cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירון הרמן
חייו
הרמן נולד בתל אביב. הוא שיחק כדורסל בתיכון והיה רכז ראשון בנבחרת הקדטים של ישראל. בעקבות פציעה נאלץ להפסיק לשחק בגיל 16 והפנה את מרצו ללימודי פסנתר. הוא למד אצל המורה עופר ברייר. בגיל 19 טס לבוסטון, שם תכנן ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה או בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד. אולם בסוף החליט לחזור לישראל. הטיסה לישראל עצרה בפריז, והוא יצא לנגן במועדון ג'אז בליל העצירה, שם פגש נגנים שהציעו לו להישאר בעיר. מאז הוא גר בפריז ומקליט שם את אלבומיו. בגיל 21 יצא אלבומו הראשון, Takes 2 to Know 1, בשיתוף עם סילביאן גויו.
בשנת 2002 הוא זכה בתחרות Trophées du Sunside בתחנת "רדיו צרפת". בשנת 2008 זכה בפרס "המנצחים בג'אז" (VICTOIRES DU JAZZ) בצרפת. הרמן הופיע מספר פעמים בישראל, והוא מציג עיבודים של שירים ישראלים ותיקים בסגנון ג'אז.
בשנת 2018 הקליט דואט בהופעה חיה עם צ'יק קוריאה, שיצא באלבום Chick Corea Plays בשנת 2020.
מרדכי עומר
ביוגרפיה
מרדכי עומר (מוטי בפי כל מקורביו) נולד בחיפה למשפחה דתית. במסגרת העתודה האקדמית למד לימודי התואר הראשון אצל פרופסור משה ברש, בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, עוד בטרם נוסד שם החוג לתולדות האמנות. בשרותו בצה"ל שימש כעוזר קצין חינוך פיקודי בגדנ"ע ועם שחרורו הפקיד בידיו ד"ר חיים גמזו, אז מנהל מוזיאון תל אביב, את הקמת "מפעל הנוער", ששכן בבית דיזנגוף (מוזיאון תל אביב), שאותו ריכז בין השנים 1966-1964. בעידודה של האוצרת הראשית של המוזיאון, פולה איכנבאום, יצא לניו-יורק ללימודי תואר שני באוניברסיטת קולומביה, בעזרת מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל.
לימודים
באוניברסיטת קולומביה זכה ללמוד אצל מאייר שפירו, מגדולי החוקרים המודרניים של תולדות האמנות, שהשפיע עליו מאוד והטביע את חותמו על אופי מחקריו והבנתו את האמנות. בהמלצת מאייר שפירו התקבל למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, שם פעל בין השנים 1967 ל-1971 כעוזר מחקר לאחד האוצרים החשובים אז בארצות הברית, רנה דרננקור. בשנת 1971 הוזמן על ידי רוברט גולדווטר, מנהל המוזיאון לאמנות פרימיטיבית בניו יורק, לאצור תערוכת זיכרון לרנה דרננקור, שהתמקדה בעבודתו בתחום האמנות הפרימיטיבית. בהמשך עשה את הדוקטורט באוניברסיטת מזרח אנגליה בנושא "תחושת הסוף בציורים של ויליאם בלייק וויליאם מאלורד טרנר", ואצר מספר תערוכות במוזיאונים שונים באנגליה.
קריירה
בשנת 1976 חזר לישראל, לאחר שהוצע לו לנהל את מוזיאון תל אביב, אך הדבר לא יצא אז לפועל. הוא השתלב כמרצה לתולדות האומנות בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, שם כיהן מ-1976 כמרצה בכיר ומ-1986 כפרופסור, עד צאתו לגמלאות בשנת 2009. כמו כן שימש כמרצה ב"בצלאל" ובמוסדות אחרים.
עומר הביא עמו שיטות מחקר ולימוד חדשות, ותפיסות חדשות של האמנות. הוא גידל דור של חוקרי אמנות, שחלקם הפכו אחר כך לחוקרים ידועים ולמרצים בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב וכן במוסדות אקדמיים שונים. הוא יסד את תוכנית לימודי המוזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, הראשונה מסוגה בארץ, ולימד את תורת כתיבת הקטלוגים ברמה של ספרות מחקרית. עומר זכה למוניטין מקומיים ובינלאומיים בתחום המוזואולוגיה, שבאו לידי ביטוי בעבודתו ובמסלולי הכשרה ייעודיים ואקדמיים שפיתח בתחום. הוא גידל דורות של אוצרים שמכהנים כיום בתפקידי מפתח בגלריות ובמוזיאונים בארץ. כחלק מפעילותו זו, בשנת 1977 הקים את הגלריה האוניברסיטאית באוניברסיטת תל אביב והיה למנהלה, וכן הקים גן פסלים ברחבי האוניברסיטה.
משנת 1995 ניהל את מוזיאון תל אביב לאמנות. לצד תערוכות שהובאו מחו"ל, ושהציגו בפני הקהל את טובי האמנים הבינלאומיים, העמיד עומר את האמנות הישראלית בראש מעייניו ובחר להציג אמנים ישראלים רבים, שהיו חלק מההיסטוריה של תולדות האמנות הישראלית. בין היתר הרבה להציג נשים אמניות, למרות שלא היה קרוב לנושא המגדר באמנות. מבקריו טענו כלפיו שהוא שולט במוזיאון ביד רמה ושאינו מציג אמנים ישראלים צעירים. עומר טען להגנתו שאמנים צעירים צריכים להציג קודם כל בגלריות ורק עם בשלותם להגיע למוזיאונים.
בין מחקריו בתחום תולדות האמנות בלטו מחקריו המוקדמים על הצייר ויליאם טרנר והציור הרומנטי באנגליה. עם שובו ארצה התמקד באמנות ישראלית, במאמריו על יצירותיהם של יוסף זריצקי, יצחק דנציגר, אריה ארוך, סיגלית לנדאו ואחרים. מספר מחקרים הוקדשו לאמנים זרים כגון דייוויד סמית, ובייחוד ליצירתו של מרסל דושאן.
עומר נפטר ב-10 ביוני 2011, בבית החולים איכילוב בתל אביב ממחלת הסרטן.
וולטר לג
וולטר לג (באנגלית: Walter Legge; 1 ביוני 1906 - 22 במרץ 1979) היה מפיק מוזיקה קלאסית בריטי רב השפעה. הוא ניהל במשך שנים רבות את המחלקה הקלאסית של חברת התקליטים EMI ואת תזמורת פילהרמוניה.
תולדות חייו
לג נולד בשפרד'ס בוש, לונדון, אביו היה חייט. לג הצטיין בשפות ולמד צרפתית ולטינית אך בגיל 16 עזב את בית הספר, לא הייתה לו כל השכלה פורמלית נוספת. הוא למד קריאת תוים בעצמו וכדי להכיר את המוזיקה של ואגנר לימד את עצמו גרמנית.
ב-1927 הצטרף לחברת HMV ככותב הערות אלבום לתקליטיה. כמו כן כתב למגזין החברה "The Voice" ("הקול") וביקורת תקליטים למנצ'סטר גארדיאן. לאחר ש-HMV התמזגה לתוך EMI פיתח לג את שיטת התקליטים למנויים. מנויים נרשמו מראש לרכישת סדרה של תקליטים קלאסיים, שיצאו במהלך השנה ונשלחו למנויים ששילמו עבורם מראש. הדבר נתן ל-EMI גב כלכלי להפקת סדרות ארוכות-טווח כגון הקלטת כל שיריו של הוגו וולף, הקלטת מכלול הסונטות לפסנתר מאת בטהובן בביצועו של ארתור שנאבל והקלטה מלאה של חליל הקסם מאת מוצארט בניצוח של סר תומאס ביצ'ם, שנערכה בברלין ב-1937. ביצ'ם הזמין את לג להיות מנהל אמנותי שותף בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן.
במהלך מלחמת העולם השנייה ניהל לג את המחלקה הקלאסית של ENSA (התאחדות שירות לאומי לבידור), גוף שנועד לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים.
עם חזרתו מווינה, בשלהי 1945, הקים את תזמורת פילהרמוניה, כתזמורת ההקלטות של EMI, ניהל אותה אמנותית, קבע את הרפרטואר שלה והשיג לה מנצחים מעולים, שעבדו לרוב תמורת שכר זעום, כתומאס ביצ'ם, ארטורו טוסקניני, וילהלם פורטוונגלר ובמיוחד הרברט פון קאראיין ואחריו אוטו קלמפרר. לג יצר רפרטואר עצום שכלל, בצד יצירות מיינסטרים, גם יצירות שכוחות של גאורג פרידריך הנדל בצד מוזיקה קלאסית מודרנית וזכה לחופש פעולה מלא מטעם הנהלת EMI. אולם בראשית שנות השישים החלו מכירות המוזיקה הקלאסית לרדת, חופש הפעולה של לג צומצם וב-1964 התפטר מ-EMI, לאחר 35 שנות עבודה בחברה.
ב-1967 סבל מהתקף לב ממנו לא התאושש לגמרי. הוא היה למנהלה האישי של אשתו, אליזבת שוורצקופף, שהקליטה עתה לחברת "דקה", יריבתה של EMI. ב-1979 נפטר לג בריביירה הצרפתית.
יחסי ברזיל–גרמניה
בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה קיימים יחסים דיפלומטיים. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1824.
ברזיל מחזיקה שגרירות בברלין ו-9 קונסוליות בערים אאכן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, הנובר, היידלברג, מינכן, נירנברג, ובשטוטגרט. ולגרמניה יש שגרירות בברזיליה ו-19 קונסוליות בערים אנאפוליס, בלם, בלו הוריזונטה, בלומנאו, קויאבה, קוריטיבה, פורטלזה, ז'וינווילי, מנאוס, נאטאל, פורטו אלגרה, רסיפה, ריביראו פרטו, ריו דה ז'ניירו, רולנדיה, סלבדור, סנטוס, סאו פאולו, ובוויטוריה.
ראשית היחסים: 1824-1914
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1824, כאשר מתיישבים גרמנים התיישבו במדינת ריו גרנדה דו סול. ב-1825 פרוסיה הכירה בעצמאות ברזיל וב-1826 הוקמה קונסוליה ברזילאית בהמבורג.
ב-1859 הוציאה פרוסיה צו רשמי, בשם צו הייט (Heydt Rescript) האוסר על תעמולה למען הגירה לברזיל, עקב יחס רע (mistreatment) למתיישבים הגרמנים במדינת סאו פאולו. הצו פגע במהגרים הפוטנציאליים לברזיל מפרוסיה, והחל משנת 1871, בכל גרמניה. הצו בוטל רק בשנת 1896. ב-1900, ז'וזה פרניוס, ברון ריו ברנקו נשלח לברלין, על מנת לייצג את ברזיל בגרמניה.
מלחמת העולם הראשונה: 1914-1918
במהלך מלחמת העולם הראשונה, השעתה ברזיל את יחסיה עם הקיסרות הגרמנית וב-27 באוקטובר 1917, הכריזה ברזיל מלחמה על הקיסרות, בעקבות הטבעת אניות סחר ברזילאיות בידי צוללות גרמניות חודשיים לפני כן.
מלחמת העולם השנייה: 1939-1945
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1939, ברזיל הכריזה על עצמה כמדינה נייטרלית. ביולי 1942 הוטבעו שלוש עשרה ספינות סוחר ברזילאיות בידי צוללות גרמניות. כתגובה למתקפות, החליט נשיא ברזיל, ז'טוליו ורגאס, שלא לנקוט בצעדים נוספים נגד מדינות הציר, כדי להימנע מסחף שיוביל למעורבות ישירה במלחמה. עם זאת, לאחר שבאוגוסט 1942, הטביעה שוב צוללת גרמנית 5 כלי שיט, הדבר הוביל לכעס רב בברזיל, ובריו דה ז'ניירו החלו אנשים בפעולות נקמה כנגד בעלי עסקים ממוצא גרמני. עמדתה הפסיבית של הממשלה לא היה בה די כדי להרגיע את הרוחות הסוערות ולבסוף הכריזה ברזיל מלחמה על מדינות הציר ב-22 באוגוסט 1942. בעקבות זאת, הקימה ברזיל את כוח המשלוח הברזילאי, שלחם בחזית האיטלקית במלחמה.
אחרי המלחמה: 1945-היום
ביולי 1951, לאחר מלחמת העולם השנייה, היחסים בין שתי המדינות חודשו, ונבנתה שגרירות גרמנית בריו דה ז'ניירו.
שנת 2013 הייתה שנת גרמניה בברזיל.
בשנת 2015 ביקרה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל בברזיל עם שבעה שרים וחמש מזכירות מדינה גרמניות על מנת להתחיל בהליך "ייעוץ בין-ממשלתי" (consultas intergovernamentais) בין שתי המדינות. גרמניה שומרת על מערכת יחסים כזו עם שבע מדינות אחרות (צרפת, איטליה, ספרד, פולין, ישראל, רוסיה, סין והודו). הייעוץ הבין-ממשלתי הבא עתיד להיערך בשנת 2017.
יחסים ספורטיביים
במונדיאל 2014 ניצחה נבחרת גרמניה את נבחרת ברזיל במשחק מינייראסו 7-1. לאחר המשחק גרמניה זכתה בגביע העולם בכדורגל לאחר ניצחון נוסף על ארגנטינה. לאחר המשחק כמה שחקנים בנבחרת ברזיל הכריזו על סיום דרכם במדי ברזיל, בהם השוער של הנבחרת.
שגרירים
מאז ה-2 בספטמבר 2016, השגריר הגרמני בברזיליה הוא גאורג ויטשל. מאז 2016, השגריר הברזילאי בברלין הוא.
חוצפה
חוצפה היא התנהגות שאינה מצייתת לנורמה תוך כדי התרסה, ובפרט יש בה חוסר ציות לסמכות. במצבים קיצוניים, החוצפה אינה מלווה רק בחוסר נימוס אלא גם בגסות רוח ובפגיעה בזולת.
להדגשת השלילה שבחוצפה משמשים הביטויים "חוצפה ממדרגה ראשונה" ו"חוצפה שאין כדוגמתה".
במשמעותה הבסיסית בעברית, למילה "חוצפה" קונוטציה שלילית, לתיאור חציית גבולות ההתנהגות המקובלת ללא בושה. בהלכה מוזכרת החוצפה ככינוי להתנהגות לא מוסרית ולא הוגנת (אדם המחזיק בחלקת קרקע שבין שני שותפים), ובאגדה היא מוזכרת כסימן לתקופה הירודה של עקבתא דמשיחא שאחד מסימניה היא "חוצפא יסגי". יחד עם זאת, כבר במסכת סנהדרין מופיעה התייחסות חיובית לחוצפה: "אמר רב נחמן: חוצפא, אפילו כלפי שמיא מהני", כלומר: החוצפה מועילה גם כאשר היא מופנית כלפי שמים, כלפי הסמכות העליונה ביותר.
המילה "חוצפה" היא במקורה ארמית כמובא בספר דניאל שבתנ"ך ובתלמוד הבבלי (ראה לעיל), המילה עברה ליידיש, ובדומה למילים רבות ביידיש, בתהליך של שאילת מילים חדרה לאנגלית, שבה היא מאויתת על פי רוב Chutzpah (נהגה במלעיל, לפי ההגייה האשכנזית ובניגוד להגייה המלרעית בעברית ישראלית), ולגרמנית, שבה היא מאויתת Chuzpe. בשפות אלה בולטת יותר הקונוטציה החיובית שלה והיא מחמאה על התנהגות נועזת.
משמר המפרץ (סרט)
משמר המפרץ (באנגלית: Baywatch) הוא סרט קומדיה-פעולה אמריקאי בבימויו של סת' גורדון, המבוסס על הסדרה "משמר המפרץ". הסרט צולם ב-2016, ויצא לאקרנים ב-22 ביוני 2017.
עלילה
מיץ' ביוקנן (דוויין ג'ונסון) עומד בראש יחידת מצילים, בה הוא מתעמת עם הטירון החדש מאט ברודי (זאק אפרון), אתלט מקצועי כושל. עם זאת, כאשר גופה נשטפת לחוף, השניים חייבים לשים בצד את ההבדלים האישיים שלהם ולעבוד יחד עם הצוות כדי לעצור את פעולותיה של בעלת מועדון נופש מושחתת וסוחרת סמים בשם ויקטוריה לידס (פריאנקה צ'ופרה).
קישורים חיצוניים
ביקורות
אסלאם קרימוב
אסלאם קרימוב (באוזבקית: Islom Abdug‘aniyevich Karimov; ברוסית: Ислам Абдуганиевич Каримов; 30 בינואר 1938 – 2 בספטמבר 2016) היה נשיאה הראשון של אוזבקיסטן, משנת 1990 עד מותו. בתקופת שלטונו הלך והתעצם כוחם של שירותי הביטחון באוזבקיסטן. במשך השנים זכה קרימוב לשבחים על הדיכוי המוצלח של קיצוניות איסלאמית בארצו, אך גם לביקורת על שלטונו הרודני וההגבלות שהחיל על זכויות דמוקרטיות.
ביוגרפיה
קרימוב נולד ב-30 בינואר 1938, בן לאם טג'יקית ולאב אוזבקי.
הוא למד הנדסה במכון הפוליטכני של טשקנט ולאחר שעבד כמהנדס עבר לתפקידי ניהול בממסד המפלגתי. בשנת 1989 התמנה למזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוזבקית והיה בתפקיד זה עד להתפרקות ברית המועצות.
קרימוב החל לשלוט באוזבקיסטן הסובייטית בשנת 1990, ובדצמבר 1991 היה לנשיאה הראשון של אוזבקיסטן העצמאית, בעקבות ניצחונו בבחירות הראשונות לנשיאות, שבהן זכה ברוב מוחץ של 86%. בינואר 2000 נערכו שוב בחירות לתפקיד, וקרימוב זכה ברוב של 91.9%. בדצמבר 2007 התמודד לקראת קדנציה שלישית רצופה, וזכה שוב, ברוב של 90.77%. באפריל 2015 התמודד לקדנציה רביעית וזכה ברוב של 94%. כל מערכות הבחירות נחשבות על ידי משקיפים מערביים כבלתי הוגנות.
שגריר בריטניה בשנים 2002–2004 דיווח על הפרה שיטתית של זכויות אדם, הכוללת עינויים, חטיפות, רציחות, מעשי אונס ורדיפה על רקע דתי. חופש העיתונות במהלך תקופת שלטונו הוגבל מאוד, וכמעט כל אמצעי התקשורת שויכו למדינה. קרימוב זכה לכינוי "המרתיח" לאחר שב-2002 אנשיו הוציאו להורג שני מתנגדים, באמצעות הרתחה. קרימוב הואשם באחריות לטבח שהתרחש בשנת 2005 בעיר אנדיז'ן; כוחות הביטחון רצחו באותו יום מאות ואולי אלפי מפגינים.
נטען כי קרימוב הקפיד לרדוף כל מי שהוא אסלאמי מדי או חילוני מדי. הוא השתלט על העיתונות, הוציא אל מחוץ לחוק כל אופוזיציה, והגביל תנועה אסלאמית לא-רשמית. גורמי המודיעין הפנימיים של אוזבקיסטן, שצמחו ממשרדי הק.ג.ב. לשעבר, תועדו על ידי תנועות בינלאומיות לזכויות אדם כמדכאות כל מי שנחשב כאופוזיציה שלטונית, ובמיוחד אסלאמיסטית פונדמנטליסטית. הדבר התבטא בהגליה, עינוי, וכליאה לא רק של אותם גורמים אלא גם של משפחותיהם. אחרי 1998 השלטונות האוזבקיים הקלו מעט את ההגבלות באשר לחופש הדת, אך עדיין היה פיקוח הדוק על מסגדים והתארגנויות דתיות וכתיבה דתית מבחוץ. כמו כן נאסר לבוש דתי מחוץ לבית. דוקטרינות דומות אומצו גם במדינות השכנות ובעיקר בטורקמניסטן, שהשליטה דוקטרינה כמעט זהה לזו של אוזבקיסטן.
מתנגדיו בעיקר מהתנועות האסלאמיות, ובראשן מפלגת השחרור האסלאמית, כינו אותו "רודן יהודי", עקב קשריו עם ישראל.
באוגוסט 2016 לקה קרימוב בשבץ, וב-2 בספטמבר הוא מת, בגיל 78. הוא נקבר בבית העלמין ההיסטורי שאחי-זנדה בסמרקנד.
קרימוב השאיר אחריו שתי בנות. בתו הגדולה גולנרה קרימובה החלה את דרכה ככוכבת פופ, ובהמשך הפכה לאחד האנשים החזקים באוזבקיסטן ושלטה לפי דיווחים באימפריה עסקית רחבה; בשנת 2014, דיווח כלי תקשורת כי היא הושמה במעצר בית, ומאז לא נראתה בציבור. בתו הצעירה היא לולה קרימובה-טילייבה, דיפלומטית ונדבנית, המשמשת כשגרירת אוזבקיסטן לארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (אונסק"ו). לקרימוב אין בנים, שעשויים היו לשמש יורשיו, כמקובל במדינה כאוזבקיסטן בעלת האופי הפטריארכלי.
אילנה רות ברמן
ביוגרפיה
נולדה והתחנכה כאילנה (איליין) רות סיגל בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, למיני לבית סקס וסמואל סיגל. היה לה אח אחד, אדווין.
למדה בבית ספר יסודי ובבית ספר תיכון (Hyde Park High School) בשיקגו.
עם סיום התיכון פנתה ללימודים אקדמיים. היא למדה לתואר ראשון, שני ושלישי בארצות הברית. בשנת 1943 סיימה תואר ראשון במדעים באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1951 סיימה תואר שני בביוכימיה באוניברסיטה זו. בשנת 1955 סיימה תואר שלישי באוניברסיטת נורת'ווסטרן באילינוי.
לאחר עלייתה החלה לעבוד כמרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ובחלוף הזמן התמנתה לפרופ' מן המניין.
מחקר
לאחר עלייתה לישראל הוזמנה ברמן לעבוד בבית חולים הדסה עין כרם על ידי פרופ' יצחק מייכלסון מנהל מחלקת עיניים בבית החולים. בשנת 1960 הקימה, ובהמשך גם ניהלה, את מעבדת המחקר לביוכימיה של העין. במהלך עבודתה בבית החולים הכשירה דורות של סטודנטים לרפואה בתחום רפואת העיניים.
נודעה כמומחית עולמית לביוכימיה של העין. עסקה בחקר מחלות גנטיות ומטבוליות של העין. חקרה תהליכי מטבוליזם של ויטמין A ואת האפקט של ויטמין E בהגנה על רקמות העין כנגד רדיקלים חופשיים. בשיתוף עם רופאי מחלקת העיניים של הדסה פתחה שיטות לדיאגנוסטיקה של מחלות עיניים גנטיות. פרסמה עשרות מאמרים בכתבי עת מובילים ופרסמה בשנת 1991 ספר מחקרים עדכני בתחום: "ביוכימיה של העין" (Biochemistry of The Eye).
בשנת 1979 הקימה את האגודה הישראלית לחקר העין והראיה.
מאבק להשוואת גיל הפרישה של נשים לזה של גברים
ברמן קיבלה הודעה מהנהלת בית החולים הדסה על סיום עבודתה ופרישתה לפנסיה בגיל 60, למרות שגיל הפרישה למנהלי יחידות (גברים) הוא 68. בעקבות ההודעה חברה לפרופ' תרצה כהן ולפרופ' אדית קיי, שקיבלו גם הן הודעות דומות מבית החולים בדבר סיום עבודתן ופרישה לפנסיה בגיל 60, ושלושתן דרשו מהנהלת בית החולים להשוות את גיל הפרישה שלהן לגיל פרישה של פרופסורים גברים, במעמד מקצועי זהה. לאחר שנתקלו בסירוב נחרץ, גם מארגון "הדסה" העולמית שאליו פנו, הן גייסו למאבקן את פרופ' עו"ד פרנסס רדאי ואת פרופ' ניצה שפירא ליבאי. הן פנו לבית הדין לעבודה מיוצגות על ידי פרופ' פרנסס רדאי והגיעו בסופו של דבר להסכם פשרה עם הנהלת בית חולים הדסה בדבר השוואת גיל הפרישה של נשים לגיל הפרישה של גברים (65), וקביעת גיל 68 כגיל פרישה למנהלות של יחידות כמותן. תביעה זו וההסכם היוו פריצת דרך בתחום השוואת גיל הפרישה באוניברסיטאות לנשים וגברים. המהלך הובל בהמשך על ידי פרנסס רדאי בבג"ץ נעמי נבו, ובעקבותיו נחקק חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ז-1987.
משפחתה
הייתה נשואה לרב ד"ר מורטון מאיר ברמן (1899-1986, באנגלית: Rabbi Morton Mayer Berman) - רב קהילה רפורמית ותיקה בשיקגו - Isaia Israel (לימים: KAM Isaiah Israel) ופעיל בהנהגה הציונית הכלל-ארצית בארצות הברית. ד"ר מורטון ברמן היה בעלה השני: היא הגיעה ממשפחה מתבוללת, ולאחר שהתאלמנה מבעלה הראשון בגיל צעיר, החלה לבקר בבית הכנסת ושם הכירה את בעלה לעתיד (הרב ד"ר מורטון ברמן). הרב ד"ר מורטון ברמן היה הרב הרפורמי הראשון ש"עשה עלייה" לישראל. לאחר העלייה החל לעבוד בקרן היסוד כמנהל המחלקה לארצות דוברות אנגלית בארגון.
אם לשני בנים ובת. בתה, ד"ר סוזי פישר, הייתה חברת סגל ההוראה בתוכנית לתואר שני - המחשבה הביולוגית - באוניברסיטה הפתוחה.
ברמן התגוררה בשכונת בית הכרם בירושלים.
בצק
בצק הוא עיסה של קמח ונוזל. בצורת הבצק הבסיסית ביותר הנוזל הוא מים. בסוגי בצקים מורכבים יותר נעשה שימוש גם בנוזלים עשירים יותר כגון חלב, ביצים, שומנים שונים ועוד. בסוגי בצק שונים מוסיפים גם חומרים שונים כגון: סוכר, שמרים, מלח או אבקת אפייה.
הפיכת הקמח לבצק מאפשרת להכין ממנו מאכלים אפויים מבושלים או מטוגנים. לא ניתן לעכל קמח ללא בישול, אפיה או טיגון, וכמו כן לא ניתן לאפות אותו ללא תוספת נוזל.
ישנם חומרי גלם דקורטיביים שבדרך כלל אינם מיועדים לאפייה ואינם כוללים קמח, הנקראים "בצק" בשל מרקמם הבצקי, כמו בצק סוכר (RFM), בצק שקדים (מרציפן), בצק שוקולד ובצק פירות (מרמלדה (ריבה))
בתעשיית המזון
ישנן מספר שיטות למדידת התנהגות הבצק ותכונותיו בזמן הלישה עבור אפיה תעשייתית, כגון אלווגרף המודד את חוזק הבצק על ידי ניפוחו ומדידת נפח האוויר שהחזיק, האקסטנוגרף הבודק את מידת הגמישות של הבצק על ידי מתיחתו, המיקסוגרף המודד את דביקות הבצק במכונת לישה הבודקת את הכוח אותו יש להשקיע בלישה ועוד נוספים.
ראגנארוק (קומיקס)
ראגנארוק (באנגלית: Ragnarok, על שם ראגנארוק) הוא דמות בדיונית של נבל-על קיבורג המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Civil War #3 מיולי 2006, ונוצרה על ידי הכותב מארק מילר והמאייר סטיב מקניבן.
ביוגרפיה בדיונית
כאשר תור האמיתי נעדר ונחשב למת במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", טוני סטארק משתמש באסופה משיערותיו, ויחד עם ריד ריצ'רדס והנרי פים יוצר שיבוט DNA של האל האסגרדי, ומשלב אותו יחד עם הטכנולוגיה של "תעשיות סטארק". מעשם של סטארק, ריצ'רדס ופים מביא ליצירתו של כפיל קיבורג, הנשלח לקרב מול גיבורי-על המתנגדים לחוק רישום העל-אנושיים, ומחייב אותם לחשוף את זהותם הסודית. הקרב יוצא מכלל שליטה כאשר הכפיל רוצח גיבור-על הידוע כגוליית, לאחר מכן יוצא הכפיל לרדוף אחר יתר המתנגדים לחוק. בעקבות כך, ריצ'רדס מכבה אותו באמצעות פקודה קולית, ומנתח את מוחו לבל הטעות תחזור על עצמה. תור החדש חוזר לקרב הסופי בין הכוחות המתפלגים, אך מובס כאשר הרקולס וסטורם מרוצצים את גולגולתו בעזרת המקבת שלו בטענה כי עצם קיומו מהווה עלבון לבן אודין האמיתי. בסופו של דבר, נלקחים שרידיו של תור החדש למחקר וניסויים במעבדה.
במהלך אירועי "פלישה סודית", נגלה כי הנרי פים, אשר עזר ליצור את הכפיל, היה למעשה מתחזה מגזע הסקרול החייזרי משני הצורה. פים הניח בשרידיו של הכפיל תוכנית למקרה חירום במידה והפלישה תיכשל. אם קוד מיוחד - אותו רק המתחזה יודע - לא יוכנס למערכת מדי 18 שעות, הכפיל יתעורר. וכך, עם מותו של המתחזה, תוכנית זו התבצעה. הכפיל התעורר והאמין כי הוא תור האמיתי, ולאחר מכן איים על ברון פון בליצשלאג - ראש הצוות המדעי במחנה האמונד - להחזיר לעצמו את המקבת שלו ושם לעצמו למטרה להשמיד את "יוזמת האוונג'רס", ונוטל את שם הקוד "ראגנארוק", בתואנה כי "יביא לקיצו של הכל". ראגנארוק נעצר רק בזכות התערבותו של פון בליצשלאג, שכוחותיו החשמליים היו חסינים לברקיו של ראגנארוק. פון בליצשלאג הראה לראגנארוק תצלומים של יצירתו, והראה לו כי תור האמיתי חזר והקים מחדש את אסגרד מעל שמי העיר. ראגנארוק נגעל מכך ורואה במעשו כביזוי זכרה של אסגרד. לאחר מכן, עוזב ראגנארוק את מחנה האמונד, זאת כדי להתעמת מול תור, הקרב בין השניים נערך בסוף אירועי "מצור", ובסופו הביס תור את ראגנארוק בקלות.
בהמשך, נורמן אוסבורן מורה לארגון A.I.M לבנות מחדש את ראגנארוק, כדי שזה האחרון יצטרף לגלגולה השני של קבוצת האוונג'רס האפלים שאותה הוא מקים. ראגנארוק נבנה מחדש תחת שלטונו של אוסבורן, ונשלח להתעמת עם קבוצת האוונג'רס החדשים. ראגנארוק מגיע לעימות עם האוונג'רס החדשים כשהוא סובל מפציעות רבות, הוא מובס בעימות וכמעט נהרס על ידי ספיידרמן ווולברין. בהמשך, מופיע ראגנארוק מחדש, זה בתור חבר בקבוצת ת'נדרבולטס. מאוחר יותר, עוזב ראגנארוק את קבוצת ת'נדרבולטס וחובר בשנית לאוונג'רס האפלים.
גביע המדינה בכדורסל 2004/2005
גביע המדינה בכדורסל לעונת 2004/2005 היא התחרות ה-45 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-35 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על בני השרון.
נטורליזם מטאפיזי
נטורלזים מטאפיזי הוא תפיסת עולם לפיה העולם מציית למחקר משולב של מדעים טבעיים ולפי תפיסה זו העולם הוא אחדות של המדעים הללו. הטבע הוא כל מה שיש, וכל הדברים העל-טבעיים (כמו רוחות ונשמות, ודברים לא טבעיים אחרים) לא קיימים. נטורליזם מטאפיזי שונה מנטורליזם מתודולוגי בכך שהראשון מתייחס לאמונה הטוטאלית שהטבע הוא כל מה שקיים, בעוד שהאחרון טוען לאמונה ששיטות אמפיריות יכולות רק לאמת עובדות טבעיות בין אם משהו על טבעי קיים ובין אם לא. ערך זה מציג את הקווים הבסיסיים, ההגדרה וההיסטוריה של הנטורליזם המטאפיזי והטיעונים העיקריים התומכים בו.
גבריאיל גולובקין
גבריאיל איבנוביץ' גולובקין (ברוסית: Гавриил Иванович Головкин; 1660 - 20 בינואר 1734) היה מדינאי רוסי בולט בתקופת פיוטר הגדול ואחריו.
נטורליזם מטאפיזי
הבחנה בין נטורליזם מטאפיזי ונטורליזם
נטורליזם מטאפיזי לרוב מזוהה עם נטורליזם מתודולוגי המתקשר למוסכמת השיטה המדעית לפיה אירועים נצפים מוסברים אך ורק באמצעות הסברים טבעיים, מבלי להניח את קיומו או היעדרו של העל-טבעי, ולכן הוא מתייחס להסברים על-טבעיים כאל הסברים שמקומם לא במדע. מטאפיזיקה היא ענף פילוסופי שמתעסק במה שקיים מעבר למה שכבר ידוע במדע, כך שנטורליזם מטאפיזי מתייחס לאמונה כוללת בדבר מה שקיים במציאות. מתודולוגיה, לעומת זאת, היא רק האמצעי שבעזרתו רוכשים ידע. לפיכך, נטורליזם מטאפיזי מצריך את האמונה שהטבע הוא למעשה כל מה שקיים, בעוד שנטורליזם מתודולוגי מצריך את האמונה שמסיבה זו או אחרת שיטות אמפיריות יכולות לוודא עובדות טבעיות, בין אם עובדות על-טבעיות קיימות ובין אם לאו.
גבריאיל גולובקין
חייו
גולובקין היה קרוב משפחה של אמו של פיוטר הגדול והחל לשרת בקרבתו כבר בשנת 1677. בתקופת מאבקי הכוח מול הנסיכה סופיה היה נאמן מאוד ומאז הם התקרבו עוד יותר.
נטורליזם מטאפיזי
חומרנות ופלורליזם
הקונספט "טבע" אשר אומץ על ידי הנטורליסטים המטאפיזיים המודרניים דוחה בהגדרתו אלים, רוחות וכל ישות על-טבעית אחרת. ההגדרה הספציפית הזאת נתקלת באי בהירות שמקורה בשימוש של ריצ'רד קרייר ואפולוגיסטים אחרים במושג "על-טבעי" בהקשר לנטורליזם כשהמושג הזה מציין ישות א-מטריאלית וטרנסצנדנטלית (ישות רוחנית) במקום במשמעות המסורתית (שבה ישות רוחנית כלולה בעולם הטבעי אך קיימת במישור הרוחני). ישנן גרסאות שונות של נטורליזם מטאפיזי, אבל את כולן אפשר לחלק לשתי קבוצות עיקריות, חומרניות ופלורליסטיות. חומרנות גורסת שכל מה שנצפה או נטען שנצפה, הוא למעשה סידור לא-תבוני או אינטראקציה של חומר-אנרגיה במרחב-זמן, ולכן אין הצדקה להאמין שמשהו אחר (על-טבעי) קיים. פלורליזם (שכולל דואליזם) מוסיף לזה את קיומם של עצמים חסרי-תבונה נוספים מלבד חומר-אנרגיה במרחב –זמן (כמו קיומם הגשמי של מושגים אבסטרקטיים).
גבריאיל גולובקין
חייו
החל משנת 1706 עמד גולובקין בראש המשרד לענייני חוץ ובשנת 1709 התמנה לתפקיד קנצלר. גולובקין השתתף בכל ענייני החוץ בתקופת פיוטר הגדול למרות שלא ידע אף שפה זרה. בתקופת יקטרינה הראשונה היה חבר בהמועצה הסודית העליונה. הקיסרית נתנה לו את הצוואה שלה לפיה יורש העצר יהיה פיוטר השני וגולובקין יהיה אחד האפוטרופוסים. עם פטירת פיוטר השני הוא שרף את המסמך כי בהתאם למסמך יורשי העצר הבאים היו צריכים להיות צאצאיו של פיוטר הגדול, אך גולובקין תמך באנה, קיסרית רוסיה. בהיותו בסכסוך מתמשך עם משפחת נסיכי דולגורוקי סיכל את מאמציהם להגביל את שליטת הקיסר במדינה. בין היתר, בעקבות פעילותו המועצה הסודית העליונה פוזרה ונציגי משפחת דולגורוי נענשו על פעילותם.
נטורליזם מטאפיזי
המנטליות נוצרת מתופעות טבעיות
כל הנטורליסטים המטאפיזיים מסכימים על כך שהמציאות היא ביסודה חסרת תודעה, וזה כולל את כל שנמצא ותלוי בה. לכן אם גרסה כלשהי של נטורליזם מטאפיזי נכונה, אזי כל תכונה מנטלית שקיימת מקורה בתכונות, כוחות או עצמים שאינם מנטליים. זאת אומרת שנטורליזם מטאפיזי הוא שגוי אם משהו תבוני לא תלוי אונטולוגית בקיומם של דברים שאינם מנטליים, או שיש לו השפעה חומרית ללא מעורבות של דברים א-מנטליים שיש ביכולתם ליצור השפעה כזאת.
גבריאיל גולובקין
חייו
בתקופת אנה כקיסרית רוסיה היה חבר הקבינט. בשנת 1710 קיבל תואר רוזן.
גולובקין היה בעל יכולת תמרון גבוהה בחצר והצליח להסתדר עם ארבעה קיסרים.
נטורליזם מטאפיזי
נטורליזם מטאפיזי ומתודולוגי
היחסים בין נטורליזם מטאפיזי לזה המתודולוגי אינם חד-ממדיים והם משתנים בין איש למשנהו. על מנת להבין יחסים אלה, צריך להבחין בין שתי גרסאות של נטורליזם מתודולוגי. נטורליזם מתודולוגי אבסולוטי הוא ההשקפה לפיה שום שיטה אמפירית לא יכולה לגלות עובדות על-טבעיות, גם אם קיימות כאלה; השקפה זו הולמת (אבל לא גוררת) השקפה שמשהו אחר חוץ משיטות אמפיריות יכול לגלות עובדות על-טבעיות. נטורליזם מתודולוגי מקרי גורס שמבחינת ההיסטוריה של המחקר האמפירי, לשיטות אמפיריות יש הצלחה בלתי מבוטלת לגילוי עובדות טבעיות על פני אמונות על-טבעיות, לכן רצוי לא לבזבז משאבים יקרים על היפותזות על-טבעיות, אך לא ניתן לאשר היפותזות אלה בשיטות אמפיריות גם אם הן קיימות. כשכל זה מובן, כל נטורליסט מטאפיזי הוא או נטורליסט מתודולוגי מקרי או נטורליסט מתודולוגי אבסולוטי, אבל לא כל נטורליסט מתודולוגי הוא נטורליסט מטאפיזי.
היסטוריה
ככל הנראה מקור הנטורליזם המטאפיזי בפילוסופיה היוונית הקדומה. הפילוסופים הקדם-סוקרטיים הקדומים כמו למשל תאלס, אנכסגורס ובייחוד דמוקריטוס, סווגו בידי עמיתיהם וממשיכי דרכם כ"הפילוסופים הטבעיים", משום שהם שאפו להסביר הכול בהקשר לסיבות טבעיות בלבד, ושללו כל תפקיד מהאלים, רוחות וכשפים בבריאת או תפקוד העולם. כך התפתחה מערכת אמונות שלמה כגון האפיקורסות, שביקשה להסביר את המציאות בתור תוצר של אטומים הנעים במרחב, או האריסטוטליאיניזם המתקדם של סטרטון מלמפסקוס, שחיפש להסביר את כל מה שקיים כתוצאה בלתי נמנעת של כוחות טבע או מגמות שלא נבראו.
בהגדרתם את הטבע, הפילוסופים היוונים הקדומים הבדילו בין "טבעי" לבין "מלאכותי". כל דבר שנבע מהתכונות הטבועות בעצם נחשב כסיבה טבעית, בלי קשר אם אותן תכונות עצמן היו מסודרות באופן טבעי או לא, בעוד שכל דבר שנבע מפעולה תבונית נחשב כבעל סיבה מלאכותית, בלי קשר אם הפעולה התבונית הייתה תוצר של סיבות טבעיות. לפיכך, סיבות טבעיות הובחנו חלקית מסיבות מלאכותיות. ההנחה הרווחת הייתה שכמה מן הסיבות המלאכותיות היו סיבות יסודיות ולא רק תוצר של מאפיינים טבעיים, אבל לא כולם הסכימו. בין ה"פילוסופים הטבעיים" ותלמידיהם, היו אינטלקטואלים קדומים ששללו את קיומם של גורמים תבוניים שלא היו לגמרי תוצר של סיבות טבעיות (לכן כל הגורמים התבוניים נחשבו כגורמים טבעיים), אלה ייצגו את הנטורליסטים המטאפיזיים הראשונים. ואולם רק קומץ מהאיטלקטואלים היווניים והרומאיים אימצו גישה כזו, ובכל זאת בין הקומץ הזה נמנו אפיקורוס וסטרטון מלמפסקוס שנודעו ברבים.
נטורליזם מטאפיזי הוא ברובו רעיון מערבי, אך רעיון מקביל קיים זה זמן רב במזרח. אף על פי שלא קיבל שם ולעולם לא התפתח למערכת פילוסופית קוהרנטית, זרם של הפילוסופיה הקונפוציאנית אימץ תפיסה שאפשר לכנותה נטורליזם מטאפיזי, עוד בימיו של הפילוסוף הסיני שחי בזמן שושלת האן (במאה ה-1 לפני הספירה אם לא מוקדם יותר) – וואנג צ'ונג. תפיסה זו צמחה בנפרד לפילוסופיה המערבית ולכן הייתה לה השפעה מועטה על הפילוסופיה הנטורליסטית המודרנית או על התרבות המזרחית או המערבית.
עם עלייתה של הנצרות וירידת הפילוסופיה החילונית במערב, נטורליזם מטאפיזי הפך לשם נרדף לכפירה ולבסוף ללא חוקי, לכן תיעוד ההיסטוריה של הנטורליזם המטאפיזי בימי הביניים קפא על שמריו. עד שהרנסאנס התפתח אבדו רבים מהכתבים של הפילוסופים הטבעיים היוונים והרומאים הקדומים. רבים מן הרעיונות והקונספטים של הנטורליזם נוצרו מחדש, ואלה תרמו למהפכה המדעית שהביאה ללימוד והבנה חסרות תקדים של הטבע. אבל עוינות חברתית וחוקית המשיכה למנוע תמיכה בנטורליזם מטאפיזי, אם בכלל הייתה כזו, עד להתפתחות הפוליטית של תקופת ההשכלה שאיפשרה חופש ביטוי מלא ואמיתי. ואז כמה אינטלקטואלים כמו הברון ד'אולבאק במאה ה-18, חידשו פומבית את העניין בנטורליזם מטאפיזי.
בתקופתנו, נטורליזם מטאפיזי קיבל את השם מטריאליזם, שהפך לקטגוריה היחידה של מטריאליזם מטאפיזי שהוכר ונתמך ברבים עד המאה ה-20, כשהתקדמות בפיזיקה כמו גם בפילוסופיה הפכו את הנחת היסוד של המטריאליזם לכזו שלא ניתן להגן עליה. בפיזיקה, נמצא שחומר הוא צורה של אנרגיה ולכן החומר אינו המרכיב היסודי של המציאות כפי שמטריאליסטים שיערו. בפילוסופיה, יחס מחודש לבעיית הכוללים ומציאויות לא חומריות אחרות שלא ניתן להתכחש אליהן הציבו את המטריאליזם בסימן שאלה. התפתחויות האלה ליטשו את הנטורליזם לשתי צורותיו הנוכחיות (פיזיקליזם ונטורליזם פלורליסטי), שתיהן מתאימות למערכת שהיסטוריונים מאמינים שהתפתחה על ידי סטרטון, בניגוד לדעה שהן התפתחו ממערכת האמונות של אפיקורס.
ציון אחרון של ההיסטוריה של הנטורליזם המטאפיזי, סוגים קיצוניים של נטורליזם שקיבל אופי פוליטי פרחו במערב, במיוחד מרקסיזם במאה ה-19, אובייקטיביזם במאה ה-20. מרקסיזם הוא ביטוי לאידיאלים הקומוניסטיים-סוציאליסטיים במסגרת הנטורליזם. בכל אופן, כיום רוב החסידים של הנטורליזם המטאפיזי במדינות המפותחות מתנגדים לצורות הקיצוניות הללו ומאמצים את הרעיונות הפוליטיים המתונים של ההומניזם החילוני.
אמונות נפוצות
בריאה טבעית וספונטנית לחיים שאינה בהכוונה אלוהיתה: חיים הם תוצר לא מתוכנן של ברירה טבעית עיוורת. במקרה שלנו, זה אומר צירוף של מולקולות כימיות המכונות חומצות אמינו לתבנית שהייתה יכולה להשתכפל (אולי כ-RNA אוטוקטליטי או פנ"א), בסביבה מוגנת אך עשירה באנרגיה. האי סבירות הרבה של צירוף כזה מעידה על כך שהחיים הם מאוד נדירים. מכל מקום, אף על פי שהחיים אולי נדירים, היקום הנצפה הוא כה גדול ועתיק שאפילו אירועים מאוד בלתי סבירים מובטחים להתרחש כמה פעמים במסגרת הזמן שהיקום קיים, והחיים עלי אדמות הוא אחת מהתוצאות הבלתי נמנעות הללו. קיומנו אם כן נראה כתולדה של מזל ולא כתכנון או כוונה, ורוב הנטורליסטים ממליצים להעריך ולנצל את המזל שנפל בחלקנו במקום להפחית מערכו או לבזבז אותו לחינם. כמה מהתאוריות המדעיות החשובות בנוגע למוצא החיים תומכות בבריאה ספונטנית ובפנספרמיה.
העצמי כהמוח: לבני אדם אין נשמה או נפש נבדלת ועצמאית אלא רק מוח חומרי שפועל ליצור תודעה עצמית. מאחר שהתודעה שלנו והזהות שלנו כאנשים, היא תוצר מוחלט של תהליכים פיזיקליים, מכאן יש שלוש מסקנות אפשריות. ראשית כל התכנים המנטליים (כמו רעיונות, תאוריות, רגשות, מוסר וערכים, יופי וכיעור) מתקיימים רק כמבנים חישוביים במוחנו ולא כדברים הקיימים בנפרד מאתנו. שנית, נזק למוח (ממחלה, סמים, תת-תזונה או פציעה) פוגע לעיתים קרובות ב"עצמי" ולפיכך אמור להוות דאגה גדולה. שלישית, מותו של מוחנו הוא מוות מוחלט ואי אפשר לשרוד אותו, ולכן כל בני האדם הם בני תמותה. משמעות הדבר, שלנוכח הטכנולוגיה של היום, המוות הוא בלתי נמנע ומוביל להכחדה עצמית. מפני שזה אומר שאין חיים לאחר המוות, תומכי ההשקפה גורסים שעל אנשים לקבל אתזה ולמצות את המרב מחייהם כל עוד נפשם בם.
שימוש בהיגיון: הגיון הוא שדרוג ושיפור של מנגנונים שהתפתחו באופן טבעי, באמצעות התנסות, למידה ושימוש בשיטות ותהליכים שמגדילים את התדירות של הסקת מסקנות ומידע מדויק אודותינו ואודות העולם. נטורליסטים מאמינים שההיגיון מתעלה מעל כל שאר הכלים הנמצאים ברשותנו לברר את האמת, כך שכל אחד השואף להיות בעל אמונות שהן לרוב נכונות מאשר מוטעות צריך לתור אחר שיפור ושימוש קונסיסטנטי בהגיון שלהם בבחינה והבניית אמונות. תוצאה אחת של העיקרון הזה הייתה הגילוי שהמתודות האמפיריות (בייחוד אלה שמשתמשים בהן במדע) עולות על שאר המתודות לגילוי האמת והעובדות על המציאות, בעוד שמתודות המסתמכות על הגיון טהור בלבד יכולות לגלות בביטחון רק אמיתות אינהרטיות בקונספטים ומערכות של רעיונות.
ערך החברה: בני אדם התפתחו כיצורים חברתיים וזו הסיבה היחידה שפיתחנו תרבות וציוויליזציה, ועכשיו למעשה תלויים בהם. משמעות הדבר שאפילו במונחים נייטרליים של מגוון תורשתי מוצלח, כמין עתידנו תלוי בפיתוח ותחזוק תרבות וציוויליזציה בריאה ופרודוקטיבית. כל התנהגות המנוגדת למטרה זו מאיימת על הישרדותנו ועל הישרדות שכנינו, קרובי משפחתנו וכל יוצאי חלציהם. כמו כן זה אומר שבני אדם "עוצבו" בידי כוחות הברירה הטבעית העיוורת לצרוך חברה בריאה לשם שגשוג והרגת אושר וסיפוק. הרדיפה אחר האושר האנושי דורשת רדיפה אחר חברה בריאה ומצליחה כך שאנשים יכולים לחיות בתוכה, איתה ולהשיג תועלת ממנה.
עליונות האושר: על פי ההשקפה, דבר לא משתווה בערכו לאושר האנושי. לכן כל ההתנהלות וההתנהגות צריכים להיות מכוונים למטרה זו, מקסום זמניות הרגשת האושר וצמצום למינימום של סיכונים. אף על פי שאושר הוא תוצר מקרי של התפתחות טבעית או תרבותית של תכונות האדם, הוא מתעלה מעל כל שאר בהתנסות האנושית במונחים של הנאה וחשק, ולפיכך תהיה זו סתירה עצמית לטעון שיש משהו שאנשים רוצים יותר מאשר האושר העצמי שלהם. בכל זאת, יש הבדלים ברורים בין אושר במובן זה (כצורה של סיפוק מהנה שכל אחד היה רוצה יותר מכל דבר אחר) ובין סתם הנאה או הנאה פיזית ואינטלקטואלית. חוץ מזה ישנן מציאויות מורכבות במרדף אחר האושר, בייחוד אלה שנוצרו בידי המורכבויות והמוגבלויות של הפסיכולוגיה האנושית והמורכבויות והמוגבלויות של לחיות (ולהיות תלויים ב) מערכת חברתית. כשכל ההבחנות והמורכבויות הללו מובנות, מערכת התנהגותית או עקרונות יציבים יכולים להתפתח, מה שנטורליסטים מכנים כמוסריות. זו אולי מסקנה אוניברסלית בקרב נטורליסטים שתהליך זה מביא לבסוף למחויבות כלפי הצו הקטגורי, שהרבה נטורליסטים מסיקים שעל ידי טיפוח מידות טובות כמו חמלה וכנות אנחנו מגיעים לידי הבנה מיטבית של הצו, וכתוצאה מכך, משפרים את הגישה שלנו לאושר (בתדירות, מידה, משך וסבירות).
טיעונים בעד נטורליזם מטאפיזי
הטענה מהתודעה החומרית: מדענים צברו שלל ראיות לכך שהתודעה האנושית תלויה במוח שכולו מורכב ממערכות חומריות שונות שיש ביניהן יחסי גומלין, ואשר התפתח עם הזמן בממלכת בעלי-החיים וכעת הוא ה"מכונה" הכי מורכבת שיצר הטבע, והתודעה האנושית מוגבלת למוח האנושי, צרכיו ויכולותיו. עד כה לא גילנו שום עדויות מוצקות כלשהן לתודעה אחרת כלשהי, ושום ראיות מוצקות לכך שהתודעה שלנו יכולה להתקיים מחוץ למוגבלויות של המוח החומרי שלנו, ושום ראיות מוצקות לכך שמוחנו לא התפתח בהדרגתיות לאורך מיליארדי שנים באמצעות הברירה הטבעית. זו הדרך היחידה שעלינו לבחון את העובדות אם הנטורליזם נכון (הואיל ואין שום דרך אחרת לפי הנטורליזם להיות בעל תודעה חוץ מכתוצר של התפתחות הדרגתית של מערכת חומרית מורכבת מאין כמוה כמו המוח), אך אם העולם העל טבעי היה מתקיים (ולכן התודעה הייתה מתקיימת גם מחוץ למוח), התצפיות שלנו אינן הדרך היחידה שדברים היו יכולים להיות (היות שעד כה היינו צריכים להיות ברשותנו תצפיות למאפיינים על-טבעיים של התודעה שלנו או כוחות מנטליים אחרים). הואיל ותצפיות אלה פחות סבירות אם העל-טבעי קיים, נטורליזם מטאפיזי יותר סביר כאמיתי.
הטענה הקוסמולוגית: אם האידאולוגיה הנטורליסטית-מטאפיזית נכונה, היווצרות החיים התבוניים באמצעות תהליכים טבעיים בכל פינה קטנה נתונה ביקום הצעיר – אינה סבירה. לכן הדרך היחידה בה היינו מצפים לצפות בחיים, אם הנטורליזם נכון, הוא במצב בו היקום היה עתיק מאוד ועצום ממדים שבו גם האירועים הנדירים ביותר היו מובטחים להתקיים. התצפיות שלנו מאשרות יקום כה עתיק ועצום וקיומם של חיים כל כך נדירים. בנוסף היקום כמעט כולו קטלני לחיים. מרבית היקום מלא בקרינה קטלנית מוקפת בוואקום, ורוב החומרים ביקום מצויים באזורים קטלניים כגון כוכבים או חורים שחורים. בניגוד למצב בו הממלכה העל-טבעית הייתה מאפשרת מצבים אפשריים אחרים לתצפית, כמו יקום יותר ידידותי לחיים, יקום הרבה יותר צעיר וקטן שהיה יוצר חיים במקריות, או יקום בו החיים הרבה יותר נפוצים – התצפיות שלנו לאמיתו של דבר פחות סבירות במקרה בו העל-טבעי קיים מאשר במקרה בו הנטורליזם נכון, לפיכך נטורליזם מטאפיזי קרוב לוודאי נכון.
הטענה מהאי-סבירות של האלטרנטיבות: לבסוף, בצירוף שתי הטענות הראשונות לשאר, מתקבלת טענת האי-סבירות. ההיפותזה העל טבעית היחידה שאינה נופלת לנוכח הטענות שהועלו כאן היא ההיפותזה בה הישות העל טבעית היא כה נדירה, כה מעורפלת, כה אדישה וכה לא קשורה לחוויה האנושית, וכל כך מוזרה ומורכבת שהיא יוצרת בדיוק אותן תצפיות כשל הנטורליזם – שבעצם אין שום טענה הגיונית שאפשר להעמיד כדי להאמין בה. התער של אוקהם צריך להתפלל לתחנונים – בהיעדרות כל טענה הגיונית להאמין בכל דבר על-טבעי או כל תופעה שמוסברת על ידו, ולנוכח טענות הגיוניות להאמין בנטורליזם שמסביר את כל התופעות ביקום, הרי שנטורליזם מטאפיזי צריך להתקבל ברבים עד אשר יופרך.
ביקורת
ישנן טענות הקוראות תיגר על הנחות האידאולוגיה הנטורליסטית-מטאפיזית. טענות אלו עלו ממדיסציפלינות שונות, לרוב מן הפילוסופיה אך הן בחלקן גם פסיכולוגיות וקוגניטיביות. קבוצה אחת של ביקורות מכוונת לבעיתיות שעולה מהתאוריה הפיזקליסטית מנקודת מבט אפיסטמולוגית.
טיעון החדר של מרי מהווה ניסוי מחשבתי בו אנו מדמים לעצמנו מדענית מוח (בשם מרי) שחקרה ולמדה את כל הידע הפיזיקלי שניתן לדעת לגבי תהליכי תפיסת הצבעים האנושית. את כל חייה ומחקרה עשתה מרי בחדר שכולו שחור לבן ובעזרת טלוויזיה לא צבעונית. היא מעולם לא ראתה צבעים. כשמרי יוצאת מהחדר לראשונה וחווה את צבע השמיים, היא לומדת משהו חדש על העולם ותפיסת הצבע האנושית, משהו שהיא לא ידעה אף על פי שהיא ידעה את כל הידע הפיזיקלי האפשרי. הידע הפיזיקלי לא מכסה את כלל הידע הקיים, ולכן פיזיקליזם (שמקבל רק את קיומו של ידע פיזיקלי) הוא מוטעה.
טיעון נוסף עומד על יכולת ההעלאה על הדעת מצב בו מתקיים אירוע מוחי ללא האירוע הנפשי שנאמר שהוא זהה לו. מה שניתן להעלות על הדעת הוא אפשרי, ולכן קיים עולם אפשרי בו מצבי מוח אינם זהים למצבי נפש. טיעון זה מוכר בפילוסופיה של הנפש גם כטיעון זומבי, שכן הוא מצווה עלינו לשאול האם אפשרי לוגית יצור זומבי, שמתממשים בו מצבי מוחיים בדיוק כמו בבני אדם רגילים, אך הוא יהיה נעדר כל תחושה, חוויה או הרגשה מכיוון שנעדרים ממנו מצבים נפשיים ובעיקר קווליה. מי שטוען שמחשבה על זומבי לא כרוכה בסתירה לוגית, טוען כי אין זהות חמורה בין מצבי נפש למצבי מוח, וכי גישה נטורליסטית מטא-פיזית היא מוטעית. פיזיקליסט יטען שהאפשרות של זומבי כרוכה בסתירה לוגית שכן היא טומנת בתוכה טענה שמה שזהה לעצמו הוא למעשה לא זהה לעצמו.
ההשקפה האגנוסטית מעדיפה להדגיש את חוסר הידיעה אודות הפוטנציה להתקיימות נון-פיזיקליות, ולא קובעת אי-קיום (או קיום) של כאלה מתוקף חוסר יכולתה לעשות זאת בצורה וודאית כביכול.
הביולוג (ד"ר לביוכימיה) רופרט שלדרייק גורס כי ההשקפה הפיזיקאליסטית או המטריאליסטית היא למעשה יישום אידאולוגי שגוי של השיטה המדעית לכדי פילוסופיה המתאפיינת בעשר דוגמות אשר הן כוזבות לטענתו. בספרו "המדע יוצא לחופשי" פרס משנתו בעניין זה בפרוטרוט.
פסקל קפה
פסקל קאפה (בצרפתית: Pascal Caffet; נולד ב-2 במרץ 1962 בטרואה) הוא שף קונדיטור צרפתי שהתמחה בפאטיסריה ובתחום השוקולדים ("שוקולטייה"). זכה בתחרויות חשובות בצרפת ובחו"ל, כולל באליפות העולם בפאטיסריה, ובשוקולדים וגלידות, כמו כן בתואר "העובד הטוב ביותר בצרפת בתחום הפאטיסריה". המדריך לצרכני שוקולד guide des Croqueurs de Chocolat, במהדורת 2008–2009, סיווג אותו בין היוצרים המובילים של שוקולדים "גורמה" בצרפת.
ביוגרפיה
פסקל קאפה הוא בן של האופה-פאטיסייה ברנאר קפה מן העיר טרואה. מילדות התחיל ללמוד מאביו את מלאכת יצירת המאפים, העוגות והשוקולדים. בשנת 1979 אביו הקים בטרואה את המאפיה וחנות השוקולדים "פאלה די שוקולה" Palais du Chocolat ("ארמון השוקולד") שזכתה ביוקרה ויש לה כיום סניפים בפריז (אחד נסגר בשנת 2010),
ברובע סן ז'רמן (2008), ביפן (2004), בטורינו (2009) ובמזרח התיכון. בהמשך למד מדוגמתם של מרסל דריין (בית ספר "לנוטר") ושל ג'קי ז'ילה, שהקים בשנת 1986 את רשת הפצת מוצרי השוקולד והפאטיסרי DGF והשתלם אצל הקונדיטור לוסיין פלטייה. בשנות השמונים המוקדמות כבר השתתף קאפה הבן בתחרויות הארציות והבינלאומיות אך בהתחלה נאלץ להסתפק במקום הרביעי - בתחרות "השוליה הטוב ביותר בצרפת" או במקום השני - ב"שוליה הטוב ביותר באירופה" (1982).
בשנת 1987, אחרי מות אביו, פסקל ירש, בתמיכת אמו, את העסק המשפחתי, והתחיל לנהלו יחד עם אשתו, פלוראנס. בשנת 1990 החנות והמאפיה הגדילו את שטחן וב-1998 פסקל קאפה העביר אותן ממרכז העיר אל הפריפריה. ב-2003 ייסד בוטיק שני וב-2007 אשתו הקימה בוטיק נוסף בתוך השוק "לה האל" (les Halles) של טרואה. בשנת 2010 החברה הגסטרונומית "פושון" רכשה כשותפה 33% מהעסק של פסקל קאפה.
בין השוקולדים "גורמה" מתוצרתו ניתן לציין כאלה בעלי טעמים וניחוחות של תה ברגמוט (עם תה "ארל גריי"), וניל בורבון, אתרוג, כמו כן תערובות נועזות, מתובלות כמו שוקולד חלב עם קינמון, גנאש ואגוזי לוז פרלינה עם כוסברה.
הטרוגס
הטרוגס (באנגלית: The Troggs) הייתה להקת רוק בריטית מהעיירה אנדובר החל מאמצע שנות ה-60.
היסטוריה
הלהקה התחילה את דרכה בשנת 1964 בשם The Troglodytes וכללו את רוני בונד, רג' בול, כריס בריטון וריי סטייפלס. האמרגן של הקינקס לארי פייג' גילה אותם, קיצר את שמם לשם The Troggs, והשיג להם חוזה הקלטה בחברת CBS. הטרוגס הקליטו את Lost girl שנכשל והחוזה בוטל.
הלהקה עברה להקליט בחברת Fontana, ופייג' הביא להם שיר שנכתב על ידי צ'יפ טיילור עבור ג'ורדן כריסטופר, והלהקה עיבדה אותו ללהיט Wild thing. במקביל שינה רג' בול את שם משפחתו לפרסלי, עובדה שמשכה התעניינות מהתקשורת. הלהיט נכנס למצעד הבריטי והגיע למקום השני ובהמשך כבש את פסגת המצעד האמריקאי. הלהיט הבא של הטרוגס With a girl like you הגיע לראש המצעד הבריטי ואחריו הלהיט שנכתב על ידי פרסלי I can’t control myself שהגיע למקום השני, אבל עורר סערה בגלל תוכנו ואפילו נאסר להשמעה באוסטרליה. להיט זה כבר הוקלט בחברת התקליטים הפרטית של פייג' Page One, בה הוקלטו גם הלהיטים הבאים עד 1969.
ב-1967 כתב פרסלי, בזמן צפייה בתוכנית טלוויזיה, את הבלדה Love is all around שהגיעה למקום החמישי בבריטניה והשביעי בארצות הברית. הלהיט הוקלט שוב בשנת 1994 על ידי להקת Wet Wet Wet ושבר את שיא השהייה בראש המצעד הבריטי - 15 שבועות - הרבה בזכות הופעת הביצוע המחודש בסרט ארבע חתונות ולוויה אחת עם יו גרנט.
במרץ 1969, לאחר מספר שירים שלא נכנסו למצעד, התפרקה הלהקה. פרסלי ובונד ניסו את כוחם כזמרי סולו אך לא הצליחו במיוחד.
ב-1972 הקימו השניים מחדש את הטרוגס עם שני חברים נוספים חדשים ובמשך 4 שנים הקליטו תשעה שירים, ביניהם Good Vibrations של הביץ' בויז, (I Can't Get No) Satisfaction של הרולינג סטונז וגרסת רגאיי ללהיטם Wild thing. אף אחד משירים האלה לא נכנס למצעד. הלהקה המשיכה להתקיים גם לתוך שנות ה-80.
אטרף (שירות היכרויות)
אטרף היה שירות דייטינג להט"בי ישראלי שמציע מערכת היכרויות מבוססת מיקום ומידע על אירועים ומסיבות לקהילה הגאה באמצעות אתר אינטרנט ואפליקציה. האתר, במקורו מגזין בילויים התפתח במרוץ השנים וקיים כיום גם כאפליקציית דייטינג מבוססת מיקום. האפליקציה והאתר פופולריים מאוד בקרב קהילת הלהט"ב.
אתר
אזור הדייטינג של אתר אטרף הושק באינטרנט בראשית שנת 2002 ונחשב לחדשני ביותר בזמנו. מפעילי האתר הדגישו את היכולת לגשת לתמונות של שאר משתמשי האתר באופן חופשי ולחפשם בחתכי גיל שונים.
השימוש באתר רווח ביותר בקרב קהילת הלהט"ב הישראלית, ומשמש כאתר ההיכרויות העיקרי של הקהילה. האתר החליף את אתר ההיכרויות שרווח עד אז בקרב הקהילה, CheckMeOut, שבדיוק החל לגבות כסף בעבור שירותיו. נכון לתחילת שנת 2014 מעל ל-400 אלף גולשים רשומים באתר, רובם הומואים ולסביות, ואלפים מחוברים אליו בכל זמן נתון. בשל פופולריות זו האתר משמש כאמצעי פרסום מרכזי המכוון לקהילה.
אפליקציה
אפליקציית הדייטינג של אטרף הושקה באוגוסט 2010 והייתה אפליקציית ההיכרויות הראשונה בישראל. האפליקציה איפשרה לגולשים להשתמש בפרופיל הקיים באתר האינטרנט ולאתר גולשים הנמצאים בקרבת מקום בעזרת שירותי המיקום. בהמשך עלתה אפליקציה נוספת שהותאמה למשתמשי אנדרואיד.
ביקורת
טענה נוספת שהועלתה כלפי האתר מתמקדת בשטחיות שהוא מציע למשתמשיו בסינון האנשים על פי קריטריונים קרים, ההופכים את ההיכרויות דרכו למכניים ושטחיים. רבים מהמשתמשים עצמם מתלוננים שהקלות והמיידיות של הקשרים שהאתר מציע יוצרות ניכור ותחושות המתוארות כ"שוק בשר" ו"סרט נע". כמו כן נטען כלפי האתר שאינו עושה דיו כדי לאמת את הפרטים שהמשתמשים מספקים - בין אם גילאים ותכונות אחרות ובין אם התמונות המועלות לאתר. ביקורת זו מופנית גם כלפי המשתמשים עצמם.
פשיעה
במרוצת השנים מספר פרשיות פליליות נקשרו לאתר. בינואר 2009 נחשד צעיר בן 28 מתל אביב בגנבת פרטי כרטיסי אשראי של למעלה מעשרה גברים שאותם הכיר באמצעות האתר.
ביוני אותה שנה התלונן גבר אחר במשטרה כי שני צעירים איתם קבע מעל דפי האתר הגיעו לביתו, תקפוהו ושדדוהו. לבקשת המשטרה, אותו הגבר קבע עם השניים בשנית תחת כינוי אחר וכשהגיעו הועברו השניים למעצר.
הפרשה המתוקשרת ביותר שנקשרה לאתר הייתה סביב יחסי מין בתשלום שקיים ילד בן 13 עם גברים שהכיר באמצעות "אטרף דייטינג". הפרשיה עוררה הדים רבים ובמסגרתה נעצרו למעלה מעשרה גברים עד גיל 50. בסופו של דבר הפרשיה נסגרה בלא הגשת כתבי אישום, בין היתר לאחר שהתברר כי הנער הציג את עצמו כבן 18.
פרשת הסייבר
ב-30 באוקטובר 2021 החלה קבוצת האקרים המכונה "blackshadow" לפרסם פרטי מידע אישי רגיש של כאלף ממשתמשי האפליקציה אותם השיגה מפריצה לשרתי חברת אחסון האתרים CyberServe יום קודם לכן, ההאקרים איימו לפרסם את כל מאגר המידע והציבו אולטימטום שאם לא יועבר מיליון דולר לרשותם תוך 48 שעות המידע יפורסם.
ב-2 בנובמבר 2021 ההאקרים מימשו את האיום ופרסמו את מאגר המידע המלא של אתר אטרף. בין היתר הודלפו כינויים, מיילים, העדפות מיניות, התכתבויות, כתובות מגורים שמות מלאים ואפילו סטטוס HIV, ההדלפה עוררה סערה גדולה בקרב קהילת הלהט"ב ומומחי סייבר אמרו כי התקיפה היא אחד מפיגועי הפרטיות הקשים שידעה ישראל. האגודה למען הלהט"ב תגברה משמעותית את מוקד הסיוע שלה לנפגעים בעקבות פניות רבות של גולשים שפריטהם נחשפו והודלפו, בעיקר גולשים בארון.
ב-3 בנובמבר 2021 החליט בית המשפט להוציא צו המורה להסיר מידע אישי שהודלף, מהפרקליטות נמסר כי ספקיות הגישה לאינטרנט יידרשו לחסום גישה לכל אתר אינטרנט שכולל את המידע האישי המודלף, ומנועי החיפוש יידרשו לסנן תוצאות חיפוש שמובילות למידע המודלף, כמו כן גם הזהירה כי כל הדלפה או הפצה של אותו מידע מהווה עבירה פלילית שדינה עד 5 שנות מאסר, בנוסף החליטה הרשות להגנת הפרטיות לפתוח בחקירה נגד אטרף וחברת השרתים CyberServe בחשד שהתרשלה באבטחת המידע טרם התקיפה. הרשות אסרה על החברה להעלות את האתר חזרה לאוויר ולא תאפשר את העלאתו עד להודעה חדשה.
מדריך חיי לילה
מאז הקמתו, מאפשר אתר אטרף לגולשיו להישאר מעודכנים בשלל אירועים גאים המתקיימים בעיקר בתל אביב וכן בשאר חלקי הארץ. האתר מתעדכן על בסיס יומי ומציג מסיבות שבועיות, חד פעמיות ואירועי גאווה שנתיים. מאז שנת 2012 מפעיל האתר שירות מכירת כרטיסים לחלק מן המסיבות המופיעות בו ובמרץ 2016 החל האתר למכור כרטיסים אשר נושאים ברקוד ומאפשרים כניסה ישירה ומהירה למסיבות.
תרומה לקהילה
לאורך השנים נשאר האתר מעורב במגוון אירועים ופעילויות למען זכויות הלהט"ב ושיתף פעולה עם גופים כגון הוועד למלחמה באיידס, "יש עם מי לדבר" - קו הקשב והמידע של האגודה לשמירת זכויות הפרט, איגי - ארגון נוער גאה ובית דרור.
במלחמת לבנון השנייה הושק באתר קמפיין הקורא למשתמשים לארח בביתם משתמשים גאים מהצפון הזקוקים למחסה. הקמפיין זכה לתגובות נלהבות ומאות משתמשים הביעו נכונות לעשות כן. דוגמה נוספת ניתנה ביוני 2009, כאשר עיריית תל אביב-יפו שיתפה פעולה עם ארגוני הלהט"ב בקמפיין להבאת מאות תיירים מאירופה למצעד הגאווה שנערך באותו החודש, המבצע פורסם באטרף בשל החיבור החזק שלו לקהילה.
eco pride
בשנת 2016 השיק שירות המוזיקה eco99music ערוץ גאווה בשיתוף עם אתר אטרף. ערוץ המוזיקה eco pride כלל סטים מוזיקליים ייעודיים לקהילה הגאה וקודם באמצעות קמפיין מעברונים באפליקציית אטרף.
אטרף חברים
בין מרץ 2006 לינואר 2010 פעלה במסגרת האתר רשת חברתית, תחת השם "אטרף חברים". הרשת אפשרה למשתמשיה ליצור קהילות סגורות ולשתף מגוון פריטים - תמונות, המלצות, קישורים לאתרים חיצוניים, עדכונים אישיים, הזמנות לאירועים פרטיים ועוד, כאשר על כל פריט ניתן להגיב. יצירת החברות מתאפשרת רק לאחר אישור המזמין והמוזמן, כאשר כל אחד מבין השניים מתייג את השני תחת קבוצת החברים המתאימה.
נטע סובול
נטע סובול (נולדה ב-5 באפריל 1971) היא מרצה לפילוסופיה ויהדות ושחקנית לשעבר ישראלית.
ביוגרפיה
סובול נולדה בפריז וגדלה בקיבוץ שמיר ובחיפה. כשהייתה בת שמונה עברה המשפחה לתל אביב. סובול היא בתו של המחזאי יהושע סובול ואחותו של המוזיקאי יהלי סובול. למדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב. שירתה בצה"ל כפקידת ראש מדור בקריה. לאחר סיום שירותה הצבאי נרשמה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב ולאחר סיום הלימודים החלה לעסוק בתחום והופיעה בסדרות שונות, בין היתר בסדרת הטלוויזיה לנוער, עניין של זמן בתפקיד הנערה עומר בסרט הדרמה צמות ועוד.
לאחר שנת עבודה בתחום התיאטרון החלה את לימודיה האקדמיים באוניברסיטת תל אביב: תואר ראשון בלימודים כלליים, ותואר שני בחקר היהדות, במסגרתו עסקה בטעמי מצוות התורה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בחטיבת האדרות בספרות הזוהר (חבורה המתוארת בספר הזוהר, שחבריה נכנסים לעולמות עליונים ומנסים לתקן את האלוהות) במסגרת בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב בהנחיית רונית מרוז. סיימה את התואר השלישי בהצטיינות.
בשנת 2017 ראה אור ספרה "הפרת התורה ותיקון האל - תיקוני האדרא רבא שבזוהר וייחודם בקבלת ספרד במאה ה-13", העוסק בתיקוני האדרא רבא שבזוהר וייחודם בקבלת ספרד במאה ה-13. הספר הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט, שיצא בהוצאת 'כרוב', לוס אנג'לס.
סובול מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, אדריכל במקצועו, ועם שני ילדיהם.
יציבות כלי טיס
יציבות כלי טיס היא ענף במכניקת הטיס ובהנדסת אווירונאוטיקה העוסקת בהתנהגות העצמית של כלי הטיס יחסית להפרעות בצירי התנועה של הכלי. ניתן להבדיל בין שני מצבי יציבות: יציבות סטטית – נטייה של כלי הטיס לחזור למצבו המקורי. ויציבות דינמית – נטיית כלי הטיס לתגובה לאורך זמן – תוך כמה זמן ותוך כמה מחזורים כלי הטיס יחזור לטיסה יציבה.
חשיבות יציבות כלי טיס היא בטיחותית, במיוחד בציר האורכי וקשורה במיקום מרכז הכובד המושפע מגורמים כמו דלק, פיזור של נוסעים ודלק ודורש הכנה קפדנית בידי צוות האוויר.
יציבות סטטית
יציבות סטטית היא הנטייה של כלי הטיס לחזור למצב המקורי לו המטוס מוגדר בכוח קבוע והגאים מקוזזים, ללא התערבות – שחזור מהירות ומצב במרחב אחרי הופעה של הפרעה רגעית. ישנם שלושה סוגים של יציבות:
בכחול – יציבות סטטית אפסית – המטוס ממשיך עם המצב החדש, ללא נטייה לייצור תגובה כלשהי.
יציבות דינמית
יציבות דינמית היא אופן התגובה של כלי הטיס להפרעות לאורך זמן. כלומר כמה חריפה תהייה הנטייה של כלי הטיס לחזור למצב המקורי או לצאת ממנו. ישנם שלושה סוגי יציבות דינמית:
[[קובץ:Aircraft dynamic longitudinal stability.svg|ממוזער|טקסט=|מרכז|800x800px|דוגמה לשלושת סוגי היציבות הדינמית כאשר המטוס מקבל הפרעה שכתוצאה ממנה הוא מוריד אף. בסגול – יציבות דינמית מתבדרת – המטוס מגיב ומייצר תיקון הכי מהיר, אבל גם תיקון חזק מדי שגורם לתיקון חזרה וחוזר חלילה, נכנס בפועל להתבדרות שמחריפה עם הזמן.
בכחול – יציבות דינמית מתרסנת – המטוס חוזר למצב האף והמהירות אחרי תיקון מתון.
באדום – יציבות דינמית מרוסנת יתר – המטוס מגיב בכבדות ומעלה לאט מאוד את האף ובפועל לא חוזר למצב המקורי.]]
דוגמאות לתופעות חוסר יציבות דינמית
ישנן מספר תופעות טיסה האופייניות הן למטוסים יציבים והן למטוסים לא יציבים.