cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אביתר זרובבל
קריירה אקדמית
בשלהי שנות השמונים התמנה לחוקר ומרצה באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי, שם מילא שורה של תפקידים אקדמיים ומינהליים עד פרישתו לגמלאות.
נכון לשנת 2021, מכלול פרסומיו האקדמיים מונה 14 ספרים ו-36 מאמרים. עשרות חיבורים נוספים פרי עטו התפרסמו בכתבי עת ועיתונים שונים המיועדים לציבור הרחב.
פרסים והוקרה
בשנת 2003 הוענקה לו מלגת גוגנהיים.
בשנת 2017 קיבל את פרס המנטור המצטיין על-שם הלנה לופטה מטעם החברה לחקר אינטראקציה סימבולית.
בשנת 2019 זכה ספרו, "נלקח כמובן מאליו" (Taken for Granted), בשני פרסים יוקרתיים: פרס הספר הטוב ביותר על-שם צ'ארלס הורטון קולי מטעם החברה לחקר האינטראקציה הסימבולית; ופרס המחקר יוצא הדופן על-שם סוזן ק. לנגר מטעם איגוד האקולוגיה של המדיה.
לואיס בוכהלטר
לואיס "לפקה" בוכהלטר (אנגלית: Louis "Lepke" Buchalter) היה מאפיונר יהודי-אמריקאי בניו יורק, יחידת המתנקשים "רצח בע"מ" שפעלה בשירות המאפיה האמריקאית וארגוני פשע נוספים, ומחבריו של מאיר לנסקי. בוכהלטר הוצא להורג במרץ 1944.
ביוגרפיה
נולד ב -1897 בוויליאמסבורג שבברוקלין להורים ילידי רוסיה, כשהיה בן 13 מת אביו מהתקף לב, ולאחר מכן עברה אמו לקולורדו, והשאירה אותו בהשגחת אחת מאחיותיו הגדולות. ב - 1915 נתפס בגנבת תיק ונשלח למוסד לעבריינים צעירים. כשחזר לניו יורק התחבר ליעקב "גורה" שפירו, ועסק עמו בשוד וגביית דמי חסות. ב-1918 נתפס בשוד ונשלח לכלא סינג סינג, לאחר שהשתחרר החל לעבוד עם ארנולד רוטשטיין כמלווה חמוש של מבריחי המשקאות.
ב-1931 לאחר השתלטות לאקי לוצ'יאנו ומאיר לנסקי על המאפיה, ויסוד המועצה, הם נזקקו לגורם חיצוני שיבצע התנקשויות והוצאות להורג. לפקה ביחד עם חברו אלברט אנסטסיה גיבשו קבוצה של פושעים צעירים שביצעו חוזי רצח בשביל המאפיה, על חברי הקבוצה נמנו אייב רלס, באגסי גולדשטיין, והארי שטראוס. בפי עיתונאי אותה תקופה כונתה כנופיה זו "רצח בע"מ". ב-1940 נעצר אייב רלס ולאחר זמן מה נשבר והסכים לעסקת טיעון, הוא הפליל את כל חבריו ובהם גם לפקה. לפקה הוצא להורג בכלא סינג סינג ב-1944.
סמנטיקה
סמנטיקה (מיוונית: Σημαντικός) היא חקר המשמעות.
בתחום הבלשנות, הסמנטיקה עוסקת בחקר המשמעות של מילים וביטויים בשפה. היא קשורה גם לפילוסופיה של הלשון.
מושגי יסוד
הסמנטיקה מבחינה בין המסמן לבין מה שמסומן באמצעותו, מושגים אשר נטבעו על ידי פרדינן דה-סוסיר.
כמו כן, הסמנטיקה מבדילה בין המשמעות הדנוטטיבית לבין המשמעות הקונוטטיבית.
בתחומים שונים בסמנטיקה ישנו שימוש במונחים אינטנזיה ואקסטנזיה, הלקוחים מתורת הלוגיקה, על מנת לתאר יחס בין משמעויות של מילים.
שדה סמנטי מתייחס לכלל המילים הקשורות לנושא או תחום משמעות מסוים, כאשר לכל מילה בשדה יש משמעות הייחודית לה. האגרון (בלעז Thesaurus) הוא מילון המתבסס על עיקרון זה.
גישות במדע הסמנטיקה
הפרגמטיקה, שהיא חקר השיח, נחשבת אף היא כענף בסמנטיקה, אך יש החולקים על טענה זו.
מעתקים סמנטיים
מעתק סמנטי, ובלשוננו השאלת משמעות, הוא תהליך שבו מילה משנה את משמעותה או מקבלת משמעות נוספת (זהו ניתוח דיאכרוני השתלשלותי של משמעות המילה). הגורמים למעתק עשויים להיות שינוי המטען הריגושי של המילה (הקונוטציה), דבר אשר הופך אותה לטאבו; השפעת שפות זרות (כגון תרגום שאילה או שאילת משמע); שינויים חברתיים כגון חילון; התפתחויות טכנולוגיות.
שטפן אולמן הציג חלוקה מרובעת של המעתקים הסמנטיים:
יחס בין משמעויות
הסמנטיקה עוסקת גם בבחינת היחס בין מילים ברובד לשוני נתון (זה הוא עיון סינכרוני). יחס כזה יכול להופיע בצורות שונות:
סמנטיקה וענפי לשון אחרים
הסמנטיקה היא החוט המקשר בין כל ענפי הלשון משום שהיא עוסקת במשמעויות, אשר נלוות כמעט לכל עיסוק לשוני. בהתאם לכך, קיימים יחסי גומלין בין הסמנטיקה לבין יתר ענפי הלשון, למשל: פונולוגיה - תורת ההגה, מורפולוגיה - תורת הצורות, ותחביר.
סמנטיקה ופונולוגיה
אחת הדרכים הפונולוגיות לבחון האם הגה כלשהו הוא חלק ממערכת ההגיים בלשון מסוימת, היא לבדוק אם החלפתו בהגה אחר תיצור מילה בעלת משמעות שונה באותה השפה. הוכחה זו מראה את הקשר בין סמנטיקה לבין תורת ההגה משום שהיא נשענת על הבדלי משמעות.
סמנטיקה ומורפולוגיה
המורפולוגיה עוסקת במבני המילים, במבני המורפמות המרכיבות אותן ובקשר שבין המבנה של המילה לבין המשמעות שלה ושל רכיביה. בדרך זו היא מערבת את הסמנטיקה.
קיימים שני סוגים של צורנים, בעלי מאפיינים שונים של שקיפות סמנטית:
סמנטיקה ותחביר
הסמנטיקה מנסה להכליל ולגלות את כל התכנים היסודיים שניתן להביע על ידי משפטים.
המשפט הוא היחידה העומדת במרכז התחביר. יש לו מבנה ומשמעות המקיימים השפעה הדדית ביניהם. התחביר מתייחס לכללים הפורמליים שקובעים את מבנה המשפט ומתבטא באספקטים צורניים כמו סדר המילים. שינוי קטן במבנה המשפט, כמו סדר המילים או סימני הפיסוק, יכול לשנות את המשמעות שלו. כמו כן, מילה יכולת לקבל משמעות שונה מתוך הקשר תחבירי אחר. לדוגמה - יש לי כלב חדש. / יש להוציא את הכלב לטיול.
סמנטיקה בתחומי דעת אחרים
קיימות מספר גישות לחקר המשמעות שמקורן בהגות הלוגית-פילוסופית:
הגישות אינן סותרות זו את זו בהכרח, והן מייצגות היבטים שונים של מושג המשמעות: נוכל להצביע על חפץ כלשהו במציאות כדי לבאר את משמעותו של מונח, וכדי לתאר את משמעותו של משפט, נוכל להסביר מהם התנאים שבהם המשפט אמיתי ויש לו רלוונטיות; מאידך אנו יכולים להסביר את המשמעות של מילים ומשפטים על ידי תיאור ההקשרים שבהם הם יופיעו ותפקידם בהקשרים אלו.
סמנטיקה בלוגיקה
בלוגיקה, נהוג להבחין בין התחביר (syntax) של המערכת, הקובע מהו משפט תקני ומהם הכללים לגזירה של משפט אחד ממשנהו, ובין הסמנטיקה שלה, הקובעת את ערכי האמת של המשפטים שניתן ליצור באמצעות השפה של המערכת. אם מדובר בשפה כמו תחשיב הפסוקים, הסמנטיקה מספקת ערך אמת לכל אחד מן הפסוקים האטומים, והיא מספקת פירוש סמנטי לפעולתם של כל אחד מן הקשרים הלוגיים, למשל, באמצעות טבלת אמת המציגה כיצד משפט מורכב מקבל את ערך האמת שלו על בסיס ערכי האמת של המשפטים שהוא מחבר זה לזה (ר' להלן). בשפות לוגיות מורכבות יותר, דוגמת תחשיב הפרדיקטים, הסמנטיקה קובעת מהי קבוצת האיברים של תחום הדיון, מהן הקבוצות של האובייקטים המשויכים לכל פרדיקט (דהיינו, לאילו אובייקטים יש את התכונה שהפרדיקט מייצג), וכן את הפירוש של הקשרים הלוגיים. כל פירוש סמנטי של מערכת כזו הוא מודל, אולם, התכונות הלוגיות של המערכת עצמה צריכות להיות תקפות עבור כל מודל אפשרי. לדוגמה, תקפות לוגית של טיעון חייבת להיות תלויה בצורה הלוגית של הטענות המקושרות בו, ללא קשר לפירוש שאנו נותנים למונחים הלא-לוגיים המופיעים בהן. באמצעים אלו, של שיקולים סמנטיים גרידה, ניתן לספק למערכות לוגיות הוכחות של תכונות מטה-לוגיות, כגון: נאותות.
היסטוריה של בנגלדש
בנגלדש המודרנית התפתחה כאומה עצמאית בשנת 1971, לאחר שהתנתקה והשיגה עצמאות מפקיסטן במלחמת העצמאות של בנגלדש. גבולות המדינה תואמים את החלק העיקרי של האזור העתיק וההיסטורי של בנגל בחלק המזרחי של תת-היבשת ההודית, שם מתוארכת הציוויליזציה לכדי למעלה מארבעת אלפים שנה, ל. ההיסטוריה של האזור שזורה קשר הדוק בהיסטוריה של בנגל וההיסטוריה הרחבה יותר של תת-היבשת ההודית.
ההיסטוריה המתועדת המוקדמת של בנגלדש מציגה רצף של ממלכות ואימפריות הינדיות ובודהיסטיות, שנאבקו על דומיננטיות אזורית.
האסלאם הפך לדומיננטי בהדרגה מאז תחילת המאה ה-13 עם כניסתם של חוקים מוסלמים כמו גם מיסיונרים סונים כמו שאה ג'לאל באזור. בהמשך, יזמו שליטים מוסלמים את הטפות האסלאם על ידי בניית מסגדים. החל מהמאה ה-14 ואילך נשלטה על ידי סולטנות בנגל, שנוסדה על ידי המלך שמסודין איליאש שאה, שהחלה תקופה של שגשוג כלכלי ושלטון צבאי במדינה על האימפריות האזוריות, שהופנו על ידי האירופאים למדינה העשירה ביותר לסחר בה. לאחר מכן, היה האזור בשליטת האימפריה המוגולית, כמחוזה העשיר ביותר. בנגל ייצרה כמעט מחצית מהתמ"ג של האימפריה וכ-12% מהתמ"ג בעולם, יותר מכלל מערב אירופה, ופתחה צוהר לתקופה הפרוטו-תעשייתית. אוכלוסיית עיר הבירה, דאקה, חצתה את מיליון נפש.
גבולות בנגלדש המודרנית נקבעו עם הפרדת בנגל והודו באוגוסט 1947 במסגרת חלוקת הודו, אז הפך האזור למזרח פקיסטן כחלק ממדינת פקיסטן שזה עתה הוקמה בעקבות החלוקה. עם זאת, היא הופרדה ממערב פקיסטן על ידי 1,600 ק"מ של שטח הודי. שנות ה-50 וה-60 היו עמוסות במשברים ומתחים גוברים בין מזרח פקיסטן (שטח בנגל) ומערב פקיסטן, אזור בעל אוכלוסיית אורדו ופונג'אבים, מתחים שהגיעו לשיאם ב-1971 עם פריצתה של מלחמת השחרור של בנגלדש (בנגלית: মুক্তিযুদ্ধ Muktijuddho), שהייתה מהפכה וסכסוך מזוין שעוררה עליית התנועה הלאומית וההגדרה העצמית הבנגלית במה שהיה אז מזרח פקיסטן, במהלך רצח העם בנגלדש ב-1971. זה הביא להכרזתה על עצמאותה של הרפובליקה העממית של בנגלדש. לאחר העצמאות, המדינה החדשה סבלה רעב, אסונות טבע ועוני נרחב, כמו גם אי יציבות פוליטית והפיכות צבאיות. לאחר כינון הדמוקרטיה מחדש בשנת 1991, הגיעה תקופה של שקט יחסי וצמיחה כלכלית מהירה. עם ראשית המאה ה-21 בנגלדש היא יצרנית גדולה בתעשיית הטקסטיל העולמית.
אטימולוגיה
המקור המדויק של המילה בנגלה או בנגל אינו ידוע. על פי מהאבהארטה, פוראנה, הריבמשא ונגה היה אחד מבניו המאומצים של המלך וואלי שהקים את ממלכת הוונגה. ההתייחסות המוקדמת ביותר ל"וונגאלה "(בונגל) אותרה בצלחות נסרי (805 לספירה) של שליט דרום הודו רששטראקוטה גובינדה השלישית, שפלש לצפון הודו במאה ה-9, המדברים על דארמפלה כמלך ממלכת ואנגלה. הרישומים של רג'נדרה חולה הראשון משושלת צ'ולה, שפלשו לבנגל במאה ה-11, מאשרים את גובינדה צ'נדרה (1020–1045) כשליט בנגל. שמס אוד-דין איליאס שאה לקח את התואר "שאה-אי-בנגאלה" ואיחד את האזור כולו תחת ממשלה אחת לראשונה.
ממלכת הוונגה (Vanga Kingdom) (הידועה גם בשם בנגה) הייתה בחלקה המזרחי של תת-היבשת ההודית, וכללה חלק ממערב בנגל, הודו ובנגלדש המודרנית של ימינו. וונגה ופונדרה היו שני שבטים דומיננטיים בבנגלדש בתקופה הקדומה.
התקופה הפרה-היסטורית
הדלתא של בנגל הייתה מורכבת מג'ונגלים עבים ושדות עתירי מים במשך כמה אלפי שנים. חלק עיקרי מהגאוגרפיה הזו נמשך עד לתקופות היסטוריות. אובדן הג'ונגל נבע מפעילות אנושית. לבנגל הייתה נוכחות אנושית מוקדמת. אך אין הסכמה למסגרת הזמן של הפעילות האנושית הראשונה בבנגל וגם אין הרבה שרידים. השקפה אחת טוענת כי בני האדם נכנסו לבנגל מסין לפני 60,000 שנה. השקפה אחרת טוענת כי תרבות אזורית מובחנת התגבשה לפני 100,000 שנה. ישנן עדויות חלשות לנוכחות אנושית פרהיסטורית באזור. יש עדויות מועטות לנוכחות אנושית במהלך התקופות הנאוליתיות והכלקוליתיות. הדבר יכול להיות בגלל התזוזה במסלולי הנהרות. האקלים והגאוגרפיה הבנגלית אינם מתאימים לשרידים ארכאולוגיים מוחשיים. בגלל היעדר אבנים, בני האדם המוקדמים בבנגל ככל הנראה השתמשו בחומרים כמו עץ ובמבוק שלא יכלו לשרוד בסביבה. ארכאולוגים בדרום אסיה נטו להתמקד בחלקים אחרים של תת-היבשת.
תגליות ארכאולוגיות הן כמעט כולן מהגבעות סביב הדלתא של בנגל. השטח המזרחי של מערב בנגל ובנגלדש מציעים את המקור הטוב ביותר למידע על עמי בנגל המוקדמים. תעשיות של להבי ייצור מאובנים, מגרדים וצירים התגלו בללמאיי, סיטקונד וצ'אקלאפונג'י. אלה קשורים לממצאים דומים בבורמה ובמערב בנגל. אבנים גדולות שנחשבו פרה-היסטוריות נבנו בצפון מזרח בנגלדש ודומות לאלה בהרי הסביבה בהודו. החקלאות נהוגה לפני האלף הראשון לפני הספירה. במערב בנגל קיימות העדויות המוקדמות ביותר לחברות אגרריות מיושבות.
ברבים מחפירות ארכאולוגיות בבנגלדש נחשפו עדויות לתרבות הוורק הצפונית של תת-היבשת ההודית (בערך 700–200 לפני הספירה), שהייתה תרבות של תקופת הברזל שפותחה החל משנת 700 לפנה"ס והגיעה לשיא משנתה בערך בשנת 500–300 לפני הספירה, במקביל להופעתן של 16 מדינות גדולות או מהג'נאפדות בצפון הודו, ועלייתה לאחר מכן של האימפריה המאוריאנית. החלק המזרחי של הודו העתיקה, שכיסה חלק ניכר מהימים הנוכחיים בנגלדש היה חלק מאחת מהג'נאפדות כאלה, ממלכת אנגה העתיקה, שפרחה במאה ה-6 לפני הספירה.
עיירות מפותחות התפתחו בשנת 300 לפני הספירה כמו תמרליפטי, מהאסטאן ומיינמטי. במקום חוף הים, עיירות עיקריות צצו על שפת הנהרות. במהאסטאן נמצא הכתב הקדום ביותר בבנגלדש, כתובת באבן. זה מעיד שהאתר היה עיר חשובה באימפריה של מאוריה. על פי ההערכה, אז היה מחסטאן מרכז פרובינציאלי. הכתובת בפרקריט מכילה ככל הנראה פקודה לאגור אספקה למקרה חירום. הכתובת נקראת כתובת Mahasthan Brahmi. בנגל הייתה הגבול המזרחי של האימפריה המאוריאנית. מערב בנגל עם נמל טמרליפטי השיגה חשיבות ביחס לאימפריה זו.
השקפה בולטת במלגה היא כי האימפריות מוריאן וגופטה הפעילו סמכות על מרבית חלקי הדלתא של בנגל. העדויות הלא-מלאות שקיימות מצביעות על כך שהאזורים המערביים ולא המזרחיים של בנגל היו חלקים מאימפריות גדולות יותר. האזורים העתיקים בבנגל היו אגן Bhagirathi-Hooghly, Harikela, Samatata, Vanga ו-Varendra. וונגה אמורה להיות מרכז בנגל, הריקלה וסמיטטה היו ככל הנראה האזורים המזרחיים של בנגל וארנדרה הייתה צפון בנגל. שמות האתרים מעידים כי שפת טיבטו-בורמן, אוסטרו-אסיאתיות ודראווידיאנית דיברו על ידי רוב האנשים. שפות הודו-אירופיות התבלטו משנת 400 לפנה"ס.
ימי הביניים המוקדמים
בנגל נותרה מעצמה לאחר שהשלטון המוריאני דעך. מעט ידוע מהתקופה שלאחריה, אף כי חלקים מבנגל היו ככל הנראה תחת שושלת סונגה. במהלך תקופה זו פונדרה הייתה עדיין מיקום בודהיסטי משמעותי. שליטים מקומיים שמרו על השלטון תוך כדי העלאת מיסים לאימפריה של גופטה בשנות ה-300 וה - 400. הדלתא של בנגל הפכה לממלכת סמטטה. המרכז שלה בסמוך לצ'אנדפור (Chandpur) של היום. בנגל נותרה בספר של הישות ההודית. מספר שושלות השתנו במהלך המאות הבאות. אמנם אין מידע רב אודותיהם, אך צלחות וצורות ראיות אחרות שהושגו ממחוז קומילה מצביעים על כך שגופצ'נדרה שלט באזור בראשית שנות ה-500. חרגאים הפכו לשליטים במאה הבאה. אחריהם הגיעו שושלת דבה, ממלכת חריקלה, צ'נדרס והארמאנים. הם התבססו באתרים שונים של אזור קומילה ואזור ויקרמפור של מחוז דקה. בערך באותה תקופה שלטו בנגלים לראשונה בוארנדרה. גאור נשלט על ידי סאסנקה בראשית שנות ה-60. הוא התגורר בקרנסווארנה במחוז מורשידאבאד (Murshidabad district), כיום בשטח הודו. ההתנגדות לבודהיזם ומחויבות לברהמיניזם (גרסה עתיקה של הינדואיזם נמשכה ככל הנראה תחת שושלת סורה, שהוקמה על ידי אדיסורה בסביבות 700 לספירה. בערך באמצע המאה השמינית, בודהיסט תקיף, גופלה, קיבל את השלטון בבנגל, אולי נתמך על ידי ראשי בודהיסטים שהתנגדו להשפעות הסוראיות והברהמניזם של סאסנקה.
ימי הביניים המאוחרים - התפשטות האסלאם
השלטון המוסלמי באזור נחנך עם כניסתו של נדיה בשנת 1202. בתחילה, אזור בנגל נוהל על ידי מושלי הסולטנות של דלהי, לאחר מכן על ידי סולטנות עצמאיות ואז תחת שלטון האימפריה המוגולית. בעוד המוסלמים התקדמו לסינדה בשנות ה-700, באפגניסטן הגיעה הכיבוש המוסלמי האולטימטיבי של דרום אסיה, החל מהפשיטות של מחמוד מגזני בראשית המאה ה-11. גורדידים שבסיסה באפגניסטן החליפו את הגזנאווידים והם החלו להתרחב לאזור גנגס. כחלק מההתרחבות הזו מזרחה, ניצח איקטיאראדין מוחמד בקת'אר חאן את הפאלאס בביהאר ובשנת 1202 ניצח את הסנאס בנאדיה. בשנת 1206 נוצר סולטנות דלהי כשהממלוכים בראשה. הסולטנות המשיך עד 1290. כיבוש נדיה לא היה כרוך בתהליך איסלאמיזציה מהיר.
ארבע שושלות שבסיסן בדלהי הצליחו את שושלת העבדים. החאלג'ים שלטו משנת 1290 עד 1320. שלטון שושלת טוגלוק נמשך עד שנת 1413. שלטון סייד נמשך בין 1414 ל-1451. שושלת לודהי שלטה בתקופה 1451–1526. אולם כתבי סולטנטת דלהי היו חלשים באזורים החיצוניים שלה ובנגל כמו אזורים דומים אחרים הפכו לאזור עצמאי. שמסודין איליאס שאה הפך לשליט בנגל העצמאית בשנת 1342 ושושלתו שלטה עד שנת 1486, תוך חסימת הפוגה קצרה. הוא עלה לשלטון לאחר מרד בנגאלי נגד מושל שושלת תולוק. מדינת שמסודין התבססה בפנדואה, מחוז מלדה המודרנית. שמסאדין הסיע את הגנגס כדי להתמודד עם שלטון ת'ולוק. הטוגלוקס, בתמורה, הוציאו את איליאס שאה מפנדואה למזרח בנגל. שמסאדין השיב את פנדואה והמשיך לשלוט בבנגל. היורש של שמסודין הדף את פלישותיו של ת'ולוק וכמו קודמו הרחיב את סמכות השושלת לביאהאר.
השושלת הקימה מבנים מפוארים בפנדואה. הם בנו את המסגד הגדול בהודו, מסגד עדינה. ריצ'רד איטון מצטט דיווחים דיפלומטיים אודות פאר הבניינים של פנדואה. בעלי אדמות הינדים החזיקו בכמות אדמה גדולה אפילו תחת השליטים המוסלמים. ההנהגה המוסלמית התנגדה לשלטון ההינדי, שהופגנה על ידי המערכה הפרעזית ומנהיגים כמו טיטו מיר בשנות ה-1800.
כאשר נפטר השליט השלישי של השושלת בשנת 1410 פרץ סכסוך על כס המלוכה. רג'א גנאש, שהיה פיאודל הינדי, הפכה לאישיות החזקה ביותר בחצר שושלט איליאש שאהי. בשנת 1414 הוא השתמש בסכסוך היורשים כדי לבצע השתלטות על בנגל. הוא דחה את הפלישה לבנגל על ידי סולטן ג'ונפור בצפון הודו. בנו, שחיבק את האסלאם, ואז נכדו הלכו בעקבותיו. בשנת 1433 האחרון נרצח ושושלת איליאס שאהי חזרה לשלטון.
המרפסת של המדינה
המרפסת של המדינה הוא מצפור הממוקם במרחק 12 מטרים מגדר ההתנחלות פדואל שבשומרון. ניתן להשקיף ממנו על גוש דן, השרון, מישור החוף והשפלה, ובהתקיים תנאי מזג אוויר מתאימים וזיהום אוויר מופחת ניתן לראות אף את תחנות הכוח של אשקלון ואשדוד בדרום ועד לאוניברסיטת חיפה שעל הר הכרמל.
מאפייני המצפור
המצפור מתנשא כ-350 מטר מעל פני הים. המרחק בינו ובין הים התיכון הוא כ-25 ק"מ בקו אווירי, המרחק לגוש דן הוא כ-12 ק"מ בקו אווירי והמרחק לנמל התעופה בן-גוריון הוא כ-13 ק"מ בקו אווירי. מהמקום ניתן לזהות בקלות רבה תשתיות ביטחוניות ואזרחיות חיוניות לישראל, כגון נמל התעופה בן-גוריון, הקריה, אוניברסיטאות, מסילות ותחנות רכבת, כביש 6, תחנות כוח, אזורי תעשייה ומסחר ובתי חרושת.
השימוש במצפור
את השם "המרפסת של המדינה" טבע ראש הממשלה, אריאל שרון, ברצונו לבטא בכך את פגיעות מישור החוף, השרון והשפלה בפני עליונותו הטופוגרפית של מי ששולט בשדרת ההר.
מנהגו של אריאל שרון להביא למקום אישים שונים, מתייחס לתביעה הישראלית ארוכת השנים לגבולות בני הגנה כערובה לשלום בר קיימא וממחיש שהתייצבות על גבולות הקו הירוק – ירידה של ישראל משדרת ההר – אינה עולה בקנה אחד עם תביעה זו. כאשר הביא את ג'ורג' ווקר בוש בעת שהיה מושל טקסס, התבטא שרון באומרו: "אתה רואה את הבתים ממול? אלה הבתים של תל אביב. ושם זה חוף הים של תל אביב, ויותר שמאלה זה נמל התעופה בן-גוריון ושם ימינה זה הבתים של ראש העין. אדוני המושל, אם חלילה נצא מכאן, נישאר עם מותניים צרים של כמה קילומטרים בלבד שיפרידו ממזרח עד הים". בוש השיב לו: "אני יכול להבין את זה. זה יהיה ממש שיגעון".
תנועת "ישראל שלי" הפיקה פרויקט הנקרא "פרויקט הפנורמה", שמטרתו להראות את חשיבות המקום מבחינה ביטחונית-אסטרטגית, על ידי תצפית וירטואלית מהמקום אל גוש דן ועוד.
באוגוסט 2014 הוקם באתר מצפור, אותו חנך השר לענייני גמלאים, ח"כ אורי אורבך.
באפריל 2016 הותקנו באתר משקפות נוף ארוכות טווח, על מנת לאפשר למבקרים להשקיף על הנוף מהמצפור.
סופרקאפן
הסְוֶונְסְקָה סוּפֵּרֵקָאפֵּן (בשוודית: Svenska Supercupen, מילולית: "הסופר קאפ השוודי") הייתה תחרות-גביע כדורגל בשוודיה שהתקיימה בין השנים 2007–2015. בדומה לשאר גביעי "סופר קאפ", התחרות התקיימה בין המנצחת בליגת העל השוודית לבין המנצחת בגביע השוודי באותה השנה.
Grum botnet
גרם בוטנט (באנגלית: Grum botnet, ידוע גם בכינויו: Tedroo, Reddyb) היה בוטנט זדוני שהפיץ דואר זבל אלקטרוני והופעל ידי פאנל ניהול שנכתב בשפת PHP.
שיא פעילותו היה בחודש מרץ 2010 בעת ששלח כ-39.9 מיליארד הודעות ספאם והיה מורכב מיותר מחצי מיליון מחשבים נגועים.
מערך השליטה של הבוטנט כלל שני שרתים, הראשון העביר עדכונים אל המחשבים הנגועים והשני שלח את הודעות הדואר האלקטרוני.
בחודש יולי 2012 פרסמה חברת המודיעין FireEye דו"ח אודות פעילותו הזדונית של הבוטנט ומצאה ששרתי השליטה והבקרה שלו נמצאים בהולנד, פנמה, רוסיה ואוקראינה.
בעקבות אותו פרסום, ספקית האינטרנט ההולנדית קולו (Colo) ושותפתה הפנמית איתרו את שרתי הבוטנט והשביתו אותם.
שיתוף פעולה בין חברת FireEye ופרויקט ספאם האוס (Spamhaus) גרמו לסגירתם של ששת השרתים האחרונים באוקראינה ומיד לאחר מכן הבוטנט הפסיק את פעילותו.
בעת סגירתו הוא היה מפיץ הספאם השלישי בגודלו בעולם והיה אחראי ל-18 אחוזים מתנועת הספאם העולמית.
רובי גינל
רובי גינל (נולד ב-1969) הוא מנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.
ביוגרפיה
במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים שימש גינל כיועץ כלכלי בוועדת הכלכלה בכנסת, במשרד ראש הממשלה ובקונגרס בוושינגטון.
במקביל כיהן גינל כמרצה למדיניות ציבורית ושיווק באוניברסיטת דרבי וכעורך מחקרים מקצועיים.
בשנת 2004 עבר גינל לנהל את נושאי החדשנות והטכנולוגיה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.
בין היתר, גינל לקח חלק פעיל בעסקת החבילה בין הממשלה, המגזר העסקי וההסתדרות בשנת 2009, באימוץ צעדים ממשלתיים לעידוד החדשנות, המו"פ והיצוא בתעשייה הקטנה והבינונית, בהפחתת מס החברות המועדף לחברות תעשייה יצואניות ועוד.
גינל שימש כחבר ועדת מחקר של המדען הראשי, כחבר מנהלת מרכז השקעות וכחבר בוועדה המייעצת לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2009 מונה גינל לתפקיד סמנכ"ל לכלכלה ורגולציה בהתאחדות התעשיינים בישראל,
בשנת 2013 הודיע גינל על סיום תפקידו בהתאחדות והקים חברת ייעוץ כלכלי. בין לקוחות החברה היו קבוצות עסקיות גדולות, ארגונים כלכליים, ועדי עובדים והממשלה.
בשנת 2015 חזר גינל להתאחדות כיועץ רגולציה וכמשנה למנכ"ל.
בנובמבר 2016 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.
במאי 2019 מונה לסגן יו"ר ויו"ר בפועל של מכון התקנים הישראלי.
הערות שוליים
__לחיפוש__
נרטולוגיה
נרטולוגיה (באנגלית: Narratology) היא תורת חקר הנרטיבים – כלומר, מחקר העוסק בסיפורים והאופן בו הם בנויים סביב קו העלילה, דמויות ומוטיבים נוספים.
באופן היסטורי, נרטולוגיה החלה עוד בפואטיקה של אריסטו, אשר טען בהקשר זה כי התכונה המהותית לסיפור היא: מימזיס – חיקוי פעולות. מכאן נובע שסיפור אינו סדר פעולות המתרחשות בעולם, אלא פעולות בעולם מיוצג. בפשטות, על סיפור להיות מסופר בדרך כלשהי, סובייקטיבית. לפיכך, הסובייקט המספר אותו לדוגמה בהקשר היסטורי, מתייחס לעובדות קיימות כחומר ביד היוצר והנרטיב הוא תוצאה של הבניה הנשענת על תהליכי סוציאליזציה של אותו סובייקט. אותן עובדות והתרחשויות, יכולות להיות מסופרות אחרת על ידי סובייקט אחר, כזה אשר חווה סוציאליזציה שונה. התוצאה היא, שלאירוע היסטורי ישנם נרטיבים שונים.
אחת התרומות המשמעותיות לנרטולוגיה מיוחסת ל. הלה ניסח ב־1928 את הכללים המשותפים לאגדות עם רוסיות בחיבורו: "מורפולוגיה של המעשייה". הכללים שניסח פרופ הורחבו ונבדקו מחדש על ידי הסטרוקטורליסטים, ואלו למעשה מהווים את התרומה העיקרית לתחום זה. מאז ועד היום, עוסקת הנרטולוגיה בניסיון לחשוף ולתאר את הכללים העומדים בבסיס סיפורים באשר הם סיפורים, ואת האופן בו סיפורים מיוצגים בתחומים שונים. מלבד תרומתה המרכזית של הנרטולוגיה לתורת הספרות והיסטוריה, היא גם חצתה גבולות לתחומים יישומים מאוד. תרומתה משמעותית למשל במתודולוגיה של מדעי החברה, לדוגמה בסיפורי חיים, וגם בעולם הטיפולי בתהליכים שונים של פסיכותרפיה.
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן (בגרמנית: Prinzessin Karoline von Nassau-Usingen; 4 באפריל 1762 – 17 באוגוסט 1823) הייתה בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ואשתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל.
ביוגרפיה
קרולינה נולדה בביבריך ב-4 באפריל 1762, לקרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ולקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-2 בדצמבר 1786 התחתנה קרולינה בביבריך עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, שחיפש להתחתן עם בת בית המלוכה הדני, אך מכיוון שלא מצא התחתן עם קרולינה, שהייתה בת דודתו של דוכס אוגוסטנבורג.
בשנת 1821 מת בעלה פרידריך, נסיך הסן-קאסל, וב-17 באוגוסט 1823 מתה קרולינה.
משפחתה
בשנת 1786 התחתנה קרולינה עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
Yummy Yummy Love
Yummy Yummy Love הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית מומולנד, ביחד עם הזמרת-יוצרת הדומיניקנית נאטי נטשה. הוא יצא לאור ב-14 בינואר 2022, על ידי חברת התקליטים MLD אנטרטיינמנט, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום ה-45 במצעד הסינגלים של מקסיקו.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קאצי אופיה, אלן ברג, ג'ונתן גוסמרק, לודוויג אוורס וקיפ-אינ-טאץ'. לקראת סוף שנת 2021, הוציאה נטשה את "Arrebatá" כסינגל האחרון מתוך אלבום האולפן השני שלה, Nattividad, ולצד זה הוכרז כי היא ולהקת קיי-פופ דרום קוריאנית יוציאו שיתוף פעולה יחד. בהמשך לכך, נודע כי מומולנד ונטשה יוציאו את "Yummy Yummy Love".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-8.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-14 בינואר 2022 בערוץ היוטיוב הרשמי של חברת התקליטים MLD אנטרטיינמנט. בתחילתו, ניתן לראות את אחת מחברות הלהקה מתהלכת ומסתכלת אחורה. בהמשך, מוצגות שאר חברות הלהקה ובהמשך גם נטשה, שמבצעת את קטע השירה שלה.
נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-35 מיליון צפיות.
חיים הדומי
חיים הדומי (בנקל) (27 ביולי 1924 – 29 בנובמבר 1986) היה מחנך ישראלי. פרופ' באוניברסיטת חיפה, מנהל מכללת אורנים וקונסול לענייני תרבות בבוסטון.
ביוגרפיה
נולד ב-1924 בעיר בז'זין (על יד לודז') בפולין. גדל בבית ציוני, לא מסורתי. אביו היה יידישיסט, והייתה לו ספרייה עשירה של סופרי יידיש מפורסמים.
בשנת 1934 עלה חיים לארץ עם משפחתו. היה פעיל בתנועת הצופים, ובין מייסדי צופים ב' (קיבוץ בארי בהמשך) ומדריך בצופים בירושלים. בתקופת הפילוג בקיבוץ המאוחד, כאשר חברי מפא"י עזבו את הקיבוץ, עזב הדומי את הקיבוץ ופנה ללימודים בסמינר למורים בגבעת השלושה.
בשנת 1950 לאחר שהות בארצות הברית עבר לקיבוץ רמת יוחנן. הדומי לימד בבית הספר של גוש זבולון במשך 18 שנה ובתוך זמן זה גם ניהל את בית הספר.
הדומי למד ביולוגיה בתל אביב ובירושלים והיה חבר בצוות המרכז להוראת המדעים באוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת המרכז עסק בהכנה של תוכניות לימודים בביולוגיה. בשנים 1966–1968 היה קונסול לענייני תרבות בבוסטון מטעם משרד החוץ.
בראשית שנות השבעים היה מזכיר קיבוץ רמת יוחנן, מנהל האגף לחינוך התיישבותי במשרד החינוך וחבר המזכירות הפדגוגית. בשנת 1972 ריכז הדומי בסמינר אורנים את המחלקה לחינוך בחטיבה האקדמאית. הדומי הקים את המכון לשיפור דרכי ההוראה באורנים.
בשנת 1976 הוענק להדומי תואר דוקטור מאוניברסיטת לסטר באנגליה על מחקריו בתחום הכשרת מורים להוראת המדעים. בשנת 1982 הוענק לו תואר פרופסור מאוניברסיטת חיפה. משנת 1982 ועד מותו הפתאומי ב-1986 ניהל את סמינר אורנים.
היסטוריה של טג'יקיסטן
ההיסטוריה של טג'יקיסטן מגיעה עד לתקופת האימפריה הסמנידית (875–999). אנשי הטג'יק נכנסו לשלטון רוסי בשנות ה-60 של המאה ה-19. מרד בסמצ'י פרץ בעקבות המהפכה הרוסית ב-1917, ודוכא בראשית שנות העשרים במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. בשנת 1924 הפכה טג'יקיסטן לרפובליקה סובייטית סוציאליסטית אוטונומית של ברית המועצות, בתוך הרפובליקה האוזבקית. בשנת 1929 הפכה טג'יקיסטן לאחת מהרפובליקות המרכיבות של ברית המועצות - הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית הטג'יקית, והיא שמרה על מעמד זה עד זכייתה בעצמאות ב-1991 לאחר פירוק ברית המועצות.
לאחר קבלת העצמאות התדרדרה למלחמת אזרחים קשה שגרמה להרס כלכלי ואנושי רב עם כ-60,000 הרוגים. הסכם שלום בין הפלגים היריבים שסיים את מלחמת האזרחים נחתם בשנת 1997 ומאז המדינה נמצאת תחת שלטונו של אמומאלי רחמון.
האימפריה הסמנידית (819–999)
שושלת סמניד שלטה (819–1005) בח'וראסאן (כולל מזרח איראן וטרנסאוקסאניה) והוקמה על ידי סמאן חודה. הסמנידים היו מהשושלות הראשונות הילידים הראשונים ששלטו בפרס לאחר הכיבוש הערבי המוסלמי. במהלך שלטונו (892–907) של נינו של סמאן חודה, איסמעיל הראשון (המכונה איסמעיל סמאני), התרחבו הסמנידים בכוראסאן. בשנת 900 הביס איסמעיל את השושלת הצפארית בקוראסאן (אזור צפון מערב אפגניסטן וצפון מזרח איראן), בעוד אחיו היה מושל טרנסוקסיאנה. לפיכך, השבחה הסמנית זכתה לשבחים על האזורים המשולבים. הערים בוכארה (בירת הסמניד) וסמרקנד הפכו למוקדי אמנות, מדע וספרות; הענפים כללו ייצור חרס וליהוק ברונזה. לאחר 950, כוחה של הסמניד נחלש, אך הוחלף בקצרה תחת Nuh II, ששלט בין 976 ל־997. עם זאת, עם ההתקרבות המתקרבת של טורקים מוסלמים, הסמנידים איבדו את תחומם דרומית לנהר אמו דריה שנלקחו על ידי Ghaznavids. בשנת 999, בוכרה נלקחה על ידי הקרחנידים. הסמאניד איסמאעיל מונטאסיר (נפטר 1005) ניסה לשקם את השושלת (1000–1005), עד שחוסל על ידי מפקד בדואי ערבי.
ההתקפה של הטורקים הקרקאחנידים סיימה את שושלת הסמניד בשנת 999 והדומיננטיות בטרנסאוקסאניה העבירה לשליטים הטורקים. לאחר התמוטטות שושלת סמניד הפכה מרכז אסיה ואזור טג'יקיסטן לשדה הקרב של פולשים רבים מאסיה שהגיעו מצפון-מזרח.
השושלת הטימורית (1370-1506)
טימור, מייסד האימפריה הטימורית, נולד ב־8 באפריל 1336 בקש ליד סמארקנד. הוא היה חבר בשבט הברלס, תת-קבוצה מונגולית שהתיישבה בטרנסוקסיאנה לאחר שהשתתף בקמפיינים של צ'אגאטאי חאן, בנו של ג'נגיס חאן, באזור זה. טימור החל את חייו כמנהיג שודדים. במהלך תקופה זו הוא קיבל פצע חץ ברגלו, כתוצאה ממנו זכה לכינוי "טימור הצולע". אף על פי ששליט טימוריד האחרון של חרת, נפל לבסוף באדי א-זמאן לצבאם של מוחמד שיבאני חאן האוזבקי בשנת 1506, שליט טימוריד פרגאנה, זהיר-א-דין באבור, שרד את התמוטטות השושלת והקים מחדש את השושלת הטימורית בהודו בשנת 1526 שם התפרסמו במסגרת האימפריה המוגולית.
השלטון הפרסי והבוכרי
בשנת 1740 נכבש ח'אנאט ג'ניד על ידי נאדר שאה, שליט פרס מהשושלת האפשארית. ג'אן ג'אן אבו אל פאיז שמר על כסאו והפך לווסל של נדיר.
לאחר מותו של נאדר שאה בשנת 1747, גבר ראש שבט המנע'ית, מוחמד רחים בי אזאליק, גבר על יריביו משבטים אחרים וביסס את שלטונו בח'אנאט בוכרה. בשנת 1785 באופן רשמי שאה מוראד מיסד את שלטון השושלת של המשפחה (שושלת מנג'ית), והח'נאט הפך לאמירות בוכרה
הווסליות הרוסית
האימפריאליזם הרוסי הוביל לכיבוש על ידי האימפריה הרוסית את מרכז אסיה במהלך התקופה הקיסרית של המאה ה-19. בין 1864 ל-1885 השתלטה רוסיה בהדרגה על כל שטחה של טורקסטאן הרוסית, כשחלקה של טג'יקיסטן נשלט על ידי אמירות בוכרה וח'נתה של קוקנד (מהגבול של ימינו עם קזחסטן בצפון ועד הים הכספי במערב והגבול עם אפגניסטן בדרום). טשקנט (כיום בירת אוזבקיסטן נכבשה בשנת 1865 ובשנת 1867 נוצר תפקיד המושל הכללי של טורקיסטן עם קונסטנטין פטרוביץ' פון קאופמן כמושל הכללי הראשון.
ההתרחבות הונעה על ידי האינטרסים הכלכליים של רוסיה והייתה קשורה למלחמת האזרחים האמריקנית בראשית שנות ה-60 של המאה ה-19, אשר קטעה קשות את אספקת סיבי הכותנה לתעשייה הרוסית ואילצה את רוסיה לפנות למרכז אסיה כמקור אלטרנטיבי גם לאספקת הכותנה. כשוק לסחורות מתוצרת רוסית. משטר הקיסרות הרוסי בשנות ה-70 של המאה ה-19 ניסה להעביר את הדגש את של הגידולים באזור מדגן לכותנה (אסטרטגיה שאומצה והורחבה לאחר מכן על ידי הסובייטים). עד שנת 1885 נשלטה שטחה של טג'יקיסטן על ידי האימפריה הרוסית או מדינתה הוואסלית, אמירות בוכרה, עם זאת, הטג'יקים חשו השפעה מעט רוסית.
האימפריה הרוסית, בהיותה מדינה גדולה בהרבה עם אוכלוסייה אדירה ובעלת צבא חזק לא התקשתה מעט לכבוש את האזורים בהם התגוררו טג'יקים, ופגשה התנגדות עזה רק בג'יזחך, אורה-טייובה, וכאשר נצרה חיל המצב שלהם בסמרקנד בשנת 1868 על ידי כוחות משחר-אי סבץ ותושבי העיר. צבאה של אמירות בוכרה הובס לחלוטין בשלושה קרבות, וב־18 ביוני 1868 חתם האמיר מוצפר אל-דין (1860–1885) על הסכם שלום עם מושל הכללי של טורקסטאן הרוסי פון קאופמן. סמרקנד וזרבשאן העליונה סופחו על ידי רוסיה והמדינה נפתחה לסוחרים רוסים. האמיר שמר על כסאו בסיועה של רוסיה ובעזרת רוסיה ביסס את השליטה בשאהר-סאבץ, באזורים ההרריים בעמק זרבשאן העליון (1870) ועל נסיכויות המערב פמיר (1895).
בסוף המאה ה-19 הג'דידיסטים ביססו עצמם כתנועה חברתית אסלאמית בכל האזור. אף על פי שהג'דידיסטים היו פרו-מודרניזציה ולאו דווקא אנטי-רוסית, הרוסים ראו בתנועה איום. חיילים רוסים נדרשו להשיב את הסדר במהלך התקוממויות נגד ח'אנאט קוקאנד בין השנים 1910 -1913. אלימות נוספת התרחשה ביולי 1916, כאשר מפגינים תקפו חיילים רוסים בח'וג'אנד בגלל איום הגיוס בכפייה במהלך מלחמת העולם הראשונה. למרות הכוחות הרוסים החזירו במהירות את ח'וג'אנד תחת שליטה, נמשכו העימותים לאורך כל השנה במקומות שונים בטג'יקיסטן.
התנועה הבסמצ'ית
תנועת בסמצ'י או מרד בסמצ'י הייתה התקוממות נגד השלטון הקיסרי והסובייטים הרוסים שקמו לאחר המהפכה הרוסית של גרילה בשנת 1917 ברחבי מרכז אסיה.
שורשי התנועה טמונים באלימות נגד הגיוס בשנת 1916 שפרצה כאשר האימפריה הרוסית החלה לגייס מוסלמים לשירות צבאי במלחמת העולם הראשונה. בחודשים שלאחר מהפכת אוקטובר 1917 תפסו בולשביקים את השלטון באזורים רבים באימפריה הרוסית ומלחמת האזרחים ברוסיה החלה. התנועות הפוליטיות המוסלמיות של טורקסטני ניסו להקים ממשלה אוטונומית בעיר קוקנד שבעמק פרגהאנה. הבולשביקים פתחו במתקפה על קוקאנד בפברואר 1918 וביצעו טבח כללי של עד 25,000 איש. הטבח קבע תמיכה בתנועות בסמצ'י שניהלו מלחמת גרילה ומלחמה קונבנציונלית שתפסה שליטה על חלקים גדולים בעמק פרחנה וחלק גדול מתורכסטאן.
משה אליעזר בילינסון
משה אליעזר בֶּילינסון (בכתיב ארכאי: בעלינסאָן; ברוסית: Бейленсон; מכונה גם בראשי התיבות: מאב"ן; 1835 – ו' באדר תרס"ח, 8 בפברואר 1908) היה עיתונאי, בעל בית דפוס, סופר וגנאלוג.
תולדות חייו
בילינסון נולד ב-1853 בדוברובנה שעל גדות הדנייפר בפלך מוהילב של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה), נכדו של רבי משה בן נחמן ראסקס (ר' משהלע ראסקעס) משקלוב. אביו מנחם בילינסון נשא לאשה בת ממשפחת מרגוליס. אין מידע רב על ילדותו, אבל כנראה קבל חינוך תורני נרחב. זמן מה חי בטירספול, ואחר כך עבר לעיר אודסה.
במחצית השנייה של שנת 1859 פרסם בדפוס ראָם בווילנה את תרגומו לרומן "האנוסים" לפיבוס פיליפסון, לעברית בשם "גלות ספרד, או: האנוסים בארץ שְפַּניה [=ספרד]". כעבור מספר חודשים, ב-1860, פרסם חוברת אפולוגטית בשם "צבי לצדיק, או: אחד מני אלף המגן", שבה הגן על עמדות היהדות כנגד עמדות הנצרות והקראות ("מאמר הצטדקות להגן כבוד עם ישורון ותורתו", כדבריו).
בשנת 1862 ייסד בית דפוס עברי באודסה. מדיניות הליברליזציה היחסית שהונהגה באימפריה הרוסית הביאה בכנפיה גם הקלות על בתי הדפוס והעיתונות, ואפשרה צמיחתה של עיתונות יהודית רב–לשונית. בילינסון ניצל חופש זה, והיה בין השוקדים על הפצתה של ההשכלה ברחוב היהודי בעיתונים ובספרים. ב-1855, בימי מלחמת קרים, עמד בחליפת מכתבים עם ראשי המשכילים בעניין הוצאתה של עיתונות עברית. בשנת 1865 ערך והדפיס מאסף מדעי וספרותי בשם " עלי הדס" שהשתתפו בו רבים מהמשכילים של אותה תקופה. בין היתר התפרסמה בו לראשונה יצירה משל פרץ סמולנסקין (בילינסון ניסה "לתקן ולשפר" את סגנונו של סמולנסקין, אולם רוב תיקוניו נדחו על ידי המחבר). במאסף הופיעו גם חלופי מכתבים בינו לבין לודוויג פיליפסון, אודות מצב היהודים באימפריה הרוסית, ובינו לבין יצחק אייזיק בן יעקב (מכתבים אלה פורסמו בחוברת א, עמ' 27–24). כתב העת לא הצליח מבחינה כלכלית, ולאחר ארבע חוברות פסק מלהופיע.
בבית הדפוס של בילינסון הודפס העיתון היידי הראשון ברוסיה, "קול מבשר", שנוסד על ידי עורך "המליץ" אלכסנדר צדרבוים (ארז). כאשר בשנת 1871 עבר צדרבוים עם עיתונו "המליץ" לבירה סנקט פטרבורג, לאחר שקיבל אישור להעביר לשם את הדפסת עיתונו העברי "המליץ" ועיתונו הרוסי "וֶסטניק", אולם "קול מבשר" נותר באודסה, שכן השלטונות לא התירו להדפיס בעיר הבירה עיתון ב"ז'ארגון". צדרבוים מינה את משה לייב לִילְיֶנבְּלוּם לעוזרו הראשי (והעורך בפועל) ב"קול מבשר", אולם חילוקי דעות עם בילינסון גרמו לו לעזוב את המערכת בקיץ 1871. צדרבוים הציע את המשרה לאחד העם, אולם זה לא הסכים לתנאיו, ובילינסון היה לעורך בפועל של העיתון. הוא חתם על מאמריו בכינוי הספרותי 'מאב"ן' (=משה אליעזר בן נחמן). במקביל, הוציא לאור את ספריו של יוסף שלמה דלמדיגו "ספר עילם" ו"מעין גנים" בצירוף הערות וקורות חיים של המחבר. ניסיונותיו להוציא כתבי עת נוספים הביאו אותו בשנים 1879–1885 לערוך ולהדפיס שני פרסומים שעסקו בסוגיות הלכתיות: הקובץ "יגדיל תורה" (1879–1885), שבו השתתפו גדולי הרבנים בדורו, וקבץ "מכילתא דרבנן" (תרמ"ו 1885). הוא עיבד את יצירתו של הנרי וודסוורת' לונגפלו "יהודה המכבי" למחזה ביידיש (תרמ"ג), וכן הדפיס מילון ביידיש למונחים לועזיים (תרמ"ז).
בתקופה שבין 1891 ל-1892 נקלע בית הדפוס לקשיים כלכליים והתקשה לתפקד. חתנו, שלמה (סלומון) איסַקַויץ ואשתו רחל סייעו בידו. הם צרפו את בית הדפוס שלו אל בית הדפוס שלהם כחברה בת, ובאישור השלטונות החלו לעבוד במשותף. וכך נתאפשר המשך קיומו של בית הדפוס, ומכאן ואילך הופיעו שמות שתי המשפחות במשותף כמדפיסים. בנו של בילינסון, הלל, שהתמחה בטכניקות ההדפסה, התגייס לנהל את בית הדפוס הישן של אביו ו"לעשות בו משטרים חדשים וסדרים מתוקנים".
בילינסון התרכז בחקר אילנות יוחסין של המשפחות היהודיות הוותיקות ברוסיה, שהוא עצמו נמנה עם אחת מהן. הוא פרסם שלוש עבודות בנושא זה: "מגילות יוחסין" (תרנ"א), "ילקוט משפחות" (תרנ"ג) ומילואים לקובץ האחרון (1893), שנדפסו כולן בבית הדפוס שלו באודסה. על אף שאין ליצירות אלה ערך ספרותי רב, הן שימשו מקור רב ערך לחקר ההיסטוריה של המשפחות היהודיות ברוסיה, ועד היום יש ביקוש למידע הכלול בהן. בשנים תרנ"ח–תרס"ב 1901 הוציא ארבע חוברות של "שלֹמי אמוני ישראל: קובץ מאמרים לספרות לשוננו הקדושה" (שלוש חוברות, וחוברת נוספת שכותרתה "קונטרס אחרון: מלואים לספר שלמי אמוני ישראל"). בראש החוברת האחרונה הוא מודיע: "אני מניח את עט-הסופרים מידי ולא אכתוב עוד חיבורים. יכתבו חיבורים צעירים ממני".
City of Gods
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים של ניו זילנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מקסי לי רייליס III, וסט, אלן לופז, אנדרו טאגרט, אסווד אסיף, בריטאני אמראדיו, כריסטיאן דייסוס טיידה, דוויין אברנתי ג'וניור, המזל דוויק האמל, מאליק פיפר, מארק ויליאמס, מייק דין וראול קובינה והופק על ידי AyoAA, המז, וסט, ליל נאב, אויבולטה, הצ'יינסמוקרס, טוויק טיון. זהו שיתוף הפעולה השני של וסט עם פוריין, כשהראשון הוקלט ב-2021 עבור האלבום Donda. ב-7 באפריל 2022 פרסם וסט גרסת סולו של השיר בשם "City of Gods (Part II)".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-66/5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של פורסם ב-18 בפברואר 2022, שבוע לאחר צאת השיר, בערוץ היוטיוב של פאביו פוריין. נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-17 מיליון צפיות.
ארמון צ'ראאן
ארמון צ'ראאן (בטורקית: Çırağan Sarayı) הוא ארמון עות'מאני לשעבר, המשמש היום כבית מלון חמישה כוכבים ברשת המלונות קמפינסקי. "הסוויטה של הסולטאן" מדורגת במקום ה-14 במדרג הסוויטות היקרות בעולם לפי CNN (נכון ל-2012) ולילה בסוויטה נאמד ב-15,332 דולר.
היסטוריה
הארמון נבנה על ידי הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז ותוכנן על ידי האדריכל הארמון ארמני ניגיוסוס באילן נבנה בין השנים 1863–1867, בתקופה בה כל הסולטאנים העות'מאנים בנו ארמונות משלהם במקום להשתמש בארמונות של קודמיהם בתפקיד. הקירות הפנימיים במלון והגג היו עשויים עץ, הקירות החיצוניים היו עשויים שיש צבעוני.
הסולטאן אבדילאזיז חי מספר שנים בארמונו המפואר, עד שנמצא מת בארמונו ב-30 במאי 1876. לאחר מותו, מחליפו בתפקיד מוראט החמישי נכנס לגור בארמון עם משפחתו. לאחר שלושה חודשים בערך, הודח מוראט החמישי על ידי עבדול חמיד השני, שנכנס להתגורר בארמון עד יום מותו ב-29 באוגוסט 1904.
ב-1910 נהרס הארמון בשרפה שכילתה את מרבית המבנה למעט קירותיו החיצוניים. הוא עמד בחורבנו עד 1989 ושימש כאולם כדורגל לקבוצת בשיקטש. אז נרכש בידי חברה יפנית ששיפצה אותו והפכה אותו לבית מלון. למבנה נוסף מבנה שהוקם בגן הארמון. ב-2007 שופץ המלון ועתה הוא דומה במראהו לארמון המקורי שעמד במקום.
וידאד קזבלנקה
וידאד קזבלנקה (בערבית: نادي الوداد الرياضي), או בכינויו "וידאד הלבנה" (בערבית: وداد البيضاوي), נקראת פורמלית וידאד אתלטיק קלאב (WAC) או פשוט וידאד, הוא מועדון ספורט מהעיר קזבלנקה שבמרוקו. המועדון ידוע בעיקר בשל קבוצת הכדורגל שלו אשר משחקת בבוטולה פרו. בליגה מכונית הקבוצה "האדומים".
כיום קבוצת הכדורגל של המועדון מקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון מוחמד החמישי המכיל 45,000 מקומות. למועדון ישנה יריבות עירונית עם רג'א קזבלנקה, והדרבי ביניהם הוא הדרבי של קזבלנקה שנחשב לדרבי פופולרי באפריקה ומחוץ לה. וידאד היא שיאנית האליפויות במרוקו עם 20 אליפויות הליגה. בנוסף יש לה תשעה גביעי הכס המרוקאי, שני גביעי ליגת האלופות האפריקאי, זכייה בסופר קאפ האפריקאי, זכייה בגביע אפריקה למחזיקות גביע, זכייה באליפות אפרו-אסיאתית למועדונים, וזכייה אחת בגביע מוחמד החמישי.
כתוצאה מכך וידאד נחשבת לקבוצה המצליחה ביותר במרוקו ונחשבת לאחד מעמודי התווך של הכדורגל המרוקאי, יחד עם יריבותיה המרות רג'א קזבלנקה ופ.א.ר. רבאט.
לפני עצמאות מרוקו
השנים הראשונות של המאה העשרים ידעו כיבוש הדרגתי של מרוקו מצד צרפת וספרד. כחלק מההשלכות של כך, נרשמה הגירה של אירופאים לשטחי מרוקו, והחלה בנייה של ערים וכפרים רבים במרוקו תחת חסות אירופאית. מהגרים אלה הקימו חיים חדשים בכל הערים הללו והוקמו בהם מטות משטרה, סניף דואר, ומרכזים נוספים מסוג זה. בין המרכזים שהמתיישבים האירופאים דאגו להקים, היו גם מועדוני ספורט לשם בידור. מועדונים אלה היו תחת שליטתם הבלעדית של האירופאיים שכן הם היו היחידים שהורשו להקים מועדוני ספורט ולהצטרף אליהם. על המרוקאים נאסר לייסד אגודה או מועדון כלשהם, ואף לא באופי ספורטיבי, מתוך חשש שמועדון מסוג זה ינסה לרכז בחובו חלק מהמתנגדים לכיבוש האירופאי. בשל כך, ההצטרפות למועדונים מסוג זה הייתה עניין קשה למדי עבור המרוקאים, פרט למקרים חריגים מעטים.
ייסוד הענף הראשון ושם המועדון
ייסוד קבוצת הספורט "וידאד קזבלנקה" בכדור מים נעשה לאחר מאמצים רבים. לאורך שנים ארוכות רשויות ההגנה סירבו בתוקף להעניק לקבוצה רישיון, ובכל פעם שמוחמד בנג'לון אלתוימי הגיש בקשה לקבלת רישיון הוא נתקל בסירוב. תחילה, השיח התנהל סביב אחת הבריכות הנמצאות בקזבלנקה, שכן איש לא נכנס לבריכות אלה מלבד האנשים שהיו מעורבים במועדוני הספורט, כאשר אנשים אלה היו ברובם אירופאים והם היו כפופים לאיגוד השחייה. עם זאת, בשנת 1935 המרוקאים החלו להצטרף למועדונים אלה, וכאשר התופעה גברה הדבר עורר את כעסם של הצרפתים. כתגובה לכך, ויש שדיווחו שמתוך גזענות, הצרפתים קראו למנוע מהמרוקאים להיכנס לבריכות. בהמשך, חלקם ייעצו למרוקאים לייסד מועדונים פרטיים שיהיו שייכים להם, וכך יכפו על האיגוד את שהותם בבריכות ותהיה להם זכות להשתמש בהן. באופן זה נוצר הרעיון להקים מועדון לשחייה ולכדור מים. הקבוצה הצליחה להשיג רישיון רשמי רק בשנת 1937, באמצעות חברי המועדון הצרפתי-מרוקאי בקזבלנקה, לאחר שבנג'לון חזר והגיש בקשה נוספת לרגל התערוכה העולמית של פריז בשנה זו. "וידאד קזבלנקה" השיגה רישיון להקים קבוצת כדורמים ב-8 במאי 1937 והוא ניתן לה בתנאי שתתרחק מנושאי דת, פוליטיקה וגזענות, ובתנאי שהרכב המשרד יכלול שנים עשר אנשים -מתוכם שישה צרפתים ושישה מרוקאים. כמו כן הנשיאות הוטלה על החאג' מוחמד בנג'לון אשר נחשב עד היום למייסד בפועל של הקבוצה. ייסודה של וידאד התבסס על כך שהבריכה הגדולה ביותר באפריקה הייתה ממוקמת בזמנו בעיר קזבלנקה.
דוקטור בנג'לון היה בין האנשים עליהם הוטלה האחריות לתקן את החוקים. כתוצאה מכך, הוא הציע רעיון לפיו החוקים יתוקנו עבור מועדון שיעסוק בכל מקצועות הספורט, ולא יסתפק אך ורק בכדורמים. הוא פעל על מנת לשכנע ברעיון זה את עמיתיו בוידאד, וביניהם היה ג'קו האב אשר הרעיון להקים קבוצת כדורגל מצא חן בעיניו. למרות שהמנהלים של וידאד הביעו את חששותיהם מפני תרחיש בו רשויות ההגנה יסרבו להצעה, בסופו של דבר התקבלה בקשתם להקים בתוך וידאד מספר קבוצות בענפי ספורט שונים. כך, לאחר שנוסד סניף השחייה של המועדון, בשנת 1938 הוקמה גם קבוצת הכדורסל שלו, והסניף המפורסם והגדול ביותר בהיסטוריית המועדון, סניף הכדורגל, נוסד בשנת 1939. לאחריו נוסדו סניפים בענפים נוספים כגון כדוריד וכדור מלבן. תואר נשיא הכבוד של קבוצת וידאד ניתן בזמנו לולי אלעהד מולאי אלחסן, לאחר שניתן אישור לכך מאביו באותם ימים, המלך מוחמד החמישי. בשנות ה-60 נשיאות הכבוד של המועדון עברה לנסיך סידי מוחמד לאחר שאביו, אלחסן השני, הסכים לבקשה שהגישה קבוצת וידאד.
במהלך הכינוסים שמייסדי המועדון קיימו על מנת לקדם את הקמתו, עלתה השאלה איזה שם יינתן לקבוצה. באחד מכינוסים אלה, אחד החברים הגיע באיחור (מוחמד מאסיס, נולד בשנת 1907 בקזבלנקה), ותירץ זאת בכך שצפה בסרט "וידאד" של אום כולתום. בזמן שהסביר זאת, פרצו לפתע קולות צהלה באחד הבתים הסמוכים, קולות שעוררו התפעלות רבה מצד המשתתפים בכינוס. בנג'לון, מוביל קבוצת המייסדים, הביע את תמיכתו לבחור בשם זה, אך מכיוון שחלק מהנוכחים התנגדו לכך לא הושגה עדיין החלטה נחרצת בנוגע לשם הקבוצה. רק לאחר נערכה אספה כללית אליה הגיעו מנהלים ושחקנים רבים, נוצרה הסמכה ונקבע כי "וידאד קזבלנקה" יהיה שמו של מועדון הספורט.
קבוצת הכדורגל
קבוצת וידאד מיתגה את עצמה מהר מאוד כקבוצה בולטת במרוקו, כששנה בלבד לאחר שנוסדה, העפילה לגמר "גביע המלחמה". במשחק הגמר התמודדה נגד מועדון האיחוד המרוקאי (בצרפתית: Union sportive marocaine), והפסידה רק לאחר מותחן צמוד. הופעתה המרשימה של וידאד נגד המועדון הצרפתי הובילה לקידומה של הצעת החלטה המבקשת מההתאחדות לאלץ את הקבוצות לשתף חמישה שחקנים אירופאים לכל הפחות. מטרתה של החלטה זו מיסודה הייתה להחליש את הקבוצות של וידאד ואיחוד הספורט המרוקאי.
מייסדי הקבוצה
ג'קו האב הוא כינויו של מוחמד בן אלחסן אלתונסי אלעפאני אשר נולד בשנת 1900 בעיירה איספן שקרובה לעיר תארודאנת. הכינוי "ג'קו" לא ניתן לו על ידי המרוקאים, אלא על ידי עיתונאי צרפתי אשר דימה אותו לשחקן בשם ג'קו ששיחק באותם ימים באליוס. כאשר הציג את מאמרו, טען העיתונאי כי מוחמד בן אלחסן משחק באותו אופן בו משחק ג'קו. אלחסן היה עסקן ספורט שעסק בכדורגל בשורותיהם של מספר מועדונים, ומאותו רגע נדבק כינויו "ג'קו האב". הוא נמנה בין אנשי התרבות הבולטים ביותר בזמנו ובין אנשי הספורט שיש להם את הידע הרחב ביותר בתחום. הוא שלט במספר שפות ושמו התבלט כעיתונאי ספורט במרוקו. הראשונה שנהנתה מהניסיון של ג'קו האב הייתה קבוצת וידאד, אותה ניהל ואימן, שכן היא מצאה כי הוא האדם המתאים לכך. הוא אימן את ההרכבים הראשונים של קבוצת וידאד והוא האיש שתכנן את מסלולה של וידאד בתחילת דרכה.
שירות המתנות החשאי של ארתור
שירות המתנות החשאי של ארתור (באנגלית: Arthur Christmas) הוא סרט חג המולד בהנפשה ממוחשבת מסוגת קומדיה ופנטזיה שיצא לאקרנים בנובמבר 2011. הסרט הופק על ידי סרטי סוני וארדמן אנימציות והופץ על ידי סרטי קולומביה. באותו שנה, הסרט עלה למסכים ב-11 בנובמבר בבריטניה, ב-23 בנובמבר בארצות הברית וב-12 בדצמבר בישראל. את הסרט ביימה שרה סמית', והוא דובב לאנגלית על ידי ג'יימס מק'אבוי, יו לורי, ביל ניי, ג'ים ברודבנט, אימלדה סטאונטון ואשלי ג'נסן.
וידאד קזבלנקה
מייסדי הקבוצה
בזמן שג'קו האב אימן את וידאד, הוא לא ויתר על סמכותו כמאמן ונאמר כי היה היחיד שידע את הרכב הקבוצה לפני כל התמודדות. ג'קו האב נפטר בשנת 1970 כאיש בעל ההשפעה הגדולה ביותר על המועדון המרוקאי.
שירות המתנות החשאי של ארתור
העלילה מתרחשת בקוטב הצפוני, ומבוססת על חג המולד של הבן של סנטה קלאוס, ארתור, שצריך להשלים משימה לפני הבוקר. זה הסרט המשותף הראשון של ארדמן אנימציות וסרטי סוני הנפשה.
וידאד קזבלנקה
סמל המועדון וצבע המדים
הצבע הראשון עליו כל מייסדי המועדון הסכימו היה הצבע האדום, שהוא הצבע הדומיננטי בדגל מרוקו. בחירת הצבע האדום הייתה עבור המייסדים מעין דבקות באחד הסמלים החשובים ביותר של הלאום. כמו כן, נוסף הצבע הלבן אשר מסמל את השלום. בעונותיה הראשונות וידאד קזבלנקה שיחקה עם חולצות שכללו פסים אנכיים בצבעי אדום ולבן ושרוולים לבנים, ועם גרביים בצבע אדום. מאוחר יותר, עם תחילת שנות הארבעים, צבע החולצה השתנה לאדום עם שרוולים לבנים, וצבע הגרביים נשאר אדום. כיום, המדים הרשמיים של המועדון כוללים סט בצבע אדום מלא.
שירות המתנות החשאי של ארתור
עלילה
הסרט נפתח בערב חג המולד, מאות אלפי האלפים השוהים במרכז הפיקוד של הרחפת הטכנולוגית של סנטה הראשונה. סנטה והאלפים מספקים לכל ילד בעולם את המתנה שרצה, בעשיית פעולת קומנדו ודייקנות צבאית. פעולות אלו נעשות על ידי בנו הבכיר של סנטה, סטיב ועוזרי האלפי המתרפס, פיטר, בחדר הבקרה שמתחת לקוטב הצפוני, בעוד אחיו המסורבל והצעיר יותר של סטיב, עונה על תשובות המכתבים לסנטה. במהלך מבצע המסירה, כאשר ילד מתעורר וכמעט רואה את סנטה, אלף ברחפת לוחץ בטעות על כפתור, שגורם למתנה ליפול מהמסוע, כך שהיא נעלמת מהעיניים של כולם.
וידאד קזבלנקה
סמליות המועדון בתרבות המרוקאית והשפעה על הלאומנות המרוקאית
מועדון הספורט וידאד נוסד ב-1937 במקביל לתקופת שלטון צרפת במרוקו, כאשר התנועה המדינית של מרוקו סבלה מבלימה. בתקופה זו המרוקאים רצו ליצור התנגדות חלופית והם מצאו את דרכם לעשות זאת באמצעות הספורט והכדורגל בפרט. המועדון וידאד נוסד בין היתר מתוך מניע של התנגדות, כאשר הוא איגד את המרוקאים סביבו ואיחד אותם נגד יריביהם ויריבי הלאום, וכך וידאד הפכה לגורם היחיד שמגן על הכבוד של מרוקו בצל התיישבות המהגרים שבלמה את ילידי המקום. וידאד התנגדה להתיישבות באמצעות ארגון כלי הנשק שלהם, בשטחים שלהם, אך מעל הכל, באמצעות "כלי נשק" ספורטיבי בעיני עצמם - הכדורגל אשר היה שפה שהצרפתים הקולוניאליסטים מבינים.
שירות המתנות החשאי של ארתור
עלילה
לאחר השלמת המשימה ה-70, סנטה מתואר כרחוק ממיטבו בפעילותו כסנטה קלאוס. עם זאת, הוא זוכה להערכה גבוהה בנאומו ובברכתו מהאלפים. למרבה התסכול הרב של סטיב, אשר ציהו זמן רב לרשת את מקומו של אביו בתור סנטה קלאוס, סנטה מודיע שהוא כבר מצפה למשימה ה-71 שלו. במהלך ארוחת הערב של חג המולד, הצעתו של ארתור לשחק משחק לוח מובילה למריבה קטנונית בין סנטה וסטיב, בעוד סבא-סנטה, משועמם. כשהם נסערים, בני המשפחה עוזבים את שולחן האוכל. כאשר ארתור מחמיא בצניעות לסטיב כי הוא מאמין שהוא יהיה סנטה קלאוס גדול, סטיב דוחה בגסות את המשפט של ארתור, בעוד שגברת קלאוס וסנטה קלאוס אומרים מדברים בספקות על עניין הפרישה של סנטה.
בינתיים, שדונית ששמה הוא בריוני, מוצאת את המתנה שלא נמסרה (אופניים עטופות), ומודיעה לסטיב ולאלף העוזר לו על הבעיה. ארתור נבהל כאשר הוא מזהה שהמתנה היא לגוון, ילדה קטנה שהשיב לבקשותיה באופן אישי. ארתור מספר לאביו, ושואל כיצד להתגבר על המצב וסטיב טוען כי הוא החמיץ אחד מתוך מיליארדים, ולכן הטעות מקובלת והילדה יכולה לקבל פיצוי בעוד מספר ימים. לעומת זאת, סבא סנטה מציע לחלק לילדה את המתנה באמצעות המזחלת הישנה שלו, איווי, ו-8 צאצאים של האיילים המקוריים של סנטה, והם עושים זאת כאשר בריוני מצטרפת אליהם כנוסעת סמויה.
וידאד קזבלנקה
סמליות המועדון בתרבות המרוקאית והשפעה על הלאומנות המרוקאית
בתקופת החסות וידאד ייצגה את הזרם המסמל את הלאומיות המרוקאית בחזית הספורט. רוב המרוקאים תמכו בוידאד וככל שהקבוצה השיגה תארים נוספים כך הפופולריות שלה הלכה וגברה. הרבה מרוקאים ראו עצמם מזדהים עם וידאד שמייצגת אותם על כר הדשא, כאשר הצופה המרוקאי היה רואה ניצחון על הקבוצות הצרפתיות כאילו היה ניצחון על המהגרים. בתקופת ההתיישבות נאסר על המרוקאים להתרכז ולערוך הפגנות (מחשש לארגוני מרד), אך קבוצת הכדורגל וידאד אפשרה להם את התנאים לעשות זאת כאשר גרמה להם להתאסף באצטדיונים ולהניף סמלים שמריעים לחיי וידאד באופן גלוי, וסמלים שקוראים לנפילתם של יריביהם הצרפתים באופן סמוי.
המתיישבים החלו לחשוש מווידאד ולהתכונן לקראתה כל עונת המשחקים, וניצחון על קבוצה זו הפך להיות עבורם כרעם שהחמיר כשראו את וידאד כקבוצה הראשונה שמשתתפת בליגה כקבוצה לאומית נגד קבוצות צרפתיות. קבוצת הכדורגל וידאד לקחה חלק בין היתר גם בהתנגדות להתיישבות הצרפתית, ומשחקיה לוו במעצרים של חלק מאוהדיה באופן קבוע. יתר על כן, משחקי הקבוצה הפכו להזדמנות עבור המרוקאים להביע את שנאתם ודרישתם שהמתיישבים יסתלקו מארצם. הציבור היה מריע לוידאד בהרבה מערי הממלכה, בין אם הקבוצה הייתה מנצחת, מסיימת בתיקו או מפסידה. ציבור זה עורר את כעסם של המתיישבים שנטרו להם טינה, עד לשלב שבמהלך משחקים של וידאד כיתרו את האצטדיונים עם טנקים כדי להפחיד את הקהל.
ניתן למצוא כמה סיפורי פולקלור תרבותיים הקשורים לוידאד:
הקלאסיקו נגד פ.א.ר רבאט
הקלאסיקו המרוקאי הוא התמודדות שמפגישה יחד את שתי הקבוצות פ.א.ר. רבאט ו-וידאד קזבלנקה. הקלאסיקו המרוקאי מתקיים בדרך כלל במסגרת הגביע המרוקאי או ליגת העל המרוקאית. המשחק הראשון שהפגיש בין שתי הקבוצות נערך במסגרת שלב שמינית גמר גביע הכס המרוקאי של עונת 1958/1959 והסתיים בניצחונה של רבאט בתוצאה 1:0. באותה עונה רבאט התמודדה בליגה השנייה והתאפשר לה לזכות בגביע הכסוף שנה בלבד לאחר הקמתה. קלאסיקו זה נחשב על ידי רבים לאחת היריבויות הגדולות ביותר, לא רק ברמה אפריקאית או המרוקאית, אלא ברמה עולמית. הוא מדורג במקום גבוה בין היריבויות העולמיות וזוכה להתעניינות עצומה בקרב התקשורת והציבור הבינלאומי, מאחר שפ.א.ר רבאט ווידאד קזבלנקה הם שניים מהמועדונים המעוטרים ביותר במרוקו, בין המועדונים החזקים ביותר בצפון אפריקה, ומועדונים בעלי קהל אוהדים חם. המשחקים בין שתי קבוצות אלה הם בגדר "משחקי עונה" בליגת העל, בלי קשר למיקומן בטבלת הליגה, והם מלאים בהתלהבות, בסערה ובפנאטיות הן מצד השחקנים והן מצד האוהדים. אולם, פעמים רבות החגיגות של קבוצות האוהדים התומכות בשתי הקבוצות מעיבות על ההתמודדות.