cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איגרות הגיבורות
הגיבורות (בלטינית: Heroides), או איגרות הגיבורות (בלטינית Epistulae Heroidum) היא יצירה, שנכתבה על ידי המשורר הרומי אובידיוס, אשר חי בין השנים 43 לפנה"ס עד 17 לספירה. היצירה נכתבה בין השנים 14 ל-2 לפנה"ס, וכוללת 21 מכתבי אהבה של נשים מפורסמות בספרות יוון. 15 האיגרות הראשונות מיוחסות בוודאות לאובידיוס, בעוד שמוטל ספק לגבי הכותב של איגרות 16 עד 21.
על היצירה
יצירה זו נכתבה כנראה בפרק הזמן שבין עריכת שתי המהדורות של ה׳אהבות׳, כלומר בין שנת 14 ל־2 לפני הספירה. היצירה כוללת 15 מכתבי אהבה של נשים מפורסמות בספרות יוון אל בעליהן או אהוביהן הנעדרים מביתם. 14 האיגרות הראשונות מיוחסות לגיבורות ידועות, כמו פנלופה אשת אודיסאוס ומדיאה אשת יאסון. היצירה התקבלה יפה בקרב החוגים הגבוהים, ואף סאבינוס, אחד מחבריו של אובידיוס, חיקה סגנון זה, והשיב על שישה ממכתבי הנשים. לגבי איגרת 15 יש השערות רבות האם באמת שייכת לאובידיוס או למשורר אלמוני אשר כתב בסגנון אובידיוס. ז׳אנר זה של מכתבים בצורת שירה לירית ידוע מלפני זמנו של אובידיוס. אנו רואים זאת בטרגדיות של אוריפידס, בשירי המשוררים האלכסנדרוניים ואצל פלאוטוס, קאטולוס ופרופרטיוס. אובידיוס שם את כל הנשות הכותבות כביכול במצב דומה; בעליהן או מאהביהן נטשו אותן מסיבות שונות, והן מתגעגעות אליהם. למרות זאת, כל אחת מתוארת בצורה ייחודית, לפי דמותה הספרותית. בכל האיגרות הדוברת היא האישה עצמה אשר כותבת את המכתב לאהובה ואנו עדים כאן לקול נשי של אוהבת בגוף ראשון.
איגרות 1 – 15
באיגרות אלו אנו רואים את (לפי סדר האיגרות): את פנלופה כותבת לבעלה אודיסאוס, פיליס כותבת לאהובה דמופון, בריסאיס כותבת לאכילס, פאידרה  אשתו של תזאוס כותבת לבנה החורג היפוליטוס, אוינונה הנימפה כותבת לבעלה פאריס, היפסיפילה  כותבת ליאסון, דידו כותבת לאיניאס, הרמיונה כותבת לאורסטס, דאיאנירה  כותבת לבעלה הרקולס, אריאדנה לתזאוס, קנאקה  לאחיה ואהובה מרקאראוס , מדיאה ליאסון גם כן, לאודאמיה  לבעלה פרוטסילאוס , היפרמנסטרה  לבעלה לינקאוס  וסאפפו לאהובה לשעבר פאון. ההנחה היא שאיגרות אלו, שלא מחולקות לספרים, הוצאו בשלושה פפירוסים, כל פפירוס מכיל חמש איגרות כאשר היצירה פורסמה לראשונה מתישהו בין שנת 15 לשנת 1 לפני הספירה.
האיגרת הראשונה - פנלופה
פנלופה כותבת לבעלה אודיסאוס לא הרבה לפני שהם מתאחדים, כ-20 שנים לאחר שעזב לטרויה. אובידיוס שואב את השראתו מה׳אודיסאה׳ של הומרוס. כמו בסיפור של הומרוס, היא מסורה ונאמנה לגמרי לבעלה, יותר מכל גיבורה אחרת. בסוף האיגרת פנלופה מעידה שאף על פי שאודיסאוס עזב אותה כאישה צעירה, נערה (puella), גם אם הוא יחזור עכשיו ממש, היא כבר אישה זקנה (anus).
האיגרת השנייה - פיליס
פיליס מחכה ארבעה חודשים לדמופון, בנו של תזאוס, שיחזור מהמסע שלו, וכותבת לו שיחזור. נראה שדמופון שבר את ההבטחות שלו לנסוע רק לחודש אחד ולהתחתן עם פיליס. במכתב היא מהרהרת על להרוג את עצמה ברעל, בטביעה, או בחרב.
האיגרת השלישית - בריסאיס
בריסאיס היא אהובתו ושפחתו של אכילס. אחרי שאכילס היה צריך למסור אותה לאגממנון, הוא סירב להמשיך להילחם. במכתב זה בריסאיס מפצירה בו לקחת אותה חזרה מאגממנון ועם זאת להמשיך ולחזור להילחם במלחמת טרויה.
האיגרת הרביעית - פאידרה
פאידרה רוצה לזכות באהבתו של היפוליטוס, בנה של בעלה הראשון תזאוס. במכתב יש חשד למעין גילוי עריות בין אם לבנה החורג. הקורא בן-זמנו של קישר, כנראה, בין סיפר זה לטרגדיה של אוריפידס היפוליטוס, שם לאחר שפאידרה נדחית על ידי בנה החורג היא שולחת מכתב לתזאוס ומאשימה אותו ששכב במיטתו של השני בכוח. לאחר מכן, גם כן בטרגדיה, פאידרה מתאבדת.
האיגרת החמישית - אוינונה
כמו האיגרת הראשונה והשלישית, גם האיגרת הזאת שייכת לסיפורי טרויה. הכרונולוגיה של סדר האיגרות הפוכה והולכת אחורה מבחינת קו העלילה. אנו מתחילים באיגרת הראשונה, ערב חזרתו של אודיסאוס לפנלופה, ממשיכים לזמן לא רב לפני שאכילס נהרג, ומגיעים עכשיו לאירועים שמגיעים ישירות לאחר משפט פאריס. אוינונה היא אהבתו של פאריס עוד לפני המשפט, והיא כותבת לו איגרת זו כאשר הוא מגיע לטרויה עם אהובתו החדשה, הלנה. בניסיון להחזיר אותו אליה, היא מתארת בפרטים את יחסיהם הארוטיים, בתקופה בה פאריס היה רועה צאן בהר אידה.
האיגרת השישית - היפסיפילה
בזמן שהאיגרת הזו נכתבה, יאסון, הנמען לאיגרת של היפספילה, כבר חזר לעיר מולדתו, לאחר שנטש אותה כשהיא בהריון עם תאומים. בזמן הזה הוא מאוהב במדיאה מקולכיס, וכבר לא בכותבת האיגרת. היפסיפילה מקללת אותו ואת אהבתו החדשה, ומדברת יותר על מדיאה מאשר על עצמה. איגרת 12 נכתבה כביכול על ידי מדיאה עצמה, גם היא ליאסון, ומהווה מעין המשך לאיגרת השישית. אם בחמש האיגרות הקודמות ראינו טון אופטימי, של רצון מצד הכותבות שאהובן יחזור אליהן או ימלא את ייעודו, אנו רואים כאן מעבר לטון פסימי יותר, לא של תקווה, אלא של אכזבה.
האיגרת השביעית - דידו
באיגרת זו, כמו באיגרת הקודמת, הטון הפסימי מודגש, כאשר דידו, בשורותיה האחרונות לאיניאס כותבת על התאבדותה, כאשר החרב כבר לידה. לפני השורות האחרונות והסופיות, דידו הולכת קדימה אחורה בין ייאוש לניסיון להחזיר את איניאס אליה.
האיגרת השמינית - הרמיונה
לאחר שהרמיונה נחטפה על ידי בנו של אכילס, פירוס (נאופטולמוס ביוונית), היא מתחננת לאורסטס להשתמש בחוק כדי להחזיר אותה ולהציל אותה מהנישואים האלו.
האיגרת התשיעית - דאיאנירה
דאיאנירה כותבת לבעלה הרקולס. היא מצהירה שהוא יותר אורח מבעל, מכיוון שהוא אף פעם לא איתה, ותמיד במסעות להילחם במפלצות. לפני כתיבת המכתב דאיאנירה שולחת להרקולס, שבוגד בה, גלימה עם דם של הקנטאור נסוס, במחשבה שהדם הוא שיקוי אהבה שיעזור לה לזכות בו בחזרה. היא מבינה במכתבה שהדם של הקנטאור מורעל, והוא זה שהרג את בעלה. לבסוף היא נפרדת ממשפחתה, בנה וחבריה.
האיגרת האחת עשרה - קנאקה
איגרת פרידה שכותבת קנאקה לאחיה מקאראוס, לפני שהיא מבצעת התאבדות לפי ציווי אביה. היא מספרת על אהבת אחיה, על הריונה, על הניסיון להפלה, על כאבי צירי הלידה ותהליך הלידה.
האיגרת השלוש עשרה - לאודאמיה
לאודאמיה מרגישה שבעלה ונמען המכתב פרוטסילאוס  לא הולך לחזור ממלחמת טרויה. ואכן, באיליאדה, פרוטסילאוס הוא הראשון מצד היוונים שנהרג. היא מפצירה בו במכתב לא לקחת סיכונים מיותרים במלחמה.
האיגרת הארבע עשרה - היפרמנסטרה
היפרמנסטרה הייתה אמורה להרוג את בעלה לינקאוס, לו היא כותבת את המכתב, בהוראת אביה, בליל הכלולות שלה. באיגרת היא מספרת על השתלשלות האירועים שגורמת לה לא להרוג אותו. למרות זאת, היא לא מזכירה בשום מקום באיגרת את אהבתה אליו, והיא רק מבקשת ממנו שעכשיו, שאביה קשר אותה בשלשלאות והולך להוציא אותה להרוג, שיבוא להציל אותה או להרוג אותה בעצמו ושידאג לקבורה הולמת.
האיגרת החמש עשרה - סאפפו
סאפפו כותבת את האיגרת לפאון, אהובה לשעבר שעזב אותה. האיגרת משמשת כאפילוג. כמו ב׳אהבות׳, האיגרת פותחת בהתנצלות למעבר מהסוגה הלירית לסוגה האלגית. בחלק השני של האיגרת מספרת סאפפו על החוויות והחלומות שלה מאז שאהובה עזב אותה. בחלק השלישי היא מאיימת לוותר על כתיבת השירה.
איגרות 16 – 21
הכותרת של האיגרות הללו, שנכתבו מאוחר יותר מאיגרות 1–15, לא הגיעה לידינו. ההשערה היא שהן נכתבו בין שנת 1 ל-8 לספירה, או לאחר שאובידיוס הוגלה. רק חצי מזה מכיל איגרות מאת נשים, כאשר התבנית היא זוגות של מכתבים העונים אחד על השני. איגרת שש-עשרה נכתבת על ידי פאריס להלנה, ואיגרת שבע-עשרה היא תשובתה של הלנה לפאריס. איגרות שמונה-עשרה ותשע-עשרה הן של לאנדררוס והרו, עשרים ועשרים ואחת של שקונטיוס וקידיפה. ישנה השערה שקובץ איגרות זה לא נכתב על ידי אובידיוס עצמו אלא על ידי משורר אלמוני אשר העריץ את אובידיוס.
צ'ארלס פ. ת'אקר
צ'ארלס פטריק "צ'אק" ת'אקר (באנגלית: Charles Patrick "Chuck" Thacker; 26 בפברואר 1943 – 12 ביוני 2017) היה מהנדס מחשבים אמריקאי, מחלוצי תחום תכנון המחשבים האישיים. בין השאר תכלל את הזירוקס אלטו, שהיה המחשב הראשון שהשתמש בממשק משתמש גרפי (GUI) הנשלט על ידי עכבר.
קורות חיים
ת'אקר נולד בפסדינה, קליפורניה ב-26 בפברואר 1943. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1967. ב-1968 הצטרף לפרויקט ג'יני של האוניברסיטה, שבו פיתחו מערכת הפעלה מרובת-משתמשים למחשב SDS 940. ת'אקר ואחרים עזבו את הפרויקט והקימו חברה בשם Berkeley Computer Corporation. אף שהחברה לא הצליחה מסחרית, קבוצה זו הפכה בהמשך למוקד הידע הטכנולוגי במעבדת מערכות המחשב של זירוקס בפאלו אלטו (זירוקס-Parc).
ת'אקר עבד בשנות ה-70 וה-80 ב-Parc, שם הוביל את פרויקט המחשב האישי זירוקס אלטו. היה שותף לפיתוח של רשת האתרנט, ותרם לפרויקטים רבים אחרים, כולל מדפסת הלייזר הראשונה.
בשנת 1983 היה ממייסדי מעבדת Systems Research Center (SRC) של חברת דיגיטל, ובשנת 1997, הצטרף למיקרוסופט מחקר כדי לסייע בהקמת מעבדה בקיימברידג', אנגליה. עם שובו לארצות הברית, ת'אקר השתתף בפיתוח הגדרות החומרה של מחשב הלוח של מיקרוסופט.
ת'אקר מת מסיבוכים של סרטן הוושט ב-12 ביוני 2017 בפאלו אלטו, קליפורניה, בגיל 74.
אם ניגע
אם ניגע הוא סינגל מתוך האלבום "אור" בהשתתפות אליעד והזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ב-12 במרץ 2016. השיר נכתב על ידי ריטה, הולחן על ידי אליעד ועובד על ידי נועם עקרבי.
רקע
בצאת הסינגל סיפרה ריטה איך השיר נוצר: "כששמעתי את אליעד בפעמים הראשונות ברדיו, אהבתי מאוד את הרעננות שבמוזיקה שלו, את הקול החם שלו. יש משהו חדש ומסקרן באליעד. הזמנתי אותו להיפגש, ובפגישה איתו גם הצלחתי להתוודע למוזיקליות ולמקצוענות שבו. יותר מהכל, מיד הרגשתי כאילו הוא בן משפחה שלי. מהר מאוד נולד השיר על פי טקסט שכתבתי לפני כמה שנים, והלחן שקלח מאליעד בטבעיות ובחן".
ביקורות
השיר זכה לביקורת חיובית מצד יוסי חרסונסקי: "ריטה אינה רצה לפני השיר, אינה מאפילה על אלעד. מתפעמת באיפוק. זה אינו מגע שורף, אבל מגע רגש נעים הליכות. העיבוד הכניס את השניים לאזור אווירה ענוג מחניף בקצב רפטטיבי שמייצר כביכול מתח דרמטי שמוביל את השיר בבטחה אל רדיו הכביש הראשי".
מרשל מונצי
קריירה
ביולי 2015 חתם מונצי בקייפטאון מהליגה הדרום אפריקאית השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 בספטמבר 2015, וכבש את שער הבכורה שלו ב-16 באפריל 2016.
ב-11 ביוני 2019 חתם לארבע עונות בסטאד ריימס מהליג 1.
קריירת נבחרות
מונצי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-21 במרץ 2018, וזומן לסגל הנבחרת למשחקי גביע אפריקה לאומות 2019.
איגוד לשכות המסחר והתעשייה בגרמניה
איגוד לשכות המסחר והתעשייה בגרמניה (בגרמנית: Deutscher Industrie und Handelskammertag, בראשי תיבות: DIHK), הוא ארגון-גג של לשכות מסחר ותעשייה אזוריות בגרמניה וברחבי העולם, שנועד לקדם את קשרי הכלכלה של גרמניה עם מדינות שונות.
פעילות הארגון בעולם
הארגון הוקם ב-15 במאי 1861. כיום משתייכות לארגון ה-DIHK כל לשכות המסחר והתעשייה ברחבי גרמניה (ה-IHKs), בהן חברים, על פי חוק, כל עסק וכל מפעל בגרמניה (מלבד פרילנסרים, אומנים ועסקים חקלאיים). האיגוד מייצג מעל שלושה מיליון מפעלים ועסקים גרמניים, קטנים וגדולים; לשכת המסחר הגדולה ביותר היא זו של מינכן, המייצגת מעל 350 אלף מפעלים ועסקים. מרכז האיגוד ממוקם בבית גרמניה, ברלין.
במקביל מתפקד ה-DIHK בראש הרשת הכלל-עולמית של לשכות מסחר דו-לאומיות גרמניות - AHKs, הכוללות 120 משרדים ב-80 מדינות ברחבי העולם. DIHK והלשכות החוץ-גרמניות נועדו לקדם את היחסים הכלכליים הדו-לאומיים של גרמניה עם מדינות אלו.
הלשכות ברחבי העולם מספקת מגוון רחב של שירותים לחברות המצטרפות אליהן, בהם מידע עדכני על שווקים חדשים הקשורים בגרמניה, הנפקת רשימות של כתובות ועזרים, שיווק, ייעוץ עסקי וסיוע באיתור מפיץ או שותף אסטרטגי.
פעילות הארגון בישראל
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-גרמניה היא ארגון שנועד לקדם את קשרי הכלכלה של גרמניה וישראל, ופועל כחלק מארגונים דו-לאומיים דומים של DIHK ברחבי העולם.
הלשכה נוסדה בישראל ב-1967, וב-1995 זכתה להכרה רשמית על ידי ארגון ה-DIHK. הלשכה מהווה מוקד שירותים בו מצטלבות דרכיהן של חברות ישראליות וגרמניות מכל ענפי המשק. חברות ישראליות רבות הצטרפו ללשכה לאורך השנים, מגמה המשקפת את חשיבותה של גרמניה כמעצמה כלכלית מובילה באיחוד האירופי וכבת-ברית של ישראל באיחוד.
משרדי הלשכה ממוקמים בתל אביב. נשיאי הלשכה הנבחרים הם לרוב אנשי עסקים ותעשייה. בשנת 2000 נבחר לתפקיד הדיפלומט אבי פרימור. כיום מכהן מיכאל פדרמן כנשיא הלשכה.
גלולת חירום למניעת היריון
גלולות חירום למניעת היריון (המוכרת בשמה המסחרי גלולת היום שאחרי) היא גלולה אותה אישה יכולה לקחת לאחר שקיימה יחסי מין כדי למנוע היריון. האפקטיביות המקסימלית של הגלולה מתקבלת כאשר נוטלים אותה תוך 12 השעות הראשונות לאחר קיום יחסי המין. המושג "גלולת היום שאחרי" הוא סימן מסחר של חברת "תרימה" המשווקת בישראל את הגלולה הנפוצה מסוג זה: פוסטינור.
הגלולה מכילה מינון גבוה של הורמונים ובשל כך עלולה לגרום לתופעות לוואי כגון בחילות והקאות.
לגלולה זו יכולות להיות תופעות לוואי והיא לא משמשת כאמצעי עיקרי למניעת הריון, אך היא אחד מאמצעי המניעה בדיעבד הנפוצים במקרים בהם אמצעי המניעה שננקטו מראש כשלו - למשל, כאשר האישה שכחה לקחת גלולה למניעת היריון או כאשר הקונדום נקרע במהלך קיום יחסי מין.
Stars Dance Tour
Stars Dance Tour (בעברית: ריקוד כוכבים) היה סיבוב ההופעות העולמי הרביעי, של הזמרת האמריקאית סלינה גומז, שהוא גם סיבוב ההופעות העולמי הסולו הראשון של גומז, שיצא עקב יציאת אלבום הסולו הראשון שלה Stars Dance.
רקע
ב-15 באפריל 2013, גומז הודיעה על סיבוב ההופעות שיתקיים בצפון אמריקה, ובאירופה, בין החודשים אוגוסט לנובמבר עקב יציאת אלבומה Stars Dance.
גלולת חירום למניעת היריון
השם "הגלולה של היום למחרת" מטעה, שכן גלולות חירום למניעת היריון יעילות ביותר כאשר נוטלים אותן מיד לאחר קיום יחסי מין. כמו כן, הגלולה מעכבת ביוץ, ויעילותה יורדת אם המגע המיני התרחש לאחר הביוץ.
סוגי גלולות
שיטת הפרוגסטין בלבד משתמשת בלבונגסטרל במינון של 1.5 מ"ג. גלולות המכילות פרוגסטין בלבד נגישות כאמצעי חירום למניעת היריון תחת שמות רבים ברחבי תבל: בארצות הברית, קנדה והונדורס הגלולות הללו מכונות "תוכנית ב'" (plan b). בבריטניה, אירלנד, אוסטרליה, ניו זילנד, פורטוגל ואיטליה אמצעי זה קרוי לבונל. בדרום אפריקה הוא קרוי אסקפל, ב-44 מדינת, כולל צרפת, מרבית מדינות מערב אירופה, הודו, מספר מדינות באפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית השם הרווח הוא נור לבו, וב-44 מדינות, כולל מרבית מדינות מזרח אירופה, מקסיקו, ישראל, סין, הונג קונג וסינגפור ידועה הגלולה הזו בשם פוסטינור. גלולה זו יעילה, בדרך כלל, עד 72 שעות לאחר מגע מיני.
Stars Dance Tour
ביטול הופעות
בספטמבר 2013 בוטלו כחמש הופעות בבלארוס, באוקראינה וברוסיה מפני שבקשת אַשְׁרַת הכנִיסה של גומז למדינות אלו נדחו, ככל הנראה עקב תמיכתה בזכויות להט"ב, שאינה מקובלת בשלטוני המדינות האלו.
גלולת חירום למניעת היריון
סוגי גלולות
השיטה המשולבת (yuzpe regimen) משתמשת במינונים גבוהים הן של אסטרוגן והן של פרוגסטין, לנטילה בשתי מנות, בהפרש של 12 שעות זו מזו. מקובל לחשוב כי שיטה זו יעילה פחות וידידותית פחות למשתמשת משיטת הפרוגסטין בלבד. אפשר להשיג את אותו מינון של הורמונים, ולפיכך – את אותה ההשפעה – על ידי נטילת מספר גלולות משולבות רגילות למניעת היריון. למשל – 4 גלולות של אוברל [ovral] זהות בהשפעתן ל-4 גלולות פריבן. [preven]. ה-FDA אישר ב-1997 את השימוש הזה בסוגים מסוימים של גלולות משולבות למניעת היריון.
Stars Dance Tour
ביטול הופעות
במהלך סיבוב ההופעות הודיעה גומז על הוספת הופעות חדשות באסיה ואוסטרליה, אך בדצמבר 2013 הודיעה על ביטול ההופעות הנוספות בעקבות סיבות אישיות. לאחר כשנתיים חשפה כי היא ביטלה את ההופעות מפני שהיא אובחנה כחולת זאבת ונאצלה לעבור טיפולים כימותרפיים.
גלולת חירום למניעת היריון
סוגי גלולות
אוליפריסטל אצטאט (ulipristal acetat), המוכר כ-"ella" בארצות הברית, אושר כאמצעי חירום למניעת היריון באירופה ב-2009 ובארצות הברית באוגוסט 2010. אמצעי זה יעיל עד 120 שעות לאחר מגע מיני. הוא מונע היריון על ידי דחיית או מניעת ביוץ ומניעת קריעה זקיקית.
אין לבלבל בין גלולות החירום למניעת היריון לבין מיפפריסטון (mifepristone) אשר משמש כ"גלולת הפלה". ואולם, בסין וברוסיה רק מיפפריסטון נגיש או כאמצעי חירום למניעת היריון או כמעודד הפלה, תלוי מתי נוטלים אותו – לפני או אחרי קליטת היריון. כאשר משתמשים במיפפריסטון כאמצעי חירום למניעה, מינון נמוך שלו פחות יעיל ממינונים גבוהים יותר, אך נושא עמו פחות תופעות לוואי.
יעילותן של הגלולות
יעילותם של אמצעי חירום למניעת היריון מוצגת באופן שונה מיעילותם של אמצעים רגילים [דהיינו – שאינם אמצעי חירום]: חישוב היעילות של אמצעי החירום מוסבר במאמר המופיע ב American family physician כדלקמן: ....אם 1,000 נשים תקיימנה מגע מיני בלתי מוגן באמצע המחזור שלהן, בערך 80 תהרנה. השימוש בגלולת החירום למניעת היריון יפחית את המספר הזה ב-75 אחוז, כלומר ל-20 נשים.
על פי דיווחי ה-FDA השיטה המשתמשת בפרוגסטין בלבד יעילה ב-89 אחוזים מן המקרים. בתווית המופיעה על "תוכנית ב" בארצות הברית [ plan b ] מצוין כי "שבע מתוך שמונה נשים אשר היו נכנסות להיריון לא תהרנה". ב-1999 ניתוח של 8 מחקרים על יעילות השיטה המשולבת [yuzpe] הראתה שהיעילות המרבית של שיטה זו היא 74 אחוזים. מחקרים אחרים, שהשתמשו בשיטות חישוב אחרות, העלו רמות יעילות של 47 ו-53 אחוזים בלבד.
היעילות של שתי השיטות – שיטת הפרוגסטין בלבד והשיטה המשולבת גבוהה ביותר כאשר נוטלים את הגלולה בתוך 12 שעות מקיום מגע מיני, ופוחתת ככל שעובר הזמן. ב-2002 ארגון הבריאות העולמי חקר את הנושא ומצא כי יעילות סבירה עשויה להמשיך עד 120 שעות (5 ימים) לאחר מגע מיני. באשר למינון של 10 מ"ג מיפפריסטון שנלקח עד 5 ימים לאחר מגע מיני נמצא כי יעילותו מגיע ל-83 אחוזים. בנובמבר 2013 חברת התרופות פרמה (PHARMA) ציינה במידע המצורף לגלולה נורלבו (Norlevo) – שמינונו והרכבו הכימי זהה לגלולות חירום למניעת היריון רבות אחרות – שיעילות הגלולה פוחתת בקרב נשים השוקלות יותר מכ-80 ק"ג, וכי היא איננה יעילה כלל בקרב נשים השוקלות יותר מכ-90 ק"ג.
ההיסטוריה של שיטות חישוב היעילות
מחקרים מוקדמים של אמצעי מניעה לא ניסו כלל לחשב את אחוזי הכישלון: הם הסתפקו בדיווח על מספר הנשים אשר הרו לאחר השימוש באמצעי חירום למניעת היריון. מ-1980 מחקרים קליניים של אמצעי חירום למניעת היריון חישבו תחילה את מספר ההריונות המשוער בקבוצת ביקורת, שלא קיבלה כל טיפול. את היעילות מחשבים על ידי חלוקת מספר ההריונות שנצפו במספר ההריונות המשוער, ללא טיפול. השימוש בפלאצבו במחקרים מסוג זה יהיה לא אתי, על כן אחוזי היעילות מבוססים על מספר ההריונות המשוער. מספר ההריונות המשוער מתבסס על השיטה הקלנדרית. ואולם, נשים אשר המחזור שלהן אינו סדיר מכל סיבה שהיא – אינן יכולות להיכלל בחישובים מסוג זה. גם לגבי נשים שכן נכללות בחישובים המתבססים על השיטה הקלנדרית – ידוע שלשיטה זו מגבלות רבות. במאמרם מאפריל 2012 מציינים טרסל וריימונד: חישוב יעילות כולל בתוכו הנחות רבות, שקשה לאמתן. הסיכון להרות לגבי נשים המבקשות אמצעי חירום למניעת היריון נראה כנמוך יותר ממה שמופיע בהערכות היעילות המקובלות,- כלומר שבהערכות אלו יש נטייה להפריז בסיכון להיריון. עם זאת, ייתכן שחישובים מדויקים של יעילות אינן רלוונטיים לנשים רבות, אשר קיימו מגע מיני בלתי מוגן, מאחר שגלולות חירום למניעת היריון הן הטיפול היחיד הזמין להן. ב-1999 הועלתה השערה כי בדיקה הורמונלית תהא יעילה יותר כשיטה מדויקת להערכת פוריות במחקרים הנוגעים לאמצעי חירום למניעת היריון.
תיק נעדר (סדרת טלוויזיה)
תיק נעדר היא דרמת טלוויזיה בלשית בהפקה משותפת של קשת 12 וכאן 11, שעלתה לשידור ב-20 במאי 2019 בערוץ כאן 11. ב-2 במאי 2020 עלתה הסדרה לשידור גם בקשת 12. את הסדרה ביים עודד דוידוף. הסדרה מבוססת על הספר "תיק נעדר" שכתב דרור משעני ועובד גם לסרט הקולנוע הצרפתי "תיק נעדר", ועל ספר ההמשך של משעני, "אפשרות של אלימות".
פרק הבכורה, ששודר בכאן 11, זכה ל-3.9 אחוזי צפייה. הסדרה צולמה במהלך שנת 2017.
בפברואר 2023 פרסמו בכאן 11 שהסדרה תשוב לעונה שנייה תחת השם האיש שרצה לדעת הכל.
לעונה השנייה לוהקו נטע ריסקין מיה דגן דקלה הדר אימרי ביטון לי גילת טום באום אורי לייזרוביץ' עינת הולנד משה פרסטר ובת אל מוסרי.
עלילה
עופר שרעבי, תושב חולון בן 16, הוכרז כנעדר, לאחר שלא חזר לביתו. תחילה עלה חשש שהוא נחטף במהלך פיגוע ירי בתל אביב, אך חשש זה הוזם לאחר שנלכד המחבל. פקד אברהם אברהם הוא השוטר הממונה על חקירת היעלמותו של הנער.
זאבי אבני, שכנו של עופר מדווח בשיחה אנונימית שקרית למשטרה כי גופתו של עופר נמצאת ליד "כיכר הדמעות". בנוסף מתגלה שאבני זייף מכתב שנכתב לכאורה על ידי עופר ומופנה להוריו בנוגע להיעדרותו.
במקביל לחקירת הפרשה אמורים להגיע שני שוטרים מבלגיה במסגרת חילופי שוטרים. מגיעה רק השוטרת הבלגית מריאנקה שמוצמדת לפקד אברהם.
זאב אבני מוזמן לחקירה ומודה כי בדה את המכתב מטעם עופר ושיקר בשיחה האנונימית למשטרה. הוריו של עופר לא דיווחו למשטרה על שיחת הטלפון בנוגע לגורלו של עופר, מה שמוביל את החוקרים לחשוד בהוריו ולעצור את אביו של עופר. בחקירתו מספר האב כי ראה את עופר פוגע מינית באחותו דנית, הסובלת מאוטיזם, ותוך כדי ניסיון למנוע ממנו להמשיך את מעשיו הרג אותו בשוגג. האב הימאי מספר כי לקח את גופתו לספינה והשליך אותה לים. לפקד אברהם נודעה מחקירתה של האם גרסה שונה, לפיה עופר תפס את אביו פוגע מינית בדנית.
המשך הסדרה מבוסס על הספר "אפשרות של אלימות". פקד אברהם חוקר הנחת מטען דמה ליד גן ילדים בחולון. הוא חוקר חשוד שנעצר בזירת האירוע אך נאלץ לשחררו מחוסר ראיות. הוא חוקר גם קבלן מנופים בשם חיים שרה, אשר עוזרת הגננת מעידה כי היה לו ויכוח קולני עם חווה הגננת. התנהגותו ותשובותיו של שרה, אשר מספר גם כי אשתו התאילנדית נסעה לתאילנד לביקור משפחתי, גורמות לפקד אברהם לראות בו את החשוד העיקרי בהנחת המטען. כשחווה הגננת מותקפת באכזריות ומעידה על זהות התוקף, מוסר החשד מעל חיים שרה והוא מתכנן לקחת את שני ילדיו הקטנים בטיסה לתאילנד כדי לבקר את אימם. אולם, חקירותיו המוקדמות של פקד אברהם לגבי חיים שרה, המוצאות כי אשתו לא נכנסה לגבולות תאילנד, ודאגתו לשלום ילדיו של שרה (לאחר הטראומה שחווה בחקירת רצח עופר שרעבי), מביאים אותו להתעקש שלא להניח לשרה ולהמשיך עד מיצוי החקירה בעניינו.
סקירת הסדרה
הסדרה עלתה לשידור בערוץ כאן 11 במאי 2019. שנה לאחר מכן, במאי 2020, הסדרה עלתה לשידור בערוץ קשת 12.
אני בגן החיות
אני בגן החיות (באנגלית: Me at the zoo) הוא שמו של הסרטון הראשון אשר הועלה לאתר יוטיוב.
הסרטון, שאורכו 18–19 שניות, צולם על ידי יקוב לפיטסקי, אשר כיום עובד כפרופסור להנדסת הסביבה באוניברסיטת טולדו ומציג את חברו לספסל הלימודים ואחד ממייסדי יוטיוב, ג'אווד קארים, אשר העלה את הווידאו לאתר ב-23 באפריל 2005 מתוך חשבון שפתח על שמו באותו היום.
בסרטון, אשר צולם בגן החיות של סן דייגו, מצולם קארים כאשר מאחוריו נראים פילי גן החיות. קארים מדבר על חדקם הארוך של הפילים ומציין שזה כל מה שיש לו לומר. זהו הסרטון היחיד שהועלה מערוץ זה, שזכה ל-3.19 מיליון מנויים (נכון לדצמבר 2022).
אדוארדו (חיים) קאהן
אדוארדו (אד) קהאן (21 בנובמבר 1952 – 13 במרץ 2010) מילא שורת תפקידים בכירים בחברת IBM העולמית במשך 26 שנה. משנת 2005 החזיק בתואר IBM Fellow היוקרתי. אד פיתח מתודולוגיות, סטנדרטים וכלים בתחומי הארכיטקטורה, הפיתוח ובחוויית משתמש הקצה. כמו כן, אד הוביל מחקרים ב- IBM Academy of Technology -האקדמיה לטכנולוגיה של יבמ, שמטרתה לבסס ולקדם את מעמדה של יבמ כמובילה טכנולוגית.
ביוגרפיה
אדוארדו (אד) קאהן נולד ב-21 בנובמבר 1952, בעיירה בדרום ברזיל. מתוך תפיסה ציונית עמוקה של הוריו, עזבה המשפחה את ברזיל בשנת 1961, ועלתה לישראל. בהגעתם ארצה הקימו ההורים בית חרושת לגלידה בנתניה, אך עקב מיתון קשה אליו נכנסה ישראל המשפחה נאלצה לסגור את המפעל. המשפחה עזבה את נתניה ונקלטה בקיבוץ עין חרוד איחוד. במטרה לקבל השכלה טכנולוגית איכותית, עזב אד את קיבוצו בגיל 14, ועבר לתל אביב ללמוד באורט סינגלובסקי, שם סיים בהצטיינות את לימודיו. לאחר גיוסו לצבא, נלחם במלחמת יום הכיפורים. בסיום שרותו הצבאי קיבל אד מלגה ויצא ללימודים בקנדה, שם סיים בהצטיינות את לימודיו כמהנדס מכונות.
בשנת 1983 נשא את ג'ודי שיף לאישה. השניים הקימו את ביתם ביוסטון, ונולדו להם תאומים, דניאל ומישל. מאוחר יותר עברו להתגורר באורלנדו והשתלבו בחיי הקהילה היהודית.
קריירה מקצועית
טרם הצטרפותו ליבמ עסק אד במחקר בתחום ניתוח אותות ואקוסטיקה ברחבי אירופה וארצות הברית. המחקר התמקד בהשפעת תנודות על בני אדם בסביבה תעשייתית ובחיבור הטכנולוגיה למודלים עסקיים.
במאי 1984 החל אד את עבודתו ביבמ. מאז הצטרף לחברה עבד עם לקוחות רבים בכל רחבי העולם. הוא הקים מערכות תכנון הנדסיות, מערכות ייצור ומערכות אינטגרציה מורכבות. אד הוביל מספר רב של פרויקטים בענפי תעשייה רבים ובכלל זה, מערכות קמעוניות, הטמעת תהליכי ייצור משולבי מחשב, ניהול תהליכים ברצפות ייצור, ניהול תהליכים תעשייתיים בתחום גילוי והפקת נפט, ייצור כימיקלים ומזון, סמולטורים ומערכות הגנה בזמן אמת, מערכות רפואיות ותשתית לשיתוף מידע רפואי, מערכות לתזמון וניטור רכבות בתחום התחבורה, מערכות ניהול מוקד טלפוני, תהליכי הזמנות ומערכות מיתוג בתחום הטלקומוניקציה.
אד פיתח מתודולוגיות, סטנדרטים וכלים בתחומי הארכיטקטורה, הפיתוח ובחוויית משתמש הקצה. ארכיטקטורת ADS אשר פותחה על ידו, משמשת את הקהילה הטכנולוגית של יבמ העולמית. כמו כן פיתח אד מתודולוגיית פיתוח המשמשת הן את חטיבת התוכנה והן חטיבות נוספות ביבמ.
לאורך כל השנים, אד הרצה בכנסי תעשייה בינלאומיים, בנושא תכנון ארכיטקטוני של מערכות IT מתקדמות. אד היה מהאבות המייסדים של ה - IBM Global Services Technical Review board, מועצה המתווה ובוחנת תבניות ארכיטקטוניות מוכחות למערכות IT. בינואר 1997 הוכר אד כ-Distinguished Engineer בזכות פיתוח טכנולוגיות מתקדמות, מוצרים שירותי ייעוץ ופתרונות בענפי תעשייה מגוונים, וכן גם על הובלת ארכיטקטורה, עיצוב ופיתוח של כל אלה בשיתוף צוותים בינלאומיים מבוזרים. אד כתב פטנטים רבים וזכה לפרסי הצטיינות ומובילות בתחומים טכנולוגיים שונים. בין הפרסים היוקרתיים זכה ל-Blue-Chip award ומספר פרסי Golden Circle Hundred Percent clubs. כמו כן במהלך הקריירה ב-IBM פרסם אד מאמרים רבים.
בנוסף היה אד חבר במועצה של ה - IBM Software Group Industry Solutions שמובילה פתרונות ותקנים בענפי תעשייה שונים תוך התאמת הכלים לתמיכה בסטנדרטים, במודלים ובמתודולוגיות. אד גם היה חבר והוביל מחקרים ב- IBM Academy of Technology -האקדמיה לטכנולוגיה של יבמ, שמטרתה לבסס ולקדם את מעמדה של יבמ כמובילה טכנולוגית. אד הוביל קהילה בינלאומית של 250 ארכיטקטים מומחים וכן גם מרכזי פיתוח בבייג'ינג, באוסטין, בטורונטו בביוורטון, ובברזיל והיה פעיל מאוד בפעילויות הכוונה וחניכה - להכשרת עובדים מצטיינים למנהיגות ומובילות טכנולוגית.
תחומי אחריותו כללו פיתוח אסטרטגיה, הובלה, תכנון ופיתוח של טכנולוגיות מתקדמות עבור שירותי רשת, ארכיטקטורות מוכוונות שירותים, מוצרי אינטגרציה, כלים ופתרונות עבור לקוחות יבמ, על תעשיותיהם השונות.
בהיותו בעל מעמד המקצועי הגבוהה ביותר ביבמ, אד נחשב בתוך החברה ומחוצה לה כ"מומחה על" במערכות אינטגרציה מורכבות, בתכנון ארכיטקטוני וביישום טכנולוגי.
בין השנים 2007-2009 התגורר אד בישראל, המשיך את הובלת הצוותים הבינלאומיים ובמקביל תרם רבות להקמתה וחיזוקה של מעבדת תוכנה של יבמ (ILSL) בארץ. באותן שנים בישראל, אד הפך מנטור לרבים במעבדה, השפיע משמעותית על הכיוונים הטכניים שלה, תמך נלהבות בהקמה וקידום פרויקטים חדשים במעבדה, ועזר לייצר ולסגור עסקאות רבות בשוק המקומי.
בראבו (תוכנית טלוויזיה)
מהלך התוכנית
במסגרת התוכנית תחרות כישרונות צעירים כאשר הזוכה בה נשלח לייצג את ישראל בתחרות "Bravo Bravissimo" באיטליה. בכל תוכנית מתמודדים 6 מתחרים על כרטיס עלייה לגמר בראבו שהזוכה בו ישלח לתחרות באיטליה. הזוכה בכל תוכנית זכה במלגת לימוד שנתית למימון לימודים בתחומו מתנת אחד ממפרסמי התוכנית.
בעונה הראשונה זכה הרקדן וובה קגן ונשלח לתחרות שהתקיימה במודנה. לאחר סיום התוכנית פנו לטלעד וביקשו לשלוח גם את אבירם ברט, נגן המפוחית שהשתתף גם הוא בגמר הישראלי. קגן וברט התחרו בשני מקצי מוקדמות שונים. אבירם ברט לא עלה לגמר התחרות ואילו וובה קגן עלה לגמר, שם הפסיד למתמודד האיטלקי. בעונה זו השתתפה גם מארינה מקסימיליאן בלומין.
בעונה השנייה היו שתי קטגוריות: כללית וקלאסית. בקטגוריה הכללית זכתה הזמרת אנה שפיץ ובקטגוריה הקלאסית זכה הכנר יניב גוטמן. שני המתמודדים הישראלים עלו לגמר באיטליה והכנר יניב גוטמן אף זכה במקום השני. בעונה זו השתתפה גם רוני נדלר כחלק מלהקת בנות.
בשנת 2002 הוחלט בטלוויזיה האיטלקית שהתחרות לשנה זו תתמקד רק בשירה. בישראל התקיימה תחרות במתכונת דומה לתחרות המקורית והזוכה זכה בתואר "זוכה בראבו 2002". בעונה זו (העונה החמישית) זכתה הזמרת טינה סוקולוב. בנוסף, בעונה זו, רק הגמר שודר בערוץ 2 ואילו המוקדמות שודרו בערוץ הילדים לאורך שמונת ימי חג החנוכה. את הגמר שידרו מיכל ינאי, מנחת בראבו הוותיקה לצד שני מנחי ערוץ הילדים- עודד מנשה ויעל בר זוהר.
למרות הפסקה התחרות באיטליה, בישראל שידרו עונה נוספת של התוכנית שמותגה כ"בראבו 2003". לעונה זו, נבחרו שני מנחים חדשים- ליאון רוזנברג ועדן הראל. בעונה זו השתתפה גם השחקנית והמדבבת גל סרי כזמרת.
בין השנים 1998–2001 התחרות התקיימה וצולמה בהיכל התרבות מאיר ניצן בראשון לציון. הגמר בשנת 2002 צולם בתיאטרון ירושלים.
גדי מאירי
גדי מאירי (נולד בטבריה ב-17 בפברואר 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבה 8 וכסגן מפקד חטיבה 460. מנהל השטח במפלגת יש עתיד ואף שובץ ברשימתה לכנסת.
מאירי התגייס לחיל השריון, שירת כקצין בחטיבה 7, פיקד על פלוגה ו' בגדוד 77 של החטיבה, ובשנים 1996-1998 אף פיקד על הגדוד. מאירי ביצע תפקידים שונים במטה מפקדת חטיבה 7 ועוצבת געש ופיקד על מגמת מפקדי פלוגות בקורס מ"פים מג"דים. ב-2002 מונה למפקד חטיבה 8, אז חטיבת שריון בפיקוד הצפון. בשנים 2005 עד 2010 שירת כראש צוות כשירות וכוננות ביחידת מבקר מערכת הביטחון. בשנת 2010 השתחרר משירות הקבע, והוא ממשיך לשרת במילואים בתפקיד בכיר בפיקוד הצפון.בדצמבר 2021 העניק הרמטכ"ל למאירי דרגת תת-אלוף במילואים.
לאחר השחרור מצה"ל וקריירה פוליטית
מאירי עבד כמנהל שיווק ומכירות בחברת RSL –Electronics, המייצרת מוצרי בקרה ביטחוניים לצה"ל. לקראת בחירות 2013 הצטרף למפלגת יש עתיד. במסע הבחירות שקיימה המפלגה באותה תקופה התנדב מאירי לנהל עבור המפלגה את אזור הגליל התחתון והעמקים. בתום הבחירות מונה למנהל השטח של המפלגה. בין השנים 2013-2015 עסק בהקמת התשתית הארגונית של המפלגה ברחבי הארץ, שימור חיזוק והקמת מטות המפלגה ובנוסף ארגון וניהול מערכת הבחירות המוניציפלית שהתקיימה באוקטובר 2013. המשיך בניהול מטות השטח גם בבחירות 2015 ואף שובץ ברשימת יש עתיד לכנסת. מאירי שימש כחבר במליאת מועצה אזורית עמק הירדן מטעם יישובו מ-2012 ועד בחירות 2018 לרשויות המקומיות. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 פרש מאיר מיש עתיד. משמש כחבר דירקטוריון בקרן קיימת לישראל ויו"ר וועדת הכספים של הארגון.
מאירי בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי.
רוסיה של העתיד
רוסיה של העתיד (ברוסית: Rossiya Budushchego ,Россия Будущего), הידועה במקור כברית העממית (ברוסית: Narodnyy Al'yans ,Наро́дный Алья́нс) אשר נקראה במשך השנים שלאחר מכן כמפלגת הקידמה, היא מפלגה פוליטית אופוזיציונית ברוסיה אשר נוסדה ב-15 בדצמבר 2012 על ידי חבר האופוזיציה הרוסית לאוניד וולקוב ומאוחר יותר נוסדה מחדש ב-19 במאי 2018 על ידי הפעיל אלכסיי נבלני, הידוע גם כמייסד הארגון ללא מטרות הרווח, הקרן נגד שחיתות. נבלני הצטרף למפלגה ונבחר ליושב הראש שלה בשנת 2013, אף על פי שהחמיץ את היווסדותה בשל עונש מאסר שריצה בגין מחאות ארציות שארגן נגד הנשיא ולדימיר פוטין, לאחר שסיים במקום השני בבחירות לראשות העיר של מוסקבה. נכון לשנת 2021 משרד המשפטים הרוסי עדיין לא רשם את המפלגה באופן רשמי.
רוסיה של העתיד ידועה כמתנגדת לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין ולמפלגת השלטון מטעמו, רוסיה המאוחדת. המצע של המפלגה מציג ביזור עמדות הכוח ברוסיה, קיצוץ במספר פקידי הממשל, תאווה לאחראים לדיכוי פוליטי וצמצום סמכויות הנשיא, מעבר לדמוקרטיה פרלמנטרית בשלטון החוק והבטחת עצמאותה של מערכת המשפט. מצע המפלגה גם קבע "צמצום דרסטי" של התערבות ממשלתית בכלכלה, הפסקת צנזורה, איסור על הממשלה להחזיק כלי תקשורת וביטול גיוס חובה. תוכניות מדיניות החוץ של המפלגה קוראות להכנסת ויזות למרכז אסיה, הפסקת תמיכה במה שמכונה "מדינות נוכלות" ויצירת שותפות עם מדינות המערב. לדברי בת בריתו של נבלני, ליובוב סובול, מטרות המפלגה כוללות "שינויים אמיתיים, רפורמות אמיתיות", כולל הגנות רכוש, מערכת משפט פלילית הוגנת ומאבק בשחיתות, "כדי שהכסף מהתקציב לא יזרום לחו"ל. לא יבלה על יאכטות וארמונות". בישיבת הקמת המפלגה השתתפו כ-124 נציגים מתוך כ-60 אזורי רוסיה. למפלגה ישנו ועד מרכזי בן שבעה חברים במקום יו"ר.
באפריל 2021, משרד המשפטים הרוסי רשם מפלגה בשם זהה לרוסיה של העתיד, מה שקרה מספר פעמים בעבר, אשר כתוצאה מכך, תצטרך המפלגה לשנות את שמה שוב.
הברית עממית
מפלגת הברית העממית נוסדה ב-15 בדצמבר 2012 בקונגרס המייסדים של המפלגה. בתחילה, איש האופוזיציה הרוסי אלכסיי נבלני סירב להצטרף למפלגה הפוליטית שהוקמה בעיקר על ידי תומכיו בעוד במהלך הקונגרס המייסד ב-15 בדצמבר 2012, הסביר את מעשיו באומרו כי "הברית העממית היא המפלגה שלי, אבל אני לא חושב שכרגע היא צריכה חבר אחר שמבלה את זמנו בין ועדת החקירה לאיזה דיון בבית המשפט שבו מעורבת רוסנפט. עם זאת. זו המפלגה שלי, היא מייצגת את העמדות שלי". ב-30 באפריל 2013 השעה משרד המשפטים של רוסיה את רישום המפלגה ולאחר מכן דחה את רישומה ב-5 ביוני 2013.
לאחר השתתפותו בבחירות לראשות עיריית מוסקבה ב-2013, שבהן זכה נבלני בכ-27.24% מהקולות, בהיותו המועמד שני בגובהו, כאשר מועמד מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת בראשות ולדימיר פוטין קיבל 51.37% מהקולות, הצהיר נבלני כי הוא מוכן להוביל את מפלגת הברית העממית. במהלך ביקורו בתחנת הרדיו הד מוסקבה ב-15 בספטמבר 2013, אמר נבלני: "אצטרף אליה, אין ספק בכך. אם אבחר, אוביל את הברית העממית. אני מאמין שהמפלגה הזו היא הקרובה ביותר אליי. ובכל זאת נשארתי מחוץ אליה מהסיבה הפשוטה שהייתי בטוח שאם אהיה, היא תישלל מרישום בוודאות". נבלני הביע בנוסף את רצונו להתמודד לבחירות לדומא במוסקבה ב-2014 תחת המפלגה.
ב-17 בנובמבר 2013, נערך במוסקבה קונגרס ההקמה השני של המפלגה בהשתתפות 111 נציגים מ-48 אזורים. 108 נציגי הסניפים האזוריים העניקו לנבלני רוב של כ-88 מהקולות והוא נבחר ליושב ראש המפלגה. במהלך פנייתו לנציגים אמר נבלני כי מפלגת הברית העממית תגיש שוב בקשה לרישום במשרד המשפטים. בציון הקונגרס ב-17 הצהיר באומרו: "אני מקווה שהמפלגה תירשם הפעם. אם לא, נקבל אישור חדש לרטוריקה הריקה של השלטונות בדבר סובלנותה כלפי האופוזיציה שלוקחת חלק בבחירות". מאוחר יותר, נחשף כי החלק הכלכלי במצע המפלגה נוצר על ידי הפרופסור לכלכלה סרגיי גורייב, לשעבר רקטור בבית הספר הכלכלי החדש. ב-20 בינואר 2014, משרד המשפטים דחה את הרישום למפלגה הפוליטית של ברית העם, בטענה לקיומו של ארגון אחר באותו שם בעוד גורייב עזב את רוסיה ב-30 באפריל 2013 לאחר "חקירה מפחידה ומשפילה" לדבריו, כאשר חוקרים ממשלתיים ערכו חיפוש במשרדו והבטיחו לו 5 שנים מאסר מהודעות הדוא"ל שלו בשל פעילותו בפאנל של מומחים כלכליים שהעריכו באופן ביקורתי את עמדת רוסיה בתיקה של חברת הגז יוקוס.  בשנת 2015 הנשיא פוטין הכחיש כי עזיבתו של גורייב "יכולה להיות קשורה לפעילות כלשהי של הרשויות".
מפלגת הקידמה
ב-8 בפברואר 2014, ועידת המפלגה החליטה לשנות את שמה של מפלגת הברית העממית למפלגת הקידמה.
ב-1 בפברואר 2015 קיימה המפלגה כינוס בו השתתפו 62 נציגים מ-50 סניפים אזוריים. למרות העובדה שהמפלגה לא נכללה ברשימה הפדרלית של הכוחות הפוליטיים המורשים להתמודד בבחירות, החליטה להתכונן לבחירות 2016 לדומא הממלכתית ולבתי המחוקקים האזוריים.
בקונגרס המפלגה ב-1 בפברואר 2015 הצהיר נבלני: "נמשיך לפעול למען השתתפות בבחירות. הסבירות שלא נזכה לשום בחירות היא גבוהה מאוד. אבל העבודה להכנת מועמדים צריכה להתבצע כבר עכשיו למקרה שיערכו בחירות בזק". ב-28 באפריל 2015 נשלל רישום המפלגה ובכך הפכה לעמותה. כפי שדווח בערוץ החי של נבלני באתר יוטיוב, הפעילים ינסו שוב בשם האופרטיבי של "כותרת עבודה" (כותרת עבודה, הנקראת לפעמים כותרת הפקה או כותרת זמנית של מוצר או פרויקט המשמש במהלך פיתוחו).
ב-11 בינואר 2018 אמר נבלני כי הנהגת העמותה ניסתה להירשם כמפלגה מאז 2012 וערכה שישה קונגרסים לשם כך. פגישה של הוועדה המארגנת של המפלגה נקבעה ל-17 בינואר 2018, וקונגרס מייסד נקבע ל-3 במרץ.
מפלגה בתהליך
ב-22 בפברואר 2018, סגן המתאם לשעבר של מטה מוסקבה של הקמפיין הנשיאותי של נבלני, ויטלי סרוקאנוב, הצהיר בעמוד הפייסבוק שלו כי הוגשו מסמכים למשרד המשפטים כדי לשנות את שם המפלגה "עמדה אזרחית" למפלגת הקידמה. נבלני אמר כי האסטרטג הפוליטי אנדריי בוגדנוב "ניסה לגנוב את שם המפלגה, כפי שהיה ב-2013 עם השם הברית העממית". ב-19 במרץ 2018 רשם משרד המשפטים את שינוי השם של מפלגת העמדה האזרחית של בוגדנוב למפלגת הקידמה.
ב-3 במרץ 2018, הקונגרס המייסד של מפלגתו של נבלני היה אמור להתקיים בשם אחר, אך ב-2 במרץ, שעה לאחר שנבלני הודיע ​​למשרד המשפטים על זמן ומקום הקונגרס, הודיע ​​בעל המקום על הפסקת החוזה עקב עמדת בעל הבניין והוסיף כי בנוסף לחוזה "יש כוחות שמעבר לשליטתו של אפילו המנכ"ל", תוך שהוא ציין שהבעלים קשור לממשלה. כתוצאה מכך, קונגרס המפלגה לא התקיים.
רוסיה של העתיד
ב-19 במאי 2018 התקיים קונגרס היסוד של מפלגת רוסיה של העתיד, בו גם הצביעו הנציגים בעד אימוץ אמנה חדשה. איבן ז'דנוב נבחר לראש המפלגה (מזכיר המועצה המרכזית של המפלגה). ב-18 ביולי הצהיר נבלני כי משרד המשפטים השעה את רישום הקמת המפלגה ב-10 ביולי 2018 עד 10 באוקטובר 2018, לאחר שזיהה "שמונה הפרות באמנה". ב-6 באוגוסט 2018, שוב הגישו תומכיו של נבלני מסמכים למשרד המשפטים לחידוש הרישום של רוסיה של העתיד, והכריזו על קיום קונגרס ו-55 פגישות אזוריות. ב-27 באוגוסט 2018 נדחתה ההרשמה של המפלגה. ב-20 בפברואר 2019 פרסם העיתון הרוסי נובאיה גאזטה מידע לפיו הוועדה המארגנת תקיים שוב קונגרס מכונן ב-28 במרץ. בפעם התשיעית, התקיים הקונגרס המייסד שבמהלכו נבחרה גם מועצה מרכזית חדשה של המפלגה ויושב ראש ב-28 במרץ 2019 בעיירה טרוסה שבמחוז קלוגה. בסיומו, בראשות המפלגה נבחר שוב נבלני. ב-16 במאי הגישו עורכי דין מטעם הקרן נגד שחיתות בפעם התשיעית מסמכים על רישום המפלגה למשרד המשפטים, לאחר שיצרו 56 סניפים אזוריים. ב-27 במאי 2019 דחה משרד המשפטים את הרישום למפלגה בפעם התשיעית, בטענה כי כבר קיימת מפלגה בשם רוסיה של העתיד. למרות זאת, לא ניתן היה למצוא מפלגה בשם זה במאגר המידע של משרד המשפטים. לפני כן, משרד המשפטים רשם פעמיים ארגונים בעלי שמות זהים למפלגותיו של נבלני. ב-21 בספטמבר 2020 חוסלה מסיבת הספוילר על ידי בית המשפט העליון. מנהל הקרן נגד שחיתות, איוון ז'דנוב, אמר כי המקרה של הסירוב לרשום את המפלגה הועבר לבית הדין האירופי לזכויות אדם (ECHR), ועדיין לא מתוכננת הגשת מסמכים חדשה לרישום המפלגה. החל מינואר 2021 המפלגה לא נרשמה ברוסיה על ידי משרד המשפטים.
אדאולוגיה
המפלגה דבקה בליברליזם יחד עם רעיונות מסוימים של מדינת רווחה. המפלגה מציינת כי רוסיה היא חלק מהציוויליזציה האירופית, שבה חופש, כבוד עצמי ואחריות אנושית ממלאים תפקיד חשוב, בעוד הצורך של המדינה להשתתף ביחסים חברתיים שונים, לרבות כלכלה, תרבות או משפחה, פחות בהדרגה. לכן, בעתיד ועם התפתחותה, לטענת המפלגה, המדינה הרוסית תצטרך לקחת על עצמה תפקיד של בורר, בעודה מסרבת להתערב באופן אקטיבי ביחסי הציבור, אך תוודא שאף אחד לא יפר את הכללים שנקבעו.
תוכנית המפלגה דגלה בביזור שלטון הכוח ברוסיה, צמצום מספר פקידי הממשל, תאווה של אחראים לדיכוי פוליטי וצמצום סמכויות הנשיא, מעבר לדמוקרטיה פרלמנטרית בשלטון החוק והבטחת עצמאותה של הרשות השופטת. כהתגלמות הרעיון של מדינה חברתית, המפלגה רואה במשימה להתגבר על אי שוויון כלכלי גדול מדי בין הרוסים, לפתור את בעיית המתח החברתי, כמו גם "המעבר לעולם חברתי המבוסס על עקרונות הצדק ושוויון בפני החוק של כל אזרחי רוסיה". במשק דבקה המפלגה בדעות מרכז, לפיהן יש להימנע הן מחופש מוחלט של יחסים כלכליים, הגורם ליותר מדי אי שוויון כלכלי וחברתי, והן מחלוקת טובין ציבוריים על בסיס שוויוני, הגורם להאטה בפיתוח כלכלי וחברתי.
גופים מנהלים
ההרכב הנוכחי של המועצה המרכזית של מפלגת רוסיה של העתיד כולל את האישים,
הרכב המועצה המרכזית של מפלגת רוסיה של העתיד (עד מרץ 2019),
הרכב המועצה המרכזית של מפלגת הקידמה (עד מאי 2018),
יעקב פפיאשוילי
יעקב פפיאשוילי (נולד ב-22 בינואר 1942) הוא סופר, משורר ופובליציסט ישראלי ממוצא יהודי-גאורגי.
קורות חיים
יעקב פפיאשוילי נולד בעיר כותאיסי, שברפובליקת גאורגיה, למיכאיל (מישה) פפיאשוילי, מהנדס עיצוב במקצועו, ולמרים פפיאשוילי-יעקובישוילי שהייתה אחות רפואית. בספטמבר 1951 הוא נכלל במשלחת הפיונירים של בית הספר התיכון מס' 3 בכותאיסי; הביאו אותם עם זרי פרחים בידיהם לכיכר המרכזית בעיר, והוא ראה שם את יוסיף סטלין. בספטמבר 1955 היא היה אחד משני הפיונירים שעל פי הנהלת בית הספר התקבלו בטרם מועד (עוד לא מלאו להם 13 שנים) לארגון הקומסומול; אדוארד שוורדנדזה, בהיותו באותה תקופה המזכיר הראשון של ועד העיר כותאיסי, העניק להם את כרטיסי חברי הקומסומול.
בשנת 1958 סיים יעקב פפיאשוילי בהצטיינות את בית הספר התיכון מס' 3 בכותאיסי, אולם מאחר שנכשל בבחינות הכניסה למוסד הפוליטכני של גאורגיה בטביליסי. הוא החל לעבוד בתשלובת בנייה מס' 4 כפועל. מאוחר יותר התקבל לפקולטה האקסטרנית בסניף כותאיסי, שהוסבה אחר כך לפקולטה ללימודי ערב, ובשנת הלימודים השלישית הוא הועבר למקום הלימודים הקבוע בטביליסי. במשך כמעט 6 שנים שיחק רוגבי בקבוצת "פוליטכניק", ובשנים 1966–1971 הוא הקים את קבוצת הרוגבי הראשונה במערב גאורגיה - "כותאיסיס משנבלי" (בונה כותאיסי), שמאוחר יותר הייתה מספר פעמים אלופת ברית המועצות. בשנת 1966 הוסמך כמהנדס בניין בתחומי בנייה תעשייתית ואזרחית, ובאותה שנה התקבל כמהנדס בתשלובת מס' 4. הוא עבד גם בתפקידים חשובים במשרד התעשייה - תשלובת "גרוזאוגול" (פחם גאורגיה) ובסניף כותאיסי של "סטרוי-בנק" (בנק הבנייה) של ברית המועצות. בשנת 1968 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית. בשנים 1968–1969 עבד כמנהל עבודה בתשלובת "יוז'סטאל-קונסטרוקציה", ובמהלך תקופה זו הוא עסק בבניית השלד של הבניין רב הקומות היחיד בכותאיסי, מול בניין הפרלמנט של ימינו.
בשנת 1970 הוא החל בפעילותו הספרותית המקצועית. בתחילה הוא שימש ככתב עצמאי בעיתונים "כותאיסי" ו"סופליס צחוברבה" (חיים כפריים), תוך שהוא משתף פעולה באופן פעיל עם כל כתבי העת הספרותיים של גאורגיה. יצירותיו השונות פורסמו בכתבי העת "גנטיאדי", "ציסקארי", "ליטראטורולי סכרתוולו", "נובאטי", "מצרליס גזטי", "גרוזינסקויה סלובו" ו"מנורה". יעקב פפיאשוילי הוא חבר באגודת הסופרים של גאורגיה. בשנים 1988–1989 כמעט כל יצירותיו פורסמו בישראל בעיתון הגרוזיני "עלייה מגאורגיה". בין השנים 1990–1996 היה פפיאשוילי מרצה באוניברסיטת כותאיסי ע"ש אקאקי צרטלי בנושא היחסים בין הגאורגים ליהודים.
בשנת 1996 עלה לישראל, ומשנת 1997 הוא חבר באגודת הסופרים של ישראל ובארגון הישראלי אקו"ם. בשנת 1999 פרסם פפיאשוילי בישראל את "שתי תמונות מחייו של מלון גגריפשי", בתמיכת קרן "עמוס" של נשיא המדינה, עזר ויצמן ע"ש זלמן שזר למדענים וסופרים. בשנת 2014 העניקה אגודת הסופרים של גאורגיה ליעקב פפיאשוילי את פרס הכבוד ע"ש איוואנה מצ'אבלי עבור יצירותיו הספרותיות והפובליציסטיות והתרגומים שפורסמו בשנים האחרונות.
הסופר ומבקר הספרות הישראלי, לאוניד פינקל, כתב במאמרו "עולמם של היופי והכוח":
יצירותיו
פפיאשוילי הוא מחברם של תשעה עשר ספרים, כולל שלושה אוספי שירה, תרגומים (בין היתר הוא תרגם לרוסית את ספרו של הסופר הגאורגי רוואז מישוולאדזה "ירושלים – טביליסי") וכן פרסומים רבים בכתבי העת והעיתונים הישראלים והגאורגיים. מבין תשעה עשר הספרים פורסמו בישראל שמונה ספרים בעברית, אנגלית, רוסית וגרוזינית. ספריו נמצאים בספריות לאומיות: בישראל (ירושלים), בברלין, בפראג, בספרייה של אוניברסיטת הרווארד, במוסקבה, בטביליסי ועוד.
שכבת lucidum
שכבת ה-Lucidum (בתרגום לעברית מלטינית: "שכבה ברורה") היא שכבה דקה וברורה של תאים מתים באפידרמיס. היא נקראת כך בגלל המראה השקוף שלה תחת מיקרוסקופ. היא נמצאת רק באזורים עם עור עבה, ובאופן בולט על כפות הידיים וכפות הרגליים.
השכבה ממוקמת בין שכבת granulosum לשכבת corneum, והיא מורכבת משלוש עד חמש שכבות של קרטינוציטים מתים משוטחים. לקרטינוציטים שבשכבת ה-lucidum אין גבולות ברורים והם מלאים ב-eleidin, צורת ביניים של קרטין.
העובי של שכבת ה-lucidum נשלט על ידי שיעור המיטוזה של התאים באפידרמיס. בנוסף, מלנוציטים קובעים את מידת הכהות של שכבת ה-lucidum. התאים של שכבת ה-lucidum משוטחים ומכילים חומר שומני שהוא תוצאה של exocytosis של גופי Lamellar שהצטברו בזמן שהקרטינוציטים עברו דרך שכבת ה-spinosum ושכבת ה-granulosum.
מיס הולנד
מיס הולנד היא תחרות יופי הנערכת בהולנד.
התחרות נערכה לראשונה ב-1929 באמסטרדם וזאת עד 1931, בין השנים 1932–1950 התחרות לא נערכה, ב-1951 חודשה התחרות.
הולנד השתתפה במיס עולם מתחילת התחרות ב-1951, ב-1956 הצטרפה הולנד לתחרות מיס תבל.
עד 1989 היה נהוג שהזוכה בתחרות הלכה לייצג את הולנד במיס תבל בעוד שסגניותיה מייצגות את המדינה בתחרויות יופי בינלאומיות אחרות כמו מיס עולם ומיס אינטרנשיונל.
מ-1950 ועד 1990 שם התחרות היה "Miss Holland", ב-1991 שונה שמה ל- "Miss Nederland" והזוכה נשלחת לתחרות מיס עולם. מ-1991 ועד 2008 נציגות הולנד למיס תבל נבחרו באמצעות תחרות נפרדת בשם "מיס תבל הולנד" ששודרה בשידור ישיר לטלוויזיה.
ב-2009 קים קוטר החלה להחזיק בזיכיון בהולנד עבור תחרות מיס תבל והיא מארגנת מדי שנה את תחרות מיס תבל הולנד.
רכס גולד
רכס גולד (באנגלית: Gold Range) הוא רכס הרים בהרי מונאשי, שבדרום ההרים הפנימיים של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה
בעבר גבולות הרכס היו אגם ארו ועמק אוקאנאגאן.
כיום נחשבים רק ההרים שממזרח לאגם ארו העליון, ממערב לנהר שוסוואפ העליון, ומדרום לכביש המהיר טרנס קנדה להרי הרכס.
הגבוה בהרי הרכס הוא הר אודין שגובהו 2,971 מטרים מעל פני הים.
שטחו של הרכס 2,039 קמ"ר.
הפסגות העיקריות של הרכס
הפסגות העיקריות של הרכס הן:
היסטוריה
שמו של הרכס אומץ רשמית בספטמבר 1932.
לקריאה נוספת
• Samuel N. Rhoads, he Birds Observed in British Columbia and Washington during Spring and Summer, 1892, Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, Vol. 45, No. 1 (Jan. - Mar., 1893), pp. 21-65
יבגניה גינזבורג
יבגניה סולומונובנה גינזבורג (ברוסית: Евге́ния Соломо́новна Ги́нзбург, 20 בדצמבר 1904 - 25 במאי 1977) הייתה סופרת רוסיה ממוצא יהודי, שידועה בכך שלמרות היותה פעילה במפלגה הקומוניסטית, הואשמה על לא עוול בכפה בפעילות מחתרתית (כחלק מהטיהורים הגדולים של סטלין) נגד השלטון הסובייטי וריצתה עונש של 18 שנות מאסר בגולאג. היא פרסמה שני ספרים בעלי ערך אינפורמטיבי רב אודות ההאשמות שהופנו כנגדה וחוויותיה בגולאג.
קורות חיים
יבגניה גינזבורג נולדה בשנת 1904 במוסקבה לזוג יהודי, רבקה (Revekka) ושלמה (Solomon) גינזבורג. אביה היה רוקח. היא גדלה במוסקבה, אך היא ומשפחתה עברו לעיר קאזאן. בבגרותה נהייתה מורה ונישאה לאלכסיי פדורוב, ולשניים נולד בן בשם אליושה, שנהרג במצור על לנינגרד במלחמת העולם השנייה. בקאזאן הפכה לפעילת המפלגה הקומוניסטית, כאשר התגרשה ונישאה מחדש לפאבל, שהיה בעל מעמד גבוה במפלגה. לשניים נולד בן, וסילי, שנהיה בבגרותו סופר מפורסם.
מעצרה ומאסרה בגולאג
בשנת 1937, נעצרה גינזבורג באשמת השתתפות ב-"מחתרת טרור טרוצקיסטית". גינזבורג לא השתתפה מעולם בפעילות כזו, והואשמה בה כחלק ממדיניות הטיהורים של סטלין בשנות ה-30 של המאה ה-20 (תקופה שבה המשטר הקומוניסטי בראשות סטלין שלח למחנות פוליטיקאים, אנשי צבא, מדענים, סופרים ואנשי תרבות רבים). בן זוגה נעצר מעט זמן לאחר מכן באותה האשמה. היא גורשה מהמפלגה הקומוניסטית, ונשלחה על ידי הנ.ק.ו.ד. ("אן קה וה דה". הגוף האחראי על מערכת הגולאג – מחנה עבודה למטרות חינוך מחדש של מתנגדי המשטר הסובייטי, והאחראי גם על אכיפת חוקי המשטר) לגולאג ליד נהר קולימה שבסיביר, במזרח הרחוק הרוסי. בגולאג היא עבדה כאחות, ושם גם הכירה את בן זוגה השני, ד"ר אנטון וולטר, אסיר מחצי האי קרים (אשר נשלח לגולאג בגלל מוצאו הגרמני), שעבד כרופא במחנה. לאחר מכן הועברה לבידוד של שנתיים בעיר ירוסלבל, ליד מוסקבה.
את הסבל בבידוד תיארה גינזבורג רבות :
לאחר 10 שנות מאסר בגולאג, שוחררה גינזבורג, אך נשארה בעיר מגדן שליד קולימה על מנת לעבוד כמורה ולהיות עם בן זוגה אנטון. במגדן גם התאחדה עם בנה ואסילי, בעוד כאמור, בנה הבכור אליושה נהרג במלחמת העולם ה-2, ובנוסף, בן זוגה הראשון פאבל נפטר בעת מאסרה. לאחר זמן קצר נעצרה שוב, למשך 8 שנים נוספות, עד שנת 1955 (שנתיים אחרי מות סטלין).
פועלה לאחר המאסר
ב-1955 חזרה גינזבורג למוסקבה והחלה לכתוב, בין השאר גם על חוויותיה בגולאג. ב-1967 פורסם ספרה המלא הראשון – "Journey into the Whirlwind", שמחולק לשני חלקים: בראשון מתארת גינזבורג את חוויותיה מהמעצר ואת האשמתה על בגידה במפלגה הקומוניסטית וריגול למען מחתרת טרוצקיסטית. בשני היא מתייחסת לשנות המאסר עצמן בסיביר ולחוויות הקשות שעברה שם.
ספרה השני, "Within the Whirlwind", יצא שלוש שנים לאחר מותה, ב-1981. בספר זה ממשיכה גינזבורג לתאר את חייה תחת השלטון הקומוניטי והמאסר. ספר זה עובד בשנת 2009 לסרט באותו שם.
ספריה נחשבים לבעלי ערך אינפורמטיבי רב באשר לתנאי הכליאה של האסירים בברית המועצות, והם פורסמו בכמה שפות, אולם לא הותרו לפרסום בברית המועצות עד שנת 1989, ואז הותרו עקב תהליכי פירוק ברית המועצות.
חאבי מרטינס
חאבייר "חאבי" מרטינס אגינאגה (בספרדית: Javier "Javi" Martínez Aguinaga; נולד ב-2 בספטמבר 1988 באסטייה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי במועדון ספורט קטר.
אתלטיק בילבאו
מרטינס החל את קריירת הבוגרים שלו באוסאסונה ב'. בקיץ 2006, כאשר היה בן 17, עבר מרטינס לקבוצת אתלטיק בילבאו תמורת 6 מיליון אירו. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון, 2006/07, מרטינס הפך לשחקן הרכב חשוב בהגנתה של אתלטיק בילבאו. את שערי הבכורה שלו בקבוצה הבקיע מרטינס במשחק ליגה מול דפורטיבו לה קורוניה בדצמבר 2006, אז הבקיע צמד בניצחון 0–2. בעונה זו הבקיע מרטינס שלושה שערים סך הכל, אך קבוצתו ספגה 62 שערים והייתה רחוקה נקודה אחת בלבד מירידת ליגה. בעונות הבאות, מרטינס ובילבאו סיימו לרוב במרכז הטבלה, כשלעיתים התברגו במפעלים האירופיים. עם בילבאו הגיע מרטינס לגמר גביע הספרדי בעונת, שם הפסיד עם הקבוצה 1–4 בגמר לברצלונה. באותה עונה מרטינס ובילבאו הגיעו בליגה האירופית עד לשלב 32 הגדולות שבו נעצרו על ידי אנדרלכט הבלגית. בעונת 2011/12 רשם מרטינס עם בילבאו עונת שיא, בה הגיע שוב לגמר גביע המלך הספרדי, בו הפסידה הקבוצה 0–3 לברצלונה. באותה עונה, מרטינס השתתף עם אתלטיק בילבאו בגמר הליגה האירופית, בו הפסידה הקבוצה 0–3 לאתלטיקו מדריד. בתקופה זו, מרטינס שיחק יותר כקשר אחורי, כאשר בתקופות אחרות שיחק בעיקר כבלם.
באיירן מינכן
בסוף חודש אוגוסט 2012 חתם לחמש שנים בבאיירן מינכן, שהעבירה לאתלטיק בילבאו 40 מיליון אירו עבורו, לאחר משא ומתן ארוך בין הקבוצות. סכום העברה זה היה לסכום הגבוה ביותר ששולם אז עבור שחקן בבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מרטינס בספטמבר 2012, כשהחליף את בסטיאן שוויינשטייגר בניצחון 1–6 על שטוטגרט. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע מרטינס בבעיטת מספרת בניצחון 0–5 על הנובר 96 בנובמבר 2012. מרטינס הפך כבר בעונתו הראשונה בבאיירן מינכן לחלק חשוב מאוד מהגנת הקבוצה, כשהוא משתף פעולה בקישור עם שוויינשטייגר, ובהגנה עם דאנטה, פיליפ לאם, ג'רום בואטנג ודויד אלאבה. באותה עונה, מרטינס היה חלק בלתי נפרד מהזכייה בטרבל ההיסטורי, תוך הפגנת משחק הקרבה קשוח במרכז השדה. מרטינס זכה לשבחים רבים על משחקו מול ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות, בו שמר היטב על צ'אבי ואנדרס אינייסטה, והפך את שיטת הטיקי טאקה של ברצלונה לבלתי יעילה. משחק זה הסתיים בתוצאה 0–4 לבאיירן מינכן. מרטינס הצטיין גם בגמר ליגת האלופות 2013, בו ניצחה באיירן מינכן 1–2 את בורוסיה דורטמונד.
בעונת 2016/17 מרטינס חזר לשחק בהרכב באיירן מינכן בקביעות, ותופקד בעיקר כבלם תחת המאמן החדש קרלו אנצ'לוטי, כאשר אצל מאמניו הקודמים בבאיירן מינכן, יופ היינקס ופפ גווארדיולה, שיחק בעיקר כקשר אחורי. מרטינס שיתף פעולה בעונה זו עם דויד אלאבה, מאטס הומלס, פיליפ לאם, ולעיתים גם עם ג'רום בואטנג שסבל מפציעות רבות, ומרטינס תופקד כבלם בגין זאת. מרטינס הציג יכולת גבוהה מאוד לאורך כל העונה. עם זאת, במשחק הראשון ברבע הגמר מול ריאל מדריד, ספג מרטינס כרטיס אדום בדקה ה-60 של המשחק. הרחקה זו השפיעה רבות על המשחק, שהיה עד אז בשליטתה של באיירן מינכן, וריאל מדריד ניצחה 1–2 באליאנץ ארנה. מרטינס נעדר מהגומלין, בו ניצחה באיירן מינכן 1–2 בסנטיאגו ברנבאו, אך הודחה מהמפעל לאחר שספגה שלושה שערים בהארכה. באותה עונה, בחצי גמר הגביע הגרמני, מרטינס ביצע שגיאה בהגנה כשכדור שמסר לשוערו סוון אולרייך הפך לשער יתרון של מרקו רויס מבורוסיה דורטמונד. כעבור מספר דקות הבקיע מרטינס את שער השוויון, אך באיירן מינכן הודחה מהגביע לאחר הפסד 2–3. באותה עונה, זכה מרטינס עם באיירן מינכן באליפות חמישית ברצף.