cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צעירי אגודת חב"ד בישראל
צעירי אגודת חב"ד (שם מלא: צעירי אגודת חב"ד בארצנו הקדושה ת"ו, ובקצרה: צעירי חב"ד או בראשי תיבות: צא"ח) הוא ארגון הממונה על פעילות-החוץ של תנועת חב"ד בישראל. מטרות הארגון, כעולה מפרסומיו, הן "קירוב הלבבות, הנחלת מורשת ישראל לילדים לנוער ולמבוגרים, הפצת משנת חסידות חב"ד, הגשת עזרה וסיוע לנזקקים" ועוד. הארגון מזוהה עם האגף המתון בחב"ד.
היסטוריה
הארגון אחראי, בין השאר, על פעילות התנועה להנחלת מורשת ישראל, הפצת משנת חסידות חב"ד, הגשת עזרה וסיוע לנזקקים וגלמודים, עידוד משפחות נפגעי הטרור, ועוד. הארגון מקיים גם מבצעים ופרויקטים דוגמת פרויקט ילדי צ'רנוביל.
מטה וסניפי הארגון
תחת הארגון פועלים (נכון ל-2018) כ-800 שלוחים ואלפי מתנדבים, המפעילים כ-400 בתי חב"ד בישראל. המטה הארצי של הארגון ('מרכז צעירי חב"ד') ממוקם בכפר חב"ד.
בראש הארגון עמד במשך עשרות שנים הרב ישראל לייבוב. בשנת תשמ"ז (1987) מונה הרב יוסף יצחק אהרונוב למנכ"ל הארגון, ובשנת תשנ"ד (1994), לאחר פטירתו של הרב לייבוב - מונה אהרונוב גם ליו"ר הארגון.
אגף הסניפים
אגף הסניפים בהנהלת הרב נפתלי ליפסקר, משמש כאחראי על הקשר עם השלוחים והסניפים, ובנוסף מרכז את הטיפול בשיגור שליחים חדשים לבתי חב"ד בישראל.
האגף מארגן את הכינוסים השנתיים, ימי העיון והפעילויות למען השלוחים ובני משפחותיהם. מועמדים חדשים לשליחות עוברים ראיון קבלה באגף הסניפים, ואם נמצאו מתאימים, הם מקבלים אישור להיות שלוחים רשמיים של חב"ד. האגף מטפל גם בבעיות שמתעוררות בבתי חב"ד ברחבי הארץ ומסייע לשלוחים כאשר הם נזקקים לסיוע.
אגף הדוברות וההוצאה לאור
דובר חב"ד, הרב מנחם ברוד, מייצג את צעירי חב"ד בתקשורת ומנהל את האגף.
מדי שבוע, האגף מוציא לאור את עלון פרשת השבוע "שיחת השבוע" ואת החוברת השבועית "התקשרות" המופצת בעיקר בריכוזי חב"ד, ועלון לילדים "ממתק לשבת" (משבט תשפ"ב מודפס בתוך עלון שיחת השבוע). מאז תשס"א יוצא לקראת חלק מהחגים גם עלון "שיחת החג". מדי שנה מאז תש"מ מוציא האגף ספרון לילדים המשתתפים בתהלוכת ל"ג בעומר. משנת תשס"ט יוצאים שני ספרונים. לקראת כל חג, האגף מוציא לאור עלוני הסבר על החג למבוגרים ולילדים, בעברית וברוסית.
אגף עלייה וקליטה
בשנת תש"ן נפתח פרויקט חב"ד למען ילדי צ'רנוביל במסגרתו נקלטו בישראל ילדים יהודים מאזור צ'רנוביל.
להקת כלייזמרים מטעם צעירי חב"ד הופיעה בפני עולים בישראל. על פעילות הלהקה והאגף ניצח מאיר ורזוב במשך כמעט עשרים שנה. ורזוב שר עם העולים וגם מרצה בפניהם על הערכים הבסיסיים של היהדות, חגי ישראל, המשפחה היהודית ועוד.
משנת תשמ"ד מוציא האגף את העלון השבועי ברוסית "Восхождение" (ווסחוז'דניה), וכן עלוני חגים, עלוני יהדות בנושאים שונים ולוח שנה עם הלכות ומנהגים. האגף מוציא לאור גם ספרים ברוסית.
המרכז לעזרי שליחות
המרכז אחראי על התוכן, העיצוב וההפקה של הפרסומים השבועיים, עלוני החגים, ספרי עזר ומוצרי העזר לשליחים. המחלקה מפיקה גם מוצרי עזר חדשים לפעילות השליחות, תוך כדי בדיקת צורכי השלוחים, במטרה לייעל ולמקצע את הסניפים. ראש המרכז הוא לוי וילנקין.
אגף הארגון והלוגיסטיקה
צעירי חב"ד מקיימים מבצעים ארציים מיוחדים בתקופות החגים. בחג הסוכות נעות ברחבי הארץ מאות סוכות ניידות, המזמינות את הציבור לקיים את מצוות החג. בחנוכה מחלקים פעילי הארגון חנוכיות ונרות וסופגניות לכוחות הביטחון, לחולים, לאסירים ולקשישים. בפורים מחלקים נציגי הארגון חבילות של משלוחי מנות לחיילים, לאסירים, לחולים ולקשישים.
אגף לנפגעי טרור
בשנת 2002 תקופת האינתיפאדה השנייה הוקם מטה הפעילות, בהנהלת מנחם קוטנר.
צעירי חב"ד מגישים סיוע ליחידים ולמשפחות הנקלעים לפיגוע טרור, ובהכוונת העובדים הסוציאליים של הביטוח הלאומי. הצוותים מסייעים לנזקקים בארגון ההלוויות וכן תפילות ומניינים בימי ה'שבעה'. בהמשך מתקיימים ביקורים אישיים של אנשי האגף אצל הפצועים ואצל משפחות ההרוגים. במקרה של משפחה נזקקת, האגף מקשר בינן לבין תורמים מישראל ומחוץ לה. כמו כן האגף מוציא קבוצות של נפגעי טרור ונכי צה"ל לטיולים בישראל ובחו"ל.
מחלקת צבאות השם
בשנת תשמ"ח הוחלט בצא"ח להקים מחלקה לפעולות צבאות השם, ובראשה הועמד הרב נפתלי רוט. המחלקה קיימה פעילות במשך מספר שנים, הפיקה פרסומים וערכה כינוסים שנתיים שבהם נבחנו אלפי ילדים על ספר המצוות של הרמב"ם, על פי תקנתו של הרבי מלובביץ' שילדי ישראל ילמדו בספר זה. גם מבצע 'מצה לתלמיד' של צא"ח התנהל באותן שנים תחת מחלקה זו.
מרכז חינוכי חסידותי
המרכז נוסד בירושלים בשנת תשמ"ח, על מנת לרכז את הפעילות החינוכית של חב"ד בישראל. בין היתר, המרכז מארגן 'ועידת המחנכים' והוציא שבועון נפוץ לילדים בשם 'תורתך שעשועי'. בשנת תשע"ב פסק השבועון לצאת, ובמקומו החל לצאת לאור עלון שבועי בשם 'ממתק לשבת', בשבט תשפ"ב זה עבר להופיע במדור בתוך עלון שיחת השבוע. המרכז מנוהל מאז היווסדו על ידי הרב נפתלי רוט.
מטה הרמב"ם היומי
המטה עוסק בהפצת תקנת הרמב"ם היומי של הרבי מלובביץ'. המטה הוקם בשנת תשמ"ח והוא מארגן את חגיגות סיום הרמב"ם היומי מדי שנה, ובראשן חגיגה בקברו של הרמב"ם בטבריה, וכן מוציא לאור מדריך שנתי לשיעורים היומיים ברמב"ם, עלוני הסברה ועוד.
פרויקטים מיוחדים
הוקם בחודש אלול תשע"ג על ידי הרב משה שילת. תחת האגף פעלו מספר ארגונים ובהם פעילי חב"ד. מטרת הארגון היה "לאפשר לכל חסיד לעסוק במבצעי הרבי באופן מסודר וקבוע, להעניק לו את הכלים הראויים לכך... בהתאם למקום מגוריו ויכולותיו". הפעילות השגרתית התבצעה בערבי חגים. בזמן פעילות הארגון ביקר כל פעיל אצל עשר משפחות יהודיות באזור מגוריו ונתן להן ערכה מטעם הארגון.
ארגונים נוספים שפעלו במסגרת האגף הם חב"ד בקמפוס, וכן ארגון לב חב"ד - המרכז בתי חב"ד הממוקמים במרכזים רפואיים ברחבי הארץ. כיום כל הארגונים שפעלו במסגרת האגף פועלים בצורה עצמאית.
אגף מבצע תורה
אגף חדש יחסית שבתחילתו היה תחת האגף לפרויקטים מיוחדים. האגף אחראי על פרויקטים לשיפור הפן הלימודי-תורני כגון כרטיסים לניהול שיעורי תורה של שליחי חב"ד וכן אתר לשלוחים המרכז דרשות, סיפורים, רעיונות ועזרים.
פתח אל-אסלאם
פתח אל-אסלאם (בערבית: فتح الإسلام, שפירושו: "ניצחון האסלאם" או "כיבוש האסלאם"), ארגון סוני אסלאמיסטי שהוקם בלבנון בנובמבר 2006 בתמיכה וגיבוי סוריים. הארגון שואב השראה מארגון הטרור העולמי אל-קאעִידה, ובדומה לו מטרתו היא החלת שלטון האסלאם באמצעות מאבק אלים (ג'יהאד). לאחר 106 ימי לחימה עיקשים, שעלו בלא מעט קורבנות, הצליח צבא לבנון להרוג ולשבות את רובם המוחלט של אנשי הארגון. עם זאת, נראה כי מנהיגו של הארגון, שאכר אל-עבאסי, נותר בחיים, אך נהרג מאוחר יותר בסוריה. משרד החוץ האמריקני צירף את הארגון לרשימת ארגוני הטרור ב-9 באוגוסט 2007.
מקורות
רשויות ביטחון הפנים הסוריות עצרו את אל-עבאסי ב-2000 והוא נידון לעונש מאסר של שלוש שנים באשמת הברחת אמצעי לחימה בין סוריה וירדן. הוא שוחרר טרם ריצוי עונשו והגיע לעיראק ב-2003 לאחר הפלישה האמריקנית לעיראק ולחם לצד קבוצות טרור סוניות שונות, בעלות קשרים לאל-קאעדה. דווח כי הוא התיידד עם כמה מבכירי אל-קאעדה במדינה.
ב-2004 נידון אל-עבאסי למוות בהיעדרו על ידי בית דין צבאי בירדן, בשל מעורבותו ברצח דיפלומט אמריקני בשם לורנס פולי ב-2000. מנהיג אל-קאעידה בעיראק לשעבר, אבו מוסעב א-זרקאווי נידון גם הוא למוות על רצח פולי.
בנובמבר 2006 ועדת ביטחון פלסטינית פנימית במחנה הפליטים אל-בַדַוי בטריפולי מסרו שני חברים בקבוצתו של אל-עבאסי לרשויות הלבנוניות. מעשה זה הוביל את אל-עבאסי לפרוש מפתח אל-אינתיפאדה, ולהקים ארגון משלו - פתח אל-אסלאם. הקבוצה הקימה את בסיסה במחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד בצפון לבנון. הקבוצה השתלטה על שלושה מבנים של הקבוצה החילונית פתח אל-אינתיפאדה. אל-עבאסי הכריז אז כי ארגונו החדש נועד להחזיר את הדת למאבק הפלסטיני.
תחקיר של העיתונאי סימור הרש במגזין "ניו יורקר" במרץ 2007 העלה השערה כי הממשל הלבנוני מעניק תמיכה לפתח אל-אסלאם, על מנת שהלה ייאבק בחזבאללה השיעי. בריאיון מאוחר יותר ב-CNN טען הרש כי האחראים לניתוב הכסף הסעודי לארגון הם סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני ועוזר היועץ לביטחון לאומי, אליוט אברמס הנציים. ד"ר פרנקלין לם העלה טענות דומות, וקבע כי עוזר מזכירת המדינה לענייני המזרח התיכון, דייוויד וולש, הצליח לזכות בתמיכה כלכלית מסעודיה לארגון, כדי שהארגון הסוני החדש ייאבק בחזבאללה.
הרכב
על-פי "לה פיגארו", בארגון חברים כ-100 לוחמים חמושים ממחנה נהר אל-בארד. רק כשישה חברים מהארגון הם פלסטינים. מרבית החברים הם סורים, סעודים ואסלאמיסטים ערבים אחרים שנלחמו בעיראק, וכן כ-50 קיצונים סונים ממוצא לבנוני.
על פי פרסום בעיתון הפאן-ערבי "אל-חיאת", קיימים קשרים קרובים בין סוריה לפתח אל-אסלאם, ושליחים נעים לעיתים קרובות בין דמשק למתקני הארגון. העיתון טוען עוד כי מרבית הנהגת הארגון מורכבת מקצינים סוריים.
אידאולוגיה
מהצהרות פומביות של חברים בארגון עולה כי מטרת העל של פתח אל-אסלאם היא החלת חוק האסלאם במחנות הפליטים הפלסטיניים בלבנון והמאבק בישראל ובארצות הברית. דיווחים רבים קשרו בין פתח אל-אסלאם לאל-קאעדה, ואף טענו כי הארגון הוא אחד מהתאים הרבים של אל-קאעדה ברחבי העולם. אל-עבאסי טען כי לקבוצתו אין קשר לאל-קאעדה "אבל הוא מסכים עם מטרת [אל-קאעדה] בלחימה נגד הכופרים". עם זאת, הצהרות של פתח אל-אסלאם הופיעו באתרי אינטרנט אסלאמיסטיים, בהם הופיעו הודעות רשמיות מהנהגת אל-קאעדה. הארגון בעל אידאולוגיה אנטי-שיעית ומנהיג הארגון שאכר אל-עבסי קרא למלחמה נגד חזבאללה "המקבל הוראות מנציגי השטן באיראן".
פעולות
ב-7 בדצמבר 2006 דיווח העיתון "לה מונד" כי נציג אש"ף בלבנון הודיע לנציגי האו"ם במדינה כי פתח אל-אסלאם מתכוון להתנקש ב-36 בכירים אנטי-סוריים בלבנון. כוחות ביטחון פנים של אש"ף עצרו לאחר מכן שישה אנשים מהארגון. ארבעה מהם שוחררו, והיתר הועברו לצבא לבנון.
ממשלת לבנון האשימה את הארגון במעורבות בפיגועי תופת בשני מיניבוסים בעין עלק, שגרמו למותם של שלושה אנשים ופציעתם של כיותר מ-20 ב-13 בפברואר 2007. ארבעה מחברי הארגון התוודו על מעורבות בפיגועים. ארבעת העצורים טענו כי הקבוצה היא כיסוי לפעילות המודיעין הסורי בלבנון. פתח אל-אסלאם והרשויות הסוריות הכחישו טענות אלו.
הקרבות נגד צבא לבנון
התקפות נוספות של פתח אל-אסלאם גבו את חייהם של רבים, מרביתם חיילים. בתגובה, הגיעה תגבורת לצבא לבנון ב-20 במאי, והצבא החל להפגיז את ריכוזי הלוחמים במחנה הפליטים.. גורם בכיר באל-קאעדה טען כי אם הממשל הלבנוני לא יפסיק את ההתקפה על פתח אל-אסלאם, "אנו מזהירים אתכם בפעם האחרונה, אחרי כן יהיו רק נהרות של דם".
במהלך הלחימה בין הצדדים, נמצאו כ-30,000 פלסטינים בלי יכולת לעזוב את מחנה הפליטים, תוך הידרדרות מהירה במצב ההומניטרי במקום. עזיבת התושבים התאפשרה רק החל מ-23 במאי, לאחר הכרזה חד-צדדית של פתח אל-אסלאם על הפסקת אש. עם זאת, חברי הארגון נותרו בתוך המחנה, והם הודיעו כי במקרה שיותקפו, הם יילחמו עד המוות. במהלך הקרבות, נכנסו כוחות חיל רגלים של צבא לבנון למחנה, וחיל האוויר הלבנוני הפציץ מטרות במחנה. מרבית תושבי המחנה עזבו את המחנה למחנה סמוך של בדואים.
ב-21 באוגוסט 2007 פרסם התובע הכללי של לבנון כתבי אישום כנגד 108 חברי הארגון שנעצרו מאז פרוץ הקרבות, שנאשמו בחברות בארגון טרור ובמעשי רצח של חיילים בצבא לבנון. ב-2 בספטמבר הכריז ראש ממשלת לבנון פואד סניורה כי "הטרוריסטים נוצחו" ודיווחים בתקשורת מיהרו לטעון כי מפקד הארגון, שאכר אל-עבסי, חוסל, דיווח שהתברר כמוטעה. בקרבות, שנמשכו יותר משלושה חודשים והיו לסבב הלחימה הפנים-לבנונית המשמעותית ביותר מאז תום מלחמת האזרחים בלבנון ב-1990, נהרגו כ-427 איש, 163 חיילים, 222 לוחמי הארגון ו-42 אזרחים, ונשבו 202 אנשי הארגון.
על אף המפלה הגדולה שספג, ארגון זה ממשיך עדיין לפעול. לדוגמה, באפריל 2008 נמצאו באוניברסיטת באלאמאנד הצפון-לבנונית, שהיא בעלת אוריינטציה נוצרית, כרוזים חתומים בידי פעילי הארגון המאיימים בפיצוץ האוניברסיטה. גורמים סוריים רשמיים טוענים כי פתח אל-אסלאם אחראי לפיגוע שאירע בדמשק ב-27 בספטמבר 2008, שבו נרצחו 17 בני אדם. בתחילת יולי 2009 התפרסם כי 12 חברי הארגון נשפטו בלבנון למאסר עולם.
יחסי סיישל–קנדה
יחסי סיישל–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סיישל לבין קנדה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים שבין סיישל לקנדה כוננו ב-1976, מיד לאחר קבלת עצמאותה של סיישל. שתי המדינות הן בילינגואליות, דוברות אנגלית וצרפתית ושתיהן חברות בארגון לה פרנקופוני, בו זוכות לשתף פעולה בנושא הבלשנות והלשון הצרפתית. שתי המדינות הן חברות בחבר העמים הבריטי, אך אין לשתי המדינות ריבון משותף.
סיישל מהווה יעד שסובל מהתקפות שודדי ים, לצד כל מזרח אפריקה. קנדה במסגרת האומות המאוחדות פועלת למיגור הפיראטים בסיישל ובקניה.
קנדה היא יעד פופולרי מאוד לסטודנטים מסיישל הנהנים מתוכניות שונות המאפשרות להם ללמוד בקנדה. הנציבות הגבוהה של קנדה בטנזניה מחלקת לאזרחי סיישל מלגות אקדמאיות מיוחדות במסגרת תוכנית היהלום של המלכה אליזבת השנייה למנהיגים האפריקאים של המחר, ולה פרנקופוני מסבסד את הלימודים בקנדה של הסיישלים המעוניינים ללמוד את הלשון הצרפתית.
אלגברת לייבניץ
במתמטיקה, אלגברת לייבניץ היא אלגברה לא אסוציאטיבית, המהווה הכללה של אלגברת לי. מרחב וקטורי L עם פעולת כפל הוא אלגברת לייבניץ שמאלית אם כל פעולת כפל משמאל היא נגזרת (אלגברה); ואלגברת לייבניץ ימנית אם כל פעולת כפל מימין היא נגזרת. כל אלגברת לי היא אלגברת לייבניץ שמאלית וימנית (זוהי זהות יעקובי). אלגברת לייבניץ שמאלית או ימנית היא אלגברת לי אם פעולת הכפל שלה היא אנטי-סימטרית.
תהי L אלגברת לייבניץ שמאלית. המרחב הנפרש על ידי ריבועים הוא גרעין לייבניץ. הוא שווה לאפס אם ורק אם האלגברה היא אלגברת לי. גרעין לייבניץ הוא תמיד אידיאל דו-צדדי אמיתי (אלא אם L=0). המנה מעל אידיאל זה היא אלגברת לי.
אם L אלגברת לי ו-M מודול שמאלי מעליה, אז האלגברה L \ltimes M שהפעולה בה מוגדרת לפי היא אלגברת לייבניץ שמאלית, הנקראת מכפלה ישרה-לרביע (hemi-semidirect product) של L ו-M.
רוברט קאהן (מלחין)
רוברט קאהן (גרמנית: Robert Kahn; 21 ביולי 1865, מנהיים – 29 במאי 1951, בידנדן, קנט, אנגליה) היה מלחין ופסנתרן יהודי-גרמני ומורה למוזיקה.
ביוגרפיה
קאהן היה אחד משבעה ילדים, שנולדו לאחת המשפחות העשירות והנכבדות ביותר של בנקאים וסוחרים בגרמניה של אותם ימים. בשנת 1882 נכנס קאהן לבית הספר המלכותי הגבוה למוזיקה בברלין, שם למד בשלוש השנים הבאות. בשנת הלימודים 1885–1886 המשיך בהכשרתו המוזיקלית בהדרכת יוזף ריינברגר במינכן. בביקור בווינה בשנה שלאחריה, פגש קאהן את המלחין יוהנס ברהמס והתיידד עמו. על פי השמועה, הציע ברהמס לקבל את קאהן כתלמידו. קאהן היה ביישן מכדי לקבל את ההצעה, אך המוזיקה של ברהמס תטביע את חותמה על סגנון הלחנתו לכל אורך הקריירה שלו.
אחרי שהשתחרר משירותו הצבאי, עבד קאהן כמלחין עצמאי בברלין עד 1890. בשלוש השנים הבאות עבד כפסנתרן חזרות בתיאטרון העירוני בלייפציג. כמי שהתמנה למרצה לקומפוזיציה באלמה מאטר שלו בשנת 1894 היה קאהן אחראי להכשרת כמה מן המאורות הגדולים של המוזיקה הקלאסית במאה ה-20. בין תלמידיו המפורסמים הפסנתרן וילהלם קמפף, המנצח פרדיננד לייטנר, המלחין גינתר רפאל והכנר קרל קלינגר.
בשנת 1916 נבחר קאהן לאקדמיה הפרוסית לאמנויות, חברות שבה החזיק עד 1934, כאשר המשטר הנאצי פקד עליו להתפטר בשל יהדותו. הממשלה גם אסרה להוציא לאור ולבצע את המוזיקה שלו. הגבלות אלה הניעו אותו לעזוב בשנת 1936 את גרמניה ולפנות לאנגליה, שם עשה את חמש-עשרה השנים האחרונות לחייו באלמוניות יחסית. קאהן והמוזיקה שלו נשכחו כמעט לגמרי מאז מלחמת העולם השנייה, אך הם מתחילים להתגלות אט אט מחדש למוזיקאים ולקהל, כמו שקרה למלחינים רבים אחרים של "מוזיקה מנוונת", נרדפי המשטר הנאצי וקורבנותיו.
יצירותיו
קאהן חיבר בשפע לרפרטואר הקאמרי, בסגנון אינטימי ולירי, המזכיר את מנדלסון, שומאן וברהמס. כמו ברהמס גיבורו, נמנע מן ההשתפכות הרגשית של שלהי הרומנטיקה. יצירותיו כוללות שתי רביעיות מיתרים, שלוש רביעיות פסנתר, חמש שלישיות פסנתר, שתי סונאטות לכינור, שתי סונאטות לצ'לו, כמה יצירות כוראליות ומספר רב של לידר. יצירותיו היחידות לתזמורת הן הסרנדה Aus der Jugendzeit ("מן הנעורים") (1890) ו-Konzertstück ("קטע קונצרטנטי") לפסנתר ותזמורת במי במול מינור, אופוס 74 (1920).
קאהן הוזמן לעיתים קרובות לחבר יצירות לכמה מן הנגנים המעולים ביותר, ששגשגו בעשורים הראשונים של המאה ה-20. את הסונאטה לכינור בלה מינור, אופוס 26 (1897) ביצע לראשונה הכנר יוזף יואכים, ואת רביעיית המיתרים הראשונה בלה מינור, אופוס 60 (1914) ביצעה לראשונה רביעיית יואכים. הנס פון בילוב ניצח על התזמורת הפילהרמונית של ברלין בבכורה העולמית לסרנדה התזמורתית של קאהן.
עץ מוצצים
עץ מוצצים הוא עץ המוצב במרחב הציבורי אשר מיועד להקל על תהליך הגמילה ממוצצים של פעוטות.
רקע
מוצץ משמש תינוקות ופעוטות כאמצעי להרגעה בכך שהוא מדמה עבורם הנקה. על פי המלצות רופאים מומלץ להתחיל בגמילה ממוצץ בין הגילאים שנתיים לשנתיים וחצי. הסיבות לעידוד הגמילה הן החציצה שיוצר המוצץ בין הפעוט לעולם החיצוני, נזק ללסת ולשיניים, פגיעה בדיבור ויצירת חוסר ריכוז במסגרת החינוכית בה שוהה הפעוט. גמילה ממוצץ יכולה להיות קשה לפעוטות רבים.
העץ
עץ המוצצים הוא עץ שמוצב במרחב הציבורי, לרוב בקרבת גני שעשועים וגינות ציבוריות. פעוטות והוריהם מוזמנים לתלות עליו את המוצץ ובכך לסייע בתהליך הפרידה ממנו. הוא מוגדר ככזה לרוב על ידי רשויות מקומיות אשר מציבות לידו שלט המגדיר את העץ כ"עץ המוצצים" בליווי הסבר קצר כתוב. המוצצים נתלים על ענפי העץ. בישראל ברשויות מקומיות רבות הוכרזו עצי מוצצים, בהן ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע, רחובות, כפר סבא, בקריית ביאליק ועוד.
1989 (אלבום)
1989 הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט שיצא ב-27 באוקטובר 2014, דרך חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
סוויפט החלה לתכנן את הפרויקט שלה ב-2013 והמשיכה לעבוד עליו גם ב-2014, במהלכן שיתפה פעולה עם מספר מפיקים כגון מקס מרטין ושלבאק. מאמציהם הביאו לאלבום הפופ "הרשמי" הראשון של סוויפט, שמייצג התרחקות מוזיקלית מסגנון הקאנטרי פופ שעסקה בו בעבר. נכון ל-8 במרץ 2015, עקף האלבום את המכירות המצטברות של שני האלבומים הקודמים של סוויפט, בארצות הברית, עם יותר מ-4.5 מיליון עותקים נמכרים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Shake It Off" יצא ב-18 באוגוסט 2014. הוא דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד זה. הסינגל השני מתוך האלבום, "Blank Space" יצא ב-10 בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבוד הוט 100. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא השיר "Style" שהגיע למקום ה-6 בבילבורד הוט 100. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Bad Blood", כלל שיתוף פעולה עם הראפר קנדריק לאמאר והגיע גם כן למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום השנה.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2014, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת The A.V. Club דירג את האלבום במקום ה-4 ברשימתם "50 האלבומים האהובים ביותר של העשור השני". בשנת 2020 האלבום דורג במקום ה-393 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-19 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-89 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21". בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-19.
מגזין The Sydney Morning Herald ערך את רשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של העשור", ומיקם את האלבום במקום הראשון בשנת 2015.
רקע והפקה
באוקטובר 2013, הייתה סוויפט "שקועה במשך חצי שנה בתהליך כתיבת השירים". בנובמבר 2013, אמרה הזמרת לבילבורד כי "נראה שיש שבעה או שמונה שירים שאני יודעת שאני רוצה באלבום. זה כבר התפתח לסאונד חדש, וזה כל מה שרציתי". בפברואר 2014, אישרה סוויפט כי שוב עובדת עם המפיקים מקס מרטין ושלבאק, שעימם שיתפה פעולה בכתיבה של שלושה שירים באלבומה Red. הפעם הם כתבו "הרבה יותר משלושה שירים". דיאן וורן וראיין טדר גם עבדו על האלבום.
הוצאה ועטיפת אלבום
באוגוסט 2014, החלה סוויפט לרמוז על הכרזת האלבום. ב-4 באוגוסט, היא פרסמה סרטון באינסטגרם בו היא לוחצת על המספר 18 במעלית. ב-6 באוגוסט, היא צייצה תמונה של השעה 5:00 ויום למחרת צילום מסך של דף הבית של האתר !Yahoo. מאוחר יותר היא אישרה בתוכנית האירוח של ג'ימי פאלון כי ב-18 באוגוסט 2014, בשעה 17:00, יתקיים ראיון של !Yahoo בשידור חי. סוויפט הכריזה על האלבום במהלך הראיון; היא תיארה אותו כ"אלבום הפופ הרשמי המתועד הראשון" שלה, וציינה שהושפעה ממוזיקת פופ משנות ה-80 בזמן ההקלטה. לאחר מכן, היא חשפה את עטיפת האלבום, תמונת פולארויד שמתחתיה כתוב "T. S. 1989" (ראשי תיבות של שמה ותאריך לידתה). האלבום הפך לזמין להזמנה מראש לאחר שהראיון הסתיים.
סינגלים
"Shake It Off" הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום שיצא ב-18 באוגוסט 2014. הוא נכתב על ידי סוויפט, מקס מרטין ושלבאק. הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי מארק רומנק והועלה לערוץ ה-Vevo של הזמרת. הסינגל הגיע למקום הראשון המצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של סוויפט שמגיע לפסגת המצעד.
"Blank Space" יצא ב-10 בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבוד הוט 100.
הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא השיר "Style" שהגיע למקום 6 בבילבורד הוט 100.
הסינגל הרביעי מתוך האלבום הוא השיר "Bad Blood" שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ המלווה לשיר שבר את שיא הצפיות ביומו הראשון ביוטיוב - 20.1 מיליון צפיות ושבר את השיא הקודם של ניקי מינאז' עם Anaconda (19.6 מיליון), 158 ימים השיא נשבר שוב על ידי אדל עם Hello, ושנתיים לאחר מכן נשבר שוב על ידי טיילור עם שירה "Look What You Made Me Do".
הסינגל השישי מהאלבום הוא "Out of the Woods", יצא ב-31 בדצמבר. את מרבית הקליפ צילמה בניו זילנד, שם סוויפט הופיעה באותה תקופה. ביומו הראשון הגיע ל-5.6 מיליון צפיות.
הסינגל השביעי מהאלבום הוא "New Romantics", יצא ב-13 באפריל.
תוכן האלבום
האלבום נפתח בשיר הסינת'פופ "Welcome to New York" והוא מחווה למעבר של סוויפט לניו יורק. בשיר סוויפט מביעה את תמיכתה בקהילת הלהט"ב באומרה "You can want who you want, boys and boys and girls and girls" (בתרגום חופשי: "תוכל/י לרצות את מי שתרצה/י - בנים ובנים, בנות ובנות". השיר הבא באלבום הוא "Blank Space". סוויפט אומרת שהשיר נכתב "מעיני הדמות שהתקשורת יצרה ממנה". "Style" הוא השיר הבא באלבום והוא מדבר על מערכת יחסים ש"לעולם לא יוצאת מהאופנה", תוך כדי השוואת רגשות מסוימים לטרנדים אופנתיים שונים. "Out of the Woods" תואר על ידי סוויפט בתור שיר על "מערכת יחסים שהרגש העיקרי בה היה חרדה. כל הזמן חשבנו מה המחסום הבא, מה המכשול הבא שנצטרך לעבור, כמה זמן יש לנו עד שזה יתפרק?". "All You Had to Do Was Stay" עוסק במישהו שהפסיק קשר רומנטי עם בת זוגו, ולאחר שהבין שהוא מתחרט היא כבר לא רוצה אותו בחזרה. היא מדגישה בשיר שכל שהיה עליו לעשות זה להישאר. "Shake It Off" עוסק בדרך שבה סוויפט מסתכלת על העלבות. היא הגיעה למסקנה שהיא לא יכולה לשלוט על מה שאנשים אומרים, אלא רק על התגובה שלה למה שהם אומרים. השיר מדבר על בחירה להתעלם ו"להתנער" מהאנשים השליליים. "I Wish You Would" מדבר על מערכת יחסים שהתפרקה, ושני הצדדים שבה לא מוכנים להודות שהם רוצים בחזרה. "Bad Blood" מדבר על תחושת נבגדות מחבר טוב. "Wildest Dreams" מדבר על הבקשה ממאהבה של סוויפט שיזכור את הדברים החיוביים שבמערכת היחסים, ולא את הרעים. "How You Get the Girl" מדבר על מישהו שנפרד מחברתו לשישה חודשים, וכל הדברים שיצטרך לעשות בשביל להחזיר אותה אליו. סוויפט אמרה על השיר "לפעמים לוקחים מערכות יחסים כמובנות מאליהן, ולפעמים מוותרים עליהן מוקדם מדי. אם הורסים מערכת יחסים כזאת, אתה לא תוכל להחזיר אותה בהודעת טקסט "מה קורה? מתגעגע, אתה תצטרך להתאמץ". השיר "This Love" מדבר על מערכת יחסים שחזרה אליך בדיוק כשחשבת שהיא נעלמה לעד. "I Know Places" מדבר על מערכת יחסים שבה סוויפט כל הזמן הייתה צריכה לברוח מהתקשורת ומהפפראצי ובו היא מספרת לאהובה שאין לו סיבה לדאוג כי היא "מכירה מקומות שהם יוכלו להתחבא בהם". "Clean" הוא שיר שמדבר על התגברות על מערכת יחסים ועל הקושי שבזה וסוויפט אמרה עליו שלדעתה להתגבר על מערכת יחסים דומה להיגמלות מהתמכרות "זה לא הרגל אחד שאתה צריך להתגבר עליו, זה כל שלב בחיי היום-יום".
אלמה מאטר
אלמה מאטר (בלטינית: Alma mater) הוא מושג לטיני, שמשמעו "אם מזינה". הביטוי שימש ברומי העתיקה כתואר לאלה האם, ובנצרות של ימי הביניים היה כינויה של מרים, אם ישו.
המונח לקוח מן המוטו Alma Mater Studiorum של האוניברסיטה הוותיקה ביותר באירופה כמוסד פעיל ומעניק תארים ברציפות, אוניברסיטת בולוניה באיטליה, שנוסדה בשנת 1088 לספירה בבולוניה ופועלת שם עד היום.
בשפות מודרניות רבות משמש המונח בדרך כלל ובעיקר באקדמיה; באנגלית בריטית נהוג להשתמש בו על פי רוב במקום שם האוניברסיטה או המכללה שבה למד האדם שמדובר בו. בארצות הברית מקובל המונח בשימוש גם ביחס לבית ספר תיכון או יסודי.
"אלמה מאטר" היא לפעמים גם תחילתו של המנון או שיר של מוסד לימודי, ויכולה להתקבל ככותרת לסוגה. במובנו זה, המונח מוכר יותר בארצות הברית מאשר בממלכה המאוחדת. בארצות הברית המונח מתייחס במקרים רבים לכל השיר, בניגוד לפתיחתו בלבד.
חנה שזיפי
חנה שזיפי (נולדה ב-4 באפריל 1944), היא אתלטית ישראלית בעבר. היא אלופה ושיאנית ישראל, אלופה ושיאנית אסיה, זכתה ב-4 מדליות במשחקי אסיה (בנגקוק 1966) מהן 3 זהב. זכתה 13 פעמים באליפות ישראל במרוצי שדה‎, שיא זכיות. לאחר פרישתה הייתה חברת נבחרת ישראל לנשים בברידג'.
ביוגרפיה
שזיפי נולדה בעיראק למשפחת צדיק, ועלתה לישראל עם משפחתה בגיל 6. היא גדלה בפתח תקווה ובשנת 1965 נישאה לאילן שזיפי, אצן אף הוא, ששימש במשך שנים כמאמנה האישי, על חשבון קריירת האצנות שלו.
שזיפי החלה את קריירת האתלטיקה שלה בהפועל פתח תקווה, ולימים הפכה לאחת האתלטיות הבכירות והמשפיעות במפת הספורט הישראלי. שזיפי ייצגה את ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא זכתה בשלוש מדליות זהב ובמדליית ארד במשחקי אסיה. במשחקים שנערכו בבנגקוק ב-1966 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר ובמשחקים שנערכו בבנגקוק ב-1970 היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 800 מטר בשיא אסיה חדש של 2:06.5 דקות ובריצת 1500 מטר בשיא אסיה חדש נוסף של 4:25.1 דקות. בנוסף, היא זכתה במדליית ארד במשחקים שנערכו בטהראן ב-1974 בריצת 1500 מטר.
בשנת 1971 קבעה שזיפי בריצת 1500 מטר שיא ישראלי חדש של 4:22.6 דקות (בריצה מעורבת עם גברים).
שזיפי זכתה בשתי מדליות ארד באליפות אסיה לשנת 1975, שנערכה בסיאול, קוריאה הדרומית בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר. כמו כן, זכתה ברציפות 15 פעמים במרוץ הקפת התבור בין השנים (1976-1961).
היא פרשה לפני הולדת בנה השלישי, בשנת 1979, בעודה בשיא הקריירה, בהכריזה כי מעוניינת לפרוש בשיא.
כיום משמשת חנה כחברת הנהלת הוועד האולימפי בישראל וחברת הנהלת "אילת" - ההתאחדות הישראלית לספורט תחרותי לא אולימפי וזאת כנציגת ציבור.
ברידג'
לאחר פרישתה מקריירת האתלטיקה, החלה לשחק ברידג', וזכתה אף בתחום זה בפרסים רבים וזכתה ליצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות רבות. כיהנה כמנהלת המשרד של ההתאגדות הישראלית לברידג' וכיום פרשה לפנסיה, הייתה חברת נבחרת ישראל לנשים בברידג' וחברת הוועד האולימפי בישראל.
תמרת
תִּמְרַת הוא יישוב קהילתי בשיפולי הגליל התחתון לכיוון עמק יזרעאל, סמוך למושב נהלל. היישוב שייך מוניציפלית למועצה אזורית עמק יזרעאל והיה הראשון מבין 7 יישובים קהילתיים הנמצאים בתחום השיפוט של המועצה. הוא ממוקם בתוך הגן הלאומי "שמרון". בסמוך לו נמצאים תל שמרון, שרידי העיר מתקופת המקרא, בית שני והתלמוד שימרון - סימוניא, וכן שמורת טבע תל שמרון, שהיא המקום הצפוני ביותר בעולם שבו גדלה השיטה המלבינה.
היסטוריה
תמרת נוסד בשנת 1981 ביוזמת המתיישבים, בני העמק והסביבה, ובהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני התיישבות ממרץ 1980. קודם לכן, בין השנים 1947–1954 שהו במקום זה אנשי קיבוץ תימורים אשר עקרו מאוחר יותר לדרום הארץ. מכאן נגזר שמו הנוכחי של היישוב, כאשר "תמרתא" (ו"כפר תמרתה") היה שמו של יישוב יהודי מימי התלמוד באזור. בשנת 1956 הוקמה במקום חוות תמרת להכשרת חיילים משוחררים לחקלאות..
היוזמה להקמת היישוב עלתה בשנת 1976 על ידי האדריכלית ורדית (כיום דבורה) ושלמה בר-אילן, והאדריכל דני כץ.הם אספו גרעין מתיישבים מהאזור, והחלו בהליכי האישורים והתכנון. האישור הסופי התקבל על ידי וועדת השרים לענייני התיישבות וקרקע חקלאית,אחרי פגישה עם אריק שרון ב-1980. היישוב עצמו תוכנן על ידי דבורה-ורדית בר-אילן, ובוריס דיקרמן.
תושבים
תמרת מונה למעלה מ-400 משפחות וחיים בו מעל ל-2,000 תושבים (חברי אגודה שיתופית ושוכרים). רובם עובדים מחוץ לתמרת.
מבני ציבור
ביישוב גני ילדים, אולם ספורט, מועדון נוער, בריכת שחיה, מגרשי טניס, מגרש כדור-עף חופים, מגרש כדורסל וקט רגל, ספריה, מרפאה, צרכניה, מועדון חברים ובית כנסת על שם גלעד שטוקלמן שנפל במלחמת לבנון השנייה.
עד שנת 2005 פעל ביישוב בית ספר יסודי (א'-ו'). כיום ילדי תמרת לומדים בבית הספר היסודי בנהלל, ובבית הספר התיכון (ז'–יב') ויצו קנדה נהלל בנהלל. היישוב מקיים פעילות קהילתית מגוונת המתבטאת באירועי תרבות וספורט לכל הגילאים ומערכת ענפה של חוגים. קבוצה מהישוב מארגנת את מרוץ הר לעמק ורבים מתושביו מתנדבים לעזרת הרצים. טקס סיום המרוץ נערך בשדות הסמוכים ליישוב. פעם בשנה מתקיים בתמרת מרוץ תמרת המקיף את היישוב.
עד 2007 פעל ביישוב קן של תנועת הנוער הנוער העובד והלומד. כיום משתייך נוער תמרת לנוער עמק יזרעאל הפועל בחסות חטיבת בני המושבים בנוער העובד והלומד.
ריצ'רד פוזנר
ריצ'רד אלן פוזנר (בשם מלא באנגלית: Richard Allen Posner; נולד ב-11 בינואר 1939) הוא משפטן יהודי-אמריקאי, שופט לשעבר בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית ופרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.
שמו של פוזנר ידוע בעולם כאחד מאבות תורת הניתוח הכלכלי של המשפט, בספרים ומאמרים שכתב, וכן כמחבר ספרים משפיעים על משפט, ביטחון לאומי ואינטלקטואלים ציבוריים. משנת 2004, פוזנר, יחד עם הכלכלן זוכה פרס נובל גארי בקר, חיבר בלוג משפטי בעל תהודה ציבורית, The Becker-Posner Blog שכתיבתו נקטעה בסוף שנת 2014 עקב מותו של בקר. שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, סמואל אליטו קרא לו "האיש החכם ביותר בעולם".
לפוזנר רעיונות רבים שנחשבים ליוצאי דופן. בין השאר, הוא מאמין בשוק לזכויות הוריות, מה שמבקריו מכנים "מכירת תינוקות", ובכך ששלטון החוק הוא אלמנט שניתן לוותר עליו.
קורות חייו
פוזנר נולד בניו יורק למשפחה יהודית. הוא קיבל תואר ראשון באנגלית בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת ייל ב-1959 והמשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד אשר אף אותם סיים בהצטיינות יתרה ב-1962. בתקופה זו היה עורך כתב העת המשפטי של הרווארד. הוא התמחה אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית ויליאם ברנן ואחר כך עבד כיועץ משפטי לראש ועדת הסחר הפדרלית (Federal Trade Commission), גוף שלימים טען שצריך לבטלו. הוא המשיך לעבוד במחלקת המשפטים של ארצות הברית במשרדו של הפרקליט הראשי (Solicitor General) ת'ורגוד מרשל.
ב-1968 מונה למשרת הוראה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד וב-1969 עבר לאוניברסיטת שיקגו, שם הוא מלמד במשרה חלקית. הוא ייסד את כתב העת "Journal of Legal Studies" ב-1972. ב-1981 מונה על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן כשופט בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים. ב-1 בספטמבר 2017 הודיע במפתיע על פרישה למחרת היום מכס השיפוט.
בשנת 1982 נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, ובשנת 1987 נבחר כחבר האקדמיה הבריטית.
ריצ'רד פוזנר נשוי ואב לשני בנים. אחד מהם, אריק פוזנר, מכהן גם הוא גם כמרצה למשפטים באוניברסיטת שיקגו, ובלוגר בעבור המגזין סלייט.
פרגמטיזם והביקורת על הפילוסופיה המוסרית
פוזנר ידוע בביקורתו על פילוסופים של המוסר בכלל ועל אינטלקטואליים ציבוריים בפרט. בספרו The Problematics of Moral and Legal Theory, פוזנר מבקר בחריפות פילוסופים של המוסר, כדוגמת עמנואל קאנט, ג'ון רולס ורונלד דבורקין, וטוען שהפילוסופיה המוסרית שלהם אינה מסוגלת ואינה צריכה לשכנע איש, ושהיא אינה יותר ממסווה להעדפות הפוליטיות שלהם. פוזנר טוען שפילוסופים מוסריים טועים באמונתם שלשאלות מוסריות יש תשובות אובייקטיביות. מול פילוסופיה מוסרית, פוזנר מעמיד כאלטרנטיבה את הפרגמטיזם (או את הסגנון שלו של פרגמטיזם, מכיוון שהוא אומר ש"המונח מכסה חטאים רבים"), הדוגל בחיפוש אחר תשובות תוך תשומת לב מרבית לעובדות ולא למטאפיזיקה.
המלחמה בטרור
פוזנר מתח ביקורת על הוועדה לחקר אירועי ה-11 בספטמבר, ומתנגד לגישה לאיסוף מודיעין שקוראת להקמת "צאר מודיעין" (Intelligence Czar). פוזנר טוען שארצות הברית זקוקה ליותר תחרות בין גופי המודיעין שלה, ולא להפחתה בתחרות ביניהם ולקול אחיד. ביקורתו של פוזנר על הוועדה התפרסמה בניו יורק טיימס, ולאחר מכן הוא הרחיב את הביקורת בספרו "Preventing Surprise Attack". פוזנר כתב שני ספרים נוספים על המודיעין האמריקני והמלחמה בטרור, "Uncertain Shield", שהתמקד בכישלון המודיעיני לקראת המלחמה בעיראק, ו-"Countering Terrorism".
פוזנר והאקטיביזם השיפוטי בישראל
בישראל התפרסם פוזנר, בין היתר, בעקבות סקירה ביקורתית מאוד שפרסם באפריל 2007 בעיתון ניו ריפבליק, על ספרו של אהרן ברק, "שופט בחברה דמוקרטית", ועל דרכו של ברק בכלל. בחודש דצמבר 2007 ביקר פוזנר בישראל וקיים דיון-עימות עם אהרון ברק באוניברסיטה העברית בהר הצופים. הביקורת של פוזנר פורסמה שוב כחלק מספרו "כיצד חושבים שופטים" (How Judges Think), אשר כולל בין השאר ביקורות על ספר של שופט בית המשפט העליון האמריקני סטיבן ברייר. בספרו זה טען פוזנר כי השופט אהרן ברק אינו רואה עצמו כפוף למחוקק באופן אבסולוטי ואף לא יחסי, אלא בדרך של הסתכלות על החוק כטיוטה ראשונית בלבד; כלומר, כנקודת מוצא ולא כנקודת סיום. פוזנר כינה את ברק "פיראט שיפוטי" (legal buccaneer), מונח שבו השתמש בעבר כדי לתאר את השופט האמריקני ג'ון מרשל.
השימוש במשפט השוואתי
התקפתו של פוזנר על ברק היא חלק מתפיסה רחבה יותר שלו, ושל משפטנים שמרנים אחרים, אשר מתנגדת לתת לפסיקות של בתי משפט זרים מעמד בשיטת המשפט האמריקנית. לשיטתו של פוזנר, אזכור של פסיקה זרה כתקדים הוא מעשה אנטי-דמוקרטי, מאחר שבתי משפט זרים אינם חלק מהמערכת המשפטית האמריקנית.
גישה זו למשפט ההשוואתי דומה לגישתה של נשיאת בית המשפט העליון בישראל לשעבר, דורית ביניש, אשר על פיה "מובן כי המבט ההשוואתי אינו מחייב אותנו בעיצוב דוקטרינה המתאימה לשיטתנו, וההפניה אל שיטות משפט הדומות בבסיסן לשיטתנו אנו היא אך לשם הרחבת הדעת והפקת לקחים מניסיונן של מדינות אלו, ככל שניסיון זה רלוונטי לצורכי המציאות המשפטית בישראל" (ע"פ 5121/98 יששכרוב נ' התובע הצבאי הראשי).
המשבר הכלכלי של 2008
פוזנר הגיב למשבר הכלכלי של 2008 בשורה של דרכים, כולל מאמרים בעיתונות ופוסטים בבלוג המשותף לו ולגארי בקר. הוא גם פרסם ספר, "כישלון של קפיטליזם: המשבר של 08' וההתדרדרות שבעקבותיו", אשר בו טען שהמשבר הוא כישלון של השוק החופשי. הספר זכה לתשומת לב רבה ולביקורות בעיתונים המובילים, כאשר תשומת הלב התמקדה בכך שפוזנר, איש הימין הכלכלי, מבקר את השוק החופשי. פוזנר פתח בלוג מיוחד אשר בו הוא מתעתד "לעדכן" את ספרו. לאחר מכן כתב ספר נוסף על אותו נושא, "משברה של הדמוקרטיה הקפיטליסטית".
נאיאריט
נאיאריט (בספרדית: Nayarit) היא אחת משלושים ואחת המדינות של מקסיקו. היא ממוקמת בחוף המערבי המרכזי, הגובל באוקיינוס השקט. המדינות המקיפות את נאיאריט הן: סינלואה במערב, דורנגו מצפון, סקטקס מצפון-מזרח וחליסקו בדרום. נאיאריט גובלת באוקיינוס השקט בצד מערב. עיר הבירה של נאיאריט והעיר הגדולה ביותר בה היא טפיק, הנמצאת בדרום המדינה ליד נהר טפיק, ובקרבת הר הגעש סאנגאנגוּאֵי.
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה (בגרמנית: Friedrich August II Albert Maria Clemens Joseph Vincenz Aloys Nepomuk Johann Baptista Nikolaus Raphael Peter Xavier Franz de Paula Venantius Felix; 18 במאי 1797 – 9 באוגוסט 1854), היה מלכה השלישי של סקסוניה, בין השנים 1836–1854.
ילדותו
פרידריך אוגוסט נולד ב-18 במאי 1797 בפילניץ שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לנסיך מקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר נסיך הכתר של סקסוניה, ולקרולינה, נסיכת פארמה, בתו של פרננדו, דוכס פארמה.
בצעירותו לחם פרידריך אוגוסט כקצין במלחמת הקואליציה השישית, אך הוא לא גילה עניין בענייני הצבא.
נסיך הכתר של סקסוניה
אחרי מהפכת יולי בצרפת בשנת 1830, החלו בסתיו הפגנות אף בסקסוניה, בעיקר נגד החוקה הישנה. כתוצאה מההפגנות, ויתר מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה על זכותו לרשת את המלוכה, לטובת בנו פרידריך אוגוסט.
ממלכת סקסוניה
פרידריך אוגוסט יצר את החוק הפלילי של שנת 1836. בתקופת מהפכות 1848 (אביב העמים), מינה פרידריך אוגוסט שרים ליברלים בממשלה, הפחית את הצנזורה. אך מאוחר יותר שינה את דעתו, וב-28 באפריל פיזר את הפרלמנט. בשנת 1849 נאלץ פרידריך אוגוסט לברוח למבצר קניגשטיין, שם שהה עד שדוכא המרד במהלך מאי על ידי סיוע מהצבא הפרוסי.
יחסי קוסובו–רוסיה
רקע כללי
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אמר כי כל תמיכה בהצהרה החד צדדית של קוסובו אינה מוסרית ואינה חוקית. הוא תיאר את ההכרה בהכרזת העצמאות באופן חד צדדי של קוסובו על ידי כמה מעצמות גדולות בתור "תקדים נורא" אשר "שובר את המערכת כולה של היחסים הבינלאומיים", ואשר עלולה לגרור שרשרת שלמה של השלכות בלתי צפויות לאזורים אחרים בעולם "שתחזור לפגוע במערב" בפניו. במהלך ביקור רשמי בסרביה נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חזר על התמיכה בסרביה ובעמדתה בקוסובו.
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה
ממלכת סקסוניה
ב-8 באוגוסט 1854 נפצע פרידריך אוגוסט במהלך מסע בטירול, כתוצאה מסוס שדרך על ראשו, ולמחרת מת בקרשטן. מכיוון שמת ללא יורשים, עלה לשלטון במקומו אחיו יוהאן, מלך סקסוניה.
יחסי קוסובו–רוסיה
רקע כללי
רוסיה גם אמרה כי מהומות שהתרחשו במרץ 2008 בטיבט קשורות להכרה של כמה מדינות בעצמאותה של קוסובו. שר החוץ סרגיי לברוב, בריאיון לעיתון רוסי, קישר גם את הדרישות לאוטונומיה גדולה יותר של אלבנים אתניים במקדוניה עם נושא קוסובו. לברוב אמר, "יש יסודות להניח שזה לא מתרחש במקרה. אתה יכול לראות מה קורה בטיבט, איך הבדלנים שם מתנהגים. האלבנים במקדוניה כבר דורשים רמת אוטונומיה שהיא צעד ברור לקראת עצמאות. יתר על כן, אירועים באזורים אחרים בעולם נותנים לנו עילה להניח שאנחנו רק בתחילת תהליך רעוע מאוד".
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה
משפחתו
ב-26 בספטמבר 1819 התחתן פרידריך אוגוסט על ידי שליח עם מריה קרולינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה, וב-7 באוקטובר באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. אך היא מתה ב-22 במאי 1832 ללא ילדים.
ב-24 באפריל 1833 התחתן פרידריך אוגוסט עם מריה אנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן. אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
יחסי קוסובו–רוסיה
רקע כללי
ב-23 במרץ 2008 הורה ולדימיר פוטין על סיוע הומניטרי דחוף למובלעות סרביות בקוסובו. ראש ממשלת קוסובו, האשים טאצ'י, התנגד לתוכנית הרוסית לשליחת סיוע לסרבים בקוסובו. הוא הצהיר כי רוסיה יכולה לשלוח סיוע רק אם יוסכם ויתואם עם הממשלה בפרישטינה.
ב־15 ביולי הצהיר הנשיא דמיטרי מדבדב בנאום מרכזי של מדיניות חוץ "עבור האיחוד האירופי, קוסובו היא כמעט מעיראק בעבור ארצות הברית... זו הדוגמה האחרונה לערעור החוק הבינלאומי".
ב-29 במאי 2009, הנשיא דמיטרי מדבדב תיאר את סרביה כ"שותף מפתח לרוסיה בדרום מזרח אירופה" והודיע "בכוונתנו להמשיך ולתאם בעתיד את יחסי החוץ שלנו, כולל אלה הקשורים לפתרון הנושא עם קוסובו".
שגריר רוסיה בסרביה אלכסנדר קונוזין אמר ליומון בבלגרד ביוני 2009 כי "עמדתה של רוסיה היא די פשוטה - אנו מוכנים לתמוך בכל עמדה שסרביה נוקטת (ביחס לקוסובו)".
יחסי הולנד–קזחסטן
יחסי הולנד–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הולנד לבין רפובליקת קזחסטן. היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1992.
בספטמבר 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של יחסים דיפלומטיים. השגריר הקזחי בהולנד הביע שביעות רצון מהיחסים בין המדינות וציין כי מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, שיתוף הפעולה הפוליטי, הכלכלי והחברתי מתפתח וכי קזחסטן רואה בהולנד כשותפת סחר כלכלית מרכזית באיחוד האירופי.
יהדות קראית
יהדות קָרָאִית, היא זרם ביהדות הנקרא גם קראות, ופרטיו ידועים בשם קראים. היהודים הקראים שונים מהיהודים הרבניים בכך שהם אינם מקבלים את פרשנות חז"ל או כל סמכות רבנית למקרא (הנקראת בפי היהדות הרבנית "תורה שבעל פה"), והם מחויבים בעיקר לדברי המקרא המפורשים בלבד (הנקראים בפי היהדות הרבנית "תורה שבכתב"), ולדברי חכמים שאינם נתפסים על ידם כעוקרים את התורה שבכתב.
הופעת הקראות כתנועה דתית קשורה בדמותו של החכם ענן בן דוד במאה ה-8. לפי הערכות של חלק מהחוקרים, במאות התשיעית והעשירית ייתכן וקרוב ל-40 אחוז מהעם היהודי היו קראים, לעומת זאת בראשית המאה ה־21, שיעור הקראים הוא פחות מאחוז אחד בעם היהודי.
כינויים
הקראים ידועים גם בכינויים בני מקרא ובעלי מקרא, מקור השם הוא השורש העברי ק.ר.א. מקובל ששם זה ניתן לקראים משום שהם נוהגים על פי המקרא (התורה שבכתב) בלבד ואינם מקבלים את התורה שבעל פה כאלוהית.
שם נוסף לבני זרם זה הוא תנ"כיים, אך הוא פחות נפוץ. לפעמים נקראים הקראים גם ענניים על שם הקבוצה הקראית המובחנת הראשונה כביכול, שנבדלה באופן רשמי מהיהדות הרבנית ולקחה את שמה משמו של מנהיגה, ענן בן דוד.
מקורות ההלכה
היהדות הקראית נשענת על שלושה סוגי מקורות:
פירוש התורה בקרב הקראים
בעוד שלגישת היהדות הרבנית, החכמים מוסמכים לתקן תקנות ולגזור גזירות שתוקפם מדרבנן, ואיסור התורה בל תוסיף ובל תגרע חל רק על שינוי דיני התורה עצמם, הרי שלגישת היהדות הקראית, תפקיד החכמים הוא לפרש את התורה בלבד, וכל הוראה החורגת מכך חסרת תוקף ואף עוברת על איסור 'בל תוסיף'.
הקראים שוללים את הטענה לפיה ביחד עם התורה שבכתב ניתנו למשה פירושים אלוהיים. לגישתם, כל הפירושים אנושיים וניתן לחלוק עליהם. על אף שהם דוחים את התורה שבעל־פה כתורה אלוהית, הם מסתכלים על ספרות חז"ל כספרי חכמים, והיסודות של היהדות הקראית מתבססים במידה רבה על היסודות שקבעו חז"ל בקרב היהדות הרבנית. אולם במקומות שלטענתם ספרים אלה סותרים את ספרי התנ"ך - אין הם מקבלים אותם.
פסיקה אישית
ביסודה של היהדות הקראית עומדת הפסיקה האישית. בספרות קראית מאוחרת ייחסו את ניסוח העיקרון הזה לענן בן דוד שאמר על פי המסורת הקראית: "חפישו באורייתא שפיר ואל תשענו על דעתי", כלומר "חפשו בתורה היטב ואל תסתמכו על דברי", אך ספרו של ענן, "ספר המצוות", לא מכיל את הביטוי הזה, וחוקרים טענו שהוא נוצר רק מאות שנים לאחר מכן. עיקרון זה נותן לכל פרט את האפשרות לפרש את התורה בעצמו, מתוך למידה יסודית שלה, על יסוד שאיפה להבנת התורה בצורה אליה, לכאורה, התכוון אלוהים. זאת על סמך הכתוב בספר דברים.
מאחורי עיקרון זה עומדת התפיסה כי האחריות על קיום המצוות מוטלת על כל פרט, וכפי שניסח זאת החכם הקראי סהל בן מצליח הכהן:. דניאל בן משה אלקומיסי ניסח עיקרון זה בצורה חדה אף יותר ואמר: דניאל אלקומיסי ביטא את השאיפה להסתמך רק על המקרא בכל מה שקשור לקיום מצוות. הסתמכות על מקורות אחרים מרחיקה, לדבריו, את האדם מהאל.
למרות זאת היהדות הקראית לא הייתה בעלת אופי אנטינומי. בראש הקראים עמדו מנהיגים רוחניים המכונים "חכמים", בעלי בקיאות במקרא ובמסורת היהדות הקראית. הם שימשו כמנהיגי הקהילה כמדריכיה, כמלמדיה ודייניה.
עם השנים עלתה נטייה גוברת לאחידות אצל הקראים. הקראים עדיין לא קיבלו פסיקה של אף דור כמחייבת כליל את הדורות הבאים, כפי שהתרחש ביהדות הרבנית, ולא ביטלו באופן רשמי את הפסיקה האישית, אך מנהיגים רוחניים מסוימים החלו לתבוע שהציבור יכפיף עצמו להכוונתם.
ב"אדרת אליהו" כתב אליהו בשייצי על יכולתם של המנהיגים ("חכמים") לתקן תקנות שיחייבו את הקהילה כולה: "...המורד בדברי החכמים הנמצאים בכל דור ודור בכל תקנה ודין שיעשו ראוי לנדותו ולהחרימו ככתוב 'יחרם כל רכושו והוא יבדל'" - "ולא יתירו לו נידוי עד שיבוא לבית דין לקבל מלקות...".
גם החכם הקראי המצרי יוצא רוסיה, טוביה לוי בבוויץ, רמז על מעמדם של החכמים ועל סמכותם לתקן תקנות ולהדריך את העם, בתשובתו לטענה כי הקראות קפאה על שמריה: "חוקרים רבים כינו את ההבדל בין יסודות דת הקראים לזו של הרבניים, בכך שהקראות בכל דורותיה נשענת על דברי התורה הכתובה, ובאפשרות חכמי הדור הקראים לשנות מנהגים והלכות בהתאם לרוח הזמן מבלי לנטות ימין ושמאל מדברי הכתוב, לעומת היהדות הרבנית, שנשענת על דברי החכמים שדבריהם חזקים יותר מדברי התורה".
יו גרנט
יו ג'ון מונגו גרנט (באנגלית: Hugh John Mungo Grant; נולד ב-9 בספטמבר 1960) הוא שחקן ומפיק סרטים אנגלי. זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א.
ביוגרפיה
גרנט נולד בבית החולים של המרסמית בלונדון, אנגליה, בנם השני של פינבולה סוזן (Fynvola Susan) ושל קפטן ג'יימס מורי גרנט. לו אח גדול, ג'יימס גרנט, בנקאי. הגנאלוג אנטוני אדולף (Antony Adolph) תיאר את משפחת גרנט כאנגלו-סקוטית, צאצאים של לוחמים, מקימי אימפריות, ולאריסטוקרטיה, צאצאים לוויליאם דרומונד, הוויקונט הרביעי של סטראטלן (William Drummond, 4th Viscount Strathallan). גרנט הוא בן דוד שני של השחקן תומאס סאנגסטר אשר שיחק לצידו בסרט "אהבה זה כל הסיפור".
יהדות קראית
אמונות
ברוב נושאי האמונות והדעות לא נחלקו הקראים והרבניים. עיקרי האמונה שכתב החכם הקראי יהודה הדסי בספרו "אשכול הכופר", דומים לאלה שציין הרמב"ם, בתוספת העיקרים "חובה להבין את התורה לאשורה בלשונה" (כלומר חובה להתמצא בעברית עתיקה למען קריאת התורה) ו"המקדש הוא משכן כבוד ה' לעולם".
בעקבות ספר דניאל מקבלים הקראים את קיומו של "קץ הימים" ואת תחיית המתים. כמו כן מאמינים הם בביאת המשיח.
יו גרנט
קריירה
לאחר הסרט "פריבילגיה" (Privileged) אשר הופק בשנת 1982, קיבל גרנט בשנת 1987 תפקיד ראשי בסרט "מוריס" (Maurice), וגילם דמויות שונות בסרטים כגון "ההתחלה" (The Dawning) לצד השחקן הידוע אנתוני הופקינס, ובסרט "שטים עם הרוח" (Rowing with the Wind) בשנת 1988. בשנת 1990 הופיע גרנט לצד השחקן ליאם ניסן בסרט "הגדול" (The Big Man), וב-1991 לצדה של ג'ולי אנדרוז בסרט הטלוויזיה "בנינו" (Our Sons).
גרנט שיחק עוד במספר סרטים נוספים בתחילת שנות התשעים, אך הסרט שפרסם אותו יותר מכל היה בשנת 1994 "ארבע חתונות ולוויה אחת" (Four Weddings and a Funeral), שם שיחק לצדה של השחקנית אנדי מקדואל (Andie MacDowell) ועליו קיבל את פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. תפקיד דומה עשה גם בשנת 1999 ב"נוטינג היל" (Notting Hill ) לצידה של ג'וליה רוברטס.
משפחה
ב-1987, החל גרנט לצאת עם השחקנית אליזבת הרלי. ב-27 ביוני 1995 היה גרנט מעורב בשערורייה תקשורתית, כאשר נתפס בעת קיום מגע אוראלי עם יצאנית בשם דיוין בראון במכוניתו בשדרות הוליווד. אירוע זה גרר בעקבותיו התנצלות ציבורית ופרידה מבת זוגו הדוגמנית והשחקנית אליזבת הרלי. השניים חזרו לחיות יחד אך נפרדו מאוחר יותר שוב. עם השנים נשארו השניים ידידים טובים, ושניהם רמזו כי הרלי תכננה ויזמה את הסקנדל על מנת ליצור עבור גרנט הזדמנות להתקבל בקרב האמריקאים, עקב שמועות עקשניות שגרנט הוא בעצם הומוסקסואל לא מוצהר. אחרי הראיונות והסקירה התקשורתית הצליח גרנט להשתלב בארצות הברית בעיקר בעזרת בת זוגו הרלי המפיקה והופיע ב"Mickey Blue Eyes" ב-1999. הזוג נפרד במאי 2000. בשנת 2002, נולד להרלי בן וגרנט שימש כסנדק שלו.
אב לחמישה ילדים - שניים עם טינגלן הונג, בת זוגו לשעבר, ושלושה עם מפיקת הטלוויזיה השוודית אנה אברשטיין. גרנט ואברשטיין נישאו במאי 2018.
עמדותיו
בחורף 2019, נוכח גל האנטישמיות הגואה בבריטניה, התייצב גרנט לצד יהדות ארצו והוקיע נמרצות את האנטישמיות.
יהדות קראית
סיבות להתנגדות הקראים לתורה שבעל פה
בין נימוקי הקראים לעמדתם, שלפיה אין הם מקבלים את התורה שבעל פה כמחייבת או כדברי אלוהים:
איי. אף. אל. ביסטון
אלפרד פליקס לנדון ביסטון (באנגלית: Alfred Felix Landon Beeston; 23 בפברואר 1911 – 29 בספטמבר 1995) היה מזרחן אנגלי, שעסק בעיקר בשפה ובספרות הערבית, בכתובות תימניות קדומות, ובתולדות חצי האי ערב בתקופה הקדם-אסלאמית.
יהדות קראית
היסטוריה של הקראים
הופעת הקראות כתנועה דתית נקשרת עם דמותו של החכם ענן בן דוד בן המאה ה-8. אמנם לא ידוע לנו על קהילה קראית או על אישים קראים לפני תקופתו של ענן, אך ההשערה היא שענן לא המציא את הקראות יש מאין, אלא איחד קבוצות קיימות בעם היהודי. מהן היו שהתנגדו לסמכות הגאונים, היו שהתנגדו לשיתוף הפעולה עם השלטונות, והיו מהן שכעסו על חיי הפאר של ראש הגולה. ענן איחד בין כל הקבוצות הללו, שמשערים ששורשיהן עתיקים, והשיג חופש פוליטי ודתי מידי השלטונות הערבים.
חוקרים אחרים סבורים שלמעשה ענן בן־דוד ייסד תנועה של יהודים שנקראו על שמו "ענניים", אשר התקיימה בנפרד מהקראים והתאפיינה בגישה שונה במקצת. רק כמה דורות אחרי ענן, נטמעו הענניים בקראות ואף שימשו כמנהיגים קראיים. הטוענים כך מסתמכים בין השאר על ספר האורות והמגדלים של יעקב הקרקסאני, חכם קראי בן המאה העשירית, שמספר על שתי תנועות אלה כתנועות נפרדות, וכן על עדויות נוספות. לפי גרסה זאת אירעה ההתנתקות הגמורה של הקראים והרבניים בימיו של החכם דניאל בן משה אלקומיסי שאף ייסד את תנועת אבלי ציון הקראית.
איי. אף. אל. ביסטון
ביוגרפיה
הוא שירת בחיל המודיעין הבריטי בין נובמבר 1940 לאפריל 1946, והוצב בפלשתינה (א"י). לאחר שובו לספרייה הבודליינית, היה לספרן זוטר ולשומר כתבי-יד וספרים מן המזרח. בשנת 1957 נבחר לפרופסור לערבית על שם לאודיאן באוניברסיטת אוקספורד, והרצה באוניברסיטה עד פרישתו בשנת 1979.
יהדות קראית
פריחת הקראות בימי הביניים
תקופת ימי הביניים הייתה תקופת פריחה ביצירה הקראית, בעולם בכלל ובארץ ישראל בפרט, בתחומי הפרשנות, הדקדוק, הספרות, הפילוסופיה והפצת הקראות. נראה שבארץ ישראל היה מעמדם בכיר ממעמד היהודים הרבניים אליהם חלחלו כמה ממנהגיהם והלכותיהם. בתקופה זו פעלה תנועת אבלי ציון הקראית, שקראה לעליה לארץ ישראל וחבריה נהגו מנהגי אבלות על החורבן. חכמים קראים כמו דניאל בן משה אלקומיסי, סהל בן מצליח הכהן, סלמון בן ירוחם ויעקב הקירקיסאני, פעלו במרץ על מנת להפיץ את הקראות בתפוצות ישראל ופעילותם נשאה פרי וקהילות קראיות היו בכל תפוצות ישראל. באותם זמנים היו הקראים עסוקים בפולמוס סוער עם רבנים כמו רב סעדיה גאון שיש אומרים שללא פועלו, הייתה הקראות דוחקת את רגלי היהדות הרבנית במזרח. בשל הפולמוס המחודד, נוצרה הפרדה בין הקראים לבין מאמיני התורה שבעל פה.
עם כיבוש ירושלים בידי הצלבנים ב-1099 חרבה הקהילה הקראית בירושלים ושוקמה אחרי כיבוש ארץ ישראל בידי צלאח א-דין בשנת 1187. כיבוש ארץ ישראל הוביל לנדידת מרכז הכובד הקראי לממלכת הכוזרים ולאימפריה הביזנטית, שם התקיימה קהילה קראית עוד לפני הטבח הצלבני בירושלים. בביזנטיון המשיכו לפעול חכמים קראים כמו יעקב בן ראובן, יהודה בן אליהו הדסי, אהרון בן יוסף הרופא מחבר "ספר המבחר", אהרון בן אליהו מניקומידיה ("האחרון") מחבר "עץ חיים", ו"גן עדן" ואליהו בשייצי מחבר ספר ביאור המצוות המקיף "אדרת אליהו", שהוא ספר ביאור המצוות הנפוץ ביותר אצל הקראים. בשייצי הוא אחת הדמויות החשובות ביותר בתולדות הקראים. המהפכה ההלכתית שיזם, שעוררה מחלוקת קשה בקרב בני עדתו, כללה שינויים מרחיקי לכת וקרבה מאוד את פסיקתם לזו הרבנית.
איי. אף. אל. ביסטון
ביוגרפיה
ביסטון נודע בתור פילולוג שמי בזכות מחקריו על דרום ערב, ובמיוחד בשל ספריו A Descriptive Grammar of Epigraphic South Arabian (משנת 1962) ו-A Sabaic Grammar (1980). הוא תרם גם לחקר ההיסטוריה של דרום ערב העתיקה. חיבר קטלוג כתבי היד הפרסיים, הטורקיים, ההינדוסטאניים ובשפת הפשטו בספרייה הבודליינית. עסק גם בשפה הערבית, בין היתר בספרים The Arabic Language Today (1970) ו-Written Arabic: An Approach to Basic Structures (1968), והוציא מהדורות ותרגומים של טקסטים קלאסיים הכוללים את פירושו של עבדאללה אבן עומר אל-ביידאווי לסורה 12 מהקוראן (1963) ואת The Singing Girls of al-Jahiz (1980). מלבד שפות שמיות, הידע שלו בשפות נע בין ולשית והונגרית לסינית.
יהדות קראית
פריחת הקראות בימי הביניים
המרכז בקושטא שקע בסופם של ימי הביניים, והמרכז עבר לקרים ולארצות מזרח אירופיות אחרות. במחצית השנייה של המאה ה־17 היו כ־30 קהילות קראיות במזרח אירופה. קראי מזרח אירופה דיברו בשפה ייחודית משלהם - שפה קראימית ("לשון קדר"). החל מהמאה ה־19 עלתה במזרח אירופה התנועה הלאומית הקראית שטענה שלקראים אין שורשים יהודים. בעקבות פעילותה חלק מקהילות הקראים לא נספו בשואה. בסוף המאה ה־19 היו כ־13,000-12,000 קראים בעולם. בתקופת השלטון הסובייטי שקעה מאוד הקראות המזרח אירופאית.
הקהילה הקראית המצרית היוותה מרכז קראי עתיק וחשוב במשך דורות. אחרי הקמת מדינת ישראל, ועם האנטישמיות הגואה במצרים - עלו רבים מהיהודים לארץ ישראל, אף על פי שהתקשו לקחת עמם את רכושם.
איי. אף. אל. ביסטון
ביוגרפיה
בשנת 1965 הוא נבחר לחבר באקדמיה הבריטית.
יהדות קראית
הקראים במדינת ישראל
בשנים שקדמו לקום המדינה היו מיעוט של קראים שהתרכזו בעיקר בירושלים, אחרי הכרזת המדינה עלו מאות מבני הקהילה בתוקף חוק השבות לישראל. מוצאם של רוב רובם של הקראים במדינת ישראל הוא בקראי מצרים, ומוצא מיעוטם הוא בקראי עיראק, טורקיה, רוסיה ובכאלו שקיבלו על עצמם את הקראות. מספר הקראים מוערך בישראל בכ־40,000 נפש (ובעולם חיים עוד כ־10,000 נפש). קהילות קראיות קיימות ברמלה (שני בתי כנסת) ובה נמצא גם מבנה "מרכז היהדות הקראית העולמית", באשדוד (שני בתי כנסת), באופקים, בבאר שבע, בקריית גת, בבת ים, ראשון לציון, בערד, בירושלים ובמושבים בית עזרא, מצליח ורנן (מצליח ורנן נחשבים ליישובים הקראים היחידים בעולם). בסך הכול ישנם 13 בתי כנסת קראיים בישראל, ב־10 יישובים ובית תפילה אחד בערד.
איי. אף. אל. ביסטון
מכתביו
בנוסף לעשרות מאמרים, ביסטון כתב את הספרים הבאים: