cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפובליקה הישנה (מלחמת הכוכבים)
היסטוריה
הרפובליקה נוסדה 25,000 שנה לפני קרב יאבין עם חתימת "החוקה הגלקטית" בקורוסנט. לא ברור אם קורוסנט היה עולמם המקורי של בני האדם או שהיה הכוכב המרכזי באותה התקופה, זאת בגלל מיעוט המידע על נסיבות החתימה, אך ברור שהאירוע עצמו התקיים. הרפובליקה כללה כמיליון עולמות אשר היו חברים בה. מלחמות המשובטים אשר התרחשו בין 22 BBY עד ל-19 BBY היו העימות בקנה מידה מלא הראשון שהתרחש ברפובליקה לאחר איחודה מחדש בעקבות קרב רוסאן.
הסנאט הגלקטי
הרפובליקה החלה בתור ברית הגנתית-כלכלית משותפת בקרב מספר מערכות כוכבים באזור ה"ליבה" של הגלקסיה. כל מערכת שלחה נציג (סנאטור) לגוף המחוקק המרכזי (הסנאט). הסנאטורים שמשו כשגרירים של עולם הבית שלהם.
כל כוכב אשר היה חבר ברפובליקה הורשה לשמור על צורת הממשל, מבנה החברה, אמונותיו, מנהגיו והמסורות המקומיות. בתוך הרפובליקה התקיימו ממשלות שונות לצד צורות ממשל שונות כמו מלוכה, ממשל רפובליקאי ואף קומונות שדמו לכוורת. חלק מהמערכות קיימו בחירות לתפקיד הסנאטור בעוד באחרות הממשלה עצמה היא זו שביצעה את הבחירה. בנאבו נבחר הסנאטור על ידי המונרך בעוד שבאולדריאן, מועצת הזקנים בחרה את הסנאטור מבין שורותיה.
לאחר שכוחה והשפעתה של הרפובליקה עלו, החלו להצטרף אליה עוד ועוד מערכות ותחומי השפעתה גדלו. רוב הטריטוריות החדשות אורגנו לקבוצות אשר כונו "סקטורים". כל סקטור כלל כ-50 עולמות מיושבים אשר שלחו נציג מטעמם. לאחר שכמות הסקטורים הפכה אף היא לגדולה מדי, אורגנו הסקטורים בקבוצות אשר כללו כאלף אזורים. כל אזור שכזה יוצג על ידי נציג אחד.
הסנאט שימש בתור הגוף השלטוני של הרפובליקה הגלקטית ואבירי הג'די שימשו בתור מגיני הדמוקרטיה. זמן קצר לאחר האיחוד, בוסס קורוסנט בתור מרכז השלטון. במפות צוין מיקומו בקואורדינטות 0-0-0 כדי לסמן את מיקומו בתור המרכז המוכרז של הגלקסיה. מבין חברי הסנאט נבחר קנצלר שישמש כראש הסנאט ושימש בתור המנהיג דה פקטו ולצדו נבחר משנה לקנצלר אשר נבחר לתפקיד באותו האופן.
אף שחוקים שנחקקו בסנאט היו תקפים לכל העולמות החברים ברפובליקה, רוב החקיקה השוטפת בוצעה בגופים האזוריים, בסקטורים או בכוכבי הבית עצמם. עקב זאת, עיקר תפקידו של הסנאט התרכז בתיווך ופישור בין צדדים חלוקים, קיום כוח מגן כללי ופיקוח על המסחר. אבירי הג'די אשר נענו לקריאתו של הקנצלר הפכו לנציגים אשר נעים בין המערכות. הם שימשו בתור מגיני הרפובליקה ואזרחיה, אך בנוסף תפקידם היה לשמש כנציג מטעם הרפובליקה שישמש כמתווך במחלוקות.
כישלונה של הרפובליקה
כישלונה של הרפובליקה נבע מתוך המבנה שעליו התבססה. חלק גדול מפעולותיה היה מבוסס על הסכמים לא מחייבים אשר זכו פעמים רבות להתעלמות מצד פוליטיקאים מושחתים ותאבי כוח, אשר פעמים רבות אף עשו כל שביכולתם כדי לטרפד את ההסכמים. פעמים רבות ממשלות שונות בעלות אינטרס משותף יצרו גושים בעלי אג'נדה עצמאית משלהם.
ימי גוויעתה של הדמוקרטיה היו מאופיינים בשחיתות רבה. הסנאט עצמו נחלק לשני מחנות, כאשר בצד אחד היו אלה אשר ניסו לדבוק בערכיה הדמוקרטים של הרפובליקה ומהצד השני ניצבו אלה שביקשו לקדם את מטרותיהם האישיות. לאחר רצף של קנצלרים חלשים וחסרי השפעה אמיתית והמשבר שנוצר עקב פלישת פדרציית הסחר לנאבו, הבשילו התנאים לעלייתה של הנהגה חזקה.
לאחר עלייתו של פלפטין לשלטון הוא ניצל את תפקידו בתור המפקד העליון של צבא הרפובליקה כדי לרכז עוד ועוד סמכויות בידיו. סמכויות רבות, ביניהם אף של הסנאט עצמו, בוטלו בשם ביטחון הציבור. מסכי פרטיות ששימשו את הסנאטורים להתייעצויות פרטיות על סוגיות שונות הוסרו והדבר הוביל לפחד גובר והולך מצד הסנאטורים להשמיע את דעותיהם. ככל שהקנצלר ריכז בידיו עוד ועוד סמכויות כך גם פחתו המפגשים וההצבעות בסנאט.
צבא הרפובליקה
לאחר קרב רוסאן ולאורך מרבית שנותיה, הרפובליקה לא החזיקה בצבא למעט כוח סמלי ששימש לתהלוכות צבאיות וטקסי הנפת הדגל. הדבר ייצג את עקרונות השלום של הרפובליקה, אשר ביקשה לפתור סכסוכים בצורה לא אלימה, בעזרת אבירי הג'דיי אשר שמרו על השלום והסדר.
מספר ארגוני סחר, ביניהם פדרציית הסחר וגילדת המסחר החזיקו בצבאות רובוטים כדי להגן על רווחיהם. אלו ניצלו את כוחם והשתמשו בצבאותיהם כדי לזכות ברווחים נוספים דוגמת פלישת פדרציית הסחר לנאבו. בנוסף, סקטורים שונים החזיקו בכוחות אבטחה חמושים שלהם, דוגמת כוח האבטחה של נאבו. כוחה של הרפובליקה, ויכולתה לאכוף את החלטותיה, נחלשו כיוון שרוב הכוח הצבאי לא היה תחת שלטון מרכזי, כי אם תחת שליטתם של כוחות שונים בתוך הרפובליקה. עקב כך, הפכה הרפובליקה לתלויה לחלוטין באבירי הג'די שיגנו עליה.
המצב השתנה עם פריצת מלחמות המשובטים. בתחילתן לא היה ברשות הרפובליקה צבא כלשהו שיוכל להתמודד מול קונפדרציית המערכות העצמאיות. עקב זאת הועברה קריאה בסנאט להקמתו של צבא חדש לרפובליקה. הקריאה זכתה להתנגדות חריפה מצד מנהיגיה שוחרי השלום של הרפובליקה דוגמת פאדמה אמידאלה שחששה מיציאה למלחמה ותוצאותיה.
בתוך מספר שנים לאחר הקרב על ג'נוסיס גדל צבאה של הרפובליקה לממדים עצומים והפך לכוח הצבאי הגדול ביותר בגלקסיה. המיליטריזציה המהירה שעברה על הרפובליקה גרמה למספר השפעות, והעיקרית שבהן הייתה ירידת כוחו של הסנאט ועליית הצבא בתור הזרוע החזק ביותר של הממשלה.
סופה של הרפובליקה
במהלך שנות הלחימה העניק הסנאט לפלפטין סמכויות רחבות ביותר כיוון שהוא שימש בתור המפקד העליון של הצבא. הפעולות תורצו בשם "הביטחון" ונחשבו להגיוניות ביותר במטרה להגביר את יעילותה של הממשלה בזמן מלחמה. לקראת סוף המלחמה החזיק פלפטין בסמכויות נרחבות כל כך, עד שלמעשה הוא כבר לא היה זקוק לאישורו של הסנאט ופעל כדיקטטור.
לאורך המלחמה גברו המתחים בין פלפטין למסדר הג'די. רבים מחברי המסדר חשדו במניעיו של פלפטין וצפו בדאגה בכוחו העולה וירידת הסנאט. מעט לפני סיום המלחמה חששו הג'די כי פלפטין לא יוותר על סמכויותיו בתום הלחימה. לחששותיהם היו שותפים גם הסנאטורים פאדמה אמידאלה, בייל אורגנה ומון מות'מה.
בסיום המלחמה נאם פלפטין לפני הסנאט וטען כי הג'דיי ניסו לבצע הפיכה כנגד השלטון. הוא הכריז כי הג'דיי הם אויבי הרפובליקה והכריז על הפיכתה של הרפובליקה לאימפריה הגלקטית ומינה את עצמו בתור קיסר. האימפריה החדשה, הכריז, תהיה הכוח החזק ביותר בגלקסיה ולעולם לא תאוים שוב על ידי כוח חיצוני. אף על פי שהסנאט המשיך עוד להתקיים שנים לאחר מכן, הוא נושל למעשה מרוב סמכויותיו ונותר כמועצה מייעצת אשר לא החזיקה בכוח אמיתי. עשורים לאחר מכן, מעט לפני קרב יאבין, פיזר פלפטין סופית את הסנאט ובכך מחק למעשה את הזכר האחרון לרפובליקה. כל סמכויות השלטון רוכזו בידי המושלים המקומיים מטעם הצבא ובזאת הסתיים השלטון האזרחי.
הרפובליקה החדשה
לאחר נפילתה של האימפריה וסוף מלחמת האזרחים הגלקטית, הוקמה הרפובליקה מחדש על ידי ברית המורדים ונקרא "הרפובליקה החדשה" ומאוחר יותר שינתה את שמה ל"פדרציה הגלקטית של בריתות חופשיות" לאחר נפילת קורוסנט בידי היוז'אן וונג.
וילי וינסנט
וילי ג'וזף וינסנט (באנגלית: Willy Jozef Vincent; נולד ב-18 בנובמבר 1966) הוא כדורגלן עבר מאוריציאני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
וינסנט התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית בפייר בריגייד בו-בסין המאוריציאנית. בקיץ חתם ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. ב-15 בפברואר 1992 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 8-2 לבירסחוט בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
בקיץ הושאל להפועל בית שאן מהליגה הראשונה בישראל, במדיה רשם 15 הופעות וכבש שער אחד. בסיום העונה, חזר לאנטוורפן ובקיץ חזר לקדנציה שנייה במועדון, אך שוחרר ממנו כעבור שלושה משחקים.
בהמשך הקריירה שיחק גם בברכם ספורט, אורודנברך-ארסחוט וסחוטן. בשנת פרש מכדורגל בגיל 38.
ב-28 במרץ 1987 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריציוס בתיקו 0-0 נגד. ב-2 באוקטובר 1988 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד.
Catching Up With Depeche Mode
Catching Up With Depeche Mode ("משלימים פערים עם דפש מוד") הוא אלבום אוסף מאת הלהקה הבריטית, דפש מוד. האלבום יצא ב-1985 בארצות הברית בלבד.
הפקה
האלבום הוא הגרסה האמריקאית ל-The Singles 81-85, שלא יצא בארצות הברית. האלבום מכיל את כל הסינגלים של הלהקה עד אז, למעט אלו שנכללו באלבום האוסף People Are People (שיצא ב-1984, גם הוא בלעדית לארצות הברית). עם זאת, Love, In Itself מופיע בשני האלבומים.
האלבום הגיע למקום 113 במצעד האלבומים האמריקאי.
פורד פינטו
פורד פינטו (באנגלית: Ford Pinto), היא מכונית קומפקטית בתצורת קופה, ובעוד מספר תצורות של 2–3 דלתות, תוצרת קונצרן הרכב פורד שיוצרה בארצות הברית ובקנדה, בין השנים 1971–1980.
יוצרו 3,173,491 יחידות.
מנועי "פורד פינטו" שהורכבו בדגמי פורד נוספים
דגם פורד קפרי אשר יוצר על ידי "פורד אירופה" ייצרה מגוון רב של מנועים לדגם. בין מגוון המנועים שהרכיבה במכוניות הדור הראשון שיוצרו בין השנים 1968–1973, הרכיבה החברה מנועי 4 צילינדרים, 2,000 סמ"ק שנלקחו מדגם ה"פורד פינטו" ("Ford Pinto engine").
מנועי 4 הצילינדרים אשר הורכבו בדגמי פורד טאונוס TC, מתוצרת חברת "Ford-Werke GmbH", (פורד גרמניה), אשר יוצרו בגרמניה בין השנים 1970–1982, נלקחו מדגמי "פוד פינטו".
תאוצת "פורד פינטו 1,600" בין 0–100 קמ"ש היא 17.2 שניות.
ליקה לי
לי ליקה טימוטיי זכריסון (בשוודית: Li Lykke Timotej Zachrisson; נולדה ב-18 במרץ 1986) הידועה בשם הבמה שלה ליקה לי היא זמרת אינדי פופ שוודית השרה בשפה האנגלית. אלבומה הראשון, "Youth Novels", יצא בשנת 2008, אלבומה השני, "Wounded Rhymes", יצא בשנת 2011 ואלבומה השלישי, "So Sad So Sexy", יצא בשנת 2018.
ראשית חייה
ליקה לי נולדה בשוודיה ב-1986 לאב מוזיקאי ואם צלמת. כשהייתה בת 6, עברה משפחתה לפורטוגל למשך חמש שנים. בנוסף התגוררה המשפחה במרוקו, ותקופות קצרות בנפאל והודו. בגיל 19 עברה לברוקלין, ניו יורק לתקופה של 3 חודשים ושבה לשם בגיל 21 על מנת להקליט את אלבומה הראשון.
קריירה
אלבומה השני, "Wounded Rhymes", יצא בשנת 2011, קיבל ביקורות מהללות ונחשב על פי מגזינים רבים - ביניהם מגזין Q, הניו יורק טיימס והרולינג סטון - לאחד האלבומים הטובים של שנה זו. מתוך האלבום יצאו מספר שירים מצליחים, ביניהם "Get Some" ו-"I Follow Rivers".
Rock The Casbah
Rock The Casbah (בתרגום לעברית: רוק בקסבה) הוא סרט דרמה קומית צרפתי-מרוקאי באורך מלא שביימה וכתבה ליילה מרקשי והפיקה סטפני קארראס. הסרט מספר על משפחה שמתאבלת על מות האב במתאם למסורת האסלאם, אך כאשר הבת הצעירה של המשפחה מגיעה הגיבוש המשפחתי משתנה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של אנגולה שבצרפת ב-23 באוגוסט 2013, ולאחר כך בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שבקנדה ב-6 בספטמבר 2013. שפת הסרט היא צרפתית, ואורכו כ-100 דקות.
זהו תפקידו האחרון של עומר שריף בקולנוע. הסרט היה מועמד בשנת 2014 לפרס בפסטיבל הסרטים בסידני.
תקציר העלילה
הסרט מתרחש בעיר טנג'יר שבמרוקו במהלך עונת הקיץ. בסרט, מתכנסת משפחה כדי להתאבל על מות האב שנפטר מהתקף לב, בהתאם למסורת האסלאם. הגיבוש המשפחתי משתנה כאשר באה למשפחה הבת הצעירה, סופיה, שיש לה קריירת משחק בניו יורק, אך היא תמיד מגלמת טרוריסטיות. הגעתה ונוכחותה מעוררים ריבים ישנים בינה לבין אחותה, מה שגרם למשפחה לריב ולקרוס.
יואב אגם
יואב אגם הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בהפועל קריית חיים ומלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים.
ביוגרפיה
יואב נולד בקיבוץ יגור ב 17/4/1941, שם גדל והחל לשחק כדורסל בקבוצה המקומית. בהמשך עבר לקבוצת הפועל קריית חיים. בעונת 1964/1965 שיחק אגם לראשונה בקבוצה הבוגרת. באותן שנים עלתה הקבוצה מהליגה השנייה, והייתה קבוצת תחתית. למרות זאת, בנוסף לאגם, שיחקו בה מספר שחקנים בולטים, ובהם, האחים צבי ענבר ודני ענבר, שהיה הקפטן. לאורך כל השנים אגם היה שחקן מרכזי בקבוצה. המיקום הגבוה ביותר שהשיגה הקבוצה בתקופתו של אגם הוא המקום השישי בעונת 1968/1969. נקודות ציון מרכזיות נוספות להן היה שותף אגם הן הניצחון בשנת 1965 בדרבי על מכבי חיפה מסל של אגם מחצי מגרש, שתי שניות לסיום, וכן הניצחון על מכבי תל אביב הגדולה של שנות השבעים, שאותה אימן יהושע רוזין ושיחקו בה תנחום כהן-מינץ, טל ברודי ומיקי ברקוביץ'. בסיום עונת 1974/75 נשרה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום ה-13.
לאחר 11 עונות בקריית חיים, לקראת עונת עונת 1975/1976 שוחרר מהקבוצה, ועבר לשמש כמאמן-שחקן באליצור חיפה מהליגה השלישית, שם שיחק עוד מספר שנים.
סך הכל שיחק אגם 11 עונות בליגה הראשונה, בהן קלע בממוצע 16.8 נקודות למשחק. אגם הוא מלך הסלים של הקבוצה בליגה הראשונה, עם 4308 נקודות.
בנבחרת ישראל רשם אגם 2 הופעות.
נכון לשנת 2022, יואב אגם ניצב במקום ה 28 ברשימת 'קלעי כל הזמנים בליגת העל'
מנעול (תוכנה)
בתוכנה, מנעול הוא מנגנון סנכרון לכפיית מגבלות על הגישה למשאב בסביבה בה יש תהליכונים (Threads) רבים. מנעולים הם דרך לאכוף מדיניות בקרת מקביליות מסוימת.
מטרת המנעול היא למנוע התנגשויות בין התהליכונים ומצב של מרוץ תהליכים שעלול לגרום לתוצאות שגויות ובלתי צפויות. השימוש במנעול פוגע במקביליות ובביצועים, ולכן יש להשתמש במנעולים רק בנקודות הכרחיות ולצמצם את אזור הנעילה – הקטע הקריטי, סביב קטע קוד קצר ככל האפשר.
דרך פעולה
בעת הגעה לקטע קריטי, מבקש התהליכון לבצע נעילה. במידה והמנעול פנוי, הנעילה תצליח והתהליכון יוכל להתקדם. בשלב זה, כל תהליכון אחר שיגיע לקטע הקריטי ויבקש לבצע נעילה - יאלץ להמתין עד לשחרור המנעול על ידי התהליכון הנועל (בקשת הנעילה היא פעולה חוסמת). עם יציאת התהליכון הנועל מהקטע הקריטי, הוא יבצע שחרור של המנעול, ותהליכון אחר שביקש לבצע נעילה יצליח בנעילה ויכנס לקטע הקריטי.
ישנם שני סוגי מימוש למנעול, מנעול הוגן בו כל מי שמבקש לבצע נעילה נכנס לתור המתנה ומתקדם לפי מיקומו בתור, ומנעול לא הוגן שבו באופן לא צפוי מתקבלת ההחלטה מי ישתחרר, דבר שעלול לגרום להרעבה אם מישהו מחכה אך כל פעם לפני שמישהו יוצא מהקטע הקריטי מישהו חדש מנסה לשחרר את המנעול ומקבל קדימות על פני האחר.
דוגמה לשימוש
להמחשת הצורך במנעול, נסתכל על הפשטה של הפקודות שמרכיבות את פעולת ההגדלה ב-1 של ערך בזיכרון (increment):
כעת נסתכל על 2 תהליכונים שמבצעים פעולת הגדלה על אותו מקום בזיכרון (כדי להבהיר את הבעייתיות, נפרט את פעולת ה increment לפקודות המרכיבות אותה).
תרחיש ראשון: ללא שימוש במנעול (תוצאה שגויה)
הערך גדל לבסוף רק פעם אחת: השינוי שביצע תהליכון ב' נדרס על ידי הכתיבה לזיכרון של תהליכון א'. לכן, בסביבה עם תהליכונים רבים החולקים זיכרון, פעולת ה- increment צריכה להיות מוגנת על ידי מנעול.
תרחיש שני: שימוש במנעול: (תוצאה תקינה)
השימוש במנעול פתר את השגיאה שנוצרה והביא לתוצאה הרצויה, אך גם מנע את המקביליות (תהליכון ב' לא יכול לבצע נעילה עד שתהליכון א' ביצע שחרור) ולכן פגע בביצועים.
סטיבן הולנד
סטיבן "סטיב" רוי הולנד, מדליה (OAM) (באנגלית: Stephen "Steve" Roy Holland, OAM; נולד ב-31 במאי 1958) הוא שחיין עבר אוסטרלי, אלוף עולם, שיאן עולם ובעל מדליית ארד אולימפית במשחה ל-1,500 מטר חופשי.
ביוגרפיה
הולנד נולד בניו סאות' ויילס. הוא התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.
שיאן עולם
בתחרות הכנה לקראת אליפות העולם בשחייה שנערכה בבריזביין, ב-5 באוגוסט 1973 קבע הולנד במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 15:37.80 דקות, שיפור לשיא העולם של מייק ברטון מארצות הברית (15:52.58 דקות). במהלך המשחה הוא קבע שיא עולם נוסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:17.60 דקות, שיפור לשיאו של בן ארצו בראד קופר (8:23.8 דקות).
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה הראשונה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 בגיל 15, זכה הולנד במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בשיא עולם חדש של 15:31.85 דקות, לפני ריק דמונט מארצות הברית (15:35.44 דקות) וקופר (15:45.04 דקות). במהלך המשחה הוא שיפר את שיאו העולמי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:16.27 דקות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכה הולנד במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:34.73 דקות. במהלך המשחה הוא שיפר את שיאו העולמי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:15.88 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש הולנד משחייה תחרותית.
Feel Good
Feel Good הוא סינגל של התקליטנים האמריקאים, גריפין ואילניום, בשיתוף פעולה עם הזמרת האמריקאית, דאייה. השיר יצא, על ידי אינטרסקופ רקורדס ודארקרום רקורדס, ב-3 במרץ 2017.
השיר מופיע באלבום האולפן השני של אילניום, Awake.
נכון לנובמבר 2022, השיר הושמע למעלה מ-48 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-239 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הדר עם
הֲדַר עָם הוא מושב במרכז עמק חפר צפון מזרחית לעיר נתניה השייך למועצה אזורית עמק חפר.
מהבחינה הארגונית המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
היישוב נוסד ב-1934 על ידי עולים מליטא וצפון אמריקה והרחבת היישוב נעשתה על ידי עולים מהולנד.
היישוב נקרא על שם ההדרים, עקב הפרדסים המקיפים את היישוב. עד 1943 נקרא חרות ג'.
הפרדס הראשון ניטע ב-15 באפריל 1934 על ידי יעקב סגל ועד 1948 התגוררו בכפר רק כ-7 משפחות (בגלל מלחמת העולם השנייה, נספו רבים מרוכשי החלקות ממזרח אירופה, הרוכשים מקנדה לא הגיעו, ומהפרדסים בלבד, בכל מקרה אי אפשר היה להתפרנס).
רק בתחילת שנות ה-50, עם עליית קבוצה של מתיישבים מהולנד ועלייה של ניצולי שואה ממזרח אירופה, החל המושב לצמוח.
מרבית תושבי המקום מוצאים את פרנסתם מחוץ למושב.
יחידה 838
יחידה 838 הייתה יחידת חיל הים הישראלי, שהתבססה בראס סודר בצפון מפרץ סואץ. היחידה, שהפעילה ספינות חמושות ותחנת מכ"ם, הוקמה בחודש ספטמבר 1968 ופורקה בנובמבר 1975, לאחר חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים במסגרת פינוי חצי האי סיני על ידי צה"ל.
רקע
כיבוש חצי האי סיני במלחמת ששת הימים פתח את המוצא לים האדום והביא את ישראל לאפשרויות פיתוח מסחר וקשר בים האדום. כפועל יוצא מההטעיה האסטרטגית שננקטה לפני המלחמה תגבר הצי המצרי את כוחותיו בים האדום. בתקופה שלאחר המלחמה נוצרה למצרים עדיפות רבה בכמות ואיכות כלי השיט. גורם רב-משמעות היה קידוחי הנפט שנעשו בסיני ובחופי מפרץ סואץ על ידי חברות זרות וישראל השתלטה עליהם והמשיכה בהפקת הנפט שהועבר במיכליות לטרמינל קו צינור אילת-אשקלון באילת. לצורך הגנה על מקורות הנפט ושליטה בחופי סיני נערכו סיורים של אוניות תובלה, נחתות, טרפדות וצרעות (ספינות סיור מדגם ברטרם) של חיל הים. כתוצאה ממזג האוויר הקשה סבלו הטרפדות מתקלות רבות והוצאו מהשירות. בצפון המפרץ נתקלו כלי השיט המסיירים באש תותחי חוף מבוקרי מכ"ם. לאחר טיבוע המשחתת אילת עלה החשש שכלי השיט המסיירים במפרץ יטובעו בטילים. בשל כך עלה הצורך בבסיס קדמי בצפון המפרץ שבו ימצאו כלי שיט קטנים ומהירים.
הקמת הבסיס
המיקום שנבחר היה מעגן ראס סודר, הנמצא כ-20 מייל ימי (כ-32 קילומטרים) מדרום לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. קו החוף עובר ממזרח למערב עד כף בולט שסיפק הגנה מגלים שנבנו על ידי הרוח הצפונית השלטת. עיירת הנפט הנטושה בראס סודר נראתה מתאימה ביותר לשמש בסיס קדמי כזה. הקמת היחידה הוטלה על מפקד בסיס חיפה אל"ם יצחק גזית. לבסיס חיפה כבר הייתה יחידה של תצפיתנים לאורך תעלת סואץ, שהוצבו במעוזי צה"ל לאורך התעלה, וניידת מכ"ם בראס סודר. בכוונה שלאחר התבססותה תועבר לאחריות זירת ים סוף שמפקדה באותה עת היה סא"ל זאב אלמוג (אברוצקי). הבסיס הוקם על ידי מפקד הראשון רס"ן אמנון בן ציון קצין לוחם משייטת 13.
משימות היחידה
אזור צפון מפרץ סואץ מקו רוחב 29:35 צפון ועד קו 29:52 צפון נקבע כאזור לסיורי כלי השיט של יחידה 838. ובאזור זה נדרשה היחידה לקיים:
האיום בצפון המפרץ
הקושי העיקרי בביצוע המשימות היה מצב הים עם רוח צפונית שלטת שהרימה גלים גבוהים והקשתה על השיט בכלי השיט הקטנים. האיום העיקרי בצפון המפרץ היוו תותחי החוף 130 מ"מ מכווני מכ"ם שהציבו המצרים בראס מחג'רה ונקודות אחרות בחוף המפרץ. האיום הימי המצרי בגזרת הפעולה היוו זוג ספינות משמר דה קסטרו זוג טרפדות P-183 וזוג טרפדות מסדרת קומסומולץ (K-123) שהיו ערוכות בנמל עדביה וסואץ. וכן זוג ספינות ברטרם (מנועי בנזין) שהיו חמושות גם ברקטות.
כלי השיט והחימוש
כלי השיט ששירתו את הבסיס בתחילה היו ה'צרעות'. שלש סירות קטנות ומהירות תוצרת ברטרם ארצות הברית. נתונים טכניים: אורך: 7.62 מטר, רוחב: 2.90 מטר, דחי: 7.5 טון, מהירות: 20 קשר. הנעה: 2 מנועים 220 כ"ס כ"א, חימוש: מקלע 0.5 בראונינג על חצובה מאחור ושני מקלעי מאג בשני צדי המבנה, צוות הפעלה: 4 לוחמים בפיקוד סמל ומפקד הזוג היה קצין ים בוגר חובלים.
התארגנות
התוכנית הייתה להקים בסיס מסודר ומגודר ובו כל השירותים הדרושים ליחידה צבאית. למפקדה ולשיכון אנשי היחידה נבחרו מספר בניינים בשכונת הווילות שנבנתה לעובדי חברת הנפט האיטלקית בראס-סודר. מספר חודשים שכן הבסיס במספר וילות: ללא שירותים ומקלחות, ללא גדר סביב הבסיס. מאחר שלא היו מים מתוקים אלא רק, פעם בשבוע הייתה מגיעה משאית מים ומספקת מים ליחידה. הרחיצה האישית נעשתה במי הים ושטיפה אחרונה במים מתוקים מתחת לעוקב. בניית הבסיס החדש - לאחר כ־3 חודשים בתנאי שדה, הושלמה בניית הבסיס במקומו החדש, שכלל: מטבח, חדר אוכל, מקלחות, שירותים ותאורה, תחנת מכ"ם חדשה, ו. סביב לבסיס הוצבו עמודי תאורה וגדר היקפית. מצינורות שנמצאו במקום רותך צינור שהוליך את מי הגפרית ממעיין הגייזר שנמצא מזרחית למבנים ומים אלה שימשו לרחצה. עבודה זאת בוצעה על ידי צוות הבסיס לפי תכנון המפקד הראשון אמנון בן ציון.
מוצב הפיקוד
מוצב הפיקוד מוקם באחת הווילות הנטושות ונעשה ה, שכלל צג מכ"ם שולחן סימון מטרות, אמצעי קשר והמזגן היחידי בבסיס. ה איפשר שליטה טובה בכוחות ששייטו בצפון מפרץ סואץ.
הטיפול בצרעות
פינוי הצרעות - סיירת הצרעות המשיכה בשירות קרבי עד סוף אפריל 1973 שאז פונתה ופעילות הימית נעשתה על ידי ספינות דבור שלא התבססו בראס סודר.
כוחות נוספים בגזרה
סיירת השריון  - בראס סודר מוקמ כוחות מפלוגת סיירת של חטיבות השריון 401 או 14 שתפקידם היה "לפתוח" כל בוקר את צירי התנועה מראס סודר דרומה וצפונה. לאחר שהוברר כי המצרים יורים על הצרעות שלח אלוף הפיקוד שלמה להט מחלקת טנקים בת 3 טנקי מגח להגנת הבסיס. כמו כן סיפק לצרעות מכשירי קשר חדישים. סוללת טילי "הוק" - חיל האוויר הציב סוללת MIM-23 הוק ליד הבסיס שתפקידה היה להגן על האזור בפני תקיפת מטוסים מצרים. יחידת בקרה אווירית - כמו כן הוצבה ליד הבסיס יחידת בקרה אווירית ניידת. יחידת האזנה קרבית של חיל המודיעין - חיל המודיעין הציב בבסיס, באחת הווילות יחידה לניהול האזנה קרבית.
מבצעים במהלך מלחמת ההתשה
השתתפות במבצעים - עם תחילת מלחמת ההתשה הפך הבסיס למרכז הפעילות של שייטת 13 ויחידה 707. עיירת הנפט המצרית ובעיקר הקולנוע הפכו לבסיס קבוע של שייטת 13, אשר לוחמיה היו מלווים במערך לוגיסטי גדול שכלל: חזירים סירות גומי וצוותי אחזקה ומטבח.
חדר ה של היחידה היה הופך שממנו הרמטכ"ל, מפקד חיל הים ומפקד השייטת ניהלו את המבצע.
פלגת הצרעות שותפה בביצועים לפי הצורך ע"י: סיורי הכנה ומודיעין לפני המבצעים, גרירת סירות גומי וחזירים לקרבת היעד. הובלת קצין תצפית קדמי ורופא לקרבת היעד, פינוי פצועים, הובלת צוותי יחידה 707 לבדיקת חופים.
מבצע בולמוס 5
הצרעות, בפיקוד רס"ן אמנון בן ציון, ביצעו סיור מקדים בחופי עדביה והעבירו דיווח: שביעד לא נמצא מכ"ם אלא רק זרקור גדול. בתאריך 21 ביוני 1969, נערכה פשיטה של שייטת 13, בפיקוד שאול זיו, שעברה בהצלחה והזרקור פוצץ.
מבצע בולמוס 6
במסגרת ההכנות לפשיטה נשלחה פלגת הצרעות בפיקוד אמנון בן ציון ב-25 ביוני 1969 לערוך סיור מסביב לאי גרין. אחת המטלות הייתה להגדיר ולמדוד את הזרם במקום. בצד המזרחי נמצא זרם דרומי, בצד המערבי אותר זרם צפוני. על הצרעות נפתחה אש מתותח 130 מ"מ המצרים מכוון מכ"ם מהסוללה בעתקה. הצרעות שסיימו למעשה את משימתן נסוגו מהשטח במהירות תוך שינויי קורס רבים עד שיצאו מטווח התותח ללא פגע. הממצאים על הזרמים השונים והמידע שאין על האי מכ"ם, הועברו למפקד שייטת 13 ולראש ענף המודיעין הימי, אך לא הגיעו למפקד הפושטים דב בר.
בעת המבצע - כוח של שתי צרעות בפיקוד רס"ן אמנון בן ציון יצא לכיוון האי גרין כדי לסייע בגרירת סירות גומי שיפגעו ולשמש בסיס לקצין תצפית קדמי של סוללת התותחים שהוצבה בסיני. בצרעת הפיקוד צורף גם אל"ם אפרים חירם. עם תחילת הקרב התקרבו הצרעות לאי גרין. כאשר החלה הפגזה מצרית על האי נענו באש מתותחי כוחותינו, כאשר אפרים חירם פועל בנוהל קצין חי"ר מטווח. נקלט דיווח שסירת גומי נפגעה והלוחמים שוחים במים. הצרעות יצאו על מנת לחלצם אך לפניהם הגיע מסוק החילוץ ובחירוף נפש הצליח לשלות את הלוחמים מהים. עמי אילון הפצוע יחד עם הרופא הועלו לצרעות שנעו לראס-סודר תוך גרירת סירות הגומי.
AeroLogic
אירו-לוגיק (בגרמנית: eigene Schreibweise: AeroLogic) היא חברת תעופה למטענים, שהוקמה כתוצאה ממיזם משותף של החברות הגרמניות, DHL ולופטהנזה קרגו.
יחידה 838
מבצע אסקורט
לקראת מבצע רביב הוטלה על שייטת 13 משימה: להטביע את שתי הטרפדות דגם P-183 העוגנות בדרך קבע בעתקה.
AeroLogic
תולדות החברה
החברה נוסדה על ידי לופטהנזה ו-DHL ב-12 בספטמבר 2007. בתחילת דרכה נקראה החברה  Blitz 07-343 GmbH, ב-9 בינואר 2008, שונה שמה ל-AeroLogic. ל-AeroLogic תעודת מפעיל אוויר משלה (AOC), זכויות תעבורה משלה, והיא אחראית על כל פעולות התעופה כולל מטוסים וטייסים. המטה של AeroLogic ממוקם בשדה התעופה לייפציג. כוח האדם של החברה מונה כיום 490 מתוכם כ-380 אנשי צוות טיסה.
יחידה 838
מבצע אסקורט
הביצוע - בליל 5 בספטמבר 1969 יצאו שתי צרעות, בפיקוד רס"ן אמנון בן ציון, לכיוון עתקה כשהן גוררות כל אחת חזיר. אך לפני ניתוק החזירים התקבלה הוראה לחזור מאחר שהטרפדות המצריות עזבו את המעגן.
AeroLogic
תולדות החברה
המטוס הראשון מדגם בואינג 777-200F, נמסר לחברה ב-13 במאי 2009, ב-26 במאי אותה השנה קיבלה החברה את אישור הרשויות להובלת מטענים, וב-19 ביוני החלה החברה את פעילותה.
יחידה 838
מבצע אסקורט
בליל 7 בספטמבר 1969 יצא שוב הכח לכיוון עתקה. הטרפדות המצריות היו במקומם בנמל. החזירים התנתקו מהצרעות שחזרו לראס סודר. המשימה בוצעה בהצלחה אך בדרך חזרה התפוצץ מוקש עלוקה בתוך אחד החזירים ו-3 לוחמים, ו  נהרגו. הלוחם אריה יצחק שנפצע, שחה ושמר על גופות שלושת חבריו לידו, עד שפונו מהים במסוק.
AeroLogic
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאפריל 2020:
יחידה 838
מבצע רביב
מבצע רביב היה פשיטה משוריינת לאורך כביש החוף המצרי במפרץ סואץ. כלל הובלת כח שריון מורכב מטנקי שלל שיועמסו בראס סודר בשלש נחתות 36 מטר. הנחתת הכח בחוף המצרי של מפרץ סואץ, ואיסופו בנחתות בחוף דרומי יותר.
בדיקות חוף
על יחידה 707 בפיקוד סא"ל שאול סלע הוטל לבצע בדיקות חופים בצד המצרי כדי להכיר את חופי הנחיתה והפינוי. מבצעי בדיקות החופים כונו "מבצעי בלש". התוכנית הייתה לגרירת סירות גומי על ידי הצרעות לחציית המפרץ. סירות הגומי יתקדמו לקרבת החוף ולוחמים ירדו בשחיה אל החוף יבצעו את הבדיקה. יחזרו ויאספו באותה דרך. בסיור הראשון לא ניתן היה לבצע מדידת עומקים נכונה עקב הגלים החזקים. בדרך חזרה התקלקלו מכשירי המכ"ם של שתי הצרעות. מפקד הצרעות רס"ן אמנון בן ציון, הצליח להגיע חזרה כשפנסי הטנקים מסמנים לו את מעגן ראס סודר. למחרת לאחר תיקון המכמ"ם יצא הכוח שוב למפרץ והפעם בוצעה המדידה בהצלחה והניבה נתונים טובים לנחיתה.
מבצע הנחיתה
לקראת מבצע הנחיתה, ביימו שלוש הצרעות תנועות על הנתיב המתוכנן לנחתות מדי לילה עד שמפעילי המכ"ם המצרים התרגלו לכך. ב-8 בספטמבר 1969 יצאו שלוש הנחתות עמוסות בטנקים מראס סודר כאשר הצרעות צמודות לדופן הנחתות וגוררות את סירות הגומי של יחידה 707 כך שבמכ"ם המצרי הופיעו רק 3 מטרות. תמונה דומה למה שנתקבלה אצלם בימים הקודמים ולא החרידה את שלוות המצרים. כך הצליחו הנחתות להתקרב לחוף המצרי בהפתעה גמורה.
מבצע תרנגול 53
מבצע גנבת המכ"ם המצרי נעשה על ידי כח צנחנים מובל במסוקים ב-25 בדצמבר 1969 . תפקיד הצרעות, בפיקוד אמנון בן ציון, הסתכם בהמתנה בנקודה במרכז מפרץ סואץ בכוננות הנצלה במקרה של תקלה באחד המסוקים. המבצע עבר ללא תקלות וקרון המכ"ם הגיע לצד הישראלי מבלי להירטב.
פגיעה בספינת משמר מצרית
ב-5 במאי 1973 יצא סגן צבי שחק באור יום ממעגן ראס סודר עם שתי צרעות והרחיק את ספינת המשמר 'דה קסטרו' באש מבלי להיפגע. ב-13 באוגוסט 1973 הייתה שוב חדירה של ספינת המשמר המצרית מדגם 'דה-קסטרו' באור יום. שחק ערך את הכוח ונכנס לקרב. הספינה המצרית פתחה ראשונה באש. שחק התקרב לטווח היעיל של תותחי אורליקון ובטווח של 600 מטר נתן פקודת אש בו זמנית משני הדבורים. ירי הדבורים היה מדויק. ספינת המשמר המצרית ספגה פגיעות רבות והחלה להסתובב במעגלים. לכוח הישראלי היו שני פצועים קל. הצוות המצרי ספג אבדות ה'דה קסטרו' שניזוקה קשה הצליחה לדדות חזרה לנמל עדביה. הועלתה שם למבדוק אך לא הוחזרה לכשירות.
תחילת המלחמה
בשבת 6 באוקטובר בצהריים נראו בצג המכ"ם מטרות רבות עולות מעדביה עוברות מזרחה וחוזרות. מסתבר שהיו אלה מסוקים שחלקם הופלו. יחידת טילי הנ"מ ומטוסי חיל האוויר. במלחמת יום הכיפורים הונחתו מהאוויר אזור ראס סודר יחידות קומנדו מצריות. חלק מהמסוקים הופלו על ידי חיל האוויר הישראלי ויחידות ישראליות פגעו בשאר הכוחות. בשעה 1400 הופעלה בבסיס אזעקה נגד מטוסים. בפתיחת המלחמה נמצאו במעגן ליד התרשיש שני דבורים בפיקוד צבי שחק. בהוראת ראש מחלקת הים ממוצב הפיקוד הימי נשלחו לשוטט במפרץ. הדבורים הונחו להיות קרובים לחוף סיני. הדבורים הבהילו את כוחות החטיבה מהחוף שהזעיקו סיוע מטוסי תקיפה בטענה שנחתות מתקרבות. חיל האוויר בדק עם מפקדת חיל הים ומטוסים לא הוזנקו. הדבורים נשלחו לסיור למרכז מפרץ סואץ ובסיס ראס סודר נשאר חשוף לתקיפה מהים.
היחידה במלחמה
בשעה 23:00 הגיעה הודעה ממפקדת חיל הים שהועברה בקוד לדבורים לרדת לזעפרנה ולהטביע סירות דיג במקום. חדר המי"ק בראס סודר שימש כממסר והעביר את ההודעה לדבורים וכך החל קרב מרסא תלמאת.
בהמשך הקרבות הוכפפה ראס סודר למרחב שלמה שעבר לפיקודו של ישעיהו גביש והתקיימו באזור קרבות בין כוחות מצריים שניסו לנוע מכיוון עיון מוסה ובין כוחות ישראלים. חיל הים הישראלי מנע ניסיונות נחיתה מצריים על ידי תקיפת בסיסים מצריים במערב מפרץ סואץ. הארמייה השלישית המצרית התקדמה בסיני ונעצרה 10 ק"מ מצפון לבסיס. בגזרה לא היה כח ישראלי שימנע ממנה להתקדם ולשטוף את המוצב. מפקד הבסיס קיבל הודעה שהחי"ר והמודיעין עוזבים. המוכמות פונו לאבו רודס ואחר כך לשארם. פלג נשאר בהרכב מצומצם עם צוות ה. ביום שני קיבלו הודעה שכח צה"לי הכולל תשעה טנקי טירן, יוצא משארם א-שייח' להגנת מחנה הבסיס. רק שני טנקים הגיעו לראס סודר השאר נתקעו בדרך מסיבות טכניות.
פינוי הבסיס
ב-9 באוקטובר 19:15 הגיעה הודעה מרפידים להתפנות מהבסיס היה מידע שהמצרים מתכננים פשיטת קומנדו על הבסיס. פלג דיווח על כך למפקדת חיל הים. וקיבל הוראה. אג"ם מבצעים של צה"ל לא ידע על ההוראה לפנות את ראס סודר. בשעה 22:00 יצאו בשיירה שכללה: אוטובוס, משאית וג'יפ שהם משאירים חלק גדול מהציוד בבסיס. השיירה נעה בלילה בלי אורות עם נשק מוכן לירי. הגיעו לפנות בוקר לאבו רודס. במשך היום ה10/10 הפציץ מטוס טופולב מצרי את המחנה וגרמו לנפגעים בין הצנחנים. פלג קיבל הוראה להמשיך לשארם א-שייח'. פיקוד דרום החרים את המשאית עם הנהג שנשאר ועסק בהעברת גופות חיילים ישראלים שנפלו.
ניסיון לחילוץ אנשי מוצב המזח
מוצב המזח בפתח התעלה בצפון מפרץ סואץ נשאר בידי צה"ל כאשר הוא מוקף על ידי כוחות מצריים. במקום היו 42 איש מחציתם פצועים וחלקם הרוגים. ניסיונות חילוץ יבשתי לא צלחו. המטכ"ל פנה לחיל הים לבצע חילוץ על ידי שייטת 13. אך אלה היו עסוקים במבצעי מגבית והמשימה הועברה לדב בר עם יחידה 707. אנשי יחידה 707 הגיעו לבסיס כאשר אנשי יחידה 838 נעדרו ממנו. יחידת חיל הים במקום פונתה יומיים קודם בהוראת פיקוד דרום שחשש שתיפול בידי המצרים. הקשר עם מפקד חיל הים נעשה מהחפ"ק של אל"ם עוזי יאירי, מפקד חטיבת הצנחנים. יאירי שמע את הדברים והבין את ההתלבטות ואמר לדב בר. עמי אילון, שהגיע לראס סודר עם זוג דבורים, הבטיח לעקוב ולסייע בהכוונה במידת האפשר. יחידה 707 יצאו לחילוץ בשלב מוקדם של התנועה התגלו סירות גומי על ידי המצרים והופגזו בצורה מדויקת על ידי תותחי חוף מכווני מכ"ם. דב בר החליט לחזור ומשימת החילוץ לא צלחה.
בסיס קדמי לכיבוש נמל עדביה
כעבור עשרה ימים חזרו פלג ואנשיו לראס סודר ומצאו הרס מוחלט שביצעו הצנחנים החזרנו לשימוש את המכ"ם והקשר. אח"י בת ים הגיעה ועגנה בקרבת הבסיס כשלצידה נקשרו הדבורים וקיבלו אספקה. כאשר התברר שכוח שריון כבש את עדביה עברה מפקדת הזירה להתמקם בראס סודר. פלגת הדבורים הגיעו בפיקוד עמי אילון שנעשה מפקד הגזרה הצפונית ופלג המשיך כמפקד המוצב.
הנחתות שייטו לעדביה והעבירו שבויים מצריים למשמורת היחידה עד שנלקחו על ידי משטרה צבאית. בין השבויים היו חמישה קצינים בכירים מצרים שהתלוננו על כך שהכיבוש נעשה אחרי הפסקת האש. ביניהם היה מפקד הבסיס הימי שהיה גאה בכך שהכיבוש נעשה על ידי השריון. לדבריו
לאחר המלחמה
מארבים לכלי שיט מצריים -בתקופה המידית אחרי הפסקת האש עסק חיל הים בשמירת המצור על הארמייה השלישית. המשימה הוטלה על עמי אילון ששימש כמפקד גזרת צפון מפרץ סואץ. מסוקים מצריים שנצפו על ידי חיל הים הופלו על ידי מטוסי קרב של חיל האוויר. דבורים מנעו מעבר כלי שיט מהצד המצרי אל החוף המזרחי. בתקופה מה-5 עד 13 בנובמבר יצא כח משייטת 13 עם סירות גומי נגררות על ידי דבורים, מדי לילה מראס סודר למארבים בצפון המפרץ. בהמשך נעשו שני מארבים על ידי סנוניות.
סגירת היחידה
בנובמבר 1975, בעקבות הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975, נסוגה ישראל מהאזור והוא עבר חזרה לשליטת מצרים. מפקד הבסיס מייק אלדר שצבע וסידר את הבסיס נאלץ לחרבו ולנטוש אותו.
סון דזה
סוּן דְזְה, הנקרא גם "סון צו" או "סון טסו" (בסינית: 孫子, "החכם סון"), הוא מחברו של הספר אמנות המלחמה, אחד מהספרים המשפיעים ביותר על האסטרטגיה הצבאית. סון דזה גם נחשב לאחד מראשוני הגישה הריאליסטית בכל הנוגע לתאוריה של יחסים בינלאומיים. כיום זוכה תורתו של סון דזה לפופולריות רבה גם בתחומים אחרים מלבד אסטרטגיה צבאית, בעיקר בתחומים הקשורים לניהול ולפוליטיקה.
ספקות בנוגע לזהותו
זהותו של סון דזה אינה ודאית. המקור היחיד על חייו הוא ביוגרפיה שחיבר ההיסטוריון סְה-מָה צְ'ייֵן (司马迁) בן המאה ה-2 לפנה"ס, בה נטען כי סון דזה היה מצביא ממדינת ווּ (吴国), אשר חי במאה ה-6 לפנה"ס, קרי בזמנו של הפילוסוף קונפוציוס.
לעומת זאת, הן תוכנו והן סגנונו של אמנות המלחמה, הספר המיוחס לו, מרמזים כי ייתכן והוא נכתב מאוחר יותר, בין המאות ה-4 ל-3 לפנה"ס. כך, למשל "מרכבות המלחמה" המוזכרות בספרו היו בשימוש בסין במשך תקופה קצרה בין המאות ה-4 ל-3 לפנה"ס.
טענה נוספת, אשר הושמעה לראשונה במבוא לתרגום ספרו משנת 1910 מאת ליונל ג'יילס (Lionel Giles), היא כי למעשה סון דזה לא היה דמות היסטורית, וכי הספר המיוחס לו חובר בידי מספר פילוסופים דאואיסטים במשך תקופה של מספר מאות שנים. פיסות חיזרן שעליהן חרותים חלקים מהטקסט נמצאו בשנת 1972 בקבר ליד לִינְיִי שבשאנדונג, ותוארכו לשנים 134 - 118 לפנה"ס. בכך הופרכו השערות מוקדמות יותר אודות כך שחלקים מהטקסט נכתבו בתקופות מאוחרות יותר.
עקרי תורתו הצבאית
בין אם הספר "אמנות המלחמה" נכתב בידי אדם אחד ובין אם בידי מספר אנשים, הרי שהתפיסה האסטרטגית המוצגת בו מגובשת דיה על מנת להתייחס אליה כ-"תורתו של סון דזה".
גישה מבוססת עלות/תועלת זו נראית לכאורה מובנת מאליה, אולם כשסוקרים את תולדות המערכות הצבאיות בהיסטוריה האנושית, קל מאוד למצוא מקרים רבים שבהם היא לא ננקטה. סון דזה עמד על התופעה הזאת והזהיר ממה שהוא רואה כסיבתה - השאיפה של שליטים ושל מפקדים צבאיים לזכות בתהילה ולהחשב לגיבורים. סון דזה קורא למפקדים הצבאיים "לפעול בצורה שאינה מביאה כל כבוד או תהילה" ולהקדיש זמן ומשאבים להתכוננות באמצעות איסוף מודיעין, למידת השטח והאויב, והכנת האנשים מבחינה פיזית ומנטלית כנדרש. "דע את האויב, ודע את עצמך", הוא כותב, "ולא תצטרך לחשוש מתוצאותיהם של אפילו מאה קרבות". הוא גם מזהיר מפני ציות עיוור להוראותיהם של שליטים שאינם מבינים די בענייני מלחמה וקובע כי "יש פקודות שאסור למלא".
במונחים מודרניים ניתן לומר שסון דזה הבחין כי המלחמה היא תהליך גבול כאוס (edge of chaos process). תהליכי גבול כאוס הם תהליכים המתרחשים כתוצאה משילוב של גורמים אקראיים וכאוטיים (כלומר גורמים שהם דטרמיניסטיים אבל רגישים מאוד לתנאי סף), ולכן בלתי אפשרי לחזות באופן מדויק את אופן התפתחותם או את תוצאותיהם. מטבעה הכאוטי של המלחמה, קבלת החלטות במהלכה תכלול תמיד אלמנט חזק של אי ודאות. סון דזה קובע, לכן, כי אחת היכולות החשובות ביותר למנהיג צבאי היא לדעת כיצד לנצל את ענייני הכאוס לטובתו על ידי הטעייה מכוונת של האויב מצד אחד, ופעולה בהתאם לתהליך מסודר ומהיר של קבלת החלטות וביצוען המדויק מצד שני. "בשדה הקרב תמיד ישרור כאוס", הוא כותב, "אולם אסור שישתרר אי סדר במחנֵךָ שלך. מה שנראה כאי סדר הוא למעשה תוצאה של תכנון נכון".
בכך שהבחין באופי הגבול הכאוטי של המלחמה, הניח סון דזה את אחד היסודות החשובים לתפיסה הריאליסטית של המלחמה בפרט וההתנהלות המדינית בכלל. אחת השגיאות הרווחות אצל שליטים ומפקדים צבאיים בכל הזמנים בנוגע למלחמה וליציאה אליה היא ההסתמכות על אמונה מעורפלת ביכולתם, בהגנתה של השגחה עליונה כלשהי או פשוט בזה ש"יהיה בסדר". סון דזה יוצא בספרו יותר מפעם אחת נגד תפיסה בלתי ריאליסטית זו. לדוגמה, בתחילת הפרק האחרון של "אמנות המלחמה" העוסק במרגלים והפעלתם הוא כותב כי.
הגדרת הניצחון
לשיטתו של סון דזה הניצחון הוא לא בהכרח ניצחון בשדה הקרב או הבסה טוטאלית של האויב. סון דזה אומר שעדיף להכניע מאשר להביס. הבנה זו נקראת בשם "הלכידה השלמה". אחת האמרות הידועות שלו בקשר להבנה הזו היא:
השפעתו של סון דזה
בסין סון דזה נחשב לדמות נערצת ולוחמים סינים שקדו על לימוד תורתו במשך מאות רבות של שנים. גם היום, "אמנות המלחמה" הוא ספר חובה בקורסי הקצינים בצבא היפני והסיני. במערב ניכרת השפעה פחותה של תורתו של סון דזה על החשיבה הצבאית (אם כי "אמנות המלחמה" נכלל בתוכנית ההדרכה של יחידות צבאיות שונות כגון ביחידות המודיעין של החיל הנחתים האמריקני). ספרו זכה גם למספר תרגומים לעברית, הראשון שבהם בשנת 1950 בידי הוצאת מערכות, והוא נלמד במספר קורסים פיקודיים בצה"ל.
בשנים האחרונות סון דזה זוכה להערכה רבה דווקא בתחומים אחרים. הבחנתו בדבר מהותה של המלחמה כתהליך גבול כאוטי והאופן שבו תורתו מספקת מערכת של כלים להתמודדות עם עובדה זו, מביאה לכך שניתן להתאים את "אמנות המלחמה" בקלות יחסית לתחומים אחרים שבהם שולטת התנהגות גבול כאוטית כמו ניהול פרויקטים, שיווק ופוליטיקה.
בית ינאי
בֵּית יַנַּאי הוא מושב בשרון לחוף הים התיכון, 6 ק"מ מצפון לנתניה השייך למועצה אזורית עמק חפר. נקרא על שמו של המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי.
המושב ממוקם בין הערים נתניה לחדרה, בסמוך לים. על שפת המצוק של היישוב שאורכה קרוב לקילומטר, ישנן 28 חלקות, בהן מחזיקים בבתים מפוארים אנשי עסקים בעלי ממון ביניהם ארנון מילצ'ן, אודי אנג'ל, ומוריס קהאן.
היישוב הוקם ביום כ"ה תשרי תרצ"ד, 15 אוקטובר 1933 על ידי עולים מליטא ופולין ובשלב מאוחר יותר גם על ידי עולים מדרום אפריקה.
מהבחינה הארגונית המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
תושבי בית ינאי הראשונים עבדו בחקלאות, בפרדסים ובלולים. 450 הדונמים של פרדסי בית ינאי, שניטעו בשנת 1933, היו מהפרדסים הראשונים בארץ שניטעו בקרבה רבה כל כך אל הים. גם שנים רבות לאחר נטיעתם, סבלו הפרדסים מאוד מרוחות הים החזקות שנשאו עימן מליחות רבה, ומן האדמה החולית שחלקה דיונות נודדות. הירידה ברווחיות בחקלאות בכלל ובפרדסנות בפרט גרמה ברבות השנים לנטישה גדולה של הענף. ב-1949 יוסדה אגודה חקלאית ביישוב, שנתנה תנופה להתפתחות הלול.
במושב פועלת המכינה קדם-צבאית "אחד משלנו".
"מזח כפר ויתקין" - הוא מזח מצפון למושב, שנבנה בשנת 1938. המזח התפרסם מפני שבו עגנה אוניית הנשק של האצ"ל, אלטלנה. רשמית, יועד המזח ליצוא של פירות הדר, אך בפועל שימש לעגינת ספינות מעפילים. בין השנים 1934–1939 הגיעו לחופי עמק חפר ונתניה 16 אניות מעפילים, שחלקן עגן בחוף בית ינאי, שנחשב אז לאחד החופים המתאימים ביותר להורדת מעפילים, הן בשל העובדה שהחול היה נקי מסלעים, והן בשל קרבתו ליישובים עבריים. בראשית שנות השישים החליטה הנהלת קרן קיימת לישראל להפשיר שורת מגרשים על הצוק ובסביבתו ולייעדם להתיישבות לא חקלאית במסגרת היישוב. המהלך הוליד ויכוח ציבורי רחב ולווה בהתנגדות האגודה החקלאית של המושב. במקביל אישרה המועצה האזורית בקשת שכונה סמוכה, "נאות ים" שעל הצוק, לצרף אותה לתחום שיפוטו של בית ינאי.
צוק הכורכר - בתי התושבים בבית ינאי עומדים בראש הצוק המשתרע לאורך חוף הים. לדעת חלק מן הגאולוגים נוצרה השכבה של "פלטת הכורכר" כבר לפני עשרת אלפים שנה. ואולם בין אנשי המדע חלוקות הדעות לגבי אופן התהוותה של שכבה זאת.
אגם בית ינאי - בעת בניית מחלף ינאי נוצר במקום בור גדול שהתמלא במי תהום. נוצרה בריכה גדולה עם צמחי מים ועופות מים. הבריכה מצטמקת בקיץ ומתמלאת בחורף. טיילת עץ מאפשרת לצפות על הנעשה באגם מקרוב.
עתיקות באזור - מול חוף בית ינאי, כמאתיים מטר מהחוף, התגלו בשנת 2023 חלקים של עמודי שיש ופריטים ארכיאולוגיים ענקיים מהתקופה הרומית. לפי הערכות, הממצאים היו חלק ממטען של ספינה שנטרפה במקום לפני 1,800 שנה .זהו מטען ראשון מסוגו שמתגלה לחופי ישראל.
צובה
צוֹבָה או פַּלְמָ"ח צוֹבָה (ובעבר נקרא גם צובא) הוא קיבוץ הממוקם בפרוזדור ירושלים, ליד מבשרת ציון. הקיבוץ נמצא על שלוחת הר שגובהה 735 מטר מעל פני הים, ולידו נמצא תל צובה שגובהו 769 מטר.
הקיבוץ הוקם ב-19 באוקטובר 1948 על ידי חיילים משוחררים, בוגרי הכשרות, יוצאי הפלמ"ח. לקיבוץ הוקצו כ-4,102 דונם, משטחו של הכפר הערבי ס'וּבַּא אשר שכן באתר עד מלחמת העצמאות ושטחים נוספים בשפלה. המייסדים חברי הפלמ"ח, רצו לקרוא לקיבוץ בשם: "משגב פלמ"ח"; אך הוועדה לקביעת שמות יישובים ואתרים סרבה, ודרשה לשמר את שם המקום. כפשרה נבחר השם "פלמ"ח צובה". בשנותיו הראשונות הקיבוץ סבל מקשיים ומעזיבות רבות אך במהלך השנים מצבו התייצב והשתפר.
ארכאולוגיה והיסטוריה
ליד הקיבוץ נמצא הר צובה הכולל את תל צובה, שבו שכבות מהתקופה הכנענית בארץ ישראל. בשמו צובה, נזכר היישוב לראשונה בתנ"ך, כציון מקום ישובו של יגאל בן נתן מצובה, אחד מגיבוריו של דוד (שמואל ב', פרק כ"ג, ל"ו). מתקופת בית ראשון מצויים בסמוך לצובה שרידים חקלאיים רבים, בעיקר טרסות, מערכות מים וגתות, וקברים. חוקרים זיהו באתר את גיא צבועים - יישוב בתקופת המשנה. בתקופה הצלבנית נבנתה באתר מצודה צלבנית שנקראה "בלמונט" (ההר היפה), וממנה שרדו חומה חיצונית עם חפיר, שער ומגדל, חומה פנימית עם מספר שערים, מנהרת מילוט, כנסייה, ובורות מים, בהם נעשה שימוש על ידי תושבי הכפר הערבי סובא. הכפר היה בסיס חשוב לכוחות הערביים שחסמו את הדרך לירושלים במלחמת העצמאות. ניסיון לכבוש אותו במבצע הראל, בשבוע השלישי של אפריל 1948, לא עלה יפה. הכפר נכבש ב-13 ביולי 1948 על ידי לוחמי חטיבת הראל של הפלמ"ח במסגרת מבצע דני (הגזרה המזרחית).
מערת יוחנן המטביל
בין מטעי הקיבוץ ממוקמת מערת יוחנן המטביל, אשר משמשת מוקד אטרקציה לתיירים מרחבי העולם. מדובר למעשה בבור מים חצוב, גדול מאוד ואחד המשוכללים מסוגו, ששינה את תפקודו לאורך השנים. בימי בית ראשון שימש הבור לאגירת מים לצרכים חקלאיים ולתעשיית כלי חרס; לאחר חורבן בית ראשון וחידוש היישוב היהודי במקום, לאחר שיבת ציון, שינה הבור את תפקודו והפך למקווה טהרה. לצורך התאמתו למקווה טהרה הוגבהה רצפת הבור. במאה הרביעית הפך המקום לאתר עלייה לרגל ופולחן ליוחנן המטביל, ועל קירותיו נחרתו ציורים הקשורים ליוחנן או לנצרות. עם כיבוש האזור על ידי המוסלמים ננטש המקום והפך למזבלה לחקלאי האזור. בין השנים 2000-2004 התקיימו במקום עונות חפירה על ידי ד"ר ו. בשנת 2004 נחשף המקום לציבור ויש המבקשים לראות בו את המקום שבו נהג יוחנן המטביל להטביל את הנוהים אחריו. הארכאולוג והאנתרופוג ג'ו זיאס מנגד מציע שהמתחם אינו קשור כלל ליוחנן המטביל, והחרותות מעידות על פולחן לקדוש הנוצרי לזרוס בימי הצלבנים, כשהמקום שימש למזור לחולי צרעת.
גלריית סמלי אירופה
גלריית סמלי מדינות אירופה:
עופר דיקובסקי
עופר דיקובסקי (ידוע גם בכינוי "אופוריה – Oforia", נולד ב-10 בדצמבר 1971) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית ומפיק מוזיקלי ישראלי ונחשב לאחד ממייסדי סצנת הטראנס בישראל.
ביוגרפיה
דיקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בתחילת שנות ה-90 כטכנאי קול וגיטריסט במסגרת אולפן הקלטות שהיה בבעלותו. ב-1994, במקביל לעלייתו המחודשת של הסאונד האלקטרוני בעולם, החל ליצור יחד עם שותפיו לאולפן, מרקו גורקן ואבי אלגרנטי, מוזיקת טראנס בסגנון גואה ויחד הקימו את ההרכב "אינדור" והוציאו ב-1995 את תקליטם היחיד "Progressive Trance" בחברת NMC. האלבום זכה לביקורות טובות בחוגי המוזיקה האלקטרונית.
לאחר תקופה קצרה שכללה מספר הופעות בעולם, דיקובסקי וגורקן המשיכו לבדם לפרויקט "Tandu" ויחד הוציאו ב-1997 את האלבום “Multimoods” בחברת פונוקול. האלבום נחשב לנקודת ציון ופורץ דרך במוזיקת הטראנס והשפיע רבות על המוזיקה באותן שנים. האלבום כלל את הקטע "Alien Pump" שנכתב על ידי דיקובסקי והפך לאחד מקטעי הטראנס הידועים ביותר.
במקביל להוצאת האלבום, החל דיקובסקי בקריירת סולו תחת השם "אופוריה" והוחתם בלייבל האנגלי Dragonfly Records שהיה בבעלותו של יות' – מרטין גלובר, אחד מהמפיקים המוזיקליים הידועים באנגליה (Killing Joke, The Verve, Paul mccartney).
ב-1998 הוציא בלייבל האנגלי את אלבומו "Delirious". האלבום זכה להצלחה בסצנת הטראנס. באותה שנה הוציא אלבום נוסף שהיה מעין פרויקט קונספט תחת השם "Pigs in Space" האלבום יצא בחברת פונוקול ונחל הצלחה רבה בסצנת הטראנס העולמית ונחשב לאחד מאלבומי הטראנס המשפיעים ביותר שנוצרו.
ב-1998, מוזיקת הטראנס החלה לצבור פופולריות רבה בישראל והגיעה לממדי קהל של עשרות אלפים. התופעה הטרידה את משטרת ישראל וזו החלה בנקיטת מדיניות נוקשה כלפי סצנת הטראנס ואומניה. דיקובסקי היה בין מובילי המאבק נגד מדיניות זו. המאבק נוהל על ידי קבוצת אמנים ומפיקים והגיע עד לוועדות הכנסת ואף לעצרת המונים שהתקיימה בכיכר רבין תחת הכותרת "תנו צ'אנס לטראנס" ובה נכחו כ-60,000 איש. המאבק לקיום חוקי של מסיבות צלח וכעבור זמן קצר התמתן יחסה של המשטרה כלפי חובבי הטראנס.
ב-2005 לאחר הפוגה של שלוש שנים הוציא דיקובסקי את האלבום "Hedead for Infinity" ושנה לאחר מכן את “Inner Twist” בחברת BNE. האלבומים החזירו אותו לקדמת הסצנה והאחרון כלל את הקטע "Return of the Machines" שנכתב יחד עם ברטין כץ “B-wicked”. השיר והווידאו קליפ שליווה אותו זכו להצלחה בסצנה האלקטרונית בעולם ובמקרים רבים אף חצו את הקווים והושמעו במשבצות מיין סטרים מובהקות. בשנת 2008 נכלל השיר בפסקול משחק הווידאו "Dance Dance revolution 3" של חברת KONAMI. אותו שיתוף פעולה הוליד את הפרויקט המשותף של דיקובסקי וכץ - OB1 – הרכב דאנס\רוק המשלב בשיריו מוטיבים אלקטרוניים קצביים ויחודיים. ב-2009 הוציאו את אלבומם הראשון Dream Dictionary.
במהלך 2010, לאחר שהוציא את אלבומו יוצא הדופן Textures - Oforia, פנה דיקובסקי לתחום הטק/פרוגרסיב האוס במסגרת הפרויקט "Ofer Di". באותה שנה הוא שיתף פעולה עם יניב גולדפרב באלבומו החדש.
ב-2015 חזר עופר דיקובסקי ליצור מוזיקת טראנס במסגרת הפרויקט העיקרי שלו "Oforia" ובנוסף, חזר לשתף פעולה עם אבי אלגרנטי "Space Cat" במסגרת ההרכב הוותיק שלהם "Indoor". במקביל, הקים מחדש, יחד עם "DJ Dede" את לייבל הטראנס המיתולוגי "MDMA Music".
משפטי אוסקר ויילד
משפטי אוסקר ויילד (באנגלית: The Trials of Oscar Wilde) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1960 המבוסס על מקרה תביעת דיבה, והתיקים הפליליים שלאחר מכן, בהם היו מעורבים אוסקר ויילד והמרקיז של קווינסברי. הסרט הופק על ידי אירווינג אלן, נכתב על ידי אלן וקן יוז ובוים על ידי יוז, אלברט ברוקולי והרולד הות' על פי תסריט מאת קן יוז ומונטגומרי הייד, המבוסס על המחזה The Stringed Lute מאת ג'ון פורנל. הסרט הופק על ידי Warwick Films והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.
בסרט משתתפים פיטר פינץ' בתפקיד ויילד, ליונל ג'פריס בתפקיד קווינסברי, וג'ון פרייזר בתפקיד "בוזי" (לורד אלפרד דאגלס); עם ג'יימס מייסון, נייג'ל פטריק, איבון מיטשל, מקסין אודלי, פול רוג'רס וג'יימס בות'.
הפקת הסרט
הסרט צולם בטכנירמה, והיה לאחד משני סרטים אודות ויילד אשר שוחררו בשנת 1960, הסרט האחר הוא "אוסקר ויילד". לדברי מעצב ההפקה קן אדם, המפיק אירווינג אלן הקים ארבעה חדרי עריכה לצורך ההפקה, אשר פעלו במקביל לשלב הצילומים; צורת העבודה הזו איפשרה לסרט להיות מוקרן על מסכי הקולנוע של הוסט אנד שבעה השבועות בלבד לאחר תחילת הצילומים.
ביקורות ותגובות
בביקורת שלו על הסרט, בוסלי קראותר כתב: "מר ויילד בעצמו לא יכול היה לצפות כי האישיות הנדירה שלו או המפגשים המצערים שלו עם הצדק הבריטי... יזכו לעיבוד דרמטי אוהד יותר. בהשוואה לסרט בריטי אחר באותו הנושא, אשר עלה לאקרנים [בניו יורק] בשבוע שעבר, סרט זה מרשים יותר בכל אופן, למעט אחד". קראותר מסכם את הביקורת, ואומר: "הדבר היחידי הוא שאתה תוהה האם זו הצגה אמיתית [של האירועים], האם מר ויילד היה אצילי והרואי כמו שהוא מוצג [בסרט]. ואם הוא אכן היה כזה, מה הוא עשה עם אותם גברים צעירים זולים ומפוקפקים? זה נראה לנו כאילו הם מנסים לטייח מקרה מאוד לא נעים, בין הידועים ביותר לשמצה, בהיסטוריה הספרותית".
המגזין וראייטי דיווח: "פיטר פינץ' נותן הופעה מרגשת ועדינה בתפקיד המחזאי, החווה מפח נפש. לפני נפילתו, הוא מעניק לאדם את הקסם אשר ללא ספק היה לו .... ג'ון פרייזר, בתפקיד לורד אלפרד דאגלס הצעיר והנאה, מוצג, כראוי, כיהיר, אנוכי, נקמני ורגזן, ומערכת היחסים בין השניים מובנת יותר. בהשוואה לסרט "אוסקר ויילד", סרט זה נחות ממנו בסיקוונס בית המשפט. ג'יימס מייסון לא מספק את העוצמה ואת ההיגיון המר, ההכרחיים לחקירתו הצולבת והדרמטית של וויילד, כאשר הוא ניצב על דוכן העדים".
מועמדויות וזכיות בפרסים
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב עבור הסרט הזר הטוב ביותר בשפה האנגלית. פיטר פינץ' זכה בפרס באפט"א עבור השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, ובנוסף הסרט היה מועמד לעוד ארבעה פרסי באפט"א נוספים (לרבות: הסרט הבריטי הטוב ביותר והסרט הטוב ביותר; ג'ון פרייזר היה מועמד לפרס השחקן הבריטי הטוב ביותר). פיטר פינץ' (בתיקו עם במבנג הרמנטו) זכה גם בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה.
השפעה
הסרט שימש השראה עבור סרטון לקידום מכירות הסינגל "We Love You" של הרולינג סטונז; בסרטון משנת 1967, בבימויו של פיטר וייטהד, השתתפו מיק ג'אגר בתפקיד אוסקר ויילד, קית' ריצ'רדס בתפקיד המרקיז ומריאן פיית'פול בתפקיד בוזי.
דארון היליארד
דארן היליארד (באנגלית: Darrun Hilliard; נולד ב-13 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית והיורוליג.
דטרויט פיסטונס
לאחר שנבחר במקום ה-38 בדראפט על ידי דטרויט פיסטונס חתם היליארד חוזה לשנה אחת עם אופציה לעוד שתיים. במהלך מחנה האימונים שבר היליארד את אפו. ב-23 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו כשהו רושם שתי נקודות ושלושה ריבאונדים בשתים עשרה דקות בהפסד קבוצתו 88–109 למילווקי באקס. בעונת הרוקי שלו שיחק חוץ מבפיסטונס גם בקבוצת הבת שלה גרנד ראפידס דרייב. ב-28 ביוני 2016 כחלק מטרייד שמטרתו הייתה להעביר את כריס פול ליוסטון רוקטס, עבר היליארד ללוס אנג'לס קליפרס, שוויתרו עליו יממה לאחר מכן.
סן אנטוניו ספרס
ב-11 בספטמבר 2017 חתם בסן אנטוניו ספרס ובאוסטין ספרס בו זמנית (כלומר הוא יכול לשחק גם בסן אנטוניו ספרס וגם באוסטין ספרס לפי הצורך). במשחקו הראשון באוסטין ספרס רשם היליארד: 31 נקודות, 5 אסיסטים, ריבאונד אחד וחטיפה אחת בהפסד קבוצתו 123–134 לטקסס לג'נדס. בסיכום העונה קלע בממוצע 21.2 נקודות למשחק בליגת הפיתוח.
באסקוניה ויטוריה
ב-13 באוגוסט 2018 חתם בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית ומהיורוליג. בעונתו היחידה בקבוצה העמיד ממוצעים של 9.4 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים (בכל המסגרות).
צסק"א מוסקבה
ב-3 ביולי 2019 חתם במועדון הפאר הרוסי צסק"א מוסקבה מליגת ה-VTB ומהיורוליג. בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסיטים (ביורוליג). בעונתו השנייה בקבוצה העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים.
באיירן מינכן
ב-16 ביולי 2021 חתם לעונה אחת בבאיירן מינכן מליגת העל הגרמנית ומהיורוליג.
מכבי תל אביב
ב-26 ביוני 2022 חתם היליארד לעונה אחת במכבי תל אביב.
בנובמבר 2022, הושעה היליארד בשל ציוצים בטוויטר שנמחקו. בהמשך חזר במשחקים נגד אלבה ברלין, ולנסיה ופרטיזן בהם קלע בממוצע 13 נק'.
וסט קובינה
וסט קובינה (באנגלית: West Covina) היא עיר במחוז לוס אנג'לס, במטרופולין של לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. העיר שוכנת 32 ק"מ מזרחית ללוס אנג'לס בחלקו המזרחי של עמק סן גבריאל. נכון לשנת 2008 חיים בעיר כמעט 112,660 תושבים. רוב התושבים הם מהמעמד סוציו-אקונומי בינוני עד גבוה. ישנן מספר שכונות יוקרה בתחומי העיר בהן ערך הבתים הוא הגבוה ביותר בכל עמק סן גבריאל.
היסטוריה
וסט קובינה הוקמה בשנת 1923 לאחר שתושבי חלקה המערבי של העיר קובינה יצאו למלחמה בכוונה של עיריית קובינה להקים מתקן ביוב בחלקו המערבי של העיר. הפתרון היחידי היה להיפרד מהעיר ולהקים עירייה חדשה כך שהשטח יהיה שייך לעירייה החדשה. בהתחלה הייתה וסט קובינה עיר חקלאית ורוב תושביה גידלו תפוזים ואגוזים. עם השנים החוות והשדות הוחלפו בשכונות מגורים עירוניות וכיום 90% משטח העיר בנוי. העיר משתרעת על שטח של 41.7 ק"מ מרובעים ואין לה לאן להתרחב מכיוון שהיא גובלת בערים אחרות מכל צדדיה.
העיר התפרסמה בכל העולם בעקבות הסדרה "האקסית המטורפת". גיבורת הסדרה רבקה, עוזבת עבודה מצליחה כעורכת דין בניו יורק ועוברת לגור בווסט קובינה, המקום בו מתגורר אהוב ילדותה ג'וש, במטרה להחזיר אותו לחיקה.
נונאטאק סקוט
נונאטאק סקוט (באנגלית: Scott Nunatacs) היא קבוצה של נונאטאקים בולטים, שנמצאים כ-18 ק"מ מזרחית לקרחון ריכטר ומהווים את הקצה הצפוני של הרי אלכסנדרה בארץ אדוארד השביעי, אנטארקטיקה.
היסטוריה
תצורת הסלעים התגלתה בשנת 1902 על ידי משלחת דיסקברי לאנטארקטיקה בראשות קפטן רוברט פלקון סקוט. לויטננט קריסטיאן פרסטרוד, מנהיג קבוצת המזחלות המזרחית של משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן (1912-1910), שטיפסה על הנונאטאק תוך כדי חקר חצי האי אדוארד השביעי, קרא לנונאטאק על שם קפטן סקוט בשנת 1911.