cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דנית קמה
2003
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2003 סיימה קמה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 - 18 של 2:18.58 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.80 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 1:04.72 דקות.
אלופת ישראל
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16–18 של 2:18.06 דקות (הנוכחי 2015), לפני אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:20.06 דקות) וענבל לבבי (2:20.22 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.43 שניות, אחרי אור מלצר (30.32 שניות) ועדי כהן (30.43 שניות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדבלין, אירלנד בדצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 29 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.66 דקות ובמקום 38 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.73 דקות.
אליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 סיימה קמה במקום 18 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.86 דקות ובמקום 27 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.80 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:28.45 דקות, אחרי סיגל סימסולו (2:25.10 דקות) ונסטיה קורוטקוב מהפועל ירושלים (2:26.70 דקות).
2005
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 זכתה קמה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.47 דקות, אחרי גוסטומסלקי (59.22 שניות) ומלצר (1:02.68 דקות).
אלופה ושיאנית המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 זכתה קמה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכביה חדש של 1:05.03 דקות, לפני פייטון ג'ונסון מארצות הברית (1:05.90 דקות) וסיגל סימסולו מישראל (1:06.23 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש של 2:18.36 דקות, לפני סיגל סימסולו (2:22.87 דקות) ופייטון ג'ונסון (2:25.14 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא מכביה חדש של 2:20.28 דקות, שיפור לשיא של עדי כהן מהמכביה הקודמת.
אליפות עולם
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה ביולי אותה שנה היא סיימה במקום 28 במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:17.93 דקות, במקום 43 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.85 דקות ובמקום 43 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 32.17 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.22 דקות, לפני סיגל סימסולו (1:05.98 דקות) ומיקה שלזינגר (1:07.96 דקות), שתיהן מבני הרצליה ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:17.60 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:26.68 דקות, אחרי נסטיה קורוטקוב (2:22.33 דקות) וענבל לבבי (2:24.72 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בטריאסטה, איטליה בדצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:12.67 דקות ובמקום 32 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.91 דקות ובמקום 34 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.58 שניות.
2007
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 2007 זכתה קמה במדליית זהב בפעם הרביעית והשלישית ברציפות במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.30 דקות.
גידולי חממה
גידולי חממה הם גידולי חקלאות אינטנסיבית, במקום מקורה, אשר מאפשר יצירת מיקרו אקלים באמצעות בקרה על התאורה, הטמפרטורה, הלחות וחדירת המזיקים.
החממה היא יריעת בידוד (לרוב פוליאתילן או זכוכית) שאינה חדירה למים אך מאפשרת חדירת קרינת השמש. שיטת הכיסוי מוודאת שפחות מים יתאדו ממצע הגידול של הצמחים ומהצמחים עצמם. בחממה הצמחים גם מוגנים טוב יותר מפני קרה, הטמפרטורה של האוויר בחממה לא יורדת במהירות עקב הבידוד מהסביבה. ניתן לחמם חממה באמצעים שונים. שמירת החום מבוססת על כך שהכיסוי מעביר מעט קרינת חום (אינפרה אדום). חממה היא מבנה בעל קירות שקופים שנועד לגידול צמחים בתנאים מיטביים. צמחים הגדלים בחממה קרויים גידולי חממה. חלק מהחממות סגורות הרמטית ומאפשרות שליטה באוכלוסיית החרקים שבהן. באופן זה הן חוסכות פיזור רעל חרקים על הגידולים.
True Love (אלבום של קריסטל גייל)
True Love (בעברית: אהבת אמת) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קריסטל גייל. הוא הגיע למקום ה-14 במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד. בהמשך להצלחה המסחרית הרבה לה זכתה גייל באותן השנים, הצליח האלבום גם כן להנפיק את הלהיטים "", "Our Love Is on the Faultline" ו-"Baby, What About You", שהגיעו למקומות הראשונים במצעד שירי הקאנטרי; האלבום היה לאחד מהיחידים שכל הסינגלים מתוכו הצליחו לעשות זאת באותה העת.
פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין
פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Luise Charlotte, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin; 13 ביוני 1778 - 29 בנובמבר 1819), היה נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין
ביוגרפיה
פרידריך לודוויג נולד ב-13 ביוני 1778 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ולואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. פרידריך לודוויג חונך בצעירותו על ידי מורים שונים, ולמד בעיקר מתמטיקה וצרפתית. בשנת 1792 החל פרידריך לודוויג את לימודיו באוניברסיטת רוסטוק, ובשנת 1795 יצא לטיול ארוך במרכז גרמניה. בשנת 1797 הצטרף פרידיך לודוויג לצבא הפרוסי בדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים "פון פרסנטין".
בשנת 1806 נכבשה דוכסות מקלנבורג-שוורין על ידי הכוחות הצרפתים ובני המשפחה ברחו לאלטונה, ורק בשנת 1807 לאחר הצטרפות הדוכסות לקונפדרציה של הריין חזרו בני המשפחה לדוכסות. בשנת 1814 השתתף פרידריך לודוויג בקונגרס וינה, שבמהלכו קיבל אביו את התואר דוכס גדול.
ב-29 בנובמבר 1819 מת פרידריך לודוויג, ומשום כך לאחר מות אביו בשנת 1837, עלה בנו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1799 התחתן פרידריך לודוויג עם ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
בשנת 1810 התחתן פרידריך לודוויג עם קרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
בשנת 1816 התחתן פרידריך לודוויג עם אוגוסטה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.
עודד פרידלנד
עודד פרידלנד (נולד ב-1967), הוא מעצב ישראלי ומרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה
פרידלנד נולד בישראל בשנת 1967. הוא התגורר בלונדון בין השנים 1970-1975. לאחר סיום לימודי עיצוב מוצר באקדמיה בבצלאל הקים את "מונקי ביזנס" – מותג עיצוב עצמאי המתמחה בפיתוח ושיווק מוצרי מתנה מקוריים, אותה הוא מנהל יחד עם אחיו. פרידלנד משמש כמרצה במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל במספר קורסים. הוא מציג פעמיים בשנה (רצוף משנת 1999) בתערוכות Ambiente ו-Tendence בפרנקפורט גרמניה. פרידלנד זכה שלוש פעמים באליפות אירופה בגלישת ברכיים, בשנים 1989, 1991, 1995.
הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם
הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם (באנגלית: My Little Pony: Friendship is Magic) היא סדרת טלוויזיה, שהופקה על ידי אולפני הסברו וחברת האנימציה DHX בקנדה. הסדרה משודרת בערוץ Discovery Family. הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם הוא הדור הרביעי בסדרת הטלוויזיה הפוני הקטן שלי, ומצויה מבין 50 הסדרות המצוירות המצליחות בארצות הברית, הן בקרב קהל הילדים והן בקרב קהל המבוגרים.
הסדרה זכתה לתשומת לב ולהצלחה בקרב מבוגרים ובני-העשרה, למרבה ההפתעה של המעריצים עצמם, בעיקר בזכות האתר Chan 4 ובגלל מעורבותה של היוצרת לורן פאוסט. בעקבות הצלחתה של הסדרה בקרב קהל מבוגר יותר, החלו הבדיחות המיועדות למבוגרים, אשר נכחו עוד קודם, להרבות, והמסרים הפכו מורכבים יותר. חלק ממעריצי הסדרה מכנים עצמם "Bronies" (שילוב של "Bro" ו-"Pony").
באוקטובר 2017 יצא סרט לסדרה בשם "הפוני הקטן שלי: הסרט".
בשנת 2019 החלו לצאת סרטונים ביו טיוב של הסדרה המתרחשים בין העונות השמינית ותשיעית. ב-6 באפריל באותה השנה עלתה העונה התשיעית והאחרונה של הסדרה.
בשנת 2020 עלתה סדרת סטופ מושן של הפוני הקטן שלי ביו טיוב שעלילתה שונה מעלילת הסדרה המקורית, העלילה מתעסקת רק בקרן-קסם וחברותיה, הדמויות בעלות עיצוב מחודש וכמו כן הן מביעות רק בצלילים וקולות, במקום במילים. כמו כן, באותה שנה נוצרה סדרת בת בשם "הפוני הקטן שלי: חברות לנצח" שהיא למעשה סדרה של פרקי לקט (תוכניות לקט שיש סביבן סיפורי מסגרת כלשהן) סביב הדמויות של הסדרה. בקיץ של אותה שנה יצאה סדרה חדשה המבוססת על הסדרה הזאת ועל סדרת הסטופ מושן בשם "הפוני הקטן שלי: חיי הפונים".
עלילה
ברוב הפרקים יש בעיה לאחת הדמויות בסדרה, שנפתרת באמצעות החברות. לפעמים יש עלילות מיוחדות שבהן הפונים צריכים להשתמש ביסודות-ההרמוניה כדי להביס אויבים חזקים במיוחד, כגון: סוסת הירח (Nightmare Moon) ודיסקורד (Discord).
בסוף כל פרק העונות הראשונות כותבים הסוסים מכתב לנסיכה סלסטיה שבו הם רושמים את השיעור שלמדו, בעונה הרביעית הם כתבו את השיעור ביומן משותף, ומהעונה החמישית הם מספרים זה לזה מהו הלקח שהם למדו.
המעריצים ברשת (ברונים)
אף על פי שקהל היעד של הסדרה במקור הוא בנות בגילאים 5–8, החליטה יוצרת הסדרה לורן פאוסט אשר הייתה מעורבת ביצרת הסדרות בנות הפאוור פאף ובית פוסטר לחברים דמיוניים - לעשות את הדור הרביעי של הפוני הקטן שלי בשם "חברות היא קסם".
בעקבות הפופולריות, נפתח פורום ב-4chan המקדש את עצמו לסדרה, כמו כן אתר מעריצים בעל השם Equestria Daily ועוד אתרים ופורטלים. אנשים בקהילת הברונים מכינים מוזיקה, ספרות מעריצים, ואומנות מתוך הסדרה תוך שימוש בדמויות, אירועים או מקומות ממנה.
האגף המשפטי של בעלת הסדרה הסברו סגר לא פעם ואסר על פרויקטים הקשורים לסדרה, כגון Fighting's Magic ("לחימה היא קסם"), Friendship is Witchcraft ("חברות היא כישוף"), Buttons Adventures ועוד, אך פרויקטים שכאלה עדיין פופולריים וחלקם מאושרים על ידי ענקית הצעצועים.
כנסים של ברונים, כגון Brony Con, מקיימים בכל שנה בארצות הברית ובמקומות נוספים בעולם, שם מעריצי הסדרה נפגשים, לובשים תחפושות, קונים דברים "גיקיים" הקשורים לסדרה, שומעים מוזיקת מעריצים ולעיתים מדברים עם חלק מיוצרי הסדרה שמגיעים במיוחד בשבילם.
יש אנשים הנוהגים להשוות את הקהל הברוני לקהל הפרוותי ולפאנדומים אחרים.
דמויות משניות
(מדובב לסירוגין על ידי ג'ייסון תייזן ומייקל דובסון )
הפוני הקטן שלי בנות אקווסטריה
במאי 2017 עלתה סדרת הבת של הפוני הקטן שלי, אשר עוסקת ביקום של בנות אקווסטריה וממשיכה מאותה נקודה שבה הסתיימו ארבעת הסרטים הראשונים. עד נכון ל-2020 הסדרה עדיין רצה.
פיזיקה סמי-קלאסית
פיזיקה סמי-קלאסית, או בפשטות סמי-קלאסיות, מתייחסת לתאוריה פיזיקלית שבה חלק אחד של המערכת מתואר ונלמד על ידי חוקי מכניקת הקוונטים ושאר החלקים על ידי חוקי המכניקה הקלאסית. לדוגמה, מערכת בה מניחים ששדות חיצוניים יהיו קבועים, או שהשינוי בהם יתואר קלאסית.
באופן כללי, פיזיקה סמי-קלאסית כוללת פיתוח בחזקות של קבוע פלאנק, כאשר, חזקת "0" מתארת מערכת קלאסית ואילו הקירוב הלא טריוויאלי הראשון הוא לחזקת (1-). במקרה זה, קיים קשר ברור בין המערכת הקוואנטית-מכנית לבין הקירובים הסמי-קלאסיים או הקלאסיים, הדומה למעבר מאופטיקה פיזיקלית לאופטיקה גאומטרית.
דוגמאות
שלוש דוגמאות לקירוב סמי-קלאסי:
חקלאות ימית
חקלאות ימית היא סוג של חקלאות, שמתמקדת בניצול אזורים המוצפים במים לגידול צמחייה ובעלי חיים, ובראשם גידול דגים.
ישנן כ-2,600 חוות דגים ימיות בעולם. איטליה ונורווגיה נחשבות ליצרניות הגדולות של ציוד גידול דגה. החוות המיוצרות כיום מיועדות לחוות במפרץ סגור (מוגן סערה).
חקלאות ימית בישראל
במשך כשמונים שנה עסקו חלוצים עבריים בדיג במימי הים התיכון, הים האדום ובאגמים החולה והכנרת ובגידול בבריכות דגים חפורות באדמה במרחק רב מהימים. גם מכלי גידול הונחו על האדמה, בסוגים מסוגים שונים ועד לפיתוחן של "חוות דגים בכלובים" המונחים בים ליד החוף (באילת ומאוחר יותר באשדוד).
בישראל צורכים 70,000 טון דגים בשנה, מהם 40% מסופקים על ידי גידול מקומי בבריכות דגים עם מים מתוקים ומדיג בימים ו-60% מיובאים.
במהלך השנים התנהל ויכוח בין חברות שהפעילו חוות גידול דגים ב"כלובים" במי הים האדום, לבין גורמים שונים, לגבי מידת הנזק האקולוגי, אשר נטען כי נגרם על ידי "כלובי גידול" אלה, לעולם החי והצומח במימי מפרץ אילת. לאחר ויכוחים, קמפיינים תקשורתיים של הצדדים ודיונים רבים ברשויות השלטון, הוחלט בשנת 2005 על פינוי והעברת כלובי הדגים אל הים התיכון והחוות הועברו לנמל אשדוד.
העברה לנמל אשדוד לא סיימה את הוויכוח. עלו טענות כי הגידול מזדהם משפכים של מפעלי הכימיה והדלקים, אם כי משרד הבריאות טוען כי רמת הזיהום במקום עומדת בתקן.
מערכות גידול
ישנן כמה מערכות גידול לגידול דגים, אך העיקריות הן כלובי דגים וברכות דגים.
על פי תחזית מזג אוויר בתנאי סערה מערך הכלובים "צולל" לעומק המספיק למניעת נזק גלי ים ומתרומם לציפה בקו המים עם שוך הסערה. השליטה על הצלילה והציפה נעשית מרחוק.
תקנות חדשות בעולם מחייבות העברת כלובים ממפרצים אל הים הפתוח. גם הגופים הירוקים, תובעים איסור הקמת החוות במפרצים סגורים, עקב הנזק האקולוגי הנגרם במפרץ. תקנות חדשות בארצות-הברית מחייבות למקם חוות במרחק של 4.5 עד 300 ק"מ מהחופים. בקנדה הארגונים הירוקים נאבקים לפינוי החוות אל הים הפתוח.
דייסיוויל
דייסיוויל (באנגלית: Daceyville) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
גאוגרפיה
דייסיוויל הוא פרוור קטן מצוי כ-7 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור בנוי בצורת מניפה (רבע עיגול) בין דרך בנרונג ודרך גרדנרס, כבישים המאונכים זה לזה. הפרוור כולל מגרש ספורט מעגלי בצומת הכבישים, וממנו נפרשים כחישורי מעגל רחובות דייסיוויל. הפרוור תחום בין הפרוורים קינגספורד מצפון, איסטלייקס ממערב, רנדוויק ומארוברה במזרח ופייג'ווד בדרום.
היסטוריה
דייסיוויל קראה על שם ג'ון רולנד דייסי, חבר פרלמנט שגר באזור בין השנים 1895 ו-1912. דייסי התעקש כי יש להקים באזור עיר גנים לפי המודל של לצ'וורת האנגלית. התוכנית יצאה לפועל לאחר מותו, כפרוור פועלים עם בתים בעלות נמוכה. הפרוור נבנה על אדמה בבעלות הכתר, על שטח שיועד למאגר מים.
תרבות
דייסיוויל בנוי כעיר גנים, ולמרות גודלו הקטן (כ-0.4 קמ"ר) הוא כולל מספר פארקים לשימוש הקהל. בפינת הרחובות גרדנרס ובנרונג מצוי מגרש הספורט דייסיוויל אובאל (שלאחרונה פורק), בו התקיימו משחקי קריקט. בפאתי המניפה מצויים שלושה גנים ציבוריים גדולים: פארק אצרולב, פארק דייוויד פיליפס ופארק רולנד. בלב הפרוור גן קטן הקרוי שמורת הייג.
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (Елена Павловна, 24 בדצמבר 1784 - 24 בספטמבר 1803) הייתה בתו של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה
ילנה פבלובנה נולדה ב-24 בדצמבר 1784 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. בעקבות יופייה הרב ניתן לה השם ילנה, על שם הלנה מטרויה. ילנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. ילנה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות.
ב-23 באוקטובר 1799 התחתנה ילנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ועברה לגור עם בעלה בשוורין. בשנת 1801 מתה אחותה האהובה של ילנה - אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וכעבור כמה ימים נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
בספטמבר 1803 חלתה ילנה אנושות, וב-24 בספטמבר מתה בלודוויגסלוסט.
משפחתה
בשנת 1799 התחתנה ילנה פבלובנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה שני ילדים:
תחביר
תחביר (בלעז: Syntax, מיוונית: Σύνταξις, סינטקסיס) היא מערכת הכללים של שפה, הקובעת איזה רצף מילים מהווה משפט תקין. לתחביר יש קשרים הדוקים עם סמנטיקה, מכיוון שמשמעות המשפט תלויה במבנה התחבירי.
לדוגמה: המשפט "דני אכל את התפוח" שונה משמעותית מהמשפט "התפוח אכל את דני". מיקום המילה "דני" במשפט זה הופך אותו לנושא המשפט; מכיוון ש"אכל" הוא פועל בו הנושא הוא מבצע הפעולה, הרי שבמשפט זה "דני" מתפרש כמבצע הפעולה. עם זאת, לא בכל משפט הנושא הוא מבצע הפעולה; במשפט סביל כמו "התפוח נאכל", הנושא הוא התפוח, שאינו מבצע הפעולה.
דוגמה נוספת: המשפט "יוסי נסע לאופיר מתל אביב" הוא משפט דו-משמעי תחבירית. אפשר להבין אותו בשתי דרכים: שתי משמעויות המשפט נובעות מהתחביר, וביתר דיוק, מהעובדה כי צירוף היחס, "מתל אביב", יכול להיחשב כמתאר הן את יוסי והן את אופיר.
משפטים דו-משמעיים מסוג זה מצביעים על כך שכללים תחביריים הם כללים היררכיים, ולא די לבחון את סדר המילים לבדו. במובן הראשון של המשפט, צירוף היחס "מתל אביב" היה כבול לצירוף הפועל "נסע...". במובן השני של המשפט, אותו צירוף יחס היה כבול לצירוף שם העצם "אופיר". טענה זו, וטענות אחרות, הובילו את נועם חומסקי לתקוף ניסיונות שרווחו עד שנות החמישים, לתאר תחביר באופן ליניארי ולא היררכי. התאוריה התחבירית שהציע חומסקי, הידועה בשם בלשנות גנרטיבית, שואפת לתאר באופן מדויק ושיטתי את המבנה ההיררכי ואת המגבלות האוניברסליות המגדירות מהו משפט אפשרי בשפה טבעית.
בעוד שהתחביר הוא הבסיס שממנו נגזרת הסמנטיקה של המשפט כולו, הסמנטיקה הלקסיקלית (כלומר, משמעותן של מילים בודדות) משפיעה על התחביר. לדוגמה: המשפט "גדי הפיל" ("הפיל" מהשורש נ.פ.ל.) אינו תקני בעברית, משום שהמילה "הפיל" (פועל יוצא) דורשת מושא. כדי שהמשפט יהא שלם עלינו לדעת את מי (או את מה) הפיל גדי.
נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו
נמל התעופה שֶרֶמֶטְיֶיבוֹ (ברוסית: Международный аэропорт Шереметьево) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-29 ק"מ מצפון-מערב למרכז העיר מוסקבה. זהו נמל התעופה הגדול והעמוס שבנמלי התעופה ברוסיה, והוא משמש כנמל הבית לטיסות אזרחיות-מסחריות של חברת התעופה הרוסית אירופלוט. הוא משרת מעל 40 מיליון נוסעים וכ-300 אלף טיסות בשנה.
היסטוריה
נמל התעופה שרמטייבו נפתח באוגוסט 1959 והטיסה הבינלאומית הראשונה יצאה ממנו ב-1 ביוני 1960 לברלין. בשנת 1964 נפתח טרמינל שרמטייבו-1 המשמש לטיסות פנים ברוסיה. בינואר 1980, לקראת אולימפיאדת הקיץ במוסקבה, נחנך טרמינל שרמטייבו-2 הדומה בתכנונו לטרמינל בשדה התעופה של הנובר, במטרה לשמש כמעבר הראשי של התעבורה הבינלאומית.
למעשה, שני הטרמינלים מופרדים לחלוטין אחד מהשני כשני נמלי תעופה שונים אך שניהם משתמשים באותם מסלולים להמראות ונחיתות.
תוכנית הפיתוח
התחרות הגוברת של נמל התעופה שרמטייבו מול נמל התעופה דומודדובו החדש והמודרני ממנו, גרמה לנטישה של חברות תעופה גדולות וחשובות לטובת הנמל החדש וחייבה ביצוע של תוכנית שיפוצים מקיפה, במטרה לשפר את כושר התחרות והמשיכה בעיני החברות.
במסגרת תוכנית הפיתוח נבנה טרמינל חדש-C בשטח של כ-40 אלף מ"ר ובעלות של כ-87 מיליון דולר, בסמוך לטרמינל 1 הישן והוא יכול לשרת כ-5 מיליון נוסעים בשנה. טרמינל 1 הישן המשמש כיום לטיסות פנים, צפוי לעבור שיפוץ מאסיבי, וישמש בעתיד לשירות מטוסים פרטיים ויכונה טרמינל B.
טרמינל ענק נוסף-D בשטח של כ-170 אלף מ"ר נפתח בחודש נובמבר 2009 במטרה לשמש כנמל הבית של החברות אירופלוט וסקאי. טרמינל D הוא בעל קיבולת שירות של 12 מיליון נוסעים בשנה.
טרמינל 2 הישן המכונה כעת טרמינל F עובר גם הוא תהליך של שיפוץ מאסיבי. טרמינל חדש נוסף-E נחנך ומשמש כמעבר מקשר בין הטרמינלים D ו-F.
פרט לשיפוץ ובינוי הטרמינלים ישודרגו גם מסלולי ההמראה והנחיתה והשיפוץ יכלול הרחבה וציפוי מחדש שלהם.
תוכנית הפיתוח הגדולה העלתה את קיבולת התעבורה של נמל התעופה לכ-25 מיליון נוסעים בשנה, ולאחר השלמת תוכניות פיתוח נוספות בחלקו הצפוני של הנמל צפויה הקיבולת לעלות לכ-40 מיליון נוסעים בשנה.
פעילות לישראל וממנה
חברת אירופלוט מקיימת 5 טיסות יומיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
דרכי הגישה
נמל התעופה שרמטייבו מקושר למוסקבה באמצעות רכבת אקספרס המובילה מתחנה הסמוכה לטרמינל F לתחנת הרכבת סביולובסקי שבמרכז העיר. שירות אוטובוסי שאטל מעבירים את הנוסעים מן הטרמינלים המרוחקים לתחנת הרכבת שבטרמינל F. נוסף לרכבת מופעלים מנמל התעופה גם שירותי אוטובוסים ומוניות לתחנות הרכבת המרכזיות של מוסקבה.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה שרמטייבו באתר Airliners.net
טנטה סאנצ'ס
חוסה ויסנטה "טנטה" סאנצ'ס פליפ (בספרדית: José Vicente "Tente" Sánchez Felip, נולד בברצלונה שבספרד ב-8 באוקטובר 1956) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כקשר ימני וכמגן ימני. סאנצ'ס גדל במערכת הנוער של ברצלונה ושיחק במשך רוב הקריירה שלו במדיה. עם ברצלונה זכה באליפות ספרד פעם אחת ופעמיים בגביע מחזיקות הגביע, בין היתר. כמו כן, סאנצ'ס ייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד, במדיה הופיע במונדיאל 1982.
ברצלונה
סאנצ'ס נולד וגדל בברצלונה שבקטלוניה, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי, ברצלונה. בעונת 1975/76 קודם סאנצ'ס לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד. סאנצ'ס ערך 20 הופעות בליגה השנייה בעונה זו עד אפריל; אז פוטר מאמן הקבוצה הראשונה הנס וייסוויילר ובמקומו מונה מאמן ברצלונה אתלטיק, לאוראנו רואיס, שהחליט לצרף את סאנצ'ס לקבוצה הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה הראשונה, כשפתח בהרכב ברצלונה בדרבי מול אספניול ב-11 באפריל 1976. שבוע לאחר מכן כבש בכורה במדי ברצלונה, בתיקו 1-1 עם ולנסיה. באותה עונה ערך סאנצ'ס שתי הופעות נוספות במדי ברצלונה כשחקן מחליף, אחת מהן בקלאסיקו נגד ריאל מדריד.
בהמשך, כעת תחת אימונו של רינוס מיכלס ההולנדי, היה סאנצ'ס לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, למרות גילו הצעיר. בעונת 1976/77, בה שותף ב-26 משחקי ליגה, סייע סאנצ'ס לברצלונה לסיים במקום השני. בעונה הבאה זכה סאנצ'ס עם הקבוצה בגביע המלך והגיע עמה לחצי גמר גביע אופ"א, בו הודחו על ידי פ.ס.וו. איינדהובן. בסוף העונה, בקיץ 1978, הוחלף מיכלס על ידי לוסיאן מולר הצרפתי. סאנצ'ס אמנם הבקיע 4 שערים בליגה, אך קבוצתו נכשלה בליגה, מולר פוטר ואת מקומו תפס ז'ואקים ריפה. עם ריפה כמאמן הצליחה ברצלונה לזכות בגביע מחזיקות הגביע, הודות לניצחון 4-3 על פורטונה דיסלדורף במשחק הגמר שנערך ב-16 במאי 1979 בזנקט יאקוב פארק. סאנצ'ס הבקיע את השער הראשון במשחק לזכות קבוצתו.
העונה הבאה, עונת 1979/80, בה כבש סאנצ'ס שני שערים בלבד, הסתיימה ללא תארים עבור ברצלונה ועם מקום רביעי בלבד בליגה. בעונה שלאחריה לקח סאנצ'ס חלק בזכיית ברצלונה בגביע המלך בפעם השנייה בקריירה שלו, אך פעם נוספת היא כשלה בליגה וסיימה במקום החמישי בלבד, ואף הודחה בשלב מוקדם מגביע אופ"א על ידי קלן. בעונת 1981/82, עם אודו לטק כמאמן ברצלונה, כבש סאנצ'ס שער אחד בליגה ואחד בגביע המחזיקות. ברצלונה זכתה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-1 על סטנדרד לייז' בגמר. בליגה הגיעה ברצלונה למקום השני, אחרי שהייתה במרבית שלבי העונה במקום הראשון. בעונת 1982/83 זכתה ברצלונה בגביע הליגה ובגביע המלך, כשבמהלך העונה והחלף לטק בססאר לואיס מנוטי הארגנטינאי. עונת 1983/84 הסתיימה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי בלבד, תואר שולי יחסית, אך ברמה האישית הייתה זו הפעם הראשונה והיחידה בקריירה של סאנצ'ס בברצלונה בה ערך מעל ל-30 הופעות בליגה בעונה - 31.
טרי ונבלס האנגלי התמנה לתפקיד המאמן במקומו של מנוטי, והוא הדריך את ברצלונה לזכייה ראשונה באליפות ספרד מזה 11 שנים. אולם, מעמדו של סאנצ'ס קטן, שכן בעמדות הקישור הועדפו שחקנים כגון ויקטור מוניוס וברנד שוסטר להנהיג את הקבוצה, וסאנצ'ס שותף רק ב-13 משחקי ליגה. גם בעונת 1985/86 מיעט סאנצ'ס לשחק, והוא הופיע ב-9 משחקי ליגה. בגביע אירופה שותף סאנצ'ס בשני משחקים, השני היה גומלין חצי הגמר מול גטבורג, בו הצליחה ברצלונה לחזור מפיגור 3-0 במשחק הראשון ולנצח בדו-קרב בעיטות עונשין. במשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט, בו סאנצ'ס לא לקח חלק, הפסידה ברצלונה בדו-קרב נוסף. בגביע הליגה, שנערך בסוף העונה, שיחק סאנצ'ס ברוב המשחקים ועזר לברצלונה לזכות בתואר.
מורסיה וסבדל
בתום העונה עזב סאנצ'ס את ברצלונה, לאחר שהופיע במדיה ב-236 משחקי ליגה, והצטרף למורסיה ששיחקה גם היא בליגה הראשונה בספרד. בעונתו הראשונה בקבוצה החדשה שיחק סאנצ'ס ב-41 משחקי ליגה, בהם הבקיע פעמיים, ועזר לה לסיים במקום ה-11 שבמרכז טבלת הליגה. בעונה השנייה השתתף סאנצ'ס ב-29 משחקים מבלי להבקיע שער, והוא לקח חלק בכך שמורסיה סיימה במקום ה-17, שהוביל למשחק פלייאוף לירידה לליגה השנייה.
בקיץ 1988 חתם סאנצ'ס בסבדל, קבוצה קטלאנית בקרבת ברצלונה ששיחקה אז בליגה השנייה. סאנצ'ס שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, בהן כבש פעמיים ב-51 הופעות. בסוף עונת 1989/90, בגיל 33, פרש ממשחק. לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים בספרד.
קריירת נבחרות
סאנצ'ס ייצג את ספרד באולימפיאדת מונטריאול ב-1976. הוא נכנס כמחליף בשני משחקי הנבחרת, בהם הפסידה והודחה כבר בשלב הבתים. ב-1977 השתתף סאנצ'ס בשלושה משחקים מתוך ארבעה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 1978 עם נבחרת ספרד הצעירה, אך ספרד סיימה במקום השני בביתה ולכן לא העפילה לטורניר הגמר.
סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד הבוגרת ב-4 באוקטובר 1978, במשחק מול במוקדמות יורו 1980. כמו כן הוא פתח במשחק ידידות מול ב-21 בדצמבר. נבחרת ספרד העפילה ליורו 1980, אך סאנצ'ס לא זומן לסגל הסופי על ידי מאמן הנבחרת לאזלו קובאלה. בהמשך השתפר מעמדו של סאנצ'ס בנבחרת והוא שותף במספר משחקי ידידות, ולבסוף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982, שנערך על אדמת ספרד. במונדיאל השתתף סאנצ'ס בכל משחקי הנבחרת בשלב הבתים הראשון, אך בשלב הבתים השני שותף רק במשחק הראשון, ונבחרתו הודחה בשלב זה.
לאחר המונדיאל שיחק סאנצ'ס במשחק מוקדמות יורו 1984 מול, בו הפסידה ספרד 2-1, ומשחקו האחרון היה משחק ידידות נגד ב-18 בינואר 1984. לאורך 6 שנים הופיע סאנצ'ס ב-14 משחקי נבחרת ספרד, בהם לא הבקיע שער אחד.
מפלי רייכנבאך
מפלי רַייכֶנבאך (בגרמנית: Reichenbachfall) הם סדרת מפלים בפלג רייכנבאך ברמת ברן שבשווייץ. גובהם הכולל 250 מטר. המפל העליון, שגובהו 90 מטר, הוא המפל הגבוה ביותר בהרי האלפים. המפלים נמצאים כ-30 קילומטר מהגבול השווייצרי-איטלקי.
ישנה חברה המייצרת חשמל אשר מפעילה תחנת כוח הידרואלקטרית בנהר בחלקים מהשנה.
מיקום
המפלים ממוקמים בחלק התחתון של עמק רייכנבכטל, בפלג רייכנבאך, יובל של נהר ארה. הם ממוקמים כ-2 קילומטר דרומה מהעיירה מיירינגן, ו-25 קילומטר ממזרח לאינטרלאקן. מבחינה מנהלתית, המפלים שייכים לעיירה שאטנהאלב שבקנטון ברן. אל המפלים מגיעה פוניקולר, שהתחנה התחתונה שלה נמצאת במרחק של כ-20 דקות הליכה מתחנת הרכבת של מיירינגן, אשר מחוברת למסלול הרכבות ברוניג, שמגיע לאינטרלאקן וללוצרן.
Treptichnus pedum
Treptichnus pedum (בעבר היה קרוי Phycodes pedum, או Manykodes pedum וגם Trichophycus pedum) הוא השם המדעי למחילה מאובנת של בעל חיים ימי. ככזו היא נחשבת לעקבות מאובנות המורכבות, הנפוצות והקדומות ביותר. ההופעה הקדומה ביותר שלה, שהתרחשה סביב 542 למ"ש, במקביל לבעלי החיים האחרונים בביוטה של האדיקר, משמשת להגדיר את הקו המפריד בין תור האדיקר לתור הקמבריון. מקור השם המדעי הוא צירוף של הלחם בסיסים מיוונית עתיקה ל"שביל-הפוך" והמילה בלטינית לרגליים.
ל-Treptichnus pedum יש דפוס מחילות ייחודי מורכב למדי: לאורך מחילה מרכזית המתפשטת בקו אופקי בלבד, כשלפעמים היא מתפתלת או שהיא לולאה ביצע בעל החיים גישושים תכופים כלפי מעלה דרך המשקע בחיפוש אחר חומרים מזינים, ויצר דפוס עקבות שמזכיר מניפה או חבל קלוע. המחילות נחפרו בעיקר בבסיס מדפי אבן חול דקה השונה במעט מאבן החול של הגדה בגודל הגרגירים ובמרקם.
האורגניזם שהשאיר עקבות כאלה נחשב מורכב יותר מאשר בעלי החיים הקודמים בביוטה של האדיקר, ועקבות מאובנים אלו, המופיעות ברחבי העולם, נמצאות בדרך כלל בשכבות מעליהם, אם כי ב-1992 נמצאו מחילות מתחת לקו שנקבע כמפריד בין התקופות.
מכיוון שרק מחילותיו נמצאו, יש להניח כי בעל החיים של ה-Treptichnus חסר כל רכיבים אנטומיים קשים, כגון שלד או עצמות. לפיכך המורפולוגיה והקשר שלו לבעלי חיים מודרניים אינו ידוע, ויש חוקרים החולקים אפילו על הכללתו בממלכת בעלי החיים. למרות היעדר עדויות מאובנות אלה, למחילות המיוצרות על ידי תולעי פין מודרניות ממערכת הפריאפולידה יש אותה מורפולוגיה מגששת כמו של ה-Treptichnus, מה שמצביע על קשר אנטומי הדוק בין יוצר העקבות לתולעי פין מודרניות.
אורנה ששון-לוי
אורנה ששון-לוי (נולדה ב-13 במרץ 1957) היא פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובתוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן. תחומי התמחותה עוסקים ביחסי צבא - חברה, תאוריה פמיניסטית, זהויות מגדריות ואתניות בחברה הישראלית. היא פרסמה ספרים ומאמרים בכתבי עת מובילים.
ביוגרפיה
אורנה ששון-לוי נולדה וגדלה בקיבוץ כפר בלום. היא בוגרת תואר ראשון, שני ושלישי מהחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט בנושא "כינון זהויות מגדריות בצבא הישראלי" סיימה בשנת 2001. משמשת כפרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובתוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן משנת 2003. בין השנים 2009–2011 ו-2014–2018 שימשה ששון-לוי כראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בנובמבר 2020, נבחרה ליועצת נשיא אוניברסיטת באר אילן להוגנות מגדרית.
בשנת 2020 ביחד עם ניהאיה דאוד ופרופסוריות נוספות מאוניברסיטת בן-גוריון היא יזמה פרויקט "דרכך באקדמיה".
מגדר וצבא
זירה זו הייתה נושא הדוקטורט שלה, שלימים פורסם כספר שנקרא "זהויות במדים: גבריות ונשיות בצבא הישראלי" (הוצאת מאגנס). הספר בוחן את הקשר בין תפקיד צבאי, זהות מגדרית וזהות אזרחית בקרב ארבע קבוצות של חיילים: לוחמים, חיילים בתפקידי "צווארון לבן", חיילים בתפקידי "צווארון כחול", וחיילות בתפקידים לא מסורתיים. הטענה המרכזית היא שחיילים וחיילות בתפקידים צבאיים מגוונים מפתחים תפיסות שונות של גבריות ואזרחות, מתוך דיאלוג עם התפיסה של הגבריות ההגמונית של החייל הקרבי, המזוהה עם "אזרחות טובה".
מחקרה של ששון-לוי חדשני מכמה בחינות: ראשית, באמצעות הניתוח של נשים שמבצעות תפקידים "גבריים" בצבא, נשמטת הקרקע מתחת להנחה המטרימה של קשר אינהרנטי בין מין ומגדר. שנית, הספר מציע ניתוח מהפכני של בניית זהות בקרב חיילים לא-לוחמים, והוא מדגיש את האינטראקציה בין הרקע האתני והתפקיד הצבאי בעיצוב תפיסות החיילים לגבי מגדר ואזרחות. בנוסף, מוצעת זווית ראייה חדשנית לפיה הקבוצה הדומיננטית וקבוצת השוליים מעצבות זו את זו ביחסי גומלין מתמשכים. בזכות התמחותה בתחום המגדר והצבא, הוזמנה ד"ר ששון-לוי על ידי צה"ל לערוך שני מחקרים נוספים בתחום. המחקר הראשון נערך בקיץ 2003 ועסק בשילוב מגדרי בקורס קצינים. המחקר (שמומן באמצעות האקדמיה הלאומית למדעים), מצא כי אף על פי שמטרת קורס הקצינים הייתה לשלב בין גברים ונשים, בפועל נוצר תהליך כפול של דה-מגדור ורה-מגדור. תהליכי הדה-מגדור היו תוצאה של שינויים מבניים מכוונים בקורס ושל מדיניות הצבא (למשל, קבוצות של גברים ונשים הפועלים יחד), בעוד תהליכי הרה-מגדור, או ההפרדה המגדרית מחדש, היו תהליכים תרבותיים לא מכוונים, שנוצרו כתוצאה מהדומיננטיות של דמות החייל הקרבי בקורס. המחקר השני בחן את אופיו של השירות הצבאי בקרב נשים ששירתו בצבא כפקידות. המחקר טען כי השרות הצבאי של פקידות, נשים ששירתו בתפקיד שנחשב "נשי" באופן מובהק בתוך ארגון שנחשב "גברי", מעוצב באמצעות שלושה עקרונות: עקרון העסקה של "עבודה זולה", עקרון "זוגי" של הפקידה כ"אשת המשרד", ועקרון היררכי לפיו הפקידה מהווה סמל סטטוס עבור המפקד. בשל שלושה עקרונות אלה הפקידות נדרשות "לעשות נשיות מסורתית" בתקופת השירות הצבאי. עבורן, השירות הצבאי היה מקור לניכור ותסכול, ולא בסיס לתפישה של אזרחות וקשר לקולקטיב הלאומי.
עבודתה בנושא צבא ומגדר פורסמה בכתבי עת וספרים אקדמיים בכל העולם. מחקריה נלמדים במחלקות אקדמיות שונות כמו סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, מדעי המדינה, לימודי מגדר, קרימינולוגיה, לימודי התרבות הישראלית, ומשפטים, ומאמריה צוטטו בעשרות מחקרים. בשנת 2012 הוזמנה פרופסור ששון-לוי לאוסטריה על ידי קרן המדען הראשי האוסטרי לשם השתתפות בוועדה בינלאומית אשר בחנה תוכנית חדשה לדוקטורט בנושא "Violence and Agency in Global Context: The Politics of Gender".
אתניות ואשכנזיות
נושא נוסף למחקר היה בחינת הקבוצה האתנית הדומיננטית בישראל – אשכנזים (יהודים יוצאי אירופה), וזאת בתקופה בה עיקר המחקרים על אתניות בישראל התמקדו במזרחים (יהודים יוצאי אסיה, המזרח התיכון וצפון אפריקה). בתחום זה, ששון-לוי טוענת שכדי לשמר את מעמדם המועדף בישראל, אשכנזים רבים משתמשים בשיח אתני כפול: השיח האחד מסמן גבולות אתניים, והאחר מוחק או מטשטש אותם. הפרקטיקה הדיסקורסיבית של היבדלות ממזרחים על ידי סימון גבולות היררכיים משמרת את ההיררכיה התרבותית בין מי שנתפס כמערבי ובין כל מי שנתפס כלא מערבי. פרקטיקת מחיקת הגבולות, לעומת זאת, מאפשרת לאשכנזים להישאר קבוצה חברתית שקופה, לא מסומנת, ובכך לשמור על מעמדה בתור הנורמה האוניברסלית, המסמן שאינו מסומן. השילוב של שתי הפרקטיקות הוא שמשמר את המעמד הפריבילגי של אשכנזים. במאמר אחר היא בוחנת הבדלים בתפישות של אשכנזיות בין מבוגרים (שבעיניהם האשכנזיות שקופה ונתפשת כמייצגת את הישראליות הכללית), לבין צעירים, תיכוניסטים, שבעיניהם האשכנזיות גלויה, אך היא מסמלת בעיקר מעמד ולא זהות אתנית. מאמר שלישי, בשיתוף עם ד"ר אבי שושנה, מסתכל איך נתפשת בישראל תופעת ההשתכנזות. פרופסור ששון-לוי השתתפה בקבוצת מחקר מטעם מכון ון-ליר בהנחיית ש.נ. אייזנשטדט. העבודה המשותפת בקבוצת המחקר יצרה קובץ מאמרים בעריכתה בשיתוף עם זאב שביט וגיא בן פורת שכותרתו: "מראי מקום: זהויות משתנות ומיקומים חברתיים בישראל" (הוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, 2014).
מגדר ותנועה חברתית
תנועות חברתיות מבטאות חיבור אחר בין הפרט למדינה. כאן, ה"עצמי" מעוצב באקט של מחאה והתנגדות למוסדות המדינה ומדיניותה. בעבודה משותפת עם תמר רפופורט מהאוניברסיטה העברית, נבחנו שתי תנועות חברתיות: האחת, תנועה שכל חבריה הם נשים והאחרת, תנועה מעורבת מבחינה מגדרית. נמצא כי להרכב המגדרי של התנועה יש השפעה מכרעת לא רק על מטרות התנועה אלא גם על המקום שאותו התנועה תופסת בשיח הציבורי. לאחרונה, ששון-לוי מתמקדת בעבודתה על ספר חדש, בשיתוף עם עדנה לומסקי-פדר, שיבחן את המקום שהשירות הצבאי תופס בסיפור חייהן של נשים בישראל מתוך גישת Intersectionality.
פעילות חברתית
חברת המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
יהדות חילונית-הומניסטית
יהדות חילונית-הומניסטית, ולעיתים פשוט יהדות הומניסטית (באנגלית: Secular Humanistic Judaism), היא זרם הרואה את היהדות כמורשת שאינה דתית ואינה תלויה באל. תחת זאת, היא מדגישה את הערכים האנושיים בה ואת חשיבות ההזדהות של הפרט עם ההיסטוריה והתרבות היהודיים במקום עם אמונה או מעש דתיים. גישתה שואבת מרעיונות ההומניזם החילוני: הסתמכות על הפרט ואמונה ביכולתו לשפר ולקדם את עצמו, התנהגות מוסרית וכבוד האדם, והתרחקות מתפישות על-טבעיות. בניגוד לרקונסטרוקטיבים, החולקים גם הם ראייה של היהדות כתרבות יותר מדת, זרם זה מסרב להכליל ניסוחים תאיסטיים כלשהם בטקסים שהוא עורך.
היהדות ההומניסטית-חילונית חוגגת את המועדים המסורתיים כביטוי לערכים האנושיים המגולמים בהם; כך השבת נתפשת כיום של איחוד משפחתי ומנוחה, ראש השנה כעת להתחדשות ולקבלת החלטות לעתיד, יום כיפור כהזדמנות לחשבון-נפש והתחבטות מוסרית, סוכות כביטוי להתחברות לטבע ולסביבה, וכיוצא בזה. היא מתנגדת להגדרת טקסיה הקהילתיים כ"תפילה" אלא מתייחסת אליהם כ"חגיגה של הזהות היהודית" באמצעות התכנסות, שירה ועוד. הקבלה לקהילה הומניסטית-חילונית נקראת "אימוץ היהדות" ולא "המרת דת", והתנאי לה הוא הזדהות עם העבר והמורשת היהודיים ונכונות להשתתף בפעילות. מנהיגים מוסמכים מכונים רבנים בזיקה למקורו של המונח במסורת, והזרם רואה בעצמו דת במובן של מערכת אמונות מסוימת ומסגרת קהילתית אך לא במובן של אמונה באלוהות.
התנועה היהודית חילונית-הומניסטית, נוסדה על ידי הרב שרווין ויין. הוא נסמך כרב רפורמי, אך בשלב מוקדם זנח את התאיזם. ב-1963 ייסד עם שמונה משפחות בית-כנסת עצמאי בבירמינגהם, דטרויט. בתחילה התנהלו כקהילה רפורמית, אך תוך חצי שנה נמחקו כל ההתייחסויות לאלוהים מסידור התפילה והקהילה פנתה לכיוון ההומניסטי-חילוני שטיפח ויין. הוא ביקר את הזרמים הדתיים השונים על אמונתם באלוהים, ובמקביל הדף את הזלזול שספג מתנועות חילוניות יהודיות מובהקות יותר באמרו שמחיקת סממנים כבתי-כנסת ורבנים הם ניתוק לא-מוצדק מהשורשים התרבותיים. עדות רפורמיות קטנות אחרות פרשו ואימצו רעיונות דומים. ב-1967 ייסד את "אגודת הרבנים ההומניסטים" כדי לבסס את ההשקפה החדשה, וב-1969 התאחדו הקהילות השונות שהזדהו עמה במסגרת "החברה ליהדות הומניסטית" (SHJ). וב-1985 הוקם "המכון הבינלאומי ליהדות חילונית הומניסטית" (IISHJ), שמשרדיו שוכנים בדטרויט ושיקגו ושהכשיר מאז כארבעים רבנים ורבות. ב-1986 ייסד ויין את "הפדרציה הבינלאומית של יהודים חילונים הומניסטים", שהתארגנה מחדש ב-2008 כ"פדרציה ליהדות חילונית הומניסטית." ב-2004 קמה שלוחה בישראל, "מכון תמורה". חברים בולטים בזרם הם אלבר ממי, אלן דרשוביץ, יאיר צבן ויהודה באואר. הגוף הבינלאומי מרכז כחמישים קהילות וקבוצות, כשלושים מתוכן במסגרת ה-SHJ בצפון אמריקה והיתר בעוד ארבע-עשרה מדינות. הקהילות האמריקניות, המהוות את עיקר הזרם, מנו כ-10,000 חברים נכון ל-2012.
באולונג פגסוס
באולונג פגסוס (באנגלית: Baolong Pegasus, קרוי גם: Baolong Tianmazuo) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב Guangzhou Baolong Motors (שם רשמי: Guangzhou Baolong Motors Co. Ltd) אשר יוצר בין השנים 2001–2005 בסין.
קומקון
הקומקון, ראשי תיבות של המועצה לסיוע כלכלי הדדי (Сове́т экономи́ческой взаимопо́мощи ברוסית), הוא גוף שנוצר בתקופת המלחמה הקרה כתגובה לתוכנית מרשל, וכלל את כל מדינות מזרח אירופה בגוש המזרחי, מלבד יוגוסלביה. הקומקון נוצר כדי לפתח את כלכלת מדינות הקומוניזם, אולם הוא לא היה מסוגל לעזור כלכלית למדינות מזרח אירופה ולכן דאג לשמור בעיקר על האינטרסים הכלכליים של ברית המועצות. כלכלת מזרח אירופה עוצבה על פי דגם הכלכלה הסובייטית. המדינות לא הורשו להתקשר עם כלכלת המערב הקפיטליסטי, והיה עליהן לייצא רק לברית המועצות. הקומקון גרם להקפאת קצב התפתחות המשק הכלכלי של מדינות הגוש הסובייטי.
הקומקון הגביר את פעילותו בשנות ה-50 וה-60 (לאחר מותו של סטלין). נתמנו ועדות משותפות, עובדו תוכניות כלכליות משותפות, הוקם בנק סוציאליסטי בינלאומי ועוד.
בקומקון היו חברות שמונה מדינות: ברית המועצות, פולין, צ'כוסלובקיה, גרמניה המזרחית, הונגריה, בולגריה, רומניה ואלבניה.
הקומקון לא היווה בעצם מענה לתוכנית מרשל, היות שהתמיכה שהוא העניק הייתה כאין וכאפס לעומת התמיכה הכלכלית שהוענקה בתוכנית מרשל, והוא הספיק רק למנוע את התמוטטותן של המדינות בגוש הקומוניסטי.
רקע
עם תחילת "המלחמה הקרה", הציע נשיא ארצות הברית הארי טרומן לגבש תוכנית כלכלית שתסייע לשיקום אירופה, על מנת למנוע את המצב ששרר לאחר מלחמת העולם הראשונה, ותרם לעלייתם של הפאשיסטים באיטליה והנאצים בגרמניה, מה שסלל את הדרך למלחמת העולם השנייה. תוכנית זו ידועה בשם "דוקטרינת (מסמך הצהרות) טרומן".
שלושה חודשים לאחר מכן, החל שר החוץ האמריקני ג'ורג' מרשל ביישום התוכנית על ידי מתן הלוואות לכל מדינה אירופית שחפצה בכך. התוכנית לא הייתה מוגבלת לשיטת משטר או סוג מפלגת השלטון במדינה, ותאורטית גם ברית המועצות ומדינות הגוש הקומוניסטי יכלו לקבל תמיכה אך סטלין אסר עליהן.
הקמת הקומקון
כתגובה לתוכנית מרשל, ייסד סטלין בשנת 1949 את הקומקון, כשהמטרה היא כביכול "לפצות" את מדינות הגוש המזרחי, שלא יכלו לקבל תמיכה עקב האיסור של רוסיה. אולם, במקום לשפר את מצבן של המדינות הקומוניסטיות, הקומקון רק הרע את מצבן מכיוון שהוא חִייב אותן למכור את תוצרתן רק לברית המועצות וחייב אותן לקנות רק מתוצרתה. כתוצאה מכך, אותן מדינות סבלו מרמת מוצרים ירודה, עקב חוסר התחרות שהייתה בהן להבדיל מזו שהייתה במדינות השוק האירופי המשותף.
בדיעבד אפשר להגיד, שעצם קיום הקומקון רק גרם למשטר הקומוניסטי להראות גרוע יותר בעיני אזרחי הגוש המזרחי (פרט אולי לאזרחי ברית המועצות שנהנו משגשוג יחסית למדינות האחרות בגוש) ובכך גרם למעשה להתמוטטותו בסופו של דבר בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90.
איאו שיראי
מסאמי אודאטה (ביפנית: 大館正美 Ōdate Masami; באנגלית: Masami Odate; נולדה ב-8 במאי 1990) הידועה יותר בשם הבמה שלה, איאו סקיי היא מתאבקת יפנית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית סמאקדאון, שבה היא מכהנת כאלופת הנשים הנוכחית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה במותג הפיתוח NXT של הארגון, שבו הופיעה תחת שם הבמה איאו שיראי והייתה אלופת הנשים של NXT ואלופת זוגות הנשים של NXT.
אודאטה ערכה את הופעת הבכורה שלו בענף במרץ 2007, כשאת רוב שנותיה הראשונות העבירה כמתאבקת זוגות ביחד עם אחותה הגדולה, מיו. השתיים התאבקו בארגונים רבים ברחבי יפן ומקסיקו, כשבמהלך שנים אלו זכו באליפות זוגות הנשים הצעירות העולמית של TLW. ביוני 2010, היא ואחותה הצטוותו לשורות המתאבקת קאנה, כשביחד הן הקימו את קבוצת Triple Tails, שהתקיימה במשך חמישה עשר חודשים, עד שאיאו פירקה את הקבוצה ויצאה לדרך חדשה כמתאבקת יחידים בארגון סטארדום. במהרה היא נהייתה לאחת הכוכבות הגדולות ביותר של הארגון, כשבאפריל 2013, היא זכתה באליפות הבכירה ביותר של הארגון, אליפות העולם של סטארדום, שבה החזיקה במשך חמישה עשר חודשים. איאו עבדה עבור סטארדום משנת 2011 עד ליוני 2018, שם היא החליטה לעזוב את הארגון ולחתום בארגון ה-WWE.
השתתפותה במדיה
אודאטה ערכה את הופעת הבכורה שלה במשחק ההיאבקות WWE 2K20.
חיים אישיים
אודאטה היא מעריצה של המתאבק הירושי טנהאשי ושל להקת הבנות היפנית מומואירו קלובר Z.
בעיות משפטיות
ב-23 במאי 2012, אודאטה ובן זוגה לשעבר, קזושיגה נוסאווה, נעצרו בנמל התעופה הבינלאומי נריטה בנריטה, צ'יבה, לאחר שחזרו ממקסיקו בגין חשד להברחת 75 גרמים של מריחואנה, שהיו מוחבאים בתוך אחד הציורים של השניים. השניים הכחישו את האישומים שהוגשו נגדם, כשהם טענו שהציורים היו מתנות מהאוהדים. אודאטה שוחררה ממרכז הכליאה ב-12 ביוני. תשעה ימים לאחר מכן, אודאטה ערכה מסיבת עיתונאים, שבה התנצלה בפומבי בפני מעריציה, העובדים והקולגות שלה, כשפעם נוספת היא הכחישה את ההאשמות שהוגשו נגדה. אודאטה הודיעה שהיא לא שקלה לפרוש מהענף בעקבות מקרה זה, אלא שהיא רוצה לשקם את האמון בינה לבין הקהל, בנוסף לכך שהיא הצהירה שמערכת היחסים בינה לבין נוסאווה הסתיימה. ב-28 ביוני, המשרד לתביעה ציבורית החליט שלא להעמיד לדין את אודאטה בעקבות המקרה. ב-9 ביולי, המתאבק המקסיקני-יפני, טאקויה סוגי, ערך מסיבת עיתונאים, שבה התוודה שהוא השתיל את הסמים על הזוג שיראי ונוסאווה. לפי סוגי, מסהירו הייאשי, שעבד בתוך איש הקשר בין הארגון המקסיקני AAA ליפן, שמר טינה לנוסאווה. הייאשי הבטיח לסוגי הארכת חוזה בארגון AAA בתמורה לביצוע המעשה.
דלקת הזיז הפטמתי
דלקת הזיז הפטמתי נגרמת לרוב כתוצאה מזיהום חמור באוזן התיכונה שאינו מטופל. בעבר דלקת זו הייתה מהגורמים המובילים למוות אצל ילדים, אך עם התפתחות האנטיביוטיקה דלקת הזיז הפטמתי נעשתה נדירה במדינות המפותחות. ללא טיפול, הזיהום עלול להתפשט למבנים סמוכים וביניהם המח, דבר הגורם לסיבוכים חמורים.
תסמינים
התסמינים והסימנים הנפוצים של דלקת בזיז הפטמתי כוללים כאב, רגישות ונפיחות באזור הזיז הפטמתי. נוסף על כך, לעיתים ישנו כאב באוזן ולפעמים אזור האוזן או אזור הזיז הפטמתי נעשה אדום. כמו כן החולה עלול לסבול מחום וכאבי ראש. פעוטות לרוב יסבלו מתסמינים שאינם ספציפיים כדוגמת חוסר תיאבון, שלשול ועצבנות או רגישות יתר. הפרשות מהאוזן מתרחשות במקרים חמורים יותר, ולרוב ניתן להבחין בהן עקב הפרשה חומה על הכרית לאחר השינה.
אבחון
האבחון של דלקת בזיז הפטמתי הוא קליני, ומבוסס על היסטוריה רפואית ובדיקה גופנית. בדיקות דימות מספקות מידע נוסף, כאשר השיטה המקובלת לאבחון היא באמצעות MRI. זאת מכיוון שסריקת MRI נותנת תמונה ברורה יותר לעומת סריקת CT למשל, ותמונה כזו מסייעת יותר בהערכת קרבת הנזק של הדלקת למח ולעצבי הפנים העוברים בסמוך לזיז הפטמתי. אם ישנן הפרשות, לעיתים קרובות הן יישלחו לתרבית כדי לאתר את החיידק, אך במקרים רבים תוצאת הבדיקה תהיה שלילית אם המטופל החל ליטול אנטיביוטיקה. ניתוח לצורך אבחון מבוצע רק כמוצא אחרון.
פתופיזיולוגיה
דלקת הזיז הפטמתי מתפתחת כתוצאה מהתפשטות חיידקים מהאוזן התיכונה אל תאי האוויר בזיז הפטמתי, שם הדלקת גורמת לנזק למבנים הגרמיים. ישנם הרבה חיידקים שונים העלולים לגרום להתפתחות הדלקת, גם ארובים וגם אנארוביים. ברוב המקרים הדלקת נגרמת על ידי כמה מיני חיידקים ולאו דווקא על ידי מין יחיד. המינים הנפוצים ביותר שנמצאו במקרים חמורים של הדלקת הם Streptococcus pneumoniae ו-Pseudomonas aeruginosa.
מניעה וטיפול
דלקת בזיז הפטמתי נגרמת כתוצאה מהתפשטות חיידקים שמקורם באוזן התיכונה. כאשר אדם שחולה בדלקת אוזניים מקבל טיפול מלא ומיידי, ברוב המקרים נטילת אנטיביוטיקה תרפא את הזיהום ובכך תמנע את התפשטות הדלקת אל הזיז הפטמתי. מסיבה זו, דלקת הזיז הפטמתי אינה שכיחה במדינות מפותחות. עם זאת, התפתחות חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה מגדילה את הסיכוי שדלקת באוזן תחמיר ותתפשט אל הזיז הפטמתי.
הטיפול הראשוני בדלקת הוא אנטיביוטיקה כללית (broad-spectrum). לאחר שתוצאות בדיקת התרבית מתקבלות, אפשר להתאים את האנטיביוטיקה לחיידקים הספציפיים שזוהו. לפעמים יש צורך באנטיביוטיקה לטווח ארוך כדי להשמיד את הזיהום באופן מלא. אם המצב אינו משתפר לאחר זמן קצר אפשר לנתח, במקביל להמשך הטיפול באנטיביוטיקה. הניתוח הנפוץ ביותר במקרים אלה הוא מירינגטומי (Myringotomy), המוכר בשם "ניתוח כפתורים", שבו עושים חתך קטן בעור התוף ומכניסים לעור התף צינורית. מטרת הניתוח לנקז מוגלה מהאוזן התיכונה ולעזור לטפל בזיהום. לרוב הצינוריות יוצאות מעצמן לאחר תקופה של כמה שבועות עד חודשים, והחתך נרפא באופן טבעי. אם יש סיבוכים, או שהדלקת בזיז הפטמתי לא השתפרה על אף הטיפולים שהוזכרו לעיל, ייתכן שיש צורך בניתוח להסרת הזיז הפטמתי (mastoidocetomy) שבו מסירים חלק מהעצם ומנקזים את הזיהום.
פרוגנוזה
אפשר לרפא דלקת בזיז הפטמתי עם טיפול מיידי, וחשוב לדאוג לקבלת טיפול מוקדם ככל האפשר. עם זאת, לאנטיביוטיקה קשה לחדור את העצם ולהגיע אל תוך הזיז הפטמתי, לכן לא תמיד הזיהום נרפא בקלות ולפעמים הוא חוזר לאחר הטיפול. לדלקת בזיז הפטמתי יש הרבה סיבוכים אפשריים, כולם נובעים מהתפשטות הזיהום למבנים סמוכים ונזק שנגרם כתוצאה מכך. סביר שתהיה פגיעה בשמיעה, ואם הזיהום יגיע אל האוזן הפנימית האדם עלול לסבול צלצולים באוזן וכן מתחושת ורטיגו. אם הזיהום יגיע לעצב הפנים הוא יגרום לשיתוק בפנים, ועקב כך לחולשה או שיתוק של חלק משרירי ההבעה באחד מצידי הפנים. בנוסף תיתכן היווצרות מורסה (אבצס) במקומות הקרובים לדלקת, למשל מורסה בשריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי (sternocleidomastoid) המכונה "מורסה על שם בזולד". אם הזיהום יגיע אל המוח הוא עלול לגרום לסיבוכים חמורים כמו דלקת קרום המוח, מורסה בין הגולגולת לבין קרום המוח החיצוני, דלקת ורידית בקרום המוח או מורסה במוח.
Super Meat Boy
Super Meat Boy הוא משחק וידאו עצמאי שעוצב ופותח על ידי אדמונד מקמילן וטומי רפרנס. הוא היורש של משחק הפלאש Meat Boy שפותח על ידי מקמילן וג'ונתן מקנטי באוקטובר 2008. Super Meat Boy שוחרר ל-Xbox 360 דרך שירות ה Xbox Live Arcade באוקטובר 2010, לחלונות הוא שוחרר בנובמבר של אותה שנה. בשנת 2011 שוחררו גרסאות המק והלינוקס של המשחק. השחקן משחק כ-Meat boy, דמות אדומה בצורת ריבוע, בניסיונו לחלץ את החברה שלו Bandage Girl מידיו של Dr. Fetus שמחזיק בה. המשחקיות מאופיינת על ידי מיומנות בשליטה בתנועת הדמות ובתזמון מדויק תוך כדי שהשחקן צריך לעבור שלל מכשולים.
פיתוח
פיתוח המשחק החל בינואר 2009. מקמילן עבד על עיצוב שלבים ועל הגרפיקה ורפרנס כתב את הקוד למשחק ולאחר מכן השתתף בעיצוב השלבים ועל עיצוב חויית התנועה. המוזיקה למשחק נוצרה על ידי דני ברנווסקי שגם חיבר את המוזיקה למשחק המקורי.
משחקיות
Super Meat Boy הוא משחק פלטפורמה שבו השחקן שולט בדמות אדומה קטנה בצורת ריבוע בשם Meat Boy אשר חייב להציל את חברתו Bandage Girl דמות קטנה בצורת ריבוע מכוסה בפלסטרים מהמדען הרשע Dr. Fetus. המשחק מחולק לשבעה פרקים שביחד מכילים יותר מ-300 שלבים. על השחקן להגיע לסופו של כל שלב נקודת הסיום מיוצגת על ידי Bandage Girl ובכל פעם שהוא מגיע אליה Dr. Fetus חוטף אותה והשחקן ממשיך לשלב הבא. על השחקן לחמוק ממגוון רחב של מכשולים לדוגמה פלטפורמות שמתפרקות לאחר ש-Meat Boy דורך עליהן, קרני לייזר שעוקבות אחריו, מסורים עצומים ועוד. השחקן יכול לרוץ ולקפוץ על פלטפורמות, לקפוץ על קירות ולהחליק למטה אם הוא נצמד אליהם. השחקן נדרש לשלוט היטב בתנועה של Meat Boy ולהקפיד על תזמון מדויק כדי לסיים כל שלב, דרגת הקושי של המשחק הושוותה למשחקים מסורתיים כמו Super Mario Bros ו־Ghosts'n Goblins.
מורשת
Meat Boy הופיע כדמות אורחת בסדרת Bit.Trip וגם במשחק ilomilo. Super Tofu Boy הוא משחק פלאש סאטירי ששוחרר על ידי PETA בדצמבר 2010 במחאה על דמות המשחק וכדי לקדם טבעונות. זאת אף על פי ש-Meat Boy אינו עשוי מבשר אלא ילד ללא עור. כתגובה בגרסת המחשב ל־Super Meat Boy אפשר לשחק כ־Tufo Boy. במשחק Tufo Boy נראה מדוכא וחלש ואינו יכול לרוץ. בשל מגבלה זו הוא אינו יכול לעבור אף שלב במשחק.
מהלך הפיתוח וההוצאה לאור של המשחק מתועדים בסרט Indie Game - The Movie שיצא בשנת 2012.
שילה ליפשיץ
ביוגרפיה
למד בבית הספר היסודי "מימון", בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים ובישיבת ההסדר כרם ביבנה. את שירותו בצה"ל עשה בחיל התותחנים, כמדריך וכמפקד כיתה.
שילה ליפשיץ הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים: בשנת 1982 - תואר ראשון בכלכלה; בשנת 1984 - תואר שני במנהל עסקים; בשנת 2005 - תואר דוקטור. כותרת עבודת הדוקטורט שלו היא: השפעת תקן חשבונאות של ניירות ערך לפי שווי הוגן (SFAS 115ׂׂ) על החלטות מנהלים בדבר ניהול רווחים וסיכון הריבית של תיק ניירות הערך.
בשנות חייו צבר כשלושים שנות פעילות מקצועית בתחומי החשבונאות, ביקורת, רגולציה בנקאית, ממשל תאגידי וניהול סיכונים.
עבד במחלקת המפקח על הבנקים בבנק ישראל בשנים 1989–1993 כמבקר וככלכלן.
שימש כחבר בדירקטוריונים של כמה חברות חשובות במשק וכן פעל בחלקן כחבר בוועדות: סיכוני שוק (יו"ר), בילינג, מיחשוב, הנפקה, הפרטה, כספים, שיווק השקעות, אסטרטגיה וביטוח.
עם תחילת לימודי הדוקטורט שלו, בשנת 2000, עבד באוניברסיטה העברית כמבקר תקציבי המחקר של רשות המו"פ של האוניברסיטה.
לאחר קבלת תואר הדוקטורט בשנת 2005, שימש כמרצה בכיר בכמה אוניברסיטאות ומכללות, ביניהן: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן שימש כרכז סמינריונים בחשבונאות וביקורת באוניברסיטה הפתוחה והיה מרצה בכיר, חבר סגל וראש יחידת המחקר של המחלקה לחשבונאות במרכז האקדמי לב.
שילה פיתח קורסים חדשניים בתחום ניהול הסיכונים, וביניהם: "שוק ההון הבינלאומי - ניהול סיכונים" (המבוסס על ספרו של פיליפ ג'וריון Financial Risk Manager Handbook בהוצאת Wiley), "ניהול בנקאי" (המבוסס על רגולציית ניהול הסיכונים בבנקאות - בזל II ועוסק במוצרי סאב-פריים כגון: MBS, CDO ו- CDS) ו"סוגיות נבחרות בבנקאות". שילה צפה את משבר הסאב-פריים כבר בשנת 2006 והתבטא על כך לא מעט. בנוסף, שילה צפה את שינוי הפרדיגמה שיחול עם הגעתם ארצה והחלתם הצפויה של תקני חשבונאות בינלאומיים (IFRS- International Financial Reporting Standard) על החברות הציבוריות בישראל ועם המעבר מבסיס מדידה לפי "עלות היסטורית" לבסיס מדידה לפי "שווי הוגן", ואף כתב על כך.
בשנתו האחרונה החל שילה בכתיבת ספר, בנושא הכנה למתכונת החדשה של בחינות הרשות לני"ע, ביחד עם מר רועי פולניצר והגב' מיכל אשכנזי, אולם בשלב מתקדם יחסית כתיבת הספר הופסקה.
שילה התגורר בירושלים. נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2010. הותיר אחריו את הוריו, את רעייתו ושלושת ילדיו.
שדה התעופה ריאק
שדה התעופה ריאק (בערבית: قاعدة رياق الجوية) הוא שדה תעופה צבאי בלבנון הנמצא בבקעת הלבנון, ליד העיירה ריאק הסמוכה לזחלה. שדה התעופה שימש צבאות שונים במהלך ההיסטוריה וכיום הוא משמש את צבא לבנון.
שדה התעופה נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה ושימש אותם כשדה תעופה צבאי. לאחר כיבוש לבנון על ידי מדינות ההסכמה השתמשו בו הצרפתים. בתקופת המנדט הצרפתי על לבנון נחשב ריאק כשדה התעופה הצבאי החשוב ביותר בלבאנט הצרפתי.
ב-7 באוגוסט 1933 נחתו בשדה התעופה ריאק הטייסים הצרפתים פול קודוס ומוריס רוסי (Paul Codos and Maurice Rossi) שיצאו מניו יורק בדרכם לאיראן על מנת לשבור את שיא העולם בטיסה רצופה. על אף שהנחיתה בריאק לא הייתה מתוכננת, השיא נשבר לאחר שהשניים עברו מרחק של 9,485 קילומטרים ב-54 שעות ו-45 דקות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימש שדה התעופה את אנשי צרפת של וישי. במאי 1941 כאשר הבטיח מושלו הצבאי של הלבאנט הצרפתי, הגנרל אנרי פרנאן דנץ כי יאפשר נחיתת מטוסים גרמנים בשדות תעופה בסוריה ובלבנון, על מנת לסייע לצד העיראקי במלחמה האנגלו-עיראקית, הפציצו מטוסי ה-RAF את שדה התעופה בריאק. במהלך הפלישה לסוריה וללבנון שימש הבסיס את מטוסי וישי למתקפות כנגד מטרות בעלות הברית, והופצץ מספר פעמים, עד שנכבש על ידי בעלות הברית. לאחר מכן שימש שדה התעופה את חילות האוויר של בעלות הברית, ובמקום פעלו טייסות קרב של צרפת החופשית.