cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
מודל הרגישות הדיפרנציאלית - רגישות מובחנת השפעה
מודל הרגישות הדיפרנציאלית - רגישות מובחנת השפעה (Differential Susceptibility) DST שנחקר והוצג על ידי ג'יי בלסקי (Jay Belsky) מתייחס לשונות הקיימת בין פרטים באופן שבו הסביבה בה הם גדלים משפיעה על התפתחותם. כך, ישנם פרטים שיותר מושפעים מאחרים במידת הרגישות (Susceptibility) שלהם להשפעות של הסביבה בה הם גדלים על התפתחותם הן לטוב והן לרע, כלומר, הם רגישים יותר גם להשפעה שלילית של סביבה שאינה מיטיבה וגם להשפעה חיובית של סביבה מיטיבה. דוגמאות ומחקרים שמאששים את המודל: אחת הדוגמאות מבוססת על מחקרים מתקדמים המתאפשרים בזכות פריצת הדרך שחלה בשנים האחרונות בתחום הגנטיקה והיכולת לזהות וארציות שונות של גנים. במחקר נבדק גן הנקרא DRD4 שמקודד רצפטור שאחראי להפרשת דופמין. המערכת הדופמינית בגוף מעורבת בין השאר במנגנונים של קשב, מוטיבציה וחיזוק. המשתנה אותו בודקים במחקר הוא אלל 7 שנמצא קשור ליעילות נמוכה בקליטת הדופמין, כך שאצל ילדים הנושאים את הגן בווריאציה הזו תהיה קליטה פחות טובה של דופמין. נטייה זו משפיעה בתורה על תפקודה של המערכת הדופמינית ותבוא לידי ביטוי בקשיי התנהגות. החוקרים הניחו שקיומו של אלל זה ימתן את הקשר בין דפוסי הורות של אימהות עם חוויות טראומה/אובדן לא פתורות לדפוסי התקשרות לא מאורגנת עם תינוקם. הממצאים הראו, כצפוי, שקיומו של וואריאצית הגן 7r-DRD4 (גורם סיכון גנטי-ביולוגי עמו הילד מגיע לעולם), מעלה את הסיכון לדפוס התקשרות לא מאורגנת אצל ילדים שגדלו עם אימהות שסובלות מחוויות טראומה/אובדן לא פתורים (סביבה לא מיטיבה). אולם הממצא הנוסף והמעניין היה שכאשר ילדים הנושאים את הגן 7r-DRD4 גודלו על ידי אימהות שאינן נושאות עמן חוויית טראומה/אובדן בלתי פתורות הם מראים באופן משמעותי פחות דפוסי התקשרות לא מאורגנים מאשר בני גילם שאינם נושאים את הוואריציה הגנטית הנ"ל ללא קשר לסטטוס האימהי. כלומר נוכחות הווריאציה של גן ספציפי זה אצל ילדים מעלה את רמת הרגישות שלהם להשפעה הסביבתית (במקרה זה דפוסי ההתקשרות כפועל יוצא של חוויות הוריות מוקדמות) הן לטוב והן לרע. במחקר אחרשנעשה לגבי השפעותיו של אותו גן 7r-DRD4, נבדק הקשר בין הורות רגישה וניבוי של בעיות התנהגות. נמצא שילדים נושאי אלל 7 של גן זה שחוו אימהות לא רגישה הראו יותר בעיות התנהגות מילדים שאינם נושאים את הגן ללא קשר להורות שחוו. לעומת זאת, ילדים שנשאו את אותו אלל אך חוו אימהות רגישה הראו רמות נמוכות של בעיות התנהגות. כלומר, סגנון הורות (רגיש או לא) השפיע יותר על התנהגותם של ילדים שנושאים את הווריאציה הספציפית של הגן (7r-DRD4) מאשר על ילדים שאינם נושאים אותו.
רחאב עבד אלחלים
רחאב עבד אלחלים (בערבית: رحاب عبد الحليم; נולדה ב-1950 בנצרת שבישראל) היא המקימה והמנהלת הראשונה של בית הספר היסודי הניסויי "אַלְרוֹאַא", במנשייה זבדה. מפתחת התאוריה החינוכית "נקודת האור", העוסקת בשילובו של הילד בעל הצרכים המיוחדים. זוכת פרס ראש הממשלה על פיתוח החינוך במגזר הערבי 1992, זוכת "פרס החינוך" הארצי ב-1994, ומדליקת משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-48 למדינת ישראל.
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
רגישות-דחק מול רגישות דיפרנציאלית
אנשים נולדים עם פרדיספוזיציה גנטית שגורמת להם להיות יותר מושפעים מהסביבה הן ברמה החיובית והן ברמה השלילית ולכן התייחסות לשונות גנטית כגורם סיכון בלבד הוא מוטעה כיוון שהמחקרים מראים את השונות בהשפעותיו על ההתפתחות בסביבות שונות. הדוגמה הנ"ל ממחישה את ההבדל בין המודל של ה-"Dual risk" למודל של ה-"Differential susceptibility" בעוד שהמודל הראשון אומר שאנשים פגיעים מושפעים באופן שלילי מסביבה שלילית אך אינם נתרמים מסביבה חיובית המודל השני אומר שאנשים עם גורם הרגישות (ואריציית הגן ה-7r-DRD4 במקרה שהוצג לעיל) מושפעים באופן משמעותי מסביבה שלילית ומסביבה חיובית כאחד. המשגה נוספת שממחישה את ההבדל בין המודלים מתייחסת לאותם גנים הרגישים לסביבה כגנים בעלי מרכיבי גמישות (plasticity) לא כגנים הנושאים מרכיבי פגיעות (vulnerability).
רחאב עבד אלחלים
ביוגרפיה
רחאב עבד אלחלים נולדה בנצרת למשפחת טלאל סייד-אחמד המוסלמית, הבכורה מבין תשעה ילדים. אביה שימש כראש אגף חקירות ותביעות במחוז צפון בדרגת רב-פקד, ואמה עקרת בית. בסיום כיתה ח' התעקשה עבד אלחלים להמשיך בלימודים עיוניים ולא בלימודי תפירה כפי שהיה מקובל באותם ימים. היא סיימה את התיכון בבית-הספר לנזירות בנצרת, ואחר כך המשיכה ללימודי הוראה בסמינר הערבי למורים בחיפה. עם נישואיה למהנדס סאלח עבד אלחלים, עברה המשפחה לכפר מנשייה זבדה בעמק יזרעאל.
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
מודל של רגישות בעיבוד החושי
מודל של רגישות בעיבוד החושי - (SPS - Sensory Processing Sensitivity), מבקש לבחון את הרגישות של הפרט לסביבה בפרספקטיבה של תכונות אישיות. על פי מחקרים 20% מהאנשים נושאים מאפיין אישיותי מולד שניתן להגדירו כרגישות גבוהה לסביבה. פרטים בעלי תכונה זו מתאפיינים במודעות גבוהה יותר לגירוי תחושתי, אינהיביציה התנהגותית, עיבוד קוגניטיבי (מודע ולא מודע) מעמיק יותר של גירויים סביבתיים ותגובה רגשית מוגברת ופיזיולוגית לגירוי סביבתי. זהו מאפיין אישיות יציב וקבוע, המתפתח במהלך הינקות ומתעצב בהתאם לתנאים הסביבתיים שבהם הפרט גדל.
רחאב עבד אלחלים
ביוגרפיה
עבד אלחלים הגיעה כמורה צעירה לבית-הספר בכפר, ששכן אז בשלושה צריפים רעועים בבית הקברות, ללא חשמל וללא מים. למדו בו כיתות א' - ג' במשך שעתיים בכל יום, כשמעל בית הספר ריחף איום בצו סגירה של משרד החינוך, עקב מחסור בתנאים הולמים. עבד אלחלים קיבלה על עצמה את ניהול בית הספר ב-1984 והחלה בהובלת מאבק להגשמת חזונה והקמת בית-ספר בכפר, שיהווה דוגמה הן ברמה המקומית והן בארצית. עבד אלחלים גייסה את עזרת תושבי הכפר, את המועצה המקומית עמק יזרעאל והעומד בראשה דאז מולה כהן, ואת משרד החינוך, וב-1990 נחנך המבנה החדש של בית הספר. מבנה בית הספר תוכנן בהתנדבות על ידי בעלה של עבד אלחלים המהנדס סאלח עבד אלחלים כך שהוא מקיף במרכזו עץ חרוב עתיק. כך גם המבנה השני שהוקם בהמשך, מקיף במרכזו עץ אלון עתיק. עבד אלחלים הובילה את בית הספר למעמד של בית ספר מדגים ב-1990, בית ספר אוטונומי ב-1992, ולבית הספר הערבי הראשון שנבחר להיות אחד מבתי הספר הניסיוניים של משרד החינוך (1994).
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
מודל של רגישות ביולוגית להקשר הסביבתי
מודל של רגישות ביולוגית להקשר הסביבתי - (BSC - Biological Sensitivity to Context), נסמך על פרספקטיבה אבולוציונית ומתאר שונות הקיימת בין אנשים לתגובה ביו-התנהגותית לסביבה. המודל הוא פורץ דרך בהתייחסות לכך שהן היבטים חיוביים והן שליליים של הסביבה משפיעים על פרטים המתאפיינים בתגובה פיזיולוגיות מועצמת לסביבה. על פי המודל תגובה פיזיולוגית מועצמת לגורמי לחץ משקפת רגישות ביולוגית מוגברת להקשר סביבתי. המודל מדגיש את תפקיד הסביבה בעיצוב של רגישות סביבתית לאורך זמן, כך שפרטים שנחשפו לתנאים סביבתיים קיצוניים (מיטיבים או מצוקתיים) מפתחים תגובות פיזיולוגיות מועצמות לגורמי לחץ (עלייה ברמת הורמון הקורטיזול למשל) וכתוצאה מכך רגישות גבוהה יותר גם ליתרונות של סביבה מיטיבה מאוד וגם לחסרונות של סביבת מצוקה לעומת פרטים המתאפיינים בתגובתיות פיזיולוגית רגילה ללחץ שגדלים בסביבות נטולות מאפיינים קיצוניים. ניתן להמחיש מודל זה באמצעות מטפורה מעולם הצומח המשווה בין סחלב, לשן הארי או חרצית. צמחי החרצית שורדים ואף פורחים בתנאי גידול שונים וכמוהם ילדים שאינם מתאפיינים ברגישות גבוהה לסביבה יתפתחו ויתפקדו באופן סביר בסביבות שונות. לעומתם הסחלב הוא צמח הזקוק לטיפול וטיפוח מדויק (טיב אדמה, כמות מים, חשיפה מבוקרת לשמש) כדי לשרוד ולשגשג, אך כאשר תנאים אלו מסופקים לו הוא פורח בפריחה מרהיבה וייחודית. ילדי ה"סחלב" הם אותם ילדים בעלי רמת רגישות גבוהה שהתגובתיות הפיזיולוגית שלהם לגורמי לחץ גבוהה, ולכן בסביבות קשות (למשל בהיעדר תמיכה, חום ואהבה) יתקשו להתפתח ועשויים לפתח פסיכופתלוגיות ובעיות בריאות, אולם אם הם יגדלו בסביבה מיטבית עבורם, הם יהיו אף יותר חסינים מילדי ה"חרצית" (בריאותית ופסיכולוגית) ויוכלו לשגשג בנתיב התפתחותי חיובי. במושגים אבולוציוניים הישרדותיים, ילדי "סחלב" הם "הימור" אבולוציוני שכן הרגישות הגבוהה שלהם לסביבה שגורמת להם לסבל או חוסר שגשוג בתנאים סביבתיים מסוימים מעניקה להם יתרון הישרדותי כאשר הם מסתגלים לתנאים סביבתיים ייחודיים. במובן זה כאשר להורים יש מספר צאצאים שלחלקם רגישות מוגברת לסביבה (ילדי "סחלב") ולחלקם אין רגישות מוגברת לסביבה (ילדי ה"חרצית") הם מגדילים את הסיכוי שלהם להעברת המטען הגנטי שלהם לדורות הבאים.
רחאב עבד אלחלים
ביוגרפיה
היא שימשה בתפקידים ציבוריים רבים, בהם, במשרד החינוך: חברה במליאה הפדגוגית, בוועדת פרסי החינוך, בוועדה לחינוך לערכים ולדו-קיום, ובפורום לקידום מעמד האישה. כמו גם: חברה בצוות היועצים לראש מועצת עמק יזרעאל, חברה בווקף המוסלמי במשרד ראש הממשלה, חברה בוועד המנהל במכון "אבנה ראשה", וכן לימדה בתוכנית להכשרת מנהלים בסמינר אורנים. עבד אלחלים מחזיקה בשלושה תארים בתחום החינוך: MA ,BA ותואר דוקטור בפילוסופיה של החינוך. נכון לאוקטובר 2014, היא לומדת לקראת תואר במשפטים.
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
מודל אינטגרטיבי לרגישות אינדיבידואלית לסביבה
המודל אינטגרטיבי לרגישות אינדיבידואלית לסביבה (Neurosensitivity Hypothesis) מציג אינטגרציה של המודלים השונים שהוצגו לעיל ומתייחס לרגישות נוירובילוגית הנמצאת בבסיס המכניזם המרכזי של רגישות לסביבה. תאוריה זו מבוססת על התפיסה שפרטים שונים זה מזה באופן שבו הם תופסים ומעבדים את הסביבה ושגורמים גנטיים וסביבתיים תורמים לשונות ברגישות לסביבה. על פי מודל זה השפעות ישירות ואינטראקטיביות בין גנים הנושאים פוטנציאל לרגישות לבין גורמים סביבתיים מעצבים את הרגישות של מערכת העצבים המרכזית. תפקודה של מערכת העצבים המרכזית, כפי שמשתקף במאפיינים ייחודיים במבנה ובתפקוד של ההיפוקמפוס והאמיגדלה, יגרום להשפעות סביבתיות ל"הירשם" במערכת ביתר קלות ובאופן יותר עמוק. רגישות זו של מערכת העצבים המרכזית תבוא לידי ביטוי אצל הפרט בתגובתיות התנהגותית/רגשית או פיזיולוגית (תגובות פיזיולוגיות ללחץ) כתוצאה מחשיפה לגורם סביבתי.
רחאב עבד אלחלים
ביוגרפיה
עבד אלחלים גרה במנשייה זבדה, היא אמא לארבעה וסבתא לשמונה.
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
השלכות תאורטיות של המודלים
פריצת הדרך של השנים האחרונות ביכולת לבודד ולזהות גנים בשילוב עם הבנות מעמיקות של מחקרים מתחום ההתפתחות מאפשרים צמיחה של מחקרים שמבססים את הידע הקיים על הקשרים בין תורשה וסביבה והשפעתם על התפתחות האדם. מחקרים עתידיים בתחום צפויים לפיכך לעסוק בהבנת הקשרים ברמה המולקולרית של הגן ויסייעו בהבנה של שינויים אפשרים בפנוטיפ (ביטוי הגן) כתוצאה מהשפעה סביבתית וכן בשינוי כרומוזומלי בגן עצמו כתגובה לחשיפה סביבתית (אפיגנטיקה). לצד התרומה המרשימה של המדע בחקר הגנום האנושי ברמה המולקולרית של הגן התובנות ממחקרים עכשוויים מצביעים על הצורך במחקרים שיתמקדו בחקר האינטראקציה בין הגנים לסביבה. "הגנים ספוגים בסביבה והסביבה ספוגה בגנים", ההשפעות ההדדיות הן משמעותיות, קיימת אינטראקציה מורכבת בין הגנוטיפ של הילד, הגנוטיפ של ההורה ותנאי הסביבה ונדרשת בחינה של כל המשתנים הללו יחדיו על מנת להבין את מורכבות הקשרים ביניהם. המחקרים בתחום של אינטראקציות סביבה-תורשה מסייעים בהבנה של השונות בפנוטיפ החברתי של בני אדם ויש חשיבות להרחבת מחקר בתחום זה.
רחאב עבד אלחלים
בית הספר "אַלְרוֹאַא"
בית-הספר "אַלְרוֹאַא", ששמו כולל את המשמעויות של המילים חזון וחלום, הוא בית ספר שמשלב את הילד בעל הצרכים המיוחדים יחד עם תלמידי החינוך הרגיל. בית הספר מהווה גם בית ספר אזורי לילדים בעלי צרכים מיוחדים, והוא "מייצג גישה מערכתית חדשנית לשילוב של תלמידי חינוך מיוחד ותלמידי חינוך רגיל בממדים ובהעמקה שאין להם תקדים." כשליש מאוכלוסיית התלמידים שבו מוגדרת כבעלת צרכים מיוחדים, ו"אין בספרות שום אזכור למוסד חינוכי ממלכתי שמשלב כמות יחסית כה גבוהה של ילדים בעלי צרכים מיוחדים בסביבת לימודים רגילה".
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
השלכות תאורטיות של המודלים
המחקרים העדכניים בתחום של שונות בין אישית ברגישות להשפעות הסביבה מצביעים על הצורך להתמקד במחקר גם על השונות התוך-אישית לרגישות לסביבות שונות. באופן מסורתי מחקרים בתחום התמקדו בחקר ההשפעות השליליות של מצבי דחק ומצוקה על פרטים עם רגישות גבוהה להשפעות הסביבה על התפתחות. כיום, בעקבות המודלים החדשים שהוצגו והממצאים העדכניים עולה הצורך להעמיק בחקר של ההשפעות החיוביות של רמת רגישות גבוהה לסביבה ולבדוק את ההשלכות הקליניות של ידע זה על משאבים שמקדמים מצבי חוסן (Resilience) ולא רק מצמצמים מצבי פגיעות (Vulnerability).
רחאב עבד אלחלים
בית הספר "אַלְרוֹאַא"
עבד אלחלים הובילה את שיטת השילובים גם בתחומים נוספים בבית הספר: שילוב רב–גילאי בין הילדים, שילוב בין-צוותי בתוך הסגל החינוכי, ושילוב בין הסגל החינוכי לסגל הפרא-רפואי. כמו כן הושם דגש על שילוב אמנויות, מוזיקה, טבע ודרמה בתוכניות הלימודים ובתוכני ההוראה. בנוסף קיים שיתוף פעולה הדוק בין בית הספר להורים ולקהילה.
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות
השלכות קליניות של המודלים
לגוף הידע ההולך וגדל על הקשרים ויחסי הגומלין בין גנים (תורשה) לסביבה והשפעותיהם של קשרים אלו על התפתחות הפרט ורווחתו הנפשית והפיזית ישנם השלכות קליניות רבות לכל דיסציפלינה שעוסקת בתפקוד האדם וברווחתו. "הטיפוח תלוי גם בגנים, והגנים זקוקים לטיפוח", לאמירה זו ישנן השלכות על אנשי מקצוע ומקבלי החלטות בתחום של בניית תוכניות מניעה ותוכניות התערבות. התובנות המצטברות בדבר השונות הקיימת בין פרטים כפי שמשתקף במודלים המציגים שונות ברגישות הפרט להשפעות הסביבה על התפתחות, יכולות לתרום לפיתוח ובנייה של תוכניות המותאמות לאוכלוסיית יעד מסוים (למשל ילדים המאותרים כבעלי רגישות ביולוגית מוגברת לגורמי לחץ סביבתיים) או לחלופין לתוכניות המיועדות למגוון אוכלוסיות שמציבות סטנדרטים וקריטריונים שיאפשרו התאמה או גמישות לאותם פרטים בעלי רגישות מוגברת. המודלים של רגישות אינדיבידואלית לסביבה עשויים להשפיע בחשיבה על יעילות של תוכניות התערבות, בבחינת " מה עובד, מה יעיל ועבור מי", אך גם מעוררים סוגיות אתיות כגון האם יש לבחור בתוכניות אוניברסליות שמיועדות לאוכלוסייה רחבה וצריכת המשאבים שלהם מוגבלת לעומת תוכניות שמיועדות לאוכלוסייה מוגדרת ומצומצמת שצורכות משאבים גדולים יותר. כיוון שהתערבות יעילה יכולה לשנות את הנתיב התפתחותי של הפרט, יש מקום להתייחס גם לסוגיות אלו בכובד ראש כאשר עוסקים בתכנון, הערכה ויישום של תוכניות התערבות ומניעה.
רחאב עבד אלחלים
בית הספר "אַלְרוֹאַא"
שינויים במעמדו של בית הספר:
בית הספר זכה כמה פעמים במקום השני והראשון בתחרות "בית הספר היפה" הן במחוז צפון והן במדינה. קיבל את פרס "מגשים ישראל היפה" מאת נשיא המדינה חיים הרצוג, "מגן זהב" על הצטיינות בנושא זהירות בדרכים, ואות בית-הספר הירוק.
בית הספר כולל אשכול גנים מגיל 3 עד 6, בית ספר ממלכתי רגיל (כיתות א' – ו'), ומעון לילדים בעלי צרכים מיוחדים מגיל 5 עד 21.
תאוריית "נקודת האור"
המשנה החינוכית של עבד אלחלים מושתת על שתי אמונות יסוד: הראשונה היא "כבוד האדם" – כל תלמיד הוא פרט בפני עצמו בעל צרכים ויכולות שונות. על בית הספר מוטלת החובה המוסרית לספק לו מענה מקיף והוליסטי לכל צרכיו: מהפיזיים – סביבה מוגנת, ארוחה חמה. המשך בצרכים החברתיים – אווירה דמוקרטית, החופש לבחור ויחסי חברות עם התלמידים האחרים. ועד לצרכים הנפשיים רוחניים – כבוד ליכולותיו, קבלת השוני, אווירה של אמון ואהבה, ופיתוח חשיבה וסקרנות.
מתוך מכתבו של פרופ' דוד חן מאוניברסיטת תל אביב - בית הספר לחינוך:
קיבול טפילי
קיבול טפילי (באנגלית: Parasitic capacitance) או קיבול מקרי הוא קיבול בלתי נמנע ולרוב גם בלתי רצוי אשר קיים בין האלמנטים השונים ברכיב אלקטרוני או מעגל חשמלי רק בגלל קרבתם אחד לשני. כאשר שני מוליכים חשמליים במתחים שונים קרובים זה לזה השדה החשמלי ביניהם גורם להצטברות מטענים חשמליים ביניהם; אפקט זה הוא הקיבול הטפילי. בפועל, לכל האלמנטים במעגל כגון סלילים, דיודות וטרנזיסטורים קיימים קיבולים פנימיים אשר יכולים לגרום להתנהגותם לסטות מזו של רכיב "אידיאלי" במעגל. בנוסף, הקיבול תמיד שונה מאפס בין כל שני מוליכים; דבר זה יכול להיות משמעותי בתדרים גבוהים יותר כאשר צפיפות המוליכים גבוהה, למשל בחוטים או במעגל מודפס.
הקיבול הטפילי בין הליפופים של סליל השראה או רכיב דומה מתואר לעיתים קרובות כקיבול עצמי. עם זאת, קיבול עצמי של אובייקט מוליך היא תופעה בפני עצמה המתייחסת לקיבול של האובייקט ללא התייחסות לאובייקט אחר.
תיאור
כאשר שני מוליכים בעלי פוטנציאלים שונים נמצאים בסמיכות אחד לשני הם מושפעים מהשדות החשמליים השונים ביניהם ומאחסנים מטענים חשמליים הפוכים בסימן כמו בקבל. שינוי הפוטנציאל החשמלי v בין המוליכים דורש זרם פנימה או החוצה כדי לטעון או לפרוק את המטענים.
עבור סלילים בתדרים גבוהים בדרך כלל משתמשים בטכניקות ליפוף שונות כדי למזער את הקיבול הטפילי.
אפקטים
במגברים בעלי תדר גבוה, קיבול טפילי יכול להיות משולב עם השראות מקרית, רכיב שכזה מוביל ליצירת מעגל תהודה חשמלי שמוביל גם ליצירת תנודתיות טפילית. בכל הסלילים, הקיבול הטפילי ייצור תהודה עם ההשראות בתדירות גבוהה כלשהי כדי להפוך את הסליל לבעל תהודה עצמית; דבר זה נקרא תדר תהודה עצמית. מעל תדר זה, לסליל ההשראה יש למעשה יש היגב קיבולי.
הקיבול של מעגל העומס המחובר לפלט של מגבר שרת יכול להפחית את רוחב הפס. מעגלי תדר גבוה דורשים טכניקות עיצוב מיוחדות כגון הפרדה זהירה של חוטים ורכיבים, טבעות אבטוח, מישורים מוליכים, סיכוך בין הקלט לפלט ותאום בין קווי התמסורת כדי למזער את השפעות הקיבול הלא רצויות.
תוכנות מחשב העוסקות באוטומציה של תכנון אלקטרוני, אשר משתמשים בהן כדי לעצב מעגלים מודפסים מסחריים, יכולות לחשב את הקיבול הטפילי ועוד אפקטים טפיליים לפי עקבות הן של רכיבים והן של מעגלים ולכלול אותם בסימולציות של המעגל המבצעי. פעולה זו נקראת חליצה טפילית.
קיבול מילר
הקיבול הטפילי בין אלקטרודות הקלט לפלט במגבר מהפך למשל בין הבסיס לקולקטור בטרנזיסטור BJT בעייתי במיוחד מאחר שהוא מוכפל בהגבר התקן. אפקט מילר (תועד לראשונה בשפופרות ריק על ידי ג'ון מילטון מילר, 1920) הוא הגורם העיקרי המגביל את ביצועי התדרים הגבוהים של התקנים פעילים כגון שפופרות ריק וטרנזיסטורים. מעין סריג נוסף לטריודה בשנת 1920 כדי להפחית את הקיבול הטפילי בין אלקטרודת הבקרה לאנודה, מה שיצר את הטטריודה אשר העלה משמעותית את תדירות ההפעלה. התרשים מדגים כיצד קיבול מילר קיבולת מתרחשת. נניח שהמגבר המוצג הוא מהפך אידיאלי עם הגבר מתח A ו-Z = C הוא הקיבול בין הקלט לפלט. מתח המוצא של המגבר הוא
הזרם לתוך הקלט הוא
אז הקיבול בכניסה למגבר הוא
קיבול הפלט מוכפל בהגבר המגבר. זהו קיבול מילר. אם למעגל הקלט יש עכבה ביחס לאדמה של R, אז (בהנחה שאין קיטוב עם עוד מגבר) הפלט של המגבר יהיה
אז רוחב הפס מופחת על ידי פקטור (1 + A), בערך הגבר המתח של ההתקן. הגבר המתח של טרנזיסטורים מודרניים יכול לנוע בין 10–100, ואף גבוה יותר, אז זוהי הגבלה משמעותית.
טוגו במשחקים האולימפיים לנוער
טוגו משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מטוגו לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מטוגו היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של טוגו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה בה סיימה במקום ה-15 בריצת 1000 מטר נערות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו, טאקוונדו ושחייה וסיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים: חתירה, טניס שולחן וסיף. המשלחת לא הגיעה להישגים והשתתפותה היא סמלית.
שרלוק הולמס (סרט, 2009)
שרלוק הולמס (באנגלית: Sherlock Holmes) הוא שמו של סרט פעולה ומסתורין משנת 2009 המבוסס על דמותו של בלש ספרותי מאותו השם שנוצר על ידי סר ארתור קונן דויל. הסרט בבימויו של גאי ריצ'י והופק על ידי ג'ואל סילבר, ליונל ויגראם, סוזן דאוני ודן לין. התסריט נכתב על ידי מייקל רוברט ג'ונסון, אנתוני פקהאם וסיימון קינברג, ופותח מתוך סיפור מאת ליונל וויגרם ומייקל רוברט ג'ונסון. רוברט דאוני ג'וניור וג'וד לאו מגלמים את שרלוק הולמס וד"ר ג'ון ווטסון, בהתאמה.
בסרט, הולמס ובן הלוויה שלו, ד"ר ווטסון, מתבקשים על ידי יריבתם לשעבר, איירין אדלר, לחקור סדרת רציחות הקשורות לטקסים נסתרים. מארק סטרונג מגלם את לורד בלקווד, שחזר איכשהו לאחר הוצאתו להורג עם מזימה להשתלט על העולם בעזרת תחמושת אפלה וטכנולוגיות חדשות.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2009 וב-26 בדצמבר 2009, בבריטניה, אירלנד, ומדינות האוקיינוס השקט, והוא זכה לביקורות חיוביות רבות. הסרט היה גם מועמד לשני פרסי אוסקר, בקטגוריות הבימוי הטוב ביותר והתסריט המקורי ביותר.
סרט ההמשך, שרלוק הולמס: משחק הצללים, יצא לקולנוע ב-16 בדצמבר 2011.
עלילה
בשנת 1891, בלונדון, הבלש שרלוק הולמס ושותפו ד"ר ג'ון ווטסון מנסים למנוע רצח פולחני של אישה על ידי הלורד הנרי בלקווד, שגרם למותן של חמש נשים צעירות אחרות באופן דומה. הם עוצרים את הרצח לפני שהמפקח לסטרייד והמשטרה מגיעים לעצור את בלקווד.
שלושה חודשים מאוחר יותר, התנהגותו האקסצנטרית של הולמס שוב מרגיזה את ווטסון. בעוד הוא נהנה מההרפתקאות שלהם ביחד, ווטסון מצפה להתחתן עם מרי מורסטן ולעזוב את רחוב בייקר 221 ב'. בינתיים, בלקווד כבר נידון למוות ומבקש לראות את הולמס בכלא, שם הוא מתריע על עוד שלושה מקרי מוות הממשמשים ובאים ועתידים לגרום לשינויים גדולים. בלקווד נתלה לאחר מכן ומותו נקבע על ידי ווטסון. שלושה ימים לאחר מכן, איירין אדלר מבקרת את הולמס, איירין היא גנבת מקצועית ויריבתו לשעבר, וזו מבקשת ממנו למצוא אדם בשם לוק רייורדן. לאחר עזיבתה, הולמס עוקב אחריה כשהיא נפגשת עם המעסיק המסתורי שלה, המוסתר בצללי כרכרה. האיש קובע כי הסתרת רייורדן היא המפתח לתוכניותיו של בלקווד. הולמס מצליח לגלות רק כי הגבר הוא פרופסור וכי הוא מעורר פחד בליבה של אדלר.
התפתחויות הסרט מביאות לכך כי קברו של בלקווד נהרס מבפנים החוצה, ואילו רייורדן נמצא מת בארון הקבורה של בלקווד. עדות ראייה של הקברן בבית הקברות טוענת כי בלקווד חי והקברן גורם לפאניקה ציבורית. בעקבות שורת רמזים מגופתו של רייורדן, הולמס ווטסון מוצאים בביתו של רייורדן ניסויים שניסו לשלב מדע עם כישוף. אחרי שהם שורדים מאבק אלים עם נציגיו של בלקווד, הולמס נלקח לבית המקדש של "ארבעת המזמינים", אגודה חשאית שממנהיגיה הם השופט סר תומאס רות'ראם, שגריר ארצות הברית בלונדון סטנדיש, ושר הפנים הלורד קווארד - המבקש מהולמס לעצור את בלקווד, חבר לשעבר באגודה. כפי שהולמס מסיק מדמיונם הפיזי, סר תומאס הוא אביו של בלקווד. סר תומאס נהרג מאוחר יותר על ידי בלקווד באמצעים טבעיים ככל הנראה, מה שמאפשר לו להשליט סדר. הוא מתכנן להפיל את ממשלת בריטניה, ואז לכבוש את ארצות הברית ואת העולם. הוא מפתה את הולמס למחסן שבו שרלוק הולמס מוצא את איירין, הקשורה לוו, משתנקת, ומאוימת על ידי מסור חשמלי ולהבות אש, למרות שהוא מחלץ אותה בזמן. עם זאת, ווטסון נפגע בסדרת פיצוצים שגרם להם בלקווד. לורד קווארד, העובד בסתר עם בלקווד, מוציא צו מעצר להולמס.
אדלר מסבירה כי המעסיק שלה הוא פרופסור מוריארטי, ומזהירה כי מוריארטי הוא אינטליגנטי כמו הולמס אבל הרבה יותר ערמומי.
בחזרה לרחוב בייקר 221 ב', הולמס וד"ר ווטסון מקבלים דו"ח משטרתי לפיו נמצא קצין מת ליד המכונה של בלקווד במרתפי ארמון וסטמינסטר. הולמס מגיע למסקנה כי מוריארטי ניצל את העימות של הולמס עם אדלר ובלקווד ובזמן שדעתו של הולמס הייתה מוסחת, הוא לקח מהמכונה מרכיב עיקרי, שנוצר על-פי טכנולוגיה חדשה מתחום הרדיו. הולמס מצפה ליריבו החדש, פרופסור מוריארטי.
אינגוסטראך
אינגוסטראך (ברוסית: Ингосстрах) הוא שמה של חברת ביטוח רוסית, אחת מהגדולות בתחומה במדינה. נמצאת בבעלות האוליגרך אולג דריפסקה באמצעות חברת האלמנט הבסיסי.
החברה הוקמה ב-16 בנובמבר 1947 בתור המינהל לביטוח חוץ ממלכתי (Главного управления иностранного страхования СССР, כשאינגוסטראך מהווה ראשי התיבות של שמה המלא ברוסית) ופעלה כמחלקה ממשלתית לביטוח. בשנת 1972 אורגנה מחדש כחברת ביטוח ממשלתית. בשנת 1992 הופרטה.
מאז התפרקות ברית המועצות מהווה לחברת מניות ציבורית הנסחרת בבורסת מוסקבה.
Freaking Me Out
Freaking Me Out הוא סינגל שיווקי, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אווה מקס. השיר יצא לאור ב-31 ביולי 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
וידאו קליפ והצלחה
הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור ב-31 באוקטובר 2019, כעבור שלושה חודשים בדיוק לאחר צאתו של השיר כסינגל. הקליפ יצא לכבוד חג ליל כל הקדושים. הוא בוים על ידי אדגר דניאל וניתן לראות בו את מקס, כשהיא בחוף הים ובאחוזה חשוכה.
Find My Friends
Find My Friends (בתרגום לעברית: מצא את חבריי) הוא יישום סלולרי ושירות הניתן על ידי חברת אפל, המאפשר מעקב מרחוק אחרי מיקומם של מכשירי iOS. השירות זמין עבור מכשירים עם מערכת ההפעלה iOS 5 ומעלה. השירות הושק ב-12 באוקטובר 2011. היישום אינו מוצע עם מערכת ההפעלה הבסיסית, אך ניתן להוריד אותו במכשירים המריצים את מערכת ההפעלה iOS 8 ומעלה דרך חנות ה-App Store. האפליקציה פועלת בעזרת חיישני GPS. האפליקציה הוכרזה במהלך האירוע "Let's Talk iPhone" ב-4 באוקטובר 2011.
תכונות
באמצעות האפליקציה, משתמשים יכולים לעקוב אחר חבריהם עם מכשירי הiOS שלהם. משתמשים יכולים גם לשתף את המיקום שלהם עם האנשים שהם בוחרים. המיקום נקבע באמצעות GPS. עם העדכון החדש (4.0.1), המשתמש יכול לבקש ממשתמש אחר להציג היכן הוא נמצא. ניתן להפעיל ולכבות תכונה זו בכל עת. האפליקציה מסונכרנת עם יישומים אחרים, כגון גוגל מפות ואנשי קשר.
פרדוקס אלסברג
בתורת ההחלטות, פרדוקס אלסברג (או הפרדוקס של אלסברג) הוא פרדוקס שבו החלטות של אנשים אינן עולות בקנה אחד עם תורת תוחלת התועלת הסובייקטיבית. דניאל אלסברג פרסם את הפרדוקס במאמרו משנת 1961, "סיכון, עמימות ואקסיומות הפרא". ג'ון מיינרד קיינס פרסם גרסה מוקדמת של הפרדוקס בשנת 1921. הפרדוקס ממחיש את הנטייה לשנאת עמימות, שבה אדם נוטה להעדיף בחירות הכרוכות בסיכונים הניתנים לכימות, על פני בחירות הכרוכות בסיכונים שאינם ניתנים לכימות.
הממצאים של אלסברג מצביעים על כך שבבחירות הכרוכות בסיכון, יש העדפה לבחירה בין אפשרויות שהסיכון שלהן ידוע, על פני בחירה בין אפשרויות שהסיכון שלהן אינו ידוע. מקבל החלטות יעדיף באופן גורף בחירה עם הסתברות שקופה לסיכון, דהיינו סיכון שניתן לחשב, על פני בחירה עם סיכון שאיננו ידוע ואינו ניתן לחישוב, אפילו במקרים שבהם האלטרנטיבה היא בעלת תוחלת תועלת רבה יותר.
מחקר ניסיוני
המחקר הניסיוני של אלסברג כלל שני ניסויי מחשבה: תרחיש 'שני כדים שני צבעים', ותרחיש 'כד אחד שלושה צבעים'.
פרדוקס שני כדים
יש שני כדים שכל אחד מכיל 100 כדורים. ידוע שכד א' מכיל 50 כדורים אדומים ו-50 כדורים שחורים, ואילו כד ב' מכיל תמהיל לא ידוע של כדורים אדומים ושחורים.
בפני המשתתף מוצגים ההימורים הבאים:
הימור 1A: קבל $1 אם כדור אדום נשלף מכד א', $0 אחרת
הימור 2A: קבל $1 אם כדור שחור נשלף מכד א', $0 אחרת
הימור 1B: קבל $1 אם כדור אדום נשלף מכד ב', $0 אחרת
הימור 2B: קבל $1 אם כדור שחור נשלף מכד ב', $0 אחרת
בדרך כלל, המשתתפים בניסוי היו אדישים בין הימור 1A לבין הימור 2A (מה שתואם את תורת תוחלת התועלת), אך העדיפו באופן גורף את הימור 1A על פני הימור 1B, וכן העדיפו באופן גורף את הימור 2A על פני הימור 2B. העדפה זו מתפרשת בדרך כלל כתוצאה של שנאת עמימות (המכונה גם שנאת אי-ודאות); אנשים לא אוהבים מצבים שבהם הם לא יכולים לייחס הסתברויות לתוצאות, במקרה זה הם מעדיפים את ההימור שבו הם יודעים גם את התועלת וגם את ההסתברות (תועלת של $1 בהסתברות של 50% במקרה זה) על פני ההימור בו הם יודעים את התועלת אך לא את ההסתברות.
פרדוקס של כד אחד
הימור A: קבל $100 אם כדור אדום נשלף מהכד, $0 אחרת
הימור B: קבל $100 אם כדור שחור נשלף מהכד, $0 אחרת
הימור C: קבל $100 אם כדור אדום או צהוב נשלף מהכד, $0 אחרת
הימור D: קבל $100 אם כדור שחור או צהוב נשלף מהכד, $0 אחרת
תנאי הניסוי המוצעים על ידי אלסברג מתייחסים לשני עקרונות כלכליים:, דהיינו האופי הבלתי ניתן לכימות של היחס בין כדורים צהובים ושחורים בתוך הכד הבודד, וההסתברות, שעל פיה כדורים אדומים נדגמים ביחס של :.
פרשנות על פי תורת התועלת
תורת התועלת מציעה את המודל הבא לקבלת החלטות במקרה הנידון. על פי המודל, בבחירה בין זוגות ההימורים הללו, אנשים מבצעים הנחה סמויה לגבי ההסתברות לכך שהכדורים שאינם אדומים הם צהובים לעומת שחורים, ואז מחשבים את התועלת הצפויה לכל אחד משני ההימורים בנפרד.
עם זאת, שנאת עמימות תנבא שאנשים יעדיפו את הימור A על הימור B, כי ההסתברות של A היא ידועה:
הפרדוקס, לסיכום, הוא זה:
על פי תורת תוחלת התועלת (שהייתה התורה השלטת בתחום קבלת החלטות), אם משתתפת תעדיף את הימור A על פני הימור B, אזי היא תעדיף את הימור C על פני הימור D.
אך על פי הניסויים של אלסברג, המשתתפת הטיפוסית תעדיף, בשל שנאת עמימות, את הימור A על פני הימור B, אבל מאותה סיבה היא גם תעדיף את הימור D על פני הימור C.
כלליות הפרדוקס
התוצאה תקפה ללא קשר לפונקציית התועלת. אכן, גם גובה התמורה אינו רלוונטי. לא משנה באיזה הימור נבחר, הפרס על הזכייה בו זהה, ועלות ההפסד שלו זהה (אפס), כך שבסופו של דבר יש רק שתי תוצאות אפשריות: לקבל סכום כסף מסוים או לא לקבל כלום. לכן, די בהנחה המינימלית שההעדפה היא לקבל כסף עד פני לא לקבל כלום (ולמעשה גם הנחה זו אינה הכרחית: בטיעון המתמטי לעיל, הונח ש –
U($100) > U($0), אך עדיין ניתן להשיג סתירה עבור ההנחה האלטרנטיבית U($100) < U ($0) וכן עבור ההנחה U($100) = U($0)).
מאמרו של דניאל אלסברג משנת 1961, "סיכון, עמימות והחלטה"
עם סיום לימודיו בכלכלה באוניברסיטת הרווארד ב-1952 וקבלת תואר דוקטור, אלסברג התגייס לחיל הנחתים אמריקאי, ובשנת 1957 חזר להרווארד כדי להשלים את לימודי הפוסט-דוקטורט בנושא קבלת החלטות תחת אי-ודאות. אלסברג עזב את לימודיו כדי להצטרף למכון ראנד שם עבד בתפקיד אנליסט אסטרטגי, אך הוסיף לעסוק במקביל במחקרו האקדמי. הוא הציג את המאמר פורץ הדרך שלו בכינוס של החברה האקונומטרית בדצמבר 1960. עבודתו של אלסברג, המבוססת על מחקרים קודמים של ג'ון מיינרד קיינס ושל, איתגרה את שהייתה שלטת באותה עת. היצירה פורסמה לציבור הרחב רק בשנת 2001, כארבעים שנה לאחר שפורסמה, בשל שערוריית מסמכי הפנטגון אשר בה שיחק אלסברג תפקיד מפתח ואשר הסיחה את תשומת ליבו ממחקר במשך כל אותן שנים. מאמרו נחשב רב השפעה בעת שפורסם, והוא עדיין נחשב בעל השפעה בחוגי האקדמיה, בתחום של כלכלת אי ודאות, עמימות וסיכון.
רצועת אריזונה
רצועת אריזונה היא רצועת אדמה במדינת אריזונה שבארצות הברית לאורך נהר קולורדו. הקושי לחצות את הגרנד קניון, גרם לכך שלאזור הזה יש קשרים פיזיים ותרבותיים חזקים עם יוטה ונבדה, יותר מלשאר אזורי אריזונה.
האזור יושב באמצע המאה ה-19 על ידי חלוצים מורמונים תחת הנהגתו של ג'ייקוב המבלין. באותן שנים היה אזור רצועת אריזונה אחד המעוזים האחרונים של הפוליגמיה בארצות הברית של המאה ה-19; אף על פי שכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים התנערה מנישואין פוליגמיים ב-1890. גם במאה ה-20 כיכבה רצועת אריזונה במרכזן של מספר שערוריות סביב קבוצות פוליגמיות שהיו פעילות באזור, אם כי קבוצות כאלו היוו באופן ברור מיעוט.
למשך תקופה ממושכת הייתה רצועת אריזונה גן עדן לבוקרים, כאשר שטחי עשב נרחבים הפרוסים בעמקים והמרחבים הגבוהים של רמת קאיבאב שימשו לבהמות למרעה ולשיטוט אחר מזון. אדמות המרעה ומקורות המים היוו עילה תמידית למחלוקות בין חברות מתחרות ובין בוקרים לרועי כבשים.
רצועת אריזונה הייתה גם במשך המאה ה-19 שדה קרב שראה סכסוכים בין ילידים לבין מתיישבים חדשים, עד שהושג שלום תודות למאמציו הדיפלומטיים של ג'ייקוב המבלין.
לרצועה היה גם היבט תחבורתי חשוב, כאשר היא שימשה כדרך העיקרית מיוטה לאריזונה, מאחר שהגרנד קניון ונהר הקולורדו היו מחסומים כמעט בלתי עבירים לנוסעים דרומה.
דינו שקוורץ
קריירה
שקוורץ שיחק בכול נבחרות הנוער של קרואטיה, רשם 4 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וסומן כפוטנציאל גדול. גדל במחלקת הנוער של הקבוצה הקרואטית ווראזדין בה שיחק בין השנים 2007 ל-2011 וצבר בשורותיה 58 הופעות ושני שערים. בחודש יוני 2011, אחרי שלא קיבל את שכרו מקבוצת האם, התיר השחקן את חוזהו מול ווראזדין וחתם על חוזה לחמש עונות בקבוצת הפאר הקרואטית דינמו זאגרב.
בתחילת אוגוסט 2011 הושאל לקבוצת לוקומוטיבה, בשורותיה רשם 8 הופעות, ואחרי חצי עונה, בחודש ינואר 2012, התיר את חוזהו מול דינמו זאגרב וזאת לאחר שלא רשם אפילו הופעה אחת במדי הקבוצה. בפברואר 2012, עבר שקוורץ לקבוצה הבלגית מכלן, אך גם בשורותיה לא רשם הופעה אחת ובתום העונה הסתיים חוזהו במועדון.
בקיץ 2012 הגיע לישראל, וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים, במדיה שיחק עונה אחת. שקוורץ הגיע לקבוצה יחד עם דומיניק גלאבינה הקרואטי.
בקיץ 2015 חזר לישראל, וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא מליגת העל הישראלית.
בקיץ 2016 חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית.
באפריל 2017 חתם בספליט. בפברואר 2018 חתם באלאשקרט ירוואן הארמנית. ביולי 2018 חתם בבודפשט הונבד. ב-23 בינואר 2020 חתם ברודאר ולנז'ה.
זנב (כלי טיס)
מבנה זנב או זנב (באנגלית: Empennage או Tail Section או Tail Assembly) בכלי טיס הוא אזור המבנה האחורי ביותר. ברוב כלי הטיס המבנה כולל משטחי ייצוב וניהוג המכוונים ומייצבים את כלי הטיס באוויר. ברוב כלי הטיס מבנה הזנב כולל את משטחי והגאי הגובה והכיוון, אם כי הוא כולל גם רכיבים אחרים. המונח Empennage נובע מהמילה הצרפתית empenner שפירושה "להפיץ חץ" ומשמשת ספציפית לזנב מטוס הכולל מייצבי גובה וכיוון.
מבנה
מבנה הזנב מורכב לרוב בצורת קונוס המשלים את המבנה האווירודינמי של כלי הטיס. המבנה באזור זה נוטה להיות לא מדוחס גם במטוסי נוסעים, כאשר התא המדוחס מסתיים בחיבור בין מבנה הזנב והמבנה האחורי. עם זאת, מבנה הזנב כולל מרכיבים מבניים מרכזיים דוגמת קורות אורך עיקריות אליהן מחוברים משטחי הייצוב ודרכם המשטחים מעבירים כוח לשאר מבנה המטוס.
מייצבי הגובה והכיוון נוטים להיות קבועים או נעים בצורה מוגבלת בסוג של קיזוז, בשפת הזרימה של המשטחים הללו מותקנים הגאי הגובה (במייצבי גובה) והכיוון (במייצבי כיוון).
במטוסי קרב לרוב חלק מבית המנוע פולש לתוך מבנה הזנב ואף מסיים אותו ולכן באזור זה יכלול חיזוקים והתאמה מיוחדת של המבנה לטמפרטורות גבוהות, שכן באזור זה ישכון צינור הפליטה של המבער.
מקליט הקול של תא הטייס, מקליט את נתוני הטיסה ומשואת ריסוק (ELT) ממוקמים לעיתים קרובות באזור הזנב מכיוון שבאזור זה לרוב הכוחות הפועלים במהלך התרסקות הם הנמוכים ביותר.
תצורות משטחי ייצוב בזנב
ניתן לסווג את סוגי מבני הזנב על פי תצורת משטחי הייצוב המותקנים בהן.
מספר מייצבי הגובה יכול לנוע מ־0 (ללא משטחי מייצב גובה) במטוסים ללא זנב (ראו בהמשך) ל־3. תצורות מייצבי כיוון קיים בטווח דומה של מספרים (בין 0 ל־3) אם כי חוסר במייצבי הגה כיוון הוא הרבה יותר נדיר ומאפיין מטוסי כנף מעופפת חמקנים.
התקנה על גבי גוף כלי הטיס
תצורת זנב מאפיינת את מרבית כלי הטיס כאשר משטחי הייצוב מותקנים בצורה נפרדת על גבי גוף המטוס. אלה ניתן לסווג לשני סוגים:
משטח על משטח
משטחי זנב ניתן לשלב בהתקנה של אחד על גבי השני. על ידי שימוש בסוג משטח אחד כתושבת למשטח אחר.
התקנה על בומים
משטחי ייצוב המותקנים על גבי הארכות צילינדריות (בום), לרוב מהכנפיים של כלי הטיס. משום שקשיחות מבנים אלה היא נמוכה יחסית, לרוב מחברים בין הארכות אלו על ידי משטח מייצב גובה גדול. לעיתים מייצבי הגובה מתקינים על גבי מייצבי הכיוון, ועל ידי כך מרחיקים את המייצב מהזרימה מגוף המטוס, ולעיתים מתקנים ישירות בין הבומים עם הבדלה ביניהם.
משטחי זנב משולבים
בחלק מכלי הטיס משלבים מייצבי כיוון וגובה בשני מייצבים המותקנים בזווית אחד כלפי השני בצורת האות V. זה חוסך מעט בגרר, מאפשר פישוט מסוים של מבנה הזנב. עם זאת צורת התקנה זאת מתאפיינת בצימוד הצירים אחד לשני, כאשר פקודה בסבסוב, תגרום לגלגול הדורשת פיצוי או איזון על ידי משטחי היגוי בכנפיים.
מטוסים ללא זנב
מטוסים ללא זנב כגון דלתא ללא זנב או כנף מעופפת מתאפיינים במחסור במייצבי גובה, אם כי במטוסי כנף מעופפת חמקנים ייתכן ולא יהיו גם מייצבי כיוון. מטוסים אלה מתאפיינים בכנף שנמשכת עד סוף המבנה של כלי הטיס ובשימוש במשטחי היגוי משולבים כגון אלוון.
טנזניה במשחקים האולימפיים לנוער
טנזניה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער טנזני לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הטנזניים היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של טנזניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת סיימו במקום השישי בריצת 3000 מטר נערים ובמקום ה-14 בריצת 3000 מטר נערות בענף אתלטיקה. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענף השחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. בענף האתלטיקה היא הגיעה להישגים נמוכים יותר מאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפה באופן סמלי בענף השחייה.
אנשים אמיתיים
אנשים אמיתיים (באנגלית: Real Humans, בשוודית: Äkta människor) היא סדרת מדע בדיוני שוודית המתרחשת בגרסה אלטרנטיבית של שוודיה בת זמננו, שבה רובוטים אנתרופומורפים (אנדרואידים) המכונים "הובוטים" (Hubots, הלחם של המילים "Human" ו"Robot") נמצאים בשימוש נרחב. הסדרה עוקבת אחר מספר קונפליקטים בין בני-אדם וההובוטים שבחייהם, כמו גם אחרי קבוצת הובוטים בעלי רצון חופשי הדורשים לקבל מעמד שווה לזה של בני האדם.
אראס אוזביליז
אראס אוזביליז (בארמנית: Արազ Օզբիլիս; נולד ב-9 במרץ 1990) הוא כדורגלן ארמני המשחק באוררטו ירוואן ובנבחרת ארמניה.
קריירת מועדונים
אוזביליז נולד באיסטנבול שבטורקיה להורים ארמנים, בגיל צעיר המשפחה עבר להולנד. אוזביליז התחיל את הקריירה שלו באקדמיה של אייאקס אמסטרדם אליה הגיע בגיל 8. ב-24 ביולי 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות נגד אינדפנדיינטה, בו הוא גם הצליח לכבוש שלושער ב-7 דקות. בפברואר הוא סיכם על חוזה לשנתיים וחצי במועדון. בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד פ.ס.ו. איינדהובן וכמה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד ריאל מדריד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-14 באפריל 2011 הוא האריך את חוזהו במועדון עד יוני. ב-24 בפברואר 2014 הבקיע בניצחון 1-2 נגד מנצ'סטר יונייטד והפך לשחקן הראשון של אייאקס שמבקיע באולד טראפורד.
ב-8 באוגוסט 2012 אוזביליז חתם בקובאן קרסנודאר תמורת מיליון אירו. ב-20 באוגוסט 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד אלניה ולדיקווקז. ב-2 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד דינמו מוסקבה כאשר אוזביליז הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-93.
ב-26 ביולי 2013 חתם בספרטק מוסקבה תמורת 10 מיליון אירו. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון 4-1 על דינמו מוסקבה. ב-22 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-0 על צסק"א מוסקבה.
ב-22 בינואר 2016 חתם בבשיקטש הטורקית. ב-23 בינואר הושאל לראיו ואיקאנו הספרדית. ב-7 בפברואר 2018 הושאל לשריף טירספול מליגת העל המולדבית עד לסיום העונה.
באוגוסט אוזביליז הושאל לוילם II.
ב-31 באוגוסט 2019 אוזביליז חתם בפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.
קריירה בינלאומית
במאי זומן אוזביליז על ידי ההתאחדות לכדורגל בארמניה לאימוני נבחרת הנוער. אוזביליז אמנם הציג יכולת טובה, אך לא יכל להמשיך בעקבות בעיות במסמכים האישיים שלו. לאחר שהתלבט בין ארמניה והולנד, אוזביליז החליט לייצג את נבחרת הולנד אך כעבור זמן קצר שינה את דעתו והחליט לייצג את ארמניה.
ב-10 באוגוסט 2012 זומן לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד. אוזביליז לא שותף וארמניה הפסידה 3-0. ב-29 בפברואר 2012 אוזביליז ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד בו הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. המשחק נגמר בניצחון 1-3 לטובת ארמניה.
נאות הכיכר
נאות הכיכר (נְאוֹת הַכִּכָּר) הוא מושב בצפון הערבה, מדרום לים המלח, הנמצא בתחומי מועצה אזורית תמר. המושב נמצא בסמוך לשפך נחל הערבה אל ים המלח.
היישוב נקרא על שם כיכר סדום בה הוא שוכן, מקומן של ערי הכיכר המקראיות. מצפון מזרח ליישוב, בשטח ירדן, נמצאות עתיקות העיר הקדומה צוער מתקופת המקרא.
ביישוב מתגוררים נכון לדצמבר 2015 411 תושבים וכ-500 זרים. היישוב נמצא בצמוד לגבול עם ירדן.
המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
חוות הבוקרים
נאות הכיכר יושבה לראשונה בשנת 1959 כחוות בוקרים, על ידי צעירים ממקומות שונים בישראל, חלקם ותיקי הערבה, שעלו על הקרקע בניגוד לעמדת המוסדות המיישבים שהזהירו מפני קדחת. בנוסף לגידול עדר בקר, גודל במקום מטע תמרים נסיוני, ירקות ופרחים שהושקו ממי תהום מלוחים. באוגוסט 1961 הותקן בחווה מכשיר קטן להתפלת מים שייתר את הצורך להביא מים מסדום. בשנת 1964 כבר סופקו המים משני קידוחים מקומיים.
בשנת 1962 הוקמה בחווה חברת טיולי המדבר "נאות הכיכר" שהייתה הראשונה בתחום תיירות המדבר, תחילה באזור ים המלח ולאחר מכן גם בכל הערבה עד הרי אילת. באוקטובר 1962, לאחר הצטרפות מתיישבים חדשים, הוחלט שהחווה תוכר כיישוב קבע, אולם ההחלטה לא יצאה אל הפועל בהיעדר מתיישבים בעלי משפחות. עם זאת, המשק הצטרף לתנועת האיחוד החקלאי.
עד שנת 1965 עזבו דור המייסדים, והגיעו במקומם מתיישבים אחרים. עדר הבקר נמכר לאחר שהתברר כגרעוני, ובמקומו הוקמו בריכות דגים. ביישוב הוקמו חדרי־ארוח (צריפים) למטיילים.
בינואר 1967 פיגוע חבלני גרם להרס המבנה המרכזי "המבצר" אשר הוחל בבנייתו מספר שנים קודם לכן.
מושב האיחוד החקלאי
לאחר מלחמת ששת הימים היווה היישוב יעד לפעילות חבלנית מכיוון ירדן, כולל ירי מרגמות.
הגרעין החדש של נאות הכיכר, שעלה לקרקע ביוני 1970 למקומו הנוכחי של היישוב, ליד מוצא נחל הערבה, עלה במסגרת האיחוד החקלאי, שנתן חסות לרעיון ההתיישבות הרב תכליתית. רעיון זה היה אמור להוות בסיס לסוג התיישבות חדש, אשר יאפשר מגוון דעות פוליטיות וצורות עבודה וחברות. לאחר שנה, עקב חילוקי דעות פנימיים, פרש בעל הרעיון ומגבש הגרעין, אורי גלעד (גולדשמידט), וניסה להמשיך את דרכו ביישובים חמרה ואשלים. בקיץ 1974 הוקמה סוללה בגובה של מעל 5 מטרים להגן על שטחי העיבוד של היישוב מפני שיטפונות. אולם בתחילת 1975 בעקבות כמות גשם חריגה התמוטטה הסוללה והשטחים החקלאיים הוצפו. בתי היישוב שהוקמו מחוץ לטווח השיטפון, לא ניזוקו.
במהלך שנות ה-80 שקע המושב בחובות כבדים.
במהלך שנות האלפיים התחדש המושב בתשתיות, מבני הציבור שופצו ומשפחות חדשות נקלטו. פרנסת אנשי המושב נשענת על חקלאות, תיירות ומקצועות חופשיים.
מעין פלוטית
בצד הכביש המוביל לעין תמר ולנאות הכיכר נמצא מעיין בו המים מליחים. סביב המעיין נמצאים עצי דקל וסבך שיחי קנה. השם "פלוטית" ניתן למעין על ידי תושבי נאות הכיכר. במדרש, פלוטית הייתה בתו של לוט ונאמר עליה שהייתה צדיקה. המעיין מכונה לעיתים "מעיין האהבה" ו"המעיין הנסתר".
תיירות כיכר סדום
חברי מושב נאות הכיכר והמושב השכן עין תמר פועלים לקידום תיירות כיכר סדום, צפון הערבה ודרום ים המלח. במושב היצע תיירות של 50 צימרים, שני חאנים גדולים, מסעדה והיצע עשיר של טיולי מדבר בחווארי כיכר סדום, מעיינות נסתרים, מלחת סדום, ים המלח ומדבר יהודה והערבה.
איוון קירייבסקי
אִיוַן וַסִילְיֶבִיץ' קִירֵיבֶסְקִי (ברוסית: Ива́н Васи́льевич Кире́евский; 3 באפריל 1806, מוסקבה – 23 ביוני 1856, סנקט פטרבורג) היה מבקר ספרות ופילוסוף רוסי, שלזכותו נזקפת הקמת התנועה הסלאבופילית כמייסד שותף יחד עם.
ראשית חייו וקריירה
איוון קירייבסקי ואחיו נולדו למשפחת אצולה בעלת אמצעים ניכרים. אביהם נודע בכך ששנא את האתאיזם הצרפתי כל כך בלהט עד שהוא שרף ערמות של ספריו של וולטר, שנרכשו במיוחד למטרה זו. הוא לקה במקרה קטלני של טיפוס הבהרות בעת שטיפל בחיילים פצועים במהלך הפלישה הצרפתית לרוסיה. הילד היה רק בן שש במותו; הוא חונך על ידי דודו מצד אימו, וסילי ז'וקובסקי, ואימו,, שלימים תהפוך לגברת משפיעה עם סלון ספרותי בולט במוסקבה. היא הצהירה על סלידתה מפיוטר הגדול בגלל היחס שלו לאשתו ולמשפחת לופוחין, שאליה הייתה קשורה בקשרי משפחה. סלידתו של האב מהתרבות הצרפתית וחוסר האמון של האם מהפקידות שלאחר תקופת פיוטר הגדול אולי עיצבו את השקפותיו של קירייבסקי על רוסיה ותולדותיה.
החל משנת 1821 למד קירייבסקי באוניברסיטת מוסקבה, שם החל להתעניין בפילוסופיה גרמנית בת זמנו והצטרף למעגל "חובבי החוכמה", בראשות ו. הוא התרשם במיוחד מתורתו של פרידריך וילהלם שלינג, שייצוג העולם שלו כאורגניזם חי היה תואם את הסלידה העזה של קירייבסקי עצמו מהרציונליזם והפיצול האירופיים. יצירותיו הספרותיות המקוריות של קירייבסקי אינן מעניקות לו מקום בתולדות הספרות הרוסית, אך הוא זכה במידה מסוימת של תהילה על ידי פרסום הניתוחים הנוקבים של סופרים בני זמננו. ביקורתו משנת 1828 על שירתו של פושקין, שנכתבה ב וכותרתה "כמה הערות על אופי השירה של פושקין", הכילה את ההערכה המעמיקה הראשונה של יבגני אונייגין. מאוחר יותר יחליף קירייבסקי מכתבים עם פושקין ויפרסם את יצירותיו בכתב העת קצר הימים שלו "יברופייטס" (Европеец, "האירופאי").
לאחר שבת דודתו דחתה את הצעת הנישואים שלו, יצא קירייבסקי לאירופה, שם השתתף בהרצאותיהם של שלינג, שליירמאכר, הגל ומישלה. במהלך מסעותיו, הוא קלט את היסודות הרקובים של החברה המערבית, המבוססים על אינדיבידואליזם, שלימים יעמיד אותו בניגוד לאינטגרליות של החברה הרוסית. בחזרה למוסקבה ב-1832, הוא "איחד את כל האצולה הספרותית" (כפי שאמר ) בחסות "יברופייטס". כתב העת נאסר לפרסום לאחר שני גיליונות, אך לא לפני שקירייבסקי פרסם את מאמרו הגדול "המאה התשע-עשרה", הביקורת המורחבת הראשונה שלו על הפילוסופיה והערכים המערביים.
הכישלון של "יברופייטס" החריף את אכזבתו של קירייבסקי מהאינטלקטואלים והאליטה הרוסים. הוא התחתן ופנה בלב שלם לחיי המשפחה. מבקרים רבים, החל מאלכסנדר הרצן, נטו לייחס את ההפסקה של שתים עשרה השנים בקריירה הספרותית של קירייבסקי לנטייתו האובלומובית לחוסר החלטיות וחוסר מעש. ואכן, כל התפוקה הספרותית שלו מורכבת מתריסר מאמרים באורך מלא וניתן לאסוף אותם בתוך כרך אחד (האוסף המלא של יצירותיו משנת 1911, כולל מכתבים, הוא בן 600 עמודים בשני כרכים).
שארית חייו ורעיונותיו
רק בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-19 הופיע קירייבסקי שוב בסצנה האינטלקטואלית של מוסקבה כדי לתמוך בחומיאקוב במחלוקת שלו עם הרצן, ו"תומכי תרבות המערב" צעירים אחרים. מכיוון ששלטונו הריאקציוני של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה לא אהד פעילות עיתונאית, מתחו חומיאקוב וקירייבסקי ביקורת על "הרציונליות החד-צדדית, השטחית והאנליטית" של המערב בסלונים ובנשפים של מוסקבה.
ביצירותיו הכתובות הבודדות, העמיד קירייבסקי את הפילוסופיה של אפלטון ואבות הכנסייה היוונים (בעיקר מקסימוס המוודה) כנגד הרציונליזם של אריסטו ושל מורי הכנסייה הקתולים מימי הביניים. הוא האשים את אריסטו "בגיבוש דעתו של המערב בתבנית הברזל של הסבירות", שאותה הגדיר כתבונה ביישנית (בניגוד לחוכמה אמיתית) או "חתירה להשתפרות בתוך מעגל השגרה". הדוקטרינות של הגל נתפסו כהשתפכות האחרונה של גישתו האנליטית של אריסטו, שהפרידה בין השכל לנפש, ובין המחשבות לרגשות (הדתיים).
קירייבסקי שאף להשיב את השלמות האבודה של האדם בתורה של האורתודוקסיה המזרחית. אשתו האדוקה הכירה לו את זקני המנזר של, שאותו פקד בשנותיו האחרונות. אף על פי שלא היה שותף להתלהבותו הרדיקלית של מכל מה שקשור לתקופה לפני פיוטר הגדול, קירייבסקי שיבח את האוצרות הרוחניים של רוסיה של ימי הביניים. לדבריו, המנזרים של רוס העתיקה "הקרינו אור אחיד והרמוני של אמונה ולמידה" לשבטים ולנסיכויות סלאביות נפרדות. רשת הכנסיות והמנזרים כיסתה את רוסיה בצורה כה נרחבת, עד ש'קשרי הקהילה הרוחנית' הללו איחדו את המדינה ל"אורגניזם חי אחד".
הוא מת בגיל 50 במהלך מגפת כולרה. אחיו פיוטר האריך ימים אחריו במספר חודשים. הם נקברו זה לצד זה במנזר אופטינה, העמאים הראשונים שזכו לכבוד כזה.
אנוטקה פינקיורי
אנוטקה פינקיורי (באיטלקית: Enoteca Pinchiorri) היא מסעדה השוכנת ליד בזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, טוסקנה.
הבעלים הם ג'ורג'יו פינקיורי, אוֹצֵר יין במקצועו ואני פיאולדה (נולדה ב-1945), שגדלה בפרומנד דז אנגלה שבניס, בת להורים בתעשיית המלונאות. בגיל 20 עברה אני לפריז, שם הייתה עובדת ממשלה, עברה לאנגליה, ומשם עברה לטוסקנה. היא למדה לבשל בעצמה. ג'ורג'יו פינקיורי, פתח ב-1972 את בר היין אנוטקה נציונלה (Enoteca Nazionale) והוסיף את השם פינקיורי לשמו. פיאולדה, שהגיעה לטוסקנה, הכירה את פינקיורי והייתה הטבחית בבר שלו. בתחילה הם הגישו מאכלים ספורים שליוו יינות גדולים, אותם בחר ג'ורג'יו.
המסעדה זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן האדום ב-1982, בשני כוכבים ב-1983, ניקוד עליו שמרה עד לשנת 1993 והחזיקה בו שנתיים, עד שהורדה לשני כוכבים (באותה שנה פתחה את מסעדת אנוטקה פינקיורי בטוקיו), היא זכתה מחדש בשלושה כוכבים בשנת 2004, ניקוד עליו היא שומרת כיום (2010). היא נכללת ברשת רלה א שאטו מאז שנת 1983.
המסעדה נבחרה במקום ה-44 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2003, במקום ה-48 בשנת 2005, במקום ה-29 בשנת 2006, במקום 41 בשנת 2007 ובמקום ה-32 בשנת 2008. היא נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
השפים הם אני פיאולדה, איטלו באסי וריקרדו מונקו. מרתף היין של המסעדה הוא מהגדולים בעולם והוא מכיל 4,000 סוגי יינות שונים ו-150,000 בקבוקים, בעיקר איטלקיים, צרפתיים וקליפורניים, כש-200 יינות מוצעים לשתייה בכוס.
מסה מצומצמת
מסה מצומצמת היא גודל פיזיקלי המאפשר לנתח מתמטית בעיה רב-גופית כבעיית גוף אחד. במקום לחשב באופן מדויק את תנועתו של כל גוף בנפרד, נהוג להתייחס לגוף דמיוני בעל מסה מצומצמת.
המסה המצומצמת x_\text{eq} מחושבת לפי הנוסחה:
כאשר x_i הן מסות הגופים במערכת. הנוסחה שקולה לחלוטין לממוצע הרמוני בין מסות, עד כפי פקטור כפלי.
בעיה דו-גופית
במקרה של שני גופים, המס המצומצמת המחושבת באופן הבא:
או
שימוש במסה המצומצמת מאפשר פתרון פשוט יותר של הבעיה הדו-גופית, הנפוצה בין היתר בחקר אסטרונומי ואסטרופיזיקלי של תנועת גרמי שמים תחת השפעת כוח הכבידה.
דגרתל מלנזי
דגרתל מלנזי (שם מדעי: Megapodius eremita) הוא מין של עוף טרופי ממשפחת הדגרתיליים החי בטבע רק באיי האוקיינוס השקט לאורך ארכיפלג ביסמרק (ממערב לפפואה ניו גיני) ובאיי שלמה באזורי יער גשם טרופי ויערות הרריים. דגרתל זה תואר למדע בידי החוקר הגרמני גוסטב הארטלאוב בשנת 1867 והוא שויך לסוג דגרתל שיחים.
הדגרתל הוא עוף קטן באורך 34 עד 39 ס"מ. הוא דומה לחוגלה שצבעו שחור או חום כהה עם כיפת ראש ומקור אדומים. שני הזוויגים דומים במראם והם בעלי רגליים חזקות עם אצבעות ארוכות העוזרות להם לנוע במהירות על הקרקע, אף שלרוב אין להם טורפים.
הדגרתל מקנן בנקרות טבעיות של חול או עלווה ובהם קובר את ביצתו הבודדת. האפרוח הבוקע מהביצה נאלץ לטפס לבדו לראש הערימה אל העולם. בכמה מקרים הדגרתל מקנן סמוך להרי געש פעילים העוזרים לביצים לבקוע מהר מהרגיל.
רצף עירוני
רצף עירוני הוא רצף טריטוריאלי ישיר של ערים ויישובים עירוניים.
רצפים עירוניים גדולים נקראים מטרופולין, ובישראל קיימות ארבע מטרופולינים רשמיות. לא תמיד מטרופולין תהיה רצף עירוני גדול, ולעיתים תיכלול כמה רצפים עירוניים חסרי קשר עירוני ביניהם (דוגמת שטחים ריקים). יש גם הכוללים שטחים אלה שבין שני רצפים עירוניים כבתוך הרצף העירוני.
רצף עירוני גדול עוד יותר, ועל פי הגדרתו (הנפוצה יותר) הכוללת בו גם שטחים בין שני רצפים עירוניים ישירים, נקרא "מגלופוליס".
גודל
גודלו של רצף עירוני נמדד בשטח, בדרך כלל בקילומטר רבוע.
נפוץ מאוד שרצף עירוני לא יהיה בגודל חופף לשטחי השיפוט של הערים הכלולות בתוכו, מאחר שלפעמים תחום השיפוט של ערים עולה על תחום השיפוט שלהם.
מרכז
רצפים עירוניים, בכל גודל שהוא, מתרכזים בדרך כלל סביב לעיר מרכזית אחת, וכאשר הרצף העירוני גדול דיו כדי להיקרא מטרופולין – המטרופולין נקראת על שם אותה עיר מרכזית, כמו: "מטרופולין ירושלים" או "המטרופולין של ניו יורק".
ערים מרכזיות אלה מהוות בדרך כלל גם ערי אם לשאר הרצף, הערים העתיקות ביותר בו, והערים הגדולות ביותר בו. בישראל, מבין חמש המטרופולינים הגדולות (ארבעת הרשמיות וגוש נצרת), משפט זה אינו נכון רק לגבי גוש דן, בו העיר הגדולה (תל אביב-יפו) נוצרה מתוך יפו, שצעירה גם היא מלוד (שנבנתה באלף השישי לפני הספירה).
פרוור
הערים והיישובים העירוניים המרוחקים יותר ברצף הם פרוורים. פרוורים אלה, שיכולים גם להיות קטנים מאוד או עצומים, מסמכים על הערים הגדולות יותר שלצידן, או על ערים אחרות ברצף.
דוגמה לפרוור גדול במיוחד היא העיר ראשון לציון, שלמרות גודלה העצום רוב תושביה לא עובדים בה.
קרב אום-כתף
קרב אום כתף הוא קרב שנערך בין צה"ל ובין הצבא המצרי במלחמת ששת הימים במתחם המבוצר שבאום כתף בחלקו המזרחי של חצי האי סיני. הכוח הישראלי, בפיקוד אריאל שרון, הצליח לכבוש את המתחם הנמצא ממזרח לצומת אבו עגילה לאחר שבמהלך הקרב שילב בהצלחה מסגרות גדולות של שריון וחיל רגלים בסיוע יחידות הנדסה, תותחנים וחיל אוויר תוך שימוש בהונאה צבאית ובתחבולנות. הקרב נחשב לאחד המוצלחים בתולדות צה"ל ונלמד לאחר מכן באקדמיות צבאיות ברחבי העולם. לניצחון הישראלי בקרב אום כתף הייתה השפעה מכרעת על התפתחות המערכה בסיני במלחמת ששת הימים.
הרקע
צומת אבו עגילה נחשב כנקודת מפתח במזרח חצי האי סיני. הצומת קרוב לגבול ישראל ומהווה מעבר הכרחי למי שחפץ להתקדם בציר המרכזי של סיני. כבר במלחמת העצמאות הגנו המצרים על אזור הצומת שנכבש על ידי צה"ל סמוך לסיום הקרבות ופונה במהרה, עוד לפני הסכמי שביתת הנשק. בשנים שלאחר מלחמת העצמאות ביצרו המצרים את המוצבים שסביב לצומת.