cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוף עכביש
אורכם של קופי העכביש עד 90 ס"מ ומשקלם עד 11 ק"ג לזכרים ועד 9.5 ק"ג לנקבות. הם בעלי פרווה כהה ופנים בעלי לחיים קטנות, אדומות או לבנות. הגבות בולטות וצבעוניות והפה קטן. הם בעלי זרועות ארוכות היכולות להתכופף בעלי זנב ארוך וגמיש היכול ללפות ענפים.
קופים אלה חיים בחבורות קטנות הנעות על גבי ענפים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית ולעיתים גם קופצים מעץ לעץ. הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מפירות ומאגוזים וגם מעלים, זרעים, פרחים, דבש, ביצים וחרקים. הם יורדים לקרקע לעיתים נדירות.
The Best in the World Pack
The Best in the World Pack (בעברית: החבילה הטובה בעולם) הוא המיני-אלבום השלישי של הראפר הקנדי דרייק. המיני-אלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים פרוזן מומנטס, ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד. הוא מכיל את הסינגלים הכפולים "Omertà" ו-"Money in the Grave", כשבאחרון משתתף הראפר האמריקאי ריק רוס. "Money in the Grave" הפך לשירו ה-26 של דרייק והשני של רוס שהגיע לצמרת מצעד השירים הקצביים באוגוסט 2019. גופים שונים ציינו כי המיני-אלבום מציין את ההוצאה הראשונה של דרייק מחוץ לחברות התקליטים קאש מאני רקורדס ויאנג מאני אנטרטיינמנט. במקום זאת, ברשתות הסטרימינג, מצוין: "2019 Frozen Moments, LLC, under exclusive licensing to Republic Records, a division of UMG Recordings, Inc" (פרוזן מומנטס, LLC, תחת רישוי בלעדי לריפבליק רקורדס, מחלקה של UMG 2019"). בילבורד אישרו כי פרוזן מומנטס הופיעו בעבר בהוצאות אחרות של OVO סאונד.
רקע
דרייק פרסם את העטיפה של שני השירים ברשתות החברתיות ב-14 ביוני 2019. לאחר הזכייה באליפות ה-NBA של טורונטו ראפטורס, השירים שימשו כ"הוצאה חגיגית". דרייק מונה לשגריר העולמי של הקבוצה ובעבר השתתף בגמר ה-NBA 2019.
פקודת הנזיקין
פקודת הנזיקין היא פקודה (דהיינו חיקוק של המחוקק המנדטורי, אשר נקלט במשפט הישראלי כבעל מעמד שווה לחוקי הכנסת) המסדירה את יסודות דיני הנזיקין בישראל, וקובעת את עוולת הרשלנות ואת עוולת הפרת חובה חקוקה כעוולות מסגרת. הפקודה אף קובעת מספר מסוים של עוולות פרטיקולריות. עוולות נזיקיות נוספות מצויות בחוקים אחרים (כדוגמת חוק איסור לשון הרע).
היסטוריה חקיקתית
פקודת הנזיקים האזרחיים, 1944 פורסמה על ידי ממשלת המנדט ב-28 בדצמבר 1944, כעיבוד של פקודת הנזיקין המנדטורית בקפריסין משנת 1911. זה היה ניסיון לעשות קודיפיקציה ותרגום של המשפט הבריטי. התרגום הכיל לא מעט טעויות שעליהן אנו נשענים עד ימינו. בדומה למרבית החקיקה המנדטוריות, גם פקודה זו הוכנסה לספר החוקים הישראלי סמוך להקמת המדינה, במסגרת פקודת סדרי השלטון והמשפט - דבר החקיקה הראשון של מועצת המדינה הזמנית.
מאז פרסום הנוסח החדש ועד לסוף שנת 2021 תוקנה פקודת הנזיקין 12 פעמים.
מבנה הפקודה
פקודת הנזיקין כוללת מבחינה מבנית/ מהותית שלושה חלקים:
הילת בן קנז
הילת בן קנז (נולדה ב-1970) היא מלחינה ישראלית, זוכת פרס אנגל ליצירה מקורית בשנת 2011.
לימודים
בן קנז נולדה בפתח תקווה במשפחה מוזיקלית. בגיל שבע החלה ללמוד פסנתר. מורתה הראשונה הייתה סבתה, רעיה חביבי. היא המשיכה את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב וסיימה את לימודיה לתואר שני במוזיקה בהצטיינות יתרה בהנחיית פרופסור לאון שידלובסקי.
יצירתה
יצירותיה של הילת בן קנז מושמעות על בימות שונות בישראל וברחבי העולם, באירופה, בארצות הברית ובמזרח הרחוק. היא השתתפה בביאנלה למוזיקה בת זמננו "זמן עכשיו" בתל אביב, בפסטיבל "קונטמפו", בחג המוזיקה הישראלית ובפסטיבל למוזיקה יהודית חדשה בלייפציג. בין ההרכבים שניגנו את יצירותיה אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21, אנסמבל פרגמנט ועוד.
הילת בן קנז פעילה באיגוד הקומפוזיטורים בישראל כמנהלת משרד האיגוד.
כריסטי בראון
ביוגרפיה
בראון נולד ב-1932 בדבלין שבאירלנד, להורים ברידג'יט פאגן ופטריק בראון. היו לו 22 אחים ואחיות, וארבעה מתוכם נפטרו בינקותם. לאחר לידתו, גילו הרופאים כי לבראון יש שיתוק מוחין, שבא לידי ביטוי בחוסר יכולת להניע את גפיו ובהמשך מפגם בדיבור, כך שרק בני משפחתו היו מסוגלים להבינו. אף על פי שרופאיו המליצו לאשפזו, התעקשו הוריו לגדלו בביתם עם אחיו ואחיותיו. במהלך שנות גיל ההתבגרות שלו, התוודעה העובדת הסוציאלית קטריונה דלהאנט לסיפורו והחלה לבקר בבית משפחת בראון לעיתים קרובות תוך שהיא מביאה לו ספרים וחומרי ציור מכיוון שעם השנים הראה עניין באמנות ובספרות. בראון הראה מיומנות פיזית מרשימה כאשר, לאחר שגילה מספר ספרים בבית המשפחה, לימד את עצמו לצייר ולכתוב תוך שימוש באיבר היחיד בו הייתה לו שליטה מוחלטת - רגלו השמאלית. אף על פי שלא זכה לחינוך פורמלי בתקופת נערותו, הצליח בראון להגיע לסירוגין לבית הספר הטיפולי של סנט-ברנדן שם זכה לטיפולי פיזיותרפיה, עזרת קלינאי תקשורת, והתוודע לרופא והסופר ד"ר רוברט קוליס. כאשר פנה בראון לד"ר קוליס וביקש ממנו לסייע בכתיבת ספר, ליווה ד"ר קוליס, השפיע והדריך את בראון בשלבי הכתיבה ומאוחר יותר השתמש בקשריו כדי לסייע לו להוציא לאור את האוטוביוגרפיה "", אשר תיארה את מאבקו של בראון בחיי היום-יום בקרב חיי התרבות התוססים בדבלין.
כאשר הפכה האוטוביוגרפיה להצלחה ספרותית גדולה, קיבל בראון מכתבים מאנשים רבים, וביניהם, מכתב מאישה אמריקאית נשואה בשם בת' מור. בראון ומור החלו להתכתב באופן קבוע, וב-1960 הגיע לארצות הברית ובילה את החגים בביתה שבקונטיקט. לאחר פגישתם הבאה ב-1965 החלו בראון ומור לנהל רומן. בראון נסע לקונטיקט פעם נוספת כדי לסיים את מה שכינה "יצירת המופת" שלו, אשר עסק שנים בפיתוחה. לבסוף סיים בראון את הכתיבה ב-1967, בעזרתה של מור שניהלה עבורו שגרת עבודה קשוחה, במסגרתה מנעה ממנו אלכוהול (בו בראון היה תלוי) עד להשלמת יום עבודה שלם. הספר, שנקרא "כל הימים כולם" יצא לאור לבסוף ב-1970 ונפתח בהקדשה למור בה נכתב:. במהלך אותה תקופה, המשיך בראון להתפרסם בעולם והפך לאישיות ידועה. עם חזרתו לאירלנד, השתמש ברווחים מספריו כדי לגור בבית שתוכנן במיוחד לצרכיו מחוץ לדבלין יחד עם משפחתה של אחותו. אף על פי שבראון ומור תכננו להינשא ולעבור לגור בבית זה ועל אף שמור הודיעה לבעלה על תוכניותיהם, החל בראון לנהל רומן עם אישה אנגליה בשם מרי קאר, אותה פגש במהלך מסיבה בלונדון. בראון סיים את מערכת היחסים שלו עם מור והתחתן עם קאר במשרד הרישום של דבלין ב-1972. בראון וקאר עברו לכפר שבמחוז דבלין, משם ל שבמחוז קרי ולבסוף לסאמרסט שבאנגליה. בראון המשיך לצייר ולכתוב נובלות, שירה ומחזות. נובלה שיצאה לאור ב-1974 ונקראה "A Shadow on Summer" (מילולית: "צל על קיץ"), התבססה על מערכת יחסיו עם בת' מור, אשר עדיין החשיב כידידתו.
מורשת ספרותית
"כל הימים כולם", שבראון הכתיר כיצירת המופת שלו, היה פרויקט שאפתני שהרחיב את ספרו "". בדומה לאחרון, הפך גם "כל הימים כולם" לרב-מכר ותורגם לארבע-עשרה שפות. מבקר הספרות של האייריש טיימס, ברנרד שייר, כינה את היצירה "הנובלה האירית החשובה ביותר מאז יוליסס". בדומה לג'יימס ג'ויס, עשה גם בראון שימוש בטכניקת זרם התודעה וביקש לתעד את תרבותה של דבלין באמצעות הומור, ניבים מדויקים ותיאורי דמויות מורכבים. בעקבות "כל הימים כולם" הוציא בראון סדרה של נובלות, הכוללות את "A Shadow on Summer" ב-1974, את "Wild Grow the Lilies" ב-1976 ואת "A Promising Career" אשר יצא לאור ב-1982, לאחר מותו. בנוסף, פרסם בראון שלושה אוספי שירה: "Come Softly to My Wake", "Background Music" ו-"Of Snails and Skylarks". שלושת ספריו קובצו יחד ב-"The Collected Poems of Christy Brown" שיצא לאור ב-1991.
השפעה תרבותית
לספרו האוטוביוגרפי של בראון "" עובד לסרט קולנוע שיצא לאקרנים בשנת 1989 על פי תסריט של שיין קונאטון וג'ים שרידן ובבימויו של שרידן. את בראון גילם דניאל דיי-לואיס וברנדה פריקר גילמה את אמו, ושניהם זכו בפרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובלשחקנית המשנה הטובה ביותר. בנוסף, היה הסרט מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר.
Complexion (A Zulu Love)
הוא שיר שהקליט הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר בשיתוף הראפרית האמריקאית רפסודי, ומופיע באלבום האולפן השלישי שלו, To Pimp a Butterfly. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2015, ביחד עם האלבום עצמו.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ מתחת להוט 100 של בילבורד.
רקע וכתיבה
השיר, בדומה ל-"Loyalty" ו-"Humble", נכתב על ידי קנדריק לאמאר עצמו, ביחד עם כותבים נוספים, והופק על ידי סאונווייב, ת'אנדרקאט, מרטין והאנטידוט.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום, וצבר מעל ל-35 מיליון השמעות.
גמביה הבריטית
מושבת גמביה והפרוטקטורט הייתה הממשל הקולוניאלי הבריטי של גמביה בין השנים 1821–1965, חלק מהאימפריה הבריטית בעידן האימפריאליזם החדש. המושבה הייתה באזור סביב באת'רסט (כיום בנג'ול), והפרוטקטורט היה השטח הפנימי שנמצא סביב נהר גמביה, שהוכרז בשנת 1894.
היסטוריה
יסוד המושבה היה פורט ג'יימס ובאת'רסט, שם הוקמה נוכחות בריטית ב-1815 וב-1816, בהתאמה. במשך תקופות שונות בקיומה היא הייתה כפופה למושבת סיירה לאון, אולם בשנת 1888 היא הפכה למושבה בפני עצמה עם מושל שמונה לצמיתות.
גבולות השטח היוו סוגיה של מחלוקת בין הרשויות הבריטיות והצרפתיות בשל הקרבה לסנגל הצרפתית. בנוסף, פעמים רבות ניסתה ממשלת בריטניה להחליף אותה עם צרפת בשטחים אחרים, כגון על נהר ניז'ר העליון.
צרפת ובריטניה הסכימו בשנת 1889 באופן עקרוני לקבוע את הגבול בשישה קילומטרים צפונית ודרומית לנהר ומזרחה לירבוטנדה, הנקודה הרחוקה ביותר לניווט בנהר גמביה. היה צריך לשלוח לאחר מכן משלחת ועדת גבולות משותפת אנגלו-צרפתית למיפוי הגבול בפועל. עם זאת, עם הגעתה למקום בשנת 1891, נתקלה ועדת הגבול בהתנגדות של מנהיגים מקומיים שאת שטחיהם הם באו לחלק. ועדת הגבולות בכל זאת יכלה להסתמך על הכוח הימי הבריטי; ספינות בריטיות הפגיזו את העיירה קנסלה כדי לאלץ את הגמבים לסגת.
בשנת 1965 הפכה גמביה למדינה עצמאית במסגרת חבר העמים, עם דודה ג'ווארה כראש ממשלה.
כלכלה
נעשו ניסיונות להגדיל את ייצור הסחורות האחרות לייצוא: תוכנית העופות הגמביאנית שתכננה החברה לפיתוח המושבות כוונה לייצר עשרים מיליון ביצים ומיליון קילו עופות שחוטים בשנה. התנאים בגמביה התגלו כבלתי טובים וטיפוס הבטן חיסל הרבה ממלאי העוף, והביא ביקורת על התאגיד.
תחבורה
נהר גמביה היה המסלול העיקרי של ניווט ותחבורה היבשתית, עם נמל בבאת'רסט. רשת הדרכים התרכזה בעיקר סביב באת'רסט, כאשר השטחים הנותרים קשורים בעיקר בדרכי עפר.
שדה התעופה היחיד היה ביונדום, שנבנה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא שימש לטיסות נוסעים. הן בריטיש דרום אמריקה איירווייז והן תאגיד התעופה הבריטית מעבר לים סיפקו שירותים, והראשון העביר את שירותיו לדקר, שהיה בעל מסלול בטון (בניגוד לחיפוי פלדה מנוקב). שדה התעופה נבנה מחדש בשנת 1963 והבניין נמצא בשימוש עד היום.
עצמאות
לקראת עצמאות נעשו מאמצים ליצור ממשל עצמי פנימי. החוקה מ-1960 יצרה בית נבחרים שנבחר בחלקו, עם 19 חברים נבחרים ו-8 שנבחרו על ידי ראשי השבטים. חוקה זו הוכיחה כי היא לקויה בבחירות 1960 כאשר שתי המפלגות הגדולות קיבלו 8 מושבים כל אחת. בתמיכתם של ראשי השבטחם שלא נבחרו מונה פיירה סאר נג'י מהמפלגה המאוחדת לשר הראשי. דודה ג'ווארה מהמפלגה הפרוגרסיבית העממית התפטר מתפקיד שר החינוך, מה שגרם לוועידה חוקתית שערך שר החוץ למושבות.
הוועידה החוקתית סללה את הדרך לחוקה חדשה שהעניקה מידה רבה יותר של שלטון עצמי ובית נבחרים עם יותר נבחרים. הבחירות נערכו בשנת 1962, כאשר המפלגה הפרוגרסיבית של ג'ווארה הבטיחה את רוב המושבים הנבחרים. על פי ההסדרים החוקתיים החדשים, מונה ג'ווארה לראש הממשלה: תפקיד אותו מילא עד לביטולו בשנת 1970.
בעקבות הסכמים בין ממשלות בריטניה וגמביה ביולי 1964, גמביה הפכה עצמאית ב-18 בפברואר 1965.
איתן דנגוט
איתן דנגוט (נולד ב-1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כמתאם פעולות הממשלה בשטחים. משמש יו"ר הדירקטוריון של תומר חברה ממשלתית ונשיא איגוד תעשיות הגז והנפט בישראל.
ביוגרפיה
דנגוט נולד בתל אביב-יפו, בנם של יוסף ניצול השואה שברח במלחמת העולם השנייה מפולין לברית המועצות ויפה ילידת הארץ. לדנגוט שתי אחיות. הוא התגייס ב-1978 ועשה את רוב שירותו הצבאי בחיל התותחנים. תחילה שירת בגדוד 55 ולאחר קורס קצינים עבר לגדוד 402 ("רשף"). בעת ההכנות למלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד סוללת ארטילריה בגדוד 402, אשר צורפה לכוח חטיבת הצנחנים בפיקוד יורם יאיר. בשל כך אימן דנגוט את אנשיו בפרקי לוחמת חיל רגלים כדי להכינם למשימה שלפניהם. דנגוט והסוללה בפיקודו לחמו בקרבות חטיבת הצנחנים מהנחיתה מן הים בשפך נהר האל-אוואלי שבקרבת צידון ועד ביירות. בשנת 1989 מונה למפקד גדוד 402 באגד 215. בשנים 1990 עד 1992 פיקד על קורס מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה ואחר כך שימש כנספח צבאי בהולנד. לאחר שובו ב-1995 מונה לקצין תותחנים פיקודי של פיקוד הדרום ולמפקד מרכז האימונים של התותחנים בבאלי"ש. ב-1997 מונה למפקד בית הספר לתותחנות בשבטה.
בשנת 1999 עבר למטה הכללי ומונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון ב-2002 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד העורף, תפקיד בו עמד בראש משלחת החילוץ וההצלה הישראלית למומבסה שבקניה, לאחר פיגוע מכונית התופת של ארגון אל-קאעידה במלון מקומי, בו נהרגו 15 אנשים מהם 3 ישראלים ונפצעו עוד עשרות. ב-2004 התמנה למזכירו הצבאי של שר הביטחון שאול מופז ובהמשך שירת בתפקיד זה גם תחת שר הביטחון עמיר פרץ כולל בתקופת מלחמת לבנון השנייה ותחת אהוד ברק כולל בתקופת מבצע עופרת יצוקה.
בנובמבר 2009 הועלה דנגוט לדרגת אלוף ומונה למתאם פעולות הממשלה בשטחים במקומו של עמוס גלעד, שמילא תפקיד זה כממלא מקום. שירת בתפקיד עד ינואר 2014.
ב-2016 מונה לראש המנהלת לפיתוח הצפון, האחראית על קידום התוכנית האסטרטגית לפיתוח הגליל והגולן.
בינואר 2019 מונה לנשיא איגוד תעשיות הגז והנפט בישראל.
דנגוט בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי לאורנה ואב לארבעה.
מורוקי
מורוקי (שם מדעי: Brachyteles) הוא סוג של קוף הכולל שני מינים שהם הגדולים שבקופי העולם החדש ושניהם אנדמיים לברזיל ומצויים בסכנת הכחדה.
מאפיינים
אורכם של קופים אלה 45–80 ס"מ ומשקלם 9–15 ק"ג והם הגדולים שבקופי העולם החדש. המין הדרומי גדול מהמין הצפוני והזכרים גדולים מהנקבות. הם בעלי פרווה זהובה וראשים כהים עם רעמה. הם בעלי גוף צמרי עם זנב ארוך ולפתני המזכיר את קוף העכביש. המורוקים נוהגים ללפות את זנבם ולהשתלשל מטה בחיפושם אחר מזון ביערות הגשם הטרופיים.
בניגוד לקופים אחרים, הם פוליגמיים ומתרבים עם מספר גבוה של נקבות והם גם אינם טריטוריאליים.
אלנה, נסיכת יוון ודנמרק
אלנה, נסיכת יוון ודנמרק (2 במאי 1896 – 28 בנובמבר 1982), נולדה כנסיכת יוון ודנמרק, השלישית מתוך ששת ילדיהם של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון ושל סופיה, נסיכת פרוסיה.
בצעירותה
אלנה נולדה ב-2 במאי 1896 באתונה, לקונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. אלנה הייתה קרובה מאוד לאחיה אלכסנדר, נסיך הכתר של יוון, שהיה מבוגר ממנה רק ב-3 שנים. אלנה בילתה את ילדותה בעיקר באתונה, אולם בקיץ היו יוצאים בני המשפחה לחופי הים התיכון, או שנסעו לבקר בגרמניה או בבריטניה.
חייה ברומניה
ב-10 במרץ 1921 התחתנה עם יורש העצר הרומני, הנסיך קרול ולזוג נולד ילד אחד, מיכאי (על שמו של מיכאי האמיץ, גיבור לאומי רומני), שכבר בילדותו היה למלך מיכאי הראשון.
לאחר שילדה את מיכאי בלידה מוקדמת שלוותה בסיבוכים, שהעמידו בספק את השארותם בחיים של האם ושל היילוד - עלו נישואיהם של אלנה וקרול על שרטון. קרול העדיף את פילגשו אלנה לופסקו, ויתר על זכותו לרשת את אביו, פרדיננד בכס המלכות ונסע לחו"ל עם פילגשו. עם מותו של פרדיננד ב-10 באוקטובר 1927, עברה המלכות למיכאי ואלנה הייתה למלכה האם. בשנת 1928 התגרשה אלנה מקרול. ב-8 ביולי 1930 חזר קרול לרומניה, הדיח את בנו והכתיר את עצמו. לחזרתו של קרול ולהכתרתו התלוותה פגיעה במעמדה של אלנה. לקרול הוגש מסמך בו היה צריך לקבוע את היחס לאלנה, מסמך שהציע לפנות אליה בתואר "הוד רוממותה אלנה מלכת רומניה". קרול מחק את המילים מלכת רומניה והשאיר "הוד רוממותה אלנה". בהתחשב ביחס הזה הוצע לאלנה לנסוע לחו"ל תוך כיסוי הוצאותיה וביקורים סדירים של בנה. היא נענתה ונסעה לחו"ל.
ביום 6 בספטמבר 1940 הדיח יון אנטונסקו את המלך קרול והמלוכה הועברה שוב למיכאי, אך התפקיד היה תפקיד ייצוגי בעיקרו והסמכויות היו בידי אנטונסקו. אלנה שבה למעמד של המלכה האם.
לאחר המלחמה
ב-2021 נקראה על שמה כיכר בצומת הרחובות בלפור וסלנט בפתח תקווה.
אילן יוחסין
הנסיכה אלנה הייתה צאצאית של שושלות המלוכה של גרמניה, בריטניה, רוסיה, דנמרק ויוון,
ובת הדודה של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
תחנת הרכבת אייל
תחנת הרכבת אייל או תחנת הרכבת קלקיליה (שם קודם בערבית: قلقيلية, קלקיליה באנגלית Qalqilyah) היא תחנת רכבת היסטורית על המסילה המזרחית. התחנה שכנה בקטע המסילה בין טולכרם לראש העין, כקילומטר וחצי ממערב לקיבוץ אייל וכ-2.5 קילומטרים מצפון מערב לקלקיליה.
היסטוריה
התחנה הוקמה על ידי הבריטים לאחר מלחמת העולם הראשונה במסגרת פתיחת קו הנוסעים חיפה - לוד - קנטרה שפעל תחת הרכבת המנדטורית ושימשה את תושבי קלקיליה, כפר סבא וכן להבאת חומרי בנייה להקמת יישובי הסביבה. התחנה הוקמה מצפון לקלקיליה, לפי הנטען, כדי שתוכל לשמש גם כפרים אחרים במשולש.
בשנות ה-30 נסלל כביש השרון שחיבר את מושבות השרון, כפר סבא, רעננה והרצליה, לתחנת קלקיליה. בעת תכנון הכביש, בקשו במושבות שכביש השרון יחבר לתחנת מגדיאל, אולם בקשתם לא נתקבלה. במהלך המרד הערבי הגדול שביולי 1938 הוצתו מבני התחנה פעמיים.
במלחמת העצמאות שימשה התחנה כבסיס לכוחות ערביים בקרבות של אזור כפר-סבא, אך במהלך הקרבות נכבשה התחנה ונותרה עם קטע המסילה מראש העין צפונה בתחומי מדינת ישראל. בשנת 1949 נפתח קו הרכבת מחיפה לתל אביב ולירושלים דרך המסילה המזרחית ועל התחנה הוצבה שלט בעברית: "תחנת קלקיליה". בהמשך, שם התחנה שונה ל"אייל". עם פתיחת מסילת החוף בשנת 1953 צומצם מאוד שירות הנוסעים בתחנה והיא שימשה בעיקר רכבות משא ואת רכבות הנוסעים בין חיפה לירושלים. בשנת 1960 התחנה הייתה היחידה שבין תחנת ראש העין לתחנת חדרה, השימוש בה על ידי נוסעים היה אפסי ועלו תלונות על כך שהרכבת עוצרת בתחנה. בשנת 1968 נסגרה התחנה סופית. כבר ב-1957 נפתחה במקום תחנת משטרה שעשתה שימוש בחלק מהמבנים. כיום נמצא על רוב שטח התחנה בסיס של מג"ב שמחזיק ברוב המבנים של התחנה. מבנה בודד נמצא מחוץ לתחום הבסיס.
מבצע גרין
מבצע גרין (בגרמנית: Unternehmen Grün) היה תוכנית פלישה של גרמניה הנאצית לאי אירלנד שתוכננה על ידי קצין גרמני אלמוני הידוע בכינוי "האדל". מטרתה העיקרית של התוכנית הייתה להגדיל את סיכוי ההצלחה של מבצע אריה הים, שהייתה תוכנית הפלישה לממלכה המאוחדת במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שמבצע ארי הים היה אמור לצאת לפועל באביב 1941 ולאחר מכן בוטל לצמיתות בפברואר 1943 ולכן מעולם לא יצא לפועל.
למרות אופיו המפורט, היסטוריונים רבים חושבים שמבצע גרין היה רק כלי איום ותעמולה ולא מבצע ממשי. תוכנית W, שהייתה תוכנית בריטית-אירית ליום בו הנאצים יחליטו לפלוש לאי האירי, תוכננה במטרה להכשיל את הפלישה הגרמנית.
התוכנית ופרטיה
אף על פי שסוכנות המודיעין הנאצית כלל לא החלה לאסוף מודיעין באירלנד עד אמצע 1939, מבצע גרין היה יסודי בפרטיו. אפשר ליחס זאת לאיסוף המודיעין על האי האירי על ידי אזרחים גרמנים שהיגרו למקום בשנות ה-30 של המאה ה-20. עדות לכך היא העובדה שתוכנית הפלישה לאירלנד הייתה מוכנה תוך מספר ימים מבקשת הפיקוד הנאצי לאסוף מודיעין על אירלנד. בתחילת מלחמת העולם השנייה, היטלר רצה לשמור על האופציות שלו פתוחות ולכן העדיף לחכות להצעה בריטית לפתוח בשיחות שלום (אולי בתיווך מדינות נייטרליות) לפני שיחשוב על תקיפת בריטניה או בעלת בריתה האירית. גם כאשר מבצע ארי הים נדחה ובסופו של דבר נגנז בעקבות פתיחת מבצע ברברוסה, צוות התכנון שעבד עליו הוציא שתי גרסאות חוזרות ועדכניות של מבצע גרין.
לנאצים היו 5 תיקים שלמים שנגעו למבצע, כאשר כל אחד מהם היה מוקדש לתחום צבאי מסוים. אחד מהתיקים הכיל שבעה עשר עמודים של סקיצות מפורטות של 233 ערים, עיירות וכפרים ברחבי האי האירי. בתיק אחר של התוכנית באוקטובר 1941 הוסיפו אנשי האבווהר כ-332 תצלומים של האזור הכפרי של אירלנד וקו החוף, בעיקר תמונות תיירותיות, ששימשו בהמשך להפניה למפות מדויקות ביותר למטרות צבאיות. היו גם פרטים על נתיבים אפשריים שכוחות גרמנים יכולים לפלוש דרכם לאירלנד.
למרות הירידה לפרטים וניסיונות לדייק ככל האפשר, חלק ניכר מהנתונים לא היו מעודכנים או לא שלמים. לדוגמה, מסילת הרכבת גאלווי-קלידן מתוארת כקו רכבת פעיל, אך היא נסגרה כבר ב-1935. במסמכים גם היה חסר מידע על ריכוזי החיילים הבריטים בערים אלו.
חלקו של המבצע בתוכנית הפלישה לבריטניה
אם נניח בצד את המטרות התעמולה והטקטיות האפשריות של מבצע גרין, הרבה מהיבטי התכנון הצבאיים שהיו במבצע גרין נחשבים בצורה הטובה ביותר כמשלימות את מטרותיו של מבצע ארי הים. הנאצים סברו כי תוכנית גרין עומדת במספר יעדים צבאיים:
העתק המלכה שארלוט
העתק המלכה שארלוט (באנגלית: Queen Charlotte Fault) הוא העתק חילוף פעיל במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. העתק זה הוא הגבול בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. תזוזת לוחות אלה לאורך ההעתק היא הגורם העיקרי לרעידות אדמה תכופות באזור זה. ההעתק נקרא על שם אי המלכה שארלוט, שלחופיו הוא עובר.
גאולוגיה
העתק זה הוא חלק ממערכת טקטונית נרחבת במערב הלוח הצפון-אמריקאי, הכוללת את העתק סן אנדראס ואת אזור ההפחתה קסקדיה מדרום ואת העתק פיירווד'ר (Fairweather) מצפון. העתק המלכה שארלוט מרכיב ביחד עם העתק פיירווד'ר, העובר לאורך החוף הפסיפי של אלסקה, את מערכת ההעתקים שארלוט-פיירוותר.
לאורך ההעתק אירעו רעידות אדמה רבות, בהן רעידה במגניטודה 7 בשנת 1929, רעידה במגניטודה 8.1 בשנת 1949 ורעידה במגניטודה 7.4 בשנת 1970. ב-27 באוקטובר 2012 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 7.7, שלוותה ברעשי משנה רבים ובגלי צונאמי מקומיים שהגיעו לגובה מרבי של 1.7 מטרים.
שרה קיין
שרה קיין (באנגלית: Sarah Kane; 3 בפברואר 1971 באסקס – 20 בפברואר 1999 בלונדון) הייתה מחזאית ובמאית בריטית. היא כתבה חמישה מחזות בין השנים 1995–1999, וביימה את מחזותיה ומחזות אחרים.
ביוגרפיה
קיין גדלה למשפחה אוונגליקלית, הוריה היו עיתונאים. היא למדה תיאטרון באוניברסיטת בריסטון וברמינגהאם. בינואר 1995 הועלה לראשונה המחזה "ארורים" (Blasted) בתיאטרון רויאל קורט. המחזה היה שנוי במחלוקת בגלל אופן הצגתם האכזרי והבוטה של יחסים בזמן מלחמה. אבל השערורייה הובילה להפקות רבות של המחזה ברחבי אירופה.
במאי 1996 ביימה קיין את המחזה השני שלה, "פדרה מאוהבת", ב-1997 ביימה את "וויצק" מאת גאורג ביכנר. באותה שנה גם כתבה את "מטוהרים" (Cleansed), ואת התסריט "Skin". בשנת 1998 היא כתבה את "מתים לזה", ובחורף 1998\1999 את המחזה האחרון שלה "4.48 פסיכוזה", אותו השלימה זמן קצר לפני שהתאבדה.
קיין סבלה מהתקפי דיכאון, בקיץ 1998 הם נעשו תכופים יותר, והיא נאלצה להתאשפז.
ביקורת
קיין לא התייחסה לביקורות על המחזות שלה.
מחזותיה הובילו לוויכוחים קשים, אך גם זיכו אותה בפרסים. מבקרים ראו ביצירותיה השפעות של שייקספיר, גאורג ביכנר, בקט, הווארד בייקר ואדוורד בונד.
טקס פרסי אוסקר ה-1
טקס פרסי אוסקר ה-1 (באנגלית: 1st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנים 1927 ו-1928.
הטקס נערך במלון הוליווד רוזוולט שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-16 במאי 1929, והונחה על ידי נשיא האקדמיה, דאגלס פיירבנקס. כרטיסים לטקס עלו כחמישה דולרים (69$ בשווי של היום) ובטקס נכחו כ-270 איש. הטקס ארך כחמש עשרה דקות. לואי ב. מאייר יצר את הפרסים. זהו טקס האוסקר היחיד שלא שודר ברדיו או בטלוויזיה.
במהלך הטקס חילקה האקדמיה את פרסיה הידועים כיום כפרסי אוסקר (15 פרסים הוענקו במהלך הטקס). הזוכים הוכרזו כשלושה חודשים לפני הטקס. כמה אומנים זכו למועמדות ללא ציון סרט ספציפי. בניגוד לטקסים האחרים, אמנים יכלו להיות מועמדים לפרס על מספר סרטים ולא רק על סרט בודד אחד.
הסרטים "הרקיע השביעי" ו"זריחה" זכו בשלושה פרסים כל אחד מהם. הסרט "כנפיים" זכה בשני פרסים. "זריחה" זכה בפרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר ואילו "כנפיים" זכה בפרס אוסקר להפקה הטובה ביותר (הידוע כיום בשם הסרט הטוב ביותר). שני הפרסים נחשבו לזהים בחשיבותם. החל מטקס פרסי אוסקר ה-2, האקדמיה ביטלה את הפרס הראשון.
רקע
בשנת 1927 האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) הוקמה על ידי לואי ב. מאייר שהיה ממקימי האולפן "מטרו גולדווין מאייר". מאייר רצה לחלק פרס החולש על תחומי המשחק, הבימוי, ההפקה, הכתיבה והטכנולוגיה. הוא ביקש מארט דיירקטור של "מטרו גולדווין מאייר", סדריק גיבסון, לעצב פסלון מיוחד לטקס. לאומנים נשלח מברק מיוחד כדי להכריז עליהם כמועמדים במהלך פברואר 1928. באוגוסט 1928 התכנסו חבר הנאמנים של האקדמיה כדי לבחור את המנצחים. אך לפי הבמאי קינג וידור מי שבחרו את פרס אוסקר להפקה הטובה ביותר היו מייסדי האקדמיה דאגלס פיירבנקס, סיד גראומן, לואי ב. מאייר, מרי פיקפורד וג'וזף שנק.
SPSS
SPSS (ראשי תיבות של Statistical Package for the Social Sciences) היא אחת התוכנות הנפוצות בעולם לניתוח סטטיסטי של נתונים. בשנת 2009 שינתה החברה את שם התכנה ל-Predictive Analytics Software (PASW).
היסטוריה
התכנה פותחה לראשונה בשנת 1968 על ידי נורמן ניי, פרופסור למדעי המדינה באוניברסיטת סטנפורד. התכנה משמשת לפיענוח מחקרי שוק, סקרי לקוחות ותוכניות שיווק, ניתוח שאלונים וסקרים, ולמחקרים בתחום מדעי החברה כגון חינוך, פוליטיקה, מדעי ההתנהגות ועוד.
התוכנה הבסיסית כוללת אפשרויות רבות לניתוח סטטיסטי של הנתונים, כגון: מציאת ממוצע, שכיחות ושונות, צלווח נתונים, ANOVA, בדיקת השערות, מבחן T, ניתוח מתאמים, רגרסיה ליניארית ועוד.
בישראל מיוצגת SPSS על ידי חברת ג'ניוס מערכות.
איירבוס A330neo
איירבוס A330neo הוא מטוס נוסעים רחב-גוף שמיוצר על ידי חברת איירבוס.
המטוס הוא הגרסה המתקדמת של איירבוס A330. השינויים במטוס מה-A330 המקורי הם מנועים חדשים וחסכוניים יותר בדלק וכנפונים חדשים שגם הם מסייעים בהפחתת צריכת הדלק.
המטוס מורכב משני דגמים: האיירבוס A330-800 הוא המחליף של האיירבוס A330-200.
האיירבוס A330-900 שהוא המחליף של האיירבוס A330-300, טיסתו הראשונה נערכה ב-19 באוקטובר 2017, ולקוח ההשקה היא טאפ אייר פורטוגל שקיבלה את המטוס ב-26 בנובמבר 2018.
פיתוח
בסלון האווירי בפארנבורו בשנת 2014 הציגה איירבוס את המטוס, כשלדבריה טווח המטוס יגדל ב-400 מייל ועלויות התחזוקה שלו יפחתו. כמו כן, יהיה בו שינוי אווירונאוטיקה בזכות הכנפונים שלו ששונים מה-A330.
יוצרו שני דגמים: A330-800, ו-A330-900.
ב-26 בספטמבר 2018 קיבל המטוס אישור מהסוכנות האירופית לבטיחות תעופה.
הזמנות
נכון ליולי 2018 הוזמנו 224 דגמים מהמטוס על ידי 15 חברות תעופה שונות.
בשירות בחברות ישראליות
ארקיע הזמינה 2 מטוסים מהדגם הזה אך לא ידוע מתי או אם היא תקבל אותם.
לילה בוונציה
"לילה בוונציה" (גרמנית: "Eine Nacht in Venedig") היא אופרטה בשלוש מערכות מאת המלחין הווינאי יוהאן שטראוס הבן. האופרטה עלתה לראשונה על הבמה בברלין, ב-3 באוקטובר 1883, ב-"נוייֶס פרידריך וילהלם-שְׁטָאדִישֵס תֵּאָטֶר". זו הייתה היחידה מבין האופרטות של שטראוס, שהצגת הבכורה שלה התקיימה מחוץ לווינה.
את הליברית כתבו קאמילו וואלצל הגרמני, אשר נודע בשם העט שלו פרידריך צל, וריכרד גֶנֶה, על פי "Le Château Trompette" מאת ז'יל קורמון.
האופרטה כפי שהוצגה אינה הגרסה המוכרת כיום, כתוצאה מתיקונים שנערכו בליברית, לאחר שהביקורות המוקדמות על הבכורה בברלין היו שליליות, על אף שהתקשורת באותה תקופה שיבחה את המוזיקה של שטראוס, וככל הנראה נבעו מן הטענה אודות המילים באופרטה, אשר היו בנאליות ומטופשות.
שטראוס עשה שימוש בכמה מקטעי האופרטה כיצירות עצמאיות, כגון: LAGUNEN WALZER OP. 411 (ואלס הלגונה) וגם: DIE TAUBEN VON SAN MARCO POLKA OP. 414 (היונים של כיכר סאן-מרקו).
תפקידים
פאפאקודה - טבח מקרוני (בריטון)
גווידו - הדוכס של אורבינו (טנור)
קָארָאמֵלוֹ - הסַפָּר האישי של הדוכס (טנור)
סֵנטוריו - השליח של הדוכס
ברברה דל'אקווה - אשתו של הסנטור (מצו-סופרן)
אנינה - דייגת, אחותה החורגת של ברברה דל'אקווה (סופרן)
צ'יבּוֹלטה - טבחית/חדרנית של ברברה דל'אקווה (סופרן)
אנריקו פִּיזֵלי - קצין בחיל הים ואחיינו של דל'אקווה
סטפנו ברברוצ'ו - סנטור של ונציה
אגריקולה ברברוצ'ו - אשתו (מצו-סופרן)
קונסטנטינה טסטאצ'ו - אשתו
תקציר העלילה
מערכה ראשונה
זמן ההתרחשות: ערב במאה ה-18 בוונציה. פאפאקודה - טבח נפוליטני צעיר, מציין כי על אף כל הזוהר והפאר של ונציה, העיר לא תהא מושלמת ללא המקרוני ולשם כך הוא כאן! "טבח מקרוני אמיתי!... פאפאקודה בכבודו ובעצמו הגיע לוונציה להכין לכם מקרוני בעצם ידי האומן שלו. לכן שמחי ועלזי, ונציה, כי פאפאקודה, פאפאקודה, פאפאקודה הגיע!"
"מקרוני ארוך כמו התעלה הגדולה בוונציה, עם המון גבינה, כחוֹל אשר בלידו". אנריקו פיזלי - קצין בחיל הים, מופיע ופונה אל פאפאקודה. אנריקו מברר האם דוֹדוֹ, ברתולומאו דל'אקווה, נמצא בביתו. לשמע התשובה, כי דודו נמצא כעת בישיבה בסנאט, מתכנן אנריקו לנצל את היעדרותו של הדוד כדי לבלות כמה דקות ביחידות עם אשתו הצעירה והיפה של דודו - ברברה. אך לצערו של אנריקו, גם ברברה אינה נמצאת. לכן משלשל אנריקו שלושה מטבעות ל-פאפאקודה ומבקש ממנו, בתמורה, להעביר הודעה לברברה, כי יחכה לה בשעה 9 בערב.
אנינה - בתו של הדייג, מגיעה בסירה ומכריזה ברמה על סחורתהּ. פאפאקודה מברך אותה לשלום ורומז, כי ברור לו שהסיבה לבואה היא הגעתו הצפויה של גווידו - הדוכס של אורבינו, וליתר דיוק, בואו של הספָר האישי שלו - קאראמלוֹ, אהוב ליבהּ של אנינה. "קאראמלו הוא מפלצת, אפס, גאוותן, יהיר וטיפש בנוסף לכל". מגיבה אנינה בפנים חמוצות. "הטיפשות אינה מכשול לאהבה" מחזיר לה פאפאקודה תשובה ניצחת, כשהוא מעיין בצדפה. "הרי גם אני מאוהב בטירוף בצ'יבוטלה, הטבחית היפה של גברת דל'אקווה - טיפשה כמו הצדפה הזו, אך טעימה ממש כמוה וראויה לדוג אותה".
כאשר בּרבּרה דל'אקווה - אשתו של הסנאטור חוזרת הביתה, פאפאקודה מעביר לה את ההודעה מאנריקו ובא על שכרו. אנינה יוצאת עם ברברה ופאפאקודה מתפנה להיפגש עם אהובתו צ'יבולטה, שדורשת לדעת מתי יציע לה סוף-סוף נישואין. פאפאקודה מבטיח לה, כי הצעת הנישואים תתממש, אך רק לאחר שיקבל את תפקיד השף הבכיר של הסנאטור. צ'יבולטה מגיבה בספקנות על הצהרתו המפוקפקת ואומרת, כי "אדם שנשבע עשר פעמים כי הוא דובר אמת, משמע ששיקר אחת-עשרה פעמים!"
הדוכס ידוע לשמצה בתור רודף-שמלות וכבר שם את עינו על ברברה - רעייתו של הסנאטור. לכן מחליט הסנאטור, ליתר ביטחון, לשלוח את רעייתו בגונדולה למנזר אשר במוראנו.
אות לבואו של הדוכס מגיע בדמות הגונדולה ובתוכה הספָּר האישי של הדוכס - קאראמלו, הזוכה לקבלת-פנים חמה מהקהל. קאראמלו מתרברב במעמדו ומתפאר בהיכרותו האישית עם הדוכס. הוא מסיים בריקוד טרנטלה קל-תנועה. הוא מבחין באנינה, שמזעיפה פנים לעומתו בגלל ההתעלמות, שהייתה מנת חלקה מצדו במהלך השנה האחרונה, אך מתרככת כאשר שיחתם נסבה על חתונתם. קאראמלו, מכל מקום, מצנן את התלהבותה כאשר הוא מסביר לה, שרצונו הגדול הוא לקבל את תפקיד מנהל משק ביתו של הדוכס לפני שיינשא לה.
כשליחו של הדוכס לענייני עגבים, מתעניין קאראמלו במידע שקיבל מפאפאקודה, לפיו הוזמן גונדולייר לקחת את ברברה למוראנו בשעה 9 בערב. מה שקאראמלו אינו יודע הוא, שאנינה - אהובתו - תהיה זו שתיסע בגונדולה במקום ברברה, ששכנעה אותה לתפוס, מחופשת, את מקומה, בעוד שברברה עצמה תבלה בחשאי עם אנריקו (אחיינו של ברתולומאו - בעלה של ברברה). אנינה נחושה עם זאת בדעתה לחזור בזמן כדי להצטרף לקאראמלו, צ'יבולטה ופאפאקודה בנשף התחפושות של הדוכס, בכרטיסי כניסה שארגן עבורם קאראמלו, עוטים מסיכות שלקחו מאדוניהם.
הדוכס גווידוֹ מגיע לוונציה ומברך את תושבי המקום. הוא מסביר כי הוא אוהב את כולם, ללא יוצא מן הכלל על אף הרושם שהתקבל שהוא מעדיף נשים אחדות על פני האחרות. לשמחתו של הדוכס, קאראמלו מספר לו כי יתפוס את מקומו של הגונדולייר, האמור לקחת את ברברה. ובמקום להשיט את הגונדולה לעבר מוראנו, יביא את ברברה לארמונו של הדוכס! קאראמלו עוטה על עצמו כובע ומעיל של גונדולייר ויוצא.
הערב יורד. הדוכס גווידו מתקרב אל הגזוזטרה של אחוזת דל'אקווה ושר סרנדה.
בתוך אחוזת דל'אקווה, ברברה ואנינה עושות הכנות אחרונות, עוטות על עצמן ברדסים כדי להסוות את עצמן, בעודן מחכות לסימן המוסכם מהגונדולייר. למטה מביאה באותה שעה צ'יבולטה לפאפאקודה תחפושת לכבוד הקרנבל, אשר גנבה מאדונהּ.
לבסוף, נשמע קולו של קאראמלו המזמר את שיר הגונדולייר. "אל הגונדולה בואי, יקירתי, ועמי נא הפליגי. ממרחקים באתי, כה עצוב, כה בודד. אל סיפון סירתי נא עלי, ואני חיש אקחך, בגיל ובשמחה, אל חוף יפה יותר, שם תסתירנו חשכת הליל מעיניים בולשות."
הסנאטור ברתולומאו דל'אקווה מלווה את הדמות העטויה בברדס, מתוך מחשבה כי זוהי אשתו, ונפרד ממנה לשלום, בעוד הדוכס צופה ממרחק, קצר רוח ונרגש.
מייד לאחר מכן, מופיעה חבורת יורדי-ים ובראשם אנריקו, שרים לכבוד הסנאטור דל'אקווה שירים ומזמורים לכבוד יום הולדתו ה-60 שיחול למחרת. בעוד הסנאטור דל'אקווה מודה לימאים, אשתו ברברה חומקת מהאחוזה עטויה בברדס ומצטרפת לאנריקו ושאר יורדי-הים.
סרנדת יום-ההולדת מתמזגת עם שירו של קאראמלו שעל הגונדולה עם רדת-ליל, בעוד קאראמלו המחופש שט עם אנינה המחופשת, מבלי שיידעו זה את זהותו של זו.
מערכה שנייה
באותו הזמן, אגריקולה ברברוצ'ו, קונסטנטינה טסטאצ'ו ושאר נשות הסנאטורים מגיעות כולן בתחפושות לארמונו של הדוכס, מתעלמות מחששות בעליהן, שמא לא תשמורנה על טוהר מידותיהן.
הגונדולה הנכספת נראית לבסוף במרחקים, והדוכס מוביל את אורחיו לעבר אולם הנשפים ומייד מתפנה לקדם בברכה את הגברת שבגונדולה, שהוא מאמין כי היא ברברה. כאשר קאראמלו ואנינה מגיעים, קאראמלו מסיר את תלבושת הגונדולייר, ואנינה - את הברדס, קאראמלו נבהל לגלות שכשל להביא את ברברה עבור אדונו. אנינה, לעומת זאת, דווקא נלהבת לרעיון לפגוש בדוכס ולנצל את ההזדמנות המיוחדת שהביא לה גורלה. קאראמלו מאיים לקחת את אנינה בחזרה לגונדולה ולהחזירהּ אך אנינה משיבה לו בשירה: "לא, ברצוני להישאר ולהשתובב. אני כמהה לפתות את הדוכס בעודנו רוקדים יחדיו". קאראמלו מנסה להשיב את ליבה של אנינה אליו אך ללא הועיל. זו מעוניינת לפגוש בדוכס.
קאראמלו מתאמץ להזהיר את אדונו מפני אנינה. "אל תבטח בה. היא שורטת ונושכת" הוא מתריע. לבסוף אנינה והדוכס נותרים לבדם, ואנינה המחופשת מורידה את המסכה.
הדוכס אינו מזהה כי מדובר באישה אחרת, כיוון שמעולם לא ראה את ברברה ללא מסכה. כאשר הדוכס מנסה דבר אל האישה שהוא חושב לברברה, אנינה נרתעת מחיזוריו הנלהבים ומשתדלת לעצור בעדו.
פאפאקודה מגיע לנשף בליווי רבים מחבריו המחופשים, תודות להזמנות.
קאראמלו מוטרד וחרד לגלות מה מתרחש בחדרו הפרטי של הדוכס, ביודעו כי הדוכס ואנינה נמצאים שם לבדם. הדוכס יוצא מחדרו והסנאטור דל'אקווה מגיע עם צ'יבולטה, אוחז בידהּ ומציג אותה בפני הדוכס כאשתו ברברה. הדוכס מבין כי מדובר בשקר, שהרי, "ברברה" נמצאת בחדרו, אך ממשיך בפארסה. קודם לכן ביקש דל'אקווה מצ'יבולטה להתחזות לאשתו, להתקרב לדוכס ולפתות אותו. לבקשת דל'אקווה, אמורה צ'יבולטה לרכך את ליבו של הדוכס ולשכנע אותו למנות את דל'אקווה לתפקיד בכיר יותר. פאפאקודה, שהגיע קודם-לכן למסיבה מגלה סוף-סוף את צ'יבולטה שנעלמה לזמן רב. כעת, הוא מבין, היא בתחפושת, מתחזה לאשתו של דל'אקווה. צ'יבולטה - שכלל אינה טיפשה כפי שהוצגה קודם-לכן, מנצלת את ההזדמנות עם הדוכס, ובמקום לשכנע את הדוכס להעלות בדרגה את דל'אקווה, מבקשת למנות את פאפאקודה לשף הראשי שלו. אנינה וצ'יבולטה, המתחזות לברברה, נותרות שתיהן בחדרו הפרטי של הדוכס. הסנאטור דל'אקווה עוזב את הנשף בדרכו אל האי מוראנו, לאסוף את ברברה. קאראמלו ופאפאקודה משלחים את המשרתים ומגישים בעצמם את הארוחה לדוכס ולבנות לווייתו, כדי שיוכלו להרגיע את התלהבותו של הדוכס ומשתדלים, בצורה מעודנת, לשמור על בנות זוגם. כשהשעון מורה חצות נאלץ הדוכס לעזוב את צ'יבולטה ואנינה ולעמוד בראש פסטיבל המסכות של ונציה בכיכר סאן-מרקו. אנינה וצ'יבולטה מצטרפות להמון החוגגים ונעלמות.
מערכה שלישית
פאפאקודה וקאראמלו מרגישים מיואשים מבדידותם.
גם סנאטור דל'אקווה חוזר מהאי מוראנו בידיים ריקות - אשתו ברברה לא הייתה שם!
קאראמלו שר "הו, איזה מראה יפהפה, כל הנשים המקסימות הללו. אך אם יש בך תקווה כי תוכל לבטוח בהן, עוד תמצא, ידידי, כי תקוות שווא היא. הן נסוגות כמו גלי-הים ומתפוגגות כמו העננים. הן מחמיאות, מחליקות לשון, מעמידות פני אוהבות, אך במהרה גורמות לנו הגברים להזיל דמעה".
צ'יבולטה מחפשת את פאפאקודה כדי לבשר לו, שהצליחה לשכנע את הדוכס למנות אותו לשף הראשי שלו.
מול הדוכס נחשפת האמת: שתי הנשים המסתוריות הן צ'יבולטה - אהובתו של פאפאקודה, ואנינה - אהובתו של הספר האישי של הדוכס.
הסנאטור ממשיך לדאוג לברברה אשתו, אך זו מתפרצת משום מקום ומודיעה, כי נחטפה על ידי גונדולייר והצליחה להיחלץ ממנו בזכות האחיין של דל'אקווה - אנריקו פיזלי בכבודו ובעצמו! הדוכס מחליט למנות את קאראמלו למנהל עסקיו בוונציה, וממשיך ומצהיר, כי פאפאוקדה יהיה השף הפרטי שלו. המערכה הסופית מסתיימת בשירה וריקודים, באווירה שמחה ומאושרת. הכל בא על מקומו בשלום.
מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד
מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד (באנגלית: Magnes Chase and the gods of Asgard) היא סדרת פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ריק ריירדן. עלילת הספר מבוססת על המיתולוגיה הנורדית.
להב הקיץ
מגנס צ'ייס הוא יתום שעבר לחיות ברחובות בוסטון לאחר מות אימו, כששני חסרי בית אחרים, בליץ והארת', איתם התיידד לאחר המעבר לרחובות בוסטון, משגיחים ושומרים עליו.
פטיש הרעם
אחרי שבספר הקודם אל הרעם ת'ור איבד את הפטיש שלו מיולניר. מגנס וחבריו השיגו את נשק הגיבוי של ת'ור שהוא מטה מתוצרת ענקים. אבל זה לא מספיק כדי לעצור את הענקים שעומדים לפלוש לכדור הארץ. בתחילת הספר מגנס נפגש עם אוטיס, אחד התיישים שרתומים למרכבתו של ת'ור. אוטיס אומר למגנס שנמסר לו מידע שמיולניר נמצא במערה בפרובינסטאון. באמצע שיחתם מופיע לוחם בשריון וקסדת זאב והורג את אוטיס, מגנס רודף אחרי הלוחם שנמלט אבל לפני שנעלם הוא מזהיר את מגנס שזאת מלכודת ושלא ילכו למערה. אחרי שהלוחם נעלם מגנס חוזר לוולהלה ומגלה שחברתו הוולקיריה סאמירה אל-עבאס גייסה איינהרי חדש, אלכס פיירו. כמו סאמירה גם אלכס הוא בן של לוקי. כשמגנס פוגש אותה הוא מגלה שהאיינהרי החדש הוא ג'נדרפלואיד. בזמן שהלוחמים מתאמנים בלחימה אלכס (בדמות בת) מראה את הנשק שלה, תיל-חותך חימר קטלני. באמצע הקרב לוקי יוצר קשר עם מגנס ומזמין אותו לחתונה כפויה של סאם עם ענק בשם ת'רום. בעוד מגנס מנסה להבין על מה לוקי מדבר חבריו לקומה של מגנס נאבקים בדרקון. כשלוקי מגלה שאלכס שם הוא מנסה לגרום למגנס להתפוצץ ולהרוג את אלכס, כדי למנוע את זה אלכס כורתת למגנס את הראש והוא מת באופן זמני. בזמן שהוא מת הוא חולם על שני ענקים, ת'רום ות'רונג'ה ורואה אותם מדברים. מהשיחה מגנס מבין שת'רום גנב את מיולניר. בערב לאחר שמגנס חוזר לחיים האיינהריאר רואים בהיכל המשתאות את מעשה הגבורה של אלכס בתצוגת ולקיריות, כל האיינהריאר והברונים מתרשמים מאוד ממעשה הגבורה שלה ומקבלים אותה כאיינהרי. לאחר ארוחת הערב סאם מספרת למגנס שלוקי מנסה לחתן אותה בכוח. למחרת מגנס, הארת'סטון, בליצן וסאם הולכים למערה בפרובינסטאון. הם מגלים שקבורים במקום לוחמים שמגנים על החרב סקופנונג. כשהם נלחמים בלוחמים ולוקחים את החרב לוקי ורנדולף נכנסים לשם ודורשים את החרב. סאם מתנפלת על לוקי אבל מתברר שהוא יכול להשתלט על הגוף שלה והוא גורם לה להתעלף. רנדולף דוקר את בליץ בחרב סקופנונג ולוקי אומר למגנס שהדך היחידה לרפא את בליץ היא להשיג את האבן סקופנונג, אבן המשחזת של החרב. לאחר שירפאו בה את בליץ הם צריכים להביא את החרב והאבן כתמורת הכלה לחתונה של סאם כדי שת'רום ייתן להם את הפטיש של ת'ור. כשהם יוצאים מהמערה מגנס מאבן את בליץ כדי לעצור את שטף הדם.
כדי להשיג את האבן סקופנונג הם צריכים ללכת לאלפהיים ולבקש את האבן מאביו של הארת'. כשמגנס והארת' מגיעים לאלפהיים ונפגשים עם אביו המרושע של הארת' הוא אומר להם שיוכלו לקבל את האבן רק אם הארת' ישלם תשלום כופר על מות אחיו הקטן. כדי להשיג מספיק זהב הם שודדים מצבור זהב של גמד ויחד איתו טבעת מקוללת. הם נותנים לו את כל הזהב אך אביו של הארת' אומר שזה לא מספיק ולכן הם צריכים לתת לו את הטבעת המקוללת, הארת' מזהיר את אביו מפני הטבעת אך אביו מסרב להקשיב לו, לאחר שאביו של הארת' נותן להם את האבן הוא עונד את הטבעת והופך לחמדן ומרושע יותר משהיה ומנסה להרוג את מגנס והארת'. שניהם נמלטים למידגרד ושם הם פוגשים את אלכס וסאם ויחד הם הולכים לפגוש את היימדאל. הם שואלים אותו מי הלוחם בקסדת הזאב והוא עונה שזה אוטגרד לוקי - ענק מכשף. החבורה מגיעה ליטונהיים ושם אוטגרד-לוקי מסביר להם שלוקי רוצה להשתמש בחרב ובאבן סקופנונג כדי להשתחרר, לאחר שהוא אומר להם את זה שאר הענקים במקום רודפים אחריהם והחבורה נמלטת לארמון של ת'ור וסיף, שם הם מתחילים לבנות תוכנית. הם מתכננים שאלכס תתחפש לסאמירה ותעמיד פנים שהיא הכלה, כשת'רום ישלוף את הפטיש לברכת החתונה צוות של אלים ואיינהריאר יכנסו, יהרגו את הענקים וייקחו את הפטיש והחרב. כשהם מגיעים למערה של החתונה הם מגלים שת'רום שולף את הפטיש במערה של לוקי והתוכנית משתבשת, הם מצליחים לקחת את מיילניר אבל רנדולף משחרר את לוקי בעזרת החרב סקופנונג. כשהם חוזרים לוולהלה מנהל המלון מודיע לסאמירה שהמשימה הבאה שלה בתור מבצעת המשימות המיוחדות של אודין תהיה לתפוס את אבא שלה וללכוד אותו מחדש. בסוף הספר מגנס נפגש עם אנבת' והיא אומרת לו שהגיע הזמן שהוא יפגוש את החבר שלה, פרסי ג'קסון.
ספינת המתים
הספר השלישי והאחרון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד. בספר מגנס צ'ייס וחבריו נאלצים לעצור את לוקי, אל התעתועים והשקרים, בעודו מכין את נגלפאר, ספינה העשויה ציפורני המתים (המכונה גם ספינת המתים). חצי נולד גונדרסון נאלץ לחזור לעיר הולדתו פלום ולעיר פטירתו יורק. טי.ג'יי פוגש את אביו טיר. מלורי קיין מוצאת את אימה (שמתגלה כפריג). הארת' מתמודד פעם אחרונה עם אביו (שנהפך לדרקון בגלל טבעת), כשמגנס וחבריו נקלעים לסופת שלג וקופאים מקור, אלכס פיירו מנשקת את מגנס כי היא חושבת שהם לא ישרדו זאת, לאחר שהם שורדים זאת היא מתכחשת שזה קרה.
מרק לברי
מרק לַבְרִי (Lavry; 22 בדצמבר 1903, ריגה – 24 במרץ 1967, חיפה) היה מלחין ומנצח ישראלי.
קורות חייו
לברי נולד בשנת 1903 בשם מרק לוין בריגה, אז חלק מן האימפריה הרוסית (כיום, בירת לטביה) כבן בכור למשפחה בת ארבעה ילדים. אמו סיימה בית ספר למוזיקה וכך גם אחיו ושתי אחיותיו. הוא למד באופן פרטי אצל המלחין אלכסנדר גלאזונוב וסיים את הקונסרבטוריון של ריגה בגיל 15. משפחתו רצתה שילמד מקצוע מעשי ולכן נשלח ללימודי אדריכלות באולדנבורג שבגרמניה.
לאחר שסיים את לימודיו באולדנבורג הוא למד הלחנה בלייפציג וניצוח אצל המנצח הרמן שרכן. באותה תקופה החליט לשנות את שם משפחתו, כיוון שרצה להיבדל ממלחין ומנצח מוכר בעל אותו שם. בשנת 1926 עבר לברלין, שם הלחין מוזיקה לתיאטרון. בשנת 1929 התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של ברלין (Berliner Sinfonie Orchester), שפעלה בעיר עד שנת 1933, אז פיזר אותה המשטר הנאצי. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, שב ללטביה ועבד באופרה של ריגה, בין השנים 1933-1934. במקביל עבד גם בפינלנד. בשנת 1934 רצה לברי לשאת את הלנה לבית מזא"ה, כתבת מצליחה בעיתון "סיבודְניה" בריגה. כאשר רצה לשוב מפינלנד לריגה על מנת להנשא, נאלץ לשכנע טייס שייקח אותו במטוסו הפרטי עקב מזג האוויר הסוער ששרר אז. המטוס התרסק בים אך השניים ניצלו וטקס החתונה נערך במועד.
בעקבות ההפיכה הפשיסטית בלטביה במאי 1934 ועלייתו של קרליס אולמניס לשלטון, החליט לברי לעזוב את המדינה ועבר עם רעייתו לסטוקהולם שבשוודיה. משם הגיעו השניים ב-1935 לארץ ישראל כתיירים, אך בשל כורח הנסיבות נשארו בה.
בשנת 1940 החל לברי בכתיבת האופרה העברית הראשונה "דן השומר" במימון הקרן הקיימת לישראל. האופרה התבססה על מחזה של ש. שלום ואת הליברטו כתב מקס ברוד. בשנים 1947-1941 שימש כמנצחה של האופרה הארצישראלית העממית, שאותה ייסד יחד עם גאורג זינגר, וגם כמנצחה של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית). הוא הלחין יצירות רבות בהשפעת הסביבה הארצישראלית והצליל הים-תיכוני בשנות ה-40 של המאה ה-20 שהיו למייצגות הסגנון הארץ-ישראלי. בנוסף שימש לברי באותה תקופה כמלחין הבית של תיאטרון האהל. בשנת 1945 הועלתה הופעת הבכורה של דן השומר באופרה הארצישראלית העממית בניצוחו של לברי. האופרה הועלתה בכמה ערים ברחבי היישוב במהלך אותה שנה.
בשנת 1949 זכה לברי בפרס אנגל מטעם עיריית תל אביב על הקונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת שכתב.
בשנת 1950 מונה להיות המנהל המוזיקלי של קול ציון לגולה תפקיד אותו מילא עד שנת 1958. בנוסף, עסק בהלחנה וחיבר את האופרה "תמר". יצירתו המוכרת והפופולרית ביותר הייתה "עמק", שיר שעיבד לפואמה סימפונית בשנת 1936. בשנת 1963 הלחין את הקונצ'רטו לנבל ותזמורת אופוס 334, אותו הקדיש לבתו הנבלאית אפרת לברי. הוא חיבר עוד יצירות לתזמורת ושירים.
לברי עבר לחיפה בשנת 1962, בעקבות הזמנתו של אבא חושי, ראש עיריית חיפה, לנצח על התזמורת הסימפונית חיפה. אבא חושי שם לו למטרה להביא אמנים יוצרים אל עירו והקצה להם לשם כך דירות למגורים מטעם העיר. בשנת 1965 כתב מוזיקה לסרט "שלח נא את עמי".
מרק לברי נפטר בשנתו בביתו בחיפה בשנת 1967. הוא הותיר אחריו את רעייתו, בן ושתי בנות.
בשנת 1967 (תשכ"ז), השנה האחרונה לחייו, כתב לברי את ה"אני מאמין" שלו:
הנצחתו
על שמו של לברי נקראו רחובות בחיפה, בבאר שבע ובפתח תקווה.
בראשית שנת 2011 הקימו בתו של המלחין, הנבלאית אפרת לברי ונכדו, אורי מרק זקלד, את העמותה למורשת מרק לברי שמטרותיה: הגדלת כמות הביצועים של יצירותיו של לברי; הרחבת קהל המאזינים למוזיקה שלו; וקידום השיח על אודות לברי.
עסירה אל-קבלייה
עסירה אל-קיבלייה (ערבית: عصيرة القبلية, תעתיק מדויק: עצירה אלקבליה) הוא יישוב פלסטיני מוסלמי, כ-7 ק"מ דרום מערבית מהעיר שכם וכ-250 מטר להתנחלות יצהר. הכפר שוכן בגובה 570 מטרים.
מקור השם
משמעות המילה "עסירה" (عصيرة) היא "יין היוצא מהיקב" או "שמן היוצא מבית הבד". התוספת "אל-קיבלייה" (קרי, "הדרומית") משמשת לצורך בידול מהכפר הצפוני עסירה א-שמאלייה. עסירה אל-קבלייה דרומית לעיר שכם ועסירה א-שמאלייה צפונית לה.
דמוגרפיה
על פי נתוני הרשות הפלסטינית, נכון ל-2016 מתגוררים בכפר 2,871 תושבים. בשנים 1922–1945 גדל הכפר מ-282 תושבים ל-410 תושבים. בשנת 1961 נמנו בכפר 718 תושבים ובשנת 1982 666 תושבים.
סכסוך לאומני
ב-13 בספטמבר 2008 חדר מחבל בן 15 להתנחלות יצהר, הצית קרוואן ודקר ילד בן 9 מהיישוב. בתגובה ירדו עשרות מתושבי יצהר לכפר, אליו נמלט המחבל, השחיתו רכוש, תקפו תושבים ערבים ופצעו כמה מהם. שבוע לאחר מכן חוסל בירי מחבל תושב הכפר שניסה לחדור ליצהר. אחיו נהרג בנסיבות דומות ב-2002.
ב-9 בספטמבר 2014 נחנכה בכפר מערכת לאספקת מים, שמומנה על ידי הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. במהלך עבודות הבנייה, התנכלו מתנחלים מיצהר למתקנים.
הקטור מורנו
הקטור אלפרדו מורנו אררה (בספרדית: Héctor Alfredo Moreno Herrera; נולד ב-17 בינואר 1988) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק באל-ע'ראפה. את נבחרת מקסיקו ייצג בשלושה גביעי עולם: 2010, 2014 ו-2018, וכן בקופה אמריקה 2016.
קריירה
מורנו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניברסידד נסיונל בשנת עלה לקבוצה הבוגרת. אחרי שזכה עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בשנת זכה להזדמנות בהרכב של המועדון. ב-12 בדצמבר 2007 חתם מורנו ל-4 שנים וחצי בא.ז. אלקמאר. במשחקו ה-8 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות הולנד. ב-7 בפברואר 2010 הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-87 עבור קבוצתו. ב-22 ביוני 2011 עבר מורנו לאספניול. ב-28 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מאיורקה. ב-26 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–3 נגד לבאנטה. בסיום עונת נבחר ל"שחקן העונה" באספניול. ב-15 באוגוסט 2015 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. ב-13 ביוני 2017 חתם ברומא האיטלקית. ב-31 בינואר 2018 חתם לשלוש וחצי שנים בריאל סוסיאדד. ב-29 ביולי 2018 חתם לשלוש שנים באל-ע'ראפה הקטרית.
תארים
אלקמאר
מקסיקו
קונסטנטיוס גאלוס
פלביוס קלאודיוס קונסטנטיוס גאלוס (Flavius Claudius Constantius Gallus; 325–354) היה קיסר רומאי, שליט זוטר תחת שלטונו של קונסטנטיוס השני ובן השושלת של קונסטנטינוס הגדול. הוא היה המושל של הפרובינציות המזרחיות ושלטונו הקצר לא הותיר חותם של ממש על ההיסטוריה העולמית אך הוא זכור כמי שדיכא את מרד היהודים הידוע כמרד גאלוס. בסיכומו של דבר שלטונו היה כושל, עורר מירמור בקרב תושבי פרובינציות המזרח ומשנדרש לדין וחשבון נאסר והוצא להורג.
קורות חייו
גאלוס היה בנו של יוליוס קונסטנטיוס ואשתו גאלה הוא היה נכד לקונסטנטיוס כלורוס מייסד השושלת של קונסטנטינוס ואשתו השנייה פלאביה מקסימיאנה תאודורה.
גאלוס נולד בשנת 325 בעיר מאסה מריטימה שבאיטליה. מעט מאוד ידוע על ילדותו. ככל הנראה הוא היה תחת חסותו של אוסביוס מניקומדיה ביחד עם יוליאנוס הכופר בעיר ניקומדיה ולאחר מכן בקונסטנטינופול עד למותו של אוסביוס בשנת 341. ביחד עם יולינוס הוא נשלח לחינוך בחצר המלכותית בקפדוקיה.
עם מותו של קונסטנטינוס הגדול בשנת 337 ערכו בניו ויורשיו קונסטנטיוס השני, קונסטנטינוס השני וקונסטנס טיהור מהיר ואכזרי בקרב בני המשפחה. אחיו של גאלוס ובני משפחתו נרצחו ורק הוא, אחיו יולינוס ובן דודם נפוטיאנוס נותרו בחיים. ככל הנראה גילם הצעיר של הניצולים ומעמדם השולי בהיררכית הכוח הרומאית מנעו את הצורך להוציאם להורג.
משהתגבשה אחיזתם בשלטון קונסטנטיוס האחים נפגשו בעיר סירמיום זמן קצר לאחר מכן וסיכמו על חלוקת שטחי האימפריה ביניהם. קונסטנטיוס קיבל את הפרובינציות המזרחיות ובהן תרקיה, סוריה ומצרים וקבע את מושבו בקונסטנטינופול. קונסטנטינוס השני קיבל את השליטה על בריטניה וגאליה היספניה והיה עוצר לקונסטנס שרשמית שלט על איטליה אפריקה איליריקום פאנוניה ומקדוניה.
מינוי לקיסר
בשנת 350 החלה האימפריה להתפורר בידי היורשים של קונסטנטין הגדול בתסריט שדומה להתפוררות הטטררכיה השנייה. קונסטנטינוס השני נהרג בעת עימות עם אחיו קונסטנס וזמן קצר לאחר מכן נהרג קונסטנס בידי מפקד צבאו מגנינוטיוס שהכריז על עצמו אוגוסטוס ושלט למעשה על הפרובינציות של גאליה היספניה ובריטניה. קונסטנטיוס השני נותר הצאצא והיורש היחיד שנותר בחיים לאחר שאחיו ושותפיו לשלטון מתו ואת מקומם תפסו מורדים שהכריזו על עצמם כאוגוסטוס והיו איום ישיר על שלטון השושלת שבית קונסטנטינוס. מהלכיו של מגנינוטיוס דחקו את קונסטנטיוס השני לפינה, הוא נאלץ להפסיק את המערכה במזרח מול האיום של האימפריה הסאסאנית על מנת להגן על כס השלטון. אך לא פנה מיד להילחם במורדים אלא פעל לבסס את שלטונו בשטחים שנותרו תחת השפעתו. כצעד ראשון הוא מינה את קונסטנטיוס גאלוס לשליט המזרח וחיתן אותו עם אחותו הבכורה קונסטנטינה מתוך מטרה לקשור אותו לצידו, להבטיח את נאמנותו ולפקח על צעדיו.
תקופת שלטונו
בעוד קונסטנטיוס מנקה את ההתנגדות לשלטונו במערב ומביא את הלגיונות תחת מרותו הוא נאלץ להפנות את תשומת לבו למזרח. גאלוס שמונה לקיסר ואמור היה לשלוט בפרובינציות המזרחיות לשמור על השקט לאורך הגבולות ובתוך הפרובינציות נכשל במשימותיו ומאידך גילה התנגדות עיקשת עד כדי מרדנות כנגד פקודות קונסטנטיוס.
בשנת 351 בסמוך לכניסתו לתפקיד הקיסר ועל רקע אי היציבות באימפריה הרומית במהלך מרידתו של מגנינוטיוס והעימותים התכופים עם האימפריה הסאסאנית שערערו את הסמכות השלטונית הרומאית בפרובינציות המזרחיות, פרץ מרד בקהילות היהודיות של ציפורי וטבריה ("מרד גאלוס"). המורדים הצליחו תחילה להשתלט על שטחים משמעותיים בארץ ישראל וניצלו את דלילות הכוחות הצבאיים הרומאיים על מנת לכבוש את ירושלים. תגבורת רומאית בפיקודו של המצביא אורסיקינוס מנאמניו של קונסטנטיוס צעדה מאנטיוכיה אל תוך הגליל ודיכאה את המרד במהירות ויעילות.
גאלוס התקשה להתמודד עם אתגרים נוספים ובהם פשיטות של הסאסאנים ומרדנות של הפרובינציות אך איבד את השליטה כאשר תנאי רעב וקשיים כלכליים הביאו אותו לכל עימות עם האצולה המקומית, שורה של חוקים לא פופולריים שמטרתם איסוף מיסים ומשפטים מבוימים שמטרתם הכנעת ההתנגדות בקרב האוכלוסייה המקומית הביאו להתמרמרות שהגיע לאוזני קונסטנטיוס. שליחים שנשלחו על מנת לעמוד על מהות האירועים במזרח נאסרו והוצאו להורג בפקודת גאלוס.
גאלוס שנדחק לפינה המשיך את העימות וערך מסע טיהורים בקרב האצילים וקציני הצבא של הפרובינציה, בפקודתו נאסרו אזרחים ואנשי צבא שהואשמו בבגידה והוצאו להורג בהליך מקוצר. היסטוריונים רומאיים בני התקופה מתארים את גאלוס כאדם חלש שהיה חותמת גומי לשאפתנות ובעיקר לאכזריות וחוסר המעצורים של אשתו קונסטנטינה שפעלה מאחרי הקלעים. צעדים אלו ערערו את מעמדו של גאלוס במזרח הרומאי וגם דחפו את קונסטנטיוס לכלל מסקנה כי נדרשת פעולה דרסטית.
Yonaguni
Yonaguni הוא סינגל של הזמר הפוארטו ריקני באד באני, שיצא לאור ב-4 ביוני 2021, על ידי חברת התקליטים רימאס אנטרטיינמנט, לצד וידאו קליפ. שם השיר מתייחס לאי יונאגוני שביפן. השיר הגיע היישר אל המקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100, והוא הרביעי של באד באני שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד, והראשון ללא אמנים אחרים לצידו. השיר נהפך לשיר העשירי עם מספר הסטרמות הגבוה ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 7.19 מיליון הסטרמות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מערכת נתוני אשראי
מערכת נתוני אשראי הוקמה על ידי בנק ישראל מתוקף חוק נתוני אשראי, התשע"ו-2016 כחלק מהצעדים לקידום התחרות בשוק האשראי בישראל.