cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אונומטופיה
תצלילי עבר נפוצים בשפה
חילופי הגיה הבאים עם הזמן, לעיתים מאבדים את הצליל המקורי שנועד למילה. למשל המילים ציפור ושיר במקורן היו עם הגאים שורקים ואחריהם רטיטה, המחקים את השריקה והרטט המושמעים ממקור הציפור. בארמית ברכת צפרא טבא (בוקר טוב) נגזרת מקול הציפורים המצפצפות עם שחר. אך הצד"י והשי"ן, שתיהן נשתנו, אולי אפילו במעבר לעברית המקראית ולארמית הרשמית, ובוודאי שהשתנו מאז ועד ימינו, ואין מזהים בהם יותר את התצליל המקורי.
השפעת שינויי התנועה: בעברית וברוב השפות השמיות משמעותן העיקרית של המילים נסמכים על עיצורי השורש (שורש כת"ב הוא היסוד של הפועל "כותב" או "כתבו", של העצם "מכתב" או "כְּתִיב" ושל התיאור "כָּתוּב") ואילו התנועות משמשות להטיה וקביעת התצורה בבנייני הפועל ומשקלי השם. לעומת שפות בהן התנועה נשמרת ואף חשובה למשמעות המרכזית של המילה, התנועות בעברית ובאחיותיה משתנות והצליל המקורי של המילה מתעוות. לדוגמה במילה בהמה ניתן לשמוע הן את צליל קולם של הכבשים והעיזים בֶּה, והן את קולם של הבקר מוּ (בקמץ מעוגלת). אך בהטיית הפועל "מתבהמים" צלילים אלו אובדים. כך גם "חוּכַא" בארמית שפירושו צחוק המושמע מן החיך שבפה, איבד את משמעות התצליל בעוברו לשם הפעולה "חיוך", והגיע לעברית כך.
סוגי האונומטופיה
1. אונומטופיה אקוסטית - קבוצת המילים שמחקות את הצליל שמייצר הגוף אותו הם מתארים (ובלעז: צליל הרפרנט שלהן). דוגמה מוכרת היא השמות cuckoo באנגלית, kakuk בהונגרית, Kuckuck בגרמנית וקוקייה בעברית - שם דומה בשפות שונות, לציפור על ידי חיקוי קולה ובהתאם למבטא המקובל לאותה שפה. המילונים בעברית, רובם ככולם, מציינים את המילה 'בקבוק' כאונומטופאית, וכך כתב הרד"ק: עקב שינויי הצורות בעקבות הדקדוק העברי, פעמים רבות אובד ההקשר לתצליל, למשל נקש - מילה שמקורה כנראה דו או תלת עיצורי ללא תנועות, ומקבילותיו בשפות אירופיות דוגמת knock קנאק ביידיש, ובערבית طرق טרק. בכולם חל שינוי באופן ההגיה המקורי והמילה מאבדת אף בצורתה הקרובה ביותר למקורית, מעט ממשמעותה כתצליל.
2. אונומטופיה פונוקינטית (תצליל בהנעה קולית - מיוונית κινηο ניידות והנעה קולית כלומר תנועות אברי הקול) - מילים שבהם חיקוי הקולות המושמעים מאברי הקול האנושיים בשעת ביצוע פעולות: לדוגמה, הצליל המופק מהלשון והאף בשעת הליקוק והיניקה בפעלים "ינק", "שקק", ו"ליקק" (ודומות לה בגרמנית lecken, trinken באנגלית lick, drink). כך גם בליעה וגמיעה.
3. אונומטופיה פונומטפורית (צלילי חיווי) - מילים שהאדם מפיק בתרבות לשונית מסוימת על מנת להביע רגשות או חוויות. במילים אלו מזהים מורפמות שמכוח צלילן מעניקות הקשר לשורש המילה. לדוגמה הפועל אווה (רצון חזק) - הנובע מצליל השמחה או התחנונים "הו-הא!" המילה אבוי וביידיש "אוי וויי" כהבעת חלחלה ופחד, אך גם מילים בשפה כמו רטט ורעד - הנובעות מצלילי הגוף המביע את רגשותיו. השמעה נמשכת של האות מ"ם, "מממ" - לציון מזון טעים. וכדומה
4. אונומטופיה ויזואלית (תצליל נחזה) - מילים אשר תנועת אברי הדיבור בעת הגייתן מזכירה תמונה של חפץ או סיטואציה. כמו מילת השאלה בעברית מה, המשאירה את האדם פעור פה בהפתעה, והמילה "סוד" - הנאמרת תוך עיגול הפה ומציינת את צורת הפה בעת אמירת סוד, וכך גם המילה חיריק (והביטוי המקראי חירוק שיניים) הנאמרת תוך הצמדת השיניים וחשיפתן מבעד לשפתיים, על מנת להשמיע את התנועה. דוגמה מובחנת יותר היא המילה המקראית נִפתּוּל, ובעברית החדשה פִּתּוּל, וכך גם עִגּוּל ועִקּוּל. אמנם זהו למעשה אימוץ של משקל קִטּוּל, אך מהשימוש במקרא נראה שמקורו בצורת הפה הרומזת לתיאור אותו רוצים להשיג. המילה הצרפתית bobine שמשמעה "סליל", מבוטאת גם היא בעיגול הפה, ומוכרת כאונומטופיה.
דוגמאות למילים אונומטופֵיות
מילים המתארות קולות וצלילים הן בדרך-כלל אונומטופיות. בעברית נפוצות גם מילים אונומטופיות המייצגות גם שמות עצם ותארים. להלן מספר דוגמאות:
אונומטופֵיָה כאמצעי ספרותי
בשירה משמשת לעיתים מילה אונומטופיית אחת לחידוד המשמעות של מספר מילים קרובות אליה, המשתמשות באותו צליל. דוגמה טובה לשימוש כזה ניתן למצוא בשתי השורות הבאות, מאת המשורר זלי גורביץ':
המילה "חופר" אונומטופאית, כי הצליל "ח" מחקה את צליל חדירת האת (או הציפורניים) לאדמה. החזרה על המילה פעמיים מחדדת את התמונה הצלילית של פעולת החפירה (חזרה על חדירה לקרקע). חזרתו של הצליל במילים נוספות בשתי השורות הללו (בחול, להפוך, שטח) הופכת את פעולת החפירה לתמונה צלילית כוללת, המתרחשת במקביל לשיר כולו. כמו כן, צליל ה- o שחוזר בשורות אלו (חופר, בחול, נוזל, להפוך, בור) מחדד את תחושת העומק והתת-קרקעיות של צליל החפירה.
גם בתנ"ך ניתן למצוא פסוקים אונומטופאיים. בפסוק "כקול הסירים תחת הסיר כן שׂחוק הכסיל" (קהלת ז, ט), הצליל "ס" החוזר ארבע פעמים (שלוש פעמים כ-ס',אחת כ-שׂ') בפסוק מזכיר את רחש שריפת הסירה הקוצנית. בצורה דומה, בפסוק "לכן, כאכול קש לשון אש וחשש להבם ירפה שרשם כמק יהיה..." (ישעיהו ה, כד) מחקה הצליל החוזר "ש" את קולה של האש האוכלת את כל הנקרה בדרכה.
איתן לבני
איתן ירוחם לבני (1 באפריל 1919 - 27 בדצמבר 1991) היה פעיל מרכזי ומפקד בכיר באצ"ל וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד.
ביוגרפיה
לבני נולד כירוחם בזוזוביץ' בגרודנו, בלארוס, ליצחק ודבורה לבית ילין. בשנת 1925, בהיותו בן שש, עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. בילדותו למד בבית הספר תחכמוני (תל אביב-יפו), ובנעוריו למד בבית הספר למסחר "ספרא" בתל אביב. מקור שמו המעוברת הוא בעץ הלבנה, Brzoza (בז'וזה) בפולנית.
בשנת 1938, לאחר העלאתו לגרדום של שלמה בן-יוסף, הצטרף לארגון בית"ר ובאותה שנה גם לאצ"ל ומילא בו שורת תפקידים: מחסנאי ארצי, מפקד המבצעים הראשי וחבר המטה לגולה. בין היתר היה חבר במטה המבצעי של תנועת המרי העברי ופיקד על התקפת תחנת הרכבת בלוד במבצע "ליל הרכבות". ב-3 באפריל 1946 נעצר על ידי המשטרה הבריטית ביחד עם 31 לוחמי אצ"ל בחולות בת ים לאחר התקפה על תחנת רכבת באזור אשדוד, הם נידונו ל-15 שנות מאסר פרט לאחד שנידון למאסר עולם באשמת יריות על חייל בריטי. הוא שוחרר בפריצה לכלא עכו ב 4 במאי 1947. בין השנים 1947–1948 שימש כשליח האצ"ל באירופה. בשנות פעילותו בארגון היה כינויו המחתרתי "איתן", שהפך ברבות הימים לשמו הפרטי. במאי 1948 טס לישראל יחד עם יעקב מרידור ונחת בנמל התעופה בלוד בשבת ה-15 במאי. בכך היה האדם הראשון להגיע למדינת ישראל בדרך האוויר. בספרו "המעמד - מבצעים ומחתרת" תיאר לבני את קורותיו כקצין המבצעים של האצ"ל.
במלחמת העצמאות השתתף בכיבוש ראש העין ולאחר מכן שימש כמפקד גדוד 57 שלחם במסגרת חטיבת גבעתי עד סוף יוני 1948. כשהחלו לחלק דרגות בצה"ל, הוצעה לו דרגת סרן. הצעה זו, שנחשבה מבחינתו פחיתות כבוד, כמו גם המשקעים מפרשת אלטלנה, הביאו אותו לפרוש מצה"ל. לאחר מכן היה בעל בית-חרושת לייצור עמילן שירש מאביו ובשנים 1959-1949 היה גם מזכיר ענף העץ בהתאחדות התעשיינים.
היה חבר תנועת החרות וחבר הנהלת קרן של"ח לשיקום והנצחת לוחמי האצ"ל. בשנת 1965 מכר את המפעל ונכנס לעבוד בתנועת החרות. שימש ב-1965 כראש אגף הארגון של תנועת חרות ובשנים 1971-1970 היה ממלא מקום יו"ר הנהלת גח"ל. בשנים 1974 - 1984 כיהן כחבר הכנסת, מהכנסת השמינית עד הכנסת העשירית. בשנת 1984 כשל בשביעיות ונדחק למקום לא ריאלי ברשימת הליכוד.
לאחר סיום כהונתו בכנסת מונה על ידי אריאל שרון ליו"ר המועצה לשיווק מוצרי פרי הדר.
עמדותיו
לבני נחשב בין הח"כים הנצים של הליכוד. הוא תמך בעונש מוות למחבלים שרוצחים אזרחים והתנגד להסכמי החלפת שבויים סיטונאיים. הוא היה היחיד שהצביע בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת נגד שחרור מחבלים תמורת החטופים באנטבה. בהצבעה על הסכמי קמפ דייוויד הוא נמנע.
משפחתו והנצחתו
במהלך פעילותו באצ"ל הכיר איתן לבני את שרה (לבית רוזנברג), לוחמת באצ"ל. ב-16 במאי 1948, מיד לאחר קום המדינה, נישאו השניים, כאשר לבקשת אמו של איתן התיר הרב איסר יהודה אונטרמן את עריכת החופה במהלך ספירת העומר, ובלבד שהחופה תערך בצנעה. לזוג נולדו שלושה ילדים, ובהם ציפי לבני, לימים חברת כנסת, שרת החוץ, יו"ר קדימה, יו"ר התנועה, יו"ר האופוזיציה ושרת המשפטים.
על שמו רחובות בפתח תקווה באזור שכונת כפר גנים ובשכונת פסגת זאב בירושלים.
תחמיץ
תחמיץ הוא מזון למעלי גירה שהוכן תוך החמצה, שיטת שימור שנועדה לאפשר שמירת מזון לתקופות ארוכות.
הפקה
התחמיץ הנפוץ בישראל הוא תחמיץ חיטה ותחמיץ תירס, המיועדים להזנת בקר לחלב. ברפת החלב הישראלית משמש בדרך כלל תחמיץ החיטה כרכיב המזון הגס המרכזי במנת המזון של הפרות החולבות וכיוון שהוא מיוצר פעם אחת בלבד בשנה, נודעת חשיבות מרכזית לאופן ולאיכות הכנתו.
ייצור התחמיץ מתבצע במספר שלבים:
לאחר הכיסוי הירק עובר תהליך תסיסה אנאירובית ולאחר שבועיים החומר מוכן לשימוש. במהלך השימוש בחומר חושפים כל פעם מעט חומר כדי לא לקלקל את החומר בבור. התחמיץ יכול להישמר בתנאי אחסון אופטימליים למשך שנים.
שלום שבדרון
הרב שלום מרדכי הכהן שְבַדְרוֹן (כונה "ר' שׁוֹלֶם"; תרע"ב, 1912 – כ"ב בכסלו ה'תשנ"ח, 21 בדצמבר 1997) היה דרשן ירושלמי נודע, כונה "המגיד הירושלמי".
קורותיו
נולד בירושלים לרב יצחק שבדרון, בנו של הרב שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם מברז'אן). התייתם בצעירותו מאביו ובשל מצוקת משפחתו גדל בבית היתומים דיסקין. למד בישיבת חברון בירושלים. נשא לאשה את לאה, בת הרב חיים יהודה לייב אוירבך. הרב קוק היה אמור לערוך את החופה, אך בעקבות כך איים נדיב שתמך במשפחת שבדרון כי לא יסייע להם בהוצאות החתונה. הרב קוק שנשאל על כך ויתר על כבודו והודיע שלא יערוך את החופה. בעקבות כך נפוצה שמועה בירושלים שהרב שבדרון התנגד לכך שהרב קוק יערוך את חופתו, בסופו של דבר נתגלגלו העניינים ובשעת העמדת החופה לא היה הרב קוק כבר בין החיים.
הרב שבדרון ערך כמה מספרי סבו, בהם שו"ת מהרש"ם (חלקים ו' עד ט') וסדרת הספרים "דעת תורה". כן ערך ספרי מוסר בולטים, כמו "אור יהל" של רבו המשגיח הרב יהודה לייב חסמן ו"לב אליהו" של הרב אליהו לופיאן.
הרב שבדרון נודע בשל דרשותיו בבתי כנסת ובישיבות, ובמיוחד בבית הכנסת הגדול של זיכרון משה. נהג למסור שיעור בימי שישי בערב ובשבת, לאחר תפילת מנחה. היה נוהג לנסוע לחו"ל למסור שיחות חיזוק בקהילות יהודיות שם. הוא הרבה לשלב בדרשותיו מעשיות וסיפורים ונהג להתלוצץ ביחס לתופעות שליליות בעיניו. הדרשות זכו לקהל שומעים נרחב מחוגים מגוונים.
הרב שבדרון שימש כשליח ציבור בתפילת מוסף של הימים הנוראים בישיבת חברון. בתי כנסת וישיבות רבים, ובכללם בישיבת חברון, אימצו את ניגוניו.
התגורר בשכונת שערי חסד בירושלים בשכנות לגיסו, הרב שלמה זלמן אוירבך.
נפטר בכ"ב בכסלו ה'תשנ"ח (21 בדצמבר 1997) ונקבר בהר הזיתים.
לרב שבדרון נולדו שבע בנות ובן. בנו בכורו, הרב יצחק שבדרון, עסק בהוצאת כתבי אביו וכתבי סביו. בתו הדסה יוכבד היא אלמנתו של הרב צבי שינקר, ששימש כראש ישיבת בית דוד בבני ברק. בתו מלכה היא אלמנתו של הרב אליהו דוד רייכמן, שהיה רב הקהילה הליטאית בקריית גת; מנהיג הקהילה היהודית בצ'ילה; ראש כולל "אמרי יוסף" בבני ברק; מרבני שכונת נווה יעקב; ומחבר הפלאת ערכין הפלאת נזירות שיעורי האדר ועוד ספרים רבים (נפטר בכ"ו בטבת ה'תשפ"ג).
מדד תל אביב גלובל-בלוטק
מדד תל אביב גלובל-בלוטק (בעבר נקרא: מדד תל-טק, מדד תל אביב בלוטק-50 ו-מדד תל אביב בלוטק) הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של כל המניות הכלולות במדד ת"א-טכנולוגיה ומדד ת"א-ביומד.
משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות.
היסטוריה
מדד תל-טק הושק על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-3 בינואר 1999. המדד הורכב ממניות של חברות טכנולוגיה ממגוון תחומים, וכן ממניות של קרנות הון סיכון. ב-1 ביולי 2001, הושק מדד תל טק-15 המבוסס על מדד תל-טק, אשר הורכב מ-15 המניות הגדולות ביותר הנכללות במדד תל-טק.
עקב כישלון מדד תל טק-15, שמאז שהושק ייצר תשואה שלילית של 15% עבור המשקיעים בו, בוטל המדד ב-3 באפריל 2011, ובמקביל הוחלף מדד תל-טק במדד תל אביב בלוטק-50, אשר כלל את 50 החברות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר מבין המניות הכלולות במדד ת"א טכנולוגיה שהושק באותו יום ובמדד ת"א ביומד שהושק ב-1 במרץ 2010. הסיווג הענפי של החברות הכלולות במדד ת"א בלוטק-50 היה רחב יותר וכלל סקטורים שלא נכללו עד אז בסיווג הענפי של מדד תל-טק.
בעקבות השקתו של מדד ת"א טק-עילית ב-11 במאי 2014, הורחב מדד ת"א בלוטק-50 ב-15 ביוני 2014 למדד תל אביב בלוטק המורכב מכל המניות הכלולות במדדי ת"א טכנולוגיה ות"א ביומד, ולא רק מה-50 הגדולות שבהן.
ב-9 בפברואר 2017 שונה שמו של מדד ת"א בלוטק למדד תל אביב גלובל-בלוטק במסגרת "רפורמת המדדים".
גריגורי סוקולניקוב
גריגורי סוקולניקוב (ברוסית: Григо́рий Я́ковлевич Соко́льников) (3 באוגוסט 1888 – 21 במאי 1939) היה יהודי, ממנהיגי המהפכה הבולשביקית. הציל אלפים ממוות ברעב בתקופת מלחמת האזרחים. בהיותו קומיסר האוצר העממי, הוציא את רוסיה ממשבר כלכלי קשה. התנגד בגלוי למדיניות הפוליטית הנפשעת של סטלין. נרצח בכלא בפקודתו.
ביוגרפיה
סוקולניקוב נולד באוקראינה (בעיירה רו‍ֹמְני, אזור פולטבה) למשפחה יהודית. בהולדתו ניתן לו השם הירש בריליאנט. אביו, יעקב בריליאנט, היה רופא ובעלים של בית מרקחת, והייתה לו דרגה אזרחית המקבילה לזו של קולונל. אמו, פאניה רוזנטל, הייתה בתו של שלמה רוזנטל, סוחר מהגילדה העליונה.
בנעוריו למד בגימנסיה, ולאחר מכן המשיך ללימודים גבוהים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה, אך נשר מהלימודים בשל השתתפותו בפעילות למען המהפכה. מאוחר יותר המשיך בלימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סורבון בפריז, שם גם השלים דוקטורט בתחום הכלכלה (ב־1914). שלט בשש שפות.
בגיל 16 הצטרף סוקולניקוב למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בין השנים 1905–1907 השתתף באירועי המהפכה, בין היתר במרד במוסקבה בדצמבר 1905.
בסתיו שנת 1907 נאסר בגלל פעילותו המחתרתית, ובפברואר 1909 נגזר דינו לגלות עולם בסיביר. אך כעבור חודש וחצי נמלט משם. עד מהרה עבר את הגבול והתיישב בצרפת. בתקופת שהותו שם למד באוניברסיטת סורבון ועבד כעיתונאי. אף בשנים שבהן היה מחוץ לרוסיה, המשיך בפעילותו נגד שלטון הצאר, וכאשר התחוללה ברוסיה מהפכת פברואר בשנת 1917, חזר אליה. עד מהרה נעשה לאחד ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית.
במרץ 1918 היה הוא זה שחתם על חוזה ברסט-ליטובסק - חוזה שלום שאפשר לרוסיה לצאת ממלחמת העולם הראשונה.
משנת 1918 ואילך השתתף במלחמת האזרחים. כאשר ידו של הצבא הלבן הייתה על העליונה, חלק מהמפקדים של הצבא האדום ערקו במהלך הנסיגה, וחלקם אף בגדו והצטרפו לשורות הלבנים. לאחר מכן, מונה סוקולניקוב למפקד אחת הפלוגות של הצבא האדום, כדי לשקם את אמון החיילים בהנהגת הפלוגה. זאת אף על פי שלא היה לו ניסיון קודם כמפקד יחיד של פלוגה שלמה, ואף למרות שלא הייתה לו השכלה צבאית. באותו הזמן, הפלוגה הייתה מוקפת בכוחות הצבא הלבן. תחת פיקודו של סוקולניקוב, עברה הפלוגה מנסיגה להתקפה, כבשה כמה ערים, התקדמה עד לים השחור והביסה את צבאו של הגנרל אנטון דיניקין. כהוקרה על הניצחון קיבל סוקולניקוב אות כבוד.
בשנת 1920 פיקד על כוחות צבא רוסיה בחזית מרכז אסיה (טורקיסטן). בזמן עבודתו באזור בוטל החוק שהורה על החרמת התוצרת החקלאית מהאיכרים לטובת המדינה וגרם לרעב המוני. בנוסף, הותר מסחר חופשי ושוחררו מנהיגי דת.
בשנת 1922 מונה לתפקיד ממלא מקומו של קומיסר האוצר, ולמעשה עמד בראש משרד האוצר. בתקופה זו הייתה המדינה נתונה במשבר כלכלי, וערך הרובל צנח פי 50,000 בהשוואה לערכו לפני המלחמה (בשנת 1913). דרכו הפוליטית – כלכלית יושמה מאוחר יותר בכל המדינה ונקראה נא"פ (המדיניות הכלכלית החדשה). מדיניות זו הוציאה את המדינה מן המשבר הכלכלי שאליו נקלעה.
בסתיו 1922 מונה לתפקיד קומיסר האוצר העממי של רוסיה הסובייטית באופן רשמי. בתקופת כהונתו הונהג בברית המועצות מטבע בר המרה שנקרא "צ'רבוניץ". בשנת 1925 נחשב הצ'רבוניץ הרוסי באופן רשמי בבורסה של מדינות רבות, ביניהן אוסטריה ואיטליה. עסקאות פיננסיות נערכו באמצעותו בבריטניה, הולנד, ארצות הברית ובמדינות רבות נוספות. (לשם השוואה, הרובל הסובייטי שב להיות מטבע בר המרה רק זמן מה אחרי ה"פרסטרוייקה"). סוקולניקוב התנגד למונופול של המדינה בסחר חוץ. הוא התייחס לכלכלה הסובייטית כחלק מזו העולמית.
סוקולניקוב קרא להנהגה משותפת של המפלגה, והביע ספק בנחיצותו של תפקיד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית, הוא התפקיד שמילא סטלין.
בשנת 1936 נאסר, ובינואר 1937 נגזר דינו לעשר שנות מאסר בגולאג בסיביר. ב-21 במאי 1939 נרצח בכלא על ידי סוכני הנ.ק.ו.ד.
ב-12 ביוני 1988 קיבל רהביליטציה, ושמו זוכה מאשמה.
במשך שנים רבות הוזכר שמו של סוקולניקוב בספרות ההיסטוריה הסובייטית רק בהקשר שלילי כ"אופוזיציונר", מאמריו לא הוצאו לאור ותרומתו לרפורמה הכלכלית הושתקה. מצב זה השתנה לאחר הרהביליטציה הרשמית, ובשנת 1991 יצא לאור קובץ מאמרים של סוקוליניקוב בנושאי כלכלה, ומהדורה נוספת של אחד מהמאמרים החשובים יותר יצאה לאור ב-2006.
עדות אודות סוקולניקוב מתוך זיכרונותיו של ב. ג. באז'אנוב, מזכירו האישי של סטלין:
"אחד מן המנהיגים הבולשיביקים הכישרוניים והמבריקים ביותר. הוא עמד בהצלחה בכל משימה שנתנו לו. ... בקונגרס המפלגה הקומוניסטית ב-1926 הוא היה הנואם היחיד שדרש מעל במת הקונגרס את הדחתו של סטלין מתפקיד המזכ"ל. זה עלה לו הן בתפקידו כשר האוצר, והן בחברות בפוליטביורו. בקונגרס ה-15 של המפלגה, כאשר סטלין הכריז על תוכניתו הנפשעת, הקולקטביזציה, סוקולניקוב נאם נגד המדיניות הזו ודרש לאפשר למשק להתפתח באופן נורמלי ולתת עדיפות לתעשייה הקלה." (1990)
בנטלי EXP 9 F
בנטלי EXP 9 F (באנגלית: Bentley EXP 9 F) היא מכונית קונספט, 4x4, של יצרנית כלי הרכב בנטלי אשר הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה, שווייץ, בשנת 2012
מאפיינים
דגם ה- "בנטלי EXP 9 F" מוגדר כ: Sport utility vehicle (שילוב של מרכב גבוה כשל דגמי קרוסאובר, בתצורת דמוי סטיישן, הנעה 4x4 (רכב שטח), בגימור של מכונית סלון ומנוע רב עוצמה)
יובל חמצני
יובל חמצני (26 במרץ 1950 – 18 במרץ 2021) היה תשבצאי, צייר ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה
יובל חמצני נולד בחיפה ליצחק קבשנייבסקי, פסל שהתמחה בגילוף בעץ, וחנה חמצני לבית ברומברגר. מגיל חמש שנים גדל והתחנך בקיבוץ ניר דוד (תל עמל). במלחמת ההתשה, בשירותו כחייל סדיר באזור האגם המר, נפצע פציעה אנושה והפך לנכה קשה הסובל מפגיעה מוטורית.
עורך דין
על אף לקותו השלים לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1980 הוסמך כעורך דין. את התמחותו המשפטית עשה במוסד לביטוח לאומי, ומאז התמקד בפרקטיקה משפטית בעיקר בנושאים הקשורים בלקויות ושימש היועץ המשפטי של ארגון הגג של הנכים. במהלך פעילות זו ניהל מאבק שנמשך תשע שנים כדי למנוע אפליית נכים שבני משפחתם אינם מתגוררים בביתם ומנועים בשל כך מנהיגת רכב הנכה להסעותיו וענייניו. במסגרת מאבק זה תבע חמצני לשנות את פרוש החוק ולאפשר לקרובי משפחת נכה לנהוג ברכבו גם אם אינם גרים בביתו. בבג"ץ 516/68 זכה חמצני בייצוגו של התובע והשופטים הסכימו כי התנאי שקרוב משפחה יתגורר באותו בנין מפלה לרעה חלק גדול מציבור הנכים. חמצני הוביל למהלך נוסף כשתבע מהרשויות להגדיל את המרחק שאושר בוועדת העבודה והרווחה ונימוקיו התקבלו על ידי מקבלי ההחלטות ומעגל הנהנים באותו בג"ץ התרחב עוד יותר.
תשבצאי
במקביל לפעילותו כמשפטן קנה לעצמו חמצני שם כתשבצאי. תשבציו ותשחציו התפרסמו מאז 1997 מדי שבוע במוסף "מעריב" ובשבועון "רייטינג", ומשנת 2000 פרסם ב"רייטינג" גם תשבצי היגיון. עמד בקשרי עבודה הדוקים עם עמיתיו בתחום זה וקיים בביתו חוג שבועי לפותרי תשבצי היגיון. בערבי חגים התפרסמו ב"מעריב" תשבצי ענק שלו שהשתרעו על עמוד שלם.
הפרעה בחלימה
מאז פציעתו חמצני היה כנראה אחד האנשים הבודדים בעולם שכמעט איננו חולם בשנתו. רסיס שפגע במוחו בשנת 1970, במהלך מלחמת ההתשה, גרם לכך ששנתו אינה מלווה בחלומות (בניגוד לגישה של חוקרי השינה עד לשנת 1982, לפיה לא ייתכנו חיים ללא שנת חלום). חמצני הופנה אל מעבדת השינה של חוקר השינה פרופ' פרץ לביא, שבדק אותו ודיווח: "בדיקת השינה אצל חמצני גילתה ממצא מדהים. לא מצאנו אצלו שנת חלום כלל, היו לו את כל שלבי השינה, למעט שנת חלום. עד אז לא דווח על אף מקרה כזה בעולם. בשלושה לילות לא הייתה לו בכלל שנת חלום, ובחמישה לילות מצאנו אחוזים בודדים של שנת חלום". לביא ביצע לחמצני בדיקת CT במטרה להתחקות אחרי רסיסים במוחו ואכן התגלה אחד כזה שעל קיומו לא היה ידוע ואותר תקוע בגזע במוח באזור בו נמצא המנגנון האחראי על שנת החלום. המקרה אף נרשם בספר השיאים של גינס. כשנתיים מאוחר יותר פרסם פרופ' פרנסיס קריק, את טיעונו כי שנת החלום חיונית לניקוי מאגרי זכרונות טפיליים. לדבריו האדם צובר כמות ענקית של אינפורמציה במהלך היום, שברובה אין צורך והיא עלולה "לפקוק" את המוח. במהלך שנת החלום נפטר המוח מהאינפורמציה הלא חשובה ומארגן מחדש את זכרונותיו.
על ספירלות
הקדמה
ארכימדס פותח את על ספירלות במסר לחברו דוסיתאוס מפלוסיום וכותב כי מותו של קונון מסאמוס הוא אבידה למתמטיקה. אז הוא מתחיל לסכם את התוצאות של ספריו הקודמים על הכדור והגליל (Περὶ σφαίρας καὶ κυλίνδρου) ועל קונואידים וספרואידים (Περὶ κωνοειδέων καὶ σφαιροειδέων). לאחר מכן הוא מתחיל לכתוב את תוצאותיו על ספירלות.
הספירלה הארכימדית
הספירלה הארכימדית נחקרה לראשונה על ידי קונון ומאוחר יותר על ידי ארכימדס בעל הספירלות. ארכימדס היה מסוגל למצוא מגוון משיקים לספירלה. הוא מגדיר את הספירלה כך:
חלוקת זווית לשלושה חלקים שווים
הבנייה שבה ארכימדס שילש את הזווית היא כדלקמן:
נניח שאנו רוצים לחלק את הזווית ABC לשלושה חלקים שווים. נחלק את הקטע BC לשלושה קטעים שווים כך ש-BD יהיה שליש מ-BC. כעת נצייר מעגל עם מרכז B ורדיוס BD. נניח שהמעגל עם המרכז B חותך את הספירלה בנקודה E. הזווית ABE היא שליש מזווית ABC.
קשר בין ריבוע למעגל
כדי ליצור ריבוע בעל שטח של מעגל נתון, ארכימדס מציג את הפיתוח הבא (המופיע ומוכח בטענה 19 בחיבורו):
תהי P הנקודה על הספירלה בה היא השלימה סיבוב אחד. נניח שהמשיק לספירלה בנקודה P חותך את האנך ל-OP (O מרכז הספירלה) בנקודה T. OT הוא האורך של ההיקף של מעגל עם רדיוס OP.
ארכימדס כבר הוכיח בטענה הראשונה בחיבורו המדידה של המעגל שהשטח של מעגל שווה לשטח משולש ישר-זווית בעל ניצבים שאורכם הוא רדיוס המעגל והיקף המעגל. לכן השטח של המעגל עם רדיוס OP שווה לשטח של המשולש OPT. מכאן הדרך לבניית ריבוע השווה בשטחו לשטח משולש OPT נעשית באמצעות כלים אפלטוניים בלבד (כלומר בנייה בסרגל ומחוגה) - בהינתן קטעים באורך X ו-1 (נניח ש-OP = 1) ניתן לבנות קטע באורך \sqrt{X} (נחבר בין הקטעים 1 ו-X, נבנה את המעגל שקוטרו הוא X+1, ונעלה מנקודת המפגש של הקטעים 1 ו-X אנך לקוטר שחותך את המעגל; משיקולי דמיון משולשים אורכו של האנך שנוצר הוא שורש X), ולאחר מכן ניתן לבנות על הקטע החדש כיתר משולש ישר-זווית שווה-שוקיים וכך לקבל קטע באורך \sqrt{X/2} ולמעשה לקבל קטע באורך \sqrt{\pi} (ולאחר מכן לבנות עליו ריבוע).
בן מלך
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ביבי: סיפור חיי
הוצאת הספר הוקדמה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש.
תוכן הספר
האוטוביוגרפיה מקיפה את חייו של נתניהו מילדותו ועד מערכת הבחירות של 2022, באופן כרונולוגי.
הספר מחולק לשלושה חלקים, שכל אחד מהם מחולק לפרקים. חלקי הספר:
הספר המודפס אינו כולל את הרכיבים המקובלים של הערות שוליים ומפתח העניינים, אך יש בו קוד QR המפנה לדף אינטרנט שבו מוצגות הערות והפניות.
הוצאה לאור
באוגוסט 2022 החל הספר להימכר במכירה מוקדמת ברשת אמזון בעברית ובאנגלית. המהדורה העברית יצאה לאור בהוצאת סלע מאיר – שיבולת באוקטובר 2022.
הספר, בן 592 עמודים בגרסתו העברית, נכתב במשך תשעה חודשים, בעת שנתניהו כיהן כראש האופוזיציה.
זמן קצר אחרי השקת הספר, עותק דיגיטלי שלו הודלף והופץ בחלקו באפליקציות וואטסאפ וטלגרם. בתגובה לכך, ב-19 באוקטובר 2022 הגישה הוצאת שיבולת תביעה כנגד המפיץ של העותק הגנוב.
לאחר שהוגשה תלונה בה טענו שנתניהו משתמש בכספי המפלגה לצורך פרסום ספרו בפלטפורמות ובתשתיות של המפלגה ברשתות החברתיות, נתניהו החזיר לקופת הליכוד כסף שלקח לפרסום ספרו והמשיך לפרסם מכיסו.
ב-20 באוקטובר הודיעה רשת הספרים סטימצקי כי הביקוש לספר הוא הגבוה ביותר מאז צאתו לאור בעברית של הספר הארי פוטר. עוד באותו השבוע קיבל נתניהו את אות "ספר זהב" על ספרו, בשל מכירת 20,000 עותקים במספר הימים הקצר ביותר אי פעם ביחס לסופר ישראלי. הטקס נערך בסניף סטימצקי בקניון עיר ימים בנתניה.
בדצמבר 2022 הוצאת הספרים "סלע מאיר" פרסמה למכירה ספרים ב"מהדורת האלף" - אלף ספרים ממוספרים באריזה מהודרת.
ביקורת
ביולי 2023 פנו מאות מגמלאי השב"כ, בהם חמישה מראשיו לשעבר, בדרישה לנתניהו שיחזור בו מדברים שפרסם בספרו בעניין אבישי רביב, אותם תארו כ"שקרים בוטים" "הפוגעים בלגיטימיות שב"כ, בממלכתיותו ומעוותים את העובדות ואת ההיסטוריה שהביאה לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין זכרו לברכה".
ארנה דה ביישאדה
אצטדיון ז'ואקים אמריקו גימראאס (פורטוגזית: Estádio Joaquim Américo Guimarães), הידוע גם כארנה דה ביישאדה (Arena da Baixada), הוא אצטדיון כדורגל, הממוקם בעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה אשר בברזיל. האצטדיון, אשר מכיל 38,533 מקומות ישיבה, נמצא בבעלותה של קבוצת אתלטיקו פרנאאנסה ומשמש כמגרשה הביתי.
ארנה דה ביישאדה הוא אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 שבברזיל, במסגרתו אירח ארבעה משחקים משלב הבתים של הטורניר.
האצטדיון הישן
בשנת 1914 הורה נשיא קבוצת הכדורגל אינטרנסיונל מקוריטיבה, ז'ואקים אמריקו גימראאס, לבנות אצטדיון לקבוצה. הוא בחר כאתר לאצטדיון את השפלה (בפורטוגזית: Baixada) של "אגווה ורדה" (Água Verde), היום שכונה יוקרתית ומרכזית בקוריטיבה. מאז, מוכר האצטדיון כ"ארנת השפלה" ("Arena da Baixada"). בשנת 1924 התאחדה אינטרנסיונל עם קבוצת אמריקה מקוריטיבה ויחד הן יצרו קבוצה חדשה בשם אתלטיקו פרנאאנסה. הקבוצה החדשה ירשה את אצטדיון ארנה דה הביישאדה, ושינתה את שמו הרשמי ל"אצטדיון ז'ואקים אמריקו גימראאס".
האצטדיון היה בשימוש אתלטיקו פרנאאנסה עד לשנת 1987, עת החלה הקבוצה לשכור את ה"פינייראו" (Pinheirão), אז אצטדיון חדש של התאחדות הכדורגל של פרנה, כמגרשה הביתי. אתלטיקו שחקה בפינייראו עד ל-1993, אז חזרה לארנה דה ביישאדה. ב-1994 בוצעו בו שיפוצים, במסגרתם חודשו חלק מהבטונדות והמושבים.
האצטדיון החדש
בשנת 1997 נהרס האצטדיון הישן כליל לטובת בנייה של אצטדיון מודרני במקומו. האצטדיון החדש נחנך ב-1999 ונחשב אז לאחד מהאצטדיונים המודרניים ביותר בדרום אמריקה. זמן קצר לאחר כניסתה לאצטדיון המשודרג, זכתה אתלטיקו פרנאאנסה בשנת 2001 באליפות הליגה הברזילאית לראשונה בתולדותיה.
למרות שנחשב לאצטדיון מודרני, לא כל התוכנית המקורית יצאה לפועל בבניה שהסתיימה ב-1999. בין היתר, רק שלושה מתוך מארבעת יציעי האצטדיון נבנו. הצד הרביעי גבל בבית ספר שיועד לעבור לאתר אחר, אולם שנים של מאבק משפטי עברו עד שניתן היה להוציא לפועל את התוכנית להשלמת האצטדיון. בשנת 2009 נחנך המפלס התחתון של היציע הרביעי, אשר הגדיל את תכולת האצטדיון ב-4,700 צופים לתכולה של 28,273.
מונדיאל 2014
האצטדיון נבחר להיות אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014, ועל כן עבר שדרוג על מנת לעמוד בדרישות פיפ"א. השדרוג כלל בין היתר השלמת היציע הרביעי, קירוי מלא של היציעים, החלפת כלל המושבים, שינוי המעטפת החיצונית של האצטדיון ועוד. לאחר עיכובים רבים במועד סיום העבודות, נחנך האצטדיון באופן רשמי ב-14 במאי 2014 במשחק בין אתלטיקו פרנאאנסה לבין קורינתיאנס שהסתיים בתוצאה 2-1 לטובת קורינתיאנס.
ארץ פרנץ יוזף
מבחינה מנהלתית האי שייך למחוז ארכנגלסק שברוסיה. ארץ פרנץ יוזף מורכבת מ-191 איים מכוסים קרח והיא משתרעת על שטח של 16,134 קמ"ר. על האיים אין תושבים ילידים והאוכלוסייה מורכבת בעיקר ממתיישבים רוסים. האיים ממוקמים בין קו הרוחב 80 מעלות לבין קו הרוחב 81.9 מעלות צפון מה שהופך אותם לקבוצת האיים הצפונית ביותר המחוברת לאירואסיה. הקצה הצפוני ביותר של האיים הוא כף פליגלי על האי רודולף. מרחקו של הארכיפלג מהקוטב הצפוני הוא בין 900 ל-1,110 ק"מ בלבד. מדובר באיים הקרובים ביותר לקוטב הצפוני מלבד האי הקנדי אלסמיר וגרינלנד. הארכיפלג ככל הנראה התגלה לראשונה על ידי ציידי כלבי ים נורווגים שהפליגו על גבי מפרשית ב-1865 מזרחה מסבאלברד עד שהגיעו אל הארץ החדשה. אולם גילוי זה נשכח עד מהרה. הגילוי המוכר רשמית של האיים היה ב-1873 על ידי המשלחת האוסטרו-הונגרית אל הקוטב הצפוני שהונהגה על ידי חוקרי הקוטב יוליוס פון פאייר וקרל ווייפרכט. הם קראו לאיים ארץ פרנץ יוזף לכבודו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. מכיוון שהמשלחת הייתה בחסות פרטית ולא בחסות המדינה איים אלו מעולם לא היו חלק מאוסטריה. ב-1929 ברית המועצות נטלה את השליטה על האיים ויישבה אותם למטרות צבאיות ומחקריות. הנגישות לאיים בספינות אפשרית רק בשבועות מעטים בקיץ.
גאוגרפיה
הארכיפלג מורכב מאיים געשיים שלרוב מכוסים קרח ניתן לזהות מדי פעם גם ערבה המבצבצת ומכסה גם היא את פני הקרקע. החלק הצפון מזרחי של הארכיפלג מוקף בקרחונים בכל ימות השנה אולם בחלק מתקופות השנה הקרח מקיף גם את החלקים הדרומיים של הארכיפלג. האי הגדול בארכיפלג הוא "ארץ ג'ורג'" (Земля Георга) שגודלו הוא 2,821 קמ"ר. אורכו של האי מצפון לדרום הוא כ-110 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר בארכיפלג נמצאת על האי- "וינר נוישטדט" וגובהה הוא 620 מטרים מעל לפני הים. הבזלת שעל ארץ פרנץ יוזף מהווה חלק מהמשטח הבזלתי הנרחב הארקטי העליון. קבוצה של איים גדולים במרכז הארכיפלג מהווה תת-קבוצה של איים בתוך הארכיפלג. תת-קבוצה זו נקראת "זמליה זיצ'י" בקבוצת איים זו האיים נפרדים אחד מהשני על ידי מצרים צרים מאוד שבמרבית ימות השנה הם קפואים. הארכיפלג מחולק לשתי תתי קבוצות:
היסטוריה
הגילוי המוכר הראשון של הארכיפלג היה ב-1873 על ידי יוליוס פון פאייר וקרל ווייפרכט חברי המשלחת האוסטרו הונגרית אל הקוטב הצפוני. ספינתם הגיעה אל האיים כאשר ניסו למצוא את המעבר הצפון-מזרחי. לאחר גילויים של האיים הדרומיים של הארכיפלג הם העניקו לארכיפלג את שמו, לכבודו של פרנץ יוזף הראשון קיסר אוסטרו הונגריה. הנורווגים פריטיוף ננסן ו-יילמר יוהנסן עברו בין האיים ב-1895–1896 לאחר שכשל ניסיונם להגיע אל הקוטב. ב-1914 הנווט הרוסי ולריאן אלבאנוב ואיש הצוות אלכסנדר קונרד היו הניצולים היחידים ממשלחתו הכושלת של ברוניסלב אל הקוטב. הם הגיעו בזמן אל כף פלורה שעל האי נורת'ברוק שם הם ידעו כי נשארה בקתה עם ציוד שהשאיר החוקר הבריטי פרדריק ג'ורג' ג'קסון במשלחת הקודמת. אלבאנוב וקונרד ניצלו בזמן על ידי גאורגי סדוב כאשר החלו להתכונן לחורף. חוויותיהם פורסמו ביומנו של אלבאנוב תחת השם- "בארץ המוות הלבן".
במשך שנות המלחמה הקרה אזור הקוטב הפך לאזור חיץ חם בין ברית המועצות לארצות הברית והרבה נקודות באזור הארקטי הפכו למקומות אסטרטגיים חיוניים. האיים הוכרזו כאזור ביטחוני לאומי החל משנות השלושים ועד להתפרקותה של ברית המועצות ב-1991 והם הפכו לאזור אסור לזרים. שדה תעופה נבנה באי גרהאם בל ששימש כבסיס למפציצים הרוסיים וכן הוא שימש אתר למשימות אימונים שהיו שכיחות מאוד בין ארץ פרנץ יוזף נוביה זמליה ורוסיה היבשתית. למרות שהאי היה נקודה צבאית רגישה אוניית נוסעים ביקרה בו ב-1971. ב-2005 הגאוגרף האוסטרי כריסטוף יובנריך הגיע אל האי בראש משלחת אוסטרית – רוסית במטרה להתחקות אחר עקבותיהם של פאייר ו- ווייפרכט.
החל מה-15 ביוני 2009 הארכיפלג הוא חלק מהייסוד מחדש של הפארק הלאומי הארקטי הרוסי.
מזג האוויר
בינואר הטמפרטורה היום יומית הרגילה היא בין -15°C לבין −10.5°C. ביולי הטמפרטורה הרגילה היא בין 0°C לבין 2.2°C. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא -12.8°C. בשלושים השנים האחרונות הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה באיים הייתה 13°C והנמוכה ביותר הייתה −54°C. משקעים יש כל השנה אולם הם רבים יותר בעונות המעבר - סוף האביב והסתיו. ערפל נפוץ מאוד בסוף הקיץ.
בעלי חיים
האקולוגיה בארץ פרנץ יוזף מושפעת מהאקלים הקר והקשה, אולם היא בכל זאת תומכת במגוון של אוכלוסיות בעלי חיים. בעלי חיים מקומיים מורכבים ברובם מהניבתן, שועל השלג, דוב קוטב, כלבי ים וסנאי השלג. דובי הקוטב באזור זה דומים לשאר דובי הקוטב בתת-האזור הארקטי, אולם דובים אלו שונים מבחינה גנטית משאר תתי הקבוצות של דובי הקוטב. בין הציפורים שמגיעות אל האי ניתן למצוא את הריסה (Kittiwake), ה- Fulmar, ושחפים. לעיתים קרובות ניתן לזהות את הלבנתן הלבן בחופי האיים. אוכלוסיות של אייל הצפון נמצאות על האי הוקר.
האיים החשובים
ברשימה הבאה מפורטים האיים החשובים בין איי הארכיפלג וחשיבותם:
שמות האיים
מעט מאוד משמות האיים בארץ פרנץ יוזף הם שמות רוסיים. רוב השמות הם גרמניים, בריטיים, איטלקיים ובמקרה אחד שם ממוצא נורווגי.
קומודור אמיגה
קומודור אמיגה (באנגלית: Commodore Amiga) היא סדרת דגמי מחשב אישי שפותחה בידי חברת קומודור בשנת 1985, ונועדה לרשת את הדגם הפופולרי קומודור 64 וכן את קומודור 128.
אמיגה 1000
הדגם הראשון הביא לתחום המחשב האישי והביתי רמת גרפיקה וסאונד שהייתה זמינה עד אז רק בציוד מקצועי יקר בהרבה, כמו תחנות עבודה. התצוגה תמכה בערכת צבעים ("Color pallete") של 4096 צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 32 או 64 צבעים בו זמנית, לפי מוד התצוגה (תאורטית ניתן להציג תמונה עם יותר צבעים, או אפילו כולם, על ידי שינוי ערכת הצבעים תוך כדי ההצגה בעזרת התוכנה, אבל המשמעות היא שהמעבד מוקדש למשימה הזו כמעט לגמרי, ומעט מאוד תוכנות עשו בכך שימוש), זאת לעומת ה־IBM PC שתמך ב־16 צבעים בלבד. מערכת הסאונד יכלה להשמיע עד ארבעה ערוצים סטראופוניים, ברזולוציה של 8 סיביות. למחשב היה זיכרון של 256 קילובייט - כפליים מהזיכרון של המקינטוש הראשון, אך רק מחצית מהזיכרון של אטארי 520ST. ההצלחה של אמיגה 1000 בשוק הייתה מוגבלת, בין השאר עקב מחסור בתוכנה, ואמינות נמוכה של מערכת ההפעלה, כמו גם המשאבים המוגבלים שחברת קומודור יכלה להקצות לשיווק המחשב.
אמיגה 500 ואמיגה 600
בשנת 1987 יצא לאור אמיגה 500, שמחירו היה עממי יותר, והפך למחשב ביתי נפוץ ששימש לגרפיקה, אנימציה, ועריכת סאונד. אמיגה 500 היה פופולרי במיוחד בקרב חובבי משחקי מחשב, והחברות הטובות ביותר בתחום פתחו עבורו משחקים בגרפיקה שנחשבה לשיא הטכנולוגיה באותה תקופה.
עם השנים התקדמה גם הטכנולוגיה של IBM PC ותואמיו ופותחו עבורם מסכי ה־VGA וה־SVGA הצבעוניים שהפכו לסטנדרט. קומודור פיתחה בתגובה את אמיגה 500+ ואת אמיגה 600 שהיו רק מתיחת פנים של אמיגה 500.
אמיגה מיני PC
בשנת 2011 הוקמה חברת קומודור ארצות הברית. החברה רכשה את הזכויות על השמות "קומודור", "אמיגה" ו"ויק". בשנת 2012 החלה החברה לייצר את דגם אמיגה מיני. המחשב הוא בעל מעבד אינטל Sandybridge עם ליבת i7 3.5Ghz, עד 16 גיגהבייט זיכרון RAM, מערכת הפעלה קומודור OS Vision מבוססת לינוקס, כרטיס מסך NVIDIA GeForce GT430 עם 1 ג'יגה זיכרון, כונן בלו־ריי הכולל צורב די.וי.די, רשת אלחוטית עם שתי אנטנות מובנות ודיסק קשיח של 1 טרה. למחשב יציאות מסוגים רבים כמו: DVI, יציאות USB 2.0, יציאות USB 3.0, יציאת HDMI ואחרות. מחירו בארצות הברית היה 1995 דולר לפני מס. מייסד קומודור ארצות הברית בארי אלטמן נפטר ופעילות החברה נפסקה.
לרותולי סיסו, נסיך לסוטו
הנסיך לרותולי דייוויד מוהאטו ברנג סיסו (נולד ב-18 באפריל 2007) הוא הצאצא השלישי והבן הבכור של מלך לסוטו לטסי השלישי ושל מלכת לסוטו מאסנאטה מוהאטו סיסו. בשל היותו הבן הבכור לרותולי הוא יורש העצר של כס המלוכה של לסוטו.
רגולית
רגולית הוא שכבה של חומר חופשי והטרוגני המכסה סלע מוצק.
מקור המילה ביוונית ומשמעותה "שמיכת אבן". רגולית נמצא בכדור הארץ, על הירח, על מטאוריטים ובכמה כוכבי לכת נוספים. על כדור הארץ נחשב רגולית ל"קרקע טרייה" והוא מורכב מקרקע, אלוביום (מעטה שעבר דה-ליתיפיקציה לפני זמן קצר), וסאפרוליט (אשר יכול להיות סאפרוליט עליון המורכב מסלע אם שעבר התחמצנות מוחלטת, או סאפרוליט תחתון, משמע, תולדה כימית מסלעים שעברו בלייה חלקית).
בספר "כך נחיה על מאדים" מתוארת אדמת מאדים, סטיבן ל' פטרנק קורא לה רגולית, אדמה מעורבת בקרח קפוא, המכילה חרסית מסוג סמקטיט, חומר סופג מים וניתן לגדל בו צמחים.
אדוארד קייב
אדוארד קייב (באנגלית: Edward Cave; 27 בפברואר 1691 – 10 בינואר 1754) היה צייר, עורך ומוציא לאור אנגלי. כתב העת The Gentleman's Magazine שהוציא לאור נחשב כתב העת המודרני הראשון המוקדש לנושאים כלליים.
ביוגרפיה
קייב, בנו של סנדלר, נולד בקהיליית ניוטון (Newton), סמוך לעיירה רגבי (Rugby) שבמחוז ווריקשייר שבאזור מערב המידלנדס שבאנגליה. הוא למד בבית הספר התיכון שם, אך סולק מבית הספר לאחר שהואשם כי גנב מהמנהל. הוא עבד במגוון עבודות, כולל סוחר עצים, עיתונאי ומדפיס. הוא הגה את הרעיון של כתב עת שיכסה כל נושא שיש לציבור המשכיל עניין בו, ממסחר ועד לשירה, וניסה לשכנע כמה מדפיסים ומוכרי ספרים בלונדון ליישם את הרעיון. כשאיש לא הראה התעניינות בנושא החליט קייב ליטול יוזמה בעצמו. The Gentleman's Magazine (המגזין של הג'נטלמן) יצא לאור ב-1731, הפך במהרה לכתב העת הנפוץ ביותר וצמחו לו חיקויים רבים. כתב העת הפך את קייב לאיש עשיר.
קייב היה איש עסקים פיקח. הוא הקדיש את כל מרצו לכתב העת, ולעיתים רחוקות עזב את משרדיו שבבית "שער סנט ג'ון" (St John's Gate, שריד למנזר) בקלרקנוול שברובע איזלינגטון שבלונדון. הוא נעזר בתורמים רבים לכתב העת, הידוע בהם היה סמואל ג'ונסון, שתמיד היה אסיר תודה לקייב על שהעניק לו תעסוקה למשך שנים רבות. קייב עצמו תרם כתבות לכתב העת בשם העט "סילבנוס אורבן" (Sylvanus Urban).
בנוסף השיג קייב רישיון מהממציא לואיס פול (Lewis Paul) ל-250 כישוּרים ממכונת הטוויה המוגנת בפטנט, המכונה שקדמה למכונת הטוויה הקרויה "ווטר פריים" (water frame). ב-1742 רכש קייב את טחנת מרוולס (Marvels Mill) בנורתהמפטון והפך אותו לבית חרושת לטקסטיל, שהיה, ככל הנראה, בית החרושת לטוויה הראשון בעולם שהונע בכוח המים. בית החרושת היה כנראה רווחי, אם כי במידה צנועה. הוא נסגר בשנת 1761 (או זמן קצר אחר כך).
קייב סבל משיגדון. הוא קבור בכנסיית ג'יימס הקדוש בקלרקנוול.
רוני פיטרסון
ביוגרפיה
פיטרסון נולד בנירנברג שבגרמניה המערבית, בן לאם גרמנייה ולאב אמריקאי ששהה במדינה במסגרת שירותו הצבאי. גדל בארצות הברית. בגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה שחורה ובבלוז. בגיל 11, הוא כבר הופיע כגיטריסט מקצועי. ב-1974, כאשר היה בן 17, ניגן בלהקתו של זמר הבלוז והנשמה בני לאטימורundefined והשתתף בהקלטות אלבומיו. בהמשך ניגן (כחבר בלהקתו של לאטימור) בקונצרטים לצד ענקי בלוז כמו אלברט קינגundefined, באדי גאי, בי. בי. קינג ורבים אחרים.
ב-1991 עלה פיטרסון רשמית ארצה והחל להשתתף בהקלטות באלבומים שונים עם אמנים אחרים. למשל עם רמי קלינשטיין באלבומו השלישי, "אהביני", שם ניגן בגיטרה בלוזית בקטע האינסטרומנטלי, "מיסיה שרמונטייה". באותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה, כשהתארח בתוכנית "קול הפופ", שהגיש יואב קוטנר, בערוץ 2 הניסיוני.
ב-1992 פרץ פיטרסון לתודעה כשהחל לנגן בהקלטות עם זמרים ישראליים מובילים, למשל עם ריטה, ב"תחנה של זמן" (תקליט שדרים), יזהר אשדות, באלבום הבכורה שלו, מזי כהן, באלבום "מעברים", ודפנה ארמוני, באלבומה "אשה אחת פחות". עוד באותה שנה השתתף במופע "מישהו הפסיק את הזרם", מופע אקוסטי משירי שלום חנוך, שתועד גם בתוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון. חלקים מאותו מופע הופיעו מאוחר יותר באלבום "לא יכול לישון עכשיו".
ב-1993 השתתף בהקלטת אלבומו של מאיר אריאל "זרעי קיץ", ואף היה המפיק המוזיקלי לצד שלום חנוך.
בדצמבר 1993 הוציא את אלבומו הראשון, "Mind Over Matter", שהוקלט בקיבוץ העוגן. חברות התקליטים אליהן פנה פיטרסון כדי להוציאו לא הביעו עניין באלבום, משום שנרתעו מהעובדה שהוא באנגלית. בסופו של דבר יצא האלבום בהפקה עצמית, תחילה רק בקלטת בהפצת חנות התקליטים "גונג", ואחר כך בדיסק בהפצת "הד ארצי". האלבום כלל כמה קלסיקות בלוז וריתם-אנד-בלוז, ביניהן "Tobacco Road" של ג'ון לאודרמילק,undefined "You Can't Lose What You Never Had" של מאדי ווטרס, "Stone Free" של ג'ימי הנדריקס וגם את "Daddy Told Me", גרסה באנגלית לשיר "שחק אותה" של שלום חנוך. שיר הנושא של האלבום נכתב על ידי אחיו, ריי פיטרסון, ורוני תרם לאלבום עוד שלושה שירים שכתב. את האלבום הקדיש פיטרסון לאשתו נועה ולבנו אריק דילן.
ב-1996 התארח פיטרסון בהופעתו של בי בי קינג, שהתקיימה בבנייני האומה בירושלים. השניים ביצעו את השיר "When Love Comes To Town", שקינג ביצע במקור עם להקת U2.
בשנת 1998 הוציא פיטרסון שני אלבומים, "Pass It On" ו"רוני פיטרסון וחברים". באותה שנה הגיש תוכנית בלוז בתחנת הרדיו "רדיוס". ניגן בהקלטת השירים "דמעות" ו"מבקשים חיים" באלבומו של אייל גולן "חייל של אהבה", ועיבד את החידוש ל"סורו מני", שביצע נתי לוי במסגרת הפרויקט והאלבום "עבודה עברית".
ב-1999 התארח באלבומו של יובל בנאי, "רש"י דאב". באותה שנה יצא לסיבוב הופעות מצומצם יחד עם מיכה שטרית.
ב-2000 השתתף במופע הצדעה מיוחד שהפיקו גלי צה"ל, במלאת 30 שנה למותו של ג'ימי הנדריקס. המופע התקיים במועדון הבארבי בתל אביב והשתתפו בו מלבד פיטרסון, גם דני סנדרסון, שלמה מזרחי, יצחק קלפטר ואחרים.
ב-2002, כתב את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "גבעה באדום", שהביא את סיפור הקרב על תל פאחר במלחמת ששת הימים, ולסדרת הסרטים הקצרים בפרויקט של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, "פרויקט מקום".
סורת אל-עאדיאת
הסורה מתחילה בדימוי של "השועטים המתנשפים", אשר נהוג לפרשו כפרשים על סוסים בעת קרב, אשר לוקחים את אשר לא להם. בצורה ציורית מתארת הסורה דמות שהייתה מוכרת לבני הזמן - פרש חמדן הפושט על מאהל בחפשו אחר שלל - שארציותה וחמקנותה, שני חטאים גדולים באסלאם, ברורה לקורא. פרשנות חלופית רואה בחלקה הראשון של הסורה אלגוריה לסוס הנושא את הפרש, ולא לפרש עצמו. זה נאמן למצוות רוכבו, שלא כמו האדם שאינו מציית לאלוהיו. פרשנות שלישית רואה בכך דימוי לעולי הרגל למכה, המקיימים את מצוות החג' בדרכם במסלול הטקסי.
רוני פיטרסון
ביוגרפיה
ביולי 2003 נשלחו רוני פיטרסון ולהקת הבלוז שלו על ידי משרד החוץ לייצג את המדינה בפסטיבל המוזיקה מונטרוundefined בשווייץ.
ריאן טוראל
ריאן טוראל (באנגלית: Ryan Turell; נולד ב-3 בפברואר 1999) הוא כדורסלן יהודי-אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד במוטור סיטי קרוז מליגת הפיתוח של ה-NBA, קבוצת הבת של דטרויט פיסטונס מה-NBA.
ראשית חייו וחיים אישיים
טוראל נולד בלוס אנג'לס, הצעיר מבין שלושת ילדיהם של בראד ולורל טוראל. על פי כתבה ב-ESPN מ-2021, ילדי המשפחה "גדלו בבית עם שני מוקדים: כדורסל ויהדות". בראד, שגדל כיהודי רפורמי, החל ללמוד אצל רב אורתודוקסי בשנות העשרים המאוחרות לחייו ובסופו של דבר אימץ את היהדות האורתודוקסית. לורל, בתם של זמרים נוצרים אוונגליסטים, בחרה בסופו של דבר להתגייר, והפכה לאורתודוקסית במקביל לבראד.
טוראל הוא יהודי אורתודוקסי דתי, שומר כשרות ושבת וחובש כיפה על ראשו - אפילו בזמן משחק. טוראל אמר שאם הוא ישחק ב-NBA הוא ישחק בשבת, אך יצעד למשחקים ולאימונים ביום זה. הוא שמע השמצות אנטישמיות במגרשי הכדורסל בזמן ששיחק בתיכון ובקולג'. טוראל הכריז כי מטרתו היא לשחק ב-NBA, ובסופו של דבר גם בישראל.
קריירה בבית הספר התיכון
טורל למד בתיכון תורה ואלי ושיחק בעמדת הקלע בקבוצת הכדורסל של בית הספר. הוא שיחק גם עבור ארל ווטסון אליט, קבוצת איגוד האתלטים החובבים. כששיחק בעונתו השלישית בתכון, בעונת 2016/17, העמיד טוראל ממוצעים של 25.3 נקודות למשחק, ובשנה שלאחר מכן עלה ל-34.3 נקודות למשחק. בשנת 2018 הוא היה מועמד למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
טוראל קיבל מספר הצעות ממכלות בחטיבה I של ה-NCAA. עם זאת, בסוף שנתו האחרונה בתיכון הפתיע ריאן את הוריו כשאמר להם שישחק דווקא בישיבה יוניברסיטי, האלמה מאטר של אחיו, מחטיבה III.
קריירת מכללות
בשנת 2018 החל טוראל לשחק כדורסל מכללות בקבוצת ישיבה מכביז. כבר אז הוא כונה לארי בירד או מייקל ג'ורדן היהודי. הוא הוביל את ישיבה יוניברסיטי לאחד מרצפי הניצחונות הארוכים ביותר בתולדות חטיבה III, רצף של 50 משחקים שנשבר רק בדצמבר 2021.
ב-2018/19, בתור, העמיד טוראל ממוצעים של 20.2 נקודות (ראשון באזור הסקייליין), 5.0 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק. הוא קלע ב-53.9% מהשדה (מקום שלישי באזור), 42.1% לשלוש ו-80.6% מהקו (רביעי). הוא זכה בתואר פרשמן השנה באזור הסקייליין, חמישיית השנה באזור, רוקי השנה של האזור האטלנטי ב-D3hoops.com והחמישייה השנייה אול-אמריקן של Jewish Sports Review.
בשנים 2019/20, כ, הוא העמיד ממוצעים של 23.9 נקודות (מקום ראשון באזור), 5.8 ריבאונדים, 3.4 אסיסטים ו-0.8 חטיפות למשחק. הוא קלע ב-63.6 אחוזים מהשדה (הוביל את האזור), 46.2% לשלוש נקודות ו-79.5% מהעונשין. הוא נבחר לחמישיית העונה וזכה בתואר שחקן השנה באזור, שחקן השנה באזור האטלנטי ובחירה לחמישיית השנה באזור ובכל ארצות הברית של D3hoops.com, חמישיית העונה באזור האטלנטי והחמישייה השנייה בחטיבה III של איגוד מאמני הכדורסל והחמישייה הראשונה בכל ארצות הברית של Jewish Sports Review.
בשנים 2020/21, כ, בעונה שהוגבלה לשבעה משחקים בשל מגפת הקורונה, טוראל העמיד ממוצעים של 26.0 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 3.0 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק,עם 51.2% מהשדה, 42.1% לשלוש ו-77.3% מהקו. הוא נבחר לשחקן השנה של D3hoops.com באזור האטלנטי ולחמישיית העונה שלהם אול-אמריקן.
טוראל נרשם לדראפט ה-NBA ב-2022, אך לא נבחר בו.
מוטור סיטי קרוז (2022–הווה)
ב-22 באוקטובר 2022, טוראל נבחר במקום ה-27 בדראפט 2022 של ליגת הפיתוח של ה-NBA ידי מוטור סיטי קרוז, קבוצת הבת של דטרויט פיסטונס. ב-8 בנובמבר רשם טוראל את הופעת הבכורה שלו בליגת הפיתוח, ורשם 4 דקות ללא נקודות בהפסד 109–125 לווינדי סיטי בולס.
רוני פיטרסון
ביוגרפיה
ביוני 2004 הוציא פיטרסון את אלבומו הרביעי, "Red Alert", מתוכו יצא הסינגל, "Angel of Love", שזכה להשמעות ברדיו.
ב-2005, היה פיטרסון שותף, יחד עם מס' כותבים מניו-יורק, לכתיבת השיר, Switch It On undefined, לזמר האנגלי וויל יאנג (זוכה העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד"). השיר נכלל באלבום "Keep On", שיצא ליאנג בנובמבר אותה השנה.
ב-2012 יצא אלבומו החמישי והאחרון, "Rock N' Roll Warrior". הסגנון באלבום היה מחוספס יותר ורוקי, בשונה מהסגנון הבלוזי שאפיין את אלבומיו הקודמים. הדבר הושפע, בין השאר, מהשותפים להפקה והנגנים באלבום, וביניהם: אביטל תמיר, שהיה סולן להקת המטאל בצפר, דריל ג'ונס, באסיסט להקת הרולינג סטונס, ובנו אריק דילן, שניגן כמה סולואים באלבום.
בשנים האחרונות לפעילותו הוא הוביל והופיע במספר מופעים מגוונים במקביל. למשל, הוא העלה מופעים אקוסטיים במחווה לשירים הגדולים של הרוק והבלוז עם אפרים שמיר, לייזר לויד ודני ליטני.
ב-2019, זמן קצר לפני מותו, הופיע בסדרת מופעים, לצד משה לוי ודיאנה גולבי, ואמנים אורחים, במחווה לציון 50 שנה לפסטיבל וודסטוק.
חיים אישיים
בשנת 1993 נישא פיטרסון לנועה, בת קיבוץ דגניה ב'. לשניים נולד בן, שנקרא אֶריק דילן, על שם שני המוזיקאים שפיטרסון העריץ בילדותו - אריק קלפטון ובוב דילן. בהמשך נפרדו בני הזוג והוא נישא בשנית לנילי, מפיקה בטלוויזיה. לזוג נולדה בת, ניקול.
ב-30 בספטמבר 2019 נפטר פיטרסון בשנתו כתוצאה מדום לב. מכיוון שלא היה יהודי התעוררה בעיה סביב נושא מקום קבורתו. הנושא זכה להד תקשורתי רב בעקבות פוסט שהעלתה אשתו, נילי, בדף הפייסבוק שלה. בסיועה של יעל חולדאי, אשתו של ראש עיריית תל אביב יפו רון חולדאי, נמצא עבורו מקום קבורה והוא נקבר כעבור שלושה ימים בבית העלמין הקתולי ביפו.
דיסקוגרפיה
אלבומים
אלבומים בהם השתתף (רשימה חלקית):
קישורים חיצוניים
עם מותו:
סורת אל-עאדיאת
חלקה השני (פס' 6–11) של הסורה מזכיר כי תאוות הבצע וכפיות הטובה כלפי אללה גלויות וידועות לאל. היא מוסיפה ומזכירה כי "בקום שוכני הקבר לתחייה, ובהֵחשף צפונות הלב, ביום ההוא יכירם ריבונם לפני ולפנים", כלומר אללה ישפוט אותם גם על סמך כוונותיהם הנסתרות, שכן מסתרי הלב גלויים לפניו.
גלורילה
גלוריה הללויה וודס (באנגלית: Gloria Hallelujah Woods; נולדה ב-28 ביולי 1998), הידועה בשם הבמה גלורילה (GloRilla), היא ראפרית אמריקאית. זכתה להכרה בזכות שירה, "F.N.F. (Let's Go)" ביחד עם המפיק היטקיד, שהועמד לפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-65. שירה, "Tomorrow 2" בהשתתפות קארדי בי הגיע לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100.
ביוגרפיה
וודס נולדה בשכונת פרייזר שבממפיס, טנסי. היא למדה מהבית עד כיתה ה'. היא בוגרת מכללת מרטין לוטר קינג. וודס רצתה בתחילה להיות זמרת, אך לאחר שאיבדה את קולה, היא החליטה לעבור לראפ. היא הילדה השמינית מתוך עשרה מצד אימה.
קריירה
ב-2019 הוציאה וודס את המיקסטייפ הראשון שלה, Most Likely Up Next, וב-2020 את המיני-אלבום P Status.
באפריל 2022, וודס זכתה לפופולריות עם צאתו של הסינגל "F.N.F. (Let's Go)" ביחד עם המפיק היטקיד. השיר הפך לוויראלי ולווה באתגר בשם בפלטפורמת טיקטוק. רמיקס לשיר בהשתתפות לאטו ו-JT יצאה לאור בספטמבר 2022. בזכות השיר וודס זכתה למועמדות לשני פרסים בפרסי ההיפ הופ של ה-BET לשנת 2022, שם הופיעה באוקטובר 2022.
ביולי 2022 הוחתמה בחברת התקליטים של יו גוטי קולקטיב מיוזיק גרופ. היא השתתפה באלבום האוסף של החברה, Gangsta Art, בשיר "Tomorrow". בספטמבר 2022 הוציאה גרסה לשיר בשם "Tomorrow 2" בהשתתפות הראפרית קארדי בי, שהגיעה לעשירייה הפותחת בבילבורד הוט 100.
Harem
Harem (בעברית: הַרמוֹן) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 2003, על ידי חברת התקליטים אנג'ל רקורדס. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "It's a Beautiful Day", "Free", "What You Never Know", "Harem" ו-"Beautiful".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבטאיוואן, והראשון במצעד האלבומים הקלאסיים.
רקע ויציאה
Harem בדומה לאלבומים נוספים של ברייטמן, הופק על ידי פרנק פיטרסון. בארצות הברית, זכה האלבום להצלחה רבה כאשר נמכר שם בכ-333,000 עותקים. בגרמניה זכה להצלחה גם כן, כאשר נמכר שם בכ-100,000 עותקים. מפיק האלבום, פרנק פיטרסון, הפיק בשנת 1997 את אלבומה של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה, Ofra Haza והקלטות וסקיצות שהוקלטו על ידה באותה התקופה ולא נכנסו לאלבום שובצו בשיר "Mysterious Days".
אריך מילקה
אריך פריץ אמיל מילקה (בגרמנית: Erich Fritz Emil Mielke; 28 בדצמבר 1907 – 21 במאי 2000) היה מדינאי מזרח גרמני וראש המשטרה החשאית (השטאזי) של גרמניה המזרחית משנת 1957 ועד איחוד גרמניה ב-1989.
ביוגרפיה
אריך מילקה נולד למשפחה ממעמד הפועלים (אביו היה נגר) ברובע ודינג שבברלין. הוריו נמנו עם החברים הראשונים במפלגה הקומוניסטית הגרמנית. הוא עצמו קיבל הכשרה במסחר ובלוגיסטיקה. מילקה הצטרף למפלגה הקומוניסטית הגרמנית בשנות העשרים ובשנים 1928–1931 עבד ככתב בעיתון קומוניסטי. עוד בשנות העשרה שלו כבר שירת במחלקה הצבאית למחצה של המפלגה. הוא השתתף בקרבות רחוב נגד הנאצים וב-9 באוגוסט 1931, התנקש, ביחד עם אריך צימר ובהוראת בכירים במפלגה הקומוניסטית, בחייהם של שני קציני משטרה בברלין, פאול אנלאוף (Paul Anlauf) ופרנץ לנק (Franz Lenck). שוטר נוסף נפצע בהתנקשות אך שרד. אנלאוף היווה מטרה להתנקשות כיוון שהשתייך למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ופעל אישית לפיזור הפגנות בלתי-חוקיות של המפלגה הקומוניסטית, שהמטה שלה נמצא בשטח אחריותו. כדי לברוח ממעצר, נמלט מילקה לברית המועצות והצטרף לקומוניסטים גרמנים גולים אחרים במוסקבה. מילקה הורשע, שלא בפניו, במעשי הרצח בשנת 1934. שלושה קומוניסטים אחרים נעצרו בקשר למעשי הרצח, הועמדו לדין בפני בית משפט נאצי, הורשעו ונידונו למוות, ביניהם מקס מארטן.
במוסקבה השתלם בבית הספר על שם לנין בתחום התעמולה הפוליטית, ואף הוכשר כסוכן חשאי. מילקה היה אחד הבודדים מבין הקומוניסטים הגרמנים הגולים שלא נרצח בהוראת סטלין בתקופת הטיהורים הגדולים בשנים 1936–1939. בשנים אלו גם נשלח כנספח של שירות הריגול הסובייטי להשתתף במלחמת האזרחים בספרד לצידם של הרפובליקנים. אחרי נפילת הכוחות הרפובליקנים בספרד נעצר מילקה בצרפת ונכלא. קורותיו בשנים הבאות לוטות בערפל: ידוע כי ביולי 1945 שב מילקה לברלין, אך מעשיו בפרק הזמן שבו התנהלה מלחמת העולם השנייה שנויים במחלוקת. מילקה טען, שנים לאחר המלחמה, כי שיתף פעולה עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית במחתרת. לעומת זאת יש המייחסים לו את הטענה כי שימש סוכן סובייטי ביחידת עילית של האס. אס., לטענה זו לא נמצא אישור. יהיה אשר יהיה, שלל העיטורים בהם זכה במהלך המלחמה ואחריה מעידים כי שליטי ברית-המועצות רחשו הערכה לפעולותיו.
בשנת 1945 שב מילקה לגרמניה, כנראה בחסות השלטונות הסובייטיים. הוא חידש את חברותו במפלגה הקומוניסטית הגרמנית והחל משרת כקצין משטרה. בהמשך היה לחבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, חברות שנמשכה משנת 1950 ועד לשנת 1989. כבר בסוף 1946 שימש מילקה כראש מחלק הביטחון בוועד המרכזי של המפלגה. מיולי 1946 ועד אוקטובר 1949 שימש סגן נשיא לענייני פנים. מאוקטובר 1949 ועד פברואר 1950 היה ראש המנהל להגנת הכלכלה העממית, הארגון שקדם לשטאזי. בשנים 1950–1953 שימש מזכיר כללי של השטאזי ולאחר מכן היה סגן ראש השטאזי. במקביל, החל מ-1950 שימש כסגן השר לביטחון המדינה. בשנת 1957, לאחר התפטרותו של ארנסט וולוובר מונה לראש השטאזי, תפקיד בו החזיק 32 שנים.
ראש השטאזי
מילקה כיהן כראש השטאזי משנת 1957 ועד לנפילת חומת ברלין ב-1989. שירות הביטחון שבראשו עמד מנה בשיאו 91 אלף עובדים במשרה מלאה, וכן 173,000 מלשינים מתנדבים (שנקראו "עובדים בלתי-רשמיים, inoffizielle Mitarbeiter ובקיצור IM). אנשי שירות הביטחון והמלשינים, שמנו במקובץ כאחוז וחצי מכלל אוכלוסיית מזרח גרמניה, קיימו מדינת משטרה בה התקיים פיקוח הדוק על 16 מיליון תושבי מזרח גרמניה. מספר משתפי הפעולה עם כוחות המשטר היה כה גדול, עד שכשנפתחו תיקי השטאזי לעיון הציבור התגלה כי בכל בית מגורים היה לפחות דייר אחד ששימש מלשין לטובת השטאזי. קציני השטאזי שתחת פיקודו של מילקה עצרו מאות אלפים מתושבי מזרח גרמניה, והיו אחראים למספר גדול של מעשי חטיפה, הטרדה, רצח וכליאה בתנאים קשים.