cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kites
השיר הוקלט באולפני אבי רוד ומשלב בין כלי הנגינה מכונת רוח, מלוטרון, ויברפון וגונג, וכן דקלום בסינית מפי השחקנית הבריטית-סינית ידידת הלהקה, ג'קי צ'ן.
בשיר פונה הדובר לאהובתו ומבטיח לה שאם לילותיה יהיו חשוכים, ידאה לחלונה על גבי עפיפון לבן כשלג (snow white kite) ויזרע בשמיים ירח וכוכבים של נייר וכתובת שתאמר "אני אוהב אותך".
השיר דורג במקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי בשלהי 1967.
להקת נקמת הטרקטור הקליטה גרסה עברית לשיר ("עפיפונים") בתקליט הבכורה שלה ב-1990.
Yesterday's Enterprise
"Yesterday's Enterprise" הוא הפרק ה-15 של העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", הפרק ה-63 מתוך 178 פרקי הסדרה. הפרק שודר לראשונה בסינדיקציה בשבוע של 19 בפברואר 1990. עלילת הפרק מתארת את מסעה בזמן של ספינת החלל אנטרפרייז-C, מהעבר אל ההווה, דרך קרע בזמן, כאשר אנשי צוות האנטרפרייז-D צריכים להחליט האם לשלוח אותה בחזרה, אל חורבנה הוודאי, על מנת להגן על ציר הזמן.
העלילה ל-"Yesterday's Enterprise" הגיעה מהאיחוד של שני רעיונות לסיפורים, האחד כלל מסע בזמן של צוות האנטרפרייז-C, ואילו השני התמקד בדמות אותה גילמה דניס קרוסבי, לוטננט טאשה יאר, אשר נהרגה במהלך העונה הראשונה של הסדרה. טרנט כריסטופר גאנינו ואריק א. סטילוול שכתבו את הסיפור עד מנת להבליט את דמותה של גאינן, והתסריט הושלם על ידי צוות של חמישה כותבים.
צילומי הפרק נמשכו כשבוע; כמה אלמנטים מתוכננים, כולל סצנות מוות עבור רבות מהדמויות, היו יקרים מדי לביצוע, או שגזלו זמן רב מדי. בסינדיקציה, ל-"Yesterday's Enterprise" היו ביצועים טובים יותר מכל שאר פרקי העונה השלישית, עם דירוג של 13.1, השלישי בגובהו לסדרה באותו הזמן. הפרק נחשב לאהוב ביותר על ידי אנשי הצוות ומבקרים.
תקציר
האנטרפרייז-C מגיעה מן העבר אל ההווה, דרך קרע בזמן. היעלמותה מן העבר, באמצע קרב עם הרומולאנים, גורמת לשינויים במציאות, הכוללים את חזרתה של לוטננט טאשה יאר המנוחה והימצאותה של הפדרציה במלחמה עם האימפריה הקלינגונית. אף אחד מאנשי הצוות אינו מבחין בכך שהמציאות השתנתה, למעט גאינן. כעת, אנשי צוות האנטרפרייז-D צריכים להחליט האם לשלוח את האנטרפרייז-C בחזרה, אל חורבנה הוודאי, על מנת להגן על ציר הזמן.
תיאור העלילה
בעוד שספינת החלל של צי הכוכבים "אנטרפרייז-D" נמצאת במהלך משימה שגרתית, לוטננט וורף וגאינן יושבים ביחד על סיפון "10-קדמי", ומשוחחים ביניהם, כאשר לפתע הם מבחינים דרך החלון באנומליה יוצאת דופן בחלל. וורף מוזעק אל גשר הפיקוד, שם לוטננט-קומנדר דאטה מאבחן ומדווח לקפטן ז'אן-לוק פיקארד כי זהו קרע במרחב ובזמן. בעוד וורף מנטר את האנומליה, ספינת חלל בלתי-מזוהה מגיחה מתוך הקרע. במהלך אותו הרגע, האנטרפרייז-D עוברת שינוי פתאומי וקיצוני: עכשיו זוהי ספינת מלחמה, והפדרציה נמצאת במלחמה עם האימפריה הקלינגונית. וורף נעלם, ולוטננט טאשה יאר היא זו שמאיישת את התחנה הטקטית שעל גשר הפיקוד (עדיין תחת פיקודו של פיקארד). אף אחד מאנשי הצוות אינו מבחין בשינוי, למעט גאינן, שחשה שהמציאות השתנתה. לאחר שהפרעות מהאנומליה מתפזרות, לוטננט יאר מצליחה לאתר את מספר הרישוי של הספינה הלא-מזוהה, שניכר כי ניזוקה קשות בקרב, ולהפתעתה - היא מזהה אותה כספינת צי הכוכבים "אנטרפרייז-C".
האנטרפרייז-D מזהה סימני חיים, וכן אות מצוקה אשר נשלח מהאנטרפרייז-C, ספינה אשר צי הכוכבים הניח שהושמדה לאחר שאבדה בחלל 22 שנים קודם לכן. בהודעה קולית, קפטן רייצ'ל גארט מדווחת כי ספינתה הותקפה על ידי הרומולאנים והיא מבקשת עזרה. פיקארד שולח את רייקר, יאר, קראשר, לה פורג' ואנשי צוות אחרים על מנת לייצב ולתקן את האנטרפרייז-C, ולטפל בפציעותיהם של 125 אנשי הצוות ששרדו. גאינן מפתיעה את קפטן פיקארד, בכך שהיא מגיעה אל גשר הפיקוד, ודורשת לשוחח איתו.
יאר וקסטילו ממשיכים לעבוד ביחד, ואט אט מתקרבים זה לזה. פיקארד, מתעמת שנית עם גאינן, ומסרב להורות על חזרתה של האנטרפרייז-C, על סמך האינטואיציה שלה בלבד. גאינן אומרת לו בתקיפות שאסור להתיר לציר הזמן החלופי להימשך, ושהוא יודע מה עליו לעשות, וכי רק האמון שיש לו בה יוכל לעזור לו להחליט לעשות את זה. גאינן חוזרת אל "10-קדמי", ופוגשת שם בטאשה, שחשה כי גאינן מוטרדת ממשהו, ועל כן מתנהגת באופן מוזר ויוצא דופן. פיקארד מכנס את צוות הפיקוד הבכיר שלו, ומעדכן אותם בכוונתו להיענות לדרישתה של גאינן ולשלוח את האנטרפרייז-C בחזרה אל העבר. קומנדר רייקר טוען שהם יישלחו למות לשווא, אולם דאטה מצביע על כך שגם אם ימותו - הדבר ייחשב כמעשה מכובד מאוד על ידי הקלינגונים. פיקארד דן במצב עם גארט, אשר מספרת לו שאף על פי שרבים מאנשי הצוות שלה הביע רצון לחזור לעבר, הפדרציה זקוקה להם בהווה, במלחמתה בקלינגונים. בשקט, פיקארד מגלה לה שהפדרציה על סף תבוסה, וכי ספינה אחת בהווה לא תעשה שום הבדל, אולם אם האנטרפרייז-C תחזור אל העבר, שם היא תוכל למנוע את המלחמה עוד לפני שהחלה. גארט מסכימה ומודיעה לאנשי הצוות שלה שהם יחזרו דרך האנומליה. אבל, באותה הרגע שתי ספינות האנטרפרייז מותקפות על ידי ציפור-טרף קלינגונית, וגארט נהרגת.
לאור מותה של גארט, ובהיותו הקצין הבכיר ששרד, לוטננט ריצ'רד קסטילו לוקח פיקוד על האנטרפרייז-C ומודיע לקפטן פיקארד שברצונו להוביל את הספינה בחזרה אל העבר. יאר מלווה את קסטילו אל חדר הטרנספורטר שעל האנטרפרייז-D, השניים נפרדים זה מזו ומתנשקים. לאחר מכן, יאר ממהרת אל גאינן, מתעמתת עמה, ודורשת לדעת מה קורה לה בציר הזמן השני. גאינן בתחילה מתחמקת, אולם כאשר יאר אומרת לה שהיא מכירה אותה זמן רב ורואה זאת בעיניה, גאינן מגלה לה כי הן מעולם לא היו אמורות להכיר זו את זו, מאחר שבציר הזמן "המקורי" יאר מתה. כאשר יאר שואלת את גאינן אם היא יודעת כיצד היא מתה, גאינן עונה שלא, אך היא יודעת שמותה היה לשווא, מוות חסר משמעות. בעקבות שיחתה עם גאינן, יאר פונה אל קפטן פיקארד, ומבקשת ממנו העברה לאנטרפרייז-C, ופיקארד לבסוף נעתר לבקשתה.
האנטרפרייז-C, כעת תחת פיקודו של לוטננט ריצ'רד קסטילו ועם לוטננט טאשה יאר כקצינה הטקטית, מתכוננת לחזור לעבר דרך האנומליה. לפתע שלוש ספינות קרב קלינגוניות תוקפות את שתי ספינות האנטרפרייז, וכתוצאה מהירי שלהם - האנומליה הופכת ללא-יציבה. קפטן פיקארד מורה לאנטרפרייז-D לחפות על הנסיגה של האנטרפרייז-C. האנטרפרייז-D סופגת נזקים משמעותיים, מצליחה להשמיד אחת מספינות הקרב הקלינגוניות, אך מאבדת אנשי צוות משמעותיים כתוצאה ממטח הירי של הקלינגונים, לרבות מותו של קומנדר רייקר. ג'ורדי לה פורג' מעדכן את הגשר כי מנוע הספינה ניזוק, וצפוי לגרום לפיצוץ בתוך שתי דקות. הקלינגונים יוצרים קשר עם האנטרפרייז-D, ודורשים את כניעתה. בעוד גשר הפיקוד עולה בלהבות, פיקארד מגיב ב-"That will be the day", ומזנק אל העמדה הטקטית ויורה באופן ידני על הקלינגונים. האנטרפרייז-C חוזרת בחזרה לעבר דרך האנומליה, וכתוצאה מכן - ציר הזמן חוזר למצבו ה"נורמלי". ב-"10-קדמי", גאינן, עדיין בעלת מודעות עדינה לאירועים שקרו, יוצרת קשר עם פיקארד, ושואלת אותו האם הכול כשורה, הוא עונה בחיוב, והיא מתנצלת שהפריעה לו. גאינן מתיישבת לצדו של ג'ורדי לה פורג' ומבקשת ממנו שיספר לה על טאשה יאר.
בית סירא
בית סירא (בערבית: بيت سيرا) הוא כפר פלסטיני בגדה המערבית, בגבול הרי בנימין ושפלת יהודה צמוד לגדר ההפרדה, שמצידה השני שוכנת מודיעין-מכבים-רעות. מבחינה אדמיניסטרטיבית משתייך לנפת רמאללה ואל-בירה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,518 תושבים בשנת 2016.
Yesterday's Enterprise
פיתוח
בין התסריטים שהוגשו על ידי כותבים עצמאיים או כותבים בתחילת דרכם היה תסריטו של טרנט כריסטופר גאנינו. גאנינו השלים טיוטה שלישית של התסריט שלו באפריל 1989 והגיש אותו למשרד הפרה-פרודקשן של אריק א. סטילוול. התסריט של גאנינו, שכותרתו "Yesterday's Enterprise", היה באורך של 106 עמודים, הרבה מעבר למקובל (על פי ההנחיות - על התסריט להיות באורך של עד 65 עמודים), אולי לתסריט זה נעשתה "הנחה מיוחדת", מאחר שהודפס ברווח כפול. הסיפור מתאר את האנטרפרייז-D, המגיבה למשבר בגזרת גולסיאן, ומגלה בה את האנטרפרייז-C, אשר אבדה 18 שנים קודם לכן. צוות האנטרפרייז-C מתפעל מהטכנולוגיה החדשה והמתקדמת של הספינה החדשה יותר, אך קפטן פיקארד מתלבט אם לחשוף בפני אורחיו את שעלה בגורלם. קצין צעיר מהאנטרפרייז-C מגלה בטעות את גורלם, ונכנס לבהלה. וורף ורייקר מנסים ללכוד אותו, לאחר שהוא מנסה לברוח. כאשר ספינת מלחמה גלוסיאנית תוקפת, פיקארד מגן על האנטרפרייז-C תוך שימוש בתמרון שגרם להשמדתה של הספינה בעבר. הצוער מהופנט וחוזר אל ספינתו, אשר חוזרת אל העבר ואל חורבנה הוודאי.
בית סירא
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מהתקופה ההלניסטית. הכפר שוכן בראש גבעה מתונה בגובה 330 מעל פני הים. בצמוד לדרך המרכזית שהובילה מהשפלה לירושלים בימי קדם. מבחינה מנהלית היה ממוקם היישוב בתחום מחוז (היפרכיה) אמאוס, שהיישוב אמאוס ניקופוליס כשני קילומטר מדרום שימש כעיר המחוז (טופרכיה). סמוך לכניסה לכפר, צמוד לכביש 443, ממוקמת "ח'רבת נג'מת אל-הדלי" וממערב לכפר "ח'רבת א-דורייש", בהם נתגלו ממצאים החל מן התקופה ההלניסטית, הרומית, הביזנטית ועד התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. במקום נערכו חפירות ארכאולוגיות בתחילת שנות ה-2000, בידי קמ"ט ארכאולוגיה במנהל האזרחי לאזור יהודה ושומרון. במהלך החפירות נחשפו שרידי יישוב מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. בין הממצאים כלים רבים שנפגמו בתהליך הייצור ועל כן נראה שהיה במקום בית יוצר לכלי חרס.
Yesterday's Enterprise
פיתוח
בשל הצטברות תסריטים רבים כל כך, עיבוד של כל הטיוטות יכול לקחת בין שבועות לבין שנה. התסריט של גאנינו היה "מתויק" תחת "2 במאי" ונקרא לראשונה מאוחר יותר באותו החודש על ידי ריצ'רד מאנינג, מפיק-שותף בצוות הכותבים. מאנינג העיר כי הטיוטה "איננה נוראה, לא 'מקורית' במיוחד, אבל טובה במקומות מסוימים, גרועה באחרים"; בעוד זו איננה הביקורת שגאנינו קיווה לה, זה היה מספיק כדי לא לגנוז לחלוטין את התסריט.
בית סירא
תקופת המקרא
בית סירא מזוהה עם היישוב הקדום אוזן שארה. היישוב הוקם על ידי שֶׁאֱרָה, דמות מקראית, בתו של אפרים בנו של יוסף. שמה מופיע פעם אחת בתנ"ך, בספר דברי הימים. מסופר עליה כי בנתה שלוש ערים, בית חורון תחתון, בית חורון עליון ואת אוזן שארה.
התקופה העות'מאנית
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר עם 17 בתים בסנג'ק עזה בנפת רמלה, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים., 29 משפחות התגוררו בכפר.
Yesterday's Enterprise
פיתוח
בינתיים, גאנינו וסטילוול התיידדו והחלו לפתח רעיונות לפרקים אחרים. ג'ין רודנברי הפיץ תזכיר שבו כתב שזה לא סביר שלנרד נימוי יגלם את דמותו של ספוק בסדרה, בשל שיקולים כספיים, וציין שחלופה סבירה תהיה מארק לנארד, שישוב לגלם את תפקידו של אביו של ספוק, סארק. סטילוול נפגש גם דניז קרוסבי, שגילמה את טאשה יאר בעונה הראשונה של התוכנית, בכנס מעריצים בסן חוזה בשנת 1989. במהלך ארוחת ערב, קרוסבי הודתה שהיא מתגעגעת להיות חלק מהתוכנית והציעה כי סטילוול יכתוב תסריט שיחזיר לחיים את דמותה, אשר נהרגה במהלך הפרק "Skin of Evil". גאנינו וסטילוול התחילו לעבוד על רעיונות לתסריטים שיכללו הן את יאר והן את סארק.
בינתיים, עורכת התסריטים הבכירה מלינדה סנודגראס קראה את טיוטת התסריט של גאנינו עבור "Yesterday's Enterprise" בחודש יוני, וצירפה אליו פתק, בו כתבה שהסיפור הוא "רעיון מעניין". "סיקור" עבור התסריט, אשר מתווה את העלילה ומספקת משוב קריאטיבי, נכתב באוגוסט. הסיקור ניתח את התסריט כ"מאמץ טוב על ידי כותב שאיננו מיוצג", והחשיב את הנקודות החלשות בו - אפיון דמויות וסוגיות בעלילה - כניתנות לתיקון. הסוגיה העיקרית הייתה האם המפיקים ירצו להפיק פרק עם מסע בזמן.
בית סירא
התקופה העות'מאנית
בשנת 1863, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב: "...במקום קבר שייח של קדוש בשם "נבי סירא ".
Yesterday's Enterprise
פיתוח
גאנינו וסטילוול אהבו במיוחד שני פרקים מהסדרה המקורית, "Mirror, Mirror" ו-"The City on the Edge of Forever", ורצו לשלב אלמנטים משני פרקים אלו בפרק של "מסע בין כוכבים: הדור הבא". היסודות של הפרק עסקו בצוות של וולקנים החוקר את שומר הנצח. בעבר, המייסד של תורת ההיגיון המודרנית של הוולקנים, סוראק, נהרג, וכתוצאה מכך נגרם שינוי מסיבי בציר הזמן. בציר הזמן החלופי, הרומולאנים והוולקנים משתפים כוחות על מנת לתקוף את הפדרציה, וורף איננו עוד איש צוות על האנטרפרייז וטאשה יאר נשארת בחיים. סארק והוולקנים על פני השטח הם היחידים שאינם מושפעים מהשינויים בציר בזמן, ובסופו של דבר סארק חוזר אל העבר על מנת לתפוס את מקומו של סוראק, ובכך לשחזר את ציר הזמן. מרוצים מהסיפור, התסריטאים מחליטים להציע את הרעיון לפילר.
בית סירא
בתקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמאללה. במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנו 381 תושבים, כולם מוסלמים.
Yesterday's Enterprise
פיתוח
פיל קרא את "Yesterday's Enterprise" והציע למפיק ריק ברמן לקנות מגאנינו את הסיפור, ולא את התסריט. בפגישה, פילר אמר לגאנינו שהוא רוצה לבצע שינויים בסיפור, שיכללו תוספת של טאשה יאר. מתוך חשש כי מה שהם מחשיבים לסיפור טוב יותר ילך לאיבוד אם יבוצעו השינויים ב-"Yesterday's Enterprise", סטילוול שוחח עם פילר והציע את סיפורם אודות שומר הנצח. על אף שהאלמנטים סיקרנו אותו, פילר הרגיש שהשימוש בשומר הנצח היה גימיק, והוא רצה ש-"הדור הבא" יעמוד בעצמו על שתי רגליו. במקום זאת, פילר הציע שהם ימזגו את שני הסיפורים. בפגישות עם צוות הכותבים, פילר הציע כי צוות האנטרפרייז יעבור שינוי באופן מיידי, בשל נוכחותה של האנטרפרייז הישנה יותר, וכי גאינן תהיה חלק בלתי נפרד מההכרה בכך שמשהו איננו כשורה. גאנינו וסטילוול קיבלו שבועיים על מנת להשלים את הסיפור החדש שלהם.
בית סירא
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 113 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו-460 תושבים, כולם מוסלמים.
Yesterday's Enterprise
כתיבה
גאנינו וסטילוול הצליחו להשלים את הסיפור המשולב החדש שלהם במעט יותר משבוע, ושני הכותבים בילו שעות בכל יום בדירתו של סטילוול, עוברים על כל פרט ופרט. הם היו תחת לחצו לכתוב סיפור שיהיה מקובל על פילר, שכן הם רצו הזדמנות לכתוב את התסריט. הטריטמנט הוגש ב-10 באוקטובר. פילר החליט מייד לרכוש את הסיפור, והפיץ את הטריטמנט לצוות הכותבים בעודו דן בשינויים. פילר חש כי רגשותיו הרומנטיים של דאטה כלפי טאשה יאר היו מוגזמים, וכי השימוש בספינת חלל של חייזרים, אשר יהוו חלק מרכזי של הסיפור, הרגיש לא הולם במונחים של פתרון הדילמה של פיקארד. הוא רצה שגאנינו וסטילוול יחזקו את תפקידה של גאינן ושימצאו דמות נוספת שתבוא באינטראקציה עם טאשה יאר. טריטמנט מתוקן הוגש ב-29 באוקטובר, ששילב את השינויים של פילר, אך הכותבים נתבשרו שהם לא יהיו מעורבים בפיתוח התסריט. כל אחד מהם קיבל תשלום מינימום על פי איגוד התסריטאים - 2,400 $.
בית סירא
בתקופת המנדט הבריטי
בשנת 1934 סללה מחלקת העבודות הציבוריות של המנדט הבריטי את כביש 3 מלטרון לרמאללה דרך בית סירא.
Yesterday's Enterprise
כתיבה
בגלל חוסר הזמן לפני שהיה צורך להתחיל בשלב ההפקה, צוות של כותבים הוקצה למשימת כתיבת התסריט. בנוסף לקרדיטים לגאינו וסטילוול על הסיפור, מור, איירה סטיבן באהר, האנס ביימלר וריצ'רד מאנינג עבדו על התסריט יחד עם פילר להעניק לו ליטוש סופי - בסך הכול שבעה כותבים. חלק מהצוות היו משוכנעים שעם כל כך הרבה כותבים, התסריט יהיה אסון. מאחר שאיחוד התסריטאים אינו מאפשר ליותר משלושה כותבים להופיע ברשימת הקרדיטים (ארבעה - אחרי קבלת אישור מיוחד), פילר הסכים ששמו לא יכלל בקרדיטים. טיוטה ראשונה חלקית הוגשה ב-30 בנובמבר כך שניתן יהיה להתחיל בשלב הפרה-פרודקשן. ציר הזמן החלופי סיפק את ההזדמנות להראות את צוות האנטרפרייז באופן דרמטי ואנושי יותר, מאשר מתאפשר בפרק רגיל; מאחר שבסוף הפרק ציר הזמן המקורי משתחזר, מסביר באהר, לכותבים היה חופש לכלול עוד אקשן. "למרות שזה היה יקום חלופי, [מור] ואני התרגשנו מאוד כי הבנו שאנחנו יכולים להרוג את כולם על המסך!", הוא אמר. מיכאל אוקודה וריק סטרנבך הגישו תזכירים טכניים על איזה סוג של אנומליה עלולה לגרור את האנטרפרייז-C בזמן, והציעו מחרוזות בין-כוכביות, סופר-צפופות ככל שאפשר. טיוטת התסריט הראשונה הושלמה עד ל-4 בדצמבר, ופגישת פרה-פרודקשן התקיימה באותו היום; המחלקות השונות התווכחו על עלויות ואילו פריטים אפשר לחתוך על מנת לצמצם את התקציב. הטיוטה הסופית הייתה גמורה והוגשה ב-8 בדצמבר.
בית סירא
בתקופת המנדט הבריטי
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה כ-540 תושבים, והכפר השתרע על פני 4,687 דונמים.
Yesterday's Enterprise
עיצוב
אחרי שכולם קראו את התסריט, האולפנים החליטו להשקיע קצת יותר בפרק זה מאשר בממוצע (באותו זמן, וראייטי העריך כי העלות הממוצעת של פרק היא 1.2 מיליון דולרים). זה נתן למחלקות ההפקה חירויות נוספות מעבר למה שהיה צפוי בתסריט. בין הסיבות לגידול בתקציב היה כי "Yesterday's Enterprise" היה צפוי להיות משודר במהלך הסוויפס של פברואר, זמן חשוב עבור האולפנים להשיג נתוני רייטינג גבוהים. מאחר ש-"הדור הבא" שודר ישירות על ידי האולפנים, ביצועים של הפרק משפיעים על הכנסות עתידיות מפרסום.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית. כחלק מהסכמי שביתת-הנשק נקבע כי חלק מהשטחים החקלאיים של הכפר יהיו ברצועת שטח מפורז באזור לטרון ברוחב של כקילומטר עד 3 קילומטרים, בין ישראל לבין הגדה המערבית אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. עם זאת, בעוד הצבא הירדני לא נכנס אל השטח, חקלאים פלסטינים מצידו הירדני של הגבול נכנסו אליו ועיבדו בו את האדמות (בשטח זה הוקם, לאחר כיבושו בידי ישראל במלחמת ששת הימים, היישוב מכבים בשנת 1985). לא ברור מבחינה משפטית אם השטח הוא חלק ממדינת ישראל או לא.
Yesterday's Enterprise
עיצוב
בהתאם לתסריט, היה צורך ביצירתה של האנטרפרייז-C. בעונה הראשונה, המאייר אנדרו פרוברט, אשר עיצב את האנטרפרייז-D, היה מעוניין בתצוגה של שושלת עיצובה של הספינה, החל מהאנטרפרייז של ג'יימס טיבריוס קירק, ועד לזו של "הדור הבא", הגדולה ממנה באופן משמעותי (ואשר תוצב בסמוך לקיר בחדר הדיונים הסמך לגשר הפיקוד). כמו רבים אחרים, פרוברט הניח כי האנטרפרייז-B הייתה ספינת חלל מדגם "אקסלסיור", וסבר כי האנטרפרייז-C תשלב אלמנטים עיצוביים של "אקסלסיור" קודמתה ושל דגם ה"גלקסי" יורשה, ספינתו של פיקארד. הוא הפיק סקיצת צבע קטנה של גרסתו של האנטרפרייז-C, אך עזב את הסדרה בסוף העונה הראשונה; בהיעדרו, אף אחד לא ידע מה אמור היה להיות הציור שצייר.
כאשר ריק סטרנבך החליף את פרוברט בתפקידו, הוא האמין שהסקיצה הייתה רעיון שנדחה עבור האנטרפרייז-D, אבל שמר את העיצוב של הספינה. כאשר נודע לו אודות הדרישה לספינה עבור "Yesterday's Enterprise", הוא ביצע תרגיל חשיבה הדומה לזה של פרוברט, ויצר דגם ספינה על פי הסקיצה הישנה. בגרסתו של פרוברט גוף הספינה היה מעוגל מאוד, ומזכיר ספינת מפרש, אולם סטרנבך חשש שעיצוב עם קימורים מורכבים כל כך יהיה קשה לייצר בפרק הזמן שעמד לרשותם, אז הוא שינה את גוף הספינה שיהיה עגול לגמרי. סדרת איורים של הספינה, מזוויות שונות, נשלחה אל גרג ג'יין, אשר בנה מודל עבור הצילומים. עלות הפקת המודל הייתה יותר מ-10,000 דולר.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
בספטמבר 1954 ערכה מדינת ישראל בכפר פעולת תגמול, שספגה גינוי מממשלת ארצות הברית.
Yesterday's Enterprise
עיצוב
הצוות נקט במספר אמצעים, על מנת לבדל את היקום החלופי מז המקורי. "יומן צבאי" החליף את "יומן הקפטן", "תאריך קרב" במקום "תאריך כוכבים", וכן היעדרה של היועצת. התקציב המורחב איפשר "להלביש" מחדש את כל גשר הפיקוד, משהו שבדרך כלל איננו ישים. מדרגות החליפו את הרמפות של הגשר, וכיסא הקפטן הפך לגבוה יותר, ובכך הוענק לו מראה המזכיר כיסא מלכות. שולחנות ארוכים יותר, בעלי מראה צבאי, החליפו את העיצוב הרגיל שבסיפון "10-קדמי". בעוד שאנשי צי הכוכבים שעל סיפון האנטרפרייז האפלה יותר לבשו מדים שנראים כמו וריאציה של אלו שנלבשו בעונות 1 - 2, הקצינים הבכירים לבשו גרסאות מעט שונות של המדים אותם לבשו באותה העונה (עונה 3). קציני האנטרפרייז-C לבשו מדים כפי שנראו בסרטי הקולנוע של הצוות המקורי (החל מ-"זעמו של חאן" ועד ל-"דורות"), על מנת לחסוך בהוצאות, ומשום שיצירת חצי-תריסר מדים חדשים לפרק, באופן טבעי, גוזלת זמן רב. פיתרונו של מעצב התלבושות רוברט בלאקמן לשינוי המראה היה להסיר את צווארוני הגולף שמתחת לטוניקות האדומות.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. ב-1976 הציע שר השיכון אברהם עופר להקים כביש חדש, מעטרות ללוד שיעבור סמוך לכפר. התוכנית יצאה לפעול ב-1983 כאשר נסלל כביש 443 בקטע שבין הכפר לאזור בן שמן. לצורך כך הופקעה רצועה ברוחב של 150 מטר ואורך של 3 קילומטרים מאדמות הכפר.
Yesterday's Enterprise
צילום וליהוק
לקראת הצילומים היה צורך ללהק שני תפקידים חדשים: גארט וקסטילו. שני השחקנים שנבחרו היו מעריצים של "מסע בין כוכבים". כריסטופר מקדונלד נבחר לגלם את קסטילו. "מה שהרשים אותי [במקדונלד]", קרסון זוכר, "היה שהוא לא היה רק השחקן הראשי של הסיפור הרומנטי, הוא היה למעשה שחקן מרשים מאוד". טרישה אוניל לוהקה מסיבות דומות; השחקנית לא הייתה הטיפוס הרגיל של מפקד ב-"מסע בין כוכבים". קרסון גם שמח לעבוד עם קרוסבי וגולדברג. צוות השחקנים הקבוע נהנה מההזדמנות לשחק את הדמויות שלהם בצורה שונה. התוצאה הייתה מידה לא רגילה של חיכוך בין דמויות. הדבר עורר דאגה מסוימת אצל המפיקים; ברמן פחד שהפרק מציג ציר זמן חלופי מוקצן יותר מדי.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B אך 90% מהקרקעות החקלאיות של הכפר סווגו כשטח C.
Yesterday's Enterprise
צילום וליהוק
גאנינו וסטילוול ביקרו לעיתים קרובות את הסט במהלך הצילומים. חברי צוות השחקנים הראשיים פנו לסטילוול בשאלות על טבעו של היקום החלופי, והאם הם היו עדיין אותה הדמות. גולדברג ביקשה מגאנינו לשנות חלק מהדיאלוג על סט; מאחר שגאנינו לא כתב את התסריט, הוא פנה אל סטילוול, אשר הודיע למשרד ההפקה. כאשר ריק ברמן גילה שגאנינו וסטילוול היו על סט ושוחחו עם השחקנים, הוא אסר עליהם מלהיכנס שוב אל האולפנים. בשל אילוצי זמן, אלמנטים רבים שתוכננו מעולם לא צולמו; מור קיווה שתהיה סצנת קרב ממושכת, בה דאטה יתחשמל למוות, ווסלי ימצא את מותו כתוצאה מפיצוץ. ההפקה של הפרק הסתיימה ב-19 בדצמבר.
תגובות
הפרק "Yesterday's Enterprise" שודר לראשונה בשבוע של 19 בפברואר 1990. משום שהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" שודרה בסינדיקציה, "Yesterday's Enterprise" לא שודר ביום או בשעה מסוימים. הפרק קיבל 13.1 רייטינג לתקופת הזמן שבין 19 בפברואר ל-4 במרץ - הדירוג השלישי הגבוה ביותר בכל הסדרה, והדירוג הגבוה ביותר בכל אותה עונה. בעוד העונה הגיעה לממוצע של 9,817,000 משקי בית, "Yesterday's Enterprise" משך 12,070,000 משקי בית. הפרק דורג במקום הראשון ברשימת "10 הפרקים הטובים ביותר של מסע בין כוכבים: הדור הבא" של המגזין אנטרטיינמנט ויקלי.
בשנת 1990 זכה הפרק בפרס אמי עבור עריכת הסאונד הטובה ביותר. כמו כן, באותה השנה היה הפרק מועמד לעוד שני פרסי אמי, עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר ועיצוב הסאונד הטוב ביותר.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
בין השנים 2000 ל-2009 אסר צה"ל על תנועת התושבים בכביש 443, אף על פי שנסלל על קרקע שהופקעה מהם. התושבים הגישו עתירה לבג"ץ. בעקבות העתירה הותר לתושבים לנסוע בכביש במגבלות מחמירות. הוקם מחסום בכניסה לבית סירא ממנו ניתן לעלות על הכביש לאחר בדיקה, הותר לנסוע מזרחה רק עד בית חורון, משם יש להיכנס ולהמשיך רק בכבישים מקומיים לרמאללה. נסיעה דרך מחסום עופר מותרת רק לאזרחים ישראלים.
Yesterday's Enterprise
תגובות
ג'ון לוגן ורוברטו אורקי, התסריטאים של "מסע בין כוכבים: נמסיס" משנת 2002 ושל סרט האתחול מחדש "סטארטרק" משנת 2009, בהתאמה, ציינו את "Yesterday's Enterprise" כאחד הפרקים האהובים והמשפיעים עליהם ביותר.
בית סירא
לאחר הקמת מדינת ישראל
ב-2010 נבנה בית ספר חדש בכפר, לאחר שלטענת ראשי הכפר לא נבנה בו בית ספר חדש מאז שנת 1960.
בשנת 2016, אושרה בוועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, תוכנית להקמת אזור תעשייה בשטח 310 דונם בסמוך לכפר על יד מחסום מכבים על כביש 443.
Yesterday's Enterprise
תגובות
הפרק "Yesterday's Enterprise" נכלל כאחד מארבעת הפרקים (ביחד עם "The Best of Both Worlds, Parts I and II" ו-"The Measure of a Man") באוסף DVD שכותרתו: "הטוב ביותר של מסע בין כוכבים: הדור הבא". המבקר מארק ברנרדין תיאר את הפרק כ-"ניסוי המסע בזמן החכם ביותר" של "מסע בין כוכבים" ואהוב על המעריצים. ה-"טורונטו סטאר" ציין את פרקי "הדור הבא" העוסקים בשינויי זמן, לרבות הפרק "Yesterday's Enterprise", כאחד מ-20 האלמנטים הטובים ביותר של התוכנית.
רוברט בר יצחק
יום טוב "רוברט" בר יצחק (באנגלית: Yomtov Robert Barishak, 7 באפריל 1924 - 26 באוקטובר 2018) היה רופא עיניים ישראלי, ממייסדי תחום הפתולוגיה של העין בישראל. הקים את המעבדה לפתולוגיה של העין בבית החולים תל השומר וניהל את מחלקת העיניים בבית החולים אסף הרופא, כיהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב, כראש החוג לרפואת עיניים בה בשנים 1974–1980 וכפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן היה ממקימי המחלקה לרפואת עיניים בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן, וממקימי מערך רפואת העיניים ברצועת עזה.
חייו ופועלו
יום טוב בר יצחק נולד ב-1924 למשפחה יהודית פשוטה באיסטנבול שבטורקיה. אביו היה מנהל חשבונות אשר שאף לתת לבר יצחק את החינוך הטוב ביותר. ב-1930 נשלח בר יצחק על ידי אביו לבית ספר צרפתי פרטי, קולז' סן בנואה, שם למד 12 שנים ורכש השכלה בצרפתית ובאנגלית. בילדותו החלו לקרוא לו בשם רוברט. בסיום לימודיו ב-1942 המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת איסטנבול. כשסיים את לימודיו ב-1948 המשיך לשנה אחת של שירות בצבא הטורקי. ב-1950 החל התמחות ברפואת עיניים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת אנקרה. ב-1947 התארס בר יצחק לרחל, והם נישאו ב-1951.
אירופה וארצות הברית
בשנת 1957 התקבל ד"ר בר יצחק לתוכנית חילופין כקלינאי אורח במטרה ללמוד פתולוגיה של העין במכון פּרוֹקטוֹר במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שם חקר את סרטן העין בתרביות תאים. ב-1959 המשיך בר יצחק למכון לחקר סרטן בבית החולים הממלכתי של דנמרק בקופנהגן, שם עבד במשך חצי שנה כחוקר ולימד את הצוות על חקר סרטן תוך שימוש בתרביות תאים. בעת שהותו בפרוקטור פגש בר יצחק את ד"ר ולטר קורנבלוט, סגן מנהל מחלקת העיניים בבית החולים הדסה עין כרם, אשר הזמין אותו להמשיך את מחקרו על סרטן העין במעבדתו בישראל.
ישראל
בשנת 1962 ביקר בר יצחק בישראל, במהלך ביקור זה הגיע להסכמה עם ד"ר קורנבלוט ומנהל המחלקה פרופ' יצחק מיכלסון לבוא לעבוד במחלקת העיניים ובמעבדה בהדסה. ב-1963 עלה בר יצחק לישראל והחל לעבוד כרופא וחוקר בהדסה בירושלים. חוסר ידיעת השפה העברית הקשתה על עבודתו, ואשתו עזרה לו ללמוד עברית בשעות הערב. ב-1964 נפתחה הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. ראש החוג לרפואת עיניים, פרופ' ריכרד שטיין, שהיה מנהל מחלקת עיניים בבית החולים תל-השומר ע"ש חיים-שיבא שסופח לפקולטה בתל אביב, מונה לראש החוג לרפואת עיניים. בשנת 1964 הוזמן בר יצחק על ידי הפרופסורים שטיין, חיים שיבא (מנהל בית החולים) ומשה וולמן (מנהל מחלקת הפתולוגיה) לפתוח מעבדת פתולוגיה של עיניים בתל השומר. באוקטובר 1964 החל בר יצחק את עבודתו בתל השומר והקים את המעבדה לפתולוגיה של העין. במשך השנים הרחיב את המעבדות ותרם להוספת מעבדת מיקרוביולוגיה של העין, מעבדת אלקטרורטינוגרפיה ועוד.
ב-1965 אבחן בר יצחק, בסיוע מחלקת הפרזיטולוגיה בהדסה, את המקרה הראשון של טוקסוקרה קניס בישראל. הטפיל מגיע לרוב מחשיפה לצואת כלבים שלא טופלו נגד תולעים, והוא אובחן בעין של ילד שעבר הוצאה של גלגל העין בעקבות חשד לסרטן רטינובלסטומה. לאחר מקרה זה פנו אל בר יצחק הפתולוגים של המכון הווטרינרי בבית דגן בבקשה לסיוע בביצוע פתולוגיה של העין בנתיחות שלאחר המוות בבעלי חיים. בשנת 1975 פנו הווטרינרים במכון לבר יצחק בבקשה לסייע באבחון מגפת עיוורון בקרב ברווזים בנגב. בר יצחק ועמיתיו אבחנו בברווזים מקרה של רטינופתיה על רקע אכילת צמח המכיל רעלן פוטוטוקסי.
ב-1968 החל בר יצחק לעבוד גם במרצה בכיר בחוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1970 הקים בר יצחק את בית החולים הראשון לרפואת עיניים ברצועת עזה. בין שנות ה-60 לסוף שנות ה-80 פעל בשליחות הממסד הרפואי הישראלי לאבחן, לנתח ולטפל בחולים במחלות עיניים בסיני, בעזה ובחברון ופעל בהם להכשרת צוותים מקומיים כך שיוכלו לספק רפואת עיניים ברמה נאותה.
בשנים 1978-1974 כיהן כראש החוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1976 מונה בר יצחק להיות מנהל מחלקת עיניים בבית החולים אסף הרופא. בהגיעו פתח בה מחלקה לפתולוגיה של העין. הוא ניהל את המחלקה עד פרישתו לגמלאות ב-1989.
ב-1985 הוחלט להקים את בית הספר לרפואה וטרינרית בבית דגן, ובר יצחק רצה לתרום להקמת מחלקה וטרינרית לרפואת עיניים. לאחר קבלת אישור מהדיקן, הוא נסע להשתלמות השוואתית בת ארבעה חודשים ברפואת עיניים של בע"ח בבית החולים הווטרינרי של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. בשובו הוא סייע בהקמת מחלקת רפואת העיניים בבית החולים הווטרינרי בבית דגן, ומאז הוא עובד בהתנדבות במחלקה. ב-1989, עם פרישתו, נסע בר יצחק חזרה לקליפורניה לשנת שבתון שבה בילה את זמנו עם רופאי עיניים וטרינריים ולמד את שיטות הבדיקה בבעלי חיים. הוא ניהל את המחלקה לרפואת עיניים וטרינרית בבית דגן מ-1990 עד 1994.
עד שנת 2018, השנה ה-95 לחייו, המשיך פרופ' בר יצחק להיות פעיל בחקר רפואת עיניים - הוא המשיך לסייע לתלמידים לדוקטורט בכתיבת תזה ובבניית מחקר, והמשיך לערוך כתבי עת בספרות המקצועית ולתרום לה במאמרים.
פרסים והישגים
במהלך שנות עבודתו פרסם פרופ' בר יצחק עשרות מחקרים בחקר העין ותרם לספרות המקצועית בכתיבת ספרים וכן פרקי ספרים.
ב-2015 הוענק לפרופ' בר יצחק פרס מפעל חיים מטעם איגוד רופאי העיניים בישראל.
ב-2018 הוענק לפרופ' בר יצחק פרס הוקרה על תרומתו לפיתוח ולקידום המחקר, ההוראה והפעילות בחוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב.
תזמורת הרדיו של מינכן
תזמורת הרדיו של מינכן (בגרמנית: Münchner Rundfunkorchester) נוסדה ב-1952 כהרכב התזמורתי השני של הרדיו הבווארי, לצד תזמורת רדיו בוואריה. התזמורת שמה דגש בעיקר על מוזיקה קלה, וניגנה במספר רב של אופרטות. קונצרטי יום ראשון של התזמורת במינכן זכו גם הם להצלחה בלתי רגילה.
עם הזמן התרחב הרפרטואר לכיוון האופרה האיטלקית, ובניהולו של מרצ'לו ויוטי גם בכיוון מוזיקה של המאה ה-20. אף על פי שבניצוחו של מרצ'לו ויוטי זכתה התזמורת בשנים האחרונות להצלחה אמנותית יוצאת מגדר הרגיל, וזכתה לאהדה גדולה בציבור, היא נועדה להיסגר כחלק מן הצעדים במסע התייעלות. ב-27 באפריל 2005 התקבלה החלטה שהצילה את התזמורת מסגירה. מאז 1 בספטמבר 2006 ממשיכה התזמורת לנגן בגרסה קטנה יותר (50 מוזיקאים במקום 72 עד אז), והדגש הוא מאז על תחום העבודה החינוכית עם בני נוער.
Unarmed (best of 25th anniversary)
Unarmed-Best of 25th Anniversary (בתרגום חופשי: "בלתי חמוש - המיטב של 25 שנות פעילות") הוא אלבום אוסף של להקת הפאוור מטאל הגרמנית Helloween. ייחודו ביחס לשאר אלבומי הלקט למיניהם הוא שכל שיר באלבום מוצג באופן שונה מגרסת הופעתו המקורית. בנוסף לחברי הלהקה, השתתפו בהפקת האלבום אמנים אורחים רבים. האלבום הגיע במצעד אלבומים הגרמניים למקום 39.
ראובן מירן
ראובן מירן (נולד ב-3 בספטמבר 1944) הוא סופר עברי, מתרגם, עיתונאי, עורך ומו"ל הוצאת נהר ספרים.
ביוגרפיה
מירן נולד, גדל ולמד בכפר סבא. בשנים 1970–1995 שימש בתפקידים שונים בשירות החוץ הישראלי. למד פילוסופיה בסורבון בפריז. החל לפרסם מסיפוריו הקצרים בגיל מאוד צעיר. סיפורו הראשון נדפס כשהיה כבן 17.
היה עובד מבצעי בשירות החוץ הישראלי, ועל כך כתב: "חייתי לא מעט שנים בארצות רחוקות מן הארץ הזאת ... הסתובבתי בשליחויות המוכרות כממלכתיות כאלה ואחרות ברחבי היבשת והעולם כולו".
מירן החל לתרגם לאחר שובו ארצה. קודם מצרפתית, ואחר כך גם מאנגלית. לאחר שבנה את ביתו בבנימינה, בשנת 2003, החל גם בקריירה של מוציא לאור, והקים, יחד עם רעייתו שושי מירן, שנפטרה ב-11 בפברואר 2018, את הוצאת הספרים הקטנה נהר ספרים, המתמחה בתרגום ספרים ייחודיים, בצד ספרים מקוריים מאת מירן עצמו. מירן הוא גם מבקר ספרים ומפרסם ביקורות ספרים וסקירות בעיתונות הארצית בישראל. בשנת 2003 זכה בתואר אבירות מטעם ממשלת צרפת - "אביר במסדר הדקלים האקדמי".
ב-2011 זכה בפרס אוסטנה האיטלקי על מפעל תרגום של ספרי מופת וטקסטים מכוננים משפות אירופיות לעברית.
מתרגומיו
(הרשימה חלקית בלבד)
כמו כן הוציא לאור ספרים שונים בהוצאת "נהר ספרים", בנימינה.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
על כתביו:
The Clarity Tour
רקע ופיתוח
סיבוב ההופעות הוכרז ב-4 בספטמבר 2019, לאחר סיומו של סיבוב הבכורה של פטרס, "Broken Tour", באותו היום. בהתחלה הוא היה אמור לכלול 23 הופעות באמריקה הצפונית בין 21 באוקטובר ל-8 בדצמבר 2019 ולהתחיל בוונקובר, קנדה ולהסתיים בסן דייגו, ארצות הברית. בשל התאריכים המקוריים שעשו סולד אאוט, הופעות נוספות צורפו לסיבוב.
ב-14 באוקטובר 2019, שבוע לפני תחילת סיבוב ההופעות, הוכרז על לג אירופאי. הוא היה אמור לכלול 13 הופעות נוספות בין 24 בינואר ל-11 בפברואר 2020 ולהתחיל באמסטרדם, הולנד ולהסתיים בלונדון, הממלכה המאוחדת, עם זאת, ההופעה בגלאזגו ב-5 בפברואר 2020 בוטלה מאוחר יותר עקב מחלה.
רשימת השירים
רשימת השירים הזו מייצגת את הלג האירופי בסיבוב ההופעות ואת ההופעה ב-24 בינואר 2020.
פורום הספר הבינלאומי בירושלים
פורום הספר הבינלאומי בירושלים  (בעבר נקרא יריד הספרים הבינלאומי בירושלים) הוא יריד ספרים המתקיים בירושלים אחת לשנתיים, החל משנת 1963. היריד כולל אירועי תרבות, סימפוזיונים, ימי עיון וטקסים.
פעילות
יריד הספרים הבינלאומי בירושלים הוא מהירידים הגדולים בעולם בתחום המו"לות. בשנת 2007, השתתפו ביריד למעלה מ-1,200 מוציאים לאור מארבעים מדינות שונות. היריד מתקיים במרכז הקונגרסים הבינלאומי בבנייני האומה בירושלים בהפקת עיריית ירושלים וחברת אריאל. היריד מפגיש בין המו"לים הגדולים בעולם והמו"לים בישראל. עיריית ירושלים, משרדי ממשלה, ונותני חסות, השקיעו ביריד ה-23 יותר מ-1.5 מיליון דולר, עלייה של 50% לעומת תקציב היריד הקודם. מספר הספרים המוצגים ביריד עומד על 100,000 בשפות שונות ומספר המבקרים הצפוי ביריד עומד על 100,000. במסגרת האירוע מוענק פרס ירושלים לספרות לסופר שיצירותיו משקפות או מעודדות את הרעיון של חופש הפרט בחברה. ביריד מתארחים אנשי ספרות רבים. הסופרים משתתפים באירועים הפתוחים לקהל ונפגשים עם הקוראים בקפה הספרותי המתקיים מדי יום ביריד. הכניסה ליריד ללא תשלום. מאז שנת 1985 מתקיימת ביריד תוכנית המפגישה עורכים צעירים להחלפת רעיונות, דעות ופיתוח קשרים מקצועיים ותוכנית דומה לסוכנים ספרותיים. ביריד מתקיים גם כנס לעידוד הקריאה, יום עיון ותערוכה בנושא היי טק בשירות המו"לות העוסק בהמצאות טכנולוגיות חדשות הקשורות בספרים.
חקלאות ופיתוח
חקלאות ופיתוח הייתה מפלגת מיעוטים שהיוותה, כמו כלל המפלגות הערביות בשנות המדינה הראשונות, מפלגת לוויין של מפא"י.
המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת השנייה, ופארס חמדאן נבחר לנציגה היחיד בכנסת. בכנסת השלישית והרביעית שמרה המפלגה על כוחה. לאורך שנות כהונתה בכנסת הייתה המפלגה חברה בקואליציה, אך ללא ייצוג בממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת החמישית ב-1961 לא התמודדה המפלגה בעקבות פילוגיה ופיצוליה, ולאחר מכן לא שבה עוד אל המפה הפוליטית.
נציגי המפלגה בכנסת
הכנסת השנייה (1951) מנדט אחד: פארס חמדאן לרשימת מועמדים מלאה ראו
הכנסת השלישית (1955) מנדט אחד: פארס חמדאן לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן
הכנסת הרביעית (1959) מנדט אחד: מחמוד א-נאשף לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן
בנימין פאלער
הרב בנימין פַּאלֶער (באנגלית: Binyomin Paler; ~ה'תרס"ח, 1908 - ה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000) היה ראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, מתלמידי רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק. ראש ישיבת "מקור חיים" בניו יורק.
ביוגרפיה
נולד בבריסק לדבורה ולרב יצחק פאלער, למדן מקומי שלמד בבתי מדרש בעיר. ומצאצאי רבי משה פאלייר מקוברין, כבחור הוכר כבעל זיכרון טוב, והתפרסם בשל התמדתו. הוא למד בתחילה בישיבת תורת חסד בבריסק אצל רבי משה סוקולובסקי מחבר הספר "אמרי משה". אחר כך החל ללמוד אצל רב העיר, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גלה לווילנה משם נמלט עם רבים מתלמידי ישיבת מיר ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות, לוולדיווסטוק וממנה לקובה שביפן, באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה. הוא הצטרף לתלמידי ישיבת מיר ולמד לצדם. בהמשך הצליח כמו אחרים להגר לארצות הברית והצטרף לקבוצת בני הישיבות שבראשה עמדו רבי אריה ליב מאלין ואחרים שיסדו את ישיבת בית התלמוד.
לאחר שנה בארצות הברית, נישא לבתו של הרב שמואל ארנפלד ממטרסדורף, בין גיסיו: הרב עקיבא ארנפלד, נשיא קריית מטרסדורף בירושלים; הרב אליהו שמחה שוסטל; והרב ישראל מאיר קגן ראש ישיבת "תורת חיים" בדנוור. מיד לאחר נישואיו החל להעביר שיעורים בתלמוד בישיבת "חתן סופר" שבנשיאותה עמד חמיו.
בשנת ה'תשכ"ה, 1965, יסד את ישיבתו בניו יורק, הוא קרא לישיבתו "מקור חיים" על שם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק, לפי הצעתו של הרב משה פיינשטיין. שם זה בא להדגיש את שיטת הלימוד בישיבה שהייתה בשיטת בריסק מיסודו של רבי חיים מבריסק.
הוא נפטר לאחר עשרות שנות הרבצת תורה, בה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000.
בניו, הרבנים: יצחק, שמחה בונים וזכריה פאלער המשיכו את דרכו ופתחו סניפים נוספים לישיבתו.
דייוויד בולה
דייוויד בולה (בצרפתית: David Bouley; נולד ב-27 במאי 1953) הוא שף ומסעדן אמריקאי, בעל מסעדות בטרייבקה, בעיר ניו יורק. הוא ידוע במיוחד בשל מסעדת הדגל שלו "בולה" (Bouley).
קריירה
דייוויד בולה נולד בסטורס, קונטיקט. בראשית הקריירה שלו הוא עבד במסעדות בקייפ קוד, סנטה פה, ניו מקסיקו ולבסוף בצרפת ושווייץ. בעת שהותו באירופה, אחרי שסיים את לימודיו בסורבון, עבד בולה עם רוז'ה ורז'ה, פול בוקיז, ז'ואל רובישון, גסטון לנוטר ופרדי ז'ירארדה. אחרי שרכש ניסיון, שב בולה לעבוד בעיר ניו יורק במסעדות מובילות באותה עת כמו "לה סירק", "לה פריגור", "לה קוט באסק", כמו גם שימש כסגן שף במסעדה שפתח רוז'ה ורז'ה בסן פרנסיסקו. משם, בולה נעשה השף של מסעדת "מונראשה" מזמן פתיחתה בטרייבקה ב-1985. המסעדה משכה תשומת לב מהר מאוד וזכתה בניקוד של שלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. ב-1987 פתח בולה מסעדה משלו בשם "בולה" בטרייבקה, המשקיפה על Duane Park.
ב-1991, מדריך זגאט שאל 7,000 סועדים, "איפה היית רוצה לאכול את הארוחה האחרונה של חייך ?" תשובתם הייתה "בולה". בולה זכה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום עד שהוא שינה את מיקומה של המסעדה ב-2008. מסעדה אחרת של בולה בניו יורק, "דאנוב" (Danube), זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן. "דאנוב" עברה שינוי בעיצובו של הארכיטקט SuperPotato או טקאשי סוגימוטו ונקראה 'brushstroke Restaurant' (מסעדה בתנועת מכחול). מסעדת "בראשסטרוק" שוכנת ברחוב הדסון 30, נפתחה באפריל 2011, משלבת כוחות בין בולה לטסוג'י קולינרי אינסטיטיוט באוסקה, שמשלבת בין תרבות אוכל יפנית ברמה גבוהה לבין מרכיבים אמריקאיים מובחרים. Bouley Test Kitchen הוא אירוע פרטי ומעבדת בישול לשפים אורחים ולפיתוח מתכונים עבור מסעדותיו של בולה. במתקנים השתמש צוות אמריקאי עבור תחרות בוקיז ד'אור ב-2011, שבראשה עמדו דניאל בולו ותומאס קלר.
בקיץ 2008 הוא נשא לאישה את עמיתתו, ניקול ברתלם, מראשוני פסטיבל הסרטים טרייבקה, אמנית וצלמת.
לארה פביאן
לארה פביאן (בצרפתית: Lara Fabian; נולדה ב-9 בינואר 1970) היא זמרת קנדית-בלגית. שרה בצרפתית, באנגלית, באיטלקית, ובספרדית. במהלך הקריירה שלה מכרה כ-12 מיליון אלבומים, ונחשבת לאחת הזמרות המצליחות ביותר בצרפת, ובאירופה בכלל.
ביוגרפיה
פביאן נולדה באטרבק, במחוז בריסל שבבלגיה, בשם לארה קרוקארט (Lara Crockaert), לאב פלמי ולאם ממוצא סיציליאני. משפחתה התגוררה בעיר קטניה שבאי סיציליה, איטליה, ולכן היא דוברת איטלקית. כשהייתה בת 5 היגרה משפחתה לבריסל.
פביאן החלה לשיר, לרקוד וללמוד נגינה על פסנתר בגיל צעיר מאוד, ואף החלה ללמוד בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל, כשהיא בת 8 בלבד, לימודים שנמשכו כ-10 שנים. בזמן לימודיה החלה לכתוב שירה, ואף הופיעה עם מספר משיריה. בשיריה הראשונים ניתן למצוא השפעות קלאסיות רבות, כנראה מלימודיה הקלאסיים בקונסרבטוריון, יחד עם השפעות מסגנון השירים של אמנים מודרניים, כמו ברברה סטרייסנד ולהקת הרוק קווין. במהלך לימודיה השתתפה פביאן במספר תחרויות אירופיות, וזכתה במספר פרסים. זכייה באחת מהתחרויות הובילה להוצאת הסינגל הראשון שלה "L'Azziza Est Un Pleurs" בשנת 1986. השיר היה מחווה לזמר המנוח דניאל בלבואן, שאחד מלהיטיו היה "L'aziza".
בנובמבר 2007 ילדה בת.
תחילת הקריירה
ערוץ הטלוויזיה הלוקסמבורגי RTL הציע לפביאן לייצג את לוקסמבורג בתחרות האירוויזיון ה-33, שנערכה ב-1988 בדבלין שבאירלנד. פביאן הסכימה וביצעה את השיר "Croire". ביצוע זה זיכה אותה במקום הרביעי. אף על פי שלא זכתה, "Croire" הפך ללהיט באירופה ונמכר בקרוב לחצי מיליון עותקים. לשיר הוקלטו גרסה באנגלית שנקראה "Trust", וגרסה בגרמנית שנקראה "Glaub".
עם סיום לימודיה נסעה פביאן לקנדה כדי לקדם את מכירות הסינגל השלישי שלה "Je Sais", והתאהבה בקוויבק. כך, בשנת 1991, עם שתי מזוודות ו-1,000$ בכיסה, היגרה פביאן למונטריאול שבקנדה, ביחד עם חברה, ומי שעתיד היה להיות שותפה המוזיקלי, ריק אליסון. בקנדה היא הקימה חברת תקליטים ויחסי ציבור משלה, "Productions Clandestines".
באוגוסט 1991 יצא בקנדה אלבום הבכורה של פביאן שנקרא בפשטות "לארה פביאן". האלבום, שהוקלט בבלגיה, נמכר ביותר מ-100,000 עותקים. בשנת 1993 זכה למעמד של אלבום זהב, ובשנת 1994 זכה למעמד של אלבום פלטינה. הסינגלים "Le Jour Où Tu Partira" ,"Les Murs" ,"Qui Pense à l'Amour" הביאו לפביאן חשיפה רבה באמצעי התקשורת, והיא הייתה מועמדת למספר פרסי ADISQ בשנת 1993.
1994–1996: האלבום "Carpe Diem"
בשנת 1994 הוציאה פביאן את אלבומה השני, "Carpe Diem". האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב תוך פחות משלושה שבועות לאחר תחילת מכירותיו, וכלל שלושה להיטים: "Tu T'en Vas", "Si Tu M'aimes" ו-"Leila". בשנה שלאחר מכן הגיע האלבום למעמד של פלטינה משולשת, ומסע ההופעות שלה "SRO" משך יותר מ-150,000 צופים. ההצלחה הביאה לכך שבשנת 1995 זכתה פביאן, בטקס פרסי ה-"ADISQ", בשני פרסי פליקס: המופע הטוב של השנה, וזמרת השנה - קטגוריה שבה הציבור מצביע למנצחת.
בינואר 1995 ביקש ממנה הזמר סרז' לאמה שתצטרף אליו להופעה בפריז, ותשיר איתו את השיר "Je Suis malade" שחידשה באלבום "Carpe Diem". נפעם מתגובת הקהל לדואט, הוא מיד ביקש מפביאן לשיר פעם נוספת את השיר אך הפעם לבדה, וגם ביצוע זה גרר אחריו תשואות נלהבות. בשנת 1996 הציעו אולפני וולט דיסני לפביאן לדבב את הקול של אזמרלדה בסרט האנימציה "הגיבן מנוטרדאם", ולבצע שיר עבור הסרט. במהלך חריג של החברה החליטה דיסני לכלול את הגרסה של פביאן לשיר בפסקול הסרט, בנוסף לגרסה של בט מידלר.
1997–1999: האלבום "Pure"
אלבומה השלישי של פביאן, "Pure", יצא ב-1997 ונמכר ב-2 מיליון עותקים. בקנדה הגיע האלבום למעמד פלטינה תוך פחות משבועיים לאחר תחילת המכירות. פביאן זכתה בפרס הפליקס על "האלבום הפופולרי של השנה" בטקס פרסי ה-ADISQ בשנת 1997. כמו כן הייתה מועמדת לשני פרסי Juno קנדיים. הצלחת האלבום משכה את תשומת לבם של ראשי אולפני הסרטים, ומפיק הסרט "לכודים", בכיכובו של סילבסטר סטאלון, ביקש מפביאן וריק אליסון, לכתוב שיר לסרט. הם נענו לבקשה, וכתבו את השיר "Tant Qu'Il y Aura de l'Amour". הגרסה הצרפתית של השיר בוצעה על ידי דונה סאמר וברוס רוברטס.
לאחר מכן חתמה פביאן על חוזה למספר אלבומים עם חברת התקליטים פולידור, ו-"Pure" יצא גם בצרפת. התוצאה הייתה המראת הקריירה שלה באירופה. כמיליון וחצי עותקים של האלבום נמכרו בצרפת, והוא זכה למעמד של אלבום יהלום. הסינגלים "Tout", "Je T'aime" ו-"Humana" נמכרו, כל אחד, ביותר ממיליון עותקים. בינואר 1998 שרה פביאן דואט עם ג'וני הולידיי בקונצרט צדקה בצרפת. בנוסף ערכה פביאן באותה תקופה שתי הופעות שהכרטיסים אליהן אזלו מראש, באולם "L'Olympia" בפריז. חודש לאחר מכן, באותו המקום, זכתה פביאן בפרס "תגלית השנה" בטקס היוקרתי, "Victoires de la Musique". לאחר הזכייה החליטה חברת פולידור להוציא את האלבום "Carpe Diem" בצרפת (עד אז, נמכר רק בקנדה).
בנובמבר 1998 זכתה פביאן בפרס הפליקס לאמן שזה להכרה מרבית מחוץ לקוויבק, בטקס פרסי ה-ADISQ. בדצמבר נבחרה פביאן ל"תגלית השנה" של השבועון "Paris Match", שהקדיש לה את עמוד השער של הגיליון. במאי 1999 זכתה פביאן בפרס "1998 Best Selling Benelux artist of the Year", ב"פרסי המוזיקה העולמית", על האלבום "Pure", פרס שעתידה הייתה לזכות בו שוב בשנת 2001. בשנת 1998 הוציאה פביאן אלבום מהופעה חיה, "Lara Fabian Live", שנכנס היישר למקום ה-1 במצעד המכירות הצרפתי, ושהה במקום הראשון במשך ארבעה שבועות רצופים. ביולי 1999, עם מכירות של יותר מ-6 מיליון עותקים, בעקבות ביקוש רב הוציאה חברת פולידור את אלבומה הראשון מחדש, עם מספר שינויים, ביניהם הוספת השיר "Croire" ושינוי עטיפת האלבום.
2000–2001: האלבום הראשון באנגלית
לאחר הצלחת האלבום "Pure" קיבלה פביאן הצעות לחוזים אצל חברות תקליטים שונות, ולבסוף בחרה לחתום עם חברת "Sony Music", לאחר שנשיא החברה טומי מוטולה הבטיח לא לחסוך בהוצאות ולהשקיע כל שיידרש באלבומה החדש. בקיץ 1999 נסעה פביאן לארצות הברית כדי להקליט את אלבומה הראשון באנגלית, בניו יורק ובסן פרנסיסקו. את השירים כתבו היא עצמה, ריק אליסון, דייב פיקל, וולטר אפאנסייף, גלן בלרד ופט לאונרד.
שיר הדאנס-פופ, "I Will Love Again", שהיה גם הסינגל הראשון מהאלבום, הגיע למקום הראשון במצעד ה-"Billboard Hot Dance Music/Club Play". הוא גם הגיע למקום ה-32 ב-"Billboard Hot100" ולמקום ה-10 ב-"Adult Contemporary". האלבום עצמו נכנס היישר למקום הראשון במצעד ה-"Heatseekers". בלדת המשך, "Love By Grace", זכתה להצלחה בינונית בארצות הברית, ולהצלחה אדירה בברזיל, בעקבות החלטה לשלב את השיר בטלנובלה הברזילאית המצליחה "קשרי משפחה".
בנוסף הקליטה פביאן שירים למספר סרטים הוליוודיים, ביניהם את השיר "The Dream Within" שהיה שיר הנושא של הסרט "Final Fantasy: The Spirits Within", וגם את "For Always", עם ג'וש גרובן, לפסקול הסרט "אינטליגנציה מלאכותית". פביאן גם שיחקה תפקיד קטן בסרט "לילה ויום".
2001–2002: האלבום Nue
"Nue" היה האלבום הרביעי שפביאן הוציאה בצרפתית. האלבום, שיצא בסתיו 2001, בקוויבק ובצרפת, סימן את חזרתה לשיר בצרפתית. האלבום "Nue" הוא דיוקן אישי, לדברי פביאן, והיא וריק אליסון החליטו לקרוא לו "Nue" (ערומה). הסינגל הראשון שיצא היה "J'y Crois Encore", שנכנס לטופ 20 הצרפתי, כחודש לפני יציאת האלבום. עוד יצאו הסינגלים "Immortelle" ו-"Aimer Deja". כמו כן, יצא גם דואט עם הזמרת הבלגית מורן (Maurane), שנקרא "Tu Es Mon Autre". השיר הפך ללהיט בשנת 2002, והגיע למקום החמישי במכירות הסינגלים בצרפת. בנוסף יצא האלבום גם בפורטוגל, ושם נכנס לעשירייה הראשונה בסתיו 2001.
לקראת סוף שנת 2002 הוציאה פביאן אלבום הופעה חיה חדש ממסע ההופעות שלה, יחד עם DVD בשם "Intime", שכלל שתי הופעות מוקלטות מדצמבר 2001. בדומה לאלבום ההופעה החיה הקודם שלה, היה זה סט כפול, שכלל את רוב השירים מ-"Nue" יחד עם השירים הישנים יותר שלה. אחת מגולות הכותרת של ה-DVD היא ההופעה של השיר "J'e T'aime" שבה החל הקהל לשיר את השיר לבדו, לכבודה, והשאיר אותה נרגשת. במקביל החלה פביאן בסדרת הופעות נוספת, אך זו הייתה אינטימית יותר וכללה גרסאות אקוסטיות של שיריה.
סדרת ההופעות נערכה ב-"Casino De Paris" במהלך ימי שני של חודש נובמבר. תוצאת ההופעות האקוסטיות האלה הייתה האלבום "En Toute Intimite".
2003: "En Toute Intimité"
ב-DVD, שהוקלט בתיאטרון ה-"Olympia", שרה פביאן את "Pour Que tu M'aimes encore" כמחווה לסלין דיון, וכך הבהירה את תחושת הכבוד וההערכה שהיא רוחשת לה, על אף שנים של השוואות ביניהן שנערכו על ידי התקשורת. בנוסף ללהיטיה הישנים של פביאן כלל האלבום גם את השירים "Caruso" של לוצ'ו דאלה, "Calling You" של ג'בטה סטיל מהסרט "קפה בגדד", את השיר "Mistral Gagnant" של הזמר הצרפתי רנולד, וגם מחרוזת משירי המחזמר "Starmania". בגלל גודלו הקטן של האולם נוצרה אווירה אינטימית בינה ובין הקהל, ופביאן קיבלה הזדמנות להמחיז את שיריה. התוצאה, לפי הנוכחים במקום, הייתה מדהימה.
2004: האלבום השני באנגלית: "A Wonderful Life"
בשנת 2004 הוציאה פביאן את אלבומה השני באנגלית, "A Wonderful Life". האלבום נחל כישלון מסחרי צורב, אבל זכה לביקורות טובות מאוד. אף על פי שלא הצליח כמו אלבומה הקודם באנגלית, סלל את המסלול לשינוי מוזיקלי שילווה את פביאן מכאן ואילך.
גולת הכותרת של האלבום, כפי שפביאן אמרה בריאיון לקראת השקת האלבום, הוא השיר "Review My Kisses", שנכתב על ידי דזמונד צ'יילד. הוא הוצע לפביאן בתחילה, והיא תכננה להקליט אותו, אבל השיר נשכח איכשהו. בשנת 2002 הקליטה ליאן ריימס את השיר לאלבומה "Twisted Angel", ולבסוף, פביאן הקליטה אותו, לאחר מכן. "The Last Goodbye" היה הסינגל הראשון מהאלבום. השיר יצא (רק לרדיו) בכל העולם למעט צרפת, כי פביאן הרגישה שהוא "אמריקני מדי" לקהל שרגיל לכתיבתה. לכן בצרפת יצא הסינגל "No Big Deal", והופק לו וידאוקליפ. למרות זאת, שני השירים לא זכו להצלחה, בעיקר בגלל החלטתה של פביאן לפרוש מהפרויקט, וגם בגלל חילוקי דעות עם "Sony Music". כך האלבום כמעט ולא קודם על ידה, ולכן בוטלה יציאתו בארצות הברית.
למרות זאת, לפחות שיר אחד זכה לעדנה כלשהי, כשמפיקי הטלנובלה הברזילאית "הגורל שלה", החליטו לכלול את השיר "I Guess I Loved You" בפסקול הטלנובלה, והשיר זכה לפופולריות גדולה מאוד שם.
שאר שנת 2004 עברה על פביאן כשהיא בבידוד כמעט מוחלט מסצנת המוזיקה הצרפתית והעולמית. עיתונים החלו לדווח על מחלה קשה שפגעה בה, עד שפביאן נדרשה להתראיין לתוכנית טלוויזיה בקוויבק, ולהסביר את הסיבות להחלטתה לפרוש מהעין הציבורית, יחד עם החלטתה לעזוב את קוויבק, שבה חיה 15 שנים, ולחזור למולדתה, בלגיה.
2005: "9"
פביאן חזרה לסצנת המוזיקה בצרפת, ובקנדה, עם אלבום חדש, שסימן כיוון שונה לחלוטין בחייה המוזיקליים והאישיים של פביאן. בתחילת 2005 הוציאה את אלבומה החמישי בצרפתית, "9", שם שמסמל שינוי, לידה, סיום תקופה אחת ותחילתה של תקופה אחרת. פביאן שרה אחרת: בעדינות, בשלווה, ועם הרבה שמחה. היה זה שינוי גדול מאלבומיה הקודמים, הדרמטיים. מספר מבקרים שטענו שפביאן "צורחת" את השיר, או שהיא מנסה להפוך לסלין דיון נוספת, ראו שפביאן לא השתמשה יותר בעוצמת הקול שלה על מנת להתחבר עם הקהל שלה, והביקורות הפכו למחמאות. האלבום הוליד את הלהיט "La Lettre", שנכתב על ידי פביאן עצמה והולחן על ידי ז'אן פליקס לאלין, שהיה חברה באותה תקופה. הוא למעשה אחראי להפקת האלבום יחד עם פביאן עצמה.
הצלחת האלבום לוותה במסע הופעות גדול (יותר מ-60 הופעות) שנקרא "Un Regard 9", במדינות רבות, בהן צרפת, בלגיה, שווייץ, לבנון, רוסיה, קנדה, טורקיה, לוקסמבורג ומאוריציוס. פביאן גם הופיעה בפעם הראשונה בפורטוגל, שם שרה שירים מאלבומיה באנגלית, ומספר שירים בצרפתית.
2007–2008: הסינגל באיטלקית ומסע ההופעות באירופה
בהודעה שכתבה פביאן באתר הבית שלה, האלבום החדש שלה יהיה הפרויקט האיטלקי הראשון שלה. על אף שלא נחשפו פרטים רבים, מהמעט שפביאן פרסמה, נודע כי היא עובדת עם הזמר האיטלקי ג'יג'י ד'אלסיו, שהופיע יחד איתה במספר קונצרטים של "Un Regard 9". בשנת 2007 הוציאו ד'אלסיו ופביאן סינגל מאלבומו "Made In Italy", שנקרא "Un Cuore Malato", שזכה גם לגרסה צרפתית. השקת הסינגל עזרה לקידום הקריירה של פביאן באיטליה. כך היא הופיעה עם ד'אלסיו בפסטיבל סן רמו 2007, ששודר בטלוויזיה האיטלקית. הסינגל צעד בראש המצעד האיטלקי באותה תקופה, והגיע למקום ה-16 בצרפת.
בהמשך השנה, פביאן הופיעה בקוויבק שבקנדה, ובמדינות רבות באירופה, ביניהן פורטוגל, טורקיה, יוון, אוקראינה ורוסיה. בסוף השנה היא חברה שוב לד'אלסיו והופיעו יחד בהופעה חד-פעמית בפריז. במהלך שנת 2008 עבדה פביאן על אלבומה הבא במונטריאול שבקנדה, עם הפסנתרן מארק הרשקוביץ' שהיה אחרי גם לאלבומה "Nue" מ-2002.
2009–2010: האלבום "Toutes les femmes en moi", המקביל שלו באנגלית ודיסק האוסף הראשון
בסוף שנת 2008 הסכימה לבסוף פביאן לספר לקהל מעריציה באתר הרשמי שלה על האלבום הבא, השישי במספר, שיקרא "Toutes les femmes en moi" ("כל אישה שבתוכי"), ויכלול שירי בלוז, ג'אז, כליזמר, טנגו נאו קלאסיק וסול. ב-11 במרץ 2009 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, שנקרא "Soleil, Soleil" ("שמש, שמש"), חידוש לשירה של נאנה מוסקורי. האלבום, לפי דבריה של פביאן, מוקדש בהערכה לזמרות הגדולות שדוברות צרפתית, ביניהן דלידה, פראנס גל, סלין דיון ועוד. האלבום עצמו יצא ב-25 במאי 2009 בצרפת, ואחריו יצא גם סינגל נוסף, כשם האלבום. בעקבות ביקורות טובות שקיבלה פביאן על הרעיון להערכת הזמרות, הוציאה אלבום באנגלית שנקרא "Every woman in me", והוא גם מוקדש לזמרות דוברות אנגלית שפביאן מעריכה ומוקירה. האלבום יצא באוקטובר של אותה שנה.
בתחילת שנת 2010 פביאן החלה במסע ההופעות שלה בעקבות האלבום (שגם נקרא באותו שם), בצרפת, שווייץ ובלגיה. היא הופיעה גם במזרח אירופה עם שיריה באנגלית, ספרדית, איטלקית ובצרפתית, בעיקר ברוסיה ובאוקראינה, שגם בהמשך יצא כדיסק הופעה חיה וכ-DVD בחודשים אוקטובר-נובמבר 2010. בסוף אותה שנה, היא יצאה למסע הופעות גם בקנדה שנחל הצלחה גבוהה.
ב-15 בנובמבר 2010, יצאה אלבום האוסף הראשון של פביאן, שבא במארז יחד עם DVD של סיבוב הופעות שלה ("Tout Les Femmes Font Leur Show", "כל הנשים עושות את המופע שלהן"). אלבום אוסף זה גם כולל שני שירים חדשים של פביאן.
הקשר עם מדינת ישראל
פביאן הייתה בת זוגו של המפיק הצרפתי ממוצא יהודי ז'ראר פוליצ'ינו, ובתקופה זו הייתה קשורה לדתו ולמדה רבות אודות הדת ועל הישראלים שבמדינת ישראל. במאי 2008, השתתפה בחגיגות 60 שנה לעצמאותה של מדינת ישראל שהתקיימו סמוך למגדל אייפל שבפריז, והדהימה את כולם כששרה את "חורשת האקליפטוס" בעברית. בסוף השיר צעקה פביאן לקהל המעריצים הנלהב "אני אוהבת אתכם ישראל, תודה רבה" בעברית.