cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
ביוגרפיה
מכיוון שלבן דודו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לא היו ילדים, הוכתר פרדיננד בשנת 1617 למלך בוהמיה. הכתרתו של פרדיננד, שבמקור היה הארכידוכס של שטיריה (Styria) כמלך בוהמיה, נמנתה עם הגורמים לפרוץ מלחמת שלושים השנים. במהלך רוב המלחמה כיהן גם כשליט האימפריה הרומית הקדושה. פרדיננד היה קתולי אדוק ולחם למען השבת מעמד הבכורה של הקתוליות ברחבי אירופה. הוא היה מאבירי הקונטרה-רפורמציה הקתולית במהלך מלחמת שלושים השנים והיה חסיד השלטון האבסולוטי.
פריסקייל סמיקונדקטור
פריסקייל סמיקונדקטור ישראל
"פריסקייל ישראל" הוא השם שניתן לחטיבה ב"מוטורולה סמיקונדקטור", לאחר היפרדותה מהחברה-האם בסוף 2004. הסניף הישראלי, על שני אתריו בהרצליה ובעומר, היה שותף עיקרי במספר פיתוחים פורצי דרך של החברה, בעיקר בתחום המעבדים לעיבוד אותות, תקשורת מחשבים, תקשורת סלולרית ותחום חדש שפרץ בעשור הראשון של 2000, מעבדי מולטימדיה שיועדו לנגנים ניידים ומחשבי נטבוק.
אתר הרצליה
למרות חוסר הפרסום היחסי של החברה בקרב הציבור הישראלי, היו בנייני פריסקייל בארץ מוכרים לרבים. מיקומו של בניין החברה בכניסה לאזור התעשייה בהרצליה פיתוח, סמוך למחלף הסירה, יחד עם פסל "פרוסת הסיליקון הכסופה" שהיה ממוקם בחזית הבניין, היוו פרסומת חיה לעולם ההייטק הישראלי.
אירוויזיון 2012
חצי הגמר הראשון התקיים ב-22 במאי, השני ב-24 במאי והגמר ב-26 במאי 2012. המדינה הזוכה בתחרות זו היא שוודיה עם השיר "Euphoria" (אופוריה) שביצעה הזמרת לורין. במהלך שלב ההצבעה כל המדינות המשתתפות בתחרות חוץ מאיטליה העניקו לשוודיה נקודות, כאשר היא מקבלת "דוז פואה" (12 נקודות) 18 פעמים, מה שגורם לה להפוך למדינה שקיבלה הכי הרבה "דוז פואה" (12 נקודות) בתחרות אחת. עד אז השיא היה שמור לנורווגיה שקיבלה 16 פעמים "דוז פואה" (12 נקודות) בעת זכייתה באירוויזיון 2009.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
ביוגרפיה
בשנת 1630 הצטרף גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה לאויביו, ובשנת 1632 ספג צבאו של פרדיננד תבוסה מידי השוודים בקרב ליצן. בשנת 1635 חתם פרדיננד על שלום פראג, אולם המלחמה לא הסתיימה בכך.
פריסקייל סמיקונדקטור
אתר עומר
האתר בעומר, שפעל בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, היה חלוץ בהבאת ההייטק הישראלי לבירת הנגב וסביבתה. תקוות רבות נתלו בפעילות החברה כחלק ממימוש החזון של דוד בן-גוריון על הפרחת השממה. שיתוף פעולה זה נקטע סופית בשנת 2009 עם סגירת האתר.
אירוויזיון 2012
המפקח מטעם איגוד השידור האירופי היה יון אולה סאנד מנורווגיה.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
משפחתו
ב-23 באפריל 1600 התחתן פרדיננד עם מריה אנה מבוואריה, בתו של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
אירוויזיון 2012
אירוח התחרות
טרם התחרות באזרבייג'ן, בחנו מארגניה מספר מקומות אשר יתאימו לאירוח תחרות האירוויזיון במדינה. לבסוף הוחלט כי "אולם הקריסטל של באקו" הוא המתאים ביותר. בניית האולם הושלמה ב-14 באוקטובר 2011, והוא מכיל כ-23,000 מקומות ישיבה. בין המקומות הנוספים שנבחנו לארח את התחרות היה גם אצטדיון "טופיק בהרמוב", שמכיל כ-37,000 מקומות ישיבה. לבסוף הוחלט כי האצטדיון ישמש כגיבוי למקרה שהתחרות לא תתקיים ב"אולם הקריסטל".
פריסקייל סמיקונדקטור
בצל המשבר הכלכלי של 2008–2009
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי בסופו של העשור הראשון של המאה ה-21, חברות חומרה רבות ספגו הפסדים ונאלצו לפטר מאות ואלפי מהנדסים ועובדים. בשנת 2009 פתחה פריסקייל בפיטורים רוחביים בכל מחלקות החברה ובסגירה מוחלטת של האתר בעומר. הקיצוצים ברוב אתרי החברה נעו סביב ה-10%, בעוד האתרים בהודו ובסין, המתאפיינים ברמות שכר נמוכות ביחס לעולם המערבי, כמעט ולא חשו בחרב הפיטורים. הסניף הישראלי ספג מכה קשה כאשר מתוך 600 עובדי החברה ב-2008, פוטרו קרוב ל-130 עובדים, כ-20 אחוזים מעובדי החברה בארץ.
סגירת מרכז הפיתוח בישראל
בתחילת שנת 2016, הנהלת החברה החליטה לסגור כליל את מרכז הפיתוח בישראל ובכך לפטר כמעט את כל עובדיה. החלטה זו שמה קץ ל-34 שנות קיומו של האתר החל מתקופת מוטורולה ב-1982. למרות הסמיכות למיזוג החברה עם NXP, סיבת הפיטורין העיקרית הייתה קיצוצי החברה בתחום התקשורת הדיגיטלית שנקלע למשבר, תחום שבו עסק האתר הישראלי.
המיזוג עם NXP
בתחילת מרץ 2015 הוכרז כי אושרה עסקה למיזוג של פריסקייל לתוך NXP סמיקונדקטורס ההולנדית. היום הראשון למיזוג חל ב-7 בדצמבר של אותה שנה. בעקבות המיזוג השם והלוגו של פריסקייל הוסר והוחלף לשל NXP. נכון ליום המיזוג, החברה היא הרביעית בגודלה בעולם בתעשיית הסמיקונדקטור (אחרי אינטל, טקסס אינסטרומנטס וברודקום).
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
משפחתו
בשנת 1622 נישא לאשתו השנייה, אלאונורה גונזאגה (1598-1665) בעיר אינסברוק.
אירוויזיון 2012
פורמט
בישיבה שנערכה בשווייץ ב-29 ביוני 2011, הוחלט כי דרך ההצבעה באמצעות ה"טלווטינג" תחזור לאותה מתכונת שהייתה נהוגה בשנים שלפני אירוויזיון 2010, לפיה הקווים להצבעות באמצעות הטלפון והמסרונים ייפתחו זמן קצר לאחר שישמעו כל השירים ולא בתחילת התחרות. שיטת ההצבעה בתחרות תישאר כפי שהיא, כאשר הניקוד של כל מדינה ייקבע בחלוקה שווה של 50% להצבעות הקהל ו-50% להצבעות צוות שיפוט מקצועי שתמנה כל מדינה.
החוקים החדשים הרשמיים של התחרות שיצאו ב-24 בנובמבר 2011 קובעים כי מספר המדינות המשתתפות בגמר יהיה 26, בהן ייכללו המדינה המארחת, 5 המדינות הגדולות שמממנות את התחרות, וכן 10 מדינות שיעפילו לגמר מכל חצי גמר. זו הייתה הפעם השנייה בה התמודדו 26 מדינות בערב הגמר, כאשר הפעם הקודמת הייתה בשנת 2003.
ישראל באירוויזיון 2012
ב-4 בינואר הודיעה ועדת רשות השידור כי תקים ועדה מקצועית שתבחר את ההרכב והשיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2012. הלהקה איזבו נשלחה עם השיר "Time", לא צלחה את שלב חצי הגמר הראשון ונופתה משלב הגמר.
המדינות המשתתפות
42 מדינות השתתפו בתחרות, והן:
חצי גמר ראשון
חצי הגמר הראשון התקיים ב-22 במאי 2012. בחצי גמר זה הצביעו גם אזרבייג'ן, איטליה וספרד.
חצי גמר שני
חצי הגמר השני התקיים ב-24 במאי 2012. בחצי גמר זה הצביעו גם הממלכה המאוחדת, גרמניה וצרפת.
ההצבעה
החל מאירוויזיון 2009, הן הצבעות קהל הצופים והן הצבעות חבר השופטים המקצועי של כל מדינה, אחראים בדיוק לחלק שווה (50% - חצי) מהניקוד המשוקלל, שמעניקה כל מדינה למדינות האחרות המתחרות.
בטבלאות הבאות מוצג, מה היה דירוג וניקוד שירי המדינות בתחרות, לו היו נקבעים בלעדית על ידי הצבעת הציבור הרחב, או לחלופין, נקבעים בלעדית על ידי הצבעות חבר השופטים המקצועי של כל מדינה.
המוזיאון הגרמני-רוסי
המוזיאון הגרמני-רוסי (בגרמנית: Deutsch-Russische Museum Berlin-Karlshorst) הוא מוזיאון להיסטוריה בעיר ברלין, בירת גרמניה. הוא מוקדש ליחסי גרמניה וברית המועצות בשנים 1917-1990, ובמיוחד למלחמת העולם השנייה.
אתר המוזיאון
המוזיאון ממוקם בשכונת קרלסהורסט ברובע ליכטנברג שבצפון-מזרח ברלין. הוא שוכן במבנה היסטורי - המקום בו התקיים טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945. קודם לכן שימש המבנה כמתקן צבאי גרמני, ולאחר סיום המלחמה באירופה היה למפקדת הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה. ב-1949 העביר שם הפיקוד הסובייטי את ניהולה של גרמניה לממשלה הראשונה של גרמניה המזרחית. משנת 1967 ועד 1994 שכנה במבנה שלוחה של מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה, אשר בה הוצג אתר טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית.
לאחר איחוד גרמניה ב-1990 ויציאת הכוחות הרוסיים משטחה הסכימו ממשלות שתי המדינות להקדיש את המוזיאון לתולדות המלחמה ביניהן ולסופו של השלטון הנאצי. תצוגת הקבע במוזיאון עודכנה והמוזיאון נפתח לציבור במאי 1995.
תערוכות
התערוכה הקבועה במוזיאון משתרעת על פני כאלף מטרים רבועים. היא עוסקת ביחסי גרמניה-ברית המועצות מסיום מלחמת העולם הראשונה ביניהן ועד לאיחוד גרמניה. היא מדגישה את מלחמתן השנייה בשנים 1941-1945, לרבות הרקע הפוליטי שלה, השימוש בתעמולה וחיי היום יום של החיילים והאזרחים משני הצדדים במהלכה. התצוגה כוללת את החדר שבו התקיים טקס הכניעה ב-1945, אשר שוחזר למראהו המקורי. תצוגת הקבע כוללת גם אזור תצוגה תחת כיפת השמיים, שבו מוצגים כלי רכב צבאיים ותותחים סובייטים. המוזיאון מעלה מעת לעת תצוגות זמניות בשטח של כ-100 מטרים רבועים. תצוגות אלו מועלות גם בערים אחרות בגרמניה, רוסיה ואוקראינה.
אוסף המוזיאון כולל מספר רב של מסמכים, תצלומים, סרטים, הקלטות ופריטים צבאיים. חלק מן האוסף הובא ממוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה. במוזיאון פועלת גם ספרייה.
המוזיאון עוסק גם בארגון סיורים לתלמידי בתי ספר וכנסים ציבוריים ומדעיים. טקס שנתי נערך בו מדי שנה ב-8 במאי.
המוזיאון הוא מוסד דו-לאומי, הנתמך על ידי ממשלות גרמניה ורוסיה. נציגי שתי המדינות מכהנים בחבר הנאמנים של המוזיאון ועמם נציגים של מוזיאוני המלחמה הפטריוטית הגדולה (כינויה ברוסיה של מלחמת העולם השנייה) במינסק ובקייב. בראש חבר הנאמנים עומדים לסירוגין מנהל המוזיאון הגרמני להיסטוריה ומנהל מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה.
כביש 5050
כביש 5050 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את המועצה המקומית אורנית עם כביש 5 במחלף ראש העין צפון, דרך כפר קאסם.
ייחודו של הכביש
על אף שמספר הכביש הוא זוגי, מה שבדרך כלל מעיד על היותו כביש אורך שכיוונו הכללי הוא מצפון לדרום, כיוונו הכללי של כביש זה הוא ממזרח למערב, כמו בכבישי רוחב - בעלי מספר אי-זוגי.
שרון דן אדל
שרון ג'ני דן-אדל (בהולנדית: Sharon Janny den Adel; נולדה ב-12 ביולי 1974 בוודינסקוין שבדרום הולנד) היא זמרת הולנדית וסולנית להקת המטאל Within Temptation.
רגבים
רְגָבִים הוא קיבוץ באזור הצפון בין בנימינה ואום אל-פחם השייך למועצה אזורית מנשה, וחבר בתנועת התק"מ.
שרון דן אדל
ביוגרפיה
דן-אדל נולדה בשנת 1974 בדרום הולנד. בטרם החלה את הקריירה המוזיקלית שלה, עבדה דן-אדל בחברת אופנה, והיא מעצבת את תלבושותיהם של חברי הלהקה. בשנת 1996 ייסדה יחד עם בן זוגה, הגיטריסט רוברט ווסטרהולט (Robert Westerholt) להקה בשם The Portal שלאחר מכן שמה שונה ל-Within Temptation.
רגבים
היישוב הוקם בשנת 1947 על ידי עולים מצפון אפריקה ואיטליה שהיו חברים בתנועת "הבונים" (לימים התאחדה עם תנועת "דרור") שעלו מצפון אפריקה עברו הכשרה בקיבוצים בית אורן ובית השיטה; החברים שעלו מאיטליה עברו הכשרה בקיבוצים גבעת ברנר ודגניה א'. הקבוצה עברה השתלמות בכפר סבא, וב-8 ביולי 1948 עלתה להתיישבות באזור הכפר הנטוש בוטימאת, בקרבת קיבוץ גלעד. קרן קיימת לישראל רכשה שטח של 3,500 דונם בקירוב מאדמות הכפר בוטימאת ממשפחה ערבית נכבדה מחיפה והועידה את השטח הזה למתיישבים שהמתינו לה. בתחילת יולי 1949 עבר הקיבוץ לאתר הקבע שלו. שמו של היישוב - סמלי, מתחום החקלאות. הקיבוץ הוקם על אדמת הכפר הערבי הנטוש "קניר".
שרון דן אדל
ביוגרפיה
דן-אדל נחשבת לנציגה הלא-רשמית של הלהקה. היא שותפה לכתיבת שיריהם, וקול המצו-סופרנו שלה הוא סימן ההיכר המוזיקלי של הלהקה. בנוסף לכך, כל הקליפים של הלהקה מתמקדים בעיקר בדן-אדל כשהיא משחקת דמויות שונות, ושאר חברי הלהקה מופיעים ברקע, או לא מופיעים בכלל. כמו כן, היא מופיעה גם על עטיפות אלבומיהם.
רגבים
החל מיולי 1997 עבר הקיבוץ הפרטה מלאה, ומסווג עתה כקיבוץ מתחדש. כלכלית מתבסס הקיבוץ בעיקר על חקלאות: רפת "רגלים", לול, אבוקדו וגידולי שדה. בקיבוץ כ-280 חברים ומתגוררים בו גם שוכרים שאינם חברי קיבוץ.
שרון דן אדל
ביוגרפיה
בנוסף להופעותיה עם להקתה, שרה דן-אדל גם עם הלהקות: After Forever, Heideroosjes ודיליין. והיא השתתפה גם בשירו של ה-D.J והמפיק ארמין ואן ביורן In and Out of Love. בראיונות סיפרה דן-אדל, כי תמיד חלמה לשיר עם קורט קוביין, סולן להקת נירוונה לשעבר שהתאבד.
ב-1 ביוני 2009 נולד לבני הזוג ילד נוסף ושמו רובין איידן (Robin Aiden). ב-30 במרץ 2011 נולד לזוג ילדם השלישי ושמו לוגאן ארווין (Logan Arwin)
לקראת סופה של שנת 2017 לא היה מידע חדש על פעילות הלהקה, בעמוד הפייסבוק הרשמי של הלהקה פורסמה הכרזה מדן-אדל כי היא חוזרת בקרוב.
ב-10 בנובמבר 2017 דן-אדל הכריזה בסרטון וידאו על פרויקט מוזיקלי שלה שפורסם בעמוד הפייסבוק הרשמי של הלהקה.
לאחר סיבוב ההופעות האחרון שלהם דן-אדל חוותה מחסום כתיבה ולא הייתה מסוגלת לכתוב שירים חדשים עם הלהקה.
בנוסף לכך היא גם התמודדה עם בעיות אישיות, דן-אדל החליטה לכתוב שירים לעצמה במטרה לעזור לעצמה להתמודד עם בעיות אלה, כמה זמן לאחר מכן התגלה שאביה חלה בצורה קיצונית, עם סיום הפרויקט אף התגלה שאביה נפטר כתוצאה ממחלתו והפרויקט מוקדש לזכרו.
כשנתיים לאחר מכן שבהן דן-אדל כתבה לעצמה, היא החליטה לשתף את החומר בפומבי ועם חברי הלהקה, ונתנה לפרויקט המוזיקלי את השם My Indigo.
אניקה ינקל
אניקה ינקל (בשוודית: Annika Jankell; נולדה ב-28 בדצמבר 1961) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית.
ביוגרפיה
ינקל נולדה בסטוקהולם ובנעוריה הייתה רקדנית בלט.
היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה כשהגישה בין 1987–1990 את תוכנית המוזיקה "Listan" ב-SVT.
ב-1990 עברה לעבוד ב-TV4, שם הגישה מספר תוכניות וביניהן "Direkt från Berns" לצד אנדרס לונדין.
בין 1996–1999 הגישה את התוכנית "TV4 Weekend" שם ראיינה אישים בולטים בתחום התרבות והבידור.
בין 2000–2001 הייתה העורכת האחראית של מגזין.
מ-2002 ועד 2009 הייתה כתבת ועורכת בעיתון "Kupé".
מ-2003 ועד 2007 הגישה את "Svensktoppen", תוכנית דירוג מצעד פזמונים של הרדיו של שוודיה (Sveriges Radio).
היא הגישה תקופה מסוימת את תוכנית הבוקר "Nyhetsmorgon".
היא הנחתה את שלב גלגל ההצלה של מלודיפסטיבלן 2005.
באירוויזיון 2005 הגישה הניקוד של שוודיה.
ז'וזף גליאני
ז'וזף גליאני (בצרפתית: Joseph Gallieni; 24 באפריל 1849 – 27 במאי 1916) היה גנרל צרפתי שנודע בעיקר בזכות תרומתו המכרעת בהצלחת הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה בקרב הראשון על המארן ב-ספטמבר 1914.
ביוגרפיה
גליאני נולד בסנט ביאט בדרום צרפת ולאחר שלמד בפנימייה צבאית בלה פלש ואקדמיה צבאית בסנט-סיר, השתתף כקצין צעיר במלחמת צרפת–פרוסיה. הוא השתתף במשלחות צבאיות באפריקה. לאחר שירות באי מרטיניק, הוא שימש כמושל במושבות של צרפת כמו סודאן הצרפתית (כיום- מאלי), שם הצליח בדיכוי מרד מקומי. בשנים 1892–1896 שימש כמפקד צבאי בהודו-סין ולאחר מכן במדגסקר, גם שם גם הצליח בדיכוי מרד.
ב-1911 הוצע לו תפקיד של מפקד הצבא הצרפתי אולם הוא דחה זאת בגלל גילו ומצב בריאותו והציע במקומו את ז'וזף ז'ופר. באפריל 1914 הוא פרש מהשירות הצבאי.
באוגוסט 1914 הוא נקרא שנית לשירות צבאי ונתמנה למושל הצבאי של פריז וממונה על הגנת העיר.
בתחילת ספטמבר 1914 התקרב הצבא הגרמני לפריז בסביבות נהר המארן. גליאני הבחין בפרצה בין הארמיות הגרמנית ושלח 6000 חיילי מילואים לתגבר את הארמייה הצרפתית השישית להתקפת נגד בנקודת התורפה של הגרמנים. לשם כך גייס 600 מוניות בפריז שהעבירו את הלוחמים לחזית הקרובה. ההתקפה שהחלה ב-8 בספטמבר 1914 הרחיבה את הפרצה בין הארמיות הגרמניות והגרמנים נאלצו לסגת.
עד היום לא ברורה תרומת המוניות של גליאני במה שכונה "הנס על המארן", אבל "צבא המוניות" שלו, הפך למיתוס והעלה את מורל הצבא הצרפתי.
באוקטובר 1915 הוא מונה לשר המלחמה. במרץ 1916 הוא התפטר מסיבות בריאותיות. חילוקי הדעות בינו לבין ז'ופר בדבר הטקטיקות בקרב ורדן פגעו בבריאותו והוא נפטר חודשיים לאחר מכך.
ב-1921 הוענקה לו לאחר מותו דרגת מרשל של צרפת.
איתמר גולדווסר
איתמר גולדווסר (נולד ב-28 במאי 1987 בתל אביב) הוא מוזיקאי ועורך קולנוע ישראלי וזוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2020 עבור עריכת הסדרה הישראלית - "הטבח".
רפאל בלום
רבי רפאל בלום (תרס"ז, 1907 -כ' באדר א' ה'תשס"ה, 1 במרץ 2005) היה אב בית הדין קאשוי שבהונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה, ובהמשך מייסד ואדמו"ר בקהילת קאשוי בארצות הברית.
קורות חייו
נולד בעיר קאשוי לשמואל ולגיטל. למד אצל רבי שאול בראך אב"ד קאשוי ואצל רבי אברהם שלום הלברשטאם. נשא את חנה מלכה בתו של הרב משה גרינפלד, ולאחר חתונתו עזב את קאשוי ועבר למיהאלביץ, מקום מגורי חותנו, ושם ייסד ישיבה. בשנת ה'תש"ב הדפיס חותנו את חידושי הריטב"א על מסכת כתובות במיכלובצה, והערות הרב בלום נדפסו בשולי הגיליון.
בתום השואה, לאחר ששוחרר בעיר ארד בקיץ תש"ה, שב לקאשוי ושימש אב"ד. השתתף במאמץ להתיר את עגונות מלחמת העולם השנייה, ובבית דין שהוקם בקאשוי לצורך כך התיר ליותר ממאתיים עגונות להינשא שוב.
מיסאן
מחוז מיסאן (בערבית: محافظة ميسان) הוא מחוז בעיראק, הנמצא במזרח המדינה ליד הגבול עם איראן. האזור הוא בית לחקלאים רבים ובירתו היא העיר עמארה שנמצאת על נהר החידקל. היישוב השני בגודלו הוא מג'אר אל כביר.
רפאל בלום
קורות חייו
בשנת תש"ח היגר לארצות הברית והתיישב בברוקלין. תקופה מסוימת היה ר"מ ב"ישיבת ערוגת הבושם" של רבי לוי יצחק גרינוולד. לאחר ניסיון כושל בשנת ה'תשכ"ב לייסד קהילה במחוז מוריס שבניו ג'רזי רכש שטח באירווינגטון שבניו יורק וייסד את ישיבת 'אוהל שמואל'. בשנת ה'תשל"ז מבנה הישיבה עלה באש, ובשנת ה'תשל"ט רכש את 'מרכז הילקרסט' בבדפורד הילס שבניו יורק וייסד את קריית קאשוי. ייסד גם בתי מדרש במונסי ובברוקלין.
חיבר קינה לתשעה באב על מאורעות השואה, ונהג לאומרה לאחר תום סדר הקינות.
סיליה קסטין
סיליה קסטין (נולדה ב-12 במרץ 1951) היא משוררת ישראלית.
מיסאן
שטח המחוז 16,072 קמ"ר ואוכלוסייתו נכון ל-2003 מונה 1.412.112 תושבים.
סיליה קסטין
ביוגרפיה
לאחר שירותה הצבאי סיימה תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטת חיפה, דרך סמינר הקיבוצים אורנים. הייתה מורה ומחנכת ב"מוסד חינוכי רמות חפר" שבקיבוץ מעברות. לאחר מכן למדה תקשורת קהילתית, יותר מאוחר הפכה לסוכנת ביטוח.
בקיבוץ עבדה קסטין בבית התוכנה וכתבה תוכנות למאפיות ולהתאחדות לספורט. בנוסף הייתה מנהלת של החינוך הבלתי פורמלי בקיבוץ, וגם עורכת של התוכנית "וידאו בקיבוצים" שהעלתה כל יום שישי תוכנית פנימית לחברים. משנת 2000 היא אחראית ביטוח של הקיבוץ ומטפלת בכל נושא של החברים מול ביטוח לאומי.
מיסאן
מחוז מיסאן (או "מישאן") נזכר כבר בתלמוד: "רחובות עיר זו פרת דמישן". הגאוגרף יאקות אל-חמאווי כתב בספרו "מֻעגַ'ם אל-בֻלדאן" (תחילת המאה ה-13) שהעיירה "סמרה" נמצאת ב"ארץ מיסאן" ובה נמצא קבר עזרא הסופר.
במיסאן, בדומה לשאר מחוזות הדרום, חיים שיעים רבים. במהלך מלחמת איראן–עיראק המחוז היה אחד משדות הקרב הראשיים, ותושבי המחוז סבלו רבות מכך. עם קריאתו של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש בתום מלחמת המפרץ להפיל את שלטונו של סדאם חוסיין, רבים מתושבי המחוז התמרדו אך דוכאו באכזריות.
לאחר פלישת כוחות הקואליציה ב-2003, האזור נמצא באחריותם של חיילי בריטניה, שספגו במקום אבדות רבות.
קולמנסקופ
קולמנסקופ (באפריקאנס: Kolmanskop; בגרמנית: Kolmannskuppe; מילולית: "הגבעה של קולמן") היא עיר רפאים בדרום-מערב נמיביה, כ-15 ק"מ מזרחית ללידריץ. בראשית ימיה הייתה עיירה משגשגת של כורי יהלומים. העיירה נקראה על שם ג'וני קולמן, עגלון שנטש את עגלת השוורים שלו במקום בשל סופת חול.
היסטוריה
בשנת 1907 הגיע ללידריץ גרמני בשם אאוגוסט שטאוך, והחל לעבוד במקום כמפקח במסילת הברזל המובילה מלידריץ לאאוס. הוא רכש משלטונות דרום-מערב אפריקה הגרמנית רישיון לחיפוש יהלומים, והעסיק בכך את עובדי הרכבת הכפופים לו. ב-10 באפריל 1908, אחד מעובדיו, זכריאס לוואלה, שהיה בעברו כורה יהלומים בקימברלי, גילה יהלום באזור גראספלאץ, כ-20 ק"מ מזרחית ללידריץ, והביאו לשטאוך. בעקבות הגילוי התפטר שטאוך מעבודתו, וחבר למהנדס המכרות זנקה ניסן. השניים חיפשו באזור יהלומים נוספים, ולאחר שמצאו אותם, רכשו בחודש יוני קרקע בשטח של 75 אקר (כ-300 דונמים) בקולמנסקופ. רק לאחר מכן, פרסמו שטאוך וניסן את דבר מציאת היהלומים. בעקבות הגילוי, החלה בהלה ליהלומים, ושלטונות דרום-מערב אפריקה הגרמנית הכריזו על רצועה בשטח של כ-26 אלף קמ"ר כאזור המיועד לכריית יהלומים - השפרגביט, וקולמנסקופ נכללה בתחומו.
רבים ממחפשי היהלומים והכורים שהגיעו לאזור התיישבו בקולמנסקופ, שבתיה נבנו בסגנון אדריכלי האופייני לגרמניה. בעיירה הקטנה הוקמו מבני ציבור רבים, בהם בית חולים, בית ספר, תחנת כוח, תיאטרון, אולם כדורת, קזינו ובריכת שחייה. מיקומה של קולמנסקופ באזור מדברי וצחיח חייב שינוע מים לעיר, והם חולקו לתושבים בחינם לפי מכסות. בנוסף, פעל בעיירה מפעל קרח, שאף הוא חולק בחינם לתושבים, וגם החשמל סופק בחינם. בעיירה הוקמה גם מסילת ברזל קטנה, שחיברה בין אזור המגורים לאזור המסחרי, ונעו עליה קרוניות רתומות לחמורים. סמיכותה של קולמנסקופ למסילת הברזל, אפשרה גם את חיבורה ללידריץ. כדי להתמודד עם בעיית הברחות, הובא לקולמנסקופ מכשיר רנטגן, הראשון מסוגו בחצי הכדור הדרומי.
בשנים הראשונות לאחר הקמתה שגשגה העיר, ובשיאה התגוררו בה כ-340 תושבים לבנים וכ-800 פועלים בני אוומבו. אך תקופה זו לא נמשכה זמן רב. לאחר מלחמת העולם הראשונה, וביתר שאת מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, היא החלה לדעוך, בעיקר בשל גילוי יהלומים באזורים אחרים של השפרגביט, שהביאו לנטישתה. בית החולים המשיך לפעול גם לאחר שהתרוקנה מתושביה, וב-1954 ננטש גם הוא.
קולמנסקופ כיום
במהלך השנים בהן עמדה העיר נטושה, החלו הבתים בה להתפורר, וחולות המדבר חדרו אליהם. כתוצאה מכך, נוצרו מראות סוריאליסטיים של בתים שקומותיהם התחתונות מכוסות חול עד לעומק של כמה עשרות סנטימטרים, ואף למעלה מכך. במשך רוב השנים, הייתה העיר סגורה למבקרים, שכן היא מצויה בתחום השפרגביט, אזור כריית היהלומים, האסור בכניסה.
ב-1980 החל תאגיד היהלומים דה בירס, שניהל את השפרגביט, לשקם כמה מהמבנים. במקום הוקם מוזיאון, והוא נפתח למבקרים. בניגוד לערי רפאים אחרות בשפרגביט, קולמנסקופ סמוכה לעיר לידריץ ולכביש B4, ועל כן נגישה יותר. מאז פתיחתה של קולמנסקופ למבקרים, היא הפכה ליעד לתיירים ולצלמים. לאחר עצמאות נמיביה ב-1990 עבר ניהול השפרגביט לתאגיד נאמדב, שהוא המנהל כיום גם את העיר.
סיליה קסטין
קריירה כמשוררת
קסטין החלה לכתוב בגיל צעיר, אך ספריה החלו לצאת לאור החל משנת 1997, יצירותיה התפרסמו בכתבי העת "מאזניים", "פסיפס", "סלונט" ועוד. כמה משיריה הולחנו.
T-80
היסטוריה
חרף הופעתו של טנק ה-T-72 המוצלח, החליטה החברה שפיתחה את טנק ה-T-64 לפתח טנק חדש שיהווה תחרות ל-T-72. בהתחלה, הטנק התבסס על ה-T-64 (שבדגמיו המוקדמים סבל מבעיות אמינות), אך מבנהו יצר הרבה בעיות והיה צורך להתחיל מהתחלה ולבנות טנק חדש לחלוטין. התוצאה הייתה ה-T-80; טנק אשר המשיך את "מסורת" קודמו והציג מגוון חידושים טכנולוגיים, במחיר עלות גבוהה ומורכבות טכנית, הנגזרת מאופן התפיסה של החברה. ה-T-80 די דומה ל"בן משפחתו" ה-T-64, אשר כלל מטען אוטומטי חדש ופתרונות אוטומטיביים יעילים יותר.
עבירות שטח
ה-T-80 מצטיין בניידות בסוגים שונים של שטחים, החל משטחים מלאים בשלג ועד לשטחים מדבריים, זאת בזכות הזחל הענק שלו, שפורש את משקל הטנק הנמוך יחסית לטנקים אחרים, על שטח גדול, כך ששקיעה של הטנק אינה סבירה.
מיגון
מיגון הדגם הבסיסי זהה למיגון ה-T-64, ואולם, גרסאותיו המתקדמות של הטנק כוללות שיפורי מיגון רבים כגון מיגון ריאקטיבי (קל וכבד). עם זאת, המצאות המטען האוטומטי ובטן התחמושת בתא הלחימה מהווים חיסרון משמעותי במיגון הטנק, עקב הסבירות הגבוהה להיווצרות תגובת שרשרת במקרה של חדירה לתא הלחימה.
חימוש
במרבית גרסאותיו של הטנק מותקנות מערכות בקרת אש מתקדמות הכוללות מחשב ירי דיגיטלי, אמצעי ראיית לילה פאסיבי או תרמי מדגם AGAVA 1-2, המסוגל לזהות מטרות ממרחק 6400 מטר (לפי נתוני היצרן). התותח חלק-קדח משופר בקוטר 125 מ"מ מדגם 2A46-2 (באורך L48), יורה תחמושת חצי אחודה ומאפשר שיגור טיל נ"ט AT-8 "סונגסטר" (Songster), ובדגמים מתקדמים יותר טיל AT-11 "ריפלקס" (Refleks).
הטען האוטומאטי
הטען האוטומאטי של ה-T-80 שונה במבנהו מהטען ב-T-72, זאת מכיוון שה-T-80 ירש את טענו מה-T-64. התחמושת מוצבת כך שההודף נמצא במצב שוכב והפגז במצב עומד. טען זה מבוסס על יד רובוטית, יקר יותר ומסובך יותר מהטען ב-T-72\T-90. אופן סידור הפגזים בו מקנה לצוות יותר מרחב והופך את התנאים בטנק לנוחים יותר. במקרה של כשל בטען הטיפול בו יותר מסובך מהטיפול בטען של ה-T-72, אך למפקד יש אפשרות לטעון את התותח ידנית.
שירות
הטנק הגיע ליחידות החל משנת 1984 ויוצרו ממנו מעל 5,000 טנקים מכמה דגמים. במהלך הלחימה הסובייטית בצ'צ'ניה הושמדו טנקי T-80 רבים כתוצאה מהפעלה לקויה של הכוחות המשוריינים בשטחים אורבניים. עם התפרקות ברית המועצות נפסק ייצורם של הטנקים ברוסיה, בעוד אוקראינה, באמצעות המפעל בחרקוב, המשיכה לייצר את ה-T-80UD ואף לשדרגו לרמת T-84. כ-300 טנקים מסוג זה נמכרו על ידי אוקראינה לפקיסטן. כיום, ה-T-80 משרת בצבא רוסיה, בצבא אוקראינה, בצבא קוריאה הדרומית, בצבא קפריסין ובצבא פקיסטן.
פרופילן גליקול
פרופילן גליקול (Propylene glycol) או 1,2 פרופאן דיאול (1,2-propanediol) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה המולקולרית C3H8O2 או HO-CH2-CHOH-CH3. זהו נוזל צמיג שקוף. כמעט חסר ריח, בעל טעם מתוק חלש, סופח מים (היגרוסקופי) ומסיס לחלוטין במים, אצטון וכלורופורם. פרופילן גליקול הוא דיאול כלומר מכיל שתי קבוצות כוהל. לחומר מגוון רחב של שימושים, בהם כמונע קפיאה, כממס וכתוסף מזון.
ייצור
פרופילן גליקול לשימוש חי מופק מהידרוליזה של פרופילן אוקסיד (CH3CHCH2O) בטמפרטורה גבוהה. ניתן להפיקו גם מגליצרול.
אפי דפרין
אפי (אפרים) דֶפרין (נולד ב-1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש החטיבה לקשרי חוץ. קודם לכן שימש סגן מפקד עוצבת געש, מפקד גדוד 9 בחטיבה 401 ומפקד חטיבה 27.
ביוגרפיה
אפי דפרין נולד ב-1972 בגבעת אולגה. אביו ברוך עלה מרומניה ואמו עליזה עלתה ממרוקו. בנערותו למד בבית ספר מקצועי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ דפרין בחטיבה 7 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם בשנת 1997 מפקד פלוגה בגדוד 75 של חטיבה 7.
פרופילן גליקול
בטיחות
החומר הופך בגוף לחומצה פירובית שהוא תוצר טבעי של פירוק גלוקוז, חומצה אצטית וחומצת חלב: כולם חומרים המצויים ממילא כחלק משרשרת תגובות מטבוליות בתאים כך שהרעילות נמוכה מאוד. נדרש ריכוז של גרם חומר בליטר דם כדי לקבל הרעלה: ריכוז שכמעט בלתי אפשרי להגיע אליו.
אפי דפרין
ביוגרפיה
בהמשך שירת כמפקד גדוד 532 בחטיבה 460 וכקצין אג"ם אוגדה 162. השתלם בקורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד חטיבה 27. בשנת 2013 הוחלט למנותו לסגן מפקד עוצבת געש. במהלך שנת 2014 נכנס לתפקידו כסגן מפקד עוצבת געש וכיהן בתפקיד עד שנת 2015. ב-12 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו לנספח צה"ל בהודו.
טיגראנס הגדול
טיגראנס השני (140–55 לפנה"ס), הידוע בכינויו טיגראנס הגדול (בארמנית: Տիգրան Մեծ; ביוונית: Τιγράνης ὁ Μέγας; בלטינית: Tigranes Magnus), היה אחד השליטים הגדולים ביותר של ממלכת ארמניה. בתקופת שלטונו (95–55 לפנה"ס) התפשטה ארמניה הרבה מעבר לגבולותיה המסורתיים, והפכה למשך פרק זמן קצר למעצמה אזורית חשובה באזור המזרח הקרוב, לאחר שהשתלטה על שטחים נרחבים, שהיו בשליטת האימפריה הפרתית, וכן על השטחים שנותרו בשליטת האימפריה הסלאוקית ממערב לנהר פרת.
אפי דפרין
ביוגרפיה
דפרין הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון.
טיגראנס הגדול
לפני עלותו לכס השלטון בארמניה, הוחזק טיגראנס במשך עשר שנים לפחות כבן ערובה בחצרו של המלך הפרתי מיתרידטס השני, לאחר שהאחרון הביס את אביו, טיגראנס הראשו, והפך את ארמניה לממלכה וואסלית של האימפריה הפרתית. לאחר מות טיגראנס הראשון בשנת 95 לפנה"ס, הצליח טיגראנס השני לקנות את חירותו מידי הפרתים, בתמורה להסכמתו להעביר לשליטתם חלק משטח ממלכת אטרופאטינה. לאחר שהפך למלך ארמניה הוא הקדיש מספר שנים לביסוס שליטתו על חלקיה השונים של הממלכה. במקביל כרת טיגראנס ברית עם מיתרידטס השישי מלך פונטוס, והתחתן עם ביתו, קלאופטרה. הוא תמך באחרון במהלך מלחמת מיתרידטס הראשונה (89–85 לפנה"ס), אך נמנע מהתערבות ישירה במלחמה בינו לבין הרומאים.
אפי דפרין
ביוגרפיה
נשוי לסא"ל (במיל') כרמל, ששירתה בתפקידים בכירים בחיל החינוך והנוער.
טיגראנס הגדול
לאחר מותו של המלך הפרתי מיתרידטס השני בשנת 88 לפנה"ס, נחלשה מאוד האימפריה הפרתית בעקבות מאבקים פנימיים של השלטון ופלישת שבטים ממוצא סקיתי ממזרח. טיגראנס ניצל מצב זה, כדי להשתלט על שטחים נרחבים, שהשתייכו לאימפריה הפרתית, בצפון מסופוטמיה ובצפון-מערב איראן של ימינו (ממלכת מדי), וכוחותיו הגיעו כמעט עד אקבטנה. בשנת 83 לפנה"ס ניצל טיגראנס מאבקי ירושה פנימיים בתוך הממלכה הסלאוקית, כדי להשתלט על השטחים שנותרו בשליטת האימפריה הסלאוקית ממערב לנהר פרת, כולל סוריה ודרום-מזרח טורקיה של ימינו, ותחום שלטונו השתרע כמעט עד העיר עכו בדרום. האימפריה שהקים טיגראנס השתרעה בשיאה מהים התיכון עד לים הכספי. הוא לקח לעצמו את התואר "מלך המלכים", ונאמר עליו ש-4 מלכים וואסליים שירתו אותו בכל עת. טיגראנס גם בנה 4 ערים חדשות, שנשאו את שמו, באתרים שונים בארמניה, ויישב אותם בתושבים שהיגלה אליהן מהשטחים שכבש.
לאחר שכבש את הממלכה הסלאוקית נפוצו שמועות שהוא מתכוון לכבוש גם את ממלכת יהודה. האיום החדש "הפחיד את המלכה ואת העם" וכשצר טיגראנס על עכו, שם התבצרה קלאופטרה סלנה אשת אנטיוכוס העשירי ואם אנטיוכוס השלושה עשר שאותו רצתה להמליך על סוריה, שלחה אליו שלומציון, מלכת יהודה שליחים עם "מתנות רבות ויקרות" לבקש ממנו לכרות ברית ולהימנע ממלחמה. המחווה של מלכת יהודה הצליחה לפייס את טיגראנס, ששמח על הכבוד שניתן לו על ידי כך שהשליחים הגיעו כל הדרך מירושלים ובתגובה, הפיס את דעתם לגבי חששם ממלחמה. לאחר פרוץ מלחמת מיתרידטס השלישית (73–63 לפנה"ס) נמלט המלך מיתרידטס השישי מפונטוס אל ממלכת ארמניה, ומצא מחסה אצל חותנו, טיגראנס. המצביא הרומי לוקולוס דרש מטיגראנס להסגיר את מיתרידטס לידיו, ולאחר שהאחרון סירב פלש עם צבאו לארמניה בשנת 69 לפנה"ס. הצבא המאוחד של טיגראנס ומיתרידטס הובס על ידי הצבא הרומאי בשלושה קרבות גדולים, ושני המלכים נאלצו להימלט לאזורים ההרריים בצפון ארמניה, כדי למצוא שם מחסה. אולם כל נסיונותיו של לוקולוס ללכוד את טיגראנס ומיתרידטס נכשלו, ותנאי הקרקע ומזג האוויר הקשים, ביחד עם שורת מרידות שפרצו בשורות צבאו בשנים 68–67 לפנה"ס, אילצו את האחרון לסגת זמנית משטח ארמניה דרומה.
בעקבות כישלונו של לוקולוס לסיים בהצלחה את המלחמה כנגד מיתרידטס וטיגראנס, החליף אותו הסנאט הרומאי, ומינה במקומו את המצביא פומפיוס בשנת 67 לפנה"ס. באותה שנה פלשו הפרתים בפיקוד המלך פראטס השלישי לשטח ארמניה, בשיתוף פעולה עם בנו של טיגראנס, שמרד נגדו. אולם ניסיונו של הצבא הפרתי להטיל מצור על בירת ארמניה, ארטאשאט נכשל, והוא נאלץ לשוב על עקבותיו. שנה לאחר מכן, בשנת 66 לפנה"ס פלש הצבא הרומאי, בפיקוד פומפיוס, לממלכת ארמניה. טיגראנס שהיה כבר זקן (בגיל 75) ועייף ממלחמות, נכנע לפומפיוס, ובתמורה הותר לו לשמור על שליטתו בממלכת ארמניה (בגבולותיה הישנים), והוא המשיך לשלוט בארמניה עד למותו בשנת 55 לפנה"ס, כמלך קליינט של רומא. הרומאים השתלטו על השטחים, שנכבשו על ידי טיגראנס ממערב לנהר פרת, והפכו אותם לפרובינקיה רומית.
המגעים הראשונים בין הארמנים ליהודים היו בתקופת שלטונו של טיגראנס הגדול, שהגלה אלפי יהודים לארמניה.
קרב נורדלינגן (1634)
קרב נורדלינגן נערך בשנת 1634 בין כוחות קתולים ופרוטסטנטים במסגרת מלחמת שלושים השנים.
הקדמה
למרות הניצחון הפרוטסטנטי המשכנע שנתיים קודם לכן בליצן, לא השכילו השוודים, שאיבדו בליצן את מלכם ומפקדם, גוסטבוס אדולפוס, להמשיך את רצף הניצחונות. כתוצאה מכך, נטלו הכוחות הקיסריים-קתוליים את היוזמה האסטרטגית. בשנת 1634 כבשו הקתוליים את העיירה רגנסבורג. כיוון ששאפו להתפשט צפונה יותר לעומקה של סקסוניה הפרוטסטנטית, הטילו מצור על נורדלינגן. הפרוטסטנטים הבינו כי עליהם לפעול במטרה לפגוע במצור הקתולי ולסייע לעיר, ולכן פתחו בהכנות לקראת מתקפה לילית.
הקרב
המתקפה הפרוטסטנטית המיועדת השתבשה בגין סרבול מיותר של הכוחות הרגליים הפרוטסטנטיים. הדבר העניק לכוחות הקיסריים די זמן להתכונן. בסופו של דבר תקף חיל הרגלים השוודי מספר עמדות במערך הקיסרי, מבלי שהם זוכים לסיוע או לתמיכה כלשהי, והצליחו לדחוק ולהניס אחד מאגפי המערך הקיסרי. אולם בתגובה, המפקד הקתולי שיגר מתקפה מתואמת כנגד החזית הסקסונית, אשר כרעה תחתיה והתמוטטה. המפקד השוודי, גוסטב הורן, נשבה, ובני הברית הפרוטסטנטים ספגו בין 12,000 ל-14,000 אבדות, לעומת 3,000 אבדות בלבד לכוח הקתולי.
השלכות
קרב נורדלינגן סיים את שלב המעורבות השוודית במלחמת שלושים השנים. עתה, כאשר ידם של הקתולים הייתה על העליונה והם איימו להשתלט על הנסיכויות הגרמניות כולן, נכנסה צרפת למעגל הלחימה.
מאה שנים... מאה כוכבים
מאה שנים... מאה כוכבים היא רשימה של חמישים שחקנים ושחקניות הנחשבים לטובים ביותר בכל הזמנים, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 500 מועמדים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 1999, כחלק מסדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי. הרשימה מחולקת על פי מגדר באופן שווה.
המועמדים נשפטו על פי הקריטריונים הבאים: "שחקן או צוות שחקנים בעלי נוכחות קולנועית משמעותית שהופעתם הראשונה הייתה לפני או במהלך שנות ה-50 של המאה העשרים או אחרי שנות ה-50 שנפטרו". קריטריון זה עורר ביקורת כיוון שהוא לא איפשר לשחקנים כמו מריל סטריפ, ג'ק ניקולסון, דסטין הופמן, פול ניומן, טום הנקס, טום קרוז, ג'וליה רוברטס, קלינט איסטווד, ברברה סטרייסנד ועוד רבים אחרים אפילו אפשרות להתמודד.
סטטיסטיקה
נכון ל-2020, רק שחקנית אחת עדיין בחיים; סופיה לורן. ב-1999 כשהרשימה פורסמה עוד שבעה שחקנים היו בחיים; מרלון ברנדו, גרגורי פק, קתרין הפבורן, אליזבת טיילור, שירלי טמפל ולורן באקול סידני פואטייה. ברשימת השחקנים: עשרים ואחד היו אמריקאים, שלושה בריטים (קרי גרנט, צ'ארלי צ'פלין ולורנס אוליבייה) ואחד רומני (אדוארד ג'י רובינסון). ברשימת השחקניות: שש עשרה היו אמריקאיות, אחת בלגית (אודרי הפבורן), שתיים שוודיות (אינגריד ברגמן וגרטה גרבו), אחת בריטית (אליזבת טיילור), אחת גרמנית (מרלן דיטריך), אחת צרפתית (קלודט קולבר), אחת הודית-בריטית (ויוויאן לי), אחת איטלקית (סופיה לורן) ואחת קנדית (מרי פיקפורד). האחים מרקס הם הצוות היחידי שנכנס לרשימה.
פקקת ורידים
פַּקֶּקֶת ורידים היא מצב ברפואה שבו נוצר קריש דם בורידים. פקקת ורידים יכולה להיות שטחית או בוורידים עמוקים.
פקקת ורידים תסחיפית (VTE) כוללת שני מצבים: פקקת ורידים עמוקים (DVT - Deep Vein Thrombosis) וכן תסחיף ריאתי (PE - Pulmonary Embolism). קריש דם שנוצר ברגל ונסחף לריאות גורם למוות של קרוב ל־1,500 ישראלים בכל שנה, לפי נתוני החברה הישראלית לקרישת דם. פקקת ורידים תסחיפית היא השלישית בשכיחותה מבין המחלות הקרדיו-וסקולריות, אחרי שבץ והתקף לב.
מנגנון
פקקת ורידים עמוקים מופיעה כאשר קריש דם נוצר בוורידים העמוקים של הגפיים התחתונות ובאגן. לעיתים יכולה להיווצר גם פקקת בוורידים העמוקים של הגפיים העליונות. הקריש שנוצר חוסם באופן מלא או חלקי את זרימת הדם. התסמינים האופייניים למצב זה הם כאב, רגישות, בצקת ונפיחות באיבר הפגוע. פקקת ורידים עמוקים עלולה להתפתח למצב מסכן חיים כמו תסחיף ריאתי. תסחיף ריאתי מופיע כאשר חלק מקריש דם ניתק מהווריד המקורי, ונוצר תסחיף אשר מגיע למערכת הדם הריאתית, וחוסם כלי דם בריאות. תסחיף ריאתי הוא מצב חירום קרדיווסקולרי שכיח יחסית. התסמינים האופייניים של תסחיף ריאתי הם קוצר נשימה, נשימה מהירה, כאבים בחזה, שיעול ופעמת.
גורמי סיכון
באופן מסורתי, גורמי הסיכון לקרישי דם עמוקים הם הטריאדה על שם וירכו סטזיס, פגיעה בכלי הדם וקרישיות יתר. דוגמאות לכך הם טיסה ארוכה (סטזיס), שבר (פגיעה בכלי דם), שכיבה ממושכת מאוד ותסמונות משפחתיות אשר עושות קרישיות יתר כגון תסמונת אנטי פוספוליפידית (apla) המתבטאת בנוגדנים עצמיים נגד פוספוליפידים, או מוטציה בפקטור V או בפרותרומבין (מוטציה GA20210). לעיתים אפשרי שילוב בין המוטציות. גורמי סיכון מוכרים נוספים הם חוסר ניידות, פגיעה בכלי דם, מחלות וגורמים תורשתיים, הריון, גיל (הסיכון עולה לאחר גיל 60, ובפרט כאשר קיימת הגבלה בתנועה), עישון, משקל יתר או השמנה, התייבשות שמעלה את צמיגות הדם, אירועים קודמים של פקקת ורידים עמוקים.
השלכות
בתוך שנה מהאירוע הראשון של פקקת ורידים תסחיפית, 10% מהנפגעים יסבלו מאירוע חוזר. בתוך שלוש שנים מהאירוע הראשון, 20% מהנפגעים יסבלו מאירוע חוזר, ולכן פקקת ורידים עמוקים מהווה נטל על בריאות הציבור: נתוני רשם הבריאות האמריקאי מראים כי אדם אחד מאלף ייפגע מקריש דם הגורם לפקקת ורידים או תסחיף, ושיעור הנפגעים עולה בגילאי 45 ומעלה עד ל-5–6 מקרים מכל 1,000 בגיל 80 ומעלה.האיגוד ההמטולוגי האמריקאי מעריך כי בכל שנה מיליון אמריקאים נפגעים מקריש דם בווריד או עורק, וכי 100,000 מתוכם מתים כתוצאה מכך.
נוגדי קרישה למניעת פקקת ורידים
על מנת למנוע היווצרות קריש דם, הטיפול הסטנדרטי הוא מתן תרופות נוגדות קרישה לאנשים שאובחנו כבעלי סיכון להיווצרות קרישי דם באופן שעלול לסכן את חייהם. את נוגדי הקרישה מקובל לחלק לשתי קבוצות עיקריות: "נוגדי קרישה חדשים" ובהם קסרלטו (ריברוקסבאן), אפיקסבן אליקוויסט, ופראדקסה (דביגטראן) ו"נוגדי קרישה ותיקים" ובהם הפרין, קלקסן, וקומדין וארפרין. קסרלטו הראתה יעילות מובהקת בהפחתה משולבת של 24% באירועים קרדיו-וסקולריים (שבץ מוחי, התקף לב, אי ספיקת לב ופקקת ורידים עמוקים)לעומת מי שנטלו אספירין בלבד. נתונים אלה הוצגו בכנס האיגוד הקרדיולוגי האירופי שהתקיים בברצלונה בספטמבר 2017 מתוך מחקר COMPASS - מחקר קרדיו-וסקולרי רחב היקף, שבו נבדקו למעלה מ-27,000 מטופלים. תוצאות COMPASS פורסמו בכתב העת הרפואי New England Journal of Medicine
טיפול ארוך-טווח למניעת פקקת ורידים תסחיפית
אספירין, שפעילותו נוגדת טסיות, ניתן ברוב המקרים כטיפול לטווח ארוך במטרה למנוע פקקת ורידים תסחיפית (VTE). אלטרנטיבה לאספירין התבררה במחקר בשם EINSTEIN CHOICE שבדק את היעילות של נוגד הקרישה קסרלטו (ריברוקסבאן) מול אספירין בהפחתת הסיכון לאירוע חוזר של פקקת ורידים תסחיפית. תוצאות המחקר הראו כי מתן קסרלטו למטופלים הפחיתה את הסיכון לאירוע חוזר של פקקת ורידים תסחיפית ב-66% בקבוצת המטופלים בקסרלטו לעומת קבוצת המטופלים באספירין. תוצאות מחקר EINSTEIN CHOICE התפרסמו ב-New England Journal of Medicine. המחקר כלל 3,396 חולים והתקיים במעל 200 מרכזים רפואיים ב-31 מדינות בעולם.
טיפול בפקקת ורידים
הטיפול בפקקת ורידים תלוי בגורמים אשר הביאו לפקקת (האם הקריש נוצר בעקבות סיבה ברורה או ללא סיבה נראית לעין), מיקום הקריש (שטחי או עמוק) ומצבים נלווים (דוגמאות כוללות מחלת סרטן, קרישיות יתר ידועה, עישון ותרופות מסוימות). טיפול בפקקת ורידים אשר עם סיבה ידועה (כגון קריש דם אחרי שבר וריתוק למיטה) מקובל למשך שלושה חודשים. הטיפול על ידי אנוקספרין (Enoxaparin) או על ידי חסמי ויטמין K, כגון קומדין. (עד לאיזון ה-inr על ידי הקומדין, ניתן טיפול בזריקות קלקסן לשריר) כאשר הסיבה איננה ידועה הטיפול יהיה למשך 6–12 חודשים לפחות. ניתן להסתייע בדופלר חוזר של ורידי הרגליים ובמדידה של D-Dimer בדם כדי להחליט על משך הטיפול המדויק. לאחר תום הטיפול מקובל לבצע בדיקות גנטיות לקרישיות יתר. אם מתגלה שאדם הומוזיגוט למוטציה בפקטור V או נשא משולב של מוטציה בפקטור V ובפרותרומבין, אז בדרך כלל יומלץ טיפול למשך זמן ארוך ואולי אף לכל החיים.
סרטן השד
סרטן השד הוא סוג הסרטן הנפוץ ביותר אצל נשים. מדובר במחלה סרטנית שמקורה בשד, אך היא עלולה לשלוח גרורות אל איברים שונים בגוף. בשלביה הראשוניים המחלה מתאפיינת בגושים לא כואבים בשד, לאחר מכן חודרים תאים סרטניים לקשרי הלימפה של בית השחי, ומשם עלולים התאים לחדור לזרם הדם, ודרכו להגיע לאיברים מרוחקים וחיוניים, ובהם הכבד, הריאות והמוח. המחלה מתפתחת בעיקר בנשים מעל גיל חמישים, והיא נדירה בגברים ובנשים צעירות. הסוג הנפוץ של סרטן השד הוא קרצינומה, אך קיימים סוגים נדירים יותר של סרטן השד, המסווגים כסרקומה או לימפומה.
מקורו של סרטן השד מסוג קרצינומה הוא ברקמה המצפה את צינורות ובלוטות החלב שבשד. בשלבי המחלה המוקדמים תאי האפיתל ממלאים את חלל צינוריות החלב, בהמשך חודרים תאי האפיתל את דופן צינור החלב ופולשים לרקמה התומכת. גוש התאים שנוצר (הגידול הראשוני) יכול לחדור את דופן בית החזה או את העור. מן הגידול הראשוני יכולים להתנתק תאים ליצירת גרורות.
העובדה שהשד אינו איבר חיוני לשרידות החולה מאפשרת להסיר את הגידול הראשוני ללא נזק למערכות הגוף, כך שגידול זה כשלעצמו אינו מהווה בדרך כלל סכנת חיים. הסכנה העיקרית בסרטן השד היא היווצרות גרורות באיברים החיוניים שאותם לא ניתן להוציא בניתוח.
אפידמיולוגיה
סרטן השד הוא המחלה הממארת השכיחה ביותר והגורם השכיח ביותר לתמותה מסרטן בקרב נשים. כ-25% מכלל מקרי הסרטן בנשים הם של סרטן השד וכ-15% ממקרי התמותה בנשים כתוצאה מסרטן הם בשל סרטן השד. ככלל, שיעורי התחלואה בסרטן השד במדינות מפותחות גבוהים יותר מבמדינות המתפתחות, וזאת בשל אמצעי גילוי מוקדם זמינים יותר ובשל גורמי סיכון ואורח חיים הנפוצים יותר בנשים בחברה המערבית. בעולם המערבי, הגם שסרטן השד עודנו הממאירות השכיחה ביותר בקרב נשים, זהו גורם התמותה מסרטן השני בשכיחותו בקרב נשים; הראשון הוא סרטן הריאה. בארצות הברית, למשל, אובחנה המחלה בשנת 2013 בלמעלה מ-230 אלף חולים חדשים, מתוכם למעלה מ-99% נשים, ובשנה זו נפטרו מן המחלה כ-40 אלף חולים.
היארעות סרטן השד עולה עם הגיל, כאשר למעלה מ-95% אחוז ממקרי סרטן השד מאובחנים בנשים מעל גיל 40 והגיל החציוני לאבחנה הוא 61. באשר לגידולים ממוקמים, שיעור ההיארעות שלהם בנשים מעל גיל 50 התייצב בעשורים האחרונים, אולם בקרב נשים צעירות יותר היארעותם עולה.
סרטן השד הוא ברוב המוחלט של המקרים מחלה של נשים, אך בין 0.5% ל-1% מהמקרים לערך מופיעים בגברים.
בישראל
בישראל כשליש ממקרי הסרטן החדשים בנשים הם של סרטן השד, וממאירות זו היא הגורם השכיח ביותר לתמותה מסרטן. בשנת 2011 אובחנו בישראל 4,106 נשים עם גידול חודרני ממאיר בשד ועוד כ-500 עם גידול ממוקד בשד. לפי נתונים אלה אחת משבע עד שמונה נשים תחלה במהלך חייה בסרטן השד. כ-1,000 נשים בישראל נפטרו בשנה זו מן המחלה. מגמות ההיארעות והתמותה בישראל תואמות את המגמות המקבילות הנצפות במדינות מתועשות אחרות בעולם.
גיל ומין
גיל מוערך כגורם הסיכון החזק ביותר בנשים להתפתחות סרטן השד. בעוד שנדיר שסרטן השד יופיע מתחת לגיל 20, שכיחות המקרים של המחלה עולה עם הגיל עד שאחת מתשע נשים המגיעות לגיל 80 תחלה בה.
כאמור, סרטן השד פוקד בעיקר נשים, עם שכיחות הגבוהה פי 100 לערך בנשים. גורמי סיכון בגברים כוללים גורמים גנטיים, עודף הורמונים אסטרוגניים לעומת אנדרוגניים ופגיעה באשכים. גושים בשדיים בגברים הם לרוב ביטוי לגינקומסטיה או גידולים שפירים.
מחלת שד קודמת
מחלה ממארת בעבר בשד אחד מגבירה את הסיכון למחלה ממארת בשד השני. אין מדובר בגרורות של המחלה הראשונה, אלא בהתפתחות מחלה ראשונית נוספת. הסיכון לפיתוח ממאירות נוספת תלוי בגיל האבחנה של הממאירות הראשונה, במצב הקולטנים לאסטרוגן של גידול זה ובמתן טיפול משלים בכימותרפיה או בהורמונים. מלבד זאת, גם נגעים טרום-סרטניים נוספים עלולים להגביר את הסיכון לחלות בסרטן השד, ואין זה משנה באיזה צד נמצא הנגע. מחלת שד שפירה ללא מאפיינים היסטולוגיים שגשוגיים אינה מגבירה סיכון לחלות בסרטן שד, אולם מחלת שד שפירה בעלת מאפיינים היסטולוגיים שגשוגיים עלולה להגביר את הסיכון כתלות בנוכחות אטיפיה (אי-סדירות). בהיעדר אטיפיה הסיכון מוגבר פי 1.5, ובנוכחות הסיכון מוגבר עד כדי פי 4–5, כאשר עם סיפור משפחתי חזק הסיכון אף יכול להגיע לפי 4–9. גידול טרום-סרטני מסוג קרצינומה נחה של האוניות (lobular carcinoma in-situ, ובראשי תיבות LCIS), אף שכשלעצמו אינו מוגדר כסרטן שד, מגביר את הסיכון לחלות בסרטן שד פי 7 ויותר.
נשים עם שד צפוף בממוגרפיה, דבר אשר מעיד על יחס גבוה יותר של רקמה בלוטית ורקמת חיבור לרקמת שומן, בשיעור של יותר מ-75%, נמצאות בסיכון גבוה פי 4–5 לחלות בסרטן השד לעומת נשים באותו גיל עם שד לא צפוף. אולם, צפיפות השד לא נמצאה בקשר עם סוג סרטן שד מסוים או עם תמותה מוגברת.
גורמים גנטיים ומקרים משפחתיים
נשים שלהן קרובת משפחה מדרגה ראשונה אשר חלתה בסרטן השד נמצאות בסיכון כפול לחלות בסרטן שד, וסיכון זה עולה אם קרובת המשפחה חלתה בגיל הפוריות או אם מחלתה הייתה דו-צדדית. בהינתן שתי קרובות משפחה מדרגה ראשונה שחלו בסרטן השד, הסיכון עולה לכדי פי שלושה. קרבת משפחה מדרגה גבוהה יותר אינה מהווה גורם סיכון לעומת האוכלוסייה הכללית. כאשר מספר נשים במשפחה חלו בסרטן שד, הסיכון של קרובה מדרגה ראשונה לחלות בסרטן השד מגיע ל-50%, דבר המתאים לצורת הורשה אוטוזומלית דומיננטית.
מספר תסמונות ומוטציות נקשרו בסיכון מוגבר לחלות בסרטן שד, כאשר הגורמים הגנטיים אחראים ל-5%–10% מכלל מקרי סרטן השד, אולם בנשים מתחת לגיל 30, כ-25% מהמקרים מוסברים על ידי גורמים אלה. התסמונת המשפחתית הנפוצה ביותר, המופיעה ב-40% ממקרי סרטן השד המשפחתיים, היא מוטציה בגן BRCA1, הנמצא בזרוע הארוכה של כרומוזום 17. תסמונת נוספת, המופיעה ב-30% ממקרי סרטן השד המשפחתיים, היא מוטציה בגן BRCA2, הנמצא על כרומוזום 13. מוטציות בגן זה מגבירות את הסיכון לסרטן השד בגברים ולסרטן השחלה. אף ששכיחות המוטציות בגנים אלה באוכלוסייה הכללית היא נמוכה ועומדת על 1 ל-400 בארצות הברית, באוכלוסיות עם פוטנציאל גבוה לסחף גנטי כתוצאה מאפקט מייסד השכיחות גבוהה בהרבה. ביהודים אשכנזים, למשל, ל-1 מ-40 אנשים ישנה אחת משלוש המוטציות הנפוצות בגנים אלה. ככלל, מעריכים שלאנשים עם מוטציה באחד משני הגנים הללו יש סיכון של 50%–70% לפתח סרטן שד במשך החיים, אולם גידולי השד המתפתחים ממוטציות ב-BRCA1 הם בעלי פרוגנוזה גרועה יותר.
בהתאם למחקר שבוצע, בעיה בתקינות ה-ARF נמצאה ב-41% מהמקרים.
גורמים מיילדותיים וטיפולים הורמונליים
חשיפה מוגברת וממושכת לרמות גבוהות של אסטרוגן, בין אם אנדוגני ובין אם שנלקח כטיפול, מגבירה את הסיכון לחלות בסרטן שד בעל קולטנים חיוביים לאסטרוגן. נמצא שגורמי סיכון מיילדותיים מסוימים עלולים להגביר במידה מועטה, עד פי שניים, את הסיכון, אולם דבר זה ניכר במבט על אוכלוסיות שלמות, ולא באופן פרטני. עם גורמי סיכון אלה נמנים: וסת ראשון לפני גיל 12, לידת ילד ראשונה מעל גיל 30, היעדר ילודה ותום וסת אחרי גיל 55. באופן זהה, לגורמים המפחיתים את החשיפה לאסטרוגן, כמו הנקה או ולדנות, אשר מפחיתה את מספר המחזורים החודשיים, יש השפעה מגִנה.
כפי שהוכח במחקרים כדוגמת מחקר מיליון הנשים, גם לאסטרוגנים ממקור חיצוני עלולה להיות השפעה על הסיכון לחלות בסרטן שד. טיפול הורמונלי חליפי לתום הווסת כן נקשר בסיכון מוגבר, בתנאי שכולל אסטרוגן ופרוגסטרון יחדיו ובתנאי שנמשך מעל לשלוש–חמש שנים. אם הטיפול כולל אסטרוגן בלבד, טיפול שניתן לתתו רק לנשים אשר עברו כריתת רחם בשל הסיכון המוגבר לסרטן רירית הרחם, אין לכך השפעה על הסיכון לסרטן שד. באשר לנטילת גלולות למניעת היריון, ישנם דיווחים סותרים באשר להשפעה של נטילת גלולות בהווה או בעבר על הסיכון. סקירה שיטתית מ-2013 מצאה שישנה השפעה בינונית לנטילת גלולות למניעת היריון על הסיכון לחלות בסרטן שד, אולם המחקרים שנסקרו לא היו עקביים בשאלת משך נטילת הגלולות ומשך הזמן שחלף מהפסקת נטילתן. מטא-אנליזה שנערכה בסין בשנת-2015, מצאה שאין השפעה לגלולות למניעת היריון על התמותה מסרטן השד, אך המסקנה הייתה משימוש כלשהו בגלולות ולא לפי משך השימוש בגלולות למניעת הריון (המחקר כלל נשים שנטלו גלולות שנה וגם 10 שנים והתייחס אליהן כשוות בניתוח הסטטיסטי). כיום ההמלצה היא לא ליטול גלולות כאשר יש סרטן שד.
גורמים סביבתיים ואורח חיים
צריכת אלכוהול נקשרה בסיכון מוגבר ללקות בסרטן השד, וזאת באופן תלוי מינון ובצורה חיבורית לטיפול הורמונלי חליפי. באשר לעישון, אין תמימות דעים בנוגע לקשר שלו לסיכון לחלות בסרטן השד. חשיפה לקרינה מייננת לחזה, אם מתרחשת לפני גיל 45, כפי שקורה למשל בטיפול בלימפומת הודג'קין, היא גורם סיכון לסרטן השד. להשמנה תפקיד כפול בסיכון לחלות בסרטן השד: בנשים לאחר תום הווסת, השמנה נמצאה כמגבירה את הסיכון, בעוד שבנשים בגיל הפוריות השמנה נמצאה כמפחיתה סיכון זה. נמצא גם שעבודה במשמרות לילה קשורה בסיכון ללקות בסרטן השד. ממצא זה נתמך על ידי העובדה שרמות נמוכות של המטבוליט העיקרי של מלטונין, הורמון המופרש בזמן השינה, נמצאו גם כן קשורות לסיכון מוגבר ללקות בסרטן השד.
הערכת הסיכון למחלה
מספר מודלים פותחו במטרה לשקלל את הסיכון לחלות בסרטן השד ולהתאים טיפול ומניעה לנשים בסיכון. אחד המודלים הבולטים בתחום זה הוא מודל גייל, המשקלל גיל, גזע, גיל וסת ראשון, גיל לידה ראשונה, מספר ביופסיות שד קודמות, נוכחות מחלה שגשוגית עם אטיפיה ומספר קרובות משפחה מדרגה ראשונה שחלו בסרטן השד. עם זאת, המודל אינו משקלל גורמים גנטיים כמו מוטציה בגנים BRCA.
פתופיזיולוגיה
תהליך התפתחות סרטן השד, כמו של סוגי סרטן אחרים, הוא תהליך הדרגתי שבו צירוף של מוטציות בתא סומטי מוביל את התא לחלוקה בלתי מבוקרת, התחמקות ממוות תאי ופריצה לרקמות סמוכות. מוצאם של מרבית סוגי ממאירויות השד הוא מתאי אפיתל, לכן הם מוגדרים כקרצינומה, אולם ישנם גידולים שמוצאם מתאי רקמת חיבור גם כן.
קרצינומה מסנינה של צינורות החלב
קרצינומה מסנינה של צינורות החלב (infiltrating ductal carcinoma) היא הסוג השכיח ביותר של סרטן שד חודרני ומהווה כ-70%–80% מהנגעים החודרניים. מקורה בתאי האפיתל המצפים את צינורות החלב. במבט פתולוגי מקרוסקופי היא נראית כגוש קשה, אפרפר, השולח שלוחות אל רקמת השד שסביבו. בהסתכלות דרך מיקרוסקופ התמונה המתקבלת היא של מיתרים וקִנים של תאי גידול עם רמות משתנות של רקמה בלוטית.
הקרצינומה נחלקת לשלוש דרגות התמיינות:
קרצינומה נחה של צינורות החלב
קרצינומה נחה של צינורות החלב (ductal carcinoma in-situ, ובראשי תיבות DCIS) היא קבוצה הטרוגנית של נגעים המאופיינת בתאים אפיתליאליים ממאירים בצינורות החלב אשר לא חדרו לרקמת השד הסמוכה. קבוצה נחלקת לארבעה סוגים היסטולוגיים עיקריים:
סוגים נוספים של סרטן שד חודרני
כ-7% מגידולי סרטן השד החודרני הם בעלי מאפיינים הן של קרצינומה של צינורות החלב והן של קרצינומה של אוניות השד, ועל כן הם נקראים קרצינומה חודרנית מעורבת. קרצינומה אבוביתית (tubular carcinoma) היא בעלת מבנים אבוביתיים או בלוטיים המסנינים את רקמת השד. קרצינומה מוצינית (mucinous carcinoma), הנקראת גם קרצינומה קולואידית, מאופיינת בתאים מפרישי ריר. קרצינומה לשדית (medullary carcinoma) היא גידול מוגדר היטב עם התמיינות מועטה ואזורים של נמק או שטף דם במרכזו. קרצינומה פטמתית (papillary carcinoma) היא גידול אלים הנוטה לשלוח גרורות מוקדם. קרצינומה מטפלסטית היא גידול מוגדר היטב עם מאפיינים בלוטיים, מזנכימליים ואפיתליאליים.
סרטן שד דלקתי
סרטן שד דלקתי הוא סרטן שד מקומי מתקדם ואלים המקנה לשד מראה דלקתי בשל בצקת לימפתית (lymphedema) כתוצאה מתסחיפי גידול קטנים למערכת הלימפתית של העור. אף שאיננו סוג סרטן נפוץ מכלל גידולי השד, הוא תופס חלק משמעותי בקרב סרטני השד המתקדמים. הביטוי הדלקתי של הגידול הוא באודם מפושט, חום מקומי ובצקת בשד הנדמית כקליפת תפוז. למרות שמו, בסרטן זה אין מעורבות של תאי דלקת ברקמת הגידול.
מחלת פאג'ט
מחלת פאג'ט היא מחלה ממארת של הפטמה שבה ניכרים נגעים דמויי גרב באזור הפטמה והעטרה. הנגעים נראים בעלי קשקשים, שלפוחיתיים או מתכייבים. שכיחות המחלה היא 1%–4% ממקרי סרטן השד, והיא מופיעה סביב העשור השישי לחיים.
סמנים מולקולריים
מתוך מספר רב של סמנים מולקולריים שונים המופיעים בגידולים של סרטן שד, לשלושה סמנים יש, מלבד הסיווג, השפעה על הכוונת הטיפול: הקולטן לאסטרוגן (ER), הקולטן לפרוגסטרון (PR) והקולטן לגורם גדילה אפידרמלי אנושי 2 (HER-2). נשים עם גידולים החיוביים לקולטן לאסטרוגן או פרוגסטרון יכולות להרוויח מטיפול הורמונלי במעכבי ארומטאז, בעוד שנשים עם HER-2 חיובי יכולות להרוויח מטיפול בטרסטוזומב (שם מסחרי: הרצפטין), אף אם הגידול נחשב אלים יותר. גידולים שליליים לשלושת הסמנים הם לרוב גידולים עם פרוגנוזה קשה יותר המצריכים טיפול בכימותרפיה אגרסיבית יותר.
גידול פילודס
גידול פילודס הוא גידול פיברואפיתלאלי של השד בעל פוטנציאל ממאירות משתנה, החל מהתנהגות שפירה כשל פיברואדנומה ועד לגידול ממאיר שולח גרורות. צורתו ההיסטולוגית היא של עלה ומכאן שמו.
סרקומה של השד
סרקומה של השד היא גידול נדיר של השד שמוצאו מתאי רקמת החיבור בשד. אף שלחלק מהסרקומות מאפיינים דומים לשל קרצינומה של השד, הטיפול בהן והפרוגנוזה שלהן שונים בתכלית. סרקומות של השד עלולות להתפתח באופן משני בנשים שחלו בסרטן שד, למשל אחרי טיפול קרינתי או בשל בצקת לימפתית הנגרמת מכריתת קשריות לימפה נגועות. רוב הסרקומות בשד מתגלות כגידולים גדולים ולא כואבים בשד. שני סוגי הסרקומות הנפוצים יותר הם פיברוסרקומות ואנגיוסרקומות.
לימפומה של השד
לימפומה של השד היא גידול מאוד נדיר בשד. היא מתבטאת כגוש בשד, ובחלק גדול מהמקרים יש מעורבות של קשריות לימפה סמוכות. הסוג השכיח ביותר הוא לימפומה מפושטת של תאי B. ההתייחסות ללימפומה של השד והטיפול בה הוא כשל לימפומה.
הסתמנות קלינית
במדינות שבהן תוכניות לגילוי מוקדם לסרטן השד, רוב הנשים עם גידולים ממאירים בשד אינן חוות תסמינים והן פונות לבירור רפואי בשל תוצאות בדיקת ממוגרפיה שאינן תקינות. פעמים רבות הריאיון הרפואי אינו משמש להתקדמות באפיק האבחנתי של המחלה אלא מספק מידע לגיבוש דרגת הסיכון שיש לאישה.
במקרים אחרים נשים עם גידול בשד יכולות להתלונן על גוש חדש בשד. באופן טיפוסי גוש בשד המתברר כסרטני הוא גוש נוקשה, לא נייד ובעל גבולות לא סדירים. על פי רוב, גוש סרטני בשד אינו כואב. לעיתים, אם הגידול מתפשט לרצועות קופר התומכות במבנה השד, הוא יכול לגרום לעיוות צורת השד. כמו כן, תיתכן הפרשה מן הפטמה, כאשר ההפרשה האופיינית לגידול סרטני היא לרוב דמית. בסרטן שד דלקתי השד ייראה בצקתי, עם עור כמראה קליפת תפוז ואדמומי. כאשר ישנה התפשטות מקומית של הסרטן, תיתכן חדירה לעור או נוכחות של קשריות לימפה מוגדלות ונוקשות בבית השחי.
הבדיקה הגופנית של השד מתבצעת בשני מנחים, בישיבה עם ידיים מורמות ובשכיבה, כאשר הבודק עובר ביסודיות על רביעי שני השדיים במטרה לחפש גושים. כמו כן, הבודק ממשש קשריות לימפה בבית השחי וסביב עצם הבריח במטרה לאתר פיזור לשם, שכן סרטן השד מתפשט דרך מערכת הלימפה.
מאחר שנשים עם סרטן שד יכולות להתייצג כבר בשלב הגרורתי של הגידול, מושם דגש על תסמינים שיכולים לנבוע מגרורות לאתרים השכיחים שאליהם סרטן השד שולח גרורות: הריאות, העצמות, הכבד והמוח. עם תסמינים אלה נמנים קשיי נשימה, כאבים בעצמות, תסמיני היפרקלצמיה, אי-נוחות בטנית, צהבת, תסמינים נוירולוגיים, שינויים בתפקוד הקוגניטיבי וכאבי ראש.
אבחנה
אבחנה של סרטן השד יכולה להתבצע על בסיס דגימת רקמה הנלקחת בביופסיה, אשר בה נראים תאי אפיתל ממאירים. במסגרת ההסתכלות הפתולוגית על הרקמה, עוברת הדגימה צביעות אימונוהיסטוכימיות לסמנים מולקולריים ובראשם הקולטנים לאסטרוגן ופרוגסטרון ו-HER-2. לאחר האבחנה קובעים את השלב שבו נמצאת המחלה, לרבות אפשרות לפיזור גרורתי, במטרה להתאים טיפול ולקבוע את הפרוגנוזה.
עוד שיטה היא שיטת הTBIA שבוחנת בדיקות דם כדי לבדוק האם תאי הדם והפלזמה של הנבדקת הושפעו על ידי גידול סרטני. הטכנולוגיה פותחה על ידי החברה הישראלית טודוס מדיקל