cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תחנות רכבת בישראל
ערים נוספות שיש בהן יותר מתחנה אחת
ביבנה קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות אך הן נמצאות על מסילות שונות - יבנה - מערב על מסילת תל אביב – פלשת ויבנה - מזרח על מסילת לוד - אשקלון. כתוצאה מכך אין שום קו רכבת שעובר בין שתי התחנות, בניגוד לשאר הערים שיש בהן יותר מתחנה אחת (מלבד ירושלים וראשון לציון).
בראש העין קיימות שתי תחנות - תחנת הנוסעים ראש העין – צפון והתחנה הוותיקה ראש העין דרום (נקראה בעבר בפשטות "ראש העין"), שהייתה בעבר תחנת נוסעים אך כעת היא תחנת משא. שתי התחנות נמצאות על המסילה המזרחית. התחנה הצפונית נמצאת מעבר למחלף קסם, במיקום לא נגיש לאזורי מגורים ותעסוקה, בניגוד לתחנה הדרומית הסמוכה למערב העיר. קיימות תוכניות לחדש את שירות הנוסעים בתחנה הדרומית כחלק מחידוש המסילה המזרחית.
בחדרה קיימות שתי תחנות, אולם רק אחת מהן (חדרה – מערב) פעילה. התחנה השנייה (חדרה - מזרח) הייתה בעבר תחנת נוסעים אך כעת היא משרתת רק רכבות משא בודדות. התחנות נמצאות על מסילות שונות (מסילת החוף והמסילה המזרחית). קיימות תוכניות לפתוח את התחנה המזרחית מחדש כחלק מחידוש המסילה המזרחית או כחלק ממסילה עתידית לעפולה.
באשדוד קיימת רק תחנת נוסעים אחת - אשדוד – עד הלום, על כביש 4 ממזרח לעיר - אך יש מספר מסופי מטען בנמל אשדוד, ומספר שלוחות מסילה מתפצלות לעומק הנמל ממסילה המתחברת לשאר הרשת בצומת פלשת.
M (ג'יימס בונד)
M הוא דמות בדיונית בסדרת ספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג שלאחר מכן עובדה לדמות בסדרת הסרטים. M הוא ראש ה-MI6 (הסוכנות החשאית הבריטית) ומעסיקו של בונד. דמותו של M הופיעה בספריו של פלמינג ואחרים, ובכל סרטי הסדרה. בהפקות הרשמיות של הסרטים גילמו את דמותו של M ארבעה שחקנים: ברנארד לי, רוברט בראון, ג'ודי דנץ' ורייף פיינס.
גילום הדמות
השחקן הראשון אשר גילם את M היה ברנארד לי, אשר שיחק את הדמות בכ-11 סרטים משנת 1962 ועד 1979. לי מת מסרטן בינואר 1981, במהלך צילומי הסרט "לעינייך בלבד". מתוך כבוד ללי, לא נשכר שחקן חדש כדי למלא את התפקיד, ובמקום זאת התסריט נכתב מחדש, כך ש-M בחופשה במהלך העלילה. דיוקנו של לי כ-M מוצג במשרדי השירות בסרט "העולם אינו מספיק".
את לי החליף השחקן רוברט בראון אשר שיחק ב-4 סרטים. משחקו של בראון נחשב לנחמד ורך מזה של לי.
לאחר כשש שנים בין ההפקות, הוחלט להחליף את בראון בג'ודי דנץ'. דמותה של M בשנים אלו התאפיינו ביחסים קרים מאוד עם בונד. דנץ שיחקה את M ב-7 סרטים. בסרטה האחרון, M מחוסלת על ידי הנבל הראשי. לאחר מותה של M המגולמת על ידי דנץ', התפקיד עובר לידי רייף פיינס. דמותו שירתה כלוטננט קולונל בצבא הבריטי בצפון אירלנד. פיינס גילם את הדמות בשלושה סרטים: סקייפול (2012), ספקטר (2015), לא זמן למות (2021). בסקייפול, רייף גילם את הדמות בשם גארת' מלורי, יו"ר ועדת הביטחון והמודיעין עד שמונה להחליף את M כיו"ר MI6.
הפקות לא רשמיות
בסרט הלא רשמי קזינו רויאל מ-1967, דמותו של M גולמה בתחילה על ידי ג'ון יוסטון, שהיה גם אחד הבמאים של הסרט. לאחר מכן התפקיד ניתן לג'יימס בונד עצמו, המגולם על ידי דייוויד ניבן. בסרט הלא רשמי "לעולם אל תאמר לעולם לא" מ-1983, דמותו של M גולמה על ידי השחקן אדוארד פוקס.
קפלר-20
קפלר-20 הוא כוכב דמוי שמש שנמצא במרחק של כ-945 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים נבל, ומסביבו מערכת כוכבי לכת בת חמישה כוכבי לכת, שמהם שניים קרובים בגודלם לכדור הארץ. טמפרטורת פני השטח שלו דומה לזו של השמש, אך גילו כ-8.8 מיליארד שנים (לעומת השמש- 4.5 מיליארד). ב-20 בדצמבר 2011 פרסמה נאס"א על גילוי שני כוכבי לכת בעלי רדיוס דומה לכדור הארץ המקיפים את קפלר-20. זוהי פעם ראשונה שאושר גילויו של כוכב לכת חוץ-שמשי דמוי גודל ארץ.
כוכבי הלכת
חמשת כוכבי הלכת מקיפים את קפלר-20 במסלולים קרובים מאוד, בין 0.045 ל-0.35 יחידות אסטרונומיות מכוכב האם (לשם השוואה, מרחקו הממוצע של כוכב חמה מהשמש הוא 0.39 יחידות אסטרונומיות ואילו מרחקו של כדור הארץ כיחידה אסטרונומית אחת). הסדר של כוכבי הלכת במערכת על פי מרחקם מהכוכב הוא f ,c ,e ,b ו-d. כל כוכבי הלכת התגלו על ידי טלסקופ החלל קפלר באמצעות שיטת ליקוי.
קפלר-20e הוא כוכב הלכת החוץ-שמשי הראשון שהתגלה שהרדיוס שלו קטן משל כדור הארץ, 0.87 מרדיוס כדור הארץ. נכון לדצמבר 2011, קפלר-22F הוא כוכב הלכת עם הרדיוס הדומה ביותר לרדיוס כדור הארץ, פי 1.034 מרדיוס כדור הארץ. למרות גודלם הדומה לכדור הארץ, התנאים השוררים בהם שונים בתכלית. שניהם נמצאים פנימה מהאזור הישיב של המערכת, והטמפרטורה השוררת על פניהם בלתי אפשרית לחיים. על פי נתוני נאס"א לקפלר-20f טמפרטורת פני שטח של K 705 ולקפלר-22e-K 1040.
לשלושת כוכבי הלכת האחרים רדיוס הגדול פי 2–3 מרדיוס כדור הארץ.
מצר קאלמאר
פרהיסטוריה
לאזורים הנמצאים לאורכו של מצר קאלמאר יש מורשת של שרידי מגורים מתקופות שונות, מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברונזה; יתר על כן, עמים שחיו בתקופה המזוליתית חצו את המיצר על גשר קרח בראשית תקופת ההולוקן כאשר החלה נסיגה של קרחונים מאלנד. האי אלבי הוא מקום בו יש עדויות להתיישבות מזוליתית מוקדמת של האי אלנד, שתושביו היגרו ברחבי מצר קאלמאר בערך בשנת 6000 לפני הספירה, והקימו את אחד הכפרים המזוליתיים העתיקים והמוכרים בצפון אירופה.
אסטרוביולוגיה
אסטרוביולוגיה (מיוונית: ἄστρον, אסטרון – כוכבים; βίοςλογία, ביולוגיה – מדע החיים) היא מדע העוסק במקור, התפתחות, ותפוצת החיים ביקום. אסטרוביולוגיה עוסקת בשאלה האם החיים קיימים מעבר לכדור הארץ, וכיצד בני האדם יכולים לזהות אותו אם כן.
המושג אקסוביולוגיה דומה ומתמקד רק בחקר אפשרות קיום חיים מחוץ לכדור הארץ.
המחקר האסטרוביולוגי
אסטרוביולוגיה היא ענף חדש יחסית שהתפתח עם התרחבות מושגיו של האדם על גודל ממדיו של היקום. מדע זה שואף להניח תשתית לחקר קיומן (או אי-קיומן) של צורות חיים מחוץ לכדור הארץ על ידי מציאת התנאים ההכרחיים לקיום של חיים, לפחות אלו מהסוג המוכר לנו. המחקר האסטרוביולוגי הוא רב-תחומי, וכלולים בו נושאים מתחומי הביולוגיה, הכימיה, הפיזיקה, האסטרונומיה, האסטרופיזיקה ועוד.
עד למחצית השנייה של המאה ה-20, נושא חקר חיים מחוץ לכדור הארץ היה נחלתם של סופרי המדע הבדיוני, שוחרי העב"מים ומאמיני העידן החדש. רק אחרי תחילת חקר החלל החלו מדענים להתייחס ברצינות לאפשרות חיים חוצניים.
האסטרוביולוגים חוקרים את הנושאים העיקריים הבאים:
לשאלה אם יש חיים בעולמות אחרים יש השלכות מרחיקות לכת, גם בתחום המדע וגם בתחום הפילוסופיה והדת. ההשערה שיש חיים מחוץ לכדור הארץ היא השערה הניתנת לבדיקה, וכן ההשערה שאין חיים כאלו ניתנת להפרכה, ובכך מכשירה את האקסוביולוגיה כענף מחקר מדעי. פרויקטים לחיפוש חיים מחוץ לכדור הארץ, כגון פרויקט סט"י (SETI) הם בעלי חשיבות גדולה לעוסקים באסטרוביולוגיה, אם כי נמצאים מחוץ לתחומיה.
הוכח בניסויים שמבחינה ביוכימית, יסודות יציבים בטבלה המחזורית אשר מקיימים אינטראקציה כימית בדומה לפחמן, יכולים להחליף בהדרגה את אטומי הפחמן ברוב הפעולות הדרושות לקיום חיים בנוסח המוכר על פני כדור הארץ. לדוגמה, חיים, הדומים באופן פעולתם לחיים מבוססי הפחמן המוכרים לנו, ייתכן ויכולים להיווצר על ידי הדרגתית בכוכב לכת המכיל שפע של צורן.
המחקר האסטרוביולוגי משתרע על פני שלושה תחומים:
מציאת אקסטרמופילים, יצורים החיים בסביבות חיים קיצוניות בכדור הארץ, מגבירה את הסברה כי עשויים להימצא גם בכוכבי לכת חיצוניים יצורים חיים.
גם ההוכחה כי דובוני מים מסוגלים לשרוד במצב תרדמתי בתנאים קיצוניים, עד כדי ואקום החלל, מגדילה את הסיכוי כי ייתכן וחיים כפי שמוכרים לנו כיום מסוגלים להתקיים במקומות אחרים ביקום.
החיפוש אחר תבונה חוץ-ארצית
ראשית החיפוש אחר תבונה חוץ ארצית החל ב-1960, במבצע שנקרא "אוזמה" (Ozma, על שם הנסיכה מסיפורי ארץ עוץ). בחיפוש זה, הפנו אנטנה של טלסקופ רדיו אל עבר שני כוכבים שכנים, בתקווה לקלוט מהם שידורים. בהמשך נערכו עוד כמה מבצעים דומים, במסגרת הכוללת הקרויה סט"י (SETI), ראשי התיבות באנגלית של "חיפוש אחר תבונה חוץ-ארצית". עד כה, כל מבצעי סט"י לא העלו דבר: למרות כמה אזעקות שווא, טרם נקלטו אותות שזוהו חד-משמעית כאיתותים של ציוויליזציות חוץ-ארציות.
דרך נוספת לחיפוש אחר תבונה חוץ ארצית נעשית באמצעות גשושיות חלל. אחד הניסויים המשוכללים ביותר נערך באמצעות שתי חלליות וייקינג של נאס"א, שנחתו על מאדים בקיץ 1976. החלליות היו מצוידות במעבדה כימית קטנה שערכה כמה ניסויים פשוטים כדי למצוא סימני חיים. התשובה הייתה שלילית. ב־1996 הודיעו מדענים מנאס"א על מציאת סימנים לחיים מיקרוסקופיים במטאוריט שניתז ממאדים, הגיע לכדור הארץ ונפל באנטארקטיקה. הודעה זו עוררה התרגשות רבה, אך בהמשך נקבע כי גם בה אין ממש. מלכתחילה היה ברור שאם אמנם יש חיים במאדים, הם חייבים להיות מיקרוסקופיים. לכן, היו שטענו שהגשושיות נחתו במקום הנכון, ויש צורך בבדיקות נוספות.
שני הגופים במערכת השמש שהאסטרוביולוגים תולים בהם את התקוות המרובות ביותר הם "אירופה" - ירח צדק ו"טיטאן" - ירח שבתאי. באירופה יש סימנים להימצאות אוקיינוס של מים נוזליים מתחת למעטה הקרח העבה, ובטיטן יש אטמוספירה סמיכה למדי.
נכון לעת זו, למרות כל המאמצים שהושקעו, ולמרות ההשערה הגורסת שהחיים צריכים להימצא בשפע מסביב לנו, טרם נמצא להם סימן.
גן בריץ
גן בריץ (בגרמנית: Britzer Garten – "בריצר גארטן") הוא פארק ציבורי בדרומה של העיר ברלין, בירת גרמניה. הפארק נמצא בשכונת בריץ של רובע נויקלן של העיר, ונקרא על שם השכונה.
היסטוריה
הפארק הוקם בשנת 1985 בשל ניתוקם של תושבי אזור זה של ברלין משטחי הכפר שסביבם (בשל הקמת חומת ברלין שהקיפה את ברלין המערבית) ועל מנת לשמש אתר נופש ופנאי לתשובי אזור דרום מערב ברלין. שטחו של הפארק 900 דונמים והוא כולל גן ורדים, גני משחקים, שטחים מיוערים, אגמים, וערוגות פרחים.
בגן הוקם שעון שמש שקוטרו 99 מטרים, והוא הגדול ביותר באירופה. השעון תוכנן על ידי האדריכלים יירגן דירק צילינג, יאספר האלפמן וקלאוס ציליך.
בית הקפה בפארק (Café am See) הוקם בשנת 1985 בתכנונו של האדריכל אנגלברט קרמזר תוך שימוש בטכנולוגיה ידידותית לסביבה.
בפארק נערכים אירועים ציבוריים כגון קונצרטים ומופעים, וכן מופעי זיקוקים.
בכניסה לפארק ממוקם הפסל המכונה "Fette Henne" מעשה ידי הפסל רולף שימנסקי.
הפארק מנוהל על ידי חברת הפארקים והגנים של ברלין הירוקה בע"מ (Grün Berlin Park und Garten GmbH) – חברה בבעלות עיריית ברלין.
פרס סיידווייז להיסטוריה חלופית
על הפרס
הפרס נוסד על ידי שלושה סופרי וחובבי מדע בדיוני - סטיבן ה' סילבר, אוולין סי ליפר ורוברט ב' שמונק - ושמו לקוח משמו של סיפור קצר בשם "Sidewise in Time", פרי עטו של סופר המדע הבדיוני האמריקאי מארי לנסטר, שראה אור ב-1934. באותו סיפור, סערה מוזרה גורמת לחלקים מכדור הארץ להתחלף עם החלקים המקבילים להם, הנמצאים ביקום מקביל על ציר זמן חלופי. אותו סיפור קצר של לנסטר העניק את שמו ב-1950 גם לספר שלם של סיפורי מדע בדיוני והיסטוריה חלופית של אותו מחבר ומ-1995 גם לפרס, כאמור.
השופטים הם בדרך כלל אמריקאים, אך לעיתים שפטו גם בריטים ודרום אפריקאים. גם מספר השופטים השתנה מפעם לפעם במהלך השנים ונע בין שלושה לשמונה.
אנדוציטוזה
אנדוציטוזה או בליעה תאית (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית. האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה). התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה. תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא. מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות. אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה. כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.
בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית). התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.
התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו. התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).
בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.
בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.
קישורים חיצוניים
Membrantransport
דמויי-וומבט
דמויי-וומבט (שם מדעי: Vombatiformes) היא תת-סדרה מסדרת הקנגוראים החיים ביבשת אוסטרליה. רוב המשפחות בסדרה נכחדו ונותרו ממנה רק 4 מינים בשתי משפחות: קואליים - בה המין קואלה ווומבטיים - בהם המינים וומבט מצוי, וומבט שעיר-אף דרומי ווומבט שעיר-אף צפוני.
מינים אלה צמחוניים לחלוטין ומראם מגושם מעט. רבים מהם כמו הקואלות ישנים הרבה מזמנם, מה שעוזר להם לעכל את העלים הדלים בקלוריות.
בעבר היו משפחות גדולות מאוד מהקבוצה ובהם הגדול שבכל הכיסאים - הדיפרוטודון שהגיע למשקל 2,700 ק"ג - כמו קרנף. היו ביניהם גם טורפים גדולים כמו אריה הכיס הנכחד.
דידייה דרוגבה
דידייה איב דרוגבה טבילי (בצרפתית: Didier Yves Drogba Tébily; נולד ב-11 במרץ 1978 באביג'אן) הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו של דרוגבה 104 הופעות ו-65 שערים במדי נבחרת, דבר ההופך אותו למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים. כמו כן, הוא מדורג רביעי בטבלת מלכי השערים של צ'לסי בכל הזמנים עם 164 שערים בכל המסגרות.
ראשית חייו
דרוגבה נולד באביג'אן שבחוף השנהב וכבר בגיל חמש נשלח על ידי הוריו לצרפת, שם התגורר אצל דודו, מישל גובה, כדורגלן מקצועי. הוא חזר לבית הוריו שלוש שנים לאחר מכן בעקבות געגועים למשפחתו. אמו כינתה אותו "טיטו" על שם יוסיפ ברוז טיטו, מנהיג יוגוסלביה שאותו העריצה. הוא החל לשחק כדורגל במגרש חניה בעיר מגוריו, אך לאחר ששני הוריו איבדו את עבודתם, שב לצרפת. בשנת 1991 גם הוריו עברו לגור בצרפת, תחילה בעיר ואן ולאחר מכן באנטוני שבפרברי פריז, שם חזר דרוגבה בן ה-15 לחיות איתם. בשלב זה החל דרוגבה לשחק כדורגל בצורה מסודרת, כאשר הצטרף לקבוצת הנוער של המועדון החצי מקצועי, לוולואה.
אף על פי שהפגין יכולת מצוינת במשחקיו בלוולואה והרשים את מאמנו בגישתו המקצועית, לא הועלה לסגל הקבוצה הבוגרת לאחר שלא הרשים את מאמן הקבוצה, ז'אקי לונקר. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, נאלץ לחפש קבוצה חדשה ולבסוף חתם בלה מאן, אך פציעה חמורה השביתה אותו למשך כל העונה. גם בעונה שלאחר מכן המשיך להיות מושבת ומאמנו בעבר, מארק וסטרלופ אף אמר כי "ייקח לדרוגבה כארבע שנים לחזור לכושר". עם זאת, דרוגבה הצליח לחזור לכושר מהר מהצפוי ולקראת סיום עונת חתם על חוזה רשמי בקבוצת הבוגרים של לה מאן ובגיל 21 שיחק את משחקו הרשמי הראשון בקריירה. בשנת 2010 דרוגבה חלה במחלת המלריה אך החלים ממנה וחזר למגרשים.
ראשית הקריירה
לה מאן, שבעונה שלפני הגעתו של דרוגבה ניצלה מירידה רק בזכות ניצחון במחזור הסיום, השתפרה מאוד עם צירופו ובזכות יכולת קבוצתית טובה סיימה את העונה במקום התשיעי, כאשר ארבע נקודות בלבד מפרידות בינה לבין המקום החמישי. דרוגבה שחזר לשחק אחרי שנתיים וחצי הפגין יכולת מצוינת וסיים את העונה עם שבעה שערים ב-30 משחקים. בעונה שלאחר מכן נפצע שוב ואיבד את מקומו בהרכב לדניאל קוזין. גם כאשר שב לשחק לא בלט וסיים את העונה ללא שערי ליגה ב-11 משחקים.
במחצית עונת נקנה כרטיסו בסכום של 80,000 פאונד על ידי קבוצת הליגה הראשונה גנגאן, לאחר שכבש חמישה שערים ב-21 משחקים הראשונים של העונה והיה אחד השחקנים הבולטים בליגת המשנה. בסך הכל סיים דרוגבה את שלוש שנותיו בלה מאן עם 12 שערים ב-64 משחקי ליגה. עד לסיום עונת כבש שלושה שערים ב-11 הופעות במדי גנגאן וסייע לה להישאר בליגה הראשונה. אף על פי כן, צוות האימון של הקבוצה לא התרשם מדרוגבה, אך עם זאת הוא המשיך לפתוח בהרכב גם בעונה הבאה וכבש 17 שערים שמיקמו אותו במקום השלישי בטבלת מלך השערים של הליגה הצרפתית, כאשר רק לפאולטה ושבאני נונדה יותר כיבושים ממנו. יחד עם פלורן מאלודה הוא הוביל את גנגאן למקום השביעי בליגה, הישג השיא של הקבוצה בכל הזמנים.
בעונת עבר לשחק באולימפיק מרסיי תמורת 3.3 מיליון פאונד. במרסיי הפך דרוגבה לאחד משחקני ההתקפה הטובים באירופה ועם 19 שערים ב-35 משחקי ליגה נבחר לשחקן השנה בליגה הצרפתית ושוב דורג שלישי בטבלת מלך השערים של הליגה. כמו כן, השער שכבש בניצחון 0-1 על מונפלייה נבחר לשער העונה בצרפת. במקביל להצטיינותו בליגה, הפגין את עונת השיא שלו במפעלים האירופים. עם חמישה שערים בשבעה משחקים בליגת האלופות הוביל את מרסיי למקום השלישי בבית המוקדם, ממנו העפילה הקבוצה לסיבוב השלישי של גביע אופ"א. עם שישה שערים נוספים בתשעת משחקיו בגביע אופ"א דרוגבה הוביל את קבוצתו עד לגמר המפעל כשבדרך הם מדיחים בין היתר קבוצות אירופיות בכירות כגון ליברפול ואינטר מילאנו. עם זאת, משחק קבוצתי חלש במשחק הגמר נגד ולנסיה והפסד 2-0 סיים את העונה האירופית המופלאה של מרסיי ללא תואר.
תקופתו בצ'לסי
ביולי 2004 עבר דרוגבה לשחק בקבוצת הצמרת האנגלית צ'לסי תמורת סכום שיא של 24 מיליון פאונד. לצ'לסי הגיע דרוגבה כחלק מה"מהפכה" שביצע מאמנה החדש של הקבוצה ז'וזה מוריניו, שמלבד דרוגבה החתים מספר שחקנים צעירים ומוכשרים נוספים ושיחרר 14 משחקני הקבוצה בעונה הקודמת. דרוגבה השתלב במהרה בצ'לסי ועל אף פציעה בשריר הבטן הישר שהשביתה אותו ממשחק למשך למעלה מחודשיים, הוביל את צ'לסי לזכייה באליפות הפרמייר ליג לראשונה מזה 50 שנה. כמו כן, כבש את השער השני בניצחון 2-3 על ליברפול בגמר גביע הליגה האנגלית והוביל את קבוצתו לזכייה בתואר לאחר ההארכה. גם בליגת האלופות הפגין יכולת הבקעה נהדרת ועם חמישה שערים בתשעה משחקים כולל שניים בצמד המשחקים מול באיירן מינכן ברבע הגמר, הוביל את צ'לסי להישג השיא שלה במפעל עד אז, חצי הגמר בו הפסידה לליברפול. בסך הכל סיים את עונתו הראשונה באנגליה עם 16 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות. גם בעונה הבאה,, הפגין יכולת מצוינת וכבר בתחילתה הוביל את צ'לסי לזכייה במגן הקהילה עם צמד שערים בניצחון 1-2 על ארסנל. בהמשך הוביל את הקבוצה לזכייה נוספת באליפות הפרמייר ליג, כאשר הוא מסיים את העונה עם 12 שערי ליגה מתוך 16 שערים בכל המסגרות.
דרוגבה זכה להצלחה רבה גם בעונת, בה כבש 33 שערים בכל המסגרות, מתוכם 20 שערים בליגה האנגלית, נתון שהקנה לו זכייה בתואר מלך השערים של הפרמייר ליג. בין רגעי השיא של דרוגבה במהלך העונה בלטו שעריו ממרחק רב במשחקים נגד ליברפול, אברטון וברצלונה ושעריו בניצחון 1-2 על ארסנל בגמר גביע הליגה. כמו כן, פעמיים בעונה זו הבקיע שלושער; פעם נגד ווטפורד ופעם נגד לבסקי סופיה בשלב הבתים של ליגת האלופות. במשחקו האחרון בעונה זו, גמר הגביע האנגלי נגד מנצ'סטר יונייטד, לה הפסידה צ'לסי את האליפות מספר ימים קודם לכן, הבקיע דרוגבה את השער היחיד בניצחון 0-1, במה שהיה לשער הראשון שהובקע באצטדיון ומבלי החדש. בכך הפך דרוגבה לשחקן השלישי בלבד יחד עם נורמן וייטסייד ומארק יוז שכובש גם בגמר גביע הליגה וגם בגמר הגביע באותה העונה ולראשון שמבקיע בשני הגמרים וגם מנצח בהם.
בינואר 2007 נבחר דרוגבה לשחקן השנה בחוף השנהב ובמרץ אותה שנה זכה לראשונה בקריירה בתואר כדורגלן השנה באפריקה לשנת 2006 לאחר שצבר 79 נקודות בהצבעת קונפדרציית הכדורגל של אפריקה, שלוש נקודות בלבד יותר מסגנו סמואל אטו הקמרוני שצבר 76 נקודות. כמו כן, זכה דרוגבה לשבחים רבים מצד התאחדות שחקני הכדורגל האנגלית שכללה אותו בנבחרת העונה בפרמייר ליג ודירגה אותו שני בבחירות לכדורגלן השנה בליגה האנגלית, אחרי כריסטיאנו רונאלדו שזכה בתואר.
עונת התחילה בצורה רעה במיוחד עבור דרוגבה, כאשר כבר עם פתיחתה, ז'וזה מוריניו, מאמנו האהוב, עזב את צ'לסי ועבר לאינטר מילאנו. בהמשך ספג פציעה בברך שהשביתה אותו למשך כחודש ומיד לאחר חזרתו למשחק נאלץ לעזוב את צ'לסי שוב לטובת ייצוג נבחרתו בגביע אפריקה לאומות. בעקבות כך, שב לשחק באופן קבוע רק בפברואר 2008, אך עם זאת השתלב במהרה ואף כבש את שער היתרון של צ'לסי בהפסד 2-1 לטוטנהאם הוטספר בגמר גביע הליגה. בהמשך, דרוגבה כבש צמד שערים במשחק הגומלין מול ליברפול בחצי גמר ליגת האלופות, אותו ניצחה צ'לסי 2-3 (3-4 בסיכום שני המשחקים) והעפילה לגמר הטורניר לראשונה בתולדותיה. עוד באותו משחק דרוגבה הפך למלך השערים של צ'לסי באירופה בכל הזמנים לאחר שכבש את שערו ה-18 ועבר את השיאן הקודם, פיטר אוזגוד שהבקיע 16 שערים. עם זאת, במהלך משחק הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד ספג כרטיס אדום לאחר שסטר לנמניה וידיץ' בפניו והורחק מיידית. צ'לסי הפסידה לבסוף 6-5 בדו-קרב בעיטות עונשין.
עם תחילת עונת שוב סבל דרוגבה מבעיות בברך, והושבת ממשחק למשך למעלה מארבעה חודשים. אף על פי כן, שב לכושרו במהרה, אך מיעט לקבל דקות משחק ממאמן צ'לסי, פיליפה סקולארי. עם מינויו של חוס הידינק למאמן הקבוצה בפברואר 2009 דרוגבה שב להרכב ובחמשת המשחקים הבאים הבקיע ארבעה שערים. בהמשך הבקיע ארבעה שערים בארבעת המשחקים נגד יובנטוס וליברפול בשמינית ורבע הגמר ליגת האלופות בהתאמה והוביל את צ'לסי לחצי הגמר בפעם השלישית ברציפות. רק ארבעה ימים לאחר מכן הבקיע את שער הניצחון של קבוצתו ב-1-2 על ארסנל בחצי גמר הגביע האנגלי. למרות היכולת המצוינת, דרוגבה לא הצליח למנוע את הדחתה של צ'לסי בחצי גמר ליגת האלופות לאחר שזו סיימה בתיקו 1-1 את משחק הגומלין נגד ברצלונה (0-0 במשחק הראשון) והודחה בעקבות שערי חוץ. לאחר המשחק טען דרוגבה שהשופט טום הנינג קיפח את צ'לסי ולאחר שספג כרטיס צהוב צעק קללות לעבר המצלמה בשידור חי. בעקבות התנהגותו החליטה אופ"א להשעות אותו מששת משחקיה הבאים של צ'לסי באירופה, כאשר בשני האחרונים היה בהשעיה על תנאי. מאוחר יותר העונש קוצר במשחק אחד בעקבות ערעור שהגישה צ'לסי. על אף התקרית, דרוגבה הוביל את צ'לסי לזכייה נוספת בגביע האנגלי לאחר שכבש את השער הראשון בניצחון 1-2 על אברטון בגמר.
עונת הייתה אחת הטובות של דרוגבה בקריירה. הוא החל אותה עם זכייה במגן הקהילה לאחר ניצחון על מנצ'סטר יונייטד ובהמשך הוביל את צ'לסי לזכייה שלישית בתקופתו באליפות הפרמייר ליג. כמו כן, הוא זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 29 שערים, כולל שלושער בניצחון 0-8 על ויגאן את'לטיק במחזור הסיום. על אף היכולת העילאית, צ'לסי הודחה מליגת האלופות כבר בשמינית הגמר לאחר הפסד 3-1 בסיכום שני המשחקים נגד האלופה הנכנסת, אינטר מילאנו.
גם את עונת החל דרוגבה בצורה מצוינת, עם שלושער בניצחון 0-6 על וסט ברומיץ' אלביון במשחק הפתיחה של הפרמייר ליג. במשחק הבא נגד ויגאן את'לטיק שוב הוביל את קבוצתו לניצחון 0-6, הפעם עם שלושה בישולים.
את עונת החל דרוגבה ביכולת טובה, אך ללא מזל, במחזור השלישי של הפרמייר ליג במשחק נגד נוריץ' סיטי דרוגבה עלה לכדור גובה, קיבל מכה חזקה בסנטר מהשוער ג'ון רודי, איבד את ההכרה ונפל בחוזקה על הקרקע, בעקבות זה שבר את אפו וקיבל זעזוע מוח בדרגה קשה. דרוגבה טופל במשך מספר דקות על המגרש ולבסוף הורד על אלונקה עם מסכת חמצן. בגמר ליגת האלופות בעונת 2011/2012 הבקיע את שער השוויון לטובת צ'לסי, ואת השער המכריע בדו-קרב פנדלים, שהעניק לצ'לסי את גביע ליגת האלופות הראשון בתולדותיה.
לאחר צ'לסי וסוף הקריירה
ב־20 ביוני 2012 חתם דרוגבה בשאנגחאי שנחווה הסינית על חוזה לשנתיים וחצי. דרוגבה שיתף פעולה יחד עם ניקולא אנלקה בחוד ההתקפה והרוויח כ-200 אלף ליש"ט לשבוע.
ב-28 בינואר 2013 חתם דרוגבה בגלאטסראיי הטורקית על חוזה לשנה וחצי. שם הוא שיתף פעולה יחד עם וסלי סניידר.
ב-21 בינואר 2014 זכה דרוגבה בתואר שחקן השנה של טורקיה. ב-19 במאי 2014, עם תום חוזהו עזב דרוגבה את גלאטסראיי.
ב-25 ביולי 2014, חזר דרוגבה לקדנציה שנייה בצ'לסי כשחתם על חוזה לעונה אחת. בעונה זו הוא כבש 4 שערים בליגה והיה חלק מזכייתה של צ'לסי באליפות.
ב-24 במאי 2015 הודיע דרוגבה כי הוא עוזב את צ'לסי, וזאת לאחר עונה אחת במדי הקבוצה.
ב-31 ביולי 2015 חתם במונטריאול אימפקט מליגת ה-MLS.
באפריל 2017 חתם דרוגבה בקבוצת פיניקס רייסינג מליגת הUSL האמריקאית, דרוגבה גם משמש כבעלי הקבוצה.
ב-22 בנובמבר 2018 הודיע דרוגבה על פרישה ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה, מונה דרגובה לשגריר בינלאומי של ארגון הספיישל אולימפיקס.
נבחרת לאומית
ב-8 בספטמבר 2002 ערך דרוגבה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב במשחק נגד וכחצי שנה לאחר מכן כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת, בניצחון 0-3 על. בהמשך כבש שלושער במשחק נגד במוקדמות גביע אפריקה לאומות ועם תשעה שערים במוקדמות מונדיאל 2006 הוביל את נבחרתו להעפלה לטורניר לראשונה בהיסטוריה. בפברואר 2006 דרוגבה מונה לקפטן הנבחרת לקראת הופעתה ה-18 בגביע אפריקה לאומות. בטורניר עצמו הוביל את חוף השנהב עד לגמר, כאשר הוא מבקיע את שערי הניצחון במשחקים נגד ו, את בעיטת העונשין המכריעה בניצחון 11-12 בדו-קרב בעיטות עונשין נגד קמרון ברבע הגמר ואת השער היחיד בניצחון 0-1 על  בחצי הגמר. עם זאת בדו-קרב בעיטות העונשין נגד במשחק הגמר (0-0 בסיום ההארכה), דרוגבה לא הצליח להבקיע את הבעיטה המכריעה וחוף השנהב נוצחה 4-2.
במונדיאל 2006 הוגרלה חוף השנהב לשחק ב"בית המוות" יחד עם, ו. ב-11 ביוני 2006 כבש דרוגבה את שערו הראשון במונדיאל במה שהיה גם לשער המונדיאל הראשון של נבחרתו בכל הזמנים. עם זאת, חוף השנהב הפסידה במשחק 1-2 לארגנטינה והודחה מהטורניר לאחר הפסד בתוצאה דומה במשחק השני נגד הולנד. במשחק הסיום של שלב הבתים נגד סרביה ומונטנגרו, בו דרוגבה לא שותף עקב השעיה, הצליחה חוף השנהב להשיג ניצחון ראשון במונדיאל לאחר שחזרה מפיגור 2-0 וניצחה 2-3.
בגביע אפריקה לאומות 2008 הוגרלה חוף השנהב לבית קל יחסית יחד עם, ו. דרוגבה הבקיע שני שערים בשלב הבתים, אחד בניצחון 1-4 על בנין במחזור הפתיחה ואחד נוסף בניצחון 0-3 על מאלי. בניצחון 0-5 על ברבע הגמר כבש את השער השני של נבחרתו במשחק והראשון מבין ארבעה שהבקיעה חוף השנהב ב-12 הדקות האחרונות. בחצי הגמר פגשה הנבחרת את מצרים לשחזור גמר 2006, אך הפעם לא הצליחה להוות יריב שקול והובסה 4-1. גם במשחק על המקום השלישי נגד לא הרשימה וסיימה את הטורניר במקום הרביעי לאחר הפסד 4-2.
דרוגבה כבש שישה שערים בחמישה משחקים במוקדמות מונדיאל 2010 והוביל את נבחרתו להעפלה שנייה ברציפות לטורניר הגמר. בשלב הבתים של גביע אפריקה לאומות 2010 הוגרלה חוף השנהב לבית יחד עם גאנה, ו, אך לאחר שהאחרונה פרשה מהטורניר, ניצחון 1-3 על גאנה עם שער של דרוגבה בדקה ה-90 ותיקו 0-0 במשחק השני נגד בורקינה פאסו הספיק לנבחרת כדי לעלות לרבע הגמר מהמקום הראשון. עם זאת, חוף השנהב כשלה שוב ברגע המכריע ולאחר שכבר כבשה שער יתרון בדקה ה-89 במשחק נגד ברבע הגמר, ספגה שער שוויון בדקה האחרונה של תוספת הזמן ולבסוף הודחה לאחר שער נוסף של אלג'יריה בהארכה. מעט לאחר הטורניר, ב-10 במרץ 2010 זכה בפעם השנייה בקריירה בתואר כדורגלן השנה באפריקה לשנת 2009.
ב-4 ביוני 2010 דרוגבה נפצע במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד, לאחר שבהתנגשות עם מגנה של יפן, טוליו, שבר את עצם הגומד בידו הימנית והשתתפותו במונדיאל הוטלה בספק. כשבוע לאחר מכן, פיפ"א התירה לו בהשתתף במשחק הפתיחה נגד בתנאי שילבש מגן גבס על ידו השבורה. המשחק עצמו הסתיים בשיווין 0-0, כאשר דרוגבה נכנס כמחליף בדקה ה-65. במשחק השני הפך דרוגבה לשחקן האפריקאי הראשון שמבקיע במשחק נגד  במונדיאל, כאשר כבש את השער היחיד של נבחרתו בהפסד 3-1. למרות ניצחון קל על  במחזור הסיום (0-3), תיקו במשחק המקביל בין ברזיל לפורטוגל מיקם את חוף השנהב במקום השלישי בבית וקבע הדחה שנייה ברציפות בשלב הבתים.
ב-8 באוגוסט 2014 הודיע על פרישה מהנבחרת.
תמאש קדאר
תמאש קדאר (בהונגרית: Tamás Kádár; נולד ב-14 במרץ 1990) הוא כדורגלן הונגרי המשחק כמגן בשנדונג לוננג מליגת העל הסינית. הוא מתפקד הן כמגן מרכזי והן כמגן שמאלי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון זלאגרסגי ט.א. בגיל 16.
קריירה
את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של זלאגרסגי ט.א. עשה בשנת 2006 שנתיים לאחר מכן הוא זומן לליגת העל האנגלית ושיחק בניוקאסל יונייטד ובהאדרספילד טאון, לפני שעבר לליגת העל ההולנדית למשך עונה אחת.
הוא חזר להונגריה ובשנת 2015 עבר ללך פוזנן הפולנית ובעקבות התעניינות דינמו קייב מליגת העל האוקראינית עבר אליה בשנת 2017 וחתם על חוזה עד שנת 2020.
בילי מיליגן
ויליאם סטנלי מיליגן (14 בפברואר 1955 – 12 בדצמבר 2014), הנודע בשם בילי מיליגן, היה נידון במשפט שזכה לפרסום רב באוהיו בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. לאחר שביצע כמה עבירות, לרבות שוד מזוין, נעצר מיליגן בעוון שלושה מקרי אונס בשטח הקמפוס של אוניברסיטת המדינה של אוהיו. במהלך הכנת ההגנה שלו, אובחן מיליגן על ידי פסיכולוגים כבעל פיצול אישיות. מיליגן, שהיה בעל 24 אישיויות שונות, השתמש בהגנת אי שפיות, בטענה כי שתי אישיויות מסוימות בתוכו ביצעו את הפשעים, מבלי שהאחרות היו מודעות לכך. מיליגן היה האדם הראשון בהיסטוריה שכדי להגן על עצמו ועל שמו במהלך חקירה משפטית, השתמש בטענות לפיהן העבירות הפליליות שביצע היו כתוצאה מפיצול אישיות.
ילדות
דורותי ג'ונאס, אמו של בילי, גדלה באזור חקלאי באוהיו, וחיה בסירקלביל עם בעלה, דיק ג'ונאס. בחלוף הימים הזוג התגרש, ודורותי עברה בסופו של דבר לאזור מיאמי בפלורידה, שם עבדה כזמרת. לאחר זמן מה, עברה דורותי להתגורר עם בן זוגה החדש, ג'וני מוריסון, קומיקאי ממוצא יהודי. דורותי לא ידעה זאת באותה עת, אך מוריסון היה עדיין נשוי לאישה אחרת.
דורותי, שהייתה שבורת לב בעקבות התאבדות בעלה, לקחה את ילדיה ועברה הרחק ממיאמי. בסופו של דבר היא חזרה אל סירקלביל באוהיו, ונישאה בשנית לבעלה לשעבר דיק ג'ונאס. נישואים מחודשים אלו החזיקו מעמד בערך כשנה. ב-1962 פגשה דורותי בצ'אלמר מיליגן (1927 - 14 בדצמבר 1988). אשתו הראשונה של צ'אלמר התגרשה ממנו בשל הזנחה גורפת מצידו כלפיה. לצ'אלמר היו שתי בנות - צ'אלה, שהייתה בת גילו של בילי, ובת נוספת שהייתה מבוגרת יותר ועבדה כאחות. דורותי וצ'אלמר נישאו בסירקלביל, אוהיו, ב-27 באוקטובר 1963.
במשפטו של צ'אלמר, שנערך מאוחר יותר, הוא הואשם בהתעללות בבילי, מעשה שככל הנראה הוא זה שהוביל להתפתחות של אישיויות שונות אצל בילי. לדברי קיז, בשל ההתעללות פיצול האישיות של בילי התפתח בגיל מוקדם יותר. שלוש האישיויות הראשונות שלו (כריסטין, שון וילד חסר שם שאישיותו לא הייתה קשורה לפשעיו של בילי), הופיעו כאשר היה בן חמש, אמנם ללא קשר להתעללות, אך האישיויות נוספות הופיעו בוודאות בעקבות מקרה ההתעללות.
הרצויות
אלו עשרת האנשים שבילי פיתח באישיותו, ואשר רייגן וארתור החליטו שהם רצויים.
הבלתי רצויות
אישיויות אלה שפיתח בילי הוגדרו כ"בלתי רצויים", מכיוון שהם שברו את הכללים שנקבעו על ידי רייגן וארתור.
אישיות המורה - אישיות ייחודית בפני עצמה
האישיות אשר הייתה יוצאת דופן מכל אישיויותיו של בילי, אך לא הוגדרה כרצויה או לא רצויה אלא כאישיות שתאמה למאפיינים של שתי קבוצות האישיויות, הייתה אישיות המורֶה. המורה שימש כאבן דרך חשובה ביותר, בשל סיועו לבילי להשיג כלים למטרת היתוך. המורה משולב באופי וההתנהגות של כל 23 האנשים האחרים, ובשל כך הוא זוכר כמעט את כל הפעולות והמחשבות של האישיויות האחרות בדיוק רב. דבר זה מעיד על כך שרוב הסיכוי שלאישיותו של המורה ראיות רבות המוכיחות שבילי סובל מפיצול אישיות.
המעצר
ב-1975, מיליגן נכלא בבית כלא לבנון באוהיו, בגין אונס (שביצע בתור אדלנה) ושוד מזוין (שביצע בתור פיל או קווין). הוא שוחרר על תנאי בתחילת 1977. בשל האונס שביצע, מיליגן אולץ להירשם בתור עבריין מין. באוקטובר באותה שנה, מיליגן נעצר שנית, הפעם באשמת אונס של שלוש נשים בשטח הקמפוס של אוניברסיטת המדינה של אוהיו (גם הפעם בוצע הפשע בתפקיד האישיות אדלנה). הוא זוהה על ידי אחת מקורבנותיו, ממאגר תמונות קלסתרון משטרתיות של עברייני מין שכללו גם קלסתרון שלו, וכן בעזרת טביעות אצבעות שנמצאו על מכוניתה של קורבן אחרת. מאחר שמיליגן השתמש באקדח ואקדחים נוספים נמצאו במקום מגוריו, התברר שהוא גם הפר את תנאי השחרור שלו. בכתב האישום נגד מיליגן נכתב: "...שלוש עבירות של חטיפה, שלושה אישומים של שוד בנסיבות מחמירות וארבע עבירות של אונס".
במהלך הכנת ההגנה שלו, מיליגן עבר הערכה פסיכולוגית על ידי ד"ר ויליס ק. דריסקול, אשר איבחן את מיליגן כלוקה בסכיזופרניה חריפה. הוא נבדק לאחר מכן על ידי הפסיכולוגית דורתי טרנר ממרכז בריאות הנפש המערבי בקולומבוס באוהיו. במהלך בדיקה זו, איבחנה טרנר כי מיליגן אכן סובל מהפרעת אישיות מרובה, וכי 24 האישיויות שפיתח אינן תעלול מתוחכם אלא הפרעה אמיתית. הסנגורים הציבוריים של מיליגן, גארי סצ'ווקרט וג'ודי סטיבנסון, טענו מאידך לאי שפיות - "והוא אושפז... עד אשר הוא יחזור לשפיות".
המאסר
מיליגן נשלח לסדרה של בתי חולים ממשלתיים לחולי נפש, בהם בית המשוגעים של אתנה, שבו, לפי הדו"ח שלו, הוא קיבל רק מעט מאוד עזרה ולא הועילו לו התנאים שם. כאשר שהה בבתי החולים הללו, מיליגן דיווח על עשר אישיויות בלבד. אלה עשר האישיויות היחידות שהיו ידועות לפסיכולוגים אז. מאוחר יותר התגלו 14 אישיויות נוספות המוגדרות כ"בלתי רצויות". בין עשרת הראשונים היו ארתור, אלן, רייגן ודסקוביניץ' (אשר מיליגן טען שהוא זה שביצע את הפשעים) ואדלנה, אשר לפיו היא זו שהשתוקקה לחיבה וביצעה את מקרי האונס. מיליגן קיבל טיפול מהפסיכיאטר דוד קאול, אשר איבחן 14 אישיויות נוספת.
השחרור
מיליגן שוחרר ב-1988, לאחר עשור במוסד לחולי נפש. לאחר מכן התגורר בקליפורניה, והיה הבעלים של חברת הפקות סטורמי לייף שבמסגרתה יצר סרטים. אף על פי שחל שיפור ניכר במצבו הנפשי, הוא טען והאמין שבכל זאת עדיין קיימות בתוכו מספר אישיויות נוספות.
דניאל קיז כתב אודותיו ביוגרפיה בשם "24 הפנים של בילי מיליגן". ספר נוסף של קיז, "מלחמות מיליגן", פורסם ביפן ב-1994 ובטאיוואן ב-2000, אך עדיין לא בארצות הברית. הסיבה לכך היא התביעה המשפטית המתמשכת של מיליגן כנגד מדינת אוהיו, בשל הטיפול הלקוי לכאורה אשר קיבל במוסדות של אוהיו.
בשנת 2021 יצאה בנטפליקס סדרה תיעודית על סיפורו של בילי בשם המפלצות שבפנים: 24 הפנים של בילי מיליגן.
מותו
מיליגן נפטר ב-12 בדצמבר 2014 בבית אבות בקולומבוס, אוהיו, כתוצאה ממחלת הסרטן. היה בן 59 במותו.
דונלד גלובר
דונלד מקינלי גלובר (באנגלית: Donald McKinley Glover; נולד ב-25 בספטמבר 1983) הוא שחקן, ראפר, מוזיקאי, קומיקאי, תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי. שם הבמה שלו כראפר הוא "צ'יילדיש גמבינו" (Childish Gambino), וכדיג'יי הוא מוכר בשם "mcDJ". הוא זכה בשני פרסי אמי, שני פרסי גלובוס הזהב וחמישה פרסי גראמי.
גלובר מוכר בעיקר בזכות תפקידו בסדרה "קומיוניטי" כטרוי, בתור אחד מכותביה הראשיים של הסדרה "רוק 30" ובתור יוצר וכוכב הסדרה "אטלנטה", עליה זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי. הוא נחשב כיום לאחד האמנים החשובים ביותר בארצות הברית וכמייצג של התרבות השחורה בעולם. פעילותו בטלוויזיה, בקולנוע, ובעיקר במוזיקה זכו לשבחי המבקרים על הכנות שלהם והאיכות שלהם.
ביוגרפיה
דונלד גלובר נולד בבסיס חיל האוויר בקליפורניה וגדל בג'ורג'יה בקהילת עדי יהוה, ומשפחתו שימשה כמשפחת אומנה לילדים אחרים במשך 14 שנים. כמו כן, לגלובר אח קטן ואחות גדולה.
ב-2009 החל לגלם את הדמות של טרוי בסדרת הטלוויזיה "קומיוניטי" במשך חמש וחצי עונות. ב-2016 יצאה הסדרה "אטלנטה" שאותה הוא יצר, כתב, ביים ובה הוא מגלם את ארן – אחת הדמוית הראשיות. על משחקו בסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית/מוזיקלית ובפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. כמו כן זכה בפרס אמי לבמאי הטוב ביותר של סדרה קומית.
במקביל לקריירת הכתיבה והמשחק שלו, יש לגלובר קריירה מוזיקלית כראפר בשם Childish Gambino והוא הוציא שלושה אלבומים בין השנים 2011–2016. אלבום שהוא הוציא בשנת 2016 כלל שיר Me and Your Mama שהגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים בניו זילנד.
ב-2016 צצו ברשת תמונות שלו עם בחורה וילד ברחוב. בעת זכייתו בפרס אמי וגלובוס הזהב הקדיש בנאום הזכייה את הניצחון למי שהגדיר כ"בת זוגו" - מישל, ולבנו שבאותה עת כבר חשף את שמו - "לג'נד". בשנת 2018 נולד בנו השני.
ביוני 2017 הודיע גלובר על כוונתו להפסיק עם הקריירה המוזיקלית שלו, במטרה לעסוק בפרויקטים אחרים. באותה שנה נבחר לדבב את דמותו של סימבה בגרסה המחודשת של מלך האריות מבית היוצר של וולט דיסני שיצאה ב-2019.
הוא גילם את דמותו של לאנדו קלריסיאן בסרט סולו: סיפור מלחמת הכוכבים שעלה לאקרנים ב-2018.
בינואר 2018 חתם על חוזה עם חברת התקליטים RCA Records, צעד אותו הוא כינה "שינוי קצב הכרחי".
בחודש מאי 2018 שחרר שיר בשם "This Is America". השיר זכה להצלחה גדולה והפך לשיר הראשון של גלובר שהעפיל למקום הראשון במצעד הפזמונים של בילבורד בארצות הברית. מילות השיר מתייחסות למגוון נושאים, כולל אלימות באקדחים והשחורים בארצות הברית. את השיר ליווה קליפ פרובוקטיבי, בבימויו של היוצר היפני הירו הירואי, שהציג את גלובר בביצוע סדרה של יריות לפני פריצה לריקוד. השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה והקלטת השנה. זו הייתה הפעם הראשונה בה שיר היפ הופ זוכה בתואר.
ב-11 ביולי 2018 שחרר גלובר מיני-אלבום הכולל את השירים "Summertime Magic" ו-"Feels Like Summer", שהראשון בהם הוא הסינגל המוביל מאלבום האולפן הרביעי של גלובר.
ב-12 באפריל 2019 הוצג לראשונה סרטו של גאמבינו "Guava Island" במסיבת האביב השנתית בארצות הברית, בכיכובו ובכיכוב ריהאנה. הסרט מבוסס על האלבום שעתיד לצאת לגמבינו. הסרט הוא המחשה ויזואלית של האלבום. הסרט זמין באתר אמאזון בתשלום.
ב-15 במרץ 2020 עלה לאוויר האתר Donaldgloverpresents.com, בו הושמע האלבום החדש של דונלד בלופים עד שירד מהאוויר בסוף אותו היום, שבוע לאחר מכן עלה האלבום לרשתות הסטרימינג ויצא באופן רשמי וללא הסברים, כאשר שמם של השירים הוא זמן ההרצה שלהם באלבום, ושם האלבום הוא על שם התאריך שבו יצא "3.15.20", האלבום זכה לשבחים מהמבקרים על החדשנות שלו והמוזיקה הניסיונית.
מאראט בשארוב
מאראט אלימז'נוביץ' בשארוב (בטטרית: Марат Галимҗан улы Бәшәров, ברוסית: Мара́т Алимжа́нович Баша́ров; נולד ב-22 באוגוסט 1974, מוסקבה) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מדבב ומנחה רוסי. אמן הכבוד של הרפובליקה של טטרסטן (2012). חתן פרס הפדרציה הרוסית (2002).
ביוגרפיה
לאחר לימוד קצר באוניברסיטת מוסקבה, הוא נכנס לבית הספר לתיאטרון גבוה על שם שצ'פקין' בשנת 1992; במהלך לימודיו השתתף בצילומי פרסומות, וכן בתפקיד קצר בסרט שמש בוגדנית, שבוים על ידי ניקיטה מיכאלקוב.
מאז שנת 2009, החל מהעונה השמינית של התוכנית, "קרב המדיומים" בערוץ TNT, הנחה במקומו של מיכאיל פורצ'נקוב שעזב. בקיץ 2015, יחד עם נטליה ברדו הנחה זמן קצר את תוכנית הטלוויזיה "מר וגברת מדיה" בערוץ הראשון.
בשנת 2010 הוא זכה בפרס תיאטרון הכוכבים במועמדות לפרס גשם הכוכבים והצטלם לסדרת הטלוויזיה "הינדי" עם השחקנית ההודית פנצ'הי בורה.
חיים אישיים
הוא מוסלמי סוני. אוהד ספרטק מוסקבה.
היה נשוי ליליזבטה קרוצקו, סוכנת שחקנים. בספטמבר 2004 ילדה לו בת בשם אמליה. התגרשו בהמשך ונישא ליקטרינה ארחארובאיה, במאי 2014, באוקטובר אותה שנה אושפזה עם פגעות קשות באפה וטענה בהמשך כי הוכתה על ידי בעלה כשהיה שיכור. במרץ 2015 התגרשו.
ביולי 2016 נודע על יחסיו עם יליזבטה שבירקרובאיה, שילדה לו בן בשם מרסל. בספטמבר 2017 התחתן איתה. בדצמבר אותה שנה היא אושפזה בעקבות שרב באפה, שוב דווח על כך שהוא הכה אותה, ברם היא עצמה דחתה את הטענות וסירבה להגיש תלונה במשטרה. במרץ 2019 התגרשה ממנו.
דב צבי הלר
הרב דב צבי הלר (שיללה, ה'תרכ"ב – ירושלים, ו' באלול ה'תרצ"ה), נקרא בדרך כלל בשמו האידישאי, בער הירש הלר, היה רב ומשגיח רוחני בישיבת סלבודקה באירופה, וחותנם של הרב יעקב קמנצקי והרב אברהם גרודזינסקי.
תולדות חייו
נולד בשנת ה'תרכ"ב בשילל, ליטא, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית, לאליעזר יצחק ולחסיה גיסה הלר. מאוחר יותר הוא הפך למשגיח רוחני בישיבת כנסת ישראל סלבודקה תחת ראש הישיבה הרב נתן צבי פינקל, שם נודע באישיותו המתוקה, עדינותו ואהבתו לתלמידיו, שהייתה כה חזקה, עד שלעיתים קרובות הוא צם להצלחתם. במהלך מלחמת העולם הראשונה ברחו תלמידי הישיבה למינסק, ובהמשך רבים מהם לקרמנצ'וג, והרב הלר היה עם תלמידי הישיבה במסעות אלה. עלה לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ד, ונפטר בירושלים בו' באלול ה'תרצ"ה.
משפחתו
נשא את פייגה אסתר הלר לבית בלנקפילד (1862–1942 לערך). נולדו להם חמישה ילדים, (ארבעה בנים ובת) ארבעה מהם חיו עד בגרותם. בנם היה אברהם מאיר הלר (1887–1979). בתם, חסיה (1891–1944), נישאה לרב אברהם גרודזינסקי, ששימש מאוחר יותר גם הוא כמשגיח בישיבת סלבודקה. בתם השנייה איטה אטל (1895–1954) נישאה לרב יעקב קמנצקי, לימים ראש ישיבת תורה ודעת. בתם השלישית, שרה (1899–1941), נישאה לשבי ורנוקובסקי, ושניהם נספו בשואה. ילד נוסף שלהם נולד בשנת 1897 ומת כעבור שנתיים.
אלכסה (אתר אינטרנט)
אלכסה אינטרנט בע"מ הייתה חברה אמריקנית המספקת נתוני תעבורת אינטרנט מסחריים. אלכסה היא חברה בת של חברת אמזון. השירות הופסק במאי 2022.
היסטוריה
אלכסה הוקמה בשנת 1996 על ידי ברוסטר קייל וברוס ג'יליאט. שם החברה, אלכסה, נבחר כמחווה וכדמיון לספרייה של אלכסנדריה, בה נאצר הידע של העולם העתיק. ב-1999 נרכשה אלכסה על ידי חברת האינטרנט "אמזון" תמורת 250 מיליון דולר.
אלכסה ידועה בזכות סרגל הכלים ואתר האינטרנט שלה. סרגל הכלים אוסף מידע על הרגלי הגלישה של המשתמש ומעביר אותו לאתר החברה, שם הוא נשמר ונבחן על מנת להוות בסיס למדד תעבורת הרשת שמפרסמת החברה.
סרגל הכלים המוצע על ידי החברה מעניק למשתמשים המלצות לגלישה על פי ניתוח אופי גלישתם והשוואה לגולשים אחרים בעלי אפיוני גלישה דומים. אלכסה מציעה גם מידע על האתרים השונים: מספר דפי האתר, האתרים המקושרים אליו, תדירות העדכון שלו ושייכותו.
מצוק סברינה
מצוק סברינה או רכס סברינה (באנגלית: Sabrina Ridge) הוא מצוק סלעי חשוף בין עמק סברינה לעמק טאמארוס, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם 8 קילומטרים דרומית לפסגת דריק.
המצוק מתנשא לגובה של 2,019 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
המצוק (כמו גם עמק סברינה הסמוך) נקראים על שמו של הנהר סוורן (אשר שמו הרומי היה סברינה) - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה).
א.ז. אלקמאר
'''א.ז. אַלְקְמָאר (בהולנדית: AZ Alkmaar, או בשמה המלא: Alkmaar Zaanstreek), מוכרת גם בראשי תיבות: AZ''' (מבוטא: אָה-זֵד), הוא מועדון כדורגל מהעיר אלקמאר שבהולנד. מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1967 בשם '''א.ז. 67''', כתוצאה מאיחוד המועדונים "אלקמאר 54" ו"פ.צ. זאנסטרק". מגרשה הביתי של הקבוצה הוא "AFAS Stadion" שמכיל 17,023 מקומות.
היסטוריה
תחת המחויבות והנאמנות שהקדישו למועדון האחים הבעלים קיס וקלאס מולנאר, היה א.ז. 67 מועדון מצליח לקראת סוף שנות ה-70 ובתחילת העשור של שנות ה-80. ב-1981 זכה המועדון באליפות הולנד והגיע לגמר גביע אופ"א. אחרי שהאחים מולנאר עזבו את המועדון החלה הקבוצה להידרדר. ב-1988 ירדה אלקמאר לליגה השנייה בהולנד.
בסוף שנות ה-90 השקיע איש העסקים דירק שרינגה כספים רבים במועדון. ההשקעה העצומה במועדון הובילה להחייאתו מחדש והחזרתו לצמרת הליגה ההולנדית הבכירה. ב-1998 חזרה אה-זד לליגה הראשונה. בעונת המועדון ערך הופעה מחודשת במסגרת גביע אופ"א, והגיע לשלב חצי הגמר, שם הודח על ידי ספורטינג ליסבון הפורטוגלית משער שספג בהארכה. באותה עונה סיים המועדון במקום השלישי בליגה והבטיח את הופעתו בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן.
בעונת הגיעה אלקמאר עד לשלב רבע גמר הליגה האירופית, שם הודחה על ידי ולנסיה הספרדית. בדרכה לשם היא חלפה על פני אנדרלכט ואודינזה. באותה עונה סיימה הקבוצה את הליגה המקומית במקום הרביעי, זאת לאחר שברוב שלבי העונה הוליכה את הטבלה. בעונת  זכתה הקבוצה בגביע ההולנדי אחרי שהדיחה בחצי הגמר את אייאקס (0–3) וניצחה בגמר את פ.ס.ו איינדהובן (1-2).
בעונת שיחקה הקבוצה בשלב הפלייאוף בליגה האירופית. הקבוצה ניצחה את קבוצת אטרומיטוס מיוון ועלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים הוגרלה בבית עם הקבוצות פאוק סולניקי היוונית, מכבי חיפה הישראלית ושחטאר קאראגנדי הקזחית. הקבוצה סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה לשלב 32 האחרונות. אחרי שחלפה על סלובן ליברץ' (צ'כיה) ועל אנז'י מחצ'קלה (רוסיה) פגשה הקבוצה בשלב רבע הגמר את בנפיקה ליסבון (פורטוגל) והודחה בתוצאה 0–3 בסיכום שני המשחקים. את העונה סיימה במקום השמיני בליגה ולא הצליחה להעפיל לאירופה דרך הפלייאוף. בגביע ההולנדי הודחה AZ בשלב חצי הגמר בתוצאה 0–1 לאייאקס. באותה עונה המועדון שבר את שיא המשחקים לעונה, עם 58 משחקים רשמיים.
את עונת סיימה הקבוצה במקום ה-3 בליגה אחרי שחלפה במחזורי הסיום על פיינורד וויטסה ארנהיים. בגביע ההולנדי הודחה הקבוצה בשלב רבע הגמר אחרי הפסד 0–3 ל טוונטה אנסחדה. המיקום בטבלה העניק לקבוצה את הכרטיס למוקדמות הליגה האירופית.
בעונת סיימה הקבוצה אחרונה בביתה בליגה האירופית והודחה מהטורניר. את אותה העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה. במסגרת הגביע המקומי היא הודחה בחצי הגמר אחרי הפסד 1–3 ל פיינורד.
בעונת השתתפה הקבוצה שוב בשלב הבתים של הליגה האירופית. היא הוגרלה בבית עם הקבוצות זניט סנקט פטרבורג הרוסית, מכבי תל אביב הישראלית ודונדאלק האירית. הקבוצה סיימה את הבית במקום השני והעפילה לשלב 32 האחרונות בו הודחה על ידי ליון הצרפתית. את הליגה סיימה הקבוצה במקום השישי ולא הצליחה להעפיל שוב לליגה האירופית. באותה עונה הגיעה הקבוצה מצפון הולנד לגמר הגביע ההולנדי בו הפסידה 0–2 לויטסה ארנהם.
בעונת הקבוצה סיימה במקום השלישי בטבלה עם 22 ניצחונות ובכך הבטיחה הופעה נוספת בליגה האירופית. כמו בעונה שקדמה לה, הקבוצה הצליחה להעפיל שוב אל גמר הגביע ההולנדי אך לא הצליחה להניף את הגביע. היא רשמה הפסד 0–3 לפיינורד. שחקנה האיראני, אלירזה ג'האנבאקש, סיים כמלך שערי הליגה עם 19 כיבושים.
בעונת 2019/2020, הוליכה אלקמאר את טבלת הליגה, אז העונה נעצרה בעקבות מגפת הקורונה והעונה בליגה בוטלה. באותה עונה השתתפה הקבוצה גם בליגה האירופית ושם הצליחה לעבור בית שכלל את מנצ'סטר יונייטד ופרטיזן בלגרד בזכות צמד של פרדי דרויף במחזור ה-5 שלב הבתים שהביא נקודה יקרה במשחק התיקו 2:2 מול הנציגה הסרבית. את רב העונה הזאת (שנקטעה באמצע) שיחקה הקבוצה באצטדיונה הביתי של דן האג זאת בעקבות קריסת הגג באצטדיון של אלקמאר בקיץ שלפני תחילת העונה.
בעונת 2020/2021, סיימה הקבוצה במקום השלישי בטבלה כשהיא הכובשת בשנייה בטיבה בליגה עם 75 שערים. מיירון בואדו וטון קופמיינרס סיימו עם 15 שערים כל אחד. בעקבות העובדה שהליגה נעצרה עונה קודם לכן, זכתה אלקמאר בכרטיס לסיבוב השני במוקדמות ליגת האלופות, אך לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים לאחר שהודחה על ידי דינמו קייב האוקראינית. בליגה האירופית הודחה אלקמאר בשלב הבתים לאחר שריאל סוסיאדד הספרדית ונאפולי האיטלקית, מקדימות אותה.
בעונת 2021/2022, הקבוצה איבדה המון כוכבים משתי העונות המוצלחות הקודמות שלה. למרות זאת, היא הצליחה לסיים במקום ה-4 בטבלת הליגה ולהגיע באמצעות הפלייאוף מצוין אל הקונפרנס ליג. בגביע ההולנדי היא הודחה בחצי הגמר על ידי אייאקס, כאשר הפסידה בביתה 2-0. שני שחקניה הבולטים בעונה זו היו ואנגליס פבלידיס וג'ספר קרלסון שכבשו בהתאמה 16 ו-15 שערי ליגה כל אחד. בקונפרנס ליג עצמה היא עברה את שלב הבתים שכלל את צ'.פ.ר. קלוז', רנדרס ופ.ק. יבלונץ אך בשלב 32 האחרונות הודחה על ידי בודו גלימט.
בפתיחת עונת 2022/2023 הוחתם במועדון דורדה מיכאילוביץ האמריקאי שנחשב להעברה היקרה ביותר בתולדות המועדון.
סגל הקבוצה
(קפטן)
Me Too (שיר)
Me Too (בעברית: גם אני) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מייגן טריינור מתוך אלבום האולפן השני שלה, Thank You. השיר נכתב על ידי טריינור, אריק פרדריק, ג'ייקוב קשר הינלין, ג'ייסון דסרולאוקס, פיטר סבנסון, והופק על ידי ריקי ריד.
השיר יצא לאור בתאריך 5 במאי 2016, כסינגל השני מתוך האלבום.
סוגה
מבחינה אלקטרונית, השיר אלקטרו ואר אנד בי מרחיב יצירות שלה על אהבה עצמית העצמה עצמית, דוחק המאזינים להיות מרוצים יותר עם עצמם.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של מייגן טריינור ב-10 במאי 2016. הקליפ בוים על ידי האנה לוקס דייוויס. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טריינור כשהיא מקיצה משנתה. לאחר מכן היא נושקת לפסלון גראמי שלה.
Apocalypse Soon
Apocalypse Soon (בעברית: אפוקליפסה בקרוב) הוא המיני-אלבום השלישי של ההרכב מוזיקלי האמריקאי מייג'ור לייזר. האלבום יצא לאור ב-25 בפברואר 2014, על ידי חברת התקליטים Mad Decent ו-Secretly Canadian. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
היי האוס
היי האוס (באנגלית: Hay House) הוא בית הוצאה לאור של ספרי מחשבה חדשה ועזרה עצמית שנוסד בשנת 1984 על ידי המחברת לואיז היי, והוציאה לאור ספריה, "רפא את הגוף שלך" ו"אתה יכול לרפא את חייך". היי האוס כולל את בתי הדפוס New Beginnings Press, Princess Books, Smiley Books, ו Balboa Press.
בשנת 2005 מנחה הרדיו מנהל סאמר מקסטראוויק פיתח והשיק תחנת הרדיו אינטרנט, "Hay House Radio Network".
משרדי היי האוס הראשיים בקרלסבד, קליפורניה, ומחלקות בינלאומיות נוספות קיימות בממלכה המאוחדת, אוסטרליה, הודו, ודרום אפריקה.
אדו בירק
אדו בירק (באסטונית: Ado Birk; 14 בנובמבר 1883 - 2 בפברואר 1942) היה מדינאי אסטוני, שכיהן לתקופה בת שלושה ימים כראש ממשלת אסטוניה.
חייו
בשנים 1922–1926 כיהן בירק כציר אסטוניה בברית המועצות. בשנתו האחרונה בתפקיד הוא הסתכסך עם הדרג המקצועי במשרד החוץ ונתבקש לחזור לאסטוניה, אך סירב לעשות כן. בקיץ 1926 הוא נאסר על ידי סוכנות הביון ה"גה פה או" ונכלא ברוסיה. לאחר בריחה ממאסר בשנת 1927 הוא ביקש מקלט מדיני בשגרירות נורווגיה במוסקבה. הוא שב לאסטוניה והואשם בה במסירת מידע חשאי לידי שלטונות ברית המועצות. בירק נותר במאסר עד לזיכויו בנובמבר 1927. למרות הזיכוי הקריירה הפוליטית שלו הסתיימה.
בירק התמסר לאחר סיום פעילותו הציבורית לפעילות במסגרת הכנסייה האסטונית האורתודוקסית ובשנים 1939–1940 היה למזכיר העולמי של הכנסייה, בעודו עוסק בטאלין כאיש עסקים פרטי.
ב-14 ביוני 1941, כשנה לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות, נאסר בירק על ידי הקומיסריון העממי לענייני פנים. הוא נידון למיתה ב-28 בינואר 1942, אך נפטר בטרם הוצאתו להורג בעודו שוהה במחנה עבודה של הגולאג במחוז סברדלובסק.
אנרכיזם קולקטיביסטי
אנרכיזם קולקטיביסטי היא דוקטרינה שתומכת בביטול מוסדות המדינה והבעלות הפרטית על אמצעי הייצור, ובהחלפתן בבעלות שיתופית הנשלטת ומנוהלת על ידי היצרנים (העובדים) עצמם. על פי האנרכיזם הקולקטיביסטי, העובדים יקבלו שכר על בסיס הזמן שהם תורמים לייצור. השימוש בשכר זה יהיה למטרת רכישת מוצרים בשוק שיתופי. עיקרון זה סותר את העיקרון באנרכו-קומוניזם, במסגרתו מערכת השכר תבוטל, והאנשים בחברה ייקחו באופן חופשי מצרכים ממחסן סחורות, על בסיס צורך. אם כך, האנרכיזם הקולקטיביסטי נחשב כשילוב בין "אינדיבידואליזם", במובן שבו העובדים הם הבעלים של כלי העבודה שלהם והרכוש אותו יצרו, ובין "קולקטיביזם", במובן שבו האדמה היא בבעלות שיתופית.
בראשית דרכם, האנרכיסטים הקולקטיביסטים השתמשו במושג "קולקטיביזם" על מנת להבדיל את עצמם מהמוטואליסטים שאימצו את שיטתו של פייר-ז'וזף פרודון, ומהסוציאליסטים המדינתיים שאימצו את שיטתו של קרל מרקס. בשם החירות, באקונין כתב ש"עלינו למחות תמיד נגד כל דבר שדומה בצורה כלשהי לקומוניזם או לסוציאליזם מדינתי". באקונין התייחס לשתי שיטות אלו כסמכותניות מבסיסן.
האינטרנציונל הראשון
החלקים האנטי-סמכותניים של האינטרנציונל הראשון ב-1872 ש"לשאיפות של הפרולטריון לא יכולה להיות מטרה אחת חוץ מאשר יצירת ארגון כלכלי ופדרציה חופשיות לחלוטין, המבוססות על העבודה והשוויון של הכול ובלתי-תלויות בכל ממשלה פוליטית", בו לכל פועל תהיה את "הזכות להנאה מהתוצר הגס של עבודתו, ולפיכך, את האמצעים לפיתוח כוחותיו האינטלקטואלים, חומריים ומוסריים המלאים בסביבה שיתופית". השינוי המהפכני הזה יכול להיות רק "התוצאה של פעולה ספונטנית של הפרולטריון עצמו, גופי המסחר שלו והקומונות האוטונומיות". עמדה דומה אומצה על ידי פדרציית הפועלים של האזור הספרדי ב-1882.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19, רוב האנרכיסטים הארופאים אימצו עמדה אנרכו-קומוניסטית, הדוגלת בביטול עבודת השכר ובחלוקה על פי צורך. באופן אירוני, התווית "קולקטיביסט" החלה להתקשר לעיתים קרובות עם המרקסיסטים שתמכו בסוציאליזם מדינתי ובשמירה על סוג מסוים של מערכת שכר במהלך המעבר לקומוניזם מלא. האנרכו-קומוניסט, פיוטר קרופוטקין, תקף את עמדה זו במאמרו "מערכת השכר הקולקטיביסטית", שהודפס מחדש בספרו "כיבוש הלחם" ב-1892.
תאוריה
ההבדל בין אנרכיזם קולקטיביסטי לאנרכו-קומוניזם הוא שתחת אנרכיזם קולקטיביסטי, אמצעי הייצור יהפכו לרכוש משותף של החברה, אך מערכת השכר תשמר בהתבסס על כמות העבודה המבוצעת. אנרכו-קומוניסטים קראו גם הם להפיכת אמצעי הייצור לרכוש חברתי, אך גם לחלוקת הטובין. במקום האמירה "לכל אחד על פי עבודתו", באנרכו-קומוניזם הקהילה תספק את דרישות המחייה לכל חבר ללא תשלום על פי המוטו "לכל אחד על פי צרכיו".
הבדל נוסף בין אנרכיזם קולקטיביסטי לאנרכו-קומוניזם הוא שאנרכיזם קולקטיביסטי מדגיש בעלות קולקטיבית על רכוש, בעוד שאנרכו-קומוניזם דוחה את מושג הבעלות לטובת מושגים כשימוש או החזקה, כאשר אמצעי הייצור אינם בבעלות שום אדם או קבוצה.
ארתור מוריץ שנפליס
ארתור מוריץ שֶנְפְליס (17 באפריל 1853 – 27 במאי 1928) היה מתמטיקאי גרמני יהודי הידוע בשל תרומותיו ליישום תורת החבורות לקריסטלוגרפיה ועבודתו על טופולוגיה.