cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנון דיק
ביוגרפיה
דיק שימש כדירקטור בבנק הפועלים בין השנים 2010 ל-2018. באפריל 2018, נבחר דיק לשמש כדירקטור חיצוני בבזק, ובכך חזר לקונצרן התקשורת 13 שנים לאחר שסיים את כהונתו כמנכ"ל החברה. דיק הוא המועמד היחיד מטעם המשקיעים המוסדיים של בזק שנבחר לכהן בדירקטוריון, לאחר תקופה שבה דרשו המשקיעים המוסדיים לערוך שינויים בדירקטוריון ולשפר את הממשל התאגידי בעקבות פרשת בזק \ תיק 4000. בשל דרישת חוק הריכוזיות לפיה דירקטור לא יוכל לכהן במקביל בחברה פיננסית ובחברה ריאלית, נאלץ דיק להתפטר מתפקידו כדירקטור בבנק הפועלים כשנבחר לכהן בדירקטוריון בזק.
יחסי פקיסטן–רומניה
יחסי פקיסטן–רומניה הם יחסי החוץ בין פקיסטן לרומניה.
אמנון דיק
ביוגרפיה
דיק מכהן כיו״ר אגודת הידידים של אוניברסיטת תל אביב וכן כחבר הנהלת עמותת שקיפות בינלאומית ישראל (שבי"ל).
יחסי פקיסטן–רומניה
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 באוקטובר 1964. בשנת 2011 תמכה רומניה במועמדות פקיסטן לחברות במועצת הביטחון של האו"ם. קרוב ל-200 סטודנטים פקיסטנים ממשיכים בלימודים ברומניה והם עוברים הכשרה למהנדסים, רופאים, מומחי IT ואנשי עסקים.
יום פאי
יום פַּאי הוא מועד בינלאומי לא רשמי הנחוג לכבוד הקבוע המתמטי פאי (\pi). ישנם שני ימי חג מקובלים כדי לציין את האירוע: יום פאי ויום קירוב פאי.
14 במרץ מצוין במחלקות למתמטיקה באוניברסיטאות ברחבי העולם כ"יום פאי" (או: "יום פאי הבינלאומי"), זאת כנגזרת מהקירוב בן שלוש הספרות לערך פאי, 3.14. החג נחוג בדרך כלל בשעה 1:59 אחר הצהריים (3.14159).
חג זה, שאינו חג מוכר או רשמי, נחוג בדרכים שונות לאורך השנים. קבוצות של אנשים, בדרך כלל ממועדוני פאי, מקדישים מחשבה לאופן בו פאי מילא תפקיד בחייהם ומדמיינים עולם ללא פאי, אוכלים מאפה פאי, בדרך כלל משחקים בפינייטה (piñata), ואף שותים פינה קולדה. בחג נשמעות ברכות כגון "בקירוב טוב" ו"שתזכה לספרה הבאה". בחג נוהגים אף לקיים תחרויות שינון ספרותיו של פאי, מדליקים 3.14 נרות (בקירוב טוב) ועוד.
מרץ 2014 צוין כחודש פאי (3.14). ב-14 במרץ 2015 נחגג יום הסופר-פאי, שמקיים את הקירוב 3.1415. יש שציינו גם את השעה 9:26:53 כהמשך סדר הספרות של פאי.
ביום פאי של שנת 2004 קבע דניאל טאמט שיא אירופי בדקלום פאי, כאשר דקלם אותו עד הספרה ה-22,514 שלו.
יום קירוב פאי
יום קירוב פאי הוא 22 ביולי. תאריך זה נכתב בצורה 22/7, שבר שהוא קירוב פשוט לערך של פאי.
יצחק אייזיק ספרין
רבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל ספרין (כ"ה בשבט ה'תקס"ו, 1806 - י' באייר ה'תרל"ד, 1874) היה האדמו"ר השני בשושלת חסידות קומרנה, ומחבר תורני פורה.
תולדות חייו
נולד לרבי אלכסנדר סנדר אייכנשטיין, רב בזידיטשוב ובקומרנו. לאחר שהתייתם מאביו בגיל 12, גדל אצל דודו רבי צבי הירש מזידיטשוב ולאחר חתונתו עבר לגור בעיירה פינצ'וב שם כיהן חמיו, רבי אברהם מרדכי, כרב. מאוחר יותר עבר לגור בעירו של אביו, קומרנו, שבה חי עד סוף ימיו. הוא ובנו מספרים על התגלויות של רוח הקודש שלהן זכה עוד מילדותו.
את תורתו קיבל מרבי אברהם יהושע השיל מאפטא ומדודו, אחי אביו, רבי צבי הירש מזידיטשוב. למד גם אצל רבי נפתלי צבי מרופשיץ, רבי משה צבי מסאווראן ורבי אשר ישעיה רובין מרופשיץ. התפרסם כבעל מופתים וקהל חסידיו היה רב. רבי יצחק אייזיק נחשב לאדמו"ר המרכזי בתולדות חסידות קומרנא.
נפטר בי' באייר ה'תרל"ד. את מקומו מילא בנו רבי אליעזר צבי.
מספריו
את עיקר מפעל חייו ראה בחיבור ספרים רבים, בהם שילב את קבלת האר"י ותורת הבעש"ט, בהם:
סוג בפני עצמו הוא הספר מגילת סתרים - ספר שעד אמצע המאה ה-20 היה סודי ועבר בכתבי יד רק למעטים מחסידי קומרנא. בשנות החמשים יצא לאור מתוך שני כתבי יד (ירושלים וקומרנא) בהוצאת מוסד הרב קוק על ידי נפתלי בן-מנחם. בספר שני חלקים: "ספר החזיונות" - כעין יומן של האדמו"ר ובו חזיונות, חלומות וסיפורים מתוארכים. הוא גם מדבר בו רבות על שורשי נשמות (בעיקר שלו ושל הסובבים אותו). החלק השני נקרא "מעשה השם" סיפורים על הבעש"ט שאת רובם שמע מפי חותנו, רבי אברהם מרדכי מפינטשוב.
קישורים חיצוניים
ספריו באתר היברו בוקס:
Greedy
Greedy (בעברית: חמדנית) הוא שיר של הזמרת האמריקאית, אריאנה גרנדה, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה Dangerous Woman. הסינגל יצא לאור ב-16 במאי 2016 יחד עם הזמנה המוקדמת של האלבום. גרנדה הוציאה את השיר יום לאחר צאת הסינגל "Everyday" לאפל מיוזיק. השיר נכתב על ידי מקס מרטין והופק גם כן.
הופעות
כדי לקדם את האלבום Dangerous Woman גרנדה הופיעה עם "Greedy" ב-"בוקר טוב אמריקה" כחלק מהפרק "Central Park Summer Concert". במהלך הופעתה היא בנוסף שרה את "Dangerous Woman" ו-"Be Alright". בשנת 2016, אריאנה הופיעה עם השיר במהלך "Summertime Ball".
כמו כן, השיר היה חלק מרשימת השירים שגרנדה מופיעה במהלך סיבוב ההופעות "Dangerous Woman Tour".
הצלחה
בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-114 מיליון השמעות מבלי שיצא כסינגל, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים המושמעים ביותר באלבום ברשת הזרמת המדיה הזו.
מדד מלמפטי
מדד מלמפטי (Mallampati) משמש רופאים מרדימים ואחרים כדי לנסות לנבא את מידת קלות האינטובציה על אדם מסוים, בדרך כלל כחלק מהערכה טרום ניתוחית. המדד נקבע על ידי הסתכלות באנטומיה של חלל פה ומורכב מנראות הענבל, הקשתות סביב החגורה הלימפטית על שם ולדייר והחיך הרך. ניתן לקבוע את המדד עם או בלי השמעת קוליות העיצורים. ציון מלמפטי גבוה (3 או 4) מנבא אינטובציה קשה וכן קשור לשכיחות גבוהה של דום נשימה בשינה.
להלן פירוט מדד מלמפטי המתוקן:
מלמפטי 1: נראות מלאה של השקדים, הענבל והחיך הרך
מלמפטי 2: נראות של החיך הקשה והרך, החלק העליון של השקדים והענבל.
מלמפטי 3: נראות של החיך הקשה והרך ובסיס הענבל.
מלמפטי 4: נראות של החיך הקשה בלבד.
מלחמת טורקיה–אתיופיה
מלחמת טורקיה–אתיופיה הייתה מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה האתיופית. החלה בפלישה עות'מאנית וכיבוש העיר מאסאווה ב-1557. המלחמה נמשכה לסירוגין עד חתימת הסכם השלום ב-1624.
הסיבה: חשיבות האזור
החשיבות של אתיופיה עבור העות'מאנים הייתה מיקומה הגאוגרפי, מערבית למצר באב אל מנדב, ושליטתה של האימפריה האתיופית בחופה של סומליה המודרנית במפרץ עדן. העות'מאנים לא פלשו לאתיופיה בגלל חולשת הצי העות'מאני והצורך להחזיק את כל הכח שלו באזור כנגד הפורטוגזים. הפורטוגזים התעניינו באזור מסיבות כלכליות - האזור הוא פוטנציאל לעבדים, ברזל וסחורות נדירות, וחשוב למסחר בתבלינים. העות'מאנים עצמם התעניינו באזור בגלל סחורות נדירות כגון פנינים המצויות באיי דחלק, וזהב ושנהב באזור ברברה שכמותם תוארה כ"בלתי מוגבלת". סיבה נוספת היא המחויבות הדתית לכבוש את אתיופיה, שכן האתיופים הנוצרים תקפו את המוסלמים. העמים המוסלמים שישבו בקרן אפריקה וסביב אתיופיה, בייחוד בסומליה וסודאן של היום, פנו אל העות'מאנים ודרשו מהם להפסיק את המסחר עם אתיופיה הנוצרית, על פי פסיקתו של הנביא מוחמד לפיה "אתיופיה פטורה מג'יהאד" אלא אם היא תפתח במלחמה כנגד המוסלמים, כפי שקרה בתקופת מלחמת אתיופיה-אדאל.
לאחר כיבושם העות'מאני של סוריה, לבנון, ארץ ישראל, מצרים והערים הקדושות לאסלאם מכה ומדינה כחלק מהמערכה לכיבוש אזור חג'אז, אזור אתיופיה הפך למשמעותי לטורקים בגלל החג'. העות'מאנים שרצו מעבר בטוח לעולי הרגל למכה היו צריכים לבסס את כוחם באזורים המוסלמים שמדרום למזרח התיכון. הכוח המשמעותי שהפריע לעות'מאנים באזור היה האימפריה הפורטוגזית, שאר מדינות האזור, המוסלמיות בעיקר, ראו את האימפריה העות'מאנית כבעלת ברית. אחת השיטות להתפשטות האימפריה העות'מאנית הייתה לדרבן מדינות מוסלמיות לכרות ברית עימם. המדינות המוסלמיות קיבלו בעיקר נשק, ציוד צבאי ולגיונות עות'מאנים שנשלחו לאזורם. לאחר פתיחת תעלה בין הנילוס לים סוף ב-1532 העות'מאנים יכלו להעביר סחורות מהמזרח ומהודו ישירות לאנטוליה ולבירתם איסטנבול. חשיבותם של האוקיינוס ההודי והים האדום עלתה וכך גם השפעת האימפריה האתיופית הנוצרית ששלטה על מצר באב אל מנדב.
סיבות אלו היוו גורם מכריע לפלישה העות'מאנית לאתיופיה. הפורטוגזים שהקימו מבצרים באיי דחלק שלטו על דרום ים סוף יחד עם בעלי בריתם האתיופים. לעות'מאנים בתחילה לא היה עניין בפלישה לאתיופיה אלא בלחימה כנגד האימפריה הפורטוגזית, אך כאשר אתיופיה נהפכה לבעלת ברית עיקרית של הפורטוגזים באזור, העות'מאנים לאחר הבסתם של הפורטוגזים פנו לכיבוש אתיופיה.
רקע: מלחמת פורטוגל-טורקיה
העימות הראשון בין העות'מאנים והפורטוגזים החל ב-1538, כאשר הביילארביי (Beylerbeyi - "נסיך הנסיכים") של מצרים סולימאן פאשה (Süleyman Paşa), נלחם כנגד הפורטוגזים בניסיון לכבוש מידם שטחים בהודו. התקפה זו של העות'מאנים נכשלה אך כוחותיו של סולימאן פאשה הצליחו לכבוש את עדן, דבר שפגע מאוד ביכולת הפורטוגזים למנוע מסחר דרך ים סוף. המלחמה בין פורטוגל והעות'מאנים בקרן אפריקה הייתה על רקע מלחמת אתיופיה-אדאל. אתיופיה, שאליה פלשו כוחות סולטנות אדאל הסומלית ב-1529, פנתה לפורטוגל לעזרה צבאית, וב-10 בפברואר 1541 הגיעו הכוחות הפורטוגזים הראשונים לעיר מאסאווה. העות'מאנים, שכבר שלחו לגיון שלם לצד הכוחות של אדאל, החליטו לשלוח לגיון נוסף לאזור.
הלחימה בין הפורטוגזים והעות'מאנים מחוץ לשטח אתיופיה החל ב-1538 כאשר העות'מאנים הטילו מצור ימי על העיר דיו שנבנתה על ידי הפורטוגזים ב-1535. הכוח הימי העות'מאני הובל על ידי שליחו של הסולטאן סולימאן הראשון, חוסיין פאשה. כוח פורטוגזי תחת פיקודו של אסטבאו דה גאמה שיצא מגואה ב-31 בדצמבר 1540 הגיע לעיר עדן ב-27 בינואר 1541, ומשם המשיך למאסאווה באתיופיה, לשם הגיע ב-21 בפברואר. רוב הכוח המשיך משם צפונה, אך כאשר הגיע לנמל סואץ גילה שהעות'מאנים ידעו על מסעו ובכך סיכלו את התקפתו. אסטבאו שינה את כיוונו דרומה וחזר לנמל מאסאווה, לא לפני שתקף את נמל א-טור שבחצי האי סיני.
בפברואר 1542 כוחותיו של כריסטובאו דה גאמה (Cristovão da Gama) התנגשו לראשונה עם הצבא של אדאל והעות'מאנים בקרב בכאנטה. בקרב זה ניצחו הפורטוגזים. לאחר מכן הפורטוגזים יחד עם האתיופים ניצחו גם בקרב ג'רטה, אך בקרב שלאחר מכן הפורטוגזים הובסו על ידי המוסלמים בקרב וופלה, שבו כריסטובאו נלקח בשבי והוצא להורג כאשר סירב להתאסלם. בסופו של דבר הקיסר האתיופי גלאוודיוס ארגן את צבאו מחדש ויחד עם הפורטוגזים הצליח להביס את צבא אדאל ולהרוג את אחמד גראן בקרב ווינה דגה. בקרבות נוספים ליד דיו השמידו הפורטוגזים את הכוח הימי העות'מאני.
העות'מאנים הפסידו במספר קרבות ימיים נוספים, הראשון שבהם ב-1547 כאשר האדמירל פירי ראיס (Piri Reis) נתן פקודה לצי העות'מאני באוקיינוס ההודי וב-26 בפברואר 1548 לכבוש מחדש את עדן. ב-1552 הפורטוגזים כבשו מחדש את בנדר עבס ומוסקט. בהמשך הפורטוגזים הצליחו לכבוש את האי הורמוז בכניסה למפרץ הפרסי, ב-1556 העות'מאנים הפסידו את בחריין, והצי העות'מאני נהרס כליל בעקבות סערה ליד גוג'ראט.
ב-1554 הוכרזו מחוזות אל-חסה וחבש כחלק מהאימפריה העות'מאנית. המשימה לכבוש את האימפריה האתיופית הוטלה על אזדאמיר פאשה (Özdemir Pasha). הצבא העות'מאני פלש לאתיופיה ב-1557.
מהפלישה עד מותו של יסחק
לאחר מותו של קיסר אתיופיה גלאוודיוס ב-1559, עלה לכס הקיסרות אחיו מינאס. העות'מאנים שינו את הטקטיקה שלהם והחלו לשכנע שליטים מקומיים של הממלכות השונות באתיופיה להצטרף לאימפריה שלהם, טקטיקה שהצליחה כנגד האימפריה הספווית, בים התיכון ובבלקן. בהר יסחק, מלך מדיר, לא היה ביחסים טובים עם הקיסר מינאס וב-1560 מרד נגדו. בהתחלה המרד הצליח ויסחק הצליח לכבוש את אזור תיגראי, אך לבסוף הצליחו כוחות הקיסר לגרש את צבאו של יסחק מתיגראי. יסחק פנה אל העות'מאנים והבטיח לתת להם את הערים דאברווה, מאסאווה, ארקיקו וכל השטח שבין הערים האלו בתמורה לעזרה צבאית. העות'מאנים הסכימו ויסחק החל לנוע דרומה אל עבר תיגראי ואל יתר המחוזות הצפוניים האחרים של אתיופיה, כוחותיהם של שני הצדדים נלחמו שוב ב-1562, ללא הכרעה, ויסחק והקיסר מינאס חתמו על הסכם שלום ביניהם.
בנו ויורשו של הקיסר מינאס, סרצה דנגל שהומלך לקיסר אתיופיה ב-1563 היה ביחסים טובים עם יסחק. כחלק מההסכם הקודם יסחק פינה את הכוחות העות'מאנים מהעיר דאברווה ב-1572 אך הם חזרו זמן קצר לאחר מכן בגלל ההסכם שקדם להסכם זה. יסחק שוב פנה לעות'מאנים, יחד עם סולטאן הרר מוחמד מנסור הרביעי, ויחד הם תקפו את הצבא האתיופי ב-1579. למרות איחוד כוחותיהם, הפסידו המלכים לכוחות הקיסר האתיופי ומנהיגיהם נהרגו בקרב.
משחרור דאברווה עד הסכם השלום
הקיסר המשיך וכבש את הערים דאברווה וארקיקו, אך נכשל בכיבוש מאסאווה, שם הצליח להרוס את המבצר אך נכשל בכיבוש העיר. קרבות אלו גרמו לעות'מאנים לשלוח תגבורת לאזור ממצרים והם החלו בתכנון לכיבוש דאברווה שהייתה נקודת הכניסה לכיבוש אתיופיה כולה. העות'מאנים חיזקו את העיר מאסאווה, כבשו חזרה את ארקיקו, וחזרו לטקטיקה של תמיכה במנהיגים מקומיים כשהמליכו את ווד אזום כמלך החדש של מדיר בהר. ב-1588 החלו העות'מאנים בפלישה נוספת אך הובסו על ידי מנהיג מקומי, הקיסר שחשש מהפלישות של העות'מאנים תקף את העיר ארקיקו ב-1589 אך נכשל בכיבושה.
חשיבותה של אתיופיה החלה לרדת בעייני העות'מאנים יחסית לאזור הים התיכון או הגבול המזרחי עם האימפריה הספווית. לאחר מותו של אזדאמיר פאשה רבים מהשטחים שנכבשו החלו להתמרד והמרד התימני בין 1569–1570 הוריד עוד יותר את חשיבות אתיופיה. הגבול בין האימפריה האתיופית לאימפריה העות'מאנית נשמר והשטח שנכבש באתיופיה נהיה תחת שלטונו של הפאשה המקומי ב-1591, מכאן ואילך היה שלום יחסי בין שני הצדדים.
הקרבות בין הצדדים התחדשו ב-1615 תחת הקיסר האתיופי-קתולי סוסניוס, שפלש למאסאווה העות'מאנית. פלישה זו הכעיסה את הפאשה המקומי והובילה להחלטתו להחרים את הסחורות האתיופיות בנמל המקומי עד שהנשק שהוחרם בפלישה יוחזר אליו. בתגובה לכך הורה הקיסר סוסניוס למושלי מחוזות הצפון לא לספק סחורות למאסאווה. המתח בין הצדדים נמשך והעות'מאנים פלשו למספר אזורי כפר ב-1624 ובתגובה לכך האתיופים תקפו את ארקיקו. לבסוף חתמו שני הצדדים על הסכם שלום, לפיו הסחורה לקיסר והכנסייה האורתודוקסית האתיופית יהיו פטורים ממכס ושליחים קיסריים יהיו בעלי זכות נסיעה חופשית באזור, והעות'מאנים יקבלו עבדים. ההסכם כלל גם עונשים למפרי ההסכם. בעקבות זאת העות'מאנים דיללו את כוחם באזור והשאירו רק לגיון אחד בנוסף לכוח ארטילרי בארקיקו.
גאוגרפיה של יוון
יוון מורכבת מאיים רבים, מחלק יבשתי גדול בדרום חבל הבלקן ומחצי האי פלופונסוס שמופרד מהיבשת על ידי תעלת קורינתוס. אורך קו החוף ביוון הוא 13,676 קילומטר ואורך הגבול היבשתי כ-1,160 קילומטר.
נהוג לחלק את יוון לכמה חטיבות עיקריות:
כ-80% משטח המדינה הררי ויבש. רק 26% מהקרקע ניתנת לעיבוד חקלאי. ביוון המערבית יש הרבה ימות ואזורים לחים. פינדוס, רכס ההרים במרכז יוון מתנשא לגובה ממוצע של כ-2,650 מטר, והפסגה הגבוהה ביותר בו היא הר אולימפוס: 2,917 מטר מעל גובה פני הים.
טטיאנה, נסיכת ליכטנשטיין
טטיאנה נורה מריה, נסיכת ליכטנשטיין ורוזנת ריטברג (בגרמנית: Tatjana Nora Maria Prinz von und zu Liechtenstein, Gräfin zu Rietberg; נולדה ב-10 באפריל 1973), היא בתו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין.
ביוגרפיה
טטיאנה נולדה בעיר סנט גאלן שבשווייץ ב-10 באפריל 1973. אביה הוא הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין ואמה היא מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. שלושת אחיה הגדולים הם אלויס, מקסימיליאן וקונסטנטין. היא למדה בבית ספר יסודי בוואדוץ וב-1983 נכנסה ללימודים בגימנסיית ליכטנשטיין. היא סיימה את לימודיה ב-1992 והחלה ללמוד בבית הספר האירופי לעסקים במדריד. היא דוברת גרמנית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
נירנברג (כדורגל)
מועדון הכדורגל נירנברג (בגרמנית: FC Nürnberg) הוא קבוצת כדורגל גרמנית מהעיר נירנברג, המשחקת בבונדסליגה השנייה. אצטדיונה הביתי הוא פרנקנשטדיון אשר מסוגל לקלוט 50,000 צופים במשחק. לזכותה של נירנברג 9 אליפויות גרמניה ו-4 גביעים.
היסטוריה
בעקבות זכייתה של הקבוצה בגביע הגרמני בעונת 1961/1962, הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1962/1963. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת סנט אטיין מצרפת. ברבע הגמר ניצחה את קבוצת בולדקלובן 1909 מדנמרק. בחצי הגמר הפסידה לקבוצת אתלטיקו מדריד מספרד והודחה מהטורניר.
בעונת 1967/1968 זכתה בפעם התשיעית והאחרונה באליפות גרמניה. הקבוצה השתתפה בפעם השנייה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1968/1969. בסיבוב הראשון הפסידה לקבוצת אייאקס אמסטרדם מהולנד והודחה מהטורניר.
בסוף עונת 1987/1988 סיימה את הליגה במקום החמישי והעפילה בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1988/1989. בסיבוב הראשון הפסידה לקבוצת רומא מאיטליה והודחה מהטורניר.
בסוף עונת 2006/2007 סיימה את הליגה במקום השישי והעפילה בפעם השנייה לגביע אופ"א בעונת 2007/2008. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת רפיד בוקרשט מרומניה והעפילה לשלב הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות אברטון מאנגליה, זניט סנקט פטרבורג מרוסיה, א.ז. אלקמאר מהולנד ולאריסה מיוון. הקבוצה סיימה את הבית במקום השני והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הפסידה לקבוצת בנפיקה ליסבון מפורטוגל והודחה מהטורניר.
בתום עונת 2007/2008 נשרה נירנברג לליגת המשנה, ושבה לבונדסליגה כעבור עונה אחת בלבד, לאחר שסיימה במקום השלישי וניצחה במבחני העלייה את אנרגי קוטבוס. בתום עונת 2013/2014 נשרה נירנברג שוב לליגת הבונדסליגה השנייה. בסוף עונת 2017/18 נירנברג חזרה לבונדסליגה. לאחר עונה אחת בבונדסליגה, נשרה נירנברג בתום עונת 2018/19 בחזרה לבונדסליגה השנייה.
סגל הקבוצה
(בהשאלה מפרייבורג)
(קפטן)
מנדי ג'רופי
מנחם מנדל (מנדי) ג'רופי (נולד בי"ד בניסן ה'תשל"ב, 29 במרץ 1972) הוא זמר חסידי המשתייך לחסידות חב"ד.
חיים אישיים
נולד באביטל שבחבל תענך, בנם של הרב סעדיה ושולה ג'רופי, משלוחי חב"ד לחבל תענך. בגיל חצי שנה ניצל משריפה שפרצה בביתו. למד בבית הספר החב"די המקומי רשת אהלי יוסף יצחק חב"ד, לאחר מכן בישיבות תומכי תמימים חב"ד בלוד ובמגדל העמק.
בתשרי ה'תשנ"א (1991), כשעבר מול רבו - הרבי מליובאוויטש - במעמד חלוקת הדולרים, בירך אותו הרבי במילים "מרבים בשמחה". לדבריו מילים אלו הובילו אותו להחלטה להתעסק בשירה ודרך כך להרבות בשמחה, כשליחות חיים.
בשנת ה'תשנ"ד נישא להילה מעברי. אחיו הצעיר הוא הזמר ישראל ג'רופי.
קריירה מוזיקלית
לאחר נישואיו החל לעסוק בשירה. החשיפה המשמעותית הראשונה שלו הייתה בשלושה כינוסים שנערכו בשנת תשנ"ה מטעם האגודה למען הגאולה, בהם הופיע לצד האחים פיאמנטה ומרדכי בן דוד.
בהמשך הוציא את השיר "ארץ אשר תמיד" שחשף אותו לכלל הציבור החרדי, הפך ללהיט וצעד שבועות ארוכים בראש מצעדי הזמר החסידיים. אלבום הבכורה שלו: "ארץ אשר תמיד" יצא בהפקת חברת גל פז.
תקליטו השני 'וידעת היום' עובד על ידי אלי יחיאלי. באלבום זה הופיעו לראשונה ז'אנרים שעד אז לא נעשה בהם שימוש במוזיקה החסידית, מה שהפך את התקליט לדומיננטי באותה תקופה.
בשנת תשס"ב (2002) זכה בפרס המקום הראשון של "פסטיבל הזמר החסידי" שנערך בהיכל התרבות בתל אביב בניצוחו של מרדכי סובול, עם הלהיט 'ונגינותי ננגן'.
תקליטו "מרקדין" יצא לאור בשנת תשס"ד (2004) בעיבודיהם של משה ואלי לאופר ויובל סטופל. בולט בו השיר "מרקדין" שהפך ללהיט חתונות.
עם השנים השתתף ג'רופי בשיתופי פעולה רבים, ביניהם 'פיה פתחה' עם ישי לפידות, משה לאופר ועוד עשרות רבות.
בתשע"ב (2012) הלחין את השיר "אמן" אותו ביצע אברהם פריד באלבומו "תמשיך לטפס".
בשבט תשע"ח (ינואר 2018) הוציא את השיר "ואתם רוקדים", מלווה בקליפ צבעוני שצולם בשוק ישראלי ומעורבים בו קטעי אנימציה.
באייר תשע"ח (אפריל 2018) הוציא את השיר "גאולה". המילים הם "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח, גאולה" ללחן מקורי של הזמר שלמה כ"ץ.
רוברט מריל
רוברט מריל (באנגלית: Robert Merrill; 4 ביוני 1917 - 23 באוקטובר 2004) היה בריטון אופראי יהודי-אמריקאי.
ראשית חייו
נולד בשם מוריס (משה) מילר בשכונת ויליאמסבורג בברוקלין, ניו יורק, בן לחייט אברהם מילר ולאשתו ליליאן, לשעבר באלאבן, מהגרים מוורשה, פולין. ליליאן טענה לקריירה של זמרת אופרה וקונצרטים בפולין (טענה שבנה הכחיש בביוגרפיה שלו) ועודדה את בנה לפתח את קולו בגיל צעיר: הייתה לו נטייה לגמגם, שנעלמה כאשר שר. הרעיון לטפח את כישרון השירה שלו לרמה מקצועית עלה בלבו של מריל כאשר צפה בבריטון ריצ'רד בונלי בתפקיד הרוזן די לונה, בהצגת הטרובדור של ורדי במטרופוליטן אופרה. את שיעורי הזמרה מימן בכסף שהרוויח כשחקן כדור בסיס מקצועי למחצה.
קריירה
בהופעותיו הראשונות ברדיו כזמר פזמונים נקרא לעיתים בשם "מריל מילר". כאשר הופיע בשירה במסיבות בר מצווה ובחתונות במלונות של רצועת הבורשט, פגש סוכן בשם מו גייל, שמצא לו עבודה ברדיו סיטי בניו יורק ועם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בניצוחו של ארטורו טוסקניני, ועם הזמן זכה לשיר בשני שידורים של אופרות מפורסמות, לה טרוויאטה (עם ליצ'יה אלבנז) בשנת 1946 ונשף המסכות (עם הרווה נלי) בשנת 1954. שני השידורים האלה יצאו במשך הזמן בתקליטים אריכי-נגן ואחר בתקליטורים.
הופעת הבכורה של מריל באופרה הייתה בשנת 1944, באאידה של ורדי בניוארק, ניו ג'רזי. עמו בהצגה שר הטנור המפורסם ג'ובאני מארטינלי, שהיה אז בסוף קריירה בימתית ארוכה. מריל, שהמשיך בלימודי שירה אצל סמואל מרגוליס, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בשנת 1945 בתפקיד ג'רמון בלה טרוויאטה. באותה שנה גם הקליט אלבום תקליטי 78 עם ז'אנט מקדונלד, שכללו מבחר שירים מתוך האופרטה "שם בסנטרל פארק"; מקדונלד ומריל שרו שני דואטים באלבום הזה. תפקידו בסרט בקומדיה המוזיקלית "אהרון סליק מפאנקין קריק" גרם לסכסוך עם סר רודולף בינג ולנתק קצר מן המטרופוליטן בשנת 1951. מריל שר מספר רב של תפקידי בריטו שונים ואחרי מותו של ליאונרד וארן בשנת 1960 היה לבריטון הראשי של המטרופוליטן. בסוף שנות ה-50' וראשית ה-60' הופיע בניצוחו של אלפרדו אנטוניני בשירת אריות מרפרטואר האופרות האיטלקיות בסדרת הקונצרטים "לילה איטלקי" באצטדיון לוויסון בניו יורק. מגזין טיים תיאר אותו כ"אחד הבריטונים הטובים ביותר של המטרופוליטן". הדואט טנור-בריטון "Au fond du temple saint" מתוך האופרה "דולי הפנינים"של ז'ורז' ביזה, שהקליט עם יוסי ביירלינג, נחשב במשך שנים לאחד האהובים ביותר על המאזינים ולאחד הביצועים המושלמים של דואט טנור-בריטון בכל הזמנים.
כאות הוקרה לתרומתו העצומה למוזיקה הווקאלית של אמריקה, קיבל מריל ב-16 בפברואר 1981 את "אות השירות המצוין" היוקרתי ממועדון הזמרה (Glee Club) של אוניברסיטת פנסילבניה. פרס זה ניתן משנת 1964 "כהצהרת הערכה מדי שנה לאדם יחיד, המעלה תרומה משמעותית לעולם המוזיקה ועוזר ליצירת אקלים, שבו יכולים בעלי הכישרון שלנו לבוא לידי ביטוי ראוי ואמיתי." בשנת 1993 קיבל את המדליה הלאומית לאמנויות.
הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית
הפקולטה למדעי החקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית היא פקולטה של האוניברסיטה העברית הממוקמת בצפון רחובות. זוהי הפקולטה היחידה של האוניברסיטה שממוקמת מחוץ לירושלים. כמו כן, היא המכון היחיד ללימודים אקדמיים במדינת ישראל המציע גם תארים אוניברסיטאיים במדעי החקלאות. כיום לומדים בה למעלה מ-2,000 סטודנטים.
היסטוריה
הצעד החשוב הראשון לקראת הקמת הפקולטה ברחובות נעשה בשנת 1937, כאשר מר יצחק אוכברג, יהודי מדרום אפריקה, ייסד קתדרה לכלכלה חקלאית ע"ש בתו רות, ופרופ' יצחק אלעזרי-וולקני הופקד על הקתדרה. באותו הזמן ניסחה האוניברסיטה העברית גרסה סופית של לימודי החקלאות ברחובות, וקבעה משך לימודים של חמש שנים לתואר "מוסמך", מהן שנתיים בירושלים ושלוש שנים ברחובות.
בשנת 1942 פתח המכון לחקלאות את שעריו ולמדו בו 21 סטודנטים לתואר שני. בשנת 1985 נפתח בית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורֵט (Koret). זהו המוסד היחיד בישראל המעניק תואר "דוקטור לרפואה וטרינרית" (D.V.M).
בשנת 1952 הפך המכון לפקולטה סדירה באוניברסיטה, המקנה תואר מוסמך ודוקטור לפילוסופיה. כמה שנים אחר כך, עקב הביקוש למורים ולמדריכים בעלי השכלה גבוהה, הונהגו בפקולטה גם לימודים לתואר בוגר במדעי החקלאות. נוסף על הלימודים הסדירים נפתחו מסלולים מיוחדים, ובהם הקורסים לרכזי משקים.
בשנת 1978 הוקם בפקולטה בית-הספר לכלכלת-הבית, שהוסב מאוחר יותר לבית-הספר למדעי התזונה, והפקולטה הוסמכה להעניק תואר בוגר במדעי התזונה. משנת 1996 (תשנ"ז) החלה הפקולטה להעניק תואר מוסמך במדעי התזונה.
בשנת 1986 הוקם בקריה החקלאית בבית דגן, סמוך למרכז וולקני, בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי. זהו בית החולים האוניברסיטאי היחיד לחיות בישראל. בבית החולים עוברים הסטודנטים לווטרינריה את הכשרתם הקלינית ולמעלה מ-10,000 בעלי חיים מטופלים בו מדי שנה.
בשנת 1987 נפתח המדור ללימודי חוץ, המרכז את כל הלימודים שלא לתואר. המדור מנוהל על ידי ועד מנהל, המורכב מנציגי האוניברסיטה ומנציגי הפקולטה.
מחקר ומסלולי לימוד
כיום פועלים בפקולטה לחקלאות מספר בתי ספר ומכונים כולל המכון לביוכימיה, מדעי המזון והתזונה, המכון למדעי הצמח, וגנטיקה בחקלאות, המחלקות לאנטומולוגיה, כלכלת סביבה וניהול, מדעי בעלי-חיים, מדעי הקרקע והמים, מחלות צמחים ומיקרוביולוגיה ובתי הספר לתזונה ולווטרינריה, והחוג לניהול מלונאות, משאבי מזון ותיירות. בפקולטה קיימות גם חטיבות לימוד על-חוגיות לביוטכנולוגיה ולאגרואינפורמטיקה.
כמו כן פועלים בה כמה מרכזי מחקר, ביניהם מרכז טריווקס לחקר דבורים, המרכז למחקר בנוטריגנומיקה ומזון פונקציונלי, מרכז מחקר לחקלאות סביבה ומשאבי טבע, המרכז למחקר בכלכלה חקלאית והמרכז למחקר מדעי הצמח בחקלאות.
הפקולטה מציעה תוכניות אקדמיות ללימודי בוגר, מוסמך ותואר דוקטור בחקלאות, תזונה ורפואה וטרינרית. בנוסף, מציעה היחידה ללימודי חוץ תוכניות לימודים בינלאומיות מקוצרות למוסמך במדעי הצמח וכן קורסים קצרים בנושאים שונים.
מספר רוסבי
בתיאור של מערכות מסתובבות במכניקת הזורמים, מספר רוסבי הוא גודל חסר ממד המתאר את היחס בין ההתמד לכוח קוריוליס במערכת. במערכת בה המהירות האופיינית היא U, האורך האופייני הוא L ותדירות קוריוליס היא, כוח קוריוליס הוא מסדר גודל של וההתמד הוא מסדר גודל של. מספר רוסבי הוא :
למספר רוסבי חשיבות רבה באוקיינוגרפיה ובמדעי האטמוספירה, שכן הוא קובע באילו תנאים יש להתייחס לסיבוב כדור הארץ בתיאור המערכת, ובאילו תנאים סיבוב כדור הארץ זניח.
המספר נקרא על שמו של המטאורולוג קרל-גוסטב רוסבי, שחקר את השפעת סיבוב כדור הארץ על מזג האוויר בין שנות ה-20 לשנות ה-40 של המאה ה-20. לפעמים נקרא המספר מספר קיבל, על שמו של , שפיתח את התחום באופן מקביל בברית המועצות.
פיתוח
במערכת המסתובבת בתדירות קבועה, ותחת ההנחה שהצמיגות זניחה (מספר ריינולדס גבוה) משוואות נאוויה-סטוקס מקבלות את הצורה:
כאשר האיבר הראשון בצד שמאל הוא התאוצה, האיבר השני מייצג את ההתמד. האיבר הראשון בצד ימין הוא כוחות הנובעים מלחצים, השני מתאר את השפעת הגרביטציה, השלישי הוא כוח קוריוליס והרביע הוא הכוח הצנטרפיטלי הנובע מסיבוב המערכת וניתן להזנחה. מספר רוסבי מתאר את היחס בין ההתמד לכוח קוריוליס. עבור מספר רוסבי גבוה, ההתמד גדול בהרבה מכוח קוריוליס והשפעת כוח קוריוליס על המערכת זניחה. כאשר מספר רוסבי נמוך, המערכת נשלטת על ידי שילוב של ההתמד וכוח קוריוליס.
דוגמאות
לעיתים נטען כי כיוון סיבוב המים בכיור אמבט הוא עם כיוון השעון בחצי הכדור הצפוני ונגד כיוון השעון בחצי הכדור הדרומי, טענה זו אינה נכונה, וניתן להראות זו באמצעות מספר רוסבי. המהירות האופיינית של המים בזרימה בכיור היא מסדר גודל של U\sim10m/s וגודל הכיור הוא מסדר גודל של L\sim1m לכן מספר רוסבי בכיור הוא כלומר חוק קוריוליס זניח, והזרימה נקבעת רק מאיבר ההתמד.
באופן דומה, עבור סופות טורנדו המהירות האופיינית של הרוח היא מסדר גודל של U\sim50m/s ורוחב הסופה הוא מסדר גודל של L\sim500m לכן מספר רוסבי עבור סופות אלו הוא:. כלומר מספר רוסבי הוא גבוה, לפיכך גרדיאנט הלחצים בטורנדו מתאפס על ידי הכוח הצנטריפיטלי של הטורנדו (להבדיל מהכוח הצנטריפיטלי הנובע מסיבוב כדור הארץ) שהוא הביטוי של ההתמד במערכת. זרימה כזו נקראת זרימה סייקלוסטרופית (cyclostrophic). העובדה שכוח קוריוליס במערכת זניח מובילה לכך שכיוון הסיבוב של הטורנדו תלוי רק בתנאי ההתחלה להיווצרותו, ולא במיקום הטורנדו על פני כדור הארץ, ובפרט בשתי ההמוספירות טורנדו יכול להסתובב עם ונגד כיוון השעון. לעומת זאת, בשקעים ברומטרים מהירות הרוח היא מסדר גודל של U\sim10m/s והגודל האופייני של השקע הוא מסדר גודל של לכן מספר רוסבי הוא. כלומר כוח קוריוליס אינו זניח ויש לו חשיבת באיפוס גרדיאנט הלחצים. בפרט, עבור שקעים גדולים הרחוקים מספיק מקו המשווה, נקבל שמספר רוסבי קטן מאוד ואיבר ההתמד זניח, כך שכוח קוריוליס לבדו הוא שמאזן את גרדיאנט הלחצים; זרימה כזו נקראת זרימה גאוסטרופית (geostrophic). הלחץ במרכז השקע נמוך מהלחץ בשוליו כלומר גרדיאנט הלחץ מפעיל כוח על האוויר כלפי לב השקע. כדי לאזן את הכוח הזה נדרש שכוח קוריוליס ידחוף את הזורם אל מחוץ לשקע. לכן נקבל שהזרימה בחצי הכדור הצפוני היא נגד כיוון השעון, בעוד הזרימה בחצי הכדור הדרומי היא עם כיוון השעון.
בסופות ליד קו המשווה, תדירות קוריוליס קטנה מאוד, ולכן מספר רוסבי גדול מאוד והזרימה היא סייקלוסטרופית. זרימה כזו היא מאוד לא יציבה בקנה מידה גדול, ולכן רק לעיתים נדירות סופות נוצרות בקו רוחב נמוך מ-5 מעלות. מאז 1956 תועדו רק 17 סופות בקו רוחב נמוך מ-3 מעלות.
היינץ בונגארץ
משנת 1930 עד 1933 היה מנצח ה"לנדסקאפלה" בעיר גותה.
בשנים 1947-1964 היה המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של דרזדן, שחידשה את הקונצרטים שלה בדיוק חודש לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ב-8 ביוני 1945. בונגארץ הבטיח את מעמדה הפיננסי כמוסד ממלכתי משנת 1950 והעלה את קרנה לשיאים חדשים של מצוינות אמנותית. הוא שם דגש רב יותר על סדרת הקונצרטים החינוכיים שיזם אדוארד מריקה בשנת 1925 והרחיב את סיורי התזמורת מעבר לגבולות גרמניה, פעולה שתרמה להפצת המוניטין הבינלאומי שלה.
תכנון מנגנונים אלגוריתמי
תכנון מנגנונים אלגוריתמי הוא תחום מחקר בתורת המשחקים האלגוריתמית, החוקר מושגי פתרון עבור משחקים שבהם: משחקים אלה מוגדרים כ"מנגנונים", ותכנונם נחקר כבר שנים רבות, ואף זכה לפרס נובל לכלכלה. תכנון המנגנונים האלגוריתמי בא לבדוק כיצד והאם ניתן לתכנן משחקים כאלו בכלים החישוביים העומדים לרשותנו. בעיות שימושיות רבות ניתנות למידול כמנגנונים (למשל מכרזים מקוונים ופרסום מקוון) ועל כן תכנון מגנונים אלגוריתמי הוא כלי שימושי בתחומים אלה.
עקרונות תכנון מנגנונים אלגוריתמי
תכנון מנגנונים אלגוריתמי שונה מתכנון מנגנונים כלכלי קלאסי בכמה היבטים:
שימושים מעשיים
תכנון מנגנונים אלגוריתמי הוא כלי מרכזי בניהול של מכרזים (ובפרט, מכרזים קומבינטורים) במדינות שונות. הדוגמה הטובה ביותר לכך היא ניהול הקצאת תדרים למפעילים סלולריים, מכרזים שנוהלו בשיטות של ניהול מכרזים אלגוריתמי בארצות הברית, בריטניה וניו זילנד.
בילי בליית'
ויליאם נייסמית' "בילי" בליית' (אנגלית: William Naismith "Billy" Blyth; 17 ביוני 1895 - 1 ביולי 1968, וורת'ינג שבמערב סאסקס, אנגליה) היה כדורגלן סקוטי.
חייו
בליית' נולד בדלקית' שבמידלות'יאן, וכנער שיחק בקבוצת הנערים של ומייס אתלטיק. הוא השתייך למשך תקופה קצרה למנצ'סטר סיטי, אך לבסוף עבר לארסנל במאי 1914. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה נגד האדרספילד טאון ב-21 בנובמבר 1914. המשחק הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 0 - 3. בליית' שיחק ב-12 משחקים בעונת 1914/1915, אך בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה התגייס לכוחות המזוינים הבריטיים, ושירת בצרפת.
לאחר חידוש משחקי הכדורגל ב-1919 בליית' חזר לארסנל והפך לשחקן הרכב קבוע. הוא שיחק בדרך כלל בצד השמאלי של מרכז המגרש, כקיצוני שמאלי או כחלוץ פנימי. בליית' שיחק בלמעלה מ-300 משחקים לאורך עשר עונות, והתמנה לקפטן המועדון ב-1925. הוא שיחק בגמר גביע ה-FA הראשון בהיסטוריה של ארסנל, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בתוצאה 0 - 1. לאורך הקריירה שלו בארסנל הוא השתתף ב-343 משחקים בסך הכל, בהם הבקיע 51 שערים.
בליית' עבר לברמינגהאם סיטי במאי 1929, ושיחק את משחקו האחרון בספטמבר 1930, לפני פרישתו ממשחק פעיל בסוף עונת 1930/1931. ב-1930 בליית' הופיע בסרט "The Great Game", והיה לאחד מהכדורגלנים הראשונים שעשו זאת. לאחר פרישתו הוא חזר להתגורר בסקוטלנד, וניהל פאב בפורט סיטון.
במבי (ספר)
במבי (בגרמנית Bambi. Eine Lebensgeschichte aus dem Walde - במבי: חיים ביער) הוא רומן לנוער מאת הסופר היהודי אוסטרי פליקס זאלטן (שם העט של זיגמונד זלצמן). הספר ראה אור בווינה בשנת 1923 בעקבות מסע ציד ביערות וינה בו לקח המחבר חלק. הספר נחשב לקלאסיקה של ספרות ילדים ונוער. על פי הספר נוצר הסרט במבי של וולט דיסני. הפופולריות של הסרט האפילה מאז על זו של הספר עליו הוא מבוסס.
עלילה
במבי הוא עופר איילים מזן אייל אדום, הנולד ביערות של האלפים האוסטריים. תחילת הספר מלווה אותו בילדותו, כאשר הוא פוגש איילים אחרים וכן חיות שונות כמו תנשמת, ארנב (טמפר בגרסה של דיסני) ואייל אציל. במבי פוגש איילה בת גילו, פלינה, ומתאהב בה. יחד הם פוגשים אייל זקן וחכם המתואר כעין מורה זן. במבי גם לומד להיזהר מ"ההוא", כלומר האדם, המביא איתו מוות וסכנות.
לאחר מסע ציד נרחב של האדם, במהלכו נהרגות חיות רבות מחבריו של במבי וכן אימו, עלילת הספר קופצת לשנות בגרותו של במבי. הוא הופך למתבודד והולך בעקבותיו של האייל הזקן המדריך אותו בדרכי העולם. הוא זונח את חבריו הישנים ואת פלינה ועובר לחלק אחר של היער. הספר מסתיים בפגישתו של במבי המבוגר עם זוג איילים צעירים, מעין סגירת מעגל לפגישתו עם האייל הזקן כשהיה צעיר.
מגדלי הארבעה
מגדלי הארבעה הם צמד גורדי שחקים בין הרחובות הארבעה והחשמונאים בתל אביב-יפו. המתנשאים לגובה של 34 ו-38 קומות אשר שטחם הכולל כ-135,000 מ"ר. בנייתם החלה בשנת 2012 והסתיימה ב-2017.
היסטוריה
ביוני 2009, זכו האחים משה ויגאל גינדי במכרז של מינהל מקרקעי ישראל לרכישת הקרקע, בשטח שישה דונמים. במקום פעל באותה עת מגרש חניה. האחים הציעו 151.5 מיליון שקל, ההצעה הגבוהה מבין חמש הצעות, שעליה הוסיפו תשלומי פיתוח בסכום של 18.4 מיליון שקל. הצעתם הייתה גבוהה ב-25 מיליון שקל (כ-20%) יותר מההצעה השנייה בגובהה במכרז, שעמדה על כ-125 מיליון שקל. קבוצת חג'ג' רכשה מהאחים גינדי את המגרש שעליו נבנו המגדלים בספטמבר 2010, תמורת 323 מיליון שקל. ביוני 2011, נבחרה חברת "א.דורי בנייה" כקבלן מבצע להקמת הפרויקט בעלות של 351 מיליון שקל.
את המגדלים תכננה קבוצת חג'ג' לבנות באמצעות קבוצת רכישה, אך זו לא יצאה לפועל ובמקום זאת מכרה את רוב הפרויקט לגורמים שונים עוד במהלך הבנייה. בין השאר רכש איש העסקים טדי שגיא את ארבע הקומות העליונות באחד משני המגדלים, תמורת 80 מיליון שקל, ומרכז המרכז השלטון המקומי רכש 3 קומות תמורת 50 מיליון שקל.
ביוני 2013, במסגרת העברת זכויות לא מנוצלות ממבנים לשימור, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בתל אביב להגדיל את הבניינים בתשע קומות נוספות. קבוצת חג'ג' שילמה לחברת "בנייני העיר הלבנה" 34 מיליון שקל עבור העברת הזכויות. הזכויות הועברו משמונה בניינים לשימור מחמיר הכלולים בתוכנית השימור בתל אביב. ההסכם אפשר לשפץ את המבנים הישנים.
במהלך הבנייה, באוגוסט 2014, נפלה קורה מהמגדל לרחוב הארבעה גרמה נזק לרכוש, אך לא היו נפגעים.
בניית המגדלים הושלמה במהלך שנת 2017 והם אוכלסו החל מתחילת 2018.
בינואר 2020, רכשה חברת כלל ביטוח את ארבעת הקומות שהיו בבעלות טדי שגיא תמורת 129 מיליון שקל.
בקיץ 2020 פתחו האחים חג'ג' טרקלין עסקים בקומה המקשרת בין שני המגדלים, הכולל אולם כנסים, בר ומסעדה בשם "Pop&Pope".
מאפיינים
מגדלי הארבעה תוכננו על ידי משרדו של האדריכל משה צור. שניהם משמשים כמגדלי משרדים בגובה 160 ו-152 מטר בחזית כיכר גבעון (שבמגרש המפריד בין גב רחובות החשמונאים והארבעה). עיצובם של המגדלים הוא בצורת קוביות המונחות בזוויות שונות זו על זו, ביניהם טרקלין "תלוי" ולובי משותפים. לובי המגדלים והטרקלין עוצבו על ידי מעצב העל ג'ורג'ו ארמני. הטרקלין המשותף מתבסס על גשר, המחבר בין שני הבניינים בקומה 15. מתחת למגדלים ישנו חניון תת-קרקעי בן שש קומות כאשר השלוש העליונות מביניהן משמשות כחניון ציבורי בתשלום.
חברת הניהול של הבניין היא חברת "השתתפויות בנכסים".
טדי יזמות והפקות
טדי יזמות והפקות בע"מ היא חברת יזמות, פיתוח והפקות טלוויזיה, אשר הוקמה בשנת 1973 על ידי טמירה ודודו ירדני.
היסטוריה
חברת "טדי הפקות" הוקמה בשנת 1973 ושמה מורכב מראשי התיבות של שמות מנהליה: טמירה ודודו ירדני. החברה החלה את דרכה בהפקות הצגות ילדים כאשר בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ולאחר הצלחת מופע שהפיקה לגרי אקשטיין, החלה החברה לייצג אמנים רבים, ביניהם יהודית רביץ, קורין אלאל, סי היימן, להקת בנזין, חיים צינוביץ' ויגאל בשן.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הפיקה החברה מרתוני סטנד-אפ, ערבי ה"קומדי סטור" בבית ציוני אמריקה. כשהוקם ערוץ 2 הפכו המופעים לתוכנית טלוויזיה שזכתה להצלחה מסחררת. בין המשתתפים היה גם צביקה הדר. במשך השנים הפיקה החברה תוכניות טלוויזיה שזכו, כמעט כולן, להצלחה גדולה. ביניהן ניתן למנות את התוכניות "שמש", "לא נפסיק לשיר - כוכב נולד", "הפיג'מות", "השיר שלנו", "השמיניה" ו"נולד לרקוד". התוכנית המצליחה ביותר שהחברה חתומה עליה ומזוהה עמה היא "כוכב נולד". טדי היא המפיקה הראשית ומשמשת כסוכנת של רוב הכוכבים שצמחו בתוכנית.
בשנת 2000 היא הקימה בשיתוף עם אייל B את "סטודיו אייל B" בישגב ואחר כך היא הקימה את אולפני דאבי דאב.
בשנת 2007 היא הקימה בשיתוף חברת אינטרנט זהב את אתר Tedy.tv, מיזם טלוויזיה באינטרנט שבו ניתן לצפות ברבות מהתוכניות שהפיקה החברה, אך המיזם הפסיק לפעול לאחר מספר חודשים.
בשנת 2013 השיקה טדי הפקות פורמט טלוויזיה חדש לתוכנית שירה, ביוזמתו של יואב צפיר, בשם "הכוכב הבא". הפורמט (שנקרא באנגלית ) נמכר לכ-25 מדינות ברחבי העולם, כולל גרסה המשודרת לעולם הערבי.
בנובמבר 2017 החלו שידורי הערוץ "טדי - קטעים פה", בהפקת החברה, בערוץ 15 ללקוחות "פרטנר TV", והחל מ-10 באפריל 2019 משודר הערוץ גם ב-HOT וב-NEXT TV באפיק 70 והחל מה-30 באפריל 2019 משודר גם באפיק 10.
עידו מרקוס
עידו מרקוס (נולד ב-16 ביולי 1979) הוא אמן, אוצר ואספן ישראלי. עוסק בתחומי אמנות שונים בהם: רישום, ציור, מיצב וצילום.
מרקוס ידוע בסדרות מיצבי המיניאטורות השונות שלו, המציגות מאות ציורים שנוצרו לאורך תקופות שונות. מיצגים אלה הוצגו בארץ וברחבי העולם ונמצאים באוספים רבים.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
סיירת המערכה האטומית פיוטר הגדול (, פיוטר וליקי) היא סיירת מערכה מסדרת קירוב. שמה המקורי של האונייה היה אמור להיות יורי אנדרופוב, על שם המזכיר הכללי השישי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, אך השם שונה לאחר נפילת ברית המועצות. על פי ההגדרה הרשמית ברוסיה, האוניות מסדרת קירוב הן "סיירת טילים גרעינית כבדה", אך פרשנים צבאיים במערב החיו למען אוניות אלו את המונח סיירת מערכה, שהיה בשימוש בעיקר בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20. זאת, מכיוון שאוניות אלו הן אוניות השטח הגדולות ביותר בעולם, נכון ל. "פיוטר הגדול" היא ספינת הדגל של הצי הצפוני הרוסי, והיא היחידה מסוג זה שעודנה בשירות מבצעי.
עידו מרקוס
ביוגרפיה
עידו מרקוס נולד בבוסטון שבארצות הברית בשנת 1979. הוא עלה לארץ בשנת 1979 וגדל בהרצליה. למד צילום בתיכון ויצו צרפת בתל אביב ושירת כצלם ועורך צבאי במודיעין. כיום חי ויוצר בעיר חיפה.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
בניית האונייה התעכבה בשל קשיים כלכליים, שנבעו מהמשבר הכלכלי לפני ואחרי נפילת ברית המועצות. רק ב-1998 הושלמה בניית האונייה, 12 שנים לאחר תחילת הבנייה. בינתיים שונה שמה ל"פיוטר וליקי", שמו הרוסי של הצאר פיוטר הגדול.
רקע
סיירת המערכה פיוטר הגדול (שעד התפרקות ברית המועצות נקראה "יורי אנדרופוב") נבנתה החל משנת 1986, אלא שבעקבות עיכובים ובעיות שונות היא לא הוכנסה לשירות הצי הרוסי לפני 1996. זוהי סיירת מערכה אטומית וספינת טילים כבדה מהדור השלישי של פרויקט 1144 ("אורלאן") ובשנת 2011 נחשבה לספינה הגדולה ביותר בעולם שאינה נושאת מטוסים.
עידו מרקוס
ביוגרפיה
עבודותיו נעות בין המקומי לגלובלי, והוא נע בין סגנונות, מדיומים ודרכי תצוגה שונות, כאשר הציר המרכזי בהן הוא התנועה והדחיסות בה הוא חווה את המציאות אותה הוא חי ויוצר. בעבודותיו העכשוויות עוסק במתח שבין הדימוי האיקוני היחיד לריבוי הדיגיטלי, תוך כדי התייחסות לתאוריות דיגיטקסטואליות ולסתירות בין תצלומי משפחה לאנונימיות ברשת, בין פיגורטיביות להפשטה ומפגש בין זרמים ודינמיקות עבודה שונות. מרקוס עובד עם חומרים אשר הוא אוסף מהרחוב והרשת, ובכך מחבר בין האישי לכללי, ואף מדגיש את הטשטוש הנוצר ביניהם בעידן הדיגיטלי דחוס הדימויים.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
רקע
הספינה נבנתה במספנות המפעל הבלטי והורדה למים באפריל 1989. על פי צו של נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין, משנת 1992 הספינה שינתה שמה מ"יורי אנדרופוב" לשמה הנוכחי, על שם קיסר רוסיה, פיוטר הגדול. החל משנת 1998 נמצאת בשירות פעיל ובהרכב האוניות של הצי הרוסי.
עידו מרקוס
ביוגרפיה
מרקוס הציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצתיות במוזיאונים וגלריות בישראל וברחבי העולם.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
רקע
צוות הספינה מונה 1,035 חיילים.
עידו מרקוס
לימודים
1995-1997 לימודי צילום, תיכון ויצו צרפת, תל אביב.
2002-2003 לימודי רישום וציור, ב-SVA, ניו-יורק.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
היסטוריה
הספינה נמסרה לידי הצי הרוסי במרץ 1998 לאחר שהוענק לה השם "פיוטר הגדול". הספינה הייתה הספינה הרוסית הראשונה שהגיעה בליל שבין ה-12 ל-13 באוגוסט 2000 לסייע באסון טביעת הצוללת הרוסית קורסק.
עידו מרקוס
לימודים
2005-2008 לימודי אמנות, סיים בהצטיינות באמנות, המדרשה לאומנות וחינוך, מכללת בית ברל,
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
היסטוריה
הסיירת השתתפה במאבק העולמי בשוד הימי שלחופי סומליה. באוקטובר 2008 היא עברה דרך מפרץ גיברלטר בדרכה לים התיכון.
עידו מרקוס
לימודים
2011-2013 לימודי תואר ראשון באמנות ויצירה, אוניברסיטת חיפה.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
היסטוריה
בדצמבר 2008 נטלה חלק בתרגיל צבאי משותף עם חיל הים של ונצואלה בים הקאריבי. בפברואר 2009 הספינה החרימה 3 אוניות של שודדי ים סומליים.
עידו מרקוס
תערוכות יחיד
2009 - רישומים וציורים-2007–2009 גלריה רו ארט, תל אביב.
2011 - "בקטנה" גלריה יאיר, תל אביב.
2011 - “יד אחרת" גלריה קיבוץ לוחמי הגטאות.
2012 - ״דרך חור הסיכה״, גלריה הסף, ניו דלהי, הודו.
2013 - ״טיוטא״ גלריה לאמנות, קריית טבעון.
2014 - "סרפדים" גלריה יאיר, תל אביב.
2016 - ״גליץ״ גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב.
2017 - "רכילות", גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב.
פיוטר הגדול (סיירת מערכה)
היסטוריה
ב-28 ביולי 2012 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק לצוות הסיירת את אות מסדר נחימוב כהערכה על פועלם.
ב-17 באוקטובר 2016 נצפתה הסיירת סמוך לחופי נורווגיה כשהיא מלווה את נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב וספינות נוספות בדרכן למערכה בסוריה.
עידו מרקוס
תערוכות יחיד
2018- ״עניין משפחתי״, גלריה זימאק, תל אביב.
2019- ״התהלוכה״, גלריה פורטה, תל אביב.
2020 - ״הליכות אדם״, גלריה קיבוץ לוחמי הגטאות
2020-וריאציות על jpg_1967, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אוצרת: אילנית קונופני
מבחר תערוכות קבוצתיות
2010 - "ומה לעשות עם ציור במאה ה-21" מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.
2012 - "02-03-04" מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.
2013 - "חי או מת", תל אביב.
2013 - "דיבוק", תערוכה זוגית, פיינברג פרוג'קטס, תל אביב.
2013 - "זמן קסם" מוזיאון אשדוד לאמנות, אשדוד.
2014 - המרכז לאמנות סרסוטה, פלורידה, ארצות הברית.
2016 - קבוצתית מאוסף גלריה-זימאק תל אביב.
2016 - הביאנלה לרישום, בית האמנים, ירושלים.
2017 - סלון ציור, גלריה הקוביה, ירושלים.
2019 - בסימן ציור מוזיאון פתח-תקוה לאמנות
ירידים
2012 - יריד לאמנות עכשווית ניו דלהי, הודו.
2013 - צבע טרי 6, תל אביב.
2014 - ART MIAMI.
2014 - ART TORONTO.
2018- צבע טרי 10, תל אביב
אוצרות
2010 - "תוגה" תם גולדברג/נגה שץ, גלריה האגף, חיפה.
2011 - "פולחן האביב" 6 אמנים צעירים, גלריה רו ארט, תל אביב.
2012 - "כיכר פריז" מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.
2014 - "הירח הוא פצע בשמיים" רחל קיני/טליה קינן האגף השני, חיפה.
2019 - טליה בן אבו תערוכת יחיד, מוזיאון קופפרמן, קיבוץ לוחמי הגטאות
טקס השבעה צבאי
טקס השבעה צבאי הוא טקס בו נשבעים חיילים אמונים למדינה. לרוב, הטקס מתקיים לאחר שהחיילים עברו תקופה קצרה של אימונים, לימודים והתאקלמות בצבא, הנקראת טירונות. נוסח השבועה משתנה ממדינה למדינה.
שבועת האמונים בצה"ל
בצה"ל, כברוב צבאות העולם, נהוג להשביע כל חייל אמונים למדינתו. שבועת אמונים בצה"ל, מתחלקת לשני חלקים:
פקודת צבא הגנה לישראל, התש"ח-1948, קובעת בסעיף 3 כי כל אדם המשרת בצה"ל חייב להישבע אמונים למדינת ישראל, לחוקתה ולשלטונותיה המוסמכים.
מבנה השבועה
השבועה נכתבה בכוונה ללא סימני פיסוק כלשהם, על מנת להדגיש שהטקסט כולו מהווה מקשה אחת, אף על פי שניתן לחלקו לשלושה חלקים:
הטקס
טקס ההשבעה ביחידות הלוחמות מתבצע, בדרך כלל בסוף שלב הטירונות. זהו טקס חגיגי, המתבצע לרוב בנוכחות משפחות הלוחמים. במהלך הטקס, מקריא קריין את נוסח השבועה. החיילים עונים לו "אני נשבע". חיילים דתיים עונים "אני מצהיר". בהמשך הטקס, מקבל כל חייל נשק וספר תנ"ך. חיילים שאינם יהודים יקבלו ספר קודש לפי בחירתם (לרוב, הקוראן למוסלמים או הברית החדשה לנוצרים. חיילים דרוזים מקבלים קלף יתרו או מדליה). חיילים אשר אינם מעוניינים להישבע באף אחד מספרי הקודש, רשאים להישבע אמונים עם רוח צה"ל או ללא ספר.
סבסטיאן קו
לורד סבסטיאן ניובולד קו (אנגלית: Sebastian Newbold Coe; נולד ב-29 בספטמבר 1956 בלונדון) הוא אתלט לשעבר ופוליטיקאי בריטי. עמד בראש הוועדה המארגנת של אולימפיאדת לונדון (2012) והיה יושב ראש הוועד האולימפי הבריטי. כיום מכהן כנשיא התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
ביוגרפיה
קו נולד בלונדון, אך גדל בשפילד. הוא החל להתאמן באתלטיקה בגיל 12, ועד מהרה התמקד בריצות למרחקים הבינוניים. אביו, פיטר קו, שימש כמאמנו האישי.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם, שנערכה בסן סבסטיאן ב-1977 זכה קו במדליית זהב בריצת 800 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג ב-1978 הוא זכה במדליית ארד בריצה למרחק זה. ב-1979 קבע קו 3 שיאי עולם, בריצת 800 מטר (1:42.33 דקות), בריצת מייל (3:48.95 דקות) ובריצת 1500 מטר (3:32.03 דקות). בתקופה זו החלה להתפתח היריבות המקצועית בינו לבין אתלט בריטי אחר, סטיב אובט, שתלווה את השניים במהלך שנות ה-80.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה קו במדליית זהב בריצת 1,500 מטר, שהייתה דווקא הריצה בה אווט נחשב טוב יותר, ואילו אווט זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר, שבה קו הוא שנחשב לטוב יותר. קו זכה במדליית הכסף בריצה זו.
באותה שנה שבר קו את שיא העולם בריצת 1000 מטר, וב-1981 אף שיפר שיא זה, כשקבע תוצאה של 2:12.18 דקות. שיא זה נשבר רק ב-1999, והוא עדיין השיא הבריטי בריצה זו נכון ל-2020. באותה שנה שבר פעמיים את שיא העולם בריצת מייל ואת שיא העולם בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:41.73 דקות. שיא זה נישבר על ידי וילסון קיפקטר מדנמרק בשנת 1997 (1:41.24 דקות, לאחר השוואת השיא בעצמו. לאחר קביעת השיא שיפר קיפקטר את השיא בשנית), וגם בריצה זו מחזיק עדיין קו בשיא הבריטי. בתחרות גביע העולם באתלטיקה ובגביע אירופה שנערכו אותה שנה, ניצח קו הן בריצת 800 מטר והן בריצת 1,500 מטר. שנה מאוחר יותר היה חבר בנבחרת בריטניה שקבעה שיא עולם בריצת שליחים 4x800 מטר. שיא זה נשבר רק בשנת 2006, על ידי נבחרות קניה וארצות הברית.
במהלך רוב 1983 היה קו מושבת מפעילות עקב פציעה, אך הוא הצליח להתאושש לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדה זו שיחזר את הישגיו מאולימפיאדת מוסקבה, כאשר זכה במדליית זהב בריצת 1,500 מטר ובמדליית הכסף בריצת 800 מטר. בכך, הפך לספורטאי היחיד בהיסטוריה שזכה במדליית זהב בריצת 1,500 מטר בשתי אולימפיאדות רצופות.
לאחר הפרישה
בראשית שנות ה-90 פנה קו לפוליטיקה. ב-1992 נבחר לחבר פרלמנט מטעם המפלגה השמרנית כנציג מחוז הבחירה פאלמות' וקמבורן, אך הפסיד את מקומו ב-1997. הוא נשאר בחיים הפוליטיים, ושימש במשך זמן קצר כראש המטה של יו"ר המפלגה השמרנית דאז, ויליאם הייג.
כשלונדון הכריזה על מועמדותה לאירוח המשחקים האולימפיים של 2012, הפך קו לאחד מהיחצ"נים הבולטים למען בחירתה. ב-2004 מונה לעמוד בראש הארגון שהוקם לשם קידומה של לונדון. היכרותו עם עולם הספורט האולימפי והדמויות המובילות בו הקנתה לו יתרון, ורבים בבריטניה מייחסים לו את הצלחת הקמפיין. לאחר שלונדון נבחרה למארחת המשחקים, התמנה קו ליו"ר הוועדה המארגנת של המשחקים.
ב-2006 מונה קו במפתיע ליושב ראש ועדת האתיקה של פיפ"א. בהמשך עזב את התפקיד, כדי לעסוק בקידום מועמדותה של אנגליה לאירוח מונדיאל 2018.
קן מונה ליושב ראש הוועדה המארגנת של אולימפיאדת לונדון 2012. לאחר הצלחתו בארגון האולימפיאדה מונה ליושב ראש הוועד האולימפי של בריטניה, תפקיד אותו מילא עד 2016.
ב-19 באוגוסט 2015 התמנה קו לנשיא התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
תאריו
ב-1982 קיבל קו תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית וב-1990 היה לאביר (KBE). בשנת 2000, קיבל תואר של לורד לחיים, וכינויו הרשמי הוא הברון קו מראנמור שבמחוז סארי.
קו גרוש ואב לארבעה.
סמואל דניאל
תולדות חייו
נולד בסאמרסט למורה למוזיקה. למד שלוש שנים באוניברסיטת אוקספורד ועזבה בלי תואר, ומיד התקבל לחוג וילטון (חבורה של משוררים שהייתה מתכנסת, בחסות מרי סידני, רוזנת פמברוק, בבית וילטון; נוהלה על ידי וולטר ראלי; כללה את אדמונד ספנסר, מייקל דרייטון, וסר ג'ון דייוויס; ונחשבת לחוג הספרותי החשוב ביותר והמשפיע ביותר בתולדות אנגליה), שם המשיך בלימודי שירה ופילוסופיה. ב־1591 התפרסם כמשורר, לאחר שלמהדורה של קובץ הסונטות "אסטרופיל וסטלה" של פיליפ סידני צורפו עשרים ושבע סונטות אהבה פרי עטו, מה שהביא אותו כעבור שנה להוציא לאור את קובץ סונטות האהבה "דליה".
ב־1594 הוציא לאור את הטרגדיה "קלאופטרה"; ב־1595 את ארבעת הספרים הראשונים מתוך האפוס הדידקטי "מלחמות האזרחים" העוסק במלחמות השושנים, אותו השלים בשנת 1609; וב־1599 את הכרך "מסות פיוטיות" הכולל את מיטב שיריו, בהם "מוסופילוס", דיאלוג בשבח הלמדנות ובפרט לימוד שירה, כחינוך לאיש המעשה.
דניאל נמנה עם אנשי החצר של המלכה אן. ב־1603 התמנה לאחראי על הבידור התאטרלי של חצר המלכות. תפקידו היה להכין מדי פעם מסיכות או יצירות תאטרליות קלות, ולתת רישיונות למחזות. דניאל עיבד את הטרגיקומדיה הפסטורלית "הרועה הנאמן" של גואריני ל־"מלכת ארקדיה" (1605), וחיבר את הטרגיקומדיה הפסטורלית המקורית "ניצחון קרום הבתולים" (1614) שהוצגה בחצר המלכות, ונחשבת לטוב שבמחזותיו, וממיטב המחזות הפסטורלים שחוברו באנגליה.
ככותב פרוזה, חיבר את המסה "להגנת החרוז", שנחשבת בין המאמרים התאורטיים ההחשובים על השירה שנכתבו בתקופה האליזבתנית; ובשנים 1612–1618 ספר היסטוריה של אנגליה מתקופת ריצ'רד הראשון ועד לתקופת אדוארד השלישי.
למרות קשריו עם חצר המלכות ועם האוניברסיטה, דניאל מאס בחיי החצר, ורוב זמנו חי בפרישות, כשבביתו לא הורשו לבקר אלא מעט חברים, ביניהם ויליאם שייקספיר, ג'ון סלדן, כריסטופר מרלו, וג'ורג צ'פמן. כך היה נעלם בחורף לביתו הסמוך ללונדון למשך כמה חודשים, ופתאום מופיע שוב בציבור לשוחח עם ידידיו. באחרית חייו פרש לחווה חקלאית בסאמרסט.
הערכת שירתו
דניאל נחשב בזמנו לאחד מהכותבים האליזבתנים החשובים ביותר. כמילטון, דניאל סבר שתכלית השירה להורות ולא להנעים. שירתו מכובדת וחיננית בסגנונה, וניכרת בתוכנה המוסרי. לאחר התקופה האליזבתנית שירתו נשתכחה, עד שהתגלתה מחדש בתקופה הרומנטית על ידי קולרידג' וצ'ארלס למב. בהמלצת קולרדידג', וורדסוורת' קרא את שירי דניאל והתלהב, והשפעתם ניכרת על הסונטות של וורדסוורת' ועל הסגנון של "הטיול". קולרידג' שיבח את הלשון העל־זמנית של דניאל המתאימה לכל זמן מבלי לשאת את החותם של תקופה, ואת רגשותיו הרעננים הקלים להבנה לכל קורא, הלקוחים מעומקים שרק מעט אנשים בכל תקופה זכו לבקרם.
טריטוריה
טריטוריה (לפי החלטת האקדמיה ללשון: תְּחוּמָה) היא ההגדרה המתארת שטחים השייכים לפרט, לחברה, למדינה או לרשות מסוימת (שטח שליטה). שטחים אלה מוגדרים או מתוחמים באמצעות גבול, בין אם על ידי אמצעים פיזיים טבעיים (כמו נהרות וימים) או מלאכותיים (גדרות למשל) ובין אם על ידי אמנות, הבנות והסכמים בינלאומיים.
טריטוריה מסוג שונה יש לאנשים פרטיים בשטח קטן כמו בית או חצר. גם להרבה בעלי חיים ישנה טריטוריה עליה הם מגוננים מחיות אחרות.
הטריטוריה המדינית
הטריטוריה המדינית מקובלת כמינוח שמציין מספר מדדים שבהם יש למדינה בלעדיות שאסור לאף מדינה אחרת להפר או לנצל ללא אישור המדינה בעלת הטריטוריה:
פריבילגיות טריטוריאליות
בעלות על טריטוריה עשויה להקנות פריבילגיות וזכויות שונות. בשטחים השייכים למדינה, המדינה זכאית לקבל ולהחליט החלטות ולנהל מדינה ריבונית ולא תלותית בהתאם לחוק המדינה המקומי ובהתחשב בחוק הבין-לאומי, כמו כן, אם המדובר באזרח או בחברה, זכותם לנהל בצורה בלעדית את הנעשה בשטחם, זאת תוך ההגבלות החוקיות והמשפטיות.