cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יושימאר יוטון
קריירה בינלאומית
בשנת זומן לראשונה לסגל נבחרת פרו לקראת גביע קירין. ב-8 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד. ב-15 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
דובריש טורש
דובריש (דב בריש) טורש (נולד: תרכ"ג, 1863 – (?)193) היה מחבר ומדפיס ספרים, עסקן ופולמוסן תושב ורשה.
ביוגרפיה
נולד בוורשה לאלכסנדר זושא טורש. עסק בספרות ובמחקר תורניים, והיה בעל בית דפוס בוורשה שבו הדפיס גם את ספריו.
בשנת 1894 הדפיס את ספרו של רבי יצחק אברבנאל "עטרת זקנים", וצירף לו הקדמה. בשנת 1895 הדפיס את ספרו של רבי אברהם אבן עזרא "שפת יתר", שבו השיב להשגות דונש בן לברט על ביאורי רבי סעדיה גאון. טורש צירף לספר את תולדותיו של אבן עזרא.
בשנת 1899 הוציא את ספרו "בר הדיא או חלום הירצל", ובו פולמוס כנגד הרעיון הציוני ההרצליאני.
כאשר התעוררו ברוסיה קולות הסתה כנגד התלמוד, בטענה שהוא מעודד מרידה במלכות, ביקר בביתו הרב אליהו חיים מייזל, רבה של לודז', וביקשו לחבר חיבור הדוחה טענות אלו. בעקבות זאת חיבר את ספרו "הוד מלכות". הספר שיכך את קולות ההסתה, וטורש אף קיבל מכתב תודה מהצאר ניקולאי, כפי שכתב הרב צבי יחזקאל מיכלסון בדברי ההקדמה לספרו של טורש שבעה כוכבי לכת'.
טורש ניחן בסגנון כתיבה מליצי והִרבה בחריזה. בין השאר ניסח את נוסח מצבותיהן של אמו ואשתו של הרב צבי יחזקאל מיכלסון מוורשה.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991, הייתה האליפות האזורית ה-23 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בישראל בין 12 ביוני ל-17 ביוני 1991. המשחקים התקיימו באולם יד אליהו בתל אביב.
ז'אן-איפוליט מישון
ז'אן-איפוליט מישון (Jean Hippolyte Michon ;1881–1806) היה מייסד הגרפולוגיה המודרנית, טבע את המונח "גרפולוגיה" ופיתח שיטה ראשונית לניתוח כתב היד, ספריו היו בעלי השפעה רבה בפיתוח המתודה הגרפולוגית.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
ברית המועצות ניצחה באליפות בפעם ה-21 בתולדותיה ובפעם ה-17 ברציפות. באליפות זו נבחרת ברית המועצות לראשונה מאז 1958 הפסידה במשחק. בעקבות פירוק ברית המועצות זו הייתה ההופעה האחרונה של הנבחרת. במהלך השתתפותה באליפות אירופה היא זכתה ב-21 מדליות זהב ב-22 תחרויות והפסידה ב-2 משחקים בלבד.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
נולד במחוז שראנט שבמערב צרפת. למד בסמינר לכמרים באנגולם, ב-1830 מונה לכומר. ב-1831 פתח מישון מוסד חינוכי תיכוני וניהל אותו במשך 10 שנים, במוסד הוא הכיר את האב פלנדרין ושמע ממנו על האפשרות להכרת אופיו של האדם על פי כתב ידו.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 8 נבחרות. הם חולקו ל-2 בתים. מנצחת הבית וסגניתה המשיכו התמודדות על המדליות בשיטת פלייאוף.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
בשנים 1844–1849 יצאה לאור עבודתו על המונומנטים של שראנט, החיבור מתאר את ההיסטוריה הפוליטית, הדתית והחברתית של האזור ומתעד את המונומנטים ההיסטוריים שלו, עבודה זו זיכתה את מישון בהכרה כהיסטוריון וארכאולוג, והדבר הביא לצירופו בשנת 1850 למשלחת מדעית ארכאולוגית למזרח ולארץ ישראל.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
משחקי הגמר
משחק הגמר
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
למרות היותו כומר קתולי מישון תמך בליברליזם ובמודרנה ובמשך חייו פרסם חיבורים רבים שבהם קרא להפרדה בין דת למדינה ולשינוי יחסה של הכנסייה כלפי המדע, הליברליזם והדמוקרטיה. ב - 1860 יצא חיבורו "על התחדשות הכנסייה", בספר הופיעו רעיונות ליברליים רבים והופיעה שם אהדה רבה לתרבות החילונית המודרנית, הכנסייה הקתולית יצאה כנגד החיבור והוא הוכנס לאינדקס הספרים האסורים על ידי הכנסייה, ומישון נאלץ לעצור את הפצת הספר.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
משחקי הגמר
משחק על המקום השלישי
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
בדצמבר 1868 פגש מישון את בפריז אדולף דבארול, דבארול שהיה כירולוג נודע ניסה זמן רב לשלב באבחוניו הכירולוגיים אבחונים של כתבי יד, והוא הופתע לגלות שיש למישון שיטת אבחון מגובשת. דבארול שכנע את מישון לפרסם את שיטתו, והבטיח לממן את כתיבת הספר.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
נבחרת ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל נשים התמודדה על מקום באליפות במסגרת בית ב'. המשחקים נערכו בהשתתפות 6 קבוצות. הנבחרת זכתה במקום השני בבית ולראשונה מאז 1950 (1) העפילה למשחקי האליפות.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
במשך כתיבת הספר נתגלעו ויכוחים רבים בין מישון לדבארול, דבארול רצה להשתתף בכתיבת הספר, ולבסוף הוסכם ביניהם שדבארול יכתוב את ההקדמה בנוסף דבארול התעקש לשלב בהקדמתו בין גרפולוגיה לכירולוגיה, למרות שמישון בעצמו התנגד לכירולוגיה. באפריל 1872 יצא הספר לאור.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
נבחרת ישראל בתחרות
במשחקים שנערכו בתל אביב, במשחקה הראשון הנבחרת ניצחה את צ'כוסלובקיה 91:90. לאחר מכך היא הפסידה לבולגריה והונגריה. כתוצאה מכך היא סיימה את הבית במקום ה-3. בהמשך היא הפסידה לפולין ולאיטליה. כתוצאה מכך היא סיימה את הופעתה במקום השמיני.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
מישון עזב את שותפותו עם דבארול ופנה להפיץ את שיטתו, בנובמבר 1871 יצא לאור הגיליון הראשון של כתב העת הגרפולוגי שלו "הגרפולוגיה", ב-24 בנובמבר 1871 קיים מישון כינוס פומבי ראשון בפריז בו הציג את תגליתו בפני הציבור. בשנים הבאות עבר בכל עריה הגדולות של אירופה ונתן הרצאות על שיטתו. הוא נהג להדגים בפני הקהל עקרונות אחדים של שיטתו, ובסוף הרצאתו ניתח כתבי יד אנונימיים שנכתבו על ידי המשתתפים.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
נבחרת ישראל בתחרות
כדורסלניות הנבחרת:
ברייס גייזר
ברייס גייזר (באנגלית: Bryce Gheisar נולד ב-22 בדצמבר 2004) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
בשנים הבאות הופיעו ספרים המציגים את שיטתו של מישון במלואה. ב-1872 הופיע הספר "תעלומות הגרפולוגיה" ב־1875 יצא הספר "שיטת הגרפולוגיה", המציג את מערכת הסימנים המישונית, וב-1878 פורסם הספר, "המתודה הישומית של הגרפולוגיה". ב-1879 יצא הספר "ההיסטוריה של נפוליאון הראשון לפי כתב ידו", שבו מציג מישון ניתוח אורך של כתבי היד של נפוליון, החל מתחילת שרותו הצבאי ועד גלותו באי סנט הלנה.
ברייס גייזר
ביוגרפיה
גייזר נולד ב-22 בדצמבר 2004 בפלאנו, טקסס, לטוד וניקול גייזר. הוא התאמן בהתעמלות תחרותית לפני שגילה לראשונה את אהבתו למשחק. כיום הוא מתגורר בפלאנו, טקסס.
קריירה
גייזר החל את קריירת המשחק שלו בגיל שמונה. תפקידו הראשון היה בשנת 2015, בסרט הקצר "תחנת האוטובוס" בתפקיד אליהו גוטניק. מיד לאחר שנרשם לבית הספר למשחק של קתרין סאליבן. הוא הופיע לראשונה בקולנוע כשגילם את התפקיד הראשי של איתן הצעיר, בסרט עטור השבחים משנת 2017, נשמה של כלב. באותה שנה, גילם את אחד התפקידים הראשיים, ג'וליאן, בסרט המועמד לאוסקר, פלא.
מ-2020 עד 2021, ברייס גילם את אליוט קומבס בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון, "האסטרונאוטים".
נובוסיבירסק (כדורגל נשים)
היסטוריה
קבוצת הנשים במועדון הכדורגל "נובוסיבירסק" נוצרה באפריל 2021.
המשחק הראשון של הקבוצה החדשה היה משחק במסגרת טורניר "ליגה 1" בכדורגל נשים במחוז סיביר. ב-4 ביולי הביסה את מועדון קריסטל-סיביר נובוסיבירסק בתוצאה 14:0.
בקמרובו הקבוצה גברה בתוצאה 1:0 על רסבט קרסנויארסק. ניצחון זה הבטיח את השתתפותה של הקבוצה בגמר הטורניר המחוזי כבר בשנתה הראשונה.
השחקניות העיקריות של הקבוצה בעונת הבכורה היו יקטרינה מסלובה ואנסטסיה שלימובה. ובעונת 2021 הקבוצה התמודדה בדיוויזיון 1, הליגה השנייה בחשיבותה בענף כדורגל נשים ברוסיה. הקבוצה סיימה את עונת הבכורה שלה במקום התשיעי בליגה.
ז'אן-איפוליט מישון
ביוגרפיה
ב-8 במאי 1881 מת מישון מסיבוך של דלקת ריאות.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1991
נבחרת ישראל בתחרות
מאמנים: אפי בירנבוים, אריק שיבק
מנהלת נבחרת: נאוה פלס
פיזיותרפיסטית: ורדה שגיב
Daylight (שיר של טיילור סוויפט)
Daylight (בעברית: אוֹר הַיוֹם) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השביעי, Lover. השיר יצא לאור ב-23 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-17 במצעד ה-.
רקע וכתיבה
השיר נכתב בידי טיילור סוויפט והופק על ידה, ביחד עם המפיק המוזיקלי ג'ק אנטונוף שעבד עמה על שירים נוספים. השיר מדבר על מאבק שקורה במהלך מערכת יחסים, תוך שטיילור מפקפקת בכך שהיא תוכל למצוא אהבה חדשה ואמיתית. לבסוף, היא פוגשת מישהו חדש שמאיר לכאורה את חייה. (הרמז לשם השיר)
סוויפט אמרה עליו כי:
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד אף על פי שלא יצא כסינגל. במצעד הבילבורד הוט 100 התברג במקום ה-89, תוך שבמצעד ה- התברג במקום ה-17. בסמוך לכך, התברג במקום ה-87 במצעד קנדה הוט 100 ובמקום ה-49 במצעד שירי הסטרימינג לפי דרישה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-57 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
וסטרוז
וסטרוז (באנגלית: Westeros) היא יבשת דמיונית, בה מתרחשת רוב העלילה בסדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
וסטרוז היא היבשת המערבית והקטנה מבין שתי היבשות הידועות בעולם, יחד עם אסוס. בניגוד ליבשת אסוס השוכנת ממזרח לה ובה בכל עיר יש שלטון עצמאי, וסטרוז היא ממלכה אחת, המחולקת לתתי-ממלכות וסאליות, שלפני אירועי סדרת הספרים היו ממלכות עצמאיות.
וסטרוז מוצגת באופן המזכיר את יבשת אירופה. מזג האוויר בה ממוזג ברובו, והיא מתוארת עם אורחות חיים עקביים עם הידוע לנו על ימי הביניים. חוץ משבע הממלכות, התופסות את עיקר שטח היבשת, שוכן בצפון הרחוק אזור שלא שייך לממלכה, בו חיים פראים, שהם אנשים חופשיים המנסים לפשוט על וסטרוז, וגם יצורים על טבעיים, כמו ממותות, נפילים ו"אחרים". בווסטרוז תשעה בתי אצולה עיקריים. כל בית שלט בעבר על ממלכה משלו, למעט בית טיירל, בית טאלי ובית באראתיאון, שירשו שושלות מלוכה שנכחדו, ובית טארגאריין, שכבש את כל הממלכות בזכות דרקוניו, איחד אותן למלכה אחת ושלט עליהן קרוב ל-300 שנה.
עיקר עלילת סדרת הספרים מתרחשת בווסטרוז.
לפני כיבושו של אאיגון הראשון טארגאריין
תושביה הראשונים של וסטרוז היו ילדי היער, גמדים ירוקים ששלטו בקסמים, ונפילים שגובהם כ-4 מטרים. לאחר מכן הגיעו ליבשת מאסוס ראשוני האדם, אשר דחקו את ילדי היער צפונה ולכאורה הכחידו אותם, אם כי מתברר שנשארו כמה מהם מעבר לחומה. אלפיים שנים לאחר שכבשו את היבשת, נלחמו ראשוני האדם באנדאלים הפולשים, שגם הגיעו מאסוס. האנדאלים, שבניגוד לראשוני האדם וילדי היער שהאמינו באלי הצפון העתיקים, האמינו בשבעה אלים (דת השבעה). האנדאלים כבשו את הדרום, אך לא הצליחו להכניע את ראשוני האדם בצפון. לאחר מכן הגיעה ניימריה מהרוינאר עם 10,000 ספינות לדורן וכבשה אותה, אבל אז שרפה את כל ספינותיה כדי לסמן לאנשיה שהם נשארים שם. ממנה התפתח בית ניימריוס-מארטל.
ערב הכיבוש של אאיגון לבית טארגאריין, היו בווסטרוז שבע ממלכות: הצפון בהנהגת בית סטארק, הבקעה בהנהגת בית ארין, ארצות הנהר בהנהגת בית הואר מאיי הברזל, המערב בהנהגת בית לאניסטר, ארצות הסופה בהנהגת בית דונארדון, מישור הנהרות בהנהגת בית גארדנר, ונסיכות דורן בהנהגת בית מארטל. גם איי הברזל נחשבו לממלכה, אבל לא נחשבו בספירת שבע הממלכות. בחלק מהזמן היו הממלכות בקשר טוב ובחלק מהזמן נלחמו אחת בשנייה.
כיבוש אאיגון עד המרד של רוברט באראתיאון
בית טארגאריין היה בתחילה רק משפחת אצולה בנחלה החופשית ואליריה, שכבשה את רוב מערב אסוס בעזרת דרקוניה, ועברה לאי המבודד דרגונסטון לפני שואליריה הוחרבה לגמריה בהתפרצות געשית שנודעה כ"אובדן ואליריה". אאיגון הראשון (עם דרקונו באלריון, האימה השחורה) ואחיותיו ראיניז (עם דרקונה מארקסס) ו-ויסניה (עם דרקונה והאגאר) כבשו את כל הממלכות (למעט דורן) בעזרת דרקוניהם. חלק מהממלכות בחרו להילחם כנגד הכובש, כמו ממלכתו של הארן השחור מבית הואר ממישור הנהרות שנכחד כמעט לחלוטין לאחר שאאיגון שרף את טירתו, הארנהל; או ארצות הסופה, שמלכה גארלאק היהיר הובס על ידי אחיו הממזר של אאיגון - אוריז באראתיאון. חלק החליטו לנצל את ההזדמנות על מנת למרוד בשליטיהם הקודמים ולהישבע אמונים לכובש החדש, דוגמת בית טאלי שמרד בהארן השחור האכזרי וכתוצאה מכך קיבל את השלטון על ארצות הנהר לאחר הכחדת בית הואר, וחלק העדיפו לכרוע ברך על מנת להימנע משפיכות דמים מיותרת, כמו מלך הצפון טורהן סטארק. אאיגון לקח את כל חרבות אויביו המובסים, התיך אותן ויצר את כס הברזל, כס המלכות של וסטרוז בעל החודים הרבים.
רק נסיכות דורן בהנהגת בית מארטל הצליחה לחמוק מהכיבוש ולהביס את צבא טארגאריין במספר הזדמנויות אמצעות לוחמת גרילה אליה לא היו הדרקונים רגילים, ושמרה על עצמאותה במשך 200 שנה, עד שדאירון השני, המלך לעתיד, התחתן עם מיריאה מארטל והנסיך מארון מארטל התחתן מאוחר יותר עם אחותו של דאירון, דאינריז. אאיגון קבע את בירתו במעלה המלך, שהייתה עד אז עיר נמל קטנה בדרום מזרח היבשת. במהלך שלטון בית טארגאריין כל המלכים נהיו לורדים והמלכות נהיו גבירות וכל היבשת תפקדה כממלכה אחת גדולה, כשלכל בית גדול יש נושאי דגל ולורדים זוטרים הנאמנים לו במלחמות.
שבעה-עשר מלכים משלו בווסטרוז כולה בשם בית טארגאריין, בתקופה שלוותה לעיתים בשגשוג והצלחה ולעיתים במלחמות אזרחים עקובות מדם, שהידועה ביותר כונתה בשם "מחול הדרקונים" במסגרתה לחם המלך אאיגון השני באחותו למחצה ראינירה שתבעה אף היא את זכותה לכס הברזל. האחרון למלכים הטארגאריינים היה אאיריז השני שכונה "המלך המטורף", ומעשיו יובילו לימים לפרוץ המרד המתואר בפסקה להלן שבסופו יודח בית טארגאריין מהשלטון.
הקרב על הקלשון
בקרב על נהר הקלשון נפגשו לראשונה (ובפעם האחרונה) שני מפקדי הצבאות: רוברט באראתיאון המורד וראיגאר טארגאריין, בנו של המלך אאיריז ויורש העצר של וסטרוז. עוד בתחילת הקרב היה ברור שאחד ממנהיגי הצבאות ימות. תחילת הקרב הייתה טבח מוחלט, אך הכל נפסק כאשר רוברט וראיגאר הגיעו זה מול זה, לדו-קרב על ממלכה שלמה. רוברט הרג את ראיגאר כשהיכה בו בקורנס הקרב המזוהה איתו, והקרב נגמר. מותו של ראיגאר והתבוסה בקרב סימלו את מפלת בית טארגאריין, אבל המלך אאיריז עדיין לא נכנע.
כיבוש מעלה מלך
הקרב על הקלשון הכריע את החלטתו של לורד טיווין לאניסטר, היחיד ששמר על נייטרליות עד אז, לתמוך ברוברט באראתיאון. לורד טיווין שלח את כל כוחות בית לאניסטר, ביחד עם סר גרגור קלגאן וסר אמורי לורץ' למעלה מלך, בירת הממלכה והמעוז האחרון של בית טארגאריין. כשראה אאיריז (שבמשמר המלך שלו כיהן בנו של לורד טיווין, ג'יים), את דגלי צבא בית לאניסטר הוא פתח את שערי העיר כי היה בטוח שהצבא הגדול בא לעזור לו לשמור על שלטונו, אך צבא לאניסטר טבח בתושבי העיר; ג'יים לאניסטר הרג את המלך אאיריז וזכה לכינוי הגנאי "קוטל-המלך". סר אמורי לורץ' וסר גרגור קלגאן אנסו ורצחו את אליה מארטל, אשתו של ראיגאר, ואת בניה - אאיגון וראיניז, והגישו את גופותיהם לרוברט כשהגיע, ומשום כך יש טינה בין בית מארטל לבית לאניסטר. תוצאת הקרב הייתה שרוברט עלה לשלטון.
שלטונו של רוברט הראשון באראתיאון
המלך רוברט נשא לאישה את סרסיי לאניסטר, בתו של לורד טיווין, ובאופן רשמי היא ילדה לו שלושה ילדים: ג'ופרי, מירסלה וטומן. למשרת ימין המלך הוא מינה את ג'ון ארין, שבטירתו עבר חניכה כשהיה נער. רוברט נודע כמלך בזבזני ביותר, והשאיר את הממלכה בחוב גדול לבנק הברזל של בראאבוס. בזמן שלטונו של רוברט הייתה מלחמה, שכונתה "מלחמת תשע הפרוטות (או האגורות)" בין כוחות הממלכה לבין קבוצת פורעי חוק מיער המלך, אותם הביס רוברט. כמו כן, כשלורד באלון גרייג'וי ואיי הברזל מרדו בממלכה, הכניעו אותם רוברט, אדארד סטארק ומפקד הצי שלו, אחיו סטאניס.
מעט לפני אירועי הספר הראשון בסדרה, "משחקי הכס", נפטר יד ימינו ג'ון ארין בנסיבות מסתוריות, מאורע שאילץ את המלך לפנות לידידו הנאמן לורד אדארד סטארק על מנת שישמש כיד ימינו.
אקלים
האקלים של וסטרוז דומה לאקלימה של אירופה - בצפון קר יחסית ומושלג ובדרום חם. אך ההבדל הוא בעונות השנה: בווסטרוז הקיץ אורך כ-10 שנים, והחורף הרבה יותר. בדרום יותר קל לסבול את החורף, אבל בצפון לא גדלים בכלל יבולים, ובלתי אפשרי כמעט לשרוד אותו בלי סתיו מוצלח שבו ניתן לאגור מזון לחורף או בלי סחר ימי עם היבשת המזרחית אסוס.
גאוגרפיה
וסטרוז היא ארץ הררית בחלקה הגדול, אך יש בה גם הרבה יערות וביצות. הצפון הוא ברובו שטוח, אך יש בו כמה רכסי הרים קרוב לחומה, גבעות במערבו ובסופו מיצר גרייווטר הצר ורווי הביצות, שמוזכר בספרים כדרך היבשתית היחידה לכיבוש הצפון. במזרח שוכנת בקעת ארין הנמוכה, המוקפת בהרי הירח הגבוהים. במערב יש גבעות רבות, ובדורן יש הרים רבים המכונים "הרי דורן". מישור הנהרות והקלשון לא מאופיינים בתנאי יבשת ייחודיים חוץ ממקווי מים רבים. וסטרוז היא יבשת מלאה בחודים ובאיים, ביניהם אי הדובים בו שולט בית מורמונט והבוסתן בו שולט בית רדוויין.
הסדר הפוליטי והמדיני
בווסטרוז עשרה בתי אצולה חזקים, על אף שבית בולטון אינו בית אצולה בכיר עד פירוק שושלת בית סטארק. סוג הבית הבכיר ביותר בווסטרוז הוא בית מלוכה, תחתיו לורדים בכירים, ומתחתיהם לורדים זוטרים. כל הלורדים צריכים להישבע אמונים לכס הברזל ולמשפחת המלוכה, והלורדים הזוטרים ללורדים הגדולים, ומי שלא נשבע מוכרז כמורד.
הצפון
ממלכת הצפון היא הממלכה הצפונית והגדולה ביותר בווסטרוז. שולט בה בית סטארק כבר למעלה מ-8,000 שנים כבית מלוכה והמלך בצפון וב-300 השנים האחרונות כמושל. כמו כן, באופן מסורתי מושל הצפון הוא גם ריבון הצפון, האחראי להגן על ממלכת וסטרוז מפני איומים מצפון. גבולותיה הם החומה בצפון, ארצות הנהר בדרום-מערב ובקעת ארין בדרום-מזרח. גבולותיה הימיים הם ים השקיעה במערב והים הצר במזרח. בירתה היא ווינטרפל, השוכנת במרכזה. הצפון תמך בבית באראתיאון במרד שלו נגד בית טארגאריין. הצפון הוא האזור הקר ביותר בווסטרוז, והוא מושלג רוב הזמן, ובייחוד בחורף הארוך, ולכן שם משפחתם של ממזרים שנולדים בצפון הוא "שלג". רוב בתי הצפון מאמינים באלים העתיקים ורובם ממוצא ראשוני האדם. בצפון יש כמה אזורים: הביצות והמצר בדרום בהם שולט בית ריד, אי הדובים בצפון בו שולט בית מורמונט וההרים ליד החומה, בהם שולטים שבטי וול, לידל ונורי. בתים חשובים נוספים בצפון הם בית בולטון, בית אומבר, בית גלובר ובית מאנדרלי, השולט בנמל הלבן, הנמל היחיד בצפון.
ארצות הסופה
ממלכת הסופה היא ממלכה במזרחה של וסטרוז. לפני הכיבוש של אאיגון, משלו בה מלכי בית דוראנדון כ"מלכי הסופה", וכיום שולט בה בית באראתיאון מאז כיבושו של אאיגון כ-300 שנה כמושל וכ-20 שנה גם כבית המלוכה של וסטרוז כולה. גבולות הממלכה הם מישור הנהרות במערב, דורן בדרום וארצות הכתר בצפון. גבולותיה הימיים הם הים הצר במזרח וים דורן בדרום. בירתה היא קץ סופה המבוצרת, הנמצאת במזרחה, על חוף הים הצר. כ-280 שנים אחרי כיבושו של בית טארגאריין פצח הלורד רוברט באראתיאון, לורד ארצות הסופה, במרד נגד המלך אאיריז השני, גייס את נתיניו מארצות הסופה וניצח בו. ארצות הסופה סוערות מאוד בסתיו ובחורף בגלל הרוחות שמגיעות מהים הצר, ולכן שם משפחתם של ממזרים שנולדים בארצות הסופה הוא "סער", אך ממוזגות יחסית בקיץ. בתי ארצות המערב מאמינים בדת השבעה ומוצאם מהאנדאלים. בתים חשובים בארצות הסופה הם בית טארת', בית דונדאריון ובית סלמי.
ארצות הנהר
ממלכת הנהר היא ממלכה השוכנת בחלקה הצר ביותר של וסטרוז - האזור בו שוכנת התפצלות הנהרות הקרויה בשם "הקלשון", אזור בעל חשיבות אסטרטגית שמקשר בין הצפון לבין ממלכות המערב והדרום, וכן בין וסטרוז לאיי הברזל, ועל כן היו מאבקי שליטה רבים עליו. גבולות הממלכה הם הצפון בצפון, המערב במערב, הבקעה בצפון-מזרח, ארצות השפע בדרום-מערב, וארצות הכתר בדרום-מזרח.
מלכי האזור כינו את עצמם כ"מלכי הקלשון" או "מלכי ארצות הנהר". לפני הכיבוש של אאיגון שלט בארצות הנהר בית הואר, בית אצולה שמוצאו מאיי הברזל, אשר משל בהארנהל המבוצרת תחת מלך אכזר בשם הארן השחור, שהפיל את אימתו על כל שכניו. עם בוא אאיגון, הכריז הארן השחור מלחמה בגלוי עליו, והתרברב כי טירת הארנהל אינה ניתנת לכיבוש. עם זאת, בואם של אאיגון ודרקוניו עוררו תסיסה בקרב בתי האצולה ששכנו בארצות הנהר כנגד שליטם האכזר, אשר החליטו לחבור לטארגאריינים במקום להישמע לפקודותיו של הארן השחור. הארן ואנשיו העדיפו להתבצר בטירתם במקום להיכנע, ועל כן אאיגון הבעיר באש את טירת הארנהל על יושביה במאורע שזכה לכינוי "שריפת הארנהל". לאחר הכיבוש, הטארגאריינים גמלו לבית טאלי מנהרן, בית האצולה הראשון שהחליט לחבור לטארגאריינים, כאשר אאיגון מינה את לורד אדמונד טאלי לשליט על ארצות הנהר, ועם תחילת האירועים המתוארים ב"משחקי הכס" הוא בית האצולה הנוכחי השולט בארצות הנהר. כפי שמשתמע משמה, ממלכת הנהר משופעת בנהרות ועל כן ממזרים שנולדים בארצות הנהר מקבלים את שם המשפחה "נהריים". בתי אצולה חשובים נוספים מארצות הנהר: בית בלאקווד (המאמין באלים הקדומים), בית דארן, בית פריי, בית מוליסטר, בית מוטון, בית סטרונג.
ארצות השפע
ממלכת השפע היא ממלכה גדולה בדרום-מערבה של וסטרוז. שלט בה בית גארדנר כבית מלוכה והמלך הגנן, וכיום שולט בה בית טיירל (שסמלו פרח, ולכן שם משפחתם של ממזרים שנולדים בארצות השפע הוא "פרח"), סוכני הבית של בית גארדנר שהושמד במלחמה נגד בית טארגאריין, כמושל. כמו כן, באופן מסורתי מושל ארצות השפע הוא גם ריבון הדרום, האחראי להגן על ממלכת וסטרוז מפני איומים מדרום, אף על פי שהיא אינה הממלכה הדרומית ביותר. גבולות הממלכה הם המערב בצפון-מערב, ארצות הנהר בצפון, ארצות הסופה במזרח, דורן בדרום-מזרח וארצות הכתר בצפון-מזרח. גבולותיה הימיים הם ים השקיעה במערב וים הקיץ בדרום. בירתה היא רמות-גנים הנמצאת במרכזה. ארצות השפע תמכו בבית טארגאריין במרד של בית באראתיאון. ארצות השפע ממוזגות ביותר ונהנות ממזג האוויר הנוח ביותר בשבע הממלכות, מה שמאפשר את החקלאות המאפיינת את הממלכה ונתן לה את שמה. בתי ארצות השפע מאמינים בדת השבעה ומוצאם מהאנדאלים. בתים חשובים נוספים בארצות השפע הם בית רדוויין, בית טארלי ובית הייטאוור השולט במצודה להכשרת מלומדים ובנמל אולדטאון, הנמל היחיד בארצות השפע.
הבקעה
הבקעה, או בקעת ארין, היא ממלכה בצפון-מזרחה של וסטרוז. שולט בה בית ארין מאז כיבוש האנדאלים את הבקעה מידי בית רויס, כבית מלוכה וכ-300 שנה כמושל. כמו כן, באופן מסורתי מושל בקעת ארין הוא גם ריבון המזרח, האחראי להגן על ממלכת וסטרוז מפני איומים ממזרח. גבולות הממלכה הם הצפון בצפון-מערב, ארצות הנהר במערב וארצות הכתר בדרום. גבולותיה הימיים הם מפרץ הנשיכה בצפון, הים הצר במזרח ומפרץ הסרטנים בדרום. בירתה היא קן הנשרים, הממוקמת במערבה על הר גבוה ונחשבת בלתי חדירה. הבקעה היא אזור נמוך מאוד ועשיר בביצות ואגמים קטנים למיניהם, לכן שם המשפחה של הממזרים הנולדים שם הוא פארן (בעברית: סבח, צמח טפיל שגדל בביצות)
דורן
דורן הייתה הממלכה האחרונה בווסטרוז שהצטרפה לשבע הממלכות, הם הצליחו להתנגד לכיבוש של בית טארגרייאן ולשמור על העצמאות שלהם עד שנת 187 לכיבוש שהם הצטרפו לברית נישואים תחת המלך דיארון השני. מאמינים שדורן יכולה לגייס אותם כמות אנשים כמו הצפון והבקעה. בכיבוש של אגון מה שגם ידוע כמלחמת דורן הראשונה בית מארטל הרים צבא של 50,000 איש לעומת בית טארגרייאן שהרים צבא של 30,000 ולא הצליח לכבוש את דורן בעיקר מפני שהצבא הדורני השתמש בלוחמת גרילה והדרקונים של בית טארגרייאן היו מורגלים להילחם בצבאות שלמים, ההישג הכי גדול של דורן במלחמה היה ההרג של המלכה רינארה טארגרייאן שאחד החצים שירו על דרקונה מרקסס פגע בעינו וגרם למוות שלה ושל דרקונה שהם צנחו למוות. שדיארון הראשון הכריז מלחמה על דורן בשנת 160 הוא אמר שדורן הרימה צבא של 50,000 איש אבל מפני שצבאו שהצבא שלו היה אחד לחמש והוא כבש שטחים נרחבים מדורן, הרבה אנשים טענו שדיארון בעצם שיקר כדי להראות כמה הוא בלתי מנוצח, ולא משנה את הגודל של הצבא שלו הוא ינצח במלחמה שבעצם המספר של הצבא הדורני היה בהרבה יותר נמוך. אף על פי שזה לא עזר כי בסופו של דבר התנקשו בו והוא נהרג באמצע המדבר. במהלך המרד של רוברט בית מארטל שולח 10,000 חיילים לצבא של רייגאר בהנהגת הנסיך ליאון מארטל שרבים מהם לא יחזרו לדורן כולל הנסיך עצמו. במהלך מלחמת חמשת המלכים בית מארטל נשאר נייטרלי.
השפע
השדות פוריים והעמקים השופעים של השפע הופכים אותה לאזור הכי עשיר של וסטרוז בחקלאות ובמזון, וגם לאזור הכי יפה בכל היבשת. מאמינים שהשפע יכולה לגייס הכי הרבה חיילים מכל ממלכה אחרת 100,000 - 80,000 חיילים ו-200 ספינות מהנמל של בית רדווין. במהלך הכיבוש של אגון בית גארדנר שאז שלט בשפע הרים צבא של 30,000 יחד עם בני בריתם בית לאניסטר מארצות המערב שהרימו צבא של 25,000, ביחד הם צעדו לעבר שדה חיטה יבש שם אגון ואחיותו חיכו לו, הקרב שנקרא שדה האש היה לו אחר מאשר טבח מוחלט שיותר מ-4,000 נשרפו למוות ורבים אחרים נפצעו קשות ובין האבדות היה כל בית גארדנר ויורשיו, לאחר שבית גארדנר נכחד לורד טיירל שהיה אב הבית של אייגרדן וגם יד ימינו של המלך גארדנר נהפך למושל ארצות השפע ולורד אייגרדן. במהלך המרד של רוברט בית טיירל נשארו נאמנים לבית טארגאריין וגייסו צבא של 50,000 איש בהובלת לורד רנדל טארלי, הצבא תקף את רוברט באשפורד מה שנודע כקרב של אשפורד שם רנדל טארלי הצליח לנצח את רוברט שהוא גם הבן אדם היחיד אי פעם לעשות זאת, לאחר הקרב רנדל הקים מצור על הטירה של בית באראתיאון קץ סופה ושנה לאחר מכן המצור נשבר על ידי לורד אדארד סטארק בלי שום התנגדות. במהלך מלחמת חמשת המלכים בית טיירל חובר לרנלי באראתיאון בברית נישואים, מרג'רי טיירל בתו של לורד מייס טיירל מתחתנת עם רנלי ונוצר ברית בין שני הבתים, במהלך המלחמה בית טיירל מרים צבא של 60,000 ובית באראתיאון מרים צבא של 20,000 וביחד יש להם את הצבא הכי גדול בכל המלחמה, אבל לאחר הרצח של רנלי בית טיירל חובר עם בית לאניסטר ומרגרי מתחתנת עם גופרי באראתיאון ונוצר ברית בין בית לאניסטר ובית טיירל.
ארצות המערב
עם אספקה של מכרות כסף וזהב ארצות המערב הפכו לאזור הכי עשיר בכל היבשת. נשלטים על ידי בית לאניסטר של קאסטרלי רוק. רבים מאמינים שארצות המערב יכולים לגייס 55,000 חיילים, למרות זאת בזכות כל העושר שלהם הם יכולים לשכור שכירי חרב להעלאת המספרים שלהם, הם ידועים גם להחזיק צי של ספינות בלאניספורט, עיר הנמל היחידה בארצות המערב שגם שייכת להם. במהלך הכיבוש של בית טארגאריין הם הרימו צבא של 25,000 איש ביחד עם בני בריתם בית גארדנר של השפע שהרימו צבא 30,000 וביחד היה להם את הצבא הכי גדול בוסטרוז בזמנו 55,000 איש אבל הם הובסו בקרב שדה האש על ידי אגון ואחיותו, לאחר הקרב הם קראו את הברך בשביל אגון ובית טארגרייאן. במהלך המרד של רוברט בית לאניסטר נשאר נטרלי רוב המלחמה, הם רק הצטרפו למורדים שהיה ידוע כבר שהניצחון שייך להם, בשביל להשיג את הטובה של המלך העתידי לורד טיוון לאניסטר ארגן צבא של 12,000 וצעד מזרח למעלה מלך שם הוא טבח בעיר ושדד אותה, ועם הבן של טיוון ג'יימי חבר משמר המלך שבר את השבועה שלו והרג את המלך שהוא נשבע להגן עליו. באותו הזמן טיוון שלח את סר אמורי לורץ וסר גרגור קלגיין להרוג את אליה מארטל אשתו של רייגאר ואת ילדיהם, סר גרגור קלגיין אנס ורצח את אליה מארטל ורצח את בנה אגון וסר אמורי לורץ רצח את הנסיכה ריינס, אחרי המלחמה המלך רוברט נשא לאישה את בתו של טיוון סרסיי למלכה ואיחד את הממלכה תחת שלטונם. שנים לאחר מכן במלחמת חמשת המלכים הלאניסטרים הגנו על היורש של רוברט ג'ופרי באראתיאון נכדו של טיוון ובסופו של דבר הם עשו ברית עם בית טיירל של השפע. בתחילת המלחמה טיוון ארגן צבא של 35,000 איש, 20,000 איש איתו ו 15,000 עם בנו ג'יימי (בסדרה זה היה צבא של 60,000 שהתחלק לשני צבאות של 30,000 אחד בהובלת טיוון והשני בהובלת ג’יימי) בנוסף לעוד צבא מלאניספורט שמספרו מונה בין 10,000 - 6,000 איש. בסופו של דבר הצבא של ג'יימי, הצבא מלאניספורט ויותר מ-20% מהצבא של טיוון הובסו על ידי הצפוניים בהובלת רוב סטארק שהיו בנחיתות מספרית משמעותית לעומת הלאניסטרים. לאחר מכן טיוון לקח את הצבא שלו למעלה מלך להגן עליה מפני הצבא של סטאניס באראתיאון. ולהביס את הצפוניים בדרך אחרת, בלארגן את הבגידה של בית בולטון ובית פריי בחתונה האדומה.
ארצות הסופה
פעם נשלטו על ידי מלכי הסופה החזקים של בית דורנדון, עד שהם נכבשו על ידי הטארגריינים. אוריס באראתיאון, האח למחצה של אגון הכובש, הצליח לכבוש את ארצות הסופה ולהרוג את מלך הסופה האחרון בדו-קרב, לאחר שהוא נשא לאישה את בתו היחידה הוא אימץ את הסמל והמילים של בית דורנדון והקים את בית באראתיאון. מאמינים שהאזור יכול להרים צבא של 30,000 שרבים מהם הצטרפו לרוברט באראתיאון במאבקו נגד בית טארגאריין, הוא הביס אותם ולקח את כס הברזל לו ולמשפחתו. אחרי המוות של המלך רוברט ארצות הסופה התחלקו לשני חלקים, שרבים מהלורדים תומכים באחיו הצעיר של רוברט רנלי באראתיאון עד שהוא נרצח, אז הם החליפו לאח הבכור של רנלי סטאניס באראתיאון והיורש החוקי לכס הברזל. זה מוערך ש20,000 איש הצטרפו לרנלי ו15,000 אחר כך החליפו לסטאניס. עם צבא שמוערך ב-230 ספינות ו25,000 איש: 15,000 מארצות הסופה, 5,000 מדרגונסטון ועוד 5,000 שכירי חרב ובתים לא מארצות הסופה, סטאניס תקף את מעלה מלך אבל הובס בקרב הבלאקווטר שיותר מ-90% מהצבא שלו הושמד ו10,000 איש שעברו צד, סטאניס חזר לדרגונסטון, למרות שהוא ידע שהוא ישאיר את האדמות שלו בנקודה פגיע, הוא לקח את הצבא שלו צפונה לעזור למשמר הלילה, הוא השאיר חל משמר בדרגונסטון ובקץ סופה במטרה שהם לא יפלו לכוחות של בית לאניסטר. אבל בסופו של דבר שניהם אבדו שהלאניסטרים והטיירלים לוקחים את דרגונסטון, בזמן שאיש צעיר שנקרא אגון טארגרייאן, בטענה שאביו הוא ראייגר טארגרייאן, פלש עם הgolden company, לארצות הסופה וכבש שטחים נרחבים ממנה והטיל מצור על קץ סופה שהולכת ליפול לו בספר הבא.
ארצות הכתר
לפני הכיבוש של אגון ארצות הכתר היו 100 ממלכות קטנות שלא נחשבו כאזורים, אבל אחרי הכיבוש של אגון ארצות הכתר נוצרו, הם הפכו לאזור שבו המלך שולט בו ולא מושלים כמו בכל שאר הממלכות האחרות. עשורים רבים האזור הזה היה מנוהל על ידי בית טארגרייאן, עד התבוסה שלהם בשנת 283 אחרי הכיבוש, שבית באראתיאון הוסיפו את האדמות האלה לאזורים שלהם. מאמינים שארצות הכתר יכולים לגייס בין 10,000 ל-15,000 חיילים. בזמן שמשמר העיר של מעלה מלך יש בין 2,000 ל-6,000 חיילים. האי של דגונסטון שגם נחשב כחלק מארצות הכתר יכולים גם הם להרים צבא של חיילים, סיפורים אומרים שבית טארגרייאן פעם הרים צבא של פחות מ-1,600 ועד יותר מ-3,000 לוחמים. למרות זאת הכוחות האלו לא רק מדרגונסטון אלא גם מבני בריתם של הטארגראיינים והם דריפטמארק, קלו איל, שארפ פוניט וסטון דנס. במהלך מלכותו של המלך איינס והמלך מיגור הרשע היה מרד בהובלת דת השבעה, רבים מארצות הכתר תמכו בדת נגד בית טארגרייאן וזה הוביל לסכסוכים וקרבות רבים ביניהם, כולל קרב הגריט פורק, שם היו 13,000 poor fellows (פעם היו אחד הצבאות של הספט) שנתמכו על ידי מאות אבירים מWarrior's Sons. למרות כל זה הם הובסו על ידי המלך מיגור הרשע בכל הקרבות שהוא נלחם בהם. אחרי שהיה ברור שמיגור ניצח במלחמה כולם נכנעו, חוץ מ-2,000 לוחמים של הספט שחיכו לו במעלה מלך, לאחר שמיגור הגיע לא חיכה לו קרב כי הם לא הסכימו להילחם, אז הוא התחיל לטבוח בהם בזה אחר זה עד שהיה 2,000 ראשים על חניתות בחומות מעלה מלך בלי שום אבידה אחת לצבא שלו. הוא סיים את המלחמה בכך שהוא חתך את ראשו של הספטון העליון עם חרבו בלאקפייר ונעץ את חרבו השנייה דארקסיסטר בלבו, וככה הוא סיים סכסוך של עשור שלם. במהלך המרד של רוברט החיילים של ארצות הכתר, מעלה מלך ודרגונסטון נלחמו בשביל בית טארגרייאן עד שהם הובסו, והנאמנות שלהם עברה צד, לבית באראתיאון. במהלך מלחמת חמשת המלכים רוב ארצות הכתר נשארו נאמנים לרעיון שבית באראתיאון, שהם נלחמו בשביל היורש של רוברט גופרי. אבל באמיתי הם נהיו משרתים לבית לאניסטר, שבאמת שלטו בכס הברזל. למרות זאת דרגונסטון נשארה נאמנה למלך סטאניס באראתיאון, שהיה הלורד של האי. דריפטמארק וקלו איל נשארו בעלי הברית של דגונסטון כמו שתמיד היה, הם תמכו באח הגדול לבית באראתיאון כשהתחילו השאלות על ילדיו של רוברט.
הבקעה
בממלכת ההרים של הבקעה. בית ארין החזיק בכוח במשך אלפי שנים, טריטוריה משגשגת המוגנת על ידי ההרים הטבעיים שלהם שמספקים הגנה בכל מתקפה, מאמינים שהבקעה יכולה לגייס 45,000 לוחמים ואלפי אבירים. הבקעה גם בית לשבטי הרים עצמאיים, שבטי ההרים הם צאצאים של ראשוני האדם ששלטו פעם באזור עד פלישת האנדאלים שהם נמלטו להרים ובחרו לחיות כפורעי חוק מאשר לכרוע ברך לכובשים האנדלים. במהלך מרד הבלאקפייר הראשון, בקרב השדה האדום, האבירים של הבקעה הגיחו מאחורי הצבא של דיימון בלאקפייר ושברו את כוחותיו, ובכך הבטיחו ניצחון לבית טארגרייאן, מוערך שהצבא של בית ארין היה בין 4,000 - 2,000 פרשים בקרב. במהלך המרד של רוברט, בית ארין הלך אחרי רוברט לניצחון ואחרי המלחמה, לורד ג'ון ארין מושל המזרח מונה לימין המלך. אחרי המוות של ג'ון ארין ואחרי המוות של רוברט התחילה מלחמת חמשת המלכים. במהלך המלחמה הבקעה בחרה להישאר נייטרלית תחת הליידי ליסה ארין ובנה רוברט ארין. בדרך הזו עם נשארו חזקים, ושמרו על המשאבים שלהם, בזמן שהשאר התחלשו. למרות זאת, שבטי ההרים כן השתתפו בלחימה שכמעט 300 מהם נלחמו עם הכוחות של בית לאניסטר במלחמה. שהליידי ליסה ארין נהרגה, פיטר בייליש נהפך למגן הבקעה ומושל המזרח והתעמת עם שישה לורדים חזקים של הבקעה, שיכולים להרים צבא של 20,000 ביחד. לאחר מכן היחסים התקררו והמתח הפסיק, פיטר בייליש הורשה להישאר למגן הבקעה ומושל המזרח עד שלורד רוברט ארין יגיע לגיל גדולות. במהלך קרב הממזרים לורד רוברט ארין שולח 2,000 אבירים על פרשים לעזור לג'ון סנואו במלחמתו מול רמזי בולטון.
ארצות הנהר
בית טאלי שולט בארצות הנהר מאז הכיבוש של אגון, שבית הור הובס בהרנהל וממלכת הנהר והאיים התפרקה. מאמינים שהם יכולים לגייס צבא של 45,000 לוחמים, ולרוב מוצאים את עצמם בשדה הקרב של המלחמות של היבשת בהתחשב במיקום המרכזי שלהם, שמחבר כל כך הרבה ממלכות עוצמתיות. במהלך המרד של רוברט הם שיתפו כוחות עם המורדים, הם הקימו ברית דרך נישואים עם הבקעה של ארין והצפון. במהלך קרב הגולדן טוף (הקרב הראשון במלחמה) בית פייפר ובית ונס מארצות הנהר הובילו מתקפה על הגולדן טוף, עם צבא שמעורך ב-4,000 איש, למרות זאת הם הובסו על ידי ג'יימי לאניסטר שיותר מחצי מהצבא שלהם הובס והחצי השני התפזר, לאחר מכן ג'יימי המשיך לריברן, הצליח לפזר את הצבא של בית טאלי שמעורך ב-2,600 לוחמים, לשבות את אדמונד טאלי ולהקים מצור על הטירה. שרוב סטארק כרת ברית עם בית פריי הם הרימו צבא של 4,000 איש. במהלך קרב הבמות בית טאלי קרא לנושאי הדגלים שלו להגן על ריברן בפני טיוון לאניסטר, הם ארגנו צבא של 11,000 לוחמים ביניהם 3,000 פרשים, לעומת הצבא של טיוון שהיה שווה ל-22,000 לוחמים, הם שברו את הצבא של טיוון לאניסטר שקרוב ל-2,000 בפיקודו נהרגו על ידי הטאלים ופחות מ 500 אצלם. מוערך שבית טאלי הרים בסה"כ צבא של 16,000 בכל מהלך המלחמה אבל רק 7,000 היו חיילים סדירים בעיקר בגלל ששאר הבתים לא הצליחו לקרוא לנושאי הדגלים שלהם בגלל שהלאניסטרים הצליחו לכבוש אותם. בית טאלי תמך במלך רוב סטארק עד לבגידה בחתונה האדומה. בזמן שאנשים כמו בראנדן טאלי (הדג השחור) המשיכו להילחם בשביל המטרה של בית טאלי-סטארק, ארצות הנהר היו הרוסים מהמלחמה, שהברית של בית פריי-לאניסטר שולטת ברוב האזור.
איי הברזל
בית גרייג'וי שולט באיי הברזל מאז הכיבוש של אגון, הם ממשיכים את המסורת של בני עמם בכך שהם מתמקדים בפשיטות, לחימה ימית ובסגידה לאל הטבוע. מאמינים שאיי הברזל יכולים להרים צבא של 20,000 לוחמים, בזמן שצי הברזל מכיל 100 ספינות שגדולות פי 3 מספינה ארוכה, הם שווים בכוחם לצי של בית רדווין ולצי המלכותי. בנוסף כל אחד מהלורדים של האיים יכולים להביא 100 ספינות. הם נשארו נייטרליים ברוב המרד של רוברט, הם הצטרפו למורדים רק בסוף ואפילו תקפו את השפע עם הספינות שלהם. שנים לאחר מכן באיילון גרייג'וי מרד בכתר והכריז על עצמו כמלך במרד של גרייג'וי, הכוחות של בית גרייג'וי היו אחד לעשר לעומת הכוחות של הכתר, זה היה ברור שהמורדים הובסו בקרב ליד האי פייר שצי הברזל רוסק על יד סטאניס באראתיאון. שרוברט הגיע לאיי הברזל כל וסטרוז הייתה מאחוריו, כל הבתים הגדולים הגיעו חוץ מבית מארטל, אומרים שהצבא שלו היה כל כך גדול שיכול להיות שזה היה פי 2 מהצבא שהיה לו בקרב הטריידנט. בסופו של דבר איי הברזל הובסו ובנו האחרון של באיילון נהפך שבוי אצל נד סטארק בוינטרפל. במהלך מלחמת חמשת המלכים, פעם נוספת באיילון גרייג'וי מורד בכס הברזל, הפעם הזאת הוא הכריז על עצמו כמלך האיים והצפון, הוא איחד את אנשיו תחת מתקפה על ממלכת בית סטארק. אחרי זמן מה הם מצאו שקשה להחזיק את האזור שהם כבשו, אז הם חזרו לאיי הברזל, שם הם בחרו את יורון גרייג'וי למלכם אחרי מות אחיו באיילון. יורון הבטיח ברית עם מלכת הדרקונים דאינריז טארגרייאן, ופשיטות על שבע הממלכות בכך שהוא התחיל על השפע. במעלה מלך הם דיווחו שיורון תקף את איי המגן עם 1,000 ספינות, אחרים מאמינים שהמספר דווקא היה קרוב לחצי מזה. אחרי הניצחון של איי הברזל, האח של יורון גרייג'וי ויקטוריון נשלח למפרץ העבדים, שם הם הציגו את עצמאם לדאינריז. למרות זאת הרבה מהספינות נהרסו מהגאות והסופות הגדולות, הם הפליגו עם 61 ספינות לכיוון מירין.
משמר הלילה
בחלק הכי צפוני של היבשת על החומה משמר הלילה קיים אלפי שנים ונוצר אחרי הלילה הארוך, אנשי המשמר לקחו שבועה להגן על החומה מול איומים על ממלכות הדרום, הם נשבעו לא לקחת שום חלק בפולטיקיה והסכסוכים של שבע הממלכות ועם השנים הרימו 19 טירות על החומה מהמזרח למערב, בזמן הכיבוש של בית טארגרייאן היה להם 10,000 לוחמים ביניהם. למרות זאת בזמן מלחמת חמשת השנים מספרם קטן ונערך ב-1,000 לוחמים על שלוש טירות. סיפורי עם צפוניים אומרים שלמשמר פעם היה את הצבא הכי גדול וחזק שההיסטוריה אי פעם ידעה, 1,000,000 לוחמים שנשבעו להגן על ממלכות הדרום אחרי הלילה הארוך.
האנשים החופשיים
מאחורי החומה, האנשים החופשיים שנודעים גם כפראים חיים עצמאות משבע הממלכות. צאצאים של ראשוני האדם, האנשים האלו חיים באוכלוסיית קטנות ונאבקים על חייהם בתנאים הקשים של הקור, משמר הלילה מתייחס אליהם ככוח פולש ורע לממלכות הדרום למרות שרוב הפעמים הם רוצים לחיות בתנאים חמים יותר, זה גרם להם לא פעם להתאחד ולבחור מלך מעבר לחומה שינהיג אותם מול משמר הלילה. במהלך מלחמת חמשת המלכים מאנס ריידר המלך מעבר לחומה מצליח לגייס צבא של 100,000 פראים ביניהם ענקים וממוטות, למרות זאת רוב הפראים בצבא שלו מכילים זקנים, ילדים ונשים, בקרב טירת שחור ג'ון סנואו אומר שלפראים יש 40,000 - 30,000 חיילים ולא 100,000, לאחר הקרב סטאניס באראתיאון מגיע, שובר את שורות הצבא והורג יותר מ-10,000 פראים ועשרות של ענקים וממוטות. מאנס ריידר נתפס על ידי סטאניס כשבוי שלו.
דת השבעה
הדת הרשמית בווסטרוז היא דת השבעה, בה מאמינים רוב בתי האצולה ביבשת, והיא מאמינה בשבעה אלים: האב, האם, הזקנה, העלמה, הנפח, הלוחם והזר. מבנה התפילה של הדת נקרא ספט (מהמילה הלטינית לשבע), הכוהנים נקראים ספטונים או ספטות והספר המקודש נקרא "הכוכב בעל שבעת החודים". הכוכב המשובע הוא גם סמל הדת. הדת הובאה לווסטרוז על ידי האנדאלים, ויש כאלה שמאמינים שהשבעה הם למעשה שבע התגלמויות של אל אחד, כשם שהספט הוא מבנה אחד בעל שבעה קירות. מושב הדת נמצא בספט הגדול של באילור, הנמצא במעלה מלך, וזהו משכנו של הספטון העליון, "האפיפיור" של הדת. דת השבעה מבוססת על הנצרות הקתולית הימי-ביניימית.
האלים העתיקים
האלים העתיקים הנקראים גם אלי הצפון שולטים בצפון ומעבר לחומה, כשילדי היער האמינו בהם עוד בעידן השחר. ראשוני האדם אמנם נלחמו בהם אך עדיין אימצו את אמונתם. מקום התפילה הוא יער האלים, בו מתפללים לעצי סוכך (הנקראים גם "עצי לב") ואין אצלם כוהנים, ספרים מקודשים או סמלים. הבית הבכיר היחיד שמאמין באלים העתיקים הוא בית סטארק. מרטין אישר כי האמונה באלים הקדומים מתבססת על צורות של פגאניזם, אנימיזם ודרואידיות שהיו נהוגות באירופה לפני בוא הנצרות, וכן על דת הכישוף המודרנית ויקה.
ר'הלור, אדון האור
הדת הובאה מהעיר אסשאי שעל יד הצל ביבשת אסוס, והיא סוגדת לר'הלור אדון האור, האש והלהבה. הדת מאמינה גם ב"זה שלא ניתן לומר את שמו", אל האפלה ואויבו המושבע של ר'הלור. הכוהנים של ר'הלור מכונים "הכוהנים האדומים", על שם צבעי גלימותיהם, והם מתפללים בכל מקום, כל עוד יש שם מדורה גדולה. המוטו של הדת הוא "הלילה אפל ומלא זוועות", וסמלה הוא לב אדום. בווסטרוז אין הרבה מאמינים לדת, והעיקריים שבהם היו ת'ורוס ממיר, שהיה בחצר המלך של רוברט באראתיאון ונהיה יד ימינו של בריק דונדאריון, וסטאניס באראתיאון וכוחותיו, אליו הגיעה הכוהנת מליסנדרה כי האמינה שהוא גלגולו של אזור אהאי, גיבור הדת. הכוהנים האדומים מאמינים שהם יכולים לראות את העתיד בלהבות שלהם, ואף לבצע קסמים גדולים יותר, כמו להחזיר אדם לחיים אחרי שמת. דת בדיונית זו מבוססת על דת זרתוסטרה וכן על המינות הקתארית.
כלכלה
כלכלת וסטרוז היא בעיקר כלכלה של יבוא מהיבשת השכנה, אסוס, וחקלאות, וכל עיר או טירה אוספת לעצמה מזון, ולעיתים רחוקות יש סחר כזה בין הטירות. היבוא בדרך כלל מגיע לאחד מחמשת הנמלים הגדולים בווסטרוז - הנמל הלבן בצפון, עיר שחף במרכז ומעלה המלך, אולדטאון והבוסתן בדרום. הערים האלו נהיות עשירות מהמכס שהן מטילות על כל סחורה שעוברת בנמל. עם זאת, היצוא המרכזי של וסטרוז הוא יין. יינות דורן ויינות הבוסתן מוזכרים כמתוקים והטעימים ביותר בעולם. עוד ענף כלכלי בווסטרוז הוא פונדקים, הנמצאים על הדרכים המרכזיות ומציעים אוכל חם ומקום לישון. המטבעות של וסטרוז דומים במעט למטבעות הרומאיים - מצד אחד סמל בית האצולה (דרקון זהב של בית טארגאריין או צבי כסף של בית באראתיאון, ואלה גם שמות המטבעות) ומצד שני הפרופיל של המלך שבתקופתו הוטבעו המטבעות. כמו כן, יש גם אגורות, גרושים ופרוטות, מטבעות ארד קטנים השווים פחות מה"דרקונים" וה"צבאים".
חינוך
בווסטרוז אין בתי ספר. ילדי האצילים לומדים בטירותיהם אוריינות, היסטוריה ואת דרכי השלטון מפי המלומדים שלהם ואת דרכי האבירות והלחימה מאומן הלחימה של הטירה, ואילו פשוטי העם לא מקבלים חינוך כזה ולומדים מהוריהם בעיקר את עבודת האדמה, בה יעבדו רוב ימי חייהם. מי שכן רוצה ללמוד ולשרת לורד גדול בטירתו נוסע לאולדטאון שבדרום מערב היבשת, בה נמצא המרכז להכשרת המלומדים - המצודה. בזמן הלימודים במצודה המלומדים מחשלים לעצמם שרשרת מתכות, כאשר כל מתכת מייצגת תחום אחר בו מתמחה המלומד. לאחר סיום ההכשרה, המלומדים מוותרים על שם משפחתם ונשלחים לאחת הטירות ברחבי וסטרוז (או למשמר הלילה) כדי לייעץ ללורדים, לשלוח עורבים המשמשים להעברת הודעות, לרפא את מי שצריך וללמד את בני הלורדים מיומנויות חשובות אשר יעזרו להם לשלוט בטירה ביום מן הימים.
תרבות
צריכת התרבות הגדולה ביותר בווסטרוז היא של הטרובדורים - זמרים נודדים המנגנים ושרים שירים, בעיקר על אהבה ועל קרבות ומעשי גבורה בהיסטוריה הארוכה של וסטרוז. אבירים רבים מתנחמים בכך שאם ימותו ייכתבו עליהם שירים וזכרונם יישמר לנצח. השיר המוזכר ביותר בסדרה ובספרים הוא "גשמי קאסטמיר", המספר על בית ריין מקאסטמיר שנשבע אמונים לבית לאניסטר אך מרד בו, ועל איך שלורד טיווין לאניסטר החריב את קאסטמיר והרג את כל בני ריין. חוץ מזמרים, בווסטרוז מתרחשים הרבה טורנירים, קרבות אבירים שנועדו כדי לחגוג מאורע מסוים, ממש כמו באירופה של ימי הביניים. הזוכה בתחרות זוכה לכבוד רב, ובזכות להכתיר את "מלכת האהבה והיופי" שלו, האישה שלדעתו הכי יפה בקהל. הטורניר שגרם להכי הרבה צרות היה הטורניר בהארנהל, בו זכה הנסיך ראיגאר טארגאריין, והכתיר כמלכת האהבה והיופי את ליאנה סטארק בה היה מאוהב, במקום את אשתו אליה מארטל. רוברט באראתיאון, שהיה מאורס לליאנה, מרד בבית טארגאריין וזכה במלוכה.
1999 ברוסיה
1999 ברוסיה הייתה השנה השמינית להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
ג'ון קולינס (כדורגלן)
ג'ון אנגוס פול קולינס (באנגלית: John Angus Paul Collins; נולד ב-31 בינואר 1968) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן קבוצת סלטיק.
קולינס שיחק במהלך הקריירה בליגות הבכירות בסקוטלנד, בצרפת ובאנגליה, ובעברו זכייה עם מונקו באליפות צרפת בעונת. הוא ייצג את נבחרת סקוטלנד ב-58 הופעות, בהן כבש 12 שערים. בין היתר, נכלל קולינס בסגל סקוטלנד לטורניר יורו 1996 ובשני טורנירי מונדיאל.
לאחר פרישתו שימש בתפקידים שונים, בהם מאמן קבוצת נעוריו היברניאן ושרלרואה הבלגית ומנהל מקצועי בליווינגסטון.
קריירת משחק
קולינס החל את קריירת המשחק המקצוענית בקבוצת היברניאן מליגת העל הסקוטית בעונת. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה החל קולינס להשתלב בהרכב קבוצתו, ובעונת לא החמיץ ולו הופעת ליגה בודדת. באותה עונה אף עשה את צעדיו הראשונים בנבחרת סקוטלנד. על אף שלא הצליח להגיע להישגים עם קבוצת נעוריו, שיחק בה קולינס במשך חמש עונות בהן רשם 163 הופעות ליגה בהן כבש 16 שערים.
לקראת עונת חתם קולינס בסלטיק של המאמן בילי מקניל. קולינס היה לשחקן סלטיק הראשון שהעברתו חצתה את רף המיליון ליש"ט. קולינס הוצב על פי רוב בצד שמאל של הקישור, ונהנה מתקופה פורה יחסית מבחינה התקפית, שכללה 47 שערים ב-217 הופעות ליגה במדי המועדון. סלטיק סבלה באותן שנים משלטונה של גלאזגו ריינג'רס, יריבתה העירונית, בליגה המקומית, והתקשתה לזכות בתארים.
לקראת עונת ניצל קולינס את חוק בוסמן ועבר למונקו מהליגה הצרפתית בהעברה חופשית. סלטיק דרשה פיצוי על מעברו של קולינס, בטענה כי חוק בוסמן לא תקף במונקו מכיוון שאינה חברה באיחוד האירופי. הטענה לא התקבלה, ומעברו של קולינס אושר ללא תמורה.
מבחינה מקצועית, רשמה מונקו עונה מוצלחת מאוד. קולינס הצטרף למאמן ז'אן טיגנה ולסוללת הכוכבים שכללה בין היתר את פביאן בארטז, עמנואל פטי, אנזו שיפו, תיירי הנרי, סוני אנדרסון ודויד טרזגה. מונקו הרשימה באותה עונה בליגה הצרפתית וזכתה באליפות צרפת בפער ניכר מסגניתה פריז סן-ז'רמן. הקבוצה נחלה הצלחה גם בגביע אופ"א, כשהגיעה עד לחצי גמר המפעל. קולינס תרם לזכייה באליפות שישה שערי ליגה ב-28 הופעות. עונה אחר כך איבדה מונקו את הפסגה וסיימה שלישית בלבד, אך רשמה קמפיין מוצלח נוסף באירופה, כשהצליחה להעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות, תוך שהיא מדיחה את מנצ'סטר יונייטד ברבע הגמר. קולינס היה לשחקן הרכב משמעותי גם בעונה זו.
לקראת עונת עבר קולינס לאברטון מהפרמייר ליג, אותה אימן אז בן ארצו וולטר סמית', תמורת כשני מיליון ליש"ט. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, שבמהלכן אף הוביל את הקבוצה כקפטן בחלק מהמשחקים. הוא הביע את רצונו לעזוב את הקבוצה לקראת עונת, ונמכר לפולהאם מליגת המשנה שם התאחד עם מאמנו לשעבר במונקו, ז'אן טיגנה. כבר בעונת הבכורה שלו בפולהאם סייע קולינס לקבוצתו לזכות באליפות ליגת המשנה ולעלות לפרמייר ליג. הוא היה לשחקן מפתח בקבוצה בעונת , בה סיימה במרכז הטבלה במקום ה-13 ושמרה על מקומה בליגה הבכירה.
עונה אחר כך סבל קולינס מחוסר בדקות משחק, ושותף רק בשישה משחקי ליגה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת סקוטלנד
קולינס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד ב-17 בפברואר 1988, תחת המאמן אנדי רוקסברג, במשחק ידידות בחוץ מול. במשחק זה כבש קולינס את שער הבכורה שלו בנבחרת, שערה השני של סקוטלנד בדרך לשוויון 2-2 בסיום.
מאז אותו משחק נאלץ קולינס להמתין מעל לשנתיים עד להופעתו הבאה בנבחרת, אז זומן למשחקי ההכנה לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. קולינס הפגין יכולת טובה וזומן על ידי רוקסברג לסגל סקוטלנד לטורניר, אך לא זכה להופיע כלל במהלכו. הופעתו הראשונה במשחק תחרותי הייתה במסגרת מוקדמות יורו 1992. קולינס רשם שתי הופעות במהלך המוקדמות ואף כבש שער אחד, אך לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר.
לאחר טורניר היורו אליו לא זומן, היה קולינס לדמות חשובה יותר בנבחרת. הוא כבש שני שערים בשש הופעות במוקדמות מונדיאל 1994, מהם לא הצליחה סקוטלנד להעפיל, ובלט במיוחד במוקדמות יורו 1996, אז שותף בכל עשרת משחקיה של סקוטלנד וכבש ארבעה שערים שסייעו לנבחרתו להעפיל מהמוקדמות. קרייג בראון, מאמנה של סקוטלנד, בחר לזמן את קולינס לטורניר יורו 1996 באנגליה. קולינס פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר, שהסתיים בהדחתה בתום שלב הבתים.
קולינס היה שותף להעפלתה של סקוטלנד ממוקדמות מונדיאל 1998, עם שמונה הופעות מתוך עשר במהלך הטורניר. בראון זימן את קולינס לסגל סקוטלנד לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, וכמו בטורניר היורו הקודם, קולינס לא החמיץ ולו דקה אחת משלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר. במשחק שפתח את הטורניר, ובו פגשה סקוטלנד את, כבש קולינס בדקה ה-38 בפנדל את השער השוויון הזמני של נבחרתו, שקבע 1-1 בדרך להפסדה של סקוטלנד, 2-1 בסיום.
הטורניר האחרון של קולינס במדי סקוטלנד היה מוקדמות יורו 2000. סקוטלנד הגיעה לשלב הפלייאוף, שם פגשה את לצמד משחקים. האנגלים גברו 2-1 בסיכום שני המפגשים על סקוטלנד, ובסיום הפלייאוף פרש קולינס ממשחק בינלאומי. לזכותו 58 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 12 שערים.
קריירת אימון
ב-15 בדצמבר 2008, במהלך עונת, התמנה קולינס לתפקיד מאמן שרלרואה מליגת העל הבלגית. לקראת סיום העונה הצליחה שרלרואה של קולינס להבטיח את מקומה בליגה הבכירה לעונה נוספת, וזמן קצר לאחר מכן הודיע קולינס כי יעזוב בסיום העונה.
בפברואר 2012, לאחר קרוב לשלוש שנים מחוץ למגרשים, חזר קולינס לסקוטלנד, והתמנה לתפקיד המנהל המקצועי של ליווינגסטון מליגת המשנה. בפברואר 2013, לאחר כשנה בתפקיד, הודיע קולינס על התפטרותו עקב מחלוקת בנוגע לפיטורי המאמן גארת' אוונס.
עם מינויו של רוני דיילה לתפקיד מאמן סלטיק, בה שיחק קולינס בעברו, התמנה קולינס לתפקיד עוזר המאמן.
ננוטירנוס
ננוטירנוס (שם מדעי: Nanotyrannus; מילולית: "טיראן ננסי") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטירנוזאוריים שחי בסופו של הקרטיקון לפני 68.5–66 מיליון שנה באמריקה הצפונית. סוג דינוזאור זה התגלה ב-1988 וקיבל שם בידי החוקרים רוברט בקר, פיליפ קורי ומייקל ויליאם. עם זאת כיום מספר חוקרים (למשל ג'ק הורנר) רואים בו סוג בספק שמאובניו (שכנראה שייכים לשלושה פרטים) שייכים לצעירים של טירנוזאורוס רקס. הוא היה קטן יחסית לטירנוזאורוס והגיע לאורך 5.2 מטר, גובה של 2 מטר ומשקל 600–900 ק"ג.
המאובנים של דינוזאור זה נמצאו ב-1946, אך זוהו כמאובני גורגוזאורוס. בהמשך התגלו הבדלים במבנה שגרמו להפריד אותו. התגלו מאובנים של גולגולת חלקית ושל כמה עצמות. אם היה סוג נפרד, היצור היה דומה מאוד לטירנוזאורוס, אך קטן יותר וכמותו בעל זוג אצבעות קטנות ברגליו הקדמיות. הוא הכיל לסת מלאת שיניים והשתמש בשרירי הצוואר כדי לנשוך בחוזקה את טרפו.
היצור נכחד ככל הנראה בעת הכחדת הקרטיקון הגדולה לצד קרובו הגדול.
אצטדיון דאודורו
אצטדיון דאודורו הוא שמו של מתקן ספורט זמני שנבנה בדאדורו אולימפיק פארק בריו דה ז'ניירו לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) על שטחו של מגרש פולו הסמוך למטווח האולימפי דאודורו ובקרבת מקום להיפודרום האולימפי ולמרכז ההוקי האולימפי של ריו. האצטדיון נועד תחילה לארח רק חלק מתחרויות הקרב חמש מודרני האולימפיות והוא חלק מהפארק לקרב חמש של ריו שכולל גם את ארנה דאודורו ובריכת השחייה של מרכז ספורט המים דאודורו (שבעבר אירחה חלק מתחרויות הקרב חמש גם בהמשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר ב-2007). אולם לאחר שנדחתה התוכנית לקיים את טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי הראשון, (באולימפיאדה נערכו עד 1924 טורנירי רוגבי יוניון בלבד), באצטדיון סאו ז'נואריו, הוחלט כי אצטדיון דאודורו יארח גם את משחקי הרוגבי שביעיות של האולימפיאדה. לאחר האולימפיאדה יציעיו יפורקו.
האצטדיון מכיל 15,000 מושבים ביציעים זמניים המקיפים את המגרש מכל צדדיו ויארח את משחקי ה"רוגבי שביעיות" האולימפיים ואת תחרויות הקפיצות ראווה על סוסים, הריצת שדה שחלקה ייעשה באצטדיון והירי בתנועה, (שהחל מאולימפיאדת לונדון משולב בריצת השדה ושונה לירי באקדח אוויר), שמהווים חלק מקרב חמש מודרני. כמו כן יארח האצטדיון חלק מהתחרויות של המשחקים הפראלימפיים בענפים המקבילים.
הר אוטה
הר אוטה (ביוונית: Οἴτη) הר במרכז יוון. שלוחה דרומית-מזרחית של רכס פינדוס, נישא לגובה של. החל מ-1966 אזור הליבה של ההר הוא גן לאומי, וחלק ניכר מיתר ההר הוכרז כאזור טבע מיוחד בתוכנית נאטורה 2000.
גאוגרפיה
הר אוטה גובל במחוזות פוקיס בדרום ופתיוטיס בצפון.
יישובים
על הר אוטה ישנם 22 יישובים:
בעלי החיים בהר
יונקים החיים בפארק: צבי, חזיר בר וארנבת. יעל הבלקן שחיה על ההר היא סמל הפארק.
הטורפים הגדולים של האזור הם דובים חומים, זאבים וחתולי בר.
הפארק מארח מגוון גדול של מיני ציפורים. מינים של נקר הנמצאים באואיטי: נקר אפור-ראש, נקר לבן גב, נקר שחור, ונקר סורי. מינים אחרים: גיבתון גנים, צחיחנית החרמון, עפרוני ארואסיאתי, פִּיפְיוֹן השחומה, סתרי אלפיני, חכלילית סלעים, סַלעִית הצפון, צוקית חכלילית וחסידה שחורה. גם מספר רב של ציפורים טורפות נדירות חיות בהר: עיט זהוב, חיוויאי הנחשים ובז נודד.
פארק לאומי
בשנת 1966,הפך הר אוטה לפארק השישי בגנים הלאומיים של יוון, בהתאם לצו המלכותי 218/1966. שטחו של הפארק 7,000 דונם, מתוכם 3,370 באזור הליבה ו-3,630 בפריפריה. הפארק משתרע על כרבע משטח ההר והוא השלישי בגודלו ביוון. כל פעילות אנושית שמשפיעה על הסביבה אסורה בתחומי הגן הלאומי. בנוסף הוכרז שטח הפארק כאזור מיוחד לשימור, כחלק מרשת Natura 2000. ערוץ גורגופוטמוס הוכרז כ-SAC, ויחד עם הגן הלאומי ועמק אסופוס מהווים אזור מוגן מיוחד הרחב יותר של "הר הלאטה אוטה - עמק אסופוס".
בהר קימים שני מקלטים לחיות, בהם אסור לצוד: אזור סקאסמני פרנצי - דיו וואנה במדרונות הצפון מזרחיים, ואזור אויטי – פאביליני בדרום מזרח. הגן הלאומי והאזורים המיוחדים מוגנים בפיקוח גוף הניהול של הפארק הלאומי הר אוטה, שהוקם כסוכנות של המשרד לאיכות הסביבה בשנת 2002 (חוק 3044/2002).
ימי קדם
במיתולוגיה היוונית נחשב הר אוטה כזירת מותו של הרקולס. מחברים רומאים העניקו לאל-הדמי את הכינוי אוטאיוס. מוכן למות, עלה הרקולס להר אוטה, בנה מדורת הלוויה, נתן את קשתו ואת חיציו לפילוקטטס, והניח את עצמו על הערימה, ואת עור האריה שלו פרש עליו. הוא ציווה על פילוקטטס לניח את הלפיד על המדורה. גרסה אחרת של הסיפור טוענת כי זאוס השליך ברק על מקום מותו של הרקלס, וכי ממקום זה צמח הנהר גורגופוטמוס. שרידים מהמאה ה-3 לפנה"ס הם מקדש הרקולס ומדורת הלוויה שלו (ΠυρὰἩρακλέους), וכן חורבות הבניינים הסמוכים שעדיין קיימים ברמת קאטבוטרה בגובה 1800 מ', ליד הכפר פבליאני. מתחם המקדש נותר בשימוש עד התקופה הרומית המאוחרת.
בתקופות קדומות, אזור אוטה היה שייך לדרום תסליה, והיה מחוזו הדרומי ביותר אוטאאה (etaταῖα). כמו כן, מסופר כי עיר בשם אוטה הוקמה על ידי אמפיסוס, בנו של אפולו ודרייופ, בשטח המליאנים. צפונה יותר, היפאטה (ἡ Ὑπάτη, τὰ Ὕπατα), יפתי המודרנית, הייתה העיר הראשית של האניאנים, וחברה בליגה האתולית.
ימי הביניים
העיר היפאטה מוזכרת במאה השישית על ידי ההיסטוריון פרוקופיוס מקיסריה, שתיעד תיקונים בחומות העיר על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, ובסינקדמיוס. ייתכן והעיר ננטשה לאחר הפלישות הסלאביות במאה השביעית, והיא מופיעה מחדש במאה העשירית בשם נאי פאטראי ("פאטראס החדשה") או פאטראי חלדיקאי ("פאטראס הין, מחוז חלס"). עד המאה ה -13, העיר מוזכרת רק כמרכז הכנסייתי, עם ארכיבישוף מטרופוליני אחד במאה ה-10, ולבסוף שנים עשר כפופים לארכיבשוף (suffragans) במאה ה-12.