cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
R136a1
כמו כוכבים היפר מסיביים אחרים, לR136a1 אין צורה מוגדרת, ועם שינויי קונבקציה בחלקו הפנימי נפלטות שלוחות גדולות של מעטפת, שלאחר מכן חוזרות ושוקעות. כמו כוכבים מסיביים אחרים הקרובים לבהירות אדינגטון, גם R136a1 איבד חלק ניכר ממסתו הראשונית בקרינה וברוח השמש. מעריכים כי מסתו הראשונית הייתה כ-320 מסות שמש והוא איבד כ-50 מסות שמש במיליון השנים האחרונות. עם זאת, תאוריות חדשות טוענות כי אף כוכב אינו יכול להיווצר במסה של מעל 150 מסות שמש ועל כן מעריכים שכוכבים היפר-מסיביים כמו R136a1 נוצרו ממיזוג של כמה כוכבי ענק. צביר הכוכבים R136 נחשב בעבר לעצם מסיבי יחיד שמסתו הוערכה בין 1,000 ל-3,000 מסות שמש. טבעו של הצביר נחשף על ידי אינטרפרומטריית כתם כצביר כוכבים צפוף המכיל מספר כוכבים בעלי טמפרטורת שטח פנים הגבוהה מ-40,000 מעלות קלווין שהם יותר מפי 7 מהשמש, כמו כן כוכבים אלו בהירים פי כמה מיליונים מהשמש שלנו. לפחות ל-3 מכוכבים אלו מסה הגבוהה מ-150 מסות שמש.
אורוניקה אודליי
אורוניקה אודליי (באנגלית: Oronike Odeleye 6 בדצמבר 1979 ) היא יועצת אומנות ופעילה חברתית אמריקאית, אשר מתגוררת באטלנטה, ג'ורג'יה. היא ידועה בעיקר כבין המייסדות של תנועת להשתיק את אר. קלי.
חיים וקריירה
אודליי נולדה בוושינגטון די. סי. וגדלה באטלנטה ג'ורג'יה. אביה הוא פסל אפרו-אמריקאי אשר בחר את שמה מתוך רשימת שמות שהציע לו זקן ניגרי אותו פגש בטיול שלו בניגריה. אודליי למדה בקולנוע באוניברסיטת סירקיוז וכיום היא משמרת כיועצת אומנויות ובידור באטלנטה. אודליי התפרסמה בזכות כך שהובילה את המחמאה כנגד הזמר אר. קלי ב-2017 לאחר שהועלו נגדו האשמות של קיום יחסי מין עם קטינות, ניצול מיני, התעללות מינית ופיזית בנשים וכו'. אודליי הובילה מחאה ובה היא ניסתה לגרום לכך שהמוזיקה של קלי תפסיק להיות מושמעת באטלנטה. לאחר מכן קנט טישה בארנס הזמינה אותה לשתף איתה פעולה וביחד השתיים יצרו את התנועה הדיגיטלית להשתיק את אר קלי. אם כי המחאה הפכה גם לפיזית כאשר הרבה נשים ברחביי העולם הפגינו באופן פיזי תוך כדי שהם משתמשות בביטוי "להשתיק את אר קלי". מטרת המחאה הייתה לגרום לגופים כמו ספוטיפיי, אפל מיוזיק ותחנות רדיו שונות לתמוך בקלי ולשתף איתו פעולה וכן להביא את להרשעתו. אודליי אף השתתפה בסדרה הדוקו על הפרשה "לשרוד את אר. קלי".
שריר הזרוע
שריר הזרוע (TA: Musculus brachialis) המכונה גם שריר הטייכמן ממוקם במדור הקדמי של הזרוע, עמוק יותר לשריר הזרוע הדו ראשי. שניהם מתפקדים ככופפים של המרפק, כאשר שריר הזרוע הוא הכופף החזק יותר והמשמעותי יותר מביניהם (או המניע העיקרי לכיוון כפיפה).
תיאור
תחילתו של שריר הזרוע במחצית המרוחקת של הפן הקדמי של עצם הזרוע. חלקו המרוחק של השריר נאחז בזיז הַוָּוִי ובגבששת הגומד של עצם הגומד באזור המרפק.
עצבוב
שריר הזרוע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5,C6) דרך עצב השריר והעור (Nervus musculocutaneus).
הישר של סורגנפריי
בטופולוגיה, הישר של סוֹרְגֵנְפְרֵיי (באנגלית: Sorgenfrey Line) הוא מרחב טופולוגי שמוגדר על קבוצת הממשיים \mathbb{R}, כך שקבוצה פתוחה במרחב היא איחוד של קטעים חצי-פתוחים בממשיים, מהצורה [a,b). המרחב קרוי על שמו של רוברט סורגנפריי ומסומן לעיתים כ-.
פורמלית, טופולוגיית הישר של סורגנפריי מוגדרת באמצעות הבסיס, והיא מכונה גם לעיתים טופולוגיית הגבול התחתון.
מרחב מכפלה
על ידי הכפלת מרחב זה בעצמו, ניתן לקבל מרחב מכפלה, ששומר על חלק מהתכונות של המרחב המקורי, אך חלקן גם אובדות או נחלשות.
בפרט, אם מכפילים פעמיים, מקבלים את המישור של סורגנפריי. המרחב שמתקבל הוא ספרבילי (כמכפלת שני מרחבים ספרביליים), ומהווה דוגמה למרחב בו ספרביליות לא עוברת בירושה לתתי מרחבים: האלכסון הוא תת-מרחב לא ספרבילי. מכאן שספרביליות אינה תכונה תורשתית.
מרחב המכפלה הוא רגולרי, אבל לא נורמלי. זוהי דוגמה לכך שמכפלה סופית של מרחבים נורמליים אינה בהכרח נורמלית (למרות שמכפלה סופית של מרחבים רגולריים היא רגולרית). מכאן נוכל לספק הסבר חלופי להסבר שניתן לעיל באשר לכך ש- איננו מרחב מטרי: אילו היה מרחב מטרי, אז גם היה מטרי ולכן נורמלי, בסתירה.
מוריס נומד
מוריס נומד (באנגלית: Morris Nomad) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות (British Motor Corporation" (Australia" האוסטרלית, בין השנים 1969–1972.
דגם ה-"מוריס נומד" התבסס על דגם "מוריס 1,500 סדאן" (BMC ADO16), שיוצר בבריטניה על ידי חברת המכוניות "British Motor Corporation Limited (BMC) 1963-1968" ו-"British Leyland 1968-1974".
סך הכול יוצרו 24,931 יחידות.
טינה סמית'
טינה פלינט סמית' (באנגלית: Tina Flint Smith; נולדה ב-4 במרץ 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מאז ראשית ינואר 2018. היא נבחרה על ידי מושל מינסוטה, מארק דייטון, לייצג את מינסוטה בסנאט עד שתערכנה בחירות לתפקיד, עם התפטרותו של הסנאטור אל פרנקן על רקע הטרדות מיניות. סמית' חברת מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה, המסונפת למפלגה הדמוקרטית, וכיהנה מטעמה כסגנית המושל תחת דייטון בשנים 2015–2018.
ביוגרפיה
סמית' נולדה באלבקרקי שבניו מקסיקו ב-4 במרץ 1958. לפני שלמדה לימודים גבוהים עבדה בקו צינור הנפט טראנס-אלסקה שבצפון אלסקה. היא בוגרת במדע המדינה מאוניברסיטת סטנפורד ולאחר מכן הוסמכה במנהל עסקים מדארטמות' קולג'. סמית' עברה לראשונה למינסוטה עבור עבודת שיווק בחברת ג'נרל מילס. מאוחר יותר ייסדה חברת שיווק עצמאית בבעלותה, שם ייעצה לעסקים ועמותות. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, סמית' הייתה מעורב בפוליטיקה המקומית, כמתנדבת במסעות הבחירות של מפלגת העבודה-דמוקרטית-חקלאית של מינסוטה. היא ניהלה את מסע הבחירות של טד מונדייל, חבר הסנאט של מינסוטה, למושל מינסוטה. לאחר שהסנאטור ממינסוטה המכהן מאז 1991, פול ולסטון, נהרג באורח פתאומי בתאונת מטוס ימים בודדים לפני הבחירות, סמית' ניהלה את מסע הבחירות של סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, וולטר מונדייל, למושבו הישן בסנאט אותו פינה בבחירות 1976 לנשיאות ארצות הברית.
ב-2006 התמנתה לראשת המטה של ראש עיריית מיניאפוליס, ריימונד תומאס רייבאק. ב-2010, נבחרה לנהל את מסע בחירתו של רייבאק למושל מינסוטה. לאחר מכן הצטרפה סמית' לצוותו של מארק דייטון. אחרי שדייטון ניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית, טום אמר, סמית' נבחר לתפקיד יושבת ראש שותפה של תקופת המעבר בממשל. דייטון מינה את סמית' לראשת מטהו כאשר נכנס לתפקידו ב-2011.
בבחירות 2014 נבחרה להיות עמיתתו למרוץ של דייטון בבחירות למושלות המדינה. סמית הושבעה לסגנית המושל ב-5 בינואר 2015 וכיהנה בתפקיד זה עד להתפטרותה ב-2 בינואר 2018. במהלך כהונתה, סמית' תוארה על ידי פרשנים פוליטיים רבים כבעלת מעורבות גבוהה ברשות המבצעת וכמי שמשמשת תפקיד משמעותי במשא ומתן חקיקתי מאשר קודמיה. מחליפתה בתפקיד הייתה נשיאת הסנאט המדינתי מישל פישבאך. בשלהי 2017 הואשם הסנאטור המכהן ממינסוטה אל פרנקן, שכיהן בתפקיד מאז 2009, בהתנהגות מינית בלתי הולמת. תחילה סירב להתפטר, אך משעשה זאת החליט דייטון למנות את סמית' לנציגת מינסוטה (הזוטרה) בסנאט עד לקיום בחירות לתפקיד.
סמית' נבחרה לכהונה מלאה בסנאט בבחירות בנובמבר 2018.
תער
תער הוא כלי חיתוך המשמש להסרה של שיער גוף בלתי רצוי באמצעות גילוח. גלגולו המודרני הומצא במאה ה־18, אולם היה בשימוש עוד טרום תקופת הברונזה. העצם דמוי התער העתיק ביותר מתוארך לשנת 18,000 לפנה"ס. בשנות ה־30 של המאה ה־20 הומצאה מכונת הגילוח.
מאפיינים
'תער' הוא מינוח כללי, המתייחס לכל סוגי הסכינים המשמשים לגילוח אשר מגלחים על העור במגע ישיר. בעברית המדוברת לא נפוץ שימוש במונח 'תער', ומשתמשים בדרך כלל בתיאור הכלי הספציפי. ישנם מספר סוגים של כלים המשמשים לחיתוך שיער:
השימוש בתער המקורי לשם גילוח נזנח כמעט כליל במאה ה־21, בין היתר בשל הקושי הרב להתגלח באמצעותו בלי להיפצע ובשל התחזוקה הרבה שהוא דורש – השחזה וליטוש תכופים. לצורך גילוח נקי התער צריך להיות חד עד מאוד ומכאן הביטוי בעברית – "חד כתער".
איסור גילוח בתער ביהדות
במקרא מופיעים האיסורים:
מפסוקים אלו דרשו חכמים במסכת מכות על איסור השחתת הזקן עם תער: על פי מספר פוסקים, מכונת גילוח אינה עונה להגדרה המדויקת של תער, שכן החיתוך שלה הוא באופן של מספריים, ולא חיתוך על ידי העברת הסכין על העור.
אליפות ישראל בשחמט 2000
אליפות ישראל בשחמט 2000 הייתה האליפות ה-25 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 12 שחמטאים. התחרות נערכה בין 17 בדצמבר ל-28 בדצמבר 2000 ברמת אביב ובמודיעין.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
בתחרות זכה בוריס אברוך, שצבר 7 נקודות מ-11 אפשריות והקדים בהתרת שוויון נקודות את רב-האמן אליק גרשון.
עוף העמק
עוף העמק היא אגודה שיתופית העוסקת בייצור מוצרי מזון עשויים מבשר עוף.
משחטת "עוף העמק" הוקמה ברמת ישי ב-1957 על ידי חברת תנובה בהשקעה של 100,000 לירות, על בסיס משחטה ישנה שפעלה במקום מאז 1952. אך בתחילת 1959 לאחר תקופת הפעלה קצרה היא נסגרה על ידי תנובה בגלל חוסר כדאיות כלכלית. המשחטה נמכרה ליישובי הסביבה, 17 קיבוצים ושלושה מושבים מאזור עמק יזרעאל שיצרו את "מפעלי העמק", אגודת גג של מפעלים בעמק יזרעאל והחלו להפעילה במחצית השנייה של 1960. בתחילה הופעלה המשחטה בהיקף מצומצם של כ-25 עובדים.
בסביבות שנת 1963 המשחטה הורחבה ובראשית 1965 עבדו במשחטה כ-80 עובדים והיקף הייצור החודשי במשחטה הגיע לכמעט 200 טון, מקום שני בין המשחטות בישראל. עם זאת, המשחטה התקשתה לממן את תשלומי הריבית על ההשקעה ומנהליה בקשו סיוע של משרד החקלאות.
בשנת 2008 התקשרה "עוף העמק" עם חברת טבעוף, המתמחה בגידול עופות ללא שימוש באנטיביוטיקה, והן הקימו חברה משותפת, ש-75% ממנה בבעלות טבעוף. שיתוף הפעולה בין החברות לא צלח, ו"עוף העמק" נקלעה לקשיים כלכליים. בראשית 2009 נאמדו חובותיה בכ-40 מיליון שקלים חדשים, היא הפסיקה את פעילות פסי הייצור, ועמדה בפני סכנת סגירה. באוגוסט 2009 נרכשה החברה על ידי אנשי העסקים רמי לוי ועמיר דגן תמורת 13 מיליון ש"ח והמפעל חזר לפעול חודשים ספורים אחר כך.
איירין שיר
ביוגרפיה
שיר נולדה באנגליה, בתחילת שנות השישים התגלתה בתחרות כישרונות. היא שרה במספר הרכבים מוזיקליים, ובהם "The Family Dogg". בשנות השבעים החלה בקריירת סולו ועבדה בעיקר בגרמניה. הסינגל שהוציאה, "Goodbye Mama", קיבל דירוג גבוה בטבלאות מצעד הפזמונים הגרמני. היא הופיעה גם במספר תוכניות מוזיקה בטלוויזיה הגרמנית.
באירוויזיון 1974 היא ייצגה את לוקסמבורג עם השיר "Bye Bye, I Love You" והגיעה למקום הרביעי. באירוויזיון 1978 ייצגה את גרמניה והגיעה למקום השישי. באירוויזיון 1985 הייתה אחת ממספר זמרים שייצגו את לוקסמבורג, והם הגיעו למקום השלושה-עשר.
דניאל
בתנ"ך, דָּנִיֵּאל, או בשמו הבבלי בֵּלְטְשַׁאצַּר (בֶּלֶט-שַׁר-אֻצֻר – beleṭ šar uṣur – "שמור על חיי המלך") היה מילדי האצולה היהודים שנלקחו מישראל בידי נבוכדנצר השני מלך בבל, בימי יהויקים מלך יהודה. נבוכדנצר גידלם במלכותו במיטב החינוך הבבלי, כדי שישמשו לו כיועצים. יחד עם דניאל גדלו בבית המלך חנניה, מישאל ועזריה אך הוא היה המנהיג שביניהם. דניאל התפרסם בחצר מלך בבל כפותר חלומות ועקב כך עלה לגדולה. מעשיו יחד עם מעשיהם של שלושת חבריו, מסופרים בספר דניאל.
במלכות בבל
על דניאל מסופר כי הצטיין במיוחד בהבנת דברים נסתרים. תחילת עלייתו של דניאל לגדולה הייתה כאשר נלקח על ידי אשפנז שר נבוכדנצר, לשרת לפני המלך, והמלך התרשם מאוד ממנו ומחבריו. בהמשך הצליח לגלות למלך נבוכדנצר מהו החלום שהטריד את מנוחתו ושתוכנו נשכח ממנו, משימה בה נכשלו כל חכמי בבל האחרים ואשר בשל כך פקד נבוכדנצר על הוצאתם להורג. לאחר שסיפר ופתר את החלום מונה דניאל להיות רב החרטומים של המלך נבוכדנצר, ועל פי בקשתו ממנה נבוכדנצר גם את חנניה, מישאל ועזריה לתפקידים בכירים בממלכה.
דניאל היה פותר חלומות בחסד עליון. חלק מפתרונותיו התגשמו לעיני כול, וחלקם הם דברי נבואה לטווח ארוך. החלום הראשון המתואר בספר דניאל הוא חלומו הנ"ל של נבוכדנצר הרואה פסל המורכב מארבעה חלקים המתנפץ על ידי אבן שנהפכת להר גדול. פתרונו של דניאל הוא שהפסל מסמל ארבע מלכויות – ראשו של הפסל הוא מלכות נבוכדנצר, ושאר חלקי גופו שלוש מלכויות נוספות. האבן מסמלת את מלכות האלוהים שתשלוט לנצח. לאחר שדניאל פותר את חלום הצלם של נבוכדנצר, נבוכדנצר כל כך מתפעל מדניאל עד שהוא מבקש לנסך לו מנחה, ולסגוד לו כאילו היה אל. לאחר מכן פותר דניאל חלום נוסף לנבוכדנצר וגם חלום זה עוסק בנבוכדנצר עצמו – החלום מתאר את שאיפתו למלוך על העולם כולו, עד כדי האלהת עצמו, ואת עונשו של נבוכדנצר על שאיפתו זאת – נבוכדנצר ייתקף בשיגעון ויצא להתגורר עם חיות היער. עיקר המסר של דניאל הוא שהשלטון המוחלט הוא ביד אלהים לבדו.
גם בימי נכדו בלשאצר, מתארת המלכה את דניאל באופן דומה:
במלכות פרס
לאחר שקרנה של פרס עולה, דניאל נעשה לאחד מחשובי המלכות בחצר הפרסית. וניסיון נוסף נגזר עליו כאשר הוא מתמנה לראש השרים של דריווש המדי, ואלו שמקנאים בו על מעמדו הרם, מתמרנים את המלך להשליך כל אדם שיתפלל לאל מלבדו לגוב אריות, וכופים על המלך להשליך לגוב האריות את דניאל, שממשיך להתפלל כמנהגו אל ה' ולעבר ירושלים שלוש פעמים ביום, אך האריות לא נוגעים בו לרעה. לעומת זאת, המלשינים מוצאים את מותם בשיניהם, בפקודת המלך. אלוהי ישראל מוכר על ידי המלך וזוכה לכבוד רב. ניכרים קווי דמיון בולטים בין מעשה זה, שבמרכזו עומד דניאל לבדו, לבין מעשה כבשן האש, שבמרכזו עומדים חנניה, מישאל ועזריה בלי דניאל.
דניאל חולם בעצמו חיזיון על ארבע המלכויות, חיזיון שהוא למעשה הרחבה של חזיון הצלם של נבוכדנצר, ובכך מניח תשתית לצפיית העתיד. בספר מודגשת מאוד חוסר היכולת של דניאל להבין בעצמו את החזיונות – ככל הנראה כדי להדגיש שהעיסוק בעתיד הוא בלתי אפשרי בלי סיוע אלוהי ובכך מביע הכתוב את הסתייגותו מן העיסוק בחישוב מועד אחרית הימים.
עם כל מעמדו הרם בחצרות המלכים, דניאל איננו שוכח את מוצאו. בהיותו שר במלכות פרס, מסופר עליו שהוא מתפלל לעבר ירושלים. וכן מסופר עליו כי לאחר שהוא מחשב את הקץ של שבעים שנה מזמן החורבן, הוא מתפלל על בניית בית המקדש בירושלים וחזרת עם ישראל אל ארץ ישראל:. פסוקים אלו של תחינה לגאולת ישראל, שולבו בתפילות שבסידור.
דמותו
חז"ל מפליגים בחכמתו ואומרים כי הייתה שקולה לכל חכמת חכמי האומות, "אם יהיו כל חכמי אומות העולם בכף מאזנים ודניאל איש חמודות בכף שנייה לא נמצא מכריע את כולם?" במקום אחר חז"ל מעירים כי הקץ התגלה רק לשני אנשים, יעקב ודניאל.
עם זאת, חז"ל מביעים את דעתם בתלמוד, כי דניאל נענש בגוב האריות מפני שהשׂיא עצה טובה למלך בבל, והיא שכדי למתק את הגזרה שנגזרה עליו לתת צדקה לעניים. לפי דעה אחרת, המובאת בספרי, מעשה גוב האריות לא היה עונש, אלא אירע כדי שהקב"ה יקדש את שמו בעולם. על פי חז"ל, התך שבמגילת אסתר הוא דניאל, ומקור שמו בכך ש"חתכוהו מגדולתו" או בכך ש"כל דברי המלכות נחתכים על פיו".
נביא או חוזה
בספר דניאל לא מצוין האם דניאל היה נביא, כפי שמוזכר אצל נביאים אחרים, או שרק היה "חוזה", בתלמוד נאמר בדרך אגב שדניאל לא היה נביא, בניגוד לבני תקופתו חגי, זכריה ומלאכי, לפיכך מובן מדוע ספר דניאל לא ממוקם בין ספרי הנביאים. (חידושי אגדות למהרש"א על תלמוד בבלי מסכת סנהדרין דף צג עמוד ב)
אולם פרשנים נחלקו בדעותיהם בעניין:
עזיז עלי אל-מסרי
עזיז עלי אל-מסרי (בערבית: عزيز علي المصري; תעתיק מדויק: עזיז עלי אלמצרי) (1879 – 15 ביוני 1965) היה קצין ופוליטיקאי טורקי עות'מאני.
ביוגרפיה
בשנת 1953 הוא מונה לשגריר מצרים בברית המועצות, אך התפטר בשנת 1954 והפסיק כל פעילות פוליטית.
כלציה
בכימיה, כלָציה (מהמילה היוונית χηλή, כלה, שפירושה "טופר"; בעברית "תַּצְבִּית", מלשון "צבת") היא תהליך של קישור הפיך של ליגנד - הכלאטור (מכונה גם כלאנט, גורם כלציה, גורם קומפלקסציה), ליון מתכתי, ובכך יוצר קומפלקס מתכתי, הכלאט. המושג משמש בדרך כלל לקומפלקסים בהם יון המתכת קשור לשני אטומים או יותר של הכלאטור, למרות שהקשרים יכולים להיות כל שילוב שהוא של קשרי קואורדינציה וקשרים יוניים.
כללי
היציבות המוגברת של קומפלקסי הכלאט, לעומת קומפלקסים מימיים, מכונה "אפקט הכלציה". גורם כלציה הוא ליגנד פולידנטטי, המתקשר ליותר מאתר קואורדינציה אחד על אטום המתכת. כיוון שיש לשבור את כל הקשרים לאטום המרכזי כדי לנתק ליגנד, נדרשת יותר אנרגיה על מנת להגדיל את מספר המולקולות הנפרדות. אם הקלאטור היה מוחלף על ידי מספר ליגנדים מונודנטטים (כמו מים או אמוניה), מספר המולקולות הכללי היה פוחת, לעומת העלייה במספר המולוקולות החופשיות כאשר כלאטור מחליף כמה ליגנדים מונודנטטיים. על כן, האפקט הוא אנטרופי, בכך שיותר אתרי קישור נתפסים על ידי פחות מולקולות. עלייה כללית במספר המולקולות החופשיות בתמיסה מובילה לגידול באנטרופיה.
דוגמאות
רוב קומפלקסי המתכת בטבע כוללים צורה כלשהי של טבעת קלאט, כמו טבעת היומית, או חלבון. על כן, קלאטי מתכת רלוונטיים לניוד של מתכות בקרקע, וספיגה והצטברות של מתכות בצמחים ובמיקרו-אורגניזמים. כלציה סלקטיבית של מתכות כבדות רלוונטית לביו-רמדיאציה, כמו סילוק צזיום-137 מפסולת רדיואקטיבית.
התרופות האנטיביוטיות ממשפחת הטטראציקלין הן כלטורים של יוני סידן 2+ ומגנזיום 2+.
שימושים
קלאטורים משמשים באנליזה כימית, ריכוך מים, חומרים משמרים, ורפואה (תרפיית כלציה), בה הם משמשים לקישור עם מתכות רעילות בגוף (כמו כספית, ארסן, ועופרת), על מנת ליצבם ולאפשר לגוף להפרישם בצורה בטוחה. בין הקלאטורים הטבעיים מצויות טבעות הפורפרין בהמוגלובין וכלורופיל, והסידרופורים המופרשים על ידי מיקרו-אורגניזמים, המבצעים כלציה ליוני ברזל +3. כלאטור סינתטי נפוץ הוא EDTA.
אושה
אוּשָׁה הוא קיבוץ בעמק זבולון, מדרום לקריית אתא. בעבר השתייך לחבר הקבוצות, לאיחוד הקבוצות והקיבוצים ולתנועה הקיבוצית, וכיום הוא משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נכלל במועצה אזורית זבולון.
אל-מלכ אל-כאמל
אל-מלכ אל-כאמל נאסר א-דין מוחמד (בערבית: الملك الكامل ناصر الدين محمد; מת בשנת 1238) היה סולטאן מצרים מהשושלת האיובית. נודע בהבסתם של שני מסעי צלב אך גם במסירתה של ירושלים לידי הצלבנים הנוצרים.
אושה
מקור השם הוא העיר הקדומה אושא, שבה ישבה הסנהדרין לאחר מרד בר כוכבא, והשם נשתמר בכפר הערבי הושה. תחילה, בראשית שנות השלושים, ניתן השם לקיבוץ הנקרא היום רמת יוחנן. משניתן לקיבוץ רמת יוחנן שמו, 'התפנה' השם, וניתן, כאמור להלן, לקיבוץ סמוך.
אל-מלכ אל-כאמל
ביוגרפיה
אל-כאמל היה בנו של הסולטאן המצרי אל-מלכ אל-עאדל, ואחיינו של השליט האיובי צלאח א-דין. בשנת 1218 הוביל אל-כאמל את הכוחות המוסלמיים נגד מתקפת הצלבנים על העיר המצרית דמייטה כחלק ממסע הצלב החמישי. מאוחר יותר באותה השנה ירש את תפקיד הסולטאן לאחר מות אביו. בשנת 1219 נערך נגדו ניסיון הפיכה, בהובלתם של הנוצרים הקופטים במהלכו שקל להימלט לתימן. את ניסיון ההפיכה סיכל לבסוף אחיו של אל-כאמל אלמלכ אלמעט'ם עיסא שליט דמשק.
אושה
היסטוריה
קיבוץ אושה נוסד בקיץ 1937, והיה לקיבוץ הראשון של תנועת הנוער הציוני. הגרעין המייסד שהורכב מחניכי תנועת הנוער הציוני בפולין, התארגן עוד ב-1930 בפתח תקווה והכשירו את עצמם להתיישבות במושבות השרון כפר סבא, מגדיאל ופתח תקווה. לאחר שכוונה להתיישב באזור קריית ענבים התבטלה, עברו שני פלגים של הגרעין, שבינתיים התפצל לארבע, לכפר אתא, בהמתנה לעלייה לקרקע לאדמות הקרן הקיימת באושא, כאשר כל אחד משני הפלגים דורש להתיישב באדמות אושא. באוגוסט 1937 נמצאה פשרה, כאשר שטח האדמה שיועד להתיישבות באושא הוכפל ושני הפלגים עלו להתיישבות במרחק של כמה מאות מטרים זה מזה. אחד הפלגים נשא את השם "כפר אושה", והשני, שכונה תל יצחק, עזב את המקום בקיץ 1938 והתיישב בנקודת הקבע שלו בשרון. הגם שהעלייה להתיישבות של אושא לא לוותה בבניית חומה ומגדל, נחשבת אושה לאחד מיישובי חומה ומגדל. באוקטובר 1938 הונחה אבן פינה לשלושה בתים ראשונים של יישוב הקבע, עם תקווה להשלמת הבנייה תוך מספר חודשים.
אל-מלכ אל-כאמל
ביוגרפיה
משסיים אל-כאמל את הפרק הראשון במלחמותיו כנגד הצלבנים, ערך הסולטאן מספר ניסיונות להגיע להבנות ושלום עם הכוחות הנוצרים. רובם ככולם נדחו בשלילה, לרוב בגלל השפעתו של נציג האפיפיור בקרב הכוחות. תמורת הסכם שלום הציע אל-כאמל לצלבנים להשיב לידיהם את ירושלים ולשקם את חומותיה (שהרס אחיו), וכן להשיב לידיהם את שאריות הצלב עליו נצלב ישו (שככל הנראה מעולם לא היו בידיו). בין האנשים איתם ניהל משא ומתן בנוגע להסכם השלום נכלל גם הנזיר פרנציסקוס מאסיזי, שהתלווה אל צבא הצלבנים וככל הנראה נפגש עם הסולטאן כדי לנסות להמירו לנצרות.
בשנת 1219, בעקבות בצורת שהתבטאה בזרימה חלשה של נהר הנילוס, נפוצו מגפות ורעב במצרים, והסולטאן התרכז בשיקום ממלכתו, הזניח את שמירת גבולותיה והניח לצלבנים לכבוש את העיר דמייטה בעוד הוא וצבאו בורחים למבצר אל מנסווארה שמעל הנילוס. בשנת 1221 הציע הסולטאן בשנית חוזה שלום לצלבנים, אולם האחרונים עמדו בסרובם. הצבא הצלבני המשיך בדרכו אל עבר קהיר אולם נחסם וספג אבדות רבות לאחר שהסולטאן הורה על פתיחת הסכרים שעל הנילוס והצפת הכוחות הכובשים. לאחר שנפגעו הסכימו הצלבנים לחתום עם הסולטאן על חוזה שלום שתוקפו שמונה שנים, במסגרתו הושבה העיר דמייטה לידי המצרים.
אושה
היסטוריה
במקום היה מפעל לעדשות פלסטיות ("אופטיפלס"). כיום קיימים מספר ענפי משק הכוללים חוות סוסים, מטעי אבוקדו, נגריה, גידולי שדה ועוד.
אל-מלכ אל-כאמל
ביוגרפיה
בשנים שלאחר החתימה על הסכם השלום החל אל-כאמל לנהל מאבקי כוח מול אחיו אל-מועט'ם. מאבקים אלו הביאו אותו לכלל החלטה לכרות שלום מול פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהחל באותו הזמן לארגן את מסע הצלב השישי באירופה. כוונתו המקורית של אל-כאמל הייתה להעניק לפרידריך את ירושלים תמורת עזרה נוצרית בכיבוש דמשק מידי אחיו, אולם מותו של אל מועט'ם בשנת 1227 ביטל את הצורך בהסכם שכזה.
בשנת 1229 נחתם חוזה השלום לתקופה של 10 שנים וירושלים הושבה לידי הצלבנים בממלכת ירושלים, והכניסה לעיר נאסרה על יהודים ומוסלמים. אל-כאמל לא חשש ממסירת העיר לידיים נוצריות, וזאת מאחר שהיא מעולם לא שוקמה מאז מפלתה בפני צלאח א-דין בשנת 1187 מה גם שבהסכם השלום נקבע כי חומות העיר לא ישוקמו.
ההסכם עם הנוצרים לא הביא את השקט המיוחל לו ציפה אל-כאמל. מיד לאחר החתימה על ההסכם החלו צבאותיו של הסולטאן להתנגש עם צבאות הסלג'וקים והח'ואריזמים, התנגשויות שנמשכו עד מותו של הסולטאן בשנת 1238.
לאחר מותו של אל-כאמל ירשו אותו בניו א-צאלח כשליט סוריה ואל-עאדל השני כשליט מצרים, אולם עד מהרה נקלעה האימפריה לכדי מלחמת אחים. בשנת 1239 פקע תוקף ההסכם שנחתם עם פרידריך השני וירושלים שבה לידי האיובים, אולם חמש שנים לאחר מכן היא נכבשה בידי צבא הח'ואריזמים.
הכח לשחות
הכח לשחות הוא סרט תיעודי משנת 2004 בבימויו של ירון זילברמן, שמציג את סיפורן של נשות קבוצת השחייה של "הכח וינה" במהלך תקומת הפאשיזם באוסטריה של שנות ה-30. הסרט מציג את הצלחותיהן של השחייניות באוסטריה עד לתקופת האנשלוס. אז היגרו גיבורות הסרט מארצן לארץ ישראל, אנגליה וארצות הברית. בסופו של הסרט, חלק מהשחייניות חוזרות לווינה 65 שנים לאחר מכן, להתאחד בבריכת השחייה שלהן מתחילת המאה ה-20.
אחת הנשים שמוצגות בסרט, יהודית הספל, הייתה בעלת שיאים אוסטריים בשחייה חופשית, והיא נבחרה לייצג את אוסטריה בתחרויות אולימפיאדת ברלין, שנערכו בשנת 1936. הספל סירבה להשתתף באולימפיאדה, ובעקבות כך נלקחו ממנה שיאיה והיא לא הורשתה להתחרות עוד. שיאיה הוחזרו באופן רשמי לספרי השיאים האוסטריים בשנת 1995.
משולש ויימאר
משולש ויימאר מתייחס לקבוצת המדינות פולין, גרמניה, וצרפת, המבקשות לקדם את שיתוף הפעולה ביניהן. היא קיימת בעיקר כמפגשי פסגה בין מנהיגי שלוש המדינות, שהאחרונה שבהן התרחשה ב-7 בפברואר 2011.
מאפייני ומטרות המשולש
משולש ויימאר הוקם לראשונה בעיר הגרמנית ויימאר בשנת 1991, במטרה לסייע לשיחרורה של פולין מהשלטון הקומוניסטי. בפגישה השתתפו שרי החוץ של כל מדינה: רולאן דומא הצרפתי, האנס-דיטריך גנשר הגרמני, וקשישטוף סקובישבסקי (Krzysztof Skubiszewski) הפולני.
הפגישות הקודמות בין המנהיגים התקיימו בפוזנן, פולין (1998), נאנסי, צרפת (1999), המבאך (Hambach), גרמניה (2001) וננסי, צרפת (2005). משולש ויימאר עוסק גם ברמת קשרים נמוכה יותר, כדוגמת הכינוס השנתי בין שרי החוץ.
את פסגת אוקטובר 2011 אירח נשיא פולין, ברוניסלב קומורובסקי, והשתתפו בה הנשיא הצרפתי ניקולא סרקוזי וקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל. במהלכה הועלו נושאי חידוש הפגישות הסדירות של משולש ויימאר, ההפיכה במצרים ושיפור היחסים עם רוסיה. במהלכה גרמניה וצרפת עודדו את פולין להצטרף לברית שתעודד את התחרותיות בין המדינות.
ב-19 במאי 2005 גרהרד שרדר, ז'אק שיראק, ואלכסנדר קוושנייבסקי נפגשו בעיר הצרפתית נאנסי לדון בנושאי האיחוד האירופי.
ב-5 ביולי 2011, פולין, צרפת וגרמניה חתמו על הסכם בבריסל ובו נקבע על הרכבת יחידת לוחמה המונה 1,700 חיילים, שתקרא "לוחמי ויימאר". היחידה תהיה מוכנה לפריסה באזורי משבר בעולם החל משנת 2013. פולין תפקד על היחידה, ותספק חיילי גדוד המוכנים ללחימה. גרמניה תספק תמיכה לוגיסטית, וצרפת תספק תמיכה רפואית כשמרכז הפיקוד המבצעי יהיה במבצר מון ואלריאן (Mont-Valérien), הממוקם בפרברי פריז.
אצבוע
אִצְבּוּעַ הוא מושג במוזיקה המתייחס למכלול האפשרויות של הנחת האצבעות השונות על כלי הנגינה לשם יצירת צלילים שונים. השימוש באִצבועים שונים (העדפת שימוש באצבע זו או אחרת) נועד לנוחות הנגן ולשם הפקת צליל טוב או מתאים יותר לקטע המוזיקלי.
הוראות אצבוע
הוראות אצבוע מסומנות בעזרת ספרות מעל התווים, המייצגות את האצבעות (1=אגודל, 2=אצבע, 3=אמה, וכן הלאה). בכלי נשיפה הוראות אצבוע משמשות בדרך כלל רק בשלבים הראשונים של לימוד הנגינה, כדי להזכיר לנגן כיצד להפיק צליל מסוים.
בכלי מקלדת ומיתר הוראות האצבוע מנחות לבחירת האצבע האופטימלית שתאפשר למבצע תנועה ונוחות מרביות להשגת נגינה רציפה ומהירות. בדרך כלל ישאפו הוראות אצבוע בכלי מקלדת להציע דרך לנגן מבלי להרים את כף היד מהמקלדת. בניגוד לשימושן בכלי נשיפה, הוראות אצבוע משמשות בכלי מקלדת גם בנגינה ברמה גבוהה, כדי להציע פתרונות לדרישות טכניות מסובכות ביצירה.
מאחר שנוחות היא סובייקטיבית, הוראות אצבוע הן בגדר המלצה בלבד.
אצבועים חלופיים
אצבוע חלופי (באנגלית Alternate Fingering או False Fingering) הוא מושג מתחום כלי הנשיפה. זהו אצבוע נוסף לאצבוע המקובל, אשר מפיק מן הכלי את אותו הצליל, בדרך-כלל בכיוון מעט שונה (גבוה או נמוך יותר מהאצבוע המקובל). אצבועים חלופיים משמשים למספר מטרות:
שיטת הקול הנייד
שיטת הקול הנייד (באנגלית: Single transferable vote) היא שיטת הצבעה, המיועדת לבחירת מספר נציגים לפרלמנט באותו אזור בחירה, תוך שקלול העדפות הבוחרים, הראשונות והמשניות.
השיטה הוצעה לראשונה בשנת 1821 על ידי תומאס רייט היל, מתמטיקאי ומנהל בית ספר אנגלי, ונעשה בה שימוש לראשונה בשנת 1855 בבחירות בדנמרק. כיום השיטה נהוגה באירלנד ובמלטה. קארל כריסטופר גאורג אנדרה פיתח שיטה דומה שנתיים קודם לכן.
אופן ההצבעה
הבוחר מסמן את המועמד שהוא בוחר בעדיפות ראשונה, והוא רשאי לסמן גם את המועמדים שהוא בוחר בעדיפות שנייה, שלישית וכן הלאה. הבוחר רושם את הספרה 1 ליד שם המועמד העדיף עליו ביותר, 2 ליד המועמד השני בעדיפותו, וכן הלאה.
אופן ספירת הקולות
חישוב הקולות מתבצע בתהליך הבא:
תהליך זה יחזור על עצמו, עד שמספר המועמדים שנותרו יהיה שווה למספר מושבי הפרלמנט שטרם אוישו, והמועמדים שנותרו יכהנו בפרלמנט, על אף שלא קיבלו את מספר הקולות שנקבע במכסה.
יחסי הודו–מקסיקו
יחסי הודו–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לבין מקסיקו. שתי המדינות הן חברות ה-G-20 והאו"ם.
היסטוריה
במהלך הקולוניאליזם בהודו וגם במקסיקו, היחסים והסחר בוצעו על ידי הספרדים אשר באמצעות הגליאון של מנילה סחרו עם סוחרים הודים והביאו את מוצריהם לספרד החדשה (מקסיקו של ימינו). במהלך המאה ה-16 נלקחו כמה מאות הודים כעבדים והועברו למקסיקו. במהלך המאה ה-17 נחטפה אישה הודית במקסיקו המכונה קטרינה דה סן חואן על ידי שודדי ים פורטוגזים והובאה לפיליפינים. משם היא הובאה למקסיקו ונמכרה לגבר במדינת פואבלה המקסיקנית. הנוכחות שלה בפואבלה היוותה השראה ליצירת שמלת הפובלנה הסינית, המבוססת על שמלותיה המסורתיות שלבשה.
בשנת 1947 הפכה מקסיקו לאומה האמריקאית הלטינית הראשונה שהכירה בעצמאות הודו מהממלכה המאוחדת. ב-1 באוגוסט 1950 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ובשנה שלאחר מכן פתחה מקסיקו שגרירות בדלהי. כדי להראות את חשיבות היחסים החדשים בין שתי המדינות, השגריר המקסיקני הראשון בהודו היה נשיא מקסיקו לשעבר אמיליו פורטס חיל. בשנת 1962 מונה חתן פרס נובל לספרות אוקטביו פס לשגריר בהודו.
בשנת 1961 הפך ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו לראש המדינה ההודי הראשון שביקר במקסיקו. בשנת 1962 ערך נשיא מקסיקו אדולפו לופס מטאוס ביקור רשמי בהודו. יבשנים לאחר מכן התקיימו ביקורים רבים יותר בין מנהיגי שתי המדינות.
שתי המדינות פועלות באופן הדוק במספר ארגונים רב-צדדיים. מגוון הסונורה של חיטה מקסיקנית היה מהותי במהפכה הירוקה בהודו. בשנת 2010 פתחה הודו מרכז תרבותי במקסיקו סיטי בתגובה לאינטרסים הרחבים המתבטאים במקסיקו על ידי היבטיו השונים של התרבות והאורח החיים ההודי.
ביקורים רשמיים
ביקורים רשמיים מהודו למקסיקו
ביקורים רשמיים ממקסיקו להודו
הסכמים דו צדדיים
שתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים כמו הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1975); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני (1975); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ופיננסי (1982); הסכם לשיתוף פעולה תיירותי (1996); מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בתקשורת (1996); הסכם על חילופי תרבות וחינוך (2005); הסכם לפטור ויזה עבור דרכונים רשמיים ודיפלומטיים (2005); אמנת הסגרה (2006); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (2007) והסכם שירות אווירי (2008).
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-10 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של הודו למקסיקו כולל: טקסטיל, אבני חן, תכשיטים, עור ותוכנה. הייצוא העיקרי של מקסיקו להודו כולל: נפט, מכונות, דשנים וכימיקלים. בין השנים 1999–2014 השקיעו חברות הודיות 68.9 מיליון דולר במקסיקו. בשנים 2009–2011 השקיעו חברות מקסיקניות בהודו 282 מיליון דולר. כמה חברות רב לאומיות מקסיקניות פועלות בהודו כגון Cinépolis, Gruma, Grupo בימבו, KidZania, ו-Nemak. כ-174 חברות הודיות משקיעות ופועלות במקסיקו.
נציגויות דיפלומטיות
הודו מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-2 קונסוליות בקנקון וגוודלחרה. מאידך, מקסיקו מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-4 קונסוליות בבנגלור, צ'נאי, קלקוטה ומומבאי.
הוועדה המיוחדת של האו"ם לפוליטיקה ולדה-קולוניזציה
הוועדה הרביעית של העצרת הכללית של האומות המאוחדות (הידועה גם כוועדה המיוחדת של האו"ם לפוליטיקה ולדה-קולוניזציה או בקיצור או C4) היא אחת משש הוועדות העיקריות של העצרת הכללית של האומות המאוחדות. הוועדה עוסקת במגוון נושאים פוליטיים ובהם כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות. עם זאת, נושאי הדה-קולוניזציה והמזרח התיכון מעסיקים ברוב זמנה.
בעת הקמתה, הייתה הוועדה הרביעית אחראית בלעדית לענייני דה-קולוניזציה. אולם לאחר מתן עצמאות לכל טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות, ובעקבות כך פירוק מערכת הנאמנות, ירד עומס העבודה של הוועדה. כתוצאה מכך, מוזגה הוועדה הרביעית עם הוועדה המדינית המיוחדת (וועדה שביעית לטיפול בסוגיות פוליטיות מסוימות).
הוועדה הרביעית עוסקת בדה-קולוניזציה, השפעות הקרינה האטומית, שאלות הנוגעות למידע, שמירת השלום ואונר"א. הוועדה עוסקת רבות גם בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני ובשימוש אנושי בחלל . בנובמבר 2022 המליצה הוועדה לבקש מבית הדין הבין-לאומי בהאג חוות דעת מייעצת על ההשלכות המשפטיות של התמשכות הכיבוש הישראלי בגדה המערבית ובמזרח ירושלים. המלצה זו התקבלה לאחר מכן במליאת העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
הוועדה הרביעית מתכנסת מדי שנה מסוף ספטמבר עד אמצע נובמבר, אך גם מתכנסת בקצרה באביב, על מנת לעסוק בשמירת השלום. כל 193 המדינות החברות באומות המאוחדות יכולות להשתתף בפגישות הוועדה.
בניגוד לרוב גופי הארגון האחרים, אין דיון כללי בתחילת עבודת הוועדה. כמו כן, הוועדה מאפשרת לעותרים (כלומר נציגי החברה האזרחית ובעלי עניין אחרים) לבוא ולדון בפניה. לבסוף, הוועדה מאמצת בדרך כלל כמספר החלטות בשנה, בדרך כלל באמצעות הסכמה רחבה.
גופים כפופים ומדווחים
הגופים הבאים אמורים לעדכן את הוועדה בפעולותיהם:
מחוז חיפה
מחוז חיפה הוא אחד משבעת מחוזותיה האדמיניסטרטיביים של מדינת ישראל. המחוז הסובב את העיר חיפה מכיל את בירת המחוז חיפה והערים חדרה, זכרון יעקב, אור עקיבא וקיסריה.
היסטוריה
מחוז חיפה קיים עוד מתקופת האימפריה העות'מאנית, והמנדט הבריטי (מבוססת על נפת חיפה המנדטורית) אך במשך השנים עבר שינויים רבים ומגוונים בגבולותיו, צביונו וההיבט החוקתי והמשפטי בו שונה.
הממונה על מחוז חיפה הוא רואה החשבון פאיז חנא.
מתכננת המחוז היא ליאת פלד.
כולל חבת ירושלים
ארגון כולל חבת ירושלים - צדקת רבי מאיר בעל הנס נוסד בשנת ה'תק"ץ על ידי יוצאי גליציה שעלו לארץ ישראל. משרדו הראשי של הכולל שוכן בשכונת מאה שערים בירושלים ותומך עד היום במשפחות יוצאי גליציה.
קהילות הגולה שייסדו ותמכו בכולל חבת ירושלים הם רבני ואדמו"רי גליציה, כצאנז, דינוב, רופשיץ ובעלז. עם השנים כשכלכלת גליציה ופולין נקלעה למצוקה, הרחיבה הנהלת הכולל את תחומי ההתרמה גם באירופה ובארצות הברית. כמו נפתחו משרדים באנגליה, בבלגיה ובניו יורק. בשנות השואה כשראו רבני גליציה שאין עוד ביכולתם לעזור לאחיהם בארץ ישראל, ראו מנהלי הכולל ביהודי ארצות הברית כמקור תמיכתם והתמקדו בהשענות עליהם.
כולל זה ניצב בין שורה של כוללים שנוסדו במאה ה-19 על ידי עולי הארצות השונות, מתוך מטרה לתמוך בתלמידי חכמים שבחרו את תורתם לאומנותם. כמקובל באותם ימים, הרי שחלק נכבד מהמשפחות העולות בחרו באורח חיים זה. מה גם שמשפחות אלו בחרו לעלות לישראל ממניעים רוחניים חרף תנאי העוני ששררו בארץ, ובין השאר סיבת עלייתם הייתה כדי לעמול בתורה בארץ ישראל. בני הגולה ראו זכות להחזיק ולקיים את הכוללים השונים, באמצעות השד"רים הרבים שנשלחו לרחבי העולם על ידי הנהלות הכוללים. שד"ר שימש תפקיד של כבוד, ואליו נבחרו דווקא אישים נבחרים שהתאפיינו גם בכושר הבעה ושכנוע.
פעילות
פעילותה המרכזית היא דמי 'החלוקה' למשפחות נזקקות. ברשימת החלוקה יש יותר מ-4,000 משפחות שכולל יותר מ-16,000 נפשות. החלוקה נהוגה כבר משנות יסוד הכולל, ונמשכה ללא הפסקה כמאתיים שנה. כמקובל, הזכות לקבלת התמיכה עוברת מאב ולבן, אולם בת שנישאת למי שאינו יוצא גליציה, מאבדת את זכותה לקבלת התמיכה. כיום מחולקת ה"חלוקה" בארבעה מועדים בשנה, ערב פסח, חודש תמוז, ערב ראש השנה וחג החנוכה.
החלוקה איננה פעילותה היחידי של הכולל, גם משפחות שאינם ברשימת החלוקה פונות לקופת הכולל לפני נישואי ילדיהם לעזרה וסיוע בהוצאות החתונה.
במסגרת מוסדות הכולל פועלת מפעל הלבשה המוכר בגדים למשפחות מעוטי יכולת ב-60% מהמחיר המקובל.
בין נשיאי ומנהלי הכולל היו הרב טוביה הלברשטאם (בנו של רבי יצחק מברדיוב), הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת (חב"ד) בירושלים, הרב זאב וולף וויינרב והרב משה הלברשטאם והרב ישראל סג"ל לנדא מדראהביטש. כיום משמשים בתפקיד הרב נפתלי נוסבוים, רבי דוד ברנדר מסטריקוב ורבי בעריש שפירא מנארול.
צדקת רבי מאיר בעל הנס
בעת הקמתו הונהגה חלוקת קופות צדקה ליהודים בגליציה שהיו תורמים מדי יום ביומו כדי לחזק את הארגון, ופעמים אחדות בשנה היו גבאי הצדקה מאספים את תכולת הקופות. קופות אלו נקראו "צדקת רבי מאיר בעל הנס". הכספים שנאספים מקופות אלה הם מהכנסותיה הגדולות של קופת הכולל. אלפי קופות מחולקים ברחבי העולם, ורבים נוהגים לתת בו צדקה מדי יום ביומו. יש הנוהגים לתת צדקה לפני הדלקת נרות בערב שבת.
נשיאי הכבוד של הכולל
רבי חיים הלברשטאם מצאנז - היה נשיאו הראשון של הכולל. הנשיא הראשון של צדקת רבי מאיר בעל הנס בגליציה היה רבי מנחם מנדל מרימנוב.
לאחר השואה הוכתרו כנשיאים אדמו"רים מגליציה בארצות הברית ובאירופה, בהם אדמו"רי באבוב ואדמו"רי חסידות פשעווארסק.
רשימות תורמים
בכולל חבת ירושלים ניתן לעלעל ברשימות התורמים לכולל בחתך של עיירות גליציה. הרשימות מתייחסות לשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 ובעלות ערך גנאלוגי רב. שלוש פעמים בשנה היו פוקדים שליחי הכולל מארץ ישראל את בתי היהודים בכפרי ועיירות גליציה בבקשה לתרומה ובשובם מירושלים היו נושאים עמם קבלות לתורמים.
עבודת צוות
עבודת צוות או עבודה משותפת מוגדרת כפעילות משותפת של שני פרטים (אנשים, בעלי חיים, רובוטים וכיוצא באלה) או יותר, הפועלים לשם מטרה דומה תוך שיתוף פעולה ביניהם. עבודת צוות מאופיינת בעיקר בקבוצות.
יתרונות
לעבודה בצוות מספר יתרונות ברורים, כאשר הראשון בהם הוא סינרגיה. שיתוף הפעולה בין הפרטים יביא לניצול גבוה יותר של כוח העבודה, מאשר אם היו מבצעים את אותה המשימה בנפרד. לדוגמה, שני אנשים הסוחבים ספה כבדה, יבצעו את המלאכה ככל הנראה בקצב מהיר פי יותר משניים (כיוון ששני אנשים סוחבים את הספה, דרושה מהירות גבוהה מאשר פי שניים לשם הגדרת המצב כסינרגיה) מאשר אילו היו סוחבים את הספה איש איש לבדו.
ביטוי נוסף לסינרגטיות של עבודת צוות, בא כאשר חבר צוות אשר לו יכולת חזקה בתחום מסוים, מחפה על חבר צוות אחר לו יכולות חלשות באותו תחום. לכן, צוות הטרוגני יהיה בעל פחות חולשות, גם אם הן קיימות אצל אחד או יותר מחבריו. שני המצבים המובאים לעיל מתארים מצב בו השלם גדול מסכום חלקיו.
יתרון נוסף הוא עצם העבודה במשותף. אנשים רבים יגדירו את העבודה המשותפת כנעימה יותר. האדם, וכן מספר רב של בעלי חיים, הם יצורים חברתיים, ולכן מטבעם יעדיפו במקרים רבים לבצע משימות בחברה ולא לבד. לדוגמה, מזחלת שלג הנגררת בידי כלבים. עבודת הכלבים כלהקה מעודדת כל אחד מהם בנפרד להמשיך לרוץ עם יתר הפרטים בלהקה.
חסרונות
למרות היתרונות הברורים במצבים רבים, במצבים מסוימים עבודה משותפת אינה יעילה יותר מעבודה בנפרד. למשל, כאשר חלל העבודה קטן מדי על-מנת לאכלס פרטים רבים. אפקט זה קרוי גם בשם חוק התפוקה השולית הפוחתת. דוגמה נוספת, אנשים אשר אינם מסכימים ביניהם על המטרה המשותפת או על הדרך לממש מטרה זו.
אבולווה
גאוגרפיה
בעיר יש עצי באובב. העיר נמצאת כ-139 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, היא נמצאת כ-80 ק"מ מהגבול של קמרון עם גינאה המשוונית, כ-70 ק"מ מהגבול של קמרון עם גבון וכ-250 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה של קונגו.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (21 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,720 מילימטרים בשנה. חודש אוקטובר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (341 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (17 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
יש באבולווה שדה תעופה (קוד יאט"א: EBW; קוד ICAO: FKKW). ישנם גם 3 תחנות דלק ותחנת עצירה למשאיות.
בנוסף, אבולווה ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N2 ו-N17, הכביש האזורי P10 והכביש D39.
בריאות
באבולווה ישנם 2 בתי חולים ו-2 בתי מרקחת.
כלכלה ותיירות
אבולווה היא עיר קולוניאלית הבולטת כמרכז חקלאי בעיקר סחר בקקאו. ישנו בית ספר חקלאי שעובד עם מטעים ניסיוניים של מזון בסיסי אפריקני, קקאו ושמן דקלים ליד העיר. בנוסף, בעיר יש בית משפט עירוני, מוזיאון ו-3 קניונים.
ברונלו די מונטלצ'ינו
ברונלו די מונטלצ'ינו (באיטלקית: Brunello di Montalcino) הוא יין איטלקי המופק בכרמים הסובבים את העיר מונטלצ'ינו, השוכנת 120 ק"מ דרומית לפירנצה באזור טוסקנה. ברונלו, בתרגום חופשי, הוא "קטן ושחור". בניב המקומי, הוא שמו הבלתי רשמי של שיבוט ענב הסנג'ובזה (הידוע גם בשם סנג'ובזה-גרוסו) הגדל באזור מונטלצ'ינו. ב-1980, היה ברונלו די מונטלצ'ינו היין הראשון באיטליה שקיבל סיווג של Denominazione di Origine Controllata e Garantita (DOCG).
היסטוריה
אחד התעודים הראשונים של "ברונלו" היה יין אדום שנעשה באזור מונטלצ'ינו בראשית המאה ה-14. ב-1831, המרקיז קוזימו רידולפי (שלימים התמנה לראש ממשלת טוסקנה בידי הדוכס הגדול לאופולד השני) שיבח את מעלותיהם של היינות האדומים של מונטלצ'ינו מעל כל היינות האחרים בטוסקנה. ב-1865, נערך יריד חקלאי במונטלצ'ינו שבחר לזוכה הפרס של האירוע את "היין האדום המובחר" הידוע כברונלו. באמצע המאה ה-19, קלמנטו סנטי, חקלאי מקומי בודד שתלים מסוימים של גפני סנג'ובזה על-מנת ליצור זן ענבים שיוכל להתיישן במשך תקופה ארוכה. ב-1888, נכדו פרוצ'ו ביונדי-סנטי, יוצא צבא שלחם בשירותו של ג'וזפה גריבלדי במהלך איחוד איטליה, שיווק את "הגרסה המודרנית" הראשונה של ברונלו די מונטלצ'ינו שהתיישן לאורך העשור בחביות עץ גדולות.
בתום מלחמת העולם השנייה, יצא שמו של ברונלו די מונטלצ'ינו כאחד מהיינות הנדירים ביותר באיטליה. היין יוצר על ידי יצרן אחד בלבד, ביונדי-סנטי, וגם יצרן זה שיווק את היין רק מארבע עונות בציר: 1888, 1891, 1925 ו-1945. המחירים הגבוהים והיוקרה של יינות אלה האיצו ביצרנים אחרים לחקות את הצלחתו של ביונדי-סנטי. בשנות השישים פעלו 11 יצרנים שעשו ברונלו וב-1968 זכה האזור במעמד של Denominazione di Origine Controllata (DOC). ב-1970 כמות היצרנים עלתה ביותר מפי שניים ל-25, וב-1980 היו 53 יצרנים. ב-1980, אזור מונטלצ'ינו היה אזור היין האיטלקי הראשון שזכה במעמד של Denominazione di Origine Controllata e Garantita (DOCG). בפרוס המאה ה-21, פעלו קרוב ל-200 יצרני ברונלו די מונטלצ'ינו, רובם חקלאים קטנים ואחוזות משפחתיות, שהפיקו קרוב ל-330,000 ארגזי בשנה (ארגז מכיל בדרך-כלל תריסר בקבוקים).
ב-2008, החרימו הרשויות האיטלקיות ארבעה יצרנים של בציר ברונלו 2003 בהאשמה שהם ביצעו הונאה בכך שהכלילו זני ענבים זרים כגון קברנה סוביניון ומרלו ביין עליו שמו ברמאות תווית של ברונלו די מונטלצ'ינו, שלפי החוק יכול לכלול רק ענבי סנג'ובזה. בדיקות מעבדה שנערכו אחר-כך אישרו שהיינות המוחרמים היו למעשה ברונלו פרט לכמות קטנה שלא היה ברור מה טיבה.
אקלים וגאוגרפיה
העיר מונטלצ'ינו היא כפר ימי-ביניימי קטן השוכן כ-564 מטרים מעל פני הים בנפת סיינה. אזור היין נמצא צפון-מזרחית לכפר והוא הררי ובעל צמחייה צפופה. מונטה אמיאטה, הפסגה הגבוהה ביותר בדרום טוסקנה, מספקת הגנה בפני מזג האוויר הסוער והגשום שמגיע מכיוון דרום-מזרח. בהשוואה לקרוב ל-170 קמ"ר של אדמה נטועה בקיאנטי, מונטלצ'ינו הוא אזור יין קטן יחסית עם כ-3,000 אקר (12 קמ"ר) של נטיעות. הכרמים במונטלצ'ינו נטועים בסוגי קרקע מגוונים, בכללם אבן גיר, חרסית, צפחה, אדמה וולקנית וחוואר פריך, הידוע כ-galestro - גובה פני הקרקע נע בין 149 ל-500 מטרים. מגוון הטרואר תורם לטווח הרחב של האיכות ולפוטנציאל המורכבות של ברונלו די מונטלצ'ינו.
עשיית היין והתקנות הנוגעות לכך
ברונלו די מונטלצ'ינו נעשה מ-100% ענבי סנג'ובזה. באופן מסורתי, היין עובר תהליך השריה ארוך שבמהלכו הצבע והטעם מוצאים מקליפת הענב. לאחר התסיסה היין מיושן בחביות עץ אלון. נוהגים ליישן את היינות במשך שלוש שנים או יותר "in botte" - בחביות עץ אלון גדולות שמנחילות מעט טעם עץ אלון. חלק מהייננים משתמשים בחביות באריק צרפתיות קטנות שמנחילות טעם וניל ופירותיות מסוימת ליין.
רוב היצרנים מפרידים בין ייצור הבקבוקים הרגילים לבקבוקי הרזרבה. הבקבוקים הרגילים יוצאים לשווקים 50 חודשים אחרי הבציר בעוד בקבוקי הרזרבה משווקים שנה אחר-כך. זמן היישון הנדרש כיום נקבע ב-1998 וקובע שיינות הברונלו צריכים להתיישן בחביות עץ אלון במשך שנתיים ולפחות ארבעה חודשים בבקבוק לפני מכירתם. הייננים שסוטים מהחוקים והתקנות הללו עלולים להיות מורשעים בהונאה מסחרית ולהיות נדונים לתקופת מאסר של עד שש שנים.
ברונלופולי
ב-2008, פורסם כי השלטונות האיטלקיים חקרו טענות שלפיהן יצרני ברונלו מרכזיים מהלו את יינותיהם עם זני ענבים זרים ובכך הפרו את תקנות ה-DOCG הקובעות שיש להשתמש רק בענבי סנג'ובזה כדי לייצר ברונלו. התובע שניהל את החקירה אמר שהוא יטען להונאה מסחרית שעלולה להביא למאסרם של הרמאים. היצרנים החשודים נחשדו בהוספת יין מענבים לא מאושרים על-מנת להפוך את יינם למושך יותר עבור השוק הבינלאומי. בתגובה, מנעה ממשלת ארצות הברית את יבואם של יינות ברונלו שלא הוכח שהם נעשו מ-100% ענבי סנג'ובזה. השערורייה הביאה לטביעת המונח "ברונלופולי" (Brunellopoli) בידי עיתונאות היין האיטלקית.
זני הענבים והיינות
ענב סנג'ובזה הוא הענב הנפוץ ביותר באזור מונטלצ'ינו והוא הענב היחידי שרשאי לשאת את הכינוי ברונלו די מונטלצ'ינו DOCG. השיבוטים המיוחדים של סנג'ובזה הם ייחודיים לאזור מונטלצ'ינו ופותחו בהתאמה לטרואר המיוחד באזור. גובה פני השטח והאקלים באזור מונטלצ'ינו מספקים תנאים בהם סנג'ובזה יכול להבשיל בצורה טובה יותר מאשר כל מקום אחר בטוסקנה. גורמים אלה תורמים לגוף, צבע, תמצית וטאנינים שאופייניים לברונלו די מונטלצ'ינו. בניגוד לקיאנטי, היין מבוסס הסנג'ובזה הידוע האחר מטוסקנה, לברונלו די מונטלצ'ינו יש מרקם בשרני יותר, ולו ארומות שכיחות של פטל שחור, דובדבן שחור, שוקולד, עור וסיגליות.
נוהגים להשוות את הברונלו עם יינות פינו נואר מבורגון בשל מאפייני הטאנינים החלקים, הבשלות והפירותיות. החומציות הגבוהה של היין מאפשרת להתאימו למזון, במיוחד לבשר צלוי ולבשר ציד. כמות נכבדת מהברונלו נמכרת בארצות הברית ונרכשת במסעדות. היין הפך לפופולרי במיוחד באמריקה וקרוב לשליש מהבקבוקים של ברונלו די מונטלצ'ינו משווקים בארצות הברית. יינות הברונלו די מונטלצ'ינו ידועים בשל יכולתם להתיישן היטב ובצירים מובחרים יכולים להתבגר במשך מספר עשורים. מאסטר ביין מארי יואינג-מאליגן מציינת שרוב הברונלו זקוקים ללפחות עשר שנים לפני שהם מגיעים לבגרות ומתחילים להפגין את טעמיהם.
יינות אחרים
בנוסף לברונלו די מונטלצ'ינו, יצרנים באזור מונטלצ'ינו יכולים לייצר תחת כינויי המקור DOCs את היינות רוסו די מונטלצ'ינו, סנט'אנטימו ומוסקדלו די מונטלצ'ינו, כמו גם את ממסך Indicazione geografica tipica שמקבל את הכינוי Toscana IGT. מוסקדלו די מונטלצ'ינו הוא יין לבן מתוק מענבי מוסקט. הסגנון היה נפוץ בעבר במונטלצ'ינו אבל יצא מהאופנה עקב מלחמת העולם השנייה. בראשית שנות השמונים, אחוזת היין קסטלו בנפי ניסתה להחיות את הסגנון על ידי נטיעת הענב מוסקט. מעמד של סנט'אנטימו DOC ניתן למנזר מהמאה ה-9 אותו בנה קרל הגדול. בשנות השבעים הושפעו יצרני מונטלצ'ינו מהצלחת סגנון יינות ה"סופר טוסקנים" שזיכו בהצלחה בינלאומית יצרני קיאנטי שסטו מתקנות ה-DOC, תוך שהם יוצרים ממסכים של קברנה סוביניון עם סנג'ובזה. ב-1996, הרשויות האיטלקיות אישרו את סנט'אנטימו DOC כדי לאפשר ליצרני מונטלצ'ינו להפיק יינות במעמד DOC שלא היו על טהרת הסנג'ובזה. יינות אלה כללו את הממסכים של יינות ביאנקו ורוסו כמו גם יינות זניים של קברנה סוביניון, שרדונה, מרלו, פינו גריג'יו, פינו נרו וסוביניון בלאן.
מרלון ויינס
'''מרלון ל. ויינס (באנגלית: Marlon L. Wayans'''; נולד ב-23 ביולי 1972) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי. התפרסם בתור שורטי בפרודיות האימה "מת לצעוק ו"מת לצעוק 2" וגם בסרטים "רקוויאם לחלום" ו"ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ".
ביוגרפיה
ויינס נולד בברוקלין, ניו יורק,, בנם של אלווירה אלת'יה (גרין), עקרת בית ועובדת סוציאלית, והאוול סטאוטן ויינס, מנהל סופרמרקט. הוא גדל בעם משפחתו בפרויקט הדיור ציבורי של רוברט פולטון בשכונת צ'לסי במנהטן. משפחתו היו מזרם עדי יהוה הוא הצעיר מבין עשרה אחים, דוויין (אנ'), קינן אייבורי (אנ'), דיידרה, דיימון (אנ') , קים (אנ') , אלווירה אלת'יה, נדיה איווט, דבון שנטה "ווני" ושון (אנ').
הוא למד בתיכון לאמנויות פיורלו לה גוארדיה במנהטן, ניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא למד באוניברסיטת הווארד בוושינגטון די. סי., אך נשר לאחר שנתיים.
קריירה
התחיל את הקריירה שלו בקומדיות של אחיו קינן ודיימון "אני אתפוס אותך פראייר" ו"רוצה את כל הקופה". בתחילת דרכו שיחק ויינסלצידו של הראפר טופאק שאקור בדרמת הכדורסל "מעל החישוק". ב-1996 כתב ויינס ביחד עם אחיו את הפרודיה "נודניק בלי הפסקה" והופיע בתור לוק דוג סוחר סמים צעיר ובן דודו של גיבור הסרט אשטריי. ב-1998 הופיע בקומדיה "ללא הגיון" בתור תלמיד המכללה חסר האמצעים דאריל.
רונן פייגנבוים
רונן פייגנבוים (נולד ב-2 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
מרלון ויינס
קריירה
לאורך כל שנות ה-90 שיחק בסדרת המערכונים שיצרו קינן ודאמון ויינס " צבעים חיים" ויצר ביחד עם אחיו שון ויינס את קומדיית המצבים "האחים ויינס", בה כיכב בחמש עונות הסדרה בתפקיד הראשי לצידו של שון.
רונן פייגנבוים
קריירה
פייגנבוים החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בקבוצת הנוער של המועדון שיחק לצידם של לירן שטראובר ושרון מימר, וב-1992 זכה עמה בגביע המדינה לנוער. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ב-2 בינואר 1993. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי הפועל תל אביב.
מרלון ויינס
קריירה
בשנת 2000 התפרסם בעולם בזכות פרודיית האימה המצליחה "מת לצעוק" אותה הפיק וכתב ביחד עם שון ויינס. בסרט הופיע בתפקיד שורטי, אחיה של ברנדה (רג'ינה הול). שיחק באותה שנה מוצלחת גם בסרטו של דארן ארונופסקי "רקוויאם לחלום" בתור טיירון המנסה לסחור בסמים ביחד עם חברו הארי גולדפארב (ג'ארד לטו) ומסתבך עם החוק ובעיבוד הקולנועי למשחק הווידאו הפופולרי "מבוכים ודרקונים" בתור הגנב סנייל. ב-2001 כתב הפיק וחזר לתפקיד שורטי בסרט "מת לצעוק 2".
רונן פייגנבוים
קריירה
בעונת 1995/1996 עבר פייגנבוים להפועל צפרירים חולון, ובתום עונת 1996/1997 ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. בעונת 1997/1998 עבר למכבי הרצליה. בעונות 1998/1999 ו-1999/2000 שיחק במדי בני יהודה תל אביב, ולזכותו שער אחר במדי הקבוצה במסגרת גביע המדינה.
מרלון ויינס
קריירה
ב-2004 יצר ביחד עם משפחתו את הקומדיה "לבנבנות" ושיחק ביחד עם אחיו בתפקיד סוכן ה אפ. בי. איי מרקוס קופלנד שמתחפש לצורך עבודתו לבחורה לבנה. בנוסף הופיע בקומדיית הפשע של האחים כהן "לחסל את הליידי" בתור השודד גווין מק'סם.
רונן פייגנבוים
קריירה
לקראת עונת 2000/2001 חזר לצפרירים חולון ושימש כקפטן הקבוצה. בתום העונה היה שותף לירידת הקבוצה לליגה הלאומית, ולאחר מכן לירידתה לליגה ארצית בעונת 2001/2002. כמה שעות לפני שהתברר שחולון תישאר לבסוף בליגה הלאומית (על חשבון הכח עמידר רמת גן שפשטה את הרגל), עבר פייגנבוים להפועל ירושלים.
בעונת 2003/2004 שיחק במדי הפועל נצרת עילית, ובעונה שלאחר מכן חתם במכבי אחי נצרת.
מרלון ויינס
קריירה
ב-2006 הפיק וכתב ויינס ביחד עם משפחתו את הקומדיה "בחור קטן" ושיחק בתפקיד קלווין סימס, גנב גמד המתחזה לתינוק.
רונן פייגנבוים
קריירה
בשלהי הקריירה שיחק פייגנבוים בקבוצת מכבי עירוני קריית אתא מהליגה הארצית, ובשנת 2007 פרש ממשחק פעיל. בשנת 2010 חזר לשחק, ובמשך עונה אחת שיחק בבית"ר עירוני אריאל מליגה ג'.
מרלון ויינס
קריירה
ב-2007 השתתף בקומדיה של אדי מרפי "נורביט".
ב-2009 כיכב בסרט הפעולה "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ", בסרט גילם את ריפקורד חייל מארינס המצטרף ביחד עם חברו ליחידה דיוק (צ'נינג טייטום) ליחידת הקומנדו הבינלאומית "כח המחץ". כמו כן הוציאו ויינס ואחיו את סרטם השישי לאקרנים "מת לרקוד", בו שיחק בתפקיד קטן לצד אחייניו.
רונן פייגנבוים
קריירה
בתחילת 2020 החל להשתתף בעונה העשירית של תוכנית המציאות "האח הגדול" והיה המודח הרביעי שלה.
שימש בעבר כמנכ"ל "אונליין tv", ערוץ טלוויזיה באינטרנט.
נבחרת צעירה
פייגנבוים ערך חמש הופעות במדי נבחרת ישראל הצעירה. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-26 במרץ 1996 במשחק ידידות נגד נבחרת קרואטיה, ואת שערו היחיד במדי הנבחרת כבש במשחק מול נבחרת טורקיה. פייגנבוים השתתף בשני משחקים במדי הנבחרת הצעירה במסגרת מוקדמות יורו 1998 עד גיל 21.
חיים אישיים
רונן הוא בנו של כדורגלן העבר ומאמן הכדורגל שייע פייגנבוים. רונן שיחק תחת אביו בהפועל צפרירים חולון ובני יהודה, ואף שיתף עמו פעולה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "גולסטאר".
רצועת הספר
רצועת הַסְּפָר (באנגלית: Frontier Strip) מתייחסת לשש מדינות בארצות הברית, מדקוטה הצפונית ודרומה עד לטקסס. מבחינה גאוגרפית מדינות אלו מהוות קו ישר מצפון לדרום. הביטוי 'רצועת הספר' מהווה ככל הנראה אזכור לימי המערב הפרוע של אמריקה, כאשר חלקן של מדינות הרצועה שהיו עדיין טריטוריות, נחשבו למקום יישוב נידח ונוקשה.
מרלון ויינס
קריירה
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה "עירום" לצידה של רג'ינה הול.
חיים אישיים
ויינס היה במערכת יחסים ארוכת טווח עם אנג'לה זאקרי משנת 1992 עד 2013. הם מעולם לא היו נשואים, ולמרות שפעם התייחס לזאקרי כ"אשתו לשעבר", ויינס ציין ב-2021 שהוא מעולם לא היה נשוי. יש להם שני ילדים: אמאי זאקרי ויינס (ילידת 24 במאי 2000) ושון האוול ויינס (יליד 3 בפברואר 2002).
ויינס היה חבר קרוב של הראפר טופאק שאקור עד מותו ב-1996. הוא גם חבר ותיק של השחקן עומאר אפס.
בית לאומי לעם היהודי
בית לאומי לעם היהודי הוא מושג מפתח בתולדות התנועה הציונית והקמת מדינת ישראל.
הביטוי הופיע באופן רשמי בפעם הראשונה כאשר הוקמה ההסתדרות הציונית העולמית ב-1897, במטרה להקים בית לאומי לעם היהודי, ללא פירוט היכן יוקם ומתי.
בהצהרת בלפור ב-2 בנובמבר 1917 אימצה בריטניה את הרעיון במילים:
ממשלת בריטניה ערפלה במכוון את מהותה של הישות המדינית היהודית שעתידה לקום בארץ ישראל. ההצהרה מדברת על "בית לאומי" (National home), ונמנעת ממונחים מחייבים יותר כגון "מדינה" (State), "מולדת" (Homeland) או "קהיליה" (Commonwealth, מונח המשמש לפעמים באנגלית לתיאור שלטון אוטונומי). במסקנות ועדת פיל (1937) הוצעה פשרה על פיה תחולק ארץ ישראל המערבית בין מדינה יהודית למדינה ערבית.
המונח "בית לאומי"
המונח "בית לאומי" שנכלל בהצהרת בלפור אינו מונח מוכר בפוליטיקה או במדעי המדינה. מצד שני, אין בהיסטוריה הידועה מקרה מקביל של הכנת ארץ מולדת לעם, שעדיין אינו נמצא בה (ברובו הגדול). השימוש במונח נועד לרמוז לשלטון אוטונומי או לישות מדינית מסוג מסוים, אך הוא מערפל בכוונה את המהות המדויקת של אותו שלטון או ישות. השימוש בתואר "לאומי" (National) נועד כנראה להדגיש כי ההצהרה עולה בקנה אחד עם עקרון ההגדרה העצמית שהפך באותו זמן לעיקרון המנחה במדיניות הבינלאומית. היהודים ביקשו להשתמש במושג "בית לאומי" על מנת להקל על הבריטים במתן ההצהרה. המטרה הייתה מניעת התקוממות מצד הערבים שישבו בארץ. היהודים ידעו כי הכרזה מצד בריטניה על תמיכה בהקמת מדינה יהודית תגרום לבעיות מצד קהילות אחרות החיות בארץ ולכן העדיפו להשתמש במושג "בית לאומי".
מקס נורדאו ונחום סוקולוב השתמשו במונחים דומים בגרמנית כאשר נוסחה תוכנית בזל בקונגרס הציוני הראשון ב-1897 עמדו בפני ועדת הניסוח שתי הצעות: