cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עלות היסטורית
חישוב עלות היסטורית עבור נכסים קבועים
העלות ההיסטורית היא עלות הרכישה ועוד הוצאות הקשורות להפעלתו של הנכס והבאתו למצב בו הוא מוכן לשימוש ראשוני. הערה: שיפורים בעלי אורך חיים מצומצם (כגון גדרות, כבישים פרטיים) אינם כלולים בעלות ההיסטורית מכיוון שמחשיבים אותם להשבחה של הנכס. שיפורים אלו מקוטלגים בצורה שונה מכיוון שניתן להמעיט בערכם, בעוד בערכו של קעקע לא ניתן להמעיט. אולם, כאשר החברה בונה מבנה, העלות ההיסטורית היא כדלהלן: עלויות ישירות (חומרים, כוח עבודה, הוצאות) + הוצאות בעלי מקצוע (אדריכלים, מהנדסים) + הוצאות משפטיות + הוצאות אחרות (כגון מיסים, ביטוח, תחזוקה, עלויות אשראי וריבית נמנעת). למעשה מדובר בכל ההוצאות משלב החפירה ועד ההשלמה של הפרויקט.
הוצאות לאחר הרכישה
באופן כללי, יש להוסיף לעלות ההיסטורית הוצאות שמטרתן לשפר את הנכס. לעומת זאת, הוצאות שמטרתן לשמר את הנכס אלו הוצאות לכל דבר. שיפור הנכס משמעו אחד מהתנאים הבאים מתקיים:
המטרופולין של קנזס סיטי
המטרופולין של קנזס סיטי (Kansas City Metropolitan Area), היא מטרופולין השוכנת במערב התיכון בארצות הברית - במפגש הנהרות קנזס ומיזורי, ובגבול המדינות קנזס ומיזורי. במטרופולין אוכלוסייה של 2,035,334 תושבים (בשנת 2010), והוא ה-29 בגודלו בארצות הברית, השני בגודלו במיזורי (אחרי סנט לואיס), והגדול ביותר בקנזס (לפני ויצ'יטה). שטחו 20,596 קמ"ר, והוא כולל תשעה מחוזות במיזורי ושישה מחוזות בקנזס.
לפי מפקד 2010, נמצאים במטרופולין 2,009,342 איש, וההערכה עבור 2014, היא שבמטרופולין נמצאים 2,071,133 איש. קנזס סיטי שבמיזורי היא העיר הגדולה והמרכזית במטרופולין. שטחה 823 קמ"ר, ויש בה 459,787 תושבים.
הערות שוליים
Kansas City
אפוקסי
אפוקסי (Epoxy; נקרא גם פוליאפוקסיד) הוא פולימר אפוקסידי תרמוסטי שמתקשה כאשר הוא מעורבב עם חומר מקשה או זרז.
השרפים האפוקסיים הנפוצים ביותר נוצרים מתערובת של אפיכלורוהידרין וביספנול A. הניסיונות הראשונים להפקת שרפים אפוקסיים מאפיכלורוהידרין החלו ב 1927 בארצות הברית, אך ההצלחה המסחרית הראשונה הייתה של ד"ר פייר קסטן השווייצרי וד"ר גרילני האמריקאי, בשנות השלושים. חברת Ciba השווייצרית קנתה את רישיונות היצור מקסטן, והפכה לאחת משלוש יצרניות האפוקסי הגדולות בעולם.
תעשיית האפוקסי
תעשיית האפוקסי העולמית נאמדת במחזור של כ־15 מיליארד דולר בשנה. כ־50-100 יצרנים מייצרים חומרים אפוקסיים. הגדולים מביניהם הם "רזולושן", לשעבר חלק מ"של", דאו כימיקלים והנטסמן, Ciba לשעבר ו"ויואסיטי" האוסטרלית. יתר החברות פועלות בשווקים מקומיים בלבד, מייצרות רק מקשים לאפוקסי או מוצרים מיוחדים בעלי נתח שוק קטן.
החברות שהוזכרו לעיל בדרך כלל אינן מייצרות אפוקסי הניתן לשימוש על ידי צרכני הקצה, ולכן ישנן חברות אחרות המעבדות את האפוקסי הגולמי באמצעות הוספת מלאנים כטלק, צורן ותחמוצת אלומיניום; באמצעות הוספת מדללים, חומרי צבע והגמשה, חומרים מגבירי דביקות וכדומה. תוספים אלו מוזילים את המוצר, מקלים על העבודה איתו ומשפרים את ביצועיו. חברות אלו משווקות בדרך כלל מאות ואף אלפי סוגים של תערובות אפוקסי שונות המותאמות לצרכים נבדלים.
השימושים של חומרים אפוקסיים הם רבים: ציפויים, דבקים, ייצור חומרים מרוכבים מסיבי פחמן ופיברגלס וחומרי מילוי. כולם מצטיינים בכוח הדבקה רב, עמידות לחום וקורוזיה, עמידות מכנית ובידוד חשמלי מעולה - אך כמעט כל תכונה שכזו ניתנת לשינוי (למשל, קיים אפוקסי מעורב באבקת כסף בעל מוליכות חשמלית מצוינת)
צבעים וציפויים
צבעים על בסיס אפוקסי משמשים לרוב במדיחי כלים, מכונות כביסה ומכשירי חשמל "לבנים" אחרים בשל עמידותם המצוינת בפני רטיבות ושחיקה. צבעי יסוד אפוקסיים רווחים גם בתעשיית הרכב וביישומים ימיים על משטחי מתכת בשל עמידותם לקורוזיה והתחברותם הטובה לצבעים עליונים. גם פחיות שימורים מצופות בדרך כלל בציפוי אפוקסי פנימי למניעת חלודה, בפרט כאשר המזון הוא חומצי (למשל בשימורי עגבניות). משתמשים באפוקסי גם להדבקת ועיצוב אריחי רצפה, וליצירת ציפוי עמיד על רצפות בטון יצוק.
דבקים
דבקים על בסיס אפוקסי מהווים דבקים חשובים (יחד עם חומרים אקריליים, ציאנואקרילט ופוליאוריתן) המשמשים במטוסים, כלי רכב, אופניים, מגלשי סקי ובאינספור יישומים אחרים בהם נדרש חוזק רב של ההדבקה.
יציקת תבניות
בתחום יציקת התבניות משתמשים רבות בשרף אפוקסי ליצירת דגמים, תבניות, תושבות וכדומה. היותו של האפוקסי נוח לעיבוד ולמזיגה, ובעל יכולת התקשות מהירה בטמפרטורת החדר הביאו להעדפתו על פני יציקות מתכת או עיבוד שבבי של עץ. משתמשים באפוקסי גם ליצירת חומרים מרוכבים על בסיס סיבי פחמן או פיברגלס. מחירו של האפוקסי גבוה משל שרפי פוליאסטר או ויניל, אך ניתן ליצור ממנו חומרים מרוכבים חזקים יותר ועמידים יותר בפני חום.
בשימוש ביתי
מוצרי אפוקסי שונים נמכרים בחנויות "עשה זאת בעצמך" רבות, בדרך כלל כערכה המכילה שני חומרים אותם יש לערבב. אלו לרוב דבקים חזקים או "פלדה נוזלית" - אפוקסי המכיל אבקת מתכת ומשמש לתיקון סדקים שנוצרו במעברי מים ברכב, באגן השמן או ברדיאטור.
התפתחה תעשיית רהיטים שמשלבים אפוקסי, בעיקר שולחנות עץ טבעי שחריציו מולאו באפוקסי או שהורכבה צורה הכוללת עץ ויציקת אפוקסי. פעמים רבות האפוקסי, שצבעו המקורי שקוף, יעורבב עם צבע. כמו בדבק אפוקסי, ישנם שני חלקים ליציקה - האפוקסי עצמו וה"מקשה" שיעורבבו על פי הנחיית היצרן.
יחסי ארגנטינה–ארצות הברית
היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לארגנטינה הם יחסים ידידותיים, אשר כוננו ב-27 בדצמבר 1823.
היסטוריה
בינואר 1944 התפטר רמירז מתפקידו ובמקומו מונה סגנו אדלמירו פארל. ארצות הברית לא הכירה במשטרו של פארל בשל סירובו להתייצב לצידה במלחמה העולמית ושגרירה בבואנוס איירס נקרא לשוב לוושינגטון. בתחילת שנת 1945 הכריזה ארגנטינה מלחמה על מדינות הציר ובכך התייצבה לימינה של ארצות הברית במלחמה. ב-19 באפריל 1945 התקבלה החלטה בכינוס של הוועידה הבין-אמריקנית במקסיקו סיטי שבו הסכימו המשתתפים פה אחד לחדש את היחסים עם ארגנטינה.
בתחילת שנות ה-80 פרץ משבר בין המדינות בעקבות סירובם של חברי החונטה הצבאית ששלטה בארגנטינה לתמוך במורדי הקונטראס בניקרגואה שנתמכו על ידי ארצות הברית, ארצות הברית הטילה אז עיצומים כלכליים על ארגנטינה שהוסרו רק לאחר ביטול השלטון הצבאי במדינה.
היחסים בין המדינות מבוססים על קשרים מסחריים ושיתוף פעולה בתחומי הרפואה, חקלאות, איכות הסביבה וטכנולוגיות בתחומים שונים. כמו כן מקיים צבא ארצות הברית קשרים צבאיים עם הכוחות המזוינים של ארגנטינה.
היחסים בין המדינות התערערו לאחר. בפברואר 2022 נפגש נשיא ארגנטינה אלברטו פרננדס עם ולדימיר פוטין, נשיא רוסיה, וציין את הצורך הדחוף של ארגנטינה להשתחרר מהסתמכות על ארצות הברית, ובמקומה לפתח שיתוף פעולה כלכלי עם רוסיה.
האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים
האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים (בגאורגית: ქართველთა შორის წერა-კითხვის გამავრცელებელი საზოგადოება) הייתה ארגון צדקה שנוסד על ידי אינטלקטואלים גאורגים מובילים במאי 1879, במטרה לקדם את התחייה התרבותית בקרב איכרי גאורגיה, שהייתה אז חלק ממלכות המשנה של הקווקז של האימפריה הרוסית. הארגון המשיך להתקיים גם בתקופה הסובייטית, עד לשנת 7/1926.
בהתארגנותם של האצילים איליה צ'בצ'בדזה ודימיטרי קיפיאני והמחנך יעקב גוגבשווילי, הופעלו, רשת של בתי ספר, חנויות ספרים וספריות ברחבי גאורגיה; אימנו מורים ותמכו בעיתונות הגאורגית. הנסיך צ'בצ'בדזה, סופר בולט, המשיך לשחק תפקיד מפתח באגודה, ובשנת 1885, הוא ירש את היושב ראש הראשון של האגודה, דימיטרי קיפיאני, עד שנפטר בהתנקשות בשנת 1907. הארגון, שאושר על ידי השלטונות האימפריאליים, התערב למעשה בכל פעילויות המשכילים הגאורגים, במספר פעולות נדבנות ורשמיות, והיה אחד מהמרכיבים שתרמו להתעוררות הלאומית הגאורגית במחצית השנייה של המאה ה-19.
בשנת 1923 נפתחה מחדש ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, ועם פירוק האגודה, מספר שנים לאחר מכן, הועברו הספרים של ספריית האגודה אליה.
גשר הידידות (אמריקה הדרומית)
גשר הידידות (בפורטוגזית: Ponte da Amizade, בספרדית: Puente de la amistad) הוא גשר המקשר בין ברזיל לפרגוואי.
החוזה לבניית הגשר נחתם בשנת 1956, ובשנת 1965 נפתח הגשר לתנועה. הגשר עובר מעל נהר פרנה ומהווה מעבר גבול חופשי לאזרחי אמריקה הדרומית. אזרחי מדינות הנמצאות מחוץ ליבשת, נדרשים לעבור ביקורת גבולות בגשר. הגשר מקשר בין העיר הברזילאית פוז דו איגואסו לעיר הפרגוואית סיודד דל אסטה. אורכו של הגשר עולה על 540 מטר, הוא מגשר על פני כ-300 מטר. וגובהו 78 מטר.
החשוד המיידי
החשוד המיידי (באנגלית: The Usual Suspects) הוא סרט קולנוע עטור פרסים משנת 1995. סימן ההיכר הבולט של הסרט הוא סיום מפתיע לעלילה. שם הסרט בשפת המקור ("החשודים הרגילים") לקוח מתוך משפט מפורסם מהסרט "קזבלנקה", אותו אומר מפקד המשטרה בסרט לאחר שבוצע פשע – "איספו את החשודים הרגילים" (Round up the usual suspects).
עלילה
על ספינה העוגנת בנמל במפרץ סן פדרו שבקליפורניה, מדברים שני אנשים: האחד מזוהה בשם קיטון, והוא פונה לאדם השני שאינו נראה ומזהה אותו בשם "קייזר". לאחר מכן נראה כי אותו קייזר יורה בקיטון ומצית את הספינה.
לאחר גנבת משאית עמוסה בנשק, עוצרת המשטרה חמישה חשודים בעלי עבר פלילי מפואר: פנסטר ומקמנוס, שני חברים שביצעו ביחד פשעים בעבר; דין קיטון, שוטר לשעבר שהפך בעברו לפושע ומנסה כעת לחזור למוטב, אך נרדף על ידי אנשי החוק הבלתי סלחניים; טוד הוקני, כפי הנראה בעל משחטת רכב השולח ידו בפשעים נוספים; ורוג'ר קינט, המכונה "ורבל" (Verbal - "מרבה בדיבור") דווקא בשל היותו אדם שקט, אמן רמאויות נכה בידיו ורגליו שנראה יוצא דופן בחבורה הקשוחה. מתברר כי מסדר הזיהוי שעוברים החמישה לאחר המעצר מהווה את תחילת סיפור האירוע שקרה בסן פדרו, וכי באירוע נהרגו 26 אנשים. את הסיפור מספר קינט, לאחר שקיבל חסינות משפטית, לחוקר המכס דייוויד קויאן החושד שקינט הסתיר חלק מפרטי הסיפור כשקיבל את החסינות, ונחוש להוציא מקינט את שאר הפרטים לפני שישתחרר.
שניים מהחמישה משכנעים את השאר, בעודם בתא המעצר, לבצע פשע נגד תחנת משטרה מושחתת, אשר בתמורה לסכום כסף מעבירה סחורות גנובות וסמים למיניהם ברחבי הארץ. קינט הוא שהוגה את הרעיון של תפיסת השוטרים המושחתים - מין נקמה על "ההיטפלות" אליהם. בנוסף, מרוויחה החבורה את הסמים והכסף המועברים בניידת המשטרה.
בעקבות הפשע המוצלח, משכנעת החבורה את דין קיטון - למרות מאמציו לחזור למוטב - לבצע איתם פשע נוסף. סוחר סמים בשם רדפוט שוכר אותם כדי לשדוד את סול ברג, סוחר עשיר מטקסס, ולקחת ממנו את המזוודה מלאת היהלומים שלו. הם עושים זאת, אך השוד מסתבך והם הורגים את הסוחר ואת שומרי ראשו. בתוך המזוודה מתגלים סמים במקום יהלומים, והחבורה דורשת הסברים מסוחר הסמים. הלה מסביר להם כי ה"בוס" רוצה לפגוש אותם. החבורה מתייצבת במקום שנאמר להם, ופוגשת את עורך דינו של הפושע, קובאיאשי. קובאיאשי מגלה להם את זהות לקוחו - פושע אגדי בשם קייזר סוזה, שאיש אינו יודע כיצד הוא נראה ולמעשה יש ספק אם הוא בכלל קיים. מתברר כי כל החמישה היו מעורבים בעברם בפשעים שפגעו, ללא ידיעתם, ב"עסקיו" של סוזה. עורך הדין דורש מהם, תמורת מחילתו של סוזה, שישתתפו בפעולה נגד אויביו של סוזה. הוא גם נותן להם מזוודה עם מידע אישי ומפורט עליהם, על מנת להוכיח להם כי הם נתונים במעקב בכל רגע. החבורה נדרשת לסכל העברת כמות סמים גדולה על ספינה בנמל, לשרוף את הסמים ולחסל את הסוחרים, ומורשת לקחת את כספי העסקה כשכר.
במקביל לחקירתו של קינט, נחקר בבית החולים הניצול השני מהאירוע בסן פדרו, הונגרי שהיה חלק מחבורת הסוחרים על הספינה וכעת שוכב בבית החולים כשכל גופו מכוסה בכוויות. ההונגרי טוען כי במהלך האירוע ראה במו עיניו את קייזר סוזה (האיש שמעולם לא נראה - הוא הרי עושה את כל עסקאותיו דרך עורך דינו: האיש היחידי שראה אותו). סוכן ה-FBI ג'ק בר (ג'יאנקרלו אספוזיטו) החוקר אותו מבקש ממנו לתאר את פניו של קייזר סוזה לציירת קלסתרונים הנוכחת בחדר.
בהמשך החקירה שלו, מספר קינט על ההתרחשויות על הספינה, בתור העד היחיד מן החבורה שנותר בחיים. אחרי שהרגו אנשי החבורה כמעט את כל יושבי הספינה, הם לא מצאו שום סמים על הספינה, רק כסף שמועבר אליה. בשלב זה נודע לחוקרים כי אחד המתים באירוע זוהה כפושע מוכר שהתכוון בעבר להסגיר את קייזר סוזה, והם מסיקים שהכספים שהועברו על ידי ההונגרים היו תמורת מידע. אותו אדם אמור היה להיות מוסגר לידי ההונגרים תמורת סכום נכבד ולזהות עבורם את סוזה, אך מתברר כי במהלך האירוע נורה האיש בתאו שעל הספינה.
עוד מספר קינט על משהו מוזר מאוד שקרה על האנייה, ושהוא היה עד לו - כל החבורה, חוץ ממנו, נרצחה באופן מפתיע על האנייה. בין השאר נראה אותו אירוע מתחילת הסרט בו האדם המכונה "קייזר" - מן הסתם קייזר סוזה - יורה בדין קיטון.
לאחר שקינט מסיים את סיפורו, טוען בפניו החוקר קויאן כי דין קיטון, אותו קויאן מתעב כשאר אנשי החוק, הוא למעשה קייזר סוזה (בהתבסס על הרמזים בסיפור) וכי ביים את מותו. לדעתו של קויאן, קיטון מעולם לא חזר למוטב ואף לא ניסה לחזור למוטב; למעשה הוא יזם את ההשתלטות על האנייה והשתמש בחבריו במשימה מסוכנת מאוד רק על מנת לחסל את האדם שראה אותו ויכול לזהותו כקייזר סוזה. בין השאר מספר קויאן לקינט כי חברתו של קיטון, עורכת דין פלילית שנטלה אותו תחת חסותה, התגלתה ירויה בראשה בחדר מלון.
בעצב רב, לאחר שהשתכנע, עוזב קינט את תחנת המשטרה, ועוזב את הבניין.
בעוד ההבנה נוחתת על קויאן אחוז ההלם, מתרחק קינט מתחנת המשטרה כאשר רגליו וידו הנכות מתגלות כבריאות לחלוטין; הוא נאסף למכונית שבה נוהג קובאיאשי, והשניים נעלמים מעבר לפינת הרחוב בעוד קויאן פורץ מתחנת המשטרה על מנת לחפשם, אך מבין שהחמיץ את ההזדמנות.
טוני קושנר
אנתוני רוברט "טוני" קושנר (באנגלית: Anthony Robert "Tony" Kushner; נולד ב-16 ביולי 1956 בניו יורק) הוא מחזאי ותסריטאי יהודי-אמריקאי, שנודע בעיקר בגלל המחזה מלאכים באמריקה, שזיכה אותו בפרס פוליצר. עם מחזות אחרים שכתב נמנים: "סלאבים! או: השאלות הנצחיות של המידה הטובה והאושר", "Homebody/Kabul" ו-"Bright Room". קושנר תרגם ועיבד בארצות הברית מספר יצירות של התיאטרון האירופי הקלאסי והמודרני, מאת שייקספיר, קורניי, ברכט (אמא קוראז'). יחד עם אריק רות' הוא חיבר את התסריט לסרט "מינכן" של סטיבן ספילברג.
חייו
טוני קושנר נולד בשנת 1956 במשפחה יהודית במנהטן, ניו יורק. זמן קצר אחרי לידתו, הוריו, ויליאם קושנר, נגן קלרינט ומנצח, בעל שורשים בגרמניה, וסילביה קושנר, לבית דויטשר, נגנית בסון שהתחנכה ברוח קומוניסטית, עברו לגור בלייק צ'ארלס, לואיזיאנה. בימי ילדותו קושניר ראה תכופות את אמו שהייתה שחקנית חובבת מופיעה בהצגות של להקה קהילתית מקומית. פעם אחת, אחרי שראה אותה משחקת תפקיד של מטופלת משותקת של פרויד במחזה "ארץ רחוקה", מאת הנרי דנקר, הזדהה עד כדי כך עם התפקיד שהיא גילמה עד שלקה בעצמו בשיתוק זמני.
בגיל 18 בשנת 1974 חזר קושנר לניו יורק כדי ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קולומביה. בהמשך סיים תואר שני בבימוי תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק. בשנותיו כסטודנט, בשנים 1981-1978 ביים קושנר הצגות ילדים עם מחזות פרות עיטו (Masque of Owls e Incidents and Occurrences During the Travels of the Tailor Max) או מאת שייקספיר (חלום ליל קיץ, הסערה) במסגרת תוכנית לילדים מחוננים בלייק צ'ארלס.
המשך הקריירה
הידוע ביותר הוא ביצירותיו הוא המחזה "מלאכים באמריקה: פנטזיה גאית על נושאים לאומיים" המחולקת לשני חלקים: Angels in America: Millennium Approaches (מלאכים באמריקה: המילניום מגיע) (1993) ו"מלאכים באמריקה: פרסטרויקה" (1994) שזיכו אותו, בין היתר, בפרס פוליצר ופרס טוני על המחזה הטוב ביותר של השנה. היצירה, שבשלמותה אורכת שבע שעות, נועדה להיות מעין אפוס של השנים בניו יורק שבהן פרצה מגפה האיידס ושבהן שלט הנשיא רונלד רייגן. אחד מגיבוריה הראשיים של המחזה הוא רוי כהן, המשפטן ההומוסקסואל בארון, ששימש בשנות ה-50 כעוזרו של הסנטור ג'וזף מקארתי, רדף ליברלים וקומוניסטים וגינה בפומבי את ההומוסקסואליות, בעוד שלבסוף חלה ומת מאיידס. בשנת 2003 יצר לפי המחזה את המיני-סדרה לטלוויזיה "מלאכים באמריקה" בבימויו של מייק ניקולס, עם אל פצ'ינו, מריל סטריפ ואמה תומפסון. על התסריט של סדרה זו זכה קושנר בפרס אמי.
בהמשך בשנת 2004 המחזה "מלאכים באמריקה" עובד גם ללברית לאופרה באותו השם מאת המלחין פטר אטווש שהוצגה בפריז. קושנר כתב מחזות רבים, ביניהם "" (סלאבים!), "Homebody/Kabul“ ו-"Caroline, or Change" (קרולין, או שינוי). בשנת 2009 הוצג תיאטרון גאטרי במינאפוליס, מינסוטה יצירתו "The Intelligent Homosexual's Guide to Capitalism and socialism with a Key to the Scriptures (המדריך להומוסקסואל אינטליגנטי לקפיטליזם וסוציאליזם עם מפתח לכתבי הקודש).
בשנת 2005 טוני קושנר כתב לסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" תסריט שזיכה אותו למועמדות לפרס אוסקר. בשנת 2012 שוב שיתפו שניהם פעולה גם בסרט "לינקולן". בשנת 2022 שבו השניים לשתף פעולה בסרטו החדש של ספילברג "הפייבלמנים".
בשנת 2003 התחתן קושנר עם שותפו מזה כבר לחיים, מארק האריס, עורך המגזין "Entertainment Weekly".
קישורים חיצוניים
? John Nathan Tony Kushner: a political playwright
שמלת השבת של חנה'לה
שמלת השבת של חנה'לה (או שמלת השבת של חנה'לה הקטנה) הוא סיפור ילדים קצר ישראלי קלאסי, דמוי סיפור עם יהודי, מאת יצחק דְמיאל (שוַוייגֶר), שפורסם לראשונה ב-4 בפברואר 1937 בשבועון "דבר לילדים".
תוכן הסיפור
הסיפור מגולל את סיפורה של הילדה חנה'לה, הלובשת ביום שישי את שמלת השבת החדשה שתפרה לה אמהּ ויוצאת לטייל. היא נזהרת שלא ללכלך את השמלה, אך לאחר שהיא מסייעת לקשיש הסוחב שק פחמים, היא מגלה ששמלתה התלכלכה. היא מתיישבת בצד הדרך ובוכה משום שאינה רוצה לצער את אמהּ כשתראה את השמלה המלוכלכת. הירח, הרואה את דמעותיה, שולח קרני אור המנקות את הכתמים, ונותן במקומם אור הזורח משמלתה של חנה'לה, השבה לביתה בשמחה.
פרשנות
קיים דמיון בין סיפור זה למעשייה מס' 153 של האחים גרים, "מטבעות הכוכבים". במעשייה זו, ילדה ענייה נותרת חסרת כל לאחר שהעניקה את כיכר הלחם שלה לאדם רעב, וחילקה את בגדיה לילדים עניים הסובלים בקור. אך אז מתחולל נס: כוכבי השמיים נופלים ארצה והופכים למטבעות, והילדה מגלה כתונת חדשה לגופה. היא אוספת את המטבעות בבד הכתונת ונותרת עשירה כל ימיה.
פרסום
מחבר הסיפור, יצחק שוַוייגֶר (לימים דמיאל; 1892–1972), יליד העיר רדומישל שבפלך קייב, רוסיה, התחנך בישיבה ובגימנסיה באודסה ובאוניברסיטת מוסקבה ועסק בהוראה ברוסיה ובפולין. ב-1920 עלה לארץ ישראל והיה למורה ידוע בארץ. נמנה עם מייסדי ההסתדרות ועם מניחי היסודות לזרם העובדים בחינוך ביישוב, והִרבה לפרסם בעיתונות העברית. שמה של גיבורת הסיפור הוא כשמה של אשתו, חנה (1906–2008), שלה נישא ב-1930.
לימים ראה אור הסיפור כספר עצמאי, שאותו איירה אווה איצקוביץ (לבקשתה, שמה לא הופיע על גבי הספרים שאיירה). בנוסף ראתה אור הוצאה המלוּוה באיוריה של תרצה טנאי. הסיפור נמכר עד היום בהוצאת כנרת-זמורה-ביתן עם עוד שני סיפורים של המחבר עם איורים מאת ליאת בנימיני-אריאל.
הסיפור זכה להצלחה גדולה והיה מוכר מאוד בקרב הילדים בישראל.
בשנת 1967 נחתם בין המחבר לבין הזכויות הוצאת "עופר" הסכם המרשה להוצאה להוציא את הספר בעברית, אך שומר את שאר הזכויות למחבר. בספטמבר 1986 חתמה אלמנת המחבר הסכם עם הוצאת עופר המעניק לה את הזכות הבלעדית להוציא את הסיפור בספר בודד, אולם שומר לאלמנה את הזכות להוציא את הסיפור במסגרת קובץ סיפורים. בשנת 2015 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב (ה"פ 40561-03-12) כי בידי ההוצאה הזכויות לספרים מודפסים אבל לא לספרים אלקטרוניים; הזכות להוציא ספר אלקטרוני נשארה בידי יורשיו של המחבר.
בשנת 1996 הופיע הסיפור בהוצאת סיימון ושוסטר בניו יורק בתרגום לאנגלית מאת בנו של המחבר, רזי דמיאל, בליווי איוריה של אורה איתן (שאיוריה לסיפור הופיעו קודם לכן באנתולוגיות בעם עובד – "מפגשים" שבעריכת אדיר כהן בהוצאת עם עובד ו"גן שלנו: חג שמח" שבעריכת מירי ברוך).
עיבודים תיאטרוניים
בשנת 1943 עובד הסיפור למחזה לילדים בבימוי יוסף אוקסנברג, שהוצג על ידי התיאטרון לילדים שליד מרכז הגננות בקולנוע מוגרבי בשנים 1944–1948. את תפקיד חנה'לה גילמה עדנה פלידל.
בשנת 1971 עלה לבמה מחזמר של הסיפור על ידי תיאטרון מארץ עוץ, בבימויו של ביטוש דוידוב, בהפקת אברהם לוריא ובכיכוב חני נחמיאס (בין המשתתפים האחרים: נורית כהן, רפי נתן ואבישי מילשטיין), ובו שירים שחיבר אהוד מנור והלחין רפי בן-משה, הידוע שבהם – "מי אוהב את השבת?" ("אז למה לא כל יום שבת?"). מחזמר זה המשיך לעלות במהלך שנות ה-70 ואל תוך שנות ה-80 כמעט 20 שנה ברציפות. ההצגה עלתה בשנות ה-2000 על ידי אשרוב הפקות, ברישיון של יורשי המחבר.
בעשור השני של המאה ה-21 עובד הסיפור על ידי ג'ינה בּוֹנָטי ורונית מושקטבליט להצגה בארצות הברית בשם "Hanna and the Moonlit Dress".
עיבודים קולנועיים
בשנת 1976 הופיע עיבוד של הסיפור לסרט קצר (10 דק') בשם The Legend of Chanale's Sabbath Dress, בבימוי דן וולמן ובהפקת ה-Board of Jewish Education of Greater New York.
באוגוסט 2021 יצא לאקרנים סרט קולנוע המשמש כעיבוד לסיפור בשם "שמלת השבת של חנה'לה". הסרט בוים על ידי רני מגר, וכיכבו בו מיכל ויצמן, שירן סנדל, נואל ברקוביץ', מיכאל גבעתי, חני נחמיאס ושלמה וישינסקי.
דוכוס הורנט
דוכוס הורנט (Dukus Horant) הוא שיר עלילה מן המאה ה-14 שחובר בגרמניה על ידי יהודים.
כתב היד המצוי כיום בקיימברידג' נתגלה בגניזת קהיר, ורשום באותיות עבריות באחת הצורות של גרמנית עילית תיכונה, שממנה התפתחה שפת יידיש של ימינו. השיר מעורר עניין רב בקרב חוקרי הלשון והספרות הגרמנית, כיוון שנשתמר בו נוסח קדום של שירה אפית הקרובה לאפוס הגרמני קודרון. לסיפור זה על הורנט לא נשמר זכר במקורו הגרמני, אלא רק בטקסט שבכתב היד היהודי, והוא אפוא שריד יחיד של שירה גרמנית שאבדה.
העשייה היהודית בטקסט גרמני זה מוגבלת להעתקתו לאותיות עבריות, תוך החלפה של מושגים נוצריים בכינויים ובמונחים המקובלים על היהודים. הסברה כי אין זו יצירה יהודית, אלא העתקה בכתב או בעל פה של יצירה נוצרית, נתמכת בגלל הכנסתם של שינויים מינימליים בתחום אחד בלבד: בדברים שנראו למעתיק פסולים מן הבחינה היהודית. אין הוכחה משכנעת יותר לכך מאשר בחוסר העקביות שנקט המעתיק: בעוד שבאחת השורות מכונה הכנסייה בשם הגנאי הרגיל בפי היהודים "צו דער תיפלה", הרי כעבור כמה שורות היא מכונה "צו דער קירכן"; שני הכינויים מתייחסים למילה הגרמנית Kirche. לפיכך מתברר כי במקרה הראשון הבחין בה המעתיק והחליפה בכינוי הגנאי, אך במקרה השני לא שם לב אליה, וכך נשתמר הנוסח המקורי בעל המטען הנוצרי.
לאוניד קרויצר
לאוניד קרויצר (בגרמנית: Leonid Kreutzer; 13 במרץ 1884, סנקט פטרבורג, רוסיה – 30 באוקטובר 1953, טוקיו, יפן) היה פסנתרן ומורה יהודי-גרמני.
קורות חיים
קרויצר נולד למשפחה יהודית-גרמנית. כמורה לפסנתר הטביע את חותמו באקדמיה למוזיקה של ברלין, יחד עם אגון פטרי. בין תלמידיו הנודעים שם היה המלחין הישראלי יוסף טל. כמו כן הופיע בנגינת סולו ברסיטלים קשים ותובעניים מבחינה מוזיקלית וטכנית, שהוקדשו ברובם למלחינים או נושאים ספציפיים. ברסיטל מחודש יוני 1923, למשל, ביצע יצירות משל מלחינים חדשניים בני זמנו, כמו פאול הינדמית ופאול יואון, לצד מלחינים ותיקים יותר כמו סזר פרנק וקלוד דביסי.
השלטון הנאצי סימן אותו בהבלטה כאויב התרבות: יחד עם פרידה לובנשטיין הוא אחד משני פסנתרנים, ששמותיהם הופיע ברשימה של "משימות טיהור" ("Aufräumungsarbeiten") שהכין "איגוד המאבק למען התרבות הגרמנית" ("Kampfbund für deutsche Kultur") של רוזנברג. קרויצר היגר בשנת 1933 לטוקיו. הוא ידוע גם כעורך יצירותיו של שופן בהוצאת אולשטיין ומו כן היה מן הראשונים לכתוב על שימוש שיטתי בדוושת הפסנתר (Das normale Klavierpedal vom akustischen und ästhetischen Standpunkt, 1915)
טבעות הכוח
טבְּעות הכוח הן טבָּעות שמשמשות מפתח לעלילה של טרילוגיית שר הטבעות, אחת מיצירותיו החשובות של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין, ומופיעות גם בספריו ההוביט והסילמריליון. הטבעות מתוארות לראשונה ב"אחוות הטבעת" (הספר הראשון בסדרה), בפזמון אותו מדקלם גנדלף לפרודו בגינס (בתרגום לעברית של עמנואל לוטם):
נוסח הפזמון בתרגום הישן של אוריאל אופק:
19 טבעות כוח נוצרו על ידי בני הלילית מארגיון, על פי עצתו של המיאר סאורון. הטבעות נועדו לשמור על הארץ התיכונה, להגדיל את עושרה ויופייה הטבעי ולהדוף ממנה את פגעי הזמן. אך סאורון יצר בחשאי טבעת אחת נוספת שבכוחה לשלוט על שאר הטבעות, לשעבד את מי שעונד אותן, ולהפוך את סאורון ל"שר הטבעות" ולשליט הארץ התיכונה.
חישולן של הטבעות
כשהובס מורגות, אדון האופל, בידי הולאר בסוף העידן הראשון נמלא סאורון ראש משרתי מורגות אימה למראה עוצמת הולאר, ויש שאומרים כי באמת התחרט על מעשיו. הוא ביקש חנינה מאאונוה כרוז מנוה (ראש הואלר), אך אאונוה היה שוה לו בכוחו ולא היה יכול לחון אותו ולכן אמר לו לבוא לוולינור למשפט הואלר. סאורון נמלא חששות מפני הואלר והעונש שעשויים הם להשית עליו, וברח. לאחר מספר שנים של הסתתרות, חזר סאורון לפעול.
אבל בשונה מאלה שחשדו, קיבל אותו ברצון קלברימבור (Celebrimbor), מנהיג בני הלילית של ארגיון שהיה מצאצאיו של פאנור, גדול חרשי בני הלילית בכל הדורות. קלברימבור היה אומן מתכת דגול, וחשב שסאורון יכול לעזור עזרה רבה לו ולעמו ולהביא את מלאכתם לשיאים חדשים, וסאורון נתקבל שם בברכה.
הטבעות האלו חושלו על ידי טובי אומני בני הלילית, אבל את שלוש הטבעות האחרונות והחזקות שבהן, יצר קלברימבור לבדו. סאורון הנחה את יוצרי הטבעות, וכך הוא הצליח לחשוף את סודותיהן, שבעזרתם הוא יצר בחשאי טבעת אחת נוספת בארץ מורדור. בטבעת הזו השקיע סאורון את כל כוחו ורשעותו, עד שהיה לטבעת מעין רצון שלה שהוא בעיקר לשרת את אדונה סאורון. טבעת זו הייתה החזקה מבין הטבעות, וכל מי שעונד אותה, אם יהיה מספיק חזק בנפשו ובגופו, יוכל לראות את כל הטבעות ולשלוט בהן. כל עוד סאורון יחזיק בה כוחותיו יהיו גדולים מאוד וכמעט בלתי מנוצחים, אבל אם הטבעת תושמד סאורון ייפול, כי חלק גדול מנשמתו נמצא בה.
הטבעת האחת
בעזרת "הצופן" של טבעות הכוח, מעין גורם משותף שהביא לקישור בין כל טבעות הכוח (ויצר סגולה לתקשורת-מחשבתית בין נושאי הטבעות), טבעת סאורון - המכונה הטבעת האחת או טבעת השליטה - קיבלה את היכולת לשלוט על כל טבעות הכוח. הטבעת הזו לא נאה כמו שאר הטבעות, שאבן-חן קבועה בכל אחת מהן, אלא נראית כמו חישוק זהב עם כתובת חרוטה. סאורון תכנן לקבל את כל טבעות הכוח לידיו, להשחית אותן תחת כישוף הטבעת-האחת, למוסרן לכל גזעי הארץ התיכונה ובעזרת הכוח שטמון בטבעות להשתלט על כולם.
לטבעת יש רצון משלה, היא גורמת לאנשים לחוש כמיהה חזקה לענוד אותה, וכל העונד אותה, הטבעת תגדיל את כוחו ואת חושיו, ככל שהעונד מרבה לענוד את הטבעת היא משתלטת עליו ומדרדרת אותו לאופל, ולכן מסוכן להשתמש בטבעת.
אחרי נפילתו של סאורון בסוף העידן השני לקח איסילדור לעצמו את הטבעת, אף על פי שאלרונד וקירדן יעצו לו להשליך את הטבעת להר הגזירה ולהשמיד אותה. כעבור שנתיים יצא איסילדור עם רבים מאנשיו כדי למלוך בממלכת הצפון - ארנור, ואת השלטון על גונדור (ממלכת הדרום) הוא נתן בידי אחיינו. כשאיסילדור עבר בדרכו בשדות הסיפנים שעל גדת נהר האנדוין התקיפו אותו ואת אנשיו אורקים, כל אנשיו של איסילדור נהרגו. איסילדור עצמו השתמש בטבעת כדי להפוך לבלתי נראה וקפץ לנהר, אבל הטבעת בגדה בו, החליקה מעל אצבעו וחשפה אותו לחצי האורקים שהרגו אותו.
אחרי מות איסילדור טבעה הטבעת בנהר ונשארה שם שנים רבות, עד שמצא אותה דיאגול, בן לעדת דייגים-הוביטים קטנה. דיאגול נרצח בידי בן דודו סמיאגול שרצה את הטבעת לעצמו, ונקרא לימים גולום. גולום נדד עם הטבעת עד למערה עמוקה בהרי הערפל, שם שכן בסתר שנים רבות. כשהתחזק סאורון מחדש, נטשה הטבעת את גולום כדי לשוב לאדונהּ, אך היא נמצאה על ידי ההוביט בילבו באגינס, שהשתמש בה כדי לחמוק מגולום ומהאורקים שרדפו אחריו ולחזור לחבריו - הגמדים וגנדלף. בילבו החזיק בטבעת 60 שנה שבסופם נתן את הטבעת, בעצת גנדלף שכבר התחיל לחשוד לגבי מקורה של הטבעת, לאחיינו פרודו. שבע-עשרה שנים אחר כך, בישר גנדלף לפרודו שהוא גילה כי טבעתו היא הטבעת האחת. בעצת גנדלף יצא פרודו למסע שבסופו השמיד את הטבעת בהר הגזירה.
משיסת ארגיון
כאשר ענדו בני הלילית את הטבעות הם היו יכולים לדעת את מחשבותיו של סאורון והרגישו שהוא מנסה להשתלט עליהם. מיד כאשר חשפו את זהותו ואת מזימותיו, השליכו מידיהם את הטבעות והחביאו אותן. סאורון, שראה כי סודו התגלה, וכי לא יוכל לשלוט על בני-הלילית בדרך זו, תבע את הטבעות לעצמו, ומלחמה פרצה בין בני הלילית לסאורון וארגיון נחרבה. קלברימבור נתפס על ידי סאורון ועוּנה על ידו עד שנשבר וגילה לסאורון את מיקומן של 16 טבעות הכוח, אך לא את מיקומן של השלוש האחרונות, והאדירות שבהן. קלברימבור נקטל לאחר מכן על ידי סאורון שלקח את הטבעות.
סאורון חילק את הטבעות שתפס בין שאר הגזעים - הגמדים ובני האדם, עוד בעת העידן השני, אך בדעת סאורון, שכונה עתה שר הטבעות, תמיד היו שלוש טבעות הכוח האחרונות, והוא השתוקק תמיד לאסוף אותן לידיו.
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)
אולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכה באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-20 ביולי 1996 ל-26 ביולי 1996. 32 משחים נערכו במשחקים אלו (16 לנשים ו-16 לגברים), בהשתתפות 762 משתתפים (345 נשים ו-417 גברים) מ-117 מדינות.
טבעות הכוח
שלוש טבעות בני הלילית
שלוש טבעות אלו היו הטבעות האחרונות שיוצרו מבין ה-19, והחזקות שבהן, והן הכילו סגולות שלא היו קיימות בשאר הטבעות. קלברימבור היה היחיד שידע את סוד יצירתן. אחרי שקלברימבור גילה את מזימות סאורון הוא התייעץ עם גלדריאל איך למנוע מסאורון לגזול את שלוש הטבעות, והם החליטו להחביא את שלוש הטבעות אצל גדולי בני הלילית. לאחר שאיבד סאורון את הטבעת האחת בסוף העידן השני, נושאי טבעות בני הלילית ענדו את הטבעות והשתמשו בהן, שלוש הטבעות הן:
מעטים ידעו מי מחזיק בשלוש. הדברים התגלו רק בסוף העידן השלישי:
אנטוניה ג'נטרי
אנטוניה ג'נטרי (באנגלית: Antonia Gentry; נולדה ב-25 בספטמבר 1997) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כג'יני בסדרה משנת 2021 של נטפליקס, "ג'יני וג'ורג'יה".
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)
שישה שחיינים זכו ב-4 מדליות כל אחד.
אנטוניה ג'נטרי
קורות חייה
אנטוניה בוניאה ג'נטרי נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה. אמה היא שחורה מג'מייקה, ואביה לבן. מאז שהיא הייתה בת 5 היא רצתה להיות שחקנית.
טבעות הכוח
שבע טבעות הגמדים
שבע טבעות מסר סאורון לשבעת מלכי הגמדים. הטבעות לא היו יכולות לשנות את אורך ימיהם של הגמדים, להפוך אותם לבלתי נראים ולשעבד אותם לסאורון, מכיוון שהם נוצרו כגזע חסון ועקשן ומחשבותיהם היו מוזרות וקשות לשליטה. ההשפעה היחידה של הטבעות על הגמדים היא שהן הגבירו את תשוקתם לכסף וזהב וגרמו להם להילחם כדי להשיג אוצרות. למרות התועלת שיצאה לסאורון מכך, הוא שנא את הגמדים מכיוון שלא היה יכול לשלוט בהם וניסה להחזיר את הטבעות לידיו, מתוך השבע סאורון החזיר לידיו שלוש טבעות והשאר הושמדו על ידי דרקונים.
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)
השחייניות הבולטות
אמי ואן דיקן זכתה ב-4 מדליות זהב. מישל סמית' זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. ג'ני תומפסון זכתה ב-3 מדליות זהב כולם במשחי השליחות. אנג'ל מרטינו זכתה ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב ו-2 מדליות ארד. פני היינס זכתה בשתי מדליות זהב במשחי החזה וקבעה את השיא האולימפי היחידי לנשים במשחה ל-200 מטר לחזה. בת' בוטספורד וקתרין פוקס  זכו כל אחת בשתי מדליות זהב, לי ג'ינגהי ( סין), אמנדה בירד  וויטני הדג'פאת'  זכו כל אחת ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף, סוזי אוניל  זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג. דאגמר האסה זכתה ב-4 מדליות, 3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
טבעות הכוח
תשע טבעות בני האדם
תשע טבעות ניתנו לבני אדם מארצות שונות. תשעת בני האדם שניתנו להם הטבעות היו מלכים גדולים בזמן נתינת הטבעות. הטבעות נתנו להם חיי נצח, אבל הן הפכו אותם במהרה לצללים רואים ואינם נראים, והם השתעבדו לסאורון וטבעתו, ונעשו למשרתיו הגדולים ביותר. הם נקראו "אולירי" (Ulairi) בלשון בני הלילית ו"נאזגול" (Nazgul) בלשון השחורה שדוברים האורקים, פירושם של השמות הוא רפאי הטבעת והיו שכינו אותם "הפרשים השחורים". מנהיגם היה המלך המכשף של אנגמאר. בעידן השלישי חיפשו הפרשים השחורים את הטבעת האחת כדי להחזירה לסאורון.
טבעות הכוח הפחותות
במכתבים שונים של טולקין, ואף בסיפורים עצמם, ישנם רמזים לכך שהיו עוד טבעות נוספות, מלבד ה-19 והטבעת האחת. מספרן אינו ידוע, אך ידוע שהיו אלה טבעות קדומות יותר שנוצרו על ידי חרשי ארגיון, כמעין ניסיונות לטבעות הכוח האמיתיות שיבואו לאחר-מכן. הן נקראו "הטבעות הפחותות", ולא ידוע ממה היו עשויות או מה היה כוחן. אבל גנדלף הזכיר זאת והסביר לפרודו, בשר הטבעות, כי לכל טבעות הכוח שנוצרו יש דרגות שונות, יש תקפות יותר ויש תקפות פחות. אלה שנטמן בהן כוח-קסם חלש, נועדו לניסיון לפני שאומנות החישול תבוא לשיא שכלולה. בעיני בני הלילית הצורפים זה עניין של מה בכך - אך לבני-האדם הן עלולות להזיק, לדעתו. אבל הטבעות הגדולות (19 טבעות הכוח), אלו טבעות בעלות עוצמה אמיתית.
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)
השחיינים הבולטים
אלכסנדר פופוב וגארי הול ג'וניור  שזכו כל אחד ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף, דניס פנקראטוב  זכה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת והשחיין היחידי במשחקים שקבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר, דניון לואדר  זכה ב-2 מדליות זהב במשחים אישיים. ג'וש דייוויס שזכה ב-3 מדליות זהב כולן במשחי השליחים. ג'ף ראוס וג'ון אולסן  שזכו בשתי מדליות זהב כל אחד.
אנטוניה ג'נטרי
קריירה
ג'נטרי שיחקה במגוון תפקידים קטנים יותר, כולל שני סרטים קצרים בשנת 2015. בשנת 2018 היא שיחקה את יסמין בסרט "צנצנת הממתקים" בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס ושיחקה בפרק אחד בסדרת הטלוויזיה של גיבורי העל, "Raising Dion".
טבעות הכוח
הטבעת של סרומן
סרומן, מנהיגם של האיסטרי (מסדר קוסמים שהגיע מהמערב בשליחות הולאר כדי לעזור לשוכני הארץ התיכונה להילחם נגד סאורון) החליט לחפש בחשאי ידע על הטבעות כדי לנסות להבין את סודן. אף על פי שאחרי מות קלברימבור היה קשה למצוא מידע על הטבעות, סרומן הצליח למצוא עליהן מידע ולמד אותו בצריח אורתנק שבו הוא שכן. בעקבות לימוד סודות הטבעות סרומן רצה להשיג את הטבעת האחת לעצמו והדרדר לאופל. כדי להשיג את הטבעת האחת סרומן יצר לעצמו טבעת משלו, בעזרת הידע שרכש על הטבעות והידע שהיה לו בגלל היותו מיא של הולא אולה, אל היצירה. גנדלף הזכיר את הטבעת בדבריו למועצת אלרונד: הוא סיפר שכאשר הוא בא לאיזנגרד כדי להתייעץ עם סרומן הוא ראה שסרומן עונד טבעת לאצבעו. טבעת זו הייתה פחותה מ-19 טבעות הכוח, וסרומן כנראה השתמש בכוח שלה, בין השאר כדי לטפח גזע אורקים חדש, שיכול היה לסבול את אור השמש. ונראה שהיא לא עניינה כל כך את חברי המועצה הלבנה ומועצת אלרונד.
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)
שיאי עולם
בסך הכל נקבעו שני שיאי עולם חדשים, לגברים ו-2 שיאים אולימפיים חדשים (1 לנשים ו-1 לגברים).
אנטוניה ג'נטרי
קריירה
היא סיימה את לימודיה באמורי באותו שבוע שקיבלה אודישן לתפקיד בסדרה "ג'יני וג'ורג'יה". בשנת 2021 החלה לגלם את הדמות הראשית של ג'יני בת ה-15 בסדרה.
ג'נטרי גרה בלוס אנג'לס. היא נכללה ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022.
טבעות הכוח
קץ השפעתן של טבעות הכוח
השפעתן של טבעות הכוח פגה כאשר פרודו בגינס הצליח להשמיד את הטבעת האחת. מיד כשהושמדה הטבעת הושמדו גם תשעת רפאי הטבעת (למעשה, שמונה מהם, כי מלך רפאי הטבעת הושמד עוד קודם בידי אאווין שמרוהאן) וסאורון איבד את כל כוחותיו והפך לרוח חסרת יכולת.
כמו שבני הלילית שיערו, שלוש טבעות בני הלילית איבדו את כוחותיהן כשהושמדה הטבעת האחת. לאחר שלא יכלו עוד לעצור את פגעי הזמן ולשמר את משכנותיהם על ידי כוח הטבעות, נאלצו בני הלילית לעזוב את הארץ התיכונה, וכך יצאו עונדיהן, ביחד עם רבים מבני הלילית של הארץ התיכונה, לנמלים האפורים וחצו את הים על "הספינה האחרונה" למערב.
רוסטוב (מחוז)
מחוז רוסטוב (ברוסית: Ростовская область, בתעתיק: רוסטובסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הדרומי.
המחוז הוקם ב-13 בספטמבר 1937. בשטח המחוז עובר נהר דון.
דמוגרפיה
כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה, רוסטוב על הדון, מתגוררים מעל מיליון תושבים. ערים גדולות נוספות הן טגנרוג, נובוצ'רקסק ווולגודונסק שמתגוררים בהן מעל 100 אלף תושבים כל אחת.
כ-90% מאוכלוסיית המחוז הם רוסים, כ-2.7% ארמנים ו-1.9% אוקראינים.
היסטוריה
האזור היה מאוכלס עוד בימי הקדם. בעת העתיקה הוקמה באזור מושבה יוונית. בהמשך, השטח היה חלק מממלכת הכוזרים. התיישבות רוסית באזור החלה במאה ה-16. האזור היה מרכז של התיישבות הקוזאקים.
כלכלה
במחוז קיימים מפעלי תעשייה גדולים (תעופה, גרעין וכו'). כמו כן, המחוז מתאפיין בחקלאות מפותחת.
ביקראם יוגה
ביקראם יוגה, הידועה כיוגה חמה, היא שיטה של יוגה שפותחה על ידי היוגי והגורו בישנו צ'ראן גוש. היא נקראת ביקראם במערב על שם תלמידו ביקראם צ'אודרי, שהגר לארצות הברית וקרא לשיטה אותה למד ממורו על שמו ואף טען שהמציא אותה, טענה שהופרכה על ידי תלמידים נוספים של בישנו צ'ראן גוש.
השיטה היא סינתזה של מספר טכניקות יוגה מסורתיות. טכניקת יוגה זו צברה פופולריות במערב בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, בעיקר בארצות הברית. כיתת המתחילים של שיטת ביקראם נמשכת 90 דקות לערך, כוללת סידרה של 26 תנוחות ו-2 תרגילי נשימה, ומתורגלת בחדר המחומם ל-41 מעלות צלזיוס בלחות של 60%. על פי השיטה, סטודיו מחומם מקל על מתיחות עמוקות יותר, מונע פציעות ומקל על לחץ נפשי ועל מתח. נטען כי ביקראם יוגה מעוררת ומשיבה לבריאות באופן שיטתי כל שריר, מִפְרָק וְאֵיבַר בגוף. ישנם שני היבטים משלימים ל-26 התרגילים, אַסַאנוֹת (תנוחות) ופְּרָאנַאיַאמוֹת (תרגילי נשימה). ענפים רבים אחרים של יוגה משתמשים גם הם בשיטות אלו.
על פי צ'אודרי, אנשים רבים משתמשים רק עד 50% מקיבולת הריאות שלהם; על הריאות להימתח (באמצעות תרגול) על מנת להכיל יותר חמצן. כאשר אדם מתרגל פְּרָאנַאיַאמַה הוא יוכלו בסופו של דבר להאיץ המרה של פחמן דו-חמצני ולהגביר ספיגה של חמצן, כמו גם לשפר את מחזור הדם, דבר הנכון לכל פעילות קַרְדִיוֹ-וַאסְקוּלָארִית. במקרים רבים מתרגלים מתחילים חווים סחרחורת ובחילה. כמו בצורות רבות של יוגה, רמות גבוהות של מיקוד ושל משמעת דרושות על מנת להשלים תרגול.
ביקראם צ'אודרי
מפיץ השיטה במערב נולד ב-1944 בהודו. לאחר שלמד את עקרונות השיטה בשנת 1969 מבישנו צ׳אראן גוש, עבר ביקראם צ׳אודרי לארצות הברית בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-2013 החלו להצטבר נגדו תלומות על הטרדה מינית, אונס וניצול מיני מצד נשים רבות. אחת המתלוננות, מינקשי ג'אפה-בודן, הייתה בכירה בצוות המשפטי של צ'אודרי, אשר פוטרה על ידו. ב-2016 פסק בית משפט בלוס אנג'לס שצ'אודרי אשם במעשים המיוחסים לו וכי עליו לפצות את ג'אפה-בודן ב-7.5 מיליון דולר. צ'אודרי לא שילם ונמלט להודו, ובעקבות זאת הועברו עסקיו ונכסיו לידיה של ג'אפה-בודן.
בשנת 2019 נטפליקס הוציאה סרט תיעודי המתאר את הפרשיה. נכון לשנת 2019 ביקראם צ'אודרי נחשב עבריין נמלט בארצות הברית וממשיך להעביר הכשרות מורים באירופה ומקסיקו. מכיוון שנמצא אשם במשפט אזרחי ולא במשפט פלילי, לא ניתן להסגירו לארצות הברית.
שחקנים סימטריים
בתורת המשחקים, שני שחקנים במשחק בצורה קואליציונית נקראים שחקנים סימטריים אם התרומה השולית של צירוף אחד מהם לקואליציה ששניהם אינם חברים בה, שווה תמיד לתרומה השולית של צירוף השחקן השני. שחקנים כאלה הם שקולים מבחינה אסטרטגית.
הגדרה פורמלית
שני שחקנים שונים i,j\in N הם שחקנים סימטריים במשחק בצורה קואליציונית
אם לכל קואליציה S ששניהם אינם חברים בה,, מתקיים:
כלומר, לכל קואליציה S שנבחר כך שהיא אינה מכילה את i ו-j, השווי שלה יהיה זהה אם נצרף אליה את השחקן i או אם נצרף אליה את השחקן j.
עקרון הסימטריה
פתרון \varphi מקיים את עקרון הסימטריה אם לכל משחק ולכל זוג שחקנים סימטריים i ו-j במשחק
מתקיים:
זהו, למעשה, עיקרון של אי-אפליה שלפיו שני שחקנים שקולים, בעלי אותו מעמד, יקבלו אותו הסכום.
משפטים
למושג שחקנים סימטריים יש מספר קשרים למונחים מרכזיים בתורת המשחקים.
קשרים אלה נתונים במשפטים הבאים:
כלומר, לכל זוג שחקנים סימטריים i,j מתקיים: x_i=x_j.
דוגמה
"משחק הכפפות" הוא משחק עם שלושה שחקנים, שבו לשחקן 1 ולשחקן 2 יש כפפה ימנית אחת לכל אחד, ולשחקן 3 יש כפפה שמאלית אחת. במשחק זה, השווי של כל קואליציה הוא 0, אם יש רק כפפה מסוג אחד, או 1 אם יש זוג של כפפות מתאימות. כלומר, זהו משחק המוגדר כך:
v(1,2)=0,v(1,3)=v(2,3)=1
v(1,2,3)=1
במשחק זה, השחקנים 1 ו-2 הם סימטריים, ואילו השחקנים 1 ו-3, וכן 2 ו-3, אינם סימטריים.
הדבר נובע מכך ששחקן 3 צריך את אחד משני השחקנים הראשונים שלהם כפפה ימנית אחת כדי שיושלם זוג של כפפות, ולכן שני השחקנים סימטריים עבורו.
באופן פורמלי, השחקנים 1 ו-2 הם סימטריים כי הקואליציה היחידה שאינה מכילה אותם היא הקואליציה {3} ומתקיימת הדרישה v(1,3)=v(2,3)=1.
כנ"ל עבור שני השחקנים 2 ו-3.
המונומנט הלאומי שכבות הלבה
המונומנט הלאומי שכבות הלבה (באנגלית: Lava Beds National Monument) הוא אתר טבע מוגן מהסוג מונומנט לאומי של ארצות הברית במחוזות סיסקיו ומודק של קליפורניה. המונומנט שוכן על המדרון הצפון-מזרחי של, והוא כולל את השטח הגדול ביותר המכוסה על ידי הר געש ברכס קסקייד.
האזור במונומנט הלאומי שכבות הלבה ובסביבתו נמצא בצומת של סיירה-קלאמת, קסקייד והאגן הגדול. המונומנט הוקם כמונומנט לאומי ב-21 בנובמבר 1925 והוא משתרע על 188.96 קילומטרים רבועים.
המונומנט הלאומי שכבות הלבה כולל צינורות לבה רבים, כאשר ל-27 מתוכם יש כניסות מסומנות ושבילים מפותחים לגישה לציבור ולמחקר. המונומנט כולל גם שבילים דרך הנוף המדברי של האגן הגדול הגבוה והשדות הגעשיים. בשנים 1872 ו-1873, היה האזור המקום שבו התקיימה, בה הייתה מעורבת קבוצת לוחמים משבט מודק בראשות (הידוע גם כקפטן ג'ק) כנגד צבא ארצות הברית. "" הוא אזור במונומנט הקרוי על שמו.
תצורות גאולוגיות
המונומנט הלאומי שכבות הלבה משמעותי מבחינה גאולוגית בגלל המגוון הרחב של תצורות געשיות, כולל צינורות לבה, פומרולות, חרוטי אפר, מכתשי שקיעה,, מארים, קילוחי לבה ושדות געשיים.
התפרצויות געשיות ב יצרו נוף טרשי ובו פזורות הצורות הגעשיות הרבות הללו.
חרוטים
חרוטי אפר נוצרים כאשר מאגמה שרויה תחת לחץ גדול. היא משתחררת כמזרקה של לבה, ומועפת לאוויר מלוע מרכזי. הלבה מתקררת כשהיא נופלת, ויוצרת גושים שנערמים מסביב ללוע. כאשר הלחץ מוקל, זורמת שארית הלבה מבסיס החרוט. חרוטי אפר מתפרצים בדרך כלל פעם אחת בלבד.
חרוטי האפר של היפו ביוט (Hippo Butte), שלוש אחיות (Three Sisters), ג'וניפר ביוט (Juniper Butte) וקרסנט ביוט (Crescent Butte) כולם עתיקים יותר מקילוחי ממותה (Mammoth) ולוע מודק (Modoc Crater), בני יותר מ-30,000–40,000 שנים. איגל נסט ביוט (Eagle Nest Butte) וברפאו ביוט (Bearpaw Butte) הם בני 114,000 שנים. חרוט האפר שצ'ונצין ביוט והקילוח האנדזיטי מבסיסו נוצרו לפני כ-62,000 שנה. הקילוח שיצר את מערת ולנטיין (Valentine Cave) פרץ לפני 10,850 שנה. התפרצות שיצרה את הקסלס (The Castles) צעירה יותר מזרימת לוע הממותה. צעירות עוד יותר היו התפרצויות מארובת פלינר (Fleener Chimney), כמו קילוח דווילס הומסטד (Devil's Homestead), לפני 10,500 שנה, והלוע השחור (Black Crater) לפני 3,025 שנים. לפני כ-1,110 שנים, פלוס מינוס 60 שנה, קילוח קלהאן (Callahan) נוצר בהתפרצות מסינדר ביוט (Cinder Butte). אף על פי שסינדר ביוט נמצא ממש מחוץ לגבול המונומנט, קילוח קלהאן נמצא בשכבות הלבה והוא הקילוח הצעיר ביותר במונומנט.
חרוטי התזה (Spatter cones) בנויים מלבה עבה יותר. הלבה נזרקת מחוץ לפתח ובונה, שכבה אחר שכבה, ארובה המקיפה את הפתח. ארובת פלינר (Fleener Chimney) והלוע השחור (Black Crater) הם דוגמאות לחרוטי התזה.
קילוחי לבה
כתשעים אחוז מהלבה במונומנט הלאומי שכבות הלבה היא בזלתית. ישנם בעיקר שני סוגים של קילוחי לבה בזלתיים: "לבת מקלעות" (פַּהוֹיהוֹי, בהוואיית: Pāhoehoe – "דומה לחבל"), ולבת טרשים, אַאַ (בהוואיית: a'a'). הפַּהוֹיהוֹי חלקה, לעיתים קרובות דמוית חבל והיא הסוג הנפוץ ביותר של לבה בשכבות הלבה. לבת טרשים נוצרת כאשר פַּהוֹיהוֹי מתקררת ומאבדת חלק מהגזים שלה. האַאַ מחוספסת, חדה ומשוננת; דוגמה מצוינת היא קילוח הלבה של דווילס הומסטד (Devil's Homestead), שמקורה בארובת פלינר (Fleener Chimney). רוב שאר הלבה במונומנט הוא אנדזיטי. פומיס, סוג של לבה ריוליטית, נמצא גם הוא מכסה את המונומנט; הוא הומטר לפני כ-900 שנה במהלך התפרצות הר הזכוכית (Glass Mountain).
הקילוחים מלועות ממותה ומודק מהווים כשני שלישים מהלבה במונומנט. גילם של מעל 30 קילוחי לבה נפרדים הקיימים בשטח הפארק נע מ-2,000,000 שנים לפני זמננו עד ל-1,110 שנים לפני זמננו. חלק מקילוחי הלבה העיקריים בתוך המונומנט הלאומי שכבות הלבה כוללים את קילוח קלאהן, קילוח שצ'ונצ'ין, קילוח לוע ממותה, קילוח לוע מודק וקילוח הלבה של דווילס הומסטד.
שדות לבה
גילם בלאף (Gillem Bluff), מתלול העתקים, נוצר כשהאזור נמתח וגוש אדמה צנח לאורך העתק זה (ראו פרובינציית אגן ורכס). שכבת הטוף על גבי גילם בלאף היא בת 2,000,000 שנים, מה שמצביע על כך ששכבות הסלע שמתחתיה עתיקות עוד יותר. קילוח הלבה העתיק ביותר מהר הגעש מדיסין לייק בתוך המונומנט הוא הבזלת של הוביי פוינט (Hovey Point), ליד "" שהיא בת 450,000 שנה. פטרוגליף פוינט (Petroglyph Point) נוצר לפני כ-275,000 שנה כשהתפרץ אפר דרך המים הרדודים של אגם טולי; פיצוצים עזים של אפר וקיטור יצרו שכבות על גבי שכבות של טוף.
סביר להניח שהקלדרה של הר הגעש מדיסין לייק נוצרה בשקיעה, שבמהלכה התפרצו בזלת ואנדזיט במורדות.
צינורות לבה
קילוחי לבה המתוארכים ללפני כ-30,000–40,000 שנה יצרו את רוב צינורות הלבה במונומנט. כשהלבה הבזלתית החמה זרמה במורד הגבעה, החלק העליון התקרר והתקרש, בודד את שאר הלבה ויצר צינורות לבה. נטיפי לבה על תקרת צינור לבה נוצרו כאשר מפלס הלבה בצינור ירד והלבה הצמיגה על התקרה טפטפה כשהתקררה.
אבן טפטוף (Dripstone) נוצרה כאשר לבה ניתזה על הקירות הפנימיים של הצינורות. שטיפת מינרלים מחצץ פומיס, קרקעות והסלע מעל מספקת שקיעה של ספלאותמים משניים בצינורות הלבה.
פעילות מודרנית
סדרה של רעידות אדמה קטנות בסוף 1988 יוחסה לשקיעה בקלדרה של הר הגעש. סדקי קרקע בכיוון צפון-צפון-מזרח, כמו גם סדרות לועות בכיוון צפון-צפון-מזרח מראות את הקשר בין טקטוניקת הלוחות לגעשיות. סדק קרקע בולט אחד, הסדק הגדול (Big Crack), משתרע לאורך הגבול הצפון-מזרחי של המונומנט.
אקלים
הסביבה המדברית הגבוהה והצחיחה למחצה של המונומנט הלאומי שכבות הלבה זוכה לממוצע שנתי של 376 מילימטרים של משקעים, כולל 110 סנטימטרים של שלג. האקלים מאופיין בקיץ חמים ויבש וחורף קר ומושלג. ישנם 21 ימים עם טמפרטורה ממוצעת מעל ל-32 מעלות צלזיוס בשנה, ו-10 ימים שבהם הטמפרטורה הגבוהה ביותר היא מתחת לנקודת הקיפאון. התקופה הממוצעת לטמפרטורות מתחת לנקודת הקיפאון היא 23 בספטמבר עד 7 ביוני.
צמחייה
מערכות צינורות הלבה שקרסו ומחשופי הלבה תומכים במגוון רב של צמחים, ממגוון מרשים של חזזיות וטחבי עלים ועד לצמחים כמו ', (באנגלית desert sweet), הסגולה והארומטית (Salvia dorrii carnosa) ו-' (באנגלית yellow blazing star). מגוון מרשים של מיני שרכים מצוי בכניסות למערות כולל  (באנגלית spreading wood fern) ו. מינים אלה נמצאים רחוק מחוץ לתחום התפוצה הרגיל שלהם, שהוא 145–201 ק"מ מערבה על קו החוף הצפוני של קליפורניה.
בעלי חיים
למרות התנאים הקשים של אקלים צחיח למחצה, חיות הבר המקומיות הסתגלו לאילוצים הסביבתיים הקיימים באזור. אין משאבי מים על פני השטח במונומנט הלאומי שכבות הלבה. חלק מבעלי החיים משיגים מים ממערות, בעוד שאחרים עפים כעשרים ק"מ צפונה לאגם טולי. מיני בעלי חיים הרשומים כפגיעים במונומנט כוללים את נץ קופר (Accipiter cooperii), מיני העטלפים ', ', ', עטלף פאליד (Antrozous pallidus), ', ', ', וגירית אמריקאית (Taxidea taxus).
בשל מחסור במים עיליים, נוכחות הדו-חיים במונומנט מוגבלת. המין הנפוץ ביותר שנמצא במונומנט הוא מין הצפרדע . מין זה נמצא גם בפתחי המערות העשירים מבחינה ביולוגית במונומנט. מיני זוחלים שנמצאו במונומנט כוללים את הלטאות ', ', ו (Eumeces skiltonianus skiltonianus) ואת הנחשים ', נחש גופר (Pituophis melanoleucus), ', ועכסן הערבות (Crotalus viridis).
מיני חיות מפתח על פי בית גידול:
אתר ארכאולוגי
המונומנט הלאומי שכבות הלבה כולל את, אחד המשטחים הגדולים ביותר של אמנות הסלע של עמים ילידים בארצות הברית. האזור היה מיושב באופן היסטורי על ידי בני מודק. הנפה הארכאולוגית של המונומנט הלאומי שכבות הלבה נוספה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים במרץ 1991.
מלחמת מודק
במהלך של 1872–1873, לוחמי חבורת לוחמים משבט מודק בראשות קינטפואש (המכונה קפטן ג'ק) השתמשו בשכבות הלבה כמעוז הגנה כדי להתנגד להילכד ולחזור לשמורת קלאמת באורגון, אליה הועברו מאדמתם המקורית, כיוון שאירופאים אמריקאים חמדו את אדמותיהם. חבורת הלוחמים מצאה מקלט במבצר לבה טבעי שנקרא מאוחר יותר. מבסיס הגנתי זה, קבוצה של 53 לוחמים ומשפחותיהם בלמה את כוחות צבא ארצות הברית, בהיקף של פי עשרה מאוכלוסיית המודק, למשך חמישה חודשים, וגרמה לצבא האמריקאי הרוגים רבים.
באפריל 1873, תוך כדי שיחות שלום בין המודק לנציגי ממשלת ארצות הברית רצח קפטן ג'ק את הגנרל בעוד שמקורביו רצחו את הכומר אלעזר סמית ופצעו שני משתפים נוספים בשיחות השלום. קנבי היה ההרוג היחיד במלחמות האינדיאנים בדרגת גנרל בזמן מותו. בני המודק חשבו בטעות שהאמריקאים יעזבו אם מנהיגיהם יהרגו. במקום זאת הובאו תגבורת של הצבא ובני המודק נאלצו בסופו של דבר להיכנע. קינטפואש ומקורביו הורשעו בפשעי מלחמה בגין הרציחות, והוצאו להורג בתלייה ב.
אזור הטבע הבראשיתי שכבות הלבה
סוגי הקרקע השונים יוצרים מגוון של חברות צומח באזור הטבע הבראשיתי, ומהווים בתי גידול שונים למגוון רחב של חיות בר. זאבי הערבות והשועלים הרבים, כמו גם עופות דורסים, ניזונים ממכרסמים כמו ארנבת וירבוען. הירבוען מותאם במיוחד לסביבות נטולות מים מכיוון שאינו צריך לשתות. הוא משיג מים כתוצר לוואי של חמצון של חומרים מזינים בזרעים שהוא אוכל.
עופות דורסים רבים נראים באזור הטבע הבראשיתי, עם 24 מיני נצים שזוהו. המונומנט ממוקם על, והעיטם הלבן-ראש חורף בחלק הצפוני של אזור הטבע הבראשיתי.
שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית מנהל את אזור הטבע הבראשיתי שכבות הלבה ויש לו מספר הגבלות. מחנאות אסורה ליד כניסות למערות או שבילים. מדורות פתוחות עשויות להיות אסורות במזג אוויר חם ויבש מאוד.
שבילים בשכבות הלבה
המונומנט הלאומי שכבות הלבה כולל 13 מסלולי הליכה, כולם חוצים או נכנסים לשטחים הבלתי מיושבים. השבילים הפופולריים ביותר הם קצרים, אך מובילים למספר אתרים היסטוריים כמו גם למספר אזורים גאולוגיים בתוך המדבר של שכבות הלבה. השבילים הארוכים נמצאים ברובם באזורי הטבע הבראשיתי המיועדים לכך.
שבילים אלו קשורים בעיקר לאטרקציות בפארק, במיוחד לטבע הבראשיתי הגאולוגי של לבה, ולעיתים הם טיולי יום, ובמקרים רבים הם מסלולים על שבילים משופרים של קורות עץ הכוללים שלטי הסבר.
הרחבת המונומנט
ההרחבה היחידה בעידן המודרני התרחשה בשנת 2011 כאשר המונומנט התרחב בכ-534 דונם. העברה מנהלית הביאה שתי חלקות קרקע אשר נוהלו בעבר על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית ולשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית לניהול של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. שתי חלקות אלו צמודות ליחידת פטרוגליף פוינט (Petroglyph Point Unit) של המונומנט.
ריאזאן (מחוז)
מחוז ריאזאן (ברוסית: Рязанская область, בתעתיק: ריאזאנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי, כ-200 ק"מ ממוסקבה.
המחוז הוקם ב-26 בספטמבר 1937. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-25 אזורים מוניציפליים ו-4 אזורים עירוניים.
דמוגרפיה
כ-73% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - ריאזן מתגוררים כ-525 אלף תושבים (2010).
הרוסים מהווים כ-95% מאוכלוסיית המחוז. המחוז כבר מספר שנים סובל מקיטון אוכלוסייה. למעשה אוכלוסייתו בשנת 2010 קטנה מזו שהייתה בשנת 1959.
עוד בשנת 1521 בשטח המחוז התיישבו טטרים ועד היום קיים מסגד שהוקם בשנת 1702. למרות התיישבות רבת שנים, הם מהווים פחות מאחוז מאוכלוסיית המחוז.
הדומה המחוזית
המועצה המחוקקת היא הדומה המחוזית של ריאזאן (Рязанская областная дума) בת 40 מושבים.
מושל מחוז ריאזאן
המשרה הרמה ביותר במחוז היא מושל מחוז ריאזאן האחראי לניהול ענייני המחוז וכהונתו מוגבלת ל-5 שנים, לא יותר מ-3 קדנציות. המושל אחראי לניהול.
היסטוריה
השטח היה במרכז ההתיישבות הרוסית והיו קיימות בו מספר נסיכויות עצמאיות. מכיוון שהאזור היה הכי מזרחי בהתיישבות הרוסית, במהלך פלישת הטטרים במאה ה-12 האזור סבל קשות. בהמשך, למרות הניסיונות להקים מחדש את הנסיכות העצמאית שתתחרה על הבכורה עם מוסקבה, במהלך סוף מאה ה-16 השטח סופח סופית לנסיכות מוסקבה.
בשנת 1796, בתקופת יקטרינה הגדולה הוקמה גוברניית ריאזאן עם מרכזה בעיר ריאזאן. בשנת 1917 הגוברניה פורקה והפכה לאובלסט (מחוז).
כלכלה
במחוז קיימת תעשייה פטרוכימית ומלט מפותחות.
קרסנודאר (כדורגל נשים)
היסטוריה
ב-4 בפברואר 2020 החליטה ממשלת מחוז קרסנודר והנהגת מועדון הכדורגל קרסנודר להקים קבוצת נשים חדשה על בסיס מועדון קובאנוצ'קה שפורק והתקיים בעבר. המועדון נרשם לליגת העל בכדורגל נשים ברוסיה החל מעונת 2020.