cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויטולד גומברוביץ'
ראשית חייו
גומברוביץ' נולד במלושצ'ק בפולין המחולקת תחת שלטון האימפריה הרוסית למשפחה אמידה מהמעמד הגבוה. הוא היה הצעיר מבין ארבעה ילדים להורים יאן ואנטונינה (קוטקובסקה). בשנת 1911 עברה משפחתו לוורשה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הוא למד באוניברסיטה של ורשה (ב-1927 השלים תואר מוסמך במשפטים). גומברוביץ' בילה כמה שנים בפריז ולמד שם במוסד ללימודים בינלאומיים גבוהים; הגם שלא התמיד בלימודיו בצרפת, הוא יצר קשרים עם אינטלקטואלים צעירים אחרים.
כשחזר לפולין החל גומברוביץ' לחפש עבודה בתחום המשפטים אך ללא הצלחה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 החל לכתוב את הרומן הראשון שלו אך גנז אותו. לימים נודע כי סגנון הרומן ונושאו היו אמורים להציג את הפן האפל של אופיו. באותו אופן, הוא ניסה לכתוב רומן פופולרי שנכשל בשיתוף עם הסופר טדאוש קפינסקי. בסוף שנות העשרים ותחילת השלושים כתב סיפורים קצרים שפורסמו תחת הכותרת: "הביוגרפיה של תקופת אי הבגרות". מאז החלו הטורים שלו להופיע בעיתונות. הוא נפגש עם סופרים ואינטלקטואלים צעירים אחרים בבתי קפה בהם ישבו אמנים מרחבי ורשה. הפרסום של הרומן הראשון שלו, "פרדידורק", הקנה לו מקום של תהילה בקרב חוגי הספרות.
הגלות בארגנטינה
בשנות הארבעים ניסה גומברוביץ' להשיג מעמד ראוי בקרב חוגי הספרות הארגנטיניים על ידי פרסום מאמרים, מתן הרצאות בבית הקפה פריי מוצ'ו, ולבסוף על ידי תרגום הרומן "פרדידורק" לספרדית בעזרת חברו וירחיליו פיניירה. כיום נחשב הספר לבעל משמעות בהיסטוריה של הספרות הארגנטינית; אך בעת פרסומו לא הביא לפרסומו המיוחל, כמו גם פרסום המחזה "החתונה" בספרדית ב-1948. בין השנים 1947–1955 עבד גומברוביץ' כלבלר בבנק בארגנטינה. בשנת 1950 הוא החל להתכתב עם יז'י גיידרויץ', כתב פולני בעיתון הפולני "קולטורה" שיצא לאור בפריז, ומ-1951 החלו עבודותיו להתפרסם בעיתון. ב-1953 הוא פרסם קטעים מתוך סדרת ספריו "יומן" בעיתון. באותה שנה הוא פרסם גם כרך של כתבים, בהם המחזה "חתונה" והרומן "טרנס אטלנטי", אשר עסק בזהות לאומית של אדם מהגר, שאלה שהעלה באופן שנוי במחלוקת.
בסדרת ספריו "יומן" (1953-68) רמז גומברוביץ' על הניסיון ההומוסקסואלי שלו עם גבר צעיר מהמעמד הנמוך, נושא שעלה שוב בריאיון שפורסם בשנת 1973 בו רואיין גומברוביץ' על ידי דומיניק דה רו. בשנות ה-60 זכה גומברוביץ' להכרה בינלאומית ורבות מיצירותיו תורגמו לשפות שונות והמפורסמות שבהן: "פורנוגרפיה" ו"קוסמוס". מחזותיו הוצגו בתיאטראות ברחבי העולם, ובמיוחד בצרפת, גרמניה ושוודיה. בישראל עלה המחזה שלו "הנסיכה איבון" מספר פעמים.
שנותיו האחרונות באירופה
גומרוביץ' כתב בפולנית אך החליט למנוע הדפסת ספריו בפולין עד שהשלטונות שם יתירו הדפסה מלאה של סדרת ספריו "יומן", בהם תיאר את מתקפת השמצתו על ידם. עובדה זו מנעה את פרסומו בציבור הקוראים. למרות זאת, ספריו הודפסו על ידי המוסד לספרות בפריז של חברו יז'י גיידרויץ' ותורגמו ליותר משלושים שפות שונות. בנוסף, מחזותיו הועלו בתיאטראות החשובים בעולם על ידי במאים מובילים בעולם כמו חורחה לוולי ואינגמר ברגמן.
סגנון
יצירותיו של גומברוביץ' אופיינו בניתוח פסיכולוגי עמוק, הסברים פרדוקסליים ואבסורדיים וטעם אנטי-לאומי. ברומן "פרדידורק" מטפל גומברוביץ' בנושאים בהם הוא עסק לאורך כל חייו: בעיית חוסר הבגרות והנעורים, חבישת מסיכה של אנשים מול אנשים אחרים ובחינה אירונית וביקורתית של המעמדות בחברה ובתרבות הפולנית, במיוחד בקרב מעמד האצולה, כנציגים של הכנסייה הקתולית והפולנים הכפריים. ספר זה עורר תגובות חריפות של נידוי גומברוביץ' וקוראיו מחוץ להגמוניה.
בעבודותיו נאבק גומברוביץ' במסורת הפולנית וההיסטוריה הפולנית המורכבת. המאבק היה נקודת הפתיחה של סיפוריו, דבר שהושרש בתרבות ובהיסטוריה הזו. גומרוביץ' נזכר על ידי מעריציו כאדם שלא היה מוכן להקריב את הדמיון והייחודיות שלו בעבור שום מחיר, אדם, חברה או מכלול ההשקפות.
בית מזכירות הקיבוץ המאוחד (עין חרוד)
בית מזכירות הקיבוץ המאוחד הוא מבנה שהוקם בעין חרוד מאוחד ב-1935 ושימש כמזכירות הקיבוץ וכן למזכירות תנועת הקיבוץ המאוחד. בשנות ה-30 שימש המקום כמטה של פלגות הלילה המיוחדות בפיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט. לאחר קום המדינה שימש המקום כמחסן וכארכיון של הקיבוץ. הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רקע
קיבוץ עין חרוד הוקם ב-1921, בקרבת מעיין חרוד, על ידי עולים מהעלייה השנייה והעלייה השלישית שהוכשרו בפתח תקווה ובמגדל. ב-1926 עברו חברי הקיבוץ לנקודת הקבע מול הכפר הערבי בגבעת קומי ובמקום הוקמו אוהלים שאכלסו את חברי הקיבוץ וכן אנשי ארגון ההגנה ולוחמי פלמ"ח. ב-1927 היה הקיבוץ בין המובילים בהקמת תנועת הקיבוץ המאוחד.
ההיסטוריה של האתר
אבן הפינה לבניין הונחה ב-1934 והוא הושלם ביולי 1935. הבניין כלל 3 קומות כשבקומת הקרקע (ששטחה כ-300 מ"ר) הוקם בית דפוס וכן שכנה בו הוצאת הקיבוץ המאוחד ושתי הקומות העליונות (ששטח כל אחת כ-150 מ"ר) שימשו את מזכירות הקיבוץ הארצי. במקביל שימש המקום לסמינרים והכשרות. על גגו של המבנה הוקמה עמדת שמירה מול הכפר הערבי העוין קומי וכן עמדת איתות.
עם הקמת פלגות הלילה המיוחדות ב-1938 התיישבה במבנה אחת ממחלקות הפלגה, בפיקודו של לוטננט האמפרי אדגר ניקולסון ברידן (Nicholson Edgar Humphrey Bredin) שהיה גם סגנו של מפקד היחידה אורד וינגייט וממלא מקומו.
לאחר קום המדינה ננטש המקום וחלקו שימש כמחסן רהיטים ובגדים. בשנים 1980 עד 2000 התנהל במקום אולפן. במקביל הועבר למקום הארכיון של הקיבוץ. ב-1957 הוקם במקום ארכיון תנועת הקיבוץ המאוחד שעבר ב-1971 לאפעל.
מרדכי שפירא (זמר)
מֹרְדְכָי שַפִּירָא (באנגלית: Mordechai Shapiro; נולד ב-1990) הוא זמר חרדי אמריקאי המבצע מוזיקה חסידית ומוזיקת פופ.
סרטוני הקליפים של שיריו הופכים לוויראליים ברשת וזוכים למיליוני צפיות בערוץ היוטיוב שלו. שפירא נחשב לאחד הזמרים המצליחים במגזר החרדי באתר יוטיוב.
ביוגרפיה
נולד וגדל במונסי, שם החל את דרכו המוזיקלית. כילד שר במקהלת פרחי מיאמי, שם כיכב ברוב ההופעות בהן נכח. בגיל 13 במופע 25 שנים להקמת המקהלה, הופיע לצד הזמר הידוע יעקב שוואקי, והם ביצעו יחד את הלהיט "רחם". בגיל 14 עזב שפירא את המקהלה, לאחר שקולו החל להשתנות, אז גם החל ללמוד בישיבה תיכונית מעורבת. אחרי התיכון הגיע לשנת ישיבה בישראל, ולמד בישיבה הציונית־דתית נתיב אריה בעיר העתיקה בירושלים. משם עבר לישיבה נוספת - ישיבת "נר ישראל". בסוף השנה השנייה חזר לארצות הברית והתחתן עם רחל, חברתו מהתיכון. שנה לאחר נישואיו עבר להתגורר מספר שנים בישראל, שם החל בקריירה מוזיקלית, שתפסה תאוצה עם חזרתו לארצות הברית לאחר כ-3 שנים.
קריירה מוזיקלית
ב-13 באפריל 2016 הוציא את הסינגל-קליפ "כל הדרך", שצבר 4 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ב-18 באוגוסט 2016 הוציא את הסינגל-קליפ "שכר מצווה", שצבר 5.2 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ב-18 באוגוסט 2017 הוציא את הלהיט (סינגל-קליפ) "מחר", שצבר 7.1 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ב-26 בספטמבר 2017 השיק את אלבומו השני - "מחר" בסגנון פופ, בהפקתו של איצי וולדנר.
ב-29 בספטמבר 2020 הוציא את הסינגל-קליפ "אין עוד מלבדו", שצבר 3.8 מיליון צפיות באתר יוטיוב. השיר זכה במקום השישי (מתוך 30) בקטגוריית "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של "קול חי מיוזיק".
ביוני 2021 השיקו הוא מקהלת "פרייליך" את אלבום החתונה SING IT ("תשיר את זה") הכולל 57 קלאסיקות יהודיות.
ב-24 באוקטובר 2021 הוציא את הסינגל-קליפ "אבא", שצבר 2.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב..
במאי 2022 הוציא שפירא את אלבומו הרביעי - "אחת", וכן קליפים לשיר הנושא ולסינגל "אשירה". במצעד המוזיקה השנתי של האתר "כיכר השבת" לסיכום שנת תשפ"ב במוזיקה היהודית, זכה האלבום במקום השני בקטגוריית "אלבום השנה".
במרץ 2023 הוציא את הסינגל "אני יהודי", העוסק בגאווה יהודית. חודשיים לאחר מכן השיר יצא כסינגל-קליפ.
שפירא השתתף במספר קונצרטים שמפיק מדי שנה הארגון "האסק".
ביקורת
שפירא זכה לאורך השנים לביקורות חיוביות מאוד מהעוסקים בתחום המוזיקה במגזר החרדי:
מבקר המוזיקה של האתר "כיכר השבת" נתנאל לייפר כתב על אלבומו השלישי של שפירא - "הכל משמים" באתר האינטרנט של "רדיו גאולה" נכתב על האלבום
ב-9 בספטמבר 2021 (סוף שנת תשפ"א) פרסם השדרן מנחם טוקר טור שכותרתו "סיבת הסיבות לשנה מוזיקלית גרועה" (סיבת הסיבות - סינגל מצליח של הזמר-יוצר ישי ריבו שיצא באותה שנה). מרדכי שפירא היה בין הזמרים היחידים שטוקר שיבח אותו על פועלו באותה שנה כשכתב
נתנאל לייפר העניק ביקורת חיובית לשירו של שפירא "אבא" וכתב
לייפר העניק שוב ביקורת חיובית על שפירא כשכתב על אלבומו הרביעי של שפירא - "אחת"
ב-27 באוגוסט 2022 הופיע שפירא בבנייני האומה במופע לרגל סיום "בין הזמנים". נתנאל לייפר נכח במופע והעניק לו ביקורת חיובית כשכתב
חיים אישיים
שפירא נשוי לרחל, אב לחמישה ומתגורר בנורת'־וודמיר שבלונג איילנד. אחיו הוא הזמר דוד שפירא.
אברהם יהודה גולדראט
אברהם יהודה גולדראט (1912 - 17 ביוני 1973) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם סיעת החזית הדתית המאוחדת כנציג פועלי אגודת ישראל.
תולדות חייו
גולדראט נולד בקילץ שבפולין לרב יששכר גולדראט, מחבר הספרים "מנחת יששכר" ו"מקיץ נרדמים". למד אצל הרבי מאוסטרובצה ובשנת 1930 הוסמך כרב. בשנים אלו עמד בראש "צעירי אגודת ישראל" בעיר הולדתו. לאחר מכן עבר לוורשה ושימש עיתונאי בעיתון "דער ווד". בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. בשנת 1935 נאם את נאום הפתיחה בכנס ייסוד צעירי אגודת ישראל בתל אביב. בשנת 1943 היה ממייסדי האיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי. מונה למזכיר פועלי אגודת ישראל והיה עורכם של העיתון שערים והשבועון "היסוד". בספטמבר 1948 נסע לארצות הברית לוועידה של פועלי אגודת ישראל שם.
נבחר מטעם החזית הדתית המאוחדת לכהן בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת הפנים וועדת העבודה. בבחירות לכנסת השנייה הוצב במקום השלישי ברשימת פועלי אגודת ישראל, שקיבלה רק שני מנדטים. ב-23 בספטמבר 1952 עזבו אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל את הקואליציה בגלל התנגדותן לגיוס נשים לצה"ל. בתחילת דצמבר הגיעה פועלי אגודת ישראל להסכמה על כניסה חזרה לקואליציה כאשר הרוב, בראשות בנימין מינץ וקלמן כהנא תמך בכניסה לקואליציה, בעוד המיעוט, בראשות גולדראט וז' זוהר תמך בחזית משותפת עם אגודת ישראל בהתנגדות לממשלה. על רקע מחלוקת זאת נבחרה בינואר 1953 מזכירות חדשה לפועלי אגודת ישראל, שבה גולדראט וזוהר לא היו חברים.
לאחר חלוף מחצית כהונת הכנסת השנייה, דרש גולדראט שהרב קלמן כהנא יתפטר מהכנסת כדי לפנות לו מקום בהתאם להסכם רוטציה שהיה ביניהם. כהנא סירב בהוראת מוסדות המפלגה, בשל המחלוקת ביניהם על הכניסה לקואליציה. גולדראט ביקש לתבוע את כהנא בדין תורה בפני הרב איסר יהודה אונטרמן, אולם הלה נמנע מלהגיע לדיון. הרבנות הראשית קבעה שעל הרב כהנא להתייצב לדיון, אולם גולדראט שוכנע לבטל את התביעה ובמקום זאת מונתה "ועדת ארבעה" פנימית של פועלי אגודת ישראל לבירור הנושא. הוועדה החליטה שבעקבות שינוי יחסי הכוחות בתוך המפלגה על כהנא להמשיך בכהונתו בכנסת. על פי דיווחים בעיתונות, שהוכחשו על ידי בנימין מינץ, שילם קלמן כהנא פיצויים לגולדראט על שלא מילא את הסכם הרוטציה. בינואר 1954 גררו השמועות גינוי מקיר לקיר בוועדת הכנסת. בעקבות הסכסוך הוביל גולדראט אופוזיציה פנימית בתוך פועלי אגודת ישראל שיוצגה בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל ונטען שהקיפה כ-40% מהמפלגה, אולם גם לקראת הבחירות לכנסת השלישית לא שולב גולדראט ברשימת פועלי אגודת ישראל ובמהלך 1956 עבר גולדראט לפועל המזרחי.
ביולי 1956 נבחר גולדראט לוועד הפועל המצומצם, בן 13 חברים, של המפד"ל והועמד בראשות מחלקת ההסברה. בשנת 1967 מונה למנהל ספריית הרמב"ם בתל אביב, תפקיד שבו כיהן עד לפטירתו בשנת 1973.
עמדותיו
גולדראט תמך בשיתוף פעולה רחב בין אגודת ישראל והמפלגות הציוניות, ובמיוחד עם המזרחי והפועל המזרחי. עם זאת, הוא הוביל בראשית שנות ה-50 קו שהיה יותר קרוב לעמדת אגודת ישראל המסתייגת משותפות קואליציונית עם החילונים. הוא הצביע בדעת מיעוט נגד תמיכה בראש עיר חילוני בעיריית פתח תקווה ואף התפטר מהוועדה המוניציפלית כשדעתו לא נתקבלה.
גולדראט אמר בכנסת שהוא תומך בעונש מוות, אולם לא הסכים להצביע נגד ביטול עונש מוות כל עוד חוקי המדינה אינם על פי חוקי התורה.
ג'ייסון סקוט לי
ג'ייסון סקוט לי (באנגלית: Jason Scott Lee; בסינית: 李截; בפין-יין: Lǐ Jié; נולד ב-19 בנובמבר 1966) הוא שחקן ואמן לחימה אמריקני. תפקידו הידוע ביותר הוא בגילום דמותו של אמן הלחימה ברוס לי בסרט: "הדרקון: סיפורו של ברוס לי".
ביוגרפיה
לי נולד בלוס אנג'לס להורים ממוצא ממוצא סיני-הוואי, גדל בהוואי בה למד בבית הספר התיכון פרל סיטי.
לי הפגין את מיומנותו באמנויות לחימה בסרט "טיימקופ 2", המשכו של הסרט המקורי, "טיימקופ", משנת 1994 בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם. ב-1997 שיחק בסרט הפשע "רצח בראש", לצידה של מרי-לואיז פרקר. לי גם כיכב בסרט "חייל קטלני" משנת 1998.
לי הוא בין השחקנים והבמאים שהתראיינו לסרט התעודי "The Slanted Screen" (2006), בבימויו של ג'ף אדאצ'י, אודות ייצוגם של אסיאתים ואסיאתים אמריקנים בהוליווד.
בשנת 2020 שיחק סקוט לי בסרט מולאן המהווה סרט רימייק לסרט מ-1998
לי נשוי לדיאנה צ'ן, אשת יחסי ציבור שהיא במוצאה מסינגפור, הם נישאו במאי 2008 ב- הוואי.
Sway with Me
Sway with Me (בעברית: התנודד איתי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית סוויטי והזמרת האמריקאית גלקסרה. השיר יצא לאור ב-31 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל מתוך פסקול הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-32 במצעד השירים של ניו זילנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סוויטי, טיה סקולה, ריאנה קיורינג, רנדל האמר, קוואבו, פבלו בלטרן רויז, קרמל קוי, נורמן ג'מבל, ניק סרזן, מייקל פולק, קאטפאד'ר, יעקב אוצ'רצ'אק, ארלי מק ואדם דוד סמול והופק על ידי ג'ייקוב אוביז וקאטפאד'ר. עם יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי הפסקול.
השיר נכלל בפסקול Birds of Prey: The Album של הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת", לצד שירים נוספים, כדוגמת: "Diamonds", של מייגן די סטליון ונורמני, "Joke's on You", של שרלוט לורנס, "Boss Bitch", של דוג'ה קאט, ו-"Experiment on Me" של הלסי.
הפזמון של השיר הוא סמפול של הבית הראשון בשיר "¿Quién será? ", בגרסתו האנגלית "Sway", שבוצעה לראשונה על ידי דין מרטין בשנת 1954.
וידאו קליפ
נכון למרץ 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
שליו-שיחים מצויר
שליו-שיחים מצויר (שם מדעי: Perdicula erythrorhyncha) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, (סוג: Perdicula), נמצא בגבעותיה המיוערות של הודו (Satpura Range) ממזרח ומדרום למומבאי כמו כן מדרום למערב בנגל עד לצפון אנדרה פרדש.
מאפיינים
שליו בשו מצויר נע בקבוצות קטנות על הגבעות וניתן להבחין בו על פי מקורו ורגליו האדומים, הבולטים לרחוק. הם נעים בקבוצות קטנות, בשורה עורפית לאורך שבילים בעשביה ובשעת סכנה הם מתעופפים למרחק של כמה מאות מטרים.
שליו הבוש המצויר בולט בצבעיו. על פני גופו מעין ציורים בצבעים כהים ובהירים ורגליו ומקורו האדומים בולטים אפילו בשעת תעופה. החלק התחתון של הנקבה לבן, אך אין לה פס לבן על הגרון והראש כמו לזכר. שלוים אלו נעים בקבוצות של 6–10 פרטים, ומתקשרים ביניהם בשריקה משולשת הנשמעת כ- "קיריקי". שריקות אלו, מיועדות לשמור את הקבוצה מלוכדת, וכן משמשות את הזכר המכריז על עצמו בעונת הרבייה. שליו הבוש המצויר יוצא מבין העשבים, לאזורים פתוחים כגון דרכי ושבילי עפר, בבוקר ובערב, במטרה לחפש אוכל ולהתפלש בעפר.
שליו הבוש המצויר מסוגל לקנן במשך כל השנה. עונת הקינון משתנה בהתאם לאזור המחיה. הקן ממוקם בקרבת שורש של שיח, לעיתים מרופד בשכבה דקה של עשב. הנקבה מטילה בין 4–7 ביצים הבוקעות לאחר כ-18 יום.
נמלת הלבובית
נמלת הלְבוּבִית (שם מדעי: Crematogaster) סוג נמלים מתת-משפחה דּוּ-מָתְנִיּוֹת (Myrmicinae), השייכת למשפחת הנמליים. על בִטנָן של נמלים האלו יש סימן בצוּרת לֵב. בישראל הסוג מיוצג בשבעה מינים. סוג נוסף הנפוץ והמוכר יותר השייך לתת-משפחה זו היא נמלת הקציר.
מאפיינים
מדובר בנמלה אשר חיה בסימביוזה של יחסי תלות עם פרפר נחושתן הנמלים הגלילי (נקרא בעבר "כחליל הגליל"). שיתופי פעולה בטבע בין חיות בר מוכרים זה מכבר, ובכל זאת – תלות מוחלטת של פרפר בנמלים היא תופעה ייחודית. מין הפרפר מעופף רק חודש וחצי בשנה, הנקבה מטילה את ביציה בבסיס הגזע של שיחים ובני שיח, בסמוך לקיני נמלים מהסוג לבובית. אלו מאמצות את הזחלים הבוקעים, מכניסות אותם לקן, מאכילות אותם, מטפלות בהם ומגינות עליהם עד להתבגרותם. אין מדובר בכנימות, אשר מינים רבים שלהן נעזרים בנמלים, אלא במין קטן-ממדים של פרפר. מין פרפר זה שם את מבטחו באופן מוחלט בנמלים אשר מגדלות את הביצים ואת הזחלים שלו עד לבגרותם. הנמלים מרוויחות מגידול זחלי הפרפרים "טל דבש", מעין נוזל מתוק שזחלי הפרפר מפרישים מבלוטות בגופם ומשמש, ככל הנראה להזנת רימות הנמלים. זחלי הפרפרים מתגלמים בתוך קן הנמלים, כאשר הנחושתנים הבוגרים יוצאים מהגולם, הם זוחלים במחילות הנמלים עד ליציאה, ורק אז הם פורשים כנפיים ועפים.
סביבת גידול
שיתוף הפעולה הנדיר בין הפרפר לנמלה מתקיים במספר אזורים בישראל ובעיקר במישור החוף, בשרון ובגליל. לפני כעשור, במסגרת סקר פרפרים, הופתעו הסוקרים לגלות כי הריכוז העיקרי של מין זה במישור החוף נמצא דווקא בשכונה הוותיקה חפציבה השייכת לחדרה. עקב התלות הרבה בין הנמלים לפרפרים נדרש בית גידול אשר מתאים לשני המינים גם יחד. הנמלים זקוקות לשיחים מפותחים כמו רותם המדבר ולענה חד-זרעית, שבגזעיהם היבשים הן בונות את קיניהן.
פירוש השם
לְבוּבִית היא סינר ששמים על חזהו של תינוק מתחת לסנטרו לצורך שמירה על בגדיו מלכלוך בשעת האכילה. הסבר לשם הראשון הוא סימן הלב בתחתית גופן המזכיר את הסינר, סיבה נוספת היא צורת הלב של סימן זה.
לדעת - לבחור נכון
פעילות
הארגון מפעיל מספר תוכניות:
שאן פיליפס
שאן פיליפס (באנגלית: Siân Phillips; נולדה בשם ג'יין אליזבת איילין פיליפס, ב-14 במאי 1933) היא שחקנית ולשית.
קורות חייה
פיליפס נולדה בגְוּוַאִין-קַאי-גִירוּוֶן במחוז וסט גלמורגן שבוויילס. אמה סאלי הייתה מורה ואביה דייוויד פיליפס היה פועל במפעל פלדה ואחר כך שוטר היא דוברת ולשית. באוטוביוגרפיה שלה (Private Faces) היא מציינת שברוב שנות ילדותה דיברה ולשית בלבד, אנגלית היא למדה מהאזנה לרדיו.
היא למדה בבית הספר פּוֹנְטָרְדָאוּוֶה והייתה מוכרת בשם ג'יין. המורה שלה לוולשית קרא לה שאן (Siân) המקבילה הוולשית לשם האנגלי ג'יין. היא למדה אנגלית ופילוסופיה באוניברסיטת קארדיף.
פיליפס סיימה את לימודיה באוניברסיטה ב-1955. בספטמבר 1955 החלה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וקבלה מלגת לימודים, באותה שנה החלו ללמוד ב-RADA גם דיאנה ריג וגלנדה ג'קסון. בתקופת הלימודים זכתה במדליית זהב על שם בנקרופט על הופעתה ב"הדה גאבלר". הוצע לה חוזה בהוליווד עם סיום הלימודים. ההצעה כללה חוזה לשלושה סרטים ועבודה בארצות הברית אך היא דחתה את ההצעה כשהיא מעדיפה במקום זאת להופיע בתיאטרון.
קריירה
קריירת המשחק של פיליפס החלה כשהייתה בת 11 והופיעה ברדיו בי. בי. סי. ויילס. בגיל 11 זכתה גם בפרס בפסטיבל "National Eisteddfod". בגיל 17 הופיעה לראשונה בטלוויזיה, ובגיל 18 זכתה בפרס על משחקה. בשנת 1953, בהיותה סטודנטית באוניברסיטת קארדיף, עבדה כקריינית חדשות ב-BBC בוויילס, ויצאה לסיבוב הופעות בהפקה של "המועצה הוולשית לאמנות" בשפה הוולשית.
הופעת הבכורה שלה על הבמה בלונדון הייתה ב-1957, במחזה "מגדה" מאת הרמן סודרמן. בו גילמה דמות של זמרת אופרה, דיווה. זו הייתה הצלחתה הגדולה הראשונה, והתפקיד תרם רבות לקריירה שלה. על אף שהייתה עדיין סטודנטית היא שיחקה בתפקיד שלא הועלה על הבמה מאז ימי שרה ברנאר.
ב-1957 (או ב-1959 לפי מקורות אחדים) הופיעה פיליפס בתפקיד הראשי במחזה הדה גאבלר. יש המחשיבים מחזה זה כהופעת הבכורה שלה אך למעשה היא שיחקה לפני כן ב"מגדה". בספטמבר 1958 שיחקה בתפקיד מרגרט מיור במחזה "The Holiday" מאת ג'ון הול ב"אוקספורד ניו תיאטר". עוד באותה שנה שיחקה בקובינגטון וגילמה את התפקיד הראשי במחזה "ז'אן ד'ארק" מאת ג'ורג' ברנרד שו.
בשנים 1960 ו-1961 שיחקה עם הרויאל שייקספיר קומפני במחזה "הדוכסית ממאלפי". עוד הופיעה עם הרויאל שייקספיר קומפני בתפקידים הבאים:
במהלך הקריירה הארוכה שלה השתתפה פיליפס בסרטי קולנוע רבים ובהפקות טלוויזיה רבות. תפקידה הידוע ביותר הוא כנראה, ליוויה בסדרת הטלוויזיה הפופולרית אני, קלאודיוס עיבוד לרומנים מאת רוברט גרייבס. על תפקידה זה זכתה בשנת 1977 בפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. עוד היא מוכרת מהופעותיה הרבות בגרסה המקורית של השעשועון "Call My Bluff".
עוד השתתפה בשנים 1998 ו-200 בסדרת הטלוויזיה הקנדית "ניקיטה" כאדריאן. ב-2001 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "באליקיסנג'ל" כהילרית קונסואלה דונפי. ב-2006 גילמה את ליידי ג'יימס בסרט "The Gigolos" של ריצ'רד ברייסוול. ב-2011 הופיעה בתפקיד אורח בסדרת המשטרה "לואיס".
בווסט אנד שיחקה בין השאר ב-"Pal Joey", ב-ג'יג'י, ב-" A Little Night Music" ובמחזה "מרלן" בו גילמה את דמותה של מרלן דיטריך.
חיים אישיים
בעלה הראשון של פיליפס היה דון רוי, הם נישאו ב-1956 והתגרשו ב-1959.
ב-1959 נישאה לפיטר או'טול כשהיא בהריון עם ילדם הראשון. לשניים נולדו שתי בנות: קייט, נולדה ב-1960 ופטרישה נולדה ב-1963. פטרישה עוסקת בתיאטרון וקייט היא שחקנית. בני הזוג התגרשו ב-1979, על תקופה סוערת זו בחייה כתבה פיליפס בכרך השני של האוטוביוגרפיה שלה "Public Places".
בעלה השלישי היה השחקן רובין זקס שהיה צעיר ממנה ב-17 שנה. הרומן ביניהם החל ב-1975 והם התחתנו זמן קצר אחרי הגירושים מאוטול ב-1979. השניים התגרשו ב-1991.
פיליפס היא פטרונית של בית הספר למשחק " Bird College of Dance, Music & Theatre Performance" בלונדון.
האוטוביוגרפיה שלה פורסמה בשני חלקים "Private Faces" יצא ב-1999 ו-"Public Places" יצא ב-2001.
ביוני 2000 קיבלה מהמלכה אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
מסיבת התה של בוסטון
מסיבת התה של בוסטון (באנגלית: Boston Tea Party) הייתה פעולה ישירה שנערכה בנמל בוסטון, בליל 16 בדצמבר 1773, ובה השליכו קבוצה של אנשים מחופשים לאינדיאנים שהתנגדו למה שכינו "העריצות הבריטית" את כל מטען התה שהיה באוניות של חברת הודו המזרחית אשר עגנו בנמל. אירוע זה נחשב בידי רבים כנקודת מפתח בציר הזמן של ההיסטוריה האמריקנית, וכאירוע שהוביל למלחמת העצמאות האמריקנית ולאחר מכן להכרזת העצמאות של ארצות הברית.
רקע
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-18, החלה להתארגן בבוסטון אגודה פטריוטית אמריקנית, שמטרתה הייתה להשיג עצמאות וממשל עצמי לשלוש עשרה המושבות. אגודה זו כונתה בשם "בני החירות". בשנת 1773 הפחיתה ממשלת ממלכת בריטניה הגדולה את המס ששילמה חברת הודו המזרחית על תה, אך המשיכה לגבות את כל המיסים ללא שינוי באמריקה. "בני החירות" ורוב תושבי שלוש עשרה המושבות התנגדו לפעולה זו, אך מפני שלא היה להם נציג בפרלמנט הבריטי, הם לא יכלו לעשות דבר בנידון.
השלכת התה
ב-16 בדצמבר 1773 הגיעו שלוש אוניות משא בריטיות לנמל בוסטון כדי לפרוק מטען רב של תה. המתנגדים למיסי התה הכבדים מנעו את פריקתם של ארגזי התה מהאוניות, אך המושל הבריטי של מסצ'וסטס, תומאס האצ'ינסון, חייב את המושבה לשלם מיסים על ארגזי התה שלא נפרקו, ובינתיים האוניות נשארו עוגנות בנמל. "בני החירות" ועוד אנשים רבים התנגדו למיסוי זה על ארגזים שלא נפרקו, ונאבקו על כך. מאבק זה הגיע לשיאו בליל 16 בדצמבר, כאשר כמה מאזרחי בוסטון ומ"בני החירות" הגיעו לנמל בוסטון מחופשים לאינדיאנים, עלו על האוניות הבריטיות והשליכו את מטען התה היקר שלהם לים. האירוע כונה מסיבת התה של בוסטון.
התגובה להשלכת התה
בתגובה לזריקת מטען התה היקר דרשה ממלכת בריטניה הגדולה פיצוי כספי רב על הארגזים שהושלכו. לאחר סירובם של אזרחי מסצ'וסטס לדרישה זו, העביר הפרלמנט הבריטי מספר חוקים שקבעו עונשים שונים על תושבי בוסטון בפרט, ומסצ'וסטס בכלל. בין השאר, כללו החוקים את סגירת נמל בוסטון לתנועת אוניות מסחר והפחתה בסמכויותיה של אספת הנבחרים של מסצ'וסטס.
מרטין גרדנר
מַרְטִין גַרְדְנֶר (באנגלית: Martin Gardner; 21 באוקטובר 1914 – 22 במאי 2010) היה כותב אמריקאי, בעיקר של מדע פופולרי, שכתב במשך שנים רבות את הטור Mathematical Games בירחון "סיינטיפיק אמריקן", ובכך הפך לאיש שתרם יותר מכל אדם אחר במאה העשרים לפופולריזציה של המתמטיקה.
בנוסף לעיסוקו הדומיננטי במתמטיקה פופולרית, פרסם גרדנר מאמרים וספרים בנושאי קסמים, פיזיקה ופילוסופיה. כן פרסם מהדורה מוערת של הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" והמשכו "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", שניהם מאת לואיס קרול (זהו ספרו הנמכר ביותר, ויצירתו העיקרית שתורגמה לעברית), וכן של ספר נוסף של קרול, "ציד הסנרק". מאמריו קובצו בעשרות ספרים.
חייו
מרטין גרדנר נולד בטולסה שבאוקלהומה, אביו היה גאולוג ומפיק נפט. בשנת 1936 סיים לימודים לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת שיקגו. הוא החל ללמוד גם לתואר שני, אך לא סיים. את השכלתו הרחבה בתחומי עיסוקו המגוונים, רכש באופן עצמאי. לפני מלחמת העולם השנייה עבד כעיתונאי בעיתון Tulsa Tribune, ובמחלקת יחסי ציבור של אוניברסיטת שיקגו. במלחמה שירת בצי ארצות הברית, ולאחריה חזר לשיקגו ועבד כעיתונאי עצמאי. בדצמבר 1956 החל לפרסם טור קבוע בירחון Scientific American והתמיד בכך במשך 30 שנה (הטור האחרון פורסם בחודש מאי 1986). במקביל פרסם מאמרים גם בכתבי עת פילוסופיים. לפני מותו התגורר בקרוליינה הצפונית.
טורו Mathematical Games כלל חידות מתמטיות, שעשועים מתמטיים ורעיונות מהמתמטיקה המודרנית, שגרדנר גרם לתפוצה רחבה שלהם באמצעות טורו. בין הרעיונות הללו:
בסוף שנות ה-70 ובראשית שנות ה-80 פרסם טור של חידות מתמטיות בכתב העת למדע בדיוני Asimov's Science Fiction.
גרדנר היה קוסם חובב נלהב ופרסם מספר ספרים, הן על קסמים מתמטיים המיועדים לקהל הרחב והן ספרים מקצועיים על קסמים המיועדים לקוסמים.
הידע של גרדנר במדע ובמאחזי עיניים שימש אותו על מנת לצאת במתקפה על העוסקים בפסבדו-מדע. ספרו Fads and Fallacies in the Name of Science (פרקים ממנו תורגמו לעברית ונכללו בסדרת הספרים הטכנאי הצעיר, תחת הכותרת "תעתועים ותרמיות בשם המדע") הוא אחד הטקסטים היסודיים ביותר בנושא זה. בשנות השבעים פרסם שתי חוברות תחת שם העט אוריה פוּלר (Uriah Fuller), המסבירות כיצד הטוענים לכוחות על טבעיים מבצעים את פעלוליהם, ביניהם כיפוף כפיות.
גרדנר נודע כאחד החוקרים החשובים של ספרי אליס (הרפתקאות אליס בארץ הפלאות, מבעד למראה ומה אליס מצאה שם) מאת לואיס קרול, וספרו The Annotated Alice ("אליס המוערת") הוא אחד מספרי הפרשנות והרקע החשובים ליצירתו של קרול. הערותיו אלה תורגמו לעברית על ידי רנה ליטוין ויצאו לאור במסגרת הספריה החדשה בשנת 1998.
מספריו
השמות הם כפי שניתנו במהדורות האמריקאיות, למהדורות הבריטיות ניתנו לעיתים שמות אחרים: <DIV dir=ltr> </DIV>
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
בישראל, רשות ניירות ערך היא אחת מהגופים השלטוניים שיש להם סמכויות אכיפה מנהלית – סמכות ענישה מעין משפטית – לצד רשויות אחרות כמו המשרד להגנת הסביבה, רשויות מקומיות ורשויות התכנון והבנייה.
רקע לקיומו של הליך האכיפה המנהלית
טרם קיומה של האכיפה המנהלית, הליך האכיפה העיקרי הקיים על פי חוק ניירות ערך היה ההליך הפלילי, לצד הליך של הטלת עיצומים כספיים וקנסות אזרחיים. בשל מורכבותו ומשכו של ההליך הפלילי, הוחלט על יצירת מנגנון אכיפה נוסף ובספטמבר 2009 פרסם משרד האוצר את תזכיר חוק אכיפה מנהלית.
יו"ר רשות ניירות ערך, פרופ' זוהר גושן, הסביר כי "העדרו של ההליך המנהלי ככלי אכיפתי היה עד היום אחד החוסרים המשמעותיים בסמכויותיה של רשות ניירות ערך. מנגנון האכיפה המנהלית נועד לטפל בהפרות של חוקי ניירות ערך אשר היסוד הנפשי הנדרש בהן הוא של רשלנות לכל היותר" . הצעת החוק הובאה בפני הכנסת תחת השם "הצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011 ואושרה על ידי הכנסת ב-17 בינואר 2011.
ויטנברג
ויטנברג (בגרמנית: Wittenberg; רשמית: Lutherstadt Wittenberg לאמור עירו של מרטין לותר), היא עיר במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, על נהר אלבה. העיר מונה כ-50,000 נפש.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
אופן האכיפה המנהלית על ידי הרשות לניירות ערך
מנגנון האכיפה המנהלית של רשות ניירות ערך נועד לטפל בהפרות חוק שאינן פליליות, אך אינן מתאימות לטיפול על ידי קנס בלבד. הליך האכיפה מבוצע על ידי ועדה מנהלית שמוסמכת להטיל קנסות של עד 5 מיליון ש"ח על תאגידים ומיליון ש"ח על יחידים, לדרוש תשלום פיצויים לנפגעי ההפרה, לדרוש נקיטה של פעולות לתיקון ההפרה ולמניעת הישנותה, לאסור על כהונה בגופים מסוימים, להתלות רישיון ולהטיל ענישה על תנאי. הוועדה מוסמכת להטיל עונשים אלה על נושאי משרה, ובכלל זה דירקטורים ומנהלים בכירים נאמנים, יועצי השקעות ועוסקים אחרים בתחום ניירות הערך, ובכלל זה על יחידים ועובדים שכירים שאינם נושאי משרות בכירות. ערעור על החלטות הרשות במסלול המנהלי הוא לבית המשפט לעניינים מנהליים ואינו ערעור פלילי רגיל ומלא.
יושב ראש רשות ניירות ערך יכול להחליט בכל מקרה של הפרה או עבירה האם לנקוט באמצעות קנס כספי, בהליך מנהלי או בהליך פלילי. הוועדה המנהלית דנה בהפרות של חוק ניירות ערך, חוק השקעות משותפות בנאמנות וחוק הייעוץ. היא מוסמכת להטיל קנסות כספיים בהיקף משמעותי. בחקירה מנהלית הזכות של הנחקרים להימנע מהפללה עצמית היא מוגבלת, ולא עומדת להם זכות שתיקה. כמו כן, ההליך בפני הוועדה מתנהל לרוב בצורה מזורזת וללא שמיעת עדויות.
ויטנברג
חשיבותה ההיסטורית והתרבותית של העיר נובעת מכך שהייתה מקום מושבו של הנסיך הבוחר של סקסוניה ומכך שבאוניברסיטת ויטנברג לימד מרטין לותר, אבי הרפורמציה הפרוטסטנטית, עובדה שהפכה את האוניברסיטה והעיר למרכז הרפורמציה בגרמניה. משנת 1996, מספר אתרים הקשורים בלותר וברפורמציה מהווים אתר מורשת עולמית.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
אופן האכיפה המנהלית על ידי הרשות לניירות ערך
על-פי החוק הוקמה "ועדת אכיפה מינהלית", היושבת במותב בן 3 חברים, בהם נציג הרשות (יו"ר המותב) ושני נציגים נוספים שמינה שר המשפטים. הרכב הוועדה נקבע על ידי יו"ר הרשות והוא קובע מי יעמוד בראשה.
ויטנברג
היסטוריה
בסוף המאה ה-15 הפך פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה ("פרידריך החכם") את העיר למקום מושבו, דבר שגרר התרחבות של העיר, הקמת גשר על האלבה וחיזוק מבצר העיר. לפי האידאולוגיה של פיליפ מלנכתון הקים פרידריך ב-1502 את האוניברסיטה בעיר. בשנת 1508 היה מרטין לותר לפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטה.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
אופן האכיפה המנהלית על ידי הרשות לניירות ערך
להליך האכיפה כמה שלבים עיקריים:
ויטנברג
היסטוריה
ב-1760 נכבשה העיר על ידי פרוסיה והופגזה קשות במלחמת שבע השנים על ידי אוסטריה. ב-1806 נכבשה העיר על ידי נפולאון, בוצרה על ידו ב-1813 (אז גם נסגרה האוניברסיטה שלה) ונכבשה מחדש על ידי פרוסיה ב-1814.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
העדר ביטוח ושיפוי
לחוק נוספה ההוראה בדבר איסור ביטוח ושיפוי נושא משרה. איסור הביטוח הוא מקיף ואוסר לבטח את נושא המשרה במישרין או בעקיפין. דהיינו, גם נושא המשרה עצמו אינו יכול לרכוש ביטוח לבטח עצמו בפני העיצום הכספי שיוטל עליו בגין רשלנות. חוזה כזה לביטוח - בטל. עוד נאסר על התאגיד לשפות או לשלם, במישרין או בעקיפין, עיצום כספי שהוטל על אחר, וכן בעל שליטה בתאגיד לא ישפה ולא ישלם, במישרין או בעקיפין, עיצום כספי שהוטל על התאגיד, על נושא משרה בכירה בתאגיד או על עובד בתאגיד. אין בישראל עוד עבירות רשלנות אשר לא ניתן לבטח אותן, כגון רשלנות רפואית או רשלנות מקצועית. כמו כן, האיסור הוא ייחודי לישראל.
ביקורת על החוק ועל העדר ביטוח ושיפוי
על מנגנון האכיפה המנהלית של רשות ניירות ערך נמתחה ביקורת רבה בשל חוסר המידתיות שבו, במיוחד בשל האיסור על ביטוח ושיפוי על קנסות אכיפה מנהלית. פורום CFO, שחבריו עלולים להיפגע מאיסור זה, הוביל את המאבק בנושא ומתח במספר הזדמנויות ביקורת נוקבת על החוק ונאבק לשינויו בעת החקיקה. טענתו המרכזית היא כי "חוק אכיפה מנהלית מעניק לרשות סמכויות חקירה וענישה מרחיקות לכת ובלתי מידתיות והופכת למעשה את רשות ניירות ערך לגוף חוקר, תובע, שופט ומעניש בעת ובעונה אחת, וכל זאת תוך ביטול ושיסוע האיזונים והבלמים הקיימים כיום במשפט הפלילי. ההצעה יוצרת ניגוד עניינים מובנה, אשר בו הרשות לניירות ערך יכולה מצד אחד להחליט לתבוע אדם - ומצד שני לחרוץ את דינו ולפעול כבית משפט לכל עניין ודבר". לדברי הביקורת הצטרפו גם משפטנים: השופטת ורדה אלשיך, סגנית נשיאת בית המשפט המחוזי בת"א, אמרה כי "התוצאה של אכיפה מנהלית היא קשה מאוד. מי שיורשע יסתובב עם טלאי צהוב או תמרור אדום מעל הראש. באכיפה מנהלית מדובר על סבירות ההחלטות, אך מי יקבע מהו הסביר? האם יהיו אלה אנשי רשות ניירות ערך שמפקחים על החברות? האם הסבירות של רשות ניירות ערך תעמוד מול הסבירות של מנהלי הכספים? אני לא יודעת מחשבתו של מי יותר סבירה". עו"ד דוד חודק אמר כי אכיפה המנהלית ללא יכולת שיפוי וביטוח אינה צודקת ואינה סבירה.
ויטנברג
היסטוריה
במלחמת העולם השנייה הסכימו צבאות בעלות הברית שלא להפציץ את המרכז ההיסטורי של העיר. עם זאת מפעל המטוסים Arado Flugzeugwerke ששכן בפאתי העיר, העסיק עובדי כפייה וסיפק מטוסים ללופטוואפה הופצץ על ידי בעלות הברית.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
ביקורת על החוק ועל העדר ביטוח ושיפוי
ח"כ הרב משה גפני, יו"ר ועדת הכספים של הכנסת, אשר דנה ואישרה את החוק, אמר כי "הרשות לניירות ערך מקבלת הרבה כוח ועוצמה לטובת המשקיעים, אבל עליה להתייחס לתפקידכם ברגישות ולא לשכוח את האנשים שעומדים מאחורי הדברים. גם אם טעו – לא תמיד ייקוב הדין את ההר". בנוסף גם מציין גפני כי במידה ורשות ניירות ערך תסטה מכוונת המחוקק ותנצל את כוחה ב"דרך לא סבירה", הוא יפעל לתיקון החקיקה הקיימת.
לאחר יישום החוק חלה ירידה חדה במחזורי המסחר בשוק ההון הישראלי. יש הגורסים שירידה זו חלה בין השאר בשל הסיכון הגבוה בהעסקת סוחרים בשוק הון, מכיוון שסוחר שמבצע פעולה אסורה יכול להוביל לאכיפה לא רק כלפי עצמו אלא גם כלפי מנהליו עד לדרג מנכ"ל, וכן כנגד הגוף עצמו. כתוצאה מכך, יש גופים הנמנעים ככל הניתן מהעסקת סוחרים ושדורשים ניירת רבה מכל סוחר המבצע פעולה כלשהי (בשביל הגנה עתידית מאכיפה).
ויטנברג
היסטוריה
בסוף המלחמה נכנס הצבא האדום לעיר והיא הפכה לחלק ממזרח גרמניה ב-1949.
יהודים
בעיר הייתה קהילה יהודית קטנה. עם זאת, על קיר הכנסייה העירונית מצוי תבליט אנטישמי של "חזירת יהודים". ליד הכנסייה יש רחוב בשם Judenstrasse (רחוב היהודים). ערב מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית העיר היהודית כ-70 נפש בלבד.
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
תגובת הרשות לניירות ערך לביקורת ותוכנית ציות פנימית
רשות ניירות ערך הציגה תוכנית אכיפה פנימית וולונטרית, שאם היא תיושם, תקנה לחברות הגנה מסוימת מפני החוק. מטרתה של תוכנית אכיפה פנימית יעילה היא להביא להטמעת הדין ולבסס בתאגיד תרבות של ציות לדינים הרלוונטיים. על פי התוכנית, הנהלת התאגיד אחראית על גיבוש תוכנית אכיפה פנימית והבאתה לאישור הדירקטוריון. עם זאת, על הדירקטוריון, כגורם המפקח על הנהלת התאגיד, לעקוב ולפקח אחר גיבושה ויישומה של התוכנית בתאגיד, בין השאר, על ידי איתור ומיפוי סיכונים בפניהם ניצב התאגיד, מעורבות פעילה בתהליך גיבוש מהותי ויסודי של תוכנית האכיפה הפנימית בתאגיד, אישור מנגנוני האכיפה הפנימית שקבע התאגיד, וידוא התנעתה של תוכנית האכיפה הפנימית מן הכוח אל הפועל, קבלת דיווחים תקופתיים באופן שוטף מהגורם הממונה בתאגיד על תוכנית האכיפה המנהלית ומהנהלת החברה, בחינה תקופתית של הצורך ברענון תוכנית האכיפה הפנימית, וידוא קיומו של גורם האחראי על בקרה שוטפת של תוכנית האכיפה ווידוא קיומו של טיפול הולם בכשלים המתגלים בתאגיד בעקבות גיבוש תוכנית האכיפה הפנימית, ונקיטת אמצעים מתאימים נגד מפירים, אם ישנם.
ויטנברג
ערים תאומות
הערים התאומות של ויטנברג הן:
אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
תגובת הרשות לניירות ערך לביקורת ותוכנית ציות פנימית
עם זאת, הגורם שמחליט האם תוכנית אכיפה פנימית היא מספקת היא אותה רשות שגם חוקרת, גם תובעת, גם שופטת, וגם אוכפת את הסנקציות.
ב-25.5.11 הורה יו"ר רשות ניירות ערך הנכנס, פרופ' שמואל האוזר, באחד מצעדיו הראשונים בתפקידו, על החלפת שני נציגי רשות ניירות הערך בוועדת האכיפה המנהלית בשני נציגים מחוץ לרשות. בהודעה מטעם הרשות לניירות ערך הוסבר כי "מטרת המהלך, המתבצע כחלק מההכנות ליישום האכיפה המנהלית, היא הפרדה מרבית בין תהליך הבירור המנהלי והליך ההעמדה לדין לבין הליך האכיפה שמבצעת ועדת האכיפה המנהלית". בכך מיתנה הרשות לני"ע את הביקורת על היותה הגוף המחוקק, החוקר והשופט, אולם עדיין לא ניתן מענה לשאלת השיפוי והביטוח של נושאי משרה.
שיר השכונה
שיר השכונה הוא שיר-מערכון מאת חיים חפר (מילים) סשה ארגוב (לחן), וגיל אלדמע (עיבוד). השיר בוצע לראשונה בתוכניתה השנייה של להקת התרנגולים בשנת 1963 וזכה להצלחה רבה, למרות אורכו הבלתי שגרתי (מעל שש דקות) והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי תשכ"ג (1963).
השיר הוזמן על ידי נעמי פולני, מייסדת הלהקה, שביקשה מיוצרים שירים בנושא "השכונה". עבור אותה תוכנית נכתבו גם השירים כשאת אומרת לא מאת דן אלמגור ויוסי ילד שלי מוצלח מאת ע. הלל. שפתו של השיר, "שפת ילדים מהשכונה", מתובלת בסלנג ואף משלבת התייחסות לאברי גוף ("מסובבת את התחת") עמדה בניגוד לשפה העברית הנמלצת של שירי התקופה, לדברי פולני לא הייתה בכך התרסה אלא מציאותיות.
השיר עורר סערה ציבורית עם צאתו, ונאסר לשידור ברדיו למשך שנה עקב רמיזות אלימות ומיניות המתייחסות לאורח חייהם של צעירים "בני טובים" ("מלפנים היא מתפתחת, היא לובשת כבר את זה").
השיר כולל שירי רחוב תקופתיים ("בן-גוריון בלע סבון"; "לדה גול יש אף גדול"), שירי משחק (אן דן דינו, אָסוּמַנְיָה אַבּוּדַנְיָה, אלרי), קטעים ארוכים של לעג הבנים על הבנות ("לא רוצים יותר לשמוע/ על בגדים ותסרוקות/ לכולן חסר קצת מוח/ וכולן מפונדרקות" או "נעזוב את הבננות/ שילכו לעזאזל," והפזמון "לא רוצים לישון רוצים להשתגע/ ולא רוצים בנות מחורבנות" החוזר בשינויים) וקטעי הווי של קבוצת חברים מלוכדת.
באוקטובר 1963 הוקלט השיר פעם נוספת על ידי "להקת השכונה" המסתורית ששמות חבריה לא צוינו, הייתה זו יוזמה פרטית של מספר חברים מלהקת פיקוד מרכז בעקבותיה נשפטו החיילים.
השיר בוצע פעם נוספת ע"י משתתפי "פסטיגל 1996", כאשר השיר עצמו קוצר בכמה שורות.
בפרק השלישי בעונה החמישית של היהודים באים בוצעה גרסה פארודית לשיר על בסיס משפט השדה שבוצע למאיר טוביאנסקי.
בנדיקט ארנולד
בנדיקט ארנולד (באנגלית: Benedict Arnold; 14 בינואר 1741 – 14 ביוני 1801) היה גנרל אמריקני שערק לצד הבריטי במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית. גם למעלה מ-200 שנים לאחר התרחשות האירועים, דמותו עדיין נחשבת בתרבות האמריקאית כשם נרדף לבוגד.
ארנולד שירת כגנרל בצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, שבה נודע בהובלת מערכות מוצלחות ובניצחונות משכנעים בקרבות. למרות זאת, מאוחר יותר קשר קשר עם הצבא הבריטי בניסיון לארגן את העברת מבצר וסט פוינט בניו יורק, מהלך שהיה מבסס את השליטה הבריטית בנהר ההאדסון ומחלק דה פקטו את המושבות המורדות לשניים. כאשר סוכלה המזימה, נמנע ארנולד מהמאסר הצפוי לו על ידי בריחה לכיוון הכוחות הבריטיים. מעט מאוחר יותר קיבל מינוי בצבא הבריטי, ובסופו של דבר הועלה לדרגת גנרל.
חיים אזרחיים
ארנולד נולד בנורוויץ' שבקולוניית קונטיקט, בנו של מושל רוד איילנד שנשא אותו שם. הוא התבגר בסביבה קשה ומשפחתו נפגעה קשות עד לבגרותו. ב-1762 עבר לניו הייבן ושם ביסס את עסקיו בתחום הרוקחות ומכירת ספרים. הוא רכש נכסים יקרי ערך והיה פעיל בעסקת האיים הקריביים, כאשר בחלק מהזמן פיקד על ספינותיו, בדומה לאביו. כמה מעסקיו נסחפו לתחום ההברחות, כנראה עקב זלזולו בחוקי המכס המלכותיים. הוא נישא למרגרט מנספילד ב-22 בפברואר 1767, ולזוג נולדו שלושה בנים. אשתו נפטרה ב-19 ביוני 1775.
קריירה צבאית
באפריל 1775, כשהחלה הלחימה בקרב לקסינגטון וקונקורד, ארנולד בן ה-34, פטריוט נלהב, הספיק כבר להילחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים ולפקד על מיליציה בפלוגת השומרים השנייה של מושל קולוניית קונטיקט. כאשר פשטה השמועה על המרד, ארנולד הלהוט מיהר לצעוד עם חייליו לעבר מסצ'וסטס וביקש רשות מוועדת הביטחון של המדינה לכבוש את מבצר טיקונדרוגה בימת שמפלן. המורדים מינו אותו לקולונל במיליציית מסצ'וסטס על מנת שייקח חלק במבצע ההתקפי הראשון של המושבות נגד הבריטים. בבנינגטון, ורמונט פגש את איתן אלן, שקיבל משימה זהה ממושבה אחרת, קונטיקט, אך התעלם מהעובדה שגם ארנולד נשלח מאחת המושבות. ארנולד, לאחר שכשל בנסיונותיו לשכנע את אלן להימנע מביצוע הפקודה, נאלץ לוותר על ליווי נערי ההרים הירוקים של עמיתו. עם שחר 10 במאי 1775 החלה המתקפה על מבצר טיקונדרוגה. המבצר נתפס, על כל 22 חייליו, שלא היו מודעים לעובדה שהיו בעיצומה של מלחמה.
בסופו של דבר הועלה ארנולד לדרגת בריגדיר גנרל, וב-1776 פיקח על בנייתן של ספינות התותחים הראשונות של ארצות הברית שבדרך בווייטהול, ניו יורק, שמאוחר יותר נודעה בכינוי "מקום הולדתו של חיל הים האמריקאי".
ב-1777 הגיע לקונגרס הקונטיננטלי לצורך קידומו לדרגת מייג'ור גנרל.
תחת פיקודו של הגנרל הורשיו גייטס (שהיה מועמד להחליף את הגנרל ג'ורג' וושינגטון בתפקיד ראש המטה הכללי) מילא ארנולד תפקיד חשוב בניצחון בקרב סרטוגה בהובילו התקפה על הקו הבריטי, אף על פי שביצע זאת ללא פקודות מתאימות ושוב נתקל בבעיות עם מפקדים אחרים. סוסו נורה בזמן שכינס את חייליו, ונפל על רגלו הפצועה. ארנולד קיבל סוס חדש מהקונגרס, אך מצבה של רגלו נעשה בלתי-הפיך והוא הפך לנכה.
הגנרל ג'ורג' וושינגטון הפקיד את ארנולד המחלים כאחראי על פילדלפיה לאחר שהבריטים פינוה. שם פגש את פגי שיפן, נישא לה ב-9 באפריל 1779, וממנה נולדו לו ארבעה בנים ובת.
המחלוקת והבגידה
כחבר של הגנרל וושינגטון, ארנולד שימש מטרה נוחה עבור מתנגדיו של מפקד הכוחות המורדים. הוא נשפט בבית דין צבאי מספר פעמים. ראוי לציון המשפט ב-1 ביוני, בעקבות ויכוח עם הרשויות האזרחיות. הוא נוקה מכל חשד מלבד אישומים מינוריים וננזף קלות על ידי וושינגטון. אך ארנולד כעס גם על נזיפה קלה זו, אף על פי שבדיעבד היסטוריונים טוענים כיום שעיסוקיו בפילדלפיה מושחתים הרבה יותר ממה שסברו.
בעקבות הניצחון האמריקני בסרטוגה, הגנרל וושינגטון והקונגרס הקונטיננטלי כרתו ברית עם הצרפתים כנגד בריטניה. ארנולד, שלחם כנגד כוחות צרפתים במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, היה חשדן כלפי הקתולים הצרפתים, והתנגד בחריפות להסכם זה. הוא חש שעל המושבות המורדות לנהל בעצמן את מלחמת העצמאות שלהן, ולא בהתערבות כוחות צרפתים. בנוסף, הוא היה משוכנע שבריטניה תיכנע לדרישות המושבות ותיתן להם את כל אשר ביקשו טרם הכרזת העצמאות. ארנולד, שכבר שקע בחובות ובעסקאות מפוקפקות, התכתב באותה עת עם המייג'ור הבריטי, ג'ון אנדרה (מרגל בריטי בפני עצמו), ששפט את אשתו בזמן הכיבוש הבריטי בפילדלפיה. כמו כן הוא נפגש עם אן בייטס, מרגלת בריטית.
ב-1780 ניהל ארנולד משא ומתן עם הגנרל הבריטי הנרי קלינטון, על העברת מבצר וסט פוינט בניו יורק לרשות הבריטים, תמורת כ-20,000 לירות שטרלינג (בערך 4,500,000 ש"ח כיום). כשהוא נכה חלקית ניצל ארנולד את מצבו הבריאותי על-מנת להבטיח את תפקידו כמפקד מבצר וסט פוינט. תוכניותיו נתגלו כאשר מייג'ור אנדרה נתפס ב-23 בספטמבר 1780, עם המסמכים המפלילים במגפו. תפיסתו של ג'ון אנדרה הייתה כה משמעותית, שעיטור מיוחד, ששמו "מדליון הנאמנות", הוענק לכל מי שלקח חלק בתפיסתו.
משנודע לו על תפיסת חברו, ברח ארנולד והצטרף אל הכוחות הבריטים. אשתו של ארנולד העמידה פנים שהיא חפה מפשע, ובאישורו של וושינגטון נשלחה לפילדלפיה. בניגוד אליה, שני עוזריו של ארנולד בווסט פוינט, ריצ'רד ואריק ודייוויד פרנקס, נחשדו במעורבות בקנוניה ונאסרו, אך מאוחר יותר נוקו מכל החשדות והמשיכו לשרת בצבא.
ארנולד קודם לדרגת תת-אלוף בצבא הבריטי ונטל חלק במספר קרבות כנגד הכוחות המורדים. קרב ראוי לציון התרחש ב-5 בינואר 1781, כשהעיר ריצ'מונד בווירג'יניה נשרפה כליל בידי כוחות הצי הבריטי, שהובלו על ידי ארנולד. בקונטיקט, מושבת הולדתו, הוא שרף ספינות, מחסנים ואת רוב ניו לונדון, אז נמל חשוב.
לאחר המלחמה עבר ארנולד עם משפחתו ללונדון, אך מעולם לא היה אמין לחלוטין בעיני המקומיים. בנוסף, כיוון שמבצר וסט פוינט לא הועבר לידי הבריטים בסופו של דבר, קיבל רק 6,000 לירות שטרלינג. בינואר החמיר מצבו הבריאותי. משנת 1775 סבל ממחלת השיגדון.
ארנולד מת ב-14 ביוני 1801, לאחר ארבעה ימים שבמהלכם סבל מהזיות. האגדה מספרת כי על ערש דווי ביקש להיטמן במדי חייל המושבות המורדות. הוא נטמן בהלוויה אזרחית סמוך לכנסיית מריה הקדושה בלונדון. מאוחר יותר נקברו סמוך לו גם אשתו ובתו. שרידיו הועברו מקברו לקבר המוני לאחר כמאה שנים, עקב שיפוץ הכנסייה וטעות ברישומיה.
מורשת
בארצות הברית עצמה, הפך השם בנדיקט ארנולד למילה נרדפת לבוגד. את ההסבר למעשיו הוא פרסם במכתב הפתוח שכותרתו "לתושבי אמריקה". במכתב לחברו לשעבר, ג'ורג' וושינגטון, הוא כתב: "הייתה זו אהבה לארצי שהניעה אותי להתנהגותי הנוכחית, אולם זה עלול להיראות לא עקבי לעולם, שלעיתים רחוקות בלבד שופט אדם כהלכה לפי מעשיו".
הנצחתו
בשדה הקרב בסרטוגה, הנמצא כיום בפארק הלאומי-היסטורי סרטוגה, ניצבת אנדרטה לזכרו של ארנולד, אך שמו לא מוזכר בה באופן מפורש. על "אנדרטת המגף" נכתב: "לזכר החייל המבריק ביותר של הצבא הקונטיננטלי, שנפצע באורח קשה בנקודה זו, תוך שזכה עבור בני ארצו בקרב המכריע ביותר ב, ועבור עצמו בדרגת מייג'ור גנרל". באנדרטת הניצחון בסרטוגה יש ארבע גומחות, בשלוש מהן פסלים של הגנרלים גייטס, סקיילר ומורגן. הגומחה הרביעית ריקה.
בשטח האקדמיה הצבאית של צבא ארצות הברית בווסט פוינט ישנם לוחות המנציחים את כל הגנרלים אשר שירתו במהפכה האמריקנית. על לוח אחד מוזכרים רק הדרגה, "מייג'ור גנרל", ותאריך, "נולד ב-1740", אך ללא שמו של ארנולד. הבית שבו גר ארנולד במרכז לונדון עדיין קיים, ועליו לוח המתאר את ארנולד כ"פטריוט אמריקני". באוניברסיטת ניו ברנזוויק בפרדריקטון שבקנדה ישנו "חדר בנדיקט ארנולד", ובו מוצבים על הקירות מכתבים מקוריים של ארנולד.
"שאלה של כבוד"
בשנת 2003 יצא סרט הטלוויזיה "שאלה של כבוד" (A Question of Honor) בכיכובם של איידן קווין וקלסי גראמר, המביא את סיפורו של בנדיקט ארנולד. בסרט מוצגת דמותה של אשתו השנייה של ארנולד, פגי, כזו המשכנעת אותו לחצות את הקווים, בעיקר על רקע העובדה כי הקונגרס הקונטיננטלי אינו מעריך מספיק את הישגיו ולא מוכן להחזיר לו את הוצאותיו הכספיות הגבוהות. בנוסף ישנו דגש רב על מערכת היחסים המיוחדת בין ארנולד לג'ורג' וושינגטון - השניים מוצגים כידידים קרובים.
חעפי
מיתולוגיה
הצפת הנילוס השנתית נחשבה כבואו של חעפי. מאז ההצפה, הקרקע המדברית בדרך כלל, הפכה לפוריה ומתאימה לגידול יבולים, בשל כך חעפי נחשב כסמל לפוריות. תפקידו החשוב הקנה לו לעיתים את ההגדרה "אבי האלים", ונחשב לאב מסור העוזר לשמור על איזון היקום, ובגינו מערכת היקום מסודרת והרמונית. הוא היה נחשב כ"ידידו של גב", אל האדמה המצרי, ו"אדונו של נפר", אל התבואה. מקובל היה כי הוא חי בתוך מערה במקור הנילוס ליד אסואן. פולחן חעפי היה בעיקר באזור האי יב. כוהניו היו עורכים טקסים, בהם היו מודדים באמצעות נילומטר, את מידת זרימת המים אשר תגיע כתוצאה מהשיטפון השנתי. בתקופה מאוחרת סודרו האלים המצריים בזוגות ובשלשות, אז נחשב חעפי לבעלה של נחבת.
לקריאה נוספת
שלומית ישראלי, המיתולוגיה המצרית, מפה 2005
The Time (Dirty Bit)
(בעברית: הזמן (ביט מלוכלך)) הוא שיר של הלהקה האמריקאית הבלאק אייד פיז מתוך אלבום האולפן השישי שלהם, The Beginning. השיר פורסם כסינגל המוביל של האלבום ב-5 בנובמבר 2010. הפזמון של השיר כולל בו אלמנטים בודדים מתוך "(I've Had) The Time of My Life" משנת 1987 שבסרט "ריקוד מושחת".
הופעות חיות
הלהקה ביצעה את השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2010 ב-21 בנובמבר. כל חבר לבש תלבושת עתידנית, בליווי רקדנים עם קופסאות על ראשם. מרטנס נתן להם ציון של C+, וכינה אותו "הסט מוזר של הלילה". במהלך הביצוע, נתקלה פרגי בכמה בעיות כאשר הדלת לקופסה נותרה תקועה לרגע. ב-5 בדצמבר, הלהקה ביצעה אותו, במהלך תוצאות חצי הגמר תוצאות של העונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה אקס פקטור בריטניה. הם אף ביצעו את השיר בסופרבול XLV, ולאחר מכן שוב בהופעת "i.am.FIRST" בחלק הראשון של אליפות העולם ברובוטיקה ב-29 באפריל 2011.
אברהם-חיים שאג
הרב אברהם-חיים שָאג (צְוֶובְּנֶר) (י"ב בתמוז ה'תרמ"ג 17 ביולי 1883 - כ"ד בכסלו ה'תשי"ט 6 בדצמבר 1958), היה חבר הכנסת מטעם החזית הדתית המאוחדת בכנסת הראשונה.
ביוגרפיה
נולד בירושלים, נינו של הרב אברהם שאג-צוובנר. למד ולימד בישיבת תורת חיים.
היה ממייסדי "המזרחי" ומראשיו בארץ ומנהל לשכת "המזרחי" בירושלים בין השנים 1919–1921. ממייסדי כפר סבא, גאל את אדמות שכונת בית וגן, היה ממקימי אגודת בית וגן ועמד שנים רבות בראש הנהלת האגודה. ממייסדי שכונת רוממה ושכונת גאולה.
מ-1936 שימש כיושב-ראש המועצה הדתית בירושלים ויושב-ראש חברה קדישא "קהילת ירושלים". היה מנהלו של בית חינוך עיוורים בירושלים, סגן יושב-ראש הנהלת בנק ארץ ישראל-בריטניה, חבר הנהלת הוועד הלאומי ואספת הנבחרים הראשונה. לאחר קום המדינה נבחר לכהן בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת הכספים וועדת השירותים הציבוריים.
נפטר בשנת 1958 ונטמן בבית הקברות סנהדריה.
משפחתו
בשנת 1900 (תר"ס) נשא לאשה את לאה צוובנר, הבת של דודו יעקב צוובנר.
לרב שאג היו שמונה ילדים: יהודה ליב (אריה), מרים קפלן, שושנה באומגרטן (שבנה פרופ' יעקב אשל היה ממייסדי המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, ונכדה פרופ' חנן אשל היה מבכירי הארכאולוגים בארץ). בתו אסתר הייתה נשואה לרב יוסף משה שכטר, ששימש כרב הכותל לאחר מלחמת ששת הימים. בניו האחרים: הרב יצחק צוובנר, אביגדור שאג, צבי שאג ובן הזקונים, שהיה חובש ב"מחלקת ההר" של הפלמ"ח ומנופלי מחלקת הל"ה. בעקבות נפילת בנו היה אברהם-חיים שאג פעיל בתחום הנצחת חללי מערכות ישראל ושימש כיושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת החייל.
רחוב "הרב שאג" בשכונת בית וגן בירושלים קרוי על שמו.
צד שמאל של החושך
מעבר לעלטה (ראה אור בעברית גם כצד שמאל של החושך; במקור באנגלית: The Left Hand of Darkness) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופרת האמריקאית אורסולה לה-גווין שיצא בשנת 1969. זוכה פרס הוגו ונבולה.
הספר מתאר את העולם "גתן" (Gethen) אשר בו חי גזע תבוני שייחודו בכך שהפרטים בו הם א-מגדריים. ליתר דיוק, כל פרט הוא חסר מין מלבד בזמן קיום המגע המיני עם פרט אחר, אשר מתרחש בתזמונים קבועים, אחת לחודש, אז הוא נוטה לקבל את התפקיד הנקבי או הזכרי. הנטייה אינה עקבית, כלומר בכל מגע מיני עשוי פרט מסוים לתפקד כזכרי או נקבי ואין אפשרות לבחירה רצונית של התפקיד (מלבד בעזרת שימוש בסמים - תופעה שמתייחסים אליה בשלילה בגתן. ישנו גם מספר מסוים של "סוטים" אשר להם יש נטייה גנטית לאחד המינים. מצבם החברתי מזכיר את זה של ההומוסקסואלים).
הספר כתוב כדו"ח מסע של נציג מטעם ארגון המאחד גזעים תבוניים אחרים ביקום, המנסה לשכנע את אותו עולם להצטרף לארגון. בספר בוחנת אורסולה לה-גווין את ההשלכות החברתיות של מצב בו רוב הזמן כל הפרטים הם שווים לחלוטין באמת ובתמים (נרמז כי השוויון המוכר לנו בין זכר לנקבה הוא מלאכותי ואילו האפליה בין זכר לנקבה מובנית במוחותינו) ומתארת את קשייו של אורח שההבחנה בין זכר ונקבה מוטמעת בו להבין ולקבל עולם שכזה.
פרק המבוא
הסופרת הוסיפה הקדמה למהדורה של 1976. בהקדמתה, היא מגדירה את האופי והמטרה של כתיבת המדע בדיוני ומתארת את הכוונה שלה בכתיבת הרומן. היא עומדת על כך שכתיבת המדע הבדיוני היא לא אקסטרפולציה אלא, תיאור של אמת העל שהמחבר חושף בדרך שהיא לעיתים קרובות מורכבת ודו-משמעית. בנוסף, היא מכלילה את המטרה של רומנים באומרה כי רומנים טובים אמורים לשנות את הקורא בדרך שאי אפשר לתאר אחרי שהם סיימו לקרוא את הספר. לאחר מכן היא מתקדמת לטענה רחבה שלפיה הז'אנר הבדיוני כולו הוא מטפורה, ובמיוחד כאשר מדובר בכתיבה על אודות עתיד דמיוני שאותו לא ניתן לתאר בכל דרך אחרת מאשר מונחים מטאפוריים.
צאלח סלימאן
צאלח סלימאן (בערבית - صالح سليمان; 1888 - 24 בנובמבר 1980) היה איש ציבור ערבי ישראלי.
סלימאן נולד בשנת 1888 בריינה.
במערכת הבחירות לכנסת השלישית מוקם במקום השני ברשימת קידמה ועבודה ונבחר מטעמה לכהן כחבר הכנסת. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הפנים וממלא מקום בוועדת פנקס הבוחרים.
ניב טל
ניב טל (נולד ב-31 במרץ 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
טל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-4 בדצמבר 1993, טל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון 0-4 נגד הפועל חיפה. בשלוש השנים שלאחר מכן, הושאל להפועל קריית אונו, הפועל כפר שלם ובית"ר תל אביב בהתאמה.
בקיץ, הושאל להפועל כפר סבא במדיה שיחק שנתיים. בעונת 1998/1999, טל הבקיע 10 שערי ליגה, ועם סיום העונה חזר לפתח תקווה.
בשני עונותיו הראשונות מאז שחזר, טל הבקיע 13 ו-11 שערים בהתאמה, אך בעונת 2002/2003 הבקיע רק שער אחד ב-16 הופעות ליגה.
בקיץ, חזר לקדנציה שנייה בכפר סבא ושיחק שם עונה אחת. בקיץ 2004 עבר להפועל רמת השרון, ולאחר מכן פרש מכדורגל.
לאחר הפרישה
בשנת יזם רעיון לפיו הפועל פתח תקווה תעבור לבעלות אוהדיה.
באפריל, טל חזר להפועל פתח תקווה כמנהל המקצועי של המועדון. בנובמבר, סיים את תפקידו במועדון.