cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טאבולה ראסה
היסטוריה
אך רעיונותיהם של אריסטו ושל אלישע בן אבויה נשכחו למשך מאות שנים עד למאה ה-13 בה תומאס אקווינס החזיר את רעיונותיו של אריסטו לדעת המחשבה המודרנית. כתביו של אקווינס, למרות שהוצגו בפני הציבור, לא זכו להתייחסות משמעותית במשך כמה מאות שנים עד להופעתו של הפילוסוף ג'ון לוק במאה ה-17. לוק הציג את הגישה האמפיריציסטית, לפיה הילוד הוא דף חלק אשר צובר מידע אך ורק מהסביבה וניסיון חייו. תיאורית "טאבולה ראסה" מופיע גם בכתביו של זיגמונד פרויד.
ראיות סותרות
למרות שבניגוד לבעלי חיים אחרים שנולדים עם יכולות מתקדמות כמו היכולת לעמוד וללכת, בני האדם נולדים עם מעט מאוד ידע מובנה, הרעיון שהאדם נולד ללא שום מידע פנימי איננו מקובל היום ברוב ענפי המדע. דוגמאות לידע מובנה במוח האנושי הן למשל רפלקס מורו שמופיע בתינוקות שאך נולדו או החיבה של בני אדם למגורים בקרבת נופי טבע של כרי דשא ומים למרות שבימינו כבר אינם רלוונטיים להישרדות של האדם המודרני.
מדע
במדע, "טאבולה ראסה" נחשב למודל המסוגל לחתור לכיוון מטרה מוגדרת על ידי שימוש בחוקים בסיסיים של לימוד עצמי. כיום סבורים מדענים שהמוח עובד כמכונה הניתנת לתכנות, בעלת סט מוגדר של חוקים אשר בעזרת המידע שנקלט דרך החושים מעדנת את תגובותיו של האדם למען ביצוע טוב יותר של המשימות העומדות בפניו. ניסיון לחקות דרך פעולה זו בעזרת מחשבים הוליד את מודל רשת נוירונים.
קואורדינטות קנוניות
במכניקה אנליטית, קואורדינטות קנוניות הן סט של 2n משתנים בלתי תלויים המתארים את המערכת במרחב הפאזה, ומקיימים את משוואות המילטון ביחס לפונקציית המילטוניאן.
בהינתן מערכת המתוארת באמצעות סט של קואורדינטות מוכללות והלגראנז'יאן, מתקיים שהקואורדינטות הכלליות, יחד עם התנעים הקנוניים הצמודים להן,  יוצרים סט של קואורדינטות קנונית, ביחס לפונקציית ההמילטוניאן המוגדרת על ידי.
מעבר בין מערכות קואורדינטות קנוניות שונות נקרא טרנספורמציה קנונית. מעברים מסוג זה מקלים על מציאת חוקי שימור של המערכת, מאפשרים תיאור של המערכת באמצעות זוויות פעולה ומהווים את הבסיס למשוואת המילטון-יעקובי ולמשפט ליוביל.
רקע והגדרה
במערכת מכנית קלאסית, פתרון של המערכת דורש מציאה של המסלול שבו דרגות החופש של המערכת יעברו כפונקציה של הזמן. מסלול זה יכול להיות מוצג באמצעות קואורדינטות מוכללות בצורה. כאשר הן סט של קואורדינטות מוכללות ו-n מספר דרגות החופש במערכת. משוואות אוילר-לגרנז' הן סט של n משוואות דיפרנציאליות מסדר שני של הקואורדינטות. מאחר שמערכת המשוואות הן מסדר שני, נדרשים 2n תנאי התחלה כדי לקבוע את מסלול המערכת. לדוגמה: ניתן לתת כתנאי התחלה את הקואורדינטות המוכללות והמהירויות המוכללות בזמן מסוים, או את הקואורידנטות בשני זמנים שונים.
בתיאור הלגרנז'י, מצב המערכת בכל נקודת זמן מוצג על ידי הסט בלבד, המהירויות המוכללות הן נגזרות לפי הזמן של המסלול, ואינן מהוות דרגות חופש נפרדות, ניתן לספק אותן כתנאי התחלה, אך זה לא הכרחי לתיאור המערכת. לעומת זאת, התיאור ההימלטוניאני של המערכת מתאר את המצב הפיזיקלי באמצעות סט של 2n משוואות דיפרנציאליות מסדר ראשון. הוא מתייחס לתנעים הקנוניים כמשתנים בלתי תלויים, ומתאר את מצב המערכת בכל נקודת זמן באמצעות הסט. מאחר שהקואורדינטות המוכללות והתנעים הקנוניים אינם תלויים אחד בשני, נדרש הסט המלא המכיל 2n משתנים כדי לתאר את מצב המערכת בכל נקודת זמן.
נקודת המבט ההמילטוניאנית בדרך כלל איננה פשוטה יותר לחישוב מהמשוואות הלגרנז'יות. חשיבותה נעוצה בכך שהיא מאפשרת חופש רב יותר, בכך שהיא נותנת אותה רמת חשיבות לקואורדינטות המוכללות ולתנעים הקנוניים. את החופש הזה ניתן להרחיב, ולהציג את המערכת באמצעות כל סט של 2n משתנים בלתי תלויים. במכניקה אנליטית, הסטים החשובים מבין כל הסטים הללו הם סטים של קואורדינטות קנוניות. סטים אלו מתאפיינים בכך שניתן לחלקם לשתי קבוצות כך שקיימת פונקציה  שעבורה מתקיימות משוואות המילטון:
ניתן לראות שהסט, הכולל קואורדינטות מוכללות והתנעים הקנוניים הצמודים להם, הוא סט של קואורדינטות קנוניות עבורה הפונקציה K היא ההמליטוניאן H. כל סט של קואורדינטות קנוניות אחרות יכול להתקבל מטרנספורמציות קנוניות של המשתנים הקנוניים הראשוניים.
עקרון הפעולה המינימלי
נניח ש- הן סט של קואורדינטות קנוניות ונתבונן בפונקציונל באמצעות אינטגרציה בחלקים ובאופה דומה לקבלת משוואות אוילר-לגרנז', ניתן לקבל שכל וריאציה של S מקיימת:
אבל לפי הגדרת \mathcal{L} והקואורדינטות הקנוניות מתקיים: וכן  ולכן בסה"כ . כלומר הפונקציונל מקבל ערך אקסטרימום במסלול הפיזיקלי של החלקיק. במילים אחרות, עיקרון הפעולה המינימלי של המילטון מתקיים עבור הפונקציה \mathcal{L}, כפי שהוא מתקיים עבור הלגרנז'יאן המקורי.
סוגרי פואסון
סוגרי פואסון מוגדרים עבור שתי פונקציות רציפות u,v על ידי הביטוי:. בפרט, סוגרי פואסון היסודיים (principal Poisson's bracket) מקיימים:. אם הן סט של קואורדינטות קנוניות אזי מתקיים:. ניתן להשתמש בקשר זה כדי להוכיח שסוגרי פואסון הן אינווריאנטים תחת טרנספורמציות קנוניות ולכל מערכת של קואורדינטות קנוניות ופונקציות מתקיים:.
דוגמה
עבור תנועה חד-ממדית, במצב שבו ההימלטוניאן המקורי אינו תלוי ישירות בזמן, ניתן להשתמש בקואורדינטות הקנוניות הבאות כאשר E היא האנרגיה הכוללת במערכת, \omega סקלת תדירות הקובעת סקלת זמן ו-\ell סקלת אורך. קל להיווכח ש- ולכן הקואורדינטות P,Q הן אכן קואורדינטות קנוניות. תוצאה זו מדגימה שבמערכת חד־ממדית, האנרגיה E והזמן t הן קואורדינטות קנוניות.
מסכת בד
מסכת בד היא מסכה העשויה מסוגי טקסטיל נפוצים, בדרך כלל כותנה, המכסה את הפה והאף. שלא כמו מסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר כמו מסכות N95, היא אינה כפופה לרגולציה, ויש מעט מחקר או הנחיות לגבי יעילותה כאמצעי הגנה מפני העברת מחלות זיהומיות או חלקיקים של זיהום אוויר.
שימוש
מסכות בד לשימוש חוזר משמשות בעיקר במדינות מתפתחות, ובעיקר באסיה. הן שונות ממסכות רפואיות וממסכות סינון אוויר כמו מסכות N95, ואינן עומדות בפיקוח ורגולציה באשר ליעילותן. בדומה למסכות רפואיות, אבל לא כמו מסכות סינון אוויר, מסכות בד אינן אוטמות את הפנים.
במוסדות רפואיים משתמשים במסכות בד כשיטה ל"בקרת מקור" כדי להפחית אך לא למנוע את העברת המחלות דרך טיפות נשימתיות, ועל ידי עובדי בריאות כאשר מסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר אינן זמינות. בדרך כלל מומלץ להשתמש במסכות פנים בבד רק כמפלט אחרון אם אזל כל מלאי המסכות הרפואיות ומסכות סינון אוויר. הן משמשות גם את הציבור הרחב במסגרות ביתיות וקהילתיות מתוך אמונה שהן מגינות בפני מחלות זיהומיות וחלקיקים של זיהום אוויר. ניתן לרכוש כמה סוגים של מסכות בד, במיוחד באסיה. ניתן לאלתר גם מסכות בד תוצרת בית באמצעות מטפחות ראש, חולצות טי, מטפחות, צעיפים או מגבות.
יעילות
נכון לשנת 2015 לא נערכו ניסויים קליניים אקראיים ולא ניתנו הנחיות לשימוש במסכות בד לשימוש חוזר.מרבית המחקרים בוצעו בראשית המאה העשרים, לפני שמסכות רפואיות חד פעמיות הפכו שכיחות. מחקר אחד שנערך בשנת 2010 מצא כי 40–90% מהחלקיקים חדרו דרך מסכת הבד. היעילות של מסכות בד מבד משתנה מאוד בהתאם לצורת הבד, התאמתו לפנים וסוג הבד, כמו גם גמישות הבד ומספר השכבות. החל משנת 2006, לא אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי שום מסכות בד לשימוש כמסכות מנתחים.
היסטוריה
השימוש המתועד הראשון במסכת פנים היה של המנתח הצרפתי פול ברז'ה (Paul Berger) במהלך ניתוח בשנת 1897 בפריז. מסכות נכנסו לשימוש להגנה מפני מחלות זיהומיות בראשית המאה העשרים. מסכה שתכנן הרופא הסיני ווּ לִיאֶן-דֶה (伍連德)ּ, שעבד עבור חצר הקיסרות הסינית בסתיו 1910 במהלך ההתפרצות מגפת דבר הבלוטות, היה עיצוב המסכה הראשון שהוכח בבדיקה אמפירית כמגן על משתמשים מפני חיידקים. הוא העניק השראה למסכות ששימשו במהלך מגפת שפעת ב-1918, המחקר הראשון שנעשה על שימוש במסכה על ידי עובדי הבריאות התרחש בשנת 1918. בשנות הארבעים של המאה העשרים, שימשו מסכות פנים המיוצרות מבד גאזה, שנועד במקור להכנת גבינות, כדי להגן על אחיות מפני שחפת.
בזמן 'מגפת השפעת הספרדית' נקרא הציבור לחבוש מסכות מגאזה, המוני אנשים נרתמו לתפירת המסכות הללו, מודעות של הצלב האדום פרסמו "שהמסכות נותנות הגנה של 99% מפני השפעת". באזורים מסוימים נדרשה תפירת ארבע שכבות של גזה ובאחרים אף יותר. בעיתונים של מונטנה הוצע לאנשים להשתמש בפיסת גזה גדולה, לקפל אותה מספר פעמים רב לפני שמוסיפים את שלושת הקיפולים ותופרים אותה. כן הוצע לאנשים לסמן צד אחד בחוט שחור, כדי שיבחינו בין הצד הפנימי לחיצוני. למסכות נתנו כינויים 'גדר שפעת' ו'מפרשי סנטר'.
מסכות בד הוחלפו ברובן על ידי מסכות רפואיות העשויות בד לא ארוג בשנות ה-60 של המאה ה-20, אף על פי שהשימוש בהן נמשך במדינות מתפתחות. הן שימשו באסיה במהלך מגפת הסארס של 2002–2004, ובמערב אפריקה במהלך מגפת האבולה (2014–2016).
באפריל 2020 המליץ ה-CDC לקהל הרחב ללבוש מסכות בד באזורים הציבוריים שבהם קשה לקיים אמצעי ריחוק חברתי אחרים, כגון חנויות מכולת ובתי מרקחת, במיוחד באזורים של הדבקה משמעותית בקהילה, בגלל המשמעות של העברת מחלות על ידי נשאים אסימפטומטיים וטרום סימפטומטיים.
ב־12 באפריל נכנס לתוקפו בישראל צו המחייב עטיית מסכה בכל יציאה ממקום המגורים למרחב הציבורי. הצו לא חל על ילדים מתחת לגיל 6, ובעלי מוגבלויות נפשיות, שכליות או רפואיות שמתקשים בשימוש במסכה. בנוסף, הצו לא יחול גם על אדם השוהה בכלי רכב, במבנה ובחדר ללא אדם נוסף או עם אנשים שמתגוררים עמו. הוחלט על צעד זה מכיוון שהמסכה מונעת פליטת נתז טיפתי ומונעת מנתז טיפתי להגיע לפה ולאף, וכך תמנע התפשטות הנגיף. בשל חשש ממחסור במסכות, הציע משרד הבריאות להשתמש במסכות בד מתוצרת עצמית, ואף הכין סרטון המסביר כיצד להכין מסכה כזו.
Match! Arena
'''Match! Arena (ברוסית: Матч! Арена; עד 25 בינואר 2016 נקרא ספורט-1''') הוא ערוץ טלוויזיה ספורטיבי רוסי. אחד מערוצי הטלוויזיה הראשונים שהופקה על ידי חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית הכל-רוסית בפורמט טלוויזיה בהבחנה גבוהה, הוא היה חלק מחבילת הערוצים של חברת הטלוויזיה והרדיו הכל-רוסית. שידור המבחן החל ב-10 באוגוסט 2010, השידור המלא החל ב-14 באוגוסט 2010 והיה ערוץ הטלוויזיה המרכזי במדינה. ב-13 באוגוסט 2011 עבר הערוץ לשידור מסביב לשעון. מאז אוקטובר 2015 מותג מחדש ונכלל כערוץ באחריות חברת גזפרום-מדיה הולדינג.
העדות הפלוויאנית
העדות הפלוויאנית (בלטינית: Testimonium Flavianum, מילולית: העדות של יוספוס פלאוויוס) הוא כינוי שניתן בתקופת הרנסאנס לטקסט המופיע בספר ה-18 בחיבורו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים". טקסט זה מתאר את ישו כאדם חכם, ומתייחס אליו כמשיח אשר חולל נסים ואשר הופיע מחדש שלושה ימים לאחר צליבתו. העדות היא ההתייחסות הלא-נוצרית המוקדמת ביותר לדמותו של ישו במאה הראשונה. נוסף על כך, בתקופה המודרנית נחשבה העדות הפלוויאנית לעדות הלא-קאנונית היחידה לקיומו ההיסטורי של ישו, מה שהופך את יוספוס (יחד עם טקיטוס) לסופר החשוב ביותר, למעט כתבי הברית החדשה וספרות נוצרית מוקדמת אחרת, לראשית הנצרות.
לעדות הפלוויאנית תרומה גדולה לחקר ההיסטוריה, בשני צירים עיקריים:
תארוך העדות הפלוויאנית
לפי עדות יוספוס עצמו, כתיבת הקדמוניות הושלמה בשנים 93–94 לספירה, בשנה ה-13 לשלטון הקיסר הרומי דומיטיאנוס. משום שאין התייחסות לישו במלחמת היהודים שנכתבה בין השנים 70–79, סביר להניח שהעדות הפלוויאנית חוברה בטווח שבין השנים 80–94. לא ידוע לנו כל דבר נוסף על החיבור או המקור של העדות הפלוויאנית. אמנם, יוספוס לא מפגין בשום מקום אחר השפעה של תאולוגיה נוצרית, אך מתייחס בשתי הזדמנויות אחרות לדמויות שהפכו מרכזיות בנצרות: ליעקב אחי ישו (קדמוניות 20.200. אך אין זה הכרחי שדברי יוספוס שם מתייחסים ליעקב אחי ישו) וליוחנן המטביל (קדמוניות 18.116-119).
החשיבות הנוצרית
עדות זו, אשר נכתבה על ידי כותב שאינו נוצרי וזמנה קרוב יחסית לזמן פעולתו של ישו (החיבור ראה אור בערך בשנת 94 לספירה), היא בעלת חשיבות רבה מנקודת מבט נוצרית. העדויות על חייו ופעולתו של ישו עצמו ושל הדור הראשון של תלמידיו מופיעות אך ורק בספרות הנוצרית, בכתבי הבשורה. אלו נכתבו דור או שניים לאחר מות ישו, כאשר תוכנם וסגנון כתיבתם הופך אותם לטקסטים שאינם היסטוריוגרפיים אובייקטיביים אלא משוחדים; לעומת זאת, הן יוספוס פלאוויוס עצמו (שאינו נוצרי), והן ספרו קדמוניות היהודים (המקובל כספר היסטורי), מהווים מקור חיצוני, לכאורה חסר-פניות, לאימות התפיסה הנוצרית.
העדות הפלוויאנית בעת העתיקה
סופרים נוצרים עתיקים רבים ציטטו את העדות הפלוויאנית ונראה שהציטוט הקדום ביותר של העדות הפלוויאנית כוון לפגאנים ולא ליהודים.
שאלת המקוריות - גישות עיקריות
ניתן להצביע על 3 גישות עיקריות בדיון אודות מקוריות העדות הפלוויאנית שהחל בראשית העת החדשה ולא תם עד היום:
סיבות אפשריות למיקום העדות הפלוויאנית
מיקום העדות הפלוויאנית עשוי להראות מגושם בתחילה, אך אין זה מוכיח בהכרח שמדובר באינטרפולציה. כמו כן, על בסיס הראיות הידועות בימינו, אין לשלול את האפשרות שהעדות הפלוויאנית היא אכן לא בהקשרה, אולם יוספוס הוא זה שמיקם אותה בספר 18.
תחילת הדיון אודות מקוריות העדות
לסיכום, מעבודותיהם של ברוניוס ואוסיאנדר ניכר כי הטענות הראשונות נגד האותנטיות של העדות פלוויאנית נבעו מהנחות מקדימות וחשדות מסורתיים לגבי העוינות היהודית כלפי ישו ולא מראיות טקסטואליות - אותה הסיבה שגרמה למלומדים יהודיים מימי הביניים לדחות את הטקסט. הדוגמה היחידה לשימוש בראיה טקסטואלית (ללא הנחות מקדימות) לטענה בנוגע לעדות הפלוויאנית בתקופה ההיא היא אבחנתו של לואי קאפל (1658-1585), פרוטסטנט צרפתי מלומד, שהפסקה לא מתאימה לטקסט שסביבה.
השפעת הרנסאנס על שאלת העדות הפלוויאנית
שאלת העדות הפלוויאנית קשורה גם לרנסאנס ולאקלים האינטלקטואלי ששרר בו. אווירה זו עודדה מלומדים רבים להציע שטקסטים עתיקים רשמיים רבים הם למעשה זיוף (טענת הזייפן). היסטוריוגרפיה שהושפעה מהרפורמציה והקונטרה-רפורמציה שאפה לבחון מחדש ולבטל טקסטים רבים שקידשה הכנסייה הימי ביניימית. כמו כן, נעשה ניסיון לחפש אחר הנצרות המוקדמת ה"אמיתית", בניגוד לזו שהציגו היריבים, דהיינו הכנסייה הימי ביניימית.
היסטוריונים מהכנסייה הפרוטסטנטית-אפולוגטית הם אלה שתקפו את האותנטיות של כתבים באופן הנחרץ ביותר, וכך שכתבו את ההיסטוריה.
תובנת ויסטון
ויליאם ויסטון (William Whiston, 1752-1667) איש דת, היסטוריון ומתמטיקאי אנגלי, הידוע גם כמתרגם הקלאסי של עבודות יוספוס, תרם רבות למחקר אודות העדות הפלוויאנית. עוד לפני שסיים לתרגם את הקדמוניות, הטיל ויסטון בספק את מקוריות העדות הפלוויאנית, בחיבורו "Six Dissertations" (1734). ויסטון טען שייתכן שיוספוס היה יהודי נוצרי והאמין שישו היה המשיח ובה בעת בן תמותה. כמו כן, טען ויסטון שיוספוס כינה את ישו "המשיח" כדי להבדילו מאנשים אחרים שנקראו אז בשם "ישו". בטענתו הייתה תובנה שחסרה לחוקרים לפניו, דהיינו שהיחסים בין יהודים ונוצרים בתקופת יוספוס לא היו מקוטבים כמו שהם נהיו לאחר מכן.
דעיכת הדיון סביב המקוריות של העדות הפלוויאנית
מאמצע המאה ה-17 עד לאמצע המאה ה-18, הוטל לראשונה ספק בהנחה שהטקסט נכתב על ידי יוספוס. בסוף התקופה, הדיון נזנח משום שחוסר האותנטיות של העדות הפלוויאנית היה הדעה הרווחת במחקר, בעקבות עבודותיהם של טנקויליוס פבר (Tanaquilius Faber, 1672-1615) ולואי קאפל. בתקופה זו, העוינות לטענות נוצריות התעצמה במחוזות מסוימים, עד שההנחה שהעדות הפלוויאנית אינה אותנטית הובילה להנחה שישו כלל לא היה קיים.
הספרות הדנה בעדות הפלוויאנית מתקופה זו מנוגדת לספרות אודות העדות הפלוויאנית מהתקופה המוקדמת יותר (קרי, המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17), משום שכותביה היו יותר ספקנים והיא הסתמכה על ראיות טקסטואליות ובמיוחד אוריגנס – שבעקבות הגרסה המופיעה אצלו הועלו ספקות בנוגע לניסוח המקורי, שהיה אולי מנוגד לעדות הפלוויאנית בגרסתה המוכרת לנו במאה ה-21.
מאפייני הדיון על העדות בתקופה המודרנית
בתקופה זו נעשו ניסיונות להוכיח לפחות אותנטיות חלקית של העדות הפלוויאנית באמצעות בחינת מקורות שנזנחו לזמן רב ונחשבו מחוץ להיסטוריוגרפיה המערבית. מאפיין נוסף הוא מיקוד בכתבי עת אקדמיים, המשך מגמה שהחלה במאה ה-19. כמו כן, בניגוד למאות 16–17, בהן הדיון נעשה במסגרת חלופת מכתבים ובויכוחים דתיים, במהלך המאה ה-20 הוויכוח החל להופיע בהערות של מהדורות כתבי אוריגנס, אוסביוס ולבסוף יוספוס.
הטיעונים העיקריים שתומכים במקוריות
ייתכן שהניסוח בקדמוניות 20.200 מרמז על כך שהיו כמה אנשים שנקראו ישו ולא על קיום טקסט אחר שנוגע לישו אצל יוספוס, אך קשה להאמין שיוספוס יכנה אדם בשם משיח מבלי להבהיר את השלכות קביעתו או להוסיף אנקדוטה שתבהיר את כוונתו. בנוסף, חובת ההוכחה בטענת הזייפן היא על הטוען.
נשאלת השאלה, כיצד היה יכול זייפן להגיע לכל גרסאות העדות הפלוויאנית שהסתובבו בתקופה ההיא? כתב היד הקדום ביותר בו נמצאת העדות הפלוויאנית שהגיע לידינו מתוארך למאה ה-11 ולכן יכול להיות שהוא נובע מכתב יד קדום יותר שאינו בנמצא בידי החוקרים ועבר אינטרפולציה.
מאפיינים כלליים בכתבי יוספוס שפוגמים באמינותם ובמקוריות העדות הפלוויאנית
כתביו תעמולתיים, עם מטרה מוגדרת יותר או פחות. מחד גיסא, יוספוס הכיר במידת מה את כתבי יוון, מאידך גיסא -כתב בחסות השליטים הרומאים. כמו כן, הוא היה יהודי פרושי, בן לשושלת החשמונאית, ממוצא כהני. בנוסף היה יוספוס ככל הנראה גאה במוצאו ובמנהגי עמו ולכן היה לו הצורך להוכיח לעולם את טענותיו. כמו כן, נראה כי יוספוס יוצא מגדרו כדי להימנע מלדון בדת החדשה. התייחסויותיו הישירות לישו ולנצרות מועטות מאוד. כראיה, הוא אינו משתמש במילה σωτήρ - מושיע (למעט בקדמוניות 18.63-64). יתר על כן, בשום מקום יוספוס אינו מציין בכתביו את התקווה המשיחית, שהכרחית ביותר לצורך הבנת ההיסטוריה היהודית בתקופתו ובמיוחד מלחמת היהודים, עליה כתב כה הרבה.
הטיעונים העיקריים בעד אינטרפולציה
1. אוריגנס, בן המאה ה-3, שהכיר את ספר 18 של הקדמוניות כיוון שציטט ממנו את הפסקה אודות יוחנן, הצהיר שיוספוס לא האמין בישו ומשיחיותו.
קיימת טענה כי סביר שאוריגנס טוען שיוספוס לא האמין בישו על בסיס הצהרה ישירה בכתבי יוספוס שהייתה קיימת ואבדה בנבכי ההיסטוריה.
ראיות טקסטואליות וסגנוניות בנוגע למקוריות העדות הפלוויאנית
שאלת סגנון העדות הפלוויאנית הניבה תשובות משני צידי המתרס. מלומדים כ-Niese, Linck, Norden, Bilde, Birdsall קבעו שהסגנון הוא לא סגנונו של יוספוס, בעוד שהמלומדים Liempt, Reinach, Thackeray, Martin, Vermes, Meier טענו שהסגנון מעיד על דרגות שונות של מקוריות, כלומר שהעדות מקורית בחלקים רחבים יותר או פחות שלה. גם מאפיין זה של העדות הפלוויאנית הוא מסובך, בעיקר לאור העובדה שהעדות הפלוויאנית כה קצרה.
הביטויים שמתארים את ישו כאדם חכם (σοφὸς ἀνήρ) וכעושה מעשים נפלאים (παραδόξων) מתאימים לסגנון של יוספוס, מופיעים במקומות אחרים בכתביו וככל הנראה הם אינם זיוף נוצרי. בביטוי השני נרמז ייצוג עממי של ישו שמתאים לתיאורו בברית החדשה ובספרות הרבנית.
רבנים מכירים באפשרות של ביצוע ריפוי נסי בשם ישו, מבלי לאשר את השקפותיו הדתיות. כמו כן, לומר שאדם הוא חכם זו המחמאה האולטימטיבית עבור יהודי בתקופה ההיא.
הביטוי ἀγαπήσαντες (האנשים הראשונים במעלה) כמעט שלא נמצא בשימוש אצל יוספוס בהקשר נוצרי. ניתן למצוא מקבילה חלקית בקדמוניות 11.339.
אחת המילים הבעייתיות ביותר בעדות הפלוויאנית, χριστός (המשיח), נמצאת רק במקום אחד נוסף בכתבי יוספוס כפי שהגיעו אלינו, בפסקה אודות יעקב אחי ישו (קדמוניות 20.200). לכן, קשה לדעת האם ההפניה בקדמוניות 20.200 היא לעדות הפלוויאנית משום מיעוט הראיות.
מהנתונים בנוגע לשפה ולסגנון בעדות הפלוויאנית שהיא כאמור קצרה מאוד קשה לקבוע באופן גורף האם העדות הפלוויאנית בצורתה הנוכחית היא המקורית או לא. לעיתים החוקרים שטענו שמדובר בזיוף הדגישו חלקים מסיומים בפסקה והמעיטו בערכם של חלקים אחרים בה. אחדים מהטוענים בעד זיוף מסכימים על כך שזהו זיוף מוצלח.
תוכן העדות הפלוויאנית
בעייתיות נוספות שנובעת מתוכן העדות הפלוויאנית היא ההערות החיוביות בנוגע לישו, שאינן עולות בקנה אחד עם העובדה הידועה שיוספוס היה יהודי. למשל, המשפטים "אם אפשר לקרוא לו אדם" ו"הוא היה המשיח" מעלים תהיות לגבי היהודי היכול לכתוב באור כה חיובי על ישו.
באואר (Bauer) טען שהעדות הפלוויאנית כולה היא אינטרפולציה נוצרית, או לפחות חלקה העיקרי ערוך, ושהשחזורים הנועזים יותר של עדות פלוויאנית מקורית הם האמינים יותר. טענתו התבססה על אמונתו בכך שכל עוד אי אפשר להוכיח שהעדות הפלוויאנית לא נכתבה על ידי נוצרי, או נכתבה בהכרח על ידי יהודי לא נוצרי, יש להתייחס אליה כאל אינטרפולציה. בדומה לו, שירר (Schürer) נקט בשיטה דומה ובניסיונו לשחזור העדות הפלוויאנית נותרו כה מעט מילים בעלות משמעות שהוא הגיע למסקנה שמדובר באינטרפולציה.
אירוניה בעדות הפלוויאנית
ויסנט (A. Vicent) הדגיש את האופי האירוני של העדות הפלוויאנית, באומרו כי לכל ביטוי בפסקה ניתן להבין הן באופן חיובי והן באופן שלילי, בהתאם להקשר של הקורא. עוד טען ויסנט כי יוספוס התייחס באור שלילי לנצרות, אך השתמש בכתיבה דו משמעית זו משום שהיה ביחסים טובים הן עם הקיסר האנטי נוצרי דומיטיאנוס והן עם קרוב משפחתו הנוצרי, פלביוס קלמנס. ויסנט התייחס לכל משפט וביטוי בעדות הפלוויאנית ומנסה להראות את הפן החיובי והשלילי שלו.
כיצד ייתכן שלמרות ערכה הברור בראשית הנצרות, הן כנשק בפולמוסים עם יהודים שלא קיבלו את עול הנצרות והן כשריון אפולוגטי מול פגאנים, לא נעשה בה שימוש עד אוסביוס, בן המאה הרביעית? בין כותבי העת העתיקה שלא הזכירו בכתביהם את העדות הפלוויאנית, ניתן למנות את יוסטינוס מרטיר, שסביר להניח שהיה משתמש בה בתגובתו להאשמת היהודי טריפון שהנצרות מבוססת על שמועה ושאם ישוע נולד וחי במקום כלשהו, הוא אינו ידוע. כמו כן, כותבים ידועים אחרים בני העת העתיקה כמו תאופילוס מאנטיוכיה, מינוקיוס פליקס, אירנאוס, קלמנס מאלכסנדריה, טרטוליאנוס ואוגוסטינוס לא ציינו את העדות הפלוויאנית בכתביהם. לכל אחד מהם היו ככל הנראה הזדמנויות להתייחס לעדות הפלוויאנית אילו היו מודעים לקיומה, לכל הפחות בנוסח הידוע לנו. עניין זה מפליא עוד יותר משום שחלקם ציטטו את עבודות יוספוס והשתמשו בהם בפולמוסים ובהקשרים אפולוגטיים.
יריבו ובן זמנו של יוספוס, יוסטוס איש טבריה, לא התייחס לישו ככל הנראה. לאקר (Laqueur) טען שגרסה שנויה במחלוקת של קדמוניות היהודים הייתה נתונה למתקפה קשה ויעילה מצד יוסטוס איש טבריה. ביאושו, פנה יוספוס לנוצרים, מתוך תקווה שאלה ישמרו את הקדמוניות שלו לדורות הבאים. לכן, במהדורה שנייה שהייתה גם היא שנויה במחלוקת של קדמוניות היהודים, הכניס יוספוס את העדות הפלוויאנית, הצהרה של אמונה נוצרית בסיסית שקיבל מנוצרים וכתב במילותיו שלו. להשערה זו אין מספיק ראיות שיתמכו בה ובנוסף היא אינה מסבירה מדוע יוספוס כתב כה מעט אודות ישו ואחיו.
באופן דומה, העובדה שהעדות הפלוויאנית מצוטטת במאה ה-5, על ידי הירונימוס, בגרסה שונה מזו המוכרת לנו כיום, לא מעידה על כך שהיו לו ספקות בנוגע לאותנטיות שלה, אלא זו ראיה שבנוסף לטקסט כפי שמוכר לנו כיום, היו גרסאות נוספות שעדיין הסתובבו במרחב בתקופה ההיא. הוכחה לקיום גרסאות נוספות ניתן למצוא בגרסה הסורית מימי הביניים, שגם בה הניסוח הוא "שהאמינו כי היה המשיח" ולא "היה המשיח". מאפיין זה של העדות הפלוויאנית - ריבוי הגרסאות - והעובדה שהן לא מתיישבות זו עם זו מקשה על ההחלטה מי מהגרסאות מקורית יותר.
נוסף על כך, מריבוי הגרסאות עולה כי במקור הייתה העדות הפלוויאנית נייטרלית יותר, בייחוד בנוגע לזהותו המשיחית של ישו. סיבוכיות העניין מקשה על מציאת פתרון שיכלול את כל המשתנים. עם זאת, ניתן לומר כי ישנם רמזים בגרסאות היווניות, הלטיניות והשמיות השונות שמעידות על כך שהעדות הפלוויאנית, בגרסה המוכרת לנו בימינו, אינה מקורית לחלוטין.
טיעונים שתומכים בטענת הזייפן – והסברים שמבטלים אותם
קיים טיעון שיוספוס כיהודי מאמין לא יכול היה להכיר במשיחיותו של ישו. עם זאת, העובדה שבמאה השנייה רבי עקיבא הכיר בבר כוכבא כמשיח, מרמזת על כך שהכרה במשיחיות אדם היא דבר אפשרי, גם עבור "יהודי טוב".
ייתכן שלאור אוצר המילים בעדות הפלוויאנית, מדובר בעבודת זייפן שידע את הביטויים השכיחים אצל יוספוס אך לא את אופן השימוש בהם. אולם סביר שאם זייפן היה כה בקיא בעבודת יוספוס, הוא היה יודע גם כיצד להשתמש בביטויים השכיחים בכתביו. בנוסף, לאור תכונתו של יוספוס להשתמש בביטויים מסוימים בחלקים ייחודיים בעבודתו (אולי גם בהשפעת קריאתו בתקופה מסוימת או כתוצאה מעזרת עוזרי המחקר שלו), קשה להסיק מסקנות מפסקה כה קצרה.
טיעונים עיקריים נגד עדות פלוויאנית שהייתה שלילית כלפי ישו והנצרות במקור
הגרסה הערבית
ההתפתחות המפתיעה ביותר בנושא במאה העשרים הייתה פרסום הגרסה הערבית של העדות הפלוויאנית, שפרסם שלמה פינס. בגרסה זו, שמתוארכת למאה ה-10, מצטט כותב ערבי-נוצרי בשם אגאפיוס (נפטר בקירוב בין השנים 941–942), שהיה אפיסקופוס בכנסייה האורתודוקסית, את העדות הפלוויאנית ללא אלמנטים נוצרים מובהקים, כמו המשפט "אם אפשר לקרוא לו אדם" וללא ההתייחסות לנסים שמבצע ישו ולתפקיד המנהיגים היהודיים בהאשמתו. בנוסף, במקום להצהיר שישו קם לתחייה כעבור שלושה ימים, בגרסה זו נכתב כי תלמידיו דיווחו שהוא הופיע לפניהם כעבור שלושה ימים. השינוי המשמעותי ביותר נוגע למשפט "הוא היה המשיח", שמופיע בגרסה מעודנת יותר: "ייתכן שהוא היה המשיח". לסיכום, גרסתו של פינס מתאפיינת בנייטרליות.
ניתוח ופרשנות הנוסח הערבי של העדות הפלוויאנית
פינס הצביע על כך שגרסתו של אגאפיוס מבוססת על זו של אוסביוס והציע שזהו ניסיון "לנצר" את הגרסה המקורית, שלא הייתה אוהדת לנצרות. בנוסף, הציע פינס שהנוסח של אגאפיוס עבר פחות עיבוד בידי הצנזורה הנוצרית מאשר הטקסט המוכר מ"קדמוניות". כמו כן, בנוגע למשיחיותו של ישו, הגרסה של אגאפיוס דומה לזו של הירונימוס (פרט שעבר כנראה פחות עיבוד אצל שני הכותבים הללו) - "esse christus credebatur" (ישו נחשב למשיח). זאת ועוד, גם גרסתו של מיכאל הסורי (ܡܝܟܐܝܠ ܣܘܪܝܝܐ, נפטר בשנת 1199) בן המאה ה-12 מקבילה לזו של הירונימוס ומצהירה כי "הוא נחשב למשיח" - ניסוח פחות החלטי מזה שבגרסה המופיעה בקדמוניות היהודים.
בעקבות טקסט זה נוטה הוויכוח במחקר לדעה השלישית שהוצגה לעיל, הגישה המפשרת; זאת על בסיס העובדה שניתן לראות את בסיסו של הטקסט כעובדה קיימת, אך את אחידותו ניתן בבירור לשלול, ולהצביע על עיבודים נוצרים ברורים; לכן נוטה המחקר לגישה שיוספוס אכן התייחס לכיתה הנוצרית, אולם התייחסותו הייתה פושרת ומתונה, כאשר לטקסט שכתביו נוצרו עיבודים נוצרים שונים.
סרט טלוויזיה
סרט טלוויזיה הוא סרט באורך מלא, אשר נוצר כדרמה טלוויזיונית בודדת (להבדיל מדרמה בהמשכים), ומופק על מנת להיות משודר בטלוויזיה.
סרטי הטלוויזיה מופקים על ידי אולפני טלוויזיה ואורכם בדרך כלל קרוב לשעה אחת. רוב סרטי הטלוויזיה מופקים בעלויות מינימליות, אך לעיתים גם מופקים בעלויות גבוהות מאוד והופכים אף לשוברי קופות. לעיתים רבות סרטי טלוויזיה מופקים בשיתוף פעולה בין חברות הפקה ממדינות שונות.
בישראל
התחום בישראל התפתח בעיקר בשל תמיכתה של רשות השידור בו. מיום היווסדה ועד העשור הראשון של המאה ה-21 נהגה הרשות להזמין את טובי התסריטאים לחבר תסריטים לדרמות מסוגה עילית שתשודרנה בערוץ 1. מאות אנשי קולנוע התמקצעו בתעשיית ה"דרמות בהזמנה", חלקם הפכו לבמאי קולנוע מפורסמים, כגון ג'אד נאמן, וחלקם המשיכו לעבוד ברשות השידור. בין סרטי הטלוויזיה המפורסמים בישראל ניתן למנות את "לחם" ו"אינדיאני בשמש" של רם לוי, "יוסי וג'אגר" של איתן פוקס, "מבצע סבתא" של דרור שאול ו"הללויה" של דני סירקין.
שיטה כחלחלה
שִׁטָּה כְּחַלְחַלָּה (ידועה גם בשם שיטה מכחילה; שם מדעי: Acacia saligna (Labill.) Wendl.) היא מין שיח או עץ קטן מסוג שיטה ממשפחת הקטניות, שמוצאה מדרום-מערב אוסטרליה וניטעה בהיקפים גדולים ברחבי העולם. למשל בתוניסיה ניטעו מטעים למספוא ולמרעה. המין הובא לארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20, לצורך ייעור, גינון, ייבוש ביצות ועצירת חולות נודדים, ומאז החל להתפשט ברחבי הארץ. כיום, המין נפוץ מאוד מצפון הארץ ועד צפון הנגב, ונחשב לאחד הצמחים הפולשים המזיקים ביותר בישראל.
מאפיינים כלליים
השיטה הכחלחלה היא שיח לא קוצני, סבוך ומסועף. מבסיסו עולים מספר ענפים וגובהו 2 עד 5 מ', אך אפשר שהוא יהיה עץ קטן עם גזע ראשי קצר שגובה כדי 5 עד 9 מ'. היא מצמיחה נצרים רבים לאחר שריפה או כריתה. לעיתים נראים עליה עפצים חומים וגדולים שנוצרים על ידי פטריית חלודה. הפריחה הצהובה של השיטה הכחלחלה ניכרת בחודשים מרץ ואפריל.
המין נוטה לגדול בכל מקום בו אירעה הפרעה של הקרקע, כמו לאורך צידי דרכים חדשות. זרעיו מופצים על ידי נמלים, הגוררות אותם אל קיניהן, וניזונות מהמעטפת שלהם. כשהקרקע מופרעת, הזרעים מגיעים אל פני הקרקע ונובטים. לעיתים ניתן למצוא מאות נבטים חדשים סביב פרטים בוגרים. הפרטים הצעירים גדלים במהירות רבה, לעיתים יותר ממטר בשנה.
לפי הספרות הבוטנית שיטה כחלחלה היא אלרגנית.
מאפיינים מורפולוגיים
הגזע אפור, הענפים הקטנים והצעירים קרחים ומעט נוטים כלפי מטה, על פי רוב כחלחלים בצעירותם.
העלים פשוטים, תמימים, קירחים, ישרים או מעוקלים במקצת, צבעם אפרפר-ירוק עד כחלחל עמום שהופך לירוק בהיר ואורכם 8 עד 30 ס"מ ורוחבם 0.5 עד 1.4 ס"מ (לפעמים התחתונים ארוכים בהרבה ורוחבם 4 ס"מ או יותר). העלים בעלי צורות שונות, הם בדרך כלל צרים, דמוי סרגל, דמוי אזמל או דמוי אזמל הפוך או הולכים וצרים כלפי הקצוות, צרים יותר בבסיס. העלים בעלי עורק מרכזי בולט ועורקים משניים מנוצים ועדינים אך ניכרים (חסרים בעלים צרים). על פי רוב העלים רחבים יותר וגליים יותר בפרטים צעירים.
למעשה אין אלה עלים ממש, אלא דמויי עלים – פילודים (phyllode, phyllodium). הפילוד אינו אלא התרחבות הפטוטרת (ציר העלה) שהפך לאיברי הטמעה דמויי טרף במקום הטרף המנוצה פעמים. רק הנבט או הנצר מצמיח עלים מנוצים ורק עם התפתחות הצמח מופעים הפילודים בלבד. בשתילים צעירים אפשר שייראו רק עלים מנוצים פעמיים (בעלי שני סעיפים) ובסוף שלושה חודשים השתיל יצמיח עלי פילוד בלבד. השינוי מתרחש במהלך של ארבעה שלבים עיקריים.
בבסיס הפילוד מצוי צוּפָן, אך לעיתים הוא חסר. על צמחים צעירים ועלים מנוצים פעמיים הבלוטות מופיעות לפעמים בקודקוד. הצופן, מייצר צוף שמושך נמלים. ככל הנראה, הנמלים הנמשכות אל הצוף מרחיקות מן הצמח אוכלי-צמחים שונים.
התפרחות הן קרקפות כדוריות, שקוטרן 6.5 עד 9 מ"מ. הקרקפות חיקיות (יוצאות מחיק העלים), מסורגות על ציר אשכול קצר וצבעם צהוב מבהיק. ציר הקרקפת באורך 0.6 עד 2.2 ס"מ.
הפרחים עם שחלה עלית, שמורכבת מעלה שחלה אחד. עלי הגביע כ-4 או 5, זעירים עם מעט פלומה בקודקוד. עלי הכותרת 5 זעירים קירחים.
התרמילים הבשלים חומים, אורכם 5.5 עד 15 רוחבם 0.5 עד 0.6 ס"מ, חלקים, ישרים או מעוקלים במקצת, שטוחים, שוליים לבנבנים מוקשים, השוליים של התרמיל מעט מכווצים בין חלק מהזרעים. התרמיל נפתח לאורכו בשני קשוות.
שימושים
השיטה הכחלחלה היא מקור למספוא ולמרעה באזורים יבשים וכן היא ניטעה בשטחים רחבים. בגלל שהשיטה קצרת חיים, החקלאים מרבים את השיטה ומחדשים את העלווה באמצעות גיזום עמוק בתקופת השלכת-התרדמת. גיזום בתקופה זו מונע תמותה לא רצויה של הגדמים ומעלה את מספר הנצרים והנבטים. מאידך העלים על עצים צעירים הם עלים מנוצים פעמיים ובעלי פוטנציאל נמוך יותר כמקור למספוא לעומת העלים הבוגרים (פילודים ללא עלעלים).
עצת השיטה מועדפת להסקה בגלל היותה צפופה וכבדה, כמו עצת אקליפטוס וזית היא בוערת זמן רב בהשוואה לעצים "קלים".
השיטה הכחלחלה כמין פולש
השיטה הכחלחלה משתלטת על מגוון בתי גידול בישראל, בחבל הים התיכוני, בחגורת הספר ובמדבר. מוקדים עיקריים של התפשטות המין הם שטחי חולות במישור החוף, כמו חולות אשדוד וחולות ניצנים; בתי גידול לחים, כמו שמורת עינות גיבתון; ושטחי חורש ים תיכוני באזור הרי יהודה. בנוסף, כמו מינים פולשים רבים אחרים, המין שכיח בצדי דרכים, למשל, לאורך הכביש מקריית שמונה למטולה. ועד ובשטחים עזובים בתוך יישובים. באזור השרון, נוסעים בכביש החוף או ברכבת, יכולים לראות "יערות" של שיטה כחלחלה בצדי הדרך. המין מהווה פולש חמור בארצות נוספות בעלות אקלים ים-תיכוני: בדרום אירופה, בקליפורניה ובדרום אפריקה.
בתור מין פולש, השיטה הכחלחלה גורמת נזק רב לשטחים אליהם היא פולשת על ידי השתלטות על בית הגידול. למין מספר יכולות הגורמות לו להיות דומיננטי: השיטה הכחלחלה מתרבה גם באמצעות זרעים וגם בצורה וגטטיבית; כמויות הזרעים המיוצרים הן אדירות. כריתה של הפרט איננה הורגת אותו והוא צומח מחדש. גם שרפה איננה הורגת אותו ואף מקנה לו יתרון תחרותי על-פני מינים אחרים ואפילו עקירת הצמח בשלמותו אינה מספקת, משום שהוא מייצר בנק-זרעים בקרקע, העמיד למשך כ-50 שנה. השיטה הכחלחלה מגיעה במהירות גבוהה יחסית לגיל בגרות רפרודוקטיבית. השיטה הכחלחלה גורמת להצללה סביבה – כך שלמינים אחרים קשה להתפתח בקרבתה. כמו לשאר מיני הקטניות, גם לשיטה הכחלחלה יכולת ייחודית לקיבוע חנקן אטמוספירי. תכונה זו גורמת לכך שהמין מסוגל לשרוד גם בקרקעות בהן כמות החנקן נמוכה. לצמח מערכת שורשים עמוקה, חזקה ועמידה. השיטה הכחלחלה מסוגלת לגדול בקרקעות לא יציבות (לדוגמה דיונות) ודלות בנוטריינטים.
תכונות אלו מקנות לשיטה הכחלחלה יכולת למנוע את גדילתם של מיני צמחים אחרים בקרבתה ולפגיעה קשה במגוון הביולוגי. האפקט חמור במיוחד בבתי גידול חוליים, בהם התפשטות השיטה הכחלחלה הביאה לשינוי דרסטי באחוזי כיסוי הצומח, ועקב כך לעצירת החולות הנודדים ולהצללה נרחבת – תופעות המשנות את בית הגידול לחלוטין. בית גידול אחר שנפגע קשות על ידי השיטה הכחלחלה הוא נחלים – השתלטות המין על גדות נחלים גורמת לקריסת הגדות ולפגיעה בתוואי הנחל. הסיבה היא שהשיטה מכחידה את הצומח הטבעי שיכול לתמוך בגדות הנחל בזמן שהיא עצמה לא מחזקת את גדות הנחל. בזמן שיטפונות או סחף השיטה נעקרת וגדות הנחל נותרות יתומות מצמחים תומכים ומחזקים.
פרנסואה, רוזן ונדום
פרנסואה דה בורבון, רוזן ונדום (בצרפתית: François I de Bourbon; 1470 - 30 באוקטובר 1495), היה נסיך צרפתי ורוזן ונדום בין השנים 1477–1495.
ביוגרפיה
פרנסואה נולד בשנת 1470 בוונדום, לז'אן השמיני, רוזן ונדום ולאיזבל דה בובאו, בתם של לואי דה בובאו ומרגריט דה שאמבלי. בשנת 1477 מת אביו ופרנסואה ירש את תאריו, תוך שדודו לואי לה ז'ואיוז משמש כעוצר עד לבגרותו. פרנסואה היה תומך נאמן של שארל השמיני, מלך צרפת ואחותו אן מצרפת.
בשנת 1487 התחתן פרנסואה עם מארי מלוקסמבורג, רוזנת ונדום, בתם של פייר השני, רוזן סן-פול ומרגריטה מסבויה, רוזנת סן-פול, וכן אלמנתו של ג'אקומו מסבויה, רוזן רומונט. מארי הביאה עמה אחוזות גדולות כנדוניה, כולל הטירות סן-פול-סור-טרנואז וסואסון בפיקרדי, כמו גם את שאטו דה קונדה, אשר הפך מאוחר יותר למעון נסיכי קונדה, שהיו צאצאי נכדה, לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה. ב-30 באוקטובר 1495 מת פרנסואה בוורצ'לי, ובנו שארל ירש את תאריו, תוך שאשתו מארי שימשה כעוצרת עד לבגרותו.
משפחתו
בשנת 1487 התחתן פרנסואה עם מארי מלוקסמבורג, רוזנת ונדום, בתם של פייר השני, רוזן סן-פול ומרגריטה מסבויה, רוזנת סן-פול, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
ראש ממשלת מרוקו
ראש ממשלת ממלכת מרוקו הוא ראש הממשלה של ממלכת מרוקו המשמש בתפקיד הדומה לראש ממשלה במונרכיות חוקתיות אחרות. ראש הממשלה נבחר על ידי מלך מרוקו מהמפלגה הגדולה ביותר שנבחרה לפרלמנט. החוקה של מרוקו מעניקה סמכויות ביצוע לממשלה ומאפשרת לראש הממשלה להציע ולפטר חברי קבינט, מושלי מחוז ושגרירים, לפקח על תוכניות הממשלה ומסירת השירותים הציבוריים, ולפזר את הבית התחתון של הפרלמנט באישור המלך.
ראש ממשלה שזה עתה מונה, הוא האמון על הקמת הממשלה על ידי ניהול המשא ומתן בין המלך לפרלמנט, ממנו נבחרים בעלי התפקידים בממשלה. עד שהממשלה החדשה תאושר על ידי המלך ותכנס רשמית לתפקידה, הפרלמנט מאשר ומפקח על תוכניות הממשלה והשירות הציבורי. אין מגבלות חוקתיות על מספר הכהונות של ראש ממשלה, וכמה מראשי הממשלה כיהנו כהונות רבות שלא ברציפות.
בשונה ממשטר נשיאותי טיפוסי, בו הנשיא הוא המנהיג הבכיר ביותר של הרשות המבצעת ונחשב לראש ממשלה וראש מדינה כאחד, ראש המדינה של מרוקו הוא המלך, שמחזיק בסמכות נרחבת ברשות המבצעת ובעל סמכות בלעדית על הצבא, הדת והרשות השופטת.
ראש הממשלה הראשון היה מבארכ אל-בכאי שכיהן בתפקיד בין 1955 ל-1958. ראש הממשלה הנוכחי הוא עזיז אח'נוש שנכנס לתפקידו ב-2021.
טיפאני ת'יסן
טיפאני אמבר ת'יסן (באנגלית: Tiffani Amber Thiessen; נולדה ב-23 בינואר 1974) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור קלי קפובסקי בסיטקום "הצלצול הגואל" (1989 - 1993) של רשת NBC, בתפקיד קלי קפובסקי, בשל הופעתה בתפקיד ואלרי מאלון בסדרת הנוערים המצליחה "בוורלי הילס 90210" (1994 - 1998) של רשת FOX ולאחר מכן בתור אליזבת' בורק בדרמה המשטרתית של רשת USA; "צווארון לבן" (2009 - 2014) ובתור לורי מנדוזה בסדרה "אלכסה וקייטי" (2018 - 2020) של נטפליקס.
ביוגרפיה
ת'יסן נולדה וגדלה בלונג ביץ' שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית, לרובין (לבית ארנסט) עקרת בית ולפרנק ת'יסן מעצב וארכיטקט. היא הצהירה שאחיה טוד, היה אחד ממקורות ההשראה הגדולים שלה, ואת אימה וסבתה כמודל לחיקוי שלה.
בשנת 1992 סיימה ת'יסן בהצטיינות את לימודיה בבית הספר התיכון בשכונת סטודיו סיטי, לוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה
ת'יסן השתתפה בתחרויות יופי בילדותה והוכתרה כמיס ג'וניור אמריקה בשנת 1987. בשנה שלאחר מכן הופיעה על שער מגזין Teen, לאחר שזכתה ב"חיפוש הדוגמניות הגדול "של המגזין. בשנת 1989 היא זכתה בתואר "דוגמנית השנה" של מגזין Cover Girl, וקיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה בתור קלי קפובסקי בקומדיית המצבים של רשת NBC "הצלצול הגואל" בה כיכבה עד סיומה בשנת 1993. בשנים 1992 ו-1993, ת'יסן התארח בסדרות כמו "נשואים פלוס" ו"אבא חורג, אמא חורגת".
בשנת 1992 שיחקה בסרט הטלוויזיה - "הצלצול הגואל: הוואי". לאחר מכן המשיכה לככב בספין אוף "הצלצול הגואל: שנות הקולג'" בעונתו היחידה ששודרה בין השנים 1993–1994 ובסרט הטלוויזיה "הצלצול הגואל: חתונה בלאס וגאס" שהיה לסרט הסיום של סדרת המקור של הצלצול הגואל.
בשנת 1994 ת'יסן קיבלה את התפקיד של ואלרי מלון בסדרה של אהרון ספלינג ורשת פוקס, "בוורלי הילס 90210", כדי למלא את החלל לאחר עזיבתה של שאנן דוהרטי. היא הייתה השחקנית הראשונה שהצטרפה ישירות לצוות השחקנים הראשי של התוכנית עד שנת 1998, אז עזבה בפרקים המוקדמים של העונה התשיעית של התוכנית. בשנת 2000 היא גם הורידה את שמה האמצעי שאותו היא כללה באופן מקצועי במשך שנים רבות וכעת היא מוכרת כטיפאני ת'יסן.
בשנת 2002 ועד שנת 2003 כיכבה בתפקיד וילהלמינה 'בילי' צ'יימברס בסדרה "מסלול מהיר", עליה קיבלה מועמדות לפרסי בחירת הנוער.
משנת 2009 עד שנת 2014 ת'יסן גילמה את אליזבת בורק בסדרת הפשע האמריקאית "צווארון לבן".
ב-7 ביוני 2017 לוהקה ת'יסן לתפקיד לורי מנדוזה בסיטקום של נטפליקס "אלכסה וקייטי" שעלתה לשידור בחודש מרץ 2018.
במרץ 2020 נודע כי ת'יסן תצטרף לצוות השחקנים של סדרת ההמשך של "הצלצול הגואל", שם תחזור על תפקידה כקלי קפובסקי. היא תשתתף בתפקיד אורח בשלושה פרקים. התוכנית עלתה ברשת Peacock בשנת 2020.
חיים אישיים
בתחילת שנת 1992 החלה ת'יסן לצאת עם בריאן אוסטין גרין לאחר שדייוויד פאוסטינו הכיר ביניהם; הם עברו להתגורר יחד ביולי 1994 ונפרדו בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1999 עברה תקופה קשה בחייה האישיים, כשדייוויד סטריקלנד, גם הוא שחקן, איתו החלה לצאת, התאבד. בין השנים 2001 ל-2003, הייתה מאורסת לשחקן ריצ'רד רוקולו, אותו פגשה במהלך צילומי הסדרה "שניים ועוד אחת".
היא נישאה לשחקן בריידי סמית' ב-9 ביולי 2005, ולהם שני ילדים, בת; הרפר רן סמית' (2010) ובן; הולט פישר סמית' (2015).
תדמית ציבורית
ת'יסן נחשבה בשנות התשעים לאלילת נוער, החל מתפקידה כקלי קפובסקי בסדרת הטלוויזיה "הצלצול הגואל" ואז כאשר גילמה את הילדה הרעה ואלרי מלון בסדרת הקאלט "בוורלי הילס 90210". ברגע מתוקשר הופיע ג'סטין ביבר כשהוא לבוש בחולצת טריקו עם תמונה של ת'יסן מ"הצלצול הגואל" בטקס פרסי הווידאו של MuchMusic לשנת 2011, והודה בהערצתו אליה. שחקן הכדורסל כריס פול גם גילה בפומבי שהוא היה מעריץ של ת'יסן, כששלחה אליו תצלום חתום שלה ליום הולדתו ה-29 בשנת 2014.
מרטין אודגור
מרטין אודגור (בנורווגית: Martin Ødegaard; נולד ב-17 בדצמבר 1998) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדות הקיצוני והקשר ההתקפי בארסנל ובנבחרת נורווגיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר של סטרומסגודסט ב-13 באפריל 2014 והפך לשחקן הצעיר ביותר המשחק בליגה הנורווגית, כשהוא בן 15 בלבד.
קריירה
אודגור גדל במחלקת הנוער של קבוצת סטרומסגודסט הנורווגית והחל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2012 כשהוא בן 13. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בליגה במשחק נגד אלסונד ב-13 באפריל 2014. בגיל 15 הפך לכדורגלן הצעיר ביותר אי פעם המשחק בליגת העל הנורווגית. ב-16 במאי 2014 הבקיע את השער הרביעי בניצחון קבוצתו 1–4 על FF זארפסבורג 08, שער שהפך אותו למבקיע הצעיר ביותר בליגת הנורווגית הבכירה.
הפריצה הגדולה שלו הייתה במשחק חוץ מול סנדנס אולף, בו לקח חלק בכל שלושת השערים של קבוצתו. בחודש דצמבר 2014 נקשר שמו לכמה מהמועדונים הגדולים בעולם, ליברפול, באיירן מינכן, מנצ'סטר יונייטד, מנצ'סטר סיטי, ארסנל וריאל מדריד.
ב-21 בינואר 2015 חתם בריאל מדריד, החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים, אם כי נמנה גם עם סגל הקבוצה הבוגרת לליגת האלופות. את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השלישית ערך ב-8 בפברואר, כשעלה כמחליף בתיקו 2-2 של קבוצתו מול אתלטיק בילבאו ב'. ב-21 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו במדי קסטיליה, בניצחון קבוצתו 0–4 על בראקלדו.
ב-23 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-50 במקום כריסטיאנו רונאלדו בניצחון קבוצתו 3–7 על חטאפה.
אודגור ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב של ריאל מדריד ב-30 בנובמבר 2016, כשנתיים לאחר שחתם במועדון. הוא שיחק את כל 90 הדקות במשחק גביע המלך בו ניצחה ריאל מדריד 1–6 את קולטורל לאונסה.
הירנביין (השאלה)
ב-10 בינואר 2017 הושאל להירנביין ההולנדית וחתם על חוזה ל-18 חודשים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית במהלך משחק הבית של הירנביין מול דן האג. הוא כבש את שערו הראשון במועדון ב--18 במאי 2017, בהפסד הליגה של הירנביין מול אוטרכט 1–3.
בעונת 18–2017 שיחק באופן קבוע בהרכב והציג יכולת טובה ביותר כשכבש שער נוסף ב-18 בנובמבר 2017, בניצחון הליגה מול טוונטה.
ויטסה ארנהיים (השאלה)
ב-21 באוגוסט 2018 הושאל לוויטסה ארנהיים ההולנדית.
ריאל סוסיאדד (השאלה)
ב-5 ביולי 2019 הושאל לריאל סוסיאדד מהלה ליגה. ב-25 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו בלה ליגה, כאשר ניצחה סוסיאדד את מאיורקה 0–1. ב-14 בספטמבר כבש שער נוסף במשחק מול אתלטיקו מדריד, שער זה והופעה נהדרת זיכתה את אודגור בפרס שחקן המשחק. בתום הסיבוב הראשון בליגה הספרדית נכלל אודגרד בקבוצת הסיבוב.
ב-29 בינואר 2020 הצטיין במשחק הגביע של סוסיאדד מול אוססונה בו כבש ובישל שני שערים ועזר לקבוצתו להעפיל לשלב רבע גמר גביע המלך. בשלב רבע הגמר, סייע לקבוצתו לנצח את ריאל מדריד בתוצאה 3–4 ולהעפיל לחצי הגמר, באותו משחק כבש שער, אך נפצע והוחלף.
ארסנל
ב-27 בינואר 2021 הושאל לארסנל מהפרמייר ליג. יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 של קבוצתו עם מנצ'סטר יונייטד. ב-14 במרץ 2021 כבש שער בכורה בקבוצה במסגרת הפרמייר ליג בניצחון קבוצתו 1–2 על טוטנהאם הוטספר. בסוף העונה שב לריאל מדריד.
ב-20 באוגוסט 2021 חתם בארסנל על חוזה קבוע בעסקה בשווי 35 מיליון יורו לארבע שנים. באותה העונה הפך לבורג משמעותי בקבוצה וסיים את העונה עם שבעה שערי ליגה.
בתחילת עונת 2022/23 נבחר לקפטן ארסנל, בגיל 23 בלבד. הוא סיים את העונה כמלך שערי הקבוצה (יחד עם גבריאל מרטינלי), עם 15 שערים.
קריירת נבחרות
אודגור שיחק בנבחרת הלאומית של נורווגיה עד גיל 17 בטורניר עם סקוטלנד, ארצות הברית וצרפת. הטורניר נערך בטורקיה בינואר 2014.
בספטמבר 2014 שיחק במדי נבחרת הצעירה של נורווגיה במשחק הגמר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 כשהשלים 90 דקות ולא מנע הפסד של נבחרת נורווגיה 1–2 לפורטוגל שלבסוף זכתה באליפות. על אף זאת נבחר אודגור לאיש המשחק וזכה לשבחים ממאמן הנבחרת היריבה.
ב-19 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של נורווגיה במשחק נגד איחוד האמירויות ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במדי נבחרת נורווגיה הבוגרת, בגיל 15 ו-253 ימים. בכך נשבר השיא הקיים של טומרוד קג'לסן, שהיה בן 15 ו-351 ימים בהופעת הבכורה שלו.
ב-30 בספטמבר 2014 זומן לצמד המשחקים של הנבחרת הבוגרת נגד מלטה ובולגריה, במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת במשחק נגד בולגריה כשעלה כמחליף בדקה ה-64 בניצחון נבחרתו 2–1. בגיל 15 ו-300 ימים, הפך אודגור לשחקן הצעיר ביותר אי פעם ששיחק במוקדמות אליפות אירופה.
חיים אישיים
אודגור הוא בנו של כדורגלן העבר הנס אודגור, ששיחק כקשר בסטרומסגודסט ובסאנדאפג'ורד. אודגור עדיין למד בבית הספר כשערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו, אבל מאז השלים את לימודיו התיכוניים כשהחל לשחק באופן קבוע.
המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה
המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (ביידיש: פאַלעסטינישע קומוניסטישע פרטײַ, בראשי תיבות: פ. ק. פ. או פק"פ; בערבית: الحزب الشيوعي الفلسطيني) הייתה המפלגה הקומוניסטית הראשונה בארץ ישראל. הוקמה בשנת 1919, על ידי פורשים מהאגף הרדיקלי של הציונות הסוציאליסטית, דגלה בעקרונות הקומוניזם וצידדה באינטרנציונליזם יהודי-ערבי. פק"פ הייתה אחת מגלגוליה הראשונים של המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
ראשיתה
המפלגה הקומוניסטית בארץ ישראל נוסדה בשנת 1919, שנתיים לאחר המהפכה הרוסית, בתור "מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית" (מפס"ע), על ידי קבוצת המיעוט השמאלני של מפלגת פועלי ציון שלא רצו להצטרף לאחדות העבודה. השתתפה בשם "מפלגת פועלי ציון השמאלנים" בוועידת היסוד של ההסתדרות (1920). בשנת 1922 שינתה את שמה לפק"פ – פאַלעסטינישע קומוניסטישע פרטײַ (יידיש: המפלגה הקומניסטית הפלסטינית). בחירת השפה לא הייתה מקרית - היא נבעה משלילת הציונות, שתחיית הלשון העברית הייתה אחד מעיקריה. מאז היווסדה ראתה המפלגה בציונות תנועה ריאקציונית ולא תנועת שחרור.
ב-1923 אימץ קונגרס המפלגה הצעה שגינתה את הציונות כ"תנועת בורגנים יהודים המשרתים את האימפריאליזם הבריטי", והביעה תמיכה בתנועה הלאומית הערבית שנלחמת בו. עקב כך זכתה המפלגה בחברות בקומינטרן (איגוד המפלגות הקומוניסטיות הבינלאומי שנשלט על ידי ברית המועצות). המפלגה התמודדה בבחירות להסתדרות, בשנת 1923, וקיבלה 426 קולות מתוך 6,326 קולות בסך-הכול, כ-13% מהקולות.
בשנת 1924 הוצאה המפלגה משורות ההסתדרות הכללית וצורפה לקומינטרן (הארגון העולמי של המפלגות הקומוניסטיות) כסקציה של הארגון בפלשתינה. המפלגה הייתה מורכבת, באותה תקופה, בעיקר מיהודים דבר שהתנגש עם מטרתה לקדם מהפכה סוציאליסטית בארץ בה, באותה התקופה, רוב תושביה היו ערבים. <Br>בשל הפערים התרבותיים והאידאולוגיים בין הנהגת המפלגה, היהודית ברובה, לאוכלוסייה הערבית בארץ התקשתה המפלגה לגייס חברים ערבים רבים לשורותיה. הקומינטרן דרש מן המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה לעבור תהליך של "ערביזציה", כינוי לתהליך שמטרתו הייתה לשנות את הרכב חברי הפק"פ כדי שישקפו טוב יותר את הרכב האוכלוסייה בארץ. דרישה זו לא הייתה ייחודית, אלא דרישה גלובלית שהופנתה גם כלפי התנועה הקומוניסטית במצרים שמקורה היה נעוץ במיעוט היווני במדינה, כלפי הקומוניסטים האלג'יראים שגרעינם היה צרפתי וכלפי תנועות קומוניסטיות נוספות ברחבי העולם. <Br>חרף מאמציה לא הצליחה המפלגה עד סוף שנות ה-20 לחדור לרחוב הערבי, ורק קומץ ערבים הצטרף אליה. ביניהם היה מוחמד נג'אתי צדקי בין מובילי הסניף בחיפה שהועלה למשפט בשנת 1930 ובסופו של דבר נאלץ לעזוב את האזור ועבר למוסקבה.
משבר קשה פקד את המפלגה בעקבות מאורעות תרפ"ט. מנהיגיה וחבריה הסתייגו ממעשי האלימות שכוונו נגד יהודים. הנהגת היישוב, הנהגת ההסתדרות הכללית והנהגות המפלגות הציוניות, נידו את חברי המפלגה. שלטונות המנדט הבריטי נקטו נגדם בצעדי ענישה של מאסרים והגליות מן הארץ.
הפילוג הראשון
ב-1935, בהתאם למדיניות ה"ערביזציה" שנדרשה מהמפלגה, מינה הקומינטרן את רדואן אל-חילו ("מוסא"), ערבי-פלסטיני תושב הארץ שזה עתה שב מלימודים במוסקבה, לתפקיד מזכ"ל המפלגה במקומם של מייסדיו היהודים.
בין השנים 1936–1939 תמכה הפק"פ במרד הערבי הגדול (שכונה ביישוב בשם מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט). פק"פ התנגדה לאלימות כנגד היהודים, אך טענה שהמאבק בכללו צודק. בתגובה למרד, קראה ליצירת הבנות שיתבססו על הקמת ממשלה דמוקרטית נבחרת שתבטיח שיווי זכויות ליישוב היהודי עם ויתורו על כל מחשבת כיבוש, שמירה על היחס המספרי הקיים בין הערבים והיהודים בארץ, וחקיקת חוקים אשר יבטיחו הגנה על אדמות הפלאחים וישמרו על זכויות האריסים. מהלך זה גרם לפרישתם של יהודים רבים. חלק מן היהודים שנשארו במפלגה התארגנו בסקציה יהודית שנקראה קבוצת אמת והייתה תחת הנהגתו של שמואל מיקוניס, סקציה זו התנגדה לעמדת ההנהגה של המפלגה, דרשה להכיר באינטרסים היהודים, צידדה בשיתוף פעולה עם כוחות ציוניים "מתקדמים", ותמכה בעלייה יהודית "מטעמים הומניטריים".
בשנת 1940 חל פילוג של ממש במפלגה בין הסקציה היהודית לבין ההנהגה הערבית על רקע הסכסוך היהודי-ערבי בארץ ישראל. סיבה נוספת לקרע הייתה הסכם ריבנטרופ–מולוטוב משנת 1939 שבעקבותיו הנחה סטלין את המפלגות הקומוניסטיות לשמור על נייטרליות במלחמת העולם השנייה. קבוצת אמת התקשתה לעכל הנחיה זו.
אחת ממנהיגות הפק"פ, שמחה צברי, יהודייה ממוצא תימני, שהייתה בת זוגו של המזכ"ל רדואן אל-חילו, אף הנהיגה פעולות חבלה נגד הבריטים ומוסדות ציוניים ב-1936. בין הפעולות היו הטלת שתי פצצות בחיפה והצתת דוכן ביריד המזרח. בפעולות אלה לא תמכה ההנהגה הפלסטינית של הפק"פ, שכנראה אף התנגדה להם.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המפלגה התנגדה לגיוס תושבי ארץ ישראל למאמץ המלחמה בגרמניה הנאצית, אולם בשנת 1941, עם פלישת הנאצים לברית המועצות, מצאה עצמה המפלגה עומדת בשורה אחת עם היישוב כולו בתמיכה בברית המועצות, והמפלגה הוחזרה אל שורות ההסתדרות הכללית.
בעקבות שינוי עמדתה של ברית המועצות משלילת מדינה יהודית לתמיכה בהקמתה, שבאה לביטוי בנאום גרומיקו באו"ם ב-1947, שינו פק"פ והליגה לשחרור לאומי את עמדתם ותמכו בהקמת שתי מדינות דמוקרטיות ועצמאיות, ערבית ויהודית, זו לצד זו. התנועה הקומוניסטית הכירה בכך שהארץ הפכה לדו לאומית ולכן לכל עם זכות להגדרה עצמית.
מק"י
בימי המנדט הבריטי הוצאה המפלגה הקומוניסטית מחוץ לחוק ורק לאחר הקמתה של מדינת ישראל ניתנה לה האפשרות לפעול בגלוי. בשנת 1948, במהלך מלחמת העצמאות, הקימו המנהיגים הקומוניסטים הערבים שנשארו בישראל יחד עם הפק"פ היהודית את מק"י - המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
חסה כחולת-פרחים
חסה כחולת-פרחים (שם מדעי: Lactuca tuberosa) שם ערבי: ח'ס ברי אזרר, אַלחַאס בַּרי אֵלאַזרַק,	הוא צמח עשבוני רב שנתי ממשפחת המורכבים. בצמח גדל בישראל בגולן, חרמון, גליל, גלבוע, כרמל, שומרון, הרי יהודה, שרון ושפלת יהודה. הפרחים כחולים. גובה הצמח כ-1 מטר. שורשי הצמח נשמרים באדמה כפקעת, בעת שהחלק העליון גווע מידי קיץ. עם תחילת החורף הצמח מתחדש על פני האדמה.
הפריחה כחולה בחודשים מרץ-מאי. קוטר הקרקפת של הפרח כ-4 ס"מ. בכל קרקפת פורחים פרחים רבים, צבעם כחול–סגול חיוור. הפרח דומה לפרחי העולש. העלים מסורגים ויוצר שושנת עלים. הצמח גדל בבתה ובסלע גיר בחורש פתוח. הצמח נפוץ בארצות מזרח הים התיכון. עלי החסה כחולת הפרחים אכילים ונחשבים טעימים במיוחד.
נקמתו של מונטזומה (משחק וידאו)
נקמתו של מונטזומה (באנגלית: Montezuma's Revenge) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1984 על ידי האחים פארקר. גיבור המשחק הוא דמות בשם פאנמה ג'ו. מהלך המשחק מתבצע במבוך תת-קרקעי (השייך לשליט האצטקי מהמאה ה-16, מונטזומה ה-II) מלא באויבים, מכשולים, מלכודות וסכנות. מטרת המשחק היא לצבור נקודות על ידי מציאת תכשיטים לאורך הדרך. המשחק משלב מאפיינים של מטרואיד וקאסלבניה.
תיאור כללי
פנמה ג'ו חייב גם למצוא מפתחות כדי לפתוח דלתות, לאסוף ולהשתמש בציוד כגון לפידים, חרבות, קמיעות, מבלי לאבד את חייו. המכשולים השונים במשחק כוללים שערים העשויים מלייזר, רצפות נעלמים ובורות בוערים. האויבים במשחק כוללים גולגולות, נחשים ועכבישים.
הפירמידה בעלת קומות שונות. המטרה היא להגיע אל חדר האוצר, אשר הכניסה אליו נמצאת במרכז החדר הנמצא בקומה הנמוכה ביותר במשחק (מתוך תשע). בשלב הראשון הקומה התחתונה חשוכה, וככל שמתקדמים יותר בשלבים החשכה מטפסת יותר, עד שהחל משלב תשיעי כל השלב חשוך. ג'ו צריך למצוא לפיד כדי להאיר את הדרך, ויש שניים כאלה בכל שלב, אחד בכל כיוון הליכה. החל מהשלב החמישי האויבים אינם מתים אם נפסלים בהם. בגרסה מאוחרת יותר של המשחק ישנו "בוס" בתחתית השלב וצריך לעבור אותו. החל מהשלב התשיעי השלבים חוזרים על עצמם.
פידוג
קַאנְג הְיוֹ-ווּן (בקוריאנית: 강효원; נולד ב-19 בספטמבר 1983), המכונה פִּידוֹג (בקוריאנית: 피독), הוא מפיק מוזיקלי, מלחין ותמלילן דרום קוריאני הפועל בחברת התקליטים ביג היט מיוזיק. התפרסם כמפיק המוזיקלי של להקת הבנים BTS.