cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוחמה אווירית במלחמת קוריאה
חיל האוויר האמריקאי
דוגמה לכך היא ההצטיידות המסיבית של חיל האוויר האמריקאי במפציצים אסטרטגיים כבדים כגון ה-B-47, ה-B-50/B-52 ודומיהם בשנות ה-1950 וכן מעבר מפיתוח מטוסי קרב לעליונות אווירית, עתירי ביצועים המותאמים לקרבות אוויר למטוסי יירוט עתירי הטכנולוגיה המותאמים לשאת טילי אוויר אוויר ארוכי טווח ויירוט מעבר לשדה הראייה (BVR). למעשה מרבית מטוסי הקרב המערביים בני הדור השני תוכננו בעיקר למשימה זאת. ההכשרה של צוותי האוויר של מטוסי הקרב בארצות הברית השתנתה ולא כללה קרבות אוויר בכלל. הדגמים הראשונים של מטוס ה-F-4 פנטום שהיה למטוס הקרב החדיש בשירות של ארצות הברית בפרוץ מלחמת וייטנאם לא כלל תותח בכלל, עד להופעת דגם E שפותח בעקבות לקחי המלחמה.
עם זאת מספר לקחים נלמדו על ידי מדינות המערב. הראשי שבהם הוא הלקח שהמקלע הוא נשק לא יעיל דיו בקרבות אוויר בין מטוסי סילון. בעוד במטוסי בוכנה של מלחמת העולם השנייה האמריקאים והבריטים השתמשו בהצלחה במקלעים כנשק עיקרי, מטוסי הסייבר אפילו עם שישה מקלעים התקשו להפיל את מטוסי המיג, בעוד הפגזים של המטוסים הרוסים יכלו להיות קטלניים בפגיעות בודדת. בעקבות זה פותחה שורה של תותחים לשימוש במטוסי קרב ומפציצים כבדים במדינות המערב.
דבר שני שהתבהר הוא שטווח המטוסים הטקטיים והאסטרטגיים של חיל האוויר לוקה בחסר. החל מ-1951 חיל האוויר התנסה בתדלוק אווירי במטוסי קרב ויכולת זאת להארכת טווח הטיסה של המטוסים נהייתה יותר ויותר חשובה לאחר המלחמה.
השימושיות הגוברת של המסוק ככלי לוגיסטי חיוני הוכיחה את עצמה גם היא במלחמה זאת. בתחילת המלחמה המסוק היה עדיין מעין כלי טיס אקזוטי, בסופה הוא הפך לחלק בלתי נפרד מצורת הלחימה של האמריקאים והוא שימש להרבה תפקידים החל מתצפית והיכרות עם השטח, חילוץ מוטס, טיווח ארטילרי לטובת ספינות מלחמה, פינוי מוקשים ימיים, פריסת קווי טלפון ופריסת סוללות טילים קלות. וזאת עוד לפני שהמסוקים כללו מנועי סילון ויכולותיהם היו מוגבלות.
הצי האמריקאי
הניסיון של הצי של ארצות הברית במלחמת קוריאה הוכיח את הסברה שתם עידן מטוסי הבוכנה. אלה לא יכלו להתמודד כלל עם מטוסי הסילון ויכלו לשמש רק לתקיפה, ואכן דגם מטוס בוכנה בודד נשאר בשירות הצי לאחר מלחמה זאת. בנוסף על כך אנשי הצי הפנימו שמטוסי הסילון שהיו ברשותם היו בחסרון מול מטוסי היירוט של הרוסים. עקב כך נולדו מספר תוכניות פיתוח מטוסי קרב סילוניים לנושאות מטוסים מיד בתום מלחמת קוריאה, אך מטוסים עתירי ביצועים אלה היו כבדים יחסית ודרשו מסלולים ארוכים יחסית על גבי נושאות המטוסים ולכן נושאות המטוסים של ארצות הברית היו מוגבלות מאוד ביכולת ההפעלה שלהם. עקב כך החל תהליך פיתוח של נושאות מטוסים גדולות במיוחד שיכלו לשאת עשרות מטוסים מתקדמים ותהליך שדרוג של הנושאות הכבדות הקיימות עם מסלול הנחיתה המוטה ב-6 ו-9 מעלות מקו האמצע של סיפון הטיסה.
למרות הדוקטרינה הדוגמטית של הישענות על הרתעה גרעינית, נושאת המטוסים הפכה לאמצעי להפגנת כוח, כאשר היא בעצם היוותה בסיס לכוח אווירי התקפי. מטוסים שפותחו לטובת נושאות המטוסים לפחות בשנים הראשונות לאחר המלחמה באו למלא דרישות טקטיות בעיקר, בשביל להתגבר על החיסרון שמטוסיה חוו מול מטוסי המיג הקומוניסטים. טכנולוגיה חדשה שהתפתחה בעקבות המלחמה הייתה מטוס שליטה ובקרה, ששימש את הצי בבקרה והתראה לקבוצות המשימה שנאלצו לעבוד קרוב לחוף יחסית. לאחר המלחמה בהזמנת הצי פותח מטוס הלוקהיד WV-2.
יחד עם פיתוח מטוסי הקרב ושיטות תפעולם מלחמת קוריאה השפיעה על פיתוח טילי אוויר-קרקע, טילי נ"מ, ואף אוויר-אוויר. אף על פי שפיתוחם החל עוד לפני המלחמה, מהלכה הפך את התוכניות לדחופות. חודשים ספורים אחרי סוף המלחמה מטוס מטרה בלתי מאויש מדגם F6F-5K הופל על ידי טילי סיידווינדר וRIM-2 טרייר. בשנת 1959 נכנס לשירות טיל אוויר קרקע מדגם AGM-12 בולפאפ ולמרות מגרעותיו פתח את הדרך לטילי אוויר קרקע מתקדמים יותר.
תהליך זה גם סימן את סוף התקופה של נושאות המטוסים המלוות הקטנות שלא היו מטוסים שיכלו להמריא ולנחות עליהם. אלה שימשו עתה את טייסות המסוקים של הנחתים עד להופעתו של ההארייר.
כוחות האו"ם
סך הכול, כוחות האוויר של האו"ם ביצעו 1,040,708 גיחות, מתוכן 720,980 גיחות של יחידות הכפופות ל-FEAF. 57,665 מהן (כ-8 אחוזים) היו משימות סיוע אווירי קרוב, 66,997 (כ-9 אחוזים) משימות עליונות אווירית, 192,581 (כ-26 אחוזים) גיחות אמנעה, 181,659 (כ-25 אחוזים) משימות תובלה, 222,078 (כ-30 אחוז) משימות שונות וביון. כוחות האו"ם הטילו כ-500,000 טון פצצות בשמי קוריאה והערכותיהם שפעילותם גרמה למותם של 150,000 חיילים קומוניסטים, הפלתם של 950 כלי טיס, הרס של 800 גשרים, 1,100 טנקים, 800 רכבות, 9,000 קרונות רכבת, 70,000 כלי רכב ממנועים ו-80,000 בניינים. כל זאת תמורת אובדן של 1,144 אנשי צוות אוויר ו-306 פצועים ו-1,466 כלי טיס. טייסי ה-F-86 רשמו לזכותם 810 הפלות, 305.5 הפלות (כ-38 אחוז מסך ההפלות) נרשמו על ידי 39 אלופי ההפלות.
מערך המסוקים במלחמה ביצע 170 חילוצים מוצלחים של אנשי צוות אוויר מאחורי קווי האויב, כעשירית מהטייסים שהופלו בקוריאה הצפונית חולצו. סך הכול המערך ביצע 997 חילוצים מאחורי קווי האויב ו-9,681 חילוצים בחזית.
מטוסי הצי והנחתים ביצעו יחדיו 275,842 גיחות במהלך המשימות מתוכן 126,874 גיחות אמנעה, 65,748 גיחות סיוע אווירי קרוב, 44,607 גיחות עליונות אווירית, 26,757 גיחות מודיעין ו-11,856 גיחות לוחמה בצוללות, תוך אבדות של 1,248 כלי טיס מכל הסיבות מתוכם 564 כלי טיס מפעולות אויב.
קורפוס האוויר ה-64
בתקופה שבין 1 בנובמבר 1950 ל-27 ביולי 1953 הטייסים הסובייטים טסו 60,450 גיחות יום ו-2,779 גיחות לילה, השתתפו ב-1,683 קרבות אוויר ביום ו-107 קרבות בלילה. קורפוס האוויר ה-64 רשם לזכותו 1,097 הפלות מתוכם 65 מטוסי B-29, 7 מטוסי B-26, שני מטוסי RB-45, מטוס RB-50 אחד, 2 מטוסי F-47, 28 מטוסי F-51, 118 מטוסי F-80, 185 מטוסי F-84, 647 מטוסי F-86, 11 מטוסי F-94, מטוס F4U אחד, 3 מטוסי F6F, מטוס F3D אחד, ו-26 מטוסי גלוסטר מטאור F.8.
האבדות של הקורפוס הסתכמו ב-335 מטוסים ו-120 טייסים מתוכם 319 כלי טיס ו-110 טייסים בקרבות אוויר.
בבחינת הפלות בודדות לפי רישומי טייס סך ההפלות שונה מעט ומסתכם ב-1,026 כלי טיס ואבדות של 307 מטוסי מיג ו-103 טייסים.
במהלך המלחמה 52 טייסים סובייטים השיגו את התואר אלוף הפלות עם מינימום של 5 הפלות, מתוכם 13 הפילו עשרה או יותר. כוחות הנ"מ הרוסים רשמו לזכותם 212 הפלות של מטוסי אויב על פי מקורות מסוימים. מקורות אחרים מקנים לתותחני הנ"מ 153 הפלות מתוכן 40 מטוסי F-86, 35 מטוסי F-84, 47 מטוסי F-80, 5 מטוסי F-51,  17 מטוסי B-26,  7 מטוסי B-29 ו-12 מטוסים משאר הסוגים. האבדות שנספגו על ידי כוחות הנ"מ במהלך המלחמה היו 68 הרוגים, 165 פצועים, 6 כנים וזרקור אחד.
חיל האוויר של צבא השחרור העממי הסיני
חיל האוויר של צבא השחרור העממי ביצע במהלך המלחמה 26,491 גיחות והשתתף ב-366 קרבות אוויר, בהם הוא טען להפלה של 211 מטוסי F-86, 72 מטוסי קרב-הפצצה מדגמים F-80 ו-F-84 ו-47 כלי טיס אחרים, הם טענו גם לנזק ל-92 כלי טיס נוספים. האבדות שהם רשמו היו 224 מטוסי מיג-15, 3 מטוסי La-11 ו-4 מטוסי Tu-2, ונזק ל-131 כלי טיס נוספים. האבדות בנפש הסתכמו ב-116 טייסים. 151 כלי טיס אחרים אבדו בגלל גורמים שלא קשורים בפעילות מלחמתית. יחס ההפלות של הסינים על פי רישומיהם היה 1:1.42.
חיל האוויר של הרפובליקה הדמוקרטית של קוריאה
קשה לדלות מידע על הפעילות של חיל האוויר הצפון קוריאני, העדויות ממקורות שונים מרמזים שטייסיו נמנעו מקרבות אוויר במהלך המלחמה. בעוד הרוסים והסינים היו טסים כ-2,500 ו-1,500 גיחות בחודש בממוצע בהתאמה, הצפון קוריאנים טסו כ-12 גיחות בממוצע. השיא החודשי שלהם היה ככל הנראה כ-370 גיחות.
הטייס העורק נו קום-סוק שערק למערב עם מטוס מיג-15 דגם bis בספטמבר 1953 העיד כי במשך השנה שהוא שהה עם הרגימנט שלו, הם איבדו 9 מיגים, רק 3 מהם במהלך פעילות מבצעית, השאר אבדו בתאונות או תודות להפצצות של כוחות האו"ם.
ניתוח יחסי הפלות
רישומי ההפלות של כל הצדדים הם לעיתים קרובות לא אמינים, בעוד הכוחות הקומוניסטיים נאלצו להקשות את נוהלי התחקור של כל הפלה והפלה תוך חקירה של אזור ההתרסקות, ראיונות של עדי ראייה, חקירת שבויים וכדומה, הרי שכוחות האו"ם שנחשבים לאמינים יותר, לרוב לא יכלו לתחקר הפלות באותה הרמה המחמירה, ולרוב סרט הטיסה ועדות הטייסים היו הפרטים היחידים שהיו זמינים להם. עם זאת, ביצועי הכוחות הקומוניסטיים (בעיקר הרוסים ששמרו על מעורבותם בסוד) לרוב לא היו זמינים למערב, וטענות רבות מצד הגוש המזרחי לעיתים קרובות נדחו על ידי חוקרים מערביים. לאחר התפרקות ברית המועצות הסרת הסודיות על מעורבותה במלחמת קוריאה ופתיחת הארכיבים הסובייטים החלו מחקרים מעמיקים יותר שהטילו את יחס ההפלות שנטען על ידי חיל האוויר האמריקאי (1:10 לטובת ה-F-86) שהפך למיתוס במערב בספק. בגלל חוסר האמינות של הטענות להפלות מכל הצדדים הכלי המיטבי לבחינת תוצאות קרבות האוויר הם רישומי האבדות של כל הצדדים.
סך כל האבדות של מטוסי הסייבר במלחמה עמד על 224 מטוסים מתוכם 40 אבדו שלא בפעילות מבצעית, 61 אבדו בפעילות מבצעית אך לא לפעולות אויב, 18 אבדות שויכו לתותחני נ"מ ואחד למפציץ אויב, מה שמשאיר מקסימום של 104 אבדות שיכלו להיגרם ממטוסי אויב. 74 מתוך אלה רשומים כאבדות בקרבות אוויר, 14 כאבדות עקב כך שנגמר הדלק בטיסה עקב תמרונים ממושכים או נזק בקרבות אוויר ו-12 שאבדו בנסיבות לא ידועות.
לפי הרישומים הסובייטיים אבדו כאמור 335 כלי טיס, 319 מתוכם אבדו בפעילות מבצעית וכמעט כולם הופלו על ידי מטוסי F-86, חיל האוויר של צבא השחרור העממי הסיני טוען לאבדות של 399 מטוסי מיג, 244 מתוכם הופלו בפעילות מבצעית, כולם על ידי הסייבר. אי אפשר למנות בצורה מדויקת אבדות של חיל האוויר של קוריאה הצפונית אך ההערכה היא שלפחות 100 מטוסי מיג-15 צפון קוריאנים אבדו במלחמה, כשליש מתוכם בקרבות אוויר.
המסקנה שניתן להפיק היא ששני כלי הטיס, ה-F-86 והמיג-15 היו מאוד צמודים ביכולותיהם, והתוצאות של היריבות ביניהם היו תלויות רבות ביכולותיהם האישיות של טייסיהם.
לוחמה אווירית במלחמת קוריאה בתרבות
מלחמת קוריאה לא זכתה לתשומת לב רבה בדעת הקהל המערבית, ואכן מעט מאוד אמנות יוצרה בהשראתה: מעט ספרים (שהם לא מחקרים היסטוריים), כמעט ללא שירה וציורים. כמו כן כמות הסרטים על המלחמה הייתה מועטה יחסית, 84 סרטים למלחמה שארכה שלוש שנים. ולאחר שנת 1959 סרטים בודדים על המלחמה (פרט לסרטי תעודה).
עם זאת הסרטים שהופקו באותה תקופה השפיעו על התפיסה של האזרחים לגבי המלחמה, הם יצרו את הרושם שמלחמת קוריאה הייתה מלחמה אווירית בעיקרה. למרות המעורבות של כוחות הים והיבשה, הטכנולוגיה וההרסנות של חילות האוויר היו דומיננטיים.
הסרטים הדנים בלוחמה אווירית וטייסים במלחמת קוריאה:
טמרר
טמרר היא סדרת ספרי פנטזיה תקופתית שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית נעמי נוביק. ברקע מלחמות נפולאון בתחילת המאה ה-19, כשלעלילה מוסף פן בדיוני: דרקונים בשירות חילות האוויר והדואר האווירי הבינלאומי.
במרכז העלילה עומד לורנס, מפקד ספינה בריטית, שנאלץ לעבור לחיל האוויר המלכותי לאחר שדרקון סיני נדיר שספינתו שבתה נקשר אליו. הסדרה נקראת על שם הדרקון, טמרר. הסדרה כוללת תשעה ספרים, מתוכם תורגם לעברית רק הספר הראשון.
ספר ראשון: דרקון הוד מלכותו
השנה היא 1804. לורנס ואנשי צוותו נלחמים בספינה צרפתית וכשלל מלחמה הם שובים ביצת דרקון ממין שאינו מוכר. לורנס מודע למצבו העגום של חיל האוויר האנגלי, והוא נחוש לרתום את הדרקון, תהליך שבו הדרקון בוחר את קברניט שלו, ונשאר נאמן לו לשארית חייו. הדרקון נקשר ללורנס עצמו, ולורנס נאלץ לעבור לחיל האוויר המלכותי. השינוי דורש ממנו הסתגלות קלה, כיוון שהגינונים בחיל האוויר רשמיים הרבה פחות מאשר אלו הנהוגים בחברה ממנה בא. לורנס וטמרר טסים לסקוטלנד, שם הם מתחילים באימונים שלהם, וטמרר גדל מאוד. לורנס מקדם בידידות את קברניט רנקין, רק כדי לגלות אחר כך שרנקין הוא קברניט רע, ששם את נוחותו הרבה מעל הנוחות של הדרקון שלו. הוא מפסיק את הידידות, ומקווה שיוכל לתקן את הנזק. כמו כן, עליו להתמודד עם גרנבי, קצין קנאי, שמזלזל בו, כיוון שהגיע מהצי. לבסוף לורנס מצליח לרכוש את ידידותו, והוא הופך להיות הקצין הראשון שלו. הדרקון השחור, טמרר, עובר אימונים מקוצרים ואז נשלח לתעלה. שם נפולאון מתכנן מתקפה אדירה על אנגליה באמצעות הצי שלו. במהלך הקרב מתגלה שיש לטמרר כח נדיר: נשיפת רוח קטלנית. היכולת הזאת שייכת למין הדרקונים הטוב ביותר בעולם, דרקונים סינים שמימיים.
ספר שני: Throne Of Jade
(בתרגום חופשי- "כס אבן הירקן". בתמונת השער רואים את ליין ופגודה סינית)
הספר נפתח כשנה אחרי תחילת הסדרה, ב-1805, בריב דיפלומטי במשרד האווירייה המלכותי. משלחת סינית ובראשה הנסיך הצעיר בשושלת הקיסרית, יונגזינג, דורשת לקבל את טמרר בחזרה, משום שהסינים שלחו את הביצה לצרפתים והיא נועדה רק לבני מלוכה. הצמרת הבריטית מנסה לשמור על יחסים תקינים ודורשים מלורנס לוותר על טמרר. לורנס מסרב, ולאחר משא ומתן מוחלט לשלוח את הצוות המורחב של טמרר (הקרקעי והאווירי יחדיו) לסין ושם יוחלט. למשלחת הבריטית מצורף המונד, כמתורגמן. כשהספינה נושאת הדרקונים מגיעה לסין טמרר פוגש את משפחתו ואימו לראשונה. כמו כן הוא מגלה שהדרקונית של יונגזינג, ליין, משתפת פעולה עם הבוטות שלו. החדרים של הבריטים מותקפים על ידי מתנקשים, והנסיך מנסה לרצוח את לורנס. טמרר נאלץ להרוג אותו. בתגובה מוחלט לאמץ את לורנס למשפחת הקיסרות וכך להתיר את הפלונטר החוקי. ליין מתאבלת על יונגזינג.
ספר שלישי: Black Powder War
(בתרגום חופשי: "מלחמת האבקה השחורה. בתמונת השער רואים את ארקדי ותותח מלחמה.)
בפתיח של הספר, לורנס מקבל פקודה כתובה להגיע לאיסטנבול כדי לאבטח העברת 3 ביצי דרקונים נושפי אש ללונדון. לפני שהנושאת הדרקונים מרימה עוגן היא עולה באש והחבורה נאלצת לעוף לכיוון צפון-מערב בהרכב מלא, כולל שני טבחים סיניים. כמורה דרך מצטרף תרקאי, השליח, שמכיר את הדרכים המדבריות. לפני שהם עוזבים ליין נשבעת לנקום. כשהם מגיעים לפרס מצטרפים אליהם עשרים דרקונים פראיים שחיים עם השולטן קורצים להם. בגבול טורקיה הם מתנפלים על מקנה פרטי ושומרי הגבול כועסים עליהם. המשלחת הבריטית ללא הפראיים משתכנת באיסטנבול ומגלה שהשגריר הבריטי נרצח והכסף שנועד לקניית הביצים נעלם. באישון לילה נערה יהודייה, בת הבנקאי של האימפריה העות'מאנית, מגלה להם שהטורקים בעצם גנבו את הכסף לעצמם. במבצע מרשים החבורה פורצת לארמון וגונבת את שלוש הביצים, אולם בזמן ההמראה אחת מהן נשברת. בדרך לא דרך הם מצליחים לעבור את הגבול לאימפריה האוסטרית בלי שהטורקים מיירטים אותם. המפקד האוסטרי נותן להם מחסה והחבורה ממשיכה בדרכה. בזמן שהם עוצרים במבצר נטוש בוקעת הדרקונית איסקירקה וגרנבי הופך לקפטן שלה. לאחר מכן הם ממשיכים לפרוסיה, בעלת ברית של בריטניה במלחמה נגד נפוליאון בתקווה שיוכלו שם למצוא ספינה שתיקח אותם חזרה לבריטניה. שם מתברר להם שחיל האוויר הבריטי הבטיח לשלוח סיוע אווירי לפרוסיה אך מתמהמה משום מה. אחרי כמה קרבות כשל מול הצרפתים טמרר מלווה את הזוג המלכותי הפרוסי לברלין ומשם ממריא לתחנה האחרונה ביבשת: דנציג. שם החבורה נתקעת במבצר נצור, ומגלה שליין משתפת פעולה עם הצרפתים. לתדהמת כולם חבורת הדרקונים הפראיים בראשות ארקדי ותרקאי מופיעה ומבלבלת את הצרפתים. באישון לילה כל חיילי המבצר מועבר לנמל ומשם מערבה לסקוטלנד הבטוחה.
ספר רביעי: Empire of Ivory
על אף שהגיעו למרחב האווירי של סקוטלנד, דרקונים צרפתיים ממשיכים להתקיף אותם ללא מענה מהקרקע. רק אחרי נחיתה מתברר שרוב דרקוני בריטניה מקורקעים בגלל מחלה מסתורית, כך שטמרר הוא בין הדרקונים הבודדים שנותרו לחיל האוויר המלכותי. לאחר מכן מתברר שטמרר חסין למחלה כיוון שהוא כבר חלה והבריא ממנה בדרך לסין. טמרר ומבנה הדרקונים שלו נשלחים לקייפטאון, שם הבריא טמרר, להשיג תרופה. הם מצליחים למצוא את התרופה אך כל המושבות באפריקה וביניהם גם קייפטאון מושמדות על ידי אימפריה שנשלטת על ידי דרקונית שזועמת על סוחרי העבדים המערביים. לאחר שהם חוזרים לבריטניה ודרקוני החיל המלכותי לאט לאט מבריאים בעזרת התרופה מתברר שממשלת בריטניה החדירה את המגפה לחיל האוויר הצרפתי במטרה להשמידו. טמרר ולורנס מבינים שמחיל האוויר הצרפתי המגפה עלולה להתפשט לכל העולם ולהרוג עשרות אלפי דרקונים. הם יוצאים עם התרופה לצרפת ומצילים את חיל האוויר הצרפתי ובכך מצילים את כל דרקוני העולם. בסוף הספר לורנס וטמרר חוזרים לבריטניה.
ספר חמישי: Victory Of Eagles
(בתרגום חופשי: "ניצחון הנשרים")
הספר החמישי מתחיל מנקודת מבטו של טמרר שכלוא באזורי הרבייה. הוא הופרד מלורנס שנאשם בבגידה בעקבות מעשיהם בספר הקודם. טמרר מתקשה למצוא את מקומו וסובל משיעמום וחוסר בתעסוקה. הניסיונות של טמרר לעניין את הדרקונים בעולם שבחוץ נכשלים כיוון שהדרקונים באזורי הרבייה התרגלו לחוסר מעש. לורנס באותו הזמן נמצא בספינה בריטית. הוא לא הוצא להורג כיוון שאנשי חיל האוויר הבריטי רוצים לזווג את טמרר עם דרקוניות במטרה ליצור דרקונים נוספים עם אותם יכולות כמו שלו. הספינה שבה לורנס נמצא מוטבעת על ידי הצרפתים במהלך פלישה חדשה לבריטניה. לורנס ניצל ומגיע לחוף. בעקבות הפלישה חיל האוויר הבריטי נמצא במצב נואש ובלית ברירה הם שולחים את לורנס לחבור להחזיר את טמרר מאזורי ההזדווגות ולהחזירו ללחימה. כשמגיע לורנס לאזור ההזדווגות הוא מגלה שהוא ריק. מתברר שטמרר שכנע את הדרקונים באזור ההזדווגות לצאת איתו ללחימה בצרפתים בעזרת הבטחות לזהב ותכשיטים רבים. לורנס וטמרר מתאחדים אך נכשלים בהדיפת הפלישה הצרפתית ולונדון נכבשת על ידי נפוליאון. לאחר מכן לורנס וטמרר נשלחים עם כמה דרקונים אחרים לחסל קבוצות חיילים צרפתיים שפושטים על כפרים בריטיים בחיפוש אחר מזון. בסוף הספר הצבא הבריטי פותח במתקפה על לונדון ודרום בריטניה ומצליח לכבוש אותם בעזרת תחבולה. נפוליאון בורח חזרה לצרפת.
ספר שישי: Tongues Of Serpents
לאחר שנפוליאון והצבא הצרפתי נמלטים חזרה לצרפת בעקבות תבוסתם, לורנס, גרנבי, טמרר ואיסקירקה נשלחים לאוסטרליה עם 3 ביצי דרקונים מתוך מטרה להקים שם בסיס חדש של חיל האוויר הבריטי. כשהם מגיעים לסידני העניינים מסתבכים כשמתברר שהם נקלעים למרד הרום. ויליאם בליי רוצה שטמרר ואיסקירקה יעזרו לו להשתלט מחדש על ניו סאות' ווילס. בעוד הם מנסים להימנע מהעימות בוקעת אחת מביצי הדרקון ורנקין, שאיבד את דרקונו במהלך הספר הראשון הופך להיות הקפטן של הדרקון שנולד שלו הוא קורא קיסר. בסופו של דבר כל החבורה יוצאת לאזור ההרים הכחולים מתוך מטרה למצוא מקום בו יוכלו להקים את הבסיס. זמן קצר לאחר שהם מצליחים למצוא את המקום המושלם נשדדת אחת מ2 הביצים שנותרו והחבורה יוצאת למרדף לאורך כל אוסטרליה מתוך מטרה להחזיר את הביצה. במהלך המסע בוקעת עוד ביצה ומתוכה בוקע קיולנג'ל, דרקון נכה שאינו מצליח לעוף או לצוד. דמיין מחליט לפרוש את חסותו על קיולנג'ל. בסופו של דבר הם מגיעים למקום אליו השודדים מכרו את הביצה. מתברר שהביצה כבר בקעה והדרקונית רוצה להישאר במקומה.
ספר תשיעי: League of Dragons
(בתרגום חופשי: "ליגת הדרקונים")
הספר החותם את הסדרה יצא לאור ביוני 2016.
איימי קאררו
ביוגרפיה
קררו נולד בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית לאם דומיניקנית ואב פורטוריקני אך גדלה במיאמי, פלורידה. בשנת 2008 סיימה את לימודיה באוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית עם תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים.
קריירה
בשנת 2009, היא הופיעה בסרט העלילתי "אלווין והצ'יפמאנקס 2". קאררו הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בהן "המנטליסט", "לינקולן הייטס", "מקום טוב באמצע", "גריק", ו"בייבי דאדי".
בשנת 2011, היא לוהקה לתפקיד אנג'י בסרט הלייב אקשן "Level Up". היא שיחזרה את תפקידה בסדרת הטלוויזיה שלאחר מכן באותו שם. הסדרה ירדה מהמרקע ב-2013 לאחר שתי עונות.
בשנת 2012, קאררו שיחקה בסרט הטלוויזיה "הלגונה הכחולה: התעוררות". באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה באוף ברודוויי במחזה "What Rhymes with America".
בשנת 2014 היא שיחקה יחד בסרט האימה "חוב השטן". באותה שנה שיחקה בתפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "האמריקאים" בתור לוסיה, לוחמת חופש סנדיניסטית. היא גם לוהקה לתפקיד בקומדיית המצבים "רעבה לאהבה" בכיכובה של אמילי אוסמנט.
בינואר 2015, הוכרז שקאררו תספק את קולה של אלנה, נסיכת האגדות הראשונה של דיסני לטינה לסדרת ערוץ דיסני, "אלנה מאוולור". הסדרה היא ספין-אוף של סדרת דיסני ג'וניור "הנסיכה סופיה הראשונה", והיא עלתה לראשונה ב-22 ביולי 2016. באפריל 2016, פורסם כי קאררו ודמותה סופיה יככבו יחד עם אשלי טיסדייל בסדרת ספין-אוף פוטנציאלית של סדרת הטלוויזיה "רעבה לאהבה", שכותרתה "Young & Sofia". עם זאת, הפרויקט לא עבר את שלב הפיילוט.
בשנת 2018, קאררו לוהקה כקולה של הדמות הראשית אדורה בסדרת האנימציה של נטפליקס, "שי-רה ונסיכות הכוח". מיוני עד אוגוסט 2021, שיחקה קאררו במיני סדרה, "Exandria Unlimited", ספין-אוף של סדרת האינטרנט "Critical Role". במרץ 2022, היא חזרה על תפקידה בספיישל של שני חלקים "Exandria Unlimited: Kymal".
קאררו לוהקה לתפקיד חוזר כדניאלה בסדרת הדרמה "עוזרת בית", בהשראת ספר הזיכרונות של סטפני לנד "Maid: Hard Work, Low Pay, and a Mother's Will to Survive", שהוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-1 באוקטובר 2021. הדמות שלה היא ניצולת התעללות במשפחה שמתיידדת עם אלכס, דמותה של מרגרט קוואלי, במקלט לנשים. המעריצים והמבקרים של התוכנית שיבחו את דניאל כ"דמות נחושה בחירוף נפש" ו"עוד אמא צעירה במקלט לאלימות במשפחה שממש מחזירה את אלכס על רגליה", אך ציינו שסיפורה מעולם לא הושלם והקהל נותר תוהה מה קרה לה.
חיים אישיים
בנובמבר 2015, היא התארסה לשחקן טים רוק. הם נישאו באוגוסט 2016.
יחסי הממלכה המאוחדת–סינגפור
יחסי הממלכה המאוחדת–סינגפור הם קשרי החוץ הבילטרליים בין סינגפור לבריטניה המיוצגים על ידי הנציבות הגבוהה של בריטניה בסינגפור, והנציבות הגבוהה של סינגפור בלונדון. שתי המדינות חברות מלאות במדינת העמים.
היסטוריה
כתוצאה מהקשר ההיסטורי הארוך, אנגלית היא אחת מארבע השפות הרשמיות של סינגפור.
היחסים בין שתי המדינות
בריטניה משתפת פעולה עם סינגפור במגוון רחב של סוגיות בינלאומיות. החברות הלא קבועה של סינגפור במועצת הביטחון של האו"ם (2001/02) חיזקה עוד יותר את המגעים הדו-צדדיים בנושאים מרכזיים המשפיעים על שלום וביטחון בינלאומיים. בריטניה וסינגפור אף משתפות פעולה הדוק בתחום הלוחמה בטרור, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה מבצעית.
הגנה
מאז 1971 שתי המדינות שיתפו פעולה צבאית באמצעות הסכם ההגנה חמשת הכוחות, הכוללות תרגילים משותפים שנתיים עם שותפים אחרים, כולל מלזיה, אוסטרליה וניו זילנד. לבריטניה נספח הגנה בסינגפור ומחסן אספקה לוגיסטי. לעומת זאת, בסינגפור אין נספח צבאי בנציבות הגבוהה שלהם בלונדון. דו"ח של מרכז האיחוד האירופי סינגפור מציע כי נספח ההגנה של סינגפור לבריטניה נמצא בשגרירות בפריז. דו"ח חדשות שפורסם לאחרונה קבע כי בריטניה מבקשת להגדיל את שיתוף הפעולה ההגנתי עם סינגפור.
סחר והשקעות
סינגפור היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של בריטניה בדרום-מזרח אסיה, כאשר שני שלישים מייצוא בריטניה לאזור זה זורם לסינגפור. יצוא הסחורות בבריטניה רק לסינגפור בשנת 2010 הוערך ב-3.29 מיליארד ליש"ט, עלייה של 15% משנת 2009, ואילו יבוא הסחורות מסינגפור בשנת 2010 הוערך ב-3.9 מיליארד ליש"ט, עלייה של 18% משנת 2009. הייצוא העיקרי של סחורות בבריטניה לסינגפור הוא מכונות לייצור חשמל, משקאות ומכונות תעשייתיות כלליות, בעוד שהסחורות המיובאות המובילות מסינגפור היו כימיקלים אורגניים, מכונות לייצור חשמל ומכונות משרדיות. החל משנת 2009 הייתה סינגפור השוק ה-11 בגודלה בבריטניה לשירותי יצוא.
ישנם מעט תעריפי יבוא מסינגפור התומכים באופן מלא בתהליך ארגון הסחר העולמי. סינגפור הייתה המדינה הראשונה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה שפתחה במשא ומתן עם האיחוד האירופי להסכם סחר חופשי דו צדדי (FTA).
בריטניה היא המשקיעה הזרה הרביעית בגודלה בסינגפור עם מלאי מצטבר של 23.5 מיליארד ליש"ט בסוף 2009. זה מהווה כ-20% מכלל ההשקעות של האיחוד האירופי בסינגפור. בסינגפור יש מעל 31,000 אזרחים בריטים וכ-700 חברות בריטיות. רבים מהמשקיעים הבריטים הגדולים לטווח הרחוק הגדילו את השקעותיהם בסינגפור לאחרונה, ביניהם ברקליס, דייסון, HSBC, רולס-רויס, Shell ו-Standard Chartered. נרשמה עלייה משמעותית במספר החברות הקטנות והבינוניות הבריטיות שנכנסו לשוק והאוניברסיטאות הבריטיות מקיימות שיתופי פעולה עם מוסדות החינוך של סינגפור.
בריטניה מושכת למעלה משני שלישים מכלל ההשקעות הסינגפוריות לאיחוד האירופי, סבכום מצטבר של 20.6 מיליארד ליש"ט, כאשר שירותי הכספים והביטוח, נדל"ן ותקשורת הם המגזרים המשמעותיים ביותר.
חילופי משלחות אקדמיות
קשרי החינוך בין סינגפור לבריטניה הם חזקים. נכון לשנת 2011, יותר מ-3,000 סינגפורים למדו בבריטניה והמועצה הבריטית מעריכה כי מדי שנה כ-80,000 סטודנטים מקבלים תואר בסינגפור באמצעות תוכניות "חילופי סטודנטים". בשל החברות של סינגפור בחבר העמים הבריטי, סטודנטים סינגפוריים זכאים למלגות כמו מלגת חבר העמים ותוכנית מלגות ידידות להמשך לימודיהם בבריטניה. הקשרים בתחום האמנויות גם הם חזקים, עם אמנים וארגונים בריטים רבים המופיעים בסינגפור, ונוכחות מבוססת של לוחות בחינות מוזיקה בריטיות כמו ABRSM.
למועצה הבריטית נוכחות גדולה המלמדת אנגלית לכ-20,000 סינגפורים ותושבים זרים. פרויקטים עכשוויים של המועצה הבריטית מתמקדים בפרויקטים בינלאומיים של חינוך, בטיפוח מנהיגים צעירים לנקוט בפעולות נגד שינויי האקלים, וחילופי ידע ומומחיות בענפי האמנות והתעשייה היצירתית.
נציגויות דיפלומטיות
בריטניה מחזיקה בסינגפור נציבות עליונה בלבד, מאידך, סינגפור מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון בלבד.
שארל לקלר
שארל לקלר (בצרפתית: Charles Marc Hervé Perceval Leclerc, נולד ב-16 באוקטובר 1997) הוא נהג מרוצים מונגאסקי, המתחרה עבור קבוצת פרארי באליפות הפורמולה 1. בשנת 2016 הצטרף לאקדמיה לפיתוח נהגים של פרארי. באותה שנה זכה באליפות ה-GP3, ושנה לאחר מכן זכה באליפות הפורמולה 2. לאחר הזכייה עבר להתחרות בפורמולה 1 בעונת 2018 עבור קבוצת סאובר. בסיום העונה עבר להתחרות עבור קבוצת פרארי כמחליפו של קימי רייקונן.
קריירת מרוצים
לקלר החל להתחרות בקארטינג בשנת 2005 וזכה 3 פעמים ברציפות באליפות צרפת. בשנת 2009 זכה באליפות הקאדטים הצרפתית. בשנת 2010 עבר להתחרות בקטגוריית ה-KF3 ושנה לאחר מכן זכה בגביע העולמי בקטגוריה. לאחר הזכייה עבר להתחרות בקטגוריית ה-KF2 וזכה באליפות האירופאית. בעונתו האחרונה במרוצי הקארטינג סיים במקום השישי באליפות אירופה בקטגוריית ה-KZ ובמקום השני באליפות העולם אחרי מקס ורסטאפן, שזכה באליפות.
בשנת 2014 עבר להתחרות במרוצי מכוניות חד מושביות והשתתף באליפות הפורמולה רנו 2.0 המרכז אירופאית כנהגה של קבוצת פורטק מוטורספורטס. במהלך העונה השיג צמד ניצחונות והגיע עוד 5 פעמים לפודיום. את העונה סיים במקום השני בדירוג הכולל ומקום ראשון בקרב הרוקיז. במקביל השתתף בשישה מרוצים בסבב האירופאי של התחרות וסיים שלושה מרוצים מתוכם במקום השני.
בשנת 2015 עבר להתחרות באליפות אירופה בפורמולה 3, כנהגה של קבוצת ואן אמרספורט ההולנדית. במרוץ השני, שהתקיים במסלול סילברסטון, זינק מהפול פוזישן וקבע את זמן ההקפה מהירה. במרוץ השלישי, שהתקיים יום למחרת, חזר על ההישג ורשם גם ניצחון בכורה באליפות. במהלך העונה השיג עוד שלושה ניצחונות ושבעה פודיומים וסיים במקום הרביעי בדירוג הנהגים.
בפברואר 2016 חתם בקבוצת ART והתחרה בקטגוריית ה-GP3. כמה ימים לאחר מכן צורף לאקדמיית הנהגים של קבוצת פרארי. במהלך העונה ניצח בשלושה מרוצים וזכה בתואר האליפות, כשנותר עוד מרוץ אחד לסיום העונה. במהלך השבוע שלאחר הזכייה הודיע לקלר על הצטרפותו לקבוצת פארמה באליפות הפורמולה 2. במרוץ הבכורה, שהתקיים בבחריין, זינק מהפול פוזישן, אך סיים רק במקום השלישי. במרוץ הספרינט שהתקיים באותו מסלול בחרה הקבוצה לבצע עצירה בפיט, צעד שאינו מקובל במרוצים הקצרים. לפני העצירה הוא הוביל את המרוץ בפער של 9 שניות, אך בעקבותיה ירד למקום ה-14. לאחר החזרה למסלול הצליח לעקוף את 13 הרכבים שלפניו וניצח את המרוץ. הוא הצליח להגדיל את הפער מאוליבר רולנד עד לפער של 57 נקודות, כשנותרו עוד ארבעה מרוצים לסיום העונה. במרוץ הראשון שהתקים בחרס השיג את הניצחון השישי בעונה, ניצחון שהבטיח את הזכייה באליפות. בכך הפך למנצח הצעיר ביותר בתולדות אליפות קטגוריית המשנה (19 שנים ו-356 ימים) והראשון שזוכה בתואר בעונת הרוקי שלו מאז ניקו הולקנברג שעשה זאת בשנת 2009. במהלך העונה קבע שיא אליפות נוסף, כשזינק 8 פעמים מהפול פוזישן. בצמד מרוצי סיום העונה, סיים במקום השני ובמקום הראשון.
פורמולה 1
זכייתו של לקלר באליפות ה-GP3 הביאה את פרארי לצרף אותו במהלך מרץ 2016 לאקדמיית הנהגים כנהג פיתוח של הקבוצה ושל קבוצת האס. בחודש יולי לקח חלק במקצי האימון של הגרנד פרי הבריטי. התכנון המקורי היה, שבמידה וזכה באליפות ה-GP3, יצטרף ישירות לקבוצת האס. היה זה גונתר שטיינר, מנהל הקבוצה, שהתעקש כי ימשיך להתפתח באליפות הפורמולה 2. באוגוסט 2017 השתף ביום המבחנים הראשון שהתקיים בהונגריה וקבע את הזמן המהיר ביותר, כשהוא נוהג בפרארי SF70H. בדצמבר הודיעה קבוצת סאובר על החתמתו כנהג הקבוצה בעונת 2018, לצידו של מרקוס אריקסון.
לקלר הפתיע רבים כשסיים בגרנד פרי אזרבייג'ן, המרוץ הרביעי בעונה במקום השישי למרות שזינק מהמקום ה-13. בארבעה מתוך חמשת המרוצים הבאים הצליח לסיים בעשירייה הראשונה ולצבור נקודות. למרות רצף של חמישה מרוצים אותם סיים ללא נקודה, בספטמבר הודיעה פרארי על החתמתו של לקלר כמחליפו של קימי רייקונן לעונה הבאה.
במרוץ הראשון בעונה היה מהיר יותר מסבסטיאן פטל, אך הוראת קבוצה אסרה עליו לעקוף אותו. בגרנד פרי בחריין זינק לראשונה מהפול פוזישן והוביל לאורך מרבית המרוץ. בעיה חשמלית ברכב הובילה לאיבוד כוח דבר שאיפשר ללואיס המילטון וולטרי בוטאס לעקוף אותו. מכונית בטיחות שיצאה למסלול בשתי ההקפות האחרונות סייעה לו להבטיח את המקום בפודיום. בגרנד פרי סין דורג במקום הרביעי אחרי פטל. בפתיחת המרוץ הצליח לעקוף אותו, אך קיבל הוראה לאפשר לפטל לעקוף אותו בחזרה. בגרנד פרי אוסטריה דורג במקום הראשון. הוא הוביל במהלך מרבית המרוץ, אך נעקף לקראת סיום המרוץ על ידי מקס ורסטאפן. במהלך העקיפה נוצר מגע בין המכוניות, דבר שעורר ויכוח ארוך בקרב שופטי המרוץ, שהחליטו בשעות הערב המאוחרות שלא לנקוט צעדים ולאשר את תוצאות המרוץ. קרב צמוד עם ורסטאפן התקיים גם במהלך גרנד פרי בריטניה. לקלר הצליח לשמור על המקום השלישי לאורך כל המרוץ למרות מספר ניסיונות עקיפה של ורסטאפן.
הניצחון הראשון הגיע בגרנד פרי בלגיה אליו זינק מהפול פוזישן. הניצחון, שהיגע יום אחד לאחר מותו בתאונה של חברו אנטואן הובר, הפך את לקלר למנצח הצעיר בתולדות הקבוצה. שבוע לאחר מכן חזר על ההישג, הפעם במונזה, הנחשב למרוץ הבית של פרארי. בסיום העונה דורג במקום הרביעי, בפער של 24 נקודות לפני פטל שסיים חמישי. בעקבות הישגיו הוארך בתום העונה חוזהו עד לשנת 2024.
את עונת 2020 סיים במקום ה-8 לאחר עונת שפל לפרארי.
בעונת 2021 נראה שיפור משמעותי ביכולת של לקלר ופרארי, לקלר השיג פול פוזישן במירוץ מונקו אך לא השתתף במירוץ עקב נזק שנגרם לתיבת ההילוכים. שבוע לאחר מכן השיג פול פוזישן נוסף במירוץ אזרבייג’אן אך סיים את המירוץ במקום הרביעי. במירוץ סילברסטון הוביל לקלר כמעט לאורך כל המירוץ, אך נעקף 4 הקפות לסיום על ידי לואיס המילטון וסיים את המירוץ במקום השני. בהמשך העונה הראה שיפור מתמיד ביחס לעונה שעברה וצבר הרבה יותר נקודות וסייע לפרארי להשיג את המקום ה-3 באליפות היצרנים לפני מקלארן שסיימו 4.
את עונת 2022 פתח עם פול פוזישן בבחריין, לאחר מכן גם ניצח את המירוץ וגם קטף את ההקפה המהירה. במירוץ הבא בערב הסעודית הגיע למקום השני במקצה הדירוג אחרי סרחיו פרז וסיים את המירוץ במקום ה-2. במירוץ השלישי לעונה באוסטרליה השיג לקלר גראנד סלאם(פול פוזישן, ניצחון במירוץ, ההקפה המהירה והובלת המירוץ לאורך כל אורכו).
אריך-היינריך קלסנר
גנרל אריך-היינריך קלסנר (בגרמנית Erich-Heinrich Clößner; 17 בספטמבר 1888 – 28 במרץ 1976) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קלסנר נולד ב-17 בספטמבר 1888 בגיסן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס קלסנר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-160 (הרייני ה-9), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בספטמבר 1914 נפצע קלסנר במהלך הקרבות, ואושפז בבית חולים. ב-18 בדצמבר 1914 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-5 באוקטובר 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר קלסנר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1924 מונה קלסנר למפקד פלוגה 1 ברגימנט הרגלים ה-5 (הפרוסי), ובסתיו 1927 הועבר למטה קבוצת הארמייה הראשונה. ב-1 ביולי 1929 מונה לקצין מטה באגד הרגלים ה-6, וב-1 בדצמבר 1929 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1932 הועלה קלסנר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במרץ 1933 מונה למפקד העיר נוישטטין. ב-1 באפריל 1934 מונה קלסנר למפקד רגימנט הרגלים ה-14 (וירטמברג), וב-1 ביוני 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1937 הועלה קלסנר לדרגת גנרל מיור, וב-1 ביוני 1938 מונה למפקח מחוז המילואים אינסברוק.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה קלסנר מפקח מחוז המילואים אינסברוק, וב-1 באוקטובר 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-15 באוקטובר 1939 מונה קלסנר למפקד הדיוויזיה ה-25, עימה לחם במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ולאחר מכן במסגרת הארמייה התשיעית, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-29 בספטמבר 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם קלסנר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עימה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-25 בינואר 1942 מונה קלסנר למפקד הקורפוס ה-53, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-15 ביולי 1942 קיבל קלסנר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-10 באפריל מונה קלסנר במקביל למפקד ארמיית הפאנצר השנייה. ב-6 באוגוסט 1943, הועבר קלסנר לעתודת המילואים, וב-15 באוקטובר 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-9, שהיה חלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר השלישית. ב-5 בדצמבר 1943 התפטר קלסנר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובתחילת 1944 מונה למפקד זמני של קבוצת ארמיות F. בקיץ 1944, הועבר קלסנר לפיקוד העליון, וב-1 בינואר 1945 מונה לתפקיד פיקודי במשרד התעמולה של הרייך, ולאחר כניעת גרמניה הוא נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה
קלסנר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קלסנר בקונסטנץ, עד למותו ב-28 במרץ 1976.
מסקל (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
נחל אבליים
נַחַל אֶבְלַיִם הוא נחל אכזב במערב הגליל התחתון, שראשיתו במספר מעיינות למרגלות הר עצמון, וסופו בחיבור לנחל נעמן שבעמק זבולון.
הנחל מתחיל ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים, ומתחתר בערוץ תלול וצר תחת היישובים כאוכב אבו אל-היג'א, מורשת ודמיידה. בהמשך פונה אפיק הנחל לכיוון צפון מערב, והוא עובר מצפון מזרח לאעבלין, שם חובר אליו נחל שכניה, וחוצה תחת גשר את כביש 70 לעבר עמק זבולון.
הנחל נקרא על שם היישוב התלמודי אבליים, אשר מזוהה עם הכפר הסמוך אעבלין.
VK
VK, במקור VKontakte "וְקוֹנְטַאקְטֶה" (מרוסית: ВКонтакте; "בקשר") היא רשת חברתית מקוונת פופולרית בעיקר בקרב דוברי רוסית ברחבי העולם, והאתר הפופולרי ביותר ברוסיה, עם משתמשים רבים בבלארוס, אוקראינה, קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, אסטוניה ולטביה. נכון ליולי 2019, ברשת החברתית רשומים 550 מיליון משתמשים, ובדירוג אלקסה היא נמצאת במקום במקום ה-15 ברשימת האתרים הפופולריים בעולם.
אנטישמיות
מאפיינים
האתר התחיל כרשת חברתית לסטודנטים באוניברסיטאות הרוסיות ועד מהרה הפך לרשת חברתית כללית. הוא מבוסס פונקציונלית ועיצובית על הגרסאות הראשונות של פייסבוק. ניתן לפתוח בו פרופיל משתמש אישי ולאתר חברים קיימים או להכיר חברים חדשים. VK נגיש ביותר מ-90 שפות שונות וכמו רשתות חברתיות אחרות מאפשר שליחת הודעות, יצירת קבוצות, עמודים ציבוריים ואירועים, שיתוף תמונות, אודיו, וידאו ומשחקי דפדפן. לאתר ישנן אפליקציות סלולריות המלוות ומסתנכרנות עם האתר ב-iOS, אנדרואיד ו-Windows Phone. שלא כמו בפייסבוק, ב-VK לא ניתן לראות פרטים על המשתמשים ללא הרשמה לאתר. ב-VK אין צנזורה על תכנים ומדיה פורנוגרפיים.
בעלי ומייסדי הרשת החברתית
מייסדי הרשת הם פאבל דורוב (בתחילת הדרך שלט, יחד עם לב בינזומוביץ' לבייב, ב-20% מהחברה וברוב כוח ההצבעה), הישראלים-גאורגים יאצ'סלב מירילשוילי ואביו מיכאל מירילשוילי (שלטו לפי דיווחים ב-60% וב-10% בהתאמה), ולב אבנירוביץ' (10%). בסתיו 2010, התגלה כי 24.99% שייכים לחברת Mail.Ru Group ובשנת 2011 היא הגדילה את נתחה לכ-40% ממניות החברה. בשנת 2013, קרן השקעות בשם United Capital Partners, שבראשה עומד איליה שצ'רבוביץ', קנתה מידי בעלי המניות העיקריים, לב לבייב, ג'ייקוב אסקלון וויאצ'סלב מירילשוילי 48% מסך המניות הקיימות, ואילו בשנת 2014 Mail.ru רכשה ממנה את 48% האחוזים והפכה לבעלת השליטה בחברה.
בית העלמין קונצבסקויה
בית העלמין קונצבסקויה (ברוסית: Кунцевское кладбище) הוא אחד מבתי הקברות הישנים במוסקבה, סניף של בית העלמין נובודוויצ'יה.
בית הקברות ממוקם במחוז המערבי של מוסקבה, ותופס שטח של 17 דונם.
היטל קבראיסקי VII
היטל קָבראיסקי VII הוא היטל מפה שהומצאה על ידי הקרטוגרף הסובייטי ולדימיר קבראיסקי בשנת 1939 לשימוש כהיטל פסאודו-צילינדרי לשימוש כללי. כמו היטל רובינסון, זוהי פשרה שנועדה לייצר מפות באיכות טובה עם עיוות נמוך בסך הכל. הוא עולה מהבחינה הזו על היטלים נפוצים אחרים, כגון וינקל טריפל, למרות מקבילות ישרות (ומרווחות שווה) וניסוח פשוט. לא נעשה בו שימוש נרחב מחוץ לברית המועצות לשעבר.
הגדרת ההיטל:כאשר \lambda הוא קו האורך, ו \varphi הוא קו הרוחב ברדיאנים.
הוואלי (עיר)
הוואלי (אנגלית: The Valley) היא בירת אנגווילה וגם "העיר הראשית" על האי. בשנת 2001 מנתה אוכלוסייתה 1,169 תושבים.
בוואלי ישנן דוגמאות מועטות לאדריכלות קולוניאלית עקב שינוי מיקום הרשויות של אנגווילה לסנט קיטס בשנת 1825; עם זאת, בית וולבלייק אשר נבנה בשנת 1787, עודנו עומד ומשמש כמגורים של בכירי הכנסייה הנוצרית באי.
אקלים
האקלים בהוואלי מוגדר כאקלים טרופי רטוב ויבש (Aw לפי שיטת קפן). ברוב השנה, הטמפרטורות נעות בין 23 ל־31 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים 97 מילימטרים של משקעים.
מלכה שפס
מלכה אלישבע שפס (באנגלית: Malka Elisheva Schaps, נולדה ב-6 באוגוסט 1948) היא מתמטיקאית ישראלית-אמריקאית, אשר שימשה בעבר דיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן. שפס, גיורת חרדית, היא גם סופרת הכותבת באנגלית תחת שם העט רחל פומרנץ (באנגלית: Rachel Pomerantz) וחלק מספריה תורגמו לעברית.
קורות חיים
שפס נולדה כמרי אליזבת קרמר (Mary Elizabeth Kramer) בקליבלנד, אוהיו וגדלה בבת'סדה שבמרילנד ובוושינגטון די. סי.. את התואר הראשון סיימה בהצטיינות יתרה במכללת סווארת'מור ואת התואר השני ותואר הדוקטור קיבלה מאוניברסיטת הרווארד.
התגיירה ובשנת 1968 נישאה לדוד שפס. בשנת 1972 עלו בני הזוג לישראל. הם מתגוררים בבני ברק ולהם שני ילדים ושני ילדי אומנה. דוד שפס הוא פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן.
כמתמטיקאית
את עבודת הדוקטור שלה, על דפורמציות סינגולריות של עקומות במרחב, כתבה באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של דייוויד ממפורד. העבודה אושרה ב-1972. מאז המשיכה לעסוק בתורת הדפורמציות מהיבטים גאומטריים ואלגבריים, כשהיא מתמחה בהצגות מודולריות של חבורות סופיות. הצגות אלו מוגדרות מעל שדות ממאפיין המחלק את סדר החבורה, ולכן משפט משקה אינו תקף עבורן. נושא זה משלב כלים מרכזיים בתורת ההצגות: קוויברים, בלוקים של הצגות ודפורמציות אלגבריות.
בשנים 1977-1972 שימשה מרצה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1977 עברה למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 1991 קודמה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 2006 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין. שימשה כראש המחלקה למתמטיקה. שפס הקימה תוכנית למתמטיקה פיננסית, ועמדה בראשה עד לפרישתה לגמלאות.
פרופסור שפס מונתה ב-2013 לדיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן, והייתה הדיקנית החרדית הראשונה בארץ.
כסופרת
שפס החלה לכתוב לראשונה ב-1981 כשהחלימה מכוויות. באחד מספריו של דוד זריצקי פגשה סצנה שבה מתוארת שיחה בין גבר ואישה במהלך פגישה למטרות שידוכים, סצנה שהייתה נראית לה שלא תתקבל אצל מו"ל חרדי, דבר שעודד אותה לכתוב. היא בחרה לכתוב תחת שם עט מתוך חשש שעובדת היותה סופרת תמנע ממנה קידום.
ספרה הראשון, "מכור הברזל", הוא ספר עיוני שיצא לאור ב-1985 ועוסק בסיפורים אישיים של ניצולי שואה. מאז פרסמה עוד שבעה ספרים, שחלקם תורגמו גם לצרפתית ושלושה מהם תורגמו לעברית והפכו לפופולריים במגזר החרדי.
בספריה משולבים פרטים אוטוביוגרפיים רבים מחייה. ספרה "פרח בר", המתאר החזרת ילד אומנה למשפחתו הביולוגית מבוסס על מקרה מציאותי, וכך גם ספרה "פרחי קקטוס" שעלילתו עוסקת במשפט להחזרת ילד אומנה לאפוטרופוס שלו. הספר "עת לקרוע ועת לתפור" מתאר את הקונפליקט המתואר גם בספריה האחרים, אותו היא מגדירה כ"קונפליקט בסיסי המושל בחייה", של שילוב העולם היהודי עם הקריירה האקדמית, והוא האוטוביוגרפי מכולם.
למרות חששה הראשוני שספריה לא יתקבלו בקהילה החרדית משום שעלילתם נועזת יחסית, הפכו ספריה לפופולריים, אף על פי שהם לא מקובלים באופן מוחלט בכל שכבות הציבור.
שפס גם מרצה וכותבת מאמרים בתחום הספרות החרדית, והיא פועלת לעידוד חרדים לכתוב.
סימו ליו
סימו ליו (בסינית מפושטת: 刘思慕; נולד ב-19 באפריל 1989) הוא שחקן, פעלולן ותסריטאי קנדי-סיני. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של ג'ונג קים בקומדיית המצבים "המכולת של קים", ובזכות הופעתו בתור גיבור-העל שאנג-צ'י בסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה
סימו ליו נולד בחרבין, חיילונגג'יאנג, והיגר עם משפחתו לשכונה במיסיסוגה, קנדה בגיל חמש. בתום לימודיו למד סימו מימון וחשבונאות באוניברסיטת מערב אונטריו שם סיים את לימודיו בשנת 2011, ולאחר מכן עבד כחשבונאי בחברת דלויט בטרם עזב את עבודתו עקב קיצוצים.
קריירה
סימו ניסה לעבוד בעבודות שונות, עד שהחליט להתעסק במשחק. הוא החל להופיע כניצב ופעלולן בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שונות, ולאחר מכן הופיע בתפקיד ראשי בסדרה הקנדית "דם ומים", שעל תפקידו בה זכה למועמדות בטקס פרסי ACTRA ופרס המסך הקנדי. מאוחר יותר הופיע בתפקיד חוזר בסדרה "חטופה", המובססת על זיכיון "חטופה" בכיכובו של ליאם ניסן.
במהלך כנס "קומיק-קון" סן דייגו 2019, הוכרז כי סימו ליו לוהק לגלם את דמותו של גיבור-העל שאנג צ'י בסרט "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות", הסרט הראשון ב בו מככב שחקן אסייתי בתפקיד הראשי. זוהי למעשה הופעתו הקולנועית הראשונה של סימו, מלבד תפקיד ניצב מינורי בסרט "פסיפיק רים". השחקן הביע את התעניינותו בתפקיד בטוויטר עוד בדצמבר 2018, נוסף על התעניינות בגילום דמויותיהם של נאמור וסאנפייר.
נוסף על עבודתו כשחקן מתעסק סימו בכתיבה, והיה חבר בצוות כותבי הסדרה "דם ומים". בינואר 2018 פורסם מאמר אינטרנטי פרי עטו, המתאר את ילדותו כבן למשפחת מהגרים, במגזין Maclean's. הוא ביים וכתב מספר סרטים קצרים שהוקרנו בפסטיבלים ברחבי קנדה וארצות הברית, כאשר האחרון שבהם צבר, נכון למאי 2020, כ-640,000 צפיות ביוטיוב.
בשנת 2021 גילם את ג'ילברט בסרט הדרמה "Women Is Losers".
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
בשנת 2023 כיכב בקומדיה הרומנטית "שתי אהבות אמת" בדמותו של סאם. בהמשך, שיחק בסרט המדע בדיוני הקנדי "Simulant".
סביבון ענק
סביבון ענק (שם מדעי: Turbo marmoratus) הוא מין חילזון ימי בסוג סביבון. הוא הגדול שבמיני הסביבון, עם קונכייה בקוטר. הוא מכונה על כן Great Green Turban. חילזון זה נידוג באופן מסחרי בשל שכבת אם הפנינה ("דר") העבה שנמצאת בקונכייה שלו.
אורח חיים
הסביבון הענק חי בשוניות אלמוגים. הוא פעיל בלילה וניזון מאצות.
תפוצה ובית גידול
הסביבון הענק חי בשוניות אלמוגים טרופיות באוקיינוס ההודי, מטנזניה ומדגסקר שבמערבו ועד אינדונזיה ואיי הפיליפינים שבמזרחו. הוא נמצא גם במערב האוקיינוס השקט ובחוף הצפוני של קווינסלנד באוסטרליה.
ס.ז. סאקאל
'''ס.ז. סאקאל היה כינויו של אויגן גרו סאקאל (בהונגרית בשמו המקורי:Gärtner Sándor מכינויו: Gerő Jenő או Szőke Szakáll''', בודפשט, 2 בפברואר 1884 - לוס אנג'לס, 12 בפברואר 1955), שחקן יהודי-הונגרי אשר הצליח בהוליווד בתפקידי משנה קומיים. ס.ז. סאקאל היה גיסו של לאסלו קרדוש (במאי סרטים).
חייו
סאקאל נולד בבודפשט, ובתחילת דרכו הבימתית כינה עצמו "סוקה סאקאל" (ובהונגרית szoke szakall), ומכאן כינויו "ס.ז.". הוא זכה להצלחה בקומדיות מוזיקליות בתחילת ימי הסרט המדבר הגרמני, אך עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933 הביאה לעזיבתו: בתחילה לאוסטריה ולאחר מכן להונגריה ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה להוליווד.
בהוליווד שיחק לרוב בתפקידי משנה קומיים, שנשענו על מבטאו ההונגרי הבולט, ומראהו הכבד והדובי (הוא זכה לכינוי "Cuddles" מעין "חיבוקי"). סאקאל הופיע בסרטים רבים, ביניהם זכור תפקיד המלצר בסרט "קזבלנקה" (1942) ובסרט עושה הנפלאות (1945) עם דני קיי. ב-1948 שיחק בסרט "רומן בלב ים" לצידה של דוריס דיי, איתה שיחק גם בסרט "תה לשניים" (1950). סרטו האחרון היה "הנסיך הסטודנט (1954)"
בשנת 1955 מת מהתקף לב בהוליווד. סאקאל היה נשוי פעמיים. לאחר שהתאלמן בשנת 1918 נישא בשנית בשנת 1920, ונישואים אלו החזיקו מעמד עד מותו.
קו צינור קיסטון
קו צינור קיסטון (באנגלית: Keystone Pipeline) הוא קו צינורות להעברת נפט בצפון אמריקה. הקו משתרע על פני אורך של למעלה מ־4,500 ק"מ. הוא מתחיל בהארדיסטי, אלברטה ומסתיים ביוסטון ופורט ארתור טקסס.
לקו הצינורות ארבעה שלבי בנייה:
קיסטון XL
קיסטון XL הוא מיזם של חברת טראנס-קנדה ומהווה את השלב הסופי המיועד של מערכת הצינורות – צינור בקוטר שינוע בין הארדיסטי לסטיל סיטי דרך מדינת מונטנה לאורך 1,900 קילומטר. הצינור תוכנן בשנת 2008 אך נתקל בהתנגדות ציבורית ופוליטית, עקב נזק סביבתי מוערך, והתוכנית בוטלה על ידי ממשל אובמה. בשנת 2017 הנשיא דונלד טראמפ חתם על מזכר הבנות ולאחר מכן על היתר לבניית הצינור, אך ההיתר בוטל על ידי מערכת המשפט במונטנה. במרץ 2019 חתם הנשיא על צו שעוקף את החלטת בית המשפט. בינואר 2021, ביום השבעתו, חתם הנשיא ג'ו ביידן על ביטול ההרשאה של קודמו, דונלד טראמפ, במצב שבו כ-150 ק"מ של הצינור כבר הונחו בצד האמריקני, ו-2.2 ק"מ נוספים הושלמו בצד הקנדי.
אנטינומיה
בלוגיקה ובאפיסטמולוגיה, אנטינומיה (מיוונית: ἀντί, "אנטי" – נגד, νόμος, "נומוס" – חוק) היא סתירה פנימית שאינה ניתנת ליישוב בתוך המערכת הלוגית שבה נוצרה.
הסבר
הפילוסוף עמנואל קאנט הניח שכאשר החשיבה חורגת מגבולות הניסיון האפשרי היא עלולה להיקלע לאנטינומיות, כלומר תוצאות שהן רציונליות במידה שווה אך סותרות זו את זו. החשיבה אינה יכולה במצב כזה לשמש לקביעה של אמיתות, משום שהיא הופכת לטרנסצנדנטית. לדוגמה, סבר קאנט, מההנחה שליקום יש התחלה בזמן ניתן להגיע למסקנה שלא הייתה לו התחלה, ולהפך. דיון זה היה חלק מתוכניתו של קאנט לקבוע גבולות למדע ולחקירה הפילוסופית.
ניתן גם לטעון שאנטינומיות אינן מצביעות על גבולות כוחה של החשיבה ההגיונית. זאת משום שהמסקנה כי יש גבול נובעת מהאנטינומיה באמצעות חשיבה הגיונית. לפיכך כל הגבלה על תקפותה של החשיבה ההגיונית מגבילה את המסקנה כי יש גבול לכוחה של החשיבה ההגיונית (זהו טיעון של התייחסות עצמית (self-reference), שהוא פתח ידוע לתוצאות פרדוקסליות). בקצרה, במונחי תקפותה של החשיבה ההגיונית כשלמות, אנטינומיות מבודדות את עצמן: הן כמו נקודות אי-רציפות הפזורות בשדה הלוגיקה, שאינן מעוררות ספק אלא ביחס לעצמן.
גישה חסרת דאגות זו עומדת בסתירה לעיקרון המקובל בלוגיקה, לפיו מתוך סתירה ניתן להגיע לכל מסקנה אפשרית. בלוגיקה מתמטית אנטינומיות בפירוש אינן מבודדות את עצמן, הן נחשבות להרות אסון למערכת הפורמלית שבמסגרתה הן צצות (כמו השפעתו של הפרדוקס של ראסל על עבודתו של פרגה).
תום יער עושה בגרות
תום יער עושה בגרות היא סדרת טלוויזיה קומדית דוקומנטרית ישראלית בכיכובה של הקומיקאית תום יער, שעלתה לשידור ב-28 ביולי 2018 בערוץ yes COMEDY. הסדרה היא סדרת המשך של "תום יער עושה את שביל ישראל", ששודרה גם היא ב-yes. בתוכנית תום יער חוזרת לפנימיית הכפר הירוק שבה למדה בצעירותה ולא השלימה את לימודיה, ומנסה לסיים את התיכון בהצלחה ולהשלים את הבגרות. בכל פרק, יער מגלמת מגוון דמויות הומוריסטיות כקטעי מעבר בין הסצינות.
בנדיקוט קוצני מצוי
בנדיקוט קוצני מצוי או בנדיקוט קוצני קלובו (שם מדעי: Echymipera kalubu), הוא מין כיסאי בסוג בנדיקוט קוצני שחי ברחבי מלנזיה. הוא תואר מדעית בשנת 1829 על ידי הזואולוג הגרמני יוהאן בפטיסט פישר (Johann Baptist Fischer) ולו 4 תת-מינים. מקור שמו המדעי (קלובו), בכינוי מקומי בשפה אוסטרונזית במספר איים אינדונזים. מין זה הוא הנפוץ ביותר בסוגו לצד המין בנדיקוט קוצני אדמוני, וטווח התפוצה של השניים חופף באזורים רבים.
לבנדיקוט המצוי 4 תת-מינים:
אנטומיה ומראה
הבנדיקוט המצוי הוא כיסאי קטן למדי שנראה כשילוב של חולדה וחדף; מבנה גופו קומפקטי וגוצי, אוזניו קצרות ועגולות וראשו משולש וחרוטי. חוטמו הזרבובי וזנבו קצרים ביחס למינים בסוג. רגליו האחוריות גדולות ומסיביות לעומת הקדמיות וטפריו הגדולים והארוכים מותאמים לחפירה. אחד מסימני ההיכר של המין, הוא השיער המזדקר במצח שמתואר על ידי הזואולוג האוסטרלי כ"כתר". אורך ראשו וגופו של הבנדיקוט המצוי 22–38 סנטימטרים, אורך זנבו 9.8-6.3 סנטימטרים ומשקלו 1.8-0.4 קילוגרם. הגודל והמראה החיצוני משתנים בין תת-המינים.
תפוצה ואקולוגיה
הבנדיקוט פעיל בשעות הלילה, ומסוגל לגמוע 1,550 מטר מדי לילה במהלך חיפושו אחר מזון; השכיחות שלו ברחבי גינאה מיוחסת לפעילות הלילית שלו שמגינה עליו מפני הטורפים הרבים הפעילים בשעות היום. הוא נוהג לבנות לעצמו קן צמחי בתוך גזעים חלולים, תחת שורשי עצים או בתוך מחילה שחפר באדמה עד לעומק 4 מטר. הבנדיקוט המצוי הוא אוכל-כל; תזונתו מורכבת מחסרי חוליות מגוונים (חרקים, רכיכות, תולעים) שאותם הוא מוצא בנבירה בפסולת יער ובחפירה באדמה, וכן מפירות שנפלו מן העצים (בננה ופפאיה למשל). תכולת קיבה של מספר פרטים, העלתה שהמין מתבסס יותר על מקורות צמחיים בתזונתו.
מהמעט הידוע על המין, עולה שמדובר במין יחידאי וטריטוריאלי בצורה קיצונית שאינו מסוגל לסבול נוכחות של בנדיקוטים מאותו הזוויג בסביבתו: במחקר שנעשה בשבי, הוכנסו 3 בנדיקוטים לכלוב אחד, ותוך זמן קצר אחד מהם נהרג ונאכל בחלקו. נקבת הבנדיקוט פוריה מאוד ומתרבה מספר פעמים במשך השנה; המרווח בין המלטה להמלטה הוא 120 יום. לאחר תקופת היריון קצרה, הנקבה ממליטה שגר של 1–6 ולדות (בממוצע 3) שמבלים בכיס כ-3 חודשים. הם מגיעים לבגרות זמן קצר לאחר עזיבת הכיס כשמשקלם בסביבות 380 גרם.
מצב
בנדיקוט מצוי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח התפוצה הרחבה שלו, אוכלוסייתו הגדולה והיציבה ששופעת באזורים עם בית גידול מתאים, והעדר איומים משמעותיים. באזורים מסוימים, מספריו מדלדלים בעקבות ציד אינטנסיבי לבשר וטריפה על ידי כלבי בית, וידוע על מקום אחד שבו הוא כמעט נעלם לחלוטין מהסביבה הכפרית עקב נוכחות גבוהה של חתולים. המין מצוי במספר אזורים מוגנים.
The Golden Streets of Glory
The Golden Streets of Glory (בעברית: הרחובות המוזהבים של התהילה) הוא אלבום הסולו השישי של הזמרת דולי פרטון. האלבום יצא לאור ב-15 בפברואר 1971, על ידי חברת התקליטים RCA ויקטור. בדומה לאלבומים קודמים של פרטון אלבום זה מחולק לשני חלקים, כאשר כל חלק מכיל חמישה שירים.
האלבום הופץ מחדש בשנת 1993 על גבי תקליטור בשם "Golden Streets of Glory" והוא כלל סדר שירים אחר. בשנת 1997 הופץ בשלישית בשם "I Believe" עם אותם השירים ממהדורת 1993. ב-2010 הופץ בפעם הרביעית בשם "Letter to Heaven: Songs of Faith and Inspiration", עם 7 שירים נוספים ושני שירים חדשים. ב-2016 הופץ באופן דיגיטלי.
רקע והצלחה
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-22 במצעד אלבומי הקאנטרי. האלבום הוקלט בנאשוויל, טנסי באולפני בי של RCA ב-11–13 במאי 1970.
האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הקדושים הטובים ביותר".
הסכם השלום בין ישראל למצרים
הסכם השלום בין ישראל למצרים הוא הסכם שנחתם על ידי נשיא מצרים אנואר סאדאת, ראש ממשלת ישראל מנחם בגין ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, על מדשאות הבית הלבן ב-26 במרץ 1979. חתימת ההסכם הייתה אחד מרגעי השיא בתהליך שהחל עם ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל בנובמבר 1977 ונאומו בכנסת, והסתיים ב-1982 עם השלמת פינוי חצי האי סיני והעברתו לידי מצרים. בהסכם השלום נקבע הגבול בין ישראל למצרים והוא כיום גבול בינלאומי.
רקע
מהקמת המדינה עד לחתימת הסכם השלום, שרר בין ישראל למצרים מצב מלחמה. ישראל ומצרים נלחמו זו בזו במלחמת העצמאות, במבצע קדש, במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. בתום מלחמת יום הכיפורים, ב-11 בנובמבר 1973, נחתם הסכם הפסקת אש בין שתי המדינות. ב-21 בדצמבר באותה השנה נערכה בז'נבה ועידה בינלאומית שבעקבותיה נחתמו הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים.
הסכם הביניים
בספטמבר 1975, בתקופת ממשלתו הראשונה של יצחק רבין, חתמו ישראל ומצרים על הסכם הביניים, שבו הצהירו המדינות כי "הן נחושות בהחלטתן להגיע לכלל הסדר שלום סופי וצודק באמצעות משא-ומתן." כן התחייבו המדינות שלא לנקוט באיום בשימוש בכוח והצהירו כי הסכסוך ביניהן ובמזרח התיכון לא ייפתר בכוח אלא בדרכי שלום. ישראל התחייבה להעביר למצרים את שדה הנפט באבו רודס. בהצבעה בכנסת 70 ח"כים תמכו בהסכם זה ו-43 התנגדו; בראש המתנגדים עמד מנחם בגין.