cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הראל שלום
קריירה
ב-3 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד ראשון לציון. ב-9 בנובמבר הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד הפועל רמת השרון. את העונה סיים עם שבעה שערים. עם שינוי שם המועדון להפועל ירושלים, הפך לקפטן תפקיד שבו החזיק שנתיים עד שהועבר לגוני נאור. היה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל אחרי 21 שנות היעדרות.
ב-2 ביולי 2023 חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע.
הבורסה האוסטרלית לניירות ערך
הבורסה האוסטרלית לניירות ערך (באנגלית: Australian Securities Exchange, סימול בורסה: ASX) היא הבורסה העיקרית לניירות ערך באוסטרליה. ASX נוצרה בשנת 2006 כמיזוג של "Australian Stock Exchange" ו "Sydney Futures Exchange". הבורסה מתופעלת על ידי חברת "ASX Limited" (ASX: ASX).
הבורסה צמחה להיות מ-10 המובילות בעולם ומחזור ההשקעות שלה בסדר גודל של הבורסות לניירות ערך בניו יורק, לונדון ופרנקפורט.
ביולי 2014 היו בה 2,194 חברות רשומות.
ארץ ההרפתקאות (דיסני)
ארץ ההרפתקאות (באנגלית: Adventureland) היא אחת ה"ארצות" או ה"אזורים" בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. הארץ מדמה את הג'ונגלים של אפריקה, ואסיה וכן אזורים במזרח התיכון. וולט דיסני אמר שמטרתה של ארץ זו להביא את המבקרים "רחוק מהציויליזציה - לג'ונגלים הרחוקים של אסיה ואפריקה".
דיסנילנד
ארץ ההרפתקאות בדיסנילנד שבקליפורניה כוללת את המתקנים מסע בג'ונגל, הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס (נוספה בשנת 1983), בית העץ של טרזן (במקור בית העץ של משפחת רובינסון השווייצרית) וחדר הטיקי הקסום.
דיסנילנד טוקיו
בדיסנילנד שבטוקיו ישנו מתקן רכבת הנהר המערבי וכן וריאציה שונה של חדר הטקיי הקסום בעל אופי יותר הוואיאי
דיסנילנד פריז
ארץ ההרפתקאות שבדיסנילנד שבפריז הוא בעל אפיוניים אסייתיים (בעיקר הודיים) וכן מאפיינים מרוקאיים. בארץ זו אין מסע בג'ונגל משום שמסעות נהר מקובלים מאוד בפארקי שעשועים באירופה, והמתכננים חשבו כי המתקן לא יהיה ייחודי.
דיסנילנד הונג קונג
בדיסנילנד שבהונג קונג נמצא במרכז ארץ ההרפתקאות אי נרחב, שעליו בית העץ של טרזן, וסביבו המסע בג'ונגל (בדומה למבנה נהרות אמריקה המקיפות בממלכת הקסם בארץ המערב הפרוע את האי של תום סוייר.
בארץ זו מתוכננת להיבנות (בשנת 2007) רכבת ההרים רוחות גועשות המצוייה גם בטוקיו דיסניסי.
ג'וליה סרנו
ג'וליה סרנו היא סופרת, משוררת ספוקן וורד, ביולוגית ופעילה טרנסג'נדרית וביסקסואלית אמריקאית. סרנו מתגוררת באוקלנד שבקליפורניה. היא כתבה מספר ספרים העוסקים בנושאים קוויריים ופמיניסטיים.
עבודותיה של סרנו פורסמו במספר מגזינים קוויריים ופמיניסטיים, כמו גם ב-San Francisco Chronicle וב-NPR. עבודותיה שימשו גם כחומר לימוד במספר קורסים בלימודי מגדר ברחבי ארצות הברית.
חייה המוקדמים
סרנו החלה לחוש בדיספוריה מגדרית בגיל 11, ומספר שנים לאחר מכן היא החלה להתלבש בבגדי נשים. בתחילה בסתר אך בהמשך החלה להזדהות כגבר קרוס-דרסר. בשנת 1994 הצטרפה לקבוצת תמיכה לקרוס-דרסרים בקנזס. זמן קצר לאחר מכן, סרנו עברה לסן פרנסיסקו. בסוף שנות ה-90 החלה סרנו להזדהות כטרנסג'נדרית וכביג'נדרית, ובשנת 2001 החלה בהליך רפואי של שינוי מגדרי והחלה להזדהות כאישה טרנסית.
פועלה
סרנו היא פואטרי סלאמרית והופיעה במספר אוניברסיטאות כמו גם באירועים כגון מצעד הגאווה והפסטיבל הלאומי לאומנות קווירית בסן פרנסיסקו.
סרנו היא גם ביולוגית העובדת כחוקרת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתחומי ביולוגיה אבולוציונית והתפתחותית. היא קיבלה את הדוקטורט שלה בביוכימיה וביופיזיקה מולקולרית מאוניברסיטת קולומביה.
אקסנטיד
מקור החומר
אקסנטיד הוא חלבון המיוצר באופן סינתטי. החומר התגלה לראשונה ברוק של הלטאה הארסית הלודרמה מרירית (שם מדעי: Heloderma suspectum), הקרויה על שם נהר חילה (Gila River), הזורם במדינות ניו מקסיקו ואריזונה שבארצות הברית.
מנגנון התרופה
במערכת העיכול מיוצרים ומופרשים הורמונים הנקראים אינקרטינים. הורמונים אלו, ובעיקר GLP-1, מיוצרים ומופרשים מהמעיים אל הדם. הייצור וההפרשה מתבצעים בתגובה למזון המגיע למערכת העיכול. בהשוואה לאנשים בריאים סובלים חולים עם סוכרת מסוג 2 מליקוי בהפרשת הורמון GLP-1.
GLP-1 פועל באופן רב מערכתי, ובאופן דומה לכך גם התרופה. התרופה מעלה את הפרשת האינסולין מהלבלב בתלות ברמת הגלוקוז בדם, פעילות זו מתאפשרת רק בנוכחות גלוקוז- כאשר רמות גלוקוז יורדות, הפרשת אינסולין יורדת. כמו כן, מביאה לירידה בשחרור גלוקוז מהכבד על ידי הקטנת הפרשת גלוקגון, הורמון שמגביר את ייצור הסוכר ושחרורו לדם ממחסני הסוכר בכבד. בנוסף, התרופה מאיטה את התרוקנות הקיבה, מחזירה את הפאזה הראשונה של הפרשת האינסולין ומשפרת הפרשת אינסולין בפאזה השנייה. התרופה מביאה לדיכוי התיאבון, עלייה בתחושת השובע ולירידה במשקל. התרופה מביאה לעלייה בשגשוג ובמסת תאי ביתא בלבלב.
בחולי סוכרת מסוג 2 אקסנטיד הביאה לשיפור איזון הסוכר על ידי השפעה מיידית ומתמשכת להקטנת רמת הסוכר בצום ולאחר האוכל. בנוסף, אקסנטיד הביאה לירידה בתיאבון ולעלייה בתחושת השובע אשר לוו בירידה במשקל.
התרופה מיועדת לחולי סוכרת מסוג 2, שכבר נוטלים מטפורמין ו/או סולפונילאוראה. כאשר מוסיפים בייאטה לטיפול במטפורמין, מינון המטפורמין ימשיך ללא סכנת היפוגליקמיה כמו בטיפול במטפורמין בלבד. בייאטה אינה משפיעה על שיעור הספיגה של מטפורמין וסולפונילאוראה, לכן אין צורך לשנות את מועד לקיחתן הרגיל.
אקסנטיד מאט את התרוקנות הקיבה ועלולה להשפיע על ספיגת תרופות הניתנות דרך הפה אשר מעברם בקיבה צריך להיות מהיר. מטופלים נדרשים להתייעץ עם הרופא לגבי שעת לקיחת תרופות דרך הפה.
נעשה מחקר קליני כפול סמיות (double blind) - דרוש מקור. עם בקרת פלצבו במשך 30 שבועות בחולי סוכרת מסוג 2 המטופלים במטפורמין בלבד, בסולפונילאוריה בלבד, או במטפורמין בשילוב עם סולפונילאוראה. סך הכל השתתפו בניסוי 1446 חולים. בארבעת השבועות הראשונים כל החולים טופלו בפלצבו. לאחר מכן חולקו ל-3 קבוצות באופן רנדומלי. קבוצה אחת קיבלה אקסנטיד 5 מק"ג, קבוצה שנייה קיבלה אקסנטיד 5 מק"ג בארבעת השבועות הבאים ואחר כך העלו את המינון ל-10 מק"ג, קבוצה שלישית קיבלה פלצבו. מסקנות המחקר לאחר 30 שבועות: הייתה ירידה ברמת HBA1C בכל המטופלים פרט לקבוצת הפלצבו. ירידה משמעותית סטטיסטית הייתה בקבוצה שקיבלה 10 מק"ג ביחס לקבוצה שקיבלה 5 מק"ג אקסנטיד. הייתה ירידה ברמות הסוכר בדם בצום ושעתיים אחרי ארוחה בכל הקבוצות פרט לקבוצת הפלצבו. אחוז המטופלים באקסנטיד בשילוב עם תרופות פומיות אחרות שערך HBA1C קטן מ-7% לאחר 30 שבועות מחקר היה גבוה סטטיסטית באופן מובהק ביחס למקבלי הפלצבו. ירידה במשקל הושגה בעיקר במקבלי אקסנטיד 10 מק"ג ביחס למקבלי פלצבו.
מינון וצורת מתן
התרופה ניתנת בהזרקה בעטי הזרקה מוכנים מראש במינונים של 5 מק"ג ו- 10 מק"ג. כל עט מוכן לשימוש מכיל 60 מנות בייאטה להזרקה תת-עורית פעמיים ביום, ל-30 ימי שימוש. המינון ההתחלתי יהיה 5 מק"ג פעמיים ליום לחודש הראשון, ולאחר מכן ניתן לעלות למינון 10 מק"ג פעמיים ביום, שהוא המינון המומלץ. ההזרקה נעשית עד 60 דקות לפני ארוחת בוקר וארוחת ערב (או שתי הארוחות העיקריות ביום, בתנאי שמרווח הזמן ביניהן הוא 6 שעות).
ההזרקה היא תת-עורית בבטן, בירך או בזרוע.
העט נשמר בקירור עד תחילת השימוש ו/או תאריך התפוגה. עט ההזרקה טוב לשימוש בטמפרטורה רגילה למשך 30 יום מרגע השימוש הראשון.
סאמר ברת'ולומיו
רובין סאמר ברת'ולומיו (באנגלית: Robin Summer Bartholomew; נולדה ב-20 בנובמבר 1951) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת מיס ארצות הברית לשנת 1975.
ביוגרפיה
היא החלה להשתתף בתחרויות יופי ב-1973 כשנבחרה למיס הייניקן, ב-1975 זכתה במיס קליפורניה, וכנציגת קליפורניה זכתה במקום הראשון בתחרות מיס ארצות הברית הארצית מול חמישים מתמודדות נוספות מרחבי המדינה.
בתחרות מיס תבל שנערכה באל סלוודור נבחרה לסגנית שנייה ולמיס פוטוגניק. בשנים שלאחר מכן היא שימשה מספר פעמים כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.
היא הנחתה מספר פרקים של התוכנית האמריקאית של גלגל המזל.
ב-1982 שיחקה בסרט "אהבה היא לנצח" לצד פריסיליה פרסלי.
מ-1984 ועד 1989 שימשה כמנחה שותפה לשעשועון הטלוויזיה "מכירת המאה" ("Sale of the Century") ששודר ב-NBC, בנוסף היא הגישה מספר פעמים פרס בטקס פרס בחירת הקהל.
ב-1991 השתתפה בפרק של "טוטו משפחתי", הגרסה האמריקאית, בפרק בו התמודדו במשחק מלכות יופי שונות.
טיטל
טִיטֶל (בסרבית קירילית: Тител, בסרבית בכתב לטיני: Titel) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת לגדת הנהר טיסה, במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה
תיעוד בכתובים ליישוב במקום קיים מהמאה ה-9 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. בשלהי המאה ה-11 הקימו ההונגרים במקום מנזר אוגוסטיני. ב-1439 חנה ביישוב צבאו של אלברכט השני, מלך גרמניה בדרכו לסמדרבו. ב-1526 נכבש האזור על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה טיטל על ידי צבא ממלכת הבסבורג ולאחר חתימת הסכם קרלוביץ נותרה בשטח הספר של הממלכה.
בהמשך נשלט היישוב על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה טיטל בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור טיטל נמסר לחזקת הונגריה. ההונגרים ביצעו טבח בתושבי העיירה היהודים, הסרבים ובני רומה. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והפך מרכז אזורי של תעשייה זעירה וטחנות רוח. ולאחר התפרקות יוגוסלביה עבר לחזקת סרביה.
דמוגרפיה
לאחר מלחמת העולם השנייה ועד לראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 היה גידול מתון ויציב במספר תושבי העיירה. בין 1948 ל-1981 גדלה האוכלוסייה ב-10.21 אחוזים. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 התהפכה המגמה והחל קיטון מתון. מספר התושבים בעיירה ירד מ-6,227 ב-1982 ל-5,247 ב-2011, קיטון של 15.74 אחוזים. הגיל הממוצע של תושבי העיירה הוא 40.1. למעלה מ-90 אחוזים מתושבי העיירה הם ממוצא סרבי.
הקהילה היהודית
תיעוד לקהילה יהודית בעיירה קיים מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1882 נמנו בעיירה 22 יהודים. ב-1900 נמנו בטיטל 73 יהודים ובעיירה הוקם בית כנסת לקהילה. ב-1921 הגיעה הקהילה לשיא גודלה עת מנתה 204 נפשות. ראש הקהילה היה ד"ר אויגן פישר. ב-1931 נפתח בעיירה סניף התנועה הציונית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 47 נפשות. בין ה-6 ל-23 בינואר 1942 ערך צבא הונגריה את הראצייה בכל אזור דרום באצ'קה ובמהלכה הוציאו ההונגרים להורג כ-4,000 יהודים, סרבים ובני רומה. לטיטל הגיעו ההונגרים ב-10 בינואר ובמשך יומיים עצרו את בני הקהילה. הם הובלו למחסנים ריקים, הוכו קשות ונשים נאנסו. ההונגרים רצחו לפחות 36 מבני הקהילה. הגופות הועמסו על משאיות והושלכו לנהר טיסה. אלו שלא נרצחו בראציה נרצחו בהמשך כחלק משואת יהודי הונגריה. ב-1950 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות היוגוסלביים.
חשמלאות רכב
הסדרה והכשרה
מקצוע חשמלאות הרכב נלמד במסגרת לימודי תעודה ומכוון, לרוב, לקהל יעד שיש לו רקע באחד מתחומי האלקטרוניקה או המכונאות (בפרט מכונאות רכב כללית). תוכנית הלימוד כוללת הכרות כללית עם המכניקה של כלי רכב, פירוט על החלקים השונים המאפשרים את השינוע, מבוא רלוונטי וממוקד לתורת החשמל, והוא בהדרגה מסתעף ללימודים תאורטיים ומעשיים על מערכת החשמל הטיפוסית בכלי הרכב, למידה על האינטגרציה שבין רכיביה, הכרה תאורטית ומעשית (הכרות, פירוק והרכבה) של רכיבים חשמליים, קריאת תוכניות חיווט, ובחינות גמר.
העוסקים במקצוע עושים זאת כעצמאיים ו\או כשכירים, לרוב דרך מוסך או מוסך נייד, ובין יתר עיסוקיהם מבצעים דיאגנוזה לבעיות חשמל שונות ומגוונות, וכן טיפול, המתבטא למשל בחיווט, הגדרת-רכיבים, וכן תיקון וחידוש רכיבים ומערכות חשמליות שונות ברכב. חשמלאי רכב מוסמך מוכשר אף לתקן רכיבים חשמליים שונים המהווים חלק אינטגרלי ממערכת המיכון של מנוע הרכב, כגון מתנע (סטרטר), מחולל (אלטרנטור), מפלג (דיסטרבוטור), ועוד, או לחלופין, רכיבים חשמליים הקשורים לנוחות הנוסעים (דוגמת תאורת פנים, חלונות, טלוויזיה, ועוד).
מקצוע חשמלאות הרכב בדרך כלל מוסדר בחוק במדינות השונות והוא הוסדר בישראל בפיקוח משרד התמ"ת והתחברה. העוסקים בו הם בדרך כלל בעלי "סוג 1" או "סוג 2" (דרגות הסמכה שונות). הבחינות הארציות להכשרה כללית במקצוע הן נכון לשנת 2014 במסגרת משרד התמ"ת, ובחינות ההסמכה לניהול מוסך לבעיות חשמל הן בידי משרד התחבורה. בישראל נלמד המקצוע בעיקר במכללות פרטיות המכינות את המעוניינים ללמודו לבחינות ארציות, בדרך כלל מטעם משרד התמ"ת ואם מדובר בבעלי מוסכים (שאינם ניידים) אזי מטעם משרד התחבורה.
מומחיות ספציפית
רוב חשמלאי הרכב עוסקים במכוניות, ומיעוטם עוסקים במשאיות, וברכבים ימיים, ואוויריים. ברכבים קומפקטיים או ייעודיים, כגון רכבים דו-גלגליים, טרקטורון, ורכבי משא כגון טרקטורים, קיים יישום מופחת של תחום זה, בשל המיעוט היחסי של רכיבים חשמליים ברכבים כאלה, או בשל הקלות לטפל בהם, מה שמאפשר זאת במקרים רבים גם לאנשים שאינם בעלי הכשרה ספציפית בחשמלאות רכב.
קיימים כמה סוגי מומחיות בתחום זה, וחשמלאי הרכב בעצמם עשויים להתמקד בכיוון מסוים בהכשרתם המעשית, למשל, בעוד שאחד אולי יבחר לעסוק בהיבט הבסיסי יותר של התחום הנוגע להנעה, מיכון, ותאורת הרכב, שני עלול לבחור להתמקד במאפיינים קומפורטיביים יותר (כלומר, הנוגעים לנוחות הנוסעים ברכב) כגון מערכת תקשורת, שמע, טלוויזיה, ושלישי אולי יבחר לעסוק במערכות מיגון לרכב (כנגד פריצות). יש העוסקים אך ורק בדיאגנוסטיקה ממוחשבת (מטרת עיסוק זה לאתר בעיות ברכיבים בעלי מידע ממוחשב), ועוד.
שם משפחה יהודי
שם משפחה כשלעצמו אינו מעיד בהכרח על קרבה משפחתית בין אנשים, ולעיתים קרובות קשה להוכיח קרבת-דם בין אנשים שנושאים שם משפחה זהה.
שמות משפחה יהודיים לפני העידן המודרני
בעת העתיקה לא היו שמות המשפחה בשימוש נרחב, ובני האדם נקראו על שם אביהם. כך למשל "יהושע בן נון", או שם מלא יותר: "נח בן למך בן מתושלח בן חנוך". לאמנציפציה ליהודים באירופה התלוותה החובה לבחור בשם משפחה ולדבוק בו.
עד לעידן המודרני, נקראו היהודים והלא יהודים בשמות אבותיהם או בכינויים שנגזרו מעיסוקם, מחזותם, מתכונותיהם או מאופיים, כגון גובה, נכות, קמצנות, טוב לב. כתוספת לשמו הפרטי של אדם, רווח השימוש בשמות האב או בכינויים שנגזרו מהעיסוק/חזות/תכונות/אופיו, של אבי המשפחה.
אמנם היו מספר משפחות יהודיות, בעיקר משפחות מבוססות ועשירות, שהשתמשו בשמות משפחה גם במאות שקדמו למאה ה-18, כמנהג האצילים הלא יהודים. שמות משפחה אלו הם עתיקי יומין ונמצאים בשימוש מאות רבות של שנים. כדי לחזק עוד יותר את מעמדן החברתי והכלכלי, רשמו משפחות אלו עצי משפחה המתארים את ייחוסן, ובמקרים רבים גם את מקור שמן. ידוע למשל המקרה של השם קצנלנבויגן, הנגזר משמו של מקום (כלומר, הוא שם טופונימי) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. שם המשפחה הזה הופיע אצל היהודים זמן רב לפני שמשפחתו יהודיות הוכרחו לקבל שמות משפחה בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 באירופה. משפחת קצנלבויגן היא משפחה רבנית המתייחסת על המהר"ם מפדובה שבאיטליה (1482–1565). הראשון שידוע לנו שנקרא בשם הזה הוא אברהם בן אשר מרגנסבורג שבגרמניה, בערך בשנת 1455. רבים מצאצאי המשפחה היו רבנים בקהילות שונות באירופה.
בחירת שמות משפחה כחלק מסדרי המדינה המודרנית
לאחר שהתפתחו צורות ממשל מתקדמות יותר והואצלו סמכויות למרכזי שליטה מרוחקים, היה צורך בזיהוי מדויק יותר של תושבי הפריפריות כדי לפקח עליהם ולתכנן ניהול יעיל יותר של משאבי המדינה. צווים שנשלחו לכל קצוות אירופה על ידי נציגי השלטון קבעו תקופות זמן שבהן היה על היהודים לבחור שמות משפחה ולרשום אותם במשרדים שנקבעו לכך. בתקופה זו כבר הייתה קיימת מערכת בירוקרטית יעילה למדי שעסקה ברישום התושבים בכלל וברישום היהודים בפרט. הרישום התבצע על מנת לאפשר גביית מיסים ופיקוח דמוגרפי אפקטיביים. בעקבות צווים שהוצאו על ידי ממשלות אירופאיות (כמו באוסטרו-הונגריה), אולצו חלק מהיהודים לאמץ שמות משפחה. כך למשל בשנת 1787 החליטה האימפריה הרומית הקדושה להעניק שמות משפחה לכל נתיניה. חלק מן השמות ניתנו על ידי נציגי השלטונות, ואחרים בחרו בעצמם את שמות משפחה. אחת מהוראותיה הראשונות של הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה (הסמכות היהודית הרשמית במדינה גרמנית גרורה של צרפת הנפוליאונית) הייתה חיוב יהודי וסטפליה באימוץ שמות משפחה תקניים, לפי החוק החדש, במקום המתכונת המסורתית של "פלוני בן אלמוני". כך למשל, נשיא הקונסיסטוריה היהודית, שינה את שמו מ"ישראל בן יעקב" המסורתי לישראל יעקובסון. עלייה לתורה נשללה ממי שסירבו לאמץ להם שם משפחה.
בפרוסיה לאחר קרב ינה-אאורשטדט, בצו שהוצא ב-11 במרץ 1812 ניתנה אזרחות לכל יהודי שחי בפרוסיה באישור חוקי ובתנאי שתוך חצי שנה יקבע וירשום שם משפחה ויהיה מסוגל לכתוב אותו ולחתום אותו באותיות גרמניות או לטיניות.
אין הפרדה חותכת בין שמות משפחה יהודיים לשמות משפחה של גויים. כך למשל, ישנם שמות משפחה שאומצו על ידי היהודים בחלקים ממזרח אירופה בהשפעת סממנים מהתרבות הגרמנית. דוגמאות: אדלר - עיט; שטרן - כוכב; שוורץ, שוורצמן - שחור, איש שחור.
ביהדות האשכנזית קיבלה לראשונה מסה גדולה במיוחד של יהודים שמות משפחה רשמיים בעקבות "צו הסובלנות" של הקיסר ההבסבורגי יוזף השני, כלומר לנתינים יהודיים של האזורים השונים ברחבי האימפריה האוסטרו הונגרית. לפי נוסח הצו, היהודים הם שיבחרו את שם משפחתם, ואולם למעשה, ברוב המקרים לא ניתנה להם הזדמנות כזו אלא היו אלה פקידי השלטונות שבחרו עבורם שם משפחה. זו הסיבה לשמות משפחה משפילים שהעניקו הפקידים האנטישמיים. ועדת השמות הרשמית במאה ה-18 הקלה על עצמה את הליך הבחירה, והעניקה לאנשים שמות משפחה לפי המראה החיצוני הראשוני של האדם שהופיע מולה: קליין, גרוס, קורץ או לאנג, בראון, ווייס, בלאו וכו' וכו'. מנגנון דומה פעל גם בפרוסיה (צו שמות משפחה פרוסי נקבע בשנת 1812) ומכאן זלגו שמות משפחה גרמניים ליהודי פולין שגרו באזורים שסופחו לפרוסיה ולאוסטרו-הונגריה.
סיומות ותחיליות טיפוסיות של שמות משפחה לפי אזורי מוצא
לעיתים קרובות מופיעה סיומת טיפוסית לשם המשפחה, כזו המקלה על זיהו מוצאה. משמעות הסיומות בדרך כלל היא "בן" ("בַּר" בארמית) בשפות השונות. כך למשל: הערה: ישנן גם משפחות רבות של גויים-נוכריים עם שמות משפחה שכאלה. לפי כך, סיומת/תחילית שכזו לא-בהכרח תעיד על יהדותה של משפחה, ובפרט בגולה (מחוץ לארץ ישראל).
סוגים שונים של שמות משפחה
שמות המשפחה שנבחרו על ידי ראשי המשפחות ניתנים לחלוקה על ידי מספר קבוצות: אנשים הוסיפו לעצמם שם משפחה על סמך מקצועם או מקצוע בני משפחתם. יש להניח כי במקרים רבים שם מן הסוג הזה שימש קודם ככינוי בפועל למחזיקו ורק אחר כך הפך לשם המשפחה הרשמי.
אפשר בקלות לשער את מקצועו של אבי המשפחה המקורי, על פי שם משפחתו. דוגמאות מעדות המזרח: - מאלף הבזים;  - יצרן כלי הרתמה לבקר עול, ברבי - הלחם מילים בארמית שמשמעותו: "בן ", גבאי - גבאי (משרה בבית הכנסת); ג'מצ'י - זגג; סעצ'י - שען; גלאם - נוקד (מגדל צאן וסוחר בתוצריו - עור, חלב וצמר); מסיקה - מוסק זיתים; מועלם - מורה. ובקרב דוברי הספרדית: אלמושנינו - חזן; אלפנדרי - נגיד. אלחלאואצי - מייצר חלבה בכורדית; בנא - בנאי בפרסית.
והנה דוגמאות מיהדות אשכנז: שם המשפחה לדרמן שייך למשפחת מתקני עור/מוכרי עור/ התעסקות עם עור ממוצא גרמני ("לדר" בגרמנית פירושו עור, ו"מן" פירושו איש), משפחת מילר היא משפחה של טוחני קמח גרמנים ("מילר" בגרמנית פירושו טוחן) וכדומה. באזורים שבהם דיברו היהודים יידיש או גרמנית, משה החייט הפך למשה שניידר, הרב הפך לרבין, השוחט לשכטר וכדומה. דוגמאות נוספות: שומאכר (סנדלר), פישר (דייג), לעהרער או לרר (מורה), גלזר (זגג), קרמר (חנווני) ותהילים-זוגער (אומר תהילים, שמו המקורי של דן בן אמוץ). לעיתים הפך עיסוקו של אדם לשם משפחתו. למשל, וייץ (חיטה), זילבר (כסף) ואפל (תפוח). פישר - דייג; ריכטר - שופט; אייזנר - עובד בברזל (אייזן); בוכבינדר - כורך ספרים; ברונפמן - מזקק; דיכטר - פייטן; דורפמן - כפרי, איש הכפר. אמנם ביהדות אשכנז הפך שם המקצוע לשם המשפחה בשפה המדוברת (יידיש) ואולם בנוגע למקצועות של כלי-קודש, לעיתים נקבע המקצוע כשם המשפחה (או הכינוי המשלים את השם הפרטי) בשפה העברית, שכן השתייך לעולם הקדושה בו שלטה לשון הקודש. כך למשל במקרה של חזנים בקהילת יהודי פראג של המאה ה-17: החזן שבתי משורר בס או החזן לייב שיר השירים. ובעדות המזרח: שמות המשפחה "חזן", "דיין", "גבאי", "סופר", "מלמד", "מגיד" וכיוצא באלו. במקרים אחרים הופיעו גם מקצועות כלי-קודש כשמות משפחה לועזיים: למשל "קנטור" או "שולמן". גם מקצוע הרבנות הפך לשם משפחה, על הטיותיו: רבין, רבינר. השפה העברית בולטת גם בשמות משפחה המבוססים על מסורת ישראל, כגון: משפחת לוי - לצאצאי שבט לוי, משפחת כהן או (=כהן צדק) - לצאצאי אהרן הכהן, משפחת נפתלי - לצאצאי שבט נפתלי. ואולם גם כאן השפיעה השפה המדוברת על הטיות המונח העברי המקורי: לוין, לווין, ליווי, כהנא, כהנר, כגן, וכן הלאה.
שם האב, ששימש כשם משפחה מהסוג הישן, הפך לשם משפחה פטרונימי העובר מדור לדור. מרבית הסיומות מסוג -וויץ, -וביץ, -סקי, -ויצי, -וב, -וף, -שווילי, -זון, -קין וכו' מציינות את המילה "בן". הסיומות -סקי ו -וב אינן משמשות רק לשמות משפחה שמקורם בשמו של אדם, אלא גם לשמות משפחה שמקורם בשם של מקום, שכן הן סיומות סלאביות המציינות שייכות בכלל ולא רק שייכות בין בני משפחה. אברמוביץ, אברמוביצי, אברמוב ודומיהם, משמעותם "בן אברהם". במקרים נדירים הושמטה הסיומת ונשאר רק השם עצמו. לדוגמה, אברהם, אברהמס (יידיש: של אברהם). לעיתים קרובות התקבעו השמות בהיגוי הלועזי או היידי ולאו דווקא בהיגוי העברי שלהם. למשל מושק (משה), כמו במושקוביץ, ולייב (אריה), כמו בלייבוביץ. (ראו למשל מרדכי סלומון שנקרא על-שם אביו שלמה זלמן = סלומון)
דוגמה עדכנית יותר לתופעה זו של שמות משפחה הנקבעים לפי אבי המשפחה מצויה במקרה של יהדות ביתא ישראל עם עלייתה לישראל. באתיופיה לא נהוג לתת שמות משפחה. אדם מכונה בשמו הפרטי, שם אביו ושם סבו, בדומה לנהוג בתקופת התנ"ך. כשעלו יהודי אתיופיה לישראל, הם נדרשו על ידי הרשויות להשתמש בשמות משפחה כפי שנהוג בישראל. לרוב בחרו לקחת את שם הסב והפכו אותו לשם משפחה. במקרה שהסב עדיין חי נקבע שם המשפחה על פי אביו של הסב. ובמקרה בהם אב המשפחה לא חי בעת עליית המשפחה לישראל, נקבע השם על פי שם האב המנוח. במקרים מסוימים שם המשפחה היה מטרונים, נגזר משם האם או הרעיה.
דוגמאות: סורקין על שם סורא/שרה, רבקס על שם רבקה, רוחלין על שם רחל, מרגליות/מרגוליס/מרגולין על שם מרגלא, מלכין על שם מַלכה/מִלכה, על שם צייטל,  על שם פרומא. וביהדות המזרח: - בן חנה, בברברית.
ילדים קיבלו את שם המשפחה של האם כאשר בני הזוג נישאו בנישואים דתיים בקהילה ולא נרשמו לנישואים אצל הרשם האזרחי. כאשר נולדו לזוג ילדים והיה צורך ברישום הלידה אצל הרשם האזרחי, הילדים נרשמו כילדי האם בלבד ולמעשה כצאצאים מנישואים בלתי חוקיים.
היו מגוון סיבות לרישום כזה, ביניהן:
שמות על שם אם המשפחה היו נפוצים יותר בקרב החסידים מאשר אצל שאר העדות האשכנזיות. כמו כן ילדים קיבלו לפעמים מסיבות שונות את שם האם. לפעמים שיוך שם משפחה לשמה של אישה אינו מעיד בהכרח על אם המשפחה אלא על אחות במשפחה. דוגמאות לשמות על פי שמות נשיים: דבורקין - לפי דבורה; חבקין - לפי חווה; חנקין - לפי חנה; בייליס - של ביילא; רבקש (רבקה'ס) - של רבקה; עטקס (עטקה'ס) - של עטקא.
אצל יהודים יוצאי חצי האי האיברי ישנם גם שמות משפחה על שם דרגות ייחוס במשפחה המורחבת: נונה - סבתא באיטלקית, - סבא בספרדית (היו שהציעו שזהו כינוי לאישים בשם יוסף),  - בן דוד (ייחוס) בספרדית. - בן בהקשר של צאצא. לסוג זה משתייכים שמות כמו רייך (עשיר), קלוג (חכם. או: קליג, קליגר), גליק (מזל) ולנגליבן (חיים ארוכים).
החלפת שם המשפחה המקורי
המקרה הנפוץ ביותר של שינויי שמות משפחה, התרחש כאשר משפחות היגרו מארץ אחת לשנייה, או כאשר השלטון במדינה התחלף. במקרים אלו, תורגמו לעיתים השמות משפחה לשפה, כמו וייס שהפך ל-White, מאייר הפך למאיר או רוזנברג שהפך לורדי. במקרים אחרים, נבחרו שמות מקומיים שהזכירו בצלילם את השמות הקודמים. כך, למשל, במקרים רבים של עברות השם, כמו: גלבשטיין שהפך לגביש, רוטנברג הפך לרותם, או ברקוביץ הפך לברק. מובן שבמקרים רבים, נוצלה ההזדמנות לרענון שם המשפחה ולבחירת שם חדש. אף כאן במקרה של עיברות שמות המשפחה עם המעבר לישראל, לעיתים מאמצים לעצמם אנשים שמות משפחה על פי מקום מגוריהם, כמו משפחת יגורי (על שם הקיבוץ יגור). דוגמה להשפעת המעבר לישראל על שמות המשפחה היהודיים מצויה גם בקרב קהילת בני ישראל (הודו): אף כי ישנם כ-130 שמות משפחה שונים ומוקדמים יותר אותם הביאה עימה קהילה זו מארץ מוצאה, הרי שבתחילת המאה העשרים, ובמיוחד עם עלייתם לישראל, החלו רבים לשנות את שם משפחתם, לרוב על-פי שמו הפרטי של הסב או אב הסב, כגון ראובן, יוסף או שמואל.
כך קרה לא רק במעבר גאוגרפי של המשפחה אלא גם במקרים של הגירה חברתית או מוביליות כלכלית: נטייה להתבוללות או צורך חברתי-כלכלי של משפחות יהודיות בתפוצות הובילו לעיתים לניסיון לטשטש את זיהוי האדם או המשפחה כיהודית באמצעות שם יהודי מובהק. כך למשל, בשליש האמצעי של המאה ה-19, בעקבות התעוררות רגשות לאומיים-הונגריים בקרב יהדות הונגריה, היה מעבר לשמות בעלי אופי "הונגרי" יותר, בייחוד בקרב היהודים, שקיבלו מהקיסר פרנץ יוזף תוארי אצולה על רקע תרומה לממלכה. אקדמאים, אנשי ממשל ובעלי מקצועות חופשיים שהיו בקשרים יומיומיים עם האוכלוסייה הלא יהודית - ביקשו לעיתים לצמצם את היכולת לקשר בין נושא השם היהודי לנושא השם ה"חדש", למעט במקרים של תרגום משפה לשפה. למעשה, במקרים רבים, שם המשפחה עבר גלגולים והשתנה פעמים לא מעטות. הדבר נכון במיוחד לבני העם היהודי שעברו תהפוכות רבות במהלך מאתיים השנים האחרונות - גלי הגירה רבים, שינויים מדיניים מרחקי לכת, רדיפות והשמדה. כל האירועים הללו מוליכים לשינויי שם, המערימים קשיים עד כדי הפיכת משימתו של חוקר, המנסה להתחקות אחר קורותיו של אדם, לבלתי אפשרית.
Legends
Legends (בעברית: אגדות) הוא שיר של הראפר, הזמר והפזמונאי האמריקאי ג'וס וורלד. זה הוא השיר הראשון מתוך המיני-אלבום של ג'וס, Too Soon.. שיצא לאור ב-22 ביוני 2019. השיר נוצר ופורסם כמחווה לראפרים ליל פיפ ו-XXXTentacion שנפטרו בטרם עת.
רקע
השיר הוקדש לראפר ליל פיפ שמת ממנת יתר ב-15 בנובמבר 2017, ולראפר XXXTentacion שנרצח ב-18 ביוני 2018.
ב-8 בדצמבר 2019, כשישה ימים לאחר יום הולדתו ה-21, נקבע מותו של ג'וס וורלד לאחר שלקה בהתקף אפילפטי בנמל התעופה הבינלאומי מידוויי שבשיקגו. יש הטוענים כי ניבא את מותו בשיר "Legends" :
בעברית:
הצלחה מסחרית
כשיצא, הגיע השיר ב-2018 לשיאו במקום ה-65 במצעד הבילבורד הוט 100; כ-12 ימים לאחר מותו של ג'וס וורלד, ב-20 בדצמבר 2019, נכנס השיר מחדש למצעד והגיע למקום ה-29.
תאי המהפכה
תאי המהפכה (בגרמנית: Revolutionäre Zellen או בראשי תיבות: RZ) היה ארגון טרור מרקסיסטי שפעל בגרמניה המערבית. הארגון לקח אחריות על למעלה מ-186 פיגועי טרור מסוגים שונים. עם זאת, עיקר פרסומו בא לו בשל חטיפת טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז. הטרוריסטים הנחיתו את המטוס החטוף באנטבה שבאוגנדה, אולם החטופים שוחררו בידי צה"ל במהלך מבצע יונתן.
הארגון פעל החל משנת 1973, ולשיא פעילותו הגיע ב-1982. לאחר איחוד גרמניה מחדש, פחתה התמיכה בארגון במידה ניכרת, והניסיונות להחיות אותה נכשלו. הארגון התפרק ב-1993.
היסטוריה
ארגון תאי המהפכה הוקם ב-1973 על בסיס חברים לשעבר בסיעת הצבא האדום, וארגוני שמאל קיצוני מיליטנטיים נוספים. בשנותיו הראשונות ביצעו חברי הארגון מספר פעולות טרור כנגד מוסדות הממשלה הפדרלית הגרמנית ושל חברות אמריקניות בברלין, נירנברג וקרלסרוהה. אחד מחברי הארגון, הנס-יואכים קליין השתתף באירוע שנודע בתור "המצור על אופ"ק" בווינה בדצמבר 1975.
ב-27 ביוני 1976 השתתפו שני טרוריסטים חברי הארגון, וילפריד בזה ובריגיטה קוהלמן בחטיפת טיסה 139 של חברת אייר פראנס מתל אביב לפריז יחד עם שני טרוריסטים נוספים מהחזית העממית לשחרור פלסטין. החוטפים הנחיתו את המטוס באנטבה שבאוגנדה שם שוחררו בני הערובה הלא-יהודים. ב-4 ביולי פשטו כוחות צה"ל על נמל התעופה באנטבה, שחררו את בני הערובה והרגו את כל החוטפים.
ההפרדה המתוקשרת בין יהודים ללא יהודים במהלך החטיפה גרמה למתחים רבים בין חברי הארגון שנותרו בגרמניה. חברי הארגון הקפידו להבדיל את עצמם מהנאצים והקפידו להציג את עצמם כאנטי-ציונים ולא כאנטישמים. הסלקציה באנטבה נראתה כסותרת הנחה זו. הנס-יואכים קליין אף הודיע על פרישתו מהארגון. הוא שלח את אקדחו לדר שפיגל בצירוף מכתב המפרט את החלטתו. בראיון מאוחר יותר קליין טען כי במהלך השנים ניסו תאי המהפכה לרצוח את צייד הנאצים הנודע שמעון ויזנטל ואת נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה היינץ גלינסקי. חברי הארגון הגיבו במכתב משלהם בו אישרו כי תכננו לרצוח את גלינסקי, אותו האשימו בהיותו סוכן של "הצבא האימפריאליסטי של ישראל".
ב-1977 פרשו קבוצת מחברות הארגון והקימו ארגון חדש, לנשים בלבד, שנקרא "רוטה זורה" והתמקד בעיקר בפמיניזם רדיקלי. ביוני 1981 הפציצו התאים המהפכניים את מפקדת הקורפוס האמריקני ה-5 בפרנקפורט ואת מועדוני הקצינים האמריקניים בגלנהאוזן, במברג והנאו. בסמוך לביקורו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בגרמניה ב-1982, ביצעו חברי הארגון קרוב ל-30 פעולות טרור.
התמיכה העממית בארגון פחתה עם נפילת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש ב-1991. ניסיונות לשקם אותו באמצעות חוברות תעמולה לא צלח. הארגון התפרק סופית ב-1993.
ריילי (זמר)
ראני פטרסן (בפארואזית: Rani Petersen; נולד ב-24 בנובמבר 1997), הידוע בשם הבמה ריילי (Reiley), הוא זמר ומשפיען רשת פארואזי, שייצג את דנמרק באירוויזיון 2023 עם השיר "Breaking My Heart".
קריירה
ב-2023 השתתף ריילי בתחרות קדם האירוויזיון הדנית "Dansk Melodi Grand Prix", עם השיר "Breaking My Heart". עם זאת, במהלך התחרות הוא עמד בסכנת פסילה, לאחר שהתגלה כי כבר ביצע את השיר בעבר, בפסטיבל "Slow Life Slow Live" שבסיאול, דרום קוריאה ב-2022, דבר שהיווה הפרה של חוקי התחרות. אף על פי כן, בהמשך נודע כי הוא לא ייפסל, וישתתף בתחרות. לבסוף הוא זכה בתחרות, והיה לזוכה הראשון מאיי פארו.
ב-11 במאי 2023 ביצע ריילי את "Breaking My Heart" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
הדרך לאל דוראדו
הדרך לאל דוראדו (באנגלית: The Road to El Dorado) הוא סרט הנפשה שהופק על ידי אולפני ההנפשה של דרימוורקס בשנת 2000. את השירים בסרט שר הזמר אלטון ג'ון ובדיבוב העברי שר אותן הזמר רמי קלינשטיין.
עלילה
עלילת הסרט מתחילה בספרד של 1519. זוג נוכלים בשם טוליו ומיגל משחקים בניגוד לחוק בהימורים עם קוביות מזויפות וזוכים במפה המתארת את הדרך לעיר הזהב האגדית אל דוראדו. הם נתפסים ובבריחתם עולים בטעות לספינה של הרנאן קורטס המפליגה אל העולם החדש.
הם מצליחים לברוח מצינוק הספינה בעזרת הסוס של קורטז – אלטיבו, גונבים סירת משוטים ובכוחות אחרונים מגיעים ליבשה. ביבשה מתגלים סימנים המופיעים במפה שזכו בה, כסימני דרך לאל דוראדו. אחרי מסע מפרך ויפהפה, הם מגיעים לסלע גדול מאוד ועליו כתוב "אל דוראדו", בדיוק כמו שמופיע על התחנה האחרונה במפה. רגע לפני שהם חוזרים על עקבותיהם, הם נתקלים בצ'ל, נערה אינדיאנית מקומית, ואחריה גם במספר לוחמים אינדיאניים השובים אותם ומובילים אותם לאל דוראדו.
תושבי העיר, הצ'יף טנאבוק, והכהן הגדול צקל-קאן חושבים שמיגל וטוליו הם אלים, ואף משתכנעים בכך כאשר הם מייחסים להם התפרצות הר געש המתבצעת לעיניהם. מתברר גם כי צ'ל גנבה ראש פסל מזהב, והלוחמים יצאו כדי ללכוד אותה; בשל הגנתו של טוליו היא לא נענשת ורק מצווה להחזיר את הפסל למקום. מיגל וטוליו מוכנסים למקדש משלהם, וצ'ל ממונה למשרתת שלהם. צ'ל שומעת את שיחתם ומבינה שהם לא באמת אלים ומבקשת להצטרף למזימה. צ'ל יודעת את המנהגים והאירועים באל דוראדו ומבטיחה לעזור להם כדי שלא יתפסו. מטרתה היא שכשהם יעזבו את העיר, היא תוכל לבוא איתם ולקבל חלק מהשלל.
בין הצ'יף והכהן הגדול מתרחשת תחרות של "מי יבחר?". בלילה, הצ'יף מארגן לכבודם חגיגה גדולה ומפוארת. למחרת, מגיע תורו של הכהן הגדול ודובר האלים: הוא מבקש לתת להם מנחה ראויה- הקרבת קורבן אדם! הם עוצרים אותו ברגע האחרון בטענה שמערך הכוכבים לא מתאים למנחה זו, והצ'יף מצליח לרצותם כשהוא מציע להביא להם זהב. תושבי העיר משליכים את הזהב אל מערבולת בתוך הים, השיבאלבה, לעולם הרוחות. אבל צ'ל עוצרת אותם ומורה להם לשים את המנחות במקדש שלהם.
טוליו מתחיל לדאוג שמא יגלו שהם מתחזים אם הם יישארו העיר עוד יותר מדי זמן ומבקש מהצ'יף שיבנה לו ספינה. אך מיגל, שהתאהב בקסמה המיוחד של העיר ובאנשי העיר, לא מעוניין לצאת מהעיר. אבל בסופו של דבר, נשאר נאמן לטוליו ולתוכניתם המקורית. כאשר הוא תופס את טוליו וצ'ל ביחד, הוא זועם ומחליט לוותר על התוכנית ועל טוליו, צ'ל והזהב ולהישאר בעיר.
אחרי משחק בכדור, צקל קאן ראה שמיגל מדמם (כתוצאה מזה שנפל מאלטיבו) והבין את המזימה של מיגל, טוליו וצ'ל. הוא הכין שיקוי המעורר פסל ענק של יגואר לחיים ונע לפי תזוזותיו שלו. הוא ניסה להשמיד את מיגל וטוליו ובדרך כמעט הרס את העיר כולה, אך הוא נכשל ונפל לשיבלבה. אך הוא לא מת מזה, המערבולת הוציאה אותו אל מחוץ לעיר, בדיוק למקום בו היו קורטז וחייליו. הוא הוביל אותם לעיר ובינתיים דרכיהם של מיגל וטוליו נפרדות.
טוליו התכונן לצאת מהעיר עם הספינה המלאה זהב ועם צ'ל בעוד מיגל נשאר בעיר כאל. כשלצ'יף נודע על הגעתו של קורטז לעיר, מלווה בצקל קאן ששרד, טוליו חשב על תוכנית שתציל את העיר- הם ירסקו את הספינה על עמודי שער העיר וכך יחסמו את הכניסה אליה. אך משהו משתבש ומפרש הספינה לא נפתח, היה על טוליו לפעול במהירות אם הוא לא רצה להמחץ על ידי פסל הכניסה הענק של העיר, שמטרת נפילתו הייתה לדחוף את הספינה וכך ליצור פגיעה מהירה של הספינה בשער. מיגל דהר במהירות על אלטיבו אל הספינה ובקפיצה הוא הוריד את המפרש. מיגל החליט לחזור עם טוליו וצ'ל.
התוכנית מצליחה, השער מתרסק וקורטז וצבאו לא יכולים לעבור, אך כל הזהב שהיה בספינתם עף ונעלם בהתרסקות. צ'ל, טוליו ומיגל רוכבים על אלטיבו להרפתקאה חדשה.
משה רואס
משה רואס (נולד ב-4 בספטמבר 1981) הוא אמן ומעצב ישראלי זוכה פרסים, העוסק בין השאר ברישום, הדפס, מיצב ואובייקטים בטקסטיל ובמתכת. הוא הציג תערוכות בגלריות ובמוזיאונים בהולנד, בגרמניה, בפולין, בארצות הברית, בדרום קוריאה ובישראל. בכלל אלו נמצאים מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ארץ ישראל, סדנת ההדפס ירושלים ובית האמנים תל אביב.
רבות מעבודותיו נוצרות בתהליכים של פירוק והרכבה, ועוסקות בהתכלות, בחיים ומוות ובזמן. רואס מתגורר בקיבוץ פלמחים ויוצר ומלמד הדפס בתל אביב וגבעת חביבה.
ביוגרפיה
רואס נולד בצפת וגדל בכרמיאל. למד עיצוב טקסטיל בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, שם סיים את לימודיו ב-2008. בשנת 2009 זכה בפרס בתחרות המעצבים הצעירים Talente במינכן ובציון לשבח בתחרות אומנות בינלאומית בצ'אונג'ו, דרום קוריאה. ב-2014 זכה בפרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט וכן במלגת אמן אורח בסדנת ההדפס ירושלים. ב-2016 החל לימודי המשך באמנות במדרשה לאמנות במכללת בית ברל. בנוסף למד הדפס בוונציה ובפורטלנד שבמיין.
מינסטר (פירושונים)
מינסטר (בגרמנית: Münster) הוא:
אברהם אסולין
הרב אברהם אסולין (סביב ה'תקכ"ה, 1765 - טבת ה'תקצ"ב, 1832) היה מקובל, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של מרקש בראשית המאה התשע עשרה.
קורותיו
נולד לאביו רבי שלמה שהיה מקובל מחכמי העיר מרקש. למד אצל חכמי העיר. לא יאוחר משנת ה'תק"פ, צירפו את רבי אברהם לכהן כדיין בבית הדין בראשותו של רבי שלמה אסבאג. חודשים קצרים לאחר מכן רבי שלמה נפטר, ובית הדין עבר להנהגתו של רבי משה אסבאג. לאחר פטירת האחרון בשנת ה'תקפ"ה, רבי אברהם ירש את תפקידו וכיהן כרבה של העיר ואב בית הדין תחתיו. הדיינים שכיהנו בבית דינו של רבי אברהם, היו רבי אברהם פינטו הקטן, רבי דוד צבאח, רבי מימון פינטו ורבי אלעזר חזן.
בית הדין התכתב עם שאר בתי הדין במרוקו, כדוגמת בית הדין בסאלי בראשות הרבנים יעקב ורפאל ביבאס, בית הדין בטנג'יר בראשות רבי אברהם טולידאנו, בית הדין ברבאט בראשות רבי אברהם אביטבול ורבי אהרן אלמליח, בית הדין במקנס בראשות רבי יעקב בירדוגו, בית הדין בפאס.
רבי אברהם עסק בספר הזוהר וספרי קבלה נוספים.
נפטר במרקש בחודש טבת שנת ה'תקצ"ב. נזכר בפיוט לחכמי המערה במרקש.
לאחר פטירתו ירש אותו רבי אברהם פינטו הקטן בתפקיד אב בית הדין ורב העיר.
משפחתו
ביתו נישאה לרבי אפרים אביטבול, שהיה מחכמי העיר.
חיבוריו
חידושים על התנ"ך ומאמרי חז"ל - מקצתם נעתקו בספרים שונים של חכמי מרקש.
חידושים על הרא"ם - בכתב יד.
פסקי דין - מפוזרים בספרי חכמי מרוקו.
הקומה השלוש עשרה
הקומה השלוש עשרה (אנגלית: The Thirteenth Floor) הוא סרט קולנוע שהופץ בגרמניה ובארצות הברית ב-28 במאי 1999. את הסרט ביים ג'וזף רוסק, ומשחקים בו קרייג ביירקו, גרטשן מול, ווינסנט ד'אונופריו. הסרט מבוסס על הספר Simulacron-3 של דניאל פ. גלוי  והוא רימייק למיני-סדרה הגרמנית Welt am Draht  של ריינר ורנר פאסבינדר משנת 1973.
עלילה
עלילת הסרט עוסקת במכונת מציאות מדומה מתקדמת, המאפשרת לבקר בלוס אנג'לס של שנת 1937. בתהליך ההתחברות למכונה, תודעתה של דמות ("יחידה", בלשון הסרט) מן העולם המדומה (שכולן בעלות מודעות עצמית) נלקחת ממנה על ידי המשתמש, ולאחר סיום השימוש בדמות, היא איננה זוכרת דבר, לרבות כיצד הגיעה למקום כלשהו בו נעזבה.
יוצר המיזם, הנון פולר, מגלה כי עולמו "האמיתי", הוא למעשה עולם מדומה נוסף, ומשאיר על כך הודעה במכונה לשותפו, דאגלס הול, מתוך חשש שינסו להשתיקו. אולם, לאחר שהוא משאיר את ההודעה בידי הברמן במועדון שבו הוא נמצא, פותח הברמן, אשטון, את המעטפה.
כאשר הוא מתנתק מן המכונה, הולך פולר לבר בעיר, ומתקשר לדאגלס על מנת להשאיר לו הודעה, אולם קוטע את דבריו באמצע, ויוצא מן הבר עם אדם שהגיע לשם.
הוא נדהם לא פחות לגלות כי לפולר ישנה בת, ג'יין, ואף חש כי הוא מכיר אותה ממקום כלשהו. על כן, הוא מחליט לנסות ולחפש במכונה את ההודעה שהשאיר פולר, ומתחבר לדמות שנוצרה עבורו, ג'ון פרגוסון העובד בבנק. הוא מגלה כי פולר ניצל את המכונה על מנת להתרועע עם בחורות.
לאחר שהוא איננו מצליח לגלות את ההודעה, הוא מנסה לגרום לדמות בה השתמש פולר, מר גרירסון, להיזכר בכך. המאמץ נושא פרי, והוא מגלה כי אשטון הוא זה המחזיק במכתב. אשטון מגלה לו את תוכנו של המכתב, ודאגלס מתפלא מדוע שפולר יספר לו על מגבלות ההדמיה הידועות לו מכבר. איש המחשבים, ויטני, מצליח לשלוף את דאגלס מן המכונה, בזמן שאשטון (שנוצר בדמותו), מנסה להטביע את דאגלס. דאגלס מבין, לאחר שהוא מגלה כי ג'יין אינה אלא עובדת סופר בשם נטשה מולינרו, כי למעשה - ג'יין היא המשתמשת של נטשה, כשם שהוא השתמש בג'ון פרגוסון, ופולר בגרירסון. הוא נוסע, על פי הכתוב במכתב, למקום מרוחק, ומגלה את מגבלות ההדמיה שהכיר - בעולמו שלו. בהמשך הסרט, מתגלה כי אם נהרג אדם בהדמיה, התודעה שעמה הוחלף נותרת בדמותו ה'אמיתית', ובאופן זה מגלה דאגלס גם את העולם האמיתי, בו נוצרה ההדמיה של עולמו.
קומונה (איטליה)
קומונה (באיטלקית: Comune) היא הדרגה הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של איטליה, ומקביל למועצה אזורית או מועצה מקומית בישראל, אם כי קומונה יכולה לכלול ערים שלמות. לכל קומונה עירייה וראש עירייה או מועצת עיר (לקומונות קטנות יותר).
נכון ל-2014, יש באיטליה 8,057 קומונות כשרק 500 מתוכן בעלות יותר מ-15,000 תושבים. הקומונה הגדולה ביותר היא רומא, בעלת שטח של 1,307.71 קמ"ר ו-2,761,477 תושבים, הקומונה הקטנה ביותר בשטח היא פיארה די פרימארו (Fiera di Primiero) בטרנטינו ששטחה הוא 0.15 קמ"ר בלבד, והקומונה הקטנה ביותר במספר תושביה היא פדזינה (Pedesina) שנכון ל-2013 התגוררו בה רק 36 תושבים.
למעשה, הקומונה מחולקת לעיתים לדרגות נמוכות אף יותר: פרציונה (Frazione), צירקוסקריציונה (Circoscrizione) ועוד, אולם אלו לרוב חלוקות לצרכים ספציפיים וללא כוח חוקי מעשי רב.
פיג'ו J7
פיג'ו J7 (בצרפתית: Peugeot J7) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1965–1980.
סך הכול יוצרו 336,220 יחידות.
Ma Adesh Feeha
מסר פוליטי
האלבום מכיל מסרים פוליטיים ברורים נגד הכיבוש הישראלי ביהודה ושומרון. כמה מהשירים באלבום מדברים על האלימות של הצבא הישראלי כלפי אזרחים פלסטינים חפים מפשע, על העוני בחברה הפלסטינית כתוצאה מהכיבוש ועוד. הלהקה אמנם מגדירה עצמה פלסטינית, אך כל חבריה מתגוררים בישראל. השירים באלבום הם זועמים וכועסים, ותומכים במדינה פלסטינית עצמאית בגדה המערבית. עוד מדבר האלבום על החיים הקשים במחנות פליטים פלסטיניים בארץ. שם האלבום, "נמאס לנו", מתייחס ליחס של מדינת ישראל כלפי הפלסטינים.
סקירה אמנותית
האלבום הוא מיוחד במינו מבחינה מוזיקלית, שכן הוא משלב מוזיקה ערבית עם הבי מטאל. חברי הלהקה העידו כי את ההשראה שלהם הם שואפים מאמנים רבים משני הצדדים, לדוגמה איירון מיידן ובלאק סבאת' לצד אום כולתום. את ההשראה הזו ניתן לשמוע באלבום ובשיריו, המכילים מוזיקת מטאל אגרסיבית לצד אלמנטים מזרחיים, או נגינת סולמות ערביים עם גיטרות המכוונות על דיסטורשן.
Inta Omri
השיר הפותח באלבום, Inta Omri (בערבית: إنْتَ عُمْرِي) הוא למעשה גרסת כיסוי לשיר אינתה עומרי של הזמרת המצריה אום כולתום. לשיר נעשו גרסאות כיסוי רבות שלקחו אותו למקומות שונים, כמו למשל אריס סאן שבשירו "בום פאם" השתמש בריף הגיטרה הפותח של היצירה, כדי לאלתר עליו סולמות יווניים. הלהקה לקחה את היצירה לכיוון של אוריינטל מטאל כאשר הם מנגנים את היצירה עם גיטרות חשמליות (דיסטורשן) ותופים חזקים.
עמיעוז
עַמִּיעוֹז הוא מושב בגוש יישובי צוחר בחבל אשכול והשייך למועצה אזורית אשכול. המושב הוקם לראשונה ב־1956 על ידי יהודים שעלו לארץ ממצרים ורומניה. כאשר לא הצליחו להתיישב במקום עזבו בהשאירם 4 משפחות המהוות את אחד הגרעינים ביישוב כיום.
בשנת 1961 נעשה ניסיון ליישב במקום היאחזות של חסידי ויז'ניץ, שהתגייסו לצבא לשם כך, אך הניסיון נכשל והחסידים עברו למושב קוממיות. אחריהם בשלהי שנת 1962 הגיעה קבוצת עולים ממרוקו, שבעזרת הסוכנות היהודית הקימו במקום ישוב פורה ומצליח.
שם היישוב הוא לזכר העוז והגבורה שהפגין צה"ל במבצע קדש.
גביע אפריקה לאומות 1992
גביע אפריקה לאומות 1992 היה הטורניר ה-18 של גביע אפריקה לאומות בכדורגל. הטורניר התקיים בסנגל בין ה-12 ל-26 בינואר 1992.
בטורניר השתתפו 12 נבחרות, שחולקו לארבעה בתים, מהן העפילו שתי הראשונות בכל בית לשלב רבע הגמר.
זכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה. היא התמודדה במשחק הגמר מול, ולאחר שוויון 0–0 בתום הארכה הוכרע המשחק בדו-קרב בעיטות עונשין. לאחר 12 בעיטות לכל קבוצה, כמות חריגה בגודלה, גברה חוף השנהב על גאנה בתוצאה 11–10.
מוקדמות
טורניר המוקדמות התקיים בין מאי 1990 ליולי 1991. השתתפו בו כל הנבחרות החברות ב-CAF, שחולקו לשמונה בתים. שני בתים היו בני חמש נבחרות, ומהם העפילו שתי המובילות לטורניר הגמר, ובשאר ששת הבתים היו ארבע נבחרות, והראשונה העפילה לטורניר הגמר. בסך הכול העפילו עשר נבחרות מטורניר המוקדמות, ואליהן הצטרפו המארחת ו, מחזיקת הגביע, שהעפילו אוטומטית.
בית א'
המשחקים שוחקו באצטדיון לאופול סדאר סנגור, דקר.
בית ב'
המשחקים שוחקו באצטדיון לאופול סדאר סנגור, דקר.
בית ג'
המשחקים שוחקו באצטדיון אלין סיטו דיאטה, זיגנשור.
בית ד'
המשחקים שוחקו באצטדיון אלין סיטו דיאטה, זיגנשור.
ערן ויזל
ערן ויזל (Eran Viezel; נולד ב- 18 ביוני 1972) הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוקר המקרא, סופר ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה
ערן נולד לרחל ומאיר ויזל בקיבוץ נתיב הל"ה. הוא שירת ביחידת מגלן. בשנת 2000 סיים תואר ראשון במקרא ובספרות כללית והשוואתית, בשנת 2003 סיים תואר שני במקרא, ובשנת 2009 השלים תואר שלישי, בהנחיית שרה יפת ובנושא, "הפירוש המיוחס לרש"י לדברי הימים: מקורותיו, שיטותיו, תרומתו לפירוש דברי הימים, ומקומו בתולדות הפרשנות היהודית למקרא".
בשנת 2013 התמנה לחבר סגל במחלקה למקרא ומזרח קדום באוניברסיטת בן-גוריון. החל משנת 2017 ויזל מכהן כראש המסלול למקרא. בשנת 2022 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
ויזל נשוי לאלה לבית שטרן ולהם ארבעה ילדים. הוא מתגורר בקיבוץ נתיב הל"ה.
כיווני מחקרו
ויזל עוסק במחקריו בפרשנות המקרא לדורותיה ובדגש על הפרשנות הרבנית, החל מפרשנות חז"ל, דרך פרשנות המקרא בימי הביניים ועד למחקר המקרא בתקופת ההשכלה ובזמן המודרני. מחקריו ניכרים בפרספקטיבה היסטורית ותרבותית רחבה, והוא מרבה לעסוק בסוגיות מתודולוגיות ובתולדות המחקר. מבין מפעליו: שאלת חיבור ספרי המקרא במסורת היהודית לדורותיה.
לצד פועלו המחקרי ויזל הוא משורר וסופר.
מרכז המעצרים כהריזכ
מרכז המעצרים כַּהְריזַכּ (בפרסית: بازداشتگاه کهریزک), הוא מתקן כליאה המופעל על ידי רשויות המשפט של איראן, וממוקם בדרומה של טהראן. כהריזכ הוא אחד המתקנים הידועים לשמצה בעולם, באכזריותו ובתנאי הכליאה התת-אנושיים שבו. בתקופת המחאה הירוקה שפרצה באיראן לאחר הבחירות בשנת 2009, שימש המתקן לכליאתם ועינויים של כמה אלפי פעילים פוליטיים.
בשל הביקורות בחו"ל, ובאיראן עצמה, הורה ב- 28 ביולי 2009, האייתוללה עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן, לסגור את המתקן.
יחסי רומניה–תאילנד
יחסי רומניה–תאילנד הם יחסי החוץ בין רומניה לתאילנד.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 ביוני 1973. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים שונים כגון שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי, חילופי תרבות וחינוך, ענייני צדק, חקלאות ותיירות. במהלך השנים התקיימו כמה ביקורים רמי דרג בין המדינות.
צ'וקאריצ'קי
פודבאלסקי קלאב צ'וקאריצ'יקי (בסרבית: Фудбалски клуб Чукарички), הוא מועדון כדורגל סרבי מהעיר מבלגרד, המשחק בליגת העל הסרבית. המועדון נוסד ב-1926 והוא זכה פעם אחת בגביע הסרבי. המועדון מארח את המשחקיו באצטדיון צ'וקאריצ'קי המכיל 4,070 מקומות.
ראשית ימיו של המועדון (1926–1942)
המועדון משכונת צ'וקאריצה שעל גדת נהר הסאווה בבלגרד הוקם ב-4 ביולי 1926 בשם ČSK, מועדון ספורט צ'וקראיצ'קי (Čukarički sport klub), כמועדון חובבני, אז גם הוחלט שצבעי המועדון יהיו שחור ולבן. המועדון החל את דרכו בליגה השלישית של בלגרד, וב-1928 הצליח לעלות לליגה השנייה של בלגרד. ובעונת 1931/1932 זכה באליפות הליגה השנייה של בלגרד ועלה לליגה ב' של בלגרד. ב-1935 לאחר עשור של קיום זכה המועדון באליפות ליגה ב' של בלגרד, ועלה לראשונה לליגה א' של בלגרד שהייתה אחת מליגות המשנה בכדורגל היוגוסלבי באותן שנים. לאחר שנתיים שב המועדון לליגה ב' של בלגרד, אך עונה אחת בלבד הספיקה לו לזכות באליפות ליגה ב'. עם זאת, באותה עונה מוזג המועדון עם פ.ק. איסטרה (FK Istra), מהלך שלא נתמך על ידי רבים מחברי מועצת המנהלים, והרבה פחות בקרב השחקנים. מה שגרם לנפילת הפופולריות המקומית ולמעבר של רובם המכריע של השחקנים למועדונים שכנים. מעברם של מרבית השחקנים גרם לקיפאון במועדון, ובמהלך העונות הבאות המועדון לא התחרה עד 1942.
המועדון במהלך מלחמת העולם השנייה (1942–1944)
באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי מדינות הציר וחולקה בין המדינה העצמאית של קרואטיה, ממלכת הונגריה, וגרמניה הנאצית, בלגרד, נכבשה על ידי הורמאכט. למרות הכיבוש הותר למספר מועדונים להמשיך לשחק כדורגל, וצ'וקאריצ'קי היה אחד מן המועדונים הללו. כך לאחר הפלישה חזר המועדון להתחרותב-1942 לאחר שש שנים של הדממה. המועדון התחרה בליגה א' של בלגרד ואף זכה באליפות שזיכתה אותו במקום בליגה הסרבית הבכירה בעונת 1942/1943 אותה סיים במקום הרביעי בליגה. עונת 1943/1944 בליגה הבכירה כללה 10 מועדונים עם זאת הליגה נעצרה לאחר 8 מחזורים כשצ'וקראיצ'קי נמצאת במקום השישי בטבלה, אך בסיום המלחמה המועדון לא שב לשחק.
מהליגות הנמוכות לליגה הבכירה (1944–2003)
ב-1948, שב המועדון לשחק בליגה השנייה של בלגרד, שהייתה הליגה השישית בשיטת הליגה החדשה של יוגוסלביה הסוציאליסטית, בסיום עונת 1950/1951 העפיל המועדון לליגה א' של בלגרד, ומשם התחיל המועדון ברצף של עליות ליגה בכל שנה עד שבסיום עונת 1954/1955 העפיל המועדון לליגה הסרבית השלישית. עונה לאחר מכן שחקנים רבים עזבו את המועדון והקבוצה החלה לשקוע וחזרה לשחק בליגות הנמוכות של בלגרד. בעונת 1966/1967 סיים המועדון במקום הראשון בליגה ב' של בלגרד ואף זכה בגביע בלגרד מה שזיכה אותו בעלייה לליגה הסרבית השלישית. בעונות הבאות בליגה השלישית המועדון סיים במקום הרביעי במשך מספר עונות ברציפות עד שזכה באליפות הליגה השלישית בעונת 1971/1972 ועלה לליגת המשנה הסרבית. שם שיחק במשך 5 עונות אך לא הצליח לעלות לליגה היוגוסלבית הראשונה. ובסיום עונת 1976/1977 שב לליגה השלישית. בשנים הבאות המועדון התחרה בליגה השלישית עד שבסיום עונת 1984/1985 הפסיק המועדון להתחרות ושב להתחרות בליגה השלישית רק בעונת 1991/1992 בה סיים במקום החמישי, אך עונה לאחר מכן זכה באליפות הליגה השלישית ושב לליגת המשנה של סרביה. שם שיחק שתי עונות ובסיום עונת 1994/1995 סיים במקום השני בליגת המשנה והצליח להעפיל לראשונה לליגה הסרבית הבכירה. שם שיחק המועדון במשך 3 עונות וכן השתתף בגביע האינטרטוטו ב-1996 וב-1997. בסיום עונת 1997/1998 שב המועדון לליגת המשנה. אך לעונה אחת בלבד אחרי שהקבוצה זכתה באליפות הליגה השנייה בעונת 1998/1999 ושבה חזרה לליגת העל שם נשארהו 4 עונות עד סיום עונת 2002/2003 כשהישג השיא היה בעונת 1999/2000 בה סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה שכללה 21 קבוצות.
אצטדיון
המועדון מארח את משחקיו באצטדיון צ'וקאריצ'קי הידוע גם בשם האצטדיון שעל גבעת באן (בסרבית: Stadion na Banovom brdu), אשר נחנך בשנת 1969 ומכיל של 4,070 מושבים.
משחקים
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של צ'וקאריצ'קי מוצג ראשון.
צו הפטר
צו הֶפְטֵר הוא צו שניתן על ידי שופט בית המשפט המחוזי המסיים הליכי פשיטת רגל, בתנאים שקבע החוק ונחשב לסופם הטוב של חייבים שנמצאים בהליכי פשיטת רגל וחדלות פירעון, שכן צו הפטר מאפשר למעשה את מחיקת יתרת חובותיהם שלא נפרעו של החייבים בהליך ומעניק להם את האפשרות לפתוח דף חדש מבחינה כלכלית. במידה והחייבים מוכיחים כי פרעו לטובת הנושים את מלוא החוב שהיו יכולים לשלם במסגרת ההליך, בית המשפט המחוזי או רשם הוצאה לפועל הוא שמעניק את הצו לאחר ששמע את כלל טענות הצדדים להליך. שתי ערכאות מוסמכות לתת את ההפטר. בית משפט המחוזי לחייבים בהליכי פשיטת רגל או רשם ההוצאה לפועל לחייבים אשר עומדים בתנאי ההפטר עד סכום של 800,000 ש"ח במסגרת הליכי הוצאה לפועל לחייבים שהוגדרו מוגבלים באמצעים.
לאחר שקיבל החייב צו הפטר חלוט עליו להמציא העתק ממנו לכלל הנושים ולתיקי ההוצאה לפועל ובתי המשפט שההליכים בהם עוכבו בצו הכינוס. מחובתו של החייב לוודא את סיום ההליכים בפועל כנגדו.
צו הפטר חלוט יהווה ראייה והגנה מחובות שהיו לחייב טרם כניסתו להליך פשיטת רגל עד למועד בו ניתן לו צו כינוס ולא נתבעו ולכן אם נושה שהחוב כלפיו הוצהר בכניסה להליך יפתח בהליך נגד חייב שהופטר מאותו חוב לאחר הפטרו כאמור יוכל החייב להתגונן באמצעות הצו כנגד אותה התובענה.
התנאים לקבלת צו הפטר
על החייבים להוכיח כי פעלו בתום לב על מנת להסדיר את חובותיהם, אולם הצו איננו בהכרח פותר את כל הבעיות העומדות בפניהם, שכן בית המשפט המחוזי עשוי להתנות את ההפטר, להפוך אותו להפטר חלקי או להפטר מלא, בהתאם לשיקול הדעת של השופט/ת הרשם. כל מקרה נשקל לגופו וההתנהלות של החייבים משחקת תפקיד חשוב בהחלטה. בית המשפט מתייחס לכל מקרה לפי לשון החוק: "הכרה באינטרס של פושט הרגל כאשר זה נקלע לחובות בתום לב והוא מצוי במצב שהוא איננו מסוגל לפרוע אותם". לכן בית המשפט העליון קבע כי "גאולת חייבים מהשתעבדות מתמשכת לחובותיהם עד אין קץ" היא נורמה בכל חברה מתוקנת. לאחר שנשקלו גם זכויות הקניין של הנושים, שצפויים לאבד חלק מההשקעה או מהכסף שחייבים להם, משתדלים השופטים למצוא את האיזון בין האינטרסים השונים. לנושים ישנה הזדמנות להביע את עמדתם, כמו גם לנאמן ולכונס הנכסים, ונשקלת גם התועלת הצפויה או שאינה צפויה לנושים מהתארכות ההליכים.
תום לב בהליך ההפטר
תום הלב של החייב לפני הליך פשיטת רגל נבדק לגבי אופן היווצרות חובותיו כלומר, האם הם נוצרו בתום לב לדוגמה, בשל חתימה כערב לחובות אחרים, או שהחייב יצר אותם בחוסר תום לב, ואף בדרכי מרמה ותוך ביצוע עבירה פלילית, כגון באמצעות פיזור צ'קים, ניהול עסקים בלתי חוקיים, הימורים וכדומה.
סעיף 63(ב) לפקודת פשיטת הרגל מציין גם את ההתנהגויות הבאות כאינדיקציות לחוסר תום לבו של החייב לפני הליכי פשיטת רגל שלו, שיש לשקול בעת הדיון בבקשתו לקבלת צו הפטר:
צו הפטר חלוט ומלא
צו שפוטר את החייב באופן מלא מכל יתרת החובות שניתן לפטור אותו לפי הדין. זהו הצו האולטימטיבי שאותו שואפים כל החייבים להשיג. הצו יינתן כאשר ביהמ"ש התרשם שהחייב אכן פעל בתום לב וניסה לכסות את חובותיו, אך לא הצליח בכך בשל קשייו הכלכליים.
צו הפטר מותנה
מדובר בצו שמותנה בתנאים שעל החייב לקיימם לפני מתן ההפטר או לאחריו, לרבות ביצוע תשלומים במשך תקופה שלא תעלה על 4 שנים מיום מתן צו ההפטר, או תקופה ארוכה יותר, מטעמים מיוחדים שיירשמו. זהו מעין מצב ביניים, אשר במסגרתו בית המשפט קובע כי החייב יקבל הפטר חלוט לאחר קיום תנאים מסוימים, כאשר לרוב מדובר בעמידתו בצו תשלומים לנושים שיוטל עליו במסגרת הסכם שייחתם בינו לנושים באספת הנושים. כל עוד לא התקיימו התנאים שבהפטר המותנה, החייב עודנו מצוי בהליך פשיטת הרגל. במידה והחייב יעמוד בצו התשלומים, הוא יזכה לצו חלוט. במידה והחייב לא יעמוד בצו התשלומים, בית המשפט רשאי לבטל בכל עת את צו ההפטר המותנה, וזאת מיוזמתו או לבקשת הכנ"ר, הנאמן או נושה של החייב.
צו הפטר לאלתר
בהתאם לסעיף 18ה(3) לפקודה, קיימת אפשרות לפיה בית המשפט יורה על מתן צו הפטר מייד לאחר תום הדיון בבקשת פשיטת הרגל של החייב והכרזתו כפושט רגל, וזאת בתנאי שחלפו לפחות שישה חודשים מיום מתן צו הכינוס. צו זה יינתן במידה ובית המשפט יגיע למסקנה לפיה אין בניהול הליכי פשיטת רגל כדי להביא תועלת לנושים.