cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כפר ברו
מסמכים המזכירים את כפר ברו
טל אילן עמדה על כך ששלושת העדים בפפירוס נחל צאלים מס' 8א - אלעזר בן-מתת, אלעזר בן-שמעון ויהודה בן-יהודה - נזכרו כעדים במסמכים מארכיונה של בבתא, מן השנים 128-130. מכאן, שהיו אנשים שברחו ממחוזא שבפרובינקית ערביה לכפר ברו, בזמן מרד בר כוכבא, בין השנים 132 ל-136. מן התעודות ניתן ללמוד שתחומי שלטונו של בר כוכבא היו נרחבים יותר ממה שהיה מקובל עד כה, וכי הם כללו גם שטחים מסוימים בעבר הירדן המזרחי, בפראיה.
פפירוס נחל צאלים 8
פפירוס נחל צאלים 8 נמצא בעזבונו של יגאל ידין, והיא פורסמה לראשונה ב-1986 על ידי ברושי וקימרון. הם ציינו כי מוצאו של השטר אינו ידוע וכי "ייתכן שנתגלה במערות מורבעאת אבל קרוב יותר לשער, שנתגלה בנחל צאלים". הם לא פסלו אף את האפשרות שמוצא התעודה בנחל חבר. הנחתם התבססה על דברי הבדואים שמסרו את ה"השטר מכפר בביו" (לימים פפירוס נחל צאלים 8א'), כי הובא מנחל צאלים.
עדה ירדני הצליחה לקרוא מספר מילים נוספות בחלק התחתון של תעודה זו ולשייך לה חלקים נוספים שהיו מפוזרים בלוחות שונים במוזיאון רוקפלר. בפרסום הסופי של "אוסף נחל צאלים" פורסמו עוד 22 קטעים מתעודה זו שלא נכללו בפרסום של ברושי. על פי נוסחת התאריך בראש השטר, הוא נכתב "[ב ].. לאדר שנת תלת לחרות ישראל על ימי שמעון בן כוסבה נשי ישר[אל בכפ]ר ברו", כלומר בשנת 135 לספירת הנוצרים. מן התעודה עולה שיהונתן בן-עלי, תושב כפר ברו, מכר לשאול בן-חרשה, גם הוא בן אותו כפר, בית ו"דרת [=חצר] בית קורה", תמורת 36 דינרים. מן התעודה עלה כי הסופר שכתב את פפירוס נחל צאלים 8 כתב גם את פפירוס נחל צאלים 8א'.
בשורות 1 ו 2, נזכר כפר ברו" כמקום כתיבת השטר. בכך, התבהר הספק באשר לקריאתה של מילה זו בפפירוס נחל צאלים 8א'. נוה הסביר כי האותיות "ו" ו- "יו", הן חלופות אורתוגרפיות המציינות o סופית, ולכן יש לקרוא Baro או Bero ולא Baru..
פפירוס נחל צאלים 8א'
פפירוס נחל צאלים 8א' פורסם לראשונה על ידי מיליק בשנת 1954. זהו שטר המכר היחיד בין שטרי המכר ממדבר יהודה שאינו שטר כפול. על פי נוסחת התאריך שבראש השטר, הוא נכתב "בעסר[ה] לאדר/איר שנת תלת לחרת ישראל בכפר בריו", כלומר בשנת 134 לסה"נ. בתעודה זו לא נזכר במפורש מניין מרד בר כוכבא, אך לאור הקרבה בתוכן ובסגנון בין שתי התעודות מכפר ברו, ניתן לקבוע כי גם בתעודה זו התייחס המניין למרד בר כוכבא. מן התעודה עולה שבתאריך י' באדר, חדד בן-יהודה מכפר בריו, מכר בית לאלעזר בן-אלעזר שכנו, המכונה "שטרא". ירדני פירשה מונח זה כשוטר. לא מן הנמנע שכינוי זה קשור למשלח ידו של אלעזר בן-אלעזר כסופר, או "כותב שטרות".
קוצ'אני
קוצ'אני (במקדונית: Кочани) היא עיר שנמצאת במקדוניה הצפונית.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-71.5 ק"מ מסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית. בנוסף, העיר ממוקמת ליד הנהר קוצ'אנסקה (בשוודית).
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 12 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר ( מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,028 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (132 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (37 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכבישים A3 ו-R1309.
רוי ריצ'רדס
רוי ריצ'רדס (באנגלית: Roy Rohan Richards; 24 בנובמבר 1983 – 8 ביולי 2017) היה כדורגלן מסנט וינסנט והגרנדינים ששיחק בעמדת המגן.
קריירה
בשנת הצטרף לטובגו יונייטד מטרינידד וטובגו במדיה שיחק שנה וחצי. בהמשך הקריירה שיחק בפאסטורס יונייטד ורנדזווס.
ריצ'רדס שיחק בנבחרת סנט וינסנט והגרנדינים החל משנת ועד למותו. ב-21 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת איי הבתולה הבריטיים.
ב-8 ביולי 2017 נורה ופונה לבית החולים בקינגסטאון וכעבור זמן קצר מת מפצעיו.
מרזייה
מרזייה (באנגלית: Marzieh ; בפרסית: مرضیه, נולדה בשם "אשרף א-סאדאת מורתזאאי" - اشرف‌ السادات مرتضایی, 22 במרץ 1924 - 13 באוקטובר 2010) הייתה זמרת איראנית ששרה מוזיקה פרסית מסורתית.
יחסי מונגוליה–פקיסטן
יחסי מונגוליה–פקיסטן הם יחסי החוץ בין מונגוליה לפקיסטן.
מרזייה
קריירה
מרזייה החלה את הקריירה שלה בשנות ה-40 של המאה העשרים, ברדיו טהראן ושיתפה פעולה עם כמה מלחינים ותמלילנים פרסים ידועים כמו עלי Tajvidi, פרויז Yahaghi, הומאיון Khorram , רחים Moeini Kermanshahi וביג'אן Taraghi. מרזייה שרה גם עם "תזמורת פארבי", בניצוחו של מורטזה חננה , מחלוצת המוזיקה והשירה הקנונית העממית (הפוליפונית) הפרסית, בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. ההופעה הפומבית הגדולה הראשונה שלה הייתה ב-1942, כאשר, אף על פי שעדיין הייתה נערה, היא שיחקה את התפקיד הראשי של שירין בבית האופרה ג'אמעה ברבוד (חברת ברבוד) באופרטה הפרסית ח'וסרו ושירין.
יחסי מונגוליה–פקיסטן
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 ביולי 1962. ב-5 בנובמבר 2018 התקיימה באסלאמאבאד בין שרי החוץ של שתי המדינות במהלכה הם הסכימו לקיים שותפות בתחומים, כגון פוליטיקה, כלכלה, מסחר, תרבות, חינוך, תיירות וחקלאות.
מרזייה
קריירה
בעקבות המהפכה האסלאמית של 1979 נאסרו על הסף לעשר שנים הופעות ושידורים פומביים של אלבומי תקליטים של זמרות ששרו סולו. האייתוללה חומייני קבע: "אין לשמוע את קולן של נשים על ידי גברים מלבד בני משפחותיהן".
מרזייה סיפרה לעיתון דיילי טלגרף שכדי להמשיך את התרגול הקולי שלה היא נהגה ללכת בלילות מביתה שבניאוורן למרגלות ניאוורן ההיסטורית, שמצפון לטהרן אל הבקתה שלה בהרים, שם הייתה שרה ליד מפל מים שוצף: "אף אחד לא יכול לשמוע אותי. שרתי לכוכבים ולסלעים."
לאחר מותו של חומייני, המנהיגים שבאו אחריו הציעו למרזייה שהיא תוכל לחדש את השירה שלה, בתנאי שהיא תתחייב לעולם לא לשיר למען גברים. היא סירבה והצהירה, "תמיד שרתי רק עבור כל האיראנים".
גלות
בשנת 1994, מרזייה עזבה את איראן לנצח עקב הדיכוי הפוליטי, והפכה את ביתה שבפריז לביתה החדש.
היא הופיעה במספר קונצרטים בלוס אנג'לס, קליפורניה וברויאל אלברט הול (לונדון) ב-1993, 1994 ו-1995. המלחין הפרסי הגולה, מוחמד שמס וסולן הטאר הפרסי חמיד רזא טהרזאדה היו המוזיקאים העיקריים שעבדו עם מרזייה בגלות. הקונצרט האחרון של מרזייה בוצע באולם אולימפיה, פריז ב-2006.
ערוץ החדשות והבידור בטלוויזיה France 3, השווה את קול השירה של מרזייה לקולן של הזמרות האגדיות אדית פיאף ומריה קאלאס. מצד שני, העיתונות האירופית גם השוותה אותה לוונסה רדגרייב ומלינה מרקורי בשל נכונותה לשים את האמונות הפוליטיות וזכויות האדם לפני הקריירה שלה, ואפילו לפני הביטחון שלה.
מותה
מרזייה מתה מסרטן בפריז ב-13 באוקטובר 2010, בגיל 86. מרים רג'אווי, מנהיגה משותפת של המוג'אהדין העממי של איראן, נשאה את הספד.
הרוזן ממונטה קריסטו (סרט, 2002)
הרוזן ממונטה קריסטו (באנגלית: The Count of Monte Cristo) הוא סרט הרפתקאות היסטורי אמריקאי משנת 2002, המהווה עיבוד לרומן באותו שם משנת 1844 מאת אלכסנדר דיומא. הוא הופק על ידי רוג'ר בירנבאום, גארי ברבר וג'ונתן גליקמן וביים קווין ריינולדס, ובו מככבים ג'ים קאוויזל, גיא פירס וריצ'רד האריס. הוא מגולל את העלילה הכללית של הרומן, עם העלילה העיקרית של מאסר ונקמה נשמרת, אך אלמנטים רבים, כולל היחסים בין הדמויות המרכזיות בסיום, שונו, הופשטו, נוספו או הוסרו. הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מצד המבקרים והכניס 75 מיליון דולר לעומת תקציב של 35 מיליון דולר בלבד.
עלילה
פרננד ודנגלאר מקנאים במזלו הטוב של אדמונד, מודיעים לאדמונד בנוגע למכתבו של בונפרטה, החושף מידע שיכול לשמש כדי לסייע לבריחתו של בונפרטה מאלבה. וילפור, השופט בעיר, דואג לכך שאדמונד ייעצר, אך בתחילה נערך לפטור אותו עד שנודע לו שהמכתב מופנה לאביו של וילפור, מסייה קלריון, התומך בבונפרטה. הוא שורף את המכתב ומורה לכלוא את אדמונד בשאטו ד'יף. אדמונד בורח מווילפור ופונה לפרננד לעזרה, אך פרננד במקום לסייע לו מעביר אותו לידי הז'נדרמים הרודפים. אדמונד מועבר לכלא האי ולסוהר הסדיסטי שלו, ארמנד דורליק. בתמורה לשכנוע של מרסדס שאדמונד הוצא להורג בגין בגידה וכי עליה להתנחם בפרננד, וילפור דואג שפרננד יתנקש בחיי אביו.
שש שנים אחר כך אדמונד מתעורר בבהלה בתאו מחור שנפער באדמה שחושפת אסיר אחר. האב פאריה, שנכלא 11 שנים לאחר שסירב לספר לבונפרטה היכן נמצא אוצר ספאדה, חפר מנהרת מילוט. עם זאת, כשראה שהוא נמצא בתאו של אדמונד, הוא מבין שהוא חפר בכיוון הלא נכון. בתמורה לעזרתו של אדמונד בחפירת מנהרה חדשה, פאריה מחנך אותו בתחומי לימוד רבים ובסייף בשבע השנים הבאות. פאריה נפצע קשה במנהרה, אך לפני שמת הוא נותן לאדמונד מפה לאוצר ומפציר בו להשתמש בה רק לטובה. אדמונד בורח מהכלא בכך שהוא מחליף את עצמו עם גופתו של פאריה בארון הגופה, ונזרק לים, כשהוא מושך את דורליק יחד איתו, כשהאחרון טובע.
כשהוא שוחה לחוף, אדמונד נתקל בלהקת פיראטים המתכוננת להוציא להורג אחד משלהם, ג'אקו. מנהיגם, לואיג'י וומפה, מחליט כי הצדק והבידור יועברו טוב יותר על ידי העמדתם של אדמונד וז'אקו בקרב סכינים. אדמונד מנצח אך חס על חייו של ג'אקו, שנשבע להגן על אדמונד כל החיים. שניהם עובדים עם הפיראטים עד שהם מגיעים למרסיי. אדמונד לומד ממורל, שאינו מכיר בו, שפרננד ודנגלאר היו שותפים לבגידתו, וכי פרננד ומרסדס נישאו זמן קצר לאחר שאדמונד נכלא. בעזרת המפה של פאריה הוא וג'אקו מאתרים את אוצר ספאדה באי מונטקריסטו. באמצעות עושרו החדש והשכלתו המתקדמת, אדמונד מתבסס בחברה הפריזאית בכינוי "רוזן מונטה קריסטו" ונשבע לנקום נגד כל מי שקשר קשר נגדו.
אדמונד פוגש במונדגו אחרי שהציל את בנו, אלברט. הוא מפתה את פרננד, וילפור ודנגלאר למלכודת בכך שהוא משמיט את הרעיון שהוא איתר את אוצר ספאדה, והוא מעביר אותו דרך מרסיי. תוכניותיו מביאות לכך שדנגלרס נתפס במעשה הגניבה, ווילפור מונע את חשיפת את תפקידו במות אביו; שניהם נעצרים. פרננד מובא לחורבן כלכלי מכיוון שאדמונד מכריז על חובות ההימורים שלו. אף על פי שהופעתו השתנתה באופן דרמטי, אדמונד מזוהה על ידי מרסדס. בסופו של דבר היא מרככת אותו, והם משקמים את מערכת היחסים שלהם מחדש. כשפרננד מתכונן לברוח, מרסדס מגלה שהסיבה היחידה שהיא התחתנה איתו היא שהיא בהריון עם אלברט, שהוא למעשה בנו של אדמונד.
אדמונד אורב לפרננד בהריסות האחוזה הכפרית של משפחתו, לאחר שהביא אותו להאמין שאוצר ספדה יחכה לו. אלברט מתערב כשאדמונד מנסה להרוג את פרננד, אך מרסדס מספרת לו על ההורות האמיתית שלו. פרננד מנסה לברוח, אך משנה את דעתו כשמבין שלאדמונד יש הכל ולו אין כלום, ומאתגר את אדמונד להילחם עד מוות; אדמונד גובר עליו. במהלך המפגש נורית מרסדס בכתפה, אך הפצע אינו קטלני.
אדמונד רוכש את שאטו ד'יף, בכוונתו להרוס את המצודה, אך במקום זאת משאיר אותה עומדת כשהוא נשבע לפאריה להשתמש במשאבים העצומים שלו לתמיד.
הפקה
באירלנד, נערכו צילומים באחוזת פאוורסקורט, ששימשה בתור האחוזה שדנטס רוכש ובו הוא מארח את היכרותו הגדולה עם חברת פריז, ואילו בית קילרודרי מופיע כביתו של מונדגו בתחילת הסרט. סצנת הקרב שהיא סצנת השיא בין דנטס למונדגו צולמה ליד סליין שבמחוז מית'.
פול ג'יימס
קריירה
ג'יימס שיחק בקבוצות רבות באנגליה כשחקן וכמאמן.
לסטר ריידרס (1981–1988)
הקריירה של ג'יימס בכדורסל התחילה כשחקן קבוצת ילדתו של ג'יימס לסטר ריידרס.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הוא ערך ב-26 בספטמבר 1981, שבועות ספורים אחרי יום הולדתו ה-17, מול היריבה המקומית נוטינגהאם.
הוא נהנה משבע שנים מוצלחות בריידרס לפני שעבר דרומה כדי לחתום בברקנל פנטרס בשנת 1988.
פנתרס (1996–2005)
לאחר תשע שנים כשחקן, ג'יימס הועלה אז למאמן הראשי של הפנטרס ב-1997, תפקיד אותו שמר עד 2005 אז הועלה הזיכיון מהליגה.
סארי סקרוצ'ס (2005–2009)
עם זאת, במהרה הוצע לו לתפקיד המאמן של סארי סקורצ'ס, מועדון שהוקם על ידי אוהדי הפנטרס לשעבר כדי לתפוס את מקומו בליגת העל הבריטית. בשתי עונות בלבד, ג'יימס הוביל את הזיכיון החדש למקום החמישי בעונת הרוקי שלהם ולצמד ליגה וגביע בשנת 2007, הישג עבור המועדון, עליו זכה במאמן השנה של BBL 2007. בעונה המתנהלת הוביל ג'יימס את הסקרוצ'ס להרפתקה האירופית הראשונה שלה, כשהתחרה ביורוקאפ, אולם קמפיין מאכזב סיים 0–10 בקבוצה שהכילה כמו: חובנטוד בדאלונה, אלבה ברלין ומועדון כדורסל Šiauliai.
עונת 2008–2009 הייתה מאבק כספי עבור הסקרוצ'ס, וכאמצעי לחיסכון בעלויות אישר כי חוזהו של ג'יימס לא יחודש בסוף העונה.
וכך הובילה למינויו של צ'אד מקנייט, שחקן העבר של ג'יימס בסקרוצ'ס, לשחקן / המאמן החדש של קבוצת גילדפורד.
ווסטר וולבס (2009–2018)
ב־7 בדצמבר 2009 הוכרז כי ג'יימס מונה למאמן הראשי החדש של ווסטר וולבס בעקבות התפטרותו של צ'אק אוונס.
פלימות' ריידרס (2018–הווה)
ב-2018 הוכרז כי ג'יימס הוא המאמן של פלימות' ריידרס.
יחסי גיאנה–הממלכה המאוחדת
יחסי גיאנה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה השיתופית של גיאנה לבין הממלכה המאוחדת.
היסטוריה
בטרם ההתיישבות האירופית היה האזור מיושב באינדיאנים מקומיים. ההתיישבות האירופית באזור החלה בראשית המאה ה-17. המתיישבים הראשונים היו הולנדים, שהקימו שלוש קולוניות נפרדות: אסקוובו (1616), ברביס (1627) ודמררה (1752). הבריטים כבשו את האזור בשנת 1814. שלוש הקולוניות הפכו למושבה בריטית אחת, גיאנה הבריטית, ב-1831.
ביטול העבדות ב-1834 הוביל להתיישבות של שחורים באזורים העירוניים והבאת עובדים זרים מהודו, מסין ומפורטוגל לעבודה במטעי הסוכר. החלוקה האתנית נשמרה, והובילה לפוליטיקה סוערת ולעיתים גועשת. בשנת 1953 התמרדו תושבי גיאנה כנגד בריטניה, שהגיבה במעצר ראשי המתמרדים שארגנו שביתות נגד בריטניה.
גיאנה זכתה לעצמאות מהממלכה המאוחדת ב-1966 והפכה לרפובליקה ב-1970, אולם המדינה נותרה חברה בחבר העמים הבריטי.
יחסי איראן–קוסובו
היסטוריה
ב-13 במרץ 2008 הודיע נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, כי איראן, לאחר שבחנה את הנושאים והתנאים של האזור, החליטה שלא להכיר בעצמאותה של קוסובו.
בתחילת מרץ 2008 אמר גולאמרסה אנסארי, שגריר איראן ברוסיה, כי "לשאלה זו יש היבטים חשובים מאוד. בכנות, האו"ם חילק את אחד מחבריו לשני חלקים, אם כי סעיף 1244 מאשר את שלמותה הטריטוריאלית של סרביה. זהו אירוע מוזר מאוד. אנו חושבים שמדינות מסוימות מנסות להחליש ארגונים בינלאומיים. כיום איראן בוחנת את שאלת עתידה של קוסובו. איראן... מביעה את דאגתה מהיחלשות הארגונים הבינלאומיים".
בספטמבר 2011 ביקר סגן שר החוץ של איראן, מוחמד אקונדזאדה, בסרביה במהלך פגישת מועצת ה-NAM השנתית שהתקיימה בבלגרד באותה שנה, והצהיר כי איראן אינה מכירה בקוסובו כמדינה ריבונית.
ראדוביש
ראדוביש (במקדונית: Радовиш) היא עיר שנמצאת במקדוניה הצפונית.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-86.5 ק"מ מסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית. בנוסף, העיר ממוקמת ליד הנהר ראדובישקה.
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכבישים A4 ו-P603.
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2000
הבחירות הכלליות ביפן 2000 נערכו ב-25 ביוני 2000 עבור בית הנבחרים של הדיאט של יפן, לאחר שראש הממשלה יושירו מורי פיזר את הבית התחתון.
רקע ותוצאות
הבחירות לבית הנבחרים היו אמורות להתקיים באוקטובר 2000, אך מכיוון שראש הממשלה מורי נכנס לתפקידו באפריל 2000 בעקבות שבץ מוחי בו לקה קודמו בתפקיד, קייזו אובוצ'י, הוא שאף לזכות בתמיכת הציבור. אולם, במהלך מסע הבחירות צנחה התמיכה במורי לאחר שהתייחס ליפן כמדינה אלוהית, שבמרכזה הקיסר. התמיכה צנחה מ-40% באפריל לפחות מ-20% בערב הבחירות.
הבחירות נסבו סביב הכלכלה היפנית, והממשלה הכריזה שתזרים הון רב לפרויקטים ציבוריים, אך לא תמהר להסיר את הפיקוח הממשלתי מהשוק ולא תערוך רפורמות. האופוזיציה, מצידה, קראה לרפורמות כלכליות ולפחות פיזור כספי הציבור.
רבקה גולדסטיין
רבקה ניוברגר גולדסטיין (באנגלית: Rebecca Newberger Goldstein; נולדה ב-23 בפברואר 1950) היא סופרת ופילוסופית של המדע, יהודיה-אמריקאית. כתבה חמש נובלות ושתי ביוגרפיות - על ברוך שפינוזה וקורט גדל ("ההוכחה והפרדוקס - משפטי האי שלמות של קורט גדל", תורגם לעברית).
קורות חיים
נולדה כרבקה ניוברגר למשפחה יהודית אורתודוקסית בווייט פליינס שבמדינת ניו יורק. יש לה אחות ואח המשמש כרב. בגיל 19 נישאה לשלדון גולדסטיין, יהודי אורתודוקסי אף הוא, עמו חיה שלושים שנה, במהלכן שמרה על ההלכה למרות הפיכתה לאתאיסטית, כדי לא להיראות כופרת בעיני ילדיה. את לימודי התואר הראשון עשתה בסיטי קולג' של ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה ו-Barnard College - שם סיימה לימודיה בהצטיינות בשנת 1972. בשנת 1977 קיבלה דוקטורט בפילוסופיה על עבודה בנושא "Reduction, Realism and the Mind", עליה עבדה באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית תומאס נייגל. לאחר מכן חזרה ל-Barnard College כמרצה לפילוסופיה.
ב-1999 נפרדה מבעלה הראשון וב-2006 התגרשה, נישאה שנית בסוף 2007 לסטיבן פינקר, פרופסור לפסיכולוגיה בהרווארד ומחבר ספרי מדע פופולרי.
ספריה
ביוגרפיות: נובלות: סיפורים קצרים:
איימריק לאפורט
איימריק לאפורט (בצרפתית: Aymeric Laporte; נולד ב-27 במאי 1994 באז'ן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-ספרדי, המשחק בעמדת הבלם במנצ'סטר סיטי ובנבחרת ספרד.
קריירה
איימריק לאפורט נולד וגדל באז'ן שבצרפת והוא נין לסבי-רבא ממוצא בסקי (חבל ארץ בספרד), החל לשחק כדורגל ורוגבי בגיל חמש עד שהצטרף לאקדמיית הנוער של אתלטיק בילבאו לאחר ששיחק במספר מועדונים קטנים בצרפת. ב-28 בנובמבר 2012, ערך לאפורט את הופעת הבכורה שלו במדי אתלטיק בילבאו בניצחון החוץ של קבוצתו 0–2 על עירוני קריית שמונה בישראל במסגרת הליגה האירופית. ב-9 בדצמבר באותה שנה, ערך לאפורט את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה כששיחק דקה אחת בניצחון 0–1 על סלטה ויגו. בשבוע לאחר מכן, שיחק לאפורט בהרכב הפותח של בילבאו בניצחון 0–1 על מיורקה ולאחר מכן הפך לשחקן סגל בקבוצה הבוגרת באופן רשמי כשהאריך את חוזהו עד לשנת 2015. בחודש ינואר 2013, האריך לאפורט את חוזהו בעונה נוספת ונקבע לו סעיף שחרור בסך 27 מיליון וחצי אירו.
לאפורט הפך לשחק הרכב קבוע באתלטיק בילבאו כשהוא משחק גם כמגן שמאלי. ב-28 באוקטובר 2013, כבש לאפורט את שער הבכורה שלו במדי אתלטיק בילבאו במשחק נגד חטאפה. בסיום אותה עונה, נבחר לאפורט לנבחרת העונה של הלה ליגה על ידי העיתונאים בספרד. ביוני 2015, האריך לאפורט את חוזהו באתלטיק בילבאו עד לשנת 2019, כשסעיף השחרור שלו זינק לסכום של 50 מיליון אירו. לאחר שהפסיד יחד עם בילבאו בגמר גביע המלך הספרדי לברצלונה שיחק לאפורט עם בילבאו בצמד משחקים בסופר קאפ הספרדי.
ב-13 ביוני 2016 האריך לאפורט את חוזהו באתלטיק בילבאו עד לשנת 2020 כשסעיף השחרור שלו מהקבוצה יעמוד על סכום של 65 מיליון אירו.
ב-30 בינואר 2018 חתם לאפורט במנצ'סטר סיטי עבור 57 מיליון ליש"ט, סכום שיא עבור המועדון.
קריירה בינלאומית
לאפורט ייצג את כל נבחרות הנערים והנוער של צרפת, הוא היה חלק מהנבחרת צרפת עד גיל 19 ששיחקה באליפות אירופה לנבחרות צעירות לשנת 2013 וגם נבחר ל-11 המצטיינים של הקמפיין.
באוקטובר 2015, ציפה לאפורט לזימון לסגל נבחרת צרפת ליורו 2016 ולאחר שלא זכה לכזה התלבט האם לייצג את נבחרת ספרד בכדורגל כיוון שלו גם שורשים ספרדיים. בחודש ספטמבר 2016 זומן לסגל נבחרת צרפת לקראת צמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד בולגריה והולנד אך לאפורט לא זכה לדקות בצמד המשחקים.
ב-11 במאי 2021 הודיע לאפורט כי בחר לייצג מעתה את נבחרת ספרד. ב-24 במאי נכלל לאפורט רשמית בסגל נבחרת ספרד לקראת יורו 2020.
ב-4 ביוני 2021 ערך לאפורט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בתיקו 0-0 נגד נבחרת פורטוגל במשחק ידידות.
ב-23 ביוני 2021 כבש לאפורט את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק נגד נבחרת סלובקיה במסגרת טורניר היורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.
גמר גביע אירופה לאלופות 1972
גמר גביע אירופה לאלופות 1972 התקיים באצטדיון פיינורד ברוטרדם, הולנד ב-31 במאי 1972, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא אייאקס אמסטרדם ההולנדית, שניצחה במשחק את אינטר מילאנו האיטלקית בתוצאה 2-0. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-17 של גביע אירופה לאלופות.
אייאקס השלימה זכייה שנייה ברציפות (מתוך שלוש) בגביע אירופה, לאחר שהגיעה לגמר כאלופה המכהנת עם ניצחונות 2-0 על פנאתינאיקוס עונה קודם לכן. הייתה זו זכייתה השנייה של אייאקס בתולדותיה בתואר. מנגד, אינטר העפילה לגמר הרביעי בתולדותיה. היא ניצחה בשתי הופעותיה הראשונות, ב-1964 מול ריאל מדריד (3-1) ושנה אחר כך מול בנפיקה ליסבון (1-0), והפסידה ב-1967 לסלטיק (2-1).
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בזכות הישגיהן בעונת. אייאקס זכתה באליפות אירופה באותה עונה, וסיימה כסגנית אלופת הולנד, עם ארבע נקודות פחות מפיינורד. אינטר זכתה באליפות איטליה באותה עונה, בפער של ארבע נקודות מיריבתה העירונית מילאן שסיימה שנייה.
המשחק עצמו הוכרע בזכות צמד של כוכב אייאקס יוהאן קרויף במהלך המחצית השנייה.
אייאקס אמסטרדם
אלופת אירופה המכהנת החלה את מסע ההגנה על התואר בסיבוב הראשון, מול דינמו דרזדן מגרמניה המזרחית. במשחק הראשון בבית עלתה אייאקס ליתרון ראשון כבר לאחר שתי דקות. בדקה ה-19 קבעה אייאקס את תוצאת המשחק, 2-0 בסיום. לאחר שוויון 0-0 בגומלין, העפילה אייאקס לשמינית הגמר.
רבע הגמר הפגיש בין אייאקס לבין ארסנל האנגלית. אייאקס אירחה את המשחק הראשון, ונקלעה לפיגור משער של ריי קנדי לאחר רבע שעה. גארי מיורן השווה את התוצאה בחלוף עשר דקות, ובתוך המחצית השנייה כבש בפנדל את שער הניצחון של אייאקס, 2-1 בסיום. הגומלין באצטדיון ארסנל הוכרע משער עצמי של ג'ורג' גרהאם בתוך המחצית הראשונה. אייאקס השלימה פעם נוספת ניצחון כפול, 1-0 במשחק ו-3-1 בסיכום שני המפגשים, בדרך לחצי הגמר.
בנפיקה ליסבון הפורטוגלית המתינה לאייאקס בחצי הגמר. במשחק הראשון באמסטרדם כבש שאק סווארט את שער הניצחון לאחר 64 דקות, 1-0 לאייאקס בסיום. שערו של סווארט הכריע למעשה את צמד המשחקים, לאחר שהגומלין בליסבון הסתיים בשוויון 0-0, והעניק לאלופת אירופה את הכרטיס לגמר גביע אירופה בפעם השנייה ברציפות.
אינטר מילאנו
אינטר החלה את דרכה בסיבוב הראשון מול א.א.ק. אתונה היוונית. במשחק הראשון במילאנו הפתיעה א.א.ק. כשעלתה ליתרון מהיר, אך אינטר הגיבה היטב, כבשה שלוש פעמים עוד במחצית הראשונה, והוסיפה שער נוסף במחצית השנייה בדרך לניצחון 4-1. בגומלין א.א.ק. גברה 3-2 על אינטר, אך התוצאה הספיקה לאינטר כדי להעפיל עם 6-4 בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר פגשה אינטר את בורוסיה מנשנגלדבך מגרמניה המערבית, במה שהפך לדו-קרב שנוי במחלוקת. המשחק הראשון שוחק במנשנגלדבך, ונפתח עם שער יתרון של יופ היינקס לטובת בורוסיה. רוברטו בונינסניה השווה את התוצאה בדקה ה-20, אך כעבור דקה חזרה בורוסיה ליתרון 2-1. בדקה ה-29 התרחש האירוע שהפך למשמעותי ולשנוי במחלוקת בצמד המפגשים. פחית שתייה שנזרקה מכיוון קהל האוהדים של בורוסיה פגעה בראשו של בונינסניה, שנפל על הדשא. בונינסניה הוחלף בעקבות האירוע, וזאת על אף טענות מצד הגרמנים על תגובה מוגזמת של בונינסניה לאירוע. עד למחצית ניכר היה שאינטר איבדה שליטה במשחק. היא ספגה שלושה שערים נוספים ב-15 הדקות שלאחר האירוע, וירדה למחצית בפיגור 5-1. במחצית השנייה הגיעה אינטר לשפל גדול אף יותר. היא נותרה בתשעה שחקנים, לאחר שז'איר דה קוסטה נפצע לאחר שהקבוצה ביצעה את שלושת חילופיה, ומריו קורסו הורחק בכרטיס אדום לאחר שבעט בשופט. בורוסיה כבשה פעמיים נוספות וניצחה 7-1, במה שלמעשה סימן את סוף דרכה של אינטר בטורניר. בעקבות האירוע בדקה ה-29, ערערה אינטר לאופ"א וביקשה לפסול את בורוסיה מהמשך הטורניר. החלטת הוועדה של אופ"א הייתה שלא לפסול את בורוסיה מהטורניר, אלא לפסול את תוצאת המשחק, לקבוע משחק חוזר במגרש במדינה נייטרלית ולקנוס את בורוסיה באלף ליש"ט. גם הערעור של הגרמנים כשל להביא שינוי בהחלטה למעט העברת המשחק ממגרש במדינה נייטרלית לברלין המערבית. המשחק במילאנו, שבמקור היה צריך להיות משחק הגומלין, הפך להיות המשחק הראשון בדו-קרב. 1,200 שוטרים ואבטחה כבדה בתוך ומסביב לאצטדיון קידמו את פני 90,000 הצופים שהגיעו למשחק. מריו קורסו ספג מאופ"א השעיה לשנה והחמיץ את המשך הטורניר, אך בונינסניה שעמד בעין הסערה היה כשיר ואף כבש, כשאינטר מנצחת 4-2 בבית. במשחק הגומלין נפרדו הקבוצות בשוויון 0-0, שהעניק לאינטר את הכרטיס לשלב הבא.
לאחר הסערה הגדולה, פגשה אינטר ברבע הגמר את סטנדרד לייז' הבלגית. במשחק הראשון במילאנו כבש ז'איר דה קוסטה את שער הניצחון הדרמטי עשר דקות לסיום, וקבע 1-0 לאינטר. בגומלין עלתה ליאז' ליתרון זמן קצר מפתיחת המחצית השנייה, אך אינטר שוב כבשה בדקה השמונים, מרגליו של סנדרו מאצולה, והשיגה שוויון. גם שער ניצחון של ליאז' בפנדל דקות ספורות לסיום לא הספיק לה, ועם שוויון 2-2 בסיכום המפגשים הייתה זו אינטר שהמשיכה לשלב הבא בזכות חוק שערי חוץ.
המשוכה האחרונה של אינטר בדרך לגמר הייתה סלטיק הסקוטית, כשהמשחק הראשון נערך במילאנו. צמד המפגשים הסתיים ללא שערים, וגם ההארכה בגומלין בגלאזגו לא הניבה שער, כך הקבוצות הלכו להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. ג'ון דינס, הבועט הראשון של סלטיק, היה היחיד להחמיץ בדו-קרב, ואינטר העפילה לגמר לאחר 5-4 בדו-קרב הפנדלים.
סיכום המשחק
משחק הגמר הפגיש בין שני סגנונות משחק שונים - הטוטאל פוטבול ההולנדי של אייאקס והקטנאצ'ו האיטלקי של אינטר. אלופת אירופה המכהנת הגיעה לגמר תחת המאמן הרומני סטפן קובאקס, שהחליף את רינוס מיכלס, הוגה השיטה והזוכה של העונה שעברה. קובאקס אימץ את שיטת המשחק של אייאקס והביא אותה להישגים נוספים עם מערך וטקטיקה דומים. גם ההרכב הפותח נותר דומה, כששמונה שחקנים שפתחו במשחק הגמר, פתחו גם שנה קודם לכן באותו מעמד. אייאקס הייתה באותן שנים הקבוצה הטובה ביותר באירופה, עם שחקנים כגון יוהאן קרויף, יוהאן ניסקנס, רוד קרול, ארי האן והקפטן פיט קייזר, והגיעה כקבוצה העדיפה למשחק הגמר.
מנגד, חזרה אינטר למעמד הגמר, חמש שנים לאחר שהפסידה באותו המעמד 2-1 לסלטיק. רק ארבעה שחקנים פתחו בהרכב בשני משחקי הגמר, אך שיטת המשחק של הלניו הררה מאותו הגמר נותרה גם תחת ג'ובאני אינברניצי. עיקר השיטה של אינטר מול הקבוצה העדיפה עליה, הייתה להתגונן עם שחקנים רבים במשך רוב שלבי המשחק, כשרק רוברטו בונינסניה בחלק ההתקפי, ולנסות להכריע את המשחק בדקות הסיום.
במחצית הראשונה של המשחק, נדמה היה שהשיטה של אינטר פועלת היטב. אייאקס הפעילה לחץ רב ותקפה עם שחקנים רבים, אך לא הצליחה לשבור את ההגנה החזקה של אינטר. עם זאת, היא הייתה קרובה לעלות ליתרון מספר פעמים במהלך המחצית. ג'אצ'ינטו פאקטי, תחת לחץ, כמעט וכבש לשערו הוא, אך הכדור שלו נעצר בעמוד. העמוד עצר גם בעיטה ממרחק של רודי קרול, ועשר דקות להפסקה מצאה אייאקס את הרשת, אך השער נפסל בטענה לעבירה מוקדמת של שאק סווארט.
עם פתיחת המחצית השנייה, הצליחה אייאקס להתגבר על ההגנה האיטלקית. אייאקס תקפה עם שחקנים רבים, ואינטר התקשתה להתמודד עם עלייתם של המגנים בשני הקווים. בדקה ה-47 קיבל וים סורביר, מגנה הימני של אייאקס, את הכדור באגף לאחר איבוד של הגנת אינטר, והגביה לרחבה. שוערה של אינטר איבאנו בורדון יצא לכדור והתנגש בשחקן קבוצתו טרצ'יזיו בורניץ'. בעקבות ההתנגשות עבר הכדור את שניהם והגיע ליוהאן קרויף שהיה חופשי לגמרי, עצר את הכדור ובעט לרשת החשופה, 1-0 לאייאקס.
לאחר השער ניסתה אינטר לחזור למשחק, והחלה לתקוף עם יותר שחקנים את שערה של אייאקס. היינץ סטוי עמד במספר מבחנים, בעיקר מעברו של בונינסניה, אך הצליח לשמור על יתרון קבוצתו. בדקה ה-78, כבשה אייאקס מהצד השני. כדור חופשי של קייזר מאגף שמאל מצא את הראש של קרויף, שנגח פנימה, השלים צמד אישי וקבע את תוצאה המשחק - 2-0 לאייאקס, ששומרת על תואר אלופת אירופה.
הרסטורציה הראשונה
היסטוריה
המשטר הוקם בעקבות ניצחון הקואליציה השישית (בריטניה, רוסיה, פרוסיה, שוודיה ואוסטריה) במסגרת המערכה על צרפת, בזמן שהמדינה הייתה מסוכסכת בתקופת האימפריה הראשונה. בעוד שמעצמות בעלות הברית נחלקו באשר למי שיוצב על כס המלכות של צרפת, נוצר משחק מתוחכם בין הבורבונים בגלות, המוסדות הצרפתיים והמעצמות הזרות, לפני שהתפטר נפוליאון הראשון ב-6 באפריל ופתח את הדרך ללואי השמונה עשר, אחיו של לואי השישה עשר, שחזר לפריז בסוף החודש ועבר לארמון הטווילרי.
המשטר החדש היה חוקתי: הוא אכן נועד לפייס את המדינה, לערבב את החזרה למונרכיה עם כמה מההישגים המרכזיים של המהפכה הצרפתית. לשם כך העניק הריבון לצרפתים את אמנת 1814. הכוח המלכותי הוחזר תוך שמירה על חלק מזכויות הפרט שנרכשו במהלך המהפכה. במהלך קיומו הקצר ניסה המשטר לפייס את המדינה. שיטה זו אכזבה את המלוכנים הקיצוניים ביותר, שקיוו לנקמה על העוולות שנגרמו בתקופה המהפכנית, בעוד שחזרתה לשלטון של הכנסייה וצמצום היקף הצבאות יצרו במהירות אויבים למשטר.
בהקשר זה נחת נפוליאון הראשון בצרפת ב-1 במרץ 1815. עם צמצום הצבא בתחילה, הוא איגד את כל אלו שלא היה מרוצים מהשלטון והסתובב ברחבי המדינה. לואי השמונה עשר ברח מפריז ב-19 במרץ, והמשטר נפל למחרת, עם הגעתו של נפוליאון לטווילרי. לואי השמונה עשר יצא לגלות בגנט. רק לאחר מאה הימים וקרב ווטרלו הצליח לואי השמונה עשר לחזור לכס המלכות, וחנך את הרסטורציה השנייה.
החזרתו של לואי ה-18 לכס המלכות בשנת 1814 בוצעה בעיקר באמצעות תמיכתו של שר החוץ לשעבר של נפוליאון, טלראן, ששכנע את מעצמות הברית המנצחות ביתרונות של רסטורציה בורבונית. בתחילה התפצלו בעלות הברית לגבי המועמד הטוב ביותר לכס המלכות: בריטניה העדיפה את הבורבונים, האוסטרים נחשבו כעוצר עבור בנו של נפוליאון, פרנסואה בונפרטה, והרוסים היו פתוחים בפני הדוכס ד'אורליאן, לואי פיליפ, או ז'אן-בטיסט ברנדוט, המרשל לשעבר של נפוליאון, שעמד בתור לכס המלכות השוודי. לנפוליאון הוצע לשמור על כס המלכות בפברואר 1814, בתנאי שצרפת תחזור לגבולות 1792, אך הוא סירב. כדאיות הרסטורציה הייתה מוטלת בספק, אבל הפיתוי של שלום לציבור צרפתי עייף מלחמה, והפגנות תמיכה בבורבונים בפריז, בורדו, מרסיי וליון, עזרו להרגיע את בעלות הברית.
לואי, בהתאם להצהרת סן-אואן, העניק חוקה כתובה, האמנה של 1814, שהבטיחה בית מחוקקים דו-ביתי עם לשכת אצילים תורשתית/מינוי ולשכת צירים נבחרת - תפקידם היה מייעץ (למעט מיסוי), שכן רק למלך הייתה הסמכות להציע או לבטל חוקים, ולמנות או להחזיר שרים. זכות הבחירה הוגבלה לגברים בעלי אחזקות רכוש ניכרות, ורק 1% מהאנשים יכלו להצביע. רבות מהרפורמות המשפטיות, המנהליות והכלכליות של התקופה המהפכנית נותרו על כנם; קוד נפוליאון, שהבטיח שוויון משפטי וחירויות אזרח לגברים, הביאנס הלאומי של האיכרים והשיטה החדשה של חלוקת הארץ למחוזות לא בוטלו על ידי המלך החדש. היחסים בין הכנסייה למדינה נותרו מוסדרים על ידי הקונקורדט של 1801. עם זאת, למרות העובדה שהאמנה הייתה תנאי לשיקום, ההקדמה הכריזה כי מדובר ב"וויתור והענקה", שניתנה "באמצעות הפעלת סמכות המלוכה שלנו באופן חופשי".
מ.ס. קריית גת (כדורגל נשים)
מועדון כדורגל נשים מ.ס קריית גת היא קבוצת כדורגל נשים מקריית גת המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה זכתה חמש פעמים באליפות ושלוש פעמים בגביע, והיא הקבוצה הראשונה בהיסטוריה של כדורגל הנשים בישראל שהשלימה טרבל, כשזכתה בעונת 2020/2021 באליפות המדינה, בגביע המדינה ובגביע אתנה. הקבוצה שיחזרה הישג זה גם בעונת 2021/2022.
היסטוריה
בעונת 2015/2016 זכתה בגביע המדינה לנשים ועונה לאחר מכן, בהובלת המאמן ירון גפני, כבר זכתה באליפות היסטורית. באותה העונה הודחה בשלב חצי גמר גביע המדינה.
בעונת 2016/2017 זכתה הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
עונת 2020/2021 הייתה עונת שיא של הקבוצה שבה זכתה בטרבל היסטורי והייתה הקבוצה הראשונה להגיע להישג זה כשזכתה באליפות המדינה, בגביע המדינה ובגביע אתנה ששוחק לראשונה בעונה זו. בעונת 2021/2022 שחזרה את ההישג ובעונת 2022/2023 זכתה באליפות ובגביע אתנה.
דינה שנהב
דינה שנהב (נולדה ב-8 בפברואר 1968) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה
יצירותיה של שנהב עוסקת, ברובן, ביחסי הגומלין שבין האדם והטבע ובמורכבות הנגזרת ממעמדו של האדם כשולט וכנשלט בהקשרים ארכאולוגיים, אקולוגיים, פוליטיים וחברתיים. הנושאים שבהם היא מטפלת מאופיינים בגוון אפוקליפטי, בין אם אלה סיטואציות של עימותים אלימים: מלחמה במזרח התיכון או סיפורים מהתנ"ך שבמרכזם קונפליקט, ובין אם זה חורבן וכיליון בהקשר אקולוגי אוניברסלי. בכל אלו, היא בוחנת את הפרדוקס המאפשר את קיומן הבו-זמני של אכזריות, אלימות וכוחנות לצד רוך, חמלה ואנושיות.
עיסוקה המתמשך בקונפליקטים בא לידי ביטוי לא רק במישור רעיוני אלא גם בבחירת החומרים שאיתם היא עובדת, ביניהם ספוג, פחם, חרוזים, פייטים, בדים, פלסטיק, ועוד.
תערוכתה "D.O.A" (2015), היא מיצב המתאר את סביבת מגוריו של צייד, עשוי כולו מספוג צהוב וחיוור ובו בקתה של הצייד על תכולתה מרובת פרטים, כגון: רובים, סכינים, גרזינים, בעלי החיים הניצודים, שולחן המטבח שלו, מדפים ושאריות מזון שכמו נותרו על השולחן בטרם עזב. הכל מפוסל בדייקנות, תוך הדגשת הניגוד שבין רכות החומר לבין נוקשות החפצים הדוממים העשויים ממנו.
בתערוכתה "מרכבה" (2019) בנתה שנהב טנק מרכבה גודל ממדים מספוג, הנראה כפורץ את קיר הגלריה וכובש כמעט את כל החלל. כלי מלחמה זה נחשב לאחד המתקדמים בעולם עתיר טכנולוגיה וכישורים מבצעיים ומשימתו הרס והשמדה. אלא שהחומריות המסיבית מקבלת כאן תפנית והופכת אוורירית, כמעט כזו שמגע קל ימוטט אותה. ההיפוך שבין התוקפנות והאלימות שמייצג כלי המלחמה לעומת המסה והמוצקות, שניטלו ממנו, יכולת התפקוד ההרסנית שנוטרלה, כושר המיגון שנחשף לפגיעות, הריקון מכל פונקציה שיכולה לאותת עוינות מיליטנטית. כל אלו מוקצנים עד לאבסורד. נראה ששנהב מאתגרת את המתבונן להשתאות מול שונות זו של האובייקט, האדיש והתלוש, באירוניה וגם בכובד ראש.
באוקטובר 2020 נפתחה תערוכת יחיד של שנהב בשם "מנהרה" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית.
Flashlight (שיר של קאשה מוש)
השיר בוצע על ידי מוש אחד עשר מתוך 18 שירים בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון., הוא הגיע למקום התשיעי והעפיל לגמר, שם מוקם במקום העשרים ושניים.
שירות הדואר של קוריאה הצפונית
שירות הדואר של קוריאה הצפונית (בהנגול: 조선의 체신체계) או דואר קוריאה (조선 우편) מופעל על ידי משרד הדואר והתקשורת, ומפוקח מטעם הלשכה לתחזוקת שירותי התקשורת אשר מפקחת על כלל אמצעי התקשורת במדינה המסוגרת, לרבות מברקים, שירותי טלפוניה, שידורי טלוויזיה ועיתונות, וכדומה.
רקע והיסטוריה
בדומה לאספקטים נוספים בשגרת היום-יום של תושבי קוריאה הצפונית, קיים קושי ניכר בהשגת מידע אותנטי ומאומת ביחס לשגרת החיים במדינה המסוגרת, כאשר לרוב, המידע הפנימי אודות המדינה מושג הודות לקומץ עריקים צפון-קוריאנים, אנשי עסקים בינלאומיים הפועלים במדינה בהסכמת המשטר, ומספר מכוני מחקר צפון-קוריאנים הפועלים מחוץ לגבולות המדינה.
בתקופה שלפני הרעב ההמוני של שנות ה-90, שירות הדואר במדינה פעל בדרך כלל כסדרו, כאשר העברת מכתב בתוך המדינה מיעד אחד לשני לקחה בדרך כלל פחות משבוע. הממשלה עצמה נהגה לספק לשירות הדואר אמצעי תחבורה (אופניים) לשם אספקת הדואר בזמן לתחנות החלוקה השונות. עם זאת, בימי הרעב ההמוני (אשר מכונה בקוריאה הצפונית "המצעד הכרוך במאמצים"), משלוחי הדואר הפכו בהדרגה לפחות ופחות סדירים עקב מחסור במזון, חשמל ודלק (בין היתר, חלו שיבושים ניכרים בתנועת הרכבות, אמצעי התחבורה העיקרי למרחקים ארוכים במדינה). כתוצאה מכך, שליחת מכתב מבירת המדינה, פיונגיאנג, למרחק מאות קילומטרים ספורים, יכלה לקחת כחודש ואף למעלה מכך. במקרים מסוימים במהלך תקופת הרעב, ולפי מקורות שונים, עובדי הרכבת, אשר סבלו ממחסור במזון ובאמצעי חימום בקור המקפיא של החורף, נהגו לשרוף את דברי הדואר על מנת להתחמם.
בשנת 1992, שר הדואר והתקשורת, יחד עם סגנו ומרבית הבכירים במשרד פוטרו, כאשר השר וסגנו נשלחו למחנה מעצר בגין מעילה ובזבוז כספים במסגרת רכישת ציוד סיבים אופטיים פגום מבריטניה.
ורנון דלהארט
מריון טריי סלאוטר (באנגלית: Marion Try Slaughter; 8 באפריל 1883 – 14 בספטמבר 1948), הידוע יותר בשם הבמה שלו ורנון דלהארט (באנגלית: Vernon Dalhart), היה זמר וכותב מוזיקת קאנטרי אמריקאי. הבלדה הקלאסית "ההריסות של הישן 97" (97 Wreck of the Old) שהקליט נחשבה כשיר הקאנטרי הראשון שנמכר במיליון עותקים, אם כי נתוני מכירות של הקלטות לפני מלחמת העולם השנייה קשים לאימות.
שירות הדואר של קוריאה הצפונית
רקע והיסטוריה
חרף זאת, באותה השנה החלה פריסה בהיקף חלקי של שירותי טלפוניה ברחבי המדינה, המבוססת על תשתית סיבים אופטיים, מה שהפחית את תלות התושבים בשירות הדואר המסורתי לשם שמירה על קשר עם קרובי משפחה וחברים.
מערכת הדואר
מערכת חלוקת הדואר בקוריאה הצפונית, בדומה למדינות אחרות, מבוססת על חלוקה לפי מחוזות, כאשר בכל מחוז פועל סניף מרכזי של משרד הדואר והתקשורת, ובמרבית הכפרים קיים סניף מקומי למשלוח ולקבלת דברי דואר מברקים וחבילות, הפועל בתיאום מול הסניף המחוזי. בהתאם למדיניות הצנזורה הפנימית במדינה, סוכנים מטעם מחלקת ביטחון המדינה של קוריאה הצפונית מוצבים בסניפי הדואר המרכזיים לשם בדיקת דברי הדואר, מה שמשמש כאמצעי פיקוח נוסף על תושבי המדינה.
ורנון דלהארט
ראשית חייו
דלהארט נולד בג'פרסון, טקסס, ב-6 באפריל 1883. את שם הבמה שלו הוא לקח משתי עיירות, ורנון ודלהארט בטקסס, ביניהן הוא רעה צאן כנער בשנות ה-90. אביו של דלהארט, רוברט מריון סלוטר, נהרג על ידי גיסו, בוב קאסלברי, כאשר דלהארט היה בן 10 כשדלהארט היה בן 12 או 13, המשפחה עברה מג'פרסון לדאלאס, טקסס.
שירות הדואר של קוריאה הצפונית
מערכת הדואר
חרף פעילותו של שירות הדואר ואמצעים נוספים להעברת מידע ברחבי המדינה, תקשורת אישית מפה לאוזן עודנה מהווה הדרך העיקרית להפצת מידע בין תושבי המדינה הפזורים ברחבי הארץ.
שירות דואר בינלאומי
נכון לשנת 2018, לא קיים שירות אספקת דואר סדיר בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, שכנתה מדרום. יתרה מכך, מאז שנת 2006 קוריאה הצפונית מתמודדת עם סנקציות כלכליות חריפות שהוטלו על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות עקב תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית, מה שמגביל בצורה ניכרת את יכולתם של תושבי המדינה לשלוח ולקבל חבילות ומכתבים לחו״ל. כמו כן, מדינות שונות ברחבי העולם מטילות אף הן סנקציות על הכנסת דברי דואר וחבילות לקוריאה הצפונית. בארצות הברית לדוגמה, חל איסור על העברת דברי דואר וחבילות לקוריאה הצפונית, למעט תכתובת אישית (ותמונות). קיים איסור מוחלט על העברת סחורות, מטבעות, מתכות יקרות, תכשיטים, וחומרים כימיים/ביולוגיים/רדיואקטיביים ואחרים.
ורנון דלהארט
ראשית חייו
דלהארט שר וניגן במפוחית ובנבל פה באירועי קהילה מקומיים ולמד בקונסרבטוריון של דאלאס למוזיקה. הוא התחתן עם סיידי לי מור-ליווינגסטון ב-1901 ונולדו לו שני ילדים, בן ובת. ב-1910 הוא העביר את המשפחה לניו יורק, שם עבד במחסן פסנתרים ולקח מדי פעם עבודות שירה.
קריירת מוזיקה
מוזיקה קלאסית הייתה מושרשת בחינוך של דלהארט. הוא רצה להיות זמר אופרה, ובשנת 1913 הוא קיבל חלקים ב- מאדאם באטרפליי וב-. הוא ראה במקומון מודעת דרושים לזמרים והגיש מועמדות. דלהארט נבחן על ידי תומאס אלווה אדיסון והמשיך להקליט עבור אדיסון רקורדס. מ-1916 עד 1923, הוא ביצע למעלה מ-400 הקלטות של מוזיקה קלאסית קלה ושירה עם להקות ריקוד מתחילות עבור חברות תקליטים שונות.
בשנות ה-20 וה-30, דלהארט שר ביותר מ-5,000 סינגלים (תקליטים) עבור לייבלים רבים, והשתמש ביותר מ-100 שמות בדויים, כגון אל קרייבר, ורנון דייל, פרנק אוונס, יו לאטימר, סיד טרנר, ג'ורג' ווייט (עם ממפיס חמש המקורית) ובוב ווייט. ב- גריי גול רקורדס, הוא השתמש לעיתים קרובות בשם "ול וטריאן", שבו השתמשו גם זמרים אחרים, כולל ארתור פילדס. דלהארט כבר היה זמר מבוסס כשהכין את ההקלטות הראשונות שלו במוזיקת קאנטרי.
להיטים
לדלהארט היה סינגל להיט עם ההקלטה שלו משנת 1924 של "he Wreck of the Old 97", בלדה אמריקאית קלאסית על ירידת רכבת הדואר המהירה מס' 97 ליד דנוויל, וירג'יניה, ב-1903. השיר הוקלט עבור חברת ויקטור טוקינג משין, והוכיח לחברות התקליטים הלאומיות על קיומו של שוק נכבד לשירה של מוזיקת קאנטרי. השיר היה השיר הדרומי הראשון שהפך להצלחה לאומית. עם "שיר האסיר" בצד השני בתקליט, הסינגל מכר בסופו של דבר כשבעה מיליון עותקים, מספר עצום להקלטה בשנות ה-20. הוא זכה בדיסק זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה ( RIAA ) והיה התקליט הנמכר ביותר, חוץ משירי חגים ב-70 השנים הראשונות של מוזיקה מוקלטת. ג'ואל ויטבורן, סטטיסטיקאי של מגזין בילבורד, קבע ש"שיר האסיר" היה להיט מספר 1 במשך שנים עשר שבועות בשנים 1925–1926. אחת ההקלטות המזוהות ביותר עם ורנון דלהארט, במיוחד בבריטניה, היא השיר "The Runaway Train" משנת 1925 (טוקינג מאשין ושות',
קמדן, ניו ג'רזי, ויקטור 19685-א, שליאק). זה הושמע ב"מועדפי הילדים" של רדיו BBC בין השנים 1954 ל-1982, ואפילו עכשיו כמעט כל אוסף של תקליטי ילדים בבריטניה כולל את השיר הנצחי הזה.
מתוך רצון לחזור על הצלחת הסינגל, חברת ויקטור שלחה את ראלף פאר להרים הדרומיים ב-1927 כדי ליצור את מפגשי בריסטול – הקלטות מוזיקת קאנטרי. המפגשים הללו הובילו לגילוי של הזמרים ג'ימי רודג'רס ומשפחת קרטר. בהמשך המודל של פאר יהפוך לסטנדרט של תעשיית המוזיקה.
דיסקוגרפיה
אלבומים
קים היון-ווי
קוריאה הצפונית מכחישה כל קשר לקים ואף טוענת שזו לא נולדה שם. היא גורסת כי כל הביוגרפיה של קים היא המצאה של הדרום. במספר מחוזות ביפן, נלמד בבתי הספר הצפון-קוריאניים כי קים הייתה סוכנת בשירות קוריאה הדרומית. כיום, מתחרטת קים על הפיגוע ומבקרת סוגיות רבות ביחסים בין שתי הקוריאות, אפשרויות האיחוד והשיחות ביניהן.
חייה המוקדמים
קים נולדה ב-27 בינואר 1962 בעיר קסונג שבדרום קוריאה הצפונית. קים אמנם נולדה בקסונג אך מקום מגוריה של משפחתה היה הבירה פיונגיאנג. אבי המשפחה עבד כדיפלומט בשירות קוריאה הצפונית, כתוצאה מכך, המשפחה גרה בקובה ובקוריאה הצפונית לסירוגין. קים הצטיינה כתלמידה ובפעילויות אחר הצהריים הבלתי-פורמליות.
קים הוכשרה במקור כשחקנית והשתתפה בסרט הטכניקולור הראשון אי פעם לצאת בקוריאה הצפונית. בשנת 1972 נבחרה קים לתת פרחים למשלחת מקוריאה הדרומית שהגיעה לשיחות בין שתי המדינות בפיונגיאנג. לאחר סיום לימודיה בתיכון נרשמה קים ללימודים באוניברסיטת קים איל-סונג, במהלך לימודיה הועברה על ידי השלטונות למכללה לשפות זרות בפיונגיאנג (המסונפת לאוניברסיטת קים איל סונג), שם למדה יפנית. כאשר התחילה ללמוד, היא התחילה באימונים המפרכים לעבודתה בהמשך - מרגלת.
הכשרתה כמרגלת
מיד לאחר שהצטרפה לסוכנות הריגול של קוריאה הצפונית קיבלה קים שם חדש - אוק הווה, והיא נשלחה לגור במתחם מסודר מחוץ לפיונגיאנג. היא בילתה שבע שנים שלמות במתחם ולמדה בו איך להיות מרגלת. הלימוד כלל אומנות חומרית, כושר גופני, ושלוש שנים של חיזוק היפנית שלה. המנחה היפנית של קים הייתה יאקו טאגוצ'י, אחת מהחטופים היפנים בקוריאה הצפונית. במסגרת הלימודים היו המתאמנים צופים בסרטי תעמולה שהוכנו על ידי הממשלה הצפון קוריאנית במיוחד בשבילם. חלק מהמבחן האחרון של קים היה שינון של מסמך משגרירות נלעגת שהומצאה על ידי הצפון קוריאנים.
קים עברה למקאו לאחר תקופה על מנת ללמוד סינית קנטונזית בשביל שתוכל להתחזות לסינית במשימות חשאיות רחוקות, היא למדה את חיי היומיום הקפיטליסטיים (לקנות בסופרמרקט, להשתמש בכרטיס אשראי, לבלות במועדונים, ללכת לבנק וכו'...), דברים שאינם היו קיימים בקוריאה הצפונית.
טיסה 858 של קוריאן אייר
בשנת 1987 ניתן האות להתחיל במבצע על ידי קים איל-סונג. קים טוענת כי הפקודה להתחיל במבצע נכתבה בכתב ידו של קים איל-סונג. לפני שיצאה למבצע ביקשה קים מקוריאה הצפונית את ההבטחה שאם הוא מצליח ועובר ללא תקלות, היא חוזרת לקוריאה הצפונית לחיות עם משפחתה ולא עובדת יותר כסוכנת חשאית ומרגלת במדינות אחרות.
קים הוציאה דרכון יפני מזויף נוסף עם השם מאיומי האצ'יבה יחד עם קים סיאונג-איל שהוציא דרכון על שם שינאיצ'י האצ'יבה, אביה של מאיומי. שניהם נסעו לאירופה עם הדרכונים, הם הגיעו לבלגרד שביוגוסלביה (סרביה דהיום) והתרועעו עם סוכנים צפון קוריאניים נוספים שהיו שם. הסוכנים נתנו להם מידע חשוב בנוגע לפיגוע שהם עומדים לבצע. מבלגרד נסעו השניים לאבו דאבי, לבצע את הפיגוע.
ב-29 בנובמבר 1987 עלו קים סיאונג-איל וקים היון-ווי על טיסה 858 של קוריאן אייר שמוצאה אבו דאבי והשאירו פצצת זמן, מקלט רדיו של פנסוניק שהיה מלא בחומר נפץ פלסטי, ובקבוק ליקר שהכיל חומר נפץ נוזלי בתא במטוס. אלה התפוצצו כשהמטוס היה מעל ים אנדמן, סמוך לתאילנד. בעת הפיצוץ אבד קשר הרדאר עם המטוס. כל 11 אנשי הצוות ו-104 הנוסעים במטוס נהרגו, עובדה שהפכה את האירוע לפעולת הטרור הקטלנית ביותר נגד קוריאה הדרומית. סיאונג-איל והיון-ווי ניסו להימלט לקוריאה הצפונית דרך בחריין, אך ללא הצלחה. שניהם נתפסו. סיאונג-איל התאבד והיון-ווי נשלחה לקוריאה הדרומית להמשך מעצר.
לאחר האירוע
קים היון-ווי נשפטה למוות במרץ 1989 אך ברגע האחרון קיבלה חנינה מנשיא קוריאה הדרומית נו טה-וו באומרו כי: "מוחה של קים נשטף באופן מצער על ידי שלטונות ציר הרשע, ממשלת קוריאה הצפונית". בשנת 1993 הוציאה קים ספר בשם "The Tears Of My Soul" המתאר את קורות חייה.
ב-9 ביוני 1990 יצא בקוריאה הדרומית סרט על הפיגוע בשם "מאיומי".
קים הפכה לפעילת שלום בין שתי המדינות ומבקרת פוליטית של האזור. היא נתנה את דעתה על מספר סיטואציות שעלו לכותרות כגון התחרותן של שתי הקוריאות תחת משלחת אחת באולימפיאדת פיונגצ'אנג ("צביעות צפון קוריאנית שנמצאת עמוק בתוך תהליכי הגרעין שלה"), או ההסלמה באזור בשנת 2013 ("קים ג'ונג-און הוא צעיר ומשוגע שרק רוצה שליטה צבאית מלאה").
חייה הפרטיים
קים התחתנה בשנת 1997 עם סוכן דרום קוריאני לשעבר, אחד מחוקריה ומהאחראים על תיקה. מקום מגוריה בקוריאה הדרומית לא ידוע.
בשנת 2013 פורסם כי משפחתה של קים נחטפה על ידי השלטונות בקוריאה הצפונית למחנה עבודה אכזרי לעצורים ואסירים.
לומן פילד
לומן פילד (באנגלית: Lumen Field) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם בסיאטל במדינת וושינגטון, שבארצות הברית. זהו האצטדיון הביתי של סיאטל סיהוקס מליגת ה-NFL, ושל סיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS. במקור נקרא אצטדיון סיהוקס (באנגלית: Seahawks Stadium), ואז הפך לקווסט פילד (באנגלית: Qwest Field) ביוני 2004, כשחברת התקשורת קווסט (Qwest) רכשה את זכויות השיום על האצטדיון. האצטדיון נקרא בשם סנצ'ורילינק פילד (באנגלית: CenturyLink Field) ביוני 2011, לאחר שחברת קווסט נרכשה על ידי חברת סנצ'ורילינק (CenturyLink), ואת שמו הנוכחי קיבל האצטדיון בחודש נובמבר 2020 כשחברת סנצ'ורילינק עברה מיתוג מחדש לשם לומן טכנולוגיות. זהו מתקן מודרני עם נוף אל קו הרקיע של מרכז סיאטל, ויכול להכיל 68,740 צופים למשחקי NFL ו-37,722 צופים עבור רוב משחקי ה-MLS. המתחם כולל גם את "מרכז האירועים" עם "תיאטרון המוזיקה של וושינגטון" (תיאטרון WaMu), חניון ורחבה ציבורית. במקום מארחים הופעות, מופעי סחר ומופעי צרכנים יחד עם אירועי ספורט. האצטדיון ממוקם במרחק 1.6 ק"מ ממרכז העיר סיאטל, וניתן להגיע אליו דרך מספר כבישים מהירים ובדרכי תחבורה המונית.
האצטדיון הוקם בין השנים 2000–2002 באתר של אצטדיון הקינגדום, לאחר שהמצביעים אישרו מימון לבנייה בבחירות שנערכו ברחבי המדינה (וושינגטון) ביוני 1997. הצבעה זו יצרה את "רשות האצטדיון הציבורי של מדינת וושינגטון" שתפקח על הבעלות הציבורית של המקום. בעלי הסיהוקס, פול אלן, הקים את חברת ".First & Goal Inc" כדי לפתח ולתפעל את המתקנים החדשים. אלן היה מעורב מקרוב בתהליך העיצוב והדגיש את החשיבות של מבנה פתוח עם אווירה אינטימית.
הקהל רועש להפליא במהלך משחקי הסיהוקס. האצטדיון החזיק בשיא גינס עבור שאגת הקהל הרמה ביותר באצטדיון פתוח עם רעש בעוצמה של 137.6 דציבלים בשנת 2013, אך שיא זה נשבר על ידי אוהדי קנזס סיטי צ'יפס באצטדיון ארוהד עם רעש של 142.2 דציבלים בשנת 2014. הרעש באצטדיון מחזק את יתרון הביתיות של הקבוצה, וגורם לעלייה בעברות כגון: "התחלה שגויה" (תנועה של שחקן התקפה לפני המהלך), ו"איחור במשחק" (אי מסירת הכדור לאחר ששעון המשחק הופעל) שנעשו על ידי שחקני הקבוצות האורחות. האצטדיון היה הראשון ב-NFL שהשתמש בדשא המלאכותי מסוג FieldTurf. באצטדיון שוחקו גם משחקי פוטבול רבים של מכללות ותיכונים, כולל אירוח משחקים עבור וושינגטון האסקיז בשל השיפוץ באצטדיון האסקי משנת 2011 ועד 2012. סיאטל דראגנס מה-XFL גם שיחקה בסנצ'ורילינק פילד בשנת 2020.
סנצ'ורילינק פילד מיועד גם לכדורגל. האירוע הספורטיבי הראשון שנערך באצטדיון היה משחק ליגה של סיאטל סאונדרס במסגרת USL-1, הליגה השנייה בארצות הברית בזמנו. סיאטל סאונדרס החלה לשחק את משחקי הבית באצטדיון באופן קבוע בשנת 2003. לאחר שהוענק לסיאטל זיכיון לקבוצת הרחבה ב-MLS, הסאונדרס החלה את עונת הבכורה שלה בשנת 2009 באצטדיון. סנצ'ורילינק פילד אירח את משחק גביע ה-MLS בשנים 2009 ו-2019. האצטדיון אירח גם את גמר גביע ארצות הברית הפתוח בשנים 2010 ו-2011. הסאונדרס זכתה בשתי הפעמים בגביע, ובכל שנה מן השנתיים, נקבע שיא צופים חדש בגמר הגביע. באוגוסט 2013, הסאונדרס קבעו שיא צופים חדש למשחק כדורגל בסיאטל כאשר 67,385 אוהדים נכחו במשחק נגד פורטלנד טימברס. האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת גביע הזהב של CONCACAF בכמה מהדורות שונות, וגם משחקים בקופה אמריקה 2016. סנצ'ורילינק פילד הוא חלק מהצעת עיריית סיאטל לארח משחקים באצטדיון במהלך מונדיאל 2026, שיאורח על ידי לארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
אני אוהב אותך חזק
אני אוהב אותך חזק (מוכר גם בשם חזק חזק) הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי גידי גוב, שפורסם ב־2010 במסגרת המיזם המוזיקלי "עוד מעט נהפוך לשיר", ובו הלחין יהודה פוליקר את מילותיו של חלל מערכות ישראל נדב הררי.
השיר הושמע פעמים רבות בתחנות גלי צה"ל והגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ ו־ynet לשנת תש"ע. מאוחר יותר הוא נכלל באלבום שאיגד את שירי המיזם, "עוד מעט נהפוך לשיר – אמנים שרים שירי נופלים".
שלמה פישר (הסב)
הרב שלמה אלכסנדר פישר (א' בניסן ה'תרי"ב, מרץ 1852 - ב' באב ה'תרצ"ב, אוגוסט 1932) היה רב הקהילות האורתודקסיות במינכן ובאלבה יוליה (קרלסבורג) שבטרנסילבניה.
אני אוהב אותך חזק
רקע
נדב הררי נולד ב־1947 בקיבוץ אלונים. עם סיום לימודיו התיכוניים בבית הספר "תיכון חוגים" בחיפה הגיע עם חברי גרעין הנח"ל שלו למשק קיבוץ יפתח באוגוסט 1965, שם הכיר והתחבר עם בת הקיבוץ נגה (לבית לדין). הררי היה חובב מוזיקה (לא רק ישראלית, בשונה מרוב חבריו בקיבוץ) ואהב לכתוב שירים. בין השאר כתב גם שירי אהבה לנגה – אחד מהם היה אני אוהב אותך חזק: נדב ונגה התחתנו בחתונה הראשונה של מישהו מבני קיבוץ יפתח. במהלך מלחמת יום הכיפורים הוצב נדב הררי בתעלת סואץ כחייל מילואים בשריון. ב־24 באוקטובר 1973, יומה האחרון של המלחמה, כשעה לפני הפסקת האש נהרג הררי, בן 26 אז (ונגה בת 20), כשיצא עם כוח השריון שלו לחלץ קבוצת חיילי צנחנים (שזכתה מאוחר יותר לכינוי "כוח יהודה"), שעלה חשש לחייהם לאחר שנקלעו לקרב קשה באזור העיר סואץ. בתדרוך נמסר שהשטח נקי והררי נכנס יחידי לסמטאות העיר לחפש אחרי החיילים, אבל הוא נכנס למלכודת של המצרים. צלף פגע בו, והוא נהרג במקום.
לאחר נפילת הררי נישאה נגה מחדש לעקיבא אורן, חברו של נדב לגרעין הנח"ל (נישואים שניים גם לו). שני אירועים קשים נוספים שחוותה נגה גרמו לה להוציא מהמגירה את השיר שכתב לה בעלה המת. ב־2002 נהרג ערן, בנו של בעלה השני אורן, בתאונת נשק. ב־2006 מת בנם המשותף בן ממכת חום כשטייל במעלה צרויה שבשמורת עין גדי בעת חופשה מיחידתו, שבוע מתום מלחמת לבנון השנייה:
שלמה פישר (הסב)
תולדות חייו
נולד לאהרן ולבילא, בתו של הרב בנימין וולף אוסטרליץ, שכיהן כראש ישיבה ודיין באייזנשטט. למד בישיבתו של סבו, בישיבת פרשבורג אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר - ה"כתב סופר", ובישיבתו של הרב יצחק דב במברגר בווירצבורג שבגרמניה. היה בעל השכלה כללית וידע בשפות. התגורר לזמן מה בהמבורג, והתפרנס כמורה פרטי לתלמוד וכמורה לצרפתית בבית הספר. נשא לשרה גיטל בתו של הרב שמעיה הלוי, רב בנובו מסטו שבסלובקיה ונינת רבי צבי הירש הלר.
לאחר נישואיו התמנה לרבה הראשון של בית הכנסת "קהל יראים - אהל יעקב" במינכן. הרב עזריאל הילדסהיימר סייע לו לקבל משרת רבנות בשטרסבורג, אך זו לא יצאה לפועל. ב-1891 (ה'תרנ"א) נבחר, בהמלצת הרב משה צבי פוקס מאוראדיה, לרב הקהילה המרכזית בעיר אלבה יוליה (קרלסבורג) שבטרנסילבניה. קהילה זו השתייכה לקהילות הסטטוס קוו אנטה, והרב פישר ניסה לשכנע את אנשיה להצטרף ללשכה האורתודקסית, ולאחר זמן רב אף הצליח. פרסם מעל מאה מאמרים בתחומים רבים בקובץ התורני המרכזי של רבני הונגריה, "תל תלפיות" עליהם חתם בשם העט "בן ר' אהליאב" (על שם הוריו אהרן ובילא), וכן בקובצי "המאסף" ו"וילקט יוסף".
בשנת 1928, לאחר מות אשתו, עבר להתגורר לצד בתו בקלוז' נאפוקה (קלויזנבורג), שם חי עד לפטירתו. נקבר באלבה יוליה.
ספריו
כתבים רבים שלו אבדו במהלך מלחמת העצמאות, בעת שבנו ומשפחתו שגרו בירושלים נמלטו מאימת הקרבות.
אדוארד סימונס
אדוארד סימונס (באנגלית: Edward Simmons; 1852-1931) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי, ידוע בזכות ציורי קיר בבניינים ציבוריים גדולים.
ביוגרפיה
אביו היה כומר אוניטרי. הוא סיים את לימודיו במכללת הרווארד בשנת 1874, ונסע ללמוד בפריז. הוא היה תלמידם של לפבר ובולנגר, שם קיבל מדליית זהב.
ירידה במשקל
ירידה במשקל יכולה להתרחש במכוון או שלא במכוון. ירידה מכוונת במשקל מתרחשת כאשר אדם מנסה באופן פעיל להפחית את מסת הגוף הכוללת באמצעות שינויים באורח החיים, כגון שינויים בתזונה והגברת הפעילות הגופנית, במטרה לשפר את הבריאות והמראה החיצוני. ירידה מכוונת במשקל יכולה לסייע להפחית סיכונים בריאותיים ולהגביר את הכושר הגופני. קיימות טכניקות שונות לירידה מכוונת במשקל כמו שינויים בתזונה והגברת הפעילות הגופנית, אף על פי כן, על מנת להצליח בכך חייבים לבצע שינויים ארוכי טווח בתזונה ובאורח החיים.
אדוארד סימונס
ביוגרפיה
בשנת 1894 קיבל סימונס את העבודה הראשונה של החברה האמנותית העירונית - סדרת ציורי קיר - צדק, גורלות וזכויות האדם - בתוך אולמות בית המשפט הפלילי במנהטן.
ירידה במשקל
ארגון הבריאות העולמי ממליץ לעשות זאת על ידי הפחתת הצריכה של מזון מעובד עתיר בשומנים רוויים, סוכרים ומלח, תוך הגברת הפעילות הגופנית. במקרים של השמנת יתר חולנית הרופאים עשויים להציע להשתמש בתרופות או לעבור ניתוח בריאטרי, כמו ניתוח מעקף קיבה או ניתוח שרוול קיבה, עם זאת הדבר כרוך בסיכונים ועל כן ייש לשקול היטב בחירה באפשרויות הללו.