cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלאכים הטובים של טבענו
השפעות
ספרו של פינקר לא היה הראשון להציע את דעיכת האלימות לאורך ההיסטוריה, אך הוא יוצא דופן בהיקף התופעות והתחומים השונים של אלימות בהם עסק. בין החוקרים הקודמים שהציעו דעיכה בתחומים מסוימים, עליהם מסתמך פינקר, היו הסוציולוג נורברט אליאס בספרו "תהליך התירבות" (פרק 3), ההיסטוריון הצבאי האמריקאי ג'ון גאדיס שטבע את הביטוי "השלום הארוך" בספרו משנת 1987, הארכאולוג הפרהיסטורי לורנס קילי בספרו משנת 1996 "מלחמה לפני הציליביזציה" (פרק 2), וההיסטוריון הצבאי הישראלי עזר גת בספרו משנת 2006 "מלחמה בחברה האנושית" (פרק 2). בו-זמנית עם יציאת ספרו של פינקר לאור בשנת 2011 יצא לאור באופן בלתי-תלוי ספר נוסף, מצומצם בהרבה בהיקפו, בשם "מנצחים את המלחמה נגד המלחמה" מאת הסופר האמריקאי ג'ושוע גולדסטיין. לפי חוקרי הפרויקט לביטחון אנושי באוניברסיטת סיימון פרייזר יש קונצנזוס מדעי בקהילת חוקרי העימותים על דעיכת מלחמות בין מדינות בעשרות השנים האחרונות לפחות מאז ספרו משנת 1990 של מדען המדינה האמריקאי ג'ון מולר, אף כי הסכמה זו עדיין מעוררת מפעם לפעם תגובות הפתעה וספקנות מצד בלתי-מומחים, ואין מחלוקת מדעית ממשית גם על עובדת הירידה בשיעורי הרצח במאות השנים האחרונות, בעולם המערבי לפחות. פינקר וחוקרים אחרים הטוענים לדעיכה כללית באלימות לעיתים מכונים לאחרונה בדיונים אקדמיים ופופולרים בכינוי הגג הבלתי-רשמי "דעיכנים" (אנגלית: declinists).
רבים מנושאי הספר פותחו על ידי פינקר בספר המשך: Enlightenment Now: The Case for Reason, Science, Humanism, and Progress שיצא לאור בפברואר 2018. בספר זה טוען פינקר למגמת עלייה עולמית לא רק בשלום ובאי-אלימות, אלא גם בבריאות, בשגשוג כלכלי, בבטיחות ובאושר, ומסביר את סיבותיה של מגמה זו באימוץ נרחב יותר ויותר של ערכי הנאורות: רציונליות, מדע והומניזם.
בפברואר 2023, מנוע החיפוש האקדמי גוגל סקולר מנה 991 ציטוטים של הספר בספרי עיון ובמאמרים מדעיים.
מוביל המים של סן דייגו
מוביל המים של סן דייגו (באנגלית: San Diego Aqueduct, שם רשמי: מיזם סן דייגו, San Diego Project) הוא מערכת של ארבע אמות מים, המספקת כ-90% מתצרוכת המים של העיר סן דייגו במדינת קליפורניה בארצות הברית. המערכת מורכבת משתי תת-מערכות המכונות אמת המים הראשונה ואמת המים השנייה, הנושאות מים מנהר קולורדו מערבה למאגרי מים במבואות סן דייגו. האמה הראשונה (First Aqueduct) כוללת את הצינורות מספר 1 ומספר 2 באורך 110 קילומטרים, המובילים מים ממוביל המים של נהר הקולורדו בסמוך לסן יסינטו למאגר סן ויסנטה, כ-24 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר. צינורות 3 ו-4 מהווים את האמה השנייה (Second Aqueduct) באורך 151 קילומטרים. הספיקה של כל הצינורות ביחד היא 24.3 מטרים מעוקבים בשנייה. ענף פולברוק-אושן (Fallbrook-Ocean Branch) מסתעף מהאמה הראשונה ונשפך למאגר מורו (Morrow Reservoir). ענף לה מסה-סוויטווטר (La Mesa-Sweetwater Branch) מסתעף גם הוא מהאמה הראשונה ונשפך למאגר סוויטווטר.
בנייה
האמה הראשונה תוכננה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית ונבנתה מ-1945 עד 1947 על ידי מחלקת הצי של ארצות הברית. צינור מספר 2 של האמה הראשונה נבנה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית מ-1952 עד 1957, והוא מקביל פחות או יותר לצינור מספר 1 ועובר באותן מנהרות. ב-1957 החל תאגיד המים של דרום קליפורניה (, בראשי תיבות MWD) לבנות את צינור מספר 3 של אמת המים השנייה, והוא הושלם ב-1960. ב-1968 החלה בניית צינור מספר 4 של אמת המים השנייה. צינור מספר 4 הושלם ב-1971. ב-2005 החלה רשות המים של מחוז סן דייגו לבנות את צינור סן ויסנטה (San Vicente Pipeline), צינור שנבנה במנהרה תת-קרקעית בקוטר 2.6 מטרים ובאורך 18 קילומטרים, המחבר את מאגר סן ויסנטה לאמה השנייה ונועד לספק מים במצבי חירום. הצינור הושלם ב-2010.
האמה הראשונה
האמה הראשונה נבנתה משני צינורות בטון טרומיים מקבילים, שקוטרם נע בין 120 ל-240 סנטימטרים, שהסתעפו ממוביל המים של נהר קולורדו ב-33.82187°N, -116.96752°W, סמוך לסן יסינטו צפונית לנהר סן יסינטו, לאורך 110 קילומטרים דרומה עד נקודת הסיום במאגר סן ויסנטה ב-32.9204°N, -116.94069°W. לאורך המסלול יש שבע מנהרות שאורכן נע בין 150 ל-1,740 מטרים. הספיקה המקסימלית של האמה הראשונה היא 5.6 מטרים מעוקבים בשנייה.
האמה השנייה
האמה השנייה מתחילה גם היא במוביל המים של הנהר קולורדו ב-33.79074°N, -117.03049°W ואורכה 151 קילומטרים. המים באמה זורמים תחילה לאגם סקינר  ואז למאגר אוטאי התחתון   ב-32.60786°N, -116.92777°W, בסמוך לסן דייגו. צינור מספר 3 מתחיל כתעלה פתוחה שספיקתה 14 מטרים מעוקבים בשנייה ואורכה 26 קילומטרים, ממוביל המים של נהר קולורדו ועד אגם סקינר. יתר 126 הקילומטרים בנויים מצינורות בטון דרוך ופלדה בקוטר 180 סנטימטרים. צינור מספר 4 בנוי מבטון דרוך בספיקת שיא של 11 מטרים מעוקבים בשנייה.
+972
+972 הוא מגזין אינטרנטי בשפה האנגלית העוסק בנעשה במדינת ישראל וברשות הפלסטינית.
אתר +972 הוקם בשנת 2010 על ידי קבוצת כותבים מישראל ומשטחי הרשות הפלסטינית. שמו של המגזין האינטרנטי נלקח מאזור החיוג +972, המשותף למדינת ישראל ולשטחים הפלסטיניים.
"טיים מגזין" בחר בבלוג כאחד מ-50 הבלוגים ה"מגיניבים ביותר". ב-2009 זכתה ליסה גולדמן, אחת ממייסדות האתר, בפרס על שם אנה לינד בנושא עיתונאות קונפליקט. חגי מטר זכה באותו הפרס על סדרת כתבות באתר ב-2012. בשנת 2011 נסעה גודלמן לסקר את המהפכה במצרים באמצעות תקציב שגויס בעזרת מימון המונים מקוראי האתר.
האתר עוסק בעיקר בנושאים הקשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני, ורוב כותביו מזדהים עם השמאל בישראל. האתר פועל במסגרת עמותה אחת לצד "שיחה מקומית" והאתרים לפעמים חולקים תוכן.
מואיז עאדילהו
מואיז וילפריד מאוסה עאדילהו (בצרפתית: Moïse Wilfrid Maoussé Adiléhou; נולד ב-1 בנובמבר 1995 בקולומב שבצרפת) הוא כדורגלן בניני-צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית ובנבחרת בנין.
קריירת מועדונים
עאדילהו גדל במחלקותת הנוער של ES נאנטר, ואלנסיין ופורטו. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של ואלנסיין, ובהמשך שיחק בפו ובויטרה במסגרת הליגות הנמוכות בצרפת. בהמשך שיחק בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית, בקרקירה ובלבדיאקוס מליגת העל היוונית, ובבולוספור מליגת המשנה הטורקית.
ב-1 בספטמבר 2020 חתם עאדילהו בנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-4 באוגוסט 2022 חתם עאדילהו על חוזה לשנה אחת בזירה מליגת העל האזרית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-1 ביוני 2023 חתם עאדילהו במכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית.
קריירה בינלאומית
ב-24 במרץ 2017 ערך עאדילהו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין, בהפסד 0–1 לנבחרת מאוריטניה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר, ואף הבקיע שער בניצחון על נבחרת מרוקו בשלב שמינית הגמר של הטורניר, שהיה שער הבכורה שלו בנבחרת.
אופק בוכריס
אופק בוכריס (נולד בשנת 1968) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. בשירות הקבע הגיע לדרגת תת-אלוף ושירת כמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, כמפקד אוגדת הבשן בפיקוד הצפון וכמפקד חטיבת גולני. עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע חומת מגן ב-2002. ב-2016 הורשע בהתנהגות שאינה הולמת ובבעילה אסורה בהסכמה, והורד לדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה
אופק בוכריס נולד בקריית גת. הוא בוגר מדרשית נעם וישיבת עטרת ירושלים.
התגייס לצה"ל באוגוסט 1988 ושירת כלוחם בפלוגת החבלה וההנדסה של חטיבת גולני. לאחר קורס קצינים חזר לפלוגה כמפקד צוות, ובהמשך כיהן כסגן מפקד הפלחה"ן. בהמשך מונה למפקד הפלוגה הרובאית של גדוד 12 (ברק). בתפקיד זה התמודד עם אתגר פיקודי קשה כאשר נדרש לשקם את פלוגתו, לאחר שאיבדה שבעה מלוחמיה שנהרגו מפגיעת זירת מטענים בלבנון. בהמשך הוביל את לוחמיו למבצע מיוחד, בו הטמין הכוח מטעני חבלה בנתיב תנועה של מחבלי החזבאללה. שלושה מחבלים נהרגו מאוחר יותר מפגיעת המטענים. ביולי 1994, בעת שירותו ברצועת הביטחון בדרום לבנון, נהרגו שניים מפקודיו בפלוגה וארבעה אחרים נפצעו, במהלך תאונה מבצעית, כשנגמ"ש פגע בקו מתח במוצב טייבה; בוכריס הועמד לדין יחד עם מפקד הגדוד משה תמיר ומפקד הגזרה יצחק גרשון. הם זוכו מעבירה של גרימת מוות ברשלנות, אך הורשעו בעבירה של התרשלות במילוי תפקידם. בוכריס המשיך להתקדם בחטיבת גולני ומונה למפקד הפלחה"ן, ואחר כך מונה לסגן מפקד גדוד. לאחר לימודי תואר ראשון מונה לקצין אג"ם של החטיבה.
בתחילת שנת 2001 מונה למפקד גדוד 51 בגולני. הוא הנהיג את הגדוד בשורה של מבצעים ביהודה ושומרון במהלך האינתיפאדה השנייה. עם פרוץ מבצע חומת מגן נשלח הגדוד לכבוש את מתחם המוקטעה ברמאללה. בהמשך המבצע השתתף בקרב בג'נין, בו נהרגו חמישה חיילים מהגדוד ובוכריס נפצע באורח קל. בג'נין דחף בוכריס לשימוש אגרסיבי יותר בדחפורי די-9 משוריינים, בהתחלה לניקוי מטעני חבלה ופריצה למבנים, ובהמשך להריסת מבנים כדי להכניע את המחבלים שבפנים. בהמשך הלחימה, במאי 2002 פיקד על מבצע לאיתור מעבדות נפץ ולכידת מבוקשים בשכם; במהלך הפריצה לבית, נהרג מפקד פלוגה בגדוד, ובוכריס נפצע באורח קשה מאוד, לאחר שנפגע מארבעה קליעים. על מנהיגותו, על דבקותו במשימה ועל אומץ לבו במהלך הקרבות, העניק לו הרמטכ"ל שאול מופז צל"ש. לאחר תקופת שיקום חזר לשירות קרבי ומונה בספטמבר 2003 למפקד יחידת אגוז, בתפקיד זה שימש עד דצמבר 2004. לאחר מכן למד במכללה למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה קודם לדרגת אלוף-משנה, ומונה ליועץ למבצעים מיוחדים של מפקד עוצבת הגליל, גל הירש. לאחר המלחמה קיבל את הפיקוד על עוצבת ברעם, החטיבה המרחבית המערבית של עוצבת הגליל, תפקיד בו כיהן במשך כשנתיים עד אוגוסט 2008, עת מונה למפקד בא"פ אליקים בפיקוד הצפון. במקביל פיקד על חטיבת עודד, חטיבת חי"ר במילואים.
ב-29 ביולי 2010 מונה למפקד חטיבת גולני, ושימש בתפקידו עד 19 ביולי 2012. בספטמבר 2012 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת נתיב האש, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד הצפון. בינואר 2014 שונה יעודה ושמה של האוגדה לאוגדה מרחבית, אוגדת הבשן, שאחראית לגזרת הגולן והחרמון, וב-9 בספטמבר 2015 סיים את תפקידו כמפקד האוגדה. בספטמבר 2014 הוחלט למנותו למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במהלך שנת 2015 נכנס לתפקידו.
הרשעה בפלילים
חיילת, ששירתה תחת פיקודו של בוכריס בתקופת שירותו כמפקד חטיבת גולני, הגישה בפברואר 2016 תלונה שהובילה לפתיחת חקירת מצ"ח נגדו בחשד לאונס ולהשעייתו מצה"ל. בתחילה, בוכריס הכחיש את כל המיוחס לו.
ביולי 2016 הגיש נגדו הפצ"ר תא"ל שרון אפק כתב אישום, בעבירות אונס, מעשה סדום, מעשה מגונה והתנהגות שאינה הולמת ( לחוק השיפוט הצבאי), בחיילת ובקצינה ששירתו תחת פיקודו. כשבוע לאחר מכן, ב-31 ביולי 2016, פרש בוכריס מצה"ל והודיע שינהל את המערכה על חפותו כאזרח.
בדצמבר 2016 חתם בוכריס על הסדר טיעון, שבמסגרתו מחקה הפרקליטות מכתב האישום את סעיף האונס ובוכריס הודה בהתנהגות שאינה הולמת ובבעילה אסורה בהסכמה. בהתאם להסדר בוכריס הורשע ונידון לתשעה חודשי מאסר על תנאי ולהורדה בדרגה אחת, לדרגת אלוף-משנה. הסדר הטיעון ספג ביקורת ציבורית רבה בתקשורת ובמדיה החברתית. חרף הודאתו במסגרת הסדר טיעון, טענה אשתו כי הוא חף מפשע.
השכלה וחיים פרטיים
בוכריס בעל תואר ראשון במדע המדינה ולימודי המזרח התיכון ותואר שני במנהל עסקים ולימודי המזרח התיכון עם התמחות באסטרטגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בוכריס נשוי לנעמה ואב לשישה ילדים. מתגורר במצפה נטופה. בנו נשוי לבתו של תא"ל עופר וינטר.
אלכסי ברדי
אלכסי ברדי (בפינית: Aleksi Bardy; נולד ב-24 בספטמבר 1970, בהלסינקי, פינלנד) הוא מפיק ותסריטאי פיני.
ביוגרפיה
לאחר סיום הלימודים הוא עוסק בכתיבת תסריטים ומפיק סרטים. הוא תסריטאי עצמאי מאז 1994 ומפיק ושותף ב"סרט הלסינקי" מאז 2002. החל משנת 2012 אלכס ברדי מלמד אמנות הקולנוע באוניברסיטה בהלסינקי. בארדי היה יו"ר הפדרציה הפינית של מפיקי סרטים (SEK ry) בשנים 2012–2015.
סרטו של ברדי "גיבורי החוג הארקטי" קיבל את פרס הסרט הטוב מאת "ג'וסי" (ארגון הקולנוע הפיני) בשנת 2011. סרטו נוסף קיבל פרס בשנת 2015.
ברדי היה מועמד לפרלמנט הפיני מטעם המפלגה השמאלית, אך לא נבחר.
תרגיע (מחזמר)
תרגיע (באנגלית: Be More Chill) הוא מחזמר עם מילים ולחן מאת ג'ו איקוניס ותסריט מאת ג'ו טרץ. המחזמר מבוסס על ספר בעל אותו שם שנכתב על ידי נד ויזיני בשנת 2004.
המחזמר הועלה לראשונה בשנת 2015 בתיאטרון Two River בניו ג'רזי. בשנת 2018 המחזמר הועלה באוף-ברודוויי. המחזמר רץ בברודוויי החל מה-10במרץ 2019 עד 11 באוגוסט, עם הצגות מקדימות שהחלו ב-13 בפברואר. ערב הפתיחה של הפקת המחזמר בלונדון התקיים ב-18 בפברואר 2020. ב-3 ביוני 2020 הוכרז שההפקה מבוטלת בעקבות מגפת הקורונה. הפקת המחזמר בשיקגו תוכננה לעלות באפריל 2020, אך בוטלה בשל מגפת הקורונה.
החל משנת 2018, עיבוד קולנועי של המחזמר נמצא בשלבי פיתוח.
בשנת 2021 עלתה הפקת המחזמר בישראל בתרגום לעברית בבית הספר למשחק בית צבי.
מערכה ראשונה
ג'רמי היר, תלמיד תיכון בכיתה י"א, הוא נער דחוי חברתית. הוא גר עם אביו, גרוש טרי שעובד מהבית ולא לובש מכנסיים, מה שגורם לג'רמי לחוש חוסר נוחות. בבית הספר, ג'רמי חווה בריונות מתלמיד מקובל בשם ריץ' גורנסקי, שכותב "boyf" על תיק הגב של ג'רמי. חברו הטוב ביותר, מייקל מל (שעל תיק הגב שלו ריץ' כתב "riends"), מנסה לנחם את ג'רמי בכך שהוא אומר לו שזה בסדר להיות לוזר. כריסטין קניגולה, בה ג'רמי מאוהב כבר זמן רב, נרשמת להצגת בית הספר, מה שמניע אותו לעשות זאת גם כן והוא נרשם בעקבותיה. ג'רמי תוהה האם מישהו יכול לעזור לו ("More Than Survive").
בזמן שהם מחכים שהחזרה הראשונה למחזה תתחיל, כריסטין מכריזה על אהבתה לתיאטרון בפני ג'רמי, כי היא יכולה לגלם אנשים שונים ותמיד יודעת מה להגיד ולעשות ("I Love Play Rehearsal"). המורה לדרמה, מר רייס, חושף שהמחזה שיעלה השנה בבית הספר הוא חלום ליל קיץ שיתרחש בעתיד פוסט-אפוקליפטי, וקורא מחדש להצגה חלום ליל קיץ (על זומבים). בזמן החזרה, ג'ייק דילינגר, אחד הבנים המקובלים, מפלרטט עם כריסטין וגורם לג'רמי לקנא ("More Than Survive (Repris")").
בזמן שהוא משחק משחקי וידאו עם מייקל, ג'רמי מספר לו על ההצעה של ריץ'. לאחר שיחה מביכה עם אביו (שעדיין לא לובש מכנסיים), ג'רמי מחליט לבדוק את הסקוויפ. ג'רמי מבטיח למייקל שלא משנה מה יקרה, הם תמיד יהיו צוות ("Two Player Game").
השניים הולכים לקניון כדי לקנות את הסקוויפ מסוחר שנמצא ב-Payless ShoeSource. ג'רמי פועל לפי ההוראות ובולע את הגלולה עם משקה מאונטיין דיו ירוק. כאשר הסקוויפ מופעל, הוא גורם לג'רמי לחוות התקף מול כריסטין וג'ייק ("The Squip Enters"). הסקוויפ (בתחפושת של קיאנו ריבס), מעביר ביקורת על המראה, האישיות וההתנהגות של ג'רמי ואומר לו שכל דבר בו הוא נורא ("Be More Chill, Pt. 1"). הסקוויפ מצווה עליו ללכת לחנות ולקנות חולצה של אמינם.
ג'רמי מרים חולצה של אישהונתקל בשתי בנות מקובלות מבית ספרו, ברוק לוהסט וקלואי ולנטיין. הסקוויפ עוזר לג'רמי להמציא סיפור שיגרום לבנות להזדהות עמו. הן מציעות לג'רמי טרמפ הביתה ("?Do You Wanna Ride") והסקוויפ מצווה עליו להסכים, אך ג'רמי מסרב להצעה כי הוא לא רוצה לעזוב את מייקל לבד בקניון. הבנות עוזבות, והסקוויפ משקר לג'רמי ואומר לו שמייקל עזב את הקניון. הוא אומר לו שבשביל שהתוכנית לשפר את מעמדו החברתי תצליח, ג'רמי חייב לציית לכל פקודה שהוא נותן לו ("Be More Chill, Pt. 2").
ביום למחרת, ג'רמי הולך לבית הספר עם ביטחון עצמי מחודש, תוהה אם יהיה פחות בלתי נראה מבעבר. הסקוויפ מתעמק בנפשות התלמידים מסביבו, וגורם לג'רמי להבין את הפחדים וחוסר הביטחון של חבריו ללימודים. הסקוויפ של ג'רמי מבצע סנכרון עם זה של ריץ', גורם להם להיות חברים. ג'רמי נכנס בביטחון לחזרה להצגת סוף שנה ("Sync Up"). כריסטין מספרת לג'רמי על רגשותיה שהיא חשה כלפי בחור שהיא מכירה, ג'רמי מאמין שמדובר בו, אבל מתברר שזה ג'ייק ("A Guy That I'd Kinda Be Into").
לאחר מכן, הסקוויפ מודיע לג'רמי שכריסטין לא תצא עמו עד שהמעמד החברתי שלו ישתפר משמעותית. הוא מעודד את ג'רמי להשתמש בברוק, שמעוניינת בו, כמדרגה בסולם החברתי. הוא מתחיל איתה, בזמן שג'ייק מציע לכריסטין לבוא אליו הביתה ("Upgrade"). המום, ג'רמי מבקש מהסקוויפ לכבות את עצמו למספר דקות. באותו הרגע, ג'רמי מבחין במייקל ושמח לראותו, אבל מייקל אומר שג'רמי התעלם ממנו כל היום. הסקוויפ מסביר שהוא השתמש ב"חסימת עצב ראייה" כדי לחסום את מייקל משדה הראייה של ג'רמי ושבשביל להיות יותר מקובל הוא יהיה חייב "להתעדכן לגרסת ג'רמי 2.0". בסופו של דבר, ג'רמי מחליט שנמאס לו להיות לוזר ומפעיל בחזרה את חסימת הראייה שלו, דבר המשאיר אותו לבד עם הסקוויפ ("Loser Geek Whatever").
מערכה שנייה
בליל כל הקדושים, ג'ייק מארח בביתו מסיבה גדולה הכוללת אלכוהול וחומרים נוספים ("Halloween"). כריסטין מגיעה מחופשת לג'וליה בשל מחמאה שג'ייק נתן לה בעבר, בתקווה לרצות את ג'ייק, אבל הוא דוחה אותה מעליו. ג'רמי מגיע למסיבה כדי לפגוש את ברוק, אבל קלואי, שמקנאת בברוק, מנסה לפתות אותו. ג'רמי מרגיש לא בנוח ומנסה להתחמק, אבל הסקוויפ מכריח אותו להישאר שם, וקלואי מתחילה להתמזמז עם ג'רמי ("?Do You Wanna Hang"). קלואי גורמת לג'רמי לשתות אלכוהול, דבר הגורם לסקוויפ להתקלקל, ואז מעמידה פנים שהיא מקיימת יחסי מין עם ג'רמי, דבר המכעיס את ג'ייק ושובר את ליבה של ברוק.
כשהוא בורח מג'ייק והבנות, ג'רמי רץ לשירותים, שם הוא מוצא את מייקל, שהסתנן למסיבה. מייקל מנסה להזהיר את ג'רמי בנוגע לסכנות שיש בסקוויפ, ומסביר שמישהו הגיע לבית חולים לחולי נפש לאחר שהשתגע בעת ניסיון להוציא את הסקוויפ מראשו.
ג'רמי מאשים את מייקל שהוא מקנא בפופולריות שלו וקורא לו לוזר. מייקל, הרוס וכועס, נועל את עצמו בשירותים, שם הוא חווה התקף חרדה ועומס רגשי בעודו מתאבל על אובדן חברו הטוב היחיד ("Michael In The Bathroom"). ג'רמי מדבר עם כריסטין ללא עזרת הסקוויפ ומזמין אותה לצאת בפרץ של ביטחון ("A Guy That I'd Kinda Be Into (Reprise)"). כריסטין, שמוצאת את עצמה במשבר קיומי אחרי שנפרדה מג'ייק, מסרבת.
בינתיים, ריץ' מסתובב במסיבה ומבקש ללא הפסקה מהנוכחים מאונטיין דיו אדום. הסקוויפ של ג'רמי מופעל מחדש, מריץ את אירועי הלילה וגורם לג'רמי לעזוב את המסיבה במידית. ריץ', בודד ומיואש, מדבר אל הסקוויפ שלו ואז מצית את הבית. בבוקר למחרת, ג'נה רולן, רכלנית בית הספר, מיידעת את כולם שריץ' שרף את הבית של ג'ייק בסוף המסיבה. שריפה אשר שולחת את ריץ' לבית החולים וגורמת לג'ייק לשבור את שתי רגליו בקפיצה מהחלון בזמן שהוא מנסה להימלט מהשריפה. החדשות מתפשטות ברחבי בית הספר באמצעות הודעות טקסט וציוצים בטוויטר ("The Smartphone Hour (Rich Set a Fire)").
ג'רמי מתעורר בבית החולים, חולק חדר עם ריץ', שיוצא מהארון בגאווה כביסקסואל בפני ג'רמי ומוכן סוף סוף להיות מי שהוא באמת. מייקל מבקר את ג'רמי והשניים משלימים, ומר היר (שסוף סוף לובש מכנסיים) גם מגיע לבקר את ג'רמי ומודיע לו שהוא יהיה אבא טוב יותר. מוקף בחברים ומשפחה, ג'רמי מבין שתמיד יהיו השפעות מבחוץ, אבל הוא צריך ללמוד להחליט בעצמו. הוא שוב מציע לכריסטין לצאת והיא מסכימה ומנשקת אותו. מתגלה שהסקוויפ עדיין בחיים, מתגרה בחולשה בג'רמי מתוך ראשו, אבל ג'רמי מתעלם ממנו ומכריז בשמחה "מכל הקולות שבראש שלי, החזק ביותר הוא הקול שלי" ("Voices In My Head").
ניו ג'רזי
הופעת הבכורה של המחזמר התקיימה ב-30 במאי 2015 בתיאטרון Two River ברד-בנק, ניו ג'רזי. המופע רץ עד ה-28 ביוני. ההפקה כוללת בימוי מאת סטיבן בראקט, תזמור מאת צ'ארלי רוזן, בימוי מוזיקלי מאת נתן דיים וכוראוגרפיה מאת צ'ייס ברוק. בהפקה מופיעים וויל קונולי בתפקיד ג'רמי, אריק וויליאם מוריס בתפקיד הסקוויפ, ג'ורג' סלזאר בתפקיד מייקל, סטפני שו בתפקיד כריסטין, קייטי לנדר בתפקיד ג'נה, לורן מרקוס בתפקיד ברוק, ג'ייק בויד בתפקיד ג'ייק, ג'רארד קאנוניקו בתפקיד ריץ', קייטי קארלסון בתפקיד קלואי ופול וויטי במספר תפקידים.
אוף-ברודוויי
תרגיע רץ באוף-ברודוויי בתיאטרון Irene Diamond Stage, הנמצא ב-Pershing Square Signature Center. ההצגות המקדימות החלו ב-26 ביולי 2018. וערב הפתיחה התקיים ב-9 באוגוסט. ההפקה הייתה אמורה להסתיים ב-23 בספטמבר 2018 אבל הסתיימה ב-30 בספטמבר, לאחר ארכה שניתנה עקב מכירת כל הכרטיסים. הפקה זו כוללת מספר שחקנים שהיו חלק מצוות השחקנים המקורי אשר חזרו לגלם את אותם תפקידים. צוות השחקנים כולל גם שחקנים חדשים" וויל רולנד בתור ג'רמי, ג'ייסון טאם בתור הסקוויפ, בריטון סמית' בתור ג'ייק, טיפאני מן בתור ג'נה וג'ייסון "סוויטתות'" וויליאמס בתור מר היר. הפקה זו כוללת את אמילי מרשל בתפקיד מנהלת מוזיקלית.
ברודוויי
ב-5 בספטמבר 2018 הוכרז שהפקת המחזמר תעלה בברודוויי. הצגות מקדימות החלו ב-13 בפברואר 2019 בתיאטרון לייסיאום, וערב הפתיחה התקיים ב-10 במרץ 2019. ב-18 בדצמבר הוכרז שצוות השחקנים מהפקת המחזמר באוף-ברודוויי ישוב לגלם את אותם התפקידים בהפקה בברודוויי. השחקנים המחליפים בהפקה כוללים את קמרון בונד, אנתוני צ'טמון השני, מורגן סיובן גרין, טרוי איוואטה, טליה סוסקאואר וג'ואל וואגונר. ב-20 ביוני, ההפקה הכריזה על כך שתסתיים ב-11 באוגוסט, לאחר 30 הצגות מקדימות ו-177 הופעות.
לונדון
ב-29 בספטמבר 2019 הוכרז שהפקת המחזמר תעלה בלונדון. הצגות מקדימות החלו ב-12 בפברואר 2020 בתיאטרון The Other Palace, ערב הפתיחה התקיים ב-18 בפברואר 2020. ב-9 בדצמבר 2019 הוכרז צוות השחקנים הכולל את סקוט פולן בתפקיד ג'רמי, בלייק פטריק אנדרסון בתפקיד מייקל, מירקל צ'אנס בתפקיד כריסטין וסטיוארט קלארק בתפקיד הסקוויפ. שאר השחקנים הנכללים בהפקה הם רנה למב, מילי אוקונל, אלואיז דייוויס, ג'יימס חמיד, מיילס פלומה וכריסטופר פריי. למרות שתוכנן שההפקה תסתיים ב-14 ביוני, ב-4 ביוני יצאה הודעה שכל ההופעות שתוכננו למחזמר מבוטלות בשל מגפת הקורונה.
שיקגו
ב-12 בדצמבר 2019 הוכרז שהמחזמר ירוץ בהרצה מוגבלת של 18 שבועות, בתיאטרון אפולו בשיקגו. ההצגות המקדימות תוכננו להתחיל ב-17 באפריל וערב הפתיחה תוכנן ל-26 באפריל 2020. אבל, בשל מגפת הקורונה, ההצגות המקדימות נדחו ל-7 ביולי וערב הפתיחה נדחה ל-17 ביולי. צוות השחקנים בהפקה כולל את ליאם הו בתפקיד ג'רמי, ג'רמיה אלסוף בתפקיד מייקל, רבקה הורד בתפקיד כריסטין, תרזה להגמבה בתפקיד ג'נה, מישל לאוטו בתפקיד קלואי, אבן ל. לוגן בתפקיד ברוק, בילי רוד בתפקיד ג'ייק, קוריי טרחן בתפקיד ריץ' ואלכס גודריץ' בתפקיד מר היר/מר רייס. טרם נחשף השחקן שיגלם את תפקיד הסקוויפ. בעקבות מגפת הקורונה הפקת המחזמר הודיעה שהמחזמר מבוטל.
יפן
הופעת הבכורה של ההפקה היפנית התקיימה ב-25 ביולי בבית התיאטרון הלאומי החדש בטוקיו. צוות השחקנים כולל את קוטה יאבו, סיישירו קאטו, סאיורי אינואה, יויה קידו, אקיושי אוצומי, רוקי סאיטו, מריקה דנדוי, אייקה לריסון, ברו. טום ודייסקה יוקויאמה.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
פונקציית גיבוב מתגלגלת (באנגלית: Rolling hash) היא פונקציית גיבוב אשר מופעלת על חלקים שונים של מידע כלשהו, בכדי להשוות מול תוצאות גיבוב של בקשות חיפוש. השימוש העיקרי בה הוא האצת חיפושים.
תהליך הגיבוב נעשה בסוג של "חלון מתגלגל", כלומר חלקי המידע בגודל קבוע עוברים אחד אחד את תהליך הגיבוב ומושווים מול תוצאת הגיבוב של החיפוש.
הרעיון מאחורי זה הוא שבמקרים רבים השוואת תוצאות הגיבוב של חלקי המידע אל מול בקשת החיפוש מהירה יותר מהשוואה ישירה של חלקי המידע מול בקשת החיפוש. כלומר השוואת תוצאות הגיבוב מורידה את סיבוכיות החיפוש לפעמים.
תיאור התהליך
ראשית, המידע לחיפוש עובר גיבוב בפונקציה ידועה מראש.
שנית, המידע בו נרצה לחפש עובר גיבוב בחלקים (אשר גודלם נקבע על ידי גודל בקשת החיפוש).
ב"חלון מתלגלג" אנו בוחרים מעין "חלון" (חלק מהמידע באורך החיפוש) ובכל פעם מעבירים אותו בפוקנציית הגיבוב ומשווים אל מול תוצאת הגיבוב של החיפוש.
שלישית, אם נמצאה התאמה בין פונקציות הגיבוב ניתן לאמת את ההתאמה בבדיקות אחרות.
דוגמה לתהליך
אם נרצה לחפש "דהו" ב"אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת"
ראשית, נקבל את תוצאת הגיבוב של "דהו", נניח לדוגמה בלבד שפוקנציית הגיבוב היא חיבור ערכי הגימטריה, כלומר במקרה הגיבוב של "דהו" יהיה: 4(ד) + 5(ה)+ 6(ו) = 15.
שנית, נעבור "בחלון מתלגל" על המידע ונחשב את ערכי הגיבוב בכל פעם עד שנמצא התאמה, כאשר נשים לב שאורך ה"חלון" הוא כאורך החיפוש שרצינו (שלושה תווים):
אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת => 1(א) + 2(ב) + 3(ג) = 6.
אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת => 2(ב) + 3(ג) + 4(ד) = 9.
ברנקו אובלק
ברנקו אובלק (בסלובנית: Branko Oblak נולד ב-27 במאי 1947 בליובליאנה שביוגוסלביה, כיום בסלובניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל סלובני. אובלק שיחק בעמדת הקשר בעיקר באולימפיה ליובליאנה, ובנוסף שיחק גם בהיידוק ספליט, שאלקה 04 ובאיירן מינכן. לאובלק 46 הופעות במדי נבחרת יוגוסלביה, עמה השתתף במונדיאל 1974 ויורו 1976. אובלק נחשב בעיני רבים כגדול הכדורגלנים הסלובניים בכל הזמנים, ואף זכה להיכלל כנציג סלובניה בפרסי היובל של אופ"א, ונבחר כספורטאי השנה בסלובניה לשנת 1971.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
דוגמה לתהליך
אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת => 3(ג) + 4(ד) +5(ה) = 12.
ברנקו אובלק
כינויו של אובלק הוא ברנה (Brane). אובלק ניחן בדריבל משובח, ראיית משחק איכותית ויכולות הגנתיות טובות מאוד.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
דוגמה לתהליך
אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת => (ד) + 5(ה)+ 6(ו) = 15.
ברנקו אובלק
קריירת מועדונים
ברנה אובלק שיחק בקבוצת הנוער של סבובודה, ובעונת 1965/66 החל לשחק באולימפיה ליובליאנה מליגת העל היוגוסלבית. אובלק ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת במאי 1966, אז הבקיע צמד בניצחון 2-1 על פרטיזן בלגרד. אובלק הפך לשחקן חשוב באולימפיה ליובליאנה, ושיחק במועדון שמונה עונות רצופות, בהן צבר 181 הופעות ליגה והבקיע 33 שערים. אובלק לא זכה בתארים קבוצתיים עם אולימפיה ליובליאנה, אך הגיע עם המועדון לשלבים גבוהים בגביע היוגוסלבי, ואף העפיל עמו פעמיים לגביע ערי הירידים. בשנת 1971 נבחר אובלק ככדורגלן השנה בסלובניה.
בקיץ 1973 עזב אובלק את אולימפיה ליובליאנה, וחתם במועדון הפאר הקרואטי היידוק ספליט, שם שיחק שתי עונות, ובשתיהן זכה באליפות ליגת העל היוגוסלבית. בשנת 1974 אף זכה עם היידוק ספליט בגביע היוגוסלבי. יכולתו הטובה של אובלק והצלחתו במדי נבחרת יוגוסלביה גררה התעניינות ממועדונים בכירים, ובשנת 1975 חתם אובלק בשאלקה 04 על חוזה לשנתיים. אובלק היה שחקן הרכב קבוע בשאלקה, ובעונתו הראשונה בקבוצה, שאלקה סיימה במקום השישי בליגת הבונדסליגה. בעונה השנייה של אובלק בשאלקה, 1976/77, הקבוצה סיימה במקום השני, בפער של נקודה אחת בלבד מהאלופה, בורוסיה מנשנגלדבך, כאשר אובלק היה חלק מחוליה התקפית שכללה את הלמוט קרמרס וקלאוס פישר.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
דוגמה לתהליך
אם לא התאים, נמשיך בחיפוש עד סוף המידע.
ברנקו אובלק
קריירת מועדונים
לקראת עונת 1977/78, חתם אובלק בבאיירן מינכן, מועדון שהתחרה עם בורוסיה מנשנגלדבך על התארים המקומיים והאירופיים בשנות ה-70, ודרש חיזוק. בביירן מינכן חבר אובלק בקישור לאולי הנס, יופ קאפלמן וברנד דורנברגר, אך הקבוצה סיימה רק במקום ה-12 בעונתו הראשונה של אובלק בקבוצה. בעונת 1978/79 סיימו אובלק ובאיירן מינכן במקום הרביעי, ובעונת 1979/80, כאשר הקישור התחזק בוולפגנג דרמלר ופול ברייטנר, זכו אובלק ובאיירן מינכן באליפות הבונדסליגה. בתום עונה זו, עזב אובלק את ביירן מינכן, ושיחק במספר מועדוני חובבים, עד לפרישתו הסופית ממשחק פעיל בשנת 1987.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
דוגמה לתהליך
מכיוון שהחיפוש במקרה שלנו כן מתאים ניתן להגיד שמצאנו את המידע שחיפשנו.
ברנקו אובלק
קריירה בינלאומית
אובלק ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת יוגוסלביה בשנת 1971 במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. באותה שנה השתתף אובלק במשחק הוקרה לפלה באצטדיון המרקאנה. אובלק השתתף עם נבחרת יוגוסלביה במונדיאל 1974 והיה לסלובני הראשון ששיחק במונדיאל אי פעם, ביחד עם שותפו לנבחרת דנילו פופיבודה. אובלק הבקיע שער אחד במונדיאל זה, בניצחון 9-0 על נבחרת זאיר, ויוגוסלביה צלחה את שלב הבתים הראשון אך הודחה בשלב הבתים השני. אובלק השתתף גם ביורו 1976 שנערך ביוגוסלביה, אותו סיימה יוגוסלביה במקום הרביעי. לאחר טורניר זה, פרש אובלק מהנבחרת הלאומית, לאחר שצבר 46 הופעות והבקיע שישה שערים.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
חסרונות
שימוש זה אינו בהכרח מאיץ חיפושים ובמקרים מסוימים עלול אף להאט אותם, לדוגמה אם אורך המידע שמחפשים קטן או גדול מאוד, או פונקציית הגיבוב אינה בעלת אנטרופיה מספקת – עלולים להיות הרבה התאמות של פונקציות הגיבוב, מה שיכול להוסיף לסיבוכיות מכיוון שמעבר להשוואה הרגילה שהיינו עושים אילולי השימוש בפוקנציית הגיבוב, השתמשנו בפוקנציית גיבוב בתדירות גבוהה ובכך הגדלנו את הסיבוכיות.
ברנקו אובלק
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק, החל אובלק לאמן בשנת 1992 במספר מועדונים בסלובניה, כאשר בשלוש קדנציות שונות אימן את מועדון נעוריו, אולימפיה ליובליאנה. בשנת 2004 אימן לתקופה קצרה את נבחרת סלובניה עד גיל 21, ועם פיטוריו של המאמן בוריס פרשניקאר מנבחרת סלובניה, מונה אובלק כמאמן הנבחרת. אובלק השיג ניצחון יוקרתי על נבחרת איטליה בתחילת קמפיין מוקדמות מונדיאל 2006, אך המשך הקמפיין היה חלש, ואובלק פוטר בסוף שנת 2006, לאחר כישלון הנבחרת להעפיל למונדיאל 2006. אובלק לקח הפסקה מאימון עד שחזר לקדנציה שלישית קצרה באולימפיה ליובליאנה בעונת 2009/10.
כדורגלני הזהב של אופ"א
בנובמבר 2003 אופ"א ערכה משאל בקרב תושבי המדינות החברות בה לבחירת הכדורגלן הבכיר של המדינה. אובלק נבחר כנציג סלובניה לכדורגלני הזהב של אופ"א, לאחר שגבר על מועמדים חזקים אחרים כסרצ'קו קטאנץ וזלטקו זחוביץ'.
פונקציית גיבוב מתגלגלת
חסרונות
במילים אחרות, אם נניח O(m) (או O(1)) כסיבוכיות ההשוואה של פיסות המידע לאחר ההתאמה בגיבוב, כאשר m שואף ל n (הרבה התאמות מול הגיבוב), נקבל O(n).
ברנקו אובלק
תארים
עם היידוק ספליט:
עם באיירן מינכן:
תארים אישיים:
צער גידול חיות
צער גידול חיות (באנגלית: Bringing Up Baby) היא קומדיית סקרובול אמריקנית, משנת 1938, בבימויו של הווארד הוקס ובכיכובם של קתרין הפבורן וקרי גראנט. בתפקידי המשנה שיחקו צ'ארלס ראגלס, וולטר קטלט, בארי פיצג'רלד, ומיי רובסון. הסרט מגולל את סיפורו של פלאונטולוג, שנקלע לצרות שונות, בהן מעורבים אישה יוצאת דופן ונמר ששמו "בייבי".
התסריטאים דאדלי ניקולס והגר ויילד ביססו את הסרט על סיפור קצר, שפרסמה ויילד בכתב העת Collier's Weekly. למרות שהסרט החזיר את ההשקעה, חברת RKO ביטלה את חוזה הסרט הבא של הוקס אצלה, עקב חריגות בתקציב ובלוח הזמנים.
השפעה
לפי הפילוסוף סטנלי קאבל, הסרט מהווה אחת הדוגמאות הבולטות לתת הז'אנר הקולנועי שהוא מכנה "קומדיית הנישואים מחדש" כפי שעולה בספרו Pursuits of Happiness: The Hollywood Comedy of Remarriage משנת 1981. בז'אנר זה, שהיה מאוד פופולרי בהוליווד של שנות ה-30 ושנות ה-40, זוגות מתגרשים, מקיימים פרשיות אהבהבים עם אנשים אחרים, אך בסוף מתחתנים מחדש - אמצעי עלילתי לדון ביחסים מחוץ לנישואין ולעקוף את הצנזורה שהייתה נהוגה באותן שנים בקולנוע האמריקאי.
מיוסטטין
מיוסטטין (באנגלית: Myostatin) הוא חלבון המשתיך לקבוצת פקטורים מעוררי גדילה. מיוסטטין מגביל את גדילת תאי השריר ברקמות בהם הוא נמצא בריכוזים גדולים.
מחקר
הגן האחראי ליצור מיוסטטין, התגלה בשנת 1997 במחקר שיצר "עכברים רבי-עצמה" שכונו "עכברי שוורצנגר". הגן החסר בעכברים, מנע יצור של מיוסטטין ובכך מסת שריריהם הוכפלה (ביחס לגודל ממוצע של עכברים). בשנת 2001 גילה החוקר סי-ג'ין לי דרך לגדל את מסת שריר החיה באמצעות הזרקת מוטציה שעוררה יצור של מדכאי מיוסטטין.
החלבון ידוע גם בשם Growth and Differentiation Factor 8, מיוצר בתאי השריר, נקשר לקרום התא של רצפטורים ומובל לתאי שריר אחרים דרך מחזור הדם. הורמונים מגבילים את יצור החלבון ולכן מסת השריר גדלה בתקופת ההתבגרות של נשא הגן. מחקרים בתחום מחלת ניוון שרירים מערבים הזרקה של מעקבי יצור מיוסטטין. מחקרים רבים מציינים כי מעכבי מיוסטטין הם חלק מהפתרון למחלת ניוון שרירים. רמות המיוסטטין מופחתות בנוכחות קראטין.
סטורם ריד
סטורם ריד (באנגלית: Storm Reid; נולדה ב-1 ביולי 2003) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. מוכרת בשל גילום דמותה של אמילי בסרט "12 שנים של עבדות" ובשל הופעתה בתור מג מוריי בסרט "קמט בזמן".
קורות חיים
ריד נולדה ב-1 ביולי 2003 באטלנטה, ג'ורג'יה לרודני ורובין סימפסון ריד. היא הצעירה מבין ארבעה אחים: האח הבכור ג'וש; ושתי אחיות, אימאן ופריז. מגיל צעיר שאפה ריד להיות שחקנית, ובגיל 9 היא ומשפחתה עברו ללוס אנג'לס לקידום קריירת המשחק שלה.
קריירה
את תפקידה הראשון קיבלה בשנת 2012 בסרט הטלוויזיה "A Cross to Bear"; סרט מקורי של ערוץ הולמרק. שנה לאחר מכן, בשנת 2013, ריד קיבלה תפקיד משמעותי בסרטו עטור הפרסים של סטיב מקווין "12 שנים של עבדות" בתפקיד אמילי.
התפקיד הגדול הבא שלה היה בשנת 2016, בסרט "הקוסם", שם גילמה את טינה וולף, אחותו הצעירה של גיבור הסרט, בו, אותו גילם ג'קוב לטימורה.
במהלך השנים עשתה הופעות אורחות רבות בטלוויזיה ובראשם: "משפחת רעם", "מסיבת הבית של אדם דווין", "ניקי, ריקי, דיקי ודון", "NCIS: לוס אנג'לס" ו-"שוטרי שיקגו".
בשנת 2017 שיחקה בסרט "A Happening of Monumental Proportions"; סרטה הראשון של ג'ודי גריר כבמאית.
בשנת 2018 שיחקה ריד בתפקיד הראשי של מג מוריי בסרטה של הבמאית אווה דוברני, "קמט בזמן" אשר מבוסס על ספר באותו שם מאת מדלן ל'אנגל.
בשנת 2019 שיחקה בדמותה של אשלי רדקליף בסרט האימה "אל תעזבי" לצד דייוויד אוילאו, והצטלמה לקומדיה השחורה "להרוג את וינסטון ג'ונס" שביים ג'ואל מור, וגם משחק בו לצד ריצ'רד דרייפוס, דני מסטרסון ולסלי אן ברנדט; תאריך יציאתו של הסרט טרם פורסם. באותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה של HBO, "אופוריה", אשר מבוססת על הסדרה הישראלית. בסדרה מגלמת את ג'יה בנט, אחותה הצעירה של הדמות הראשית, רו בנט (זנדאיה).
בשנת 2020 שיחקה לצדה של אליזבת מוס בסרט האימה והמדע-בדיוני "בלתי נראה" אשר מהווה עיבוד מודרני לסיפורו של הרברט ג'ורג' ולס, "הרואה ואינו נראה"; כמו כן מהווה עיבוד מחודש לסרט הפולחן "האיש הבלתי נראה" משנת 1933.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "יחידת המתאבדים" בדמותה של טיילה דוביוס, בתו של בלאדספורט (אידריס אלבה). את הסרט ביים ג'יימס גאן והוא מבוסס על חוברות הקומיקס "יחידת המתאבדים" מבית DC קומיקס וזהו הסרט העשירי ביקום הקולנועי של DC.
בפברואר 2023 צפוי לצאת לבתי הקולנוע בארצות הברית סרט המתח "נעדרת" (הופק בשם הזמני "חיפוש 2"), בו מככבת ריד בתפקיד הראשי. הסרט הוא המשכון עצמאי למותחן המסתורין "חיפוש" משנת 2018. ריד הצטלמה לסרט במהלך מגפת הקורונה. באותה שנה היא הצטלמה לסרט הפעולה "One Way".
חיים אישיים
בפברואר 2017, ריד הייתה במערכת יחסים עם השחקן והדוגמן סעיד שאהידי.
בסתיו 2021, היא החלה ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ארון פלהאבן
ארון אדם פלהאבן (באנגלית: Aaron Adam Flahavan; 15 בדצמבר 1975 - 5 באוגוסט 2001) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת השוער בקבוצת פורטסמות', בזמן ששיחקה בליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
קריירת מועדונים
פלהאבן שיחק במחלקת הנוער של סאות'המפטון, ובשנת 1994 עבר למחלקת הנוער של פורסטמות' מהליגה הראשונה של הפוטבול ליג. ב-17 באוגוסט 1996 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 59 דקות עד שהורחק בכרטיס צהוב שני בהפסד 3-1 לברדפורד סיטי בליגה. בשלהי שנות ה-90 זכה פלהאבן לדקות משחק רבות יותר על חשבון אלן נייט הוותיק, והפך לשוער הראשון של הקבוצה. בסך הכל ערך פלהאבן 105 הופעות במועדון.
במהלך הקריירה סבל פלהאבן משתי התעלפויות במהלך משחק: בפעם הראשונה בשל וירוס, ובפעם השנייה בשל ירידה בלחץ הדם.
פטרו רארש
פטרו רארש (כונה בדיעבד במאה ה-19 גם פטרו הרביעי, בערך 1483 – 3 בספטמבר 1546) היה פעמיים שליט נסיכות מולדובה: בין 20 בינואר 1527 ל-18 בספטמבר 1538 ומ-19 בפברואר 1541 ועד למותו. היה בן מחוץ לנישואים של השליט שטפאן הגדול, ודמה לו בכמה מתכונותיו: שאפתנות, עוז וגבורה, אמונה דתית וטעם לאמנות. היה אחד השליטים הרומנים האחרונים שהעז להתנגד להתפשטות העות'מאנית.
ארון פלהאבן
מותו
ב-5 באוגוסט 2001 נהרג פלהאבן בתאונת דרכים בבורנמות'. הוא נהרג כתוצאה משבר בגולגולת, שנגרם לאחר שאיבד שליטה על רכב ה-BMW בשל רמת אלכוהול בדם גבוהה פי 3 מרמת האלכוהול המותרת.
פטרו רארש
ילדותו וצעירותו
פטרו רארש נולד (אולי בחרלאו) כבן מחוץ לנישואים של השליט שטפן הגדול. לפי המסורת אמו הייתה מריה רארשואיה, אשתו של בויאר מבוסס וסוחר דגים שכונה "רארש" (שם זה הוסבר במובן של "בעל שערות נדירות", כלומר קירח). אין עדות היסטורית על אמיתות פרטים אלה, כולל על זהות אמו.
המסורת לגבי היותו בן של אישה בשם "מריה רארשואיה" מוזכרת בכרוניקות של גריגורה אורקה (Letopisețul Țării Moldovei) ושל יון נקולצ'ה וכן ב"תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae) מאת דימיטריה קנטמיר. במקורות אלה מציינים שלפני שעלה לשלטון עסק פטרו בניהול בריכות הדגים באזור גאלאץ. ההיסטוריון קוטנסטנטין רזאקביץ' תמך בהשערה שאמו של רארש לא הייתה אישה פשוטה אלא השתייכה למשפחת בויארים, אולי למשל משפחתו של איסאיה הלוגופט מבאיה שעל יד סוצ'אבה. בעלה של מריה רארשואיה היה צאצא של בויאר בשם ברלה מחרלאו שהייתה מיוחסת למטרופוליט גריגוריה רושקה. ייתכן שלא לחינם הקים פטרו רארש כנסיות ומנזרים ותרם למוסדות דת בבאיה, חרלאו ולמנזר וורונץ שהיו קשורים למשפחת ברלה.
ארון פלהאבן
מותו
לאחר מותו, הוחלט בסאות'המפטון ובפורטסמות' כי אף שחקן לא ילבש בעונת את חולצה מספר 1, ששימשה את פלהאבן, כאות כבוד.
פטרו רארש
ילדותו וצעירותו
ידועים מעט פרטים על חייו של פטרו רארש לפני שעלה לשלטון. יש מספרים שבילה תקופה בצעירותו בפולין, ושם טיפח שאיפות לרשת את כס הנסיכות של מולדובה. הכרוניקן יון נקולצ'ה סיפר שהוא היה סוחר דגים באזור גאלאץ במולדובה. כיוון שהוביל את סחורתו בעגלות גדולות שנקראו măji (מז') המשוכות על ידי ארבעה או חמישה שוורים פטרו כונה גם פטרו מז'רול (Petru Măjerul) או מז'אריול (Măjariul). ככל הנראה עסק בניהול בריכות הדגים באזור גאלאץ ואגם בראטש בעקבות נישואיו למריה, בת הבויאר צ'רנאט.
הכתרתו ומדיניות פנים
פטרו רארש עלה לשלטון בעזרת האצולה הקטנה, הסוחרים והאיכרים החופשיים (ה"רזש"ים) וגם לפי המלצת קודמו שטפניצה וודה, שכפי שציין הכרוניקן גריגורה אורקה :"בהיותו חולה בחוטין, השאיר מסר שאם ילך למות שלא יעלו אחר במקומו אלא את פטרו מז'אריול, המכונה רארש". בינואר 1527 "הבויארים ו (תושבי) הארץ" (למעשה הבוחרים בפועל - הדרגטורים שבמועצת החצר), התחשבו ברצון השליט המנוח (שנרצח ב-14 בינואר 1527) ובהוכחות שמדובר ב"יוצא חלציו של שטפאן הגדול", ובחרו בפטרו רארש כשליט מולדובה. טקס משיחתו והכתרתו ב-20 בינואר 1527 התקיים במצודת סוצ'אבה.
ארון פלהאבן
משפחתו
אחיו הצעיר של פלהאבן, דריל, שיחק גם הוא כשוער, ואף היה בסגל פורטסמות' בעונת, אך לא שיחק במדיה. לדריל בן בשם ארון, לזכר אחיו.
פטרו רארש
הכתרתו ומדיניות פנים
פטרו רארש המשיך בקו המדיני של שטפאן הגדול שריכז את השלטון בידיו והתנגד לנטיית האצולה הגדולה להרחיב את אחוזותיה על חשבון בעלי האדמות הקטנים ולרצונה לשעבד את האיכרים החופשיים. הוא סמך על האצולה הקטנה והבינונית שאיישה את רוב התפקידים בצבאו. בהתחלת שלטונו גילה יחס מפייס כלפי הבויארים הגולים והשיג חזרתם של כמה מהם למולדת. פטרו הצליח לגייס מספר גדול של חיילים וקצינים שאפשרו לו פעילות צבאית נמרצת. הסופר וההוגה הרוסי איוואן פרסבטוב יעץ לנסיך הגדול של מוסקבה איוואן האיום ללמוד מסגנונו הסמכותני של פטרו רארש.
מדיניות החוץ
בהגיעו לשלטון חתם פטרו רארש על הסכם סחר והסכם הגנה עם פולין (1527) במקרה של התקפה טורקית. גם עם הונגריה - המחנה של יאנוש זאפויה, הגיע להסכם ששמר על בעלות השליט המולדובי בשתי אחוזותיו בטרנסילבניה. ניהל יחסים טובים גם עם נסיכות ולאכיה והשיא את אחת מבנותיו, אנה, עם השליט ולאד שכונה לימים "הטובע".
המסע בטרנסילבניה
בינתיים התרחשו בטנסילבניה אירועים חשובים שלא יכלו להשאיר אדיש את מנהיגה של מולדובה. אחרי קריסת הצבא ההונגרי בקרב מוהאץ' פרץ סכסוך על כתר הונגריה (החלק שלא נכבש עדיין על ידי הטורקים העות'מאנים) בין ווייבוד טרנסילבניה, יאנוש זאופיה, שנתמך על ידי הטורקים, לבין פרדיננד מהבסבורג, אחי הקיסר הגרמני קארל החמישי. הסכם עם ההונגרים נתן גושפנקה להמשך בעלותו של פטרו רארש על שתי האחוזות של שליטי מולדובה בטרנסילבניה. פטרו רארש סבר שבשל הזמן להתערב בטרנסילבניה הקרועה במלחמות בין שני הטוענים לכתר, כדי לחזק את אחיזתו בשטחים שירש שם משטפאן הגדול (מצודת צ'יצ'או וצ'טאטיה דה באלטה) ואף להרחיבה. בהתחלה הייתה ידם של תומכי פרדיננד על העליונה. בקיץ 1529 פלש רארש עם כוחותיו לטרנסילבניה והטיל מצור על העיר ביסטריצה, שיחד עם ערים סקסוניות אחרות ובראשן קרונשטאט והרמנשטאט צידדו בפרדיננד. ב-21 באוקטובר 1529 במריינבורג או פלדוואר נחל פטרו רארש ניצחון מזהיר על צבאו של פרדיננד מהבסבורג. בהזדמנות זו הצליח לשבות גם 50 תותחים גדולים מיצקת. לאחר מכן כפה על תושבי בראשוב פיצויי מלחמה בשווי 4000 פלורינים, סכום גדול מאוד באותה תקופה, והשתלט סופית על ביסטריצה. יאנוש זאופיה הבחין שכל המסע הזה של פטרו רארש בטרנסילבניה לא היווה תמיכה מספקת במאבקו על כתר הונגריה ונועד יותר להרחיב את האחוזות של נסיכות מולדובה באזור, וכן דרש מרארש לעזוב את טרנסילבניה ואיים עליו במעשי תגמול מצד בני בריתו העות'מאנים. פטרו רארש נאלץ לסגת מטרנסילבניה, אמנם עם שלל מלחמה רב.
סכסוך עם פולין
תחילה ניהל רארש יחסים טובים עם פולין ובשנת 1527 כרת איתה ברית הגנה למקרה של מתקפה טורקית וכמן כן הסכם סחר. בהמשך לא רווה נחת מסירובה של פולין לאמץ עמדה אנטי-עות'מאנית, ומתוך רצון לחזק את מעמד נסיכותו במזרח אירופה בסוף שנת 1530 תקף את פולין וכבש את פוקוציה מידיה. היה מדובר בשטח של 8,000 קמ"ר מצפון למולדובה שהיה מאוכלס באוקראינים וגם ברומנים. פרשת פוקוציה התחילה בסוף המאה ה-14 כששליט מולדובה פטרו מושאט (1375–1391) הלווה למלך פולין ולדיסלב השני יגיילו 3,000 רובל כסף (סכום שהיה שווה 52 ק"ג של זהב או 538 ק"ג כסף עדין). כערבון השאיר המלך ולדיסלב למולדובה את העיר הליץ' ואת כל חבל פוקוציה. כיוון שסכום ההלוואה לא הוחזר במלואו פרץ סכסוך ממושך בין המדינות. פטרו רארש נחל תחילה כמה ניצחונות וכבש כמעט את כל שטח פוקוציה, אולם לבסוף בקרב אוברטין ב-22 באוגוסט 1531 נוצח על ידי הצבא הפולני בפיקוד ההטמאן יאן טרנובסקי. הניצחון יוחס לטקטיקה החכמה של טרנובסקי ולתותחניו המשוכללים. רארש איבד את התותחים ששבה בקרב מריינבורג ונמלט למולדובה, כשהוא פצוע שלוש פציעות
ההקשר
בשנת 1533 שלחו הטורקים לטרנסילבניה את ההרפקתן הוונציאני אלואיזיו גריטי כדי לתווך בין יאנוש זאפויה לפרדיננד ולהשליט באזור "סדר עות'מאני". ווייבוד טרנסילבניה, אישטוואן מאילאט, והאצולה המקומית כפו על גריטי הסגר בעיר מדיאש. בשנת 1534 קיבל פטרו פקודה מהסולטאן לעזור לשחרור שליחו ולצורך משימה זו שלח בטרנסילבניה את הלוחם הורו (Huru). אך הורו, במקום לסייע לגריטי, פיתה אותו לצאת ממצודת מדיאש שבה היה סגור ומסר אותו לאויביו, תומכי פרדיננד. אלו הרגו אותו במקום. גם שני בניו של גריטי, שאביהם הועיד אותם להיות שליטי מולדובה וולאכיה, הובאו למולדובה והוצאו להורג בפקודת פטרו רארש. העות'מאנים שהיו עסוקים במסע נגד הפרסים (1536-1532) ובסכסוך עם ונציה לא יכלו להתנקם מיד, ובזמן הזה המשיך פטרו בתככיו בין פרדיננד לזאפויה. ב-1535 הוא הגיע להסכם עם פרדיננד ואישר את קבלת חסותו. ובנוסף ב-1538 נחתם הסכם בנאג'ואראד בין פרדיננד ליאנוש זאפויה, מה שהגדיל את הסיכוי להתארגנות קואליציה אנטי-עות'מאנית גדולה. באותה שנה, 1538 ניסו הפולנים לשווא להדיח את פטרו רארש ודרשו מהסולטאן להענישו.
הפלישה של סולימאן המפואר
בנסיבות אלה ביקש הסולטן סולימאן המפואר לשים קץ למזימות האנטי-עות'מאניות של רארש, ובמאי 1538 יצא למסע צבאי נגד שליט מולדובה, מסע המכונה בטורקית Gazây-i Kara Boğdan - גזאי קארא בוגדאן - "מלחמת הקודש במולדובה". בהגיעו לדרום דוברוג'ה באוגוסט 1538, שיגר סולימאן מכתב אולטימטום לפטרו, באמצעות המתאסלם סינאן צ'לבי, ודרש בו ששליט מולדובה יבוא ויישבע אמונים בפניו. אף על פי שהבויארים ייעצו לו להיכנע, דחה פטרו רארש את דרישת הסולטאן והחליט להיאבק בו. הוא נאלץ להתמודד עם הטורקים לבד, ללא בני ברית. הצבא העות'מאני, שמנה כ-150,000 לוחמים, כולל 3,000 לוחמים מוולאכיה שנשלחו על ידי השליט ראדו פאיסיה, התקדם בתוך מולדובה ווב-9 בספטמבר 1538 קרוב ליאש התאחד עם כוחות של הטטרים של קרים -בסך הכל 50,000 לוחמים - בפיקוד הח'אן סאחיב גיראי. רארש התכונן לקרב ובחר לעצמו מקום אסטרטגי בגבעות המיוערות שבדרקשאן, על ידי בוטושאן. אולם הקרב המכריע לא התקיים, כי הבויארים הבכירים שחששו מעוצמתם של העות'מאנים, בגדו בו. מיד אחרי העימותים הראשונים, שוער סוצ'אבה, מיכו, שהיה מפקד הצבא, הלוגופט טרוטושאנו ואחרים נטשו את פטרו וודה ונסוגו עם לוחמיהם למחנה בדאוץ, סוצ'אבה. הם שיגרו בחשאי שליחים לסולטאן עם בקשה להחליף את פטרו רארש בשליט מולדובי אחר. על מהלך זה של הבויארים דיווח ורנאטיוס מחצרו של פרדיננד בווינה. הם ביקשו מהסולטאן שלא לגעת בנכסיהם ובנכסי ארצם והסכימו לחדש את תשלום המיסים והמתנות (tributa et dona) לאימפריה העות'מאנית תוך כדי שמירת זכויות מולדובה לאוטונומיה פוליטית ודתית.
בהתחלה חשב רארש לפנות למצודת חוטין ולהתנגד שם לפולשים, אבל במצב שנוצר לא נותרה לו ברירה אלא להימלט לטרנסילבניה. בבריחתו עבר דרך פיאטרה ניאמץ (אז פיאטרה לוי קרצ'ון), וכפי שציין הכרוניקן יון נקולצ'ה, גורש משם ואף נאלץ לירות חץ אל כומר אחד שאיים על חייו. משם שם פעמיו אל מנזר ביסטריצה. לימים תיאר פטרו רארש את בריחתו זו באגרת משנת 1546 בעת מלוכתו השנייה:
אכן פטרו רארש עמד בדברו ובשנים 1541–1546 שיקם את מנזר ביסטריצה מיסודו ובנה בו מגדל בכניסה למנזר, וכן קפלה (פאראקליס) שהוקדשה לניקולאוס הקדוש ממירה, בנה חומות מחושקות, כוכים חדשים לנזירים וכן "בית מלכות".
הסולטאן שלח בעקבות פטרו כוח שכלל אקינג'ים מסמנדריה, טטרים מקרים ו-300 חיילים ולאכים. תוך כדי בריחתו חמק פטרו מרודפיו - שהקיפו את המנזר, והחל מ-18 בספטמבר למשך שישה ימים חצה את הרי ניאמץ בקרפטים המזרחיים, כשהוא רעב ומותש. בהגיעו למקומות לא בטוחים, השאיר את סוסו ופגש דייגים סקלרים מהם חשש בהתחלה. אולם אלו הוציאו אותו בשלום אל חבל טרנסילבניה ופטרו הגיע בריא ושלם למצודת צ'יצ'או-ב-28 בספטמבר לפי הלוח הגרגוריאני.
ב-17 בספטמבר 1538 נכנס הסולטאן סולימאן המפואר לסוצ'אבה. את מפתחות העיר קיבל ממשלחת בויארים. בעזרת מלשינים מצא סולימאן במקומות מסתור את אוצרה של מולדובה, כולל את זה של פטרו וודה עצמו. הוא לקח אותם איתו כשלל: את חרבו של שטפאן הגדול וכמות גדולה של דברי ערך, כולל אבנים טובות, מטבעות, כלי נשק משובצים בזהב, כלי שולחן, תלבושות ממשי, כלי קודש, ספרי אוונגליון מקושטים בזהב. חלק מהם נשמרים במוזיאון הסאראי בארמון טופקאפי באיסטנבול. בהמשך כבש את כל מולדובה. הוא כינס בסוצ'אבה את הדיוואן של מולדובה ומינה כשליט את שטפאן "צ'טינה" שנודע מאוחר יותר כ"החגב" בגלל פלישת חגבים שהתרחשה בימי שלטונו. לפי וראנטיוס אימץ שטפאן החגב מנהגים מוסלמיים באת שהותו הממושכת באיסטנבול. הסולטאן השאיר בסוצ'אבה משמר עות'מאני (מוחפיז) מורכב מ-500 יניצ'רים. כתוצאה מכך גברה תלותה של הנסיכות בשער הנשגב: לראשונה בתולדותיה, נכפה עליה שליט בהחלטה חד צדדית של הסולטאן העות'מאני, ותנאי השלום לא נכללו בהסכם כלשהו, כמו בעבר, אלא ב"בראט" - תעודה של הסולטאן. בתעודה זו חויבה מולדובה בהכפלת המס לסולטאן (עד 30,000 צהובים) ונדרשה לוותר על חבל ארץ - הגדה הימנית של הנהר דנייסטר (טיגינה) עם עוד 18 כפרים, שבו הקימו הטורקים את הסנג'ק של צ'טאטיה אלבה או אקרמן ואת ראית בנדר ובהמשך הסנג'ק בנדר. "ראית בנדר" התקיימה עד למאה ה-19 והבטיחה פיקוח עות'מאני באזור. כתובת טורקית בכתב ערבי בעיר טיגינה (בנדר) מציינת את תבוסת שליט מולדובה, ש"נדרס מתחת לרגלי הסוסים של הסולטאן"
גלות ונדודים
במצודת צ'יצ'או חיכו לפטרו אשתו, אלנה, עם ילדיו - איליאש, שטפאן ורוקסנדרה. בצ'יצאו הרגיש חופשי למדי. היה זכאי לחופש תנועה ומשפט. תעודות מעידות כי ביקר ב-25 בינואר 1539 בעיר טורדה וכי העיר ביסטריצה שילמה לו מיסים. נמצא בקשר עם כמה מהבויארים שתמכו בו במולדובה, אף עם מלך פולין, זיגמונט הראשון (נובמבר 1538) ועם הקיסר קארל החמישי, ששלח אליו ב-7 בנובמבר את הארכיבישוף מלונד.
לבסוף השתכנע שאין סיכוי שיחזור לשלטון בתמיכתם של יאנוש זאפויה, פרדיננד הראשון או זיגמונט הראשון, כיוון שהסולטאן סולימאן הפעיל פיקוח הדוק על המצב במולדובה. שטפאן לקוסטה ("החגב") שלט רק בצורה פורמלית, בעוד שהסולטאן שלט בפועל במדינה. פטרו הסיק שהוא זקוק למחילת הסולטאן ולתמיכתו. בתחילת 1540 יצא רארש מצ'יצ'או, ואחרי שב-25 בינואר 1540 השיג היתר מעבר מהסולטאן, בפברואר 1540 הגיע לאיסטנבול. בבירת האימפריה הוציא כסף רב על מנת להבטיח את עלייתו בחזרה לכס הנסיכות. תקוותיו התחזקו אחרי ששטפאן החגב נרצח בדצמבר 1540 בידי הבויארים ללא ידיעת הסולטאן. הקושרים העלו לשלטון את אלכסנדרו קורניה, שטען כי הוא בנו של השליט בוגדאן העיוור (השלישי). בנסיבות אלה, אחרי ששילם סכומי עתק לטורקים והבטיח שיכבד את התנאים שנכפו בזמנו על שטפאן החגב, התקבל פטרו אצל הסולטאן סולימאן וקיבל ממנו את דגל ההסמכה כשליט מולדובה. הסולטאן דרש ממנו לשלם מס בשווי 12,000 צהובים בשנה והסכים להישארותו של המשמר של 500 יניצ'רים בקרבתו ולשליחת אחד מבניו לאיסטנבול כבן ערובה. ב-9 בינואר 1541 הפליג פטרו למולדובה. בויארים באו לקבל את פניו בנמל בראילה. בהמשך בגאלאץ הוא עצר את אלכסנדרו קורניה והוציא אותו להורג. גם הבויארים שבגדו בו ב-1538, מיכו, טרוטושאנו, קראסנש וקוזמה, נלכדו במצודת רומאן וב-11 במרץ 1541 הוצאו להורג. את ראשיהם שלח רארש לסולטאן.
כהונתו השנייה
שלטונו השני במולדובה, שהתחיל בפברואר 1538, היה שלו יותר, ללא אירועים צבאיים מיוחדים. הוויבוד נאלץ לכבד את כוחה של האימפריה העות'מאנית שהייתה בשיאה. ניסה להימנע מלהיות בסכסוך עם שתי המעצמות, הטורקית והאוסטרית, בו זמנית וחנך מדיניות חוץ חדשה. אחרי הניסיון המר שצבר, בטח פטרו פחות במלחמות, במיוחד כשקשריו עם ולאכיה התרופפו אחרי שחתנו, השליט ולאד וינטילה נרצח, אחרי שהפסיד לידי הטורקים את חבל בוג'אק ואחרי שאחוזותיו בטרנסילבניה - צ'יצאו וצ'טאטיה דה באלטה - איבדו את חומותיהן שנהרסו בפקודת המושל החדש של טרנסילבניה, הבישוף ג'יירג' מרטינוצי.
ב-1541 בפקודת הסולטאן חדר פעמיים לטרנסילבניה - ב-1541 וב-1542 - כדי לחזק שם את שלטונו של התינוק יאנוש ז'יגמונד, בנו של יאנוש זאפויה שנפטר. גם בהוראת הסולטאן עצר פטרו בעיר פגראש את הוויבוד של טרנסילבניה, אישטוואן מאילאט, ושלח אותו לאיסטנבול. ב-1542 ניסה שוב ללא הצלחה לכבוש את ביסטריצה.
על אף היחסים הידידותיים שנוצרו עם הסולטן, שפרש עליו את חסותו, ניסה פטרו עדיין לתמוך בכל פעילות אנטי-עות'מאנית שנראתה בעלת סיכוי. חבר בחשאי לתוכניתם של נסיכים גרמנים למסע צלב לבודה נגד העות'מאנים ובמטרה זו הלווה כ-200,000 פלורינים לראש הנסיכים, יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בסתיו 1542 כבש הסולטאן את בודה והתוכנית נפלה, גם הכסף שהושקע ירד לטמיון
כאדם חדור אמונה נוצרית, הקדיש פטרו רארש אנרגיה והון בחיזוק הכנסייה האורתודוקסית. הקים את המנזרים פרובוטה (שבו נמצא עד היום קברו) ורשקה, ושיפץ את המנזרים מולדוביצה וביסטריצה. כמו כן תרם סכומים נכבדים למנזרים בהר אתוס.
סוף חייו
פטרו רארש סיים את חייו ב-3 בספטמבר 1546 ביום שישי בחצות. שלטונו, אחד הארוכים ביותר בתולדות נסיכות מולדובה, (בסך הכל 16 שנים) היווה תקופה חשובה בדברי הימים של מדינה זו. הוא זכור כשליט שביקש להגן על עצמאות ארצו כלפי האימפריה העות'מאנית, מה שהצליח פחות, וכלפי פולין. הכרוניקן גריגורה אורקה תיאר אותו במילים אלה:
מורשתו האדריכלית והאמנותית
לפי המסורת שאביו, שטפן הגדול, פטרו רארש הקים מנזרים וכנסיות חשובים. ביוזמה זו הסתייע כגם באשתו השנייה, אלנה. מנזרים שנבנו בעת שלטונו: רארש שיפץ את המנזרים מולדוביצה (1537), ביסטריצה - ניאמץ, מנזר הומור (1535) ואת מנזר קראקאלו בהר אתוס.
בעת מלכותו השנייה הוחל ביצירת הציורים החיצוניים בכמה כנסיות במולדובה, כולל בכנסיית המנזר וורונץ. השליט נועץ במפעל זה במטרופוליט גריגורה רושקה, שהיה בן דודו.
נשותיו וילדיו
פטרו רארש השאיר צאצאים רבים, (לפי חישובים אחדים - שנים עשר), חוקיים ומחוץ לנישואים.
ביבליוגרפיה
בתרגום לרומנית ב: Mihail Guboglu și Mustafa Mehmet, ed., Cronici Turceşti Privind Ţările Române,Vol. I, Bucureşti: Editura Academiei Republicii Socialiste România, 1966 (מצוטט ב- A. Decei) (גאורגה דרגולין - " האמונה חיזקה את השליטים בשעת נדודיהם" - בעיתון "לומיה" 2010) (ניקולאיה יורגה - תולדות הרומנים עבור העם הרומני (לפי תולדות הרומנים, 1908)), איחוד הסופרים, קישינב, 1992 (כרונולוגיה בקורתית של השליטים בוולאכיה ובמולדובה כרך א 1324–1381) (ר.ו. סטון-ווטסון - עם תרגום והערות מאת קונסטנטין ארדליאנו - היסטוריה של הרומנים - מהתקופה הרומאית ועד להשלמת האיחוד) Stan Stoica - art.Petru Rareș în Vasile Mărculeț Dicționarul domnilor Țării Românești și ai Moldovei, Editura Meronia, București 2009 (אלכסנדרו דימיטריה קסנופול - תולדות הרומנים בדאקיה טראיאנית)
קישורים חיצוניים
Academia de Științe a Moldovei - Moldova 650 ani: Petru Rareș Anatol Măcriș, Tigheciul, vechi ținut autonom, în Noi Tracii, Anul XIX, nr. 183, ianuarie 1990, p. 17,
חג סירות הדרקון
חג סירות הדרקון, הידוע גם בשם חג דואן-וו (בפין-יין Duānwǔ Jié ובסינית 端午节), הוא חג מסורתי שנחוג בסין העממית, טאיוואן, סינגפור ומלזיה. ב-2008 הוא הוכר כחג ציבורי בסין העממית לראשונה מאז שנות הארבעים. חג סירות הדרקון הוא אחד החגים הראשים בלוח השנה הסיני.
החג נחוג כל שנה ביום החמישי של החודש החמישי על פי לוח השנה הסיני, ולכן אין לו תאריך קבוע בלוח הגרגוריאני. על פי רוב יחול החג בסוף חודש יוני, אולם ב-2013, למשל, חל החג ב-12 ביוני.
הפסטיבל נערך לזכר המשורר הסיני צ'ו יואן (Qu Yuan בפין-יין ובסינית 屈原), שעל פי המסורת התאבד בשנת 278 לפנה"ס, כשקפץ לנהר במחאה על השחיתות שפשתה סביב בתקופתו. תושבי המקום יצאו לחפש את גופתו שנסחפה, והשתמשו בסירות בצורת דרקון על מנת להפחיד את הדגים ולמנוע מהם לאכול את גופת המשורר.
במהלך החג נהוג לבקר באגם דונג-טינג (Dòngtíng Hú בפין-יין ובסינית 洞庭湖) שבדרום מחוז חונאן, שמה לפי המסורת נסחפה גופת צ'ו יואן. במהלך החג מתמלא האגם בסירות צבעוניות בצורות דרקונים ובמאות אלפי מבקרים. המאכל המזוהה ביותר עם החג הוא דזונג-דזה, מעין ממתק אורז דביק ממולא בשעועית אדומה ועטוף בעלי במבוק.