cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמואל יוסף עגנון
כל כתבי ש"י עגנון
אלו ואלו: והיה העקוב למישור, תכריך של סיפורים, אגדת הסופר, מעלות ומורדות, יתום ואלמנה, מן השמים, עם פטירת הצדיק, גר צדק, כיבוד אב, קול האם, שלש אחיות, הנגר והתרנגול, כפורים, באהל ביתי, הדרשה, ש"ס של בית זקני ז"ל, מקטרתו של זקני עליו השלום, הילדה המתה, מנעלים, שכר שתיקה, צפורי, סיפור נאה של סידור תפילתי, שני זוגות, המטפחת, ביער ובעיר, עפר ארץ ישראל, ולא נכשל, חוש הריח, על אבן אחת, עם לבי, דורות עולמים, יששכר וזבולון, מנוחה, בני שמואל, כדויד חשבו להם כלי שיר, מפני מה לא הניחו את מורנו הגאון רבי ישראל איסרליין ליכנס לגן עדן מיד לפטירתו, דמעות, אחוזת קבר, תחילת שימושו של השרף, בעל הריחים והטוחן, האדומים החמים, קינוח סעודה, העצה, סייעתא דשמיא, סיפורים של שבת, שבתי, הפרוטה, כנגד אותם שקובעים ישיבות של שחוק וקלות ראש / פולין - סיפורי אגדות: קדומות, משומרים לבוקר, גשם, מחולת המוות או הנאהבים והנעימים, הלב והעינים, בית הכנסת הגדול, במצולות, חבית של רבי יוחנן, על השחיטה, מעשה העז, נפלאות שמש בית המדרש הישן, חרב דוביש, אור תורה, מעגלי צדק, מעשה עזריאל משה שומר הספרים, מעשה המשולח מארץ הקדושה ת"ו / סיפורים נאים של ארץ ישראל: עגונות, מעשה רבי גדיאל התינוק, רבי כתריאל שליח ציבור, כהן אמת, מעשה רבי יוסף או תורה לשמה, ברית אהבה, לבב אנוש, המנין, אבני המקום, תחת העץ, ההדלקה, השנים הטובות, עינינו הרואות, מאויב לאוהב / בלבב ימים.
על כפות המנעול: בדמי ימיה / סיפור פשוט / בנערינו ובזקנינו / גבעת החול / לילות / אחות / עובדיה בעל מום / חופת דודים / פנים אחרות / הרופא וגרושתו.
סמוך ונראה: שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו / אצל חמדת / בין שתי ערים / האדונית והרוכל / ספר המעשים: לבית אבא, אל הרופא, האבטובוס האחרון, התעודה, הנרות, ידידות, על התורה, פי שנים, פת שלימה, האבות והבנים, הבית, מדירה לדירה, השיר אשר הושר, קשרי קשרים, הפקר, התזמורת, טלית אחרת, הפנים לפנים, בדרך, המכתב / פרקים של ספר המדינה: פתיחה לספר המדינה, פרק אחד - החוטפים, פרק שני - שלום עולמים, פרק שלישי - קליפת תפוח זהב, פרק רביעי – על המיסים / פתיחה לקדיש: אחרי מטתם של הרוגי ארץ ישראל.
עד הנה: עד הנה / עם כניסת היום / תהילה / לילה מן הלילות / שבועת אמונים / ותרב חכמת שלמה / המלבוש / פרנהיים / אבי השור / עידו ועינם.
האש והעצים: לפי הצער השכר / קורות בתינו: קורות בתינו, דלתי לאורח אפתח, לעבד נמכר יוסף, ר' משה מבקש / מעוז ומחסה: בזכות רש"י ז"ל, זכות אבות, הגאון ר' רפאל הכהן בקטנותו, כח התורה / סיפורים נאים של ר' ישראל בעש"ט: סיפורים נאים של ר' ישראל בעש"ט, בלתי לה' לבדו, אתרוגו של אותו צדיק, אל תבקש לעצמך יותר ממה שנותנים לך, בינו לבין קונו, למען שמו, זה בזה, הנהגת העולם, הכוס, סטרעטין, האשה והחיצונים / ספר תכלית המעשים: בקרונין של רכבת, אהבת ישראל, יסורי הדעת, עם שבשדות / בני עירי: עיני לאה, מלאך המוות והשוחט / עם עצמי: האתרוג, הסימן / עד עולם / התנצלות.
מכתבים: אסתרליין יקירתי מכתבי עגנון לאסתר, אשתו / ש"י עגנון - ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו - תשי"ט) / מסוד חכמים (2002) מכתבים ואגרות בין עגנון לבין ברנר, ביאליק, ירוחם פישל לחובר, ברל כצנלסון ודב סדן.
אומה תורמן
אומה קארונה תורמן (באנגלית: Uma Karuna Thurman; נולדה ב-29 באפריל 1970) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אמריקאית. היא התפרסמה תחילה בסרטו של סטיבן פרירס "יחסים מסוכנים" (1988), לאחר מכן בשנת 1994 גילמה את מיה וואלאס בסרטו של הבמאי קוונטין טרנטינו, "ספרות זולה"; עבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO "עיוורון היסטרי"; עבורו זכתה בפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן שבה לשתף פעולה עם טרנטינו בסרטים "להרוג את ביל" (2003) ו"להרוג את ביל חלק 2" (2004); ועבורם קיבלה שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה
תורמן נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה בודהיסטית מרקע נוצרי-אירופאי. אמהּ, ננה פון שלברוג, הייתה בעברה דוגמנית ופסיכיאטרית, והייתה נשואה פחות משנה לטימותי לירי, ולאחר מכן נישאה לרוברט תורמן - בודהיסט ופרופסור לבודהיזם אינדו-טיבטי באוניברסיטת קולומביה; הוא העניק לבתו שם בסנסקריט उमा, "אומה", שם של פרוואטי אלת האהבה והפוריות ההינדית. לאומה שלושה אחים: גנדן, דצ'ן ומיפאם, ואחות למחצה מאביה: טאיה. ב-1985, בגיל 15 תורמן עזבה את הלימודים התיכוניים כדי להפוך לשחקנית בניו יורק.
קריירה
בגיל 15 החלה בקריירת הדוגמנות. ב-1989 הופיעה על שער המגזין "רולינג סטון". ב-1988 הופיעה תורמן לראשונה בקולנוע בקומדיה "Johnny Be Good". באותה שנה השתתפה בשלושה סרטים נוספים. ב-1990 הופיעה בסרט "הנרי וג'ון". ב-1993 קיבלה תורמן את התפקיד הגדול הראשון שלה בסרט "גם לבוקרות יש רגעים קודרים". לאחר מכן כיכבה בסרט "אישה לשניים" לצידו של רוברט דה נירו. ב-1994 כיכבה תורמן בסרט "ספרות זולה", שהפך לאחד מסרטי הפולחן המצליחים ביותר בכל הזמנים וגרף הכנסות בסך 213.9 מיליון דולר.
ב-1996 כיכבה תורמן בקומדיה הרומנטית "על נשים, גברים וחיות אחרות", וב-1997 בסרט "מה קרה בגטקה?", שם הכירה את בעלה לעתיד, השחקן אית'ן הוק. באותה שנה הופיעה תורמן בסרט "באטמן ורובין" וב-1998 הופיעה בסרט "הנוקמים". שני הסרטים הללו נכשלו כישלון חרוץ וזכו לביקורות קשות; על השתתפותה בסרטים הללו הייתה תורמן מועמדת לפרס פטל הזהב (פרס הניתן לסרטים ולשחקנים הגרועים של השנה).
לאחר לידת בתה הראשונה בשנת 1998, החליטה תורמן לקחת פסק זמן מעבודתה.
ב-2002 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Hysterical Blindness". על הופעתה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב.
לאחר הפסקה של חמש שנים מגילום תפקידים ראשיים, שבה תורמן לקולנוע, והופיעה ב-2003 בסרט "צ'ק פתוח", לצידו של בן אפלק. באותה שנה כיכבה בסרט "להרוג את ביל", שזכה להצלחה רבה. ב-2004 הופיעה בסרט ההמשך. על השתתפותה בשני הסרטים הייתה תורמן מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2005 שיחקה בקומדיה "פשוט מאוהבת", לצד מריל סטריפ. באותה שנה הפכה תורמן לדוברת של מותג האופנה "לואי ויטון". שנה לאחר מכן כיכבה בסרט "הסופר אקסית שלי", לצד לוק וילסון.
בשנת 2017 גילמה תורמן את לני כהן בעונה השנייה של הסדרה "מתחזים" ברשת בראבו, בכיכובה של ענבר לביא.
תורמן עתידה לככב בסרט ההמשך ל"סטארגירל" לצד גרייס ונדרוואאל.
חיים אישיים
בשנת 1990 נישאה לשחקן הבריטי גארי אולדמן, אך התגרשה ממנו לאחר שנתיים. ב-1 במאי 1998 נישאה לשחקן האמריקאי אית'ן הוק, אותו פגשה על סט הסרט "מה קרה בגטקה?". להם בן ובת משותפים. בתם, מאיה הוק, גם היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה. השניים התגרשו ביולי 2004.
ב-2008 הודיעה תורמן על אירוסיה לאיש העסקים הצרפתי ארפד באסון, אולם הם נפרדו וביטלו אותם, ושוב חזרו להיות יחד, וב-2012 נולדה להם בת משותפת. ב-2014 ביטלו את אירוסיהם שוב ונפרדו סופית.
חוות הרוח הימית אנהולט
חוות הרוח הימית אנהולט היא חוות רוח דנית הממוקמת במצר קטגט שבין דנמרק לשוודיה. לחווה, שנחנכה ב-2013, כושר ייצור חשמל של 400 מגוואט וככזו היא מחוות הרוח הימיות הגדולות ביותר בעולם.
הקמת התחנה
ממשלת דנמרק יזמה את הקמת החווה ב-2008. למכרז על הקמתה ניגשה רק חברה אחת, DONG Energy (נקראת כיום Orsted), ככל הנראה בשל לוח הזמנים המצומצם להקמת החווה על פי המכרז והסנקציות שנקבעו על הפרתו. מאידך הציע המכרז תשלום גבוה יחסית לחוות רוח אחרות עבור החשמל שייוצר בה. הזיכיון להקמת החווה ניתן לחברה ב-2010.
תיאור התחנה
התחנה ממוקמת כ-115 קילומטר מצפון מערב לקופנהגן וכ-15 קילומטר ממערב לאי אנהולט. היא כוללת 111 טורבינות רוח, שתבנית הפריסה שלהן היא כשל טרפז גבוה, שבסיסו פונה לדרום-מזרח. תבנית בלתי שגרתית זו נקבעה בהתאם למשטר הרוחות במקום זה והיא העלתה את הספק התחנה ב-1.5%. אורך הטרפז הוא 20 קילומטר ורוחבו המקסימלי חמישה קילומטרים. שטח החווה שקול לפי ארבעה משטח האי אנהולט.
מגדלי הטורבינות ניצבים על יסודות שנקבעו במים שעומקם 14 מטר. בכל טורבינה, מתוצרת חברת Siemens Wind Power, שלושה להבים שמשקל כל אחד מהם הוא 18 טון. קוטר מעגל הסיבוב של הלהבים הוא 120 מטר. גובה כל מגדל טורבינה הוא 81.6 מטר, וביחד עם הלהבים - 141.6 מטר. משקל כל יחידה (מגדל, טורבינה ולהבים) הוא כ-449 טון. הספק כל טורבינה הוא 3.6 מגוואט.
שמעון שנהר
שמעון שנהר (שלפנברג) (19 בספטמבר 1942 – 11 במרץ 2012) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה
שנהר נולד בחיפה. הוא בנו של אוטו שלפנברג, שחקן ומאמן במכבי חיפה בשנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
שנהר התחיל את דרכו כשחקן של מכבי חיפה כבר בגיל צעיר, בבית הספר לכדורגל "קבלת שבת". נשלח בהמשך לקבוצת מכבי חדרה מהליגה השנייה. הוא נחשב לשחקן כשרוני וטכני. יוסף מרימוביץ', מגלה הכישרונות של נבחרת הנוער של ישראל, המליץ למאמן הנבחרת דאז גיולה מאנדי, לזמן את שנהר לסגל הנבחרת. אך שנהר לא הספיק לשחק במשחקים רשמיים במדי הנבחרת.
ב-1962 הוחזר שנהר למכבי חיפה, על ידי מאמנה בעונה זו, אלכס פורבס. באותה עונה החמיץ את הזכייה הראשונה של מכבי חיפה בגביע המדינה (כשאביו, שהוזעק להחליף את פורבס, כיהן כמאמן), לאחר שלא הורשה לפי התקנון להשתתף במפעל זה, מכיוון שכבר הופיע בו באותה עונה במדי קבוצה אחרת.
שנהר לא הספיק לשחק במשחקים רבים של הקבוצה, בגלל סדרת פציעות חמורות. לבסוף נאלץ, בגיל 26, לפרוש ממשחק, והוא החל בקריירה כמאמן.
תחילה אימן בקבוצות הפועל תל חנן, בית"ר קריית טבעון, מכבי הר הכרמל, ואף את קבוצת הכדורסל בנשר. בהמשך שימש כקצין ספורט בחיל הים, ובמקביל החל לאמן ב-1971 את קבוצת הילדים של מכבי חיפה, וזכה עימה באליפות.
ב-1976 הוזעק שנהר להחליף את ג'וני הרדי, שפרש מאימון קבוצת הבוגרים של מכבי חיפה. כמאמן הצליח לסייע למכבי חיפה להישאר בליגה הלאומית בתום עונה זו. באימון השתדל לשלב צעירים בסגל הקבוצה. אך בעונה הבאה, מכבי חיפה נקלעה שוב לקרבות תחתית בליגה הלאומית, וההנהלה החליטה להצמיד לשנהר יועץ מקצועי. שנהר התנגד להחלטה, וסיים את תפקידו כמאמן המועדון ב-1977.
בהמשך אימן שנהר במועדונים נוספים. ב-6 ביוני 1979 הוביל את בית"ר ירושלים לזכייה בגביע המדינה. בנוסף, זכה עם מכבי תל אביב בגביע המדינה בשנת 1987, במשחק בו גברה תל אביב על מכבי חיפה, קבוצת העבר שלו. בעונת  מונה למאמן הפועל תל אביב תחת משה סיני ששימש כמנג'ר-שחקן, אך לאחר שלושה משחקים פוטר מתפקידו.
ב-1999, במקביל להידוק היחסים הבינלאומיים בין מדינת ישראל למיקרונזיה, התבקש שנהר לייסד ולאמן את נבחרת מיקרונזיה בכדורגל. שנהר אימן שם באותה שנה, וחזר לארץ לשנה וחצי, בהן אימן את מועדון הנוער של הפועל כפר סבא. הוא התבקש לחזור ולאמן את מיקרונזיה ב-2001. הנבחרת המיקרונזית אמנם זכתה להצלחות מועטות תחת הדרכתו (בעיקר זכייה במקום הראשון בטורניר מול האיים השכנים), אך שליחותו זכתה להדים חיוביים בארץ. הבמאים יורם זק וחגי לפיד אף ערכו סרט בשם "אגדת דשא" על מסעו לאי המרוחק. שנהר זכה מהמיקרונזים לתואר קונסול כבוד של מיקרונזיה בישראל.
בשנותיו האחרונות שימש בתפקידים שונים במכון וינגייט, כמו רכז בית הספר למאמנים.
הלך לעולמו ב-11 במרץ 2012 לאחר שחלה בסרטן. הובא למנוחות בבית העלמין כפר נחמן ברעננה. היה נשוי למינה שנהר, לזוג נולדו ארבעה ילדים.
אאודי A5
אאודי A5 (באנגלית: Audi A5) היא מכונית מנהלים קומפקטית במרכב קופה קבריולה וסדאן שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2007. היא הוצגה בשנת 2007 והגיעה לישראל בשנת 2007. בשנת 2009 הציגה אאודי בתערוכת הרכב של דטרויט דגם קונספט מקדים בשם אאודי ספורטבק קונספט.
דור ראשון (2007–2016)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2007–2016. הוא הוצג בהתחלה במרכב קופה בלבד. הדור הראשון כלל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-170 כוחות סוס ב-3,800 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רציפה בעלת שישה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 228 קילומטרים לשעה.
גרסאות הדור הראשון
בדור הראשון הציגה אאודי כחמש גרסאות נוספות. הראשונה אאודי S5 גרסת הספורט לגרסה הבסיסית שהוצגה יחד עם הגרסה הבסיסית. היא כוללת מנוע טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.2 ליטרים המספק כ-354 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה. השנייה גרסת הקבריולה היא גרסה בעלת מרכב קבריולה לגרסה הבסיסית ול-S5 היא כוללת את אותם מנועים. היא הוצגה בשנת 2008. השלישית אאודי A5 ספורטבק גרסה בעלת חמש דלתות הכוללת מנועי טורבו בנזין בנפח 2.0 ליטרים עם 180 ו-211 כוחות סוס, V6 בנפח 3.2 ליטרים עם 265 כוחות סוס, ושלישיית מנועי דיזל בנפחי 2.0 ליטרים, 2.7 ו-3.0 ליטרים (שני האחרונים V6) עם 170–240 כוחות סוס. היא הוצגה בשנת 2009. הרביעית אאודי RS5 גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לגרסה הבסיסית הכוללת מנוע טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.2 ליטרים המספק כ-450 כוחות סוס. תיבת הילוכים כפולת מצמד בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.6 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קילומטרים לשעה, ללא המגביל מהירותה תהיה 280 קילומטרים לשעה. היא הוצגה בשנת 2010. החמישית אאודי RS5 קבריולה גרסת גג פתוח לגרסת ה-RS5, היא כוללת את אותו מנוע. היא הוצגה בשנת 2012.
מתיחת פנים שנת 2011
בשנת 2011 עברו דגמי הדור הראשון מתיחת פנים, שכללה עיצוב חדיש ומודרני לכל הגרסאות, מערכות ההנעה נשארו ללא שינוי.
דור שני (2016–הווה)
בשנת 2016 הציגה אאודי את הדור השני למכונית הקופה אאודי A5. הדור השני כולל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-190 כוחות סוס ב-4,200 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמד בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 240 קילומטרים לשעה.
גרסאות הדור השני
בדור השני הציגה אאודי כחמש גרסאות נוספות. הראשונה אאודי S5 גרסת הספורט לגרסה הבסיסית הכוללת מנוע מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-354 כוחות סוס. תיבת הילוכים רובוטית בעלת שישה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה. היא הוצגה יחד עם הגרסה הבסיסית. השנייה אאודי A5 ספורטבק גרסת חמש דלתות לגרסת הקופה (הבסיסית) הכוללת מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-204 כוחות סוס ב-4,475 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמד. היא האיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 210 קילומטרים לשעה. היא הוצגה בשנת 2016. השלישית גרסת קבריולה גרסת גג נפתח לגרסה הבסיסית ולגרסת ה-S5. המנוע אותו דבר אך המכוניות במרכב קבריולה. היא הוצגה בשנת 2016. הרביעית אאודי RS5 ספורטבק גרסת ה"ביצועים הגבוהים" הכוללת מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 2.9 ליטרים המספק כ-444 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 280 קילומרטים לשעה. היא הוצגה בשנת 2018.
מתיחת פנים שנת 2020
בשנת 2019 עברה ה-A5 וגרסאותיה מתיחת פנים לשנת הדגם 2020. מתיחת הפנים כוללת עיצוח חדשני וגרסת דיזל לגרסת ה-S5. גרסאות ה-RS5 וה-RS5 ספורטבק עברו גם מתיחת פנים שכללה עיצוב חיצוני ופנימי חדיש אבל המנועים נשארו אותם מנועים מלפני מתיחת הפנים.
אלכסנדרה פיודורובנה
השם אלכסנדרה פיודורובנה היה שמן האורתודוקסי של שתי קיסריות רוסיות:
אחריות נכסים
אחריות נכסים או שעבוד נכסים, הוא מונח הלכתי-משפטי, שמשמעו שעבוד של נכסים או אחריות של אדם, היוצרים ערבות משפטית. דוגמה למצב של אחריות נכסים היא הלוואה: המלווה יכול לגבות את חובו מנכסים שהיו שייכים ללווה בשעת מתן ההלוואה, גם אם בינתיים נמכרו הנכסים לאדם שלישי, מכיוון שמעת ביצוע ההלוואה חל על נכסי הלווה שעבוד כלפי החוב.
אחריות נכסים יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון מצבים: הלוואה, מֶכֶר, כתובה, ואף אחריות שאדם לוקח על עצמו מרצונו. קיימות רמות שונות של אחריות, ולהלכה, ברוב המקרים, רמת האחריות תלויה בהסכם החוזי שעורכים שני הצדדים. נשיאה באחריות כלפי חפץ טומנת בחובה משמעות משפטית של בעלות, כלומר, האדם האחראי לחפץ, מבחינות מסוימות, נחשב באופן חלקי לבעלים של החפץ.
הגדרת השעבוד
בקרב הפוסקים חלוקות הדעות מהי ההגדרה המדויקת למצב ה"שעבוד"; האם תחולת השעבוד היא על ה"חפצא" - לאמור: החפצים, הנכסים, או על ה"גברא" - לאמור: בעל הנכסים. יש הסוברים כי השעבוד הוא במישור הבעלות על הנכסים והופך בעלות זו למוגבלת, ולעומתם יש הסוברים כי תחולת השעבוד היא על הנכסים עצמם ולא על האדם. את ההבדל בין ההגדרות (ה"נפקא מינא") ניתן להדגים במקרה הבא: ראובן, שנכסיו משועבדים לשמעון, הפקיר את כל נכסיו; אם נאמר שתחולת השעבוד היא על האדם - האדם אמנם עדיין משועבד, אך נכסיו כבר אינם שלו ולכן לא ניתן עוד לגבות מהם; אך אם נאמר שתחולת השעבוד היא על הנכסים, הגם שהם הופקרו, הם עצמם משועבדים כלפי אדם אחר.
הלוואה
בכל הלוואה, כל הנדל"ן של הלווה משועבד לפירעון החוב כלפי המלווה, וכאשר מגיע זמן הפירעון בעל החוב יכול לגבות מכל נכס שיש ללווה. אם ללווה אין כדי לפרוע את חובו, אך יש לו נדל"ן (נדל"ן בלבד) שהיו שלו בשעת ההלוואה ולאחר מכן נמכרו או ניתנו במתנה לצד שלישי, ניתן "לטרוף" - קרי להפקיע - אותם מידי הצד השלישי ולפרוע באמצעותם את החוב. עניין זה אינו צריך להיאמר במפורש בעת ההלוואה, ואף כאשר לא סוכם דבר על אודות אחריות הנכסים, הרי שנכסי הלווה משועבדים לפירעון החוב.
מדאורייתא כל הלוואה הופכת את נכסי החייב למשועבדים למלווה - בין אם נכתב עליה שטר ובין אם נעשתה בעל פה בנוכחות עדים, אולם חז"ל תיקנו כי במקרה בו ההלוואה נעשתה בעל פה בנוכחות עדים בלבד וללא שטר הלוואה, לא ניתן לגבות מנכסים משועבדים שנמכרו או ניתנו במתנה, מפני "תיקון העולם". תקנת חז"ל נבעה מכך שבניגוד למצב שבו נכתב שטר שבו דבר ההלוואה מתפרסם, כאשר הלוואה נעשית בעל פה היא אינה מתפרסמת, ולכן קשה לברר עליה. אם בעלי חוב יגבו מנכסים משועבדים גם בהלוואות בעל פה, דהיינו הלוואות שאינן מפורסמות ולא ניתן לברר האם נכסי המוכר משועבדים, ייווצר מצב שבו אנשים יחששו לקנות נכסים מחשש שהם משועבדים, ובעקבות כך היקף הסחר הכללי ייפגע.
מֶכֶר
התלמוד מסביר כי תקנת חכמים שקבעה כי אין גובים מנכסים משועבדים בזמן שהעסקה נעשתה בעל פה, נכונה רק לגבי הלוואה, אך לא לגבי מכר. התלמוד מסביר זאת בכך שהסיבה לתקנת חכמים זו היא "תיקון העולם", משמע - החשש שמא הקונה לא שמע על השעבוד שחל על קניינו, ומשכך אנשים יימנעו מלקנות קרקעות; אך חשש זה אינו סביר במקרה של מכר, מכיוון שמטבע הדברים מוכר קרקע מפרסם ברבים את העובדה כי הוא מעוניין למכור כדי למצוא קונים, ועל כן לא ניתן להסתיר שעבוד שיש עליה, כך שאם היה שעבוד, הקונה יכול היה לשמוע על כך, ולכן קונים רגילים לא יחששו שמא יש שעבוד לא ידוע על הנכס שהם קונים.
סוגי האחריות
בהלכה ישנם שלושה סוגי שעבוד:
תחולת השעבוד
כאמור, גם כאשר אין התייחסות מפורשת בשטר לאחריות הנכסים, ההלכה קובעת כי "אחריות טעות סופר", משמע - העדר הסיכום על אחריות הוא בטעות, וקיימת אומדנא כי הצדדים התכוונו לכך שייווצר שעבוד על הנכסים, ובמצב כזה כל שלושת סוגי האחריות חלים. עם זאת, כאשר הנכס יצא מידי הקונה באונס, המוכר אינו חייב באחריות. כאשר הייתה התניה מפורשת כי המוכר יתחייב גם במקרה בו הקרקע יצאה מידי הקונה באונס - המוכר חייב רק באונס שקרה בגללו, אך אם מדובר באונס שקרה ללא תלות בעובדה שהקרקע הייתה שייכת לו בעבר - המוכר פטור מאחריות.
לעומת זאת, כאשר קבלת האחריות הייתה מפורשת, תחולתה מדורגת:
כאשר הייתה התניה מפורשת בעת ההתחייבות כי לא יחול שעבוד, יש הסכמה כי אם בא בעל חוב וגבה את חובו מנכס זה, המוכר אינו חייב באחריות. קיימת מחלוקת בקרב האמוראים באשר למקרה בו התברר כי הנכס גזול; רב פפא טוען כי על אף ההתניה על המוכר לפצות את הקונה, ולעומתו רב זביד טוען כי "כל תנאי שבממון קיים", לאמור: במשפט אזרחי כל חוזה שמוסכם על שני הצדדים חל כלשונו. להלכה נפסק כשיטת רב זביד, שכל תנאי שנעשה בין הצדדים חל כלשונו.
גבייה
גבייה מנכסים משועבדים מותנית בכך שאין בנקודת הזמן הנתונה נכסים "בני חורין" (חופשיים; שלא נמכרו או ניתנו במתנה לצד שלישי), והכלל ההלכתי הידוע הוא, ש דבר זה נכון אף במצב בו הנכסים הנותרים הם בעלי איכות פחותה מאלה המשועבדים שנמכרו זה מכבר; לדוגמה, על אף שמלכתחילה בעל חוב גובה את חובו בקרקע בינונית באיכותה, אך החייב מכר את הקרקע הבינונית שהייתה לו, והשאיר ברשותו את הזיבורית (הגרועה), הדין הוא שבדיעבד, מכיוון שהקרקע הבינונית כבר נמכרה, אין בעל החוב רשאי להפקיע אותה מידי הקונה, אלא גובה הוא את הקרקע הגרועה יותר מן הלווה.
סוגי הנכסים המשתעבדים
המשפט העברי מכיר בשני סוגים של נכסים: "נכסים שיש להם אחריות" - אלה שחל לגביהם שעבוד, ו"נכסים שאין להם אחריות" - אלה שלא חל לגביהם שעבוד. ההלכה קובעת כי כל סוגי הנדל"ן הם נכסים שיש להם אחריות, מכיוון שבשעת ההתחייבות בעל החוב הממוצע מתכוון לגבות את חובו באמצעותם, ועל כן ההסכמה ביניהם לגבי השעבוד חלה רק על נדל"ן. לעומת זאת מיטלטלים הם נכסים שאין להם אחריות, כי בעל החוב הממוצע אינו מתכוון לגבות את חובו באמצעות חפצים מיטלטלים, ועל כן מיטלטלים אינם נכנסים להסכמה כנכסים משתעבדים. האמוראים רבה בר נחמני ורב חסדא קובעים שניתן להחיל שעבוד גם על מיטלטלים, אם נעשה בהם קניין אגב הקרקע, אד הוק, לצורך החלת שעבוד גם עליהם.
שעבוד נכס ש"לא בא לעולם"
חריג הלכתי בשעבוד נכסים הוא הקניית שעבוד על נכס ש"לא בא לעולם" - משמע נכס שעדיין אינו ברשות החייב. התלמוד פוסק כי אף לפי שיטת תנא קמא שסובר שאין קניין בדבר שלא בא לעולם, במקרה של שעבוד ניתן להתחייב לשעבד אף נכסים שעדיין אינם ברשות החייב. שיטת הרשב"א היא כי גם שעבוד על דבר שלא בא לעולם חל מעצמו, אך לפי רוב שיטות הראשונים, שעבוד זה לא חל מוּכְנִיתּ, אוטומטית, אלא יש לסכם עליו במפורש.
הפרשנים דנים בסיבה לשוני שבין קניין, שאינו חל בדבר שלא בא לעולם, לבין שעבוד, שחל גם בדבר שלא בא לעולם. הרשב"ם בפירושו לתלמוד מעלה סברה כי ייתכן שאין שוני מהותי, והסיבה לכך שניתן לשעבד דבר שלא בא לעולם היא בעצם רק תקנת חכמים, כדי שלא לנעול דלת בפני לווים - משמע, אנשים יימנעו מלהלוות כי לא יוכלו לשעבד נכסים מהם הם יגבו את חובם. המהרי"ט וה"מחנה אפרים" מעלים אפשרות מפולפלת יותר, לפיה הסיבה שדבר שלא בא לעולם לא ניתן להקניה היא מכיוון שגוף החפץ אינו בעולם, אך במקרה של שעבוד ההתחייבות אינה חלה על החפץ אלא על האדם החייב, ומשכך גוף האדם החייב קיים בעולם וניתן להחיל עליו כל שעבוד.
ה"מחנה אפרים" טוען כי המחלוקת באשר לסיבת השוני שבין קניין לשעבוד, משליכה על השאלה האם החייב יכול לחזור בו לאחר שהתחייב לשעבד גם את נכסיו שייקנו בעתיד; לדבריו, אלה הסבורים כי אין שוני מהותי, ושמדובר בתקנת חכמים בלבד, סבורים שהחייב יכול לחזור בו מהתחייבות זו, אולם אלה המסבירים כי בשעבוד מדובר בהתחייבות שחלה על החייב, לאחר שסוכם על שעבוד הנכסים שייקנו בעתיד, לא ניתן להתחרט. להלכה נפסק כדעת הרמב"ן, שלאחר סיכום מפורש בין הצדדים לא ניתן להתחרט.
דיון נוסף בהקשר זה של החלת שעבוד על דבר שלא בא לעולם, הוא בשאלה האם כאשר מחליטים המלווה והלווה להחיל שעבוד שכזה, נדרש לבצע קניין, או שניתן לסכם על כך בעל פה. יש שסבורים כי נדרש קניין לצורך החלת שעבוד על נכס שעוד לא בא לידי החייב, אך העיטור וה"מחנה אפרים" פסקו כי אין צורך בקניין, ודי בסיכום בעל פה.
מקרים שונים
לאחריות משמעות קניינית, והאדם האחראי נחשב מעין בעלים. יישום מובהק לכך הוא במקרה של כהן שעשה הסכם עם אדם מישראל כי הוא יטפל בבהמה ויישא באחריות לכל נזק שיקרה לה ולאחר מכן יתחלקו ברווחים שיבואו ממנה, מותר לכהן להאכיל את הבהמה "כרשיני תרומה" - אוכל מתרומה שנחות באיכותו וראוי לאנשים ולבהמות גם יחד - על אף שהבהמה שייכת לאדם מישראל שאינו רשאי להאכיל את בהמותיו בתרומה. כך גם להפך; כהן שנתן לישראל את בהמתו בכפוף להסכם דומה, חל איסור על הישראל להאכיל את הבהמה ב"כרשיני תרומה" על אף שבמקור הבהמה שייכת לכהן.
דוגמה נוספת לכך היא יהודי שהופקד אצלו חמץ והוא אחראי לו, על אף שהחמץ אינו שלו אלא הוא רק אחראי לו - חל על חמץ זה איסור "בל יראה" ו"בל ימצא" בפסח, ועל היהודי להוציא את החמץ מרשותו.
מקרה קצה בו נחלקו ראשונים מתייחס למצוות שביתה ממלאכה בשבת; נכרי קיבל אחריות לבהמה של יהודי, והוא מעוניין לעבוד עמה בשבת, בטענה כי איסור שביתת בהמה מתייחס לבהמה של יהודי ואילו הבהמה הזו נמצאת באחריות נכרי. יש שאומרים כי במקרה של אחריות מקיפה הכוללת כיסוי מפני מוות פתאומי, גנבה או גזלה, ואף הוזלה במחיר של הבהמה - ניתן לעבוד עמה בשבת מכיוון שהיא נחשבת כשייכת לנכרי. אחרים סבורים שהשייכות ליהודי לא מאפשרת עבודה עם בהמה זו בשבת כלל ועיקר. להלכה נפסק כי מותר לתת לנכרי בהמת יהודי באחריות, ולהרוויח ממסחר שעשה בה הנכרי בשבת.
תקנת הגאונים
למרות זאת הרמב"ם כותב כי סייג לתקנה זו נעשה "במערב", כי יש לכתוב בשטר במפורש כי השעבוד חל גם על מיטלטלים. הסיבה לכך היא מחשש שמא הלווה לא יודע על תקנה זו, וכך עלולים יתומיו לאבד את מיטלטליהם לנושים של אביהם. תקנה זו כי גובים ממיטלטלים מוגבלת למיטלטלים כאלה שהיו בשעת ההתחייבות, אך נכסים שהגיעו לידי החייב מאוחר יותר - לא משתעבדים. סייג זה משפיע בצורה נוספת על הגבייה מנכסים משועבדים; לולי היה דבר זה כתוב בשטר, ראשית היו גובים מנכסי הנדל"ן של החייב, ורק אם לא היו לו כאלה היו פונים לגבות מהמיטלטלים. לעומת זאת לאחר הסייג, העדיפות הראשונה היא לגבות מהמיטלטלים.
אַפּוֹתֵּיקֵי
מקורה של המילה הוא בשפה היוונית, במילה Υποθηκη (היפותיקי) שמשמעותה שעבוד או שטר שעבוד או משכון. חז"ל הסבירו את המילה על דרך הדרש כנוטריקון של המשפט הארמי "א פה תהא קאי" - על כאן, תהיה עומד. מרכוש זה יהיה לך עירבון.
"אפותיקי" הוא סוג מסוים של שעבוד נכסים. בניגוד לחוב סתמי בו כל הנכסים משתעבדים אוטומטית, בעת שמסכמים על "אפותיקי" הופך נכס אחד מסוים להיות משועבד לבעל החוב, וממנו גובים בעת שהחייב לא משלם. אם לא ניתן לגבות מנכס זה, לדוגמה - אם היה שיטפון והקרקע יצאה מכלל שימוש, נפסק להלכה כי אין זה אומר שהחוב בטל, אלא בעל החוב גובה מנכסים אחרים בהתאם לדיני שעבוד הכלליים שבכל חוב. ההבדל בין חוב ששועבד באפותיקי לשאר החובות הוא שבשאר החובות בעל החוב מקבל את נכסי הלווה ולוקח מהם מה שרוצה, אבל בחוב המשועבד ב"אפותיקי" החייב מייעד מראש קרקע או מטלטלין מסוימים לצורך הגביה של החוב המסוים.
רבו המחלוקות והדעות בעניין "אפותיקי". לפי חלק מהפוסקים תעשה הגביה של ה"אפותיקי" מהקרקע המיועדת, גם אם נמכרה בינתיים. לדעת אחרים רק במקרה שמכר החייב את כל נכסיו, גובה בעל החוב את הקרקע מהלקוחות. אם התנה החייב מראש במפורש שהחוב ייגבה מקרקע זו ולא משום קרקע אחרת, התנאי חל, ואפילו אם אבדה הקרקע (לדוגמה: שהוצפה מים) לא נשארה לבעל חוב אלא קרקע זו.
המונח המקביל ל"אפותיקי" במשפט הכללי הוא שעבוד מסוג "בטוחה".
משפט השוואתי
במשפט הישראלי חוקק מה שמכונה "שעבוד צף", או "שעבוד שוטף" על נכסי חברות, וכלשון החוק:. אך החוק לא מתייחס ישירות לשעבוד צף על נכסיו של היחיד, וכיום הלכה למעשה המשפט הישראלי אינו מכיר בשעבוד צף על נכסי יחיד.
בהתאם לקביעות אלה פסק גם בית משפט השלום בירושלים כי על אף שבמשפט העברי קיים שעבוד צף על נכסי יחיד (וכלשון המשפט העברי "אחריות נכסים"), העדר ההוראה לכך בחוק מצביעה כי אין להכיר בשעבוד שכזה במסגרת החוק הישראלי. אולם לאחר ערעור לבית המשפט המחוזי בירושלים, הפך בית המשפט המחוזי את פסקו של בית משפט השלום, ופסק נגד התקדים מבית המשפט העליון, בין השאר בהסתמך על דברי נשיא בית המשפט העליון לשעבר, משה לנדוי, שכתב: וכן בהסתמך על כך שהוועדה בראשות פרופסור ויסמן לא קבעה כי הדבר פסול, אלא כי אין די ביקוש כדי להתאמץ ולחוקק זאת. וכך כתב השופט נועם סולברג: בהתאם לחוות דעת זו נפסק בבית המשפט המחוזי פה אחד כי יש להכיר בשעבוד צף אודות נכסי יחיד - כמו במשפט העברי.
גם בשעבוד אודות נכסי חברות, שמוכר במשפט הישראלי בדומה למשפט העברי, קיים הבדל מהותי ועקרוני בין השיטות; במשפט העברי השעבוד הכללי חל מוּכְנִית, אוטומטית, על כל נכסי המתחייב, והוא השעבוד המקובל והנפוץ, ואילו שעבוד ספציפי מסוג "אפותיקי" הוא החריג. לעומת זאת במשפט הישראלי ההפך הוא נכון - שעבוד ספציפי מקובל ונפוץ יותר, בעוד ששעבוד כללי יכול לחול, אך אינו חל מעצמו ויש לסכם אודותיו במפורש.
קיימים כמה הבדלים נוספים בין שיטות המשפט: במשפט העברי שעבוד מותנה בכך שההתחייבות הייתה בשטר. בנוסף, במשפט העברי שעבוד חל רק על נכסים שיש להם אחריות - נדל"ן, ובמשפט הישראלי לא קיימת הבחנה כזאת. גם לגבי שעבוד של נכסים שעוד לא בידי החייב, נכסים ש"לא באו לעולם", במשפט העברי הדבר שנוי במחלוקת, בעוד במשפט הישראלי שעבוד חל גם על נכסים כאלה (בתנאי שסוכם כן בשעת ההתחייבות), בהתאם לגישה הכללית של המשפט הישראלי, הקובעת כי ניתן להקנות נכסים שעדיין אינם בעינם.
מקרים שבהם כן חל סוג של שעבוד על נכסי יחיד במשפט הכללי, תחת תנאים מסוימים, ניתן למצוא בשעבוד כבטוחה ובעכבון.
יאסין כתאני
יאסין כתאני (בערבית: ياسين كتاني; נולד ב-1955) הוא חוקר הספרות הערבית המודרנית, פרופסור חבר בחוג לשפה וספרות ערבית באקדמיית אלקאסמי. כתאני הוא גם מחנך ואיש מינהל, מכהן במכללת אלקאסמי כדיקן האקדמי, כיו"ר מועצת הדיקנים וראש המועצה האקדמית.
ביוגרפיה
יאסין כתאני נולד בבאקה אל-גרבייה. סיים את לימודיו לתואר הראשון בחוג לשפה וספרות ערבית והמזה"ת, מגמת האסלאם בימי הביניים, באוניברסיטת תל אביב. סיים את התואר השני בחוג לשפה וספרות ערבית בשנת 1986 באותה אוניברסיטה. את התיזה שלו בתואר השני כתב בהנחייתו של פרופ' ששון סומך בנושא: הסגנון והמבנה בסיפוריו של זכריא תאמר, ואילו הדוקטורט כתב בשנת 2001 באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופ' סלימאן ג'ובראן, בנושא: העיצוב האמנותי ברומאנים של אדואר אלח'ראט.
כתאני הוא דמות מרכזית באקדמיית אלקאסמי, הוביל עם חבריו לצמיחתה למוסד אקדמי איכותי ברמה הארצית ובמרחב הבין-לאומי, כיהן ומכהן בתפקידי מפתח באקדמיית אלקאסמי, כמו: יועץ לעניינים אקדמיים, רכז לימודים, ראש החוג לשפה וספרות ערבית, ראש האקדמיה ללשון ערבית, דיקן הפקולטה למדעי הרוח, הדיקן האקדמי והעורך הראשי לכתבי העת השפיטים של המכללה "ג'אמעה" ו"אלמג'מע". יאסין כתאני מהווה דמות מרכזית בכל מה שנוגע להוראת הערבית ולקידום האוריינות בשפה הערבית ותרבותה בארץ, ומשמש כמודל לצירוף בין איש אשכולות המקדם את השפה הערבית ולבין מי שמכשיר את הדורות הבאים של מורי המקצוע. הוא חבר בוועדות הרלוונטיות של משרד החינוך: הוועדה העליונה לתוכנית הלימודים בבתי ספר תיכוניים ערביים, כותב תוכניות לימודים, חבר ועדת המקצוע לערבית ויו"ר הוועדה לבחינות הבגרות.
פעילות מחקרית
עבודתו המחקרית מתמקדת בסיפורת הערבית המודרנית. פרסם חמישה ספרים וכשלושים מאמרים בערבית ובאנגלית. הוא מומחה בתורת הספרות, ובעל מיומנות במחקרים היישומיים כגון מחקריו ביצירות הספרות הערבית המודרניסטית והפוסט-מודרניסטית, כמו זו של זכריא תאמר, אדואר אלח'ראט, אמילי נסראללה, אליאס ח'ורי, הודא ברכאת, אבראהים אלכוני ואחרים. משתתף פעיל בכנסים בינלאומיים רבים בישראל ומחוצה לה ויוזם ומארגן כנסים בינלאומיים במכללת אלקאסמי בתחומי הלשון והספרות הערבית לדורותיה.
ספרים
1. Kittani, Y. (1996). Structure and Language in Tamir`s Short Stories. Kufur Qariʻ: Dār al-Hudā. [Arabic] Kittani, Y. (2007), Modernism and Postmodernism in the Fiction of Eduar al-Kharrat. The Center of Arabic Language Studies- Al-Qasemi Academy & Dār al-Hudā. [Arabic] Kittani, Y. (2011). Six Modernistic Novelists. Al-Qasemi Arabic Language Academy, Al-Qasemi Academic College. (190 Pages), [Arabic]. Kittani, Y. (2014). Poetics of Modernism in the Arabic Fiction. Amman, Jordan: Alra’id. (200 pages), [Arabic]. Kittani, Y., & Haibi, F. (2015). Five Decades of Modernism in the Contemporary Arab Fiction. Sara Book Publication (230 pages) [English].
מאמרים נבחרים
Kittani, Y. (2001). Artistic Design in the Novel of al-Kharrat: The Ginger City. al-Karmel :Studies in Arabic Language and Literature. (Haifa University), 21/22, 315-365. [Arabic]. Kittani, Y. (2004). Literature in the Age of Post-Modernism. Jamiʻa: Journal of the Arabic Language and Pedagogical Issues. 8, 514-533. [Arabic]. Kittani, Y. (2006). Methods of Creative Description in the Modernistic Novel. Jamiʻa: Journal of the Arabic Language and Pedagogical Issues. 10, 265-275. [Arabic]. Kittani, Y. (2010). The History and the Fantasy Space in Ibrāhīm al-Kūni`s Novel “Calling What is Far Away”. Al-Majmaʻ: Journal of al-Qasemi Arabic Language Academy. 2, 311-338. [Arabic]. Kittani, Y. (2010/2011). Form/ Content Match: A Study on Tamir’s Collection “The Neighing of the White Horse”. Al-Majmaʻ: Journal of al-Qasemi Arabic Language Academy. 3/4, 71-95. [English] Kittani, Y. (2013). Thematic Structure in the Novel Rama and the Dragon by Al-Kharrat. Journal of Oriental and African StudieS. 22, 111-126. [English] Kittani, Y. (2013). Employing Irony in the Modern Palestinian Novel. International Journal of Arts and sciences. 6 (3), 490-499. [English] Kittani, Y. (2013). Edward Al-Kharrat, A Pioneer of Innovative Narrative Prose Writing: Beginnings. Arab Studies Quarterly. 35 (4), 378-393. [English] Haibi, F., & Kittani, Y. (2016). Homosexuality in the Shadow of War. Oriento Moderno. 96 (2), 253-270. [English] Kittani, Y. (2016). Maze, Admixture and Chaos: Suffocations of Love and Morning. Journal of Oriental and African Studies. 25, 364-378. [English] Kittani, Y., & Haibi, F. (spring, 2018). Dialectic of Staying and Emigration in Emily Naṣralla's Novel ‘Flight against Time’. Journal of Semitic Studies. 63 (1), 243-258. [English]
עריכה מדעית
כתאני הוא עורך ראשי לכתבי העת השפיטים "ג'אמעה" ו"אלמג'מע", ועורכן הראשי של הספרים, האנציקלופדיות, האנתולוגיות והמלונים כדלקמן: Kittani, Y., (Editor-in-Chief), 1997-2008: Jamiʻa: Journal of the Arabic Language and Pedagogical Issues, Published by Al-Qasemi Academic College. Kittani, Y., (Editor-in-Chief), 2009- Present: Al-Majmaʻ: Journal of Al-Qasemi Arabic Language Academy. Published by Al-Qasemi Arabic Language Academy, Al-Qasemi Academic College. Kittani, Y., (Editor-in-Chief), 2009-2012: Al-Majmaʻ- Dictionary of Contemporary Arabic Language. Baqa Al-Gharbiyyah: Al-Qasemi Arabic Language Academy, Al-Qasemi Academic College. (1349 Pages), [Arabic]. Kittani, Y., (Editor-in-Chief), 2011-2014: Encyclopedia of Researches and Studies in Modern Palestinian Literature. Baqa Al-Gharbiyyah: Al-Qasemi Arabic Language Academy, Al-Qasemi Academic College. Volume 1-8, (3631 Pages), [Arabic]. The Eight Volumes of the Encyclopedia Concentrated on the Following: titles: Vol.1, Vol.2 - Local Literature Vol.3, Vol.4- western Bank, Gaza and Diaspora Literature Vol.5- Children’s Literature Vol.6- Youths’ Literature Vol.7, Vol.8- Palestinian Thought and Criticism Abu-Khadra, F., Sheikh Yusuf, A., Ghanayem, A., Kittani, Y., Abu Farkh, A.& Watad, S. (2013). Arabic Language Arts- Dictionary of Terms. Al-Qasemi Colleg of Education, Baqa Al-Gharbiyya. (306 pages), [Arabic]. Abu-Khadra, F., Mawasi, F., Kittani, Y., Fahmawi, A.& Abu Jaber, R. (2014; 2015). Encyclopedia of Selected Modern Palestinian Poems, 2 volumes, Haifa- Baqa – Ramalla: Al-Qasemi Academic College; Welfare Association; Kul Shee. (740 pages), [Arabic].
סמל טביליסי
סמל טביליסי עוצב בשנות ה-80 המאוחרות ואושר באופן רשמי כחותם הרשמי של העיר ב-8 ביוני 2005.
מקורו של הסמל הוא שלט אצולה גאורגי של כתובת באלפבית הגאורגי המודרני נקרא "מחדרולי" ("כתב האבירים"), "თბილისი" (תבּיליסי) כאשר האות "თ" גדולה מעוצבת כבז ופסיון הממחיש את האגדה על טביליסי.
שמפניה
שמפניה (בצרפתית: Champagne, שמפאן) הוא יין מבעבע המיוצר על ידי התססה שנייה של יין. המשקה נקרא על שם חבל שמפאן שבצרפת. שמו מוגן תחת פרוטוקול מדריד, ורק יין מאזור זה העומד בתנאי תו התקן הצרפתי "כינוי מקור מבוקר" יכול להיקרא "שמפניה".
ייצור השמפניה מפוקח על ידי מועצת היין הבין-מקצועית של שמפאן (Comité Interprofessional du Vin de Champagne), בהתאם לחוקים שנקבעו על ידיה לגבי אופן גידול הגפנים, מיקום גידולים, איכות וזני הגפנים ואופן ערבוב זני הגפנים שרדונה, פינו נואר ופינו מונייה.
יינות מבעבעים אחרים המיוצרים ברחבי העולם (בעיקר בקליפורניה שבארצות הברית ובקנדה) נקראו עד 2005 "יינות המיוצרים בסגנון שמפניה" (Méthode champenoise, או Champagne method) וכיום נקראים Méthode traditionelle ("שיטה מסורתית"). בארצות שונות מיוצרים יינות מבעבעים ולהם שמות שונים: בצרפת - "שמפניה", בספרד - "קאווה", באיטליה - "למברוסקו" וגם "ספומאנטה", בגרמניה - "זקט", ובדרום אפריקה - "קאפ קלאסיק".
אופן ייצור שמפניה
הענבים המשמשים לייצור שמפניה נקטפים בתחילת העונה, מאחר שרמת הסוכר בענבים אלה נמוכה יותר וחומציותם גבוהה יותר.
אופן הייצור המסורתי של שמפניה נקרא "השיטה השמפנואזית" (Méthode Champenoise): הענבים נסחטים ובדומה לכל יין אחר, מיץ הענבים שנוצר מתחיל לתסוס והסוכר בו הופך לאלכוהול. במשך תהליך התסיסה נותנים לפחמן הדו-חמצני שנוצר להשתחרר. זהו "יין הבסיס" אשר לא נהוג לשתותו מהיותו חומצי ביותר. יינות בסיס ממספר כרמים ומשנים שונות מעורבבים על מנת להגיע לטעם הרצוי.
היין המעורבב מוכנס לבקבוקים עם שמרים ומעט סוכר המכונה Liqueur de tirage ומאוכסן בבקבוקים המונחים על צידם להתססה שנייה. במהלך התססה זו מונעים מהפחמן הדו-חמצני שנוצר להשתחרר מהבקבוקים והוא נותר מומס ביין. כמות הסוכר שהוכנסה תקבע את כמות הגזים המומסים ביין. על מנת להגיע ללחץ של 6 בר בבקבוק נדרשים 18 גרמים של סוכר. כמות השמרים המוכנסת לבקבוק נקבעת בתקנה של האיחוד האירופי (תקנה 1622/2000, מיום 24 ביולי 2000) והיא 0.3 גרם שמרים לבקבוק.
לאחר תסיסה, הנמשכת בין חצי שנה לשלוש שנים, הבקבוקים מסובבים כל יום במספר מעלות ולבסוף מגיעים למצב בו הם שוכבים כשצווארם מופנה כלפי מטה (הליך הנקרא Remuage). מטרת הליך זה - להביא לכך שכל המשקעים בבקבוק יתרכזו בקרבת הפקק של הבקבוק. הליך הוצאת המשקעים נקרא Dégorgement ובו נפתח הבקבוק ומהלחץ שנוצר בו מועפים המשקעים החוצה. הדבר דורש מיומנות, על מנת שלא לאבד חלק גדול מהנוזל בבקבוק מחד ולהוציא את כל המשקעים מאידך. לאחר הוצאת המשקעים מוסיפים כמות נוספת של סוכר לנוזל (שנקראת: Dosage).
קודם להמצאת ההליך של הוצאת המשקעים על ידי מאדאם קליקו בשנת 1800 הייתה השמפניה עכורה. שמפניה עכורה זו נמכרת כיום תחת המותג "שיטה קדומה" (Méthode ancestrale). פיתוח מודרני של שיטת הניקוי עושה שימוש בהקפאה של הנוזל בצוואר הבקבוק והוצאתו של גוש קרח זה - דבר המאפשר מניעת אובדן נוזלים.
יין שמפניה צריך להימכר רק לאחר 3 שנות התיישנות נוספות, אולם מרבית הייצרנים מיישנים את היין בין 5 ל-8 שנים.
המומחים חלוקים בדעותיהם לגבי יישון היין ויש הסבורים כי שמפניה טרייה טעימה יותר מזו המיושנת.
סוגי שמפניה
בהתאם לכללי המועצה, שמפניה צריכה להיות מיוצרת מענבי שרדונה (לבן), פינו נואר או פינו מונייה (אדומים). מספר מסוים של זנים נוספים מותר, אולם שימוש בזנים אלה הוא נדיר ביותר ובדרך כלל אלו זנים שאינם נפוצים. שמפניה המיוצרת אך ורק משרדונה נקראת "בלאן דה בלאן" (Blanc de blancs). שמפניה הנעשית אך ורק מהזנים האדומים נקראת "בלאן דה נואר" (Blanc de noirs).
שמפניה היא לרוב יין לבן, גם אם היא מיוצרת מזני גפנים אדומים, וזאת משום שמיץ הענבים מופרד בעדינות מהקליפות ומותסס בלעדיהן – קליפת הענב היא מקור צבעו האדום של היין. שמפניה מסוג רוזה נוצרת על ידי הוספת יין אדום בעת הערבוב של היינות. שמפניה שבה לא נוסף סוכר בשלב שלאחר ההתססה השנייה נקראת "ברוּט אפס" או "ברוט טבעי" (Brut zéro או Brut natural). השמפניה נקראת בהתאם לכמות הסוכר שנוספה לה: ברוט (Brut) - יבשה, דמי-סק (demi-sec) - חצי-יבשה, או דו (doux) - מתקתקה. סוג השמפניה הנפוץ ביותר הוא ברוט.
היסטוריה
יינות הופקו בחבל שמפאן כבר בימי הביניים. הכנסיות והמנזרים גידלו גפנים וייצרו יין עבור טקס "סעודת האדון" הנוצרי.
ביין המגיע מחבל שמפאן נעשה שימוש מסורתי בחגיגות הכתרת מלכי צרפת - טקס שנעשה באופן מסורתי בעיר רנס, ומלכי צרפת שאהבו את יין החבל הצלול העניקו אותו כשי למשפחות המלוכה האחרות באירופה. היין נהיה פופולרי בקרב בתי המלוכה במאה ה-17 והפך משקה מקובל בבתי המלוכה בכל רחבי היבשת.
היין המבעבע המסחרי הראשון הופק באזור לימו (Limoux) בלנגדוק החל משנת 1535. בניגוד לאמונה המקובלת לא ידוע מי המציא את היין המבעבע ולא מדובר בנזיר הצרפתי דום פריניון (אף שהוא היה האיש ששיכלל את הליך הייצור), ואשר על שמו נקרא מותג השמפניה דום פריניון.
ב התרחש גידול אקספוננציאלי בייצור השמפניה, החל מייצור של 300,000 בקבוקים בשנה בשנת 1800 ל-20 מיליון בקבוקים בשנת 1850.
בשנת 1919, ממשלת צרפת העבירה שורה של חוקים שיניחו את הבסיס למערכת התקן "כינוי מקור מבוקר", שמגדירה בקפדנות את חוקי ייצור היין והגבולות האזוריים שלהם. ננקטו צעדים למניעת הונאה ותוספים לא חוקיים כמו ריבס ומיץ תפוחים. מאז רק יין שנוצר מענבים שגדלו מאזור השמפניה המתוחם, יכולים להיקרא באופן חוקי "שמפניה".
בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלו ייצרני השמפניה מירידה במכירות עקב המהפכה הרוסית וסגירת השוק הרוסי הרווחי ליבוא שמפניה. ותקופת היובש בארצות הברית בשנים 1920–1933 שסגרה שוק נוסף עבורם. המשבר הכלכלי העולמי ב-1929 הוביל לירידה נוספת במכירות.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 גדלה הפופולריות של "שמפניה ורודה", שעד אז נחשבה נחותה יותר. יצרני השמפניה החלו לפתח שוק זה ומאז יינות שמפניה ברוט רוזה נחשבות יוקרתיות.
קומיטה אנטרפרופסיונל די ון דה שמפאן
כל 15,000 מגדלי הגפנים בחבל שמפאן ו-300 יקבי ("בתי") הייצור חברים במועצת היין הבין-מקצועית של שמפאן (בצרפתית: Comité Interprofessional du Vin de Champagne או בקיצור CIVC). ארגון זה מאגד את היקבים ואת המגדלים, קובע את דרכי הייצור ומבטיח לשמור ולהגן על ייצור המשקה במחוז מפני התחרות העולמית.
יצרני שמפניה
בהתאם לתקנות המועצה, יצרני השמפניה מציינים את סוג היצרן בקיצור רשמי ובמספר היצרן הרשמי המופיע על כל בקבוק ובקבוק:
בועות השמפניה
לאחר מזיגתה, מופיעות בשמפניה בועות הודות לתופעת ההתגרענות. על מנת להבטיח הופעת בועות רבות על פני הכוסות בעת השתייה, נוטים יצרני כוסות שמפניה לחרוט את פנים הכוסות באמצעות חומצה או לייזרים. לעומת יין נתזים שבו מחדירים בצורה מלאכותית פחמן דו-חמצני ומתקבלות בועות גדולות הנוטות להיעלם מן היין מהר, הבועות בשמפניה הן קטנות ולוקח להן זמן רב להתנדף כליל מן היין.
בקבוקי שמפניה
שמפניה נמכרת לרוב בשני סוגי גודלי בקבוקים: סטנדרטי (750 מיליליטרים) ומאגנום (1.5 ליטרים). בקבוקים גדולים יותר, הנקראים על שם דמויות תנ"כיות, פחות מקובלים.
גודלי בקבוקים:
מידות בקבוק הגדולות מז'רובואם נדירות ביותר.
פתיחת בקבוקי שמפניה באירועים
פתיחת בקבוק השמפניה שבה מועף פקק הבקבוק מלחץ הגזים ונשמע צליל ה"פופ" של שחרור הגזים הפכה חלק מסורתי בחגיגות שונות.
שפיכת שמפניה הפכה לחלק מסורתי בחגיגות קבלת גביעי תחרויות ספורט כמו תחרות הפורמולה 1, גרנד פרי, ומרוצי הגרנד פרי לאופנועים.
אניני-טעם מעדיפים דווקא את פתיחת הבקבוק בשקט ובזהירות וזאת על מנת למנוע שפיכת המשקה עם שחרור הגזים הפתאומי.
הגשת שמפניה
שמפניה מוגשת בכוס שמפניה מיוחדת, המועצבת בצורה המונעת בריחת הגזים מחד ומונעת חימום היין על ידי היד המחזיקה את הכוס מאידך.
שמפניה מוגשת קרירה - וטמפרטורת השתייה האופטימלית היא 7 מעלות צלזיוס. בקבוק השמפניה מוגש באופן מסורתי בדלי קרח על מנת לשמור על טמפרטורה זו.
שלמה ארצי ואצ'י בהופעה חיה בצוותא
שלמה ארצי ואצ'י בהופעה חיה בצוותא הוא אלבום הופעה גנוז שהוקלט בספטמבר 1982 בהופעה חיה בצוותא על ידי שלמה ארצי והבסיסט אצ'י שטרו, אשר היה חלק מלהקת גברת תפוח שהייתה להקת הליווי של ארצי.
האלבום יצא לאור בשנת 1983 ונגנז במהירות על ידי ארצי עצמו, בגלל חוסר השביעות שלו מהמוצר הסופי.
לאחר שנים שעותקים יחידים של התקליט הסתובבו בין אספנים במחירים גבוהים מאוד, בשנת 2013 שוחרר האלבום בהוצאה מחודשת על גבי תקליטור כחלק ממארז מרובע בשם "אלבומי המופת" הכולל את האלבומים גבר הולך לאיבוד, דרכים, חצות ואלבום הופעה זה ב-2 דיסקים.
האלבום יצא תחת חברת התקליטים הד ארצי.
שירי האלבום
הדיסק הראשון:
הדיסק השני:
נעמי פיינברון-דותן
חייה
נעמי פיינברון נולדה במוסקבה ובעקבות מהפכת 1917 עזבה את ברית המועצות והיגרה לרומניה. היא למדה בוטניקה באוניברסיטת קלוז', ובתום לימודיה, בשנת 1924, עלתה לארץ ישראל ולימדה בתל עדשים. בשנת 1926 הייתה פיינברון בין ראשוני המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים, לצד אוטו ורבורג, אלכסנדר איג ומיכאל זהרי. באותם ימים, המחלקה הייתה מצורפת לתחנת המחקר החקלאית של ההסתדרות הציונית ושכנה בתל אביב, בחצר הגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1928 עברה המחלקה להר הצופים ופיינברון העתיקה את מגוריה לירושלים.
משלחות המחקר בהן השתתפה היו הראשונות לחקור את הצמחייה ברחבי המזרח התיכון (ארץ ישראל, ירדן, סוריה, לבנון, מצרים ועיראק). משלחות אלו הניחו את היסוד למחקר הפיטוגאוגרפי של ארץ ישראל ושל המזרח התיכון. יחד עם איג וזהרי הייתה שותפה לפרסום מגדיר הצמחים הראשון בישראל ולקביעת שמם העברי של רבים מצמחי ארץ ישראל. החיבור המדעי הראשון שלה עסק בסוג זמזומית. אחר כך המשיכה לחקור את בני משפחת השושניים הגדלים במזרח התיכון. למאמריה הרבים תרומה למחקר הציטולוגי של צמחי ארץ ישראל.
נעמי פיינברון-דותן לימדה במשך 40 שנה בוטניקה וציטולוגיה באוניברסיטה העברית והעמידה אחריה דורות של חוקרים. בשנת 1960 מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. פיינבורן הייתה אחת מארבע נשים היחידות שקיבלו את התואר פרופסור חבר, יחד עם טשרנה רייס, אלישבע גולדשמידט ואנה רוזין. באותן ימים לא הייתה אישה שהוענק לה תואר פרופסור מן המניין.
היא פרשה ממחקר בשנת 1968 והמשיכה לפרסם את ממצאיה ולעדכן מהדורות קודמות. לאחר פרישתה עסקה, בין השאר, בכתיבת הכרך השלישי והכרך הרביעי של "Flora Palaestina" (פורסמו בשנים 1978, 1986). יחד עם אבינעם דנין חיברה נעמי פיינברון-דותן ב-1991 את "המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל" שמשמש בוטנאים וחובבי טבע רבים גם כיום.
בשנת 1991 הוענק לפיינברון-דותן פרס ישראל בתחום ידע ארץ ישראל. כמו כן, נקראים על שמה מספר צמחים: קדד פיינברון (בעבר Astragalus feinbruniae, כיום Astragalus aleppicus) (1950), זמזומית פיינברון (Bellevalia feinbruniae) (1970) הגדלה באפגניסטן וסתוונית הפסיפס (Colchicum feinbruniae) (1992).
פיינברון-דותן מעולם לא נישאה. את שם המשפחה דותן הוסיפה לאחר שאחיה עברתו את שם משפחתם.
.lgbt
.lgbt היא סיומת אינטרנט הממומנת על ידי הקהילה הגאה בחסות אפיליאס. שם הדומיין הועבר לאזור השורש ב־18 ביולי 2014. הקמת .lgbt נועדה לקדם גיוון ועסקים להט"ביים, והיא פתוחה לעסקים ולארגונים להט"ביים ולכל מי שרוצה להגיע לחברים בקהילה הגאה.
יחידת הכלבנים לישראל
יחידת הכלבנים לישראל (בראשי תיבותː יכ"ל) היא ארגון התנדבותי המסייע בהצלת חיים, תוך שימוש בכלבי חילוץ והצלה.
פעילות יכ"ל
יכ"ל פועלת בשני תחומים עיקריים:
ליכ"ל כ-400 מתנדבים ברחבי הארץ, 75 כלבי הגנה המשובצים במשימות ביטחון ביישובים וערים ברחבי הארץ, וכ-25 כלבי הצלה, גישוש ואיתור חללים.
לצורך מימוש חזון הארגון הקימה יכ"ל את עמותת מכללת מגן ארץ ישראל המשמשת כערוץ לגיוס תרומות. הגדרת מטרות העמותה הם "מכללה ללימוד חילוץ, הצלה וכלבנות לאיתור נעדרים והתגוננות, סדנאות, סדרות חינוך, לימוד תורה ומלגות לימוד למתנדבים" . ליחידה כלביה ופנימיה בכפר תפוח, ושלוחות באפרת וחוות שדה בר-נוקדים. החניכים משלבים לימודי כלבנות ומקצועות הקשורים לחילוץ, הצלה והגנה, יחד עם התנדבות בסיורים להגנה על יישובים, והשתתפות בחיפושים אחר נעדרים.
אבטחת יישובים
יכ"ל מגדלת ומשבצת כלבי הגנה ביישובים ביו"ש, בירושלים, בנגב ובגליל. כלבי הגנה אלו נמסרים או נמכרים בסכום מסובסד – ככלבי סיור לסיירים ביישובים או כלבי הגנה למשפחות הגרות בנקודות חשופות על גבול היישובים ללא הגנה מספקת. יכ"ל גם מעבירה קורסים, סמינרים, סדנאות והדרכה כשירות לציבור הרחב ללמד הפעלה ותחזוקה נכונה של הכלבים.
איתור נעדרים
יכ"ל מפעילה כלבי עבודה מיוחדים, רחפנים, ג'יפים, צוללנים, סירות ועוד בחיפושים אחרי נעדרים. יכ"ל נחשבת ליחידה המובילה בארץ באיתור נעדרים. צוותים של כלבנים עם כלבי גישוש, כלבי הצלה או כלבי גופות נשלחים לסייע ואף לנהל את החפ"ק בחיפושים אחרי נעדרים. היחידה מקבלת פניות מדי יום ממשפחות של נעדרים, תחנות משטרה, תחנות כיבוי, הצבא, ויחידות חילוץ אחרות.
כלבי הגנה למשפחות ולישובים
כלבי ההגנה שיחידת הכלבנים לישראל מוסרת למשפחות ולמערך הביטחון ביישובים, משמשים לעיתים קו ההגנה הראשון והאחרון של היישובים או של המשפחות הגרות על גבול יישוביהן. כלבים אלו מנעו אין ספור פיגועים ומשלימים כל מערך הגנתי שקיים ביישוב, בין אם יש ליישוב גדר, חיישנים ומצלמות. אחרי שמתגלה תנועה חשודה, ניתן להזעיק כלבן עם כלב לאתר את המחבל. במקרים רבים גם הגדר המשוכללת ביותר, המצוידת בחיישנים, ומצויה תחת פיקוח חמ"ל המאויש על ידי הצבא, אינה מספיקה, כגון מקרה הטבח של משפחת פוגל, ובמקרים רבים אחרים. סייר המקבל התרעה על נגיעה בגדר, ומחפש באמצעות אמצעי ראיית לילה משוכללים, עלול שלא לאתר מחבל המסתתר בקרבת מקום, ולהמשיך הלאה, כשהוא מותיר אחריו מחבל הנחוש לבצע את זממו. סייר המפעיל כלב יחשוף את המחבל במחבואו, ויכול אף למנוע מראש את החדירה, אם הוא מפטרל עם הכלב באופן יזום.
אימונים
אגף ההצלה ביחידה מקיים אימונים עם כלבי גישוש, הצלה וגופות מדי יום. אגף ההגנה ביחידה מקיים אימונים מדי שבוע בגוש עציון וכפר תפוח. חברי היחידה ואנשים שקיבלו כלבים מהיחידה נפגשים ללמוד כיצד לשלוט נכון בכלב, מהי תחזוקה ראויה ואיך להפעיל את הכלב בצורה מיטבית, על מנת לספק הגנה לבעלים ולישוב. מאלף היחידה, איש מקצוע מהשורה הראשונה בארץ, יוצא לסבב בין המוקדים השונים בהם פזורים כלבים שחונכו על ידי היחידה, להמשך האילוף השוטף.
קישורים חיצוניים
כתבות על יכ"ל
מאלין מוסטרם
מאלין סופי מוּסְטְרֶם (בשוודית: Malin Sofi Moström; נולדה ב-1 באוגוסט 1975) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה כקשרית. מוסטרם, שהייתה ידועה בכינוי מוסן, שימשה כקפטנית נבחרת שוודיה במשך חמש שנים ושיחקה 113 משחקים במדיה.
קריירה
מוסטרם נולדה באוגוסט 1975 בעיר ארנכלדסביק, והחלה את הקריירה בקבוצה המקומית של העיר. בשנת 1995 היא הצטרפה לקבוצת אומאו, ושנה אחר כך כבר עלתה איתה לראשונה לליגת העל השוודית. ב-26 ביולי 1998, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה במשחק נגד אנגליה, ואף כבשה את שער הניצחון בדקה ה-84. שנה לאחר מכן, בקיץ 1999 שיחקה מוסטרם בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך בארצות הברית. בטורניר זה הודחו השוודיות ברבע הגמר על ידי נורווגיה, ואילו מוסטרם זכתה לכבוש את שער הכבוד בהפסד.
בשנת 2000 היא זכתה באליפות ראשונה עם אומאו, ושנה לאחר מכן קיבלה את פרס כדורגלנית השנה בשוודיה. ב-2001 היא אף נסעה עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה, שם הובילה את שוודיה עד לגמר הטורניר, בו הפסידה למארחת. שנה אחר כך מונתה מוסטרם לקפטנית קבוצתה, וזכתה איתה פעמיים ברציפות בגביע אופ"א, בשנים 2003 ו-2004.
אל גביע העולם 2003 הגיעה מוסטרם כקפטנית שוודיה וכאחת משחקניות המפתח שלה. היא פתחה בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של הנבחרת בטורניר, כבשה שני שערים והגיעה עם שוודיה עד לגמר. במשחק הגמר נגד גרמניה כבשה האנה יונגברי את שער היתרון לשוודיה, אך הגרמניות הצליחו להפוך את התוצאה ולנצח 2-1. בעקבות הישגיה באומאו ובנבחרת באותה שנה, סיימה מוסטרם במקום השביעי בקרב על תואר כדורגלנית השנה בעולם. שנה אחרי גביע העולם, במהלך טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה 2004, כבשה מוסטרם את השער שהעלה את שוודיה לרבע הגמר, אך שוודיה נכשלה בחצי הגמר מול ברזיל וסיימה במקום הרביעי.
בקיץ 2005 שיחקה מוסטרם בטורניר הבינלאומי האחרון שלה - אליפות אירופה שנערכה באנגליה, שבה היא הגיעה עם הנבחרת עד לחצי הגמר. שנה לאחר מכן, בסיום עונת 2006, הודיעה מוסטרם על פרישה מכדורגל. בעקבות ריבוי פציעות באומאו, היא חזרה לעוד מספר משחקים במהלך עונת 2007, ולאחר מכן פרשה סופית. לאחר פרישתה החליטה אומאו להוציא משימוש את מספרה של מוסטרם - 6, כאות כבוד על הישגיה של השחקנית. היא סיימה את הקריירה עם שלוש זכיות בפרס קשרית השנה בשוודיה, שלוש מועמדויות לפרס כדורגלנית השנה בעולם ו-21 שערים ב-113 משחקים במדי נבחרת שוודיה.
Kiss & Tell
Kiss & Tell הוא אלבום הבכורה של הלהקה האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. האלבום יצא ב-29 בספטמבר 2009 באמצעות הוליווד רקורדס. האלבום מורכב בעיקר מסוגות הרוק פופ ורוק אלקטרוני.
עם יציאתו, Kiss & Tell קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. כמה מבקרים שיבחו את האלבום על טבעו "הכיפי", בעוד שאחרים ביקרו את גומז על הביצועים הקוליים שלה. האלבום זכה להצלחה מסחרית, ונכנס לעשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית. האלבום מכר מעל 900,000 עותקים בארצות הברית, ונכון ל-2017, אלבום זה הוא האלבום המצליח ביותר של הלהקה. מאוחר יותר הוסמך האלבום כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
לפני יציאת האלבום, יצא לאור הסינגל המוביל "Falling Down", אשר פורסם באוגוסט 2009. האלבום הפך ללהיט מתון, וקודם בכבדות דרך ערוץ דיסני. "Naturally" יצא כסינגל השני, ולעיתים קרובות נחשב ללהיט הפריצה של הלהקה. השיר מכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית, וזכה להצלחה גם בבריטניה.
בצרה (ישראל)
בָּצְרָה הוא מושב שיתופי באזור השרון מצפון לעיר רעננה השייך למועצה אזורית חוף השרון.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1946, על ידי חברת רסקו עבור חיילים משוחררים מהצבא הבריטי.