cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפל הטמפרטורה באטמוספירה
מפל הסביבה
מפל הטמפרטורה של הסביבה (ELR - environmental lapse rate) מבטא את שינוי הטמפרטורה של האטמוספירה עם הגובה בזמן ובמקום נתונים. הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית מגדיר סטנדרט אטמוספירה בינלאומי (international standart atmosphere - ISA) של מפל טמפרטורה סביבתי בשכבת הטרופוספרה בשיעור 6.49°C ל-1,000 מטרים מטמפרטורת בסיס של 19°C ומגובה 615m - עד גובה של 11 ק"מ. מ-11 ק"מ עד 20 ק"מ, שכבת הטרפופאוזה, הטמפרטורה קבועה פחות או יותר ועומדת על 56.5°C-. ובשכבת הסטרטופרה, מגובה 20 ק"מ ועד 32 ק"מ הטמפרטורה עולנ הקצב של 1°C לכל ק"מ. סטנדרט אטמוספירי זה אינו מתייחס ללחות. בפועל, מפל הטמפרטורה אינו תמיד עקבי ויורד עם הגובה. למשל, עשויה להיות שכבת אינוורסיה, שבה הטמפרטורה עולה עם הגובה.
מפל טמפרטורה אדיאבטי יבש
מפל טמפרטורה אדיאבטי יבש מתאר את ירידת הטמפרטורה עם הגובה של חבילת אוויר יבש או אוויר שאינו רווי (כלומר מתחת ל-100% לחות, כאשר הטמפרטורה גבוהה מנקודת הטל) בתנאים אדיאבטיים. תהליך אדיאבטי הוא תהליך שבו אין חילוף חום בין חבילת האוויר לסביבה. ניתן להניח שתהליך אדיאבטי אכן מתרחש, מאחר שמוליכות החום של האוויר נמוכה, וגופי האוויר גדולים מאוד, כך שמעבר החום באמצעות הולכה קטן מאוד, וניתן להזנחה.
תחת תנאים אלו, אוויר נוסק (מקונבקציה, למשל) מתרחב, מפאת הלחץ הקטן עם הגובה. חבילת האוויר המתרחבת דוחפת את האוויר המקיף אותה ומבצעת עבודה. מאחר שהתהליך הוא אדיאבטי, אין חילוף חום, החבילה מאבדת אנרגיה פנימית, והטמפרטורה יורדת בשיעור של 9.8°C לק"מ. התהליך ההפוך מתרחש עם ירידת חבילת אוויר.
מאחר שמדובר בתהליך אדיאבטי:
את החוק הראשון של התרמודינמיקה ניתן להציג בצורה הבאה: כיוון ש וגם   ניתן להראות ש:
כאשר c_p הוא החום הסגולי בלחץ קבוע ו-\alpha הוא הנפח הסגולי (הגודל ההפכי לצפיפות).
בהנחה שהאטמוספירה מצויה בשיווי משקל הידרוסטטי:
כאשר g היא תאוצת הכובד ו-\rho היא הצפיפות. בשילוב שתי המשוואות, בדחיקת הלחץ, מגיעים לתוצאה: .
מפל טמפרטורה אדיאבטי לח
מפל הטמפרטורה האדיאבטי הלח, נתון בקירוב על ידי המשוואה (לפי המונחון למטאורולוגיה של האגודה האמריקאית למטאורולוגיה):
קרינה, גזי חממה ומודל תרמודינמי
פרופסור רוברט ה. אסנהיי (Robert H. Essenhigh), מאוניברסיטת קיימברידג' פיתח מודל תרמודינמי מקיף של מפל טמפרטורה המבוסס על משוואות שוסטר שוורצשילד (S-S), המתארות דרך מעבר קרינה באטמוספירה, בהתחשב גם בספיגת הקרינה על ידי גזי חממה. "הפתרון חוזה, יחד עם המידע הנסיוני של הסטנדרט האטמוספירי, דעיכה ליניארית של הטמפרטורה ברביעית עם הלחץ. בקירוב ראשון, דעיכה ליניארית של הטמפרטורה עם הגובה עד הטרופוספירה (שכבת הטרופוספירה הנמוכה, כ-10 ק"מ". הצפיפות והלחץ המנורמלים החזויים מתאמים לתוצאות הניסיוניות. סריקאנת' קולן (Sreekanth Kolan) במהלך מחקרו באוניברסיטת המדינה של אוהיו, הרחיב את המודל לתאר גם את מאזן האנרגיה בשכבות האטמוספירה.
חשיבות במטאורולוגיה
למפלי טמפרטורה המגוונים באטמוספירת כדור הארץ, בעיקר בטרופוספירה, חשיבות רבה במטארולוגיה. באמצעותם ניתן לבדוק אם חבילת אוויר נוסקת תעלה מספיק עד שהמים בה יתעבו לעננים, ואם האוויר ימשיך לעלות ליצירת ענני גשם ואף ענני סערה, קומולונימבוס.
כאשר אוויר בלתי רווי עולה מעלה, הטמפרטורה שלו יורדת לפי המפל האדיאבטי היבש. נקודת הטל גם היא יורדת, כתוצאה מירידה בלחץ האוויר עם הגובה, אך לאט הרבה יותר - ירדה של כ-2°C ל-1000 רגל (1000 feet). אם אוויר בלתי רווי עולה גבוה מספיק, הטמפרטורה שלו תגיע לנקודת הטל שלו, ותחל התעבות. גובה זה ידוע כרום ההתעבות, או מפלס ההתעבות, בקיצור גם LCL, מאנגלית -lifting condensation level, כאשר ההרמה היא מכנית, ו-CCL, מאנגלית - convective condensation level כאשר ההרמה אינה מכנית, אלא נובעת מחימום תחתי מספיק כדי להגיע לטמפרטורת הקונבקציה, הטמפרטורה הדרושה כדי לגרום לאוויר לעלות. בסיס הענן יהיה בשכבה הנתחמת בפרמטרים האלה.
ההפרש בין המפל האדיאבטי היבש ובין מפל נקודת הטל הוא כ-8°C ל-1000 מטרים. הטמפרטורה ונקודת הטל שונות מאלו על הקרקע. ניתן למצוא בקלות את ה-LCL על ידי הכפלה ב-125m/°C.
אם מפל הסביבה קטן מהמפל האדיאבטי הלח, האוויר ביציבות מוחלטת - אוויר נוסק מתקרר מהר יותר מהאוויר שבסביבתו, ולא יהיה קל יותר, כלומר יפסיד את יכולת הציפה. מצב זה מתרחש לעיתים קרובות בבוקר המוקדם, כאשר האוויר הקרוב אל הקרקע מתקרר במהלך הלילה. היווצרות ענן באוויר יציב אינה סבירה.
אם מפל הסביבה נמצא בין המפל האדיאבטי היבש ובין המפל האדיאבטי הלח, האוויר אינו יציב על תנאי - חבילת אוויר בלתי רוויה לא תהא בעלת יכולת ציפה מספקת כדי לעלות ל-LCL או ל-CCL, והיא יציבה מכדי להביא לחילוף אוויר אנכי. אם חבילת האוויר רוויה היא אינה יציבה והיא תטפס עד ל-LCL או ל-CCL, שם היא תיעצר על ידי שכבת אינוורסיה, או על ידי מעצור קונבקציה (convective inhibition), או שהעלייה תימשך כאשר חבילת האוויר תגיע למפלס הקונבקציה החופשית, גם LFC, באנגלית - level of free convection. לאחריה, החבילה נכנסת לשכבת הקונבקציה החופשית (FCL), ומשום עולה לרוב עד לשכבת שיווי המשקל, EL, באנגלית - equilibrium level.
אם מפל הסביבה גדול יותר מהמפל האדיאבטי היבש, הוא נקרא מפל "סופראדיאבטי" והאוויר אינו יציב באופן מוחלט - חבילת אוויר תצבור ציפה כשהיא עולה מבעד ל-LCL ול-CCL. מצב זה מתרחש לרוב אחרי הצהריים מעל פני יבשות. בתאנים אלא יש סבירות גבוהה להיווצרות ענני קומולוס ואף קומולונימבוס.
מטאורולוגים משתמשים ברדיוסנדה כדי למדוד את מפל הסביבה ומשווים אותה למפלים האדיאבטיים, כדי לחשב את הסבירות לעליית האוויר. טבלאות של מפל הסביבה נקראות דיאגרמות תרמודינמיות, למשל טפיגרמה ואמגרמה.
ההבדל בין המפל האדיאבטי הלח ובין המפל האדיאבטי היבש הוא הגורם לרוח פן, הידועה כרוח צ'ינוק בצפון אמריקה.
סולימאן עבדולהי
סולימאן עבדולהי (באנגלית: Suleiman Abdullahi; נולד ב-10 בדצמבר 1996 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גטבורג.
איינטרכט בראונשווייג
ב-17 ביוני 2016 חתם עבדולהי על חוזה ל-4 עונות באיינטרכט בראונשווייג מהבונדסליגה השנייה. ביולי הושאל לאוניון ברלין. בסיום העונה, רשם עם אוניון עליה לבונדסליגה. בתום העונה, חתם בקבוצה עד לשלוש שנים.
קריירה בין-לאומית
ב-13 בנובמבר 2015 ערך עבדולהי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת סווזילנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. במהלך המשחק השני הוא הוחלף על ידי אזקיאל בייזי ולא עלה יותר למגרש במדי הנבחרת.
הפרפר לפרח
הפרפר לפרח הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק. פורסם לראשונה בשנת תרפ"ה 1925.
השיר הולחן על ידי יואל ולבה, ועל ידי נחום נרדי.
השיר חובר כהמשך לשירו של המשורר הפרח לפרפר; כמוהו, מתאר השיר הוא יפי הטבע ויחסי הגומלין בין יצורים: פרח ופרפר. לדבריו ולהזמנתו של הפרח, עונה הפרפר בשיר במילות נימוסין וידידות; הוא מסכים "לשתות מכוסו" את הצוף, ומודיע כי ימשיך במעופו בנוף ההר והגיא, ויחזור אליו בערב עם ברכתם.
סטיב הרפר
סטיבן אלן "סטיב" הרפר (באנגלית: Stephen Alan "Steve" Harper; נולד ב-14 במרץ 1975 באסינגטון, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
בשנת 1993 רכשה ניוקאסל יונייטד את הרפר מקבוצת נעוריו תמורת סכום סמלי. הרפר שימש כשוער המחליף בניוקאסל ועד מהרה הושאל למספר קבוצות בליגות המשנה. הרפר שיחק במשך שש השנים הללו ב-5 קבוצות שונות. לבסוף, בשנת 1999 חזר הרפר לניוקאסל וערך את הופעת הבכורה בליגה הבכירה אך לרוב שימש כשוער מחליף לשי גיבן. ב-2002 ערך הרפר מספר הופעות בליגת האלופות, כולל בניצחון 0–1 בשלב הבתים נגד יובנטוס באצטדיון סנט ג'יימס פארק, וסייע לניוקאסל להעפיל לשלב הבא.
ב-2009 חתם הרפר על חוזה לשלוש שנים בקבוצה, ולאחר עזיבתו של גיבן הפך לשוער הראשון של הקבוצה לאחר 16 שנים במועדון. ב-6 במרץ 2010 ערך את הופעתו ה-50 ברציפות בניצחון 1–6 על בארנסלי. ב-23 במרץ 2010 שמר הרפר על שער נקי בפעם ה-19 באותה עונה בניצחון 0–1 על דונקסטר רוברס, ובכך שבר את שיא מספר המשחקים ללא ספיגה בעונה אחת, שיא שלא נשבר מאז עונת 1992/1993.
לקראת עונת 2013/2014 חתם הרפר בהאל סיטי. ב-22 בינואר 2016 חתם בסנדרלנד עד לסוף העונה כשאחריה פרש ממשחק פעיל.
קובץ בקרה משולב
קובץ בקרה משולב (בגרמנית: Gemeinsame Normdatei) או בראשי תיבות GND הוא קובץ בקרה בין-לאומי המשמש לארגון שמות אישים, מילות מפתח וגופים משותפים מתוך קטלוגים. הוא משמש בעיקר עבור תיעוד בספריות ויותר ויותר גם על ידי ארכיון ומוזיאונים. קובץ זה יוסד ומנוהל על ידי הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית: Deutsche Nationalbibliothek; בראשי תיבות DNB) בשיתוף פעולה עם מספר רשתות ספריות אזוריות באירופה דוברת הגרמנית ועם שותפים אחרים. בקובץ נעשה שימוש ברישיון Creative Commons Zero (או CC0).
מפרטו של ה-GND מספק היררכיה של ישויות ראשיות ותתי-סיווגים, שהוא שימושי במיון ספרים בספריות, ויכולת גישה לזיהוי חד-משמעי של אלמנטים בודדים. הוא כולל בנוסף אונטולוגיה המיועדת לייצוג ידע ברשת סמנטית, הזמינה בפורמט RDF.
קובץ הבקרה המשולב פורסם לציבור הרחב באפריל 2012, ומשלב את תוכנם של קובצי בקרה אלו, שהשימוש בהם נפסק: בזמן השקתו (החל מ-5 באפריל 2012), כלל המאגר של GND 9,493,860 קבצים, כולל 2,650,000 שמות אישים.
סוגי ישויות ראשיות בקובץ
ישנם שבעה סוגים עיקריים של ישויות ב-GND:
זאפאר
זאפאר (פרסית: ظفر, קרי: "ניצחון") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ, והוא מצויד במטע"ד צילום בשלושה אורכי גל, המסוגל לצלם תמונות צבעוניות ברזולוציה של 80 מטרים.
הלוויין הוצג לראשונה ב -7 בפברואר 2011, במסגרת אירועי המהפכה האסלאמית באיראן.
זאפאר-1
הלוויין המקורי לא שוגר מעולם. לוויין בעל אותו השם שוגר לחלל ב-9 בפברואר 2020, אך לא הגיע למסלול בשל תקלה במשגר הלוויינים סימורג שנשא אותו אל החלל. בלוויין החדש מצלמה יחידה וצורתו שונה מאוד מהתכן הראשון.
מישל ארנו
מישל ארנו (בצרפתית: Michèle Arnaud; 18 במרץ 1919 – 30 במרץ 1998) הייתה זמרת ובמאית צרפתייה.
קריירה
לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, החלה ארנו ללמוד במכון למדעי המדינה בפריז. ארנו מחזיקה שני תארים בפילוסופיה.
בשנת 1956, רשות השידור הלוקסמבורגית (RTL-CLT) הכריזה כי ארנו נבחרה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1956. בניגוד לשאר המדינות בתחרות ששלחו שני נציגים מכל מדינה, ארנו הייתה הנציגה היחידה של לוקסמבורג בתחרות. ב-24 במאי באותה השנה, ארנו הופיעה על בימת התחרות עם השירים "Ne crois pas" ו-"Les amants de minuit". מיקומה הסופי של ארנו לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.
ב-11 ביולי 1962, הופיעו ארנו והשחקן הצרפתי, איב מונטאן, בשידור החי הראשון שנערך אי פעם בטלוויזיה מצרפת לארצות הברית.
מותה
ארנו נפטרה ב-30 במרץ 1998, בגיל 79. היא נקברה בבית הקברות מונפרנאס, בפריז, בירת צרפת.
שנות ה-20 של המאה ה-1
שנות ה-20 של המאה ה-1 היו העשור השלישי של המאה ה-1, החלו ב-1 בינואר 20 והסתיימו ב-31 בדצמבר 29.
עיניה התכולות (סרט)
עיניה התכולות (באנגלית: The Pale Blue Eye, בתרגום חופשי: העין התכולה) הוא מותחן בלשי גותי תקופתי בבימויו של סקוט קופר שגם כתב את התסריט. בתפקידים הראשיים: כריסטיאן בייל והארי מלינג. קופר ובייל הפיקו יחד עבור חברת "סרטי קרוס קריק". זהו שיתוף הפעולה השלישי במספר בין קופר ובייל, אחרי "אחים בדם" (2013) ו"אויבים"  (2017).
הסרט הוא עיבוד קולנועי של רומן באותו שם מאת לואיס באיארד, שיצא לאור בשנת 2006, ובישראל – בשנת 2008, בתרגום לעברית מאת אופירה רהט. באיארד כתב את הספר כמחווה לסופר והמשורר האמריקאי אדגר אלן פו, ולספרות הבלשית הגותית. שמם המקורי באנגלית של הספר והסרט, נלקח מהסיפור הקצר "הלב המסגיר" מאת פו משנת 1843. בתרגומו של עודד וולקשטיין, השם העברי הוא "הלב המדובב". בסיפור זה מתאר המספר כיצד הביט באימה כלפי מטה בפניו של קורבנו, אשר "אחת מעיניו דמתה לעינו של עיט (או: נשר) – עין תכלת מכוסה בקרום".
העלילה, במתכונת של סיפורי בלשים בסגנון "הו-דאן-איט", עוסקת במאמציו של בלש משטרה בדימוס לפענח סדרת מעשי רצח שהתרחשה בשנת 1830 באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט. "נטפליקס" רכשה את זכויות ההפצה העולמיות של הסרט מראש בסכום שיא של 55 מיליון דולר, במסגרת יריד הסרטים האירופאי שהתקיים במקביל לפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2021. הסרט יצא לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-23 בדצמבר 2022, ומשודר ב"נטפליקס" החל מ-6 בינואר 2023.
עלילה
באוקטובר 1830 נמצאת ערב אחד גופתו התלויה של לרוי פריי, צוער באקדמיית "וסט פוינט", אירוע הנחשד כהתאבדות נוכח המשטר הנוקשה באקדמיה. למחרת מתברר שאלמוני פרץ לחדר בבית החולים שבו הונחה הגופה, ועקר מתוכה את הלב בשלמותו. באחת מידיו של המת נמצאת פיסת נייר. מחשש לפגיעה במוניטין של המוסד, נקרא אוגוסטוס לנדור, בלש לשעבר במשטרת ניו יורק, לפענח את הרצח, ומתבקש לקיים חקירה חשאית. במהלך החקירה מתגייס לעזרתו אדגר אלן פו, צוער צעיר באקדמיה, עגמומי ומוזר, שכבר פרסם שלושה קובצי שירה. השניים מגיעים למסקנה שהרצח קשור לעיסוק במעשי כישוף. במהלך החקירה נמצאת גופתו של צוער רנדי באלינג'ר תלויה באזור פראי מחוץ לאקדמיה, כשגם ליבו נעקר אך בגסות, השונה מהקפדנות שבה נעקר ליבו של פריי. צוער שלישי, ג'וליוס סטודארד, שהיה בחבורה אחת עם פריי ובאלינג'ר, בורח מהאקדמיה, ככל הנראה מכיוון שחשש שהוא יהיה הנרצח הבא.
הרמזים מובילים את לנדור ופו למשפחתו של הרופא ד"ר דניאל מרקוויז, שהוכנס מלכתחילה בסוד החקירה על מנת לסייע בנתיחות שלאחר המוות. החשד העיקרי נופל על בנו ובתו של מרקוויז, ארטימוס, אף הוא צוער ב"וסט פוינט", וליאה, הסובלת מהתקפי פרכוסים. בהמשך מתברר שליאה הייתה שותפה לכת שעסקה בכישוף, ובבית משפחת מרקוויז נמצאת חליפת מדים ישנה אשר שמשה להתחזות לקצין. ליאה מפתה את אדגר, המתנדב לעשות ככל שיעלה על רוחה. אדגר מתעורר ומוצא שהוא הושאר לדמם למוות, בעוד ארטימוס וליאה מנסים לעקור את ליבו, כחלק מטקס שנועד לרפא את ליאה מהתקפי הפרכוסים. במאבק ביניהם הבית עולה בלהבות, ואוגוסטוס מגיע בזמן להציל את אדגר, בעוד ארטימוס וליאה נמחצים תחת קורות הבית המתמוטט. מפקדי הצבא מודים לאוגוסטוס לנדור על שירותיו, מתוך הנחה שהפרשה פוענחה.
אחרי שאדגר מחלים ומתאושש מסכנת המוות שהיה צפוי לו, הוא מגלה שכתב היד שעל גבי הפתק שנמצא בידו של הקורבן הראשון, תואם את כתב ידו של אוגוסטוס לנדור. בעקבות חיבור כל המידע שהצטבר בחקירה, אדגר מבין שלנדור הוא רוצח הצוערים, ומעמת אותו עם העובדות. לנדור מודה שהוא אכן עשה את מעשי הרצח, ומספר ששנתיים קודם לכן, בתו נחטפה ונאנסה בידי שלושת הצוערים פריי, באלינג'ר וסטודארד, וכתוצאה מהטראומה שנגרמה לה, היא התאבדה בקפיצה מצוק לעיניו, בעודו מתחנן באוזניה שתחזור בה מכוונת ההתאבדות. בשגעונו, לנדור יצא לנקום את מות בתו. הוא השאיר פתק מזויף עבור באלינג'ר כדי לפתות אותו לצאת בלילה, ואז תלה אותו. מכיוון שסיור נקרה למקום, לנדור נאלץ להסתלק והותיר שם את הגופה. ליאה וארטימוס מרקוויז נתקלו בגופה במקרה, גנבו אותה ועקרו ממנה את הלב במסגרת הטקס שלהם. אוגוסטוס ניצל את ההזדמנות והפליל את השניים ברצח. אחר כך הוא רצח באותה שיטה את באלינג'ר, ובדה ראיות כאילו הרצח היה חלק מטקס כישוף. בסוף וידויו אומר לנדור לפו שאין לו כוונה לרדוף את סטודארד שברח, והוא מקווה שהלה יבלה את שארית ימיו כשהוא נאלץ להסתכל מעבר לכתפו.
אדגר מסביר לאוגוסטוס שהפתק שנותר בידו, די בו כדי לשלוח את לנדור אל הגרדום בעקבות מעשי הרצח שעשה, אולם לפני שהוא נפרד ממנו, אדגר שורף את הפתק לעיני לנדור. בסוף הסרט נראה אוגוסטוס לנדור על הצוק שממנו קפצה בתו אל מותה, שולח באוויר סרט שנשאר משמלתה, ונפרד ממנה.
פיתוח
הרעיון להפיק את הסרט היה משאת נפש של סקוט קופר יותר מעשור. ב-26 בפברואר 2021 נמסר שסקוט קופר וכריסטיאן בייל ישובו לשתף פעולה בעיבוד קולנועי לרומן מאת לואיס באיארד, לפי תסריט מאת סקוט קופר עצמו. את הפרויקט תפיק ותממן חברת "סרטי קרוס קריק", אותה ייצג טיילר טומפסון, יחד עם קופר ובייל, וכן המפיק ג'ון לשר. ב-9 ביוני 2021 נמסר שהשחקן האנגלי הארי מלינג נבחר לגלם את דמותו של אדגר אלן פו הצעיר, לצידו של כריסטיאן בייל בדמות הבלש אוגוסטוס לנדור.
ב-1 בדצמבר נמסר שצוות שחקני הסרט הושלם, עם צירופם של 16 שחקניות ושחקנים: ג'יליאן אנדרסון, לוסי בוינטון, שארלוט גינסבורג, טובי ג'ונס, הארי לוטי, סיימון מקברני, טימותי ספול, הדלי רובינסון, ג'ואי ברוקס, ברנן קוק, גידיון גליק, פרד השינגר, מאט הלם, סטיבן מאייר, צ'ארלי טהאן ורוברט דובאל.
צילומים
צילומי הסרט התחילו ב-29 בנובמבר 2021, והסתיימו ב-25 בפברואר 2022. הצילומים נערכו בפיטסבורג, בקמפוס מכללת וסטמינסטר שבניו וילמינגטון, ובפארק המדינה מק'קונלס מיל  שבפנסילבניה, וכן בניו יורק.
הפצה
ב-6 במרץ 2021 נודע שחברת "נטפליקס" רכשה את הסרט מראש בסכום של כ-55 מיליון דולר אמריקני, בעסקה שהתבצעה במסגרת יריד הסרטים האירופאי לשנת 2021, והסכום נחשב לשיא בינלאומי לעסקה ביריד זה. הסרט יצא לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-23 בדצמבר 2022, וב-6 בינואר 2023 הוא עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה של "נטפליקס".
ביקורות
בביקורת בכתב העת "רולינג סטון" כתב ק' אוסטין קולינס שמדובר בסרט כבד, לא בהכרח בטובתו, משום שקדרותו המתיימרת להיות פרשנות נאה על אמריקה הגותית, מפריעה לקטעים העסיסיים והביזאריים יותר. קולינס סבור שהתפנית הנוגעת ללנדור, כמו גם פולחן השטן, חיות מתות ואנשים עשירים וגחמניים, כל אלה מתבררים כמעניינים פחות, לאור נוכחותו של מלינג המתעלה מעל צוות השחקנים, ומעמיד במרכז את דמותו של פו.
מפרץ קיאק
מפרץ קיאק (באנגלית: Kayak Bay) הוא מפרץ, בצדו הפנימי (המערבי) של מעבר פמפה, אל תוך החוף המזרחי של האי ברבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
קרחון מאלפיגי וקרחון מקנזי נשפכים אל תוך מפרץ קיאק.
גילוי ומיפוי המפרץ
המפרץ מופה לראשונה, באופן חלקי, בשנת 1898 על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית.
המפרץ מופה בפירוט על ידי משלחות ארגנטינאיות משנת 1947–1948 ונחשב על ידם כחלק ממפרץ פמפה (כיום - מעבר פמפה).
מקור השם
שמו של המפרץ ניתן לו בשנת 1986 הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
שמו של המפרץ ניתן לו על מנת להזכיר את סירות הקיאק של משלחת הכוחות המשולבים הבריטית (British Joint Services Expedition) שהקיפה את האי בראבנט בפברואר 1985.
הורסט שטיין
הורסט שטיין (בגרמנית: Horst Stein; 2 במאי 1928 – 27 ביולי 2008) היה מנצח גרמני.
ביוגרפיה
שטיין נולד ב-1928 באלברפלד (וופרטל) לאב מכונאי. הוא למד בבתי הספר למוזיקה בפרנקפורט ובקלן. בקלן למד אצל פיליפ ז'ארנק, תלמידו של פרוצ'ו בוזוני. בין 1947 ל-1951 היה קורפטיטור בוופרטל. ב-1951 הוא מונה לקאפלמייסטר של האופרה הממלכתית של המבורג, וב-1955 לקאפלמייסטר של האופרה הממלכתית של ברלין. שטיין עזב את מזרח גרמניה ב-1961 וחזר להמבורג כסגן למנהל המוזיקלי רולף ליברמן. בין 1963 ל-1970 כיהן כבמאי האופרה והמנהל המוזיקלי בתיאטרון הלאומי של מנהיים. ב-1970 מונה למנצח ראשי באופרה של וינה. הוא חזר להמבורג כמנהל מוזיקלי בין 1972 ל-1979, וגם ניהל את התזמורת הפילהרמונית של המבורג בין 1973 ל-1976.
ב-1952 החל לעבוד בפסטיבל ביירוית כעוזר למנצחים יוזף קיילברת, הנס קנאפרטסבוש, קלמנס קראוס והרברט פון קאראיין. בין 1969 ל-1986 ניצח על 138 יצירות מאת ריכרד וגנר בפסטיבל. ב-1980 מונה למנהל המוזיקלי של תזמורת שווייץ המערבית. בין 1985 ל-1996 כיהן כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של במברג, ובין 1987 ל-1994 כיהן גם כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של בזל.
שטיין נפטר ב-2008 בואנדבר, שווייץ.
מסיב קראדוק
המסיב ממוקם בצידו הדרום-מזרחי של מסיב וינסון, בין אוכף האמר לאוכף קארנייר. אוכף האמר מקשר בין מסיב קארדוק לבין מסיב וינסון; אוכף קארנייר מקשר את מסיב קראדוק לדרום רכס סנטינל.
הנקודה הגבוהה ביותר של מסיב קראדוק היא הר רטפורד, שגובה פסגתו 4,477 מטרים מעל פני הים.
הרים עיקריים נוספים במסיב קראדוק הם שיא בוגואנו, פסגת ראדה, והר קראדוק.
גילוי ומיפוי המסיב
המסיב התגלה וצולם מהאוויר ב-23 בנובמבר 1935, על ידי לינקולן אלזוורת'.
רכס סנטינל כולו (ובו מסיב קראדוק), מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על צילומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1958– 1961.
מקור השם
במפות מאוחרות יוצר הגבילו את השם לפסגה הדרומית ביותר של המסיב (הוא הר קראדוק).
בשנת 2006 נתנה הוועדה למסיב כולו את השם הנוכחי ("מסיב קראדוק"), והשם "הר קראדוק" נותר כשמה של הפסגה הדרומית ביותר.
המסיב (וההר) נקראים על שמו של ג'י. קמפבל קראדוק ( J. Campbell Craddock) שהוביל את משלחת החקר של אוניברסיטת מינסוטה (שנערכה בין השנים 1963–1962, וערכה סקרים קרטוגרפיים, ובדיקות גאולוגיות ברכס סנטינל וברכס הריטג' שבהרי אלזוורת').
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
עונת 1893/1894 בפוטבול ליג
עונת 1893/1894 הייתה העונה השישית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-2 בספטמבר 1893 והסתיימה ב-23 באפריל 1894.
הליגה כללה 16 קבוצות. דרוון ושפילד יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
אסטון וילה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 14-16 היו צריכות לשחק משחקי מבחן מול הקבוצות החזקות בליגת משנה. במקרה של ניצחון, הן היו זכאיות להישאר בליגה. במקרה של הפסד, הקבוצה מליגת משנה הייתה זכאית לעמוד בבחירות לליגה. בסיום משחקי מבחן, פרסטון נורת' אנד נותרה בליגה, דרוון וניוטון היית' ירדו לליגת משנה ובמקומם נכנסו ליברפול וסמול היית'.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ון סאוטוורט מאברטון כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
מסקר ההכתרה של חיל האוויר המלכותי, 1953
מסקר ההכתרה של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: RAF Coronation Review 1953) נערך ב-15 ביולי 1953. הוא נערך במסגרת חגיגות ההכתרה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שהתקיימה ב-2 ביוני 1953. באירועים השתתפו למעלה מ-900 כלי טיס מ-50 דגמים שונים. הם היוו את התצוגה הגדולה ביותר של כוח אווירי שנערכה בבריטניה מאז ומעולם.
ההכנות
למסקרם קדמו שבעה חודשי הכנות. בסיס חיל האוויר המלכותי אודינהם (Odiham) בהמפשייר, מדרום-מערב לבירה לונדון, נבחר לאתר שיארח את המסקר. בבסיס נערכו תחילה עבודות תשתית ולאחר מכן הוטסו אליו בהדרגה 300 כלי טיס שנועדו להשתתף במסדר הקרקעי. המטוסים הוצבו בשורות על גבי המסלולים, הרחבות החניה ושטחי הדשא בבסיס ביחד עם תצוגה של ציוד שבשירות החיל - מנועים, חימוש, מתקני מכ"ם ועוד. מאהלים גדולים הוקמו בבסיס עבור אנשי צוותות הקרקע שהגיעו כדי לתחזק את כלי הטיס עד ליום המסדר.
במקביל להכנות בבסיס אודינהם התקיימו ההכנות של צוותי האוויר בבסיסי החיל השונים לקראת מטס. כמו כן, בבסיס החיל האוויר אוקסברידג' (Uxbridge) בלונדון התאמנו 1,056 אנשי החיל לקראת המצעד הרגלי שבו היו אמורים להשתתף.
המסדר
ביום המסקר הגיע לבסיס אודינהם קהל צופים גדול של נכבדים מבריטניה וממדינות חבר העמים. ביניהם היו בני משפחת המלוכה והלורד טרנצ'רד, אבי חיל האוויר המלכותי.
המלכה בלוויית בעלה הנסיך פיליפ הגיעה לאוהל הנכבדים לקראת השעה 1200. היא סקרה תחילה ברגל משמר כבוד של אנשי כל 12 פיקודי החיל, לצלילי מוזיקה שניגנה תזמורת החייל ובה 200 נגנים. לאחר מכן צעד לפניה המצעד המלא של חיילי החיל. ראשון נישא הנס המלכותי של החיל בליווי 119 איש. אחריו צעדו נציגי פיקודי החיל, כשאנשי פיקוד ההפצצה בראש ולאחריהם אנשי פיקוד מטוסי הקרב.
לאחר הפסקת צהריים סקרה המלכה את שפע המטוסים והציוד על הקרקע, כשהיא עושה את דרכה במכונית פתוחה וברגל.
המטס
אחר הצהריים הגיעו האירועים לשיאם עם תחילת המטס האווירי בשמי הבסיס. השתתפו בו 614 מטוסים מחיל האוויר המלכותי ומחילות אוויר של מדינות חבר העמים הבריטי. הם הגיעו לשמי בסיס אודינהם מבסיסים בכל רחבי האיים הבריטיים. חלקם טסו מבסיסיהם במשך שלוש שעות כדי להגיע לאתר.
אתלטיקה בישראל
איגוד האתלטיקה בישראל אחראי על תחרויות האתלטיקה בישראל. אחת לשנה מתקיימת אליפות ישראל באתלטיקה באצטדיון הדר יוסף.
תחרויות אתלטיקה סדירות ראשונות בארץ, החלו בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 במשחקי כינוס הפועל והמכביה. בשנת 1935 נערכה לראשונה אליפות ארץ ישראל באתלטיקה.
ההישג הישראלי הטוב ביותר באתלטיקה ב שייך לשני אתלטים שסיימו במקום חמישי, קונסטנטין מטוסביץ' (סידני 2000) בקפיצה לגובה וחנה קנייזבה-מיננקו (ריו דה ז'ניירו 2016) בקפיצה משולשת. אתלטים נוספים שהגיעו לשלב הגמר במשחקים האולימפיים הם: אסתר רוט-שחמורוב (מונטריאול 1976) סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות ובכך הייתה לישראלית הראשונה שהגיעה לשלב הגמר, חנה קנייזבה-מיננקו (טוקיו 2020) סיימה במקום שישי בקפיצה משולשת ובמקום שמיני סיימו שני אתלטים דני קרסנוב (ברצלונה 1992) ואלכס אברבוך (אתונה 2004) בקפיצה במוט.
במסגרת אליפויות העולם באתלטיקה זכו אתלטי ישראל ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. במדליות כסף זכו אלכס אברבוך (אדמונטון 2001) בקפיצה במוט וחנה קנייזבה-מיננקו (בייג'ינג 2015) בקפיצה משולשת. במדליות ארד זכו אלכס אברבוך (סביליה 1999) ולונה צ'מטאי-סלפטר (יוג'ין 2022) בריצת מרתון.
במסגרת אליפויות אירופה באתלטיקה זכו אתלטי ישראל ב-10 מדליות, 4 זהב, 2 כסף ו-4 ארד. במדליות זהב זכו אלכס אברבוך (מינכן 2002 וגטבורג 2006) בקפיצה במוט, לונה צ'מטאי-סלפטר (ברלין 2018) בריצת 10000 מטר ונבחרת רצי המרתון של ישראל: מארו טפרי, גשאו איילה, ימר גטהון, גירמה אמרה ועומר רמון (מינכן 2022). במדליות כסף זכו חנה קנייזבה-מיננקו (אמסטרדם 2016) בקפיצה משולשת ומארו טפרי (מינכן 2022) בריצת מרתון. במדליות ארד זכו דונלד סנפורד (ציריך 2014) בריצת 400 מטר, גשאו איילה (מינכן 2022) בריצת מרתון, לונה צ'מטאי-סלפטר (מינכן 2022) בריצת 10000 מטר וחנה קנייזבה-מיננקו (מינכן 2022) בקפיצה משולשת.
1933
אליאס כץ האלוף האולימפי מפינלנד עלה לארץ-ישראל. בארץ עבד כפועל פשוט לאחר שארגוני הספורט לא יכלו לשלם לו בעבור העסקתו כמאמן. פרידה ליכטבלאו מפולין, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה בזריקת דיסקוס, עלתה לארץ ישראל באותה שנה.
1934
ריצת מרתון ראשונה נערכה בישראל ב-31 בינואר מתל אביב לנס ציונה וחזרה. המנצח היה ולטר פרנקל בתוצאה של 3:15 שעות, לפני יצחק גלסברג מבית"ר (3:23 שעות) וכהן. השתתפו בריצה שבעה אתלטים וסיימו אותה שלושה.
באוגוסט מתחרות 11 אתלטיות מארץ ישראל ב שנערכו בלונדון. המשלחת לא זכתה באף נקודה.
משלחת ארצישראלית השתתפה במשחקי הודו המערבית שהתקיימו בניו דלהי. ראש המשלחת היה דוד אלמגור. האתלטים שהשתתפו היו ולטר פרנקל, דב רבינוביץ' ושלמה מרנץ.
אליפות ארץ ישראל הראשונה
בסוף נובמבר נערכה אליפות ארץ ישראל הראשונה באתלטיקה לגברים באצטדיון ימק"א בירושלים. ליאון פסי ממכבי תל אביב היה האתלט המצטיין באליפות לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב אישיות. חודש לאחר מכן, נערכה בתל אביב אליפות ארץ ישראל הראשונה באתלטיקה לנשים. רחל סלונימסקי ממכבי עתיד תל אביב וויקטוריה לרנר ממכבי תל אביב היו האתלטיות המצטיינות באליפות לאחר שזכו כל אחת ב-3 מדליות זהב אישיות.
1940
ב"אולימפיאדת המזרח הקרוב" בהשתתפות, טורקיה, יוון, מצרים, נבחרת הצבא הבריטי במצרים וארץ ישראל שנערכה בקהיר, במאי זכה זאב שטיל במדליית כסף בזריקת דיסקוס ואברהם גרין זכה במדליית ארד בהטלת כידון
1948
פרידה ליכטבלאו ורעיה ברונשטיין נבחרו לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון (1948), אך הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה בנימוק שפלשתינה הפסיקה להיות ישות קיימת עם סיום המנדט ולכן איננה רשאית להשתתף במשחקים. ההזמנה למשחקים האולימפיים הייתה מופנית לוועד האולימפי של פלשתינה, ועד שלאחר הכרזת מדינת ישראל הכריז על עצמו כוועד האולימפי של מדינת ישראל. בעקבות לחץ מדינות ערב, שאיימו בהחרמת המשחקים האולימפיים, ביטלו הבריטים את ההזמנה למשחקים והקונסול הבריטי בחיפה סירב לתת ויזות לחברי המשלחת.
1952
לראשונה משתתפים אתלטים מישראל ב. 7 אתלטים, 3 אתלטיות ו-4 אתלטים, השתתפו באולימפיאדת הלסינקי. אוריון גלין גלר בזריקת דיסקוס, אריה גליק בריצת 400 מטר ובריצת 800 מטר, לאה זמרי בריצת 80 מטר משוכות, אולגה וינטרברג בזריקת דיסקוס, דוד טבק בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, תמר מיטל-שומכר בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ואריה קלינשטוב-נוה בקפיצה לגובה.
1956
דוד קושניר משתתף יחיד בענף האתלטיקה באולימפיאדת מלבורן בקפיצה לרוחק.
1958
במשחקי אסיה שנערכו בטוקיו יפן זכה אורי זוהר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל וברוך פיינברג במדליית ארד בהטלת כידון
1960
שמונה אתלטים, 3 אתלטיות ו-5 אתלטים, השתתפו באולימפיאדת רומא. אילנה אדיר בריצת 100 מטר, גדעון אריאל בהדיפת כדור ברזל, עמוס גרודז'ינובסקי בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר, אילה חצרוני בהדיפת כדור ברזל, ברוך פיינברג בהטלת כידוו, יאיר פנטילט בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר, דוד קושניר בקפיצה לרוחק ואילנה קרשיק בקפיצה לרוחק ובריצת 200 מטר.
1964
חמישה אתלטים, 2 אתלטיות ו-3 אתלטים, השתתפו באולימפיאדת טוקיו. גדעון אריאל בזריקת דיסקוס, עמוס גלעד בריצת 800 מטר, מיכל למדני בקפיצה לגובה, מרים סידרנסקי בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ולוי פסבקין בריצת 100 מטר.
1966
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק תאילנד זכתה דבורה מרכוס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 200 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר וחנה שזיפי זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר
1968
שני אתלטים, השתתפו באולימפיאדת מקסיקו סיטי, שאול לדני בהליכה 50 ק"מ וחנה שזיפי בריצת 400 מטר ובריצת 800 מטר.
1972
שני אתלטים השתתפו באולימפיאדת מינכן. אסתר רוט-שחמורוב בריצת 100 מטר, הגיעה לשלב חצי הגמר ובריצת 100 מטר משוכות, הגיעה לשלב חצי גמר ופרשה בעקבות טבח הספורטאים ושאול לדני בהליכה 50 ק"מ.
1974
במשחקי אסיה שנערכו בטהרן, איראן זכתה אסתר רוט-שחמורוב ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובריצת 100 מטר משוכות, אורית אברמוביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה, חנה שזיפי במדליית ארד בריצת 1500 מטר ויובל וישניצר זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר.
גמר אולימפי ראשון
אסתר רוט-שחמורוב הייתה האתלטית היחידה שייצגה את ישראל באולימפיאדת מונטריאול. היא הייתה הספורטאית הישראלית הראשונה שהשתתפה בגמר אולימפי בענף האתלטיקה, כאשר סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות.
1980
ישראל הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה, במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. לחרם הצטרפו עשרות מדינות נוספות מבנות בריתה.
1984
שישה אתלטים, 2 נשים ו-4 גברים השתתפו באולימפיאדת לוס אנג'לס. מאיה בן-צור בריצת 100 מטר ובקפיצה לרוחק, אריה גמליאל בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר גברים, מארק הנדלסמן בריצת 400 מטר, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר, שם טוב סבג בריצת מרתון, יהודה צדוק בריצת 3000 מטר מכשולים וזהבה שמואלי בריצת מרתון.
1987
באליפות העולם שנערכה ברומא, השתתפו שני אתלטים. סיגל גונן בקפיצה לרוחק ואילן גולדווסר בריצת 400 מטר משוכות.
1988
לראשונה לישראל אין נציג/ה באתלטיקה במשחקים האולימפיים (אולימפיאדת סיאול).
1990
החל משנת 1990, ספורטאים ישראלים מתחרים באליפויות אירופה. עם עליית ספורטאים רוסים כחלק מהעלייה מברית המועצות בתחילת שנות ה-90, חלה התפתחות בענף.
1991
באליפות העולם שנערכה בטוקיו השתתפו 5 אתלטים, אתלטית אחת ו-4 אתלטים. ואדים בביקין סיים במקום עשירי בגמר בהטלת כידון ואורית קולודני סיימה במקום 16 בריצת 200 מטר לאחר שהגיעה לשלב חצי הגמר ובריצת 400 מטר. יתר המשתתפים: ולדימיר אוסטרובסקי בהליכה ל-20 ק"מ, רוגל נחום בקפיצה משולשת ואיגור אברונין בזריקת דיסקוס.
1992
ארבעה אתלטים השתתפו באולימפיאדת ברצלונה. דני קרסנוב סיים במקום שמיני בקפיצה במוט. יתר המשתתפים: ואדים בביקין בהטלת כידון, אלכסיי בזרוב בריצת 400 מטר משוכות ורוגל נחום בקפיצה משולשת.
1993
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט השתתפו 7 אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת. אלכסיי בזרוב בריצת 400 מטר משוכות, ולדימיר אוסטרובסקי בהליכה ל-20 ק"מ, רוגל נחום בקפיצה משולשת, איתי מרגלית בקפיצה לגובה, דני קרסנוב בקפיצה במוט, סרגיי לוקשוק בזריקת דיסקוס וואדים בביקין בהטלת כידון.
1995
באליפות העולם שנערכה בגאבורג השתתפו 8 אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת. רוגל נחום מסיים במקום 11 בגמר קפיצה משולשת, כפיר גולן בריצת 100 מטר, אסף בימרו בריצת מרתון, ולדימיר אוסטרובסקי בהליכה ל-20 ק"מ, קונסטנטין מטוסביץ' בקפיצה לגובה, קונסטנטין סמיונוב בקפיצה במוט, סרגיי לוקשוק בזריקת דיסקוס ואלכסנדר פינגרט בהטלת כידון.
1996
ארבעה אתלטים השתתפו באולימפיאדת אטלנטה. דני קרסנוב מסיים במקום 11 בגמר בקפיצה במוט, קונסטנטין סמיונוב בקפיצה במוט, קונסטנטין מטוסביץ' בקפיצה לגובה ורוגל נחום בקפיצה משולשת.
1997
באליפות עולם באולם שנערכה בפריז במרץ, סיים רוגל נחום במקום שישי בקפיצה משולשת
1998
באליפות אירופה באולם שנערכה בוולנסיה במרץ סיים רוגל נחום במקום רביעי בקפיצה משולשת
מדליה ראשונה באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בסביליה השתתפו 11 אתלטים, 2 נשים ו-9 גברים. אלכס אברבוך זכה במדליית ארד קפיצה במוט ודני קרסנוב סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט. הייתה זו המדליה הראשונה של ישראל באליפות העולם. רביעיית השליחים 4x100 מטר, רפי יער, גדעון יבלונקה, טומי כפרי ואלכסנדר פורחומובסקי קבעה שיא ישראלי וסיימה במקום תשיעי, מקום אחד מעלייה לריצת הגמר. יתר המשתתפים: סבטלנה גנזדילוב בריצת 100 מטר משוכות, אולגה דור בריצת 400 מטר משוכות, טומי כפרי בריצת 100 מטר עלה לשלב רבע הגמר ובריצת 200 מטר קבע שיא ישראלי, אלכסנדר פורחומובסקי בריצת 100 מטר עלה לשלב רבע הגמר קבע שיא ישראלי וסיים במקום 19, 4 מאיות השנייה מעלייה לשלב חצי הגמר, וודג' זבדיה בריצת מרתון, רוגל נחום בקפיצה משולשת וקונסטנטין מטוסביץ' בקפיצה לגובה.
2000
תשעה אתלטים השתתפו באולימפיאדת סידני. קונסטנטין מטוסביץ' סיים במקום חמישי בקפיצה לגובה, הישג השיא של אתלט ישראלי במשחקים האולימפיים. אלכסנדר אברבוך סיים במקום עשירי בקפיצה במוט. יתר המשתתפים: גדעון יבלונקה בריצת 200 מטר, רוגל נחום בקפיצה משולשת, טומי כפרי בריצת 100 מטר, דני קרסנוב בקפיצה במוט ורביעיית השליחים 4x100 מטר, כפיר גולן, גדעון יבלונקה, טומי כפרי, אלכסנדר פורחומובסקי ומיקי בר יהושע (מחליף לשליחים - לא השתתף).
סגן אלוף עולם
עשרה אתלטים, 2 שנים ו-8 גברים השתתפו באליפות העולם שנערכה באדמונטון. אלכס אברבוך זכה במדליית כסף בקפיצה במוט. סבטלנה גנדזילוב ואירנה לנסקי בריצת 100 מטר משוכות, אלכסנדר פורחומובסקי בריצת 100 מטר, אסף בימרו בריצת מרתון, אבי טיירי בקפיצה משולשת, ואדים בביקין בהטלת כידון ורביעיית שליחים 4x100 מטר גדעון יבלונקה, אלכסנדר פורחומובסקי, טומי כפרי וכפיר גולן עלתה לשלב חצי הגמר וסיימה במקום 14.
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה במינכן זכה אלכס אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט, הראשונה של ישראל באליפות אירופה.
2003
שמונה אתלטים, 4 נשים ו-4 גברים השתתפו באליפות העולם שנערכה בפריז. אירנה לנסקי סיימה במקום 11 בריצת 100 מטר משוכות, הדרוג הגבוה ביותר מבין האתלטים הישראלים. יתר המשתתפים: אנה טקאץ' בריצת 400 מטר, סבטלנה גנזדילוב בקרב שבע, רביעיית שליחות 4x400 מטר אירנה לנסקי, סבטלנה גנזדילוב, ענת מורד ואנה טקאץ'. אסף בימרו והיילה סטאין בריצת מרתון, אלכס אברבוך בקפיצה במוט וואדים בביקין בהטלת כידון.
2006
באליפות אירופה שנערכה בגטבורג זכה אלכס אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט ובכך הגן על תוארו.
2008
ארבעה אתלטים השתתפו באולימפיאדת בייג'ינג. אלכס אברבוך בקפיצה במוט, איתי מגידי בריצת 3000 מטר מכשולים, היילה סטאין בריצת מרתון וניקי פאלי בקפיצה לגובה.
2012
שלושה אתלטים, 1 אתלטית ו-2 גברים השתתפו באולימפיאדת לונדון. ג'יליאן שוורץ בקפיצה במוט, זוהר זימרו בריצת מרתון ודונלד סנפורד בריצת 400 מטר.
2014
באליפות אירופה זכה דונלד סנפורד במדליית ארד בריצת 400 מטר, המדליה הראשונה של ישראל במקצועות המסלול באליפות אירופה.
2015
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג השתתפו 5 אתלטים, 3 נשים ו-2 גברים. לראשונה, בתולדות האתלטיקה הישראלית, אתלטית ישראלית, זכתה במדליה באליפות עולם. חנה קנייזבה-מיננקו זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת. באליפות השתתפו: אולגה לנסקי בריצת 200 מטר (מקום 46), מרגריטה דורוז'ון בהטלת כידון (מקום 16) ודמיטרי קרויטר בקפיצה לגובה (מקום 33). דונלד סנפורד פרש מריצת 400 מטר בשל פציעה.
2016
באליפות אירופה זכתה חנה קנייזבה-מיננקו במדליית כסף בקפיצה משולשת.
שמונה אתלטים, 3 נשים ו-5 גברים השתתפו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. חנה קנייזבה-מיננקו סיימה במקום חמישי בקפיצה משולשת הישג השיא של ישראל. דונלד סנפורד בריצת 400 מטר ודמיטרי קרויטר בקפיצה לגובה. חמישה אתלטים השתתפו בריצת מרתון: מאור טיורי, לונה צ'מטאי, דניאל גואדי, מארו טפרי וטסמה מוגס
2017
באליפות העולם שנערכה בלונדון סיימה חנה קנייזבה-מיננקו במקום רביעי בקפיצה משולשת, מרגריטה דורוז'ון בהטלת כידון (מקום 14). בריצת מרתון לונה צ'מטאי (מקום 41), מאור טיורי (מקום 63), גירמה אמרה (מקום 62) ומארו טפרי (לא סיים).
2018
באליפות אירופה שנערכה בברלין זכתה לונה צ'מטאי-סלפטר במדליית הזהב בריצת 10,000 מטר. אדווה כהן סיימה במקום חמישי בריצת 3000 מטר מכשולים.
2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה היו אמורים להשתתף 7 אתלטים, 4 נשים ו-3 גברים. בסופו של דבר רק 3 אתלטיות השתתפו: אדוה כהן בריצת 3000 מטר מכשולים (מקום 24), דיאנה ויסמן בריצת 100 מטר (מקום 30) ולונה צ'מטאי בריצת מרתון (לא סיימה). בשל פציעה או מחלה לא השתתפו חנה קנייזבה מיננקו בקפיצה משולשת וגירמה אמרה, מארו טפרי ואיימרו עלמיה בריצת מרתון.
2021
תשעה אתלטים, 6 נשים ו-3 גברים השתתפו באולימפיאדת טוקיו. חנה קנייזבה-מיננקו סיימה במקום שישי בקפיצה משולשת, סלאמוויט באיולין-טפרי סיימה במקום עשירי בריצת 5000 מטר ובריצת ריצת 10,000 מטר ומארו טפרי סיים במקום 13 בריצת מרתון. יתר המשתתפים: דיאנה ויסמן בריצת 100 מטר, אדוה כהן בריצת 3000 מטר מכשולים, לונה צ'מטאי-סלפטר, מאור טיורי, גירמה אמרה ואיימרו עלמיה בריצת מרתון.
2022
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון שבארצות הברית, השתתפו 10 אתלטים, 6 נשים ו-4 גברים. לונה צ'מטאי-סלפטר זכתה במדליית ארד בריצת מרתון, המדליה הרביעית של ישראל באליפויות העולם והמדליה הראשונה של ישראל במקצועות המסלול. משתתפים נוספים: דיאנה ויסמן בריצת 100 מטר (מקום 29), סלאמוויט באיולין-טפרי בריצת 5000 מטר (מקום 26), אדוה כהן בריצת 3000 מטר מכשולים (מקום 35), מאור טיורי ביצת מרתון (מקום 23), חנה קנייזבה-מיננקו בקפיצה משולשת (מקום 15), מארו טפרי (מקום 11), טסמה מוגס (מקום 25) ואיימרו עלמיה (מקום 48) בריצת מרתון ויונתן קפיטולניק בקפיצה לגובה (מקום 11).
שייק מילטון
מליק בנג'מין "שייק" מילטון (באנגלית: Malik Benjamin "Shake" Milton; נולד ב-26 בספטמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר מילטון בבחירה ה-54 על ידי דאלאס מאבריקס, ומיד הועבר בטרייד לפילדלפיה 76'. לקראת עונת הרוקי שלו חתם על "חוזה כפול", במסגרתו שיחק לסירוגין עבור פילדלפיה ועבור קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – דלאוור בלו קואוטס. ב-20 משחקיו עם הסיקסרס ב-NBA קלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק, וב-27 משחקיו עם הבלו קואוטס בליגת הפיתוח רשם ממוצעים של 24.9 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק.
לקראת עונת חתם מילטון בפילדלפיה על חוזה NBA סטנדרטי ל-4 עונות. במהלך חודש ינואר 2020 תפס את מקומו של אל הורפורד בחמישייה הפותחת של הקבוצה, וכבר במשחקו השלישי בחמישייה, מול אטלנטה הוקס, קבע שיאים אישיים של 27 נקודות ו-6 אסיסטים. ב-1 במרץ 2020 שבר את שיאו כשקלע 39 נקודות, כולל 7 שלשות, בהפסד קבוצתו מול לוס אנג'לס קליפרס. בפלייאוף 2020 הציג יכולת טובה, עם 14.5 נקודות בממוצע למשחק ב-40% קליעה לשלוש, אולם הסיקסרס הובסו בסיבוב הראשון על ידי בוסטון סלטיקס (0–4).
גרנד קניון (באר שבע)
גרנד קניון באר שבע (או עופר גרנד קניון) הוא הקניון הגדול בישראל והוא ממוקם על כביש 25 בעיר באר שבע. הקניון נפתח ב-23 במאי 2013 והוא ניצב בשטח בו עמד בעבר מלון נאות מדבר ההיסטורי. הקניון שייך לקבוצת קניוני עופר מקבוצת מליסרון.
הקניון משתרע על שטח של כ-160 אלף מ"ר, מתוכם 50 אלף מ"ר שטחי מסחר מניב ובהם כ-250 חנויות, הקניון הוא הקניון הגדול ביותר בישראל לפי שטח פנימי. אורכו של הקניון כ-273 מטרים. הקניון תוכנן על ידי משרד האדריכלות יסקי מור סיון אדריכלים.
בקניון חנויות של מותגי אופנה לצד חנויות קז'ואל וספורט. בקומה האחרונה בקניון מתחם מזון מהיר ובה פועלת גם משחקיית וידאו.
ג'קי ספיר
ספיר מייצגת חלק גדול מהאזור שייצג את המנטור הפוליטי שלה, ליאו ראיין. ב-1978, בזמן שעבדה כעוזרת שלו, שרדה ספיר חמישה פצעי ירי כשראיין נרצח בג'ונסטאון. היא הייתה חברה בסנאט של קליפורניה, וייצגה חלקים ממחוז סן מטאו ומסן פרנסיסקו. בראשית אפריל 2008 נבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו בעקבות מותו של טום לנטוס. בנובמבר 2021 הכריזה כי אין בכוונתה להתמודד בבחירות 2022, וכהונתה הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
ראשית חייה
קארן לוריין ספיר נולדה ב-1950 בסן פרנסיסקו, וגדלה במשפחה אָפּוֹלִיטִית. היא בתם של ננסי (לבית קנצ'ליאן ) ומנפרד "פרד" ספיר. אמה, שנולדה בפרזנו להורים ממוצא ארמני, איבדה את רוב משפחתה המורחבת ברצח העם הארמני, בעוד אביה היגר לארצות הברית מגרמניה. הוא היה בן לאב יהודי ולאם קתולית. ספיר נטלה את שם הקונפירמציה "ג'קלין" על שם ג'קלין קנדי-אונאסיס. ספיר השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון מרסי בברלינגיים. היא קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. בשנת 1976 השלימה ספיר במכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה לימודי תואר שני במשפטים.
ספיר נכנסה לפוליטיקה של ארצות הברית כשהחלה לעבוד כעוזרת הפרלמנטרית של חבר הקונגרס ליאו ראיין. היא השתתפה בשליחותו של ראיין בנובמבר 1978 אל גיאנה, שאורגנה כדי לחקור האשמות בדבר הפרת זכויות האדם בידי מנהיג הכת ג'ים ג'ונס וחסידיו ב"מקדש העם", שכמעט כולם היו אזרחים אמריקאים שעברו עם ג'ונס לג'ונסטאון ב-1977 ובשנה העוקבת.
ב-18 בנובמבר 1978, חברים אחדים בכת מקדש העם ארבו לסגל של ראיין ולגורמי ממשל אחרים שעלו על מטוס חזרה אל ארצות הברית. חמישה אנשים נרצחו, בהם חבר בקונגרס ראיין. בזמן שספיר חסה מאחורי גלגלי מטוס קטנים מפני ירי רובה ושוטגאן לצד חברי סגל אחרים, היא נורתה חמש פעמים והמתינה מתבוססת בפצעיה 22 שעות בטרם הגיעה עזרה ראשונה. באותו יום, למעלה מ-900 חברי מקדש העם ביצעו התאבדות המונית בג'ונסטאון ובג'ורג'טאון.
תחילת דרכה הפוליטית
הקריירה הפוליטית של ספיר החלה בהתמודדות כושלת למילוי המושב הפנוי שהותיר אחריו ראיין המנוח. היא הפסידה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לחבר לשעבר אחר בסגל של ראיין, ג'ו הולסינגר. הוא עצמו הפסיד בבחירות המיוחדות למועמד המפלגה הרפובליקנית ויליאם רוייר, המפקח על מחוז סן מטאו. רוייר מילא את 21 החודשים שנותרו לתקופת כהונתו של ראיין, ובתומם הפסיד קדנציה מלאה לטום לנטוס. ספיר זכתה בבחירות הראשונות שלה בשנת 1980, כשהתמודדה למושב במועצת המפקחים של מחוז סן מטאו והביסה חבר מועצה מכהן. באותה תקופה, היא הייתה האדם הצעיר ביותר שנבחר אי פעם למועצת המפקחים. היא נבחרה מחדש ב-1984, ולאחר מכן נבחרה ליושבת ראש המועצה.
בשנת 1986, באמצע כהונתה השנייה במועצת המפקחים, התמודדה ספיר לאספה המדינתית של קליפורניה, במחוז בחירה השוכן בצפון מחוז סן מטאו. היא ניצחה בפער של מאות קולות בודדים. היא נבחרה מחדש ארבע פעמים נוספות, ובפעם האחרונה מהן (ב-1994) כמועמדת של המפלגה הדמוקרטית ושל המפלגה הרפובליקנית כאחד.
החוק בקליפורניה הטיל על ספיר הגבלת כהונה ב-1996, אך ב-1998 היא נבחרה לסנאט של מדינת קליפורניה. בבחירות 2002 נבחרה לכהונה שנייה עם 78.2% מקולות הבוחרים. כחברת הסנאט המדינתי הייתה ספיר גורם מרכזי בהשגת 127 מיליון דולר אמריקני לשם התחלת שירות רכבת האקספרס "Baby Bullet" של הרכבת הפרוורית "Caltrain", שכאות הוקרה קראה לקרון רכבת על שמה של ספיר. בנוסף, התמקדה ספיר בהגנה על זכויות הצרכן. ב-30 בנובמבר 2006 תמה כהונתה בסנאט. במהלך כהונתה האחרונה, היא כיהנה כעוזרת הנשיא הזמני של הסנאט.
בשנת 2006 התמודדה ספיר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן מושל קליפורניה מול נציב הביטוח המדינתי ג'ון גרמנדי וחברת הסנאט המדינתי ליז פיגרואה. בבחירות שנערכו ב-6 ביוני, גבר גרמנדי על ספיר עם 42.5% מהקולות. ספיר גרפה 39.7% ופיגרואה את 17.8 האחוזים הנותרים.
בבית הנבחרים האמריקאי
ב-13 בינואר 2008 הודיעה ספייר כי היא מתמודדת בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית במחוז הקונגרס ה-12. נציג המחוז המכהן, טום לנטוס, הכריז ב-2 בינואר אותה שנה כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת. ספיר השקיעה חלק ניכר משנת 2007 בבניית תמיכה כדי לאתגר את לנטוס בבחירות המקדימות. ב-17 בינואר הביע לנטוס את תמיכתו הרשמית בספיר. היא הוסיפה לזכות בתמיכתם של האישים הדמוקרטים אנה אשו, מייק תומפסון וראש עיריית סן פרנסיסקו גווין ניוסם. ב-11 בפברואר נפטר לנטוס. ספיר נבחרה למועמדת המפלגה במהלך הפריימריז המיוחדים שהתקיים ב-8 באפריל. היא זכתה ברוב מוחלט של הקולות ובכך נחסך סיבוב שני שעתיד היה להתקיים ב-3 ביוני, במקביל לפריימריז הרגילים. בכך החלה למלא את שארית כהונתו של לנטוס, ובנובמבר נבחרה לתקופת כהונה מלאה עם 75% מקולות הבוחרים.
ב-11 ביולי 2008 הציגה את הצעת החוק הראשונה שלה: "חוק חיסכון בדלק והפחתת מהירות נסיעה", אשר קבע הגבלת מהירות פדרלית בת 60 קמ"ש באזורים עירוניים ו-65 קמ"ש בקטעי כביש מהיר מאוכלסים פחות.
בספטמבר 2016 הגתה ספיר הצעת חוק למניעת הטרדה והתעללות מינית כלפי נשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה (STEM). ב-16 באוגוסט 2017 הציעה ספיר להפעיל את התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית כדי להדיח את הנשיא דונלד טראמפ מתפקידו בשל התנהגות לא-יציבה וחוסר יציבות נפשית שלשיטתה העמידה את ארצות הברית ב"סכנה גדולה", בעקבות תגובתו לעצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל וההתמודדות עם שליט קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און. ב-27 באוקטובר 2017, כחלק מתנועת MeToo, פרסמה ספיר סרטון המשתף הטרדה מינית שחוותה בגבעת הקפיטול. היא שיתפה שכשהייתה בשנות ה-20 לחייה, ג'ו הולסינגר, ראש הסגל של חבר הקונגרס ליאו ראיין, נישק אותה ותחב את לשונו לפיה. היא הוסיפה לתאר את הקונגרס ככר גידול לסביבת עבודה עוינת וקראה למניעת הטרדות מיניות תוך הכשרה והסברה.
ספיר ועמיתה בני תומפסון ממיסיסיפי הציעו חקיקה האוסרת על שינה במשרדי הקונגרס של ארצות הברית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בהן נבחר ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, הוזכרה ספיר כמועמדת אפשרית למשרה כלשהי בממשלו, בשל ניסיונה בסוגיות ביטחון לאומי. היא ציינה שתהיה מוכנה למלא משרה פדרלית בממשל ביידן, אך ביידן בחר שלא לשלב אותה בממשלו. נכון לאוקטובר 2021 הצביעה ספיר בהתאם לעמדתו המוצהרת של הנשיא ביידן ב-100% מהמקרים.
פיליפ ראמט
פיליפ ראמט (בצרפתית: Philippe Ramette; נולד ב-1961 באוסר (Auxerre), צרפת) הוא אמן עוסק באמנות פלסטית, גר ועובד בפריז.
ראמט התחיל כצייר והפך ל"פלסטיקאי". בהיותו קודם כל פסל, הוא בונה חפצים לאו דווקא שימושיים, שמטרתם לעורר מחשבה בצופים בהם. הוא מפסל יצירות כגון "נקודת מבט" בהן צריך "לדמיין מה שניתן היה לראות". את היצירות שלו הוא בוחר לצלם ולהציגן כתמונות, ולא להציג את הפסלים המקוריים. הוא משתמש בהומור ופעמים רבות צוחק גם על עצמו. הוא עובד בשיתוף פעולה עם הצלם מארק דומאז' (Marc Domage). הצילומים לא עוברים שום שינוי או עיבוד כדי לשמור על האותנטיות והקשר בין הפיסול ובין התמונה. זאת הוא משיג באמצעות התקנים המוסתרים על ידי החליפה וזוויות הצילום. בתמונות שצולמו בתוך הים נעשה שימוש במשקולות כדי לקבע את האדם המצולם. תמונותיו מוצגות גם במוזיאון ישראל. יצירות שלו משולבות בגנים של טירת ריבו.
טייבה אל-אבראהים
טייבה אל-אבראהים (בערבית: طِيبة أحمد الإبراهيم; סביבות שנת 1945 – 28 בדצמבר 2011) הייתה סופרת מדע בדיוני כוויתית אשר כתבה את ספר המדע הבדיוני הראשון אי פעם בכווית.
חייה
אל-אברהים קיבלה תעודת הערכה על תרומותיה לאומנות ולספרות.
טייבה אל-אבראהים נפטרה בשנת 2011 בגיל 66.
שרייניים
שִּׁרְיָנִיִּים או נקייניים וגם לוריקרידיים (שם מדעי: Loricariidae), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים. במשפחה זו יותר מ-90 סוגים ומעל 680 מינים והמספר הולך וגדל מדי שנה.
דגים אלה הם יצורים הצמודים לקרקעית הנהרות והם שואבים פסולת או חומרים אכילים שונים מהקרקעית. הם חיים רק בנהרות של היערות הטרופיים של פנמה, קוסטה ריקה ואמריקה הדרומית. חלקם חיים בנהרות מהירים ואחרים בנהרות איטיים יותר. הם נפוצים משני צידי הרי האנדים.
לדגים אלה מבנה גוף מגוון ושונה מאוד אחד מהשני, כשחלקם בעלי גוף עבה וקשקשים נרחבים ואחרים צרים ורזים וסנפיריהם קטנים. לחלקם זנבות ארוכים ולאחרים זנבות צרים. רבים מהם, ממיני האקווריום בעלי צבע שחור ומנוקד או מפוספס בלבן. חלקם כמו הסוג Panaque, יכולים לגדול לאורך ל-100 ס"מ ואילו אחרים באורך של 2 ס"מ בלבד. הם ניזונים מצמחייה או מחומר אורגני מקרקעית הנהר על ידי שאיבה באמצעות השפתיים הגדולות שלהם.
מספר מינים במשפחה ניזונים מאצה אותה הם מעכלים בעזרת חיידקים השוכנים בבטנם. כמה מינים הם מהדגים היחידים בעולם המתמחים באכילת עצה של ענפים טבועים.
רבים מדגים אלו משמשים דגי נוי באקווריום והם מנקים את הזכוכית או עצמים שונים במיכל.
ולטר שרוט
ולטר שרוט (בגרמנית: Walther Schroth; 3 ביוני 1882 – 6 באוקטובר 1944) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
שרוט נולד ב-3 ביוני 1882 בגלומבוביץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס שרוט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-46 (שלזיה התחתית ה-1 - הגראף קירשבאך). בתחילת מלחמת העולם הראשונה שירת שרוט כמפקד פלוגה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. ב-18 בפברואר 1915 הוצב שרוט במטה הכללי הקיסרי, ולאחר מכן מונה לקצין מטה בקורפוס ה-5. לאחר מכן שירת כראש מטה הדיוויזיה ה-4 והדיוויזיה ה-34, וב-22 במאי 1918 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-30. לאחר מכן שירת במטה הארמייה השנייה, ולאחר מכן פעל כראש מטה דיוויזיית המילואים ה-80. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף שרוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1929 הועלה שרוט לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במרץ 1929 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-16. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד בית הספר למקצועות החי"ר בדרזדן. ב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1. ב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך פרשת בלומברג-פריטש מונה למפקד הקורפוס ה-12.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ המלחמה היה שרוט מפקד הקורפוס ה-12, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה הראשונה. ב-9 באפריל 1940 יצא שרוט לחופשה, ובמקומו מונה גוטהרד היינריצי למפקד הקורפוס, וב-17 ביוני חזר שרוט לפקד על הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית וארמיית הפאנצר השנייה לסירוגין, והשתתף בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק והקרב על מוסקבה. על פעולותיו בקרבות קיבל שרוט ב-9 ביולי 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-19 בפברואר 1942 פרש מתפקידו. ב-30 באפריל 1942 מונה שרוט למפקד המחוז הצבאי ה-4, וב-1 במאי 1943 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-12. בשנת 1944 מונה שרוט לשופט בבית הדין הצבאי המיוחד, שהיו חברים בו גם גרד פון רונדשטט והיינץ גודריאן, וסילק קצינים שהיו חשודים בקשר העשרים ביולי מהצבא, ומסר אתם לידי בית הדין העממי.
סילוריים
סילוריים (שם מדעי: Siluridae), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים. במשפחה ישנם 105 מינים ב-14 סוגים.
דגים אלו חיים בנהרות וביצות באירופה ובדרום-מזרח אסיה, תת-היבשת ההודית ומערב אסיה. הם חסרי סנפיר גב וסנפירי שת והזנב קטן. צבעם שקוף או אפור ואין להם כמעט קשקשים. עם זאת הראש גדול והשפמות ארוכים. כמו רוב השפמנונים הם אוכלי כל.
חלק מהמינים בינוניים בגודלם, אך הגדול ביותר הוא סילור אירופי (Silurus glanis) שאורכו מעל 3 מ' ומשקלו 140 ק"ג בממוצע.
לזלי אגאמס
לזלי מריאן אגאמס (באנגלית: Leslie Marian Uggams; נולדה ב-25 במאי 1943) היא שחקנית וזמרת אפרו-אמריקאית. היא התחילה את הקריירה שלה בתור ילדה בשנות ה-1950 המוקדמות, והייתה מזוהה בשל תפקידה כקיזי ריינולדס במיני-סדרת הטלוויזיה האיקונית משנת 1977, "שורשים", עבורו הרוויחה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ופרס אמי. היא זכתה גם לשבחים עבור עבודתה בברודוויי, בין היתר על הופעתה במחזמר Hallelujah, Baby!, עבורה זכתה בפרס לשחקנית הטובה ביותר מטעם עולם התיאטרון ב-1967, ואת פרס הטוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר ב-1968. מאוחר יותר בקריירה שלה, אגאמס קיבלה תשומת לב מחודשת עם תפקיד לצד ראיין ריינולדס ב"דדפול" (2016) ותפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "אימפריה".
תחילת דרכה
אגאמס נולדה בהארלם, בתם של חואניטה ארנסטין (סמית'), רקדנית ב"מועדון הכותנה", והרולד קוידן אגאמס, מפעיל מעלית ואיש תחזוקה. היא למדה בבית הספר המקצועי לילדים בניו יורק, ואת השכלתה הגבוהה רכשה בג'וליארד. היא פגשה את בעלה, גרהאם פראט בעת שהופיעה בסידני; הם נישאו בשנת 1965. אחר נישואיהם התגוררו השניים בניו יורק.