cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברניקי השנייה
קורות חיים
ברניקי הייתה בתו של המלך מגאס, בנה הבכור מנישואיה הראשונים של המלכה המצרית ברניקי הראשונה, אשתו של תלמי הראשון. בשנת 249 לפנה"ס לערך, זמן קצר לאחר מות אביה, הזמינה אמה את דמטריוס הנאה נסיך מקדוני בנו של דמטריוס פוליורקטס לבוא לקירנה, להינשא לבתה ברניקי ולהפוך למלך קירנה. בהמשך הוא הפך למאהבה של אמה. ברניקי הרגה אותו בחדר המיטות של אמה. אמה המשיכה לחיות לאחר מכן. לברניקי ודמטריוס לא היו ילדים משותפים.
בשנת 238 לפנה"ס כינס תלמי השלישי בקנופוס שליד אלכסנדריה, ועידה של הכהונה שייצגה את כלל מקדשי הארץ ובה העלו על נס את מעשיהם הרבים והגדולים של תלמי וברניקי, הם כונו "המלכים המיטיבים". בעקבות הוועידה הוצא צו קנופוס המספר על מעשיהם של הזוג המלכותי ומצווה על הקמת פולחן לכבוד הזוג המלכותי.
זמן קצר לאחר מותו של בעלה בשנת 221 לפנה"ס היא נרצחה ביוזמתו של בנה תלמי הרביעי איתו היא הייתה שותפה בניהול המדינה. לאחר מותה הוצא צו, שהקים פולחן לכבוד המלכה ברניקי השנייה. על פי הצו גברים ונשים צריכים לשיר כל היום לפסלה.
לאחר נישואיה לתלמי השלישי, ערים רבות בקירנה נקראו בשמה. העיר אוספירדס הוזזה ממקומה ונוסדה מחדש ונקראה על שמה ברניקי, זהו שמה הקדום של העיר בנגזי בלוב.
בשנת 2010, התגלה בעיר אלכסנדריה בשכונת קום-אל-דקה, מקדש גדול לאלה בסתת. במקדש שהיה שייך כנראה למלכה ברניקי השנייה, התגלו פסלים רבים של חתולים.
שערות ברניקי
בשנת 246 לפנה"ס, מיד לאחר נישואיהם יצא בעלה למלחמה בבית סלאוקוס בראשותו של סלאוקוס השני. מלחמה זאת נקראת המלחמה הסורית השלישית. הרקע למלחמה, היה אי קיום ההבטחה שניתנה על ידי אנטיוכוס השני להפוך את בנה של ברניקי אחותו של תלמי השלישי ואשתו ליורש העצר. ברניקי ובנה נרצחו. כדי להבטיח את שובו בשלום של בעלה, נדרה אשתו להקריב את שערותיה היפות לאלה אפרודיטה, אם בעלה ישוב בשלום מהמערכה. מששב תלמי עטור ניצחון, מימשה את נדרה, אך ביום שלמחרת השערות נגנבו ממקדש אפרודיטה. קונון מסאמוס אסטרונום יווני שחי בתקופה זו תירץ את היעלמותם בכך, שהאלה קיבלה את הקורבן והעלתה את השערות השמיימה לשכון בין הכוכבים.
המשורר ההלניסטי קאלימאכוס כתב על כך שיר בשם "מנעולה של ברניקי", שרק שורות בודדות ממנו שרדו. תרגום של השיר שרד ביצירתו של המשורר הרומי גאיוס ולריוס קאטולוס בן המאה ה-1 לפנה"ס. סיפור זה הונצח בשמה של קבוצת כוכבים הקרויה שערות ברניקי.
בשנת 1907 הונצח שמה בשמו של אסטרואיד שהתגלה בחגורת האסטרואידים, האסטרואיד "ברניקי 653" (653 Berenike).
בית רוסיה (סרט)
בית רוסיה (באנגלית: The Russia House) הוא סרט ריגול רומנטי אמריקאי משנת 1990, בבימויו של פרד שפיסי, עם שון קונרי ומישל פייפר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי טום סטופארד, והוא מבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ון לה קארה (1989).
הסרט צולם במוסקבה, לנינגרד, ליסבון, ונקובר ולונדון.
מישל פייפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
מרק שפיסי היה מועמד לפרס דוב הזהב.
תקציר העלילה
קטיה אורלובה (מישל פייפר) נכנסת ליריד ספרים בשגרירות בריטניה במוסקבה מוצאת את הסוכן ניקי (ניקולס וודסון) ותחת עינם הפקוחה של סוכני הק.ג.ב., מבקשת ממנו להעביר כתבי יד ומכתב למוציא לאור בשם בארלי סקוט בבריטניה.
ניקי מעביר את החומר ל-M16, והסוכן הבכיר, נד (ג'יימס פוקס) מתרשם שהמדובר בדו"ח החתום על ידי "דנטה" על התפתחות מדע הגרעין בברית המועצות. מורה לאתר את בארלי (שון קונרי). הם מאתרים אותו בבית הקיץ שלו בליסבון והוא נקרא לחקירה.
בארלי טוען שאינו מכיר את קטיה, אבל בעבר נפגש עם צעירים סוביטיים בפרדלקינו, ואחד מהם בשם "דנטה" אמר שיש לעשות משהו נגד מרוץ החימוש הגרעיני. החוקרים מגלים ש"דנטה" הוא למעשה מדען סובייטי ידוע בשם יקוב סאבאלייב (קלאוס מריה ברנדאואר). הם רוצים להבטיח את אמיתות הדו"ח ומבקשים מבארלי לחזור למוסקבה כמרגל ולפגוש את אורלובה ואת סאבאלייב. הם מודיעים זאת גם ל-CIA שמקים לשם זה צוות בראשות ראסל (רוי שיידר).
בארלי חוזר למוסקבה, נפגש עם קטיה ומיד מתאהב בה. קטיה היא גרושה שגרה בדירה קטנה עם אביה ושני ילדיה. היא מסדרת לו פגישה בלנינגרד עם סאבאלייב, והוא מוסר לו חומר נוסף. הם כל הזמן במעקב של הסובייטים, הבריטים והאמריקאים.
האמריקאים עורכים לבארלי מבחן בפוליגרף והוא יוצא דובר אמת. הם מציידים אותו במסמך של "רשימת קניות" שעליו לשאול את סאבאלייב.
בארלי חוזר למוסקבה ובינתיים סאבאלייב מאושפז בגלל "מחלה", ומת בבית חולים. בארלי יודע שקטיה כעת בסכנה גדולה. הוא נפגש עם הסובייטים על דעתו ומציע להעביר להם את "רשימת הקניות" תמורת שחרור קטיה ומשפחתה. להפתעתו הם מסכימים.
בסוף מגיעים קטיה ומשפחתה לליסבון ובארלי מקבל אותם בשמחה.
עמוס גזית
עמוס גזית (נולד ב-22 ביולי 1936) הוא הנשיא והמייסד של חברת עמוס גזית בע"מ, המתמחה ביבוא ושיווק של ציוד רפואי וציוד בטיחות בישראל משנת 1958. בשנת 2019 קיבל תעודת חבר של כבוד מטעם האיגוד הישראלי לאורתופדיה. במסגרת פעילותו הבינלאומית וקשריו הענפים בעולם הביא לישראל טכנולוגיות חדשניות כמו תאי לחץ, שתלים אורתופדים, מכונות הנשמה ושאר ציוד מיגון ורפואה מציל חיים.
קורות חיים
נולד בשנת 1936 בתל אביב, לסוניה ואברהם למברגר. האב היה בעליה ומנהלה של חנות מכולת קטנה ברחוב נחלת בנימין, דבר שהשפיע רבות על דרכו של עמוס כאיש עסקים מצליח בישראל ומחוצה לה. לעמוס שתי אחיות ואח, הוא בן הזקונים.
למד במספר בתי-ספר בישראל, ביניהם בי"ס בילו, הגימנסיה העברית "הרצליה", בית ספר חקלאי עיינות ובית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה.
במסגרת שירותו הצבאי שימש כפקיד ציוד ראשי במפקדת חיל האוויר ברמלה, ולקח חלק במבצע קדש. לאחר שירותו הצבאי והקמת העסק, וכדי לקבל היתר לסחור עם משרד הביטחון נדרש לשנות את שם משפחתו הלועזי לשם עברי ושינה את השם ל״גזית״.
בשנת 1958 הקים את חברת "עמוס אקויפמנט קומפני", שהפכה לימים לחברת "עמוס גזית בע"מ ", במטרה לקדם את תחום הרפואה והבטיחות בישראל ובשלהי אותה שנה החל לייבא לראשונה מוצרים של חברת דרגר הגרמנית (Dräger) שאותם הוא ממשיך ליבא ולייצג בישראל עד היום.
בשנת 1964 הביא לראשונה לישראל טכנולוגיה חדישה של ניתוחים אורתופדיים שלא היו קיימים באותה תקופה (נכון לאותה העת היה מקובל לגבס במקום לנתח). טכנולוגיה זו נקלטה בצורה מהפכנית בקרב כלל הרופאים בישראל, ונחשבת לחלק אינטגרלי באורתופדיה עד היום.
בשנת 1968 ייבא לראשונה בישראל מכונות לב-ריאה חדישות ומהפכניות ששינו את אופן העבודה בחדרי הניתוח בצורה משמעותית.
בשנת 1992 לאחר מלחמת המפרץ הקים יחד עם חברת דרגר הגרמנית והתעשייה הצבאית מפעל במצפה רמון שייצר מיליוני פילטרים למסכות גז, שמרטפים וברדסים להגנת ילדים.
בשנת 1999 פרש גזית לגמלאות ומאז ממשיך בפועלו הייצוגי בחברה.
בשנת 2020 ייבאה החברה שהקים ומכרה בישראל ציוד מציל חיים שהובא במיוחד מאירופה כגון מסכות מגן, מכונות הנשמה, סרבלים ושאר ציוד בטיחות ורפואה שהיה הכרחי לישראל בתקופת מגפת הקורונה.
כתב שני ספרים אוטוביוגרפיים על אודותיו ועל אודות החברה – ״עמוס גזית האיש מאחורי השם״ (הוצאת קווים אישיים 2008) ו״חזון, השראה ומה שביניהם״ (הוצאת עודדה יערי 2020).
חיים אישיים
בסוף שנת 1963 הכיר עמוס את עדנה גזית (1944–2018), אז עדנה מאירהוף, והשניים נישאו ב-1964.
לעמוס ולעדנה שלושה ילדים, שתי בנות ובן.
כיום ילדיו של עמוס מנהלים את העסק אותו הקים וממשיכים את הפעילות הענפה בתחומי הרפואה והבטיחות.
ג'ורג' אקפביו
ג'ורג' אקפביו (באנגלית: George Akpabio; נולד ב-16 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בריברס יונייטד.
קריירה
אקפביו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלטאו יונייטד בניגריה. בעונת, הצטרף לקבוצה הבוגרת ועד לאמצע העונה, כבש 18 שערים.
בינואר היה קרוב לחתימה בווייקינג מנורווגיה, אך בסופו של דבר חתם באייאקס קייפטאון מדרום אפריקה. ב-2 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור אייאקס קייפטאון במשחק ידידות נגד ZESCO מזמביה.
לקראת עונת הושאל לואסקו דה גאמה, ועונה לאחר מכן לצ'יפה יונייטד.
ב-16 ביולי 2015 אקפביו חתם בייני מלטיאספור מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-22 בינואר 2017 אקפביו הגיע לישראל וחתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. ב-12 ביולי 2018 אקפביו חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-19 באוקטובר 2020, אקפביו חתם באל-נוג'ום מהליגה הסעודית השנייה.
ב-31 במרץ 2022 חזר לניגריה וחתם בריברס יונייטד.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1981
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1981 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-1 בספטמבר והסתיימו ב-13 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-101 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 1980 ג'ון מקנרו נפגש במשחק הגמר עם ביורן בורג  וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1980 כריס אוורט הודחה בחצי הגמר. טרייסי אוסטין נפגשה במשחק הגמר עם מרטינה נברטילובה  וניצחה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1980 רק סטן סמית' השתתף בתחרות. במשחק הגמר פיטר פלמינג וג'ון מקנרו נפגשו עם הינץ גונטהארט  ופיטר מקנמרה  וזכו בניצחון טכני. באותה שנה הם זכו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מזוג מנצחות תחרות 1980 רק מרטינה נברטילובה השתתפה בתחרות. במשחק הגמר קתי ג'ורדן ואן סמית' נפגשו עם רוזמרי קזאלס  וונדי טרנבול  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1980 ונדי טרנבול ומרטי ריסן ) הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר אן סמית' ) וקווין קורן ( דרום אפריקה) נפגשו עם ג'ואן ראדל וסטיס דנטון ) וניצחו בשתי מערכות.
ישראל באליפות
שלמה גליקשטיין השתתף בתחרות הגברים. בסיבוב הראשון של תחרות הגברים הוא שיחק נגד ג'ונתן סמית' מבריטניה וניצח ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם מל פרסל מארצות הברית והפסיד ב-3 מערכות.
דוד שניידר השתתף בתחרות זוגות גברים לצד ריק פגל מארצות הברית. הם הודחו בסיבוב הראשון.
שמועה
המאפיין החשוב ביותר של שמועה הוא היותה ניתנת לעיוות בהתאם לנטיות הפרטים המעבירים אותה. לרוב נפוצות שמועות בנושאים ובמצבים טעוני-רגש, גורם המגביר את סילוף השמועה.
שמועה היא אחת מדרכי התקשורת בחברת המון. הדרך הבסיסית להפצתן של שמועות היא העברתן מפה לאוזן, וגם בדרך זו זוכה שמועה מרגשת לתפוצה רחבה. ניצול אמצעי התקשורת להפצתה של שמועה מגביר את מהירות הפצתה. בין שלל האפשרויות שפתח האינטרנט, נכללת גם היכולת להפצה נרחבת ובלתי מבוקרת של שמועות. הוצאת צו איסור פרסום, שמטרתו מניעת חשיפתו של מידע מסוים, גורמת לעיתים לגל שמועות המופצות ברשתות החברתיות. ב-2016 נערך בישראל ניסוי שהדגים כיצד סיפורים מפוברקים זוכים לאמון ולתפוצה רחבה ברשתות החברתיות.
ביידיש, מוכרת המילה "שמועסן" - במובן - לשוחח. ואין לה כל קשר למילה "שמועה". מקור המילה "שמועסן", במילה הארמית שמעתא - סוגיה בתלמוד.
משמעות המילה "שמועתן" בארמית - לדבר על סוגייא, לדון בסוגייא.
שמועות שווא במהלך ההיסטוריה
מצבה הביטחוני המיוחד של מדינת ישראל והעובדה שלישראלים רבים יש מכרים קרובים במערכת הביטחון, הביאו לגלי שמועות במקרים רבים שבהם לא פורסם מידע רשמי. בסלנג העברי מיוחסות שמועות אלה לרב-סרן שמועתי. דוגמאות:
שמועות הזוכות לאישור
מידע שיש בו חדירה לפרטיות של ידוענים מופץ לעיתים כשמועה, ורק כעבור זמן זוכה לאישור.
כאמור, בישראל נפוצות שמועות רבות העוסקות באירועים ביטחוניים. לצד שמועות שמתבררות כשמועות שווא, שמועות אחרות מתבררות כנכונות. דוגמה: במהלך מלחמת יום הכיפורים לא פורסמו שמות החללים במלחמה (פרסום רשמי של רשימת החללים המלאה ניתן רק כחצי שנה לאחר המלחמה). עם זאת, שמועות על חללים נפוצו בציבור.
אורנה שץ אופנהיימר
אורנה שץ אופנהיימר (נולדה ב-1951) היא חוקרת ישראלית העוסקת בהכשרת מורים ומחקר איכותני נרטיבי.
חיים אישיים
פרופ' אורנה שץ אופנהיימר נולדה בירושלים בתחילת שנות החמישים ברחוב הנביאים פינת החבשים. הוריה, יצאו מגרמניה מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, האֵם הגיעה לבדה בת 14 והחלה את חייה. ואביה הגיע עם בני המשפחה לזיכרון יעקב לאחר שאביו קבל משרה של רופא שיניים. ההורים נישאו בישראל והתגררו בירושלים. בתחילת דרכם לצורכי פרנסה הכינו שוקולד ומרציפן במטבח ביתם ומכרו את המטעמים לחנויות בירושלים. המפעל הביתי התפתח למפעל שוקולד "אופנהיימר". בשנת 1964 עברה המשפחה להתגורר ברחוב הפלמ"ח. כל שנות הלימוד עברו עליה בבית הספר הדתי "מעלה". לאחר התיכון, התגייסה במסגרת תנועת הנוער "בני עקיבא" לנח"ל והייתה בין מקימי היאחזות משואה בבקעת הירדן וכן הייתה מורה חיילת בבית שאן, לאחר שהייתה בין מקימי תוכנית מורות חיילות של המחלקה לתרבות תורנית. היום מתגוררת ביישוב נטף, שהייתה ממקימיו. נשואה ליואל שץ ולהם 4 ילדים ונכדים.
לימודים וקריירה אקדמית
בשנת 1971 החלה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה את שלושת התארים בהצלחה, בתחום פסיכולוגיה חינוכית. המנחה לדוקטורט הייתה פרופ' עמיה ליבליך. עבודת הדוקטורט (1998) עסקה בסיפורי חיים מקצועיים של מורות שעבדו על פי גישתו החינוכית של פרופ' קרל פרנקנשטיין. עבודה זו הייתה מהראשונות שקבלו הכרה ואישור אקדמי למחקר איכותני נרטיבי, באוניברסיטה העברית. משנת 1977 החלה ללמד במכללות האקדמיות לחינוך. תחילה במכללה האקדמית חמדת (שנקראה "עזתה") ובמכללה האקדמית "אחוה". בהמשך עברה לעבוד כמרצה בתחום הכשרת מורים במכללת ע"ש דוד ילין, וכמרצה ביחידה להכשרת מורים בבית הספר לחינוך, שם עבדה במשותף עם פרופ' פרנקנשטיין, ד"ר דבורה קובובי וד"ר הינדה אייגר. הנחתה מורים ברחבי הארץ (אילת, ירוחם, יבנה, קריית מלאכי ועוד) על פי שיטת ה"הוראה משקמת" - שיטת הוראה המטפחת דרכי חשיבה ללמידה בקרב תלמידים. בתחילת שנות 2000 הקימה את היחידה לכניסה להוראה, בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית, וניהלה אותה במשך 18 שנה. במקביל להיותה מרצה, משנת 2000 נכנסה לעבוד באגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך. במסגרת זו ניהלה את הקשר האקדמי והמקצועי בין מכללות אקדמיות לחינוך (המכללה האקדמית אחוה, המכללה האקדמית קיי והמכון לפיתוח תוכניות מחקר מופ"ת) לבין משרד החינוך.
בקיץ 2003 נסעה ללימודים באוניברסיטת Brandeis (ברנדייס) אצל Prof, Sharon Feiman-Nemser (פרופ' שרון פיינמנסר), מי שהובילה בארצות הברית את תחום חונכות Mentoring -. כששבה לישראל הקימה את מערך החונכות למורים מתחילים במדינת ישראל. שנתיים לאחר מכן בשנת 2005 הקימה את המיזם "מתמחים בסיפור" ((https://meyda.education.gov.il/files/staj/SipurimVekrazotAv.pdf בתמיכתה של ד"ר שרה זילברשטרום שהייתה מנהלת אגף ההתמחות במשרד. מיזם, המתבסס על התפיסה התאורטית נרטיבית המניחה, שלכל אדם יש סיפור המשקף את זהותו . המיזם אפשר לכל המורים המתחילים במדינת ישראל לכתוב את סיפור שנת עבודתם הראשונה. המיזם התפתח והיום כולל ערוצים של תחרויות פדגוגיות בתחום הכרזה, הסרטונים והפזמון. התחרויות כוללות הוצאת מאסף שנתי של הסיפורים והכרזות, ששופטים אקדמיים בוחרים בהם באופן אנונימי מסודר. הסיפורים וכל התוצרים הפדגוגיים משמשים למחקר ופיתוח תוכני למידה בקרב המוסדות האקדמיים לחינוך - להכשרת מורים.
בשנת 2007 הקימה מיזם חינוכי נוסף - הכשרת מורים לבני הקהילה האתיופית: "תוכנית תספ"ה" – תוכנית סטודנטים פרחי הוראה . מטרת התוכנית הייתה להגדיל את הנוכחות המקצועית של מורים שהם מבני הקהילה האתיופית במערכת החינוך. העבודה החינוכית, המייזמים והפעילויות השונות, היוו תרומה משמעותית לתחום הכשרת המורים במערך ארצי. כל אלה לוו במחקר אקדמי אודות נרטיבים של מורים מתחילים, התפתחות זהותם המקצועית והמרחב הרב תרבותי של עובדי הוראה. המאמרים התפרסמו בכתבי עת שונים בישראל ובכתבי עת בין לאומיים. כמו כן כתבה שץ אופנהיימר וערכה ספרים שמשמשים בסיס ללמידה.
בנוסף פרופ. שץ אופנהיימר היא חברת מערכת בכתב העת האקדמי האירופאי להכשרת מורים :EUROPEAN JUORNAL OF TEACHER EDUCATION
דנוונטרי
דנוונטרי מופיע כאל וישנו ולו ארבע ידיים, ניתן לזהותו באמצעות הפריטים בהם הוא אוחז: צמחי מרפא ביד אחת ונקטר נעורים ביד השנייה בידו השלישית יש צ'קרה בידו הרביעית הוא מחזיק כתבי הקודש או עלוקה.
רנו טראפיק
רנו טראפיק (בצרפתית: Renault Trafic) היא מכונית מסחרית המיוצרת במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר מיוצרת משנת 1980 בצרפת.
בספרד דגמי "רנו טראפיק" מיוצרים על ידי Renault España, בארגנטינה על ידי Renault Argentina , בצ'ילה על ידי Renault Chile ובסין על ידי Dongfeng Renault חברה במיזם משותף בין "רנו" ו-"Dongfeng Motor Group" ).
בשנת 2002 נבחרה "רנו טראפיק" בגרסה מסחרית ל"מכונית המסחרית הבינלאומית של השנה" ("Light commercial vehicle" ) על ידי פאנל של 20 עיתונאים באירופה.
דגמים זהים ברישיון "רנו"
דגמי "רנו טראפיק" זהים לדגמי "Nissan Primastar" אשר יוצרו על ידי ניסאן היפנית בין השנים 2001–2016.
דגם "Fiat Talento (2016)" מיוצר על בסיס "רנו טראפיק".
בבריטניה, דגם "Vauxhall Vivaro" מתוצרת ווקסהול מוטורס יוצר על בסיס "רנו טראפיק".
דגם "Mitsubishi Express" מתוצרת מיצובישי מוטורס יוצר עד שנת 2018 על בסיס "רנו טראפיק".
משנת 2007 יצרנית הרכב ההודית טאטא מוטורס מייצרת את דגם "Tata Winger" על בסיס דגמי "רנו טראפיק", דגמים שיוצרו בין השנים 1995–2001.
שונאן
שוּנָאן (ביפנית: 周 南市, בתעתיק Shūnan-shi) היא עיר הממוקמת במזרח-מרכז מחוז ימאגוצ'י, ביפן. נכון ל-1 באוקטובר 2016, אוכלוסיית העיר מוערכת ב-143,959, וצפיפות האוכלוסייה בה היא 220 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 656.13 קמ"ר.
העיר המודרנית שונאן נוסדה ב-21 באפריל 2003, על ידי מיזוג הערים טוֹקוּיָאמָה ושינָאנְ'יו (Shinnan'yō), העיירה קוּמָאגֶה (במחוז קומאגה), והעיירה קאנו (במחוז צוּנוֹ). שמה של העיר נגזר מההברה הראשונה (周) בשם של מחוז סוּאוֹ לשעבר (周 防 国), ומההברה שמשמעותה "דרום" (南), בשל מיקומה בחלק גדול מדרום המחוז הישן.
העיר גובלת במערבה בערים ימאגוצ'י והופו, במזרח בעיר איוואקוני, בדרום-מזרחה בהיקארי וקודאמצו, ובצפונה ביושיקה, במחוז שימאנה. מדרום נמצא הים הפנימי סטו.
כלכלה ותעשייה
לחברת עיבוד המזון שִימָאיָה (Shimaya) יש מטה בשונאן. כמו כן, לחברת הנפט אידמיצו קוסאן, לחברת הכימיקלים טוסו וטוקויאמה, ולחברת מוצרי הברזל נישין סטיל – לכולן מפעלים שבסיסם בשונאן.
יחסי עיראק–שוודיה
שוודיה היא אחת התורמות הגדולות ביותר לכוח ההגנה על אנשי האו"ם בעיראק, שהוקם בשנת 2004.
סחר
שוודיה ביססה במשך שנים רבות את קשרי המסחר עם עיראק. במהלך שנות ה-80 מספר גדול של חברות שוודיות נכחו בעיראק. מאז, לחברות שוודיות רבות קיים ידע רחב היקף על השוק העיראקי, ויש להן מוניטין טוב בתחום.
היצוא השוודי לעיראק במהלך השנים האחרונות כלל בעיקר מוצרים הנדסיים. היצוא לעיראק היה כמעט 444 מיליון קרונות שוודיות ב-2008, מהם 384 מיליון קרונות היו עבור מוצרים הנדסיים. היבוא השוודי מעיראק גדל ל-9 מיליון קרונות ב-2008, לאחר גדילה מהשנים הקודמות.
פליטים עיראקיים
מאז 2003, 36,700 עיראקים הגישו בקשות לקבלת מקלט מדיני בשוודיה. שנת השיא הייתה 2007 עם 18,600 בקשות. כ-50 אחוזים מכלל הבקשות למקלט של עיראקים במדינות אירופה, ב-2006 וב-2007, היו בשוודיה. מאז 2003, כ-38,000 עיראקים קיבלו אשרת שהייה בשוודיה; יותר מ-20,000 מהן ניתנו לאחר בקשה למקלט, יותר מ-15,000 לצורך איחוד משפחות, ומעל 1,000 ליישוב מחדש.
הפריצה לשגרירות שוודיה בעיראק
בסוף יוני 2023 אישרה שוודיה את הצתת הקוראן. לאחר קבלת ההחלטה, פליט עיראקי הצית וקרע את ספר הקוראן סמוך למסגד המרכזי בסטוקהולם. בתגובה לכך, פרצו המוני עיראקים לשגרירות שוודיה הנמצאת בבגדאד. ראש ממשלת עיראק, מוחמד שיאע א-סודאני, הורה לגרש ממדינתו את השגריר השוודי. באותו היום, איימה עיראק כי במידה ושוודיה תאפשר להצית שוב ספר קוראן, היא תנתק את היחסים עמה.
אוליגוסכרידים
אוליגוסכרידים (מיוונית עתיקה: ὀλίγος - אוליגו ('מעט') ו-σάκχαρ - סכר ('סוכר')) הם פחמימות עם רמת פילמור נמוכה, ובהתאם מסה מולקולרית נמוכה, בעלי תפקידים מבניים ופיזיקליים רבים ומגוונים במערכות ביולוגיות.
האוליגוסכרידים מורכבים מחד-סוכרים שנקשרים יחד בקשרים גליקוזידיים בתהליך פילמור של חד סוכרים. מקובל להגדיר את האוליגוסכרידים כפחמימות המכילות בין 2 עד 20 תתי יחידות של חד סוכר, אך בהתאם להגדרת מנחון IUPAC, הקריטריון להבחנה בין אוליגוסכרידים לפוליסכרידים הוא 10 תתי יחידות, אף על פי שאין בסיס כימי או פיזיולוגי להגדרה זו. כיוון שישנה מחלוקת לגבי ההגדרה המדויקת של אוליגוסכרידים, הוגדר המושג "שרשראות פחמתיות קצרות" אשר מתייחס לקבוצה חדשה של פחמימות המכילה הן את האוליגוסכרידים והן פוליסכרידים קצרים.
לאוליגוסככרידים פוטנציאל סידור מרחבי (קונפיגורציות) גדול יותר ביחס לכל מקרומולקולה ביולוגית אחרת הודות למגוון הרחב של חד הסוכרים הקיים בטבע. מוכרים למעלה מ-100 חד סוכרים שונים (בהשוואה ל־21 חומצות האמינו המרכיבות את כל החלבונים). אפילו מספר קטן של חד סוכרים יכול לייצר מספר רב של אוליגוסכרידים, כולל מבנים ליניאריים ומבנים מסועפים שנחשבים לייחודיים בהשוואה לשאר המקרומולקולות. מספר האיזומרים המבניים האפשריים למבנים ליניאריים ומבנים מסועפים של היקסאסכריד (שרשרת של שישה סוכרים) הוא יותר מ-1012.
לאוליגוסכרידים שונים תכונות פונקציונליות שונות ולכן נעשה בהם שימוש למטרות רבות ושונות בתעשייה כולל למטרות רפואיות, למזון, קוסמטיקה, חומרים מעוררים למערכת החיסון ועוד.
עיכול אוליגוסכרידים בגוף האדם
העיכול של אוליגוסכרידים תלוי בסוג החד-סוכרים שמרכיבים אותם וכן בסוג הקשר בין תתי היחידות. במקרים רבים, מבנה זה מעכב את הפעילות ההידרוליטית של אנזימי העיכול, ועל כן חלק מן האוליגוסכרידים אינם ניתנים לעיכול על ידי אנזימי העיכול של האדם. אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול נמצאים במוצרי מזון פחמימתיים בעיקר, ולרוב מורכבים מתת יחידות של חד-סוכרים כמו גלוקוז, גלקטוז, פרוקטוז וקסילוז. אנזימים ממקור חיידקי הנמצאים במעי מסוגלים לפרק חלק מהאוליגוסכרידים האלה כך שיוכלו להיספג בגוף האדם. אלו שאינם נספגים או מפורקים באופן חלקי מוצאים בצואה.
אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול מסיסים במים בקלות ומעניקים מתיקות, כאשר רמת המתיקות תלויה בצורה ישירה באורך השרשרת. ככל שהשרשרת של האוליגוסכריד ארוכה יותר, כך רמת המתיקות שלו נמוכה יותר.
ישנן כמה שיטות להכנת אוליגוסכרידים בלתי ניתנים לעיכול. לדוגמה, הוצאת מולקולות מים מהשרשרת של האוליגוסכריד, הידרוליזה אנזימטית חלקית של האוליגוסכרידים או סינתזה אנזימטית מאחד או יותר (תערובת) של דו-סוכרים על ידי שימוש באוסיל-טראנספראזות (למשל, פרוקטו-אוליגוסכרידים המורכבים מסוכרוז).
אוליגוסכרידים בביולוגיה ותפקידים
לאוליגוסכרידים תפקידים ביולוגיים רבים, כאלה הנחשבים לטרוויאליים ואחרים הנחשבים לתפקידים מהותיים בהתפתחות, גדילת ותפקוד האורגניזמים השונים. אותו האוליגוסכריד יכול להיות בעל תפקידים שונים באותו האורגניזים בזמנים שונים במהלך חייו, או במיקומים שונים בגוף האורגניזם.
ממברנות של תאים בגוף כוללות גליקו-חלבונים או על ידי גליקו-ליפידים, כך ששני מרכיבים אלו מסייעים בהגדרת סוג התא ומהותו. חלבונים שקושרים פחמימות, למשל לקטין (חלבון הקושר סוכר בספיציפיות גבוהה) הם בעל יכולת לזיהוי אוליגוסכרידים ספיציים בהתבססות על הרצף שלהם ובכך מספקים מידע חשוב לזיהוי ביולוגי של התאים וכן, מידע דרוש לתאים עצמם.
חלק מהאוליגוסכרידים מהווים מולקולת מטרה לאורגניזמים או לטוקסינים פתוגניים. המאפיינים המשותפים היחידים של התפקידים המגוונים של האוליגוסכרידים באורגניזמים השונים הם כי האוליגוסכרידים מתווכים תהליכי "זיהוי ספציפי" או שהם מספקים אפנון לתהליכם ביולוגיים שונים. בעשייתם זאת, האוליגוסכרידים מספקים את המגוון הרחב של התפקודים הנחוצים לאבולוציה והתפתחות סוגים שוניים של תאים, רקמות, איברים ואורגניזמים. ישנו מספר מוגבל של גנים בגנום המקודד למגוון כה רחב, ועל כן עובדת גיוון וריבוי התפקידים של אותו האוליגוסכריד במיקומים שונים ובזמנים שונים בחיי האורגניזים אינה מפתיעה.
התפקידים הביולוגיים השונים והמגוונים של האוליגוסכרידים מהווים חלק גדול מהמגוון התפקודי הנדרש להתפתחות והתמיינות של אורגניזמים מורכבים, ולאינטראקציות שלהם עם אורגניזמים אחרים בסביבה.
מבין המגוון הרחב של התפקידים הביולוגיים של האוליגוסכרידים: ייצוב פיסקלי של רקמות, הגנה מפני מיקרואורגניזמים, תפקידים מבניים, היקשרות לפני השטח של התאים, השפעה על תפקוד החלבונים “on-off”, רצפטורים ספיציפיים למגוון מולקולות, תקשורת בין תאית ותקשורת תוך תאית.
אוליגוסכרידים בחלב האם
אוליגוסכרידים בחלב-אם מורכבים ממספרים קטנים של חד סוכרים, 3–10 או יותר, ומהווים פרמטר עיקרי בהתפתחות מערכת העיכול ומערכת החיסון של התינוק, שכן חלב-אם התפתח כמזון מלא להזנת יונקים במהלך הינקות. אוליגוסכרידים בחלב אם מורכבים מ-5 חד סוכרים עיקריים, גלוקוז, גלקטוז, N-acetylglucosamine, fucose עם חומצה סיאלית ו- N-acetylneuraminic acid. חלק מהאוליגוסכרידים בחלב-אם אינם יכולים להיספג בגוף התינוק בצורה ישירה והם עוברים פירוק על ידי אנזימים שמקורם בחיידקי המעי שמסייעים בהתפתחות התינוק. תוצרי הפירוק של אותם אוליגוסכרידים (למשל, פרוקטוז וחומצה סיאלית) זמינים לעיכול בגוף התינוק.
בהשוואה לשאר היונקים, חלב האם של בני האדם נחשב לייחודי כיוון שהוא מכיל מגוון רחב של יותר מ-150 סוגים שונים של אוליגוסכרידים. קבוצות האוליגוסכרידים המיוצרות בגופה של האישה נבדלות בין אישה לאחרת. סינתזת אוליגוסכרידים בחלב האם משקפת את מאפייני קבוצות הדם של האישה אשר תלויה באופן ישיר בביטוי של גליקוזיל-טרנספראזות מסוימות.
זורקה, נסיכת מונטנגרו
זורקה, נסיכת מונטנגרו (בסרבית: Љубица Петровић-Његош; 23 בדצמבר 1864 - 16 במרץ 1890), הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של פטר הראשון, מלך סרביה.
ביוגרפיה
זורקה נולדה ב-23 בדצמבר 1864 בצטיניה, לניקולה הראשון, נסיך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'. ב-1 באוגוסט 1883 התחתנה זורקה עם פטר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה, ממנו נולדו לה 5 ילדים. ב-16 במרץ 1890 מתה זורקה בבית הוריה בצטיניה, בעת שילדה את בנה אנדריו, שמת אף הוא זמן קצר לאחר הלידה.
בשנת 1903 נרצחו אלכסנדר הראשון, מלך סרביה מבית אוברנוביץ' ואשתו דראגה מאסין במהלך הפיכה צבאית, ובעלה פטר הוכתר כפטר הראשון, מלך סרביה. בשנת 1910 הכתיר אביה את עצמו כניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, אולם הוא איבד את כסאו לאחר מלחמת העולם הראשונה לבעלה של זורקה - פטר, שהקים את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.
משפחתה
ב-1 באוגוסט 1883 התחתנה זורקה עם פטר הראשון, מלך סרביה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
סיימון אנד שוסטר
סיימון ושוּסטֶר (באנגלית: Simon & Schuster) היא חברת הוצאה לאור אמריקאית שנוסדה בניו יורק בשנת 1924 בידי המו"לים היהודים ריצ'רד ל' סיימון ומ' לינקולן שוסטר. כיום נמצאת החברה בבעלות קונגלומרט תקשורת ההמונים ViacomCBS.
מכונית המאה
מכונית המאה (באנגלית: Car of the Century) הייתה תחרות בינלאומית לבחירת המכונית המשפיעה ביותר במאה ה-20. תוצאות התחרות הוכרזו ב-18 בדצמבר 1999, באירוע שנערך בלאס וגאס שבארצות הברית.
המכונית הנבחרת פורד מודל T הייתה המכונית הראשונה שיוצרה בפס ייצור המוני, ויועדה למעמד הביניים בזכות מחיר נמוך יחסית - כארבע משכורות חודשיות של פועל. היא תוכננה בידי תעשיין הרכב האמריקני הנרי פורד, ובשנים 1908-1927 יוצרו ממנה 16.5 מיליון יחידות.
לשלב הגמר הגיעו בנוסף ובסדר יורד המכוניות מיני, סיטרואן DS, פולקסווגן חיפושית ופורשה 911.
תהליך הבחירה
בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1997 פורסמה רשימה של מאה מכוניות, שנבחרו בידי 132 עיתונאי רכב מ-33 מדינות שונות. בהתאם לבחירת העיתונאים ולתוצאות סקר שנערך באינטרנט הורכבה רשימה של 27 מכוניות מועמדות, והיא פורסמה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 1999. בשלב הבא נבחרו בידי העיתונאים חמש מועמדות סופיות, שהוכרזו בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1999.
ורד הררי
ורד הררי-וצר (1964 – אוגוסט 2015) הייתה זמרת ישראלית.
ביוגרפיה
הררי נולדה ב-1964 בתל אביב, היא ביתם של יעקב הררי והזמרת כוכבה הררי. בילדותה למדה לנגן על פסנתר. בשנת 1978, בגיל 14, החלה להופיע במועדונים בתל אביב והמשיכה לשירות צבאי בצה"ל בלהקה צבאית. אחרי שחרורה ב-1986 עברה לאירופה לקריירת מוזיקת עולם בצרפת ובגרמניה.
ב-1998 נפגשה עם שי וצר והתחתנה עמו. לשניים שני ילדים, עומר ומאיה. ב-2002 הוציאו אחרי עבודה משותפת את אלבום הבכורה של הזמרת, "מקום פנוי לשניים". הזוג זכה ביחד בפרס "ג'ון לנון" למוזיקת עולם. הררי הקליטה קולות רקע בשיר "שקיעתה של הזריחה" באלבום סיפורים מהקופסא של רמי פורטיס.
מותה
ב-2005 אובחנה במחלת הסרטן, בה בחרה לטפל בשיטות אלטרנטיביות לכימותרפיה. הררי נפטרה באוגוסט 2015 בגיל 51 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת.
פרסים והוקרה
הררי-וצר זכתה במקום הראשון בקטגוריית מוזיקת העולם בתחרות השירים הבינלאומית ע"ש ג'ון לנון עם השיר "ביומי אני קטנה".
בנדירמה (כדורסל)
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1994 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 2003/04. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אפס פילזן. בעונת 2011/12 הפסידה שוב בגמר הגביע לקבוצת בשיקטש.
בעונות 2005/06, 2010/11, 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית, ובעונת 2012/13 העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה 4-1 בסדרת הגמר לגלאטסראיי.
בעונת 2016/17 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר כשניצחה את אפס פילזן בגמר הגביע הטורקי.
הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 2004/05. בין היתר ביורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג' וביורוקאפ. בתחילת עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של היורוקאפ דרך שלב המוקדמות הקשה.
בשנת 2020 הקבוצה התפרקה בשל בעיות כלכליות.
הנס קאמלר
הגנרל הנס (היינץ) פרידריך קארל פרנץ קאמלר (גרמנית: Hans (Heinz) Friedrich Karl Franz Kammler; 26 באוגוסט 1901 – 9 במאי 1945) היה מהנדס וקצין אס אס בכיר שהיה אחראי לתוכניות הבנייה של האס אס לקראת סוף מלחמת העולם השנייה והיה אחראי בין השאר על תוכניות פיתוח מטוסי סילון ופיתוח הטיל הבליסטי הראשון בעולם, V-2.
ביוגרפיה
הנס קאמלר נולד בשטטין שבקיסרות הגרמנית. בשנת 1919 לאחר שהתנדב בצבא הוא שירת בזרוע הפרייקור של גרהארד רוסבאך. בשנים 1919 - 1923 למד הנדסה אזרחית בדנציג ובמינכן והוענק לו תואר ד"ר להנדסה. בנובמבר 1932 החל לעסוק במקצוע באופן מעשי.
קאמלר הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931 והחזיק במספר משרות ניהוליות בממשל הנאצי והיה ראש מחלקת הבנייה במשרד התעופה. ב-20 במאי 1933 הצטרף לאס אס ונרשם כחבר מספר 113,610. בשנת 1934 היה יועץ במשרד הפנים של הרייך. באותה שנה גם הנהיג את הפדרציה של הרייך לבעלי קרקעות וגנים (Reichsbund der Kleingärtner und Kleinsiedler).
במלחמת העולם השנייה
ביוני 1941 הצטרף לוואפן אס אס. הוא הפך לסגנו של אוסוולד פוהל ב-SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt, משרד D שהיה אחראי לניהול מערך מחנות הריכוז והיה ראש משרד C באס אס והיה אחראי לעיצוב ובניית כל מחנות ההשמדה והריכוז. הוא היה אחראי בין השאר גם להפיכת אושוויץ-בירקנאו למחנה השמדה.
לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, לא היו עדויות למעורבותו של קאמלר בפיתוח כלי נשק. עדות ראשונה לכך הופיעה רק בתחילת 1942 כאשר אוסוולד פוהל שלח מברק להיינריך הימלר וציין תזכיר בין-מחלקתי לייצור כלי נשק מודרניים במחנות הריכוז, שבו הוזכר קאמלר כאחד המשתתפים.
אלברט שפר הפך את קאמלר לנציגו ל"משימות בנייה מיוחדות" והוא ציפה מקאמלר להשלים עבודות שלא הצליח להשלים בעצמו. אלא שבמרץ 1944 קאמלר מונה על ידי הרמן גרינג לשליחו לענייני בניינים מיוחדים ופיתוח מטוסי הקרב המתקדמים של גרמניה הנאצית, מינוי זה הפך אותו לאחד האישים החשובים בכלכלת המלחמה הנאצית.
ככלל, לאחר כישלון הרייך להשיג ניצחון על ברית המועצות קאמלר החל לקבל אחריות רבה יותר על פרויקטים שונים לרבות אתרי הניסוי התת-קרקעיים (נטען שאף נטל חלק פעיל בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית). קאמלר תחזק קשרים עם בכירי המהנדסים ברייך לרבות פרדיננד פורשה ואחרים.
בשנת 1944 הימלר שכנע את אדולף היטלר להכפיף את פרויקט V-2 לאס אס ובאוגוסט אותה שנה קאמלר החליף את ולטר דורנברגר כמנהל הפרויקט. מינואר 1945 הוא היה האחראי הראשי על כל תוכניות פיתוח הטילים של גרמניה הנאצית והיה מעורב חלקית בשימוש המבצעי של הטילים נגד בעלות הברית.
מת ככל הנראה ליד פראג ב-9 במאי 1945.
Twenty Four Seven
Twenty Four Seven (בעברית: 24/7) הוא אלבומה העשירי והאחרון של הזמרת האמריקאית טינה טרנר אשר שוחרר על ידי פרלופון ווירג'ין רקורדס ב-1999. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול, ביניהם הלהיט "When the Heartache Is Over".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום התשיעי במצעד האלבומים הבריטי.
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה באירופה כאשר מכר שם מיליון עותקים והגיע למקום ה-3 במצעד האלבומים האירופאי. גם בבריטניה האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-9 במצעד האלבומים הבריטי והגיע למעמד פלטינה במדינה. בארצות הברית האלבום הגיע למקום ה-21 בלבד כאשר מכר 69 אלף עותרים באותו שבוע אך בסופו של דבר הצליח להגיע למעמד זהב והיה לאלבום הראשון של טרנר שעושה זאת מאז 1993. בקנדה האלבום הגיע גם למעמד זהב ולמקום ה-9 במצעד האלבומים הקנדי. בסך הכל מכר האלבום 3 מיליון עותקים בכל העולם.
סינגלים
מתוך האלבום שוחררו 3 סינגלים: "When the Heartache Is Over" אשר שוחרר כסינגל הראשון מהאלבום וזכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-16 באירופה ולמקום ה-10 בבריטניה. סינגלים נוספים שיצאו היו השירים "Whatever You Need" ו-"Don't Leave Me This Way" אך הם זכו להצלחה פחותה.
ג'ון רוז
ג'ון ויליאמס רוז (באנגלית: John Williams Rose; נולד ב-23 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת טנסי. רוז, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה בבחירות 2018, וטרם כהונתו בקונגרס היה נציב החקלאות בממשלת טנסי.
ביוגרפיה
רוז נולד וגדל בעיר קוקוויל (Cookeville) שבטנסי. הוא בעל תואר אקדמי בכלכלה חקלאית מהאוניברסיטה הטכנולוגית של טנסי, השוכנת בעיר הולדתו. כמו כן, הוא מוסמך באותו המקצוע מאוניברסיטת פרדו ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ואנדרבילט שבנאשוויל. רוז נמנה בין מייסדי החברה "Transcender Corp". באוקטובר 2000 נמכרה החברה ב-60 מיליון דולר אמריקני. הוא גם הבעלים והנשיא של "בוסטון סופטוור", המכשירה אנשים המתמקצעים בטכנולוגיית מידע. ב-1 באוגוסט 2002 החל את כהונתו כנציב החקלאות בממשלה המדינתית של טנסי, לאחר שמונה בידי המושל דון דנקוויסט. כהונתו תמה ב-18 בינואר 2003.
ב-2 באוגוסט 2018 ניצח רוז בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השישי של טנסי בבית הנבחרים של ארצות הברית. נציגת המחוז המכהנת דיאן בלאק עזבה את הקונגרס כדי להתמודד לתפקיד מושל טנסי. ביום הבחירות הכלליות, 6 בנובמבר, גבר על דון בארלו, מועמד המפלגה הדמוקרטית, וגרף למעלה מ-70% מקולות הבוחרים. לאחר השבעתו לתפקיד עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, שכר את חבר הקונגרס לשעבר ואן הילרי כראש הסגל שלו.
בדצמבר 2020 נמנה רוז בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
רוז ורעייתו, צ'לסי, נשואים מאז 2011 ומתגוררים בעיר קוקוויל. הוא מפעיל חווה חקלאית בבעלות משפחתית ביישוב טמפרנס הול, השוכן מערבית לקוקוויל. בשלהי 2019 ציפו השניים לתינוק, אך ב-30 באוקטובר אותה שנה עזב רוז את וושינגטון הבירה עקב כניסת רעייתו למצב חירום רפואי בעקבות ההיריון, וב-1 בנובמבר נפטר התינוק לאחר מספר שעות. בעקבות האבל, נעדר רוז מההצבעה על הדחתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
נראות מקסימלית
שיטת הנראות המקסימלית (או הנראות המרבית) היא שיטה נפוצה בסטטיסטיקה להתאמת מודל סטטיסטי לנתונים, כלומר היא משמשת במסגרת אמידה פרמטרית למציאת אומד לפרמטר המאפיין את המודל. למשל, במקרה שבו נתון שמשתנה מקרי הוא בעל התפלגות נורמלית אלא שהתוחלת שלו אינה ידועה, גישה זו מספקת דרך למציאת אומדן לתוחלת.
באופן אינטואיטיבי הגישה אומרת שכדי לנבא היטב את הפרמטר האמיתי על-סמך מדגם מקרי מסוים, יש לבדוק איזה פרמטר מתוך כל האפשרויות הוא זה ש"יסביר" בצורה הטובה ביותר את המדגם. כלומר אומד הנראות המרבית הוא הפרמטר שאילו היינו מציבים בפונקציית ההתפלגות מראש, הוא היה נותן את ההסתברות הגבוהה ביותר לקבל את המדגם שאכן התקבל, ובכך ממקסם את פונקציית הנראות.
מקובל לסמן את הנראות המקסימלית באותיות MLE, ראשי תיבות של Maximum Likelihood Estimation.
פונקציית הנראות
נניח כי מדגם בלתי תלוי המפולג עם פונקציית הצפיפות  (כל הדוגמאות שוות התפלגות), ונניח שהדוגמאות בלתי תלויות. פונקציית הנראות (likelihood; מסומנת לעיתים כ-\mathcal{L}) של המדגם היא הצפיפות המשותפת:
\theta הוא פרמטר (או פרמטרים) של המודל או של פונקציית הצפיפות.
לעיתים נעשה שימוש בנראות הממוצעת המציינת את תוחלת הנראות לדוגמה יחידה.
אומד הנראות המרבית
נרצה למצוא את הערך שממקסם את פונקציית הנראות, הנקרא אומד הנראות המרבית. נהוג להשתמש בלוגריתם שאיתו בדרך כלל נוח יותר לעבוד (הודות לגזירה פשוטה יותר וליציבות נומרית), ומאחר שהלוגריתם הוא פונקציה מונוטונית עולה, הערך שימקסם את לוג הנראות (log-likelihood) ימקסם גם את הנראות. למציאת הערך המרבי נשתמש ב-\ln, נגזור ונשווה לאפס:
מתוך המשוואה המתקבלת מחלצים את ערך הנעלם \theta, והוא זה שממקסם את פונקציית הנראות. ערך זה הוא אומד הנראות המרבית לפרמטר הנאמד \theta.
התפלגות נורמלית
בהנחה שגובהן של ג'ירפות מתפלג נורמלית, ניתן לאמוד את ערך התוחלת והשונות באמצעות נראות מקסימלית על מדגם הג'ירפות שבגן החיות, שכן אין באפשרותנו למדוד את גובהן של כל הג'ירפות בעולם. אם נניח כי הג'ירפות בגן החיות מהוות מדגם מקרי של n ג'ירפות מאוכלוסיית הג'ירפות בעולם,, נוכל לאמוד את הפרמטרים \mu ו-{\sigma}^2 (התוחלת והשונות) של ההתפלגות באמצעות אומדי נראות מקסימליים כלהלן.
עבור התוחלת:
ועבור השונות:
כאשר הוא ממוצע המדגם.
יישומים
שימושים אלה עולים במגוון רחב של תחומים, כגון:
ג'אדו
מחנה ג'אדו (ערבית: جادو, איטלקית: Giado) הוקם בלוב תחת שלטון איטליה הפשיסטית, בבסיס צבאי לשעבר ביישוב בעל אותו שם השוכן כ-180 ק"מ מדרום-מערב לטריפולי. אל המחנה הועברו כ-2,600 מיהודי קירנאיקה, חלקה המזרחי של לוב, ו-562 מהם מתו ברעב, במחלות ובעינויים.
המחנה שימש מחנה עבודה ואסיריו הועסקו בעבודות כפייה, אך היות שאוכלס לא רק בכוח עבודה אלא במשפחות שלמות כחלק מתוכנית טיהור אתני, מגדירים אותו רבים כמחנה ריכוז.
יהודי קירנאיקה תחת שלטון מדינות הציר
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה קירנאיקה זירת קרבות מרכזית בצפון אפריקה בין בריטניה לבין איטליה וגרמניה. בכיבוש הבריטי הראשון של קירנאיקה ראו היהודים בצבא הבריטי צבא משחרר. היהודים שיתפו פעולה עם הבריטים ובמיוחד שמחו לפגוש את החיילים הארצישראליים. לאחר הנסיגה הבריטית הראשונה החלו האיטלקים תושבי בנגזי לפרוע ביהודים. 2 יהודים נהרגו, רכוש נשדד ובתים רבים נהרסו.
החל מפברואר 1941 החלה מעורבות ישירה של גרמניה בלוב עם הקמת קורפוס אפריקה. בעקבות הכיבוש הבריטי בנובמבר 1941 הוגברה המעורבות הגרמנית באמצעות מינויים בפיקוד הצבאי והקצאת משאבים.
בפברואר 1942, כשבוע לאחר נסיגתם השנייה של הבריטים מקירנאיקה, הורה מוסוליני על דילול האוכלוסייה היהודית בקירנאיקה ופינויה לטריפוליטניה בתואנה של מניעת שיתוף פעולה עם האויב.
הפינוי לטריפוליטניה
בסך הכל פונו כ-3,000 יהודים, שהם רוב יהודי קירנאיקה. כ-2,600 יהודים פונו למחנה ג'אדו, וכ-400 יהודים שוכנו בבתים בודדים בעיירות הסמוכות גריאן, טיגרנה ויפרן. הפינוי נעשה בשיירות של משאיות החל ממאי ועד לאוקטובר 1942. על הרכב המשלוחים החליט ועד הקהילה, ותדירותם הוכתבה לו, וכן יעדיהם. המסע נערך כחמישה ימים והיהודים הורשו לקחת רק רכוש מועט. מעטים נשארו בקירנאיקה.
התנאים במחנה
הפיקוד על המחנה היה איטלקי, והשומרים היו איטלקים, גרמנים וערבים. לשומרים ניתנה הרשות לירות בכל מי שיתקרב לגדר.
תנאי האקלים במחנה היו קשים, ביום שרר חום גבוה, ובלילה קור עז. האסירים שוכנו בצפיפות רבה. המגורים במחנה היו בביתנים ארוכים שבכל אחד מהם שוכנו כ-300 עד 400 איש, כאשר בין משפחה למשפחה הפרידו מחיצות מאולתרות. בביתנים היו מיטות בלבד, שלא הספיקו למספרם הרב של האסירים.
המשפחות קיבלו מנת מזון שבועית שכללה מנות זעומות של אורז או מקרוני, סוכר, רסק עגבניות וקפה או תה. כמו כן קיבלו האסירים 100-150 גרם לחם ביום. מים חולקו במשך שעתיים ביום לכל הצרכים. כמו כן היו שקנו מזון מערביי האזור בתמורה לבגדים, כסף ותכשיטים, תוך העלמת עין מצד השומרים. בנוסף, קהילת טריפולי שיגרה באופן קבוע בכל שבוע כסף ומזון כשר לאסירים ואף מזון כשר לפסח.
שחרור
המחנה נכבש על ידי הצבא הבריטי במהלך ינואר 1943. פינויו הסופי התעכב מחשש להפצת המחלות, ועקב קשיי תחבורה.
עמותת רוח ערבה
עמותת רוח ערבה היא עמותה לחיזוק ההתיישבות בערבה באמצעות פרויקטים חינוכיים וקהילתיים. העמותה הוקמה בשנת 2007 על ידי תושבים בני הדור השני בערבה, מתוך תפיסה כי לפיתוח הערבה יש חשיבות גדולה בחיזוק המפעל הציוני, מדינת ישראל והחברה הישראלית. מרבית הפעילות מתמקדת בצעירים לפני ואחרי השירות הצבאי. בנוסף פרויקטים שונים שנועדו למשוך לערבה מבקרים מרחבי הארץ והעולם. העמותה הקימה ומפעילה שלוש מכינות בערבה: מכינת ערבה-חצבה, מכינת פארן ומכינת עין יהב.
הקמה
עמותת רוח ערבה הוקמה בשנת 2007 תחת השם "עמותת בין השיטין". העמותה הוקמה על ידי תושבי הערבה במטרה לקדם מיזמים חינוכיים וחברתיים בערבה התיכונה.
במהלך קיץ 2009, עם הרעיון להקים מכינה קד"צ ראשונה בערבה, במושב חצבה, הוחלף הוועד המנהל של העמותה על ידי יוזמי הרעיון להקמת המכינה, בני הערבה גם הם. יו"ר העמותה מאז ועד היום הוא רן שדה, בן מושב חצבה. שאר חברי הוועד הגיעו ממושבי הערבה התיכונה. מנכ"ל העמותה הוא מיכאל צדוק.
כפרויקט ראשון התמקדה העמותה בהקמת המכינה הקד"צ במושב חצבה. את הפרויקט הוביל אבישי ברמן אשר הוביל את הקמת המכינה ולאחר מכן שימש כראש המכינה עד לשנת 2022, אז עבר לתפקיד מנכ"ל מועצת המכינות הקדם צבאיות.
פעילות
לעמותה 13 מוקדי פעילות ברחבי הערבה, עם קרוב ל-500 צעירים בשנה המשתתפים במפעלים השונים: 3 מכינות קדם צבאיות במושבים חצבה (מכינת ערבה-חצבה), פארן ועין יהב (שלוחות), תוכנית 'עבודה עברית' לבוגרי צבא ו'מדרשת הערבה'. בנוסף לאלו גם פרויקטים נוספים כמו 'חוות בין השיטין', SOS WIFI ו'פרויקט זמן ערבה'.
מכינה קדם-צבאית ערבה - העמותה הקימה ומפעילה את "מכינות ערבה" - מכינות קדם צבאיות שנתיות בשלוש שלוחות במושבים חצבה (הקמה ב-2009), פארן (2013) ועין יהב (2017). בספטמבר 2021 נפתחה תוכנית מכינתית חדשה, חצי שנתית, בצופר. בשנת תשפ"ג למדו במכינות של העמותה סה"כ כ-150 חניכים.
פרויקט "עבודה עברית" - פרויקט שהוקם בשנת 2011 המביא צעירים ישראלים בוגרי שירות צבאי ולאומי לתוכנית של 7 חודשים הכוללת עבודה בחקלאות, לימודים, העמקת זהות, חיי קבוצה ומעורבות בקהילה. בשנת 2023 השתתפו בתוכנית כ-300 צעירים.
חוות בין השיטין - המיזם חינוכי-חקלאי-תיירותי בחווה שהקימה העמותה בשנת 2017 במושב חצבה. המיזם מארח קבוצות מישראל ומחוצה לה, וחושף אותם לסיפור ההתיישבות והחקלאות בערבה.
מדרשת הערבה - מסגרת גג לתוכניות עומק לקהלים בוגרים שהוקמה בשנת 2019. במדרשה הוקם בית מדרש קהילתי, מתקיימת תוכנית שנה ב' של המדרשה ופרויקט "מפגש ישראלי".
SOS Wifi – תקשורת מצילת חיים - בשנת 2019 הקימה העמותה את פרויקט "SOS Wifi – תקשורת מצילת חיים". במסגרת הפרויקט מוצבות בשטח מערכות טכנולוגיות המאפשרות תקשורת מבוססת Wi-Fi במסלולי טיול בכל רחבי הארץ בהן לא קיימת קליטה סלולרית. הפרויקט, המופעל בשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים, נמצא בשלב פיילוט.
קידום התיישבות בערבה - בראשית 2020 נפתח בעמותה אזור פעילות חדש הממוקד בקידום התיישבות בערבה, בשיתוף פעולה עם המועצה האזורית הערבה התיכונה, מועצה אזורית חבל אילות והקרן הקיימת לישראל, כחלק מפרויקט "קק"ל 2040".
קרב דברצן
קרב דברצן הידוע לעיתים גם כמבצע דברצן או מתקפת דברצן, היה קרב שנערך במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה באזור העיר דברצן בהונגריה בין 6 ל-29 באוקטובר 1944. במהלך הקרב תקפו כוחות מהחזית האוקראינית השנייה של הצבא האדום בפיקוד רודיון מלינובסקי את כוחות קבוצת ארמיות דרום של מדינות הציר במזרח הונגריה. לאחר קרבות קשים, במהלכם ספגו הכוחות הניידים הסובייטיים אבדות כבדות, נסוגו יחידות הציר למרחק כ-160 ק"מ. הקרב פתח את הדרך להמשך המתקפה הסובייטית לכיוון בודפשט.
רקע
ב-20 באוגוסט 1944 פתח הצבא האדום במבצע יאשי-קישינב כנגד גרמניה הנאצית ובעלת בריתה ממלכת רומניה. את המתקפה הובילו החזית האוקראינית השנייה בפיקוד רודיון מלינובסקי והחזית האוקראינית השלישית בפיקוד פיודור טולבוחין. החזית הגרמנית-רומנית קרסה במהרה, וב-23 באוגוסט פרץ בבוקרשט מרד כנגד שלטונו של יון אנטונסקו. מיכאי הראשון, מלך רומניה תמך במורדים ואנטונסקו נעצר. ראש הממשלה החדש קונסטנטין סנטסקו הודיע על סיום הלחימה. ב-24 באוגוסט, הלופטוואפה הפציץ את בוקרשט והוורמאכט החל במתקפה לכיוון הבירה. בסיוע הסובייטים, הצליחו הרומנים להדוף את הגרמנים, וב-31 באוגוסט נכנס הצבא האדום לבוקרשט. רומניה הכריזה מלחמה על גרמניה וכן על בעלת בריתה ממלכת הונגריה. ב-8 בספטמבר ערקה גם בולגריה ממחנה מדינות הציר, והכריזה מלחמה על גרמניה והונגריה. מלינובסקי וטולבוחין הועלו לדרגת מרשל ברית המועצות ב-10 ו-12 בספטמבר בהתאמה.
מדינות הציר
הכוחות הגרמניים וההונגריים בגזרה כללו 80,000 איש, ורוכזו במסגרת קבוצת ארמיות דרום תחת פיקודו של גנרל-אוברסט יוהנס פריסנר. קבוצת הארמיות כללה את:
ברית המועצות
הכוחות הסובייטיים והרומניים כללו 260,000 חיילים, במסגרת שתי ארמיות, שהשתייכו לחזית האוקראינית השנייה בפיקוד מרשל ברית המועצות רודיון מלינובסקי :
תחילת המתקפה
פריסנר חשש מכיתור של כוחותיו, וביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר לא רק שסירב לאשר לו זאת, אלא אף הורה לו לפתוח במתקפת נגד כנגד החזית של מלינובסקי, ולהשמיד את ארמיית המשמר המשוריינת השישית והארמייה ה-27. כן דרש היטלר שפריסנר יכבוש מחדש שני מעברים חיוניים בהרי הקרפטים הדרומיים. הוא הבטיח לפריסנר שכוחותיו יתוגברו. ב-28 בספטמבר פתח טולבחין במתקפת בלגרד אשר נועדה לשחרר את יוגוסלביה. פריסנר החליט לנצל את דילול הכוחות בגזרתו ותקף את החזית של מלינובסקי. לאחר שבוע של קרבות, מלינובסקי העביר את ארמיית המשמר המשוריינת השישית לאזור אוראדיה והצליח לבלום את המתקפה. בסוף ספטמבר קיבלו הן פריסנר והן מלינובסקי פקודות חדשות. פריסנר נצטווה כעת לכבוש את העיר אוראדיה. מלינובסקי נצטווה לתקוף דרומה בכיוון בודפשט באמצעות הארמייה ה-46 והארמייה הרומנית הראשונה, בעוד הארמייה ה-53 וארמיית המשמר המשוריינת השישית תוקפות צפונה בכיוון דברצן.
הקרבות על הטיסה
ב-8 באוקטובר הצליח הכוח הצפוני להשיג התקדמות מסוימת, ומלינובסקי העביר את הקבוצה הניידת פלייב, שכללה שני קורפוסי פרשים וקורפוס ממונע, לאזור כדי לסייע בפריצת הדרך. העובדה שדיוויזיית הפאנצר ה-23 הועברה דרומה סייעה בהתקדמות. ב-9 באוקטובר, תודות לתמיכה מצד ארמיית האוויר החמישית, כבשו הפרשים של פלייב את היידוסובוסלו. הכוחות הגרמניים בגזרה נסוגו לדברצן ונערכו מדרום-מזרח לעיר.
ב-10 באוקטובר כבש הכוח הסובייטי הצפוני מספר גשרים על הגדה המערבית של הנהר טיסה. יחידות מהארמייה ה-46 וקורפוס הטנקים ה-18 אף חדרו לעיר קצ'קמט, כ-70 ק"מ מבודפשט. מאוחר יותר שלח מלינובסקי חלק מיחידות אלו לסייע לכוח הצפוני מעברו השני של הטיסה. ב-11 באוקטובר פתחו הגרמנים וההונגרים במתקפה כבדה שאילצה גם את שאר היחידות לסגת אל הטיסה. באותו יום תקפו כוחות הונגריים את ראש הגשר הסובייטי במינדזנט (Mindszent), והקורפוס הרומני השביעי הובהל לאזור כדי לתגבר את הכוחות הסובייטיים. הדיוויזיות הרומניות ה-2 וה-4 אף השתלטו על ראש גשר נוסף בקרבת סולנוק.
ב-19 באוקטובר תקפו שתי דיוויזיות הונגריות את ראש הגשר של הדיוויזיה הרומנית ה-4 באזור סולנוק. דיוויזיית הפאנצר ה-24 וגדוד הפאנצר הכבד ה-503 תקפו את האגף הימני של הדיוויזיה הרומנית, אשר עד מהרה קרס. השריון הגרמני איגף את הרומנים וניתק אותם מהטיסה. ב-20 באוקטובר נכנעו הרומנים. ב-25 באוקטובר תקפו ההונגרים את ראש הגשר של הדיוויזיה הרומנית השנייה. לנוכח העדיפות המספרית הניכרת של ההונגרים, נסוגו הרומנים אל מעבר לטיסה. בין 26 ל-29 בחודש ערכו ההונגרים מתקפה נוספת על ראש הגשר, שהוחזקה על ידי הדיוויזיה הרומנית ה-19, באזור הכפר טיסה אלפר (Tiszaalpár), אולם לא הצליחו לשחזר את הצלחותיהם הקודמות והמתקפה נהדפה.
הקרבות בדברצן ונירג'האזה
במקביל, ב-11 באוקטובר הגיעו יחידות החלוץ מכוחו של פלייב לפאתי דברצן. אף על פי שיחידות אלו נותקו מהכוח הראשי, הן הצליחו לחמוק מכיתור. הקבוצה הניידת של פלייב המשיכה להתקדם באיטיות אך בעקביות, תוך שהיא סופגת אבדות כבדות. החוקר ארל זיימקה מתאר זאת כ"אחד מקרבות הטנקים הפרועים ביותר של כל המלחמה". ב-14 באוקטובר כבש הכוח הסובייטי הדרומי את אוראדיה. באותו יום תקפה החזית האוקראינית הרביעית את הארמייה הגרמנית השמינית, מה שהעמיד את הארמייה הגרמנית השישית בסכנת כיתור מצפון. ב-19 באוקטובר חבר הכוח הצפוני עם הכוח הדרומי, והדיוויזיות הרומניות ההרריות ה-2 וה-3 יחד עם דיוויזיית מתנדבים 1, טודור ולדימירסקו תקפו ותפסו את דברצן. ב-22 באוקטובר לכדו הסובייטים את נירג'האזה. מצב זה יצר זה יצר סכנה שינותק הקשר בין הארמיות הגרמניות השמינית והשישית. מפקד קבוצת ארמיות דרום, פריסנר, הורה למפקד הארמייה השמינית אוטו והלר לנסות ליצור קו הגנה צפונית-מערבית לנירג'האזה, אולם הקשר בינו לבין והלר נותק.
ב-24 באוקטובר פתחו הגרמנים במתקפת נגד גדולה במטרה לכבוש מחדש את נירג'האזה. במתקפה השתתפו דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-23, וכן הדיוויזיה ההררית ה-3 הדיוויזיה ה-15 ודיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר". נאג'יקאלו (Nagykálló) נכבשה עוד באותו היום. ב-26 באוקטובר כבשה דיוויזיית הפאנצר ה-23 חזרה את נירג'האזה. שלושת הקורפוסים הניידים של פלייב, שנותקו מעורפם על ידי מתקפת הנגד הגרמנית, הצליחו לחמוק מהכיתור הגרמני ולסגת דרומה, לאחר שנטשו את רוב הציוד הכבד שלהם. שחרור נירג'האזה פתח מסדרון נסיגה לארמייה השמינית של ווהלר, ואיפשר לה לחמוק מהכיתור הסובייטי.
תוצאות הקרב
במהלך קרב דברצן, הצליחו הכוחות הסובייטים והרומנים להתקדם כ-160 ק"מ לתוך שטח הונגריה, אך ספגו אבדות כבדות, כולל מאות כלי רכב משוריינים. ב-29 באוקטובר הם פתחו במתקפת בודפשט, וב-30 באוקטובר כבשו את נירג'האזה מחדש. הדרך אל הבירה ההונגרית בודפשט הייתה כעת פתוחה בפניהם. ב-7 בנובמבר נכנסו כוחות רומניים לפרבריה המזרחיים של העיר, במרחק 20 ק"מ מהבירה. לאחר הפוגה קצרה צלחו הכוחות הסובייטיים את נהר דנובה וב-26 בדצמבר ניתקו את הכביש המחבר בין בודפשט לווינה, ובכך השלימו את כיתור העיר. כתוצאה מכך כותרו בעיר 33,000 חיילים גרמנים ו-37,000 חיילים הונגרים, ובנוסף לכך נלכדו בעיר כ-800,000 תושבים. המצור על בודפשט נמשך עד 13 בפברואר 1945.
הדוכסות הגדולה של קרקוב
הדוכסות הגדולה של קרקוב (גרמנית: Fürstentum Schwarzburg-Sondershausen, פולנית: Wielkie Księstwo Krakowskie), הייתה דוכסות גדולה בשטחי האימפריה האוסטרית, ולאחר מכן בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
בשנת 1815 הוחלט על ביטול דוכסות ורשה, וחלוקתה בין פולין הקונגרסאית לממלכת פרוסיה, אולם העיר קרקוב הושארה כעיר חופשית. בשנת 1846 פרץ בעיר מרד קרקוב, ולאחר דיכויו בוטלה העיר החופשית קרקוב והפכה לדוכסות גדולה. הדוכסות הייתה חלק מממלכת גליציה ולודומריה, לצד דוכסות אושוויץ ודוכסות זאטור. לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה, צורפו שטחי הדוכסות לרפובליקה הפולנית השנייה.
מלון זאכר
מלון זאכר (בגרמנית: Hotel Sacher) הוא מלון מפואר הממוקם ברובע העיר הפנימית של וינה בירת אוסטריה, בסמוך לבית האופרה של וינה.
המלון נחשב לאחד המלונות המפוארים בעולם גם בזכות בתי הקפה ומסעדות המלון היוקרתיות שלו.