cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנרי יוז וילסון
עד מלחמת העולם הראשונה
וילסון ניתח את המצב הגאופוליטי באירופה והגיע למסקנה שכיוון שאין לצפות שהאימפריה הגרמנית הנשלטת על ידי מיליטריסטים תכבד את הנייטרליות של בלגיה, לא יהיה לבריטניה מנוס מהתערבות במלחמה בצפון צרפת, לצד הצבא הצרפתי. הוא היה בין הבודדים בצמרת הצבא הבריטי שסבר כך. בעקבות ניתוח זה טרח וילסון לקשור קשרים אמיצים עם מקביליו בצד הצרפתי. ב-1909 נפגש עם מקבילו הגנרל פרדיננד פוש ובין השניים נקשרה ידידות אישית אמיצה. וילסון גיבש תוכנית לפיה יילחם הצבא הבריטי בכפוף לפיקוד צרפתי במלחמה, שלא היה לו ספק שבו-תבוא ומפקד הכוח המשותף חייב להיות פוש (שהפך אמנם למפקד הכוח המשותף, אך רק ב-1918, לאחר ארבע שנות מלחמה). וילסון שילב דוקטרינות צרפתיות בבית הספר שבפיקודו והנהיג בקרב קציניו פקודות בצרפתית. את חופשותיו בילה בגבול צרפת-בלגיה בסיור בשדות הקרב העתידיים על גבי אופניים.
ב-1910 מונה וילסון למתאם הפעילות המבצעית במשרד המלחמה (הגוף שהחליף את מינהל המודיעין הצבאי). בתפקידו זה הכין תוכנית מפורטת לחיל משלוח בריטי לצרפת שיתפוס את חלקה השמאלי של החזית ויסיג במתקפה משולבת בריטית-צרפתית צפונה את הגרמנים, אם אלה יפלשו לבלגיה. וילסון היה מועמד מוביל להתמנות לראש המטה הכללי של ג'ון פרנץ, המפקד העליון של חיל המשלוח במקרה של מלחמה. אולם, במרץ 1914 פרץ אירוע של סף-מרד בקרב קציני הצבא הבריטי באירלנד (Curragh Mutiny), על רקע כוונת הממשלה הבריטית הליברלית בראשות אסקווית' להעניק "שלטון בית" ("Home Rule", אוטונומיה) לאירלנד. וילסון תמך במרד, דבר שהפך את מינויו לבלתי אפשרי. כך מונה ארצ'יבלד מארי לראש המטה של פרנץ'. בין השניים לא שררו יחסים תקינים ופרנץ' העדיף בעליל את וילסון, עובדה שהעיבה על התפקוד הבריטי בראשית מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה
לקראת המלחמה תקף וילסון, ששימש כעת כקצין קישור למפקדה הצרפתית, את תוכניתו של לורד קיצ'נר לשליחת חיל משלוח בריטי שיפעל בצרפת באופן עצמאי, ללא פיקוד עליון בריטי-צרפתי משותף. עם פרוץ המלחמה הועלה וילסון לדרגת לוטננט גנרל ושירת כקצין קישור בין מפקדתו של פרנץ' למפקדתו של המפקד העלין הצרפתי, ז'וזף ז'ופר. ב-1916 קיבל מינוי למפקד הקורפוס הרביעי בחזית המערבית מאחר שראש המטה באותה עת, ויליאם רוברטסון, תפס את תפקודו במטה כעצמאי מדי. וילסון הצטיין בתכנון אסטרטגי, הוא למד את לקחי הקרב על הסום ותכנוניו הובילו לאחד הקרבות המוצלחים ופורצי הדרך של הבריטים, קרב רכס וימי.
עלייתו של לויד ג'ורג' לכס ראש ממשלת בריטניה הוביל לתפנית בקריירה של וילסון. לויד ג'ורג' צירף את וילסון לנסיעתו למועצת המלחמה של מדינות ההסכמה שהתקיימה ברומא בינואר 1917. בהמשך אותו חודש יצא וילסון במשלחת צבאית של מדינות ההסכמה בראשות אלפרד מילנר לרוסיה. למרות ניסיונות של רוברטסון והייג להחזיר את וילסון לפיקוד על קורפוס, העדיף לויד ג'ורג' להעסיקו בשליחויות דיפלומטיות ובתיאום צבאי. בספטמבר 1917 מינה אותו לויד ג'וג' למפקד "פיקוד המזרח" (Eastern Command) בלונדון והוא הוזמן תדירות לקבינט המלחמה כיועץ לענייני אסטרטגיה ומודיעין בזכות היכרותו עם שדות הקרב בפלנדריה וניתוחיו את בעלי הברית הצרפתים, כמו גם את האויבים הגרמנים. עם ייסוד "מועצת המלחמה העליונה" (Supreme War Council) לאחר קרב קפורטו בנובמבר 1917 מינה לויד ג'ורג' את וילסון לנציג הצבא הבריטי במועצה. בדצמבר הוענקה לו דרגת גנרל-בעת-מלחמה. ב-19 בפברואר 1918 מונה וילסון לראש המטה הקיסרי הכללי במקום יריבו רוברטסון.
לאחר המלחמה
וילסון הוזמן על ידי לויד ג'ורג' להשתתף בועידת השלום בפריז כיועץ צבאי והזהיר מפני השתת תנאי כניעה קשים מדי על גרמניה. כך למשל המליץ על פיצויי מלחמה מופחתים, על מנת שלא למוטט את כלכלת גרמניה ולעזעזע את ממשלה, צעד העלול, לפי ניתוחו, לדחוף את גרמניה לברית עם ברית המועצות ואף לגרור הפיכה קומוניסטית במדינה המוכה. במקביל יעץ לחזק את הברית בין בריטניה וצרפת והמליץ על כריית מנהרה מתחת לתעלת למאנש. כן הציע לזנוח את הסכסוך עם טורקיה, הגורם לאנטגוניזם מול כל העולם המוסלמי והמליץ דווקא "לחבק את טורקיה", בניגוד לדעתו של לויד ג'ורג', בכך חזה למעשה וילסון את חוסר התוחלת שבהסכם סוור.
עם בוא השלום קיצץ לויד ג'ורג' את תקציב הצבא והיקפו במידה ניכרת, על מנת להפנות תקציבים לצורך שיקום כלכלת בריטניה. באופן טבעי התנגד וילסון לצמצום בתקציבי הצבא, שהיה פרוס עדיין בשלזיה ובחבל הריין, במצרים, בארץ ישראל ובמסופוטמיה ובכוננות לקדם התפתחויות עקב מלחמת האזרחים ברוסיה באזור הים השחור והקווקז (למשל בשליטה רפובליקה של בתומי). בראשית 1921 הפעיל וילסון, בתמיכת וינסטון צ'רצ'יל ונגד דעתו של לויד ג'ורג', גדודי צבא על מנת לדכא שביתות פועלים ולהגן על הבירה מפני מהומות.
במאי 1919 נפגש וילסון עם חיים ויצמן ויצא מהפגישה כתומך בציונות. וילסון סבר שבעיית ארץ-ישראל זהה לבעיה באירלנד, שני עמים החיים על פיסת אדמה אחת ושונאים זה את זה ושלאימפריה הבריטית אין שום צורך בעוד טריטוריה בעייתית. לפי התוכנית שגיבש על הבריטים להסיג את צבאם מארץ-ישראל (כולל עבר הירדן), לסיים את תקופת המנדט במהירות האפשרית ולאפשר ליהודים ליישם שלטון בריטי בפועל בארץ-ישראל, לה קרא "Jewland" ("ארץ היהודים"): "הבה נצא מג'ולנד בהקדם האפשרי ונניח ליהודים להרוס אותה במהירות שירצו".
אירלנד
בתחילה נשאו בנטל הלחימה כוחות ה-RIC,(Royal Irish Constabulary, כוח משטרה בריטי סדיר) ומולם עמדו "המתנדבים" שעתה החלו להזדהות כ-IRA, "הצבא האירי הרפובליקני" בראשות מייקל קולינס. עד מהרה התברר כי כוח ה-RIC כשלעצמו אינו מספיק. בינואר 1920 החלו הבריטים מגייסים כוחות מילואים, אשר קיבלו את הכינוי "Black and Tans" בשל צבע חאקי של מדיהם. אנשים אלו גויסו בהליך מהיר, ועברו אימון מזורז. עד מהרה הם נודעו באלימותם ובאכזריותם, והמלחמה הדרדרה למלחמת גרילה אכזרית במיוחד. ב-21 בנובמבר 1920 אירע הטבח הידוע כ"יום ראשון העקוב מדם" עת פשטו אנשי ה"בלאק אנד טאנס" על משחק כדורגל אירי בדבלין, הרגו שנים עשר מן הצופים והשחקנים, ופצעו שישים. ב-10 בדצמבר 1920, לפי המלצה חוזרת-ונשנית של וילסון הוכרז באירלנד ממשל צבאי.
ב-23 בדצמבר 1920 קיבל הפרלמנט הבריטי את "החוק לסיפוק ממשל טוב יותר לאירלנד" הידוע אף כ"חוק השלטון באירלנד", פרי יוזמתו של לויד ג'ורג'. החוק יצר שתי מדינות איריות בעלות "שלטון בית". אירלנד הצפונית, ואירלנד הדרומית. הייתה זו פשרה שהוצעה על ידי הממשלה הבריטית שעמדה מול דרישות הלאומנים לרפובליקה ששטחה משתרע על כל האי, ודרישות הפרוטסטנטים (היוניוניסטים) להמשך האיחוד עם אנגליה, ולביטולו של "שלטון הבית" על פי החוק מ-1914. לכל מדינה אמור היה להיות פרלמנט בן שני בתים, בית נבחרים וסנאט. ב-29 בדצמבר כינס וילסון ועידה יחד עם ראש ה-RIC, הנרי טיודור והמושל הצבאי של אירלנד, נוויל מקרדי (Nevil Macready), שהמליצה על השבה מיידית של הסדר הציבורי לכנו ובין ארבעה לשישה חודשים של ממשל צבאי לפני שיותר קיום בחירות לפרלמנט אירלנד הדרומית בדבלין. לאחר שהרוחות באי לא נרגעו ובניגוד לעצתו של וילסון, שביקש לתגבר את הכוח הצבאי הבריטי באירלנד על מנת למחוץ את ה"שין פיין", החל הקבינט הבריטי בשיחות עם המנהיג האירי איימון דה ואלירה, בסופן נחתם ב-11 ביולי 1921 הסכם הפסקת אש (האמנה האנגלו-אירית). וילסון כינה את ההסכם "הסכם פחדני עם רוצחים". חתימת ההסכם גרמה לקרע שלא התאחה עוד בין וילסון לבין לויד ג'ורג'. ב-19 בפברואר 1922 סיים וילסון את כהונתו כראש המטה הכללי.
עם פרישתו הוצע לו מושב בפרלמנט של צפון אירלנד בבלפסט והוא נבחר כחבר פרלמנט שלושה ימים לאחר פרישתו מהשירות הצבאי. בנוסף לתפקידו כחבר פרלמנט שימש כיועץ לענייני ביטחון לראש ממשלת צפון אירלנד, סר ג'יימס קרייג. בנאומיו תקף בחריפות את ממשלת לויד ג'ורג' ודחה כל שיתוף פעולה עם לאומנים אירים רפובליקאים, אם כי לא על בסיס דתי (הוא המליץ לצרף קתולים נאמנים לכתר לכוח השיטור, שהיה על טהרת הפרוטסטנטים) ולהציב בראש כוח השיטור איש צבא בכיר שיסייע בהסדרתו. בעיני אנשי השין פיין הואשם וילסון בניסיון להפוך את כוח השיטור הצפון-אירי לצבא שמטרתו לכבוש את הדרום.
הרצחו
הלווייתו של וילסון הייתה אירוע ממלכתי. אלמנתו הטיחה את אשמת הרצח בממשלה הליברלית והסכימה להשתתפות שרים בהלווייתו רק משום כבוד למלך. וילסון נקבר בקריפטה של קתדרלת סנט פול בנוכחות כל שרי הקבינט בראשות לויד ג'ורג' ווינסטון צ'רצ'יל; חבריו מצרפת, פרדיננד פוש, רובר ניוול ומקסים וייגאן; אנשי צבא בכירים עמהם שירת כג'ון פרנץ', דאגלס הייג, ויליאם רוברטסון ורבים אחרים. שני הרוצחים, רג'ינלד דאן וג'וזף או'סאליבן נשפטו והוצאו להורג בתלייה ב-10 באוגוסט 1922.
ליכטנברג (פירושונים)
ליכטנברג – (Lichtenberg או Liechtenberg) שם משפחה גרמני שפירושו הר מואר.
טוקט (נפה)
נפת טוקט (בטורקית: Tokat ili) במרכזה של צפון טורקיה משתרעת על שטח של 9,889 קמ"ר. הנפה הנכללת במחוז הים השחור גובלת בנפות אמסיה ויוזגט ממערב, בנפת סמסון מצפון ובנפות סיוואס ואורדו ממזרח. בירת הנפה בעיר טוקט השוכנת כ-420 ק"מ מזרחית לאנקרה.
הזרם השלישי (מוזיקה)
הזרם השלישי (אנגלית: Third stream) הוא כינוי לסגנון מוזיקה האמור להמצא בתווך בין מוזיקה קלאסית וג'אז, תוך סינתזה של שני הסגנונות. הגדרת הזרם הוצגה ב-1957 על ידי המוזיקאי גונתר שולר. שולר התעקש שלא מדובר בסגנון ג'אז אלא סגנון מוזיקלי נפרד, עם זאת רוב המבצעים שהשתייכו לזרם זה הגיעו משורות מוזיקאי הג'אז. הזרם השלישי שונה מניסיונות לנגינת ג'אז בתזמורת סימפונית, משום שהאלתור מהווה בו רכיב מרכזי.
הזרם השלישי השפיע ברעיונות הסינתזה שבו על מוזיקת העולם שהגדירה עצמה באופן דומה, כעומדת בתווך בין ג'אז לבין מוזיקה עממית מחלקי עולם שונים.
הגדרה על דרך השלילה
שולר ניסה לתקוף את מבקרי הזרם ולהדגיש את ייחודו ובספרו מ-1986 (עמוד 120) הגדיר אותו בניגוד לדעות שנשמעו מפי מבקרים שונים:
יצירות בזרם שהקדימו את ההגדרה
שולר טען שהשילוב הראשון בזרם נעשה על ידי בלה בארטוק, כאשר שילב מוזיקת עם הונגרית במוזיקה שלו. הוא נקב גם בשמותיהם של קלוד דביסי וריכרד שטראוס כמי שהלחינו יצירות של "הזרם השלישי".
מוזיקת הרגטיים יכולה להיכלל כ"זרם השלישי" וכך גם המוזיקה של ג'ורג' גרשווין כאופרה פורגי ובס ורפסודיה בכחול. מלחינים נוספים כדריוס מיו, איגור סטרווינסקי ("רגטיים") ודמיטרי שוסטקוביץ' (סוויטות ג'אז ומוזיקה לסרטים) הלחינו מוזיקה שהוגדרה על ידי שולר כשייכת לזרם השלישי.
בשנות הארבעים יצר מוביל הביג בנד סטן קנטון את ה"ג'אז פרוגרסיבי" עבור תזמורתו, שהייתה כמעט בהיקף של תזמורת סימפונית, שהושפע מתזמור קלאסי של מלחינים כגון מוריס ראוול וריכרד שטראוס. קנטון אף ניגן עם התזמורת יצירות של ריכרד וגנר.
יצירה בזרם השלישי לאחר הגדרתו
המבקר סקוט ינאו כתב שהזרם השלישי החל למעשה רק מסוף שנות החמישים ועלייתו הייתה בד בבד עם צמיחת הג'אז החופשי באותן שנים. הוא מציין את שמותיהם של הטרומבוניסט ג'יי ג'יי ג'ונסון (שאלבומו Perceptions, אותו הקליט ב-1960 יחד עם דיזי גילספי, הוא אלבום "הזרם השלישי" המובהק הראשון), הפסנתרן ג'ון לואיס וכמובן שולר עצמו, כחלוצי הזרם.
בשנת 1956 הקליט מיילס דייוויס עם שולר את התקליט The Birth of the Third Stream. מוזיקאים נוספים שהשתתפו בהקלטת אלבום זה היו ג'ימי ג'ופרה וג'יי ג'יי ג'ונסון.
עוד הקליטו יצירות בזרם זה רביעיית הג'אז המודרני, סטן גץ (באלבום "פוקוס"), דון אליס, גיל אוונס (למשל באלבום Miles Ahead שהקליט עם מיילס דייוויס), ג'ורג' ראסל, דייב ברובק, מייקל ברקר (באלבום Wide Angles), צ'ארלס מינגוס (Epitaph) ואחרים. גם מוזיקאי ג'אז חופשי כססיל טיילור, סאן רע, ראלף טאונר, קולין וולקוט וגלן מור הושפעו מהזרם השלישי.
דמות שונה מעט בזרם היא דמותו של ז'אק לוסייה, שהגיע לא מעולם הג'אז כי אם מן העולם הקלאסי והקליט מספר רב של אלבומים בהם מבוצעת מוזיקה קלאסית (בעיקר של יוהאן סבסטיאן באך) כסטנדרטי ג'אז, וזכה להצלחה מסחרית גדולה יחסית, בניגוד לרוב היצירות בזרם השלישי.
מחשובי הזרם בעת האחרונה ("הדור השני") ניתן למנות, בין היתר, את המוזיקאים אורי קיין וג'ון זורן ואת המלחין הישראלי יצחק ידיד, העורך סינתזה לא רק בין ג'אז למוזיקה קלאסית אלא בינם ובין מוזיקה מזרח תיכונית, פיוטים ועוד, ביצירות כמשל המערה ו"תחנון" שהוזמנה בשנת 2000 על ידי פסטיבל המוזיקה בת זמננו בווינה.
מלחין נוסף, המגיע ממסורת קלאסית ויוצר יצירות המוגדרות כמשתייכות לזרם השלישי הוא הפולני קשישטוף פנדרצקי.
חברת התקליטים ECM מצוינת פעמים רבות כחברת התקליטים העיקרית בה יוצאים אלבומי הזרם השלישי.
נמל התעופה דלמאן
נמל התעופה דלמאן (בטורקית: Dalaman Havalimanı) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם בדרום מערב טורקיה. הוא אחד משלושה נמלי התעופה המשרתים את אתרי התיירות לאורך הריביירה הטורקית שלחופי הים התיכון (האחרים הם נמלי התעופה אנטליה ומילאס-בודרום). בשנת 2015 עברו בנמל 4,377,101 נוסעים, מהם כ-72% במסגרת טיסות בינלאומיות.
הנמל מופעל על ידי התאגיד YDA Airport Investment and Management.
הנמל
הנמל נפתח ב-1981 כחמישה קילומטרים מדרום לעיר דלמאן, סמוך לחוף הים. תחילה שימש כמנחת ובשנת 1989 שודרג לנמל תעופה. מצוי בו מסלול טיסה יחיד שכיוונו הכללי הוא צפון-דרום. בנייני הנמל ממוקמים ממערב למסלול הטיסה.
בשנת 2003 הוגשה על ידי קבוצת YDA בקשה לניהול נמל התעופה על פי מודל BOT. הקבוצה זכתה במכרז להקמה והפעלה של מסוף התעופה הבינלאומי בנמל, והיא מפעילה אותו מאז 2006.
בנמל שני טרמינלים. הטרמינל הישן משרת טיסות פנים ארציות. הטרמינל החדש, ששטחו כ-95 אלף מטר ובו ארבעה מפלסים, משרת טיסות ליעדים בינלאומיים. יש בו 60 עמדות בידוק ו-12 שערי עלייה למטוס, ששמונה מהם מצוידים בגשרי עלייה למטוס. במקביל להקמת הטרמינל החדש גם הוספו לנמל רחבות חנייה עד לקיבולת מקסימלית של 35 מטוסים. בנמל מקומות חניה ל-550 כלי רכב.
בשנת 2016 החלה הקמת בניין טרמינל שלישי בנמל.
הנמל משרת למעלה מ-40 חברות תעופה, רבות מהן חברות שכר וחברות תעופה זולה. אלו מפעילות קווי תעופה בין הנמל לבין יעדים בטורקיה, בצפון מערב אירופה, במרכז אירופה, במזרח אירופה ובסקנדינביה (כולל יעדים רבים במיוחד ברוסיה, בריטניה וגרמניה) וכן קווים אל אזרבייג'ן, לבנון וישראל.
שונר
שֻׁנָּר (שם מדעי: Lynx) הוא סוג במשפחת החתוליים. מקור המילה הוא שֻׁנְרָא בארמית, ותרגומה הוא "חתול".
מאפיינים
השונר חי ביערות גבוהים עם מעטפת צפופה של שיחים ועשבים. אף על פי שהשונרים צדים רק על הקרקע, הם מסוגלים לטפס על עצים ולשחות. הם מצויים בעיקר באמריקה הצפונית ובהימלאיה, אך גם באזורים הצפוניים של סקנדינביה חיים שונרים. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 נעשו מאמצים רבים ליישב מחדש את השונר הצפוני בגרמניה. השונר מצוי גם ביער ביאלובייסקה (צפון מזרח פולין), דרום ספרד ומזרח פורטוגל. במדינות רבות ציד שונרים אינו חוקי.
לשונר זנב קצר, ציצות שיער שחורות בקצות האוזניים, שפם, זקן וכפות רגליים מרופדות להליכה בשלג. צבע פרוותו נע בין חום בהיר לבז' ולפעמים ניכרים עליו כתמים חומים כהים, במיוחד על הרגליים. משקלו הוא 5–30 קילוגרם.
השונר הוא טורף קטלני ביותר, ואינו נרתע מציד של חיות הגדולות ממנו בהרבה כגון זאבים ואיילים. ביכולתו לטרוף כמעט כל בעל חיים הבא לידו, והוא מסוכן לבני אדם הנמצאים בקרבתו. עם זאת, בדומה לחתוליים אחרים, הוא ניתן לביות אם יאומץ כגור. ישנם המתארים את התנהגותו כחיית מחמד כ"מזכירה יותר כלב מאשר חתול", בעיקר מפני שהשונר הסיבירי חובב טיולים כשהוא קשור ברצועה. שונרים מבויתים נינוחים גם בהתנהלותם עם אנשים זרים.
מכשפת השני
מכשפת השני (באנגלית: Scarlet Witch) היא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men #4 ממרץ 1964 ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
מכשפת השני היא האלטר אגו של ונדה מקסימוף, בתו לכאורה של מגנטו ואחותו של פייטרו מקסימוף, הידוע בכינויו קוויקסילבר. בעברה הייתה חברה בקבוצות האוונג'רס ואחוות המוטאנטים. בכוחה לשנות את מרקם המציאות, והיא הייתה זו שאחראית לאירועי "האוונג'רס מתפרקים" ו"בית אם" לאחר שדעתה נטרפה עליה בעקבות אובדן ילדיה. בשנת 2015, מקור כוחותיהם של ונדה ואחיה השתנה מכוח מוטאנטי לתוצאה של ניסויים שעברו בידי הוד התפתחותו וזהותם של הוריהם נותרה סודית. במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה", התגלה כי אמם הייתה מכשפת השני הראשונה, נטליה מקסימוף.
דמותה של מכשפת השני מופיעה בסדרות האנימציה "איירון מן", "וולברין והאקס-מן" ו"אקס-מן: הדור הבא". את דמותה של מכשפת השני בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" ובסדרת הטלוויזיה "וונדה-ויז'ן" משירות הסטרימינג דיסני+ מגלמת השחקנית אליזבת אולסן
היסטוריה פרסומית
מכשפת השני ואחיה, קוויקסילבר, הופיעו לראשונה כחברים באחוות המוטאנטים של מגנטו, אויב האקס-מן. הם הוצגו כלא-מעוניינים באידאולוגית העליונות המוטאנטית של מגנטו, ובדומה לדמויות קומיקס נשיות נוספות בתקופת תור הכסף של הקומיקס הוצגה מכשפת השני בעיקר כצייתנית וכנועה. עם זאת הראתה הדמות מאפיינים החורגים מהלך הרוח הכללי, בין היתר באמצעות התנגדות לניסיונות החיזור של מאסטרמיינד ולרעיונותיו הקיצוניים של מגנטו. דמויותיהם נוצרו בידי סטן לי וג'ק קירבי, שעבדו באותה תקופה על הרצת חוברות "האוונג'רס", אשר הורכבה ממבחר דמויות הדגל של חברת מארוול קומיקס. השניים החליטו להחליף את סגל הקבוצה, להוציא ממנה את מרבית גיבוריה - מלבד קפטן אמריקה - ולהחליפם בנבלים לשעבר מהרצות קומיקס אחרות; מכשפת השני וקוויקסילבר מחוברות "אקס-מן", והוקאיי מעלילות איירון מן. שינוי דרסטי שכזה בסגל קבוצת גיבורי-על, על אף שנעשה נפוץ לאחר מכן, היה חסר תקדים באותם הימים. דמותה של מכשפת השני, שעל אף כוחותיה לא נוצרה כדמות נשית חזקה, הופיעה במספר קווי עלילה משנית שרמזו על קשרים רומנטיים בינה לבין חברים שונים בקבוצת האוונג'רס, ככל הנראה במטרה למשוך קהל יעד נשי. מכשפת השני וקוויקסילבר עזבו את כותר "האוונג'רס" בתום אירוע קרוסאובר עם קבוצת האקס-מן, אך הופיעו לסירוגין בחוברות הבאות, עד להצטרפותם המחודשת לקבוצה.
הכותב רוי תומאס היה זה שהתחיל במערכת יחסים רומנטית ממושכת בין דמויותיהן של מכשפת השני ו-ויז'ן, על מנת לסייע לפיתוח הדמויות. לדבריו, הוא בחר בשתי דמויות אלו מכיוון שהן הופיעו אך ורק בחוברות "האוונג'רס", כך שלא היה חשש להפרעה לקווי עלילה בכותרים נוספים. מאוחר יותר צירף תומאס את הוקאיי על מנת ליצור משולש אהבה בתוך קבוצת האוונג'רס. הכותב סטיב אנגלהארט, שהחליף את תומאס ככותב חוברות האוונג'רס, ביצע בדמות שינויים משמעותיים. הוא העניק לדמות את אישיותה האסרטיבית, הרחיב את טווח כוחותיה, הוציא את אחיה מהקבוצה כדי שדמותה תוכל להתפתח באופן עצמאי, ומאוחר יותר שילב אותה בחוברות "האוונג'רס מהחוף המערבי".
מכשפת השני ו-ויז'ן התחתנו בתום קשת הסיפור "המדונה השמימית", וכיכבו בסדרה מוגבלת בת 4 חוברות, בה מכשפת השני נכנסת להריון באמצעי קסם ויולדת שני בנים. קשת הסיפור "מסע ויז'ן", שנכתבה כאשר ג'ון ביירן החליף את אנגלהארט בכתיבת כותר "האוונג'רס מהחוף המערבי", הפכה את ויז'ן למכונה חסרת רגש, ביטלה את נישואיו למכשפת השני, קבעה כי בניה הם יצירי השטן ומחקה את קיומם. אנגלהארט עצמו הביע את התנגדותו למהלך זה בריאיון לבלוג "נשים במקררים". כותר "האוונג'רס מהחוף המערבי" בוטל, אך הוחלף בסדרת "פורס וורקס" שרצה כשנתיים. מכשפת השני עצמה כיכבה באותה התקופה בסדרת חוברות עצמאית קצרה, בת 4 חוברות.
בשנת 1996 הגיעה חברת מארוול קומיקס לשפל כלכלי עד סף פשיטת רגל, והחליטה לאתחל את כותריה ללא דמויות מוטאנטיות במיזם בשם "גיבורים נולדים מחדש". רוב ליפילד, כותב כותר האוונג'רס המחודש, החליט לכלול את דמותה של מכשפת השני בקבוצה; דמותה שוכתבה, והיא נעשתה למכשפת רגילה. הפרויקט בוטל אחרי שהצליח להציל את החברה ממצבה הכלכלי הקשה, והמשכיות הקומיקס הרגילה חודשה. כחלק מקבוצת האוונג'רס בכתיבתו של קורט בוזיאק ובאיורו של ג'ורג' פרז זכתה מכשפת השני לתלבושת חדשה בהשפעה צוענית ולשיער מתולתל, עיצוב מסובך שפרז בחר בו עבור האתגר שבו, אך הבין את הקושי שבעיצובו עבור אמנים אחרים. המאייר אלן דייוויס ציין שכאשר אייר את כותר האוונג'רס, הוא התבקש לשנות את עיצוב הדמות בהתאם למודל של פרז, בטענה שעיצובו הפשטני יותר לא משתלב עם הדמות.
דמותה של מכשפת השני הייתה דמות מרכזית באירועי הקרוסאובר "האוונג'רס מתפרקים" ו"בית אם", ומאוחר יותר הופיעה גם בסדרה המוגבלת Avengers: The Children's Crusade ובאירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן". בשנת 2012 נעשתה לדמות ראשית בחוברות "האוונג'רס המופלאים", ולקחה חלק באירועי הציר", בהם מוצאם של מכשפת השני וקוויקסילבר - ששוכתב ושונה פעמים רבות במרוצת השנים - עבר שינוי פעם נוספת. השכתוב המחודש ביטל את קרבת הדם המשפחתית בין מכשפת השני וקוויקסילבר למגנטו, שנחשב לאביהם, וכן ביטל את היותם מוטאנטים. שינוי עלילתי זה התרחש ברקע מחלוקת משפטית בין אולפני מארוול ואולפני פוקס בנוגע לשימוש בדמויותיהם, מאחר שהזכויות לשימוש בדמויות האקס-מן והמוטאנטים היו שייכות לפוקס, אך השימוש בדמויות האוונג'רס היה שייך לאולפני מארוול. הדמות מכבבת בכותר סולו ארוך משלה, שנוצר בחידוש הכותרים "מארוול החדשה והשונה".
מקור, אחוות המוטאנטים
סיפור המקור של ונדה ופייטרו מקסימוף שונה פעמים רבות במרוצת השנים. לפי הגרסה העדכנית ביותר, אמם של התאומים הייתה המכשפה הצוענית-סרבית נטליה מקסימוף, נצר לשושלת מכשפות השני שהעבירו את התואר מאם לבתה במשך דורות. נטליה רצתה לחסוך מבתה את חייה הקשים כמכשפה, והעניקה אותם לאחותה מריה וגיסה ג'נגו, שאיבדו את בניהם במהלך מלחמת העולם השנייה. זמן מה לאחר מכן הותקף הכפר הסרבי של המשפחה בידי שליחיו של הוד התפתחותו, שהשמועה אודות לידתם של התאומים גונבה לאוזניו והוא שאף לבצע בהם ניסויים. אמם המכשפת נהרגה בניסיון לחלצם מידיו, והוד התפתחותו נרגש מהקרבתה והבטיח להחזיר את התאומים למריה וג'נגו בתום תקופת הניסויים העתידה להם. בבסיסו בהר ונדגור שברפובליקת טרנזיה הבדיונית ביצע הוד התפתחותו ניסויים בתאומים, והוביל לפיתוח כוחות-העל שבהם - אחיה זכה למהירת-על אנושית, ו-ונדה התינוקת זכתה ליכולת שינוי מרקם המציאות כרצונה, שהוגברה בהשפעת כוחותיו של השד העתיק צ'ת'ון הכלוא במעמקי הר ונדגור וחוברה לכוח הכישוף. בשלב מסוים התאכזב הוד התפתחותו מתוצאות הניסוי והשיב את התאומים להוריהם המאמצים, מוסווים כמוטאנטים.
ונדה ופייטרו גדלו בחברה צוענית כבניהם של מריה וג'נגו מקסימוף, והתוודעו לכוחותיהם בהגיעם לגיל ההתבגרות, ללא מודעות לעברם. באחד הימים גנב ג'נגו מזון עבור משפחתו המורעבת מכפר סמוך, ועורר את זעמם של המקומיים. תושבי הכפר הזועמים התקיפו את המחנה הצועני, גרמו למותה של מריה והפרידו בין התאומים וג'נגו. פייטרו חילץ את ונדה באמצעות מהירותו, והם נדדו לבדם ברחבי מרכז אירופה. הטראומה שנגרמה להם בעקבות המתקפה השכיחה מהם כל זיכרון מילדותם עד לגיל מאוחר. בזמן נדודיהם איבדה ונדה שליטה בכוחותיה, וגרמה לשריפת כפר סמוך, שאחד מתושביו כינה אותו "מכשפת שני" - כינוי אותו אימצה לשארית חייה, ללא מודעות להיסטוריה העומדת מאחוריו. ונדה ופייטרו חולצו בידי המוטאנט מגנטו שהגיע למקום, והם הסכימו לשרתו כדי להחזיר לו את החוב על הצלת חייהם. הם הצטרפו לקבוצת אחוות המוטאנטים הרשעים בהנהגתו, הדוגלת בעליונות הגזע המוטאנטי, מתוך תחושת חובה ופחד. הקבוצה נכנסה למאבק ממושך נגד קבוצת האקס-מן בהנהגת צ'ארלס אקסבייר, יריבו האידאולוגי של מגנטו. בכעס על ניסיונו לפגוע באחיה הצליחה ונדה להשבית ולכלוא את אנג'ל, שהופרד מחברי קבוצתו.
ונדה התנגדה לניסיונו של מגנטו לחסל את ארבעת חברי האקס-מן הנותרים, השתמשה בכוחותיה כנגדו וניצלה מזעמו בידי אחיה. אך כאשר אחיה נשבה בידי מארוול גירל ו-ונדה עתרה למגנטו בבקשה לחלצו, היא גילתה שהוא מתכנן לפוצץ את בסיס האקס-מן על כל יושביו, תוך מוכנות להקריב את חייו של פייטרו על מנת להגיע לניצחון. לעימות בין השניים הצטרף נאמור הסאב-מרינר, שהעניק לאחוות המוטאנטים את חסותו אך נחשף לכוונותיו האמיתיות של מגנטו. במתקפה של האקס-מן בחרה ונדה להישאר מאחור ולא לברוח עם שאר חברי האחווה, על מנת לשאת ולתן עם האקס-מן בדבר חירותו של אחיה. מאבק קצר בינה לבין סייקלופס נקטע בבואו של אקסבייר, שהסכים לשחרר את אחיה, ו-ונדה שכנעה את נאמור הזועם להפסיק להילחם באקס-מן. נאמור פיתח רגשות כלפי ונדה, שיופייה הזכיר לו את זה של סוזן סטורם; מתוך נקודת דמיון זו חשש נאמור שהיא תפגע ברגשותיו כמו סוזן, והחליט להיפרד ממנה. חטיפתם של מגנטו וטואד בידי הישות הקוסמית הזר הביאה לפירוק אחוות המוטאנטים ולשחרורם של ונדה ופייטרו משירותו של מגנטו, באמרם כי חובם שולם.
הצטרפות לקבוצת האוונג'רס
בתום קרב מתיש נגד קבוצת אדוני הרשע החליטו מרבית חבריה המייסדים של קבוצת האוונג'רס - איירון מן, תור, האיש הענק והצרעה - לקחת הפסקה מפעילותם כאוונג'רס ולצאת לחופשה, והכריזו כי האוונג'רס מחפשים מגויסים חדשים. ונדה ופייטרו קיבלו את ההודעה בשהותם בשווייץ, הגישו בקשת הצטרפות, עלו על אונייה לארצות הברית והתקבלו בברכה בידי איירון מן. הם הצטרפו לקשת הוקאיי, נבל לשעבר הנחוש בדעתו לחזור למוטב, ותחת מנהיגותו של קפטן אמריקה הוכרזו בפומבי כקבוצת האוונג'רס. הקבוצה הותירה בתחילה רושם שלילי, כאשר במסיבת העיתונאים הוקאיי ערער על סמכותו של קפטן אמריקה ו-ונדה הנסערת משאלות הכתבים ברחה מהמקום. התנהגותו השחצנית של הוקאיי, אופיו חם-המזג של פייטרו וחוסר השליטה של ונדה יצר מתחים בקרב הקבוצה, שעברה אימונים מפרכים בידי קפטן אמריקה.
ונדה ופייטרו נותרו חברים בקבוצת האוונג'רס והתיידדו עם חברים נוספים בקבוצה עד לכישלון משימה כנגד מגנטו, שהסתיימה בפציעתה הקשה של ונדה ובעריקתם של התאומים חזרה לאחוות המוטאנטים. הם עזבו את מגנטו והאחווה עקב עימות בינם לבין האקס-מן והאוונג'רס, אך לא חזרו מיידית לקבוצת הגיבורים. אבדן כוחותיה הפתאומי של ונדה כתוצאה מהשלכות פציעתה הביא אותה לחקור ספרי כישוף בעידודם של פייטרו וטואד, מה שהביא לזימונו בשוגג של כובש בין-גלקטי בשם ארקון. ארקון חטף את ונדה, טואד וצוות מדענים למימד פולימכוס החבוי במשולש ברמודה, בכוונה להציל את עולמו מהשמדה תוך כדי ניצול ופגיעה בכדור הארץ. פייטרו הצליח לגייס לעזרתו את חברי האוונג'רס, שסייעו לפולימכוס להציל את ממלכתו ללא גרימת נזק נוסף, וסייעו לו להבין את ערך חיי האדם החלש ממנו. פייטרו ו-ונדה, שכוחותיה שבו אליה, הצטרפו שנית לקבוצת האוונג'רס, וטואד נשאר בפולימכוס מרצונו.
ונדה ו-ויז'ן, סיפור מקור קודם
מבין חבריה של קבוצת האוונג'רס באותה התקופה נמנה האנדרואיד ויז'ן, פרי יצירתו של הנבל האנדרואיד אולטרון, שקם על יוצרו והצטרף לקבוצת האוונג'רס. ויז'ן ו-ונדה פיתחו בהדרגה רגשות רומנטיים זה כלפי זה, עד לנשיקתם הראשונה במהלך קשת הסיפור מלחמת קרי-סקרול, לקנאתו של הוקאיי. פייטרו בתחילה רעם על בחירתה של ונדה באנדרואיד מלאכותי על פני חברה הוותיק לקבוצה, אך בהמשך נתן לזוג את ברכתו. ונדה ו-ויז'ן התחתנו עם סופה של קשת-הסיפור "המדונה השמימית", בברכתם ותמיכתם של כל חברי האוונג'רס. פייטרו עצמו התחתן עם חברת משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים, קריסטל.
כאמור, סיפור המקור של ונדה ופייטרו שוכתב ושונה פעמים רבות במשך השנים. במשך תקופה ארוכה האמינו התאומים כי אביהם הוא וויזר, גיבור-על מתור הזהב של הקומיקס. אולם, הופעתה של פרה מואנשת בשום בווה (Bova) - פרי ניסוייו של הוד התפתחותו - לימד אותם כי הם בניה לכאורה של נמלטת בשם מגדה לנשר שביקשה ללדת בהר ונדגור. מגדה ברחה מבעלה, אדם אכזר בעל כוחות-על חזקים, מחשש שבניה התאומים יושחתו מהתנהגותו, ונטשה את תאומיה אחרי לידתם כדי שבעלה לא יוכל לעלות על עקבותיהם. הוד התפתחותו ניסה למסור את התאומים לוויזר, שברח עקב מותה בלידה נפרדת של אשתו באמונה שהתאומים שנמסרו לו הם פרי בטנה. לבסוף נמסרו התאומים לחזקתו של הצועני ג'נגו מקסימוף, שגידל אותם כבניו. התאומים מתאחדים עם ג'נגו, שנהרג מהתקף לב אחרי קרב עם השד צ'ת'ון, שהשתלט על גופה של ונדה לפני שהובס בידי האוונג'רס. מאוחר יותר מתגלה כי מגנטו, המחלץ תשובות מבווה בחיפוש אחר עברו, הוא אביהם של אותם התאומים שהיו חברים בקבוצתו בעבר. הוא מיידע את התאומים זמן קצר אחרי לידת בתם של פייטרו וקריסטל, לונה, והמשפחה התאחדה. גילוי מוצאם האמיתי של התאומים בעתיד, וביטול קרבת הדם ביניהם לבין מגנטו ומגדה, משכתב ומבטל את סיפורה של בווה. ונדה ו-ויז'ן לקחו תקופת היעדרות מקבוצת האוונג'רס, ו-ונדה נכנסה להיריון באמצעות כישוף וילדה תאומים, בילי ותומאס. ונדה ו-ויז'ן הצטרפו מאוחר יותר לקבוצת האוונג'רס מהחוף המערבי.
במקביל לחברותה בקבוצת האוונג'רס החלה ונדה להתלמד אצל מכשפה עתיקת-יומין בשם אגתה הארקנס, אשר לימדה אותה להעמיק את שליטתה בכוחותיה וחיבורה לעולם הכישוף. לאחר מכן חוותה ונדה שתי טלטלות רגשיות, העתידות להשפיע על התנהגותה בעתיד. בתחילה הושמד ויז'ן בידי הנבל הנוסע-בזמן אימורטוס, וגופו נבנה מחדש בידי האנק פים. אולם, אישיותו ורגשותיו של ויז'ן לפני השמדתו היו מבוססים על דפוסי מוחו של סיימון ויליאמס/וונדר מן, שקם לתחייה וסירב להקריב את עצמו עבור שחזורו המלא של ויז'ן בטענה שונדה התאהבה בחיקוי חיוור שלו עצמו. כתוצאה מכך הוחזר ויז'ן כמכונה חסרת צבע ורגש, נישואיו לונדה בוטלו והוא הצטרף לקבוצת האוונג'רס הראשית כדי להישאר מרוחק ממנה. כמו כן התגלה כי תאומיה של ונדה נוצרו מכוח החיים של השד מפיסטו, ששאב אותם חזרה לגופו וביטל את קיומם. אגתה הטילה על ונדה כישוף חזק והשכיחה מזכרונה את קיומם של בניה, מתוך כוונה לשמור על שפיותה. ונדה נזכרה בבניה זמן מה לאחר מכן, אך הדחיקה את זכרונם במשך תקופה ארוכה ביותר.
פורס וורקס
כחברת האוונג'רס נאלצה ונדה לפעול שנית לצידו של ויז'ן, שחזר לעצמו אחרי שדפוסי המוח של וונדר מן שבו אליו חלקית בשילוב אלה של המדען המנוח אלכס ליפטון. אחרי היעדרות של שנה, בה הועברו ליקום כיס בידי פרנקלין ריצ'רדס אחרי שהקריבו את עצמם במאורעות "סאגת אונסלוט", שבו חברי האוונג'רס ליקום מארוול המרכזי, וכוחותיה של ונדה נעשו חזקים יותר ויותר. היא השתמשה בכוחותיה כדי להחיות את וונדר מן, שהתגשם בהתחלה כענן אנרגיה יונית שבכוחותיה של ונדה לזמן כרצונה.
אחרי מפגש עם מורגן לה פיי הודיעה אגתה הארקנס לוונדה שביכולתה להשתמש בצורה חזקה של קסם בשם קסם כאוס, והיא החייתה את וונדר מן באופן מלא. השניים נעשים לזוג, אך נפרדים בהמשך ו-ויז'ן ו-ונדה מחדשים את מערכת היחסים ביניהם. כוחותיה נעשו חזקים באופן משמעותי בהדרגה, והיא אף איחדה את אישיותו המפוצלת של שוכן הביניים (In-Betweener), הישות הקוסמית המייצגת דואליות, כאשר היא פוצלה בידי הנבל סקורפיו.
האוונג'רס מתפרקים, בית אם
במשך תקופה ארוכה הדחיקה ונדה מזכרונותיה טראומות נפשיות קשות, בראשן אובדן בניה התאומים, וכוחותיה המתחזקים והשפעת קסם הכאוס שמו לחץ על נפשה המעורערת במילא. הערה בלתי-מכוונת מפי הצרעה על בניה הייתה הקש ששבר את גב הגמל, ו-ונדה עברה התמוטטות עצבים חמורה. היא יוצאת למסע נקמה שלוח רסן, במהלכו הרגה את אגתה הארקנס ופתחה במתקפה סמויה על האוונג'רס, אותם היא מאשימה במות ילדיה. ונדה תמרנה ושינתה את מרקם המציאות בשרשרת של אירועים שהביאו למותם של סקוט לאנג/איש הנמלה, ויז'ן והוקאיי, השמדת אחוזת האוונג'רס ופציעתם של רבים מחברי הקבוצה. דוקטור סטריינג' הגיע למקום לאחר שחש בשימוש מוגבר בקסם, ויידע את חברי הקבוצה כי האיומים השונים איתם נאלצו להתמודד הם פרי קסמה של ונדה. דוקטור סטריינג' הביס את ונדה, והכניס אותה למצב קטטוני באמצעות העין של אגאמוטו. היא נלקחה משם בידי מגנטו לאי ג'נושה, מקום מפלט למוטאנטים, שם יוכל פרופסור צ'ארלס אקסבייר לטפל בה.
אקסבייר ודוקטור סטריינג' נכשלו במשימתם להחזיר את ונדה למצבה הקודם, ואחרי שניסתה להחזיר את ויז'ן לחיים ולתקן את הנזק שעשתה, נאלצו להותיר אותה בתרדמת. במקביל קיים אקסבייר התייעצות עם חברי האוונג'רס והאקס-מן, בשאלה האם יש לתת לונדה להישאר בחים. פייטרו, בזעזוע עמוק מכך שאקסבייר מוכן להרוג את אחותו, העיר את ונדה ושיכנע אותה להשתמש בכוחותיה כדי למנוע זאת. בתגובה שינתה ונדה לחלוטין את מרקם המציאות, ויצרה מציאות חלופית בשם "בית אם" בה לגזע המוטאנטי רוב על פני בני האדם, וגיבורי-העל השונים זוכים להתגשמות משאלות ליבם, כשבין היתר מגנטו ומשפחתו הם שליטי המוטאנטים. במציאות זאת חיה ונדה כבת-אדם רגילה, וגידלה את ילדיה בפרטיות.
רוב רובם של תושבי המציאות החדשה לא חשו בשינוי הדרסטי שנוצר. רק וולברין, ליילה מילר והוקאיי המוחייה הבחינו בכך שהמציאות השתנה, ובאמצעות שימוש בכוחותיה של ליילה מילר החזירו לגיבורי-העל את זכרונותיהם האמיתיים ופתחו במרד נגד בית מגנוס. בקרב המתחולל בג'נושה הצליחה מילר להשיב למגנטו את זיכרונותיו, ו-ונדה גילתה לדוקטור סטריינג' כי היה זה פייטרו, ולא מגנטו, שיזם את שינוי המציאות. מגנטו הזועם האשים את פייטרו בכך שפעל בשמו ותמרן אותו ואת ונדה למטרותיו, תקף את בנו והרג אותו. ונדה החייתה את פייטרו, והסבירה למגנטו שאחיה רק רצה להביא להם אושר, וטענה כי הוא בחר במוטאנטים מאשר במשפחתו ובכך הרס אותה. ונדה שיחזרה את המציאות לקדמותה באמצעות שלוש מילים - "לא עוד מוטאנטים". ונדה החזירה את העולם לקדמותו, אך הפשיטה מכוחותיהם כ-90% מאוכלוסיית המוטאנטים העולמית - בהם פייטרו, מגנטו, פולאריס, אקסבייר ולכאורה גם היא עצמה - וגרמה למותם של רבים.
אחרית דבר, מסע הצלב של הילדים
ונדה עצמה נעלמה מזירת ההתרחשות. היא נמצאה על ידי הוקאיי וחיה לסירוגין בכפר קטן ליד הר ונדגור, שם חיה חיים שקטים ללא כל זיכרון מעברה או אמונה בקסם. חברי קבוצת האוונג'רס הצעירים, ויקאן וספיד האמינו כי הם גלגול נשמות של בניה התאומים של ונדה, וניסו לחפש אותה ללא הצלחה. ונדה שבה באופן פתאומי והקימה את קבוצת האוונג'רס העוצמתיים, שהחלה את דרכה במשימה נגד צ'ת'ון והמשיכה לפעול לאחר מכן בהנהגתו של האנק פים. בקבוצה היו חברים פייטרו, ששחזר את כוחותיו בסיוע הבלתי אנושיים, וכן סטאטור, בתו של סקוט לאנג. ונדה זכתה ליחס עוין מסטאטור, הטילה עליה כישוף שמונע ממנה לדבר בגנותה ושכנעה את פים להרחיק אותה מהקבוצה. לאחר מכן התקיפו סטאטור וחברי האוונג'רס הצעירים את ונדה, וחשפו כי היא לעשה האל לוקי שהתחזה אליה במטרה להתערב בתוכניותיו של נורמן אוסבורן. לוקי ברח מהמקום, ומיקומה של ונדה האמיתית נותר בסוד.
אחרי עומס-יתר בכוחותיו של ויקאן יצאו חברי האוונג'רס הצעירים למסע חיפושים אחר ונדה בסיוע פייטרו ומגנטו, ששיחזר את כוחותיו. אחרי חיפושים שונים מצאה הקבוצה את ונדה האמנזית מאורסת לדוקטור דום, אך נקלעה לקרב מול קבוצת האוונג'רס הראשית וצבאותיו של דוקטור דום. האוונג'רס הצעירים ו-ונדה חולצו מהמקום בידי איירון לאד, והוחזרו אחורה בזמן לאירועי "האוונג'רס מתפרקים". בראותה את האירועים נזכרה ונדה בעברה וכוחותיה שבו אליה, והיא הצילה את איש הנמלה מכוחותיה שלה בזמן העבר. כאשר הקבוצה ואיש הנמלה שבו לזמן ההווה, אישרה ונדה את חשדותיהם של ויקאן וספיד, והצהירה שהם אכן בניה בגלגול מחודש. היא משיבה לריקטור את כוחותיו, והצהירה שהיא עומדת לעשות כן לשאר המוטאנטים בטרם כוחותיה נגנבו על ידי דוקטור דום. מתגלה כי לפני מתקפתה על האוונג'רס פנתה ונדה לעזרתו של דום בניסיון להחיות את בניה, אך ניסוייהם הביאו להתמזגותה עם התגלמות כוח החיים, וכוחותיה העצומים היו לה לרועץ והביאו אותה להתמוטטות עצבים. דום הובס בידי האוונג'רס והאקס-מן, ו-ונדה דחתה את הזמנותיהם של פייטרו, מגנטו וקפטן אמריקה והעדיפה להישאר לבדה.
אוונג'רס נגד אקס-מן, האוונג'רס המופלאים
אחרי קרב נגד מודוק וארגון A.I.M משתכנעת ונדה בידי גברת מארוול וספיידרוומן לבקר באחוזת האוונג'רס, שם היא זוכה ליחס מנוכר מויז'ן המחודש, שגוער בה על כך שתימרנה והרגה אותו. ויז'ן דורש ממנה לעזוב, ו-ונדה הבוכייה נלקחת משם בידי גברת מארוול. היא מקבלת חזיונות שונים אודות כוח הפניקס, בהם מותם של האוונג'רס. לאחר מכן מגלים חברי האוונג'רס והאקס-מן כי כוח הפניקס עושה את דרכו לעבר כדור הארץ, ככל הנראה בעקבותיה של משיחת המוטאנטים הופ סאמרס. גילוי זה יוצר מלחמה בין האוונג'רס לבין האקס-מן, במהלכה כוח הפניקס מפוצל לחמישה חלקים ומתמזג עם סייקלופס, נאמור, אמה פרוסט, מג'יק וקולוסוס. ונדה הצטרפה לקרב כדי לחלץ את האוונג'רס מידי סייקלופס המחוזק, והחלה לאמן את הופ בשימוש בכוחותיה בואקאנדה.
מאוחר יותר ביקרה ונדה בקבר של אקסבייר, במטרה לחלוק לו כבוד אחרון, ונכנסה לעימות פיזי עם רוג בדבר מעשיה כלפי הגזע המוטאנטי בעבר. הן נלכדו בידי כוחותיו של הגולגולת האדומה, שעקר את מוחו של אקסבייר מגופו כדי לרכוש את כוחותיו הטלפתיים. מוחה של ונדה נשטף בידי הגולגולת האדומה המחוזק, שניסה לשכנע אותה להשתמש בכוחותיה כדי לשלול את כוחותיהם של כל המוטאנטים ברחבי העולם, אך יצאה משליטתו כשנתקלה בגופתו של אקסבייר. היא ורוג הושלכו לחסדי המון-זועם שונא מוטאנטים, וניצלו על ידי חברי חטיבת האוונג'רס המאוחדים. ונדה ורוג הצטרפו לחטיבת האוונג'רס המאוחדים אחרי קרב נגד הגולגולת האדומה. בעוד ונדה ניסתה להתיידד עם רוג, היא מצדה הצהירה שהצטרפה לקבוצה כדי לפקח על מעשיה של ונדה.
בהרפתקאות מאוחרות יותר נאלצה הקבוצה לצאת כנגד החלטת השמימיים על חורבן כדור הארץ כתוצאה ממעשיהם של "תאומי אפוקליפס" - בניהם התאומים של ארכאנג'ל ומגפה, שנחטפו לציר זמן עתידי אפשרי בידי קאנג הכובש וגדלו במחנות ריכוז למוטאנטים. במקביל למאבק בשמימיים ודחיית הקץ שוכנעה ונדה בידי תאומי אפוקליפס לחלץ אך ורק את המוטאנטים שבכדור הארץ, מה שהתפרש בידי רוג כמעשה בגידה, כשלמעשה כוונתה של ונדה הייתה גיוס המוטאנטים כדי להביס את התאומים. רוג ספגה את כוחותיו של וולברין והרגה את ונדה לפני שהסבירה את עצמה, והיא הספיקה להעביר את כוח הכישוף לוונדר מן כדי שיוכל לבצע אותו בעצמו. מותה בוטל על ידי האבוק וחברי האוונג'רס הנותרים, שנשלחו לעבר בידי קאנג והצליחו להציל את כדור הארץ מהשמדה באמצעות העברת כוחותיהם לרוג. לאחר מעשה השיבה ונדה את כוחותיהם של חברי הקבוצה, אך לא הצליחה להסיר מרוג את כוחותיו ותודעתו של וונדר מן.
גילוי מוצאה האמיתי: הציר, הארץ הנגדית, מארוול החדשה והשונה
התגלית החדשה בדבר מוצאם האמיתי הביאה את ונדה ופייטרו לשוב להר ונדגור, שם נלקחו לארץ הנגדית של הוד התפתחותו. אחרי שחברו למחתרת המתנגדת למשטרו של הוד התפתחותו, אותרו התאומים בידי לומינוס, יצירתו החדשה של הוד התפתחותו בעלת כוחותיהם המשולבים של ונדה ופייטרו. הם הובאו להוד התפתחותו, שטען בפניהם כי מריה וג'נגו הם הוריהם האמיתיים, וכי הם אינם מוטאנטים אלא תוצר ניסוייו. ונדה ופייטרו נמלטו מהוד התפתחותו, והצטרפו לחטיבת האוונג'רס המאוחדים בקרב על הארץ הנגדית. הם שבו, כחלק מקבוצת האוונג'רס, לכדור הארץ. ונדה המשיכה לחפש את האמת על עברה, במקביל לחקירה על הפרעות משונות בכוח הכישוף. חקירתה הפגישה אותה עם רוחה של נטליה מקסימוף, מכשפת שני מימים עברו ואמה הביולוגית האמיתית. פרוץ מלחמת האזרחים השנייה ביקום מארוול הביא לריב קשה בין ונדה ופייטרו, שהתחיל כסכסוך אידאולוגי והמשיך לקרב של ממש על רקע חוויות ילדותם. בסוף העימות נפרדו התאומים בקרירות, ו-ונדה אמרה לאחיה כי היא לא רוצה לראותו שוב. לאחר מכן נסעה ונדה הנחושה לסרביה, שם גילתה את סיפור מקורה האמיתי מפיו של אב מנזר מקומי. בסיוע רוחותיהן של נטליה ואגתה גילתה ונדה כי כוח הכישוף נתון למתקפתה של התגלמות הכאוס, ושלישיית המכשפות מצליחות להחליש אותה די הצורך כדי שפייטרו ישמיד אותה באופן סופי. התאומים התאחדו כאשר נטליה הקריבה את עצמה כדי להציל את כוח הכישוף, וגילתה להם שלא היה זה הוד התפחותו שהרג אותה, אלא אביהם המסתורי. מאוחר יותר הצטרפה ונדה לדוקטור סטריינג', מג'יק, דוקטור וודו ואחרים בקרב נגד צבא רובוטים ויצורים מהונדסים-גנטית שנוצרו במטרה להכחיד את כל משתמשי הקסם שבמולטי-יקום.
מכשפת השני לקחה חלק באירועי "אימפריה סודית", בהם ארגון הידרה בהנהגת קפטן אמריקה משתלט על ארצות הברית. היא הופיעה כחברה בקבוצת האוונג'רס של הידרה, ומאוחר יותר התגלה שבמהלך קרב נגד הארגון בוושינגטון די. סי. נחשפה ונדה לכוח מסתורי שביטל את כוחותיה, ואפשר להידרה לבצע בה שטיפת מוח. בהתכנסות מאורגנת של קפטן אמריקה, האוונג'רס של הידרה ומחתרת הגיבורים חושף האנק פים, שהתמזג עם הנבל אולטרון, שצ'ת'ון השתלט על גופה של ונדה ומאלץ אותה לפעול בשירות הידרה. בקרב האחרון נגד הארגון הובסה ונדה בידי תור, ודוקטור סטריינג' שחרר אותה משליטתו של צ'ת'ון.
לאחרונה הוכרזה ונדה כאויבת המדינה של אומת המוטאנטים העצמאית על האי החי קרקואה. היא כונתה "המתחזה הגדולה" בעקבות גילוי מקור כוחה האמיתי, והיא מוצבת במקום השני ברשימת בני-האדם שהמיטו אסון על העם המוטאנטי, כאשר הנתונים על מעשיה מעידים שאירועי "בית אם" הביאו למותם של 986,420 מוטאנטים.
סרטי קולנוע
בעבר מכרה חברת אולפני מארוול את הזכויות לשימוש בדמויות הקשורות לזיכיון האקס-מן לאולפני פוקס המאה ה-20, שהפיקו סדרת סרטים המבוססת על דמויות מהזיכיון. שנים לאחר מכן הפיקו אולפני מארוול את זיכיון סרטי "היקום הקולנועי של מארוול", המתמקד בדמויותיהם של האוונג'רס. דמויותיהם של מכשפת השני וקוויקסילבר היוו נקודת מחלוקת בין שני האולפנים - אמנם הם תוארו בעבר כמוטאנטים ובניו של מגנטו, המופיע בסדרת סרטי האקס-מן, אך הם מזוהים בקומיקס עם חוברות האוונג'רס. בפשרה שנוצרה הוחלט כי שתי הדמויות יכולות להופיע בגרסאות שונות בסרטים המופקים על ידי שתי החברות, בתנאי שלא תהיה חריגה בעניין הזכויות אצל שתי החברות. מכשפת השני לא הופיעה בסדרת סרטי אקס-מן, אך בעלת תפקיד חשוב בזיכיון "היקום הקולנועי של מארוול", בו מגלמת את דמותה השחקנית אליזבת אולסן.
חומצה פלמיטית
חומצה פלמיטית, CH3(CH2)14COOH או חומצה הקסאדקנואית, היא אחת מחומצות השומן הרוויות הנפוצות בגופם של בעלי חיים וצמחים. כפי ששמה מעיד עליה, חומצה פלמיטית מהווה מרכיב מרכזי בשמן דקלים (פאלם הוא שמו של עץ הדקל בשפות רבות), אך היא קיימת גם בחמאה, חלב ובשר. התגלתה על ידי אדמונד פרמי (Edmond Frémy) בשנת 1840.
חומר הבערה הצבאי נפלם הוא שילוב של חומצה פלמיטית וחומצה נפתנית.
חומצה פלמיטית היא חומצת השומן הראשונה המיוצרת בתהליך הסינתזה של חומצות שומן (ליפוגנזה) וממנה מיוצרות חומצות השומן הארוכות יותר. רמה גבוהה של חומצה פלמיטית בתאים אדומים קשורה בתזונה עשירה בפחמימות (עודף פחמימות הופך בכבד לשומן), בתסמונת המטבולית ובסוכרת סוג 2.
סרז' לאמה
סרז׳ לאמה (בצרפתית: Serge Lama; נולד ב-11 בפברואר 1943) הוא זמר צרפתי.
חייו
נולד בשם סרז' שובייה, בבורדו. ייצג את צרפת באירוויזיון 1971 עם השיר ("גן בארץ") וזכה במקום העשירי. שירו המפורסם ביותר הוא ("אני חולה"), שהתפרסם בביצועו שלו עצמו (לחן: אליס דונה). השיר זכה לגרסה עברית של משה בן-שאול בשם "בדידות", שבוצעה בעברית על ידי יזהר כהן ועל ידי הראל סקעת. הגרסה העברית אינה תרגום של המילים הצרפתיות.
ב-12 באוגוסט 1965 היה מעורב בתאונת דרכים עת נסע ברכב בו נהג חברו, אחיו של הזמר אנריקו מסיאס. הרכב התנגש בעץ ולאמה נפצע קשות. חברתו של לאמה, הפסנתרנית ליליאן בנלי, נהרגה.
התפרסם בתחרות הזמר של האירוויזיון בשנת 1971 עם השיר "Un jardin sur la terre", ובשנות ה-80 כיכב במחזמר "נפוליאון", שזכה להצלחה. מאז צאת תקליטו הראשון בשנת 1964, הוציא לאמה למעלה מ-30 תקליטים, והשתתף בסרט אחד (La courte-échelle).
משה יהושע העשיל אורנשטיין
הרב משה יהושע העשיל אורנשטיין (תקל"ד, 1774 – י"א באדר ב' תקפ"ד, 1824) היה רב גליציאני, מחבר הספר "ים התלמוד". אחיו של רבי יעקב משולם אורנשטיין, ה"ישועות יעקב".
ביוגרפיה
לאחר נישואיו שימש כרב בברוד. בתקופה זו עסק בלימוד עם גיסו (חתן חותנו) הרב משה מינץ לימים רבה של אויבן ישן, ועם הרב אפרים זלמן מרגליות (שאשתו הייתה בת דודו). בשנת תקנ"ד התקבל לכהן כאב"ד ראדוויל שבווהלין. בשנת תקס"ח מונה לרבה של טארניגראד שבפולין קטן. בעיר זו ייסד ישיבה, בה למדו רבים אשר לימים היו לגדולי רוסיה ופולין, בהם רבי חיים מצאנז והחידושי הרי"ם מגור.
התפשטות החסידות במקום לא הייתה לרוחו והוא שב לגליציה, והחל לכהן כאב"ד רוהטין. לאחר תקופה קצרה נפטר, בהיותו בן 50 ונקבר ברוהטין. השאיר אחריו בן יחיד, רבי שמואל יעקב אורנשטיין ובת אחת. נכדו, בן בתו, היה הרב אברהם רוטנברג, רבן של זאוויחוואסט ויוזפוף.
הוא כתב דברי תורה רבים, אך בנו, שהצטווה להדפיסם, נפטר אף הוא בצעירותו ולא הספיק להדפיסם. אחיו, ה"ישועות יעקב", מסר את כתבי ידו לאחייניו רבי יוסף שאול נתנזון ורבי מרדכי זאב איטינגא, והם הוציאו את ספרו "ים התלמוד" על מסכת בבא קמא בצירוף הערותיהם בשם "מפרשי הים".
שאר כתביו אבדו, מלבד העתק מחידושיו על ספר נשים מהיד החזקה, שהגיע לאוצר הספרים של ישיבת חכמי לובלין ושרד לאחר השואה, והודפס בחלקו בקבצים תורניים.
בשל פטירתו בגיל צעיר, לא זכה לפרסום רב, אך גדולי דורו העריצוהו ודיברו בשבחו. כך ניתן לראות בהסכמותיהם של ה"נתיבות המשפט", רבי עקיבא איגר, החתם סופר ורבי מרדכי בנט. רבי שלמה קלוגר כותב באחת מתשובותיו:"...וכן הסכים לדברי הרב הגאון החריף מה' משה העשיל זללה"ה אב"ד דק"ק טארניגראד". רבי אריה יהודה לייב תאומים, רבה של ברוד כתב בתשובה אליו:"מנהיר עיני חכמים והלכה כמותו בכל מקום". רבי חיים אלעזר וקס שכיהן ברבנות טארניגראד כותב:"...אשר בין עיירות גדולות תתחשב, ושם היו רבנים גאונים וגדולים מעולם, בעל תבנית אות יוסף, בעל נועם מגדים ובעל ים התלמוד...", ובתשובה אחרת:"...וגם בעיר טארניגראד אשר שמה ישבו כיסאות למשפט הגדולים אשר בארץ המה כמו... והגאון האדיר בעל ים התלמוד...". רבי חיים מצאנז השתבח בסמיכתו, שקיבל בגיל 13, והזכירה מספר פעמים בתשובותיו כשרצה לבסס את דבריו בחוזקה כנגד רבנים חדשנים. החזון איש הורה במכתב לצעיר, שילמד בכל יום חידוש מספר "ים התלמוד" ובזה יפתחו לו "מסילות לימוד" במסכת בבא קמא.
סמל הודו
סמל הודו הוא עיבוד של כותרת עמוד אשוקה, אשר נמצאת במוזיאון בעיירה סרנאט הסמוכה לורנאסי. עמוד אשוקה, שהמיר דתו לבודהיזם בהיותו מלך במאה ה-3 לפנה"ס הוצב בגן הצבאים כדי לציין את המקום בו סדהארתה גאוטמה (הבודהה) הטיף בראשונה לחמשת תלמידיו הראשונים אודות הדרך של ארבע האמיתות הנצחיות, ה"דהרמה" והסנגהה. במפגש זה נוסד הבודהיזם. ארבעת האריות עומדים גב-אל-גב, מעל סמלי כוח של פיל, סוס דוהר, שור ואריה, המופרדים ביניהם בציור פרח הלוטוס. בהשטחת הסמל לדו-ממד, האריה הרביעי, האחורי, מוסתר, ולכן נראים רק שלושה אריות. סמל זה מסמל כוח, אומץ וביטחון, אבל יותר מכל מסמל את התקופה היחידה לפני הקולוניאליזם הבריטי, שהודו הייתה מאוחדת תחת שליט אחד. גם גלגל הצ'אקרה המופיע בדגל הודו מקורו באותו עמוד, כשבמקור היה מוצב מעל האריות וחלקים ממנו נמצאים באותו מוזאון בו נמצאים האריות. הלוטוס עליו עומדים האריות, מסמל בדתות המזרח את מקור החיים, כששורשיו בסחי וראשו בשמיים. מתחת לסמל, חקוק המוטו הלאומי של הודו, בסנסקריט - सत्यमेव जयते (סאטימבה ג'איאטה, האמת לבדה מנצחת), ציטוט מספרי הקודש ההינדים, האופנישדות. הסמל מוצג על כל המסמכים הרשמיים של ממשלת הודו, המטבעות והשטרות.
אופטימוס פריים
אופטימוס פריים (באנגלית: Optimus Prime) הוא דמות בדיונית מזיכיון הרובוטריקים, הכולל סדרות טלוויזיה, אנימציה, סרטי קולנוע, קומיקס וצעצועים, ועוסק במאבק בין שתי סיעות רובוטים חייזריים משני צורה, כאשר בני האדם בתווך. פריים הוא מנהיג הרובוטריקים, סיעה של רובוטים משני צורה מכוכב הלכת סייברטרון. הרובוטריקים הטובים (Autobots במקור) מנהלים מלחמה מתמשכת נגד סיעה יריבה של רובוטים הנקראים "שקרניקים" (Decepticons במקור) ונגד מנהיגם האכזר מגהטרון. הוא מתואר כמנהיג אמיץ, חזק, חכם ורחום, שכל תכליתו היא לעזור לסביבתו. הוא מתואר כבעל חוש גבוה לצדק ויושר והקדיש את חייו להגנת כל החיים באשר הם, בעיקר תושבי כדור הארץ. ברוב גלגוליה של הדמות, אופטימוס פריים משנה צורה למשאית סמי-טריילר קנוורת' בעלת קבינה שטוחה. בתוך החזה שלו מצוי ממצא עתיק שנודע בשם מטריקס המנהיגות של הרובוטריקים (או "מטריקס היצירה"), שנישא בידי כל מנהיגי הרובוטריקים.
לפי הנרטיב של היקום, אופטימוס פריים הוא האחרון שנולד לשלושה עשר הרובוטריקים המקוריים של שושלת פריים. הניצוץ שלו דמה מאוד לזה של אביו הרוחני פרימוס. הוא היה המתווך ובעל החזון שבחבורה, ותואר לרוב כדמות חברית רגועה, מעוררת השראה ומחשבה וכן מאחדת בדעותיה. היה זה הניצוץ הייחודי שלו והביטחון הרב ש"כולם הם האחד" שאיפשר לשושלת פריים להתאגד יחדיו נגד יוניקרון, מביא הכאוס. כאשר טרגדיה הביאה לסופה של תקופת שושלת פריים ולקיומם של צאצאים פחותים מהם, אופטימוס פריים בחר להיוולד מחדש בבאר כל-הניצוצות כאחד מהם.
כעת כשכל זיכרון חייו הקודמים נמחק, פריים נטל את השם אוריון פקס וחיפש את דרכו בעולם החדש, כמו כל רובוט אחר. לבסוף הוא מצא את מקומו כפקיד מידע פשוט (פועל נמל בסדרת האנימציה) והיה מרוצה מעבודתו. הוא תמיד התנגד לאי-שוויון ששרר בקרב הסייברטרונים, ולאחר שקיבל השראה מקריאתו של גלדיאטור בשם מגהטרונוס להפיכה בסדר החברתי של סייברטרון, נקט עמדה נגד מערכת הקאסטות הרודנית שערערה את החופש של כל החיים התבונתיים בסייברטרון. הוא לא היה מודע לכך שמדריכו אלפא טריון, הארכיביסט הראשי של סייברטרון, היה אחד משלושה עשר הרובוטריקים הראשונים אשר ידע את הסוד החבוי בפקיד המידע. ברגע שפקס ומגהטרון גילו שלא היה ביניהם משותף ממה שחשבו, פקיד המידע הנחות קודם בידי המועצה השלטת והפך לפריים הבא.
עם השגתו של מטריקס המנהיגות, אוריון פקס הפך לאופטימוס פריים פעם נוספת, זכרונו שב אליו והוא עלה לשלטון כדי להנהיג את אנשיו. במהלך המאות, אובדן ומלחמות גרמו לו להיראות לרוב כרציני ותקיף. אולם מתחת לפני השטח, אכפת לו מאוד מנתיניו וחבריו הקרובים ביותר יכולים להסתמך על החמימות והאדיבות שלו. הוא גם חש צער עמוק על אובדן חבר ללחימה ושביב של תקווה על כך שניתן להצילו.
הדור הראשון
לפי סדרת האנימציה, אופטימוס פריים החל את חייו לפני תשעה מיליון שנים - עידן הזהב של סייברטרון - כפועל נמל פשוט וחסר הגנה בשם אוריון פקס. בתקופה זו הופיעו רובוטים מסוג חדש, שהיו בעלי יכולת תעופה ושאותם פקס העריץ. כאשר מגהטרון מנהיגם פנה אליו בעניין שימוש במחסני הנמל, פקס הנאיבי נתן לו גישה למחסנים, אך הוא וחבריו הקרובים נפצעו באורח אנוש לאחר שמגהטרון וכוחותיו פשטו על המחסן כדי להשיג את האנרג'ון שמאוחסן שם. המטוסטריקים האבודים בזמן חיפשו עזרה ולקחו את אוריון פקס ואת חבריו לרובוט העתיק אלפא טריון, שהשתמש בהם כנושאי מחקר לתהליך בניה מחדש שהוא פיתח מתצורה שברירית וחלשה לחזקה וכזו שמותאמת לקרב.
עם סיום הבניה מחדש, אוריון פקס הפך לאופטימוס פריים, הראשון בזן חדש של רובוטריקים לוחמים. אופטימוס נטל את המנהיגות בעוד מלחמת האזרחים בסייברטרון פרצה, ונותר בעמדה זו למשך תשעה מיליון שנים. בתור מנהיג, אופטימוס הוביל משלחת לחיפוש אחר מקורות אנרגיה חדשים שיפיחו חיים מחדש בכוכב חסר האנרגיות. מעט לאחר שיגורה של חללית "התיבה", השקרניקים דלקו בעקבותם בחללית "הנמסיס" שלהם ועלו על סיפונם. בקרב המתחולל, תאוצת הכובד של הכוכב הקרוב משכה את חלליותיהם. חללית הרובוטריקים התרסקה בהר געש, בעוד חללית השקרניקים נפלה למעמקי האוקיינוס השקט, והרובוטים נכנסו למצב של הקפאת חירום. ארבעה מיליון שנים לאחר מכן, בשנת 1984 לפי זמן כדור הארץ, התפרצות געשית העירה את מחשב הספינה, טלטראן-1, לחיים. המחשב הפעיל מחדש את השקרניקים, ותכנת אותם עם מערכת הסוואה בהתאם לצורות הקיימות בכדור הארץ. כמתנת פרידה, סטארסקרים ירה לעבר חללית הרובוטריקים וגרם למפולת סלעים. הרעידות מהמפולת הפילו את אופטימוס לתוך קרן השחזור של הספינה, והוא חזר לחיים. המלחמה פרצה מחדש, והפעם על כדור הארץ.
במהלך עשרים השנים הבאות, השקרניקים הצליחו להשתלט על כל סייברטרון ואילצו את הרובוטריקים לפעול מתוך עיר הרובוטריקים על כדור הארץ ושני ירחי סייברטרון. בשנת 2005, כפי שתואר ב"רובוטריקים: הסרט", פריים שלח יחידות לכדור הארץ מבסיס הירח 1 כדי להשיג מקורות אנרגיה להתקפה על סייברטרון. אולם, השקרניקים למדו על התוכנית והשתמשו במעבורת כדי לתקוף את עיר הרובוטריקים. פריים נענה לקריאת מצוקה ועזר לכוחות הקרקע. בקרב אחרון נגד מגהטרון, פריים ספג פציעות אנושות אך לא לפני שהדף את כוחות השקרניקים. פריים העביר את מטריקס המנהיגות לאולטרה מגנוס ויצא מכלל פעולה. במהלך הסרט, המטריקס נפל להישג ידיו של גלבטרון (מגהטרון המחודש), ונלקח חזרה בידי הוט-רוד, שהפך למנהיג הרובוטריקים הבא, רודימוס פריים.
גופו של אופטימוס פריים נקבר במאוזוליאום ענקי בחלל, יחד עם רובוטריקים נופלים אחרים. בשנת 2006, גופו הושחת והוחייה מחדש בידי הקווינטסונס בניסיון לפתות את הרובוטריקים למלכודת בחלל ולהשמידם. המטריקס טיהר את פריים מהשפעת הקווינטסונס, והוא הורה לרובוטריקים להתפנות מהמקום בזמן שהוא הטיס את ספינת החלל הנושאת את מטען הנפץ לכיוון השמש הקרובה. פריים הושמד כביכול בפיצוץ. לפי הפרק האחרון בעונה השלישית, גופו של פריים נחלץ בעזרתם של שני מדענים שניות לפני הפיצוץ. כאשר ספינתם עזבה, היא כוסתה בנבגים סולאריים, שמעוררים רגשות זעם ודחפי שיגעון בכל יצור חי שבא עמם במגע, ואשר השתחררו עם פיצוץ השמש. בשנאתם הרבה לרובוטריקים, שני המדענים בנו מחדש את אופטימוס פריים ותכננו להשתמש בגופו ככלי קיבול לנבגים הסולאריים כדי להשמידם. כשלא יכלו להחיותו מחדש, הם השתמשו בגופו של פריים כדי לפתות את הרובוטריקים למעבדה. כש"מגפת השנאה" החלה להתפשט ברחבי הגלקסיה, הרובוטריק סקיי לינקס הצליח לשבות קווינטסון שהחזיר את אופטימוס פריים לחיים. פריים ציפה את עצמו בשכבת הגנה, והצליח להשיב את מטריקס המנהיגות מרודימוס. בעזרת הכוח והחוכמה המרוכזים במטריקס, הוא הצליח להשמיד את מגפת השנאה.
בעקבות שחרור האנרגיה של המטריקס, פריים החל לסבול בשנת 2007 מחזיונות שהתריעו על שינוי גדול בסייברטרון. אותם אירועים החלו עם גנבת המפתח לחדר אנרגיית הפלזמה, ופריים התייעץ עם אלפא טריון בתוך וקטור סיגמא. התגלה שמחשב-העל החל רצף אירועים שיאתחלו מחדש את עידן הזהב של סייבטרון. כשחדר אנרגיות הפלזמה נפתח ואיים להפוך את שמש הארץ לסופרנובה, ספייק ויטוויקי ותושבי נבולון שנקלעו לקונפליקט הצליחו לספוג את עודף האנרגיה הסולארית ולהחיות מחדש את סייברטרון. כעת שהשקרניקים סולקו מסייברטרון ותושבי נבולון היו חופשיים משלטון רודני, סייברטרון החל בעידן זהב של שלום ושגשוג תחת שלטונם של אופטימוס פריים והרובוטריקים.