cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צבי סבר
צבי סבר (נולד ב-5 באוקטובר 1951) הוא זואולוג וחוקר בתחום האקולוגיה ההתנהגותית, בעיקר את הקשר שבין התנהגות החיה לבין תנאי הסביבה. בעל דוקטורט בזואולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. סבר היה פרופסור חבר במחלקה לביולוגיה באוניברסיטת אינדיאנפוליס, אינדיאנה, שבארצות הברית, בשנים 2012-2003.
ביוגרפיה
סבר נולד בתל אביב, גדל והתחנך בקיבוץ יפתח. החל את לימודיו היסודיים בבית הספר בקיבוץ ולאחר מכן עבר לבית הספר האזורי "מבוא הגליל" בקיבוץ איילת השחר, שם השלים את לימודיו התיכוניים.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1970 התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת החטיבתית. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, שבסיומו מונה למפקד צוות בסיירת צנחנים. לאחר מכן התנדב לקורס טיס, אך לא השלים אותו. לאחר השחרור מצה"ל נסע למזרח אפריקה על מנת לעבוד בהתנדבות בשמורות טבע ולצוד בעלי חיים למען גני חיות ברחבי העולם. בזמן שהותו באתיופיה חי עם השבט היהודי (ביתא ישראל), ולאחר שובו נפגש עם הראשון לציון, הרב עובדיה יוסף, וסייע לו בניסיונותיו לשכנע את הרב הראשי האשכנזי, שלמה גורן, לפסוק כי מדובר ביהודים ועליהם לעלות לישראל.
עם שובו מאתיופיה חזר לשירות קבע בחטיבת הצנחנים ושימש כסגן מפקד פלוגה תחת גיורא איילנד. במילואים שירת כמפקד יחידת סיור למתארי עומק אויב באיגוף אנכי, נטל חלק במבצעי הסיירת בסוריה במלחמת יום הכיפורים והשתתף במבצע כותונת ובמבצע דוידקה. בהמשך שירת במפקדת כוחות האוויר המיוחדים ולקח חלק במבצעי העלייה הגדולים של יהודי אתיופיה – מבצע משה ומבצע שלמה.
למד בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, החל מהתואר הראשון ועד קבלת תואר דוקטור. את התזה בתואר השני כתב על פרקים בביולוגיה של הדרבן Histrix indica במישור החוף, ואת הדוקטורט על דגמי תקשורת בדרבנים Histrix indica, שניהם בהנחייתו של הפרופסור היינריך מנדלסון.
בין השנים 1995–2015 חדל מלעסוק בתחום הזואולוגיה ופנה לשירות הציבורי, במסגרתו ניהל פרויקטים חינוכיים במשרד החינוך, וכיהן כראש לשכתה של שלומית עמיחי כמנכ"לית המשרד. בתקופה זו היה חבר ב"מטה מחר 98" בלשכת סמנכ"לית משרד החינוך שתפקידו היה ליישם את מסקנות ועדת הררי בתחום קידום החינוך למדעים וטכנולוגיה בישראל.
עוד ריכז את הוועדה לגיבוש עקרונות להקמת מרכזי מורים אזוריים ולהפעלתם, בשנת 1997. בהמשך היה חבר במטה מרכזי מורים אזוריים, שהפעיל את המרכזים וקבע את תקצובם ופעילותם.
בין השנים 2000 ל-2015 היה שותף בצוות הלאומי לקידום תלמידי הפריפריה המגזרית והגאוגרפית לסביבות עתירות טכנולוגיה. פעילותו התמקדה באיתור וליווי תלמידי חטיבות ביניים ותיכונים מהפריפריה לשירות בעתודה האקדמית, במסגרת תוכנית עתידים. סבר היה יועץ לוועדת ההיגוי לקידום החינוך למחוננים בישראל בשנת 2004, ושותף לניסוח הצעת חוק זכויות תלמידים מחוננים ומצטיינים, התשס"ו-2006, שעברה בקריאה טרומית כמרכיב בחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988.
בשנת 2003 השתתף בהקמתו של קמפוס מאר אליאס באעבלין, כשלוחה של אוניברסיטת אינדיאנאפוליס. הקמפוס פעל עד 2006 וסבר המשיך את פעילותו באוניברסיטת אינדיאנפוליס עד יולי 2020.
בשנת 2015 חזר לעסוק בזואולוגיה, טס לאוגנדה והחל בהקמת תחנת מחקר ביער הגשם סמוליקי ובחקר רצפת היער.
נוסף על פעילותו זו, סבר מרצה בתחומי התמחותו בפורומים שונים בישראל ומחוצה לה, וכן מדריך טיולים באפריקה.
פעילות אקדמית
סבר עוסק בעיקר בתחום האקולוגיה ההתנהגותית ובקשר שבין התנהגות החיה לבין תנאי הסביבה. במסגרת מחקריו הגיע לשתי תגליות חדשות על אוכלוסיית הדורבנים – האחת שהיא מונוגמית, והשנייה שהיא מזדווגת בכל לילה לאורך כל חייה לא בהכרח לרבייה אלא לטובת הידוק וקיום הקשר הזוגי. גילויים אלה נחשבו חדשניים בחקר האבולוציה של המיניות, משום שהזדווגות שלא רק לצורכי רבייה אלא גם לקיום קשר, יוחסה עד אז רק לאדם, לקופי בּוֹנוֹבּוֹ ולחלק ממיני הדולפינים.
בפרויקט השני מתמקד סבר בניסוח קוד אתי לפעילות בחלל, על מנת לפתח את מה שהוא מגדיר "חברה מבוססת מוסר" בחלל. לדבריו, ההתיישבות בכדור הארץ ללא קוד אתי הביאה בראייה היסטורית לתוצאות הרסניות כגון: מלחמות, השמדות עמים, עבדות, פגיעה במערכת האקולוגית ועוד, ועל כן הוא מקדם אימוץ קוד אתי לפעילות ולהתיישבות עתידית בחלל, על פי המודל של לוחות הברית. את המודל הזה שואף סבר להביא בפני עצרת האו"ם על מנת לרתום את האנושות כולה לקידומו.
בישראל
בשנת 1998 הקים סבר את הארגון לזואותרפיה בישראל במטרה לקדם את תחום הטיפול באמצעות בעלי חיים. הארגון הצליח להציג את נושא הזואותרפיה לוועדה לבחינת מקצועות הרפואה המשלימה במשרד הבריאות והניע מהלך להקמת ועדה לאומית מקצועית במשרד החינוך, בה היה סבר חבר. כיום מכשירות עשר מכללות בישראל סטודנטים בתחום הזואותרפיה. העמותה נסגרה לאחר 17 שנות פעילות כאשר בוגרי המכללות בתחום הקימו עמותה נוספת שמובילה את הפעילות בתחום.
בנוסף, חבר בעמותת "בשער" המשמשת כקהילה אקדמית למען החברה בישראל, ומאגדת חברי סגל אקדמי על מנת לקדם ולהפיץ את תרומת האקדמיה לחברה בישראל.
בעולם
סבר הוא ממקימי העמותה לשמירת קופי האדם באפריקה (The Last Great Ape organization) וחבר בה מאז 1998. העמותה עוסקת בעיקר באיתור צייד וסחר לא חוקיים בבעלי חיים ופעולות לטובת אכיפת החוק.
עוד משמש כיועץ מומחה לפרויקט Horizon 2020 של האיחוד האירופי שמטרתו קידום מוסדות חינוך והשכלה גבוהה במדינות בגבולו המזרחי של האיחוד.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーRM, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner RM) הוא אוטובוס עירוני, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1975–2010 ביפן.
רות קלינוב
רות קְלינוב (Klinov; 13 בפברואר 1929 – 19 בדצמבר 2015) הייתה פרופסורית לכלכלה באוניברסיטה העברית. התמחתה בכלכלת עבודה וכלכלת חינוך. זכתה בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה, יחד עם פרופ' נדב הלוי, על ספרם המשותף "ההתפתחות בכלכלת ישראל". הייתה חברה בוועדת דוברת.
ביוגרפיה
קלינוב נולדה בברלין שבגרמניה. להורים שנמלטו ב1920 מפרעות דיניקין באוקראינה. הוריה ברחו דרך הגבול לרומניה וחצו את נהר פרוט. אחותה הגדולה הייתה המשוררת והמתרגמת רינה קלינוב (1922 - 2016). אביה, ישעיהו קלינוב היה עיתונאי ששימש ככתב של עיתוני יידיש ברחבי העולם ושל “הארץ” בעברית, והיה מיודד עם ז’בוטינסקי שהעסיקו בעיתונו. ב-1948 מונה לראש המינהל לעתונות, הסברה, שידור וקולנוע במשרד הפנים. אמה, רחל, הייתה בעיקר אשת חברה ומארחת. הבית שימש מקום מפגש לאנשי אינטליגנציה יהודים מרוסיה – שחקנים, סופרים ועוד.
ב-1933 עלתה לישראל עם משפחתה, כאשר הוריה ברחו מאימת הנאצים, המשפחה התיישבה בתל אביב. בסוף שנות ה-30 עברה עם משפחתה לירושלים בעקבות עבודתו של אביה.
בשנת 1946 גויסה לפלמ״ח. הייתה בהכשרת דגניה ב', שירתה בפלוגה ג' של הגדוד השלישי בחטיבת יפתח, ושימשה אלחוטנית בפלוגה. היא נאסרה על ידי הבריטים ב-4 בדצמבר 1947, כשהייתה בדרכה להקמת עמדה ליד המרכז המסחרי בירושלים. במאי 1948 השתחררה מהכלא, ולא חזרה לפלמ״ח.
בשנת 1964 קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בנושא "הכדאיות הכלכלית של ההשקעה בחינוך בישראל". בשנת 1966 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1969 הועלתה לדרגת מרצה בכירה, וב-1995 לפרופסור חבר. ב-1997 פרשה כפרופסור אמריטה.
במשך שנים רבות כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של התיכון ליד האוניברסיטה. היא הייתה פעילה למען זכויות הערבים ופעילה אקטיבית ב"מחסום ווטש".
הייתה גרושה ואם לשניים. נפטרה ב-2015, בגיל 86, ונקברה בקיבוץ עינת.
המעבדה לעיצוב עירוני
המעבדה לעיצוב עירוני היא גוף מחקר שנוסד בשנת 2009, על ידי האדריכלית ד"ר טלי חתוקה בחוג לגאוגרפיה וסביבת האדם באוניברסיטת תל אביב.
מאז הקמתה מעורבת המעבדה במיזמים רבים המבקשים לאתגר, לשכלל ולעדכן את מאגרי הידע הקיימים בתחום התכנון בעולם. המחקרים בוחנים תהליכים וקשרים בין ההיבטים החברתיים והפיזיים בעיר וכן נבחנות אסטרטגיות ניסיוניות לקובעי מדיניות בנושאים של תכנון ועיצוב עירוני. במעבדה משתתפים חוקרים מתחומי האדריכלות, תכנון עירוני, תחבורה, משפטים ופילוסופיה.
ברחבי העולם
מעבדות נוספות לעיצוב עירוני מצויות גם במסגרת אוניברסיטאות שונות ברחבי העולם או כאלה הפועלות באופן עצמאי.
פעילות המעבדה
למעבדה שיתופי פעולה רבים, בין השאר עם הפקולטה לאדריכלות ותכנון ערים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ובמסגרתו נערכים פרויקטי מחקר משותפים. בנוסף, מארחת המעבדה מתכננים עירוניים ותלמידי מחקר לתקופות התמחות.
פרסומים
באוקטובר 2012 פרסם צוות המעבדה את הספר "שכונה-מדינה", המציג ניתוח של 12 שכונות מגורים בישראל והצעה למודל המיטבי לשכונת מגורים. בנובמבר 2014 יצא לאור הספר "עיר-תעשייה", הספר השני בטרילוגיה על הנוף הבנוי בישראל. הספר חשף את היחסים הגלויים והסמויים בין העיר והתעשייה והתחקה אחר הזמניות והדינמיות של סביבות העבודה וביקש לחזק את המודעות ליחסים בין העובד למקום, ובין העובד לעיר. בדצמבר 2017 יצא הספר השלישי בטרילוגיה, "ארץ-גנים", העוסק בניתוח צורני ותפקודי של פיתוח נופי במרחבים הציבוריים בערים בישראל. כמו כן הספר כלל ראיונות עומק עם אדריכלי הנוף הבולטים בפרקטיקה העכשווית בישראל, לרבות צבי דקל, חיים כהנוביץ, גדעון שריג ולב וקסמן, דפנה גרינשטיין וגיל הר-גיל, ברברה אהרונסון, עליזא ברוידא ורות מעוז, ליאור לוינגר, ליטל סמוק פביאל וליאור וולף.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-36
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-36 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-20 במרץ 1983, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1982.
גופיל G4
גופיל G4 (בצרפתית: Goupil G4) הוא טנדר חשמלי (מכנים את הדגם גם "משאית חשמלית זעירה"), אשר מיוצר במספר תצורות על ידי Goupil הצרפתית שנרכשה על ידי "Polaris Industries".
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-36
הסרט הטוב ביותר
גנדי
גופיל G4
דגם ה"גופיל G4" מיוצר משנת 2016 ועד היום.
בדגם החשמלי מורכבת סוללת ליתיום-יון.
היצרנית "Goupil"
גופיל הוקמה בדרום מערב צרפת בשנת 1996, במטרה לייצר רכבים המבוססים על הנעה חשמלית. בשנת 2011 ייצרו את הרכב החשמלי הראשון, ובשנת 2016 נרכשה החברה על ידי "Polaris Industries" החברה ייצרה כ-20,000 רכבים חשמליים המשווקים ב-35 מדינות.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-36
השחקנית הטובה ביותר
קתרין הפבורן – האגם המוזהב
גופיל G4
היצרנית "Goupil"
בישראל מייבאת את דגם ה"גופיל G4": ד.ל.ב מוטוספורט.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-36
הבמאי הטוב ביותר
ריצ'רד אטנבורו – גנדי
התסריט הטוב ביותר
נעדר - קוסטה גברס ודונלד סטיוארט
הסרט הזר הטוב ביותר
ארץ שכוחת אל
קולין מורגן
קולין מורגן (באנגלית: Colin Morgan, נולד ב-1 בינואר 1986) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צפון אירי.
הוא ידוע בתור הדמות הראשית בסדרת הפנטזיה של ה-BBC "מרלין" (2008–2012), ומוכר בשל הופעותיו בתור טום אנדרסון בדרמת הפשע "החטא הקדמון" (2014–2016), בתור ליאו אלסטר בסדרת המדע-בדיוני "אנושיים" (2015–2018), ובתור בילי קלנטון בסרטו של קנת בראנה "בלפסט" (2021).
מורגן ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון בלונדון בשנת 2007 בתפקיד הראשי במחזה של די.בי.סי פייר "ורנון גוד ליטל" (אנ'). הוא המשיך להופיע בהפקות התיאטרון "הכל אודות אמא" (2007) (אנ') של פדרו אלמודובר, במחזה האחרון שנכתב על ידי ויליאם שייקספיר "הסערה" (2013), במחזה "מוג'ו" (2013–2014)  (אנ') שזוכי הופעת הבכורה של מורגן בתיאטרון וסט אנד, ובמחזה הידוע של ארתור מילר, "כולם היו בניי" (2019), עבורו קיבל מורגן מועמדות לפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
ביוגרפיה
בנובמבר 2010, מורגן קיבל פרס הצטיינות עבור תרומתו לתיאטרון ולאמנויות על ידי מכון בלפסט להשכלה גבוהה.
קריירה
בשנת 2008 ביצע הופעת אורח בסדרה "דוקטור הו". באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "מרלין". הסדרה שודרה במשך 5 עונות עד לביטולה בשנת 2012 ומורגן זכה בפרס "National Television Awards" על משחקו בסדרה.
בשנת 2015 החל לגלם את דמותו של ליאו בסדרת המדע הבדיוני "אנושיים" בערוץ 4. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סטלייט ולפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2016.
תיירי נויביל
תיירי נויביל (באנגלית: Thierry Neuville, נולד ב-16 ביוני 1988) הוא נהג מרוצים בלגי המתחרה באליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי.
2010-2013: שנים ראשונות
נויביל החל להתחרות בשנת 2010 באופן עצמאי בסבב אליפות העולם בראלי לצעירים (JWRC), במסגרתו התחרה בחמישה מרוצים. בשלושה מרוצים נאלץ לפרוש, ניצח במרוץ אחד וסיים במקום השלישי במרוץ הנוסף. במקביל השתתף בשישה מרוצים בסבב האינטרקונטנינטל ראלי צ'אלנג' (IRC). בשנת 2011 התחרה בעונה מלאה של סבב ה-IRC ואף רשם שני ניצחונות (בקורסיקה ובסן רמו).
בשנת 2012 הוחתם על ידי סיטרואן כנהג בקבוצת המשנה. הוא התחרה עבור הקבוצה ב-11 מרוצים וצבר נקודות בחמישה מתוכם. בשני המרוצים הנוספים של העונה (ניו זילנד ואיטליה) התחרה עבור קבוצת הראלי קטר. בשנת 2013 עזב את סיטרואן ועבר לנהוג בפורד פיאסטה RS WRC של הקבוצה הקטרית. במרוץ הראשון של העונה נאלץ לפרוש לאחר שהחליק מהמסלול. במהלך העונה צבר נקודות באחד עשר מתוך שלושה עשר המרוצים, כולל שבעה פודיומים מתוכם חמישה רצופים. את העונה סיים במקום השני אחרי סבסטיאן אוז'ייה.
2014-הווה: יונדאי
יונדאי חזרה לסבב אליפות העולם בראלי בעונת 2014 עם דגם היונדאי i20 WRC לאחר היעדרות של 11 שנים והחתימה את נויביל כנהג המוביל של הקבוצה המתחדשת. בראלי גרמניה החליק רכבו של נויביל מהמסלול והתהפך שש פעמים, למרות התאונה הקשה הצליח לחזור לתחרות ואף סיים אותה כמנצח, ניצחון בכורה אישי וקבוצתי. עונת 2015 נפתחה בצורה טובה עבור נויביל שסיים חמישי במונקו, שני בשוודיה ושמיני במקסיקו. תאונה קשה שעבר בראלי ארגנטינה פגעה ביכולתו עד לסיום העונה והוא הצליח להגיע לפודיום רק עוד פעם אחת עד לסיום העונה. דני סורדו והיידן פאדון, חבריו לקבוצה, השיגו תוצאות טובות ממנו במרוצי סיום העונה, אך בניקוד הכללי סיים לפניהם.
בעונת 2016 הוביל את נהגי הקבוצה וסיים את העונה במקום השני, אחרי סבסטיאן אוז'ייה. בראלי סרדיניה השיג את ניצחונו השני בקריירה ואת העונה סיים עם רצף של חמישה מרוצים בהם הגיע לפודיום.
אליפות ישראל באתלטיקה 2022
אליפות ישראל באתלטיקה ה-86 נערכה בין ה-26 ביוני ל-27 ביוני 2022 באצטדיון גבעת רם שבירושלים.
זו הפעם הראשונה מזה 18 שנה שאליפות ישראל באתלטיקה לא התקיימה באצטדיון הדר יוסף. זאת בין היתר בשל הצורך לקיים באצטדיון גבעת רם את אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18, שנערכה באצטדיון כשבוע לאחר מכן.
דבלולניים
עופות אלה הם בין העופות הראשונים בניו זילנד והם קרובי משפחתה של תפרית ניו זילנדית (Notiomystis cincta), שאנדמית כמותם לניו זילנד. ישנם 5 מינים במשפחה, ביניהם אחד שנכחד בתחילת המאה ה-20 ואחד נוסף אשר לא נראה מאז שנת 1967 אך עדיין ישנן שמועות לקיומו. שאר המינים מדורגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN כקרובים לסיכון.
זובוג'
זובוג' (בהונגרית: Zubogy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית זובוג' קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-637 תושבים בשנת 1990 עד 486 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-23%).
בזובוג' חיו מעט יהודים.
אברהם דוד סופר (משפטן)
אברהם דוד סופר (באנגלית: Abraham David Sofaer; נולד ב-6 במאי 1938) הוא משפטן יהודי-אמריקאי, שכיהן כיועץ המשפטי של מחלקת המדינה של ארצות הברית בתקופת ממשל הנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' בוש (האב) (תחת שרי החוץ ג'ורג' שולץ וג'יימס בייקר). לפני כן היה שופט מחוזי פדרלי, במדינת ניו יורק ופרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה. חוקר בכיר (אמריטוס) במכון הובר של אוניברסיטת סטנפורד.
קורות חיים
נולד ב-1938 במומבאי, הודו, למאיר סופר. הוריו ילידי בורמה, יוצאי יהדות עיראק ומצרים. בהיותו בן 14 היגרה המשפחה לארצות הברית. שירת במשך שלוש שנים (1956–1959) במסגרת חיל האוויר של ארצות הברית, בלוב. ב-1962 סיים בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה אמריקאית בישיבה יוניברסיטי וכעבור שלוש שנים סיים לימודי משפטים (LLb) באוניברסיטת ניו יורק. בתקופת לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק כיהן כעורך הראשי של כתב העת המשפטי של האוניברסיטה. עבד כמזכיר המשפטי של שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית ויליאם ברנן (1966–1967) ולאחר מכן (1967 - 1969) כעוזר לתובע הפדרלי המחוזי במחוז הדרומי של ניו יורק רוברט מורגנטאו.
במשך עשר שנים (1969 - 1979) כיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה ובתקופה זו כתב (יחד עם הנרי ברתולומיו קוק) ספר, הנחשב אוטוריטטיבי בתחום הסמכויות החוקתיות של הקונגרס והנשיא בנוגע לשימוש בכוח בזירה הבינלאומית - War, Foreign Affairs, and Constitutional Power (1976). בתקופה זו כיהן גם כשופט מדינתי מנהלי (New York state administrative judge), במשך כשנה (1975 - 1976) ובתפקידו זה נתן את אחד מפסקי הדין הסביבתיים הראשונים כנגד ג'נרל אלקטריק, בגין זיהום נהר הדסון.
בשנים 1985 - 1990 כיהן כיועץ המשפטי של מחלקת המדינה. בתפקידו זה היווה גורם משמעותי בפתרון כמה מחלוקות בינלאומיות ידועות, לרבות המחלוקת בין ישראל למצרים בנוגע לטאבה, תביעה כנגד עיראק בגין ההתקפה על ספינת הצי האמריקאי "סטארק", הידועה כתקרית סטארק ותביעות כנגד ממשלת צ'ילה של אוגוסטו פינושה, בגין הרצח הפוליטי של אורלנדו לטלייה (Orlando Letelier). פרשנותו המשפטית להסכם עם ברית המועצות, מ-1972, לאיסור פיתוח מערכות נגד טילים (ABM) אפשרה לממשל רייגן להתחיל ביוזמת ההגנה האסטרטגית, המכונה גם "מלחמת הכוכבים" ויצרה פולמוס סוער בסנאט. כך גם אירע עם ההצדקה המשפטית שנתן להפצצה האמריקאית בלוב ב-1986 ומצד שני עם התנגדותו העקשנית, בשליחות הממשל כנגד הקונגרס, לסגירת משרדי אש"ף בוושינגטון. ב-1988 קיבל את אות השרות המצוין, התואר הגבוה ביותר הניתן על ידי משרד החוץ האמריקאי למי שאינו עובד ציבור.
לאחר פרישתו ממחלקת המדינה עבד בשנים 1990–1994 כעורך דין פרטי ומאז 1994 כיהן כחוקר בכיר במכון הובר השייך לאוניברסיטת סטנפורד ולימד בה במקביל משפט בינלאומי ודיני בוררות.
בשנת 2010 ייצג את נובל אנרג'י במהלך הדיונים על העלאת התמלוגים שזו תשלם למדינת ישראל על הפקות הגז, ובהופעה בכנסת אף איים במרומז כי אם ישראל תעלה את התמלוגים רטרואקטיבית, הממשל בארצות הברית עלול לתבוע את ישראל בבית הדין הבינלאומי באירופה. סופר הוא נאמן מייסד של מוזיאון הג'אז הלאומי בהארלם, כיום סגן יושב הראש ובעבר כיהן כיו"ר, עמית במוזיאון ישראל, חבר המועצה הבינלאומית המייעצת של המכון הישראלי לדמוקרטיה ושל המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים וחבר מועצת המנהלים של קרן קורת . נשוי למריאן (לבית שואר - Scheuer).
לאה גלפנשטיין
לאה גלפנשטיין (נולדה ב-11 בפברואר 1983) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה
לאה גלפנשטיין היא בת יחידה לסימון גלפנשטיין, יליד צ'ילה ומזל גלפנשטיין, ילידת מצרים. גדלה בבת-ים עד שהייתה בת 14, אז עברה עם משפחתה לרמת גן. שיחקה בילדותה בחוג דרמה של תיאטרון אורנה פורת, למדה בתיכון תלמה ילין, בצבא שירתה גלפנשטיין כמורה חיילת והכינה לוחמים לבגרויות. למדה במשך שלוש וחצי שנים משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, אותו סיימה ב-2008.
בסמינר הקיבוצים הכירה לאה גלפנשטיין את שי פיטובסקי, כשהיא הייתה בשנה השנייה ללימודי המשחק, הוא היה בשנה השלישית ללימודי הבימוי וליהק אותה להצגה "התקלה" שעיבד וביים על פי פרידריך דירנמאט, ההצגה רצה בצוותא עד היום במשך ארבע שנים (2012). "התקלה" זכתה בשלושה פרסי קיפוד הזהב להצגות פרינג': ההצגה, הבמאי והתלבושות. ההצגה מספרת על סוכן טקסטיל שנוסע בדרכים, מכוניתו מתקלקלת והוא מגיע לביתם של ארבעה זקנים, שהם שופטים בדימוס ומתארח אצלם ולאט-לאט הם גורמים לו להתבונן לתוך עצמו.
משם התפתחה הקבוצה שנהפכה לצעירי הבימה ופועלים עד היום בבימויו של פיטובסקי: לאה גלפנשטיין, אלינור פלקסמן, אייל רדושיצקי, יובל שלומוביץ', הראל מורד, נעמה ארמון, שחר רז, ועודד אהרליך. הקבוצה המשיכה עם פיטובסקי שנה אחר-כך כשעיבד וביים את "ביטאריצ'ה" על פי נחום גוטמן ורצה בצוותא. משם המשיכה הקבוצה לפעול בתיאטרון הבימה עם ההצגות "החוטם", "מסייה דה פורסוניאק" ו"ארץ חדשה" (חלק מפסטיבל אירופי בנושא פליטים, כל מדינה מתעסקת בכך מנקודת הראות שלה, ההצגה הופיעה בעולם). בתום לימודיה ובמקביל לכך עבדה גלפנשטיין עם מאור זגורי על ההפקה "בתולים", שרצה בצוותא עד היום (2012). היא משחקת גם בהצגה "מישהו ימות בסוף", שמביים זגורי בהבימה. שתי ההצגות נכתבו מתוך אימפרוביזציות ביחד עם השחקנים. גלפנשטיין שיחקה גם ב"ביקור הגברת הזקנה" וב"השוטר אזולאי" בהבימה, ב"הרפתקה בקרקס" בתיאטרון אורנה פורת, ב"מותק" במדיטק. כיום משחקת ב"האסופית" בתיאטרון השעה, בבימויה של יעל טילמן, בתפקיד הראשי של אן שרלי. זכתה עבור תפקידה בפרס הבמה לילדים ונוער לשחקנית ראשית לשנת 2013.
בטלוויזיה שיחקה גלפנשטיין בתפקיד אורח בסדרה "הכול דבש". שיחקה בסרט "מאיה" בבימויה של מיכל בת-אדם.
מפעיל מחשב
מפעיל מחשב הוא מקצועו של מי שמפקח על פעולתה של מערכת מחשב, ומבטיח שהמחשב והציוד ההיקפי שלו (כגון מדפסת) פועלים כהלכה.
כלי העבודה העיקרי של מפעיל מחשב הוא קונסול המערכת, שדרכו הוא מקבל הודעות מהמחשב ונותן הוראות למחשב. פעולות נוספות של מפעיל המחשב:
בחדרי מחשב גדולים פעלו בכל משמרת מפעילי מחשב אחדים, בהם מפעיל ראשי ליד קונסול המערכת, ואחרים שטיפלו בציוד ההיקפי.
ימיו של מקצוע זה הם כימי המחשב, אך שינויים בטכנולוגיית המחשוב הובילו לשינוי בתפקידיו של מפעיל המחשב. המעבר מכרטיסים מנוקבים לדיסקטים החליף את תפעול קורא הכרטיסים בתפעול קורא דיסקטים. המעבר מעיבוד באצווה לעיבוד מקוון ביטל את הצורך בקורא הדיסקטים. כונני הסרטים המגנטיים נעלמו בהדרגה מחדר המחשב. המעבר למרכז נתונים הביא להפרדה האזור שבו נמצאים המחשב והשרתים (בדרך כלל חדר מאובטח) והאזור שבו נמצא הציוד ההיקפי, כך שהפעלת המחשב נעשית בתקשורת מרחוק.
סימונה פרוטה
סימונה פרוטה (באיטלקית: Simone Perrotta; נולד ב-17 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
פרוטה שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת רומא. כשחקנה של נבחרת איטליה, זכה פרוטה באליפות העולם במונדיאל 2006.
קריירת משחק
פרוטה, שנולד באנגליה וחזר עם משפחתו לאיטליה כשהיה בן ארבע, החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של רג'ינה. הוא עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת המשנה, בעונת, וקנה לעצמו מקום בהרכב. לאחר שלוש עונות במדי הקבוצה, חתם פרוטה ביובנטוס, אותה אימן אז מרצ'לו ליפי, אך את עמדות הקישור איישו אז שחקנים איכותיים כמו אנטוניו קונטה, דידייה דשאן וזינדין זידאן, כך שפרוטה זכה לשחק חמישה משחקי ליגה בלבד באותה עונה.
לקראת עונת, חתם פרוטה בבארי, במסגרת העסקה בה עשה ג'אנלוקה זמברוטה את הדרך ההפוכה. בעונתו השנייה של פרוטה בבארי, נשרה הקבוצה מהסרייה א' לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה, אך פרוטה המשיך לשחק בליגה הבכירה לאחר שחתם בקייבו ורונה. פרוטה היה מעמודי התווך בקישור של הקבוצה המפתיעה, שעלתה עונה קודם לכן מליגת המשנה, והובילה את הטבלה בסיום הסיבוב הראשון. הוא הוסיף לשחק במדי קייבו במשך שתי עונות נוספות.
לקראת עונת נרכש פרוטה על ידי רומא בסכום המוערך ב-7.2 מיליון אירו. תחת המאמן לוצ'יאנו ספאלטי, שהגיע לקבוצת ב-2005, שיחק פרוטה בעמדת הקשר ההתקפי המרכזי. בין השנים 2005 ל-2008 העפילה רומא ארבע פעמים ברציפות לגמר הקופה איטליה, ובכל אחד מהגמרים פגשה את אותה היריבה, אינטר מילאנו, ברצף היסטורי של משחקי גמר זהים. שלושת הגמרים הראשונים בסדרה זו התקיימו במתכונת של משחקי בית-חוץ. אינטר ניצחה בסיכום שני משחקים בגמר 2005 ובגמר 2006, אך ב-2007 זכתה רומא להניף את הגביע האיטלקי. במשחק הביתי הראשון הביסה רומא את אינטר בתוצאה 6-2, כשפרוטה היה זה שהעלה את קבוצתו ליתרון 3-0 בדקה ה-15 בדרך לניצחון. בגומלין ניצחה אינטר בתוצאה 2-1 שלא הספיקה לה, כשאת השער של רומא כובש פרוטה דקה לסיום המשחק. עונה אחר כך שמרה רומא על התואר, כשהפעם הגמר התקיים במתכונת של משחק בודד. גם במשחק זה כבש פרוטה, כשהעלה את קבוצתו ליתרון 2-0 בדקה ה-54, בדרך לניצחון 2-1. הדו-קרב בין רומא לאינטר היה בולט באותן שנים גם בליגה. אינטר זכתה באליפויות ב-2007, 2008 וב-2010, ובשלוש האליפויות סגניתה הייתה רומא. ב-2010 הפסידה רומא, עם פרוטה בהרכב, לאינטר פעם נוספת בגמר הגביע האיטלקי.
פרוטה הוסיף לשחק ברומא עד לסיום עונת, אז פרש ממשחק פעיל בגיל 36. במהלך תשע עונות ברומא רשם פרוטה 326 הופעות בכל המסגרות, והוא ממוקם עשירי בטבלת ההופעות במועדון בכל הזמנים.
נבחרת איטליה
שנתיים אחר כך, ב-20 בנובמבר 2002, ערך פרוטה הופעת בכורה במדי נבחרת איטליה תחת המאמן ג'ובאני טרפטוני, במשחק ידידות ביתי מול.
בעקבות הכישלון התמנה מרצ'לו ליפי לתפקיד מאמן הנבחרת. בתחילת 2006, לאחר כשנה וחצי של היעדרות מהנבחרת, חזר פרוטה לסגל של ליפי, ואף זומן לטורניר מונדיאל 2006. בטורניר עצמו זכתה איטליה בתואר אלופת העולם, ופרוטה פתח בכל שבעת משחקיה של נבחרתו, בהם הוחלף רק פעמיים (רבע שעה לסיום ההארכה בחצי הגמר מול, ובדקה ה-61 של משחק הגמר מול ).
הטורניר הגדול השלישי של פרוטה עם הנבחרת היה טורניר יורו 2008, תחת המאמן רוברטו דונאדוני. פרוטה לא שותף במשחק הראשון של איטליה בטורניר, אך פתח בהרכב בשלושת משחקיה הבאים, בשלב הבתים וברבע הגמר, בו הפסידה איטליה ל בדו-קרב פנדלים. בשלושת המשחקים הוחלף פרוטה במהלך המחצית השנייה. לאחר הטורניר חזר ליפי לאמן את איטליה. בקדנציה השנייה של ליפי שיחק פרוטה בארבעה משחקים, האחרון שבהם בהפסד ל במשחק ידידות בפברואר 2009.
לאחר שלא זומן על ידי ליפי לטורניר מונדיאל 2010, פרש פרוטה מכדורגל בינלאומי, לאחר שצבר 48 הופעות במדי איטליה, בהן כבש שני שערים.
חיים אישיים
סימונה פרוטה נולד לאנה מריה ופרנצ'סקו פרוטה, שמוצאם במחוז קלבריה. הוריו ניהלו פאב בעיר הולדתו, אשטון-אנדר-ליין, ובשנת 1982, כשסימונה היה בן ארבע, החליטו לחזור למולדתם.
ב-22 בדצמבר 2010, בעיר הולדתו של פרוטה באנגליה, בסמוך לאצטדיון הכדורגל המקומי, נבנה פסל בדמותם של שלושת ילידי האזור שזכו בתואר אליפות העולם בכדורגל: ג'ף הרסט וג'ימי ארמפילד, שחקני נבחרת אנגליה במונדיאל 1966, ופרוטה שזכה בתואר עם במונדיאל 2006.
תומאס ג'ונסון
ראשית חייו
תומאס ג'ונסון נולד במחוז קלברט שבמרילנד לתומאס ולדורקס סדג'וויק ג'ונסון. סבו, שגם הוא נקרא תומאס, היה עורך דין בלונדון, שהיגר למרילנד בזמן כלשהו לפני שנת 1700. תומאס ג'ונסון הצעיר היה הרביעי מבין עשרת ילדי המשפחה. לואיזה ג'ונסון, בתו של אחיו, ג'ושוע, הייתה רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס.
ג'ונסון ואחיו התחנכו בחינוך ביתי. כבחור צעיר הוא נמשך לעיסוק במשפטים, למד את המקצוע במשרד עורכי דין מוכר וב-1753 התקבל ללשכת עורכי הדין של מרילנד. ב-1760 הוא העביר את משרדו למחוז פרדריק, וב-1761 הוא נבחר לראשונה לאספה הכללית של הפרובינציה. בפברואר 1766 נשא ג'ונסון לאישה את אן ג'נינגס, בתו של שופט מאנאפוליס.
המהפכה האמריקאית
ג'ונסון שב למרילנד והמשיך את פועלו באספה המדינתית כאשר נחתמה הכרזת העצמאות של ארצות הברית. ב-1775 הוא ניסח את הכרזת הזכויות שאומצה על ידי האספה של מרילנד ומאוחר יותר נכללה בחלק הראשון של החוקה הראשונה של המדינה, שכוננה בוועידה החוקתית שהתקיימה באנאפוליס ב-1776. ג'ונסון גם שירת כקצין בדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של מרילנד. ג'ונסון ואחיו העניקו תמיכה למהפכה האמריקאית כאשר ייצרו תחמושת וכלי נשק. המפעל שלהם, כבשן קטוקטין, הוא כיום חלק מהפארק המדינתי הסמוך לקמפ דייוויד, שמצפון לפרדריק.
ב-1777 בחר בית המחוקקים של מרילנד בג'ונסון כמושל המדינה הראשון. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1779. בעשור הבא הוא החזיק במספר משרות שיפוטיות במרילנד ובמקביל היה חבר באספה המדינתית בשנים 1780, 1786 ו-1787. הוא קידם הצעת חוק למינוי חברי ועדה שיפעלו יחד עם חברי ועדה מקבילה בווירג'יניה הסמוכה "שיסדירו תקנות ליברליות וצודקות שנוגעות לנהר הפוטומק שיהיו בעלות יתרון הדדי לשתי המדינות ושיעבירו דיווח על כך לאספה הכללית". אף על פי שג'ונסון לא היה חבר בוועדה, הוועידה שהתכנסה בעקבות הצעתו להסדיר וליישב את הצדדים השיפוטיים ואת השיט בגבולם המשותף שעל הנהר. ג'ונסון השתתף בוועידה המדינתית של מרילנד ב-1788, שם הוא קידם בהצלחה את אשרור המדינה לחוקת ארצות הברית.
בממשל הפדרלי
בספטמבר 1789 מינה הנשיא ג'ורג' וושינגטון את ג'ונסון כשופט הפדרלי הראשון של מחוז מרילנד, אך הוא דחה את המינוי. ב-1790 וב-1791 הוא היה השופט הבכיר בבית המשפט הכללי של מרילנד. בינואר 1791 מינה וושינגטון את ג'ונסון, יחד עם דייוויד סטיוארט ודניאל קארול כחברי הוועדה להנחת היסודות לבירה הפדרלית בהתאם לחוק המושב של 1790. בספטמבר 1791 החליטו חברי הוועדה לקרוא לעיר הבירה הפדרלית "העיר וושינגטון" (The City of Washington) ולמחוז הפדרלי "טריטוריית קולומביה.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית
ב-5 באוגוסט 1791 מינה וושינגטון את ג'ונסון במינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של ג'ון ראטלדג' שהתפטר. ב-31 באוקטובר הוגש מינויו של ג'ונסון לסנאט באופן רשמי, שאישר אותו ב-7 בנובמבר. אף על פי שהוא הכל לכהן בתפקידו באותו יום, הושבע ג'ונסון כשופט רק ב-6 באוגוסט 1792. ג'ונסון היה זה שכתב את פסק הדין של בית המשפט בתיק "ג'ורג'יה נגד בריילספורד" ב-1792. הוא כיהן על כס השיפוט עד 16 בינואר 1793, כאשר הוא התפטר בשל בריאותו הרופפת וקשייו שנבעו מסבבי השיפוט שהשתתף בהם. תקופת כהונתו של ג'ונסון כשופט, שארכה 163 ימים בלבד, היא הקצרה ביותר בתולדות בית המשפט העליון.
ג'ונסון סבל מבריאות לקויה במשך שנים רבות וזו הייתה הסיבה לדחיית ההצעה של וושינגטון ב-1795 למנותו כמזכיר המדינה, על פי המלצתו של תומאס ג'פרסון. ביום ההולדת הראשון של ג'ורג' וושינגטון שצוין לאחר מותו ב-22 בפברואר 1800 הוא נשא את ההספד לזכרו.
שנותיו האחרונות, מותו והנצחתו
בתו של ג'ונסון, אן, נישאה ב-1788 לג'ון קולין גרהאם, ובשנותיו האחרונות הוא התגורר עמם בבית שהם בנו בפרדריק. הבית, שקרוי אחוזת רוז היל, הוא כעת פארק מחוזי, ועל מחצית שטחו ניצב כיום בית הספר התיכון שקרוי על שמו של ג'ונסון.
תומאס ג'ונסון נפטר ברוז היל ב-26 באוקטובר 1819. הוא נטמן בתחילה בכנסיית כל הקדושים ומאוחר יותר הוא נטמן מחדש בבית הקברות מאונט אוליב שבפרדריק. על שמו נקראו גם בתי ספר נוספים בפרדריק, בלנהאם ובבולטימור. ב-1978 נחנך גשר שנקרא על שמו ושחוצה את נהר פטקסנט ומחבר את מחוז קלברט עם מחוז סנט מרי.
ארמיית האוויר התשיעית
ארמיית האוויר התשיעית (ברוסית: воздушная армия я-9) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ב-27 ביולי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות על בסיסי יחידות שהיו מוצבות במזרח הרחוק הסובייטי. במהלך קיץ 1945 היא קיבלה תגבור מיחידות שהגיעו מחזית הלחימה עם גרמניה הנאצית. באוגוסט 1945, היא החלה את השתתפותה במבצע סערת אוגוסט. היא נתנה חיפוי אווירי לכוחות שהיו מתקדמים לכיוון חרבין.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצוע 4400 טיסות.
לאחר סיום הלחימה היא חזרה לבסיסיה והייתה קיימת עד לשנת 1957.
אליהו סימפסון
הרב אליהו ייאכיל סימפסון (ביידיש: סימפסאן; בוברויסק, א' בתמוז תרמ"ט - ניו יורק, כ"ט בכסלו תשל"ז) היה רב חסיד חב"ד ותיק, ה'חוזר' (מי שחוזר ומעלה על הכתב את דברי התורה) של האדמו"ר הרש"ב ומי שמונה על ידו למשפיע קהילת חב"ד באודסה, הגבאי (מזכיר) של האדמו"ר הריי"ץ ושל ביתו ובית המדרש בחצרו. כיהן כשד"ר האדמו"ר הריי"ץ והרבי מלובביץ'. ממייסדי אגודת חסידי חב"ד העולמית, חבר הנהלת ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770, ממסייעי הצלת האדמו"ר הריי"ץ ממוסקבה ורב בית הכנסת "צמח צדק" בבורו פארק, ניו יורק.
בוברויסק
נולד לשמעון אהרן והנקא למשפחת ייאכיל. בגיל 12 נשלח לעיירה ליובאוויטש והתקבל בגיל צעיר זה לאחר תנאים שהציבו לו ללימודים בישיבת תומכי תמימים בעיירה בה למד למשך 15 שנים. הוסמך להוראה על ידי הרד"ץ חן והרב אריה לייב שיינין רבה של דוקשיץ. בליובאוויטש שימש אחד מ'חוזרי' וכותבי ה'הנחות' (קיצורי החזרות שהובאו אל הרבי להגהה) על מאמריו של הרבי הרש"ב בהיותו בעל זיכרון צילומי, וחלקים גדולים מהסדרות 'ספר המאמרים' ו'תורת שלום' של הרבי הרש"ב נכתבו מפיו. באיגרת אל הנשיא זלמן שזר כותב עליו רבי מנחם מנדל שניאורסון: "מראשי החוזרים והתופסים".
אודסה
הרב ייאכיל עבר לאודסה והחל לשמש כרב. באותה תקופה ניצל מפורעי ה'אדומים' על ידי הרב אלחנן דב מרוזוב ובתשרי תר"פ נסע לרוסטוב על הדון לבקר את רבו. באותה שנה בב' בניסן נפטר הרבי הרש"ב ובתשרי נסע לרוסטוב כחסידו של בנו, הרבי הריי"ץ. לאחר המהפכה הבולשביקית הצליח לברוח לאנגליה בעבור ויזה בה כונה בשם אליהו "סימפסון" כשמו הבדוי של אחיו בוויזה שלו. מיני אז נקרא הרב אליהו במשפחתו המקורית וזו המזויפת: אליהו ייאכיל - סימפסון.
I'm Gonna Show You Crazy
I'm Gonna Show You Crazy (בעברית: אני הולך להראות לך [מה זה] משוגעת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביבי רקסה, מתוך מיני-אלבום הבכורה שלה, I Don't Wanna Grow Up. השיר יצא לאור ב-19 בדצמבר 2014, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל השני מתוך המיני-אלבום.
אליהו סימפסון
ארצות הברית
פעל להקמת אגודת חסידי חב"ד באמריקה, מונה ליושב ראש "אגודת התמימים" ושימש מנהל ובא-כחו של הרבי בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. שימש גם כיושב ראש 'אגודת התמימים' ו'ועד דמי המעמד', וכמזכיר 'ועד המסדר' ללימוד החסידות ולקיום התוועדויות בבית מדרשו של הרבי.
I'm Gonna Show You Crazy
השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הנורווגי.
אליהו סימפסון
ארצות הברית
בת"ש כשעלה הרבי הריי"ץ לארצות הברית התארח הרבי בביתו ישירות כשיצא מהנמל. הוא כונה 'נאמן בית' בביתו ומונה לאחראי על ה'יחידויות' - הפגישות עם הרבי הריי"ץ. הוא נשלח על ידו לשד"רות בהעברת תורתו ובאיסוף תרומות לשיקגו, למונטריאל, לסינסינטי ולמיאמי. אחר פטירתו נשלח על ידי חתנו הרבי מלובביץ' לישיבות ולקהילות שונות ברחבי אוסטרליה, קנדה וארצות הברית בהם שימש כרב זמני. נפטר ממחלה בכ"ט בכסלו תשל"ז, והרבי מלובביץ' ביקש להוסיף לנוסח מצבתו - "מגדולי חוזרי דא"ח בליובאוויטש".
אחר פטירתו
חתנו, הרב אברהם רוזנפלד, ממלא את מקומו כרב בית הכנסת 'צמח צדק' בבורו פארק. (בנו של הרב אברהם נשוי לאחותו של שלום רובשקין.)
I'm Gonna Show You Crazy
רקע וכתיבה
בעקבות השתתפותה של רקסה באלבומים של פיטבול (Globalization) ודייוויד גטה (Listen), הוחלט כי את סינגל הבכורה שלה, "I Can't Stop Drinking About You", תוציא בתחילת 2014. ב-8 בדצמבר הוציאה רקסה גרסת דמו של שיר בשם "Cry Wolf", ובהמשך, הופץ השיר "I'm Gonna Show You Crazy".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-145 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ האקוסטי עומד על למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
זמן עצירה
בתורת ההסתברות ובפרט בתהליכים מקריים, זמן עצירה או כלל עצירה הוא משתנה מקרי המשויך לתהליך מקרי נתון, שערכו בכל שלב בתהליך נקבע אך ורק לפי ההיסטוריה של התהליך ולא לפי העתיד.
הסיבה לשימוש במונח "זמן עצירה", היא שמשתנים מקריים מסוג זה לרוב מתארים מכניזם של הכרעה מתי לעצור תהליך מקרי בהסתמך על מידע נתון. כך למשל מהמר בקזינו המבצע סדרה של הימורים, יכול להחליט מראש על כלל לפיו הוא יפרוש מהמשחק בפעם הראשונה שהרווח שלו יגיע לסכום מסוים. בכל שלב בהימור, השאלה האם לפרוש מהמשחק או לא היא משתנה מקרי המהווה "זמן עצירה", שכן השאלה כמה הרווח עד עתה לא דורשת כל מידע מהעתיד אלא נקבעת בהתאם למידע שבידי המהמר כעת.
הגדרה
גרסה ראשונה: יהי תהליך מקרי במרחב מדיד. אומרים כי משתנה מקרי הוא "זמן עצירה", אם לכל  מתקיים כי המאורע  תלוי אך ורק במשתנים המקריים.
גרסה מוכללת: תהי סדרה של סיגמא-אלגבראות במרחב מדיד. אומרים כי משתנה מקרי הוא "זמן עצירה", אם לכל  המאורע  היא מדידה ביחס לסיגמא-אלגברה.
הגרסה הראשונה מתקבלת מהגרסה המוכללת על ידי בחירת סדרת הסיגמא-אלגבראות להיות, כלומר, בוחרים את להיות הסיגמא-אלגברה המינימלית שעבורה X_n מדיד.
באופן כמעט זהה ניתן להגדיר זמן עצירה גם עבור תהליך מקרי רציף, או משפחת סיגמא-אלגבראות רציפה.
תכונות
אם הם שני זמני עצירה, אזי המשתנים המקריים הבאים גם הם זמני עצירה: לעומת זאת ההפרש אינו זמן עצירה, שכן הוא עלול להיות תלוי בשלבים הבאים בתהליך.
דוגמאות
הזמן הראשון שבו תהליך מרקוב מגיע למצב מסוים הוא זמן עצירה (על אף שהתהליך אינו חייב להגיע למצב הזה, כך שערך המשתנה עלול להיות אינסוף).
דוגמאות בתנועה בראונית
נתבונן בתנועה בראונית מעל מרחב הסתברות.
נגדיר משפחת סיגמא-אלגבראות להיות הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידי כל הקבוצות מהצורה  עבור כל  ועבור כל  קבוצת בורל. באופן אינטואיטיבי, אם ורק אם הוא נקבע על ידי.
המשתנה המקרי לאיזה קבוע, הוא זמן עצירה. כלל עצירה זה אומר במילים פשוטות "עצור בפעם הראשונה שהתנועה הבראונית תהיה גדולה מ-c".
לעומת זאת המשתנה המקרי המודד מתי הערך של B_t מקסימלי בקטע [0,1] אינו תנאי עצירה, כי הוא דורש (עבור t<1) השוואה אל ערכים עתידיים.
הדיוויזיה התשיעית (ארצות הברית)
הדיוויזיה התשיעית (באנגלית: 9th Infantry Division) הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה ומלחמת וייטנאם.
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה התשיעית הוקמה ב-18 ביולי 1917 במחנה שרידן, אלבמה, שלושה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-17 שהורכבה מהרגימנטים ה-45 וה-67, ומהבריגדה ה-18 שהורכבה מהרגימנטים ה-46 וה-68. הדיוויזיה לא נשלחה לאירופה, ובפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באוגוסט 1940 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של פרנסיס הוניקאט. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-39, ה-47 וה-60. בנובמבר 1942 הדיוויזיה השתתפה במבצע לפיד וכוחותיה שחררו את אלג'יריה, ולאחר מכן היא לחמה ב. באוגוסט 1943 הדיוויזיה השתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה, ולאחר מכן נשלחה לאנגליה להתארגנות מחדש הדיוויזיה נחתה ב-10 ביוני 1944 בחוף יוטה והשתתפה הטיהור חצי האי קוטנטן, ולאחר מכן לחמה במבצע קוברה ובקרבות בכיס פאלז. לאחר מכן היא לחמה במהלך הקרב על יער הירטגן, שם ספגה אבדות כבדות, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 3,856 הרוגים ו-17,416 פצועים.
לאחר המלחמה
הדיוויזיה ה-9 הופעלה מחדש ב-15 ביולי 1947 בפורט דיקס, ניו ג'רזי ולקחה על עצמה תפקיד מוכנות ואימונים בזמן שלום. בשנות החמישים התמקמה הדיוויזיה בגרמניה המערבית. מאוחר יותר היא עברה לפורט קרסון, קולורדו, שם הושבתה ב-31 בינואר 1962.
מלחמת וייטנאם
הדיוויזיה ה-9 הופעלה מחדש ב-1 בפברואר 1966, והגיעה לדרום וייטנאם ב-16 בדצמבר 1966 מפורט ריילי, קנזס. עם פריסת הדיוויזיה היא הוקצתה לאזור הטקטי של הקורפוס השלישי של וייטנאם, שם היא החלה בפעילות במחוזות דין טוונג ולונג אן (6 בינואר-31 במאי 1967) במבצע פאלם ביץ'. אזור הפעילות שלה היה בנהרות ובתעלות של דלתת המקונג משנת 1967 עד 1972.
לאחר מכן
לאחר מלחמת וייטנאם, דיוויזיית הרגלים ה-9 הוצבה בפורט לואיס, וושינגטון עד לפירוקה ב-1992. בשנות ה-80 הוגדרה הדיוויזיה כדיוויזיה קלה והיא נועדה להילחם בדיוויזיות החי"ר הממונעות של ברית ורשה. לאחר פירוק ברית המועצות פורקה הדיוויזיה, אם כי חלק מיחידותיה לחמו בעיראק במהלך מלחמת המפרץ.
ג'ו ארלאוקאס
ג'וזף ג'ון "ג'ו" ארלאוקאס (באנגלית: Joseph John "Joe" Arlauckas; נולד ב-20 ביולי 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ממוצא ליטאי.
ארלאוקאס, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד, ידוע כמי שמחזיק בשיא הנקודות למשחק יורוליג בודד בעידן המודרני (מאז ) לאחר שקלע 63 נקודות במדי ריאל מדריד במשחק הליגה האירופית של פיב"א מול וירטוס בולוניה בשלב הבתים של עונת 1995/1996 בליגה האירופית של פיב"א.
ראשית חייו
ארלאוקאס נולד ב-20 ביולי 1965 ברוצ'סטר, ניו יורק, לאב מהגר מליטא ולאם איטלקית אמריקאית. הוא למד בבית הספר התיכון תומאס ג'פרסון ברוצ'סטר ושיחק בו כדורסל.
קריירת מכללות
ארלאוקאס שיחק כדורסל מכללות במשך ארבע שנים באוניברסיטת ניאגרה מחטיבה I של ה-NCAA, מ-1983 עד 1987.
NBA
ארלאוקאס נבחר בבחירה ה-74 בדראפט ה-NBA 1987 על ידי סקרמנטו קינגס. בעונתו הראשונה ב-NBA השיגו הקינגס מאזן 24–58 שלילי (מקום 10 באזור המערבי), שהחל עם תקופתו הקצרה של חבר היכל התהילה של הכדורסל ביל ראסל כמאמן הקבוצה.
בעונתו היחידה בליגה הופיע ארלאוקאס בתשעה משחקים וקלע ארבע נקודות ב-10 דקות בממוצע למשחק.
אירופה
ב-14 בדצמבר 1987 נחתך ארלאוקאס על ידי הקינגס. הוא נסע לאיטליה, שם שיחק במשך 6 חודשים בליגת העל במדי סניידרו קזרטה וזכה עימה ב.
לאחר שסיים את העונה באיטליה הוא עבר לליגת העל הספרדית, בה שיחק במאלגה, טאו ויטוריה וריאל מדריד. במדי ה"בלאנקוס" הוא יצר את אחד מהקווים הקדמיים המפחידים ביותר בכדורסל האירופי, יחד עם הסנטר ארווידאס סאבוניס, וזכה ב, העליונה במבנה ליגות הכדורסל באירופה, ב- לאחר ניצחון בגמר על אולימפיאקוס. עם ריאל הוא גם זכה בפיב"א יורוקאפ ב-.
ב-26 בפברואר 1996 קלע ארלאוקאס 63 נקודות, שיא בעידן המודרני של היורוליג, בניצחון 115–96 על וירטוס בולוניה. בשש עונות בריאל, מתוך עשר בספרד, רשם ארלאוקאס יותר מ-20 נקודות בממוצע למשחק. הוא קלע 7,543 נקודות בליגה הספרדית, ממוצע של 20.7 נקודות למשחק.
הוא פרש בשנת 2000, בגיל 35, לאחר ששיחק שנתיים ביוון - עונה אחת כל אחת בא.א.ק. אתונה ואריס סלוניקי מליגת העל.
קריירה שלאחר משחק
לאחר שפרש הפך ארלאוקאס הפך לשדרן ספורט, עבד עבור יורוליג TV וכיום הוא מנחה את פודקאסט היורוליג The Crossover.
צביר הכוורת
היסטוריה
גלילאו גלילי היה כנראה הראשון לזהות שמדובר בצביר כוכבים וציין בשנת 1609 שהוא כולל יותר מ-40 כוכבים. שארל מסיה כלל אותו בקטלוג מסיה בשנת 1769 כ-M44.
לצביר דרגת בהירות נראית 3.7 כך שניתן לראותו בקלות כאשר תנאי התצפית הם טובים. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-25 מכוכבי הצביר הבהירים שבהירותם נעה בין דרגה 6.5 לדרגה 8.0. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים. מיקומו של הצביר הוא מעט פחות מ-2 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב γ (גמא) בסרטן ומעט פחות מ-2 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב δ (דלתא) בסרטן. כוכבים אלו זכו לשמות החמור הצפוני והחמור הדרומי בהתאמה והערפילית שביניהם נקראה "האבוס" (יוונית Φάτνη, לטינית Praesepe).
מאפייני הצביר
מרחקו של צביר הכוורת ממערכת השמש מוערך בכ-577 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-95 דקות קשת - פי שלושה מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-16 שנות אור. הצביר מכיל לפחות 500 כוכבים וככל הנראה אף למעלה מ-800 ומסתו מוערכת בלפחות 600 מסות שמש. השפעת הכבידה של הצביר משתרעת על רדיוס כפול מגודלו הנראה.
הצביר כולל כוכבים מסוגים שונים, רובם הגדול כוכבי הסדרה הראשית ובהם ננסים אדומים רבים, כוכבים דמויי שמש וכן כוכב הסדרה הראשית מסוג A, ε (אפסילון) בסרטן, שהוא הבהיר ביותר מבין כוכבי הצביר עם בהירות מדרגה 6.3 והיחיד שקיבל ציון באייר (שבמקור ניתן לצביר כולו). בצביר ישנם מספר ענקים בהם ענקים אדומים וצהובים. כוכב משתנה 39 בסרטן גם נכלל בצביר זה.
גילו של הצביר מוערך בכ-800 מיליון שנים. גילו של הצביר וכיוון התנועה שלו דומים לאלו של צביר ההיאדות שנמצא בקבוצת שור. למרות שהמרחק בין הצבירים הוא מאות שנות אור, ייתכן שהם נוצרו מערפילית אחת לפני כ-800 מיליון שנים.
הפרא
הפרא (באנגלית: The Wild One) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1953 בבימויו של לסלו בנדק ובהפקתו של סטנלי קריימר, עם מרלון ברנדו כאופנוען ג'וני סטרבלר המנהיג קבוצה אופנוענים בריונים.
התסריט מבוסס על סיפור קצר מאת פרנק רוני בשם "פשיטת האופנוענים" ("The Cyclists' Raid") שפורסם ב-1951 בירחון הארפרז ונכלל באנתולוגיה של הסיפורים הקצרים הטובים ביותר שפורסמה ב-1952.
רוני הושפע מאירוע שהיה בעיירה הוליסטר בקליפורניה ביולי 1947 שבו פשטו על העיירה הקטנה 4,000 אופנוענים בריונים, התפרעו, השתכרו, הכו וגרמו הרס עד שסולקו על ידי המשטרה. תמונות מאותו אירוע פורסמו במגזין לייף.
מרלון ברנדו הפך לאייקון תרבות בתפקידו בסרט. דמות של בריון לבוש קסקט ומעיל עור שבגבו מצוירת גולגולת, שיער צדעיים ארוך ונוהג בפראות באופנוע רב עצמה מסוג Triumph 6T Thunderbird מודל 1950. במוזיאון מאדאם טוסו בלונדון יש פסל של ברנדו לבוש כמו בסרט ועומד לפני אופנוע דומה. שחקנים כמו ג'יימס דין ואלביס פרסלי ניסו לחקות אותו.
בבריטניה פסלה המועצה הבריטית לביקורת סרטים את הסרט בגלל האלימות שבו והוא הוקרן שם לראשונה רק ב-1968.
תקציר העלילה
ג'וני סטרבלר (מרלון ברנדו) הוא מנהיג כנופיית אופנוענים בריונים הנקראת "המורדים השחורים, מועדון אופנועים". הם מתפרצים לתחרות מרוץ אופנועים, מתפרעים ומפרעיעם ואחד מהם גונב את פסל הפרס השני ומגיש אותו לג'וני. לבסוף הם מסולקים מהמקום על ידי שוטרים ופונים לעיירה סמוכה.
למקום מגיעה כנופיה נוספת של אופנעונים הנקראת "החיפושיות" ובראשם צ'ינו (לי מרווין), יריבו של ג'וני. צ'ינו לוקח את הפסל הגנוב של ג'וני ומרכיב אותו על האופנוע שלו. ג'וני חייב להגיב ומתחיל להתכתש אתו במהלומות ולבסוף מפיל אותו. המהומה בכיכר גוברת. אחד מהאזרחים בשם צ'רלי (יו סנדרס) מנסה לעבור במכוניתו ופוגע באחד האופנועים של צ'ינו. הבריונים שולפים אותו מהמכונית ומתחילים להפוך אותה, רק אז מתאושש השוטר ואוסר את צ'ינו.
הבריונים משתלהבים, הם מנתקים את מרכזיית הטלפונים, תופסים את צ'רלי וכולאים אותו יחד עם צ'ינו השוכב בתאו הלום מאלכוהול.
קייטי נמלטת מבית הקפה כשהאופנוענים דולקים אחריה באופנועיהם ומנסים לתקוף אותה. ג'וני מציל אותה ומביא אותה המומה לפאתי העיירה שם היא המביעה את רגש האהבה אליו אבל הוא דוחה אותה. היא בורחת מהמקום וג'וני אחריה. אזרח שעובר חושב שהיא בורחת מניסיון תקיפה.
בינתיים מגיעים שוטרים והשריף המחוזי וביחד עם מתנדבים הם משחררים את צ'רלי ורודפים אחרי ג'וני. ג'וני מצליח להגיע לאופנוע שלו ודוהר לעבר חבריו בכיכר העיירה אך אחד האזרחים זורק עליו לום. ג'וני נאלץ לנטוש את האופנוע שלו שממשיך הלאה והורג את ג'ימי הקשיש בבית הקפה.
השריף המחוזי עוצר את ג'וני ומאשימו ברצח אבל קייטי מעידה שזו הייתה תאונה ולא פעולה מכוונת והשריף משחרר אותו. ג'וני עוזב את העיירה עם חבריו אולם למחרת הוא חוזר לבית הקפה, מעביר לה בחיוך ובשתיקה את הפסל הגנוב ועוזב.
יחסי הודו–קוריאה הדרומית
יחסי הודו–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין הודו לקוריאה הדרומית. ליחסים בן המדינות יש היסטוריה של 2000 שנה. כינונם הרשמיים של יחסים דיפלומטיים בין המדינות התרחשה בשנת 1973. מאז נחתמו כמה הסכמי סחר: הסכם לקידום סחר ושיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי בשנת 1974; הסכם על שיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה בשנת 1976; האמנה בנושא הימנעות ממיסוי כפול בשנת 1985; והסכם קידום / הגנה השקעות דו צדדי בשנת 1996.
הסחר בין שתי המדינות גדל באופן מעריכי, מכ-530 מיליון דולר בשנת 1993, ל-10 מיליארד דולר במהלך 2007. זה עלה עוד יותר ל-17.6 מיליארד דולר בשנת 2013.
היחסים בין הודו לקוריאה הדרומית עשו צעדים גדולים בשנים האחרונות והפכו לרב ממדיים באמת, ודורבנו על ידי התכנסות משמעותית של אינטרסים, רצון טוב הדדי וחילופים ברמה גבוהה. דרום קוריאה היא כיום מקור ההשקעה החמישי בגודלו בהודו. חברות קוריאניות כמו LG וסמסונג הקימו מתקני ייצור ושירות בהודו, וכמה חברות בנייה קוריאניות זכו במענקים עבור חלק מתוכניות הבנייה התשתיות הרבות בהודו, כמו פרויקט פיתוח הכבישים הלאומי. הרכישה של טאטא מוטורס של כלי רכב מסחריים של דייהו בעלות של 102 מיליון דולר מדגישה את ההשקעות של הודו בקוריאה, המורכבות בעיקר מקבלנות משנה.
הקהילה ההודית בקוריאה נאמדת ב-8,000 איש, והם כוללים אנשי עסקים, אנשי IT, מדענים, עמיתי מחקר, סטודנטים ועובדים. ישנם כ-150 אנשי עסקים העוסקים בעיקר בטקסטיל. למעלה מאלף אנשי IT ומהנדסי תוכנה הגיעו לאחרונה לקוריאה לעבוד, כולל בקונגלומרטים גדולים כמו סמסונג ו-LG. ישנם בקוריאה כ-500 מדענים וחוקרים אחר פוסט-דוקטורט.
יחסים קדם-מודרניים
אורח קוריאני מפורסם בהודו היה הייצ'ו, נזיר בודהיסט קוריאני מסילה, אחת משלוש הממלכות הקוריאניות של התקופה. בעצת מוריו ההודים בסין, הוא יצא להודו בשנת 723 לספירה כדי להכיר את השפה והתרבות של ארץ הבודהא. הוא כתב מסע נסיעות של מסעו בסינית, Wang ocheonchukguk jeon או "סיפור המסע לחמש הממלכות ההודיות". זמן רב חשבו שהעבודה אבדה. עם זאת, כתב יד הופיע בקרב כתבי היד של דונהואנג בראשית המאה ה-20.
סוחר עשיר מסולטנות מאבר, אבו עלי (פחאלי), נקשר קשר הדוק עם משפחת המלוכה של מאבר. לאחר שגורש איתם, עבר לשושלת יואן בסין, התחתן עם אישה קוריאנית וקיבל משרה מהקיסר המונגולי. אשתו הייתה נשואה לשעבר לסאנגה ואביה היה צ'אא אינג'יו בתקופת שלטונו של צ'ונגנייאול מגוריאו, ששלט בדונגגוק טונגגאם, גוריאוסה וז'ונג'אנג'י של ליו מנגיאן. 桑哥 סנגהה היה טיבטי.
יחסים מודרניים
במהלך המשבר הפיננסי באסיה ב-1997, ביקשו עסקים בדרום קוריאה להגדיל את הגישה לשווקים הגלובליים, והחלו בסחר בהשקעות עם הודו. הוועדה המשותפת להודו-קוריאה הדרומית לשיתוף פעולה דו-צדדי הוקמה בפברואר 1996, בראשות שר החוץ והשר לענייני חוץ וסחר מהצד הקוריאני. עד כה התקיימו שש ישיבות של הוועדה המשותפת, כאשר האחרונה התקיימה בסיאול ביוני 2010. בריאיון לטיימס אוף אינדיה, נשיא קוריאה, נו טה-וו, השמיע את דעתו כי שיתוף פעולה בין המתכנתים ההודים לתעשיות ה-IT של קוריאה יביא לתוצאות מוצלחות. שתי המדינות הסכימו להעביר את המיקוד שלהן לעדכון מדיניות הוויזה בין המדינות, הרחבת הסחר והקמת הסכם סחר חופשי כדי לעודד השקעה נוספת בין המדינות.
נשיא הודו, ד"ר עבדול קאלאם, ערך ביקור ממלכתי בקוריאה בפברואר 2006, אשר הוביל להשקת כוח משימה משותף לסיום הסכם שותפות כלכלית דו צדדית (CEPA), שנחתם על ידי שר המסחר והתעשייה שרי אנאנד שרמה בסיאול ב-7 באוגוסט 2009.
נשיא קוריאה לי ערך ביקור חשוב בהודו, בתפקיד האורח הראשי בחגיגות יום הרפובליקה של הודו ב-26 בינואר 2010, אז הועלו הקשרים הדו צדדיים לרמת השותפות האסטרטגית. מרכז תרבות הודי הוקם בקוריאה הדרומית באפריל 2011 ופסטיבל הודו בקוריאה נחנך על ידי ד"ר קראן סינג, נשיא המועצה ההודית ליחסי תרבות ב-30 ביוני 2011, כדי להחיות את יחסי התרבות בין שתי המדינות. נשיאת הודו פרטיבה פטיל הגיעה לביקור ממלכתי בקוריאה בין התאריכים 24–27 ביולי 2011, במהלכו נחתם הסכם שיתוף הפעולה באנרגיה גרעינית אזרחית.
ביוני 2012 תכננה הודו, יבואנית גדולה של כלי נשק וחומרה צבאית שמונה ספינות מלחמה מדרום קוריאה, אך החוזה הסתיים בביטול.
נשיא דרום קוריאה, פאק גון-הייה, ביקר בהודו בשנת 2014. ביולי 2018 חנכו יחד נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין, וראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, את מפעל הרכבות הסמארטפונים של סמסונג אלקטרוניקה בניידה, המפעל הגדול ביותר בעולם.
Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto
Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto (המוכר גם בראשי התיבות PIV, עברית: מילון האספרנטו המאוייר השלם) הוא מילון חד-שפתי לאספרנטו, שפורסם לראשונה בשנת 1970 על ידי קבוצה גדולה של מומחים לשפה וחוקריה. זהו המילון החד-שפתי הרחב והמקיף ביותר בשפה (על אף שישנם מילונים דו-שפתיים רחבים ממנו), ונחשב לאחד המקורות ברי הסמכא ביותר באשר לפירושן של מילים. הוא יוצא לאור על ידי הארגון העולמי Sennacieca Asocio Tutmonda, בעל הנטיות הסוציאליסטיות והוא זמין לעיון ברשת בחינם.
על אף המוניטין שהמילון זכה לו, נמתחה עליו לאורך השנים גם ביקורת בטענה שיש בו השפעה גבוהה מדי של השפה הצרפתית ושישנה בו הטיה פוליטית.
המילון הרחב ביותר שקדם לפרסום PIV, היה Plena Vortaro (המוכר גם כ-PV, 'המילון השלם') שפורסם בשנת 1930 ונערך על ידי אמיל גרוסיאן-מאופיין, ושיצא אף הוא לאור על ידי SAT (מהדורת 1934 של PV כללה 6,900 שורשים).
מבנה המילון
המונח 'מאוייר' (Ilustrita) בשם המילון עשוי להתייחס לכך שערכי המילון מקוטלגים לקטגוריות המצוינות לצד שם הערך באמצעות סמלים קטנים וגם בשל שילובם של איורים ורישומים לצד חלק קטן מערכי המיון לשם הבהרה (בעיקר שמות בעלי חיים, צמחים וכלים).
מבנה שפת האספרנטו כולל מילים רבות המורכבות משורש עם קידומת, דוגמת הקידומת mal ההופכת את משמעות השורש (כך - juna משמעו צעיר, ואילו maljuna משמעו זקן). מילון PIV מסודר על פי הסדר האלפביתי של השורשים, כך שהמילה maljuna תופיע בהמשך למילה juna ולא בין אלפי המילין המתחילות בפתיחית mal. המילון מציין גם את מקורם של שורשים רבים, דוגמת שורשים שמקורם במילון שצורף לפונדמנטו דה אספרנטו או לאחד מתשע, הפרסומים הרשמיים שלאחריו או חידושים של סופרים מרכזיים בשפה. הוא מביא גם דוגמאות לשימוש במילים השונות.
ההוצאה הראשונה
ההוצאה הראשונה של PIV ב-1970 כללה 15,200 שורשים המרכיבים 39,400 ערכים לשוניים. היא נכתבה על ידי קבוצה גדולה של מומחים לשפה בהדרכתו של גסטון וורינגהיין (תלמידו של גרוסיאן-מאופיין). ב-1987 יצאה מהדורת מילואים שלוותה על ידי גסטון וורינגהיין ורולנד לברווד, וכיסתה 1000 שורשים נוספים ו-1,300 ערכים לשוניים. האיורים במהדורות אלו צורבו בדפיו האחרונים של המילון.
וורינגהיין אסף לצורך הכנת המילון צוות בן 59 משתתפים מומחים לאספרנטו, ללקסוגרפיה ולטרמינולוגיה. רובם היו אקדמאים וכמעט כולם כתבו קודם לעבודה על PIV מילוני מונחים בתחומי דעת ספציפיים, או שהיו שותפים בעריכה ובדיון על מילונים מוקדמים יותר בשנות החמישים והשישים.