cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קתרין ויילי
יצירתה
ויילי תוארה כאימפרסיוניסט הראשונה של נוקסוויל. כמו אימפרסיוניסטים רבים בתקופה זו, היא הושפעה מיצירתו של הצייר הצרפתי אדואר מאנה. העבודות הידועות ביותר שלה נוטות לתאר נשים ופנים, ומאופיינות בצבעוניות חיה ומשיכות מכחול. הסגנון שלה נסחף לעבר אימפרסיוניזם מופשט בהמשך הקריירה שלה. האוסף ההיסטורי של קלווין מ. מקונג הוא הבעלים של האוסף הגדול ביותר של יצירותיה של ויילי, עם יותר משלושה תריסרי ציורים, כתריסר רישומים וספרי אלבומים שלה. במוזיאון נוקסוויל לאומנות מוצגים שלושה ציורי ויילי וארבעה רישומים. עבודותיה של ויילי הוצגו במוזיאונים שונים כולל המוזיאון המטרופוליטני של ניו יורק, מוזיאון מוריס לאמנות באוגוסטה, ג'ורג'יה, הגלריה לרנסאנס צ'ארלסטון והמוזיאון לאמנות גרינוויל בגרינוויל, דרום קרוליינה.
עמיהוד אמיר
עמיהוד אמיר (נולד ב-1956) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור למדעי המחשב, לשעבר דיקן הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן. מחקריו עוסקים בניתוח אלגוריתמים, זיהוי תבניות וביולוגיה חישובית.
אודות
אמיר סיים תואר שני במתמטיקה ותואר שלישי במדעי המחשב ב-1981, שניהם מאוניברסיטת בר-אילן ואחר כך עשה השתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת MIT. הוא לימד באוניברסיטת טאפטס, באוניברסיטת מרילנד קולג' פארק, במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, ובשנת 1994 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן הוא משמש כפרופסור מחקר באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
אמיר משמש כחבר במועצה האקדמית של מכללת נתניה, עמד בראש פרויקט השו"ת המקוון של אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן הוא חבר בהנהלת חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ושימש כדובר התנועה.
הפרלמנט של יפן
הקוקאי של יפן (לעיתים קרובות נקרא בקיצור הקוקאי, ביפנית: 国会. לעיתים נקרא גם "הדיאט של יפן") הוא בית המחוקקים היפני. הקוקאי מורכב משני בתים: הבית העליון הוא בית היועצים והבית התחתון הוא בית הנבחרים, אשר כל אחד מהם נבחר בשיטת בחירות מקבילה, כלומר, מספר צירים מסוים נבחר בשיטת בחירה אחת, ואילו יתר הצירים באותו בַּית נבחרים בשיטה אחרת, ואין קשר בין תוצאות שתי השיטות כפי שיש בפרלמנט הגרמני, למשל. בנוסף לחקיקת חוקים, בסמכות הקוקאי לבחור את ראש הממשלה ולהצביע בהצבעות אי אמון הקוקאי נדרש לפעילות הממשלה. הקוקאי היפני התכנס לראשונה ב-1889, לאחר אימוץ חוקת מייג'י, והייתה לו סמכות חקיקה משותפת עם הקיסר. משנת 1947, תחת חוקת יפן החדשה, מוגדר הקוקאי כגוף השלטוני הגבוה ביותר במדינה. משכן הקוקאי נמצא ברובע צ'יודה בטוקיו.
היסטוריה
בית המחוקקים המודרני הראשון ביפן היה הקוקאי הקיסרי, שקם מיסודה של חוקת מייג'י. חוקה זו נתקבלה ב-11 בפברואר 1889, והקוקאי שקם התכנס לראשונה ב-29 בנובמבר 1890, לאחר כניסתה של החוקה לתוקף. הקוקאי הורכב מבית נבחרים ומבית אצילים. בית הנבחרים נבחר בבחירות ישירות על ידי בעלי זכות הצבעה שלא ניתנה לכל האוכלוסייה. רק ב-1925 הורחבה זכות ההצבעה לגברים מעל גיל 25. בית האצילים, בדומה לבית הלורדים הבריטי, כלל אצילים בעלי תוארי אצולה בכירים.
הקוקאי הקיסרי עוצב בחלקו בהשפעת דגם הרייכסטאג הגרמני ובחלקו בהשפעת. תחת חוקת מייג'י, שבה היה לקיסר תפקיד פוליטי משמעותי, כל חוק או תיקון לחוקה היה חייב הן את אישור הקוקאי והן את אישור הקיסר. משמעות הדבר הייתה שלקיסר לא הייתה יכולת לחוקק באמצעות הוצאת צווים, אך כן היה באפשרותו להטיל וטו על החלטות הקוקאי. לקיסר באותה עת הייתה גם הסמכות למנות ראש ממשלה ושרים, כך שלא תמיד היה לראש הממשלה את אמון הקוקאי. לקוקאי גם היה כוח מוגבל בעניין התקציב, שכן אף שהיה באפשרותו להטיל וטו על התקציב המוצע, אם לא גובש תקציב חדש, התקציב של השנה שעברה נמשך בתוקפו.
שיטת הייצוג היחסי בבית היועצים, אשר הוצגה ב-1982, הייתה הרפורמה האלקטורלית המשמעותית הראשונה מאז אימוץ החוקה. במקום בחירה אישית של מועמדים במחוז בחירה כלל-ארצי, הייתה בחירה של רשימה במחוז כלל-ארצי. שיטה זו התקבלה על מנת להפחית את סכומי הכסף המופרזים שהוציאו מועמדים ברמה הכלל-ארצית. מבקרי השיטה, עם זאת, טענו שהדבר מגדיל את כוחן של המפלגות הגדולות, אשר אכן עמדו מאחורי הרפורמה.
מבנה הקוקאי
בתי הקוקאי נבחרים בשיטת בחירות מקבילה, כלומר, מספר צירים מסוים נבחר בשיטת בחירה אחת, ואילו יתר הצירים באותו בַּית נבחרים בשיטה אחרת. מספר הצירים בכל בית אינו קבוע בחוקה, אלא מוגדר בחוק. בית הנבחרים היפני מונה 480 צירים, מתוכם 300 נבחרים בשיטת בחירות רובית אישית לפי מחוז בחירה, ואילו 180 נבחרים בשיטת בחירות יחסית רשימתית לפי 11 גושי בחירה. בית היועצים היפני מונה 242 צירים, מתוכם 146 נבחרים בשיטת בחירות רובית אישית לפי מחוז בחירה, ואילו 96 נבחרים בבחירות יחסיות רשימתיות ארציות. בעת ההצבעה בקלפי, כל בוחר מצביע בשני פתקים: האחד למועמד במחוז הבחירה והשני לרשימה. זכות ההצבעה לבתי הקוקאי נתונה לכל אזרח יפני שמלאו לו 20 שנים, גיל הבגרות ביפן.
סמכויות
סעיף 41 לחוקת יפן מגדיר את הקוקאי כגוף השלטוני הגבוה ביותר במדינה וכגוף המחוקק היחיד בה. זאת, בניגוד גמור לחוקת מייג'י שהגדירה את הקיסר כבעל הסמכות המחוקקת, אם כי בהסכמת הקוקאי. בסמכות הקוקאי לא רק חיקוק חוקים, אלא גם אישור התקציב השנתי המוגש על ידי הממשלה ואשרור אמנות. כמו כן, הקוקאי יכול ליזום ניסוח הצעות לתיקון החוקה, אשר אם מאושרות ברוב מיוחס של שני שלישים בכל אחד מהבתים, עוברות לאישור משאל עם. על מנת שחוק יאושר, הוא צריך לעבור בשני הבתים ולקבל את חתימת הקיסר, אם כי לקיסר אין זכות לסרב לחתום על חוק, וחתימתו היא עניין רשמי גרידא.
Kid Krow
Kid Krow הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי קונאן גריי. האלבום יצא לאור ב-20 במרץ 2020 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. האלבום כלל שישה סינגלים ושישה שירים. הסינגל השישי מתוך האלבום, "Heather" היה לסינגל המצליח ביותר באלבום כשהגיע למקום ה-20 במצעד הבילבורד גלובל 200 והוסמך לתואר פלטינה בארצות הברית ולתואר זהב בניו זילנד ובקנדה. בנוסף, בכמה מדינות ברחבי העולם, הסינגל הוכתר ללהיט השנה לאחר שהתפרסם בפלטפורמת הטיקטוק.
הפרלמנט של יפן
סמכויות
העליונות השלטונית של הקוקאי מתבטאת בכך שראש ממשלת יפן נבחר מבין חברי הקוקאי, כמו גם מחצית משרי הממשלה, והממשלה כולה נדרשת לאמון הקוקאי. בסמכות הקוקאי לקיים חקירות בהתייחס לפעילות הממשלה, ועל ראש הממשלה וחברי ממשלתו להשיב לשאילתות המוגשות מטעם חברי הקוקאי ולוועדות חקירה מטעמה. הקוקאי גם יכול להדיח שופטים מתפקידם אם הורשעו בפלילים או במנהל לא תקין.
לבית הנבחרים כוח רב יותר על פני בית היועצים. על אף שבית הנבחרים אינו יכול לעקוף בדרך כלל את החלטת בית היועצים בעניין הצעת חוק, ישנן נסיבות שכן מאפשרות דבר מסוג זה: בנוסף, האמון בו הממשלה צריכה לזכות הוא של בית הנבחרים בלבד.
Kid Krow
Kid Krow זכה לביקורות חיוביות בעיקר בשל ההפקה והכתיבה המיוחדת של האלבום. מבחינה מסחרית, האלבום הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האמריקאי, אלבומי הפופ הנמכרים ביותר.
הפרלמנט של יפן
פעילות
לפי החוקה, הקוקאי חייב להתכנס לפחות פעם אחת בשנה. להלכה, רק בית הנבחרים מתפזר לפני בחירות, אולם בעת שבית זה מפוזר, בית היועצים על פי רוב סגור. הקיסר הוא הדמות שמכנסת ומפזרת את הקוקאי, אלא שהוא מוכרח לעשות זאת בעצת הממשלה. בעת חירום ראש הממשלה יכול לכנס את הקוקאי לישיבה שלא מן המניין, ובאופן דומה ישיבה שלא מן המניין יכולה להתכנס לדרישת רבע מהצירים של כל אחד מהבתים. בפתיחת כל מושב נושא הקיסר נאום מן הכס שבו הוא מפרט את תוכניות הממשלה לשנה הבאה מכסו בבית היועצים.
נוכחות של שליש מן הצירים בכל בית מהווה קוורום, והדיונים מתקיימים בפומבי, למעט אם שני שלישים מהנוכחים מחליטים כי יתקיים בדלתיים סגורות. לכל בית יושב ראש אשר לו קול מכריע במקרים של שוויון בהצבעה. כל בית קובע לעצמו את ההליכים הפרלמנטריים, ולו האחריות להטיל משמעת על חבריו. לכל שר הזכות להופיע בפני כל אחד מהבתים ולנאום בדבר הצעת חוק, וכל אחד מהבתים יכול לדרוש את הופעת השרים לפניו.
Kid Krow
רקע
בראיון למגזין "פיפל", גריי אמר כי כתיבת האלבום הושפעה מילדותו הקשה שעבר גריי בבתי הספר ומגיל התבגרותו שם חווה התעללות רגשית, שברון לב ובדידות. כשהתראיין למגזין "טין ווג", גריי אמר כי הוא עבר התעללות בבית הספר היסודי שלו על רקע גזעני.
הפרלמנט של יפן
חברי הקוקאי
על מנת להיות מועמד לבית הנבחרים, על המועמד להיות אזרח יפני שמלאו לו 25 שנה, ולבית היועצים – 30 שנה. חברי הקוקאי זכאים לחסינות פרלמנטרית באשר לדבריהם ולהצבעתם, וכן נהנים מהגנה מסוימת ממעצר. משכורתם של חברי הקוקאי עומדת על 1.3 מיליון ין בחודש. כל חבר קוקאי זכאי לשלושה עוזרים פרלמנטריים, נסיעה חופשית ברכבת וארבע טיסות הלוך ושוב בחודש ממחוז מגוריו לטוקיו.
משכן הקוקאי
שני בתי הקוקאי מתכנסים במשכן הממוקם במחוז נגטצ'ו, שברובע צ'יודה, טוקיו. מליאת בית הנבחרים נמצאת באגף השמאלי של המבנה, ואילו מליאת בית היועצים נמצאת באגפו הימני. בנייתו של המשכן הושלמה בשנת 1936, והוא בנוי על טהרת חומרי בנייה יפניים, למעט ויטראז'ים, מנעולים ומערכת שפופרות אוויר.
Kid Krow
שירי האלבום
את השיר "Comfort Crowd" גריי כתב בעת שחווה בדידות לאחר שעבר מטקסס ללוס אנג'לס. גריי אמר על כתיבת השיר כי הוא היה זקוק לחברים ולתשומת לב. נכון לשנת 2021, השיר צבר כ-5.5 מיליון צפיות ביוטיוב. בקליפ, גריי נמצא לבדו בבית נטוש. גריי מתאבק בשיבוט של עצמו ומצליח להורגו ולקבור אותו.
גריי החל לכתוב את השיר "Maniac" לאחר שקיבל הודעות טקסט מבת זוגו לשעבר בה היא מתנצלת שהפיצה שמועה עליו. לאחר הוצאת השיר, גריי כינה את השיר כ"שיר המוקדש לאקסים פסיכופתיים". בקליפ השיר, גריי והשחקנית ג'סיקה בארדן עובדים במשמרת לילה באולם קולנוע. במהלך הקליפ, בני הזוג לשעבר של הצמד מתעוררים מהמתים כזומבים. בחלק מסצנות הקליפ רואים את גריי עומד על במה לבדו ושר את מילות השיר. מדליין רוט מ-MTV כתבה על השיר כי: "השיר הוא כמו בלדה סאטירית משנות ה-80. הטקסט של גריי משונה והפכפך". בנוסף, רוט כתבה כי השיר הוא מחווה נהדרת לסרטים "Dawn of the Dead" (1978) וברוכים הבאים לזומבילנד (2009).
השיר "The Cut That Always Bleeds" נכתב כבלדת פרידה דרמטית. השיר נכתב על אדם שממשיך לשבור את ליבו של גריי לאחר שהצליח לשכוח אותו. בראיון לאפל מיוזיק, גריי אמר כי "האדם הזה היה חתך עמוק בגופי. וכשהמשכתי הלאה, הוא שבר את ליבי שוב". השיר "Affluenza" נכתב על התלוי בחומריות.
השיר "Heather" נכתב על הבת זוגו של חברו הטוב ביותר של גריי. גריי התאהב בפעם הראשונה שהבחין בה. פייפר ווסטרן כתב כי: "האומץ של גריי לכתוב על נושאים רגישים ראוי להערכה. אף על פי גילו הצעיר שלו, הוא מקרין חכמת חיים שלרבים אחרים אין". בקליפ ניתן לראות את הת'ר כדמות אל ואת גריי וחברו נלחמים על ליבה. מבקרים רבים תיארו את הקליפ כ"הדמיה אינטימית" של גריי בה הוא נע בין סטנדרט היופי הנשי לגברי. השיר הוסמך לפלטינה בארצות הברית ולזהב בניו זילנד ובקדנה.
גריי כתב את השיר "The Story" על הביריונות והגזענות שחווה כילד ממוצא אירי–יפני. גריי מתייחס בשיר למספר אירועים נוספים דוגמת הגירושין של הוריו ומותה של חברתו הטובה. מייק ווס מ-"Idolator" כתב כי השיר תיאר את הילדות הקשה של גריי בצורה הטובה ביותר. ג'ורדן טילשר מ-MTV כתב כי "כאשר מביטים בגריי מסתובב בדרכי עפר בקליפ, מבחינים עד כמה מיואש היה כילד".
ביקורות
ברנדן ווטמור ממגזין "Paper" שיבח את גריי וכתב כי "גריי הצליח בגיל 21 לקבץ את האהבות, התאוות, הפחדים והניצחונות שלו לסערה רגשית בת 30 דקות". מאט קולר מאתר האינטנרט "AllMusic" כתב על גריי כי "יש לו את הכריזמה לגרום לך לשיר עימו". האלבום הושווה למספר יצירות של הזמרות לורד, וטיילור סוויפט. סוויפט אף פרסמה סטורי בעמוד האינסטגרם שלה בה היא מברכת את גריי על השיר "Wish You Were Sober" תוך שהיא משווה אותו ל"יצירת מופת".
יעילות כלכלית
יעילות כלכלית הוא מונח המתאר את אופי השימוש הנעשה במשאבים, במטרה להביא למקסימום את רמת התפוקה של מוצרים או שירותים. מערכת כלכלית מסוימת מוגדרת כיעילה יותר לעומת אחרת כאשר ברמה נתונה של מקורות היא מספקת כמות גבוהה יותר של מוצרים או שירותים.
הבסיס התאורטי
לעומת זאת בתהליכים המתנהלים ברמת המיקרו של השוק כמו למשל בפעילותן של חברות עסקיות, ישנן תאוריות המצדדות בהימנעות מוחלטת של מעורבות ממשלתית, ולעומתן כאלה הרואות בה צורך חיוני הנדרש לקיומו של שוק כלכלי חופשי ומתפקד.
כבר במאה ה-19 פרסמו הפילוסופים של הכלכלה הליברלית הקלאסית את השקפתם כתומכי אסכולת "הממשלה הקטנה", המוכרת גם כ"לסה פר", המצדדים בביטול או קיום מינימלי של מעורבות הממשלה בתהליכים הכלכליים. בשנות השלושים של המאה ה-20 התחזק מעמדם של הכלכלנים מן האסכולה המוסדית ובראשם הכלכלנים הקיינסיאנים אשר ראו ברמה מסוימת, ובהתאם לצורך גם גבוהה, של מעורבות ממשלתית בתהליכים הכלכליים, כהכרח חיוני לשם שמירה על תפקודה של המערכת הכלכלית.
הגדרת המטרה
יעילות היא רק אחת מיעדיה של מערכת כלכלית ועליה להשתלב בצרכים ובדרישות נוספות המשולבות בפעילותה. כך למשל השגת יעילות כלכלית עלולה לעמוד בניגוד לערכים כמו צדק ומוסר. שיטות ניהול מסוימות עשויות לשפר את היעילות הכלכלית אך לעשות זאת בדרכים בלתי מוסריות או בלתי צודקות. מאבק תמידי מתקיים בין הדרישה להשגת היעדים הכלכליים לבין הפגיעה בערכים חשובים אחרים כגון: רווחת העובד, איכות הסביבה, זכות הקניין, ומניעת אפליה.
בניטו גארסיה
בניטו גארסיה קאנו (בספרדית: Benito García Cano, 3 באפריל 1915 – 24 באוגוסט 1999) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 שנודע בשמו הפרטי, בניטו. שיחק שש שנים במדי ברצלונה, עמה זכה בגביע הספרדי ובאליפות ספרד. כמו כן היה גם מאמן כדורגל ויזם, מהמקימים של רשת חנויות ספורט, "בניטו ספורטס".
קריירה
בניטו אמנם לא היה קטלאני, אך בזכות תקופתו בברצלונה, בירת קטלוניה, זכה להשתתף במשחק ידידות של נבחרת קטלוניה ב-1942.
לאחר שפרש ממשחק, החל בניטו לעסוק כמאמן כדורגל. במהלך השנים אימן באופן בלעדי קבוצות ברחבי קטלוניה, כולן בליגות הנמוכות בספרד. תחילה אימן ארבע שנים את סנט אנדראו שמברצלונה, והוא הוביל אותה להעפלה לליגה השנייה ב-1950. בעונת 1951/1952 אימן את בדלונה שבקרבת ברצלונה, גם היא בליגה השנייה, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית. בהמשך אימן את טראסה ומנרזה, לשתיהן עזר לזכות באליפות הליגה השלישית, אאורופה ולסיום מטארו. ב-1961 חדל מעבודתו כמאמן.
ב-1943, עוד בזמן שהיה שחקן ברצלונה, הקים ביחד עם חברו לקבוצה מריאנו מרטין רשת חנויות ספורט שזכתה להצלחה לאורך השנים ונודעה בהמשך בשם "בניטו ספורטס". ב-24 באוגוסט 1999 הלך בניטו לעולמו, בגיל 84.
טרודה דותן
טרודה דותן (12 באוקטובר 1922 - 28 בינואר 2016, ירושלים) הייתה פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, ידועה בעיקר בחקר הפלשתים. כלת פרס ישראל בחקר הארכאולוגיה לשנת תשנ"ח (1998).
קורות חיים
דותן המשיכה בלימודיה והשתלמה במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו ובמכון הארכאולוגי באוניברסיטת לונדון, שם פגשה בפרופ' קתלין קניון שהשפיעה עליה. היא קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית ב-1961. נושא עבודת הדוקטורט היה: "קיראמיקה פלישתית ומצרית בארץ ישראל בתקופת הברזל הקדומה" (התקופה המקבילה לתקופה המקראית תקופת ההתנחלות), והיא נעשתה תחת הדרכתו של פרופסור בנימין מזר. דותן הצטרפה לסגל המכון הארכאולוגי של האוניברסיטה העברית ב-1962, שם עבדה עד פרישתה בשנת 1992. בשנת 1974 מונתה לפרופסור מן המניין. בשנת 1977 התמנתה למופקדת הקתדרה על שם לאוטרמן לארכאולוגיה פלשתית, בין השנים 1982–1977 הייתה ראש המכון הארכאולוגי, ובשנת 1985 התמנתה למופקדת הקתדרה על שם אלעזר ליפא סוקניק. שימשה כמרצה אורחת ובשבתונים במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת בראון.
החפירות שהייתה מעורבת בהן היו בתל חצור (ב-1952 ובין השנים 1960-1955) עם יגאל ידין ובעין גדי עם בנימין מזר בשנים 1962-1961. בין השנים 1971–1972 חפרה עם אמנון בן-תור באתינו (Athienou) שבקפריסין. בין השנים 1971–1982 חפרה בדיר אל בלח, שם התגלה מבצר כנעני-מצרי גדול ומספר רב של ארונות קבורה דמויי אדם (אנתרופואיד). בשנים 1981 עד 1996 חפרה עם סימור גיטין את תל מקנה (היא עקרון), שהתגלתה כעיר מתועשת ומתוכננת מהתרבות הפלשתית.
דותן הייתה נשואה לארכאולוג משה דותן (1999-1919). לזוג שני ילדים, דני, (סולן להקת הקליק), ואורי.
דויד מונטלאונה
דוידה מונטלאונה (באיטלקית: Davide Monteleone; נולד בשנת 1974) הוא אמן חזותי איטלקי הפועל בתחום הצילום התיעודי. הוא זכה שלוש פעמים בפרסים מטעם World Press Photo.
ביוגרפיה
דוידה מונטלאונה נולד בפוטנצה בשנת 1974. הוא למד הנדסה אך עזב את הלימודים ונסע ללמוד צילום בארצות הברית ובבריטניה. בשנת 2000 הוא התחיל לעבוד כצלם לעיתונות איטלקית ובינלאומית. בשנת 2001 הוא נסע לרוסיה ונותר שם מספר שנים. הוא חזר לרוסיה מספר פעמים בהמשך. בעבודות שלו ניתן להבחין בהתעניינות שמדינות שקמו לאחר התפרקות ברית המועצות.
הוא זכה מספר פעמים ב-World Press Photo - בשנים 2007, 2009 ו-2011.
פסאודופלטיומה קורוסקאנס
פסאודופלטיומה קורוסקאנס (שם מדעי: Pseudoplatystoma corruscans) הוא מין של דג גדול ממשפחת הפימלודיים ומהסוג פסאודופלטיומה, החי בנהרות באמריקה הדרומית והוא המין הגדול בסוגו.
דג זה נפוץ בעיקר בנהרות סאו פרנסיסקו, פרנה ופרגוואי שבברזיל ובמדינות הסמוכות ומצוי גם בריו דה לה פלטה, כך שהוא מסוגל להתקיים גם במים מליחים.
זהו דג גדול שיכול להגיע לאורך 2.5 מטרים ולמשקל של 150 קילוגרם, אם כי הוא נפוץ יותר באורך 50 עד 60 סנטימטרים. הוא בעל סנפירים רכים ובשרניים עם סנפיר גבי נמוך וסנפירי חזה רחבים. הזנב חזק ובעל אונות רחבות והראש מוארך יחסית עם לסתות נוקשות בתוכם שיניים רבות. צבע השפמנון ורדרד עד חום-אדמדם המכוסה בכתמים כהים והוא סימן ההיכר של המין, מאחר שהוא חופף לתפוצת מינים קרובים.
הוא טורף במימי הנהרות בהם הוא חי ולעיתים גם בפנטנל המוצף, שם הוא ניזון מלהקות פרוכילודונטיים. הוא מצוי לאורך נהרות עמוקים ועכורים אך בעונת הרבייה נודד לאזורים נמוכים יותר כדי להשריץ.
זהו דג מאכל משובח הנידוג לאורך נהרות אמריקה הדרומית והוא מגודל גם בחוות דגים.
מיכל טל (זמרת)
עמוק בטל" (טנא מלא כוכבים) מיכל טל (נולדה ב-12 באוגוסט 1945) היא זמרת ישראלית.
תחילת הדרך: שנות ה-60
טל נולדה כמיכל ברקוביץ' בקיבוץ גליל ים, וגדלה בקיבוץ עינת ובשנות חייה הראשונות עסקה רבות במוזיקה ובמחול.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד המרכז והשתתפה בשנת 1964 בתוכנית מס. 13 של הלהקה: "לא רוצים טובות". בתוכנית בהדרכתו המוזיקלית של אריה לבנון השתתפו בין השאר: חדוה עמרני, דוד טל, אריאל פורמן, אושיק לוי ויגאל חרד.
לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 1965 השתתפה טל בתוכנית "תשואות ראשונות" של קול ישראל, שם ראה אותה המלחין משה וילנסקי שהזמין אותה להקליט את שיריה הראשונים, ביניהם: "עוד רגע", "חמש אמהות" ועוד. בהמשך הוזמנה פעמים רבות על ידי משה וילנסקי להקלטות של שירים רבים עם תזמורת רשות השידור.
בשנים 1967–1968 הופיעה להקת "הכרמלים" במסגרת להקת כרמון, במשך כ-10 חודשים באולימפיה בפריז, בבלגיה, איטליה, אנגליה, קנדה וארצות הברית. בניו יורק הופיעה להקת הכרמלים במסגרת להקת כרמון בתיאטרון על הברודוויי. בין השאר הלהקה שרה בהופעות מבחר משירי נעמי שמר: "החייל שלי חזר", "שלגיה", "מחר", "קרן יער" ועוד. מקים הלהקה היה יונתן כרמון, והמנצח והמעבד היה יצחק גרציאני שיצא עם הלהקה למסע ההופעות ברחבי העולם.
בשנת 1968 במסגרת ההופעות של להקת כרמון לאחר אחת ההופעות הזדמנה מיכל טל עם בן זוגה מייק בראנט למועדון "קפה תל אביב" בניו יורק. שם הוזמנו שניהם לעלות לבמה ולשיר ספונטנית את השיר: "טומבללייקה" (אברהם בן זאב - עממי אידי). שיר זה באורח מוזר נכנס לתקליט בשם: "קפה תל אביב" שיצא באותה השנה.
אחרי שעזבה את הלהקה קיבלה טל הזמנות להופעות בפנמה ובמקסיקו ונשארה במקסיקו שנה שלמה בשל הופעות רבות שנחלו הצלחה רבה, כולל הופעות בטלוויזיה של מקסיקו. למרות הצעות מקצועיות רבות שהיו לה מעבר לים, החליטה טל בשנת 1970 לחזור לישראל לאחר 3 שנות היעדרות.
שנות ה-70: הפריחה הגדולה
בשנת 1970 לוהקה למופע: "השטן ואשת האיכר" על ידי המפיק אמנון ברנזון. המופע זכה להצלחה רבה ולקהל צופים גדול, והועלה מעל 700 פעמים מעל במות רבות ברחבי ישראל.
השיר "ליושינקה" ששרה במופע הפך ללהיט ענק ובוצע על ידי טל מעל כל במה אפשרית. בנוסף שרה סולו במופע את השירים: "אנטיה" (דן אלמגור - לידיה ווד), "היי שלום" (דן אלמגור - בוב דילן), וכן את השיר: "אמא לא סיפרה לי דבר" (דן אלמגור - עממי).
עימה במופע השתתפו: רפי גרנות ואמנון ברנזון. שירים נוספים ששרה הלהקה: "העגורים" (דן אלמגור -אדוארד קולמנובסקי), "השבועה שהופרה" (דן אלמגור - עממי אנגלי), "הגיטרה של פדרו" (דן אלמגור - סינדי ווקר), "אדון צפרדע" (דן אלמגור - עממי אמריקאי), ועוד.
בשנת 1971 השתתפה טל בפסטיבל שירי התנ"ך תשל"א - וביצעה בו את השיר: "ירמיהו" (מילים ולחן: דן זכאי).
בהמשך אותה שנה (1971) הקליטה טל את השיר "וידוי" (אלכסנדר פן - סשה ארגוב) והיא למעשה הזמרת הראשונה שהקליטה שיר זה. בהמשך השנה (1971) הקליטה באולפני בית המורה בתל אביב בניצוח לסלו רוט את השירים: "הריני כולי לפניך" (רות חשמן - יאיר קלינגר),"חמש אימהות" (רחל שפירא - מוני אמריליו), "עוד רגע" (דן רביב - יאיר קלינגר), "עוף מלאך שלי" (נעמי בן גור - יאיר קלינגר).
בשנת 1972 הקליטה טל את השיר: "אֶם" למילים של אלכסנדר פן וללחן של מוני אמריליו.
בשנת 1973 הופיעה ושרה בסרט התיעודי: "ליברו" על חייו של הכדורגלן האגדי פרנץ בקנבאואר ושרה בו את השיר "הכותל" (יוסי גמזו - דב זלצר).
בעקבות השיר בסרט הוציאה טל תקליטון בגרמניה בחברת פולידור עם השיר: "In Haifa Scheint Immer Die Sonne", גרסה בגרמנית לשיר: "הכותל" ועם השיר: "Darum Sing Ich Dieses Lied", גרסה בגרמנית לשיר: "מה שחלם" (נתן יונתן - גידי קורן).
באותה שנה (1973) אחרי מלחמת יום כיפור, השתתפה גם בתקליט: "המלחמה לשלום" והקליטה מתוכו את "שיר לטייס" (יורם טהרלב - נורית הירש).
ובהמשך השנה אף ביצעה טל את השיר: "צנח לו זלזל" מתוך ערב שירי משוררים מס' 2 - תשל"ג (חיים נחמן ביאליק - דפנה אילת). באותה השנה (1973) גם הקליטה ביידיש במסגרת רשות השידור את השיר: "לייג איך מיר דוס קעפעלע" בעיבודו וניצוחו של אריה לבנון. השיר "עץ הקלינה" בוצע על ידה גם כן באותה שנה במסגרת רשות השידור ובעיבודו של אריה לבנון.
בשנת 1974 השתתפה מיכל טל בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ד וביצעה בו את השיר: "לא אוותר" (אבי קורן - רוני וייס), בהמשך השנה (1974) הקליטה במופע הפונבי: "שבת אחים" ברשות השידור את השיר: "הולו הולו ילדים" (משה סחר - מרדכי גבירטיג).
בשנת 1975 השתתפה בתקליט הילדים: "חבריה ברווזיה" וביצעה בו 10 שירי ילדים מלחניה של צלינה לפובסקי. עימה בהקלטות נטלו חלק גם גליה ישי וגבי שדה. בהמשך שנה זו (1975) השתתפה טל, במסגרת רשות השידור, בתוכנית טלוויזיה משירי חיים נחמן ביאליק בהנחיית שלמה ארצי בשם: "רסיסי לילה תלויים". שיריה בתוכנית היו: "למי אבן טובה" (לחן: משה וילנסקי), "יש לי גן" (לחן: נחום נרדי), "אל הציפור". שירי התכנית יצאו באותה שנה אף בתקליט. בין משתתפי התכנית היו: חנן יובל, יוני נמרי, צילה דגן, רותי נבון ושלמה ארצי.
מאוחר יותר (1975) הקליטה את השירים: "ילדי פעמונים" (משה בן שאול - גידי קורן), ו"פזמון ליקינטון" (לאה גולדברג - רבקה גוילי ברוידא).
בשנת 1976 ביצעה טל בהופעה את השיר: "אם ציור" שכתב והלחין במקור David Gates. אהוד מנור כתב את הטקסט בעברית. בהמשך השנה (1976) הקליטה את השירים: "יערית" (שמרית אור - חנן יובל), "אצלי בדירה" (אליעוז רבין - רוני וייס). השירים הוקלטו אבל לא נכנסו משיקולים שונים לתקליטה השני של טל. בשנת 1976 השתתפה טל גם בתוכנית: "המנגינה לעולם נשארת" במסגרת רשות השידור. בתוכנית הקליטה את השירים: "אלגיה", "שלכת" (אמנון בקר - ינון נאמן).
בהמשך השנה (1977) השתתפה טל בהקלטת האלבום במסגרת רשות השידור: "הוי ארצי מולדתי - משירי שאול טשרניחובסקי", בו ביצעה את השיר: "אלגיה" (שאול טשרניחובסקי - יוסף מילט). בשנה זו (1977) חתמה טל על חוזה הופעות בברזיל וארגנטינה ויצאה להופעות בדרום אמריקה, בעיקר בריו דה ז'ניירו ובסאו פאולו.
בשנת 1978 הקליטה מיכל טל את השיר: "נומה בן יקיר לי" (אברהם שלונסקי - דב זלצר).
בשנת 1979 השתתפה טל ב"פסטיבל שירי ירושלים - ירושלים שירים סביב לה" וביצעה בו את השיר: "שמחתי באומרים לי" (תהילים קכ"ב - דים ברוך). בהמשך שנת 1979 השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי מספר 11 תש"מ - וביצעה בו את השיר: "על משכבי בלילות" (שיר השירים ג' - נפתלי אלטר).
לאורך שנות ה-70 השתתפה טל במבחר תוכניות במסגרת הערוץ הראשון. תוכניות מסורת ותוכניות חגים ועוד. אחת התוכניות המרכזיות נקראה: "מועדון הצועני השורק" בהנחיית דן אלמגור. בתוכנית טל ביצעה בין היתר את השירים: "מכתב לחייל" (דן אלמגור - דורותי פרקר), "הספסל הציבורי" (דן אלמגור - ז'ורז' ברסנס), "אמא לא סיפרה לי דבר" (דן אלמגור - עממי), "נטלי" (דן אלמגור - ז'ילברט בקו), האהבה עיוורת היא" עם צביקה פיק (דן אלמגור - יעקב הולנדר), "אדון צפרדע" עם מוטי גלעדי (דן אלמגור - עממי אמריקאי), "ביתי אל מול גולן" (יוסף נצר - חיים ברקני), "שיר ההודיה", "יפה אונגר" (יוסף הפטמן - שאר ישוב אולסבנגר), "ככה כך" (אהרון אשמן - מרדכי זעירא), "שבועת אמונים" עם לוליק (דן אלמגור - עממי אנגלי), ועוד.
שנות ה-80
בשנת 1981 הקליטה מיכל טל את השיר: "רומנסה לארץ החלומות" (עדה ברודצקי - עממי רוסי), מתוך תקליט שיצא במסגרת רשות השידור בשם: "בדומיה - שירי יהדות ברית המועצות ואסירי ציון". השיר נמצא ועובד מחדש על ידי תיאודור ביקל ויששכר מירון מתוך סלילי הקלטה שהוברחו מברית המועצות על ידי אסירי ציון והתגלגלו למערב.
באותה שנה (1981) אף לקחה חלק טל בתקליט: "נוסטלגיה 2 - שירים שגם אבא ואמא שרו", והקליטה מתוכו 3 שירים: "תה ואורז יש בסין" (אברהם שלונסקי - עממי אוקראיני) ו"היה זה בשדה" (יוסף אוקסנברג - עממי) עם אמיר גינת, ו"יוכן בבה" כסולו. בהמשך השנה (1981) הקליטה את השיר: "כוסו של אליהו" (לאה גולדברג - עודד זהבי).
בשנת 1982 הקליטה עבור סרט תעודה על סיני את השיר: "שיר פרידה מסיני" ("עת"), ששודר בערב פינוי סיני וזכה להצלחה רבה. השיר נכתב במיוחד עבור הסרט שתיעד את מבצע פינוי סיני של חיל האוויר. הסרט הופק על ידי יחידת ההסרטה של דובר צה"ל בבימויו של מנשה רז. בשנה זו (1982) אף השתתפה בתקליט משירי נעמי שמר: "על הדבש ועל העוקץ ועוד" ובו ביצעה 5 שירים. ביניהם: "אנשים טובים", "שלג על עירי", "אסיף" (מילים: איתמר פרת), ו"על כל אלה".
בשנת 1983 השתתפה טל בקדם אירוויזיון - וביצעה בו את השיר: "מדוע זה קשה" (מילים ולחן: אילנה נולמן), בהמשך השנה (1983) הקליטה את השיר: "אלעד ירד אל הירדן" (אברהם זיגמן). בהמשך השנה (1983) הקליטה את השיר: "כמו אגדה" (איזי מן - נחום היימן), כאשר כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 1989, נכתב טקסט אחר ללחן של נחום היימן לשיר שנקרא "קרוב למלאכים" שבוצע על ידי גיתית שובל.
בהמשך השנה (1984) השתתפה טל בהקלטות רשות השידור לתקליט: "ונזכור את כולם", שם ביצעה בצוותא עם צילה דגן ואפי בן ישראל את השירים: "בערבות הנגב" (טקסט עברי: רפאל קלצ'קין), ו"לא נושיט זרים" (מילים ולחן: יואל רקם) שנכנסו לתקליט, ו-2 שירים נוספים של השלישייה שלא נכנסו לתקליט: "הנה מה טוב" (תהילים קל"ג - אמיתי נאמן), והשיר "הרעות" (חיים גורי - סשה ארגוב).
בשנת 1985 השתתפה מיכל טל בתקליט: "אור ירוק - התפתחות התחבורה מימי קדם ועד לימינו". שיריה בתקליט: "טרמפ לחייל", "לנו לא יקרה". בתקליט השתתפו בין היתר: עוזי חיטמן, אמיר גינת ושולמית ליבנת. התקליט נעשה בחסות המועצה למניעת תאונות ובהמלצת מנהל הבטיחות בדרכים.
בשנת 1986 השתתפה טל בתקליט משיריה של צלינה לפובסקי: "אשרי האיש", ובו ביצעה 5 שירים, ביניהם: "ארץ שכזאת" (מילים: אפרים תלמי), זה התחיל מקטון ציפורן (מילים: פניה ברגשטיין), "מזמור לאור", "נחמתי" ועוד.
שנות ה-90 ואילך
בשנת 1993 הקליטה מיכל טל עם ביתה אליה את השיר ניסיון (לאה גולדברג - שאול בן אמיתי), ושירים נוספים של שאול בן אמיתי: "שקרים כיסו הכל" (מילים: מיכל טל), "גבר בלי חשבון" (מילים: רונן מאיר), "תבכי" (עדית פאנק - חנן יובל). בהמשך השנה (1993) הוציאה אלבום בהוצאה פרטית ובו 6 שירים. ביניהם: "לכל איש יש שם" (זלדה מישקובסקי - חנן יובל), "שדמתי" (יצחק שנהר - ידידיה אדמון), "בשדמות בית לחם" (אבא אשר שפירא - חנינא קרצ'בסקי), ועוד.
באותה שנה (1993) הופיעה טל בתוכנית: "בשידור חי עם דן שילון" וביצעה את השירים: "ניסיון", ו"שקרים כיסו הכל" וכן את "ליושינקה" בשני ביצועים: בתחילת התוכנית ובסופה.
עם בתה אליה טל הקליטה טל את השיר: "יש אי שם" (יוני רכטר וענת גוב - יוני רכטר), ומאוחר יותר את השיר: "נוגעים באופק" (אבי רובינשטיין - גידי קורן). השתיים מופיעות יחד מעת לעת ומבצעות בין השאר ביחד את השיר: "יד ענוגה" (זלמן שניאור - עממי בדואי), בביצוע ייחודי משלהן.
בשנת 1994 הקליטה טל לתוכנית טלוויזיה את השיר: "ישקני" (שיר השירים א' - ניסים שובל).
בשנת 1996 יצא אוסף ובו 21 הלהיטים הגדולים של טל.
בשנת 2000 הקליטה טל את השיר: "כשאין דמעות" (רביב לוי - דנה שפיס אשכנזי).
בשנת 2005 הוציאה מיכל טל אלבום בשם "נגנו לי שירי" ובו שבעה שירים שכתבה רחל שדה חן. השירים: "נגנו לי שירי", "זה הזמר", "בסימטאות עירו", "אל תגיד", "כל דקה", "אמא" - שאת כולם הלחין: רוברט ניסנזון. והשיר "אני עדיין כאן", לחנו של יאיר שרגאי.
בשנת 2013 הקליטה טל את השירים: "השגרה הברוכה" (מילים ולחן: זאב טל), "אם תבוא" (מיכל טל - זאב טל), "אגדה" (ניסן פרידמן - זאב טל).
בשנת 2016 המשיכה טל בהקלטות שירים חדשים. ביניהם: "אמא רוסיה" (מילים ולחן: דוד אור), ושלושה שירים שכתב לה הרצל גולן והלחין עבורה דני גרנות: "בהולם הלב", שיר לזכרו של יצחק רבין, "גורודיש הוא האיש", לזכרו של שמואל גונן גורודיש, והשיר: "שלך", לזכרם של 69 הרוגי הצוללת אח"י דקר.
בשנת 2016 השיר: "שאנז אליזה" (גידי קורן - מייקל וילשואו ומייקל דייג'ן) שימש בתחילת פרק 6 כחלק מפסקול הסדרה הצרפתית: "Kill Skills" בבימויו של Laurent Abitbol.
בשנת 2017 הקליטה טל את השיר: "מכתב" (רותי ספרוני - עמנואל קרטן).
בשנת 2018 המשיכה והקליטה טל את השירים: "עולם משלנו", עם בתה אליה (יהודית מליק שירן - אלדד שרים), "המלאך שלי דניאל" (חגית פרבר - דוד אור),
בשנת 2019 הקליטה טל את השיר: "להרים את הרוח (המנון המעפילים)" (יהודה ארזי - יהודה לייב מנדל).
בשנת 2021 הוקם ערוץ היוטיוב הרשמי של הזמרת ובו כ-310 הקלטות לשירים שביצעה לאורך הקריירה שלה.
הפטלוגיה
הפטלוגיה (באנגלית: heptalogy ; מיוונית ἑπτα- hepta-, "שבע" ו-λογία -logia, "לוגוס") או ספטולוגיה (septology; מלטינית: septem "שבע"), היא יצירה, לרוב ספרותית המורכבת משבע יצירות נפרדות. במונח לא נעשה שימוש נרחב, אולם הוא משמש לתיאור המגנום אופוס של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד" או בתיאור סדרות ספרי הפנטזיה "דברי ימי נרניה" וסדרת ספרי "הארי פוטר".
פרידמן
פרידמן (ביידיש; פרידמאן או פריעדמאן, בגרמנית: Friedmann; נכתב גם Friedman, Freedman, Frydman, Friedemann, Fridman) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי נפוץ. מקורו בגרמנית ומשמעותו המקורית בשפה זו היא "איש-שלום". באיות Freedman המקובל אצל דוברי אנגלית הנושאים שם זה, מקבל השם משמעות של "איש חופשי".
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון ל-2017 שם המשפחה, הוא העשירי מבין שמות המשפחה הנפוצים בישראל בקרב יהודים ובמקום ה-11 בכלל האוכלוסייה, ונושאים אותו 18,624 איש. {{פירושונים|אישים:
חברות: שונות:
אייט חמו
אייט חמו היא עיירה קטנה וקומונה כפר ית במחוז רחמה שבנפת מרקש-סאפי, במרוקו. כפי הנראה המקום נקרא על שם שבט ברברי בשם "חמו" וייתכן שעל שמו קרויים היהודים ששם משפחתם הוא "" ו"". במפקד האוכלוסין של מרוקו בשנת 2004 הקומונה הכילה 7499 אנשים שחיו ב-1116 בתים.
בישוג'ו
בישוג'ו (ביפנית: 美少女, הפירוש המילולי של המונח הוא "נערה צעירה ויפה") הוא סגנון ציור אשר פופולרי למדיי בתתי-ז'אנרים רבים של אנימה ומאנגה אשר שם דגש על ציור נערות צעירות, על פי האסתטיקה היפנית המודרנית, אשר לרוב הם בגילאי בית ספר תיכון.
דמויות שמצוירות בסגנון בישוג'ו נפוצות במיוחד בז'אנר האנימה והמאנגה הארם בו בדרך הדמות הראשית היא נער צעיר המוקף במספר נערות שנמשכות אליו. לעיתים רבות המאפיינים של דמויות הבישוג'ו קיצוניים מעבר לגבולות הקלישאה עם תכונות אנטומיות מופרזות ואישיות סטריאוטיפית.
אף על פי שבישוג'ו אינו ז'אנר אלא סגנון מסוים שבו מעוצבות דמויות, סדרות האנימה והמאנגה בהן מוצגות בעיקר דמויות בסגנון ציור זה, כגון סדרות הארם או רומנים חזותיים, מכונה לעיתים רבות באופן לא רשמי "סדרת בישוג'ו". משום שלעיתים רבות ההצלחה של הסדרות הללו, שמכילו דמויות נשיות יפות, הם הסיבה העיקרית שמושכת קהל יעד מסוים להתעניין בהם, המונח נתפס לעיתים רבות כשלילי, כמעין "ז'אנר" של יצירות התלוי אך ורק במסחור של הדמויות הנשיות במקום לתת מקום לעלילה ולתכנים אחרים.
CUDA
CUDA (ראשי תיבות של Compute Unified Device Architecture – ארכיטקטורת מחשב מאוחדת-התקנים) היא ארכיטקטורת מחשוב מקבילי שפותחה על ידי חברת NVIDIA. החברה, אשר מפתחת מעבדים גרפיים, פיתחה את סביבת CUDA כדי לאפשר לקהילת מתכנתי ומדעני המחשב לפתח ולהריץ תוכניות מחשב בעזרת כרטיסי GPU. התכנות עצמו מתבצע בעזרת שימוש בשפת C for CUDA. סביבת CUDA מאפשרת למפתחים גישה לזיכרון ההתקן, ולסט הפקודות של המכונה הווירטואלית, המכילה אלמנטים חישוביים. סביבת CUDA מיועדת למשימות עיבוד מקבילי מסיבי (Massively Parallel Programming).
CUDA מייצגת את הדור החדש של שפות התכנות אשר מיועדות לתכנות מקבילי. עד שנת 2007, השנה שבה הופצה הגרסה הראשונה של סביבת הפיתוח CUDA, היה על המתכנת להשתמש בממשק התוכנה OpenGL. בעזרת מנגנון מיוחד הצליחו שני היצרנים המובילים בתחום: חברת NVIDIA וחברת ATI (החל מ-2006, חברת AMD) לאפשר הפעלת תוכניות מחשב מקביליות, הכתובות בשפת התכנות GLSL (קיצור של OpenGL Shading Language), על גבי חומרה מסוג GPUs. ממשק תוכנה זה קשה לתכנות, וקהילת המפתחים אשר השתמשה בממשק זה, נותרה מצומצמת. הופעתה של CUDA, אפשרה לקהילת המדענים, בפעם הראשונה, לייצר תוכניות מחשב אשר רצות על חומרה מקבילית מסוג GPUs בשפת תכנות המתאימה לחישוב מדעי-מתמטי.
סביבת הפיתוח כוללת את המרכיבים הבאים:
באופן טבעי, סביבת CUDA אשר פותחה על ידי חברת NVIDIA, מסוגלת לרוץ אך ורק על חומרה מסוג GPU אשר מיוצרת על ידי החברה. בחודש נובמבר 2008, הגדירו קבוצת חוקרים ואנשי תעשייה בכירים, החברים בקבוצת Khronos Group סביבת תכנות מקבילי העונה לשם OpenCL (קיצור של Open Computing Language). סביבה זו מהווה מתחרה עיקרית לסביבת CUDA, מכיוון שהיא מאפשרת הרצת תוכניות מקביליות על חומרה הטרוגנית, כגון: CPU, GPU, DSP, ו-FPGA.
עבדאללה אבן מסעוד
עבדאללה אבן מסעוד (בערבית: عبد الله بن مسعود, 594–653) היה סחאבי.
לפני שהנביא מוחמד נכנס לדאר אלארקאם, עבדאללה אבן מסעוד כבר הכריז על אמונתו בו. הוא היה השישי שנכנס לאסלאם והלך אחרי מוחמד. נחשב לאיש סודו של מוחמד.
לפני התאסלמותו, היה לו פחד במה. אך לאחר שהוא קיבל את האסלאם, הוא היה מסוגל לצעוד בבטחה אל הכעבה, שם היו מתאספים אנשי שבט קורייש, והוא היה נעמד מולם וקורא באוזניהם את הקוראן.
Que Me Quedes Tú
Que Me Quedes Tú (באנגלית May You Stay, ובעברית: אתה יכול להישאר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Laundry Service. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2002, כסינגל החמישי מן האלבום.
במצעדים העיקריים הגיע השיר למקום ה-1 במצעד השירים הלטיניים, ה-1 במצעד שירי הפופ הלטיניים, וה-10 במצעד שבספרד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה. עם השיר הופיעה שאקירה בסך הכל 10 פעמים, ולמרות שיצא כסינגל רשמי מתוך האלבום הוא לא נכלל ברשימת השירים שאיתה הופיעה הזמרת בסיבוב ההופעות השלישי שלה, "Tour of the Mongoose".
את השיר לא כללה הזמרת באלבום ההופעה השני שלה Live & off the Record, בשונה מכל שאר שירי האלבום שאת רובם כן כללה בו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר נחסם לצפייה בישראל אך לבסוף בשנת 2017, אחרי כ-9 שנים מצאתו של הקליפ, הוא הפך לזמין במדינה, וכעת ניתן לצפות בו דרך ערוץ ה-Vevo שלה.
בתחילת הקליפ ניתן לראות את שאקירה עומדת ברחוב ראשי, ומאחוריה בניין משרדים גדול ממדים. לאחר מכן ניתן לראות כי כל מה שהקליפ הראה תחילה, היה בסך הכל סרט שהוקרן על גבי בד ששאקירה תופסת ומעיפה באוויר. מאחורי הבד שעף ניתן לראות אנשים הצובעים את הקיר באדום.
לבסוף, ניתן לראות את הזמרת הולכת למערכת תופים ומתחילה לנגן. נכון לאפריל 2020, הקליפ צבר למעלה מ-99 מיליון.
מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה רבה בעולם, ובין היתר בארצות הברית, שם כבש כמה פסגות מצעדים.
ונציה הקטנה
ונציה הקטנה היא אזור במרכז לונדון שבאנגליה, צפון מערבית לתחנת הרכבת פדינגטון.
גאוגרפיה
אזור מגורים זה הוא אחד מאזורי המגורים היוקרתיים ביותר בלונדון. מקור שמו הוא בתעלת ריג'נטס הזורמת במרכז השכונה. יותר ממחצית האוכלוסייה הבוגרת בוונציה הקטנה מוסמכת לדרגת תואר ומעלה. יש מספר גבוה יחסית של תושבים ערבים וכורדים. כמו כן, חלק לא מבוטל מתושבי ונציה הקטנה מגיעים מאוסטרליה, ניו זילנד, צפון אמריקה ומערב אירופה.
נוצרה כאן בריכה בשנות העשרים של המאה העשרים בנקודת המפגש של תעלת ריג'נט וזרוע פדינגטון של תעלת גרנד ג'ונס (כיום גרנד יוניון), ונודעה במקור בשם פדינגטון ברודווטר. אי קטן עם ערבות ועופות בר מהווה סוג של כיכר בצומת, שתמיד נועד כמקום לסירות הנאה. האי ידוע כיום כאי האי של בראונינג, על שם המשורר רוברט בראונינג, שגר בקרבת מקום. האזור הסמוך נבנה בצורה חלקית אך הרמונית מהרבע השני של המאה ה-19, במיוחד עם טרסות וזוגות של בתים משובצים בת שלוש קומות.
לאזור ניתן להגיע בשיט לאורך תעלת ריג'נטס מאזור קמדן טאון ומאזור ריג'נטס פארק ומגן החיות של לונדון.
Unforgettable (אלבום של סלינה)
Unforgettable (בעברית: בלתי נשכחת) הוא סדרת אלבומי אוסף של הזמרת סלינה, אשר יצאו בין התאריכים 29 במרץ 2005 ל-5 באפריל 2005. החלק הראשון היה Unforgettable: The Studio Album אשר הכיל אוסף של שירים של הזמרת בגרסת אודיו. החלק השני היה Unforgettable: The Live Album, אוסף של גרסאות חיות לשירים שלה מתוכו אלבומי ההופעות החיות שלה ואילו החלק השלישי היה האלבום Unforgettable: Limited Edition, גרסה הכוללת את שני החלקים הראשונים כולל שני אלבומי DVD.
מיקומי שיא
Unforgettable: The Studio Album
אוניברסיטת איי הודו המערבית
אוניברסיטת איי הודו המערבית (באנגלית: (University of the West Indies, בראשי תיבות UWI) היא אוניברסיטה ציבורית משותפת לקהילת האיים הקריבים הדוברת-אנגלית: מדינות חבר העמים הבריטי והטריטוריות אנטיגואה וברבודה, איי בהאמה, ברבדוס, בליז, ברמודה, איי הבתולה הבריטיים, ג'מייקה, גרנדה, דומיניקה, טרינידד וטובגו, איי טרקס וקייקוס, מונטסראט, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס ואיי קיימן. מטרת האוניברסיטה היא "לפתוח את הפוטנציאל לצמיחה כלכלית ותרבותית" באזור. לאוניברסיטה שלושה קמפוסים, במונה שבג'מייקה, בסנט אוגוסטין שבטרינידד ובקייב היל שבברבדוס, בית ספר לתיירות בנסאו ו"קמפוס פתוח" ללימודי תעודה עם נציגויות בכל אחת מהמדינות. בין בוגריה 3 זוכי פרס נובל, 61 זוכי מלגת רודז ו-18 ראשי ממשלות.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-1948 כקולג' של אוניברסיטת לונדון, במטרה לשפר את החינוך האקדמי במושבות הבריטיות מעבר לים. הקמפוס הראשון נפתח בעיירה מונה, כ-5 ק"מ מקינגסטון, בירת ג'מייקה ובראשה ניצבה הנסיכה אליס, נכדתה האחרונה של המלכה ויקטוריה. הקמפוס בטרינידד קם ב-1960 על בסיס המכון לחקלאות טרופית והקמפוס בברבדוס קם ב-1963. בשנת 1962 קיבל הקולג' מעמד של אוניברסיטה עצמאית.
Half Written Story
Half Written Story (בעברית: סיפור חצי כתוב) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת האמריקאית היילי סטיינפלד. האלבום יצא לאור ב-8 במאי 2020 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והפקה
לאחר צאתו של המיני-אלבום Haiz, פרסמה סטיינפלד כי תקליט אלבום חדש בינואר 2017, תוך כדי צילומי הסרט "פיץ' פרפקט 3". באותה שנה הוציאה סטיינפלד את הסינגלים "Most Girls" ו-"Let Me Go", שנועדו להיות סינגלים, אך לא מתוך האלבום העתידי. במרץ 2018, אישרה סטיינפלד כי העבודה על האלבום קרובה לסיום, וכי היא מתכננת להוציאו בשנת 2018. אולם, האלבום לא יצא כמתוכנן, ובחודש דצמבר שלאחר מכן אישרה סטיינפלד כי לאחר סיום צילומי הסדרה "Dickinson", בינואר 2019, היא "תסיים את מה [שהיא] התחילה".
ב-26 במרץ 2020, דווח לבסוף כי סטיינפלד תוציא פרויקט בעל שני חלקים, כשהחלק הראשון צפוי לצאת ב-1 במאי 2020. ב-24 באפריל הודיעה סטיינפלד כי יציאתו של הפרק הראשון בפרויקט נדחתה ל-8 במאי, מכיוון שהיא זקוקה לזמן נוסף על מנת לסיימו. העבודה על החלק הראשון של הפרויקט אכן הסתיימה באותו החודש. ב-27 באפריל הודיעה סטיינפלד שהחלק הראשון של הפרויקט ייקרא "Half Written Story" ובאותו היום נחשפה גם רשימת הרצועות ועטיפת האלבום.
קנזס סיטי (קנזס)
קנזס סיטי (באנגלית: Kansas City) העיר השלישית בגודלה במדינת קנזס שבארצות הברית. העיר לרוב מכונה בראשי תיבות KCK, על מנת להבדיל אותה מהעיר בעלת השם הזהה במיזורי, שהעיר הקנזסית היא חלק מהמטרופולין שלה. האוכלוסייה המקומית הוערכה בשנת 2016 בכ-151,709 נפש.
היסטוריה
העיר הוקמה באוקטובר 1872, ובאותה השנה כבר נערכו בחירות מוניציפליות ראשונות. בשנת 1886 סופחו לעיר עוד כארבעה יישובים, ובכך נוצרה ישות מוניציפלית חדשה שעדיין נשאה את השם קנזס סיטי. בשנות ה-90 של המאה ה-19 העיר חוותה צמיחה דמוגרפית אדירה אשר נמשכה עד שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנים 1890–1960 העיר נחשבה לאחת ממאה הערים הגדולות בארצות הברית כולה ובשנת 1920 אוכלוסייתה חצתה לראשונה את קו מאה אלף התושבים.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-145,786 אנשים בכ-53,925 משקי בית כאשר הצפיפות היא כ-440 נפש לקמ"ר. הגיל החציוני בעיר היה 32.5 שנים. ההרכב המגדרי של העיר הוא 49.4% גברים ו-50.6% נשים.
ההרכב הגזעי הוא:
עגור כתר לבן-לחיים
עגור כתר לבן-לחיים (שם מדעי: Balearica regulorum) הוא עוף במשפחת העגוריים. תפוצתו בסוואנות היבשות באפריקה שמדרום לסהרה, אך מקנן באזורים לחים יותר. גובהו של פריט בוגר הוא כ-1 מטר ומשקלו כ-3.5 ק"ג. כפי שמרמז שמו, רוב נוצותיו בצבע אפור. עגור כתר זה היא הציפור הלאומית של אוגנדה ומופיע בסמל ובדגל אוגנדה.
קנזס סיטי (קנזס)
דמוגרפיה
מבין תושבי העיר הידועים (אשר התגוררו בה בשלב כזה או אחר בחייהם) ניתן למנות את אדוארד אסנר, סקוט פולי, אריק סטונסטריט, טריי ביירס, ג'אנל מונה, בובי ווטסון, צ'ארלי פארקר, מארק היינס, ארל ווטסון, ליאו ליונס ומוריס גרין.
עגור כתר לבן-לחיים
עגור זה, לצד עגור כתר אדום-לחיים, הוא היחיד ממשפחת העגוריים שיכול לשהות על ענפים בזכות אצבע אחורית ארוכה שמאפשרת לו לאחוז בענף. הרגל זה, הוא אחת הסיבות לכך שמיני עגור כתר, הקטנים יחסית, נחשבים דומים לאבותיהם של מיני העגורים החיים כיום.
כמו כל העגורים, עגור הכתר השחור אוכל חרקים, זוחלים ויונקים קטנים.
קנזס סיטי (קנזס)
כלכלה
על פי דוח מ-2013 המעסיקים העיקריים בעיר הם:
עגור כתר לבן-לחיים
תת מינים
למין זה שני תת-מינים:
קינון
החיזור מתבצע על ידי השמעת קולות שנוצרים מניפוח השק שנמצא במעלה הגרון. הצפירה שנשמעת שונה מהקולות שעושים שאר מיני העגורים.
הקן הוא פלטפורמה של עשבים וצמחים שנמצאים בצמחייה הגבוהה שבסביבת מקווי מים. הנקבה מטילה בין 2 לבין 5 ביצים, כאשר הדגירה מתבצעת על ידי שני הזוויגים ונמשכת 28–31 ימים. הגוזלים שנולדים עפים מהקן בין 56 לבין מאה ימים לאחר ההטלה.
הר הרסס
המתקן מבוסס על הסרט של אולפני וולט דיסני: "שירת הדרום". ייחודו של המתקן - במפל בו נופלות הסירות - מפל של 15 מטרים בזווית של 45 מעלות.
ביוני 2020, עקב מחאות ג'ורג' פלויד, הכריזה חברת דיסני שהמתקן יבנה מחדש ויבוסס על הסרט "הנסיכה והצפרדע" בדיסנילנד שבקליפורניה ובממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. סנונית ראשונה לשינוי הופיעה ב-23 בינואר 2023 אשר בעקבותיה נסגר המתקן בממלכת הקסם באותו יום.
תיאור המתקן
המתקן מציג סצנות הלקוחות מקטעי האנימציה בסרט של אולפני וולט דיסני - "שירת הדרום".
במקום בו משתרע התור בכניסה למתקן ישנו שלט האומר: "סיפור זה לא התרחש אתמול, וגם לא יום קודם לכן, אלא זמן ארוך ארוך לפני כן..."
המבקרים מובלים במתקן זה בסירות הבנויות בצורה של גזעי עץ. הסירות מעלות את המבקרים לתוך המתקן, ולאחר מכן המבקרים עוברים דרך סבך הקוצים המתואר בסיפורי האח רמוס - ורואים משם את הסירות נופלות במפל הגדול בהמשך המתקן.
הסירות מועלות דרך טחנת קמח ושומעים את שירי הסרט "שירת הדרום" - ורואים את מגורי דמויות הסרט - "האח ארנב" (Brer Rabbit), "האח שועל" (Brer Fox), וכן מבעד לפתחי המתקן ניתן לראות את נוף הפארק.
לאחר שעוברים ליד מגורי "האח הדב" (Brer Bear), נופלים המבקרים במפל הראשון שנקרא "מפל ההחלקה" ("Slip'n Falls").
לאחר המפל נכנסים המבקרים לאזור ביצתי, פוגשים את האח צפרדע (Brer Frog) דג דגים, וכן מלכודת שנבנתה על ידי האח שועל עבור האח ארנב - ונתפס בה בטעות האח דוב.
לאחר מכן עוברים ליד האח ארנב הנועד את דלת ביתו בקרשים ומתכוון לצאת למסע, בו הוא (והמבקרים) פגושים את האח צב, והאח תנין.
המבקרים עוברים ליד שלטים המודיעים כי הם מגיעים ל"מקום הצחוק", ולאחר שעוברים ליד האח דב המביט לתוך עץ חלול ואומר "אין כאן שום דבר מלבד דבורים" נופלים דרך מפעל למנהרה בה יש דבורים רבות.
ברקע נשמע השיר "לכל אחד יש מקום צחוק משלו!" ורואים את ראשו של האח דוב תקוע בתוך כוורת דברים ואת האח ארנב צוחק.
בהמשך עוברים ליד האח ארנב הקשור והאח שועל השופך עליו דבר על מנת שהדבורים ירדפו אחריו, ורואים את משפחתו של האח ארנב והגברת חפרפרת המספרים לילדי הארנבים, בשירה שצריך להתרחק ממקום הצחוק ולא להציק לאח שועל ולאח דוב.
שני עורבים עומדים מעלה ומספרים מה יקרה לאח ארנב, ובמעלה עליה ארוכה שהמבקרים עולים רואים את האח ארנב קשור וצועק "אל תזרקו אותי לשוחת הקוצים" - ואז המבקרים נופלים עם סירתם דרך חור בקצה ההר (ממנו נשקף נוף של כל הפארק) אל שוחת הקוצים.
"פלאש מאונטיין" - "הר החשיפה"
בעת שסירות המבקרים נופלות במפל המרכזי של המתקן, מצלמה אוטומטית מצלמת את המבקרים. מתקן אוטומטי זה מצוי במספר רב של מתקנים ובהם הר החלל, רכבת ההרים רוק אנד רול ומגדל האימה גבול הדמדומים שבאולפני דיסני אם ג'י אם, מתקן דינוזאור שבממלכת החיות של דיסני והמסלול הבדיקות שבאפקוט.
המתקן הפך מקור למחלוקת מאחר שמבקרות בפארק נהגו לחשוף את שדיהן בפני המצלמה. אנשי הצוות של דיסני נהגו למחוק תמונות אלה (למגינת לבם של שאר האנשים היושבים באותה סירה - שכן תמונתם אובדת), אולם בניגוד להנחיות, חלק מאנשי הצוות שמרו לעצמם העתקים, ואלה מצאו דרכם לאינטרנט. האירוע פורסם בעיתונות והמתקן זכה לכינוי "הר החשיפה" ("Flash Mountain"). חברת וולט דיסני הודיעה כי היא נוקטת צעדים על מנת לוודא מחיקת תמונת אלה ומניעת חשיפתן.
מיקים חבויים
במתקן מצויים מספר רב של מיקים חבויים (ראה אתר הר הקסם).
שגרירות ישראל בקהיר
שגרירות ישראל בקהיר היא הנציגות הדיפלומטית של מדינת ישראל במצרים. הנציגות הוקמה 1979, מספר חודשים לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד שהובילו לחתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, שכללו הסכמה על קיום יחסים דיפלומטיים מלאים ביחסים בין שתי המדינות, ולאחר התחלת ביצוע נסיגת ישראל מחצי האי סיני כפי שהתחייבה ישראל בהסכם.
שגרירת ישראל המכהנת בקהיר היא אמירה אורון.
תקיפת שגרירות ישראל במצרים
תקיפת שגרירות ישראל במצרים התרחשה ב-9 בספטמבר 2011, כאשר אלפי מפגינים מצרים פשטו על בניין השגרירות הישראלית לאחר שמוטטו את קיר הביטחון מבטון שהקיף את הבניין.
ששה מאנשי השגרירות, ששהו בעת התקיפה בחדר מאובטח בבניין השגרירות, פונו מהמבנה על ידי יחידת קומנדו מצרית, לאחר התערבותם האישית של נשיא ארצות הברית ברק אובמה ומזכיר ההגנה של ארצות הברית לאון פאנטה.
בעקבות התקיפה הוטסו 85 אנשי צוות השגרירות ובני משפחותיהם חזרה לישראל בעוד שסגן השגריר הישראלי נשאר בקהיר. בעקבות התקרית הכריז צבא מצרים על מצב כוננות.
פעילות השגרירות
בפברואר 2016 שגרירות ישראל בקהיר העבירה להתאחדות הכדורגל המצרית הזמנה רשמית לקיים משחק ידידות בין נבחרות הכדורגל הלאומיות של ישראל ושל מצרים, אך התאחדות הכדורגל המצרית דחתה את ההזמנה על הסף.
בספטמבר 2016 ערכו שגריר ישראל בקהיר דוד גוברין וצוות השגרירות, ביקור רשמי בקהילה היהודית באלכסנדריה.
קוואמי פפרה
קוואמי פפרה (באנגלית: Kwame Peprah; נולד ב-16 בדצמבר 2000 בגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אורלנדו פיירטס מליגת העל הדרום אפריקאית.
קריירת מועדונים
פפרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת קינג פייסל מליגת העל הגאנאית. בשנת 2021 חתם בקבוצת אורלנדו פיירטס מליגת העל הדרום אפריקאית.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
מונה ואן דיין
מונה ואן דיין (בשמה המלא: מונה ג'יין ואן דיין; באנגלית: Mona Van Duyn; 9 במאי 1921- 2 בדצמבר 2004) הייתה משוררת אמריקאית והאישה הראשונה שזכתה בפרס השירה האמריקאי (U.S. Poet Laureate) בשנים 1992–1993. היא נודעה ביכולתה לבחון לעומק את חיי היום-יום של אנשים מן השורה, ולבטא את ממצאיה בשירים המשלבים את השגרתי עם הייחודי, ואת המופשט עם המוחשי. מלבד פועלה כמשוררת, הייתה ואן דיין יועצת לכתיבה וממייסדי כתב-העת לשירה "פרספקטיבה".
ביוגרפיה
ואן דיין נולדה בשנת 1921 במדינת איווה שבארצות הברית וגדלה בעיירה קטנה בשם אלדורה. אף על פי שהוריה (חקלאים לשעבר) ומוריה מעולם לא עודדו אותה לקרוא שירה, ואן דיין קראה ואף העריצה עולם זה. היא התחילה לכתוב שירה בגיל 5 והפכה למבקרת קבועה בספריית העיירה, שם ניצלה זמנה לקריאת רומנים וספרי שירה רבים.
ואן דיין רכשה השכלה גבוהה בסמינר למורים ובאוניברסיטה שבמדינת איווה, שם גם פגשה את בן-זוגה לעתיד-ג'רוויס ת'רסטון. הם נישאו ב-1943, והיו נשואים עד מותה, במשך יותר מ-60 שנה. חיי נישואיהם היוו השראה לכתיבתה- ואן דיין האמינה שניתן למצוא באהבה ובאומנות את האפשרות לגאולה. היא נהגה "להחליף שירים" בדואר עם ידידה המשורר James Merrill במשך שנים רבות, החל מ-1964 ועד 1981.
ואן דיין נאבקה תקופה מתמשכת במחלת הדיכאון, אך רק לעיתים רחוקות שיתפה זאת עם סובביה מכיוון שהעדיפה להתמקד בתקופות הארוכות שבהן הייתה בריאה ופרודוקטיבית. ואן דיין מתה מסרטן העצמות בשנת 2004, בגיל 83, בעיר סנט לואיס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית. כ-8 שנים לפני מותה היא חדלה מלכתוב, כנראה בהשפעת התרופות. אוסף השירים האחרון שלה פורסם ב-2002. בדיווח על מותה בעיתון "Washington Post" צוינה שנינותה יוצאת הדופן, וצוטטו 2 שורות מתוך אחד השירים שלה:
The world's perverse"
"but it could be worse
("העולם הוא סוטה,
אבל יכול להיות גרוע יותר")
קריירה מקצועית
במהלך הקריירה שלה הייתה ואן דיין לעיתים באור הזרקורים, ולעיתים קרובות יותר מחוצה לו. היא נהגה לכתוב בהומור ובציניות על אהבה, זמן ואומנות. אוסף השירים הראשון של ואן דיין נקרא "Valentines to the Wide World" ופורסם ב-1959. אחריו פורסם האוסף "A Time of Bees", שהיווה חלק מסדרת פרסומים של שירה מודרנית מטעם אוניברסיטת צפון קרוליינה. ואן דיין פרסמה במהלך חייה 10 אוספים של שירה, וזכתה בעבורם בפרס "Bollingen Award" היוקרתי ב-1970 (אותו חלקה עם המשורר Richard P. Wilbur), בפרס פוליצר לשירה (Pulitzer Prize) (אותו קיבלה ב-1991 על אוסף השירה ה-7 שלה, שנקרא "Near Changes"), ובפרסים רבים נוספים ביניהם פרס הספרות הלאומי ופרס השירה האמריקאי. תגובתה של ואן דיין לפרסים הרבים שקיבלה הייתה: "פרסים הם הכרחיים בצורה נוראית עבור אמנים, על מנת לתת להם הרגשה טובה, אבל אחרי שאומן זוכה בשניים או שלושה פרסים צריך להעניק פרסים לאמנים אחרים. אני מרגישה מובכת מפרסים כאלה".
ואן דיין לימדה כתיבה במספר מוסדות חינוכיים, הנחתה סדנאות כתיבה והרצתה בכנסים ברחבי ארצות הברית. באוניברסיטת וושינגטון שבסנט לואיס היא שימשה כיועצת לכתיבת שירה ולימדה הן בקולג', הן במחלקה לאנגלית של האוניברסיטה, והן בתוכנית הכתיבה כפרופסור אורח. ב-1947 ייסדו היא ובן-זוגה את כתב העת לשירה "פרספקטיבה", שהיא הייתה שותפה בעריכתו עד שנת 1975.
סגנון הכתיבה של ואן דיין
שירתה של ואן דיין מאופיינת בכתיבה אסתטית ומדויקת, המושכת את תשומת-לב הקוראים בשל המסרים הבולטים שעולים ממנה ומשקפים את קולה החזק, הברור, והמקורי של המשוררת. כתיבתה של ואן דיין משלבת הומור עם טכניקה, ומשקפת רגשות עמוקים ומחשבות המתפתחות מתחת לפני השטח הרוגעים של חיי הכפר. בשירים מדודים ומוקפדים, שלעיתים קרובות מתארים אירועים יומיומיים כמו טיולים לגן חיות, ביקורים בבתי חולים ועריכת קניות בחנות הירקות, ואן דיין חושפת מאבק תמידי עם הזמן ועם מערכות יחסים. לעיתים קרובות, מתוארת ואן דיין כ"משוררת ביתית", והיא משתמשת בהומור ובאירוניה על מנת למצוא משמעות בעולם חסר רחמים. ואן דיין עצמה אמרה בזמנו: "אני מאמינה ששירה טובה יכולה להיות מקושטת/מפוארת כמו כנסייה או עירומה כמו מחסן, כל עוד המשוררת מתעמתת עם עצמה בכנות ובאופן מלא. אף אחד לא נולד עם היכולת לעשות פעולה כזאת של התעמתות, בשירה או בכל שדה אחר. קריירת הכתיבה היא פשוט מאמץ מתמשך לפתח את המיומנות הזאת בעצמך".