cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמריגו בנצ'י
חסות
לאונרדו, שהפך גם לידידו של בנו ג'ובאני בנצ'י, בשנים 1474 - 1480 צייר בארמון את הדיוקן המפורסם של בתו ג'ינברה בנצ'י. יתר על כן, דווקא כאן הותיר האמן את הערצת חכמי הקדם שלו (היום נמצאת באופיצי), לפני שעזב את פירנצה להשתקע במילאנו.
מוות
לא ידוע תאריך מותו של אמריגו בנצ'י, אך הוא ודאי התקיים לפני 15 בינואר 1474, שהוא התאריך בו נקבעו הנישואין בין בתו ג'ינברה לואיג'י ניקוליני.
קרוק (מחוז, אורגון)
מחוז קרוק (באנגלית: Crook county) הוא מחוז במרכז מדינת אורגון. בשנת 2010, הייתה אוכלוסיית המחוז 20,978 אנשים. המחוז קרוי על שם ג'ורג' קרוק, קצין צבא מצטיין במלחמת האזרחים האמריקאית ובמלחמות האינדיאנים. בירת המחוז היא בעיר פרינוויל.
שטח המחוז הוא 7,736.3 קמ"ר כש-20.7 קמ"ר מתוכם הן גופי מים. במקור, בעת הקמת המחוז, היה המחוז גדול אף יותר והגיע לכ-20,000 קמ"ר, אך במשך השנים פוצלו ממנו מחוזות נוספים, וגבולות המחוז נקבעו סופית ב-1927.
האזור יושב לראשונה בשנת 1862. המחוז הוגדר ב-24 באוקטובר 1882 תוך הפרדתו ממחוז ואסקו.
מלחמה בלי שם
מלחמה בלי שם היא מיני סדרת דוקו בת שלושה פרקים, ששודרה בתאגיד השידור הישראלי כאן 11 מ-18 באפריל ועד 2 במאי 2020. הסדרה, שנוצרה על ידי ישראל רוזנר ומתי פרידמן, מתארת את התקופה בה צה"ל שהה ברצועת הביטחון שבדרום לבנון, החל ממלחמת לבנון ב-1982 ועד לנסיגה מלבנון בשנת 2000. היא משלבת ראיונות עם אישים בכירים בצה"ל ובכוחות הביטחון בתקופת הלחימה, ביניהם שאול מופז, אהוד ברק, אורי אור, משה קפלינסקי, משה צ'יקו תמיר ועוד, יחד עם קטעי ארכיון וקטעים נדירים שטרם נחשפו.
הסדרה קרויה בשם "מלחמה בלי שם" מכיוון שעל אף כמות הנפגעים (ב-15 השנים שבהן שהה ברצועת הביטחון, בין 1985 ל-2000 צה"ל איבד 559 חיילים; כמעט פי חמישה מאשר במלחמת לבנון השנייה), ישראל לא הכירה ב־18 שנות השהייה הצה"לית בלבנון כמלחמה בפני עצמה. בשנת 2020 החליט שר הביטחון וראש הממשלה החלופי, בני גנץ, לקבל את המלצת הרמטכ"ל אביב כוכבי ולהכיר בתקופה זו כאחת ממערכות ישראל.
הפרק הראשון: בגיבוי צה"ל (1982–1990)
הפרק הראשון נפתח באסון צור הראשון בנובמבר 1982, בו התפוצץ בניין הממשל הצבאי הישראלי בצור, מיד בתום מלחמת לבנון הראשונה. הסדרה סוקרת את האסון ואת המחדלים שהתגלו בחקירתו, ומה שנראה כניסיון טיוח של מה שרבים טוענים היה פיגוע התאבדות ולא דליפת גז כפי שטענה ועדת הבדיקה שמונתה בראשות אלוף במיל' מאיר זורע. לאחר מכן מתוארת כניסת צה"ל ללבנון והכרעת המחבלים הפלסטינים בתוך כמה שבועות. בריאיון עם אקדמאית אמריקאית ממוצא לבנוני-שיעי שהייתה ילדה בזמן הפלישה, היא טוענת כי ישראל החמיצה הזדמנות ליצור ברית עם השיעים, ששמחו בגירוש אנשי אש"ף על ידי ישראל מדרום לבנון, ובכך תרמה להקמת חזבאללה, כשלוחה איראנית. מפקדים לשעבר בצה"ל המרואיינים בסדרה מספרים כי בלי להתכוון הם מצאו את עצמם במלחמה חדשה, וקשה הרבה יותר.
בפרק מתייחסים גם ל"אסון הספארי" בו נהרגו 12 חיילי צה"ל ו-14 נוספים נפצעו ב-10 במרץ 1985 לאחר שמכונית תופת התפוצצה בסמוך לשיירת כלי רכב של צה"ל ליד העיירה הלבנונית מרג' עיון. לאחר אירוע זה נסוגה ישראל ביוני 1985 מרוב שטח לבנון, למעט רצועת ביטחון צרה לאורך הגבול ובה מספר מוצבים. צה"ל ביקש להסתמך על צבא דרום לבנון (צד"ל) ורק לגבות אותו, אך בפרק מרואיינים מספר אנשי מפתח מצד"ל וקצינים בכירים שמודים שצד"ל מעולם לא הפך לצבא מקצועי ולא עמד בציפיות, וצה"ל נאלץ להרחיב אט אט את פעילותו כדי למנוע הישגים וכיבוש מוצבים על ידי החזבאללה. מרואיינים בו החיילים שהגנו בהצלחה על מוצב שומריה מתקיפה קרקעית נרחבת באפריל 1987, מתקפה שהסתיימה בכישלון חזבאללה ומות 40 מלוחמיה. בעקבות כישלון זה עבר החזבאללה מעימות ישיר מול צה"ל לטקטיקות גרילה.
קן יוסטון
קנת' ריי יוסטון (באנגלית: Ken Houston; נולד ב-12 בנובמבר 1944 בלופקין, טקסס) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר.
יוסטון נבחר בדראפט של שנת 1967, על ידי יוסטון אוילרס מליגת ה-AFL שעברה לשחק ב-NFL לאחר האיחוד הליגות. ב-1973 עבר לוושינגטון רדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1980. יוסטון נבחר למשחק הפרובול 12 עונות ברציפות מ-1968 עד 1979. בשנת 1986 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
All I Am
All I Am הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האנגלייה ג'ס גלין. הסינגל יצא על ידי אטלנטיק רקורדס ב-17 באוגוסט 2018. הסינגל מופיע באלבום השני שלה, Always In Between. נכון ליוני 2021, לשיר למעלה מ-158 מיליון השמעות בספוטיפיי, ולמעלה מ-34 מיליון צפיות ביוטיוב.
מריקופה (מחוז)
מחוז מריקופה הוא מחוז בדרום-מרכז מדינת אריזונה, ארצות הברית. פיניקס היא בירת המחוז והעיר המאוכלסת בו. שטחה של מריקופה מונה 23,890 קמ"ר, כאשר 62 קמ"ר מתוכם (כ-0.3%) הם מים.
במפקד שנערך ב-2010 נמנו במריקופה כ-3.8 מיליון נפש. צפיפות האוכלוסין במריקופה היא הגבוהה ביותר מבין מחוזות אריזונה, ומדורגת במקום ה-4 מבין מחוזות ארצות הברית בכלל. צפיפות האוכלוסייה במריקופה היא תוצאה מהתפוצצות אוכלוסין שהתרחשה בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21. הגידול המהיר באוכלוסייה השתקף בדירוג של מגזין פורבס שנערך ב-2007 ובו דורגו ארבע מתוך ערי מחוז מריקופה בין עשרת הערים בעלות גידול האוכלוסייה המהיר ביותר בארצות הברית. שלוש הערים באקאיי, סופרייז וגודייר דורגו במקום השני, השלישי והרביעי בהתאמה, והעיר אבונדייל דורגה במקום התשיעי.
מריקופה הוא גם אחד המחוזות הגדולים ביותר בארצות הברית בשטחו, ואילו מבין המחוזות האמריקניים שכוללים עיר בירה מדינתית, מחוז מריקופה הוא הגדול ביותר.
כמחוז בו מתגוררים 60 אחוזים מאוכלוסיית אריזונה כולה, המחוז נחשב למוביל הפוליטיקה של אריזונה, ושמונה מתוך תשעת מחוזות הבחירה לקונגרס של אריזונה, כוללים חלקי שטח של מחוז מריקופה. אף על פי שבירת המחוז והמדינה, פיניקס, יחד עם חלקים מועטים אחרים במחוז, מזוהים עם המפלגה הדמוקרטית; שאר המחוז נחשב מעוז רפובליקני חזק. מאז 1948 כל מועמד רפובליקני ללא יוצא מן הכלל זכה בבחירות במחוז מריקופה. אף המועמד הרפובליקני הכושל, בארי גולדווטר, שבבחירות 1964 הובס והפסיד אף את מדינת מוצאו שלו - אריזונה, מדינת מחוז מריקופה - זכה עם זאת במחוז מריקופה עצמו.
מקור שם המחוז בשמו של שבט המריקופה, קבוצה אתנית של אינדיאנים בארצות הברית.
מיוריטיק
מיוריטיק (Ciobănesc Românesc Mioritic) הוא אחד מגזעי כלב הבית. השם נגזר מהמילה הרומנית "mioară" שמשמעה כבשה.
היסטוריה של הגזע
מקורו של כלב רועים מגזע מיוריטיק הוא בהרי הקרפטים שברומניה. שם משמשים הכלבים לשמירה על עדרי הצאן. המיוריטיק הוא גזע כלבים רומני עתיק יומין הנפוץ בעיקר באזורי סיביו ובראשוב. נראה כי מקורות הגזע הזה הם כלבים הדומים לרועה המיוריטיק שלוו את השבטים הטטרים והובאו על ידם לצפון הים השחור ומסביב לים הכספי, משם התפשט הגזע למולדובה ולרומניה. כיום, הכלב מאוד פופולרי ברומניה הן בשל מראהו המרשים והן בשל אומץ ליבו.
מבנה כללי והתנהגות
משקל המיוריטיק הוא 35 - 70 ק"ג. וגובהו 65 - 75 ס"מ. פרוותו ארוכה וצפופה והיא עשויה להיות במגוון צבעים - לבן/ שחור או אפור, לבן/קרם. כלבי רועים מיוריטיק הם בעלי חיים גדולים להפליא עם גוף מלבני ארוך ואתלטי. כלב הרועים המיוריטיק נוטה להיות זהיר מטבעו בפוגשו אנשים לא מוכרים, מאחר שתפקידו להגן על עדרים מפני כל האיומים הפוטנציאליים אשר כוללים זאבים, שועלים ודובים. המיוריטיק זקוק לפעילות ספורטיבית יומיומית של הליכה ארוכה.
ג'ון קרני
ג'ון קרני (באנגלית: John Carney; נולד ב-20 במאי 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי אשר משנת מאז ינואר 2017 כמושל דלאוור מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2001–2009 שימש כסגן המושל ובשנים 2011–2017 ייצג את דלאוור בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
בשנת 2010 היה קרני למועמד הדמוקרטי לבית הנבחרים. בבחירות, שהתקיימו ב-2 בנובמבר קרני ניצח עם כ-56.78% מקולות הבוחרים. הוא נכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2011. ב-6 בנובמבר 2012 קרני ניצח בבחירות נוספות עם כ-64.4% מהקולות. הוא נבחר לכהונה שלישית ב-4 בנובמבר 2014 עם כ-59.26% מההצבעות. הוא כיהן בוועדה לשירותים פיננסים, ובועדות המשנה לשוק ההון ומפעלים ממשלתיים, המדיניות המוניטרית והמסחר, ופיקוח וחקירות.
בבחירות למושל המדינה שהתקיימו ב-8 בנובמבר 2016, נבחר קורני לתפקיד עם רוב של כ-58.3%.
ספריית הפחתה
ספריית הפחתה (באנגלית: Subtraction Library) היא שיטה בביולוגיה מולקולרית בה ניתן לבחון 'עלייה' או 'ירידה' (תלוי לאיזה כיוון עושים אותה) של גנים ספציפיים כתגובה לשינוי מסוים כגון: טמפרטורה, חומרים שונים, ותנאי סביבה קיצוניים.
כללי
קיימות שיטות מולקולארית שונות בהן ניתן לחפש שינויים גנטיים כתגובה לגירוי חיצוני או פנימי. ספריית הפחתה היא אחת משיטות אלו, והיא מבוססת על היברידיזציה בין מולקולות ה-RNA לפני הטיפול לבין מולקולות ה-RNA אחרי הטיפול, כך שרק אלו שלא עברו הכלאה (עקב אי נוכחות ביטוי הגנים לפני הטיפול) יוגברו ב-PCR. ישנן שיטות מולקולריות מדויקות יותר לבחינת עלייה או ירידה של גנים, כמו למשל microarray. אולם עבור שיטה זו ודומות לה, יש לדעת את רצף הגנום כולו של הייצור הנבדק, מידע שלא קיים עבור רוב היצורים. מבצעים ספריית הפחתה כאשר אין ידע רב על הגנום של הייצור הנבדק, ובכל זאת מעוניינים לגלות אילו גנים קשורים לתופעה מסוימת על ידי כך שבוחנים את עלייתם/ירידתם כתגובה לתופעה זו.
השיטה
כדי לבחון אילו גנים חדשים עלו יש להפיק mRNA משני סוגי רקמות - כזו שעברה טיפול וכזו שלא עברה. זו שלא עברה טיפול תיקרא Driver וזו שעברה תיקרא Tester. את ה-Tester מחלקים לשתי דוגמאות. הופכים את ה-mRNA של שתי הדוגמאות ל-cDNA יחד עם פרוב שונה לכל אחת. בנוסף עושים הגברה ל-Driver עם RTPCR. אחרי הכנות אלו מתחילים בהיברידיזציות והגברות: תחילה עושים היברידיזאציות בין ה-Driver לשני ה-Testers ואחר כך בין ה-Tester ל-Tester. בסופו של דבר תתקבלנה מולקולות cDNA המכילות את שני הפרובים השונים משני הצדדים על אותו הגדיל, והן היחידות שיוגברו (עם תחלים ספציפיים לפרובים) בעת עשיית PCR מחודש. המולקולות האלו יהיו רק אלו שלא עברו היברידיזציה עם ה-Driver משום שלא היו להן התאמות עם מולקולות מקבילות שלו, מה שמעיד על עלייתן כתוצאה מהטיפול. אם עושים את ה-Driver וה-Tester הפוך ניתן לדעת אילו גנים 'ירדו' כתגובה לטיפול.
אבי יפה
אבי יפה (נולד ב-21 באוגוסט 1965) הוא שחקן, מדבב ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
יפה התחיל את דרכו במשחק שהחל ללמוד בבית ספר לאמנויות הבמה בית צבי. בשנת 1993 השתתף בשתי קלטות הוידאו לילדים בשם "קסם בג'ימבורי" (בתפקיד ג'ימבו הליצן) יחד עם המדריכה דגנית אשל. ובשנת 1994 שיחק את מנשה השכן בסדרה "סטרייט ולעניין" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנים 1995 ו - 1996 השתתף בשתי קלטות הוידאו לילדים בשם "הקסם של ימבה" (בתפקיד ימבה) יחד עם דנה דבורין ועודד מנשה ושיחק את פאקלי הסנאי במחזמר "ספר הג'ונגל" בבימויו של חנוך רוזן לצדם של טוביה צפיר, תום אבני, ששי קשת, ואחרים. בשנת 1997 שיחק במחזמר "רובין הוד" לצידם של ליאור מילר, נתן דטנר, ישראל (פולי) פוליאקוב, רות גונזלס, וסיגל שחמון. בשנת 1998 שיחק את מוקי בוצר בסרט הקולנוע "סופר בוי" בבימויו של חנוך רוזן. בשנת 1999 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "ספי".
בשנת 2000 השתתף במחזמר "אנני" שתרגם הפיק וביים מנחם גולן, בתפקיד רוסטר הניגן. בשנת 2001 הופיע במחזמר "בחדר של חני" בבימויה ובכיכובה של חני נחמיאס, שבוסס על התוכנית "החדר של חני". בשנת 2002 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "ספר הג'ונגל" פעם נוספת בתור פאקלי הסנאי. ובאותה שנה השתתף לצד מיכל צפיר ושרון שחל בתוכנית לפעוטות "הורים וגורים" בתפקיד לולי האפרוח ששודרה בטלוויזיה החינוכית ולאחר מכן השתתף בהצגה "דיג דיג דוג" בתפקיד חיים הארנב, בשנת 2005 שיחק את מנשה כצנלסון ועוד מספר דמויות בסדרה הקומית "בצפר" בבימויו של ארז בן הרוש ובקלטת הווידאו לילדים "במבוני אין כמוני" לצד שייקה לוי. בשנת 2006 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "הקוסם!" המבוסס על הספר "הקוסם מארץ עוץ" בתפקיד טוטו הכלב לצדם של רוני דואני, גיא אריאלי, מוסקו אלקלעי ואחרים.
בנוסף לקריירת המשחק, יפה דיבב בסדרות וסרטים כדוגמת "שלגיה ושבעת הגמדים", "מרלין", "היה היה - ממציאים", "מועדון ווינX" ו"סיפורי כתם שמש - של מי הביצה הזאת?".
משנת 2009 משמש כעורך טלוויזיה, כאשר ערך בין השאר את הישרדות הפיליפינים, מאסטר שף, הרווק עם דודו אהרון, האח הגדול VIP, היחידה, כחולים, גולסטאריות וחנוך דאום מחשב מסלול מחדש.
אצטדיון דודג'ר
אצטדיון דודג'ר (באנגלית: Dodger Stadium) הוא אצטדיון בייסבול בלוס אנג'לס בקליפורניה, שמשמש את קבוצת לוס אנג'לס דודג'רס מאז פתיחתו ב-1962. הדודג'ר סטדיום הוא אחד האצטדיונים המפורסמים ביותר בארצות הברית ובעולם כולו. הוא אירח קרבות איגרוף מפורסמים, משחקי פוטבול, הופעות ואירועים רבים אחרים. כמו כן הוא גם אירח את משחקי הבייסבול באולימפיאדה של לוס אנג'לס בשנת 1984.
אצטדיון זה הוא הגדול ביותר בליגת ה-MLB.
IC3
IC3 (ראשי תיבות של Inter City 3) הוא קרונוע דיזל בעל תמסורות הידראוליות שנבנה במקור על ידי חברת ABB Scandia (שנרכשה מאוחר יותר על ידי Adtranz(אנ'), שלימים נרכשה גם היא על ידי בומברדיה). הרכבות מופעלות באירופה החל משנת 1989. המספר 3 מייצג את מספר הקרונות המצוי בכל מערך שכזה.
המטרה המקורית לשמה יועדו מערכי ה-IC3 היא ליצור רכבת שתוכל להגיע אל נמל-הים, להיפרד לחלקים קצרים, להיכנס אל מעבורת, ולהתחבר בחזרה בהגעה לנמל-ים אחר. פונקציונליות זו הייתה דרושה להפעלת קווים מסוימים בדנמרק ולשם כך תוכנן הקרונוע. מאפיין זה נמצא יעיל למדי גם לקווים רגילים.
חברת הרכבות הדנית מפעילה 96 מערכים של קרונועי IC3. מפעיל גדול נוסף של מערכים אלו הוא רכבת ישראל המפעילה 46 מערכים.
נתונים טכניים (למערך בודד)
קיימים שני דגמים הנבדלים במספר המושבים.
יתרונות
לקרונועי ה-IC3 יתרון תפעולי גדול מאוד: המערכים הם למעשה "אריזה" מוכנה לנסיעה ללא צורך בהרכבה והפרדה של חלקים (קרונות, קטרים, קרונות ניהוג וכו').
יתרון נוסף הוא כי המערכים יכולים להתחבר זה לזה במהירות ובאופן כמעט אוטומטי, לעומת רכבת המורכבת מקטר, מספר כלשהו של קרונות, וקרון ניהוג מיוחד בקצה השני. הוצאה או הוספה של קרונות לרכבת כזו דורשת את פירוק מרכיבי הרכבת ולצורך כך יש להסיט אותה למסילה צידית ולהשבית אותה לזמן מה.
יתרונות אלו מקנים נוחות תפעולית משמעותית לקרונועי ה-IC3. לדוגמה: רכבת המורכבת מ-5 מערכים שסיימה את נסיעתה, יכולה להתפצל באופן מיידי לשתי רכבות נפרדות. למעשה, המערכים תומכים אפילו בהתנתקות תוך כדי נסיעה. לדוגמה, רכבת אחת יוצאת מתחנה א' - שלושת המערכים הראשונים ימשיכו לתחנה ב', ושני המערכים הנוספים לתחנה ג' וללא עיכוב משמעותי בדרך. יתרון זה מאפשר ניצול יעיל הרבה יותר של קיבולת המסילה במטרופולין העמוס.
חסרונות
היותם של הקרונועים יחידה "ארוזה" היא גם חסרונם. הקרונועים מורכבים יותר לתחזוקה ולטיפול. בעיה נוספת של הקרונועים טמונה בעובדה שאי אפשר לשדרג אותם להנעה בחשמל. למעשה, תשעת המערכים האחרונים שקנתה רכבת ישראל הם מערכים שוודיים לשעבר, שהרכבת השוודית נאלצה למכור בגלל מעבר להזנה חשמלית. יש למערכים שוודיים אלו גם חיסרון נוסף - רק 2 דלתות בכל צד במערך הרכבות.
חיסרון נוסף של הרכבות הוא חוסר העמידות שלהן בתאונות. היותן רכבות בעלות שלדת אלומיניום קלה וללא קטר מסיבי הופכת אותן לפגיעות יחסית בתאונות. בטיחות הנוסעים בנסיעה אמנם גבוהה הרבה יותר לעומת בטיחות ברכב, אך עדות לחוסר העמידות של הרכבות האלו ניתן היה לראות באסון רבדים. ההערכה היא כי אם הייתה מעורבת בתאונה רכבת שבראשה קטר היה מניין הנפגעים קטן משמעותית.
אחרי שרפה ב-28 בדצמבר 2010 בה נפצעו 121 איש והושבתו שני מערכים התברר שבקרונועים לא קיימת מערכת גילוי או כיבוי אש כל שהיא ואין מערכת פתיחת דלתות בחרום. בין השנים 2005-2002 בדנמרק ובשוודיה התרחשו 4 מקרי שרפה ברכבות מדגם זה. למרות המלצות ועדה שחקרה שרפה ב-2001, רכשה רכבת ישראל בשנת 2005 תשעה מערכי IC3 משומשים נוספים מחברת הרכבות השוודית.
מערכים שנכנסו לשירות
מערכי קרונועי ה-IC3 מוספרו על ידי רכבת ישראל מ-01 והלאה באופן רציף (בשונה מציוד נייד אחר שמוספר במספרים של מאות). הקרונועים הזמנו לראשונה בפברואר 1991.
שימוש
בישראל אפשרות ניתוק הקרונות מיושמת בנסיעה האחרונה ביום, בה מנותקים חלק ממערכי הרכבת המאספת הנוסעת צפונה ונותרים בתחנת בנימינה. במערך אומנם ישנה הנעה עצמאית לכל קרון אך רק הקרון השלישי הוא בעל עמדת בקרה שמתאים להיות בקצה הרכבת. ההכנה לניתוק מתבצעת על ידי צוות הרכבת תוך כדי נסיעה, במהלכה הנוסעים הממשיכים מתבקשים לנוע לקדמת הרכבת ובקרון הממשיך האחרון נפרסת עמדת הפיקוד. (בזמן שהקרון מתפקד כקרון רגיל, עמדת הפיקוד מקופלת לאחד מקירות המעברים.)
תחזוקה
באוקטובר 2013 זכתה חברת אלסטום הצרפתית במכרז לתחזוקת הקרונועים למשך 15 שנה. זאת לאחר שתוכנית ראשונית לרכוש קרונות חדשים יחד עם שירותי תחזוקה למשך כ-15 שנה, בוטלה לאור התנגדות עזה של עובדי הרכבת, שחששו לפגיעה בפרנסתם. לאחר שהושגה פשרה נחתם הסכם קיבוצי חדש, בו נקבע כי הקרונועים הישנים מדגם IC3 יהיו אלה שיתוחזקו במיקור חוץ.
פרטים נוספים
כיום מופעל הIC3 בעיקר ברכבת העמק. לכל קרונוע ללא יכולת הנעה יש שם של אחד משבטי ישראל (יששכר, כהן וכו'). מערכי IC3 מופעלים גם בקווים לוד - הראשונים ובאר שבע - דימונה.
חנות תקליטים
חנות תקליטים היא חנות קמעונאית שמוכרת מוזיקה מוקלטת. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, חנויות התקליטים מכרו אך ורק תקליטים, שניתן לשמוע באמצעות פטיפון. עם זאת, במהלך המאה ה-20, חנויות התקליטים התחילו למכור את הפורמטים החדשים שפותחו, כגון קלטות שמונה רצועות, קלטות שמע ותקליטורים. כיום, במאה ה-21, חנויות תקליטים מוכרות תקליטורים, תקליטי ויניל ובמקרים מסוימים אף תקליטורי DVD של סרטים, תוכניות טלוויזיה, אנימציות וקונצרטים. חלק מחנויות התקליטים מוכרות גם פריטים הקשורים למוזיקה כמו פוסטרים של להקות או זמרים, פריטי לבוש הקשורים ללהקות או זמרים, ואפילו מרצ'נדייזינג, כגון תיקים וספלי קפה.
חנות התקליטים ספילרס רקורדס בקארדיף, ויילס, היא חנות התקליטים הוותיקה ביותר בעולם (נוסדה ב-1894 על ידי הנרי ספילר).
קומלינה זקופה
קומלינה זקופה (שם מדעי: Commelina erecta) היא מין של צמח בעל פרחים עשבוני רב שנתי. קרויה כך משום צורתה המזדקרת מהקרקע, יחסית לקומלינות דומות, כגון הקומלינה המצויה והיהודי הנודד.
מאפיינים
עלי הקומלינה הזקופה ארוכים, בעלי שפה תמימה ומסורגים. מגעם דביק מעט כתוצאה מעשרות שערות דקיקות המאפשרות לעלה להיצמד לצמחים סובבים. פרחיו בעלי שלושה חפים (סוג של עלי כותרת) בעלי גוון כחול בהיר ובולט, שניים מהם בולטים וגדלים בזווית של כ-120 מעלות ביניהם, חלקם העליון חופף קלות. החף השלישי מנוון. ביניהם קבוצה של אבקנים צהובים ומתחת להם לשונות השחלה. הוא פורח אך ורק בצל, ולכן ניתן לראות את פריחתו מוקדם בבוקר. בצהריים חפיו מתכווצים והפרח הבולט נעלם לתוך תרמיל מיוחד, עד למחרת.
בארץ
הקומלינה הזקופה היא מין פולש בארץ. נפוץ בגינות מושקות, ולרוב נחשב לטפיל. צומח פעמים רבות בסמוך לחמציצים או במדשאות, ובעל יכולת לטפס על צמחים אחרים. קרוי לעיתים בטעות "היהודי הנודד", אף על פי ששם זה שייך לקומלינה אחרת במשפחתו, בעלת שלושה עלי כותרת.
האלטרנטיבה הכתומה
האלטרנטיבה הכתומה (בפולנית: Pomarańczowa Alternatywa) היא תנועת מחתרת שמאל קיצוני אנטי-קומוניסטית פולנית, שהתחילה בוורוצלב בשנות ה-80 והובלה על ידי ולדמר פידריך (לעיתים באיות שגוי כפרידיך), שנודע בכינויו מאיור (מפקד Festung Breslau). מטרתה העיקרית הייתה להציע לקבוצה רחבה יותר של אזרחים דרך התנגדות חלופית למשטר האוטוריטרי באמצעות מחאה לא אלימה המשתמשת באלמנטים אבסורדיים וחסרי היגיון.
פעילות התנועה החלה בציורי גרפיטי מגוחכים של גמדים על כתמי צבע שבעצמם נצבעו על סיסמאות אנטי-ממשלתיות. בשנים 1985 עד 1990 ארגנה התנועה סדרה של יותר משישים אירועים במספר ערים פולניות, בהן ורוצלב, ורשה, לודז', לובלין וטומשוב מזובייצקי במה שהיה המרכיב הציורי ביותר של ההתנגדות הפולנית לסמכותיות הסטליניסטית.
התנועה השעתה את פעילותה ב-1989, אך החלה לפעול מחדש ב-2001 ומאז היא פעילה בקנה מידה קטן.
פסל של גמד, המוקדש לזכר התנועה, ניצב היום ב בוורוצלב, במקום בו התרחשו האירועים.
תנועת האלטרנטיבה הכתומה שימשה השראה לתנועות דומות אחרות במדינות אוטוריטריות כולל צ'כוסלובקיה והונגריה, והיוותה השראה ל-PORA ולתנועת המהפכה הכתומה באוקראינה שבתורה נתמכה על ידי פולין.
כמה אמירות המיוחסות לוולדמר פידריך:
התחלה
ראשיתה של האלטרנטיבה הכתומה היא בתנועת סטודנטים בשם "התנועה לתרבות חדשה" שהוקמה ב-1980 באוניברסיטת ורוצלב. באותה שנה פרסם ולדמר "מאיור" פידריך, ממייסדי התנועה, את "מניפסט הסוריאליזם הסוציאליסטי" (Socialist Surrealism Manifesto), שהפך לעמוד השדרה האידאולוגי של עיתון "החלופה הכתומה". שבעה מחמישה עשר הגיליונות של העיתון פורסמו במהלך שביתות סטודנטים שאורגנו בנובמבר ובדצמבר 1980 כחלק ממהפך הסולידריות. הגיליון הראשון נערך במשותף על ידי מאיור ולדמר פידריך ו-ויסלב קופלה (הידוע גם בשם "ריטמייסטר") לשם ההנאה שבדבר. העורכים התייחסו לשביתה ולמציאות הסובבת כאל צורת אמנות. בגיליונות הבאים, הצטרפו למערכת פיוטר אדמצ'יו (Piotr Adamcio), הידוע בכינויו "סגן פבלו", אנדז'יי דז'יוויט (Andrzej Dziewit) וזנון זגרסקי (Zenon Zegarski), המכונה "סגן זיזי טופ". אף על פי שאופיו האוונגרדי, לטענת מארגני שביתת הסטודנטים, היווה איום על "המטרות הגבוהות יותר של השביתה", ולמרות ניסיונות ועדת השביתה לצנזר אותו, העיתון הפך מהר מאוד לפופולרי בקרב הסטודנטים.
גמדים
הפעולות הידועות הראשונות של האלטרנטיבה הכתומה כללו ציורי גרפיטי של גמדים על כתמים שכיסו סיסמאות נגד המשטר. הגרפיטי הראשון צויר על ידי ולדמר פידריך וויסלב קופלה בלילה שבין 30 ל-31 באוגוסט 1982 באחד מבתי המגורים ברובע ביסקופין וספולנו של ורוצלב.
בסך הכול צוירו יותר מאלף גמדים בערים הפולניות הגדולות כמו ורוצלב, קרקוב, ורשה, לודז' וגדנסק ועוררו עניין הן של הולכי רגל פולנים והן של המשטרה, שהתערבותה הובילה למעצרים קצרי טווח של אמני הגרפיטי.
במהלך אחת התקריות הללו, מאיור, בהיותו עצור בתחנת משטרה בלודז', הכריז, בהתייחס לדיאלקטיקההמרקסיסטית וההגליאנית, על עוד מניפסט אמנותי והתייחס לאמנות הגרפיטי שלו כ"ציור דיאלקטי " תוך קביעה: "התזה היא סיסמת אנטי משטר. האנטי-תזה היא הנקודה והסינתזה היא הגמד. כמות מתפתחת לאיכות. ככל שיש יותר גמדים, כך זה טוב יותר."
לאחר מהפכות 1989
בתחילת המאה ה-21 החלו להופיע בוורוצלב פסלונים ננסיים עשויים ברונזה. עם הזמן הם הפכו לאטרקציה תיירותית מרכזית בוורוצלב.
התרחשויות
שיא התהילה של האלטרנטיבה הכתומה נבע מאירועי הרחוב שארגנה במהלך המחצית השנייה של שנות השמונים. פעולות אלו זכו לפופולריות עצומה בקרב הנוער הפולני, שהצטרפו לתנועה שזוהתה כאלטרנטיבה לסגנון האופוזיציה של תנועת הסולידריות, הנתפש כנוקשה ומשעמם יותר.
ההפנינג הצנוע הראשון שנקרא "שריפת הצינורות" אורגן ב-1985 בוורוצלב על ידי מאיורף לווה בקבוצת אמנים קטנה שכללה את קשישטוף סקרבק (Krzysztof Skarbek), פיוטר פטישקובסקי (Piotr Petyszkowski), אנדז'יי גלושק (Andrzej Głuszek) וסוויצ'ומיר מונקביץ (Sławomir Monkiewicz).
רגע הפריצה הגיע בסתיו 1987, במהלך פסטיבל התיאטרון הפתוח בוורוצלב, כאשר השבועון וילג' ווייס דיווח על הפעולה של האלטרנטיבה הכתומה הידועה בשם "הפצת נייר טואלט" – תגובה סאטירית למחסור במוצר צריכה זה באותה תקופה. לאחר פרסום המאמר, החלה האלטרנטיבה הכתומה לעורר עניין בקרב כלי תקשורת פולנים וזרים.
ההתרחשויות הגדולות ביותר אירעו בשנים 1987 עד 1989, כאשר הגל ה"כתום" זלג בפולין לערים כמו ורשה, לודז', לובלין וטומשוב מזובייצקי, לאחר מעצרו של פידריך ב-8 במרץ 1988.
פעולותיה של האלטרנטיבה הכתומה – אף על פי שמנהיגיה ומשתתפיה הביעו לעיתים קרובות נקודות מבט אנרכיסטיות – לא היו אידאולוגיות מטבען. מעולם לא הובעו דרישות רציניות. למעשה, הסיסמאות היו סוריאליסטיות באופיין (כגון "Vivat Sorbovit", סורבוביט היה משקה קל פופולרי באותה תקופה) או "אין חופש ללא גמדים" ולעיתים קרובות פרפרזות לסיסמאות ששימשו את איגוד הסולידריות או הקומוניסטים. תפקידם היה לצחוק על האבסורד והפומפוזיות של שני הצדדים של המערכת ולעורר חשיבה עצמאית.
שיטת הרחוב הפתוח אפשרה לכל האנשים להשתתף בהתרחשויות כך שיכלו לכלול אלפי משתתפים, שרבים מהם היו עוברי אורח מקריים. נקודת השיא בתולדות התנועה הייתה הפעולה שאורגנה ב-1 ביוני 1988, המכונה "מהפכת הגמדים", במהלכה צעדו יותר מ-10,000 איש במרכז ורוצלב כשהם חובשים כובעי גמד כתומים.
ההתרחשויות הסתיימו בדרך כלל עם מעצרם של מאות משתתפים, שלא הצליחו להימלט בזמן מידי המשטרה. בשלב מסוים, המשתתפים אפילו גרמו למשטר הקומוניסטי לעצור 77 סנטה קלאוסים או – בהזדמנות אחרת – כל מי שלובש משהו כתום.
עבור כל אחת מפעולותיה, הדפיסה האלטרנטיבה הכתומה עלונים ופוסטרים, הכוללים סיסמאות כמו "כל איש מיליציה הוא יצירת אמנות" או "אזרח, עזור למיליציה, הכה את עצמך".
קבוצת שנאה
קבוצת שנאה היא קבוצה חברתית וקבוצת אינטרס המקדמת ודוגלת בשנאה, עוינות או אלימות כלפי בני גזע, עדה, לאום, דת, מגדר, זהות מגדרית, נטייה מינית או כל מגזר ייעודי אחר בחברה. לפי ה-FBI, המטרה העיקרית של קבוצות השנאה היא לקדם איבה, עוינות וזדון כלפי אנשים המשתייכים לגזע, דת, מוגבלות, נטייה מינית או מוצא אתני/לאומי השונה מזו של חברי הארגון.
בארצות הברית, הימין האלטרנטיבי הוא מונח רחב הכולל שורה של ארגונים המתאפיינים בגזענות, באנטישמיות ובתמיכה בעליונות לבנה, ואלו מהווים בדרך כלל קבוצות שנאה. בין הארגונים האלה נמנים הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, קו קלוקס קלאן, הנערים הגאים ותנועת היצירה.
הארגון "אומת האסלאם" הוגדר על ידי המרכז המשפטי לדרום העני ועל ידי הליגה נגד השמצה כקבוצת שנאה המקדמת עליונות שחורה.
מתלט
מתלט (באנגלית: Mathlete) הוא אדם שמתחרה בתחרויות מתמטיקה בכל רמה ובכל גיל. ליתר דיוק, מתלט הוא סטודנט שמשתתף באחת מתוכניות ה-Mathcounts, שכן מתלט הוא סימן מסחרי רשום של קרן Mathcounts בארצות הברית. המונח הוא הלחם של המילים מתמטיקה ואתלט.
מתלטים מובילים מבית Mathcounts ממשיכים להתחרות בתחרויות AIME, USAMO ו-ARML בארצות הברית. אלו שבמדינות אחרות משתתפים בדרך כלל באולימפיאדות לאומיות כדי להעפיל לאולימפיאדה הבינלאומית במתמטיקה.
תחרויות מתמטיקה
בחינת פוטנאם: התחרות של ויליאם לואל פוטנאם היא התחרות הבולטת לסטודנטים לתואר ראשון במתמטיקה בארצות הברית. התחרות מנוהלת על ידי האגודה המתמטית של אמריקה, ובה סטודנטים מתחרים כיחידים וכצוותים (לפי בחירת המוסד שלהם) על מלגות וכספי צוות. הבחינה מנוהלת ביום שבת הראשון בחודש דצמבר.
אימוני מתלטיקה מחוץ לעונה
מחוץ לעונה האקדמית (המכונה באופן מסורתי "קיץ") יכולה להיות קשה במיוחד למתלטים, אם כי הוצעו משטרי אימונים שונים כדי לשמור על יכולת המתמטיקה בשיאה. מתלטים רבים קוראים פרסומים כגון The American Mathematical Monthly של האיחוד המתמטי של אמריקה ו-Notices of the American Mathematical Society של האגודה האמריקאית למתמטיקה באופן נרחב כדי לשמור ולחדד יכולת מתמטית. ישנם מאמנים שמציעים לבקש התמחות במחקר או מענקים, רבים מהם ממומנים על ידי הקרן הלאומית למדע.
ברמות גבוהות יותר, מתלטים יכולים להשיג מימון ממוסדות מארחים לעבודה על פרויקטים של מחקר קיץ. לדוגמה, אוניברסיטת דלאוור מציעה את הפרויקטים הקבוצתיים לחקר מדעי המתמטיקה (פרויקט GEMS) לסטודנטים לתואר שני בשנה הראשונה. הסטודנטים משמשים כחוקרים ראשיים ועובדים עם עוזר מחקר לתואר ראשון ויועץ סגל שיפקח על מחקרי הקיץ שלהם.
בישראל
בישראל משתמשים במונח "מתלט" לעיתים רחוקות.
בישראל ישנן תחרויות מתמטיקה רבות, כגון, תחרות הערים, תחרות המתמטיקאי הצעיר, תחרות בנו ארבל, אולימפיאדת האחדות, האולימפיאדה הארצית למתמטיקה ועוד.
אנצו יוסף בונבנטורה
קורות חיים
בהמלצתו של חיים ויצמן הזמינה האוניברסיטה העברית בירושלים את פרופסור בונבנטורה להצטרף לסגל האקדמי שלה. ב-1939 הוא עלה ארצה, וייסד את המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה. מאז ועד נפילתו בשיירה להר הצופים כיהן בונבנטורה כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, והקים את המעבדה לפסיכולוגיה על הר הצופים. בשלהי 1947 יצא לשנת שבתון, אך חזר ארצה מיד לאחר החלטת האו"ם על הקמת מדינת ישראל ותחילת מלחמת העצמאות. ב-13.4.1948 נהרג בשיירה להר הצופים.
אנצו בונבנטורה היה ממנהיגי הציונות באיטליה והיה בקשרי ידידות עם חיים ויצמן, מרטין בובר ואברהם הלוי פרנקל. הוא פרסם מסות ומחקרים בתחום היהדות ובהם: המוסר היהודי על פי פרקי אבות, ברוך שפינוזה, המוסר המיני בישראל, הבריאה והאלמוות במחשבת הרמב"ם. בארץ ישראל עסק בהוראה, הן באוניברסיטה הן במוסדות על-תיכוניים אחרים (בית המדרש למורים 'מזרחי', הסמינר לגננות), ופנה בעיקר לחינוך ולהדרכת נוער בבחירת מקצוע. היה יושב ראש של המרכז להתייעצות מקצועית שליד הוועד הלאומי וחבר בוועדה מטעם ועד הלשון לקביעת מונחי פסיכולוגיה בשפה העברית. הירבה לנסוע בארץ ולהרצות ביישובים ובקיבוצים.
בעבודתו המדעית נמנה עם האסכולה הפסיכולוגית-הניסויית מיסודו של Wundt. היה מראשוני הפסיכולוגים באיטליה, ייסד את המעבדה לפסיכולוגיה באוניברסיטת פירנצה, שימש מזכיר כללי של החברה הפסיכולוגית האיטלקית וחבר במערכת כתב העת Rivista di Psicologia. משנתו המדעית הייתה מזיגה של האסכולות הקלאסיות והמודרניות של חקירה ניסויית ושל גישה פילוסופית. מחקריו העיקריים עסקו בנושאי הזמן והמרחב, התפיסה, התנועה, הקשב, הרצייה והחשיבה. כן חקר את ההתפתחות הנפשית, ובכלל זה של ילדים מופרעים. כתב ערכים באנציקלופדיה העברית.
מכשיריו המדעיים וכן העותק המקורי של עבודת הדוקטור (הכתוב בכתב ידו) שמורים במחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת פירנצה. באוגוסט 1988, לרגל מלאת חמישים שנה לפיטוריו בגלל חוקי הגזע, נערכו בפירנצה שלושה ימי עיון על מפעלו מטעם המחלקה לפסיכולוגיה. יומיים הוקדשו לעבודתו המדעית ויום לפעילותו בקהילה היהודית. קובץ ההרצאות שהושמעו בימי העיון פורסם ונמצא בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי ובספריית בית הספר לחינוך בירושלים. ד"ר קתרינה פרימי מאוניברסיטת פירנצה פרסמה את עבודת הדוקטור שלה על הנושא: La ricerca di Enzo Bonaventura dal modello teorico all'esperimento in laboratorio (Firenze 1986).
ב-2019 האוניברסיטה האיטלקית הקדישה גן על שמו.
בניו הם פרופסור דוד אשרי מהחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית, עמנואל אשרי, ופרופסור דניאל אשרי, העוסק בפיזיקה גרעינית אוניברסיטת תל אביב.
כתבי יד
2. ttere a Enzo, da Alfonso Pacifici (Iehuda) (Bachure Israel)1916 – 1919
3. Lettere a Enzo, da Aldo Servadio (Eldad) (Bachure Israel) 1916 – 1918
4. Lettere a Enzo, da Ruggero Genazzani (Iedidia) (Bachure Israel) 1916 – 1918
5. Lettere a Enzo, da Umberto Genazzani (Hizkiau) (Bachure Israel) 1916 – 1918
6. Lettere a Enzo, corrispondenti vari 1916 – 1919
7. Lettere a Enzo, Movimento per la Moralità: corrispondenti vari 1916 – 1918
9. Lettere di David ai genitori 1947 – 1950 10 Varia: i.a.: La liberazione di Firenze, 15.7.-19.8. 1944” 1945 – 1950
ויין מילנר
ויין ורנאל מילנר (באנגלית: Wayne Vernal Millner; 31 בינואר 1913 - 19 בנובמבר 1976) היה שחקן ומאמן פוטבול אמריקני.
מילנר שיחק באוניברסיטת נוטרדאם בשנים 1933–1935. מילנר נבחר בדראפט של שנת 1936 על ידי בוסטון רדסקינס. ברדסקינס שיחק עד סוף עונת 1941 שלאחריה התגייס לצי האמריקני, במהלך מלחמת העולם השנייה וחזר לעונה נוספת ב-1945, שבסופה פרש. מילנר זכה באליפות ליגת ה-NFL יחד עם הרדסקינס ב-1937. בשנת 1968 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL ובשנת 1990 נכנס להיכל התהילה של פוטבול המכללות.
זיוה שמיר
זיוה שמיר (נולדה ב-20 בספטמבר 1946) היא פרופסור אמריטה לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
זיוה שמיר נולדה בארץ ישראל, בת לחוה ויצחק גרבורג, ילידי תל אביב הקטנה. אבי סבתה מצד אביה, בנימין קליר, היה ממייסדי המושבה פתח-תקוה; סבה מצד אמה, יחיאל רימון, היה אחיהם של המשוררים יוסף צבי רימון ויעקב רימון, אנשי העלייה השנייה וחבריו של יוסף חיים ברנר. בשנים 1960–1961 שהתה עם משפחתה בניו יורק. בשנת 1964 סיימה את בית הספר התיכון "אוהל שם" ברמת גן במגמת שפות זרות. שירתה בצה"ל בגדוד הצנחנים 202, שזה אך הוקם, ולאחר מכן למדה לתואר ראשון ושני בספרות עברית ובספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1973–1980 עסקה בלימודים לתואר דוקטור, ועבודת הדוקטורט שלה נושאת את השם "שירי ביאליק הראשונים: תיאורם, סיווגם וסימון קווים של התפתחות ותמורה בתוכם" בשנת 1980.
נמנתה עם סגל הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב במשך ארבעים שנה, 2010-1970. שמיר עמדה בראש מכון כץ לחקר הספרות העברית באוניברסיטת תל אביב ובראש בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג באוניברסיטה. מאז פרישתה לגמלאות מהאוניברסיטה, עברה ללמד במרכז הבינתחומי הרצליה.
בין תפקידיה הציבוריים: יו"ר ועדת מקצוע הספרות במשרד החינוך ויו"ר ועדת בחינות הבגרות בספרות, חברה בדירקטוריון של בית שלום עליכם ויו"ר ועדת הביקורת של המוסד, חברה בדירקטוריון של פרס ספיר של מפעל הפיס, חברה בוועדת הספרות של עיריית תל אביב (בראשותה של ד"ר שוש אביגל, יו"ר הוועדה למינוי שופטים באגודת הסופרים, עורכת הסדרה "סדן" - מחקרים בספרות עברית), עורכת הסדרה "ספרות פלוס", שהוקמה ביוזמתה באוניברסיטת תל אביב, חברה במערכת "גג" של איגוד הסופרים. כמו כן שמיר כיהנה שנים רבות כחברה במועצה האקדמית של סמינר הקיבוצים ושל מרכז שלם ויו"ר הוועדה להסמכת החוג לספרות של אוניברסיטת אריאל. עמדה אף חמש שנים בראש הוועדה של פרס רמת-גן לספרות. חברת האקדמיה ללשון העברית (החל מ-2021).
הייתה בין עורכי המהדורה האקדמית של כל שירי ביאליק ומחברי מוסד אלתרמן. במרוצת השנים פרסמה למעלה מארבעים ספרי מחקר וערכה רבים אחרים.
בקיץ 2021 צורפה שמיר ל במעמד חברה-יועצת.
נשואה מאז 1965 לאליעזר שמיר, בעל משרד בתחומי הנדסת גשרים ומנהרות בישראל. לזוג שלושה ילדים, ונכדים.
ספרים בעריכתה
זיוה שמיר ערכה ספרים רבים בחקר הספרות העברית. ביניהם:
קישורים חיצוניים
מתוך כּתביה:
בוניפקיוס הרביעי
בוניפקיוס הרביעי (בלטינית: Bonifacius IV; באיטלקית: Bonifacio IV; 550 לערך – 8 במאי 615) כיהן כאפיפיור מ-25 בספטמבר 608 ועד פטירתו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי.
בתקופת כהונתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון כיהן בוניפקיוס כדיאקון. בוניפקיוס קיבל את רשותו של קיסר האימפריה הביזנטית פוקאס להפוך את הפנתאון ברומא, מקדש אשר נבנה על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה לאלים הרומיים יופיטר, ונוס ומארס, לכנסייה נוצרית. ב-1 בנובמבר באותה שונה הוקדש הפנתאון כ"כנסיית מרים הקדושה של הקדושים המעונים" (Santa Maria ad Martyres). היה זה המקרה הראשון בו מקדש פגני ברומא הפך לכנסייה נוצרית.
בוניפקיוס נבחר לתפקיד האפיפיור לאחר אינטרגנום של תשעה חודשים, לאחר מותו של בוניפקיוס השלישי.
בוניפקיוס נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, ולימים הוכרז כקדוש נוצרי. יום חגו הוא 25 במאי.
עצמותיו הועברו מספר פעמים בתוך הבזיליקה: במהלך המאה התשיעית או העשירית, במהלך המאה ה-13, בהוראתו של בוניפקיוס השמיני וב-21 באוקטובר 1603 עם יסוד הבזיליקה החדשה.
On Somebody
On Somebody הוא סינגל שיווקי, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אווה מקס. השיר יצא לאור ב-30 בדצמבר 2019, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס.
רקע והרכב
"On Somebody"' יצא לאור ב-30 בדצמבר 2019, לפני הופעתה של מקס לפני ערב חג המולד בתוכנית "Dick Clark's New Year's Rockin' Eve". השיר נכתב על ידי מקס, הנרי וולטר, ג'ייסון אוגיגן, ליסה סינטה ונייט סיפרט והופק על ידי סירקט וג'ייסון אוויגן. השיר עצמו בסגנון אלקטרופופ,
אורלי סיגל
אורלי סיגל (נולדה ב-17 ביולי 1977) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
אורלי סיגל נולדה וגדלה בירוחם. כשהייתה בת חמש, הוריה התגרשו והיא עברה להתגורר עם אימה בירושלים.
סבתה היא רבקה (בקי) קאופמן שהייתה שחקנית בתיאטראות ברודוויי וצאצאית של הגאון מווילנה.
כשהייתה בת 14 שיחקה בהצגה "ציד המכשפות" בתיאטרון באר שבע, לצד אלישבע מיכאלי, אילי גורליצקי, אריאל פורמן, אורלי טובלי ואחרים.
שירתה בצה"ל בתפקיד מורה חיילת ונשלחה בעת שירותה לקייב מטעם הסוכנות היהודית וצה״ל.
בעלת תואר ראשון בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בפסיכולוגיה ארגונית, עם התמחות במגדר מבית הספר לכלכלה של לונדון. את התזה בשנת 2001 כתבה על פריחת חברות ההזנק (סטארט-אפים) כהזדמנות ליצירת סביבת עבודה שיוונית לנשים.
סיגל עובדת כמנחה לתהליכים בחשיבה המצאתית וניהול חדשנות בארגונים ומרצה אורחת באוניברסיטאות בישראל ומחוצה לה, ומקדמת את המודעות הציבורית לתסמונות נדירות כנשאית של התסמונת Beckwith Wiedemann. מנחה סדנאות כתיבה למתמודדי נפש, חולי פיברומאלגיה ולקהל הרחב, בין היתר בבית הספר לכתיבה "סדנאות הבית" של אשכול נבו ואורית גידלי. מגישה את הפודקאסט הספרותי "שתים על כתיבה" עם מאיה וקסלר. מתגוררת במושב ניר צבי, נשואה ואם לשניים.
קריירה ספרותית
כתיבתה הושפעה מעבודתה ומסעותיה בעשרות מדינות והיא דוברת שבע שפות. התפרקותו של התא המשפחתי הגרעיני השפיע על כתיבתה ועל השקפותיה ביחס לזוגיות, נישואין, הורות ויחסי משפחה. שני ספריה היו לרבי מכר.
במאי 2018 ראה אור ספר הביכורים שלה, ניסויים פתוחים בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר ובעריכת ד"ר עלמה כהן ורדי.
במרכזו של הספר נמצא העיסוק בדיסוננס התרבותי הקשור במשפחה ותשוקה. הרומן פותח שאלות הקשורות לנורמות עתיקות, מונוגמיה, פוליאמוריה ומבנים חברתיים כמו מסגרת משפחתית, חיי נישואין ועוד.
בנובמבר 2019 פורסם ספרה השני, בואי, גם הוא בעריכת כהן ורדי ובהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר.
הספר עוסק באהבה וקושי ובכוחה המרפא של ההורות. בספר שלוש נובלות אשר במרכזן גיבורים החיים בעולם נורמטיבי לכאורה ומתמודדים עם קונפליקטים שונים בשגרת חייהם, ובכל אחד משלושת הסיפורים יש אלמנט של בחירה והתלבטות.
במרץ 2022 פורסם ספרה השלישי של סיגל ועכשיו אהבה בהוצאת שתיים בעריכת אורנה לנדאו.
הספר עוסק בהורות לילד על הרצף האוטיסטי, אימוץ, הריונות ולידה. הוא קושר מספר סיפורים יחדיו ומעלה תהיות לגבי השאלות וההתמודדויות הקשות בחיים.
מלון רמת אביב
מלון רמת אביב, או בשמו המלא מלון גנים רמת אביב היה בית המלון הראשון שהוקם על אדמות תל אביב בשכונות עבר הירקון מצפון לירקון. המלון, שנחנך ביום 2 באוגוסט 1951, היה מלון יוקרה שאירח אורחים רמי מעלה, נשיאים וראשי מדינות, נבחרות ומשלחות ספורט. נערכו בו אירועים, קבלות פנים וגם חתונות, טקסי בר מצווה וכדומה, למי שידם הייתה משגת. המלון נהרס בשנת 2005, ובמקומו נבנה מתחם "סביוני רמת אביב".
היסטוריה
לאחר קום המדינה, בתחילת שנות החמישים, נבנו בתל אביב בעידוד הממשלה מלון "נורדאו פלאזה", שהיה למלון שרתון הישן ומלון "קסטל", בו שכן מאוחר יותר בית המפד"ל וכיום בית וואלה!. יהודה ארזי, שהיה פעיל בהגנה, מראשי עליה ב' ועסק ברכש ביטחוני במלחמת העצמאות, עדה סירני אלמנתו של אנצו סירני ומאוריציו ויטלה הקימו את "חברת מרכזי תיירות בישראל בע"מ", נפגשו עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון באוקטובר 1948 והוא הציע להם קרקע חינם, הלוואה מיוחדת מקרן הפיתוח הממשלתית ורישיון לייבא ציוד וחומרי בניין, בתנאי שיבנו מלון ב"רמה אירופאית גבוהה", שיארח את אורחי הממשלה הזמנית שישבה אז בקריה ותיירים בעלי אמצעים.
היזמים קיבלו מרשות הפיתוח הממשלתית את בית מחמוד באידאס, בקרבת שדה דב וגשר הירקון ושטח של 45–50 דונם ליד הבית, על קרקעות שהיו בעבר שייכות לשייח' מוניס. אבן הפינה הונחה ב-11 במאי 1949 בנוכחות בן-גוריון ומכובדים רבים. הוקמו 25 מבנים חד קומתיים ("בונגלוס") שיובאו מאיטליה על תכולתם שכללה מנורות, מכשירי טלפון, שירותים, אמבטיות וריצוף שיש בסטנדרט שלא נראה עד אז בארץ.
בטקס חנוכת המלון ב-2 באוגוסט 1951 בטקס רב משתתפים, בהם שוב גם בן-גוריון, כתב ראש הממשלה בספר האורחים:.
בית מחמוד באידאס
משפחת באידאס הייתה משפחה עתירת נכסים שהתגוררה בשייח' מוניס ובין נכסיה היו בית הקפה "אל עלמיין" ("גן הוואי"), בית מפלא באידאס ונכסים נוספים. ביתו של מחמוד באידאס, שניצב בשטח שהוקצה לבניית המלון עבר שיפוץ והתאמה למגורי עובדי המלון ולמחסנים.
בראשית ימי המלון התמודדה הנהלתו עם שתי בעיות:
המבנה המרכזי
ב-1953 נחנך המבנה הדו קומתי המרכזי ובו לובי, דלפק קבלה ומשרדים, חדר אוכל ל-420 סועדים, אולם אירועים, בר וחדרי אירוח, שהפך את המלון לאחד המובילים בישראל וששימש בית ההארחה הלא רשמי של המדינה ובו התארחו ראשי מדינות ומנהיגים. עיצוב פנים בוצע על ידי אלפרד אברהם.
ב-29 במאי 1955 התארח בישראל לראשונה ראש מדינה זרה, ראש ממשלת בורמה או נו והתאכסן במלון. במלון התאכסנו גם דני קיי, אלינור רוזוולט, הארי בלפונטה, הדלאי לאמה, משלחות ספורט ואחרים.
בשנת 1954 הוחל בניית שיכון חדש מעברו המזרחי של "דרך חיפה". גולדה מאיר, שהתגוררה בשיכון, ביקשה ממאוריציו ויטלה לקרוא לשכונה כשם בית המלון, וכך היה מלון רמת אביב ל"מלון שיש לו שכונה".
סופו של המלון
בשנות ה-70 חלה הידרדרות מתמשכת במצב המלון והוחלט להרסו ולבנות על שטחו מגדלי דירות. במאי 1981 נחתם הסכם בין בעלי המלון לבין קבוצת אייזנברג על הקמת שכונת מגורים ומרכז מסחרי על שטח המלון, כאשר בעלי המלון יקבלו 50% מהדירות והמרכז המסחרי תמורת הקרקע. הבנייה התעכבה בגלל התמשכות ההליכים לקבלת היתרי בנייה ובינתיים המלון המשיך בפעילותו. לקראת אישור תוכניות הבנייה בסוף 1989 פעלו הרוכשים מקבוצת אייזנברג להשיג מימון לקידום הפרויקט והכניסו את אפריקה ישראל לפרויקט. בינואר 1997 פורסם על כוונה להתחיל בבנייה באותה שנה, לאחר ש-20 דירות כבר נמכרו על הנייר ובמרץ 1997 ניתן היתר בנייה לבניין הראשון. בינואר 1998 התקיימו חפירות הצלה של רשות העתיקות לקראת בניית הבניין הראשון של שבעת בנייני המגורים של הפרויקט. בנובמבר 1998 דיווחו השותפות לפרויקט על מכירת מספר דירות.
בדצמבר 2003 נהרס בית באידאס ובחודש אוקטובר 2005 נהרס מבנה המלון ועל שטחו נבנה מתחם "סביוני רמת אביב". הרחוב המרכזי במתחם נקרא על שם מאוריציו ויטלה ובגן שבו הייתה הכניסה למלון ניצב לוח זיכרון ליהודה ארזי.
שארל-מארי קונדה
שארל-מארי קונדה (בצרפתית: Charles-Marie Condé; 25 בפברואר 1876 – 13 באוקטובר 1945) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קונדה נולד בסן אומר ב-25 בפברואר 1876, ובשנת 1913 התגייס לצבא צרפת ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא נותר בצבא, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-2 ביוני 1928 הועלה קונדה לדרגת ז'נרל דה בריגדה, ומה-20 במאי 1928 עד ה-16 בספטמבר 1931, הוא היה מפקד הארטילריה הטקטית של אזור מץ. ב-1 בנובמבר 1931 הוא הועלה לדרגת גנרל דה דיוויזיה, וב-16 בספטמבר 1931 מונה למפקד הארטילריה של האזור הצבאי השביעי. ב-6 במאי 1932 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, וב-6 במרץ 1935, הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה למפקד האזור הצבאי ה-20. ב-17 בנובמבר 1936 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה לחבר במועצת המלחמה העליונה, ובנוסף הוא מונה למפקח הכללי של חיל התותחים.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-2 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד הארמייה הצרפתית השלישית, ופיקד עליה במהלך הפלישה הגרמנית לצרפת. בין ה-17 ל-20 ביוני 1940, הוא פיקד גם על קבוצת הארמיות השנייה.
נירקאראס
נירקאראס (בהונגרית: Nyírkarász, ביידיש: קאראס, ולעיתים ניר-קאראס), הוא כפר בצפון-מזרח הונגריה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, 13 ק"מ דרומית מערבית לקישווארדה, ו-33 ק"מ צפונית מערבית לנירג'האזה.
הקהילה היהודית
הרב משה אברהם אייזנברגר היה רב ומורה הוראה בקאראס בין השנים בין 1850 ל -1890. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, רבי משה נחמיה ליפשיץ שוחט ומו"ץ. בשנת 1930 מנתה הקהילה 164 יהודים.
בשנת 1941 נלקחו כ-30 מצעירי הקהילה לעבודות כפייה לשמש ככוח עזר לצבא ההונגרי.
ובמרץ 1944, מיד אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו שניים מעשירי הקהילה ונשלחו למחנה ריכוז. כעבור חודש הועברו כל יהודי העיר לגטו שהוקם בקישווארדה ומשם נלקחו ביוני 1944 לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו כ-30 ניצולים למקום אך לא הצליחו לחדש את חיי הקהילה.
זליק מאזור
זֶלִיק (זליג) מַאזוּר (בכתיב יידיש: זעליג מאַזור; Zelik Mazur; 1913, קרטוז-ברזה, רוסיה הלבנה – ספטמבר 1970, סאו פאולו, ברזיל) היה סופר יידיש, עורך, סופר ילדים ומוציא לאור של עיתון ילדים, יהודי ממוצא פולני-רוסי שפעל בארגנטינה ובברזיל.
ביוגרפיה
מאזור התייתם בגיל רך, וגדל בבית יתומים יהודי בעיר בריסק. כבר בהיותו בר מצווה החל לכתוב, לערוך ולהוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש, מאוירים וכתובים בידיו. בגיל חמש עשרה פרסם רשימות נוגעות ללב על החיים בבית היתומים, בעיתוני הילדים היידישאיים הגדולים בוורשה.
בשנת 1939 ייסד את עיתון הילדים היידישאי "אַרגעניטנער ביימעלעך" ("אילנות קטנים של ארגנטינה"), שהיה למפעל חייו. לעיתון זה הקדיש את רוב שנותיו, בעריכה באיסוף וליקוט, בכתיבה ובאיור. יותר משלושים שנה הופיע עיתון הילדים המשובח שלו. אבל קהל קוראי היידיש בארגנטינה, ביתר יבשת אמריקה ובאירופה הלך והתמעט, ובשנים האחרונות היה זה למעשה עיתון ללא קוראים.
בשנות חייו האחרונות היה נציג העיתון "יידישע פרעסע" (שיצא בריו) בסאו פאולו. נפטר בסאו פאולו בספטמבר 1970, בן 57.
זליק מאזור פרסם למעלה מעשרה כרכים של סיפורי ילדים, וכרכי העיתון שלו מגיעים לעשרות. ספריו לא תורגמו לעברית, אך מספר ספרים בודדים תורגמו לספרדית, ויצאו לאור בבואנוס איירס.
זליק התחתן עם ציפורה קנטור בשנת 1941 שהיא בת למלחין קנטור בארגנטינה והיא בעצמה למדה לנגן וכתבה שירים בישראל.
היו להם שלושה ילדים שהתגוררו בישראל: שניים מהם בקיבוץ רמות מנשה, צבי ועקיבא מאזור, ובת, יעל קופמן, בגן יבנה. השלושה נפטרו בשנים 2018–2022.
ידע
ידע הוא מידע צבור אשר מצוי ברשותה של ישות בעלת תודעה.
הצורך בידע
לאדם ישנו צורך לדעת ולהבין. בתרבות האנושית התקיימה מאז ומעולם שאיפה לרכישת ידע רב ככל האפשר ("דע את עצמך", יעץ סוקרטס. "הידע עצמו הוא כוח" קבע פרנסיס בייקון). ניתן להסביר זאת בכך שהידע שברשות האדם מאפשר לו להתמודד באופן טוב יותר על מנת להגשים את מטרותיו.
כיצד מתקבל ידע
ידע יכול להתקבל בדרכים שונות. הידע האנושי אודות העולם משתנה באופן תדיר בעקבות תגליות ומחקרים חדשים. המבט ההיסטורי על התפתחות הידע האנושי מבחינה כמותית ואיכותנית ממחיש את ההיבט הדינמי שלו, הן במדעים המדויקים והן במדעים ההומניים.
גם ברמה האישית, הידע הוא בעל אופי דינמי. הוא מתפתח בהדרגה, משתנה ומתרחב במשך כל חיי האדם מהינקות ועד הבגרות. היכולת של האדם לרכוש ידע חדש משתפרת ומתיעלת בהתאם להתפתחות הקוגניטיבית ומיומנויות החשיבה שלו.
הקשר בין נתונים, מידע וידע
כדי ליצור ידע יש ליצור קשרים בין מושגים ולהבין כיצד משתנים או אירועים מסוימים תלויים זה בזה או משפיעים זה על זה.
ניתן להתייחס להיררכיה בין נתונים, שבהינתן משמעות להם הופכים למידע. המידע בתורו יכול להפוך לידע על ידי אדם התופס את הנתונים, ומעבד אותם בתהליך קוגניטיבי. לדוגמה, ספר טלפונים מכיל תווים ומספרים רבים (הם הנתונים), כאשר כל רשומה בספר מציגה את מספרו של אדם ליד שמו (חיבור שהופך את הנתון למידע). כאשר אדם קורא את המידע הזה (תהליך קוגניטיבי), הוא מסוגל לדעת את מספר הטלפון של חברו.
המדע כדרך להרחבת ידע
המדע הוא תחום פעילות בו חוקר המין האנושי את צפונות היקום ודרך פעולתו, במובן זה של הגדלת הידע. איסוף ידע בתחום המדע מכונה מחקר. האקדמיה היא אחד המוסדות הפועלים להרחבת הידע האנושי ולהפצתו.
עם זאת לשאלות רבות עדיין אין תשובה ודאית וברורה. לכן מדענים, חוקרים ופרשנים עשויים להיות חלוקים בדעותיהם בסוגיות שבהן טרם נמצאו עדויות אובייקטיביות וחד משמעותיות.
חינוך
הידע האנושי מיוצג על ידי השפה הדבורה והכתובה. בעקבות זאת השפה מאפשרת לאנושות לצבור תגליות על ידי העברת הידע שנרכש מדור אחד לזה שאחריו. פעולה זו היא חלק מתהליך החינוך.
החינוך הוא הדרך של החברה להכשיר את הדור הצעיר להשתלבות בתרבות ובעולם העבודה. החינוך משמש להקנייה של ידע ומיומנויות התורמים להבנה של העולם ועוזרים להסתגל לשנויים המהירים המתרחשים בו.
יש לטפח בתלמידים הבנה של הדרכים שבהן ידע נוצר ומשתנה לצד מודעות לאופי המתפתח והלא-ודאי שלו, רגישות לקיומן של נקודות מבט שונות ופתיחות ללמידה של מושגים חדשים.
ידע מפורש ומרומז
הזיכרון לטווח ארוך מורכב מזיכרון מפורש וזיכרון מרומז. על פי רוב, תהליך הלמידה של ידע חדש מערב את שתי המערכות בו זמנית. חלק מהמידע יכול להיות מיוצג על ידי שתי המערכות, וחלק אחר עשוי להיות מיוצג רק על ידי אחת מהן ולא על ידי השנייה.
מערכת הזיכרון המפורש מערבת מודעות. היא מבוססת על חוקיות וניתן להביע ידע שמיוצג בה באופן מילולי. להבדיל, המערכת המרומזת אינה מודעת, והיא מבוססת על כישורים או התנסות; על פי רוב, ניתן להביע את הידע שמיוצג בה רק דרך פעולה ולא באופן מילולי. נעשה שימוש במושגים שונים כדי להבחין בין שתי המערכות. לדוגמה: "מודע" מול "לא מודע", "דקלרטיבי" מול "לא דקלרטיבי", "רצוני" מול "אוטומטי" או "מכוון" מול "ספונטני".
הזיכרון המפורש לטווח ארוך כולל זיכרון סמנטי וזיכרון אירועי. זיכרון סמנטי כולל את כל הידע הכללי והעובדות הידועות לאדם על העולם, כגון משמעות מילים וגירויים שונים, מאפיינים של אובייקטים בסביבה ועוד. לעומתו, זיכרון אירועי הוא זיכרון של חוויות אישיות.
ידע בין בני-אדם
לא ניתן להעביר ישירות ידע בין בני אדם (למעט, כמובן, ידע המועבר בצורה ביולוגית). הידע האגור במוחו של אדם "משוטח" לרוב למידע (למשל מלל) שאותו ניתן להעביר לאדם אחר בתהליך שנקרא תקשורת. דרך אחרת היא להדגים או ליישם את הידע בפני האדם האחר, ובכך לאפשר לו ללמוד.
ידע חברתי
המונח "ידע חברתי" מתייחס למידע המשותף לפרטים המהווים חברה. ידע זה מועבר באמצעות תקשורת בין חברי הקבוצה או החברה.
ניתן להתייחס לידע של חברה כאל מכלול של הבנות-מציאות המוסכמות על מרבית פרטיה. ידע זה לעיתים מכונה ידע קולקטיבי. מאידך, הידע האנושי הוא מושג המציין את הבנותיו של המין האנושי בכללותו.
ניהול ידע
ניהול ידע הוא גישה ניהולית העוסקת בידע המעשי של הארגון, או בידע ארגוני. גישה זו עוסקת בידע הקיים וביצירת ידע חדש ושימורו. הידע הקיים והידע החדש יתמכו בפעילות ובשליחות של הארגון העסקי כדי להגביר את הניצול היעיל של משאבי הארגון.
בארגונים עסקיים מבחינים בין ידע גלוי לבין ידע סמוי:
הבונים דרור
הבונים דרור היא תנועת נוער יהודית ציונית-סוציאליסטית אשר פועלת ברחבי העולם. התנועה הוקמה בשנת 1982 מאיחודן של שתי תנועות נוער ותיקות – הבונים (שמקורה בבריטניה) שכתוצאה מאיחודן של מספר קבוצות הפכה ל"איחוד הבונים", ותנועת "דרור" שמקורה במזרח אירופה.
התנועה דוגלת בערכי היהדות, ציונות, סוציאליזם והגשמה, ומזוהה עם תנועת העבודה. מטרותיה הן חיזוק הקשר של חניכי התנועה ברחבי העולם עם זהותם היהודית, חיזוק הקשר של יהודי העולם עם ישראל והכשרת צעירים לאקטיביזם והגשמה אקטיבית של ערכיה תוך חיזוק הצדק החברתי והשוויון בישראל ובעולם.
היסטוריה
תנועת "הבונים" נוסדה בלונדון בשנת 1929, על ידי וולסלי (פנחס) אהרון (סבו של הזמר דויד ברוזה). בראשיתה הוקמה התנועה כדי לחזק את הזהות היהודית והלאומיות היהודית של החניכים והחברים בה, תוך טיפוח התרבות היהודית והלשון העברית. לימים הוסיפה התנועה את הציונות לערכיה ואת ההגשמה באופן של עלייה והקמת קיבוצים בישראל.
עם השנים התרחבה התנועה למחוזות נוספים באירופה ואף בדרום אפריקה. ב-1930 נוסד סניף הבונים בדרום אפריקה, וב-1935 נוסד הבונים צפון אמריקה. התנועה קנתה אחיזה ברחבי העולם היהודי הדובר אנגלית, ובהמשך בארצות נוספות. היא דגלה בהתיישבות בארץ ישראל בדרך של קיבוץ, והייתה קשורה לאיחוד הקבוצות והקיבוצים.
בשנת 1951 חברו הקבוצות השונות של הבונים ברחבי אירופה ודרום אפריקה לתנועה אחת בשם "איחוד הבונים". חבריה השתתפו באופן פעיל בהקמתם של קיבוצים במדינת ישראל וייסדו, בין היתר, את הקיבוצים גשר הזיו, ברור חיל, כפר בלום, כפר הנשיא, בית העמק, מבוא חמה ותובל וכן היו בין מייסדי המושב השיתופי הבונים שבמישור חוף הכרמל.
תנועת "דרור" נוסדה ברוסיה בשנת 1915, והתרחבה למדינות נוספות במזרח אירופה. לפני הקמתה הנוער היהודי התארגן במגוון קבוצות ותנועות אשר העיקרית שבהן הייתה "צעירי ציון". מתוך צעירי ציון התבדלה קבוצה שנקראה "עת לבנות" וממנה התפתחה לבסוף תנועת דרור. התנועה הייתה ציונית אקטיביסטית וחבריה קראו להשתתפות פעילה בהגשמת הרעיון הציוני בארץ ישראל.
במהלך מלחמת העולם השנייה לקחו חברי התנועה חלק אקטיבי בהגנה על יהודי מזרח אירופה והתנגדות לאויב הנאצי. חבריה לקחו חלק במספר מרידות בנאצים כגון, גטו וילנה, גטו ביאליסטוק ומרד גטו ורשה, יחד עם תנועות השומר הצעיר, החלוץ ובני עקיבא. לאחר המלחמה עלו חלק מחברי התנועה לארץ והשתתפו בהקמת קיבוצים במדינת ישראל.
סטיב זאק
סטיבן ג'ורג' "סטיב" זאק (נולד ב-10 בדצמבר 1992) הוא שחקן כדורסל אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר באקיטה בליגה היפנית. גובהו 2.11 מטר. זאק גדל במדינת פנסילבניה ושיחק במכללת לה סאל. ב-2015 החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה הלטבית ומאז שיחק במספר קבוצות אירופאיות. בעונת 2019/20, כאשר שיחק בהפועל באר שבע היה זאק מלך הריבאונדים של ליגת העל. ב-2022 זכה עם הפועל חולון באליפות המדינה.
קריירת משחק
זאק גדל במדינת פנסילבניה ושיחק כדורסל בתיכון רד לנד בלואיסבורג. ב-2011 הצטרף למכללת לה סאל בפילדלפיה המתמודדת בליגת האטלנטיק-10. בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד זאק ממוצע של כנקודה וחצי למשחק. בעונתו השנייה קלע כשש וחצי נקודות למשחק ובשתי עונותיו האחרונות במכללה קלע כ-9 נקודות למשחק. בעונתו השלישית בקבוצה הוביל זאק את הקבוצה בריבאונדים ונבחר לחמישיית ההגנה של האטלנטיק-10. בעונתו האחרונה הוביל את הקבוצה בריבאונדים ובחסימות. הוא סיים את קריירת המכללות כחוסם השני בטיבו של המכללה בכל הזמנים.