cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החטיבה המערבית (NHL)
אלופת החטיבה המערבית משחקת בסדרת הגמר של הליגה מול אלופת החטיבה המזרחית על הזכייה בגביע סטנלי ועל תואר אלופת ה-NHL.
האלופה הנוכחית של החטיבה המערבית (2023) היא וגאס גולדן נייטס.
מבנה
החטיבה המערבית כוללת 16 קבוצות הנמצאות כולן במרכז ומערב יבשת צפון אמריקה.
בתוך החטיבה מחולקות הקבוצות לפי חתך אורך - 8 הקבוצות של מרכז היבשת, הכולל את אזור הזמן המרכזי ואזור זמן ההרים, נמצאות בבית המרכזי, ו-8 הקבוצות המערביות ביותר נמצאות בבית הפסיפי.
היסטוריה
שמה המקורי של החטיבה היה חטיבת קלרנס קמפבל, על שם הנשיא המכהן של ליגת ה-NHL דאז.
החטיבה נוצרה לראשונה ביחד עם החטיבה המזרחית (בשמה המקורי חטיבת נסיך ויילס) ב-1974, כאשר בעקבות התרחבות הליגה, שחולקה עד אז לשני בתים ללא חלוקה גאוגרפית, הוחלט לחלק אותה לראשונה לשתי חטיבות בנות שני בתים כל אחת. כמו הבתים מהן חולקו החטיבות, החטיבות לא התחלקו לפי חלוקה גאוגרפית עם יצירתן.
הבתים בחטיבת קלרנס קמפבל בעת היווצרותה נקראו "בית פטריק" (על שם לסטר פטריק, שחקנה ומאמנה של ניו יורק ריינג'רס לאורך שנים, שנחשב לאחד ממייסדי ההוקי קרח בארצות הברית) ו"בית סמיית'" (על שם קון סמיית', שהיה בעליה של טורונטו מייפל ליפס לאורך עשרות שנים ומייסדו של אולמה המיתולוגי מייפל ליף גארדנס).
ב-1981, על מנת לחסוך בהוצאות הנסיעה לקבוצות וליצור יריבויות מסורתיות על בסיס קרבה גאוגרפית, חולקו מחדש החטיבות והבתים על בסיס גאוגרפי. חטיבת נסיך ויילס כיסתה את החלק המזרחי של היבשת. במסגרת החלוקה מחדש הועבר "בית פטריק" לחטיבת נסיך ויילס (כיום החטיבה המזרחית), ואחד הבתים של חטיבת נסיך ויילס, "בית נוריס", הועבר לחטיבת קלרנס קמפבל.
ב-1993 התמנה גארי בטמן לנציב הליגה. אחת מפעולותיו הראשונות הייתה לשנות את שמן של החטיבות ושמם של הבתים המרכיבים אותן, כדי לפשט עבור אוהדי הענף את החלוקה הגאוגרפית. חטיבת קלרנס קמפבל הפכה לחטיבה המערבית, והבתים בתוכה היו הבית המרכזי, שכיסה את מרכז ארצות הברית ואת העיר ויניפג בקנדה, והבית הפסיפי שכיסה את קבוצות החלק המערבי של היבשת.
ב-1998, בעקבות המשך התרחבות הליגה ותנועתה לכוון דרום ארצות הברית, נוסף לחטיבה בית שלישי - הבית הצפון-מערבי, שהעביר אליו מהבית הפסיפי את הקבוצות מהחוף המערבי של קנדה ומצפון החוף המערבי של ארצות הברית. קולורדו אוולאנש, שלא הייתה קרובה לאף אחד מהאזורים, סופחה אף היא לבית הצפון-מערבי. מבנה זה החזיק מעמד עד החלוקה מחדש האחרונה של הליגה ב-2013, בה נוצר המבנה הנוכחי שלה.
בעונת 2020/21, בעקבות היערכות הליגה למגפת הקורונה, בוטלו שתי החטיבות באופן זמני והקבוצות חולקו מחדש לארבעה בתים עצמאיים זמניים, על מנת למנוע מפגשים בין קבוצות מאזורים שונים ולמנוע מעברי גבול בין קנדה וארצות הברית.
גביע אליפות החטיבה
גביע קלרנס קמפבל (באנגלית: Clarence S. Campbell Bowl) הוא הגביע המוענק לאלופת החטיבה המערבית בתום הגמר החטיבתי של הפלייאוף, ומשמר את שמה המקורי של החטיבה.
ב-1974, עם חלוקתה של הליגה לראשונה לשתי חטיבות, הוענק הגביע לקבוצה סיימה ראשונה בחטיבת קלרנס קמפבל בעונה הרגילה. החל מ-1981 ועד היום מחולק הגביע לאלופת חטיבת קלרנס קמפבל שהפכה לחטיבה המערבית בתום הגמר החטיבתי בפלייאוף, לפני המפגש עם אלופת החטיבה המזרחית בסדרת הגמר על גביע סטנלי ועל תואר אלופת ה-NHL.
כיוון שהזוכה בגביע - אלופת החטיבה המערבית - צריכה עדיין להתחרות על הזכייה בגביע סטנלי ועל תואר אלופת ה-NHL, קיימת אמונה טפלה בקרב שחקני הליגה שאין לגעת או להניף את הגביע בעת קבלתו. שחקני הקבוצה הזוכה נוהגים להצטלם עם הגביע בעודו מונח על הדוכן בטקס הענקתו, אך נדירים המקרים בהם השחקנים אכן מניפים את הגביע.
דפתרדאר
דִפְתִרְדַאר (בטורקית עות'מאנית: دفتردار, בטורקית: Defterdar) פירושו "נושא הפנקס". היה זה תוארו של הממונה על האוצר. הוא היה הגזבר הראשי של המערכת המינהלית של האימפריה העות'מאנית.
במקביל לו היו דפתרדארים לתחומי פעילות מינהליים ולמחוזות של האימפריה. ארץ ישראל הייתה כפופה לדפתרדאר של חלב שהיה כפוף לדפתרדאר של דמשק, אך החל מהמאה ה-16 הכפיפות הייתה ישירות לדפתרדאר של דמשק.
בתולדות העיר יפו מוכר "הגביר" ר' ישעיהו אג'ימאן מאיסטנבול, שהיה השולחני, מנהל הכספים, הדפתרדאר של ראש חיל "יניצ'רים", כוחות העילית של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1820 הוא קנה חצר ביפו והקים אכסניה עבור העולים המגיעים לארץ ישראל בדרכם לירושלים. היא כונתה בשם "דאר אל יאהוד" - דהיינו חצר היהודים.
קזצ'וק
קזצ'וק (ברוסית: Казачок ובאוקראינית: Козачок) הוא ריקוד עם קוזאקי, כפי שמרמז שמו, שרוקדים בעיקר באוקראינה וברוסיה.
לקזצ'וק יש גרסאות מעט שונות באזורים שונים, כך ידוע הקזצ'וק של קובאן והקזצ'וק של הקווקז הצפוני.
הקזצ'וק נפוץ בעולם וזכה לפרסום לאחר שהצבא הרוסי כבש את פריז בסוף מלחמות נפוליאון. במהלך המאה ה-19 חלו שינויים בריקוד והתחילו לחולל אותו במעגל.
פרמיון
פרמיון (בכתיב לטיני: Fermion, על שם אנריקו פרמי) הוא חלקיק שהספין שלו אינו שלם אלא "חצי שלם" - 1/2 או 3/2 או 5/2 וכן הלאה, וזאת בניגוד לבוזונים, להם יש ספין שלם. חלקיקים אלו עשויים להיות חלקיקים אלמנטריים או מורכבים מתת-חלקיקים אחרים. הפרמיונים קרויים על שם הפיזיקאי אנריקו פרמי.
רוברט ריד
רוברט ריד (באנגלית: Robert Reed; 19 באוקטובר 1932 – 12 במאי 1992) היה שחקן אמריקאי.
בשנים 1961 עד 1965 גילם ריד את קנת' פרסטון בדרמה המשפטית הפופולרית "הסנגורים" לצדו של אי. ג'י. מרשל. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות מייק בריידי לצדה של פלורנס הנדרסון בדמות קרול בריידי בסיטקום "חבורת בריידי" של רשת ABC ששודרה בשנים 1969 עד 1974. הוא שיחק שוב בתפקיד מייק בריידי בתוכניות איחוד בשנים הבאות. ב-1976 היה מועמד לשני פרסי אמי לבידור בפריים טיים על הופעת אורח בסדרה "מרכז רפואי" ועל הופעתו במיני-סדרה "עני ועשיר". שנה אחר כך היה מועמד פעם שלישית לפרס אמי על הופעתו במיני-סדרה "שורשים".
קורות חייו
ריד נולד בשם ג'ון רוברט רייץ הבן בפרבר היילנד פארק בצפון שיקגו. הוא היה בן יחיד להלן וג'ון רוברט רייץ האב. עד 1939 למד ריד בבית הספר "Community Consolidated School District 62". אביו עבד עבור הממשלה ואמו הייתה עקרת בית. בשנות ילדותו הראשונות בילה ריד בנבאסוטה שבטקסס ובשווני שבאוקלהומה, ולמד בבית הספר "Woodrow Wilson Grade School". אחר כך עברה המשפחה למוסקוגי שבאוקלהומה. שם עסק אביו בגידול תרנגולי הודו ובקר.
פרמיון
החלקיקים היסודיים המרכיבים את החומר הם פרמיונים המתחלקים לשתי קבוצות: קווארקים (היוצרים פרוטונים ונייטרונים) ולפטונים (כמו אלקטרונים). עקרון האיסור של פאולי לגבי פרמיונים אחראי ליציבות הקונפיגורציות האלקטרוניות באטום, ומאפשר את קיומם של מבנים כימיים. זאת כיוון שאף על פי שכל האלקטרונים באטום נמשכים לגרעין, הם נשארים בקונפיגורציות שונות, כך שלא יהיו שני אלקטרונים באותו מצב פיזיקלי, בהתאם לעקרון האיסור.
רוברט ריד
קורות חייו
בנעוריו הצטרף ריד למועדון חקלאי, אבל התעניין יותר במשחק ובמוזיקה. כשלמד בבית הספר התיכון במוסקוגי עסק בשני התחומים. הוא גם הופיע על הבמה במשחק ובשירה. ריד עבד כקריין בתחנת רדיו מקומית, וגם כתב והפיק תסכיתי דרמה. ב-1950 סיים את הלימודים במוסקוגי סנטרל ונרשם ללימודי דרמה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בתקופת לימודיו באוניברסיטה הופיע ריד במחזות אחדים בבימויה של אלווינה קראוס שהייתה מדריכת תיאטרון ידועה בנורת'ווסטרן. הוא שיחק ביותר משמונה מחזות בקולג' כולם בתפקידים ראשיים.
פרמיון
לחלקיקים בעלי ספין S יש סימטריית סיבוב של רדיאנים. לדוגמה, כדי לסובב חלקיק בעל ספין 1/2 עד שיחזור למצבו התחילי, יש לסובבו בזווית של \ 4\pi רדיאנים, כלומר שני סיבובים.
רוברט ריד
קורות חייו
אחר כך למד ריד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון (RADA). כשחזר לארצות הברית הופיע ריד בתיאטרון קיץ באיגלס מיר שבפנסילבניה. בהמשך הצטרף ללהקת התיאטרון "The Shakespearewrights" באוף-ברודוויי ושיחק בתפקיד רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" ובתפקיד ראשי במחזה "חלום ליל קיץ". אחרי שעזב את הלהקה הצטרף ללהקת התיאטרון סטודבייקר בשיקגו. בסוף שנות החמישים של המאה העשרים אימץ את שם הבמה רוברט ריד ועבר ללוס אנג'לס לקדם את קריירת המשחק שלו.
פרמיון
חלקיקים המורכבים ממספר זוגי של פרמיונים מתנהגים כבוזונים (לדוגמה, מזונים), וכאלה המורכבים ממספר אי-זוגי של פרמיונים מתנהגים כפרמיונים (כמו באריונים, למשל הפרוטון והנייטרון).
דוגמאות לפרמיונים:
רוברט ריד
קריירה
ב-1964 בנוסף להופעתו בסדרה "הסניגורים" שיחק ריד לראשונה בברודוויי בתפקיד פול ברטר במחזה "יחפים בפארק" מאת ניל סיימון במקום רוברט רדפורד. בהמשך אותו עשור הופיע ריד בעיקר בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן "משפחה שכזאת", "איירונסייד", "The Mod Squad" ו-"Bob Hope Presents The Chrysler Theatre". ב-1968 שיחק בסרט "סטאר!" ובהפקה של "אבאנטי!" בברודוויי.
פרמיון
קווארקים
קווארקים משישה סוגים:
רוברט ריד
קריירה
הופעתו של ריד במחזה "יחפים בפארק" מאת ניל סיימון הובילה להחתמתו על חוזים עם סרטי פרמאונט ועם רשת ABC שניהם ב-1968. פאראמונט החליטו ליצור גרסה טלוויזיונית של "יחפים בפארק" שבה יופיעו בעיקר אפרו-אמריקאים, ולריד תכננו תפקיד בסדרה אחרת. בסדרה החדשה בשם "חבורת בריידי" סופר על אלמן עם שלושה ילדים מנישואיו הקודמים שמתחתן עם אלמנה עם שלושה ילדים מנישואיה הקודמים. יוצר הסדרה שרווד שוורץ אמר שהושפע מכתבה שקרא בלוס אנג'לס טיימס בה נאמר שיותר מ-29% מהנישואים כוללים ילד אחד או יותר מנישואים קודמים. לדבריו זה היה רעיון חדש "הילדים שלו והילדים שלה ביחד". אם כי סיטואציה כזאת כבר הופיעה קודם ב"מופע של דני תומאס" בה השתתף ריד ב-1959 בתפקיד אורח.
פרמיון
קווארקים
כמו כן, לכל פרמיון יש את אנטי-החלקיק התואם. אנטי-אלקטרון קרוי גם פוזיטרון.
רוברט ריד
קריירה
ריד היה הבחירה השנייה של המפיקים לתפקיד מייק בריידי, אחרי ג'ין הקמן שנדחה מכיוון שהוא לא היה מוכר מספיק באותה עת. לצדו כיכבה בסדרה פלורנס הנדרסון בדמות אשתו קרול בריידי, אחרי שחברתה שירלי ג'ונס דחתה את התפקיד לטובת הסדרה "משפחת פרטרידג'". עוד שיחקה בסדרה אן בי דייוויס בתפקיד העוזרת אליס נלסון. על אף שהביקורות היו גרועות והסדרה לא דורגה בין 30 הגדולים, "חבורת בריידי" נשארה חביבה על הצופים במשך שנות השבעים של המאה העשרים. מאז ביטולה ב-1974 נוצרו סדרות ספין אוף אחדות וכן שני סרטי טלוויזיה של איחוד המשפחה.
החל מתחילת שידורי הסיטקום ב-1969 ריד לא היה מרוצה מתפקידו כמייק בריידי. הוא חש שהופעה בקומדיית מצבים, שהיא מטופשת לעיתים, היא מתחת לכבודו כשחקן שייקספירי רציני. המפיקים והבמאים גילו שקשה לעבוד איתו, עם זאת הוא הסתדר היטב עם שאר השחקנים. מאמציו להביא ריאליזם לסדרה נתקלו בהתנגדותו של היוצר והמפיק שוורץ. ריד נהג להגיש לשוורץ תזכירים בהם מוסבר למה התנהגות מסוימת של דמות אינה הגיונית, או למה אין לשלב פארסה או סאטירה בתוכנית. שוורץ בדרך כלל התעלם מהצעותיו של ריד, אבל כדי להקל על המתח ביניהם, ניתן לריד לביים מספר פרקים.
ריד היה מזועזע במיוחד מהפרק, שהיה בסופו של דבר האחרון בסדרה בשם "The Hair-Brained Scheme". הוא שלח תזכיר לשוורץ בו פירק לגורמים את התסריט, אבל שוורץ לא קיבל את הפתק בזמן כדי לשנות את הפרק לפי רצונו של ריד. כתוצאה מכך סירב ריד להופיע בפרק. שוורץ החליט להחליף את ריד אם הסדרה תוזמן לעונה שישית, אבל הסדרה בוטלה זמן קצר אחר כך. ריד הודה מאוחר יותר שהוא לקח את התפקיד מסיבות כלכליות. הוא הסווה את אי שביעות רצונו כשהופיע לפני המצלמה. על אף שלא היה מרוצה מהסדרה, הוא חיבב את השחקנים שכיכבו לצדו, והיה דמות אב לשחקנים הילדים. השחקנית סוזן אולסן הפכה לחברה של קארן, בתו של ריד, שהופיעה בפרק "The Slumber Caper" בתפקיד אורח. הופעתו האחרונה של ריד בסדרה הייתה בפרק הלפני האחרון "The Hustler".
בשנים שהופיע בסדרה "חבורת בריידי" שיחק ריד גם בדמות לוטננט אדם טוביאס בסדרה "מניקס". ריד ביים פרקים אחדים מ"חבורת בריידי" במשך השנים.
ב-1974 אחרי סיום הסדרה "חבורת בריידי" שיחק ריד בתיאטרון והופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות ובסרטי טלוויזיה, בהם "Pray for the Wildcats" ו-"SST: Death Flight". הוא זכה לשבחי הביקורת על גילום דמותו של פט קדיסון, רופא שהזדהה כטרנסג'נדר בשני פרקים בסדרה "Medical Center" משנת 1975. על הופעתו זו היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים. ב-1976 הופיע ריד בסרט הטלוויזיה "הילד בבועה", במיני-סדרה "עני ועשיר", וב-1977 שיחק במיני-סדרה "שורשים". על הופעתו ב"עני ועשיר" ו"שורשים" היה שוב מועמד לפרס אמי. עוד כיכב בתפקיד אורח בסדרות "אשת חיל", "הוואי חמש-אפס", "המלאכיות של צ'רלי", "גלקטיקה 1980" ו-"וגאס"
ב-1981 החל ריד להופיע בתפקיד ראשי בדמות ד"ר אדם רוז בדרמה הרפואית "Nurse". אף על פי שהסדרה זכתה לשבחי הביקורת היא בוטלה שנה אחר כך. ב-1986 שיחק ריד בתפקיד לויד קנדל באופרת הסבון "Search for Tomorrow". הוא הופיע במספר פרקים בסדרות "אי החלומות", "האנטר", "ספינת האהבה" ו"רצח במשיכת קולמוס".
למרות הסלידה שלו מ"חבורת בריידי" ריד המשיך להופיע בסדרות ספין-אוף וסדרות המשך שלה במשך כל הקריירה שלו. ריד גילם שוב את דמותו של מייק בריידי בתוכנית הבידור "The Brady Bunch Hour", בסרט הטלוויזיה "The Brady Girls Get Married" מ-1981, ובסרט הטלוויזיה "A Very Brady Christmas" מ-1988. ב-1989 כיכב בתפקיד מייק בריידי בפרק "A Very Brady Episode" בסיטקום "Day by Day" של רשת NBC. עוד ב-1989 שיתף פעולה שוב עם הנדרסון, שכיכבה לצדו ב"חבורת בריידי", בסיטקום "Free Spirit". ב-1990 גילם בפעם האחרונה את מייק בריידי בסדרת הדרמה "The Bradys". הסדרה בוטלה אחרי שיש פרקים. הופעתו האחרונה של ריד על המסך הייתה באפריל 1992 בפרק "Ain't Misbehavin" בסדרה "ג'ייק והשמן".
זמן קצר לפני מותו שיחק ריד בסיבוב הופעות בהפקה של המחזה "Love Letters" לצדה של בטסי פלמר, ולימד קורס על שייקספיר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
חיים אישיים
ריד היה הומוסקסואל בארון כי חשש שהפרסום יזיק לקריירה שלו. ביולי 1954 התחתן עם מרילין רוזנברגר שלמדה איתו בנורת'ווסטרן. לבני הזוג נולדה בת בשם קארן. הם התגרשו ב-1959.
בנובמבר 1991 אובחן ריד כחולה בסרטן המעי הגס. הוא הרשה רק לבתו ולשני חברים קרובים לבקר אותו. הוא נפטר ב-12 במאי 1992 בפסדינה שבקליפורניה בגיל 59.
רוברט ריד נקבר בבית הקברות ממוריאל פארק בסקוקי שבאילינוי.
המינרט בג'אם
המינרט בג'אם הממוקם במחוז ע'ור במרכז אפגניסטן נישא לגובה של 65 מטר, והוא מינרט הלבנים השני בגובהו בעולם. בשנת 2002 הוכרז המינרט, יחד עם מספר אתרים ארכאולוגיים סמוכים, כאתר מורשת עולמית, והוא נחשב לאתר בסיכון בשל כך שהוא החל לנטות על צדו ובשל חשיפתו לבליה.
היסטוריה
המינרט שוכן במקום בו ניצבה ככל הנראה העיר פַיְרוז-כּוּה (פרסית فیروزکوه), בירת הקיץ של השליטים משושלת ע'ור ששלטו במקום במאה ה-12 ובמאה ה-13. כתובת במקום מסגירה את מועד הקמת המבנה ב-1194 ונראה כי הוקם כדי לציין את ניצחונו של השליט ע'יאס א-דין על האימפריה הע'זנווית בדלהי ב-1192. לכן מכונה המינרט לעיתים בכינוי "מגדל הניצחון".
למינרט היה צמוד מסגד שלא השתמר ולפי הממצאים היה קטן ולא עמד בסדרי הגודל של הצריח. הממלכה הע'ורית החלה לשקוע ונעלמה בתחילת המאה ה-13. ב-1222 כבש אוגדיי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן, את העיר והחריב אותה. במשך מאות שנים נשתכח המינרט ונעלם מהעולם שמחוץ לעמק. הוא התגלה שוב ב-1886, אך זכה לפרסום רק בשנת 1957 כאשר נחקר ותועד לעומק.
האתר
המינרט שוכן על הגדה הדרומית של נהר הארי במקום מפגשם של שני עמקים. הוא נישא לגובה של 65 מטר ובבסיסו הוא בנוי בצורת מתומן שקוטרו 9 מטר. הוא מורכב מארבעה חלקים גליליים שקוטרם הולך וקטן, ועשוי מלבנים אפויות וממלט. בתוך המינרט מטפס גרם מדרגות לולייני כפול שבו קבועים חלונות חיצוניים במרווחים קבועים, והמגיע עד מעל למרפסת הראשונה שגובהה 36.58 מטר. מעל לגרם המדרגות מורכבים שישה מפלסים רבועים עשויים אבן, ואלה מקושרות במדרגות המותקנות על קירותיו החיצוניים של המבנה. בראש המבנה, מעל למרפסת השנייה, שש קשתות שתמכו בעבר בכיפה, אך זו לא שרדה.
קירותיו החיצוניים של המבנה מכוסים בתבליטים בצורת דוגמאות גאומטריות. הכתובות בכתב כופי מכוסות בזיגוג בצבע טורקיז. החלק התחתון של המינרט הוא המעוטר מבין הארבעה והוא מחולק לשמונה חלקים אנכיים התואמים את הבסיס המתומן. הכיתוב בן 976 המילים הוא הטקסט המלא של סורת מרים מהקוראן.
הממצאים הארכאולוגיים האחרים
על גבעה סמוכה למינרט נמצאה בשנת 1962 קבוצת אבנים שעליה כתובות בעברית. סך הכל נמצאו 9 כתובות המתוארכות לשנים שבין 1012 ו-1202, וככל הנראה הן שרידיו של בית קברות יהודי. מסביב למינרט נתגלו שרידיהם של מצודות ומגדלים. אלה שוכנים על הצוק הגבוה שמצפון למינרט בצידו השני של נהר הארי וממזרח לו. עוד נתגלה מאגר מים עשוי לבנים וזה שוכן כ-400 מטר מעל לנהר הארי.
הבנק הבינלאומי
הבנק הבינלאומי הראשון לישראל בע"מ, הידוע גם בשמות "הבנק הבינלאומי" או "הבינלאומי", הוא הבנק החמישי בגודלו בישראל.
היסטוריה
ההחלטה על הקמת הבנק הבינלאומי הראשון התקבלה ב-1972 על ידי שר האוצר פנחס ספיר במטרה להגביר את התחרותיות בענף הבנקאות ולספק מקור מימון נוסף למגזר התעשייה. הבנק נרשם כחברה בע"מ ב-25 ביוני 1972 והחל בפעילות הבנקאית ב-4 באוגוסט באותה שנה, עם קבלת הרישיון מבנק ישראל.
הבסיס לפעילותו הבנקאית נוצר כתוצאה ממיזוג של מספר מוסדות פיננסיים שפעלו כגופים נפרדים באותה העת לתוך המוסד הבנקאי החדש:
ב-1981 הקים הבנק את השלוחה בלונדון, ובשנת 1984 את השלוחה בציריך.
בשנת 1983 התחולל בישראל משבר מניות הבנקים אשר התפתח כתוצאה מויסות שערי מניות הבנקים בבורסה. כתוצאה מן המשבר הולאמו מניות כל הבנקים הגדולים בישראל בידי המדינה, שערי מניותיהם ירדו בחדות, והסבו נזקים כספיים גדולים למשקיעים ולכלכלה הישראלית כולה. הבנק הבינלאומי היה היחיד מבין הבנקים הגדולים אשר לא השתתף במשך כל השנים בתהליך הוויסות ולאחר ביצוע הסדר המניות בבנקים נותר כבנק הגדול היחיד בבעלות פרטית.
בשנת 2004 רכש הבנק הבינלאומי את הבעלות על בנק "אינווסטק", ששמו שונה לאחר מכן ל"יובנק".
באוגוסט 2006 רכש הבנק הבינלאומי את השליטה בבנק אוצר החייל מבנק הפועלים (68% מהון המניות) בסכום של כ-702 מיליון שקל. מאז שנת 2014 מחזיק הבינלאומי בכ-78% מהון המניות של בנק אוצר החייל.
בשנת 2014 מכר הבנק את החזקותיו בפיבי לונדון ובשנת 2016 מכר את החזקותיו בפיבי שווייץ, וחיסל את פעילותו הבינלאומית. בכך הפך, למרות שמו, לבנק הישראלי היחיד מבין הבנקים הגדולים שאינו מנהל פעילות בינלאומית ישירה בחול באמצעות חברות בנות או מוחזקות.
בשנת 2015 החליט דירקטוריון הבנק הבינלאומי על מיזוג הבנקים: בנק פועלי אגודת ישראל ויובנק אל תוך הבנק הבינלאומי. בסוף שנת 2018 מוזג גם בנק אוצר החייל. ממועד המיזוג חדלו שלושת הבנקים מלהתקיים כבנקים עצמאיים אך הבנק הבינלאומי ממשיך לעשות שימוש במותג שלהם כאמצעי שיווקי בקרב קהל היעד המקורי של פעילותם.
בעלות
מנייתו של הבנק נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללת במדד ת"א 35 וב"מדד ת"א בנקים-5". בעלת המניות העיקרית היא חברת "פ.י.ב.י. אחזקות" המחזיקה בכ-48.34% בהון ובזכויות ההצבעה בבנק. ובידי הציבור כ-51.66% נוספים.
בשנת 1978 מכר הבנק האמריקני את חלקו ל"קבוצת אייזנברג" של שאול אייזנברג, ומדינת ישראל מכרה לו את חלקה בשנת 1979.
באפריל 1980 מכרה קבוצת אייזנברג את חלקה בבנק ל"דנות", חברת השקעות בבעלותם של 11 תעשיינים, ברווח של כעשרה מיליון דולר. באותה השנה מכרו הממשלה והתאחדות המלאכה והתעשייה בישראל לבנק הבינלאומי את החזקותיהם ב"בנק למלאכה", שעיקר פעילותו הייתה מתן אשראי לתעשייה זעירה, וגם הוא מוזג לתוך הבנק הבינלאומי.
בשנת 1986 עברה השליטה בבנק לידיו של ז'אק נאסר, שרכש את השליטה בחברת פי. בי. אחזקות.
בשנת 1990 שוב הועברה השליטה בבנק, והפעם לידיהם של ג'וזף ומואיז ספרא, בני משפחת הבנקאים, שמרכז עסקיהם התנהל בברזיל.
באפריל 2003 רכשה את השליטה בבנק קבוצה בראשות איש העסקים צדיק בינו המורכבת מחברת ההשקעות הפרטית שלו, "בינו אחזקות", ומשפחת ליברמן מאוסטרליה.
פעילות הבנק
פעילות הבנק מבוססת על לקוחות עסקיים גדולים, ועל לקוחות פרטיים. תחומי הפעילות עיקריים של הבנק הם שוקי ההון והמט"ח, בנקאות פרטית ובנקאות עסקית.
חברה-בת של הבנק בשליטתו המלאה, מת"ף – מחשוב ותפעול פיננסי בע"מ, עוסקת במחשוב ותפעול התהליכים הבנקאיים בבנקים השייכים לקבוצת הבינלאומי.
בנקים מקבוצת הבנק הבינלאומי
נכון לשנת 2019, ב"קבוצת הבנק הבינלאומי" פועל, נוסף לבנק הבינלאומי עצמו, בנק אחד נוסף, בנק מסד המוחזק בשיעור של 51%, שנרכש ב-2008
בנקים נוספים שהיו בבעלות הבנק ופעלו באופן עצמאי מוזגו לתוך הבינלאומי:
ארנון רולניק
ארנון רולניק (נולד ב-7 ביוני 1951) הוא פסיכולוג קליני ופסיכותרפיסט ישראלי, בעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית. מפתח מודלים בתחום הפסיכותרפיה וה-CBT, חוקר בנושאי הביופידבק והפסיכולוגיה הרפואית, שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון ועמית מחקר בכיר ביחידה למחקר יישומי במדעי המוח בבית הספר לפסיכולוגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. רולניק היה ממקימי האגודה הישראלית לפסיכופיזיולוגיה יישומית ולביופידבק, וכיהן כיושב ראש הראשון של אגודה זו.
ב-2011 נבחר רולניק לוועד המנהל של האגודה האמריקאית לפסיכופיזיולוגיה יישומית ומשוב ביולוגי (AAPB); רולניק הוא הישראלי הראשון שנבחר לתפקיד זה.
הגישה הטיפולית של רולניק היא שילוב ידע נוירופיזיולוגי והתנהגותי עם חשיבה פסיכודינמית.
המודל התאורטי לטיפול אינטגרטיבי
המודל הטיפולי, אותו פיתח רולניק, מבוסס על אינטגרציה של שיטות טיפוליות שונות. המודל מציע להבין את הפסיכופתולוגיות השונות כביטויים של חוסר יכולת לוויסות רגשי. מטפל נדרש לשפר את הוויסות הרגשי תוך הקשבה לגורמים הבאים: (א) הבסיס הביולוגי, (ב) העמדה ההורית, (ג) התניות, (ד) כישורים והתנהגויות, (ה) מחשבות וסְכֶמות.
המרכיב הביולוגי
המרכיב הביולוגי מתייחס לאספקטים טמפרמנטאלים שונים, ובעיקר - קיום מערכת אוטונומית רגישה ופעילה יתר על המידה, בעלת תגובות מוגברות לרמות נמוכות של לחץ מחד, ויכולת נמוכה להחזיר את מערכת העצבים חזרה למצב הבסיסי של הגוף מאידך. מאפיין זה גורם לתגובות לחץ להיות ממושכות יותר. באמצעות מכשור הביופידבק מתאפשר, לדעת רולניק, לבדוק את מידת הריאקטיביות ויכולת ההסתגלות. על פי מודל זה, על הטיפול לעסוק בשיפור יכולת ההסתגלות, כפי שנמדדה במכשור המשוב הביולוגי.
העמדה ההורית
החשיבה הביולוגית, במודל זה, קשורה לחשיבה דינמית. השאלה היא כיצד הגיבו ההורים לילד שהגיע לעולם עם מערכת עצבים רגישה ולא מווסתת. עד כמה שימשו ההורים כמיכל המאפשר הרגעה וטרנספורמציה, או שמא יצרו סביבה הורית לא מתקפת (על פי מרשה לינהאן). סביבה כזו נוטה להגיב באופן לא יציב, בלתי הולם וקיצוני לחוויות אישיות, ובעיקר לרגשות שליליים. התגובה ההורית השלילית הבלתי-קשובה והבלתי-יציבה יוצרת בקרב ילדיהם קושי להבחין בין רגשותיהם לאלה של אחרים, לשיים רגשות ולווסת עוררות, להיות סבלניים כלפי מצוקה, לבטוח בתגובות הרגשיות שלהם כפירושים תקפים לאירועים ולנבא התנהגויות שונות. לפיכך, התנהגותו של הילד תתאפיין בתנודות - בין ניסיונות אינהיביציה, כדי לקבל אישור מהסביבה, לבין החצנה של הרגש בניסיון שיכירו בתחושותיו. תפקיד המטפל, על פי מודל זה, הוא לימוד טכניקות ויסות, מן הצד האחד, ובעצם נוכחותו הטיפולית להוות מודל מכיל ומווסת, מן הצד האחר.
התניות
רולניק מציע להבין חלק מהפרעות הוויסות, ובעיקר הפרעות החרדה, כתהליך שמחוזק על ידי התניות קלאסיות ואופרנטיות. במודל הטיפול האינטגרטיבי מוטל על המטפל לסייע בהתרתן של התניות אלו.
כישורים והתנהגויות
בהמשך למודלים עדכניים בתחום ההתנהגותי, רולניק מראה כי חלק גדול מטיפול פסיכולוגי צריך להתמקד בהקניית כישורים או התנהגויות החסרות לפרט.
מחשבות וסכמות
המרכיב הקוגניטיבי בגישתו של רולניק קובע כי מטפל צריך לנסות על העת להבין "מה עובר בראשו" של המטופל: איזה דיאלוג פנימי מסביר את תגובותיו הרגשיות, זאת בהתאם למקובל בטיפול הקוגניטיבי הקלאסי. העיסוק בסכמות מרחיב את הגישה הקוגניטיבית. לפי רולניק, על המטפל לחפש את העמדה (הפוזיציה) הבסיסית של המטופל המסבירה את תגובותיו השונות. הנחת המודל היא כי בתהליך ההתפתחות יצר לעצמו המטופל סכמות כלפי עצמו, כלפי האחר וכלפי העולם. סכמות אלו הן בעצם הבסיס לאישיות - וגם להפרעותיה. כאן חוזר רולניק לחשיבה פסיכואנליטית בניסיונו להבין כיצד חוויות ילדות יצרו סכמות שונות. עם זאת, תהליך שינוי הסכמה עצמו הוא מובנה ומבוסס על Schema Focused Therapy.
משוב ביולוגי (ביופידבק)
רולניק ערך מספר מחקרים בתחום המכונה ביו-פידבק או "משוב ביולוגי" והתמקד בקשרי הגומלין של התחום עם הפסיכולוגיה. הוא פיתח מודלים המציעים שילוב של משוב ביולוגי בפסיכותרפיה דינמית (ראו לעיל) ואף פרסם ספר המתאר מודלים אלו.
רולניק חקר גם את האפשרות להשתמש במשוב ביולוגי ככלי להתמודדות של חיילים עם מצבי לחץ. רולניק הראה כי שימוש בפסיכופיזיולוגיה יכול לסייע לא רק לחיילים, אלא גם לאזרחים בעורף ככלי להתמודדות עם החרדה בעת מלחמה. רולניק ערך ניסויים בנושא בזמן מלחמת המפרץ הראשונה, ובשנים האחרונות נבדק הנושא גם עם נפגעי העורף במלחמת לבנון השנייה ובמסגרת התמודדות אזרחים עם התקפות טילי קסאם בשדרות.
המודלים הטיפוליים באמצעות משוב ביולוגי שפיתח רולניק משמשים גם לטיפול בסוגים אחרים של הפרעות פסיכוסומאטיות כגון הפרעות חרדה, סוגים מסוימים של יתר לחץ דם, כאבי ראש וכיוצא באלה. רולניק פיתח מודל טיפולי שבו משמש המשוב הביולוגי ככלי מרכזי בטיפול בהפרעות הפסיכוסומאטיות האלה, ואף פעל להטמעת שיטות הטיפול ביחידות הפסיכולוגיה הציבורית בישראל.
תפקוד והתמודדות בתנאי לחץ
ארנון רולניק פיתח תאוריה הבודקת התנהגות ותפקוד בתנאים שונים, פיזיים ומנטליים, בניסיון לנבא מה יעזור לאנשים לשמור על שליטה עצמית במצבי לחץ. תאוריה זו מתבססת על מודל השליטה העצמית של פרופסור מיכאל רוזנבאום והיא התפרסמה במאמר משותף של השניים משנת 1983. באמצעות התאוריה הזאת פיתח רולניק מודל למיון מועמדים לשירות צבאי – בעיקר ליחידות עילית. מודל זה מיושם, בין השאר בשייטת 13.
מחלת התנועה
ארנון רולניק התוודע לתופעת מחלת התנועה ("מחלת ים" או "מחלת נסיעה") ולהשפעתה על תפקודם של אנשים בעת שהיה חניך בקורס חובלים של חיל הים. לימים חקר רולניק את התופעה והוכיח כי יש קשר בין יכולתו של חייל להתמודד עם תסמיני "מחלת הים" לבין יכולתו להתמודד עם מצבים קשים אחרים בזמן השירות הצבאי. מחקריו של רולניק בנושא מבוססים על "תאוריית חוסר אונים נלמד", ובהם הוא הוכיח את חשיבות היבט השליטה העצמית במניעת מצבי מחלה ודיכאון.
בהתייחסו לעובדה כי "מחלת ים" מתפתחת אצל נוסעים במכונית אך לא אצל נהגים, פיתח רולניק שיטה להשראת מחלת התנועה בתנאי מעבדה, והצליח להראות כי מתן שליטה על המצב מונע את מחלת התנועה.
רולניק הקים בחיל הים יחידה אינטרדיסציפלינרית העוסקת בחקר התפקוד בים. ביחידה זו פיתחו שיטות למיון אנשים לפי סיכוייהם ללקות במחלה, וכן שיטות למניעתה ולטיפול בה. אחת השיטות מבוססת על מושג האופק המלאכותי. במחקר שביצע עם חוקרים הולנדים הצליחו רולניק ושותפיו להראות כי הקרנה של אופק מלאכותי בחדר המתנודד בקצב של תנועות ספינה, יקטין באופן משמעותי את התחושה הלא-נעימה של הנמצאים בחדר.
מעבר לעבודה היישומית בחיל הים, על פי רולניק, מחלת התנועה מהווה מודל מצוין למחקר בפסיכולוגיה רפואית. מחלת התנועה מכילה סימפטומים קשים של בחילות כאבי ראש והקאות, ונוסף להם תגובה רגשית קשה של דיכאון וחוסר אונים. התהליך בו מתמודד הפרט עם סימפטומים אלו מאפשר לפסיכולוג ללמוד על המשתנים האישיותים והמצביים הקשורים להתמודדות עם חולי. העובדה כי מדובר בתופעה שקל ליצור אותה במעבדה (באמצעות סבוב הנבדק ובצוע תנועות ראש לצדדים) אך אינה מזיקה ומסתיימת זמן קצר אחרי הפסקת הגירוי, הופכת את מחלת התנועה לפרדיגמה נוחה מאוד למחקר.
הוראה
רולניק מכהן כמרצה בבית הספר לפסיכותרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, שם הוא מלמד את שילוב הטיפול הדינמי עם הטיפול הקוגניטיבי התנהגותי. בנוסף הוא משמש כעמית מחקר בכיר ביחידה למחקר יישומי במדעי המוח בבית הספר לפסיכולוגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. רולניק שימש בעבר כיושב-הראש הראשון של האגודה הישראלית לפסיכופיזיולוגיה יישומית ולמשוב ביולוגי, ומכהן כיום כיושב-הראש של מועצת ההסמכה.
קישורים חיצוניים
}
קאדריה
אל-קאדריה (בערבית: القادِريّة) היא "טריקה" (בערבית: طريقة - דרך, אורח חיים), כלומר מסדר השייך לזרם הסופי באסלאם. הקאדריה היא אחת ה"טריקות" הוותיקות ביותר. היא נקראת על שמו של עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני (1077 - 1166) יליד פרס.
מסדר זה הוא אחד הנפוצים במסדרים הסופיים בעולם האסלאם, וניתן למצוא אותו בהודו, בישראל, ברשות הפלסטינית, בפקיסטן, בטורקיה, במדינות הבלקן ובחלקים נרחבים במזרח ובמערב אפריקה.
כמה מהשייח'ים הקאדריים הנודעים הם: שייח' עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, שהוביל את ההתנגדות האלג'יראית לקולינאיליזם הצרפתי, שייח' עוסמאן דאן פודיו, שמאמיניו הפיצו את האסלאם במערב אפריקה והקימו את הח'ליפות של סוקוטו בצפון ניגריה.
הקאדריה לא פיתחה דוקטרינות מחוץ לזרם המרכזי של האסלאם, וחבריה מאמינים בעקרונות היסוד של האסלאם, אך מפרשים אותם באופן מיסטי. כתוצאה מכך, אפילו מתנגדים לסופיות כמו שייח' אבן תיימיה, תלמידו אבן קיים אלג'וזיה ואבן רג'ב אלחנבלי, היו חברים במסדר הקאדרי ושיבחו רבות את שייח' עבד אלקאדר אלג'ילאני.
קישורים חיצוניים
* “The Qādiriyya Ṭarīqa”, in: Arabic Literature of Africa Online, General Editor John O. Hunwick, R.S. O’Fahey.
כופלי לגראנז'
במתמטיקה, כופלי לגראנז'  הם משתנים מלאכותיים המוספים לפונקציה ממשית בת כמה משתנים, על-מנת למצוא נקודות קיצון מקומיות של הפונקציה בכפוף לאילוצים. משתנים אלה קרויים על-שמו של המתמטיקאי האיטלקי ז'וזף לואי לגראנז', ונעשה בהם שימוש נרחב במתמטיקה, בפיזיקה (בפרט במכניקה אנליטית) ובחקר ביצועים לפתרון בעיות תכנון לא-ליניארי.
השיטה הבסיסית למציאת נקודות קיצון של פונקציה גזירה בעלת כמה משתנים, בתחום פתוח, היא להשוות את הנגזרות החלקיות לאפס. אכן, על פי משפט פרמה, הנגזרות החלקיות מתאפסות בכל נקודת קיצון של פונקציה גזירה בתחום פתוח. בתחום שאינו פתוח, עשויות להיות נקודות קיצון גם על השפה. אילוצים על המשתנים, הנתונים בצורת משוואה כגון, הופכים את התחום לקבוצה סגורה, שכולה שפה, ובכך מונעים את השימוש הישיר בשיטת הנגזרות החלקיות. שימוש בכופלי לגראנז' הופך בעיה עם אילוצים לבעיה בלי אילוצים, ובכך מאפשר להשתמש בהשוואת הנגזרות לאפס.
ניתן לתת אינטואיציה גרפית לשיטה בכך שבנקודות מקסימום של הפונקציה בכפוף לאילוץ, כיוון הנגזרת הכללי יהיה באותו כיוון של הנגזרת של האילוץ, ולכן הן יהיו שוות אחת לשנייה עד כדי מכפלה בסקלר.
נכונות השיטה
השיטה של כופלי לגראנז' נכונה משום שבכל נקודת קיצון של פונקציה f ב-n משתנים על גבי יריעה המוגבלת על ידי אילוצים, הגרדיאנט של f הוא צירוף ליניארי של וקטורי הגרדיאנט של האילוצים באותה נקודה. בפרט, עבור n-1 אילוצים (המגדירים יחד עקומה ב-), קו הגובה של הפונקציה המקורית (הניצב לגרדיאנט שלה) ישיק לעקומת האילוצים.
תיאור השיטה
שיטת כופלי לגראנז' הופכת את הבעיה של מציאת נקודות הקיצון של פונקציה בת \ n משתנים (כאשר  הוא תחום פתוח), בכפוף ל-\ k אילוצי שוויון מהצורה, לבעיה של מציאת נקודות הקיצון של פונקציה בת \ n+k משתנים ללא אילוצים. \ n משתנים הם משתנים של הבעיה המקורית ו- \ k משתנים הם כופלי לגראנז'.
השיטה היא להגדיר פונקציה חדשה:
ההסיאן
ההסיאן של מערכת המשוואות, תחת הנחות מסוימות, מזהה אילו נקודות חשודות הן נקודות מינימום או מקסימום, ואילו הן נקודות אוכף בלבד.
דוגמאות
המשוואות שנקבל תהיינה:
פאבליק סקול
באנגליה ובוויילס המושג Public School (תרגום מילולי: בית ספר ציבורי), מתייחס באופן מסורתי לאחד משבעה בתי ספר פרטיים, שניתנה להם עצמאות מנהלית ומשפטית ממערכת החינוך הציבורית. בתי הספר הם:
בתי ספר אלו, שנוסדו בתאריכים שונים מסוף המאה ה-14 ועד תחילת המאה ה-17, היו באופן מסורתי פנימיות לבנים בלבד, אך כיום רבים מהם מקבלים גם תלמידים יומיים מבחוץ. כיום המושג משמש בעיקר לתיאור בתי ספר פרטיים הדורשים תשלום שכר לימוד.
היסטוריה
חוק בתי הספר הציבוריים של 1868 יצר רפורמה והסדרה ברורה של "בתי ספר הציבוריים" וסיפק את ההגדרה החוקית הראשונה עבורם: בתי ספר הפתוחים לקהל המשלם שכר לימוד מכל מקום במדינה. וזאת לעומת, למשל, בתי ספר מקומיים הפתוחים רק לתושבים מקומיים, בתי ספר דתיים הפתוחים רק לחברי כנסייה מסוימת ובתי ספר שהיו מבוססים על גילדות של בעלי מקצוע. כמו כן, נקבע כי בתי ספר אלו יהיו כפופים לניהול ולפיקוח ציבורי, וזאת בניגוד לבתי ספר פרטיים שנוהלו למטרת השאת הרווח לבעלים. שני בתי ספר פרטיים נוספים שנבחנו על ידי ועדת קלרנדון שקדמה לחוק של 1868, בית ספר סיינט פול בלונדון  ובית הספר טיילור למסחר, שהיו בתי ספר יומיים, טענו בהצלחה שאינם צריכים להיות כפופים למערכת הפיקוח הציבורית. עם זאת, כשמדובר לעיתים על תשעה בתי ספר מסוג "פאבליק סקול", נכללים שני בתי ספר אלו ברשימה.
השינויים החברתיים שחלו בבריטניה בין שתי מלחמות העולם ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, הביאו לפחיתה בחשיבות המעמדות העליונים בבריטניה. לעומת זאת, התרחבות החינוך הציבורי הבריטי באותה תקופה, ורמתו של חינוך זה, שנתפסה לעיתים כנמוכה יחסית, וחששות נוספים שקושרו למערכת החינוך הציבורית, דחפה הורים בעלי אמצעים למערכות של פאבליק סקולס ובתי ספר פרטיים אחרים. ב-2009 שכר לימוד שנתי אופייני לפאבליק סקול עמד על כ-30,000 לירות שטרלינג.
גיורגי גריקס
גיורגי גריקס (בהונגרית: György Garics - היגוי מקורב: גֶ'רג' גוריץ'; נולד ב-8 במרץ 1984 בסומבטהי שבהונגריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ממוצא הונגרי ששיחק כמגן ימני וקשר ימני.
קריירת מועדונים
גריקס החל לשחק בקבוצת הנוער של הלדאש SVE בעיר הולדתו סומבטהֶי שבהונגריה. ב-1998, כשהוא בן 14, עבר גריקס לגור באוסטריה והצטרף לראפיד וינה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 2002 ושיחק עבור הקבוצה עד שנת 2006.
ב-1 ביולי 2008 עבר גריקס לאטאלנטה תמורת 1.5 מיליון אירו על מחצית מכרטיסו. ב-26 ביוני 2009 אטלנטה רכשה את החצי השני של הכרטיס תמורת מיליון אירו.
ב-9 באוגוסט 2010 חתם בבולוניה 1909 תמורת 3 מיליון אירו.
ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשנתיים בדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה, אך שוחרר ממנה ב-30 באוגוסט 2016.
לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, חתם גריקס באימולזה קלצ'ו 1919 מהסרייה ד', הליגה הרביעית באיטליה, ובתום עונת 2017/2018 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
אף על פי שנולד בהונגריה, שימש כקפטן אוסטריה הצעירה. בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת. הוא זומן ליורו 2008 ושיחק בשניים מתוך שלושת משחקיה של אוסטריה.
ארויה
ארויה (שם מדעי: Araujia; לעיתים ארוגיה), סוג דל-מינים של מטפסים ממשפחת האסקלפיים. מוצאו בחלקיה החמים של אמריקה הדרומית. כל בני הסוג רעילים. המין ארויה משיינית (Araujia Sericifera) הופץ בידי האדם לחלקים אחרים של העולם (ובכללם ישראל) והפך למזיק, השכיח בהרבה משאר המינים בסוג.
דובון הקיקיון
דובון הקיקיון (שם מדעי: Olepa schleini) הוא מין של עש ממשפחת הדובוניים (Arctiidae). המין הוגדר כמין חדש למדע בסוף 2005, והוכרז רשמית באוגוסט 2007. זיהוי דובון הקיקיון התבצע במעבדת האבחון במשרד החקלאות הישראלי, בה ניתנים שירותי זיהוי חרקים, אקריות וגורמי מחלות צמחים. אין זה מקרה יוצא דופן, מאחר שהתגלו בישראל מיני פרפראים רבים בעשר השנים שקדמו לזיהויו של מין זה. דובון הקיקיון דומה מאוד לשני מינים קרובים מאותו סוג: Olepa ricini ו-Olepa toulgoeti. המין נמצא במישור החוף בישראל.
מקור שמו
המין נקרא דובון בשל הפלומה השעירה שמכסה את גופו של הפרפר בשלב הזחל (כמו אצל שאר מיני הדובוניים), וקיקיון על שם הצמח עליו הוא חי וממנו ניזון. מקור שם המין המדעי (schleini) ניתן כהוקרה על מחקריו של פרופסור יוסף שליין.
תיאור
בשלב הבוגר מגיע הפרפר לאורך של 2.5 ס"מ וגופו מכוסה חלקית בקשקשים, כמו פרפראים אחרים. מוטת הכנפיים אצל הזכר 38-50 מ"מ ואצל הנקבה 60-80 מ"מ. הראש והחזה חומים-אפורים. צבע כנפיו הקדמיות אפרפר-חום עם כתמים כהים, הכנפיים האחוריות ארגמניות עם כתמים חומים. נמצאו פרטים מעטים עם כנפיים אחוריות כתומות, ואף לא פרט אחד עם כנפיים אחוריות צהובות. בטנו כתומה, ולה פסי רוחב שחורים קצרים בצדה הגבי.
מחזור החיים
בדומה למיני דובוניים נוספים, דובון הקיקיון שומע טוב הודות לאברי שמע מצוינים. הזכר מוצא את הנקבה בעזרת חוש הריח המפותח שלו (הממוקם במחושים) המכיר וקולט גם ממרחק ניכר את הפרומון שמפרישה הנקבה. לאחר ההזדווגות, מטילה הנקבה ביצים על אותו צמח שישמש מזון לזחליה.
קיימת אלרגיה חמורה הנפוצה מאוד בקרב ילדים לזחלו של הדובון.
זיהוי המין
דובון הקיקיון זוהה בישראל בשנת 2001 לאחר שזחלי פרפראים שנאספו על צמחי קיקיון הובאו למעבדה לאנטומולוגיה בשירותים להגנת הצומח וביקורת במשרד החקלאות. הזחלים הוכנסו לגידול מעבדתי שפותח והתבסס על עלי קיקיון. במעקב אחר התפתחות הפרפרים נקבע כי הם משתייכים למין החדש למדע. המין החדש תואר לראשונה בספרות על ידי חוקרים מאוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם מומחים מחו"ל, רק בסוף שנת 2005.
בגידול המעבדתי מצאו החוקרים שתי תכונות מעניינות המצויות אצל דובון הקיקיון - הגלמים עברו דיאפאוזה (מעין תרדמת חורף) שנמשכה מחודש ינואר עד סוף חודש אפריל, רק בתחילת חודש מאי החלו להגיח בוגרים בהדרגה. להערכת החוקרים הגורם המרכזי ליציאה מהתרדמה הוא אורך היום שמתארך.
פסיכולוגיה אינדיבידואלית
פסיכולוגיה אינדיבידואלית היא אסכולה פסיכולוגית מיסודו של אלפרד אדלר, המתייחסת לאינדיבידואל בצורה הוליסטית (אחדותית) ללא חלוקתו לרכיבים שונים של האישיות, כפי שנעשה באסכולות אחרות.
אדלר, שהיה מתלמידי פרויד, לא הסכים עם חלק מהתאוריה הפסיכואנליטית של מורו, וכמו קרל גוסטב יונג שפרש שנה לפניו ופיתח את הפסיכולוגיה האנליטית, החליט ב-1913 להיפרד מפרויד.
עיקר המחלוקת ביניהם הייתה על הדגש ששם פרויד על מיניות האדם כמניע לכל מעשה או אי-מעשה וכן חילוקי דעות בנושא המניעים לתוקפנות. לפי אדלר, האדם נולד עם תחושת נחיתות ובמשך כל חייו הוא נאבק להשיג עליונות, עצמאות, חופש והגשמה עצמית (שאינם מותנים בשליטה על אדם אחר). לפי הגישה האינדיבידואלית, מקורה של תחושת הנחיתות הוא בילדותו של האדם, כאשר היה תלוי בהוריו (או במבוגרים אחרים) לסיפוק צרכיו והמשכו, כאשר נוכח כי למבוגרים קל יותר להשיג את מטרותיהם וכי הם יכולים להגיע להישגים שהוא אינו יכול להגיע אליהם.
לדעת אדלר, שיטת ההתמקדות בנחיתות האישית מזיקה, (למשל כשמובילה להפחתת ערך הזולת), בעוד התמקדות בנחיתות האוניברסלית היא מועילה. דרך משל, אדם הממציא תרופה למחלת הסרטן מתגבר על חוסר האונים של המין האנושי מולה ומפצה על הנחיתות האוניברסלית. האופן שבו אדם מתמודד עם נחיתותו קרוי סגנון חיים. האופן שבו האדם מתנהג בחברה, העניין החברתי שלו, יכול להעיד האם הוא פועל בכוונה לרמוס את הזולת או לשתף עמו פעולה.
לפסיכולוגיה ההומניסטית מיסודו של אברהם מאסלו יש מכנה משותף ניכר עם הפסיכולגיה האינדיבידואלית, מאסלו אף כתב על ההשפעה הרבה שהייתה לאדלר עליו. שתי האסכולות טוענות כי האינדיבידואל עצמו הוא זה שיכול להגדיר בצורה המיטבית את צרכיו, רצונותיו ושאיפותיו ולכן הטיפול צריך להתחיל ממנו.
נציגים בולטים של אסכולת הפסיכולוגיה האינדיבידואלית הם, למשל, רודולוף דרייקורס והנרי שטיין.
מיכה אוזין סליאן
מיכה אוזין סליאן (נולד ב־24 באפריל 1962) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.
משחק
בקולנוע, גילם ב־2004 את סטאנלי בסרט הקולנוע של אבי נשר "סוף העולם שמאלה". ב-2011 השתתף בסרט "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקן" לצדו של ציון ברוך. ב-2016 שיחק בסרטו של ארז תדמור, "נמל בית". ב־2005 הורשע בעבירות של מעשים מגונים ותקיפת השחקנית שחף סגל, ונגזרו עליו 20 חודשי מאסר על תנאי. ב־2013 השתתף בפרסומת של חברת HOT ביחד עם רמי הויברגר. כן גילם את מאיר דיזנגוף כחלק ממשימה בתוכנית המציאות "המירוץ למיליון".
דיבוב (פילמוגרפיה)
לאורך השנים השתתף בדיבוב דמויות בסדרות וסרטי הנפשה, ביניהם:
מיכל חזון
מיכל חזון (נולדה ב-2 ביוני 1961) היא סופרת, תסריטאית ומשוררת ישראלית. היא ידועה בעיקר בגין סדרת קלטות הילדים שכתבה ללחניה של נורית הירש, "דיג דיג דוג" ו"פים פם פה".
ביוגרפיה
חזון נולדה בכפר סבא וגדלה בתל אביב: את שנות ילדותה העבירה חזון בשכונת הדר יוסף, ובשנת 1970 עברה עם משפחתה לשכונת נווה אביבים. כבר אז פרסמה שירים בעיתוני ילדים ונוער. בעיקר בהארץ שלנו. בשנת 1974 זכתה בפרס בתחרות כתיבת שירים 'השלום שלי' מטעם נשיא המדינה, אפרים קציר, בשם 'השלום שלי' כאשר הגיע נשיא מצרים אנואר סאדאת לביקורו ההיסטורי בישראל הוא קיבל את ספר השירים במתנה. בשנות השמונים נסעה לארצות הברית בעקבות משפחתה, בשהותה שם כתבה באנגלית סיפורים קצרים שהתפרסמו בעיתון הקולג' המקומי וסדרת דרמה למפיק פרטי ששודרה בכבלים בקנדה.
בסוף שנות השמונים חזרה לישראל והחלה לכתוב לעיתונים שונים, ביניהם מעריב, את וחדשות ושירי ילדים בידיעות אחרונות. בשנים אלו אף כתבה שירים לזמרים מבוגרים, כמו מרגלית צנעני, רון שובל, שימי תבורי, יואב יצחק ואביבה אבידן. בשנת 1989 נישאה ועברה לגור בירושלים. בשנת 1990 ילדה את בתה הבכורה, יעלי, שהיוותה השראה לכתיבתה לילדים.
בשנת 1992 יזמה ואף כתבה את מילות השירים לקלטת הווידאו לילדים "דיג דיג דוג", ללחנים של נורית הירש. קלטת זו היוותה נקודת מפנה ביצירה לשירי ילדים בישראל מאז. הקלטת, בכיכובם של דליק ווליניץ ושרון שחל, הכילה שירי הפעלה מקוריים. הקלטת זכתה להצלחה חסרת תקדים ונחשבת לקלאסיקה בתחום שירי הילדים הישראלים. לדיג דיג דוג באו שלוש קלטות המשך: "עוד דיג דיג דוג", "דיג דיג דוג השלישי" ו"דיג דיג דוג - שלוש ארבע לעבודה". בשנת 1999 יצרו השתיים את הקלטת המצליחה "פים פם פה", בכיכובם של טוביה צפיר וסופי צדקה, שהפך מיד לרב מכר.
בשנת 2002 יצאה קלטת נוספת: "פים פם פה בארמון הקסמים" בכיכובם של סופי צדקה ואלונה טל. בשנת 2005 יצאה קלטת בכיכובו של שייקה לוי בשם "במבוני אין כמוני". בעקבות הקלטות אף מועלות עד היום הצגות ילדים בשם זה.
בשנת 2000 התחילה חזון לעבוד בטלוויזיה בערוץ 2, ערוץ הופ!, וערוץ הילדים. במסגרת עבודתה יצרה סדרות מקוריות רבות לילדים ונוער. בד בבד החלה לכתוב להיטים לזמרים באנגלית, חלקם אף זכו בפרסים בתחרויות לכתיבה בחו"ל (אחד מהם Song of the Year - VH1). כיום עוסקת חזון בכתיבת סדרות מקוריות באנגלית לערוץ בייבי, וממשיכה בכתיבת ספרים לילדים ונוער ותמלילים לזמרים.
בשנת 2016 זכתה בפרס אקו"ם למפעל חיים על כתיבה לילדים ובפרס הספריות לספרות ילדים לשנת 2016 מטעם מרכז הספר והספריות על ספרה "שירלי שמש מנצחת", כרך מסדרת ספריה "שירלי", שזכו לפופולריות רבה.
דליה יאירי
ביוגרפיה
לאחר שירותה הצבאי במסגרתו הייתה בנחל עוז כנחלאית, כשהייתה בת 20, נישאה לעוזי יאירי, בנם של חביבה וברוך יאירי מחולון, איש "ההגנה". עוזי התגייס לנח"ל, ומשם הגיע לגדוד הנח"ל המוצנח; לימים היה מפקד סיירת מטכ"ל, השתלם בצבא ארצות הברית, היה ראש לשכת הרמטכ"ל חיים בר-לב, ולבסוף נעשה סגן ואחר כך מפקד חטיבת הצנחנים במלחמת יום הכיפורים. דליה למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן למדה בקורס הראשון לשדרים ברשות השידור. במהלך לימודיה נולדו שלושת ילדיהם הראשונים, ובהמשך נולדו שניים נוספים.
בשנות ה-60 החלה יאירי לעבוד ברשות השידור במערך האקטואליה.
בשנת 1975 נהרג בעלה עוזי בפריצה למלון סבוי. בסוף שנות ה-70 נישאה בשנית לערן דולב, רופא פנימי, אז סגן קצין רפואה ראשי (ולימים קצין רפואה ראשי).
בשנת 1984 הצטרפה אליו כשנשלח לארצות הברית מטעם צה"ל לשתי שנות הוראה כפרופסור בבית הספר לרפואה של משרד ההגנה האמריקאי. בתקופת שהותה שם למדה צרפתית, תקשורת ויחסים בינלאומיים. בשובה מארצות הברית בשנת 1986 חזרה לעבוד בקול ישראל כעורכת ראשית ומגישה של יומן השבוע של רשת ב'. במקביל הנחתה את התוכנית "הכל דיבורים" יחד עם רזי ברקאי.
בשנת 1993 הזמין אותה ראש הממשלה יצחק רבין להשתתף בטקס החתימה על הסכמי אוסלו בוושינגטון.
ב-1994 החלה להגיש את תוכנית האקטואליה "עניין אחר" ברשת ב' של קול ישראל. בתוכנית זו שמה יאירי דגש על נושאי אלימות במשפחה ותאונות דרכים. ב-28 בנובמבר 2002 הגישה את התוכנית האחרונה של "עניין אחר" ונסעה לחצי שנה ללונדון.
בשנת 1998 הוזמנה דליה יאירי על ידי הנהלת השדולה היהודית למען ישראל בארצות הברית, איפא"ק, לפתוח את הוועידה השנתית שלה, והייתה לאישה הראשונה שהוזמנה לאירוע זה. יאירי שמה דגש בנאום הפתיחה שלה על הצורך בשיתוף פעולה בין יהדות ארצות הברית, הממשל האמריקאי וישראל לקירוב השלום. דיברה על מלחמת ששת הימים כנקודה המכוננת לסכסוך הישראלי פלסטיני. כאשר הכיבוש היה עבור חלק מהעם התגשמות חזון גאולה, ולחלק מהעם - יצר תחושה שהשטחים הם פיקדון זמני להשגת שטחים תמורת שלום.
מאז עזיבתה את קול ישראל פרסמה ספרי שירה, הראשון - "בואו ימים מפוייסים" מכיל שירים שנכתבו במשך שנים רבות בהן לא רצתה להחשף בהיותה בחזית הציבורית. הספרים האחרים כבר פרי התקופה האחרונה. זכו להיות רבי מכר. שירים רבים מושמעים בטקסי זיכרון, ואחרים משמשים להקראה בחתונות ואף נלמדים בבתי ספר ובאוניברסיטה.
כיום עסוקה בעיקר בכתיבה ולימוד. עם חמשת ילדיה נמנים האמן יובל יאירי, ומיכל יאירי-דולב, ממארגנות מחאת הדגלים השחורים. מתגוררת ברמת השרון.
ספרים
בעריכתה:
הפועל ירושלים (כדורסל)
הפועל ירושלים היא קבוצת כדורסל מהעיר ירושלים המשתייכת לאגודת הפועל. צבעי הקבוצה הם אדום, שחור ולבן.
מאז תחילת שנות ה-90, התבססה הפועל ירושלים כאחת הקבוצות המובילות והחזקות בליגה הישראלית. הקבוצה זכתה בשתי אליפויות (2015, 2017), גביע יול"ב (2004), 7 גביעי מדינה ו-5 גביעי ווינר, והופיעה 9 פעמים בגמר הפלייאוף.
היסטוריה
האזכור הראשון של אגודת הספורט הפועל ירושלים הוא בכינוס הרביעי של אגודת הפועל בשנת 1935, היה זה הכינוס הראשון בו נערכו משחקי כדורסל (משחקי הכדורגל של האגודה החלו עשרות שנים לפני זה), והקבוצה של אזור ירושלים זכתה במקום הראשון בטורניר בו השתתפו 4 קבוצות ממחוזות אזוריים שונים (ירושלים, תל אביב, יהודה ושומרון).
השנים הראשונות
הכוכב הראשון שגדל בקבוצה היה יהושע ויסמן שגם היה חלק מנבחרת ישראל בכדורסל - הראשונה שאורגנה בארץ ישראל (עוד לפני הקמת המדינה). ויסמן נפל במלחמת העצמאות בשנת 1948.
שחקנים בולטים נוספים טרום הקמת המדינה היו: יגאל עופר, נעמן (לוליק) קיברט, עמירם סנדרוב והאחים יודקה ויוסקה נהרי, ויחיאל כלב שנפל בקרב מחלקת הל"ה. המאמן הבולט בשנים הראשונות היה זאב לבנדל, ומנהל הקבוצה הראשון היה אפרים גילר שבנוסף לתפקידו בקבוצה היה גם שען בעל חנות ברחוב יפו בירושלים. בעת מלחמת העצמאות נפסקה פעילות האגודה זמנית.
לאחר הקמת המדינה
לאחר סיום מלחמת העצמאות עברה הקבוצה להתאמן באולם הספורט בימק"א וצירפה את השחקנים מרדכי (מרק) ממרן ושמואל (סמי) ממרן במסגרת עליית יהודי מצרים כאשר שניהם היו כדורסלנים עוד בארץ מקורם. בשנות ה-50 אימן את הקבוצה ארי זמרי, שלימים הפך לעיתונאי ספורט.
באמצע שנות ה-50 עברה הקבוצה לשחק ולהתאמן באולם בבית ההסתדרות ברחוב שטראוס, שהיה לאחד האולמות האיכותיים בתקופתו כיוון שהיה האולם המקורה הראשון בארץ. ב-1953 הוקמה ליגה לאומית נסיונית שהורכבה מ-4 קבוצות הפועל ו-4 קבוצות מכבי, אך הפועל ירושלים לא הייתה חלק מ-8 אלו ולא שיחקה עדיין בליגה מסודרת. רק בשנת 1955 הוקמה הליגה הבכירה הרשמית הראשונה שם הפועל ירושלים לקחה חלק אך כבר בעונתה הראשונה סיימה במקום האחרון עם 22 הפסדים וניצחון אחד בלבד וירדה לליגת המשנה, משם חזרה רק בשנת 1958. השחקן אריה (ארינקה) כהן שהיה חלק מסגל הקבוצה בשנים הראשונות בהדרגה הפך למאמן הקבוצה בשנים אלו.
הכוכבים הבולטים בסוף שנות ה-50 ועד לאמצע שנות ה-60 היו דוד קמינסקי, ומיד אחריו ישראל אמיר ברלינסקי שהובילו את הקבוצה לניצחונות מרשימים בתקופתו על קבוצות מבוססות ובכירות כמו מכבי והפועל תל אביב, הישג השיא בשנים אלו היה המקום הרביעי בליגה בעונת 1960/61. בשנים אלו הקבוצה הייתה מרכז טבלה ומטה ובעיקר נאבקה על מקומה בליגה הראשונה. הקבוצה הייתה נוטה להפסיד את רוב משחקי החוץ שלה בשנים אלו, עקב כך שרובן המכריע של קבוצות הליגה קיימו את המשחקים באולמות פתוחים ששחקני הקבוצה לא היו רגילים אליו, ובבית לנצח ביחד עם דחיפת הקהל. הניצחון הראשון על מכבי תל אביב התרחש בעונת 1964/65 בתוצאה 63:60, קבוצה שנחשבה לבכירה ולחזקה ביותר בליגה לאורך השנים.
בשנת 1967 הוחלף המאמן ארינקה כהן על ידי אהרון קפלן. בין כוכבי הקבוצה בשנים אלו נמנו: ישראל אמיר ברלינסקי, יואל שטיינברג משה גור ואיציק נוימן.
בשנת 1973 זכתה קבוצת הנוער במקום הראשון בגביע המדינה ברשות עדי בן ארי זיו איילון יורם חרוש אייל שר ועמירם שושני, הקבוצה הגיעה למקום השלישי בליגה - הישג השיא בשנים אלו תחת הדרכתו של המאמן הצעיר והחסר ניסיון רלף קליין. בשנה זו הגיעו לראשונה שחקנים זרים מארצות הברית לחזק את הקבוצה: לי טראס, אלן פרידמן, ג'רי פישר ומייק לין. בעונת 1973/74 זכתה הקבוצה לראשונה להשתתף בגביע קוראץ' אך השתתפותה במפעל בוטלה בעקבות מלחמת יום הכיפורים שפרצה בעונה זו.
התבססות בליגה הראשונה וזכייה בגביע
בשנת 1986 העפילה הקבוצה לליגה הראשונה תחת המאמן שימי ריגר, ומאז לא ירדה ליגה. בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 בלטו במיוחד השחקנים דורון שפע, ארז חזן, אמיר מוטאפצ'יץ', עדי גורדון, יוברט רוברטס והמאמן יורם חרוש, אשר הובילו את הקבוצה להתבססות בחלק העליון של הליגה הראשונה. בעיות כספיות בשנת 1994 הביאו לעזיבתם של מרבית כוכבי הקבוצה, אך כניסת צוות ניהולי חדש ברשות דני קליין ואורי מנצור והגעתו של הספונסר נחום מנבר בקיץ 1995, שינו את פניה של הפועל. גורדון, שפע ונוריס קולמן חזרו לקבוצה ויצרו הרכב חזק מאוד יחד עם בילי תומפסון ופפי תורג'מן. כתוצאה מכך, זכתה הפועל ירושלים בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה, בשנים 1996 ו-1997 לאחר ניצחונות על מכבי תל אביב בהיכל הספורט יד אליהו, תחת שרביטם של המאמנים פיני גרשון (1996) וגדי קידר (1997) ובהנהגתו של כוכב הקבוצה וסמלה עדי גורדון. הפועל ירושלים הייתה הקבוצה השנייה בישראל (אחרי מכבי תל אביב) שזכתה במשך שנתיים רצופות בגביע המדינה בכדורסל.
העשור הראשון של המאה ה-21
לקראת עונת 1998/9 הציגה ירושלים סגל חזק, שבו הורכבה חמישייתה מפפי תורג'מן,, דרק המילטון, קני ויליאמס וראדיסאב צ'ורצ'יץ', באימונו של אפי בירנבוים. הפועל ירושלים סיימה את הליגה הסדירה במקום הראשון, אך בסוף העונה נותרה ללא תואר לאחר שהפסידה בגמר הפלייאוף למכבי תל אביב, כאשר על הסדרה העיבה פרשת הפיצה. בעונות שלאחר מכן לא שחזרה ירושלים את יכולתה. בין השנים 1998 - 2002 במסגרת גביע המדינה הופיעה הפועל ירושלים ב-4 משחקי גמר גביע רצופים כולם מול מכבי תל אביב, אך בכולם היא הפסידה. ב-2001/2002 העפילה לחצי גמר גביע ספורטה.
בשנת 2005 נכנס בתור ספונסר לקבוצה איש העסקים הרוסי ארקדי גאידמק, שהזרים כספים רבים לקבוצה, ובעזרתם שדרגה ירושלים משמעותית את סגל השחקנים. בשנת 2005/06 סיימה הקבוצה במקום השני והגיעה לחצי גמר גביע יול"ב. ב-2007 זכתה בגביע המדינה בכדורסל בפעם השלישית, לאחר שגברה במשחק הגמר על בני השרון 103–85, בכיכובם של מאיר טפירו, מריו אוסטין ודרור חג'ג'. בשנת 2007 פוצץ משחקה של הקבוצה נגד נגד הפועל חולון, כאשר התרחש אירוע השלכת החזיז במלחה. ב-2008 זכתה ירושלים בגביע המדינה בפעם הרביעית, לאחר שגברה במשחק הגמר על מכבי תל אביב 93–89 ומחקה ברבע הרביעי פיגור בן 22 נקודות. את הגביע הניף הקפטן ארז מרקוביץ' שבחר לצרף לטקס ההענקה את המאבטח יואב גליצנשטיין שנפצע מרימון הלם אשר הושלך במשחק בית מול הפועל חולון. על אף הזכייה בגביע, הקבוצה סיימה רק במקום השישי בליגה, והגיעה לשלב השני בגביע יול"ב. הכישלון היחסי הביא להתפטרותו של המאמן דן שמיר.
לקראת עונת 2008/9 מונה גיא גודס למאמן הקבוצה. הקבוצה הפסידה למכבי חיפה בחצי גמר גביע המדינה ובחצי גמר הפיינל פור, ולא עברה את הסיבוב הראשון ביורוצ'לנג'. בעונת 2009/10 המשיך גודס לאמן את הקבוצה, ובנה סגל המונה שישה זרים, לצד הישראלים הבולטים, יובל נעימי, יוגב אוחיון, אורי קוקיה ושרון ששון. הקבוצה הודחה בשלב שמינית גמר גביע המדינה על ידי ברק נתניה, אך העפילה לשלב רבע הגמר ביורוקאפ, שם הודחה על ידי אלבה ברלין. את העונה הסדירה סיימה ירושלים במקום השני, ובהמשך העפילה לפיינל פור שם הפסידה בחצי הגמר להפועל גלבוע גליל. בתום העונה הודיע גודס שלא ימשיך באימון הקבוצה, ובמקומו מונה עודד קטש. בעונתו הראשונה קטש לא הגיע להישגים משמעותיים אך המשיך בקבוצה לעונה נוספת, עונה שגם היא לא הסתיימה בהצלחה רבה.
בעונת הודיע יו"ר הקבוצה דני קליין על מכירה של 60% ממניות הקבוצה לאיש העסקים גומא אגייאר. עם היעלמותו של אגייאר, הועברה הקבוצה לידי האפוטרופוס הכללי על מנת למצוא בעלים חדש.
עידן אורי אלון ואליפויות
ביולי 2013 נמכרו מניותיו של אגייאר ו-30% ממניות הקבוצה מעמותת הפועל ירושלים (סה"כ 90% ממניות הקבוצה) לקבוצת רכישה בראשות איש ההייטק אורי אלון, הכוללת גם את הפרסומאי אייל חומסקי מבעלי משרד אדלר חומסקי.
לקראת עונת 2015/2014 הושלמה בניית האולם החדש של הקבוצה "פיס ארנה ירושלים". כחלק מההתחדשות הכוללת של הקבוצה הושקו סמל חדש ואייקון חדש. בעונה זו מונה דני פרנקו לאמן את הקבוצה. הפועל ירושלים הודחה בשלב הבתים הראשון ביורוקאפ והפסידה למכבי תל אביב בגמר גביע המדינה. הפועל ירושלים הגיעה לגמר אליפות המדינה נגד הפועל אילת, לאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום השני וניצחה בסדרת רבע הגמר ובסדרת חצי הגמר 3–0. הגמר נערך בשיטת שני משחקים, בית וחוץ, כאשר המשחק הראשון נערך באילת ובו ניצחה הפועל ירושלים בתוצאה 80–65. במהלך המשחק השני אילת הובילה ב-11 הפרש אך ריצה של 10–27 של הפועל ירושלים ברבע השלישי העניקה לה ניצחון 88–68 ואת תואר האליפות הראשון בו זכה המועדון ב-72 שנות קיומו.