cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליעזר טולדנו
שירות צבאי
בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 226 ובמקביל למפקד מגמה בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ושימש בתפקידיו עד שנת 2013. ב-16 במאי 2013 מונה למפקד חטיבת הצנחנים, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע שובו אחים ובמבצע צוק איתן, במהלכו הרגו לוחמי החטיבה 141 מחבלים בקרבות פנים אל פנים וכן הכווינו אש מנגד שהרגה כ-70 נוספים, חשפו 47 פירי מנהרות לחימה וארבע מנהרות התקפיות, וכן עצרו שבעה פעילי טרור. במהלך הלחימה נהרגו 9 מהלוחמים. ב-1 ביולי 2015 סיים את תפקידו.
ב-3 בספטמבר 2015 הועלה לדרגת תא"ל וב-8 בספטמבר נכנס לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ושירת בתפקיד זה עד 16 באוגוסט 2018. ב-24 באוקטובר 2018 מונה למפקד אוגדת עזה, תפקיד אותו מילא עד 2 באוגוסט 2020. ב-14 במרץ 2021 הועלה לדרגת אלוף וב-21 במרץ נכנס לתפקידו כמפקד פיקוד הדרום, במאי 2021 הוביל את הפיקוד במבצע שומר החומות, במסגרתו נערך סבב לחימה כנגד ארגוני הטרור בעזה, בראשות חמאס, שנמשך 12 ימים ופגע בתשתית הצבאית של ארגוני הטרור. עיקר הפעילות הצבאית ההתקפית נעשתה דרך פעולות כירורגיות של חיל האוויר מעל שמי הרצועה, תוך כדי חסימת ניסיונות חדירה של חוליות מחבלים בידי אוגדת עזה.
בעקבות המבצע והגישה ההתקפית שבאה אחריו בתגובה לכל ירי רקטי, חלה השנה השקטה בעוטף עזה מאז 2005. באוגוסט 2022 הופר השקט, כאשר החל מבצע עלות השחר, שהפעם רוכז בלחימה מול הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ולא חמאס. המבצע בן שלושת הימים היה תולדה של גישת נקיטת היוזמה ההתקפית של טולדנו, כאשר ישראל יזמה את המכה הראשונה על ארגון הטרור תוך כדי הטלת עוצר על יישובי עוטף עזה לשמירה על ביטחון האזרחים. במהלך המבצע בוצעו סיכולים ממוקדים במפקדי החטיבות הצבאיות של הארגון, תייסיר אל-ג'עברי וח'אלד מנצור.
ב-3 במאי 2023 אושר מינויו לתפקיד ראש אגף אסטרטגיה ומעגל שלישי, הכולל אחריות על הגזרה האיראנית. כעבור שבוע פיקד על מבצע מגן וחץ שהחל בעקבות ירי רקטי לעבר ישראל ימים ספורים קודם לכן ונפתח בשלושה סיכולים ממוקדים מקבילים של בכירי הג'יהאד האסלאמי.
חיים אישיים והשכלה
טולדנו מתגורר במושב בית גמליאל, נשוי למרה ואב לחמישה ילדים. בעל תואר ראשון בפילוסופיה וכלכלה ותואר שני בהיסטוריה וביטחון לאומי, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
חצאי הכדור של מגדבורג
ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג נערך על ידי אוטו פון גריקה, ראש עיריית מגדבורג, בשנת 1654, ובא להמחיש את כוחו של לחץ האוויר.
לאחר שלמד על הניסוי של פון גריקה, פעל רוברט בויל, יחד עם רוברט הוק לפיתוח משאבת ואקום יעילה יותר. ניסויים שערך בהמשך לכך הובילו לניסוחו של חוק בויל-מריוט, לפיו מכפלת הנפח בלחץ של כמות קבועה של גז אידיאלי בטמפרטורה קבועה היא קבועה.
הניסוי שימש להמחשת כוחו של לחץ האוויר. יוצרו עותקים קטנים רבים של שני חצאי הכדור, והם משמשים עד היום בבתי ספר. אגודת אוטו פון גריקה חוזרת על הניסוי מעת לעת במקומות שונים בעולם.
בראונאו אם אין (מחוז)
בראוּנָאוּ אָם אִין (גרמנית: Braunau am Inn) (בראונאו על נהר אין) הוא מחוז במערב מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. שכניו הם בצפון ובמערב גרמניה, בדרום – מדינת זלצבורג שבאוסטריה, ובמזרח – המחוזות ריד אים אינקרייס ופקלאברוק. במחוז 43 עיירות ושלוש ערים – הגדולה בהן בראונאו אם אין, בירת המחוז. המחוז מונה 95,189 תושבים נכון ל-2001, ומשתרע על 1040 קמ"ר.
גוזו
גוזו (במלטית: Għawdex - "עוודש", באנגלית: Gozo) הוא האי השני בשטחו ובמספר תושביו בארכיפלג האיים של מלטה, השוכן במרכזו של הים התיכון. בשנת 2015 התגוררו בגוזו כ־31,000 תושבים, והוא מיושב בדלילות ביחס לאי מלטה. האי מחולק ל־14 רשויות מקומיות, והיישוב הגדול והחשוב בו הוא ויקטוריה, שבו מתגוררים יותר מחמישית מכלל תושביו.
מקור השם
שם האי בפי יושביו הפיניקים הקדומים נכתב 𐤂𐤅𐤋 (גול), כנראה עם חולם סופי, בהגייה "גַוְּלֹ". השם הזה עבר ללטינית כ־Gaulus, והשתבש במבטא ל־Gaudus ולבסוף ל־Gozzo.
העת העתיקה
גוזו יושב בשנת 5000 לפנה"ס לערך, כאשר חקלאים מסיציליה, ככל הנראה מאזור אגריג'נטו, חצו את מצר הים המפריד בין שני האיים, והתיישבו במערות לאורך חופו המערבי. בסביבות 3600 לפנה"ס, הוקם מקדש ג'גנטייה ("מגדל הענק" מ-"ġgant" - "ענק") בגוזו, וזה נחשב למוקדם מבין המקדשים המגליתיים במלטה. המקדש הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1980, ובשנת 1992 נוספו להכרזה זו חמישה מקדשים נוספים באי מלטה הסמוך. האי נשלט על ידי הפיניקים, שקראו לו "גול", והקימו מושבות בו ובמלטה. בין הממצאים שהותירו אחרים הפיניקים באי נמצאת כתובת גול, כתובת של הממשלה הפיניקית באי המנציחה את חידוש מקדשי האי.
האי זוהה על ידי היוונים כאי אוגיגיה (Ὠγυγία), מקום מגוריה של הנימפה קליפסו, שלפי האודיסאה, הצילה את אודיסאוס לאחר שספינותיו טבעו בסערה. היא החזיקה בו בניגוד לרצונו שהיה לחזור למשפחתו ביוון ובמשך שבע שנים שהה עמה. המקומיים מזהים מערה במפרץ רמלה שבצפון האי כמערתה של הנימפה.
היוונים והרומאים כינו את האי בשם גאולוס (Gaulus).
העת החדשה
בשנת 1551, פלשו כוחות עות'מאניים אל האי, שבו את רוב 5,000 תושביו ושלחו אותם לחופי לוב, שם היו לעבדים. לאחר המצור הגדול על מלטה ב-1565, בתמיכת האבירים ההוספיטלרים, יושב האי מחדש על ידי תושבים מהאי מלטה. טופל אדום (Cynomorium coccineus) ממשפחת הטופליים הוא צמח הגדל בסלע הפטריות שבמפרץ דוויירה במערב גוזו, והאבירים האמינו כי לתמצית שהופקה מהצמח היו איכויות רפואיות שכללו עצירת שטפי דם פתוחים ומניעת זיהומים בפצעים פתוחים. הם עשו בצמח שימוש גם כנגד כיב קיבה, דיזנטריה, ומחלות מין.
כשנפוליאון כבש את איי מלטה, גילו תושבי גוזו התנגדות והתבצרו במצודת העיר ויקטוריה שבמרכז האי. הצבא הצרפתי נאלץ לעזוב את האי בשל מחסור במים ובמזון, וב-28 באוקטובר 1798 הכריזו תושבי גוזו על מדינה עצמאית בשם "האומה הגוזית". מדינה זו התקיימה במשך שנתיים בלבד, ועם הכיבוש הבריטי ב-5 בספטמבר 1800, חזר גוזו לשלטונו המלא של האי מלטה. ב-1987 הוענקה לגוזו מידה מסוימת של אוטונומיה, ויחד עם האי הקטן קומינו השוכן דרומית-מזרחית לו, מופקדים ענייניו בידיו של שר בממשלת מלטה. גם מבחינה כנסייתית מהווה גוזו דיוקסיה עצמאית מאז שנת 1864, ובראשה עומד הבישוף של גוזו.
גאוגרפיה
שטחו של גוזו הוא 67 קמ"ר והוא שוכן כחמישה קילומטרים צפונית-מערבית לאי מלטה. אורכו ממזרח למערב הוא 14 ק"מ ורוחבו מצפון לדרום מגיע ל-7.25 ק"מ. נופו של האי גבעי וחקלאי יותר בהשוואה לזה של האי מלטה, ושלוש הגבעות המופיעות על דגלו ועל סמלו מייצגות עובדה זו. הנקודה הגבוהה ביותר באי מתנשאת לרום של 176 מטרים מעל פני הים.
הקשר עם האי מלטה
אופיו השונה של גוזו והזהות המקומית החזקה של תושביו, מעניקים לו מעמד ייחודי במדינה. התושבים מדברים ניב ייחודי של השפה המלטזית, והאוכלוסייה נחשבת לשמרנית ביחס לזו המתגוררת באי השכן. תושבי מלטה מפגינים פעמים רבות יחס מתנשא כלפי תושבי גוזו, ומתייחסים אליהם לעיתים כאל פרימיטיבים.
בין שני האיים מקשרים קו מעבורת נוסעים וכלי רכב וקו מעבורות מטען. בעבר קושרו שני האיים גם באמצעות שירות מסוקים, אך זה פסק ושירות מטוסים ימיים לנמל ולטה תפס את מקומו. הקמת גשר שיחבר בין שני האיים נדונה פעמים רבות, ובשנות ה-70 אף ננקטו צעדים מעשיים בעניין, אך הפרויקט נגנז בשל התנגדות תושבי גוזו.
אנטרופיה
מושג האנטרופיה הורחב מהפיזיקה לתחומים מדעיים שונים, ובהם הוא מזוהה לרוב עם מצב כאוטי, חסר סדר ואקראי.
מבוא
במכניקה הסטטיסטית, האנטרופיה מוגדרת עבור מצב מקרוסקופי מסוים כלוגריתם טבעי של מספר המצבים המיקרוסקופיים השונים בהם הוא מתקיים. הגדרה זו מספקת הסבר הסתברותי לחוק השני של התרמודינמיקה, היות שעבור מערכות גדולות מספיק, שתי ההגדרות לאנטרופיה מתלכדות. בהקשר הסטטיסטי, מקובל להבין אנטרופיה כמידת חוסר הסדר במערכת. עם זאת, הגדרה זו אינה מדויקת מספיק כדי לתאר את המושג כהלכה (ראו להלן).
אנטרופיה היא גודל אקסטנסיבי – הוא פרופורציונלי לכמות החומר במערכת אותה הוא מתאר. כלומר, אם שתי מערכות זהות יאוחדו, ערך האנטרופיה של המערכת החדשה יהיה כפול מערך האנטרופיה של כל אחת מהמערכות המקוריות. למושג יש ייחודיות ויישומים בענפים מדעיים רבים.
בתרמודינמיקה
מושג האנטרופיה קשור למעבר חום, ולכן בתרמודינמיקה הקלאסית מוגדר השינוי dS בכמות האנטרופיה של מערכת, בעזרת כמות החום \delta Q שהמערכת מקבלת (או מאבדת, בהתאם לסימן), והטמפרטורה המוחלטת של המערכת T:
אם החום עובר בין שתי מערכות באותה טמפרטורה, האנטרופיה שהמערכת הראשונה מוסרת שווה לאנטרופיה שהמערכת השנייה מקבלת, והתהליך הוא הפיך (רברסבילי). אולם לרוב החום זורם ממערכת בטמפרטורה גבוהה T_{h}, למערכת בטמפרטורה נמוכה T_{l}. לכן האנטרופיה שהמערכת בטמפרטורה הנמוכה מקבלת: גדולה מהאנטרופיה שהמערכת בטמפרטורה הגבוהה מאבדת: כלומר האנטרופיה הכוללת גדלה:
זהו למעשה החוק השני של התרמודינמיקה, שקובע שסה"כ האנטרופיה במערכת מבודדת יכולה להישאר קבועה או לגדול. משמעותו של חוק זה היא שחום לא יכול לזרום באופן ספונטני ממערכת בטמפרטורה נמוכה למערכת בטמפרטורה גבוהה. הבנה יותר עמוקה של הסיבות לכך, כמו גם של מושג האנטרופיה עצמו, הושגה רק עם פיתוח המכניקה הסטטיסטית.
מושג האנטרופיה והחוק השני נותנים את ההגבלה על היעילות של מנוע חום, שניתנת על ידי חוק קרנו.
במכניקה סטטיסטית
מושג האנטרופיה עומד בבסיס המכניקה הסטטיסטית. לודוויג בולצמן קשר אותה למספר המצבים המיקרוסקופיים השונים \Omega שיכולים לתת אותו מצב מקרוסקופי: כאשר kB הוא קבוע בולצמן.
לדוגמה, ניתן להסתכל על ארבעה מטבעות ממוספרים שיכולים להיות ב"עץ" או ב"פלי". כל מצב מקרוסקופי יאופיין על ידי מספר המטבעות שנמצאים ב"עץ". מצב מיקרוסקופי יאופיין על ידי איזה צד כל אחד מהמטבעות נמצא בו:
באופן אינטואיטיבי, אנו מרגישים שבמצב המקרוסקופי "2 עץ, 2 פלי" יש יותר "אי סדר" מאשר במצב "0 עץ 4 פלי". ההגדרה של בולצמן לאנטרופיה מכמתת הרגשה זו.
המכניקה הסטטיסטית עוסקת במערכות בעלות מספר חלקיקים גדול הרבה יותר, בסדר גודל של מספר אבוגדרו. אולם, אפשר להשתמש בדוגמה פשוטה זו כדי להדגים את החוק השני של התרמודינמיקה, על ידי שניקח שתי מערכות כאלה ונחבר אותן. אם שתי המערכות היו מלכתחילה כל אחת במצב המקרוסקופי "2 עץ, 2 פלי", הרי עכשיו המערכת המאוחדת תהיה במצב המקרוסקופי "4 עץ, 4 פלי".
דוגמה יותר ריאליסטית היא של שני מכלי גז בטמפרטורות שונות. נחבר ביניהם, וניתן למערכת להגיע לשיווי משקל. אי אפשר יהיה על ידי חלוקה של המערכת לשניים בחזרה להגיע להפרש הטמפרטורות, אלא אם כן ישב שד מקסוול במעבר ביו שני חלקי המערכת וייתן רק למולקולות איטיות לעבור מימין לשמאל, ורק למהירות לעבור משמאל לימין.
מצבים עם הסתברויות שונות
הדוגמה לעיל הציגה מקרה שבו לכל המיקרו-מצבים הסתברויות שוות. עם זאת, המצב הנפוץ במכניקה הסטטיסטית הוא שלמצבים השונים של המערכת יש הסתברויות שונות. לדוגמה, אטום בו האלקטרון יכול להיות בכל אחת מרמות האנרגיה של האטום. הסיכוי להיות במצב r נתון על ידי P_{r}. כדי לחשב את האנטרופיה של המערכת צריך לחשוב על צבר של N מערכות זהות (כאשר N גדול מאוד). מספר המערכות N_{r} שנמצאות במצב r הוא:
על פי הגדרת האנטרופיה במכניקה הסטטיסטית, האנטרופיה של הצבר כולו תחושב על פי מספר האפשרויות השונות בו ניתן לסדר אותו כך שאכן בכל מצב יהיו Nr מערכות:
על ידי שימוש בקירוב סטירלינג:
מתקבל הביטוי שמביע את האנטרופיה של המערכת על ידי הסיכוי שלה להיות בכל אחד מהמצבים:
האנטרופיה היא אפס כאשר המערכת נמצאת בוודאות במצב אחד, והיא הגבוהה ביותר כאשר הסיכוי להיות בכל מצב הוא שווה.
על ידי פונקציית החלוקה
דרך אחרת לחשב את האנטרופיה של מערכת משתמשת בפונקציית החלוקה שלה: מקשרי מקסוול ידוע כי אם F היא האנרגיה החופשית של הלמהולץ של המערכת ו-T היא הטמפרטורה שלה, אז מתקיים. ניתן לבטא את האנרגיה החופשית בעזרת פונקציית החלוקה של המערכת, Z, ומתקבלת הנוסחה
כאשר הוא קבוע בולצמן.
שיטה סטנדרטית
ממכניקה סטטיסטית אנו יודעים כי כאשר אנו מצומדים לאמבט חום. מכך ניתן לקבל את קיבול החום.
כעת ניתן לבצע סימולציה של המערכת, למדוד תנודות (פלקטואציות) באנרגיה, להעריך את קיבול החום, לחזור על פעולה זאת בטמפרטורת שונות, ולבסוף לחשב את וכך לקבל את האנטרופיה.
שיטה זאת דורשת חישובים רבים.
שיטות מתקדמות
בשיטות מתקדמות לחישובי אנטרופיה מסימולציה משתמשים באנטרופיה של שאנון. באלגוריתמי כיווץ (כגון ZIP) מחפשים קטעים שחוזרים על עצמם ועל ידי חזרה זאת מקטינים את הקובץ, מכיוון שאנטרופיה היא מדד ל"אי סדר", באופן כללי ככל שקובץ של תוצאות של סימולציית מחשב מכווץ יותר האנטרופיה תהיה קטנה יותר. קיים קשר בין גודל הקובץ המכווץ של הסימולציה לאנטרופיה של המערכת הפיזיקלית.
בשיטות מתקדמות שונות משתמשים בעיקרון זה ובאלגוריתמי כיווץ על מנת להעריך את האנטרופיה של מערכות פיזיקליות מורכבות, וזאת בקלות רבה, מכיוון שאלגוריתם כיווץ הוא דבר פשוט ונפוץ.
סדר ואי-סדר
פונקציית האנטרופיה S היא פונקציית מצב בתרמודינמיקה, והיא מוגדרת לפי הדיפרנציאל שלה,
פונקציית האנטרופיה היא אקסטנסיבית, שכן היא תלויה בגודל המערכת דרך התלות בכמות החום.
האנטרופיה מוגדרת לפי הדיפרנציאל שלה, במילים אחרות, היא לא מוגדרת באופן מוחלט, ומוגדרים רק הפרשי האנטרופיה לפי תהליך בין מצב A למצב B:
אם אז התהליך נקרא הפיך, ואם  אז התהליך הוא תהליך בלתי הפיך, כלומר לא ניתן להפוך אותו למצבו ההתחלתי.
שנים אחריו, ניסה הפיזיקאי האוסטרי לודוויג בולצמן לתרגם את השינויים בסדרים אלה להסתברות של סדר ואי סדר במערכות מולקולריות במצב גז, במילים אחרות הוא חשב על הסיכויים למצוא סדר מסוים במערכת הנמצאת במצב כלשהו.
אחת המשוואות הפשוטות של סדר ואי סדר האנטרופיה פותחה בשנת 1984 על ידי הפיזיקאי פיטר לנדסברג המבוססת על טענות מתרמודינמיקה ומתורת האינפורמציה, משוואה זו מתארת את כמות האי סדר במערכת המכילה n מצבים מובחנים לפי:, כאשר a(n) לא ידוע.
בשילוב שתי מערכות זהות מבודדות למערכת אחת, n יוחלף ב-n^2, משום שכל מצב מהמערכת הראשונה יכול להשתלב עם כל מצב מהמערכת השנייה, ואת האנטרופיה
.
מתוך הצבה ב-D(n) מתקבל:
לעומת זאת, כמות האי-סדר צפויה להיות משתנה אינטנסיבי, כלומר: השילוב של שתי מערכות זהות בעלות אותו אי סדר D(n) גורר שהמערכת המתקבלת גם היא בעלת אותו סדר, כלומר D(n)=D(n^2). ממשוואות אלו נובע כי. בהתאם לכך ולעובדות אחרות, המדענים הסיקו שמתקיים, כאשר C קבוע.
מהצבה ב-D(n) נובע:
באשר הקבוע C נבחר להיות קבוע בולצמן לקבלת משוואה ללא ממדים, ו-.
אנטרופיה בתורת האינפורמציה
בתורת האינפורמציה כאשר מסתכלם על פונקציית צפיפות של התפלגות כלשהי מגדירים את האנפורמציה של ההתפלגות
מכיוון שהסתברות היא מספר בין 0 ל1, מתקבל שהאינפורמציה היא מספר בין 0 לאין סוף כך שככל שההסתברות שמשהו יקרה היא קטנה כך האינפורמציה של המאורע גדלה לאינסוף.
האנטרופיה מוגדרת כתוחלת על האינפומציה
למעשה זהו מדד הקובע כמה אינפורמציה יש בממוצע בפילוג הנתון.
בנוסף, ניתן להסתכל על אנטרופיה סטטיסטית מזווית קצת שונה. אם אנו מסתכלים על מספר מאורעות בלתי תלויים וזרים מתקיים השוויון
וכאשר ממשקלים את ההסתברות בערך המאורעות עצמם מתקבלת התוחלת של המשתנה המקרי
מנקודת מבט זו ניתן לראות את התוחלת על משתנה מקרי i.i.d כמדד כללי שמייחס להסתברות שאחד מהמאורעות יקרה.
לעומת זאת אנטרופיה היא מדד להסתברות שכל המאורעות יקרו ביחד וזאת בשל העובדה שפונקציית הלוגריתם הופכת כפל לסכום.
שזהו למעשה ממוצע הנדסי משוקלל על ההסתברות.
אנטרופיה בתהליכים אדיאבטים
תהליך אדיאבטי בתרמודינמיקה הוא תהליך המתרחש בתוך מערכת ללא מעבר חום או חומר לסביבה.
כלומר. אם מציבים זאת בהגדרת הפרש האנטרופיה, מתקבל
נמצא כי בתהליכים הפיכים \Delta S =0, ובתהליכים בלתי הפיכים משום שמתקיים.
ולכן, בתהליכים המתרחשים במערכת אדיאבטית, לפיכך, אין שום תהליך במערכת אדיאבטית שבו מתרחש. במילים אחרות, האנטרופיה לעולם לא פוחתת.
האנטרופיה של מערכת אדיאבטית בתהליך הפיך גדלה עד הגעת המערכת לשיווי משקל, ומכאן שבשיווי משקל האנטרופיה מרבית במערכת אדיאבטית, ובתהליך ספונטני האנטרופיה גדלה, כאשר תהליך ספונטני הוא שינוי בזמן של מערכת המתרחש ללא צורך השקעת אנרגיה במערכת.
האנטרופיה במכניקת הקוונטים
במכניקה סטטיסטית קוונטית, האנטרופיה של מערכת מוגדרת על ידי מטריצת הצפיפות שלה, \rho, בנוסחה:
כאשר Tr היא פעולת העקבה. ביטוי זה פותח על ידי המתמטיקאי ההונגרי-אמריקאי ג'ון פון נוימן בשנת 1948, ולכן הוא ידועה גם בשם אנטרופיית פון נוימן.
ביטוי זה שווה ערך להגדרה הקלאסית של האנטרופיה:
אנטרופיה והאנרגיה הפוטנציאלית הכובדית
בעקבות זאת תתקבל סתירה בין שתי המסקנות הבאות:
במקרה כזה ייתכן רק מצב אחד, או מקסימום אנטרופיה או מינימום אנרגיה.
מכאן, ניתן להגדיר את האנרגיה החופשית:
כאשר U_p היא האנרגיה הפוטנציאלית, T הטמפרטורה ו-S היא האנטרופיה.
ואז אנרגיה זו תהיה מינימלית, והטמפרטורה היא הגודל הדומיננטי.
בטמפרטורות נמוכות
בגבול של טמפרטורות נמוכות, האנטרופיה S ניתנת להזנחה, ו-F תגיע למינימום משום ש-U במינימום. כוכבי הלכת הקרים, שנמצאים רחוק מהשמש שמרו את כל הגזים שלהם, אפילו גז המימן הקל.
אנטרופיה של חורים שחורים
גם לחור שחור צריכה להיות אנטרופיה. אחרת, אפשר יהיה לזרוק לתוכו חומר שלו אנטרופיה גבוהה, ובכך להוריד את האנטרופיה הכוללת ביקום, בניגוד לחוק השני של התרמודינמיקה. הפיזיקאי הישראלי יעקב בקנשטיין היה הראשון שהציע בשנת 1970 לייחס אנטרופיה לחור שחור. הוא הציע, על סמך הגילוי של סטיבן הוקינג כי השטח הכולל של אופק האירועים כתוצאה ממיזוג בין חורים שחורים לא יכול לקטון, שהאנטרופיה של חור שחור היא פרופורציונלית לשטח אופק האירועים שלו.
בתחילה, התקבלה טענתו בביטול בקהילייה המדעית, כולל מצד הוקינג עצמו, שכן אם לחור שחור יש אנטרופיה, אמורה להיות לו גם טמפרטורה, ואז הוא צריך לקרון כמו גוף שחור. אולם ב־1975 גילה הוקינג כי חור שחור יכול לפלוט קרינה, כתוצאה מזוגות חלקיקים וירטואליים הנוצרים קרוב לפני אופק האירועים שלו. קרינה זו נקראת קרינת הוקינג, וחישובים מתאימים הראו שקרינה זו אכן מתאימה לקיומה של אנטרופיה הפרופורציונלית לשטח החור השחור. בעקבות גילוי זה, נעשה הרעיון למקובל, ואנטרופיה זו מכונה אנטרופיית בקנשטיין-הוקינג.
The Mamas
The Mamas (בעברית: האימהות) הוא הרכב מוזיקלי שוודי-אמריקני שבו שלוש חברות: אשלי היינס, לולו למוט ודינה יונס מאנה. ההרכב הוקם באופן מלאכותי לצורכי המלודיפסטיבלן לשנת 2019 והמשיך לפעול באופן עצמאי גם לאחריו. ב-7 במרץ 2020 זכו The Mamas במלודיפסטיבלן לשנת 2020 ונבחרו לייצג את שוודיה באירוויזיון.
היסטוריה
ב-2019 הוקמה להקת The Mamas לצורך קולות ליווי לג'ון לונדוויק עם שירו "Too Late For Love" במלודיפסטיבלן. לונדוויק ו-The Mamas זכו בתחרות ונסעו יחד לייצג את שוודיה באירוויזיון לשנת 2019 שבתל אביב, ישראל. הם סיימו במקום החמישי בגמר הגדול.
בסוף שנת 2019 נודע כי The Mamas (בלי חברת הלהקה הרביעית פאריס רניטה) יחזרו למלודיפסטיבלן, הפעם עם סינגל משלהן בשם "Move". הן הופיעו בחצי הגמר הראשון ב-1 בפברואר 2020 בלינשפינג וממנו העפילו ישירות לגמר. ב-7 במרץ 2020 זכו בגמר מלודיפסטיבלן 2020 עם נקודה הפרש על הזמרת דוטר עם שירה "Bulletproof", נקודה שזיכתה אותן בזכות לשאת את דגל שוודיה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד.
ב-2021 הלהקה השתתפה שוב במלודיפסטיבלן, הפעם עם השיר "In The Middle", איתו סיימו במקום השלישי.
אוניברסיטת האומות הראשונות של קנדה
אוניברסיטת האומות הראשונות של קנדה (באנגלית: First Nations University of Canada) שנקראה בעבר המכללה האינדיאנית הפדרטיבית של ססקצ'ואן (באנגלית: Saskatchewan Indian Federated College) היא אוניברסיטה בפרובינציית ססקצ'ואן שבקנדה. הקמפוס העיקרי של האוניברסיטה ממוקם ברג'ינה שבססקצ'ואן. קמפוסים נוספים ממוקמים בססקאטון ובפרינס אלברט שבססקצ'ואן.
מבנה האוניברסיטה שברג'ינה, תוכנן על ידי האדריכל דאגלס קארדינל.
היסטוריה
האוניברסיטה נחנכה בשנת 2003 בנוכחות הנסיך הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו. בשנת 2005 ביקרה באוניברסיטה מלכת קנדה אליזבת השנייה, והעניקה לאוניברסיטה אבן מטירת בלמורל שבסקוטלנד על מנת לסמל את ההסכמים שנחתמו בין האומות הראשונות של קנדה לבין בית המלוכה הקנדי.
ראשיתה של האוניברסיטה במכללה האינדיאנית הפדרטיבית של ססקצ'ואן, שפעלה בשיתוף עם אוניברסיטת רג'ינה. המכללה נוסדה בשנת 1976 בעקבות הסכם בין הפדרציה של האומות האינדיאניות של ססקצ'ואן לבין אוניברסיטת רגינה. ההסכם קבע שמטרת המכללה שתוקם תהיה לשרת את הצרכים האקדמיים, התרבותיים והרוחניים של האומות הראשונות.
האוניברסיטה מפעילה תוכניות מיוחדות, בתוך שיתוף פעולה עם הקהילות האינדיאניות המקומיות, על מנת לקדם תוכניות הנותנות מענה לצרכים של הקהילות האינדיאניות המקומיות בתחומי הבריאות, החינוך ואיכות הסביבה. כך לדוגמה משולבים לימודי הבריאות ורפואת השן באוניברסיטה בתוכניות טיפול קהילתיות.
במאי 2007 הועמדה חברותה של האוניברסיטה באיגוד האוניברסיטאות והמכללות של קנדה על תנאי בשל פיטורים שנויים במחלוקת של כמה מאנשי האוניברסיטה בשנת 2005. האוניברסיטה קיבלה את תנאי האיגוד ושבה להיות חברה מלאה באיגוד באפריל 2008.
רב נחמן
רב נחמן בר יעקב (230 לערך - 320) היה מגדולי אמוראי בבל בדור השני והשלישי, ראש ישיבת נהרדעא ומעמודי התווך של התלמוד הבבלי. רב נחמן היה עשיר ובעל נכסים, חתנו של ראש הגולה, דיין מפורסם ומגדולי דורו בהלכה ובאגדה. התמחה במיוחד בדיני ממונות, עד שנקבעה הלכה כמותו בכל מחלוקת הקשורה בנושאים אלו.
הדעה המקובלת היא כי "רב נחמן" סתם בתלמוד הוא רב נחמן בר יעקב, לעומת רב נחמן בר יצחק המאוחר יותר, המוזכר בדרך כלל יחד עם שם אביו. לעומת זאת, התוספות כתבו שלשיטת רש"י רב נחמן סתם הוא רב נחמן בר יצחק, והם עצמם חלקו עליו. מקובל כפי שיטת התוספות, הראיה לכך היא מכך שרב נחמן בר יצחק מקשה פעמים רבות בתלמוד על דבריו של רב נחמן, או שמביע דעה שונה משלו, כך שלכאורה לא ייתכן שמדובר באדם אחד.
ביוגרפיה
יש מגדולי החוקרים שקבעו שרב נחמן נולד בשנת 235. יש שקבעו שהנחה זו אינה הגיונית בשל פער השנים שנמצא - לפי הנחה זו - בינו לבין שלושת חבריו - רב יהודה, רב הונא ורב חסדא, ובשל תמיהות נוספות, ולכן יש להניח כי שנת לידתו היא בין השנים 225–220 - כדעת לצרוס, או בין השנים 210-220.
משפחתו
רב נחמן היה תלמידו המובהק של רבה בר אבוה. לדעות מסוימות היה רבה בר אבוה ראש הגולה או לפחות היה ממשפחת ראשי הגולה, ואת בתו ילתא השיא לרב נחמן, שכן בתלמוד מסופר כי רבה בר אבוה ביקש להשיא את בתו לרב נחמן. עוד עולה מן התלמוד, כי אשתו של רב נחמן - ילתא - הייתה בתו של ריש גלותא. בנוסף, רב שרירא גאון מעיד כי הוא צאצא של רבה בר אבוה, וכותב עליו "ומן דבית נשיאה הוה", כלומר "וממשפחת הנשיא היה". מצירוף מקורות אלו למד מחבר סדר הדורות, כי חותנו של רב נחמן היה רבה בר אבוה, וכי הוא שימש במשרת ריש גלותא. בעקבות סדר הדורות כתבו כך גם שי"ר, אייזיק הירש וייס ועוד. וייס אף מוסיף כי "ככל ראש הגולה היה עשיר כל ימיו", ומצביע על מקור בתלמוד לקביעה זו.
לעומתם כותבים חוקרים אחרים, כי קביעה זו שגויה מכל וכל. ראשית הם דוחים את הראיה מאיגרתו של רב שרירא גאון, ומצביעים על כך שהגאון לא כתב שרבה בר אבוה היה הנשיא, אלא ממשפחת הנשיא. יתרה מכך, הגאון עצמו מדגיש, שכל ידיעתו על קרבתו של רבה בר אבוה למשפחת הנשיא נובעת רק מצירוף ידיעתו האישית על כך שהוא עצמו מצאצאי רבה בר אבוה, עם מסורת משפחתית עתיקה שהם ממשפחתו של ריש גלותא. אם כן, דבר זה לא מבואר בשום מקור קדמוני, ולכן הסיק זאת רב שרירא מתוך צירופי העובדות הגנאלוגיות.
קביעתו של וייס כי רבה בר אבוה היה עשיר כל ימיו נסתרת לחלוטין מהמקור שהוא עצמו מביא, משום שהתלמוד מתאר שם שהוא היה עני מרוד, ורק לאחר פגישה עם אליהו הנביא העשיר. מכאן הפרכה נוספת לטענה שהוא שימש במשרת ראש הגלות, שהרי ראשי הגלות היו עשירים מעצם תפקידם ולא נזקקו לנסי אליהו הנביא כדי להתעשר.
אשתו ילתא מוזכרת פעמים מספר בגמרא. בעלה רב נחמן היה נוהג להזכירה בשמה. בניו של רב נחמן - הון, מר זוטרא, רבה, מר הונא בר רב נחמן, רב אחא, ורבין - היו תלמידי חכמים. לבתו קראו דונג.
רבותיו
לפי דברי רש"י היה תלמידו של רב, אבל יש מפקפקים על כך.
אודות השאלה האם רב נחמן למד אצל שמואל קיימים ספיקות וישנן ראיות לכאן ולכאן. פעמים רבות מובא בתלמוד המשפט "אמר רב נחמן אמר שמואל", השמור בדרך כלל לשמיעה ישירה (להבדיל מ"אמר ר' פלוני משום ר' אלמוני"). לפיכך מקובל בין כותבי תולדות האמוראים שהוא היה תלמידו, וכך נכתב כבר באיגרת רב שרירא גאון. אולם יש מהחוקרים שהטילו ספק בקביעה זו, בין היתר משום שכמעט באף מקום לא מובא בתלמוד משא ומתן ישיר שלהם, ועל כן הוצרכו לומר שהנוסחה "אמר רב נחמן אמר שמואל" במקרה זה אינה מעידה בהכרח על שמיעה ישירה, ולפרש את הכינוי "רבנו", שמכנה בו רב נחמן את שמואל, במובן של "גדול הדור". אכן בהמשך המחקר הובעה הסתייגות מדעה זו, והועלתה אפשרות שלא תועד משא ומתן ביניהם משום שרב נחמן האריך ימים מאוד, ובמקרים כאלה אין התלמוד מוסר על שמועות מוקדמות מחיי החכם, שאפשר שטרם הגיע להוראה אז.
כשמואל רבו, הייתה לרב נחמן מומחיות מיוחדת בדיני המשפט העברי, ולכן התמנה לדיין לדון בדיני ממונות, מקצוע שהכיר עוד מילדותו. מומחיותו הייתה מוסכמת על הכל עד שרב הונא ביטל את דברי עצמו מפני דעת רב נחמן משום קרבתו של רב נחמן לביתו של ראש הגולה, מקום שדינים מצויים שם. התלמוד קובע את הכלל שהלכה כרב נחמן בדיני ממונות, ואף רב נחמן עצמו ציין את עדיפותו על פני חבריו בתחום זה "כולי עלמא לגבי דידי בדינא דרדקי נינהו" - "בדיני ממונות, כולם הם דרדקים לעומתי". כך התבטא לפי גרסה אחת, אף מול רב יהודה, ראש ישיבת פומבדיתא. ואכן ההלכה נפסקת כמותו בדיני ממונות בכל מקום, והוא אף מוזכר בתלמוד לפני רבי יוחנן שהיה דור או שניים לפניו, כאשר מדובר בדיני ממונות. מרבית מהלכותיו של רב נחמן הן בדיני ממונות. הוא גם קבע כללים עקרוניים בהלכות אלו, כמו חיוב שבועת היסת וההוראה שלפיה במקרים מסוימים, שבהם לא ניתן להכריע את הדין בעדים ובראיות – "כל דאלים גבר". רב נחמן עסק גם באגדה.
כשנחרבה העיר נהרדעא בשנת ד'י"ט (258-259) העביר את הישיבה לשכנציב ואחר כך למחוזא.
קשריו עם הריש גלותא
בקשר למעמדו של רב נחמן בבית הראש גלותא, קיימים דעות שונות. ברש"י מובא "... ורב נחמן ראש בנהרדעא ודיין לראש גלותא וחתניה דבי נשיאה". במקום אחר כותב רש"י בצורה שונה: "דיין היה ממונה מפי ריש גלותא וחתנא דבי נשיאה". במחקר מקובל ששימש כדיין ראשי בבית דינו של ראש הגולה. אף על פי שלא נמצאו לדעה זו סימוכין ברורים בתלמוד ובראשונים, מסתמך המחקר על מקורות שונים הרומזים על הנחה זו:
לעומת זאת קיימים ראיות סותרות לגישה זו, כך למשל נראה מסופר במסכת בבא קמא על אדם שבא לדין תורה לפני הריש גלותא, ובתגובה לפסקו הלא מובן של הריש גלותא הוא אמר "מה לי ולריש גלותא הדן בדיני פרסים? והוא הלך לרב נחמן שפסק לו על פי המשפט העברי. מכך אנו רואים שבית הדין של רב נחמן היה נפרד מזה של הראש גלותא. ראיה אחרת היא מדבריו של רב נחמן על עצמו שהוא "דן יחידי", ומכך נראה שלא דן בבית דינו של הריש גלותא.
בבית הדין
דרכו בפסיקות משפטיות התאפיינה בתקיפות רבה. הוא התבטא על פסיקה של רב הונא בהלכות תנאי "דרדקי" - בנמקו שלמרות גדלותו היוצאת דופן של רב הונא, הוא נחשב לגביו כילד קטן, בפסיקות משפטיות. בדיון הלכתי אחר, שבו נחלקו גדולי האמוראים האם עבדים נחשבים כמטלטלין לעניין גבייה מהיתומים - שעל פי ההלכה בעל חוב של אביהם גובה רק מקרקעות שירשו מהאבא, ועולא, רבי אלעזר, חכמי ישיבת נהרדעא ורב חנא בר ביזנא שהיה דיין בפומבדיתא הכריעו שעבד נחשב כמטלטלין, אך רב נחמן הורה לרב חנא בר ביזנא שפסק כך, לחזור בו מפסקו ולהשיב את העבדים לבעליהם, וקבע כי אם לא יעשה כך הוא יחשב כדיין שטעה בדין שעליו לשלם את הפסק המעוות מכספו הפרטי. את פסקו נימק בברייתא שהייתה מסורה בידו מאבימי.
כאשר אשה באה לצעוק לפניו שעבדי הריש גלותא - שבסוכתו היה נוהג למסור את השיעור - גזלו ממנה עצים וממנה בנו את הסוכה, כך שלטענתה הוא ישב בסוכה גזולה ולא יצא ידי חובתו, הוא התעלם ממנה לחלוטין. צווחה האשה: אשה נכדתו של אברהם אבינו שהיו לו 318 עבדים צועקת לפניך ואינך משגיח בה? בכל זאת התעלם ממנה רב נחמן ואמר לחכמים: צעקנית היא זו, על פי תקנת חכמים הנקראת תקנת מריש שאדם שגזל עץ ובנאה בבית אינו צריך לקעקע ולהחריב את כל הבניין כדי להחזיר עץ בודד זה, ומשלם לנגזל את דמי העצים בלבד, מפני תקנת השבין, שהגזלנין לא ימנעו מלחזור בתשובה.
אדם חשוב
רב נחמן סבר שאדם חשוב ותלמיד חכם צריך להחמיר על עצמו גם בדברים המותרים לשאר העם. מעשה באשה שמכרה את כתובתה במחיר זול (הסיכויים שתקבל את כתובתה הם רק אם בעלה יגרשה או ימות לפניה ולפיכך הלוקח המניח את כספו על קרן הצבי משלם מחיר סמלי בלבד), ולאחר תקופה - גרשה בעלה, ומתה, ומת גם בעלה אחריה. בא הקונה לתבוע מהבת היתומה את דמי הכתובה שחייב אביה המת לאמה. כאשר באו הצדדים לפני בית הדין, אמר רב נחמן לעצמו בקול רם: האם אין מי שייעץ ליתומה, שיורשת את האם, למחול את הכתובה לאביה (מכוחה המשפטי כיורשת האב), וכמו שנפסק ש"המוכר שטר חוב לחבירו וחזר ומחלו - מחול", כך שתפטר מלשלם את דמי הכתובה? היתומה שהייתה במקום שמעה את העצה, וכך עשתה. לאחר מכן רב נחמן התחרט ואמר על עצמו: נעשיתי כעורך דין... בתלמוד מוסבר כי רב נחמן התחרט מכיוון שסבר שאין לאדם חשוב לנהוג במנהג כזה שעלול לגרום לאנשים אחרים לטעות, שכן למרות שרב נחמן עצמו פעל כיאות, כי למרות שמוסרית והלכתית לקרובי התובע או הנתבע לסייע לו לנצח בדין ואין הוא נחשב כמתערב בריב לא לו כי "מבשרך לא תתעלם", אסור לאדם אחר לעשות זאת, וכאשר אדם חשוב כרב נחמן עושה דבר כזה עלולים אנשים אחרים ללמוד ממעשיו גם באופן האסור.
עביד איניש דינא לנפשיה
אחד מחידושיו הוא הדין כי עביד איניש דינא לנפשיה (ארמית: עושה אדם דין לעצמו). על פי דין זה, יכול ליטול את החוק לידיו. דין זה מתחלקת לשני יישומים מרכזיים: "במקום דאיכא פסידא" – כשיש הפסד מיידי, ו"במקום דליכא פסידא" – כשאין הפסד מיידי וניתן להמתין להכרעת-דין. התלמוד קובע כי במקום שיש הפסד, קיימת הסכמה כי מותר לאדם לעשות דין לעצמו; לדוגמה, אדם שמילא את חצר חברו בכדים, רשאי חברו לשבור אותם כדי לצאת ולהיכנס לחצרו שלו. לעומת זאת במקרה בו אין הפסד מיידי, נחלקו רב יהודה ורב נחמן: לשיטתו של רב נחמן, אף במקרה בו אין הפסד מיידי – אדם עושה דין לעצמו. הרמב"ם פוסק להלכה כשיטתו של רב נחמן, וכותב: . משמע מדבריו של הרמב"ם כי עשיית דין עצמאית היא מעשה רצוי, היות שכתב יש לאדם לעשות דין לעצמו.
בנקודה זו חלוק רב נחמן על רב יהודה הסובר שאסור לאדם לעשות דין לעצמו, אלא אם כן מדובר בנזק בלתי הפיך. הרב משה פיינשטיין בספרו "דברות משה" על מסכת בבא-קמא, מסביר כי כדי להסביר את כוח בית הדין לשפוט בין איש ורעהו, ניתן להציג מספר אפשרויות: 1. ההבדל בין היחס לפוגע להיחס לנפגע: מבחינת הנפגע - קיימת הבחינה המוסרית - שלפיה על בית המשפט להציל עשוק מיד עושקו, ומבחינת הפוגע קיים המודל החוקי לפיו עלינו למנוע מאדם לעבור עבירה כדי שלא יעבור על החוק, גם אם מבחינת הנפגע הנזק ניתן לתיקון. 2. גם מבחינת בית הדין קיימות שתי גישות: הגישה לבית הדין כמוסד פורמלי שסמכותו היא כמוסד הממונה על הציבור, וסמכותו של בית הדין מכוח החוק, במקרה זה - חוקי התורה המעניקים לכל אדם לפעול כדי ליישם את ההלכה. הן רב נחמן והן רב יהודה שוללים את הגישה לפיו הסמכות נתונה רק לבית הדין כמוסד ציבורי, וסוברים כי לכל אדם יש הסמכות לעשות זאת, אם כי לפי רב יהודה יש להותיר את העבודה לבית הדין במקום שאין הפסד, אך רב נחמן חלוק עליו מכיוון שהוא סבור שקיים גם המודל החוקי שלפיו יש להפריש את האדם מעבירה גם אם אין הפסד בדבר ולכן הוא מתיר לנידון לעשות דין לעצמו אם על ידי זה הוא ימנע את הפוגע מלעבור על חוקי המשפט העברי. גישה זו סותרת את גישתו של המשפט הכללי לפי ד"ר אלבק, לפיה סמכותו היא מכח בעלי הדינים עצמם. לפי המשפט העברי כח בית הדין הוא מהתורה בלבד.
כמו כן דן רב נחמן בענייני חזקה, נזקי שכנים, גוד או איגוד, חזקת קרקעות, מחאה נגד חזקת קרקעות, דיני כשרות קרוב לעדות, ודיני כשרות רשע לעדות, תביעת יתום לדין תורה על חובות אביו, נאמנות מיגו, ועוד.
חבריו
רב נחמן נחשב בן הדור השני לאמוראי בבל, ועל חבריו נמנו ראשי הישיבות - רב הונא ראש ישיבת סורא, רב יהודה ראש ישיבת פומבדיתא. אחד מהדיונים המשותפים ביניהם היא בדין על הניסים. התלמוד הבבלי דן בסוגיה האם יש לומר את התפלה גם בתוך תפילת מוסף של שבת או של ראש חודש. מצד אחד כיוון שחג החנוכה אינו חג שקובע תפילת מוסף (מכיוון אינו חג מן התורה ואין בו קורבן מיוחד) ואז אין להזכיר, או שהתקנה היא לכלל תפילות היום, וכיוון שבאותו יום (שבת או ראש חודש) מתפללים תפילת מוסף - הרי שגם בה יש לומר "על הנסים". רב הונא ורב יהודה סוברים שאין להזכיר, ואילו רב נחמן ורבי יוחנן סוברים שיש להזכיר. לאחר משא ומתן פוסק התלמוד להלכה שיש להזכיר "על הנסים" גם בתפילת מוסף.
אודות קשריו עם רב יהודה, ידוע במיוחד הסיפור שבו הוזמן רב יהודה לדין לפני רב נחמן, שהיה בצעירותו דיין בנהרדעא. היה זה לאחר שרב יהודה נידה אדם שביזה את שליח בית הדין ואת רב יהודה עצמו. על פי הכלל "כל הפוסל במומו פוסל", הוכרז אותו אדם כעבד (בציוויו של רב יהודה), מפני שהיה רגיל להכריז כן על אנשים אחרים. הלך האיש אל בית דינו של רב נחמן בנהרדעא ותבע את רב יהודה, ושם כתבו לו כתב הזמנה לדין, בלא שימת לב לזהותו של המוזמן. רב יהודה שקיבל את כתב ההזמנה, התייעץ עם רב הונא האם עליו ללכת לדין, ונענה שבעקרון אינו מחויב ללכת לפני רב נחמן לדין, מפני שהוא גדול ממנו, אבל כיוון שהוא "חתן בית הנשיא" ומקורבו של ראש הגולה כדאי ללכת לפניו, מפני כבוד ראש הגולה. רב יהודה הלך לנהרדעא, וכשמצא את רב נחמן מקיים את מצוות בניית מעקה הוא פנה אליו בשאלה על מעשיו, ומשם התגלגלה שיחה שבה פנה רב יהודה אל רב נחמן שוב ושוב בקושיות הלכתיות על מעשיו ועל דבריו, וגם הוכיח אותו שוב ושוב על ניב הלשון הבלתי שגרתי שבפיו, שאפיין את חברת ראש הגולה, ולא אנשים פשוטים. בהמשך, שאל רב נחמן את רב יהודה לפשר בואו, וכשנענה שהוזמן לדין, תמה רב נחמן ואמר: את שיחתו של אדוני אינני מבין, וכתב הזמנה לדין שלחתי לו?! רב יהודה הוציא את כתב ההזמנה והציגו לפני רב נחמן, שהשיב בבקשה לדון במקרה ההוא לגופו, למניעת חשדות כנגד בית הדין בשל מראית עין. בדיון הציג רב יהודה את דבריו, והשיב עניינית לשאלותיו של רב נחמן, והתברר שאכן הצדק עמו.
רב נחמן כיבד מאוד גם את רב הונא, ואף לאחר פטירתו כאשר באה לפניו אשת רב הונא הוא רצה לקום לפניה באמירה: "אשת חבר הרי היא כחבר!" הוא לא יכול היה לעשות זאת גְלויות מכיוון שעל פי ההלכה אסור לכבד אחד מבעלי הדינים יותר מחברו שמא יסתתמו טענותיו, ולכן הוא אמר למשמשו, כי באותו רגע בו תכנס אשת רב הונא למקום הוא יפריח לעברו אווז, כך שיוכרח לעמוד ממקומו, ולא ידעו שעשה זאת לכבוד רב הונא. חכמי התוספות מסבירים כי למרות שכבוד זה, אותו עשה רב הונא לא היה ניכר לעין כל, הוא עשה זאת מפני שתי סיבות אפשריות: 1. לא רצה לשבת כאשר היא נכנסת (שזהו זלזול בכבודה). 2. אשת רב הונא הבינה בחכמתה שעשה זאת לכבודה.
רב ענן אף הוא נמנה עם חבריו, ובהזדמנות אף הוזמן לדין תורה לפניו. היה זה כאשר נהר שטף את שדותיו של רב ענן ושל שכניו, ולאחר מכן כאשר הוחזרו הגדרות שבין שדותיו של רב ענן ושכנו הונחה הגדר על ידי רב ענן והשכן בצורה שלחלקו של רב ענן נוסף חלק שהיה לפני השיטפון בחלקו של השכן, לפי רב ענן היה זה בכוונה והוא שילם לשכן את דמי החלק שנוסף על חלקו, ולפי השכן היה זה בטעות. זה בא לתבוע את רב ענן לפני רב נחמן, ורב ענן טען שהוא מוחזק בקרקע, ולמרות שלא החזיק שלוש שנים בקרקע, פוסקים רבי יהודה ורבי ישמעאל שהמחזיק בקרקע בפני אדם אחר וזה לא מיחה - חלה החזקה לאלתר, ואין צורך להמתין שלוש שנים. רב נחמן נענה לאלתר כי ההלכה אינה כדיעה זו. הוסיף רב ענן וטען שגם אם נאמר שהוא לא קנאה מהשכן, וזה הניח את הגדר ברשותו בטעות, הרי יש כאן משום מחילה שמועלת גם אם הייתה בטעות? השיב לו רב נחמן כי ההלכה היא אכן שמחילה בטעות אינה חזקה.
תלמידיו
על תלמידיו נמנו רב הונא בר חייא, רב יוסף, רבה, אביי, רבא. רב הונא בר חייא ישב בשורה הראשונה ונחשב לאחד מגדולי תלמידיו, ואילו רב יוסף ישב מאחוריו. כן נמנו על תלמידיו האחים מר עוקבא בר חמא ורמי בר חמא. על תלמידיו נמנה גם רבי זירא, שמוסר כמה מפסקיו, ואף דן עמו בהלכה.
למרות שכאמור רבא היה תלמידו של רב נחמן, הוא לא היסס לדון עמו ארוכות על פסקיו בבית הדין. אחד מהדיונים המתועדים בתלמוד הוא דיון אודות עדים הסותרים זה את זה וזילותא דבי דינא. רב נחמן פסק והכריע שאלה זאת במקרה שנדון בפניו, כאשר שני אנשים טענו לפני בית הדין לבעלות על קרקע. העדים של הצד הראשון טענו שהקרקע הייתה שייכת לאבותיו של הצד הראשון ושהוא מוחזק בה ואכל את פירותיה במשך שלוש השנים האחרונות. לעומת זאת, טענו העדים של הצד השני כי הצד השני היה בעל הקרקע ואכל את פירותיה בשלוש השנים האחרונות. עם זאת, הם לא סתרו את טענת העדים הראשונים שהעידו כי הקרקע הייתה בעבר בבעלות אבותיו של הצד הראשון.
רב נחמן, שהיה ראש בית הדין, פסק לטובת הצד הראשון ומסר לו את הקרקע כיוון שהביא עדים שהקרקע הייתה בבעלות אבותיו ועל כך לא התגלתה סתירה בין שני זוגות העדים. כנגדו טען רבא, אשר ישב גם הוא באותו בית דין, כי מכיוון שהעדים סותרים אלו את אלו, אחד משני הזוגות מעיד שקר ויש לפסול את כל העדויות מחמת הספק. ההלכה הוכרעה על פי פסיקתו של רב נחמן והקרקע ניתנה לצד הראשון.
לאחר ביצוע פסק הדין, חזר הצד השני והביא גם הוא עדים שהקרקע הייתה בבעלות אבותיו. כעת, לכל צד היו עדים שהקרקע הייתה בעבר בבעלות אבותיו וכן שהוא מוחזק בה. מחלוקת התגלתה בין רב נחמן לבין רבא האם על בית הדין לחזור בו בעקבות העדויות החדשות. פסק רב נחמן כי יש לבטל את פסק הדין הקודם. רב נחמן הסתמך על דברי תנאים הסוברים שאין חשש לזילות בית הדין במקרים אלו. לעומת זאת טען רבא כי מאחר שלא ידוע למי באמת שייכת הקרקע, אין לבטל את הפסיקה הקודמת על מנת שלא לפגוע בכבוד בין הדין. רבא הביא ראיה לדבריו מברייתא שבה פסק רבי מנחם בר יוסי שחוששים לזילות בית הדין גם במקרים חמורים של חשש איסור עריות במקרה ספק של תרי ותרי.
פטירתו
כאשר הגיע זמנו להפטר מהעולם, עמד לפניו רבא תלמידו המובהק, וראה שהיה רב נחמן גוסס וקרבה שעתו למות. אמר רב נחמן לרבא: התפלל עלי, שמלאך המוות לא יצער אותי בשעת הפטירה. שאל אותו רבא: וכי כבודו אינו אדם חשוב דיו שתתקבל תפילתו? השיב לו רב נחמן: מכיוון שבאה שעתו של אדם להפטר ונמסר ביד מלאך המוות, אינו חשוב באותה שעה כדי שתתקבל תפילתו. רבא ביקש מרב נחמן, שיבוא אליו לאחר פטירתו ויאמר לו כיצד עבר עליו תהליך הפטירה. ואכן, לאחר פטירתו נגלה רב נחמן לרבא. שאל אותו רבא: כיצד עבר עליך תהליך הפטירה, האם חשת בייסורים כל שהן? השיב לו רב נחמן: לא חשתי כל כאב, שכן מיתתי הייתה קלה כקלות הוצאת שערה שחורה מכוס חלב, ולמרות זאת, לוּ יאמר לי הקדוש ברוך הוא שאחזור לחיות שוב ואחר כך אמות - לא אסכים, כי גדולה אימתו של מלאך המוות.
מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי
מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי, (בגרמנית: Maximilian Karl Fürst von Thurn und Taxis; 3 בנובמבר 1802 – 10 בנובמבר 1871) היה נסיך טורן וטקסיס השישי, מ-15 ביולי 1827 עד מותו.
ביוגרפיה
מקסימיליאן קרל נולד ב-3 בנובמבר 1802, והיה בנם הרביעי של קרל אלכסנדר, נסיך טורן וטקסיס החמישי ואשתו תרזה, דוכסית מקלנבורג-שטריץ, בתם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, ואחותה של המלכה לואיזה מפרוסיה. בגיל תשע הפך מקסימיליאן קרל לתת-לויטננט ברגימנט הפרשים הבווארי ה-4 ("מלך"). לאחר ארבע שנות לימוד ב-Bildungsinstitut Hofwyl, מוסד חינוך שווייצרי, הוא התגייס לצבא בוואריה ב-25 באוגוסט 1822. לאחר מות אביו בשנת 1827, ביקש מקסימיליאן קרל את פיטוריו מהצבא, ולאחר מכן המשיך בתפקידו החדש כראש בית טורן וטקסיס, בהמלצתה ותמיכתה של אמו.
ב-24 באוגוסט 1828 התחתן מקסימיליאן קרל ברגנסבורג עם הברונית וילהלמינה פון דרנברג, בתם של ארנסט, ברון דרנברג והברונית וילהלמינה הנרייטה מקסימיליאנה פון גלאובורג, ממנה נולדו לו חמישה ילדים.
ב-24 בינואר 1839 התחתן מקסימיליאן קרל בשנית באטינגן עם מתילדה סופיה, נסיכת אטינגן-אטינגן ואטינגן-שפילברג, בתם של יוהנס אלויסיוס השלישי, נסיך אטינגן-אטינגן ואטינגן-שפילברג ואמליה אוגוסטה, נסיכת ורדה, ממנה נולדו לו שנים-עשר ילדים.
בשנת 1843, מקסימיליאן קרל ומשפחתו עברו לטירה הנסיכותית שנבנתה לאחרונה באחוזת טורן וטקסיס בדונוסטאוף, והושלמה באותה השנה בה נחנך מקדש ולהאלה הסמוך. טירת דונאוסטוף הושמדה לחלוטין במהלך שרפה ב-4 במרץ 1880.
בשנת 1827, מקסימיליאן קרל המשיך דרכו של אביו כראש המטה הפרטי של דואר טורן וטקסיס שהיה ממוקם בפרנקפורט. סיפוחה של העיר החופשית פרנקפורט על ידי ממלכת פרוסיה בשנת 1866, והמכירה הכפויה של דואר טורן וטקסיס בעד שלושה מיליון טאלרים סיימה את עידן המונופול על הדואר של משפחת טורן וטקסיס. המסירה התקיימה ב-1 ביולי 1867.
ב-10 בנובמבר 1871 מת מקסימיליאן קרל ברגנסבורג, ונכדו מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו
ב-24 באוגוסט 1828 התחתן מקסימיליאן קרל ברגנסבורג עם הברונית וילהלמינה פון דרנברג, בתם של ארנסט, ברון דרנברג והברונית וילהלמינה הנרייטה מקסימיליאנה פון גלאובורג, ממנה נולדו לו חמישה ילדים:
הול (להקה)
הול (באנגלית: Hole) הייתה להקת גראנג' אמריקאית אשר הושפעה לאורך כל שנות קיומה מהתדמית הציבורית הפרובוקטיבית של קורטני לאב, סולנית וגיטריסטית ושחקנית מפורסמת, ואלמנתו של קורט קוביין מלהקת נירוונה.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בלוס אנג'לס על ידי לאב (שלפני כן הייתה סולנית בפיית' נו מור וכן חברה בלהקה Pagan Babies יחד עם קאט ביילנד, סולנית להקת בייבס אין טוילנד) ואריק ארלנדסון. הלהקה אשר כללה גם את ג'יל אמרי וקרוליין רו הקליטה את אלבום הבכורה, Pretty on the Inside אשר נחשב לאחד האלבומים הרועשים והאלימים ביותר של תחילת הניינטיז אבל למרות זאת קיבל ביקורות מצוינות.
ב-1992 התחתנה לאב עם קורט קוביין מלהקת נירוונה. הזוג נקלע זמן קצר לאחר מכן למשברים קשים, כתוצאה מהתמכרותו של קוביין להרואין וכתבה בעיתון אשר האשימה את לאב בהזרקת הרואין בזמן שהייתה בהריון. יציאתם המתוכננת של האלבומים החדשים של נירוונה ושל הול ב-1993 השקיטו קצת את הסערה. קריסטן מ. פאפ ופטי שמל הצטרפו ללהקה והאלבום הראשון של הול בחברה גדולה, Live Through This, שהיה יותר פופולרי מקודמו, יצא, הוכתר בידי אנשים רבים כאחד מאלבומי השנה וזכה להצלחה פנומנלית. שני שירים מהאלבום זכו להצלחה: Doll Parts, שזכה להצלחה במצעד האלטרנטיבי ובמצעד הבריטי ו-Violet שזכה גם הוא להצלחה בבריטניה. ארבעה ימים לפני יציאת האלבום התגלתה גופתו של קוביין בדירתם של בני הזוג בסיאטל. חודשיים אחר כך נמצאה גם גופתה של פאפ. קוביין התאבד ואילו פאפ נפטרה ממנת יתר. לאב התחילה להתרכז בקריירת המשחק שלה והעתיד של הול לא היה ברור.
טענות על כך שלכאורה, קורט קוביין כתב את שירי האלבום Live Through This הופרכו על ידי חברי הלהקה, ומעריצי הול טענו בצדק שהאלבום הראשון של הול הצליח יותר בזמנו מהאלבום הראשון של נירוונה, Bleach, כשבני הזוג עדיין לא הכירו. טענות מסוג דומה הועלו גם לגבי בילי קורגן, כשזה עבד עם הול על האלבום השלישי.
ב-2009 חזרה הלהקה לפעילות למשך כ-3 שנים, לאחר מכן התפרקה סופית.
דולפינס
דולפינס היא קבוצת כדורגל מהעיר פורט הרקורט, שבניגריה. התואר היחיד של הקבוצה הוא בהגעה לגמר גביע הקונפדרציה האפריקאי וההפסד בגמר לFAR רבאט ממרוקו. הקבוצה נקראה קודם לכן בשם "איגל סמנט".
הופעות באפריקה
בעונת 1998 השתתפה הקבוצה לראשונה בליגת האלופות האפריקאית, אז בשם "איגל סמנט" כאשר בשלב הראשון הקבוצה גברה על קבוצת ויטה קלאב מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובסיבוב השני גברה על קבוצת פטרו אתלטיקו מאנגולה אך בשלב הבתים, בו הוגרלה עם קבוצות איטואיל דו סאהל מתוניסיה, הארטס אוף אוק מגאנה ודינמוס מזימבבואה הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית זה עם מאזן של שני ניצחונות, ארבעה הפסדים ואפס תוצאות תיקו והודחה מהמפעל.
בעונת 2005 הקבוצה החלה את העונה בליגת האלופות האפריקאית, כאשר היא עוברת בשלב המוקדם את קבוצת ראנאסימיאנטו מגינאה המשוונית ועברה לסיבוב הראשון, בו גברה על קבוצת הארטס אוף אוק מגאנה. בסיבוב השני הוגרלה הקבוצה מול קבוצת איי.אס.אי.סי. אבידג'ן לה היא הפסידה בדו-קרב פנדלים ועברה לשחק בגביע הקונפדרציה האפריקאי באותה עונה. בגביע הקונפדרציה הקבוצה התחילה בשלב הבתים של המפעל, בו הוגרלה עם קבוצות אל-איסמאעילי המצרית, אל-מוקעולון אל-ערב, המצרית גם כן ו105 ליברוויל מגבון והעפילה לשלב הגמר לאחר שסיימה באותו הבית במקום הראשון עם ארבעה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ואף הפסד, אך בשלב הגמר הפסידה לקבוצת FAR רבאט המרוקאית. זהו ההישג הממשי הראשון והיחיד עד כה של הקבוצה בזירה הבינלאומית אי פעם.
יהודה ג'אד נאמן
יהודה ג'אד נאמן (3 באוקטובר 1936 – 26 בספטמבר 2021) היה במאי קולנוע ומפיק ישראלי, חוקר קולנוע ופרופסור אמריטוס בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. חתן פרס ישראל ה'תשס"ט-2009 לקולנוע.
ביוגרפיה
יהודה נאמן היה יליד תל אביב. אביו היה יליד מזכרת בתיה שלמד הנדסה בארצות הברית, ואימו הגיעה לפלשתינה לאחר שחייתה שנים בצרפת ולמדה כימיה של בשמים. נאמן גדל בפתח תקווה ולמד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. את הכינוי 'ג'אד' העניק לו מדריכו בתנועת הנוער, משה רפאלי, לימים איש חינוך ומנהל הכפר הירוק. נאמן התגייס לנח"ל, עבר קורס מ"כים, היה מדריך בבסיס טירונים ולאחר מכן רס"פ היאחזות הנח"ל בעין רדיאן שהפכה לקיבוץ יטבתה. לאחר מכן התנדב לצנחנים עם הקמת גדוד הנח"ל המוצנח, ושימש סמל מחלקה בגדוד זה. סיים בהצטיינות קורס קצינים ושירת במילואים כמ"מ בצנחנים.
נאמן החל ב-1958 לימודי תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית ולא סיים. בשנים 1959–1965 למד בבית הספר לרפואה של אותה אוניברסיטה, וב-1965 עשה סטאז' בבית החולים איכילוב בתל אביב וקיבל תואר דוקטור לרפואה. התחיל התמחות בכירורגיה בהדסה ת"א, אבל לא סיים. במלחמת ששת הימים שירת כרופא גדודי בחטיבה 80 (חטיבת צנחנים במילואים) שלחמה בגזרה המרכזית בסיני באוגדה של אריק שרון. קיבל את עיטור המופת על טיפול בפצועים בקרב אום-כתף. לאחר מכן עשה את שירות המילואים שלו כרופא גדודי בצנחנים והשתתף בפעילות מבצעית במלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע קינוח, כרופא של אחד מגדודי הצנחנים שהופקדו על משימת כיבוש החרמון הסורי. השתחרר ממילואים בדרגת רב-סרן.
בשנת 1966 עבד כמפיק בפועל של סרטו של מיכה שגריר, "סיירים". את שכר המפיק הוא המיר בציוד ובצוות הסרטה לשבוע צילומים. בסיוע מענק קטן של משרד המסחר והתעשייה יצר את סרטו הראשון, "השמלה", עם הצלם יכין הירש והשחקנים אסי דיין, ג'וזי כץ ולאורה ריבלין. לאחר מלחמת ששת הימים למד שנה לימודי תואר שני בפילוסופיה ובתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, אולם לא סיים את לימודיו.
בשנת 1968, ביוזמת חזי שלח ועם חברת ישראפילם והמפיקים אלכס מסיס וצבי שפילמן, השלים שני סרטים קצרים נוספים: "המכתב" ו"תומאס חוזר". שלושת הקצרים הוצגו כסרט ארוך ששמו "השמלה" בבתי הקולנוע בארץ ובקולנוע סטודיו מוגרבי בתל אביב. הסרט הוצג במפגש הראשון של "השבועיים של הבמאים" מחוץ לתוכנית הרשמית בפסטיבל קאן 1969.
בשנים 1969–1972 יצר סרטים דוקומנטריים ודרמות טלוויזיה לערוץ הראשון. למחייתו עבד בתורנויות כרופא כירורג בחדר המיון בבית החולים "הדסה" ברחוב בלפור בתל אביב.
בשנת 1965 פרסם נאמן רשימות בעיתון הסאטירי "ציפור הנפש". בכתב העת "קשת" של אהרן אמיר פרסם בשנת 1969 את מאמרו הראשון על קולנוע, "וידוי של במאי כגיבור מערבון". במשך השנים פרסם רשימות דעה ומאמרי ביקורת קולנוע בעיתונים "הארץ", "מעריב" ו"ידיעות אחרונות".
נאמן, שלא למד לימודי קולנוע, החל ללמד ב-1978 בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כראש החוג בשנים 1981–1983 ובשנים 1991–1994. בתפקיד זה יצר, עם פרופ' מיכל פרידמן, מסגרת נפרדת ללימודי קולנוע בתחום העיוני־מחקרי. באמצע שנות השמונים יצר מסגרת לימודים חדשה להוראת תולדותיו של הקולנוע הישראלי.
בשנים 1985–1986 שהה נאמן בשבתון כאומן אורח באוניברסיטת אוקספורד. בהמשך היה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק בשנים 2003–2005 ובבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 2007 היה עמית מחקר במכון על שם ויליאם ג'וינר ללימוד המלחמה ותוצאותיה באוניברסיטת מסצ'וסטס בבוסטון.
משפחתו
סבא רבא של נאמן הגיע עם משפחתו לארץ ישראל בעלייה הראשונה ממחוז דוברוג'ה שברומניה והיה ממקימי מזכרת בתיה. אביו של נאמן, עקיבא ניימן, למד בגימנסיה העברית רחביה בשנות העשרים. הוא הפליג לארצות הברית כדי ללמוד הנדסה באוניברסיטת דה מוין ועבד במקצוע זה. הוא שב לארץ ישראל והועסק במע"צ של ממשלת המנדט ובמחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. אימו של נאמן נולדה באזור קישינב ברומניה, מולדובה כיום. היא הכירה את אביו של נאמן בביקור משפחתי בארץ ישראל.
בשנים 1969–1984 היה נאמן שותף לחיים של ד"ר רוחמה מרטון, לימים מייסדת ונשיאת ארגון "רופאים לזכויות אדם". הוא היה נשוי לפרופ' תלמה הנדלר, מנהלת המרכז לתפקודי מוח בבית החולים איכילוב ומרצה וחוקרת באוניברסיטת תל אביב. לשניים שתי בנות: ליבה, נגנית כינור בהרכב המוזיקלי סיסטם עאלי, ורננה, נגנית נבל, מלחינה וזמרת. שתיהן סטודנטיות בחוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
נאמן נפטר ב-26 בספטמבר 2021, שבוע לפני יום הולדתו ה-85, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
השמלה
"השמלה" הוא סרטו הראשון של נאמן כבמאי. הוא מקבץ שלושה סרטים קצרים המתארים שלושה סיפורי אהבה תל אביביים: "השמלה", "המכתב" ו"תומאס חוזר". בעשיית הסרט השתתפו התסריטאיות אורנה ספקטור, רחל נאמן ויגאל בורשטיין. את הסרט צילם יכין הירש, יגאל בורשטיין שימש עוזר במאי, והפיקו אותו חזי שלח, צבי שפילמן ואלכס מסיס. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1970 והשתתף בפורום "השבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן ב־1969.
בדואים בסיני
סרט תעודה של נאמן משנת 1970–1971 המתאר את חיי הבדואים בדרום סיני, כשהם על סף שינוי תרבותי. צילם יכין הירש.
מסע אלונקות
סרטו העלילתי של נאמן משנת 1977 נכתב עם התסריטאים דני הורוביץ, רחל נאמן ורנן שור. עיבוד ודיאלוגים קובי ניב, צילם חנניה בר, הלחין שם טוב לוי. הסרט עוסק ב"טרטורים" בטירונות של יחידת צנחנים, עד התאבדותו של הטירון שמרבים להתעלל בו. חלקו השני של הסרט מלווה את ייסורי החרטה של המ"פ, שהיה אחראי לטרטורים והתעלם מתלונותיו החוזרות ונשנות של הטירון. גידי גוב גילם את יאיר, מ"פ הטירונים, מוני מושונוב את וייסמן החייל המתאבד, דליק ווליניץ את המ"מ, דב גליקמן שיחק את הסמ"פ ושלמה בר־אבא את קצין מצ"ח החוקר. לכולם, שהיו באותה עת שחקנים מתלמדים בסדנה של נולה צ'לטון, היה זה תפקידם הראשון בקולנוע. הניצבים בסרט וחיילי הפלוגה היו צנחנים שהשתחררו משירותם הסדיר ויצאו לימי גיבוש עם השחקנים; השחקנים למדו להיות חיילים קרביים והחיילים הקרביים למדו להיות שחקנים. הסרט הפך לסרט הפוליטי הביקורתי הראשון בקולנוע כשיצא, והיה הסרט הראשון בעברית מדוברת. לימים הפך לסרט הדרכה בקורס לקצינים. בסרט צפו כ־100 אלף צופים.
זהו הסרט הישראלי הראשון שחשף נוהג של התעללות בצבא. אלה שוחט כותבת כי העלילה של מסע אלונקות נקטעת עם התאבדותו של האנטי־גיבור ומונעת מהצופים דמות של אנטי־גיבור שיוכל להזדהות איתה. היא מתארת את נאמן כמי שחותר תחת הסיפור המצ'ואיסטי־מיליטריסטי המקובל, כאשר הוא מסתכל על המדינה המודרנית ככזאת שמייצרת מצב מלחמה.
"יא, ברעכן!" (מרד הימאים)
סרט דוקומנטרי משנת 1981. משמעות השם ביידיש היא "כן, לשבור!" – כותרת מאמרו המפורסם של זאב ז'בוטינסקי שהתפרסם בשנות השלושים, בעת המאבק בין הימין ובין הסתדרות העובדים. הסרט, הבנוי כדרמה דוקומנטרית, עוסק במרד הימאים בשנת 1951. גיבור הסרט הוא נמרוד אשל, שהיה ממנהיגי המרד, והוא מנהל מאבק מול יוסף אלמוגי, מזכיר מועצת פועלי חיפה, ומול דוד בן-גוריון, ראש הממשלה. הממסד מפרש בטעות את שביתת הימאים על הדמוקרטיה באיגוד המקצועי כמאבק קומוניסטי נגד המשטר במדינה. ערכה אסתר לוין. הפקת רשות השידור.
הלילה בו נולד המלך
סרט עלילתי קצר (עשרים דקות) של נאמן על שוד קרקעות בגדה שהופק במסגרת סרט המחאה "83" בהפקת צוותא, שבו הוצגו סרטים של היוצרים רם לוי, יגאל בורשטיין ושמעון דותן. את התסריט כתבה רוחמה מרטון על פי סיפור מאת אמנון דנקנר, שגם שיחק בסרט, לצד מוטי שירין ודליק ווליניץ. הסרט מספר על שני קציני צבא מושחתים שמספסרים בקרקע בגדה המערבית שבעליה הוא פלסטיני, ומפעילים עליו איומים ואלימות כדי לחלץ את חתימתו על הסכם המכר. צילומים – נורית אביב. בשנת 1983, בגלל הסרט, פסלה המועצה לביקורת סרטים ומחזות את הסרט "83" כולו.
מגש הכסף
נאמן צילם את הסרט בשנת 1982 בזמן מלחמת לבנון הראשונה, והוא יצא לבתי הקולנוע ב־1984. הסרט הופק בשיתוף Channel 4 הבריטי. התסריט נכתב בהשראתה של פרשת אודי אדיב. בתפקיד הראשי שיחק גידי גוב את יונתן (יוני) גולדמן, קיבוצניק צנחן וכוכב רוק מצליח בגרמניה, שבה הוא גם נציג של קבוצה ערבית־יהודית המזדהה עם המאבק הפלסטיני. חברו הוא ד"ר ואליד חאדר (יוסוף אבו ורדה), מרצה ערבי־ישראלי באוניברסיטת תל אביב, שמאמין בפתרון הסכסוך בדרכי שלום. יוני מגיע מגרמניה עם חצי מיליון מארק שמיועדים להקים אוניברסיטה ערבית בישראל. בשהותו בארץ הוא מתארח במועדון "מגש הכסף", שבעליו הוא ג'ו, שאותו מגלם שמוליק קראוס.
ג'מילה, חברה ערבייה בקבוצה, מחליטה לקנות נשק בכסף שהביא יוני. הקבוצה מתפצלת ואז מתערב השב"כ. לפתע יוני נרדף הן מצד כוחות הביטחון והן מצד חברים בקבוצה. הסרט מסתיים כאשר יוני נורה בידי שני הצדדים בדרכו לעלות על יאכטה היוצאת להפלגה.