cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאנסקסואליות
היסטוריה של המונח
פאנסקסואליות נקראת לפעמים גם אומניסקסואליות. המונח אומניסקסואליות מתייחס למשיכה לאנשים מכל המינים, מכל הקשת המגדרית, תוך התחשבות במין והמגדר של מושא המשיכה. מסיבה זו, ניתן לומר כי מאפייני שני המונחים דומים מאוד זה לזה, אולם הגדרה מדויקת יותר לפאנסקסואליות היא משיכה ש"עיוורת" למין או מגדר.
עונת 1970/1971 בליגת העל ההולנדית
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו וולנדם ואקסלסיור רוטרדם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
פאנסקסואליות
היסטוריה של המונח
המונח פאנסקסואליות הופיע לראשונה בשנת 1914, ונטבע במקור על ידי מבקריו של זיגמונד פרויד. במקור, המונח נוצר כדי לתאר את ההשקפה כי היצר המיני משחק תפקיד עיקרי בכל פעילות אנושית - נפשית או פיזית. מבקריו של פרויד האמינו כי זוהי השקפתו, וטבעו את המונח באופן ביקורתי/ שלילי. המונח תורגם לגרמנית כפאנסקסואליזם (pansexualismus) בעבודתו של פרויד "פסיכולוגיה של ההמון ואנליזה של האני" (Group psychology and the analysis of the ego).
השימוש במונח פאנסקסואליות כפי שאנו מכירים אותו כיום החל במהלך שנות התשעים וצבר את הפופולריות שלו בעיקר בעשור האחרון. סקר שנערך בארצות הברית מצא כי מספר בני הנוער שהזדהו כפאנסקסואלים בשנת 2017, הוכפל מאז שנת 2012.
המונח פאנסקסואליות נוצר מתוך הקהילה הלהטבק"ית, מתוך שאיפה לייצר הגדרות חדשות שאינן מקובעות לתוויות או הגדרות קיימות, ונטולות דעת קדומות. פאנסקסוליוות מוגדרת כמשיכה "עיוורת מגדר" או המשיכה לריבוי מגדרים, לא בהכרח באותה צורה או באותה עוצמה. יש שיסבירו את זהותם הפאנסקסואלית כמשיכה או התאהבות ב"נפש" או ב"אדם" ולא בגוף או בצורה חיצונית.
השוואת פאנסקסואליות לביסקסואליות וזהויות מיניות אחרות
המונח פאנסקסואליות מבקש לערער על התפיסה של בינאריות מינית ומגדרית, ועל כן הוא נבדל מההגדרה של בי-סקסואליות. ההגדרה המילולית של ביסקסואליות, בשל הקידומת בי (Bi), היא משיכה מינית או רומנטית לשני המינים או לשני מגדרים. לעומת זאת, פאנסקסואליות, המורכבת עם הקידומת pan, היא משיכה עיוורת מין או מגדר, המכירה בכך שיש יותר משני מגדרים, ומכלילה בהגדרתה גם זהויות שאינן נכנסות בקטגוריות ברורות של זכר או גבר, נקבה או אישה, כמו למשל זהויות טרנסג'נדריות, קוויריות או א-מגדריות.
כמו כן, נמצא גם כי מי שמגדירים עצמם כפאנסקסואלים הם לרוב צעירים יותר ממי שמגדירים עצמם כביסקסואלים, לרוב יהיו בעלי נזילות מגדרית גבוהה יותר, וכן נוטים להיות ליברליים יותר מבחינה פוליטית.
יש הטוענים כי מושגים כמו פאנסקסואליות, אומניסקסואליות או קוויר נוצרו מתוך הגבלות מובנות במושג ביסקסואליות, המהווה מילה בינארית מגדרית, ועל כן מגבילה או מתעלמת מאוכלוסיות המכירות ברצף מגדרי או מזדהות כקוויריות/ א-מגדריות.
עם זאת, חלק מהאנשים המזדהים כביסקסואלים יחלקו על הטענות אודות הבינאריות של ההגדרה, בטענה שהמונח אינו קובע בהכרח משיכה רק לשני המינים, אלא משיכה למגדרים שונים, ועל כן הוא כולל בתוכו גם משיכה ליותר משני מגדרים .יש שטוענים כי מטרת ההפרדה בין שני המושגים לייצר הבחנה פוליטית בין קבוצות של קווירים וטרנסג'נדרים לבין ביסקסואלים.
מונח מטרייה
המושג "מונח מטרייה" (מאנגלית: umbrella concept) מתייחס לדבר מה המתאר תופעות רבות ושונות, תחת תיאור אחד כללי הנוטה להיות כוללני או פשטני. "המטרייה הביסקסואלית" הוא מונח המשמש לתיאור מגוון זהויות וקהילות מיניות המבטאות משיכה למגדרים רבים, תוך התייחסות לזהויות ספציפיות כמו ביסקסואלים, פאנסקסואליים, קווירים ואחרים הרעיון של ביסקסואליות כמונח מטרייה יכול להדגיש ריבוי זהויות, צורות של תשוקה וחוויות חיים, ולהתנגד להגדרה אחת כוללת של זהות ביסקסואלית .השימוש במונח מטרייה מאפשר מצד אחד לכידות, ומכליל זהויות שונות תחת אותו "גג" מאחד, ומצד שני מאפשר גיוון ושונות - וכולל בתוכו גם כאלה המזדהים עם יותר מזהות מינית אחת.
הדמיון בין שני המונחים וחוסר ההגדרה הברורה, יוצרים קושי בהבחנה בין המזדהים כפאנסקסואלים לבין אלה המזדהים כביסקסואליים אך לא פאנסקסואלים.
בניגוד לרעיון של מטרייה ביסקסואלית, ישנה טענה כי פנסקסואליות עשויה להיחשב מונח מטרייה יותר מאשר ביסקסואליות, משום שהיא לרוב מוגדרת באופן רחב יותר. בצורה זו, המונח ביסקסואליות נמצא למעשה תחת מטריית הפאנסקסואליות. לצד זאת, מחקרים שונים מציינים כי על סמך ההגדרות והמידע הקיימים כיום, לא ניתן לקבוע אילו מהמונחים מתאים יותר לשמש כמונח מטרייה.
דמוגרפיה
סקר שנערך בשנת 2016 בקרב 2,000 מבוגרים בארצות הברית מצא כי בקרב הגילאים 18–34, כשני אחוזים מזדהים כפאנקסואליים, לעומת אחוז אחד בשאר קבוצות הגיל. סקר שנערך בשנת 2017 בקרב הקהילה הגאה בארצות הברית מצא כי 14% מהנשאלים בגילאים 13–17 הזדהו כפאנסקסואלים.
הדגל הפאנסקסואלי
הדגל הפאנסקסואלי הוא דגל גאווה שעוצב כסמל לשימוש הקהילה הפאנסקסואלית ומורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים: ורוד, צהוב וכחול. מטרת הדגל לגביר את הנראות הפאנסקסואלית, ולהבדיל אותה מהקהילה הביסקסואלית. הדגל עוצב על ידי ג'ספאר וי בשנת 2010. הצבע הכחול מייצג אנשים המזדהים כגברים, הצבע הורוד מייצג אנשים המזדהים כנשים, והצבע הצהוב מסמל א-מגדריים או מי שמגדירים עצמם על הרצף המגדרי.
תת-ייצוג של הזהות הפאנסקסואלית
אף על פי שבשנים האחרונות חלה עלייה משמעותית במחקרים על זהות פאנסקסואלית, עדיין ניתן לומר כי במידה מסוימת ישנה התעלמות ממנה כזהות לגיטימית, הן במחקר האקדמי והן בייצוג באמצעי המדיה והתקשורת הדומיננטיים. יתרה מזו, ניכר כי זהות זו לא מקבלת הכרה משמעותית גם בקרב הקהילה הלהטב"קית עצמה. מחקר משנת 2013 מצא כי פאנסקסואלים רבים חשים כי הקהילה הלהטב"קית לא מכירה בהם, ואף מרגישים כי היא מייצרת אווירה שלא מאפשרת להם לבסס את זהותם באופן מלא.
מחקר שנערך בניו זילנד מצא כי מספר הפאנסקסואלים שדיווחו על מצוקה נפשית היה גבוה באופן מובהק מהמשתתפים הביסקסואלים. על פי השערת החוקרים, ייתכן וממצא זה נובע מתת-הייצוג של פאנסקסואלים והיותה של זהות זו שקופה - הן באקדמיה ובקהילת המטפלים, הן בתקשורת ובאמצעי המדיה, והן אף בתוך קהילת הלהטב"ק.
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן ההוט 100 המוביל
ערך זה מפרט את הזוכים והמועמדים לפרס המוזיקה של בילבורד לאמן ההוט 100 המוביל. הפרס ניתן מאז שנת 1992 ומאז הקמתו רק דסטיניז צ'יילד, אשר, דרייק ודה ויקנד זכו בפרס פעמיים.
זוכים ומועמדים
הזוכים רשומים ראשונים וכתובים באותיות מודגשות.
זכיות
2 זכיות
מחנה הפליטים ג'באליה
בשלהי מלחמת העצמאות הוקם מצפון לכפר ג'באליה מחנה פליטים אליו הגיעו כ-35,000 פליטים שברחו מהערים והכפרים בשפלת יהודה. בתחילה, סיפקה להם אונר"א אוהלים ולאחר מכן הוקמו במחנה בתים מבלוקים המחופים בגגות אזבסט. גודלו הרגיל של בית משפחתי הוא כ-40 מטר רבוע והסמטאות במחנה צרות מאוד, לעיתים, ברוחב הקטן ממטר.
במשך כל שנות השלטון הישראלי היה מחנה הפליטים ג'בליה מוקד לאי שקט ולהתנגדות לשלטון הישראלי. ב-9 בדצמבר 1987 החלה במחנה הפליטים האינתיפאדה הראשונה לאחר שלווית ארבעה פועלים פלסטינים, שנהרגו כתוצאה מפגיעת משאית ישראלית ברכבם, הפכה להפגנת זעם כלפי השלטון הישראלי. משם התפשטו המהומות לשאר רצועת עזה וליהודה ושומרון. בהמשך, היה מחנה הפליטים ג'בליה מוקד פעילות של תנועת החמאס. המחנה נחשב כמעוז התנועה ורבים ממנהיגי החמאס הגיעו ממנו.
כלכלה ותשתיות
עד פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, עת ישראל הפחיתה מאוד את מעבר העובדים הפלסטיניים לשטחה, נסמכה רוב פרנסתם של תושבי המחנה על העבודה בשטחי ישראל. כמו כן, התפרנס חלק מתושביה מעבודה בחקלאות באזור צפון רצועת עזה. כיום, חלק מהתושבים עובד בחנויות מקומיות ובבתי מלאכה.
התשתיות מוסדרות בחלקן והמים למחנה מגיעים מאונר"א, מהעירייה ומבארות פרטיות. במחנה קיימים 25 בתי ספר, 18 בתי ספר יסודיים ו-7 תיכוניים. במערכת החינוך היו רשומים ב-2004/2005 29,231 תלמידים. בכל בתי הספר לומדים בשתי משמרות. במחנה קיים מרכז בריאותי המשרת את האוכלוסייה המקומית הנעזרת גם בשירותי המרכז הבריאותי של בית חאנון הנמצאת ממזרח למחנה.
האקדח של צ'כוב
האקדח של צ'כוב (לחלופין: הרובה של צ'כוב) הוא עיקרון דרמטי ביצירות סיפורת (ספרות, מחזאות ותסריטאות) המיוחס למחזאי הרוסי אנטון צ'כוב, ולפיו לכל פריט המופיע בעלילה צריכות להיות משמעות, סיבה ותוצאה, ויש להשמיט פריטים שלא תורמים להתפתחות הסיפור, או יוצרים "הבטחות שווא" שלא יתממשו בהמשך. בעברית נפוצה הפרפרזה "אקדח שמופיע במערכה הראשונה של ההצגה, חייב לירות עד סוף המערכה האחרונה (או: השלישית)".
עיקרון זה הפך לכלל אצבע מוסכם המסביר שכל רכיב בעלילה צריך לתרום למכלול שלה, ומבטיח שלא יהיו ביצירה פרטים שרירותיים שאינם משרתים את המכלול, ושהעלילה לא תקודם באמצעים מפתיעים שלא נרמזו קודם לכן.
מקור המושג
התובנה לגבי העיקרון הקרוי על שמו, התגבשה אצל צ'כוב בעקבות כתיבת מחזהו הראשון, "איוואנוב", בשנת 1887, לבקשת פיודור קוֹרְש, מנהל "תיאטרון קורש" במוסקבה, כפי שסיפר לידידו הסופר איליה גורליאנד בשיחתם ביאלטה בקיץ 1889. וכך ציטט גורליאנד את צ'כוב בזכרונותיו: "אם במערכה הראשונה תָּלִיתָ אקדח על הקיר, אזי במערכה הבאה הוא אמור לירות. אם לא כך, אל תשים אותו שם".
בנוסף למובאה מזכרונות גורליאנד, צ'כוב הזכיר את רעיון האקדח במספר הזדמנויות שבהן ביקר מחזה או סיפור, כגון:
צ'כוב לא בהכרח התכוון לאקדח או רובה במובן המילולי, אלא כמטפורה. כל פרט בסיפור יכול להיות "אקדח": חפץ, פריט תפאורה, תכונה ייחודית של דמות וכל דבר אחר. צ'כוב הזהיר מפני שימוש בפרטים חסרי משמעות לסיפור, ואם המחבר מעניק משמעות לפרט כלשהו, עליו להמשיך להתייחס אליה. מבחינתו, לפרטים יש כוח והם יוצרים כוונה וציפיות, והוא סבר שאם המחבר השקיע זמן בתיאור והצגה של אובייקט, האובייקט הזה צריך להופיע ויש להתייחס אליו בהמשך הסיפור. פרטים שאינם במקומם או מטעים, עלולים לקלקל את החוויה, ואל-לו למחבר לאכזב את הציבור על ידי הצגת אלמנטים ללא הסבר מדוע הם ראויים לתשומת לב, בבחינת הבטחת שווא.
כללים נגזרים
עקרון "האקדח של צ'כוב" מהווה הסכמה בשתיקה שמחבר לא יציג ביצירה אלמנטים שאינם מוסברים. פריט בסיפור המסגרת, המשמש "אקדח", מופיע בשני שלבים עיקריים: בשלב המוקדם, הכינון (Set Up), הפריט מוצג באופן דרמטי שימשוך תשומת לב, אך מבלי שהקהל יהיה מודע לחשיבותו לסיפור, וזו תבוא לידי ביטוי בשלב הפרעון (Pay Off) שגורם לתפנית בעלילה. ההנחה היא שהקהל יבוא על סיפוקו רק אם שני השלבים יתקיימו: אם הפריט יונכח אך לא ימומש ("האקדח יוטען אך לא יירה"), הקהל יתאכזב, ואם הפריט יפתיע מבלי שהונכח קודם, בבחינת "דאוס אקס מכינה", הקהל ירגיש מרומה על ידי מחבר שהתחמק מאחריותו. את המושגים Setup – Payoff טבעו רוברט זמקיס ובוב גייל בטרילוגיית "בחזרה לעתיד". לפי כלל הכינון והפרעון, הפריט מוצג בתחילה באופן שממעיט מחשיבותו, וזו הולכת ונבנית בהדרגה באמצעות פיזור רמזים עד שהחשיבות לסיפור מתבררת, כך שאם הקורא או הצופה יבחנו את העלילה לאחור, הם יבינו כיצד נבנה תפקיד הפריט בתוך מסגרת העלילה.
פריט מסוים ימלא תפקיד חשוב בעלילה כאשר הוא מוצג בהקשר שמקנה לו משמעות דרמטית שבתורה יוצרת אצל הקהל ציפיות לקבל תשובות: הצגת חפץ המעורר רגשות חזקים בפני עצמו (כגון אקדחים שמסמלים אלימות ותוקפנות); התמקדות יתרה בפריט שאיננו דרמטי במהותו (כגון טבעת נישואין); הצגת דבר-מה יום-יומי, אך בהקשר לא צפוי (כגון אדם הולך בשלג בבגדי קיץ). במקרים כאלה, בסצנת הפרעון המחבר אמור להסביר את ההקשר ואת המטרה. אחרת, הפריט המודגש יישאר אקראי ולא קשור לסיפור המסגרת.
JFK אולימפס
JFK אולימפס ריגה היה מועדון כדורגל מהעיר ריגה בירת לטביה. אצטדיון הבית של המועדון היה אצטדיון דאוגבה ובו 5,000 מושבים.
הקבוצה נוסדה בשנת 2005 כיוון שבליגת העל הלטבית היו רק שבע קבוצות. היא הורכבה משחקנים צעירים (עד גיל 23) שהגיעו מקבוצות המילואים של סקונטו ריגה, ליאפייס מטאלורגס וונטספילס. בעונתה הראשונה בליגה הקבוצה לא הפגינה יכולת טובה ובסופה ירדה לליגת המשנה, אך חזרה והעפילה לליגת העל כעבור עונה אחת. אף על פי שאת עונת 2007 היא סיימה במקום האחרון היא לא ירדה ליגה, כיוון שמספר הקבוצות הוגדל. בסוף עונת 2007 הקבוצה העפילה למשחק הגמר של הגביע הלטבי, ובכך הבטיחה את מקומה בגביע אופ"א לעונת.
במהלך שנת 2008 המועדון קלט שחקנים ותשתיות של קבוצת ריגה שהפסיקה להתקיים.
בשנת 2012 המועדון התפרק.
משל האיש החזק
משל האיש החזק (ידוע גם כמשל הפורץ ומשל בעל העוצמה) זה הוא אחד ממשלי ישו מהברית החדשה, מצוי בבשורות מתי י"ב 29, בשורת מרקוס ג' 22–27, ובשורת לוקס י"א 21–22.
סיפור המשל
סיפור המשל ומה שקדם לו לפי בשורת מתי י"ב 24–29 (ברית חדשה, תרגום דליטש):"24 וַיִּשְׁמְעוּ הַפְּרוּשִׁים וַיֹּאמְרוּ אֵין זֶה מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵׁדִים כִּי אִם־עַל־יְדֵי בַעַל זְבוּל שַׂר הַשֵׁדִים׃ 25 וְיֵשׁוּעַ יָדַע אֶת־מַחְשְׁבוֹתָם וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם כָּל־מַמְלָכָה הַנֶּחֱלָקָה עַל־עַצְמָהּ תֵּחָרֵב וְכָל־עִיר וָבַיִת הַנֶּחֱלָקִים עַל־עַצְמָם לֹא יִכּוֹנוּ׃ 26 וְהַשָּׂטָן אִם־יְגָרֵשׁ אֶת־הַשָּׂטָן נֶחֱלָק עַל־עַצְמוֹ וְאֵיכָכָה תִכּוֹן מַמְלַכְתּוֹ׃ 27 וְאִם־אֲנִי מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵׁדִים בְּבַעַל־זְבוּל בְּנֵיכֶם בְּמִי יְגַרֲשׁוּ אֹתָם עַל־כֵּן הֵמָּה יִהְיוּ שֹׁפְטֵיכֶם׃ 28 וְאִם בְּרוּחַ אֱלֹהִים אֲנִי מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵׁדִים הִנֵּה הִגִּיעָה אֲלֵיכֶם מַלְכוּת הָאֱלֹהִים׃ 29 אוֹ אֵיךְ יוּכַל אִישׁ לָבוֹא לְבֵית הַגִּבּוֹר וְלִגְזֹל אֶת־כֵּלָיו אִם־לֹא יֶאֱסֹר בָּרִאשׁוֹנָה אֶת־הַגִּבּוֹר וְאַחַר יִשְׁסֶה אֶת־בֵּיתוֹ׃"סיפור המשל ומה שקדם לו לפי בשורת מרקוס ג' 22–27 :"22 וְהַסּוֹפְרִים אֲשֶׁר יָרְדוּ מִירוּשָׁלַיִם אָמְרוּ בַּעַל־זְבוּל בּוֹ וְעַל־יְדֵי שַׂר־הַשֵּׁדִים הוּא מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵּׁדִים׃ 23 וַיִּקְרָא אוֹתָם אֵלָיו וַיְדַבֵּר לָהֶם בִּמְשָׁלִים לֵאמֹר אֵיךְ יוּכַל הַשָׂטָן לְגָרֵשׁ הַשָׂטָן׃ 24 וְאִם־נֶחְלְקָה מַמְלָכָה עַל־עַצְמָהּ לֹא־תוּכַל לַעֲמֹד הַמַּמְלָכָה הַהִיא׃ 25 וּבַית אִם־נֶחֱלַק עַל־עַצְמוֹ לֹא־יוּכַל לַעֲמֹד הַבַּיִת הַהוּא׃ 26וְאִם־הַשָׂטָן יִתְקוֹמֵם אֶל־עַצְמוֹ וְנֶחֱלָק לֹא־יוּכַל לַעֲמֹד כִּי־בָא קִצּוֹ׃ 27 אֵין אִישׁ יָכֹל לָבוֹא לְבֵית הַגִּבּוֹר וְלִגְזֹל אֶת־כֵּלָיו אִם־לֹא יֶאֱסרֹ בָּרִאשׁוֹנָה אֶת־הַגִּבּוֹר וְאַחַר יִשְׁסֶה אֶת־בֵּיתוֹ׃""סיפור המשל ומה שקדם לו לפי בשורת לוקס י'א 15–22 (ברית חדשה, תרגום דליטש).""15 וְיֵשׁ מֵהֶם אֲשֶׁר אָמְרוּ בְּבַעַל־זְבוּל שַׂר הַשֵּׁדִים הוּא מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵּׁדִים׃ 16 וְיֵשׁ אֲשֶׁר נִסּוּהוּ וַיִּשְׁאֲלוּ מִמֶּנּוּ אוֹת מִן־הַשָּׁמָיִם׃ 17 וְהוּא יָדַע אֶת־מַחְשְׁבוֹתָם וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם כָּל־מַמְלָכָה הַנֶּחֱלָקָה עַל־עַצְמָהּ תֵּחָרֵב וּבַיִת עַל־בַּיִת יִפֹּל׃ 18 וְגַם־הַשָּׂטָן אִם־נֶחֱלַק עַל־עַצְמוֹ אֵיכָכָה תִּכּוֹן מַמְלַכְתּוֹ כִּי אֲמַרְתֶּם שֶׁבְּבַעַל־זְבוּל מְגָרֵשׁ אֲנִי אֶת־הַשֵּׁדִים׃ 19 וְאִם־אֲנִי מְגָרֵשׁ אֶת־הַשֵּׁדִים בְּבַעַל־זְבוּל בְּנֵיכֶם בְּמִי הֵם מְגָרֲשִׁים אֹתָם עַל־כֵּן הֵמָּה יִהְיוּ שֹׁפְטֵיכֶם׃ 20וְאִם־בְּאֶצְבַּע אֱלֹהִים מְגָרֵשׁ אֲנִי אֶת־הַשֵּׁדִים הִנֵּה הִגִּיעָה אֲלֵיכֶם מַלְכוּת הָאֱלֹהִים׃ 21 כְּשֶׁהַגִּבּוֹר שֹׁמֵר אֶת־חֲצֵרוֹ וְנִשְׁקוֹ עָלָיו שָׁלוֹם יִהְיֶה רְכוּשׁוֹ׃ 22וְאִם־יָבוֹא עָלָיו חָזָק מִמֶּנּוּ וּתְקָפוֹ יִשָּׂא מִמֶּנּוּ אֶת־נִשְׁקוֹ אֲשֶׁר בָּטַח־בּוֹ וְאֶת־מַלְקֹחוֹ יְחַלֵּק:"
פרשנות
ישו גרש שד שגרם לאדם אחוז השד להיות אילם ועיור. ישו רפא את האלם והעיוורן על ידי גירוש השד. הפרושים האשימו את ישו שהוא מגרש את השד על ידי שר השדים, או "בעל זבול" כלשונם.
הוצע כי הפירוש לשם "בעל-זבול" הוא "בית הבעל," (האליל הכנעני) ושתדמיתו של בית האיש החזק היה במקור משחק מילים על כך. "זבול" פירושו, בית, ארמון, או מקום שליטה או שלטון. "בעל זבוב" הוא שמו של אל כנעני או פלשתי, המוזכר פעמים מספר בתנ"ך, כמו למשל בספר מלכים ב' פרק א'.
בבשורות הקנוניות של מתי, מרקוס ולוקס, המשל הזה מהווה חלק מהמחלוקת בדבר בעל-זבול, כאשר מתנגדיו של ישו מאשימים אותו בכך שהוא צובר את כוחו לגרוש שדים על ידי כריתת ברית עם השטן. פירש בהקשר לכך, מייצג האיש החזק את השטן, והתוקף אותו מייצג את ישו. בכך מביע ישו את העמדה שלא יכול היה לבצע גירוש שדים (המיוצג במשל על ידי גזלת רכושו של האיש החזק), אלמלא הוא היה תוקף – ומביס את השטן – (המיוצג במשל על ידי כבילתו של האיש חזק ולקיחת השלל ממנו) . קרייג ס. קינר (כומר בפטיסט כריזמטי מצפון אמריקה,, תאולוג, חוקר מקרא ופרופסור לברית החדשה בסמינר התיאולוגי של אסברי) מרמז שהמשל מתייחס לאמרה הנפוצה ש"לא ניתן לגבור על החזק ולגזול אותו" , בעוד ש אר. טי פרנס (מלומד אנגליקני בברי החדשה שלימד באוקספורד) ואחרים רואים את המשל כהד לקטע שלהלן מספר ישעיהו:"כד הֲיֻקַּח מִגִּבּוֹר, מַלְקוֹחַ; וְאִם-שְׁבִי צַדִּיק, יִמָּלֵט: כה כִּי-כֹה אָמַר ה', גַּם-שְׁבִי גִבּוֹר יֻקָּח, וּמַלְקוֹחַ עָרִיץ, יִמָּלֵט; וְאֶת-יְרִיבֵךְ אָנֹכִי אָרִיב, וְאֶת-בָּנַיִךְ אָנֹכִי אוֹשִׁיעַ. ( ישעיהו מ'ט 24-25)" הבשורה הלא קנונית של תומא, אשר אינה מכילה את ההקשר למחלוקת בעל-זבול, מציעה פירוש אחר, שלפיו נחוץ "תכנון אסטרטגי ערמומי וזהיר" על מנת להשיג מטרות.
ארי דוידוביץ'
ארי דוידוביץ' הוא במאי, תסריטאי ומפיק ישראלי של קולנוע תיעודי, טלוויזיה וניו מדיה.
קורות חייו
נולד וגדל בשכונת נוה שאנן בחיפה. לאחר לימודיו האקדמיים השתקע בתל אביב.
דוידוביץ' הפיק את הסרטים "כל הבקרים השמחים" בבימויו של עומר יפמן (2012), "חלומות של דובים" בבימויה של אורלי בויום (2013) ו"לשמור בבטן" בבימויים של חן רותם ועומר יפמן (2020).
בשנת 2009, יזם את "דוקו-צ'אלנג' ישראל", תחרות שנתית ליצירת סרטים דוקומנטריים קצרים, שבה שימש מפיק ומנהל אמנותי במשך שש שנים. בין השנים 2013–2016 היה העורך הראשי של כנס ותחרות "יוצרים ברשת", ליצירת תוכני וידאו מקוריים לאינטרנט, מטעם איגוד מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בישראל, בשיתוף YouTube.
דוידוביץ יזם וערך שורה של סדנאות בינלאומיות בתחומי היצירה הקולנועית, בין השאר: סמינר "סיפור" עם מאסטר הכתיבה רוברט מקי, אותו הביא לישראל פעמיים; סטודיו למשחק עם מאמנת השחקנים האגדית איוואנה צ'בק, שהגיעה לישראל ביוזמתו ארבע פעמים, סדנת "דוקו דוקטור" עם פרננדה רוסי וסדנאות וסמינרים נוספים לקולנוע דוקומנטרי עם מגוון מומחים בינלאומיים. דוידוביץ' אף שימש כיועץ התוכניות של פסטיבל דוקאביב לקולנוע דוקומנטרי.
דוידוביץ' ערך תוכניות תרבות בטלוויזיה ועסק בעיתונות ככותב ועורך בעיתונים וכתבי עת, בהם: מעריב, חדשות, הארץ, העיר, מוניטין ומקומוני ידיעות תקשורת. בין השנים 2010–2012 כיהן בהתנדבות כחבר מדור הפרינג' במשרד התרבות והספורט, ובשנים 2018–2020 כיהן כחבר הנהלת הפורום הדוקומנטרי הישראלי.
דוידוביץ הוא בעל תואר מוסמך בתקשורת המונים מטעם האוניברסיטה העברית, בוגר החוג לפסיכולוגיה ולימודים כלליים במדעי הרוח מאוניברסיטת חיפה. בוגר התוכנית למפיקים יוצרים של שותפות תל אביב - לוס אנג'לס, מופיע ומרצה על קולנוע תיעודי, יועץ ומלווה יוצרים צעירים בתהליך היצירה.
פורטו וליו
העיר שוכנת בגבול המדינות הברזילאיות רונדוניה ואמזונאס ומהווה מרכז של סחר בקסיטריט, מרכז תחבורה ומרכז תקשורת. העיר ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר מדיירה, אחד היובלים העיקריים של האמזונאס.
היסטוריה
פורטו וליו הוקמה ב-2 באוקטובר 1914 על ידי חלוצים שנשלחו בידי חברת "מסילת הרכבת של מדיירה מאמורה" בסביבות 1907. לאחר שבניית מסילת הרכבת הושלמה, מנתה אוכלוסיית העיר כ-1,000 תושבים ובנייניה היו בעיקר הבניינים של הנהלת מסילת הרכבת ובתי עץ קריביים.
במהלך שישים השנים הראשונות, פיתוח העיר היה קשור ישירות לפעילות הרכבת. העיירה שגשגה במהלך תנופת הגומי, אולם אז כאשר גומי מלזי בעלות נמוכה הפך את הגומי מאמזונס ללא תחרותי, כלכלת האזור נבלמה. ערים כמו סנטו אנטוניו דו מדיירה, שהיו להן קו חשמלי ועיתון שבועי עד להקמת פורטו וליו, אינן אלא חורבות בימינו.
ההישרדות של פורטו וליו קשורה לתנאים הטובים יותר של האזור בו היא נבנתה, הגישה הקלה אליה דרך הנהר והנמל שלה. כל אלה היו שיקולים בבחירת פורטו וליו כבירת הטריטוריה הפדרלית החדשה של גוואפה, בשנת 1943. רק עם תחילת מלחמת העולם השנייה היה מעגל התקדמות נוסף באזור. כאשר כוחות בעלות הברית איבדו שליטה על הגומי המלזי, היה צורך בייצור גומי מהאמזונס לצורך המאמץ המלחמתי. זה ייצר את מה שמכונה בברזיל "בום הגומי השני". אך עם תום המלחמה, שוב נעצרה כלכלת האזור.
ההיסטוריה המודרנית של פורטו וליו מתחילה בגילוי משאבים סביב העיר, בייחוד זהב על נהר מדיירה, בסוף שנות החמישים. בנוסף, החלטת הממשלה לאפשר חוות בקר גדולות בשטח הביאה למגמת הגירה לעיר. כמעט מיליון אנשים עברו לרונדוניה ואוכלוסיית פורטו וליו גדלה לשלוש מאות אלף. הגירה אינטנסיבית זו גרמה צרות רבות לעיר, כמו יצירת רובע הפרברים וירידה באיכות החיים בעיר.
מאז הרפורמה במערך הכליאה הממשלתי ממוקם בעיר כלא פורטו וליו, הנחשב לאחד הידועים לשמצה בעולם ומאכלס חברי כנופיות סמים ופשע.
תחבורה
את העיר מחברים כבישים פדרליים ונמל תעופה בינלאומי, הממוקם במרחק 7 ק"מ מהעיר ומכונה על ידי המקומיים בשם "בלמונט", על שם הרובע בו הוא ממוקם והוא הפך לנמל תעופה בינלאומי בשנת 2002. סמוך לעיר ממוקם גם בסיס חיל האוויר פורטו וליו ולכן ישנה תנועה ערה של תחבורה אווירית צבאית.
אדמוביץ
אדמוביץ או אדמוביץ' (Adamovich; Adamović) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
יו' הגדול
יו' הוא אחד מן השליטים הסיניים הבודדים שזכו לכינוי הכבוד "הגדול" לאחר מותם.
אבותיו וראשית חייו
על פי מספר מקורות סיניים עתיקים, יו' היה דור שמיני לקיסר הצהוב: אביו של יו', גוּן, היה דור חמישי לקיסר ג'וואנשו', ואביו של גְ'ווָאנְשׂוּ', צָ'אנְגְיִי היה בנו השני של הקיסר הצהוב. מסופר כי יו' נולד בהר וֶן, במחוז בֵּייצְ'ווָאן בסצ'ואן של היום, למרות שיש גם הטוענים שהוא נולד בשְׁפָאנְג. אמו של יו' השתייכה שבט יוּאוּשִׂין ונקראה נוּ'גְ'ה אוו לפי מקורות אחרים נוּ'שִׂי.
כאשר היה יו' ילד, העביר אביו את אנשיו מזרחה, לעבר המישור המרכזי. המלך יאו העניק לגוּן את התואר "אדון צ'ונְג", שבדרך כלל מזוהה עם הפיסגה של הר סונג. לפיכך מקובל להאמין כי יו' גדל על מדרונות הר סונג, דרומית לנהר הצהוב. בשלב מאוחר יותר הוא נשא אישה מהר טוּ (塗山) שידועה בדרך כלל בכינוי "הגבירה טוּשָׁאן". לשניים נולד בן בשם צִ'י, שמשמעו לרוב "התגלות".
מאז ומעולם הייתה מחלוקת על מיקומו של הר טוּ. שני המיקומים הסבירים ביותר הם הר טוּ במחוז אָנְחְווֵי, ופיסגת טוּ של ההר הדרומי בעיר צ'ונְגְצִ'ינְג.
יו' הגדול משתלט על המים
במהלך שלטונו של המלך יאו, מרכז סין סבל משיטפונות חוזרים ונשנים, אשר מנעו התפתחות כלכלית וחברתית. על גוּן, אביו של יו', הוטלה המשימה לייצר מנגנון התמודדות עם השיטפונות. הוא בילה יותר מתשע שנים בבניין סדרה של סכרים וסוללות לאורך גדות הנהרות, אך למרות (ואולי בגלל) מספרם הרב וגודלם של הסכרים, והשימוש באדמה הנושמת, המאמץ נחל כישלון. כשבגר, המשיך יו' את המלאכה של אביו, ולמד לעומק עת מערכות הנהרות בניסיון ללמוד מדוע נסיונותיו של אביו נכשלו.
בשיתוף פעולה עם הדוכס דוחן, מומחה חקלאי חצי-מיתולוגי שמעט ידוע על אודותיו מלבד הגדרתו כאביה הקדמון של שושלת ג'ואו, הצליח יו' להקים סידרה של בקרות מים שהתגלו כקריטיות בביסוס השגשוג של לב סין. במקום לסכור את זרם המים ישירות, יצר יו' סידרה של תעלות השקיה שהזרימו את המים אל השדות, והשקיע מאמץ רב בניקוז הנהרות. מסופר כי יו' היה ישן ואוכל עם הפועלים הפשוטים, ובילה את רוב 13 השנים בהן התבצע הפרויקט בסיוע אישי לעבודת הניקוז של קרקעות הטין של הנהרות. הניקוז וההשקיה הצליחו ואיפשרו לתרבות הסינית לשגשג לאורך הנהר הצהוב, נהר וֵיי ושאר הנהרות של לב סין. פעילות זו קנתה ליו' מוניטין רב בהיסטוריה סינית, ומתייחסים אליה בכינוי "יו' הגדול משתלט על המים" (בסינית: 大禹治水; פין-יין: Dà Yǔ Zhì Shuǐ). הר לונְגְמֶן לאורך הנהר הצהוב היה ידוע במיוחד בערוץ הצר שלו שחסם את מעבר המים מזרחה אל האוקיינוס. מסופר כי יו' הביא כמות גדולה של פועלים להרחיב את הערוץ, שקיבל מאז את השם "השער של יו'" (בסינית: 禹門口).
במיתולוגיה
בגרסה המיתולוגית של הסיפור, כפי שהיא מופיעה ב"רשומות איסוף האבדות" של וָאנְג גְ'יָה מן המאה הרביעית, יו' מקבל סיוע במשימתו מדרקון צהוב ומצב שחור (שאינו בהכרח קשור לצב השחור מן המיתולוגיה הסינית). מיתוס מקומי נוסף טוען כי יו' יצר את "נקיק שלושת המסלולים" של נהר היאנגצה בכך שחתך את רכס ההרים בגרזן-קרב אלוהי על מנת לשלוט בשיטפונות.
סיפורים מסורתיים מתארים את יו' כמי שהקריב במידה רבה את גופו על מנת לשלוט בשיטפונות. לדוגמה, נאמר שידיו כוסו יבלות, וכפות רגליו היו מיובלות לחלוטין. בסיפור נפוץ אחד, יו' היה נשוי רק ארבעה ימים כשקיבל את המשימה להילחם בשיטפונות. הוא נפרד מאשתו, באמרו שאינו יודע מתי ישוב. במהלך שלוש עשרה השנים של השיטפונות, הוא עבר שלוש פעמים ליד מפתן הדלת של משפחתו, אך באף אחת מהפעמים האלו לא חזר לביתו. בפעם הראשונה שעבר, שמע שאשתו יולדת. בפעם השנייה שעבר, בנו כבר יכל לקרוא לאביו. משפחתו הפצירה בו שישוב הביתה, אך הוא השיב שהדבר בלתי אפשרי כל עוד השיטפונות נמשכים. בפעם השלישית שיו' עבר שם, בנו כבר עבר את גיל 10. בכל פעם שעבר, סירב יו' לעבור בדלת בטענה שאינו יכול לנוח כאשר השיטפון גובה את חייהם של אינספור אנשים.
נטען גם שיו' הרג את שְׂיָאנְגְלְיוֹ השר של גונְגְגונְג, שהיה מפלצת בצורת נחש בעל תשעה ראשים.
תשעת המחוזות
המלך שון, ששלט לאחר יאו, התרשם כל כך מעבודתו ההנדסית של יו' ומחריצותו, שהעביר לו את השלטון במקום לבנו שלו. יו' בתחילה סירב להצעה, אך היה כל כך מקובל בקרב האצילים וראשי השבטים המקומיים שהסכים להיות לקיסר החדש, בגיל 53. הוא קבע את הבירה באָן-יִי, שאת חורבותיה מזהים כיום בנפת שְׂיָה בדרום מחוז שָׁאנְשִׂי, וייסד את שושלת שְׂיָה, שנחשבת במסורת לשושלת הראשונה בסין.
פעילותו של יו' בשליטה בשיטפונות יצרה לו היכרות עם כל האזורים שהיו אז בעלי אוכלוסיית האן סינית. על פי הפרק יוּ' גונְג בקלאסיקה של המסמכים, יו' חילק את העולם הסיני לתשעה מחוזות (ג'וֹאוּ): גִ'יג'וֹאוּ (冀州), יֵנְג'וֹאוּ (兗州), צִ'ינְגְג'וֹאוּ (青州), שׂ'וּג'וֹאוּ (徐州), יָאנְגְג'וֹאוּ (揚州), גִ'ינְגְג'וֹאוּ (荊州), יוּ'ג'וֹאוּ (豫州), לְיָאנְגְג'וֹאוּ (梁州) ויוּנְגְג'וֹאוּ (雍州).
ב"הטקסים של ג'וֹאוּ"' במקום המחוזות שׂ'וּ ולְיָאנְג מופיעים המחוזות יוּאוּג'וֹאוּ (幽州) ובִּינְגְג'וֹאוּ (并州). ב"אָר יָה" לא מופיעים צִ'ינְגְג'וֹאוּ ולְיָאנְגְג'וֹאוּ, ובמקומם מופיעים יוּאוּג'וֹאוּ (幽州) ו יִינְגְג'וֹאוּ (營州). בכל מקרה, כל המקורות מסכימים כי היו תשע המחוזות. עם הארד שקיבל מתשעת המחוזות, יצר יו' תשעה כלי דִינְג שנקראו "תשע הקדרות התלת-רגליות". אז העביר את בירתו לעיר יָאנְג (陽城).
על פי רשומות הבמבוק, יו' הרג את אחד המנהיגים הצפוניים, פֶנְגְפֶנְג (防風), על מנת לבצר את אחיזתו בשלטון.
מותו
על פי רשומות הבמבוק, יו' שלט בשושלת שְׂיָה במשך 45 שנים, ולפי ספר יְוֵּ'ה ג'וֵּ'ה (越絕書), הוא נפטר ממחלה. מסופר כי הוא נפטר בהר קְוָאיְגִ'י, דרומית לשָׁאושִׂינְג של היום, במהלך מסע ציד אל הגבול המזרחי של ממלכתו, ונקבר שם. המאוזליאום של יו' (大禹陵) המוכר כיום נבנה במאה השישית, בתקופת השושלות הצפוניות והדרומיות לכבודו. המאוזוליאום ממוקם ארבעה קילומטרים דרום-מזרחית לעיר שָׁאושִׂינְג. מרבית המבנה עבר בנייה מחדש פעמים רבות בתקופות האחרונות. שלושת החלקים המרכזיים במאוזילאום הם קבר יו', מקדש יו', והמצבה לזכר יו'. בפסלים רבים הוא נראה נושא מעדר (耒耜). מספר קיסרים בתקופת הקיסרות נסעו לאזור לשם ביצוע טקסים לכבוד יו', והמפורסמת שבנסיעות היא זו של הקיסר הראשון.
דמותו ההיסטורית
מאחר שלא שרדה כל ראיה כתובה לקיומו של יו', ישנה מחלוקת באשר לקיומה של דמות היסטורית בשם זה. אין כל כתובת מתקופתה, והוא לא מוזכר גם בעצמות הניחוש המאוחרות ממנו. העדות הארכאולוגית הראשונה לקיומו של יו' מגיעה מכלים שנוצרו כאלף שנים לאחר מותו המשוער, מתקופת שושלת ג'וֹאוּ המערבית.
אסכולת הספק בקדמוניות של ההיסטוריונים של המאה העשרים, למשל, טענה כי יו' לא היה אדם באגדות המוקדמות ביותר, אלא אל או חיה אגדית שהיו קשורים למים ואולי גם עם מלכי הדרקון ושליטתם במים. על פי תאוריה זו, יו' (בתור אל או חיה) הופיע על כלי ארד טקסיים של אנשי שְׂיָה המוקדמים, ועד תחילתה של שושלת ג'וֹאוּ, הפכה הדמות האגדית לאדם הראשון שיכל לשלוט במים. רק במהלך שושלת ג'וֹאוּ נוספו לשושלת האגדית האורתודוקסית הדמויות שקדמו ליו'. ישנן אגדות שבהן יו' הגדול הוא אדם-אל.
מורשת
יו' נחשב על ידי הסינים העתיקים במשך זמן רב לשליט אידיאלי ומלך-פילוסוף. גם בֵּייצְ'ווָאן, גם וֶנְצְ'ווָאן וגם דוּגְ'יָאנְגְיֵן טוענות שהן המקום בו נולד.
עקב מעורבותו בשיטפון הגדול המיתולוגי של סין, יו' נחשב לאלוהות מים בדאואיזם ובדתות העממיות של סין. הוא עומד בראש חמשת המלכים של בני האלמוות של המים להם חולקים כבוד במקדשים קטנים בתוך מקדשי מָאדְזוּ בתור מגיני ספינות בעת מסען.
טאקר
טאקר (באנגלית: Tucker) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
בית הכנסת החייל (רוסטוב על הדון)
בית הכנסת החייל (ברוסית: Солдатская синагога) הוא בית כנסת פעיל ברוסטוב על הדון.
הבניין נבנה בשנת 1872 אך בית הכנסת נשרף במהלך פוגרום 1905, אך שוקם בשנים 1913–1914.
ב-1935, בית הכנסת היה סגור לתפילה. לאחר מלחמת העולם השנייה הבניין שוב הועבר לידי הקהילה היהודית המקומית. כיום לבית כנסת החייל יש מעמד של אובייקט למורשת תרבותית בעל משמעות אזורית.
היסטוריה
בשנת 1862, חיילים יהודים הקימו את חברת התפילה היהודית ברוסטוב-על-דון. ב-31 במאי 1862 ממשלת מחוז יקטרינוסלאב נתנה לחברה רשות להשכיר חדר נפרד עבור תפילות. הפרויקט לבניית בית כנסת כוראלי  אושר על ידי רשויות העיר ב-4 ביוני 1872, באותה שנה נבנה המבנה. על פי כמה דיווחים, את הכסף לבניית בתי כנסת תרם סוחר מרוסטוב יוסף מארקוביץ' אליצר. ההנחה היא שאדריכל בית הכנסת היה ארנסט פון שולמן, קבלן הבניין ― משה גרונימוס.
בניין בית הכנסת שוחזר מספר פעמים. בשנת 1881, בחלק המזרחי נוסף מבנה לבנים בן שלוש קומות. ב-1891, בחלק הדרומי של בית הכנסת נוספו שתי קומות, קומת הקרקע שבה שוכן בית ספר לילדים של החיילים ובקומה השנייה הוקצה המקום לצורך תפילות של תלמידי בית הספר היהודי. בית הכנסת נפגע במהלך הפוגרום בשנת 1905. המבנה שוקם רק בשנים 1913–1914, כאשר נשלחו הכספים הדרושים. אדריכל פרויקט השיקום היה האדריכל מסנקט פטרבורג יאקוב גבירץ. לבסוף בית הכנסת חודש ב-29 במרץ 1914, בחג הפסח.
ב-1935, בית הכנסת נסגר לתפילה בהוראת הממשלה הסובייטית. בבניין שוכן מפעל כימיקלים. במהלך המלחמה, מפעל זה פונה מהעיר. בשנת 1943, לאחר שחרורה של העיר הקהילה היהודית קיבלה מחדש את השליטה על הבניין. אישור רשמי להשתמש בבניין כמקום עבור תפילות ליהודים ניתן ב-14 באפריל 1945.
לאחר התפרקות ברית המועצות, בשנת 2005 נערך שיפוץ גדול של בית הכנסת כשבמסגרתו שוחזר תבליט מגן דוד שהוסר ב-1940. עבודות השיפוץ נערכו לאורך כל שנת 2005 והמבנה נחנך מחדש ב-26 בדצמבר אותה שנה. לאדריכלות המבנה ישנם אלמנטים של אר נובו וסגנונות מזרחיים. החזית מעוטרת ברוזטות מטיח.
יחסי יפן–סנט וינסנט והגרנדינים
יחסי יפן–סנט וינסנט והגרנדינים הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין סנט וינסנט והגרנדינים.
AES
תקן הצפנה מתקדם (באנגלית: Advanced Encryption Standard), או בקיצור AES, הוא צופן בלוקים סימטרי שאומץ על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (NIST) של ארצות הברית כתקן הצפנה רשמי שהתקבל בעולם כולו, להצפנת נתונים מאסיבית.
יחסי יפן–סנט וינסנט והגרנדינים
היסטוריה
בין יפן לבין סנט וינסנט והגרנדינים מתקיימים יחסים דיפלומטיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לסנט וינסנט והגרנדינים כוננו לראשונה בחודש אפריל 1980. בין שתי המדינות נערכו מספר ביקורים רמי דרג ולאחריהם הגיעו שיתופי פעולה מינוריים.
AES
AES או בשמו המקורי ריינדל (Rijndael) פותח על ידי הקריפטוגרפים הבלגיים יוהאן דאמן ווינסנט ריימן כשכלול של שני צפנים ישנים יותר (SHARK ו-SQUARE), והוצע במהלך פרויקט בחירת התקן שאורגן על ידי NIST בשנת 2000. לאחר שזכה בתחרות אומץ על ידי ממשלת ארצות הברית באופן רשמי להצפנת נתונים מסווגים עבור הממשל והחליף בכך את קודמו DES שיצא לאור ב-1977. כיום אלגוריתם AES נמצא בשימוש מעשי נרחב בכל העולם הן בתוכנה והן בחומרה וידוע כאלגוריתם בטוח.
AES הוכרז כתקן הצפנה FIPS PUB 197 בנובמבר 2001 ואושר רשמית במאי 2002 על ידי מזכיר המסחר של ארצות הברית וכן נכלל בתקן איזו (ISO/IEC 18033-3). זהו הצופן הסימטרי הפומבי הראשון שקיבל את אישור הסוכנות לביטחון לאומי האמריקאי כראוי להצפנת נתונים המוגדרים ברמת סיווג SECRET וכן TOP SECRET עבור ממשלת ארצות הברית, אם נעשה בו שימוש כחלק ממודול הצפנה מאושר.
תהליך בחירת התקן
בתקן הישן שהתקבל ב-1977, שימש DES במשך שנים רבות את המגזר הפרטי והעסקי כצופן סימטרי להצפנת מידע לא מסווג, בעיקר כמויות גדולות של מידע פיננסי. אולם עקב ההתקדמות הטכנולוגית והופעתם של התקפות קריפטוגרפיות משופרות ובמיוחד בשל מפתח ההצפנה הקצר שלו (רק 56 סיביות) שגרם להיותו פגיע להתקפת כוח גס (גרסת DES משולש אמנם מספקת ביטחון רב יותר אך אינה יעילה), הוחלט להחליפו באלגוריתם חדש, בטוח ומהיר יותר.
התחרות של NIST
תהליך קבלת ההחלטות ושיקולי הפיתוח של התקן הקודם (DES) היו רחוקים מעין הציבור, מה שהוביל לחרושת שמועות שהסוכנות לביטחון לאומי (NSA) התערבה בפיתוח DES כדי להחלישו במכוון. רבים אף הביעו חשש שהוחדרה בו דלת אחורית. בשל כך, לבחירת התקן החדש נקטה הוועדה בגישה יותר שקופה והוחלט על תחרות פתוחה לציבור. התחרות זכתה לשבחים רבים. תנאי ההשתתפות פורסמו בתחילת 1997 - בין היתר הדרישה שגודל הבלוק יהיה לפחות 128 סיביות וכן שמפתחות ההצפנה יהיו בטווח 128–256 סיביות. התחרות נמשכה כחמש שנים. בתחילה הוצעו כחמישה עשר מועמדים על ידי מפתחים מרחבי העולם, מתוכם כחמישה התגלו חלשים להתקפות מסוימות ונפסלו מיד. ההצעות נבחנו על ידי מומחים רבים לא רק מהיבט של בטיחות אלא גם יעילות וקלות יישום הן בחומרה והן בתוכנה.
באוגוסט 1998 התקיימה הוועידה הראשונה (AES1) שבה הוצגו כל המועמדים, ולאחר סינון שנמשך כשנה הוכרזו בוועידה AES2 שהתקיימה באוגוסט 1999 חמשת המועמדים המובילים שעלו לשלב הגמר. מועמדים אלה הוצעו על ידי גופים מוערכים בעלי ידע וניסיון קריפטוגרפי רב ונבדקו היטב. האלגוריתמים דורגו לפי ניקוד שניתן להם בקטגוריות השונות - ביטחון, יעילות, קלות יישום והטמעה בחומרה. בסבב השלישי והאחרון, בוועידת AES3 שהתקיימה בנובמבר 2000, הוכרז אלגוריתם ריינדל כמנצח של התחרות. ארבעת המועמדים האחרים שעלו לגמר בסדר יורד לפי דירוג הוועדה, הם:
מלבד Twofish וריינדל האלגוריתמים המנויים מוגנים בפטנטים ובזכויות יוצרים, כלומר חלקם סימנים רשומים והשימוש בהם עשוי להיות כפוף לרישיון לפי דרישה.
שיקולי פיתוח
הקריטריונים העיקריים שעמדו בפיתוח הצופן היו עמידות, פשטות, קומפקטיות ומהירות. בניגוד לצפני בלוקים אחרים, ריינדל אינו מיישם רשת פייסטל שבה מחצית מסיביות המצב הפנימי של הצופן מועברים מסבב אחד למשנהו ללא שינוי. במקום זאת, פונקציית הסבב היא רשת החלפה-תמורה (SP-network) המורכבת משלוש טרנספורמציות שונות, אחידות והפיכות הנקראות 'שכבות'. כאשר אחידות פירושה שכל סיביות מצבי הביניים מקבלות טיפול זהה. בחירת השכבות נעשתה לפי אסטרטגיית wide trail (עִקְבָה רחבה) שפותחה על ידי ריימן ודאמון בתהליך פיתוח הצופן כדי להתמודד עם קריפטואנליזה דיפרנציאלית וליניארית. הרעיון הוא בחירה מושכלת של תיבות ההחלפה (s-box) באופן שלא תהיה להם עקבה דיפרנציאלית או ליניארית בעלת משקל נמוך, משקל נמוך יכול לנבוע ממספר נמוך של פוזיציות פעילות בתיבות ההחלפה (פעילות נמדדת באמצעות קורלציה). שלוש השכבות הן: לפני הסבב הראשון מבצעים שלב הוספת מפתח. הרעיון הוא שכל פעולה שמבוצעת לפניה, או אחרי הוספת המפתח בסבב האחרון אינה משפיעה על ביטחון הצופן וניתן להתעלם ממנה. חלק זה של הצופן נקרא גם הלבנה והוא קיים בצפנים סימטריים אחרים.
תיאור האלגוריתם
AES הוא גרסה של צופן ריינדל (השם הוא משחק שילוב שמות המשפחה של הממציאים), שהוא צופן מסוג רשת החלפה-תמורה. זהו צופן בלוקים איטרטיבי עם בלוק ומפתח משתנים בגודלם. ניתן להגדירם ללא תלות אחד בשני; 128, 192 או 256 סיביות. ב-AES, גודל הבלוק הוא תמיד 128 סיביות. כעת נתאר את אופן ההצפנה של בלוק יחיד.
ליבת הצופן מורכבת ממספר סבבים (rounds) שפועלים על מטריצה בגודל 4x4 (או 16 בתים) המהווה את מצב הביניים של הצופן ונקראת בקיצור המצב (state). מספר הסבבים תלוי באורך המפתח:
המצב מאותחל להיות הקלט (כלומר הבלוק), והוא ניתן להצגה כמערך בתים דו־ממדי בעל ארבע שורות ומספר עמודות המסומן Nb שהוא פונקציה של גודל הבלוק בסיביות חלקי 32 (ראה טבלה). באופן דומה מיוצגים בתי המפתח מארבע שורות ומספר עמודות המסומן Nk - פונקציה של אורך המפתח בסיביות חלקי 32.
בחלק מהפעולות בצופן מתייחסים לבלוקים של צופן ומפתח כאל מערך של וקטורים בני ארבעה בתים כאשר כל ווקטור מייצג עמודה אחת. קלט ופלט הצופן מיוצגים כמערך חד-ממדי של בתים בגודל 4\cdot Nb (דהיינו 16, 24 או 32 בתים בהתאם לגודל הבלוק - בתקן נקבע ל-16 בתים) שממופים למערך הדו־ממדי לפי סדר עמודות ראשי כמתואר בתרשים משמאל. 16 הבתים של הקלט מסודרים במטריצה s מלמעלה למטה החל מהעמודה השמאלית והאינדקס לכל כניסה הוא  למשל s_{1,2} מתייחס לערך המצוי בשורה הראשונה בעמודה השנייה. באופן דומה מיוצג המפתח. הערך Nr מציין את מספר הסבבים הדרוש והוא תלוי בערכים Nb,Nk (ראה טבלה).
תיאור בלוק מצב הביניים State כמערך דו־ממדי בגודל 4x4 בתים
בכל סבב מבצעים ארבע פונקציות שונות על טבלת המצב, המוצגות בפסאודו קוד הבא:
כאשר בסבב האחרון משמיטים את הפעולה MixColumn.
פירוט הטרנספורמציות מתואר להלן.
הטרנספורמציה SubBytes
הטרנספורמציה SubBytes היא פונקציית החלפת בתים פשוטה ואי-ליניארית הפועלת באופן סדרתי על כל בתי המצב (ללא תלות אחד בשני) על פי טבלת החלפה קבועה והפיכה הנקראת S-Box.
תיבות ההחלפה של ריינדל
בניגוד ל-DES, ערכי התיבות (S-box) של AES אינם ערכים אקראיים כלשהם שעונים על המאפיינים הדרושים, אלא הם בעלי מבנה אלגברי מובהק. למעשה אפשר לחשב אותם על ידי שילוב של שתי טרנספורמציות. הראשונה היא חישוב הופכי כפלי של הקלט בשדה GF(2^8) מודולו P(x) כאשר אפס ממופה לעצמו כך שאם הקלט לפונקציה הראשונה של S הוא הפלט הוא. הפעולה השנייה היא טרנספורמציה אפינית של הפלט מעל השדה F_{2^8} שתפקידה "לטשטש" את המבנה האלגברי הייחודי שלו. הטרנספורמציה האפינית היא הכפלה במטריצה בינארית הפיכה קבועה מסדר 8\times 8 סיביות וחיבור עם וקטור קבוע באורך 8 סיביות. לצורך המחשה אם הקלט לתיבת ההחלפה הוא \text{'C2'} ההופכי הכפלי הוא \text{'2F'} כך שמתקיים, אחרי הטרנספורמציה האפינית מתקבל. הטרנספורמציה האפינית מומחשת בתרשים הבא:
לפענוח מבצעים בסדר הפוך, דהיינו תחילה טרנספורמציה אפינית הפוכה ואז חישוב הופכי כפלי.
ביישום האלגוריתם בפועל, במערכת בה קיים זיכרון זמין רב, מעדיפים שימוש בטבלת איחזור (lookup table) כדי להימנע מפעולות כפל במטריצות בזמן ריצה. בטבלת האיחזור של ריינדל מקודדים את כל 256 הערכים האפשריים מראש ובזמן ריצה פשוט מחליפים את הקלט בערך המתאים לפי אינדקס. למשל, אם הבית הראשון של המצב הוא, התוצאה תהיה הערך שנמצא בשורה 12 בעמודה השלישית (\mbox{'25'}). אם טבלאות ההחלפה של ההצפנה והפענוח מוכנות מראש הקוד לביצוע ההחלפה מאוד פשוט, כל 16 בתי המצב מוחלפים בזה אחר זה בערכי תיבות ההחלפה המתאימות:
הטרנספורמציה ShiftRow
הזזת שורות המצב בהזזה מעגלית לפי ערכים שונים. השורה הראשונה נותרת במקומה והשורות הבאות מוזזות לפי היסטים קבועים C1,C2,C3 בהתאמה. ההיסטים תלויים בגודל הבלוק Nb (בתקן הערכים הם 1,2,3 בהתאמה). הקוד הבא מתאר את הטרנספורמציה לפי התקן: הפעולה ההפוכה של טרנספורמציה זו מושגת על ידי הזזה לפי בהתאמה. כך שהבית בפוזיציה j בשורה i מוסט לפוזיציה. כדלהלן:
הטרנספורמציה MixColumn
עמודות המצב מיוצגות כפולינומים מעל GF(2^8) ומוכפלים (מודולו x^4+1) בפולינום קבוע שהוא זר ל-x^4+1 ולכן יש לו הופכי. המקדמים מוצגים בבסיס הקסדצימלי. אפשר לתאר את הפעולה הזו ככפל במטריצה כך:
להלן הקוד שמשתמש בפונקציית העזר Gmul (מוגדרת למטה):
ולפענוח מבצעים פעולה דומה. כל עמודה מוכפלת בפולינום שהוא הופכי כפלי של c(x). הקוד נראה כך:
פונקציית הוספת מפתח (AddRoundKey)
מעדכנים את ערכי כל בתי המצב באמצעות חישוב XOR עם מפתח הסבב (round key).
את מפתח הסבב מפיקים ממפתח הצופן באמצעות התהליך המתואר להלן (Key Expansion) וגודלו נקבע לפי גודל הבלוק Nb. לדוגמה המערך הדו־ממדי של המצב הוא כאשר מספר העמודה c=0,...,Nb ומספר הסבב r=0,...,Nr, מחשבים את  (הסוגריים המרובעים מייצגים את המילה הנוצרת מעמודה c של המצב). הפעולה ההפוכה בתהליך הפענוח זהה כיוון שהפעולה XOR הופכית של עצמה. להלן הקוד של שכבת הוספת המפתח:
תהליך הרחבת מפתח (Key Expansion)
מפתחות הסבבים הם פונקציה של מפתח הצופן המסופק על ידי המשתמש. סך כל סיביות המפתח המורחב שווה לגודל הבלוק הנבחר כפול מספר הסבבים ועוד אחד. למשל עבור בלוק של 128 סיביות יהיו 1408 סיביות מפתח מורחב, אותם מחלקים ל-Nb מילים לפי הסדר. למעשה מתקבל מערך חד־ממדי של 44 מילים בגודל 4 בתים המסומן כאשר בכל סבב משתמשים ב-Nb המילים הבאות.
תחילה מחלקים את מפתח הצופן למילים בגודל 32 סיביות אותם מציבים ב-Nk הכניסות הראשונות במערך. יתר הכניסות מחושבות באופן רקורסיבי על בסיס ערכים קודמים. כל מילה W[i] היא חישוב XOR עם מילה W[i-Nk] ועבור מילים שמיקומם הוא כפולה של Nk מופעלת טרנספורמציה נוספת שכוללת הזזה מעגלית של בתי המילה בנוסף להחלפה בתיבות ההחלפה וחיבור XOR עם הקבועים \mbox{Rcon} (ראה להלן). פרוצדורת הרחבת המפתח תלויה ב-Nk כאשר Nk\le6 הרחבת המפתח מתוארת בפסאודו קוד הבא:
כאן הפונקציה מחזירה ארבעה בתים שהם תוצאה של הפעלת תיבות ההחלפה של ריינדל על בתי הקלט. הפונקציה מחזירה ארבעה בתים שהם תמורה מחזורית של עצמם. דהיינו שינוי סדר הבתים, אם בתי הקלט הם a,b,c,d התוצאה תהיה b,c,d,a.
הקבועים \mbox{Rcon} המשמשים להרחבת המפתח הם סדרה של עשרה ערכים בגודל 32 סיביות מהצורה. ערכי \mbox{RC}_i מייצגים חזקות הפולינום x^{i-1} דהיינו מתחילים ב- ואז מחשבים. עבור מפתח 128 סיביות הקבועים הם:
במפתח 256 סיביות משתמשים רק בשבעת הערכים הראשונים. וכן אם המפתח הנבחר בגודל 256 שאז Nk>6, נוספת פעולה לאחר שורה 2 כדלהלן:
סיכום הפרוצדורה להרחבת המפתח בקוד C++ הוא:
היבטים מתמטיים
רוב הפעולות בצופן הן פעולות אלגבריות על בתים המייצגים איברים של השדה GF(2^8). הסיבות לבחירה זו הן שכל איבר בשדה ניתן לייצוג על ידי בית אחד במחשב וכן בגלל תכונת האיזומורפיות. מסיבות של יעילות נבחר ייצוג פולינומי רגיל, דהיינו הבית a מתאר פולינום ממעלה 7 עם מקדמים מהייצוג הבינארי שלו, כאשר a_0 מייצג את המקדם הראשון או החופשי ו-a_7 המקדם המוביל. בניסוח רשמי:
אף על פי שבזיכרון האלמנטים מאוחסנים כמספרים שלמים, יש הבדל מהותי בין אריתמטיקה במספרים שלמים לבין חשבון פולינומים מעל הרחבה של השדה הבינארי. לשם הנוחות המקדמים מוצגים כאן בבסיס הקסדצימלי כנהוג בשפת C לדוגמה 0X2D שהוא (101101)_2 (בייצוג בינארי) מקביל לפולינום. בכתיב זה משמיטים את המקדמים כי הם מובנים מההקשר. בצורה מפורשת יותר אפשר להציג זאת:.
בכתיב מקוצר אפשר להציג אלמנט כוקטור שמכיל את המקדמים (בזיכרון מאחסנים רק את המקדמים). פעולת החיבור בין אלמנטים בשדה היא חיבור מודולו 2 של המקדמים (פעולה המקבילה ל-XOR המסומן \oplus) לדוגמה ובייצוג הקסדצימלי. באופן פורמלי:
כאשר כל (a_i+b_i) הוא מודולו 2. עם פעולה זו מתקבלת חבורה אבלית אסוציאטיבית וקומוטטיבית עם איבר יחידה אפס ואיבר נגדי (כל אלמנט נגדי של עצמו לכן חיסור זהה לחיבור) ואיבר הופכי.
פעולת כפל בין אלמנטים בשדה היא כפל ארוך בפולינומים כשהתוצאה היא:
כפל פולינומים מודולרי
משיקולי יעילות רצוי לחשב כפל פולינומים בשדה GF(2^8) בעזרת רקורסיה של הכפלות בפולינום x ('02' בייצוג הקסדצימלי), כיוון שמעשית פעולה זו שקולה לאופרטור ההזזה בסיביות (shift left). למשל הוא למעשה הזזת המקדמים צעד אחד שמאלה והוספת אפס בהתחלה. בנוסף, אם התוצאה היא ממעלה גבוהה מ-7 כאשר b_7=1 שזה אומר שהתרחשה גלישה, יהיה צורך בפעולת חיסור נוספת לצימצום התוצאה לפי כללי החשבון המודולרי בפולינומים. היות שהגלישה קטנה, אפשר להסתפק בחיסור במקום חילוק מודולרי, ולכן מבצעים רק XOR עם הפולינום האי-פריק x^4+x^3+x+1. הפעולות הללו נחשבות לפעולות זולות במונחי מחשוב.
לדוגמה הכפל בייצוג הקסדצימלי  שקול בעצם לפעמיים כפל ב-x (שתי הזזות) וחיבור אחד. לכן תחילה לאחר שתי הזזות מתקבל x^8+x^3+x^2 או והיות שהתרחשה גלישה יש לצמצם על ידי חיסור  ואחר כך החיבור. לסיכום (מודולו P(x)).
התרשים משמאל ממחיש בקוד C++ את הפונקציה Gmul המקבלת שני אלמנטים ומחזירה את תוצאת הכפל שלהם בשדה GF(2^8) מודולו P(x). כאן צריך להיזהר מהתקפת ערוץ צדדי המודדת את הפרשי הזמן בעת ביצוע הכפל (התנאי הבודק אם הסיבית הנוכחית ב-b היא 0 או 1 משפיע על זמן החישוב). לכן במימושים בטוחים מופיע קוד ארוך במקצת שעוקף את הבעיה ומבטיח זמן ביצוע אחיד (constant time) ללא תלות בערכן של סיביות b.
כפל במטריצת המצב
בחלק אחר של הצופן מתייחסים לעמודות מטריצת המצב כאל מקדמים מעל השדה F_{2^8}. הפעולות האריתמטיות מוגדרות ברמת מילים כאשר כל עמודה מייצגת מילה אחת בגודל 32 סיביות המורכבת מארבעה בתים. כל בית נחשב למקדם אחד וארבעתם מייצגים את האלמנטים של הפולינום. פעולת הכפל דומה לשדה הבינארי, כאשר את הכפל הארוך ממירים לסדרה של הזזות (shift) ברמה של בתים והתוצאה היא השארית מחילוק ב-x^4+1, כלומר כל אלמנט הוא תוצאה של. יוצא שהכפל בפולינום x או בחזקות שלו מקביל למעשה להזזה מעגלית ברמה של בתים, כלומר לא יותר מאשר הזזה מעגלית של בתים שמאלה כאשר הבית שנפלט מצד שמאל מוחזר מצד ימין. למשל כדי לחשב את הכפל המודולרי מחשבים את  על ידי:
כיוון שהפולינום איתו מכפילים קבוע, אפשר להכין מראש טבלה שמייצגת את ההזזות (צד ימין בתרשים). לדוגמה אם ערכי העמודה הם: התוצאה תהיה:. בהמשך מובא קוד C++ הממחיש את הפעולה.
היבטי יישום
צופן ריינדל מתאים להטמעה ביעילות במגוון מערכות ובחומרה ייעודית כמו כרטיס חכם המצויד במעבד 8-ביט. במעבד 32 סיביות אפשר למטב את הצופן על ידי המרת ארבע טרנספורמציות הסבב בטבלת חיפוש אחת גדולה. בנוסף, כפל מטריצות ניתן לפישוט על ידי צירוף ליניארי של וקטורים. מכינים ארבע טבלאות T_0 עד T_3 המכילות 256 מילים בגודל 4 בתים (סך הכול 4 קילובתים). את ערכי הכניסות מחשבים ומקודדים מראש (החישובים מופיעים בתיאור האלגוריתם על ידי המחברים, ערכי הטבלאות מופיעים באתר NIST בתקן 197) ואז אפשר להמיר את טרנספורמציות הסבב לפעולה הבאה:
אפשר לראות שהפעולה מורכבת מארבע פעולות חיפוש בטבלה וארבע פעולות XOR לכל עמודה בכל סבב. במחיר של שלוש הזזות נוספות בכל עמודה (בכל סבב) אפשר להחליף את הפעולה הקודמת בפעולת חיפוש בטבלה אחת בגודל אחד קילוביט:
כמו כן כדי לשמור על קוד מצומצם אם נחוץ אפשר להוסיף קוד לייצור הטבלאות בזמן ריצה במקום לקודד אותן מראש. בסבב האחרון בשל העובדה שלא מבוצעת הטרנספורמציה MixColumn לא ניתן להשתמש בטבלאות T_i כיוון שהן חושבו כדי לכלול את הטרנספורמציה הזו. במקום ליצור טבלה מיוחדת עבור הסבב האחרון אפשר לבצע מיסוך (masking) כדי לחלץ את הערך הנכון בזמן ביצוע הסבב האחרון.
ביצועים
לפי בדיקות שערכו המפתחים, על גרסאות שונות של מעבד פנטיום הצפנת AES על מעבד 200 MHz, צרכה כ-18 מחזורי שעון לבית שזה מקביל בערך ל-11 מגה-בית בשנייה ועל מעבד פנטיום M 1.7 GHz עד 60 מגה לשנייה. ב-2008 הטמיעה אינטל הרחבת סט פקודות לסדרה x86 בשם Advanced Encryption Standard New Instructions בקיצור AES-NI הכוללת פונקציות הצפנה ופענוח AESENC ו-AESDEC המגיעות למהירות של 3.5 cpb. ב-2011 הטמיעה חברת אינטל פונקציות קריפטוגרפיות ממוטבות (IPP) בארכיטקטורת AI שתומכות ב-OpenSSL גרסה 1.0.1 ומעלה. התוצאות שנבדקו בעיקר על מעבד Xeon הגיעו לביצועים של כ-900 מגה בשנייה. (פענוח מהיר יותר ויכול להגיע ל-2.3 ג'יגה לשנייה).
ביטחון הצופן
במהלך התחרות המקורית של NIST הוכרז על ידי המארגנים שלא נמצאו באף אחד מהפיינליסטים חולשות כלשהן. הסברה הייתה אז שהתקפה מעשית כנגד האלגוריתמים המנויים עם מפתח 128 סיביות היא לא סבירה בטווח של כעשר שנים, אך ההגדרה של התקפה מעשית נתונה לשינויים בהתאם ליכולת טכנולוגית. הערכות שניתנו על ידי מומחים לפני כעשור, הגדירו התקפה מעשית ככזו שמבוצעת עם 2^{32} טקסטים ידועים (known plaintext) בסיבוכיות של 2^{70} ניסיונות. כיום הועלה הרף מעט יותר. להערכת מומחים 2^{128} עדיין נחשב מחוץ להישג יד, אם כי איש לא יודע להעריך לכמה זמן.
לדעת מומחים גם אם מחשב קוונטי יהיה מעשי בטווח הקרוב, סיבוכיות התקפה כנגד האלגוריתמים המנויים באמצעות חישוב קוונטי רק תפחית את המאמץ לחצי (בכללות 2^{k/2} פעולות כאשר k אורך המפתח), כלומר מפתח 256 עדיין מותיר שולי ביטחון טובים נכון לשנת 2014 ולשנים הקרובות. יתרה מזו, קיימות טכניקות הצפנה מרובה עם מפתחות שונים להגברת הביטחון ולאילו שחוששים במיוחד לחוסנו של האלגוריתם מסוים כנגד התקפות עתידיות, אפשר להגיע לתצורה שבה הצפנה עם מספר אלגוריתמים שונים, תהיה חזקה לפחות כחוזקו של האלגוריתם החזק מביניהם. זאת בהנחה שלא סביר שתמצא דרך לפצח את כולם באותה הקלות.
באופן כללי, הדרך הטובה ביותר לתקוף צופן בלוקים היא הפעלת סוגי התקפות שונות על גרסאות מצומצמות של הצופן, קרי עם מספר קטן יותר של סבבים. משמעות שבירת האלגוריתם היא בעצם מציאת כל דרך אפשרית לחשיפת המפתח, הקצרה ולו במעט מכוח גס. אם כי במרבית המקרים גם אם תמצא דרך כזו, לרוב לא תהיה מעשית ולא תטריד איש בטווח הקרוב. אך מעצם ההגדרה, מהווה נקודת תורפה שיש להתייחס אליה.
ניסיונות התקפה
ב-2002 פותחה על ידי הקריפטוגרפים קורטויז ופייפרציק שהיה ממפתחי LOKI התקפה על AES הנקראת XSL שמסוגלת לטענתם לפרוץ את האלגוריתם מהר יותר מכוח גס באופן משמעותי. ההתקפה פועלת על ידי גזירת מערכת משוואות ריבועיות מהצופן, שהן פונקציה של הטקסט המקורי, הטקסט המוצפן והמפתח. המערכת מאוד גדולה (כ-8,000 משוואות עם כ-1,600 נעלמים במקרה של AES-128). אלימינציית גאוס מחייבת המצאות כמות מספקת של משוואות בלתי תלויות. הם הציעו פתרון באמצעות טכניקה שהמציאו לצמצום מספר הנעלמים שנקראת eXtended Sparse Linearization המסתמכת על עבודתם של שמיר וקיפניס. יתרון ההתקפה שנדרשת רק כמות מועטה של טקסטים ידועים. אולם הסתבר שהשיטה דורשת משאבים עצומים ואינה יעילה מכוח גס כפי שנטען בתחילה על ידי המפתחים, לכן נקראת תאורטית במובן זה.
במהלך התחרות לתקן המתקדם הביעו מומחים אחדים דאגה מהמבנה האלגברי הייחודי הסגור של ריינדל וכן העובדה שהוא מסתמך על הנחה שטרם הוכחה, שקשה חישובית לפתור מערכת משוואות בעלת מבנה ייחודי כזה. ברוס שנייר שפיתח את Twofish הצהיר שאינו סבור שמישהו יוכל לנצל את המבנה הייחודי הזה לצורך התקפה מעשית כנגד ריינדל.
ב-2009 פותחה על ידי בריוקוב וחובראטוביץ והלוי התקפה על כל גרסאות AES הנקראת התקפת מפתחות קשורים. התקפה מסוג זה מניחה שהתוקף מסוגל לבחור מפתחות שיש ביניהם קשר או יחס כלשהו, כגון אם מפתח אחד הוא XOR של מפתח אחר עם קבוע כלשהו. ההתקפה מתמקדת בתהליך הרחבת המפתח הפשוט יחסית של ריינדל בגרסאות AES-192 ו-AES-256 והגיעה לסיבוכיות של 2^{99.5} וסיבוכיות מקום של 2^{96}. יש לזכור שמעשית היות שהמפתחות נבחרים באקראי, התקפה כזו אינה סבירה. התקפה דומה שהמציאו המפתחים האמורים יחד עם שמיר, דונקלמן וקלר, כנגד AES-256 מצליחה לחשוף את המפתח רק עם שני מפתחות קשורים, בזמן של 2^{39} בתשעה סבבים, 2^{45} בעשרה סבבים ו-2^{70} ב-11 סבבים. אף אחת מההתקפות לא יעילה כנגד AES במלוא הסבבים.
נכון ל-2011 ההתקפה הטובה ביותר כנגד AES מלא (14 סבבים במקרה של 256 סיביות) היא של בוגדנוב, חובראטוביץ' ורכנברג. זוהי סוג של 'התקפת נפגש באמצע' הנקראת biclique והיא טובה מכוח גס בפקטור של 4 בקירוב כלומר 2^{252} על כן חשיבותה תאורטית והיא אינה מסכנת את השימוש בצופן ריינדל מבחינה מעשית.
התקפת ערוץ צדדי
נכון ל-2011 התפרסמו מספר התקפות ערוץ צדדי מוצלחות כנגד AES אם כי בעקיפין. סוג זה של התקפה אינו מתמקד בצופן עצמו אלא באופן יישומו במערכת, העשוי שלא במודע להדליף מידע קריטי אודות הצופן או המפתח. באפריל 2005, הכריזו מומחים על התקפת cache timing שהצליחה לפרוץ לשרת ייעודי שיישם הצפנת AES כחלק ממערכת SSL. השרת נבנה כך שיאפשר חשיפה של מידע תזמון רב ככל האפשר. ההתקפה נזקקה ללפחות 200 מיליון צופנים נבחרים. יש הסבורים כי התקפה זו אינה מעשית דרך אינטרנט, ברוס שנייר כינה אותה "התקפת תזמון נאה". באותה שנה, עדי שמיר ושני חוקרים נוספים ממכון ויצמן, פרסמו מסמך המתאר מספר התקפות תזמון דומות כנגד AES ופתרונותיהן. אחת מהן, הצליחה לחשוף את המפתח כולו אחרי 800 כתיבות לזיכרון בלבד תוך מספר מילישניות, בתנאי שלתוקף הייתה גישה לשרת בו מתבצעת ההצפנה. הדרך הטובה ביותר להתמודדות עם התקפות מסוג זה היא יישום האלגוריתם באופן שאינו מדליף מידע, בעיקר הימנעות משימוש בטבלאות המרה (table lookup) שאמנם משפרות ביצועים אך פותחות פתח להתקפות תיזמון, לשם כך פותחו שיטות כגון Bit Slicing, שיטה ישנה שפותחה על ידי אלי ביהם לשיפור ביצועי אלגוריתם DES והתגלתה כטובה במיוחד כנגד התקפת תיזמון.
רוסקה פולה
רוסקֶה פוֹלֶה (באוקראינית: Руське Поле; בהונגרית: Úrmező, אורמזה; ברוסית: Русское Поле, רוסקויה פולה; ביידיש: ווערמעזיף) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.
יהודי רוסקה פולה
יהודים ראשונים התגוררו בכפר בתחילת המאה ה-18 ובשנת 1830 חיה במקום קהילה יהודית מסודרת. הקהילה הייתה כפופה לקהילת טעטש ולכן לא היה לה רב משלה אך היו בה בית כנסת, מקווה ובית עלמין. כל יהודי העיר היו חסידי ויז'ניץ.
החל משנת 1941 החלו להתנכל ליהודי העיר ולקחת גברים מהקהילה לעבודות כפייה, ובשנת 1944 גירשו גם את אחרוני היהודים שעוד נותרו.