cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסטרי קלוטה
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה בשנת 2001 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת אינה בבקובה מאוקראינה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (1.97 מטר).
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבבריטניה ב-30 ביולי 2002 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא משחקים חדש של 1.96 מטר (הנוכחי 2013). שבוע לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה בתוניס היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר.
באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכתה קלוטה פעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש ושיא אפריקה חדש של 2.06 מטר, לפני מרינה קפצובה מרוסיה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (2.00 מטר).
באליפות אפריקה שנערכה בברזוויל שברפובליקה של קונגו ביולי 2004 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי ילנה סלסרנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.06 מטר ולפני ויטה סטיופינה מאוקראינה (2.02 מטר).
שיאים אישיים
אצטדיון אולם
סינתיה בליבו
סינתיה בליבו (באנגלית: Cynthia Belliveau; נולדה בשנת 1963) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה
בליבו נולדה בעיר סטרטפורד שבאונטריו ולמדה באוניברסיטת ווטרלו, היא השתתפה בתחרות מיס הנוער של קנדה 1982 ומיס קנדה 1983, שם עלתה לשלב 10 המתמודדות שעלו לחצי הגמר.
היא שימשה ככתבת בתחנת הטלוויזיה "CKCO-DT" שבקיצ'נר.
ב-1985 שיחקה בסרט הטלוויזיה "The Hearst and Davies Affair" העוסק ברומן של ויליאם רנדולף הרסט עם השחקנית מריון דייוויס. שיחקה גם בקומדיה "Screwballs II".
ב-1989 גילמה אחות בסרט "אנחנו לא משוגעים".
ב-1993 ו-1995 שיחקה בשני פרקים של סדרת הערפדים "Forever Knight".
ב-1997 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Breach of Faith: A Family of Cops II".
דוקטור דוליטל (סדרת טלוויזיה)
דוקטור דוליטל (באנגלית: Doctor Dolittle) היא סדרת הנפשה אמריקאית המבוססת על ספרו של יו לופטינג "דוקטור דוליטל". עלילת הסדרה נפרסה לאורך 17 פרקים. הסדרה היא הסדרה הראשונה שדובבה לעברית.
עלילה
דוקטור דוליטל מסתובב ברחבי העולם בספינתו כדי לעזור לכל חיה חולה הזקוקה לעזרה. הוא נעזר במשימותיו בשותפו, המלח הצעיר טומי סטאבינס. הם חולקים את הספינה עם צוות החיות של דוליטל.
בגל מסעותיו, דוקטור דוליטל אינו היה רחוק מאי הפיראטים, אשר הוא למעשה צוללת מחופשת, משכנם של סם סקרבי וצוות הפיראטים שלו. לסם סקרבי יש מטרה אחת בחיים: שליטה בעולם. הוא מאמין שאם יצליח לקבל את סוד יכולת הדיבור עם החיות של דוקטור דוליטל, הוא יוכל להרים צבא של "יצורים מפחידים" שיעזרו לו להשתלט על העולם. על ידי שימוש במכשיר ההאזנה שלו בשנורקל, סקרבי מתרשם מהמסעותיו של דוקטור דוליטל ואז זומם להפריע לו, לשבש או אפילו לחטוף את הדוקטור, טומי או כל אחת מהחיות שלו, כדי לאלץ אותו לחשוף כיצד הוא מסוגל לדבר עם חיות. עם זאת, בשל כישוריו של דוקטור דוליטל, כמו גם חוסר הכשירות של הפיראטים, הם אף פעם לא מצליחים.
פארידי מוסה
קריירה
מוסה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אזאם והצטרף לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17.
בשנת התאמן בטנריפה ובהמשך הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-14 בינואר 2017 מוסה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים בתיקו 2-2 נגד אוניון ויירה, בה גם הבקיע את שערו הראשון. ב-30 באפריל הבקיע צמד בניצחון 1-5 נגד לנזרוטה.
ב-12 באוגוסט 2020, מוסה חזר לטנזניה וחתם ביאנג אפריקאנס.
ב-19 בנובמבר 2013 מוסה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה בתיקו 0-0 נגד. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
שורש 29
שורש 29, או יוֹאוּ בּוּ (בסינית: 又部, פיניין: Yòu bù) הוא השורש העשרים ותשעה של הכתב הסיני. פירושו "ו" "בנוסף" או "יד ימין" והוא האחרון מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 91 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות
הצורה העתיקה של דמות השורש 又 היא פיקוגרמה של יד ימין שממנו התו הסיני המודרני 右 (שפירושו "ימין") נגזר. למרות ש 又 (שוב) כתו סיני מודרני כבר לא מייצג את המשמעות של "ימין", המשמעות של "יד" נשמרת בחלק מהתווים הסיניים שנגזרים משורש 29.
חולה (הלכה)
גדרו
ההגדרה ההלכתית של "חולה" היא מצב בו האדם תשוש בכל גופו עד שאינו מסוגל ללכת ברגליו. קיימת הבחנה, המוכרת בעיקר בהלכות שבת, בין חולה שיש בו סכנה לבין חולה שאין בו סכנה.
דינו
קיימות מספר מצוות מהן נפטר החולה, או שקיימת הקלה עבורו בהן, וכדלהלן.
שבת
קיימים מספר אופנים שהתירו בהם לחלל את השבת עבור חולה. שתי מחלקות עיקריות קיימות בדיני חולה בשבת:
ליפנו
ליפנו (בפולנית: Lipno) היא עיירה בפרובינציית קויאוויה-פומרניה במרכז פולין, כ-20 ק"מ צפונית לעיר וְלוֹצְלָאוֶוק וכ-40 ק"מ דרומית-מזרחית לטוֹרוּן. היא משמשת כבירתו של מחוז ליפנו, ובשנת 2012 התגוררו בה כ-14 אלף תושבים.
היסטוריה
ליפנו נוסדה ב-21 באפריל 1349, על בסיס התיישבות מוקדמת יותר בשם ליפה (Lippe). בהיותה על אם הדרך בין פְּלוֹצְק לטורון, התפתח בה המסחר, אך גם מלאכה זעירה ובמיוחד ענף הסנדלרות. בנוסף, נהנתה העיר מגביית מכס מסוחרים ליטאים ופרוסים שעברו דרכה. במאות ה-15 וה-16 נהנתה העיר משגשוג כלכלי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה ליפנו בידי גרמניה, והייתה בשליטתה מ-1915 ועד לסיוף המלחמה. עם תום המלחמה הושבה לשליטת פולין ונכללה בשטחה של הרפובליקה הפולנית השנייה, למעט תקופה בת שבוע במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, אז נכבשה בידי הצבא האדום.
ב-1937 הוקמה מסילת ברזל שחיברה את ליפנו לוורשה ולטורון.
במהלך פלישת גרמניה לפולין כבשה גרמניה הנאצית את ליפנו ב-8 בספטמבר 1939. באוקטובר אותה שנה סופחה העיר לגרמניה, יחד עם שטחים נרחבים במערב פולין. יהודי העיר גורשו ממנה כשלושה חודשים לאחר מכן, ורוכזו בגטאות ורשה ולודז'. גם התושבים הפולנים נרדפו, ומאות מהם נרצחו. עם סיום המלחמה חזרה ליפנו לשליטת פולין
הרפורמה במבנה השלטון שנערכה בפולין עם כינונה של הרפובליקה השנייה כללה גם חלוקה למחוזות, וליפנו קיבלה מחוז משלה. ב-1975 בוטל המחוז, והעיר שויכה למחוז וולוצלאווק, עד לכינונו מחדש ב-1999.
הקהילה היהודית
עדויות לקיומה של קהילה יהודית בליפנו קיימות מראשית המאה ה-19. באותה העת הוקמו בעיר בית כנסת ובית קברות יהודי. צו מיום 25 במאי 1824 הגביל את מגורי היהודים לרובע אחד בלבד (הרוויר). במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקם בית כנסת שני, גדול יותר (שכונה "בית הכנסת הגדול"), ויכול היה להכיל כמה מאות מתפללים. כן הוקמו באותה תקופה מספר שטיבלאך. בדומה לשכניהם, גם היהודים בעיר התפרנסו בעיקר ממסחר ומלאכה. הקהילה היהודית הקימה מוסדות שונים כחברה קדישא, חברת ביקור חולים (1889) וקופת גמילות חסדים (1903) שהעניקה הלוואות לנזקקים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו רבים מיהודי ליפנו, ומרביתם השתקעו בוורשה. בתקופה הקצרה בה כבש הצבא האדום את העיר הוחרם רכוש רב של תושביה, ובכלל זה רכוש יהודי, וגם הצבא הפולני ששחרר את העיר בזזו את רכושם. במהלך שנות ה-20 סייע הג'וינט לקהילה לשקם את עצמה. הג'וינט הקים מטבח להזנת הילדים, ותרם כסף לקופת הגמילות חסדים, כדי לאפשר את המשך פעילותה.
באותה העת התבססו בעיר רוב התנועות הציוניות, ובהן הציונים הכלליים, פועלי ציון, המזרחי, הצה"ר. תנועות הנוער השומר הלאומי, השומר הצעיר ובית"ר הקימו אף הן סניפים בעיר. גם תנועות לא-ציוניות כאגודת ישראל והבונד הקימו סניפים בליפנו. על אף הפעילות הציונית הענפה בעיר, רוב היהודים בה היו חרדים, ובבחירות לוועד הקהילה שנערכו ב-1931 קיבלו נציגי החרדים 5 מנדטים לעומת 3 מנדטים לציונים. בבחירות שנערכו ב-1936, זכו נציגי התנועות הציוניות לרוב של 5 מול 3. יהודי ליפנו היו מעורבים גם בפוליטיקה הפולנית, וכמה מהם כיהנו כחברי מועצת העיר. רב העיר שמואל ברוט נבחר לציר בסיים ב-1928.
בסוף שנות ה-30 החלו יהודי ליפנו לסבול מאנטישמיות, ורבים מעסקיהם הוחרמו.
ערב מלחמת העולם השנייה היוו היהודים כ-40% מאוכלוסייתה של ליפנו. רבים מהם נמלטו לוורשה כאשר גרמניה פלשה לפולין בפרוץ מלחמת העולם השנייה, אך גם זו נכבשה על ידי הגרמנים תוך זמן קצר. ליפנו עצמה נכבשה ב-8 בספטמבר 1939, ותוך זמן קצר החלו חיילי הוורמאכט והגסטאפו בביזת רכושם של היהודים ובהשפלתם. החל מראש השנה, שחל ב-14 בספטמבר נאסרה עליהם הכניסה לבית הכנסת הגדול. ביום הכיפורים, שחל ב-23 בספטמבר נצטווה רב העיר לאסוף זבל סוסים מרחובות העיר. באוקטובר חויבו יהודי העיר לענוד טלאי צהוב. באותו החודש נלקחו 15 יהודים בעלי נכויות, ונרצחו ביער סמוך. בנובמבר הציתו הגרמנים את בית הכנסת, ובחודשים הבאים החריבו מוסדות יהודיים נוספים ואף בתים פרטיים. המצבות בבית הקברות היהודי נהרסו, ונלקחו לשם בניית מדרכות. בדצמבר גורשו יהודי העיר לוולוצלאווק ולוורשה. אלה שגורשו לוולוצלאווק הועברו מאוחר יותר לגטו לודז', ואלו שגורשו לוורשה הועברו לגטו ורשה. ערב הגירוש עמד מספר היהודים בעיר על 2,979.
יון אולה סאנד
יון אולה סאנד (בנורווגית: Jon Ola Sand; נולד ב-21 בדצמבר 1961) הוא המפקח על תחרות האירוויזיון החל משנת 2010 ובפועל מאירוויזיון 2011 עד לשנת 2020. הקודם לו בתפקיד היה סבנטה סטוקסליוס משוודיה.
על עבודתו
סאנד הוא איש טלוויזיה נורווגי העובד עבור ערוץ השידור הציבורי הנורווגי NRK (ראשי תיבות של: Norsk Rikskringkasting). הוא עסק רבות בעבודה בהפקות גדולות ב-NRK, בערוצי טלוויזיה נבחרים, וכן בחברות הפקה עצמאיות. סאנד הוא חבר באקדמיה הבינלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה. הוא הפיק וביים מגוון רחב של תוכניות, כגון קונצרט פרס נובל לשלום, טקס פרסי הקולנוע הנורווגי, ואת הבחירה הנורווגית הלאומית לאירוויזיון (Melodi Grand Prix).
בשנת 2010 מונה סאנד למפיק הראשי של תחרות האירוויזיון ה-55, שנערכה באותה עת בארץ מוצאו נורווגיה בעיר אוסלו. באותה עת היה סאנד מפיק טלוויזיה בערוץ הטלוויזיה הנורווגי NRK, שהיה אחראי על הפקת התחרות באותה שנה.
ב-26 בנובמבר 2010 מונה סאנד מטעם מנהלי ה-EBU, איגוד השידור האירופי, מפיק האירוויזיון, למפקח הרשמי של התחרות ("ESC Executive Supervisor"). זאת לאחר שהקודם לו, סבנטה סטוקסליוס, החליט להתפטר מהתפקיד. בשנת 2011 ערך סאנד את הופעת הבכורה שלו כמפקח על תחרות האירוויזיון בדיסלדורף.
בספטמבר 2019 פורסמה באתר האינטרנט של איגוד השידור האירופי, מודעת "דרושים" למציאת מפקח כללי חדש לתחרות האירוויזיון. בהודעה מטעם איגוד השידור נמסר כי אירוויזיון 2020 יהיה התחרות האחרונה בה ישמש סאנד בתפקידו.
בדיקת ביופסיה של בלוטת הזקיף
בדיקת ביופסיה של בלוטת הזקיף (קשרית הזקיף) הלימפתית בבית השחי בקרב חולות בסרטן השד היא החלק מההליך הניתוחי של ניתוח כריתת שד. מטרתה העיקרית של בדיקה זו היא זיהוי של הבלוטות הראשונות בשרשרת הריכוז הלימפטי של בית השחי, במטרה לקבוע את שלב המחלה (staging) כמדד המשפיע על הפרוגנוזה של המטופלת וכקריטריון להמשך טיפול.
ההחלטה על היקף ניתוח הוצאת הבלוטות בתלוי בין היתר בהמצאות תאים סרטניים בבלוטת הזקיף. אם נמצאו תאים סרטניים יכרתו גם קשריות הלימפה הבאות לפי שיקול דעתו של הרופא. כאשר לא נמצאים תאים סרטניים בקשרית הזקיף, הסיכוי שימצאו תאים סרטניים קשריות אחרות בסביבתה הוא זניח. במקרה של העדר תאים סרטניים בקשרית הזקיף הטיפול צפוי להיות יותר שמרני עם סיכויי הצלחה גבוהים יותר כתוצאה מאי כריתה של קשריות לימפה מרובות.
קשרית הזקיף
קשרית הזקיף מכונה גם בלוטת הזקיף, היא כינוי לקשרית או קשרי הלימפה הראשונים אליהם יתנקזו תאים סרטניים במקרה של גידול. הקשרית היא חלק ממערכת הלימפה, המהווה גורם משמעותי בהגנה על הגוף מפני גורמים מסכנים ופועלת כרשת של צינורות וקשרים במקביל למערכת הדם לאורך הגוף כולו.
קשרי הלימפה אחראיים על סינון הנוזל הלימפתי והם מצויים באזורים שונים של הגוף.
בספרות הם מכונים לעיתים בלוטות לימפה, אולם בניגוד לבלוטה כהגדרתה הקשרים אינם מפרישים חומרים אלא מהווים מעין מסננת.
במקרה של סרטן השד קשרית הזקיף תמצא בדרך כלל באזור בתי השחי של המטופלת (בהתאמה לצד בו נמצא הגידול).
תהליך התפשטות הגידול
במרבית המקרים של סרטן השד כאשר התאים הסרטניים ניתקים מהגידול הראשוני באזור השד, הם נעים לתוך המערכת הלימפתית כחלק מתהליך שליחת הגרורות. ברוב המקרים, החדירה של התאים הסרטניים לקשרית הזקיף מתרחשת לפני החדירה שלהם למערכת הדם ומשם לאיברים נוספים. זאת ככל הנראה מפני שלכלי הדם יש שכבת ממברנה בזאלית עבה יותר, אותה התאים מתקשים יותר לחדור. מחקרים נוספים מרמזים על כך שסביבת קשרי הלימפה מהווה קרקע נוחה להתרבות התאים הסרטניים והשתרשותם.
הליך הניתוח
בשלב הראשון של כל ניתוח לסרטן שד מוקדם תוסר בלוטת הזקיף ותשלח לבדיקת פתולוג אשר יכול להעריך בזמן אמת המצאות של תאים סרטניים בבלוטה ע״י בדיקת חתך קפוא או ציטולוגיה.
על מנת לאתר את מיקומן המדויק של בלוטות הזקיף, נעשה שימוש בשתי שיטות מקובלות לצורך מיפוי:
שימוש בצבע - הזרקת צבע (Lymphozorin, Isosulfan blue) לאזור שסביב הגידול. לאחר כ-15–20 דקות, הצבע יתנקז אל בלוטות הזקיף, והמנתח יוכל לזהות את הבלוטות ולהסירן.
הזרקה של חומר רדיו אקטיבי (קולואיד מסומן בטכנציום) - מוזרק כשעתיים עד 24 שעות לפני תחילת הניתוח. המנתח יבדוק באמצעות מונה גייגר מאין נפלטת הכמות הגבוהה ביותר של קרינה. אזור הקרינה המרבי יעיד לרוב על הימצאותה של בלוטת הזקיף. כיום, הגישה המקובלת היא שימוש בשתי השיטות בו זמנית במטרה להגדיל את שיעור הזיהוי של בלוטות הזקיף ולמזער את הפגיעה במטופלת (פולשניות הניתוח).
קיימת גם הגישה הסלקטיבית בה יוזרק בשלב הראשון החומר הרדיואקטיבי, ובחדר ניתוח רק אם הקריאות הרדיואקטיביות אינן טובות - הוספת חומר צבע. יתרון שיטה זו בהפחתת החשיפה של המטופלת לתופעות של אלרגיות כתוצאה מהזרקת הצבע ושדה ניתוח נקי וברור יותר.
מונה גייגר
גלאי המורכב משפופרת גלילית (מכונה Probe) אשר במרכזה עובר תיל דק מאוד המשמש כאנודה (הדק טעון חיובית אשר מושך חלקיקים טעונים שלילית), דפנות השפופרת מצופים מתכת ומשמשים כקתודה (הדק טעון שלילית אשר מושך חלקיקים טעונים חיובית).
האנודה מצויה במתח חיובי גבוה (500V) ביחס לקתודה. השפופרת עצמה מכילה גז אציל כמו ארגון או תערובת של ארגון וגז מתאן בלחץ נמוך.
עקרון הפעולה של השפופרת: חלקיק של קרינה גרעינית חודר לשפופרת, פוגע באטומי הגז שבה ומיינן את אטומי הגז. בשפופרת נוצר יון חיובי הנע אל הקתודה, ואלקטרון שלילי שנתלש מהאטום ונע אל האנודה.
השדה החשמלי בסביבת התיל הדק הוא חזק ולכן האלקטרון מאיץ בדרכו אל האנודה ובדרך מיינן אטומים נוספים (יינון משני), כל האלקטרונים החופשיים נמשכים אל האנודה ובהגיעם אליה נוצר פולס של זרם חשמלי. כל פולס מציין את הגעתו של חלקיק קרינה אחד אל הגלאי.
מערכת אלקטרונית המחוברת לגלאי, מזהה את הפולס ומונה את מספר החלקיקים.
תהליך המדידה של תנועת האלקטרונים ואיסופם על ידי האנודה הוא מהיר מאוד כך שניתן למדוד עד 500 חלקיקים בשנייה מבלי שתהיה חפיפה בין הפולסים שנגרמו מחלקיקים שונים. אם לא יתבצע יינון משני (בתוך המיכל) הפולס של הזרם החשמלי יהיה חלש מידי ולא יורגש על ידי המערכת.
יעילות הגלאי במקרה של קרינת α או β היא בקירוב 100% מכיוון שכאשר חלקיקים אלו עוברים בגז הם גורמים בסבירות גבוהה ליינון ולכן נמנים על ידי הגלאי. במקרה של קרינת γ, הפוטונים עלולים לעבור דרך הגז מבלי ליינן את האטומים ולמעשה לא יורגשו על ידי הגלאי, רק חלק קטן מן הפוטונים מבצע אינטראקציה עם הגלאי וגורם ליינון. יעילות הגלאי עבור קרינת γ היא בסביבות 1%.
המשך הטיפול וסיכונים אפשריים
לאחר בדיקת בלוטת הזקיף ימשיך המנתח להוצאת הגידול המרכזי ולכריתת שד חלקית או מלאה.
המנתח ייטה להמליץ על כריתת שד מלאה כשהגידול הוא רב מוקדי (נמצא בכמה מוקדים שונים), ואילו על כריתה חלקית עם טיפול משלים של הקרנה במקרה ומדובר בגידול קטן עם גבולות ברורים או לפי בקשת המטופלת.
הסיכונים האפשריים כוללים כמו בכל ניתוח דימום או זיהום. בנוסף במקרים נדירים קיימת סכנה לרגישות לחומר הניגוד או הצבע.
אם הייתה כריתת קשריות לימפה נוספות תיתכן פגיעה בעצבים תחושתיים או מוטוריים באותו אזור וכן ללימפאדמה בעתיד, הסבירות לפגיעה עולה ככל שייכרתו יותר קשריות.
תיירות מין נשית
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|מפת תיירות מין נשית מדינות מוצא: [[אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, קנדה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, יפן, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה וארצות הברית.
מדינות היעד: אלבניה, הבלקן, קמבודיה, הקריביים, קוסטה ריקה, קרואטיה, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, יוון, האיטי, אינדונזיה, איטליה, ג'מייקה, קניה, מרוקו, הפיליפינים, פורטוגל, ספרד, טנזניה, תאילנד, טובגו, טורקיה, וייטנאם.]] תיירות מין נשית היא תיירות מין של נשים הנוסעות בכוונה לעסוק בפעילות מינית עם אחד או יותר מהמקומיים, בדרך כלל גברים עובדי מין. נשים תיירות מין עשויות לחפש היבטים של מערכת היחסים המינית שאינם משותפים בדרך כלל לגברים תיירי מין, כגון רומנטיקה ואינטימיות. נשים שמתאימות לפרופיל הזה - במיוחד נשים לבנות עשירות, רווקות, מבוגרות - מתכננות חופשות הכוללות סקס, תשומת לב, ורומנטיקה עם עובדי מין. שכיחות תיירות המין הנשית נמוכה משמעותית מתיירות המין הגברית, ועם זאת, הערכות בענף התיירות מדברות על 600 אלף נשים מערביות שיוצאות לתייר למטרות מיניות מדי שנה.
תיירות מין נשית מתרחשת באזורים מגוונים בעולם. הדמוגרפיה של תיירות המין הנשית משתנה בהתאם ליעד, אך באופן כללי נשים תיירות מין הן בדרך כלל נשים ממדינה מפותחת, הנוסעות למדינות פחות מפותחות בחיפוש אחר מין ורומנטיקה.
ניתן לחלק תיירות מין נשית לשלושה סוגים:
עם תנועה מסוג זה, של אוכלוסיות שונות למדינות שונות, גדל החשש לבעיות בריאות, במיוחד להדבקה של מחלות מין ואיידס. נשים המעורבות בתיירות מין לרוב אינן משתמשות באמצעי מניעה במהלך רוב הביקור, מה שמשאיר אותן ואת הגברים איתן הן מקיימות יחסי מין ללא הגנה נגד מחלות מין.
טרמינולוגיה
קיים ויכוח מתמשך על המינוח הנוגע לתיירות מין נשית. פרוט ולפונט טוענים כי המונח "תיירות מין נשית" אינו מייצג את מערכת היחסים שיש לתיירות עם גברים מקומיים. הם טוענים שתיירות מין נשית מפשטת את המניעים של נשים אלה וכי המונח תיירות רומנטית מסביר את האופי המורכב של מה שהנשים האלה עוסקות בו כשהן מעורבות בתיירות מין. הם גם מציעים שהביטוי תיירות מין נשית "משמש להנציח תפקידים מגדריים ולחזק את יחסי הכוחות של דומיננטיות גברית וכפיפות נשית, תיירות רומנטית בג'מייקה מספקת זירה לשינוי".
חוקרים כמו קלאוס דה אלבורקרק מבקרים גישה זו, וסבורים כי המונח תיירות רומנטית מסבך שלא לצורך את הצגת המניעים של נשים תיירות מין. דה אלבוקרק קבע כי מושגים כמו "תיירות רומנטית" מייצגים רק נישות קטנות, כמו זו של ג'מייקה. באמצעות מחקריו, הוא מגיע למסקנה שרוב הנשים תיירות המין מטיילות אך ורק למפגשים מיניים פיזיים ולא למטרת רומנטיקה. הוא גם אומר ש"התיירות והנערים בחוף הים עשויים להגדיר את מערכות היחסים שלהם כקשר של רומנטיקה, אך במציאות, מערכת היחסים היא של זנות".
החוקרת ז'קלין סאנצ'ס-טיילור טוענת כי המונח תיירות מין נשית ואפילו המונח "תיירות רומנטית" מערער את מה שקורה בפועל במצבים אלה, ומשקף תפיסה של מוסר כפול. היא משווה בין תיירות מין של נשים לגברים ומראה כיצד שתי מערכות היחסים מבוססות על בסיס מיני-כלכלי. היא גם בוחנת האם תיירות המין הנשית מבוססת על רומנטיקה או לא, והאם יש קשר מיני כלכלי בין שני הצדדים. היא הוסיפה, "העובדה כי ההקבלה הקיימת בין תיירות מין נשית לתיירות מין גברית זוכה להתעלמות באופן נרחב, משקפת את החולשות של התאוריות הקיימות והתפיסה הרווחת בנוגע לכוח מגדרי... [ו] תיירות מין."
יעדי תיירות מין נשית
מספר מדינות הפכו ליעדים לתיירות מין נשית, כולל דרום אירופה (בעיקר ביוון, איטליה, ספרד וקרואטיה); הקריביים (ברבדוס, הרפובליקה הדומיניקנית, קובה וג'מייקה); אקוודור, קוסטה ריקה, מרוקו, טורקיה, נפאל, דרום-מזרח אסיה, וייטנאם, תאילנד, אינדונזיה ופיג'י; וגמביה וקניה באפריקה. יעדים נוספים כוללים את ברזיל, בולגריה, אלבניה, פורטוגל, והאיטי. באלי באינדונזיה היא יעד שבו נשים ממערב אירופה, יפן ואוסטרליה עוסקות בתיירות מין עם גברים מקומיים. ב-2009 נערך סקר על ידי מחבר הספר: "תיירות סקס באפריקה - התעשייה המשגשגת של קניה", ואנג'והי קיביצ'ו, במאלינדי קניה. בסקר נמצא כי מתוך תיירות המין שנסקרו, 61% היו בגילאים 46–50, ו-3% בגילאים 31–35. מתוך כלל הנשים 22% היו מגרמניה, 19% מאיטליה ו-15% מהולנד. בנוסף, עבור 71% מהנסקרות, זה היה ביקור חוזר ביעד. בבחינת הסיבות לתיירות המין, קיביצ'ו מסכם כי נשים שחשות דחייה מצד גברים במדינות המפותחות בשל "עודף משקל וגיל מבוגר" מגלות שבקניה המצב מתהפך. שם הם "מחוזרות", מוערכות ו"אהובות"על ידי גברים.
תיירות מין מסורתית
לנשים המגיעות לתיירות מין מסורתית יש את אותן הכוונות כמו עמיתיהן הגברים, וגם הן נוסעות למדינות זרות בעלות שכר נמוך יותר, ומנצלות גברים עובדי מין בעלות זולה וברמה שמחירה גבוה במדינותיהן.
ניתן למצוא דוגמאות לקשרים מיניים-כלכליים אלה במדינות כמו קניה, שבהן נשים מבריטניה נוסעות לקניה כדי ליהנות מהשמש וליהנות מ"חברתם של גברים צעירים "באופן מיני.
תיירות מין מזדמנת
תיירות מין מזדמנות שונות בכך שהן רואות את פעילותן המינית עם עובדי המין כתוספת למניע המקורי שלהם לנסיעה.
רוב תיירות המין המזדמנות הן תיירות המגיעות בפעם הראשונה ללא כוונה לקיום יחסי מין עם גברים מקומיים. הן מעורבות במערכות יחסים רומנטיות ולא רק יחסים פיזיים עם עובדי המין.
תיירות מין מזדמנת מתרחשת כאשר תיירות זרות נמשכות לעובדי מין, המכונים "נערי חוף" באיים הקריביים או בגרינגרו שבקוסטה ריקה. לדברי התיירות, הן בדרך כלל נמשכות לאקזוטיות שיש לגברים אלה. המשיכה יכולה לנבוע מההבדלים האתניים בין עובד המין לבין תיירת המין או אורח החיים הזר בו חיים הגברים המקומיים. נשים המקיימות מפגשים מיניים עם גברים כאלה הן בדרך כלל בגיל העמידה וממוצא אירופאי.
עובדי המין יגשו לעיתים קרובות לנשים שלדעתם הן פגיעות מסיבות שונות, כגון משקל או גיל.
תיירות רומנטית
תיירות רומנטית מתייחסת למערכת יחסים שונה מתיירות מין נשית.
הרעיון של תיירות רומנטית הגיע מתצפיות חוקרים בג'מייקה; נראה להם שהתיירות והגברים המקומיים ראו את יחסיהם זה עם זה אך ורק על סמך רומנטיקה וחיזור ולא על תאווה וערך כספי. תיירות רומנטית היא נושא של הזדהות מגדרית: "זהות מגדרית היא מבנה יחסי, הנשים המערביות המבקשות להיפרד מתפקידים מסורתיים דורשות מערכת יחסים מסוג אחר עם גברים על מנת לממש זהות מגדרית חדשה". עם העצמאות הגוברת וההסתמכות העצמית הכלכלית, נשים אלו מסוגלות לנסוע, ומראות את עצמאותן מגברי התרבות שלהן, "לתיירות יש הזדמנות לחקור התנהגות מגדרית חדשה". בדומה לתיירי מין מסורתיים, לתיירות מין רומנטי יש מניע לטיולים, תיירות רומנטיות נוסעות למדינות לא מפותחות כדי למצוא מערכות יחסים רומנטיות.
רקע וכוונות
לעובדי מין יש יותר חופש וביטחון מאשר לעובדות מין מכיוון שגברים אינם מוגבלים לבית בושת או לסרסור והם בדרך כלל לא חווים פגיעה פיזית מצד הלקוחות.
בדומה לתיירות המין, לעובדי מין יש כוונות משלהם. כשם שחלק מהנשים המערביות רואות את הגברים המקומיים אקזוטיים, הגברים המקומיים עשויים לראות בנשים המערביות אקזוטיות. מאפיינים פופולריים המושכים את רוב עובדי המין הם נשים עם שיער בלונדיני ועיניים בהירות. חלק מעובדי המין יכוונו לאישה אקזוטית מסוג זה להנאתם האישית ללא ערובה לרווח כספי.
בצד השני של הספקטרום, לרוב עובדי המין יש כוונה להרוויח רווח כספי כלשהו. עובד מין כזה בדרך כלל מנסה לאתר תיירות בעלות פרופיל מסוים, בתקווה להגדיל את הרווח הכספי באופן המהיר ביותר. הוא יחפש נשים מבוגרות, מעל גיל ארבעים, או נשים בעלות עודף משקל. ברגע שהתיירת ועובד המין יוצרים קשר, זה מקל על עובד המין להגיע להסדר כספי.
מוגדר על ידי התייר
תיירות רומנטיות לא מתייגות את עובדי המין שלהן כ"זונות ממין זכר". הגברים המקומיים והתיירות מבינים את תפקידיהם במערכת היחסים. ההבדל העיקרי בהגדרה בין גבר מקומי לתיירת רומנטית וגבר מקומי לתיירת מינית הוא הדגש שהתייר הרומנטי שם על תשוקה במקום עסקה כספית עבור טובות מיניות.
סיכונים בריאותיים
שיעור הזיהומים המועברים במגע מיני, כולל איידס/HIV, עשוי להיות גבוה יחסית במדינות שהן יעדים פופולריים לתיירות מין נשית, במיוחד בהשוואה למדינות הבית של תיירות מין רבות. כמעט ולא נעשה מחקר על שיעורי ההעברה של HIV ושאר מחלות המין הקשורות לתיירות מין. כמו כן, לא נערך מחקר מהימן האם השימוש בקונדום שכיח בקרב תיירות מין. עם זאת, הסופרת ג'ולי בינדל משערת, במאמר ל"גרדיאן", כי נתוני האיידס באזור מצביעים על כך ששימוש בקונדום על ידי "נערי החוף "בקריביים עשוי להיות מועט, אך תיירות מין אינן עסוקות במיוחד בפוטנציאל סיכונים.
נשים המבקשות לחוות יחסי מין עם גברים זרים מסתכנות בזיהומים המועברים במגע מיני. השימוש בקונדום בתיירות מין הוא נמוך יחסית.
עובדי המין בדרך כלל לא יזמו שימוש בקונדום בגלל זמינות מוגבלת של קונדומים, עלות גבוהה, אמונות או ניסיון קודם שהיה לעובד המין עם קונדומים. נשים תיירות מין מדווחות כי קונדומים משמשים לעיתים נדירות או נדונים לפני עיסוק בפעילויות מיניות.
היעדר אמצעים לקיום מין בטוח מגביר את הסיכון שהתיירת תקבל זיהום המועבר מעובד המין הזר במיוחד בשל עיסוקו הכולל מגע מיני עם מספר נשים.
נמצא שבאזור מונטוורדה שבקוסטה ריקה, תיירות מין עוסקות בפעילות מינית עם גברים מקומיים המכונים "גריינגרו", על פי נתוני החוקרת ננסי רומרו-דאזה הנשים במחקר אינן תיירות מין מסורתיות, אלא תיירות מין מזדמנות.
סטפני שוסטאק
סטפני שוסטאק (באנגלית: Stéphanie Szostak; נולדה ב-5 באוגוסט 1975) היא שחקנית צרפתייה, אשר מוכרת בשל השתתפותה בסרטים "אידיוט מושלם" (2010 ), "מקום לחלום עליו" (2011), "איירון מן 3" (2013) ובזכות תפקידה בתור דלילה דייזי דיקסון בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" (2021-2018) ברשת ABC.
ביוגרפיה
שוסטאק נולדה וגדלה בפריז, צרפת. היא עברה לארצות הברית והחלה לימודי תואר ראשון בשיווק במכללת ויליאם ומרי שבוירג'יניה, שם גם שיחקה בקבוצת הגולף לנשים. לאחר הלימודים, היא עברה לניו יורק ועבדה עבור חברת שאנל בשיווק. לאחר מכן לקחה שיעורי משחק וביססה את מעמדה כשחקנית.
קריירה
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בתפקיד קטן בקומדיה "השטן לובשת פראדה" בשנת 2006. התגלתה לראשונה ב-2009 בסרט העצמאי "הלב הטוב" בו שיחקה לצידם של פול דנו ובריאן קוקס. בשנת 2010 התפרסמה בזכות הופעתה בקומדיה "אידיוט מושלם" בתור ג'ולי, חברתו של איש העסקים טים קונראד אותו גילם פול ראד. ב-2011 השתתפה בדרמה של קמרון קרואו "מקום לחלום עליו" בתפקיד קתרין אשתו המנוחה של בנג'מין מי אותו גילם מאט דיימון.
בשנת 2013 שיחקה שוסטאק בסרט גיבורי העל שובר הקופות "איירון מן 3" מבית מארוול קומיקס בתפקיד המתנקשת אלן ברנדט.
בשנת 2014 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "Hit by Lightning", לצד ג'ון קראייר.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
בסוף שנת 2021 לוהקה לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.
חיים אישיים
שם הנישואים שלה שוסטאק הוא פולני והוא מבוטא "Sho-stack". כיום היא מתגוררת מחוץ לעיר ניו יורק עם בעלה ושני בניה.
אחי, זאת הרוח שלי
אחי, זאת הרוח שלי (באנגלית: !Dude, That's My Ghost) היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית-בריטית המיוצרת על ידי חברת האנימציה גמונט ייצור הצרפתית ומשודרת בערוץ דיסני בממלכה המאוחדת. הסדרה נוצרה על ידי יאן ואן ריג'סלברג. הסדרה הופיע בממלכה המאוחדת ואירלנד לראשונה ב-2 בפברואר 2013 בערוץ דיסני.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר חייו של ספנסר רייט, נער בן 14, קולנוען צעיר, שעובר להוליווד עם משפחתו. הוא מגיע לאחוזה של בן המשפחה הרחוק שלו, כוכב הפופ בילי ג'ו קוברה. ספנסר מקבל עזרה מחבר חדש לאורח חיים שונים בהרבה מהוליווד: רוחו של כוכב הפופ המפורסם, בילי ג'ו קוברה.
קלחות הדנובה
קלחות הדנובה (ברומנית Cazanele Dunării) הוא מקטע בערוץ הדנובה, במעבר בין הרי הקרפטים והרי הבלקן, בגבול שבין רומניה ובין סרביה, לא רחוק מהגבול עם הונגריה. אורך המקטע כ-9 קילומטרים ובמהלכו רוחב הנהר מצטמצם עד 230 מטרים, מה שמכביד על ההפלגה בו. גדות הנהר באזור זה הן סלעיות ואנכיות ומהירות המים עוברת 5 מטרים בשנייה ועומק הנהר מגיע עד 75 מטרים. מקובל לחלק את המקטע לשניים, הקלחות הגדולות והקלחות הקטנות, הראשון בן 4 קילומטרים והשני בן 5 קילומטרים.
דיבור חדיש (תוכנית טלוויזיה)
דיבור חדיש הוא שמה של תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוג מגזין תרבות, בהגשת השחקן והקומיקאי אסף הראל והסופרת והעיתונאית מירי חנוך. העונה הראשונה והיחידה של התוכנית שודרה ב-2010 בערוץ 8 ב-HOT ובהמשך ירדה מהשידור ולא חזרה לעונה נוספת.
תיאור התוכנית
הרעיון לתוכנית הגיע ממנכ"ל ערוץ 8, אייל אופנהיים, שביקש ליצור תוכנית יומית בערוץ שתעסוק בתרבות. התוכנית מתבססת בעיקרה על אייטמים קצרים ומתחלפים, בדומה לתוכנית אחרת שיצר אופנהיים, "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. האייטם הראשון עוסק בדרך כלל בנושא החם של אותו יום או אותה תקופה (כגון הצלחתה של המוזיקה המזרחית, ההומור העברי וגסיסתה של השפה העברית), פינות קבועות של אחד הפאנליסטים, ומסתיימת בריאיון מרכזי עם אורח, שעומד במרכז תשומת הלב; לעיתים קרובות מדובר בריאיון עם זמר, שגם מסיים את התוכנית בביצוע שיר.
יהודה לייב סרוואל
הרב יהודה לייב סרוואל (נפטר באייר ה'שע"ז, 1617) היה רבה של ונציה וראש ישיבה בעיר, מגדולי רבני יהדות איטליה במאה ה-16.
ביוגרפיה
תלמידו של הרב שמואל יהודה קצנלבוגן. ישב כדיין בבית דינו של הרב בן ציון צרפתי. לאחר פטירתו, התמנה לרבה של ונציה ועמד בראשות ישיבה בעיר. היה הגזבר של הכספים שנאספו באיטליה עבור ארץ ישראל. עמד בקשרי ידידות עם רבי יהודה אריה די מודינה, שאף דן בבית דינו בצעירותו.
התכתב עם גדולי דורו באיטליה, בהם רבי יששכר בר איילנבורג, רבי יעקב לבית הלוי.
בעת שפרצה המחלוקת על המקווה ברוביגו, הצטרף למכשירים את המקווה, בניגוד לעמדת הרבנים אבטליון בן שלמה מקונסיליו, משה רפא פורטו, יהודה סאלטרו ועוד. פסקו בסוגיה זו הובאה בספר "משבית מלחמות", ותשובות האוסרים התפרסמו בספר "פלגי מים".
חלק מתשובותיו פורסמו בשו"ת נחלת יעקב של תלמידו ר' יעקב בן אלחנן הלפרין (אלפרון), ובספרי שו"ת נוספים של חכמי דורו. היה בעל ידיעה בערבית יהודית, ולחלק מהדעות תרגם לערבית את פירוש רב סעדיה גאון לשיר השירים.
אירוויזיון הילדים 2022
אירוויזיון הילדים 2022 הייתה התחרות ה-20 של אירוויזיון הילדים, מטעם איגוד השידור האירופי. מארחת התחרות הייתה ארמניה לאחר זכייתה בשנה הקודמת עם השיר "Qami Qami" ("רוח רוח") בביצוע מאלנה. התחרות התקיימה ב-11 בדצמבר 2022 באולם הספורט ומופעים קארן טקסים ספורט וקונצרטים קומפלקס. בתחרות זכתה צרפת, עם שירו של הזמר ליסנדרו, "Oh Maman!", עם 203 נקודות.
פרס רוטשילד לחינוך
פרס רוטשילד לחינוך לזכר מקס רואו ז"ל הוא פרס המוענק מאז שנת ה'תשמ"ח (1987) על ידי יד הנדיב "לאנשי חינוך הפועלים מתוך הצטיינות, יוזמה וחדשנות במערכת החינוך בארץ ומקדמים את תלמידיהם באופן יוצא דופן וראוי לציון." הפרס קרוי על שמו של מקס רואו, שהיה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.
הפרס ניתן בדרך כלל לזוכה יחיד, על הישגיו האישיים. בשנת תשס"ט ניתן הפרס לצוות של ארבעה מורים מתיכון עירוני "אהל שם" בתל אביב. עם הזוכים בפרס נמנים ריאד כבהא, הרב משה צבי וקסלר וד"ר עליזה בלוך.
זה אני הדוד תום
תמר ורטה זהבי שכתבה את הסיפור המקורי והפכה אותו לספר ילדים ידוע, שינתה את שמו ("זה אני הדוד תום"), קיצרה אותו וכתבה אותו בגוף ראשון, מפיו של הדוד תום. כששואלים את תמר לסיבת שכתוב הספר, היא עונה ש"הוא ספר ארוך, עמוס בתיאורים ועלילות משנה, לכן הרשיתי לעצמי לקצר אותו ולכתוב אותו מחדש מפיו של הדוד תום".
תמרה ורטה זהבי שכתבה את הספר מפיה של הרייט ביצר סטאו הרייט שהיא אישה לבנה, ענייה בעלת משפחה גדולה מרובת ילדים. היא נאבקה לאורך חייה בתופעת העבדות. כשכתבה את הספר, היא הציבה "מראה" לכל התומכים בעבדות ובגזענות. היא הראתה להם כיצד המציאות נראית והציגה את האופן שבו היא צריכה להשתנות. בין לילה ספרה הפך לרב-מכר באמריקה, והוא עזר להוצאת העבדות מחוץ לחוק, בכך שעורר מודעות לעבדות.
תקציר העלילה
היירט, כותבת הסיפור "זה אני הדוד תום", מציגה את הגזענות במאה ה-19 כלפי האפריקאים. היא מתארת איך הפרידו בנות מאמהותיהן, משפחות, והנורא מכל, העבידו אותם כל כך קשה עד שהם מתו מכאב ומשברון לב. במהלך הסיפור מספר הדוד תום לג'ורג', בן הבעלים של האדון שלבי, את כל קורותיו מהרגע שהוא נמכר לאדון היל בתחילת הסיפור. הדוד תום מועבר לאחוזתו של האדון היל בספינה ובתנאים קשים. בזמן הפלגתו בספינה הכיר את אווה, הילדה של האדון סנט קלייר שהציל אותו מהאדון היל. אדון סנט קלייר הצמיד את הדוד תום לטיפול באווה שהייתה חולה במחלה סופנית ממנה נפטרה בסופו של דבר. בצערו הרב החליט האדון להציע את כל העובדים והשפחות שלו למכירה פומבית, וכתוצאה מכך נמכר תום לאדון הרשע לגרי שמטרתו הייתה להתעלל בעבדיו עד מוות. באותה ספינה הכיר תום ילדה ששמה אווה שאיתה היה וטיפל בה עד שנפטרה ממחלה סופנית. ולאחר מכן כשהלך לעבוד בשדות הוא הכיר אישה ששמה אליזה איתה הוא תכנן תוכנית בריחה. ובסופו של דבר מי שהציל את תום היה ג'ורג', בנו של אדון שלבי (שצוין בתחילת הסיפור).
ציטוט
"היא לא יכלה להתאפק לקחה ממני את הלחם. אצלנו לא עושים ככה, היא אמרה בשקט. אמרתי לה שאצלנו, כן עושים ככה, שאצלנו עוזרים אחד לשני" (עמוד 56) משמעות הציטוט – בסיטואציה הזו נותן הדוד תום אוכל לעובדת שחורה מורעבת אף על פי שגם לו קשה וגם הוא זקוק לאוכל. הציטוט הזה מציג נתינה ודאגה לאחר, "ואהבת לרעך כמוך".
ביקורות
"תמר ורטה זהבי, היא סופרת שכל ספריה הם ספרי ילדים ונוער העוסקים בסוגיות חברתיות ופוליטיות. גם בזה אני הדוד תום מתוארות סיטואציות של גזענות ואלימות כלפי קבוצות חלשות בחברה. תום עצמו מספר את סיפורו, ויש בכך מתן קול לקורבן לספר את סיפורו המשמש אמצעי מעולה להיכרות ראשונה עם נושא העבדות וליצירת עניין ושיח בנושא זכויות אדם. למרות מורכבות הנושא, העלילה מוצגת בצורה עדינה ומאופקת, ונחסכים מהקוראים הצעירים תיאורים קשים ואכזריים של המציאות בסיפור. חשיבותו של הספר רבה מאחר שהנושא אינו נלמד במערכת החינוך."
כמו כן, הכותבת תמר ורטה-זהבי בונה כאן דמות של ילדה חושבת, סקרנית ובעלת מצפון ער, שאף שהיא חיה בחברה שמרנית וביקורתית, היא איננה מסתפקת בהזדהות פסיבית עם אלה שנעשה להם עוול, אלא מוצאת דרכים להביע את דעתה ולהשפיע על סביבתה - וזאת גם אם מעשיה מסכנים אותה עצמה ואת משפחתה.
ג'ארד ס. גילמור
ג'ארד סקוט גילמור (באנגלית: Jared S. Gilmore; נולד ב-30 במאי 2000)הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידיו כהנרי מילס בסדרה עד עצם היום הזה וכבובי דרייפר בסדרה מד מן. בשנת 2012 הוא זכה בפרס האמן הצעיר לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה.
ביוגרפיה
גילמור נולד בסן דייגו, קליפורניה.
למד שנתיים בבית ספר להכשרת שחקנים, דוגמנים, וזמרים ע"ש ג'ון רוברט פאוורס בסן דייגו. על פי וראייטי, גילמור החל את קריירת המשחק שלו שלא במתכוון, לאחר שהגיע לציידי כישרונות שהיו מעוניינים באחותו התאומה, טיילור. לאחר אודישנים רבים, השיג עבודות בדוגמנות ומשחק בפרסומות.
תפקידים מרכזיים
בשנת 2009 לוהק גילמור לדמותו של בובי דרייפר, אותה גילמו שני שחקנים נוספים: אהרון ארט ומיקוול האקווי.
ב-2011 עזב גילמור את מד מן ולוהק לסדרה "עד עצם היום הזה". הוא גילם את דמותו של הנרי מילס, דמות ראשית בסדרה, במשך 6 עונות. יוצרי הסדרה, אדם הורביץ ואדי קיציס, אמרו על דמותו של הנרי כי היא דמות מורכבת מצד אחד, אך מצד שני מאוד רגישה. גילמור ענה מאוד על אופייה הנדרש של הדמות. לדבריו "אני מתחבר להנרי כיוון שאני גם בן 11 ויש לי דמיון טוב מאוד. אני נהנה להמציא ולשחק משחקים במציאות חלופית בעצמי".
פרסים
בטקס פרסי האמן הצעיר מספר 33, זכה גילמור בפרס עבור הביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה. בשנה שלאחר מכן היה מועמד בשנית לקבלת אותו פרס, אך לא זכה.
גילמור היה אחד משחקני מד מן כאשר הסדרה זכתה בפרס גילדת שחקני המסך על ביצוע מעולה של אנסמבל בסדרת דרמה בשנת 2010 לעונה 3.
רנאטו יאראק
ביוגרפיה
נולד וגדל בירושלים. הוריו עלו מאיטליה בשנת 1939 כתוצאה מחקיקת חוקי הגזע.
יאראק בוגר תואר ראשון ושני במשפטים באוניברסיטה העברית. לאחר שנת התמחות בבית המשפט העליון, אצל השופט משה לנדוי ושנה אצל עו"ד שלמה תוסיה-כהן, הוסמך כעורך דין והצטרף לפרקליטות המדינה.
במסגרת עובדתו בפרקליטות, תחילה הופיע יאראק בבית המשפט העליון בערעורים פליליים. בחלוף 5 שנים הציע לו מישאל חשין שהיה אז ראש מחלקת הבג"צים בפרקליטות, להצטרף למחלקה. בשנת 1982 החל יאראק לכהן כראש מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה עד לפרישתו בשנת 1986. סך הכל עבד כ-16 שנה בפרקליטות המדינה.
בשנת 1986 הקים בירושלים את משרד עורכי דין רנאטו יאראק, המשרד התמחה התחום הליטיגציה האזרחית, במיוחד בתחום המשפט החוקתי, המינהלי.
בשנת 2001 מוזג המשרד עם משרד עורכי דין מ. פירון ושות', אחד ממשרדי עורכי הדין הגדולים בישראל ומאז עומד בראש מחלקת משפט מנהלי ודיני מכרזים במשרד.
מערכות חישה
מערכת חישה (או מערכת סנסורית) היא חלק במערכת העצבים האחראי על העברת מידע חישתי. מערכת חישה מכילה קולטני חישה, מסלולים עצביים וחלקים במוח המעורבים בתפיסה החושית. המערכות הסנסוריות המוכרות ביותר הן השמיעה, הראייה, הריח והטעם. מערכת תחושות הגוף כוללת את תחושות המגע, הכאב, הטמפרטורה ותחושת המצב המעבירה למוח מידע על מיקום הגוף ותנועת האיברים. וכיום יש הטוענים כי הגרד הוא חוש בפני עצמו. בנוסף יש לציין פה בין החושים המרכזיים את האיבר הווסטיבולרי  שבאוזן הפנימית, המדווח למערכת העצבים על תאוצה קווית וסיבובית של הראש.
במערכות חישה, מידע מהעולם הפיזיקלי עובר שינוי באמצעות מערכת העצבים ומגיע לתחום ההכרה ולמוח.
קליטת גירויים מהסביבה
למערכות החישה יש קולטני חישה המתרגמים סוגים שונים של מידע ואנרגיות מהסביבה לשפה של מערכת העצבים. תהליך זה נקרא התמרה חושית.
קולטני החישה של מערכות החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם.
מניעת גירויים חושיים יכולה לגרום להזיות.
שדה קלט
שדה קלט הוא אזור אופייני של העולם החיצוני שאליו איבר חישה וקולטני חישה מגיבים. לדוגמה, האזור שהעין האנושית יכולה לראות הוא שדה הקלט של העין, והאזור בשדה הראייה שתא קולט אור מסוים יכול לקלוט הוא שדה הקלט של אותו התא.
ניתן להרחיב את מושג שדה הקלט הלאה במעלה מערכת העצבים. מספר תאי עצב חישתיים שיוצרים סינפסות עם תא יחיד במעלה המערכת, מהווים את שדה הקלט שלו. למשל, שדה הקלט של תא גנגליון ברשתית העין מורכב מהמבואות מכל המדוכים שיוצרים סינפסות איתו, וקבוצת תאי גנגליון יוצרת בעצמה שדה קלט עבור תא במוח. תהליך זה מכונה התכנסות.
מידע המופק אודות גירויים מהסביבה
מערכות חישה מספקות מידע על ארבעה היבטים של הגירוי: סוג (אופנות) הגירוי, עוצמת הגירוי, מיקומו ומשך הזמן שלו.
אנטומיה ומסלולים תחושתיים בגוף
אינפורמציה תחושתית מהפריפריה בגוף (ידיים, רגליים וכדומה) נכנסת דרך השורש האחורי של חוט השדרה אל הקרן האחורית בחוט השדרה, ועולה לכיוון המוח. תחנת היעד של האינפורמציה הזו היא הקורטקס הסומטו-סנסורי הראשוני - אזור זה נמצא בבליטה הבתר-מרכזית (Post-central gyrus) של קליפת המוח, הממוקמת באונה הקודקודית (פריאטלית).
קיימים שני מסלולי חישה עיקריים: מסלול ספינו-תלמי, המעביר אינפורמציה על כאב וטמפרטורה, ומסלול פרופרוצפטיבי הנותן את ה"תחושה העמוקה" - אינפורמציה לגבי תחושת מנח הגוף ומצב הגוף.
פתולוגיות שונות הקשורות לפגיעה במסלולי חישה
קיימות פגיעות סנסוריות שונות המתבטאות בתחושת נימול, חוסר יכולת להרגיש כאב או טמפרטורה, עקצוץ, אובדן תחושה עמוקה ביחס למנח הגוף ועוד. פגיעה באיברי חישה שונים כמו התלמוס או הקורטקס הסנסורי יביאו לתמונות קליניות ספציפיות:
אופנות
אוֹפְנוּת הגירוי היא סוג התופעה הפיזיקלית שנקלטת באיבר החישה. לדוגמה: טמפרטורה, טעם, קול ולחץ. סוג קולטן החישה המופעל על ידי גירוי כלשהו חשוב בקידוד אופנות הגירוי.
ג'ף הוקינס מזכיר את הדמיון בין שש השכבות של קליפת המוח לבין שש השכבות של עצב הראייה במערכת הראייה. לקליפת הראייה יש אזורים שנהוג לסמנם V1, V2, V3, V4, V5, MT, IT, וכדומה. מטרתו של אזור V1, לדוגמה, היא לסמן רק מחלקה אחת של תאים במוח. מלבד תאים אלה, יכולים להיות תאים נוספים המעורבים בראייה.
הוקינס מתאר סכמה עבור האופנויות המקבילות הנמצאות במערכת החישה. אצל בני אדם, יהיו תאים שיכולים להיות מתוייגים כשייכים ל-V1, V2, A1, A2 וכולי:
V1 (ראייה)
אזור ראייה 1, או V1, מיועד לראייה, המסרים עובדים דרך מערכת הראייה, עד לקליפת הראייה.
A1 (שמיעה)
אזור השמיעה 1, או A1, מיועד לשמיעה, המסרים עובדים דרך מערכת השמיעה, עד לקליפת השמיעה.
S1 (מישוש)
אזור המישוש 1, או S1, מיועד למגע ולתפיסת פרופורציה, המסרים עוברים דרך מערכת המגע, עד לחלקים שונים במוח שביניהם הקורטקס הסומטי-סנסורי והמוח הקטן.
G1 (טעם)
אזור הטעם 1, או G1, מיועד לתפיסת טעם.
O1 (ריח)
אזור הריח 1, או O1, מיועד לתפיסת ריח. בניגוד לראייה ושמיעה, העצבים בחוש זה מובילים מידע עצבי מימין אל ההמיספרה הימנית ומידע עצבי משמאל אל ההמיספרה השמאלית.
מערכת החישה האנושית
מערכת החישה האנושית כוללת את תת-המערכות הבאות:
טניס שולחן בישראל
רוב אגודות טניס השולחן הפועלות בישראל מרכזות ספורטאים חובבים. מדי שנה מקיים "איגוד טניס השולחן בישראל" את אליפות ישראל, בה לוקחים חלק כל שחקני הענף הפעילים, מילדים ועד בוגרים.
שמחה סורוקר
שמחה סורוקר (4 במאי 1928 – 4 במרץ 2004) היה הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר, ציר כלכלי בממלכה המאוחדת, מנכ״ל משרד התקשורת ומנכ״ל בנק איגוד.
נעוריו
שמחה סורוקר נולד בירושלים וגדל ברחובות. הוא היה מפקד גדוד בתנועת המכבי הצעיר ברחובות. עסק בעבודות חקלאיות ובכך סייע בפרנסת משפחתו.
טניס שולחן בישראל
גברים
{| cellpadding="2"
שמחה סורוקר
השכלתו
למד בגימנסיה גאולה בתל אביב, התחיל ללמוד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, אך לימודיו באוניברסיטה נעצרו בזמן מלחמת העצמאות, בה התגייס לגדוד מוריה של חטיבת עציוני. לאחר סיום המלחמה המשיך את לימודיו וסיים תואר שני בחוגו של דן פטינקין. במהלך לימודיו באוניברסיטה שימש כגזבר בהסתדרות הסטודנטים.
כהונתו במשרד האוצר
במקביל ללימודיו באוניברסיטה, סורוקר החל לעבוד במשרד האוצר והיה מראשוני העובדים באגף התקציבים. בשנת 1955 קיבל מלגה לנסיעה ומגורים בוושינגטון שם השתלם בנושא תקציבים. הוא התקדם באגף עד שבשנת 1958 התמנה לראש האגף. סורוקר היה מקורב לקברניטי הכלכלה הישראלית הצעירה בהם לוי אשכול ופנחס ספיר. במסגרת תפקידו היה חבר בוועדה שהמליצה על העברת הטלפוניה לחברה מסחרית, אך מסקנות הוועדה נגנזו על ידי שר הדואר והקמת בזק נדחתה בכ-22 שנה.
החל משנת 1962 ביקש לעבור לתפקיד אחר. הוא ביקש להתמנות למנהל בתי זיקוק לנפט, אך הפסיד בהתמודדות למאיר גירון. בשנת 1964 מונה סורוקר לציר כלכלי בשגרירות ישראל בבריטניה, וגר בלונדון עם משפחתו במשך 4 שנים עד סיום כהונתו.
במהלך אותה תקופה עלה שמו כמועמד לתפקיד המפקח על מטבע זר ולתפקיד משנה למנכ"ל משרד המסחר והתעשייה. כן הוצע לתפקיד מנכ"ל בנק החקלאות לישראל, אך מינויו טורפד על ידי חיים הלפרין.
כהונתו במשרד התקשורת
ב-1968 התמנה למנכ״ל משרד הדואר. נבנו בזמן כהונתו כבלים תת-ימיים לאירופה ונחנכה תחנת הלוויינים בעמק האלה. בטקס חניכת הלוויינים הנ״ל שנוהל על ידו, לראשונה בהיסטוריית מדינת ישראל נוצר קשר טלפוני ישיר עם נשיא ארה״ב ריצ'רד ניקסון על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר.
משפחתו
סורוקר היה נשוי לזיוה, והיה אב לבת ושני בנים - עו"ד נילי ארז סורוקר, עו"ד ערן סורוקר וד"ר למדעי המחשב דני סורוקר.
שמחה סורוקר נפטר ב-4 במרץ 2004 ונקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
תקופת שתי החצרות הקיסריות
תקופת שתי החצרות הקיסריות (ביפנית: 南北朝時代, תעתיק: נאנְבּוֹקוּ-צ'וֹ ג'ידאי) הייתה תקופה בהיסטוריה של יפן בין השנים 1336–1392, בה התקיימו שתי חצרות קיסריים: החצר הצפונית, שנוסדה על ידי השוגון אשיקאגה טאקאוג'י בקיוטו, והחצר הדרומית, שנוסדה על ידי הקיסר גו-דאיגו ביושינו, הסמוכה לנארה.
שתי החצרות נלחמו זה בזה במשך חמישים שנה, עד ניצחון החצר הצפונית ב-1392, אולם החצר הצפונית הייתה תחת שליטתו של השוגון, ולמעשה חסרת השפעה. עם זאת, הקיסרים מהחצר הדרומית נחשבו לקיסרים הלגיטימיים החל מהמאה ה-19, וזאת בשל העובדה שחצר זו מחזיקה אוצרות הקיסריים.
נפילת שוגונות קאמאקורה
שוגונות קאמאקורה התמוטטה ב-1333, בשל מלחמת אזרחים ובשל הפלישות המונגוליות ליפן ב-1274 וב-1281. במהלך ובעקבות הפלישות המונגוליות לקראת סוף המאה ה-13, חיזקה משפחת העוצרים הוג'ו, ששלטה ביפן במקום השוגון, את אחיזתה במדינה על ידי מינויים פוליטיים. למעשה רק חברי המשפחה וקרוביהם מילאו תפקידי ממשל. בעקבות זאת, החלה להתעורר התנגדות לבית הוג'ו בקרב שאר המשפחות הלוחמות של יפן. לבסוף הוקמה קואליציה של מתנגדי הוג'ו ב-1331, ולאחר שנתיים הצליחה להדיח את בית הוג'ו מהעוצרות.
רסטורציית קנמו
ב-1333 האמין הקיסר גו-דאיגו שביכולתו להשיב את השליטה ביפן לחצר הקיסרית ולאצולה, ובכך להחזיר למדינה את השלטון האזרחי לאחר מאה וחצי של שלטון צבאי. הוא השיב לעצמו מספר נחלות שהיו בשליטת משפחתו בעבר ואת חלקן העביר למקדשים בודהיסטיים שונים בתקווה לזכות בתמיכתם. עם זאת, הקיסר לא הבין את חשיבות המעמד הלוחם ליציבות שלטונו, ותחת זאת העדיף לתגמל את מקורביו. מנהיגי הצבאות שהכניעו את השוגונות, כאשיקאגה, קיבלו את חלק הארי של אדמות הוג'ו-לשעבר, ובכך בעצם שבה השליטה בנחלות למצביאים חזקים שלא היו כפופים לקיסר. הטעות הגדולה יותר של הקיסר הייתה בכך שלא חילק מספיק אדמות לסמוראים מהמעמד הנמוך יותר שתמכו בו, ולא זו בלבד, הוא גבה מסים ממעמד זה על מנת שיוכל לבנות לעצמו ארמון. עד שנת 1335 איבדו הקיסר והאצולה את תמיכת המעמד הלוחם.
שתי החצרות
מעט לפני נפילת השוגונות ב-1333, הדיח השוגון את גו-דאיגו מן הקיסרות לאחר שפתח ברסטורציית קנמו, ומינה תחתיו את בן-דודו קוג'ון. בעקבות התמוטטות השוגונות זמן קצר לאחר מכן, איבד קוג'ון את מקומו, אך אחיו, קומיו, ושני בניו זכו לתמיכתו של אשיקאגה כיורשים החוקיים לכס החרצית. לפיכך, נוצר הענף הצפוני של המשפחה הקיסרית על ידי משפחתו של קוגון, שישב בקיוטו.
מול הענף הצפוני עמד הענף הדרומי, בשל מקום מקומו בנארה, הדרומית לקיוטו, ובראשו עמד הקיסר המודח גו-דאיגו. ב-1392 הובס הקיסר הדרומי גו-קמיאמה, ונאלץ לוותר על כסאו לטובת נינו של קוגון, הקיסר גו-קומאצו, ובכך הסתיים הפילוג. שני הקיסרים הסכימו להשיב על כנה את השיטה הישנה לפיה בכל עשור יתחלף הקיסר, בכל פעם מחצר אחרת. גו-קומאצו הפר את ההסכם, לא רק בכך ששלט עשרים שנה, אלא אף בכך שהכתיר את בנו תחתיו, במקום את הקיסר מהחצר הדרומית.
אף על פי כן, נחשבו הקיסרים מהחצר הדרומית לקיסרים הלגיטימיים, בעוד הקיסרים מהחצר הצפונית, ובכללם המשפחה הקיסרית הנוכחית, נחשבו מתחזים. במהלך תקופת מייג'י, ב-3 במרץ 1911 התפרסמה הכרזה קיסרית בה הכריז הקיסר מוצוהיטו שהחצר הדרומית היא החצר הלגיטימית, אף על פי שמוצאו היה מהחצר הצפונית.
מספר ימים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הכריז על עצמו איש העסקים הבודהיסטי הירומיצ'י קומזאווה, צאצא של החצר הדרומית, כקיסר הלגיטמי של יפן, וטען שמכיוון שהענף הקיסרי של הירוהיטו הוא הצפוני, אין לו זכות לתואר הקיסר. אף על פי שהציג אילן יוחסין שהוכיח שהוא צאצא של הקיסר גו-דאיגו, לא עלה בידיו לממש את טענתו.
מורדת על בעלה
בהלכה היהודית, מורדת על בעלה היא אישה המסרבת לקיים את החובות המוטלות עליה במסגרת הנישואים, ובעיקר קיום יחסי אישות. לפי דעה אחת, סירוב לביצוע מלאכות הבית הבסיסיות מספיק אף הוא כשלעצמו להגדרת האישה כ"מורדת". להגדרה זו משמעות חשובה בקשר לדיני הגירושין במשפט העברי (החלים על כל בני זוג יהודים בישראל). במקביל לאישה, בעל שמסרב לקיים את חובותיו, מכונה במשנה "מורד על אשתו".
תקנות חז"ל
חכמים תיקנו, שאישה המורדת על בעלה, מקצצים מסכום כתובתה, שבעה דינרים לשבוע (שווי של 33.6 גרם כסף, מעט יותר מאונקיה ) ובינתיים מנסים לשכנע אותה להפסיק למרוד בבעלה ולקיים את חיובי האישות המוטלים עליה, תקנה זו מוזכרת לראשונה במשנה:
רבא הסתפק האם בכלל הקנס האשה מפסידה גם את נדונייתה - הבגדים שהביאה איתה מהבית לפני החתונה והם נרשמו בכתובתה כנכסי צאן ברזל שעל הבעל להחזיר אותם או את דמיהן. להלכה הוכרע בתלמוד כי מכיוון שאין ידועה לנו ההלכה, אם תפסה לא ניתן להוציאה ממנה בדין את הבגדים, אך אם לא תפסה אנו לא נותנים לה.
טענת "מאיס עלי"
דין מורדת קיים רק כאשר היא אומרת שהיא עדיין רוצה בנישואיה ואינה דורשת להתגרש, אלא שהיא רוצה לצער אותו. אם האישה מנמקת את הסיבה למרידתה - מכיוון שהיא מואסת בבעלה ורוצה להתגרש ממנו, לא קנסו חכמים את האישה, שכן אנוסה היא שאין אישה יכולה לדור עם אדם שאינה חפצה בו. (ולפי שיטת רש"י אף כופין את הבעל לתת גט, אך רבנו תם חלוק על כך).
למרות זאת, על אודות לידתו של רבי חנינא מסורא מובא בתלמוד כי אמו מרדה על בעלה בטענת "מאיס עלי", ולמרות זאת, מר זוטרא, שלפניו בא הבעל לדין תורה, קבע את ההלכה לפי דעתו השונה שהיא שגם באישה כזו קיימים דין "מורדת", ולמרות זאת יצא ממנה האמורא רבי חנינא מסורא. אם כי, חכמי התלמוד מסיקים כי אין להסיק ראיה ממעשה ספציפי זה, כי באופן רגיל בניה של אישה שמקיימת יחסי אישות תחת כפייה אינם יוצאים מוצלחים, הם "בני אנוסה" – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו באונס, או אפילו כשאינה מסכימה לכך באופן מלא, שעליהם נאמר "וברותי מכם המורדים והפושעים בי", אך שם - הייתה סייעתא דשמיא מיוחדת למר זוטרא שלא יצא מכשול תחת ידו ואף ההפך.
בעל המורד על אשתו
בעל המורד על אשתו, נקנס בסכום שלושה דינרים לשבוע. סכום הקנס של המורד קטן מזה של המורדת שכן לפי השערת חז"ל, צערו של האיש באי-קיום יחסי אישות גדול יותר משל האישה. לפי דעתו של רבי יוסי בר חנינא שסובר שדין מורדת היא גם ממלאכות, הדין הוא גם הפוך: אם הבעל מפקיע את עצמו משעבוד המזונות שחייב לתת לאשתו, קונסים אותו.
בעוד שכאשר האישה מורדת מורידים לה משכר כתובתה גם על יום השבת, האיש שמורד אינו חייב לשלם קנס על יום השבת. החילוק בין דין הבעל לאישה קשור להלכות שכר שבת: אסור לגבות קנס על יום השבת, אך מותר לנכות מזכות ממונית של אדם על אדם אחר, כקנס. כיוון שדיני מורד ומורדת משפיעים על הכתובה, הרי שבגבר כאשר הוא מורד הוא מוסיף על דמי הכתובה שהתחייב בחתונה, ואילו האישה כאשר מורדת מנכים לה מסכום הכתובה שמגיע לה, ולכן נמצא שלא ניתן לגבות מהגבר את הקנס על יום השבת, אך ניתן לנכות מהאישה את דמי כתובתה גם על יום השבת, לפי הסכום הקצוב.
הקונגרס הציוני העולמי הרביעי
הקונגרס הציוני הרביעי התקיים בלונדון בימים 13 – 16 באוגוסט 1900.
צירי הקונגרס ואורחיו עסקו בשתי שאלות עיקריות: האחת, ההתפתחויות בזירה המדינית; והשנייה, שאלת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל.
מצבם של 532 משפחות הפועלים במושבות העבריות, מיעוט קטן ויצרני בקרב היישוב היהודי הקטן, שמנה אז כחמישים אלף נפש, הועלה לדיון ולמודעותם של הצירים; קיומם של הפועלים ומשפחותיהם "היה בסכנה לרגל העברת המושבות (מאפוטרופסותו) של הנדיב ליק"א" באותה שנה.
טרנאטה
טֶרְנַאטֶה (באינדונזית: Pulau Ternate) הוא אי באיי מאלוקו שבמזרח אינדונזיה. שטח האי 111.8 קילומטרים רבועים ומתגוררים בו למעלה מ-200,000 תושבים.
טרנאטה וטידורה (האי השוכן מדרום לו ודומה לו בצורתו ובממדיו) היו במשך שנים רבות המקור היחיד בעולם לתבלין ציפורן, גידול שהיה אנדמי לאיי מאלוקו. הסולטאנים ששלטו בשני האיים היו בין העשירים ורבי ההשפעה ביותר באזור אינדונזיה של ימינו, ובתקופה מסוימת אף שלטה סולטנות טרנאטה על מרבית איי מאלוקו.
האי שוכן מול חופו המערבי של האי הלמהרה, הגדול ממנו בהרבה, ושייך מנהלית למועצה העירונית (kotamadya) טרנאטה (Kota Ternate) במחוז מאלוקו צפון (Maluku Utara).
בטרם הגעת האירופאים
טרנאטה והאי השכן טידורה היו היצרנים העיקריים של תבלין הציפורן, מוצר שהעשיר את שליטיהם, שהיו בין העשירים ורבי ההשפעה באינדונזיה. בין שני השליטים שררה יריבות מרה שהתפרצה מדי פעם למלחמה גלויה.