cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נובה זמקי
השואה
לאחר החלוקה יהודי העיר היו תחת שלטון הונגרי ולא גרמני ועל כן לא חלו חוקי גזע נאצים במדינה. עם זאת, גם להונגריה היו מספר חוקים אנטישמיים שנועדו להביע אהדה לשלטון הנאצי. היהודים הורחקו ממשרות ציבוריות, הוטלו עליהם מגבלות כלכליות וגברים נשלחו לעבודות כפייה כחלק מהמאמץ המלחמתי. למרות זאת, בשלב זה לא נשקפה סכנה לחייהם של יהודי העיר וגם איום הגירושים לא חל עליהם, למעט יהודים שלא החזיקו באזרחות הונגרית שגורשו מהמדינה.
הצבא הגרמני כבש את הונגריה במרס 1944. בתחילת אפריל נערך מפקד בעיר והקהילה האורתודוקסית מנתה 1,144 יהודים והנאולוגית 964. בראשית מאי הוקמה בעיר מועצה יהודית בראשותם של ינוש ברנפלד וליאו הורבט. פעולתם הראשונה הייתה העברת היהודים לגטו בשבוע בין ה-7 ל-12 במאי, כל משפחה קיבלה חדר אחד. בנוסף הקימו בגטו בית חולים כללי, בית חולים למחלות מידבקות ובית יולדות, שירות סדר יהודי ומכבי אש. בראשית יוני פונו כל יהודי הגטו אל מרכז השילוחים בעיר יחד עם יהודים נוספים מהמחוז. משם יצאו שני משלוחים, ב-11 וב-14 ביוני, שמנו 4,843 יהודים שהגיעו כולם לאושוויץ.
מלחמת הבורים הראשונה
מלחמת הבורים הראשונה (באנגלית: First Boer War, הולנדית: Eerste Boerenoorlog, אפריקאנס: Eerste Vryheidsoorlog; "מלחמת העצמאות הראשונה"), ידועה גם בשם המלחמה האנגלו-בורית, או מלחמת טרנסוואל, הייתה מלחמה אשר התנהלה בין האימפריה הבריטית לבין מתיישבים בורים בדרום אפריקה.
הרקע למלחמה היה הרצון של המתיישבים הבורים להקים מדינה ריבונית נפרדת מהקולוניה הבריטית, אל מול הרצון הבריטי להתפשטות לשטחים בהם התגלו מרבצי יהלומים. המלחמה נגמרה בניצחון הבורים והכרה בריטית ברפובליקה הדרום-אפריקאית, זאת בעיקר משום שהבריטים לא נכונו למאמץ ולמשאבים הנדרשים מבחינת היקף הכוחות הלוחמים ומימון המלחמה. מציאות זו השתנתה בחלוף 18 שנים ובמלחמת הבורים השנייה נשלחו כחצי מיליון חיילים בריטים כדי לבסס השליטה הבריטית במרחב.
רקע
במחצית השנייה של המאה ה-19 נחלקו השטחים בדרום יבשת אפריקה בין קולוניות בריטיות, רפובליקות בוריות עצמאיות, ושרידים אחרונים של ממלכות עמי ילידים אפריקאים. הבורים – איכרים יוצאי הולנד, גרמניה וצרפת – היו ראשוני המתיישבים האירופיים ביבשת אפריקה. התיישבותם החלה בכף התקווה הטובה במחצית השנייה של המאה ה-17, ונמשכה לאורך המאה ה-18 בשטחים שנודעו כמושבת הכף בחלקה הדרומי של היבשת. במאה ה-19 נכבשה מושבת הכף על ידי בריטניה, שהחלה ליישב את המושבה בבריטים. אצל הבורים, שחשו כי רגליהם נדחקו ממושבתם, החל גל נדודים צפונה ומזרחה לעומק היבשת, אל השטחים שמחוץ לשליטת האימפריה הבריטית, שם הקימו שתי רפובליקות משלהם – מדינת אורנג' החופשית והרפובליקה הדרום-אפריקאית. לבריטים באותה עת היה מעט עניין בשטחים אלה.
גילוי מרבצי יהלומים בשטחי הבורים בשנת 1869 שינה לחלוטין את התמונה. באותה עת החלה תחרות בין מעצמות אירופה על כיבוש ושליטה בשטחים באפריקה, ולבריטניה היה אינטרס אסטרטגי וכלכלי ברור להבטיח את שליטתה על הנקודות האסטרטגיות והמשאבים היקרים. לאחר השלמת ההשתלטות על אזור מכרות היהלומים וסיפוחו למושבת הכף על חשבון מדינת אורנג' החופשית, החלו הבריטים לגלות עניין ביתר שטחי אפריקה שצפונה למושבתם. ב-1877 סיפחה בריטניה את טרנסוואל, והתמרמרות הבורים, שחשו מנושלים בפעם השנייה והשלישית בידי הבריטים, גברה עוד יותר. מנהיג טרנסוואל פול קרוגר ניסה להידבר עם הבריטים, ללא הועיל – הבריטים היו נחושים בדעתם שעל שטחי הבורים להיות חלק מהאימפריה. בינתיים פרצה מלחמת הזולו בין הבריטים לבין בני הזולו, בסופה (1879) הצליחו הבריטים להשתלט על שטחי ממלכת הזולו, וכל שנותר להם הוא להשלים את המהלך של הפיכת הקולוניות הבריטיות והרפובליקות הבוריות בדרום אפריקה לפדרציה תחת הדגל הבריטי. הבורים, שסירבו לקבל את הדין, התחמשו לקראת עימות מזוין עם הבריטים.
מהלך המלחמה
בדצמבר 1880 נורו היריות הראשונות של הבורים כנגד המעוזים הבריטיים, לאחר שרפובליקת טרנסוואל החליטה חד-צדדית על עצמאותה בראשותו של פול קרוגר. כך פרצה המלחמה האנגלו-בורית הראשונה, שבפי הבורים בטרנסוואל נקראה "מלחמת העצמאות". הבורים הטילו מצור על עמדות חיל המצב הבריטי ברחבי טרנסוואל ותקפו את שיירות האספקה והתגבורת שניסו להגיע אליהם.
הבורים היו מאורגנים כצבא גרילה, שעודד יוזמות עצמאיות של מפקדים וחיילים מיומנים בשטח, בעוד שהאנגלים היו תלויים לחלוטין בפקודות, שבמקרים רבים לא הגיעו או שהיו שגויות. הבורים התגלו גם כצלפים מיומנים, פרשים מעולים ואנשי שטח מן הדרגה הראשונה המעורים היטב בערבות אפריקה, ופועלים מתוך היכרות מעמיקה עם האדמה, החי, הצומח והאוכלוסייה. בנוסף, הם היו חדורי אמונה עמוקה באל ובצדקת דרכם, והיו נכונים להיאבק על עצמאותם עד טיפת דמם האחרונה. סייעה בידם העובדה כי הבריטים, כצבא אימפריאלי מפואר, לבשו מדים בצבע אדום בוהק שבלט היטב על רקע נופי אפריקה, וכך הפכו למטרה קלה לצלפים. לעומת זאת הבורים, כלוחמי צבא לא-מאורגן, לבשו את בגדי האיכרים שלהם בצבעי אדמה וחאקי, ששימשו הסוואה מצוינת. היחידות הבוריות נקראו קומנדו, מונח שלימים הפך כינוי ליחידות של הכוחות המיוחדים בכל הצבאות.
בינואר 1881 ניסו הבריטים לשלוח כוחות חי"ר ופרשים מפרובינציית נאטאל הבריטית לסיוע לעמדותיהם הנצורות, בראשותו של מייג'ור-ג'נרל ג'ורג' פומרוי קולי. הכוחות לא הצליחו להבקיע את קווי הבורים, ונחלו תבוסה קשה בקרב ליינגסנק ב-28 בינואר 1881. ניסיון נוסף בראשות קולי ב-8 בפברואר הסתיים בתוצאה דומה. את המכה הסופית, והמשפילה ביותר, קיבלו הבריטים בקרב גבעת מג'ובה ב-27 בפברואר, בו הסתערו כוחות בורים על עמדתו הקדמית של קולי וחייליו בגבעת מג'ובה והצליחו לכבוש אותה, תוך שהם מוחקים כמעט לחלוטין את הכוח הבריטי והורגים את קולי עצמו.
בשלב זה הכירו הבריטים בתבוסתם. ב-6 במרץ 1881 נחתם הסכם שביתת נשק, וב-23 במרץ חתמה ממשלת בריטניה בראשות ויליאם יוארט גלאדסטון על הסכם שלום, במסגרתו מכירים הבריטים בשלטון עצמי בורי ב"רפובליקה הדרום אפריקנית" שבשטח טרנסוואל.
דיאנה מונז
דיאנה מארי מונז-דיפטרו (באנגלית: Diana Marie Munz-DePetro; נולדה ב-19 ביוני 1982) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית (סידני 2000) ואלופת עולם (ברצלונה 2003) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000) במשחה ל-400 מטר חופשי ו-3 פעמים ברציפות סגנית אלופת העולם (פרת' 1998, פוקואוקה 2001 וברצלונה 2003) במשחה ל-800 מטר חופשי והשחיינית המצטיינת באליפות הפאן פסיפיק (יוקוהמה 2002) לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב.
ביוגרפיה
מונז נולדה בקליוולנד, אוהיו אחות הצעירה במשפחה בת 4 אחים. הוריה הם מחליקים אמנותיים על קרח מצטיינים. אביה, רוברט, סיים במקום שישי באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה 1964, בריקוד זוגות ואמה, קרול, השתתפה במשחקים הפאן-אמריקאיים.
2001
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה מונז בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:28.84 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר מגרמניה (8:24.66 דקות) ולפני בת ארצה קייטלין סנדנו (8:31.45 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:07.05 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר (16:01.02 דקות) ופלאביה ריגאמונטי משווייץ (16:05.99 דקות).
שחיינית מצטיינת באליפות הפאן פסיפיק
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה ביוקוהמה, יפן בשנת 2002 זכתה מונז ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:09.50 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי (8:30.45 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (16:07.86 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:56.96 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.95 דקות.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה מונז ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם לינדזי בנקו, ראשל קומיסארז ורייאנון ג'פרי בשיא אליפות חדש של 7:55.70 דקות, לפני אוסטרליה (7:58.42 דקות) וסין (7:58.53 דקות). מדליית כסף, בפעם השלישית ברציפות במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.19 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר שקבעה שיא אליפות חדש של 8:23.66 דקות ולפני רבקה קוק מבריטניה (8:28.45 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.67 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר (4:06.75 דקות) ואווה ריסטוב מהונגריה (4:07.24 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:14.28 דקות.
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה מונז במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.61 דקות, אחרי איי שיבאטה מיפן (8:24.54 דקות) ולור מנודו מצרפת (8:24.96 דקות).
חייה האישיים
בשנת 2006 נישאה מונז לפלמר דיפטרו ונולדה להם בת בשם סידני.
Ex
Ex הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית קיאנה לדה, מתוך המיני-אלבומים Myself ו-Selfless. השיר יצא לאור ב-13 ביולי 2018, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כסינגל הראשי מתוך המיני-אלבומים.
השיר קיבל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי לורן אליזבט, צ'לסי לנה וקמרון הייל, והופק על ידי לנה והייל. השיר הוא בסגנון ה-R&B, בדומה לשירים אחרים של לדה. לשיר הופקו שני רמיקסים בשיתוף הראפרים פרנץ' מונטנה וליל בייבי בהתאמה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-81 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר פורסם בערוץ היוטיוב של לדה ב-11 בספטמבר 2018. נכון ליולי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון.
אבי גרייניק
אָבִי גְרַיְנִיק (נולד ב-22 בנובמבר 1971) הוא קומיקאי, שחקן, סטנדאפיסט, מדבב ומוזיקאי ישראלי. ידוע בין השאר בשיתוף הפעולה שלו עם עידן אלתרמן.
קריירת משחק
גרייניק הוא יליד קריית אתא. בשנת 1992 החל להופיע יחד עם עידן אלתרמן במופע הבידור "פגע וברח" במועדון "דומינו גרוס" בתל אביב. לאחר חודשיים, שונה שם המופע ל"ילדים סורגים לאלוהים" (משחק על שם הסרט "ילדים חורגים לאלוהים"). אחרי מספר שנים, עקב התקרבותו של גרייניק לדת, שונה שנית השם ל"ילדים סורגים". לחשיפה גדולה זכו גרייניק ואלתרמן בשנת 1993 כשביצעו קטע בתוכנית "סוף שבוע" עם דודו טופז.
משנת 1994 הופיע בטלוויזיה החינוכית בתוכנית הבידור "פלטפוס", שהייתה המשך ל"ילדים סורגים".
בשנת 1996 גריניק שיחק בתפקיד ראשי בסרט "זולגות הדמעות מעצמן". בשנים 1999–2000 הופיע עם אלתרמן בפינה בתוכנית "אברהם ויעקב" בהגשת קובי מידן ואברי גלעד. בשנת 2001 השתתף ביחד עם עידן אלתרמן בתוכנית הטלוויזיה "כוכבי השכונה" בערוץ 2. בתוכנית גילם גרייניק דמויות כמו מאיר וחזי, שהופיעו לראשונה בפלטפוס בפינה "נווה חמציצים". בשנת 2004 השתתף בסרט "מדורת השבט".
בסוף 2005 גילם את מיקי בדרמה "חתה יסבח סבח", זוכת פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. כמו כן, השתתף בתחרות הריקודים של רשת "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2. באותה שנה השתתף בהצגת הילדים "בילבי" שכתבה סמדר שיר, ביים עופר שפריר, ולצידה של דנה דבורין. בשנת 2006 השתתף בתוכנית הילדים "סיפורים מהכיס" בערוץ הופ! ובתוכנית "הרצועה" בערוץ ביפ.
משנת 2006 עד 2008 השתתף גרייניק בתוכנית "הלילה עם ליאור שליין" בערוץ 10, בתפקיד מנהל מוזיקלי ומנחה משנה.
החל משנת 2007 משתתף גרייניק בהצגה "הכתובה" בתיאטרון הקאמרי. עוד ב-2007 השתתף בתוכנית הטלוויזיה הקומית "הישראלים" ובסדרה "עבודה ערבית".
בשנת 2010 החל להשתתף גרייניק במחזמר "לילה לא שקט" בתיאטרון הקאמרי, המבוסס על שיריו של שלמה ארצי, וכן החל להשתתף בתוכנית הטלוויזיה של ערוץ 2 "מי שואל אותך?" בתפקידי אורח.
בשנת 2012 שיחק בסדרה של אורי גרוס, "תנוחי", המפגישה בין ארבע דמויות עבר מטלנובלות שונות. גרייניק גילם בסדרה את ינון טל. כמו כן, שיחק בתפקיד אברהם בסרטו של שמי זרחין, "העולם מצחיק", ובסדרת הטלוויזיה לגיל הרך "מיכל ינאי בחדר החלומות". בשנת 2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אליפים" המשודרת בערוץ הילדים בתפקיד הקבלן, צחי. באותה שנה שיחק בהצגת הילדים "בגדי המלך החדשים" בתפקיד המלך, בבימויו של אבי מלכה ובסרט הטלוויזיה "דבר על מקום הימצאם". בשנת 2014 שיחק בטלנובלה "אניגמה", שם גילם פושע.
בשנת 2015 עלה מופע הבידור "ילדים סורגים 2", בו התאחד עם עידן אלתרמן. בדצמבר 2016 החל לשחק בתפקיד הראשי במחזה "קוראים לו מלך" מאת סביון ליברכט בתיאטרון בית לסין.
בשנים 2017–2018 שיחק בכשלוש העונות של הסדרה "בית הכלבים". בסדרה גילם את מוטי, האבא שעובר עם בתו אורי (נאיה פדרמן) מהעיר למושב בית עזריה. דמותו מתאפיינת בהרבה צחוק והומור שטותי. עם זאת גם בהרבה אהבה לבתו היקרה, ורצון לרצות אותה ושיהיה לה את כל הטוב שבעולם.
בשנת 2019 גילם את דמותו של במאי הקולנוע מאק סנט במחזמר "צ'פלין", וגילם גנב במחזמר "בילבי" בתיאטרון תל אביב. בשנה זו הוענק לו פרס שח"ם על פעילות יוצאת דופן לטובת קידום החברה הישראלית באמצעות אמנות המשחק.
בשנת 2021 השתתף בסרט "זרים מושלמים", בבימויו של ליאור אשכנזי. באותה השנה שיחק בסדרה:"האחיין שלי בנץ" ובשנת 2023 עלתה העונה השנייה של הסדרה.
קריירה מוזיקלית
גרייניק היה חבר בלהקה "לולה" יחד עם עידן אלתרמן, ירדן בר-כוכבא ויסמין קדר. אלבומה היחיד של הלהקה, "ימים של שקט", יצא בשנת 2000. גרייניק הלחין את השיר המוכר ביותר באלבום, "ימים של שקט", שכתבה בר כוכבא. הלהקה התאחדה בשנת 2016 והקליטה את השיר "כל פעימה שלב מחסיר", אותו כתב והלחין גרייניק.
בשנת 2004 הוציא גרייניק את האלבום "יש מי שאוהב" עם שירים בביצועו. האלבום הגיע תוך שלושה חודשים למעמד של תקליט זהב וזכה לביקורות חיוביות. גרייניק כתב והלחין את רוב שירי האלבום, בעיבוד ובהפקה מוזיקלית של נתן כהן.
בשנת 2018 הוציא את אלבומו השני "גרייניק©". האלבום יצא כפרויקט מימון המונים דרך אתר הדסטארט.
בסוף 2020 יצא לאור, בהפקת "הליקון", האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". גרייניק ביצע באלבום את השיר "לילה טוב לרוחות", שר עם גיא מרוז את השירים "מדליקים את הלילה" ו"לילה טוב לים" (שניהם ללחן של מרוז), והשתתף בביצוע שיר הנושא, "זמן תפילילה".
חייו האישיים
נשוי למפיקה והיוצרת תמי גרייניק ואב לבן. הוא ידוע כאוהד קבוצת הכדורגל מכבי חיפה.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, תמך במפלגת "ארץ חדשה" של אלדד יניב ורני בלייר. הוא מתגורר בתל אביב.
So Much Fun
So Much Fun הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי יאנג ת'אג. האלבום יצא לאור ב-16 באוגוסט 2019, על ידי חברות התקליטים YSL רקורדס, 300 אנטרטיינמנט ואטלנטיק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של פיוצ'ר, משין גאן קלי, גאנה, ליל בייבי, ליל עוזי ורט, ליל דוק, ליל קיד, קוואבו, ג'וס וורלד, נאב, ג'יי קול וטראוויס סקוט. האלבום נתמך על ידי הסינגלים "The London" ו-"Hot".
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות והופיע בבכורה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום הראשון של יאנג ת'אג במקום הראשון במצעד.
הוצאה וקידום
האלבום נקרא במקור GOLDMOUFDOG (מעוצב כ-GØŁDMØÜFDÖG), לפני שיאנג ת'אג חשף את השם החדש בראיון עם מנחה הפודקאסט Adam22, עבור הערוץ No Jumper. ת'אג הודיע כי שם האלבום שונה גם ברשתות החברתיות. ב-10 באוגוסט 2019 הודיע ת'אג כי האלבום ייצא ב-16 באוגוסט. מהדורת הדלוקס של אלבום יצאה לאור ב-20 בדצמבר 2019, ובה חמש רצועות חדשות: "Diamonds", "Hop Off a Jet", "Die Today", "Millions" והרמיקס ל-"Hot".
סינגלים
הסינגל המוביל של האלבום, "The London", בהשתתפות ג'יי קול וטראוויס סקוט, יצא לאור ב-23 במאי 2019. השיר הופק על ידי טי-מינוס. בשיאו, הגיע השיר למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני, "Hot", בהשתתפות גאנה, יצא כסינגל השני מתוך האלבום ברמיקס בו משתתף טראוויס סקוט ב-31 באוקטובר 2019. השיר הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100.
עטיפה
עטיפת האלבום מכילה את גופו של יאנג ת'אג 803 פעמים, במטרה ליצור את פניו של הראפר.
ביקורות
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות. ב-Metacritic, המעניק דירוג משוקלל מתוך 100 ביקורות מפרסומים מקצועיים, האלבום קיבל ציון ממוצע של 79, בהתבסס על 10 ביקורות. ב-AnyDecentMusic?, קיבל האלבום ציון של 7.3 מתוך 10, בהתבסס על הערכת האתר לגבי הקונצנזוס הביקורתי.
הצלחה מסחרית
האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 131 יחידות שקולות לאלבום (כולל 5,000 מכירות אלבום טהורות). זהו האלבום הראשון של יאנג ת'אג שהגיע למקום הראשון במצעד, והאלבום החמישי שלו בעשירייה הראשונה (או השישי, אם נספר אלבום האוסף Slime Language משנת 2018). ב-29 ביוני 2020, קיבל האלבום את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על למעלה ממיליון עותקים משולבים של מכירות ויחידות שקולות לאלבום בארצות הברית.
40 הגדולים של וודאפון
40 הגדולים של וודאפון (באנגלית: The Sky VIP Official Big Top 40) היא תוכנית רדיו המשודרת בכל יום ראשון בין השעות 16:00-19:00 ברשתות הבירה והלב של גלובל, בהגשת ויל מאנינג. היא החלה במאי 2009 אך התוכנית היא תוכנית-בת של The Network Chart Show, שהחלה בספטמבר 1984 ושודרה ב-140 תחנות רדיו מסחריות בממלכה המאוחדת, לאחר שמותגה מחדש מספר פעמים במהלך השנים. ליטל מיקס נחשבת ללהקה עם מרבית השירים שדורגו במקום הראשון במצעד של התוכנית.
זדנק אורבנק
קורות חיים
אורבנק למד פילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג ולאחר מכן היה עורך בהוצאה לאור. הוא היה חבר בקבוצה ליברלית, חסידת ההשכלה, קבוצה שהתכנסה סביב המשורר קמיל בדנר וכללה יהודים רבים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
עם הקמת גטו טרזיינשטט בסוף 1941 נעצרו רבים מחבריו היהודים של אורבנק וגורשו לטרזיינשטט. אורבנק יזם משלוחי מזון לגטו. חבריו הלא-יהודים בפראג הסכימו לתרום ממכסות מזונם למטרה זו. אחד מחבריו שהיה בעל חווה, תרם מוצרי מזון אף הוא. אשתו של אורבנק, ורה, אפתה מאפים ליהודים אלה. בשנת 1942 החביא אורבנק זוג יהודים בביתו, עם בתם, למשך שלושה שבועות, עד שעברה המשפחה למסתור אחר.
בינואר 1945 הוצעדו אסירי מחנה קורצבך מאזור הגנרלגוברנמן שבפולין למחנה הריכוז גרוס-רוזן בצעדת מוות. מספר נשים נמלטו מצעדה זו והגיעו לפראג. אחת מהן, אניטה פשמסלרובה (Přemslerová), נפגשה עם מכר שלה מגטו טרזיינשטט. חבריו, מחוג הסופרים שהתקבץ סביב בדנר, הציעו לה לפנות לאורבנק. אורבנק קיבל אותה לביתו ללא היסוס, הסתיר אותה אף על פי שעונש מוות הוכרז על כל מסתיר יהודים, והעניק לה מזון ותמיכה רגשית. פשמסלרובה נותרה בביתו עד השחרור.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הפך ביתו של אורבנק לתחנת מעבר עבור ניצולי שואה רבים שחיכו להזדמנות ולאישור מהרשויות לחזור לבתיהם. הוא שב לעבוד בתור עורך בהוצאה לאור ולאחר מכן עבד במשרד המידע הצ'כי, בחברת הסרטים הלאומית הצ'כית ובתור מזכיר בוועדת הדרמטורגיה הרשמית הצ'כית. אחרי 1957 היה מתרגם וכותב מאמרים עבור העיתונות הצ'כית בנושאי תיאטרון. אחרי 1968 נאסר עליו להמשיך לכתוב. הוא המשיך לפרסם, אך כתביו הופיעו כשחבריו חתומים עליהם בתור המחברים. הוא המשיך לפרסם בעיתוני סאמיזדאט ובעיתוני גולים. בשנת 1977 היה אורבנק מהחותמים על צ'רטר 77.
בעבודתו כמתרגם תרגם בעיקר ספרות אנגלית קלאסית (בכלל זה יצירות של דיקנס, שייקספיר וג'יימס ג'ויס).
הכרה
בשנת 1992 הכיר יד ושם באורבנק בתור חסיד אומות העולם.
מומי אנגמלאו
מומי ניקולאס ברייס אנגמלאו (בצרפתית: Moumi Nicolas Brice Ngamaleu; נולד ב-9 ביולי 1994 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אנגמלאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקוטון ספורט מליגת העל הקמרונית. הוא זכה עם המועדון בשלוש אליפויות קמרון.
ב-3 באוגוסט 2016 חתם אנגמלאו בריינדורף אלטאך מהבונדסליגה האוסטרית. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על סנקט פלטן במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת. ב-1 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על וולפסברג במסגרת המחזור העשירי בליגה. בסך הכל ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-26 באוגוסט 2017 חתם אנגמלאו ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית. בסך הכל ערך אנגמלאו 158 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 30 שערים. הוא זכה עם המועדון בארבע אליפויות שווייץ ובגביע השווייצרי.
ב-8 בספטמבר 2022 חתם אנגמלאו על חוזה לשתי עונות בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על אחמט גרוזני במסגרת הגביע הרוסי. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–2 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת 2022/2023. ב-29 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–6 על חימקי במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
קריירה בינלאומית
ב-23 בדצמבר 2015 ערך אנגמלאו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 0–1 על נבחרת ניז'ר במשחק ידידות. ב-6 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת רואנדה במשחק ידידות.
אנגמלאו היה חלק מסגל נבחרת קמרון בטורנירים גביע הקונפדרציות 2017, בו ערך שתי הופעות, וגביע אפריקה לאומות 2021, בו ערך שבע הופעות.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
סאשיקו (טקסטיל)
סאשיקו (Sashiko) הוא שיטת תפירה ידנית יפנית לתיקון וחיזוק בהטלאה נראית לעין, של בדים ובגדים. משמעות השם ביפנית הוא 'דקירות קטנות' סאשיקו מכונה גם עבודת טלאים כפרית יפנית. מסורתית הסאשיקו נתפר בתך רץ פשוט הנקרא ביפנית 'מחט נעה' (unshin), שנתפר בדוגמאות חוזרות על עצמן או שלובות זו בזו, בחוט כותנה לבן על בדים צבועים באינדיגו, שניהם חומרים זולים וזמינים לכל. במקור התפירה הזו נועדה להטלאת כמה שכבות של בד כדי להפוך את הבגדים לברי קיימא ויותר מחממים. לימים שיטת התפירה הזו התפתחה לרקמה קישוטית.
היסטוריה
מקורו של הסאשיקו הוא בתקופת אדו (Edo) 1868-1603,בחלקים הכפריים הצפוניים של יפן והתחיל כשיטה לחיזוק בגדים וטקסטיליים ביתים, כדי להאריך את זמן השימוש בהם ולהפכם ליותר מחממים. הכפריים ייצרו בעצמם את בגדיהם החל מגידול הפשתן והקנבוס (Hemp) ויותר מאוחר גם כותנה, דרך טווית החוטים, אריגת הבד בנולי יד, צביעה באינדיגו ולבסוף תפירת הבגד או פריט אחר. לכן שמרו על כל פיסת בד כעל אוצר. כל קטע שהתבלה חוזק בהוספת טלאי שמעליו תפרו בתך רץ, מיני דוגמאות שהן לרוב גאומטריות ומתחלקות לשני סוגים, המויוזשי (moyozashi ) שבו הדוגמה נוצרת על ידי שורות ארוכות של תך רץ, והיטומזשי (hitomezash) הדוגמאות נוצרות על ידי מערך של תכים יחידים תפורים על סורג, תכים נפוצים בסאשיקו הם גלים, הרים במבוק, נוצות -חץ, עשב הערבה, מניפות ודוגמאות גאומטריות משתלבות. קטעי בדים שימשו גם להכנת שמיכות טלאים חמות לחורף, שקושטו בתפירת סאשיקו.
הבדים שבהם השתמשו האיכרים לא היו מספיק חמים לחורף, אותם הבגדים נלבשו בכל העונות. חורפים תוארו לעיתים קרובות על פי מספר השכבות שאנשים לבשו 'חורף של שתי שכבות לבוש' או חורף קר יותר של 'שלוש שכבות לבוש'. כך כנראה גילו שבגדים עם בטנה פנימית תפורה בתפרים רבים, מספקים הגנה טובה יותר נגד הקור. אין תימה אם כך, שחלק מדוגמאות הסאשיקו היפות ביותר באות מאזור טוהוקו (Tohoku), החלק הצפוני של האי הראשי של יפן, מקום שבו השלג מכסה את האדמה במשך כחצי שנה.
הכותנה הגיעה ליפן על ידי סוחרים. ב-1300 ועד 1400, כל הכותנה שיובאה אז ליפן, שימשה רק את האצולה. איש עשיר היה לובש קימונו ארוך ארוג מכותנה ומגבת כותנה דקה ארוגה ביד (tenugui) שלבש על ראשו.. ב-1700 הופיעו כמויות גדולות של כותנה בשוקי יפן, וגם השכבות העניות יכלו לרכוש כותנה. הם גילו מהר את התכונות של הכותנה, את כוח הספיגה שלו, את הטקסטורות והחום שלו. הכותנה הפכה לחומר נחשק ביותר, היו ניסיונות לגדל כותנה וגידולה הפך נפוץ באזורים הדרומיים. אך גם לאחר שהכותנה הפכה נפוצה בכל יפן היא נותרה אוצר עבור תושבי הצפון. היו סיבות מאוד טובות להעדפה המסורתית של צביעת הבדים [בעיקר הכותנה], באינדיגו, שבצורתו הטבעית מכיל אמוניה טבעית מה שהפך את הבדים לדוחי חרקים, וצבע האינדיגו הולך ונעשה יפה יותר כאשר הוא דוהה ומתישן. האיכרים שהיה להם מבחר צמחים שונים שיכלו לשמש להם לצביעה בצבעים שונים, העדיפו את האינדיגו כי האמינו שהוא יגן עליהם בפני נחשים. עומק הצבע נקבע על ידי מספר ההשריות של הבד באמבטית האינדיגו. ליפנים היו 15 שמות שונים המגדירים את הגוון של הכחול. הבהיר ביותר נקרא 'הצצה לתוך החבית (של האינדיגו)' (kame-nozoki), והכחול הכהה ביותר שהיה מאוד חביב על הלוחמים הסמוראים, נקרא 'צבע הניצחון' (kachi-iro).
תעשיית הבדים הגיעה ליפן רק בשנות ה-70 של המאה ה-19,אך והבדים המתועשים היו יקרים מדי לאנשים העובדים, ולכן המשיכו ליצור בעצמם את הבדים בעמל כפיים, ושמרו על כל פיסת בד כעל אוצר, כותנה הייתה יקרה ונדירה בצפון יפן כי מזג האוויר שם לא התאים לגידול הכותנה. לכן תיקון ושימור הבדים היה חשוב לעצם ההישרדות של האנשים.
עם התרחבות הקשרים התרבותיים שבין יפן למערב בשנות ה,1950 התחילו ללבוש בגדים 'מערביים' ובדים תעשייתיים עם דוגמאות מערביות ביפן והסאשיקו איבדה את מעמדה כשיטה לתיקון בגדים, כי יפנים רבים לא רצו לזכור עד כמה משפחותיהם היו עניות. בשנות ה-1970 וה1980 התחילו לעסוק ביפן באמנות עכשווית בטלאים ויחד עם זה הייתה תחיה לשיטות היצירה של הסאשיקו כאמנות עממית.
התפשטות הסאשיקו במערב במאה ה-20
מי שמקיש/ה במרשתת את המונח סאשיקו, יראה עשרות אתרים, מאמרים וסרטונים, המדגימים את צורת העשיה של הסאשיקו, מבארים את הפילוסופיה היפנית סביב רעיון התיקונים ומראים שלל דוגמאות. אם בשלהי המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 הסאשיקו עניין בעיקר אוהבי וחוקרי מלאכות יד מסורתיות, הרי יחד עם עליית המודעות בעולם כולו ובמערב בפרט לבעיות האקולוגיות שיוצרת תעשיית הביגוד המהיר ועם גידול העניין בשימוש בר-קיימא בבגדים ובמיחזור משביח לבגדים במקום להשליכם לפח, 'התגלו מחדש' שיטות שימור הבגדים השונות בכל תרבות. משיכתה העיקרית של הסאשיקו כמו יתר שיטות השימור של היפנים היא בכך שהתרבות היפנית מקדשת וחוגגת את התיקון ופיתחה שיטות אסתטיות יפות לתיקון, בעוד תרבות המערב במשך הרבה דורות תיקנה תיקונים נסתרים שלא יראו שתיקנו. האדם המערבי התביש בתיקונים. הקישוטיות של התיקונים היפניים כבש את לבן של נשים רבות במערב. הרחקת המקור אפשרה להן לההתייחס לתיקון הנראה לעין כאל משהו אקזוטי, מקובל ואפילו מכובד.
ביפן משתמשים בטלאי כמו שהוא נקרע או נחתך, מנקים ממנו את החוטים המדלדלים ממנו, ומניחים כך מעל או מתחת למקום שרוצים להטליא, אין מקפלים את שוליו כמו שנוהגים לעשות במערב לטלאי.
בחוברת הקיץ של כתב העת, פיסוורק (Piecework), כותב אסתושי פוטאטסויה (Aatsushi Futatsuya), אמן סאשיקו יליד יפן שגר כיום בארצות הברית. שמהות בסאשיקו היא בתהליך התפירה., וכי אף על פי שהסאשיקו הפך כיום נפוץ ואהוד כסוג של תפירה איטית (Slow Stich), והתוצאה חשובה, אין להסתפק ביופי של הסאשיקו, אלא היופי נמצא בשמחת התפירה עצמה כתהליך.
הבחירות הכלליות באוגנדה 2011
הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב־18 בפברואר 2011. הנשיא המכהן יוורי מוסווני מהתנועה להתנגדות הלאומית (NRM) נבחר בפעם השלישית ברציפות, לאחר שהיה בשלטון מאז 1986. מפלגת ה-NRM זכתה גם ב-263 מתוך 375 המושבים בפרלמנט.
רקע כללי
מוסווני, בעבר המפקד של ארגון הגרילה צבא ההתנגדות של האל, וקיזה בסיג'ה עמדו זה מול זה בפעם השלישית, לאחר שבסיג'יה הובס על ידי מוסווני בבחירות 2001 ובבחירות 2006.
יאנוש צ'נגרי
יאנוש צ'נגרי (במקור צנגר, בהונגרית: Csengery János; סאטו מארה, 2 באוקטובר 1856 – גראץ, 21 באפריל 1945) היה פילולוג קלאסי, מתרגם ספרותי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח: 1892, מן המניין: 1920, כבוד: 1930). רקטור אוניברסיטת סגד.
הבחירות הכלליות באוגנדה 2011
קמפיין
שמונה מועמדים התמודדו בבחירות לנשיאות, ואילו בסך הכול 1,713 מועמדים התמודדו בבחירות לפרלמנט: 443 למושבים המיועדים לנשים ו-1,270 לשאר המושבים. מפלגת NRM התמודדה על כל מושב בחירות, והגישה בסך הכול 364 מועמדים; הפורום לשינוי דמוקרטי הגישה 288 מתמודדים; הקונגרס העממי באוגנדה  הגישה 135 מתמודדים; המפלגה הדמוקרטית  הגישה 120 מתמודדים; הברית הפדרלית באוגנדה הגישה 66 מתמודדים; המפלגה הפרוגרסיבית העממית  הגישה 33 מתמודדים; מפלגת הפיתוח העממית הגישה 18 מתמודדים.
יאנוש צ'נגרי
תחום המחקר שלו היה: ספרות יוונית ולטינית, בלשנות ותרגום ספרותי.
קורות חייו
אביו, יאנוש צנגר, היה מנהל בתחום הכספים, ואמו הייתה אנה טראק. מאוחר יותר שינה האב את שם המשפחה מצנגר ( Czenger) לשם ההונגרי צ'נגרי (Csengeri). העיתונות וההיסטוריוגרפיה היהודית של אותה תקופה התייחסו אליו כיהודי מומר, אך אין לכך שום תיעוד או תימוכין. הילד החל את לימודיו בעיר הולדתו ולאחר מכן, לאור תוצאותיו הלימודיות הטובות, רשמו אותו הוריו לבית הספר התיכון הפיאריסטי בדברצן ומשם העבירו אותו לקולגיום של דברצן, שם ניגש לבחינת הבגרות. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), בהתמחות בהונגרית-לטינית-יוונית. בשנת 1879 קיבל תעודת הוראה לבית ספר תיכון. צ'נגרי סיים בהצלחה את מבחן הדוקטורט שלו האוניברסיטה ב-1880.
הבחירות הכלליות באוגנדה 2011
אחרי הבחירות
יו"ר שיתוף הפעולה הבין-מפלגתי, קיזה בסיג'יה, אמר לפני פרסום התוצאות כי האופוזיציה דוחה באופן מוחלט את תוצאות הבחירות. מאוחר יותר הזהיר כי לאחר יותר משני עשורים בשלטונו של מוסווני, אוגנדה בשלה למרד בנוסח זה שהיה במצרים בשנת 2011. עם זאת, המפגינים לא הצליחו לצבור די כוח.
יאנוש צ'נגרי
קורות חייו
הוא לימד תחילה בבתי ספר תיכוניים בערי השדה ובבודפשט. בשנת 1883 זכה "בתחרות אודה" על שם יוז'ף קטונה. בשנת 1891, קיבל הסמכה להוראה באוניברסיטת בודפשט (משהו כמו פרופסור חבר, לא חלק מסגל האוניברסיטה). הוא ערך מסעות לימודים לגרמניה (1891), לצרפת (1898, 1900), ליוון (1905), ביקר במצרים ולעיתים קרובות באיטליה. מ-1896 עמד בראש המחלקה לקלאסיקה ופילולוגיה באוניברסיטת קולוז'וואר ולאחר מכן בין 1921 לבין 1927 באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד. בשנת 1921/22 הוא מילא את תפקידי הדקאן של הפקולטה למדעי הרוח ולאחר מכן עבור שנת הלימודים 1924/25 נבחר לרקטור של אוניברסיטת סגד. ב-1925/26 כיהן כסגן-רקטור. בשנת 1927 הוא פרש לגמלאות ב-31 באוגוסט. כהוקרה על פועלו זכה בפרס, במסגרתו יכלו הוא וצאצאיו להשתמש באיות של שם המשפחה "Csengeri" עם "y" (שמרמז על אצולה נמוכה).
מ-1880 ועד מותו עבד רבות כמתרגם; הוא תרגם להונגרית את יצירותיהם של סופרים יוונים ולטיניים (הומרוס, אייסכילוס, סופוקלס, אוריפידס, קאטולוס, טיבולוס, מרטיאליס, הורטיוס, ורגיליוס).
הנצחה
"בבית הזה גר ויצר מ-1920 עד 1932 יאנוש צ'נגרי פילולוג קלאסי, רקטור האוניברסיטה לשעבר".
ז'ילברטו סילבה
ז'ילברטו אפרסידו דה סילבה (בפורטוגזית: Gilberto Aparecido da Silva; נולד ב-7 באוקטובר 1976), אשר ידוע בעיקר כז'ילברטו סילבה, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. במשך רוב הקריירה שלו הוא שיחק במדי הקבוצה האנגלית ארסנל.
סילבה גדל במשפחה ענייה וכילד חילק את זמנו בין כדורגל ועבודות כפועל. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו ב-1997 עם הקבוצה אמריקה מיניירו, בה הפגין יכולת טובה שזכתה אותו במעבר לאתלטיקו מיניירו בשנת 2000. הוא הפך לשחקן מרכזי באתלטיקו, שם שיחק במשך שלוש שנים בליגה הברזילאית. הוא סייע לברזיל לזכות במונדיאל 2002, כששיחק בכל שבעת משחקיה של ברזיל, ובכך רכש מעמד של שחקן בולט.
באוגוסט 2002 עבר סילבה בתמורה ל-4.5 מיליון פאונד לארסנל, עימה זכה בפרמייר ליג (2004) ובשני גביעי FA. בשש עונותיו במועדון הוא שיחק ב-237 משחקים והבקיע בהם 23 שערים. ב-19 באוגוסט 2006 הבקיע את שערה הרשמי הראשון של ארסנל באצטדיונה החדש אצטדיון האמירויות. הוא אף התמנה להיות סגן הקפטן של הקבוצה בשנת 2006, וחוזהו בקבוצה היה עד יוני 2009.
בשנת 2007 נבחר סילבה לקפטן נבחרת ברזיל בטורניר קופה אמריקה, בו ניצחה נבחרתו. ב-17 ביולי 2008 עבר סילבה לקבוצת פנאתינייקוס היוונית אחרי 6 עונות בלונדון, תמורת סכום של מיליון אירו.
ראשית חייו ונעוריו
סילבה נולד בלגווה דה פרטה שבברזיל ובילדותו חי בעיר עם הוריו ושלוש אחיותיו. משפחתו חיה בבית קטן שאביו, נפח במקצועו, בנה במחוז אוסינה לוסיאנה. למרות הקושי הכלכלי במשפחה, שאילץ את סילבה לישון באותו חדר עם אחיותיו, הייתה לו ילדות חסרת דאגות. תקופה זו מתוארת על ידו כ"[זמן בו] לא הייתה לי אחריות בחיים, שיחקתי כדורגל ברחוב עם בני דודי וחברי, ומעולם לא היה לנו קשר לסמים ואלימות". בשנת 1988, כשהיה בן 12, ניתנה לו ההזדמנות לצאת מהעוני בעזרת הכדורגל, בכך שהצטרף לאחת מקבוצות הנוער של אמריקה מיניירו. בשנותיו שם אימנו אותו כשחקן הגנה, בתור בלם. בזמן שלא שיחק כדורגל, אביו לימד אותו כיצד להכין רהיטים, ובשנים שעברו הוא ניצל את הידע הזה. ב-1991 אביו פרש, מה שהותיר את הנער בן ה-15 להיות האחראי כלכלית לכל המשפחה, משימה קשה מאוד בייחוד עם מחלתו של אימו.
בגלל המשכורת הנמוכה באמריקה מיניירו, ז'ילברטו נאלץ להפסיק לשחק כדורגל כדי לקחת מספר עבודות, ביניהן כנגר וכפועל במפעל ממתקים, ונראה היה שחלום הילדות שלו מתרחק ממנו. כשעבד במפעל המשכורת שלו הייתה נמוכה מאוד, משכורת חודשית השווה ל-50 פאונד לפי השער ב-2002. לאחר שלוש שנים של עבודה במפעל, הנער בן ה-18 החליט לנסות שנית את מזלו בכדורגל על ידי כניסה לאקדמיה לנוער של אמריקה מניירו. זמנו באקדמיה זמנו היה קצר עקב המצב המדרדר בבית שגרמה מחלתה של האם. הוא חזר לעבוד במפעל עם תקווה מעטה להיות כדורגלן.
ראשית הקריירה
בשנת 1997 חבריו של ז'ילברטו ניסו לשכנע אותו לנסות שוב לשחק כדורגל, ומשום כך חתם עם אמריקה מיניירו ב-1 ביוני 1997, הפעם כשחקן מקצועי. בגיל 21 ג'יבלרטו היה בלם בקבוצה הראשונה. בזמן עונתו הראשונה באמריקה מיניירו הוא היה אחד משחקני המפתח בקבוצה, על אף ביקורת מכמה אוהדים על חוסר יציבות. הוא עזר לקבוצה לזכות באליפות ליגת המשנה הברזילאית ולעלות לליגת העל הברזילאית.
בעונתו השלישית בקבוצה, כאשר הקבוצה ירדה בחזרה לליגה השנייה ב-1999, הוא שיחק 20 משחקים והבקיע שער אחד ועזר לקבוצה לסיים במקום השני. בשנת 2000, בגיל 24, הוא הצטרף ליריבה העירונית אתלטיקו מיניירו. בעונתו הראשונה במועדון, הוא נפצע בשוק הימנית, ולכן החמיץ מספר משחקים. בעונתו השנייה, ז'ילברטו הועבר על ידי המאמן לשחק כקשר אחורי, תפקיד בו פרח. הוא הבקיע שלושה שערים בעונת 2001 ונהפך לתגלית בכדורגל הברזילאי.
קריירה בוגרת
יכולתו המרשימה של ז'ילברטו במונדיאל 2002 תפסה את תשומת הלב של מאמנים רבים. ז'ילברטו חשק במעבר לאנגליה, ואמר כי "זה יהיה פנטסטי לשחק נגד שחקנים כמו דייוויד בקהאם שוב." אסטון וילה וארסנל הובילו את המרדף להחתמתו. באוגוסט, בעודו תחת חוזה עם אתלטיקו מיניירו, הוא הצטרף לארסנל במסע קדם העונה שלהם באוסטרליה, ואף על פי שלא היה חתום בקבוצה, העסקה נראתה קרובה מאוד. למרות זאת, סיבוכים עלו כאשר הוטל איסור מכירת שחקנים על אתלטיקו מיניירו מאחר שלא שילמה משכורת לשחקנים, ביניהם ז'ילברטו. הייתה גם בעיה בנתינת הרשאת עבודה בבריטניה לז'ילברטו. על אף הסיבוכים, ג'יבלרטו סיים קיץ גדוש הספקולציות בהצטרפות לארסנל ב-7 באוגוסט 2002 במחיר של 4.5 מיליון פאונד. בעת חתימתו, מאמן ארסנל ארסן ונגר אמר ש"מה שאהבתי הוא העובדה שהוא שמר על פשטות העניינים. הוא יכול לשחק בכל רחבי הקישור אבל תפקיד הקשר האחורי היא מה שהוא עושה הכי טוב."
ארסנל
כאשר ז'ילברטו עבר לאנגליה והחל באימונים בארסנל, הוא קנה דירה בדרום הרטפורדשייר. עקב היותו רגיל לחיים בעיירות ברזילאיות קטנות, הוא התקשה בהתחלה להסתגל לדרך החיים החדשה בלונדון. אף על פי כן, ביצועיו במגרש כמעט ולא הושפעו מכך. ב-1 באוגוסט 2002 הוא ביצע הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל כמחליף, במשחק נגד ליברפול במחצית השנייה של משחק גביע הקהילה, בו הבקיע את שער הניצחון. כאשר החלה עונת 2002/03, ז'ילברטו נעמד מול תחרות קשה על מקום בהרכב הפותח עם חברו למדינה אדו. אחרי שני משחקים בהם נכנס כמחליף, ז'ילברטו שיחק להרכב הפותח ב-27 באוגוסט, ועזר לארסנל לנצח 5-2 את ברומוויץ'. הכושר הטוב של ז'ילברטו המשיך ובא לידי ביטוי כשהבקיע את השער המהיר ביותר שהובקע בליגת האלופות, 20.07 שניות לאחר הפתיחה במשחק נגד פ.ס.ו איינדהובן ב-25 בספטמבר 2002. למרות זאת, הבעיות המשפטיות המשיכו, מאחר שמעברו לאנגליה לא הושלם לחלוטין באופן חוקי. כתוצאה מכך ז'ילברטו הורה לעורכי דינו להחל בהליכים חוקיים נגד אתלטיקו מיניירו על השכר שלא שולם לו בנובמבר 2002. נטען נגד אתלטיקו מיניירו ששילמה לז'ילברטו רק חצי ממה שהגיע לו במעברו לארסנל. במחצית השנייה של עונת 2002/03, הוא נשאר שחקן הרכב פותח קבוע בארסנל. אפילו אף על פי שסבל מירידה בכושר לקראת סוף העונה, הוא זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי כשניצחו בגמר את סאות'המפטון 1-0 באצטדיון המילניום.
בעונת 2003/04 מצבו של ז'ילברטו השתפר אף יותר, והיה לו חלק מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות ללא אף הפסד בליגה. הוא שיחק ב-32 מתוך 38 משחקים בלתי מנוצחים באותה עונה. עונתו הבאה התחילה באופן מרשים כקודמתה, כשהבקיע באצטדיון המילניום את השער הראשון מתוך שלושה של ארסנל על מנצ'סטר יונייטד במגן הקהילה, משחק בו ארסנל ניצחה 3-1. בזמן משחקי פתיחת העונה הוא החל לסבול מכאבים חזקים בגב, ואחרי משחק בבולטון ב-27 בספטמבר 2004 סריקה חשפה שבר בגבו. בהתחלה דווח כי יהיה מושבת למשך חודש. בדיווחים מאוחרים יותר נאמר כי הפציעה עלולה להשבית אותו לעונה שלמה.
רופאו של ז'ילברטו הורה לו לשים משען לגב לשלושה חודשים שיעזור לו להחלים מהשבר. ז'ילברטו חזר לארץ מולדתו, ברזיל, בתקופת ההשתקמות. בזמנו שם, היה לו ספק רב אם יחזור אי פעם לשחק כדורגל, מאחר שהיו חששות שהפציעה תפגע בקריירה שלו. על אף חששותיו, השיקום הארוך שלו השתלם והוא החלים לגמרי. הוא חזר לשחק כדורגל בניצחון ארסנל 4-1 על נוריץ' סיטי ב-22 באפריל 2005. בעונת 2004/05 ג'יבלרטו היה פצוע לשבעה חודשים ושיחק רק 17 משחקים. חסרונו, בשילוב עם הירידה בכושר של ארסנל באותה תקופה, הוביל לדיונים רבים בשאלת חשיבותו לקבוצה. היו שהציעו שארסנל מתקשה מאוד ולא יכולה להסתדר בלעדיו. עונתו הקשה של ז'ילברטו הסתיימה בנחמה, לאחר שארסנל סיימה את העונה כסגנית האלופה בליגה וכזוכת הגביע האנגלי אחרי שניצחה את מנצ'סטר יונייטד בבעיטות עונשין. בזמן הקיץ, ב-22 ביוני 2005, ז'ילברטו שיחק עם נבחרת ברזיל בגביע רק משחק אחד - הוא היה בכושר ירוד מאחר שכמעט לא שיחק בהרכב ארסנל.
ביוני 2005 סוכן הכדורגל ג'ק ליכטנשטיין תבע את אתלטיקו מיניירו על מעברו של ז'ילברטו ב-2002. עורך דינו של ליכטנשטיין טען כי הוא ושותפו הלא רשמי, רוני רוזנטל, מעולם לא קיבלו את חלקם ממחיר העברתו של ז'ילברטו לארסנל מאתלטיקו מיניירו ביולי 2002. ארסן ונגר וסגן-יושב ראש הקבוצה דייוויד דין הביאו את עדותם במשפט וטענו כי ארסנל ניהלה משא ומתן ישיר עם אתלטיקו מיניירו וששום סוכן היה מעורב בעסקה. השופט במשפט היה ריימונד ג'אק, ובסיומו, ב-29 ביוני פסק נגד ליכטנשטיין, והורה על התובעים לשלם לאתלטיקו מיניירו 94,000£. שנה לאחר מכן המקרה המקרה הקשה הִקְשָׁה על ארסנל, כאשר שחקנה לשעבר אשלי קול ביקר את המועדון על "צביעות וסטנדרטים כפולים" בגישתם לז'ילברטו.
עם הרגעות האירועים המשפטיים, עונת 2005/06 החלה. בעקבות עזיבתו של הקשר וקפטן הקבוצה פטריק ויירה ז'ילברטו נהיה דמות ראשית בארסנל. בתחילת העונה, בספטמבר 2005, רצונו לעזוב את ארסנל גרמה לו להאריך את חוזהו עד יוני 2009. חודש לאחר מכן נאמנות זו השתלמה, ב-18 באוקטובר 2005, ז'ילברטו הופיע לראשונה כקפטן הקבוצה במשחק נגד ספרטה פראג. על אף תקופה של כושר ירוד בחודשי החורף של העונה, ביצועיו המרשימים בהגנה בזמן השלבים המאוחרים של ליגת האלופות, בייחוד במשחקים נגד ריאל מדריד, יובנטוס, וויאריאל, הביאו לשיבוחו בתקשורת. ב-17 במאי 2006 ז'ילברטו שיחק במדי ארסנל בגמר ליגת האלופות נגד ברצלונה, משחק בו ארסנל הפסידו 2-1. בזמן הקיץ שלאחר מכן היו שמועות שמילאן וליון מעוניינות בשירותיו של השחקן. אף אחת מהקבוצות הללו הגישה הצעות רשמיות. לאור יכולתו בליגת האלופות, ז'ילברטו נבחר לייצג את נבחרת ברזיל במונדיאל 2006. ז'ילברטו שיחק כמחליף ופתח פעמיים, בגלל פציעה של אמרסון. ברזיל הפסידה לצרפת 1-0 ברבע הגמר. עקב אכזבת הנבחרת במונדיאל, הקשר ז'וניניו קרא לחברין המבוגרים בקבוצה, ביניהם ז'ילברטו, לפרוש מכדורגל בינלאומי, אך לאחר מינויו של גיבול ילדותו דונגה להיות מאמן הנבחרת, ז'ילברטו החליט לסבר לעצתו של ז'ויניו והוא המשיך לייצג את הנבחרת.
כקפטן הנבחרת היה לו משחק מוצלח מאוד נגד נבחרת אנגליה, בו הוא הצליח להבקיע שער בנגיחה, שנפסל בטענת נבדל ולבשל את שערה היחיד של ברזיל שסיימה בשוויון 1-1.
טרנובז'ג
טַרְנובְּזֶ'ג (בפולנית: Tarnobrzeg, ביידיש: דזיקאוו או דזשיקאוו) היא עיר בדרום-מזרח פולין, על גדתו המזרחית של נהר הוויסלה. אוכלוסייתה מונה 47,387 תושבים, נכון ל-31 בדצמבר 2017. מבחינה מנהלית משתייכת טרנובז'ג מאז 1999 לפרובינציית פודקרפאטי (Województwo Podkarpackie), אך בשנים 1975 עד 1998 הייתה בירת פרובינציית טרנובז'ג, כשיחידה מנהלית זו התקיימה. העיר גובלת, בין היתר, בעיר סנדומייז', בצפון-מערב.
ז'ילברטו סילבה
ארסנל
בקיץ 2007 ז'ילברטו שיחק בקופה אמריקה, בה שימש כקפטן ברזיל בחסרונו של לוסיו. הנבחרת ניצחה את ארגנטינה בגמר 3-0 וניצחה, אך ז'ילברטו לא שותף במשחק עקב השעיה.
טרנובז'ג
חסידות דז'יקוב נקראת על שם עיר זו.
ז'ילברטו סילבה
ארסנל
במעבר לעונת 2007/08 תיירי הנרי, קפטן ארסנל, עזב את המועדון לברצלונה. מעברו של הנרי השאיר את סרט הקפטן פנוי, ובהתאם עובדה שהיה סגן הקפטן בעונה שעברה, גרמה לרבים לשער כי ז'ילברטו יירש את מקומו של הנרי כקפטן. למרות זאת, למרבה הפתעתו של ז'ילברטו, ויליאם גאלאס קיבל את סרט הקפטן במקומו. מעמדו של ז'ילברטו התערער בקבוצה והוא שותף במספר קטן של משחקים יחסית לעונות הקודמות. הוא שיחק ב-36 משחקים בלבד בכל המסגרות. זה, לצד מצבה העגום של הקבוצה, שלא זכתה באף תואר גם בעונה זו, הוביל למעברו לפנאתינאיקוס ב-17 ביולי 2008. בעונתו הראשונה בפנאתינייקוס עזר סילבה לקבוצה להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות. בענותו השנייה במועדון עזר סילבה לקבוצה לזכות באליפות הליגה היוונית ובגביע היווני.
במאי 2011 חתם סילבה בגרמיו הברזילאית לשנה וחצי, בנובמבר 2012 הסתיים חוזהו וסיים את דרכו בקבוצה. ב-9 בדצמבר 2012 חזר למועדון נעוריו אתלטיקו מיניירו, איתה זכה באליפות ברזיל ובגביע ליברטדורס.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
עלילת הדם בטרנובז'ג 1757
ז'ילברטו סילבה
סגנון משחק
ז'ילברטו מכונה לעיתים "החומה בלתי נראית" (או "וולנטה") בברזיל. במשחקיו הוא בדרך כלל ממקם את עצמו בין שני הבלמים והקישור מבלי למשוך תשומת לב, ובולם את התקפות היריבה לפני שזו תצבור מומנטום. בתפקידו, הוא מהווה חלק מהיחידה ההגנתית גם במדי הקבוצה וגם במדי הנבחרת. במשחקיו בשורות ארסנל וברזיל, שתיהן קבוצות המתמקדות בהתקפה, הוא כיסה את ה"חורים" המותירים הקיצוניים האחוריים והקשרים שנוטים לעזור פחות בהגנה. הוא מגיע עד למרכז הגנה כדי לחפות על הבלמים המרכזיים, שהם בדרך כלל לוסיו בברזיל וקולו טורה בארסנל, שני שחקנים הידועים בריצותיהם קדימה עם הכדור.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
בשנת 1757 הייתה עלילת דם בדז'יקוב, לאחר שנעלם ברתלומיאיי קובאקי Bartłomiej Kubacki בן ה -15 ממיכוצין (Miechocin ) הואשמו היהודים בחטיפתו. מספר יהודים הועמדו למשפט ונרצחו באכזריות. ההוצאות להורג התקיימו ב-19 באפריל 1757 ( ה'תקי"ח ) בשדה צ'פוצ'וב, היכן שנמצאים כיום אצטדיון העיר ומתקני הספורט ברחוב Aleja Niepodległości (אזור זה נתרם לעיר בשנת 1925 על ידי הרוזן זדז'יסלב טרנובסקי (Zdzisław Tarnowski) הנער שנעלם חזר לביתו לאחר זמן.
ההיסטוריון גרשון דוד הונדרט (Gershon David Hundert) כתב בספרו Jews in Early Modern Poland בעמוד 134 על האירוע. והביא מקורות מספרי הכנסייה. ובהמשך הוא מביא נתונים ש"הקורבן" המדומה היה חי בשנת 1774.
ז'ילברטו סילבה
סגנון משחק
סגנון ההגנה של ז'ילברטו שונה משחקני קישור אחרים. בניגוד לקשרים החזקים בתיקולים, ז'ילברטו הוא פאסיבי בהגנתו. במקום לנסות לתקל, הוא מנסה להצמד לתנועותיו של התוקף, ובכך לדחוף אותו אחורה. משום כך, יש לו היסטוריה נקייה באופן יוצא דופן לקשר אחורי. היו לו שני רצפים של 45 משחקים בלי לקבל אפילו כרטיס צהוב בודד בזמן הקריירה שלו בארסנל. מנטאליות זו הביאה לו גם שבחים וגם ביקורות.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
בלילה של 21–22 בדצמבר 1927 התרחשה שרפה ב"טירת דז'קוב" של הרוזן זדז'יסלב טרנובסקי, שהיה משפחת טרנובסקי שמשלו במקום בזמן העלילה. היהודים במקום ואף העיתונות היהודית הזכירו את הדבר ואף תלו אותו כעונש מהשמים. דבר זה גרם לד"ר מיכאל מרצ'אק (1886-1945) להזכיר בספרו את האירוע. הוא עצמו הועסק כספרן וארכיונאי בספריית טרנובסקי על ידי זדז'יסלב יאן טרנובסקי וניהל בזמן השרפה את פעולות החילוץ של אוצרות האומנות של הארמון. ואולם הוא אינו מזכיר שברתלומיאיי קובאקי חזר אחר כך לביתו.
ז'ילברטו סילבה
סגנון משחק
למרות אחוז המסירות המדויקות הגבוה שלו, מסירותיו תוארו כבלתי יציבות בעבר. בדרך כלל הן יועדו לשחקני הקישור הקרובים אליו, כדוגמת ססק פברגאס, ומשום כך יש לו אחוז מסירות גבוה. למסירות הללו לא שמים לב, בעוד מסירות ארוכות ולא מדויקות מביאות לו תשומת לב שלילית, אם כי מקרים כאלו הם נדירים ולא פוגעים בסטטיסטיקת המסירות המדויקות שלו בצורה משמעותית.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
הסופר יעקב פליישר שהוא עצמו יליד דז'קוב כתב בספר יזכור לקהילת טרנובז'ג-דז'יקוב מאמר בשם "הקדושים" (עמוד 23) על עלילת הדם הזו.
שתי משפחות שמקורם בדז'יקוב מייחסים עצמם לנרצחים. משפחת נוסבאום ומשפחת שליסל.
ז'ילברטו סילבה
סגנון משחק
לפי "פרוזואן", מערכת ניתוח נתונים המשמשת מאמני כדורגל, ז'ילברטו סילבה היה, יחד עם פול סקולס ממנצ'סטר יונייטד ופרנק למפארד מצ'לסי, אחד הקשרים הבודדים באנגליה שהגיעו ל"רמת האליטה של ליגת האלופות" מבחינת ביצועיהם.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
משפחת שליסל מיוחסים ל"יוסקי הקדוש" - יוסף שקולניק. ומשפחת נוסבאום מיוחסים ללייביש, ונקראה מאז משפחת "דגל הזהב" ביידיש-"גאלדענע פינדל" כיוון שלאחר שנודע שלא היה רצח הרוזנת רוזה טרנובסקה Róża Konstancja Tarnowska (Dunin Karwicka h. Łabędź) Łabędź) שלחת למשפחה כאות חרטה דגל זהב.
ז'ילברטו סילבה
אופי וחיים אישיים
ז'ילברטו ידוע בספורטיביות האדיבה שלו וברוגע שלו על המגרש. הוא לעיתים נדירות, אם בכלל, מגיע לעימותים במהלך משחקים. הוא מתואר כאיש מנומס, מצפוני ואדיב למראיינים. הוא אמר שלאחר סיום קריירת הכדורגל שלו הוא רוצה "לגור בחווה קטנה עם כל משפחתו לידו ולרכב על סוס."
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
במאה ה-19 ייסד רבי אליעזר הורוביץ את חסידות דז'יקוב.
ז'ילברטו סילבה
אופי וחיים אישיים
ז'ילברטו הוא אחד מהפטרונים של "ליגת הרחוב", ארגון צדקה בריטי המארגן משחקי כדורגל לאנשים מחוסרי בית, פליטים ומחפשי מקלט. ביוני 2003 ז'ילברטו נסע לברזיל למסע משחקים עם 17 שחקני "ליגת הרחוב". המסע כלל ביקור בעיר הולדתו לגווה דה פרטה ומשחקים נגד קבוצות מקומיות באצטדיון המרקנה.
חנה בדולח
חנה בדולח-אפשטיין (נולדה בשנת 1932) משוררת ישראלית. שירתה בפלמ"ח בחטיבת יפתח. הייתה ממקימי קיבוץ עמיעד.
ז'ילברטו סילבה
אופי וחיים אישיים
ז'ילברטו הוא מוזיקאי נלהב. בזמנו החופשי הוא מנגן על מנדולינה וגיטרה. כאשר עבר לראשונה לאנגליה הוא לקח שיעורי מנדולינה וניגן בציבור בפאב מקומי בשכונת מגוריו. מאוחר יותר הוא עבר ללמוד לנגן על גיטרה. בדומה לכדורגלנים ברזילאים רבים הוא מנגן מוזיקת סמבה עם חבריו בנבחרת ברזיל במנוחתם בין משחקים בינלאומיים.
טרנובז'ג
יהודי טרנובז'ג
בין מלחמות העולם חיו בטרנובז'ג כ-2,100 יהודים – כשני שלישים מאוכלוסייתה. הגרמנים כבשו את טרנובז'ג בספטמבר 1939. במחנה עבודה שהוקם בטרנובז'ג בקיץ 1941 נכלאו כ-500 יהודים מהאזור. עשרות מהם מתו בו. בסוף 1941 הוקם במקום גטו. ב-19 ביולי 1942 חוסל הגטו ויושביו נשלחו משם ובהמשך גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ, לאושוויץ ולמחנות עבודה באזור קרקוב.
חנה בדולח
ביוגרפיה
נולדה בירושלים להורים עולי עיראק וגדלה בקיבוץ חולדה ובתל אביב. במלחמת תש”ח הייתה חברת קיבוץ עמיעד וגרה שם חמש שנים. לאחר מכן עברה עם בעלה שלמה לגבעת-שמואל ושם עבדה כמחנכת בבית הספר המקומי במשך שנים רבות . בדולח למדה בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת בר-אילן. החלה לפרסם משיריה במוספי-הספרות ובביטאונים ספרותיים ב-1967. היא ערכה והנחתה מפגשים ספרותיים בגבעת-שמואל. היא לימדה במערכת החינוך במסגרות מגוונות הכוללות הוראה בכיתות רגילות, ניהול אולפני עולים והדרכת טיולים . חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.
ז'ילברטו סילבה
אופי וחיים אישיים
לז'ילברטו יש דב נמלים על שמו בגן החיות של לונדון. ז'ילברטו הוא המאמץ של החיה, שקיבל מזוכה בתחרות בגן החיות. הכדורגלן תיאר את חברו הדרום אמריקאי בתור "אחי השעיר מעט יותר ממני!"
חנה בדולח
ביוגרפיה
היא אם לשלושה.
פרסים
בדולח זכתה בפרס עידוד מטעם האגודה לקידום המחקר והיצירה (אח"י).
ז'ילברטו סילבה
סטטיסטיקות קריירה
הסטטיסטיקות נכונות ל-22 בדצמבר 2007.
חומרא דאתי לידי קולא
חומרא דאתי לידי קולא (חומרה המביאה לידי הקלה) הוא ביטוי שמקורו בתלמוד הבבלי שמשמעותו היא שהקפדה מוגברת בנושא אחד מביאה לידי הקפדה פחותה בנושא אחר.
בתלמוד הבבלי
בתלמוד הבבלי הביטוי נזכר בארבעה מקורות שונים.
במסכת יבמות הביטוי מופיע פעמיים בדיון לגבי ספקות בקידושין וגירושין:
במסכת בבא קמא נחלקו לגבי טומאת יולדת ופסילת טהרות, במקרה של הפלת עובר שהתחילה ביום אחד והסתיימה ביום הבא, מאיזה יום צריך להתחיל לספור את ימי טומאת הלידה. הדעה המחמירה הייתה שיש לספור מהיום הראשון, ולכן אם האישה נגעה בטהרות לאחר התחלת ההפלה הן נטמאו. השימוש בביטוי מציג שגישה מחמירה כזו מביאה לידי הקלה בטומאת הלידה, מפני שהטומאה תסתיים יום קודם.
במסכת נידה נזכר שבני רבי חייא סיפרו לאביהם שהם פסקו לאישה שהפילה עובר שפניו 'טוחות' (שטוחות) שהיא טמאה בטומאת לידה. רבי חייא השיב להם שהם צריכים לתקן את טעותם ולטהר את אותה אישה מטומאת לידה. טענתו של רבי חייא היא שהחומרא שבניו הטילו על האישה מביאה גם לידי קולא - מפני שדם שיצא מהאישה לאחר ימי טומאת הלידה ייחשב לדם טוהר, ולא לדם נידה או זבה.
העיר הטובה
העיר הטובה היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה, אשר יצר, כתב וביים אלירן אליה עבור חברת התקשורת והכבלים "HOT". הסדרה עלתה לאוויר ב-12 ביולי 2022.
Where Are Ü Now
Where Are Ü Now (בעברית: איפה את עכשיו?) הוא סינגל של צמד המפיקים המוזיקליים סקרילקס ודיפלו (Jack Ü), שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר. השיר יצא כסינגל השני מהאלבום הראשון של הצמד Skrillex and Diplo Present Jack Ü, ומתוך אלבום האולפן הרביעי של ביבר Purpose. השיר יצא לאור ב-27 בפברואר 2015, וב-21 באפריל 2015, הועלה לשירותי הסטרימינג. למעשה, גרסת דמו נכתבה בעבר על ידי ג'סטין ביבר כבלדת פסנתר בשם "The Most"; אולם, ביבר החליט לשלוח את השיר לצמד והצמד שינה אותו לשיר דאנס-אלקטרוני, אך מילותיו נשארו כפי שהיו. מבחינת מילולית, "Where Are Ü Now" עוסק בבכי ותפילה לבת זוג לשעבר, שלא תחזור וכמיהה לנחמה.
השיר נכלל בכמה מצעדי סוף שנה. בנוסף לכך, הוא זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר". מבחינת מסחרית, השיר הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר הראשון של סקרילקס ודיפלו שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד ולשיר השביעי של ביבר שעשה זאת גם כן. מבחינה מסחרית בינלאומית, השיר הגיע לעשירייה הפותחת בשמונה מדינות, ביניהן: אוסטרליה, קנדה, ישראל ובריטניה.
The Formation World Tour
The Formation World Tour הוא סיבוב ההופעות העולמי השביעי של הזמרת האמריקאית ביונסה. סיבוב ההופעות הוכרז לאחר הופעתה של ביונסה במחצית משחק הסופרבול ה-50 שנערך בפברואר 2016. סיבוב ההופעות התחיל ב-27 באפריל 2016 במיאמי, פלורידה, וצפוי להסתיים ב-2 באוקטובר 2016 בנאשוויל, טנסי, ארצות הברית. כותרת סיבוב ההופעות הוא בהתייחסות לסינגל "Formation" שיצא במקביל.
Where Are Ü Now
רקע והקלטה
בזמן שביבר כתב שירים לפו הדב, הוא האזין לדמו ללא מילים, שנוצרה ביחד עם קארל רובין, וכינה אותו כ"מיוחד". לאחר מכן, הוא ופו הדב, יצרו מילים ולחנים עבור השיר. לפי דבריו של ביבר, הוא לא רצה שזה ייצא "טוב למחצה", הוא רצה שזה ייצא "מושלם". לאחר מכן, בספטמבר 2014, במהלך שבוע האופנה ובמהלך האירוע של אלכסנדר מקווין. סקרליקס ודיפלו יצרו קשר עם מנהלו של ביבר סקוטר בראון, בטענה שהם חיפשו שיר ווקאלי עבור אלבום הבכורה של Jack Ü.
The Formation World Tour
סיבוב ההופעות גרף סכום של 256,084,556 דולר מ-49 הופעות בלבד, מה שהפך אותו לסיבוב ההופעות הרביעי הכי מצליח אי פעם לאישה והפך את ביונסה לאמן שמרוויח הכי הרבה כסף כל הופעה.
Where Are Ü Now
רקע והקלטה
ג'ון פארלס מניו יורק טיימס דיבר על השיר ועל תהליך היצירה שלו. "Where Are Ü Now" יצא לאור כסינגל השני של הצמד מתוך אלבומו הראשון, Skrillex and Diplo Present Jack Ü. ב-27 בפברואר 2015, ולאחר מכן יצא כשיר בונוס באלבומו החמישי של ביבר, Purpose. השיר המקורי, נקרא "The Most", והוא נכלל במהדורה היפנית של Purpose.
The Formation World Tour
הפקת סיבוב ההופעות זכתה לשבחים רבים והוגדרה כ"משנה את תמונת המשחק" כאשר כוללת מסך LED בגובה 60 מטרים, מסלול הליכון ובמה משנית בה כ-2000 גלוני מים.
Where Are Ü Now
הישגים
"Where Are U Now" נכלל במספר רשימות סוף שנה וכל הזמנים של השירים הטובים ביותר של 2015.
The Formation World Tour
ב-9 בפברואר נמצא באתר הרשמי של ביונסה תאריך הופעה שיערך בפארק הירקון בתל אביב ב-3 באוגוסט 2016, אך לאחר כחצי שעה המידע ירד והשאיר סימני שאלה רבים. לאחר מכן נקבע הופעה באותה תאריך בברצלונה. דווח כי ביונסה חתמה הופעה בפארק הירקון במהלך חודש אוקטובר, אלא שיצאה הודעה לתקשורת כי ההסכם בוטל, וביונסה לא תופיע בישראל.
רקע
ב-6 בפברואר 2016, ביונסה הוציאה לאור סינגל חדש בשם "Formation" יחד עם וידאו קליפ, שהועלה גם לערוץ הרשמי של ביונסה ביוטיוב להורדה בחינם בשירות הזרמות המוזיקה טיידל. יום למחרת ב-7 בפברואר 2016, ביונסה ביצעה את "Formation" בפעם הראשונה בהופעת אורח שלה בהופעת מחצית הסופרבול ה-50. מיד לאחר ביצוע השיר, הוציאה ביונסה סרטון, בו הכריזה על יציאתה לסיבוב הופעות עולמי חדש. בסרטון נודע כי מכירות הכרטיסים המוקדמות תחלנה יומיים לאחר ההכרזה, ב-9 בפברואר 2016.
לאחר ההופעה בסופרבול וההכרזה על סיבוב ההופעות, אתר האינטרנט של ביונסה קרס זמנית עקב מספר רב של גולשים שנכנסו לאתר. לאחר פתיחת מכירת הכרטיסים, ובעקבות הביקוש הרב, נוספה הופעה שנייה בלונדון לאחר שנמכרו כ-90,000 כרטיסים תוך זמן של פחות מ-30 דקות, ואף נוספה הופעה נוספת בשיקגו, כאמור עקב ביקוש רב.
מגזין המוזיקה האמריקאי "בילבורד" האריך כי סיבוב ההופעות עתיד להגיע להכנסה של בין 200 ל-250 מיליון דולר, וזאת רק על ה-40 הופעות הראשונות בלבד. כמו כן, ב-17 בפברואר הגיעה הודעה לעיתונות בה הודיעו כי כמעט מיליון כרטיסים נמכרו לסיבוב ההופעות תוך 48 שעות, וכי הכנסות סיבוב ההופעות כבר עולה על 100 מיליון דולר. חברת ההפקה של סיבוב ההופעות, לייב ניישן הכתירה את ביונסה ל"מלכת סיבובי ההופעות", שנייה בנשים רק למדונה.