את הסקטור. כך זאנה הצליח לאט לאט למחוק את האזורים (לפי הסדר): היער, המדבר, הקרח וההרים (שלושה נמחקו על ידי זאנה ששלט באליטה; אזור הקרח נמחק בכוונה בפרק 62 על ידי אליטה, כדי להציל את מחשב העל לאחר שמישהו שהיה בשליטת זאנה חיבל בו).
העומס הכפול של המלחמה בזאנה ביחד עם החיים האמיתיים בבית הספר גורמים לג'רמי ולשאר החבורה לקבל החלטה לקבל אליהם חבר חדש: וויליאם דנבר, שנבחר לאחר שעזר להם בנאמנות כמה פעמים ולא הסגיר את הסוד שלהם. בפרק האחרון וויליאם נכנס בפעם הראשונה לליוקו אך במהרה הסכיפוזואר משתלט עליו וזאנה משתמש בגופו הנשלט כדי להרוס את ליבת ליוקו. הריסת הליבה גרמה להשמדת ליוקו אך באורך פלא נותרו 2 ניצולים במרחב הקיברנטי: וויליאם עצמו שהפך לישות אנושית (מעין "עבד") של זאנה בתוך המרחב הקיברנטי, ופרנז הופר שמתגלה כתקווה אחרונה להצלת העולם.
עונה רביעית
באמצעות המידע שמתקבל מפרנז הופר ג'רמי הצליח לבנות מחדש את ליוקו ולהכניס בו שיפורים רבים, מה שמאפשר לחבורה להמשיך במאבק נגד זאנה. ג'רמי ואליטה מתכנתים צוללת בשם סקידבלאדניר שמאפשרת לצלול אל תוך האינטרנט ודרכה החבורה מגלה כי זאנה יצר כמה וכמה עולמות וירטואליים שדומים לליוקו (מכונים "רפליקות") וכל אחד ואחד מהם מקושר למחשב על אחר. באמצעות הסקידבלאדניר החבורה נלחמת בתוכניותיו של זאנה באמצעות השמדת הרפליקות והמתקנים המקושרים עליהם בעולם האמיתי תוך כדי לחימה במפלצות של זאנה, בוויליאם (תוך כדי ניסיונות לשחרר אותו משליטת זאנה) וכרגיל גם בניסיונות החוזרים ונשנים של זאנה לזרוע הרס וחורבן ניסיונות שנהיים יותר מסוכנים מאשר בעונות הקודמות. עם הזמן מתגלית התוכנית האמיתית שמאחורי הרפליקות והמפעלים של זאנה: זאנה השתלט על מפעל רובוטיקה צבאית סודי ביותר שממוקם בסיביר, ושם הוא מקים צבא ענק של אנדרואידים חזקים במיוחד, ומכין אותם ליום פקודה כדי להשמיד את האנושות ולהשתלט על העולם. זה גורם לג'רמי לשנות גישה, ובמקום להשמיד כל מפעל (ורפליקה) ידנית, הוא מחליט ומצליח לפתח תוכנת סוכנים מרובים (בדומה לזאנה שגם הוא תוכנת סוכנים מרובים) שבאמצעותו החבורה מצליחה לשחרר את וויליאם, להשמיד את כל הרפליקות בו זמנית ולחסל את זאנה אחת ולתמיד.
קוד ליוקו: אבולוציה
עונה שכוללת 26 פרקים שמשלבת צילומים מהעולם האמיתי ביחד עם אנימציה תלת מימד בעיצוב שונה משאר העונות. בעונה זאת זאנה מתעורר מחדש לחיים על ידי ארגון רשע שמנוהל בידי מדען מרושע שגם פיתח לעצמו רפליקה משלו באינטרנט ועל החבורה לעצור את שניהם. העונה לא הצליחה כמו הסדרה המקורית המצוירת.
המפלצות ב"ליוקו"
המפלצות בליוקו הן מעשה ידיו של "זאנה" והן מתוכנתות לשמור על המגדלים פועלים ולהוציא מפעולה את לוחמי ליוקו. רוב המפלצות נושאות את האות של "זאנה" והיא נקודת התורפה שלהן. המפלצות הנפוצות ביותר הן: כשזאנה משתלט על ויליאם יש לו מאנטה משל עצמו בצבע שחור לבן שעליה הוא רוכב.
יאקובלב
יאקובלב חברת כלי טיס (הידועה גם בשם משרד תכנון א.ס. יאקובלב) היא חברה רוסית ליצור, תכנון ועיצוב כלי טיס.
מטוסי יאקובלב זכו לקידומת יאק (ברוסית : Як). המשרד נוסד בשנת 1934 לפי צו של "קומיסריון לתעשייה כבדה" תחת השם OKB-115 ואלכסנדר סרגייביץ' יאקובלב מונה למנהלו. במהלך מלחמת העולם השנייה יצר יאקובלב סדרת מטוסי קרב (יאק 1,2,7 ו 9) שהיוו את עמוד השדרה של מטוסי חיל האוויר הסובייטי.
מטוס יאק 11 בישראל
ביום 19 בינואר 1964 ערק הטייס המצרי קפטן מחמוד עבאס חלימי עם מטוס ההדרכה מדגם יאק-11 מבסיסו שבין קהיר לבין תעלת סואץ ונחת בשדה התעופה הצבאי חצור. לאחר נחיתתו למד צוות טכני של חיל האוויר את מבנהו ובוצעו בו מספר טיסות הכרות. אולם לאחר מכן הוחלט בחיל האוויר שלא לתת למטוס הכשר טיסה. הוא קורקע והוצב ללא שימוש במשך שנים רבות ליד טייסת התחזוקה של הבסיס. בשנת 1976 גילה מוזיאון התעופה הבריטי עניין במטוס והוא הוחלף ביחד עם מספר טנקי שלל מצריים בתמורה למטוס הווארד במצב תקין שהוצב במוזיאון חיל האוויר.
זמן (מגזין)
מגזין זמן הוא ירחון חרדי המופיע בעברית ובאנגלית. המגזין מופץ בעשרות אלפי עותקים, בשלוש מהדורות – עברית, אנגלית ויידיש.
היסטוריה
על-פי סקר TGI, בינואר-דצמבר 2014 הגיע שיעור החשיפה לירחון ל-19.6 אחוז, הראשון בין המגזינים החרדיים בישראל. שיעור דומה נמדד גם ב-2018.
תוכן
הכולל כתבות עומק נרחבות על פרשות היסטוריות, טבע, ומדע, לצד ראיונות עם דמויות מפתח בתחומים כמו פוליטיקה וביטחון. ל"זמן" סגנון ייחודי, המשלב דרמה ותיאורי צבע עם עובדות היסטוריות ואקטואליות. המגזין עוסק רבות בעולם הריגול, בפרשות הונאה ובסיפורים על מאחורי הקלעים של חקר החלל והאוקיינוסים.
בין השנים 2013 עד 2017 צורפה למגזין חוברת בשם 'זמן נוער' שכללה כתבות קצרות וקלילות יותר.
צוות
העורך ראשי הראשון במהדורה העברית היה יאיר וינשטוק, שפרש לאחר סכסוך עם בעלי הירחון ב-2017, והקים גליון מתחרה בשם כדור.
העורך הראשי כיום הוא יעקב מנחם וגשל.
בירחון כתבו פסח קראון, שלמה זלמן גרוסמן ונחמן גרשונוביץ.
ישראל הרן
ישראל הרן (1930 – 25 במרץ 2017) היה ראש אגף בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה
הרן נולד בארץ ישראל וגדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים. הוריו יעקב וחוה פיינברג עלו מרוסיה, אביו היה חבר אגודת השומרים, שימש השומר של שכונת בורוכוב ומפקד גוש דן בארגון ההגנה, ואמו הייתה מדריכה במגן דוד אדום.
הוא הצטרף להכשרת הנוער העובד בית השיטה ב-1947. שירת בפלמ"ח בפלוגה ג' של הגדוד הראשון בחטיבת יפתח. עם הגדוד השתתף בקרבות בגליל ובשפלה במהלך מלחמת העצמאות, בהם קרבות מלכיה ומבצע דני. לאחר שחרורו עבד כמורה לגאוגרפיה, של המזרח התיכון ולשון בבית הספר הריאלי בחיפה.
הרן היה נשוי לאהובה ואב לשתי בנות. אשתו אהובה נפטרה באפריל 2022 והשניים נקברו בבית העלמין של אגודת השומרים בקריית טבעון.
פרנצ'סקו פטרארקה
פְרַנְצֶ'סְקוֹ פֶּטְרַארְקָה (באיטלקית: Francesco Petrarca; 20 ביולי 1304 – 19 ביולי 1374) היה משורר ומלומד איטלקי. ממבשרי הרנסאנס האיטלקי ואבי ההומניזם. כתביו היוו בסיס ליצירת השפה האיטלקית הספרותית.
תולדות חייו
אביו של פטרארקה, הנוטריון סר פטראצ'ו, גורש מן העיר פירנצה בשנת 1302 בצל מלחמות הגואלפים והגיבלינים ועבר להתגורר עם אשתו הצעירה בעיר אַרֶצו, שמדרום מזרח לפירנצה, שם נולד פטרארקה ב-1304. ב-1312 עברה המשפחה להתגורר בעיר פיזה שממערב לפירנצה, אך ב-1313, בגלל דאגה לביטחונה, היגרה המשפחה לפרובאנס והתגוררה בקרפנטרה שליד העיר אביניון. ב-1319 נשלח פטרארקה על ידי אביו ללמוד בעיר מונפלייה שבדרום צרפת, וב-1323 ללמוד משפטים באוניברסיטה של העיר בולוניה שבאיטליה. אולם פטרארקה הצעיר התעניין בעיקר בכתיבה ובספרות לטינית. ב-1326, אחרי מות אביו, חזר לאביניון שבה שימש ככומר מחליף, מה שהותיר לו פנאי כדי להתמסר לכתיבה.
שיריו לגבירה לאורה
ב-1327 ראה בכנסייה באביניון אישה בשם לאורה שעוררה בו רגשות אהבה עזים. הייתה זו אהבה נכזבת, אך פטרארקה הביע את רגשותיו ב-366 "שירים" שכתב במשך יותר מעשרים שנה ושהקדיש ללאורה. שירי אהבה אלה, שנכתבו בשפה האיטלקית, התפרסמו באיטליה וזכו להצלחה רבה. היות שהיה כומר, פטרארקה לא נישא, אך היו לו שני ילדים מחוץ לנישואין.
מסעותיו בעולם
ב-1337 קנה בית בכפר פונטיין דה ווקלוז שבמורדות רכס הרי ווקלוז, וחי שם חיי התבודדות בחיק הטבע. הוא כתב מכתבים לחכמי העולם העתיק: הומרוס, קיקרו וורגיליוס, כאילו היו בני שיחו. שם גם החל לכתוב את "אפריקה", אפוס שחובר בלשון הלטינית ותיאר את ניצחונו של סקיפיו אפריקאנוס על חניבעל. בניסיון להחיות את תפארתם של יוון ורומא בעת העתיקה העניק לו האציל הרומאי ג'יורדנו אורסיני על יצירתו זו את "כתר הדפנה של המשוררים" (Poeta Laureato) ב-1341.
שנותיו האחרונות
ב-1350 פגש פטרארקה את הסופר האיטלקי ג'ובאני בוקצ'ו בפירנצה, והתפתחה ביניהם ידידות מופלאה. פטרארקה כתב על ידידות זו: "היה לנו לב אחד." את עשרים שנותיו האחרונות בילה פטרארקה בערי צפון איטליה. ב-1353 נסע למילאנו ונשאר שם שמונה שנים, בחסות שליט פאביה, גלאצו ויסקונטי השני. ב-1361 עבר לוונציה, ב-1368 לפביה וב-1370 לפדובה. לפני מותו כתב: "יש ברצוני שהמוות ישיגני כשאני עוסק בכתיבה או בתפילה." הוא נפטר ב-1374 בכפר ארקווה, שבגבעות הסמוכות לפדובה, בעת שעסק בקריאה. בצוואתו השאיר סכום של 49 פלורין כדי לקנות מעיל לידידו בוקצ'ו.
שירתו תורגמה לעברית בעיקר בידי המשוררת לאה גולדברג, שהוציאה לאור בשנות ה-50 מבחר משירי פטררקה, בספר בעריכת שלונסקי.
השפעת שירתו
פטרארקה נודע בעיקר בעבור קובץ שירי האהבה שחיבר. אמנם קדמו לפטרארקה, בחיבור שירת אהבה נעלה, צ'ינו דה פיסטויה, מורו וחברו, ודנטה. אלו המשיכו את שירת הטרובדורים תוך פיתוח "סגנון חדש מתוק". אלא שפטרארקה שכלל את צורת הסונטה ככלי לשירת החיים הפנימיים, תוך מבע אחדותי של עומק אינטלקטואלי ורגישות אנושית. מחשבותיו ורגשותיו הנעלים, והסגנון הטהור והנאצל של כתיבתו, עשו את קובץ הסונטות של פטרארקה למודל לחיקוי עבור משוררים ליריים בכל רחבי אירופה במשך דורות רבים. על המשוררים שהושפעו משירתו נמנים לורנצו דה מדיצ'י, חואן בוסקאן, גארצ'ילסו דה לה וגה, לואיש דה קמואש, טאסו, פיליפ סידני, אדמונד ספנסר, ויליאם שייקספיר, מילטון, ליאופרדי, ורבים אחרים.
אל תתעסקו עם הזוהן
אל תתעסקו עם הזוהן (באנגלית: You Don't Mess with the Zohan) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2008 בכיכובו של אדם סנדלר. במאי הסרט הוא דניס דוגן והתסריט נכתב על ידי סנדלר, ג'אד אפאטו ורוברט סמייגל. הסרט הופק על ידי חברת ההפקה של סנדלר האפי מדיסון, והופץ על ידי סרטי קולומביה. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-6 ביוני 2008, ובישראל ב-19 ביוני 2008.
הסרט מספר את סיפורו של זוהן דביר, חייל ביחידת קומנדו בצה"ל, המביים את מותו על מנת להגשים את חלומו - להפוך למעצב שיער בניו יורק. בנוסף להיותו פרודיה על דמות הלוחם הישראלי, הסרט כולל מסרים פוליטיים הנוגעים לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
עלילה
זוהן דביר הוא לוחם עז נפש בשירות קבע ביחידת קומנדו בצה"ל, שבפתיחת הסרט נראה מבלה בחופשה על חוף ים בתל אביב. זוהן מבלה עם ידיד וכמה נשים במשחק כדורשק מסוג "האקי סאק" (כדור משחק זעיר עשוי מבד וממולא בזרעונים, שהמשחק בו מוצג בסרט כעיסוק מזרח תיכוני טיפוסי), וכן בצליית דגים ובאכילת חומוס, תוך שהוא עירום לחלוטין ורוקד תוך כדי לצלילי מוזיקת דיסקו. בעודו רוקד וצולה נשמע קולו של מסוק באוויר. זוהן נלקח מחופשתו, חרף מחאותיו, ומוחזר ליחידתו.
במהלך תדריך המועבר לזוהן בבסיס צה"ל סודי, מסתבר לו כי טרוריסט פלסטיני אכזר, המכונה "הפנטום", נמצא בביירות ויש אפשרות לחסלו מאחר שמיקומו ידוע. זוהן מביע את פליאתו, שכן לפני שלושה חודשים כבר לכד את הפנטום, אך מוסבר לו כי הלה הוחלף במסגרת עסקת חילופי שבויים. זוהן נאלץ לצאת לפעולה, בשל שכנועים מניפולטיביים של מפקדיו.
באותו ערב יושב זוהן בחדרו, וחולם על רצונו האמיתי - להיות מעצב שיער. הוא מביט בקטלוג של המעצב פול מיצ'ל משנות ה-80 של המאה ה-20, הכולל דוגמאות לעיצוב שיער מנופח האופייני לתקופה. בארוחת ערב עם אמו (דינה דורון) ואביו (שלי ברמן), מעלה זוהן את רצונו להשתחרר מצה"ל ולהגיע לניו יורק לממש את חלומו. תחילה תומכת אמו בנסיעה, ואף מציעה לו להצטרף לעסק לשיווק מוצרי אלקטרוניקה של דודם, אך משמתברר כי הוא רוצה להיות מעצב שיער, מתייחסים אמו ואביו לחלום בזלזול וצוחקים עליו.
זוהן מגיע לביירות על מנת לחסל את הפנטום. הוא מתגבר בקלות על שומריו של "הפנטום" ורודף אחריו. "הפנטום" (ג'ון טורטורו) מתעמת עמו בלב ים, במשחק מטקות בו רימון יד משמש ככדור. הרימון מתפוצץ בין שניהם, אולם רק הפנטום מגיח אל פני המים. זוהן מנצל את הזדמנות זו כדי לביים את מותו. הוא מתגנב לטיסה לניו יורק בכלוב שבו מוחזקים גם שני כלבים בשמות "סקראפי" ו"קוקו". בדרך הוא מספר את עצמו על פי דוגמה שראה בקטלוג הישן, ומאמץ לעצמו זהות חדשה - מעצב השיער "סקראפי קוקו".
זוהן מגיע למנהטן במונית, שנהגה (כריס רוק) מספר לו כי החלום האמריקאי אינו קל למימוש. תחילה נכשל "סקראפי קוקו" במציאת עבודה בעיצוב שיער. הסטודיו של פול מיצ'ל דוחה אותו, וכך גם מקומות עבודה נוספים. לאחר שהוא מציל, בעזרת כישורי הלחימה שלו, עובר אורח בשם מייקל בתקרית שבה הסתבך, מזמין אותו מייקל לגור בביתו. לאחר מכן מצטער מייקל על ההזמנה, שכן זוהן שוכב עם אמו (לייני קאזאן). על מנת לנחם אותו מציע זוהן לצאת לדיסקו, כדי להשיג נשים. שם פוגש זוהן ישראלי בשם אורי (עידו מוסרי) המנהל חנות למוצרי אלקטרוניקה. אורי מזהה את זוהן, אך מסכים לשמור על זהותו בסוד, ומציע לו עבודה. זוהן מגיע למקום עבודתו של אורי בשכונה בעיר התחתית של ניו יורק, שבה נמצאים עסקים בבעלות ישראלים בצד אחד של הרחוב, ועסקים בבעלות פלסטינית בצד השני. לאחר מחשבה נוספת מסרב אורי לקבל את זוהן לעבודה בחנות האלקטרוניקה, על מנת שלא לנפץ את חלומו לעבוד כמעצב שיער, והוא מפנה אותו אל ספרית פלסטינית בשם דליה (עמנואל שריקי) המנהלת מספרה ממול. תחילה מתנגד זוהן לרעיון, בטענה שעולל מספיק להוריו, אך לאחר שאורי מראה לו באינטרנט כיצד פנטום חי את החלום בזכות ניצחונו על זוהן, הוא מסכים.
בתחילה מקבלת דליה את זוהן כשוליה, ללא משכורת, ואוסרת עליו להתקרב ללקוחות. זוהן משלים הכנסה כנהג לימוזינה בלילות, ומשמש כשוליה במספרה ללא תשלום בימים. לאחר התפטרותה של אחת הספריות במספרה, מתקבל זוהן לעבודה כספר, ומפגין יכולת הן בעיצוב שיער, והן במתן שירותי מין לנשים המבוגרות הנעזרות בשירותיו כספר. השמועה על כישוריו נפוצה בקרב אוכלוסיית הנשים המבוגרות במנהטן, ועד מהרה הופכת המספרה לעסק משגשג. במקביל, מתברר שהרחוב בו נמצאת המספרה נרכש על ידי איל הון בשם וולברידג' (מגולם על ידי מייקל באפר, המוכר בעיקר ככרוז זירה בקרבות איגרוף גדולים), שרוצה לפנות את העסקים הקיימים על מנת לבנות במקום קניון, ועליו רכבת הרים.
בה בעת מתאהב זוהן בדליה, אך לאחר שמתברר לה שהוא ישראלי שלחם ביחידה ללוחמה בטרור, היא דוחה את חיזוריו.
איש העסקים וולברידג' מחליט להזמין את כל תושבי השכונה למשחק האקי סאק בין נבחרת ישראל לנבחרת לבנון. מטרתו הסמויה היא כי בעוד שתושבי השכונה יצפו במשחק, יצית צוות גזענים לבנים ששכר את העסקים הישראלים והפלסטינים, על מנת לגרום למהומות בין-גזעיות, שיאפשרו לוולברידג' לפנות את הדיירים ולבנות את הקניון.
זוהן מגיע למשחק ההאקי סאק יחד עם שאר הישראלים והפלסטינים ברחוב, ואפילו זוכה לפגוש את מריה קארי ומתעמת עם הפנטום המגיע אף הוא למשחק. אך בעודם נלחמים, מקבל זוהן ידיעה מאיש המשמר השכונתי (קווין נילון) שבתי העסק בשכונה עולים באש. זוהן מגיע למקום, ובשיתוף פעולה עם הפנטום מצליח לגבור על הגזענים ולחשוף את מזימתו של וולברידג'. זוהן והפנטום מתיידדים, ומסתבר כי דליה היא אחותו של הפנטום. הפנטום מתוודה בפני זוהן כי חלומו האמיתי הוא למכור נעליים. בשיתוף פעולה בין הישראלים והפלסטינים מובסים אנשיו של וולברידג', ובמקום נבנה קניון ישראלי-פלסטיני מכספי הביטוח. בקניון נפתח סטודיו של זוהן ודליה, שהתחתנו בינתיים, חנות לממכר נעליים של הפנטום, וכן דוכן לליטוף עזים של סלים, המקבל בחזרה את העז האהובה עליו. הסרט מסתיים בביקור הוריו של זוהן, המקבלים את עיסוקו של בנם בעיצוב שיער ואת כלתו הפלסטינית.
צוות השחקנים
בתפקידים הראשיים בסרט מופיעים שחקנים ידועים כסנדלר וטורטורו. עמנואל שריקי, המשחקת את אהובתו הפלסטינית של סנדלר, היא שחקנית יהודייה-קנדית בת להורים יוצאי מרוקו.
המלהקים ניסו לשלב בסרט שחקנים ישראלים וערבים. משרד הליהוק שהוקם בישראל הביא לאתר הצילומים מספר רב של שחקנים ישראלים, כגון ימית סול, ראובן בר-יותם, עידו מוסרי, מורן אטיאס, נעמה נתיב סטל, גורי ויינברג, רותם סלע, יוסי מרשק, דינה דורון, אורי פפר, הרצל טובי ואחרים. על אף שרוב השחקנים הישראלים משחקים בתפקיד זוטר, לעיתים אף ללא טקסט, זכה עידו מוסרי לתפקיד משמעותי. הוא משחק את אורי, ידידו של זוהן, בעל החנות למוצרי האלקטרוניקה. בגיוסם של שחקנים ערבים נתקלו המלהקים בבעיה, עקב הדימוי שרכש לעצמו סנדלר כיהודי התומך במוסדות יהודיים. אך בסופו של דבר הצליחו המלהקים לשלב בסרט גם שחקנים ערבים רבים.
הסרט רווי בהופעות אורח של אישים ידועים המשחקים בתפקיד עצמם או בתפקידים קטנים:
הפקת הסרט
סנדלר, סמייגל ואפאטו, שכתבו את התסריט, התחילו בעבודה כבר בשנת 2000, אך האווירה הציבורית בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר לא אפשרה את המשך ההפקה. התסריט בוסס על המערכון "Sabra Price is Right" מתוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב", בו הופיעו סנדלר ורוב שניידר. במערכון שיחק טום הנקס את תפקיד סוחר האלקטרוניקה הישראלי הרמאי "אורי שולמסון", אותו משחק עידו מוסרי בסרט.
בשנים שלאחר פיגועי ב-11 בספטמבר, ובעקבות שהות ארצות הברית בעיראק, נראה כי התרבות האמריקאית מתחילה להביע עניין במתרחש במזרח התיכון, כפי שבא ליידי ביטוי בסדרות כגון "24", ובעקבות כך המשיכו סנדלר ואפאטו לעבוד על התסריט.
הסרט עצמו צולם באתרי צילום שונים: באולפני האחים וורנר וסרטי סוני בקליפורניה, באתרים שונים בניו יורק, בנמל התעופה ניוארק בניו ג'רזי, במקסיקו.
הקשר תרבותי
הסרט עוסק בסכסוך הישראלי-ערבי באופן הומוריסטי, תוך כדי שהוא מציג את ההבדל בין ניו יורק, הרב-תרבותית, בה יש מקום גם לישראלים וגם לפלסטינים, ובה חייל ישראלי יכול להינשא לפלסטינית, ובין המזרח התיכון השקוע עדיין בסכסוך. מסר נוסף הוא כי היהודים והערבים יכולים להגיע להישגים אם ישתפו פעולה. המסר מוצג בצורה פשטנית, והסרט רווי בהומור הרמיזות המיניות המזוהה עם סרטי אדם סנדלר.
הסרט מציג את התרבות הישראלית כפי שהיא נראית בעיני האמריקנים. הסכסוך הישראלי-פלסטיני נראה כאין סופי וכחסר טעם. חלומם של הישראלים והפלסטינים כאחד הוא לעזוב את הסכסוך, ולהגר לניו יורק. הישראלים בניו יורק מוצגים באופן סטראוטיפי כבעלי עסקים לממכר מוצרי אלקטרוניקה זולים, שירותי לימוזינה והובלות, וכמי שעולמם סובב סביב החומוס, אותו אוכל זוהן עם כל דבר, ומשתמש בו לצחצוח שיניו ולכיבוי שרפה. הישראלים מחביאים נשק בטווח יד בחנויות שלהם.
סנדלר ביסס את דמותו של זוהן על שלושה אחים ישראלים בשם נצי, שאול ושלום ארביב, ששירתו בצה"ל וכיום עובדים בקליפורניה כמעצבי שיער. זוהן מוצג כ"פושטק", על פי מבקר הסרטים האמריקני ג'ון פודהורץ. פודהורץ מסביר לקוראיו ב"ויקלי סטנדרד" כי הפושטק הישראלי הוא דמות משנות ה-70 ושנות ה-80 המסתובב עם חפיסת סיגריות מגולגלת בשרוול חולצתו, מאמין כי הוא מתנת האל לעולם בכלל ולמין הנשי בפרט, ולוקח עצמו ברצינות אפילו כשאחרים צוחקים עליו.
השם "זוהן" עצמו, הוא שם שאינו מוכר בשפה העברית, ויש לו אף צליל מגוחך מעט. יוצרי הסרט היו מודעים לכך, אך חששו מלבחור בשמו של אדם אמיתי, שיוכל לתבוע אותם, והעדיפו להמציא שם שיישמע בעל צליל "ישראלי". לאחר יציאת הסרט לאקרנים בישראל, היו שניסו לקשור את השם הבדוי "זוהן דביר" עם זהר דביר, מפקד הימ"מ לשעבר.
זהו אחד הסרטים ההוליוודיים המעטים שבהם הדמות הראשית היא ישראלית. דוגמאות נוספות הן סרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" משנת 2005 בו הדמות הראשית היא המתנקש הישראלי אותו גילם אריק באנה, והסרט "אקסודוס" בשנת 1960 בו הדמות הראשית היא לוחם ארגון "ההגנה" אותו גילם פול ניומן.
חורבת סומקה
חורבת סוּמקה, היא אתר ארכאולוגי גדול בתחום גן לאומי הר הכרמל, מדרום לדלית אל-כרמל, בגובה 350 מטר מעל פני הים.
אל תתעסקו עם הזוהן
פסקול
פסקול הסרט כולל 39 שירים. לצד מוזיקה אמריקנית עכשווית, נשמעים גם להיטים משנות ה-80 של להקות כגון "The Human League" או "בננרמה", שכן חלק מהבדיחה החוזרת בסרט היא כי התרבות הישראלית "תקועה" בשנות השמונים. דגש ניכר ניתן למוזיקה ישראלית. פסקול הסרט כולל ארבעה שירים של להקת הדג נחש: "מה שבא, בא", "לא מוותר", "קליפורניה" ו"הנה אני בא", המושמע בכל פעם שזוהן מסתער על אויביו. "הנה אני בא" הפך לשיר המזוהה עם הסרט, וצופים בארצות הברית למדו לצעוק את השורה "הנה אני בא" בעברית ברגעים המתאימים. שילוב השירים בעברית בפסקול של סרט אמריקני נתפס כתקדים, ועורר בחברי להקת הדג נחש תקווה לקריירה בינלאומית, שהובילה להקלטת אלבום הכולל חומר רב באנגלית. כן מושמעים שירים של דנה אינטרנשיונל, בלקן ביט בוקס, סינגפור ואינפקטד מאשרום.
מוזיקת הרקע לסרט הולחנה בידי רופרט גרגסון-ויליאמס, שהלחין בעבר את הנעימות לסרטיו של סנדלר "צ'אק ולארי" ו"קליק", כמו גם לסרטים נוספים כ"מעבר ליער" ו"כוורת בסרט". הנעימות הוקלטו על ידי תזמורת "Hollywood Studio Symphony" באפריל 2008.
חורבת סומקה
בחורבת סוּמקה נמצאו שרידים ליישוב יהודי קדום גדול בדרום הר הכרמל. היישוב הוא אחד משלושת היישובים היהודיים הגדולים בהר הכרמל בתקופה הרומאית והתקופה הביזנטית. במקום נמצאו שרידים של בית כנסת, בתי מגורים, בתי מלאכה ומתקנים חקלאים. ליד החורבה נמצאו מערות קבורה, מהם אחת עם מנורות בעלות שבעה קנים.
אל תתעסקו עם הזוהן
ביקורות והצלחה קופתית
בגלל שפה גסה, אלימות ופגיעה בבעלי חיים, אזכורים בעלי אופי מיני לכל אורך הסרט וכן קללות ועירום, קבע איגוד הסרטים של אמריקה את סיווג הצפייה שלו ל-PG-13, שמשמעותו היא כי ילדים עד גיל 13 יכולים לצפות בו רק בלוויית מבוגר. בישראל, המועצה לביקורת סרטים ומחזות הגבילה את הסרט לבני 14 ומעלה.
לפי האתר "Rotten Tomatoes", המרכז ביקורות סרטים בארצות הברית, זכה הסרט ל-179 ביקורות, מתוכן 36% היו ביקורות חיוביות. לפי האתר הסכימו רוב הביקורות כי הסרט מצחיק לעיתים וכי מעריציו השרופים של סנדלר יהנו ממנו, אך גם שהוא ממצה את עצמו לאחר זמן מה.
טיים מגזין טען כי הסרט הוא "פצצת צחוק", ומבקר הקולנוע הנודע רוג'ר איברט מ"שיקגו סאן-טיימס" העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה. עם זאת, המגזין "Entertainment Weekly" העניק לסרט ציון "מספיק בקושי", וקרא לו "בלגן נוסף של סנדלר, קרקס, שלא כמו 'הקרקס המעופף של מונטי פייתון', אינו ממריא". באתר ה"מייל" הבריטי נכתב כי ואף הוסיפו לביקורת הערה עוקצנית המבטאת את דעת הכותב כלפי סנדלר.
הסרט היה הצלחה קופתית. בסוף השבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית, הוצג הסרט ב-3,462 אולמות קולנוע והכניס סכום של 38,531,374 דולר. באותו השבוע הגיע הסרט למקום השני בהכנסות סוף השבוע, כשהוא שני רק לקומדיה המצוירת "קונג פו פנדה" שיצאה אף היא לאקרנים באותו השבוע. הסרט לא הצליח לחזור על נתונים אלו בשבועות שלאחר מכן, אך במשך חמישה סופי שבוע שהה בין עשרת הסרטים הרווחיים ביותר. לאחר כתשעה שבועות להקרנתו, התקרבו הכנסות הסרט למאה מיליוני דולרים ממכירת כרטיסים בלבד.
חורבת סומקה
היסטוריה
האתר הקדום השתרע על שטח של 25 דונם. הוא התגלה כבר במאה ה-19 על ידי חוקרים, ביניהם לורנס אוליפנט שהתגורר בדלית אל-כרמל הסמוכה. חפירה מצומצמת נערכו במקום על ידי היינריך קוהל וקרל וטצינגר, במסגרת מחקרם המקיף על בתי הכנסת בגליל (1905, 1907). עם זאת, חלק מהממצאים שתוארו בסקרים הראשוניים לא נתגלו מאוחר יותר, מאחר שהאתר שימש כמקור עבור חומרי בניין ליישוב הערבי הסמוך אום אל-זינאת (כיום באזור אלייקים)
האתר נחפר מספר פעמים, אך באופן חלקי בלבד ולא באופן מלא. עד שנות ה־80 שימש המקום כיעד לכיבוש במהלך אימונים צבאיים שנערכו במקום, דבר שפגע בשרידים העתיקים. בעקבות כך, נערכה חפירה ארכאולוגית במקום בשנת 1983, והאתר הפך להיות בשולי שטח האש, ולא יעד כיבוש וירי.
אל תתעסקו עם הזוהן
בישראל
זווית ראייה מהכיוון הפוליטי הציג שמואל חרל"פ, יושב ראש חברת "כלמוביל" (מגדולות יבואניות הרכב בישראל). במאמר בגלובס משתמש חרל"פ בסרט ובעלילתו כמבוא להצגת פתרונו של תומאס פרידמן לסכסוך, פתרון המדבר על "פרגמטיזם רדיקלי", וקובע כי "הסרט עוסק אמנם בסכסוך הישראלי-ערבי מזווית הומוריסטית, אך עולה ממנו מסר נורמטיבי: יישוב הסכסוך אפשרי אם שני הצדדים ישילו את שריונם הלאומני והלוחמני, וישתפו פעולה נוכח מצוקה משותפת".
קישורים חיצוניים
ביקורות
חורבת סומקה
בית הכנסת
על פי השחזור המבנה הראשוני נחרב במהלך המאה ה־4 במהלך אירוע לא ידוע (ייתכן ומרד השומרונים שאירע אז). לאחר מכן נבנה בית הכנסת מחדש, עד לנטישתו במהלך המאה ה־7.
עמודים מחורצים
באתר נמצא מספר רב (כמה עשרות) של עמודי אבן ארוכים ומחורצים. עמודים מסוג זה לא נמצאו בכל מקום אחר, למעט בחורבת אום-דרג' (כ־2 ק"מ מדרום), בה נמצאו גם כן מספר עמודים כאלו. בעבר הייתה הערכה כי החריצים שימשו לנוי באמצעות מילואים בחומרי קישוט שונים (זכוכית או חרסית מזוגגת), אך כיום השימוש שנעשה בעמודים אינו ידוע, והדבר נחשב לתעלומה. מספר עמודים מסוג זה שימשו לשיקום בית הכנסת לאחר חורבנו הראשון.
פיודור סמולוב
פיודור מיכאילוביץ' סמולוב (ברוסית: Фёдор Михайлович Смолов; נולד ב-9 בפברואר 1990, סראטוב, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שחקן כדורגל רוסי, המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה ובנבחרת רוסיה.
חורבת סומקה
מערות קבורה
באתר נמצאו מערות קברים מסועפת, חצובות בסלע. המרשימה מביניהם מכונה "מערת המנורות" על שם מנורות שבעה הקנים שנמצאו חרוטות משני עברי קמר הכניסה. עוד מערה שנמצאה באתר, המכונה "מערת השור והאריה" עקב תבליט של בעלי חיים, כנראה שור ואריה, במשקוף המערה.
חקלאות ומים
מצפון לבית הכנסת נחשף בית בד גדול, הכולל עמודי סלע ניצבים ששימשו לקיבוע קורת בית הבד. בין העמודים נמצא משטח סחיטה. במקום שתי משקולות ענק - כל אחת במשקל משוער של טון. כמו כן נמצאו, אגני אגירה לשמן ובריכה מטויחת.
באזור הקרוב לאתר אין מעיינות, ואספקת מי שתייה והשקיה התבססה על בורות מים. ממזרח לבית הבד נמצאו שרידים של מבני מגורים מרווחים, כאשר לכל אחד יש בור מים. בנוסף לכך, מאגר מים מרכזי, המצוי עד היום בשימוש על ידי רועים, נמצא במרכז האתר. בפתח הבור נכרים סימני חריצה של חבל, המעידים על שימושו בעבר.
פיודור סמולוב
ביוגרפיה
פיודור נולד למיכאל ואירינה סמולוב, בשולי העיר סראטוב, בשכונה שנחשבה למוכת פשע. בגיל 7, אביו שלח אותו לבית הספר לכדורגל של קבוצת סוקול סראטוב כדי להרחיקו מהרחובות.
חורבת סומקה
חקלאות ומים
בקרבת האתר, 200 מטר מצפון מערב ממרכז האתר, פזורה מערכת גתות שהיא מהגדולות שנחשפו בארץ. המערכת כוללת משטחי סלע עליהם דרכו את הענבים, אגנים חצובים לשיקוע הזג ופתחי סינון שדרכם המיץ עבר לבריכת מאגר גדולה, שנפחה 10 מ"ק. בקרבת הגתות נמצא בור, אשר שימש כיקב.
מבני התעשייה
מלבד שרידי חקלאיים קדומה: בתי בד וגתות, נמצאו במקום גם מתקנים העשויים להיות תעשייתיים. הצעתו של זהר עמר היא כי הייתה כאן תעשיית בורסקאות לצד תעשייה של צביעת אריגים, אשר התבססה על צמחים מקומיים כחומרי גלם, כגון אוג הבורסקאים.
פיודור סמולוב
ביוגרפיה
בגיל 14 הוא הגיע לבדיקה במועדון הנוער של לוקומוטיב מוסקבה אך לא יכול היה להישאר בהיעדר מקום בפנימייה. ברם, אביו התעקש שפיודור יפתח את קריירת הכדורגל שלו ודחף אותו לנסות שוב לעבור את הבדיקה במועדון ולהשקיע בעצמו.
זמן קצר לאחר מכן התקבל לאקדמיית הכדורגל מאסטר-סטורן שבמחוז מוסקבה, בה פיתח את כישרונו יותר בתחום הכדורגל.
דינמו
בשנת 2006 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו עם דינמו מוסקבה. את הופעת הבכורה שלו בליגה עשה במשחק ב-28 באפריל 2007 נגד לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק. בגיל 17 הוא היה לשחקן הצעיר ביותר בתולדות ליגת העל הרוסית, שמשחק בקבוצה הבוגרת. ברם, הוא הופיע בשלושה משחקים בלבד בעונת הבכורה שלו. את שער הבכורה הבקיע ב-27 בספטמבר 2008, במשחק נגד קריליה סובייטוב סמרה. ב-2010 דינמו החליטה להשאילו לקבוצות אחרות על מנת שיצבור ניסיון משחק ובמאי 2011 הושאל לפיינורד ההולנדית.
חורבת סומקה
סלמנדרה
בימי הגשמים מתמלאים הבורות מים ואפשר לגלות בהם בעלי חיים. אחד מהם הוא דו-חיים מבעלי הזנב הידועים בארץ: בכרמל ובגליל. בנוסף, נמצאת במקום הסלמנדרה הכתומה: שחורה, דמוית לטאה, ועליה נקודות צהובות. במהלך הקיץ היא חבויה מאחר שהיא זקוקה לרטיבות. בחורף יוצאת הסלמנדרה לבריכות המים שם היא משריצה את וולדותיה ושוב חוזרת ליבשה. התופעה לפיה היא נעלמת וחוזרת עם ולדים, הביאה לכך שהדרוזים מהסביבה חושבים אותה לילידי הרעם והברק. הם קוראים לוולדות "כלב-אל-מויה" - כלבי המים ולסלמנדרה "אבו רפלין" - אבי השלוליות. שהרי, היא מופיעה באופן פתאומי בשלוליות. הסלמנדרה היא בעל חיים מוגן ואסור בצייד.
פיודור סמולוב
פיינורד
לדברי סמולוב, עד מעברו להולנד רבים חשבו שלא היה מרוכז מספיק בכדורגל ורק בשובו לרוסיה נדמה היה שהחל לשחק טוב יותר
אנז'י
עם שובו לרוסיה, דינמו השאילה אותו ביולי 2012 לאנז'י מחצ'קלה. את הופעת הבכורה בקבוצה, עשה במסגרת משחקי הליגה האירופית, ב-19 ביולי במשחק נגד הונבד. ב-22 ביולי הופיע בליגה, במשחק נגד קובאן. את שער הבכורה הבקיע ב-2 באוגוסט 2012 במסגרת הליגה האירופית, במשחק שהסתיים בניצחון קבוצתו 2:0.
באוקטובר 2012 נשיא דינמו מוסקבה גנאדי סולוביוב אישר כי הקבוצה מתכננת להחזיר את סמולוב מהשאלה. אך באמצע ינואר 2013 היה ברור שהוא נשאר באנז'י.
ב-28 בינואר 2014 סמולוב הושאל מחדש לאנז'י ואם קודם לכן, לא הותר לו לעלות למשחקים נגד דינמו, בהשאלה המחודשת כבר הותר לו לשחק גם נגד דינמו.
קרסנודאר
ב-2 ביוני 2015 סמולוב הוחתם בקבוצת הכדורגל קרסנודאר למשך 4 שנים. את שער הבכורה הבקיע בבעיטת עונשין ב-6 באוגוסט 2015 במשחק הליגה האירופית נגד סלובן ברטיסלאבה והפך לחלוץ מרכזי בקבוצה.
ב-24 בספטמבר 2015 הבקיע את שער הניצחון במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל, הקבוצה גברה על זניט איז'בסק בדרכה להעפיל לשמינית גמר הגביע וסייע לקבוצתו גם במשחקי שלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2015/2016 והפך למבקיע מרכזי בקבוצה גם בליגה עצמה.
ב-10 באפריל 2016 הבקיע לראשונה בחייו 3 שערים במשחק אחד, זאת עשה במשחק הליגה נגד קבוצתו לשעבר, "אוראל".
הוא הוכתר שלוש פעמים לכדורגלן המצטיין של החודש (נובמבר-דצמבר 2015 ובאפריל 2016) והוכתר לכדורגלן מצטיין בליגה הרוסית.
בסיכום עונת 2015/2016 בליגת העל הרוסית בכדורגל סמולוב הוכתר למלך השערים של העונה, לאחר שהבקיע 20 שערים.
סלטה ויגו
בינואר 2020 הושאל לסלטה ויגו מהלה ליגה. את שער הבכורה שלו הבקיע באצטדיון סנטיאגו ברנבאו ב-16 בפברואר 2020, משחק נגד ריאל מדריד, מבישול של יאגו אספס, במשחק שבו קבוצתו סחטה שוויון 2:2 ממוליכת טבלת הליגה. ביולי 2020 חזר לרוסיה.
חזרה לדינמו
ב-12 בינואר 2022 חזר לדינמו מוסקבה וחתם לשנה וחצי. ב-26 בפברואר ערך הופעה ראשונה לאחר חזרתו וגם כבש בניצחון 0–3 על חימקי.
קריירה בנבחרת
בינואר 2008 סמולוב זכה למקום בהרכב הנבחרת ושיחק בטורניר הכדורגל לזכר גרנאטקין והוכתר למלך השערים של הטורניר. ב-12 באוקטובר 2012 שיחק במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 נגד הנבחרת הצ'כית והבקיע את שני שערי הניצחון. במשחק הגומלין הבקיע בעיטת עונשין במשחק שהסתיים בשוויון 2:2 וזיכה את נבחרתו במקום באליפות אירופה.
ב-14 בנובמבר 2012 שיחק במשחק הנבחרת הבוגרת נגד נבחרת ארצות הברית בכדורגל והבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, שהובקע כבר בדקה התשיעית והיה המהיר ביותר בתולדות הנבחרת הרוסית.
הוא שיחק בסגל הנבחרת ביורו 2016, גביע הקונפדרציות 2017 ובמונדיאל 2018.
חייו האישיים
סמולוב היה ביחסים רומנטיים עם הדוגמנית ומנחת הטלוויזיה ויקטוריה לופירובה, מיס רוסיה לשנת 2003. במאי 2015 השניים נפרדו.
ועדת בן בסט (מיסים)
ועדת בן-בסט הוא השם שבו נודעה ועדה לרפורמה במיסוי הישיר - ועדה ציבורית לרפורמה במיסים שבראשה עמד מנכ"ל משרד האוצר, פרופ' אבי בן-בסט. הוועדה הגישה את המלצותיה בשנת 2000, ועיקרן הקטנת מיסוי העבודה ומימון צעד זה בהגברת מיסוי ההון וביטול הקלות מס.
הקמת הוועדה
הוועדה מונתה על ידי שר האוצר, אברהם בייגה שוחט. כתב המינוי של הוועדה ניתן ב-31 באוקטובר 1999, והיא הגישה את המלצותיה ב-4 במאי 2000. יושב ראש הוועדה היה מנכ"ל משרד האוצר, פרופ' אבי בן-בסט, והיו חברים בה עוד עשרה חברים, מהמגזר הציבורי (ציפי גל-ים, רו"ח יוני קפלן, יוסי תמיר), מהאקדמיה (הפרופסורים אמיר ברנע, דוד גליקסברג, שלמה יצחקי ויצחק סוארי) ומהמגזר העסקי (רו"ח אבידור אבני, דוד ברודט, ד"ר אמנון רפאל).
כתב המינוי של הוועדה הורה לה לבחון ולהציע שינויים במערכת המס הישיר על יחידים ועל חברות תוך התייחסות לנושאים הבאים:
המלצות הוועדה
עיקרי המלצות הוועדה:
מימוש המלצות הוועדה
במכתב המלווה את המלצותיה כתבה הוועדה: "המלצות הוועדה מהוות מקשה אחת, משמע ביטול הפטורים ממס והורדת שיעורי המס על עבודה כרוכים זה בזה ללא הפרד." ממשלת ישראל, בראשות אהוד ברק, אישרה עקרונית את קבלת המלצות הדו"ח, וביולי 2000 אישרה הממשלה הגשה של הצעת חוק למימוש המלצות הוועדה, אך מרבית המלצות הוועדה לא מומשו, ומיעוטן מומשו במועד מאוחר יותר. ההסתדרות החדשה, בראשות עמיר פרץ, הביעה התנגדות לביטול הפטור ממס להפקדת המעסיק לקרן השתלמות, לביטול חצי נקודת זכות לאישה ולביטול ההטבות לעובדי משמרות בתעשייה, והצעות אלה לא מומשו. גם מרבית ההמלצות האחרות לא מומשו. ההמלצות בעניין הורדת שיעורי מס הכנסה, מיסוי רווחים בשוק ההון, קביעת שני מסלולי מיסוי לקבלת אופציות או מניות על ידי עובדים והנהגת מיסוי פרסונלי מומשו במסגרת תיקון משנת 2002 לפקודת מס הכנסה, שנחקק לאחר שוועדה נוספת, שמינה שר האוצר סילבן שלום ובראשה עמד יאיר רבינוביץ, הגישה המלצות דומות.
שרה באדל
שרה באדל (באנגלית: Sarah Badel; נולדה ב-30 במרץ 1943) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגלייה.
ביוגרפיה
באדל נולדה בלונדון. היא בתם של השחקן אלן באדל ושל השחקנית איבון אוון. למדה ב-Poles Convent בהרטפורדשייר, ובבית הספר למשחק האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. היא כיום חברה באקדמיה.
הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה בינואר 1963 בהפקה של להקת התיאטרון "בריסטול אולד ויק" ל"המלט", בסיור הופעות בהודו. הופעתה הראשונה בלונדון הייתה באוקטובר 1964 בתפקיד בלה הדלי במחזמר "רוברט ואליזבת" בתיאטרון ליריק. בברודוויי הופיעה באדל לראשונה באוקטובר שנה לאחר מכן במחזה "The Right Honourable Gentleman" בתיאטרון בילי רוז.
ב-1966 השתתפה בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר בתפקיד מיס פאני במחזה "The Clandestine Marriage" ובתפקיד אניה במחזה "גן הדובדבנים". ב-1967 שוב הופיעה בפסטיבל צ'יצ'סטר וכן בשנת 1970. עוד שיחקה באדל עם להקת התיאטרון המלכותי הלאומי ובתיאטרון סנט ג'ורג' פלייהאוס באיזלינגטון.
היא השתתפה בתוכניות רדיו כמו בעיבוד למחזה " A Moon for the Misbegotten", ב-"Mourning Becomes Electra" וב-"Lucia in London".
ב-1970 הופיעה באדל לראשונה בקולנוע בקומדיה הבריטית "Every Home Should Have One". סרטים נוספים בהם השתתפה היו "The Shooting Party" ב-1985 ובסרט "לא בלי בתי" בשנת 1991. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה ב-1962 כשגילמה את פרדיטה בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "אגדת חורף".
בסדרת הדרמה "משפחת פאליסר" משנת 1973, שיחקה באדל בתפקיד ליזי יוסטס, גיבורת הרומן של אנתוני טרולופ "The Eustace Diamonds". ב-1980 כיכבה בהפקה של ה-BBC למחזות שייקספיריים וגילמה את קתרין ב"אילוף הסוררת" לצדו של ג'ון קליז בתפקיד פטרוצ'יו. עוד בטלוויזיה שיחקה בסדרת הדרמה-קומית, ובסדרה "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", עיבוד משנת 1996 לרומן באותו שם מאת אן ברונטה.
ב-2001 השתתפה בסרט הקולנוע "מבקרים מטורפים".
ביכורי השדה דרום
ביכורי השדה דרום שיווק תוצרת חקלאית (2002) בע"מ, המוכרת בשם המקוצר ביכורי השדה, היא חברה ישראלית העוסקת ברכישה, מכירה והפצה של פירות וירקות טריים מתוצרת ישראל, מתן אשראי, וייבוא פירות וירקות מחו"ל בהיקף לא משמעותי. החברה נמצאת בשליטת האחים אילן וששון שבע באמצעות ביכורי שדה (אחזקות).
החברה הוקמה כביכורי שדה בתחילת שנות ה-80 על ידי אליעזר קלורגלוס וגדעון חכם, בתחילת שנות ה-90 נפרדו השותפים אליעזר וגדעון ופיצלו החברה לשתי חברות - ביכורי השדה דרום וביכורי השדה הצפון.
אליעזר קלורגלוס החזיק את ביכורי השדה דרום נקשר עם האחים שבע בשותפות ואילו גדעון חכם עמד בראש ביכורי השדה צפון.
בשנים 2007–2012 נסחרו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. הצעת הרכש להפיכתה לחברה פרטית נעשתה לפי שווי חברה של 240 מיליון ש"ח. במאי 2020 מכרה חברת נטו מ.ע. אחזקות את חלקה בחברה לביכורי שדה (אחזקות).
בשנת 2013 הקימה החברה מרכז לוגיסטי גדול בתימורים.
נכון לסוף 2016 לחברה ארבע חברות בנות בבעלותה המלאה: הרווח הנקי של החברה בשנת 2016 היה 46.6 מיליון ש"ח.
הליכה תחרותית
הליכה היא מקצוע באתלטיקה, הכולל תחרות הליכה ל-20 או 50 קילומטרים. הענף החל להתפתח בבריטניה במאה ה-19, והתחרות הראשונה נערכה בה ב-1866.
כללים
הכלל הבסיסי בהליכה, והוא המבדיל אותה מריצה, הוא הדרישה כי לפחות אחת משתי כפות הרגליים תהיה על הקרקע בכל שלבי התחרות. כלל נוסף קובע כי על ההלך להקפיד ליישר את הרגל הניצבת על הקרקע.
במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם באתלטיקה נערכים שלושה מקצי הליכה: 20 ק"מ לנשים, 20 ק"מ לגברים ו-50 ק"מ לגברים.
10 ק"מ
שיא העולם הראשון נקבע על ידי אלברטין רגל, נקבע ב-11 בנובמבר 1926 בתוצאה של 58:14 דקות.
20 ק"מ
שיא העולם הראשון לנשים נקבע על ידי אנטוניה בריקסובה, ב-1931 - 2:24:00 שעות. הראשונה שהלכה את המרחק בפחות משעתיים הייתה לינה אברזולד, שקבעה שיא עולם של 1:59:02 שעות ב-1934. ב-1988 הייתה קרי ג'ונה-סקסבי לראשונה שעשתה זאת בפחות משעה וחצי - 1:29:40 שעות.
50 ק"מ
שיא העולם להלכיות במרחק 50 ק"מ הוא 4:04:36 שעות. השיא נקבע על ידי לילנג רוי מהרפובליקה העממית של סין, השיא נקבע באליפות העולם להליכה ב-2018 שנערכה בטאיקנג.
20 ק"מ
שיאן העולם הראשון בהליכה ל-20 ק"מ, המוכר על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית הוא הרמן מילר, שהלך את המרחק ב-1:38:43 שעות ב-1911. הראשון שעשה זאת בפחות משעה וחצי היה ולדימיר גוק , 1:28:39 שעות, ב-1957. קולין דומינגו היה הראשון שהלך בפחות משעה ו-20 דקות, ב-1980 (1:19:35 שעות).
50 ק"מ
שיאן העולם הראשון בהליכה ל-50 ק"מ, המוכר על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית הוא הרמן מילר, שהלך את המרחק ב-4:40:15 שעות (ב-1921). גנאדי אגרפוב , היה הראשון שהלך את המרחק בפחות מ-4 שעות, כשקבע שיא של 3:55:36 שעות ב-1965.
הליכה תחרותית במשחקים האולימפיים
תחרויות ההליכה הראשונות נערכו באולימפיאדת לונדון (1908), וכללו הליכה ל-10 מייל, לגברים בלבד. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוחל בקיום תחרויות הליכה ל-10 ק"מ. הן נערכו גם בשתי האולימפיאדות הבאות. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) לא נערכו תחרויות הליכה, ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נערכו לראשונה תחרויות הליכה ל-50 ק"מ, והן נערכו מאז בכל המשחקים, פרט לאולימפיאדת מונטריאול (1976). באולימפיאדת לונדון (1948) הושב מקצה ההליכה ל-10 ק"מ, ובאולימפיאדת מלבורן (1956) הוא הוחלף בהליכה ל-20 ק"מ, מקצה שנערך מאז ברציפות.
תחרויות ההליכה לנשים החלו רק באולימפיאדת ברצלונה (1992), במסלול שאורכו 10 ק"מ. מאז אולימפיאדת סידני (2000) אורך המסלול הוא 20 ק"מ.
הליכה תחרותית באליפויות העולם באתלטיקה
תחרויות הליכה נערכו באליפות העולם באתלטיקה מאז האליפות הראשונה, שנערכה בהלסינקי ב-1983. באליפות העולם שנערכה ב-1987 ברומא נוסף מקצה ל-10 ק"מ לנשים, והוא הוחלף במקצה ל-20 ק"מ באליפות שנערכה בסביליה ב-1999.
דן קרצר
דניאל צ'ארלס קרצר (באנגלית: Daniel Charles Kurtzer; נולד ביוני 1949) הוא דיפלומט יהודי-אמריקאי, היה שגריר ארצות הברית במצרים (1998-2001), ולאחר מכן מונה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לשגריר בישראל, וכיהן בתפקיד זה בשנים 2001–2005.