cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נח פרילוצקי
פעילות ספרותית ומחקרית
פרילוצקי עסק רבות בפולקלור. הוא אסף שירי עם ביידיש וכבר ב-1911 פרסם את ספרו יידישע פאלקסלידער (שירי עם ביידיש). כמו כן פרסם מחקרים בנושא פולקלור במאסף שפרסם: זאמעלביכער פאר יידישען פאלקלאר, פילאלאגיע און קולטור (מאספים לפולקלור, פילולוגיה ותרבות).
תחום נוסף אותו חקר היה לשון יידיש ודקדוקה. בנוסף לספרו הנזכר על דיאלקטולוגיה של יידיש פרסם ספר על פונטיקה: צום יידישען וואקאליזם: עטיודען, (1920) (אטיודים על הצליל ביידיש) וכן ספר לימוד: יידישע פאנעטיק: עלעמענטארער קורס פאר לערער אונ אליינלערנער, 1940. (פונטיקה של יידיש: קורס בסיסי למורים וללומדים באופן עצמאי). פרילוצקי פרסם ביקורות על תיאטרון בעיתונים בהם עבד שיצאו כספר בשם יידיש טעאטער שיצא ב-1921. כמו כן כתב שירה, בנוסף לספרו הראשון שהוקדש לאשתו. ב-1917 הוציא את ספרו דורך גלאנץ און נעבעל: ליעדער זאמלונג (דרך זוהר וערפל: אוסף שירים).
פרילוצקי קיים סלון לספרות יידיש ברחוב שביאנטוקשיסטקה (Świetnokrzyska) בוורשה. היו שלושה סלונים ספרותיים יהודיים בוורשה של תחילת המאה ה-20 שהייתה אז מרכז ספרותי חשוב ביידיש: של י"ל פרץ, הלל צייטלין ושל פרילוצקי. אצל פרילוצקי התרכזו הצעירים שהתענינו בנוסף לספרות גם בתיאטרון ובפולקלור. במסגרת סלונו הספרותי פרילוצקי עזר ופרסם את יצירותיהם של יהושע פרלה, יצחק מאיר וייסנברג, יואל מסטבוים ואחרים.
דנה לוי
דנה לוי (נולדה ב-10 בספטמבר 1975) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה ברמת גן. במשך שנים רבות מילדותה ועד אחרי צבא רקדה בלט קלאסי ומודרני. מגיל צעיר היא כותבת שירים, סיפורים קצרים ופרוזה.
בגיל 22 החלה לוי לנגן, להלחין ולשיר. למדה שנה בבית הספר למוזיקה "רימון", שם הרכיבה את להקתה הראשונה – להקת "ננה". עם להקת "ננה" הופיעה במשך שנה ברחבי ישראל בביצוע שירים מקוריים בעברית שלה ושל הזמרת השנייה, אדוה ליה ישראל.
ב-2006 הקליטה דנה לוי את Grace, הסינגל הראשון שלה.
בשנים 2009–2010 הייתה שותפה במשותף עם היוצר אוהד בר, כמלחינה, כותבת ומבצעת בפרויקט "האלכימיסט" של נטי (נטע) וייסמן. וייסמן הוציא את הפרויקט כאלבום ולוי שרה שם ארבעה שירים, ששניים מהם נכתבו והולחנו על-ידה.
לוי תרמה קולות לאלבומים שונים, ביניהם "עבודת בית" של נתי אורנן.
ביוני 2012 יצא אלבום הבכורה שלה LOOK AT I, אותו הפיקה ביחד עם יונתן דגן (J.Viewz) ואורי קליינמן. את יציאת האלבום ליוותה בהופעות של שירים מתוכו. האלבום כולל עשרה שירים בשפה האנגלית והוא נושא את שמו של אחד משיריו. את כל שירי האלבום כתבה, הלחינה ושרה דנה. באלבום שיתפו פעולה הפסנתרן רוסלן סירוטה, המוזיקאי יוני פוליקר, החצוצרן ארתור קרסנובייב מלהקת "התפוחים" והמתופף איסר טננבאום מלהקת "רוקפור". בכתבה באתר Mynet מנה גיא בניוביץ' את LOOK AT I כאלבום הבכורה הטוב של שנת תשע"ב וכאחד מעשרת האלבומים הטובים של השנה. שירי האלבום, ובעיקר השיר Galaxy, הושמעו רבות ברדיו 88FM.
לין ברק
לין אדית בֶּרק-מק'קונוויל (באנגלית: Lynn Edythe Burke-McConville; נולדה ב-22 במרץ 1943) היא שחיינית עבר אמריקאית, היא אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב ושיאנית עולם במשחים ל-100 מטר גב, ל-200 מטר גב ולמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה
ברק נולדה וגדלה בניו יורק. היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו כריס וון סלטצה, דונה דה וארונה, קלאודיה קולב, דיק רות', דון שולנדר, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
שיאנית עולם
בתחרות שחייה שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-15 ביולי 1960 קבעה ברק במשחה ל-200 מטר גב, שיא עולם חדש של 2:33.5 דקות, שיפור לשיא העולם הטרי בן החודשיים וחצי של סטוקו טאנאקה מיפן (2:34.8 דקות). שיאה זה החזיק מעמד שבוע וחצי ונשבר על ידי טאנאקה (2:33.3 דקות). יומיים לאחר מכן, ב-17 ביולי, היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:10.1 דקות, שיפור לשיא העולם הטרי בן השבוע של ריה ון ולסן מהולנד (1:10.9 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדטרויט, שבמישיגן ב-5 באוגוסט היא שיפרה פעמיים את שיאה העולמי, במשחה ל-100 מטר גב והעמידה אותו לבסוף על תוצאה של 1:09.2 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה ברק בשתי מדליות זהב. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:09.3 דקות, לפני נטלי סטיוורד מבריטניה (1:10.8 דקות) וסטוקו טאנאקה (1:11.4 דקות). כבר בשלב המוקדמות, היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:09.4 דקות. מדליית זהב נוספת, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם, פטי קמפנר, קארולין שולר וחברתה למועדון השחייה כריס וון סלטצה, בשיא עולם חדש של 4:41.1 דקות, לפני אוסטרליה (4:45.9 דקות) וגרמניה (4:47.6 דקות). כשחיינית ראשונה במשחה השליחות, במשחה הגב, היא קבעה שיא עולם חדש של 1:09.0 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-3 שנים ונשבר על ידי חברתה למועדון השחייה, דונה דה וארונה (1:08.9 דקות).
לאחר המשחקים האולימפיים, עבדה ברק כדוגמנית מצליחה בניו יורק, כאשת עסקים, כסופרת ולאחר שהתחתנה גידלה 3 ילדים.
הערות שוליים
קטגורה: שחייניות גב אמריקאיות
תחנה מרכזית גדרה
תחנה מרכזית גדרה היא מרכז התחבורה הציבורית במועצה המקומית גדרה, הממוקמת על כביש 40, במערב היישוב. התחנה מורכבת משני חלקים: מסוף מרכזי הפונה לדרום, ותחנה מצידו השני של הכביש, הפונה לצפון.
פסגת הפחד (סרט, 1962)
פסגת הפחד (באנגלית: Cape Fear) הוא סרט מותחן פסיכולוגי משנת 1962 בבימויו של ג'. לי תומפסון, עם גרגורי פק, רוברט מיצ'ם, מרטין בלסם וטלי סוואלס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "The Executioners" של ג'ון מקדונלד משנת 1957.
ב-1991 הופק רימייק בבימויו של מרטין סקורסזה ובו השתתפו פק, מיצ'ם ובלסם בתפקידים אחרים.
העלילה היא על עורך דין המאויים על ידי אסיר משוחרר המאשים אותו בכליאתו.
שם הספר והסרט נובע מנהר "פסגת הפחד (" Cape Fear River) שבו מתרחש העימות הסופי בין המאיים והמאויים.
ב-2001 נבחר הסרט במקום ה-61 ברשימת מאה שנים... מאה מותחנים בסדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי.
ב-2003 נבחרה הדמות "מקס קיידי" במקום ה-28 ברשימת הנבלים ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים בסדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי.
תקציר עלילה
מקס קיידי (רוברט מיצ'ם) משתחרר לאחר מאסר של שמונה שנים באשמת אונס. העד המרכזי במשפטו היה השופט סם בודן (גרגורי פק) שתפס אותו בעת המעשה. כעת רוצה קיידי לנקום בבודן ובמשפחתו על הנזק שגרם לו.
הוא נפגש לראשונה עם בודן בבית המשפט ומזכיר לו את הפרשה ומתחיל לעקב אחריו ואחרי אשתו פגי (פולי ברגן) ובתו ננסי (לורי מרטין) בת ה-12. סם מבקש מידידו קצין המשטרה מארק דאטון (מרטין בלסם) לעצור אותו אבל עורך דינו דייב גראפטון (ג'ק קרושן), מצליח לשחרר אותו ועוד מאיים בתביעה על מעצר אדם שלא עבר כל עבירה.
בשלב מסוים מתכונן סם לירות בקיידי אבל פגי עוצרת אותו ברגע האחרון. סם מציע לקיידי 20,000 דולר בתנאי שייסתלק מהעיר אבל קיידי מסרב באמרו כי משימתו להרוס את סם ומשפחתו לאט לאט כמו שנעשה לו.
סם שוכר חוקר פרטי בשם צ'רלי סיברס (טלי סוואלס) שיעקב אחרי קיידי. הוא עוקב אחריו כשהוא מזמין לחדר במלון נערת ליווי בשם דיאן טיילור (בארי צ'ייס) ומגלה אחר כך שקיידי תקף אותה, אך היא מפחדת מקיידי ומסרבת להגיש תלונה נגדו.
כעת יש למשוך את קיידי למקום. סם מבקש מסיברס להביא לו כמה חפצים מהבית. קיידי מתצפת עליו ועוקב אחריו עד לבית הסירה.
בלילה מתחיל קיידי את ההתקפה. הוא נתקל בשוטר קרסקי, חונק ומטביע אותו. אחר כך הוא משחרר את בית הסירה מהחוף ומנסה לתקוף את פגי. לבסוף הוא חוזר לחוף ומנסה לתקוף את ננסי שמנסה להזעיק עזרה אבל אז מתנפל עליו סם ומתחיל ביניהם קרב קשה וקיידי מתחיל לחנוק אותו וכמעט מצליח להטביע אותו אבל הוא מצליח לירות בו ולפצוע אותו. קיידי מבקש מסם להרוג אותו אבל סם אומר לו כי הוא מעדיף שיירקב בכלא כל ימי חייו.
המוזיאון במבשלת התרבות
המוזיאון במבשלת התרבות (בגרמנית: Museum in der Kulturbrauerei) הוא מוזיאון להיסטוריה גרמנית עכשווית. התערוכה הקבועה מתמקדת בחיי היומיום בגרמניה המזרחית. המוזיאון שוכן במתחם בניינים שנקרא "מבשלת התרבות" (Kulturbrauerei) ברובע פרנצלאואר ברג וברובע פנקו בברלין ומכאן שמו.
נושא התערוכה הקבועה שמציג המוזיאון הוא "חיי היומיום בגרמניה המזרחית". הוא מראה את המתח בין הציפיות של המערכת הפוליטית לבין תנאי החיים האמיתיים של תושבי גרמניה המזרחית. אוסף העיצוב התעשייתי מאגד מוצרים, פוסטרים, חומרי ארכיון ותצלומים המתעדים את ההיסטוריה של העיצוב והתרבות בחיי היומיום באזור הכבוש הסובייטי ולימים במזרח גרמניה. התערוכה מורכבת מכ-800 חפצים מקוריים וכן למעלה מ-200 מסמכים, הקלטות סרטים וקול ודוחות ביוגרפיים.
המוזיאון פתח את שעריו ב-2013. הוא ממוקם במבשלת שולטהייס לשעבר, שהיא כיום אתר מוגן. קרן בית ההיסטוריה (Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland) פיתחה את הבניין ההיסטורי הזה עבור מוזיאון מודרני. הכניסה חינם.
המוזיאון מציע מדריך שמע בחינם לתערוכה הקבועה באנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית ואיטלקית.
קלייב סטאנדן
קלייב ג'יימס סטאנדן (באנגלית: Clive James Standen; נולד ב-22 ביולי 1981) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, שידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור רולו מנורמנדי בסדרה "ויקינגים" של ערוץ ההיסטוריה, ובזכות הופעתו בתור בריאן מילס בסדרת הטלוויזיה "חטופה" ברשת NBC, המבוססת על טרילוגיית הסרטים באותו שם.
ביוגרפיה
קלייב ג'יימס סטאנדן נולד בבסיס של הצבא הבריטי בהוליווד, במחוז דאון, צפון אירלנד, וגדל בלסטרשייר, איסט מידלנדס, אנגליה. הוא למד בבית הספר המלך אדוארד השביעי, אחריו לקח קורס באומנויות הבמה במלטון מובריי קולג'. לאחר מכן סטאנדן המשיך ללימודי תעודה במשחק בהאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. בנעוריו היה סטאנדן מתאגרף מקצועני באיגרוף תאילנדי ואף זכה במדליית זהב בסיף.
קריירה
הניסיון הראשון של סטאנדן בעסקי השעשועים היה בפעלולים ורכיבה על סוסים, היה בגיל 12 כאשר קיבל את עבודתו הראשונה בצוות פעלולים מקצועי בנוטינגהאם. בגיל 15 היה סטאנדן חבר בתיאטרון הנוער הלאומי ובתיאטרון המוזיקה הלאומי לנוער והופיע בהפקות מקומיות. מאוחר יותר זכה סטנדן במלגה ללימודי תואר בן שלוש שנים באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
בקולנוע השתתף סטאנדן בתפקיד משנה בסרט הבוליוודי "נמסטה, לונדון" משנת 2007, בכיכובם של אקשאיי קומאר וקתרינה קאיף. בשנת 2013, סטאנדן שיחק בסרט העלילתי "Hammer of the Gods". הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "וויקינגים" בהפקת ערוץ ההיסטוריה בתפקיד רולו מנורמנדי.
ב-26 בפברואר 2019 לוהק סטאנדן לתפקיד הראשי בסדרה "מועצת האבות".
פעילות חברתית
סטנדן הוא דובר Sea Shepherd Conservation Society.
חיים אישיים
בשנת 2007 נישא לפרנצ'סקה דה טאקאטס בטקס שנערך בסאמרסט, אנגליה. יש להם שלושה ילדים יחד.
EpiVacCorona
EpiVacCorona (ברוסית: ЭпиВакКорона) הוא חיסון נגד מחלת נגיף קורונה 2019, שפותח במרכז המדעי הממלכתי "וקטור". הוא נרשם ב-14 באוקטובר 2020.
מאפיינים
החיסון הוא פפטיד, כלומר אינו מכיל חומר ביולוגי ומורכב משברים קצרים מסונתזים מלאכותיים של חלבונים נגיפיים (פפטידים). החיסון מכיל ערבוב של שלושה תאי אנטי-גן מתאי S לנגיף SARS-CoV-2. זריקת החיסון ניתנת בשתי פעימות עם מרווח של 14–21 יום. החיסון נעדר מרכיבים חלבוניים, כאשר היעדר חלבונים ויראליים מאפשר את השימוש הרחב בחיסון מחדש של חולים שקודם לכן חוסנו בחיסונים אחרים. עם זאת, החסינות שנוצרת כתוצאה מהמחלה לא תימשך לכל החיים ויש להתחסן אחת לכמה זמן.
פיתוח
החיסון פותח על ידי מדענים מנובוסיבירסק בשיתוף עם אוניברסיטת נובוסיבירסק. לדברי החוקרים, העבודה על החיסון החלה בסוף ינואר, שבועיים בלבד לאחר הדיווח על התפרצות חדשה של נגיף הקורונה בסין.
ניסויים קליניים
השלבים הראשונים והשניים של הניסויים הקליניים נערכו מיולי עד ספטמבר 2020 על 100 מתנדבים. השלב השלישי של הניסויים הקליניים החל בנובמבר 2020 על 3,000 נבדקים לאחר שחרור מנות נוספות של החיסון.
רישום
החיסון סופג ביקורת רבה על יעילותו והוא נרשם בנוסף לרוסיה, בטורקמניסטן ב-29 בינואר 2021.
EpiVacCorona N
EpiVacCorona N היא גרסה החדשה של החיסון, שכמו גרסתו הראשונה "EpiVacCorona", מבוססת על אנטיגנים פפטידיים. אלא שהוא שונה באופן מהותי מהגרסה הקודמת (במאפיינים טכנולוגיים של ייצור). יתר על כן, החיסון החדש מהווה גם השעיה למתן תוך שרירי והוא ניתן בשלוש מנות (במרווחים של 21 ו-60 יום).
ועדת האתיקה של משרד הבריאות הרוסי אישרה את מחקר החיסון החדש "EpiVacCorona-N" במרץ 2021. על פי רישום האישורים לניסויים קליניים, ניסויים קליניים בשלב I ו-II של החיסון החדש החלו ב-8 באפריל ויסתיימו ב-30 בספטמבר 2021. בניסויים ישתתפו מתנדבים בגילאי 18 עד 60, המספר המתוכנן של מתנדבים אלה הוא 300 איש. המסמכים לרישום החיסון הוגשו ב-28 ביוני 2021 והיא נרשמה כחיסון רוסי חמישי במשרד הבריאות של רוסיה ב-27 באוגוסט 2021.
גורדון גריי
גורדון גריי (באנגלית: Gordon Gray; 30 במאי 1909 - 26 בנובמבר 1982) היה פקיד ממשל אמריקאי, ששימש בתפקידי הגנה וביטחון לאומי בממשליהם של נשיאי ארצות הברית הארי טרומן ודווייט אייזנהאואר.
ראשית חייו
גורדון גריי נולד בבולטימור, מרילנד כבנם של באומן גריי האב ושל נטלי ליונס גריי. הוא למד בבית הספר התיכון וודברי פורסט שבמחוז מדיסון, וירג'יניה. ב-1930 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון ובאגודה הסודית "מסדר גימגהול". ב-1933 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל ועסק שנתיים בעריכת דין בניו יורק לפני ששב לוינסטון סיילם.
קריירה ציבורית
גריי החל את חייו הציבוריים כעורך דין ובשנים 1939, 1941 ו-1947 הוא נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית כנציג מחוז פורסית. ב-1942 הוא התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי והתקדם עד לדרגת קפטן. הוא שירת באירופה בכוחותיו של גנרל עומר בראדלי. שירותו בממשל הפדרלי החל עם מינויו כסגן מזכיר הצבא בממשלו של הארי טרומן ב-1947. שנתיים לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הצבא. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1949 ועד 1950. בשנה שלאחר מכן הוא היה למנהל "המועצה האסטרטגית הפסיכולוגית" (Psychological Strategy Board) שהוקמה אז ושתכננה ותיאמה את הלוחמה הפסיכולוגית של הממשלה. הוא המשיך לשמש בתפקיד זה עד התפטרותו בינואר 1952 ובמשך כל התקופה הזאת הוא המשיך לנהל את אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. ב-1950 הוא החליף את פרנק פורטר גרהאם כנשיא השני של מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית.
גריי הכה בהלם את שוחרי החינוך הציבורי בקרוליינה הצפונית, כאשר בנובמבר 1954 הוא אמר בנאומו לרגל יום המייסדים בקולג' גילפורד, ש"אם היה עלי לבחור בין מערכת שלמה של חינוך גבוה בתמיכה ציבורית לבין מערכת שלמה של חינוך גבוה פרטי, הייתי בוחר באפשרות השנייה ככזאת שמגינה על העקרונות שעל פיהם אני חי". פחות משנה לאחר מכן, מינה מזכיר ההגנה צ'ארלס א' וילסון את גריי כסגנו לענייני ביטחון בינלאומי והקריירה הקצרה של גריי באקדמיה הסתיימה.
ב-1957 מינה הנשיא אייזנהאואר את גרי כראש משרד הגיוס לכוחות הביטחון, שם הוא כיהן עד לביטולו של המשרד ב-1958. אז מינה אותו אייזנהאואר כיועץ לביטחון לאומי, תפקיד בו הוא שימש עד לתום נשיאותו של אייזנהאואר ב-1961. בינואר 1961 העניק הנשיא אייזנהאואר לגריי את מדליית החירות הנשיאותית. גריי שימש כחבר במועצה המייעצת למודיעין של הנשיא תחת הנשיאים קנדי, ג'ונסון, ניקסון ופורד. ב-1976 הוענק לו פרס סילוונוס תייאר מטעם האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
בין השנים 1962–1963 היה גריי ראש מועצת העיר הפדרלית, קבוצה של אנשי עסקים, מנהיגים אזרחיים, אנשי חינוך ואחרים שמקדמת את הפיתוח הכלכלי של וושינגטון הבירה.
גריי גם היה המוציא לאור של העיתון "וינסטון סיילם ג'ורנל", יושב ראש מועצת המנהלים של חברת ההוצאה לאור פידמונט ויושב ראש הנאמנות הלאומית לשימור היסטורי.
משפחתו
ב-1938 נשא גריי לאישה את ג'יין בוידן קרייג ונולדו להם ארבעה בנים: גורדון גריי הבן, ברטון גריי (איש עסקים ותאורטיקן פוליטי וכלכלי), בוידן גריי (איש ממשל ודיפלומט בממשליהם של ג'ורג' בוש האב וג'ורג' בוש הבן) וברנרד גריי. לאחר מותה של ג'יין, נשא גריי לאישה את ננסי מגווייר ביבי. אביו של גריי, באומן גריי, דודו, ג'יימס א. גריי האב ומאוחר יותר אחיו, באומן גריי הבן, היו כולם ראשי חברת הטבק "ר. ג'. ריינולדס". אחיינו של גריי, ליונס גריי, הוא בוגר אוניברסיטת קרוליינה הצפונית ואוניברסיטת ייל והוא כיהן בעבר כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, כפקיד הפיננסי הראשי של הסוכנות להגנת הסביבה וכמזכיר ההכנסות של קרוליינה הצפונית.
פירוא
פֵּרוּא (באנגלית: Rewilding) היא פעילות יזומה לשיקום והקמה מחודשת של בתי גידול טבעיים שהוסבו לשטחי חקלאות או שנפגעו מסיבות שונות. פעולה זו לעיתים כוללת התערבות אנושית בטיפוח והגנה על מינים מרכזיים בבתי הגידול, והגנה מפני טורפים.
פרויקטים מוצלחים לטווח ארוך עשויים להזדקק לתשומת לב אנושית מתמשכת מועטה, מכיוון שהחדרה מוצלחת של מינים מרכזיים יוצרת מערכת אקולוגית יציבה המווסתת ומקיימת את עצמה. קיימות מחלוקות בדבר יעילותן ונחיצותן של היוזמות הללו, ועם זאת באו"ם הגדירו זאת כאחד היעדים ההכרחיים לצורך שיקום נרחב של מערכות אקולוגיות, שהארגון שואף לממש עד 2030.
בעולם
בכמה מדינות בעולם, בעיקר בארצות אירופה, החל פיילוט של פירוא שבמסגרתו נעשים מאמצים לאושש את בתי הגידול הטבעיים של בעלי חיים וצמחים שנפגעו כתוצאה מהתערבות יד אדם. כמו כן, בועידת האו"ם לשינוי האקלים שהתקיימה בגלאזגו בנובמבר 2021 הוצע הפירוא כאחד הפתרונות החיוניים להתמודדות עם ההתחממות הגלובלית, בשל ספיחת הפחמן באדמה על ידי יצירת ביצות ועוד.
בישראל
בישראל הצטמצם שטח בתי הגידול הטבעיים של בעלי חיים רבים מ-180,000 דונם של בתי גידול לחים, ל-10,000 בלבד. הדבר העמיד שורה של בעלי חיים בסכנת הכחדה מהארץ, וגם צמצם את אפשרויות המנוחה של מיליוני ציפורים שחולפות מדי שנה בארץ בעת הנדידה מאירופה לאפריקה, וגרם להתרכזות של כל אותן מיליוני ציפורים באזור אגמון החולה, דבר שמגביר את הסיכון להתפרצות מחלת שפעת העופות שגובה את חייהן של ציפורים רבות, כפי שקרה בחורף 2021/2022. בעקבות זאת החל בכפר רופין שבעמק בית שאן פיילוט של התפראות בעזרת הסבת בריכות דגים שיובשו, לביצות שמושכות אליהן עשרות מינים של עופות מים ועוד, וזאת על ידי שאיבת מים מנהר הירדן. ביצות אלו אוששו גם מינים של חיות ארצישראליות כמו חתול הביצות, וכן של חיות שמוגדרות בסיכון להכחדה, כמו לוטרות.
צ'ו מין-סון
צ'ו מין-סון (בקוריאנית: 조민선; באנגלית: Cho Min-sun; נולדה ב-21 במרץ 1972) היא ג'ודוקא עבר דרום-קוריאנית, האלופה האולימפית מאטלנטה 1996.
ביוגרפיה
צ'ו השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1996 ו-2000. באטלנטה 1996 היא זכתה במדליית זהב. בסיבוב הראשון היא ניצחה את רוזיקליה קמפוס הברזילאית, בשמינית הגמר היא ניצחה את שיאנבו וואנג הסינית וברבע הגמר היא ניצחה את דולסה פינייה. בחצי הגמר צ'ו ניצחה את קלאודיה סווירס ההולנדית ובגמר גברה על אנטה שצ'פנסקה הפולנית.
באולימפיאדת סידני 2000 צ'ו זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. היא התחילה בשלב שמינית הגמר בו ניצחה בניקוד יוקו את אילניה סקפין לאחר תרגיל אוקורי-אשי-בראי. ברבע הגמר צ'ו ניצחה באיפון את יוליה קוזינה הרוסייה לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח. בשלב חצי הגמר היא הפסידה ביוקו לסיבליס וראנס הקובנית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בניקוד ווזארי על אולה ורברוק הבלגית לאחר תרגיל טאני-אוטושי.
צ'ו מחזיקה בארבע מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (1993 ו-1995) ושתי מדליות ארד (1989 ו-1997). במשחקי אסיה היא זכתה בשתי מדליות, מדליית כסף (1994) ומדליית ארד (1990). באליפויות אסיה היא זכתה בארבע מדליות; מדליית זהב (1993) ושלוש מדליות ארד (1988, 1995 ו-2000).
במהלך הקריירה צ'ו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי בהן מדליות זהב בטורנירי יפן וצרפת היוקרתיים. לאחר אולימפיאדת סידני 2000 היא פרשה מג'ודו תחרותי. לאחר פרישתה היא נמנתה להיות שופטת בתחרויות ג'ודו בסבב העולמי ובשנת 2018 היא נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
יגאל נזרי
יגאל נזרי (נולד ב-1973) הוא אמן ישראלי-קנדי, חוקר היסטוריה יהודית מזרחית ומרצה ללימודי יהדות באוניברסיטת טורונטו.
ביוגרפיה
יגאל נזרי הוא בן למשפחה דתית בת שבעה ילדים. אמו, אסתר, נולדה בישראל להורים יוצאי מרוקו ואביו, אליהו, עלה בשנת 1963 ממרוקו. נזרי נולד וגדל ברחוב סטאנטון בחיפה, על גבול ואדי סאליב. בוגר הישיבה התיכונית "יבנה" בחיפה. שירת בצבא כמש"ק דת ברבנות הצבאית. אחרי רצח רבין הרגיש חוסר קשר מוחלט לחברה הציונית הדתית, הפסיק ללכת עם כיפה סרוגה, עבר לכיפה בוכרית ולבסוף עזב את העולם הדתי.
סיים את לימודי האמנות בבצלאל ב-1998, והשתתף במהלכם במסגרת חילופי סטודנטים בסמסטר בבית הספר קופר יוניון (Cooper Union) ניו-יורק ארצות הברית. כשחזר ב-1998 לישראל זכה בפרס הצטיינות מטעם "בצלאל" על תערוכת בוגרים. בתקופת לימודיו בבצלאל למד בקבוצה דתית עיונית בבית מדרש "יקר" יחד עם המשוררים בנימין שבילי ומשה בן אורות. במקביל היה פעיל חברתי בקשת הדמוקרטית המזרחית, ובתא הסטודנטים צ"ח — "סטודנטים למען צדק חברתי" שהקימו סטודנטים מהאוניברסיטה העברית בראשות משה בהר.
עם סיום לימודיו הציג תערוכת יחיד בגלריה המדרשה לאמנות של המכללה האקדמית בית ברל, שאצרה נעמי סימן-טוב. ב-1999 הציג בתערוכה הקבוצתית, "האמנות משפיעה", יחד עם אדם רבינוביץ ומיכל הלפמן.
זכה בפרס קיפר בציור/פיסול של קרן וולף ב-1999, ושהות בסטודיו במרכז העסקים בניו-יורק, ובאפריל 2001 השתתף ב- World Views Open Studio "תערוכת אמנים חברתיים במגדל החירות".
בעקבות התערוכה "שפת אם", שאצרה טל בן צבי, במשכן לאמנות בעין חרוד, והכנס והפסטיבל שהתקיימו באביב 2002 בסינמטק תל אביב, ערך את הספר "חזות מזרחית / שפת אם: הווה הנע בסבך עברו הערבי", שראה אור בהוצאת בבל. הספר כולל 12 מאמרים העוסקים במורשת התרבותית של המזרחים בישראל. בספר עולות לדיון שאלות כמו מידת ההשתייכות והזרות של מזרחים בני הדור השני והשלישי להגירה, מקומו הלשוני של המזרחי בעברית והנסיגה מן השפה הערבית.
עבודתו "טייגר" שיצר ב-2001, מיצג שהוא שמיכת צמר מפוליאסטר, צמר וליקרה, הגזורה ופרושה כפרוות חיה שניצודה, נרכשה על ידי מוזיאון ישראל ב-2005.
בשנת 2015 יצאה לאור ספרה של שרה חינסקי, "מלכות ענווי ארץ: הדקדוק החברתי של שדה האמנות הישראלי", בהוצאת הקיבוץ המאוחד, אותו ערך וכתב בו פתח-דבר.
פאראטה
פאראטה (בהינדי: परांठा; באנגלית: Paratha) הוא לחם שטוח ועגול העשוי מקמח חיטה מלא ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
בצק הפאראטה עשוי לרוב מקמח חיטה מלא בשם אטה שאותו מרדדים עם מים ומלח, מקפלים את הבצק משמנים עם גהי או שמן וממלאים בפירה, פניר, ירקות או בשר.
הפאראטה נחשב למנה ראשונה. בדרך כלל אוכלים אותו לצד חביתה, חמאה, צ'אטני, חמוצים, קטשופ, יוגורט או ראיטה.
השם "פאראטה" נגזר מצמד המילים פאראט (Parat) ואטה (Atta), שפירושם שכבות של בצק מבושל בשפת הסנסקריט.
היסטוריה
הלחם מוזכר לראשונה באנציקלופדיה בסנסקריט שנכתבה על ידי סומשווארה השלישי במאה ה-12.
גרסאות
ללחם הפאראטה גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית קיימות גם גרסאות נוספות:
Came Here for Love
Came Here for Love הוא סינגל של ה-DJ הבריטי סיגלה בשיתוף הזמרת הבריטית אלה אייר. השיר יצא ב-9 ביוני 2017 בהוצאת חברות התקליטים מיניסטרי אוף סאונד ו-B1 רקורינגס. השיר נכתב על ידי סיגלה, אלה אייר, קלינגארד, ברין כריסטופר וסקוט ויילד, והופק על ידי סיגלה, קלינגארד ו-White N3rd.
קרול מילר
קרול דיוויין מילר (באנגלית: Carol Devine Miller; נולדה ב-4 בנובמבר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת וירג'יניה המערבית. טרם היבחרה לבית הנבחרים האמריקאי הייתה חברה בבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
מילר נולדה בקולומבוס שבאוהיו, בתו של חבר הקונגרס של ארצות הברית לשעבר סמואל ליפר דייווין. למילר תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה ממכללת קולומבוס, קולג' לנשים בלבד השוכן בקולומביה שבקרוליינה הדרומית. ב-2 בנובמבר 2004 הייתה לראשונה מועמדת בבחירות מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, אך הפסידה בבחירות הכלליות. ב-7 בנובמבר 2006 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של המדינה, והושבעה לתפקידה בינואר 2007. מילר המשיכה להיבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית אחת לשנתיים עד ל-2018.
ב-8 במאי 2017 הודיע אוון ג'נקינס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של וירג'יניה המערבית על כוונתו להתמודד נציגהּ המכהן של וירג'יניה המערבית בסנאט של ארצות הברית, ג'ו מנצ'ין. בעקבות הודיעה מילר באוגוסט אותה השנה על כוונתה להתמודד על מושבו של ג'נקינס. ב-8 במאי 2018 גברה מילר על יריביה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית למועמדות המפלגה לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי של וירג'יניה המערבית.
סקרי בחירות הצביעו על המירוץ כמובטח למפלגה הרפובליקנית או לחלופין צמוד ביותר. בבחירות הכלליות היא ניצבה בפני חבר הסנאט של וירג'יניה המערבית, מייג'ור בדימוס ריצ'רד אוג'דה, וניצחה כשסחפה 56.4% מקולות הבוחרים. עם היבחרה הפכה לאישה הראשונה המייצגת את וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי, והאישה היחידה בבחירות 2018 להיבחר למושב פתוח בבית הנבחרים. בבית הנבחרים חברה מילר בוועדת התחבורה והתשתית ובוועדת הפיקוח והרפורמה. בספטמבר 2019, בתגובה להכרזת סיעת המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים על הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אמרה מילר כי "ננסי פלוסי והדמוקרטים בבית הנבחרים הוכיחו כי לא יבחלו בדבר במטרה להטיל דופי בבחירות 2016 לנשיאות ולהוריד את הנשיא טראמפ מתפקידו בכל אמצעי הכרחי".
בקונגרס ה-117 מילר חברה בוועדת התחבורה והתשתיות, בוועדה המיוחדת למשבר האקלים ובוועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים. לצד דייוויד מקינלי ואלכס מוני, היא אחת משלושת נציגיה של וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים האמריקאי.
יחסי טיבט–ישראל
מדינת ישראל מעולם לא התערבה בסוגיית טיבט על מנת לא לפגוע ביחסי ישראל וסין. עם זאת, בשנים המוקדמות של שנות ה-60 של המאה ה-20 התקיימו מגעים רופפים ולא רשמיים בין ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון לדלאי לאמה טנזין גיאטסו.
היסטוריה
ב-13 בספטמבר 1960 כתב טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14 ממקום משכנו בהודו לראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון וסיפר לו על מצבם הטרגי של הפליטים הטיבטים הנמלטים מפני הרדיפות של צבא השחרור העממי להודו ולנפאל ועל הסכנות הנשקפות לחייהם של הפליטים שאינם יכולים לברוח. גיאטסו ביקש מבן-גוריון שישראל תתמוך בהצעת ההחלטה שתובא לעצרת הכללית של האומות המאוחדות בנדון.
כשנה לאחר מכן, ב-20 בדצמבר 1961 חזר גיאטסו על פנייתו לבן-גוריון והפעם הסביר לו שבעצרת האו"ם הקודמת, שהתקיימה בשלהי שנת 1960, לא התקבלה שום החלטה בעניין טיבט וכי הצעה חדשה תונח בפני העצרת הכללית החדשה של שנת 1961. הוא הסביר שהמצב בטיבט החמיר בינתיים ואלפי תושבי חבל הארץ ממשיכים להימלט להודו. באותה המכתב ביקש הדלאי לאמה את סיועה של מדינת ישראל בהצבעה באו"ם. ראש הממשלה בן-גוריון השיב לו כי אם תונח בפני העצרת הכללית "הצעת החלטה הגיונית המאשרת את הזכויות החירויות של העם הטיבטי, תתמוך בה ישראל כפי שעשתה בעבר". החלטה כזו התקבלה באו"ם ברוב מוחץ ומשלחת טיבט ניו יורק שלחה לנציגות ישראל באומות המאוחדות מכתב הוקרה על הצבעתה.
חלפו כמה עשורים והתייחסותה של ישראל לסוגיית טיבט השתנתה בעקבות כינון היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין ב-24 בינואר 1992. ב-23 בנובמבר 1993 העלתה חברת הכנסת נעמי חזן ממפלגת מרצ את סוגיית טיבט שוב. חזן טענה שהדיווחים על הפרת זכויות האדם בטיבט על ידי ממשלת סין המחזיקה בטיבט כשטח כבוש התרבו. היא ביקשה לדעת מהי עמדתה של ממשלת ישראל בעניין טיבט והאם היא הביעה מחאה בפני סין העממית. סגן שר החוץ יוסי ביילין השיב ואמר שבשנתיים הראשונות לכינון היחסים הדיפלומטיים עם סין העממית נמנעה ישראל מלעסוק בנושא טיבט.
בחודש מרץ 1994 הגיע הדלאי לאמה לביקור בן 4 ימים בישראל. הביקור הביך את ממשלת ישראל, לפיכך נקבע שבמטרה שלא לפגוע ביחסים הדיפלומטיים עם סין שכוננו לאחר מאמצים רבים, לא ייפגשו עם הדלאי לאמה פקידי ממשלה. גם דוברו של הדלאי לאמה ביקש להתייחס לביקור כ"עלייה לרגל פרטית" למקומות הקודש של שלוש הדתות המונותאיסטיות. עוד נקבע כי הדלאי לאמה הגיע לישראל כאורח של החברה להגנת הטבע. הדלאי לאמה פתח את ביקורו ביד ושם ובמהלך שהותו הוא קיבל תואר כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מבין שרי הממשלה נועד איתו רק יוסי שריד, השר להגנת הסביבה. הדלאי לאמה ביקר שנית בישראל ב-1999.
בשנת 1989 נוסד ארגון יטי"ב – ידידי טיבט בישראל. הארגון הוקם למטרת קירוב מדינת ישראל והעם טיבטי, בין היתר באמצעות הקמת מיזמים משותפים בין הארגון ועמיתיהם הטיבטים.
ממשלת סין ייחסה כנראה חשיבות לעמדת ישראל ולדעת קהלה בסוגיית טיבט. ביוני 2001 הגיעה לישראל משלחת חקלאית מטיבט שחבריה דיברו בשבח התפתחות טיבט תחת שלטונה של סין העממית. ארגון מתת, העוסק במיזמי שיתוף פעולה חקלאי עם סין העממית היה אמון על אירוח המשלחת.
בפברואר 2006 הגיע הדלאי לאמה לביקור בישראל. ביקור זה העיב על יחסי ישראל–סין.
משפט רימן
ברנהרד רימן הוא מתמטיקאי גרמני בן המאה ה-19, מגדולי המתמטיקאים בכל הזמנים. על שמו נקראים מושגים ומשפטים רבים במתמטיקה:
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בקון
ראו גם
}}
מאיר קיי
מאיר קלמנסון (ידוע בשם הבמה שלו מאיר קיי, Meir Kay; נולד בכ"ב בטבת תש"ן, 19 בינואר 1990) הוא אושיית רשת ומפיק אמריקאי-יהודי.
ביוגרפיה
קלמנסון נולד בברוקלין, ניו יורק, וגדל בניו הייבן, קונטיקט. את הקריירה שלו ביוטיוב התחיל במרץ 2010 כשהעלה את סרטונו הראשון "Bubby Luba's Song", בהשראת סבתו. מאז, בעידוד חבריו, המשיך קלמנסון להעלות סרטונים לאתר. סרטוניו, אשר זכו למאות מיליוני צפיות, מתאפיינים בעידוד נתינה, חסד, הכרת הטוב והפצת שמחה. נכון לספטמבר 2019 לערוץ היוטיוב שלו רשומים 241,000 משתמשים. הסרטונים שהעלה צברו למעלה מ-350 מיליון צפיות ברשתות החברתיות.
ב-2014 העלה את הסרטון "High Five New York (כִּיף ניו יורק)", בו הוא רץ ברחובות ניו יורק ונותן כיף לאנשים שהרימו את ידיהם כדי לתפוס מונית. הסרטון הפך לוויראלי וצבר למעלה מ-2.5 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2017 הפיק את הווידאו קליפ לשירו של בני פרידמן, עברי אנכי, שצבר  20 מיליון צפיות, נכון לאוגוסט 2020.
בספטמבר 2020 הוציא סינגל משלו בשם "Great Day".
Sad Day For Puppets
Sad Day For Puppets (סאד דיי פור פאפטס, בתרגום לעברית: יום עצוב לבובות) היא להקת אינדי שוודית שנוסדה ב-2006 בסטוקהולם. ללהקה סגנון ייחודי.
מאז יציאת אלבום הבכורה של הלהקה Unknown Colors ב-2008 נוצרה התעניינות הדרגתית אך עולה בלהקה גם מחוץ לתחומי שוודיה. Sad Day For Puppets ערכו סיבוב הופעות ביפן ובאירופה וחיממו להקות אחרות ובהן את MGMT. אלבומם השני, Pale Silver & Shiny Gold, יצא בספטמבר 2010.
הלהקה מוחתמת בחברת HaHa FONOGRAM השוודית ושיריה יוצאים ביפן, ארצות הברית ואירופה.
אלבומים
אלבומי סטודיו
מיני אלבומים וסינגלים
אתנובוטניקה
אֶתְנוֹבּוֹטָנִיקָה (מ"אתנולוגיה" - מחקר התרבות ו"בוטניקה" מחקר הצומח) היא תת-ענף מדעי של אתנוביולוגיה העוסק ביחסים הקיימים בין בני אדם לצמחים. האתנובוטניקה מבקשת לתעד, לתאר ולהסביר את היחסים המורכבים בין תרבות אנושית והשימוש שלה בצמחים. המחקר עוסק בראש ובראשונה בשאלות כמו: איך הצמחים נתפסים, איך נרכשת שליטה בהם ואיך משתמשים בהם בתרבויות השונות (למשל כתרופות, ככלים לניחוש העתיד, כמוצרי קוסמטיקה, צביעה, טקסטיל, בנייה, ככלים, ככסף, כביגוד. ובנוסף איך הם מופיעים בספרות, בטקסים ובחיים החברתיים).
היסטוריה של האתנובוטניקה
המונח אתנובוטניקה נטבע בשנת 1895 על ידי הבוטנאי האמריקאי ג'ון ויליאם הרשברגר (John William Harshberger) אולם ההיסטוריה של התחום החלה הרבה לפני כן. בשנת 77 לספירה המנתח היווני דיוסקורידס, פרסם קטלוג של 600 צמחים ים תיכוניים. הקטלוג מתאר כיצד היוונים השתמשו בצמחים, בעיקר למטרות רפואיות ומפרט לגבי כל צמח כיצד ומתי יש לקטוף אותו, האם הוא אכיל (הספר כולל מתכונים) והאם הוא יכול להיות רעיל. ספרו של דיוסקורידס שימש כספר לימוד במשך דורות, אולם התלמידים לא נכנסו לתחום המחקר האתנובוטני עד אחרי ימי הביניים.
ב-1542 אומן מהרנסאנס בשם לאונהארט פוקס (Leonhart Fuchs), חזר אל העיסוק בתחום כשפרסם את "De Historia Stirpium", קטלוג של 400 צמחים האופייניים לאזור גרמניה ואוסטריה. ב-1753 כתב קארולוס ליניאוס את "Species Plantarum", אשר כלל מידע על כ-5,900 צמחים. במאה ה-19 הגיע המחקר האתנובוטני לשיא כאשר אלכסנדר פון הומבולדט וג'יימס קוק הביאו מידע בוטני רב מן העולם החדש ומדרום האוקיינוס השקט. בהמשך, נערך מחקר מקיף למיפוי אתנובוטני של אוכלוסיית האבוריג'ינים.
הרופא הגרמני בן המאה ה-19, לאופולד גליק (Leopold Glueck), היה הראשון שערך מחקר המבקש לתאר את היחס אל הצמחייה מנקודת מבטו של הנחקר. מחקרו, הנחשב למחקר האתנובוטני המודרני הראשון, תיאר שימוש רפואי מסורתי בצמחים באזור בוסניה.
אתנובוטניקה מודרנית
החל מתחילת המאה ה-20, תחום האתנובוטניקה, שעסק עד אז בעיקר באיסוף נתונים, קיבל כיוון חדש עם דגשים מתודולוגיים וקונספטואלים. זו הייתה תחילתה של האתנובוטניקה האקדמית. האב המייסד של תחום זה הוא ריצ'רד אוונס (Richard Evans). בימינו, ההכשרה בתחום האתנובוטניקה כוללת זיהוי ושימור צמחים ולימודי אנתרופולוגיה ושפה מקומית.
למרות שהרבה מהידע המסורתי עדיין נשמר בקרב מרפאים שבטיים, לעיתים קרובות ישנה הסתייגות ניכרת בנוגע לשיתוף הידע עם זרים.
בין האתנובוטנאים הפעילים בישראל, ניתן למנות את פרופ' זהרה יניב-בכרך.
היום הבין-לאומי למיגור העוני
היום הבין-לאומי למיגור העוני הוא יום ציון בין-לאומי של ארגון האומות המאוחדות למאבק ברעב, בעוני ובמחסור ברחבי העולם. יום העוני מצוין בכל שנה ב-17 באוקטובר באירועים ברחבי העולם.
היסטוריה
בשנת 1987 הכריזה "תנועת העולם הרביעי", התנועה הבינלאומית למען משפחות החיות בעוני קיצוני ובהדרה חברתית, על ה-17 באוקטובר כיום הבינלאומי למלחמה בעוני. ביום זה ערכו פעילי התנועה אירוע רב משתתפים בכיכר הטרוקדרו בפריז והציבו בו לוח שיש עליו נכתב: "בכל מקום בו אנשים נדונים לחיות במצוקה, שם זכויות האדם נרמסות. להתאחד על מנת לדרוש את כיבודן- זוהי אחריותנו וחובתנו ".
בשנת 1992 הכריזה עצרת האו"ם על יום זה כיום כלל עולמי לציון המאמץ לביעור העוני. מאז, מדי שנה מתקיימות ביום זה ברחבי העולם פעולות הסברה והזדהות עם אנשים החיים בעוני. בנוסף, האיחוד האירופי הכריז על שנת 2010 כשנת המאבק בעוני.
מטרה
המטרה: השרשת שיח חדש בין מעצבי המדיניות לאנשים המתמודדים עם עוני אנשים החיים בעוני חווים חסכים רבים בכלל תחומי החיים, מעל ומעבר לחסך כלכלי: העוני קשור לקשיים בתחום התעסוקה, התזונה והבריאות, הדיור, החינוך וההשכלה, חיי המשפחה, ההשתלבות בחברה ובילוי בשעות הפנאי. החיים בעוני מחייבים גיוס כוחות יומיומי לצורך התמודדות, כוחות אלו לא תמיד נראים ונשמעים בשיח הציבורי. איכות חייהם של החיים בעוני מושפעת מהחלטות הדרג המדיני, ואולם בשל הדרתם מהזירה הציבורית ומקרב מקבלי ההחלטות, קולם נשמע לעיתים רחוקות בקרב מקבלי ההחלטות.
אולם, הניסיון המקצועי בעולם הרחב מלמד כי אנשים החיים בעוני צוברים ידע רב, החיוני לקבלת ההחלטות נכונות בנוגע להם. מומחים הסיקו שמדיניות לשבירת מעגל העוני חייבת להתבסס על ידע זה. התעלמות ממנו היא לא רק בגדר התנשאות כלפי החיים בעוני ופגיעה בזכויותיהם - היא גם בלתי מקצועית ומובילה לכישלון. על כן באירועי היום המתקיימים מיד שנה בכנסת, מושם דגש על הגברת הקשב והדיאלוג בין רשויות השלטון לבין נציגי הקהילות החיות בעוני, מתוך תפיסה ואמונה כי אנשים החיים בעוני צריכים להיות שותפים בעיצוב המדיניות הנוגעת לחייהם. יום זה, המתקיים מדי שנה, מהווה הזדמנות לשיח חדש בין קובעי המדיניות לאנשים החיים בעוני ולארגונים הפועלים לסייע להם; שיח, המאפשר העצמת היכולות וההישגים של אנשים החיים בעוני והמבוסס על שותפות המכירה בזכויות האדם שלהם, בצורכיהם ובקשייהם.
בישראל
בשנת 2007 צוין היום לראשונה בישראל, ביוזמת פרופ' יונה רוזנפלד, חתן פרס ישראל לעבודה סוציאלית, בשותפות עם ארגונים, מוסדות ואנשים החיים בעוני. בהמשך הוקם "פורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני" בו שותפים תושבים החיים בעוני, ארגונים לשינוי חברתי ומוסדות אחרים. הפורום יזם פנייה לכנסת, בעקבותיה הוכר יום זה כיום בינלאומי. החל משנת 2009 מצוין זה מדי שנה בכנסת בשיתוף הפורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני. ביום זה מתקיימים אירועים ודיונים מיוחדים בנושא במטרה לדון ולקדם מדיניות שתביא לצמצום התופעה. בשנת 2010, בכנס שהתקיים במסגרת יום זה בכנסת, קראו המשתתפים לממשלה לקדם תוכנית רב מערכתית להתמודדות עם עוני..
מבשלת התרבות
מבשלת התרבות (בגרמנית: Kulturbrauerei) היא מתחם בניינים בן 25,000 מ"ר בברלין.
היסטוריה
במקור נבנתה ופעלה כמבשלה. החצרות והארכיטקטורה הייחודית שלה מוגנות כאנדרטה מאז 1974 והיא אחת הדוגמאות הבודדות שהשתמרו היטב של אדריכלות תעשייתית בברלין מסוף המאה ה-19.
לנגור חום
לנגור חום (שם מדעי: Presbytis frontata) הוא מין של פרימט מהסוג לנגור האנדמי לאי בורנאו שבאינדונזיה ומלזיה.
מבשלת התרבות
מבשלת התרבות היום
כיום מתקיימים במבשלת התרבות אירועים, קונצרטים ופסטיבלים קבועים.
ארגונים שהתיישבו באתר של מתחם המבשלה לשעבר הם:
סופר הצללים
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה ב-12 בפברואר 2010 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. פולנסקי זכה בפסטיבל בפרס דוב הכסף על בימוי הסרט. בטקסי האוסקר האירופאיים זכה הסרט ב-6 קטגוריות, ביניהן הסרט, הבמאי והשחקן הטובים ביותר.
לנגור חום
מאפיינים
אורכו של לנגור זה לא ידוע אך משקלו הוא 5.6 קילוגרמים. הלנגור בעל פרווה בצבע חום עד אפור, ראש ורגליים בצבע שחור. הלנגור שוכן עצים ביערות גשם ויערות יבשים עד גובה 300 מטר במזרח ומרכז האי בורנאו בין הנהרות נהר באריטו, נהר קאיאן, נהר בנגארמסין, נהר הראגאנג וכן בשמורת חיות הבר לנגאק אנטימו. הלנגור חי בקבוצות הכוללות זכר אחד, כמה נקבות והצאצאים שלהן. הלנגור צמחוני וניזון בעיקר מעלים, פירות וזרעים. הטורפים של הלנגור הם עופות דורסים, פיתוניים ונמר ערפילי בורנאי. הלנגור נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות לטובת מטעים של דקל השמן, ציד ושרפות.
סופר הצללים
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע, אך ביצועיו המסחריים היו מאכזבים.
עלילה
מייק מקארה, סופר הצללים של ראש ממשלת בריטניה לשעבר, אדם לאנג (פירס ברוסנן), נמצא מת בחוף הים לאחר שככל הנראה נפל מהמעבורת שעליה שהה.
בעקבות זאת, סופר צללים בריטי (יואן מקגרגור) נשכר לסייע ללאנג על מנת להשלים את כתיבת האוטוביוגרפיה שלו. למרות חוסר התלהבותו לביצוע המשימה, סוכנו של הסופר, ריק, משכנע אותו שמדובר בהזדמנות של פעם בחיים. הוא צפוי להרוויח על עבודתו הקצרה כ-250,000 דולר.
לפני יציאתו לארצות הברית על מנת לראיין את לאנג, מגלה סופר הצללים שלאנג חשוד בחטיפה והטסה של חשודים בטרור למתקני חקירה במדינות זרות, על מנת להימנע מהפרה של חוקי החקירה הבריטיים האוסרים על עינויים.
סופר הצללים מגיע לבית הנופש של אדם לאנג, הממוקם על אי סמוך לבוסטון. הוא פוגש ברות' (אוליביה ויליאמס), אשתו של לאנג, ובאמיליה (קים קטרל), העוזרת האישית של לאנג. הסופר קורא את מה שהספיק לכתוב מייק מקארה, ומזדעזע מאיכותו הירודה של הספר. הוא טוען שכל המילים נמצאות בספר, אך לא בסדר הנכון. מראיונו הראשון עם לאנג, מגלה סופר הצללים שלאנג היה בעברו שחקן באוניברסיטת קיימברידג', אך החל להתעניין בפוליטיקה לאחר שפגש ברות'. כשנשאל על שנותיו בקיימברידג', לאנג נתקף כעס ומסרב לדבר על כך. הוא טוען שאינו רוצה להזכיר את שנותיו כשחקן בספר הזכרונות שלו.
לאחר מכן, מואשם לאנג בפשעי מלחמה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. מי שהמליץ על העמדתו לדין היה ריצ'רד רייקארט (רוברט פיו), שהיה שר החוץ בממשלתו של לאנג.
סופר הצללים עובר להתגורר בביתו של לאנג, לאחר שבית המלון שבו התארח התמלא בעיתונאים שבאו לסקר את חקירתו של לאנג. סופר הצללים מוצא בחדרו, שהיה בעבר חדרו של מייק מקארה, מעטפה ובה תמונות של לאנג בצעירותו. כמו כן הוא מוצא את כרטיסו של לאנג כפעיל פוליטי, המעיד על כך שלאנג החל לפעול כשנתיים לפני שפגש את רות' (למרות שלאנג סיפר לו שלא כך היה). מאחורי אחת התמונות מוצא סופר הצללים את השם "פ. אמט", ומספר טלפון לא מזוהה. הוא מתקשר למספר ומגלה שזהו מספרו של ריצ'רד רייקארט, מי שבהמלצתו הועמד לאנג לדין.
בעקבות גילוייו המסתוריים, מתעוררות אצל סופר הצללים חשדות על כך שמייק מקארה לא טבע במקרה, אלא נרצח.
הוא יוצא לחקור את המקום בו נמצאה גופתו של מקארה, ופוגש באיש זקן המתגורר באזור. האיש מספר לו שאין זה אפשרי שבחור שנפל מהמעבורת יישטף לאותה נקודה בחוף שבה נמצא מקארה. בנוסף, מספר לו האיש שבלילה שבו נמצאה גופתו של מקארה, היו אורות מוזרים באזור החוף. העדה היחידה לאירוע הייתה אישה המתגוררת באזור, אך היא נכנסה לתרדמת מספר ימים לאחר מכן, לאחר שנפלה במדרגות ביתה. חשדותיו של סופר הצללים מתגברים.
הוא משתף את רות' בתגליותיו, והיא מספרת לו שיום לפני מותו של מקארה, לו וללאנג היה ריב גדול. היא מתחילה לפחד שלאנג הכניס את עצמו לצרות גדולות. סופר הצללים מנחם אותה, והם שוכבים.
בבוקר שלמחרת מתכנן סופר הצללים לחזור למלונו הקודם. הוא נכנס למכונית ששימשה לפני כן את מייק מקארה, ומגלה שמקארה הזין יעד במכשיר ה-GPS שבאוטו, אך לא הספיק להגיע אליו. הוא מחליט לחקור את העניין. ה-GPS מוביל אותו לנמל שבאי ולמעבורת שלוקחת אותו לבוסטון. היעד הוא בית אחוזה גדול השוכן במעמקי יער. הבית מתגלה כביתו של פרופסור פול אמט (טום וילקינסון). סופר הצללים נזכר שראה את שמו על אמט על אחת מתמונותיו הישנות של לאנג, וכן קרא את שמו בספר המקורי שכתב מייק מקארה. הוא מראיין את אמט על שנותיו יחד עם לאנג, אך אמט טוען שמעולם לא היה לו קשר קרוב עם לאנג.
ביציאתו מביתו של אמט, מגלה סופר הצללים לחרדתו שמכונית מסתורית עוקבת אחריו. הוא נכנס למעבורת, ושם שני בחורים רודפים אחריו ומנסים לתפוס אותו. הוא מצליח לרדת מהמעבורת בדיוק כשזו מפליגה, ולהתחמק מרודפיו. הוא מחליט להתקשר לר'יצרד רייקארט ומבקש את עזרתו.
רייקארט מספר לסופר הצללים שמקארה למעשה עבד תחתיו, וכנראה נרצח לאחר שמצא מידע מפליל על לאנג. סופר הצללים מגלה שאמט היה למעשה סוכן ב-CIA. הוא מבין שאמט היה סוכן עוד בתקופתו המשותפת עם לאנג בקיימברידג', ושהוא הסיבה האמיתית לכניסתו של לאנג לפוליטיקה. בעזרת קשריו, עזר אמט ללאנג לבצע את פשעי המלחמה שביצע.
לאנג יוצר קשר עם סופר הצללים, ומציע לו לנסוע בחזרה לאי בעזרת מטוסו הפרטי, המחזיר אותו ואת צוותו מוושינגטון. במטוס מאשים סופר הצללים את לאנג על כך שעבד ביחד עם אמט, אך לאנג מכחיש זאת. הוא אף טוען שפשעי המלחמה שביצע בוצעו אך ורק כדי להילחם בטרור ולהגן על תושבי בריטניה.
ביציאתם מהמטוס, לאנג נורה על ידי מתנקש ונהרג. המתנקש הוא זקן שבנו נהרג באחת ממלחמותיו הלא חוקיות של לאנג, ומאז שאף לנקום בו.
סופר הצללים מבין כעת מי עמד מאחורי כל מעשיו של לאנג, ושולח לרות' פתק על כך שהוא עלה על מזימתה.
ביציאתו מהאירוע, הוא נדרס על ידי מכונית. דפי הספר, שהכילו את המידע על רות', עפים ברוח ומתפזרים.
Sky Fits Heaven
Sky Fits Heaven (בעברית: השמיים מותאמים לגן-העדן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, (1998). הוא נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד; השיר הכיל גם הפקה נוספת שנעשתה על ידי ויליאם אורביט, והוא בעל פרשנויות ליריות משירו של המשורר הבריטי מקס בלאג משנת 1992,. ללא קרדיט שצוין בהערות האלבום, תפקידו של בלאג בשיר היה נושא למספר פרסומים שהטילו ספק בהשראתה של מדונה מאחורי השיר. רמיקס רשמי ל-"Sky Fits Heaven" נוצר על ידי ויקטור קלדרון וסאשה, והוא הופץ כסינגל שיווקי בהוצאת חברות התקליטים מאבריק רקורדס והאחים וורנר ב-2 באוקטובר 1998.
ביציאתו, מבקרי מוזיקה שונים ציינו לשבח את ההפקה ה"נרחבת" של אורביט ב-"Sky Fits Heaven". ברשימת "15 הלא-סינגלים הטובים ביותר של מדונה" שפורסמה באיידולטור, הרצועה דורגה במקום התשיעי וזכתה לשבחים על ידי המבקר סאל צ'ינקוומני שנהנה מ"ההוק השמימי" שלו. הרמיקס של ויקטור קלדרון וסאשה הגיע למקום ה-41 במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד בנובמבר 1998, על אף שלא הופץ כסינגל. "Sky Fits Heaven" בוצע בסיבוב ההופעות העולמי "" (2001), בליווי אקרובטים בהשראה יפנית.
רקע
ב-1992, יצירתו של המשורר מקס בלאג שימשה בפרסומות של גאפ, שהשיקה קו ג'ינסים חדש, אותם דגמנה מדשן אמיק. היצירה התנגנה גם בפרסומות של גאפ ששודרו ב-NBC. לאחר הצפייה בהן, מדונה יצרה קשר עם בלאג כדי לקבל אישור להשתמש בשיר בחומרים המוזיקליים החדשים שלה. תוך כדי הלחנת אלבומה Ray of Light משנת 1998, מדונה ובלאג הגיעו לעסקה שתאפשר לזמרת לכלול קטעים מ- בתוך השיר שלה "Sky Fits Heaven"; בתמורה, בלאג לא יקבל קרדיט. כמו כן, נקבע כי מדונה תעשה שימוש בשורות: "Sky fits heaven so ride it / Child fits mother so hold your baby tight", למעט השורה הראשונה שהשתנתה ל-"Sky fits heaven so fly it".
עם יציאתו הראשונית כחלק מ-Ray of Light, דניאל פרנקל מ-E! News הטיל ספק בכוונותיה של מדונה בשיר, שלדעתו דומה מאוד לעבודתו של בלאג; פרנקל לא היה מודע להסכם שהושג בין השניים. ג'ורג' ראש וג'ואנה מולוי מניו יורק דיילי ניוז דיווחו לראשונה על התקרית ב-12 במרץ 1998, וטענו ש"מדונה טיפלה בסוגיה המייגעת של הכספים בכך ששילמה לבלאג", תוך השארת שמו מחוץ להערות האלבום. פרנצ'סקה צ'פמן מ-Philly.com סיכמה את הדיווח: "המוזות של מדונה נעו ממרי הבתולה ועד לספקי פורנו, כך שזה לא הלם שההשראה האחרונה שלה עשויה להגיע מ... פרסומת לגאפ".
הרכב ומילים
"Sky Fits Heaven" נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד, עם הפקה נוספת של ויליאם אורביט. על פי התווים שפורסמו באתר Musicnotes.com על ידי הוצאת אלפרד, "Sky Fits Heaven" נכתב בסולם דו מז'ור ונקבע בסימן הזמן המשותף עם קצב דאנס מהיר-בינוני של 126 פעימות בדקה. השירה של מדונה נעה בין G3 ל-B♭4, עם נגינה של פסנתר וגיטרה. השיר עוקב אחר רצף בסיסי של Dm–Am/D–Dm–Am/D כמהלך ההרמוני שלו. לפי הריסטלינה חריסטובה-גוטהרדט ומליטה אלכסה ורגה בספרן, "מבוא לפרמיולוגיה" (2015), הזמרת ולאונרד משתמשים בפתגמים כדי להעביר מסרים כלליים המבוטאים לעיתים קרובות ב"פתגמים אמיתיים": "Hands fits giving, so do it / If the caps fits, wear it". בהמשך לדיון בנושאים הדתיים של הרצועה, מדונה התוודתה על ההשראה סביב "Sky Fits Heaven" ו-"Shanti/Ashtangi":
השיר עצמו שופך אור על תפילת פולחן המזרח באמצעות מתודולוגיה אישית, ובעל וקשרים רוחניים בינה לבין בתה שנולדה אז, לורדס. פול נורת'אפ מ-Third Way ציין את טענתה של הזמרת ש"כל השבילים מובילים אל אלוהים" ("all paths lead to God") בתוך השורות: "האם לא כולם פשוט / מטיילים בדרך שלהם / מסתכלים על השלטים בזמן שהם הולכים?" .
רמיקסים והצלחה מסחרית
הדי ג'יים ויקטור קלדרון וסאשה הוזמנו באופן בלעדי להפיק רמיקס משותף עבור "Sky Fits Heaven" ב-1998. הרמיקס של סאשה נוצר אך ורק על ידו, בעוד שהרמיקס הידוע יותר של ויקטור קלדרון וסאשה הולחן כחלק משיתוף פעולה בין השניים. לפי קלדרון עצמו, הוא היה צריך לבנות מחדש את ההרכב כולו כדי שהרמיקס "יעבוד כמו שצריך". אף אחד משני הדי ג'יים לא הצליח לפגוש אישית את מדונה כחלק מהעבודה, מה שסאשה מצא "מלחיץ יותר". קלדרון כלל מאוחר יותר את הרמיקס הסופי של "Sky Fits Heaven", בנוסף לרמיקסים עבור "Frozen" ו-"Ray of Light" גם בתקליטור דמו שיצא בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ב-2 באוקטובר 1998. כיוון שהרמיקס לא הופץ כסינגל מסחרי או נשלח להשמעה ברדיו, "Sky Fits Heaven" לא היה יכול להופיע באף אחד ממצעדי הבילבורד, כמו גם במצעדי הרדיו. אף על פי שגרסת הרמיקס של ויקטור קלדרון וסאשה הצליחה להופיע במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד ב-1998. הרמיקס עצמו הושמע רק במועדונים ולא היה זמין פיזית לרכישה; עם זאת, הגרסה שהוזכרה לעיל והרמיקס של סאשה הופיעו כבי-סיידס במהדורת תקליט נבחרת של הסינגל שלה מ-1998, "Drowned World/Substitute for Love", ותקליטור סינגל שהופץ בממלכה המאוחדת וביפן. "Sky Fits Heaven" הופיע לראשונה במצעד שירי הדאנס קלאב ב-24 באוקטובר 1998, במקום ה-45. הוא הגיע למיקום השיא שלו ודורג במקום ה-41, שם שהה במשך שלושה שבועות נוספים לפני שיצא מהמצעד. במרוצת השנים הוקלט השיר בידי אמנים רבים כדוגמת: מאט פישל, מקהלת PS22 ושאזה עטאללה.
ביקורת
מייקל פאולטה מבילבורד העריך את מדונה על שעזרה "להאיר 'אור' מיינסטרים על סוגת הדאנס", והודה שהוא "לא יכול שלא לקבל עור ברווז" מהשיר, ואילו רוב שפילד מרולינג סטון מצא אותו "מעניין". כחלק מביקורת של Ray of Light שנעשתה לרגל 15 שנים ליציאתו, סטיבן סירס מאיידולטור הצהיר בחיוב שבנוסף לרצועת האלבום "Skin", שני השירים "נשמעים מרעידי אדמה, בתוך מערכת הסאונד הגדולה הזו שנקראת, Ray of Light". ברשימת "15 הלא-סינגלים הגדולים של מדונה" שפורסמה במגזין סלנט, סאל צ'ינקוומני ואריק הנדרסון דירגו את "Sky Fits Heaven" במקום התשיעי. צ'ינקוומני טען שהשיר הוא פלא בשל "ההוק השמימי" שלו, והפקתו ללא הדופי של אורביט. בספרו, Kate Bush and Hounds of Love, רון מוי לא אהב את תפקידו של "האורח" בשיר, שלדעתו "אופייני לעבודותיו של [...] אורביט". הסופר מת'יו רטנמונד כלל את השיר במקום ה-16 ברשימת "השירים הטובים ביותר בקריירה של מדונה". באוגוסט 2018, בילבורד בחרו בו כשיר ה-52 בגודלו של הזמרת, וכינו אותו "אחת הרצועות השאפתניות ביותר מבחינה מוזיקלית של מדונה של שנות התשעים; ["Sky Fits Heaven"] משלב צלילי טראנס לצד צלילי תופים ובס. הוא בעל אווירה אפלה המהולה בקצת אור, ויש בו ביצועיים קוליים מרשימים ביותר של מדונה. המדיטציות הליריות בהשראת מקס בלאג של מאדג' גובלות מדי פעם באטימות, אך הפזמון שלו מתרומם אפילו גבוה מהצפוי וקל להבנה, ונרשם למעשה כמגדיר קריירה".
הופעה
תוך כדי קידום Ray of Light ב-14 בפברואר 1998, מדונה ביצעה את "Sky Fits Heaven", "" ו-"Ray of Light" במועדון הלילה רוקסי NYC. בהמשך, "Sky Fits Heaven" נכללה גם בסיבוב ההופעות העולמי "" (2001), כדי לתמוך הן ב-Ray of Light והן באלבום האולפן השמיני שלה (2000). במהלך ההופעות, מדונה ביצעה את השיר כשהיא מתנדנדת על נדנדות בהשראת תפאורה יפנית. קלייב יאנג מ-AllMusic התרשם מהופעתה של מדונה עם שיר וטען שהופתע מכך שהיא ביצעה כל תו עבור הקהל. במהלך ההופעה האחרונה שנערכה בלוס אנג'לס בסטייפלס סנטר, בעלה של מדונה, גאי ריצ'י, הופיע כסמוראי כשהוא לבוש בחולצת לוס אנג'לס לייקרס. הביצוע של השיר ב-26 באוגוסט 2001 בפאלאס של אובורן הילס הוקלט והופץ באלבום ההופעה, Drowned World Tour 2001, שיצא לאור ברחבי העולם ב-26 באוגוסט 2001.
קרדיטים
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Ray of Light.
איסט אורנג'
איסט אורנג' (באנגלית: East Orange) היא עיר במחוז אסקס שבניו ג'רזי, ארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית העיר מדורגת במקום ה-17 בניו ג'רזי.
בשנת 1666 30 משפחות מהמושבה ניו הייבן שבקונטיקט החליטו לעזוב את המושבה והתיישבו במספר נקודות לאורך נהר פסאיק. איסט אורנג' הייתה בתחילה חלק מניוארק והייתה ידועה במקור כהרי ניוארק. ב-7 ביוני 1780, תושבי העיר של הרי ניוארק הצביעו באופן רשמי בעד אימוץ השם אורנג', אך רק ב-13 במרץ 1860 התאגדה אורנג' רשמית כעיר. מיד לאחר מכן, העיר החדשה החלה להתפצל לקהילות קטנות יותר, בעיקר בגלל מחלוקות מקומיות לגבי העלויות של הקמת מחלקות משטרה, כיבוי אש וכבישי אגרה. דרום אורנג' התאגדה ב-26 בינואר 1861, פיירמאונט (מאוחר יותר הפכה לחלק מווסט אורנג') ב-11 במרץ 1862, איסט אורנג' ב-4 במרץ 1863 וווסט אורנג' (כולל פיירמאונט) ב-14 במרץ 1863.
חלקים מהעיר הם חלק מאזור ארגוני עירוני (UEZ), אחד מ-32 אזורים המכסים 37 עיריות ברחבי ארצות הברית.
בין המפורסמים שנולדו או גדלו בעיר: ג'יימס בליש, דיון וורוויק, ריצ'רד ת'יילר, קווין לטיפה, גורדון מקריי, ברווין נייט ואנני אוקלי.
נשיאים בצרות
נשיאים בצרות (באנגלית: My Fellow Americans) הוא סרט קומדיה פוליטית אמריקאי משנת 1996, בבימויו של פיטר סיגל, עם ג'ק למון, ג'יימס גארנר ודן אקרויד בתפקידים הראשיים.
וולטר מתאו היה אמור לשחק עם ידידו הוותיק ג'ק למון אבל לא היה יכול מסיבות רפואיות וג'יימס גארנר שיחק במקומו.
העלילה היא על שני נשיאי ארצות הברית לשעבר, הראשון דמוקרטי והאחרון רפובליקני. הנשיא המכהן הוא מושחת ומנסה להפליל ולהתנקש בחייהם. הנשיאים בצרות, הם נמלטים על נפשם וחוזרים כדי שיוכלו לטהר את שמם הטוב.
שם הסרט באנגלית נובע מהמילים הראשונות של נשיאי ארצות הברית כאשר הם פונים בנאום לאזרחי ארצות הברית.
תקציר העלילה
הסנאטור הרפובליקני מאוהיו, ראסל קרמר (ג'ק למון), מביס את המושל הדמוקרטי של אינדיאנה, מאט דאגלס (ג'יימס גארנר). ארבע שנים לאחר מכן, מביס דאדלס את קרמר וכעבור עוד ארבע שנים מביס מי שהיה סגנו של קרמר, ויליאם הייני (דן אקרויד) את דאגלס.
נמר סרי-לנקה
נמר סרי-לנקה (שם מדעי: Panthera pardus kotiya) הוא תת-מין של נמר המצוי אך ורק באי סרי לנקה שמדרום להודו.
נשיאים בצרות
תקציר העלילה
קרמר ודאגלס עוינים זה את זה. קרמר מתעסק בהשקות שונות אליהן הוא מוזמן בתשלום ודאגלס כותב ספר ומתכונן לגירושין מאשתו.
נמר סרי-לנקה
מאפיינים
תת-מין זה קטן מעט מהנמר ההודי ומגיע למשקל ממוצע של 30 ק"ג ולאורך 110-150 ס"מ. הזכרים יותר גדולים וגם יותר תוקפניים מהנקבות. הראש שלהם יותר כהה עם אוזניים יותר מוארכות והם מעט יותר כהים בפרוותם משאר הנמרים.
נשיאים בצרות
תקציר העלילה
יו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, ג'ו הוליס (וילפורד ברימלי), מגלה פרשת שוחד של הייני וסגנו מתיוס (ג'ון הרד) בשם הקוד "אולמפיה". הוליס מבקש מדאגלס לחקור זאת תמורת הבטחה כי יתמוך בו כמועמד המפלגה בבחרות הבאות. דאגלס מתחיל לחקור וגם קרמר חוקר היות שהייני וראש סגל הבית הלבן, קרל ויטנאור (ברדלי ויטפורד) רוצים להטיל את האשמה עליו.