cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עמנואל אטקס
פעילות אקדמית
אטקס למד מהתואר הראשון ועד לתואר שלישי, באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר הראשון למד בחוגים להיסטוריה של עם ישראל ולספרות עברית. את התואר השני והשלישי בחוג להיסטוריה של עם ישראל. את עבודת הגמר לתואר השני ואת עבודת הדוקטור כתב בהדרכת פרופ' יעקב כ"ץ. עבודת הגמר עסקה בתגובתו של ר' חיים מוולוז'ין לחסידות, ונושא עבודת הדוקטור היה "ר' ישראל מסלנט וראשיתה של תנועת המוסר", והיא עובדה בהמשך לספר. קיבל תואר דוקטור בשנת 1975.
אטקס לימד באוניברסיטה העברית בירושלים מאז 1968, ופרש מן ההוראה בקיץ 2008. כיהן כראש בית הספר לתלמידים מחו"ל בשנים 1989–1994. כמו כן שימש כראש התוכנית הרב-תחומית בפקולטה למדעי הרוח (1989–1993), כראש החוג להיסטוריה של עם ישראל (2000–2001) וכראש מרכז דינור לחקר תולדות עם ישראל (2002–2006). בשנים 2002 –2007 שימש כאחד מעורכי כתב העת "ציון". לימד שנים אחדות באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר הגבוה להשתלמות מורים, שלוחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. שימש פרופסור אורח בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, באוניברסיטת קולומביה, בישיבה יוניברסיטי ובאוניברסיטת הרווארד. מרצה כיום בעלמא בית לתרבות עברית.
בצד פעילותו המחקרית היה אטקס שותף בצוות שהכין קורס על יהודי מזרח אירופה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, ריכז צוות שהכין ספר לימוד לחטיבה העליונה.
מחקריו
עמנואל אטקס עוסק בזרמים ותנועות ביהדות מזרח אירופה במאות ה-18 וה-19. מחקריו עוסקים בההשכלה, החסידות, ההתנגדות לחסידות, תנועת המוסר ועולם הישיבות בליטא. במחקריו יש ניסיון להקיף את ההיסטוריה האינטלקטואלית וההיסטוריה החברתית ולעמוד על הזיקה ביניהן.
בכל מחקריו התחיל מאיסוף הידע הקיים, שחזור הביוגרפיה של האדם אותו חקר, עיין בהגותם ופירש את ההגות בזיקה להקשר התרבותי, החברתי והכלכלי שבו פעלו.
רבי חיים מוולוז'ין
עבודת הגמר של אטקס ראתה אור כמאמר "שיטתו ופעלו של ר' חיים מוולוז'ין כתגובת החברה ה'מתנגדית' לחסידות", ולימים נכללה כפרק בספרו על הגאון מווילנה. ר' חיים מוולוז'ין היה מגדולי תלמידיו של ר' אליהו - הגאון מווילנה, וירש אותו כמנהיגה של יהדות ליטא המתנגדית. ר' חיים העלה את המאבק בחסידות על פסים חדשים: בעוד הגאון מווילנה הוביל מלחמת חורמה כנגד החסידות והחסידים, וזאת מתוך שכנוע פנימי עמוק שהחסידים הם בגדר מינים, הרי שר' חיים ראה בחסידות אתגר רוחני-דתי שראוי להתמודד איתו במישור הרעיוני והחינוכי. לשם כך הוא פיתח הגות שיטתית אשר ירשה את מושגיה ורעיונותיה מתורת הקבלה. הגות זו, שמצאה את ביטויה בספרו "נפש החיים", חתרה לשוב ולהעמיד את לימוד התורה בראש סולם הערכים של היהדות. בבקשו לשקם את מעמד לימוד התורה, שנפגע לדעתו בעטיה של החסידות, ייסד ר' חיים בראשית המאה ה-19 ישיבה בעיירה הליטאית וולוז'ין ועמד בראשה עד למותו בשנת 1821. ישיבת וולוז'ין הייתה לאבן פינה בבניינן של ישיבות ליטא במאה ה-19.
ר' ישראל מסלנט וראשיתה של תנועת המוסר
זהו ספרו הראשון של עמנואל אטקס. הספר, שהוא בבחינת הרחבה ועיבוד של עבודת הדוקטור, ראה אור בהוצאת מאגנס בשנת 1982 ותורגם לאנגלית. רבי ישראל מסלנט היה תלמיד חכם שגדל והתחנך במסגרת העולם הלמדני של המתנגדים. באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19 הוא החל בייסודה של תנועת המוסר, שמטרתה הייתה להביא להתחדשות רוחנית-דתית של יהדות ליטא באמצעות העמקה של החינוך המוסרי. ר' ישראל סבר שנקודת התורפה של בני דורו היא הזנחה של המוסר, בעיקר בתחום שבין אדם לחברו. כדי להתגבר על מכשלה זו הוא פיתח שיטה חינוכית ("שיטת המוסר"), שהתבססה על השקפה פסיכולוגית מודרנית באשר למכניזם של חיי הנפש. על יסוד השקפה זו הוא פיתח תאוריה באשר למניעים הנפשיים של הכישלון המוסרי. כמו כן, הוא פיתח תרגילים שונים של חינוך מוסרי עצמי. במהלך השנים הוסיף ר' ישראל לשכלל את "שיטת המוסר", ואף הטמיע בה את ההבחנה בין המודע לתת-מודע.
ר' ישראל מסלנט לא הסתפק ביצירת הגות חינוכית, אלא אף יזם וארגן תנועה שבאמצעותה שאף להפיץ את רעיונותיו בציבור הרחב. קהל היעד של תנועה זו היו "בעלי הבתים", היינו גברים בני המעמד הבינוני-הגבוה מקרב יהודי ליטא. לשם כך הוא ייסד "בתי מוסר", שבהם התקבצו חבורות של "מוסרניקים" שעסקו בצוותא בעבודת התיקון המוסרי. לאחר מותו של ר' ישראל העתיקו תלמידיו את עיקר המאמץ לעולם הישיבות הליטאי, וייסדו את "ישיבות המוסר". הספר עוסק בתיאור ובניתוח של שיטת המוסר, תוך הדגשת החידושים שהיו גלומים בה. כמו כן עוסק הספר בתיאור חייו של ר' ישראל ומאמציו להפיץ את בשורת המוסר ברבים. אחת הטענות העולות בספר היא שבייסדו את תנועת המוסר ביקש ר' ישראל מסלנט להגיב על האיום החדש שהציבה תנועת ההשכלה אל מול החברה המסורתית ברוסיה.
ליטא בירושלים: העילית הלמדנית בליטא וקהילת הפרושים בירושלים לאור אגרות וכתבים של ר' שמואל מקלם
ספר זה ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1991. הספר מתמקד בדמותו של ר' שמואל מקלם, תלמיד חכם שחי בליטא באמצע המאה ה-19, ואשר בעקבות עלייתו לארץ ישראל הצטרף לקהילת הפרושים בירושלים. בספר שני חלקים: החלק האחד כולל אוסף איגרות הרואות אור לראשונה. מרבית האיגרות נשלחו על ידי ר' שמואל מקלם אל בנו, אריה ליב פרומקין, מי שנודע לימים כרב חשוב בליטא, כפעיל בתנועת "חיבת ציון" וכדמות בולטת בקרב העולים לארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה; מקצת האיגרות נשלחו אל ר' שמואל מקלם על ידי בני משפחתו ובהם אחיו, הרב אליהו רוגולר. האיגרות מהוות מקור רב ערך להכרת עולמה של האליטה הלמדנית בליטא במאה ה-19. היבטים שונים של תופעה זו נדונים בחלק השני של הספר. בין השאר נדונים בו הנושאים הבאים: דמותו של ר' שמואל מקלם; גידולו של תלמיד חכם; בין משפחה ללימוד תורה והעלייה לארץ ישראל.
תנועת החסידות בראשיתה
ספר זה ראה אור בהוצאת משרד הביטחון, האוניברסיטה המשודרת, בשנת 1998. הספר מבטא את ההשקפה, שבניגוד לדימוי שרווח בספרות המחקר במשך שנים רבות, כאילו הייתה החסידות בראשיתה תנועה עממית באופייה ובהיקפה, היא הייתה אז תופעה אליטיסטית. מדובר באליטה רוחנית-דתית שהתלכדה מסביב לדרך חדשה בעבודת ה', ואשר בשמה של דרך זו ערערה על סמכותה של האליטה המסורתית. ברבות השנים אכן הפכה החסידות לתנועה רחבה שהקיפה גם שכבות עממיות, אלא שהיא הגיעה לידי כך רק בעקבות תהליך הדרגתי וממושך של התפשטות והתרחבות. הספר עוסק בשלבים הראשונים של תהליך זה. בין השאר הוא עוסק בשאלות הבאות: מה הייתה הבשורה הרוחנית-דתית של ר' ישראל בעל שם טוב? מה היו החידושים הארגוניים והחברתיים שהביאה עמה החסידות? מדוע פרץ המאבק של "המתנגדים" כנגד החסידות ומה היו תוצאותיו?
יחיד בדורו: הגאון מווילנה – דמות ודימוי
הספר ראה אור בהוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל בשנת תשנ"ח, ותורגם לאנגלית. הפרק הראשון מבקש להסביר מדוע וכיצד זכה הגאון מווילנה למידה יוצאת דופן של סמכות, הן בעיני בני דורו הן בעיני בני הדורות הבאים. לשם כך נבחן הדימוי של הגאון מווילנה כפי שנתפס על ידי בניו וגדולי תלמידיו. מתברר שבעיניהם של אלה הצטיירה דמותו של הגאון כמימוש אידיאלי של הערכים הרוחניים שהחברה היהודית המסורתית הייתה מחויבת להם – תורה ויראה. בין השאר מבקש הספר להשיב על השאלות הבאות: מה היה יחסו של הגאון מווילנה להשכלה? איזה תפקיד מילא במאבק כנגד החסידות? כיצד הגיבו החסידים על הרדיפות של המתנגדים? כיצד הוצג המאבק בין החסידים למתנגדים בספרות החרדית של הדורות הבאים? במה התייחדה תגובתו של ר' חיים מוולוז'ין לחסידות? ועוד. אשר להשכלה, הספר מפריך את המיתוס כאילו היה הגאון מווילנה אחד ממבשריה וחלוציה. מתברר כי מיתוס זה צמח בשל הצורך של המשכילים לתלות את עצמם באילן גדול. הדיון בפרק המוקדש למאבק בחסידות מוביל למסקנה שהיה זה הגאון מווילנה שהכריע כי החסידים הם בגדר מינים וכי על כן יש להילחם בהם עד רדתם.
בעל השם: הבעש"ט - מאגיה, מיסטיקה, הנהגה
ספר זה ראה אור בהוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל בשנת תש"ס, ותורגם לאנגלית. הספר הוא מונוגרפיה על הבעש"ט, והוא מבקש להשיב על השאלה האם ובאיזה מובן ניתן לראות בבעש"ט את מייסד החסידות. אחת השאלות העיקריות הנבחנות בספר היא השאלה המתודולוגית באשר למידת האמינות של המקורות העומדים לרשותנו ביחס לבעש"ט. לשאלה זו נודעת חשיבות מיוחדת ככל שמדובר בספר "שבחי הבעש"ט". פרק מיוחד המוקדש לשאלה זו מוביל למסקנה כי ספר זה הוא מקור היסטורי רב ערך לתולדות החסידות, אף שראוי להשתמש בו בזהירות הראויה. ואלה אחדים מן הנושאים הנדונים בספר: פעילותו של הבעש"ט כמגיקן וכמנהיג ציבור, הבשורה של הבעש"ט באשר לדרכי עבודת ה', החוג של מקורבי הבעש"ט ותלמידיו ומקומו בראשית החסידות. בפרק הסיום מובאים הנימוקים לקביעה כי אכן יש לראות בבעש"ט את מייסד החסידות.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
עלי מרצבך
עלי יששכר מרצבך (נולד ב-11 בפברואר 1950) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, חוקר בתחום תורת ההסתברות, והחל מאפריל 2021 משמש כנשיא מכללה ירושלים.
קורות חיים
עלי מרצבך נולד בשנת 1950 בפריז ועלה ארצה בגיל 17, מיד עם סיום לימודיו בתיכון, ולמד שנה בישיבת באר יעקב. למרות התנגדות הישיבה, התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל. בשנת 1972 קיבל תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1974 קיבל בה תואר שני במתמטיקה. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על עבודה שכותרתה "Multi-parameter stochastic processes and martingales". לאחר סיום הדוקטורט זכה מרצבך במלגת רוטשילד ויצא ללימודי הפוסט דוקטורט בצרפת (באוניברסיטת אוניברסיטת פייר ומארי קירי ובאקול פוליטקניק).
בשנת 1980 הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן כמרצה, ומאז 1993 הוא פרופסור מן המניין במחלקה למתמטיקה. במהלך השנים שימש בתפקידים רבים באוניברסיטה, ביניהם ראש המחלקה למתמטיקה, דקאן הפקולטה למדעים מדויקים ועוד. היו לו מינויים שונים באוניברסיטת פריס וכן באוניברסיטת אוטווה שבקנדה.
מרצבך הוא זוכה פרס לב, פרס המוענק מדי שלוש שנים לאישים בולטים על מפעל חיים בתחום תורה עם דרך ארץ, לשנת 2017. בנוסף, מרצבך זכה בפרס כץ לשנת 2022, פרס על יישום והפעלת ההלכה בחיים המודרניים, ביצירות שבכתב ובמפעלים מעשיים.
בשנת 2017 הוציא את 'עלי הגיון', פנקס המכיל מאות חידות לשוניות על פרשות השבוע והמועדים.
תפקידים באוניברסיטת בר-אילן
בשנת 1985 הקים את היחידה לייעוץ סטטיסטי, הנותנת שירותים לחוקרים, לחברות, לבתי-חולים שונים ולמוסדות חינוך.
בשנים 1991–1993 שימש ראש המחלקה למתמטיקה ולמדעי המחשב. הוא היה בין המדענים הראשונים שפעל למען הקמת מסגרות מתאימות לקליטת המדענים העולים החדשים מברית המועצות.
בשנת 1991 הקים את היחידה למתמטיקה תעשייתית בה הועסקו בעיקר עולים מברית המועצות. היחידה ביצעה פרויקטים עבור חברות גדולות בישראל ובחו"ל.
בשנת 1997 נבחר לתפקיד דיקן הפקולטה למדעים מדויקים.
החל משנת 1999 ועד 2003, היה יושב ראש הוועדה לתואר שלישי של אוניברסיטת בר-אילן, ויו"ר ועדת המלגות.
בשנת 2001 הקים סמינר מחקרי בתחום "הבסיס המדעי של הלוח העברי". משמש גם כיושב ראש המכון למתמטיקה ואסטרונומיה במקורות היהדות. במסגרת זו, מארגן גם כנסים וימי עיון לנוער.
בשנת 2006 התמנה לראש מערך המכללות האזוריות והמכינות של בר-אילן. תפקיד זה כולל אחריות אקדמית על 4 מכללות אזוריות (אשקלון, צפת, כנרת וגליל מערבי), מכללות חרדיות, תוכניות אקדמיות לזרועות הביטחון ומכינות אקדמיות לאוכלוסיות שונות במרכז ובפרפריה. סיים תפקיד זה בסוף ספטמבר 2011.
תפקידים אחרים
פרופ' מרצבך היה מורה והוא בעל תעודת הוראה. לימד ומלמד במכללה ירושלים (מכללה אקדמית להוראה). שימש ראש אקדמי של מכללת יהודה ושומרון באריאל. חבר במועצה אקדמית במוסדות אקדמיים שונים, בוועד המנהל של המרכז האקדמי לב ואוניברסיטת אריאל, ובסנאט של אוניברסיטת בר-אילן. יו"ר הנהלת מכלול. ארגן עשרות כנסים מדעיים בינלאומיים (ארגון מדעי, ניהולי ותקציבי). בשנת 2005 ניהל בית ספר קיץ למחקר מתמטי באיטליה. הקים את המכון לחקר הקהילה בהלכה.
בשנת 2015 העיד כעד מומחה שמשחק הקלפים "טקסס הולדם" מבוסס יותר על מיומנות השחקנים מאשר על מזל, ולכן אינו בגדר "משחק אסור", אך בית המשפט לא קיבל את עמדתו.
תפקידים ציבוריים
היה גזבר האיגוד למתמטיקה בישראל בין השנים 1981–1983, חבר הנהלת האגודה הישראלית לסטטיסטיקה בין השנים 1987–1989, וחבר בוועדת האתיקה המקצועית לסטטיסטיקה בישראל. מאז 1989 הוא חבר המועצה הציבורית לסטטיסטיקה שליד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. היה חבר במספר ועדות ממלכתיות מטעם משרד הפנים (הנהגת שעון קיץ). במשרד החינוך היה חבר בוועדת המקצוע מתמטיקה, בוועדת פיז"ה ועוד.
כמו כן הוא פעיל בוועדות שונות במועצה להשכלה גבוהה, בקרנות מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והקרן הלאומית למדע (שיפוט מדעי ותקציבי).
בשנים 2015-2021 היה חבר בוועדת המינויים העליונה (מקצועות מדעי הטבע) של המל"ג.
באפריל 2021 מונה לשמש כנשיא מכללה ירושלים.
פרסומים מדעיים
פרופ' מרצבך הוזמן לעשרות כנסים מתמטיים בינלאומיים, וכתב כ-70 מאמרים מדעיים בכתבי-עת בינלאומיים.
כתב ספר לימוד בעברית בתורת ההסתברות (עם פרופ' א. שומרון, הוצאת אקדמון, 4 מהדורות), מספר ספרי מחקר בתורת ההסתברות ומשמש כעורך של חמישה כתבי-עת מדעיים.
בשנת 2009 חיבר את הספר "הגיון הגורל - משמעות הפיס והאקראיות ביהדות" (הוצאת ראובן מס).
בשנת 2021 חיבר את הספר "הלוח העברי הקבוע - תולדות ומבנה" יחד עם ד"ר ערן רביב (הוצאת כרמל).
תחום התמחות
לתאוריה זאת שימושים בגאומטריה סטוכסטית ובסטטיסטיקה מרחבית.
בשנת 2000 פרסם ספר (עם עמיתה מקנדה פרופ' ג. איבנוב): Set Indexed Martingales. בתאוריה זו, המושגים הבאים נחקרו: תורת המרטינגלים, תהליכי מרקוב, תהליכים גאוסיאנים, תהליכי לוי. פרופ' מרצבך השיג משפטים חדשים רבים המאפשרים להבין טוב יותר את ההתנהגות של תהליכים אקראיים אלו. כמו כן הוא פיתח כלים מתמטיים כמו "קבוצות עצירה" ו"נייחות קבוצתית" המאפשרים לחקור את התהליכים הסטוכסטיים מוצמדי קבוצות ולהשתמש בתוצאות לחקר הגאומטריה הסטוכסטית.
משפחתו
נשוי למרים לבית פיקאר, (מרצה במכללה להוראה בירושלים, משרד החינוך), מתגורר בשילה, אב ל-10 ילדים, סב לכ-60+ נכדים, ומספר נינים. כולם חיים בישראל.
הוריו, ד"ר עזריאל ושושנה, שעלו לישראל בעקבותיו, נהרגו בתאונת דרכים בצומת נצרים ב-1985. אחיו, הרב דן מרצבך, נהרג ב-11 בנובמבר 2011, כאשר נסע עם רכבו מעתניאל למערת המכפלה, וכוח צה"ל שחשד שמדובר במחבל ירה בו למוות. אח נוסף שלו הוא הרב ראובן מרצבך מראשי נטורי קרתא. גיסו הוא ד"ר מיכאל ויגודה.
אחד מבניו הוא הרב הלל מרצבך, מחבר סדרת ספרי "שירת הים" ללימודי ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל, ורב קהילה ביד בנימין. בעבר שימש כרב אולפנת דרכי נעם וראש כולל ההלכה שעל יד ישיבת תורת החיים.
קישורים חיצוניים
מכּתביו (עברית):
על כתביו:
מגן (קיבוץ)
מָגֵן הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, המשתייך לקיבוץ הארצי ונמצא בתחומי המועצה האזורית אשכול.
הקיבוץ נמצא בצמוד למוסדות ציבור רבים, בהם משרדי המועצה האזורית, בית הספר היסודי המשמש את ישובי המועצה, בית הספר התיכון של המועצה ותיאטרון הנגב, ומקהלת אשכול.
שטחו החקלאי של הקיבוץ עומד על כ־8,500 דונם. באפריל 2023 עבר הקיבוץ הפרטה, במתכונת של קיבוץ מתחדש.
היסטוריה
את הקיבוץ ייסדו בני גרעין של השומר הצעיר מרומניה שחלקם שהו כשנה במחנות המעצר בקפריסין, אליהם הצטרפו בני גרעינים של השומר הצעיר מילידי הארץ ובהמשך בני ובנות גרעינים ממערב אירופה. העלייה על הקרקע הייתה בתאריך 16 באוגוסט 1949 על שרידי משלט שיח' נוראן, שנכבש בראשית דצמבר 1948, במהלך מבצע אסף על ידי גדוד 89 של חטיבה 8, חטיבת יצחק שדה. גבעת השיח' היא הנקודה הגבוהה ביותר באזור ומשמשת נקודת תצפית אל עבר יישובי המועצה האזורית אשכול ודרום רצועת עזה.
במהלך מבצע עופרת יצוקה בשנת 2009 נפלו בשטח הקיבוץ שתי רקטות קסאם. לא היו נפגעים, אך נגרם נזק לבתי מגורים.
מאחר שהקיבוץ נמצא במרחק של 4.7 ק"מ מגבול הרצועה, לא עמד באמת המידה של 4.5 ק"מ מהגבול ולכן לא נכלל בתוכנית המיגון של יישובי עוטף עזה. רק בעקבות מבצע עמוד ענן בשנת 2012, החליטה הממשלה למגן גם את היישובים בטווח זה, ובהם גם מגן. המיגון הושלם רק לאחר מבצע צוק איתן, בשנת 2015.
כלכלה
מקורות ההכנסה המרכזיים של הקיבוץ הם מפעל "מגן אקו-אנרג'י" (קודם לכן "פלסטיק מגן") לייצור מערכות אנרגיה סולארית; חקלאות - גידולי שדה (תפוחי אדמה, בוטנים, צנוניות, חיטה, גזר), רפת (בשיתוף הקיבוצים גבולות ובארי), והכנסות מעבודות חוץ.
מוסדות
בתחומי הקיבוץ נמצא גן זואולוגי ("ZOO-חוויה"), "חוויה פלוס" (מרכז הפעלה חינוכי להורים ופעוטות), וגלריית אמנים ("גלריית הקיטור").
הקיבוץ מפעיל בתחומו בית תינוקות, שבו שוהים ילדי הקיבוץ עד גיל 3, וכן פעוטון וגנים, שבהם מתחנכים הילדים עד גיל בית הספר.
אילבן (דברים מוזרים)
אילבן (באנגלית: Eleven) היא דמות בדיונית המופיעה בסדרת דרמת-מדע בדיוני של נטפליקס, "דברים מוזרים", שנהגתה על ידי האחים דאפר; ולה יכולות פסיכו-קינטיות וטלפתיות. לאחר שאומצה על ידי מפקד המשטרה ג'ים הופר, מקבלת אילבן את שמה החוקי; ג'יין "אל" הופר (באנגלית: Jane "El" Hopper).
את דמותה של אילבן מגלמת השחקנית הבריטית מילי בובי בראון, שזכתה לשבחי הביקורות על גילום הדמות, שנחשבת ל של הסדרה.
עונה 1
בעונה הראשונה, נמלטת אילבן מהמעבדה הלאומית של הוקינס ומנסה לגנוב אוכל ממסעדה מקומית. הבעלים, בני, מרחם עליה ומתקשר לשירותי הרווחה. העובד הסוציאלי המגיב לשיחה, מתגלה כסוכן שנשלח ממעבדת הוקינס, אשר הורג את בני; לאחר מכן, אילבן שוב נמלטת לפני שיהיה ניתן ללכוד אותה שוב. במנוסתה, נתקלים בה מייק וילר, דסטין הנדרסון ולוקאס סינקלייר, שמחפשים את חברם הנעדר, ויל באיירז. הבנים מליטים לכנות אותה "אילבן" (מאנגלית: "אחד-עשרה") על סמך קעקוע "011" שנמצא על אמתה השמאלית; ומייק מאפשר לה להסתתר במרתף שלו. מחשש ללכידה חוזרת, אילבן משכנעת את מייק לא לספר להוריו ולשאר המבוגרים על דבר קיומה, דבר המקשה על ד"ר ברנר, שאותו היא מכנה "פאפא", למצוא אותה.
אילבן מסייעת לבנים לאתר את ויל, שמתברר כי הוא לכוד בממד מקביל, אותו הם מכנים אותו "העולם ההפוך", שם הוא ניצוד על ידי יצור שהם מכנים "דמוגורגון". הקבוצה יוצאת למצוא את ויל באמצעות מצפניהם, אך אילבן מטעה אותם כשהיא מבינה שהם נעים לעבר מעבדת הוקינס ולאחר מכן נמלטת. מאוחר יותר היא גונבת ופלים קפואים ממכולת ואוכלת אותם ביער, אך לאחר מכן שבה אל הקבוצה ומחלצת אותם מבריונים מקומיים.
הקבוצה נרדפת אל מגרש הגרוטאות של העיירה על ידי ד"ר ברנר ופקודיו. במהלך המרדף, ניידת ממשלתית תופסת את הילדים; אך אילבן משתמשת בכוחותיה על מנת להעיף את הטנדר באוויר, לחסום את דרכה של השיירה ולאפשר לקבוצה לברוח. לאחר מכן מצטרפים אליהם אמו של ויל, ג'ויס באיירז, מפקד משטרת הוקינס, ג'ים הופר, ננסי וילר, וג'ונתן באיירז. יחד, הם יוצרים מיכל בידוד מאולתר באמצעות בריכה ושקיות מלח בישול על מנת לעזור לאילבן לגשת אל העולם ההפוך. אילבן מצליחה לאשר את היותו של ויל בחיים, אבל אך גם שברב, חברתה של ננסי שנלקחה זמן קצר אחרי ויל, "איננה". כשכוחותיה של הממשלה מתקרבים לבית הספר, אילבן מסייעת לקבוצה להימלט על ידי שימוש בכוחותיה על מנת להרוג את רוב הסוכנים. לאחר שהדמוגורגון עושה את דרכו לעולמם, אילבן מקריבה את עצמה לכאורה במטרה להשמיד את היצור ולהציל את חבריה.
חודש לאחר מכן, לאחר מסיבת חג המולד, הופר עוזב את תחנת המשטרה ונוסע אל היער המושלג; שם הוא משאיר ופלים בקופסה, על אף שמצבה ומיקומה של אילבן נותרים מעורפלים.
עונה 2
לאחר שהביסה את הדמוגורגון, מתעוררת אילבן בעולם ההפוך ונמלטת דרך שער שמוביל אותה חזרה לחטיבת הביניים "הוקינס". מכיוון שהממשלה עדיין בעקבותיה, נאלצת אילבן להסתתר ביער, שם היא מוצאת את הוופלים שהופר השאיר עבורה ומחפשת אותו. השניים עוברים לבקתה מבוצרת ביער, שם הוא אוסר עליה לעזוב, מחשש לשלומה. הופר מסתיר את אילבן בבקתה במשך כמעט שנה, ומסתיר את עובדת הישרדותה ואת מקום הימצאה מכולם, כולל הילדים. במהלך הזמן שחולף, אילבן משיגה משפרת את שליטתה ככוחותיה; היא פחות נחלשת מהשימוש בטלקינזיס, וכעת ביכולתה להקרין את תודעתה ללא שימוש במיכל חסך-חושי. ביכולת זו היא משתמשת על מנת להקשיב לניסיונותיו של מייק ליצור איתה קשר, אם כי היא מתוסכלת יותר ויותר מחוסר יכולתה להשיב. בנוסף, אילבן מרחיבה משמעותית את אוצר המילים שלה בתקופה זו, הן מהופר והן מהטלוויזיה.
בהדרגה, נעשית אילבן חסרת מנוחה ומשתוקקת להתאחד עם מייק וחבריו, מה שגורם לקרע בינה לבין הופר. יום אחד, היא בורחת מהבקתה ונוסעת לחטיבת הביניים "הוקינס", שם היא מוצאת את מייק עם מקס מייפילד, תלמידה חדשה. מתוך קנאה, אילבן משתמשת בכוחותיה על מנת להפיל את מקס מהסקייטבורד שלה לפני שהיא עוזבת. עם חזרתה לבקתה, אילבן נקלעת לוויכוח סוער עם הופר על עזיבתה ללא רשות, ומשתמשת בכעס בכוחותיה על מנת לפגוע בבקתה. למחרת, בעודה מנקה את הבלגן שעשתה, אילבן מעיינת במסמכים במרתף הבקתה ומגלה שאמה הביולוגית, טרי, חיה; בניגוד למה שהופר וד"ר ברנר אמרו לה. היא בורחת שוב ושמה פעמיה אל בית אמה, שם היא פוגשת לראשונה את דודתה, בקי. מבקי, מגלה אילבן מה קרה לטרי במעבדה הלאומית של הוקינס. בעודה שם, היא מבינה שטרי מנסה לתקשר איתה, אך אינה מסוגלת לעשות זאת בשל מצבה הקטטוני. באמצעות שימוש בכוחותיה, צופה אילבן בפלשבק ממנו נחשף כי ד"ר ברנר ועוזריו אחראים למצבה הנוכחי.
לאחר מכן, אחת עשרה משתמשת ביכולותיה כדי לגלות שיש לה "אחות" – עוד ילדה מחוננת שנלקחה תחת חסותו של ד"ר ברנר – ויוצאת למצוא אותה. לאחר שהיא מאתרת את "אחותה", נערה מבוגרת בשם קאלי פראסד, שלה המספר 008 והיכולת לגרום לאנשים להזות. אילבן נשארת עם קאלי וחבריה – נמלטים שנחושים לנקום באנשים שפגעו בהם – וממנה לומדת להתמקד בכעסה כדי להפיק את המרב מכוחותיה. מאוחר יותר, הקבוצה מתחקה אחר ריי קרול, עובד לשעבר במעבדת הוקינס. כשהיא מגלה שהוא אחד מהאנשים האחראים למצבו של טרי, אילבן מתחילה לחנוק אותו למוות בזעם, אך מפסיקה כשהיא מבינה שיש לו שתי בנות, ובסופו של דבר מונעת מקאלי לירות בו. בחזרה במחבוא, אילבן עדה להיותם של הופר ומייק בסכנה דרך הריק. בזמן שהחבורה עומדת לברוח, אילבן מבינה שעליה לחזור לחבריה ולהציל אותם.
אילבן שבה להוקינס ולבסוף מתאחדת עם מייק וחבריה לאחר שהצילה אותם מדמודוג. הקבוצה מבינה שהיא צריכה לסגור את השער לעולם ההפוך, והיא והופר חשים אל מעבדת הוקינס. שם, אילבן ממקדת את כעסה בכוחותיה, סוגרת את השער ומרוקנת את האנרגיה שלה. לאחר מכן, ד"ר סם אוונס נפגש עם הופר ומגיש לו תעודת לידה מזויפת, המאפשרת להופר לאמץ באופן חוקי את אילבן, ואומר לו שעליה להסתתר לפחות שנה במטרה להבטיח את ביטחונה. עם זאת, בעצת אוון, מרשה לה הופר להשתתף בנשף השלג בתיכון הוקינס שם היא ומייק חולקים את נשיקתם הראשונה כזוג.
עונה 3
בתחילת העונה השלישית, אילבן ומייק מבלים את כל זמנם יחד, למורת רוחו של הופר. כשהופר מתוודה בפני ג'ויס שהוא מרגיש לא בנוח לגבי המצב, היא מציעה לו לשבת ולדבר בשלווה עם אילבן ומייק על רגשותיו. עם זאת, כשהופר מנסה לפעול כעצתה, הוא כושל ומאיים מילולית על מייק שיתרחק מאילבן או שיפריד ביניהם. כשמייק נאלץ לשקר לאילבן לגבי סיבת ריחוקו הפתאומי ממנה, היא מבקשת עצה ממקס, שטוענת שמייק מעוניין לבלות עם הבנים ומציעה לה לבלות יחד; השתיים משתמשות בכוחותיה של אילבן על מנת לרגל אחרי הבנים לשם השעשוע, אך כשתיים מרגלות אחר בילי, אחיה של מקס, נראה שהוא נוהג בחשדנות ובחוסר יציבות. מודאגות מהתנהגותו המעורערת, השתיים יוצאות לבריכה הקהילתית של הוקינס, שם הוא עובד כמציל, שם הן מבינות כי מוחו של בילי הושחת על ידי מצליף המוחות.
השתיים מתאחדות עם לוקאס, ויל ומייק, שכועס על כך שריגלה אחריו ומתווכח עם מקס על רגשותיו לאילבן בזמן שהיא מרגלת אחרי המצליף. אילבן מצליחה להרחיק את המצליף, אך במחיר פגיעתה והדבקתה בחלק ממנו. אילבן ומייק משלימים, אבל מצליף המוחות ובילי עוקבים אחריהם עקב פציעתה של אילבן. אילבן מאבדת את כוחותיה לאחר שהסירה את חתיכת המפלצת מרגלה, אך מצליחה לסייע לבילי להשתחרר משליטתו באמצעות זיכרונות ילדותו. הקבוצה מביסה את מצליף המוחות על ידי סגירת השער אל העולם ההפוך ובעזרת הקרבתו של בילי. לאחר הפיצוץ שסגר את השער, הופר נחשב למת, ואילבן מאומצת על ידי משפחת באיירז. בזמן שהמשפחה אורזת לקראת עזיבתה את הוקינס, אילבן מגלה למייק שהיא גם אוהבת אותו, והשניים חולקים נשיקה. לפני עזיבתם, ג'ויס נותנת לאילבן מכתב שנכתב על ידי הופר, בו הוא התכוון להשתמש כשדיבר איתה ועם מייק על רגשותיו כלפי יחסיהם.
עונה 4
בתחילת העונה הרביעית, מתחילה אילבן ללמוד בבית ספר בקליפורניה לצד ויל, כשבמקביל היא נאבקת עם אובדן כוחותיה, בנוסף להצקותיה של ילדה פופולרית בשם אנג'לה. כשמייק בא לבקר, אילבן מעמידה פנים שיש לה חברים רבים על מנת לרצות אותו, אבל במשטח ההחלקה היא מושפלת וכנקמה מכה בפניה של אנג'לה. בתגובה, נלקחת אילבן למעצר משטרתי, אך ד"ר אוונס משחרר ולוקח אותה איתו. ד"ר אוונס מסביא לאילבן שהוקינס נמצא בסכנה והוא עבד על שיטה להשבת כוחותיה. אילבן מסכימה להשתתף, תוך סיכון שלא תראה את חבריה לעולם; ונלקחת למתקן בנבאדה, שם היא מגלה שד"ר ברנר עדיין בחיים.
אילבן מגלה שהקבוצה בהוקינס מתכננת להרוג את הנרי באמצעות שימוש במקס כפיתיון על מנת לפתות אותו החוצה, ומשכנעת את אוונס לסייע לה לשוב להוקינס. עם זאת, ברנר נועל את אוונס ולוכד את אילבן באמצעות קולר הלם. כאשר הצבא תוקף את הבסיס, ברנר נמלט עם אילבן אך נורה למוות. אילבן היא מצליחה להרוס את המסוק ואת כלי הרכב של הצבא כשבמקביל, מייק, ויל, ג'ונתן וארגייל מגיעים. הקבוצה נוסעת אל הפיצרייה של ארגייל, שם הם יוצרים מיכל בידוד על מנת לאפשר לאילבן להיכנס למוחה של מקס ולהתעמת מול וקנה. וקנה מציף את אילבן, ושובר את עצמותיו של מקס ומעוור אותה לפני שמייק אומר לאילבן שהוא אוהב אותה, מה שנותן לה את הכוח לשבור את שליטתו עליה. למרות מאמציה, מקס עדיין מתה מפציעותיה, אך אילבן מצליחה להשתמש בכוחותיה כדי להפעיל מחדש את לבה ולהכניס אותה לתרדמת. הקבוצה שבה להוקינס, שם אילבן מתאחדת עם הופר, אך הקבוצה עדה לקנוקנותיה של העולם ההפוך המתחילים לפלוש לעיירה.
קונספט וכתיבה
את דמותה של אילבן הגו האחים דאפר, שביססו את דמותה על עדויותיהם של ניצולי ניסויי "פרויקט MKUltra", בשילוב השפעות מדמותו של אי.טי.. בנוסף, שאבו האחים השראה גם מהאנימות "שירת האלף" ו"אקירה", והצהירו ש"רצו שתהיה תעלומה בעברה, וגם שהיא תיראה קצת מפחידה." על אף ש"דברים מוזרים" תוכננה במקור כסרט עלילתי, היא הוצגה לנטפליקס כמיני-סדרה, שבה התעתדה אילבן להקריב את עצמה בפרקה האחרון. לאחר שנטפליקס התרשמה מהצלחת הסדרה וחידשה אותה לעונה שנייה, החליטו האחים לשנות את הסוף המקורי על מנת לשמור על הדמות בחיים.
ליהוק
האחים הצהירו כי תהליך הליהוק עבור דמותה של אילבן היה הקשה ביותר, מכיוון שלדמות היו מעט שורות. האחים היו מעוניינים ללהק שחקנית-ילדה שתצליח להעביר מנעד רחב של רגשות; וציינו כי חששו לכך שלא ימצאו מישהי שתוכל להפיח חיים בדמות כשהיא לא מדברת. לאחר שפגשו את מילי בובי בראון, אותה הם בחרו ללהק לתפקיד, תיארו אותה האחים כ"משהו מיוחד… עם כישרון על-טבעי מפחיד לחלוטין". בראון נאלצה לגלח את ראשה עבור התפקיד, משהו שהיא והוריה חששו ש"יפחית את יופיה" עד שנחשפה תמונה ראשונה של שרליז ת'רון בדמותה של הקיסרית פיוריסה בסרט "מקס הזועם: כביש הזעם".
במדיות נוספות
דמותה של אילבן מופיעה ב-"Oder Stuff", סדרת טלוויזיה המתרחשת בעולמה של סדרת ההנפשה "משפחת סימפסון" בפרק "I'm Dancing as Fat as I Can", שעלה לשידור ב-10 בפברואר 2019. בנוסף, את דמותה של אילבן מגלמת ליסה סימפסון בקטע "Danger Things", פרודיה על הסדרה, בספיישל ליל כל הקדושים של עונתה ה-31 של הסדרה, "Treehouse of Horror XXX", שעלה לשידור ב-20 באוקטובר 2019.
בנוסף, מוצגת גרסה פרודית אלימה של אילבן בשם סינדי, המגולמת על ידי אס הודמוזר, בעונתה השנייה של הסדרה "הבנים" ובסדרת הרשת הנלווית לה, "Vought News Network: Seven on 7" בהשתתפותו של קמרון קולמן.
ביקורות
דמותה של אילבן וביצועיה של בראון זכו לשבחי הביקורות.
בין היתר, כתבה אליס וינסנט מה"דיילי טלגרף" כי.
בביקורתה על הדמות, אף המליצה אשלי הופמן ממגזין "טיים" למתג את דמותה של אילבן כדמותג של יום הוופל הלאומי.
מנגד, טענה לניקה קרוז מ"אטלנטיק" כי "למרות סיפור רקע עשיר, אילבן היא הגיבורה השטוחה ביותר של הסדרה".
על ביצועיה, קיבלה בראון מועמדות בקטגוריית השחקנית משנה הטובה ביותר בסדרת דרמה בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-69 וה-70. בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV לשנת 2017, היא הייתה מועמדת לפרס "הגיבור הטוב ביותר" ו"השחקן הטוב ביותר בסדרה", וזכתה בפרס האחרון. בנוסף, זכתה בראון בבקטגוריית "ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר בסדרת טלוויזיה" בטקס פרסי סאטורן ה-43; הייתה מועמדת פעמיים לפרס גילדת שחקני המסך על "ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה" בשנים 2017 ו-2018; וזכתה בפרס "בחירת הילדים" להיותה השחקנית הטובה ביותר בשנים 2018 ו-2020.
רונית פורת (אמנית)
רונית פורת (נולדה בשנת 1975) היא אמנית רב תחומית, אשר פועלת בתל אביב. פורת עובדת במדיה של צילום וכוללת בתוך עבודותיה חומרי ארכיב וטקסט ביוגרפי.
ביוגרפיה
רונית פורת נולדה בקיבוץ כפר גלעדי ב-1975. ב-2002 החלה את לימודיה בצילום ומדיה דיגיטלית במכללת הדסה שבירושלים. ב-2006 החלה ללמוד תואר שני בצ'לסי אקדמיה לאמנות ועיצוב. פורת השתתפה במגוון תערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, וכמו כן בתערוכות יחיד בגלריית אינדי, מוזיאון הרצליה ומוזיאון תל אביב. ב-2013 זכתה בפרס עידוד היצירה של ארטיס וב-2017 זכתה בפרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר במוזיאון תל אביב.
פעילותה האומנותית
ב-2011 הציגה רונית את התערוכה "שם"בגלריה אינדי. אוצרת התערוכה דפנה איכילוב כתבה אודותיה: "אישה משוטטת בחורשות, בשבילים צדדיים, בשוליים. נדמה שהולכת על קצות האצבעות, חרישית, נזהרת שלא להרעיש בדורכה על עלים יבשים. צופה בדברים מרחוק, שומרת על מרחק ביטחון, מציצנית". בתיאור זה האוצרת ציירה את האמנית עם מצלמתה כמשוטטת סמויה, שקטה, הנטמעת בסביבתה ורק אוספת עדויות.
ב-2012 הציגה פורת את התערוכה "היפוקמפוס" בגלריה אינדי. התערוכה כולה סובבה סביב דמותה של אנאמארי שוורצנבך שהייתה עיתונאית, צלמת וסופרת משווייץ. אנאמארי שווארצנבך נולדה למשפחה אמידה בשווייץ, במהלך חייה פרסמה ספרים, מאמרים וכתבה מאות כתבות המתארות את מסעותיה המרוחקים באמריקה, אסיה ואפריקה. דמותה הייתה חריגה לתקופתה, היא ניהלה מערכות יחסית עם גברים ונשים, סבלה מדיכאון והתמכרות לסם מורפיום והצטרפה למאבק נגד הפאשיזם. משנות השמונים החלה לעורר עניין רב בחוגי תרבות אירופאיים עקב דמותה הלא-שגרתית, הנזילות המינית שלה ומעורבותה הפוליטית. בעבודתה של פורת, שוורצנבך היא הדמות הראשית, אך דמותה לא מוצגת כבודדה בתצלומים, למעשה רק בתצלום אחד מופיעה דמותה של שוורצנבך, לידה מצרפת פורת חומרים של אחרים וביניהם הנס פטר פלדמן, לני ריפנשטל וקאדר עטיה. בתערוכה זו, פורת בחרה לנכס את סיפורה ועל ידי חקר היסטורי וארכיוני, היא השתמשה בהתערבות בצילום, בגזירות והדבקה כדי לייצר מערך זיכרון הנע בין עובדות לבדיה. היא הציגה את החומרים שהיא ייצרה בלוגיקה וויזואלית ולא כרונולוגית. פורת ייצרה סיפור וויזואלי סביב דמותה של שוארצנבך והפכה אותו חלקית לחלק מזכרונה שלה. היפוקמפוס, כשם התערוכה, הוא אותו אזור במוח שמנגנוניו אחראים על זיכרון לטווח קצר וארוך ולמיפוי של המרחב והבנתו.
בביקורת לתערוכה שפורסמה בעיתון הארץ, כתבה גליה יהב: "במקום שיטתיות או מתודולוגיה מציעה פורת מרוץ אסוציאציות. למשל, היא מציגה צילום של צבייה ועופר, הלקוח מתוך הספר 'במבי' שכתב פליקס סלטאן ב-1923. לסלטאן מיוחס גם ספר הפורנו 'ג'וזפין מוצנבאכר; זיכרונות נערת רחוב וינאית', כך שהצילום שלצידו של שוורצנבאך בשמלה בהירה ארוכה ניצבת ליד פסלון של עופר, פניהם מופנים לאותו כיוון נדמה שמתייחס דווקא לספר השני". כמו כן, יהב הצביעה על הכוח הנשי-פמיניסטי הטמון בתערוכה: "פורת בונה היסטוריה נשית אלטרנטיבית, שבה שחרור האישה, גם המהוסס וגם הנועז, של התקופה שבין שתי מלחמות העולם, הוא היסוד המנטלי המארגן. וככזה, הוא פרום, מספר סיפור כפול תמיד, לא גמור".
תערוכת "ציד הזמן"
התערוכה "ציד הזמן" שהוצגה ב-2016 בגלריית אינדי היא תערוכה ראשונה מטרילוגיה של תערוכות. התערוכה השנייה בטרילוגיה תוצג בהרצליה בשם "מר אולבריך והעלמה נוימן" והתערוכה השלישית תוצג במוזיאון תל אביב בשם "המשפט". בתערוכה "ציד הזמן" רונית פורת המשיכה את דרכה שהתחילה ב"היפוקמפוס" וייצרה מיצב צילומי המורכב מחומרים שנלקחו ממקורות וארכיונים שונים, טופלו, עובדו, נגזרו והודבקו. בתערוכה זו הגיבורה הראשית היא לישן ניומן, נערת רחוב שהפכה לרוצחת. בתערוכה זו, פורת השתמשה בתצלומיו של פריץ אולבריך, שען וצלם החי בברלין. אולבריך הקים בחדר האחורי של סדנתו סטודיו לצילום שם היה מפתה נערות צעירות לצילומי עירום ופורנו בתמורה לתשלום. לישן ניומן שהייתה אז בת 15 הגיעה אף היא לסדנתו והצטלמה בה במהלך שנה בה כנראה גם חלקה את מיטתו. בתקופה זו נוימן תכננה לרצוח את אולבריך. נוימן שכנעה מובטל צעיר בשם ריצ'רד סטופל, לבצע את הרצח תמורת תשלום. ואכן סטופל וחברו פרצו בלילה לסדנא של אולבריך וחנקו אותו בעזרת כרית. פשע זה התפרסם בתקשורת ועורר דיון בקרב מומחים שונים באותה תקופה שהסיקו כי מנהגי המין של המעמדות הנמוכים לא מוסריים ובעלי אופי עברייני. פורת התחברה לסיפור של נוימן, מתוך שאיפה לשנות את הנרטיב. לפי פורת, נוימן אינה רוצחת בדם קר אלא קורבן לגבר עם נטיות פדופיליות ונצלניות. פורת אספה את תצלומיו של אולבריך ואליהם חיברה תצלומים נוספים של נשים שהן ביחסי כוחות של מצולמות-מנוצלות. את תצלומים אלו פורת הפכה לנגטיב. לצד צילומי הנשים הוצגו על הקיר דפים המצולמים מתוך קטלוגים של שענים וצורפים לצד צילומים של חוקר שוודי מהמאה ה-19 בו הוא המציא מכונות לחיזוק גוף האישה. גליה יהב תיארה את קיר זה: "זהו קיר העינויים, שבו שוכנים מכשירים מתקדמים ועדינים כביכול, פינצטות, סכינים, אזמלים, כאלה שנועדו לשיקום הגוף ולהגמשתו, או לתיקון של מנגנונים עדינים, ובפועל נראים כציוד חקירות מזעזע, לצד איברים חסרים ואיברים משלימים, כל אלה עניינם שליטה גופנית ומנטלית". בזאת יהב הצביעה על מהות התערוכה והכישלון שבתיקון מנגנונים, גם הטכנולוגיים וגם הפסיכוסקסואלים. "הפסיכואנליזה שלא באמת הצליחה להציל 'נערות בהפרעה', הצילום שלא הצליח לשמש תיעוד מונע המשפר את האנושות, הארכיונים שאינם מהווים גוף ידע מוסמך שאפשר להתנהל לאורו, המומחים שלעד ימיינו היסטוריות וביוגרפיות למתעללים וקורבנות ויגוללו סיפור פשוט, והאמנות כהד שאחרי כל אלה".
תערוכת "מר אולבריך והעלמה נוימן"
ב-2017 הציגה פורת במוזיאון הרצליה קשת רחבה של תערוכות "בעקבותיה", שמונה תערוכות יחיד של אמניות עכשוויות. פורת הציגה את התערוכה "מר אולבריך והעלמה נוימן", תערוכה שנייה שמתעסקת בסיפור של לישן נוימן ופריץ אולבריך שאותו היא רצחה. בטקסט של התערוכה, אורית בולגרו תיארה את עיסוקה של פורת בסיפור: "בסיפור שהיא מעלה באוב היא מדגישה את כפילות נקודת המבט - גבר אישה, מקרבן קורבן, צלם ומודל". בתערוכה היא בונה מנגנון סטריאוסקופי הנקרא "פנורמה קיסרית" אותו המציא אוגוסט פורמן בגרמניה ב-1883. המתקן מיועד לצפייה בצילומים סטריאוסקופים והוא פעל כאטרקציה חברתית. המתקן הוא חלל סגור ומעגלי המוצג בחלל התצוגה, בכניסה למתקן יש ארנה פנימית בה מוצגות התמונות במעגל. התערוכה מציגה שני נרטיבים, האחד הוא הנרטיב המוצג בתוך המכשיר הסטריאוסקופי שמתחקה אחר מה שנעשה בסטודיו האפל של אולבריך, והנרטיב השני נמצא על קירות חלל התצוגה שבו מוצג הסיפור של נוימן שהפכה מקורבן שאולבריך ניצל אל מקרבן-רוצחת.
מועדון ספורט דבורייה
מועדון ספורט דבורייה אוסמה (מכונה גם הפועל דבורייה בערבית: هبوعيل دبورية) הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהמועצה מקומית דבורייה שבגליל התחתון.
היסטוריה
מאמצע שנות ה-60 התקיים מועדון בליגות הנמוכות בשם "הפועל דבורייה" שהתפרק בשנת 2006, ולא הגיע להישגים משמעותיים.
המועדון נוסד בשנת 2008 על תשתיות המועדון הישן ובמקומו, בשם "מועדון ספורט דבורייה" ולעיתים מכונה "מ.ס. הפועל דבורייה" בגלל קבוצת העבר. בעונתה הראשונה הצטרפה הקבוצה לליגה ג' מחוז עמק יזרעאל. בעונת 2010/2011 עלתה הקבוצה לליגה ב' ובעונת 2018/2019 עלתה לליגה א' והצליחה להשלים ארבע עליות ב-6 שנים. במהלך עונת 2019/2020 סבלה ממצב כלכלי רעוע, אך בזכות סיוע כספי חיצוני ניצלה מהתפרקות.
בסוף עונת 2020/2021, הקבוצה ירדה לליגה ב' אך התפרקה בשל חובות כבדים.
מוכרת התרנגולות
"מוכרת התרנגולות" הוא פסל שיצרה האמנית הישראלית חוה סמואל.
תיאור
הפסל "מוכרת התרנגולות" שייך לקבוצה של פסלי ז'אנר שיצרה האמנית חוה סמואל. הוא מתאר אישה היושבת על הרצפה ואוחזת בידיה תרנגול. הלבוש של האישה מזהה אותה כערבייה או אשה ממוצא מזרחי. נושא זה, של תיאור דמויות מזרחיות היה פופולרי החל משנות ה-20 ועד לשנות ה-50 של המאה ה-20.
הפסל נעשה בטכניקה של יציקת חומר קרמי לתבנית. לאחר היציקה חוברו החלקים השונים ונצרפו בכבשן קרמי. סמואל יצרה מספר לא ידוע של עותקים מן הפסל והם מעוטרים בצבעים וזיגוגים שונים. אחד מן העותקים הוצג בתערוכה הרטרוספקטיבית "חומר מן הרוח" (2011), שנערכה לסמואל במוזיאון ראשון-לציון.
יצחק בן אלישיב
רבי יצחק בן אלישיב היה אמורא שחי בדור הרביעי, בזמנם של אביי ורבא. ייתכן והשתייך למשפחת בר אלישיב - משפחה עשירה ומכובדת. מוזכר פעמים אחדות בלבד בתלמוד.
היה ידוע כפועל ישועות. בהקשר זה מסופר בתלמוד, כי אחד מתלמידיו בשם רבי מנא התאונן לפניו, כי הוא חתן במשפחה עשירה, וגיסיו העשירים מצערים אותו. נענה רבי יצחק: יהפכו כולם לעניים, ואכן כך היה, ועושרם המופלג נלקח מהם, והם הפכו לעניים מרודים המחזרים על הפתחים. אך החל מאז, ציערו אותו גיסיו בבקשות שונות שיעזור להם כספית, דבר שהעיק עליו כבתחילה, וכאשר סיפר זאת לפני רבו רבי יצחק, הוא הגיב: אם כן, שיתעשרו כבתחילה, ואכן כך היה.
מעשה דומה מסופר בקשר לאותו אמורא רבי מני, שהתאונן לפני רבו רבי יצחק כי אשתו מכוערת, ואינו מסוגל לסובלה. בירכו רבי יצחק שתתיפה אשתו. אך כאשר ברכתו של רבו התקיימה ואשתו נהפכה להיות נאה, היא החלה להתגנדר ולהתגאות עליו, ושוב לא הייתה כנועה אליו, וכאשר שמע זאת רבי יצחק רבו הוא נענה: אם כך, תחזור חנה לשחרוריתה ואכן כך היה.
כאשר שמעו ממעשים אלו שניים מתלמידיו האחרים, הם ביקשו ממנו שיברכם שיחכימו. נענה להם רבי יצחק: נלקח ממני כח זה שכל מה שאבקש יתקבל לפני האלוקים, ושוב אין תפילתי מקובלת כל כך.
זרזיר בורמזי
זרזיר בורמזי או מיינה בורמזית (שם מדעי: Acridotheres leucocephalus) הוא מין של זרזיר ממשפחת הזרזיריים. לפעמים היא מסווגת בסוג זרזיר אך לרוב בסוג מיינה.
הזרזיר הבורמזי, בדומה למיינה מצויה, נפוץ בארץ ונחשב למין פולש. בשונה מהמיינה המצויה מגמת ההתפשטות של הזרזיר הבורמזי איטית יותר.
תיאור
גודלו של הזרזיר הבורמזי הוא 22–25 ס"מ. הניצוי שלו משתנה מאוד בהתאם לעונה. הוא בעל מקור ורגליים כתומים, עינו ממוקמת על פס שחור כהה וקשתית עינו לבנה. נוצות ראשו, צווארו וחזהו העליון הן בצבע בז'. נוצות חזהו התחתון ובטנו הן בצבע אפור-וורדרד וגבו בצבע אפור כהה. מוטת כנפיו 122-112 מ"מ. נוצות התעופה הן בצבע חום כהה בבסיסן ובסופן ומרכזן צבע בז' מנוגד, בעת התעופה הן נראות כהות עם נקודה בהירה באמצע. מקורו בערך באורך ראשו ומעוקל מעט כלפי מטה בקצהו. זכרים ונקבות אינם נבדלים זה מזה במראה החיצוני. לציפורים צעירות יש ראש וגב חומים.
כנפיו שחורות-אפורות. שמו באנגלית, Vinous-breasted Myna (מיינה חזה-ייני) נגזר מכך שנוצות חזהו פעמים רבות בעלות צבע יין.
תפוצה ומרחב מחיה
הוא נמצא בקמבודיה, סין, לאוס, מלזיה, בורמה, תאילנד ווייטנאם.
בתחילת שנות ה-2000 הפך למין פולש בישראל, ביחד עם המיינה המצויה שפלשה לארץ מספר שנים קודם לכן. שתי אוכלוסיות ציפורים אלו התחילו ככל הנראה מפריטים בודדים שברחו מפארק ציפורים בתל אביב.
התנהגות
הזרזיר הבורמזי שוכן לרוב באזור קינונו ולא מרבה לנדוד, אך לעיתים כאשר מזג האוויר הופך קר יותר הוא עלול לנדוד מעט. את מרבית זמנו הוא מבלה על האדמה, במרחבים פתוחים עם צמחייה מרובה. הוא חי בקבוצות ומרבה לבנות קנים בחללי עצים. תזונתו העיקרית היא פירות וחרקים, הוא מלקט את מזונו על האדמה ולעיתים בעצים.
פכיצפלוזאורוס
פכיצפלוזאורוס (שם מדעי: Pachycephalosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת פכיצפלוזאוריים שחי בתקופת הקרטיקון המאוחר באמריקה הצפונית. זהו דינוזאור צמחוני בעל אגן דמוי עוף, המאופיין בגולגולת עבה במיוחד. פירוש שמו: "לטאה בעלת ראש עבה". אורך גופו הגיע 4.5 מטר והמשקל ל-450 ק"ג.
מונסתיר
מונסתיר (, מתוך המילה היוונית μοναστήριον, "מנזר") היא עיר בתוניסיה, בירת מחוז מונסתיר באזור המרכזי-מזרחי במדינה, הסאחל. העיר נמצאת 20 קילומטרים מדרום לסוסה ו-162 קילומטרים מדרום לבירת המדינה, תוניס. מונסתיר החלה כנמל דייגים, והפכה בהמשך לעיר תיירותית משגשגת.
גאוגרפיה
מונסתיר היא חצי אי המוקף על ידי הים התיכון משלושה צדדים. מדרום לחצי האי שוכן מפרץ מונסתיר שנמתח עד כף ראס דימס. במונסתיר נופים מגוונים - חופים סלעיים וחוליים ורכס צוקים באורך שישה קילומטרים.
היסטוריה
מונסתיר הוקמה על הריסות העיר הפיניקית "ראש-פנת" (כף הפינה), שהפכה לעיר הרומית רוספינה המוזכרת אצל סטראבון. בעיר נמצא מגדל ההגנה (ריבאט) של מונסתיר, ששימש בעבר כדי לאתר ספינות אויב ביזנטיות. מגדל ההגנה של מונסתיר היה במהלך שנות השבעים של המאה העשרים אחד מאתרי הצילום של הסרט בריאן כוכב עליון.
תחבורה
העיר נמצאת בתוואי קו המטרו החשמלי של אזור הסאחל. מהעיר פועלים קוי אוטובוס לתוניס.
אקלים
מונסתיר שוכנת באזור בעל אקלים ים-תיכוני עם קיץ חם (Csa). החורפים באזור מתונים ויש מיעוט של משקעים. האקלים באזור מתון הרבה יותר מהאזורים הפנימיים של תוניסיה, שארבעים אחוזים ממנה הם חלק ממדבר סהרה. הטמפרטורה הממוצעת במהלך היום בחודשי הקיץ (יוני, יולי, אוגוסט) היא כ-30 מעלות, ובחודשי החורף (דצמבר, ינואר, פברואר) היא עומדת על כ-15 מעלות.
כלכלה
הכלכלה בעיר מתחלקת לשני סקטורים עיקריים: חקלאות ותיירות. שמונים ושישה אחוזים מהאדמה באזור משמשים לחקלאות, ומאות אלפי טונות של תוצרת חקלאית מיוצרים באזור מדי שנה, מיוצאים למדינות אחרות ונמכרים בשוק התוניסאי.
סקטור התיירות גם הוא מרכזי מאוד בכלכלת העיר, בה קיימים יותר מחמישים מלונות ואליה מגיעים רבבות תיירים בשנה על מנת לראות את הריבאט, את המסגד הגדול, את מאוזוליאום בורגיבה, את השוק, את האיים הסמוכים ואת החופים. למונסתיר נמל תעופה בינלאומי, תחנת רכבת ומטרו המחבר אותה לסוסה ולמהדיה הסמוכות.
ערים תאומות
אלו הן הערים התאומות של מונסתיר:
ולדימיר פוזנר
ולדימיר ולדימרוביץ’ פוזנר (בצרפתית: Vladimir Vladimirovitch Pozner, ברוסית: Владимир Владимирович Познер; בלידתו נקרא בשם "ולדימיר ז'רלד דמיטרי דיובואה-ניבואייה", ברוסית: Влади́мир Жера́льд Дми́трий Дюбуа́-Нибуайе́) הוא עיתונאי ואיש תקשורת סובייטי-רוסי ואמריקאי, יליד צרפת ממוצא יהודי, מנחה התוכנית "פוזנר" בערוץ הפדרלי הראשון של רוסיה, בעקבותיה זכה לכינוי "לארי קינג הרוסי". בין השנים 1994–2008 כיהן כנשיא האקדמיה הרוסית לטלוויזיה.
הוא דובר רוסית, צרפתית ואנגלית שוטפת.
ביוגרפיה
פוזנר נולד בצרפת למהגר רוסי-יהודי ולדימיר אלכסנדרוביץ’ פוזנר שהיגר לצרפת ב-1922 וז’רלדין לוטן – צרפתייה-קתולית. הוא נטבל לנצרות בקתדרלת נוטרדאם, אך הוריו נישאו רק בהיותו בן 5. מכיוון שאביו ביכר חיי הוללות, בגיל 3 אימו היגרה עימו לארצות הברית היכן שהתגוררו אימה ואחותה, שם הועסקה בתור עורכת סרטי וידאו במדור הצרפתי של אולפני פרמאונט. כעבור 5 שנים, ב-1939, אביו הועסק אז בחברת ההפקה Metro Goldwyn Mayer השיב את אשתו ובנו – ולדימיר, בחזרה לצרפת, אולם בעקבות פלישתה של גרמניה הנאצית לצרפת ב-1940, משפחתו הפליגה לארצות הברית היכן שב-1945 נולד אחיו - פבל פוזנר. עם סיפוחה של ליטא, היכן שהתגורר סבו של פוזנר, לברית המועצות ב-1940 אביו קיבל דרכון סובייטי. אביו היה פטריוט סובייטי להוט; החל מ-1943 בהיותו ראש צוות במדור דוברי-רוסית באגף הקולנוע של USDOD פעל בשירות המודיעין הסובייטי והדליף מידע מסווג בשל מניעיו האידאולוגיים. ב-1948 משפחתו היגרה למזרח גרמניה בגין התחקות שירותי ה-FBI אחר אביו ועל רקע עידן המקארתיזם. ולדימיר אלכסנדרוביץ’ חלם לשוב ולחיות בברית המועצות וב-1952 שב אליה עם משפחתו; הם השתכנו במוסקבה.
על אף שאמו צרפתייה ואביו התנער מיהדותו, הוזכר לפוזנר כי הוא ממוצא יהודי - כך למשל, התקבלותו לאוניברסיטת מוסקבה העלתה חרס בשל מוצאו, אך בזכות קשריו של אביו עם ה-ק.ג.ב., ב-1953 הוא החל את לימודיו בפקולטה לביולוגיה.
קריירה
לאחר סיום לימודיו פוזנר ניסה כוחו בתרגום השירה האנגלית והועסק אצל משורר הילדים – סמואיל מרשק, בתור מזכירו הספרותי; הוא השיב באנגלית ובצרפתית על מכתבי-פנייה שהופנו למרשק. ב-1961 התקבל לסוכנות התקשורת "נובוסטי" בתור עורכו של העיתון Soviet Life שהופץ לצורכי תעמולה בחו"ל. ב-1967 הועסק בביטאון "ספוטניק". באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בין השנים 1970-1985 הועסק בארגון הטלוויזיה הממשלתית של ברית המועצות בתור פרשן באנגלית בשידורי רדיו שכוונו לארצות הברית ולאנגליה; באותה העת הופיע פוזנר ברשת הטלוויזיה האמריקאית ABC בתוכנית Nightline. לתהילתו בקרב הקהל הסובייטי זכה בזכות הנחיית התוכנית "גשר טלוויזיוני: לנינגרד-סיאטל" עם  פיל דונאיו ששודרה בעידן הפרסטרויקה. התוכנית הנ"ל התנהלה על ידי ועידת וידאו וכללה מדגם מייצג הן של אזרחי ברית המועצות והן של אזרחי ארצות הברית. במסגרתה דנו בענייני טאבו, כגון פלישתה של ברית המועצות לאפגניסטן. בין 1991-1997 הועסק בערוץ CNBC בתוכנית Pozner&Donahue, אך בגין מינויי מנהל חדש שהתערב בתוכן התוכנית בניגוד להשקפותיו של פוזנר, פוטר מן הערוץ.
מ-2008 החל לשתף פעולה עם איוון אורגנט בהגשת סרטי-מסע בערוץ הראשון ברוסיה. פוזנר הוא אחד מבכירי אנשי-התקשורת ברוסיה ומנחה את תוכנית הראיונות "פוזנר" בערוץ הראשון של רוסיה, במסגרתה התראיינו בנימין נתניהו, הילרי קלינטון, דמיטרי מדבדב, אמנים ובכירי המדינאים. הוא השתתף בצילומי סדרת התעודה "העולם אחרי" אודות השלכות מגפת הקורונה ברוסיה.
ביולי 2021 הצטרף לסגל ערוץ הספורט Match TV להגשת סדרת התעודה "אגדות האגרוף".
בית הספר פוזנר לטלוויזיה
בשנת 1997 הוא חנך במוסקבה את בית הספר לאמנויות הטלוויזיה. למנהלת בית הספר מונתה אשתו השנייה של פוזנר, יקטרינה אורלובה.
העמותה למען מדע מוסרי
העמותה למען מדע מוסרי היא ארגון לא ממשלתי אשר נוסד בשנת 2001. מטרת העמותה היא לצמצם ולמנוע לחלוטין את הניסויים הנערכים על בעלי חיים בישראל.
רקע
ניסויים בבעלי-חיים מתקיימים ללא כל הגבלה בפועל הודות למעטה הסודיות שמגן על מבצעי הניסויים ועל המנגנון שאמור לפקח עליהם. העמותה למען מדע מוסרי פועלת להגברת אכיפת החוק והפיקוח על הניסויים, לחשיפת מידע לציבור לצורך הגברת השקיפות בקרב עורכי הניסויים וגופי הפיקוח, לעידוד השימוש בהליכים מוכרים ומאושרים שיחליפו את הפגיעה בבעלי חיים, ולקידום פיתוחן של חלופות נוספות.
פעילות העמותה
בשנת 2001 השתתפה העמותה למדע מוסרי במאבק משפטי של מספר ארגונים להגנה על בעלי חיים במטרה לקבוע נוסח מחייב של טופס בקשה לעריכת ניסוי, אשר פורסם ב-23.4.2001.
ב-2002 החלה העמותה בתהליך פריצת מעטה הסודיות של הנעשה במעבדות המבצעות ניסויים על בעלי חיים ושל עבודת הגופים המספקים אישורים לניסויים אלה (המועצה לניסויים בבעלי חיים) באמצעות עבודה משפטית מדויקת ושיטתית. במאבקה, הסתמכה העמותה למדע מוסרי על חוק חופש המידע אשר מחייב מסירת מידע בניגוד לחוק צער בעלי חיים.
לאחר שלא נמסר המידע והתכתבות נוספת עם משרד הבריאות, העמותה פנתה לבית המשפט המחוזי בתל אביב בעתירה לחייב את משרד הבריאות לחשוף את המידע על פי חוק חופש המידע. העתירה הוגשה לבית המשפט ב-2002.
חודשיים לאחר מכן בטרם הוכרעה העתירה, המועצה לניסויים בבעלי חיים מסרה לעמותה רשימה המכילה את חברי הוועדות הפנימיות. בנוסף, המועצה גם הודתה כי לא גובשה רשית חלופות לניסויים.
בשנת 2003 פסקה השופטת דרורה פלפל, שהיא מקבלת את רוב סעיפי העתירה שהגישה העמותה למען מדע מוסרי בספטמבר 2002. השופטת הורתה למשרד הבריאות ולמועצה לניסויים בבעלי חיים לחשוף את הנתונים שהתבקשו.
בשנת 2004 נחתם הסכם, אשר קיבל תוקף של פסק-דין בבית-המשפט העליון, בין העמותה למען מדע מוסרי לבין הממונה על הבגצ"ים בפרקליטות המדינה (פרקליט המועצה לניסויים בבעלי-חיים ופרקליט משרד הבריאות). לפי ההסכם, בפרק זמן של עד חצי שנה, על המועצה ליצור ולהפעיל מערכת רישום ובקרה על הניסויים בחיות המתבצעים בישראל, ולפרסם את הנתונים שייאספו. המדינה (משרד הבריאות) ערערה על פסק-הדין, אולם שר הבריאות דני נוה, התערב והתעקש להסדיר את העניין באמצעות הסכם בין הצדדים, בהתאם לעקרונות השקיפות ולחוק חופש המידע. ההסכם כלל את ויתור העמותה על עיבוד מידע משנים קודמות והסכמתה לקבל את המידע שיופק מעתה ואילך. בנובמבר 2006, בעקבות התערבות נוספת של בית-המשפט, נמסר כי מערכת המידע הוקמה ועומדת לרשות הציבור.
בדצמבר 2010 העמותה פנתה למשרד הבריאות בבקשה לקבלת המידע שנאסף במערכת הממוחשבת בשנים שעברו מאז הקמתה כפי שהוסדר בהסכם מינואר 2004. משרד הבריאות דחה את הבקשה של העמותה לאחר שיו"ר המועצה לניסויים בבעלי חיים התנגד בטענה כי חלק מן המידע גלוי זה מכבר והחלק הנותר חסוי. בעקבות זאת, עתרה העמותה לבית המשפט העליון בטענה כי אין כל סיבה לשמור את המידע חסוי וכי המידע חיוני לשם קיום דיון ציבורי בסוגיית הניסויים בבעלי חיים. בנוסף לכך, הבהירה העמותה כי אינה מתכוונת להשתמש במידע במטרה לפגוע בעבודת המועצה. בדיון אשר נערך בבית המשפט סוכם כי המועצה תבחן שנית את בקשת העמותה ואם מסירת המידע תתעכב העמותה תוכל לעתור לבית המשפט לעניינים מנהליים.
בשנת 2014 החלה העמותה (במקביל למאבק המשפטי עם משרד הבריאות), בשיתוף עם המועצה לניסויים בבעלי חיים ומשרד הבריאות, דיון משפטי נגד אוניברסיטאות וגופים אקדמאים נוספים ברחבי הארץ (האוניברסיטה העברית, הטכניון, מכון ויצמן וכו') במטרה לחשוף מידע הנוגע לניסויים הנערכים על בעלי חיים. בית המשפט המחוזי בירושלים קבע כי חשיפת המידע אינו מסכן אינטרסים כלכליים, מקצועיים ומסחריים ועל כן אין מניע לשמירת סודיות הניסויים. בעקבות זאת הורה בית המשפט על מסירת המידע לרשות הציבור הרחב עד פברואר 2015. לאחר מספר ערעורים ודחיות, בדיון אשר נערך בבית המשפט העליון, נקבע כי על הגופים האקדמאים לשחרר את המידע המבוקש; אירוע שטרם קרה עד אוקטובר 2017.
ולדימיר פוזנר
דת
פוזנר מגדיר את עצמו כאתאיסט. הוא מגנה את הנצרות האורתודוקסית על אי-זכייתה בעידן התחיה. לפי טענותיו נקרו בדרכו כמרים כסילים שאינם בקיאים בברית החדשה. את הנצרות הוא מדמה עם מרקסיזם – שתי תורות נהדרות לדידו, אך מיישמיה (המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והשדרה הרוחנית) לוקים בחסר.
פאוור ריינג'רס טורבו
פאוור ריינג'רס טורבו (אנגלית: Power Rangers: Turbo) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה בת 45 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "סבן" לערוץ Fox Kids בשנת 1997.
ולדימיר פוזנר
סרטיו
כמעט בכל סרטי הטלוויזיה שהפיק, הוא שיתף פעולה עם איוואן אורגנט.
פאוור ריינג'רס טורבו
על פי סדרה זו הופק הסרט "פאוור ריינג'רס טורבו - הסרט" (1997).
עלילה
דיואטוקס פיראטית החלל היא הנבל הראשי בעונה זו והיא מעוניינת להשתלט על העולם ולהשמיד את הפאוור ריינג'רס.
ג'סטין, ילד אשר מחליף את רוקי הריינג'ר הכחול לאחר שהוא שובר את גבו באימונים, טומי נהיה הריינג'ר האדום, אדם נהיה הריינג'ר הירוק, טניה נהיית הריינג'רית הצהובה וקאט נהיית הריינג'רית הוורודה. באמצע העונה הריינג'רים (למעט ג'סטין) עוזבים, וריינג'רים חדשים מחליפים אותם. תאודור ג'יי ג'רביס ג'ונסון (טי.ג'יי) מחליף את טומי כריינג'ר האדום, קרלוס ולרטה מחליף את אדם כריינג'ר הירוק, אשלי האמונד מחליפה את טניה כריינג'רית הצהובה וקייסי צ'אן מחליפה את קאת'רין כריינג'רית הוורודה.
בתחילת העונה זורדון נאלץ לחזור לכוכב שלו. זורדון ממנה לו מחליפה אשר שמה דימיטריה והיא בעזרת אלפא 6 (הדור הבא בסדרת אלפא) ובעזרת הריינג'רס שומרים על כדור הארץ.
באמצע העונה מצטרף גנרל הווק אחיה של דיואטוקס למלחמה בריינג'רס והוא מנסה בעזרת זורד שהוא בנה להביס את הריינג'רס.
הרובושוטר (The Blue Senturion) מגיע מהעתיד. החללית שלו מתרסקת על חוף הים ודיואטוקס מגלה אותו. פורטו, עוזרה של דיואטוקס, מפעיל מחדש את הרובוט ומספר שיש לו מסר מיוחד לדימיטריה. הוא מראה בעזרת הולוגרמה התקפה עתידית שצפויה לקרות בה מתאחדים כל הרעים:ריטה ולורד זד, אימפריית המכונות, ודיואטוקס. דיואטוקס מנסה למחוק הודעה זו, אך הפאוור ריינג'רס מספיקים לראות הודעה זו אבל לא מבינים מה צפוי להם. גם הפנטום ריינג'ר מצטרף במהלך העונה ועוזר לריינג'רס בעזרת כוחו המיוחד אשר נמצא ביהלום האדום בבטנו.
בפרק האחרון דיואטוקס שולחת מפלצת אשר גדולה יותר מהמגה זורד. דימיטריה והרובושוטר נאלצים לעזוב כדי לעזור לזורדון להילחם בכוחות הרשע. המפלצת מצליחה להשמיד לפאוור ריינג'רס את כל המגה זורדים שלהם. בינתיים אלגר וריגוג מוצאים את מרכז הבקרה, והם מודיעים לדיואטוקס. דיואטוקס מגייסת את כל הצבא שלה ומתקיפה את מרכז הבקרה. הפאוור ריינג'רס מובסים על ידי דיואטוקס ומרכז הבקרה מושמד. לבסוף מגיע שליח מדארק ספקטאר להגיע לישיבה של ליגת הרוע. הפאוור ריינג'רס יוצאים בחללית של נסאדה בעקבות דיואטוקס. ג'סטין נשאר כי לא רצה לעזוב את אבא שלו.
הנבלים
חיילי הרגל
אטאן
אטאן (בהונגרית: Átány) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם באטאן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,647 ובשנת 2021 רק 1,454 תושבים.
על פי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב לפני התיישבות המדיארים במרכז אירופה והוא מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1407.
יהודי אטאן
יהודים חיו באטאן במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
אתלבאלד, מלך וסקס
אֵתֶלְבַּאלְד (Æthelbald of Wessex; 831 – 20 בדצמבר 860) מלך וסקס שבאנגליה בשנים 858–860.