cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריסטינה צ'רנישב
2010
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2010 זכתה צ'רנישב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.83 שניות, אחרי עמית עברי (26.66 שניות) ולפני אליסה ציפין (28.86 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.81 דקות, אחרי קרן זיבנר מבני הרצליה (1:03.15 דקות) ואליסה ציפין (1:03.20 דקות).
2011
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2011 זכתה צ'רנישב במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.20 דקות, אחרי אליסה ציפין (1:02.16 דקות) ולפני נועה פלדמן (1:02.64 דקות). נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.56 שניות, מקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.58 שניות ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 27.50 שניות.
חיים אישיים
באוקטובר 2022 נישאה צ'רנישב נישאה לשחיין האולימפי נמרוד שפירא בר אור.
יצחק מזרחי
יצחק (זכי) מזרחי (נולד ב-1942 בשכונת התקווה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ, ומזוהה בעיקר עם קבוצת בני יהודה תל אביב שם שיחק ואימן את רוב הקריירה הספורטיבית שלו. נחשב לאחד מהשחקנים הבולטים ביותר בבני יהודה לאורך השנים, ומחזיק בשיא שערים למפעל גביע המדינה במדי בני יהודה (23), ושיא שערים ישראלי למשחק אחד במדי הקבוצה עם 10 שערים שהבקיע במשחק אחד בלבד.
קריירה
מזרחי נולד בתחילת שנות ה-40 בשכונת התקווה שבתל אביב, שם גדל. אביו, עמנואל מזרחי, היה קבלן בניין (היה ידוע שמעודד את הקבוצה כשהוא אוחז בידו פעמון של מוכר נפט). בגיל 14 הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון בני יהודה תל אביב, ושנתיים בלבד לאחר מכן, בגיל 15.5 כבר היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת, ובגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בפעם הראשונה בבוגרים בעונת 1957/1958 בעוד הקבוצה בליגה השנייה בעונה זו (ליגה א') ומנסה להעפיל לליגה הבכירה (הליגה הלאומית). בעונה זו הופיע מזרחי 8 פעמים במדי הקבוצה וכבש שער אחד. בעונה שלאחר מכן 1958/1959, היה שותף לעלייתה ההיסטורית של הקבוצה לליגה הלאומית כמהמקום הראשון בליגת המשנה, כשהוא בן 17 בלבד.
בליגה הלאומית הפך מזרחי לשחקן הרכב בקבוצה, והיה נודע בזריזות שלו ובבעיטות העוצמתיות יחסית שהפיק, אף על פי שהיה נמוך וקטן פיזית יחסית. ב-1961 הוזמן על ידי גיולה מאנדי לסגל נבחרת ישראל אך לא הספיק להופיע במדיה.
במהלך עונת 1966/1968 בעקבות סכסוך של ההנהלה עם המאמן שפוטר, ובעקבות אי מציאתה מאמן אחר החליטה הקבוצה למנות את מזרחי למאמן-שחקן בקבוצה בעודו בן 26 בלבד. עונה אחת לאחר מכן 1968/1969 עזב מזרחי את בני יהודה, לאחר שהוביל אותה לזכייה בגביע המדינה בכדורגל לעונה זו.
סך הכל שיחק מזרחי 11 עונות במדי בני יהודה, בסך הכל 221 משחקי ליגה בהם כבש 76 שערים, ו-23 שערים במפעל גביע המדינה (שם הוא מחזיק כמלך השערים של המועדון למפעל).
לאחר שעזב את בני יהודה הספיק לשחק עוד עונה בהפועל יהוד (כמאמן-שחקן גם כן) ועונה במכבי הרצליה לפני שפרש בגיל 29 בלבד ממשחק פעיל. ב-1972 חזר לאמן את הקבוצה לתקופה קצרה, אך לאחר מכן פרש מתחום הכדורגל.
מדורת ההבלים
מדורת ההבלים (באיטלקית: Falò delle vanità) היא מדורה שמובערת בידי רשויות (לרוב דתיות) ובה נשרפים חפצים שעשויים לפתות אנשים לחטוא. המונח מתייחס לרוב למדורת ההבלים של הנזיר הדומינקני ג'ירולמו סבונרולה, אשר הובערה ב-7 בפברואר 1497. סבונרולה ואנשיו אספו מדלת לדלת מראות, קוסמטיקה, תמונות, ספרים אליליים, שולחנות הימורים, בגדים נאים, עבודותיהם של משוררים בלתי מוסריים (לפי הגדרתו) ואף יצירות אומנות. הכל הובער במרכז העיר פירנצה. עם זאת, אופן פעולה זה לא הומצא בידי סבונרולה, ובאותה מאה הבעיר גם ברנרדינו מסיינה מדורה דומה.
יצחק מזרחי
תארים
תארים אישיים
מדורת ההבלים
סבונרולה
ג'ירולמו סבונרולה היה כומר דומיניקני שפעל ברפובליקת פירנצה. לאחר התמוטטות שלטונם של בני מדיצ'י בעיר, הוא הפך בהדרגה לשליט הדתי של העיר, והיה לו אף משמר אישי שליווה אותו לכל מקום. סבונרולה הירבה להטיף נגד החיצוניות, המוגזמת לדעתו, שבה התאפיינה פירנצה באותם ימים.
החל מפברואר 1497, החל סבונרולה לארגן את מדורת ההבלים שלו. נערים שהוסתו על ידו, עברו מבית לבית ואספו חפצים. בין הדברים שנאספו נמנו כתבי יד עתיקים שאין להם תחליף, פסלים עתיקים, ציורים עתיקים ומודרניים, שטיחי קיר שלא יסולאו בפז, פריטי אומנות יקרי ערך רבים אחרים, מראות, כלי נגינה, שמלות, אביזרי קוסמטיקה, שולחנות הימורים, קלפי משחק, ספרי הגדת עתידות, אביזרי אסטרולוגיה וקסם. בין הסופרים והמשוררים שהוגדרו על ידו כ"פסולים", נמנו אובידיוס, פרופרטיוס, דנטה ובוקאצ'ו. כה גדולה הייתה השפעתו, עד שהוא הצליח לרתום למטרה אף חלק מהאומנים שעל יצירותיהם הכריז חרם כמו לורנצו די כרדי וסנדרו בוטיצ'לי. זה האחרון, השליך את יצירותיו לאש במו ידיו. כל מי שסירב למסור את חפציו, אולץ לעשות זאת בידי אנשיו המשולהבים של סבונרולה שכינו עצמם "המקוננים". המדורה הובערה בפיאצה דלה סיניוריה ב-7 בפברואר לעיני כל העיר.
במהרה איבד סבונרולה את תמיכת ההמונים. בדרשה שנשא ב"יום העלייה לשמים" ב-4 במאי 1497, החלו קבוצות נערים לחולל מהומות, אשר הפכו למרד. בתי מרזח נפתחו מחדש, והבריות הימרו בפומבי. מעשיו של סובנרולה גם לא מצאו חן בעיני האפיפיור אלכסנדר השישי, אשר הוציא עליו גזירת נידוי, אך סבונרולה התעלם ממנה ולעג לאפיפיור. בתגובה איים האפיפיור על שלטונות פירנצה שאם לא ישתיקו את המטיף הוא ינדה את העיר כולה. סבונרולה עונה בפירנצה, ופעם נוספת בידי האינקווזיטורים של האפיפיור ברומא במאמץ לגרום לו "להודות" שרימה ושיקר. בשנת 1498 הוא הוצא להורג בידי השלטונות בפירנצה. למרבה האירוניה, מאוחר יותר ספריו של סבונרולה בעצמו נשרפו בפומבי, והוצא נידוי על מי שיחזיק בהם.
אייל ת'ורולד
אייל ת'ורולד או אייל לבן שפתיים (שם מדעי: Przewalskium albirostris בעבר Cervus albirostris), הוא סוג של אייל אסייתי האנדמי לסין העממית ומהווה מין יחיד בסוגו. אף על פי שהמין תואר לראשונה על ידי החוקר הרוסי המפורסם ניקולאי פרז'וואלסקי בשנת 1883, כינויו הנפוץ הוא דווקא "אייל ת'ורולד" היות ששתי הדגימות הראשונות שהגיעו למערב מטיבט נרכשו על ידי ג'ו ת'ורולד בשנת 1891. לעומת זאת אייל ת'ורולד שבעבר שויך לסוג אייל (Cervus; יחד עם אייל אדמוני, אייל קנדי ואייל סיקה) נחשב בטקסונומיה החדשנית כסוג נפרד וקרוי על שם פרז'וואלסקי בשם המדעי (Przewalskium); השם שבו כינה ניקולאי את האייל "albirostris" נשאר עד היום ופירושו בלטינית הוא "שפתיים לבנות" ( albus = לבן, irostris = מעל החוטם) המתייחס לשפתיו ולועו הלבנים של אייל זה.
תיאור
לאייל ת'ורולד יש מספר התאמות פיזיות לבית גידולו הגבוה והקריר. רגליו הקצרות ופרסותיו הרחבות הופכות אותו למטפס זריז, המסוגל לרוץ בשטח הררי תלול כדי להימלט מטורפיו. נחיריו הן גדולות במיוחד ומאפשרות לו לנשום אוויר בגובה רב, בעוד שערו העבה מגן עליו מפני הקור. תאי הדם במין זה הם קטנים יחסית ליונקים בגודל דומה והם רבים מאוד, שתי תכונות המגבירות את יכולתו לנשום באזורים גבוהים דלי חמצן. פרוותו החומה של אייל זה מורכבת משיער ארוך, גס ועבה ומשתנה בעונות: בקיץ חום עמוק, ובחורף אפרפר יותר; צבעה של הפרווה משתנה בין חלקי הגוף: הראש חום-שוקולד, מרבית הגוף בצבע חום כהה, הצוואר בהיר יותר, אזור הזנב חום אדמדם, והגחון בצבע צהבהב קרמי. הרגליים קצרות יחסית ובעלות פרסות גדולות ורחבות כשל בקר, המתאימות לנדידה בנוף הטרשי. האף, השפתיים, הגרון ומסביב לעין בצבע לבן בולט. מין זה גם ייחודי באוזניים ארוכות וצרות המרופדות בשער לבן ורח, בשערות פלג הגוף האחורי בעלות מראה של אוכף ובבלוטות עיניים גדולות. לזכר יש קרניים גדולות וארוכות בעלות מבנה מוזר; מעין קורה אנכית שממנה יוצאים כ 5–7 סיעופים, ולא מעוגלת בתחילתה כמרבית האיילים; הקרניים נופלות מדי שנה בחודש מרץ ומגיעות לשיא גודלם בסוף הקיץ. כיתר האיילים הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות. לסוג זה אין תת-מינים. גובה הכתפיים: 120-130 ס"מ. אורך הראש והגוף: 190-227 ס"מ. אורך הזנב: 10-12 ס"מ. אורך הקרן: 140-110 ס"מ. משקל הקרן: 7-4 ק"ג. משקל הזכר: 230-180 ק"ג. משקל הנקבה: 160-125 ק"ג.
תפוצה ובית גידול
אייל ת'ורולד אנדמי לסין העממית ומצוי ב-מזרח ומערב סיצ'ואן, מזרח מרכז ודרום צ'ינגחאי, דרום מערב וצפון מערב גאנסו, צפון מערב יונאן ומזרח המחוז האוטונומי הטיבטי; בעבר היה בעל תפוצה נרחבת במחוזות הסיניים במיוחד בטיבט, אך כיום הוא נמצא רק באוכלוסיות פזורות על פני אזורים אלה, וככל הנראה המספר הרב ביותר נמצא במזרח סיצ'ואן.
בית גידולו הוא שטחים פתוחים וסלעיים בגבהים של 3,500 - 5,000 מטר מעל פני הים, וכן יערות מחטניים, שיחים, כרי דשא, ואדמת מרעה אלפינית. אייל זה אינו מותאם רק לבית גידול קשה אלא גם לאקלים קיצוני; הטמפרטורה השנתית הממוצעת באזור זה היא עד 1.76 מעלות צלזיוס, ובמשך השנה יש בקושי 12 ימים שבהם הטמפרטורה חמה. אף על פי שאייל הת'ורולד חי באזורים הרריים וגבוהים, הוא מסתגל בקלות לאזורים נמוכים.
אקולוגיה והתנהגות
אייל הת'ורולד פעיל בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב והלילה, בדרך כלל בעדרים של 5–40 פרטים. מלבד עונת הרבייה הזכרים והנקבות חיים בנפרד בדרך כלל כאשר זכרים מבוגרים חיים בבדידות וצעירים בעדרים קטנים. מבחינה היסטורית איילים אלו היו חיים בעדרים המכילים 100–300 פרטים, אבל כיום עדרים של למעלה ממאה פרטים הם נדירים. חלק מהאקולוגיה של הת'ורולד דומה למדי לאייל הקנדי. הת'ורלדים ניזונים ממגוון רחב של צמחים זמינים, במיוחד עשבים, דשא, חזזיות, עלים קליפות עצים וססקיה (בקיץ), ובאופן פחות שכיח צמחים גדולים, שיחים ועצי ערבה. בחורף בחיפוש אחר מזון האיילים חוצים אגמים ונהרות למקומות בהם המזון זמין יותר. מספר הטורפים הטבעיים של מין זה מועטים, והידועים ביותר הם זאבים טיבטיים ונמרי שלג שצדים איילים אלה לעיתים רחוקות.
לאייל ת'ורולד יש מגוון של קולות, כולל קריאות אזעקה קולניות שקולן נשמע למרחק של 500 מטר, צלילי נהימות שנעשים על ידי זכרים בעונת הרבייה ונהמות או יללות שנעשות על ידי איילות בוגרות או צעירות. מדי פעם הם גם עושים קולות חריגים, כגון נקישה עם הפרסות שמטרתם אינה ברורה. שנים של ציד הפכו את איילים אלה לביישנים וזהירים מאוד, מה שהופך אותם למינים שקשה לצפות בהם בטבע.
עם חזרתו של מזג אוויר הקר בספטמבר, הזכרים והנקבות ירדו לאזורים נמוכים יותר כדי להתרבות. עונת הרבייה נמשכת כ-80 ימים, בין סוף ספטמבר ועד סוף דצמבר. במהלך תקופה זו, הזכרים יכולים להיות אגרסיביים מאוד ומשמיעים שאגות בתדר גבוה, מסמנים עצים ושיחים עם ריח, וחובטים אחד את השני בקרניהם. בתקופה זאת עדרים המכילים שני זכרים ומספר נקבות הופכים להיות שכיחים יותר, ולעיתים מספר זכרים יחברו יחד לשמירה על ההרמון ומה שיעניק להם כוח עדיף על יריבים. לאחר תקופת הריון של 220 או 270 ימים, הנקבה ממליטה עופר אחד ולעיתים רחוקות שניים בדרך כלל בין סוף מאי ותחילת חודש יולי. זמן קצר לפני הלידה האם מאתרת אזור מבודד, לעיתים קרובות בשיחים או צמחייה צפופה. העופרים נולדים עם כתמים לבנים, ומסוגלים לעמוד כ-40 דקות לאחר הלידה. בתחילה האם מעבירה אותו למספר מקומות שונים כדי שטורפים לא יגלו אותו, ומבקרת אותו מספר פעמים ביום כדי להניקו. לאחר שבועיים עד שלושה העופר מסוגל לעמוד בקצב ומצטרף אל העדר. הכתמים של העופרים מתחילים לדעוך לאחר כשישה שבועות, והפרווה מגיעה לצבעה המלא עד סוף השנה הראשונה שלהם. העופרים נגמלים לאחר 10 חודשים ומגיעים לבגרות בשנה השנייה או השלישית לחייהם, אם כי הזכרים יתחילו להילחם על הרמון רק כשיגיעו לגיל חמש. תוחלת חייו של אייל הת'ורולד: בטבע, 18-16 שנים (הממוצע הוא 10) ובשבי, עד 21 שנים.
איומים ושימור
אוכלוסיות של אייל הת'ורולד הפכו למדולדלות כתוצאה מציד, תחרות עם בעלי חיים מקומיים (עזים, כבשים ויאקים מבויתים), ואובדן בית הגידול לחקלאות והתיישבות אנושית, וכתוצאה מזה הסוג מאכלס חלק מזערי מתפוצתו בעבר מה שמסווג אותו במצב "פגיע" (VU) בארגון השימור IUCN. מלבד זאת הוא נרדף גם עבור בשרו, ובעיקר לקרניו ואבריו הנמצאים בביקוש רב ברפואה הסינית. לאחרונה הוחרמו רוביהם של מרבית הרועים המתגוררים בסמיכות לאייל הת'ורולד, מה שעוצר את קצב הירידה.
במהלך 1970 ו -1980, הממשלה הסינית הקימה מספר חוות לגידול איילי ת'ורולד בשביל קרניהם כדי להפחית את הלחץ על אוכלוסיית הבר ולמנוע ציד בלתי חוקי. רבות מחוות אלה נסגרו בסוף שנת 1980, כתוצאה מייצור יתר של חוות דומות בניו זילנד ובמקומות אחרים ועלייה במחיר היבוא מסין. כיום, אייל ת'ורולד נחשב כמין מוגן בסין, ומצוי באזורים המוגנים: Yanchiwan וקליאן-שיאן בגאנסו, Ja-Ling וSanjiangyuan בצ'ינגחאי ובשמורות הפנדה הענק בסצ'ואן.
האוכלוסייה העולמית של אייל הת'ורולד נאמדת (נכון לשנת 1998) בכ-7,000 פרטים, מתוכם 2,000 בגאנסו וצ'ינגחאי, ו-4,000 בסיצ'ואן וטיבט. בגני חיות (נכון לשנת 2011) רשומים כ-100 פרטים.
הגדת הרבי מחב"ד
הגדת הרבי מחב"ד (שמה המלא: הגדה של פסח - עם לקוטי טעמים ומנהגים) היא הגדה של פסח שמהדורתה המקורית נכתבה ונערכה על ידי הרב מנחם מנדל שניאורסון, והודפסה לראשונה בשנת תש"ו (1945). ההגדה כוללת מקורות לנוסח ההגדה של חב"ד שערך רבי שניאור זלמן מליאדי בסידורו, טעמים לנוסח שבחר, מנהגי חב"ד ומנהגי 'בית הרב' בנוסף לפירוש ההגדה - מציאת מקורות, ביאורי קטעים, דקדוקי נוסח, ענייני חג הפסח ועוד.
על ההגדה
ההגדה יצאה לאור לראשונה בסביבות חג הפסח תש"ו. בהוצאה הראשונה הכילה ההגדה ארבעים ושבעה עמודים. גוף ההגדה בא בעמוד הימני וממולו ה'לקוטים' והמנהגים. במשך כל כמה שנים יצאה לאור מחדש בהוספת קטעים חדשים להגדה. ההוספות שולבו בסוף הספר. בשנת תשל"ג, שולבו ההוספות בתוך גוף ההגדה.
במהלך השנים - לאחר שהצטברו ביאורים רבים, גם בשיחותיו של הרבי על ההגדה. יצאה לאור ההגדה, עם הוספת 'ביאורים' מתורתו של הרבי. הוצאה זו אף קיבלה שם חדש "הגדה של פסח - עם לקוטי טעמים מנהגים וביאורים".
הרב שלמה יוסף זוין כתב עליה.
החוקר והבלשן מאיר מדן כתב:.
בשנת תשמ"ו נדפסה ההגדה בשני כרכים, בכרך הראשון נדפס ההגדה עם 1. מנהגי חג הפסח מספר המנהגים - מנהגי חב"ד. 2. מילואים ללקוטי טעמים ומנהגים - ליקוטי מכתבים שיש בהם ביאורים על נוסח ההגדה. 3. פירושים וביאורים על ההגדה. בכרך השני נוספו שיחות ומכתבים מהרבי הקשורים לחג הפסח, שיחות שאמר הרבי על סיום מסכת פסחים ועוד.
בשנת תשפ"א הדפיסה הוצאת הספרים קה"ת "הגדה של פסח עם פירוש דברי מנחם". הפירוש המופיע בהגדה זו מבוסס על ההגדה המקורית שחיבר הרבי ועל שיחותיו בענייני ההגדה, ערוך בתמציתיות ובשפה קצרה. נכתב על ידי הרב יוסף ביינדמן
מבנה ההגדה
רבי מנחם מנדל שניאורסון קרא לביאורו להגדה 'ליקוטי טעמים ומנהגים', מכיוון שהם בעיקר ליקוטי רעיונות מספרי הלכה והגדות בקשר להלכות הפסח והגדה, ומנהגים על סדר הפסח ובראשם: דוגמה אחת לקטע בהגדה, בו מבאר הרבי את 'מנהגנו', ובעיון נוסף נראה כי מתחדשים כאן כמה וכמה מנהגים שקודם לכן לא היו ידועים:
הבן שואל מה נשתנה. מנהגנו אשר השואל מקדים לאמירתו מה נשתנה: טאטע איך וועל בא דיר פרעגען פיר קשיות: – וגם אם אין לו אב אומר כן – וממשיך: מה נשתנה כו' הלילות. וואס איז אנדערש די נאכט פון פסח פון אלענעכט פון אגַאנץ יָאר. דיערשטע קשיא איז שבכל הלילות אין אנו כו' שתי פעמים, אלע נעכט פון אגַאנץ יָאר כו' צוויימָאל איין מָאל כרפס אין זַאלץ מווַאסער דעם צווייטען מָאל מרור אין חרוסת. די צווייטע קשיא איז שבכל הלילות וכו'.
תרגום: אבא אשאל אותך ארבע קושיות - מה נשתנה לילה הזה מכל הלילות. הקושיה הראשונה היא: שבכל הלילות אין אנו מטבילין אפילו פעם אחת הלילה הזה שתי פעמים, פעם אחת את הכרפס במי מלח ופעם שנייה את המרור בחרוסת. הקושיה השנייה היא: שבכל הלילות
לאחר אמירת מה נשתנה כנ"ל על ידי הקטן שבמסובים – נהג כ"ק מו"ח אדמו"ר לחזור ולאמור – בלחש – מה נשתנה כו' (עם הקדמה הנ"ל) והעתקתה. הרבי בחר בתרגום הקטע הראשון של ה'מה נשתנה' ולא בכדי. כך יש בידינו את כל חידושי המנהגים הנוגעים ל'מה נשתנה':
רצח בני משפחת פוגל באיתמר
רצח בני משפחת פוגל באיתמר הוא פיגוע דקירה וירי שהתרחש בליל שבת, ו' באדר ב' ה'תשע"א (11 במרץ 2011). במהלך הפיגוע חדרו שני מחבלים פלסטינים מהכפר עוורתא להתנחלות איתמר הסמוכה, פרצו לבית ריק, ולאחר מכן פרצו לבית משפחת פוגל, ורצחו בדקירות סכין ובירי את זוג ההורים, אהוד ורות, ושלושה מילדיהם, יואב, אלעד והדס.
כחודש לאחר הפיגוע, נעצרו המחבלים חכים מאזן עוואד, ואמג'ד מוחמד עוואד, בני 18 ו-19 קרובי משפחה, השניים הודו ברציחות ושחזרו את ביצוע הטבח. השניים מזוהים עם ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, אולם ככל הידוע ביצעו את הרצח ללא תיאום עם הארגון. בית המשפט הצבאי גזר על כל אחד מהם כ-130 שנות מאסר.
הרצח
כשבוע לפני הפיגוע תצפת חכים עוואד על היישוב איתמר במטרה ללמוד את סידורי האבטחה במקום. לאחר מכן פנה עם אמג'ד עוואד לקרוב משפחה במטרה להשיג כלי נשק לביצוע הפיגוע. הם הצטיידו בארבעה סכינים, שניים מהם באורך 40 ס"מ. המחבלים הגיעו לאיתמר בשעה 20:30 בערך ודילגו מעל גדר היישוב. בדומה ליישובים רבים ביהודה ושומרון, האחריות על אבטחת היישוב איתמר בעת שגרה מוטלת על חברת אבטחה פרטית במימון משרד הביטחון. על פי התחקיר הראשוני שערך צה"ל, הגדר המקיפה את היישוב פעלה באופן תקין וחדירת המחבלים אכן הפעילה התרעה, אך הסייר התורן שיצא למקום לא זיהה דבר ועל כן הסיק שמדובר בהתרעת שווא ולא נקט בפעולות נוספות. מצלמות התצפית, הפועלות באופן חלקי ביישוב, לא כיסו את האזור שממנו חדרו המחבלים.
במשך כשעה וחצי הסתובבו המחבלים ביישוב כדי לאתר יעדים לתקיפה. הם פרצו תחילה לבית אחת המשפחות ביישוב, אך משנוכחו שהבית ריק מתושבים, לקחו רובה סער מסוג M16 מקוצר, קליעים ואפוד שמצאו בבית. הם יצאו והמתינו ליד בית משפחת פוגל, שבו התנהלה מסיבת עונג שבת מרובת משתתפים. לאחר שהמסיבה הסתיימה והם שיערו שבני המשפחה ישנים, מה שהיה נכון, נכנסו המחבלים לבית דרך הדלת שלא הייתה נעולה. אמג'ד רצח בדקירות סכין רבות את יואב, בן 10, ושניהם יחד רצחו את אלעד, בן 4, בדקירות ובחניקה. לאחר מכן פנו לחדר ההורים, ובו נאבק אמג'ד באב אהוד, וגבר עליו באמצעות דקירות רבות בצווארו ובעורפו. גם האם רות ניסתה להיאבק, אך היא נדקרה ונרצחה. לאחר שיצאו הרוצחים חזר אמג'ד לבית כדי לחפש נשק, וכששמע שם את בכייהּ של התינוקת הדס, בת שלושה חודשים, רצח גם אותה בדקירה חזקה בראשה. המחבלים לא הבחינו בשני ילדים נוספים, ישי בן השנתיים שישן בחדר אחר, ואחיו רועי בן ה-8 שישן בסלון, ולא פגעו בהם. לאחר מכן נעלו המחבלים את דלת הבית מבפנים, יצאו דרך החלון ונמלטו מהמקום, דרך אותה נקודה בגדר.
לאחר חצות חזרה הביתה תמר בת ה-12, הבת הבכורה, שהייתה בזמן הפיגוע בפעילות של בני עקיבא ומצאה את דלת הבית נעולה. היא שמעה מתוך הבית את בכיו של ישי בן השנתיים, ודפיקותיה על הדלת לא נענו. הבת העירה את אחד השכנים. יחד הם העירו את רועי, בן 8, שישן בסלון, וביקשו ממנו לפתוח את דלת הבית. יחד הם נכנסו אל הבית ושם מצאו את הוריה ושלושת אחיה מתבוססים בדמם. היא והשכן הוציאו מהבית את שני האחים ששרדו. ישי בן השנתיים ככל הנראה התעורר לאחר הפיגוע וניגש לחדר הוריו בניסיון להעיר אותם. השכן הזעיק את כיתת הכוננות של היישוב וכוחות נוספים. כוחות הצלה שהגיעו למקום ניסו לערוך החייאה באחד הילדים, ללא הצלחה.
זמן קצר לאחר גילוי הפיגוע התפרסו כוחות צה"ל ומשטרת ישראל ביישוב על מנת לוודא שהמחבלים אינם נמצאים במקום. בשעה 03:30 גילו הגששים הצבאיים עקבות המובילות אל עוורתא, כפר ערבי סמוך. על הכפר הוטל עוצר שבוטל ב-16 במרץ.
בעקבות הרצח
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו קרא למנהיגי העולם לגנות גינוי תקיף את הפיגוע. הרב הראשי לישראל, יונה מצגר, אמר בנאום שנשא בלויית הנרצחים "להפוך את איתמר לעיר ואם בישראל זו התשובה לפיגוע".
יומיים לאחר הפיגוע, אישרה הממשלה להקים כ-500 דירות בתגובה לפיגוע. תושבי איתמר הקימו סמוך ליישוב מאחז לזכר הנרצחים. יו"ר מועצת יש"ע, דני דיין, קרא לממשלת ישראל להקים שכונה חדשה ביישוב על שם הנרצחים והתייחס להחלטת הממשלה כ"צעד קטן בכיוון הנכון". בפועל, בעקבות הרצח החלה בניית שכונה "נופי ארומה" באיתמר. השכונה נחנכה ביוני 2014.
ברצועת עזה היו שחגגו את הפיגוע בחלוקת ממתקים. דובר חמאס בעזה, סאמי אבו זוהרי, התייחס גם הוא לפיגוע ואמר: "אנחנו בחמאס תומכים לחלוטין בהתנגדות למתנחלים שרוצחים ומשתמשים בפשעים ובטרור נגד בני עמנו הפלסטינים, בחסות השתיקה הבינלאומית המוחלטת ובתמיכת חיילי הכיבוש הישראלי". מנגד, ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, סלאם פיאד אמר: "אנחנו מגנים בבירור ובתקיפות את כל סוגי האלימות, ואני מגנה את מה שאירע הלילה באיתמר, בדיוק כמו שגיניתי את הפשעים נגד הפלסטינים".
מדינות רבות ברחבי העולם גינו את הפיגוע.
לאחר הפיגוע דווח כי מתנחלים חסמו כביש ויידו אבנים. החוסמים נעצרו באזור יצהר והכפר הפלסטיני בורין.
חודשיים וחצי לאחר הרצח פורסם תחקיר צה"ל שהעלה כשלים של מערכת הביטחון: בתקופת הרצח היו התראות על חדירה ליישוב, אולם החדירה עצמה לא נמנעה בשל אי-הבנת הערכת המצב.
חקירת הפיגוע ומעצר המחבלים
בחודש שאחרי הפיגוע השקיעו השב"כ וצה"ל מאמצים רבים בחיפוש אחר הרוצחים. כוחות של צה"ל ערכו חיפושים נרחבים בכפר עוורתא הסמוך, שאליו הובילו עקבות הרוצחים. במהלך החיפושים הוכרז הכפר כשטח צבאי סגור, נעצרו כ-100 תושבים, גברים ונשים, ונלקחו דגימות DNA מהעצורים ומתושבים אחרים, כדי להשוותם עם ממצאים שנמצאו בזירת הרצח.
פעילים של מספר ארגוני שמאל רדיקלי ישראלים, בהם "יש גבול", "קואליציית נשים לשלום", "גוש שלום", "הוועד הישראלי נגד הריסת בתים" ו"המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית" שראו את פעילות כוחות הביטחון בכפר כברוטלית מדי, ערכו בכפר ביקור מחאה לאות הזדהות עם תושביו.
כחודש לאחר הרצח הוסר צו איסור פרסום שהוטל על חקירת הפרשה. על המצוד הממושך אחר המחבלים פיקד אל"ם נמרוד אלוני, מפקד חטיבת שומרון. לבסוף עצרו לוחמי יחידת דובדבן שני צעירים פלסטינים מהכפר עוורתא, חכים ואמג'ד עוואד, בני 18 ו-19, ואלו הודו ושחזרו את המעשה. כמו כן, נעצרו פלסטינים נוספים שסייעו לשניים.
ב-2 באוגוסט הורשע חכים עוואד בחמישה מעשי רצח, וב-13 בספטמבר גזר עליו בית המשפט הצבאי באזור השומרון 130 שנות מאסר (שוות ערך לחמישה מאסרי עולם ועוד חמש שנים). ב-28 בנובמבר הורשע גם אמג'ד עוואד, בן דודו של חכאם, בחמשת מעשי הרצח, וב-16 בינואר 2012 נגזרו עליו באותו בית משפט צבאי 132 שנות מאסר (שווה ערך לחמישה מאסרי עולם ועוד שבע שנים).
הנצחה
בתום 30 ימים לפיגוע התקיים באיתמר טקס הנחת אבן פינה למבנה הקבע של הישיבה הגבוהה, שבה לימד הרב אהוד פוגל, שייקרא על שמו "משכן אהוד".
מקהלת הילדים "פרחי איתמר", שבה היה חבר הבן שנרצח, יואב פוגל, שינתה את שמה ל"פרחי יואב".
באפריל 2011 הקליט הזמר והמלחין עמיר בניון שיר לזכר משפחת פוגל. השיר "התנערי", על פי מילותיו של יועץ התקשורת והפזמונאי משה קלוגהפט, נכתב כמחווה לתמר פוגל, ששרדה את הפיגוע ומצאה את חמשת בני משפחתה מתים לאחר הרצח. השיר מכיל את שורה מתוך "לכה דודי", שגם הוקרא בהלוויה: "התנערי מעפר קומי לבשי בגדי תפארתך". לאחר מספר ימים הקליט בניון גרסה נוספת עם מקהלת הילדים "פרחי יואב" מאיתמר. במאי 2011 הקליט שמחה ליינר את השיר "קול ברמה" לזכר בני המשפחה. הקליפ של השיר זכה לכ-500,000 צפיות ביוטיוב.
ביום השנה הראשון, ו' באדר תשע"ב, נחנך "משכן אהוד", בית הקבע של הישיבה הגבוהה באיתמר. במעמד הוכנס גם ספר התורה שנכתב לעילוי נשמות חמשת הנרצחים ונקבעה מזוזת בית המדרש. בקמפוס שנבנה ישנם גם חדרי לימוד על שם רות וילדי בני הזוג. ארון הקודש עשוי מאבני המקום והאדמה שבין האבנים נלקחה מגינת משפחת פוגל. על הפרוכת של ארון הקודש נכתבה השורה "התנערי מעפר קומי, לבשי בגדי תפארתך עמי".
בתשע"ד נחנכה באולפנת לבונה פנימייה לזכרה של האם רות, שהייתה מחנכת במקום.
בשנתיים שלאחר הרצח נקראו כ-25 תינוקות על שם בני המשפחה.
יחסי ארמניה–קרואטיה
יחסי ארמניה–קרואטיה הם היחסים הדיפלומטיים שמתקיימים בין ארמניה לקרואטיה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נוצרו ב-8 ביולי 1996. ארמניה מיוצגת בקרואטיה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה, ואילו קרואטיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון. בשנת 2011, שתי המדינות הקימו קונסוליות של כבוד. הקונסוליה של ארמניה נמצאת בזאגרב, בירת קרואטיה, ואילו הקונסוליה של קרואטיה נמצאת בירוואן, בירת ארמניה.
ארמניה היא חברה באיחוד הכלכלי האירו-אסייתי (ECU), ואילו קרואטיה חברה באיחוד האירופי (EU). אף על פי שארמניה חתומה על הסכם האיחוד האירופי.
היסטוריה
רפובליקת רגוזה בדוברובניק של ימינו הייתה מרכז של קשרים היסטוריים קרואטיים וארמנים. בין זרים רבים שאכלסו את דוברובניק היו מספר ארמנים. כמו כן, רגוזים חוגגים את סנט בלייז, קדוש ארמני מהמאה הרביעית כפטרון הקדוש של עירם. כמו כן, שני קדושים פטרונים אחרים של דוברובניק, זנוביוס וזנוביה, היו קדושים ארמנים מקיליקיה.
ישועי קרואטי מפרסט, האב יוסיפ מרינוביץ', כתב את "עבודת גמר ביקורת פולמוס על שני ספקות מצפון הנוגעים לארמנים קתולים", בשנת 1783, לבקשתו של בנקאי ארמני עשיר, ג'ובאני דה סרפוס. בעבודת המחקר מגן מרינוביץ' על קתולים ארמנים באימפריה העות'מאנית שקיבלו את הקודש מהכנסייה האפוסטולית הארמנית המונופיזית, אשר חלק מהכמורה ברומא לא הסכימה. מרינוביץ' כתב כי לארמנים היה אישור של האפיפיור לערוך טקסים בכנסיות מונופיזיטיות, כמו גם להשתתף במיסת טקסים ארמנית, לתת לארגוני צדקה ולקיים חגים על פי לוח השנה הארמני.
במהלך דיון תאולוגי כתב מרינוביץ' יצירה בת שלושה כרכים עם יותר מ-1,600 עמודים שכותרתה Compendino storico di memorie cronologiche concernenti la religione e la morale della nazione Armena, שהייתה אמורה להיות ההיסטוריה המודרנית הראשונה של הארמנים שנכתבה במערב. בעבודתו כתב מרינוביץ' אודות הגאוגרפיה הארמנית, סקירה של ההיסטוריה הפוליטית והכנסייתית של ארמניה, תולדות הקתוליקות והסינודים שלהם, וסקירה של מנהגי ארמניה ועניינים פוליטיים ודתיים אחרים.
עבודתו של מרינוביץ' השפיעה על פתרון פוליטי וכנסייתי סופי לבעיית הקתולים הארמנים. בעזרת האימפריה האוסטרית והרוסית, זכה הוותיקן להכרה בקתולים ארמנים באימפריה העות'מאנית והקים את ארכיהן באיסטנבול בשנת 1830. עבודתו של מרינוביץ' הניחה בסיס למחקר מודרני בהיסטוריה הארמנית.
מיתריסטים בווינה, אוסטריה של ימינו, פרסמו כ־200 ספרים בשפה הקרואטית בתחומי מדעי ההומניסטים והטבע. הם פרסמו גם כתב עת פוליטי לאומי קרואטי Novi pozor בין השנים 1867–1869. בין סופרים קרואטיים בולטים שספריהם ראו אור על ידי המיתריסטים בווינה היו ויוקוסלב באבוקיץ', דימיטרייה דמטר, יוראג' הוליק, וויקוסלב קלאיק, אנטון מז'וראניץ', מטיה מסיץ', אילייה אוקרוגיץ', ג'וסיפ ג'וראג' סטרוסמאייר, בוגוסלב שולק, ג'וסיפ טורבר ואחרים.
רצח העם הארמני
קרואטים חולקים אהדה עמוקה עם ארמנים בעקבות רצח העם הארמני גם כשקרואטיה לא הכירה ברצח העם. יצוין כי רצח העם נחקר ומופץ בקפידה בקרואטיה, מה שהניע את ממשלת טורקיה לדרוש מממשלת קרואטיה להסיר את תוכן רצח העם הארמני. זאגרב סירבה להצעה.
נציגות
ארמניה הכירה בקרואטיה כמדינה עצמאית ב-21 ביוני 1994, ואילו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הוקמו ב-8 ביולי 1996. ארמניה מיוצגת בקרואטיה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה קרואטיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון. לשתי המדינות יש קונסוליות של כבוד.
אמנות
ארמניה וקרואטיה חתמו על שלושה הסכמים ופרוטוקול אחד:
אקלמפסיה (נשים)
אקלמפסיה (באנגלית: Eclampsia) היא תחילתם של התקפים (עוויתות) אצל נשים עם רעלת הריון. רעלת הריון היא הפרעה בהיריון שמתאפיינת בלחץ דם גבוה וכמויות גדולות של חלבון בשתן או הפרעה בתפקוד איברים אחרים. תחילתה עשויה להיות לפני, במהלך או לאחר הלידה. לרוב, התופעה מתרחשת במהלך המחצית השנייה של ההריון. ההתקפים הם מסוג טוניק-קלוני ונמשכים בדרך כלל כדקה. לאחר ההתקף יש לרוב תקופה של בלבול או תרדמת. סיבוכים כוללים דלקת ריאות בשאיפה, דימום מוחי, אי ספיקת כליות, בצקת ריאות, תסמונת HELLP, קרישה, היפרדות שליה ודום לב. רעלת הריון ואקלמפסיה הן חלק מקבוצה גדולה יותר של מצבים הידוע כמחלת יתר לחץ דם בהיריון.
ההמלצות למניעה כוללות אספירין עבור נשים בסיכון גבוה, תוספי סידן באזורים בהם צריכת הסידן נמוכה וטיפול ביתר לחץ דם קודם באמצעות תרופות. פעילות גופנית במהלך ההריון עשויה להועיל גם כן. השימוש במגנזיום גופרתי תוך ורידי או תוך שרירי משפר את התוצאות באלה עם אקלמפסיה ובדרך כלל בטוח. זה נכון גם בעולם המפותח וגם בעולם המתפתח. ייתכן שיהיה צורך לתמוך בנשימה. טיפולים אחרים עשויים לכלול תרופות ללחץ דם כגון הידראלזין ולידה חירום של התינוק בנרתיק או בניתוח קיסרי.
על פי ההערכות, רעלת הריון משפיעה על כ-5% מהלידות, ואילו אקלמפסיה משפיעה על כ-1.4% מהלידות. בעולם המפותח השיעורים עומדים על כ-1 מכל 2,000 לידות, עקב טיפול רפואי משופר. הפרעות יתר לחץ דם בהריון הן אחד מגורמי המוות השכיחים ביותר בהריון. הם הביאו ל-46,900 מקרי מוות בשנת 2015. כאחוז אחד מהנשים עם אקלמפסיה מתות.
מקור המילה "אקלמפסיה" היא מהמונח היווני להתרחשות או הברקה פתאומית. התיאור הראשון הידוע של המצב היה על ידי היפוקרטס במאה ה-5 לפני הספירה.
סימנים וסימפטומים
בדרך כלל האישה ההרה מפתחת יתר לחץ דם ופרוטאינוריה לפני תחילת של פרכוס (התקף).
כל אחד מתסמינים אלו עשוי להופיע לפני או אחרי שמתרחש התקף. ייתכן גם שאף אחד מהתסמינים הללו לא יתפתח.
סימנים מוחיים אחרים עשויים להקדים באופן מיידי את הפרכוס, כגון בחילות, הקאות, כאבי ראש ועיוורון קליפת המוח. אם נוצר סיבוך של כשל רב-איברים, יופעו סימנים ותסמינים של אותם איברים כושלים, כגון כאבי בטן, צהבת, קוצר נשימה וירידה בתפוקת השתן.
התקפים
התקפי אקלמפסיה מופיעים בדרך כלל במהלך ההריון ולפני הלידה (תקופה שלפני הלידה), אך עשוי להתרחש גם במהלך הצירים והלידה (התקופה תוך לידה) או לאחר הלידה (התקופה שלאחר הלידה). אם מתפתחים התקפים לאחר לידה, סביר להניח שזה יתרחש בתוך 48 שעות הראשונות לאחר הלידה. עם זאת, התקפים מאוחרים לאחר לידה של אקלמפסיה עלולים להתרחש עד 4 שבועות לאחר לידה.
סיבוכים
ישנם סיכונים הן לאם והן לעובר כאשר מתרחשת רעלת הריון. העובר עשוי לגדול לאט יותר מהרגיל בתוך הרחם ( רחם ) של אישה עם אקלמפסיה, מה שמכונה הגבלת גדילה תוך רחמית ועלול לגרום לילד להיראות קטן לגיל ההריון או להיוולד עם משקל לידה נמוך. אקלמפסיה עלולה לגרום לבעיות עם השליה להתרחש. השליה עלולה לדמם ( שטף דם ) או שהיא עלולה להתחיל להיפרד מדופן הרחם. זה נורמלי שהשליה תיפרד מדופן הרחם במהלך הלידה, אבל זה לא נורמלי שהיא תיפרד לפני הלידה; מצב זה נקרא היפרדות שליה ועלול להיות מסוכן לעובר. גם אי ספיקת שליה עלולה להתרחש, מצב בו השליה לא מצליחה לתמוך בהתפתחות העוברית המתאימה מכיוון שאינה יכולה לספק את הכמות הדרושה של חמצן או חומרים מזינים לעובר. במהלך התקף אקלמפטי, פעימות לב העובר עשויות להיות אטיות מהרגיל ( ברדיקרדיה ). אם אחד מהסיבוכים הללו מתרחש, עלולה להתפתח מצוקה עוברית. טיפול בהתקפים של האם עשוי גם לנהל ברדיקרדיה עוברית. אם הסיכון לבריאות העובר או האם גבוה, הטיפול המובהק באקלמפסיה הוא לידה של התינוק. לידה בניתוח קיסרי עשויה להיחשב הכרחית, במיוחד אם מקרה של ברדיקרדיה עוברית אינו חולף לאחר 10 עד 15 דקות של התערבויות החייאה. זה עשוי להיות בטוח יותר כדי לספק לתינוק פג מאשר לחכות 40 שבועות המלאים של התפתחות עוברית ועד סופה, וכתוצאה מכך פגה הוא גם סיבוך פוטנציאלי של רעלת הריון.
אצל האם, שינויים בראייה עשויים להתרחש כתוצאה מאקלמפסיה, ושינויים אלה עשויים לכלול ראייה מטושטשת, עיוורון חד צדדי (זמני עקב amaurosis fugax או פוטנציאל קבוע עקב היפרדות רשתית ), או עיוורון קליפת המוח, המשפיע על ראייה משתי העיניים. ישנם גם סיבוכים אפשריים בריאות. האישה עשויה להצטבר באיטיות של נוזלים בריאות בתהליך המכונה בצקת ריאות. במהלך התקף אקלמפטי, אדם יכול להקיא את תוכן הקיבה ולשאוף חלק מהחומר הזה בתהליך המכונה אספירציה. אם מתרחשת שאיפה, האישה עלולה לחוות קשיי נשימה באופן מיידי או עלולה לפתח זיהום בריאות מאוחר יותר, הנקרא דלקת ריאות שאיפה. ייתכן גם שבמהלך התקף הנשימה תיעצר זמנית או תהפוך לבלתי יעילה, וכמות החמצן המגיעה לגוף ולמוח של האישה תפחת (במצב המכונה היפוקסיה ). אם האישה מתקשה לנשום, ייתכן שהיא תצטרך לתמוך זמנית בנשימתה על ידי מכשיר מסייע בתהליך הנקרא אוורור מכני. במקרים מסוימים של אקלמפסיה חמורה, האם עלולה להיות חלשה ואיטית ( עייפות ) או אפילו בתרדמת. אלה עשויים להיות סימנים לכך שהמוח מתנפח ( בצקת מוחית ) או דימום (דימום תוך מוחי ).
גורמי סיכון
אקלמפסיה, כמו רעלת הריון, נוטה להופיע בשכיחות גבוהה יותר בהריונות ראשונים. לנשים שיש להן לחץ דם גבוה לטווח ארוך לפני שנכנסו להריון יש סיכון גבוה יותר לרעלת הריון. יתר על כן, נשים עם מחלות כלי דם קיימות ( סוכרת או נפרופתיה ) או מחלות טרומבופיליות כגון תסמונת אנטי - פוספוליפיד נמצאות בסיכון גבוה יותר לפתח רעלת הריון ואקלמפסיה. שליה גדולה ( ריבוי הריון, שומה הידטידיפורמית ) גם גורמת לנשים לרעלת הריון. בנוסף, ישנו מרכיב גנטי: אישה שאמה או אחותה סבלו מהמצב נמצאת בסיכון גבוה יותר מאשר אחרת. נשים שחוו רעלת הריון נמצאות בסיכון מוגבר לרעלת הריון/רעלת הריון בהריון מאוחר יותר. לאנשים מרקע אתני מסוים יכול להיות סיכון מוגבר לפתח רעלת הריון ואקלמפסיה. המופע של רעלת הריון היה 5% בלבן, 9% בנשים היספניות ו-11% בנשים אפרו-אמריקאיות. גם לנשים שחורות הוכח בסיכון גבוה באופן לא פרופורציונלי למות מרעלת הריון.
מנגנון
נדרשת נוכחות של שליה, ואקלמפסיה חולפת אם היא מוסרת. זרימת דם מופחתת לשליה ( היפופרפוזיה שליה) היא תכונה מרכזית של התהליך. זה מלווה ברגישות מוגברת של כלי הדם האימהיים לגורמים הגורמים לכיווץ של העורקים הקטנים, מה שמוביל להפחתת זרימת הדם לאיברים מרובים. מצבים אימהיים הקשורים לתפקוד לקוי של כלי הדם כגון זאבת, יתר לחץ דם ומחלת כליות, או מצבים מיילדותיים המגדילים את נפח השליה ללא עלייה בזרימת הדם השליה (כגון הריון תאומים) יכולים להגביר את הסיכון לרעלת הריון. כמו כן, הפעלה של מפל הקרישה עלולה להוביל להיווצרות מיקרוטרומביים, שעלולים לפגוע עוד יותר בזרימת הדם. שלישית, חדירות מוגברת של כלי הדם גורמת למעבר של נוזל חוץ תאי מהדם לחלל הבין - תאי, עם הפחתה נוספת בזרימת הדם ובצקת. אירועים אלו מובילים ליתר לחץ דם; תפקוד לקוי של הכליות, הריאות והכבד; ובצקת מוחית עם הפרעות בתפקוד מוחי ועוויתות. לפני הופעת התסמינים, ייתכן שתתגלה הפעלה מוגברת של טסיות דם ואנדותל.
תת-פרפוזיה שליה קשורה למודלים חריגים של ממשק השליה העובר-אימהי שעשוי להיות בתיווך אימונולוגי. הפתוגנזה של רעלת הריון אינה מובנת בצורה גרועה, אך סביר להניח שהיא מיוחסת לגורמים הקשורים לאם ולשליה, מכיוון שרעלת הריון מופיעה בהריונות טוחנות ללא עובר או רקמת עוברית. השליה מייצרת את מרחיב כלי הדם החזק אדרנומדולין: הוא מופחת ברעלת הריון ואקלמפסיה. מרחיבים כלי דם אחרים מופחתים גם הם, כולל פרוסטציקלין, תרומבוקסן A2, תחמוצת חנקן ואנדותלינים, מה שמוביל אף הוא לכיווץ כלי דם.
אקלמפסיה היא סוג של אנצפלופתיה יתר לחץ דם: התנגדות כלי הדם המוחיים מופחתת, מה שמוביל לזרימת דם מוגברת למוח, בצקת מוחית ועוויתות כתוצאה מכך. פרכוס אקלמפטי בדרך כלל אינו גורם לנזק מוחי כרוני אלא אם מתרחש דימום תוך-גולגולתי.
אבחון
אם אישה בהריון כבר אובחנה עם רעלת הריון במהלך ההיריון הנוכחי ולאחר מכן מפתחת התקף, ייתכן שיקבע לה 'אבחנה קלינית' של רעלת הריון ללא בדיקה נוספת. בעוד שההתקפים שכיחים ביותר בשליש השלישי, הם עשויים להופיע בכל עת משבוע 20 להריון ועד 6 שבועות לאחר הלידה. אבחנה של אקלמפסיה היא ככל הנראה בהינתן התסמינים וההיסטוריה הרפואית, וניתן להניח אקלמפסיה היא האבחנה הנכונה עד שיוכח אחרת. עם זאת, אם לאישה יש התקף ולא ידוע אם יש לה רעלת הריון או לא, בדיקה יכולה לעזור להבהיר את האבחנה.
סימנים חיוניים
אחד ממאפייני הליבה של רעלת הריון הוא לחץ דם גבוה. לחץ דם הוא מדידה של שני מספרים. אם המספר העליון (לחץ דם סיסטולי) גדול מ-140 מ"מ כספית או המספר התחתון (לחץ דם דיאסטולי) גדול מ-90 מ"מ כספית, אזי לחץ הדם גבוה מהטווח התקין ולאדם יש לחץ דם גבוה. אם לחץ הדם הסיסטולי גבוה מ-160 או הלחץ הדיאסטולי גדול מ-110, יתר לחץ הדם נחשב לחמור.
בדיקות מעבדה
תכונה מרכזית נוספת של רעלת הריון היא פרוטאינוריה, שהיא נוכחות של עודף חלבון בשתן. כדי לקבוע אם קיימת פרוטאינוריה, ניתן לאסוף את השתן ולבדוק עבור חלבון; אם יש 0.3 גרם חלבון או יותר בשתן של אישה בהריון שנאספו במשך 24 שעות, זהו אחד הקריטריונים האבחוניים לרעלת הריון ומעלה את החשד שההתקף נובע מרעלת הריון.
חקירות אחרות כוללות: בדיקת תפקודי כליות, בדיקות תפקודי כבד (LFT), מסך קרישה, קריאטינין בשתן 24 שעות ביממה ואולטרסאונד עוברי/שליה.
מניעה
איתור וניהול של רעלת הריון הם קריטיים כדי להפחית את הסיכון לאקלמפסיה. ה-USPSTF ממליץ על בדיקה קבועה של לחץ הדם במהלך ההריון על מנת לזהות רעלת הריון. ניהול הולם של נשים עם רעלת הריון כולל בדרך כלל שימוש במגנזיום גופרתי למניעת התקפים אקלמפטיים. במקרים מסוימים, אספירין במינון נמוך הוכח כמפחית את הסיכון לרעלת הריון בנשים הרות, במיוחד כאשר נלקח בשליש הראשון המאוחרות.
עוויתות
במתן תוך ורידי, תחילת הפעולה נוגדת פרכוסים מהירה ונמשכת כ-30 דקות. לאחר מתן תוך שרירי, תחילת הפעולה היא כשעה ונמשכת שלוש עד ארבע שעות. מגנזיום מופרש אך ורק על ידי הכליות בקצב פרופורציונלי לריכוז הפלזמה ולסינון הגלומרולרי. מגנזיום גופרתי קשור לכמה תופעות לוואי קלות. תופעות לוואי חמורות אינן שכיחות, המתרחשות בריכוזי מגנזיום בסרום גבוהים מ-7.0 mEq/L. ניתן לנטרל רעילות חמורה עם סידן גלוקונאט.
אפילו עם ריכוזי מגנזיום טיפוליים בסרום, עלולים להופיע עוויתות חוזרות, וייתכן שיהיה צורך בתוספת מגנזיום אך עם מעקב צמוד לדיכאון נשימתי, לבבי ונוירולוגי. אם מתן מגנזיום עם ריכוז גבוה בסרום לא מצליח לשלוט בפרכוסים, ניתן להשתמש בתוספת של נוגדי פרכוסים אחרים תוך ורידי, להקל על אינטובציה ואוורור מכני, וכדי למנוע רעילות מגנזיום כולל שיתוק שרירי בית החזה של האם.
מגנזיום סולפט מביא לתוצאות טובות יותר מאשר דיאזפאם, פניטואין או שילוב של כלורפרומאזין, פרומתזין ופטידין.
לידה
אם התינוק עדיין לא יולד, יש לנקוט בצעדים לייצוב האישה וליילד אותה במהירות. זה צריך להעשות גם אם התינוק אינו בשל, מכיוון שהמצב האקלמפטי אינו בטוח עבור התינוק והאם. כיוון שרעלת הריון היא ביטוי של סוג של אי תפקוד רב איברים לא זיהומיות או כשל, יש להעריך איברים אחרים (כבד, כליות, ריאות, מערכת לב וכלי דם ומערכת הקרישה) לקראת הלידה (לרוב ניתוח קיסרי ), אלא אם כן האישה כבר בלידה מתקדמת. הרדמה אזורית לניתוח קיסרי היא התווית נגד כאשר התפתחה קרישה.
אין עדויות מוגבלות בעד שיטת לידה מסוימת לנשים עם אקלמפסיה. לכן, שיטת הבחירה היא החלטה פרטנית.
ניטור
ניטור המודינמי פולשני עשוי להיבחר אצל אישה אקלמפטית בסיכון או עם מחלת לב, מחלת כליות, יתר לחץ דם עקשן, בצקת ריאות ותפוקת שתן ירודה.
אטימולוגיה
שם העצם היווני ἐκλαμψία, 'eklampsía', מציין "פרץ אור"; באופן מטפורי, בהקשר זה, "התרחשות פתאומית". המונח הלטיני החדש הופיע לראשונה במסכתו של יוהנס ורנדאוס משנת 1620 על גינקולוגיה Tractatus de affectibus Renum et Vesicae. המונח ' רעלת הריון ' אינו מומלץ עוד: רעלני השליה אינם הגורם להתרחשויות של רעלת הריון, כפי שהאמינו בעבר.
תרבות
ב - Downton Abbey, סדרת טלוויזיה דרמה היסטורית, הדמות ליידי סיביל מתה (בסדרה 3, פרק 5) מאקלמפסיה זמן קצר לאחר לידת הילד.
ב - Call the Midwife, סדרת טלוויזיה דרמה רפואית המתרחשת בלונדון בשנות ה-50 וה-60, הדמות (בסדרה 1, פרק 4) בשם מרגרט ג'ונס מוכה ברעלת הריון ובסופו של דבר עוברת ממצב של תרדמת למוות. המונח "טוקסמיה" שימש גם למצב, בדיאלוג.
ב - House MD, סדרת טלוויזיה דרמה רפואית המתרחשת בארצות הברית, ד"ר קאדי, מנהלת בית החולים, מאמצת תינוקת שאמה המתבגרת מתה מרעלת הריון ולא היו לה דמויות הוריות אחרות זמינות.
בסרט "ילד טיפת הלימון", סרט משנת 1934, מתה אשתו של הדמות הראשית מאקלמפסיה זמן קצר לאחר שילדה ילד.
אוטוביאנקי סטאלינה
אוטוביאנקי סטלינה (באיטלקית: Autobianchi Stellina) היא מכונית ספורט קטנה, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית כלי הרכב האיטלקית אוטוביאנקי אשר יוצרה בין השנים 1963–1965.
ב-1969 הועברה אוטוביאנקי לחטיבת לנצ'יה של פיאט.
אילן הלוי
אילן הלוי (שמו המקורי: אלן אלברט; 12 באוקטובר 1943 - 10 ביולי 2013) היה סופר ופוליטיקאי יהודי שהגדיר עצמו כפלסטיני והיה אחד מן היהודים היחידים באש"ף.
קורות חייו
אילן הלוי נולד בשם אלן אלברט בליון שבצרפת של וישי, תחת כיבוש גרמניה הנאצית. אביו היה יהודי תימני שנולד בירושלים, חי ביפו, היגר לארצות הברית והפך בה לקומוניסט. אביו התגייס לבריגדות הבינלאומיות שלחמו במלחמת האזרחים בספרד לצד הכוחות הרפובליקניים ובעת המלחמה התאכזב מן הקומוניזם והצטרף לכוחות האנרכיסטים. לאחר ניצחון צבאו של פרנקו הגיע אביו כפליט לצרפת. בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף למחתרת ההתנגדות הצרפתית שם פגש באמו של אילן - יהודיה ממוצא טורקי.
כשהיה אילן בתיכון, התגרשו הוריו, והוא עבר עם אמו לארצות הברית, שם התחבר אל התנועה הרדיקלית לזכויות השחורים, הכיר את מלקולם אקס ואת מייסדיה של תנועת הפנתרים השחורים. חזותו הכהה הקלה עליו להשתלב בקרב האפרו-אמריקאים. מתוך הזדהות עם האפריקאים - הגיע למאלי ושימש בה כתועמלן בתחנת הרדיו הממלכתית. לאחר מכן עבר לאנגולה, לסנגל ולבסוף נסע לאלג'יריה, שם הכיר את ראשי תנועת המחתרת - החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה והחל לגבש את תפיסת עולמו המעמידה במרכז את מאבק עמי "העולם השלישי" כנגד הקולוניאליזם.
ב-1965 החליט לנסוע לישראל. לדבריו, כבר אז היה אנטי-ציוני, אך רצה לבוא לארץ כדי ללמוד מקרוב את הסכסוך הישראלי-ערבי. הוא מסביר:
אילן נשאר בקיבוץ גן שמואל שלוש שנים. הוא נשא לאישה את אחת מבנות הקיבוץ, והשפיע על צעירים שחיו בו, בהם אודי אדיב. לאחר מלחמת ששת הימים הופנתה נגד אילן העוינות של הקיבוץ כולו בשל השקפותיו, ובינואר 1968 הוא צירף את שמו למה שכונה אז בשם "כרוז פראבדה", כרוז שיצא כנגד הטלת עונשים קולקטיביים, עוצר, פיצוצי בתים ומעצרים מנהליים בגדה המערבית הכבושה וכנגד גירושים של ערבים ופליטים הנמלטים מהגדה המערבית ומרצועת עזה. חברי הקיבוץ רצו לגרש אותו כפי שגורש אילן שליף מקיבוץ נגבה בשל חתימתו על הכרוז. עם זאת, מזכיר הקיבוץ רן כהן החליט שלא לסלק את אילן לפני עריכת שיחת בירור בנוכחות חברי הקיבוץ. במסגרת השיחה הורשה אילן לפרוש את משנתו בדבר מזרח תיכון סוציאליסטי שיוקם לאחר מיגור הציונות והריאקציה הערבית. לאחר הדיון החליט אילן לעזוב את הקיבוץ ולהצטרף למצפן יחד עם אודי אדיב ורמי ליבנה. במצפן אילן תפס במידה רבה את מקומם של המייסדים הוותיקים שעזבו את הארץ (ביניהם עקיבא אור ומשה מחובר), זאת בזכות ניסיון חייו והכריזמה שלו.
בספטמבר 1970 היה אילן מנהיג הפלג המאואיסטי שפרש ממצפן וקרא לעצמו הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק). לדברי אילן הפרישה נבעה בראש ובראשונה מהרצון להתקרב לתנועה הלאומית הפלסטינית. ב-1976 בזמן שחברו לארגון, רמי ליבנה ישב בכלא בעוון "מגע עם איש פת"ח", עזב אילן את ישראל ועבר להתגורר בצרפת יחד עם חברתו - קתרין לוי, מי שהייתה פעילת שמאל צרפתייה שנעצרה כחשודה בכך שפעלה בארץ כשליחה של ארגונים פלסטינים, שוחררה ממעצרה עקב התערבותו של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וגורשה מהארץ. אילן הסביר את עזיבתו בכך שישנו צורך לתת ממד בינלאומי למאבק.
אילן, ששינה באותה התקופה את שמו, מאילן אלברט לאילן הלוי, התחיל להיות פעיל בארגונים צרפתיים פרו-פלסטיניים. הוא הקים ועדה בשם "מסע למען זכויות אדם בישראל", והוציא כתב עת שדיווח על הנעשה בישראל ובשטחים. ב-1977 נסע בפעם הראשונה לביירות ונפגש עם מרבית חברי הנהגת אש"ף. הוא המשיך לבקר בתכיפות בביירות, שם הרצה במכון ללימודים פלסטיניים. את תפקידו הרשמי הראשון באש"ף קיבל ביולי 1982 בזמן המצור על ביירות במסגרת מלחמת לבנון הראשונה. שנה לאחר מכן, לאחר הירצחו של עיסאם סרטאווי, מונה אילן למחליפו כנציג פת"ח באינטרנציונל הסוציאליסטי. מאז מילא תפקידים רשמיים נוספים בפת"ח וברשות הפלסטינית ביניהם היה : נציג מטעם משלחת אש"ף בועידת מדריד, חבר בוועדה המדינית של המועצה הלאומית הפלסטינית וסגנו של שר החוץ ברשות הפלסטינית - נביל שעת בממשלתו של מחמוד עבאס.
הנשיא עבאס העניק לו אות הוקרה על פועלו למען המאבק הפלסטיני.
אילן הלוי נותר עד סוף חייו מבקר חריף של הציונות והגדיר את עצמו כ"100% יהודי ו-100% ערבי".
אילן היה גרוש ואב לשניים, ועד סוף חייו חי לסירוגין בפריז ובגדה המערבית.
גראז' בריטי
גראז' בריטי (באנגלית: UK garage; בראשי תיבות: UKG) הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית, שמקורה באנגליה בתחילת עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. הז'אנר הוא נגזרת מהז'אנר גראז' האוס, אך משלב גם אלמנטים מהז'אנרים דאנס-פופ, R&B עכשווי ומוזיקת ג'אנגל. הז'אנר מוגזר על ידי מקצבי הקשה, מצילות ומצלתיים סינקופיים, ויכול אף לכלול דפוסי 4/4 של מוזיקת האוס או מקצבי 2-סטפ גראז' לא סדירים. קטעי גראז' בריטי, בדרך כלל, מכילים דגימות ווקאליות שנמתחו בגובה או בזמן, כדי שיתאימו לקצב של 130 פעימות בדקה.
הקונצונים
הקונצונים היא תוכנית לילדים בגיל הרך המשודרת בערוץ הופ!.
התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
התאחדות ההתעמלות הבין־לאומית (באנגלית: International Federation of Gymnastics; בצרפתית: Fédération Internationale de Gymnastique; בראשי תיבות: FIG) היא הפדרציה הבין־לאומית של ענף ההתעמלות התחרותית הבין־לאומית. מטה ההתאחדות נמצא בלוזאן, שווייץ. ההתאחדות נוסדה ב-23 ביולי 1881 בליאז', בלגיה מה שהופך אותה לארגון הספורט הבין־לאומי הוותיק ביותר. במקור היא נקראה "הפדרציה האירופית להתעמלות" ועד לשנת 1921 היו בה שלוש חברות - בלגיה, צרפת והולנד, אולם כאשר קבוצות לא אירופאיות הצטרפו אליה, שונה שמה לזה הנוכחי, וכיום מסונפות תחתיה 128 פדרציות וארבעה איגודים יבשתיים.
ההתאחדות או הפדרציה כותבת את הכללים הקובעים את ניקוד הביצוע של המתעמלים בשבעה תחומים: התעמלות אמנותית, התעמלות מכשירים, טרמפולינה, התעמלות אירובית, התעמלות אקרובטית, פס אקרובטיקה, ופארקור.
בנוסף, הפדרציה היא הרשות האחראית לקבוע אם מתעמלים מבוגרים מספיק כדי להשתתף באולימפיאדה, זאת במטרה להגן על מתעמלים צעירים.
המוסדות המרכזיים של הפדרציה הם הנשיא וסגן הנשיא, הקונגרס, שנערך כל שנתיים, הוועד הפועל, המועצה ושבע ועדות טכניות - עבור כל אחד מהדיסציפלינות.
הסמליל של הפדרציה עוצב בשלושה צבעים - לבן, כחול וכתום - בצורת עיגול, במטרה לסמל את אחדות בעולם תוך ייצוג אחדות הזמן והמקום, כל אלה מצביעים על אופיו האוניברסלי של הספורט וההתאחדות.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–קניה
היסטוריה
עוד לפני ייסוד היחסים הרשמיים ביניהן, המדינות שיתפו פעולה במסגרות שונות כמו האומות המאוחדות, חבר העמים הבריטי וארגון המדינות האפריקאיות, הקריביות והפסיפיות.
במסגרת "העשור הבינלאומי לאנשים ממוצא אפריקאי" בשנים 2015–2024 שהוכרז על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות, סנט וינסנט והגרנדינים פעלה על מנת לחזק את הקשרים שלה עם מדינות אפריקה, ובפרט עם קניה.
ב-12 באוגוסט 2020 נחתמה בהוואנה שבקובה הצהרה משותפת על ייסוד יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות, על ידי אלסוורת' ג'ון, שגריר סנט וינסנט והגרנדינים בקובה, ואנתוני מוצ'ירי, שגריר קניה בקובה. באירוע החתימה נכחו גם השגרירים בקובה של המדינות גרנדה, טנזניה וטרינידד וטובגו. ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים הצהירה שהיא מברכת על הפורמליזציה של היחסים ושהיא מקווה לשיתוף פעולה בילטרלי נרחב יותר עם קניה.
אווה מולר
אווה מולר (באנגלית: Eva Mueller; 26 בפברואר 1920–19 בנובמבר 2006) הייתה כלכלנית אמריקאית, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת מישיגן.
ביוגרפיה
אווה מולר נולדה בגרמניה להורים בעלי השכלה בכימיה. אם של אווה לא הצליחה למצוא עבודה בתחום ולכן המשיכה בלימודי תואר שלישי. זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון המשפחה עברה לארצות הברית. אווה מולר למדה במכללת סמית' עד לשנת 1942 ואחרי סיום הלימודים החלה לעבוד בבנק בניו יורק. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה היא קיבלה מלגת לימודים והחלה לימודי תואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת הרווארד שהסתיימו בשנת 1951.
לאחר סיום הלימודים היו לה קשיים לקבל עבודה בהיותה אישה, אך בסופו של דבר היא נקלטה באוניברסיטת מישיגן והתחילה לעבוד במכון לחקר מדעי החברה.
אווה מולר עבדה באוניברסיטת מישיגן במשך כל הקריירה. בשנת 1957 היא הצטרפה לסגל של פקולטה לכלכלה בה קיבלה מינוי של פרופסור בשנת 1964 ופרופסור אמריטה בשנת 1988. בשנת 1969 היא התקבלה כעמיתה באגודת סטטיסטיקאים של ארצות הברית (באותה שנה עם מארי ד. אלדריג'). בשנת 2001 היא קיבלה פרס של אגודת כלכלנים האמריקאית.
אווה מולר התרכזה במחקרים בתחום התנהגות הצרכנים, פיתוח כלכלי ודמוגרפיה כלכלית. היא פרסמה עבודות בתחום השפעת אבטלה על ביטחון הצרכנים, סיבות להקטנת ילודה בטייוואן ועוד.
כריס וודג'
כריס ג'ונסון וודג' (באנגלית: John Christian Wedge; נולד ב-20 במרץ 1957) הוא במאי סרטי אנימציה, מפיק, מאייר, מדבב ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
וודג' נולד במרץ 1957 בבינגהמטון, ניו יורק והחל להתעניין באנימציות ופעלולים מגיל צעיר. התחנך בתיכון פאייטוויל-מניליוס וסיים את הלימודים ב-1975. הוא סיים לימודי תואר ראשון בקולג' פורצ'ייס ב-1981 ולמד לתואר שני בגרפיקה ממוחשבת וחינוך לאמנות באוניברסיטת אוהיו. בהמשך לימד בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק, שם הכיר את שותפו הבמאי והמפיק קרלוס סלדנה (Carlos Saldanha).
הוא החל להפיק סרטים ב-1982, והיה האניטמור הראשי של סרט המדע הבדיוני טרון, בה הנפיש מספר סצינות בטכניקות הנפשה ממוחשבת. הפיק גם מספר עבודות קטנות כמו ארץ יצורי הפרא מ-1983, הטוסטר הקטן והאמיץ מ-1987 ועוד.
ב-1987 וודג' וחביריו לעבודות קטנות החליטו לפתוח אולפן קולנוע לחברת פוקס המאה ה-20 בשם: "Blue Sky Studios", המשמשת כחברה בת שלה, המיועדת לסרטי אנימציות והיא מהבולטת שבאולפני סרטי האנימציות. כמו כן הוא בעליה של חברת האולפנים "WedgeWorks".
וודג' והסטודיו שלו עבדו על יצירת פעלולים לסרט הנוסע השמיני 4: התחייה ולסרט טיטאן. הוא החל גם לביים סרטים קצרים כמו "Tuber's Two-Step" מ-1985 ו-"Balloon Guy" מ-1987. ב-1998 ביים ותסרט את הסרט באני. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2002 ביים וודג' את סרטה הראשון של חברת Blue Sky Studios - עידן הקרח ובנוסף דיבב את דמותו של היונק הקדום סקראט, בייחוד את ציוציו וקריאותיו. הוא דיבב גם דמות של עוף דודו בסרט. סרט זה זכה לשבחים ולפופולריות והיה מועמד לשנת 2002 לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
וודג' שימש בשאר סרטי הזיכיון כמפיק או מפיק בפועל וכמדבב הקבוע של סקראט, כולל בסרטים הקצרים שיצאו בסדרה.
בשנת 2005 ביים את הסרט רובוטס וב-2013 ביים את אנימציית הממלכה הסודית. ב-2017 ביים את הסרט "Monster Trucks".
דווח שכריס וודג' יביים את הסרט "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך" משנת 2021, הרביעי בסרטי מפלצת של מלון, לצידו של הבמאי פנדלטון וורד.
חיים אישיים
וודג' מתגורר כיום בבדפורד שבניו יורק. נשוי לג'ין מרקל ואב לבן ובת, שרה וג'ק.
פילמוגרפיה
כבמאי:
כמדבב:
אלן הנסן
אלן דייוויד הנסן (בסקוטית: Alan David Hansen; נולד ב-13 ביוני 1955 בקלקמננשייר) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הבלם, משחקני המפתח של קבוצת ליברפול המצליחה בשנות ה-70 וה-80. היה שותף לזכייה בשלושה גביעי אירופה לאלופות, שמונה אליפויות אנגליה, שני גביעי ה-FA ושלושה גביעי הליגה. הנסן נודע כשחקן יציב וקר רוח בעל נוכחות מרשימה במרכז ההגנה, כמו גם בתרומתו למשחק ההתקפה של קבוצתו. כיום משמש כפרשן ברשת BBC, ונחשב לאחד מפרשני הכדורגל המוערכים ביותר.
קריירה ככדורגלן
במשחקיו בפרטיק ת'יסל הפגין הנסן הצעיר יכולת שמשכה את עינהם של מועדונים בכירים, ובהם ליברפול האנגלית שאותה אימן בוב פייזלי. בספטמבר 1977 הוא עבר לליברפול, ששילמה תמורתו 110 אלף לירות שטרלינג.
הנסן היה אחד משלושה שחקנים סקוטים שהצטרפו לליברפול באותה שנה, יחד עם קני דלגליש וגריים סונס. השלושה תרמו רבות לדומיננטיות של הקבוצה בכדורגל האירופי במהלך העשור הבא. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1977/1978, התקשה הנסן להשתלב וקיבל הופעות משחק מועטות יחסית. הוא שיחק 18 פעמים במסגרת הליגה הראשונה, וקבוצתו סיימה שנייה לנוטינגהאם פורסט. הוא לא נכלל בסגל הקבוצה לגמר גביע הפוטבול ליג, שבו הפסידה לנוטינגהאם, אך פתח בהרכב בניצחון על קלאב ברוז' בגמר גביע אירופה לאלופות, בעקבותיו זכתה ליברפול בתואר בפעם השנייה ברציפות.
בעונה הבאה ביסס הנסן את מעמדו בקביעות כבלם הפותח של ליברפול, בעקבות עזיבת הקפטן הוותיק של הקבוצה אמלין יוז. הוא סייע לקבוצה לזכות באותה עונה באליפות על חשבונה של נוטינגהאם. במקביל החל לשחק לראשונה בנבחרת הלאומית של סקוטלנד, וערך את הופעת הבכורה בהפסד לנבחרת וויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. ב-1980 ליברפול את הצלחתה כשזכתה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 1980/1981 סייע הנסן לליברפול לזכות בגביע אירופה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ריאל מדריד, בו פתח בהרכב. הוא סייע לקבוצה לזכות גם בגביע הפוטבול ליג, ואף כבש את השער המכריע בניצחון 1:2 על וסטהאם יונייטד במשחק חוזר בגמר.
ב-1982 החזירה ליברפול לעצמה את תואר אליפות הליגה וזכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע הפוטבול ליג, אך הנסן עצמו נעדר ממשחק הגמר מול טוטנהאם הוטספר בשל פציעה. באותה שנה הוא נכלל בסגלה של נבחרת סקוטלנד לטורניר גביע העולם בספרד, אך היה שותף להדחתה של הנבחרת כבר בשלב הבתים, בעקבות תיקו במשחק המכריע נגד. התנגשות בין הנסן לבין חברו למרכז ההגנה, וילי מילר, אפשרה לסובייטים לכבוש את שערם השני באותו משחק. ב-1983 זכתה ליברפול פעם נוספת באליפות וניצחה את מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הפוטבול ליג.