cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התנהגות ארגונית
התנהגות נסיגה
התנהגות נסיגה (Withdrawl Behavior) היא מונח המתאר מספר משתנים קריטיים אשר בוחנים את האפקטיביות הארגונית. ההתנהגויות הן בעצם פעולות שעובדים בארגון מבצעים על מנת להימנע מעשיית עבודתם בפועל, דבר המוביל להתדרדרות בתפוקת הארגון וביעילותו. לכל סוג של התנהגות נסיגה ישנן סיבות שמסתירות את הסיבה האמיתית להתנהגות ולכן ישנו קושי לזהות את העובדים בעלי התנהגות זו ולפקח על השפעת ההתנהגות על הארגון. על פי חוקרים רבים, התנהגות נסיגה נקשרת לכוונות עזיבה מצד העובד ולריחוק פסיכולוגי שלו ממקום העבודה. אחד האתגרים הגדולים העומדים בפני מנהל בארגון הוא היכולת לזהות, לאתר ולטפל בגורמים הפוגעים במוטיבצית העובדים ואשר מביאים לפגיעה בביצועי הארגון. התנהגות נסיגתית בקרב העובדים מהווה נושא בעל חשיבות במחקרים אודות ארגונים.
My Head & My Heart
My Head & My Heart (בעברית: הראש שלי & הלב שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אווה מקס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Heaven & Hell. השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2020, כסינגל התשיעי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
הסינגל מסמפל את השיר "" משנת 1999, מאת ATC.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אווה מקס, מדיסון לאב, אלכסיי פוטחין, סירקט, סרגיי ז'וקוב, תומאס אריקסון וטיי סקולה והופק על ידי סירקט, אירולף וג'ונאס בלו. מקס דיברה על השיר ואמרה כי: "עבדתי על 'My Head & My Heart' באולפן ההקלטות שלי בסתיו האחרון. אני כל כך מחכה לרגע הנכון לשתף אותו כבר".
השיר הוא חלק ממהדורת הדלוקס של אלבום הבכורה שלה, Heaven & Hell.
הרכב
מבחינה לירית, השיר מתאר את מקס מתעמתת עם החבר לשעבר שלה, שהיא לא יכולה להוציא אותו מהראש שלה. בנוסף, היא מייחלת "שמשהו יצליח לתקן את הלב השבור שלה". מבקר ואתרי מוזיקה שונים טענו כי התוכן הלירי של השיר עצמו, קשור לתוכן הלירי של האלבום, Heaven & Hell.
ביקורת
קרולין דרוק מ-Uproxx שיבחה את השיר וכינתה אותו כ"שיר אלקטרוני מקפיץ, עם מפעם תואם ורב שכבתי". מייק ווס מ-Idolator תיאר את "My Head & My Heart" כ"שיר שאין לעמוד בפניו, עם פזמון קליט" והגיע למסקנה שהוא "יבלוט בקריירה של הזמרת".
וידאו קליפ
טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה מקס לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא שלו. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את עטיפת הסינגל.
ג'וליאן אסאנג'
ג'וּלִיאַן אַסַאנְג' (באנגלית: Julian Assange; נולד ב-3 ביולי 1971) הוא עיתונאי ואקטיביסט רשת אוסטרלי, הידוע כמייסד, הדובר והעורך הראשי של אתר "ויקיליקס", המפרסם נתונים שנשלחו או הודלפו אל מערכת האתר בעילום שם. קהילת המודיעין האמריקאית האשימה את אסאנג' בדוח לא-מסווג בינואר 2017 עם "ביטחון גבוה" ששיתף פעולה עם ממשלת רוסיה בפרסום המיילים הגנובים במסגרת ההתערבות הרוסית בבחירות.
בשנת 2017 נבחר על ידי ה"טיים מגזין" כאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
ב-11 באפריל 2019, לאחר שבע שנים שבהן קיבל מחסה בשגרירות אקוודור בלונדון, ובעקבות פעילות מדינית של ארצות הברית, הוסרה חסינותו, ואסאנג' נעצר בידי משטרת בריטניה, ונידון לחמישים ימי מאסר באשמת בהפרת תנאי השחרור בערבות ממערכת המשפט בשוודיה אשר ביקשו להסגירו בגין אישום של אונס.
ב-4 בינואר 2021 החליטה שופטת בית המשפט הבריטי ואנסה ברייטסטר שלא להסגיר את אסאנג' לארצות הברית. יומיים אחר כך, בעתירה מטעם ממשלת ארצות הברית, קבעה השופטת שהוא לא יוכל לצאת בערבות.
ביוגרפיה
אסאנג' נולד בטאונסוויל, קווינסלנד לכריסטין, אמנית חזותית וג'ון, בנאי ופציפיסט. הזוג נפרד בטרם אסאנג' נולד. כשהיה בן שנה, אמו נישאה לריצ'רד ברט אסאנג', שחקן שהיה בבעלותו תיאטרון קטן. הזוג התגרש ב-1979. לאחר מכן כריסטין החלה לצאת עם ליף מינל, אשר היה חבר בכת האוסטרלית "המשפחה". לזוג נולד בן והם נפרדו ב-1982. אסאנג' נדד רבות בילדות וגר בלמעלה מ-30 ערים באוסטרליה. כאשר היה נער עבר עם אמו ואחיו למחצה למלבורן. ב-1994 החל אסאנג' ללמוד פיזיקה, מתמטיקה, ותכנות מחשבים באוניברסיטת קווינסלנד אך פרש באמצע. ב-2003, שב ללמוד באוניברסיטת מלבורן אך שוב לא סיים את לימודיו.
אסאנג' נהג להתגורר במספר מדינות ותיאר בפני כתבים כיצד הוא כל הזמן נע ממקום למקום. הוא נהג לערוך הופעות פומביות ובלתי צפויות בנושא חופש העיתונות, צנזורה ועיתונאות חוקרת.
ויקיליקס
בשנת 2006 ייסד אסאנג' את "ויקיליקס" ושימש חבר בוועדה המייעצת לאתר. בתוקף תפקידו הוא משך תשומת לב רבה כמי שהפיץ מסמכים מסווגים המתארים את מעורבותה של ארצות הברית במלחמות בעיראק ובאפגניסטן, וכן כמי שאחראי להדלפות של המברקים הדיפלומטיים האמריקאיים בנובמבר 2010.
אסאנג' זכה במספר פרסי הצטיינות עיתונאיים על עבודתו באתר ויקיליקס.
בשנת 2013 יצא הסרט "הרשות החמישית", המתאר את סיפורו של ג'וליאן אסאנג' ואתר ההדלפות "ויקיליקס" ואת מעורבות ארצות הברית במלחמות בעיראק ובאפגניסטן.
בשנת 2014 יצא לאור ספרו "When Google Met Wikileaks", העוסק בפגישתו ביוני 2011 עם אריק שמידט, שפרש מתפקיד מנכ"ל גוגל.
הסתבכויות עם החוק
ב-1987, החל אסאנג' לפרוץ למחשבים תחת הכינוי "מנדקס". לאחר מכן הוא הצטרף לשני פורצים נוספים והם קראו לעצמם "חתרנים בינלאומיים". באותה תקופה הוא פרץ לפנטגון, מחלקת ההגנה של ארצות הברית, צי ארצות הברית, נאס"א, לוקהיד מרטין, מוטורולה, פנסוניק, האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת סטנפורד ועוד.
בספטמבר 1991, נתפס כאשר פרץ לתאגיד התקשורת הקנדי, נורטל. המשטרה הפדרלית של אוסטרליה ציתתה לקו הטלפון שלו (הוא השתמש במודם) והוא הואשם בשימוש ב-31 חשבונות שדרכם הוא פרץ. הוא נקנס ב-2,100$ ושוחרר על התנהגות טובה, עקב כך שלא הייתה לו כוונת זדון.
ב-8 בדצמבר 2010 הוא הסגיר את עצמו לסקוטלנד יארד, כשבוע לאחר שהוצא נגדו צו מעצר בינלאומי על ידי האינטרפול, לאחר ששתי נשים הגישו נגדו תלונה על אונס בשוודיה. הוא שוחרר בערבות, ולאחר כשנה וחצי במעצר בית, ב-2012, פסק בית המשפט העליון בממלכה המאוחדת כי יש להסגירו לשוודיה.
ב-19 ביוני 2012 הסתגר אסאנג' בשגרירות אקוודור בבריטניה. באוגוסט 2012, לאחר שגורמי ממשל בריטיים איימו לפרוץ למתחם השגרירות כדי לתפסו, הודיעה אקוודור כי היא מעניקה לו מקלט מדיני. הענקת המקלט מנעה ממשטרת בריטניה לעצור את אסאנג' כל עוד שהה במתחם השגרירות. אסאנג' נאם לציבור ולאמצעי תקשורת ממרפסת השגרירות, וקרא לנשיא ארצות הברית ברק אובמה להפסיק את ציד המכשפות נגד ויקיליקס. מחלקת המשפטים של ארצות הברית אכן פתחה בהליכים פליליים נגד אסאנג' בשל הדלפות "ויקיליקס".
ב-11 באפריל 2019, ממשלו של לנין מורנו, נשיא אקוודור מאז 2017, סירב להמשיך לספק לאסאנג' מקלט, והוא נעצר על ידי משטרת בריטניה בשגרירות. ב-1 במאי גזר עליו בית משפט בריטי עונש מאסר של 50 שבועות, על ששבע שנים קודם לכן הפר את תנאי שחרורו בערבות כשנמלט לשגרירות אקוודור. שוודיה ביקשה את הסגרתו בגין החשד באונס.
חייו האישיים
ב-1989 נישא אסאנג' לאישה בשם טרסה, ונולד להם בן בשם דניאל. הבן עובד כיום כמעצב תוכנה. לאחר פרידתם, החלו מריבות על המשמורת על הילד, בעיקר משום שאסאנג' היה המטפל העיקרי שלו בילדותו. כיום מתגורר דניאל עם אמו בצרפת. אסאנג' פנה לנשיא צרפת פרנסואה הולנד במכתב פתוח, שבו ביקש להגן עליהם היות שהם מקבלים הטרדות ואיומים על חייהם, והדבר מאלץ אותם פעמים רבות לשנות את זהותם.
פרוטודוס
פרוטודוס המכונה גם עמלץ מאקו חקיין (שם מדעי: Parotodus) הוא סוג נכחד של כריש נכחד מהסדרה דמויי עמלץ אשר התקיים לאורך עידן הקנוזואיקון בין האאוקן לפליסטוקן לאורך כל היבשות ונראה שהיה שוכן אוקיינוסים פתוחים. כריש זה השתייך למשפחה הנכחדת Cardabiodontidae, שהייתה אולי קרוב לאוטודונטיים הענקיים. הוא תואר למדע ב-1980.
הפרוטודוס ידוע ממאובנים של שיניים רחבות יחסית שנמצאו לאורך כל היבשות, אך הם די נדירים מה שהופך אותם לאטרקטיבים לחובבי מאובנים. אלה התגלו בין השאר במיורקה, מלטה, לאורך אירופה, מדגסקר, קזחסטן, יפן, דרום קוריאה, דרום אפריקה, ניו זילנד, אוסטרליה, פרו, קליפורניה, מזרח ארצות הברית ועוד. נמצאו גם מאובנים שלו לאורך איים מרוחקים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, מה שכנראה נובע מכך שנדד לאורך האוקיינוסים בדומה לכריש כחול או כריש ארך-גף מודרניים.
אגן הנפט והגז וולגה-אורל
אגן הנפט והגז וולגה-אורל (ברוסית: Волго-Уральская нефтегазоносная область; באנגלית: Volga-Ural Basin, וגם The Volga-Ural Oil and Gas Basin ו-Volga-Ural Petroleum Province; ידוע בכינויו "באקו השנייה") הוא כיום אגן הנפט השני בגודלו ברוסיה אחרי אגן מערב-סיביר. עד שלהי שנות ה-70 נחשב לאזור הפקת נפט וגז ראשי של ברית המועצות, שעה שוויתר על הבכורה לטובת מערב-סיביר. נכון לשנת 2012, אגן וולגה-אוראל הפיק כ-20% מכלל תפוקת הנפט הרוסית, לעומת כ-66% שהופקו באגן מערב-סיביר.
שדה רומשקינו (Ромашкинское нефтяное месторождение) השוכן בדרום טטרסטן הוא שדה הנפט הגדול ביותר באגן וולגה-אוראל. השדה התגלה ב-1948, מופעל על ידי חברת טטנפט (Татнефть Tatneft) ונמנה עם 20 שדות הנפט הגדולים בעולם.
חשד (הלכה)
ביהדות ניתנת הדגשה מיוחדת על כך שעל האדם להתנהג בצורה שאיננה מעלה חשד כי הוא מתנהג שלא כראוי. כך אמר משה רבנו לבני גד ובני ראובן, כאשר נדרשו לפעול באופן ראוי, ולהשתתף בכיבוש ארץ ישראל, בספר במדבר:
בדומה לכך נאמר במשלי "ומצא חן ושכל טוב בעיני אלוהים ואדם" דהיינו שעל האדם לדאוג לכך שמעשיו יהיו מקובלים ונאים בעיני אלוהים וגם בעיני הבריות, וכפי שאמרו חז"ל במשנה "איזוהי דרך ישרה שיבור לו האדם? כל שהיא תפארת לעושיה ותפארת לו מן האדם" כלומר שגם הבריות משבחים ומפארים אותו על דרכו הראויה שבחר.
לחשיבות עיקרון זה אמרו חכמים בתלמוד הירושלמי שיסוד זה חרוז גם בתורה גם בנביאים וגם בכתובים: ""על פי כלל זה נפסק במשנה: "גבאי צדקה שאין להם עניים לחלק, פורטין לאחרים. גבאי תמחוי שאין להם עניים לחלק מוכרין לאחרים ואין מוכרין לעצמן, משום שנאמר 'והייתם נקיים מישראל'". כלומר, אם גבאי הצדקה ימכרו ויפרטו את הכסף שנאסף על ידם לעצמם, יבואו לחשוד בהם שהם מוכרים ופורטים לעצמם במחיר לא הוגן, ולכן למרות שהם עצמם יודעים שיפעלו כראוי, עליהם למכור דווקא לאנשים אחרים. כך גם נפסק, כי גבאי צדקה שמקבל את כספו הפרטי במקום ציבורי, לא יכניסנו לתוך כיסו, אלא יכניסנו לתוך כיס הצדקה, ורק כשיגיע לביתו יקחנו לעצמו, וכל זאת כדי שלא יבואו לחשוד אותו בגנבה מכיס הצדקה.
מסופר בתלמוד ששיבחו חכמים את בית גרמו הממונים על עשיית לחם הפנים לבית המקדש, על כך שמעולם לא נמצאה פת נקיה ביד בניהם, שלא יביאו על עצמם חשד שהם מאכילים את משפחותיהם מלחם הפנים, וכן שיבחו את בית אבטינס הממונים על עשיית הקטורת לבית המקדש, על כך שמעולם לא יצאה כלה מבושמת מבתיהם שלא יאמרו אנשים שממעשה הקטורת הם מתבשמים.
הסר ממך עקשות פה
כלל דומה, הנאמר בעיקר למעשים העלולים לגרום בעקיפין לחשדות, ביסס רב אסי על פי הפסוק "הסר ממך עקשות פה ולזות שפתים הרחק ממך". פסוק זה אומר כי על האדם מוטלת חובה לפעול באופן שימנע מאנשים אחרים לרנן אחריו כי נהג שלא כשורה.
פסוק זה נזכר לרוב בתלמוד בשם רב אסי -. התוספות מסבירים כי פסוק זה רגיל היה על לשונו של רב אסי.
יש המסבירים את העניין בצורה כזו:
דוגמאות
דין הלכתי זה מתבטא באדם שנחשד על שפחה או גויה, והשפחה השתחררה או התגיירה הגויה, שאסור לאותו אדם שנחשד להתחתן איתה לכתחילה, מכיוון שבכך הוא מחזק את הקול האומר כי הוא עבר עבירות עמה בעודנה שפחה, ולכן השתחררה. וזאת, למרות שאין הקול מזיק לגויה שנתגיירה, מכיוון שההלכה נפסקת כי גם אם גוי התגייר כיוון שרצה להתחתן עם יהודי, דינו כגר גמור.
באופן דומה, אדם שהעיד על אשה שהיא מותרת להינשא כיוון שבעלה מת, או לחלופין רב שפסק כי האשה מותרת להינשא, אין לו להתחתן עם האשה שהתיר, כיוון שהדבר עלול לגרום שיאמרו עליו כי התיר את האשה כדי לשאתה. עם זאת, אם שהרב או האדם היה נשוי בעת שהתיר, ואשתו חפצה לאחר תקופה מסוימת להתגרש ממנו, מותר לו להתחתן עם אותה אשה שהתיר אותה להנשא, כיוון שבצורה כזו אין חשש שיאמרו שהוא התיר אותה במטרה לשאתה, שהרי היה באותה שעה נשוי, אך אם הוא זה שהחליט לגרש את אשתו, יש חשש שיאמרו כי הוא תכנן להנשא עם אשה זו לאחר שיגרש את אשתו, ולכן התיר את האשה להנשא וגרש את אשתו הוא, ולכן אסור לו להתחתן עימה, כדי למנוע לזות שפתים.
החתם סופר. מקשה כיצד ייתכן לומר שהוא נשא אשה במטרה לזנות עם קרובתה, דבר הסותר לכלל "אין אשה מתקנאת אלא בירך חבירתה", כלומר אין דבר הגורם ויוצר צער וקנאה לאשה, מאשר כאשר יש להם בעל משותף. החתם סופר מסביר, כי כלל זה לא תקף, כאשר כל הנישואים היו רק במטרה ובהסכם כדי לזנות עם האשה השנייה, וכל הנישואים עומדים על בסיס זה. על פי כלל זה פסק החתם סופר, בשאלה שהובאה לפניו, כאשר לאחר נישואיו, נחשד אדם על אחות אשתו, והוא פוסק כי מותר לישא אותה לאחר מיתת אשתו, שכן אין הכלל של "הסר ממך עקשות פה" אומר שיש לחשוש שהוא זינה איתה בעקבות קשרים אסורים שיצר עימה לאחר הנישואין, שכן בשעת הנישואין לא היו הנישואין על דעת כן, ולכן תקף הכלל שאין אשה מתקנאת אלא בירך חבירתה, ובמקום כזה אין מקום לחשדות.
הדין בדיעבד
בדיעבד, במקרים אלו כאשר האדם עבר על דברי חכמים והתחתן עם אותה אשה, הוא לא מחויב לגרש אותה. בשונה מכך, אדם שנחשד כי עבר על איסור ניאוף, והייתה שמועה בעיר על אותו מעשה, שמועה שלא פסקה - כלומר במשך יום וחצי, אסורה האשה להנשא לו עולמית, וגם אם התחתן עימה עליו לגרש אותה, שכן איסור חמור על אדם שעבר על ניאוף להתחתן עם האשה אותה הוא אסר לבעלה. איסור זה אינו מדין הסר ממך עקשות פה, אלא איסור התורה הנלמד מכפילות המילים "ונטמאה" בפרשת הסוטה, המלמד כי אשה שעברה על איסור ניאוף אסורה הן לבעלה והן לבועל.
ניופאונדלנד ולברדור
ניופאונדלנד ולברדור (נהגה "נִיוּפֶנְלֶנד", באנגלית: Newfoundland and Labrador; בצרפתית: Terre-Neuve-et-Labrador) היא העשירית והאחרונה מבין הפרובינציות שהצטרפה לקנדה.
גאוגרפיה
ניופאונדלנד ולברדור היא הפרובינציה המזרחית ביותר של קנדה, והיא ממוקמת בקצה הצפון-מזרחי של צפון אמריקה ומהווה חלק של הפרובינציות האטלנטיות. בירתה של הפרובינציה היא סנט ג'ונס. הפרובינציה מורכבת מהאי ניופאונדלנד וחלק מחצי האי לברדור השוכנים לחוף האוקיינוס האטלנטי. הפרובינציה גובלת יבשתית בעיקר עם קוויבק הנמצאת מערבה לה, אך גם עם טריטוריית נונאווט, לאורך גבול קצר באי קיליניק.
שם הפרובינציה
בעת הצטרפותה לקנדה נקראה הפרובינציה "ניופאונדלנד" אולם החל משנת 1964 קראה ממשלת הפרובינציה לעצמה "ממשלת ניופאונלנד ולברדור" וב-6 בדצמבר 2001 שונתה חוקת קנדה על מנת לשנות את שמה הרשמי של הפרובינציה ל"ניופאונדלנד ולברדור".
השם ניופאונדלנד הוא תרגום מפורטוגזית של Terra Nova. השפעתם של מגלי הארצות הפורטוגזיים ניכרת גם בשם "לברדור", שהגיע משמו של הנווט הפורטוגזי ז'ואו פרננדז לברדור.
אוכלוסייה
נכון ל-2015, גרים בפרובינציה כ-527,756 בני אדם. מתוכם, כ-1.5% מזהים את עצמם כאינואיטים, ועוד קרוב ל-4.5% כאינדיאנים או מטיס. שאר התושבים מזהים עצמם כאירופאים או קנדים. תושבי האי דוברים עגה של אנגלית הקרויה אנגלית ניופאונדלנד וכן שתי עגות נוספות, להן מספר דוברים מועט והן על סף הכחדה: צרפתית ניופאונדלנד ואירית ניופאונדלנד.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היו בפרובינציה מעל 550,000 תושבים, אולם הגירה שלילית הביאה להתמעטות האוכלוסייה בפרובינציה. עם זאת, מאז 2008 נרשמת עליה איטית בכמות התושבים בפרובינציה.
האי ניופאונדלנד
בניופאונלנד מצויה ההתיישבות הראשונה של אירופאים ביבשת אמריקה. ההתיישבות הויקינגית בל'אנס או מדוז נוסדה בשנת 1000 לספירה (אזור זה הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית). במרוצת השנים נעלמו התיישבויות אלו.
על פי עדויות מסוימות, ייתכן כי האי התגלה מחדש כבר בשנת 1472 על ידי החוקר הפורטוגזי ז'ואאו קורטה-ריאל אשר קרא לאי "האדמה החדשה" (טרה נובה - Terra Nova). גילוי זה, אם אכן קרה, הוא הגילוי הראשון (מאז הוויקינגים) של יבשת אמריקה לבני אירופה - כעשרים שנה לפני קולומבוס, אך כיום לא ניתן להוכיח טענה זו.
מושבה בריטית
מאוחר יותר התיישבו באי שבטי האינדיאנים מי'מאק ובאותוקס.
בין השנים 1610–1728 מונו לאי מושלים. הראשון בהם היה ג'ון גאי אשר מונה מושל המושבה קופרס קוב. מושלים נפרדים מונו למושבות נוספות על האי. בשנת 1638 אוחדו כל המושבות באי למושבה אחת, וסר דייוויד קירק מונה למושל האי.
בשנות ה-90 של המאה ה-17 ניסה פייר לה מויין ד'איברוויל לכבוש את האי וכמעט הצליח.
בשנת 1823 מונתה מועצה למושבה בעקבות מאבק שניהלו הרפורמיסטים ג'ון קנט, ויליאם קארסון ופטריק מוריס. מועצה זו כונתה אז (והיום) "בית המועצה". המועצה הייתה מפולגת בין הפרוטסטנטים והקתולים באי. בשנת 1842 אוחדה המועצה עם המועצה המחוקקת של ניופאונדלנד ובשנת 1848 הופרדה לשני בתים נפרדים.
הדומיניון של ניופאונדלנד
בשנת 1854 ניתן למושבת ניופאונלנד שלטון עצמאי על ידי הממשלה הבריטית. בשנת 1869 דחו תושביה את ההצעה להתאחד עם קנדה. בשנת 1907 קיבלה ניופאונדלנד עצמאות ביחד עם ניו זילנד, והיא הפכה ממושבה לדומיניון.
ניופאונדלנד במאה ה-20
במלחמת העולם הראשונה השתתף גדוד של אנשי ניופאונדלנד במלחמה במסגרת הכוחות של האימפריה הבריטית. רוב אנשי הגדוד נהרגו ב-1 ביולי 1916 בקרבת בומונט האמל, ביום הראשון של הקרב על הסום, דבר שהוביל לקשיים כלכליים בדומיניון (בשל המחסור באנשים בעקבות האובדן). בשנות ה-20 של המאה ה-20 היו במושבה שערוריות פוליטיות רבות אשר פגעו בכלכלת המושבה. ראש הממשלה של המושבה, סר ריצ'רד סקווירס, נעצר בשל שחיתות בשנת 1923, דבר שהוביל לנפילת ממשלתו.
השפל הגדול הגביר את הקשיים הכלכליים של הדומיניון. ב-5 באפריל 1932 צעדו כ-10,000 איש אל בניין המועצה, והביאו לבריחתם של הצירים מן הבניין. הממשלה שנבחרה בעקבות אירוע זה קראה לבריטניה לקחת שליטה על הדומיניון עד אשר הדומיניון תהיה מוכנה לשלטון עצמי. בעקבות בקשה זו, בשנת 1934, ויתרה הדומיניון על השלטון העצמי שלה וחזרה להיות מושבה בריטית.
פרובינציית ניופאונדלנד ולברדור
בשנת 1946 נערכה הצבעה לבחירת אספה לאומית אשר תכריע בשאלת עתידה של ניופאונדלנד. האספה הצביעה בעד עריכת משאל עם בשאלה האם לשוב ולהיות עצמאיים. בריטניה הודיעה למושבה כי היא מסרבת לשאת בעלויות הכלכליות של ניהול המושבה, והציעה כי אחת האפשרויות שתעמודנה בפני המצביעים תהיה הצטרפות לקנדה. משאל ראשון נערך ב-3 ביוני 1948. 44.6% תמכו בשלטון עצמאי, 44.1% תמכו בהצטרפות לקנדה ו-14.3% תמכו בהישארות כמושבה בריטית. מכיוון שלפי החוק הבריטי נדרש רוב של יותר מ-50% על מנת להעביר את משאל העם, ולכן המשאל נפסל.
המשאל השני נערך ב-2 ביולי 1948, בו התבקשו התושבים לבחור בין שתי האפשרויות הראשונות. 52% הצביעו בעד הצטרפות לקנדה ו-48% תמכו בעצמאות. ניופאונדלנד הצטרפה לקנדה ב-31 במרץ 1949.
זיילנד
במחוז 380,186 תושבים, הוא המחוז ה-11 במספר התושבים בהולנד. שטח המחוז עומד על 1,386 קמ"ר, והוא המחוז ה-10 בגודלו בהולנד. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 213 איש לקמ"ר, הפרובינציה העשירית בצפיפותה בהולנד.
על שם המחוז זיילנד נקראו המקומות הבאים:
ז'קט עור
ז'קט עור הוא ז'קט עשוי מעור.
היסטוריה
בספר "הז'קט השחור" נטען כי הז'קט השחור הראשון נתפר לטייסים גרמניים במלחמת העולם הראשונה. בתחילת המאה ה-20 טייסים ואנשי צבא נהגו ללבוש ז'קטים מעור.
בשנת 1928 יצרן מעילי גשם במנהטן, ארווינג סקוט, תכנן ז'קט לרוכבי אופנוע הרלי-דייווידסון. סקוט קרא לו "פרפקטו" על שם הסיגר האהוב עליו.
באופנה ובתרבות הפופולרית
בשנות ה-50 הפך ז'קט העור לפריט לבוש פופולרי בהשפעת הקולנוע ההוליוודי. בשנות ה-60 החיפושיות הפכו את ז'קט העור השחור לנפוץ. בשנות ה-70 להקות רוק כמו דוראן דוראן, להקת פאנק כמו הראמונס וסקס פיסטולס לבשו ז'קטים מעור.
ז'קט עור שחור לעיתים מיוצר אף על ידי להקות רוק ומותגים גותיים.
גם נשים החלו ללבוש ז'קט מעור שחור והוא הפך לבגד יוניסקס.
אגם סימקו
אגם סימקו (באנגלית: lake Simcoe) הוא אגם בדרום אונטריו, קנדה. סימקו הוא האגם הרביעי בגודלו שממוקם במלואו במחוז, אחרי אגם סול (Lac Sul), אגם ניפיגון (lake Nipigon), ואגם ניפיסינג (lake Nipissing). והוא חלק ממערכת הימות הגדולות.
במאה ה-17 האגם נקרא בשם אגם אונטירונק (Ouentironk) שמשמעותו מים יפים, ולאחר מכן נקרא בשם אגם טורונטו עד שנקרא בשם אגם סימקו על שם קפטן ג'ון סימקו מחיל הים המלכותי, על ידי בנו ג'ון גרייבס סימקו שהיה סגן המושל העליון הראשון של קנדה.
האגם נמצא במחוז סימקו (Simcoe County) וגובל באזור דורהאם (Durham Region) ואזור יורק (York Region). בצידו המערבי של האגם בקצה מפרץ קמפנפלט (Kempenfelt Bay) ממוקמת העיר בארי (Barrie), ובצדו הצפוני בנקודת החיבור שלו עם אגם קושיצ'ינג (Lake Couchiching) שוכנת העיר אוריליה (Orillia). לאורך כל חופו הדרומי נפרשת העיירה ג'ורג'ינה הכוללת בתוכה מספר עיירות קטנות יותר, ולאורך חופו המערבי נפרשת העיירה איניספיל (Innisfil) שגם היא מורכבת מעיירות רבות קטנות יותר.
אגן הניקוז של האגם הכולל את האזור הצפוני של טורונטו רבתי מכיל אוכלוסייה של כחצי מיליון נפש.
ג'ון מייסון ניל
ג'ון מייסון ניל (באנגלית: John Mason Neale; 24 בינואר 1818 - 6 באוגוסט 1866) היה סופר וכומר אנגלי.
ביוגרפיה
ג'ון מייסון ניל נולד בערך בשנת 1818 בלונדון למשפחת כמרים. הוא למד בטריניטי קולג' והצטיין בלימודים קלאסיים. לאור בעיות בלימודי מתמטיקה הוא לא קיבל תעודת הצטיינות.
בגיל 22 הוא קיבל תפקיד כומר בקיימברידג'. ג'ון מייסון ניל התעניין בתנועה האוקספורדית שהייתה קשורה לתנועת התחייה הגותית. בשנת 1842 הוא הוסמך לכמורה. בעקבות המחלה הוא נסע למדיירה ובשנת 1846 חזר ללונדון.
בשנת 1854 ג'ון מייסון ניל היה בין מקימי "ארגון מרגריטה הקדושה", מסדר נשי לטיפול בחולים. הוא נחשד בהיותו סוכן של הכנסייה הקתולית וספג איומים על חייו. למרות זאת, הארגון שהקים המשיך להתקיים ואף הליח להרחיב את פעילותו.
ג'יון מייסון ניל תרגם לאנגלית מספר מזמורים מלטינית ויוונית. בסך הכל הוא תרגם 63 מזמורים. בין המזמורים הפופולריים ניתן לציין בוא, בוא עמנואל.
סלט פירות
סלט פירות הוא מנה המורכבת ממגוון של פירות, בדרך כלל טריים, המוגשת עם סירופ או עם נוזלי הפירות עצמם. סלט הפירות יכול להיות מוגש כמתאבן, סלט קטן ליד הארוחה או קינוח. כשמוגש כמתאבן או כקינוח, סלט הפירות נקרא גם "קוקטייל פירות".
ישנם מספר מתכונים ביתיים לסלט פירות שכוללים מגוון של פירות, או שימוש ברוטב, במקום סירופ או נוזלי הפירות. גרסה אחת היא סלט פירות בסגנון וואלדורף, אשר בהכנתו משתמשים ברוטב על בסיס מיונז. במתכונים אחרים משתמשים בשמנת חמוצה, לבן או אפילו חרדל כרכיב עיקרי ברוטב. ברוז'אק, סלט פירות מלזי, משתמשים ברוטב חריף עם בוטנים וממרח חסילונים.
הגשת כוסות קטנות של סלט פירות כקינוח נפוצה בבתי ספר ציבוריים בארצות הברית. במקרים רבים זה הקינוח היחיד שמוצע לתלמידים.
כהגילויה ובויראחמד
פרובינציית כהגילויה ובויראחמד (בפרסית: استان کهگیلویه و بویراحمد באנגלית Kohgiluyeh and Boyer-Ahmad Province) היא אחת מ־31 הפרובינציות של איראן ובירתה יאסוג'. שטח הפרובינציה הוא הררי ברובו, היא נמצאת על חלק מרכס הרי זגרוס. האזור שופע עצי אלון, אגוזים ומעיינות טבעיים. התושבים מדברים בעיקר בשפת לורי, כאשר השפה הרשמית היא פרסית.
היסטוריה
עד 23 ביוני 1963, חלק מהפרובינציה כהגילויה ובויראחמד היה שייך לפרובינציית פארס והחלק השני היה שייך לפרובינציית חוזיסטאן. הפיצול נבע מהתפרעויות שהתרחשו ב-13 ביולי 1963. בסופו של דבר במרץ 1974 מחוזות כהגילויה ובויראחמד הפכו לפרובינציה.
בפרובינציה יש 132 אתרים היסטוריים רשומים בעלי חשיבות תרבותית.
גאוגרפיה
הפרובינציה נמצאת בדרום מערב איראן, ובירתה היא יאסוג'. הפרובינציה משתרעת על שטח של 15,563 קלומטרים רבועים. שטח הפרובינציה הוא הררי ברובו, היא נמצאת על חלק מרכס הרי זגרוס.
מיקום
איראן מחולקת ל-31 פרובינציות. פרובינציית כהגילויה ובויראחמד היא בין הפרובינציות הדרומיות של איראן, היא גובלת עם חמש פרובינציות:-
אקלים
נתוני האקלים מתייחסים לאקלים ביאסוג' בירת הפרובינציה. ביאסוג' האקלים דומה לאקלים הים תיכוני האופייני, בגלל מיקומה בקו ישיר של רוחות נושאות גשם מהמפרץ הפרסי. היא העיר האיראנית הרטובה ביותר מדרום להרי אלבורץ עם גשמים שנתיים רבים. המשקעים הכבדים מאפשרים קיום של אזורים מושלגים בפסגות הרי זגרוס הגבוהות ביותר. לעומת זאת בהרי קוהרוד במזרח אין שלג למרות היותם בגובה זהה בגלל צחיחותם. בעונה היבשה הארוכה יורדים בממוצע רק 4 מילימטרים גשמים בין החודשים יוני לספטמבר.
אוכלוסייה
על פי מפקד האוכלוסין של המרכז לסטטיסטיקה ושיכון באיראן, בשנת 2006 חיו בפרובינציה 634,000 נפש, בשנת 2011 חיו 658,629 נפש, (על בסיס הסקר משנת 2011, התפלגות האוכלוסייה היא כלהלן מתוך סך כל התושבים 329,079 גברים ו-329,550 נשים. 69.1 אחוז הם אוכלוסייה בגילאי 15–64, 26.4 אחוז, מתחת לגיל 14 ו-4.5 אחוז בני 65 ומעלה). בשנת 2016, אוכלוסיית קוהגילויה ובויאר-אחמד הייתה 713,052 נפש, 50% מהם חיים בערים שבמחוז בויאראחמד. התושבים מדברים בעיקר בשפת לורי, כאשר השפה הרשמית היא פרסית.
סטאטיסטית פרובינציית כהגילויה ובויראחמד היא אחת הפרובינציות הקטנות של איראן מבחינת גודל האוכלוסייה והשטח. בשני המקרים היא מדורגת במקום ה-28 מבין 30 הפרובינציות. העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בפרובינציה, היא העיר יאסוג' היא גם העיר המרכזית במחוז כהגילויה ובויראחמד ובירת הפרובינציה. במפקד שבוצע בשנת 2016 בעיר יאסוג' חיו 134,534 נפש ובסה"כ בעיר וסביבותיה כ־250,000 נפש.
תושבי המחוז מדברים לעיתים קרובות בניבים הדרומיים של השפה הלורית. ניב זה מובן על ידי דוברי ניבים אחרים, במיוחד דוברי בקטיארי. אנשי לורסטאן הם ממסאני מאותו גזע ודוברים אותה שפה; תושבי בויראחמד הם במקור מלור. המאפיין התרבותי והחברתי העיקרי של האזור היה המבנה החברתי הנודד, בעבר. מבנה חברתי זה עבר שינויים רבים, אך עדיין מעמדם החברתי והזיהוי של יחידים, אפילו בקהילה העירונית של הפרובינציה, נקבעים על פי שייכותם למבנה השבטי. בעבר הקרוב, אזור זה היה בשטחם של השבטים של בויאראחמד, טיבי, בהמאי, האויב של זיארי, באבאווי. רוב התושבים במחוז כהגילויה ובויראחמד מדברים בשפה הלורית. ניב זה הוא שריד מהשפה האיראנית הקדומה, המושפעת פחות משפות זרות ואין בה הבדלים מהותיים עם ניבים אחרים של השפה הלורית.
על פי סקר שהזמינה המועצה לתרבות ציבורית בשנת 2010, והתבסס על סקר שטח ואוכלוסייה סטטיסטית בקרב תושבי 288 ערים וכ־1400 כפרים ברחבי הפרובינציה, אחוז השבטים שנדגמו בסקר זה היה כדלקמן:
יחידות הפרובינציה
הפרובינציה מחולקת לתשע מחוזות ו-16 מועצות אזוריות, הכוללים 16 ערים ויותר מ־1700 כפרים. בשנת 2016 המושל של הפרובינציה הוא חוסיין קאלאנטרי.
כלכלה
הפרובינציה נחשבת כלכלית כאזור חקלאי בו מגדלים גידולי שדה, אגוזים, בעלי חיים, דבורים לדבש ודיג של דגי סלמון. יש חשיבות מיוחדת לתעשיות הפקת הנפט בגצ'אראן ולמפעל הסוכר ביאסוג'. בנוסף, באזורי התעשייה ליד הערים יאסוג' ודנה ישנם מפעלי תעשייה גדולים ביניהם מפעלים גדולים לייצור צינורות מים מפלסטיק ופולימרים Dena Sanat Yasuj. תעשייה הכרייה לא התפתחה בפרובינציה בהשוואה לחלקים אחרים של איראן. באופן כללי, הענפים הקיימים במחוז זה מחולקים לשתי קבוצות, שהן עבודות מלאכת יד ועבודה בתעשייה הכבדה. התעשייה הגדולה ביותר במחוז היא תעשיית הנפט. בתחום המכרות יש בפרובינציה מכרות של בוקסיט, נחושת, פוספטים, גופרית ועוד.
הנפט והגז המופקים בפרובינציה מהווים המקורות העיקריים של נפט וגז באיראן. בפרובינציה מייצרים 35 אחוזים מסך כל תפוקת הנפט והגז של איראן.
בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד יש יותר ממיליון דונם של יערות עצי אלון ואגוזים שהם אחוז אחד מכלל שטחי היער וכ־30% מכלל מיני הצמחייה באיראן. בנוסף להיותם משמשים כמזון לבעלי חיים, לעצי אלון והאגוזים יש גם יתרונות רבים לבני אדם. בצורת עצי אלון היא אחד האתגרים החשובים ביותר ביערות זגרוס ובאזור זה. מחלת מזיקים ותולעי עץ תקפה את עצי אלון והאגוזים באזור זגרוס לאחר שנת 2011 בגלל הבצורת והמזיקים נגרם נזק רב לעצים באזור בין השנים 2013 עד 2014.
מיכרות
למכרה האשלגן באזור לירב, יש קיבולת של יותר ממיליון טונות; בארות נפט פרסיות בההרי זגרוס ובארות שלג אטומות.
תיירות
אתרי תיירות בפרובינציה:
צרטודוס
צרטודוס (שם מדעי: Ceratodus; מיוונית: "שן קרן") הוא סוג נכחד של דג ריאות מהסדרה דגי ריאות אוסטרליים, אשר היה קרוב למין דג ריאות אוסטרלי.
מאפיינים
סוג זה התקיים החל מתקופת הטריאס והתקיים אולי עד האאוקן שלפני 251 עד 55 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו במקומות רבים ביניהם בארצות הברית, ארגנטינה, גרינלנד, אנגליה, גרמניה, מצרים, מדגסקר, סין, ואוסטרליה.
הצרטודוס היה דג גדול יחסית באורך של עד 4 מטרים והוא היה בעל לסתות גדולות עם שיניים בעלות כתר גבוה דמויות-קרניים (ומכאן שמו), מה שעזר לו לכתוש טרף. ייתכן שהכיל ריאות פרימיטיביות שעזרו לו לנשום החוצה מהמים בעיתות מצוקה, בדומה לדגי ריאות מודרניים.
פולה פטון
פולה מקסין פאטון (באנגלית: Paula Maxine Patton; נולדה ב-5 בדצמבר 1975) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. התפרסמה בתפקידיה בסרטים "דז'ה וו" (אנ') (2006), "פרשס" (2009), "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים" (2011), "אקדח כפול" (2013) ו"וורקראפט: ההתחלה" (2016).
ביוגרפיה
פאטון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'ויס (לבית ורדן), מורה בבית ספר, ולצ'ארלס פאטון, עורך דין. אמה היא לבנה, ממוצא גרמני והולנדי, ואילו אביה הוא אפרו-אמריקאי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון אלכסנדר המילטון (אנ') בוסטסייד, מחוז לוס אנג'לס ולאחר מכן התחילה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר שנתה הראשונה היא עברה לחוג לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה. זמן קצר לאחר שסיימה את לימודיה, היא זכתה במשימה של שלושה חודשים בהכנת סרטים דוקומנטריים עבור PBS.
קריירה
פאטון סיפקה קולות עבור שירו של הזמר אשר "Can U Handle It?" אשר נכתב בשיתוף רובין ת'יק, לו תינשא מאוחר יותר. השיר נכלל באלבומו "Confessions" משנת 2004. לפאטון יש קרדיטים לכתיבת שירים במספר אלבומים של רובין ת'יק תחת השם "מקס", שנגזר מהשם האמצעי שלה (מקסין).
בשנת 2005 פאטון הופיעה לראשונה בסרט הקומדיה הרומנטית "היצ'" לצד ויל סמית'. באותה שנה היא שיחקה גם בסרט הדרמה "לונדון".
בשנת 2006, היא הופיעה לצד חברי הצמד אאוטקאסט, אנדרה 3000 וביג בוי בסרט המוזיקלי "בקצב פראי" שכתב וביים בריאן ברבר. באותה שנה זכתה לפריצה הגדולה שלה כאשר גילמה את התפקיד הנשי הראשי של קלייר קוצ'בר במותחן המדע הבדיוני של טוני סקוט "דז'ה וו" (אנ') לצד דנזל וושינגטון. הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים, אך היה לשובר קופות, והכניס למעלה מ-180 מיליון דולר ברחבי העולם. היא גם הופיעה בווידאו-קליפ לשיר "Lost Without You" של בעלה דאז רובין ת'יק ב-2006.
בשנת 2008, פאטון גילמה את כתבת הטלוויזיה קייט מדיסון בדרמה הקומית "אולי תתבגר" לצד קווין קוסטנר, גילמה את איימי קרסון, אשתו של בן (קיפר סאתרלנד) בסרט האימה העל-טבעי "מראות".
בשנת 2009 שיחקה בסרט הדרמה עטור השבחים של לי דניאלס, "פרשס", שם היא גילמה את גברת בלו ריין, מורה בבית הספר התיכון האלטרנטיבי בהארלם, ניו יורק, המלמדת ומדריכה תלמידים מקופחים.
בשנת 2011 פאטון שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט האקשן "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים" שביים בראד בירד, בתפקיד הסוכנת המיוחדת ג'יין קרטר מיחידת "משימה בלתי אפשרית" של איתן האנט (טום קרוז). הסרט שוחרר לאקרנים ב-16 בדצמבר 2011, וזכה להצלחה קריטית ומסחרית, והכניס כמעט 700 מיליון דולר ברחבי העולם. כמו כן בשנת 2011, פאטון שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "לקפוץ מעל המטאטא" בבימויו של סלים אקיל.
בשנת 2013, פאטון כיכבה לצד מארק וולברג ודנזל וושינגטון בקומדיית הפעולה "אקדח כפול". כמו כן, כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "לטוס אל האהבה". הסרט האחרון זכה לביקורות שליליות ממבקרים רבים.
ב-24 בפברואר 2015, הוכרז שפאטון לוהקה לדמות הראשית בפיילוט לדרמת הפשע של ABC "Runner", אך זו לא יצאה לפועל כסדרה.
בשנת 2016 שיחקה בתור הת'ר פישמן בסרט בקומדיה של אדם סנדלר "המהפך" שעלה ישירות לנטפליקס. באותה שנה גילמה את גארונה הלפאורקן בסרט הפנטזיה האפי "וורקראפט: ההתחלה" המבוסס על סדרת משחקי המחשב "וורקראפט".
בשנת 2017 כיכבה פאטון בסדרת הדרמה של רשת ABC, "הזדמנות חוזרת" בדמותה של לורה פרייס, אם המנסה לשנות את גורל רצח בתה. התוכנית אשר בוטלה לאחר עונה אחת ועשרה פרקים, היא עיבוד אמריקאי לתוכנית הטלוויזיה הקוריאנית "God's Gift: 14 Days", ששודרה ברשת SBS.
בשנת 2022 כיכבה בסדרת הדרמה והפנטזיה המצרית "Devil's Promise" (وعد إبليس), על גבר מצרי נשוי באושר (עמר יוסף) ואלמנה אמריקאית (פאטון) שמאחדים כוחות ויוצאים לנצח את השטן במשחק שלו.
חיים אישיים
ב-1991, בגיל 15, פאטון פגשה את הזמר רובין ת'יק, שהיה אז בן 14, במועדון היפ-הופ בשם בליסטיקס (בבעלותו של דייוויד פאוסטינו) בלוס אנג'לס. כאשר ת'יק ביקש ממנה לרקוד איתו. לדברי ת'יק, הוא שר לה את "קדחת הג'ונגל" של סטיבי וונדר בזמן שהם רקדו. בני הזוג לא החלו לצאת עד אוקטובר 1993, והתחתנו ב-11 ביוני 2005. פאטון ילדה את בנם, ג'וליאן פואגו, ב-6 באפריל 2010.
בני הזוג הודיעו על פרידתם ב-24 בפברואר 2014, לאחר 21 שנים ביחד וכמעט תשע שנות נישואים. ב-8 באוקטובר 2014, פאטון הגישה רשמית בקשה לגירושין ומשמורת משותפת על בנם. הגירושין נסגרו ב-20 במרץ 2015.
בינואר 2017, שופט דחה את בקשתה של פאטון להגביל את המשמורת של ת'יק לאחר שהאשימה אותו בהתעללות בילדים. מאוחר יותר באותו חודש, פאטון קיבלה משמורת בלעדית על בנה וצו הרחקה נגד ת'יק שכלל את בנם ג'וליאן ואמה ג'ויס פאטון לאחר שהאשימה אותו באלימות במשפחה, בגידה והתמכרות לסמים ולאלכוהול. פאטון ות'יק הגיעו להסכם משמורת באוגוסט 2017.
Gaza City Mall
Gaza City Mall הוא קניון בעיר עזה.
הקניון נמצא בבעלות חברת אל-חיאת טורד וממוקם מערבית לעיר עזה ובסמוך לכיכר חיידר עבדל שאפי.
העבודות על הקמתו של הקניון החלה באוגוסט 2010, הקניון הוא בן שלוש קומות והוא משתרע על שטח של כאלפיים מ"ר ושוכנים בו בין היתר קולנוע, מסעדות וחנויות קמעונאיות.
הקניון הוא בין מרכזי המסחר היחידים שפועלים בעיר עזה ומהווה מתחם מסחר מרכזי בעיר. מרכזי המסחר נוספים ברצועת עזה הם קניון עזה שנמצא בשכונת היוקרה א-רימאל, גם קניון קפיטל נמצא בא-רימאל וכן שוק הזהב.
טאמאש נאדאשדי
הברון טאמאש נאדאשדי אש פוגאראשפלדי שנודע גם כ"טאמאש השלישי נאדאשדי" וכ"פלטין הגדול" (בהונגרית: Nádasdy Tamás או בשמו המלא Nádasdy és Fogarasföldi Tamás báró, בקרואטית: Toma Nádasdy או Tomo Nádasdy, 1498 אגרוואר - 2 ביוני 1562 אגרוואר) היה מגנאט, פוליטיקאי ואיש צבא הונגרי. כיהן כמפקד המבצר בודה, כבאן קרואטיה, דלמטיה וסלאבוניה, וכפלטין הונגריה, היה הנציג הבולט ביותר של משפחת האצולה נאדאשדי.
חייו
טאמאש נאדאשדי נולד באגרוואר לפרנץ הראשון נאדאשדי ולאשתו הראשונה, אורשויה טרייאק סנט-ארז'בטי (Orsolya Therjék Szenterzsébeti). אחרי מות אמו, אביו התחתן בשנית עם אורשויה ושיי. בנעוריו זכה טאמאש נאדאשדי להשכלה רחבה ולמד באוניברסיטאות בגראץ, בבולוניה וברומא.
באותם הימים פרץ מאבק על כתר הונגריה בין שליט טרנסילבניה יאנוש סאפויאי שהתפשר עם הטורקים, ולארכידוכס פרדיננד. נאדאשדי צידד במועמד האוסטרי ונשלח על ידי חלק מהאצולה ההונגרית בראשות בורנמיסה, להגיש את כתר הונגריה לפרדיננד. ב-20 באוגוסט 1527 התמנה נאדאשדי על ידי הארכידוכס פרדיננד למפקד בודה וב-3 בנובמבר השתתף בטקס הכתרת פרדיננד כמלך הונגריה בברטיסלאבה. בשנת 1528 בעזרת הרוזן גיירג' צ'ֶנֶסֶקי, מפקד המבצר טטה, כבש נאדאשדי את העיר גיור לטובת פרדיננד. כשנכבשה בודה לראשונה על ידי סולימאן המפואר, נפל נאדאשדי בשבי בידי הטורקים. הם מסרו אותו לידי ראש המחנה היריב, יאנוש סאפויאי, שהכריז עצמו בינתיים למלך הונגריה בשם יאנוש הראשון. הלה העניק לנאדאשדי חנינה בתנאי שיעבור לצידו. מחוסר בריריה נכנס נאדאשדי לשירות המלך יאנוש ועשה זאת ביושר ונאמנות. סאופיאי הטיל עליו להגן על מחוז שומוג' בדרום-מערב ולכבוש את העיר סיגטוואר שהייתה אז נחלתו של האציל באלינט טרק, מתומכי פרדיננד. אולם בגלל המצור האוסטרי-גרמני על בודה הוחש נאדאשדי מהר בחזרה לשם ופיקד בהצלחה למשך 50 יום על הגנת המבצר בודה מול הכוח שבפיקודו של רוגנדורף, (בימינו בקרפטו-אוקראינה) עד שזה נאלץ לסגת, מורעב, לאסטרגום. המלך יאנוש סאופויאי גמל לו על גבורתו ונתן לו כאתנן את העיר פגראש וסביבתו בטרנסילבניה ואת העיר חוסט וסביבתו כולל מכרות המלח. אך בשנת 1533 מאוכזב מסאפויאי ומההשפעה הגוברת והולכת של לודוביקו גריטי התככן בחצרו של סאפויאי, ניצל נאדאשדי את ההזדמנות שהיה עליו לבקר אצל המגנאט האמיד לאסלו קאניז'אי כדי להתארס עם בתו, ועזב את חצרו של סאופיאי ועבר שוב למחנה של פרדיננד, אליו נשאר הפעם נאמן עד מותו.
החל משנת 1537 הפך נאדאשדי ליועצו החשאי ורב ההשפעה של פרדיננד. אחרי מות איוואן קרלוביץ' התמנה לבאן של קרואטיה, דלמטיה וסלאבוניה, בשותפות עם פטר קגלביץ', ומתוקף תפקיד זה הגן על אזור הספר הקרואטי מפני הטורקים.
איתן שנדורפי
הרב איתן שנדורפי (נולד בכ' בתשרי ה'תש"ך 1959) הוא ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים המלמד גם בישיבת מרכז הרב, בישיבה קטנה מורשה ובמוסדות נוספים, ומחבר ספרים. נודע גם בשל עיסוקו ופועלו בתחום פרשנות המקרא ובגישתו לסוגיותיו.
ביוגרפיה
נולד בבני ברק לישעיה מרדכי ומרים שנדורפי. למד בישיבת קריית הרצוג בבני ברק, ולאחריה למד כשנה בישיבת איתרי ומשם עבר לישיבת מרכז הרב. כיום משמש כר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ומלמד בישיבת מרכז הרב תנ"ך ופירוש הרמב"ן לתורה.
הרב שנדורפי מלמד גם בישיבה קטנה מורשה, ומעביר שיעורים במכללת ירושלים, במכללת אורות ישראל, במדרשת בת-ציון ובכנסים כגון בניין שלם. בעבר העביר שיעורים גם במכון מרחבים.
פרסם עשרות מאמרים בכתבי העת "שמעתין", "תחומין", "מעלין בקודש", "ניצני ארץ", "דגל ירושלים", ועוד. מאמריו בתנ"ך מתפרסמים גם באתר תנ"ך על הפרק ובאתר בני ציון - בונים קומה בתנ"ך.
בזמן פינוי סיני שימש הרב שנדורפי כראש ישיבה באופירה.
חיים אישיים
נשוי לארנה (לבית אלפר) ומתגורר בקריית משה. לזוג שבעה בנים וחמש בנות. בנו הרב בניהו מלמד בישיבה הגבוהה בנחליאל וחוקר במרכז תורה ומדינה.
אחיו הוא הרב יִגָּאֵל שנדורפי, ראש ישיבה בנחליאל.
שיטתו
ספריו ומאמריו של הרב שנדורפי עוסקים במחקר תורני-היסטורי. הוא עוסק בפרשיות תנ"כיות מתוך מגוון מקורות: התנ"ך ומפרשיו, מדרשי אגדה ומפרשיהם, ראשונים ואחרונים שעסקו בסוגיות אלו. דרכו היא איסוף הנתונים ומיון השאלות העולות מתוכם. בהמשך הוא מביא שיטות שונות ובוחן אותן, ואף מציע תשובות משלו (בדומה לדרכה של נחמה ליבוביץ'). הוא עוסק רבות בפירוש רש"י ומראה כיצד הוא עונה על שאלות המפרשים באופן מקיף.
לצד הדגש ההיסטורי, חלק מן המאמרים הם בעלי אופי הלכתי מובהק יותר - כגון הדיון בגובהו של בית המקדש ומקום עמידתו של הארון בקודש הקודשים. ספריו עוסקים בנביאים וכתובים, ארץ ישראל, עם ישראל, ירושלים, בית המקדש, קודש הקודשים ועוד.
בספריו ובשיעוריו מדגיש הרב שנדורפי את הברית בין הקב"ה לעם ישראל ואהבתו להם, וכן חשיבות שמירת הלשון, אהבת ישראל וההימנעות מדיבור בגנותם. הוא מאריך בסוגיות העוסקות בקודש ובמקדש ובקשר בין עם ישראל לארץ ישראל. כמו כן הרב שנדורפי משתדל ככל האפשר להימנע מדיבור וכתיבה של מילים לועזיות ומשימוש בתאריכים לועזיים.
.mu
.mu היא סיומת האינטרנט במאוריציוס. היא מנוהלת על ידי מרכז המידע ברשת מאוריציוס, והרישומים מעובדים באמצעות רשמים מוסמכים.
שימוש
מספר קבוצות מוזיקליות החלו להשתמש בתחום זה, כאשר .mu משמש לציון מוזיקה. כמה דוגמאות הן להקת הרוק אתלט, להקת הקאנטרי כוכב בודד, להקות הרוק הבריטיות מיוז ופנדרגון, הפרויקט המוזיקלי ניו אייג' אמטיסטיום, שנות ה-80 ולהקת המטאל ההארדקור Blessed By A Broken Heart. בנוסף, חברת התקליטים Planet Mu שבבריטניה משתמשת גם בתחום .mu, כאשר ה-.mu מהווה את המחצית השנייה של שם התווית. המוכר הישיר הגדול ביותר בעולם של כלי נגינה, (Musician's Friend), משתמש גם בכתובת URL .mu (frnd.mu) כמקצר קישורים למספר ערוצי המדיה החברתית שלהם, כולל טוויטר. דף האינטרנט הצרפתי של תאגיד השידור הקנדי (רדיו-קנדה) משתמש בתחום ה-.mu עבור זרמי המוזיקה המותאמים אישית ברשת בלבד.
איתן שנדורפי
שיטתו
הרב שנדורפי שולל את גישת 'תנ"ך בגובה העיניים' ובכל ספריו הוא מלמד זכות על גדולי ישראל במהלך הדורות. הוא משתמש לעיתים במחקרים העוסקים בריאליה הגאוגרפית וההיסטורית של תקופת המקרא, כל עוד הם עולים בקנה אחד עם השקפת היהדות המסורתית ואינם נוטים לאסכולת ביקורת המקרא.
יעקב וילנר
יעקב וילנר (באוקראינית: Яков Семёнович Вильнер; 1899 – 29 ביוני 1931) שחמטאי יהודי- אוקראיני-סובייטי, מאלופי אוקראינה בשחמט.
וילנר זכה בתחרויות של אודסה בשנים 1918, 1923, 1925 ו-1928. הוא זכה שלוש פעמים באליפות אוקראינה בשחמט, בשנים 1924, 1925 ו-1928, הזכייה השלישית הייתה בשותפות עם ולדימיר קירילוב.
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן
סגנון גוף דגם "אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן" הוגדר "Vis-à-vis".
נמרוד שפירא
נמרוד שפירא (נולד ב-24 בנובמבר 1982, ישראל) הוא במאי סרטים, וידאו קליפים ופרסומות.
ביוגרפיה
בין האמנים להם שפירא ביים וידאו קליפים: מובי (Wait for Me), נינט (Child), סינרגיה (אחכה לך), מוניקה סקס (מנגינה), עילי בוטנר (ימים של קיץ, רץ אלייך) ועוד.
סרטו הקצר "תום" (2010) השתתף בעשרות פסטיבלים בעולם וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל מזיפטרה הצכ'י, אחד הפסטיבלים הקוויריים הגדולים ביותר בעולם.
סרטו הקצר "ששי קשת לא אוכל פלאפל" (2013), פסטיבל שנגחאי הבינלאומי ה16. הבכורה הישראלית של הסרט הייתה בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי ה-15 של תל אביב. הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ' לאמנויות, קרן סנונית של הרשות השנייה וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. בסרט מככב יון תומרקין ומשתתפים ששי קשת, מנשה נוי ורועי אסף.
שפירא כתב ביחד עם אדם סנדרסון את הפתיח לתוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת שהיה בשימוש בעונות 2010–2013.
בין הפרסומות שביים שפירא - שיחה אינטראקטיבית עם נשיא המדינה שמעון פרס לכבוד ועידת הנשיא הרביעית, פרסומת ל"יום שני ללא בשר" של מיקי חיימוביץ' בהשתתפות ירון לונדון ופבלו רוזנברג, חווית מציאות רבודה בהשתתפות הנשיא ראובן ריבלין ופרסומת לוולמארט בכיכובו של לברון ג׳יימס.
שפירא ניהל אמנותית קמפיינים אינטראקטיביים ו-וידאו קליפים עבור קוקה-קולה, נייקי, רד-בול, קולדפליי, וויז קליפה וניקי מינאג׳.
שמואל סגל (שחקן)
שמואל (שמוליק) סגל (14 בדצמבר 1924 – 15 בפברואר 1997) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
סגל נולד בעיר זלוטשוב שבגליציה (אז ברפובליקה הפולנית השנייה) למשפחה חרדית. סבו הוא הרב חיים משה זילברשיץ (1869 - 1954) שהיה מנהל ישיבת ארח לחיים בזלוטשוב, ומחבר סדרת ספרי משנה ברורה על המשניות וספר חמדת ישראל על מעלת עם ישראל. הוא עלה עם משפחתו לישראל בשנת 1933, גדל בחיפה ולמד שם בישיבה.
בשנת 1945 הצטרף לתיאטרון "הבימה" ובמלחמת העצמאות שירת בלהקה צבאית בשם "הלהקה הארצית", שהייתה מורכבת משחקני תיאטרון, ושימש כמנהלה הארגוני.
שיחק בהצגות רבות של תיאטרון "הבימה", בהן: "בערבות הנגב", "בקץ הימים", "פר גינט", "ביקור הגברת הזקנה", "נמר חברבורות", "הדוד וניה", "המכשפה" ו"החייל האמיץ שוויק". סגל הרבה גם, בין היתר, לשחק במחזותיו של נסים אלוני, כשאחד מתפקידיו הגדולים הוא במחזהו של אלוני - "הצוענים של יפו".
סגל היה חלק מההרכב "שלושת השמוליקים" יחד עם השחקנים שמואל רודנסקי ואליהו גולדנברג (את גולדנברג החליף לאחר פטירתו שמואל עצמון). הם הופיעו יחד במופעים הומוריסטיים ביידיש, בייחוד מסיפורי שלום עליכם, וערכו גם מספר סיבובי הופעות בקהילות היהודיות בעולם.
סגל הוציא מספר תקליטים בעברית וביידיש, תקליטי ילדים ("דודי שמחה", "לא יאומן כי יסופר","המפוזר מכפר אז"ר", ואחרים) ותקליטי מערכונים. שני תקליטים הוקדשו למערכוניו של אפרים קישון, שם נכלל בין היתר מערכון ידוע בביצועם של סגל ורודנסקי, שבו זעק סגל כי בית הוועד הפועל של ההסתדרות נהרס בלילה, וכשהוכחה טעותו - טען כי עד אור הבוקר הוא הספיק להיבנות מחדש ("אתה לא יודע למה מסוגלת ההסתדרות!"). עם תקליטיו הנוספים נמנים: "קפה למיטה" - מערכונים וקטעים משל יוסף לפיד ו"רבותיי ההיסטוריה חוזרת" - שירים ומערכונים הומוריסטיים על ההיסטוריה של עם ישראל (ביחד עם שמואל רודנסקי). הקליט תרגומים בעברית לשירים שביצע בורביל בצרפתית.
הופיע כקריין עם התזמורת הפילהרמונית ב"ניצול מוורשה" של ארנולד שנברג וביצירה שזובין מהטה הזמין עבורו מהמלחין דובי זלצר - "סטמפניו" של שלום עליכם.
בטלוויזיה הופיע סגל כבר בשנות השבעים לצד אליהו גולדנברג ושמואל רודנסקי בסדרה הקומית "בני עמך" על פי סיפורי העיירה כתריאליבקה של שלום עליכם. כן השתתף בסדרת הטלוויזיה הקומית "קרובים קרובים", בתפקיד יו"ר ועד הבית, מר קוזילביץ'. השתתף גם בקומדיית המצבים "איצ'ה", בתפקיד שכנו של איצ'ה (אותו גילם ספי ריבלין). כמו כן הופיע במספר תוכניות של הסדרה "שניים אוחזין" במסגרת שידורי "הטלוויזיה החינוכית".
בקולנוע הופיע במספר סרטים, ביניהם: "אקסודוס" עם פול ניומן, "רק לא בשבת" עם גאולה גיל ו"שחקנים", עליו זכה בפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובו כיכב לצד רמי הויברגר.
סגל נפטר בשנת 1997 בגיל 72, כתוצאה משבץ מוחי שעבר בהיותו על הבמה בהצגה בתל אביב. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.
תיאטרון הבימה מחלק את פרס שמואל סגל לשחקן המשנה הטוב ביותר.
חיים אישיים
סגל היה נשוי לנדיבה (ילידת 1930, נפטרה ב-2020) ולהם שני בנים - גור אריה (גורי) ועמיחי (עמי). גורי סגל, בוגר להקת הנח"ל, שיחק בכמה סרטים, ובהם "שמונה בעקבות אחד", וכן דובב בסרט הילדים "עלילות טדי דוב". עמי סגל, שיחק בטלוויזיה החינוכית בסדרה "דני וגיל במסע בלתי רגיל". אחיו של שמוליק סגל הוא השחקן יוסי סגל, אביו של השחקן יובל סגל. בן דודו הוא העיתונאי אהרן ברנע. אחייניתו היא השחקנית אליאנה תדהר.
.mq
.mq היא סיומת האינטרנט במרטיניק. ההרשמות סגורות לשמות דומיין מדרגה שנייה.
הדומיין ברמה העליונה .mq נוהל על ידי SYSTEL עד ש-SYSTEL נקנתה על ידי Mediaserv. שירותי הרישום טרם נפתחו והקשר הטכני הנוכחי של קוד המדינה אינו ידוע.
רות תקוע
רות תקוע (31 באוגוסט 1923 - 19 באוגוסט 2013) הייתה פעילה חברתית ישראלית שכיהנה כיו"ר ויצו בישראל.
ביוגרפיה
תקוע (לבית וידנפלד) נולדה ביאשי שברומניה, וגדלה בבית יהודי מסורתי. היא למדה בבית הספר הצרפתי בבוקרשט. עלתה לארץ ישראל בשנת 1940, בגיל 16, על רקע עליית המשטר הפשיסטי לשלטון ברומניה ופרוץ מלחמת העולם השנייה, והתגוררה בתל אביב.
עם קום המדינה התקבלה לעבודה במחלקת יחסי ציבור במשרד החוץ, שם הכירה את הדיפלומט יוסף תקוע, והם נישאו ב-1951. היא התלוותה לבעלה בשליחויות בארצות הברית, בברזיל ובברית המועצות (1958-1965), וכן במסגרת תפקידו כשגריר ישראל באומות המאוחדות (1968-1975).
משנת 1975 התגוררו רות תקוע ובעלה בעומר, לאחר שיוסף תקוע נבחר לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון ואחר כך לנגיד אוניברסיטה זו. בתקופה זו החלה להתנדב באיגוד ויצו. בשנים 1980-1984 שימשה יו"ר סניף ויצו בירושלים ובשנים 1984–1991 יו"ר ויצו בישראל. במסגרת התפקיד נסעה למסעות גיוס כספים מטעם הארגון וביקרה במדינות אירופה, דרום אמריקה, דרום אפריקה וארצות הברית. בשנת 1987 נוסד ביוזמתה מוקד חירום טלפוני ראשון מסוגו בישראל לנשים מוכות. באותה שנה חנך ויצו מוסד ראשון מסוגו לטיפול בנערות במצוקה, אשר לימים נקרא על שמה. לאחר סיום תפקידה כיהנה כגזברית ארגון ויצו העולמי.
היא חלתה במחלת הסרטן והחלימה ממנה, ולאחר מכן התנדבה כפעילה בעמותת "אחת מתשע".
תקוע הייתה חברה בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי ויצו חיפה ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.
נפטרה ב-19 באוגוסט 2013 בבית החולים איכילוב והובאה לקבורה בהר המנוחות, לצד בעלה. הם היו הורים לשני בנים ובת.
פיקוד החקירות הפליליות של צבא ארצות הברית
פיקוד החקירות הפליליות של צבא ארצות הברית (באנגלית: The United States Army Criminal Investigation Command) הוא הגוף החוקר עבירות, פשיעות והפרות חמורות של החוק הצבאי בצבא ארצות הברית. הפיקוד הוא גוף חקירה צבאי-נפרד עם אוטונומיה. סוכנים מיוחדים בפיקוד החקירות הפליליות מדווחים למפקד הכללי של הפיקוד, שמעביראת הדיווחים לראש מטה צבא ארצות הברית ולמזכירת הצבא של ארצות הברית.
המשרדיים הראשיים של פיקוד החקירות נמצא בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו שבוירג'יניה. בארגון משרתים כ-3,000 חיילים ואזרחים, מתוכם כ-900 סוכנים מיוחדים.
היסטוריה
ב-2020 ועדת ביקורת עצמאית פרסמה ממצאים כי חוקרי פיקוד החקירה הפלילית בפורט הוד בנוגע להתנהלות רשלנית של ההנהלה הבכירה שנתנה למפקדים בדרג זוטר יותר לחקור ללא הידע והניסיון הנדרש לבצע חקירה פלילית.
גמביה (1965–1970)
גמביה בין 1965 ל-1970, הייתה מדינה ריבונית עצמאית שחלקה את ראש המדינה שלה עם בריטניה ומדינות אחרות בראשות המלכה אליזבת השנייה. היא קדמה לרפובליקה המודרנית של גמביה.
היסטוריה
גמביה קיבלה עצמאות מבריטניה בשנת 1965 במסגרת חוק העצמאות של גמביה 1964, שאיחד את מושבת גמביה והפרוטקטורט למדינה ריבונית עצמאית. המלכה הבריטית, אליזבת השנייה, נותרה ראש מדינת גמביה, שחלקה את ריבונה עם ממלכות חבר העמים האחרות. תפקידיה החוקתיים של המלכה הוקצו בעיקר למושל הכללי של גמביה. מושלים כלליים שכיהנו בתפקידם בגמביה היו:
לאחר שני משאלי עם בנושא, בוטלה המלוכה ב-24 באפריל 1970, אז הפכה גמביה לרפובליקה בחבר העמים הבריטי. משאל העם הראשון בשנת 1965, עם 65.85% בעד ו-34.15% נגד, לא הצליח להגיע לרוב של שני שלישים הדרושים להעברה. השני בשנת 1970 עם 70.45% אחוזים שהצביעו בעד רפובליקה ו-29.55% נגד, הצליח. גמביה אימצה חוקה חדשה בשנת 1970 אשר ביטלה את המלוכה. דאודה ג'ווארה, ראש הממשלה משנת 1965, הפך לנשיא הראשון של גמביה.
המלכה אליזבת השנייה לא ביקרה בגמביה בין 1965 ל-1970. היא ביקרה בה בשנת 1961 (3–5 בדצמבר).
בית קברות מקוה ישראל
היסטוריה
במקור הוקם בית הקברות במטרה לשמש כבית קברות משפחתי של נתן לוי. בית הקברות מוחזק על ידי קהל מקוה ישראל ופעיל עד היום.
ראגנארוק (סדרת טלוויזיה)
ראגנארוק (בנורווגית: Ragnarok) היא סדרת דרמה ופנטזיה בשפה נורווגית בהשראת המיתולוגיה הנורדית ששודרה לראשונה בנטפליקס ב-31 בינואר 2020. הסדרה מופקת על ידי חברת ההפקה הדנית SAM Productions. הסדרה חודשה לעונה שנייה.
הסדרה מתרחשת בעיירה הנורווגית הבדיונית אדה שבמערב נורווגיה, שנגועה בשינוי האקלים ובזיהום תעשייתי שנגרם על ידי המפעלים של "יוטול תעשיות" שבבעלות משפחת יוטול המקומית, המשפחה החמישית בעושרה בנורווגיה. בני יוטול הם למעשה ארבעה יוטונים, ענקים שהתחזו למשפחה באדה (המתוארת בתור העיר האחרונה בנורווגיה שהתנצרה). בני יוטול מתעמתים עם מגנה, נער מתבגר שמופתע לגלות שהוא התגלמותו של תור ומתחיל במאבק נגד אלו שהורסים את כדור הארץ.
עלילה
בן העשרה מגנה, אמו ואחיו הצעיר לוריץ חוזרים לעיירה הנורווגית אדה לאחר שנים רבות של היעדרות. אביהם נפטר באדה בילדותם והם עזבו. כאשר הם נכנסים לאדה, מכוניתם נתקעת מאחורי זקן על רכב חשמלי באמצע הדרך, שמפסיק לנסות לפנות ימינה. מגנה יוצא מהרכב לעזור, ופונה אליו על ידי אשתו של הזקן. היא אומרת למגנה שהוא ילד טוב ומביטה אליו בעוצמה לפני שהיא נוגעת במצחו. שינוי מהבהב בעיניו.
שני האחים מתחילים ללמוד בתיכון המקומי ומגנה המסורבל מתיידד עם איזולדה, שמתנגדת לזיהום ותומכת באיכות הסביבה. מאוחר יותר מתה איזולדה כשנראית שהיא מצניחה את עצמה אל קווי חשמל. באותו לילה, מגנה המבולבל מחזיק בפטיש המזחלות של אביו כשהברק ממלא את השמיים. הוא זורק את הפטיש וזה נעלם בעננים.
התיכון מבכה את מותה של איזולדה כשמגנה חושד שלא מדובר בתאונה. מגנה מגלה שהפטיש שזרק עבר 1500 מטר וניפץ את שמשת מכוניתו של וידאר יוטול, אבי משפחת יוטול והתרחשויות מוזרות קורות בנשף הריקודים בבית הספר. וידאר מודה בפני אשתו שהרג את איזולדה. גרי, בת כיתתו וחברתו של מגנה, מבחינה שמשהו לא בסדר במשפחת יוטול, כולל תמונות בנות מאה שנה ואף יצירות אמנות ישנות יותר המציגות את היוטולים ללא שינוי ממראיהם בהווה.
מגנה לומד שהוא יכול לרוץ במהירות על-אנושית, ולא נפגע כשהוא נדרס על ידי מפלסת שלג שנסעה במהירות 50 קמ"ש. היוטולים מזמינים אותו לארוחת ערב ואחרי שתיית תמד, הוא מבין שבני המשפחה אינם כפי שהם נראים, כמו האם רן יוטול שעוצרת אותו ואז מנצחת אותו בהיאבקות ידיים. כשהוא מביט במראה, הוא רואה גרסת לוחם מזוקן של עצמו.
מגנה ממשיך בעבודתה של איזולדה בחקירת היוטולים ותפקידם בבעיית זיהום המים של אדה תוך כדי למידה נוספת על יכולותיו והתחמקות מהיוטולים החשודים יותר ויותר. אמו של מגנה מתקשרת עם אביה של איזולדה, אריק. מגנה ובנם של בני יוטול, פיור, מתאהבים בגרי, שנראה שאכפת לה משניהם אך בוחרת להיות עם פיור.
ביקורת
הסדרה מחזיקה בדירוג של 7.6 ב- IMDb. באתר Wired נאמר שהסדרה ראגנארוק היא "פיקציה על שינויי אקלים", "עגום, אקסצנטרי" והשווה אותו לזיכיון דמדומים. מועדון ה-AV השווה את הסדרה גם לדמדומים.
הסדרה לא התקבלה יפה על ידי חלק מהתקשורת הנורווגית. VG קרא לה שטויות ונטען שם שהדמויות, העלילות והדיאלוג היו כישלון וצוין כי למרות שהסדרה דוברת נורווגית זה מרגיש יותר כמו סדרה דנית. למרות שהעלילה מתרחשת במערב נורווגיה, הדמויות אינן מדברות בניב מערבי. Dagbladet כינה זאת תערובת של סקאם ומיתולוגיה נורדית, "גרוע כמו שזה נשמע".
קוף עכביש
קוף העכביש (שם מדעי: Ateles) הוא סוג של קוף ממשפחת קופי עכביש המצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. הוא קיבל את שמו עקב זנבו הארוך היכול להיתפס על ענפים בעודו נתלה הפוך, מה שמזכיר עכביש היורד מטה על קור.