cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארכף קצר-אף
מאפיינים
טורפיהם של הארכפים מרובים וכוללים עופות טרף, חתולים גדולים וקטנים, צבועים, תנים ונחשים. הם מתגוננים על ידי ריצה עקלתנית בשבילים בצמחייה במהירות ובלבול הטורפים עד שהם מוותרים.
בדומה לרוב בני המשפחה הארכפים אינם מאריכים ימים בשבי ותוחלת חייהם בשבי מגיעה ל-4.2 שנים במקרה הטוב.
הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן
הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 2011 בכתיבתו וביומו של אריק לובצקי, עם ציון ברוך, אורי גבריאל ושלומי קוריאט בתפקידים הראשיים.
זה סרט על שכונה אחת שאחד מתושביה חולם ליצור סרט קולנוע שובר קופות על חשפניות, הוא מגייס את כל החבר'ה מהשכונה למימוש חלומו ונסחף להרפתקה מסחררת.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2011:
תקציר העלילה
במרכז המסחרי של השכונה נמצאת החומוסיה של ג'קי (אורי גבריאל) בה עובדים סימיקו כהן (ציון ברוך), מכלוף (שלומי קוריאט) והמלצרית טטיאנה (סילביה דרורי).
סימיקו סיים לאחרונה בהצטיינות, קורס צילום במתנ"ס השכונתי וכעת יש לו פנטזיה להפיק ולצלם סרט עלילתי באורך מלא. ג'קי לוקח אותו לבילוי במועדון חשפנות ואז מתעורר בו הדחף להפיק סרט עלילתי באורך מלא בשם "יומנה של חשפנית".
הוא תולה מודעות בשכונה ורבים באים לחומוסיה לשם אודישן ועזרה, בהם השרברב הרצל (יגאל עדיקא), החשמלאי משה (מיכה אוזין סליאן) המלצרית טטיאנה, הספרית סימה (עדי חבשוש), אחיו האוסיטט ניסו (דוד שאול) ומלכת המים לשעבר אליס (חן שילוני) שג'קי מבטיח לה תפקיד גדול יותר אם תתמסר לו אך היא מסרבת לחיזוריו.
ג'קי רוצה שבנו אסף (יואב לובצקי) יהיה שחקן כדורגל אבל זה מעדיף לאכזבתו נגינה בקלרינט.
סימיקו מתמוטט נפשית ומאושפז במוסד לחולי נפש. כעת הוא על כדורים פסיכיאטרים ומנותק מהמציאות. ג'קי, מזי ומכלוף מבקרים אותו והוא לא מגיב. לבסוף אוסף ג'קי את חלקי הסרט ומביא אותם למעבדת עריכה. סימיקו משתחרר ובקולנוע השכונתי נערכת הקרנת סרטו "יומנה של חשפנית".
לאחר זאת הוא מתאושש, חוזר לעבוד בחומוסיה עם תוכנית להפיק ולביים סרט על פליט מדארפור.
דומאגוי וידה
דומאגוי וידה (בקרואטית: Domagoj Vida, נולד ב-29 באפריל 1989 בנאשיצה שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בא.א.ק. אתונה ובנבחרת קרואטיה בעמדת הבלם.
אוסייק ובאייר לברקוזן
וידה שיחק כנער במועדון אוסייק, ובעונת 2006/07, החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אוסייק, ששיחקה בליגת העל הקרואטית. בעונת הבכורה שלו ערך וידה 12 הופעות בהרכב. בהמשך, הפך וידה לשחקן הרכב קבוע באוסייק והציג יכולת טובה מאוד, ואף זכה להתעניינות מקבוצת הצמרת דינמו זאגרב. בקיץ 2010 חתם וידה דווקא בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. וידה שיחק עונה אחת בלבד בבאייר לברקוזן, וערך שמונה הופעות במפעל הליגה האירופית, בה הגיעה לברקוזן עד לשמינית הגמר והודחה על ידי ויאריאל. דווקא בבונדסליגה ערך וידה הופעה אחת בלבד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-14 במקום מנואל פרידריך שנפצע בניצחון 0–3 על וולפסבורג.
דינמו קייב
וידה סיים את עונת 2012/13 עם דינמו קייב במקום השלישי בליגת העל האוקראינית, וכשלו להעפיל לליגת האלופות. באותה עונה, וידה השתתף בצמד משחקי הנוק אאוט במסגרת הליגה האירופית, בהם הודחה דינמו קייב על ידי בורדו. בעונת 2013/14 סיימו וידה ודינמו קייב במקום הרביעי בליגה, וזכו בגביע האוקראיני, לאחר ניצחון 1–2 בגמר על שחטאר דונצק, במשחק בו וידה הבקיע את השער השני לדינמו קייב. בעונת 2014/15 זכו דינמו קייב באליפות הראשונה שלהם מזה שש עונות, כשוידה היה חלק מחוליית הגנה שספגה 12 שערי ליגה בלבד ב-26 משחקים, ולא הפסידה אפילו משחק אחד. בליגת האלופות צלחו וידה ודינמו קייב את שלב הבתים עם ארבע ספיגות בלבד בשישה משחקים, והודחו בשמינית הגמר על ידי מנצ'סטר סיטי. באותה עונה השלימו וידה ודינמו קייב דאבל מקומי, כשניצחו בגמר את שחטאר דונצק בפנדלים. בעונת 2015/16 זכו וידה ודינמו קייב באליפות נוספת, ואף שיפרו את ההישג מהעונה הקודמת כשספגו 11 שערי ליגה בלבד. ביולי 2016 זכו וידה ודינמו קייב בסופר קאפ האוקראיני, כשניצחו את שחטאר דונצק בפנדלים לאחר 1-1 בתום 120 דקות. וידה הבקיע את השער לדינמו קייב במשחק זה. בעונת 2016/17 סיימו וידה ודינמו קייב במקום השני בליגה. באותה עונה, לא הצליחו וידה ודינמו קייב לצלוח את שלב הבתים בליגת האלופות, על אף שספגו שישה שערים בלבד. בתחילת עונת 2017/18 הודחו וידה ודינמו קייב ממוקדמות ליגת האלופות בשערי חוץ על ידי יאנג בויז ברן, ונשרו אל שלב הבתים של הליגה האירופית, אותו צלחו מהמקום הראשון. בפגרת החורף של עונת 2017/18 עזב וידה את דינמו קייב, וחתם בבשיקטש מליגת העל הטורקית על חוזה לארבע עונות וחצי.
בשיקטש
וידה הפך עם הגעתו לשחקן חשוב בבשיקטש, ואף היה יכול לשחק בליגת האלופות, מכיוון שלא שיחק במפעל זה במדי דינמו קייב באותה עונה. עם זאת, הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במדי בשיקטש, הסתיימה בכרטיס אדום כבר בדקה ה-15 של המשחק הראשון מול באיירן מינכן, שהסתיים בתבוסה בתוצאה 0–5. הגומלין הסתיים בתוצאה 1–3 לבאיירן מינכן, ובשיקטש הודחה מהמפעל. וידה ובשיקטש סיימו את עונת 2017/18 במקום הרביעי בליגה הטורקית.
א.א.ק. אתונה
ב-25 ביולי 2022 חתם בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית
וידה שיחק בכל נבחרות קרואטיה הצעירות, וערך 19 הופעות בנבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21, בהן הבקיע שני שערים. במאי 2010 ערך וידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה הבוגרת, בניצחון 0–2 על נבחרת ויילס במשחק ידידות, כשהחליף את דריו סרנה. כעבור שלושה ימים, שיחק וידה 90 דקות מלאות במשחק ידידות של קרואטיה מול אסטוניה, שהסתיים בתיקו 0-0.
וידה ונבחרת קרואטיה צלחו את מוקדמות יורו 2012 לאחר שסיימו את הבית שלהם במקום השני, וגברו בפלייאוף על נבחרת טורקיה. ביורו 2012 עצמו, ערך וידה הופעה אחת, בהפסד 0–1 לנבחרת ספרד, והוחלף בדקה ה-66 על ידי איבן פרישיץ. וידה וקרואטיה הודחו בתום שלב הבתים של היורו.
בספטמבר 2013 הבקיע וידה את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, במשחק ידידות מול נבחרת יפן. בשנת 2014 נכלל וידה בסגל הקרואטי למונדיאל 2014, אך לא שיחק אפילו דקה. קרואטיה הודחה בשלב הבתים של מונדיאל זה.
במוקדמות יורו 2016 תפס וידה מקום של קבע בהרכב הקרואטי, וסייע לקרואטיה להעפיל ליורו 2016 עצמו. בטורניר זה, וידה ערך שלוש הופעות, בניצחון 0–1 על טורקיה ובתיקו 2-2 מול צ'כיה בשלב הבתים, ובהפסד 0–1 לפורטוגל בשמינית הגמר, שהביא להדחתה של קרואטיה מהטורניר.
בשנת 2018 נכלל וידה בסגל הקרואטי למונדיאל 2018 והיה בו לשחקן הרכב קבוע. במשחק רבע הגמר, מול נבחרת רוסיה המארחת, הבקיע וידה שער יתרון לקרואטיה שהעלה אותה ל-1–2 במהלך הארכה. המשחק הסתיים בתיקו 2-2 והמשיך לבעיטות הכרעה. וידה הבקיע את הפנדל שלו, וקרואטיה ניצחה 3–4 ועלתה לחצי הגמר מול נבחרת אנגליה. וידה וקרואטיה ניצחו את אנגליה בחצי הגמר בתוצאה 1–2. במשחק הגמר הפסידו וידה וקרואטיה לנבחרת צרפת בתוצאה 2–4.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
אורסק
אורסק (ברוסית: Орск) היא עיר ברוסיה, במחוז אורנבורג. אורסק היא אחת מעשר הערים הגדולות מבחינת שטח השיפוט שלהן ברוסיה. העיר היא השנייה מחשיבותה מבחינת גודל האוכלוסייה ותעשייה במחוז אורנבורג.
היסטוריה
ראשיתה של אורסק במבצר אורנבורג שהוקם במקום ותפקידו היה להגן על גבולה של האימפריה הרוסית מפני שבטי נוודים.
ב-1865 אורסק קיבלה מעמד של עיר. במפקד האוכלוסין של 1866 היו בעיר 435 בתי אב עם 3,088 תושבים. היו בה כנסייה פרבוסלאבית אחת, מסגד אחד, בית ספר, שתי תחנות דואר ושבעה מפעלים. בשנות השבעים של המאה ה-19 העיר עברה התפתחות מואצת, האוכלוסייה גדלה ומספר בתי חרושת הגיע לעשרים. ב-1888 נפתח בית ספר לבנות.
בשנות השלושים של המאה העשרים במקום נוסדו מספר מפעלים אשר עסקו בעיבוד מתכות ונפט. לפי מפקד של 1939 התגוררו בעיר 66,300 תושבים. במהלך מלחמת העולם השנייה לאורסק הועברו 28 מפעלים מערי החזית. בתקופה זו גדלה אוכלוסיית העיר והגיעה ל-131,000 תושבים.
אוכלוסייה
אוכלוסיית אורסק לפי שנים:
בנקר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
המרכז הרפורמי לדת ומדינה
המרכז הרפורמי לדת ומדינה (לשעבר: המרכז לפלורליזם יהודי) הוא הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל. המרכז פועל באמצעים משפטיים וציבוריים לקידום זכויות האדם, שוויון, חופש דת ומצפון, פלורליזם דתי, סובלנות, זכויות הפרט וצדק חברתי בישראל.
המרכז הוקם ב-1987 על ידי הרב אורי רגב, שעמד בראשו עד 2002. מאז 2002 עומדת בראשו ענת הופמן. בין השנים 2003–2009 כיהן הרב עו"ד גלעד קריב כסגן ראש המרכז. מנכ"לית המרכז היא עורכת הדין אורלי ארז-לחובסקי, שנכנסה לתפקיד בספטמבר 2021. קודמתה בתפקיד הייתה הרבה נועה סתת.
עמודי התווך עליהם מושתתת פעילות המרכז הם גישה יהודית ליברלית וערכי הדמוקרטיה, והוא פועל ברוח דרכה של התנועה ליהדות מתקדמת: יהדות רבת פנים, המתחדשת ברוח הזמן, המשלבת ערכי מסורת עם תפיסת עולם ליברלית של צדק חברתי ושוויון, ומקיימת שוויון בין גברים לנשים בנישואין, בתפילה, בטקסי החיים ובחיי הקהילה.
עתירות משפטיות שהגיש המרכז הרפורמי לדת ומדינה
המרכז הרפורמי לדת ומדינה פועל להשגת חופש דת ושוויון לתנועה הרפורמית. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במאבק בתופעת הדרת נשים והפרדה מגדרית במרחב הציבורי, באמצעות הגשת עתירות לבג"ץ ותביעות אזרחיות לפיצוי לפי חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במאבק בנגע הגזענות בחברה הישראלית, ובפרט גזענות העושה שימוש בדת היהודית כהצדקה להפליה ויחס מבזה כלפי לא יהודים. המוטו של המרכז הוא, מתן כבוד לכל אדם באשר הוא אדם ושוויון בין בני האדם. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במתן זכויות שוות לקהילת הלהט"ב. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך בשילוב הציבור החרדי בתעסוקה. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
המרכז הרפורמי לדת ומדינה מקדם מינהל תקין ושקיפות. בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
האדם החושב
האדם החושב או ההוגה (בצרפתית: Le Penseur) הוא אחד הפסלים המפורסמים ביותר של הפסל אוגוסט רודן. הפסל מתאר אדם יושב שקוע במחשבות עמוקות, הוא עשוי ברונזה ותחילת הבנייה של הגרסה המוקטנת שלו התחילה ב-1880, סיום בניית הגרסה הגדולה היה ב-1902, ושנתיים לאחר מכן ב-1904 יצא הפסל לתצוגה לציבור. רודן קרא לו "דנטה החושב" אבל השם המקובל לפסל הוא "האדם החושב".
הפסל הוזמן על ידי המוזיאון הצרפתי לאמנויות בפריז מתוך מטרה שיהווה חלק משער גדול המבוסס על "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה אליגיירי. "האדם החושב" אמור היה לשבת אל מול "שערי הגיהנום", בעודו חושב על יצירתו. גרסה מוקטנת של הפסל מהווה חלק מן הפסל "שערי הגיהנום" ועומדת בראשו.
מעל עשרים יציקות של הפסל, בגדלים שונים, נמצאות במוזיאונים ובאתרים שונים ברחבי העולם. פסל אחד מוצב מעל קברו של רודן, בעיר מדון ליד פריז. בישראל הוצבה יציקה כזאת, מעשה ידי הפסל האיטלקי הנודע ארנלדו פומודורו. היצירה נרכשה על ידי איש העסקים הישראלי יהודה זיסאפל, מבעלי קבוצת רד-בינת, והוא ממוקם בכניסה לאחד מבנייני הקבוצה ברמת החיל בתל אביב.
ארכף סומלי
ארכף סומלי (שם מדעי: Elephantulus revoili) הוא מין ממשפחת הארכפיים האנדמי לסומליה.
הארכף בעל ראש קטן, אוזניים גדולות ואף כפוף ובעל שערות חישה עימם הוא חש את הסביבה. אורכו מגיע ל-14–16 סנטימטרים וצבע הפרווה אפרפר. הוא בעל זנב ורגליים ארוכות העוזרים לו לנוע במהירות.
הארכפים חיים באזורים מדבריים ואזורי שיחים ברחבי סומליה וג'יבוטי. הם מחפשים בין השבילים הזעירים בצמחייה חרקים קטנים ופרוקי רגליים דומים למאכל והם פעלתנים מאוד וחייבים לאכול הרבה כדי לא למות.
טורפיהם כוללים חתולים, צבועים, נמיות ותנים וכן עופות דורסים, לטאות גדולות ונחשים. הם בורחים מאויביהם באמצעות נתיבים בצמחייה ושינוי כיוונים במהירות.
ניר בן ארצי
ביוגרפיה
בן ארצי נולד במושב תלמים למשפחת בוכריץ, שעלתה לישראל מהאי ג'רבה, תוניסיה.
למד בבית הספר במושב ולאחר מכן בפנימייה הדתית בכפר בתיה אך לא השלים את לימודיו התיכוניים. הוא שירת בצבא זמן קצר, השתחרר בגיל 19 והתחתן עם איריס (אז בת 18). בן ארצי התפרסם כשהיה נהג טרקטור בגוש קטיף, וסופר עליו כי הוא בעל יכולות על-טבעיות, כגון ידיעה היכן נמצאת צנרת תת-קרקעית. בהמשך עבר לעבוד בחנות למוצרי טבע באשקלון שהייתה בבעלות אחיו וסופר עליו שצפה מראש את פיגועי 11 בספטמבר. הוא צבר חסידים שהעריצו את יכולותיו והקים את עמותת "תלמי גאולת עם ישראל".
כמה רבנים יצאו נגד בן ארצי, ובהם הרב אליהו בקשי דורון, הרב בן ציון מוצפי, הרב יגאל קמינצקי והרב יוסף קאפח. הרב שלמה אבינר פרסם ספר המזהיר מפני "אדמו"רים מזויפים" הרומז לבן ארצי אך איננו מזכיר את שמו במפורש. רבנים אחרים תמכו בו, בהם הרב שמואל אליהו הרב מאיר מזוז, רב שכונת רמת-אשכול בירושלים והרב יוסף ישר רבה של עכו ועוד.
ביולי 1999 הגיש בן ארצי תביעה בבית הדין הרבני הגדול נגד הרב אבינר על סך מיליון ש"ח באשמת הוצאת דיבה. הרב אבינר הגיש עם הרב יגאל קמינצקי כתב תביעה נגדי על סך 2.7 מיליון ש"ח לאותה ערכאה ובו הואשם בן ארצי בהתחזות (למשיח), מעשים מגונים, הונאה, סחיטה ועבירות נוספות. בפברואר 2000 הגיעו שני הצדדים לפשרה בפני בית הדין ובה סוכם על כמה סעיפים האוסרים על בן ארצי להתחזות למשיח ולהתערב בעניינים שאינם ממקצועו (כגון רפואה וחיי נישואים). ערעור של בן ארצי לבית הדין לא התקבל.
מוסדותיו של בן ארצי במושב תלמים כללו מפעל חסד, ישיבה גבוהה, מכון לחוזרים בתשובה, מכון להכשרת רבנים, מדרשה תורנית לנשים, גני ילדים ובית ספר. ברחבי הארץ החזיקה העמותה עוד כעשרה בתי מדרש. לעמותה, שהופעלה באמצעות שמואל שוקרון, שמעון קטורזה, מיכה פטיטו וצבי ויצמן, נתרמו מיליוני שקלים מדי שנה על ידי בעלי הון המקורבים לבן ארצי. בשנת 2012 העריך העיתון פורבס כי שווי מוסדותיו הוא כמאה מיליון ש"ח. בשל טענות לסגידה על ידי חסידיו ומנגנוני שליטה וכפיה בחסידים הוגדרה הקהילה ככת.
על חוג מקורביו נמנו אישים כמו רעיה שטראוס, גליה אלבין ופרופסור יעקב נאמן.
בן ארצי נשוי לאיריס, אב לארבעה (ניקול, ברק, אפיק ונוריה).
פרשת היעלמותו
משנת 2005 עד 4 באוגוסט 2008 לא הופיע בן ארצי בציבור ומאמיניו קיבלו מסרים בשמו, לכאורה, דרך מנהלי העמותה. בתאריך האמור הופיע בן ארצי וטען כי מנהלי העמותה ובעלי השליטה בכספים: שמואל שוקרון, שמעון קטורזה, צבי ויצמן ומיכה פטיטו, חטפו אותו וכלאו אותו במשך שלוש שנים, במספר דירות בטבריה בתנאים גרועים, הורו לחסידיו הוראות מומצאות בשמו וכעת הם מחזיקים בכספי העמותה ובנכסיה. לדבריו הם הכריחו אותו לפברק מכתב שבו הוא מייחס לעצמו סטיות מיניות והפרעות נפשיות.
לגרסת מנהלי העמותה, ביקש בן ארצי עזרה מהם על מנת להתמודד עם מחלת נפש קשה ממנה סבל בלי להיחשף לציבור. המנהלים עזרו לו להסתתר והעלימו את הידיעה כדי שלא להסב נזק לעמותה ולפעילות הציבורית שסביבה. מנהלי העמותה פרסמו קטעים לכאורה ממכתביו של בן ארצי, המתארים מעשי פדופיליה, ניצול מיני של חברי הקהילה וזואופיליה.
בפברואר 2013 הורשעו הארבעה בבית המשפט המחוזי בבאר שבע בעסקת טיעון בעבירה של קבלת דבר במרמה. על כל אחד מהם הוטלו חמישה חודשי עבודות שירות, מאסר על תנאי ופיצוי לבן ארצי בסך 10,000 ש"ח כל אחד. ביולי 2015 נתן בית המשפט המחוזי בבאר שבע תוקף של פסק דין להסכם פשרה שלפיו ישלמו שלושה מן החוטפים פיצוי של 700 אלף ש"ח לתלמידי הרב ניר בן ארצי, רעיה שטראוס, ואברהם משה מרגלית. כמו כן נקבע כי עליהם למסור מכתב חרטה על כך שקיבלו מהתובעים תרומות ניכרות על סמך מסרים פיקטיביים שמסרו להם בשמו של בן ארצי.
פרשת ההיעלמות שימשה השראה לסרט הקולנוע הישראלי "פלאות" (2013).
קישורים חיצוניים
פרשת היעלמותו:
איוואן סמוחוואלוב
איוואן מיכאילוביץ' סמוחוואלוב (ברוסית: Иван Михайлович Самохвалов; נולד ב-22 באוקטובר 1982 במוסקבה שבברית המועצות) הוא מפיק רוסי. מאז 2010 משמש סמוחוואלוב כמנכ"ל חברת ההפקות הרוסית Sreda.
ביוגרפיה
בשנת 2016 הקים את סוכנות ההפקות Sreda, ביחד עם המפיקים אלכסנדר צקאלו ורוסלן סורוקין. מאז 2017 הוא היה שותף בחברת ההפקה ובשנת 2018 הוא פתח את סוכנות ההקרנות Best Case Agency ברוסיה.
חיים אישיים
בשנים 2009–2014 היה נשוי לפרוזה רוזיובה, שחקנית בהכשרתה. ב-2010 נולד לזוג בן.
פילמוגרפיה נבחרת
{{טורים|תוכן=
קולנוע
}}
תחום פרופר
באלגברה קומוטטיבית, תחום פרופר (Prüfer domain) הוא תחום שלמות, שבו כל אידיאל נוצר סופית (שונה מאפס) הוא אידיאל הפיך (ראו הגדרה להלן). תחומים אלה מהווים אחת ההכללות החשובות ביותר של תחום דדקינד, תוך ויתור על הנחת הנותריות. תחומי פרופר הם תחומי השלמות שהם תורשתיים למחצה.
את החוגים האלו החל ללמוד היינץ פרופר ב-1932 (השם "תחומי פרופר" ניתן להם ב-1956 בספרם של אלי קרטן וסמואל איילנברג), והם הפכו עד מהרה לאחד מהנושאים המרכזיים בחקר תחומי השלמות, בעיקר בשליש האמצעי של המאה ה-20.
הגדרות שקולות
הנוכחות של תחומי דדקינד בגאומטריה אלגברית ובתורת המספרים האלגברית נובעת בין השאר מכך שאפשר להגדיר אותם בדרכים שונות רבות. גם לתחומי פרופר יש הגדרות שקולות המשלבות רעיונות מכיוונים שונים:
תחום שלמות R הוא פרופר אם ורק אם הוא מקיים לפחות אחת מהתכונות השקולות הבאות (ואז הוא מקיים את כולן):
תכונות נוספות ודוגמאות
בין החוגים הנתריים, תחומי פרופר אינם אלא תחומי דדקינד. כל תחום בזו הוא תחום פרופר; במקרה זה התכונה החסרה היא קיום מחלקים משותפים מקסימליים: תחום בזו אפשר להגדיר גם כתחום פרופר בעל gcd. המחלקה של תחומי פרופר סגורה למיקום במונויד כלשהו, ולמנה ביחס לאידיאל ראשוני.
שתי דוגמאות טיפוסיות לתחומי פרופר שאינם נתריים הן חוג השלמים האלגבריים, והחוג של פולינומים רציונליים המקבלים ערכים שלמים. בדוגמה האחרונה אפשר להחליף את \mathbb{Z} ו-\mathbb{Q} בכל תחום דדקינד שהמנות שלו סופיות, ושדה השברים המתאים.
פאסיפיק (אוניית מעפילים)
פאסיפיק הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה במסגרת פרטית. בהכנתה היה מעורב ברטולד שטורפר, אוסטרי ממוצא יהודי, שפעל להצלתם של יהודי ארצו בשיתוף פעולה עם השלטונות הנאציים. שטורפר היה מעורב גם בהפלגתן של האוניות: "מילוס" ו"אטלנטיק".
תולדותיה
הפליגה ב-7 באוקטובר 1940 מנמל טולצ'אה שברומניה ועל סיפונה 986 מעפילים. על פי דו"ח שמסר שטורפר 470 מנוסעיה באו מהעיר ברלין והיו חברי התנועה הציונית ובכלל זה החלוץ, 432 נפש מפרסבורג ו-84 נפש מווינה. האוניות "מילוס" ו"אטלנטיק" הפליגו במקביל אליה.
עם צאתה לים הוברר כי מלאי המזון והשתייה באונייה חסרים וכן חסר פחם וציוד טכני להפלגה. שטורפר נעזר בברוך קונפינו עמו עמד בקשרים וזה סייע לו להשיג היתר לאונייה לעגון בנמל וארנה. נחתם הסכם בין קונפינו לשטורפר שבתמורה להעלאת 28 מעפילים נוספים בני יהדות בולגריה, תשלים הקהילה היהודית בווארנה את החוסרים בסכום כולל של 114,000 לבות (כ-11,000 דולרים אמריקניים). לקראת סיום העמסת הציוד, ניסתה המשטרה הבולגרית להעלות בכוח עוד כמה עשרות פליטים יהודים אשר גורשו מבתיהם במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים ושהו בווארנה. מעפילי הפאסיפיק שכבר נתונים היו בתנאי צפיפות קשים התנגדו להעלאת הפליטים, והתפתח עימות עם כוחות המשטרה הבולגריים. השוטרים הבולגרים הפעילו כוח רב ואף איימו לפתוח באש, ומעפילי הפאסיפיק נסוגו. הפליטים הועלו בכוח רב לאונייה. בסך הכל עלו לאונייה עוד 75 מיהודי בולגריה ומספר המעפילים על הפאסיפיק גדל לכדי 1,061 נפשות. קונפינו הואשם על ידי הנהגת מעפילי ה"פאסיפיק" בהפרת ההסכם ובכך שפעולת המשטרה הבולגרית תואמה עמו. עוד טענו מנהלי ההפלגה כי לפאסיפיק סופקה סחורה בשווי של 62,430 לבות וכי מדובר במירמה מכוונת מצידו של קונפינו. קונפינו מצידו, הכחיש את המעשים וכן טען שלא ידע מראש על כוונות המשטרה.
בדרך לחופי ארץ ישראל, בלב ים, "פאסיפיק" נתפסה על ידי כוחות בריטיים, והובאה לנמל חיפה. ב-1 בנובמבר היא עגנה בנמל חיפה כשעליה משמר של משטרת המנדט. הבריטים העלו את מעפילי הפאסיפיק על אוניית הגירוש "פאטריה", מתוך כוונה לגרשם לאי מאוריציוס שבאוקיינוס ההודי. ב-24 בנובמבר, לאחר הגעת ה"אטלנטיק" לנמל חיפה, פוצצה ה"פאטריה" על ידי "ההגנה" במטרה לסכל את הגירוש. אולם הפיצוץ גרם לחור גדול בדופן הפאטריה והיא טבעה במהירות. מעל מאתיים מהמעפילים נהרגו בטביעה. ניצולי "פאטריה" הועברו למחנה המעצר בעתלית והורשו להישאר בארץ ישראל.
קריפטו.קום ארנה
קריפטו.קום אָרֶנָה (באנגלית: Crypto.com Arena; שם קודם: סטייפלס סנטר, באנגלית: Staples Center) הוא היכל ספורט רב־שימושי בלוס אנג'לס, קליפורניה. סמוך למתחם הבידור אל.איי. לייב ומרכז הכנסים של לוס אנג'לס. ההיכל משמש למספר רב של אירועי ספורט ובידור, ומכיל בין 18 אלף ל־20 אלף מושבים, בהתאם לאירועים המתקיימים בו.
היסטוריה
בניית ההיכל החלה בשנת 1998 והסטייפלס סנטר נפתח שנה לאחר מכן, ב-17 באוקטובר 1999. בנייתו מומנה על ידי "חברת לוס אנג'לס ארנה" וחברת "סטייפלס" לאספקת ציוד משרדי, בעלות של 375 מיליון דולר. חברת "סטייפלס" רכשה את הזכויות על שם ההיכל, והוא נקרא על שמה עד להחלפת השם בשנת 2021. ההיכל נפתח בהופעה חגיגית של ברוס ספרינגסטין ולהקת ה-E Street Band. הוא משמש כאולמן הביתי של קבוצות ה-NBA "לוס אנג'לס לייקרס" ו"לוס אנג'לס קליפרס", של קבוצת ה-WNBA "לוס אנג'לס ספארקס", ושל קבוצת ה-NHL "לוס אנג'לס קינגס". בעבר שימש גם כמשכנן של קבוצת ה-NBDL "לוס אנג'לס די-פנדרס" וקבוצת ה-AFL "לוס אנג'לס אוונג'רס".
ההיכל זכה בתארים "ההיכל החדש הטוב ביותר" (2000) ו"היכל השנה" (2000, 2001) מטעם מגזין פולסטאר, ונחשב לאחד מהיכלי הספורט המתקדמים והמפוארים בארצות הברית ובעולם.
בנובמבר 2021 רכשה חברת חלפנות המטבעות המבוזרים "Crypto.com" מהונג קונג, את הזכויות על שם ההיכל בעסקה עם חברת "Anschutz Entertainment Group (AEG)"  למופעי ספורט ומוזיקה, הבעלים והמפעילה של ההיכל, והחל מחג המולד 2021 (25 בדצמבר), 22 שנה אחרי פתיחתו, הוא נקרא "קריפטו.קום אָרֶנָה". במסגרת העסקה, המוערכת בכ-700 מיליון דולר, חברת "קריפטו.קום" תהיה חלפנית המטבעות המבוזרים הרשמית של "לוס אנג'לס לייקרס" ו"לוס אנג'לס קינגס". החלפת שם ההיכל צוינה בטקס שנערך לפני משחק הכדורסל בין ה"לוס אנג'לס לייקרס" לבין קבוצת "סן אנטוניו ספרס" שהתקיים בו ב-24 בדצמבר 2021..
בסוף עונת 2023/2024, לקראת עונת 2024/2025, יעזבו הלוס אנג'לס קליפרס את האולם ויעברו לשחק באולם משלהם אשר יקרא "אינטואיט דום".
משפחת הקיסרים
משפחת הקיסרים סרט דוקומנטרי צרפתי משנת 2005 העוקב אחרי להקת פינגווינים קיסריים באנטארקטיקה.
הסרט עוקב אחרי הלהקה במשך החורף ועוקב אחרי תהליך גידול הצאצאים בקור הקיצוני.
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר של שנת 2005.
דיבוב הדמויות
בגרסה הצרפתית, ה"דיבוב" הוא מנקודת מבטם של הפינגווינים, כאילו הפינגווינים הם אלו שמדברים. ישנו קול נשי המגלם את הנקבה, קול גברי את הזכרים וקול של ילד את הפינגווינים הצעירים. בגרסה האמריקאית, הקריינות היא יותר קונבנציונלית כאשר מורגן פרימן הוא הקריין. הגרסה העברית מתבססת על זו הצרפתית, ואחד מה"מדובבים" של הפינגווינים בגרסה זו הוא אברי גלעד.
טיוואסו
טֵיוּוָאסוּ (שם מדעי: Teyuwasu) הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים. הוא היה מבין הראשונים שבארכוזאורים אשר התפתחו לטורפים גדולים יותר. כמה חוקרים סוברים שהזוחל היה דינוזאור אמיתי מקבוצת התרופודה הגדולה.
ישנם מדענים הטוענים שסיווגו של הטיוואסו מוטל בספק ומשתייך כנראה לסטאוריקוזאורוס - מראשוני הדינוזאורים האמיתיים.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
"האיחוד הלאומי-מפד"ל" הייתה רשימה משותפת של רשימת האיחוד הלאומי ומפלגת המפד"ל לכנסת ה-17. רוב חברי הרשימה מזוהים עם הציונות הדתית ועם מחנה הימין. היסודות האידאולוגיים של הרשימה כוללים: תמיכה בארץ ישראל השלמה, מלחמה בטרור, חינוך לערכים, חיזוק צביונה היהודי של מדינת ישראל, מאבק בפער החברתי, מלחמה בשחיתות ותמיכה בהתנחלויות. את הרשימה הרכיבו המפלגות מולדת, מפד"ל, תקומה ואח"י.
הרשימה הוקמה ב-8 בפברואר 2006 ויוצגה בכנסת ה-17 על ידי 9 חברי כנסת. ב-2008, סמוך לתחילת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, הפכה הרשימה למפלגה אחת בשם הבית היהודי, אך תוך זמן קצר פרשו ממנה מפלגות מולדת, תקומה והתקווה שרצו ביחד ברשימת האיחוד הלאומי.
אידאולוגיה ומטרות
האידאולוגיה של האיחוד הלאומי-מפד"ל היא שילוב של אידאולוגיות המפלגות המרכיבות את המפלגה. כ-3 מתוך 4 המפלגות ברשימה באו מחיק הציונות הדתית ומצען בהתאם. להרחבה בנושא אנא עיינו בערכי כל אחת מהמפלגות.
אידאולוגיה
כרשימה שרובה דתית, האיחוד הלאומי-מפד"ל שמה לעצמה להיאבק על הזהות היהודית של מדינת ישראל בדרכי נועם. בין השאר שמה הרשימה דגש על ערכים יהודים כבסיס מכונן, שמירת דמות השבת ושיקום שירותי הדת בישראל. פן זה בא לביטוי גם בתחום החינוך כאשר המפלגה תומכת בחיזוק החינוך הממלכתי-דתי והוספת שיעורי יהדות ומסורת לחינוך הממלכתי. המפלגה תומכת ביום לימודים ארוך, חיזוק מעמד המורה וביטול תשלומי הורים במערכת חינוך חובה.
מבחינה חברתית-כלכלית מאמינה האיחוד הלאומי-מפד"ל ש"כלכלה בריאה היא אמצעי לקיומה של חברה מתוקנת המושתתת על עקרונות מוסר, צדק חברתי ומניעת ניצולו של הזולת" ולכן תומכת בחקיקה למען השכבות החלשות ומציגה קבלות של עשייה. בתחום החברתי הרשימה תומכת בקצבאות למשפחות מרובות ילדים, בסיוע לדיור, במלחמה באבטלה ובהנהגת מס הכנסה שלילי והגדלת שכר המינימום. בתחום הכלכלי הרשימה תומכת במדינת רווחה עם משק חופשי תוך סיוע ממשלתי לתעשיות ההיי-טק, החקלאות והתיירות.
מטרות
מטרתה המוצהרת של רשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל היא להיות רשימת הימין החזקה והגדולה בכנסת, ובכך להחליף את הליכוד שלטענתם פשט את הרגל והוכיח שאי-אפשר לסמוך עליו שידבוק בעמדות ימניות. המטרות לטווח הקרוב הן סיכול הקמת ממשלה בראשות מפלגת קדימה ומניעת התנתקויות נוספות. המטרות לטווח הרחוק של הרשימה היא לשמש בית לציונות הדתית ולימין הישראלי (הן הדתי, הן המסורתי ואפילו החילוני) ולהחליף את הממשלה בממשלת ימין-דתיים שתפעל למען צביונה היהודי של מדינת ישראל, תוך דגש על חיזוק החינוך היהודי, הקטנת הפער החברתי, רפורמות במערכת השלטון והמשפט (להרגשתם בג"ץ מוטה כנגד הדתיים והימין, ובפסיקותיו מתנתק מהיהדות) ותמיכה בהתיישבות בכל רחבי ארץ ישראל ובביטחון.
בתור סיעת אופוזיציה, מטרתה להוביל את המאבק בכנסת ובציבור כנגד פינויי יישובים נוספים ונסיגה מחבלי מולדת. בפרט, היא שמה לעצמה מטרה לסכל את תוכנית ההתכנסות של אולמרט ולהפיל את הממשלה. כמו כן, שמה לעצמה המפלגה לקדם את שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון ולחוקק חוק שיתקן את העוול של חוק פינוי-פיצוי ויבטיח להם פיצויים הולמים ופיצוי על עוגמת הנפש. בנוסף מתכוונת הסיעה לפעול למען הגברת המלחמה בטרור, חיזוק הזהות היהודית של מדינת ישראל ודאגה לחלשים באמצעות חקיקה.
רקע לאיחוד
כבר כשהוחלט על הקדמת הבחירות אחרי אוקטובר 2005 וביצוע תוכנית ההתנתקות, החלו מגעים בין האיחוד הלאומי למפד"ל על ריצה משותפת בבחירות לכנסת השבע עשרה. המטרה הייתה לחזק את כוחן של שתי המפלגות וליצור גוש ימין חזק בכנסת. ברם, כמה גורמים העיבו על המגעים: התחרות בין שתי המפלגות על אותו קהל יעד, התחושה של האיחוד הלאומי שהמפד"ל היו פשרנים מידי ביחסם לתוכנית ההתנתקות, התחושה של המפד"ל שהאיחוד הלאומי מרוכזת מידי רק במישור המדיני והמשקעים האישיים שנותרו בין זבולון אורלב לאפי איתם, מאז שהאחרון פרש מהמפד"ל. המגעים התנהלו במשך מספר חודשים ולמרות מספר "פיצוצים" שדווחו בכלי התקשורת הם מעולם לא נקטעו. בין השאר הוצע להציב רבנים ואנשי רוח המזוהים עם הימין בראש הרשימה, כאשר ההצעה הקונקרטית ביותר הייתה לרב מרדכי אלון, אחיו של בנימין אלון וראש ישיבת הכותל, שסירב ומאחר ורצה לשמור על ממלכתיות ולא להפוך לאישיות פוליטית. בין השאר הועלו שמות כגון זה של פרופסור ישראל אומן אך הם נותרו בגדר רעיונות בלבד.
ב-21 בנובמבר 2005 פרש ראש הממשלה אריאל שרון ממפלגת הליכוד והקים את מפלגת קדימה - מפלגת מרכז שאיחדה פורשי ליכוד, עבודה ומפלגות אחרות תחת מנהיגותו של שרון. הרשימה, שגייסה מספר רב של אנשי ציבור לתמוך, וכן ח"כים ממפלגות אחרות, נהפכה ל"מלכת הסקרים" עם מספר חזוי של כ-40 מנדטים (בממוצע). ישראל ביתנו והאיחוד הלאומי, שרצו בנפרד, זכו כל אחת ל 6–10 מנדטים בסקרים. המפד"ל, לעומת זאת, הדרדרה ל-3 מנדטים בלבד (על סף אחוז החסימה).
האיחוד
"מפץ פוליטי" זה ולחץ רב מצד אנשי ציבור ורבנים בציבור הדתי-לאומי והימין, גרמו להאצה של המגעים ולמאמץ ניכר מצד שתי המפלגות להתפשר. כאשר קרב המועד הסופי להגשת הרשימות, נכנסו המגעים למרתון שבסופו הושגו פשרה והסכם ריצה משותפת. ב-י' שבט ה'תשס"ו (8 בפברואר 2006) - יום לפני המועד האחרון להגשת הרשימות לכנסת השבע עשרה - סיכמו האיחוד הלאומי והמפד"ל על ריצה משותפת לכנסת. ההסכם אושר ברוב גדול במרכז המפד"ל.
מלבד הרכב הרשימה, סוכמו גם העקרונות הבאים:
ב-9 בפברואר הכריזו שתי המפלגות על האיחוד במסיבת עיתונאים. השם שנבחר לרשימה הוא האיחוד הלאומי-מפד"ל והסימן שלהם בפתקי ההצבעה יהיה "טב" שילוב האות ט של מולדת עם האות ב של המפד"ל ונקרא כ"טוב" (עם חולם). מאוחר יותר נוסף לשם הרשימה גם המשפט "רשימה יהודית לאומית מאוחדת" שהופיע גם בפתקי ההצבעה.
הבחירות לכנסת השבע עשרה
ב-21 בפברואר השיקה את המפלגה את קמפיין הבחירות שלה. במסיבת העיתונאים דיברו הרב בני אלון, זבולון אורלב ואפי איתם על מטרות המפלגה. אלון אמר ש"ימין שאיננו יהודי בשורשיו פשט את הרגל" ואילו איתם הסביר שמטרת הרשימה היא להנהיג את מחנה הימין בכנסת. אורלב הוסיף שהרשימה רוצה להוות בית לימין ולציונות הדתית, ומטרה היא להיות הסיעה השלישית בגודלה בכנסת.
ראובן סגל
ראובן סגל (רומניה, 1876 - תל אביב, 9 במאי 1940) היה אח במסדר "הבונים החופשיים", ממייסדי תל אביב, מקים הבית הראשון בתל אביב.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
הבחירות לכנסת השבע עשרה
כחלק ממסע הבחירות, ארגנה הרשימה מספר מבצעי "פנים אל פנים" בהם פעילים וח"כים של האיחוד-הלאומי-מפד"ל מבקרים ביישובים (כל פעם יישוב אחר), פוקדים בתי אב ומדברים עם התושבים, ומנסים לשכנע אותם להצביע לרשימה. הח"כים אפי איתם ואריה אלדד פעילים רבות במפגשים. השניים גם ערכו ביחד סיור בברים של תל אביב וכן סיור בשוק מחנה יהודה יחד עם הרב בני אלון, הרב יצחק לוי וח"כ אורי יהודה אריאל.
ראובן סגל
ביוגרפיה
סגל נולד ברומניה, אביו פנחס סגל היה סוחר. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1882 והאב התבסס כסיטונאי מזון בשוק ביפו. ראובן סגל נשלח ללימודים במקוה ישראל.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
הבחירות לכנסת השבע עשרה
ב-12 במרץ 2006 הודיע מטה מאבק הנכים על התגייסותו לתמיכה באיחוד הלאומי-מפד"ל וקרא לציבור הנכים להצביע עבורם כדי להכניס את ח"כ שאול יהלום לעוד קדנציה בכנסת. התמיכה באה לאות הוקרה על פעילותם ארוכת השנים של יהלום וח"כ זבולון אורלב למען הנכים.
ראובן סגל
ביוגרפיה
גם אשתו, רבקה לבית אשכנזי, ילידת 1880 עלתה לארץ מרומניה עם משפחתה ב-1882. השניים נישאו ב-1902. שלוש שנים לאחר החתונה הפך סגל לבעל העסק של אביו כאשר זה נפטר. לזוג נולדו שלושה ילדים, פנחס, יצחק ומינה, אך יצחק נפטר בצעירותו.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
הבחירות לכנסת השבע עשרה
המפלגה זכתה לתמיכתם של מספר נכבד של רבנים חשובים, ביניהם הרב אברהם שפירא, הרב אברהם צוקרמן, הרב יגאל קמינצקי (רבה של גוש קטיף), הרב זלמן מלמד, הרב שלמה אבינר, הרב שבתי סבתו והרב אליקים לבנון. הרב שפירא ברך על איחוד הרשימה וקרא לתלמידיו לפעול למען חיזוקה בכנסת.
ראובן סגל
ביוגרפיה
ב-1907 חבר סגל לאגודת אחוזת בית לבניית פרבר עברי מצפון ליפו. סגל זכה בהגרלת המגרשים במגרש ברחוב יהודה הלוי 25 ומיהר לבנות את ביתו עוד לפני שנתן השלטון הטורקי את הרישיונות הדרושים, על ידי תשלום שוחד לבכירים. כך היה ביתו הבית הראשון שנבנה בתל אביב, שמונה חודשים בלבד מיום ההגרלה (ה-11 באפריל 1909). הבית נהרס בינואר 1965 לצורך הקמת מגרש חנייה לבנק הסמוך אליו.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
הבחירות לכנסת השבע עשרה
ב-28 במרץ 2006 בתום הבחירות התברר כי האיחוד לא הועיל למפלגות ומספר המצביעים למפלגה המשיך לרדת. מכיוון שגם מרזל וקליינר ירדו ממעל 36,000 קולות בשנת 2003 לכ-27,000 קולות בבחירות 2006, ואחוזי ההצבעה בקלפיות הציונות הדתית הייתה גבוהה (כ-90% לעומת ממוצע ארצי של 63%), מסתבר שהירידה בתמיכה באיחוד של המפד"ל והאיחוד הלאומי לא נבעה מאיבוד קולות לכיוון יותר ימני. הירידה במספר הקולות התבטאה בירידה מעשרה מנדטים לתשעה מנדטים בלבד, מה שהותיר את חברי הכנסת גילה פינקלשטיין ושאול יהלום מהמפד"ל שהיו ממוקמים במקומות 10 ו-11 בהתאמה ברשימה מחוץ לכנסת. התקווה שהאיחוד יסייע להגדיל את כוחן של המפלגות, במיוחד לאחר תוכנית ההתנתקות ופינוי עמונה, נגוזה. ראשי המפלגה הביעו אכזבה רבה מהתוצאות והאשימו את ברוך מרזל ומיכאל קליינר, שהובילו רשימות ימין שלא עברו את אחוז החסימה בכך שגזלו מהם מנדט פוטנציאלי.
ראובן סגל
ביוגרפיה
סגל חבר לגיסו יעקב זאב, איש זכרון יעקב בשיווק גבינות ולאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק ברכש מצרכי מזון בכפרים הערביים בסביבות טולכרם ובאספקת מוצרים אלה לצבא הגרמני והטורקי.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
הבחירות לכנסת ה-18
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוחלט על איחוד של כל המפלגות שהיו חברות באיחוד לאומי-מפד"ל למפלגה אחת, בשם "הבית היהודי". חברי הכנסת אריה אלדד ואפי איתם העדיפו שלא להצטרף לאיחוד לאחר שדרישתם למפקד ופריימריס לבחירת חברי הכנסת לא נענתה ולאור הדומיננטיות הדתית של המפלגה המאוחדת. אריה אלדד עבר לתנועת התקווה ואילו אפי איתם הודיע שיתמודד על מקום ברשימת הליכוד ומאוחר יותר התאחדה מפלגת ציונות דתית לאומית מתחדשת עם הליכוד. . ב-25 בדצמבר הודיע גם ח"כ אורי אריאל כי הוא פורש מ"הבית היהודי" על מנת להקים מחדש את "האיחוד הלאומי" שבראשו יעמוד יעקב כץ (כצל'ה).
ראובן סגל
ביוגרפיה
בשנת 1920 התגרשו בני הזוג סגל וב-1930 נפטרה רבקה.
האיחוד הלאומי-מפד"ל
קישורים חיצוניים
חדשות וידיעות:
אוקראינה (חברת תעופה)
מיזם התעופה "אוקראינה" (באוקראינית: Державне авіаційне підприємство «Україна») היא חברת תעופה בבעלות ממשלתית שבסיסה בקייב, אוקראינה. החברה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1996 להפעלת טיסות בשכר מטעם מספר ארגונים מקומיים כולל ממשלת אוקראינה. לחברה צי מטוסים שכמעט כולו מתוצרת סובייטית. נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו ידוע גם בתור המנהיג הראשון בעולם שביצע טיסת אח"מ באמצעות מטוס קולי (MiG-29).
נוכחי
צי החברה מורכב מהמטוסים הבאים (נכון לאוגוסט 2019):
לשעבר
בעבר שימשו המטוסים הבאים את נשיא אוקראינה:
ביעתא בכותחא
ביעתא בכותחא בארמית, שתרגומו הוא "ביצה בכותח", היא דוגמה בספרות התורנית לדין פשוט שבפשוטים שכל בר בי רב אמור לדעתו. המונח הפך לביטוי נפוץ בשיח התורני ("פשוט כביעתא בכותחא").
ביאור
בגמרא מובא הדין שאפילו דבר שברור שהוא מותר כמו אכילת ביעתא (ביצה) בכותחא (מאכל חלבי נפוץ) לא יורה אדם הלכה במקום שרבו נמצא. לפי רש"י הפירוש הוא שהיה מקום לחשוב שאכילת ביצה בחלב תהיה אסורה משום שהביצה הגיעה מן העוף שהוא מאכל בשרי, ועל כך נאמר שזהו דין פשוט להיתר משום שהביצה אינה מוגדרת כבשר. לעומתו התוספות אומרים שדבר זה פשוט כל כך שאפילו לא היו מביאים זאת בתור דוגמה, ולכן הם מביאים פירוש אחר בשם הערוך, שמדובר על "ביצים גמורות" (אשכול חלמונים שנמצאו בתוך תרנגולת שנשחטה) ולמרות שלא הוטלו עדיין (כך שהיה מקום לומר שהן כבשר, יותר מבדוגמה שהביא רש"י), דינן פשוט להיתר.
דעות שאכן אסור
התוספות הנ"ל מביאים מחלוקת ראשונים, מה יהיה לדעת רבי עקיבא שסובר שאיסור בשר בחלב בבשר עוף הוא מדאורייתא, האם בביצים גמורות אלו אכן יתיר או שמא יאסור. תוספות עצמם סוברים שאכן לדעה זו יהא הדבר אסור לאוכלו עם חלב, כמו שאסרו לאכול ביצים אלו אם נטרפה שחיטת התרנגולת (ואין אומרים שהן נחשבות כאילו כבר יצאו ממנה קודם לכן), ואילו לדעת רבנו תם, גם לשיטה זו יהא הדבר מותר משום שישנו חילוק מהותי בין הגזרות: במקרה שנטרפה השחיטה החמירו לאסור כי חששו שמא יבואו לאכול את בשר העוף עצמו, והוא הרי אסור. אולם בבשר בחלב, שכל דבר בפני עצמו מותר, לא החמירו לאסור שמא יבואו לאכול את בשר העוף המותר בתוך חלב שרק יחדיו הם אסורים.
ארכף קארו
ארכף קארו (שם מדעי: Elephantulus pilicaudus) הוא מין ממשפחת הארכפיים האנדמי לדרום אפריקה במדינות הכף הצפוני והכף המערבי. הוא חי באזורי השיחים היבשים המכונים "קארו" ומכאן קיבל את שמו.
מאפיינים
אורכו של הארכף 22–26 ס"מ ומשקלו 38–59 גרם. הוא בעל רגליים וזנב ארוכים וכן אוזניים ועיניים גדולות. הוא אינו קרוב לחדפים אלא רק זעיר כמוהם. הוא גם בעל אף מוארך וכפוף העוזר לו לחוש את הסביבה.
כמו רוב בני המשפחה הם פעלתנים ביותר, מחפשים כל הזמן מזון כמו חיפושיות, חגבים, פרפרים ותולעים. הם לא מאריכים ימים בשבי עקב כך.
הם חיים בסוואנות במסלולי שיחים וזרדים בהם הם נמלטים מטורפיהם הרבים. הם רצים במהירות בנתיב עקלתוני עד שהטורף מאבד כיוון ומתייאש.
הארכפים לא נפוצים ביותר ולא ידוע מה מצב שימורם.
Synchronous optical networking
SONET הוא תקן שנמצא בשימוש בעיקר בארצות הברית וקנדה, בעוד ש-SDH הדומה לו נמצא בשימוש בשאר העולם וגם בישראל, וציוד תמסורת רב ברשתות הטלפון פועל לפיו. למרות ש-SONET פותח לפני SDH, הוא נחשב לגרסה של SDH בשל הנפוצות הגדולה יותר של SDH בעולם.
פרוטוקול SDH פותח במקור על ידי מכון התקנים האירופי לטלקומוניקציה (ETSI) וכיום מוגדר בתקני איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי (ITU) במספרים G.783, G.784, G.803, ו-G.707. פרוטוקול SONET מוגדר בתקן GR-253-CORE של חברת Telcordia ובתקן T1.105 של מכון התקנים האמריקני, שמגדיר העברת מידע דגיטלי בסיבים תוך שימוש בלייזרים או בדיודות פולטות אור (LED).
שני הפרוטוקולים פותחו בשנות ה-80 כדי להחליף את מערכות ה-PDH המיושנות, כדי להאחיד את ציוד הטלפון בקצב גבוה, להגדיל את אמינות הציוד ולאפשר שימוש בציוד של ספקים שונים.
הערות שוליים
למרות שבתקן מוגדרים כל הקצבים שבטבלה, הקצבים המצויים יותר מתחילים ב-OC-3 ועולים בכפולות של 4 (באופן מעשי אין ציוד בקצב OC-24).
משיקולים כלכליים, רוב מערכות התמסורת פועלות בקצבים של OC-48 ו-OC-192, המכונים גם "2.5 גיגה ביט לשנייה" ו-"10 גיגה ביט לשנייה", קירוב לקצבים המדויקים של התקנים. OC-768, הפועל בקצב של 40 גיגה ביט לשנייה, הוא תקן חדש והציוד שפועל בו יקר, ולפיכך אין עדיין פריסה ניכרת של ציוד בקצב זה.
Synchronous Digital Hierarchy Szinkron digitális hierarchia Synchronous Digital Hierarchy Синхронна цифрова ієрархія
אבטחה באמצעות עמימות
אבטחה באמצעות עמימות (באנגלית: Security Through Obscurity) היא עיקרון באבטחת מידע, המשתמש בהסתרת המימוש לצורך אבטחת המערכת. מערכת המשתמשת בשיטה זו עשויה להכיל חולשות אבטחה, אך מסתמכת על כך שהחולשות אינן ידועות לתוקפים, כך שהם יתקשו בחשיפתן.
אבטחה באמצעות עמימות היא שיטה שנויה במחלוקת. חברות מסחריות משתמשות בשיטה זו בכך שאינן מפרסמות בדרך כלל את קוד המקור שלהן ואינן מתעדות בצורה מקיפה את השגרות שבהן הן משתמשות. בצורה זו מקשות החברות על תוקפים פוטנציאליים למצוא את פרצות האבטחה בתוכניות שלהן. מתנגדי השימוש בשיטה זו טוענים כי ניתן לאתר את הפרצות בכל מערכת ללא התחשבות במידת העמימות שלה.
היו זמנים בהוליווד
היו זמנים בהוליווד (באנגלית: Once Upon a Time in Hollywood) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי-בריטי משנת 2019, שכתב וביים קוונטין טרנטינו. הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה, Bona Film Group, Heyday Films ו-Visiona Romantica והוא מופץ על ידי סרטי סוני. בסרט מככבים לאונרדו דיקפריו, בראד פיט, מרגו רובי, אמיל הירש, מרגרט קוואלי, טימותי אוליפנט, אוסטין באטלר, דקוטה פנינג, ברוס דרן ואל פצ'ינו. אלו הם רק חלק מאנסמבל גדול של שחקנים שמככבים "במספר קווי עלילה של מעשייה מודרנית, שהיא מחווה לרגעים האחרונים של תור הזהב של הוליווד". עלילת הסרט מתרחשת בלוס אנג'לס, שנת 1969, ועוקבת אחרי כוכב טלוויזיה מזדקן וחברו הטוב ביותר, שהוא גם הפעלולן הכפיל שלו ועוזרו האישי, בעודם מנסים לנווט דרכם בתעשיית הקולנוע ההוליוודית המשתנה.
על הסרט
הודעה רשמית על הפקת הסרט פורסמה ביולי 2017. זהו סרטו הראשון של טרנטינו שאינו קשור להארווי ויינסטין, לאחר שטרנטינו ניתק את הקשרים איתו בעקבות פרסום טענות באוקטובר 2017 על התעללות מינית שביצע ויינסטין. סרטי סוני זכו בזכויות ההפצה של הסרט, לאחר שהסכימו לחלק מדרישותיו של טרנטינו, כגון זכות הגרסה הסופית. פיט, דיקפריו ורובי, וכן מספר שחקנים קבועים של טרנטינו, כגון זואי בל וקורט ראסל, הצטרפו לצוות השחקנים בין ינואר ליוני 2018. צילומי הסרט התקיימו בין יוני לנובמבר 2018 באזור לוס אנג'לס. סרט זה הוא האחרון בהשתתפותו של לוק פרי, שנפטר במרץ 2019. הסרט כולל הופעת קמאו של דניאלה פיק, רעייתו הטרייה של טרנטינו.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-21 במאי 2019. הסרט עלה לאקרנים ב-26 ביולי 2019 בארצות הברית וב-14 באוגוסט בממלכה המאוחדת. על פי ההוליווד ריפורטר, הסרט זכה לתגובות חיוביות בדרך כלל מצד מבקרי הקולנוע. היו שקראו לסרט "מכתב אהבה של טרנטינו לאל. איי. של שנות ה-60", ושיבחו את הליהוק ואת העיצוב האמנותי, אם כי אחרים היו "חלוקים בדעתם על סוף הסרט".
תקציר העלילה
בפברואר 1969, השחקן ההוליוודי ריק דולטון (לאונרדו דיקפריו), לשעבר כוכב טלוויזיה בסדרת מערבונים משנות ה-50 בשם Bounty Law, מתבכיין על כך שהקריירה שלו הסתיימה, בפני קליף בות' (בראד פיט), חברו הטוב ביותר המשמש גם כפעלולן כפיל שלו ועוזרו האישי. בות', חייל לשעבר שגר בקרוואן עם כלבת הפיטבול שלו, ברנדי, מסיע את דולטון ברחבי העיר ומסתמך עליו למצוא עבודה, שכן הוא מתקשה למצוא עבודה בעצמו בשל שמועות שהרג את אשתו. בתוך כך, השחקנית שרון טייט (מרגו רובי) ובעלה, הבמאי רומן פולנסקי (רפאל זאוויארושה), עוברים לגור בבית הסמוך לזה של דולטון. מתוך תקווה שהדבר יסייע לקריירה שלו, דולטון חולם להתיידד עם זוג שכניו. מאוחר יותר באותו לילה, טייט ופולנסקי מצטרפים אל ג'יי סברינג (אמיל הירש) במסיבה גדושה בסלבריטאים באחוזת פלייבוי.
בביתו של דולטון, בות' נזכר בתגרה שהייתה לו עם ברוס לי (מייק מו) על סט הצילומים של סדרת הטלוויזיה "הצרעה הירוקה". צ'ארלס מנסון (דיימון הרימן) עוצר ליד ביתם של פולנסקי וטייט ומחפש את המפיק המוזיקלי טרי מלצ'ר, שגר שם בעבר, אך סברינג שולח אותו משם לדרכו. מאוחר יותר, בזמן שהוא נוהג במכוניתו של דולטון, בות' אוסף טרמפיסטית צעירה המכונה פוסיקט (מרגרט קוואלי) ומקפיץ אותה אל חוות ספאן, ששימשה שבעבר כסט הצילומים של Bounty Law. פוסיקט מנסה לשכנע את בות' להישאר, אך הוא מבחין במספר גדול של היפים שנמצאים במקום, והוא חושד שהם מנצלים את הבעלים, חברו הוותיק ג'ורג' ספאן (ברוס דרן). למרות התנגדויותיה של סקוויקי (דקוטה פנינג), אישה צעירה שמציגה עצמה כבת-זוגו של ספאן הקשיש, בות' מתעקש להיפגש עם ספאן ולדרוש לשלומו. ספאן מפריך את כל חששותיו של בות'.
כשהוא חוזר לרכב, בות' מגלה שקלם (ג'יימס לנדרי אברט) ניקב בסכין את אחד מצמיגי המכונית. בות' מכה את קלם באכזריות, ומאלץ אותו להחליף את הצמיג. אחת מהבנות הנוכחות במקום מזעיקה את טקס ווטסון (אוסטין באטלר), אך עד שהוא מגיע - בות' כבר מספיק להימלט. טייט יוצאת לטייל ברחובות הוליווד ומחליטה לעצור בבית קולנוע המציג סרט בהשתתפותה - "צוות ההרס" בכיכובו של דין מרטין.
דולטון מלוהק לתפקיד הנבל בסדרת טלוויזיה חדשה, "לנסר", ועל סט הצילומים הוא מנהל שיחה עם עמיתתו לסדרה, השחקנית הכוכבת והפרפקציוניסטית בת השמונה טרודי (ג'וליה באטרס). במהלך אחת הסצנות שלו, דולטון מתקשה להיזכר בכל שורות הדיאלוג שלו בשל שתייתו המרובה. לאחר שהוא עובר התמוטטות רגשית בקראוון שלו, דולטון חוזר אל הסט ומספק הופעה עוצמתית שמרשימה את הבמאי, סם וונמייקר (ניקולס האמונד), ואת טרודי, שמחזקת את הביטחון העצמי של דולטון.
בטלוויזיה משודרת הסדרה "", הכוללת הופעת אורח של דולטון. סוכן הליהוק מרווין שוורז (אל פצ'ינו) צופה בסדרה, ומציע לדולטון לככב במערבוני ספגטי המצולמים ברומא. דולטון מסכים, באי-רצון, ומביא איתו לאיטליה את בות' למשך שישה חודשים. במהלך תקופה זו, דולטון מצלם ארבעה סרטים, בהם הסרט Nebraska Jim בבימויו של סרג'יו קורבוצ'י, ואף מתחתן עם שחקנית איטלקייה.
ביום חזרתם ללוס אנג'לס, דולטון מודיע לבות' שהוא כבר לא יכול להרשות לעצמו להעסיק אותו, והשניים מסכימים להיפרד כל אחד לדרכו. הם יוצאים לשתות וחוזרים לביתו של דולטון, שם בות' מעשן סיגריה טבולה ב-LSD ולאחר מכן לוקח את הכלבה ברנדי לטיול. בינתיים, ווטסון, סוזן אטקינס (מייקי מדיסון), לינדה קסביאן (מאיה הוק) ופטרישה קרנווינקל (מאדיסן ביטי) חונים בחוץ, בפורד גלקסי 59' ישנה ורועשת, מתכוננים להיכנס לבית של טייט ולרצוח את כל הנוכחים, כפי שהורה להם מנסון לעשות. דולטון שומע את הרעש, יוצא החוצה ובכעס מגרש אותם מהמקום. הם מתרחקים מעט, אך אטקינס מציעה שהם יחזרו למקום ויהרגו את דולטון בטענה שהם למדו לרצוח מכל אותם כוכבי הוליווד שמשחקים בסרטים שכוללים רציחות. קסביאן בורחת מהמקום, אולם שלושת הנותרים ממשיכים בביצוע תוכניתה של אטקינס. הם פורצים לביתו של דולטון ומתעמתים עם בות', שמזהה אותם כהיפים שפגש בחוות ספאן. בות' מורה לכלבתו ברנדי לתקוף, והם הורגים את קרנווינקל ואת ווטסון ופוצעים קשה את אטקינס. אטקינס, עם אקדח בידה, בורחת החוצה ונופלת לבריכה, בה היה עד כה דולטון, עם אוזניות, לא מודע לכל המתרחש. דולטון נבהל, אולם מתעשת במהרה ובאמצעות להביור הוא שורף למוות את אטקינס. בות' נלקח לבית חולים עקב פציעותיו. סברינג מגיע אל שער הכניסה של ביתה של טייט, ודולטון מעדכן אותו במה שקרה באותו הערב. טייט, באמצעות האינטרקום, מצטרפת לשיחה, ומזמינה את דולטון לביתה, לשתות ביחד איתה ועם שאר אורחיה, שעדיין בחיים, סברינג, אביגיל פולג'ר (סמנתה רובינסון) ווויצ'יק פרייקובסקי (קוסטה רונין).
סצנות שלא נכללו בסרט
טים רות', ג'יימס מרסדן ודני סטרונג הצטלמו לסצנות שבסופו של דבר לא נכללו בסרט. רות' גילם את המשרת האנגלי של ג'יי סברינג, מרסדן גילם את ברט ריינולדס, ודני סטרונג גילם את דין מרטין.
הפקה
ב-11 ביולי 2017 פורסם כי סרטו הבא של קוונטין טרנטינו יעסוק ברציחות שביצעה משפחת מנסון. הארווי ובוב ויינסטין יהיו מעורבים, אך לא היה ברור אם חברת The Weinstein Company היא שתפיץ את הסרט, שכן טרנטינו רצה קודם לסיים את מלאכת הליהוק, לפני קבלת ההחלטה על חברת ההפצה. הוא פנה אל בראד פיט וג'ניפר לורנס והציע להם לככב בסרט. גם עם סמואל ל. ג'קסון ניהל טרנטינו משא ומתן על גילום תפקיד מרכזי בסרט. פיט היה צפוי לגלם בסרט בלש משטרתי החוקר את מעשי הרצח.
בעקבות פרסום הטענות על התעללות מינית של הארווי ויינסטין, ניתק טרנטינו את קשרים עימו, וחיפש מפיץ חדש, זאת לאחר שבמשך כל הקריירה שלו עבד עם ויינסטין. בשלב זה נחשף כי לאונרדו דיקפריו נמנה עם רשימת השחקנים הקצרה שטרנטינו שוקל ללהק לסרט. זמן קצר לאחר מכן התפרסמו דיווחים כי טרנטינו מנהל משא ומתן עם מספר אולפנים שונים בהוליווד, כי עלילת הסרט תתרחש בלוס אנג'לס של סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, כי טום קרוז במשא ומתן על אחד משני התפקידים הראשיים, וכי דייוויד היימן הצטרף לפרויקט כמפיק, יחד עם טרנטינו ושאנון מקינטוש.
ב-11 בנובמבר 2017 הודיעה חברת סרטי סוני כי תפיץ את הסרט, לאחר שגברה על האחים וורנר, סרטי יוניברסל, סרטי סרטי פרמאונט, Annapurna Pictures ו-Lionsgate. דרישותיו של טרנטינו כללו תקציב של 95 מיליון דולר, זכות הגרסה הסופית, "שליטה קריאטיבית יוצאת דופן", 25% מההכנסות של מכירות הכרטיסים ביום הראשון בו עולה הסרט לאקרנים, ושהזכויות על הסרט יחזרו אליו לאחר 10 עד 20 שנה.
ליהוק
בינואר 2018 פורסם כי דיקפריו הוחתם לככב בסרט, תוך כדי קיצוץ בשכרו על מנת לשתף שוב פעולה עם טרנטינו. עוד פורסם כי טרנטינו שוקל ללהק גם את אל פצ'ינו לתפקיד בסרטו. ב-28 בפברואר 2018 דווח כי שמו של הסרט יהיה Once Upon a Time in Hollywood, ושפיט לוהק לתפקיד ראשי שגם טום קרוז התמודד עליו. דיקפריו ופיט השתכרו 10 מיליון דולר כל אחד. במרץ 2018 פורסם כי רובי, שהביעה עניין לעבוד עם טרנטינו, לוהקה לתפקיד הנשי הראשי של שרון טייט, וכן פורסם שגם זואי בל תופיע בסרט. באפריל 2018 קיימה ג'סיקה לאנג משא ומתן לגלם את דמותה של מרי אליס שוורז, אך בסופו של דבר פרשה וברנדה ואקרו החליפה אותה. במאי 2018 הצטרפו אל צוות השחקנים של הסרט ברט ריינולדס, טים רות', קורט ראסל ומייקל מדסן. גם טימותי אוליפנט לוהק לסרט. ביוני 2018 הצטרפו אל הקאסט דמיאן לואיס, לוק פרי, אמיל הירש, דקוטה פנינג, קליפטון קולינס ג'וניור, קית' ג'פרסון, ניקולאס האמונד, אל פצ'ינו וסקוט מק'ניירי.
ביולי הוכרז כי ספנסר גארט, ג'יימס רימר, ברנדה ואקרו ומייק מו ישתתפו בסרט. באוגוסט 2018 לוהקו דיימון הרימן לתפקיד צ'ארלס מנסון ולינה דנהאם, אוסטין באטלר, דני סטרונג, רומר וויליס, דרמה ווקר ומרגרט קוואלי לתפקידי משנה.
צילומים
הצילומים החלו ב-18 ביוני 2018 בלוס אנג'לס, קליפורניה והסתיימו ב-1 בנובמבר 2018. ברט ריינולדס נפטר בספטמבר 2018, לפני שהספיק להצטלם לאחת הסצנות שלו; ברוס דרן לוהק במקומו לגלם את דמותו של ג'ורג' ספאן.
אזכורים של תרבות פופולרית
קטעי ארכיון מסרטים רבים כלולים ב"היו זמנים בהוליווד", בהם "C.C. and Company", "Lady in Cement", "Three in the Attic" וכן "The Wrecking Crew" בהשתתפותה של שרון טייט בתפקיד פרייה קרלסון. כמו כן משולבים בסרט קטעי קול מסדרת הטלוויזיה "באטמן". ישנן שלוש סצנות נוספות שמופיעות בסרט, אך לא בגרסתן המקורית; הסצנות עברו שינויים דיגיטליים על מנת להחליף את השחקנים המקוריים בריק דולטון. סצנה אחת כזו היא מתוך הפרק "All the Streets Are Silent" של סדרת הטלוויזיה "", בה דולטון מחליף את ברט ריינולדס. סצנה נוספת היא מתוך הסרט "Death on the Run", בה פניו של דולטון מחליפות את פניו של טיי הרדין. הסצנה השלישית היא מתוך "הבריחה הגדולה", בה נראה דולטון מגלם את דמותו של וירג'יל הילטס, תפקיד שביצע במקור סטיב מקווין ואשר הפך אותו למפורסם.
אתרים מפורסמים רבים בלוס אנג'לס נראים לאורך כל הסרט, לרבות בתי הקולנוע Fox, Bruin ו-Cinerama Dome, בית הקפה El Coyote Cafe, מסעדת Musso & Frank Grill ואחוזת פלייבוי. גם חוות Corriganville נראית בסרט, ומשמשת כאתר לצילומי מערבונים, בתור חוות ספאן. הקראוון של קליף בות' ממוקם בסמוך לדרייב אין של ואן-נויס.
הקדילאק דה ויל משנת 1966 של ריק דולטון היא בדיוק אותה המכונית שבה נהג ויק וגה (מר בלונד) בסרט "כלבי אשמורת" של טרנטינו. בעל הרכב הוא השחקן מייקל מדסן, שגילם את מר בלונד. הפורד גלקסי משנת 1959 בה נוסעת משפחת מנסון בסרט הוא העתק מדויק של המכונית שבה נעשה שימוש בפועל במהלך הרצח בבית שרון טייט. מתאם כלי הרכב של הסרט, סטיבן בוצ'ר, הצליח למצוא את הרכב האמיתי שבו נעשה שימוש. הייתה לו פגישה עם טרנטינו בנוגע לשימוש ברכב זה במהלך צילומי הסרט, אך הם החליטו שלא לעשות בו שימוש, אלא רק בהעתק, משום שחשבו שאין זה הולם שרכב זה יהיה על סט הצילומים.
'היו זמנים בהוליווד' כולל בתוכו שלל אזכורים לתעשיית הבידור. שמו של הסרט הוא התייחסות לשני סרטיו של סרג'ו לאונה - "היו זמנים במערב" (1968) ו"היו זמנים באמריקה" (1984). ריק דולטון משתתף בסרטים בבימוי סרג'יו קורבוצ'י ואנטוניו מרגרטי. סצנה מתוך סרטו של דולטון "", שם דמותו שורפת נאצים עם להביור, היא התייחסות לסרטו של טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד". קליף בות' מאזכר את אלדו ריין, הדמות שגילם בראד פיט ב-"ממזרים חסרי כבוד", שמעמיד פנים שהוא פעלולן. בסצנה בה שרון טייט נכנסת לחנות הספרים של לארי אדמונדס, היא רוכשת עותק של הספר "טס לבית דרברוויל", אותו רומן פולנסקי עיבד לסרט הקולנוע "טס" (1979), אותו הקדיש לטייט לאחר מותה. בחנות הספרים יש העתק של הנץ ממלטה. השיר "I'll Never Say Never To Always" אותו שרים בני משפחת מנסון ברחובות לוס אנג'לס נכתב על ידי צ'ארלס מנסון. בביתו של דולטון מוצג שער של מד מגזין הכולל את דמותו ג'ייק קאהיל, הדמות שדולטון מגלם בסדרה Bounty Law. כאשר בות' מבקר בחוות ספאן, ואומר לספאן את שמו, ספאן מגיב: "ג'ון וילקס מי?", תוך התייחסות לג'ון וילקס בות'.
אלן קינקייד מזכיר את שמותיהם של אל אמסטרדם ורוז מארי כאורחיו בתוכנית הטלוויזיה שלו בשבוע הבא. סם וונמייקר מזכיר את "The Big Valley" ואת "בוננזה" כשהוא מדבר עם דולטון. יש פרסומת על גבי אוטובוס לסדרת הטלוויזיה "". כרזת הסרט "The Golden Stallion" מופיעה על קירו של דולטון. שמו של רון אלי מוזכר בשיחה שבין דולטון לבין שוורז, שגם מזכיר את הסדרה הבלשית "Mannix". רוברט גולט נראה מבצע את השיר "MacArthur Park" בטלוויזיה. ברדיו נשמעות פרסומות לסרט "The Illustrated Man" ולבושם של הלנה רובינשטיין. דולטון משווה בין טקס ווטסון לדניס הופר, כוכב הסרט "אדם בעקבות גורלו". דולטון מופיע בתוכנית הטלוויזיה "Hullabaloo". בקראוון של קליף בות' נמצאת חוברת הקומיקס Kid Colt, Outlaw. נאמר כי דלטון הופיע בסדרת הטלוויזיה "Land of the Giants". רנדי מזכיר את אנדרו ו. מקלגן. הסרטים "The Night They Raided Minsky's" ו-"רומיאו ויוליה" מפורסמים על שלט בחזית בית הקולנוע. שמותיהם של ג'ורג' פפארד, ג'ורג' מהריס וג'ורג' צ'קיריס מוזכרים על ידי דולטון. טייט נראית מנגנת שיר מהאלבום "The Spirit of '67" של להקת Paul Revere & the Raiders. ג'ון ויין נראה על גבי שער המגזין טיים.