cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סבהאטין אלי
פועלו הספרותי
בספרו "הרים ורוח" (Dağlar ve Rüzgâr), שהתפרסם בשנת 1934, נכללו שירים שכתב בהשראת השירה העממית. ספר זה עורר עניין בקרב חוגי הספרות; כך למשל שיבחו המשורר והסופר הטורקי ישר נבי (Yaşar Nabi) בביטאון "הריבונות הלאומית" (Hakimiyet-i Milliye): עם זאת לא הוסיף סבהאטין אלי לעסוק בשירה, ופרט למחזה אחד בשלוש מערכות בשם "השבויים", שפורסם בהמשכים בכתב העת "הקיום" (1936), התמקדה יצירתו הספרותית בכתיבת סיפורים קצרים ורומנים.
קויסאנים
תקופת האבן העליונה
של התפשטה בדרום אפריקה באזורים שבהם כמות המשקעים השנתית היא פחות מ-1,000 מילימטרים. עמי הסאן והקוי קוי העכשוויים דומים לאלה המיוצגים על ידי שרידי השלד הסאנגואי העתיק.
בניגוד לפרשנות המסורתית שמוצאת מקור משותף לקוי קוי ולסאן, עדויות אחרות העלו כי אבותיהם של עמי הקוי קוי הם מהגרים חקלאיים לדרום אפריקה, תקופה קצרה יחסית לפני התפשטות הבנטו, שנטשו את החקלאות כשהאקלים נעשה צחיח והצטרפו לסאן כציידים-לקטים או המשיכו להיות רועי צאן.
כיום קבוצות אלו מייצגות את הרוב הכמותי של צאצאי קויסאנים עתיקים מעורבים המונים מיליונים.
התקופה ההיסטורית
הקוי קוי מופיעים בתיעוד ההיסטורי עם המגע הראשון שלהם עם מגלי ארצות פורטוגלים, כ-1,000 שנים לאחר עקירתם על ידי הבנטו. האוכלוסייה המקומית הצטמצמה לאחר שהקוי קוי נחשפו לאבעבועות שחורות מאירופים. הקוי קוי ניהלו התקפות תכופות יותר נגד אירופאים כאשר חברת הודו המזרחית ההולנדית סגרה שטחי מרעה מסורתיים להקמת חוות. הארגון החברתי של הקוי קוי ניזוק קשות, ובסופו של דבר נהרס על ידי התפשטות קולוניאלית ותפיסת אדמות מסוף המאה ה-17 ואילך. כשהמבנים החברתיים התמוטטו, כמה מבני הקוי קוי התיישבו בחוות והפכו לעבדים או עובדי חווה; רבים שולבו בקלאנים הקיימים של שבטי הקוי קוי ומשפחות של אנשי הקוסה. גאורג שמידט (Georg Schmidt), נזיר מ מ, סקסוניה, כיום גרמניה, ייסד את בשנת 1738, שהייתה תחנת המיסיון הראשונה בדרום אפריקה, בקרב אנשי הקוי קוי ב-Baviaanskloof שבהרי Riviersonderend. מתיישבים אירופאים מוקדמים נישאו לפעמים עם נשות הקוי קוי, מה שהביא לאוכלוסייה רב-גזעית גדולה הידועה כיום בשם. גם בני הגריקווה נדדו אל מה שהיה באותה תקופה ארצות הגבול של שמורות הילידים של הקוסה וייסדו את גריקוולנד מזרח (Griqualand East), שהכילה בעיקר אוכלוסיית קוסה.
אפשר את יצירת ההתיישבות "קאט ריוור" (Kat River) של הקוי קוי ליד הגבול המזרחי של מושבת הכף. ההתיישבויות שגשגו והתרחבו, וקאט ריוור הפך במהרה לאזור גדול ומוצלח של הכף שהתקיים באופן אוטונומי פחות או יותר. האנשים היו בעיקר בני ה, קוי קוי דוברי אפריקאנס, אך היישוב החל למשוך אליו גם קבוצות אחרות של קוי קוי, קוסה וקבוצות רב-גזעיות של הכף.
מה שכונה "מלחמות הבושמנים" היו במידה רבה תגובת הסאן לאחר נישולם.
בתחילת המאה ה-18 חיו קויסאנים בכף המערבי בשיתופיות עם ההולנדים. עד סוף המאה פעלו רובם של הקויסאנים כ'פועלי שכר', לא שונה כל כך מעבדים. הוצאת רישיונות מרעה מצפון לנהר ברג (Berg) במה שהיה אז אגן טולבאח (Tulbagh) הניע את ההתפשטות הקולוניאלית באזור. מערכת זו של השתלטות על קרקעות גרמה לאובדן הקרקעות ומשק החי של הקויסאנים וכן לשינוי דרמטי בהתפתחות החברתית, הכלכלית והפוליטית.
לאחר התבוסה של מרד הקוסה ב-1853, ניסתה ממשלת הכף החדשה להעניק לקוי קוי זכויות פוליטיות כדי למנוע אי שביעות רצון גזעית עתידית. הממשלה חוקקה את בשנת 1853, שקבע כי כל האזרחים הגברים העומדים במבחן רכוש, ללא קשר לצבע העור, יהיו בעלי זכות הצבעה ובחירה בפרלמנט. מבחן הרכוש היה דרך עקיפה של ממשלת הכף הבריטית (שהשתלטה על האזור מההולנדים ב-1812) לשמור על שיטת ממשל מבוססת גזע מכיוון שבממוצע רק אנשים לבנים החזיקו ברכוש הולם שעמד במבחן.
ברצח העם של ההררו והנאמה בדרום-מערב אפריקה הגרמנית מעריכים שנטבחו מעל ל-10,000 מבני ה, קבוצה אתנית השייכת לעם הקוי קוי ומספר לא ידוע של אנשי סאן במהלך 1907–1904 על ידי האימפריה הקולוניאלית הגרמנית.
הסאן של הקלהארי תוארו בספר דגימות של פולקלור בושמני (Specimens of Bushman Folklore) מאת ו (1911). הם הובאו לתשומת ליבו של העולם הגלובלי בשנות החמישים של המאה ה-20 באמצעות הסופר הדרום אפריקאי לורנס ון דר פוסט בסדרה תיעודית בטלוויזיה בת שישה חלקים.
לאחר סיום האפרטהייד ב-1994, הפך המושג "קויסאנים" בהדרגה לשמש כינוי עצמי על ידי הקוי קוי הדרום אפריקאיים כמייצג את "האומות הראשונות" של דרום אפריקה מול הרוב הבנטו השולט. ב-1997 ארגנה כנס בנושא "זהויות ומורשת תרבותית של קויסאנים". ו"אקטיביזם קויסאני" (Khoisan activism) דווח בתקשורת הדרום אפריקאית החל מ-2015.
ממשלת דרום אפריקה אפשרה למשפחות קויסאניות (עד 1998) לממש תביעות קרקע שהיו קיימות לפני 1913. סגן הנציב הראשי של דרום אפריקה לתביעות קרקע, תאמי מדונטסווה, אמר שתידרש רפורמה חוקתית כדי לאפשר לקויסאנים להמשיך בתביעות נוספות לאדמות שמהם הוצאו אבותיהם הישירים לפני 9 ביוני 1913.
העברה בכפייה בבוטסואנה
נוגע ל (CKGR), שהוקמה ב-1961 עבור חיות בר, בעוד שהסאן הורשו להמשיך את אורח חייהם של ציידים-לקטים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה ממשלת בוטסואנה במדיניות של "העברת" תושבי CKGR מחוץ לשמורה. בשנת 2002 ניתקה הממשלה את כל השירותים לתושבי CKGR. החל מאבק משפטי, ובשנת 2006 קבע בית המשפט העליון של בוטסואנה כי התושבים הוצאו בכוח ובאופן לא חוקתי. עם זאת, מדיניות ההעברה נמשכה, ובשנת 2012 פנו אנשי הסאן (בסארווה) לאומות המאוחדות כדי לאלץ את הממשלה להכיר בזכויותיהם על הקרקע והמשאבים.
רבים מתושבי הסאן הילידים בבוטסואנה, הועברו בכוח מאדמתם לשמורות. כדי לגרום להם לעבור למקום אחר, נמנעה מהם גישה למים על אדמתם ועמדו בפני מעצר אם הם צדו, מה שהיה מקור המזון העיקרי שלהם. אדמותיהם שוכנות באמצע שדה היהלומים העשיר בעולם. באופן רשמי, הממשלה מכחישה שיש קשר כלשהו לכרייה וטוענת שההעברה נועדת לשמר את חיות הבר והמערכת האקולוגית, אף על פי שאנשי הסאן חיו חיים ברי קיימא על האדמה במשך אלפי שנים. בשמורות נאבקים בני הסאן למצוא תעסוקה, ואלכוהוליזם מהווה בעיה חמורה בקרבם.
תגליות
בשנת 2019 גילו מדענים מ גילופים בני 8,000 שנה שנעשו על ידי קויסאנים. הגילופים תיארו היפופוטם, סוס ואנטילופות בדייק 'נחש הגשם' של מכתש פרדפורט, אשר עשויים להיות בעלי משמעות רוחנית לגבי המיתולוגיה של הורדת הגשם של הקויסאנים.
שפות
"שפות הקויסאן" הוצעו כענף לשוני על ידי ג'וזף גרינברג ב-1955. הקשר הגנטי ביניהם הוטל בספק מאוחר יותר במאה ה-20, והמונח משמש כיום בעיקר כמונח נוחות מבלי לרמוז על אחדות גנטית, בדומה ל"" ו"שפות אבוריג'יניות". תכונת האחידות הבולטת ביותר שלהם היא עיצורים מצוצים.
משפחת הוצעה בשנת 2010 ומשלבת את שפת  יחד עם אשכול הניבים של. קונג כוללת כתריסר ניבים, ללא תיחום ברור ביניהם. סאנדס ואחרים (2010) מציעים חלוקה לארבעה אשכולות:
משפחת שפות הקוי מחולקת לקוי קוי (הניבים Khoekhoe וKhoemana) וענף קלהארי (צהו-קווה). ענף הקלהארי של הקוי קוי כולל את Shua ו-Tsoa (עם ניבים), ואת Kxoe, Naro, Gǁana ו-ǂHaba (עם ניבים). קוי קוי גם הותאם באופן טנטטיבי ל-Kwadi ("Kwadi–Khoe"), ובאופן ספקולטיבי יותר עם של בני ה ו של טנזניה, שנקשרו לקבוצת שפות הקויסאן בשל נוכחותם של עיצורים מצוצים.
מאפיינים פיזיים וגנטיקה
צ'ארלס דרווין כתב על הקויסאנים והברירה הזוויגית ב"מוצא האדם" ב-1882, והעיר שה שלהם, הנראית בעיקר אצל נקבות, התפתחה דרך הברירה הזוויגית באבולוציה האנושית, וש"החלק האחורי של הגוף בולט בצורה נפלאה ביותר". מבחינה היסטורית, חלק מהנקבות נצפו על ידי אנתרופולוגים כשהן מפגינות את השפתיים הפנימיות של הפות כשהן מוארכות, ולעיתים נמתחות עד 10 סנטימטרים מתחת לפות בעמידה. אף על פי שתופעה זו תועדה היטב, המניעים מאחורי מנהג זה וההסברים של הנשים המבצעות אותה נבחנים רק לעיתים רחוקות במחקר.
בשנות ה-90, מחקרים גנומיים של עמי העולם מצאו שכרומוזום Y של גברים בני סאן חולקים דפוסים מסוימים של פולימורפיזם הנבדלים מאלה של כל האוכלוסיות האחרות. מכיוון שכרומוזום Y נשמר מאוד בין דורות, סוג זה של בדיקת DNA משמש כדי לקבוע מתי תת-קבוצות שונות נפרדו זו מזו, ומכאן מוצאן המשותף האחרון. מחברי המחקרים הללו משערים שייתכן שהסאן הייתה אחת האוכלוסיות הראשונות שנבדלה מהאב הקדמון המשותף האחרון של כל בני האדם החיים בזמננו.
מחקרים שונים מאז בכרומוזום Y אישרו שהקויסאנים נושאים כמה מה השונים ביותר (העתיקים ביותר). הפלוגרופים אלו הן תת-קבוצות ספציפיות של הפלוגרפים A ו-B שני הענפים המוקדמים ביותר בעץ כרומוזום Y האנושי.
בדומה לממצאים ממחקרי כרומוזום Y, מחקרי DNA מיטוכונדרי הראו גם עדויות לכך שהקויסאנים נושאים בשכיחות גבוהה את ענפי ההפלוגרופ הקדומים ביותר בעץ ה-DNA המיטוכונדרי האנושי. ההפלוגרופ המיטוכונדרי השונה ביותר (העתיק ביותר), L0d, זוהה בשכיחות הגבוהה ביותר שלה בקבוצות קוי קוי וסאן בדרום אפריקה. הייחודיות של קויסאנים הן בקבוצות מטרילינאליות והן בקבוצות פטרילינאליות היא סמן נוסף לכך שהם מייצגים אוכלוסייה שונה מבחינה היסטורית משאר האפריקאים.
אורי גורן
ביוגרפיה
גורן, בן למשפחת גרבוז, גדל בגבעתיים. בשנת 1957 סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר תיכון חדש בתל אביב. בשנת 1962 סיים את לימודי המשפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. בשנים 1981–1964 עבד כעורך דין עצמאי. בספטמבר 1981 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום, וביולי 1988 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. בספטמבר 1998 מונה לכהן כנשיא בפועל של בית המשפט המחוזי בתל אביב, וביולי 2000 מונה לכהונת קבע כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
גורן נודע גם בשל החלטתו לאפשר את מעצרה המנהלי של טלי פחימה, פעילת שמאל קיצוני שהתאסלמה, כי השתכנע שהיא "נחושה בדעתה לבצע פיגועי טרור נגד מטרות ישראליות, ולהשיג אמצעי לחימה מפעילי טרור פלסטינים" וכי "אין כל חלופה הולמת למעצר המנהלי, אשר יכול למנוע ממנה להגשים את מטרתה".
גורן מפרסם שנים רבות ספרים בתחום סדר הדין האזרחי: "סוגיות בסדר דין אזרחי" (מהדורה 12) ו"בתי משפט מינהליים" (2016).
ב-1 במרץ 2009 פרש לגמלאות, לאחר 28 שנות שפיטה.
לאחר פרישתו כיהן כנשיא בית הדין העליון של ההתאחדות לכדורגל.
היה נשוי לסימה. אב לארבע בנות.
חרטומן
חרטומן (שם מדעי: Scolopax) הוא סוג של עוף ממשפחת החרטומניים בעלי מקור מוארך וגוף אפור.
מינים אלו בעלי יכולת מעוף איטית והם מסתמכים להגנה על הסוואתם בין הצמחים בשילוב עם גופם המנומר בשחור-אפור - התנהגות נדירה בין העופות. הם חיים מאירופה ואמריקה הצפונית עד לגינאה החדשה. רובם מותאמים ליערות יותר מאשר לאזורים פתוחים.
הם מחפשים מזון עם מקורם הארוך ושולים חרקים ותולעים מהאדמה.
בית מורשה בירושלים
בית מורשה בירושלים הוא מרכז אקדמי להכשרת מנהיגות יהודית ציונית, המקיים תוכניות בלימודי יהדות, תרבות וחינוך יהודי. במרכז בתי-מדרש לנשים ולגברים. בעבר פעלה בו המכללה האקדמית ע"ש רוברט מ' ברן אשר העניקה תארים בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן.
פעילות
בראש המרכז עומד פרופ' בנימין איש שלום. בראש בתי המדרש עמדו בעבר הרב אליהו בלומנצוייג, הרב שג"ר הרב פרופ' דניאל שפרבר והרב ד"ר יהודה ברנדס בראש בית המדרש לגברים. הרב ד"ר בנימין לאו עמד בראש תוכנית "בית המדרש לצדק חברתי", שהוקמה בשיתוף פעולה עם "מעגלי צדק". מטרת בית מדרש זה ללמוד סוגיות חברתיות ולהגביר את העיסוק הדתי בנושאי חברה וצדק חברתי. בראש בית המדרש לנשים בבית מורשה עמדה הרבנית ד"ר מיכל טיקוצ'ינסקי.
בבית מורשה פעלו מכוני מחקר בתחומי אתיקה, יהדות ומדינה, חקר מחשבת חז"ל וחקר ההלכה, מחלקה לזהות יהודית-ציונית המובילה תוכניות אסטרטגיות בחינוך יהודי-ציוני בשיתוף צה"ל, משטרת ישראל ובתי-ספר תיכוניים. המוסד מקיים כנסים, ערבי עיון ופעילויות לציבור הרחב, ומפעיל ספרייה במדעי היהדות.
המחלקה לזהות יהודית-ציונית מפעילה הוצאת ספרים המפרסמת ספרים העוסקים במחשבה, הלכה ותרבות יהודית. בראש ההוצאה לאור עומדת חיותה דויטש. בין היתר רואים אור בהוצאת ספרים זו: כתב העת "אקדמות", סדרת הספרים "חכמים" של הרב בני לאו וספרי "אגדה למעשה" של הרב יהודה ברנדס.
בשנת 2013 השיק בית מורשה תוכנית בשם "פתיחתא - בית מדרש למתחילים". התוכנית מיועדת לחוזרים בתשובה ולגרים.
בית מורשה היה ממוקם בבית מלי"ץ שבקריית מוריה הסמוכה לשכונת ארמון הנציב. בנובמבר 2012 עבר המוסד ל"יד הרב ניסים" שבשכונת טלביה.
בן המלך והעני (סרט, 1990)
בן המלך והעני (באנגלית: The Prince and the Pauper) הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 1990, מסוגת קומדיה, אקשן והרפתקאות, אשר מבוסס על רומן בעל אותו שם מאת הסופר מארק טוויין. הסרט, שהופק על ידי וולט דיסני סרטי הנפשה ובוים על ידי ג'ורג' סקריבנר, משמש כסרט ה-128 בסדרת הסרטים "מיקי מאוס". בסרט זה היה השימוש האחרון של דיסני בהנפשה מסורתית, לפני שמערכת הפקת ההנפשה הממוחשבת הפכה את הטכניקות והציוד המסורתיים למיושנים. חלק מהאובייקטים בסרט, כמו הכרכרה, נוצרו במחשבים לפני שהודפסו על נייר והועתקו על גבי תאי הנפשה.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 בנובמבר 1990, כסרט ההנפשה הראשון שהופק על ידי דיסני שליווה את ההפצה המקורית של סרט הנפשה של דיסני, הוא ליווה את השקת הבכורה של סרט ההנפשה באורך מלא ה-29 של וולט דיסני, "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", סרט ההמשך ל"הרפתקאות ברנרד וביאנקה" משנת 1977. גם בישראל הסרט הוקרן בבתי הקולנוע לפני הקרנת הסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", כאשר הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-12 ביולי 1991 בדיבוב עברי.
סרט זה נחשב לאפל יחסית לשאר הסרטים בסדרת סרטי "מיקי מאוס". דיבוב הסרט כולל את ויין אלווין כקולו של מיקי מאוס, כמו כן הוא מסמן את הופעת הבכורה של ביל פרמר כקולם של פלוטו והוראס הורסקולר, לאחר שדיבב רק את דמותו של גופי, כאשר הוא ביסס את קולו של הוראס לפי השחקנים ג'ים באקוס ובן שטיין. בנוסף סרט זה הוא הפעם האחרונה בה אלוויה אלמאן דיבבה את קלרבל הפרה, הדמות הנשית היחידה בסרט, לאחר שהוחלפה על ידי אפריל וינצ'ל עקב מותה. הסרט נחשב כסרט האחרון באורך בינוני שהוקרן לפני סרט באורך מלא של החברה, עד "לשבור את הקרח - ההרפתקה של אולף" שהוקרן לפני הסרט "קוקו" בשנת 2017.
הסרט עובד למספר ספרים על פי עלילתו, כאשר הראשון מבינם נכתב על ידי פראן מנושקין. רמה שמבוססת על הסרט נמצאת במשחק "Mickey Mania", אשר יצא לראשונה בשנת 1994. אזכור לסרט נמצא בספיישל של הסדרה "העולם המופלא של מיקי מאוס", אשר נקרא "ספינת הקיטור סילי-וילי" שהופץ לראשונה ב-28 ביולי 2023 בדיסני+.
עלילה
הסרט מתחיל באנגליה כאשר המלך ששלט בארץ בשלום ובחמלה חלה מאוד. בזמן שחלה, השלטון עבר לקפטן פיט ושומריו האכזריים אשר הפחידו את הממלכה. יום אחד, כשמיקי מאוס, כלבו פלוטו וחברו גופי חיפשו אוכל, עבר קרון מלא באוכל גנוב של קפטן פיט. פלוטו ראה נקניק מבצבץ מן המרכבה ורדף אחריו ישירות לתוך הטירה. כאשר מיקי דפק על דלת הטירה כדי להחזיר את פלוטו, אחד החיילים פתח לו את הדלת והכניס אותו מפני שהוא חשב שהוא הנסיך. פיט צעק על החייל שלא יכניס כל אחד שעובר, והצביע על המקום שבו נמצא הנסיך האמיתי, בכיתה שלו עם המורה הוראס הורסקולר ומשרתו דונלד דאק. הנסיך שמע את פיט בחוץ, ופקד על מיקי ופלוטו לבוא אליו מיד. פיט בועט במיקי ומעיף אותו ישירות לתוך הטירה.
בזמן שבארמון מיקי פוגש את הנסיך, הם מגלים ששניהם זהים לחלוטין. הנסיך אמר למיקי כי הוא משועמם עם חייו ומשכנע את מיקי להחליף בגדים ותפקידים אחד עם השני. הנסיך מבטיח למיקי שהכל יהיה בסדר, ואם יהיו בעיות כולם יראו שהוא הנסיך עם האמיתי לפי הטבעת שלו. שתי הדמויות החליפו בגדים ותפקידים. שהיה מחופש למיקי, הנסיך עבד על פיט והוא בעט אותו ואת פלוטו מהארמון. מחוץ לארמון הוא פוגש את גופי, בזמן שמיקי למד בכיתה. הנסיך האמיתי היה עד למקרה בו מנסים לגנוב עוף מקלרבל הפרה ושני ילדיה. הילדים מסבירים כי במשך שנים החיילים לקחו את המזון והחפצים שלהם בשם המלך. כאשר כרכרה עם מזון גנוב עברה, הנסיך עצר אותה על ידי הזדהות דרך הטבעת והוא החזיר את האוכל לאנשים. החיילים ניסו לעצור את הנסיך, מפני שהם חשבו שהוא מתחזה, אך הם לא הצליחו. אחד החיילים סיפר לפיט כי לאחד הקבצנים הייתה טבעת מלוכה כמו הנסיך.
פיט נבהל כי הוא הבין שהוא זרק את הנסיך האמיתי מהממלכה. כדי שלא יענישו אותו, פיט תכנן להפוך את מיקי לנסיך החדש ולהרוג את הנסיך המקורי. מיקי, אשר לבוש כמו נסיך, נקרא לראות את "אביו" המלך שעכשיו הוא גוסס. מיקי נכנס לחדר המלך הגוסס, שם המלך אמר לו שהוא חייב לרשת את מלכותו ולהפוך למלך ומבקש ממנו להבטיח שימלוך על ארצו בצדק ובחכמה ואכן מיקי מבטיח לו. מיקי מחליט למצוא את הנסיך המקורי מהר ככל האפשר, אבל פיט מגיע וסוחט את מיקי בטענה שאם הוא לא יוכתר כמלך הוא ישרוף את פלוטו. בינתיים, הנסיך האמיתי שמע את הפעמונים מכריזים על מותו של אביו והוא מבין שהוא חייב לחזור לארמון. בזמן שההכתרה התחילה, פיט לכד את הנסיך ועצר את משרתו דונלד מסיבה לא ידועה. גופי התחפש לתליין, ושחרר את הנסיך ודונלד מהכלא, משם הם רצו לטקס ההכתרה. בזמן שמיקי מנסה לדחות את ההכתרה על ידי הארכיבישוף, הנסיך מגיע ונלחם מול פיט יחד עם עזרתם של מיקי, גופי ודונלד. לבסוף ידם של פיט וחייליו הייתה על התחתונה ויחד הם נפלו מחלון. הנסיך ומיקי התעודדו בהצלחתם. הארכיבישוף מבולבל ואינו יודע את מי להכתיר כמלך, עד שפלוטו זיהה מי זה מי. הנסיך האמיתי הוכתר למלך אנגליה, ויחד עם מיקי וגופי לצידו הוא שלט במשך שנים רבות בצדק וברחמים.
מדבבים
הדיבוב העברי של הסרט בוים והופק על ידי שפרירה זכאי.
קלטות וידאו/תקליטורים
הסרט הופץ ב-VHS מספר פעמים. מקבילי ה-VHS והלייזרדיסק הופצו לראשונה ביוני 1991 כחלק מקו ה"מיני-קלאסיקות של וולט דיסני". בינואר 1994, קו "סיפורי דיסני אהובים" הוצג כמה חודשים לאחר הפסקת קו המיני-קלאסיקות, ובאותו תאריך, "בן המלך והעני" היה אחד מסרטי דיסני הקצרים הראשונים שהופצו מחדש כחלק ממנו.
DVD
הסרט הופץ מאוחר יותר ב-18 במאי 2004 ב-DVD ב"אוצרות וולט דיסני".
בישראל
בארץ הסרט הופץ בקלטת וידאו וב-DVD בין היתר בסדרת התקליטורים "אגדות דיסני".
אורך פלאנק
אורך פלאנק הוא האורך הפיזיקלי הקצר ביותר הניתן למדידה, כ- מטר. האורך מסומן כ- ℓ P. זוהי יחידת אורך טבעית הנובעת מקבועים פיזיקליים כמו מהירות האור, קבוע ניוטון וקבוע פלאנק. עקרון אי הוודאות קובע שאורך פלאנק הוא הרדיוס המינימלי של חור שחור. למדידת אורך קצר מאורך פלאנק אין משמעות, משום שאין אפשרות לבצע מדידה פנימה לאופק האירועים של חור שחור.
אורך פלאנק מהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק.
הערך
ערכו של אורך פלאנק הוא:
אורך זה קטן בכעשרים סדרי גודל מקוטרו של פרוטון, ואין כיום דרך מעשית למדוד אותו.
פיתוח הנוסחה של אורך פלאנק
בהתאם לעקרון אי הוודאות, מסת פלאנק נותנת את סדר הגודל למסה המינימלית של חור שחור (וראו את פיתוח הנוסחה למסה מינימלית של חור שחור):
אורך פלאנק הוא רדיוס שוורצשילד של חור שחור בעל מסה מינימלית:
הקשר לאורך גל קומפטון
אורך פלאנק שווה לאורך גל קומפטון של גוף שמסתו שווה למסת פלאנק חלקי \,2\pi:
קישורים חיצוניים
Planck-Einheiten
מרתה אגרט
מרתה אגרט (בהונגרית: Eggerth Márta; באנגלית: Marta Eggerth; בודפשט, 17 באפריל 1912 – 26 בדצמבר 2013, ריי, ניו יורק) הייתה זמרת אופרה (סופרן קולורטורה) ושחקנית יהודייה-הונגרייה-אמריקאית שחיה בארצות הברית במשך עשרות שנים והגיעה לגיל 100.
ביוגרפיה
מרתה קיבלה את האהבה למוזיקה ולשירה כמורשת משפחתית. אביה, מנהל בנק, היה חובב מוזיקה, ואמה, טילי הרצוג, למדה שירה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא זו שגילתה את כישרונה של הילדה הקטנה, ויתרה על הקריירה שלה, כדי לעזור בקריירה של בתה.
אחותו הצעירה של אמריך קלמן, שאותה הכירה מרתה לאחר אחת מהופעותיה בבודפשט, הכירה לה את אחיה שעבד בווינה. קלמן העניק למרתה אגרט - בהרכב השני - את התפקיד הראשי של "הסיגלית ממונמארטר" בתיאטרון יוהאן שטראוס בווינה. כבר לאחר ההופעה השמינית קודמה להרכב הראשון. ההופעה הוזמנה גם לפולקסאופר בהמבורג, כך שאגרט זכתה לשם והכרה גם בגרמניה. בהמבורג, היא קיבלה על עצמה תפקיד אורח גם באופרטה העטלף של יוהאן שטראוס.
בשנת 1927 קיבלה תפקיד קולנועי בברלין ובכך החלה את הקריירה הקולנועית הבינלאומית שלה. בהזמנתו של במאי הקולנוע ריצ'רד אייכברג, היא צילמה בלונדון ולאחר מכן חתמה על חוזה עם מפעל הסרטים של UFA בברלין.
אגרט זכתה לתהילה בקולנוע ההונגרי כשגילמה את התפקיד הראשי לצד פאל יאבור ב-1929 בסרט המדבר ההונגרי הראשון ("יש רק נערה אחת בעולם") - שניהם עשו את הופעת הבכורה שלהם באותה תקופה. הסרט נעשה במקור סרט אילם, מה שבא לידי ביטוי במשחק.
בהונגריה היא צילמה רק את הסרט האחד הזה, מאוחר יותר הייתה כוכבת בארבעים סרטים בין 1930 לבין 1936. בין היתר שיחקה ושרה את התפקידים הראשיים ב"נסיכת הצ'רדש", "ורד הוואי" ו"העפרוני". היא הופיעה גם במספר גרסאות זרות של סרטים, כך שהייתה לה הזדמנות לשחק באנגלית, בצרפתית ובאיטלקית. היא קיבלה על עצמה תפקידים בסרטים בתנאי שתוכל לשיר שיר הונגרי בסרט הנתון.
"זה נכלל בחוזי ההסרטה שלי שבכל סרט חייב להיות שיר הונגרי. על כך מעולם לא קיבלתי... בואו לא נדבר על תודה, אלא הערה או אפילו קצת הכרה מהונגריה. אף פעם לא קיבלתי את זה. שרתי כי זה בא מלבי" - הכריזה ב-2006.
נישואיה והגירתה
בשנת 1934, על הסט של הסרט Mein Herz ruft nach dir (הלב שלי פועם בשבילך), פגשה את זמר האופרה המפורסם של אז, הפולני יאן קיפורה. הרומנטיקה הקולנועית נמשכה בחיים ה"אזרחיים" והם התחתנו ב-1936. מכאן ואילך הרבו להופיע יחד. הם היו בין הזוגות המפורסמים ביותר באותה תקופה.
אגרט לא חזרה לבמה עד 1940, במחזמר המצליח ביותר Higher and Higher עד מהרה הפכה לאחת הכוכבות הגדולות של מחזות הזמר בברודוויי בניו יורק, מכיוון שהיא לא רק שרה יפה, אלא גם רקדה היטב. משנת 1943 שיחקה בתפקיד הראשי של האופרטה "האלמנה העליזה" 2,000 פעמים בתיאטרון מג'סטיק. היא נתנה קונצרטים בריו דה ז'ניירו, סאו פאולו, קובה, קנדה והמטרופוליטן אופרה בניו יורק.
הוליווד
הקריירה הקולנועית שלה בהוליווד (1942–1943) הייתה קצרה, ונמשכה בקושי שנה. בין היתר, הופיעה עם ג'ודי גרלנד - עמה התיידדה - ועם ג'ין קלי. עם זאת, היא נאלצה להתגורר הרחק מבעלה, שחזר לניו יורק, דבר שהיא לא לקחה על עצמה לזמן רב, והיא גם לא הרגישה שעולם הקולנוע ההוליוודי ראוי לכישרונותיה האמנותיים. הדורות לאחר מכן העדיפו לשייך את שני סרטיה ב-MGM לשמה של ג'ודי גרלנד.
היא ובעלה חזרו לאירופה לזמן מה ב-1947, שם צילמה אגרט ארבעה סרטים נוספים. בעלה נפטר ב-15 באוגוסט 1966. נולדו להם שני בנים, סארבק ומאריאן.
בר כהן
בר כהן (נולד ב-10 במרץ 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי נתניה.
קריירה
כהן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים מ.ס. לוד ובגיל תשע הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-11 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 נגד מכבי נתניה.
בקיץ הושאל לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. ב-4 באוקטובר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל עכו. בקיץ  חתם בהפועל חיפה במדיה רשם שלוש הופעות בלבד ובחלון העברות של ינואר  חזר לקדנציה שנייה בבית"ר תל אביב בת ים. ב-21 באפריל 2021 כבש בניצחון 0–4 נגד בני סכנין במסגרת רבע גמר גביע המדינה.
בקיץ חזר למכבי תל אביב ורשם הופעה אחת במסגרת גביע הטוטו. ב-14 בספטמבר 2021 הושאל להפועל נוף הגליל.
בקיץ הושאל לבית"ר ירושלים. ב-25 ביולי 2023 עזב את מכבי תל אביב ונמכר למכבי נתניה.
אפיציקלואיד
בגאומטריה, אפיציקלואיד הוא עקומה הנוצרת על ידי התחקות אחר הנתיב של נקודה נבחרת על היקף מעגל – המכונה "אפיציקל" – שמתגלגל סביב מעגל קבוע על היקפו. זהו סוג מסוים של רולטה.
משוואות
או, אם נסמן k=R/r:
או, בהצגה במישור המרוכב :
כאשר בכל הנוסחאות,.
שטח ומאפיינים נוספים
אם k, היחס בין הרדיוס של המעגל הקבוע לרדיוס המעגל שמסתובב עליו, הוא מספר שלם חיובי, אז השטח של האפיציקלואיד הוא
אם k הוא מספר רציונלי שניתן לכתיבה כשבר מצומצם כ-k=p/q עם q>1, אז העקומה סגורה, אינה פשוטה ויש לה p פינות. המעגל המסתובב מקיף את המעגל הקבוע q פעמים עד שהעקומה נסגרת.
במידה ו-k הוא מספר אי-רציונלי, העקומה לעולם לא תחזור על עצמה, והגרף שלה מהווה קבוצה צפופה בשטח שבין המעגל הקבוע (שרדיוסו R) לבין מעגל בעל רדיוס R+2r.
בכל המקרים, המרחק מראשית הצירים אל העקומה משתרע על הטווח שבין R ל- R+2r.האפיציקלואיד הוא מקרה מיוחד של האפיטרוכואיד.
אפיציקלואיד עם פינה אחת נקרא קרדיואידה, ועם שתי פינות - נפרואידה.
האפיציקלואיד והאבולוט שלו דומים זה לזה.
צבי מאיר זילברברג
הרב צבי מאיר זילברברג (נולד בכ"ו בניסן ה'תשכ"ג) הוא משפיע ודרשן חסידי. נודע בעיקר בשיחותיו בשבת בשעת הסעודה שלישית, כשרבים, אף כאלו שאינם נחשבים כתלמידיו, באים להאזין להן.
קורות חייו
בבחרותו למד בישיבת סלבודקה בבני ברק. מבחרותו קם מדי יום לפנות בוקר ללימוד ותפילה. לאחר חתונתו מונה ל בחסידות גור. לאחר כמה שנים החל להתקרב לרב יעקב אריה ישעיה מיליקובסקי, האדמו"ר מאמשינוב.
פרסומו נודע עקב שיחותיו בסעודה שלישית. בתחילת שנות ה'תש"ן (שנות ה-90) נהג למסור שיחות חיזוק בסעודה שלישית בביתו. והחל משנת תשנ"ו (1995) פתח בית כנסת וחבורה חסידית בשם נחלת יעקב.
לשיחתיו בסעודה שלישית מגיעים מדי שבוע מאות אנשים.
מוסדותיו
מלבד בית כנסת, פתח אף תלמוד תורה בשם "קדושת התורה", ישיבה קטנה וישיבה גדולה.
בית הכנסת נמצא בשכונת עזרת תורה היום נמצא ברחוב ברוכים 4 פינת בר אילן בירושלים, והוא מתייחד בתפילות שנמשכות שעות.
כאמור הרב זילברברג התפרסם בשיחתיו בסעודה שלישית, תפילת מנחה של שבת מתחילה בשקיעה ולאחר מכן נערכת סעודה שלישית במקום. מספר דקות לפני צאת הכוכבים לשיטת רבינו תם מתחיל הרב זילברברג בשיחתו ביידיש שנמשכת כשעה. שיחותיו עוסקות בעניינים כלליים בעבודת ה'. ועוסקות כמה חודשים סביב נושא אחד. חלק מהשיחה עוסק בחשיבות הנושא וחלק אחר על דרכי העבודה עליו. מוטיב מרכזי בשיחות הוא חשיבות תוספת שבת.
כמו כן, הוא עומד בראש כולל אברכים, וכולל למניין לתפילת שחרית וכולל נוסף ללימוד אחר הצהריים בו לומדים 5 שעות רצופות. בימי שובבי"ם ישנם בכולל סדרי לימוד ממושכים, לעיתים של 12 שעות רצופות. ביום שישי מוסר הרב זילברברג שיעור הכנה לשבת, השיעור משודר לכמה מוקדים בישראל.
בשנת תשס"ו פתח הרב זילברברג חבורה לבחורים שהתפללו אצלו ושמעו את שיחותיו. לחבורה יש תנאי קבלה וסדרי לימוד ותפילה כפי הוראות הרב זילברברג.
אחד מהחבורות המפורסמות היא חבורת אום אני חומה כנגד פגעי הטכנולוגיה. כשבשנים האחרונות רבים מצטרפים לחבורה זו ומקבלים על עצמם התנזרות משימוש בתקשורת על ידי אינטרנט, מידי שנה מתכנסים החברים למה שמכונה אספת הצלה ששם נשמעת שיחה בענין זה, השיחה נמסרת באידיש ומתורגמת תוך כדי לעברית [לשון הקודש] ואנגלית. בשנת תשפ"ג התקימה האסיפה בבני ברק בנוכחות של כעשר אלף איש.
הדגיש מספר פעמים, שאין מגמתו לשמש כאדמו"ר, אלא רק כמשפיע, כך למשל ערב חתונת בתו, ביקש שלא יבואו לחתונה, בבגדי שבת כפי הנוהג בחתונת אדמורי"ם. למרות זאת רבים מתלמידיו מתייחסים אליו כאדמו"ר.
משפחתו
לרב זילברברג שני בנים ושש בנות נשואים, ביניהם:
אנדרס הולמרץ
אנדרס סורן הולמרץ (בשוודית: Anders Sören Holmertz; נולד ב-1 בדצמבר 1968) הוא שחיין שוודי בעבר. בעל 4 מדליות כסף אולימפיות, השתתף ב-4 אולימפיאדות (1984, 1988, 1992 ו-1996), אלוף עולם ואלוף אירופה, בעל 13 מדליות.
ביוגרפיה
אנדרס הולמרץ נולד במוטלה. הוא אחיו של אלוף שוודיה בשחייה בעבר, מייקל הולמרץ. לאחר קריירת השחייה החל מייקל לאמן גם את אנדרס.
1984
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בגיל 15 סיים הומרץ במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:26.53 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:51.33 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.44 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:51.70 דקות, במקום 23 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.07 דקות ובמקום 22 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:11.38 דקות.
1985
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1985 זכה הולמרץ במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:25.69 דקות, אחרי מערב גרמניה (7:19.23 דקות) ולפני הולנד (7:32.82 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.60 דקות.
1986
באליפות העולם בשחייה שנערכה מדריד, ספרד בשנת 1986 סיים הולמרץ במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.01 דקות ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.83 דקות.
1988
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה הולמרץ במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.89 דקות, אחרי דאנקן ארמסטרונג מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 1:47.25 דקות ולפני כוכב התחרות מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.04 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 3:50.06 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:19.10 דקות.
1989
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, מערב גרמניה בשנת 1989 זכה הולמרץ בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.06 דקות, אחרי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה שקבע שיא עולם חדש של 1:46.69 דקות וארתור וודג'ט מפולין (1:47.96 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:19.76 דקות, אחרי מערב גרמניה (3:19.68 דקות) וצרפת (3:19.73 דקות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.58 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:20.76 דקות.
1990
בתחרות שחייה שנערכה ברומא, איטליה ב-11 באוגוסט 1990 קבע הולמרץ במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 49.94 שניות וירד מתחת ל-50 שניות.
1991
באליפות העולם בשחייה שנערכה פרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיים הולמרץ 4 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.05 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.72 דקות, איטי ב-5 מאיות השנייה ממדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.43 דקות ובמשחה שליחים 4X200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.10 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.22 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה זכה הולמרץ במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.42 דקות, אחרי ברית המועצות (3:17.11 דקות) וגרמניה (3:18.31 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.02 דקות, במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.08 דקות.
1992
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה הולמרץ ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.86 דקות, אחרי יבגני סאדוביי מחבר המדינות שקבע שיא אולימפי חדש ומאית השנייה איטי משיא העולם (1:46.70 דקות) ולפני אנטי קאסביו פינלנד (1:47.63 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא שוודי חדש של 1:46.76 דקות, 9 מאיות השנייה איטי משיא העולם ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם כריסטר ואלין, טומי ורנר ולארס פרולאנדר בתוצאה של 7:15.51 דקות, אחרי חבר המדינות שקבע שיא עולם חדש של 7:11.95 דקות ולפני ארצות הברית (7:16.23 דקות). מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא שוודיה חדש נוסף של 3:46.77 דקות, אחרי סאדוביי שקבע שיא עולם חדש של 3:45.00 דקות וקירן פרקינס מאוסטרליה (3:45.16 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.10 דקות.
1993
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, בריטניה באוגוסט 1993 זכה הולמרץ ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:19.33 דקות, אחרי רוסיה (3:18.80 דקות) ולפני גרמניה (3:20.13 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.69 דקות, אחרי קאסביו (1:47.11 דקות) וסאדוביי (1:47.25 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.98 דקות, אחרי קאסביו (3:47.81 דקות) ופול פלמר מבריטניה (3:48.14 דקות). נוסף לכך, הרביעייה השוודית פסלה במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד בדצמבר אותה שנה זכה הולמרץ במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:05.92 דקות, לפני גרמניה (7:08.63 דקות) וברזיל (7:09.97 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.63 דקות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.82 שניות.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא בשנת 1994 זכה הולמרץ בשתי מדליות, זהב וכסף. הוא הוביל את הרביעייה השוודית, ביחד עם ואלין, ורנר ופרולאנדר לזכייה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 7:17.74 דקות, לפני רוסיה (7:18.13 דקות) וגרמניה (7:19.10 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.24 דקות, אחרי קאסביו (1:47.32 דקות) ולפני דניון לואדר מניו זילנד (1:48.49 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:19.77 דקות.
1995
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה באוגוסט 1995 זכה הולמרץ ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.12 דקות, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (1:48.98 דקות) ולפני קאסביו (1:49.24 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:19.95 דקות, אחרי גרמניה (7:18.2 דקות) ולפני איטליה (7:20.96 דקות). מדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.01 דקות, אחרי שטפן זסנר מגרמניה (3:50.35 דקות) ופלמר (3:50.43 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.07 דקות, אחרי רוסיה (3:18.84 דקות) וגרמניה (3:19.76 דקות).
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה הולמרץ במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ואלין, אנדרס לירברינג ופרולאנדר בתוצאה של 7:17.56 דקות, אחרי ארצות הברית (7:14.84 דקות) ולפני גרמניה (7:17.71 דקות). כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.03 דקות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.42 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.68 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.16 דקות.
1997
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בגטבורג, שוודיה באפריל 1997 זכה הולמרץ בשתי מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.22 דקות, אחרי גרמניה (3:14.08 דקות) ולפני אוסטרליה (3:14.83 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:05.61 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:02.74 דקות ולפני בריטניה (7:05.81 דקות).
שיאים אישיים
{| cellpadding="2"
סגול
סגול הוא הצבע שמתקבל בצפייה באור באורכי הגל הקצרים ביותר בתחום הנראה, בערך בין 380 ל-455 ננומטר, עם תדירות בין 660 ל-790 טרה-הרץ (אורכי גל קצרים יותר נקראים על סגול או אולטרה סגול). בצבע זה ניתן לחזות בזמן צפייה בקשת בענן - זהו הצבע בקצה הקשת, מעבר לכחול. כאשר אור לבן עובר נפיצה דרך מנסרה, הסגול הוא הצבע הנראה הרחוק ביותר מכיוון האלומה המקורי.
ערבוב של אור אדום ואור כחול ביחסים שונים נותן אוסף של צבעים בגוון כחול אדמדם או אדום כחלחל, שרבים מהם (אלה שהכחול הוא המרכיב הדומיננטי בהם) נקראים גם הם סגול. מאחר שזהו תחום צבעים נרחב, יש המכנים חלק מגווני הסגול בשמות שונים, כדי לכוון לגוון מדויק יותר. חלק משמות אלו הם ארגמן, חציל, בורדו, מג'נטה, לבנדר, לילך, שזיף וכדומה.
במינוח קולורימטרי מבדילים בין הסגול שהוא תערובת של אדום וכחול ובין הסגול שהוא מרכיב צר בספקטרום הנראה. הראשון מכונה סגול לא-ספקטרלי, והשני - סגול ספקטרלי. כמעט כל הצבעים הסגולים בחיי היום-יום הם סגולים לא ספקטרליים.
שמו העברי של הצבע הסגול נגזר, כנראה, משם פרח הסיגלית.
לגבישי האחלמה צבע סגול.
שמות לגוונים של סגול
על פי האקדמיה ללשון:
באנגלית, קיימת גם מילה עבור סגול בהיר או ערבוב של סגול עם לבן: (Periwinkle color)
בנייני האומה
בנייְני האומה (ששמו הוסב למרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה ירושלים; באנגלית: "International Convention Center" ובראשי תיבות: ICC) הוא מרכז כנסים בירושלים. המבנה נחנך ב-1956 בסמוך לקריית הממשלה בגבעת רם.
באוקטובר 2020 התקבלה החלטה כי מרכז הקונגרסים ייקרא ע"ש שמעון פרס.
היסטוריה
הבניין הוקם על קרקע שבבעלות קק"ל ביוזמת הסוכנות היהודית כמרכז לאירוח כנסים ציוניים לצד כנסים ציבוריים אחרים. היוזמה להקמת המבנה והרוח החיה ברעיון הקמתו היו של אלכסנדר עזר יבזרוב, יזם ציוני שעבר לירושלים מתל אביב לאחר קום המדינה. המבנה תוכנן על ידי האדריכל זאב רכטר, שנבחר לתפקיד המתכנן בזכות זכייתו בתחרות אדריכלית שהתקיימה בראשית שנת 1949. תהליך הבנייה נמשך בין השנים 1950–1963 (במשך זמן רב נותר הבניין כשלד בשל קשיי מימון שנבעו מהחלטת הממשלה עקב מצב החירום במשק, והמבנה אף כונה "חירבת אל-אומה" – "חורבת האומה"), ונחנך בשנת 1951 בכנס של הקונגרס הציוני ה-23, שנערך בבניין הלא-גמור שהיה אז רק בן קומה אחת ואולתרו בו כ-1,900 מקומות ישיבה ותפאורה זמנית שכללה חיפויי בד וקרטון בשטח 5,000 מ"ר, חיפוי תקרה בלוחות קרטון וחיפוי הקרקע בבד כחול והסתרת קיר הפיגומים הגדול ב-3 סמלי ענק: סמל המדינה, סמל העיר ירושלים וסמל כינוס הקונגרס היהודי הכ"ג. בשנת 1958 נערכה בבניין ובאזור הסובב אותו "תערוכת העשור", לציון עשור להקמת מדינת ישראל. בניית המבנה הסתיימה בשנת 1963, ומאז הוא מארח בו קונגרסים, כנסים, ירידים ומופעים.
תכנונו של רכטר נועד לבטא את הקמת המדינה היהודית בארץ ישראל לאחר שנים של נדידה בגלות בארצות של זרים. מסיבה זו תכנן רכטר מבנה מוצק, עטוף אבן, אשר יישב על הקרקע ויראה חלק מההר שסביבו. תכנון המבנה דומה לרויאל פסטיבל הול שהוקם בלונדון בשנת 1951. על מנת שלא ליצור מבנה אטום מידי שיראה כמו מצבה, השאיר את חזית הבניין מבלי חיפוי אבן. רכטר תכנן שבחזית יכינו האמנים יוסף זריצקי ויצחק דנציגר תבליט קיר מונומנטלי, אולם הדבר לא התבצע. ב-1988 משרד האדריכלים ספקטור-עמישב תכנן למתחם הרחבה ושדרוגים שכללו את בניית אולם טדי ובשנת 1995 חיפוי חזית המבנה בזכוכית בצבע תכלת.
אירועים במבנה
בזמן מלחמת ששת הימים שימש המקום כעמדה קדמית לפיקוד המרכז, ובמרתף המבנה שכנה מפקדתו של אלוף הפיקוד עוזי נרקיס. וכך כתב בזכרונותיו:
מבין האירועים הידועים והמתוקשרים שידע המקום: אירוויזיון 1979 ואירוויזיון 1999 וכן משפט דמיאניוק שהתקיים שם. כמו כן בשנות השבעים והשמונים התקיימו כמה מהפסטיבלים השנתיים על כל סוגם, כגון פסטיבל למנצח שיר מזמור, פסטיבל הזמר והפזמון, פסטיבל הזמר החסידי, פסטיבל שירי הילדים, תחרויות מלכת היופי ועוד. בנוסף מתקיימים בו מדי שנה אירועים של פסטיבל ישראל והוא משמש כמשכנה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית המקיימת במקום כ־12 קונצרטים בשנה, כמו גם התזמורת הסימפונית ירושלים.
במרץ 2013 התקיים באולם נאומו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בפני סטודנטים ישראלים.
במאי 2022 השיקו במרכז הכנסים את "אולפני האומה", מתחם של 400 מ"ר הכולל אולפן שידור טלוויזיוני בו ניתן אף להכניס קהל של כ-150 צופים לצד חדרי עריכה, הלבשה, איפור וכדומה ושאר התשתית הדרושה לצילום ושידור התכנים בטלוויזיה והדיגיטל מכנסים המתקיימים במתחם ועד שידורים כלליים.
מרכז הקונגרסים מארח תערוכות אמנות מתחלפות, הפתוחות לקהל הרחב.
במהלך השנים הורחב המתחם ושופץ מספר פעמים כשהרחבה משמעותית בוצעה בו בסוף שנות ה-80.
חפירות במתחם
במהלך החפירות שקדמו לבנייה, חשף הארכאולוג מיכאל אבי-יונה בית מלאכה לכלי חרס, לבנים ורעפים של הלגיון העשירי פרטנסיס שחנה במקום ושימש ככל הנראה את תושבי העיר. חלק חשוב מהכבשנים יחד עם עוד ממצאים נותרו במקום, בקומה התחתונה של המבנה ופתוחים לקהל כפינה ארכאולוגית. ב-2016 נמצאו לבנים של הלגיון עם ממצאים נוספים במרחק של כ-800 מטרים, במתחם שנלר.
באמצע שנת 2011 נתגלתה במהלך החפירות של תחנת הרכבת יצחק נבון, מתחת לבנייני האומה "מערת האומה", מערת מים זורמים הנחשבת לנחל התת-קרקעי הגדול ביותר שנחשף בישראל.
סביבת בנייני האומה
מול בנייני האומה ממוקמות התחנה המרכזית של ירושלים, תחנת הרכבת יצחק נבון ותחנה של הקו האדום של הרכבת הקלה. בעבר היה מעבר תת-קרקעי להולכי רגל שבו עמדה בעבר "אנדרטת מגיני ירושלים במלחמת השחרור" ולאחר שהועברה אל "קריית הלאום", כיום חלקו עדיין בבניה. בסמוך לבנייני האומה נבנה בשנות ה-70 מלון הילטון (כיום מלון וורט ירושלים). החל משנת 2011 נבנה מולו פרויקט הנדל"ן היוקרתי "משכנות האומה" ולצידו מתוכנן גם קומפלקס חדש לבתי המשפט בירושלים. במתחם "חניון הלאום" שנמצא בקרבת מקום הוקם קומפלקס אולמות קולנוע ותיאטרון שכולל 14 אולמות לצד מתחם הסעדה שפועל תחת המותג "סינמה סיטי" ונפתח ב-27 בפברואר 2014.
השדרה המובילה מהבניין אל קריית הממשלה קרויה "שדרות האומה".
בסמוך למבנה אירעו שני פיגועי התאבדות: ב-25 בדצמבר 1994 מחבל הפעיל חגורת נפץ בחניון וב-23 במרץ 2011, הופעל מטען בתחנת אוטובוס סמוכה, בה שהתה באותה עת נערה בת 14. ב-2017 היא נפטרה מפצעיה.
תוכניות פיתוח עתידיות
משרד האדריכלים ספקטור-עמישב שתכנן את תוספות הבנייה ושיפוצי המתחם מ-1988, הציע תוספת אגף נוסף בחזית המתחם שהייתה מסתירה את חזית המבנה המוכר ולכן נדחתה. הצעה נוספת שנשללה הייתה הקמת ארנה עירונית גדולה לעד 15,000 צופים בסמוך למבנה ובמקומה קודמה הקמת פיס ארנה בקריית הספורט במלחה.
החל מ-2007 החלו לקדם את תוכניות השדרוג החדשות לקומפלקס בנייני האומה. במסגרת תוכנית בינוי מקיפה למשרדים ומלונאות של עיריית ירושלים לכניסה לעיר מכיוון כביש 1 המכונה "רובע מבוא העיר", הוכנה גם לקומפלקס בנייני האומה תוכנית מתאר לבינוי על ידי משרד פרחי-צפריר כחלק מתוכניות הבינוי שהכין לרובע הכניסה לעיר. תוכניות פרטניות שונות הוכנו תחילה על ידי האדריכל משה ספדיה, בהמשך הוכנה תוכנית לשדרוג והרחבת בנייני האומה על ידי האדריכל מסימיליאנו פוקסס ומשרד שפר אדריכלים. בהמשך הוחלפו משרדי האדריכלים ואת תוכניות ההרחבה העדכניות הכינו משרד גולדשמידט ארדיטי בן נעים בשיתוף משרד האדריכלים POPULOUS. ביצוע התוכנית מתוכנן לעלות כ-1.8 מיליארד ש"ח ויימשך עד 2030. לצורך ביצוע הפרויקט הוסדרה ב-2020 הבעלות על קרקע המתחם. על פי ההסכם, קק"ל רכשה את מלוא הבעלות על קרקע המתחם מידי הסוכנות היהודית, שממשיכה להחזיק בבעלות בחכירה על מרכז הכנסים בשותפות עם עיריית ירושלים.
במסגרת התוכנית למתחם תתקיים בקומפלקס בנייה מחודשת שתגדיל את השטחים הבנויים בקומפלקס מרכז הכנסים עצמו לכ-55,000 מ"ר (שטחו בטרם העבודות הוא כ-34,000 מ"ר). מתוכם תוספת של 9,000 מ"ר שטחי תצוגה ותערוכות ל-12,000 מ"ר שטחי התצוגה הקיימים (כולל שימור אולם טדי) ושטחי שירות שיכללו גם מחסנים וחניון תת-קרקעי. בין החללים החדשים גם אולמות תצוגה רב תכליתיים (אקספו) בגובה של עד 12 מטרים ובשטח כ-7,000 מ"ר תחת מפלס אולם אוסישקין. מבנה "אודיטוריום אוסישקין" שמהווה את האולם המרכזי במתחם הקונגרסים, יורחב לכ-4,500 עד 6,000 צופים עם פתרונות ישיבה שחלקם מודולריים המאפשרים שינויים גמישים בתצורות השימוש וקיבולת האולם באירועים שונים וכן מערך לבמה אינטראקטיבית מודולרית לפי הצרכים ויקבל קירוי במעטפת זכוכית חדשה שתחליף את חיפוי האבן הישן וכן יוקף במרכז מבקרים בחלקו העליון. אך חזית ההיכל המוכרת הפונה לרחוב יפו ושדרות שז"ר תשומר כפי שתוכננה על ידי זאב רכטר.
תוכניות הפיתוח האזוריות כוללות גם שדרוג המרחב סביב המתחם כגון שיקוע כביש שדרות שז"ר במנהרה לצד חניון תת-קרקעי ויצירת מרחב ציבורי פתוח להולכי רגל בין בנייני האומה לסביבתם, הוספת קווי רכבת קלה נוספים שיחלפו בסמוך. מלבד הרחבת מרכז הקונגרסים לכ-55,000 מ"ר כוללות התוכניות מבני מלונות ומגורים בשטח כ-70,000 מ"ר, שטחי משרדים ותעסוקה של כ-92,000 מ"ר ושטחי הסעדה מסחר ובילוי בשטח כ-35,000 מ"ר בקומפלקס המתחם ועוד. גם הסביבה האורבנית סביב המתחם תהפוך לצפופה יותר עם תוספת של מגדלי מגורים ומשרדים ומבני ציבור נוספים לצד רחבות וכיכרות מפותחות.
סקאד
סקאד (באנגלית: Scud) הוא כינוי נאט"ו לטיל קרקע-קרקע בליסטי לטווח קצר המונע בדלק נוזלי. הטיל הוא מתוצרת ברית המועצות וסימונו הוא SS-1.
הטיל תוכנן על ידי משרד התכנון מאקייב על בסיס עקרונות הפעולה של הטיל הגרמני V-2 מתקופת מלחמת העולם השנייה. הטיל מונחה למטרתו בניווט אינרציאלי. כלומר, כנפוני הניהוג בזנב הטיל נעות, על פי נתונים המתקבלים מגירוסקופ בטיל, רק במהלך השלב המונע בטיסתו. ההנחיה נפסקת כאשר המנוע הרקטי כבה ומרגע זה ואילך מסלול הטיל הוא בליסטי ואינו מתוקן. עקב כך דיוק הפגיעה עומד ביחס הפוך לטווח אל המטרה (כלומר, ככל שהטיל נורה למטרה רחוקה יותר, כך יתקשה לפגוע בה במדויק). בטרם הירי, כיוונו של הסקאד אל המטרה נעשה בעזרת תחשיבים בליסטיים המתחשבים בין היתר בנתוני מטאורולוגיים. לכן, על פי הדוקטרינה הסובייטית, לגדוד טילי קרקע קרקע מסוג סקאד ישנם אמצעים עצמאיים לאיסוף נתוני מטאורולוגיה כגון בלונים מטאורולוגיים שמשדר את הנתונים המטאורולוגיים לתחנה הקרקעית באמצעות שידור רדיו.
הדגמים סקאד B וסקאד C הוצגו בשנים 1961 ו-1965 בהתאמה, כאשר כל אחד מהם יכול לשאת ראש קרב נפיץ סטנדרטי, ראש גרעיני בעוצמה של 5 עד 80 קילוטון או ראש נפץ כימי (בדרך כלל גז עצבים מסוג VX).
דגם הסקאד D פותח בשנות ה-80 של המאה ה-20 ויכול לשאת בנוסף לעיל גם ראש נפץ מסוג פצצת דלק-אוויר, 40 פצצות מצרר חודרות מסלולים או 100 מוקשים נגד אדם במשקל 5 ק"ג כל אחד.
אורך כל דגמי הסקאד הוא 11.25 מטרים (פרט לסקאד A הקצר במטר אחד) וקוטרם הוא. הטיל מונע במנוע יחיד המתודלק בתערובת של קרוסין וחומצה חנקתית (סקאד A) או דימתילהידרזין אסימטרי (UDMH) וחומצה חנקתית אדומה מעשנת (RFNA) בדגמים מאוחרים יותר.
דווח בתקשורת על יירוט של חלק מאותם הטילים באמצעות טילי נ"מ מדגם "פטריוט" מתוצרת ארצות הברית, אך נתונים מדויקים לא נחשפו לציבור.
כתוצאה ממתקפת הטילים על ישראל נהרג אזרח ישראלי אחד ועוד עשרות נפצעו. בירי הטילים על סעודיה נהרגו אזרח סעודי ו-28 חיילים אמריקאים. מלבד זאת, מספר הפצועים היה 99.
נסיעה משותפת
נסיעה משותפת (גם קַארפּוּל, מאנגלית: Carpooling) מיוחסת לאופן תחבורה בו מספר נוסעים חולקים את אותה נסיעה בכלי רכב אחד כך שיותר מאדם אחד נוסע ברכב במרבית הנסיעה.
סקאד
החל מ-2008, מערכת ה"איסקנדר" מחליפה את טילי הסקאד. מערכת זו מבוססת על שני טילים בכל משגר, מנוע דלק מוצק ויכולת ביות אופטית למטרה.
נסיעה משותפת
הגדלת מספר הנוסעים ברכב מורידה את עלויות הנסיעה עבור כלל המשתתפים בה על ידי הורדת עלויות הדלק, שחיקת כלי הרכב, אגרת כביש, זמן איתור חנייה פנויה ועוד. כאשר ציבור גדול בוחר לנסוע בנסיעות משותפות, יתקצר זמן הנסיעה הממוצע באזור מכיוון שעומס התנועה בכבישים יקטן ומספר כלי הרכב בכביש יקטן ביחס למספר האנשים הנוסעים באזור. אך שינוי זה הפיך, מפני שירידה בעומס בכבישים עשויה לעודד בעלי כלי רכב להפסיק את הנסיעה המשותפת ולחזור להשתמש ברכב הפרטי שלהם ובכך למלא ולהעמיס מחדש את הכבישים.
סקאד
מלחמת איראן עיראק
החל מאוקטובר 1982, העיראקים החלו לשגר טילי סקאד לעבר מטרות באיראן. חוקרים רבים מייחסים לשיגור הטילים את הסיבה להפסקת הלחימה שנמשכה כשמונה שנים. גם האיראנים שיגרו טילי סקאד על העיראקים, ככל הנראה טילים שיובאו מלוב. ב-1988, במסגרת מה שכונה לימים "דו-קרב הטילים", העיראקים שיגרו טילי סקאד ששודרגו לדגמים שאפשרו ירי לטווחים רחוקים, לעבר טהראן, קום, אספהאן, שיראז וכרג'. לפי דיווחים שונים, טילים אלו הביאו למותם של כ-2,000 איראנים ולפינוי של מיליוני איראנים מבתיהם.
נסיעה משותפת
נסיעה משותפת מסייעת בנושאים סביבתיים נוספים כגון צמצום פליטת גזי חממה והפחתת הצורך בשטחי חנייה גדולים במרכזי ערים ועוד.
סקאד
מלחמת האזרחים באפגניסטן
בין 1989 ל-1992, סביב נסיגת ברית המועצות מאפגניסטן ומלחמת האזרחים נורו בסה"כ 1700–2000 טילי סקאד באחת ממלחמות הטילים הגדולות שהיו בהיסטוריה.
מלחמת המפרץ הראשונה
בהמשך לפלישת ארצות הברית לעיראק שוגרו 39 טילים לעבר ישראל (חלקם חומשו בראש קרב מבטון) ו-46 טילים לעבר סעודיה.
נסיעה משותפת
אופן השיתוף
נהגים ונוסעים מציעים ומוצאים הסעה במגוון דרכים. לאחר מציאת נקודות מוצא ויעד זהות או קרובות הנהג והנוסע מתקשרים לגבי פרטי הנסיעה, כיסוי עלויות, נקודות מפגש ועוד.
במקרים רבים מדובר בנסיעה משותפת של עובדים הגרים במקום קרוב זה לזה אל מקום העבודה ובחזרה ממנו. במקרים אחרים, הסעה משותפת של ילדים אל מקום לימודים או אל פעילות כלשהי. סוג זה של נסיעה משותפת מקל על חלוקת הזמן של הורי הילדים ומאפשר לילדים זמן נוסף להתפתחות חברתית בדרך למקום הלימודים הפעילות ובחזרה ממנו. נסיעות משותפות משני סוגים אלו יכולות לסייע לצמצם את משך הנסיעה בשעות העומס על ידי הורדת מספר כלי הרכב בכביש.
סקאד
מלחמת האזרחים בתימן
במהלך מלחמת האזרחים בתימן בשנת 1994 נורו טילי סקאד בכמות לא ידועה.
בעקבות המעורבות של ערב הסעודית במלחמת האזרחים בתימן, ב-6 ביוני 2015 שיגרו המורדים החות'ים בתימן סקאד לעבר ערב הסעודית ואלו יורטו על ידי טילי פטריוט.
נסיעה משותפת
אופן השיתוף
סוג נוסף של נסיעה משותפת הוא שיתוף של נסיעות ארוכות וחד פעמיות. לעיתים מדובר בנסיעות בין עירוניות ואף בינלאומיות.
סקאד
מלחמת האזרחים בלוב
במהלך המלחמה שהתרחשה בלוב ב-2011 נורו מספר טילי סקאד.
מלחמת האזרחים בסוריה
בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה נעשה שימוש תדיר בירי טילי סקאד.
נסיעה משותפת
אופן השיתוף
כיום קיימות דרכים שונות לאיתור נסיעות משותפות. אחת הדרכים היא באמצעות אתרי אינטרנט המשדכים בין נהגים לנוסעים ואף מאפשרים העברת מידע וכספים באופן מאובטח. בדומה לשווקים אחרים ברשת, הם כוללים אפשרויות שונות לדירוג רמת האמון במשתמשים. עם זאת, מקומות עבודה רבים נוהגים להציע הסעת עובדים משותפת או מעודדים את העובדים להיעזר זה בזה כדי למצוא נסיעות משותפות. חלק ניכר מהנסיעות המשותפות נוצרות על ידי תקשורת בין אנשים באותו מעגל חברתי (לדוגמה באותו מקום עבודה, או שילדיהם לומדים באותו מוסד חינוכי).
סקאד
מלחמת נגורנו קרבאך השנייה
במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה נורו טילי הסקאד לעבר שטח אזרבייג'ן כגון הבירה באקו.
נסיעה משותפת
יוזמות
בניסיון להוריד את עומסי התנועה ולעודד נסיעה משותפת, פותחו במדינות רבות נתיבי נסיעה משותפת בהם רק מכוניות בעלות שני נוסעים לפחות יכולות לנוע, ובכך לקצר את משך הנסיעה. בישראל רשאים כלי רכב בעלי ארבעה נוסעים ומעלה לנסוע בנתיב תחבורה ציבורית.
בנוסף מקומות עבודה, רשויות מקומיות ומדינות מעודדות נסיעה משותפת על ידי הקצבת מקומות חנייה בלעדיים לכלי רכב שמשמשים לנסיעה משותפת.
בחודש יוני 2012 יצאו המשרד להגנת הסביבה ותחנת הרדיו אקו 99 FM בקמפיין משותף לעידוד נסיעה משותפת בישראל. במסגרת הקמפיין קיימה התחנה תחרות בין מקומות עבודה המעודדים נסיעה משותפת, והחברות המצטיינות זוכות באות המשרד להגנת הסביבה.
היסטוריה
נסיעה משותפת החלה כטקטיקה של חיסכון בדלק בארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. קמפיינים רבים במדינות נוספות חזרו לתודעה הציבורית באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 בעקבות משבר האנרגיה העולמי של שנת 1973 ומשבר האנרגיה העולמי של שנת 1979. החברות הראשונות שייסדו הסעות מאורגנות לעובדים היו 3M וקרייזלר.
לאורך השנים ירד השימוש בנסיעה משותפת בארצות הברית כתוצאה מירידת מחירי הדלק וכניסתן של מכוניות חסכוניות יותר לשוק האמריקאי. מספר העובדים הנוסעים בנסיעות משותפות ירד מ-19.7% מכלל העובדים ב-1980 ל-10.1% בשנת 2004.
אפליקציות לשיתוף נסיעות
עליית מחירי הנפט בעולם בעשור הראשון של המאה ה-21 והתפתחות הרשתות החברתיות באינטרנט הובילו לעלייה מחודשת במספר הנוסעים בנסיעות משותפות בישראל ובעולם. בנוסף זמינות הטלפון הנייד תרמה לפיתוח אפליקציות שמאפשרות לתאם שיתוף תחבורה.
תחבורה שיתופית בישראל
בשנת 2015 החלו לפעול בישראל ווייז ואובר להפעיל בישראל אפליקציות לשימוש תחבורה משותפת.
במקביל ארגון כלכלה חופשית בשיתוף עם אובר פתחו בקמפיין להרחיב את האפשרות החוקית לבצע נסיעה משותפת.
החקיקה הוסדרה מחדש בתקנות שהתקין שר התחבורה ישראל כ"ץ בהן נקבע, בין היתר:
במקביל לקביעת התקנות הבטיח משרד התחבורה לקדם את תחום הנסיעה המשותפת, אך בפועל (נכון ל-אוקטובר 2019) לא בוצע קידום תחום הנסיעה המשותפת.
בשנת 2017, משרד התחבורה הזמין חוות דעת מפרופסור דן אריאלי שתבחן, בין היתר, את הסיכוי לקדם שימוש בנסיעות שיתופיות. המסקנה הייתה כי "שיתוף נסיעות צפוי להיות פתרון למעטים – בין היתר משום שהישראלי מבכר את השליטה בזמן, במיקום וגם בחברה החולקת איתו את הרכב". בסוף שנת 2018 ערכה ווייז סקר בו עלה כי רק כ-50% מהציבור בישראל מגלה "נכונות עקרונית" לנסוע בנסיעה שיתופית.
עם זאת, בירושלים קיים "לוח טרמפים" המיועד לנסיעות שיתופיות (בהם הנוסעים משתתפים בעלויות הנסיעה). נכון לדצמבר 2019 חברים בו יותר מ-45 אלף איש, המציעים בכל יום יותר מ-300 נסיעות אל ירושלים וממנה. ברחבי מדינת ישראל קיימים עשרות קבוצות דומות.
אריק מביוס
אריק הארי טימותי מביוס (באנגלית: Eric Harry Timothy Mabius; נולד ב-21 באפריל 1971) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
מביוס החל את קריירת המשחק שלו בסרט הודי בשם "ברוכים הבאים לבית הבובות" בשנת 1995. לאחר מכן שיחק בסרטים כמו "אני יריתי באנדי וורהול", ו"לילי טיילור" בשנת 1996. שיחק בסדרת הסרטים העורב. תפקידו הכי גדול של מביוס בשנות התשעים היה תפקידו של מאט אדיסון בסרט "Resident Evil (סדרת משחקים) שמבוסס על סדרת המשחקים. בתחילת שנות האלפיים הופיע מביוס בסדרות כמו "שיקגו הופ", "מילניום", "פופולאר" וב "The O.C.". לאחר מכן כיכב כשחקן קבוע בעונה הראשונה של הסדרה ישנן בנות בתפקיד טים האספל וחזר לכמה פרקים בעונות השנייה והשלישית, מביוס הופיע בסדרה "CSI מיאמי". בשנת 2000 הופיע מביוס בקליפ "The Best Things" של להקת "FILTER".
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עיניים", דרמת פשע מבית ABC, בו גילם את ג'ף מק'אן. בסדרה שלא צלחה ושידרה רק 4 פרקים (תוך 12), כיכבו בין היתר טים דיילי ולורה לייטון.