cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ענת כוגן
קורות חייה
ביסודי למדה ענת כוגן בכיתת תיאטרון והיא בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון א' לאמנויות תל אביב, אותו סיימה עם בגרות מלאה. היא שיחקה בסרט "הירח הוא כמו בלון", שכתבה וביימה טלי נתיב, שהוקרן בערוץ 2 ובסינמטק (2004). בתיכון שיחקה בתפקיד בת' בהפקת "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן. אחרי השחרור מהצבא נכנסה לתיאטרון "קמגולם" ושיחקה בהצגת "השף הרעב", המשלבת תיאטרון בובות, שהשתתפה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2008.
בתקופת התיכון שרה בלהקה ודיבבה בסדרות הטלוויזיה "החברים של ברני", "101 דלמטיים" ו"צ'יפמנקס". בצבא שירתה ענת כוגן בתיאטרון צה"ל, במסגרתו השתתפה בשתי הפקות והופיעה איתו באצטדיון ומבלי בלונדון, עם משלחת מישראל לקהילות היהודיות.
כוגן בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב (2011). בתקופת לימודיה זכתה במלגת קרן תל אביב לפיתוח. בין ההצגות בהן שיחקה בסטודיו היו: "פונדק הרוחות", מאת נתן אלתרמן, שהייתה ההצגה האחרונה אותה ביים יובל זמיר, היא גילמה את דמותה של הפונדקית. היא שיחקה בתפקיד ורורה בהצגה "שומכלום", עיבוד לרומן "שד זוטר" מאת פיודור סולוגוב, בבימויו של מישה לוריה. מאז 2011 משחקת כוגן בתפקיד אמא ברווזה, בהצגה "הברווזון המכוער", (שזכתה להצגת בחמישה פרסי הבמה לילדים ונוער לשנת 2012, בהן להצגת השנה) בבימויו של ישראל גוריון, בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער.
היא שרה במופעי מחווה למשה שמיר וברכט בתיאטרון הקאמרי. ב-2012 היא שרה במופעי מחווה לשלונסקי, נתן אלתרמן, זעירא ואורלנד, שמופיעים לפי הזמנה במקומות שונים: צוותא בתל אביב, בית אבי חי בירושלים, מרכז עינב תל אביב, סינמטק תל אביב ועוד.
בקיץ 2012 הצטלמה לסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "בית המשאלות", ששודרה בערוץ הראשון. הסדרה צולמה בתחנת רכבת הישנה בירושלים.
היא לומדת פיתוח קול אצל רחל הוכמן מאז צעירותה.
The Real Slim Shady
The Real Slim Shady (בעברית: סלים שיידי האמיתי) הוא שיר של הראפר האמריקאי אמינם מאלבומו השלישי The Marshall Mathers LP. הוא יצא כסינגל המוביל חודש לפני יציאת האלבום.
רקע
"The Real Slim Shady" לא נועד במקור להיות חלק מ-The Marshall Mathers LP. ג'ימי איובין מאינטרסקופ רקורדס רצה שלאמינם יהיה שיר להציג את האלבום, בדומה לאופן שבו "My Name Is" היה הסינגל הראשון ב-The Slim Shady LP. אמינם, ד"ר דרה, טומי קוסטר ומייק אליזונדו כתבו את "The Real Slim Shady" שעות ספורות לפני שהעותק הסופי של האלבום הגיע. הסינגל הראשון נועד להיות "הידוע ביותר".
סטיב בולוק
סטיבן קלארק "סטיב" בולוק (באנגלית: Stephen Clark "Steve" Bullock; נולד ב-11 באפריל 1966) הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל מונטנה משנת 2013 עד 2021.
ביוגרפיה
סטיב בולוק נולד ב-11 באפריל 1966 במיזולה, עיר לא גדולה במונטנה. גדל והתחנך בבירת מונטנה, הלנה.
בולוק סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1984 בתיכון "הלנה". בולוק הוא בוגר קולג' קלרמונט מק'קנה. בהמשך, השלים בהצטיינות את לימודי התואר במשפטים בבית ספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה.
הוא עבד במשך ארבע שנים (1997–2001) במשרד התובע הכללי של מונטנה. בהתחלה כעוזר לתובע הכללי (תפקיד ביצועי רב השפעה לפי החוק האמריקאי) ובהמשך כממלא מקום בפועל של התובע הכללי.
שימש כיועץ המשפטי במשרדו של מזכיר המדינה של מונטנה (משרד ממשלתי של מדינת מונטנה האחראי על משפט מנהלי של מדינת מונטנה, רישום עסקים, אחראי על הנוטריונים במונטנה, בחירות, מנהלה ורישום חוקתי). בעת כהונתו במשרה זו עמד בראש המשרד מייק קוני. בין השנים 2001–2004 הועסק בולוק כעורך דין בוושינגטון הבירה במשרד עורכי הדין "סטפטו אנד ג'ונסון". בתחילת שנות האלפיים היה מרצה מן החוץ בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
בשנת 2000 התמודד בולוק למשרת התובע הכללי של מונטנה מטעם המפלגה הדמוקרטית מול מייק מק'גראת, אך לא הצליח לזכות במועמדות.
קריירה פוליטית
בבחירות למושלות מונטנה שנערכו ב-6 בנובמבר 2012 ניצח בולוק את יריבו הרפובליקני ריק היל כשהוא זכה ב-48.9% מהקולות, לעומת 43.3% להיל. לאחר הבחירות, בולוק וסגנו וולאש הושבעו לתפקיד ב-7 בינואר 2013. ב-17 בפברואר 2014 החליף וולאש את הסנאטור מטעם מונטנה, מקס בוקוס שהתמנה לשגריר ארצות הברית בסין. בולוק מינה את אנג'לה מקלין לתפקיד. ב-6 בינואר 2016 התפטרה מקלין מתפקידה. החליף אותה מייק קוני.
ב-14 במאי 2019 הכריז בולוק על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית. חרף כניסתו היחסית מאוחרת לבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, היה ביכולתו להעפיל לעימות הדמוקרטי השני בחודש יולי. על התמודדותו האפילו המתמודדים הבולטים ג'ו ביידן, ברני סנדרס ואליזבת וורן, וב-2 בדצמבר הוא השעה את מסע הבחירות שלו לנשיאות. ב-4 במרץ 2020 הודיע כי יתמודד אל הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות הוא התייצב בפני הסנאטור הרפובליקני המכהן סטיב דיינס. בבחירות עצמן בולוק הפסיד לאחר שקיבל רק כ-45% מהקולות.
בודהה (מושג)
בבודהיזם, המושג בּוּדְהָה (מסנסקריט: बुद्ध, "זה שהתעורר"', או "המואר") הוא שם-תואר כללי עבור אלו שהגיעו להארה ולנירוואנה, ואיננו שמור לדמות היסטורית יחידה. לפי המסורת הבודהיסטית היו רבים שזכו להגיע אליו בעבר, והיום כמו אז - ההארה וההפיכה לבודהה זמינים לכל אדם שישקיע מאמץ נכון על מנת לטפח אותם. בזרם הטהרוואדה שמור התואר רק עבור אלו שהגיעו להארה באופן עצמאי (ללא תמיכת מורה או כתבים), ומונים 28 בודהות שכאלה. הידוע ביותר מביניהם הוא הבודהה סידהרתא גאוטמה, שחי במאה ה-6 לפנה"ס. כאשר מוזכר "הבודהה" ללא ציון שם מפורש, הכוונה היא על-פי רוב לבודהה זה.
התנאים לזכייה בתואר "בודהה"
הדרך המובילה להארה ולשחרור מסבל היא הדרך המתומנת הנאצלת, ששלושת עיקריה הם שמירה על ערכי מוסר (סילה), טיפוח ריכוז מדיטטיבי (סמאדהי) ופיתוח חכמה מתוך התנסות ישירה (פאניה). ההולך בדרך זו יהפוך ל"בודהה" בתהליך הדרגתי, העובר דרך ארבעה שלבים מוגדרים של התעוררות ("ארבעת שלבי ההארה"). כל אחד משלבים אלה מסמן רכישה של תובנה חווייתית עמוקה הקשורה באמיתות נאצלות על אודות הקיום, אשר משנה באופן מהותי את הדרך שבה הוא תופס את העולם ואת מקומו בתוכו.
ההארה המלווה בהגעה לנירוואנה אינה "סוף הדרך", אלא הנקודה בה האדם משתחרר באופן מלא מהבורות שגרמה לו סבל בעבר, ואיננו יוצר עוד תגובות רגשיות חדשות של דחייה-והשתוקקות (סנקהארות). כדי להפוך לבודהה על המתרגל להשקיע מאמץ נוסף, להמשיך לטהר את עצמו גם ממשקעי-עבר בלתי-טהורים שעדיין חבויים בנפש, ורק אז יהפוך לבודהה ויגיע לכליל שלמות ההארה המוחלטת ("אנוטרה-סאמיאק-סאמבודהי").
במסורות מסוימות שמור שם התואר בודהה אך ורק למי שהגיע למצב השחרור המוחלט מהבורות והסבל בכוחות עצמו, ללא כל סיוע חיצוני ממורה או מכתבים. אדם שהגיע להארה באמצעות הדרך שהותוותה על ידי הבודהה, נקרא "ארהט" בסנסקריט או "ארהנט" בפאלי ("ראוי" או "נאצל").
היסטוריה במסורת הבודהיסטית
בכתבים הבודהיסטים מוזכרים מספר בודהות שגילו את הדרך להתעוררות לאורך ההיסטוריה, אך כל אחד מהם היה יחיד בדורו. ביניהם ניתן למצוא את הבודהות דִיפַּנְקַרַה ואמיטאבהה. במשך השנים תורתו של כל אחד מהם נשתכחה לגמרי, עד אשר קם הבודהה הבא אחריו וגילה את הדרך מחדש. הבודהה האחרון, ואף היחיד שיש לו אי אילו תיעודים היסטוריים, הוא סידהרתא גואטמה הבודהה. על פי המסורת הבודהיסטית, ניבא הבודהה גאוטמה, שלאחר שתישכח תורתו בעתיד, ייוולד בודהה בשם מַאִיטְרֶיַה (בפאלי: מֵטֶּיַּה).
שני סוגי הבודהה
קיימים שני סוגים של בודהה:
על פי המסורת הטהרוואדית, שני סוגי הבודהות נדירים במערכת הקיום. ביקום ובעידן אחד, יכולים להתקיים כמה בודהות שקטים בו זמנית, אך רק בודהה מושלם אחד, ולא יולד בודהה נוסף מסוג זה עד שתשכח כל התורה שלימד קודמו. על פי המסורת הבודהיסטית, הבודהה המשולם הבא יהיה הבודהה מאיטריה, שיולד לאחר שתשכח כל תורתו של הבודהה גאוטמה.
עשר התכונות של הבודהה המושלם
קודם לידתו האחרונה, מביא הבודהה את עשר התכונות לכלל שלמות, ורק אז, הוא מוכן להייוולד, להשיג את ההתעוררות השלמה וללמדה לאחרים.
קישורים חיצוניים
https://www.youtube.com/watch?v=iODIaTGfBOs - סיפור הבודהה - סיתהרתא גאוטמה.
קלוד קאהון
קלוד קאהון (צרפתית: Claude Cahun; 25 באוקטובר 1894 – 8 בדצמבר 1954) הייתה אמנית רב תחומית יהודיה צרפתית, הידועה בעיקר כצלמת וסופרת. עבודתה הייתה אישית ופוליטית ולעיתים קרובות ערערה את תפקידי המגדר המקובלים. קאהון הייתה פעילה פוליטית ובמהלך מלחמת העולם השנייה פעלה נגד הכיבוש הגרמני בג'רזי.
אף על פי שקאהון הגדירה את עצמה כא-ג'נדר, רוב הכתיבה האקדמית אודותיה השתמשה בכינויים נשיים בשעה שדנה בה ובעבודותיה. מה גם שאין תיעוד שקאהון העדיפה שימוש מגדרי נייטרלי.
קורות חיים
בשנת 1919 לערך, שינתה את שמה לקלוד קאהון, לפני כן השתמשה בשם קלוד קורליס  Courlis (על שם הציפור חרמשון. באנגלית: curlew) ובשם  דניאל דאגלס (בעקבות לורד אלפרד דאגלס). הבחירה בשם קאהון, קשורה לסבתה שגידלה אותה.
במהלך שנות ה-20 המוקדמות, היא השתקעה בפריז עם שותפתה לחיים, מרסל מור. אמה של מור התחתנה עם אביה של קאהון. הקשר המשפחתי בין הנערות לא רק עודד את יצירה אמנותית המשותפות אלא גם הסיט את תשומת הלב ממערכת היחסים הלסבית שלהן. עבודתן האמנותית המשותפת כללה פיסול, פוטומוטז', קולאז'ים וטקסטים. שני מאמרים ורומנים, פורסמו בכתב עת "מרקור דה פראנס", בשיתוף עם אנרי מישו (Henri Michaux), פייר מורנג' (Pierre Morhange) ורוברט דסנוס (Robert Desnos). בשנת 1922 לערך קאהון ומור החלו לערוך סלונים אמנותיים בביתם. בין המשתפים הקבועים היו אמנים כאנרי מישו, אנדרה ברטון, המוציאה לאור סילביה ביץ' והסופר המוציא לאור אדריאן מונייה.
עבודה אמנותית
עבודותיה של קאהון התמקדו בעיקר בכתיבה וצילום. היא ידועה בזכות עבודות הדיוקן האישיות המבוימות שלה ו"תמונות חיות" (tableaux) ששילבו אסתטיקה ויזואלית של סוריאליזם.
היא החלה לצלם דיוקנאות עצמיים, ככל הנראה, משנת 1912 (בגיל 18) והמשיכה לצלם את עצמה עד שנות השלושים. בדיוקנאות המצולמים היא ממציאה את עצמה מחדש בכל דימוי. מתוך התצלומים לא עולה זהות אחת אלא זהות חדשה בכל פעם. העבודות מאתגרות את הדימויים של נשיות ומיניות כפי שהוצגו בסוריאליזם ובתרבות הפופולרית. בעבודה אחת היא מחופשת לשרירן ועל הבגד, בין שתי פטמות מצוירות, נכתב: "אני מתאמן, אל תנשק אותי". היא מחזיקה ביד חפץ הנראה כמשקולת להנפה אך ברור כי אין לה משקל כבד. בעבודה אחרת היא מחופשת לדמות נשית מהאגדה כחול הזקן.
פרסומיה כללו את "גיבורות," (1925) - קריאה מחודשת של נשים מהספרות, התנ"ך והמיתולוגיה. בין הדמויות: חוה, יהודית, דלילה, הלנה, סינדרלה וסאפפו. הפרסום החשוב ביותר שלה הוא Aveux non-avenus מ-1930. הספר כולל טקסטים מאוירים בפוטומונטז' העוסקים בחייה של קאהון. הספר נכתב ביחד עם מור. במהלך השנים קאהון כתבה מספר מאמרים בעיתונים ובכתבי עת. ב- 1929 קאהון תרגמה את התאוריות של הבלוק אליס על המגדר השלישי. ב-1934 היא פרסמה חיבור פוליטי קצר בשם Les Paris sont Ouverts.
בשנת 1932 הצטרפה לאגודה לאמנים מהפכנים Association des Écrivains et Artistes Révolutionnaires שם פגשה את אנדרה ברטון ואת רנה קרוול והתחילה להתרועע עם הקבוצה הסוריאליסטית. מספר שנים לאחר מכן, היא השתתפה במספר תערוכות שלהם, ביניהן בתערוכה הסוריאליסטית הבינלאומית בלונדון ובתערוכת אובייקטים סוריאליסטיים בפריז., בשנת 1936. בשנת 1935 לקחה חלק בהקמתה של קבוצת שמאל ''Contre halte. attaque'', לצד אנדרה ברטון וז'ורז' בטאיי. זו הייתה קבוצה רדיקלית של אמנים סוריאליסטים שהתארגנו בתגובה לעליית היטלר לשלטון והתפשטות הפשיזם בצרפת. במשך שנות המלחמה ניהלה קאהון יומן צילומי עבודות שלה (scrapbook).
ב-1994 הוצגו תצלומי הדיוקנאות העצמיים של קאהון מהשנים 1927–1947, לצד עבודות של שני אמנים בריטיים עכשוויים Virginia Nimarkoh ו-Tacita Dean במכון לאמנות עכשווית בלונדון. בדיוקנאות עצמיים הסוריאליסטיים המוצגים בתערוכה, קאהון מופיעה גלוחת ראש, אנדרוגינית, נימפה, ילדה וחייל.
מלחמת העולם השנייה ואקטיביזם
בשנת 1937 השתקעו מור וקאהון בג'רזי. בעקבות נפילתה של צרפת והכיבוש הגרמני את איי התעלה, החלו להיות להפיץ תעמולה נגד הכיבוש והפיקו עלונים אנטי גרמניים. הן יצרו שירים קצביים ביקורתיים מתוך קטעי מידע של ה-BBC על פשעי הנאצים. הזוג השתתף באירועים של הצבא הגרמני בג'רזי, שם פיזרו את הפליירים שהכינו בתיקי חיילים, בין כיסאות והניחו את העלונים באופן מוסתר על מכוניות וחלונות. במובנים רבים, היו לפעולות ההתנגדות של קאהון ומור צדדים אומנותיים. קאהון נעצרה ב-1944 ונידונה למוות, אך גזר הדין לא יצא אל הפועל. בריאותה של קאהון הדרדרה בכלא והיא לא הצליחה לחזור לקו הבריאות. קאהון נפטרה ב-1954 וקבורה בג'רזי לצד זוגתה מסרל מור.
מורשת
עבודותיה של קאהון זכו להכרה כ־40 שנה לאחר מותה. ב-1992 François Leperlier כתב את הביוגרפיה שלה שהחזירה אותה לתודעה של חוקרי תולדות האומנות בכלל ובייחוד למחקר הפמיניסטי של תולדות האומנות. הבחירה בשם מעורפל מגדרית והדיוקנאות העצמאיים שהציגו זהויות מגדריות מגוונות מציגים חשיבה יצירתית ומהפכנית לתקופתה.
בננט, צרפת, יש רחוב על שמה Allee Claude Cahoun.
מוזיאונים המציגים את עבודותיה
מאז 1992 מוזיאונים חשובים ברחבי העולם (המוזיאון הלאומי לאמנות בפריז, המרכז לאמנות בת זמננו, הטייט מודרן בלונדון, הגלריה לאמנות-גריי בניו יורק), הקדישו רטרוספקטיבות לעבודתה בעלת האיכות והרגישות יוצאות הדופן. תערוכה של עבודת הצילום שלה התקיימה במוזיאון jeu du pomme בפריז ב-2011.
הסנדלים של ישו
הסנדלים של ישו היו מהחשובים שבשרידי קדושים בכנסייה הקתולית בימי הביניים. כיום הם מוצגים במנזר פרים (Prüm) שבגרמניה.
הסנדלים הם שרידים של נעלי בד מקושטות מהעידן המרובינגי (המאה ה-5 עד המאה ה-8), שניתנו במתנה על ידי רומא בעידן הקרולינגי (המאה ה-7 עד המאה ה-9). חשיבותם הפוליטית נמוגה מאז ימי הביניים, אך העניין הדתי בהם עדיין קיים.
על פי המסופר, קיבל אותם פפין השלישי מרומא, שסמכה את ידה על משיחתו למלך והעניקה לו אותם כעדות ממשית לתמיכתה בו. לא ברור האם מי שהעניק לו אותם בפועל היה האפיפיור זכריה שהכתיר אותו, או יורשו, סטפנוס השני, שהשלים את הכרת הוותיקן בו.
פפין הרחיב את מנזר פרים במשך למעלה מ-30 שנים והפך אותו ממנזר קטן לאחד המנזרים החשובים ברחבי הממלכה, ולמנזר המועדף על בית המלוכה. כחלק מההרחבה שלו ומשיפור מעמדו, הוא תרם את הסנדלים של ישו למנזר והגדיל בכך את חשיבותו הדתית והפוליטית. באותה תקופה, החזקת שרידים כאלו הייתה חיונית כדי לצבור או לשמר מעמד של מוסד דתי. כך, במאה ה-12, במאמציה להשיג עליונות, רכשה הדיוקסיה של טריר את "הכתונת של ישו", שריד שעלה בערכו על הסנדלים. במשך 4 המאות הבאות גברה טריר על פרים במאבק השליטה והפכה למוקד עלייה לרגל מרכזי, ואילו פרים הפכה למשנית.
המצעד העברי של מדיה פורסט (2020 ואילך)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים העבריים השבועיים של חברת מדיה פורסט שנערכו משנת 2020 ואילך.
במצעדים משוקללים נתוני ההשמעה של סינגלים ישראלים בתחנות הרדיו בישראל.
תוצאות המצעד מתפרסמות מדי יום ראשון באתר האינטרנט של מדיה פורסט, ונאספו החל מ-2009.
השירים שהגיעו למקום הראשון במצעד
♪  – השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל באותה השנה
נתונים סטטיסטיים
{| cellpadding="2" cellspacing="10" style="width: 100%; border: 0;"
האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד
האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים שהגיעו למקום הראשון (נכון ל-26 בדצמבר 2021).
האמנים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
האמנים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד (נכון ל-26 בדצמבר 2021)
2020
"אם תרצי" של חנן בן ארי, שהיה לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו על פי מדיה פורסט, ו"שן ילד שן" של איתי לוי הם השירים שצעדו במקום הראשון במשך מספר השבועות הכולל הרב ביותר, 5 שבועות סך הכל. "" של סטטיק ובן-אל תבורי עם פיטבול הוא השיר שצעד במקום הראשון במשך מספר השבועות הרב ביותר ברצף, כ-4 שבועות. בדומה לשלוש השנים הקודמות, סטטיק ובן-אל תבורי הצליחו בשנה זו להביא את מרב השירים למקום הראשון, עם ארבעה שירים סך הכל.
חיים שפיר (איגרוף)
חיים שפיר (במקור, "חיים וייספיש"; 1929 – 17 באפריל 2021) היה איש אצ"ל ומתאגרף ישראלי. פעמיים ברציפות אלוף המכביה (1961 ו-1965) במשקל קל בינוני.
ביוגרפיה
שפיר נולד בתל אביב לאליקים גצל ולהניה ויספיש. בגיל 5 עברו לשכונת הצריפים בקריית מוצקין. בצעירותו התאמן ופיתח כישרון טבעי לאיגרוף. שפיר היה מתאגרף חובב והתפרנס למחייתו מעבודה כמסגר.
שפיר הצטרף בגיל 13, בשנת 1942, למועדון מכבי חיפה וגם התגייס לאצ"ל. באצ"ל השתתף במספר פעולות באזור חיפה ובאזור המרכז. לאחר ששמו הוזכר בין מבוקשי הבריטים, ברח לראש פינה ומשם המשיך לפעול. בין הפעולות הידועות בהן השתתף, פיצוץ תחנת רכבת חיפה מזרח וליל האווירונים, עת השמידו חלק ממטוסי ח"א הבריטי בתל נוף. הוא טען שנרדף על ידי מנהיגי היישוב, והוכה בידי אנשי ההגנה.
כמתאגרף
שפיר היה אלוף ישראל באיגרוף במשך 17 שנה. הוא הוכתר כאלוף ישראל במשקל חצי בינוני, בתחילה כחבר מכבי חיפה ולאחר מכן בבית"ר טבריה, בית"ר קריית מוצקין, א.ס.א. - טכניון בית"ר ישראל. היה חבר בנבחרת ישראל עם חברו, נחמן פרקש.
בתחרות האיגרוף של המכביה השישית שנערכו באולם גל רון ביפו בספטמבר 1961 זכה שפיר במדליית זהב במשקל חצי בינוני לאחר שניצח בקרב הגמר את שארל פיטוסי מצרפת, ב"קרב היפה ביותר" של ערב הגמרים.
שפיר השתתף ב-217 קרבות וסיים עם מאזן של 204 ניצחונות, 11 הפסדים, 2 תיקו, ומעולם לא נוצח בנוק-אאוט. נוצח בנוק-אאוט כאשר התייצב מול מתאגרפים במשקל גבוה משלו, כגון ישראל מקלר.
ב-17 באפריל 1979 ערך את קרב הפרישה שלו בקולנוע אורות מול בנו הבכור, אליקים, בן ה-16 (אז, סגן אלוף ישראל לנוער). הקרב הסתיים בתיקו.
היה בעלים ומאמן של מכון שפיר במוצקין, ואימן גם סטודנטים בטכניון. המשיך לאמן עד מלאת לו 70.
לשפיר נולדו שלושה בנים, שאת כולם לימד אגרוף, ובת שהייתה אלופת מכבי ישראל בהתעמלות מכשירים, בגיל 9.
נפטר ב-17 באפריל 2021.
אנואה השפלה
אנואה השפלה (שם מדעי: Bubalus depressicornis) הוא מין של תאו, האנדמי לאינדונזיה וחי רק באי סולאווסי בשטח של 5,000 קמ"ר.
מאפיינים
לאנואה השפלה פרווה בצבע חום בהיר-שחור, מספר נקודות לבנות על הלחיים, רצועה לבנה בתחתית הצוואר, הרגליים לבנות ולעיתים שחורות עם נקודות לבנות, זוג קרניים בצורת V ובאורך של 30 ס"מ לזכרים, ו-25 ס"מ לנקבות. אנואה השפלה גדול יותר מאנואה ההרים, גובהו בכתפיים 70–106 ס"מ, אורך ראשו וגופו 160–180 ס"מ, זנבו ארוך יותר ומגיע עד 40 ס"מ, משקלם של הזכרים עד 300 ק"ג, ושל הנקבות עד 150 ק"ג, הזכרים גבוהים וכהים יותר מהנקבות.
כפי ששמו מרמז הוא חי בעיקר ביערות גשם הנמצאים באזורים נמוכים, אנואות השפלה נמצאו גם באזורים גבוהים, ביצות, ובעבר אף באזור החוף.
אנואה השפלה הוא בעל חיים יחידאי הפעיל בשעות הבוקר, הצהריים והערב. כמו שאר התאואים הוא מבלה את זמנו בהתפלשות במים או בבוץ. בשאר היום הוא ינוח בצמחייה צפופה או במקומות מסתור אחרים. הזכרים טריטוריאליים ויסמנו את שטחם על ידי שתן או שפשוף הראש בעצים וצמחים אחרים. ההריון נמשך 275–315 ימים ובסופם נולד עגל אחד עם פרווה בהירה המתכהה בחלוף הזמן. העגל נגמל אחרי 6–9 חודשים ומגיע לבגרות בגיל שנתיים עד שלוש. תזונתם כוללת צמחי מים, שרכים, דשאים, ג'ינג'ר, דקלים, ופירות שנפלו מעצים, כמו כן, לעיתים קרובות הם מלקקים מלח. אנואות רועים לפעמים עם בבירוסות.
מצבו של אנואה השפלה הוא "סכנת הכחדה" בשל אובדן בית גידול הכולל בירוא יערות ויבוש ביצות, לצורך שטחי מרעה או חקלאות, וציד למכירת בשרו או למטרות שונות ברפואה הסינית, קיימים שמורות מוגנות אולם אין בהם אכיפה רצינית על הציד וייתכן כי בקרוב מצבם יהיה "נכחד בטבע". האוכלוסייה העולמית מוערכת בכ-5,000 פרטים. תוחלת חייו של אנואה השפלה כ-20 שנים.
פרנסיסקו וייארויה
פרנסיסקו חאבייר פרס וייארויה (נולד ב-6 באוגוסט 1966 בסרגוסה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
וייארויה שיחק בספרד לאורך כל הקריירה. הוא בלט במדיהן של ריאל סרגוסה, בה החל את הקריירה, בריאל מדריד בה זכה בגביע המלך הספרדי, ובדפורטיבו לה קורוניה, שם זכה בגביע נוסף. לזכותו 14 הופעות במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג בין היתר במונדיאל 1990.
קריירת משחק
וייארויה, יליד העיר סרגוסה, גדל בקבוצת הנוער ריאל סרגוסה המקומית. את צעדיו הראשונים בבוגרים עשה בקבוצת המילואים של המועדון, דפורטיבו אראגון, בליגה השלישית עם חמש הופעות בעונת. המאמן האיטלקי אנצו פרארי העלה אותו לקבוצה הבוגרת בעונת, כשהיה בן 18 בלבד. את הופעת הבכורה שלו (והיחידה בליגה באותה העונה) ערך כשפתח בהרכב בתבוסה 4–0 לברצלונה במחזור השני של העונה, ב-9 בספטמבר 1984. בשלהי העונה הוסיף חמש הופעות נוספות בטורניר גביע המלך הספרדי וגביע הליגה הספרדית. עם עזיבתו של פרארי בתום העונה חזר וייארויה לקבוצת המילואים, והמשיך לשחק לסירוגין בינה לבין הקבוצה הבוגרת עד לעונת, אז ערך 18 הופעות במדי המילואים ו-23 במדי הקבוצה הבוגרת.
בעונת, תחת המאמן רדומיר אנטיץ', הפך וייארויה לשחקן מפתח בהרכב הקבוצה. הוא החמיץ משחק ליגה אחד בלבד לאורך כל העונה, פתח בהרכב ב-37 משחקי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום החמישי ולזכות בכרטיס לגביע אופ"א. בעונת שוב ערך 37 הופעות ליגה, כולם בהרכב הפותח. הייתה זו עונתו האחרונה של וייארויה בקבוצת נעוריו, ובסך הכול ערך במדיה מאה הופעות ליגה, בהן כבש שישה שערים.
לקראת עונת הצטרף וייארויה לקבוצת הפאר ריאל מדריד. הייתה זו עונה קשה עבור ריאל, שהתחילה את העונה תחת ג'ון טושאק והחליפה מאמן פעמיים באותה העונה (אלפרדו די סטפנו החליף את טושאק, ואחריו הגיע מאמנו לשעבר של וייארויה בסרגוסה, רדומיר אנטיץ'). וייארויה הצליח לתפוס את משבצת המגן השמאלי הפותח של הקבוצה, וערך 36 הופעות ליגה באותה העונה. כמו כן, היה שותף לזכייתה של ריאל בתואר הסופר קאפ הספרדי עם ניצחון כפול על ברצלונה, אך גם להדחתה המפתיעה של ריאל ברבע גמר גביע אירופה לאלופות על ידי ספרטק מוסקבה.
בעונה לאחר מכן חזרה ריאל להתמודד על האליפות, והובילה את הטבלה עד למחזור הסיום. היא נזקקה לניצחון על טנריפה במחזור הנעילה על מנת להבטיח את התואר ואף הובילה 2–0, אך הרחקתו של וייארויה בכרטיס צהוב שני בדקה ה-69, כשריאל ביתרון 2–1, הייתה הראשונה בשרשרת טעויות של שחקני ריאל שעלו לה בהפסד 3–2 ובאובדן האליפות. כמו כן, היה שותף להפסד בגמר הגביע בדרבי מול אתלטיקו מדריד בתוצאה 2–0. וייארויה הוחלף במחצית, כשקבוצתו כבר בפיגור שני שערים.
הפיחות במעמדו של וייארויה הגיע לשיאו בעונת. הוא ערך ארבע הופעות ליגה בלבד, וכלל לא שותף בצמד משחקי הסופר קאפ בו זכתה ריאל לאחר ניצחון בצמד המשחקים על ברצלונה. בתום העונה, ולאחר ארבע עונות במדריד, נפרד מהמועדון, כשלזכותו 83 הופעות בליגה.
לקראת עונת עבר וייארויה לדפורטיבו לה קורוניה. בעונת הבכורה שלו שימש בעיקר כשחקן משלים עם 17 הופעות ליגה (מתוכן 16 בהרכב הפותח), וסייע לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה. כמו כן, הוא לא שותף בגמר הגביע בו גברה לה קורוניה 2–1 על ולנסיה. עונה לאחר מכן התמנה ג'ון טושאק לתפקיד המאמן, ותחתיו ערך וייארויה 25 הופעות ליגה.
מאמנו האחרון של וייארויה בריאל מדריד, בניטו פלורו, החתים אותו לקראת עונת בספורטינג חיחון. בעונת הבכורה שלו בקבוצה היה למגן השמאלי הפותח, ועם 38 הופעות ליגה סייע לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה. עונה לאחר מכן הייתה קשה מאוד לחיחון ולווייארויה עצמו. הקבוצה החליפה מאמנים לעיתים תכופות ובסך הכול ארבעה מאמנים שונים עמדו על הקווים באותה העונה. וייארויה עצמו ערך 13 הופעות ליגה בלבד (בכל הופעות הליגה שלו באותה העונה רשמה קבוצתו הפסד), וחיחון נשרה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה, עם שני ניצחונות ליגה בלבד לאורך כל העונה.
לקראת עונת עבר וייארויה לבדחוס מליגת המשנה, ולמעשה חזר לליגה זו לראשונה מאז ששיחק בקבוצת המילואים של סרגוסה. לזכותו 19 הופעות ליגה באותה העונה, בסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 33.
נבחרת ספרד
וייארויה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ב-20 בספטמבר 1989, תחת המאמן לואיס סוארס, בניצחון הביתי 2–0 על במשחק ידידות. הוא פתח בהרכב והיה לאחד מארבעה שחקנים שערכו בכורה בנבחרת באותו המשחק. בחודשיים שלאחר הופעת הבכורה שלו כבר ערך שתי הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990.
וייארויה זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. השחקן, שבאותו הקיץ עבר לשחק בריאל מדריד, פתח בהרכב במשחק הבכורה של ספרד בטורניר, שוויון 0–0 מול, והוחלף לאחר כשמונים דקות. הוא פתח ושיחק תשעים דקות בצמד הניצחונות של ספרד בשלב הבתים, 3–1 על ו-2–1 על, שבעקבותיהם עלתה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. וייארויה פתח ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה בהפסד 2–1 ל, בעקבותיו סיימה הנבחרת את דרכה בטורניר.
עד לפברואר 1992 הוסיף שלוש הופעות בלבד במדי הנבחרת, כולן במשחקי ידידות. בסך הכול סיים את דרכו הבינלאומית עם 14 הופעות במדי ספרד.
מגי סטפנס
מגי סטפנס (באנגלית: Maggie Steffens; נולדה ב-4 ביוני 1993), היא שחקנית כדורמים אמריקנית, בעלת מדליות זהב בכדורמים באולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
קומתה של סטפנס 1.75 מטר, היא זורקת ביד ימין ויש לה יכולת כיבוש שערים מוצלחת הן מקו חמישה מטרים והן מקו שני מטרים. בנוסף, היא משחקת כדורעף חופים לא תחרותי.
ביוגרפיה
סטפנס התחילה את הקריירה בנבחרת התיכון של מונטה ויסטה באלאמו קליפורניה וזכתה עימה באליפות הליגה בשנים 2007–2009.
סטפנס שיחקה עם נבחרת הכדורמים נשים של ארצות הברית ב-2010 וזכתה עמה בטורניר גביע העולם בכדורמים, שנערך בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד לאחר שכבשה את שער הניצחון בגמר מול נבחרת של אוסטרליה, 31 שנים לאחר הזכייה הקודמת של נבחרת ארצות הברית בטורניר הראשון שנערך בשנת 1979. כמו כן, זכתה באליפות העולם לליגות כדורמים. ב-2011 זכתה שוב באליפות העולם לליגות כדורמים.
באליפות העולם בכדורמים שנערכה בשאנגחאי, סין ביולי 2011 סיימה סטפנס עם חברותיה לנבחרת ארצות הברית במקום שישי. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, מקסיקו באוקטובר אותה שנה, היא כבשה את שער הניצחון בזריקות הכרעה בגמר מול קנדה. ב-2012 זכתה באליפות העולם לליגות כדורמים בפעם השלישית ברציפות כשהיא כובשת 11 שערים, המספר הרב ביותר בנבחרת.
המשחקים האולימפיים
באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה סטפנס השחקנית הבולטת בתחרות וכבר במשחק הראשון כבשה 7 שערים לזכות ארצות הברית והשוותה את השיא האולימפי לשערים במשחק בודד. בכל התחרות כבשה 21 שערים, שיא אולימפי לתחרות, וזכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית.
סטפנס התחייבה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד, אך דחתה את מועד כניסתה כדי להתאמן עם נבחרת ארצות הברית לקראת אולימפיאדת לונדון (2012).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה סטפנס קפטן נבחרת ארצות הברית בכדורמים וכבשה את מירב השערים. היא זכתה שוב במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית.
המוזיאון היהודי של סלוניקי
המוזיאון היהודי של סלוניקי (ביוונית: Εβραϊκό Μουσείο Θεσσαλονίκης) נמצא במרכז העיר סלוניקי. הוא נוסד בשנת 2001, ונמצא בבניין ובו שתי קומות של מוצגים מוזיאוניים המתארים את קהילת יהדות סלוניקי לאורך הדורות.
היסטוריה
עד לחורבנה, ישבה בעיר סלוניקי אחת הקהילות היהודיות הגדולות באירופה, עם כ-56,000 תושבים יהודים, שהיוו מעל שליש מתושבי העיר. השפעת היהודים על המסחר והתרבות בעיר הייתה כה דומיננטית, עד כי בשבתות היה המסחר בעיר מושבת, כולל הנמל. הקהילה היהודית בסלוניקי חרבה בשואה.
בנין המוזיאון, הנמצא ברחוב Ag. Mina 13, נבנה בשנת 1904 כפסאז' קניות, על ידי האדריכל האיטלקי ויטליאנו פוזלי. בין השנים 1909 ל-1941 אכלס הבניין סניף של בנק אתונה; הבניין היה בין היחידים ששרד את השריפה הגדולה ב-1917. הבניין שופץ בין השנים 1998 ל-2003. המוזיאון נחנך ב-13 במאי 2005 על ידי אוונגלוס וניזלוס, אז שר התרבות, ואנדריאס ספיחה, נשיא הקהילה היהודית בסלוניקי.
במוזיאון מוצגים מסמכים, תמונות, פריטי אופנה וחפצי אומנות ודת המאפיינים את חיי היהודים בקהילה.
בקומת הכניסה קיים קיר רחב המפרט את שמות יהודי הקהילה שנספו בשואת יהודי סלוניקי. כמו כן, מוצגות מצבות מבית הקברות המקומי שחוללו בזמן מלחמת העולם השנייה. כן קיימים במוזיאון אולם ספרייה ומחקר גדול, וחנות מזכרות.
בקומה השנייה מוצגת ההיסטוריה של יהודי העיר, החל מהמאה ה-3 לספירה, וכן מוצגים פרטים מחיי היהודים בקהילה, כולל חגים, שבתות, חתונות וימי חול. תערוכה נפרדת מציגה את שואת יהודי סלוניקי, במהלכה נשלחו רוב היהודים, כ-50,000 במספר, למוות באושוויץ ובברגן-בלזן.
במוזיאון מבקרים אלפים בשנה, בעיקר יהודים, אך גם תושבי סלוניקי, כולל תלמידי בתי ספר.
ברוך שוב
ברוך שׁוּבּ (3 במרץ 1924 – 18 בדצמבר 2020) היה פרטיזן בתקופת מלחמת העולם השנייה ויושב ראש ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות ומורדי הגטאות בישראל, חבר בהנהלת יד ושם, בוועדת חסידי אומות העולם, בדירקטוריון ועידת התביעות ובמרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל.
בתקופת השואה
שוב נולד ליוסף–חיים ולרבקה במשפחה דתית-חסידית אמידה בת ארבעה ילדים בווילנה, ליטא. למד בגימנסיה עברית וסיים לימודיו בתעודת בגרות פולנית. לאחר כיבוש וילנה על ידי ברית המועצות בשנת 1939, ועם סיפוחה בשנת 1940, הרשויות הקומוניסטיות הלאימו את העסק של אביו, אולם ליהודים הותר לרכוש השכלה גבוהה. שוב ניצל זאת ולמד הנדסת מכונות בבית הספר הטכני הגבוה בעיר. עם כיבוש וילנה על ידי הגרמנים ביוני 1941 ותחילת רצח יהודי העיר בפונאר השיג שוב עבודה במוסך צבאי גרמני. לאחר כליאת יהודי העיר בגטו, בספטמבר, ברח לרדושקוביצה, שם המשיך לעבוד במוסך צבאי גרמני. באביב 1942 היה מיוזמי הקמתה של מחתרת בגטו. הוא קיבל מידע לפיו אמו עדיין חיה בווילנה ושב לווילנה, שם המשיך לעבוד במפעלים גרמניים. הוא הקים קבוצת מחתרת, היה שותף ברכישת אקדחים והצטרף לארגון הפרטיזנים המאוחד. לאחר אקציות שהתרחשו בספטמבר 1943 עזב ליער רודניקי, שם לחם עם חבריו בשורות הפרטיזנים. לאחר מכן הצטרף ליחידה של הצבא האדום והשתתף בפעולות קרביות.
ביולי 1944 שב שוב לווילנה עם שחרורה אך לא מצא איש מבני משפחתו, שנרצחו בשואה. שוב הצטרף לצבא האדום, לחם ונפצע.
לאחר השואה
שוב הגיע למחנה דרור של המוסד לעלייה ב', ששכן ליד העיר בארי באיטליה. שם פגש את אשתו לעתיד, נלי (קורנליה) לבית רינג, ילידת טשין ששרדה את השואה כשקפצה מהרכבת שהובילה את הוריה למחנה מוות. שניהם עלו לארץ ישראל באוקטובר 1945 באוניית המעפילים "פטר ב". הוא שירת ב"הגנה" ובמלחמת העצמאות היה טכנאי מטוסים בחיל האוויר. לאחר המלחמה עבד ב"אל על", היה מהנדס טיס ולימים מנהל מהנדסי הטיס ב"אל על" וכן עובד בכיר במגוון תפקידים עד פרישתו.
שוב היה יושב ראש ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות ומורדי הגטאות בישראל, חבר בהנהלת יד ושם, בוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם, בדירקטוריון ועידת התביעות ובמרכז הארגונים של ניצולי השואה. בשנת 2010 הדליק משואה בטקס הממלכתי בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם.
בשנת 1995 יצא לאור בהוצאת מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ', ספרו האוטוביוגרפי "מעבר לשמי העננה"
לשוב ולרעייתו נולדו שני בנים, שהיו טייסי קרב בחיל האוויר ואחר כך קברניטים ב"אל על". בנו, ד"ר יוסי שוב, הוא יו"ר איגוד הטייסים הישראלי.
שוב נפטר ב-18 בדצמבר 2020 בגיל 96.
דנה רייזנייצה-אוזולה
דנה רייזנייצה-אוזולה (בלטבית: Dana Reizniece-Ozola; נולדה ב-6 בנובמבר 1981) היא שרת האוצר של לטביה. היא נבחרה כחברה בסאימה ה-10, 11 ו-12 של לטביה והייתה יושבת ראש ועדת החינוך, התרבות והמדע וחבר בוועדה לענייני משפט ובוועדה ליחסי אירופה.
רייזנייצה-אוזולה היא גם שחמטאית המחזיקה בתואר רב-אמן לנשים משנת 2001. נכון לינואר 2019, מדורגת במקום הראשון בין הנשים ובמקום ה-21 הכללי בלטביה לפי מד כושר.
קורות חייה
בין השנים 2006 ו-2014 רייזנייצה-אוזולה שימשה יועצת למועצת המנהלים, חברת מועצה וראש ומנהלת פארק היי טק בוונטספילס. לפני כן, היא הייתה חברת מועצת המנהלים של מרכז מחקר וחברת השקעות בתעשייה. היא גם עבדה במועצת העיר של ונטספילס כראש חטיבת ההשקעות.
רייזנייצה-אוזולה למדה תרגום באוניברסיטת ונטספילס וסיימה לימודי תעודה כמתרגמת מקצועית בשנת 2004; בשנת 2008 סיימה לימודי משפטים בקולג' אוניברסיטת ונטספילס בלטביה והוסמכה כעוזר משפטי. בשנת 2007 היא סיימה לימודי תואר שני בתרגום וטרמינולוגיה בקולג' אוניברסיטת ונטספילס ובשנת 2013 תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת החלל הבינלאומית בצרפת. היא אף השתלמה במנהל תעשיית החלל בנאס"א בשנת 2010. היא דוברת שש שפות: לטבית, אנגלית, רוסית, גרמנית, צרפתית וספרדית.
היא ניהלה מספר פרויקטים הקשורים טכנולוגיות לוויינים וחלל, בהם הפרויקט לשיגור לוויין לטבי ראשון לחלל, "ונטה-1", אשר פותח בפארק ההיי טק ונטספילס. היא זכתה פעמיים באליפות אירופה לנוער בשחמט, הייתה אלופת העולם לנוער בשחמט אלוף שחמט ומשנת 2001 היא רב אמן לנשים בשחמט.
חומת קרל החמישי
חומת קרל החמישי (באנגלית: Charles V Wall; במקור בספרדית: Muralla de San Benito - "חומת סט. בנדיקטוס") היא חומת מגן המהווה חלק מהביצורים של הטריטוריה הבריטית שמעבר לים גיברלטר. החומה נבנתה בשנת 1540 בפקודתו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר שגיברלטר הותקפה על ידי שודדי ים ברברים בספטמבר 1540 ונועדה להשיג שליטה מליאה בחלקו הדרומי של חצי האי. החומה נותרה ברובה ללא פגע, והיא משתרעת מהבאסטיון הדרומי ועד לפסגת צוק גיברלטר.
דנה רייזנייצה-אוזולה
קריירה כשחמטאית
רייזנייצה-אוזולה זכתה באליפות לטביה בשחמט לנשים בשנים 1998, 1999, 2000, ו-2001. בשנים 1998 ו-1999 היא זכתה באליפות אירופה לנשים בשחמט מתחת לגיל 18. מד הכושר.
בסיבוב ה־42 של אולימפיאדת השחמט 2016 רייזנייצה-אוזולה, אשר שיחקה בלוח הראשון של נבחרת לטביה, ניצחה את אלופת העולם לנשים חואו ייפאן. היה זה ניצחון מפתיע כיוון שאותה עת רייזנייצה-אוזולה הייתה מדורגת אלפי נקודות נמוך יותר במד כושר מאלופת העולם.
חומת קרל החמישי
תיאור
הקטע העליון של החומה, מעט דרומה משם, נמשך עד לפיסגת צוק גיברלטר. החומה יוצרת 4 זיגזגים במעלה הצוק בתצורה המאפשרת למגינים לירות אש מאגפת לכל הצדדים.
דנה רייזנייצה-אוזולה
קריירה כשחמטאית
דנה רייזנייצה-אוזולה שיחקה בנבחרת לטביה באולימפיאדות שחמט בשנים 1998, 2000, 2004, 2006, 2010, 2012, 2014, 2016. בכל האולימפיאדות שיחקה בלוח הראשון של נבחרת ארצה. לצורך השתתפותה באולימפיאדת השחמט בשנת 2016 ביקשה חופשה מיוחדת מתפקידה כשרת האוצר.
חומת קרל החמישי
תיאור
חומה נוספת הממשיכה מהחלק התחתון של חומת קרל החמישי כמעט עד לפיסגת הצוק, היא החומה המורית. בעבר סברו שהיא חומה עתיקה מהתקופה המורית של גיברלטר, אך למעשה חומה זו, שנקראה במקור בספרדית "חומת סט. ריימונד" ("Muralla de San Reymondo") וכן נקראת "חומת פליפה השני", נבנתה במהלך המאה ה-16 על ידי פליפה השני, מלך ספרד כקו הגנה שני.
אשלי מדיסון
ב-15 ביולי 2015 הודיעו האקרים שהעתיקו מהאתר את הנתונים של כל הלקוחות, כולל שמות, כתובות, פנטזיות מיניות ונתוני כרטיס האשראי, ואיימו לפרסם את כל הנתונים באינטרנט במידה שהאתר אשלי מדיסון והאתר EstablishedMen.com, אשר אף הוא אתר היכרויות בבעלות Avid Life Media, לא ייסגרו באופן סופי. ב-22 ביולי פרסמה קבוצת ההאקרים את השמות הראשונים של לקוחות האתר, וכל שאר נתוני המשתמשים פורסמו ב-18 באוגוסט 2015. נתונים נוספים (כולל כמה תכתובות דואר אלקטרוני של המנכ"ל) פורסמו ב-20 באוגוסט 2015.
דנה רייזנייצה-אוזולה
קריירה כשחמטאית
רייזנייצה-אוזולה שיחקה בנבחרת לטביה גם באליפות אירופה בשחמט לנשים בשנים 1999, 2001, 2011, 2015.
אשלי מדיסון
מודל עסקי
שלא בדומה לאתרי ההיכרויות הבולטים Match.com או eHarmony, המודל העסקי של אשלי מדיסון מבוסס על תשלום לפי פעולות ולא על תשלום עבור מנוי חודשי. על מנת ששני חברים באתר יקיימו שיח ביניהם אחד מהחברים, כמעט תמיד הגבר, חייב לשלם על מנת ליזום את השיחה. לאחר קיום שיחה בין שני חברים, כל השיחות בין אותם שני החברים יתקיימו ללא עלות נוספת. האתר מכיל גם כלי צ'אט, שהשימוש בו כרוך בתשלום בהתאם למשך השיחה. הנשים באתר יכולות לשלוח הודעות לאנשים האחרים בחינם, אך הגברים חייבים לשלם על מנת לקרוא את ההודעות. גברים חייבים תמיד לשלם על מנת לשלוח הודעות לנשים.
חומת קרל החמישי
היסטוריה
בשעה שחומת קרל החמישי נבנתה, היוו התקפות מצד שודדי ים ברברים את האיום המרכזי לגיברלטר. בספטמבר 1540 הותקפה גיברלטר מכיוון דרום, בו הייתה ההגנה חלשה וכמעט לא קיימת, על ידי שודדי ים בפיקודו של פיאלי ח'אמט (Piali Hamet), אחד מהקפטנים של ח'יר א-דין ("ברברוסה"). בהתקפה נלקחו מאות מתושבי גיברלטר לבני ערובה או לעבדים וכן הכנסייה של גיברלטר נבזזה וחפצי הערך שלה נגנבו. רבים מהשבויים שוחררו לבסוף, כאשר כוח מהצי הספרדי בפיקודו של ברנרדינו דה מנדוזה יירט את הספינות של שודדי הים ליד האי אלבורן. במקור, החומה נקראה "חומת סט. בנדיקטוס" (Muralla de San Benito) ונבנתה במטרה להגן על הצוק מפני תקיפות עתידיות מכיוון דרום.
בשנת 1552 ערך המהנדס הצבאי האיטלקי ג'ובאני בטיסטה קלבי מקצה שיפורים לחומה. קלבי תכנן חומה שתימשך בכיוון מזרח-מערב בקו ישר מהחוף לאורך 280 מטרים, עד הגיעהּ למתלול; מכאן תימשך חומה רוחבית בכיוון צפון-דרום לאורך הצוק, ולאחר מכן תימשך בזיגזג עד לפיסגת הצוק.
דנה רייזנייצה-אוזולה
דנה רייזנייצה-אוזולה באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1998 ל-2016 השתתפה דנה רייזנייצה-אוזולה ב-8 אולימפיאדות שחמט:
אשלי מדיסון
מודל עסקי
בהתאם לתנאי האתר, עבור כל המשתמשים האורחים (משתמשים שעדיין לא שילמו במסגרת השימוש באתר), מופעל באופן אוטומטי הכלי "המלאכיות של אשלי" (Ashley's Angels) אשר במסגרתו האתר שולח הודעות מפרופילים פיקטיביים, אשר לא מזוהים כפרופילים פיקטיביים, כאשר המשתמשים האורחים עשויים לבחור לשלם על מנת לקרוא או להגיב לפרופילים הפיקטיביים. בתנאי האתר מצוין שכלי זה נועד "לספק בידור" למשתמשי האתר.
חומת קרל החמישי
היסטוריה
פליפה השני, בנו של קרל החמישי, עלה לכס המלוכה בשנת 1556 לאחר פרישת אביו ומינה את המהנדס הג'נובאי ג'ובאני ג'אקומו פאלארי פראטינו להמשיך את ביצור החומה. פראטינו החליט שיש לנטוש את החומה הרוחבית וכן את הזיגזגים שתכנן קלבי (העבודות בשני קטעי החומה הללו טרם נסתיימו אז). במקום זה, פראטינו תכנן חומה שתמשיך את הקו של החלק התחתון של החומה עד לפיסגת הצוק. בניית החלק העליון שתכנן פראטינו נסתיימה בשנת 1575 והיא החומה הידועה כיום בשם החומה המורית או חומת פליפה השני. העבודות על החומה הרוחבית אמנם הופסקו, אך המהנדס הראשי של המלך פליפה השני, טיברקו ספנוקי (Tibúrcio Spanucchi), סירב להפסיק את העבודות על הזיגזגים. העבודות נסתיימו לבסוף בשנת 1599 ויצרו את החלק העליון של חומת קרל החמישי. החומה הרוחבית שתוכננה על ידי קלבי מעולם לא נבנתה.
אשלי מדיסון
מודל עסקי
בעת הרישום לאתר המשתמש נותן כתובת דואר אלקטרוני, אך האתר אינו מוודא שזו כתובתו. מצב זה מאפשר רישום של אדם ללא ידיעתו.
דנה רייזנייצה-אוזולה
קריירה פוליטית
מאז שנת 2014 רייזנייצה-אוזולה היא שרת האוצר של לטביה. היא חברה של במפלגת איחוד הירוקים והחקלאים (ZZS), היא חברת הסאימה החל משנת 2010 ושימשה סגנית יושב ראש הסאימה ה-10, 11 ו-12.
אשלי מדיסון
מודל עסקי
האתר גובה כסף על מנת למחוק חשבונות משתמש מהאתר. על ידי תשלום עבור מחיקת חשבונות משתמש, נמחקות גם כל ההודעות שהועברו באתר מאותו חשבון המשתמש, כולל מתיבות הדואר של הנמענים.
חומת קרל החמישי
היסטוריה
חלקה העליון של חומת קרל החמישי שופצה לאחרונה על ידי קרן בוניטה (Bonita Trust) בשיתוף עם ממשלת גיברלטר. החומה כעת במצב טוב ובנוסף הותקן בה מעקה, כך שניתן ללכת בה מחלקה התחתון ועד לפיסגת הצוק. החלק העליון של החומה נמצא בתוך שמורת הטבע הצוק העליון שנוסדה בשנת 1993 ומכסה 40% משטחה הכולל של גיברלטר. דרך אינגליס (Inglis Way), אחת משבילי ההליכה של שמורת הטבע, מתחילה ליד שער קווינס, סמוך לקצהו התחתון של החלק העליון של החומה בסוללת הנסיך פרדיננד.
אשלי מדיסון
הפריצה ופרסום מאגר הנתונים המלא של האתר
ב-15 ביולי 2015 האתר נפרץ על ידי קבוצת האקרים המכנה עצמה "צוות אימפקט" (The Impact Team). ההאקרים טענו באותה העת כי הצליחו להעתיק את מאגר הנתונים של אשלי מדיסון, המכיל מידע אישי על משתמשי האתר. קבוצת ההאקרים איימה לפרסם את מאגר הנתונים באינטרנט, כולל השמות של משתמשי האתר, אלא אם כן האתר ייסגר באופן מיידי.
דנה רייזנייצה-אוזולה
משפחתה
רייזנייצה-אוזולה נשואה לכלכלן אנדריס אוזולס, המשמש כמנהל סוכנות ההשקעות והפיתוח של לטביה. לזוג ארבעה ילדים.
אשלי מדיסון
הפריצה ופרסום מאגר הנתונים המלא של האתר
ב-20 ביולי 2015 פורסמו לראשונה באתר של "אשלי מדיסון" שלוש הצהרות שהתייחסו לפריצה. אחת ההצהרות ציינה כי "בשלב זה, הספקנו להפעיל הגנות על האתרים שלנו, ולסגור את נקודות הגישה הלא מורשות. אנו עובדים עם סוכנויות אכיפת החוק, אשר חוקרות את המעשה הנפשע הזה. כל האחראים לפעולות הטרור הקיברנטיות יישאו באחריות על כך." כמו כן ההצהרה ציינה שצוות האתר הצליח להסיר בהצלחה את כל המאמרים באינטרנט אשר קשורים לאירוע זה, ואשר במסגרתם פורסם מידע המאפשר זיהוי אישי של משתמשי האתר. בנוסף לכך צוין גם כי האתר שוקל להפסיק לגבות תשלום על מחיקת חשבונות משתמשים.
ב-21 ביולי דווח כי קבוצת ההאקרים פרסמה את הפרטים של 2,500 מלקוחות האתר, על אף שמנגד אתר "אשלי מדיסון" הכחיש זאת, וטען כי רק שני שמות פורסמו.
בתגובה, חברת אשלי מדיסון פרסמה הודעה באתר האינטרנט שלה בו טענה כי החברה עובדת כעת יחד עם הרשויות בחקירת הפריצה, וציינה כי "לא נשב בחיבוק ידיים ונאפשר לגנבים הללו לכפות את האידאולוגיה האישית שלהם על אזרחי העולם". החברה הציעה פרס בסך חצי מיליון דולר קנדי למי שיביא לאיתור הפורצים לאתר.
בישראל
בחודש מאי 2014 החל אתר "אשלי מדיסון" לפעול בישראל (אם כי ישראלים רבים השתמשו בשירותיו עוד קודם לכן). בקיץ 2014 שודר בערוץ 2 ובערוץ 10 סרטון פרסומת לאתר "אשלי מדיסון", שבה מוצגים בני זוג נשואים כזומבים שהגלישה לאתר "אשלי מדיסון" מחזירה אותם לחיים. שידור זה נפסק בהוראת הרשות השנייה, בנימוק שהסרטון אינו עומד בכללים. מפעילת האתר, חברת Avid Life Media, ערערה על ההחלטה, אך הרשות השנייה לא אישרה את שידור הפרסומת. חברת Avid Life Media עתרה לבג"ץ, אך העתירה נדחתה.
בקובץ המנויים של "אשלי מדיסון", שפורסם לאחר הפריצה לאתר, נכללו 170,000 כתובות דואר אלקטרוני ישראליות.
גרג הורביץ
גרג אנדרו הורביץ (באנגלית: Gregg Andrew Hurwitz; נולד ב-10 באוגוסט 1973) הוא סופר, תסריטאי ומפיק אמריקאי. מרבית ספריו הם מסוגת המתח.
התסריטים שכתב כוללים עיבוד תסריט קולנועי לספרו יתום X, עיבוד טלוויזיוני לספר "דגלים שחורים: עליית דאעש" של הסופר והעיתונאי ג'ובי ווריק ותסריט לסרט שיצא לאקרנים בשנת 2017 "הספר של הנרי". הורביץ אף כתב ספרי קומיקס למו"לים מפורסמים של ספרי קומיקס כ-DC קומיקס ומארוול קומיקס.
חיים אישיים והשכלה
הורביץ גדל באזור מפרץ סן פרנסיסקו, כיום הוא גר עם משפחתו בלוס אנג'לס. הוא נשוי ואב לשתי בנות. בוגר אוניברסיטת הרווארד.
הורביץ חיבר את הספרים "המגדל", "דקות לשרוף", "אל תזיק", "סעיף ההרג", "התוכנית", "פותר בעיות", "ירייה אחרונה", "סופר הפשע", "סומך על אף אחד", "אל תסתכל אחורה", וסדרת הספרים "פרויקט X". ספריו נבחרו לרשימת הספרים הטובים ביותר של השנה על ידי אגודת סופרי המתח הבינלאומית (ITW), היו מועמדים לפרס ה-CWA - פגיון הפלדה על שם איאן פלמינג. נבחרו לארבעה מועדוני ספרים גדולים לספרות ותורגמו ל-28 שפות.
הזכויות לספרו "פרויקט X" משנת 2016 נרכשו על ידי אולפני האחים וורנר. השחקן בראדלי קופר צפוי לביים את הסרט, בעוד הורביץ יכתוב את העיבוד לתסריט. הורוויץ כתב חוברות קומיקס על דמויותיהם של "וולברין", "המעניש", ו-"Foolkiller" עבור מארוול קומיקס, ופרסם מאמרים אקדמיים על שייקספיר. הוא לימד כתיבה במחלקה לאנגלית של USC והעביר הרצאות אורח באוניברסיטאות UCLA והרווארד. הוא גם כתב והפיק את העונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "V".
הוא היה אחד הכותבים של סדרת חוברות הקומיקס באטמן: האביר האפל לחברת הקומיקס DC בשנת 2012.
טייפקאסטינג
טייפקאסטינג (באנגלית: Typecasting), הוא הלחם של המילה "טייפ" (טיפוס) עם "קאסטינג" (ליהוק).
בטלוויזיה, קולנוע ותיאטרון, טייפקאסטינג הוא התהליך שבו שחקן מסוים הופך להיות מזוהה עם דמות מסוימת; תפקיד מסוים (אחד או יותר), או, דמויות שיש להן את אותן התכונות או מגיעות מאותה קבוצה חברתית או אתנית. היו מקרים שבהם שחקן הפך לכל כך מזוהה עם תפקיד מסוים, ולפיכך היה לו קשה למצוא עבודת משחק של דמויות אחרות.
לחלופין, במאי יכול לבחור ללהק שחקן בניגוד לטייפקאסט שלו; כלומר, ללהקו לתפקיד שיהיה כל כך יוצא דופן עבור אותו שחקן, על מנת ליצור אפקט דרמטי או קומי.
בלדה לאביב הבוכה
בלדה לאביב הבוכה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של בני תורתי.
אודות הסרט
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קולנוע דרום 2012, אחר-כך הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים, בו זכה מארק אליהו לפרס על המוזיקה.
זהו השני בטרילוגית סרטיו של תורתי, נעדרי זמן ומקום. כל אחד מהם הוא מחווה למדיום שעיצב את הווי הפריפריה הישראלית. "הבלדה" היא מחווה למוזיקה המזרחית השורשית ולרדיו. כל הסרט נע סביב יצירה שנקראת "סימפוניית האביב הבוכה", אותה מנגנים בסיומו. את הבלדה מנגנים שמונה נגנים, כאשר כל אחד מהם מנגן על כלי קדום אחר: עוד, סנטור, טאר, נאי, זארב, דאריה (תופי מסגרת) וקמנצ'ה. טאווילה, גיבור הסרט, עורך מסע לחיפוש נגנים מעולים שינגנו איתו את הבלדה, הוא הולך מכפר לכפר, מבקר בבתי המרזח המקומיים, שם מנגנים ושותים ובכל כפר הוא אוסף נגן. בדרכו בתחנות השונות הוא נתקל בנבל (יחזקאל צ'קודה), שכל מה שמעניין אותו זה בצע כסף שמנסה לסכל את תוכניותיו.
הסרט הוא מחווה לסרטי הסמוראים. היחס לכלי הנגינה, לאדם שבנה אותו למורה, דומה בין הנגן במזרח לסמוראי. הסרט גם עורך מחווה למערבונים של סרג'ו לאונה, ג'ון פורד והווארד הוקס. תשעת הנגנים הם כמו תשעת המופלאים שמלווים את הסרט לאורכו, בתי המרזח ודמות הנבל, מושפעים גם הם מהמערבונים.
עלילת הסרט מתרחשת במבני אבן. לצורך כך תורתי צילם מבני אבן שונים באזורים שונים ברחבי ישראל: בין השאר בכנסייה בבית ג'מאל, ביפו, בבת שלמה ובבית גוברין.
חלק נכבד מהאנשים שמשחקים בסרט, הם חסרי ניסיון קודם במשחק (non-actors), והם בחלקם זמרים - אישתר, אדר גולד, דודו טסה, או נגנים - מארק אליהו, אמיר שהסר, גיל רון שמע. את שיר הנושא 'בלדה לאביב הבוכה' כתב בני תורתי ללחן של מארק אליהו ומבצעות אותו בביצוע המקורי אישתאר ורינת בר, ביצוע נוסף מבוצע על ידי אישתאר ואדר גולד.
עלילה
יוסף טאווילה, נגן הטאר האגדי של להקת "אנסמבל טורקיז" ואברהם מופרדי, כתבו את הסימפוניה "האביב הבוכה". בערב הבכורה של השמעת הסימפוניה אירעה תאונת דרכים, טאווילה נרדם תוך כדי נהיגה, שניים מאנשי התזמורת נהרגו. מהתאונה יצאו בחיים טאווילה, אברם מופרדי ומרגרט (זוגתו של טאווילה, שהייתה הזמרת של הלהקה) שנהפכה לנכה על כסא גלגלים. טאווילה נשפט ונידון למספר שנות מאסר. לאחר שחרורו מהכלא הוא נוטש את אהובתו ואת המוזיקה, פותח בית מרזח ושוקע בדיכאון.
הסרט מתאר את המתרחש עשרים שנה אחרי התאונה. יום אחד מופיע על מפתנו של טאווילה עמרם, בנו של אברהם מופרדי, ומספר שאביו גוסס מסרטן ומבקש ממנו להקים הרכב שינגן את "האביב הבוכה". טאווילה מחליט להגשים את משאלתו האחרונה של חברו משכבר הימים ויוצא למצוא את טובי הנגנים להרכב שינגן בפני מופרדי את היצירה לפני לכתו מהעולם.
מועמדויות לפרס אופיר
הסרט היה מועמד לפרס אופיר בתשע קטגוריות שונות, מתוכן זכה בארבע:
גרר הידרודינמי
על כל גוף הנמצא בתוך זורם יחולו כוח גְּרָר הִידְרוֹדִינָמִי ומומנטים כתוצאה מהזרימה סביבו. גודל הכוח יהיה תלוי במהירות הזרימה יחסית \vec U, צורת הגוף ותכונות הזורם \rho, \mu וכדומה. אם לגוף צורה שרירותית, יחולו על הגוף מומנטים וכוחות בשלושת כיווני הצירים (ראו תמונה). נהוג לבחור בציר המקביל לכיוון החיובי של הזרימה כך שהכוח בכיוון ציר זה יכונה 'כוח גרר'.כוח זה מהווה בור אנרגטי בזרימה. המומנט בציר זה נקרא 'מומנט סיבוב'. כוח חשוב נוסף המאונך לכיוון הזרימה המשמש לנשיאת משקל הגוף, נקרא כוח עילוי. המומנט בציר זה נקרא 'מומנט פיתול'. מרכיב נוסף, הוא כוח צד. כוח זה אינו בור או מקור אנרגטי. המומנט בציר זה נקרא 'מומנט הרמה'. כאשר הגוף הנמצא בזרימה הוא סימטרי במישור העילוי-גרר, כדוגמה מטוס, רכב או אונייה, כוח הצד ומומנטי הסיבוב והפיתול נעלמים כך שהבעיה הופכת דו-ממדית: כוח עילוי, כוח גרר ומומנט הרמה.
רקע פיזיקלי
כוח הגרר אינו מופיע בצורה מפורשת במשוואות נאוויה-סטוקס, אלא מתקבל מפתרון מלא שלהן (שדה המהירויות ושדה לחצים) כתוצאה מתנאי הגבול \vec{v}=0 (אי חדירה ואי החלקה על משטח הגוף). כלומר, כדי לקבל את ערך כוח הגרר האינטגרלי, יש לסכום את כל המאמצים (מאמצי הגזירה המשיקיים ומאמצי הלחץ המאונכים) על משטח הגוף בצורה הבאה,
למשוואות נאוויה-סטוקס לא קיים פתרון כללי ידוע, אלא רק תחת הנחות מסוימות המאפשרות פתרונות עבור מקרים אחדים, ומכאן שלא ניתן למצוא את ערך כוח הגרר.
כאשר ניתן לעשות שימוש בהנחות סבירות למציאת שדה מהירויות ולחצים, בהינתן שהגוף עליו פועל כוח הגרר הוא מורכב גאומטרית (לדוגמה עלווה של עץ) תצריך מציאת ערך כוח הגרר כוח מחשוב אדיר. לפיכך, נוסחו במהלך ההיסטוריה של חקר הגרר, מספר מודלים שונים לביטוי הגרר על גופים שונים תחת תנאי זרימה שונים.
המודל הקלאסי
המודל הקלאסי אותו ניסח לורד ריילי (Rayleigh) מתאים לגופים הנמצאים תחת משטר זרימה בעל מספר ריינולדס, Re\gg 1 (כלומר, השפעות הצמיגות זניחות) נראה כך:
כאשר, \rho היא צפיפות הזורם, U היא מהירות הזרימה ה"חופשית" (כלומר רחוק מהגוף עליו פועל הגרר), C_D הוא מקדם הגרר (אופייני לכל צורה ותנאי זרימה) ו־A הוא גודל גאומטרי המאפיין את הצורה.
בדרך־כלל הגודל A הוא אחד משלושת הגדלים הבאים:
מקדם כוח הגרר
בספרות קיים מספר רב של ערכים סמי-אנליטיים ואמפיריים עבור מקדם כוח הגרר תחת תנאי זרימה שונים וצורות הנדסיות שונות. מקדם הגרר מוגדר כיחס בין הפרשי הלחצים של הצורה (למשל לפני ואחרי הקוביה) לבין האנרגיה הקנטית (חצי המהירות בריבוע, שכאמור מורכבת מהמהירות הממוצעת והטורבולנטית). מקדמי הגרר המדוברים הם למעשה ממוצע מרחבי של מקדמי הגרר ולמעשה ללא המיצוע מקדם הגרר משתנה במרחב, לדוגמה מקדם הגרר במרכז הקוביה הוא שונה ממקדם הגרר בקצה הקוביה. נתבונן כדוגמה במקדם כוח הגרר על ספירה (ראה גרף א,). ניתן לראות בגרף א' את מקדם כוח הגרר כתלות במספר ריינולדס Re. במספרי ריינולדס נמוכים הזרימה מסביב לספירה אינה מתנתקת מפני השטח שלו, השובל הוא למינרי ורוב כוח הגרר נובע מחיכוך (ראה חוק סטוקס - במידע נוסף). ניתן להראות כי מקדם הגרר במשטר זרימה זה מתנהג לפי C_D=24/Re. (נשים לב כי כאשר אז ) ככל שעולה מספר ריינולדס עד לערך של, מקדם כוח הגרר יורד אך לא בקצב שמנבא חוק סטוקס. שובל טורבולנטי מתפתח וגדל בחלקה האחרי של הספירה בזמן שנקודת ההיפרדות של קווי הזרימה מפני שטח הכדור מתקדמת מחלקו האחורי לכיוון חלקו הקדמי. הלחץ בשובל נמוך יחסית ללחץ הנבנה בקדמת הספירה כך שב 95% מכוח הגרר נובע מהפרשי לחצים. ב מקדם כוח הגרר כמעט קבוע וכי בחלקה האחורי של הספירה ישנו שובל ערבולי. נשים לב כי כאשר אז.
במספרי ריינולדס, מתרחשת תופעת מעבר ושכבת הגבול על חלקה הקידמי של הספירה הופך טורבולנטי. נקודת ההיפרדות של קווי הזרימה נעה ממרכזו בכיוון מורד הזרימה על פני הכדור כך שאזור השובל קטן, הגרר נטו הפועל על הספירה קטן ומקדם הגרר יורד באופן פתאומי בהתאמה. מהירות הזרימה בה מתרחש מעבר זה תלויה בחיספוס הספירה (חספוס משטחים) ומאפייני הזרימה הפוגשת את הספירה. לדוגמה, תפקידן של הגומחות הקטנות שבפני כדור גולף הוא לגרום למעבר מהיר יותר לשכבת גבול עירבולית ובכך להוריד את הגרר הפועל על הכדור.
קישורים חיצוניים
מודלים למשטרי זרימה בהם ישנה חשיבות לצמיגות:
סטיג ונרסטרום
סטיג אריק קונסטאנס ונרסטרום (בשוודית: Stig Erik Constans Wennerström; 22 באוגוסט 1906 – 22 במרץ 2006), היה קצין בכיר בכוחות המזוינים של שוודיה, שריגל למען ברית המועצות.
חייו
סטיג ונרסטום סיים את האקדמיה הימית ובית הספר לטיסה, ושירת בחיל האוויר השוודי. בנובמבר 1940 קיבל תפקיד של נספח האוויר למוסקבה. באותה תקופה, כשהוא מונע על ידי טמפרמנט הנוטה להרפתקנות, כבר העביר מידע סודי לביון הנגדי של גרמניה. בשנת 1943 פיקד על טייסת, ובשנים 1944–1945 היה קצין חיל האוויר השוודי האחראי על קשר עם נציגי חילות האוויר הזרים. מאפריל 1952 פיקח כנספח הצבאי השוודי בוושינגטון על רכישת חימוש לחיל האוויר של ארצו והיה מעודכן היטב על כל מה שקשור לפרויקטים אמריקאים. בשובו לשוודיה בשנת 1957, ועד לפרישתו בשנת 1961, היה ראש מגזר במחלקת התפעול של המטה הכללי. הוא היה בקשר הדוק עם צוותי נאט"ו בדנמרק ונורווגיה, מכיוון שלימד אסטרטגיה בבית הספר לקצינים של חיל האוויר השוודי והיה מומחה מרכזי בסוגיות פירוק הנשק.
ונרסטרום, קולונל בחיל האוויר השוודי, שירת כנספח אווירי בשגרירות שוודיה במוסקבה בשנים 1948–1952. בתקופה זו גויס כסוכן על ידי המודיעין הצבאי הסובייטי (גר"ו). במשך כ-15 שנה העביר מידע מסווג לסובייטים. בין היתר - תוכניות סודיות של מערכות הגנה אווירית של שוודיה, תוכניות של מערכות בקרת טילים ושרטוטים של מטוס קרב שוודי חדיש (דאז) Saab 35 Draken. במהלך שירות בשגרירות שוודיה בארצות הברית העביר ונרסטרום מסמכים אודות המגעים הביטחוניים בין שוודיה לארצות הברית.
אוקסנה פיודורובה
אוקסנה גנאנדייבנה פיודורובה (ברוסית: Оксана Геннадьевна Фёдорова; נולדה ב-17 בדצמבר 1977) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה רוסייה. מיס תבל הראשונה שהודחה מתפקידה.