cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחושתן מקושט
מאפיינים
המחושתן המקושט ניזון מחסרי חוליות שונים, כדוגמת צדפות, חלזונות ולעיתים אף מסרטנים קטנים. הם תלויים בקרוטנואידים (ובפרט אסטקסנטין) לאנרגיה ושימושים אחרים כדוגמת רבייה, התפתחות ונוגדי חמצון.
הזכרים מתרבים לרוב בגיל שלוש. הזכרים הבוגרים מינית נוטים להיות גדולים מהנקבות עם שריון באורך של 100–150 מ"מ, בעוד זה של הנקבות הוא באורך 90–120 מ"מ.
המחושתן המקושט מסוגל לגדול במהירות והודות לכך נעשה בו שימוש נרחב בגידול למאכל. את המחושתן המקושט אוספים למאכל ברשתות.
ארנדל
שמו
אארנדל הוא גם שמו של חצי-העלף אארנדיל (בשיבוש קל) המופיע בסילמריליון, שם הוא עוטה למצחו את הסילמריל ומרחוק הוא נראה ככוכב השחר. האסטרונומית מטעם נאס"א, מישל ת'אלר הודיעה כי ההרמז לג'. ר. ר. טולקין היה מכוון.
רחלי מושקוביץ
רחלי מושקוביץ (נולדה בשנת 1986) היא מחזאית, שחקנית סופרת ויוצרת תיאטרון נשי. מנכ"לית תיאטרון ובית הספר למשחק "לחישה". כותבת במגזין פנימה ועיתון בשבע. וזוכת פרס שר החינוך לתרבות יהודית לשנת 2018.
ביוגרפיה
בוגרת מכללת אמונה, ובעלת תואר ראשון בתיאטרון, חינוך ויהדות. עוסקת בתיאטרון נשי ויצירה יהודית. מנכ"לית תיאטרון ובית הספר למשחק "לחישה". מנהלת בקבוצת אית"י המאגדת את אמני הבמה לתרבות יהודית. מחברת הספר "שמתי לב". פעילה ציבורית לקידום תרבות יהודית, ותרבות נשית בפרט. כותבת במגזין פנימה ועיתון בשבע.
ב-16 באוקטובר הודיע שר החינוך, נפתלי בנט על רחלי מושקוביץ כזוכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית ע"ש אורי אורבך לשנת 2018 בתחום התיאטרון.
נשואה ואם לשבעה, תושבת מעלה אפרים שבבקעת הירדן.
אבישי גרוסמן
אבישי גרוסמן (26 בפברואר 1937 – 30 במרץ 2023) היה מחנך,פובליציסט, מורה וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
אמו של אבישי הכירה את אביו בשומר הצעיר בלודז' ועלתה כמוהו לארץ ישראל והצטרפה לקיבוץ עין שמר. היא הייתה מטפלת ילדים, ורכזת ועדת החינוך לגיל הרך של הקיבוץ.
גרוסמן נולד בשנת 1937, בקיבוץ עין שמר בו חי כל ימיו. התחנך במוסד החינוכי האזורי מבואות עירון שליד הקיבוץ, ושירת בצה"ל כאלחוטאי. כשחזר לעין שמר, נבחר להיות מזכיר החטיבה הצעירה בקיבוץ, עבד ברפת ובדיר. הוא התנדב לשנת שירות בקיבוץ הצעיר דאז, חורשים.
ב-1961, נשלח על ידי תנועת השומר הצעיר להדריך נוער עירוני להגשמה עצמית בקיבוץ, וזאת, בתפקיד של ראש "קן" (סניף) מרכז בתל אביב (קודמו בתפקיד היה עוזיאל וכסלר, מי שלימים היה מנכ"ל הרשות לפיתוח ירושלים). גרוסמן ראה את ייעודו כמחנך ופעיל חברתי במסגרות קיבוציות ולשם כך ביקש וקיבל מהקיבוץ חופשת-לימודים וסיים תואר ראשון בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, ובהמשך, השתלם בירושלים במכון שכטר וקיבל תואר שני במדעי היהדות, וממכון הרטמן במדעי היהדות. שנים רבות היה מחנך, ואחר-כך מנהל המוסד החינוכי מבואות עירון.
פעילותו הרעיונית – חברתית
גרוסמן היה חבר בקבוצה של אנשי רוח בתנועה הקיבוצית, מבני הדור השני, שהוציאה לאור את הקבצים: "שיח לוחמים" (1967), "חברה שסועה: מבט מן השמאל החילוני" ו"בין העצים". בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה קרא: "לא עוד 'ראשונים תמיד אנחנו' בלי לשאול לאן".
בשנים 1976–1979 ניהל גרוסמן (ביחד עם אריה סלוצקי) את המחלקה הרעיונית – פוליטית של הקיבוץ הארצי. בשנים אלה הייתה המחלקה פעילה בארגון והכנה של הוועידה הי"ב של הקיבוץ הארצי, בהכנה של כנסים אזוריים ו"בימות בירור" של נושאים פוליטיים, וגיוס פעילים מהקיבוצים לקראת הבחירות הכלליות של שנת 1977 להצבעה בעד מפ"ם. בהמשך, היה גם מרצה בגבעת חביבה ובכנסים של מכינת הגליל למנהיגות.
תפיסת העולם של גרוסמן הייתה של שמאל הומניסטי. ככזה, הוא התנגד לכיבוש השטחים ביהודה ושומרון ולהשלכותיו. ביוני 1988, גרוסמן קרא לקיבוץ הארצי לתמוך בסגן אלוף (מילואים) דב ירמיה במאבקו הציבורי למען סירוב לשרת בשטחים ביהודה ושומרון (יו"ש) מסיבות אידאולוגיות. הקיבוץ הארצי לא נענה לקריאה זו.
גרוסמן היה בעל טור קבוע במוסף "חותם" של "על המשמר" וב"הדף הירוק". הוא פרסם מאמרים פובליציסטיים בכתבי עת שונים, בהם "שדמות: במה לתנועה הקיבוצית", "כיוונים חדשים: כתב עת לענייני ציונות, יהדות, מדיניות, חברה ותרבות ","הדים (הקיבוץ הארצי)", "החינוך המשותף", "מפנה: במה לענייני חברה", "יעד – מאסף העבודה הציונית והסוציאליזם", "נקודה", "חברה", ו"הקיבוץ וסביבתו".
גרוסמן הצטרף למדור הגישור והבוררות של התנועה הקיבוצית ותרם לו מנסיונו.
משפחתו
גרוסמן הכיר את חגית, ילידת קיבוץ מרחביה, בקיבוץ מצר שם עבדה במרפאת הקיבוץ. בשנת 1970 התחתנו וחגית עברה לעין שמר שבו חיה כל ימי חייה.
בעין שמר עבדה במרפאת הקיבוץ כאחות מוסמכת. כעבור שנים, עבדה ב"בית הדורות", בית הסיעוד לחברי-הקיבוץ. חלתה באלצהיימר בגיל 61. גרוסמן נמנע מלהעביר את חגית לבית הסיעוד הקיבוצי, וטיפל בה וסעד אותה בדירתם המשותפת בעין שמר במשך 13 שנים, בסיוע רופא הקיבוץ ומטפלות סיעודיות.
גרוסמן החל לכתוב יומן במאי 2005 כשהחלו סימני המחלה, והתמיד בכתיבתו עד לחודש ינואר 2018. חגית נפטרה ביולי 2018. על המניע לכתיבת היומן, האינטימי והחושפני, הסביר כי זו דרכו להתמודד עם המציאות ושהיומן מהווה לו עוגן לשיחות עם עצמו בעניין מחלת אשתו נטולת המרפא. היומן התפרסם כספר שכותרו "ימים צורבים" בהוצאת ספריית פועלים.
גרוסמן היה אב לשלושה בנים וסב לשמונה נכדים, נפטר ב-30 במרץ 2023.
יהדות פראגה
יהדות פראגה הייתה קהילה יהודית עתיקה בעיר פראגה (לימים סופחה פראגה והייתה לרובע בוורשה) שבפולין, לפחות מהמאה ה-17. במהלך ההיסטוריה של הקהילה היהודית היא הייתה חלק גדול מאוכלוסיית פראגה. במהלך השואה הושמדה הקהילה ברובה במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה התבססו בפראגה ניצולים יהודיים, וחידשו בה את הקהילה היהודית של פראגה ושל ורשה. הרכוש והמבנים של הקהילה היהודית שרדו ברובם את המלחמה, אך הוזנחו במשך השנים. כיום קהילת יהודי פראגה מסונפת לקהילה הוורשאית.
היסטוריה
בפראגה הייתה קהילה יהודית עתיקה, שהתקיימה בה לפחות מעת הוכרה כעיר. בשנת 1755 הסיים הפולני נתן את רשותו ליהודים להתיישב בפראגה ולייסד בה קהילה יהודית. קהילה זו הייתה ראשיתה של יהדות ורשה, לפני שהתפשטה הקהילה היהודית בוורשה מעבר לתחומי פראגה. יהודי פראגה יסדו בית קברות סמוך לפראגה, במערב רובע טרגובק (שהייתה באותה התקופה חלק מפראגה): בית הקברות היהודי ברודנו (מוכר גם בשם "בית הקברות היהודי של פראגה"). מועד תחילת הקבורה בבית הקברות בפראגה אינו ברור, ועדויות מהמהנדס ע. הרשטיין שביקר במקום לפני מלחמת העולם השנייה ומצא שם קברים כבר מ-1765 (ה'תקכ"ה), מעלות כי הייתה בו קבורה בלתי-חוקית לפני שהושג כתב הזכות לקבורה בו. בשנת ה'תק"ם (1780) השיג שמואל זביטקובר כתב-זכות מהמלך האחרון של האיחוד הפולני-ליטאי סטניסלאב פוניאטובסקי המאשר חכירה לצמיתות של שטח בגודל כ-6 דונם לשם הקמת בית קברות מגודר עם ביתן שמירה, בעלות של 400 זהובים לשנה; בכתב הזכות הופיע זביטקובר כמנהל בית הקברות. בהמשך, לאור סכסוכים בין זביטקובר לבין הקהילה היהודית בפראגה ובוורשה, הוקם בית הקברות היהודי בוורשה.
במרד קושצ'ושקו התייצב ברק יוסלביץ' לקריאת קושצ'ושקו לצאת נגד השלטון הרוסי, ויחד עם יוסף ארונוביץ הם הקימו יחידת פרשים יהודית. 500 מתושבי פראגה הצטרפו לגדוד שבפיקודו של יוסלביץ'. רבני פראגה נתנו את ברכתם, וכן פסקו כי הלחימה מותרת גם בשבת. אספקת המזון הכשר ניתנה על ידי הקהילה היהודית הפראגאית. לאחר מותו, הונצח יוסלביץ' באחד מרחובות פראגה. בימי טבח פראגה, עם כיבוש פראגה בידי הרוסים (במהלך מרד ורשה, כחלק ממרד קושצ'ושקו), בשנת 1794 (ה'תקנ"ה), ב-4 בנובמבר (י"א בחשוון) נטבחו רבים מיהודי פראגה, לצד שאר תושבי המקום. הודות לפעילותו של שמואל זביטקובר, שתגמל את הקוזאקים עבור הצלת יהודי המקום, ניצלו מאות יהודים ממוות.
בר ברגסון, בנו ויורשו של שמואל זביטקובר ותומך בולט של תנועת החסידות, ייסד בפראגה בית כנסת.
בשואה
במהלך מלחמת העולם השנייה, אחר שנכבשה ורשה על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר שהשלימו הגרמנים את תיחום גטו ורשה בשנת 1940, הצטוו יהודי פראגה לעבור לגטו ורשה. משם נשלחו בהמשך אל מותם במחנה ההשמדה בטרבלינקה.
היהודים שהסתתרו במהלך השואה בתוך האוכלוסייה הפולנית, חזרו לפראגה עם שחרורה (בשנת 1944), ובהמשך הצטרפו אליהם מסתתרים ופליטים נוספים מאזורים משוחררים בפולין. הקהילה היהודית בוושה קמה מחדש בשטח פראגה, שכן זה נותר ברובו בלא שנהרס במהלך המלחמה (בשונה ממרכז ורשה, שנחרב כולו). בפראגה, הוקם הוועד היהודי לעזרת ניצולי השואה. ועד זה שוכן בבניין בית החינוך היהודי, ברחוב יאגלונסקה 28. בית הכנסת היהודי שבאותו הרחוב שרד את המלחמה, וב-21 ביולי 1945 נערכה בו התפילה הראשונה לאחר המלחמה. בית הקברות היהודי ברודנו הוזנח במהלך המלחמה ולאחריה, ומצבותיו נבזזו למטרות בנייה שונות. רק החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החל בית הקברות לעבור תחזוקה קלה ושימור.
לאחר השואה
הרכוש היהודי והנכסים שהיו בידי הקהילה היהודית עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובהם בתי החרושת, בתי הכנסת, מקוואות, בית הסטודנטים (בו שהה גם מנחם בגין בזמן לימודיו באוניברסיטת ורשה), בית החינוך היהודי על שם ברגסון, כל אלו שרדו את השואה כמעט בלא נזק. אמנם מבנים אלו לא תוחזקו ונשמרו, וכך חלק מהמבנים נהרס ופורק, או ששינוי את ייעודם.
בין מבני הקהילה היהודית בפראגה:
בשנת 2014 נחנך מוזיאון למורשת פראגה, על ידי עיריית ורשה בשיתוף עם ארגון הקהילה היהודית בוורשה, ובעזרת כספים מהקרן של האיחוד האירופי. המוזיאון כולל גם היסטוריה של יהודי המקום. המוזיאון נמצא במתחם הבניינים ברחוב טארגובה 50/52, בפראגה.
דמוגרפיה יהודית
בשנת ה'תק"ך (1760) מנתה הקהילה היהודית בפראגה אלפי יהודים.
בראשית המאה ה-19 התגוררו בפראגה כ-5,000 יהודים, ובאמצע אותה המאה הם היו כשליש מאוכלוסיית המקום. האוכלוסייה היהודית גדלה עוד, ובמחצית המאה ה-20 היהודים היו כבר 40 אחוז מכלל האוכלוסייה.
מסחר וכלכלה
יהודי פראגה היו מאופיינים בלבושם היהודי המסורתי. עיסוקם העיקרי של יהודי פראגה היה בעיקר במסחר, אך היו בהם גם בעלי מלאכה כמו בנאים, נגרים, חייטים, שוחטים, וכן בעלי מקצועות כמו רופאים, עורכי דין, בעלי הוצאות ספרים, אומנים ועוד. יהודיה האמידים של פראגה בנו בתים רחבים ומפוארים מאבן, וכן החזיקו מפעלי בנייה במסגרתם נבנו בפראגה בתי כנסת ומקוואות, ובכך תרמו לפיתוח העיר. הסוחר והרוקח הקים בפראגה שוק סחורות ששימש את כל אותו האזור. השוק שנפתח ב-1881 קיים עד היום, ומוכר בשם "".
חיים תורניים
בפראגה יצא לאור כתב העת יגדיל תורה, שנערך על ידי אברהם בנימין גלוביצ'ובר, תושב פראגה.
בפראגה התגורר רבי מנחם זמבה, שבביתו היו חבורות לימוד אליהן הצטרפו עילויים מכל הסביבה ומחוצה לה.
אישים בולטים
בין יהודי פראגה (העיר או הפרוור) נמנים:
TERF
TERF (או terf, בעברית נכתב טֶרְף) הם ראשי התיבות של trans-exclusionary radical feminist ("פמיניסטית רדיקלית מדירת טרנסיות"). המונח, שתועד לראשונה בשנת 2008, התייחס במקור לפמיניסטיות רדיקליות המאמצות סנטימנטים הנחשבים טרנספוביים כגון היצמדות להגדרה הביולוגית ל"אישה" ודחיית הקביעה כי נשים טרנסיות הן נשים, הדרת נשים טרנסיות ממרחבים לנשים בלבד (כגון חדרי הלבשה, שירותים ציבוריים ומכוני כושר נפרדים), התנגדות להשתתפות נשים טרנסג'נדריות בספורט נשים, והתנגדות לזכויות טרנסג'נדרים באופן כללי. משמעות המונח התרחבה מאז, וכיום הוא מתייחס באופן נרחב יותר לאנשים התומכים בהדרת טרנסיות, גם אם הם לא מעורבים בצורה כלשהי בפמיניזם רדיקלי.
אלו המכונות "טֶרְפִיות" לרוב דוחות את המונח או רואות בו כינוי גנאי; חלקן מגדירות את עצמן כ"ביקורתיות לגבי מגדר" (באנגלית: "gender critical"). מבקרי המונח "TERF" אומרים כי נעשה בו שימוש בצורה נרחבת מדי, ככינוי גנאי, ברטוריקה אלימה. בשיח האקדמי אין הסכמה לגבי השאלה האם המונח נחשב לכינוי גנאי.
בנובמבר 2022 הגדיר מכון למקין למניעת רצח עם את תנועת הביקורתיות כלפי מגדר כ"תנועה פשיסטית המקדמת אידיאולוגיית רצח עם השואפת להכחדה מוחלטת של זהות טרנסית מהעולם."
טביעת המונח ושימוש
בשנת 2008, הבלוגרית הפמיניסטית-רדיקלית הסיסג'נדרית ויו סמית' העלתה את הפופולריות של המונח כצורת קיצור באינטרנט. הוא שימש לתיאור מיעוט של פמיניסטיות המאמצות סנטימנטים הנחשבים טרנספוביים.
טביעת המונח "TERF" מיוחסת לסמית', בשל פוסט שכתבה בבלוג בתגובה למדיניות של פסטיבל המוזיקה של נשות מישיגן, שמנע כניסה מנשים טרנסיות. היא כתבה כי היא פוסלת את ההתיישרות של כל הפמיניסטיות הרדיקליות עם "פעילות הפמיניזם הרדיקלי מדיר-הטרנסיות (TERF)". בריאיון לאתר The TransAdvocate בשנת 2014 אמרה סמית' שהמונח נועד להיות הבחנה נייטרלית בין תת-קבוצות: זו המכלילה וזו המדירה.
גרורות בעצמות
גרורות בעצמות הן גידול סרטני המתפתח ברקמת העצם על ידי תאים סרטנים שנדדו אל רקמה זו מאתרי גידול ראשוניים אחרים. המקום האופייני ביותר להופעתם הוא בצלעות ובעמוד השדרה. גרורות בעצמות הן הממאירות השכיחה ביותר בעצמות, והן התחלואה העיקרית בקרב מטופלים עם מחלה מתקדמת. שברים פתולוגיים או כאבים חדים בעצמות עשויים להיות הסימן הראשון למחלה ממארת.
הגרורות מעלות את הסיכון להיווצרות שברים פתולוגיים כתוצאה מהחלשות רקמת העצם. הימצאות גרורות בעמוד השדרה עלולה לגרום לנזקים נוירולוגיים כתוצאה מלחץ על חוט השדרה. כמו כן, גרורות בעצמות עלולות לגרום לכאבים עזים המאופיינים בכאבים עמומים, כרוניים עם התלקחויות של כאב מתפרץ.
הגישה הטיפולית בגרורות בעצמות מגוונת, וכוללת טיפול תרופתי, ניתוחי וקרינתי. מטרת הטיפול העיקרית היא הקלה על הכאב, שימור ושחזור תפקוד ושליטה על הגידול.
TERF
טביעת המונח ושימוש
במאמרה משנת 2019 ב"ניו יורק טיימס", ציינה התאורטיקנית הפמיניסטית סופי לואיס כי המונח "TERF" הפך ל"שם כולל לכל הפמיניסטיות האנטי-טרנסג'נדריות, לא משנה אם הן רדיקליות". אדי מילר, במאמר לאתר "דה אאוטליין", אמר כי המונח מתייחס ל"רוב האנשים המצדדים במדיניות מדירת-טרנסיות המצייתת ל'היגיון TERF' מסוים, לא משנה אם הם מעורבים בפמיניזם רדיקלי".
גרורות בעצמות
רקע
תהליך היווצרות הגרורה הוא תהליך מורכב, הכולל כמה שלבים. בשלב הראשון, ניתקים תאי הסרטן מהגידול המקורי, ונזרעים ברקמה בריאה הקרובה אליהם. לאחר מכן, הם חודרים לזרם הדם על ידי חדירה לתאי האנדותל של כלי הדם. הליך זה מתבצע באמצעות חלבוני CAM, חלבונים הנמצאים על פני השטח של התאים, וקשורים לתיווך בין-תאי. בין החלבונים המשתתפים בהליך זה נכללים גם חלבוני תא-תא (ICAMS), סלקטינים וקדהרינים. בשלב הבא, ייסחפו התאים הסרטניים בזרם הדם עד שיגיעו לנימים באיבר שניוני מרוחק. כדי להיסחף בזרם הדם צריך התא להיקשר לסלקטינים מסוג P ו-L הנמצאים על טסיות דם ולויקוציטים, בהתאמה. כאשר יגיעו התאים לנימים הם יפלשו מהנימים לרקמה של האיבר השניוני אליו הם הגיעו. בשלב זה, הגרורה תאלץ לעבור תהליך של הסתגלות לסביבה ולתנאים החדשים כדי לשרוד. תחילה ייווצרו מיקרו-גרורות המעודדות יצירת כלי דם חדשים. לאחר שייווצרו כלי הדם החדשים תתאפשר התפתחות מאקרו-גרורות, הזקוקות לאספקת דם כדי לקבל חמצן וחומרי מזון.
תאים סרטניים המתפזרים בגוף מכילים אינטגרינים, קולטנים המתווכים בחיבור תאים לרקמות הסובבת אותם. מולקולות אלה, הנמצאות על פני השטח של התא, מעורבות באיתות תאי הגורם להתמרה, והן קשורות גם לתהליך הנדידה התאית, ההתמיינות והאפופטוזה. מחקרים רבים מצביעים על קשר בין רמת התבטאות גבוהה של אינטגרין לפוטנציאל ממאירות.
TERF
התנגדות למונח
חלק מהפמיניסטיות שמגדירות את עצמן כ"ביקורתיות לגבי מגדר" טוענות כי אי-אפשר לתאר אותן במדויק כ-"trans-exclusionary" (מדירות טרנסים) משום שהן מכלילות גברים טרנסים כגברים. לעיתים קרובות, פמיניסטיות אלו מתייחסות לגברים טרנסים כנשים. במאמר לעיתון Socialist Worker, הפמיניסטיות האמריקאיות דנאל ויילדר וקורי וסטינג כתבו כי עמדה זו היא "פלגנית וסותרת" וכי היא מייצגת "אידאולוגיה טרנסמיזוגנית".
במאמר משנת 2015, החוקרת הפמיניסטית האמריקאית בוני ג'יי מוריס טענה כי "TERF" היה בתחילה מונח אנליטי לגיטימי אך התפתח במהרה למילה מכפישה המקושרת עם עלבונות סקסיסטיים. היא תיארה את המילה כ"סמל של המתחים הלא-פתורים בין פלגי ה-L (לסביות) וה-T (טרנסים) של קהילת הלהט"ב שלנו" וקראה לחוקרים ועיתונאים להפסיק את השימוש בה.
גרורות בעצמות
תהליך יצירת הגרורות בעצם
בתנאים רגילים, העצם עוברת תהליך של הרס ובניה מחדש לאורך כל חייה, על ידי אוסטאובלסטים שבונים רקמת עצם ואוסטאוקלסטים שסופגים רקמת עצם. תהליכים אלו מבוקרים היטב על מנת לשמור על מבנה העצם ומאזן הסידן בגוף. הימצאות של גרורות בעצמות גורמת להרס רקמת עצם ובניית רקמת עצם בלתי מבוקרת. כמו כן, הגרורות עלולות לגרום להפרעה באיזון הנורמלי והגברת התהליך האוסטיסוליטי, מה שגורם לעליה בספיגת רקמת העצם.
TERF
התנגדות למונח
העיתונאית הבריטית קתרין בנט תיארה את המילה כ"כלי בריוני" ש"כבר הצליח לדכא את השיח ואולי אפילו את המחקר".
הסופרת הפמיניסטית הבריטית קלייר הוקן טוענת כי המילה משמשת לעיתים קרובות ב"רטוריקה אלימה". הוקן מוסיפה כי שפה מסוג זה משמשת ל"דה-הומניזציה של נשים", לרוב לסביות. הפסיכולוג הקליני והסוציולוג הרפואי הבריטי דייוויד פילגרים טוען כי משפטים כדוגמת "" או "" גם נכתבים על ידי טרולים ברשת וכי היו מקרים אחרים של אלימות המכוונת לנשים שתויגו כטֶרְפִיות.
גרורות בעצמות
תהליך יצירת הגרורות בעצם
המיקרו-סביבה של העצם אידיאלית להתפתחות הגידול. העצם היא מינרל עשיר בכלי דם המייצרת מולקולות הצמדה (Adhesion Molecules) והיא מקור למולקולות אנגיוגניות וסופגות עצם, חומרים התורמים להתפשטותם והתפתחותם של גידולים. היא אף מכילה גורמי גדילה משותקים שכשאשר הם משוחררים הם מאיצים את התפשטות התאים הסרטניים.
TERF
התנגדות למונח
בשנת 2018, הקבוצה הפרלמנטרית הכלל-מפלגתית (APPG) בבריטניה בנושא פשעי שנאה קיבלה מספר פניות שהצביעו על מתיחות גבוהה בין פעילי טרנס לבין קבוצות פמיניסטיות המתנגדות לחקיקה בנושא זכויות טרנסג'נדרים, כאשר שני הצדדים מפרטים מקרים של שימוש בשפה קיצונית או פוגענית. הדו"ח ציין כי חלק מהנשים הגישו תלונות בטענה כי "נשים המתנגדות להכללת נשים טרנסיות כנשים, מותקפות הן ברשת והן ברחוב, תוך שימוש במונח 'trans-exclusionary radical feminist' או 'TERF', כביטוי של גידוף".
סילבסטר דה סאסי
אנטואן־איסאק, ברון סילבסטר דה סאסי (בצרפתית: Antoine-Isaac, baron Silvestre de Sacy; 21 בספטמבר 1758 – 21 בפברואר 1838) היה בלשן ואוריינטליסט צרפתי ממוצא יהודי.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
על פי רוב, האנשים אליהם מופנית המילה "TERF" מאפיינים אותה בתור כינוי גנאי או הסתה. במסגרת סדרת מאמרים מאת הציבור בנושא "זהויות טרנסג'נדריות" ביולי 2018, דרש המגזין הבריטי "האקונומיסט" ממחברי המאמרים "להימנע משימוש בהשמצות כלשהן, כולל TERF", וקבע כי המילה משמשת לניסיון להשתיק דעות ולעיתים להסית לאלימות.
גרורות בעצמות
תהליך יצירת הגרורות בעצם
גרורות בעצמות מסווגות בדרך כלל לגרורות אוסטאוליטיות וגרורות אוסטאובלסטיות, שבהתאמה גורמות לתהליכי הרס או בנייה בעצם. הפעילות הסרטנית גורמת לשגשוג תאים אוסטובלסטים או אוסטוקלסטים, בהתאם לסוג הגידול הראשוני ולגורמים שונים אחרים. גרורות אוסטאוליטיות שכיחות יותר, ומופיעות בגידולים סולידיים רבים, ביניהם סרטן השד, הריאה, תירואיד והכליה. חולים עם גרורות מסוג זה חווים בדרך כלל כאבים קשים, ועשויים לחוות שברים פתולוגים, היפרקלצמיה מסכנת חיים ודחיסת חוט השדרה. גרורות אוסטאובלסטיות שכיחות מאוד בסרטן הערמונית. חולים עם גרורות אלו חווים אף הם כאב וכן משברים פתולוגיים רבים הנובעים מהאיכות הירודה של העצם הנוצרת מההיפר-פעילות של התאים האוסטובלסטים.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
דה סאסאי נולד בפריז, בנו של אברהם סילבסטר, נוטריון ממוצא יהודי שאימץ את היאנסניזם. כדי להבדיל את עצמו מאחיו, אימץ את השם דה סאסי על שם העיירה סאסי במחוז יון. ב-1809 קיבל את התואר אביר האימפריה, וב-1813 את תואר ברון האימפריה, תואר שאושרר על ידי המלך לואי השמונה עשר.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
ורוניקה אייבי (שמה בעבר רייצ'ל מקינון), פעילה למען זכויות טרנסג'נדרים ופרופסורית לפילוסופיה של הלשון, כינתה את הרעיון שהמילה מהווה מילת גנאי "אבסורדי", והסבירה שרק מפני שניתן להשתמש במילה בצורה מזלזלת כלפי נשים, אין זה אומר שהיא מילת גנאי באופן כללי.
ז'אק קנטי
נסים ז'אק קנטי (בצרפתית: Jacques Canetti, 30 במאי 1909 רוסה-7 ביוני 1997 סירן) היה מנהל אמנותי ומפיק מוזיקלי צרפתי יהודי יליד בולגריה. פעל בין השאר, בניהול חברות התקליטים "פולידור" ופיליפס והיה דמות מרכזית בקידומם של השאנסון הצרפתי ומבצעיו באמצע המאה ה-20. זמרים וזמרים -יוצרים רבים זכו לטיפוחו בהתחלת הקריירה שלהם - למשל, אדית פיאף, שארל טרנה, האחים ז'אק, ז'ולייט גרקו, פליקס לקלר, שארל אזנבור, ז'ורז' בראסנס, ז'אק ברל, סרז' גינסבורג, גי ביאר, קלוד נוגארו, סרז' רג'אני, ז'אן מורו, רמון דבו, ז'אק איז'לן, מאיה קזביאנקה.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
באוגוסט 2018, שבעה פילוסופים בריטים כתבו באתר Daily Nous כי שני מאמרים מאת רייצ'ל מקינון וג'ייסון סטנלי שפורסמו בכתב העת Philosophy and Phenomenological Research נרמלו את המונח. הם תיארו את המונח כ"השמצה במקרה הרע והעלבה במקרה הטוב", וטענו כי נעשה בו שימוש כדי להשמיץ את אלה "שאינם מסכימים עם הנרטיב הדומיננטי בסוגיות טרנס". בתגובה, ארנסט סוסה, העורך הראשי של כתב העת, הצהיר כי חוקרים שהתייעצו עם כתב העת יעצו כי המונח עלול להפוך למילת גנאי בשלב כלשהו, אך השימוש הקיים בו כמונח של השמצה בהקשרים מסוימים לא אומר שלא ניתן להשתמש בו באופן תיאורי.
במאמר משנת 2020 שפורסם בכתב העת Grazer Philosophische Studien, הבלשנים כריסטופר דייוויס ואלין מקרידי טוענים כי שלוש תכונות הופכות מונח למילת גנאי: עליו להיחשב משפיל כלפי קבוצה מסוימת, יש להשתמש בו כדי להכניע אותם במבנה כלשהו של יחסי כוחות, ואת הקבוצה המוכפשת יש להגדיר על ידי מאפיין מהותי. דייוויס ומקרידי כותבים כי המונח "TERF" עומד בתנאי הראשון, לא עומד בתנאי השלישי, וכי התנאי השני הוא שנוי במחלוקת, בכך שהוא תלוי באופן בו כל קבוצה רואה את עצמה ביחס לקבוצה השנייה.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
אביו נפטר כשהיה בן שבע והוא קיבל חנוך דתי מאימו. הוא גילה חוש טבעי לשפות כבר בגיל צעיר. הנזיר הבנדיקטיני ז'ורז' פראנסואה ברתרו לימד אותו עברית כבר בגיל 12 כשחייב אותו ללמוד את התפילות בשפת המקור.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
הסופרת אנדריאה לונג צ'ו מתארת את הטענה כי "TERF" היא מילת גנאי כ"התמרמרות שהייתה מתחת לכל בוז אם היא לא הייתה נכונה, במובן שכל השמות הנרדפים ל"צר אופקים" נועדו להשמיץ".
ז'אק קנטי
התקופה שבין מלחמות העולם, פולידור, רדיו-סיטה
בגיל 20, חובב מושבע של מוזיקת ג'אז, הועסק ז'אק קנטי ככתב השבועון "מלודי מייקר", ארגן קונצרטים "ג'אז הוט" בכל הערים האוניברסיטאיות בצרפת וסייר ברחבי אירופה. הביא לראשונה לצרפת את לואי ארמסטרונג, קאב קאלוויי ודיוק אלינגטון. בנוסף לכך עמד מאחורי הקמת תזמורת הג'אז הראשונה של מוזיקאים שחורים בצרפת.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
הפילוסופית הפמיניסטית טליה מיי בטצ'ר טוענת כי לא משנה אם המונח נחשב בדיוק לכינוי גנאי, הוא "לפחות הפך לפוגעני עבור אלו שהמונח מכוון אליהן" וש"יש להיזהר בשימוש במונח כאשר רוצים לקיים שיחה אשר הצדדים בה נמצאים במחלוקת עמוקה".
ז'אק קנטי
התקופה שבין מלחמות העולם, פולידור, רדיו-סיטה
בשנת 1930, כשהוא בן 20 בלבד, אחרי שקרא מודעה שבה היה "דרוש צעיר אוהב מוזיקה ודובר גרמנית רהוטה", עזב ז'אק קנטי את בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז, כדי להתקבל לחברת פולידור. שם היה אחראי בין השאר על הפקת תקליט של רביעיית גלימיר עם הרביעייה של מוריס ראוול. בשנת 1933 שכנע את מרלן דיטריך להקליט את הדיסק הראשון שלה בצרפתית (Assez (די) וMoi j'm'ennuie (משעמם לי). אולם הקריירה שלו כמקדם כישרונות צעירים זינקה במיוחד אחרי היכרותו עם מרסל בלשטיין-בלאנשה, המייסד של תחנת הרדיו "רדיו סיטה" (Radio Cité) שקיבל אותו כמנהל אמנותי של התחנה. בתוקף תפקידו זה הביא קנטי חידושים רבים בדגם של תוכניות הרדיו. ייסד תוכניות רדיו שהפכו לקלאסיקה, כדוגמת "המיוזיק-הול של הצעירים" (Le music-hall des jeunes), שפתחה את שעריה בפני כישרונות אלמונים כמו אדית פיאף, ואחר כך שארל טרנה. קנטי ערך גם את תוכנית הרדיו הראשונה המוקדשת לג'אז בצרפת. הלחין והקליט בחלילית את הג'ינגל הראשון של תחנת רדיו, יזם גם את התחרויות הראשונות בסגנון "כוכב נולד" ברדיו וניהל את ההקלטות הראשונות של אדית פיאף.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
בדומה לתיאור של "TERF" כמילת גנאי, חלק מהאנשים ה"ביקורתיים לגבי מגדר" טוענים גם שהמונח "סיס" נחשב למילת גנאי.
ז'אק קנטי
בימי מלחמת העולם השנייה
עם הכיבוש הנאצי, בעזרת השחקנית פרנסואז רוזה (Françoise Rosay), נמלט קנטי ל"אזור החופשי". הוא ארגן יחד איתה סיורי הופעות בדרום צרפת ובצפון אפריקה תוך כדי מעורבות בניהול תיאטראות ותחנות רדיו. בשנת 1943 ייסד יחד עם פייר-ז'ואן ואיאר את התיאטרון "לה טרואז אן" (théâtre des Trois Ânes) (תיאטרון "שלושת החמורים") ברחוב מוגדור באלג'יר.
TERF
ויכוח על פוגעניות המונח
בשנת 2018, הקבוצה הפרלמנטרית הכלל-מפלגתית (APPG) בבריטניה בנושא פשעי שנאה ציינה כי לגבי איומי אלימות שכללו שימוש במונח, "יהיה קשה לדווח על כך בהצלחה כדברי שטנה מכיוון שלא ברור לחלוטין אם הגידוף מתייחס ללסביות... או נשים" (אם הוא מתייחס ללסביות, זה יכול להיחשב פשע שנאה).
ז'אק קנטי
בשנים 1947–1962 - "לה טרואה בודה"
בשנת 1947 בשובו לפריז, הקים בשדרות קלישי את אולם המופעים "לה טרואה בודה" (les Trois Baudets). בשנים 1948–1962 כיהן כמנהל אמנותי בחברת התקליטים פיליפס. באותה תקופה גילה וטיפח כוכבים רבים של השנסון הצרפתי. הפיק מופעיהם בכל המישורים - על תקליטים, ברדיו, בטלוויזיה, במיוחד בטלוויזיה הבליגית, באולמות מופעים כמו התיאטרון שלו "לה טרואה בודה" וסיורי הופעות.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
לאחר העברית למד סורית, שומרונית, כשדית, ערבית, פרסית וטורקית ולאחר גם אנגלית, גרמנית, ספרדית ואיטלקית. לאחר לימודי ספרות, הוא למד משפטים וב-1781 מונה כיועץ ל-Cour des monnaies (בית משפט המתמחה בפשעים של מתכות יקרות).
תוך כדי עבודתו, המשיך במחקריו בבלשנות. משנת 1780, החל לפרסם ב-Répertoire de littérature biblique d' Eichhorn הערות על התרגום הסורי של ספר מלכים ועוד, וב-1785 התקבל כחבר ל-Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. הוא פרסם מאמרים על תולדות הערבים לפני תקופת מוחמד ועל תולדות ספרותם. בין 1787 ל-1791 עבד על כתב פהלווי של מלכי האימפריה הסאסאנית.
ז'אק קנטי
מגלה הכישרונות
בשנת 1950 גילה קנטי בקוובק את פליקס לקלר הצעיר, שכישרונו חומק מעיני אנשי המקצוע בארץ מולדתו (ואף הזמר עצמו אינו בוטח במעלותיו), שכנע אותו לבוא לצרפת והבטיח כך את תהילתו בזירה הפריזאית. האמן האסיר תודה, הביע את אמונו המלא בקנטי ורשם את "נוכחותו האלהית" של זה כהערת אחריות בחוזה.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
ב-1781 הוא מונה לחבר מועצה בCour des monnaies וקודם ב-1791 לאחד מארבעת הניצבים האחראים להטבעת מטבעות ושנה לאחר מכן מונה כחבר ב-Cour des monnaies.
גרורות בעצמות
מקורות של גרורות בעצמות
העצמות הם המיקום השכיח ביותר להופעת גרורות, לאחר הריאות והכבד. אמנם כל סוג של סרטן מסוגל ליצור גרורות בעצם, אך המיקרו-סביבה של מח העצם נוטה להעדיף סוגים מסוימים של סרטן. 70% מחולי סרטן ריאה וערמונית מתקדם יפתחו גרורות בעצמות, 15%-30% מחולי סרטן מעי הגס, הקיבה והרחם, ולמעלה מ-40% מחולי סרטן הריאה, הכליות ובלוטת התריס. בסרטן הערמונית העצמות הן בדרך כלל האתר היחיד בו מתפתחות גרורות. 65%-75% יסבלו מגרורות בעצמות במהלך המחלה, ול-20% מהחולים יהיו גרורות בעצמות כבר בשלב האבחנה הראשונית. מיאלומה היא הסרטן ההמטולוגי השכיח ביותר בו מופיעות גרורות בעצם, ו-70%-95% מהחולים יפתחו גרורות כאלה. לעומת זאת, גרורות אינן שכיחות בגידולים ממאירים במערכת העיכול, ושכיחות רק ב-5% מהמטופלים.
ז'אק קנטי
מגלה הכישרונות
קנטי היה זה שבשנת 1954 איפשר לז'ק ברל את זינוקו לעולם המוזיקה על ידי השקת אלבומו הראשון. בין השנים 1958-1953, כשהוצאת התקליטים פיליפס דחה את ברל, נתן לו קנטי הזדמנויות להופיע שש פעמים ב"טרואה -בודה". ב-1967 בשיא תהילתו, ושכקנטי הפך למפיק עצמאי, אמר לו ברל: "בזכתוך יצאתי מן החור שלי, ובסך הכל, אמרת לי מה שהיה ככל הנראה ברור, וכפי שמתאים לקנטי, זה נתן לי את התנופה הנחוצה כדי שאוציא לפועל מה שרציתי בתוך תוכי [...]. אתה צריך להגיד לי תודה! האתי כבוד לשמך הטוב כמגלה כישרונות".
בשנים 1962-1947 הזניק קנטי ב"טרואה בודה" דור שלם של זמרים-יוצרים צרפתים: ז'ורז' בראסנס, גי ביאר, רוש ואזנבור, בוריס ויאן, פאטאשו, סרז' גינסבורג, פרנסיס למארק, מולוג'י, בובי לפואנט, ריסה בארייר, אן סילבסטר, מוריס פאנון, לני אסקודרו, קלוד נוגארו, אנרי סלבדור וכו'.
קנטי טיפח גם דור חדש של שחקנים וקומיקאים: פייר דאק, פרנסיס בלאנש, רובר לאמורה, פרנאן רנו, דארי קול, רמון דבו, פיליפ נוארה, זס'אן-פייר דארא, ז'אן יאן, קריסטיאן דיוואלה, ז'ראר סטי ואחרים.
אצלו הופיעו מבצעים גדולים כמו ז'ולייט גרקו, האחים ז'אק, קתרין סובאז',פיליפ קלה, "לה קאטר ברבי" (ארבעת המזוקנים), איזבל אוברה.
סיורי ההופעות של קנטי
במקביל, ארגן ז'אק קנטי בכל קיץ, ולא רק לאמנים שגילה, אלא גם לאחרים שבטח בהם- את סיורי "רדיו פרוגרם", שכולם כינו אותם בשם "סיורי קנטי". הציע במות לארבעה עד עשרה אמנים, בהתחלה באולמות הפרובינציה ובמושבות - בתיאטראות עירוניים, אולמות שמחות, בתי קזינו ובאולמות תחת כיפת השמיים, ולאחר מכן ברחבי העולם. מופעים אלה שימשו כבתי ספר, בעלי קצב עבודה מסחרר, שבהם למדו האמנים הצעירים את מקצוע הבמה, בעוד הבכירים ביניהם הריצו את שיריהם החדשים לקראת העונה הפריזאית. כך סייר קנטי עם איב מונטאן בארצות הברית וביפן וארגן רסיטלים למוריס שבלייה.
החל משנת 1951 יצר בשביל חברת הדיסקים פיליפס את הקטלוג הייצוגי של השנסון הצרפתי. ה"פלר" של קנטי, נוכחותו והשפעתו הפכו שם דבר בענף אמנויות הזמר, הבמה והבידור. כשגילה כישרונות חדשים עבור החברות "פיליפס", "פולידור" ו"פונטנה", עשה זאת מתוך שכנוע שאמן צריך לפעמים שנים כדי לזנק בתודעת הציבור. התעקש החל משנת 1958 להוציא לאור את האלבומים הראשונים של סרז' גינסבורג, אף על פי שהמכירות לא עלו מעבר לכמה מאות עותקים.
עזיבתו את פיליפס
בשנת 1962 הנהלת פיליפס אימצה את הכוכב הנולד ג'וני האלידיי בשביל הקלטות דיסקים "ווג" מתוך אמונה בפוטנציאל לפחות זמני של המוזיקה שלו. הוסבר לקנטי כי יש לעשות מאמצים מסחריים רבים על מנת לפתח את הקריירה של זמר-יוצר זה ושצריך להשקיע את כל האנרגיות על מנת לנצל את תנופת הרוק אנד רול שזכה להצלחה בלתי רגילה באמריקה. לעומת זאת קנטי סבר כי ז'אנר זה הוא רק גלגול חולף ומכוער של הג'אז. בנסיבות אלה הוא טרק את הדלת: התפטר מתוך כוונה לנצל את כישוריו כמנהל אמנותי בעד עצמו, כשמרבית האמנים החשובים שטיפח יבואו אחריו. אולם סעיף בחוזה עם פיליפס לא התיר לו להשתחרר אלא אחרי 30 חדשים נוספים והתנאי לשחרור היה הסכמה שלא יעבוד עם האמנים שהיו באחריותו בעת העבודה בפיליפס, פולידור ופונטנה.
הפקותיו העצמאיות
קנטי ייסד מאפס את "ז'אק קנטי הפקות" והיה למפיק ראשון של תקליטים עצמאיים, מן הסוג שלקח סיכונים תוך הליכה עד הסוף למען הגשמת מאווייו. אך מפני שהחתים כל כך הרבה אמנים עבור פיליפס בקושי נשארו זמרים שיעבדו איתו, חלקם שחקנים -זמרים. אחרי שראה את ז'אן מורו שרה "המערבולת" (Le Tourbillon) בסרטו של טריפו "ז'ול וג'ים" הקליט אותה בדיסק שירים מיצירותיו של סרז' רזבני. לאחר מכן שכנע את רזבני עצמו להקליט דיסק עם שירים מאת בוריס ויאן והפיק תקליט עם "הקול האונושי" של ז'אן קוקטו בביצועה של סימון סיניורה.
מאוחר יותר הפיק את הדיסק הראשון של הזמר בן 18, ז'אק איז'לן, ועוד דיסק של בריז'יט פונטן. כששם לבו אל תופעת הקפה-תיאטרון שפרחה ברובע סן ז'רמן דה פרה, חנך את האולם "בילבוקה" שבו הופיעו לראשונה שני זמרים צעירים אלה. עם זאת, בלי האמצעים שעמדו לרשותו פעם ובדיוק ברגע שהתליקטים הפכו לתעשייה המונית, הדורשת השקעות גדולת והולכות, לא הצליח קנטי לחזור לרמת ההצלחה משנותיו ב"פיליפס"
בשנת 1967 "לה טרואה בודה" סגר את שעריו. בשנת 1978 פרסם את זכרונותיו: On cherche jeune homme aimant la musique ("דרוש צעיר אוהב מוזיקה") בהוצאת קלמן לוי בפריז. ב-1997 פרש. ילדיו, ברנאר ופרנסואז קנטי ימשיכו בניהולה של "ז'אק קנטי הפקות". המותג "ז'אק קנטי" המופץ על ידי "ואגראם מיוזיק", סווג בין 30 המותגים הראשונים בצרפת.
כל חייו, ידע ז'אק קנטי להישאר אדם דיסקרטי, נלהב, לוחמני ומתמיד. עמיתו, צ'רלי מרוואני, המנג'ר של ברברה שיער כי קנטי הציל את השנסון הצרפתית.
ז'אק קנטי נפטר ב-1997 ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז, בגוש 94. היו לו שלושה ילדים: קולט, פרנסואז וברנאר.
גרורות בעצמות
מקורות של גרורות בעצמות
האתרים העיקריים בהם מתפתחות גרורות בעצמות הם בשלד הצירי, עמוד השדרה, האגן, הגולגולת ועצם הירך הפרוקסימלית. השלד הצירי מכיל במבוגר את מח העצם האדום, מה שעשוי לרמוז שתכונות של אזור זה, כמו מחזור הדם, תאים ומטריצות חוץ-תאיות קשורות להליך היווצרות של גרורות באזור זה. קיימות ראיות לכך שדם מאזורים מסוימים בגוף מתנקז ישירות לשלד הצירי. בניתוח לאחר המוות שנעשה בבני אדם ובבעלי חיים נמצא כי דם ורידי מאזור השדיים והאגן מתנקז לא רק לאזור הוריד הנבוב אלא גם למקלעת ורידים המשתרעת מאזור האגן לאורך החוליות והחלל האפידורלי. מחקר זה עשוי להסביר את השכיחות הנטייה לפתח גרורות בשלד הצירי בעצמות במקרי סרטן השד והערמונית וכן הכליות, בלוטת התריס והריאות.
סימפטומים
גרורות בעצמות הן מקור לתחלואה משמעותית בקרב חולים עם סרטן מתקדם. בממוצע, חולה עם מחלה גרורתית יחווה סיבוך הקשור לשלד מדי 3–6 חודשים. היארעות אירועים אלו אינה קבועה, והם הופכים להיות תכופים יותר ככל שהמחלה מתקדמת ואפשרויות הטיפול מצטמצמות.
כאב
גרורות בעצמות הן הגורם השכיח לכאבים בסרטן. המנגנונים הפאתפוזילוגיים של הכאב בחולים עם גרורות לעצמות אינם מובנים כהלכה, אך ככל הנראה קשורים לתמס עצם הקשור לגידול (אוסטואוליזה, הליך של הרס תאי עצם), ייצור של גורמי גדילה וציטוקינים, הסתננות אל תוך תאי עצב, גירוי תעלות יונים וייצור מקומי של אנדותלינים וגורמי גדילה עצביים.
הכאב הנגרם מגרורות בעצמות משתנה בהתאם למיקום שלהן. אתרים נפוצים של נגעים הקשורים לכאב הם בסיס הגולגולת, אתר העשוי לגרום לכאב ראש וכאבים עצביים, החוליות, אתר העשוי לגרום לכאבי צוואר וגב, עם או בלי סיבוכים נוירולוגיים, וכן אגן הירכיים והפמורל, אתרים העשויים לגרום לכאבים בגב ובגפיים התחתונות.
הכאב הוא כאב במנוחה, כאב שעלול להעיר בשינה וכדי להתמודד עמו יש צורך בטיפול חזק ובמינון עולה.
היפרקלצמיה
היפרקלצמיה מתרחשת לרוב בחולים עם סרטן ריאות מסוג תאי קשקש, סרטן השד וסרטן הכליות. הסיבה המובילה להיפרקלצמיה בחולי סרטן היא גרורות בעצמות. 80% מהמקרים נובעים מפירוק העצם ופעילות יותר של אוסטאוקלסטים. זהו הסיבוך המטבולי השכיח ביותר במקרה של גרורות בעצמות.
הסימנים והסימפטומים של היפרקלצמיה אינם ספציפיים. תסמינים נפוצים כוללים עייפות, אנורקסיה ועצירות ובמקרים חמורים גם הפרעה בתפקוד המנטלי. שקיעת הסידן העודף בגוף עלולה לגרום לפגיעה בכליות, מערכת העצבים המרכזית ומערכת העיכול. במקרים חמורים, עלול המטופל למות כתוצאה מאי ספיקת כליות חריפה או הפרעות קצב. הפרוגנוזה של היפרקלצמיה הקשורה לסרטן היא גרועה, משום שלרוב היא קשורה למחלה מפושטת. 80% מהמטופלים ימותו תוך שנה, כששיעור השרידה החיצוני הוא 3–4 חודשים.
בסרטן השד, קיים קשר בין היפרקלצמיה לבין הימצאות גרורות בכבד.
שברים פתולוגיים
ההרס של העצם על ידי הגרורות מפחית את יכולת העמידה שלה לעומס וגורם תחילה להיווצרות שברים מזעריים (microfractures), שגורמים לכאב. ככל שהמצב מתקדם ניזוקה העצם יותר מה שמפחית את עמידותה ללחץ וגורם לשברים. המיקום הנפוץ ביותר הוא בצלעות ובחוליות. השברים הגורמים לנזק תפקודי הגדול ביותר הם שברים בעצמות הארוכות או התרחבות של הגידול בחלל האפידורלי. בגלל הנזק הרב לאיכות החיים של המטופל הנגרם משברים אלו, נעשים מאמצים לחזות אתרי שברים עתידיים ולמנוע את הופעתם על ידי ניתוח מניעתי.
על פי מחקרים שנערכו בקרב חולות בסרטן השד נמצא כי 57% מהן סבלו משברים פתולוגיים. 29% בצלעות, 9% בחוליות, 9% בעצמות הארוכות ו-8% באגן. המיקום השכיח ביותר (66%) של שברים בעצמות הארוכות היה בעצם הירך. כ-50% מהשברים בצוואר הירך התרחשו בעצם הירך הפרוקסימלית, 20% באזור האינטרטרוכנטר ו-30% באזור הסאבטרוכאנטר. התסמינים של שברים באזור זה יכולים לנוע החל מרגישות קלה וכלה בחוסר יכולת לעמוד.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
עקב התנגדותו לרפורמות שהובילה המהפיכה הצרפתית, התפטר ב-1792 מתפקידיו ופרש לבית במחוז ברי, ושם המשיך במחקריו ובהם גם מחקר על הדת הדרוזית.
גרורות בעצמות
לחץ על חוט השדרה
הימצאות גרורה באזור החוליות עשוי לגרום ללחץ על חוט השדרה. זהו מצב חירום רפואי, הדורש הערכה וטיפול דחופים. הסימפטומים כוללים כאב חד, חולשה ושיתוק בגפיים וכן אי שליטה על סוגרים. בכל מקרה של תלונה על כאבי גב במטופלים אונקולוגיים יש לחשוד בהופעת לחץ על חוט השדרה. ברוב המקרים יחוש החולה כאב הממוקם באזור שמעל הגידול, שעשוי להחריף עם פעולות המגבירות את הלחץ, כשיעול או התעטשות. הכאב מחמיר בלילה - דפוס הפוך לכאב הנובע ממחלות ניווניות. הכאב עשוי להיות כאב קורן, כך שהחולה יחוש את הכאב באיבר סביב החזה או הבטן העליונה, ולא בגב. בניתוח רטרוספקטיבי של 70 חולים על לחץ על חוט השדרה משנית לסרטן השד, הסימפטום השכיח ביותר היה חולשה מוטורית (96%), הפרעה חושית (79%) והפרעה בשרירים (61%).
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
ב-1795 האספה הלאומית ייסדה את בית הספר לשפות האוריינט (École speciale des langues orientales vivantes) והוא מונה לפרופסור לשפה הערבית. באותה שנה הוקם גם המכון של צרפת והאוריינטליסטים צורפו כחברים במחלקה לספרות ואומנויות. סירובו להתכחש לבית המלוכה מנע ממנו להתקבל למוסד המכובד כחבר והוא פרש ממנו ב-1803, אם כי המשיך להחזיק במשרת המרצה לערבית וכן החל לערוך את העיתון המדעי Journal des savants. מאמריו המרובים הקנו לו כבוד רב ופרסום כמוביל בין המזרחנים ומומחה בעל שם בשפות ערבית ופרסית.
גרורות בעצמות
לחץ על חוט השדרה
באופן אידיאלי, יש לתת טיפול תוך 24 שעות. לפיכך, יש חשיבות רבה באבחון ובהתערבות מהירים. הדרך הטובה ביותר לאבחן מצב זה היא בדיקת MRI, והטיפול המיידי הוא מתן סטרואידים וטיפול קרינתי.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
ב-1806 נשלח לג'נובה לחשוף מסמכים מהאוריינט, אך נכשל במאמציו והסתפק במסמכים היסטוריים שונים.
גרורות בעצמות
משככי כאבים
כמו בסוגי כאב אונקולוגי רבים, הקו הראשון של טיפול בכאב ממקור גרמי הוא NSAIDS. הקו השני הוא אופיואידים קלים (כמו קודאין או טרמדול ומינונים נמוכים של אוקסיקודון). היתרון של האופיואידים הקלים הוא שאין להם את תופעות הלוואי המשמעותיות הקיימות באופיואידים. בנוסף, יש להם השפעה על כאב נוירופתי. הקו השלישי הוא אופיואידים (כמו מורפין או פנטניל).
במקרה של חולים עם כאבים כרוניים מומלץ על שילוב של אופיואידים ארוכי טווח וקצרי טווח. מטרתם של ארוכי הטווח הוא לטפל בכאב הכרוני הבסיסי, ואילו מטרתם של קצרי הטווח היא לטפל במקרים של כאב מתפרץ. במקרים של כאב מתפרץ, גוברת המגמה להשתמש בתרופות טרנסמוקוסליות ליפופיליות (תרופות הניתנות דרך ריריות, כמו מתחת ללשון וכדומה), כמו מדבקות פנטניל, אקטיק או פקפנט. ההשפעה של התרופות הללו מהירה, וההקלה מושגת תוך 10–15 דקות.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
הוא מונה לפרופסור לפרסית בקולז' דה פראנס ב-1806, ונכנס לפרלמנט הפריזאי ב-1808 עד לרסטורציה, וב-1813 קיבל את תואר ברון האימפריה. שובו של בית בורבון התקבל אצלו בשמחה.
לאחר מאה הימים, התקבל כחבר בוועידה לשלום הציבור ולמועצה המלכותית ומונה כמנהל הקולז' דה פראנס ובית הספר לשפות. הוא תמך בקידום ז'אן-פייר אבל-רמיזא והקמת קטדרה עבודו בקולז' דה פראנס.
גרורות בעצמות
ניתוחים אורתופדים
מטרת ניתוחים אלו היא בעיקרה שיפור איכות החיים של המטופל, ולא הארכת חייו. הגישה בטיפולים אלו השתנתה עם השנים. בעבר הקיבועים שנעשו היו פשוטים ולא יציבים, מתוך גישה שחייו של החולה ממילא ספורים, ולוו בשיעור סיבוכים גבוה. עם השנים וככל שתוחלת החיים עלתה ומספר החולים במחלה גרורתית לעצמות גדל, השתנתה הגישה הטיפולית, והקיבועים שנעשים הם קיבועים המיועדים להחזיק לאורך זמן.
סילבסטר דה סאסי
קורות חיים
ב-1822 הקים, יחד עם ז'אן פייר אבל-רמוסה את המכון האסיאתי בקולז' דה פראנס, ודחף לייסד את הקתדרות לסנסקריט, להינדית, לסינית ולמנצ'ורית.
הוא חקר תרבות ערבית ובשנת 1833 פרסם ספר על אלפיית אבן מאלכ.
גרורות בעצמות
ניתוחים אורתופדים
בניתוחי עמוד שדרה בעבר היו נוהגים לבצע למינקטומיה אחורית כדי לשחרר לחץ על חוט השדרה, דבר שפגע ביציבות עמוד השדרה. היום מוציאים את החוליה הנגועה כולה ובמקומה מכניסים חוליה מלאכותית, מה ששומר על יציבות עמוד השדרה. בניתוחי מפרקים נהגו "לגרד" את החלק הנגוע במפרק ולמלא אותו בצמנט (דבק עצמות). כיום נוהגים במקרים רבים להחליף את המפרק כולו במשתל (מפרק מלאכותי), המאפשר לחולה ניידות מיד לאחר הניתוח, ומחזיק במשך שנים רבות. במקרים של שברים בעצמות הארוכות היה נהוג לגבס את הגפה או לשים אותה בסד כך שהיא לא הייתה מתפקדת. היום, במקרים רבים מייצבים את העצם על ידי מסמור תוך לשדי, ובכך מאפשרים הפעלה ותפקוד מיד לאחר הניתוח.
הקרנות
הקרנות פליאטיביות הן הכלי היעיל ביותר להקלת סימפטומים עבור חולים בסרטן, ובדרך כלל מטרתן פליאטיבית, ולא השגת ריפוי מלא. הטיפול יעיל, וגורם לשיפור מהיר באיכות החיים של החולה. רוב החולים המקבלים טיפול קרינתי פליאטיבי סובלים גם מגרורות בעצמות, ו-75% סובלים מכאב. בקרב 80%-90% מהחולים מושגת תגובה חלקית ו-50% משיגים תגובה מלאה. הכאב נגרם מהפרשת חומרים כימיים המעוררים כאב או משברים פתולוגיים באזור. ההקרנות מכוונת לגרורה ומעכבות את ייצור החומרים הכימיים הללו, על מנת להשיג הקלה בכאב. האינדקציות לטיפול בהקרנות הם כאבים (הנפוץ ביותר), סיכון לשברים, תנועה מוגבלת לאחר ניתוח אורתופדי עקב גרורות בעצמות וסיכון ללחץ על עמוד השדרה. קיימות שיטות שונות למתן קרינה, והטיפול נע בין טיפול חד פעמי לטיפול ארוך של כמה שבועות.
סילבסטר דה סאסי
עבודתו על אבן רוזטה
אבן רוזטה התגלתה על ידי צבאו של נפוליאון במצרים ב-1798. על האבן חקוק טקסט בשתי שפות - יוונית ומצרית קדומה, ושלושה סוגי כתב - כתב הירוגליפי, כתב דמוטי וכתב יווני. ב-1801 קיבל סאסי את אחד ההעתקים הראשונים של האבן (ליתוגרפיה). הוא הצליח לזהות את אחד מהכתבים כדמוטי בזכות דיונים עם יוהאן דויד אקרבאלד אודות כתב זה, בהזדמנויות קודמות. הוא החל, יחד עם אקרבאלד, בעבודות הפיענוח והצליח לזהות מספר שמות מצומצם ולאחר זנח את עבודת הפיענוח והשאירה לאקרבאלד. מספר שנים מאוחר יותר, קישר מספר רעיונות קודמים והציע לתומאס יאנג לקרוא את הסימנים ההירוגליפים בכרטושים, המתייחסים לשמות יווניים כפונטיים וכך לקדם את פיענוח הכתב שהושלם לבסוף בידי שמפוליון.
גרורות בעצמות
הקרנות
לעיתים יינתן סבב נוסף של הקרנות במקרה של כאב חוזר או מתמשך, בתנאי שאין מעורבות של איברים פנימיים הרגישים למינון יתר של קרינה, אך פרקטיקה זו אינה נפוצה. מחקרים שנעשו בנושא מצאו יעילות מתונה במקרה של הקרנות חוזרות. במקרים נדירים בהם יש כאב מפושט ישתמשו בטכניקה של "קרינה חוץ גופית". אולם לטכניקה זו יש תופעות לוואי רבות כתוצאה מפגיעה באתרים שונים הנמצאים בשדרה הקרינה, כמו מח העצם והריאות.
התגובה לטיפול היא בדרך כלל מהירה ויעילה, וההקלה נמשכת בין 6–25 חודשים. תופעות הלוואי מועטות בדרך כלל, וביניהן ניתן למנות דיכוי מח עצם, בצקות והצטלקויות.
איזוטופים רפואיים
איזוטופים רפואיים הם חומרים רדיואקטיביים מתחום הרפואה הגרעינית. הם משמשים לטיפול במחלה מפושטת שלא ניתן לטפל בה באמצעות הקרנה ממוקדת לאזור ספציפי. האיזוטופים ניתנים בהזרקה למערכת הדם, וגורמים לקרינה מקומית פנימית באתרים הנגועים בגרורות, ובכך מביאים להקלה בסימפטומים של המחלה. זמן מחצית החיים משתנה בין חומר אחד למשנהו, ונע בין 12 שעות ל-50 יום. גם זמן הפיזור, משך התגובה ותופעות הלוואי תלויות בסוג החומר הניתן. בישראל החומר הנמצא בשימוש הרב ביותר הוא סטרונציום 89. חומר זה מתחרה עם הסידן בעצם ופעילותו היא בעיקר באזור פעילות תאים אוסטיאובלאסטים. ההקלה מושגת תוך 10–20 ימים, ונמשכת עד שנה. תופעת הלוואי העיקרית בטיפול זה היא דיכוי מח עצם. ניתן לחזור על טיפול זה לאחר שחלפו 90 יום מהטיפול הקודם, ובתנאי שתפקוד מח העצם תקין.
ביספוספונטים
ביספוספונטים הן תרופות המונעות את איבוד מסת העצם על ידי עיכוב הפעילות של אוסטאוקלסטים וספיגת העצם על ידי חיבור למלחי העצם. התרופה גורמת לאקטיבציה של אוסטאובלסטים, מה שגורם לתהליך של בניית העצם. הטיפול עצמו אינו מרפא, אך הוא מסייע למניעת גרורות בעצמות וסיבוכים הכרוכים בתחלואה כזו בכמה סוגי סרטן גרורתיים, בין השאר במניעת שברים פתולוגיים, ולמניעה וטיפול בהיפרקלצמיה. נוסף לכך, נמצא כי יש לביספוספונטים השפעה אנטי-סרטנית, והם עשויים לגרום לאפופטוזה של תאים סרטניים מסוימים, כמו תאי סרטן השד. על פי מחקרי אין ויוו נראה כי הביספוספונטים משנים את המאפיינים של מולקולות הדבקה במטריצת העצם ובכך מעכבים את ההיקשרות של תאים סרטניים מזרם הדם (CTC) לסביבת העצם. עם זאת, למרות התועלות השונות בטיפול זה, הוא לא משפר את שיעור ההישרדות בחולים עם מחלה גרורתית בעצמות.
התרופות השימושיות ביותר הן פמידרונט, קלודרונט, וזולדרונט. מתן התרופה הוא דרך הוריד, כל שלושה-ארבעה שבועות. טרם הטיפול יש לעבור רמות סידן וקריאטינין. כמו כן, מומלץ לבדוק את מצב הפה והחניכיים, שכן קיימת תופעת לוואי ייחודית לביספוספונטים אלה - נמק של עצמות הלסת.
כימותרפיה
השימוש בתרופות כימותרפיות נפוץ בסוגים רבים של סרטן גרורתי. מטרתו הוא להקטין את הגידולים ובכך לשפר את איכות החיים של החולה. סוג הכימותרפיה תלוי במקור הגידול הראשוני, ועשויה להשתנות בין סוג גידול אחד למשנהו. לעיתים קרובות טיפול זה משולב יחד עם הקרנות.
אבחון
קיימות שיטות שונות לאבחון וזיהוי גרורות בעצמות, כשלכל אחת יתרונות וחסרונות. השיטה המועדפת עשויה להשתנות ממטופל למטופל ובהתאם למצב הקליני אותו מנסים לאבחן.
פרוגנוזה
תוחלת החיים מאז גילוי גרורות בעצמות עשויה להשתנות, בהתאם לסוג הגידול. למשל, במקרה של סרטן השד או סרטן הערמונית, תוחלת החיים מאז גילוי של גרורות בעצמות מוערכת בשנים. לעומת זאת, במקרה של סרטן הריאה תוחלת החיים המוערכת במקרה זה היא חודשים. לעומת גרורות באזור הקרביים, הפרוגנוזה במקרה של גרורות בעצמות טובה יותר. למשל, במחקר שנערך בשנות השבעים ושנות השמונים נמצא כי תוחלת החיים החציונית בחולים עם הישנות ראשונית בכבד הייתה כ-3 חודשים, לעומת 24 חודשים במקרה של הישנות ראשונית בשלד. נתון נוסף שיש לקחת בחשבון הוא התפשטותן של הגרורות באיברים אחרים, מלבד העצמות. הפרוגנוזה במקרה של מחלה גרורתית מוגבלת לעצמות טובה יותר ממחלה מפושטת לאיברים אחרים
היסטוריה
העדות המוקמת ביותר לגרורות בשלד מתוארכת לשנת 400 לפנה"ס. המונח "גרורות" נמצא בשימוש לראשונה אצל רופאי היפוקרטס, ומשמעו, "שינוי במקום המחלה". המחקר במהלך המאה ה-19 הוליד את תיאורית "זרע ואדמה", לפיה, רקמות (אדמה) המגדלות תאי גידול יכולות להיות עוינות או ידידותיות. סטיפן פיג'ט כתב ב-1889 כי "בסרטן השד סובלות העצמות באופן מיוחד, שלא ניתן להסבירה על ידי תאוריה של תסחיף לבדה". לפיכך, הוא הציע להכיר ב"תאוריית הזרע והאדמה". על פי תאוריה זו, העצם משמשת כ"אדמה" אידיאלית ל"זרעים", תאי הסרטן ומסייעת לתפוצתם.
דינקו טרבוטיץ'
דינקו טרבוטיץ' (בקרואטית: Dinko Trebotić; נולד ב-30 ביולי 1990) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בבוזאו.
קריירה
טרבוטיץ' התחיל את הקריירה שלו בהיידוק ספליט בגיל 7 בה שיחק בכל קבוצות הילדים והנוער. ב-5 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בינואר הושאל ליונאק סיני עד לסיום העונה ובעונה שלאחר מכן הושאל לרודאש. בקיץ חזר להיידוק בה הפך לשחקן סגל קבוע ורשם 21 הופעות בליגה והבקיע שני שערים, אך עונה לאחר מכן התערער מעמדו בקבוצה ובפברואר  הושאל לנ.ק. זאגרב.
בקיץ טרבוטיץ' שוחרר מהיידוק וחתם בלוקומוטיבה זאגרב. עונת הייתה עונת השיא של טרבוטיץ' כאשר שיחק 33 משחקים בליגה וכבש 6 שערים. בקיץ חתם ב-MOL וידי שהיא קבוצתו הראשונה מחוץ לקרואטיה.
בקיץ חתם בבני יהודה תל אביב ל-3 שנים.
בינואר 2017 שוחרר לאחר שגילה יכולת מאכזבת. כעבור חודש חתם בפרדריקסטאד. ביולי חזר לקרואטיה וחתם בסלאבן בלופו. ביולי חתם בדינמו מינסק הבלארוסית. בינואר הושאל לקאפושוואר.
ביוני 2021 עזב את זרינצקי מוסטר ובאוקטובר טרבוטיץ' חתם באגילאס מהליגה הספרדית הרביעית בכדורגל.
ב-27 בינואר 2022 טרבוטיץ' חתם בבוזאו מהליגה הרומנית השנייה.
טיבור לעף
טיבור לעף (בהונגרית: Lőw Tibor; בודפשט, 27 בדצמבר 1873 – בודפשט, 5 בספטמבר 1941) היה יהודי-הונגרי עורך דין, שופט, נשיא בית המשפט לערעורים בהונגריה, סופר משפטי, בנו של טוביאש לעף עורך דין, נכדו של לאופולד לעף, רבה הראשי של סגד. דודיו היו ויליאם לוב, עורך דין אמריקאי, עיתונאי, הרופא ראשי והמנהל של בתי החולים היהודיים של הקהילה היהודית של פשט ד"ר שמואל לעף, בלנאולוג והרב הראשי של העיר סגד עמנואל לעף.
החיים הפרטיים שלו
אשתו הייתה אלזה נתן אלזה, בתם של מור נתן ושל רוזה טרוֹפאואר, אותה נשא בבודפשט ב-23 בספטמבר 1919.
ילדיהם:
הטיה תרבותית
הטיה תרבותית היא תופעה או שיפוט שלה לפי אמות המידה המקובלות בתרבות מסוימת. תופעה זו נחשבת לא פעם בעיה מרכזית בתחומים שונים של מדעי הרוח והחברה, בהם כלכלה, פסיכולוגיה, אנתרופולוגיה וסוציולוגיה. כמה מהעוסקים בתחומי דעת אלו ניסו לפתח שיטות ותאוריות לצמצום ההטיה התרבותית או לביטולה.
פסיכולוגיה
להטיה תרבותית אין הגדרה מוסכמת אחת. היא נגזרת ממופעים של השתייכות גזעית (למשל, צבע עור), אתנית או לאומית, מבנים קוגניטיביים, ידע וכישורים, או קשיים פסיכולוגיים (למשל דיכאון). חוקרים טבעו את המונח כשניסו להסביר הבדלים בין קבוצות (במקור בין אפרו-אמריקאים והיספנים לאמריקנים ממוצא לבן) במבחני ידע והציעו שיש למדוד את ההישגים בהתאם לקבוצה הנמדדת. אומנם הרעיון הטיה תרבותית נידון בתחום למידה והערכה, בהקשר של הבדלים בהצלחה ובניבוי בהקשר של מגוון תפיסות פסיכולוגיות, ובעיקר של פסיכולוגיה יישומית ומדעים חברתיים והתנהגותיים אחרים, אך הוא זכה לתשומת לב מעטה יחסית במחקר.
בהקשר של מבחנים פסיכולוגיים, המונח הטיה תרבותית מתייחס לקושי הנובע מהשימוש במבחנים פסיכולוגיים אחידים, בעל-פה ושאינם בעל-פה, לשם מדידת רמת האינטליגנציה של הנבחנים. עם הזמן חוקרים זיהו שמידת ההצלחה במבחן תלויה בתרבות, ובעקבות זאת זיהו קושי להסתמך על מבחנים אלו למדידת אינטליגנציה בקרב מיעוטים. התברר שהבעיה אינה טמונה בנבחנים אלא במבחנים עצמם – סטודנטים מרקע שונה נבדלים זה מזה במידה שסביבות הלמידה, הסיטואציות המוזכרות במבחנים והשאלות עצמן מותאמות להם.
תפיסות וציפיות תרבותיות משפיעות גם על תהליך הטיפול במצבים פסיכולוגיים פרטניים.
כלכלה
מרב המחקרים בתחום הכלכלה אינם מייחסים די השפעה להטיה תרבותית. מבין המחקרים העומדים על הקושי הזה ראוי להזכיר מחקר שהוצע בו כי היחסים בין מדינות מושפעים, בין השאר, מהתפיסות התרבותיות שתושבי כל אחת מהן מייחסים לתושבי המדינה האחרת. אמון הדדי נמוך, הציעו החוקרים, גורם צמצום של יחסי המסחר בין המדינות, של שיתופי הפעולה הכלכליים ביניהן ושל ההשקעות הישירות. ההשפעה חזקה עוד יותר, לפי המחקר, בכל הנוגע לסחר במוצרים, כיוון שהוא מחייב אמון יותר מתחומים אחרים.
סוציולוגיה
רבים מניחים שחברות שיש בהן קונפליקטים בין אמונות יתאפיינו יותר מאחרות בהטיה תרבותית כיוון שקבוצות חזקות יכפו באמצעות מבנים חברתיים את תפיסותיהן. מחקר שעסק בהטיה תרבותית מנקודת מבט סוציולוגית בחן את ההשפעה של תפיסות תרבותיות בנוגע ל"תוקף", ל"נטייה" ול"הגינות" על מידת הפלורליזם של חברה. אחת ההגדרות שניתנו להטיה תרבותית היא: "המידה שמבחן מכיל תוכן תרבותי המתאים לחברי קבוצה אחת ולא לחברי קבוצה אחרת" ולפיכך המידה ש"המבנה הפנימי של מבחן ישפיע על התוצאות שקבוצות שונות ישיגו בו". כמו כן, סוג השגיאות שיעשו נבחנים במבחן המאופיין בהטיה תרבותית יושפע מהשתייכותם לקבוצה זו או אחרת. המסקנה הנובעת מכך היא שמבחן שאינו מוטה תרבותית יוכל לאבחן את יכולות האוכלוסייה המיועדת להיבחן בו ולא את יכולותיה של קבוצה שאין הוא מיועד לה.
היסטוריה
הטיה תרבותית יכולה להופיע גם במחקר היסטורי, אם ההיסטוריון משליך את אמות המידה ותפיסות העולם של תקופתו באופן אנאכרוניסטי על התקופה שהוא חוקר. נטייה זו, שלעיתים מכונה פרזנטיזם, נחשבת בעיני רבים לקושי עיקרי ומהותי בחקר ההיסטוריה, כפי שקבע, למשל, ארתור מרוויק.
פוליבה
היסטוריה
בשנת 1978 החל אילן פוליבה לשווק באופן עצמאי חלב לקונדיטוריות וחנויות מכולת, ולאחר שחרורו מהצבא של אחיו אהרון, בשנת 1983, הוא הצטרף אליו כשותף.
בשנת 1988 הקימו השניים את חברת פוליבה בע"מ, שפעלה מתוך מחסן קטן בפתח תקווה ועסקה בעיקר בשיווק מרגרינה לבתי עסק מקומיים. בשנת 1990 נמכרה החברה לגיימי פרסלני והחל לעסוק ביבוא ויצוא למעון קבע ברחוב הברזל באזור התעשייה רמת החי"ל בתל אביב, ובמקביל לשיווק המרגרינה ומוצרי אפייה נוספים, הקימו מפעל לייצור מרגרינה ביבנה.
עם התרחבות היקף הייצור והצורך במקום גדול יותר, עברה החברה על שני מפעליה בשנת 1994 למתחם באזור התעשייה ברמלה, שם הוקם מפעל אחד גדול שהחל לייצר גם מליות פרי, ממרחים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולד מתוך כוונה לספק לקונדיטוריות סל מוצרים שלם.
בשנת 2001 הוקם מערך הפיתוח והייצור של החברה למוצרים לשוק הביתי. לאחרונה החלה פוליבה לעסוק גם בייצוא מוצרים קמעונאיים, בעיקר למרכולים בארצות הברית ובאנגליה. בשנת 2009 פוליבה היתה מהמובילות בתחום שמן זית בעולם, והפכה לאחת החברות המובילות בתחום היבוא ויצא. בשנת 2013, החל המפעל בהסבה של התשתיות לעבודה בגז טבעי כמקור אנרגיה והיה מבין המפעלים הראשונים בישראל שהשלימו תהליך זה. החל משנת 2016, כל תשתיות מפעל הייצור של פוליבה מוזנות מגז טבעי.
משנת 2018 פוליבה רוכשת מספר רב של מפעלים ברכבי העולם ליצור שמנים שונים.
פעילות החברה
פוליבה היא החברה הגדולה בישראל לייצור, יבוא ושיווק של חומרי גלם בענף האפייה והמזון. פס הייצור של החברה מונה מעל ל-1,000 מוצרים כגון שמנים, מרגרינות, מליות, ריבות, ממרחים שונים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולדים, אותם היא מספקת ליותר מ-1,700 בתי מאפה, קונדיטוריות ומפעלי מזון בארץ ובעולם, בהיקף של למעלה מ-5,000 טון מדי חודש. עם לקוחות החברה הבולטים נמנים תאגידים כמו "תנובה", "יוניליוור", "שטראוס", "אסם" וחברות מזון גדולות נוספות, כמו גם בתי קפה וקונדיטוריות מקומיות.
משרדי החברה ממוקמים באזור התעשייה ברמלה, במתחם המשתרע על שטח של כ-34,000 מ"ר הכולל, מעבר למפעלי הייצור, גם את אולם התצוגה, בתי זיכוך לשמן, מחסנים, מעבדת הפיתוח למוצרים חדשים, מערך ההפצה הארצי ומרכז ההדרכה.
פוליבה מעסיקה יותר מ-200 עובדים, ובהם גם עשרות עובדים עם מוגבלויות, כחלק מחזון החברה הרואה בתרומה לקהילה ערך ראשון במעלה בחשיבותו.