cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2022
בית ב'
אנגליה וישראל העפילו לשלב חצי הגמר, וכן לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023. אוסטריה הודחה מהטורניר, ותשחק בפלייאוף ההעפלה לטורניר גביע העולם.
פלייאוף ההעפלה לטורניר גביע העולם לנבחרות עד גיל 20 (מונדיאליטו 2023)
המנצחת במשחק בין הנבחרות שתסיימנה במקום השלישי בכל בית תעפיל לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023.
סלובקיה העפילה לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023.
חצאי הגמר
אנגליה העפילה לגמר.
ישראל העפילה לגמר.
איזובל ריי
איזובל ריי (באנגלית: Isobel Rae; 18 באוגוסט 1860 – 16 במרץ 1940) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית אוסטרלית.
ראשית חייה
איזובל ("איזו") ריי נולדה ב־18 באוגוסט 1860 במלבורן, בתם הצעירה של המהגרים הסקוטים תומאס ריי ואשתו ג'נט לאב. ריי למד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בוויקטוריה בשנים 1877–1887, שם בין הסטודנטים העמיתים היו רופרט באני וג'ון לונגסטאף. בין מוריה היו ג'ורג' פולינגסבי ואוסוולד רוז קמפבל. ריי זכתה להצלחה אקדמית מסוימת בתערוכות סטודנטים, וזכתה בפרסים והכרה מצד צוות השופטים במספר הזדמנויות, לצד סטודנטים עמיתים כמו לונגסטאף, פרדריק מק'קבין, ג'יין סאת'רלנד ומאי וייל. ריי הצטרפה, והציגה באקדמיה הוויקטוריאנית לאמנויות (כיום אגודת האמנים הוויקטוריאנית) בין השנים 1881–1883.
בשנת 1887 נסעה ריי לצרפת והתיישבה בפריז עם אמה ג'נט ואחותה אליסון. הן התגוררו שם שלוש שנים, לפני שהמשפחה עברה למושבת האמנים (Étaples colony) בכפר הדייגים אטפלס בצפון צרפת. במהלך חלק ראשוני זה של הקריירה שלה, ריי הציגה עבודות באוסטרליה ובניו זילנד, אם כי היא נשארה באירופה. התערוכות בהן השתתפה כללו את תערוכת ניו זילנד והים הדרומי בשנת 1889 בדנדין ואת אגודת האמנים הוויקטוריאנית בשנת 1896, בה הוצגו כמה מנופיה.
קריירה
ריי הפכה לתושבת ותיקה במושבת האמנים באטפלס. שם עבדה לצד מספר אמנים אוסטרליים נוספים ובהם הילדה ריקס ניקולס, רופרט באני, ג'יימס פיטר קווין, אדוארד אופיסר, ואחרים שהתעניינו בעבודת האוסטרלים, כמו ז'ול אדלר הצרפתי. בסוף שנות ה-1890 ריי הציגה באופן קבוע בחברה המלכותית של אמנים בריטיים ובאגודת ציירי השמן. עבודותיה היו לעיתים של סצנות יומיומיות: היא זכתה בפרס השלישי בשנת הלימודים שלה עם ציור "רוכל סיני המציג את מרכולתו בפני שתי ילדות הניצבות ליד דלת המטבח".
כשגרה באטפלס הציגה ריי באופן קבוע בסלון פריז, והצלחתה דווחה בעיתונות האוסטרלית. היו לה עבודות שנתלו פעמים רבות, תמיד במה שכונה "הסלון החדש", בחלק מהמקרים נכללו גם יצירותיה של אחותה אליסון.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה כמה אוסטרלים, כמו ריקס ניקולס, ברחו לאנגליה, אולם ריי נשארה והפכה, יחד עם ג'סי טרייל, לאחת משתי האמניות האוסטרליות שהציגו את המלחמה בזמן שחיה בצרפת. כאשר בשנת 1918 אוסטרליה מינתה לראשונה אמני מלחמה רשמיים, נבחרו שישה עשר גברים. ריי, אף על פי שגרה בצרפת במשך כל המלחמה, לא נכללה ביניהם. עם זאת, היא תיעדה בפשטות את חוויית המלחמה בעיר מגוריה, ויצרה למעלה ממאתיים רישומים. מרביתם תיארו את הבסיס של הצבא הבריטי באטפלס, "הגדול מסוגו שהקימו הבריטים אי פעם מעבר לים", ששיכן בשיאו 100,000 איש, כולל שירותי בית חולים בגודל של 22,000 חולים. רוב הציורים הם של סצינות ליליות, אולי משום שבמהלך המלחמה ריי ואחותה עבדו שתיהם בהתנדבות, והיה להן מעט זמן פנוי במהלך הימים. מעטות מיצירות אלה נרכשו על ידי גלריות ציבוריות, כאשר היסטוריון האמנות סשה גרישין טען שהן "בדרך כלל נחשבות אינטימיות מדי, אישיות מדי ונשיות מכדי שייכללו באוספים".
אוצרת המוזיאון בטי סנודן סקרה את אוסף הרישומים של מלחמת העולם הראשונה. היא התבוננה בהשפעת התנועה הפוסט-אימפרסיוניסטית אליה נחשפה ריי כשבאה לראשונה לצרפת, ותשומת לבה למתחים בחיי המחנה. סנודן כתבה: "ברישומיה היא משתמשת בקווי מתאר שחורים מלאים עם אזורי צבע שטוחים, טכניקה פוסט-אימפרסיוניסטית שמזכירה כמה מאמני הכרזות הצרפתיים של סוף המאה התשע עשרה ... הדפוסים הקבועים של גברים, אוהלים ומבנים ברבים מהיצירות מעידים על השליטה שהטילה מכונת המלחמה המודרנית. ברישומים רבים יש תחושה חזקה של המתנה: מחכים לסוף הקרב, מחכים לסיום המלחמה, מחכים להישלח הביתה".
אנדרטת המלחמה של אוסטרליה מחזיקה אחת עשרה מיצירותיה של ריי, כולל "התור לקולנוע", שבו תיארה סנודן כ"סצנת לילה דרמטית, כאשר היא משתמשת באור זוהר חזק על רקע השחור העמוק של הלילה, וגואש מעל פסטל שאיפשר להדגיש את זוהר האורות בחושך. התור הארוך של גברים הממתינים משקף מצב רוח כללי של המתנה שרווח במחנה - ומציע שכאן אפילו בבידור הוא אפל."
אמה של ריי נפטרה בצרפת במהלך המלחמה. האחיות נותרו שם עד שנות השלושים של המאה העשרים, כאשר עלייתו של היטלר לשלטון גרמה להן לעבור להתגורר באנגליה, שם התיישבו בסנט לאונרדס און סי, בסאסקס.
ריי נפטרה ב-16 במרץ 1940 בבית החולים בברייטון.
מורשת
הערכת הסוקרים את עבודתה של ריי הייתה מגוונת. היא ספגה ביקורת על כך שאפשרה לסגנונה האימפרסיוניסטי להיות קיצוני והסיח את הדעת מהנושאים שלה, אך אותה גישה נתפסה על ידי מבקר אחר כמקסימה, והפגינה "צביעה הרמונית ואפקטים נמרצים".
מיגל הראשון, מלך פורטוגל
מיגל הראשון, מלך פורטוגל (26 באוקטובר 1802 - 14 בנובמבר 1866) היה מלך פורטוגל בין השנים 1828–1834, ולאחר מכן טוען לכתר עד מותו בשנת 1866.
חייו
מיגל הראשון נולד ב-26 באוקטובר 1802 בליסבון, והיה בנם של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ואשתו קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
איזובל ריי
מורשת
עבודות של ריי נמצאות באוספי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, הגלריה הלאומית של ויקטוריה ואנדרטת המלחמה של אוסטרליה. מחוץ לאוסטרליה, עבודתה מיוצגת במוזיאון טאקט מחוץ לעיירת אטפלס.
מיגל הראשון, מלך פורטוגל
חייו
עם כיבוש פורטוגל על ידי צבאות נפוליאון בשנת 1807 בעקבות סירובה של משפחת המלוכה הפורטוגזית להשתתף באמברגו על בריטניה, נמלט מיגל בן החמש עם שאר המשפחה המלכותית וכל הממשלה הפורטוגלית למושבה ברזיל, שם התיישבו בריו דה ז'ניירו.
בשנת 1826 מת אביו ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ואחיו פדרו הומלך כמלך פורטוגל פדרו הרביעי. אלא שפדרו סירב לעזוב את ברזיל ולשוב לפורטוגל, ואחותם איזבל מריה, נסיכת פורטוגל שלטה בממלכה כעוצרת. הממלכה, שחוקתה משנת 1821 בוטלה עוד בידי ז'ואאו השישי, קיבלה עתה מידי פדרו חוקה חדשה, שנודעה כ"צ'רטה" של שנת 1826. העוצרת איזבל מריה ומקורביה לא ראו בעין יפה את מתן החוקה וניסו למנוע את כניסתה לתוקף.
פדרו, שמלך עתה בשתי ממלכות, לא הצליח לאחד אותן, והניסיון למשול בשתיהן לא עלה יפה. בפורטוגל לא קיבלו בעין יפה מלך היושב בברזיל, ואילו בברזיל הושמעה ביקורת על התעסקותו של פדרו בבעיותיה של פורטוגל. לבסוף היה על פדרו לבחור בין ברזיל לפורטוגל, והוא בחר בראשונה. לאחר חודשיים בלבד כמלכה של פורטוגל ויתר על תוארו הזה במאי 1826.
לפני התפטרותו מן המלוכה הקפיד להסדיר את סוגיית יורשיו. בפורטוגל נועדה להחליפו בתו הבכורה מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ובברזיל, לאחר מותו, אחד מבניו. מכיוון שאחותו איזבל מריה לא עמדה בדרישות תפקיד העוצרות בפורטוגל, החליף אותה במיגל, שהיה כאמור בגלות בווינה, כעוצר הממלכה במקום בתו הקטינה. הוא תכנן שכאשר מריה תתבגר, ישא אותה מיגל לאישה, כך שיוכלו למלוך ביחד על פורטוגל, ושני הענפים היריבים של בית ברגנסה ישלימו זה עם זה.
בווינה אף נערכה חתונה שלא בנוכחות הצדדים. מריה, הקטינה, אשר הייתה עד אז בחצר אביה בריו דה ז'ניירו, נסעה לווינה, שם הייתה אמורה להשלים את חינוכה בחצר הקיסרית. מיגל, שנשבע בינתיים אמונים לאחיו פדרו ולאחייניתו מריה וכן לחוקת 1826, התייצב נגד משטרה המלוכני החוקתי של מריה השנייה וניסה לכפות משטר אבסולוטי. כתוצאה מכך פרצו בפורטוגל המלחמות הליברליות, בין תומכי מיגל לתומכי מריה. מששמע על כך פדרו, התפטר מתפקידו כמלך ברזיל, המליך את בנו בן ה-5 פדרו בברזיל, ובא לליסבון על מנת לסייע לבתו מריה בתפיסת השלטון. מיגל הכריז על עצמו כמלך פורטוגל בשנת 1828, והוכר בידי ארצות הברית ומקסיקו. לעומתן, הותיקן, בריטניה, אוסטריה, צרפת ומדינות נוספות לא הכירו במלכותו של מיגל, אלא סברו שהמלך הוא פדרו. המלחמות בין האחים נמשכו עד לשנת 1834, אז הביס פדרו את מיגל, ובשל כך נאלץ מיגל לצאת לגלות בבריטניה, משם עבר מאוחר יותר לאיטליה ולגרמניה.
בדצמבר 1834 שלל הקורטס הפורטוגזי את זכות הירושה לכתר ממיגל ומיורשיו, ובשנת 1837 נשללה מהם אף זכות הירושה לכתר הספרדי, בעקבות סיועו של מיגל לאינפנטה קרלוס, רוזן מולינה במהלך המלחמה הקרליסטית הראשונה. בשנת 1851 התחתן מיגל עם אדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
ב-14 בנובמבר 1866 מת מיגל במהלך מסע ציד באסלבאך, שהשתייכה לדוכסות הגדולה של באדן.
משפחתו
בשנת 1851 התחתן מיגל עם אדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
הקורפוס ה-80 (ורמאכט)
הקורפוס ה-80 (בגרמנית: LXXX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-31, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה קורט באלנקאמפ. ב-7 באוגוסט 1944 מונה פרנץ בייר למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. באפריל 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-19, עימה לחם עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.
הקרב על הבליטה
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
נטפרי
נטפרי (באנגלית: Netfree; "רשת חופשית") היא עמותה ישראלית העוסקת בסינון תכנים באינטרנט מטעמי דת. מערכת הסינון של נטפרי פועלת בבסיסה באמצעות "רשימה לבנה" של אתרים ודפי אינטרנט שעברו צנזורה לפי שיקולי הלכה וצניעות, בשילוב סינון תמונות על ידי צוות בודקים אנושיים וסינון מלל על ידי אלגוריתם ממוחשב. נטפרי שמה דגש משמעותי על סינון תמונות וסרטונים. נטפרי פועלת בשילוב מספר ספקי שירות אינטרנט בישראל, ואינה מספקת שירות זה בעצמה.
היסטוריה
בעקבות השימוש הגובר של הציבור החרדי ברשת האינטרנט, הקימה קבוצת מתכנתים חרדיים את נטפרי, בין השאר בשל צורך שהועלה על ידי משתמשי פורום פרוג (של מכללת פרוג) לגלישה באתרים שיש בהם תמונות רבות (מאגרי תמונות, גרפיקה וכדומה) אך עם סינון התמונות כך שיעמדו בסטנדרט הלכתי, שירות שספקיות הסינון האחרות הציעו ברמת איכות נמוכה. בתחילת הקמתה (נובמבר 2014) סינון התכנים היה חינם, והחל מ־2016 החלה גביית תשלום חודשי עבור שירות הסינון, בנוסף לסבסוד העלות על ידי תרומות ועבודת מתנדבים.
ב־2017 הוציאה האגודה למען טוהר המחנה תקנון לאינטרנט קפה במגזר החרדי שיעמדו תחת פיקוחה ויקבלו את אישורה, שמחייב שימוש בסינון נטפרי בלבד. כמו כן אגודת "חותם" אשר נותנת 'תעודת כשרות' במקומות אשר יש בהם אינטרנט קפה מאשרים רק אם מותקן סינון זה.
שיטת הסינון
סינון הטקסט באתרים מתבצע לפי החברה על ידי עובדים אנושיים לא יהודים ושימוש באלגוריתם שסורק את הטקסט ומנסה לזהות טקסט שאינו עומד בערכי ההלכה והצניעות בקריטריונים שגובשו על ידי נטפרי. הסינון עובד בעיקרו בשיטת "רשימה לבנה" כלומר שכברירת מחדל כל אתרי האינטרנט סגורים, למעט רשימת אתרים שנבדקו, הנפתחים לפי בקשה המופנית ממשתמשים. לכל משתמש אפשרות להגשת 16 בקשות בחודש לפתיחת אתר (בנוסף קיימת מערכת המאפשרת לרכוש נקודות המשמשות לפתיחת אתרים נוספים מעבר לברירת המחדל). נכון לינואר 2021 ישנם למעלה מ-390,000 אתרים שנבדקו ודורגו בהתאם לתוכנם, ולמעלה מ-מיליארד תמונות שנבדקו בבדיקה אנושית.
סינון התכנים בנטפרי מוכוון על ידי ועדת רבנים ייעודית. סינון תכנים זה מופעל על פי תקנון מוגדר, כך חסומים בנטפרי פורום אוצר החכמה, בשל טענה לתכנים שאינם עולים בקנה אחד עם עקרונות נטפרי, וכן אתרי החדשות כיכר השבת, בחדרי חרדים, בשל טענה שאתרי חדשות אלו אינם חרדים ואינם בבעלות חרדית, וכן בשל תמונות ופרסומות אשר לא מקובלות בעיתונות החרדית. לעומתם, אתרי החדשות קול חי אתר לדעת, ואתר JDN פתוחים בנטפרי.
נטפרי מאפשרת סינון לפי השתייכות קהילתית, כאשר נציגי קהילה מגדירים את רמת הסינון והתכנים למשתמשים שביקשו להצטרף לסינון זה (כדוגמת חסימת אתרי חדשות, וידאו ועוד). נכון ל־2018, פועלים במסגרת נטפרי סינונים ייחודיים לקהילות חרדיות-חסידיות גדולות.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
55 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1958, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר. , המארחת, ו, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית, והותירו 14 מקומות ל-53 הנבחרות האחרות.
נטפרי
שיטת הסינון
סינון באתרים מאובטחים מתאפשר באמצעות תיעול התעבורה המאובטחת דרך שרתי נטפרי, דבר החושף את המשתמשים להתקפת אדם בתווך ולהאזנת סתר לנתונים רגישים על ידי בעלי גישה למערכות נטפרי, בדומה לחברות אחרות המספקות שירות סינון באתרים מאובטחים. עם זאת, על פי הצהרת נטפרי היא אינה אוספת נתונים על המשתמשים. העמותה מאפשרת בחירה לגבי סינון תוכני דואר אלקטרוני.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
לאירופה (אופ"א) הוקצו 11 מקומות, מתוכם 2 אוטומטיים למארחת שוודיה והאלופה גרמניה המערבית, ועל 9 המקומות הנותרים התחרו 27 נבחרות.
נטפרי
נטפרי ואתר ויקיפדיה העברית
החל מיולי 2018 משתמש בסנן נטפרי המבקש לצפות בערך באתר ויקיפדיה העברית, מנותב לערך מקביל באתר המכלול, כאשר הערך קיים שם. כאשר אין ערך מקביל המשתמש מועבר לוויקיפדיה, אך בראש כל דף מופיעה הודעת אזהרת תוכן. בנוסף בדומה לאתרים אחרים שאינם מוגדרים כאתרים חרדיים, כאשר ישנו תוכן שאינו ראוי למשתמשי נטפרי, במידה שרק חלק קטן מן הערך נפסל לצפייה - מסומן המקטע בשורות של X, במידה וחלק ניכר מן הערך נפסל או שמדובר במילים הנחשבות גרועות במיוחד - נחסם הערך כולו לצפייה ובמקומו מופיעה הודעה שהתוכן בדף זה נחסם.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
מהלך המוקדמות
27 הנבחרות שנותרו חולקו לתשעה בתים בני 3 נבחרות כל אחד. כל נבחרת שיחקה נגד יריבותיה בשיטת בית-חוץ, והנבחרת הראשונה בכל בית העפילה.
נטפרי
תוכנת WiFree
נטפרי מפיצה תוכנה שפיתחה "Wifree" המאפשרת חסימת גישה לכל חיבור אינטרנט שאינו מסונן על ידי נטפרי. במחשב שמותקנת בו התוכנה, ישנה אפשרות להצגת סמל חתימה המעידה על כשרות המחשב.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
בית 1
אנגליה העפילה.
נטפרי
תוכנת WiFree
נכון להיום נתון זה אינו מדויק בעקבות כך שרוב הספקיות אינטרנט לא מנותבות לשרתי סינון של נטפרי על כן כך יוכל להיווצר מצב שהסינון לא יפעל כראוי.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
בית 2
צרפת העפילה.
בית 3
הונגריה העפילה.
נטפרי
VPN של נטפרי
נטפרי פיתחה תוכנת "Netfree Anywhere" אשר מסננת את החיבור לרשתות בלתי מסוננות באמצעות שירות VPN. שירות זה מאפשר לקבל את הסינון של נטפרי דרך כל ספק אינטרנט בעולם וללא תלות בספקים המסוימים שעובדים עם נטפרי.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
בית 4
צ'כוסלובקיה העפילה.
נטפרי
VPN של נטפרי
השירות ניתן רק למי שאושר באופן פרטני, במקרה שאין לו אפשרות להשתמש בספקים של נטפרי, כמו למשל משתמשים שאינם מישראל.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
בית 5
אוסטריה העפילה.
נטפרי
VPN של נטפרי
השרתים נמצאים בישראל בצרפת בקנדה ובארגנטינה.
מוקדמות מונדיאל 1958 - אירופה
בית 6
פולין וברית המועצות סיימו עם מספר נקודות זהה, ומאחר ובאותה תקופה לא היה נהוג להתחשב בהפרש השערים נערך משחק פלייאוף מכריע במיקום נייטרלי.
ברית המועצות העפילה.
בית 7
יוגוסלביה העפילה.
בית 9
סקוטלנד העפילה.
מעצמה מעניקת חסות
מעצמה מעניקת חסות (ידוע גם ככוח מגן) היא מדינה ריבונית המייצגת מדינה ריבונית אחרת במדינה אשר אין לה בה ייצוג דיפלומטי. מקובל להשתמש באמצעי זה כאשר בין המדינה המיוצגת והמדינה שבה מתקיים הייצוג לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים. המעצמה המייצגת אחראית לדאוג לרכוש של המדינה המיוצגת ולאזרחיה במדינה המארחת. אם היחסים הדיפלומטיים ינותקו במקרה של מלחמה, המעצמה המייצגת תהיה אמונה על שלום שבויי המלחמה ותטפל באינטרסים של האזרחים.
מוסד המעצמה מעניקת החסות התקיים במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 ועוגן באמנת ז'נבה בשנת 1929. סמכויות המעצמות מעניקות החסות מאושרות בכל ארבע האמנות מאז שנת 1949. בנוסף, הצלב האדום הבינלאומי רשאי למנות עצמו למעצמה מעניקת חסות על פי פרוטוקול I (משנת 1977). הנוהג של בחירת מעצמה מעניקת חסות בימי שלום הפך לפורמלי בשנת 1961 באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים.
דיפלומטיה
מעצמה מעניקת חסות ממונה על ידי המדינה השולחת ועליה להיות מקובלת גם על המדינה המארחת, ולפיכך עליה לקיים יחסים דיפלומטיים עם שתי המדינות. בעתות מלחמה, האמנה מחייבת את המעצמה המייצגת להיות נייטרלית. האחריות וההסדרים הספציפיים מתקבלים בהסכמת המעצמה, המדינה המארחת והמדינה המיוצגת.
במקרה מורחב, על המעצמה לנהל את כל הנהלים הדיפלומטיים מטעם המדינה השולחת. הדבר הכרחי כאשר לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, וסף העוינות כה גבוה עד כדי מצב בו אין כל נציג של המדינה השולחת במדינה המארחת. לדוגמה, נכון לשנת 2019, שוודיה מייצגת את ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה בקוריאה הצפונית.
במקרים אחרים, שתי המדינות ניתקו ביניהן את היחסים הדיפלומטיים, אך בכל זאת מוכנות להחליף ביניהן כוח אדם באופן לא פורמלי. במקרה זה, המעצמה מעניקת החסות מתפקדת כמנגנון בשימוש המדינה המיוצגת. שגרירות המדינה המיוצגת מאוישת על ידי אנשיה שלה אך מכונה "אגף אינטרסים " (באנגלית: interests section). בין השנים 1991 ו-2015 אגף האינטרסים הקובני תפס את בניין השגרירות הקובנית הישנה בוושינגטון, אך רשמית הוא הוכרז כאגף של שגרירות שווייץ בארצות הברית. הדבר ניתן לשינוי, ובמקרים של יחסים מתוחים יותר מהרגיל, האגף מאויש על ידי נציגים מהמעצמה המייצגת. כך למשל במלחמת המפרץ הפכה פולין למעצמה המייצגת של ארצות הברית בשטחי עיראק. בראש אגף האינטרסים האמריקאי עמד אז דיפלומט פולני.
אין חובה ששתי המדינות תבחרנה במעצמה זהה לצורך ייצוגן אחת אצל השנייה, אם כי הדבר נוח יותר בתקשורת. כל מדינה רשאית למנות כל מעצמה שתבחר, ובתנאי שהיא תהיה מקובלת על שני הצדדים. כמו כן אין חובה כי רק מדינה אחת תייצג את המדינה השולחת. לדוגמה, במהלך מלחמת העולם השנייה מינתה יפן את ספרד, שוודיה ושווייץ להיות המעצמות המייצגות שלה בארצות הברית.
במקור
על אף שמעצמות מעניקות חסות היו קיימות מאז המאה ה-16, מקובל לקבוע את תחילת קיומו של המוסד בשנת 1870 במהלך מלחמת פרוסיה–צרפת. במהלך המלחמה הוכרז על מצב חירום בכל המדינות הלוחמות, דבר שחייב גירוש דיפלומטים והצבת מגבלות על אזרחי האויב. על מנת להתגבר על קשיים אלו, שימשה ארצות הברית כנציגתה של הקונפדרציה הצפון-גרמנית וכן כמה מדינות גרמניות קטנות יותר, בעוד שווייץ שימשה כנציגתן של באדן, ממלכת בוואריה, ורוסיה ייצגה את וירטמברג. מצדה של צרפת, שימשה בריטניה כנציגתה.
פעולותיו הנמרצות של שגריר ארצות הברית בצרפת באותה עת, אליהו ב. וושברן קבעו תקדים וייסדו את רעיון המעצמה מעניקת החסות בעת מלחמה. הדגל האמריקאי הונף מעל שגרירות גרמניה בפריז, וארכיוני השגרירות הועברו למשמורתה של ארצות הברית. במהלך ימיה הראשונים של המלחמה דאג וושברן לפינוי 30 אלף נתינים גרמנים מצרפת. כראש המשימה הדיפלומטית היחיד שנשאר בעיר במהלך המצור הגרמני, הוא הואשם בהגנה על שבע קונסוליות מאמריקה הלטינית וכן היה אחראי על תזונתם של 3,000 נתינים גרמנים שנתקעו בעיר.
לאחר המלחמה, מינוי מעצמה זרה שתייצג מדינה אחרת הפך למנהג מקובל. במלחמות שלאחר מכן הרחיבו המעצמות הזרות את סמכויותיהן בהסכמת שני הצדדים בכל מקרה. במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה בחרו שני הצדדים בארצות הברית כמעצמה המייצגת שלהם, וביססו את הרעיון של מנדט הדדי. במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד ביקשה ארצות הברית לראשונה בדיקה נייטרלית של שבויי המלחמה.
מכיוון שהמוסד לא הפך לרשמי באמנה כלשהי, התגלעו מחלוקות על הסמכויות והזכויות שלו. במהלך מלחמת הבורים השנייה, בחרה הממלכה המאוחדת בארצות הברית כנציגתה, אולם הבורים סירבו לקבל העברות כספים בריטיות דרך ארצות הברית. הולנד, ששימשה כנציגתם של הבורים, לא הצליחה מצידה להבטיח הסכם להחלפת שמות שבויי מלחמה. זמן קצר לאחר מכן, במלחמת רוסיה–יפן הסכימו שני הצדדים להעביר ביניהם רשימות של שמות השבויים, תוך שהם מסתייעים בצרפת כמעצמה מעניקת החסות של רוסיה ובארצות הברית כמעצמה מעניקת החסות של יפן. הנוהג של החלפת שמות שבויים הפך מאז לנוהג ולבסוף נכלל באמנת ז'נבה השלישית (1929).
מלחמות העולם
בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה הייתה ארצות הברית בחירה פופולרית עבור המדינות שחפצו בשירותיה כנציגה. בשיא ייצגה ארצות הברית חמש מדינות במקביל: בריטניה, צרפת, אוסטרו-הונגריה, גרמניה והאימפריה העות'מאנית. בסך הכול בין השנים 1914 ו-1917 קיבלה ארצות הברית 54 מנדטים (מנדט אינו מייצג בהכרח מדינה) למעצמה מעניקת חסות. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמה מצד בעלות הברית, הועברו מנדטים אלו למדינות נייטרליות קטנות יותר, ובהן הולנד, ספרד ושווייץ.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פורסם רשמית תפקידה של מעצמה מעניקת חסות בהתאם לאמנת ז'נבה השלישית משנת 1929. סמכויותיה נקבעו כך שנציגיה הורשו לבדוק שבויי מלחמה, לראיינם באופן פרטי, לתקשר עמם בחופשיות ולהעביר ספרים לספריית הכלא בו הם שוהים. עם זאת, נדחתה הצעת הוועד הבינלאומי של הצלב האדום לשמש כאחראי על יישום האמנה.
גם בראשית מלחמת העולם השנייה הייתה ארצות הברית בחירה פופולרית עבור המדינות, והיא קיבלה 75 מנדטים מטעם בעלות הברית בין השנים 1939 עד 1941. עם זאת, היא כבר לא נתפסה כנייטרלית חסרת עניין במהלכי המלחמה, ולא נעשתה אף פנייה מצד מדינות הציר במטרה שארצות הברית תשמש כנציגתה. היקפה הגדול של המלחמה מנע גם משתי בחירות פופולריות נוספות במלחמת העולם הראשונה לשמש כנציגות. כך ספרד תחת הנהגת פרנסיסקו פרנקו נותרה נייטרלית עם נטייה למדינות הציר, והולנד נכבשה על ידי גרמניה. במקומן, שווייץ ושוודיה הפכו לפופולריות. שווייץ קיבלה 219 מנדטים מ-35 מדינות, וייצגה באופן לא רשמי עוד שמונה מדינות, ואילו שוודיה קיבלה 114 מנדטים מטעם 28 מדינות.
אמנת ז'נבה הרביעית משנת 1949 התייחסה לנזקים שנגרמו במהלך המלחמה. בעוד לפני המלחמה מינוי מעצמה זרה היה רשות, כעת הוא הפך לחובה. כן נקבעו תפקידי ההגנה על סמכויותיה כלפי אזרחים. המעצמה גם נדרשה למנות ממלאת מקום במקרה שאיבדה את מעמדה כצד נייטרלי.
המלחמה הקרה
היריבות בין ארצות הברית וברית המועצות במהלך המלחמה הקרה הובילה לשינויים במבנה הנוהג. ארצות הברית, שקיבלה למעלה מ-200 מנדטים כמעצמה זרה לפני 1945 כבר לא נתפסה כצד שלישי והצליחה לקבל אחד בלבד לאחריה. במקום זאת, ארצות הברית נדרשה למנות מעצמות זרות שייצגו את האינטרסים שלה עצמה תריסר פעמים מאז 1945. לעומת ארצות הברית, שווייץ ושוודיה שמרו על מעמדן כנייטרליות וסירבו להצטרף לכל ברית צבאית, ובכך נותרו פופולריות. מאז 1945 מחזיקה שווייץ ב-24 מנדטים בו-זמנית.
רעיון אגף האינטרסים נוסד לאחר הכרזת העצמאות של רודזיה, כאשר תשע מדינות אפריקאיות ניתקו את יחסיהן עם בריטניה עקב כך. המעצמות שייצגו את בריטניה הודיעו לאותן מדינות כי דיפלומטים בריטים מהווים חלק מהמשלחת הדיפלומטית שלהן. כתוצאה מכך, שמרו אותם הדיפלומטים על חסינותם ויכלו להישאר בשגרירות לשעבר שהועברו תחת אחריותה של המעצמה המייצגת. החידוש אומץ באופן נרחב לאחר מלחמת ששת הימים שהתרחשה מספר שנים אחר כך. מדינות ערב אפשרו לדיפלומטים אמריקאים להישאר בבירותיהן כאגף אינטרסים של המעצמה המייצגת, בעוד ישראל אישרה לדיפלומטים סובייטים לשמור על אגף אינטרסים בשגרירות פינלנד.
במהלך המלחמה הקרה התרחשו פעמים רבות מלחמות אזרחים שהעמידו את רעיון המעצמה מעניקת החסות בבעיה, לדוגמה במלחמת וייטנאם. מאחר שכל אחד מהצדדים טען שהוא הנציג הלגיטימי של המדינה, וסירב לקיים יחסים דיפלומטיים עם מדינות שהכירו בצד השני, הוחלט לפתור את הבעיה על ידי הוספת פרוטוקול (1977) I לאמנות ז'נבה, ובו נקבע כי על הלוחמים למנות את הוועד הבינלאומי של הצלב האדום כנציגם. כך הצלב האדום ניהל מגעים עם מדינות שתמכו בשני הצדדים מבלי שהם עצמם נדרשו לדון זה עם זה ישירות.
Juice (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ליזו, תורן תומאס, ריקי ריד, סם סאמסר ושון סמאל ומשלב את סגנונות הפאנק והאר אנד בי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של ליזו ב-4 בינואר 2019. בקליפ ניתן לראות את ליזו בעירום עם בן זוג, בפרסומת לבושם יוקרתי, רוקדת עם רקדניות באמצע ספורט ומתארחת בתוכנית אירוח.
הצלחה
הקליפ של השיר עומד נכון לפברואר 2021, על למעלה מ-80 מיליון צפיות ביוטיוב. כמו כן השיר הצליח להתברג למצעד הדאנס של הבילבורד.
מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Княжна императорской крови Мария Кирилловна 2 בפברואר 1907 - 25 באוקטובר 1951), הייתה בתו של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו של קרל, נסיך ליינינגן.
ביוגרפיה
מריה נולדה ב-2 בפברואר 1907 לקיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה - בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - בתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. בעת לידתה היו הוריה בגלות, משום שניקולאי השני, קיסר רוסיה לא אישר את נישואי הוריה, אולם בשנת 1909 חנן ניקולאי את אביה והתיר לו לחזור לרוסיה. במאי 1910 חזרו הוריה לרוסיה, והתיישבו בצארסקויה סלו. מריה ואחותה קירה גדלו כנסיכות מפונקות, ולמדו רוסית, אנגלית, גרמנית וצרפתית.
לאחר המהפכה הרוסית ברחו בני המשפחה לפינלנד, והתגוררו שם בתנאים קשים עד לשנת 1920. לאחר מכן התגוררה המשפחה בקובורג שבגרמניה, ובהמשך עברה להתגורר בצרפת.
בשנת 1921 ביקרה מריה ברומניה את דודתה מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, ופלירטטה שם עם אחד מהמשרתים, מה שגרם לסכסוך בין אמה לדודתה. בשנת 1925 התארסה מריה עם קרל, נסיך ליינינגן, וב-25 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים, ונולדו להם 7 ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה בעלה נאלץ להצטרף לצבא הגרמני, ונפל בשבי הסובייטים בסוף המלחמה. הוא מת מרעב במחנה ריכוז רוסי בשנת 1946. מריה, שנותרה עם מעט כסף, נאבקה לתמוך בששת ילדיה, ומתה כעבור חמש שנים, ב-25 באוקטובר 1951, מהתקף לב בגיל ארבעים וארבע.
משפחתה
ב-25 בנובמבר 1925 התחתנה מריה קירילובנה עם קרל, נסיך ליינינגן, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
מעריב לילדים
כותבים בעיתון
עורך העיתון עד שנת 2014 היה אלון צרפתי. מ-2014 ממלאת את מקומו שירי ברייט. בעיתון כותבים גם כתבי נוער המשמשים ככתבי מעריב לנוער, וכן כותבים מבוגרים. לעיתים מתפרסם מדור חד-פעמי של ילד שנבחר ממערכת העיתון. להלן רשימת כותבי מדורים:
מועצת החכמים
מועצת החכמים היא קבוצת ילדים שמשפיעה על העיתון בדרכים שונות. כדי להצטרף למועצת החכמים צריך להיות מעל גיל 7 ולשלוח את הפרטים הבאים: שם, שם משפחה, גיל, עיר, תמונה שלך ואישור מההורים. כיום המועצה מונה כ-25 ילדים. את מועצת החכמים ניתן למצוא ב"אתר" העיתון, שהוא למעשה נמצא בתוך האתר דף הבית הראשון שלי.
מאוזוליאום הו צ'י מין
המאוזוליאום ניצב בכיכר בא דין (Ba Đình) בעיר, שבה קרא הו צ'י מין את הצהרת העצמאות של וייטנאם ב-2 בספטמבר 1945. הקמתו החלה ב-2 בספטמבר 1973 והוא נחנך ב-29 באוגוסט 1975.
המאוזוליאום הוא מבנה רבוע הניצב על גבי בניין בסיס רחב, מצופה אבן גרניט אפורה. גובהו הוא 21.6 מטרים ורוחבו 41.2 מטרים. תכנונו הושפע מהמאוזוליאום של לנין במוסקבה שברוסיה, בתוספת מוטיבים של אדריכלות וייטנאמית. על גבי הפורטיקו של המבנה נכתב "יושב הראש הו צ'י מין". בכרזה המוצגת בצד המבנה נכתב "הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לתמיד".
באולם המרכזי במבנה, המצופה אבן אפורה, שחורה ואדומה, מוצגת גופתו החנוטה של הו צ'י מין בתוך תיבת זכוכית, כשבצידה משמר כבוד. תור של מבקרים נאסף מדי יום בפתח המאוזוליאום על מנת לעבור על פני התיבה. בתוך האולם נאכפים כללי התנהגות קפדניים.
ממזרח למאוזוליאום נפרשת הכיכר, שחלקה מרוצף וביתרתה מצויים 240 ריבועי דשא המופרדים בשבילים. מעברו האחר של המבנה משתרעים גנים שבהם כ-250 מינים של צמחים ופרחים מחלקיה השונים של וייטנאם.
I Took a Pill in Ibiza
I Took a Pill in Ibiza (ידוע גם בתור השם המצונזר "In ibiza" או הגרסה הנקייה הכותרת "I Took a Plane to Ibiza") הוא שיר שבוצע על ידי הזמר האמריקאי מייק פוזנר.
השיר, שבמקור בוסס על גיטרה אקוסטית, הוקלט כרמיקס על ידי הצמד הנורווגי סיב ושוחרר להורדה דיגיטלית כסינגל בארצות הברית ב-24 ביולי 2015. הגרסה המקורית נמצאת במיני-אלבום השני של פוזנר, "The Truth", בעוד ששתי הגרסאות גם באלבום האולפן השני שלו "At Night, Alone".
הרמיקס הגיע לראש מצעדים בעשרים ושבע מדינות, ביניהם מקום ראשון בבלגיה, אירלנד, ישראל, הולנד, נורווגיה ובריטניה. בבריטניה, השיר נשאר בחלק העליון של המצעדים ארבעה שבועות. בארצות הברית הגיע השיר למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, בו שהה שבועיים. השיר הפך לסינגל המפורסם והמוצלח ביותר של פוזנר, ובהמשך אף היה מועמד לפרס גראמי עבור שיר השנה.
שימושים במדיה
השיר הושמע בתוכניות הטלוויזיה Scream, Superstore וריברדייל. כמו כן, השיר אף הושמע במהלך תחרות בגדי הים של מיס יוניברס 2016.
משטרת אל חמה
משטרת אל חמה הייתה אחת ממצודות טגארט שנבנו בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי והיא נועדה לשמור על בקעת אל חמה בה הוקמו מלונות נופש וכן על תחנת הרכבת והגשרים של מסילת הרכבת דרעא–צמח. במהלך השנים נהרסו רוב חלקי התחנה ורק אחד מהמגדלים הפינתיים נותר על תילו ונמצא בתחומי מחנה צבאי.
רקע
בעקבות פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 הוזמן צ'ארלס טגארט מבורמה כדי לבחון דרכים לשיפור המצב הביטחוני בארץ ישראל. הוועדה בראשה עמד המליצה, ב-1939, להעביר את האחריות לשמירת הביטחון מהצבא למשטרה ולצורך כך להקים 77 תחנות משטרה ברחבי הארץ. המלצות אלו נדונו על ידי שלטונות המנדט ומשרד המלחמה בלונדון שאישרו לבסוף הקמת 55 תחנות בחלוקה ל-6 דגמים. חלק מהתחנות היו תחנות עירוניות אולם רובן נקבעו בנקודות שליטה אסטרטגיות באופן שיאפשר לשוטרים המשרתים בתחנה לפעול ביעילות על מנת להגן על אותן נקודות.
תקופת המנדט
התחנה אותה הוחלט להקים הייתה מסוג "נקודת משטרה" (Police Post) והיא מוספרה כתחנה מספר 26. מקום הקמת התחנה נבחר על מצוק החולש, מצד אחד, על בקעת אל חמה ומצד שני על של הכביש העולה לרמת הגולן והמוביל לבקעה. הוחלט שהבנייה תתבסס על תחנת משטרה שהוקמה במקום ב-1933 והוראת הבנייה יצאה ממטה המחלקה לעבודות ציבוריות של המנדט (P.W.D. - Public Works Department). עבודות בניית התחנה נמסרו לחברת סולל בונה וחברת קראמאן ובנייתה החלה ב-1940.
חלק מהפרויקט כלל הקמת מערכת אספקת מים שתחילתה בבית שאיבה במפלס הירמוך ששאבה מים במעלה המצוק עד למיכל אגירה שנבנה במרומי מגדל השמירה המזרחי. מערכת זו נדרשה להתמודד עם עומד של כ-48 מטר (40.5 מטר מצוק + 7.5 מטר לראש מיכל המים במגדל).
המבנה היה מרובע בגודל של כ-12X12 מטר, באמצעיתו חצר שירות ובשתי קצותיו (המזרחי והמערבי) מגדלי שמירה. עלות הפרויקט הייתה כ-11,500 לירות.
המבנה נמסר למשטרת המנדט ב-20 באוגוסט 1941 ואוכלס על ידי כוח שוטרים של כ-7 שוטרים עד לסיום המנדט בארץ ישראל. הייתה זו המשטרה האחרונה שנמסרה למשטרת המנדט במסגרת פרויקט מצודות טגארט.
לאחר הקמת המדינה
במסגרת הסכם שביתת הנשק עם סוריה, שנחתם ב-20 ביולי 1949 הוסכם שאזור אל חמה, כולל תחנת המשטרה, יהפוך לאזור מפורז. המשמעות המעשית של הגדרת האזור המפורז נותרה ללא הסכמה בין ישראל וסוריה. ההבנה של ישראל הייתה שבאזור זה מותרת פעילות אזרחית ללא הגבלה ופעילות צבאית מוגבלת בעוד שהבנת הסורים הייתה שאסורה כל פעילות באזור זה. על אף חוסר ההסכמה החזיקה ישראל במבנה המשטרה צוות של שוטרים ערבים ישראלים ומדי פעם ערכו שוטרים יהודים סיורים במקום.
תקרית אל חמה
ב־4 באפריל 1951 יצאו ממשטרת ס'מח שני כלי רכב ובהם 19 חיילי צה"ל לבושים במדי שוטרים ושני שוטרים אל האזור המפורז באל חמה.
כשניסה הכוח להתקדם לכיוון בניין המשטרה נפתחה לעברו אש ממספר מקורות ובין השאר מחוליה סורית שהתמקמה במשטרה והחיילים החלו לסגת. מכונית אחת הצליחה בכך והשנייה נתקעה באמצע הכביש. מהירי נהרגו 7 מחיילי צה"ל, שלושה נפצעו ושניים נישבו. בתגובה תקף חיל האוויר עמדות סוריות וכן את מבנה המשטרה וגרם לו נזק חלקי.
בעקבות תקרית זו ננטש המבנה ועמד ללא שימוש עד מלחמת ששת הימים.
מלחמת ששת הימים ואחריה
במהלך מלחמת ששת הימים נכבשה מובלעת אל חמה ומבנה המשטרה על ידי צה"ל שהקים במקום מחנה צבאי בשם "מוצב אורנה" שקיים עד היום. מצילומים של המקום ניכר שרוב מבנה המשטרה נהרס למעט מגדל פינתי שמהווה חלק מהמחנה. הגישה למקום מותנית באישור צה"ל.
ז'וזף לנסון
ז'וזף לנסון (בצרפתית: Joseph Lançon) (1900 (?) – 1944), היה חסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים.
פעילותו בתקופת השואה
לנסון היה קתולי, אלמן, שחי עם ילדיו בחווה בוייז'י-פונסנה, כפר קטן בהרי האלפים הצרפתיים, מאות מטרים מגבול שווייץ. במהלך הכיבוש הגרמני הבריח לנסון מאות פליטים אל מעבר לנחל ארמנס שעל גבול צרפת-שווייץ, אל שווייץ, וזאת על פי בקשתו של האב ז'אן ז'וזף רוזה, שהיה הכומר בכפר. ללנסון סייעו אחרים, בהם בתו הגדולה תרז (Thérèse Lançon-Neury).
עדות על פעילותו
מעדותה של טוני ארמן, ניצולת שואה:
תפיסתו של לנסון ורציחתו
לנסון ביצע את מעשי ההצלה מתוך אלטרואיזם ולא ביקש לקבל תמורה. ב-1943 נתפס לנסון אך שוחרר ומאז חי במסתור. ב-10 בפברואר 1944, בעקבות הלשנה, נעצר לנסון שוב על ידי הגסטפו, עם שותפים נוספים לרשת ההברחה, בהם ז'אן רוזה. העצורים הועברו למעצר באנמס. במרס הועברו למחנה הריכוז קומפיין ובאפריל הועברו לאושוויץ. בינואר 1945 הועברו לגרוס-רוזן ובפברואר - לדורה-מיטלבאו. באפריל הועברו לברגן-בלזן, שם נספה לנסון, ככל הנראה, ימים מעטים לפני שהגיעו למקום כוחות הצבא הבריטי ושחררו את אסירי המחנה. גם רוזה נספה בימים אלה, ככל הנראה.
הנצחתו
ב-1989 הכיר יד ושם בלנסון ובבתו, תרז נורי, בתור חסידי אומות העולם. ביולי 2011 קיבלה תרז נורי את אות לגיון הכבוד הצרפתי. תרז נורי מתה בינואר 2014.
בכפר וייז'י-פונסנה קרוי גן ילדים על שם לנסון.
חשבון עסקה
חשבון עסקה הוא מסמך המהווה דרישת תשלום, ושאין לו פורמט המעוגן בחוק. הנפקה של חשבון עסקה איננה מחייבת במס באופן אוטומטי.
תיקון מס' 42 לחוק מע"מ
על פי החוק במדינת ישראל, יש לדווח לרשויות המס על כל ביצוע של עסקה, ולהפיק לה חשבונית מס וקבלה. בעת הפקת חשבונית המס נוצר אירוע מס, ולכן מפיק החשבונית חייב לשלם מע"מ ב-15 לחודש שלאחר הפקתה.
לעיתים קרובות שני הצדדים מסכימים על עסקה, והלקוח דורש מהספק חשבונית מס הרבה לפני מועד התשלום בפועל. הוצאת חשבונית כזו, טרם מועד קבלת הכסף, מחייבת את המוכר במיסים על כסף שהוא עוד לא קיבל מהלקוח. לעסקים קטנים מדובר בבעיה של ממש, ולכן הכנסת העבירה בחודש מרץ 2012 את התיקון מס' 42 לחוק המע"מ, שמטרתו להגן על העסקים הקטנים מפני תשלום מיסים על כסף שעוד לא הגיע אליהם.
אופן הפעולה של החוק
החוק מגדיר עסקים מסוימים, ככאלה שאסור ללקוחותיהם לדרוש מהם חשבונית מס/קבלה לפני התשלום. דרישה כזאת מהווה עבירה פלילית של ממש. העסקים האלה הם: אם כן, הלקוח מנוע על פי חוק מלדרוש חשבונית מס/קבלה בטרם ביצוע התשלום, אך לעיתים קרובות הוא עדיין ירצה הוכחה לכך שהעסקה הוסכמה בינו לבין המוכר. במקרה כזה המוכר חייב להפיק ללקוח חשבון עסקה. חשבון עסקה, כאמור, מהווה דרישת תשלום מפורטת אשר ניתן להפיק בעזרת כל מעבד תמלילים, ובלבד שהכתיב בה קריא ושהניסוח שלה ברור. הנפקה של חשבון עסקה איננה מחייבת במס באופן אוטומטי.
חשבון עסקה ממוחשב
רוב תוכנות הנהלת החשבונות המקובלות כיום מאפשרות להנפיק חשבון עסקה. כאשר הכסף מגיע, ניתן להפוך חשבון עסקה לחשבונית מס/קבלה בלחיצת כפתור, ולהימנע מבלבול ואי-סדר בניירת.
Come Back... Be Here
Come Back... Be Here (בעברית: תַּחֲזֹר... תִּהְיֶה כָּאן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה הרביעי, . השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל שיווקי רשמי.
השיר נכלל במהדורת הדלוקס של האלבום בלבד ולא במהדורה הסטנדרטית שלו.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט ודן וילסון, שהפיק אותו. השיר הוא שיר קאנטרי, שמכיל בתוכו גם את סוגת הקאנטרי פופ שאפיינה שירים נוספים של סוויפט מהאלבום. באותה העת, עברה סוויפט מהוצאת מוזיקת קאנטרי להוצאת מוזיקת קאנטרי פופ, שבהמשך השתנתה בעיקר להוצאת מוזיקת פופ.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-19.2 מיליון השמעות.
הצלחה וביקורת
כאשר Red יצא, הצליח השיר להתברג במקום ה-64 במצעד של קנדה הוט 100, מבלי שיצא כסינגל. כמו כן, התברג במקום ה-39 במצעד השירים הדיגיטליים של המדינה והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מתוך האלבום, תוך שהצליח לצבור השמעות רבות בספוטיפיי לאחר שהועלה לשם כמה שנים מצאתו.
קליפ המילים של השיר שהועלה ליוטיוב ב-25 בנובמבר 2012, הצליח לצבור למעלה מ-2.5 מיליון השמעות.
לידיה וסט
לידיה דורותי וסט (באנגלית: Lydia Dorothy West; נולדה ב-1993) היא שחקנית בריטית. היא ידועה מהופעותיה בסדרות הטלוויזיה "השנים" של BBC One, ו"החטא" של ערוץ 4.
ביוגרפיה
בנעוריה למדה וסט בלט, סטפס, מחול ג'אז ומחול מודרני. היא הפסיקה לרקוד בשל פגיעה ברגל. אחרי שסיימה את התואר הראשון באוניברסיטה, עבדה וסט כעוזרת אישית ולמדה בחלק מזמנה בבית הספר למשחק Identity School of Acting.
ב-2019, עם סיום הלימודים ב-IDSA, לוהקה וסט לסדרה "השנים" של ראסל טי דייוויס שהופקה על ידי BBC One ו-HBO. ב-2021 כיכבה בסדרה "החטא" של ערוץ 4, סדרה שנכתבה אף היא על ידי דייוויס. היא גילמה בסדרה את ג'יל בקסטר, המבוססת באופן חלקי על אחת מחברותיו של דייוויס. הוא כינה את הדמות "הלב של הסיפור". הופעתה בסדרה זכתה לשבחים בעיתון "i".
עוד הופיעה וסט בתפקיד אורח בסדרה "דרקולה" של ערוץ BBC One. וסט הקליטה את הספר "הקוסם מארץ עוץ" לצדו של ג'ים ברודבנט עבור חברת Audible.
קרל, נסיך ליינינגן (1898–1946)
קרל, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Karl Fürst zu Leiningen; 13 בפברואר 1898 - 2 באוגוסט 1946) היה נסיך ליינינגן משנת 1939 עד מותו.
ביוגרפיה
קרל נולד בשטרסבורג (אשר מאוחר יותר הפכה לסטרסבור בצרפת) לאמיך, נסיך ליינינגן, בנם של ארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן ומריה, נסיכת באדן, ולפאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאופולדינה, נסיכת באדן. דרך אביו הוא היה צאצא של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה.
ב-25 בנובמבר 1925 התחתן קרל עם מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם הבכורה של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
בשנת 1939 מת אביו, וקרל ירש את תאריו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נאלץ להתגייס לוורמאכט, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי הצבא האדום. קרל סבל מרעב במחנה השבויים, וב-2 באוגוסט 1946 מת בסרנסק.
משפחתו
ב-25 בנובמבר 1925 התחתן קרל עם מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם הבכורה של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
דאדלי
דאדלי (באנגלית: ) היא עיירה גדולה במחוז וסט מידלנדס באנגליה שבממלכה המאוחדת. היא ממוקמת במרחק של כ-17 קילומטרים צפון-מערבית לעיר ברמינגהאם. דאדלי מכונה לעיתים "בירת הארץ השחורה", אזור שהתפתח מאוד במהלך המהפכה התעשייתית ונודע ברמת זיהום האוויר הגבוהה שבו.
היסטוריה
דאדלי הוקמה בתקופת האנגלו-סקסים באנגליה, ומקור השם הוא בעיוות של שמה המקורי באנגלית עתיקה "Duddan Leah" שמשמעו "קרחת היער של דודה". בספר יום הדין מסוף המאה ה-11 דאדלי מוזכרת fאחוזה בסדר גודל בינוני. טירת דאדלי שהוקמה ב-1070 עזרה ליישוב להתפתח לכדי עיר שוק חשובה במהלך ימי הביניים.
הירידה בחשיבות התעשייה במהלך המאה ה-20 הביאה להידרדרות בכלכלת העיר ועסקים רבים נסגרו, מכה ממנה דאדלי לא התאוששה באופן מלא גם בתחילת המאה ה-21.
ג'ין קריין
ג'ין קריין (באנגלית: Jeanne Elizabeth Crain; 25 במאי 1925 – 14 בדצמבר 2003) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה
ב-1943, בגיל 18 הופיעה לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Gang's All Here. תפקיד יותר רציני שיחקה בסרט Home in Indiana ב-1944, לצידו של וולטר ברנן. סרט זה זכה להצלחה וביסס את הקריירה שלה.
באותה שנה שיחקה בסרט המלחמה "הניצחון המכונף" (Winged Victory) שזכה לביקורות חיוביות.
ב-1945 שיחקה בסרט המוזיקלי "יריד המדינה" (State Fair) לצידו של דנה אנדרוז עם מוזיקה של ריצ'רד רוג'רס. קטעי השירה שלה דובבו על ידי הזמרת לואן הוגאן. באותה שנה שיחקה בסרט בצבת הקנאה לצידם של ג'ין טירני וקורנל ויילד. שני הסרטים האלה קצרו הצלחה וב-1946 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט Margie בו הפגינה את כישוריה בהחלקה על קרח.
ב-1949 שיחקה בסרטו המצליח של ג'וזף ל. מנקייביץ' "מכתב לשלוש נשים" לצידן של לינדה דרנל ואן סאות'רן. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר.
באותה שנה הגיעה לפסגת הצלחתה בסרט "פינקי" בבימויו של איליה קאזאן. בסרט זה העוסק בתופעת הגזענות בארצות הברית היא מגלמה אחות לבנה ממוצא אפריקאי שמגיעה לדרום כדי לעזור לקהילת השחורים המדוכאים. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אך הפסידה אותו לאוליביה דה הבילנד בסרט היורשת.
ב-1951 שיחקה בסרט "יומנו של רופא" (People Will Talk) לצידו של קרי גרנט.
לאורך הקריירה שלה הופיעה ב-39 סרטים ובסדרות טלוויזיה. סרטה האחרון היה Skyjacked לצידו של צ'רלטון הסטון (1972).
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)
הקורפוס ה-85 (בגרמנית: LXXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
בן צ'פלין
בן צ'פלין (באנגלית: Ben Chaplin; נולד ב-31 ביולי 1969) הוא שחקן אנגלי.
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)
היסטוריה
הקורפוס הוקם באוקטובר 1943 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19, וכמפקדו מונה בפטיסט קנייס. הקורפוס לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-5 במאי נכנע עם כוחותיו בפלזן שבצ'כיה לכוחות האמריקניים.
בן צ'פלין
ביוגרפיה
בן צ'פלין נולד בשם בנדיקט ג'ון גרינווד (Benedict John Greenwood) בווינדזור שבמחוז ברקשייר באנגליה. הוא בנם של סינתיה (שם נעורים צ'פלין) ופיטר גרינווד. יש לו שתי אחיות, שרה ורחל, ואח אחד, ג'סטין. צ'פלין החל להתעניין במשחק בנעוריו כשהופיע בהצגה בבית הספר. הוא למד בבית הספר "Princess Margaret Royal Free School", ובגיל 17 נרשם לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. בתחילת קריירת המשחק שלו עבד גם בעבודות מזדמנות בין השאר בעבודות פקידות שונות וכסטטיסטיקאי. בסופו של דבר החל להופיע בדרמות של ה-BBC ובסרטי קולנוע בריטיים שונים. הוא בחר את שם הנעורים של אמו כשם הבמה שלו.
קריירה
ב-1992 הופיע צ'פלין בתפקיד הגדול הראשון שלו בסרט הטלוויזיה "Bye Bye Baby" של ערוץ 4 לצדם של ג'יימס פיורפוי וג'ייסון פלמינג. ג'יימס אייבורי ואסמאעיל מרצ'נט ליהקו אותו בתפקיד משרת בסרט "שארית היום" ובדמות קון ויינרייט בסרטם "Feast of July" (מ-1995). צ'פלין קיבל ביקורות חיוביות על הופעתו בתפקיד טום וינגפילד בהפקה הבימתית של סם מנדס למחזה "ביבר הזכוכית" (1995) בלונדון. בשנים 1995 עד 1998 שיחק בדמות מתיו מאלון האגורפובי בסיטקום הבריטי "Game On" ששודר ב-BBC2. הבמאי האמריקאי מייקל להמן ליהק את צ'פלין בתפקיד צלם הנלכד בין שתי נשים (אומה תורמן וג'נין גרופלו) בסרט "על נשים, גברים וחיות אחרות" מ-1966, שהוא גרסה מודרנית של המחזה "סיראנו דה ברז'ראק".
ב-1997 שיחק צ'פלין בתפקיד מוריס טאונסנד בסרט "העלמה מכיכר וושינגטון", עיבוד לרומן באותו שם, בכיכובה של ג'ניפר ג'ייסון לי. הסרט קיבל ביקורות חיוביות אבל נכשל בקופות הכרטיסים. ב-1998 הופיע צ'פלין בדמות הטוראי בל בסרט "הקו האדום" בבימויו של טרנס מאליק. בשנת 2000, אחרי דחיות מרובות, יצא לאקרנים הסרט "נשמות תועות" שצולם בשנת 1998. צ'פלין גילם בסרט את פיטר קלסון.
ב-2001 הופיע צ'פלין בדמות פקיד בנק שרוכש כלה בהזמנה מרוסיה (ניקול קידמן) בסרט "משחקים מפתים". ב-2002 כיכב בסרט "נוסחה לרצח" לצדה של סנדרה בולוק בתפקיד השותף לחקירות רצח. ב-2002 השתתף לצדה של מישל יאו בסרט הטאיוואני "The Touch", וב-2004 גילם את ג'ורג' וילרס, דוכס בקינגהאם השני בדרמה הרומנטית "המין היפה", שמתרחש בעולם התיאטרון הבריטי בשנות השישים של המאה השבע עשרה. ב-2005 שיחק בתפקיד משנה בסרט " כרומופוביה", מותחן אפל בכיכובם של פנלופה קרוז, רייף פיינס ואיאן הולם. ב-2005 הופיע צ'פלין בתפקיד קטן בסרט "העולם החדש", סרטו של טרנס מליק על פרשת האהבים בין פוקהונטס (קוריאנקה קילצ'ר) לבין קפטן ג'ון סמית' (קולין פארל). ב-2006 שיחק בסרט "Two Weeks" בדמות אחד מארבעה אחים החוזרים הביתה כדי להיפרד מאמם החולה (סאלי פילד). ב-2007 הופיע צ'פלין בתפקיד משנה בסרט הפנטזיה לילדים "סוס המים". צ'פלין גילם את שחקן התיאטרון הקולנוע האנגלי ג'ורג' קולוריס בסרט "אני ואורסון ולס" משנת 2009 בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר.
על תפקידו במחזה "ביבר הזכוכית" היה צ'פלין מועמד לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה, והיה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על הופעתו במחזה "Retreat from Moscow". ב-2005 הופיע צ'פלין במחזה "This Is How It Goes" בתיאטרון דונמאר ורהאוס, ב-2007 שיחק במחזה "The Reporter" בתיאטרון המלכותי הלאומי, וב-2012 השתתף במחזה "Farewell to the Theatre" בתיאטרון המפסטד. ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "Dates" של ערוץ 4. עוד בקולנוע גילם את דמות אביה של סינדרלה בסרט "סינדרלה" משנת 2015.
בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה "מכתב למלך" בשירות הסטרימינג של נטפליקס.
חיים אישיים
לצ'פלין היו מערכות יחסים עם השחקנית ההודית ראני מוקרג'י ועם השחקנית האמריקאית מייגן דודס. ב-2009 החל לצאת עם רוצ'יו אוליבר.
נמל גוואדאר
נמל גוואדאר (אורדו: گوادر بندرگاه) הוא נמל מים עמוקים הממוקם על שפת הים הערבי בגוואדאר, שבמחוז בלוצ'יסטן, פקיסטן. לנמל תפקיד מכריע בברית הכלכלית הסינו-פקיסטנית (CPEC) והוא מהווה קישור הכרחי בין מיזמי הענק השאפתניים של סין, חגורה אחת, דרך אחת, ודרך המשי הימית.
תשתית התחבורה של CPEC במחוז מפחיתה מחסומי נסיעות, מרוממת פעילויות חברתיות-כלכליות עבור האוכלוסייה המקומית על ידי מתן גישה ישירה לשווקים העיקריים. בנוסף, היכולת המותקנת של מתקני התפלה לאספקת מי שתייה לאוכלוסייה המקומית שופרה ל -2.5 מיליון ליטרים, ויוקמו שלושה מתקני התפלה נוספים בעיר שיגדילו את היכולת הזו ל -5 מיליון גלונים. עלייתה של גוואדר כמרכז המסחרי, הפיננסי והכלכלי במדינה מסייעת להשתיק את הרושם השלילי שנוצר על האזור. נחנכה גם תחנת כוח פחם המספקת 300 מגה-ואט במסגרת ה- CPEC שמטרתה לספק את מתקן החשמל הרציף לאזרחים ותקדם את ההסתמכות העצמית בהתמודדות עם משבר האנרגיה.
Fever (אלבום של קיילי מינוג)
Fever (בעברית: חום) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2001, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס. ב-26 בפברואר 2002, הוא יצא לאור גם בארצות הברית על ידי קפיטול רקורדס ובכך נהיה לאלבום הראשון שלה ששוחרר במדינה מאז אלבומה השני ב-1989.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע
מינוג עבדה על אלבום עם מגוון כותבים ומפיקים שביניהם קת'י דניס, רוב דייוויס, ריצ'רד סטנרד, ג'וליאן גאלגר, טומי די, טום ניקולס ופסקל גבריאל. מטרתה של מינוג הייתה ליצור אלבום נו-דיסקו עם השפעות של יורו-פופ ודאנס-פופ. בנוסף האלבום הושפע גם מסינת'פופ וממוזיקת מועדונים.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Can't Get You Out of My Head" אשר הופץ בספטמבר 2001, והפך לסינגל המצליח ביותר בקריירה של מינוג, הוא הגיע למקום הראשון ב-40 מדינות שונות ונמכר ביותר מ-6 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לשיר הנמכר ביותר שלה ולאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
לימים, הוא הפך לשיר המזוהה ביותר ים מינוג ביחד עם השיר "I Should Be So Lucky". לאחר מכן, יצאו הסינגלים "In Your Eyes" ו-"Love at First Sight" אשר גם זכו להצלחה בעולם כאשר נכנסו לעשירייה הפותחת של אירופה הוט 100. הסינגל האחרון מהאלבום "Come into My World" גם זכה להצלחה בעולם ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר". על מנת לקדם את האלבום, מינוג יצאה לסיבוב ההופעות השביעי שלה "KylieFever2002".
ביקורות והצלחה
עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים שרבים מהם שבחו את הפקת האלבום. בדומה לשיריו, האלבום זכה להצלחה ענקית בעולם, הוא מכר כ-10 מיליון עותקים ונחשב לאלבום המצליח ביותר בקריירה של מינוג. הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות ביניהן בריטניה, אוסטרליה, אוסטריה, גרמניה ואירלנד ואף הגיע למקום ה-3 בארצות הברית ונהיה לאלבום הראשון של מינוג שהגיע לחמישייה הפותחת בארצות הברית וגם הפך לאלבום המצליח ביותר שלה במדינה.
באוסטרליה, האלבום הגיע למעמד שבע פלטינות עם מכירות של 490 אלף עותקים. גם בבריטניה האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למעמד 5 פלטינות ואף הגיע בפעם הראשונה גם למעמד פלטינה בארצות הברית. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הוכרז כי האלבום הוא האלבום ה-13 הנמכר ביותר בבריטניה באותו עשור. ב-2002 הוא זכה בפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריית "האלבום הבינלאומי של השנה".
נתן בן דוד
נתן בן דוד הוא השלישי ברשימת הבנים שנולדו לדוד המלך בירושלים, לפניו שמוע (או שמעא) ושובב ואחריו שלמה. לפי, ארבעתם נולדו מבת שבע.
אזכוריו במקרא
נתן מוזכר כבנו של דוד בשלושה מקומות:
ברשימת השרים של שלמה המלך כתוב. לא ידוע האם הכוונה לנתן הנביא או לנתן בן דוד או למישהו אחר.
בברית החדשה
הבשורה על-פי לוקאס, מייחסת את יוסף, אביו של ישו, לנתן בן דוד בשושלת של 40 דורות שבאמצעה נמצא זרובבל בן שאלתיאל. לעומת זאת, בתחילת הבשורה על-פי מתי, השושלת פחות מ-30 דורות והשמות בה שונים לחלוטין, היא כוללת את שושלת בית דוד וזרובבל נמצא בה כנכדו של יהויכין.
השערות רבות הועלו כדי לפתור את הסתירה בין המקורות.
משפחתו
לדוד המלך נולדו ששה בנים בחברון:
לפי הסדר ברשימות, נתן הוא הבן התשיעי של דוד. לפי הרשימה הראשונה בדברי הימים הוא בנה השלישי של בת שבע ושלמה הרביעי. בסיפור דוד ובת שבע היא יולדת בן ראשון ששמו לא מופיע ומיד לאחר מותו נכנסת להריון ויולדת את שלמה ואין אזכור לילדים אחרים בינתיים.
אברהם יורוביץ
הרב אברהם יורוביץ (ביידיש: יאָראָוויטש; כ"ח בניסן ה'תש"ח - א' בניסן ה'תשס"ג) הוא רב ומקובל ומייסד קהילת אהל מנחם ויטעבסק.
ביוגרפיה
נולד ברומניה לאהרן, סופר סת"ם שבוע לפני הקמת מדינת ישראל. אביו, פליט השואה, היגר ללונדון עם שלושת בניו.
בבחרותו התקרב לרבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן (בביתו גדל מגיל 14, כאשר עלה לארץ בגפו), לרבי אשר פריינד ולרב עקיבא רבינוביץ (האדמו"ר מפוריסוב)..
התחתן בירושלים עם בתו של משה שטרן, חסיד תולדות אהרן. מונה על ידי האדמו"ר לראש כולל לאברכים. זמן קצר לאחר מכן, קיבל מינוי של מו"צ בבד"ץ העדה החרדית בירושלים, בגיל 27 (הצעיר ביותר שנתמנה למשרה זו, נכון לשנת תשפ"ג).
גיסו היה הרב אברהם משה קרויס, מו"ל ספרי רבי אהרן מסטרשלה.
בשנת ה'תשנ"ז, בזמן הפיצול בחסידות תולדות אהרן, עזב את החסידות והקים בהשראת רבי אשר פריינד את בית מדרש "אהל מנחם ויטבסק" ברחוב עבודת ישראל, על שם רבי מנחם מנדל מוויטבסק. כמה משפחות שעזבו את חסידות תולדות אהרן בגלל הסכסוך הצטרפו לקהילתו החדשה.
תורתו ודרכי חסידות
למד ולימד קבלה וחסידות בשיעורים בבית מדרשו. הגה רבות בספר פרי הארץ לרבי מנחם מנדל מוויטבסק ופעל להפצת הלימוד בו.
סמוך לפטירתו התחיל לכתוב את הספר "דרכי השגה" אבל נפטר זמן קצר אחרי שהתחיל לכותבו ונותרו בידינו עמודים בודדים שהם בקושי הקדמה.
תורותיו ומאמריו שדרש לפני תלמידיו הודפסו אחר פטירתו על ידי צאצאיו בספרים "עבודת אברהם" ו"ערבות נחל".
בין שומעי לקחו היו הרב יצחק מאיר מורגנשטרן, הרב איתמר שוורץ (מחבר ספרי בלבבי משכן אבנה) והרב מתתיהו ספרין.
יורוביץ עסק הרבה ברפואה מסורתית, ונהג להכין תמציות צמחי מרפא המכונות "טיפות הרב מירושלים". עסק בכתבי הרפואה של הרמב"ם ובכתבי קבלה רפואיים.
פטירתו
נפטר בא' ניסן ה'תשס"ג. האדמו"ר מתולדות אהרן הספיד אותו אחרי מותו במילים "אחד היה אברהם". נטמן בחלקת חסידות תולדות אהרן בהר הזיתים.
משפחתו
חמשה עשר ילדים נולדו לו מאשתו. בין בניו: הרב מאיר יהודה יורוביץ, משפיע רוחני, רב ביהמ"ד וויטעבסק בירושלים; הרב שאול, משפיע רוחני ומגיד שיעור בקבלה וחסידות.
אחיו הקטן רבי יעקב מנדל יורוביץ הוא חבר בבד"ץ העדה החרדית ירושלים ומרבני חסידות תולדות אהרן.
משוואת הגז האידיאלי
משוואת הגז האידיאלי (באנגלית: Ideal Gas Law) היא משוואת מצב, המתארת את היחס בין המשתנים האקסטנסיביים והאינטנסיביים של גז אידיאלי. המשתנים אשר לוקחים חלק במשוואה הם הלחץ P, הטמפרטורה המוחלטת T, נפח הגז V וכמות הגז במולים n. המשוואה מתוארת בצורה הבאה: PV=nRT כאשר R הוא קבוע הגזים האוניברסלי. המשוואה תקפה עבור גזים אידיאליים - גזים היפותטיים המורכבים ממולקולות שאינן מבצעות אינטראקציה ביניהן, כלומר כל מולקולה נעה באופן עצמאי מיתר המולקולות בגז. גזים אלו אינם בהכרח מכילים חלקיקים נקודתיים ללא מבנה פנימי, אלא עשויים להיות מורכבים ממולקולות פולי-אטומיות עם דרגות חופש סיבוביות, ויברציוניות וחשמליות. משוואת הגז האידיאלי מתארת את תנועת מרכזי המסה של המולקולות, אשר אכן יכולים להחשב כמסות נקודתיות. לעומת זאת, עבור תכונות אחרות של גז אידיאלי כמו אנטרופיה, למבנה הפנימי של המולקולות תיתכן השפעה.