cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אתרא קדישא
פרשת קבר הרמב"ם
לאחר תקופת-מה חודשו הפעולות שנתפסו בעיני החרדים כחילולי הקברים, ועִמן המחאות וההפגנות מצד החרדים. אנשי נטורי קרתא הציבו משמרות סביב הקברים לאורך כל היממה על מנת למנוע בגופם מהפועלים ומהארכאולוגים להתקרב אל הקברים. למחאה הצטרפה קבוצת חרדים מבני ברק, בהם הרבנים חיים שאול קרליץ, שמריהו יוסף גריינמן ודוד שמידל. קבוצות המוחים מנו מאות אנשים, והם ערכו גם הפגנות ברחובות טבריה. אנשי נטורי קרתא פרסמו כי הם שוקלים פנייה לאו"ם על מנת שיתערב בפרשה זו.
חפירות בית שערים
מעט אחרי שהסתיימה פרשת קבר הרמב"ם פרצה פרשה חדשה סביב החפירות הארכאולוגיות בבית שערים. בעונות החפירה של 1956 ו-1957 נמצאו במקום גלוסקמאות וקברים רבים, והעצמות שהיו בהם נלקחו על ידי החוקרים למטרות מחקר. כאשר התפרסמו הדברים בקרב הציבור החרדי הם עוררו סערת רוחות, ובעקבות כך התקיימו הפגנות וננקטו פעולות מחאה. בבית שערים, שלא כבטבריה, לא יכלו החרדים לשהות במקום עקב מחסור בתנאי שהייה ולינה, ומסיבה זו התנהלה רוב הפעילות בדרך של שדלנות – פניות לגורמים בכנסת ובמשרדי הממשלה הנוגעים בדבר.
עיר דוד
בקיץ 1981, לאחר שתי עונות חפירה קודמות, נערכו חפירות ארכאולוגיות בעיר דוד, בסמוך לירושלים העתיקה. בצפון מתחם החפירות (שטח G) התגלו קברים ועצמות, ומשרד הדתות הורה לצמצם את החפירות. הוראה זו לא סיפקה את פעילי "אתרא קדישא", והם הגיעו לאתר החפירות כדי למחות כנגדן ולמנוע את המשכן. הארכאולוג האחראי, ד"ר יגאל שילה, טען שהקברים אינם קברי יהודים, אך פעילי הארגון ואנשי משרד הדתות טענו כי הקברים הם קברי יהודים מתקופות קדומות. גם הרבנים הראשיים שלמה גורן ויצחק נסים סברו כן ופרסמו פסק הלכה לפיו אין להמשיך את החפירות. לאור כל זאת החליט שר החינוך והתרבות, זבולון המר, להפסיק את הפעילות הארכאולוגית באתר.
גני חמת
בסוף שנת 1984 היה מקרה נוסף שנחשב בעיני הארגון לחילולי קברים – פרשה בעלת השלכות עד היום (2010) – כאשר הנהלת מלון "גני חמת" (כיום הולידיי אין) בטבריה החליטה להוסיף אגף חדש לבית המלון. בחפירות שנערכו לצורך יציקת היסודות נתגלו עצמות וקברים רבים. במקרה זה לא היה ספק שמדובר בעצמות יהודים, עקב העובדה שמיקומו של בית המלון נשק לבית העלמין העתיק של טבריה. המלון היה בבעלותה של חברת אפריקה ישראל, שהייתה אז חברה בת של בנק לאומי לישראל.
עם היוודע המקרה פרצו שוב הפגנות ומחאות רבות, בטבריה ובריכוזים חרדיים בישראל. הופעלו לחצים רבים על בנק לאומי כדי שיורה ל"אפריקה ישראל" להפסיק את הריסת הקברים, אך ללא הועיל. מכיוון שהנדון היה בניית מלון ולא חפירות ארכאולוגיות, הוצעו להנהלת המלון פתרונות הלכתיים-טכניים לפיהם יישארו הקברים במקומם, ובניית האגף תתבצע על הגבהה מיוחדת. "אפריקה ישראל" סירבה גם לזאת, והמחאה נמשכה בעוצמה רבה.
תפנית משמעותית התרחשה כאשר החליטו מנהיגים בולטים בציבור החרדי דאז – הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אלעזר מנחם מן שך ואחרים – לקרוא לחרם צרכני כנגד בנק לאומי. הרבנים פרסמו מכתב שבו נאמר בין השאר:. הקריאה הבלתי שגרתית קוימה על ידי הציבור החרדי, שמשך בהמוניו את פיקדונותיו מבנק לאומי והעביר את חשבונותיו לבנקים אחרים. גם מיליונרים חרדים שניהלו פעילות כלכלית ענפה באמצעות בנק לאומי, הפסיקו את קשרי המסחר שלהם עם הבנק.
החרם הכלכלי הביא את הנהלת הבנק להגמיש במידת מה את עמדותיה, והיא הורתה להנהלת המלון למצוא פשרה שתהיה מקובלת על "אתרא קדישא". לאחר משא ומתן שנמשך ללא תוצאות, פורסמה הודעה מטעם הרבנות הראשית לישראל, שבה נאמר ש"אפריקה ישראל" קיבלה על עצמה להפסיק את הריסת הקברים. "אתרא קדישא" לא אישר את נכונות הדברים, ומבחינתו נותרה הפרשה ללא פתרון ראוי. כתוצאה מכך ממשיכים בציבור הליטאי את החרם על הבנק, ואילו קבוצות חרדיות אחרות, בעיקר חסידי גור, הסירו את החרם נגד הבנק וחזרו להשתמש בשירותיו הכלכליים.
הקברים מהתקופה הביזנטית בממילא
בעקבות הקמתו של פרויקט הבנייה הגדול בממילא נערכה במקום חפירת הצלה מטעם רשות העתיקות. תחילה נערכה חפירה על ידי אהרון מאיר (1989). החפירה העיקרית נערכה בין השנים 1989–1992 בהנהלתו של הארכאולוג פרופסור רוני רייך.
מהתקופה הביזנטית נחשפו באתר קברי שוחה אחדים. במרחק מה משער יפו נחשפה בנובמבר 1992 קפלת תפילה נוצרית קטנה, עם אפסיס הפונה למזרח, ובו עקבות פרסקו המתאר את סצנת הבשורה. בקיר הצדדי נפער פתח אל מערה ובה נמצאו מושלכות כמויות ניכרות של עצמות אדם. לפני הפתח נמצאו שרידים של כתובת יוונית עשויה ברצפת הפסיפס ובה נאמר: – נוסח הידוע מכנסיות נוצריות אחרות בנות התקופה. צלבים תוארו גם ברצפה וגם על משקוף הפתח למערה. ניפוי ממצא העצמות העלה תליונים אחדים דמויי צלב ומטבעות שהמאוחרת ביותר מביניהן היא מימיו של הקיסר הביזנטי פוקאס (602–610). נתונים אלה ושיקולים נוספים הביאו את החופרים למסקנה שמדובר באחד ממקומות הקבורה שאליו נאספו כ-20,000 קרבנות הטבח שערכו הכובשים הפרסים הסאסאנים, בעת כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614. על כשלושים מקומות קבורה שכאלה אליהם אסף תומאס הקברן את שיירי הגופות של קורבנות הטבח ידוע מהמקורות ההיסטוריים (רשימה שנשתמרה בשש גרסאות בערבית ובגאורגית) באזור בריכת ממילא. וכן, שהמערה הזו הייתה אחת ממקומות הקבורה, והמקום הראשון בסדרה זו שהתגלה בחפירות. הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית בירושלים בדקה גם היא את הממצאים ממערת הקבורה וקבעה שמדובר במתים נוצרים. בסיום החפירות הועברו העצמות למוזיאון רוקפלר ונשמרו במחסן מיוחד במוזיאון.
המאבק על עצמות מערת הקבורה בקפלה הנוצרית
ב-22 בנובמבר 1992 גילו החרדים את החפירות ותוך זמן קצר התארגנה במקום הפגנה. הארכאולוגים עזבו את המערה והחפירות הופסקו. מסקנתם של הארכאולוגים ושל הכנסייה היוונית אורתודוקסית לא התקבלה על דעת "אתרא קדישא", שסבר שקיים היה סיכוי סביר שמדובר במערת קבורה מתקופת בית ראשון שבה נקברו נוצרים בקבורה משנית. לפני מערה זאת נמצאו באזור ממילא יותר מ-60 מערות קבורה שפונו בהסכמת "אתרא קדישא".
ב-21 בנובמבר 1992, במוצאי שבת לאחר חצות, הגיעו הארכאולוגים החופרים רוני רייך ואלי שוקרון אל מערת הקבורה כדי לאסוף מתוכה מטבעות וממצאים ארכאולוגיים נוספים, וכששבו למכוניותיהם גילו ששמונת הצמיגים במכוניותיהם נוקבו.
ב-3 בינואר 1993 הסתיימו החפירות במערת הקבורה, והוצאו ממנה מאות שקי עצמות. בעקבות כך פרצו באותו יום לפנות בוקר הפגנות חרדים נרחבות בירושלים שנמשכו כל היום. המפגינים תקפו שוטרים, חילונים והפכו מכוניות של בני מיעוטים. כיכר השבת נחסמה, מדי פעם נחסמו גם עורקי תנועה בעיר. ההפגנות כללו גם יידוי אבנים והצתת עגלות אשפה. 6 שוטרים נפצעו מיידוי האבנים וחלקם נזקקו לאשפוז. המשטרה הפעילה גז מדמיע וירתה כדורי גומי במטרה לפזר את ההפגנות.
גבעת אנדרומדה
בשנת 1995 נערכו ביפו חפירות מטעם רשות העתיקות, כהכנה לבניית פרויקט המגורים "גבעת אנדרומדה". במקום נתגלו קברים רבים ופעילי "אתרא קדישא" דרשו את הפסקת החפירות. פעילי מנוף - המרכז למידע יהודי עתרו לבג"ץ נגד המשך העבודות, אך בית המשפט דחה את העתירה והחפירות נמשכו. במקום החלו הפגנות סוערות, והמשטרה הפעילה כוח רב במטרה לפזר אותן. בסופו של דבר הוכתר המאבק בהצלחה חלקית, כאשר נמנעו היזמים מבניית החניון התת-קרקעי שתוכנן באזור הקברים. כך ניצלו קברים רבים מפגיעה. החרדים הטילו על המעורבים בפרשה זו קללת "פולסא דנורא", וזקפו לקללה זו את מותם של שלושה מעובדי הפרויקט.
בשנת 2010 חודשו העבודות במקום, לשם בניית בית מלון, ובמקביל גם המחאות, במהלכן נרשמו מספר ימים סוערים באתר העבודות עם מספר רב של עצורים, במהלכן הוחלט לאיים בחרם על חברת "אלקטרה", שרשומה כיזם מרכזי באתר הבנייה (אף שחדלה להיות מעורבת במיזם), איום שגרם לעצירת העבודות במקום. לאחר מכן חודשו שוב העבודות ובעקבות כך יצא בג' תמוז תש"ע, כרוז מטעם רבנים אחדים "להימנע מקשרי מסחר עם חברת אלקטרה - עד שיחזרו בתשובה". עתירה לבג"ץ להפסקת העבודות נדחתה.
ביום 27 במרץ 2011 דיווחה רשות העתיקות שבקברים נמצאו פגרי חזירים שהוטמנו לצד הנקברים, עובדה זו היא הוכחה שהקברים הם קברי פגאנים ולא קבורה של יהודים.
ירושלים (תל אל פול)
בשנת 1997 נערכו בתל אל פול חפירות מטעם רשות העתיקות, כהכנה לסלילת דרך עוזי נרקיס ליד פסגת זאב. החפירות במקום נוהלו על ידי ד"ר יובל ברוך מטעם רשות העתיקות שגילה באתר עשרות קברים. עם גילוי הקברים, דרשו פעילי "אתרא קדישא" את הפסקת החפירות. עסקנים חרדיים בראשותו של הרב מיכה רוטשילד מירושלים נקראו למצוא פתרון לבעיה. בסיועו של הרב רוטשילד הגיע הרב אלישיב לפתרון, לפיו לצד כל קבר יערך קידוח ממפלס הקרקע לתוך מעבי הסלע. לתוך הצינור הקדוח יוכנסו העצמות כשהן ארוזות בכדי חרס. כך האמין הרב אלישיב לא יוזזו העצמות ממקום קבורתם. פתרון זה לא התקבל על ידי אנשי "אתרא קדישא" ואלה ארגנו הפגנות אלימות קשות, שגרמו לשינוי תוואי הכביש המוצע והפסקת החפירות.
מחלף הרכבת בעכו
בקיץ 2004, במהלך חפירות הצלה שערכה רשות העתיקות בסמוך לגבעת נפוליאון לצורך הקמת מעבר תת-קרקעי מתחת לפסי הרכבת ברחוב בן עמי בעכו (חלקו המערבי של כביש עכו-צפת), התגלו במקום קברים עתיקים. הארכאולוג שחפר במקום טען כי מדובר בקברי חיילים רומאים מהעת העתיקה, אך "אתרא קדישא" ו"האגודה למניעת חילול קברים" (ארגון שהתפלג מ"אתרא קדישא") טענו כי מדובר בבית קברות יהודי עתיק, שבו טמונים חלק מבעלי התוספות שעלו לארץ ישראל. הם הסתמכו על עדותו של תלמיד הרמב"ן שכתב:, על מקורות נוספים שלפיהם באזור זה נהגו יהודי עכו לקבור את מתיהם ואף על דברי יוסף ברסלבי שחקר את המקום ב-1946 וכתב כך בספרו.
אנשי האגודות הציעו להקים במקום גשר במקום מעבר תת-קרקעי, אך חברת יפה נוף שביצעה את הפרויקט התנגדה לכך מנימוקים כלכליים. מהנדס העיר עכו הביע אף הוא התנגדות להצעה, בעיקר מטעמים אסתטיים. בעקבות כך פרצו שוב הפגנות מחאה בירושלים ובאתר החפירות בעכו. המשטרה פעלה באלימות והנושא אף עלה לדיון בוועדת הפנים של הכנסת. בסופו של דבר הקפיא ראש הממשלה אריאל שרון את עבודות החפירה.
העבודות חודשו רק בקיץ 2008, לאחר שמבצעי הפרויקט הסכימו להשאיר את הקברים במקומם ולכסותם בשכבת בטון עבה, והמעבר נפתח לתנועת כלי רכב פרטיים בספטמבר 2012. עם זאת, בשל הקברים המנהרה נמוכה (כ־2.2 מ'), דבר המונע מאוטובוסים ומשאיות להשתמש במעבר, ומאלץ את קווי התחבורה הציבורית לשני הכיוונים לבצע עיקוף של כ־2.5 ק"מ.
כביש 6
בדצמבר 2004, במהלך עבודות בקטע 18 שבכביש 6, התגלו בסמוך לקיבוץ רגבים מערות קבורה. "אתרא קדישא" ו"האגודה למניעת חילול קברים" החלו למחות נגד מה שנחשב בעיניהם חילול הקברים, ומאות חרדים באו למקום לנסות למנוע את המשך העבודות. פשרה שגובשה אפשרה את המשך העבודות, אך תוך זמן קצר נתגלו מערות קבורה נוספות והעבודות הופסקו בשנית. המאבק נמשך זמן רב, ומשרד התחבורה וחברת דרך ארץ הציעו פתרונות שונים שנדחו על ידי "אתרא קדישא". בירושלים ובאתר העבודות התקיימו הפגנות סוערות והועמדו משמרות קבועות מצד החרדים. מחלוקת חדשה שהתעוררה בין הצדדים נסבה סביב השאלה האם ניתן לסלול את הכביש במקום שממנו פונו הקברים. היזמים טענו שמכיוון שכרגע אין במקום קברים אין מניעה לסלול שם כביש, ואילו אנשי "אתרא קדישא", שחששו מקביעת תקדים, טענו ש"לא יהא חוטא נשכר", ואין להתיר את הסלילה על גבי המערות המרוקנות. גם בקרב פוסקי הלכה התעורר ויכוח, והרב ישראל רוזן טען כי אין מניעה הלכתית להמשיך עבודות שכבר החלו.
לפי הערכות שפרסמה חברת דרך ארץ, הנזק הכלכלי שנגרם כתוצאה מההפגנות והעיכוב בבניית הכביש עומד על 150 מיליון ש"ח המהנדס הראשי של כביש 6, ראובן לב-און, העריך את הנזק הכלכלי שנגרם ב-80 או 90 מיליון ש"ח. לדבריו, פעילי "אתרא קדישא" נהגו באלימות קיצונית, שכללה איומים טלפוניים ברצח ותקיפה של בתי מנהלי חברת דרך ארץ. בדבריו הוא משווה את התנהלותם של פעילים ירוקים לפעילותם של פעילי "אתרא קדישא", וקובע כי האחרונים נהגו באלימות רבה וכי "אנחנו נמצאים עמוק בתוך מלחמת תרבות". מנגד נטען כי פעילותם של הירוקים לא נשאה פרי, ולולי אלימות מצד פעילי "אתרא קדישא" לא היו הרשויות נענות לדרישותיהם.
לאחר יותר משנתיים של השעיה הוחלט להסיט את תוואי הכביש במספר מטרים, וכך התאפשרה סלילתו של הקטע הצפוני בכביש.
בית החולים ברזילי באשקלון
אחרי שבמבצע עופרת יצוקה פונו רוב המטופלים ממרכז הרפואי ברזילי באשקלון, משום שהוא אינו ממוגן נגד רקטות, החלו תוכניות הרחבה לבית החולים. רשות העתיקות ביצעה סקר ארכאולוגי מקדים באתר הבנייה, ובו התגלו קברים מהתקופה הביזנטית, על סמך מיעוט הממצאים לא היה ניתן לקבוע בוודאות את זהות הנקברים, אך להשערת הארכאולוגים הקבר הוא חלק ממערך של קברים של לא יהודים מהתקופה הרומית והביזנטית. עם זאת לא נשללה האפשרות שמדובר בקברי יהודים. "אתרא קדישא" ו"האגודה למניעת חילול קברים" טענו כי מחמת הספק יש לנהוג בקברים שנמצאו כקברי יהודים, ופעלו למניעת המשך העבודות. משרד ראש הממשלה הורה לרשות העתיקות להפסיק את העבודות בשטח הקברים עד למציאת פתרון מוסכם לבעיה.
סגן שר הבריאות יעקב ליצמן החליט, חרף העמדה שהביע מנכ"ל משרדו, לקדם את העברת בניית האגף החדש של בית החולים לצד צפון של המבנה הקיים, ובכך למנוע את הפגיעה בקברים. במרץ 2010 אישרה הממשלה את תוכניתו של ליצמן.
הפרשה הסתיימה לאחר שהממשלה החליטה לפנות את הקברים מהמתחם. הפינוי בוצע תחת אבטחה משטרתית, שמנעה מפעילי "אתרא קדישא" להפריע לעבודות הפינוי.
מתחם גולובנציץ בית שמש
בפרויקט בנייה המיועד לציבור החרדי בבית שמש התגלו מערות שלדברי אתרא קדישא ייתכן שהן קברי יהודים עתיקים. הארגון נאבק במטרה למנוע את הבנייה. בין רבני העדה החרדית נתגלעו חילוקי דעות, כאשר הגאב"ד, הרב יצחק טוביה וייס, אסר את הבנייה והראב"ד, הרב משה שטרנבוך, התיר אותה. במקום התגלה שדה קבורה גדול, אולם הרב שטרנבוך ואחרים סברו שאין איסור לבנות במקום משום שאין מדובר בקברי יהודים. בעקבות המחלוקת התפטר היזם, אברהם סלונים, והרוכשים החליטו בהצבעה למנות ועדה שתקדם את המשך הבניה. אנשי הארגון הפגינו במשך תקופה ארוכה במקום. הם תקפו את היזמים אריה גולובנציץ ואברהם סלונים והשמיצו את הרב שטרנבוך. מאבק זה החליש את הארגון וגרם להתנגדות לו בקרב חלק מהקבוצות השייכות להעדה החרדית, כמו תולדות אהרן וחסידות דושינסקי, שלהן חסידים רבים שרכשו דירות בפרויקט.
ב-2019, פורסמו מכתבים מחלק מרבני העדה החרדית, שבהם נקרא הציבור להחרים את המתחם. מנגד פורסם מכתב מהרב חיים קניבסקי שלפיו מותר להתגורר שם אף לכהנים.
פעילות הארגון בחו"ל
במקביל לפעילות "אתרא קדישא" בישראל, עוסק הארגון בשמירה על קברי יהודים גם באירופה ובמקומות נוספים. הארגון היה פעיל במאבק הציבורי למען שמירת בתי עלמין בוויניצה, באומן ובברדיצ'ב שבאוקראינה, בווילנה שבליטא, בפלזן שבצ'כיה, בברצלונה שבספרד ובאיסטנבול שבטורקיה. הפעילות נעשית בשיתוף פעולה הדוק עם מרכז רבני אירופה ואגודת "אהלי צדיקים". לרוב נושאת הפעילות בחו"ל אופי של שדלנות ולחצים דיפלומטיים, ולא הפגנות המוניות והפרעות פיזיות לעבודות.
היחסים בין הארגון לבין רשות העתיקות
היחסים בין "אתרא קדישא" לבין רשות העתיקות – הגוף הממונה על ביצוע חפירות הצלה במדינת ישראל מכוח חוק – ידעו במשך השנים עליות ומורדות. בתקופתו של אמיר דרורי, מקים הרשות ומנהלה הראשון, אירעו התנגשויות רבות בין הצדדים. דרורי לא נטה להתפשר עם החרדים, ההפגנות והמחאות לא הרתיעו אותו, ואף לא טקסי "פולסא דנורא" והטרדות טלפוניות שלטענתו בוצעו נגדו. בתקופתו הגיע המתח שבין החרדים לארכאולוגים לשיא. על דרך התנהלותו של דרורי התקיים ויכוח גם בין אנשי מקצוע, והיו שטענו כי הוא נוהג בקשיחות רבה מדי.
המנכ"ל שבא אחריו - יהושע דורפמן - התפשר יותר עם החרדים, וחל שיפור ביחסים עם פעילי "אתרא קדישא". דורפמן קיבל החלטה עקרונית להימנע ככל האפשר מחפירות קברים ולחפש פתרונות טכניים-הלכתיים במקרי הצורך. על החלטתו זו ספג דורפמן ביקורת - גם מארכאולוגים, ובתחקיר עיתונאי נטען כי דורפמן אינו עומד על עקרונותיה של רשות העתיקות, נכנע לחרדים, ושתחת ניהולו "הארגון מתנהל כבובה של הארגון החרדי 'אתרא קדישא'".
פעילים ב"אתרא קדישא" ו"האגודה למניעת חילול קברים" טוענים שהתנהלותו של דורפמן שונה לחלוטין משל דרורי. לטענתם, דרורי "חיפש מלחמות עם החרדים", ואילו דורפמן "פשוט בן-אדם יותר מתורבת. יש פעמים שהוא לא מוותר, אבל מרגישים שיושבים מול בן אדם שאפשר לדבר אתו". גם במשרד הדתות מציינים ש"רשות העתיקות לא חופרת היום קברים".
הפילוג בארגון
בקיץ 1998, במהלך עבודות לסלילת דרך עוזי נרקיס בירושלים, נמצאו קברים בתוואי הכביש המתוכנן, בסמוך לפסגת זאב. הרב יוסף שלום אלישיב הביע את דעתו שניתן להעביר את הקברים בתנאים מסוימים, ולעומתו סברו חברי הבד"ץ של העדה החרדית כי אין היתר הלכתי להזיז את הקברים ממקומם. לדעה זו הצטרפו הרבנים משולם דוד ומאיר סולובייצ'יק, בניו של הרב מבריסק, שסברו שאף אם מבחינה הלכתית ניתן להעביר את הקברים, אין לעשות זאת מחשש שהדבר ייחשב כתקדים שבו ייעשה שימוש במקרים שבהם אסור הדבר מבחינה הלכתית.
גם דעתם של פעילי "אתרא קדישא" הייתה שאין להתפשר וליצור תקדימים מסוכנים מבחינתם, והם התנגדו בחריפות לדעתו של הרב אלישיב. קיצוניים מפעילי הארגון גייסו מפגינים שהפגינו מול ביתו של הרב אלישיב, ואף השליכו אבנים לעבר הבית. תלמידיו של המנהיג הליטאי התקשו להבליג על פגיעה כה חמורה בכבודו, וב"יתד נאמן", עיתונם של הליטאים, נכתב מאמר תקיף נגד "אתרא קדישא". מספר פעילים בולטים בארגון פרשו ממנו, והקימו את "האגודה למניעת חילול קברים" שבראשה עמד הרב מיכה רוטשילד - מקורבו של הרב אלישיב.
בדרך עוזי נרקיס, סמוך לפסגת זאב, המשיכו פעילי "אתרא קדישא" וקבוצות חרדיות ירושלמית להפגין נגד המשך החפירות, ובסופו של דבר הוחלט להימנע מסלילת הכביש מעל הקברים ולהקים במקום גשר - מחלף שער מזרח.
אקס-מן: מבצע אפס סובלנות
מבצע אפס סובלנות (באנגלית: Operation: Zero Tolerance) הוא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין מאי לנובמבר 1997 למשך 22 חוברות. קשת הסיפור באה בעקבות אירועי "אונסלוט", והתמקדה בגורמים בודדים בתוך ממשלת ארצות הברית, כמו באסטיון והנרי פיטר גייריק, המשתמשים במעמדם הבכיר כדי לצוד אחר מוטאנטים לכל רוחבה של המדינה. החוברות המשתתפות בסיפור הן אקס-מן, אקס פורס, Generation X, וולברין וקייבל.
השלכות אירועי אונסלוט
מרבית גיבורי-העל שאינם מוטאנטים (ארבעת המופלאים, כמה מחברי האוונג'רס וברוס באנר), בעזרתו המפתיעה של נבל-העל דוקטור דום, מקריבים את חייהם ומשמידים את אונסלוט בכך שהם מזנקים לתוך גופו, אשר הכיל אנרגיה טהורה. אלה אשר נותרו היו המוטאנטים, משום שבמידה והיו מזנקים לתוך גופו הוא היה סופג את כוחותיהם ונעשה בלתי ניתן לעצירה. חברי אקס-מן תקפו אותו ישירות והצליחו להשמידו לבסוף (וככל הנראה גם את גיבורי-העל שזינקו לתוכו).
ההתנקשות בגריידון קריד
מאורע זה הוביל במידה רבה לחוסר אמון של בני האדם בקהילת המוטאנטים. מעט לאחר מכן, התנקשו בחייו של המועמד הנשיאותי גריידון קריד - בנו שונא המוטאנטים של ויקטור קריד (סייברטות'). הדבר שהרג אותו היה פרץ אנרגיה, והשנאה כלפי מוטאנטים הלכה וגברה.
שני אירועים אלה היו לקרש הקפיצה ל"מבצע אפס סובלנות" - תוכניתו של הנבל באסטיון לשמירה על ביטחונה של האומה על ידי לכידתם והשמדתם של כמה שיותר מוטאנטים.
עלילה
באסטיון, יחד עם זקיפי הפריים סנטינל החדשים שלו, קיבל אישור ממשלתי להמשיך בתוכניתו למיגור "האיום המוטאנטי". הוא לכד את מרבית חברי האקס-מן והשתלט על בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר. תוך כדי, הוא גם השיג מידע נרחב על המוטאנטים.
ג'ובילי נלכדת ועוברת עינויים מנטליים כדי לחלץ ממנה מידע. פצצה מונחת בחזהו של סייקלופס, לאחר שהוא נלכד יחד עם ג'ין גריי, סטורם, וולברין וקאנונבול. קייבל הסתנן לתוך אחוזת אקס כדי לשחרר את המוטאנט קאליבן, להשמיד את הפרוטוקולים של אקסבייר ולמנוע מבאסטיון גישה אליהם. אחוזת אקס מפורקת עד היסוד מהטכנולוגיה שבנויה בה. ד"ר ססיליה ריס וחברת המורלוקים לשעבר מארו מצטרפות לקבוצה לאחר שהן מתעמתות עם באסטיון יחד עם אייסמן. בתקופה זו, אייסמן שימש כמנהיג קבוצה קטנה שכללה נוסף לריס ומארו גם את סברה, שעקבה אחר מעשיו של באסטיון וסוכניו. למרות שהם נקלעים למארב של זקיפי פריים סנטינל, הם מאתרים את מיקומה של רוז גילברטי, אמו המאמצת של באסטיון. בהגיעם למקום הם מוצאים שבאסטיון וזקיפיו מחכים להם, לאחר שחטפו את רוז ואת בנו של בלש משטרה. לאחר שמארו שמעה את דבריו של באסטיון על אמו, היא נתקפה בחמת זעם ותקפה אותה, כנקמה על הגורל ממנו סבלה מורתה הרוחנית קאליסטו מסוכני "מבצע אפס סובלנות". אייסמן עצר בעדה, אך תקף בהפתעה את באסטיון בעצמו, והשליך אותו לקו חוף סמוך. ברגע שבאסטיון החל לתת לזקיפי הפריים סנטינל את ההוראה להשמדת המוטאנטים, כוחות S.H.I.E.L.D מגיעים למקום ומבטלים את זכויותיו של באסטיון ל"מבצע אפס סובלנות". באסטיון מבין כי סוכני S.H.I.E.L.D ישתמשו בכל האמצעים הדרושים כדי לעצור אותו, ונותן הוראה לזקיפיו לסגת. הוא נלקח באזיקים למתקן כליאה של סוכנות S.H.I.E.L.D.
The Highwomen (אלבום)
The Highwomen (בעברית: הנשים הראשיות או הנשים העליונות) הוא אלבום הבכורה של הסופרגרופ האמריקאית The Highwomen. אלבום הבכורה יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אלקטרה רקורדס. מתוך אלבום הבכורה יצאו שני הסינגלים: "Redesigning Women" ו-"Crowded Table".
אלבום הבכורה הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200.
רקע
בשנת 2016, כששיירס סיימה להקליט את האלבום שלה My Piece of Land, באולפן ההקלטות של המפיק המוזיקלי דייב קוב, גמלה החלטה בליבה ליצור סופרגרופ נשית, שתוציא מוזיקת קאנטרי. זאת כהוקרה לסופרגרופ The Highwaymen (המורכבת מג'וני קאש, ויילון ג'נינגס, וילי נלסון וקריס קריסטופרסון). בסמוך לכך, היה ידוע כי יש מחסור בייצוג של נשים בעולם הקאנטרי ובפסטיבלי הקאנטרי השונים. אחד מהגורמים שהוביל למודעות לכך, היה ה-Me Too. בזמן ששיירס קיימה סיבוב הופעות, היא האזינה רבות לרדיו והופתעה לגלות שיש מחסור בנשים בעולם מוזיקת הקאנטרי ולכן, ערכה רשימה של זמרות קאנטרי שונות. לאחר שהיא הביעה את דעתה בנושא, היא פנתה לפייסבוק במטרה לאתר זמרות קאנטרי.
המפיק המוזיקלי שעבד עמה דייב קוב, המליץ לה ליצור קשר עם ברנדי קרלייל, אותה היא לא הכירה. שיירס פנתה אליה וזו בתגובה השיבה כי להקים סופרגרופ שמורכב מנשים נשמע "רעיון יצירתי וכיפי". ב-6 באפריל 2019, הוכרז באופן רשמי על הקמת The Highwomen. כמו כן, היו ניסיונות לגרום לאמניות כמו ג'אנל מונה ושריל קרואו להצטרף לסופרגרופ, אך אלה סירבו. בין היתר, מתייחסות חברות הסופרגרופ לפרויקט ("The Highwomen") כעל "פרויקט חממה", בו זמרות קאנטרי יכולות להתפתח.
מתוך האלבום יצא הסינגל השיווקי הראשון והיחיד "Highwomen".
ספנקודונטיים
ספנקודונטיים' (שם מדעי: Sphenacodontidae; מילולית: "בעלי שן נקודת-טריז") הוא משפחה נכחדת של סינאפסידים שהתקיימו בין הקרבון הפנסילבני עד הפרם לפני 300 עד 272 מיליון שנה מזמננו והמאובנים שלהם התגלו עד כה רק באמריקה הצפונית.
המשפחה כללה מספר מיני טורפים קדומים שלרבים מהם היה מפרש גבי שאולי עזר להם בוויסות חום גופם. הם היו יבשתיים בעלי גפיים קצרות וגוף מגושם מעט, כאשר ראשם היה גדול עם לסתות חזקות ומוגבהות מעט. הלסת העליונה שלהם בלטה מעט בחלקה האחורי, הנושק ללחיים מעל הלסת התחתונה והשיניים הכילו זוג ניבים מאיימים ושיניים קצרות יותר בחלק האחורי.
הגדולים מביניהם היו הדימטרודון והטפנוזאורוס שהגיעו לאורך של עד 4.5 ו-5.5 מטרים (בהתאמה). הדבר מציב אותם כמו חברים דומים בתור טורפי-העל של תקופתם, כשכנראה ניזונו מטרף יבשתי של זוחלים וסינאפסידים אחרים.
משפחה זו נחשבת לאחת מהקרובות ביותר לתראפסידים, מאבות היונקים.
מבצע מטאטא
מבצע מטאטא היה חלק ממבצע יפתח בגליל העליון המזרחי במלחמת העצמאות. המבצע נערך בתחילת מאי 1948 באזור שבין הכנרת לעמק החולה, ואילץ את השבטים הבדואים באזור לחצות את הירדן לסוריה. בעקבות המבצע חובר הגליל העליון לתחתון והתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו.
רקע
החל מסוף אפריל 1948 החלו כוחות ההגנה לבצע את תוכנית ד' גם באזור הגליל העליון המזרחי. הרעיון מאחורי התוכנית היה מעבר מאסטרטגיה הגנתית לאסטרטגיה התקפית ויצירת רצף טריטוריאלי יהודי בשטח שהוכר כמדינה היהודית על פי תוכנית החלוקה, והיערכות לקראת פלישת צבאות ערב הצפויה ב-15 במאי, לאחר עזיבת הבריטים את הארץ.
בעקבות התעצמות הלחימה בגליל וכישלון שתי ההתקפות הראשונות על מצודת המשטרה נבי יושע נשלח יגאל אלון מהמטכ"ל צפונה כדי לבחון את המצב. המלצותיו הביאו להחלטה על מבצע יפתח, אשר נוהל בפיקודו, שמטרתו הייתה להשתלט על הגבול הצפוני המזרחי ממטולה ועד הכנרת, ולמנוע חדירת לוחמים דרך הגבול שהיה למעשה פרוץ. באזור שכנו עשרות כפרים ערבים בנוסף לערביי העיר צפת. כדי לאפשר תנועה חופשית בצירי התנועה החליט אלון בשלב ראשון לפעול נגד הבדואים ממזרח לכביש ט'בחה-ראש פינה שבמשך חודשים התנכלו לתחבורה היהודית שעברה באזורם. לדברי בני מוריס אלון החליט שהדרך הטובה ביותר לחסימת גבול הצפון המזרחי היא על ידי טיהור השטח שממערב לו מכל הלוחמים והאזרחים הערבים.
בסוף אפריל התפנו רוב הכפריים מצפון וממזרח לראש פינה בהוראת הכוחות הערביים וקצינים סוריים. בכפרים נשארו רק הגברים ולוחמים ערביים. ב-1 במאי נכבשו ביריה ועין זיתים. בליל 2 במאי ירו כוחות פלמ"ח כמה מטחים של פצצות מרגמה לעבר כפרים מצפון לראש פינה שהטרידו את התחבורה היהודית ובעקבות כך החלה בריחה מהכפרים.
סדר הכוחות למבצע
בסוף אפריל פעלו בגליל העליון שני גדודים של ההגנה: הגדוד השלישי של הפלמ"ח וגדוד 11 של חטיבת גולני. לצורך מבצע יפתח הוזעק גם הגדוד הראשון של הפלמ"ח, אשר פעל עד אז באזורי הגליל המערבי ועמק יזרעאל, אל הגליל העליון המזרחי. כיוון שהדרך אל הגליל העליון עברה אז רק בכביש טבריה-ראש פינה, 'נוצל' מעברו של הגדוד הראשון לצורך הקצאתו כגרעין הכוח המיועד למבצע מטאטא. הגדוד תוגבר גם במחלקה מגדוד 11 ובשתי מחלקות של חטיבת אלכסנדרוני.
המבצע ותוצאותיו
ב-4 במאי נערך מבצע מטאטא במטרה להרחיק את הבדואים בשטח המשתרע בין כביש טבריה-ראש פינה במערב עד לירדן במזרח. מטרות המבצע הוגדרו: "חיסול בסיסי האויב המחבל ומטריד את התחבורה בגליל, הריסת נקודות היאחזות לכוחות פולשים ממזרח, חיבור הגליל התחתון והעליון ברצועה רחבה ובטוחה יחסית [של שטח יהודי רצוף]".
למבצע קדמה הרעשת מרגמות, ועם התקרבות לוחמי הגדוד הראשון של הפלמ"ח נמלטו הערבים מזרחה. לטענת הסורים מדובר היה בכ-2,000 איש בני השבטים ערב אל-שמלינה באזור שפך הירדן לכנרת, ערב אל-סמכיה ערב אל-סויאד וערב אל-זנגריה בירדן ההררי. בני שבט ערב אל-הייב בכפר טובא שגילו עמדה אוהדת ליישוב היהודי ואף נלחמו לצידו במסגרת הפלהיב לא נפגעו. למחרת פוצצה יחידת ההנדסה של הפלמ"ח עשרות בתים בזנגריה ובכפרים נוספים.
כתוצאה מהמבצע חובר הגליל העליון אל שאר חלקי הארץ ונתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו, ללא צורך בנסיעה בשיירות מאובטחות. לדברי יגאל אלון, למבצע הייתה "השפעה פסיכולוגית עצומה" על ערביי צפת ועמק החולה שנותקו מסוריה, והוא סלל את הדרך לכיבושם.
מפקד האוכלוסין ברוסיה (2021)
במקור, השלב המרכזי של המפקד תוכנן להתקיים בין 1 באוקטובר עד 31 באוקטובר 2020. יתרה מזאת, בשטחים מרוחקים ובלתי נגישים הוגדלה תקופת המפקד מ-1 באפריל ל-20 בדצמבר 2020. ההכנות למפקד החלו בשנת 2017 עם אימוץ הוראת ממשלת הפדרציה הרוסית "אודות ניהול מפקד האוכלוסין הכל-רוסי 2020". לדברי ראש השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית, פאבל מלקוב, העלות המשוערת של קיום מפקד אוכלוסין בשנת 2020 היא כ-33 מיליארד רובל רוסי. המוטו של מפקד האוכלוסין היה "יוצרים את העתיד!". עם זאת, בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, בשירות הפדרלי לסטטיסטיקה החליטו לדחות את עריכת המפקד בשנה והוא נערך מאוקטובר 2020 עד יוני 2021. השלב העיקרי שלו החל ב-15 באוקטובר 2021.
לראשונה בהיסטוריה, המפקד נערך אונליין: תושבי רוסיה שרוצים בכך, עונים על שאלות המפקד באמצעות פורטל השירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית.
סגנון טופס
כדי ליצור זהות תאגידית, השיק השירות הפדרלי לסטטיסטיקה מכרז לעיצוב לוגו בפורטל Sostav, שנמשך בין 23 ביולי עד 6 באוגוסט 2019. גם מעצבים מקצועיים וגם חובבים יכלו לקחת חלק בתחרות. סך הכל 1,289 ניירות התקבלו. ב-12 באוגוסט 2019, הוכרז הלוגו הזוכה שהפך לסמל העיקרי לפיתוח הזהות התאגידית של מפקד האוכלוסין הכל-רוסי. המנצחת הייתה מריאנה דנקובה ממוסקבה, שעיצבה את הסמל המשמש את השירות בעת עריכת המפקד.
מפקד ניסויי 2018
מפקד ניסויי נערך בין 1 באוקטובר ועד 31 באוקטובר 2018. המטרה העיקרית של מפקד זה הייתה לפתח ולבחון את הסוגיות המתודולוגיות, הארגוניות והטכנולוגיות שנוגעות לעריכת מפקד אוכלוסין בעידן הרשתות החברתיות בעשור השני של המאה העשרים ואחת, זאת תוך התחשבות בשימוש בשיטות חדשות לאיסוף מידע על האוכלוסייה בצורה אלקטרונית. המפקד הניסויי התחלק לשלושה שלבים: 1-10 באוקטובר - מפקד מקוון; 16-27 באוקטובר - נציגים שעברו מבית לבית בדירות מגורים ומקומות עבודה ואספו נתונים; 27-31 באוקטובר - סבב בקרה.
לצורך עריכת מפקד זה הוקצו 10 טריטוריות שכללו אוכלוסייה בת 550 אלף איש. שטחים אלה כללו את:
שטחים אלה מדגימים באופן מלא את תנאי המפקד השונים: תנאי הסביבה העירונית, אזורים מרוחקים ובלתי נגישים. בממוצע, ישנם כ-440 איש לכל רשמי המפקד.
כחלק מהמפקד הניסויי, נבחן לראשונה המנגנון לאיסוף צורות של שאלוני מפקד באמצעות פורטל השירותים הציבוריים. משתמשים מכל רחבי רוסיה שיש להם חשבון מאומת בפורטל הממשלתי יכלו לבדוק את עבודת השירות המיוחד תוך "השתתפות במפקד" מה-1 עד 10 באוקטובר 2018.
בנוסף למפקד באמצעות פורטל שירות המדינה, לראשונה בתולדות רוסיה, היה מעורב במפקד גם שירות הדואר הלאומי, דואר רוסיה. הארגון השתתף במפקד בארבעה שטחים: במחוז המינהלי של סיבילובו, מוסקבה, אולוס חנגלססקי ביקוטיה, בוליקי נובגורוד, כמו גם במחוז העירוני ניז'נודינסק באירקוטסק. מתכונת ההשתתפות כללה הן את עבודתם של עובדי שדה של הדואר הרוסי כנושאי טופסי המפקד והן את השימוש בסניפי הדואר הרוסים כמסופים נייחים לעריכת המפקד. לכן, בין 16 באוקטובר ל-27 באוקטובר, עובדי שירות הדואר רוסי בתלבושות מיוחדות הסתובבו בבתי מגורים, ראיינו תושבים ומילאו טופסי מפקד.
על פי תוצאות מפקד האוכלוסין הניסויי, למעלה מ-460,000 משקי בית, יותר מ-1.2 מיליון תושבים רוסים, סופרו בצורה אלקטרונית. כתוצאה מסבב מדלת דלת, נרשם כי בשטחי המפקד הניסויי מתגוררים יותר אנשים מאשר נרשמו ברשויות המקומיות.
עדכון קרן הכתובות
באוגוסט 2019, לקראת מפקד 2020, החלו העבודות בעדכון קרן הכתובות - פקידי רישום בערים וביישובים כפריים עוקפים רחובות ועדכנו רשימות כתובות. על סמך עבודתם של פקידי הרישום, ייקבע המספר המדויק של הבתים בכל עיר ומיקומם. בהמשך, מומחי השירות הפדרלי לסטטיסטיקה יבצעו חלוקה לאזורים ויגבשו דרכי ספירה ומפקד על מפת רוסיה.
כך למשל, בזכות פקידי הרישום, במחוז רוזסקי תועד לראשונה הכפר יז'יקובו ; באודמורטיה התגלו 2 כפרים חדשים: רודניקי וקורטקובו ; באזור קלוגה נרשמו יותר מ-35,000 כתובות חדשות.
מפקד באזורים לא נגישים
מפקד באזורים מרוחקים יתקיים על פי לוח זמנים נפרד. זה נובע מתנאי אקלים: ברוב המקרים, בחורף, הדרך ליישובים הנמצאים באזורים אלה קשה או רצופה בסיכון לחייהם ובריאותם של פקידי הרישום. האזור הקדום ביותר שהשתתף במפקד הוא צ'וקוטקה - ביקוריהם הראשונים של פקידי הרישום תוכנן לאפריל 2020. בסך הכל תוכנן לערוך תא המפקד באזורים שקשה להגיע אליהם עד 20 בדצמבר 2020. ברם בעקבות מגפת הקורונה, תאריך זה נדחה למועד מאוחר.
השלב המרכזי של מפקד האוכלוסין
השלב המרכזי במפקד החל ב-15 באוקטובר 2021. הוא יימשך עד 14 בנובמבר 2021 ובאזורים נידחים במדינה - עד 20 בדצמבר. המפקד מתקיים בפורמט דיגיטלי לראשונה כשהתושבים יוכלו למלא באופן עצמאי שאלונים בפורטל השירותים הציבוריים. במתכונת לא מקוונת, אנשי שירות הסטטיסטיקה הממלכתי מפקד יסתובבו בבנייני מגורים ואזרחים יכולים להגיע באופן עצמאי לסניף המקומי של שירות הסטטיסטיקה.
OSM והמפקד
בשנת 2020 התגלו עריכות רבות באתר OpenStreetMap מארגונים לא ידועים עם הפרת זכויות יוצרים.
פרסום נתונים
עיבוד הנתונים ייערך שנתיים לפחות, נתונים ראשוניים יפורסמו עד יוני 2022 כאשר התוצאות הסופיות יפורסמו בנובמבר 2022.
ביטנהורן
ביטנהורן (Bietenhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,756 מטר, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
ההר ממוקם באזור רמת ברן מצד צפון לעיירה מורן (Mürren), ובצידו הצפון מזרחי של הר השילטהורן (Schilthorn), ליד נקודת החיבור שבין עמק סוסטאל (Soustal) והעמק המרכזי של לאוטהברונן.
Wonder Boy (סדרת משחקים)
Wonder Boy (בעברית: וונדר בוי) היא סדרת משחקי וידאו אשר נוצרו על ידי SEGA ופותחה על ידי חברת Westone Bit Entertainment בשנות השמונים והתשעים.
על אף שחברת SEGA היו הבעלים של הזכויות על שמות הדמויות בסדרת המשחקים, חברת "Westone Bit Entertainment" היו בעלי הזכויות על גל האספקטים האחרים במשחק, וכך חברת "Westone Bit Entertainment" הגיעו להסכם עם חברת "Hudson Soft" אשר דרכו הם יצרו דמויות חדשות וכותרים חדשים והמירו את המשחקים האלה לקונסולות המתחרות של SEGA. הגרסה המוכרת ביותר היא "Adventure Island" אשר זכתה להצלחה מסחרית גדולה אף יותר מאשר משחקי וונדר בוי המקוריים בסגה ובארקייד. בישראל מוכרת בעיקר סדרת משחקי ה-"Adventure Island" אשר יצאה בעיקר במערכת הפאמיקום.
עלילה
גיבור המשחק בסדרת "Wonder Boy" הוא ילד מערות המכונה "וונדר בוי" שצריך להציל את אהובתו טניה מהמכשף הרשע.
גיבור המשחק בסדרת "Adventure Island" ילד מערות ששמו מאסטר היגינס (שגם אותו מכנים "וונדר בוי") בעל שער ארוך וכובע לבן שמסעתיו באיי האוקיינוס נועדו להציל את חבריו הדינוזאורים מהמפלצות ובמשחקי ההמשך הוא צריך להציל את חברתו שנחטפה על ידי חייזרים.
ביטקוין
בִּיטְקוֹיְן (באנגלית: Bitcoin, קוד: BTC, סימול: ₿) הוא מטבע מבוזר, שאינו כפוף לגוף מרכזי או למדיניות מוניטרית של ממשלות.
Wonder Boy (סדרת משחקים)
משחקי המחשב והקונסולות
במשך השנים נוספו גרסאות שונות למשחק שהתפתחו במרוצת השנים יחד עם התפתחות קונסולות המשחקים:
ביטקוין
השם Bitcoin הוא הלחם בסיסים של "סיבית" ו"מטבע". הגרסה הראשונה של הפרוטוקול והתוכנה פותחה בנובמבר 2008 על ידי אדם או קבוצת אנשים המכנים עצמם סאטוֹשי נַקאמוֹטוֹ (Satoshi Nakamoto). השימוש המעשי בביטקוין נעשה בפעם הראשונה בינואר 2009.
Wonder Boy (סדרת משחקים)
סדרת משחקי וונדר בוי
סדרת משחקים זו יצאה למערכת הסגה ולארקייד.
ביטקוין
להבדיל מכסף מסורתי, הביטקוין הוא מטבע שאינו תלוי בגוף מרכזי. במקום זאת, ביטקוין הוא רשומה בקובץ ציבורי המכונה "שרשרת בלוקים" (בלוקצ'יין), וניתן לנהל אותו או להשתמש בו בעזרת תוכנה המכונה "ארנק" תוך שימוש ביומן מבוזר. מערכת הביטקוין היא מערכת המבטיחה שהתשלומים יתבצעו באופן תקין כך שסכום שהועבר בתשלום אכן נגרע מהמקור והתווסף ליעד.
Wonder Boy (סדרת משחקים)
סדרת משחקי Adventure Island
סדרת משחקים זו יצאה למערכת הנינטנדו.
ביטקוין
הביטקוין אינו מופק או מנוהל על ידי ממשלה או בנק מרכזי של מדינה כלשהי. במקום זאת, הוא מבוסס על מנגנוני קריפטוגרפיה ורשת תקשורת עמית לעמית. תהליך הנפקת מטבעות חדשים למחזור מכונה "כרייה" באנלוגיה לכריית זהב. בתהליך זה יש להקדיש כוח חישוב רב בו מונפקים מטבעות חדשים הניתנים לשימוש.
היחס של ממשלות העולם לביטקוין הוא אמביוולנטי, ורגולטורים טוענים כי הוא משמש לפעילות בלתי חוקית. כמו כן הם מדגישים כי מדובר במסחר בסיכון גבוה במיוחד. עם זאת, מרבית המדינות לא אסרו על השימוש בו, ובאפריל 2017 הביטקוין הוכר לראשונה ביפן כאמצעי תשלום במדינה. בשנת 2021, אל סלוודור הפכה למדינה הראשונה המכירה במטבע כהילך חוקי.
ביטקוין כמטבע דיגיטלי
לאורך ההיסטוריה נעשה שימוש בסוגים שונים של אמצעי תשלום. שימוש במטבעות העשויים ממתכות יקרות הנקראים גם כסף סחורה, מטבעות העשויים מחומרים זולים יותר המייצגים כמות של זהב המוחזקת אצל המנפיק הנקראים גם כסף ייצוגי.
מטבע הביטקוין דומה לשיטת תקן הזהב, מאחר שכמותו תהיה מוגבלת ל 21 מיליון מטבעות לאחר שתסתיים תקופת הכרייה, והוא לא יושפע ממדיניות מוניטרית של מדינות, מאחר שאינו מנוהל ישירות על ידי מדינה ריבונית. עם זאת, הוא שונה משמעותית מזהב בכמה היבטים. ראשית - לביטקוין אין ערך שימוש כמו שיש לזהב, שממנו אפשר להתקין תכשיטים וכלים מכלים שונים. לזהב גם שימושים תעשייתיים שונים. בנוסף, אף על פי שכיום הזהב אינו משמש כמטבע או כבסיס למטבע, והוא סחורה כמו כל סחורה אחרת, ההיסטוריה התרבותית והכלכלית של העולם ייחסה לו "ערך עצמי" ובשל כך אפשר לסחור בו כמעט בכל מקום.
לדברי תומכיו, יתרונו המרכזי של הביטקוין הוא שבשונה מהמטבעות "המסורתיים" - הוא מתוכנן כך שלא יסבול מאינפלציה. זאת מאחר שמספר מטבעות הביטקוין בעולם מוגבל, ואין שום ישות שתוכל "להדפיס" יותר מטבעות מהכמות הסופית שנקבעה, אפילו לא יוצריו. עם זאת, עד להשלמת הכרייה בעתיד הרחוק, הביטקוין נמצא בשלב האינפלציוני של חייו.
שיעור אינפלציית הביטקוין ידוע מראש והוא מתוכנן כך שיגיע לאפס עם סיום כריית כל המטבעות, אך שערו תנודתי מאוד, ברמה שכמעט אינה קיימת במטבעות מסורתיים. כך למשל ביוני 2011 שער הביטקוין הגיע לשיא של $32, חודשיים לאחר ששערו היה $1 בלבד. בסוף נובמבר 2013 שערו הגיע לכ־1,200$ ובתחילת דצמבר 2013 ירד ל-750$ ואף למטה מזה. בתחילת אוגוסט 2017 שערו אל מול הדולר הגיע ל-3,276$, וב-29 בנובמבר 2017 חצה את רף ה-11,000 דולר. ב-17 בדצמבר 2017 חצה את רף ה-20,000 דולר. וסמוך לכך ירד אל 12,000 דולר. בדצמבר 2020 הגיע ערכו של המטבע ל-27,600 דולר, בינואר 2021 שבר הביטקוין שיא חדש של 41,946 דולר. בפברואר 2021 הגיע ערכו ל-48,364 דולר, באוקטובר הוא עלה ל-60,740 דולר, וביוני 2022 הוא צנח עד ל-18,634 דולר. באפריל 2023 זינק המטבע וחצה את רף ה30,000 דולר לראשונה מאז יוני 2022.
בניגוד ל"תקן הזהב" כמערכת מטבע, הביטקוין לא יהיה כפוף להסכמים בין מדינות ריבוניות שישפיעו על שערו, והשער נקבע באופן חפשי בין המשתמשים והסוחרים בו.
מעמדו המשפטי של הביטקוין
כיום עדיין אין גישה אחידה בכל הקשור לרגולציה של השימוש בביטקוין כמטבע. הביטקוין עדיין נחשב בקרב חלק מהרגולטורים במדינות השונות כמטבע החשוד בקשר לגורמים עבריינים, ומעורר חשש אצל בנקאים בכל הקשור לעמידה בדרישות החוק כנגד הלבנת הון, אם כי ישנן גם גישות הרואות בו מהלך חיובי. הבנק האירופי סקר את הביטקוין וקבע בין השאר שלא מדובר בתרמית פונזי אך מדובר על השקעה בסיכון גבוה. בגרמניה ביטקוין הוא "מטבע פרטי" החוקי לשימוש ונתון למיסוי בעסקאות של אנשים פרטיים, אך אינו חוקי בעסקות של חברות ללא אישור מפורש. ביפן הביטקוין נחשב מטבע חוקי וחלק מזירות המסחר הן חוקיות, כל עוד הן רשומות אצל המפקח לעסקים פיננסיים.
רגולטורים בארצות הברית ובאיחוד האירופי, וכן שלטונות רוסיה וסין, הדגישו כי השימוש בביטקוין עלול לסייע לפעילותם של ארגוני טרור ופשע ברחבי העולם ולשמש לפעילות בלתי חוקית, הלבנת כספים והעלמות מס. כמו כן, הודגש כי המסחר בביטקוין הוא מסחר בסיכון גבוה במיוחד.
===מעמד הביטקוין בישראל===
בנק ישראל
ב-19 בפברואר 2014, התייחסו לראשונה רשויות ישראליות לסוגיה זו באופן רשמי. רגולטורים אלה היו בנק ישראל, אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון, יחד עם רשות המיסים, הרשות לניירות ערך והרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור. בהודעתם ציינו הרגולטורים כי כלל ההיבטים של הסוגיה עודם נבחנים, אך הם רואים חובה לעצמם להדגיש את הסיכונים הרבים הגלומים לדעתם בשימוש בביטקוין ובסחר בו. עם זאת באוגוסט 2014 הוקם צוות בין-משרדי בנושא מטבעות וירטואליים מבוזרים שבראשו יעמוד ראש מחלקת המחקר של בנק ישראל. אין חוק בישראל האוסר במפורש על שימוש בביטקוין, ולכן השימוש במטבע הביטקוין הוא חוקי.
רשות ניירות ערך
בשלהי אוגוסט 2017, הוקמה ועדה בין מחלקתית ברשות ניירות ערך לבחינת אסדרה של הנפקת מטבעות קריפטוגרפיים מבוזרים לציבור. תפקידה העיקרי של הוועדה – בראשותם של ד”ר גיתית גור גרשגורן, הכלכלנית הראשית של רשות ניירות ערך, ועו”ד מוטי ימין, מנהל מחלקת תאגידים הפורש – היה לבחון את תחולת חוק ניירות ערך על הצעות והנפקות לציבור בישראל, המבוססות על רישום מבוזר של מטבעות קריפטוגרפיים.
במרץ 2018 פורסמו מסקנות הביניים של הוועדה להערות הציבור, שכללו פירוט של חמישה מסלולי גיוס ייעודיים של מטבעות קריפטוגרפיים, וכן סוגיות ספציפיות הנוגעות למסגרות חוקיות אפשריות עתידיות. הוועדה חילקה את המלצותיה לגבי סיווג של מטבעות קריפטוגרפיים כמקובל כיום בעולם לשלושה סוגים:
חשוב להדגיש שמדובר במסגרת בלבד וכי כיום רוב החברות שמבצעות הנפקות של מטבעות קריפטוגרפיים עדיין אינן ערוכות להתמודד עם סוגיות הלבנת הון ומימון טרור, וכי הציבור הרוכש עדיין לא בקיא מספיק בתפעול סוגיות טכניות של החזקת המטבעות ושמירתם, כמו גופים מוסדרים למתן שירותים פיננסיים.
רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון והרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור
החל מ-1 באוקטובר 2018, גופים שיקיימו מסחר בביטקוין ובמטבעות וירטואליים נוספים יחויבו ברישיון תחת נותן שירותים פיננסיים רשות שוק ההון, ביטוח וחסכון והרשות לאיסור הלבנת הון, בהתאם לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים), תשע"ו-2016. החלפה, פדיון, פריטה, המרה, מכירה, העברה, ניהול ושמירה – זוהי רשימת הפעולות המותרות על פי הרישיון החדש למתן שירותים במטבעות וירטואליים. קיימות כיום שתי חברות ישראליות אשר מחזיקות ברישיון נותן שירותי מטבע ובאישור המשך עיסוק זמני בהתאם לרישיון החדש - ביטס אוף גולד בע״מ וניו ביט ונצ'רס בע״מ.
רשות המיסים
במרץ 2018 פרסמה רשות המיסים חוזר נוסף בנושא ICO ואסימונים מבוזרים אשר סיפק הבהרות בנושא המיסוי בישראל והקלות ספציפיות בנוגע לחברות ישראליות אשר מעוניינות להנפיק Utility Token. בחוזר זה מספקת רשות המיסים פתרונות לנושא התמחור וההמרה של מטבעות דיגיטליים (עסקאות ברטר - קריפטו לקריפטו) וכיצד לחשב אירועי מס. בנוסף, ציינה רשות המיסים ספקי שירותים המקובלים עליה לטיפול בנושא המס בישראל, כגון חברת BloxTax ישראלית.
ביוני 2019 פרסם גוף התקינה החשבונאית הבינלאומית (IFRS) את התייחסותו למטבעות קריפטוגרפיים ולביטקוין בפרט וקבע שמטבעות קריפטוגרפיים יסווגו כנכס לא פיננסי. תקנות אלו תקפות גם על חלק ניכר מהחברות בישראל, קובעת כי מטבעות דיגיטליים יסווגו מבחינה חשבונאית או כנכס בלתי מוחשי או כמלאי. לקביעה זו ישנם היבטים חשבונאיים חשובים להתנהלות חברה ולאופן עריכת הדוחות הכספיים שלה, כאשר היא מחזיקה או משתמשת בביטקוין. קביעה זו מהווה חיזוק לעמדת רשויות המס בישראל שביטקוין מסווג כנכס ולא כמטבע.
מעמד הביטקוין בהלכה
בהלכה היהודית ישנה חשיבות לשאלה האם הביטקוין נחשב כ"כסף" (מטבע) או כסחורה. לדוגמה, בהלכות ריבית: מותר להלוות סכום-כסף על-מנת להחזיר את אותו סכום-כסף, אבל אסור מדרבנן להלוות סחורה על-מנת להחזיר את אותה כמות של סחורה, כי ערך הסחורה עלול לעלות. מכאן, שאם הביטקוין נחשב ככסף (מטבע) - מותר להלוות אותו (בלי ריבית), אבל אם הוא נחשב כסחורה - הדבר אסור מדרבנן. יש הסבורים, שכיוון שהכסף שנזכר בתורה היה בעל ערך ממשי (מתכת יקרה) והביטקוין הוא וירטואלי בלבד, אי-אפשר להחשיבו ככסף; אולם רוב הפוסקים אינם מקבלים דעה זו, שהרי גם בעבר, ערכו של הכסף לא נבע מהמתכת היקרה שיש בו, אלא מחותמת השלטון שהוטבעה עליו (במקרים רבים, ערכו בעיני השלטון היה גבוה יותר מערך המתכת שהוטבעה בו), ומכוח-הקניה שלו. עם זאת, כיוון שהשלטון בימינו אינו מכיר בביטקוין כאמצעי תשלום, רוב הציבור אינו נותן בו אמון כאמצעי תשלום, וכוח-הקניה שלו מוגבל, במצב הנוכחי הוא אינו מוגדר כמטבע אלא כסחורה.
ביטקוין כאמצעי תשלום
יתרון חשוב של הביטקוין כאמצעי תשלום הוא הנגישות לשימוש בו ברחבי העולם: ניתן להעביר כספים ממדינה למדינה תוך דקות ספורות. עם זאת, ישנם גם חסרונות לביטקוין. הראשון בהם הוא הקושי הטכני להשתמש בביטקוין באינטראקציות פשוטות, מאחר שהמטבע, בניגוד לזה "המסורתי", ניתן לשימוש באמצעות מחשב או סמארטפון, ולכן זקוק למקור אנרגיה חשמלי ולחיבור לאינטרנט כדי לבצע כל פעולה של העברת כספים. בסוף שנת 2017 עם התרחבות המסחר בביטקוין התברר כי ישנו קושי של ממש לתמוך במספר רב של עסקאות בו זמנית, מה שגרם לעיכובים של ממש בביצוען. קצב הביצוע של טרנזאקציות ביטקוין אינו מתקרב ליכולות הקיימות של מערכות כרטיסי האשראי, או של התשלומים הדיגיטליים במערכת הבנקאות המסורתית.
תשלום במערכת ביטקוין נחשב כתקף רק לאחר ששודר לכל המשתתפים. לכן אין דרך להסתיר תשלומים. אולם מקור ויעד התשלום מזוהים רק לפי כתובת הארנק (המקביל במידה מסוימת לחשבון בנק) שלהם, ומערכת ביטקוין עצמה לא מבטיחה דרך לוודא מיהו הבעלים של אותם ארנקים. לכן משתמשים מיומנים המבקשים להשיג חשאיות יכולים להשתמש בביטקוין כדי להעביר כספים בדרך שלא תקושר אליהם. בנוסף, בדומה לתשלום במזומן (ובניגוד לאמצעי תשלום אחרים), העברת ביטקוין היא סופית ולא ניתנת לביטול על ידי המערכת. באופן דומה, איבוד קובץ ה"ארנק" (כולל איבוד הגיבויים) גורם לאיבוד הביטקוין שהיו בתוך הארנק, ללא אפשרות להחזירם.
היסטוריה
בינואר 2009, עם שחרור קליינט הביטקוין הראשון, החלה לפעול מערכת הביטקוין בקוד פתוח. סאטושי נאקומוטו יצר את הבלוק הראשון בבלוקצ'יין וכך למעשה כרה את 50 הביטקוינים הראשונים.
אחד מתומכי הביטקוין הראשונים - המתכנת האל פיני, קיבל 10 ביטקוין מסאטושי נאקומוטו בהעברת הביטקוין הראשונה בהיסטוריה.
כיום מעריכים שבתחילת היסטוריית הביטקוין, סאטושי כרה 980 אלף מטבעות ביטקוין. אולם, לאחר פרישתו מפיתוח המטבע, לא בוצעה העברה מכתובותיו המשוערות.
ב-6 באוגוסט 2010 אותרה פרצת אבטחה חמורה בפרוטוקול הביטקוין. העברות לא אומתו בצורה נכונה לפני שנכללו בבלוקצ'יין, דבר שאיפשר למשתמשים לעקוף את מגבלות הפרוטוקול של הביטקוין, וכך ליצור מספר כלשהו של מטבעות ביטקוין. ב-15 באוגוסט, הפרצה נוצלה; מעל 184 מיליארד מטבעות נוצרו בהעברה יחידה. בתוך שעות ספורות, ההעברה אותרה, ולאחר מכן בוצע "פיצול קשה" שבו עודכן פרוטוקול הביטקוין כך שלא יהיה ניתן לנצל את פרצת האבטחה, וההעברה הזאת נמחקה מהבלוקצ'יין. זאת פרצת האבטחה היחידה שהתגלתה בפרוטוקול הביטקוין מאז יצירתו.
מספר בורסות פועלות להחלפת כסף מסורתי בביטקוין, בורסות אלה גובות עמלות המרה ואינן מקבלות תשלומים באמצעות כרטיסי אשראי. בחודש יוני 2011 בוצעה מתקפת האקרים על אחת מבורסות המרת הכספים של המטבע. בעקבות כך, השער בו נסחר המטבע בבורסה זו צנח מבערך 17 דולר לסנטים בודדים ולאחר כמה ימים התייצב. תנודותיו הגבוהות של המטבע גורמות לדיווחים בכלי התקשורת, מה שגורם בין היתר להפצת הביטקוין.
בשנת 2011 החלו אתרי אינטרנט אחדים, ובהם ויקיליקס, ארכיון האינטרנט, המוסד לתוכנה חופשית, לקבל תרומות גם באמצעות ביטקוין. קרן החזית האלקטרונית הסכימה לקבל תרומות בביטקוין לתקופה מסוימת, אולם החליטה לבטל אפשרות זאת. בחודש אוקטובר 2012 פרסם הבנק המרכזי האירופי דו"ח הקובע כי השימוש ההולך וגובר באינטרנט ובמסחר אלקטרוני, כמו גם ההתקשרות הבלתי אמצעית שבין סוחרים ולקוחות ולהפך, והדגש ששמות קהילות וירטואליות על ממד המהירות, צפויים להאיץ את קצב גידולו של הביטקוין. בדצמבר 2012 קיבלה ביטקוין סנטרל (Bitcoin Central), אחת החברות המפעילה בורסה להמרת ביטקוינים, מעמד של "ספק אמצעי תשלום" (Payment Services Provider), דבר שעשוי להקל על הפצתו.
בשנת 2013 החלו האתרים Reddit ו-Mega להציע את שירותיהם גם תמורת ביטקוין. באפריל אותה שנה הגיע ערך המטבע ל-100$ לביטקוין אחד. באוקטובר 2013 נסגר בידי ה-FBI אתר מכירת הסמים הגדול ביותר באינטרנט, "דרך המשי", אשר פעל בדארקנט ושכל העסקאות בו נעשו באמצעות ביטקוין. במהלך הסגירה נתפסו כ-26 אלף ביטקוינים בשווי 3.6 מיליון דולר, על אף שעל פי הערכות זהו רק חלק קטן מהשווי הכולל של הביטקוינים המצויים ברשותו של מקים האתר, רוס ויליאם אולבריכט.. בשנת 2013 בקנדה הוצב כספומט ביטקוין הראשון בעולם.
בשנת 2014 הושמעה באמצעי התקשורת ביקורת על עתידו של הביטקוין, שהחריפה במיוחד לאחר נפילת הבורסה הווירטואלית Mt. Gox, שהייתה בורסת הביטקוין הגדולה והחשובה בעולם, אשר כתוצאה מכשלי אבטחה, נגנבו ממנה ומבעלי חשבונות בה כ-850,000 ביטקוין ולבסוף הגיעה לפשיטת רגל ונסגרה. תגובה אחרת למשבר הייתה של ממשלת יפן, שהודיעה בפברואר 2014 כי היא תפעל להגדרת הליכים פורמליים לבצוע העברות מטבע ביטקוין ובכלל זה גם תבחן את היבטי המיסוי של הביטקוין.
ב-17 בדצמבר 2017 ערך הביטקוין בשער חליפין הגיע לשיא של 19,783.06 דולר אמריקני לביטקוין אחד. נכון ל-24 ביולי 2020 ערכו של הביטקוין עמד על 9,593.09 דולר אמריקני. בדצמבר 2020 הייתה עלייה נוספת, וערך המטבע שבר שיא נוסף ועלה למעל 29,000 דולר אמריקני. בינואר 2021 נפרץ השיא הקודם כשקבע הביטקוין שיא חדש של 42,084 דולר. באותה תקופת זמן שווי השוק של כלל המטבעות הקריפטוגרפיים חצה לראשונה את רף הטריליון דולר, וקבע שיא של 1,133,000,000,000 דולר. באוקטובר 2021 שבר ביטקוין את שיאו הקודם וחצה את רף ה-66,000 דולר.
ארנקים
מטבעות ביטקוין הם רשומה ייחודית בקובץ ציבורי המכונה "שרשרת בלוקים" (בלוקצ'יין). ניתן לנהל/להשתמש במטבעות בעזרת "ארנק", שהוא תוכנה המחוברת לרשת המטבע (לכל מטבע רשת משתמשים משלו) ויכולה לנהל שליחה וקבלת תשלומים. ארנק ביטקוין יכול להיות מאוחסן במחשב מקומי או על שרת מרוחק. הארנק מציג את המידע על כמות הכסף שיש למשתמש מסוים, כולל היסטוריית השימוש בו והיתרה שלו בסך כל הכתובות המנוהלות דרך אותו ארנק. מערכת ביטקוין היא מערכת מבוזרת, כלומר, כל אחד יכול להחזיק ארנק משלו, כך שלכל אחד יש יכולת עצמאית לניהול מלא של כספו, ללא מעורבות של גורם מנהל מרכזי. המערכת צריכה עדיין להבטיח שבעת תשלום לא 'יומצאו' מטבעות שאינם קיימים, ושסכום שהועבר בתשלום אכן גרע מטבעות בסך המתאים מכתובת השולח כך שלא יוכל להשתמש בהם בתשלומים נוספים (תרמית המכונה "בזבוז כפול").
יעדי התשלומים הם "כתובת ביטקוין". הכתובת היא מחרוזת של ספרות או של אותיות לטיניות קטנות או גדולות באורך של 27 עד 34 תווים. הכתובת מתחילה בתו שמסמל את סוגה ('1' עבור כתובת ביטקוין רגילה) ולאחר מכן 26 עד 33 תווים (בדרך כלל 33), לדוגמה, "11uEbMgunupShBVTewXjtqbBv5MndwfXhb". מחרוזת התווים היא קידוד בעזרת base58 של מספר גדול שהוא גיבוב SHA-1 של מפתח ציבורי (בשיטת ECDSA). החלק הפרטי של המפתח יכול להישמר בארנק, במקום אחר במחשב ואף להיכתב על דף. אין הגבלה למספר הכתובות בשימושו של אדם מסוים ואף נהוג ברוב המקרים שלא להשתמש בכתובות ליותר מתשלום אחד.
העברות כספים
העברה היא הוראה מוצפנת, חתומה דיגיטלית, שנשלחת לרשת המטבע על ידי בעלי הארנק, להעביר סכום מכתובת בשליטתו לכתובת אחרת. ההעברה משודרת לכל משתמשי ביטקוין דרך רשת התקשורת העולמית - האינטרנט. קיים ספר חשבונות דיגיטלי ומבוזר שנגיש לכל אחד ברשת שבו רשומות כל העברות הכספים ההיסטוריות מיום הקמת הביטקוין. ספר חשבונות זה מחולק ל'בלוקים', בכל בלוק ישנה כמות מסוימת של רישומי העברות כספים החל מסיום חישוב הבלוק הקודם. כך שלמעשה אם מחברים את כל הבלוקים, מקבלים יומן העברות כספים של כל פעילי הביטקוין מאז הקמתו ועד לרגע הנוכחי. לתיעוד העברות הכספים תפקיד מרכזי ביותר במנגנון הפעולה של הביטקוין, מצד אחד הוא מונע כל אפשרות ל'זיוף' כספים, כלומר לייצור של כסף חדש יש מאין במערכת, משום שכל העברה של כסף שאין לו תיעוד קודם במערכת העולמית נפסלת ואינה מוכרת כהעברת כספים מאושרת. כל בלוק של העברות כספים נוצר בממוצע כל עשר דקות, זאת בגלל הגדרה שרירותית של קוד התוכנה שנקבע בעת המצאת הביטקוין. זו גם הסיבה שלוקח עשר דקות בממוצע לאשר סופית העברת כספים, בזמן שכל הצמתים ברשת ממתינים לבניית הבלוק שיוודא שאכן העברת הכספים מתאימה לבלוק הקודם וכך למנוע זיופים. הבלוק מוצפן ברמה גבוהה ביותר, כך שקשה מאוד לזייף אותו. יש בו שדה שתוכנו יכול להיות מספר כלשהו, וגם שדה של פונקציית גיבוב. הגיבוב נעשה בעזרת גרסת הצפנה SHA256 של SHA-2.
יצירת הכסף במערכת
יצרני הבלוקים, הנקראים גם "כורים", בונים כל הזמן תיעוד של העברות הכספים האחרונות ברשת המטבע. בלוק הוא הבסיס התפעולי המאפשר שימוש תקין במטבע. יצרנים אלו בעצם מבצעים את העבודה שהבנקים עושים היום. במבנה התפעולי ארוך הטווח של הביטקוין, מקור המוטיבציה להמשיך ולבצע את תהליך הכרייה הוא השכר שמקבלים הכורים עבור פעולת העיבוד הדורשת זמן (חשמל ותחזוקה) וחומרה ייעודיים. הכורה מקבל תשלום מסוים בצורת חלק מתוך העברת הכספים שנרשמו בבלוק שנקרא 'עמלת העברה'. גובה העמלה נקבע על ידי מבצע העסקה, קרי, המשתמש. צורת תשלום שנייה לכורה היא סכום מוגדר מראש של מטבעות ביטקוין שנוצרים בתהליך העיבוד. תהליך זה מתרחש בממוצע כל 10 דקות ברשת הביטקוין.
צורת חישוב זו של תגמול על יצירת בלוקים נוצרה על ידי אלגוריתם שבנו מפתחי הביטקוין בעת השקתו. על כל יצירת בלוק, משתמשים ברשת המכונים "כורים", מנסים לוודא את תוכן הבלוק וכן ליצור גיבוב של הבלוק שערכו המספרי נמוך דיו. הסיכוי לקבל את הערך הזה מאוד נמוך ולכן הכורים חייבים לחשב את הגיבוב של הבלוק מספר רב של פעמים כדי להצליח להשיג בלוק תקין. הראשון שמצליח למצוא גיבוב בערך מספרי נמוך מספיק, זוכה בתגמול על מאמציו.
בתחילת הפעילות (2009) התשלום בעבור עיבוד מוצלח של הבלוק (עיבוד אשר מתבצע באמצעות מערכת הוכחת עבודה - Proof of work) היה 50 מטבעות ביטקוין. התשלום בעבור עיבוד מוצלח של הבלוקים יורד בחצי בכול 4 שנים בערך. ב-2012 הגמול נחצה ל 25 מטבעות, ב 2016 ל 12.5 מטבעות, וב 2020 ל 6.25 מטבעות. זהו תהליך מובנה בקוד המטבע המבטיח הנפקה בקצב קבוע וידוע מראש, ומכיוון שלא יונפקו יותר מ-21 מיליון מטבעות ביטקוין (החלטת מפתח המטבע הבאה לידי ביטוי בקוד ואיננה ניתנת לשינוי), ניתן לדעת מראש שחלקיק מטבע הביטקוין האחרון שיונפק יהיה בשנת 2140. הנ"ל נעשה בהנחה שככל שיהיו יותר מטבעות בשימוש, נפח הפעילות יגדל והכדאיות הכספית של הכורים תישמר דרך העמלות שצפויות לגדול בהתאם. עד שנת 2140, אין חובה לצרף עמלה לעסקה, עם זאת עסקאות ללא עמלה מקבלות עדיפות נמוכה בתהליך כניסה לבלוק וכתוצאה מכך תהליך העיבוד שלהן צפוי לארוך זמן רב. החל מסיום הנפקת המטבעות, התמריץ לכורים לעסוק בכרייה יהיה עמלות העברה בלבד ולכן סביר שעסקה ללא עמלה לא תעבור עיבוד כלל.