cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סרגיי לוזניצה
ביוגרפיה
מאז שנת 2000 עבד כבמאי סרטים תיעודיים בסנקט פטרבורג. בשנת 2001 הוא ומשפחתו עברו לגרמניה. בשנת 2010 נבחר סרטו "שמחתי" לתחרות הראשית בפסטיבל קאן 2010. סרטו "בערפל" משנת 2012 התמודד על דקל הזהב בפסטיבל קאן 2012. בנוסף, סרטו "מיידאן" שזכה בבכורה עולמית בהקרנה מיוחדת בקאן במאי 2014, שהיה תיעוד של המחאות בשנים 2013–2014 בקייב והדיכוי האלים שלה, זכה גם להוקרה רבה.
במרץ 2022, האקדמיה האוקראינית לקולנוע הסירה את לוזניצה מחברות באקדמיה בשל התנגדותו לחרם על הקולנוע הרוסי, בהצהירו כי "כאשר אוקראינה מנסה להגן על עצמאותה, מושג המפתח ברטוריקה של כל אוקראיני צריך להיות שיוך הלאום שלו."
ארון בתנועם
ארון בתנועם הוא ארון קבורה שנמצא בגבל ועליו כתובת פיניקית. הוא מתוארך ל-450-425 לפנה"ס.
הוא פורסם בספר "Fouilles de Byblos" של מוריס דונאד (כרך א', 1926-1932, מספרים 1142, לוח XXVIII).
הכתובת
הכתובת מסומנת כ-KAI 11. הכתובת המקורית היא:
תסמונת קנדינסקי
תסמונת קנדינסקי הקרויה על שמו של ויקטור קנדינסקי מתארת מצב פסיכוטי הנחשב כצורה של סכיזופרניה.
אצל הלוקה בצורה זו של המחלה מתקיימת מערכת רחבה של סימפטומים בעודו במצב של הכרה מלאה. סימפטומים אלו כוללים מחשבות שווא של רדיפה, ומחשבות בהן החולה נשלט על ידי כוח חיצוני לו.
בתסמונת זו ההזיות המופיעות יכולות להיות קשורות לכל החושים. הלוקה בתסמונת מרגיש שהתהליכים הנפשיים המתרחשים אצלו, כמו כן, התפקודים המוטוריים והתחושתיים נשלטים על ידי גורם חיצוני.
ברתלמי בוגנדה
ברתלמי בוגנדה (בצרפתית: Barthélemy Boganda, 4 באפריל 1910 - 29 במרץ 1959) היה פוליטיקאי מרכז-אפריקאי שנודע כלוחם למען זכות מולדתו להגדרה עצמית, במסגרת פאן-אפריקנית (בעיקר באפריקה המשוונית הצרפתית) או בנפרד. הוא כיהן כחבר באספה הלאומית הצרפתית, כראש העיר בנגי, והחל מ- 8 בדצמבר 1958 ועד 29 במרץ 1959 - כראש הממשלה הראשון של הרפובליקה המרכז אפריקאית שקמה בשטח המושבה הצרפתית "אובנגי-שארי", שהייתה חלק מאפריקה המשוונית הצרפתית. בוגנדה נחשב לאב המייסד של הרפובליקה המרכז-אפריקאית שקיבלה את עצמאותה הפוליטית המלאה בשנת 1960, אחרי מותו. הוא היה אחראי על בחירת הדגל, הסיסמה ומילות ההמנון ("הלידה מחדש" - La Renaissance) של המדינה החדשה, שנוצרו לפי כוונתו המקורית עבור אפריקה המשוונית הצרפתית כולה. בוגנדה היה כומר בהכשרתו, שעזב מאוחר יותר את הכמורה.
ברתלמי בוגנדה נולד למשפחה של חקלאים, בני האתניה מ'באקה (נגבאקה או מומבנגי). הוא התייתם בילדותו וגודל וחונך על ידי מיסיונרים קתוליים צרפתיים. הוא הוסמך בשנת 1938 ככומר הילידי הראשון באובנגי-שארי. בימי מלחמת העולם השנייה הוא שירת בכמה מיסיונים קתוליים ושוכנע על ידי      הבישוף של בנגי להיכנס לפוליטיקה. בשנת 1946 כשהמושבות הצרפתיות שלחו נציגים לפרלמנט הצרפתי, במסגרת "האיחוד הצרפתי", בוגנדה נבחר לאספה הלאומית הצרפתית מטעם "התנועה הרפובליקנית העממית" (MRP) מיסודו של הממסד ובתמיכת הדיוקסיה הקתולית של בנגי הבירה.
בשנת 1949 הקים בוגנדה את מפלגתו - התנועה להתפתחות חברתית של אפריקה השחורה (Mouvement d'évolution sociale de l'Afrique noire; בראשי תיבות - MESAN), בעלת מסר אנטיקולוניאליסטי וחברתי תחת הסיסמה "אוכל, לבוש, רפואה, חינוך, דיור" לאפריקאים. לפי דגם פוליטי נוצרי מערבי עוין לקומוניזם. במהרה קומם עליו בוגדנה את הממסד הקולוניאלי כשבשנת 1950 ויתר על הכמורה, כדי להתחתן עם צרפתייה בשם מישל (Michelle) ז'ורדן, התנתק מהתנועה הרפובליקנית העממית מיסודו של הממסד, ועזב את צרפת כדי לשוב למולדתו כמעין טריבון של הילידים.
בשנת 1955 תהליך האמנציפציה באפריקה המשוונית הצרפתית הופך לבלתי נמנע. הפופולריות הרבה בה זכתה התנועה של בוגדנה MESAN בקרב דעת הקהל המקומית הפכה את בוגנדה לדמות מפתח בזירה הפוליטית של המושבה אובאנגי-שארי. גם המתיישבים הצרפתים מבאנגי בראשות רוז'ה גריו, עד אז עוינים לבוגנדה, כרתו ברית עם מפלגתו MESAN במסגרת ה"אינטרגרופ הליברלי של אובאנגי"' (Intergroupe libéral oubanguien, בקיצור ILO). בתמיכת בברית זו, בשנת 1956 נבחר בוגנדה לראשות העיר בנגי ובבחירות בטריטוריאליות ממרץ 1957 זכתה MESAN בכל 50 המקומות בפרלמנט של המושבה. לבחירות אלה היה משקל רב, מפני שבהתאם ל"חוק-המסגרת דפר", הן הובילו להרכבת הממשלה המקומית הראשונה. פחות מעוניין בניהול היומיומי של עיניני המדינה בדרך, בוגנדה עסק במיוחד בשיתוף הפעולה הכלכלי-פוליטי עם צרפת ולא נכנס בעצמו לממשלה. הוא הסתפק בלמנות את השרים מקרב חסידי MESAN או אנשים אפוליטיים. בשנת 1957, אחרי שניסתה לשווא להשיג את הצטרפות MESAN למסגרת הפוליטית הבין-אפריקאית, ההתכנסות הדמוקרטית האפריקאית בהנהגתו של פליקס הופואה-בואני העניקה לבוגנדה את נשיאות המועצה הגדולה של אפריקה המשוונית הצרפתית (AEF). תפקיד סמלי זה איפשר לבוגנדה להרחיב את קהל מעריציו ברמה אזורית. הוא אימץ רעיונות פאנאפריקאניסטים ודגל בהפיכת אפריקה המשוונית הצרפתית ל"רפובליקה מרכז-אפריקאית" רבתי. יתרה מזו, בוגנדה התחיל להימשך לחלום של "ארצות הברית של אפריקה הלטינית" שהייתה עשויה לכלול לא רק את אפריקה המשוונית הצרפתית, אלא גם את קונגו הבלגית או את אנגולה. רעיונות אלה עוררו מעט התלהבות והוא נאלץ להסכים ליצירת רפובליקה מרכז אפריקאית מוגבלת לשטח המושבה אובאנגי-שארי בלבד, מתוך תקווה שיוכל לשנות בעתיד את דעות שאר המנהיגים של מרכז אפריקה.
בימי הקמת הרפובליקה הצרפתית החמישית נועד בוגנדה עם ראש הממשלה הצרפתי החדש, שארל דה גול כדי לדון בהענקת העצמאות למושבה אובאנגי-שארי. ב-1 בדצמבר 1958 הוכרזה הרפובליקה המרכז-אפריקאית אוטונומית במסגרת הקהיליה הצרפתית. לראש הממשלה נבחר הפעם בוגנדה עצמו. שלושה ימים אחרי ביטולה של אפריקה המשוונית האפריקאית, ב-29 במרץ 1959 בוגנדה נהרג בתאונת מטוס. היעלמותו הפתאומית בערב העצמאות, יצרה במולדתו חלל פוליטי ניכר.
עם הכרזת העצמאות המלאה של הרפובליקה המרכז-אפריקאית דויד דאקו היה לנשיאה הראשון.
רקע משפחתי וילדותו
לפי הביוגרפיה הרשמית ברתלמי בוגנדה נולד ב- 4 באפריל 1910 בבובנגי, כפר במחוז לוביי, באותן שנים, חלק מקונגו האמצעית (Congo moyen) הצרפתית. מפני שרישום האוכלוסין לא היה נהוג אז בקרב בני האתניה מ'באקה, אליה השתייכו הוריו, תאריך זה נקבע יותר מאוחר, בתחילת לימודיו. לדעת החוקרים סביר יותר כי הוא נולד בשנת 1912 כשמחוז הולדתו, לוביי, היה תחת שליטה גרמנית - החל מ-4 בנובמבר 1911, בעקבות משבר אגדיר. הוא חזר לשלטון הצרפתי באוגוסט 1914 בימי מלחמת העולם הראשונה, כשנכבש בחזרה על ידי חיילים צרפתים. ייתכן כי בוגנדה העדיף תאריך ישן יותר כדי שייחשב כי נולד כנתין של צרפת.
בוגנדה נולד למשפחת בונזו-מונגו מהשבט מומבנגי כילד הלפני אחרון מבין תריסר ילדים. אביו סוואלאקפה (Swalakpé), היה מכשף ובעל מטעי דקלים. האב היה נשוי לחמש נשים, לפי מקורות אחרים אף שבע. הוא נהרג ככל הנראה זמן קצר לפני לידתו של בוגנדה
האזור לוביי שבו נולד בוגנדה שוכן בשולי יערות הגשם, כ-80 קילומטר דרומית-מערבית מבנגי. בשנים ההן סבלו תושבי אובנגי-שארי מדיכוי אכזרי מצד אנשי החברות הקולוניאליות הצרפתיות והמתיישבים הלבנים, חלקם פליטי קונגו הבלגית. לא פעם השתמשו במקומיים כמו בעבדים מודרניים, במה שנקרא קורווה - corvée - עבודת פרך. החברה לתעשיית העצים של סונגה-אובנגי, שעסקה בקטיף הקאוצ'וק במחוז לוביי, הייתה מפורסמת בשיטות ניצול כאלה. בנסיבות קשורות לכך איבד בוגנדה את שני הוריו. האב נהרג בעת פשיטה צבאית של הצרפתים על כפרו. בעוד שהאם, סיניגבה, שהייתה אשתו השלישית של אביו הוכתה למוות על ידי איש ביטחון של חברת תעשיית העצים סונגה-אובנגי CFSO כעונש על כי לא הצליחה למלא את המכסה בקטיף הקאוצ'וק. עוד קרבן של הדיכוי היה אחד הדודים מצד האם, ראש השבט מינדוגון נגובונדולו, ואביו של ז'אן-בדל בוקאסה, לימים הרודן וקיסר "האימפריה המרכז אפריקאית". הוא הוצא להורג בשנת 1927 על ידי הפרפקטורה הצרפתית כעונש על ששיחרר תושבי כפרו מן הכלא.
חינוכו אצל המיסיונרים הקתוליים
אחרי מות הוריו, הילד הועבר לחסות אחד מדודיו. אך אותו דוד נהרג זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1916, בקרב ורדן. בשנת 1920 כשלקה בוגנדה באבעבועות שחורות הוסע הילד אל אחד מדודיו בליווי אחד מאחיו הגדולים. במהלך המסע בעת פגישה בלתי צפויה עם פטרול אחיו של בוגנדה נבהל וברח מן המקום תוך נטישת הילד באמצע הדרך. סגן צרפתי בשם מאייר, ראש המינהל במבאיקי, בירת המחוז לוביי, ריחם על הילד, אסף אותו ומסרו לבית יתומים ביישוב.
אחרי סיום בית הספר היסודי ביולי 1924, הביע בוגנדה את הרצון להיות כומר כדי לעזור לעמו. בעזרת תרומות של משפחות בבנגי, בנובמבר 1924 הוא נשלח ללמוד בסמינר הישועי הבלגי "מאיידי" בקיסאנטו (בימינו בשטח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). כשהוא מאוכזב מהאווירה ששררה בו, עבר בוגנדה כעבור 4 שנים לסמינר אחר בברזוויל. עם חבריו ללימודים נמנו אוגיסט רוש נקוּנְקו ואז'ן נקאקו, לימים שני הכמרים המקומיים הראשונים של הכנסייה הקתולית בברזוויל. באותה תקופה - בשנים 1930-1928 פרץ במולדתו, באובנגי-שארי המרד הקרוי "קונגו-ווארה". מנהיג המרד, בשם קארינוּ, הכריז עצמו שליח האל שהבטיח לשחרר את עמו מהעבדות והעוני שהאדם הלבן הטיל עליו. אישיותו של קארנו הותירה רושם רב על בוגנדה הצעיר.
בשנת 1930 הוויקאריוס האפוסטולי החדש של בנגי, מרסל גרנדן, שבא במקומו של ז'אן-רנה קאלוק, ונכבש על ידי אישיותו של בוגנדה, החליט לקבלו בחזרה לסמינר סן פול ולהכינו להמשך לימודים על-תיכוניים. אחרי שהיה הראשון במושבה שסיים לימודי תיכון, הפך בוגדנה גם לראשון שסיים בגרות ולמד לימודים אקדמיים. באוקטובר 1931 נשלח לסמינר הגדול סן לוראן דה מווליה ביאונדה, בירת קמרון. הסמינר נוהל על ידי נזירים בנדיקטינים משווייץ (אלנברג). בשנים 1937-1934.עבר בו בוגנדה את שלבי ההסמכה כאיש דת .בסמינר ביאונדה הוא הכיר, בין השאר, את אנדרה-מארי מבידה, לימים ראש ממשלת הרפובליקה של קונגו ואת פולבר יולו, לימים הנשיא הראשון של קונגו-ברזוויל. אחרי שבוגנדה הוסמך כדיאקון הוא התקבל על ידי גרנדן על מנת לעבוד בסמינר הקטן החדש "סן מרסל" שבבנגי.
כומר ראשון יליד אובנגי שארי
ב-27 במרץ 1938 שלושת אלפי מאמינים נכחו בקתדרלה של בנגי בטקס ההסמכה של ברתלמי בוגנדה. את המיסה הראשונה ערך בוגנדה בכנסיית סן פול דה רפיד שבה נדרש לשרת. בנוסף לתפקיד הדתי השגרתי הוא התמנה למנהל הסמינר הקטן סן מרסל והוטל עליו לנהל מיסיון לצורך ניצור היישוב זונגו, הנמצא ממול לבנגי, בגדה ה"בלגית" של הנהר. שם הוא בנה קפלה.
בשנת 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה. הוא שאף להתגייס לצבא הצרפתי אך הבישוף הניא אותו מכך, בנימוק שנשארו מעט מדי מיסיונרים בעקבות הגיוס לצבא.
פעלתנותו לכיוון השינוי באורח החיים של המקומיים הכעיסה חלק מהממסד הקולוניאלי שדבק בשימור חלק מה"המסורות" של האתניה בנדה, לרבות זאת של נישואים כפויים או הפוליגמיה שבוגנדה ביקש לבטל. בוגנדה נכנס בסוגיה זו לסכסוך עם ראשי המיסיונרים הספיריטאנים שלחצו להעברתו מן התפקיד. ביוני 1946 הורחק מגרימרי ונשלח למסיון אחר, סן פייר בבנגאסו.
כניסתו לפוליטיקה. חבר בפרלמנט הצרפתי
בתום מלחמת העולם השנייה הממשלה הצרפתית החליטה לשתף את מושבותיה של צרפת באספה החוקתית הצרפתית. במסגרת מחוז בחירות שכלל את אובנגי שארי ואת צ'אד, נבחרו שני נציגים - אחד של המתיישבים הצרפתים ואחד של האוכלוסייה המקומית.
נבחרו שני קולגיומים לבחירות. המצביעים הזרים יכלו לבחור בשניהם, בעוד האפריקאים המקומיים - רק בקולגיום השני. כל קולגיום הצביע למועמדים משלו. באובנגי שארי האזרחים הצרפתים המקוריים היו פחות משלושת אלפים, בעוד בני אובנגי שארי המקומיים היו מעל מיליון. המצביעים מקרבם היו נכבדים כמו ראש שבטים, וטרנים של הצבא, פקידים ועובדי חברות. בשנת 1946, לפי פנל, 30,000 אנשים הורשו להשתתף בהצבעה. בשתי מערכות בחירות עוקבות לאספה החוקתית המתיישבים האירופים בחרו בוטרינר רנה מלבראן, בעוד הילידים הצביעו בעד המפקד הצרפתי גי בושרון דה בואסודי. מספר בני אובנגי ובראשם אבל גומבה, פנו לבוגנדה עם בקשה שיציג את מועמדותו.
בוגנדה הגיע לפריז בבגדי כומר והציג את עצמו בפני שאר הפרלמנטרים כבנו של קניבל פוליגמי. הוא נבחר חבר בוועדת הטריטוריות שמעבר לים ובוועדה לענייני אספקה. אחרי שנת 1947 ניהל קמפיין תוסס נגד הגזענות והמשטר הקולוניאלי. במהרה הבחין במגבלות השפעתו בצרפת. אחרי שעד שנת 1950 פעל כנציג התנועה הרפובליקנית העממית MRP בהמשך הפך לפרלמנטר עצמאי. נאם במליאה פעמיים, בשנת 1947 כשהוקיע את עוולות הקולוניאליזם: . וב-1950 כשגינה את חוסר הצדק החברתי באפריקה המשוונית הצרפתית בשנת 1949 הציג בשמו שלוש הצעות חוק : הראשונה ב-17 ביוני, שביקשה לבטל את הצורך בדרכוני מעבר מנהליים ("לסה פסה" ) בתנועה ברחבי אפריקה המשוונית הצרפתית. השנייה, מ-24 בנובמבר ביקשה הנהגת המונח "נכסים שבטיים" בתוך מערכת החוקים. והשלישית, מ-9 בדצמבר דרשה חיזוק החוק על שם אופואה בואני נגד עבודות הכפייה, שעדיין הופעלו בקנה מידה רחב. שלוש ההצעות נחשבו מופרכות ולא התקבלו. ב-6 באוקטובר 1947 התמנה לדובר קבוצת הפרלמנטרים האפריקאים בהצגת הצעת החוק של נציג מצ'אד, גבריאל ליזט שביקשה מהממשלה להעלות את מחיר הכותנה מתוצרת אפריקה המשוונית (שנמכר אז רק ב-2.5 פרנק לקילוגרם לעומת הכותנה תוצרת אפריקה המערבית הצרפתית שנמכרה ב-7 פרנק לקילוגרם). ההצעה עברה רק אחרי עשרה חודשים וחצי. בוגנדה התאכזב והתחיל לצמצם את עבודתו בוועדה. ב-1 ביוני 1950 לאופולד סדאר סנגור נאלץ להחליפו בתפקיד דובר הקבוצה. גישתו של בוגנדה הביכה את כמה מעמיתיו, כולל את הנציג מגבון, ז'אן-הילר אובאם, שהעלה שלוש הצעות חוק באספה. פרט לכך הוא הגיע לחילוקי דעות עם התנועה MRP אותה הציג. בימי המרד במדגסקר הפריעה לו ההצבעה של סיעתו בעד הסרת החסינותם של שלושה חברי פרלמנט מלגשים. הביע אכזבתו מהמדיניות הקולוניאלית של השר הצרפתי לטריטוריות שמעבר לים, פול קוסט-פלורה. המנטור שלו, אוזו'לא, עזב את המפלגה בנובמבר 1948. בוגנדה נשאר עדיין, אבל מעשיו מפריעים.
ב-1 ביולי 1948 הקים את העיתון 'Pour sauver un peuple' (למען הצלה של עם) שהיה לשופר דעותיו הבקורתיות כלפי המינהל הצרפתי בארצו. הוא הופיע בעריכתו ב-2000-3000 עותקים ועורר עיניין בקרב חוגי השמאל. אחרי שקובץ ממאמריו התקיפים של בוגנדה פורסם גם בעיתון הקומוניסטי ל'הומניטה פנה התובע הכללי לבית המשפט לערעורים בברזוויל עם בקשה להסיר את חסינותו של בוגנדה ולהגיש נגדו תביעה בגין הוצאת דיבה. ביוני 1950 בוגנדה עזב את מפלגת MRP ואחרי 1956 הפסיק את נסיעותיו לפרלמנט בפריז.
הפעולה הקואופרטיבית והתנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה
בשנת 1946 הוקמה בכל מושבה מועצה ייצוגית. במועצה של אובנגי-שארי השתתפו 25 נציגים, מתוכם 10 אירופים ו 15 ילידים. בוגנדה לא נכנס בעצמו אך פרש את חסותו על רשימות הפעולה הכלכלית והחברתית שבהנהגת ז'ורז' דרלאן. רשימות אלה זכו ב-15 בדצמבר 1946 בכל המושבים של הקולגיום השני. מצדה, בחרה המועצה הייצוגית את נציגיה במועצת הרפובליקה, באספת האיחוד הצרפתי ובמועצה הגדולה של אפריקה המשוונית הצרפתית. שני מועמדים - ממוצא מולטי, ג'יין ויאל (שנבחרה כסנרטורית ב-6 במרץ 1947) ואנטואן דרלאן (שנבחר כנציג באספת האיחוד הצרפתי ב-19 באוקטובר נהנו מתמיכת בוגנדה. באוגוסט 1947 הקים בוגנדה את הסיעה הפוליטית "האיחוד האובנגי" l'Union oubanguienne והפקיד את ניהולו בידי ז'ורז' דרלאן, שהתגורר באופן קבוע בבנגי. במקביל הקדיש את עצמו למיזם נוסף: "הפעולה הקואופרטיבית". בעיניו יצירת קואופרטיבים מקומיים הוא אמצעי לגייס את הכפריים האפריקאיים להגנת האינטרסים הכלכליים שלהם. ב-22 במאי 1948 הקים בוגנדה את "החברה הקואופרטיבית של אובנגי-לובה-לסה" (Oubangui-Lobaye-Lessé), בקיצור SOCOULOLÉ. בקשתו לסבסוד אל מועצת הנציגים נדחתה. על מנת להכשיל אותו נשאו ונתנו הנבחרים האירופיים עם חבריהם מהקולגיום השני בשנת 1950 הקים את מפלגתו, התנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה " MESAN, שנועדה לקדם את התפתחותה של אפריקה שחורה, להפיל את מחסומי השבטיות והגזענות ולהחליף את היחסים הקולוניאליים המשפילים ביחסי אחווה ושיתוף פעולה. החלטה זו הביאה לניתוק היחסים בין בוגנדה לראש הילידים במועצת הנציגים, ז'ורז' דרלאן. ב-15 באוקטובר התפטר בוגנדה מ"האיחוד האובנגי" וב-28 בספטמבר 1949 הקים מפלגה חדשה - התנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה Mouvement d'évolution sociale de l'Afrique noire, בקיצור MESAN. הוא מינה את עצמו יושב ראש המפלגה שאימצה מצע בעל צביון משיחי.סיסמתה הייתה: "להזין, להלביש,לרפא, לחנך, לשכן". הוא ביקש לשחרר את בני עמו על ידי הקניית ערכים מערביים בשפה פשוטה ומובנת. על אף זיקתה הבין אפריקאית, התנועה הצליחה לנטוע ממש שורשים אף ורק באובנגי-שארי. .
ההידרדרות ביחסיו עם הכנסייה התחילה אחרי מותו הפתאומי בתאונה של הבישוף מרסל גרנדן. בוגנדה לא מצא שפה משותפת עם הבישוף החדש ז'וזף קישרוסה (Cucherousset). הוא כתב לוותיקן מכתב ארוך שבו קבל על עקרון רווקות הכמרים, אותו ראה כאבסורדי ומסכן את עתיד הכנסיות האפריקאיות. בשלהי 1949 הודיע בוגנדה לממוניו על כוונתו להתחתן עם מזכירתו הפרלמנטרית הצרפתייה מישל ז'ורדאן. התגובה לא אחרה לבוא: ב-25 בנובמבר 1949 הושהה מכל תפקידיו בכנסייה על ידי הבישוף קישרוסה. אף נאסר עליו ללבוש יותר את גלימת הכמורה. ואכן מאז הופיע בישיבות האספה הלאומית בבגדים אזרחיים. טקס חתונתו האזרחית התקיים ב-13 ביוני 1950 במונמורנסי (ואל ד'אואז) בצרפת, כשכלתו בהריון. עם זאת עדיין ראה בוגנדה את עצמו מנהיג של הנצרות האפריקאית.
המיסיונרים הצטרפו ליריביו - הלובי הקולוניאלי בראשות רנה מלבראן.(Malbrant), חסידי ראש המועצה המנהלית ז'ורז' דרלאן והמינהל הקולוניאלי. הרשויות התחילו להתנכל לו. ארגונו של בוגנדה - סוקולולה הואשם שיצר תחרות בלתי חוקית ובלתי נסבלת עם החברה הילידית לביטחון סוציאלי Société indigène de prévoyance) SIP) שבניהולו של רנה בוסקרול, ראש האזור לוביי. בוסקרול שלח לביתו של בוגנדה אנשים חמושים לשם חקירה. הם עצרו את מזכירו וכמה מעובדי הקואופרטיב שלו בעילת עבירות מינוריות, כמו מכירתן של כמה חתיכות בשר ציד מעושן. בנובמבר 1950 פנה התובע הכללי לבית המשפט לערעורים עם בקשה להסרת החסינות הפרלמנטרית של בוגנדה על מנת לפתוח בהליכים נגדו בגין ארגון התאספות פומבית בלתי חוקית. באותה שנה יזם הלובי הקולוניאלי נגד בוגנדה מערכת השמצות בריש גלי.
קישורים חיצוניים
Central Africa: Death of a Strongman Paul Yange Barthélemy Boganda (1910-1959), "élu de Dieu" et des centrafricains 26/09/2006
רמיזיים
רמיזיים (שם מדעי: Remizidae) היא משפחה של ציפורי שיר הקרובים למשפחת הירגזיים.
אלו ציפורים קטנות מאוד באורך 7.5-11 ס"מ. הן מזכירות ירגזים אך בעלות פנים ומקורים דקים יותר. הן בעלות גוונים אפורים וצהובים-לבנים אך לכמה מינים פסים שחורים על עיניהם ולכמה מהם צבעים אדומים יותר.
משפחה זו חיה באזורים ממוזגים וטרופיים באירואסיה, אמריקה הצפונית ואפריקה. רוב המינים אינם נודדים. הם חיים בלהקות קטנות ביערות או אזורי שיחים, חלקם חיים בערבות וביצות ואחרים ביערות גשם.
הם ניזונים כדרך הירגזיים מחרקים שהם מלקטים בכל פינה אפשרית בין העלים והזלזלים.
תיכון בהיי
תיכון בהיי (באנגלית: Sky High) הוא סרט קומדיה אמריקאי על גיבורי על הלומדים בתיכון מיוחד. הסרט יצא לאקרנים ב-2005. הסרט בבימויו של מייק מיטשל, נכתב על ידי פול הרננדז, רוברט סקולי ומארק מקוקל. כוכבי הסרט מייקל אנגרנו, דניאל פאנאבייקר,  קורט ראסל, קלי פרסטון, מרי אליזבת ווינסטד, סטיבן סטרייט ולינדה קרטר.
עלילה
הקומנדר אינו מודע לכך שהבן שלו אינו בכיתת הגיבורים, אלא בכיתת עוזרי הגיבורים, ומראה לו את החדר הסודי. שם הוא מתגאה במיוחד בנשק מסתורי "המוצץ", אשר לקח מן "רויאל פיין". זו הייתה הפעם הראשונה שבה לחם לצד ג'טסטרים. לצופים מתגלה כי בחדר יש מצלמה סודית של רויאל פיין שצופה בהם. ויל מתחיל להתאקלם בבית הספר כאשר הוא מסתבך עם וורן פיס, תלמיד בעל יכולת שליטה באש. אביו של וורן הוא נבל שנתפס על ידי אביו של ויל. קטטה מתחילה בין השנים ובמהלכה ויל מקבל את כוחות העל שלו, כוח פיזי עצום. הוא מנצח בקרב ומרשים את גוון גרייסון, תלמידת י"ב יפה ומקובלת בעלת יכולת לשלוט בטכנולוגיה עם מחשבה. ויל מתחיל לבלות יותר זמן עם גוון ושאר הגיבורים, ופחות עם חבריו עוזרי הגיבורים. לילה מבקשת מוורן פיס ללכת איתה לנשף הסיום, בתגובה לכך שויל הזמין את גוון. יום לפני הנשף, גוון מארגנת מסיבה בבית של ויל. היא מפתה את ויל שמכניס אותה לחדר הסודי, שם היא מצליחה לגנוב את המוצץ. כשלילה עוברת ליד הבית ונכנסת למסיבה גוון משקרת לה ואומרת לה שויל יודע שהיא אוהבת אותו, אבל לא מעוניין בה. לילה בורחת מהמסיבה וויל נפרד מגוון בכעס. הוא מחליט לא ללכת לנשף, למרות שהוריו הוזמנו לשם כאורחי הכבוד. מאוחר יותר, הוא מסתכל על ספר המחזור את אביו, ורואה תלמידה מאוד דומה לגוון שמחזיקה נשק שנראה כמו המוצץ. ויל מבין כי גוון היא הבת של רויאל פיין וכי גנבה את המוצץ. הוא ממהר לבית הספר.
בנשף, גוון מגלה לויל כי היא למעשה רויאל פיין. במהלך הקרב שלה עם הקומנדר וג'טסטרים, המוצץ, שאמור להפוך אנשים לתינוקות, התקלקל והחזיר אותה להיות תינוקת. רויאל פיין חיכתה שש עשרה שנים כדי לנקום. עם העזרה של ספיד, לאש, ופני (חברתה הטובה שמסוגלת לשכפל את עצמה), היא משתלטת על בית הספר ומשתמשת במוצץ להפוך את המורים ואת התלמידים לתינוקות. כשויל הגיע לבית הספר, הוא מתנצל בפני לילה, ושאר חבריו, ואומר ללילה שהוא אוהב אותה גם כן. ויל הולך להילחם ברויאל פיין, שחבריו נלחמים בעוזריה. רויאל פיין חיבלה במכשיר האנטי כבידה של בית הספר והוא צונח לאדמה. בינתיים ויל מגלה כי יש לו גם כוחות של טיסה, והוא מאט את הקצב של הנפילה. בינתיים חבריו מחדשים את מכשיר הכבידה ומצילים את בית הספר. גוון פני, ספיד ולאש נתפסים ונכלאים. בסוף הסרט ישנה קריינות ובה מסבירים כי ויל ולילה הפכו לזוג, והוא וורן הפכו לחברים הטובים ביותר, ורון וילסון (נהג בית הספר נטול הכוחות) צבר כוחות על אנושיים אחרי נפילה לתוך מיכל של פסולת רעילה, ובכך הופך לגיבור על.
ביקורות
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות. באתר עגבניות רקובות הוא זכה לדירוג של 73. נכתב עליו כי הוא סרט חביב וכיף לכל המשפחה.באתר עין הדג נכתב כי הסרט משלב בין סרטי גיבורים, סרטי קומדיה, ורומנטיקה יחדיו בצורה נהדרת.
הטלת מטבע
הטלת מטבע היא פעולה שמטרתה בחירה בין שתי אפשרויות באופן אקראי בהתפלגות אחידה בדידה, בהתאם לצד שעליו נפל המטבע לאחר הטלתו. המנצח, הוא מי שהימר על צד המטבע אשר נבחר לאחר בחירת נושא ההימור, לטוב או לרע. ההטלה משמשת על פי רוב להטלת גורל בין שניים, כאשר כל אחד מהשניים מהמר על הצד עליו ייפול המטבע, והזוכה הוא זה שבחר בצד שפונה כלפי מעלה לאחר הטלת המטבע. לעיתים משמשת הטלת מטבע להחלטה על ידי יחיד, כדי לבחור בין שתי חלופות.
על פי רוב, ההטלה מתבצעת על ידי הנחת מטבע על כף יד אסופה לאגרוף, כאשר האגודל כלפי מעלה ומוחזק בין האצבע לאמה. המטבע מונח על האצבע המקופלת, ושחרור מהיר של האגודל מעיף אותו כלפי מעלה תוך הקניית תנועה סיבובית למטבע. ברמה מסוימת של מיומנות המטבע נופל חזרה על גב כף היד ומכוסה על ידי היד השנייה, ואז נחשף. במקרים אחרים, המטבע נופל באופן חופשי על משטח.
תורת הסתברות
בתורת ההסתברות הטלת מטבע משמשת לפעמים כמודל למשתנה מקרי המקבל שני ערכים באותה הסתברות. מטבע שהסיכוי לקבל בהטלה צד אחד גדול מהסיכוי לקבל את הצד השני נקרא מטבע לא הוגן. דהיינו, "מטבע הוגן" הוא מטבע, שכשמטילים אותו מספר פעמים גדול מאוד (מספר השואף לאין סוף), המטבע ייפול בדיוק בחצי ממספר ההטלות על כל אחד מצדיו. הטענה על פיה קיימים "מטבעות הוגנים" היא אקסיומה.
המתמטיקאי ג'ון קריך, ניסה להוכיח אקסיומה זו בעזרת ניסוי, למרות שבמתמטיקה, בניגוד למדעי הטבע והחברה, ניסוי אינו הוכחה קבילה. קריך ישב בשבי הנאצים, במלחמת העולם השנייה. הוא ניצל את הזמן כדי להטיל אותו מטבע 10,000 פעם, ולתעד את התוצאות. המטבע נפל על "עץ" 5067 פעמים (50.67%). אם כי אחרי הזריקה ה-6000, התוצאות היו 50.1% נפילות על עץ, והן תמכו יותר בהנחה שיש מטבעות הוגנים. קריך לא הצליח להוכיח שיש מטבעות הוגנים. אך הוא הוכיח שיש מטבעות, שדי קרובים להיות כאלו.
מינוח
ברחבי העולם מקובלים כינויים שונים לצידי המטבע. בארצות הברית, למשל, מקובל הכינוי "ראש או זנב" (heads or tails). בחיפה (ובעכו) היה מקובל הכינוי טור או יאס. בטבריה היה מקובל הכינוי כוֹס או נֶמֶר ("כוֹס" - הגביע שהיה מוטבע בצדו האחד של המטבע, ו"נֶמֶר" - המספר (num(b)er) שבצידו השני). הכינוי העברי "עץ או פלי" נטבע בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל. על מטבע מיל המנדטורי הוטבע בצד אחד הערך עם ציור של ענף עץ זית, ובצד האחר הופיע הכיתוב העברי "פלשתינה (א"י)" (בצד כיתוב דומה בערבית ובאנגלית). "עץ" הוא הצד שעליו ציור הענף, ו"פלי" הוא הצד שעליו כתוב "פלשתינה". כיום מקובל בישראל ש"עץ" הוא הצד שעליו מופיע ציור-הנושא של המטבע ואילו פלי הוא הצד שעליו מופיע הערך (למשל, במטבע של חצי שקל חדש, "עץ" הוא הצד שעליו מופיע הנבל ו"פלי" הוא הצד שעליו כתוב "½ שקל חדש").
21st Century Schizoid Man
21st Century Schizoid Man (בעברית: האדם הסכיזואידי של המאה ה-21) הוא שיר של להקת קינג קרימזון, אשר פתח את אלבום הבכורה שלהם In the Court of the Crimson King והיה לפורץ דרך בתחומים רבים, גם בשל המילים שלו אך בעיקר בשל היותו חדשני ומהפכני מוזיקלית.
הפקה
השיר הוקלט ב-20 באוגוסט 1969, באולפני חברת Island Records הבריטית. השיר יועד להשתחרר קודם כל כסינגל, לפני יציאת האלבום. בניגוד לשירים אחרים באורך זה שמוקלטים בכמה 'סשנים' ויכולים לקחת ימים או אפילו שבועות עד ליצירת ההקלטה המושלמת, "21st Century Schizoid Man" הוקלט בפעם אחת בלבד. יתרה מזאת, בגרסה המקורית שהוקלטה היו עוד שתי דקות שלמות של נגינה אינסטרומנטלית, אך הן הושמטו בשלב העריכה. ב-21 באוגוסט אותה שנה (היום שלמחרת ההקלטה) הקליטו איאן מקדונלד, רוברט פריפ וגרג לייק מספר ערוצים נוספים בהם קולות רקע, גיטרה שנייה, כלי נשיפה ועוד, אך מלבד זאת השיר לא עבר עריכה נוספת.
לבסוף השיר יצא כסינגל ב-12 באוקטובר, יומיים לאחר צאת האלבום. השיר זכה להצלחה מרובה, ויצא כתקליט בפני עצמו עם עטיפה ייחודית שבה מופיע ציורו של האדם הסכיזואידי הצורח באימה (שמופיע לכל גודל עטיפת האלבום המלא) בקטן, ומעליו הכיתוב "Epitaph", שמו של סינגל אחר מהאלבום.
מילות השיר
השיר, שכתב פיטר סינפילד, מדבר על "האדם הסכיזואידי", דמות של אדם מבולבל ומנותק שחי בעולם של המאה ה-21, שרוי מלחמות ומשברים. השיר מעביר למאזין את עולמו המסויט של האדם הסכיזואידי, שחי בין מתקפה אחת לאחרת, בין מלחמה למלחמה, והוא אינו יודע איך לברוח מכל זה.
המילים בשיר נכתבו בצורה חכמה ולא ברורה, כאשר במשך שלושה בתים המפוזרים בשיר במרווחים גדולים, נותן הטקסט כמה תמונות לא ברורות ("מצעד לוויות של פוליטיקאים / חפים מפשע נאנסו באש נפאלם") המעידות על עולם אפוקליפסטי שבו שורר כאוס תמידי. בכל בית, לאחר שלושה משפטים שלא קשורים זה לזה, מגיע המשפט "האדם הסכיזואידי של המאה ה-21", שבעצם נותן למאזין לנסות להבין בעצמו את משמעות המשפטים על אותה דמות. בבית השלישי והאחרון המילים מתייחסות במפורש לאדם הסכיזואידי, ומעבירות ביקורת על מגוון נושאים כמו תרבות הצריכה ודיכוי האומנות ("זרע המוות, תאוות בצעו של העיוור / משוררים מורעבים, ילדים מדממים / שום דבר שיש לו הוא לא באמת צריך / האדם הסכיזואידי של המאה ה-21"). כך, מבין המאזין כי האדם הסכיזואידי הוא בעצם כל אדם במאה ה-21.
השיר נכתב בשנות השישים כשסינפילד ניסה לתאר יקום פוסט אפוקליפטי וכאוטי שיתרחש בעתיד, על סמך פעולות פוליטיות חברתיות מאותן שנים. מסיבה זו רבים מקשרים את השיר למלחמת וייטנאם, אשר התרחשה באותה תקופה. חברי הלהקה נתנו רמיזות שונות להתייחסות של השיר למלחמה, כמו בשיר המשפט "מצעד לוויות של פוליטיקאים" או התייחסות בבית הראשון לחומר נפאלם, חומר נפץ שהיה בשימוש רחב בצד האמריקאי של המלחמה. כמו כן, בהופעה שניגנו חברי הלהקה באותה שנה, לפני השיר קרא סולן הלהקה גרג לייק אל הקהל "השיר הבא מוקדש לאישיות פוליטית אמריקאית שכולנו אוהבים ומכירים, ספירו אגניו", ובכך רמז כי השיר מדבר על פיקודו של אגניו.
סקירה מוזיקלית
השיר נחשב לפורץ דרך מבחינה מוזיקלית משום שהוא מכיל מורכבויות הרמוניות רבות ומשלב מגוון רחב של סגנונות. בשיר כל הכלים משמשים תפקיד קריטי, אפילו בהתחשב בעובדה שלאורכו מנגנים יותר מעשרה כלים שונים. כמו כן נעשה בשיר שימוש רב בסינקופות ושינויי משקלים המדלגים בין ארבעה רבעים לשש שמיניות, חמישה רבעים ואז שוב ארבעה רבעים.
שלא כנהוג ברוב המוזיקה הפופולרית, בשיר זה גיטרת הבס והתופים מנגנים תפקידים מפותחים ומורכבים הרבה יותר משמירה על מקצב אחיד בלבד. אף על זאת, תפקיד הגיטרה בשיר הוא המרכזי ביותר - בעיקר בעקבות היותו של פריפ הכותב המרכזי של הלחן. תפקידו בשיר כולל שימוש במספר טכניקות ייחודיות, וסולו הגיטרה שלו נחשב לפורץ דרך. פריפ אמר בראיון בשנת 1974 כי "כל הרעיון [בסולו] הוא לפרוט מלמטה למעלה. אני מחליק מטה על הביט, ומחליק למעלה על האוף-ביט". כלי הנשיפה בשיר אף הם משמשים כלי חשוב בהרמוניה, כשהכלי המרכזי מביניהם הוא חלילו של איאן מקדונלד.
השיר מתחיל בסמפול של צליל מכונת צילום, ואז עוברים הנגנים לנגן את הפזמונים, שהם אינסטרומנטליים. לאחר מכן, בתחילת הבית, נשמע רק צלילה של הגיטרה והזמר גרג לייק שר את מילות הבית הראשון תחת אפקט מדוסטרש וכמעט מגפוני. באמצע הבית מצטרפים הבס והתופים, עד אשר לייק שר את המשפט "האדם הסכיזואידי של המאה העשרים ואחת" ומיד לאחר מכן כל שאר הכלים (כולל כלי הנשיפה) מצטרפים לפזמון שני. הנוהל הזה חוזר גם בפעם השלישית, אלא שאחרי פזמון זה המוזיקה מאיצה לאט לאט ולאחריה ומתחיל הקטע הבא בשיר, שהוא הרבה יותר אינטנסיבי ומהיר. לאחר מכן, בזמן שכלי הנשיפה נעלמים ורק הבס והתופים ממשיכים באותו קצב, נכנס פריפ עם סולו הגיטרה שלו, שלאחר זמן מה מתחלף בסולו של שני סקסופונים שמנהלים דיאלוג אחד עם השני. אחרי הסולו נכנס קטע ג'אזי שמשחק על דינמיקה עדינה מאוד בין נגינה חלשה לחזקה, שכל הזמן מתגברת ואז צונחת בעוצמה שוב. ניתן לשמוע סקסופון, חליל, גיטרה, בס ותופים בקטע זה. מיד לאחר מכן המוזיקה מתגברת וחוזרים חברי הלהקה לפזמון רביעי. אחריו מגיע הבית השלישי, שאותו שר לייק במלוא כוחו, ולאחריו פזמון חמישי, הפעם ארוך כפליים. אחרי שמסתיים הפזמון הארוך חוזרת הלהקה על הקטע שמגיע אחרי הפזמון השני, בו הכלים מרגע לרגע מאיצים יותר ויותר. כדי להעביר את חוויית הכאוס והאפוקליפסה שחווה האדם הסכיזואידי השיר נגמר בקקופוניה (הרבה רעשים לא קשורים באותו זמן) מוחלטת וחזקה, שבה ניתן לשמוע סמפול של פיצוצים ומהלומות לצד הגיטרה של פריפ, שעליה הוא מנגן כך שהיא נשמעת כמו צרחות גבוהות. המנגינה נפסקת לבסוף בצליל המדמה שבירה של כלי הנגינה.
ביקורות
השיר, משיצא בין אם באלבום או כסינגל נפרד, זכה לתשואות ולפרסים. על אף שלא הושמע כמעט ברדיו בעקבות אורכו הארוך, הוא היה לשובר שיאים במכירות. השיר זכה לביקורות חיוביות ממגזינים רבים, בהם מגזין הרולינג סטון כתב כי "קינג קרימזון חזו את האימה והכאוס העכשווי כבר בשירם '21st Century Schizoid Man'". סטיב האני מאתר AllMusic כתב על השיר כי "המוזיקליות הווירטואוזית שלהם [הלהקה] לא הייתה המטרה, אלא שיפרה את התחושה הבלתי מעורערת של המוזיקה. מבחינת התוכן, השיר מעיר עתיד דיסטופי שיש בו דמיון חזק לשנות ה -60 המאוחרות". סולו הגיטרה של פריפ אחרי הבית השני בשיר מוקם במקום ה-56 ברשימת 100 סולואי הגיטרה הטובים ביותר אי פעם על ידי מגזין 'Classic' Rock', ומגזין Louder Sound דירג את הסולו במקום הראשון ברשימת מאה הסולואים הטובים בכל הזמנים. בשנת 2012 הזמר קניה וסט סמפל את מנגינת השיר בשירו שלו.
ססקיה ריבס
ססקיה ריבס (באנגלית: Saskia Reeves; נולדה ב-16 באוגוסט 1961) היא שחקנית אנגלייה. ידועה בעיקר מהופעותיה בסרטים "Close My Eyes" מ-1991 ו- מ-1995, ומהמיני-סדרה "Frank Herbert's Dune". היא עבדה עם הבמאים מייק לי, סטיבן פוליאקוף, מייקל וינטרבוטום וניקולס הייטנר.
ביוגרפיה
ריבס נולדה בלונדון לאם הולנדית ואב אנגלי. היא למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון. בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתיאטרון בובות וברביו סאטירי בתיאטרון הקהילתי של קובנט גרדן.
בטלוויזיה השתתפה ריבס בסדרות "ספוקס", "The Commander", "לות'ר" ובסדרה הרפואית "Bodies". בתיאטרון שיחקה בתיאטראות בלונדון "התיאטרון המלכותי הלאומי" וב"תיאטרון רויאל קורט" כמו גם בסיורי הופעות בינלאומיים. בנוסף לקריירת המשחק, קולה של ריבס משמש לפרסומות קריינות וקריאת ספרי שמע.
ב-2008 כיכבה ריבס בהפקה מחודשת של "English Touring Theatre" למחזה "Hello and Goodbye" מאת המחזאי אתול פוגארד שהועלה בתיאטרון "טרפלגר סטודיוס" בלונדון. ב-2010 גילמה את אן דרווין, אשתו של ג'ון דרווין, בדרמה "Canoe Man" על פי פרשת היעלמותו של ג'ון דרווין לצידו של ברנרד היל.
ב-2011 גילמה ריבס את אם המשפחה, אנה ברנגוון, בעיבוד לרומנים של ד. ה. לורנס "הקשת בענן" ו"נשים אוהבות" ששודר ב-BBC4.
ב-2010 שיחקה ריבס בסדרה המשטרתית "לות'ר" בכיכובו של אידריס אלבה. ב-2015 השתתפה בסדרה "וולף הול" בתפקיד ג'והנה ויליאמסון.
רחוב חב"ד (העיר העתיקה)
רְחוֹב חַבָּ"ד הוא רחוב עיקרי והארוך ביותר ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. קרוי על שמה של חסידות חב"ד, ובו בית הכנסת ובית המדרש של חב"ד.
הרחוב, ומקבילו (הנמוך ממנו) רחוב היהודים, בנויים לאורך ציר הקארדו של העיר העתיקה ומעליו; הם גבוהים בכ-2–5 מטר ממפלס החיים בתקופה הרומאית והביזנטית.
היסטוריה
בראשית התקופה העות'מאנית, במאה ה-16, הוקם ברחוב מבנה גדול (הממוקם בקרן הרחובות חב"ד-אור החיים הצפון-מערבית; על גבי המבנה תוספת משנות ה-70 של המאה ה-20). ההתיישבות היהודית ברחוב התגברה בשנות ה-50 של המאה ה-19.
במאה ה-19, היה רחוב חב"ד מרכז מסחרי, שכלל חנויות רבות ויריד קבוע בשם "ח'אן חברון", אליו היו תושבי חברון הערבים מביאים תוצרת חקלאית: ירקות, ביצים ועופות למכירה; יהודים אנשי הגליל מצפת ומטבריה היו מביאים אליו: שמן זית, גבינה צפתית, דגי טבריה, וקצת מרכולת מדמשק, שהייתה עוברת דרך טבריה - פירות יבשים וכדומה. כן הם היו קונים שם "גליונות לשנה טובה", לוחות שנה, "מחצית השקל", קבלות מוזהבות, "מזרחים", מפיות לחלות וכיוצא בזה", מבתי הדפוס בירושלים.
בשנת 1918 ערך המשרד הארצישראלי מפקד ברחוב ומצא שהתגוררו בו 781 נפש.
במלחמת העצמאות נהרס רוב הרחוב, לאחר שהלגיון הערבי כבש אותו, ותושביו היהודים נכנעו ונאלצו לעזוב; ולאחר תקופת שבי בירדן, עברו להתגורר בשכונות המערביות של ירושלים.
לאחר מלחמת ששת הימים בשנות ה-70 של המאה ה-20, שומרו ושופצו הבתים הישנים ושרידיהם, ונבנו בתים חדשים למגורים כחלק משיקום הרובע היהודי כולו. בראשית המאה ה-21, הרחוב משמש בעיקר למגורים ופועלות בו חנויות אחדות, למזון, מזכרות לתיירים ועתיקות.
ויקטור קנדינסקי
ויקטור קנדינסקי (ברוסית: Виктор Хрисанфович Кандинский; 6 באפריל 1849 - 3 ביולי 1889) היה רופא פסיכיאטר רוסי בן המאה ה-19.
חייו האישיים
קנדינסקי נולד במרץ 1849, בכפר קטן בסיביר. מעט ידוע על ילדותו עד למעבר למוסקבה בהיותו בן ארבע עשרה. במוסקבה התקבל לגימנסיה נחשבת וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה. בהיותו בן 23 (בשנת 1872), סיים את לימודיו והתקבל להתמחות כרופא כללי באחד מבתי החולים של מוסקבה. בשנים 1876 עד אפריל 1879 שירת בצבא כרופא צבאי והשתתף במלחמה העות'מאנית-רוסית.
במאי 1877 אושפז בבית חולים פסיכיאטרי בעקבות ניסיון אובדני שחווה בתקופת שירותו בצבא; הוא אושפז עד לאפריל 1878. בתקופת אשפוזו התאהב באחת מן האחיות שטיפלו בו. לאחר שמצבו של קנדינסקי השתפר, השניים התחתנו. קנדינסקי אושפז שנית בין השנים 1878-1879 עקב הרגשה של מרה שחורה והזיות, ועקב כך הוחלט לשחררו מן השירות הצבאי. קנדינסקי התאושש, ובשנת 1881 עבר לסנקט פטרבורג והחל לעבוד כפסיכיאטר בבית חולים פסיכיאטרי. הוא המשיך לעבוד בבית חולים זה עד להתאבדותו בשנת 1889.
תרומתו למדע
בין השנים 1874-1876 פרסם 31 מאמרים על נושאים רפואיים שונים, במקביל לעבודתו בקליניקה. מאמרים אלו כוללים תרומה מקורית ומשמעותית לרפואה, וסקירת ספרות. שלושה מן המאמרים היו על נושאים פסיכיאטריים. בשנים אלו עסק גם בפילוסופיה ובפסיכולוגיה של הרפואה.
בין השנים 1879-1883 פרסם מספר מאמרים, שני ספרים, ותרגם שלושה ספרים חשובים ברפואה מגרמנית לרוסית.
בעקבות חוויותיו החל בתצפית קפדנית על שלבי מחלתו וכך כתב ספר ובו פירט מגוון רחב של סימנים פסיכופתולוגים. קנדינסקי היה הראשון שתיעד וטבע את שמם של ה"הזיות המדומות", וכן תיאר הזיות מוזיקליות והזיות של תחושה כללית. על שמו נקראת תסמונת קנדינסקי.
לאחר התאבדותו קיבלה אשתו חזקה על ירושתו המדעית, והמשיכה לפרסם את מאמריו המדעיים. בנוסף היא פרסמה גם שני ספרים שכתב, האחד ספר חלוצי בפסיכיאטריה משפטית על היכולת של חולה נפש לעמוד לדין, והשני על הזיות מדומות.
אורי וטרמן
אורי וטרמן (נולד ב-6 באוגוסט 1974) הוא איש ניהול ישראלי אשר כיהן בין היתר כמנכ"ל 012 ומנכ"ל רשת Be. נכון לשנת 2022 מכהן כמנכ"ל קבוצת שופרסל.
מוטי בן-משה
מוטי (מרדכי) בן משה (נולד ב-9 באפריל 1975) הוא איש עסקים, משקיע ויזם ישראלי. עסקיו של בן משה מרוכזים בחברה בשם אקסטרה הולדינג, הממוקמת סמוך לדיסלדורף, ועוסקת בתחומים: אנרגיה, טלפונים סלולרים, תיירות, ביטוח, וחיוב לקוחות (בילינג). כיהן כיו"ר אי.די.בי. פיתוח ממאי 2014 עד ספטמבר 2015. בן משה הוא בעל השליטה בקונצרן, אלון רבוע כחול ישראל.
אורי וטרמן
ביוגרפיה
וטרמן שירת כלוחם ומפקד ביחידת שלדג. בשנת 2002 סיים תואר ראשון במנהל עסקים ובשנת 2011 סיים תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מוטי בן-משה
חיים אישיים
בן משה נולד בבאר שבע כמרדכי (מוריס) מושיאשווילי, למשפחה מסורתית, בנם של יעקב ושל אתרי מושיאשווילי, עולים מגאורגיה. בהיותו תינוק עברה משפחתו להתגורר בלוד, שם גדל. אביו היה מנהל סניף בנק מזרחי טפחות ברמלה. הוא התחנך בישיבת נחלים.
אורי וטרמן
ביוגרפיה
בשנים 2000–2001 כיהן כמנהל מרחב דרום ומרכז בלאומי קארד. ב-2002 כיהן כמנהל אגף לקוחות עסקיים בפלאפון.
מוטי בן-משה
חיים אישיים
לאחר שחרורו מהצבא החל בן משה ללמוד כלכלה וחשבונאות באוניברסיטת בר-אילן. בשנה השנייה ללימודיו החליט להפסיקם ולבנות את עצמו בתור איש עסקים.
אורי וטרמן
ביוגרפיה
ב-2005 הצטרף לאינטרנט זהב כסמנכ"ל לקוחות. ב-2007 מונה לסמנכ"ל לקוחות פרטיים ב-012 סמייל והיה אחראי על מערכי השירות והמכירות של למעלה ממיליון לקוחות. ב-2010 התקדם וטרמן ומונה למשנה למנכ"ל החברה והיה אמון על השיווק, האסטרטגיה והפיתוח העסקי. ב-2011 לאחר מכירת 012 לפרטנר מונה לסמנכ"ל החטיבה הקווית של פרטנר ומנכ"ל 012 מובייל, שם הוביל את הקמת המותג.
מוטי בן-משה
חיים אישיים
כיום, מתגורר בן משה בסביון עם רעייתו וארבעת ילדיו.
אורי וטרמן
ביוגרפיה
ב-2014 הצטרף כמנכ"ל לחברת Skyvision Global Networks אשר מתעסקת בתקשורת לווינית.
מוטי בן-משה
פעילות עסקית
בסוף שנות ה-90 הקים בן משה את חברת התוכנה סייבר גייט, שעסקה בחיוב לקוחות (בילינג). החברה צמחה על בסיס שימוש בחיוב כאחוז מהמחזור, בניגוד להוצאות חיוב קבועות. בהמשך היגר לגרמניה וחבר לרשת קמעונית גדולה בגרמניה, רשת "אלדי", דרכה שיווק חבילות תקשורת ואינטרנט. הוא יצר שיתוף פעולה עם רשת תקשורת שבבעלות ענקית הטלקום הספרדית טלפוניקה, שפעילה גם בגרמניה. במקביל יצא למהלך של רכישת תשתיות תקשורת במחירים נמוכים. בשנת 2002 שב לישראל, אבל המשיך לנהל את עסקיו בגרמניה.
אורי וטרמן
ביוגרפיה
ב-2018 הצטרף וטרמן לקבוצת שופרסל כמנכ"ל רשת Be, באותם ימים ניו-פארם. בניהולו הרשת עברה מיתוג מחדש. המותג הביא בשורה חדשה בעולם הפארם תוך הורדת מחירים ומתן תחרות למובילה בשוק. בתוך שלוש שנים הרשת, שהפסידה במשך שנים, עברה לרווחיות. ב-2022 מונה למנכ"ל קבוצת שופרסל.
מוטי בן-משה
פעילות עסקית
בשנת 2006 הקים בן משה קרן שהשקיעה בחוות סולאריות ותחנות רוח. המשבר בשנת 2008 הביא לתפנית בתחומי הפעילות של קרן ההשקעות, בעיקר בתחום הטלפונים הסלולרים, האנרגיה והשירות הפיננסי.
אורי וטרמן
חיים אישיים
וטרמן נשוי לנטע ואב לשלושה.
מוטי בן-משה
פעילות עסקית
בן משה מכהן כיושב ראש חברת אקסטרה הולדינג, המרכזת את עסקיו. החברה מחזיקה ברישיונות לאספקת גז וחשמל בגרמניה, באנגליה, בהולנד ובאוסטריה.
ב-17 בדצמבר 2013 קבע בית המשפט שבן משה ביחד עם אדוארדו אלשטיין יקבלו את השליטה על חברת איי די בי מנוחי דנקנר, לאחר שנתן לבית משפט גילוי מלא על כל עסקיו. במהלך שנת 2014 רכש אדוארדו אלשטיין את החזקותיו של בן משה בחברה ובכך הגיעה לסיומה השליטה של בן משה באיי די בי
בפברואר 2016 זכה בן משה במכרז לרכישת אלון רבוע כחול.
הגנת השכרות
שכרות שלא מדעת
חוק העונשין פוטר אדם שנכנס למצב שכרות או שכרות חלקית שלא מדעתו:
שכרות מדעת
במצב של שכרות מדעת, היינו כאשר אדם היה מודע לכך שהוא משתכר, החוק קובע שחלה על האדם אחריות למעשיו כשיכור, ויש להתייחס למעשיו כאילו התקיימה בהם מחשבה פלילית. עם זאת, החוק לא מייחס לשיכור מדעת כוונה ביחס לאפשרות קרות התוצאה, אלא אדישות בלבד:
בדרך כלל שיכורים שמבצעים עבירות נכנסים למצב השכרות מדעת. החוק רק מחמיר את מצבם המשפטי של שיכורים אלו, ומיקל על התביעה בכך שהוא יוצר מעין 'קיצור דרך' להוכחת יסוד נפשי. לפיכך, מקובל לכנות את הגנת השכרות כ.
שכרות כדי לעבור עבירה
כאשר אדם משתכר בכוונה על מנת שיבצע עבירה מתוך שכרותו, חלה עליו אחריות פלילית ביחס לעבירות שביצע בשכרותו, ובית המשפט מתייחס למעשיו כאילו התקיימה בהם מחשבה פלילית, וכן כאילו הייתה לו כוונה במעשיו ביחס לאפשרות קרות התוצאה:
הגדרת השכרות
השכרות מוגדרת בחוק העונשין כמצב של חוסר הכרה מסוים הנגרם כתוצאה מצריכת משקה אלכוהולי או סמים. הצד הרוצה לטעון למצב שכרות צריך להוכיח שמתקיימים התנאים הבאים:
אות מאבשלום
אות מאבשלום הוא רומן היסטורי שעלילתו נרקמה סביב סיפור חייו ומותו של אבשלום פיינברג ומנציח גם את זכרו של קרוב משפחתו שנשא את שמו ונפצע בתאונת אימונים, פציעה שהביאה למותו כעבור שנים אחדות.
הספר שנכתב בידי נאוה מקמל-עתיר יצא לאור על ידי ידיעות ספרים בשנת 2009 וזכה להצלחה מסחרית רבה. מקמל-עתיר קיבלה את אות "ספר זהב" על מכירת 20,000 עותקים ממנו, שלושה חודשים בלבד מאז יצא הספר לאור. כעבור שלושה חודשים נוספים הגיעו מכירות הספר ל-40,000 עותקים והוא זכה לאות "ספר הפלטינה" מטעם התאחדות המו"לים. בשש השנים הבאות נמכרו 60,000 עותקים נוספים וביוני 2015, העניקה ההתאחדות לספר את אות "ספר היהלום" על מכירת 100,000 עותקים.
עלילה
גרפולוגית צעירה בשם אלמה באך מתחקה אחר גבר שכתב ידו נשלח אליה לניתוח. על פי כתב ידו, מגלה אלמה תכונות אופי כגון חריפות שכל, רוחב אופקים ואומץ. היא מגלה אדם יצרי בעל דמיון מפותח, שפה נדירה ורגישות של אמן, גבר הממגנט אליו אנשים אך גם יודע להתבודד ולשמור סוד, ובעיקר אדם המסוגל לאהוב בעוצמות אדירות ומוכן להקריב למען אהבתו– אהבתו לאדמה, אהבתו לאישה– ולשלם על כך את המחיר עד תום. היא נחושה בדעתה לפגוש אותו פנים מול פנים.
בספר משולב סיפורו של מפעל ההנצחה לאבשלום שוהם, אחיינו של אבשלום פיינברג, שנקרא על שמו וב-1970 במהלך אימון צבאי ספג פציעה קשה בראשו מרסיסי מרגמה, ואחרי סבל של ארבע שנים נפטר.
קרטוגרפיה של ירושלים
קרטוגרפיה של ירושלים היא היצירה, העריכה, העיבוד וההדפסה של מפות העיר ירושלים, מאז העת העתיקה, ימי הביניים והעת החדשה.
ימי הביניים
בימי הביניים התגברה הכמיהה הדתית לעיר, ובהתאמה הפכה השליטה בה לסמל של יוקרה, בהתמודדות בין הדתות: הנצרות והאסלאם. מצב זה הביא הן ליצירתן של מפות דמיוניות, מפורטות או סכמטיות, שביטאו את הכיסופים הדתיים לשהות בעיר, והן ליצירתן של מפות שחתרו לתיאור ריאלי של העיר וסביבתה, והועמדו לרשותם של אנשי הצבא והמדינאים, ולתיאור ההיסטוריה של הקרבות לאחריהם לשם תהילתם של הלוחמים.
מפת מידבא היא מפעל קרטוגרפי מרשים שנערך בראשית התקופה, על גבי רצפת פסיפס בכנסייה בעיר מידבא, בין המאה ה-6 לבין המאה ה-8 (על פי השערות החוקרים). במפת ירושלים שנכללה בה, מתוארים תוואיה העיקריים בצירי הדקומנוס שנבנה בנחל צולב (עליו נבנו אחר כך, רחוב דוד ורחוב השלשלת) והקארדו, שנבנו בתקופה הרומית, וטופחו בתקופה הביזנטית.
העת החדשה
הקרטוגרפיה בעת החדשה אימצה תמורות רבות ומהירות: התפתחות הטכנולוגיה של השרטוט והציור והמצאת חומרים חדשים: נייר וקרטון משופרים ולצדם צבעים עמידים וחדשים; התמורות ביכולות התעבורה והתחבורה הביאו לגילוים גאוגרפים חדשים ומפורטים ברחבי העולם ולצורות תיאור חדשות ומשופרות שלהם על ידי הקרטוגרפים, וההשפעה הייתה הדדית; ככל שהמפות היו מפורטות ונגישות, כך גם השתמשו בהן ובאופן יעיל, חוקרים, כובשי ארצות ומתיישבים.
Microsoft Teams
Microsoft Teams היא תוכנת תקשורת ארגונית המשלבת צ'אט, פגישות וידאו, אחסון קבצים (כולל עריכה משותפת של קבצים) ואינטגרציה בין יישומים. השימוש בתוכנה מתאפשר כחלק מחבילת אופיס 365 למנויי Office ארגוניים ומציג הרחבות שיכולות להשתלב גם במוצרים שאינם של מיקרוסופט. Teams מתחרה בתוכנות כמו Slack. Teams החליף את שרות Skype for Business של מיקרוסופט, אליו קדם Microsoft Lync.
מיקרוסופט הכריזה על Teams באירוע בניו יורק, והשיקה את השירות ברחבי העולם ב-14 במרץ 2017. נכון ל-2017 השירות מובל על ידי בריאן מקדונלד, סגן נשיא במיקרוסופט.
היסטוריה
בתגובה להכרזה, העלתה סלאק פרסומת בגודל עמוד שלם בניו יורק טיימס והודתה לשירות המתחרה. אף על פי שסלאק בשימוש בקרב 28 חברות ב-Fortune 100, מנהלי The Verge כתבו כי ישלמו עבור השירות אם Teams יספק פונקציה דומה במנוי אופיס 365 הקיים של החברה שלהם ללא עלות נוספת. באתר ZDNet דווח כי החברות לא מתחרות על אותו קהל, מכיוון ש-Teams באותה תקופה לא איפשרו לחברות שאינן מנויות לאופיס להצטרף לפלטפורמה, ולא היה סביר שעסקים קטנים ופרילנסרים יחליפו. מיקרוסופט הוסיפה מאז אפשרות זו. בתגובה להודעת Teams, העמיקה סלאק את האינטגרציה של השירות שלה עם שירותי גוגל.
ב-3 במאי 2017 מיקרוסופט הודיעה כי Teams יחליף את Microsoft Classroom בחבילת החינוך של אופיס 365 (בעבר כונתה Office 365 for Education). ב-7 בספטמבר 2017, משתמשים החלו להבחין בהודעה שאמרה כי "Skype for Business הוא עכשיו Microsoft Teams". הידיעה אושרה ב־25 בספטמבר 2017, בכנס Ignite השנתי של מיקרוסופט.
ב-12 ביולי 2018, מיקרוסופט הודיעה על גרסה חינמית של צוותי מיקרוסופט, המציעה את מרבית אפשרויות התקשורת של הפלטפורמה ללא עלות אך מגבילה את מספר המשתמשים ואת מרחב אחסון הקבצים.
ב־19 בנובמבר 2019, מיקרוסופט הודיעה כי Teams הגיע ל-20 מיליון משתמשים פעילים. מדובר בעלייה מ-13 מיליון ביולי אותה שנה.
Teams
Teams מאפשר לקהילות, קבוצות או צוותים להצטרף דרך כתובת URL או הזמנה ספציפית שנשלחה על ידי מנהל הצוות או הבעלים. Teams for Education מאפשר למנהלים ולמורים להקים צוותים לשיעורים, קהילות למידה מקצועיות (PLC) לאנשי צוות ולכולם.
ערוצים
בתוך צוות, חברי הצוות יכולים להקים ערוצים. ערוצים הם נושאי שיחה המאפשרים לחברי הצוות לתקשר ללא שימוש בדוא"ל או SMS קבוצתי. משתמשים יכולים לענות לפוסטים באמצעות טקסט, תמונות,GIF וmemes בהתאמה אישית.
הודעות ישירות מאפשרות למשתמשים לשלוח הודעות פרטיות למשתמש מסוים.
מחברים הם שירותי צד שלישי שיכולים לספק מידע לערוץ. המחברים כוללים MailChimp, פייסבוק, טוויטר וחדשות בינג.
שיחות
Teams תומך ב-Public Switched Telephone Network המאפשרת למשתמשים להתקשר למספרי טלפון מתוכנת הלקוח.
פגישות
ניתן לתאם פגישות או ליצור אותן אד הוק והמשתמשים בערוץ יוכלו לראות את הפגישה באותו רגע. ל-Teams יש גם תוסף ל-Microsoft Outlook שמזמין אחרים לישיבות ב-Teams.
חינוך
צוותי מיקרוסופט מאפשרים למורים להפיץ, לספק משוב ולדרג מטלות תלמידים שהופנו באמצעות צוותים באמצעות הכרטיסייה 'משימות', העומדת לרשות המנויים של Office 365 for Education. ניתן להקצות חידונים לסטודנטים באמצעות שילוב עם טפסים של Office.
לפי מערכות הפעלה
נכון לספטמבר 2019, Microsoft Teams זמין כחלק מהפלטפורמות הבאות:
פטר קורץ
פטר קורץ (בגרמנית: Peter Kurz; נולד ב-6 בנובמבר 1962) הוא פוליטיקאי ומשפטן גרמני. מכהן מ-2007 כראש עיריית מנהיים.
למד משפטים באוניברסיטאות היידלברג ומנהיים וקיבל את תואר הדוקטור שלו ב-1995 לאחר התמחות כשופט בבית דין לעניינים מנהליים.
קורץ, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD, אס-פה-דה), שימש כחבר ההנהלה האזורית של המפלגה בבאדן-וירטמברג בין השנים 1995-2005. ב-17 ביוני 2007 נבחר כיורשו של ראש עיריית מנהיים, גרהרד וידר (אף הוא חבר ה-SPD).
קורץ נשוי ואב לשני ילדים.
סטטוס (אלבום)
סטטוס הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית נונו. האלבום יצא לאור ב-18 ביולי 2022, על ידי חברת התקליטים D-Music, בהפקתו של עיליי אשדות. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
רקע
הרצועה האחרונה באלבום היא גרסת כיסוי לשיר "סוד", בהשתתפות אדם, מבצע הגרסה המקורית של השיר, ורוני דואני, שביצעה בעבר גרסת כיסוי לשיר שזכתה להצלחה.
קאלן ג'ונס
קאלן אנדרו ג'ונס (באנגלית: Cullen Andrew Jones; נולד ב-29 בפברואר 1984), הוא שחיין אפרו-אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), שיאן עולם (נוכחי, 2020) ופעמיים ברציפות אלוף עולם (מלבורן 2007 ורומא 2009) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), סגן אלוף עולם (מלבורן 2007), אלוף האוניברסיאדה (איזמיר 2005), אלוף ארצות הברית ושיאן ארצות הברית במשחה ל-50 מטר חופשי.
ג'ונס הוא השחיין האפרו-אמריקאי הראשון בעולם שהחזיק בשיא עולם.
ביוגרפיה
ג'ונס נולד ברובע הברונקס, ניו יורק. הוא עבר עם משפחתו לניו ג'רזי. הוא החל לשחות בגיל 5 לעצמו לאחר שכמעט טבע בבריכת ילדים. הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. כיום, הוא מתאמן בהדרכתו של דייוויד מארש בשארלוט ב-SwimMAC Carolina.
אלוף האוניברסיאדה
באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר, טורקיה בשנת 2005 זכה ג'ונס במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.22 שניות.
אלוף הפאן פסיפיק
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בשמחה ל-50 מיטר חופשי בשיא אליפות חדש של 21.84 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ניל ווקר וג'ייסון ליזאק בשיא עולם חדש של 3:12.46 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.96 שניות.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה ג'ונס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ניל ווקר וג'ייסון ליזאק בשיא אליפות חדש של 3:12.72 דקות, לפני איטליה (3:14.04 דקות) וצרפת (3:14.68 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.67 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.94 שניות, אחרי חברו לנבחרת בנג'מין ויילדמן-טוברינר (21.88 שניות) ולפני סטפן ניסטרנד משוודיה (21.97 שניות).
מדליית זהב אולימפית ושיאן עולם
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה ג'ונס במדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם מייקל פלפס, גארט וובר-גייל וג'ייסון ליזאק בשיא עולם חדש (הנוכחי, 2020) בתוצאה של 3:08.24 דקות, לפני הרביעייה מצרפת (3:08.32 דקות) ואוסטרליה (3:09.91 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.65 שניות. רביעיית השליחים שיפרה את השיא העולמי אותו קבעה יום קודם לכן בשלב המוקדמות ב-3.99 שניות.
שיאן ארצות הברית
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכה ג'ונס במדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר לאחר ששחה בשלב המוקדמות. הוא שחה רביעי ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.60 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.47 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ארצות הברית חדש של 21.40 שניות.
2011
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 הוא סיים במקום 20 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.37 שניות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.12 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.54 שניות, אחרי פלורן מנודו מצרפת (21.34 שניות) ולפני האלוף האולימפי היוצא סזאר סיילו מברזיל (21.59 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם נייתן אדריאן, מייקל פלפס וראיין לוכטה בתוצאה של 3:10.38 דקות, אחרי צרפת (3:09.93 דקות) ולפני רוסיה (3:11.41 דקות), כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.60 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.60 שניות.
2015
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה בשנת 2015 זכה ג'ונס במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.23 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה השלישית בטיבה בתחרות (22.12 שניות).
2016
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיים ג'ונס במקום שלישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.75 שניות, אחרי נייתן אדריאן (21.51 שניות) ואנתוני ארווין (21.52 שניות) ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים.
גהאט
במדינות דרום אסיה, המושג גהאט משמעו מדרגות. בהשאלה, מדרגות המובילות לגוף מים, כשלרוב מדובר על נהר קדוש, אגם קטן או לנהר רחב ידיים.
המונח "גהאט" מתאר מדרגות היורדות לגוף מים בו נעשים טקסי טוהרה. גהאטות ישנן למשל בערים קדושות השוכנות על שפת הגנגס, כמו ואראנסי והרידוואר, שבהם ישנן מדרגות המובילות אל הנהר. המושג "גהאט" משמש גם לתיאור אזורים הרריים כמו הרי גהאט המערביים והמזרחיים. מקור המילה הוא מהשפות הדראווידיות, ביניהן המילה הטמילית kattu (צלע הר, סכר), המילה הקאנדית gatta (רכס הרים) והמילה הטלוגית katta (סכר, סוללה).
הגהאטות משמשות למטרות רחצה וניקוי וכן למטרות דתיות (טקסי טבילה וטיהור). ישנם גם גהאטות המיועדות לשריפת גופות על הנהר, כך שהאפר נשטף על ידי מימי הנהר. דוגמה לגהאט ידועה מסוג זה היא ראג' גהאט בדלהי בסמוך לנהר הקדוש יאמונה שבו נשרפו גופות מנהיגי הודו וביניהם גופתו של מהאטמה גנדי.
גהאטות מפורסמות לאורך הגנגס ידועות בשם "הגהאטות של ואראנסי" או "גאהטות של הגנגס". במדינת מאדהיה פרדש במרכז הודו ישנן כמה גהאטות ידועות נוספות לאורך נהר נרמדה. אנשים שגרים על שפת הגהאט ידועים כ"גהאטים".
אדולף פרידמן
אדולף פרידמן (בגרמנית: Adolf Friedemann; 11 באפריל1871–26 בדצמבר 1932) היה סופר, מראשי הציונות בגרמניה ובהולנד, מחוג מקורביו של בנימין זאב הרצל.