cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לפני המקום
בין בידיון למציאות
הופעתו של חיים באר כאחד מגיבורי הספר ממשיכה את הדרך שבה הלך בספריו הקודמים, "נוצות", "עת הזמיר" ו"חבלים". חוקרת הספרות ניצה בן-דב העירה על כך:
נבחרת גביע הפדרציה של קזחסטן
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1995. לפני זה טניסאיות קזחיות היו חלק של נבחרת ברית המועצות.
לפני המקום
בין בידיון למציאות
השילוב האינטנסיבי בין מציאות ובידיון ב"לפני המקום" מציב אתגר לקורא, להבדיל בין השניים.
נבחרת גביע הפדרציה של קזחסטן
נכון לשנת 2022 שיחקה דרום אפריקה מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה 101 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 53 מפגשים.
לפני המקום
בין בידיון למציאות
יש שאינם מקבלים את ההסתייגות שבפתח הספר כפשוטה, ומבקשים לראות בספר רומן מפתח, ולזהות את האישים ששימשו מודל ליצירת הדמויות הבדיוניות.
נבחרת גביע הפדרציה של קזחסטן
בגביע בילי ג'ין קינג 2022 הנבחרת שיחקה במשחקי הגמר. שיפור בביצועי הנבחרת נרשם לאחר השתלבותה של ילנה ריבאקינה בסגל.
לפני המקום
עצות לסופר
"לפני המקום" הוא ספר ארס פואטי העוסק בתהליך יצירתו של ספר זה עצמו. בין השאר, גיבורי הספר מייעצים למספר כיצד לכתוב את ספרו. קתרינה זיגל אמנם אומרת למחבר: "מי בכלל רשאי לייעץ לסופרים על מה לכתוב, אל תשמע לאיש, תעשה רק מה שהלב אומר לך", אך דקות אחדות קודם לכן יעצה אף היא: "הגיעה השעה שתחדל לכתוב על ילד קטן שמסתכל מלמטה למעלה אל אבא ואמא שלו. ... תחדל מזה. תתבגר. תתחיל לכתוב מהכיוון האחר. תכתוב ביושר ובאהבה על האבהות שלך. זה אמנם קשה הרבה יותר ומסובך הרבה יותר, אבל גם מעניין ואמיץ יותר מלכתוב על אנשים ונשים שמתו מזמן".
קדמו לה בעצותיהם עוזי רון, שיעץ למחבר להיות זהיר בהכנסת רציף 17 לספרו, משום שהוא מופיע כבר בספר מאת מישקה בן-דוד, ורפופורט, שיעץ: "תלמד את עצמך להביט ליופי של הרוע ישר בעיניים, זה יכול להיות תרגיל מצוין לסופרים, שלעיתים מזומנות צריכים לתת בספריהם פתחון פה לחלאות".
עושרו של הספר
הספר "לפני המקום" מתאפיין בעושר רב. שפתם של שלושה מגיבוריו – באר, זוסמן ורפופורט – גדושה ברמזים לדברי חז"ל, וגיבורים אלה, שאליהם מצטרפת קתרינה זיגל, מפגינים שליטה מופלאה בתולדות הספרות העברית. עושר זה הוביל את חוקרת הספרות זיוה שמיר לשלל שאלות:
הרושם הוא שאף את מחבר הספר הטרידו שאלות אלה, לא רק כאשר המספר מונה את פגמיו האפשריים של הספר, ובין השאר שואל: "האין בספר עודף דידקטיות והפגנה מוגזמת של למדנות, דבר שעלול להיראות בעיני הקוראים כניסיון נואש של המחבר לחפות על בורותו?". בניגוד לעגנון, שנקט אף הוא בגישה למדנית ברבים מסיפוריו, אך הותיר לקורא לגלות בעצמו את האינטרטקסטואליות שבסיפור, באר טורח, בחלק המקרים, לתת הסבר לקורא שלא פענח את הסיפור. כך, למשל, כאשר זוסמן אומר לבאר: "אבוא אצלך במקלי ובמעותי", עונה לו באר: "ובלבד שיהיה הדבר ביום הכיפורים שחל להיות בחשבונך". זהו רמז עבה כקורת בית הבד למחלוקת בין רבי יהושע לרבן גמליאל בדבר עיבור החודש, המתוארת במשנה, במסכת ראש השנה, אך לאחר שיחה זו טורח המספר לספר לקורא את כל סיפור המחלוקת. במקרה אחר מותיר באר לקורא לפענח את הרמזים: "מי שהוליך את יוסף הצדיק אל משכבה של אשת אדוניו במצרים, את נֹח בנו יחידו של חנינא-ליפא אל מאחורי הגדר למאריניטשקא, את הרוכל אל חיקה של האדונית בשדה יער ..." - כך הוא כותב ואינו מפרש.
שפת הספר
בולט בשפתו האחרת ניקולאי, הנהג שהעמיד זוסמן לרשות אורחיו בברלין. באר מופתע כאשר ניקולאי פונה אליו בעברית ואומר: "אני גולנצ'יק, אחי. אכלתי חרא שנתיים בפלס"ר, מארבים, קו, מבצעית בקסבה, אבטחת שב"כ בבַּלַטַה, כל הבבל"ת הרגיל".
באר ועגנון
פרופ' יגאל שוורץ מוצא זיקה הדוקה בין "לפני המקום" ובין ספרו של ש"י עגנון, "אורח נטה ללון":
פינבול
פינבול (באנגלית: Pinball; מכונה גם פליפר (Flipper), על שם המנופים החשמליים המותקנים בו) הוא משחק שולחני אלקטרוני-מכני שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל.
המשחק בנוי מלוח עץ צבוע שאליו מחוברים אביזרי משחק שביניהם נע הכדור. לוח העץ משופע בשיעור של 6.5 מעלות בדרך כלל ובחלקו התחתון מנופים חשמליים שתפקידם הרחקת הכדור מהקצה התחתון של הלוח. המשחק מתחיל בהטלת הכדור במעלה הלוח באמצעות מוט המונף על ידי קפיץ מחזיר. בכל נגיעה של הכדור באביזרי המשחק מוקנות לשחקן נקודות. סיומו של המשחק מתרחש כאשר הכדור נופל לתחתית הלוח. על אף שמשתתף במשחק שחקן יחיד הוא נחשב למשחק חברתי המצוי באזורי בילוי והשימוש בו נעשה בתשלום על ידי הכנסת מטבע. לפעמים מתחרים בו מספר שחקנים (המתחרים ביניהם על צבירת הנקודות).
היסטוריה
משחק הפינבול מבוסס על משחק מזל חברתי ישן שהיה נפוץ באירופה (כנראה מהמאה ה-18 או ה-19) שבו כדור ברזל הופל במורד לוח שעליו מסמרים רבים ותחתיתו תאים שאליהם נפל הכדור. ליד כל תא היה רשום מספר שהוא הניקוד שאותו מקבל השחקן שהטיל את הכדור.
המשחק הובא לארצות הברית על ידי המהגרים מאירופה. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20 במסגרת המלחמה במאפיה בהימורים ובפשיעה בניו יורק הוצא המשחק (שנחשב למשחק מזל) מחוץ לחוק. בתקופה זו פשטה משטרת ניו יורק על מועדוני הבילוי והשמידה אותו. בשנת 1947 במטרה להתגבר על החוק האוסר את השימוש במשחק, הותקנו בתוך לוח המשחק מנופים (פליפרים) אשר מאפשרים שליטה מסוימת בתנועת הכדור ובכך הוציאו אותו מקטגוריית משחקי המזל והפכו אותו למשחק בקטגוריית המיומנות. המשחק החדש הפך נפוץ מאוד בתצורתו החדשה והשתכלל. בשנות ה-70 היה המשחק לנפוץ מאוד בארצות הברית והפך לסמל תרבות אמריקאי אשר ייצג את החופש ותרבות הפנאי האמריקאים. בשנות השמונים פחתה מאוד הפופולריות של המשחק כאשר נפוצו משחקי וידאו המודרניים.
למשך תקופה קצרה בתחילת שנות התשעים, הפופולריות של המשחק חזרה, אך דעכה בסוף שנות התשעים.
בשנות ה־2000 נותרה חברה אחת בלבד שייצרה מכונות פינבול בעולם: Stern Pinball. בעשור השני של המאה ה־21 יצאה המכונה הראשונה עם מסך LCD בצבע מלא במקום תצוגת ה-DMD הכתומה עליהן הושתתו רוב המכונות משנות ה־90 עד לשנת 2012. ובנוסף, נוספו עוד חידושים טכנולוגיים ששכללו את המשחק. כיום פינבול חוזר להיות פופולרי בעולם, אמנם בקנה מידה קטן יותר מפעם, ומתקיימות למשחק תחרויות וטורנירים ברחבי העולם.
הקורבטות מסדרת פלאואר
הקורבטות מסדרת פלאואר (באנגלית: Flower class corvette, פרח; נקראות גם הקורבטות מסדרת גלדיולה, על שם האונייה הראשונה בסדרה) היו סדרה של 267 קורבטות ששירתו בעיקר במלחמת העולם השנייה. תפקידן העיקרי היה לוחמה נגד צוללות וליווי שיירות במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי. כל אוניות הסדרה נקראו בשמותיהם של פרחים, ומכאן שמה של הסדרה.
רוב הקורבטות בסדרה נבנו בבריטניה ובקנדה ושירתו במלחמה בצי המלכותי הבריטי ובצי המלכותי הקנדי. כמה מן הקורבטות הועברו לצי ארצות הברית במסגרת הסכם החכר והשאל, וכמה מאלה אוישו בידי צוותים של משמר החופים של ארצות הברית. רוב הקורבטות שהועברו במסגרת זו נבנו בקנדה. הקורבטות ששירתו בצי ארצות הברית נקראו ספינות התותחים לסיור מסדרת טמפטרס (Temptress, אשה מפתה) או מסדרת "אקשן" (Action, פעולה). קורבטות מסדרת פלאואר שירתו גם בכוחות צרפת החופשית, בצי המלכותי ההולנדי, הצי המלכותי הנורווגי, הצי המלכותי ההודי, הצי היווני הצי המלכותי של ניו זילנד, ולאחר המלחמה בצי הדרום-אפריקאי. לאחר המלחמה שירתו קורבטות שהוצאו מן השירות בציים אחרים ברחבי העולם, והיו גם שהוכנסו לשירות אזרחי. בחיל הים הישראלי שירתו שתי קורבטות מסדרה זו: אח"י וג'ווד (ק-18, נקראה גם אח"י השומר) ואח"י הגנה (ק-20).
המונח 'קורבטה'
המונח 'קורבטה' הוא במקורו מונח צרפתי לאוניית מלחמה קטנה, מונעת במפרשים. קורבטה, על פי ההגדרה, קטנה מפריגטה וגדולה מסלופ מלחמתי. בשנות ה-30 של המאה ה-19 אימץ הצי המלכותי הבריטי את המונח, להגדרת אוניות בגודל דומה, שמטרתן העיקרית הייתה הגנת אוניות סוחר. בעשורים שלאחר מכן החלו אוניות מלחמה להיות מונעות באמצעות מנועי קיטור, שסובבו גלגלי משוטה ולאחר מכן מדחפים החלו להיבנות קורבטות מונעות במנועים כאלה, ומטרתן נשמרה. הקורבטות החלו להיות גדולות יותר, בעלות כח רב יותר, וחימוש כבד יותר. ב-1877 החליט הצי המלכותי לבטל את המונחים 'קורבטה' ו'פריגטה' ולאחד אוניות אלה תחת ההגדרה סיירת.
למעלה מחמישים שנים לאחר מכן, בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר היה ברור שמלחמה מתקרבת, חודד הצורך באוניית מלחמה קטנה שמטרתה תהיה הגנת אוניות סוחר. האוניות החדשות שנבנו היו מבוססות על תכנון של לווייתנית בשם סאות'רן פרייד (Southern Pride, גאוות הדרום), והמונח 'קורבטה' חודש עבורן.
הצורך
בתחילת 1939 היה ברור לצי המלכותי הבריטי שסכנת המלחמה עם גרמניה הנאצית גוברת, וכי יהיה צורך באוניות ליווי נוספות כדי להתמודד עם האיום מצידן של צוללות הקריגסמרינה, הצי של גרמניה הנאצית, ובמיוחד לאורך החוף המזרחי של בריטניה. לצי הבריטי היו משחתות רבות, אך היה ברור שאלו תידרשנה לליווי אוניות המלחמה הגדולות יותר, הסיירות, אוניות המערכה ונושאות המטוסים. בשל כך בחן הצי הצטיידות באוניות ליווי קטנות יותר. בניית מספר רב של משחתות נוספות לא הייתה פתרון מעשי, בשל מורכבותן שדרשה משך בנייה ארוך ולא התאימה לייצור המוני.
הפיקוד הבריטי העריך שהצורך יהיה באוניית ליווי למשימות לאורך החוף. ניתן היה לגייס מספר רב של ספינות דיג ומכמורתניות, אך אלה היו קטנות מדי ולא היו יכולות לשאת את הציוד הנדרש ללוחמה נגד צוללות, וגם לא היו עמידות מספיק בפגעי מזג האוויר.
תכנון
הספינה המתוכננת הייתה אמורה להיות רחבה וקצרה יחסית, ונועדו להיות אמינות ועמידות. ההדחק שלהן עמד על 940 טון, אורכן כ-62.5 מטרים, רוחבן כ-10 מטרים, והשוקע שלהן היה 3.5 מטרים. מנוע הקורבטות ייצר 2,750 כוחות סוס והיה מנוע קיטור ימי תלת דרגתי בעל ארבעה צילינדרים, שצרך 16 טון דלק ביום ממכלי דלק שהכילו 30 טון וסובב גל ארכובה יחיד. מהירותן המקסימלית הייתה 16 קשרים (קרוב ל-30 קמ"ש). במהירות שיוט של 12 קשר (כ-22 קמ"ש) היה הטווח של הספינות כ-4,000 מיל ימי (כ-7,400 ק"מ), ובמהירות גבוהה הצטמצם הטווח ל-3,000 מיל ימי (כ-5,500 ק"מ).
החימוש שהותקן על הקורבטות בתחילה היה דל, וכלל תותח דו תכליתי (נ"מ ונגד מטרות שטח) בקוטר 4 אינץ' (101 מ"מ) שהותקן בקדמת הספינה ותותח 40 מ"מ (2 ליבראות) "פום פום" על "במת תזמורת", מעין הגבהה, מעל חדר המנועים. תותח זה הוחלף לעיתים בשני מקלעי לואיס בקוטר 0.303 אינץ' (7.62 מ"מ). בנוסף נשאה הספינה 40 פצצות עומק וציוד מצומצם לשליית מוקשים ימיים אקוסטיים. מלבד המקלעים חסרו הקורבטות נשק נגד מטוסים, אך מכיוון שרוב שירותן היה באוקיינוס האטלנטי, מחוץ לטווח של רוב מטוסי הלופטוואפה, לא היווה חיסרון זה בעיה מרכזית. קורבטות ששירתו בים התיכון צוידו בדרך כלל במקלעים נוספים נגד מטוסים.
אמצעי הגילוי של הקורבטות הסתכמו בתחילה במכשיר סונאר. הסונאר הותקן בכיפה קבועה, שבדגמים מאוחרים יותר הייתה מתכנסת. עם הזמן נוספו לקורבטות אמצעי גילוי נוספים: מגלה גלי רדיו בתדר גבוה (High Frequency Radio Detection Finder, ידוע בכינוי Huff-Duff) שנועד לגלות ממרחק שידורי רדיו של צוללות, ובעזרת חיתוך עם מכשירי גילוי נוספים יכול היה לגלות את מיקום הצוללות; וכן מכ"ם, שסייע מאוד בתנאי מזג האוויר הקשים בצפון האוקיינוס האטלנטי.
שינויים ושיפורים
כאמור, הקורבטות מסדרת פלאואר תוכננו כך שניתן יהיה לבנותן גם במספנות קטנות, וגם השיפורים והשינויים שבוצעו במשך הזמן בוצעו באותן מספנות. בכל מספנה בוצעו השינויים בדרך מעט אחרת, ועם הזמן נותר מצב שכל קורבטה הייתה למעשה שונה מחברתה, ולמעשה לא היה דגם אחיד וסטנדרטי של קורבטה מסדרת פלאואר. עם זאת, ניתן למנות כמה שינויים שבוצעו בכל הקורבטות, והם מפורטים להלן לפי סדר הכרונולוגי שבו בוצעו: החל מ-1942 הוחל בייצור דגם משופר של הקורבטות מסדרת פלאואר. הדגם המשופר כלל כמה שינויים נוספים: כאמור, היו הבדלים רבין בין האוניות השונות, ולא כל השינויים הותקנו בכל האוניות, ובחלקן היה צירוף כלשהו של כל הפרטים. בקורבטות ששירתו בצי הקנדי או בצי ארצות הברית היו שינויים והתאמות נוספים.
בנייה
הצי המלכותי הבריטי הזמין ב-25 ביולי 1939 26 קורבטות, ו-30 נוספות הוזמנו ב-31 באוגוסט. אוניות אלו הוזמנו במסגרת תוכנית בניין הכח שלפני המלחמה. עם פרוץ המלחמה ב-1 בספטמבר הזמינה האדמירליות ב-19 בספטמבר 20 אוניות נוספות, הפעם כחלק מתוכנית בניין הכח המלחמתית. כל האוניות הללו הוזמנו ממספנת הרלנד אנד וולף (Harland & Wolff). יומיים לאחר מכן הוזמנו עשר אוניות נוספות מחברות אחרות. ב-12 בדצמבר הוזמנו 18 נוספות וב-15 בדצמבר עוד שתיים, כולן מחברות בריטיות. עשר אוניות אחרונות לשנת 1939 הוזמנו ממספנות קנדיות, ואלה נועדו לצי המלכותי הקנדי. עד סוף חודש ינואר 1940 היו 116 אוניות בבנייה או מוזמנות.
בנוסף לאוניות אלה, הזמין הצי הצרפתי ארבע קורבטות מחברת סמית'ס דוק. הספינות לא הושלמו לפני נפילת צרפת, וכאשר הושלמו הועברה הראשונה לכוחות צרפת החופשית ושלוש האחרות נרכשו על ידי הצי הבריטי, שהזמין בנוסף עוד 31 קורבטות במסגרת תוכנית בניין הצי המלחמתית לשנת 1940. עם זאת, הזמנתן של שש מן האוניות הללו בוטלה ב-23 בינואר 1941. במסגרת תוכניות בניין הכוח של 1941 ו-1942 הזמין הצי הבריטי 27 קורבטות משופרות: חברות בריטיות קיבלו הזמנות לשבע אוניות בתוכנית 1941 וחמש בתוכנית 1942. שתי קורבטות, אחת מכל שנה, בוטלו מאוחר יותר. 15 הקורבטות הנוספות הוזמנו במספנות קנדיות, ושמונה מהן הועברו מאוחר יותר לצי ארצות הברית במסגרת תוכנית השאל-החכר.
בסך הכל נבנו במספנות קנדיות 104 קורבטות עבור הצי הבריטי: 70 מן הטיפוס המקורי ו-34 מן הדגם המשופר. שבע נוספות, מן הדגם המשופר, נבנו עבור צי ארצות הברית אך הועברו לצי המלכותי הבריטי במסגרת תוכנית השאל-החכר מכיוון שיכולות הבנייה של המספנות בארצות הברית הגיעה למלוא כושרה וצי ארצות הברית לא נזקק כבר לספינות שנבנו בקנדה. היו כמה הבדלים קטנים בין הקורבטות שנבנו עבור הצי המלכותי הבריטי לאלה שנבנו עבור הצי המלכותי הקנדי, ובהן מיקום תותח 40 מ"מ ("פום פום"), שהועבר אל חלקו האחורי של המבנה העילי, והמטבח הועבר גם הוא למיקום קדמי יותר.
הצי הצרפתי הזמין 18 קורבטות מסדרת פלאואר, בנוסף לארבע שהוזכרו לעיל. 12 מן הספינות היו אמורות להיבנות במספנות בבריטניה ושש במספנות בצרפת: שתיים במספנות בשרבור וארבע בסן נאזייר. בניית הקורבטות בשרבור בוטלה, אך ארבע האחרות נתפסו על ידי הגרמנים כאשר עדיין היו בשלבי בנייה. שלוש מהן הושלמו ושירתו בקריגסמרינה בשנים 1943–1944, בו הוגדרו כספינות סיור מסדרת PA.
שירות מבצעי
כאמור, הצי המלכותי הבריטי עשה שימוש נרחבות בקורבטות מסדרת פלאואר במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי, שנמשך מ-1939 עד סיום המלחמה ב-1945. קורבטות מסדרה זו שימשו, במספרים מצומצמים, גם בזירות אחרות. הקורבטות שירתו גם בציים אחרים, ובהם הצי המלכותי הקנדי, צי ארצות הברית, וציים נוספים של בעלות הברית. רוב אנשי הצוות של הקורבטות בצי המלכותי הבריטי היו אנשי מילואים, ורבים ממפקדיהן היו רבי חובלים בצי הסוחר הבריטי.
עבור צוות הספינות, השירות בקורבטות בצפון האוקיינוס האטלנטי היה בדרך כלל קר, רטוב, חד גוני ולא נוח. הספינות היו צפופות מאוד וכל גל שהתנפץ על צור החרטום היה מלווה באשד מים ששטף את הספינה. אנשי צוות שעמדו בעמדות קרב נרטבו עד לשד עצמותיהם ברסס מים, והמים חדרו לתוך תאי המגורים דרך כוות שנותרו פתוחות כדי לאפשר גישה למחסני תחמושת. הסיפונים הפנימיים היו רטובים במשך רוב הזמן, גם כתוצאה מהתעבות מים בתקרותיהם. בתי השימוש רוקנו בצינור שהוביל ישירות לים, ולעיתים אירע שגלים חדרו בכיוון ההפוך וזרם מים קפואים שטף את ישבניהם של המשתמשים. צוות הקורבטות הלך וגדל עם הזמן והצפיפות הלכה וגדלה. אנשי צוות נאלצו לישון על תאי אחסון ציוד אישיים (לוקרים) ואף על שולחנות ובכל מקום חשוך דיו שלא תוכנן לשינה ולא חומם. לא היו אמצעים לשמור מזון מתכלה ולכן נאלצו אנשי הצוות להסתפק במזון משומר כמו קורנד ביף ואבקת תפוחי אדמה לכל הארוחות.
הקורבטות זכו לכינוי "הפקינז של הים". הן נודעו בתכונות השיט הגרועות שלהן, שכללו גלגול לאורך ציר הרוחב, עד 40° לכל צד; נאמר עליהן כי הן מתגלגלות גם על דשא רטוב. אנשי צוות רבים לקו במחלת ים קשה בשל התנועות החריפות של הספינה, מחלה שנמשכה לעיתים כמה שבועות, עד שהתרגלו לחיים על האונייה.
36 קורבטות מסדרת פלאואר הוטבעו במהלך מלחמת העולם השנייה. רובן הוטבעו על ידי האויב: 22 הוטבעו מפגיעת טורפדו שנורה מצוללת, חמש ממוקשים ימיים, וארבע הוטבעו על ידי מטוסי אויב. אוניות אחרות טבעו בשל התנגשות באוניות מלחמה אחרות או באוניות סוחר, ואחרות טבעו מסיבות נוספות. לזכות הקורבטות נרשמו הטבעת 47 צוללות גרמניות וארבע צוללות איטלקיות.
קורבטות מסדרת פלאואר היוו חצי מכלל אוניות הליווי של בעלות הברית בצפון האוקיינוס האטלנטי במהלך המלחמה. עם זאת, בשנים המאוחרות יותר של המלחמה הואט ייצורן, וניתנה עדיפות לסדרה משופרת יותר של קורבטות, סדרת קסל, ולפריגטות מסדרת ריבר.
אדם מזור
אדם מזוֹר (4 בינואר 1936 – 28 ביוני 2022) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי, פרופסור חבר במסלול הנלווה בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון וחתן פרס ישראל בתחום האדריכלות והעיצוב לשנת ה'תשע"ג (2013).
ביוגרפיה
נולד בקרקוב שבפולין, בן לרבקה (אירנה) ויהושע מזור. לאחר סיום שרותו הצבאי בחיל המודיעין, למד בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון, בה סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1960.
בשנים הראשונות של עבודתו המקצועית (1960–1963) הועסק במשרדו של נחום זולוטוב בתל אביב, ומ-1964 כאדריכל עצמאי בשותפות עם ידידו מספסל הלימודים, עוזי רוזן. שותפות זו נקטעה עם נפילתו של עוזי רוזן במלחמת ששת הימים.
במקביל (1963–1964) למד לתואר שני בטכניון. במסגרת זו התוודע לראשית יישומם של מודלים מתמטיים ממוחשבים לפתרונן של בעיות מורכבות בתחומים מקצועיים שונים, ולפיתוחן של שיטות הבוחנות את השפעתם של מעשי אדם ופעולות "פיתוח" שונות על הסביבה הטבעית. מערכת הגומלין בין התכנון הפיסי לתחום מדעי החברה והסביבה, והאפשרות של יישום מודלים מתמטיים ממוחשבים לביטוי מערכת גומלין זו, הפכו לנושא המרכזי של פעילותו המחקרית והמקצועית.
פעילות זו בוצעה במסגרת המכון הישראלי למחקר ולמידע אורבני אשר הקים יחד עם שותפיו פרופ' חיים בן שחר וצבי כסה. בתקופה זו (1964–1975) פיתח מזור סדרה של מודלים מתמטיים ליישום בבעיות תכנון מורכבות. מודלים אלו, שניצבו בחזית הפעלת המודלים המתמטיים והמחשוב בתחום התכנון בעולם יושמו בהצלחה על ידי מזור וצוותו בעשרות פרויקטים תכנוניים, בעיקר באירופה המערבית. בין מודלים אלו:
על פיתוח מודלים מתמטיים לתכנון ערים ויישומם בעבודות התכנון זכה מזור ב"פרס קדמן לתכנון ערים" (1968).
הניסיון בפיתוח כלים ומודלים ממוחשבים בבינוי ערים, הצלחת יישומם בסדרה ארוכה של פרויקטים בינלאומיים, שיתופי הפעולה עם אנשי מקצוע ומשרדים מהמובילים בשוק העולמי והחשיפה לתהליכי פיתוח בקנה מידה מטרופוליני ועירוני בעולם המפותח, הביאו לביצוען של עבודות תכנון רחבות היקף, ראשונות מסוגן בישראל. עבודות אלו בוצעו על ידי צוותי תכנון רב-תחומיים בראשותו של מזור (1973–1988) ביניהן:
על התוכנית לשיקום "לב העיר" זכה מזור ב"פרס רכטר לאדריכלות" (1988).
בשנת 1986 הצטרף אלי פירשט למשרדו של אדם מזור ומאז פועל המשרד כשותפות – "אדם מזור – אלי פירשט אדריכלים ומתכנני ערים". במסגרת זו בוצעו פרויקטים רבים רחבי היקף בתחום התכנון המטרופוליני (ירושלים 1994 וחיפה והצפון 1999) האזורי (תכנון הנגב בשלום, 1994) תוכניות מתאר ואב עירוניות (כרמיאל, קריית גת, בני ברק, רמת השרון, ראשון לציון, רחובות), פיתוח עירוני רחב היקף (אזור התע"ש ברמת השרון, הרצליה והוד השרון, אזור דרום גלילות ברמת השרון ותל אביב; אזור דרום חולון, וצפון עכו) ומרכזים ומבנים רבים.
בשנת 1987 הצטרף אדם מזור לסגל הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. שבה לימד כפרופסור תכן ארכיטקטוני, עיצוב עירוני ותכנון ערים ואזורים. במקביל, מקיים אדם מזור קשרים אקדמיים, כאורח באוניברסיטאות אירופאיות ואמריקאיות, כעומד בראש סמינרים וסדנאות בינלאומיות, כנשיא ארגון המתכננים הבינלאומי SCUPAD) 1992 - 1996) וכחבר ויו"ר צוותי הערכה ושיפוט בינלאומיים ולאומיים.
בשנת 1989 מונה מזור על ידי שר הפנים, בהמלצת לשכת המהנדסים והאדריכלים, כחבר המועצה הארצית לתכנון ולבניה וכחבר הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים, ועדת הערר העליונה לנושאי תכנון, ועדת הערר לקרקע חקלאית וועדות היגוי לתוכניות ארציות שונות.
אלמה וייך חושן
אלמה וייך חושן (נולדה ב-5 בספטמבר 1965) היא מחזאית ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה
וייך חושן נולדה ב-1965, גדלה בתל אביב ולמדה בתיכון אליאנס. במשך שנים עסקה בעריכת דין ושימשה כיועצת משפטית לחברות הכבלים.
אדם מזור
ביוגרפיה
בשנת 1989 יזם אדם מזור את רעיון הכנתה של תוכנית אב כוללת רב תחומית וארוכת טווח לישראל בשנות האלפיים. אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל, לשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאיים במקצועות הטכנולוגיים בישראל, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים והטכניון מכון טכנולוגי לישראל, הצטרפו ליוזמה זו. בשם גופים אלו עמד אדם מזור בראש הצוות שהכין את תוכנית "ישראל 2020" מתחילת היוזמה ועד להשלמתה המלאה של התוכנית (1997).
אלמה וייך חושן
ביוגרפיה
בשנת 2001 החליטה לשנות את חייה ונרשמה ללימודי בימוי והוראת תיאטרון בסמינר הקיבוצים. מאז היא כותבת, מביימת ומפיקה את יצירות התיאטרון שלה, וכן מורה לדרמה ורכזת מגמת תיאטרון בתיכון בן-צבי בקריית אונו.
ב-2011 ראה אור רומן הביכורים שלה, כף רגלו של הסוס, בהוצאת זמורה ביתן.
אדם מזור
ביוגרפיה
"ישראל 2020" היא התוכנית בעלת ההיקף הגדול ביותר שבוצעה אי פעם בישראל כאשר למעלה ממאתיים וחמישים אנשי מקצוע מבכירי הקהילייה האקדמית והמקצועית בישראל, משתפים פעולה במשך כשבע שנים בביצועה תוך ליווי של אחד עשר משרדי ממשלה, הסוכנות היהודית, מינהל מקרקעי ישראל ונציבות המים. לראשונה נכללו בתוכנית אחת כל התחומים הכלכליים, החברתיים, התשתיתיים והסביבתיים ובכלל זה מערכות החינוך, הביטחון התחבורה והתקשוב, תוך תשומת לב להשפעות ההדדיות של פעילויות בתחומים השונים. התוכנית פורשת את סוגיות התכנון השונות של ישראל, ואת תסריטי העל לדמותה העתידית של המדינה. "ישראל 2020" מגדירה באמצעות סדרת חלופות, את מרחב האפשרויות מתוכו עוצבה "תמונת העתיד" הכלכלית, החברתית והסביבתית המשולבת לישראל בשנות האלפיים, תוך הצבעה על אמצעי המדיניות להגשמתה.
אלמה וייך חושן
חיים אישיים
אימה של אלמה, שושנה וייך-שחק, היא מוזיקולוגית ואשת חינוך מוזיקלי אשר השפיעה רבות על החינוך המוזיקלי במחוז תל אביב, בהיותה מפקחת על החינוך המוזיקלי בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21.
אדם מזור
ביוגרפיה
בהקשר לתוכנית "ישראל 2020" זכה אדם מזור בפרס ע"ש הנרי גוטווירט לעידוד המחקר (1990); בתעודת הוקרה למחקר מצטיין של מוסד הטכניון למחקר ולפיתוח בע"מ (1995), נבחר על ידי מבנים; ירחון לענף הבניה כ"איש השנה בשדה התכנון" (1996); זכה לתעודת הוקרה של יו"ר אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל ונשיא הטכניון מכון טכנולוגי לישראל (1988); לתעודת ההוקרה בתחום בינוי הערים במלואת יובל למדינת ישראל שהוענקה במשותף על ידי הגופים והאגודות המקצועיות בתחום האדריכלות והתכנון ובשם הפקולטות לארכיטקטורה ובינוי ערים בישראל (1998); ובתואר "יקיר התכנון" שהוענק לו על ידי איגוד המתכננים בישראל (2004).
אלמה וייך חושן
חיים אישיים
אביה, הנרי וייך, הוא סופר המפרסם את ספריו במקסיקו.
אדם מזור
ביוגרפיה
תוכנית האב לישראל בשנות האלפיים – "ישראל 2020" מהווה בסיס לרבדי התכנון הסטטוטוריים של ישראל: תמ"א 35 והתוכניות המחוזיות השונות וכבסיס לחשיבה כלכלית (כנס קיסריה) וכנסים בנושאי תשתיות, נדל"ן, חברה וסביבה.
אלמה וייך חושן
חיים אישיים
אחותה אלה וייך הייתה רקדנית פלמנקו בספרד, אחיה דדי גל הוא סטנדאפיסט ואחותה אוריאנה וייך עוסקת בקולנוע.
אדם מזור
ביוגרפיה
"ישראל 2020" זכתה לתהודה בינלאומית רבה שהובילה לשיתופי פעולה בביצוע ובסיס ידע ומתודולוגיה לפרויקטים תכנוניים שונים באירופה (שווייץ, גרמניה, פולין, הולנד, ארצות הברית, ירדן והפלסטינים).
אלמה וייך חושן
חיים אישיים
נשואה ליואב חושן, איש הייטק וקלידן ב'להקה פיקטיבית'. לשניים בן ותאומות.
אדם מזור
ביוגרפיה
משנת 2000 הוביל אדם מזור, מהלך תכנוני משלים: מ"ישראל 2020 ל-2050". באמצעות מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה, הטכניון מכון טכנולוגי לישראל. במסגרת פעולה זו מקודמים שני מהלכים עיקריים: "תכנון חוצה גבולות בין ישראל ושכנותיה" ו"תכנון לשוויון במדינת ישראל".
ב-1999 יזם אדם מזור את הקמת "ארגון הגג" של איגודי האדריכלים המתכננים והמהנדסים האזרחיים בישראל ועמד בראשו של ארגון זה עד שנת 2004.
עמד בראש צוותי התכנון למערכים עירוניים כגון: תוכנית מפורטת לשימור ופיתוח "נווה צדק" בתל אביב; תוכנית אב לקריה בתל אביב; תוכנית אב למערכת החינוך המטרופוליני לערי גוש דן; תוכנית אב למערכת החינוך בתל אביב-יפו; תוכנית אב לעסקים, תעשייה ומשרדים בתל אביב-יפו; תוכנית מתאר ותוכנית מפורטת למערב רמת השרון; תוכנית אב לשיקום והחייאת העיר התחתית והמעגנה המערבית בחיפה; תוכנית מתאר ומפורטת לרובע בן כ-12,000 יח"ד ומרכז עסקים "דרום גלילות" (רמת השרון – תל אביב); תוכנית לרובע משען ברעננה. ותכנן מבנים רבים ומגוונים למגורים, תעסוקה, משרדים, מבני ציבור ומבנים ייעודיים שונים.
בשנת 2001 הצטרף לצוות המשרד אדריכל אורי מזור, בנו של אדם. לאחר מותו של אלי פירשט "מזור - פירשט אדריכלים ומתכנני ערים" מנוהל על ידי מעין פירשט ואורי מזור.
מזור היה נשוי לעיה (עמליה), בתה של ד"ר הדסה היינריך, ואב לארבעה בנים ובת. אחותו הייתה ריטה, אלמנת מרדכי גור.
מזור נפטר ב-28 ביוני 2022.
בישראל
תוכניות אב ומתאר: לתל אביב יפו (1979); להוד השרון (1979); לכרמיאל (מ-1995); לקריית גת (1997); לבני ברק (1997); לראשון לציון (מ-1998); לדרום חולון (מ-1998); לרחובות (מ-2000); לרמת השרון (מ-2002)
תכנון מפורט לשכונות מגורים ומקבצי מגורים
יישוב קהילתי שיתופי בנוה אילן (1968); רובע מבנן בעיר העתיקה בירושלים (1978); שכונת מגורים ברמת השרון (1986); שכונת מגורים "סומיל" בתל אביב (1982); אזור "הר נפוליאון" בתל אביב (1985); שכונת מגורים בהרצליה (1986); שכונת מגורים "אבו כביר" בתל אביב (1986); רובע ה"סיטי" באשדוד (1987); יישוב קהילתי "צור הדסה" (1988); מבנני מגורים בחוף תל אביב (1989); שכונת "המזרח" באשדוד (1996); רובע תע"ש: רמת השרון, הרצליה, הוד השרון (2000); שכונת רמות בבאר שבע (2000); רובע "דרום גלילות" רמת השרון-תל אביב (2002).
בישראל
דרום הקריה, תל אביב (1979); מערב רמת השרון (1981); אזור הזרוע הצפונית של המע"ר ו"מרכז השלום" בתל אביב (1984); קריית תעסוקה עתירת מדע ברמת השרון (1991); אזור תע"ש הרצליה-הוד השרון-רמת השרון (1991); צומת סביון-קריית אונו; מרכז אלי כהן, באר שבע (2000); מרכז מטרופוליני בדרום גלילות (2000); העיר התחתית בחיפה (2001); מתחם הירקון בני ברק (2002).
תעשייה וביטחון
מבנים ומפעלי תעשייה עבור התעשייה האווירית (1964–1974); מתקנים ביטחוניים, מחנות צה"ל ומרכזי שליטה עבור צה"ל (1972–1974); מתקן מרכזי לתקשורת, כולל "מגדל תקשורת" - הקריה, תל אביב (1984); תחנת טרנספורמציה ראשית עבור חב' חשמל - מנשיה, תל אביב (1986); מבנה תעשייה עתירת ידע - תל אביב (1987); פארק תעשיות עתירות ידע (כ־400,000 מ"ר) - רמת השרון (1990); מבנה תעסוקה עתירת ידע (כ-30,000 מ"ר) - רמת השרון (1991); טרמינל הנוסעים - נתב"ג (1993); תחנת כוח - נתב"ג (1995); טרמינל 2 - נתב"ג (1995); טרמינל "ארז" - גבול ישראל והרשות הפלסטינית (1996); תוכנית אב לתל השומר (1996); מבנה מעבדות, משרד הביטחון (1996); מרכז אנרגיה לנתב"ג 2000 (1998); תוכנית אב למחנה תל השומר, צה"ל (1998); מבנה סמך, נתב"ג 2000 (1999).
חתן פרס ישראל
מזור הוא חתן פרס ישראל בתחום האדריכלות והעיצוב לשנת ה'תשע"ג (2013). בנימוקי הוועדה צוין:.
דוכס נורת'מברלנד
דוכס נורת'מברלנד (באנגלית: Duke of Northumberland) הוא תואר אצולה בבריטניה הגדולה שהוענק מספר פעמים במהלך ההיסטוריה. מרבית מחזיקיו השתייכו לבית פרסי.
התואר הוענק לראשונה ב-1551 לג'ון דאדלי, רוזן ורוויק. ב-1553 דאדלי קידם את תביעתה של הליידי ג'יין גריי לכתר האנגלי. גריי הודחה על ידי מרי הראשונה, ודאדלי הורשע בבגידה והוצא להורג בשל המרד שקידם. לבנו, רוברט דאדלי, הרוזן הראשון מלסטר, היה בן ממזר, סר רוברט דאדלי, שבתחילת המאה ה-17 טען לתואר הדוכסות והשתמש בו בזמן גלותו באיטליה.
התואר הוענק בשנית לג'ורג' פיצרוי, בן ממזר של המלך צ'ארלס השני, ב-1674, אולם פיצרוי נפטר ב-1716 בלא שהותיר יורשים אחריו, ולכן התואר בוטל. באותה שנה התואר הוענק לפיליפ ורטון, הדוכס הראשון מוורטון, יחד עם תארים אחרים באצולה היעקוביטית, על ידי ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, הטוען היעקוביטי לכתר.
התואר הוענק בפעם השלישית ב-1766 למשפחת פרסי, שעד כה החזיקה בתואר רוזן נורת'מברלנד, ומאז התואר מוחזק על-ידה. מושבם של הדוכסים מנורת'מברלנד הוא בטירת אניק שביישוב אניק, שנמצא במחוז נורת'מברלנד בצפון אנגליה. מעונם הלונדוני הוא בבית סיון שבברנטפורד. נוסף על התואר דוכס נורת'מברלנד, הם מחזיקים בתארים המשניים רוזן נורת'מברלנד, רוזן פרסי, רוזן בברלי, ברון וורקוורת וברון לוון. כל התארים הללו הם תוארי אצולה בבריטניה הגדולה.
גראן פרה
גראן פרה (בצרפתית: Grand-Pré) הוא יישוב כפרי במחוז קינגס בנובה סקוטיה שבקנדה. משמעות שמו של היישוב בצרפתית היא "הערבה הגדולה"). היישוב שוכן בקצה המזרחי של עמק אנפוליס, על חצי אי שבולט לתוך אגן מינאס שנוצר בצומת הנהרות גספרו וקורנווליס.
היישוב זכה לעיקר פרסומו בעקבות הפואמה "אוונג'לין" של הנרי וודסוורת' לונגפלו, וכיום נמצא בו האתר ההיסטורי הלאומי גראן פרה. ב-30 ביוני 2012 הוכרז היישוב כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, תחת השם "הנוף התרבותי של גראן פרה".
פלוריאן ולברוק
פלוריאן ולברוק (נולד ב-19 באוגוסט 1997) הוא שחיין גרמני, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) ופעמיים אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019 ופוקואוקה 2023) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ. אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה (גלאזגו 2018) ושיאן עולם בבריכת 25 מטר (נכון ל-2022) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה
ולברוק נולד וגדל בברמן.
2018
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2018 זכה ולברוק ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא גרמניה חדש והתוצאה השנייה בטיבה באירופה בכל הזמנים של 14:36.15 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (14:36.88 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:42.85 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.60 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק (7:42.96 דקות) וגרגוריו פלטריניירי (7:45.12 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה מדליית כסף בתחרות במים פתוחים שנערכה בלוך לומונד במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם לאוני בק, שרה קלר וסירן מייסנר בתוצאה של 52:35.0 דקות, אחרי הולנד (52:35.0 דקות) ולפני צרפת (52:46.7 דקות).
אלוף העולם
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה ולברוק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.54 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק (14:37.63 דקות) וגרגוריו פלטריניירי (14:38.75 דקות) ובמשחה ל-10 ק"מ בשמים פתוחים בתוצאה של 1:47:55.9 שעות, לפני מרק אנטואן אוליבייה מצרפת (1:47:56.1 שעות) ובן ארצו רוב מופלס (1:47:57.4 שעות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה ולברוק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:33.7 שעות, לפני קרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:48:59.0 שעות) וגרגוריו פלטריניירי (1:49:01.1 שעות). מדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:40.91 דקות, אחרי רוברט פינק מארצות הברית (14:39.65 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק (14:40.66 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.68 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 7:41.77 דקות, טובה יותר מזמנו של רוברט פינק המנצח בגמר 7:41.87 דקות.
2022
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2022 זכה ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, ב-5 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 52:48.8 דקות, לפני גרגוריו פלטריניירי (52:52.7 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק (53:13.9 דקות) ובמשחה שליחים משולב 4x1.25 ק"מ במים פתוחים ביחד עם ליה בוי, אוליבר קלנט ולאוני בק בתוצאה של 1:04:40.5 שעות, לפני הונגריה (1:04:43.0 שעות) ואיטליה (1:04:43.0 שעות), מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.63 דקות, אחרי רוברט פינק (7:39.36 דקות) ולפני מיכאילו רומנצ'וק (7:40.05 דקות) ומדליות ארד במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 14:36.94 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי (14:32.80 דקות) ורוברט פינק (14:36.70 דקות) ובמשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 1:51:11.2 שעות, אחרי גרגוריו פלטריניירי (1:50:56.8 שעות) ודומניקו אצ'רנצה מאיטליה (1:50:58.2 שעות) ובכך לא הצליח להגן על תואריו.
2023
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:58.0 דקות, לפני גרגוריו פלטריניירי (54:02.5 דקות) ודומניקו אצ'רנצה מאיטליה (54:04.2 דקות) ובמשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:40.3 שעות, לפני קרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:50:59.0 שעות) ובן ארצו אוליבר קלמט (1:51:00.8 שעות).
One Day in Your Life (שיר)
One Day in Your Life (מילולית: יום בחייך) הוא שיר של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. השיר הופץ בהוצאת מוטאון ב-1975, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של ג'קסון, Forever, Michael. ב-1981, השיר הופץ בשנית, באלבום האוסף הנושא את אותו שם, לאחר ההד התקשרותי הגדול שיצר האלבום, Off the Wall, למרות שג'קסון הוציא אותו תחת חברת תקליטים שונה.
קאלום טרנר
קאלום רוביליארד טרנר (באנגלית: Callum Robilliard Turner; נולד ב-15 בפברואר 1990) הוא שחקן ודוגמן אנגלי. הוא ידוע מתפקידו בתור תזאוס סלמנדרה בסרט "חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד" (2018) ובהמשכו "חיות הפלא: הסודות של דמבלדור" (2022), ולפני כן בדמות איליי בסדרה "מתחת לפני השטח" (2014) של ערוץ E4 ובתור לאנס קורפורל שון אמארי בסדרה "פשע במעגל סגור" (2019) של ה-BBC.
בעיה פתוחה
במתמטיקה, בעיה פתוחה היא לפעמים השערה, כלומר טענה שטרם נמצאה לה הוכחה או הפרכה, ולפעמים שאלה שאין עליה השערה מבוססת דיה. לעיתים הבעיה בעלת חשיבות רבה, ועלולה להעסיק מדענים בתחומים שונים במשך שנים רבות (לעיתים מאות שנים) בחיפוש אחר פתרונה.
קאלום טרנר
ביוגרפיה
טרנר נולד וגדל בצ'לסי שבלונדון. שמו האמצעי הוא על שם המשורר דייוויד רוביליארד שהיה חבר של אמו.
בעיה פתוחה
השערת הרצף מדגימה גורל אפשרי לבעיה פתוחה, גורל שאפשרות קיומו הוכחה במשפטי האי-שלמות של גדל: לאחר עשרות שנים שבהן הייתה בגדר בעיה פתוחה, הוכח כי היא אינה תלויה באקסיומות המקובלות של תורת הקבוצות, ולכן ניתן לקבוע שהיא נכונה ולחלופין לקבוע שהיא אינה נכונה.
קאלום טרנר
ביוגרפיה
בראיון בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2014 אמר טרנר שאמו נתנה לו השראה להיות שחקן והיא עוררה בו את האהבה לסרטים.
קריירה
הקריירה של טרנר החלה בשנת 2010 כשהחל לדגמן עבור חברות כגון רשת האופנה Next וריבוק.
בעיה פתוחה
דוגמאות
דוגמאות נודעות לבעיות פתוחות שנפתרו לבסוף, הן המשפט האחרון של פרמה, שזכה להוכחה על ידי אנדרו ויילס כ-350 שנה לאחר שהועלה על ידי פייר דה פרמה, והבעיות הגאומטריות של ימי קדם, שהופרכו כאלפיים שנה לאחר שהוצגו. רשימה מפורסמת של 23 בעיות פתוחות היא רשימת 23 הבעיות של הילברט, שהוצגה בשנת 1900 על ידי המתמטיקאי הגרמני דויד הילברט, ומרבית הבעיות שנכללו בה נפתרו, בצורה זו או אחרת, במהלך המאה ה-20. דוגמאות נוספות לבעיות פתוחות ש'נסגרו' הם: השערת פואנקרה, ומשפט ארבעת הצבעים.
קאלום טרנר
קריירה
ב-2011 עבר טרנר מדוגמנות למשחק. הוא כיכב בתפקיד טוני בסרט "זירו" משנת 2011 בבימויו של דייוויד ברוק ובהפקת מייקל ריילי. ב-2012 שיחק לצדו של בן-ריאן דייוויס בסרט הקצר "Human Beings" בבימויו של ג'ונתן אנטוויסל.
ב-2012 הופיע טרנר בווידאו קליפ של הלהקה הצרפתית The Shoes לשיר "Time to Dance" יחד עם ג'ייק ג'ילנהול.
בעיה פתוחה
דוגמאות
בעיות פתוחות רבות ממשיכות להתקיים, ובין המפורסמות שבהן ניתן למנות את השערת גולדבך, שאלת P=NP, השערת רימן והשערת המספרים הראשוניים התאומים. מכון קליי למתמטיקה הכריז בשנת 2000 על בעיות המילניום של מכון קליי - פרס בסך מיליון דולר, שיינתן לראשון שיצליח לפתור אחת משבע בעיות פתוחות מרכזיות במתמטיקה. הבעיה הפתוחה העתיקה ביותר ששרדה עד היום, היא כנראה שאלת קיומם של מספרים מושלמים אי-זוגיים, הבעיה רמוזה ביסודות שכתב המתמטיקאי אוקלידס בראשית המאה השלישית לפנה"ס.
קאלום טרנר
קריירה
בהמשך 2012 לוהק טרנר לסדרה "Leaving" של רשת ITV לצדה של הלן מקרורי. הסדרה מתמקדת ביחסים שבן אהרון בן ה-25 (טרנר), וג'ולי, אישה אומללה בת 45 (מקרורי). השניים עובדים יחד במלון כפרי בצ'שייר, הם חולקים רגע אינטימי ביניהם, והם חייבים להתמודד עם ההשלכות. טרנר זכה לביקורות חיוביות על הופעתו.
בדצמבר 2012 שיחק בתפקיד אשלי בדרמה נוספת של ITV בשם "העיר", לצדם של אנדרו סקוט ומרטין קלונס.
בתחילת 2013 הופיע בתפקיד אורח בדרמה ההיסטורית "הבורג'ס" של רשת שואוטיים, בדמות קלווינו. עוד כיכב בסרט קצר בשם "Alleycats", בבימויו של איאן בונהוט. טרנר שיחק בתפקיד קטן בעונה השנייה של הסדרה "רחובות המרטש" של ערוץ BBC One.
ביוני 2012 לוהק טרנר לתפקיד הראשי בסרטו של ג'ון בורמן "Queen and Country". טרנר ציין שבורמן גילה סודות ואירועים אישיים מחייו כדי שטרנר יוכל לגלם את הדמות בצורה הטובה ביותר.
באפריל 2014 פורסם שטרנר יופיע בסדרת המתח "מתחת לפני השטח" של ערוץ E4. בסדרה גילם את איליי, צועני נווד, שאחיו הצעיר קאל (טומי נייט) נרצח.
טרנר כיכב בתפקיד דני בסרט "נוודים" שהקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2016.
ב-2018 גילם את דמותו של תזאוס סלמנדרה, מכשף ואחיו של ניוט סלמנדרה, בסרט "חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד". ב-2022 חזר לגלם את הדמות בסרט ההמשך "חיות הפלא: הסודות של דמבלדור".
חיים אישיים
טרנר הוא אוהד של מועדון הכדורגל צ'לסי.
בשנים 2015 - 2018 היה במערכת יחסים עם השחקנית ונסה קירבי, אותה הכיר שנה לפני כן על סט הסרט "Queen & Country".
בעיה פתוחה
דוגמאות
באתר MathWorld מופיעה רשימה של 247 בעיות פתוחות חשובות במתמטיקה - ראו קישור להלן.
ברברי (חברה)
ברברי (באנגלית: Burberry, לשעבר Burberry's of London) הוא בית אופנה עילית בריטי המייצר לבוש ואביזרי אופנה. ברברי היא חברה ציבורית אשר מניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון, סמלה BRBY, והיא מהווה חלק מ"מדד FTSE 100".
מוצרים
קו האופנה של ברברי מוכר בזכות הבדים המשובצים הייחודיים לו ואשר הפכו לסמלו המסחרי. לחברה חנויות מותג וכן זכיינים ברחבי תבל והיא אף משווקת את מוצריה בחנויות אופנה כלליות. החברה אף מוכרת מוצריה בדואר באמצעות קטלוג ובבעלותה אף קו בשמים הנושא את שם המותג. החברה נושאת בתג מינוי מלכותי של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת וכן של צ'ארלס, נסיך ויילס.
פריט הלבוש המזוהה ביותר עם ברברי הוא מעיל גשם בעל בטנת המשבצות שעיצב מייסד הבית מבד גברדין. הנסיכה דיאנה, מייקל ג'קסון, דייוויד בקהאם והגברים למשפחת המלוכה הבריטית - בהם הנסיך צ'ארלס וכן הנסיך ויליאם הם חלק מהמפורסמים שצולמו עמו במרוצת השנים.
היסטוריה
ברברי נוסדה בשנת 1856 על ידי תומאס ברברי (1835–1926), צעיר בן 21 אשר עבד כשוליה אצל סוחר בדים, פתח חנות משלו בבייסינגסטוק, עיר בצפון מזרח מחוז המפשייר שבאנגליה.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-19 החנות קנתה לעצמה שם כמתמחה בייצור בגדים שנועדו לפעילויות בחיק הטבע. בשנת 1880 המציא ברברי את בד הגברדין, בד חזק ועמיד לפגעי מזג האוויר, לצד היותו אוורירי ונוח. בשנת 1888 הוענק לברברי פטנט על בד הגברדין.
בשנת 1891 פתח ברברי חנות ברחוב היימרקט (Haymarket) בלונדון שבאנגליה, אשר פועלת עד עצם היום הזה ובניינה שימש גם כמטה החברה.
בשנת 1901 נקבע לוגו החברה אשר נרשם כסימן מסחר: אביר הדוהר על סוס, והמילה הלטינית Prorsum, אשר משמעותה "קדימה". בשנת 1911 סיפקה החברה את ציודו של רואלד אמונדסן במסעו לקוטב הדרומי ובשנת 1914 סיפקה ציוד לארנסט שקלטון אשר הוביל את משלחתו בחציית אנטארקטיקה.
בשנת 1914 מונה ברברי לספק רשמי של משרד המלחמה הבריטי, קודמו של משרד ההגנה, למדי חיילים המתאימים לשדה הקרב ובפרט לתנאי מלחמת חפירות. לצורך כך עיצב ברברי "מעיל חפירות" (באנגלית: trench coat). עם תום מלחמת העולם הראשונה הפך מעיל החפירות ללבוש אופנתי לאזרחים.
דגם הבד המשובץ הייחודי לברברי עוצב בתחילה כבטנה למעילי החפירות בשנות ה-20. בין היתר לבש את המעיל המפרי בוגרט בסרט קזבלנקה ופיטר סלרס בסרט הפנתר הוורוד. בשנות ה-30 אף עיצבה חברת ברברי בגדי טייסים. דגם הבד המשובץ, על צירוף צבעיו הייחודיים, נרשם כסימנה מסחרי של החברה בשנת 1967 ומופיע על מגוון רחב של בגדים ואביזרי אופנה מתוצרתה, בהם מטריות, צעיפים, תיקים ומזוודות.
ברברי הייתה חברה עצמאית עד לשנת 1955 כאשר נקנתה על ידי חברת Great Universal Stores. החברה הפכה ציבורית ומנייתה החלה נסחרת בבורסת לונדון בשנת 2002. בשנת 2005 מכרה חברת Great Universal Stores את שארית מניותיה בחברה.
ב-2006 מונתה אנג'לה ארנטס למנכ"לית החברה. ארנטס פעלה לניעור מותגי החברה, מיצובה כבית אופנה יוקרתי וביטלה את שיטת הזכיינויות למותגיה בה פעלה החברה עד לבואה. בעקבות המיתון העולמי שהחל ב-2008 וירידה של 14% בהכנסות ברבעון אחד, נאלצה ארנטס להקפיא את תוכניתניותיה להתפתחות החברה וליישם תוכנית הבראה שכללה הקפאת משכורות, פיטורי 10% מכוח האדם, שינוי בשיטת השילוח וקיצוץ בהוצאות ההנהלה וכלליות. לאחר ייצוב החברה קידמה שינויים טכנולוגיים ואסטרטגיה דיגיטלית שעשתה שימוש ברשתות חברתיות לקידומה. ניהולה הביא לצמיחה חדה בפעילות החברה, ובעקבותיה לפתיחת עשרות חנויות חדשות בעיקר בסין ובארצות הברית. שווי השוק של החברה צמח בתקופת כהונתה מ-2 מיליארד פאונד ל-7 מיליארד פאונד.
במשך 16 שנים, בין 2001 ל-2017, כריסטופר ביילי היה המעצב הראשי של ברברי, ב-2013 מונה גם למנכ”ל.
תבנית אסוציאטיבית
במתמטיקה, תבנית אסוציאטיבית היא תבנית ביליניארית המוגדרת על אלגברה, ומקיימת את החוק. נקראת גם תבנית אינווריאנטית. לתבניות אסוציאטיביות תפקיד מרכזי בכמה טיפוסים של אלגברות מממד סופי.
חיים שני
חיים שני (נולד ב-1957) הוא מהנדס ומנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת נייס מערכות וכמנכ"ל משרד האוצר.
ביוגרפיה
שני סיים ב-1982 תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון וב-1987 סיים תואר שני במנהל עסקים מ-INSEAD.
לאחר לימודי התואר הראשון עבד שני ב-IBM ישראל ובסאיטקס. ב-1992 מונה לנשיא אורבוטק אירופה, ב-1993 מונה לנשיא שלוחת אורבוטק במזרח הרחוק, בשנים 1995 עד 1998 כיהן כסגן נשיא לשיווק, מכירות ופיתוח עסקי גלובלי באורבוטק. ב-1998 מונה לסגן נשיא באפלייד מטיריאלס ומנהל פעילות החברה בישראל. ב-2001 מונה למנכ"ל נייס מערכות וכיהן בתפקיד עד אוקטובר 2009. הוא נכנס לתפקיד בתקופה בה שווי השוק של החברה ותחת הנהגתו הוביל מהלך של צמיחה, רכישת חברות וגידול ניכר בשווי השוק.
בנובמבר 2009 מונה למנכ"ל משרד האוצר, הוא כיהן כיו"ר משותף של הוועדה להגברת התחרותיות במשק יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אייל גבאי. ביולי 2011 התפטר מתפקידו כמנכ"ל המשרד על רקע חילוקי דעות עם שר האוצר יובל שטייניץ.
ב-2012 הקים את קרן ההון סיכון Israel Growth Partners עם משה ליכטמן, קרן שמשקיעה בחברות טכנולוגיה ישראליות בשלב הצמיחה. באותה שנה מונה ליו"ר מרכז הטכנולוגיות בריטניה-ישראל.
מכל העמים
מִכָּל הָעַמִּים הוא שיר מאת נתן אלתרמן שפורסם במסגרת מדורו "רגעים" בעיתון "הארץ" ב-27 בנובמבר 1942. השיר הוא אחת התגובות הראשונות של היישוב היהודי בארץ ישראל לשואה. ב-1948 כונס השיר לכרך הראשון של שירי "הטור השביעי" והועמד בראש חלקו הראשון של הספר, חלק שירי השואה, שנקרא אף הוא "מכל העמים".
רקע
עוד בראשית 1942 קיבל גרהארט ריגנר, נציג הקונגרס היהודי העולמי בשווייץ, מידע מהימן על תוכנית "הפתרון הסופי" והשמדת היהודים על ידי גרמניה הנאצית, והעבירו לידיעת בעלות הברית במברק, שלימים נודע בכינוי מברק ריגנר. הממשל האמריקאי שוכנע באמיתות מברק ריגנר, וב-24 בנובמבר 1942 פרסם הרב סטיבן וייז את תוכנו בעיתונות. מידע דומה מסרה גם הממשלה הפולנית הגולה בלונדון, ומשרד החוץ הבריטי אישר אף הוא את המידע. הידיעות על רצח היהודים החלו להופיע בכותרות ראשיות של עיתונים במדינות השונות החל מ-22 בנובמבר. ב-22 בנובמבר 1942 התפרסמה גם בארץ ישראל ידיעה שהתקבלה "ממקורות מהימנים ומוסמכים" שהנאצים החלו במסע השמדה שיטתי של יהודי פולין.
כתיבת השיר ותוכנו
נתן אלתרמן שימש באותה עת כעורך לילה במערכת עיתון "הארץ", וקיבל לידיו את הידיעות שלא-יאמנו, אף שהעיבו כאפשרות מחרידה עוד לפני כן ואף קיבלו ביטוי מסוים בשיריו ("שמחת עניים", "נקמת השטריימל", "שני גנרלים בחזית חרקוב" ו"אבא כץ ובניו בחזית סטלינגרד"). תוך ימים ספורים כתב שיר המבטא הפנמה של האסון ומציג כתב-אשמה חריף נגד ראשי העולם החופשי ("בבכות ילדינו בצל גרדֻמים/ את חמת העולם לא שמענו") והאפיפיור פיוס השנים עשר ("והאב הנוצרי הקדוש בעיר רום/ לא יצא מהיכל עם צלמי הגואל/ לעמוד יום אחד בפוגרום"), שלא עשו דבר כדי למנוע את ההשמדה. בכך היה בין הראשונים שלא תלו את האשמה בגרמניה בלבד, אלא בעולם הנוצרי כולו.
נמען השיר ("אתה") הוא אלוהים, תוך רמיזה מפורשת לתפילת אתה בחרתנו מכל העמים, אולם בהיפוך: בחירת העם היהודי על ידי האל איננה לטובת בני העם אלא מהווה את גזר דינם ("שאתה בחרתנו מכל הילדים/ לֵהָרֵג מול כיסא כבודֶךָ"). רק לאחר שהאל יאסוף את דם הנרצחים ("ואתה את דמנו אוסף בכדים/ כי אין לו אוסף מלבדֶךָ./ ואתה מריחו כמו ריח פרחים/ ואתה מלקטו במטפחת") מובטח שינקום - לא רק ברוצחים אלא גם בשותקים, בעמי העולם שעמדו מנגד ("אתה תבקשנו [את הדם] מידי הרוצחים/ ומידי השותקים גם יחד"). מרדכי נאור מעלה את השאלה האם בין "השותקים" של אלתרמן מצויים לא רק אומות העולם אלא גם יהדות המדינות החופשיות והיישוב העברי בארץ ישראל, שהשיר בא לעורר.
השיר משמיע גם קול נוסף: הדוברים בקול הנוסף הם הילדים היהודים, המדומים לגדיים תמימים המובלים לטבח ("במקום שעומד בו שָנים כמו גדי/ ילד קט/ אלמוני/ יהודי"), הקוראים לאמם. המשורר מציג את מות הילדים באופן מצמרר, נוגע-ללב וריאליסטי, עוד בטרם התפרסמו תמונות ממעשי הזוועה ("עיניהם מדברות: אל תביטי, האם/ איך שורות ארֻכּות הֻנחנו./ חיָלים ותיקים וידועים לשם,/ רק קטנים-בקומה אנחנו").
קווין הרן
קווין ריי הרן באנגלית: Kevin Ray Hern; נולד ב-4 בדצמבר 1961) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אוקלהומה, מאז נובמבר 2018. הוא נבחר לבית הנבחרים בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות התפטרותו של חבר בית הנבחרים המכהן ג'ים בריידנסטין לשם מינויו לתפקיד מנהל נאס"א.
ביוגרפיה
הרן נולד בשדה התעופה "ריצ'רדס-גבאוור" של חיל האוויר של ארצות הברית, השוכן על גבולה המערבי של מיזורי עם קנזס. הרן סיים ב-1980 את לימודיו בבית הספר התיכון דובר שבעיירה דובר אשר בארקנסו, וב-1986 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ארקנסו טק. אחרי שעבד בקונצרן התעשייתי רוקוול אינטרנשיונל, למד הרן במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה לימודי תואר שלישי בהנדסת אווירונאוטיקה.
לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר התקשה הרן למצוא עבודה, ונהפך לזכיין של מקדונלד'ס. הוא קנה את סניף מקדונלד'ס הראשון בצפון ליטל רוק ב-1997, אם כי מכר אותו כעבור שנתיים ב-1999 כדי לעבור למאסקוגי (Muskogee) שבאוקלהומה, שם קנה שני סניפים אחרים של מקדונלד'ס כזכיין של הרשת. הוא הרחיב את עסקיו כזכיין של מקדונלד'ס לשמונה-עשר סניפים באזור טלסה.
עם התפטרותו של ג'ים בריידנסטין מבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2018 לשם מינויו לתפקיד מנהל נאס"א (מִנְהָל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי), הודיע הרן על התמודדותו לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס הראשון של אוקלהומה. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית גבר על טים האריס. לאחר מכן התקדם לבחירות הכלליות, שם ניצח את טים גילפין, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
מרי פאלין, מושלת אוקלהומה היוצאת, מינתה אז את הרן למלא את שארית תקופת הכהונה של בריידנסטין. בסמכותה של פאלין היה לעשות כן מכיוון שעל פי החוק אוקלהומה, אם מושב של המדינה בבית הנבחרים יהא ריק בשנה זוגית ותקופת כהונתו של המכהן עתידה להסתיים בשנה העוקבת, בסמכות המושל למנות אדם אחר לאייש את המושב. בהתאם לכך, הרן הושבע לתפקידו בקונגרס של ארצות הברית בנובמבר 2018.
פטרבורג (פירושונים)
{{פירושונים|* סנקט פטרבורג – סנקט פטרבורג (או: סנט פטרסבורג, ברוסית: Санкт-Петербу́рг, בעבר: לנינגרד) היא העיר השנייה בגודלה ברוסיה (אחרי מוסקבה). תושבי העיר מכנים אותה בקיצור פטרבורג או פיטר (Питер).
ראו גם
}}
בבא רבה
בָּבָּא רַבַּה (בארמית שומרונית: ࠁࠢࠁࠢࠀ ࠓࠠࠁࠠࠄ, בתרגום מילולי: "השער הגדול"; 308–362) היה מנהיג בולט של עדת השומרונים במאה ה-4. בבא רבה היה בנו בכורו של הכהן הגדול השומרוני, נתנאל. הוא פעל כנגד הלחץ הרומאי על העדה השומרונית והאיסור על המילה שהוטל על השומרונים. כצעד ראשון הוא פתח בתי כנסת שהיו נעולים. בנה שמונה בתי כנסת חדשים ברחבי השומרון ויזם בניית מקוות טהרה.
בבא רבה ארגן גם את העם השומרוני בארץ ישראל. הוא חילק את הארץ לאחד-עשר מחוזות שהוענקו למשפחות מכובדות. כן מינה מועצה לביצוע פעולות חינוך ולניהול בתי הכנסת כן ומינה שבעה שופטים בכפרי השומרון. הוא חי ב"תקופה השמינית": ל"כרונולוגיה השומרונית" - תולדות ימי השומרונים לפי הרישומים שלהם.
מרד השומרונים
התקופה הביזנטית בארץ ישראל הייתה תקופה של קנאות דתית. רדיפות קשות נגזרו על השומרונים וגם על היהודים. בבא רבא היה בנו של הכהן הגדול של עדת השומרונים. הוא ארגן את המרד, אשר תחילתו הייתה בגירוש גובי המיסים. פעולה שהסתיימה בהצלחה.
מיכה יוסף ברדיצ'בסקי מביא את הציג בספרו "צפונות ואגדות" תיאור ספרותי של תחילתו של המרד שהסתיים בהצלחה:
סופו של בבא רבה, ע"פ אחת הכרוניקות, היה שהוזמן לקונסטנטינופול, שם נאסר, מת ונקבר.
לאחר מותו היו מרידות נוספות של השומרונים: הראשונה - בשנת 484, השנייה - בשנת 529 כאשר לשומרונים היו אבדות רבות בנפש וחלק ברחו למקומות מחוץ לארץ ישראל והשלישית - בשנת 566.
לאור המרידה האחרונה השומרונים "הוצאו מחוץ לחוק". הרוב שהיה להם בשומרון ובשוליו נעלם וקיימת ההערכה כי הושמדו למעלה ממיליון שומרונים.
ארגון העדה
בכרוניקות שומרוניות, רישום מאורעות על פי סדר התרחשותם, הוקדש מקום נרחב לפעילותו של בבא רבה. למפעליו השונים אין תיעוד חיצוני, לא במקורות חז"ל ולא בספרות הנוצרית של התקופה הביזנטית.
מלבד חלוקת הארץ למחוזות, בבא רבה בנה בתי-כנסת ומינה שופטים מיישובים שונים. הוא גם ייסד מועצה שהורכבה מכוהנים וחכמים שהיו אמורים ללמד תורה ולנהל בתי-כנסת חדשים. המועצה הורכבה משבעה כהנים: שלושה כהנים וארבעה זקנים.
הקמת בתי הכנסת
בכרוניקה השומרונית נאמר: "ויבן גם בית כנישה תחת ההר להתפלל בה מול ההר הזה ויבן גם בבא רבה בתי כנישות שמנה ואלה הם:"
המקור: יצחק חמיטובסקי, עמוד 100 ו-זאב ספראי, עמוד 132
כן מצוין הקמת מקוה גדול ורחב נוכח בית הכנסת אבנתה, וישימו למקרא ולתלמוד ולשמוע את נאקת הקהל.
מינוי השופטים
המקור: יצחק חמיטובסקי, עמוד 101 וזאב ספראי עמוד 131
וממשיכה הכרוניקה: "ויצו אותם בבא רבה לאמר: שמעו בין אחיכם ושפטתם בצדק בין איש ובין אחיו וביו גרו. ולא תכירו פנים במשפט כקטון כגדול תשמעון. ולא תגורו מפני איש כי המשפט לאלוהים הוא. והדבר אשר יקשה מכם תקריבון אלי ושמעתיו. ויצו אותם את כל הדבר אשר יעשון".
משמעות רשימת הנציבים
רשימת נציבי המחוזות שבבא רבה מינה מעוררת עניין מיוחד. זאב ספראי סבור כי הרשימה היא בעייתית. לכל היותר היא יכולה לשמש עדות לנוכחות השומרונים באזורים אלה. אין לראות בהם ראיה בכל הקשור לתחום פעילותו או סמכותו של בבא רבא. ובכל זאת היא מצביע על אפיונה של העדה בתקופה זו.
נביא לדוגמה תיאורם של מחוזות אחדים:
מנהיג ארצי או מקומי
יצחק חמיטובסקי סבור כי בבא רבה היה המנהיג של הסביבה הכפרית של שכם. שכבת הכהונה בשכם עצמה לא הייתה שותפה לרפורמות שעשה. ברשימות בתי הכנסת והשופטים, אין אזכור לעיר שכם. זאת ועוד, באותה תקופה שכם הרומית-פגאנית - ניאופוליס - הייתה בשיא השגשוג שלה. מעשיו נשארו בתחום האזור הכפרי שסביבה.
לפי יצחק מגן יש לראות את המסורת על בבא רבה, כרמז ל"רנסאנס הדתי" של העדה השומרונית במאה ה-4. הופעתו של בבא רבה, יחד עם גילוי כתובות יווניות מאותה תקופה, עם התגליות הארכאולוגיות של בתי הכנסת של השומרונים בשומרון ומחוצה לו מצביעים על התעוררות דתית שומרונית. במאה ה-4 הוקם גם מחדש המתחם המקודש בהר גריזים וחודשה העלייה לרגל להר.
MI5
סוכנות הביון הבריטית, נקראת בשמה הרשמי MI5 (ראשי תיבות של Military Intelligence, Section Five - מחלקה חמש באגף המודיעין הצבאי), או בקיצור 5 וידועה גם בכינוי 500 Box (על שם הכתובת של מטה הארגון בזמן מלחמה, PO Box 500; הכתובת הנוכחית היא PO Box 3255, London SW1P 1AE), הוא שירות ביטחון לאומי הפועל במסגרת גבולות בריטניה, בדומה ל-FBI האמריקאי, ל-DGSI הצרפתי ולשב"כ הישראלי. סוכנות הביון נוסדה בשנת 1909 יחד עם ה-MI6 וה-GCEQ.
בשנת 2002 התמנתה לתפקיד המנהל הכללי של הארגון אליזה מנניגהם-באלר. כאשה היא דמות חריגה בניהול גופי ביון. בשנת 2007 מונה לתפקיד במקומה של אליזה ג'ונתן איוונס. שירות הביטחון הידוע בכינויו ה-MI5 הוא שירות המודיעין הפנימי בבריטניה, חלק ממנגנון המודיעין לצד המודיעין של השירות החשאי החיצוני MI6, שאחריותו כוללת את ההגנה על הדמוקרטיה הפרלמנטרית הבריטית והמונרכיה והאינטרסים הכלכליים, טיפול בטרור וריגול נגדי בתוך בריטניה. השירות כולל תשעה משרדים ברחבי בריטניה כולל מטה ראשי בצפון אירלנד, ויש הטוענים כי גם בגלאזגו. ארגון שירות הביטחון MI5 פועל תחת סמכותו של שר הפנים בתוך הממשלה, כמו כן השירות מופקד על ידי ועדת המודיעין והביטחון של חברי הפרלמנט, אשר מונתה ישירות על ידי ראש הממשלה.
ביקורת שיפוטית על התנהלות של הארגון מבוצעת על ידי בית הדין לחקירת סמכויות. לארגון השירות MI5 יש מטה הארצי הממוקם בבית התמזה מילבנק לונדון מאז 1995, מקום המאחד כמה מחלקות שונות של השירות. בית התמזה משותף גם למטה המודיעין של צפון אירלנד, וגם ביתם של המרכז לניתוח והערכת פעולות הטרור (ארגון הכפוף לשירותי הביטחון הבריטיים).
על ארגון ה-MI5 נעשתה סדרת טלוויזיה בשם "MI5", אשר זכתה להצלחה רבה עם ביקורות שנויות במחלוקת על תיאורו של הארגון בתקשורת.