cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרברט פונטינג
הרברט ג'ורג' פּוֹנְטינְג (באנגלית: Herbert George Ponting; 21 במרץ 1870 – 1935) היה צלם בריטי מקצועי. הוא ידוע בעיקר כצלם והסינמטוגרף של משלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט לים רוס ואל הקוטב הדרומי (1913-1910). בתפקידו זה, הנציח כמה מן התמונות הבלתי נשכחות ביותר מן העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה.
חייו
פונטינג נולד בסולסברי, וילטשייר בדרום אנגליה. אביו היה בנקאי מצליח. מגיל 18 עבד הרברט בסניף בנק מקומי בליברפול. ארבע שנים בעבודתו זו הספיקו לשכנע אותו, שאיננו רוצה ללכת בעקבות אביו. סיפורי המערב האמריקאי שבו את לבו והוא עבר לקליפורניה, שם עבד בכרייה ואחר, בשנות ה-90' של המאה ה-19, קנה חוות פירות. ב-1895 נשא אישה קליפורנית, מרי בידל אליוט; בתם מילדרד נולדה באובורן, קליפורניה, בינואר 1897.
עסקי החווה כשלו ב-1900 ופונטינג החל לעסוק ברצינות בצילום כעצמאי. בעקבות מפגש מקרי עם צלם מקצועי בקליפורניה, שפונטינג יעץ לו בנושאים מקומיים והראה לו צילומים שלו, הגיש את תמונותיו לתחרויות וזכה בפרסים. הוא עסק בהצלחה בצילום סטריאוסקופי. ב-1904 התגורר פונטינג בסוסליטו, צפונית לסן פרנסיסקו. הוא פעל ככתב במלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904–1905 ואחר המשיך במסעות באסיה, עבד בבורמה, קוריאה, יווה, סין והודו כצלם עצמאי לכתבי עת באנגלית. שיפורים בתהליכי ההדפסה איפשרו, בפעם הראשונה, למגזינים בהפצה המונית להדפיס ולפרסם כתבות מאוירות בצילומים.
פונטינג מכר את עבודותיו לארבעה מן המגזינים הראשונים במעלה של לונדון, ה"גראפיק", ה"אילוסטריידט לונדון ניוז", ה"פירסון'ס" וה"סטראנד מגזין". ב"סטראנד" הופיעו צילומיו של פונטינג צד הצד עם סיפורי שרלוק הולמס של ארתור קונאן דויל, מבני תקופתו של פונטינג.
פונטינג פיתח את תצלומי יפן שלו לספר "יפן ארץ הלוטוס", שיצא לאור בשנת 1910. הוא נבחר לחבר בחברה הגאוגרפית המלכותית. הודות לכישרונו לעיתונאות וליכולתו לעצב את האיורים המצולמים שלו לסיפור עלילה הוזמן להצטרף כצלם המשלחת שיצאה לאנטארקטיקה על סיפון האוניה "טרה נובה", הפעם הראשונה שצלם מקצועי נכלל במשלחת אנטארקטית.
"טרה נובה" ואנטארקטיקה
כחבר בקבוצת החוף בראשית 1911, עזר פונטינג להציב את מחנה החורף האנטארקטי של משלחת טרה נובה בכף אוונס, באי רוס. המחנה כלל חדר חושך זעיר. אף על פי שהמשלחת יצאה יותר מ-20 שנה לאחר המצאת סרט הצילום, פונטינג העדיף תמונות באיכות גבוהה שצולמו על גבי לוחות זכוכית.
פונטינג היה אחד הראשונים לעשות שימחוש במצלמת קולנוע ניידת באנטארקטיקה. במתקן הפרימיטיבי, שנקרא סינמטוגרף, אפשר היה לצלם רצפי וידאו קצרים. כמו כן הביא עמו פונטינג כמה לוחות אוטוכרום לאנטארקטיקה וצילם שם כמה מצילומי הצבע הראשונים הידועים.
מדעני המשלחת חקרו את התנהגותן של החיות הגדולות באנטארקטיקה, בייחוד לווייתנים קטלנים, כלבי ים ופינגווינים. פונטינג ניסה להתקרב ככל האפשר אל בעלי החיים הללו, הן על סיפון ה"טרה נובה" בים הקרח והן, בהמשך, על האי רוס, ובמקרה אחד, בראשית 1911, ניצל בדוחק ממוות כשלהק של שישה או שבעה לווייתנים קטלנים הקיף את משטח הקרח הצף שעליו היו שני כלבי מזחלות קשורים ומלאי של דלק. פונטינג הוזעק לצלם את הלווייתנים, שהקיפו את משטח הקרח והרימו את חרטומיהם מעליו, וכשהתקרב אל שוליו כדי לצלם, צללו הלווייתנים בבת אחת וניפצו את הקרח לכמה שברים וכמעט הפילו אותו ואת מצלמתו מעל משטח קרח צף אל תוך מצר מקמרדו ואל מלתעותיהם האימתניות. בדרך נס נשארו הכלבים וחביות הדלק על קטעי קרח שלא התפוררו וכך ניצלו גם הם. הלווייתנים איבדו עניין בשלב זה והסתלקו, לרווחת הכל.
במהלך חורף 1911 צילם פונטינג צילומי הבזק רבים של סקוט ושאר חברי המשלחת בצריף שלהם בכף אוונס. הרצאותיו, שלוו בשקופיות מארצות שונות, ריתקו את חברי המשלחת גם כשיתר ההרצאות הכבידו עליהם. בראשית העונה של מסע המזחלות 1911–1912, החלה עבודת השדה של פונטינג להתקרב לקיצה. כאדם בגיל העמידה, לא ציפו ממנו לגרור צידה דרומה על פני מדף הקרח רוס במירוץ אל הקוטב הדרומי. פונטינג צילם חברים אחרים בקבוצת החוף בצאתם למסע, שנועד לנחול הצלחה. אחרי 14 חודשים בכף אוונס עלה פונטינג בפברואר 1912, עם עוד שמונה אנשים, על ה"טרה נובה" לחזור לציוויליזציה, לארגן את המצאי שלו, שהכיל יותר מ-1,700 לוחות צילום, ולעצב את סיפור המשלחת. הסיפור המצולם של פונטינג נועד להמתין לקפטיין סקוט, שיעשה בו שימוש בהרצאות וגיוס כספים ב-1913.
המשך חייו
אחריתה הרת האסון של "המשלחת האחרונה של סקוט" השפיעה גם על חייו של פונטינג ועל הקריירה שלו בשנים הבאות. כשה"טרה נובה" הפליגה דרומה ב-1910, היא הותירה אחריה חובות כבדים. הציפייה הייתה, שקפטיין סקוט יחזור מן הקוטב הדרומי כגיבור נודע בשערים וישתמש בתמונות נעות ממשלחתו בהצגת היחיד שלו. רצפי תמונות הסינמטוגרף של פונטינג, בשילוב עם שקופיות פנס קסם, היו אמורים לשמש אלמנט עיקרי בכיסוי חובות המשלחת.
כשגופותיהם של סקוט ועמיתיו התגלו באוהלם על מדף הקרח רוס, בנובמבר 1912, נמצאו עמם גם היומנים והרשומות שניהלו. ברשומות אלה תוארו ימיהם האחרונים של חוקרי הקוטב, במצב של קפיאה בקור ורעב, לאחר שמאמציהם הנואשים להגיע אל מצבור המזון והדלק, שיכול היה להצילם, כשלו. סקוט ידע שגורלו נחרץ, וניצל את שעותיו האחרונות לכתוב עתירות לבני ארצו, לדאוג לרווחת אלמנות המשלחת וניצוליה.
בנסיבות אלה, לא היה עוד צורך בעבודתו של פונטינג באנטארקטיקה. זמן קצר לאחר זאת, החלה מלחמת העולם הראשונה.
עם סיום המלחמה, עורר הארכיון של פונטינג מידה של עניין. ב-1921 פרסם פונטינג את "הדרום הלבן רחב הידיים". סיפור המשלחת בתמונות, שנחל הצלחה פופולרית וסיפק שני סרטים, שהתבססו על רצפי הסינמטוגרף שלו ששרדו, "הדממה הלבנה הגדולה" (1924 - אילם) ו"תשעים מעלות דרום" (1933 - מדבר). הוא גם הרבה להרצות על אנטארקטיקה. אולם היצירות הללו הניבו לו מעט מאוד תמלוגים, ושאר יצירתו הצילומית לא עלתה יפה. פונטינג מת בשנת 1935 בלונדון.
מכון סקוט לחקר הקוטב רכש את האוסף של פונטינג בשנת 2004, תמורת 533,000 ליש"ט. בשנת 2009 הדפיסו בהדפס פלטינום והוציאו לאור מבחר מן האוסף. הסרט "הדממה הלבנה הגדולה" שוקם במכון הקולנוע הבריטי ויצא מחדש לאקרנים בשנת 2011.
נוסף לכך, אחד מחדרי החושך הפוטוגרפיים של פונטינג שוחזר באוספים של פארק המורשת פרימיד בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד.
תערוכה
Die Eroberung des Südpols – Fotografien von Herbert Ponting ("כיבוש הקוטב הדרומי: תצלומיו של הרברט פונטינג") גלריית פלו פטרס, המבורג, גרמניה.
שירתו
פונטינג הוא מחבר הפזמון ההיתולי "שק השינה", המובא בסרט "סקוט באנטארקטיקה" מ-1948. THE SLEEPING BAG Herbert George Ponting
''On the outside grows the furside. On the inside grows the skinside.''
So the furside is the outside and the skinside is the inside.
As the skinside is the inside (and the furside is the outside)
One ‘side’ likes the skinside inside and the furside on the outside.
Others like the skinside outside and the furside on the inside
As the skinside is the hard side and the furside is the soft side.
''Then the soft side furside’s inside, which some argue is the wrong side.''
If you turn the furside outside – as you say, it grows on that side,
''Then your outside’s next the skinside, which for comfort’s not the right side.''
''For the skinside is the cold side and your outside’s not your warm side''
''And the two cold sides coming side-by-side are not the right sides one ‘side’ decides.''
טאיקה ואיטיטי
טאיקה דייוויד כהן (באנגלית: Taika David Cohen; נולד ב-16 באוגוסט 1975), המוכר גם בשם טאיקה ואיטיטי (Taika Waititi) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע ניו זילנדי־יהודי.
היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 2004 על הסרט הקצר "שתי מכוניות, לילה אחד". סרטיו "ילד" ו"לצוד את הפראיים" היו לסרטים המכניסים ביותר בניו זילנד. סרטו "מה שאנחנו עושים בצללים" אף זכה לשבחי המבקרים. סרטו ההוליוודי הראשון הוא הסרט מבית אולפני מארוול, "תור: ראגנארוק" (2017). בטקס פרסי האוסקר ה-92 זכה ואיטיטי בפרס האוסקר על התסריט המעובד הטוב ביותר, על סרטו "ג'וג'ו ראביט".
קורות חיים
טאיקה דייוויד כהן נולד וגדל בוולינגטון שבניו זילנד. אביו היה איכר ואמן בן העם המאורי הילידי בניו זילנד. אמו, רובין (לבית כהן ) הייתה מורה ממשפחה יהודייה-רוסית, עם מעט דם אירי ואירופאי כדבריו. הוא מגדיר את עצמו כ"יהודי פולינזי".
הוריו של ואיטיטי נפרדו כשהיה בגיל חמש, ואמו בעיקר היא שגִדלה אותו. במקור השתמש בשם המשפחה מצד אמו, כהן, בכתיבתו ובסרטיו, ובשם המשפחה של אביו, ואיטיטי, ביצירות אמנות ויזואליות. לאחר הצלחת סרטו הקצר הראשון, הוא המשיך להשתמש בשם ואיטיטי עבור יצירותיו.
כקומיקאי וכשחקן
בזמן שהיה תלמיד דרמה באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון, ואיטיטי היה חלק מהרכב קומי בן חמישה חברים בשם "So You're a Man", שזכה להצלחה רבה ברחבי אוסטרליה. בהמשך ואיטיטי היה חלק מן הצמד "The Humourbeasts" לצד ג'מיין קלמנט. הצמד זכה בפרס הנחשב ביותר לקומדיה בניו זילנד, פרס בילי טי, בשנת 1999.
ואיטיטי פעל גם על המסך מאז תחילת הקריירה שלו. הוא זכה בפרס קולנוע מקומי על עבודתו כאחד התלמידים בסרט "המציצים" בשנת 1999, והיו לו תפקידים קטנים גם בסרטים נוספים כמו "הכביש" ובסדרת הטלוויזיה "הסטריפ".
ואיטיטי שיחק לצד תומאס קלמקו וראיין ריינולדס, בסרט גיבורי העל גרין לנטרן. ואף השתתף בשני סרטים משלו "הילד" בשנת 2010 וב"מה שאנחנו עושים בצללים" 2014, אותו כתב וביים יחד עם ג'מיין קלמנט. ואיטיטי מגלם את דמותו של קורג ביקום הקולנועי של מארוול וכן בסרט תור: ראגנארוק אותו ביים.
כקולנוען
בין מגוון תחומי העניין והאומנות, ואיטיטי החל לעשות סרטים קצרים קומיים לתחרות סרטים שנערכה בניו זילנד. בשנת 2004 סרטו הקצר השני, "שתי מכוניות" זיכה אותו במועמדות לפרס האוסקר. זכור כי ואיטיטי העמיד פנים שהוא נרדם בזמן הקראת המועמדויות.
סרטו השני בו שיחק "ילד", הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של סאנדנס 2010, והיה אף מועמד לפרס השופטים הגדול. הסרט זכה לתשבחות וביקורות נלהבות עם שחרורו בניו זילנד. לאחר ההצלחה של "ילד" ואיטיטי קיווה ששירו "Poi E" יגיע בפעם השנייה למקום הראשון במצעד הפזמונים של ניו זילנד. השיר הגיע בסופו של דבר למקום השלישי. בשנת 2011, ביים ואיטיטי את הסדרה "Super City" בכיכובה של מדלן סמי, המגלמת חמש דמויות המתגוררות בעיר אחת.
בשנת 2013, ואיטיטי היה שותף בהפקה כתיבה ואף כבמאי ושחקן בסרט הקומדיה ערפדים "מה אנו עושים בצללים". סרטו הרביעי של ואיטיטי "Hunt for the Wilderpeople", הוקרן בפסטיבל סאנדס 2016. כאשר יצא שוב בניו זילנד, הסרט שבר כל שיא כולל את השיא אותו קבע סרטו הקודם של ואיטיטי לפתיחה הטובה ביותר בקופות.
בשנת 2016, ואיטיטי כתב את התסריט הראשוני לסרט מואנה של דיסני.
בשנת 2017, ואיטיטי זכה בפרס השנה החדשה לניו זילנד, אך לא הצליח להגיע לקבל את הפרס באופן אישי בגלל התחייבויות עבודה קודמות.
בהמשך, ביים ואיטיטי את סרטו ההוליוודי הגדול הראשון,"תור: ראגנארוק" של אולפני מארוול אשר פורסם באוקטובר 2017. עוד בעבר כתב וביים ואיטיטי שני סרטים קצרים העוסקים בת'ור ביקום הקולנועי של מארוול, מאוחר יותר הוא הובא להתייעצות עם כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי תסריטאי "הנוקמים: מלחמת האינסוף", למען עלילתו של ת'ור בתחילת הסרט.
ואיטיטי היה אמור לשתף פעולה עם מארק גוסטפסון כדי לביים את סרט האנימציה "בועות" העוסק בחייו של מייקל ג'קסון שנראים מנקודת מבטו של השימפנזה חיית המחמד שלו. עם זאת ואיטיטי עזב את הפרויקט בשנת 2019 בגלל לוח זמנים עמוס של עבודה. לפי שמועות ואיטיטי עובד על סרט המשך לסרט המצליח הקודם שלו "מה אנו עושים בצללים".
ב-16 ביולי 2019, הוכרז כי ואיטיטי יחזור לתפקידו כבמאי ותסריטאי בסרט המשך ל"תור: ראגנארוק" מבית היקום הקולנועי של מארוול, "תור: אהבה ורעם" בו תחזור לככב נטלי פורטמן.
בשנת 2019, ביים, כתב וכיכב בסרט הקומדיה הסאטירי "ג'וג'ו ראביט" המספר את סיפורו של ילד בתנועת הנוער הנאצית, המגלה שאימו מחביאה נערה יהודייה בביתם. בסרט שיחק ואיטיטי את אדולף היטלר. הסרט זכה לביקורות רבות והתנגדות נרחבת ברחבי ישראל, עם זאת הסרט אותו גם כתב זכה בפרס האוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר לשנת 2019. הסרט היה מועמד בארבע קטגוריות נוספות בהן פרס לסרט הטוב ביותר, אך לא זכה. זהו פרס האוסקר הראשון בו זוכה ואיטיטי.
בשנת 2022 נכלל ברשימת המשפיעים טיים 100 של מגזין "טיים" האמריקאי.
חיים אישיים
ב-2011 הוא נישא למפיקה הניו זילנדית צ'לסי וינסטנלי. ב-2012 נולדה בתם הבכורה. ב-2015 נולדה בתם השנייה. ב-2018 הזוג נפרד. מאז 2021, הוא נמצא בזוגיות עם הזמרת הבריטית ריטה אורה.
יחסי קטר–קניה
היחסים הדיפלומטיים בין מדינת קטר לרפובליקה של קניה כוננו בשנת 2003.
היסטוריה
בחודש אפריל בשנת 2014, הנשיא הקנייתי אוהורו קניאטה נסע לביקור בקטר בו נפגש עם אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני. הם ניהלו שיחות על ההתייצבות האזורית, על ביטחון המדינה, ועל דור הנוער שעבר רדיקליזציה בעניין היחסים לאסלאם. שני השליטים חתמו על הסכמים ו"דילים" מרובים. הנשיא הקנייתי נפגש גם עם שר האנרגיה של קטר. בסוף הביקור קטר הפכה להיות המדינה הראשונה במפרץ הפרסי שקבעה אמנת כפל מס עם קניה.
אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני בירך את קניה ביום עצמאותה.
שיתופי פעולה
שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה בתחומים: סחר, תעשייה, אנרגיה, תקשורת, תחבורה, בנייה, עבודה, תיירות וחקלאות. קטר תכשיר את הנהלת הנמל החדש שהוקם בקניה ותעסיק יותר מהגרים בענפי התחבורה והתעופה.
ישנם נתיבי ספנות ישירים ממומבסה לדוחה וטיסות ישירות מניירובי לדוחה. קטר איירווייז בהליכי פתיחה של קו טיסה ישיר למומבסה (העיר השנייה בגודלה בקניה) לדוחה.
בשנת 2008, חתמו קטר וקניה על הסכם שמאפשר לקטרים לחכור 100,000 דונם של קרקע קנייתית. העסקה תסלול את הדרך עבור ממשלת קטר למימון חלק ניכר מפרויקטי LAPSSET. שימושי הקרקע החכורה יהיו בעיקר גידולי חקלאות ומשק חי, שכן פחות מ-1% של קרקע במדינות המפרץ הפרסי היא קרקע פורייה הטובה לעיבוד.
בשנת 2014, יצאה משלחת של אנשי עסקים קטרית לקניה.
סחר
בשנת 2011 הייצוא של קניה לקטר היה 53 מיליון שילינג קנייתי (580,000 דולר אמריקאי) והייצוא של קטר לקניה הסתכם ב-1.01 מיליארד שילינג קנייתי (11 מיליון דולר אמריקאי). היצוא העיקרי של קניה לקטר הוא של מזון. היצוא העיקרי של קטר לקניה הוא של כימיקלים, דשנים, פלסטיק וריהוט.
רוברטו פרוצו
רוברטו פרוצו (באיטלקית: Roberto Pruzzo; נולד ב-1 באפריל 1955) הוא כדורגלן ומאמן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
פרוצו החל את הקריירה בגנואה, אך ממנה עבר לקבוצה בה שיחק לאורך רוב הקריירה, ועמה הוא מזוהה, רומא. במדיה של רומא זכה פרוצו באליפות איטליה ובארבעה גביעים, וכן זכה שלוש פעמים בתואר מלך השערים של הסרייה א'. פרוצו רשם שש הופעות במדי נבחרת איטליה, ונכלל בסגלה לטורניר יורו 1980.
קריירת משחק
פרוצו החל את דרכו במחלקת הנוער של גנואה. בעונת עלה לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת בסרייה א', ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בדצמבר 1973, במשחק מול צ'זנה שהסתיים בשוויון 1-1. עונת הבכורה של פרוצו לא רמזה על יכולות הכיבוש שגילה בהמשך הקריירה, והסתיימה עם 19 הופעות וללא שער ליגה. גנואה סיימה את העונה במקום ה-16, וירדה לסרייה ב'. עונה אחר כך, בליגת המשנה, כבר היה פרוצו לחלק משמעותי מהתקפת הקבוצה, וכבש 12 שערי ליגה ב-33 הופעות.
לאחר עונה נוספת בגנואה, ובסך הכול חמש עונות בהן כבש 57 שערי ליגה ב-143 הופעות, עבר פרוצו לרומא, והפך באופן מידי לשחקן הרכב חשוב בהתקפת הקבוצה. בעונתו השנייה במועדון הגיע לרומא המאמן נילס לידהולם, ויחד איתו זכה פרוצו לראשונה בקריירה בגביע האיטלקי. פרוצו פתח בהרכב קבוצתו לגמר, בו גברה רומא בדו-קרב בעיטות עונשין על טורינו לאחר שוויון 0-0 בסיום ההארכה.
הזכייה בתואר האליפות זיכתה את רומא במקום בגביע אירופה לאלופות עונה אחר כך. פרוצו בלט מאוד במדי רומא, וסיים כסגן מלך השערים של הטורניר כולו עם חמישה. בשלב חצי הגמר, מול דנדי יונייטד, הפסידה רומא 2-0 במשחק הראשון בחוץ, אך בגומלין הצליחה לנצח 3-0 ולהעפיל. פרוצו כבש את שני שעריה של רומא במחצית הראשונה, בדרך לניצחון. פרוצו עלה בהרכב למשחק הגמר מול ליברפול. שלוש דקות למחצית, כשליברפול ביתרון של 1-0, כבש פרוצו בנגיחה קשתית לפינה הרחוקה של ברוס גרובלאר, והשווה ל-1-1. הוא הוחלף עשרים דקות מפתיחת המחצית השנייה, והתוצאה אותה קבע נשמרה עד לסיום ההארכה. בדו-קרב הפנדלים גברה ליברפול על רומא 4-2. באותה עונה סיימה רומא כסגנית האלופה, שתי נקודות פחות מיובנטוס, וזכתה פעם נוספת בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על הלאס ורונה.
בעונת, תחת המאמן סוון-יוראן אריקסון, קבע פרוצו שיא קריירה אישי, עם 19 שערי ליגה ב-24 הופעות. היכולת המרשימה של פרוצו הובילה אותו לזכייה שלישית בקריירה בתואר מלך שערי הסרייה א', ואף סייעה לקבוצתו לזכות בגביע האיטלקי, הרביעי בקריירה של פרוצו ברומא. באותה עונה כבש פרוצו חמישה שערים במשחק אחד, בניצחונה של רומא 5-1 על אבלינו. השיא נשמר למשך 27 שנים, עד ששוחזר על ידי מירוסלב קלוזה במדי לאציו, ועד היום לא שוחזר ההישג על ידי כדורגלן איטלקי. עם זאת, לאחר אותה עונה איבד פרוצו את המקום הקבוע בהרכב, והישגיו פחתו בהתאם. בשתי העונות הבאות רשם פרוצו שלושים הופעות במצטבר, בהן כבש חמישה שערים בלבד. בסיום עונת, לאחר עשר עונות וחמישה תארים במדי רומא, סיים פרוצו את דרכו בקבוצה. הוא נחשב לאחד מגדולי חלוציה בכל הזמנים, לאחר שערך מעל ל-300 הופעות רשמיות במדי הקבוצה, וכבש 138 שערים. בליגה כבש פרוצו 106 שערים, והוביל את טבלת הכובשים של רומא עד לעונת, אז נעקף על ידי פרנצ'סקו טוטי.
לקראת עונת חזר פרוצו לשתף פעולה עם אריקסון, כשחתם בפיורנטינה, אותה אימן השוודי. במדי פיורנטינה היה פרוצו שחקן משלים בלבד, ורשם 13 הופעות ליגה, מתוכן שש בלבד בהרכב, ולא כבש. ב-30 ביוני 1989 שיחק פרוצו את משחקו האחרון בקריירה. פיורנטינה ורומא סיימו במאזן זהה במקום השביעי בטבלה, ונערך ביניהן משחק מכריע על הכרטיס לגביע אופ"א. פיורנטינה גברה על רומא משער של פרוצו, לאחר בישול של רוברטו באג'ו, וכך חתם פרוצו את הקריירה, בגיל 34, בשער מול הקבוצה עמה הוא מזוהה יותר מכל.
נבחרת איטליה
על אף קריירת מועדונים ענפה ומוצלחת, לא זכה פרוצו לעדנה רבה בנבחרת איטליה. הופעתו הראשונה נערכה ב-23 בספטמבר 1978 תחת המאמן אנצו ביארזוט, כשעלה כמחליף במחצית משחק הידידות מול, שהסתיים בניצחונה של איטליה 1-0. על אף שלא רשם הופעות נוספות בשנתיים שלאחר מכן, הוא זומן על ידי ביארזוט לסגל איטליה לקראת יורו 1980 הביתי, אותו סיימה איטליה במקום הרביעי. פרוצו לא שותף כלל בארבע הופעותיה של הנבחרת בטורניר.
פרוצו שב לשחק בנבחרת ורשם הופעה שנייה רק ב-1981. באותה שנה רשם את שתי ההופעות הרשמיות היחידות שלו בנבחרת, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. כארבעה חודשים לפני טורניר הגמר, רשם פרוצו את הופעתו השישית והאחרונה במדי איטליה.
קריירת אימון
פרוצו החל את קריירת האימון בעונת, בקבוצת אספריה ויארג'ו מהליגה הרביעית באיטליה. עונה אחר כך עבר לאמן בטראמו מאותה הליגה, והוביל אותה למקום החמישי ולפלייאוף ההעפלה לליגה השלישית, בו הודחה כבר בחצי הגמר.
עונה אחר כך אימן פרוצו את אלסנדריה, שחזרה באותה עונה לליגה השלישית לאחר שנתיים. הקבוצה הייתה נתונה בסבכים ניהוליים קשים, והתקשתה לתפקד גם על הדשא תחת פרוצו. בעקבות הישגיה הדלים של הקבוצה עד לחודשי החורף, פוטר פרוצו והוחלף במאמן ממחלקת הנוער של הקבוצה. לפני הישורת האחרונה של העונה הוחזר פרוצו לתפקידו, אך לא הצליח להציל את הקבוצה שסיימה אחרונה בטבלה וירדה חזרה לליגה הרביעית.
ב-2004, לאחר שנתיים מחוץ למגרשים, היה פרוצו לעוזר מאמן בקבוצת פוג'ה במשך שתי עונות. ב-2008 חזר פרוצו להיות מאמן ראשי, כשהיה למאמנה של סנטובוצ'י מהליגה הרביעית למשך עונה אחת.
בעונת חזר פרוצו למועדון נעוריו גנואה, והיה למאמן נוער במועדון למשך עונה אחת.
בעונת התמנה פרוצו לתפקיד המנהל המקצועי של סאבונה. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה העפילה סאבונה לליגה השלישית, ועונה אחר כך החמיצה את ההעפלה לסרייה ב', כשהודחה בחצי גמר הפלייאוף.
אני שייך לעם
אני שייך לעם הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-4 באפריל 2023.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי ריבו ומאור שושן.
את השיר כתב כשהיה בגיל 16 ותכנן להפיצו באלבום הבכורה שלו תוכו רצוף אהבה. את השיר קישר לסכסוך בחברה הישראלית.
שבוע האפרטהייד הישראלי
שבוע האפרטהייד הישראלי הוא אירוע שנתי הנערך על ידי קמפיין BDS שבו מתקיימות במשך שבוע סדרה של הרצאות ועצרות שנערכות לגינוי ישראל בשל מדיניותה בסכסוך הישראלי-פלסטיני. האירוע מתקיים או בחודש פברואר או במרץ. לדברי BDS, מטרת האירוע הוא "להביא לתודעת הציבור את טבעה של ישראל כמערכת שלטון אפרטהייד, ולקיים חרם וסנקציות כחלק מפעולות תנועת BDS ההולכת וגוברת". הארגון החל את פעילותו בטורונטו בשנת 2005, ועד לשנת 2010 האירוע מצוין בכ-55 ערים ברחבי בעולם, בין השאר בקנדה, בריטניה, ארצות הברית, דרום אפריקה, מקסיקו, אוסטרליה, נורווגיה, יהודה ושומרון ועוד.
אני שייך לעם
וידאו קליפ
לא פורסם וידאו קליפ מלא לשיר. ריבו פרסם בערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, ב-4 באפריל 2023, בסמוך לצאת הסינגל. האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל ואף את מילותיו של השיר.
שבוע האפרטהייד הישראלי
ראשי הארגון טוענים כי לאירוע יש "תפקיד חשוב בהעלאת המודעות על הציונות והמאבק לשחרור פלסטין והדמיון שלו עם מאבק ריבונות הילידים בצפון אמריקה וכן עם התנועה נגד אפרטהייד בדרום אפריקה". קמפיין החרם ומשיכת ההשקעות הבינלאומי שפרסמו, צבר תאוצה על ידי יותר מ-170 קבוצות פלסטיניות שקראו לחרם, הימנעות השקעות וסנקציות על ישראל. לדברי הארגון, הקמפיין אף עורר תשומת לב רבה במדינות כמו דרום אפריקה, בריטניה, קנדה וארצות הברית.
ב-2017 ביטלו שתי אוניברסיטאות בריטיות את "שבוע האפרטהייד הישראלי" בקמפוס שלהם בעקבות פעילות תעמולה ישראלית והגדרתה של ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי לאנטישמיות שכוללת את האנטישמיות החדשה.
שבוע השלום הישראלי מאורגן באופן עצמאי על ידי סטודנטים בקמפוסים שבהם מתקיימת הפעילות החל משנת 2010. בשנת 2011 הוא צוין ביותר מ-54 קמפוסים, ביניהם בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.
ביקסנטמארטון
ביקסנטמארטון (בהונגרית: Bükkszentmárton) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
עד שנת 1949 נקרא הכפר בורשודסנטמארטון (Borsodszentmárton).
כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסנטמארטון מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 393 תושבים ובשנת 2021 רק 237 תושבים.
יהודי ביקסנטמארטון
יהודים חיו בביקסנטמארטון (אז בורשודסנטמארטון) במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
הדום הקרח סטאלינגר
הדום הקרח סטאלינגר או הדום הקרח שטאלינגר או הדום הקרח סטולנג'ר (באנגלית: Stuhlinger Ice Piedmont) הוא הדום קרח (קרחון הדום) חופי, באזור חוף פנל, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הדום הקרח ממוקם על קו החוף, בסמוך מצפון להרי באוורס, בין שפכם של קרחון גאנוץ וקרחון בארבר.
אורכו ורוחבו של הדום הקרח 18 קילומטרים.
שיא גובהו של הדום הקרח - 192 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הדום הקרח
הדום הקרח מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
מקור השם
שמו של הדום הקרח ניתן לו בשנת 1968, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
הדום הקרח נקרא על שמו של ארנסט סטאלינגר (Ernst Stuhlinger), עובד נאס"א, שהיה חבר בוועדה המייעצת, לעניין תוכניות חקר אנטארקטיקה של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית.
SUV
SUV הן ראשי התיבות של Sport Utility Vehicle (מילולית: רכב ספורט־תועלת) הוא סוג של כלי רכב הנראה מבחוץ כמו רכב שטח, אך הוא למעשה מיועד לנסיעה על כביש סלול. לכן נקרא בעברית גם רכב "כביש-שטח" או רכב "פנאי-שטח" ואף "ג'יפ".
רכב פנאי חולק איתו מאפיינים מסוימים של כביש שטח, כמו הנעה כפולה, נעילת דיפרנציאל וגלגל אחורי. בניגוד למכוניות קונבנציונליות, המונעות על ידי הנעה קדמית ולעיתים רחוקות יותר על ידי הנעה אחורית, לרכבי SUV יש בדרך כלל הנעה כפולה (4×4). רכבי SUV מסוימים כוללים גם יכולת גרירה של טנדר. העיצוב של רכב SUV כולל תא מנוע גדול יחסית, ובדרך כלל גם מנוע בנפח גדול. לעיתים קרובות לרכבי SUV יש גרסה ארוכה וגרסה קצרה.
רכבי ה-SUV זכו לפופולריות גדולה בארצות הברית בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ובמהלך תחילת העשור הראשון של המאה ה-21. הפופולריות של רכבי SUV נמצאת בדעיכה מאז בעיקר בשל העלייה המשמעותית של מחירי הדלק והמשבר הכלכלי העולמי ב-2008. בשל כך, רכבי SUV מסורתיים שהתבססו על שלדת סולם בדומה לרכב שטח וטנדר, מוחלפים בהדרגה בסוג כלי רכב המכונה קרוסאובר, שהוא בעל שלדה אחודה בדומה למכונית נוסעים, שמשקלה נמוך יותר ותורמת לצריכת דלק טובה יותר.
רכבי SUV זכו לביקורת על צריכת הדלק הגבוהה והסיכון המוגבר שהם גורמים לכלי רכב אחרים בעת תאונת דרכים. זאת בגלל הגודל, הקשיחות, והפגושים הגבוהים שלהם. קיימים גם רכבי SUV היברידיים כדוגמת הפורד אסקייפ ההיברידי, אולם מנוע הבעירה הפנימית שלהם גדול יותר מאשר במכונית היברידית, בשל המומנט הרב שצריך בנסיעה בשטח, והם מחייבים הפעלה רציפה שלו, במיוחד בנסיעה בשטח, כך שהחיסכון שלהם בדלק מוטל בספק. ביקורת הוטחה גם נגד רכבי SUV חשמליים, שייצורם מזהם את הסביבה בהשוואה למכוניות חשמליות רגילות, כך שהם נראים יותר כמו גרינווש מאשר מאמץ לצמצום פליטת גזי החממה.
מאט מולנווג
מתיו צ'ארלס "מאט" מולנווג (נולד ב-11 בינואר 1984 ביוסטון טקסס) הוא מוזיקאי, יזם ומפתח בתחום האינטרנט מסן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא מוכר בעיקר בזכות פיתוח וורדפרס, מערכת ניהול תוכן אשר מופצת באופן חופשי ומהווה פלטפורמה לכשליש מכל אתרי האינטרנט בעולם..
מוזיאון שאנגחאי
מוזיאון שאנגחאי (בסינית מסורתית: 上海博物館 ; בסינית מפושטת: 上海博物馆) הוא מוזיאון לאמנות סין מתקופת סין העתיקה, הממוקם בכיכר העם בשאנגחאי שבסין העממית.
מאט מולנווג
בשלהי 2005 הוא הקים את חברת אוטומטיק (Automattic) שמפעילה את וורדפרס ואקיזמט, המציעים בלוגים חינמיים ושירותים נוספים בתשלום. נכון ל-2019, החברה גייסה מעל 317 מיליון דולר.
מוזיאון שאנגחאי
היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1952 ופתח את שעריו לציבור במבנה ששימש קודם לכן את מועדון המרוצים של שנגחאי. בשנת 1959 עבר המוזיאון למבנה בדרך הנאן (אשר שימש קודם לכן חברות ביטוח ומשרדי בנקים), ובשנת 1992 הקצתה עיריית שאנגחאי שטח בסמוך לכיכר העם עבור המוזיאון.
הקמת מבנה המוזיאון החלה בשנת 1993 והוא נחנך ב-12 באוקטובר 1996.
גובהו של המוזיאון 29.5 מטרים ובו חמש קומות בשטח כולל של 39,000 מ"ר. המבנה תוכנן בצורת דינג- כלי פולחני מסורתי מברונזה.
חלקו העליון של המבנה מעוגל וחלקו התחתון של המבנה מרובע, בהתאם לאמונה המסורתית הסינית לפיה הארץ רבועה בעוד שהשמיים עגולים.
אוספי המוזיאון
במוזיאון למעלה מ-120,000 מוצגים ובהם כלי חרס, כלי ברונזה (כמו הו), קליגרפיה, רהיטים, כלי ירקן, מטבעות עתיקים, ציורים וחותמות. במוזיאון אחד עשר אולמות תצוגה קבועה, ושלושה אולמות של תצוגות מתחלפות.
אנדרטת בני חוף הכרמל
אנדרטת בני חוף הכרמל היא האנדרטה המרכזית המנציחה את חללי המועצה האזורית חוף הכרמל שנפלו במלחמות ישראל. האנדרטה שוכנת ליד עתלית וצמודה לכביש החוף על רכס הכורכר. האנדרטה עוצבה על ידי הפסל יעקב אפשטיין.
הקמה
בחודש יולי 1967 הוחלט במועצה על הקמת אנדרטה שתנציח את 12 בני המועצה שנפלו במלחמת ששת הימים. לצורך בחירת האנדרטה הוקמה ועדה שופטים שכללה את ראש המועצה את הפסל יצחק דנציגר וחברים נוספים. לוועדה הוגשו חמש הצעות. החלטת השופטים ניתנה באפריל 1968 על פיה הפסל יעקב אפשטיין זכה במקום הראשון והצעתו נבחרה. התקציב להקמת האנדרטה כולל כביש גישה ומקומות חניה נאמד ב-60 אלף לירות. האנדרטה נחנכה בשנת 1972. בהמשך הורחבה האנדרטה כדי שתשמש להנצחת כל חללי בני היישובים במועצה שנפלו בכל המלחמות ממלחמת העצמאות ועד ימינו. מונצחים בה שמותיהם של 98 לוחמים.
האנדרטה בנויה משנים עשר עמודי בטון בגובה שבעה מטר הצבועים בצבע חום ורדרד, היוצרים ביחד מעגל. חלק מהעמודים צמודים לעמודים האחרים וחלקם ניצבים בדד. החלק העליון של העמודים מעוצב בדגמים גאומטריים. בהמשך עם הרחבת האתר להנצחת כל החללים נבנה קיר הנצחה בעל רקע שחור שעליו מצוינים שמות כל החללים. בחזית הקיר רחבה גדולה הבנויה מפלטות של גרנולית בצבע אפור. בחזית הרחבה בנויים שלושה קירות הצבועים באפר בהיר, שניים משני צידי הרחבה מקבילים אחד לשני, הקיר השלישי בנוי ביניהם יותר פנימה ובכך מאפשר מעבר משני צידי הקיר. על הקיר השמאלי כתובת, המועצה האזורית חוף הכרמל. על הקיר הימני הכתובת: "זיכרון נצח לבני חוף הכרמל אשר נפלו במלחמות ישראל ובשירות המולדת, על הקיר המרכזי בחזית הפסוק מספר ישעיהו ס"ו,יג: ומאחור הפסוק "מנשרים קלו מאריות גברו".
בטו בשבט של שנת תשנ"ח (1998) ניטעה ליד רחבת החנייה של האנדרטה חורשת עצים הנקראת "חורשת הנופלים".
המינהל הלאומי לאבטחת סודות מדינה (סין)
המינהל הלאומי לאבטחת סודות מדינה (בסינית מפושטת: 中共中央保密委员会办公室; בפין-יין: zhōnggòng zhōngyāng bǎomì wěiyuán huìbàn gōngshì; מילולית: ועדת הביטחון של הוועד המרכזי של מק"ס) הוא זרוע ממשלתית של הרפובליקה העממית של סין שהיא חלק מקהילת המודיעין של סין העממית. בתפקיד מנהל המינהל - שיה יונג.
זהו ארגון של מועצת המדינה המופקד על שמירת מידע חסוי הנוגע לביטחון המדינה. לצד ארגון זה פועל גם הוועד המרכזי להגנת סודות מדינה. הארגון מאבטח בניינים ממשלתיים, שומר בחשאיות פעילויות צבאיות חשאיות ומבצעים, הארגון מנטר מועמדים לתפקידים בכירים במשרד לביטחון המדינה ובעמדות מפתח במדינה, ארגון זה הוא במידה רבה מקביל למלמ"ב הישראלי ובעל סמכויות נרחבות לחקירת בכירים.
יחסי סין–ערב הסעודית
יחסי סין–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה העממית של סין לממלכת ערב הסעודית. הפגישה הרשמית הסינית–סעודית הראשונה התקיימה בעומאן בנובמבר 1985, לאחר מספר שנים של קשר מוגבר בין שתי המדינות. שתי הממשלות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-21 ביולי 1990. לפני שנות ה-90 לא התקיימו יחסים דו-צדדיים בין סעודיה לרפובליקה העממית של סין (PRC). בשנת 1975 סירבה סעודיה להכיר ב-PRC כמדינה, למרות רצונה של PRC לכונן יחסים וקבלת מדיניות ערב הסעודית. נאמר כי "נפט הוא עמוד השדרה של היחסים", בעוד סעודיה הסתמכה זה מכבר על סין למכירת נשק, כולל כלי נשק שהראשונים לא יכלו להשיג בשום מקום. נכון לעכשיו סין וסעודיה הן בעלות ברית קרובות ואסטרטגיות, כאשר היחסים מתחממים משמעותית בין השניים. בסקר דעת קהל בשנת 2015 61.3% מהסעודים הביעו דעה חיובית על סין, כאשר 34.2% היו חיוביים מאוד, בעוד שרק 28.5% היו שליליים.
בשנים האחרונות סין וערב הסעודית מרחיבות את שיתוף הפעולה בענפי האנרגיה והפיננסים, יוזמת החגורה והדרך, וחתמה על עסקאות רבות בכמה תחומים. סלמאן, מלך ערב הסעודית ונסיך הכתר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד רמזו גם הם כי סין יכולה להגביר את טביעת הרגל הדיפלומטית שלה במזרח התיכון, תוך שהם מציינים כי "סעודיה מוכנה לעבוד קשה עם סין כדי לקדם שלום עולמי ואזורי, ביטחון ושגשוג".
היסטוריה
מסעות האוצר של ג'נג חה שלחו כמה גברים למכה ומדינה.
בשנת 1989, ערב הסעודית הייתה המדינה הערבית היחידה שעדיין לא יצרה קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין (אף שסעודיה אכן קיימה יחסים דיפלומטיים עם טאיוואן). לאחר הפגנות כיכר טיאנאנמן בשנת 1989 אשר התרחשו בבייג'ינג ביוני אותה שנה, שודרגו יחסי סעודיה עם סין. למרות האירוע, סעודיה לא מתחה שום ביקורת על האירוע. למעשה, באוגוסט 1989 הציג גורם משרד החוץ הסעודי בסעודיה את שר החוץ של סין. פחות משנה לאחר מכן ב-21 ביולי 1990, הגיע הנסיך בנדר בן סולטאן אאל סעוד, שגריר סעודיה בארצות הברית לביקור בבייג'ינג עם הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים. כעבור כמה ימים כוננו יחסים דיפלומטיים בריאד. בשלב זה, סעודיה סיימה למעלה מארבעים שנה של קשרים דיפלומטיים עם טאיוואן.
יחסי טאיוואן–ערב הסעודית
לאחר מלחמת העולם השנייה קיימה הרפובליקה הסינית (טאיוואן) יחסים דיפלומטיים עם מעט מדינות מזרח תיכוניות בלבד, אחת מהן הייתה ערב הסעודית. הגנרל המוסלמי הוי מא בופאנג מונה לשגריר הרפובליקה הסינית הראשון בסעודיה. מה צ'נגקסיאנג ומא בופאנג התיישבו בערב הסעודית משתי סיבות. הסיבה הראשונה הייתה בעיקר מ"צורך כלכלי", שכן סעודיה הייתה הספקית הגדולה ביותר של נפט לטאיוואן, כאשר חברת הנפט הסינית הממשלתית של טאיוואן ייבאה בערך 40% מהנפט שלה מסעודיה. מכיוון שטאיוואן כה נשענה על אספקת הנפט של סעודיה, טאיוואן השקיעה מאמץ משמעותי בקיום היחסים. הסיבה השנייה למדיניות החמימה של ממשלת ROC בטאיוואן כלפי סעודיה היא מכיוון שמאז 1949, ערב הסעודית הייתה אחת ממדינות בעלות השפעה שהכירו ב-ROC כסין בלבד, גם לאחר ש-ROC איבדה את מקומה במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1971 ציון כבוד לדת האסלאם היה דבר אחר. מה בופנג ובנו מה ג'יואן הקימו קהילה מוסלמית הוי-חי באזור חג'אז בסעודיה.
היחסים בין טאיוואן לסעודיה החלו בסביבות שנת 1965 והתבססו בתחילה על קשר חקלאי. כדרך להפגין גידול אורז, שלחה טאיוואן משלחות חקלאיות לסעודיה. בשנת 1973, שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה חקלאי, ובו טאיוואן העמידה לסעודיה מספר תוכניות סיוע, כולל השקיה, עיבוד ממוכן, אדמה, מטאורולוגיה, מחזורי יבול וטכנולוגיית דיג. בשנת 1978 החלה טאיוואן גם לספק סיוע טכני בתחום הבריאות. טייוואן אף סיפקה לסעודיה מספר רופאים ואחיות.
טייוואן סיפקה גם סיוע טכני משמעותי לסעודיה. בשנת 1973, חברת הבנייה הכבדה הגדולה בטייוואן, סוכנות ההנדסה Ret-Ser (RSEA), החלה לעבוד על הכביש המהיר ממכה להוואיה בסעודיה. זה הביא לפרויקטים גדולים אחרים, כולל הכביש המהיר שאער (夏爾 降 坡 100) בסך 100.4 מיליון דולר, הקמת פארק תעשייה ומערכת ביוב, עבודות חוף ויבשה בתוכנית ההרחבה הימית הסעודית, ושיכון לאקדמיה הצבאית אבן סעוד והעיר הצבאית של המלך חאליד. החל משנת 1984, הפרויקטים של RSEA בטאיוואן הסתכמו בשווי דולר כולל של 1.3 מיליארד דולר. רוב הסחר בין שתי המדינות כלל נפט מסעודיה וחומרי בניין ומוצרי צריכה מטאיוואן.
ביקורים דו-צדדיים
הביקור הדיפלומטי הראשון בין ערב הסעודית לרפובליקה העממית של סין התרחש בשנת 1999, כאשר נשיא הרפובליקה ג'יאנג דזה-מין ביקר בריאד, שהביא לחתימה הדדית על הסכם שיתוף הפעולה האסטרטגי לנפט משנת 1999. בהסכם נקבע כי סין תפתח את תחום בתי הזיקוק לנפט לסעודיה אם סעודיה תאפשר הזדמנויות חקירה ופיתוח למשקיעים סינים. ההסכם אמנם שימש כנקודת מוצא ליחסים דו-צדדיים, אך תוצאות ההסכם היו קטנות, שכן סין לא הצליחה להשתמש ברוב הנפט הגולמי שמספקות העתודות החדשות של סעודיה במתקני זיקוק סיני.
היחסים הדיפלומטיים והכלכליים בין סין לסעודיה התקרבו בשנות האלפיים. בשנת 2004, הרפובליקה העממית של סין וערב הסעודית יזמו סדרה של פגישות פוליטיות קבועות. באותה שנה חתמה Sinopec, חברת הנפט הממלכתית בסין, על הסכם לבדיקת גז ברובע הריק (רוב אל חאלי) בסעודיה. ואז, בדצמבר 2005, קיימה הרפובליקה העממית של סין וארגון המדינות המייצאות נפט (OPEC) את מערכת השיחות הרשמיות הראשונה שלהן.
בינואר 2006 היה המלך עבדאללה ראש המדינה הסעודי הראשון אי פעם שביקר בסין. בהיותו בסין חתם המלך עבדאללה על חמישה הסכמים גדולים בנושא שיתוף פעולה באנרגיה. הביקור שימש גם כדרך לדון בסחר כלכלי רחב יותר, הסכמי מיסוי וטכני, הסכם הכשרה מקצועית, וכן כדי לסיים הלוואה לפיתוח עירוני לבנק הסעודי לפיתוח בערב הסעודית במחוז שינג'יאנג בסין. הנשיא הו קרא כי שיתוף פעולה דו-צדדי זה "יכתוב פרק חדש של שיתוף פעולה ידידותי בין סין לערב הסעודית במאה החדשה." ביקורו הוחזר על ידי נשיא סין חו ג'ינטאו ב-22 באפריל אותה שנה, כחלק מסיבוב הופעות עולמי. הנשיא הו היה המנהיג הזר השני בהיסטוריה שקיבל אישור לפנות למועצה המחוקקת של סעודיה. במהלך תקופה זו, חתמו שני המנהיגים על מספר הסכמים בנוגע לחיפושי אנרגיה ושיתוף פעולה ביטחוני. נאמר כי ערב הסעודית רואה באור חיובי את הקשרים הכלכליים עם סין משום שהם מגיעים ללא "שום קשר" ומתמקדים בסוגיות כלכליות ולא פוליטיות. אזכורו היחיד לעניינים שאינם כלכליים קשורים היה, "מלחמה וכוח צבאי הם אף פעם לא פתרון קבוע לבעיה", וייעץ "להתמיד בטיפול צודק והוגן בסכסוכים ובגישור ההבדלים באמצעים פוליטיים." הוא לא נגע בדמוקרטיה או בזכויות אדם.
בפברואר 2009 ביקר הו בסעודיה בפעם השנייה, כדי "להחליף דעות בנושאים בינלאומיים ואזורים שעניינם משותף" עם המלך עבדאללה. במהלך ביקור זה הנציח הו את פתיחתו של מפעל מלט בסעודיה ופעל לחיזוק הקשרים הדו-צדדיים.
זכויות אדם
בחודש יולי 2019, שגרירים באו"ם של 37 מדינות, כולל ערב הסעודית, חתמו על מכתב משותף של UNHRC בטיפול של סין באויגורים וקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
ביוני 2020 הייתה סעודיה אחת מ -53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
סחר והשקעה
הסחר הסיני-סעודי גדל משמעותית מאז שנת 2000. רק בשנת 2005, המסחר גדל ב-59%, ואפשר לסעודיה לעקוף לראשונה את אנגולה כמקור הנפט הגדול ביותר בסין. לאחר שתבע את כס המלוכה בשנת 2005, אימץ המלך עבדאללה מדיניות סחר פרו-אסייתית "מבט למזרח", כאשר יותר ממחצית הנפט הסעודי יעבור לאסיה. תאגיד תעשיות היסוד הבסיסי של סעודיה (SABIC) שבבעלות סעודיה לבדו מייצא לסין יותר משני מיליארד דולר לסין על בסיס שנתי. בשנת 2008 היה שווי הסחר הדו-צדדי בין סין לסעודיה 32,500,000,000 אירו, והפך את ערב הסעודית לשותפת הסחר הגדולה ביותר של סין בדרום-מערב אסיה. ברבעון הראשון של 2010, יצוא הנפט הסעודי לסין הגיע ליותר ממיליון חביות, העולה על היצוא לארצות הברית. עם הגידול העצום בסחר הסיני-סעודי, סעודיה התגלתה כמשקיעה משמעותית ברפובליקה העממית. סעודים להוטים להשקיע בפרויקטים הקשורים לתעשיית הנפט הסינית כדרך להבטיח את מעמדם כספקית נפט גדולה לסין. לדוגמה, בשנת 2004, חברת עראמקו הסעודית השקיעה כמעט 1/3 מתוך 3 מיליארד דולר בכספים הדרושים להקמת מתקן פטרוכימי במחוז פוג'יין שבדרום-מזרח סין, המתוכנן לעבד 8 מיליון טון נפט גולמי סעודי. עם סיום פרויקט זה, בית הזיקוק יוכל לשלש את יכולתו ויהיה ביכולתו לעבד את הנפט הגולמי הסעודי שאחרת לא ניתן היה לזקק בסין. יתר על כן, בשנת 2006 הסכימו סין וערב הסעודית להקים במשותף מתקן לאחסון נפט באי האינאן שבסין, וסעודיה הזמינו חברות סיניות להשתתף בפיתוח תשתיות בשווי 624 מיליארד דולר. ב-6 באפריל 2012 הכריזה SABIC על תוכנית השקעה חדשה בסך 100 מיליון דולר להקמת מרכז טכנולוגי חדש באזור קנגקיאו בשנחאי. שלושה ימים קודם לכן, ב-3 באפריל, השיקה SABIC את השלב השני של פרויקטים של בנייה של מפעלים פטרוכימיים בערים טיינג'ין וצ'ונגצ'ינג, שהיו חלק מהפרויקט של 11 מיליארד דולר עם קבוצת Sinopec הממשלתית להמשיך ולהגביר את התפוקה במתחמי ייצור פוליקרבונט. מלבד חברות הקשורות לנפט, חברות סעודיות גדולות אחרות - כמו רשות ההשקעות הכללית של סעודיה (SAGIA) וסעודיאן איירליינס הקימו משרדים בסין. בשנת 2006 סעודיה השקיעה 1.1 מיליארד דולר בסין, ההשקעה המשמעותית הראשונה מאז שנת 2000. כמו כן, בשנת 2006, יצרנית האלומיניום הגדולה ביותר בסין - Chalco שותפה עם חברות סעודיות להקמת מתקן אלומיניום של 3 מיליארד דולר בערב הסעודית. בשנת 2009, חברת הרכבות הסינית זכתה בהצעה של 1.8 מיליארד דולר להקמת מסילה יחידה במכה כדרך לסייע בהעברת צליינים. במאי 2019 עלה יבוא סין של נפט גולמי סעודי ב-43%. זה הפך את ערב הסעודית לספקית המובילה לסין.
יחסים צבאיים
בעוד שיחסים דיפלומטיים רשמיים בין סעודיה לסין כוננו רק בשנות התשעים, יחסי ההגנה החלו לפני כן בשנות ה-80. כאשר ארצות הברית סירבה למכור מכלי דלק לטווח ארוך לסעודיה עבור מטוסי F-15 סעודים, נסע הנסיך חאליד בן סולטן לסין לרכישת טילים בליסטיים. סעודיה ערכה עסקה עם סין בשנת 1988 להשגת בין חמישים לשישים טילים בליסטיים לטווח ביניים CSS-2 עם מטען גרעיני. אחד הפרשנים טען: "הסינים בעצם סחבו את הסעודים לרכוש מערכת טילים עתיקה חסרת ערך חסרת ערך ללא ראש הנפץ הגרעיני שלה." לאחר אינטראקציה זו, אין יותר עדויות מתועדות לעסקאות דומות. עם זאת, יש ספקולציות כי שיתוף הפעולה הצבאי האסטרטגי בין סין לסעודיה המשיך לגדול. מומחים מאמינים כי סין ביססה יותר מאלף מיועציה הצבאיים במתקני טילים סעודיים. דיווחים לעיתונות מצביעים על כך שסין הציעה לסעודיה אפשרות לרכוש מערכות טילים מודרניות. סין היא אחת המדינות הבודדות המספקות טכנולוגיה מסוג זה וככזו מסוגלת לדרוש עסקה במזומן. ערב הסעודית הציגה אותם בפומבי לראשונה בשנת 2014.
בינואר 2014 חשף "ניוזוויק" כי סעודיה קנתה בסתר מספר טילים בליסטיים לטווח בינוני CSS-5 בשנת 2007. הם גם אמרו כי ה-CIA האמריקני אפשר לעסקה לעבור כל עוד הטילים שונו כך שלא יוכלו לשאת ראשי נפץ גרעיניים. לאחר מלחמת המפרץ, הסעודים וה-CIA עבדו יחד על מנת לאפשר באופן סמוי לרכוש CSS-5 סיני. ה-CSS-5 מונע על ידי מוצק במקום על ידי נוזל כמו CSS-2, ולכן לוקח פחות זמן להכינם לשיגור. לא ידוע כי הסעודים מחזיקים במשגרים ניידים, אך הם עשויים להשתמש באותם 12 משגרים שנקנו במקור עם הCSS-2. מספר הטילים CSS-5 שנקנו אינו ידוע. ניוזוויק משער שפרטי העסקה המתפרסמים הם חלק מההרתעה הסעודית נגד איראן. בספטמבר 2014 רכשה סעודיה טילים בליסטיים מסוג CSS-5 מסין כדי להגן על מכה ומדינה.
סעודיה משתמשת בתותחי הוביצר PLZ-45 ומזל"טי CAIG ווינג לונג להפציץ את המורדים החות'ים במהלך ההתערבות הצבאית בתימן. רישיון לייצור מזל"טים CASC Rainbow (CH) מתוצרת סינית הוענק לסעודיה בשנת 2017.
סין וסעודיה קיימו תרגילי ים משותפים ראשונים בשנת 2019.
מלגה וסיוע
לאחר רעידת האדמה בסיצ'ואן בשנת 2008, סעודיה הייתה תורמת הסיוע הגדולה ביותר לסין, והעניקה סיוע כספי של קרוב ל-40,000,000 אירו, וחומרי סיוע בשווי של 8,000,000 אירו נוספים. חברות סיניות בערב הסעודית העניקו מלגות לסטודנטים סעודים המאפשרות להם ללמוד בסין. ממשלת סין גם מציעה מלגות ישירות לסטודנטים ואנשי מקצוע להמשך הכשרה.
שיתוף פעולה גרעיני
ב-15 בינואר 2012 חתמו סין וערב הסעודית על הסכם המסמל את הגברת שיתוף הפעולה הגרעיני. על פי סעודיה, המטרה היא "להגביר את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח ושימוש באנרגיה אטומית למטרות שלום." העסקה מהווה את הבמה לשיתוף פעולה מדעי, טכנולוגי וכלכלי מחוזק בין הרפובליקה העממית של סין וערב הסעודית, תוך התמקדות בתחומים כמו תחזוקה ופיתוח של תחנות כוח גרעיניות וכורי מחקר, כמו גם אספקת רכיבי דלק גרעיני. הסכם זה הוא הסכם הגרעין הרביעי של סעודיה, בעקבות עסקאות כאלה עם צרפת, ארגנטינה ודרום קוריאה. ההסכם נחתם בסוף ביקורו הראשון של ראש הממשלה הסיני ון ג'יאבאו לסעודיה כחלק מסיור בן שישה ימים במזרח התיכון.
מיקופלווה
מיקופלווה (בהונגרית: Mikófalva) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם במיקופלווה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 668 תושבים ובשנת 2021 רק 856 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-13 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי מיקופלווה
יהודים חיו במיקופלווה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
לואיזה, נסיכת פרוסיה (1808–1870)
לואיזה אוגוסטה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Luise Auguste Wilhelmine Amalie von Preußen; 1 בפברואר 1808 קניגסברג - 6 בדצמבר 1870 ווסנאר) הייתה נסיכה פרוסית בתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה
לואיזה נולדה ב-1 בפברואר 1808 בקניגסברג (כיום קלינינגרד) בפרוסיה המזרחית לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו המלכה לואיזה.
ב-21 במאי 1825 התחתנה לואיזה עם בן דודה פרדריק, נסיך הולנד. ונולדו להם ארבעה ילדים.
לואיזה מתה בעיר ווסנאר בהולנד ב-6 בדצמבר 1870.
משפחתה
מנישואיה לפרדריק, נסיך הולנד נולדו לה 4 ילדים:
1965 בארצות הברית
1965 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 189 שנה מיום היווסדה.
מבצע בלוקבאסטר
מבצע בלוקבאסטר היה השלמת מבצע ממשי הגדול יותר שנערך על ידי הארמייה הקנדית הראשונה, שתוגברה על ידי הקורפוס ה-30 מהארמייה הבריטית השנייה מסוף פברואר עד תחילת מרץ 1945.
יחסי בלארוס–ספרד
יחסי בלארוס–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין בלארוס וספרד.
מבצע בלוקבאסטר
סקירה כללית
בפברואר 1945 ציפו בעלות הברית להיות מסוגלות לכבוש את הרייכסוואלד ליד קלווה בתוך שלושה עד ארבעה ימים. לפני כן, הם התקדמו במהירות: לאחר מבצע בלקקוק (כיבוש משולש הרור בין רורמונד, היינברג וסיטארד) בין 14 ל-26 בינואר, הוורמאכט הגרמני פינה את עמדת מאס-רור בין היינברג לפנלו ללא קרב, כדי להימנע מכיתור. אולם, הקרב התמשך, בין השאר בגלל תקופה של מזג אוויר סוער שמנע מבעלות הברית לנצל באופן מלא את העליונות האווירית המוחלטת שלהן. מבצע ממשי היה איטי ויקר מהצפוי והמפקד הקנדי, הגנרל הארי קריראר, החליט להשיק את 'מבצע בלוקבאסטר' ב-26 בפברואר 1945.
יחסי בלארוס–ספרד
יחסים דיפלומטיים
ב-13 בפברואר 1992 כוננו לראשונה יחסים דיפלומטיים בין המדינות. היחסים הדו-צדדיים שמנהלים ספרד ובלארוס הם מועטים.
יחסים כלכליים
בשנת 2013, הסחר הדו-צדדי עם בלארוס (189.7 מיליון אירו) ייצג 0.037% מסך המסחר של ספרד עם שאר העולם, מה שמציב את אותה מדינה כשותפת הסחר ה-109 של ספרד.
לנוכחות העסקית הספרדית יש חשיבות מועטה, למרות שהיו בשנים האחרונות שיעורי צמיחה משמעותיים של היצוא הספרדי, שצמחו מ-79.56 מיליון אירו בשנת 2010 ל-143.48 מיליון אירו בשנת 2013.
שיתוף פעולה
ספרד מבצעת תוכנית קבלת פנים לילדים מבלארוס, שהושפעו מאסון צ'רנוביל, על ידי משפחות ספרדיות (כ-3,000 ילדים בחג המולד ובקיץ). ספרד תרמה 50,000 אירו בשנת 2008 לקרן הנאמנות של האוניברסיטה האירופית למדעי הרוח (בגלות בווילנה). בין השנים 2001–2012 פעלה נציגות של AECID באוניברסיטה הלשונית הממלכתית במינסק.
מקסים מוחין
מקסים אנדרייביץ' מוחין (ברוסית: Максим Андреевич Мухин; נולד ב-4 בנובמבר 2001 בטוליאטי שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים
מוחין גדל באקדמיית הכדורגל יורי קונופלב ובמחלקת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה. ב-8 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בלוקומוטיב מוסקבה, בהפסד 5-1 לדינמו מוסקבה במסגרת ליגת העל הרוסית.
ב-28 במאי 2021 חתם על חוזה לחמש עונות בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית.
קריירה בינלאומית
ב-27 במרץ 2021 ערך מוחין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, בניצחון 2-1 על נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא היה חלק מסגל נבחרת רוסיה בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
יחסי בורונדי–ספרד
יחסי בורונדי–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין בורונדי וספרד. לבורונדי אין שגרירות בספרד. לספרד אין נציגות דיפלומטית או משרד קונסולרי בבורונדי.
יחסים דיפלומטיים
מכיוון שכמעט ואין יחסים מסחריים בין המדינות, הנושאים שמעסיקים את ספרד בעיקר ביחס לבורונדי הם מצבם של פליטי בורונדי בטנזניה (איתם ספרד משתפת פעולה באמצעות תרומות לארגון המזון והחקלאות).
יחסים כלכליים
בשנת 2012 הייצוא הספרדי לבורונדי הסתכם ב-600,000 אירו. בשנים 2013, 2014 ו-2015 הייצוא הסתכם בפחות מ־450,000 אלף אירו. הפריטים העיקריים שייבאו לבורונדי היו: מכשירים מכניים לחקלאות, חומרי צביעה, יריעות אלומיניום, יינות ומכשירים אופטיים.
שיתוף פעולה
בורונדי איננה אחת מהמדינות המועדפות לשיתוף פעולה בספרד, ולכן לא קיים שיתוף פעולה דו-צדדי.
אחימלך בן אביתר
אֲחִימֶלֶךְ או אֲבִימֶלֶךְ בֶּן־אֶבְיָתָר היה הסגן של צדוק ואביתר הכהנים הגדולים. אביו היה אביתר הכהן הגדול, מצאצאי בית עלי. שמותיו מביעים שאחי, אבי (כינויים לה') הוא מלך.
חלוקת הכהנים ל-24 משמרות
על פי רוב הפרשנים, דוד אחימלך וצדוק חילקו את הכהנים ל-24 בתי אבות, והטלת הגורלות שקבעה את הסדר של המשמרות הייתה בנוכחותם. אחימלך שימש באותו מעמד כנציג בית איתמר הכהן. אולם, רבי נחמיה פירש שהמעמד נעשה על ידי משה ושאחימלך בן אביתר הוא אחד משמותיו הרבים של משה.
דומיטרו טודוסה
חייו
טודוסה סיים את בית הספר לקצינים ב-1911. ב-10 במאי 1929 הועלה לדרגת לוננו קולונל. ב-16 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת קולונל. במבצע מינכן לחם במסגרת הארמייה הרביעית ולאחר כיבוש קישינב היה המפקד הצבאי של העיר מטעם הארמייה. במפגש בין מפקד האינזצקומנדו 11a הגרמני, פאול צאפּ, ובין הקולונל הרומני דומיטרו טודוסה, הוחלט להקים את גטו קישינב, שבו ירוכזו יהודי העיר.
ב-24 בינואר 1942 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-25 במאי 1945 שוחרר מהצבא ולמחרת נעצר. ב-1 באוגוסט 1949 נידון ל-20 שנות מאסר וב-24 באוקטובר 1955 שוחרר וב-1966 טוהר שמו..
קוברה יורקת מוזמביקית
קוברה יורקת מוזמביקית (שם מדעי: Naja mossambica) היא מין קוברה יורקת ממשפחת הפתניים.
מאפיינים
קוברה זו מצויה באפריקה שמדרום לסהרה מדרום-מזרח טנזניה ודרום אנגולה עד לצפון נמיביה. היא נפוצה בסוואנות ובערבות פתוחות ביבשת.
זוהי קוברה שאורכה 90–105 ס"מ ויכולה להגיע לאורך 154 ס"מ. היא בעלת קשקשים צהובים עד חומים ובעלת גרון כתום מפוספס. קוברה זו מכילה שיני ארס היכולים לירות ארס לעיני תוקפיה.
היא טורפת דו-חיים, נחשים אחרים, עופות, ביצים ויונקים קטנים. הקטנים יאכלו גם חרקים. הקוברה ארסית מאוד, אך פחות ממיני קוברה אחרים.
האסקי סולטאן
שימוש במשפחת המלוכה העות'מאנית
בתקופה המוקדמת של השימוש בהאסקי, תואר זה הוחזק על ידי בת זוגו הראשית של הסולטאן והיה בעל מעמד מיוחד, והיה גבוה מתארים ודרגות אחרות לפיהם נודעו בנות הזוג הבולטת של הסולטאנים (האטון וקאדין). להאסקי סולטאן היה מקום חשוב בארמון, בהיותה האישה השנייה בחוזקה ונהנתה מהמעמד הגבוה ביותר בהרמון הקיסרי אחרי הולידה סולטאן, ובדרך כלל היו לה חדרים קרובים לחדרי הסולטאן. מעמדו של התואר, שהיה בשימוש במשך מאה שנים, שיקף את כוחן הגדול של בנות הזוג הקיסריות, שהיו שפחות לשעבר, בחצר המלכות העות'מאנית, שהעלו את מעמדן לגבוה יותר מהנסיכות העות'מאניות, והפכו לשוות לבנות הזוג הקיסריות באירופה.
כאשר תפקיד הולידה סולטאן היה פנוי, יכלה ההאסקי לתפוס את תפקידה של הולידה, לקבל גישה למשאבים כלכליים ניכרים, להיות ראש ההרמון הקיסרי, יועצת הסולטאן בעניינים פוליטיים, ואף להשפיע על מדיניות החוץ ועל הפוליטיקה הבינלאומית. מקרים אלה התרחשו בתקופות הורם סולטאן וקסם סולטאן.
הורם, בת הזוג הקיסרית הראשונה שהפכה להאסקי סולטאן, קיבלה כמה פריבילגיות בתקופת כהונתה, במיוחד לאחר מותה של אמו של סולימאן, האפסה סולטאן, הולידה סולטאן הראשונה, בשנת 1534. הורם הורשתה להביא לעולם יותר מבן אחד, דבר שהיה הפרה מוחלטת של עקרון ההרמון האימפריאלי הישן של "אם פילגש אחת - בן אחד" שנועד למנוע גם את השפעת האם על הסולטאן וגם את הסכסוכים של האחים על כס המלוכה. בשנת 1533 או 1534 (התאריך המדויק אינו ידוע) התחתן סולימאן עם הורם בטקס רשמי מפואר, והפך את עצמו לסולטאן העות'מאני הראשון שהתחתן מאז אורהן הראשון (שלט 1326–1362), והפר את המנהג בן 200 השנים של הבית הקיסרי העות'מאני לפיו הסולטאנים לא היו צריכים להתחתן עם פילגשיהם. מאוחר יותר הורם הפכה לאמו של הנסיך הראשון שנשארה בחצר הסולטאן לכל אורך חייה. במסורת המשפחתית הקיסרית העות'מאנית, בת זוגו של הסולטאן הייתה אמורה להישאר בהרמון עד שבנה יתבגר (בסביבות 16 או 17), ולאחר מכן הוא יישלח מהבירה בליווי אמו כדי לשלוט במחוז רחוק. הורם הפכה לשותפתו של סולימאן לא רק במשק הבית, אלא גם בענייני מדינה. בזכות האינטליגנציה שלה היא שימשה כיועצת הראשית של סולימאן ונראה שהייתה לה השפעה על מדיניות החוץ והפוליטיקה הבינלאומית. כוחוה הגדול של הורם סימן את התחזקותן של בנות הזוג הקיסריות הראשיות תחת התואר האסקי.
התואר היה גם בשימוש בתקופת שלטונו של אהמט הראשון. הקריירה של אהמט דמתה מאוד לזו של סולימאן. הוא בחר את בת זוגו השנייה, קסם, כהאסקי שלו. הקריירה של קסם הייתה דומה לזו של הורם מבחינה חשובה. כמו הורם, גם קסם הואשמה בכך שהיא פעלה לשמירה על כוחה ולא על הסולטאן או השושלת. לשתי הנשים הללו שסבלו מהשיפוט הקשה ביותר בהיסטוריה היו שני דברים משותפים: היעדרו של סולטאן איש צבא במהלך רוב הקריירה שלהן כהאסקי ומספר רב במיוחד של בנים. מה שנראה שזיכה אותן במוניטין הלא נעים שלהם היה כוחם להשפיע על גורל האימפריה על ידי העדפת אחד מבניהן על פני אחר.
Shake It Off
Shake It Off (בעברית: נַעֵר אֶת זֶה) הוא שיר מתוך 1989, אלבום האולפן החמישי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא נכתב על ידי סוויפט, מקס מרטין ושלבאק. השיר יצא לרדיו דרך ריפבליק רקורדס ב-18 באוגוסט 2014 כסינגל המוביל מהאלבום, והוא הרצועה השישית באלבום. מבחינה מוזיקלית, סימל השיר את שינוי הסגנון המוזיקלי של סוויפט מקאנטרי פופ לפופ. השיר הוצג לראשונה בשידור חי ביאהו; באותו יום יצא גם הווידאו קליפ לשיר, והשיר הפך לזמין להורדה דיגיטלית.
"Shake It Off" זכה לביקורות חיוביות בעיקרן ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את הסגנון המוזיקלי שלו. הקליפ, לעומת זאת, קיבל ביקורות מעורבות, וספג ביקורת על סצנה שכללה טוורקינג. השיר נכנס היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה השני של סוויפט שכבש את פסגת המצעד. השיר זכה בפרס השיר האהוב בפרסי בחירת הקהל 2015, והיה מועמד לפרסי תקליט השנה, שיר השנה ומופע סולו הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי 2015.
נכון לדצמבר 2020 הגיע הקליפ לשיר ללמעלה מ-3 מיליארד צפיות ביוטיוב. בשנת 2020, קיבל השיר את מעמד היהלום בארצות הברית, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, עקב מכירות של למעלה מ-10 מיליון עותקים במדינה. בכך הפכה לאמנית הראשונה שמחזיקה באלבום ושיר יהלום במדינה.