cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בריחה (ספר)
הגשמה עצמית והחמצה
במאמרה על הספר בריחה, כתבה פיונה טולן (Fiona Tolan) כי בכל אחד מהסיפורים, מתקיימת בריחה או נטישה, או שהיא דבר שמצפים לו בכמיהה. "בריחה" מוביל את הקוראים לנושאים של מלכוד ובריחה, החוזרים ושזורים בסיפוריה של מונרו. בכל אחד מסיפורי "בריחה", חוזר על עצמו תיאור של דמות הבורח, שנוטל על עצמו או חושב על בריחה, ומתייחס אליו כאל מסע שהכרחי לו. מונרו מעמידה את הבריחות, הנתפסות כמסע הרומנטי, בעל התהילה וההצלחה, אל מול המציאות האכזרית.
נפתלי הירץ לנדא מסטרליסק
תורתו
ואלו הספרים הנותרים:
בריחה (ספר)
הגשמה עצמית והחמצה
התנועה המתוארת בסיפור משמשת כתנועת הרקע לבריחה הנפשית והפיזית שתבצע הדמות בהמשך, אליה התייחסה טולן. היא משמשת כדי להאיר הדמות באור נוסף ולשמש כרמז מקדים להתקדמות העלילה. בבריחה, תפקידה של התנועה היא לרמוז על הפאסיביות של קרלה - המכונית המתקרבת היא של סילביה השכנה, בעוד קרלה נותרת סבילה. בעוונות, המסע מן עיירה לעיירה אחרת שעוברת המשפחה, משמשת כרמז למסע ממציאות אחת לאחרת שהולכת המשפחה לעבור עקב הסודות שיתגלו. בתשוקה, המסע של ננסי הוא מסע למצוא את העבר שהשאירה מאחור, שבו התרחשה בריחה גדולה ששינתה את מסלול חייה לנצח.
קתרין מייברי (Katherine j Mayberry) מוסיפה כי כשמשבר מגיע לדמויות של מונרו, הוא לעיתים קרובות נחווה כהתנגשות בין ההווה לעבר, בין שתי מערכות של חוויות שלא יכולות להיפתר ומתפקדות כתזכורת חדה לכאב של האין-אונות.
הקשר בין גברים ונשים
במאמרה תיארה קתרין מייברי את ניסיונות הפגת הכאב של הנשים בסיפוריה של מונרו כאשר הן מביטות אחורה על חייהן ועל ניסיונותיהן להפוך לאדם שלם, ניסיונות אשר גרמו להם לכאב וקורבן גדולים. לטענתה הדרך היחידה של הדמות הנשית להבין את סיפורה טמונה בהבנת אופי מערכת היחסים שלהן עם גברים. לדבריה הדמויות הנשיות של מונרו משחקות תפקיד פאסיבי, מרצה וכנוע ביחסיהן עם גברים, וכאשר הן מנסות להשתחרר מן המקום הזה עולה להן הדבר ביוקר. אותו מחיר שהן משלמות והכישלון שהן נוחלות מסב להן כאב רב, אותו הן מנסות להפיג על ידי שיטה של נרטיביות- הן חוזרות אחורה לשיטוט בזיכרון ולבניית הסיפור שלהן כדרך להפגת הכאב והבנת עצמן. מייברי כתבה:
דוגמה לכישלון המאבק ניתן לראות אצל קרלה ב"בריחה". קרלה מספרת לשכנתה כי היא אינה מאושרת בנישואיה, ובעידודה מחליטה לברוח. אך במהלך הבריחה אנו מגלים כי ללא קלרק, קרלה עצמה חשה שאינה קיימת:
מוקדם יותר בסיפור היא גם משקרת לו על מערכת היחסים שלה עם מר ג'יימיסון, מפחדת מהרגע בו יגלה כי גברת ג'יימיסון חזרה הביתה, ובאופן כללי כנועה למצבי רוחו ואינה מסוגלת לעמוד מולו. קלרק משתמש בה גם מתווכת בינו לבין העולם החיצון, כיוון שהוא נמהר ופוגעני, ואילו היא זו שאמורה ללכת אחריו ולתקן את שבריו. בסופו של דבר, קרלה מגלה פאסיביות גם לגבי האמת על חייה, היא אינה בודקת מה התרחש לעז האהובה פלורה, אלא מעדיפה להישאר תחת כנפיו של קלרק.
גם ג'ולייט בסיפור "סיכוי", מנהלת מאבק פנימי בין רצונה להכרה ועצמאות בתוך מערכת יחסיה עם אריק, לבין הפאסיביות והכניעות שהיא מגלה בפועל ביחסיה עמו. בתחום ההשכלה היא מוצגת כאישה מוצלחת - רק בת 21 וכבר בתהליכי קבלת דוקטור בלימודים קלאסיים, אך בתחום הרומנטי היא מגלה פחד וכניעות. ניסיונה נתפס אצלה בהמשך כניצול מיני ותו לא, וכבר מפגישתה הראשונית עם אריק הוא המוביל והיא המובלת. עתיד יחסיהם מתווה כולו על ידי אריק - הוא השולח לג'ולייט את המכתב, והיא זו הנוסעת אל ביתו. היא זו המאמצת את אורח חייו הכולל שכנות עם מאהבתו לשעבר של אריק. ג'ולייט מחכה לו בביתו לילה שלם, והוא נותן לה לחכות, אף כי הודיעו לו כבר בערב על בואה. ב"בקרוב" וב"שתיקה" מתגלה השבר המאפיין את הנשים אצל מונרו - מצד אחד ג'ולייט היא אישה חכמה מאוד, בת 25 ובעלת תואר מתקדם בתרבות קלאסית, ובהמשך חייה אף מגישת טלוויזיה מצליחה. אך בריב שלה עם אריק, לפני מותו, היא אינה מתעמתת עם השבר האמיתי ביניהם ובוחרת לתקוף אותו על דברים אחרים:
מייברי סיכמה כי הסיפורים שככל הנראה ישרתו נאמנה את הדמויות של מונרו הם אלה הקרובים ביותר להגשת האמת. אלה המסופרים לא מתוך תשוקה ליצור אפקט, לשלוט או להונות, אלא בפשטות, אך לא בקלות, אלה שמנסים לתפוס חוויה כלשהי נאמנה, להגיש דרך שפה, את האמת של החוויה לפני שהיא משתנה על ידי הזיכרון, חוויות אחרות או נקודת מבטם של אחרים.
הקשר לחייה של מונרו
ג'ונתן פרנזן כתב בפתח הדבר לספר בריחה:
מונרו עצמה נולדה בשנת 1931 בווינגהאם, עיירה כפרית במחוז אונטריו שבקנדה לאם מורה ואב בעל עסק לעורות שועל. העסק של אביה מעולם לא הצליח, והם חיו בעוני יחסי. הנוף הכפרי של העיירות הקטנות מסיפוריה הוא אם כן נופה שלה. בגיל 18 החלה ללמוד באוניברסיטת מערב אונטריו לימודי אנגלית ועיתונות, אך הפסיקה את לימודה בגיל 20 כדי להינשא לג'יימס מונרו. הם עברו לקולומביה הבריטית ופתחו שם הוצאת ספרים קטנה. אחת מארבע בנותיהן מתה מעט אחרי הלידה.
מונרו שואבת את עלילותיה ונופיה מארץ מולדתה קנדה.
יריד
יריד הוא התכנסות של אנשים שנועדה להצגת סחורה, למסחר בה ולצורכי בידור. ניתן לראות ביריד סוג של פסטיבל. בניגוד לשווקים, ירידים מתכנסים באופן חד או דו שנתי. מסורת הירידים התפתחה באימפריה הרומית וזכתה להתחדשות באופן נרחב באירופה בימי הביניים. באופן מסורתי שירתו הירידים תפקיד חשוב בכלכלה המקומית באמצעות ריכוז פעילות כלכלית בענף מסוים במרחב גאוגרפי גדול יותר מאשר הסביבה המקומית בה ייוצר אותו ענף. הירידים שימשו אם כן לפתרון בעיית ההפצה של מוצרים בעלי פוטנציאל מסחרי רחב.
מקום עריכת היריד
עריכת ירידים היא מסורת בת מאות שנים וקהילות רבות מחזיקות שטחים המיועדים במיוחד למטרה זאת. במקומות בהם אין שטח ייעודי לעריכת יריד נהוג לערכו במגוון מקומות ציבוריים כגון רחובות, כיכרות, וגנים ציבוריים. באופן מסורתי נערכו ירידים רבים בחצרות כנסייה או בכיכרות ציבוריים בסמוך. לרוב נערך יריד בסמיכות למאורע חשוב, כדוגמת מאורע היסטורי מקומי, מאורע עונתי (למשל, תחילת בציר הענבים), או בסמוך לחג (למשל פורים). הירידים האירופאיים התפתחו בעיקרם מסביב לימים קדושים נוצריים.
פעילויות ביריד
הפעילויות ביריד הן מגוונות ומשתנות ממועד למועד ומתרבות לתרבות. דוגמאות לפעילויות נהוגות הן הצגת חיות, קיום שוק, הצגות רחוב, מכירות פומביות, זמרה, טעימות מזון ורכישת אוכל רחוב. התפקדות למפלגות ועוד פעילויות רבות אחרות. הפעילות ביריד עברה שינוי נרחב לאורך ההיסטוריה עם העלמות תפקידם הכלכלי-מסחרי של מירב הירידים. בתקופה המודרנית מתפקדים הירידים בעיקר כמרחב שעשועים ובילוי מאשר מרחב כלכלי-מסחרי.
חשיבות היריד
היריד מהווה מאורע חברתי בו אנשים, חברים, ומוכרים נפגשים ונהנים. לעיתים ישנה לירידים חשיבות עסקית ואנשי עסקים מציגים בו טכנולוגיות חדישות או מיכון חדיש, דוגמה ליריד בעל חשיבות עסקית וביטחונית הוא ה-סלון האווירי הנערך בצרפת בו מוצגים מיטב המטוסים הצבאיים והאזרחיים.
היסטוריה
מאורעות הדומים ליריד בדרגה זו או אחרת התקיימו ככל הנראה משחר ההיסטוריה האנושית וקשה לקבוע מתי והיכן החל מנהג זה.
ברומא העתיקה נערכו ירידים מרכזיים, יום בו נערך יריד שכזה הוכרז כיום חג, ולא היה נהוג לעבוד במהלכו. הרומאים יזמו ירידים חדשים בפרובינציות הרומאיות באזורי אירופה על מנת להמריץ ולעודד פעילות מסחרית. עם שקיעת האימפריה הרומית במערב נעלמה כמעט כלל הפעילות המסחרית באירופה ובתוכה גם הירידים.
עם עלייתו לשלטון של קרל הגדול בסוף המאה ה-7 התחדשה פעילות מסחרית באירופה המערבית ונוסד אחד הירידים המסחריים הראשונים באירופה של ימי הביניים - יריד סיינט דניס ליד פריז. בהמשך ימי הביניים ותחילת העת החדשה התפתחו עוד מאות רבות של ירידים בכל רחבי אירופה.
בקרב עמים נוצריים היה נהוג לערוך יריד במקביל למאורעות טקסיים, כפתיחת כנסייה, אנשי עסקים היו מנצלים את ההתקהלות והאווירה על מנת למכור את מרכולתם לעיתים אף בתוך חצר הכנסייה עצמה. מנהג זה נפסק כמעט במלואו עם עלייתו לשלטון של הנרי ה-6 שכן הירידים הפכו לעיתים קרובות למרחבים של הפרות סדר ומהומות. הזכות לערוך יריד ניתנה בצו מלכותי מיוחד. בתחילה ניתנו צווים המתירים עריכת ירידים בערים בהן שלט מושל חזק או מנהיג דתי בעל השפעה רבה על האוכלוסייה. בהמשך, ניתנו היתרים לעריכת ירידים בחגים מסוימים או לרגל שחרור אסירים מבתי הסוהר. לאחר פרק זמן מסוים בעקבות ריבוי הירידים נכלל בכל יריד בית משפט שהוקם במיוחד לפרק הזמן בו נערך היריד. בית משפט זה שנקרא Piepowder Court או ה-Pie Poudre היה בעל אחריות שיפוטית על כלל הפעילות המסחרית וההתנהגות הפלילית בתוך גבולות היריד שהיו בעלי תוקף משפטי.
לחלק מהירידים ניתן היה להיכנס ללא דמי כניסה ולחלק מהם היה ניתן להיכנס בתשלום בלבד. לרגל ירידים שהכניסה אליהם חופשית נהוג היה להתיר כניסה לממלכה של סוחרים מארצות זרות, סוחרים אלה נחשבו לבני חסות של הממלכה וזכו להגנה במהלך שהייתם. כל סחורה שהייתה מוכנסת לממלכה על מנת להמכר ביריד הייתה פטורה ממס ועיכובה היה אסור ונחשב לעבירה. ירידים מסוג זה אושרו לרוב על ידי הנסיך.
הירידים תרמו רבות לכלכלת אירופה, במיוחד ירידים שנערכו במזרח התיכון ובארצות מרכז אירופה כדוגמת גרמניה. בין הירידים המפורסמים בעולם נמצאים: יריד פרנקפורט, יריד נובי, יריד ריגה, יריד ליונס בנורמנדי, וירידי פורטו בלו, וורה קרוז באמריקה.
יריד ברתולומיאו בלונדון, אשר נוסד ב-1133 על ידי המלך הנרי ה-I משמש כרקע למחזה נודע של בן ג'ונסון.
הערות שוליים
Handelsmesse Jahrmarkt Bâlci
תיאטרון הגלוב
תיאטרון הגלוב (באנגלית: The Globe Theatre) היה תיאטרון שנבנה ב-1598 עבור להקת התיאטרון שאליה השתייך ויליאם שייקספיר. התיאטרון עלה באש ב-1613, ונבנה מחדש בשנת 1614. לאחר שנסגר התיאטרון בשנת 1642 נהרס המבנה ב-1644.
בשנת 1997 הוקם שחזור של תיאטרון גלוב בקרבת המקום שבו עמד המבנה המקורי.
תיאטרון הגלוב האליזבתני
התיאטרון המקורי נבנה בתקופה האליזבתנית בשנת 1599 באזור סאת'ק על הגדה הדרומית של נהר התמזה, באזור המכונה כיום בנקסייד. התיאטרון היה אחד מכמה תיאטראות שנבנו באזור בשל היותו מחוץ לתחום השיפוט של העיר לונדון, שבו נאסר להקים תיאטראות. התיאטראות האחרים היו תיאטרון הוורד, תיאטרון הברבור, תיאטרון התקווה ותיאטרון המזל. התיאטרון הוקם בבעלות השחקן ריצ'רד ברבייג' ואחיו קת'ברט, ונבנה תוך שימוש בעצי בנייה מתיאטרון קודם שנבנה במקום על ידי אביו של ברבייג' ב-1576. הוא היה תיאטרון הבית של להקת אנשי הלורד צ'מברלין שנקראו מאוחר יותר "אנשי המלך" - להקת תיאטרון שאליה השתייך ויליאם שייקספיר. רוב מחזותיו של שייקספיר הוצגו על במת תיאטרון הגלוב.
ב-1613 עלה התיאטרון באש, ככל הנראה כתוצאה מירי של תותח במחזה הנרי השמיני של שייקספיר, שהצית את גג הקש.
התיאטרון נבנה מחדש ונפתח שנה מאוחר יותר, אולם הפעם עם גג רעפים. הוא נסגר בהשפעת הפוריטנים בשנת 1642 - יחד עם יתר התיאטראות של לונדון - והמבנה נהרס ב-1644 כדי לאפשר הקמת בתי מגורים.
מיקומו המדויק של המבנה לא נודע עד שהתגלו יסודותיו ב-1989. הואיל והמבנה שתחתיו התגלו היסודות אף הוא בניין היסטורי לשימור מהמאה ה-18, הוחלט לא לבצע חפירה ארכאולוגית יסודית, וכן לא לבנות את שחזור התיאטרון באותו מיקום.
מבנה התיאטרון
התיאטרון היה בן 3 קומות, ברוחב 91 מטרים, ובנוי בצורת אמפיתיאטרון המסוגל להכיל כ-3,000 צופים. הוא לא היה מקורה, למעט מעל אזור המושבים. המבנה עצמו היה מתומן.
בקדמת הבמה היה אזור המכונה "חצר" (yard) - אזור לא מקורה שבו עמדו הצופים שהסכימו לצפות במחזה בעמידה (ולשלם פחות) - אלו נקראו "ארציים" - groundlings. סביב החצר היו שלוש קומות של אזורי מושבים, שהתשלום עבור צפייה מהם היה גבוה יותר. שתי הגלריות הנמוכות נקראו "גלריות שני הפנס" בעוד הגלריה העליונה נקראה "גלריית הפני" - בהתאם למחיר הכניסה.
הבמה, המלבנית בצורתה, בלטה לתוך החצר, והייתה בה דלת נסתרת שאפשרה כניסה מתחתית הבמה. משני צדי הבמה היו שני עמודים שתמכו את הגג מעל הבמה שנקרא בשם "גן עדן" (heavens) והיה צבוע בצבע השמים. בתקרת הבמה הייתה דלת נסתרת שאפשרה כניסה לבמה באמצעות חבל או רתמה.
בקיר האחורי של הבמה היו שלוש דלתות בקומה הראשונה ומרפסת בקומה השנייה, שנפתחו לאחורי הקלעים. על המרפסת ישבו הנגנים שליוו את ההצגה, וכן השתמשו בה לסצנות מרפסת כגון זו שבמחזה "רומיאו ויוליה". כמו כן שימשה המרפסת מקום מושב לאנשים שהיו מוכנים לשלם כסף רב ולראות את ההצגה בקרבה הגדולה ביותר.
תיאטרון גלוב כיום
תיאטרון גלוב שוחזר ביוזמת סם ואנאמייקר, לפי התוכניות מהתקופה האליזבתנית. התיאטרון המשוחזר נפתח בשנת 1997 בשם תיאטרון גלוב של שייקספיר (Shakespeare's Globe Theatre) ומוצגים בו מחזותיו של שייקספיר בחודשי הקיץ (בשל גג המבנה הפתוח). המנהל האמנותי הראשון (1995 - 2005) היה מארק ריילנס, והמנהל האמנותי הנוכחי הוא דומיניק דרומגול.
התיאטרון הנוכחי מרוחק כ-200 מטרים ממיקום המבנה המקורי. לתיאטרון המשוחזר גג קש ייחודי - זהו המבנה הראשון שהותר לבנותו עם גג קש מאז השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. כתנאי להקמתו הותקנו בגג אמצעי כיבוי אש, שהם השינוי היחיד במבנה מהתוכניות המקוריות. בנוסף נבנו מתחת למבנה מרכז מבקרים גדול ומבואה המשמשת את הבאים לתיאטרון.
בתקופה האליזבתנית נהגו להיכנס לתיאטרון כ-3,000 צופים שגופם היה קטן יותר והם היו מוכנים לעמוד בצפיפות גדולה יותר, אך תכולת התיאטרון הנוכחית היא 1,500 צופים בישיבה ובעמידה.
ג'ורג' אנד ולטשר
ג'ורג' אנד ולטשר או ג'ורג' אנד ואלטשר (באנגלית: George and Vulture - ג'ורג' והנשר) הוא פאב שהחל לפעול בשנת 1746 בכיכר קאסל (Castle Court) שליד רחוב לומברד שבסיטי של לונדון. הפאב הוקם באתר בו פעל פאב מאז שנת 1600, וקודם להקמתו של הפאב הייתה ממוקמת במקום אכסניה מאז שנת 1268.
צ'ארלס דיקנס נהג לשתות לעיתים קרובות בפאב זה, והוא מזכיר את הפאב למעלה מ-20 פעמים בספרו "רשומות מועדון הפיקוויקים", ועל פי הספר, הפאב הוא מקום מושבו של המועדון מאז הקמתו.
כאשר הוצע בשנות ה-50 להרוס את מבנה הפאב יצא נכדו של דיקנס בקמפיין להצלת המבנה. מאז שנת 1950 משמש הפאב כמקום המפגש של מועדון מעריצי צ'ארלס דיקנס. הקמפיין להצלת המבנה הצליח והוא הוכרז על ידי איגוד העיר לונדון כמבנה היסטורי לשימור.
פרנק קונגולזי
הפרנק הקונגולזי הוא ההילך החוקי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (לשעבר - זאיר) מאז 1998.
מאז שקונגו קיבלה את עצמאותה מבלגיה ב-1960 ועד 1967, המטבע שהיה בשימוש נקרא 'פרנק' (והיה מחולק ל-100 סנטימים, כמו הפרנק הבלגי). ב-1967 הוחלף הפרנק בזאיר (Zaire), ביחס של 1000 פרנק לזאיר אחד. הזאיר היה בשימוש עד ל-1993 שעה שאינפלציה קשה אילצה את המדינה להחליף אותו בזאיר חדש, ביחס של 1 לשלושה מיליון. ב-1998, בעקבות שינוי שמה של המדינה מ'זאיר' ל'קונגו', הוחלף המטבע שוב: הזאיר החדש הוחלף, ביחס של אחד למאה אלף, בפרנק.
איזון עומסים
במחשוב, איזון עומסים משפר את התפלגות עומסי העבודה במספר משאבי מחשוב, כגון מחשבים, אשכולות מחשב, קישורים לרשת, יחידות עיבוד מרכזיות או כונני דיסקים. * איזון עומסים נועד לייעל את השימוש במשאבים, למקסם את התפוקה, למזער את זמן התגובה, ולמנוע עומס יתר של כל משאב יחיד. שימוש במספר רכיבים עם איזון עומסים במקום רכיב בודד עשוי להגדיל את האמינות והזמינות באמצעות יתירות. איזון עומסים כולל בדרך כלל תוכנה ייעודית או חומרה, כגון מתג רב-שכבתי או צורת הפעולה של שרתי DNS.
הנקודה הירוקה
הנקודה הירוקה (בגרמנית: Der Grüne Punkt) היא סמל הרישיון של רשת מערכות איסוף חומרי האריזה של מוצרי צריכה למיחזור, במימון התעשייה. הלוגו הוא סימן מסחרי מוגן ברחבי העולם. מקור הסמל מאירופה ושם בעיקר הוא נפוץ.
מאפיינים
האריזות יכולות להיאסף למיחזור בעזרת תשתית שתהיה פרוסה ברשויות המקומיות (בגרמניה למשל ישנם שקים צהובים שצריכים להכיל רק אריזות ריקות המיועדות למיחזור)
לוגו הנקודה הירוקה מנוהל על ידי ארגון בשם Pro Europe המהווה ארגון הגג של ארגונים אירופיים העוסקים באיסוף והעברה למיחזור של אריזות מטעם יצרנים במדינתם.
לעיצוב סמל הנקודה הירוקה יש דמיון ברור לסמל היין-יאנג ולסמל המיחזור. הסמל רק מעיד על כך שהיצרן של המוצר העביר כספים לארגון העוסק באיסוף ומיחזור אריזות, כדי לממן את המיחזור של אותו מוצר. הסמל לא מעיד על כך שהאריזה של המוצר ניתנת למיחזור.
אנדורה במשחקים האולימפיים לנוער
אנדורה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). אנדורה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מאנדורה מדליית ארד יחידה בענף הסקי אלפיני. ההשתפות של ספורטאי הנוער מאנדורה היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של אנדורה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה, ג'ודו ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. הנבחרת העפילה לרבע הגמר בתחרות הספרינט לנערות בענף הקאנו/קיאק. בענפים כדורסל ושחייה ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים.
משחקי החורף
אנדורה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד בענף הסקי אלפיני במסלול סופר G לנערים ודורגה במקום השמיני במסלול סלאלום לנערים. בענפים גלישת שלג וסקי בסגנון חופשי המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הסקי אלפיני ודורגה לא במקומות גבוהים אך גם לא במקומות האחרונים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים גם בענף הסקי למרחקים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
אפיוס קלאודיוס קראסוס
אפיוס קלאודיוס קראסוס (בלטינית: Appius Claudius Crassus Sabinus Regillensis) היה פוליטיקאי רומי, בן למשפחה פטריקית נכבדה, שנבחר לכהן כאחד משני הקונסולים של רומא בשנת 451 לפנה"ס. עשרים שנה קודם לכן, בשנת 471 לפנה"ס, כבר כיהן נכבד רומאי שנקרא אפיוס קלאודיוס כקונסול, אך קיים ויכוח בקרב החוקרים אם מדובר באותו אדם או באביו. מכל מקום, זמן קצר לאחר שנבחר לקונסולט הרומי, הוסכם ברומא לבחור בוועדת העשרה, כדי להעלות על הכתב את חוקי רומא. מינוי הקבוצה הביא להַשְׁעָיָה של כהונות המגיסטרטים הרגילים (שני הקונסולים וחבר הטריבונים הפלבאים). שני הקונסולים הנבחרים נכללו בעשיריה וקלאודיוס כיהן כחבר בוועדת דקמווירים בגוף ממשלי זה. חברי הקבוצה קבלו סמכויות קונסולאריות ללא זכות ערעור. הדקמווירט פרסם 10 לוחות של חוקים אשר קבלו את אישור אספת הקנטוריות, אך המלאכה לא נשלמה ולכן הוחלט להמשיך בשלטון הדקמווירי עוד שנה. אפיוס קלאודיוס היה החבר היחיד של הוועדה הראשונה שכיהן גם בתקופה השנייה, ב-450. הוועדה השנייה נהגה באופן טיראני ולאחר שחבריה הודחו בהתקוממות עממית, הושב הממשל הקונסולרי על כנו. הדחת הדקמווירט השני סימנה את סוף דרכו של קלאודיוס וזמן לא ארוך לאחר מכן הוא סיים את חייו כפי שדיווחו דיוניסיוס מהליקרנסוס וליויוס. לפני ההדחה הוסיף הדקמווירט השני ופרסם עוד שני לוחות עם חוקים והשלים בכך פרסום "שנים עשר הלוחות" ("Duodecim Tabulae"; ) של החוק הרומי ואלה הוצבו במקום פומבי (אך אבדו ולא הגיעו אלינו).
משפחה
אפיוס קלאודיוס קראסוס נחשב כבנו של מי שהיה קונסול בשנת 471 לפנה"ס, אפיוס קלאודיוס סבינוס (Appius Claudius Sabinus Regillensis), ונכדו של אבי משפחת קלאודיוס, שנקרא גם הוא אפיוס קלאודיוס סבינוס, ושהיה בן העם הסביני. על פי ליויוס שמו הסביני של אבי המשפחה היה אטיוס קלאוסוס - Attius Clausus, והוא הגיע מהעיר הסבינית Inregillum; על פי דיוניסיוס מהליקרנסוס שמו הסביני היה טיטוס קלאודיוס - Titus Claudius, והוא הגיע מהעיר הסבינית Regillum . אבי המשפחה הגיע לרומא ב-504 לפנה"ס בראש 5,000 קליינטים חמושים ונקלט במעמד האצולה הפטריקי, ואף כיהן כקונסול ב-495. דודו של אפיוס קלאודיוס קראסוס, גאיוס (או קאיוס) קלאודיוס סבינוס (Gaius [Caius] Claudius Sabinus Regillensis), כיהן כקונסול ב-460. לאפיוס קלאודיוס קראסוס היו לפחות שני בנים: הבוגר, אפיוס קלאודיוס קראסוס, כיהן כטריבון קונסולרי ב-424, והצעיר נקרא פובליוס.
יש המניחים שהדקמוויר אפיוס קלאודיוס הוא אותו אדם שכיהן כקונסול ב-471, על סמך אופן רישום שמו ברשימות הקונסולים () בה הוא רשום בשנת 451 בשם "Ap. Claudius Ap. f. M. n. Crassin. Regill. Sabinus II" (הסיבה מדוע שני השמות סבינוס ורגילנסיס רשומים בסדר הפוך אינה ידועה). מילונים ואנציקלופדיות מודרניים קובעים שהקונסול של 471 והדקמוויר הם אותו אדם, בהסתמכם על ליויוס ודיוניסיוס מהליקרנסוס. אחרים קובעים שהקונסולט ב-471 הוא חלק מקריירה בדיונית שהוצמדה לדקמוויר. אישוש נוסף להיות שני הגברים אותו אדם אפשר אולי למצוא בעובדה שנאמר על שניהם שהם התאבדו לפני שעמדו למשפט על עוולותיהם, אף על פי שדיוניסיוס טוען שהדקמוויר הוצא להורג בהוראת הטריבונים של הפלבס (plebeian tribunes). אך על פי סדר העניינים נראה שמדובר בשני אנשים שונים, כנראה אב ובנו: זה ששרת כקונסול בשנת 471 היה מועמד לקונסולט כבר אחת-עשרה שנים קודם לכן, בשנת 482. מכאן שהקונסול היה צריך להיות אדם די מבוגר בזמן הדקמווירט, אך ליויוס מציין שהוא היה הצעיר בחבר הדקמווירים. הן ליויוס והן דיוניסיוס מהליקרנסוס מתייחסים אל גאיוס קלאודיוס כאל דודו של הדקמוויר והיותו של זה דור שני לקלאודיאנים ברומא מצביע גם כן על שני אישים שונים בעלי אותו שם. יתר על כן, הקונסול של 471 נודע באיבתו כלפי הפלבאים בעוד שהדקמוויר העמיד פנים ידידותיות כלפי העם הפשוט, ואף מינה כמה פלבאים לכהונת דקמווירים, עד שנחשף אופיו האמיתי. לאור כל זאת לא ניתן להכריע, באופן שאינו משתמע לשתי פנים, איזו מהגרסאות היא הנכונה.
השם
אפיוס קלאודיוס ירש מאביו את שמות המשפחה סבינוס רגילנסיס (Sabinus Regillensis). קראסוס (Crassus) היה כינוי פרטי שלו, ואת השם הזה הוא הוריש לצאצאיו שחדלו להשתמש בשמות סבינוס רגילנסיס.
קריירה
אפיוס קלאודיוס נבחר לכהן כקונסול של שנת 451 לפנה"ס, יחד עם טיטוס גנונקיוס (Titus Genucius Augurinus). כבר שלוש שנים קודם לכן, יצאו שלושה שליחים לערים היווניות באיטליה וליוון כדי ללמוד את החוק היווני, והם חזרו ב-452 עם הממצאים. זמן קצר לאחר שקלודיוס ועמיתו תפשו את משרותיהם, הוחלט למנות ועדה של עשרה אנשים לדרג קוסולרי כדי לנסח בכתב את החוק הרומי, בהתבסס על המסורות הקיימות ברומא והדוגמאות היווניות.
הדקמווירט הראשון
הדקמווירים, שהתמנו כמקובל לשנת כהונה אחת, קיבלו סמכויות קונסולריות מלאות. שני הקונסולים הנבחרים התפטרו מתפקידם ונבחרו לכהן כחברים בעשיריה. בין חבריהם נכללו גם שלושת השליחים ליוון. הדקמווירים שיתפו פעולה וניסחו 10 לוחות של חוקים, שזכו לאישור אספת הקנטוריות. מאחר שהמלאכה לא הושלמה הוחלט לבחור צוות נוסף של דקמווירים לשנה הבאה.
פשר החלומות
הספר פורסם לראשונה במהדורה של כ-600 עותקים, שלא נמכרו היטב במשך שמונה שנים, ויועד בהתחלה לתפוצה בקרב בעלי המקצוע בתחומי הבריאות והנפש באותה התקופה. לעומת זאת, אט אט צבר הספר פופולריות בקרב אינטלקטואלים וקוראים אחרים, וגרסה שנייה של הספר פורסמה תוך פחות מעשר שנים לאחר צאת הראשונה. עוד במהלך חייו של פרויד פורסמו שבע מהדורות נוספות. לכל מהדורה, לרבות תרגום הספר לאנגלית, הקדיש פרויד הקדמה והערות בספר, וכך הוא ערך שינויים בספרו כשמונה פעמים.
אפיוס קלאודיוס קראסוס
הדקמווירט הראשון
למרות המוניטין של משפחתו, שנודעה ביחס הרע והעוין שהפגינו בניה כלפי הפלבאים, הפגין אפיוס קלאודיוס גישה אצילית ואוהבת-אדם, וזכה לאמון העם. חבריו חששו שהוא ינסה להתמנות למשרת דקמוויר גם בשנה הבאה, ולכן הטילו עליו מלאכת הבחירה של הדקמווירים לשנת 450, והפגינו דוגמה אישית כשהתפטרו מתפקידם, בציפייה שינהג כמותם. למגינת לבם הוא מינה את עצמו ביחד עם תשעה חברים חדשים לגמרי, שלהערכתו החזיקו בדעות דומות לאלה שלו, או שהיו נתונים להשפעתו בקלות. חמישה מהעשיריה היו פלבאים ורק שנים מהעשיריה כיהנו קודם כקונסולים והיו בעלי ניסיון קונסולרי.
פשר החלומות
לאורך הספר ומהדורותיו השונות, פרויד מתכתב ומגיב לאישים מפורסמים מתחומי בריאות הנפש, הפילוסופיה, חוקרים, ואף תלמידיו וממשיכיו. כך למשל, במהדורה השלישית הוא הוסיף קטע נרחב אשר התייחס לסימבוליות החלום פשוטו כמשמעו, בעקבות השפעת וילהלם שטקל. פרויד צוטט כאומר על עבודה זו, "תובנות כגון אלה נופלות בחיקו של אדם פעם בחיים". בין המוזכרים בספר, פרויד מתייחס לאריסטו, קיקרו, גוסטב פכנר, קארל גוסטב יונג, קרל אברהם, שנדור פרנצי, ועוד רבים אחרים.
במהלך ספרו, פרויד מזכיר חלומות רבים, בעיקר שלו עצמו אך גם של בתו אנה פרויד, לדוגמה בפרק העוסק בחלומות ילדים.
אפיוס קלאודיוס קראסוס
הדקמווירט השני
סימן מבשר רע לכך שהדקמווירט השני לא יהיה הוגן וישר כמו הראשון היה כשהשתנה סמל השלטון. ב-451 זכו עשרת הדקמווירים לליווי של שנים-עשר ליקטורים, כשכל אחד מהם מקבל את הכבוד בתורו. אך בשנה שלאחר מכן, התלוו תריסר ליקטורים לכל אחד מעשרת הדקמווירים; ובניגוד לליווי של קונסול, שמרו ליקטורים אלה על הגרזן (axe) בחפיסת הזרדים שנשאו, גם בתוך המתחם הקדוש של רומא. מאז הולדת הרפובליקה הסירו הליקטורים את גרזניהם כשנכנסו לתחום העיר, מתוך יחס של כבוד לריבונות העם; רק ליקטורים של דיקטטור המשיכו לאחוז בגרזניהם גם ברחבי העיר.
פשר החלומות
ספר זה של פרויד היה להשפעה עצומה על החברה באותה התקופה, והיווה בסיס וייסוד לפסיכואנליזה אשר הניחה במרכז הפרקטיקה שלה את העבודה עם הלא-מודע והחלום כדרך המלך אל הלא-מודע. הספר הפך לנפוץ ברחבי העולם, בקרב ידוענים ואישים אף מחוץ לפסיכואנליזה והפרקטיקה, ותרם באופן מהותי לפרסומם של פרויד והפסיכואנליזה.
אפיוס קלאודיוס קראסוס
הדקמווירט השני
הדקמווירים לא היססו לפגוע במתנגדיהם במכות ואף בהוצאה להורג, והחרימו את רכושם של מי שפגעו בכבוד הדקמווירים. באווירה הקשה ששררה בקרב ההמונים נפוצו שמועות שאין בכוונת הדקמווירים לקיים בחירות בשנה הבאה, והם מתכוונים לאחוז בתפקידם ללא הגבלת זמן.
פשר החלומות
בגלל האורך והמורכבות של הספר, פרויד כתב גם גרסה מקוצרת בשם על החלום, אשר תורגם לעברית על ידי אדם טננבאום בעריכת ערן רולניק בהוצאת רסלינג.
אפיוס קלאודיוס קראסוס
הדקמווירט השני
מועד הבחירות הגיע וחלף, והדקמווירים שמרו על שלטונם. הם ערכו ופרסמו עוד שני לוחות של חוקי המשפט הרומי, והשלימו בכך פרסום שנים-עשר הלוחות. חלק מהחוקים עוררו התנגדות, בעיקר אלה שהגבילו את זכויות הפלבאים, והבולט ביניהם היה החוק שהופיע בלוח ה-11 ושאסר נישואי-תערובת של פטריקים ופלבאים, חוק שבוטל במהרה, בשנת 445. כאשר הגיעו לעיר הידיעות על פשיטות הסבינים והאיקווים  על תחומי רומא, ניסו הדקמווירים לכנס את הסנאט אך המהלך נתקל בקשיים. הסתבר שסנאטורים רבים עזבו את העיר כדי להתרחק ממורא הדקמווירים, ואחרים סירבו להעתר לזימון, בטענה שאין לדקמווירים שום סמכות חוקית.
משהתכנס הסנאט, קמו שני סנאטורים ותקפו את הדקמווירים באופן גלוי ובוטה, בטענם שתקופת הדקמווירט הסתיימה ושאין לדקמווירים שום סמכות חוקית. הם טענו שהדקמווירים גרועים ממלכים, כי עתה סבלו בני העם הרומי עול-שלטונם של עשרה טרקווינים (Tarquins – רמז למלכים החמישי - לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס - והשביעי - לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס - ברשימת המלכים המסורתית של רומא). גאיוס, דודו של אפיוס קלאודיוס, יצא להגנת אחיינו הדקמוויר וקרא לנוכחים להימנע מכל פעולה נגד הדקמווירים. אפיוס הורה לאחד הליקטורים לאסור את אחד מצמד הסנאטורים המתמרדים, אך זה פנה לעזרת הנוכחים, והצליח לחמוק מעונש כאשר מישהו אחז באפיוס, לכאורה כדי להגן עליו מפגיעת ההמון, אך בעצם כדי לעצור אותו.
פשר החלומות
תרגומים
הספר תורגם לשפות רבות נוספות, וביניהן ערבית על ידי הפסיכואנליטיקאי המצרי מוסטפא ספואן.
אפיוס קלאודיוס קראסוס
הדקמווירט השני
הסנאט מינה מפקדים צבאיים מטעם הדקמווירים, אך הצבא הובס בשתי החזיתות, מול הסבינים והאיקווים שפשטו על רומא, ונסוג למגננה. בינתיים אירעו שתי שערוריות שהוכיחו את פשיטת הרגל של שלטון הדקמווירים. בראשונה, חייל בשם לוקיוס סיקיניוס, אשר הציע בחירת טריבונים חדשים, ושהחיילים יסרבו לשרת עד שיוחלפו הדקמווירים, נרצח על פי הוראת מפקד צבא מטעם הדקמווירים. האחרון ניסה להסתיר את מעשיו בטענה שהחייל נהרג ביחד עם כמה מחבריו, כשנתקלו במארב של האויב, על אף שלחמו באומץ. האמת נחשפה לכל משנתגלתה גופת החייל כשהיא מוקפת רק בגופות של רומאים, בלי אף גופה של חייל אויב.
פרשת ורגיניה
הנערה ומקורביה הביעו התנגדותם לפסיקת השופט, ואז הגיעו למקום דודה של הנערה, פובליוס נומיטוריוס (Publius Numitorius), וחתנה המיועד איקיליוס. הליקטור מנע מהם לשאת דברים בטענה שהשופט פסק דברו ואין מקום לערער עליהם, אך איקיליוס הכריז שיישפך דם אם הנערה תימסר לחוטפה. אפיוס הבין שעליו לסגת ולכן אמר שיבקש ממרקוס קלאודיוס לאפשר שחרור הנערה בערבות עד למחרת, אך אם אביה לא יגיע במועד, שום מחאה לא תעזור למתנגדים. אחיו של החתן המיועד ובנו של נומיטוריוס נשלחו להביא את האב, מהר ככל האפשר, וכולם התפזרו לביתם, אחרי שאיקיליוס שילם את הערבות. כדי למנוע מאבי הנערה להגיע לעיר, שלח אפיוס קלאודיוס רץ עם מכתב לידידיו במחנה הצבא שיעצרו את ורגיניוס ולא יאפשרו לו לצאת לרומא. למחרת התכנסו כולם בבית הדין, ולהפתעת אפיוס הגיע גם אבי הנערה. משתפס השופט את מקומו, הוא עצר כל ניסיון של מי מהצדדים להשמיע דברם, ולתדהמת כולם פסק שהנערה היא שפחה ועליה לחזור לאדוניה. מרקוס קלאודיוס התקדם כדי לאחוז בנערה, אך הקהל מנע זאת ממנו, ומששלח השופט את הליקטור לפַנות את הקהל, פנה אבי הנערה בתחינה לשופט שיתיר לו להיפרד מבתו. השופט התיר לו זאת, והאב ובתו התרחקו מעט ממקום מושבו של השופט ומהקהל שהקיפו. אז חטף האב סכין מידי הקצב ודקר את בתו למוות, כדי למנוע השפלתה על ידי הדקמוויר.
סוף שלטון הדקמווירים
במהומה שהתעוררה בפורום מיד לאחר הרצח של ורגיניה הורה אפיוס קלאודיוס לעצור את איקיליוס, אך שני פטריקים שתמכו בזכויות הפלבאים, לוקיוס ולריוס ומרקוס הורטיוס  חסמו את הליקטור; לפני שהספיקו לאסור אותם נחלץ הקהל לעזרתם, ואפיוס קלאודיוס נמלט על נפשו. הסנאט מסר את הפיקוד הצבאי לוָלריוס והורטיוס, ושניהם נבחרו לכהן כקונסולים (449 לפנה"ס) אחרי שחברי הדקמווירט נאלצו להתפטר. משנהדפו הפולשים הסבינים והאיקווים מאדמות רומא, הובאו הדקמווירים למשפט. גאיוס קלאודיוס יצא שוב להגנת אחיינו, אך ורגיניוס דרש שאפיוס יעמוד למשפט. על פי דיוניסיוס מהליקרנסוס אפיוס הוצא להורג בהוראת הטריבונים של הפלבס. ליויוס כתב שאפיוס קלאודיוס התאבד לפני משפטו. הדקמווירים האחרים נשלחו לגלות, למעט ספוריוס אופיוס שהובא למשפט באשמה שהכה באכזריות חייל זקן, הורשע והוצא להורג באותו יום. ליויוס מעיד שאופיוס התאבד בבית הכלא.
שקף (מצגת)
שקף הוא עמוד בודד במצגת שקפים, המוצגת באמצעות תוכנת מצגות כמו Microsoft PowerPoint, Apple Keynote, Apache OpenOffice או LibreOffice. אפשר ליצור שקפים גם באמצעות שפת סימון מסמך, למשל LaTeX.
בדרך כלל במצגת שקפים תהיה לכל השקפים תבנית פריסה דומה, השולטת בגורמים כמו ניראות (look and feel), שוליים וכותרות.
המונח "שקף" נגזר מאבותיו הפיזיים השקופים של השקף הדיגיטלי: בטכנולוגיות שקדמו למחשב האישי, שקף פיזי הוצג באמצעות מטול שקפים, ושקופיות הוצגו באמצעות מקרן שקופיות.
אתרי שיתוף שקפים ומצגות
קיימים אתר אינטרנט המאפשרים שיתוף שקפים ומצגות, למשל: דרך נוספת לשיתוף שקפים היא על ידי הפיכתם לסרטון. PowerPoint מאפשר למשתמשים לייצא מצגת לווידאו (.mp4 או .wmv).
תלקסינואי (ירח)
תלקסינאוי (ביוונית: Θελξινόη), הוא ירחו של כוכב הלכת הצדק.
תלקסינואי התגלה בשנת 2004 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2003 J 22.
קוטרו של תלקסינואי הוא 2 קילומטר והוא מקיף את צדק במרחק של 20,454,000 ק"מ ובזמן הקפה של 597.607 ימים.
תלקסינאוי בעל בהירות נראית של 23.5 ומסה של 1.5x1013 ק"ג.
אלזה זמפרלי
אלזה זמפרלי (באנגלית: Elsa Zamparelli; נולדה ב-8 בדצמבר 1944) היא מעצבת תלבושות אמריקאית.
קורות חיים
אלזה זמפרלי נולדה בשם מרי יוהאנה אליזבת ונדה בוונקאמפ (Marie Johanna Elizabeth Vande Bovenkamp). החלה את קריירת הקולנוע שלה במחלקת האמנות של צוותי קולנוע. בשנים 1985 עד 1986 היא עבדה כעוזרת לארט דיירקטור באופרת הסבון "סנטה ברברה". הצלחתה הגדולה הגיעה כאשר עיצבה את התלבושות לסרט "רוקד עם זאבים". על עבודתה הייתה מועמדת לפרס אוסקר בקטגוריית עיצוב התלבושות הטוב ביותר ב-1991. עם זאת, פרנקה סקוורצ'פינו קיבלה את הפרס על עבודתה בסרט "סיראנו דה ברז'ראק". בשנת 1992 עיצבה את לבוש השחקנים בסרט "המוהיקני האחרון". עבור סרט זה היא קיבלה מועמדות לפרס באפט"א בשנת 1993 בקטגוריית עיצוב התלבושות הטוב ביותר, אך בפרס זכו קתרין מרטין ואנגוס סטראת'י  עבור "Strickly Ballroom".
בשנים 1993–2013 עבדה כמעצבת התפאורה של אופרת הסבון "היפים והאמיצים". בשל עבודתה עבור אופרת הסבון הייתה זמפרלי מועמדת 11 פעמים לפרס אמי לבידור בשעות היום, וזכתה בו שלוש פעמים (בשנים 1993, 1994 ו-2012).
נינון הייט-וייל
נינון הייט-וייל (בצרפתית: Ninon Hait-Weyl; 2 באפריל 1911, מילוז – 15 באוקטובר 2007, פונטנבלו) הייתה מצילת יהודים בתקופת השואה.
ביוגרפיה
הייט-וייל הייתה פעילת מחתרת יהודייה בצרפת הכבושה בידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. שמה המחתרתי היה ניקול הארקורט (Nicole Harcourt). היא הנהיגה יחד עם מרק הגנו (Marc Haguenau) את "השישית", אחת מקבוצות ההתנגדות היהודית בצרפת באזור משטר וישי. כמו כן הנהיגה את ה-Petites Ailes (כנפיים קטנות), קבוצה בתנועת הצופים היהודים בצרפת שפעלה במילוז, באו-רן ובאלזס.
עם אליזבת הירש (Elisabeth Hirsch) ורות למבר (Ruth Lambert), הצליחה הייט-וייל להבריח מאות ילדים ובני נוער יהודיים ממחנות המעצר בצרפת. אף על פי שלא הוצא נגדה צו מעצר, נכנסה הייט-וייל מרצונה למחנה המעצר גירס ושם פעלה למען הטבת תנאי חייהם של האסירים ולמען שחרורם.
קוואצ'ה זמבי
משמעות המילה קוואצ'ה (Kwacha) בשתיים מן השפות המדוברות בזמביה היא "שחר". גם המטבע במלאווי השכנה נקרא קוואצ'ה.
בשטר שבתמונה, 500 קוואצ'ה מ-1974, מוצג דיוקנו של קנת' קאונדה, שהיה נשיאה של זמביה מאז קיבלה את עצמאותה מבריטניה ב-1964, ועד מועד הבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה, ב-1991. במרכז סמל זמביה, ומאחור עבד משתחרר משלשלאותיו. ב-1992, לאחר חילופי השלטון, הוסרה דמותו של קאונדה מן השטרות והוחלפה בדמות עיט ממין עיט דגים אפריקני.
ערך המטבע צנח לאורך השנים, מיחס של 1.2 דולר אמריקני לקוואצ'ה ב-1968, ל-3400 קוואצ'ה לדולר ב-2008. כיום משתמשים בעיקר שטרות בערכים של 50 עד 50,000 קוואצ'ה. שטרות בערך 20 קוואצ'ה וכן מטבעות בעריכים נמוכים ביותר עדיין מהווים הילך חוקי, אך כמעט אינם בשימוש. הקוואצ'ה נחלק ליחידות של 100 נגואה (ngwee) אך הן אינן בשימוש.
בשנת 2003 הוחל בהדפסת שטרות עשויים פולימר, לראשונה באפריקה.
רולבוטס
רולבוטס (באנגלית: RollBots) היא סדרת טלוויזיה קנדית בהנפשה ממוחשבת מז'אנר הרפתקאות, מדע בדיוני ודרמה, אשר הופקה על ידי Amberwood Entertainment. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 22 דקות, כאשר היא שודרה במקור בקנדה ב-YTV החל מ-7 בפברואר 2009 עד 24 בנובמבר באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בין השנים 2010–2011.
עלילה
הסדרה מתרחשת בעיר אשר נקראת "פליפ סיטי", ביתם של אחד מעשרי שבטי רולבוט שונים. אחד מה-"רולבטים" הוא צעיר שאפתן שמצטרף לכוחות המשטרה (FCPD) בקרב מול "וורטקס המפלצתי".
דמויות ודיבוב
הדיבוב העברי בוים על ידי ליאור סול, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
הפקה ושידור
הפקת הסדרה הוכרזה לראשונה בשנת 2008. הסדרה תוכננה במקור להיות מופקת על פני חמש עונות, אך הפקתה בוטלה לאחר עונה אחת עקב בעיות תקציביות. הסדרה עלתה לראשונה בערוץ YTV בקנדה ב-7 בפברואר 2009. ב-19 בספטמבר 2009 הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ The CW4Kids. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2010 בדיבוב עברי בערוץ הילדים.
זיקים
זִיקִים הוא קיבוץ במועצה אזורית חוף אשקלון, דרומית לאשקלון. הקיבוץ נוסד ב-1949, בידי גרעין של חניכי תנועת הנוער השומר הצעיר על אדמות הכפר הערבי הרביא. סמוך לו נמצאים מאגר שקמה, כרמיה, מחנה זיקים וחוף זיקים. בתקופה שלפני הקמתו היו מעט יישובים יהודיים באזור.
מקור השם
גרסה אחרת רואה בשם זה סימן להשפעת הקומוניזם במזרח אירופה וכי השם הוא תרגום עברי לשם עיתונו של לנין - "זיקים".
אוכלוסייה
לאורך השנים היו גלי הצטרפות מרובים מארצות שונות, ביניהן: רומניה, אנגליה, ישראל, ברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי.
בשנת 2008 הוחל בבניית "שכונת הרחבה קהילתית" בסמוך לבתי החברים בקיבוץ.
מערכת חינוך
מערכת החינוך בקיבוץ מפעילה בית תינוקות, פעוטון, גנון צעיר וגן חובה. החל מכיתה א' עד יב' לומדים הילדים בבתי ספר אזוריים ביד מרדכי. מערכת החינוך בזיקים פעילה כל ימות השנה הן עבור הילדים המתגוררים בזיקים והן עבור ילדי הסביבה.
היסטוריה
קיבוץ זיקים נוסד ב-1 בינואר 1944 בהחלטת הסמינריון הראשון של תנועת השומר הצעיר ברומניה לאחר שחרורה מידי הנאצים על ידי הצבא האדום. שנה וחצי לאחר ייסוד הקיבוץ בבוקרשט, ב-1 ביולי 1945 יצאה לדרכה לארץ הפלוגה הראשונה וב-1 באוגוסט אותה שנה, יצאה הפלוגה השנייה. שתי הקבוצות הללו היטלטלו בדרכי אירופה בגנבת גבולות ולאחר חצי שנת נדודים בדרכים, הגיעו שמונה מהם, על סיפון ספינת המעפילים "חנה סנש", לחוף נהריה, ב-25 בדצמבר 1945. השמונה נשלחו לקיבוץ שמיר להכשרה. ב-14 במאי 1946 הגיעו ארצה 30 חברי זיקים על סיפונה של ספינת המעפילים, מקס נורדאו. אלה הצטרפו לקבוצה הראשונה בשמיר ובכך, למעשה, נוסד הגרעין הראשון של קיבוץ זיקים בארץ ישראל. ב-29 ביולי 1946 הגיעו 30 חברים נוספים על סיפונה של אוניית המעפילים "הגנה". היו אלה המעפילים האחרונים שלא גורשו לקפריסין והם נשלחו לקיבוץ עמיר והצטרפו למעפילים הקודמים להם אשר ישבו בשמיר השכן. בראשית 1947 המצב הוא כדלהלן: שני גרעינים נמצאים בקיבוצים "שמיר" ו"עמיר", גרעין אחד במחנה עתלית וגרעין נוסף בגירוש קפריסין. בנוסף, בתקופה זו עדיין שהו ברומניה כ-70 חברים, בעבודת התנועה ובהנהגתה. במאי 1947 יצאו ראשוני החברים, כמקובל באותם ימים, להתיישבות במושבה – ברחובות. במקביל נשלחה קבוצה לעזרת קיבוץ רוחמה. לאט החלו להתרכז מרבית חברי הקיבוץ ברחובות כולל חברי הגרעין שגורשו למחנות המעצר בקפריסין והועלו משם. ב-15 בפברואר 1949, ט"ו בשבט התש"ט, עלה קיבוץ זיקים על הקרקע על אדמותיה של משפחת עלמי (בכפר הרביא שנחרב 3 חודשים קודם בנובמבר 1948, בנקודה בה הצטלב גבולה הדרומי של מדינת ישראל עם חוף הים התיכון.
עוד בתקופת הישיבה ברחובות וכן לאחר העלייה על הקרקע ובמקביל בקבוצת ההכשרה במשמר העמק, סבל הקיבוץ מפילוג רעיוני מצד קבוצת מיעוט קומוניסטית. לאחר מאבק פנימי, גורשו מהקיבוץ ומקבוצת משמר העמק כ-29 חברי מק"י, וחברים רבים נוספים העדיפו לעזוב את הקיבוץ. למעשה החל בקיבוץ תהליך של התפוררות חברתית. על מנת "להציל את המצב" החליט "הקיבוץ-הארצי" לשלוח לקיבוץ גרעין של יוצאי תנועת "השומר הצעיר" באנגליה. גרעין זה החל להתרכז בזיקים לאחר תקופת הכשרה בקיבוץ "עין החורש" במחצית השנייה של שנות החמישים. במקביל הוחלט ב"קיבוץ הארצי" להפנות לזיקים גם גרעין ישראלי גדול – גרעין "שומריה", אשר כדרך אותם ימים, היה מחולק לשני גרעינים, א' ו- ב'. ראשוני גרעין "שומריה" החלו להגיע לזיקים בשנת 1954. במקביל נמשכה עזיבת רבים מהמייסדים ועד מהרה היה צורך להוסיף השלמות לקיבוץ. במחצית הראשונה של שנות השישים הגיע גרעין "עינת", אף הוא גרעין ישראלי ופחות או יותר באותה תקופה החלה קליטת יוצאי תנועת "השומר הצעיר" ותנועות קרובות לה מארצות דרום-אמריקה. ראשונים היו הברזילאים ובעקבותיהם חברים מארגנטינה ואורוגוואי.
ביטחון
בראשית שנות ה-2000 התמודד הקיבוץ עם בעיות הביטחון על ידי גידור משוכלל, שמירה ומיגון בתי הילדים ובתי החברים והתושבים. בשנת 2018 הוקם גם המכשול הימי בגבול רצועת עזה.
כלכלה
כלכלת זיקים מבוססת על שני תחומים עיקריים: תעשייה – מפעל "פולירון" המייצר מזרנים אורתופדיים ומוצרי שינה; מפעל "פולירית" המייצר מוצרים מפוליאוריטן בטכנולוגיית הזרקה, וחקלאות – רפת גדולה ומודרנית; מטע אבוקדו ומטע סברס; גידולי שדה בשותפות עם מושבי הנגב. בנוסף, לזיקים מרכז לרפואה משלימה הנקרא "היפר טבע", המצוי באשקלון; מוסך לטיפול בכל סוגי הרכב ועוד מספר ענפים קטנים.
כלכלת זיקים עברה תהפוכות רבות. לאחר מספר שנים לא פשוטות בראשית שנות ה-2000, בהן התמודד הקיבוץ עם עומס חוב אדיר שהכביד מאוד על הניהול השוטף של המשק והקהילה, הצליחו בעזרת התגייסות של כלל האוכלוסייה ובשילוב עם עסקאות שהניבו תמורות כספיות משמעותיות להגעה להסדרים כספיים המאפשרים את מחיקת מרבית החובות.
קהילת יהודי דזיאלושיץ
העיר דזיאלושיץ ממוקמת במחוז פינצ'וב שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה שבדרום מזרח פולין. לפני שנת 1939 השתייכה העיר לפלך קיילצה.
רישיון ליהודים להתיישב בעיר כבר ניתן בימי שלטונו של המלך קזימיר הגדול, בין השנים 1334–1367, אך עדויות ממשיות לקיום קהילה יהודית בדזיאלושיץ מופיעות רק מסביבות המאה ה-17. מיקומה הנוח של העיירה, על הדרך הראשית המובילה מקרקוב לעיירות הסביבה, כמו גם הקלת עול המיסים על תושבי המקום על ידי בעלי המקום, הביא לפיתוח מסחר ענף עם הערים הקרובות, כשהיהודים ממלאים בכך תפקיד מרכזי. עד מהרה הפכה הקהילה היהודית לרוב בעיר, כשרוב בניה עוסקים במסחר. המיעוט הנוצרי עסק ברובו בחקלאות ובענפי מלאכה מיוחדים כמו חבתנות, קדרות וחרושת עץ. קשר בין הנוצרים ליהודים בעיר כמעט לא התקיים, למעט שיתוף פעולה במכבי האש.
תולדות הקהילה
גילה של הקהילה אינו ברור לחלוטין, אך לפי דברי זקני הקהילה נראה שהתקיימה כ-300 שנה, מסביבות המאה ה-17. במשך שנים רבות התקיימה הקהילה ללא בית קברות משלה, ומתיה נקברו בכפר הסמוך קשונזה (קשוינז).
בשנת 1820 מנתה העיר 1692 תושבים, מתוכם 1256 יהודים ו-420 נוצרים. מאה שנה מאוחר יותר, בשנת 1921, מנתה אוכלוסיית העיר 6765 תושבים, 5638 מתוכם יהודים - כ85 אחוז מתושבי העיר. יחס זה בין היהודים לפולנים נשאר עד לחיסולה הסופי של הקהילה היהודית בדזיאלושיץ, בשנת 1942. רב העיירה היה הרב אליעזר הלוי אפשטיין, בנו של הרבי מניישטאדט, שאשתו הייתה ביתו של הרבי מקומרנה. אחריו התמנה הרב מרדכי סטאשבסקי לרב העיירה. הוא נרצח בידי הנאצים בגירוש הראשון, בשנת 1942.
רוב בני הקהילה התפרנסו ממסחר, מי ברוכלות זעירה ומי כבעל אחוזה. חלק מיהודי העיירה התעשרו בשנות הכיבוש האוסטרי בתקופת חלוקת פולין. בהמשך, לאורך מלחמת העולם הראשונה ושנות העצמאות של פולין עד מלחמת העולם השנייה, רכשו יהודי העיר העשירים קרקעות מבעלי אחוזות פולנים שפשטו את הרגל. בנוסף, התפתח בעיירה תחום מיוחד של מסחר - סחר באלמוגים, אם אמתיים ואם מלאכותיים, ורבים מנשות וילדי הקהילה עסקו בחריזת אלמוגים שהגיעו מאוסטריה, ונשלחו למכירה ברחבי רוסיה.
בית הכנסת בדזיאלושיץ
בית הכנסת של העיירה נבנה במשך מספר שנים, ובנייתו הסתיימה בשנות החמישים של המאה ה-19. הוא היה עשוי מלאכת מחשבת - התקרה הייתה תכולה ועליה זרועים כוכבי זהב, וסביב לה היו תמונות של סמלי המזלות לפי חודשי השנה העברית. מתחת לתמונות אלו היו תמונות המסמלות את שנים עשר שבטי ישראל, שלוש תמונות בכל צד של בית הכנסת. בפינותיה של התקרה עצמה היו ארבעה ציורים המסמלים את דברי המשנה במסכת אבות - "הוי קל כנשר ועז כנמר.". ארון הקודש היה עשוי גם הוא מלאכת אומן, שעליו אמר אחד מבני העיר, שמואל צוסנק, שהיה סוחר גדול ומבין בענייני עתיקות, כי הוא מלאכת מחשבת עדינה ויקרת ערך, והמבצעים אותה ידעו מה היא אומנות.
החזן הקבוע של בית הכנסת היה יהושע שפיוואק, שביתו טייבל פתחה מקהלה בעיירה. ממקהלה זו יצא החזן וזמר האופרה יצחק מאן, בעידודה ובטיפוחה של טייבל. בנוסף, הגיעו לעיירה פעמים רבות חזנים ודרשנים שונים. אז היו מתאספים יהודי העיירה בבית הכנסת ומאזינים להם בהנאה. המאבק בין המתנגדים לחסידים, שניטש בכל רחבי פולין, לא פסח גם על דזיאלושיץ. מתפללי בית הכנסת הקפידו מאוד שלא להגיד בקדיש "ויצמח פורקני", ואם החזן טעה הייתה פורצת מהומה, והחזן היה מוחלף. אחרי המלחמה הפך בית הכנסת המפואר הזה למחסן פחמים, מלט וחומרי בניין. ארון הקודש נעלם, והכניסה הורחבה כדי לאפשר מעבר עגלות וסוסים. אך התקרה נותרה כשהייתה (כך על פי עדותו של ישראל דב סקורה, כפי שהיה כשביקר בעיירה ב-1947). תמונות של בית הכנסת מתקופה מאוחרת יותר מעידות שמן הבניין המפואר לא נשאר מאומה מלבד ארבעת קירותיו. לצד בית הכנסת המרכזי ובית המדרש של העיירה, היו גם שטיבלים חסידיים שונים. חלק מן האדמו"רים של החסידויות שפעלו בעיר היו מגיעים אליה, לשהות עם חסידיהם ולהעניק להם מברכתם.
מאוחר יותר הוקם בעיירה גם בית כנסת של "המזרחי", שרוב המתפללים בו היו בעלי נטייה ציונית.
72 המסוכנים של אוסטרליה
72 המסוכנים של אוסטרליה (באנגלית: 72 Dangerous Animals Australia) היא סדרת טבע תיעודית אוסטרלית ששודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ב-2 בספטמבר עד 18 בנובמבר 2014. בהמשך היא התווספה לנטפליקס, יחד עם סדרות דומות. התוכנית כוללת 12 פרקים באורך 45 דקות בערך, בקריינותו של מיטש ריאן.
קהילת יהודי דזיאלושיץ
מוסדות חינוך
עד שנת 1920 לא היה תלמוד תורה מסודר לבנים בדזיאלושיץ, והילדים למדו בבית עם מלמד פרטי, כאשר ההורים יכלו לממן זאת. בשנת 1920 הגיע לעיר הרב יהודה פרנקל, שהחל לפעול להקמת תלמוד תורה לבנים בעיר, בשיתוף פעולה של חלק מבני הקהילה, ובתמיכה שהלכה וגברה עם התפתחותו של תלמוד התורה עד שהפך לעובדה. משגדלו ילדי התלמוד תורה, נתעורר הצורך בישיבה מקומית. בעלי הבתים שלחו עד אז את בניהם לישיבות בערים אחרות, אך רוב בני בעיר לא יכלו להרשות זאת לעצמם. ואכן הוקמה ישיבה בעיר, שבתחילה התנהלה בצורת קבוצות שלמדו בהדרכה של תלמידי חכמים בעיר. עם הזמן התגבשו קבוצות הלימוד לישיבה של ממש, והובא ראש ישיבה מחוץ לעיר, ר' לייב ורשבר. לישיבה החלו להגיע גם לומדים מעיירות בסביבה. וכיוון שרבים מבני העיר לא יכלו לממן את לימודי בניהם כנדרש, דאגו עסקני העיר למימון לימודיהם של בני העניים.
בהמשך הוקם בדזיאלושיץ גם בית ספר "בית יעקב" לבנות, שזכה לביקורה של שרה שנירר.
72 המסוכנים של אוסטרליה
התוכנית הכוללת 12 פרקים מכילה רשימה של 72 בעלי חיים מסוכנים ביבשת אוסטרליה וטסמניה (אם כי בפועל יש רק 71) ומכריעים מי החיה הקטלנית והמאיימת מכולם. כל פרק מכיל 5—7 חיות המדורגים לפי סכנתם לאדם. בסוף כל פרק ישנה רשימה של 10 היצורים הקטלניים ביותר שעלו ובסיום פרק 12 מוכרעת התחרות על 20 המקומות הראשונים, בהם גם חיות שהגיעו במקומות לא ראשונים בפרקם.
התוכנית מלווה בהסברים של חוקרים רבים, ביניהם: ריצ'רד פיצפטריק, ג'יימי סימור , ריצ'רד שיין , גרי דייוויס ובריאן פריי וכן עדויות של ניצולי פגיעות שונות.
פרקים
פרק 1 - מים מסוכנים:
קהילת יהודי דזיאלושיץ
מוסדות חינוך
מלבד מוסדות החינוך הדתיים, התקיימו בעיירה גם בתי ספר ציוניים-דתיים לבנים ולבנות של רשת בתי הספר "יבנה". עלות אחזקת בתי הספר האלו הייתה יקרה מאוד, ובשנות העשרים של המאה העשרים, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, נסגרו בתי הספר האלו.
חברות ואגודות בעיר
בדזיאלושיץ פעלו חברות עזרה הדדית שונות, ביניהן:
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 3 - חיים או מתים:
קהילת יהודי דזיאלושיץ
חברות ואגודות בעיר
כמעט לכל אחת מן החברות האלו הייתה שבת מיוחדת בה ערכה החברה קידוש לכל יהודי העיירה. כך למשל ערכה חברת "מנחם אבלים" קידוש בשבת פרשת "אחרי מות", חברת "נר תמיד" ערכה קידוש בשבת פרשת "בהעלותך", חברת "ביקור חולים" בשבת פרשת "ויחי", חברת "תהלים" ביום השני של חג השבועות ו"חברה קדישא" בחגים בהם נערכה הזכרת נשמות. אנשים רבים מקרב בני העיר היו פעילים כמעט בכל החברות בעת ובעונה אחת.
ויקיפדיה הגליסית
ויקיפדיה הגליסית (גליסית: Wikipedia en galego; מכונה גם Galipedia), היא הגרסה בשפה הגליסית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה.
קהילת יהודי דזיאלושיץ
ציונות והשכלה
רוב מוחלט מבני דזיאלושיץ היו יהודים אדוקים. ההשכלה הגיעה לעיר באיחור מה ביחס לעולם היהודי, כיוון שהייתה מרוחקת ומנותקת יחסית מהמתרחש. בשנת 1911 החלו לצוץ בעיר ניצני ההשכלה, ואיתה הגיעה גם הציונות. בחורי ישיבה אחדים החלו להציץ בסתר בכתבים ציוניים או משכילים, כגון של לילנבלום, מאפו וכו'. הם החלו להפיץ את החומר שלמדו, פתחו חוגים ציוניים, החלו בלימוד עברית ועסקו באיסוף כספים למען היישוב היהודי בארץ. בכ' בתמוז נערכה אזכרה להרצל בבית הכנסת של העיירה, דבר שעורר התנגדות עזה בקרב המתנגדים לציונות. עם הזמן והתרחבות הפעילות, נפתחה בעיר ספריה ציונית, שהכילה ספרי היסטוריה, מדע וספרות יפה, שסייעו ללימודי הציונות והעברית. אצל חלק מן הצעירים בעיר התפתח הווי חילוני שכלל צפייה בהצגות של להקות נודדות, הקמת חוגים דרמטיים והעלאת הצגות של בני העיר, נשפים שנתיים, תחרות מלכת יופי וירידי צדקה למען הקרן הקיימת. בנוסף, התקיימה בעיר קבוצת כדורגל יהודית בשם "הגיבור", ששיחקה בהצלחה מול קבוצות פולניות בסביבה.
פונקציה חסומה
באנליזה מתמטית, פונקציה חסומה היא פונקציה, בדרך-כלל ממשית או מרוכבת, שכל ערכיה קטנים בערכם המוחלט ממספר קבוע כלשהו. אומרים שהפונקציה חסומה בתחום A אם קיים קבוע M כך שלכל \ x\in A,. פונקציה ממשית נקראת חסומה מלמעלה (או חסומה מלעיל) אם קיים קבוע M כך ש-f(x) \le M לכל x בתחום, וחסומה מלמטה (או חסומה מלרע) אם קיים קבוע  m כך ש-f(x) \ge m לכל x בתחום.
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 4 - טרוריסטים זעירים:
פונקציה חסומה
באנליזה מתקדמת, חסימות אבסולוטית איננה תכונה מספיק כללית (למשל, פונקציית דלתא). על כן, לעיתים מתעסקים עם פונקציות חסומות פרט לתת-קבוצה ממידה אפס בתחום.
קהילת יהודי דזיאלושיץ
ציונות והשכלה
רבות מן הפעילויות של הציונים בעיר עוררו התנגדות עזה בקרב החסידים והמתנגדים לציונות.
פונקציה חסומה
דוגמאות
כל פונקציה קבועה (כזו המקבלת ערך קבוע לכל הצבה) היא חסומה. באופן כללי יותר, פונקציה המקבלת מספר סופי של ערכים ממשיים היא חסומה.
קהילת יהודי דזיאלושיץ
ציונות והשכלה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נסחפה גם דזיאלושיץ למערבולת המלחמה והפעילות הציונית בעיר פסקה. אך הצהרת בלפור ב-1917 הפיחה חיים חדשים בפעילות הציונית בעיר. הוקמה מסגרת ארגונית להסתדרות הציונית, נוסדו תנועות נוער ציוניות והוקמו אגודות מקצועיות לפועלים. בעיר פעלו גם אנשי המזרחי לצד הציונים הכלליים, והוקמו תנועות נוער ציוניות דוגמת השומר לאומי ב-1928, השומר הצעיר, גורדוניה, בית"ר והחלוץ. בנוסף, התקיימו בדזיאלושיץ נקודות הכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל, ואף נשלחה משלחת מאנשי העיר, בשנות העשרים המאוחרות של המאה ה-20, לקנות קרקעות בארץ ישראל לקראת עלייתם של יהודי הקהילה. ניסיון זה לא צלח.
פונקציה חסומה
פונקציות חסומות בעיקר
בתורת המידה, מונח הפונקציה החסומה איננו מספיק - פונקציות יכולות לקבל גם ערכים אינסופיים, ולכן, למשל, לפי ההגדרות לעיל הפונקציה
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 6 - הפחד הגדול ביותר:
פונקציה חסומה
פונקציות חסומות בעיקר
איננה חסומה.
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 7 - יצורים אכזריים:
קהילת יהודי דזיאלושיץ
מפרוץ המלחמה עד הגירוש הראשון
כבר ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה דזיאלושיץ על ידי הגרמנים. מכאן ניתכו הגבלות וגזירות בזו אחר זו על יהודיה, ביניהן החרמת רכוש, עוצר בשעות החשיכה, איסור יציאה מגבולות העיר, חובת נשיאת סרט ועליו מגן דוד (בדומה לטלאי הצהוב במקומות אחרים), איסור נסיעה ברכבת, איסור על עיסוק במסחר ועוד. בתחילת 1940 הפכה דזיאלושיץ למעין גטו ללא גדרות. נאסר על היהודים באיסור חמור לצאת מהעיר, ומי שהפר את האיסור דינו מוות. אך לא נבנו גדרות ולא הוצבו שומרים סביב העיר. בעיר הוקם יודנראט שהורכב בעיקר מחברי ועד הקהילה של לפני המלחמה, ובראשותו עמד מר משה יוסף קרוק.
כתוצאה מכל הגזירות הללו, הפך המצב הכלכלי לקשה מנשוא, ורבים מבני העיר איבדו את היכולת להאכיל את בני ביתם. בנוסף, החלו הגרמנים לגייס עובדי כפייה - בתחילה קבוצות בודדות לעבודה בתוך תחומי העיר, ובהמשך גויסו כל תושבי העיירה, על פי סדר שקבע היודנראט, לעבודות מחוץ לעיר. חלק מקבוצות העבודה האלו נשלחו למחנות עבודה בסביבה, שם שהתה הקבוצה מספר חודשים עד שהיודנראט דאג להחליפה בקבוצה אחרת, על מנת לחלק את נטל העבודה באופן הוגן ככל האפשר. דרך הפעולה הזו עוררה התנגדויות חריפות מצד האנשים שהצליחו להימלט מגיוס לעבודות הכפייה, ולא הסכימו להישלח אליהן מרצונם החופשי. עם זאת, ובאופן אירוני במקצת, היוו עבודות הכפייה מקור פרנסה לחלק מהיהודים שלא נותר להם מקור פרנסה אחר, והשהיה במחנות העבודה הצילה חלק מן האנשים מן האקציה הראשונה שנערכה בעיר.
ויקיפדיה הגליסית
ויקיפדיה הגליסית החלה לפעול ב-8 במרץ 2003. ב-4 במרץ 2013, ארבעה ימים בטרם יום השנה העשירי להיווצרותה, נכתב בוויקיפדיה הגליסית הערך ה-10,000.
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 8 - מוות מיידי:
פונקציה חסומה
פונקציות חסומות בעיקר
כדי להתגבר על בעיה זו, מגדירים את ה- essential supremum וה- essential infimum של פונקציה מדידה באופן הבא:
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 9 - רואים אדום:
פרק 10 - אורבים בעשב:
פונקציה חסומה
פונקציות חסומות בעיקר
הגדרה זו שימושית בעיקר בתורת המידה, בהגדרת המרחב L^\infty באופן קונסיסטנטי. ראו גם נורמת הסופרמום.
72 המסוכנים של אוסטרליה
פרקים
פרק 12 - סכנות לא צפויות:
סיכום (בסיום פרק 12): במקום האחרון נמצא הזאב הטסמני שנכחד מהעולם.
ויקיפדיה הגליסית
נכון לחודש דצמבר 2017, ויקיפדיה הגליסית כוללת כ-143,000 ערכים.
היסטוריה
ויקיפדיה הגליסית נוצרה ב-8 במרץ 2003. ILVI, המשתמש הראשון, פתח שם משתמש באותו יום, כאשר לאחר ארבעה ימים נכתב גם הערך הראשון. חודשים מאוחר יותר, המשתמש Agremon נרשם, והפך למפעיל המערכת הראשון בוויקיפדיה הגליסית.
ויקיפדיה הסלובקית
ויקיפדיה הסלובקית (סלובקית: Slovenská Wikipédia) היא הגרסה בשפה הסלובקית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה.
ויקיפדיה הגליסית
מאפיינים
בדומה לשאר הוויקיפדיות, ויקיפדיה הגליסית היא אנציקלופדיה כללית, הכוללת מגוון רחב של נושאים. עם זאת, ערכים רבים בוויקיפדיה הגליסית מתמקדים במאפיינים מקומיים הקשורים לתרבות, ההיסטוריה והמורשת הגליסית, כאשר בתחילת 2011, כמעט 30% מהערכים בוויקיפדיה הגליסית היו מקוטלגים בתוך הקטגוריה גליסיה, או באחת מתתי-הקטגוריות המקושרות אליה.
תמונות
בנוסף למגוון התמונות המצויות באתר ויקישיתוף, הפועל אף הוא במסגרת הפרויקטים של ויקימדיה, ויקיפדיה הגליסית עושה גם שימוש בתמונות מקומיות, כאשר נכון לשנת 2017, הועלו לוויקיפדיה הגליסית 9,645 קבצים שונים, ברובם המוחלט תמונות מקומיות.
ויקיפדיה הסלובקית
ויקיפדיה הסלובקית נוצרה במקור ב-23 בספטמבר 2003, אך הפכה לפעילה רק בקיץ 2004. נכון לשנת 2017, ויקיפדיה סלובקית היא בין מהדורות ויקיפדיה הגדולות ביותר בקרב השפות הסלאביות, ונכון ל- ב ישנם בו  ערכים ו- משתמשים פעילים.
ויקיפדיה הגליסית
תמונות
בתחילת פברואר 2013, ויקיפדיה הגליסית עשתה שימוש ב-244,226 תמונות (לרבות שימוש חוזר), לא כולל סמלים, באנרים, וכו'.