cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adobe Flash Player
התוכנה תומכת בגרפיקה וקטורית, גרפיקה מבוססת מפת סיביות, גרפיקת תלת-ממד, ושפת תסריט פנימית הנקראת ActionScript המורצת על ידי התוכנה Tamarin.
ניתן להוריד את התוכנה בחינם כתוסף דפדפן, והיא זמינה לגרסאות האחרונות של דפדפני אינטרנט אינטרנט אקספלורר, מוזילה פיירפוקס, גוגל כרום, אופרה וספארי. לכל גרסה של התוכנה יש תאימות לאחור.
בתאריך 26/7/2017 הודיעה חברת אדובי כי תחדל לתמוך באופן מלא בפורמט משנת 2020. ומתאריך ההודעה אדובי תוציא רק עדכוני אבטחה לנגן ולא תוסיף לו פיצ'רים חדשים.
התמיכה בנגן הפלאש הסתיימה רשמית ב-12 בינואר 2021, לאחר שהתוסף בגרסה העדכנית ביותר חדל מלפעול כתוצאה מטיימר שהיה קיים בקוד התוסף ובהדרגה החלה הסרת התוסף מכלל הדפדפנים - כך לדוגמה, עדכון KB4577586 של מיקרוסופט ל-Windows 8.1 ו-Windows 10 הסיר את התוסף מהדפדפן אינטרנט אקספלורר. גרסת פלאש 32.0.0.344 היא הגרסה האחרונה בה התוסף עדיין מתפקד.
אאוג'ן לובינסקו
אֵאוּגֵ'ן לוֹבִינֶסְקוּ (ברומנית: Eugen Lovinescu; 31 באוקטובר 1881 - 16 ביולי 1943) היה מבקר ספרות והיסטוריון של הספרות הרומנית, פובליציסט וסופר, מייסדו בשנת 1919 של המגזין והחוג הספרותי "זבורטורול", אשר קידם מגמות מודרניות ומודרניסטיות בספרות הרומנית.
ביוגרפיה
אאוג'ן לובינסקו, יליד פלטיצ'ן (1881) שבצפון חבל מולדובה, היה בנו של המורה להיסטוריה וסילה לובינסקו שלימד בעיירת הולדתו וביאש, ושל אשתו, פרופירה. הוא לא אהב את שמו הפרטי אאוג'ן והעדיף לרוב לחתום א. לובינסקו (E. Lovinescu). למד בבית הספר היסודי (1892-1888) ובגימנסיה על שם אלכסנדרו דוניץ' בפלטיצ'ן (1896-1892, שבו היה למשך שלוש שנים חבר לימודים עם הסופר לעתיד מיכאיל סדוביאנו) ואחר כך התיכון-פנימייה (אינטרנאט) ביאש (1899-1896). סיים אחר כך את הפקולטה לשפות קלאסיות באוניברסיטת בוקרשט (1902-1900). עם מוריו נמנו דימיטריה אבולצ'אנו, ההיסטוריון ניקולאיה יורגה ומבקר הספרות טיטו מאיורסקו. סיים את התואר הראשון עם עבודה על התחביר של השפה הלטינית (1903). עבד אחר כך בשנים 1904–1906 כמורה ללטינית בבית ספר תיכון בעיר פלוישט ואחר כך לימד בבוקרשט.
התחלת פעילותו הפובליציסטית
פרסם לראשונה בשנת 1903 מאמר (על המחזה "הפרסים" מאת איסכילוס) בדפי מוסף הספרות של העיתון "אדוורול", שנערך על ידי ראדו רוסטי. אחר כך שנים 1904–1905 כתב בקביעות בכתב העת השמרני "אפוקה" (העידן), של החוג "ז'ונימיה", בו פרסם, בין השאר ביקורת ספרות על סופרים שהשתייכו לחוג המגזין "סמנטורול", כמו מיכאיל סדוביאנו, שטפאן או. יוסיף, אלכסנדרו ברטסקו-ווינשט, יון אגרביצ'אנו, אמיל גרליאנו ואחרים. את המאמרים האלה אסף בשני כרכים שפורסמו בשנת 1906 תחת הכותרת "Pași pe nisip...,) (צעדים על החול). עוד בשנים ההן עמד לובינסקו בתקיפות על עמדותיו בפולמוסים שהחל עם ההוגים ניקולאיה יורגה וגאראבט איבראיליאנו.
לימודי הדוקטורט ופעילותו בתחום הספרות והסוציולוגיה של התרבות
בשנת 1904 נסע לגרמניה בכוונה ללמוד ארכאולוגיה, אך בשנת 1906 חזר בו ונסע לפריז לצורך השלמת לימודי ספרות בסורבון. בעת לימודיו בצרפת כתב בעיתונים שונים מאמרי בוקרת ספרות שקיבץ אותם מאוחר יותר בקובץ "Critice". בשנת 1909 סיים את לימודי הדוקטורט שלו בסורבון עם תזה על אודות ז'אן-ז'אק וייס ועל רשמי מסע של נוסעים צרפתיים ביוון. שתי התזות זכו להערכתו של אמיל פאגה. בשובו לרומניה, הגיש ביוני 1912 מועמדות למשרת פרופסור לספרות רומנית מודרנית באוניברסיטת יאשי אך נדחה לטובת גאראבט איבראיליאנו. בשנת 1913 מילא את מקומו של פומפיליו אליאדה בהרצאות על הרומנטיזם אך לא הושאר בסגל של האוניברסיטה. גם אחר כך כל נסיונותיו במהלך השנים לקבל משרה אוניברסיטאית עלו בתוהו והוא נותר מורה בתיכון עד שנת 1938 כשפרש לגמלאות. לימד לטינית התיכון על שם מאטיי בסאראב ובתיכון על שם מיכאי ויטיאזול (מיכאי האמיץ) בבוקרשט.
בשנים 1907–1909 כתב במגזין "Convorbiri literare" ("קונבורביר ליטרארה" -שיחות ספרות) ופרסם את שני הכרכים הראשונים של מאמרי הביקורת "Critice". באותה תקופה כתב מונוגרפיות על הסופרים גריגורה אלכסנדרסקו (1910) וקוסטקה נגרוצי (1913) ומאוחר יותר על המלומד והמורה גאורגה אסאקי (1921). בימי מלחמת העולם הראשונה שהה לובינסקו בבוקרשט, אולם כשבירת רומניה נכבשה על ידי הצבא הגרמני, נמלט ליאש. בשנת 1936 נדחתה מועמדותו לאקדמיה הרומנית. התנגד לה, בין השאר, ניקולאיה יורגה, שהאשים אותו ב"הכפשת מורשתו" של המשורר הלאומי, מיכאי אמינסקו.
אאוג'ן לובינסקו היה אביה של מבקרת הספרות מוניקה לובינסקו, ודודם של המחזאי הוריה לובינסקו, מבקר הספרות וההוגה וסילה לובינסקו ושל הסופר אנטון הולבן.
השקפותיו
בשנת 1919 הקים לובינסקו את המגזין לספרות "זבורטורול" ואת החוג הספרותי שהתארגן סביבו. בדפי העיתון ובחוג אירח סופרים בעלי מגמה מודרניסטית, סימבוליסטית, אוונגרדיסטית או שתוכן ספריהם נסב על חיי העיר. לובינסקו ועיתונו טיפחו את הקריירה של כמה מחשובי הסופרים והמשוררים של רומניה במאה ה-20: יון בארבו, קמיל פטרסקו, אילריה וורונקה ואחרים. אף על פי שהמגזין "זבורטורול" יצא לאור, בניהולו, רק תקופה קצרה בשנים 1919–1921 ו-1927-1926, החוג שלו המשיך להתקיים עד שנת 1945. לובינסקו נשען תחילה על מורשתו של טיטו מאיורסקו בתפיסה כי הסופר ומחבר ומבקר הספרות אינם לעולם מנותקים מן הסביבה החברתית והתברתית שבהן חיים. הוא התנגד ל"תאורית הבריריה" של גאראבט איבראיליאנו (שדיבר על פשרה בין הגאונות האינדיבידואלית לבין הדרישות החברתיות) והציע במקומה הרעיון לפיו היצירה והדרישה תופסות אותו הרגע ברצף הזמן. ניתוחיו נשענו, בין השאר, על השקפותיו של אמיל פאגה, של ז'ול למטר ועל המונח מיסודו של גבריאל טארד, "נפש קיבוצית". הוא אימץ גם את עקרונות האסתטיים של האימפרסיוניזם.
לובינסקו, תומך ראשי של המודרניזם בארצו, דחה את עיסוקם האובססיבי של החוגים הפופורניסטים והסמנטוריסטים בנושאים כפריים, וטען לטובת הכתיבה בנושאים הקשורים לחיי העיר. כתב העת "זבורטורול" שהקים בשנת 1919 פרסם יצירות של בני דור חדש של סופרים, מריאליסטים ועד סימבוליסטים ואוונגרדיסטים: קמיל פטרסקו, טודור ויאנו, יון בארבו, ליביו רבריאנו, בנימין פונדויאנו, אילריה וורונקה, הורטנסיה פאפאדט בנג'סקו ורבים אחרים.
הפולמוס שלו עם "סמנטורול" וראש אותו חוג, ניקולאיה יורגה, נחקק בזיכרון בגלל דחייתו את התפיסות האתנוצנטריסטיות של יורגה בנוגע לחברה הרומנית בימי הביניים, כמו למשל הדעה בנוגע למקור מוסד הוויבוד או ה"הוספודר" בנסיכויות הרומניות. יורגה טען שהוויבודים היו תוצר של החלטת הקהילות הכפריות שבחרו להאציל כוח למיומנים שבחבריהם בתחום אזורי המנותק משאר אירופה. לעומת זאת, לובינסקו ראה במוסד הוויבוד תופעה אנלוגית לזו שהייתה קיימת בשאר אירופה, ותאמה את היחסים הפאודליים ואת ההשפעה התרבותית מבחוץ. עדות לכך היא למשל תמונת הוויבוד שנמצאה במנזר קורטיה דה ארג'ש מזכירה מאוד באופן הלבוש את אופנת האצילים בשאר אירופה.
בשנים שבין מלחמות העולם השפעת המגזין והחוג סמנטורול הייתה מוגבלת לחוג משתתפיהם וקוראיהם. אחרי נפילת המשטר הצבאי-פאשיסטי באוגוסט 1944 הוכרו ספריו ודעותיו כחלק אינטגרלי בעל חשיבות בתולדות הספרות הרומנית. בשנות 1960–1970 הייתה השקפתו למקור אחיזה משמעותי בפולמוסים סביב האוטונומיה של התחום האסתטי. בשנים האחרונות של משטר צ'אושסקו, בשנות ה-80, האשימו מחברים אתנוצנטריים המקרובים לשלטון אותו כי טירפד את המקוריות היצירתית הרומנית בשם האדרת העליונות התרבותית של המערב.
רומנים ונובלות
לובינסקו כתב שני רומנים על אהבותיו של מיכאי אמינסקו:
תרגומים וספרי לימוד
לובינסקו היה מתרגם מוערך של טקסטים מלטינית ומיוונית
ספרי לימוד
לשפה הרומנית
מקורות
Discourses of Collective Identity in Central and South-East Europe(1770-1945), Texts and Commentaries vol.3 Central Europe University Press, Budapest 2010 כולל קטעים מ Istoria civilizației moderne române 1900-1937 Editura Minerva, București 1997 בעריכתו של זיגו אורניה (Zigu Ornea), מבוא מאת מריוס טורדה (Marius Turda), תרגום לאנגלית מאת מריה קובאץ'
קישורים חיצוניים
על פי המקור: : Eugen Lovinescu. Scrieri, 6. Istoria literaturii române contemporane. 1900—1937. Ediţie şi postfaţă de Eugen Simion. Editura Minerva. Bucureşti, 1975. Eugen Lovinescu. Critice. Vol. 1–3. Ediţie de Eugen Simion. Antologie şi Repere istorico-literare de Mihai Dascăl. Seria „Patrimoniu“. Editura Minerva. Bucureşti, 1982.
נבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21
נבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל המייצגת את דנמרק במסגרות בינלאומיות לשחקנים שטרם עברו את גיל 21 ומנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל הדנית. הנבחרת השתתפה 6 פעמים באליפות אירופה עד גיל 21 כאשר הישג השיא שלה היה העפלה לחצי הגמר בשנת 1992 ו-2015.
אבי ברדוגו
אבי ברדוגו (נולד ב-1943) הוא עורך דין ופעיל חברתי, ממייסדי תנועת הפנתרים השחורים ומפלגת עלה ירוק.
ביוגרפיה
ברדוגו נולד וגדל בשכונת נווה שאנן ואחר כך בקריית חיים בחיפה. אמו שרה, נולדה במצרים. סבו מצד אמו, אברהם חסן, שהוא קרוי על שמו, בנה את בית הכנסת בשפרעם. אביו, משה, נולד בטבריה והיה מסגר. ברדוגו סיים שמונה שנות לימוד ובגיל 14 יצא לעבוד בסלילת כבישים ובניקוי אוניות. אחר כך עבד במפעל שמן תעשיות ובחברת פזגז. כנער הצטרף ברדוגו לוועד לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל. בגלל פעילות זה נמנה ממנו לשרת שירות משמעותי בצה"ל והוא קיבל תפקיד של ש.ג.. לאחר שהתעקש לשרת שירות קרבי נשלח לגדוד 300 - יחידת המיעוטים.
לאחר השירות הצבאי עבד כפועל במה בתיאטרון חיפה, לאחר שהגיע לירושלים עם אחת ההצגות, החליט לעבור ולהתגורר בעיר. בירושלים, השלים בגרויות ועבד תקופה כמורה. בשנת 1966 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בזמן הלימודים הקים עיתון סטודנטים בשם "דווקא", וב-1971 היה כתב בשבועון "נוער 71" שהקים שלום כהן, ושנסגר לאחר זמן קצר.
בסוף שנות ה-60 נהג לבלות בקפה טעמון והתיידד עם פעילי שמאל ואנשי הבוהמה, בניהם חברי "מצפן" חיים הנגבי ואריה בובר. אחר כך פתח בר ומועדון משלו בשכונת מוסררה. במקום נהגו לבלות קבוצת צעירים שאחר כך הפכו לגרעין המייסד של "הפנתרים השחורים". ברדוגו חיבר בין פעילי "מצפן", בראשם שמשון ויגודר, לצעירי מוסררה והגה את שם התנועה, "הפנתרים השחורים", על שם התנועה הפוליטית שהוקמה בארצות הברית ב-1966. במשך כשנה שימש כעוזר פרלמנטרי של חבר הכנסת שלום כהן, בעת ששימש נציג תנועת "הפנתרים השחורים" בכנסת. יחד עם חלק מחברי "הפנתרים השחורים" תמך ברעיון שתי מדינות לשני עמים כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, ונפגש עם אנשי אש"ף מספר פעמים במטרה לקדם פתרון של שלום. ב-1975 נפגש עם נציגי אש"ף בפריז, יחד עם סעדיה מרציאנו וצ'רלי ביטון, ב-1986 נפגש איתם שוב בפריז, יחד עם כוכבי שמש, ויקי שירן ובן דרור ימיני, וב-1989 השתתף במפגש "המזרחי-פלסטיני" בטולדו. בשנת 1983 היה בין מייסדי תנועת "המזרח אל השלום", שהתנגדה למלחמת לבנון הראשונה.
בשנות ה-70 הוסמך כעורך דין והקים משרד העוסק במשפט פלילי ובמקרקעין, ונוהג לקחת תיקי פרו בונו רבים. בין השאר ייצג דיירי עמידר שפונו מדירותיהם, וייצג את גדי אלגזי בעתירה לבג"ץ לאפשר לו לא להיות מוצב בשטחים בעת שירות הצבאי. בשנת 1987 ייצג את יוסף עמית שהואשם בריגול, אך לטענתו השכ"ב הפעיל עליו לחץ שיוותר על התיק. בשנת 1990 ייצג אזרח לבנוני שנחטף בידי צה"ל, והואשם בסחר בסמים, שלבסוף התברר שהיה סוכן משטרתי.
בשנת 1999, היה ברדוגו בין מייסדי מפלגת עלה ירוק, שתמכה באי-הפללתם של צרכני קנאביס.
בשנת 2001, הגיש פינה בשם "חוק ומשפט" במסגרת תוכנית בשם "המומחים", בערוץ "בריזה", שהקימה yes הטלוויזיה בלוויין. אחר כך שימש במשך כמה שנים כמגיש מחליף בתוכנית הרדיו זהבי עצבני.
ג'קסון בויל
ג'קסון אמט בויל (באנגלית: Jaxon Emmett Buell; 27 באוגוסט 2014 – 1 באפריל 2020) היה ילד אמריקאי שהתפרסם משום שלקה במיקרוהידראננצפליה ונולד כש-80% ממוחו חסר.
ביוגרפיה
בויל נולד ב-27 באוגוסט 2014 באורלנדו שבפלורידה. הלקות שלו נחשפה כבר בזמן הריונה של אמו, בריטני, אך הוריו סירבו להפילו, בהיותם נוצרים.
הרופאים ציפו כי הוא לא יעבור את גיל שנה, אך הוא חי חמש שנים. כשהגיע לגיל שנה, החלו הוריו לפרסם על אודותיו עדכונים ברשתות החברתיות, וזכו לפרסום.
לוקה מיליבוייביץ'
לוקה מיליבוייביץ' (באנגלית: Luka Milivojević; בסרבית: Лука Миливојевић; נולד ב-7 אפריל 1991) הוא כדורגלן סרבי, שמשחק בתור קשר.
קריירת מועדונים
מיליבוייביץ' חתם בכוכב האדום בלגרד ב-19 בדצמבר 2011. הגעתו לכוכב האדום נבעה במידה רבה מרצונו של המאמן רוברט פרוסינצ'קי, שהאמין בסרבי.
ב-26 ביולי 2013, חתם מיליבוייביץ' לחמש שנים באנדרלכט הבלגית. ב-1 בספטמבר 2014 הצטרף לאולימפיאקוס בהשאלה מאנדרלכט.
בסיום עונת 2014/15, הביע מיליבוייביץ' את רצונו להישאר במועדון היווני. ב-4 ביוני 2015, אנדרלכט אישרה כי הגיעה להסכם עם אולימפיאקוס להעברה קבועה של מיליבוייביץ' והוא הצטרף לאלופת יוון בחוזה לארבע שנים, תמורת תשלום של 2.3 מיליון יורו. ב-30 ביוני 2015, דחתה אולימפיאקוס הצעה של פנרבחצ'ה בגובה 5 מיליון אירו על השחקן.
ב-31 בינואר 2017, מיליבוייביץ' חתם בקריסטל פאלאס בחוזה לשלוש וחצי. ב-10 באפריל 2017, הוא הבקיע את שערו הראשון עבור פאלאס בבעיטת עונשין בניצחון הביתי 3:0 על ארסנל. בעונת 2017/18, מיליבוייביץ' סיים כמלך השערים של פאלאס עם 10 שערים כאשר הנשרים התאוששו מפתיחת עונה גרועה וסיימו במקום ה-11 בליגה תחת המאמן החדש רוי הודג'סון.
באוגוסט 2019, מיליבוייביץ' חתם על הארכת חוזה בקריסטל פאלאס עד 2023.
קריירה בינלאומית
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה ערך ב-14 בנובמבר 2012 במשחק ידידות נגד צ'ילה. ב-6 באוקטובר 2017 כבש את שערו הראשון בנבחרת במשחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד אוסטריה. ביוני 2018 הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2018, שם הוא הופיע בשני משחקים, נגד קוסטה ריקה ונגד שווייץ.
רודריגו מורנו
רודריגו מורנו משאדו (בפורטוגזית: Rodrigo Moreno Machado; נולד ב-6 במרץ 1991) הוא כדורגלן ספרדי-ברזילאי, המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בא-ריאן ובנבחרת ספרד וידוע בשמו הפרטי, רודריגו. רודריגו הוא גם בן דודם של שחקני הכדורגל טיאגו אלקנטרה וראפיניה, שאביהם (דודו של רודריגו) הוא כדורגלן העבר מאזיניו, אשר זכה בגביע העולם של שנת 1994 במדי נבחרת ברזיל.
קריירה
רודריגו הוא יליד ריו דה ז'ניירו, והחל לשחק במחלקת הנוער של פלמנגו. בגיל 12 עברה משפחתו לגליסיה שבספרד והוא החל לשחק במחלקת הנוער של ניגראן לאחר מכן עבר לסלטה ויגו. בשנת 2009, בגיל 18, עבר למחלקת הנוער של ריאל מדריד. שבועות ספורים לאחר שהגיע, תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה. זמן קצר לאחר מכן, שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-31 ביולי 2010 חתם על חוזה לחמש שנים בבנפיקה ליסבון עבור שישה מיליון אירו. לריאל מדריד הייתה אפשרות לשוב ולקנות את השחקן עבור 12 מיליון אירו, אותה יוכלו לממש בשנתיים הבאות. עם זאת, לאחר העברתו של פאביו קונטראו מבנפיקה לריאל, בוטל סעיף החזרה לריאל מהחוזה של רודריגו.
חודש לאחר מכן, הושאל רודריגו לבולטון וונדררס עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק גביע הליגה נגד ברנלי ב-21 בספטמבר 2010. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-23 באוקטובר 2010 נגד ויגאן אתלטיק, כשעלה כמחליף באמצע המחצית השנייה. ב-5 בינואר 2011, הבקיע את שער הבכורה שלו בבולטון, נגד ויגאן.
בעונת חזר לבנפיקה. במהלך העונה כבש 16 שערים ב-38 משחקים בכל המסגרות, וזכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגזי. בעונת שותף ב-37 משחקים בכל המסגרות במדי הקבוצה, וכבש 11 שערים, והעפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית. בעונתו האחרונה במועדון כבש 18 שערים בכל המסגרות, זכה עם הקבוצה באליפות והגיע עמה בפעם השנייה ברציפות לגמר הליגה האירופית.
לקראת עונת הושאל לוולנסיה מהליגה הספרדית ולאחר עונה נרכש. בעונתו הראשונה בוולנסיה ערך 31 הופעות וכבש שלושה שערים. בעונתו השנייה ערך 25 הופעות וכבש שני שערים. בעונתו השלישית הוסט לעמדת החלוץ המרכזי וכבש חמישה שערים ב-19 הופעות.
ב-29 באוגוסט 2020 חתם רודריגו לארבע שנים בלידס יונייטד, העולה החדשה לפרמייר ליג, עבור 30 מיליון אירו, סכום שיא עבור המועדון. את הופעת הבכורה שלו בלידס יונייטד ערך כמחליף ב-12 בספטמבר, בהפסד 3–4 לליברפול. הוא פתח לראשונה בהרכב בליגה ב-19 בספטמבר מול פולהאם, במשחק בו ניצחה לידס בתוצאה 3–4. את שער הבכורה שלו במדי לידס הבקיע רודריגו ב-3 באוקטובר 2020, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–1, מול מנצ'סטר סיטי. ב-15 במאי 2021 הבקיע פעמיים בתוך שלוש דקות, לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-58 במשחק מול ברנלי, אותו ניצחה לידס בתוצאה 0–4.
את שערו הראשון לעונת 2022/2023 כבש במשחק הראשון של העונה ב-6 באוגוסט 2022, שהסתיים בניצחונה של לידס יונייטד, 1–2 על וולברהמפטון וונדררס. ב-13 באוגוסט הבקיע צמד במשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 2-2. ב-21 באוגוסט הבקיע בפעם הרביעית ברציפות, בניצחון 0–3 על צ'לסי.
ב-13 ביולי 2023 חתם מורנו לשלוש שנים בא-ריאן הסעודית.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שיחק רודריגו בנבחרת ספרד עד גיל 19, וסייע לה להגיע למקום השני באליפות אירופה לנוער בשנת 2010, לאחר שכבש שני שערים, כולל אחד במשחק הגמר נגד צרפת. בשנת 2011 השתתף עם הנבחרת באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20, בה כבש שלושה שערים וסייע לנבחרת להעפיל לשלב רבע הגמר.
רודריגו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ספרד ב-1 בספטמבר 2011, במשחק בו הבקיע שלושער בניצחון 2–7 על במסגרת מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות. ב-21 במרץ 2013, במשחק ידידות נגד, הבקיע את שערו ה-13 בנבחרת, ובכך הפך למלך השערים של הנבחרת הצעירה של ספרד, ושבר את שיאו של אוסקר גרסיה שנקבע ב-1992.
ב-3 באוקטובר 2014 זומן על ידי המאמן ויסנטה דל בוסקה לנבחרת הבוגרת של ספרד לקראת מוקדמות יורו 2016. הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-12 באוקטובר, בניצחון 0–4 נגד לוקסמבורג, כאשר החליף את דייגו קוסטה בדקה ה-82. ב-6 באוקטובר 2017 כבש את שערו הראשון בנבחרת, בניצחון 0–3 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
רזבאן מארין
רזבאן גבריאל מארין (ברומנית: Răzvan Gabriel Marin; נולד ב-23 במאי 1996 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אמפולי ובנבחרת רומניה.
קריירת מועדונים
מארין נולד בבוקרשט שברומניה והוא בנו של כדורגלן העבר פטר מארין. מארין החל את הקריירה המקצוענית שלו בויטורול קונסטנצה מליגת העל הרומנית. ב-18 באוקטובר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בהפסד 0–4 לסטיאווה בוקרשט במסגרת המחזור ה-11 בליגה. מארין ערך 10 הופעות ליגה בעונת. ב-15 במרץ 2015 הבקיע מארין את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-40 בניצחון 1–2 על צ'.פ.ר. קלוז' במסגרת המחזור ה-21 לעונת בליגה. בעונה זו ערך מארין 17 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער בודד. בעונת הוסיף מארין 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-20 בינואר 2017 חתם מארין בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה, כשעלה כמחליף בדקה ה-80 במשחק נגד קלאב ברוז'. באפריל 2019 חתם בקבוצת אייאקס על חוזה לחמש עונות, החל מעונת 2019/2020. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הראשונה בניצחון 0–2 נגד פ.ס.וו. איינדהובן בהסופר קאפ ההולנדי. ב-31 באוגוסט 2020 הושאל מארין לקליארי לעונה אחת.
ב-5 ביולי 2022 הושאל לאמפולי.
קריירה בינלאומית
ב-8 באוקטובר 2016 ערך מארין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בניצחון 0–5 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נאג'צ'ץ'
נאג'צ'ץ' (בהונגרית: Nagycsécs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-879 תושבים בשנת 1990 עד ל-769 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-12%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות שאריות של מצבות יהודיות הרוסות.
קיי נישיקורי
קיי נישיקורי (ביפנית: 錦織圭; נולד ב-29 בדצמבר 1989) הוא טניסאי יפני מקצועני, שבשיאו (2 במרץ 2015), דורג במקום הרביעי בעולם (2 במרץ 2015) בסבב ה-ATP ליחידים וכיום (מאי 2022) מדורג במקום ה-66 בעולם. נישיקורי זכה ב-12 תוארי יחידים בקריירה.
נישיקורי, הוא שחקן הטניס היפני היחיד שדורג בין עשרת הראשונים בעולם.
מאמנו של נישיקורי הוא שחקן העבר מייקל צ'אנג.
ביוגרפיה
נישיקורי נולד בעיר מצואה במחוז שימאנה שביפן לאימו ארי, מורה לפסנתר ולאביו קיושי מהנדס במקצועו. הוא החל לשחק טניס בגיל חמש וכבר בנערותו הוא התבלט בטניס, כשבשיאו הגיע למקום ה-7 בעולם לנוער. בשנת 2004 עבר לפלורידה והצטרף לאקדמיית הטניס של ניק בולטיירי בגיל 14 בלבד.
קריירה
את הקריירה המקצוענית התחיל בשנת 2007 בגיל 17.
2008
ב-2008 זכה נישיקורי בתואר ה-ATP הראשון בקריירה שלו בדלריי ביץ' עם ניצחון בגמר על האמריקאי ג'יימס בלייק. לאחר מכן הפסיד נישיקורי בסיבוב השני של טורניר סן חוזה לאמריקאי אנדי רודיק. באינדיאן וולס נישיקורי עבר את המוקדמות אך הפסיד בסיבוב הראשון לקרואטי מרין צ'יליץ'. גם במיאמי לא הצליח והפסיד כבר בסיבוב הראשון לאלברט מונטנייס הספרדי. נישיקורי זכה בתואר מסבב הצ'לנצ'ר עם ניצחונות על דודי סלע, על ארנסטס גולביס ועל ויקטור טרויצקי בגמר. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד נישיקורי כבר במוקדמות. נישיקורי השיג הישג יפה כשבטורניר קווינס שבאנגליה הגיע נישיקורי עד שמינית הגמר שם הפסיד לספרדי רפאל נדאל במשחק עיקש של שלוש מערכות. באליפות וימבלדון פרש בסיבוב הראשון נגד מארק גיקל הצרפתי. באליפות ארצות הברית הפתוחה קבע שיא בקריירה שלו באותה העת כשהגיע עד לשמינית הגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה והדהים את עולם הטניס בכך שדורג במקום ה-126 ובדרך לשלב זה באליפות ניצח את חואן מונקו שדורג 32 ואת דויד פרר שדורג 4. את השנה סיים בהגעה לחצי גמר טורניר סטוקהולם שבשוודיה. את השנה סיים נישיקורי במקום ה-64.
2009
נישיקורי שיחק רק 9 משחקים בשנה זו בעקבות פציעה. בבריסביין הגיע נישיקורי עד רבע הגמר עם ניצחונות על בובי ריינולדס ועל תומאש ברדיך וברבע הגמר הפסיד לפול-אנרי מתייה. באוקלנד פרש בסיבוב הראשון. באליפות אוסטרליה הפתוחה הפסיד בסיבוב הראשון ליורגן מלצר האוסטרי. לאחר מכן השתתף נישיקורי בטורניר סאן חוסה וניצח את ז'יל מולר מה שהיה ניצחונו האחרון בשנה זו. נישיקורי הפסיד בסיבוב השני לחואן מרטין דל פוטרו, השתתף בממפיס ואינדיאן וולס ובשניהם הפסיד בסיבוב הראשון. בכל שאר השנה נישיקורי לא היה פעיל. נישיקורי סיים את השנה במקום ה-420.
2010
בשנת 2010 ניסה נישיקורי צעד אחר צעד לחזור לסבב. הוא זכה ב-4 תוארי צ'לנג'ר. באליפות אוסטרליה הוא לא השתתף. באליפות צרפת הפתוחה נישיקורי הפסיד בסיבוב השני לנובאק ג'וקוביץ'. בעונת הדשא גם כן לא הצליח ובטורניר איסטבורן לאחר שעבר את המוקדמות הפסיד כבר בסיבוב הראשון. בווימבלדון גם כן הפסיד בסיבוב הראשון לרפאל נדאל. נישיקורי התאושש באליפות ארצות הברית הפתוחה כאשר עבר את שלושת סיבובי המוקדמות ניצח בסיבוב הראשון ובשני כשבסיבוב השלישי פרש ממשחקו נגד אלברט מונטנייס. בטורנירי סבב ה-ATP לא ניצח עוד משחקים בשנה זו. את השנה סיים נישיקורי בין ה-100 הראשונים בעולם.
2011
נישיקורי הגיע עד לרבע גמר טורניר צ'נאי שבהודו והפסיד לסרבי ינקו טיפסרביץ'. באוסטרליה הגיע עד הסיבוב השלישי והפסיד לפרננדו ורדאסקו. בדלריי ביץ' הגיע עד חצי הגמר והפסיד לינקו טיפסרביץ'. במיאמי הפסיד בסיבוב השלישי לרפאל נדאל. נישיקורי המשיך במגמה החיובית והגיע עד לגמר טורניר אוסטון והפסיד לריאן סוויטינג המקומי. בברצלונה הגיע עד שמינית הגמר והפסיד לפליסיאנו לופס המקומי. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד נישיקורי בסיבוב השני לסרגיי סטחובסקי. בעונת הדשא נישיקורי היה לא יציב כשהגיע עד לחצי הגמר של טורניר איסטבורן אך הפסיד בסיבוב הראשון בווימבלדון. בווינסטון סאלם עבר נישיקורי את המוקדמות והגיע עד שמינית הגמר שם הפסיד לחואן מונקו. באליפות ארצות הברית ספג נישיקורי אכזבה כשהפסיד בסיבוב הראשון לפלאביו צ'יפולה האיטלקי. בקואלה למפור הגיע עד חצי הגמר והפסיד פעם נוספת לינקו טיפסרביץ'. במאסטרס שנחאי רשם הצלחה כשטיפס עד חצי הגמר והפסיד לאנדי מארי. נישיקורי המשיך במגמה המצוינת כשהגיע לגמר טורניר בזל בשווייץ עם ניצחונות סנסציונים על תומאש ברדיך ונובאק ג'וקוביץ' עד שהפסיד בגמר לרוג'ר פדרר. את השנה סיים נישיקורי במקום ה-24.
2012
2012 האירה פנים לנישיקורי. הוא רשם רבע גמר גראנד סלאם ראשון באליפות אוסטרליה והתקדם בעקבות זאת ל-20 הראשונים בעולם. בעונת החימר הגיע לרבע גמר בבואנוס איירס, לשמינית גמר באקפולקו, לשמינית גמר גם במונטה קרלו ולרבע הגמר בברצלונה. נישיקורי לא השתתף באליפות צרפת. ומשחקו הבא היה בווימבלדון כשהגיע לסיבוב השלישי והפסיד לחואן מרטין דל פוטרו. בניו פורט הפסיד ברבע הגמר לרז'ריב רם. באטלנטה הפסיד לבן ארצו גו סואדה. באולימפיאדת לונדון הפסיד רק ברבע הגמר לחואן מרטין דל פוטרו שגם זכה במדליית הארד. בסינסינטי הפסיד בשמינית הגמר לסטאן ואוורינקה. באליפות ארצות הברית הפסיד בסיבוב השלישי למרין צ'יליץ' הקרואטי. בקואלה לומפור הפסיד בחצי הגמר לחואן מונקו. לאחר מכן זכה נישיקורי בתואר יחידים שני בקריירה במולדתו יפן בעיר טוקיו עם ניצחון ברבע הגמר על תומאש ברדיך ובגמר על מילוש ראוניץ'. את השנה סיים נישיקורי במקום ה-19.
2013
נישיקורי פתח את השנה עם חצי גמר בבריסביין והפסיד לאנדי מארי הבריטי. באוסטרליה הגיע עד שמינית הגמר והפסיד לדויד פרר. נישיקורי זכה בתואר שלישי בממפיס עם ניצחון בגמר על פליסיאנו לופס. בשמינית גמר מיאמי הפסיד נישיקורי לדויד פרר. בטורניר מדריד מסדרת המאסטרס 1000 הגיע נישיקורי עד רבע הגמר והפסיד לפבלו אנדוחר. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד נישיקורי בשמינית הגמר לרפאל נדאל שזכה בטורניר. בווימבלדון הפסיד נישיקורי בסיבוב השלישי לאנדראס ספי. בוושינגטון הפסיד בשמינית הגמר למרכוס בגדאטיס. במונטריאול הגיע לסיבוב השלישי והפסיד לרישאר גאסקה המדורג 9.
2014
בספטמבר העפיל נישיקורי לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר שגבר בחצי הגמר על המדורג ראשון בעולם, נובאק דג'וקוביץ', והפך לטניסאי היפני הראשון שהעפיל לגמר טורניר גרנד סלאם. במשחק הגמר הוא הפסיד למרין צ'יליץ' בתוצאה 6:3, 6:3, 6:3.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכה נישיקורי במדליית ארד, לאחר שניצח את רפאל נדאל ב-3 מערכות (2-6, 7-6, 3-6). בשלב חצי הגמר הוא הודח על ידי אנדי מארי בשתי מערכות (6-1,6-4) שזכה במדליית הזהב.
הרכבת הקלה של לוקסמבורג
הרכבת הקלה של לוקסמבורג היא מערכת הסעת המונים חשמלית, המשרתת את העיר לוקסמבורג, בירת דוכסות לוקסמבורג. היא החלה לפעול בשנת 2017.
הרכבת
הרכבת הקלה הפועלת בעיר לוקסמבורג היא דור שני לחשמליות בעיר. רכבת קלה נגררת על ידי סוסים הופעלה בעיר בשנת 1875. בשנת 1908 הושלמה הסבתה לחשמל. בהדרגה הוארכו קוויה והגיעו לאורך כולל של 31 קילומטר. בשנות ה-60 צומצמו הקווים בעקבות מעבר להפעלת אוטובוסים, עד לסגירת השירות בשנת 1964. מערכת רכבת קלה נוספת פעלה בעיר השנייה בגודלה במדינה, אש-סור-אלזט (Esch-sur-Alzette), בשנים 1927-1956. קרונות של הרכבת הישנה מוצגים במוזיאון הרכבת והאוטובוס בעיר.
הרכבת המודרנית
השלב הראשון של הפעלת קו הרכבת הקלה המודרנית הראשון (קו T1) יצא לפועל בדצמבר 2017, לאחר עבודות הקמה של תשתיות ודיפו והנחת מסילות שנמשכו כשלוש שנים. בין היתר הורחב וחוזק גשר אדולף הידוע על מנת שיוכל לשאת את קו הרכבת לשני הכיוונים.
מאז 2017 הוצאו לפועל שני שלבים נוספים של הארכת הקו. שני השלבים הסופיים מתוכננים לשנים 2022 ו-2023. בסיומם יפעל הקו לאורך 16 קילומטר ויהיו בו 24 תחנות, אשר חלקן יהוו צמתים עם קווי אוטובוס ורכבת כבדה בעיר. קיבולתו תהיה 10,000 נוסעים בשעה. הקטע הצפוני של הקו מתוכנן להסתיים בתחנה בנמל התעופה לוקסמבורג-פינדל שממזרח לעיר. הקטע הדרומי של הקו יסתיים בתחנה באצטדיון הלאומי החדש, העומד בבניינו בדרום העיר.
בקו משרתות רכבות מדגם Urbos מתוצרת חברת CAP הספרדית. אורך כל אחת מהן הוא 45 מטר וקיבולתה 422 נוסעים. מהירותה המקסימלית היא 70 קילומטר לשעה.
בשנת 2020 הציג שר התשתיות של לוקסמבורג תוכניות מפורטות להרחבה עתידית של מערך הרכבת הקלה באמצעות סלילת קווים נוספים בעיר לוקסמבורג ואל מחוץ לה, לרבות אל הערים אש-סור אלזט וסטראסן (Strassen).
נמשביק
נמשביק (בהונגרית: Nemesbikk) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
רחל רוזנטל
רחל רוזנטל (באנגלית: Rachel Rosenthal, 9 בנובמבר 1926 – 10 במאי 2015) הייתה מורה, אמנית מיצג, אקטיביסטית ושחקנית. את רוב פועלה עשתה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא הופיעה במוסדות רבים ברחבי העולם, בעיקר בצפון אמריקה ובאירופה. עבודותיה קטפו פרסים רבים - הבולט שבהם הוא פרס אובי, הניתן להפקות אוף-ברודוויי.
אומנותה של רוזנטל הביאה לידי ביטוי מגוון סוגיות אקטואליות כמו זכויות בעלי חיים, מקום האדם על כדור הארץ ומגדר.
ראשית חייה
רוזנטל נולדה בפריז ב-9 בנובמבר 1926 למשפחה רוסית-יהודית עשירה. אביה, לאונרד רוזנטל, היה סוחר אבנים ובעל הון רב. לאמה קראו מארה יאקובוביץ'-רוזנטל. הוריה עודדו את עיסוקה באומנויות - היא למדה ציור, ריקוד ומוזיקה כבר מגיל צעיר. עם הסלמת מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, רוזנטל ומשפחתה ברחו מאירופה. הם שהו תקופה בפורטוגל ובברזיל לפני שהתיישבו בניו יורק, שם החלה רוזנטל את לימודיה בבית הספר התיכון למוזיקה ואמנות.
לאחר שהמלחמה הסתיימה נסעה רוזנטל אל פריז, שם למדה תיאטרון בבית הספר על שם ז'אן-לואי בארו. לאחר ששבה לניו יורק ב-1953 החלה רוזנטל להיפגש עם חבורת אינטלקטואלים - בהם ג'ון קייג', ג'ספר ג'ונס ורוברט ראושנברג. היא נחשפה לרעיונות האקזיסטנציאליזם והבודהיזם והשתתפה בשיח, גם אם ברגשות הסתייגות. לבסוף, רוזנטל ניתקה את עצמה מן החבורה. לדבריה, הסביבה הגברית גרמה לה להרגיש "נמרצת אך גם נשלטת".
שיא הקריירה האומנותית
בשנת 1955, עברה רוזנטל להוליווד, לוס אנג'לס - מקום העשייה העיקרי שלה. היא חשה כי אין בעיר את האווירה המגבילה וה"גברית" שהייתה בניו יורק. ב-1956 פתחה רוזנטל סדנה לתיאטרון אקספרימנטלי בשם “Instant Theater”, בו הופיעה וביימה במשך עשר שנים. במשך שנות פעילותה הרבות, רוזנטל היוותה דמות משמעותית ביותר בקהילת הפרפורמנס. במהלך שנות השישים והשבעים היא הקימה פרויקטים רבים, הבולט שבהם הוא “WomenSpace”. בנוסף, היו לה מגוון שיתופי פעולה עם אומניות אחרות כמו מרים שפירו או ג'ודי שיקגו.
בנוסף לתפקידה כשחקנית, רוזנטל לקחה על עצמה משרות לימוד שונות - כבר מ-1979, היא העבירה סדנאות פרפורמנס ברחבי צפון אמריקה ואירופה. מאוחר יותר בחייה היא לימדה משחק באוניברסיטת קרנגי-מלון.
רוזנטל נשארה פעילה בקהילת האומנות והעלתה מיצגים רבים לאורך השנים, כמו “The Death Show” (1978),“Rachel’s Brain” (1987), או “Pangaean Dreams” (1990).
חיים מאוחרים ומוות
עם תחילת שנות האלפיים הפסיקה רוזנטל להופיע בעצמה. מאז, היא התמקדה יותר בבימוי אומנותי, באקטיביזם או בציור. היא תרמה חלק מיצירותיה למוזיאון סנטה מוניקה לאומנות. ב-2009 פורסם ספר שמתאר את מתודות לימוד הפרפורמנס שלה. ב-2010 רואיינה רוזנטל לסרט הדוקומנטרי “!Women Art Revolution”. [2]
רוזנטל נפטרה ב-10 במאי 2015, בעקבות כשל לב. היא הייתה בת 88 במותה.
משפחה
רוזנטל הייתה נשואה לשחקן קינג מודי. הם נישאו ב-1960 והתגרשו ב-1978.
יצירתה ופועלה
עבודתה של רוזנטל סבבה סביב נושאים אקטואליים ומגוונים - מקומו של האדם על כדור הארץ, זיכרונות מעברה, מגדר, סתירה של ציפיות החברה וזכויות בעלי חיים. פועלה המקיף בתחום נחשב לפורץ דרך ורדיקלי, במיוחד בהתחשב בתקופה שבה התחילה לעסוק בפרפורמנס.
בלה זרקוביץ
בלה זרקוביץ (בהונגרית: Zerkovitz Béla; סגד, 11 ביולי 1881 – בודפשט, 24 באוקטובר 1948 ) היה אדריכל, מלחין, מנהל תיאטרון, ומחבר שאנסונים ואופרטות פופולרי יהודי-הונגרי, אחת מהדמויות החשובות בתחום המוזיקה הקלה – הקופלה והשאנסון – במחצית הראשונה של המאה ה-20.
ביוגרפיה
זרקוביץ נולד במשפחה יהודית כבנם של יונתן זרקוביץ (1840-1920), סוחר יליד אובודה, ושל ינקה פרינץ (יוהאנה) (1839-1927), גם כן ילידת אובודה. אמו למדה שירה ופיתוח קול אצל קרל גולדמארק ועבדה כמורה וכמנהלת של פנימייה. בנוסף לכך ילדה גם 8 ילדים. אביו עבר לסגד לזמן מה בגיל צעיר, ואז חזר לרובע 5 של בודפשט. ילדם הצעיר ביותר, בלה, נולד בסגד, אך הוא כבר סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנית בבודפשט, שם קיבל תואר באדריכלות. בינתיים עבד כשכיר בחברת "מסילות הברזל הממלכתיות של הונגריה" (MÁV}, והפך למאסטרו הלהיטים האופנתי ביותר של רחובות בודפשט.
הוא כתב את שירו הראשון במהלך לימודיו באוניברסיטה, וחבר שר את שירו "אינטגרל בשקה" במפגש חברתי. כעבור כמה ימים ביקר גם את הזמר קארוי באומן, הזמר הפופולרי של מועדון הלילה וקברט ה"אורפום" שביקש ממנו להכניס את השיר למופע שלו. השיר זכה להצלחה ובכך החלה הקריירה של זרקוביץ שבמהלכה נולדו יותר מ -1,000 להיטים שקשורים לשמו. הוא כתב תוספות למחזות תיאטרון בני מערכה אחת, כמו כן כתב אופרטות, שהועלו על הבמות המקומיות והזרות.
שיריו הושרו ונשרקו בפאבים הקטנים ביותר. אנשים רבים קינאו בו על שיריו הפופולריים, ושכחו את העובדה שעד להופעתו בבודה ניגנו כמעט אך ורק מוזיקת שראמל אוסטרית גם בפאבים. (Schrammelmusik הוא סגנון מוזיקה עממית וינאית שמקורו בסוף המאה התשע עשרה ועדיין מופיע באוסטריה של ימינו). זרקוביץ יצר את הקוּפְּלֶה ההונגרי. (השם מציין שיר עם קטע חזרות ועם תוכן הומוריסטי או לועג). הוא "הִינְגֵר" את שירי אורפיאום, את תוכנית הבמות המוזיקליות. הוא בעצמו היה בעל ידע מוזיקלי; למד אצל אימרה מסרוש, מנהל בית האופרה של בודפשט.
זרקוביץ היה נלהב מהתיאטרון. בשנת 1925 היה מנהל התיאטרון העירוני (כיום תיאטרון ארקל) ולאחר מכן במשך שנים המנהל האמנותי של "האורפום המלכותי" (שהיה באתר של תיאטרון מדאץ' של ימינו). חבריו כללו לא רק הונגרים, אלא גם זרים מפורסמים כמו גרוק או ג'וזפין בייקר. הישגיו המוזיקליים הוכרה כמעט בכל העולם, הוא נפש באיטליה עם ג'אקומו פוצ'יני פעמים רבות. שיריו הושרו גם על ידי הדמויות הגדולות ביותר של התקופה בהונגריה: טיוודאר ביליצ'י, אנדור אייטאי, ז'וז'ה פטרש, טיבור אודוורדי, ארפאד קישהדי, אנה זנטאי, רוברט ראטוני, יאנוש ואמושי ועוד). הוא ניהל יחסי ידידות אבהיים עם קלמן סקרנישי, המייסד של מועדון MTK (סקצית הכדורגל של המועדון הוא מ.ט.ק. בודפשט), (אטילה סקרנישי: חייו של השחיין ההונגרי הראשון, (פרק 8, עמודים 199–233) בודפשט, 2020 ISBN 978-615-00-6223-5).
הוא היה איש פשוט, עליז וחביב. כפרידה, לפני מותו, הוא שימח את הדורות הבאים עם שירו "הייתי מוריד לך גם את הכוכב מהשמיים". מותו נגרם משבץ מוחי.
בלה זרקוביץ היה דודו של המלחין יוחנן זראי.
שורש משושה
שורש משושה הוא שורש בעל שישה רדיקלים, כלומר שישה עיצורי שורש. בעברית ישראלית קיימים מעט מאוד שורשים משושים פרודוקטיביים (כלומר שניטים ביותר ממשקל יחיד או כפועל); הם אינם מוכרים כתקניים על ידי האקדמיה ללשון העברית ונמצאים בשימוש בז'רגונים שונים ובסלנג. הם עשויים להינטות כפועל לפי דוגמת אחד או כמה מהבניינים הכבדים פיעל והתפעל, בבינוני של בניין פועל (מְקֻטָּל) או בשם הפעולה קִטּוּל הנגזר מבניין פיעל. שורשים אלה נוצרו כשורשים תנייניים ממילים לועזיות, ממילות סלנג ומאונומטופיאות.
השתבצות צרורות עיצורי שורשים משושים בתבנית שורש משולש
שורשים משושים (בדומה לשורשים מרובעים ומחומשים) ניטים בדרך כלל לפי תבניות הנטייה של שורשים משולשים, כשעיצורי השורש המשושה מתארגנים בשלוש יחידות המקבילות לשלושת עיצורי שורש תלת־עיצורי. כל יחידה כזו קרויה שורשן. הכינויים המסורתיים "פ״א הפועל", "עי״ן הפועל" ו"למ״ד הפועל" מתארים בהרחבה את השורשן הראשון, השני והשלישי של כל שורש. כל שורשן מכיל עיצור יחיד או כמה עיצורים. מאחר שהשורשנים משתמרים בכל צורות הנטייה, ניתן לייצג באופן גרפי את שלושת השורשנים על ידי שלושה תאים, │ │  , ולייצג בעזרתם תבניות התארגנות שונות של עיצורי שורשים משושים לשורשנים. לומר לדוגמה שתבנית השורשנים של שורש מסוים היא ♦♦♦│♦♦│♦ פירושו שהשורשן הראשון שלו הוא תלת־עיצורי, השורשן השני הוא דו־עיצורי והשורשן השלישי חד־עיצורי (בכל תצורות השורש, שלושת עיצוריו הראשונים משתבצים כצרור למיקומה של פ״א הפועל, עיצורו הרביעי והחמישי משתבצים כצרור למיקום של עי״ן הפועל ועיצורו השישי משתבץ כלמ״ד הפועל).
כעיקרון נוטה תבנית התארגנות השורשנים בנטייה לשמר את צרורות העיצורים הקיימים בשם העצם שממנו נגזר השורש, כך שזה עדיין ניתן לזיהוי בתצורות השורש השונות; כך ניטים פנגפנ״ג ודנגדנ״ג בתבנית ♦│♦♦♦│♦♦ ומניבים "פִּנְגְפַּנְגְתִּי" ו"דִנְגְדַּנְגְתִּי" (/pingpangti/, /dingdangti/), מה שמשמר את צרורות העיצורים שבשמות שמהם נגזרו השורשים: "pingpong" , "dingdong", בעוד קמפלק״ס ניטה בתבנית ♦│♦♦♦│♦♦ ומניב "קִמְפְּלַקְסְתִּי" (/kimplaksti/), מה שמשמר את צרורות העיצורים שבמקור הלועזי "complex", ושטרנג״ל ניטה בתבנית ♦♦♦│♦♦│♦ ומניב "שְׁטְרִנְגַּלְתִּי" (/ʃtringalti/), שמשמר את צרורות העיצורים שבמקור "strungul".
טרנספ״ר
נגזר מטרנספר או טרנספורמציה ומשמש בעיקר בסלנג להתייחסות להעברת אוכלוסיות או תושבים אבל גם בז׳רגונים שונים לסוגי העברה אחרים (בגנטיקה, בפסיכולוגיה, בפיזיקה ועוד). ניטה בתבנית השורשנים ♦♦│♦♦♦│♦ בפִעֵל, פֻּעֶל, הִתְפַּעֵל, קִטּוּל, מְקֻטָל ומְקַטֵל (טרינספר, טרונספר, התטרנספר / היטרנספר, טרינספור, מטרונספר, מטרנספר).
אנפרנ״ד
נגזר מ־ "unfriend" dictionary.com, ויקימילון באנגלית ופירושו בעברית "להסיר מרשימת החברים ברשת חברתית מקוונת". ניטה בתבנית השורשנים ♦│♦♦♦│♦♦ בפִעֵל, פֻּעֶל, הִתְפַּעֵל, קִטּוּל ומְקֻטָל (אינפרנד, אונפרנד, התאנפרנד, אינפרונד, מאונפרנד).
פנגפנ״ג, דנגדנ״ג
השורשים פנגפנ״ג ודנגדנ״ג הם משושים מבחינה אורתוגרפית; עם זאת, במילים לועזיות הגימ״ל שבצירוף נו״ן־גימ״ל נבלעת לפעמים, כלומר: פונטית ממומש הצירוף "נְג" כשני אלופונים, כעיצור /ŋ/ (עיצור וילוני־אפי) או לחלופין כצרור /ŋg/. אם גם בנטיית השורשים פנגפנ״ג ודנגדנ״ג קיימת וריאציה אלופונית זו, אז תיאור מדויק יותר של תבנית השורשנים שלהם מבחינה פונטית הוא ♦│♦(♦)♦│♦(♦), מה שמדגים שלמרות שאורתוגרפית השורשים משושים, פונטית הם עשויים להתבטא כמשושים, מחומשים או מרובעים.
פנגפנ״ג
סלנג, נגזר מ"פינג פונג". משמעותו הבסיסית: "לשחק פינג פונג", בהשאלה: "לנהל חילופי דברים מהירים" או באופן כללי יותר: "לעבור או להעביר במהירות מצד לצד או הלוך ושוב"; (פיעל: פינגפנג, התפעל: התפנגפנג, מקוטל: מפונפנג).
דנגדנ״ג
סלנג, נגזר מהאונומטופיאה "דינג דונג": "צליל פעמון"; פירושו "לצלצל בפעמון" או "להשמיע צליל פעמון" ובהשאלה: "לטלטל או להיטלטל בדומה לטילטול פעמון". (פיעל: דינגדנגויקימילון, מְקַטֵּל: מדנגדנג).
טרנספ״ז
נגזר מטרנספוזיציה ומתייחס בז׳רגון המוזיקלי לשינוי סולם מוזיקלי או לכלי נגינה שמשתמשים בתיווי מועתק בגובה הצליל. משמש גם לתיאור שחלוף של מטריצות (Transpose) באלגברה ליניארית. ניטה בתבנית שורשנים ♦♦│♦♦♦│♦ בפִעֵל, קִטּוּל ומְקֻטָל (טרינספז, טרינספוז, מטרונספז).
קמפלק״ס
נגזר מ"קומפלקס". הוא המשמש בז׳רגון העוסקים בכימיה אורגנומתכתית לתיאור סוג של התרכבות, ובסלנג להתייחסות הומוריסטית לתסביכים נפשיים. תבנית שורשנים: ♦│♦♦♦│♦♦ , נטיות: קימפלוקסויקימילון, מקומפלקסויקימילון, קימפלקסויקימילון, התקמפלקסויקימילון (על דוגמת משקלי קִטּוּל ומְקֻטָּל ובנייני פִּעֵל והִתְפַּעֵל בהתאמה).
כראגר״פ
נגזר מ"כוריאוגרפיה". לצדו קיים גם שורש חלופי מחומש, כרגר״פ (על פי גוגל, נכון ל־4 במאי 2010, מופיע השורש כראגר״פ באינטרנט 14 פעמים והשורש כרגר״פ 8 פעמים). שני השורשים נפוצים בז׳רגון המחולי; הם ניטים כפועל על דוגמת בניין פיעל (לכראגרףויקימילון / לכרגרף) וכשם תואר על דוגמת משקל מקוטל (מכוראגרף / מכורגרף). יש שהוגים את הרי״ש בשווא נח, כלומר ללא תנועה בֵּינָהּ לבין האל״ף (במילים אחרות, כשהרי״ש והאל״ף צרורות בצרור העיצורים /rʔ/) ואת האל״ף בתנועת /a/: לְכַרְאַגְרֵף, מְכֻרְאַגְרָף וכו׳, ויש שהוגים גם את הרי״ש בתנועת /a/: לְכַרַאַגְרֵף, מְכֻרַאַגְרָף וכו׳.
תנועות /a/ אלה אינן שייכות לדפוס התנועות של בנייני פיעל ופועל אלא נשמרות בכל נטיות השורש כחלק ממנו, בדומה לרדיקלים; ניתן אם כך לייצג את תבנית השורשנים הבסיסית של השורש ♦│♦♦♦♦│♦, ואת האופן שבו מתווספות התנועות לשורשן השני אפשר לייצג כך: ♦│♦♦a♦♦│♦. (לְכַרְאַגְרֵף) או כך: ♦│♦a♦a♦♦│♦. (לְכַרַאַגְרֵף).
שטרנג״ל
נגזר מ"שְׁטְרוּנְגְוּל". משמש בסלנג באופן ספק בוטה ספק יופמיסטי־הומוריסטי להתייחסות ליחסי מין וניטה על דוגמת בניין פיעל בתבנית השורשנים: ♦♦♦│♦♦│♦.
סטרפט״ז
נגזר מ"סטריפטיז". משמש בסלנג במשמעות "ביצע מופע חשפנות" או כתחליף הומוריסטי ל"התפשט" וניטה על דוגמת בניין פיעל בתבנית השורשנים: ♦♦♦│♦♦│♦.
תיאור דקדוקי על־פי שיטת בן־דוד
הדקדוק העברי המסורתי ערוך לניתוח של שורשים בני שלושה עיצורים: בדיון בפעלים מיוצגים עיצורי השורש על ידי האותיות פ–ע–ל (העיצור הראשון מכונה פ|פ״א הפועל, השני הוא ע|עי״ן הפועל וכדומה), ובדיון במשקלים של שמות עצם על ידי האותיות ק–ט–ל. לפי שיטתו של בן־דוד, העיצור הרביעי והחמישי של שורש מחומש מיוצגים על ידי האותיות ב|בי״ת וג|גימ״ל בהתאם: פ–ע–ל–ב–ג לפעלים, ק–ט–ל–ב–ג לשמות עצם. ניתן להרחיב עיקרון זה ולייצג את אות השורש השישית של שורשים משושים על ידי האות דל״ת: פ–ע–ל–ב–ג–ד / ק–ט–ל–ב–ג–ד. אם עיצור בשורש מופיע יותר מפעם אחת, בן־דוד מייצג זאת גם בשמות הבניינים והמשקלים. לדוגמה: הפעלים "כיראגרף", "קימפלקס" ו"פינגפנג" ניטים על דוגמת בניין פיעל; לפי שיטת בן־דוד נאמר שפעלים אלה ניטים בבניינים פִּעַלַבְּגֵד, פִּעְלְבֵּפְג ופִּעְלְפֵּעְל בהתאמה.
טבלה
הטבלה הבאה מרכזת מידע אודות השורשים המשושים שנסקרו לעיל. המידע מתייחס לתצורות שנמצאו באינטרנט בעזרת מנוע החיפוש של גוגל. הוא לא משקף עד כמה תצורות אלה רווחות בשפה.
הבניינים והמשקלים ניתנים מנוקדים לפי שיטת בן־דוד, כמוסבר לעיל. הדוגמאות הנטויות מובאות בכתיב חסר ניקוד; האות י|יו״ד נכללה לעיתים לצורך שיפור הקריאוּת, גם אם חוקי הכתיב חסר הניקוד מכתיבים את השמטתה של היו״ד: בעיקר מבהירה האות יו״ד בנטיות הגזורות מבניין פיעל וממשקל קיטול את אופן התקבצותם של צרורות העיצורים.
תבנית שורשנים מדגימה גרפית על פי העיקרון שהוסבר לעיל את האופן שבו עיצורי השורשים המשושים משתבצים בנטיותיהם לתוך התבנית התלת־עיצורית של שורש משולש רגיל.
מספר התצורות מייצג את מספר הבניינים והמשקלים שבהם נגזר כל שורש; וריאציות במין דקדוקי, גוף, זמן ומספר לא נספרו כתצורה נפרדת.
הטבלה ניתנת ל למיון אלפביתי על־פי השורש, למיון על־פי שפת המקור של השורש, למיון עולה או יורד לפי מספר תצורות ולמיון לפי תבנית שורשנים. לחצו על סמלי החצים בראשי העמודות כדי למיין את שורות הטבלה מחדש.
יחסי אוסטריה–שווייץ
יחסי אוסטריה–שווייץ הם יחסי החוץ המתקיימים בין אוסטריה לשווייץ. לאוסטריה יש שגרירות בברן, קונסוליה כללית בציריך ושבע קונסוליות כבוד (בבזל, כור, ז'נבה, לוזאן, לוגאנו, לוצרן וסנט גאלן). לשווייץ יש שגרירות בווינה ושש קונסוליות כבוד (בברגנץ, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג). ב-2008 ארגנו שתי המדינות יחד את גביע יורו 2008.
היסטוריה
שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז ימי הביניים. בית הבסבורג, אשר שלט באוסטריה במשך יותר משש מאות שנה, באו במקור מארגאו שבשווייץ, ובתחילה שלט גם עליה במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. ב-1291 קשרו המחוזות השווייצריים נגד האוסטרים, וב-1315 הנחילו מפלה ראשונה לאוסטרים בקרב מורגרטן, וזכו בכמה שנים של עצמאות. המחוזות השווייצריים התאגדו במסגרת "הקונפדרציה השווייצרית הישנה". מאבק זה כנגד בית הבסבורג הוליד את אגדת וילהלם טל, הקשת האמיץ שלחם כנגד המושל האכזר מטעם האוסטרים הרמן גסלר, שאת סיפורו הנציח במאה התשע עשרה במחזה המחזאי והמשורר הגרמני פרידריך שילר. ב-1499 ניצחו השווייצרים את צבאו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג, דבר שהביא להכרה סופית בעצמאותם, באירוע המכונה "שלום בזל". מאז שורר שלום בין שתי המדינות.
קונה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ג'ין שיילי
ג'ין מרי שיילי ניוהאוז (באנגלית: Jean Marie Shiley Newhouse; 20 בנובמבר 1911 – 11 במרץ 1998) הייתה אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1932), 4 פעמים ברציפות אלופת ארצות הברית (1929 - 1932) ושיאנית עולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
שיילי נולדה בהריסבורג, פנסילבניה ואחר כך עברה עם משפחתה להתגורר בהברטאון, פרבר של פילדלפיה.
בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-16 במאי 1928 היא קפצה לגובה בשיא אמריקה חדש של 1.536 מטר. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) ששימשו גם כאליפות ארצות הברית היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.52 מטר, אחרי מילדרד ויילי (1.52 מטר) ובמשחקים עצמם, היא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 1.51 מטר.
גאורגי זכרוב
גאורגי פדורוביץ' זכרוב (23 באפריל 1897 - 26 בינואר 1957) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על ארמיות במהלך מלחמת העולם השנייה
ג'ין שיילי
אלופת ארצות הברית
בתחרות שנערכה בבוסטון באולם ב-30 במרץ 1929 קבעה שיילי בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.603 מטר, אך שיא זה לא הוכר. באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.47 מטר.
גאורגי זכרוב
תחילת דרכו
זכרוב נולד ב-23 באפריל 1897 במחוז סאראטוב שבאימפריה הרוסית. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית בדרגת לייטננט. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, וב-1916 סיים קורס קצינים. באוקטובר 1917 מונה למפקד גדוד, ובאוגוסט 1919 התגייס לצבא האדום, ולחם במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד פלוגה. ב-1923 סיים את קורס הקצינים ויסטראל, וב-1933 החל לשמש כמורה באקדמיה הצבאית פרונזה. ב-1936 מונה לראש מטה הקורפוס הראשון, ובמרץ 1937 מונה לסגן ראש מטה הקורפוס ה-19. ב-28 באפריל 1939 מונה לראש מטה המחוז הצבאי אורל, וב-4 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק, וב-4 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ג'ין שיילי
אלופת ארצות הברית
בתחרות שנערכה בבוסטון באולם ב-19 באפריל 1930 קבעה שיילי בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.613 מטר, אך גם שיא זה לא הוכר. באליפות ארצות הברית שנערכה בדאלאס באותה שנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.55 מטר.
גאורגי זכרוב
מלחמת העולם השנייה
ב-22 ביוני 1941, יום הפלישה הגרמנית לרוסיה, הועבר זכרוב להיות ראש מטה הארמייה ה-22 והשתתף עמה בקרבות שונים כנגד הגרמנים ובין היתר בקרב סמולנסק. ב-16 באוגוסט של אותה שנה מונה לראש מטה חזית בריאנסק בפיקודו של אנדריי יריומנקו. במסגרת זו המשיך להילחם בקרבות סביב סמולנסק, ובמבצע טייפון. ב-7 באוקטובר 1941 נפצע יריומנקו ומיכאיל פטרוב מונה למפקד החזית. פטרוב נהרג ב-10 באוקטובר, וזכרוב מונה למפקד החזית, אשר הייתה כעת אוסף של יחידות שנחלצו אך בקושי מהכיתור הגרמני במבצע טייפון, ונמלטו לכיוון מוסקבה. ב-10 בנובמבר של אותה שנה הורה הסטאבקה על פירוק החזית. בדצמבר מונה זכרוב לסגן מפקד החזית המערבית והשתתף בקרב מוסקבה. במאי 1942 מונה לראש מטה חזית צפון הקווקז, וב-7 באוגוסט של אותה שנה מונה לראש מטה החזית הדרום-מערבית עד 30 בספטמבר. הוא השתתף בקרב סטלינגרד בתחילה כראש מטה חזית סטלינגרד, ובהמשך כסגן מפקד החזית. ב-20 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת לייטננט גנרל.
ג'ין שיילי
אלופת ארצות הברית
בתחרות שנערכה בניוארק, ניו ג'רזי באולם ב-14 במרץ 1931 קבעה שיילי בקפיצה לגובה תוצאה של 1.60 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי ב-25 ביולי אותה שנה היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אמריקה של 1.57 מטר.
גאורגי זכרוב
מלחמת העולם השנייה
בינואר 1943 מונה זכרוב לסגן מפקד החזית הדרומית, וב-11 בפברואר של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-51. ב-31 ביולי 1943 מונה למפקד ארמיית המשמר השנייה, אשר הייתה חלק מהחזית האוקראינית הרביעית. תחת הנהגתו הארמייה חדרה את ההגנות הגרמניות על הנהרות מיוס ומולוחניא, ופרצה את הקווים הגרמניים במצר פרקופ. בין אפריל למאי 1944 לקח זכרוב חלק במתקפת קרים, והארמייה שלו שחררה את העיר סבסטופול. ב-16 במאי 1944 הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק, וב-28 ביולי הועלה לדרגת גנרל ארמייה. במהלך מבצע בגרטיון בין יוני לאוגוסט של אותה שנה, קיבל זכרוב את הפיקוד על החזית הבלארוסית השנייה. תפקוד החזית במהלך המבצע נחשב ללא מספק, וזכרוב הועבר לפקד על ארמיית המשמר הרביעית שלחמה בגרמנים בקרבות על הדנובה ובמצור על בודפשט. באפריל 1945 מונה לסגן מפקד החזית האוקראינית הרביעית.
ג'ין שיילי
אלופה אולימפית
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) ששימשו גם כאליפות ארצות הברית היא זכתה במדליית זהב בפעם הרביעית אך הפעם ביחד עם בייב דידריקסון בקפיצה לגובה בשיא אמריקה חדש של 1.60 מטר. גם במשחקים עצמם שנערכו ב-7 באוגוסט שתיהן קבעו שיא עולם חדש של 1.65 מטר בניסיון הראשון שלהן, כשלו בגובה של 1.67 מטר. בתחרות שובר שוויון על המקום הראשון שתיהן קבעו שיא עולם חדש של 1.67 מטר, אך מדליית הזהב הוענקה לשיילי ומדליית הכסף לדידריקסון בטענה שהיא עברה את הרף עם הראש קודם לגוף, באותה העת זו הייתה הפרה של החוק בתחרות קפיצה לגובה ולטענת דידריקסון היא קפצה כך בכל מהלך התחרות ולא נפסלה. מדליית ארד הוענקה לאווה דוז מקנדה (1.60 מטר). שיא העולם שדידריקסון והיא קבעו בשלב שובר השוויון לא הוכר כשיא עולם לפי החוקים באותה העת.
יחסי בולגריה–גרמניה
יחסי בולגריה–גרמניה הם יחסי החוץ המתקיימים בין בולגריה לגרמניה. לבולגריה יש שגרירות בברלין, קונסוליה כללית במינכן ומשרד בבון. לגרמניה יש שגרירות בסופיה. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, נותרה ממלכת בולגריה נייטרלית. עם זאת, בהדרגה החלו גם מעצמות המרכז בהנהגת הקיסרות הגרמנית וגם מדינות ההסכמה בהנהגת בריטניה וצרפת להבין את היתרונות שבולגריה עשויה לספק. הגרמנים ידעו שהם זקוקים לעזרתה של בולגריה כדי להביס את ממלכת סרביה ובכך לפתוח קווי אספקה מגרמניה לאימפריה העות'מאנית ולחזק את החזית המזרחית נגד רוסיה. בולגריה ניהלה משא ומתן הן עם הגרמנים והאוסטרו-הונגרים, והן עם הבריטים והצרפתים, אשר התנאים שהציעו היו נדיבים פחות. ב-1915 חתמה בולגריה על האמנה הבולגרית-גרמנית, אשר צרפה את בולגריה למעצמות המרכז. חיילים בולגרים לחמו לצד הגרמנים בחזית המקדונית, אולם ב-1918 נאלצו להיכנע בפני מדינות ההסכמה, וב-1919 חתמו הבולגרים על חוזה ניי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1 בספטמבר 1939, ממלכת בולגריה הכריזה על נייטרליות אך נקטה במדיניות פרו-גרמנית. בסוף 1939 מונה לראשות הממשלה בוגדאן פילוב דמות פרו גרמנית מוצהרת אשר מינה לתפקיד שר הפנים את פטר גברובסקי, מנהיג התנועה הפשיסטית הבולגרית-"רטניק". בשנת 1940 נחתם הסכם קראיובה במסגרתו אילצו הגרמנים את הרומנים להחזיר את חבל דוברוג'ה לבולגריה. ב-1 במרץ 1941 חתם בוגדאן פילוב בווינה על ההסכם התלת-צדדי ובולגריה הפכה רשמית לבעלת בריתן של מדינות הציר. עוד טרם החתימה השתמש הורמאכט בשטח בולגריה כקרש קפיצה לפלישות ליוון ויוגוסלביה. למעשה, לא הייתה ממלכת בולגריה מעולם שטח כבוש בידי גרמניה הנאצית. לא היה בה צבא כיבוש חוץ ממספר יחידות אבטחה וצי גרמניות, אשר אבטחו את החוף האגאי שמדרום לתראקיה שהייתה בחזקת הבולגרים.
ב- 26 באוגוסט 1944 הודיעה בולגריה על חזרתה לנייטרליות לאור התקדמותו המהירה של הצבא האדום וב-9 בספטמבר 1944 בוצעה הפיכה בממלכה בסיוע כוחות הצבא האדום, אשר התקדמו לעבר סופיה. ראש הממשלה קונסטנטין מוראבייב הודח ובמקומו תפס את השלטון הגנרל קימון גאורגייב שהודיע על הצטרפות בולגריה לבעלות הברית. הצבא הבולגרי שבעת ההיא מנה כ-450,000 לוחמים הצטרף לצבא האדום במסגרת החזית האוקראינית השלישית ונטל חלק בלחימה ביוגוסלביה, הונגריה ואוסטריה כנגד צבאות גרמניה הנאצית. ב-8 במאי 1945 השתתפו הכוחות הבולגרים בכיבוש העיר קלגנפורט שבאוסטריה. במהלך המלחמה הקרה, הייתה בולגריה חלק ממדינות ברית ורשה, וכמוה גרמניה המזרחית. גרמניה המערבית לעומת זאת הייתה חלק מנאט"ו.
קלייטה
חקלאות ודיג מהווים מקור המחיה המרכזי של תושבי המקום, אם כי מרכזי תעסוקה ותעשייה קטנים קיימים במרכזי העיירות. גידול בננות, גפנים, קנה סוכר וצמחי נוי היו עיקר הייצוא המקומי במשך ההיסטוריה.
אולאווה
היסטוריה
אולאווה החלה להתפתח בתחילת המאה ה-12. היא הוזכרה לראשונה במסמך מ-1149 על תרומתה למנזר סנט וינסנט בוורוצלב. בשנת 1206 הפכה אולאווה לאחת מערי המגורים של דוכסות פיאסט בשלזיה, שהעניקה לאולאווה מעמד של עיירה. אולאווה נהרסה 3 פעמים במהלך ההיסטוריה. בשנת 1241 היא נהרסה במהלך הפלישה המונגולית לאירופה ב-1448 על ידי ההוסיטים, ושוב בשנת 1634 במהלך מלחמת שלושים השנים. משנת 1335 עד 1,806 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1527 החלה הרפורמציה הפרוטסטנטית ואיתה החל השימוש בשמה אולאו ("Ohlau"). בשנת 1741, יחד עם רוב שלזיה, העיירה הפכה לחלק מממלכת פרוסיה. המאות ה-18 וה-19 היו תקופה של צמיחה כלכלית באולאו והיא הפכה לידועה כמרכז לגידול טבק. בשנת 1842 נפתחה הרכבת הראשונה בשלזיה, בין אולאו לבין ברסלאו (כיום ורוצלב).
אולאו יצאה ממלחמת העולם הראשונה ללא פגע. עם זאת, במלחמת העולם השנייה, 60% מהעיירה נהרס. ב-2 בספטמבר 1939, בתקופת המלחמה, מטוס פולני מ-PZL.23 Karaś הפציץ מפעל גרמני באולאו. לאחר המלחמה, האזור הושם תחת ממשל פולני ובוצע טיהור אתני על פי הסכם פוטסדם. שמה של העיירה שונה לאולאווה, התושבים הגרמנים בעיירה גורשו והוחלפו בפולנים. אולאווה הפכה לחיל מצב של הקבוצה הצפונית הצבא האדום ונותרה כך עד 1992.
גאוגרפיה
נכון לשנת 2011, שטח העיירה הוא 27.36, ובו: 57% קרקע חקלאית, 27.9% שטח בנוי, 6.1% מים, 5.2% מיוער, 1.9% שממה ו-1.9% אזורים שונים. אולאווה היא 5.2% משטח המחוז 0.1% משטח הפרובינציה.
אולאווה שוכנת במרחק:
חיים זכות
ביוגרפיה
זכות נולד בשנת 1935 לקלמנטינה חג'ג ואליהו, הבכור לשישה אחים ואחיות, בבנגאזי שבלוב שהייתה תחת השלטון האיטלקי. את מלחמת העולם השנייה עבר בלוב. בנובמבר 1947 ברח מלוב אחרי המאורעות שהיו שם. הגיע לאיטליה עם קבוצה של 15 ילדים, בה המשיך את לימודיו היסודיים והתיכוניים בעיירה ג'נאצנו בנפת רומא במחוז לאציו.
בשנת 1950 עלה זכות לארץ, עם קבוצת בני נוער של בני עקיבא, התיישב בקיבוץ בארות יצחק. בסוף שנת 1950 הוריו עלו מלוב, בני המשפחה התאחדו, והתגוררו במעברה בבאר יעקב. זכות המשיך וסיים את בית הספר התיכון בלימודי ערב בתיכון עירוני א' בתל אביב. בו זמנית למד הנהלת חשבונות ועבד בזה בתקופת לימודיו בתיכון.
ב-1954 התגייס לצה"ל וקבל אישור להמשיך לעבוד, בעיתות הפנאי, בהנהלת חשבונות.