cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוצאי שבת
בתרבות הישראלית
מוצאי שבת הוא זמן שרבים מתושבי ישראל יוצאים לבלות בו, ומקומות הבילוי הומים אדם. גם הפגנות פוליטיות, אירועי תרבות, אירועי ספורט, והופעות חיות מרובות-משתתפים, נקבעות לעיתים קרובות דווקא במוצאי שבת מתוך השיקולים הבאים: זהו עדיין יום חופש, ונפח התנועה דליל יחסית, מה שמקטין את הסיכון לעומסי תנועה כבדים, ולקראת ערב שבים הנופשים מחופשתם וגם שומרי השבת זמינים, כמו גם התחבורה הציבורית אשר לא פועלת ברוב הארץ לאורך השבת מכורח הסטטוס קוו, חוזרת לפעול במוצאי שבת במתכונת מצומצמת. ישנם מרכזי קניות שאינם פתוחים בשבת, הפותחים שעריהם לקונים במוצאי שבת. עד להחלת שבוע עבודה של חמישה ימים החל מסוף שנות התשעים, מוצאי שבת נחשב ליום העיקרי לקניות ובילויים. הדבר השתנה ועסקים שהיו פתוחים בעבר במוצאי שבת (כמו אולמות תצוגה של כלי רכב ) לא עושים זאת החל מתחילת המאה ה-21.
ביישובים ובשכונות מסוימות מושמעות בזמן כניסת השבת צפירות המבשרות כי הגיע העת לחדול ממעשים הנחשבים כחילול שבת. קריית בעלז היא השכונה היחידה בישראל שצפירת שבת מושמעת גם ביציאת השבת דבר המבשר כי ניתן להתחיל לעסוק בפעולות הנחשבות כחילול שבת.
כף לבלנק
כף לבלנק (באנגלית: Cape LeBlanc) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בקצה הצפוני של חצי האי נוביל בצפון האי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי כף
חצי האי נוביל (ובמסגרתו גם כף לבלנק) מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946 (הקיץ האוסטרלי) במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
מקור השם
שמה של הכף ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
במהלך מבצע קפיצה לגובה התרסק מטוס PBM מארינר 15 קילומטרים דרומית לכף לבלנק, ב-30 בדצמבר 1946. שישה אנשי צוות מתוך תשעה שרדו את ההתרסקות. הם חולצו ב-12 בינואר 1947 על ידי לוטננט קומנדר ג'ון ד. האוול (John D. Howell) אשר הנחית מטוס PBM בים בסמוך לקצה המערבי של חצי האי נוביל. לשון היבשה המכוסה קרח בקצה המערבי של חצי האי נוביל, נקראת נקודת רסקיו (באנגלית: Rescue Point; מילולית: נקודת החילוץ), מאחר ששם הצילו את השורדים.
Two Steps From Hell
שני צעדים מהגיהנום (Two Steps From Hell) היא חברת הפקות מוזיקלית שמקום מושבה בלוס אנג׳לס, קליפורניה. החברה מתמקדת במוזיקה עבור סרטים, טריילרים ומשחקי מחשב. מוזיקה שחוברה על ידי החברה הופיעה במספר שוברי קופות, לרבות הארי פוטר, בין כוכבים, שודדי הקאריביים ואקס-מן.
היסטוריה
"שני צעדים מהגיהנום" הוקמה בשנת 2006 בלוס אנג׳לס על ידי תומאס ברגרסן (אנ׳) וניק פניקס (אנ׳).
"שני צעדים מהגיהנום" מייצרת בעיקר מוזיקת טריילרים, אף על פי שלאחרונה היא שימשה גם לתוכניות טלוויזיה ומשחקי וידאו נבחרים.
אף על פי שהחברה מצאה הצלחה למוזיקה שלה, השירים מעולם לא הוצאו לאור רשמית לציבור עד לשחרור האלבום המסחרי הראשון Invincible במאי 2010. מעבר לכך שאלבום זה היה קרוב לזכייה במעמד תקליט זהב, Invincible היה בין האלבומים הראשונים מסוגו, שזכה במצעד ה-iTunes Top 100 Soundtracks. ביולי 2014, "שני צעדים מהגיהנום" פרסם 8 אלבומים ציבוריים, בנוסף ל־20 אלבומי הרשמה. עם כמעט 1,000 טרקים ייחודיים בסך הכל.
האלבום, Sun, אשר יצא ב־30 בספטמבר 2014, הוא אלבום הסולו השני תומאס ברגרסן. את שירי ההצצה הרשמיים, Sun ו-Cry, ניתן להוריד מאתר האינטרנט הרשמי של ברגרסן. סרטון המוזיקה הרשמי ל-Sun, פורסם גם ב־YouTube. קדמה להכרזה על מהדורה מוגבלת וחתומה של האלבום, הכוללת שירי בונוס והערות של המלחין, ופוסטר גדול הכולל את יצירות האמנות שלו.
הופעות
המוזיקה של החברה הופיעה בטריילרים לסרטים, משחקי וידאו וסדרות טלוויזיה. המוזיקה של "שני צעדים מהגיהנום" נשמעת גם במגוון רחב של מקומות, מאירועים גלובליים ועד קונצרטים מקומיים.
אלבומים אחרים
ישנם מספר אלבומים שנעשו על ידי מלחינים אחרים מהחברה, שאינם נחשבים לחלק מהספרייה הראשית של "שני צעדים מהגיהנום". הם כוללים: בנוסף, המלחין Troels Folmann תרם מספר שירים לכמה אלבומים, Dynasty, Dreams & Imaginations, וLegend, והוזכר רק בהם.
המתיקות שאחרי (ספר)
המתיקות שאחרי (אנגלית: The Sweet Hereafter) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי ראסל בנקס, שיצא בשנת 1991. הוא מתרחש בעיירה קטנה על רקע אסון שאירע בה - תאונת אוטובוס בה נהרגו מרבית ילדי העיירה. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, שיצא ב-1997 בבימוי אטום אגויאן הקנדי, וזכה בפרסים ושבחים רבים.
עלילה
עלילת הספר מתרחשת בעיירה קטנה בצפון מדינת ניו יורק, ששגרת חיי תושביה השלווה נקטעת באחת בעקבות טרגדיה קשה, בה אוטובוס תלמידים סוטה מנתיבו ומדרדר לתהום, ורוב ילדי העיירה נהרגים.
במהלך הספר מספרות ארבע דמויות שונות את האירועים, כל אחת מנקודת מבטה:
הספר מתאר מפי ארבע הדמויות את מערבולת הרגשות הקשים המציפה את תושבי העיירה בעקבות התאונה, את הניסיונות להבין מי אשם בה, ואת ההתמודדות עם החיים שאחרי האסון. במקביל מתוארים סודות וחטאים מוסריים שונים של בני משפחות - אלכוהוליזם, ניאוף, גילוי עריות ועוד.
הבסיס העובדתי לאירועים בספר
האירועים מבוססים בחלקם על תאונת אוטובוס שאירעה בעיירה אלטון שבדרום טקסס ב-21 בספטמבר 1989. בתאונה פגעה משאית באוטובוס תלמידים והוא הידרדר לבור חצץ. 21 תלמידים נהרגו ו-49 נפצעו. המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קבעה כי נהג המשאית הוא האשם בתאונה, וכי גורם נוסף שתרם לתוצאותיה החמורות היה מיעוט דלתות יציאת חירום באוטובוס.
אני לוראק
קרולינה מירוסלאבינה קויק (באוקראינית: Кароліна Мирославівна Куєк; ברוסית: Каролина Мирославовна Куек; באנגלית: Karolina Myroslavivna Kuiek; נולדה ב-27 בספטמבר 1978), הידועה בשם אני לוראק (באנגלית: Ani Lorak; באוקראינית: Ані Лорак), היא זמרת אוקראינית, פזמונאית, שחקנית, יזמית, ושגרירת רצון טוב של האו"ם. לוראק נחשבת לאחת הנשים החזקות והמשפיעות ביותר במדינתה, וכן מדורגת כאחת הנשים היפות במזרח אירופה. לוראק דיווחה על ההכנסה הגבוהה ביותר מכל הזמרים באוקראינה בשנת 2014.
לוראק התפרסמה גם מחוץ לברית המועצות לשעבר לאחר שיצגה את אוקראינה באירוויזיון 2008 עם השיר "Shady Lady", עמו סיימה במקום השני.
ביוגרפיה
לוראק עברה ילדות קשה במיוחד. היא ילידת קיצמן שבמערב אוקראינה, דוברת אוקראינית כשפת האם שלה, וגדלה על ידי אם חד הורית. בגיל 6 היא ואחיה נשלחו לבית אומנה. אחד מאחיה נפטר מאוחר יותר כשלחם באפגניסטן. קרולינה פיתחה את הרצון להיות זמרת כבר בגיל ארבע. לעיתים קרובות היא הופיעה בתחרויות שירה שונות בבית הספר. בשנת 1992 השתתפה בתחרות המקומית הפופולרית "פרווצוויט" בה זכתה. כתוצאה מכך, בגיל 14 היא חתמה על החוזה המקצועי הראשון שלה. קויק נודעה בשם אני לוארק החל ממרץ 1995 כשהשתתפה בתחרות בתוכנית הטלוויזיה "כוכב בוקר" במוסקבה. השם בא כתוצאה משום שהיה זמר רוסי בתחרות עם אותו השם אשר נרשם לתחרות לפנייה, כך שקויק נאלצה למצוא שם במה. לוראק עברה לקייב בשנת 1995. היא הפכה לפופולרית עוד יותר לאחר שזכתה בתחרות "Big Apple Music 1996" בניו יורק. היא זכתה בתואר "תגלית השנה" בפסטיבל האוקראיני הפופולרי "Tavria Games" בשנת 1996. באותה שנה הוציאה את אלבומה הראשון בשם "אני רוצה לעוף".
קריירה
באוקטובר 2009 דורגה בקרב 100 הנשים המשפיעות ביותר באוקראינה שקיבצו מומחים עבור המגזין האוקראיני Focus.
אירוויזיון
בשנת 2005 ניסתה לוראק להתמודד ולייצג את מדינתה בתחרות האירוויזיון, אך לא נבחרה בקדם. לוראק סיימה במקום השני בגמר הלאומי באוקראינה עם השיר "A Little Shot Of Love".
הטלוויזיה האוקראינית UA:PBC הודיעה בסוף דצמבר 2007 כי אני לוראק, אחת הזמרות המצליחות במדינה, תייצג את המדינה באירוויזיון בבלגרד. ב-23 בפברואר ביצעה אני חמישה שירים פוטנציאליים. השיר שנבחר על ידי הציבור והן על ידי חבר השופטים היה "Shady Lady", שנכתב על ידי המלחין והמפיק היווני דימיטריס קונטופולוס.
באירוויזיון 2008 בבלגרד, היא שרה את השיר "Shady Lady" בחצי הגמר השני ב-23 במאי 2008 והעפילה לגמר. בגמר, היא סיימה במקום השני אחרי דימה בילאן הרוסי. פרס הוענק לה על היותה האמן הטוב ביותר בתחרות על ידי התקשורת. המעצב האיטלקי רוברטו קוואלי עיצב לה את השמלה להופעה.
מיזמים עסקיים
בשנת 2005, לוראק וארוסה מוראט פתחו את אנג'ל לאונג', מסעדה המתמחה במטבח ים תיכוני במרכז קייב. בשנת 2009 השניים פתחו גם סוכנות נסיעות אוקראינית בשם "נסיעות נופש", שהיא חטיבת משנה של "Turtess Travel", חברה שמוראט עובד בה. בשנת 2010, לוראק השתתפה בכמה קטלוגים ופיתחה בושם חדש בשם אניפון של שיפון. בשנת 2011 הוכרזה לוראק כזמרת החמישית העשירה ביותר באוקראינה, עם הכנסות בהיקף של 2.35 מיליון דולר באותה שנה. שכרה נע בין 25-40,000 דולר להופעה.
בשנת 2014 ספגה ביקורת באוקראינה על כך שקיבלה פרסים ברוסיה בזמן שאוקראינה ניהלה סכסוכים עם רוסיה. לוראק אמרה אז לעיתונאים שהיא פטריוטית אוקראינית אמיתית ואוהבת את מדינתה מאוד, והמליצה למבקריה "ללכת ולהצטרף למבצע נגד טרור.
צדקה
לוראק מקדישה זמן רב לפעילויות צדקה. מאז 2004 הייתה לוראק שגרירה של רצון טוב של האו"ם בנושא HIV באוקראינה. קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים באוקראינה העניק ללוראק ציון לשבח על על סיוע ועזרה לאזרחים נשאים של המחלה באוקראינה. בשנת 2005 הוענק ללוראק מסדר סנט סטניסלב של התואר הרביעי וצלב הקצינים על חיזוק הסמכות הבינלאומית של אוקראינה, על המקצועיות הגבוהה, הישגי היצירה הגדולים, צדקה ודבקות באידיאלים של אבירות.
חיים אישיים
ב-21 באוגוסט 2009 נישאה לוראק לארוסה הטורקי ולמנהלה מוראט נאלסאיקולו, אותו הכירה בשנת 2003 כשנפשו בטורקיה. מוראט, הוא מנהל מלונות טורקי וסוכן נסיעות. בתם סופיה, נולדה ב-9 ביוני 2011. היא ומשפחתה התגוררו בבית בפאתי קייב. הזוג התגרש בינואר 2019.
פאבלו מוראלס
פדרו פאבלו מוראלס (באנגלית: Pedro Pablo Morales; נולד ב-5 בדצמבר 1964) הוא שחיין אמריקאי בעבר.
הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר פרפר. היה לאלוף האולימפי המבוגר ביותר שזכה בשחייה במשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה
מוראלס נולד בשיקגו, אילינוי. הוא בנם של פדרו ובלנקה מוראלס שהיגרו מקובה בשנת 1956. הוא גדל בסנטה קלרה, קליפורניה. בילדותו התאמן במועדון השחייה המקומי תחת הדרכתו של מיץ' איווי. בילדותו התנדב לעזור בבתי חולים בעזרה לקבוצות ילדים ובמוסדות לקשישים תוך כדי שהוא מקפיד ללמוד ברמה גבוהה. כילד החזיק בשיא ארצות הברית לגילאים הצעירים בסגנון הפרפר שהיה טבעי עבורו. בגיל 16 שיפר מוראלס את שיאו של מארק ספיץ לבתי ספר ב-100 יארד פרפר. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 1983 זכה מוראלס במדליית כסף במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה.
לראשונה קבע מוראלס שיא עולם חדש ב-100 מטר פרפר, 53.38 שניות, במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף ב-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.23 שניות כשהמנצח מיכאל גרוס קובע שיא עולם חדש בתוצאה של 53.08 שניות. בשלב המוקדמות קבע מוראלס שיא אולימפי חדש בתוצאה של 53.78 שניות. הוא זכה במדליית כסף נוספת במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.05 דקות אחרי השיאן העולמי אלכס באומן שקבע שיא עולמי חדש בתוצאה של 2:01.42 דקות. בנוסף הוא השתתף במשחה ל-200 מטר פרפר. בשלב המוקדמות הוא הציב שיא אולימפי חדש של 1:59.19 ובגמר סיים במקום הרביעי, בתוצאה של 1:57.75 דקות, אחרי ג'ון סיבן האוסטרלי שקבע שיא עולם חדש 1:57.04 דקות. השגו הגדול באותה אולימפיאדה היה זכייה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:39.30 דקות יחד עם ריק קארי, סטיב לנדקוויסט וראודי גיינס (זמנו היה 52.87 שניות ב"זינוק שליחים").
בשנת 1985 זכה מוראלס בשלוש מדליות זהב באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן ב-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.69 שניות, ב-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.04 דקות וב-4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:38.28 דקות.
בשנת 1986 במבחנים האמריקאיים לאליפות העולם, קבע מוראלס שיא עולם חדש ב-100 מטר פרפר, 52.84 שניות. שיא זה החזיק מעמד 9 שנים עד שנת 1995 ונישבר על ידי דניס פנקראטוב מרוסיה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה מוראלס בשתי מדליות זהב. המדליה הראשונה הייתה ב-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.54 שניות לפני בן ארצו מאט ביונדי (53.67 שניות). האלוף האולימפי גרוס סיים רק במקום הרביעי. המדליה השנייה הייתה במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.25 דקות לפני מערב גרמניה (3:42.26 דקות) וברית המועצות (3:42.63 דקות).
בשנת 1987 זכה מוראלס בשתי מדליות זהב באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריסביין, אוסטרליה במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.37 שניות ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.73 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.31 דקות. אכזבה גדולה נפלה בחיקו של מוראלס כשלא הצליח להתברג לנבחרת השחייה לאולימפיאדת סיאול (1988). הוא החליט לפרוש משחייה תחרותית, אך רק באופן זמני. שלוש שנים מאוחר יותר בשנת 1991 הוא חזר להתאמן למשחקים האולימפיים הבאים.
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה מוראלס כ"זקן השבט", השחיין המבוגר בנבחרת והקפטן, לרגעי השיא הגדולים בקריירה שלו. הוא זכה בשתי מדליות זהב אולימפיות, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.32 שניות, לפני ראפאל סצ'וקאלה מפולין (53.35 שניות) והאלוף האולימפי היוצא אנתוני נסטי מסורינאם (53.41 שניות). ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, הרביעייה האמריקאית השוותה את השיא העולמי מסיאול 3:36.93 דקות, יחד עם ג'ף ראוס שקבע שיא עולם חדש כשחיין ראשון במשחה ל-100 מטר גב 53.86 שניות, נלסון דיבל וג'ון אולסן, לפני המשלחת המאוחדת (3:38.56 דקות) וקנדה (3:39.66 דקות) ובכך היה לשחיין המבוגר ביותר שזכה במדליית זהב אולימפית.
בשנת 1998 החל מוראלס לכהן כמאמן הראשי של נבחרת הנשים באוניברסיטת סן חוזה.
מגן דוד
מגן דוד (בתו מחשב: ✡) הוא הקסגרמה (כוכב בעל שישה קודקודים) שבו מונחים שני משולשים שווי צלעות זה על זה ויוצרים מבנה של שישה משולשים שווי צלעות המחוברים לצלעות משושה משוכלל.
הסמל כצורה דקורטיבית או מאגית שימש בתקופות קדומות בתרבויות שונות. הסמל נפוץ בהינדואיזם. במאות השנים האחרונות הוא הפך לסמל יהודי מובהק לצד הסמלים העתיקים (מנורה, שופר ועוד). הסמל אומץ על ידי התנועה הציונית, כך שבמרכזו של דגל מדינת ישראל מופיע מגן דוד.
מקור הסמל
המגן דוד נוצר כאשר דוד המלך שם על מגנו את ד|האות ד' (שבעברית העתיקה נראית כמשולש) פעמיים על מגני צבאו במהלך כיבושיו
ביהדות
ביהדות, הסמל הופיע במספר בתי כנסת עתיקים בארץ ישראל בתקופת בית שני ואחריה, אך נראה שללא כל משמעות מיוחדת, שכן הוא הופיע לצד צורות נוספות כדוגמת הפנטגרם (כוכב בעל חמישה קודקודים) וצלב הקרס, ולא בין הסמלים היהודיים המובהקים של התקופה ההלניסטית.
חוקר הקבלה גרשם שלום קבע בספרו "מגן דוד, תולדותיו של סמל" כי המגן דוד אינו סמל יהודי ולא נזכר כלל במקורות יהודיים גם בזוהר ובכתבי האר"י ונספח ליהדות במאה ה-19, הוא חולק על קביעתו של הרב משה גסטר כי המגן דוד שימש כסמל משיחי על ידי רבי עקיבא במלחמות בר כוכבא, לדבריו, השימוש במגן דוד הגיע ליהדות מהאסלאם (חותם שלמה) לצורך חותמת מאגית בקבלה מעשית. בימי הבינים המקובלים המעשיים היו משתמשים ב"חותמות" איורים גרפיים לצורך הגנה מרוחות ומזיקים. בין הספרים בקבלה מעשית הם "האלף-בית של המלאך מטטרון", שנתחבר בתקופת הגאונים ובספר רזיאל המלאך מסביבות המאה ה-12. כך גם סובר הרב משה פינשטיין כי אין לצורת מגן דוד מקור, ומשער שהצורה מסמלת ביטחון בה'. כמו כן כתב הרב יוסף משאש שאין לצורת מגן דוד מקור בש"ס או במדרש אלא זה בא מהתנועה הציונית.
בספרו של החכם הקראי יהודה בן אליהו הדסי במאה ה-12 "אשכול הכופר", בפרק רמ"ב מופיע אזכור של מגן דוד תוך שהוא מתאר את המזוזה הרבנית . אולם בגוף החיבור לא נזכר במפורש "מגן דוד" אלא השאיר המדפיס רווח חלק, וייתכן ותוספת המילים המוסגרות "הנקרא מגן דוד" הם מאוחרות מהמעתיק כלב אפנדופולו
קהילת יהודי פראג הייתה זו שהפכה את מגן הדוד לסמל יהודי מובהק. בשנת 1354 העניק הקיסר קארל הרביעי ליהודי פראג את הזכות להרים דגל והם בחרו בסמל של מגן דוד. שימוש נפוץ במגיני דוד לזיהוי יהודים מופיע לראשונה בציורים מתקופת שלטונו של רודולף השני בפראג. מהמאה ה-19 נפוץ הסמל מגן דוד גם בחותמות של יהודים ועל פרוכות של ארונות קודש, ובהמשך הפך לסמל המזוהה עם היהדות ועם מדינת ישראל. בשנת 1860 הוצב על בית כנסת בקלן מגן דוד ענק בגובה 158 רגל. בשנת 1879 כינסו הרוסים אספת רבנים גדולה בסנקט פטרבורג, והציגו לפניהם שבע שאלות בעיקרי היהדות. אחת מהן הייתה על משמעותו של סמל המגן דוד. בשנים הבאות אימצו מספר גופים יהודיים וציוניים את מגן דוד כסמלם או ששילבו אותו בתוך סמלם. תנועת ביל"ו שילבה את ה"מגן דוד" בתוך החותם שלה, תנועת הסטודנטים היהודים אחוות ציון הדפיסה מגן דוד על מסמכיה ומועדון הספורט הכח וינה שילב אותו בסמלו.
לעומת זאת, רבים שללו כל משמעות דתית ורוחנית בצורת המגן-דוד, והתנגדו לציור והצבת הצורה, בפרט לצד חפצי קדושה. כך יהודה לייב גורדון מבקר הן את המשכילים והן את מתנגדיהם על הצבת מגן דוד וטען כי "אין לתמונת 'מגן דוד' שום קדוּשה ושום סימן של ממש לא בדת ישׂראל ולא בקורות ימיו". יהודה אידל שרשבסקי כותב בשנת 1861: "נהגו העם לעשות תמונה משולש נעוץ במשולש ויכנוה בשם "מגן דוד" והתמונה הזאת זכתה לכבוד גדול, עד אשר פשט המנהג בכל הקהלות לציירה לתפרה ולרקמה על כל דבר נכבד וחשוב [...] המנהג הזה הוא מנהג הדיוטות [...] ראוי לבטלו אם מצד עצמו ואם מצד שלא לחקות את המינים."
בשואה הנאצים כפו על יהודים לענוד טלאי, מגן דוד מבד צהוב ובמרכזו המילה "יהודי" בשפה המקומית. מטרתו הייתה להבדיל את היהודים מהאוכלוסייה המקומית ולשמש כאות קלון. בעת שהוכרז חרם על חנויות יהודיות בגרמניה הנאצית, סימנו פעילים נאצים חנויות של יהודים במגני דוד. מנגד, ראו בארצות הברית ובבריטניה במגן דוד סמל יהודי המקביל לסמל הצלב הנוצרי. לפיכך שרטטו או פיסלו מגן דוד על קברים של חיילים יהודים שנהרגו בשורות צבאות בעלות הברית, בדומה לאופן שבו מסמנים צלב על קברים נוצריים. מגן דוד צהוב על רקע שני פסי תכלת ופס לבן ביניהם שימש כסמל הבריגדה היהודית בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. ייתכן שכוונת מעצבי הסמל הייתה להפוך את "הטלאי הצהוב" למושא גאווה. בעת הדיונים על בחירת דגל למדינת ישראל היו הצעות לשנות את צבע המגן-דוד לצהוב כזכר לשואה.
במדינת ישראל והתנועה הציונית
לפי הצעת דוד וולפסון, אימץ הקונגרס הציוני הראשון בשנת 1897 דגל שבמרכזו מגן דוד כחול כדגל התנועה הציונית. לימים דגל זה הפך לדגלה של מדינת ישראל. הרצל, שעמד בראש התנועה הציונית הציע בספרו מדינת היהודים דגל לבן שבמרכזו מגן דוד, בתוכו ציור אריה ומסביבו שבעה כוכבי זהב, המסמלים את שבע שעות העבודה במדינה אליה הוא חותר. מקס בודנהיימר הציע לקשט את הדגל בשנים עשר כוכבים כסמל לשנים עשר השבטים, אך הרצל דחה את ההצעה באומרו ששנים עשר השבטים כבר רמוזים במגן דוד עצמו בשתים עשרה הנקודות שעליו. מאז אותה שנה התקבל הנוהג לשלב את מגן דוד בסמלי אגודות ציוניות ובמסמכים וקבלות של התנועה הציונית.
לאחר הקמת מדינת ישראל, הוחלט לאמץ את דגל התנועה הציונית, שבמרכזו מגן דוד כחול, כדגל מדינת ישראל. נשקלו גם הצעות אחרות, בין היתר לכלול בעיצוב את שבעת כוכבי הזהב של הרצל, אולם הוועדה שדנה בנושא הדגישה שכוכבי הזהב צריכים להיות בעל שישה קודקודים, כדי שידמו למגני דוד. מועצת המדינה הזמנית קיבלה את החלטת ועדת הסמל והדגל, ואישרה אותה ב-28 באוקטובר 1948. כך הפך מגן דוד כחול לסמל המזוהה עם מדינת ישראל. האזרחים הערבים במדינה טוענים שאין הם יכולים להזדהות עם דגל שמורכב כולו מסמלים יהודיים - מגן דוד, ודוגמת פסים המזכירה טלית, אם כי סמל זה מוכר היטב גם בתרבות המוסלמית. אנשי נטורי קרתא הפסיקו להשתמש במגן דוד בטענה שהוא מסמל את המדינה הציונית.
בשנת 1930 הוקם בתל אביב ארגון יהודי לעזרה ראשונה בדומה לארגוני העזרה הרפואית הצלב האדום והסהר האדום הקיימים ברחבי העולם. מגן דוד אדום נבחר כסמלו וכשמו של הארגון, משום שמגן דוד נתפס כסמל המקביל לצלב בנצרות ולסהר באסלאם. הוועד הבינלאומי של הצלב האדום והסהר האדום טוען כי סמליו לא נוצרו לפי מסורות דתיות, אלא מדובר בדגלי שווייץ וטורקיה בהיפוך צבעים. בשנת 1950 קיבל מגן דוד אדום הכרה רשמית של מדינת ישראל, אך הארגון לא זכה להכרה בינלאומית כיוון שהוועד הבינלאומי לא היה מוכן להכיר במגן דוד אדום כסמל נוסף של הארגון הבינלאומי. בסוף 2005 הוחלט ב"וועד הבינלאומי" שכל מדינה שלא רואה לנכון להשתמש בצלב או בסהר, תוכל להשתמש בסמל של מעוין אדום ("הקריסטל האדום"), או בסמל מקומי הנתון בתוך המעוין האדום. לפיכך הסכים הוועד הבינלאומי לקבל לשורותיו את הארגון הישראלי, אך התנה את הדבר בכך שסמל מגן דוד אדום יהיה בשימוש מקומי בלבד, ואילו בפורומים בינלאומיים הוא יהיה נתון בתוך מעוין אדום. גם בעמותה המקבילה, איחוד הצלה, מופיע מגן דוד במרכז הסמל שלה.
השקפות שונות לגבי משמעות הסמל
יש פרשנים הטוענים כי הפרח שושן צחור שמורכב משישה עלי גביע בצורה של מגן דוד, הוא למעשה השושנה של שיר השירים הרומזת לעם ישראל.
יש שראו במגן דוד שילוב בין היסוד השמימי ששואף לארץ (המשולש שקודקודו פונה כלפי מטה), לעומת היסוד הארצי ששואף השמימה (המשולש שקודקודו פונה כלפי מעלה). יש הוגי דעות שאמרו שהמגן דוד עם שישה קצוות מסמל את השליטה השמימית על ד' רוחות העולם ולמעלה ולמטה.
הפילוסוף היהודי פרנץ רוזנצוויג נתן פירוש ייחודי למגן דוד, על שני המשולשים המרכיבים אותו. לשיטתו, שלושת קודקודי המשולש הבסיסי הם כנגד שלושת מוקדי המחשבה הפילוסופית בעולם - אלוהים, אדם, עולם. שלושת קודקודי המשולש השני מסמלים את היחסים בין קודקודי המשולש הראשון, שהם שלושת עקרונות היסוד של היהדות על פיו: בריאה (היחס בין אלוהים והעולם), התגלות (היחס בין אלוהים והאדם) וגאולה (היחס בין האדם והעולם). לצורה הנוצרת קורא רוזנצוויג "כוכב הגאולה", ומכאן נובע שם ספרו.
מסורת נוספת היא שמקור המגן דוד הוא בעצם חתימתו של דוד המלך: האות ד בכתב עברי עתיק נראית כמו משולש, ומגן דוד מורכב משני משולשים, אחד על השני.
הסופר ש.ב נפתלי הביא במאמרו אורייתא הקב"ה וישראל חד הוא: "והחוט המשולש לא במהרה ינתק", הוי אומר המשולש התחתון חודו כלפי מעלה והוא הקב"ה והזויות התחתונות הם אורייתא וישראל אם פונים הם אל ה' כמים הפנים אל הפנים מביט הכי גם המשולש העליון ונוצרת הצטלבות והוא שכתוב 'חד הוא'. עוד פירוש מעניין לצורתו של המגן דוד הוא: שצורתו של מגן דוד דומה לכתרו של הרימון.
בתרבויות אחרות
צורתו של מגן הדוד הופיעה בתרבויות המזרח הרחוק לפני אלפי שנים, והיא משמשת בתרבויות המזרח עד היום, בהודו משמש הסמל עוד מהתקופה שלפני הספירה הנוצרית וניתן לראותו גם על מקדשים עתיקים וגם בשימוש יום-יומי. לעיתים קרובות מופיע מגן דוד בסמיכות לצלב הקרס. בבודהיזם משמש הסמל כעזר למדיטציה ואמצעי להשגת תחושת שקט והרמוניה. בהינדואיזם הוא סמלה של האלה לקשמי, אילת המזל והשפע החומרי. לעיתים הסמל הוא בצורת סרי יאנטרה (כלי להתעשרות ולהצלחה), הוא הסמל של האלה טריפורה סונדרי, הסמל מורכב מ-9 משולשים, חמישה הפונים כלפי מטה וארבעה כלפי מעלה, היוצרים צורה הנראית דומה למגן דוד. ביוגה ההודית, הסימן של הצ'אקרה הרביעית, צ'אקרת הלב, הוא מגן דוד.
באסלאם קיים שימוש נרחב בסמל ההקסגרמה שם מכונה בשם "חותם שלמה". הקרבה למינוח מגן דוד מעידה כפי הנראה על מסורות קרובות הנוגעות במקור השימוש בסמל זה בקרב שתי הדתות. הסמל מופיע באמנות המוסלמית החל מהמאה ה-12, כולל על מטבעות מהתקופה האיובית. השימוש במגן דוד בעיטורים המוסלמיים רווח מאוד בתקופות המאוחרות יותר ובתקופה העות'מאנית היה נפוץ מאוד. שרידים לעיטורים אלו בישראל ניתן למצוא גם בחומת ירושלים העות'מאנית, כמו על משקוף שער האשפות. דגל הח'ליף של מרוקו כלל את הקסגרמה כביטוי של "חותם שלמה", סמל ירוק על רקע אדום. הכוכב הוחלף ב-1945 לפנטגרם (גרסת כוכב בעלת חמישה קודקודים בלבד) המופיע בדגל מרוקו. כן מופיע הסמל במסגדים רבים בעולם. עם הפיכתו של ההקסגרמה לסמלה המובהק של התנועה הציונית, חלה ירידה בשימוש בסמל זה באסלאם.
שימושים בסמל בדגלי עמים אחרים
סמל ההקסגרמה הופיע גם על דגל אתיופיה עד 1996, ובמרכזו נוסף עיגול כחול ובו הסמל בצבע צהוב.
על הדגל הישן של צפון אירלנד מופיע כוכב בעל שישה קודקודים הדומה למגן דוד, ובתוכו יד אדומה ("היד האדומה של אלסטר"). הדגל מקובל בקרב היוניוניסטים (תומכי האיחוד עם בריטניה). המסומן של מגן הדוד אינו ברור, ייתכן שזהו רמז למלוכנות וקשר לבית דוד, הסבר אחר הוא ששת קודקודי הכוכב מסמלים את ששת מחוזות צפון אירלנד.
במרכז דגל בורונדי מופיעים שלושה כוכבים בני שישה קודקודים, כל אחד מהם אדום עם שוליים ירוקים.
בעבר הופיע כוכב בן שישה קודקודים בצבע אדום בדגל של נסיכות ג'נדאראואולו (Candaroğlu), אחת הנסיכויות הבייליקיות שהתקיימה באנטוליה בין השנים 1292–1461, ובדגל של נסיכות קאראמאן, נסיכות אנטולית נוספת שהתקיימה בשנים 1237–1486. דגל זה גם היה דומה בצבעיו לדגל הישראלי בן ימינו.
מתמטיקה
מגן דוד הוא אחת מהצורות השימושיות בהיכרות ראשונה של תלמידים בבית הספר היסודי ובבית הספר התיכון עם כללי הגאומטריה והטריגונומטריה, ומאפשר בקלות להדגים אלמנטים כגון דמיון משולשים, חפיפת משולשים, יחסים בין זוויות וצלעות. במרחב אוקלידי ניתן להגדיר מגן דוד כללי כשני משולשים שווי צלעות חופפים, שצלעו של כל אחד מהם חוצה שתי צלעות של האחר, כך שהשטח המשותף הוא משושה משוכלל. בנוסף, מגן דוד הוא הכיכוב היחיד של משושה והכיכוב היחיד של תמניון הוא מגן-דוד תלת־ממדי, המורכב משתי פירמידות משולשות.
מספר תרגילי גאומטריה קלאסיים מבוססים על תכונות אלמנטריות של מגני דוד משוכללים: חלוקה של כל אחת מצלעות המשולשים הגדולים לשלושה חלקים שווים, וקיום שתי זוויות בלבד: 60 מעלות ו-120 מעלות. תרגיל בסיסי בטריגונומטריה מתייחס ליחס הגדלים בין מגן דוד החסום במגן דוד, ובין המגן דוד החוסם אותו; זאת כהכנה לתרגילים מורכבים יותר של משולש החסום במעגל. לפתרון התרגיל נדרשים רק שלושה משפטים טריגונומטריים: יחס בין צלעות במשולשים דומים מעידה על יחס בין המשולשים, משפט פיתגורס ומשפט הצלע מול זווית 30 מעלות במשולש ישר-זווית.
בפרקטל "פתית השלג של קוך" מתקבל מגן דוד בשלב השני.
חבילה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרס הרברנד
פרס הרברנד עבור תרומה ייחודית לחשיבה אוטומטית (באנגלית: Herbrand Award) הוא פרס המוענק על ידי Conference on Automated Deduction (.CADE inc). הפרס ניתן לאדם או קבוצה עבור תרומה חשובה להוכחת משפט אוטומטיות. הפרס נקרא על שם המדען הצרפתי ז'אק הרברנד ומוענק בכנס CADE או IJCAR. גובה הפרס המוענק הוא כאלף דולרים אמריקנים. הפרס מוענק לאחר הצבעה של נאמני CADE וזוכי העבר.
פורד מודל S
פורד מודל S (באנגלית: Ford Model S) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת "Touring car"  בסגנון גוף "Phaeton body"  מתוצרת יצרנית הרכב פורד האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1907–1909.
דגם "פורד מודל S" דמה חיצונית לדגם פורד מודל N.
יוברט לו יון
יוברט לו יון (1935 – 26 באפריל 2023) היה פרופסור מן המניין בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון עד צאתו לגמלאות בשנת 2005.
ביוגרפיה
לו יון נולד בבורמה ב-1935. ב-1961 הגיע לישראל כדי ללמוד בטכניון, אך בעקבות ההפיכה הצבאית בבורמה בשנת 1962, קיבל מעמד פליט בישראל, והשתקע בארץ. הוא קיבל תואר שני ב-1968. המשיך בלימודיו וקיבל תואר דוקטור. היה פרופסור בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון עד פרישתו לגמלאות בשנת 2005.
לצד פעילותו האקדמית, היה לו יון פעיל במשך שנים רבות בארגוני חברה אזרחית, ובין היתר נמנה עם מייסדי תנועת שמאל סוציאליסטי ישראלי ומרכז אדוה וכיהן בהנהלתו. סייע ל"אגודת ה-40" להכרה בכפרים הערביים הלא מוכרים בישראל.
נחשב לחלוץ החוקרים הביקורתיים בתחום "האידאולוגיה של התכנון" בישראל. במחקריו יצא בחריפות נגד הכוח העצום הניתן לתכנון הממוסד בארץ, וספציפית נגד חוק התכנון והבנייה.
היה נשוי לחוה. לבני הזוג, שהתגוררו בקריית טבעון, שתי בנות. נפטר ב-26 באפריל 2023 והובא לקבורה בבית הקברות "מנוחה נכונה" בקריית טבעון.
נקודת רסקיו
נקודת רסקיו (באנגלית: Rescue Point; מילולית: נקודת ההצלה) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בקצה הצפוני של חצי האי נוביל בצפון האי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי כף
חצי האי נוביל (ובמסגרתו גם נקודת רסקיו) מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946 (הקיץ האוסטרלי) במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
מטוס PBM מארינר, אשר ערך טיסת חקר במסגרת מבצע קפיצה לגובה (בפיקודו של לוטננט ראלף פ. לבלנק (Ralph P. LeBlanc), מחיל המילואים של צי ארצות הברית), התרסק 15 קילומטרים דרומית לכף הקרויה כיום כף לבלנק, ב-30 בדצמבר 1946. שישה אנשי צוות מתוך תשעה שרדו את ההתרסקות. הם חולצו ב-12 בינואר 1947 על ידי לוטננט קומנדר ג'ון ד. האוול (John D. Howell) אשר הנחית מטוס PBM בים בסמוך לקצה המערבי של חצי האי נוביל. הנקודה נקראת "נקודת רסקיו" (באנגלית: Rescue Point; מילולית: נקודת החילוץ), מאחר ששם חילצו את השורדים.
דוטסי באוש
דוטסי באוש (באנגלית: Dotsie Bausch; 6 במרץ 1973) היא רוכבת אופניים אמריקאית לשעבר ופעילה טבעונית לזכויות בעלי חיים. זוכת מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012), שיאנית עולם ברדיפה קבוצתית ל-3000 מטר (2010), 7 פעמים אלופת ארצות הברית ופעמיים אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים.
קריירה ספורטיבית
באוש גדלה בלואיוויל שבקנטקי. בשנות התשעים, עסקה בדוגמנות בניו יורק, לקתה באנורקסיה, צרכה קוקאין וניצבה בפני סכנת חיים כשהגיעה למשקל של 45 ק"ג (גובה 175 ס"מ). בשנת 1998, בגיל 26, החלה לעסוק ברכיבת הרים במסגרת טיפולי החלמה והבריאה לחלוטין. בשנת 2002, הצטרפה לנבחרת הלאומית של ארצות הברית לרכיבת אופניים. בשנת 2007 החלה לרכוב במרוץ אופני מסלול, זכתה בשתי אליפויות לאומיות לרכיבה בארצות הברית, ובמדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים. בשנת 2008, זכתה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים. בשנת 2009, זכתה במדליית כסף בגביע העולם במרוץ אופניים. בשנת 2010, זכתה באליפות המשחקים הפאן-אמריקאיים במסגרתם קבעה שיא עולם חדש במרוץ רדיפה קבוצתית למקצה 3000 מטר עם תוצאת זמן של 3:19.569 דקות. באותה השנה זכתה גם במדליית כסף בגביע העולם במרוץ אופניים. בשנת 2011, זכתה במדליית ארד בגביע העולם ובמדליית כסף באליפות העולם במרוץ אופני מסלול ברדיפה קבוצתית ל-3000 מטר. בשנת 2012, זכתה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון במרוץ 3000 מטר ברדיפה קבוצתית, וקבעה שיא אמריקאי בתוצאת זמן של 3:16.853 דקות. כזוכה בת 39.5, באוש הייתה לספורטאית המבוגרת ביותר בענף מרוץ אופני מסלול לזכות במדליה אולימפית.
פעילות
בשנת 2009 לערך אימצה אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר, ומאז עוסקת בפעילות לקידום טבעונות וזכויות בעלי חיים. באוש ייסדה את הארגון Compassion Champs להעלאת מודעות בנושא זה, היא פועלת בארגוני זכויות בעלי חיים נוספים כגון Mercy for Animals והליגה ההומאנית, מרצה ומשתתפת בקמפיינים בנושא זכויות בעלי חיים. בשנת 2018, השתתפה בסרט הדוקומנטרי Game Changers העוסק בספורטאי עלית טבעונים.
בשנת 2012, נבחרה לשגרירה הלאומית של האגודה הלאומית להפרעות אכילה, והיא מרצה בנושא התמודדות עם הפרעות אכילה. בשנת 2015, כיכבה בסרט הדוקומנטרי Personal Gold שעקב אחר ארבע ספורטאיות אנדרדוג אמריקאיות שהפכו לתקווה האמריקאית עבור זכייה במדליה אולימפית.
לאחר שפרשה מספורט תחרותי, החלה לשמש כפרשנית ספורט ב-NBC Sports Network, ובנוסף הקימה עם בעלה את חברת 'Bausch Haus Inc' העוסקת בטכנולוגיית ספורט.
באוש מתגוררת באירוויין שבקליפורניה, נשואה ומגדירה עצמה אל הורית.
SEG פלאזה
מגדל SEG פלאזה (בסינית: 赛格广场) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין. המגדל שבנייתו הושלמה בשנת 2000 מתנשא לגובה של 291.6 מטרים (957 רגל) לא כולל האנטנות, ולגובה כולל של 355.8 מטרים. ובו 71 קומות עיליות ו-4 קומות תת-קרקעיות.
הבניין הוא החמישי בגובהו בשנג'ן.
בתוך הבניין, שבו ממוקם המטה המרכזי של חברת SEG, מוקדשות כעשר קומות לשוק מוצרי אלקטרוניקה גדול.
ב-18 במאי 2021 נסגר הבניין לקהל עקב רעידות לא מוסברות של המבנה, בשעה שהבניין התנדנד לא נרשמו רוחות חריגות או רעשי אדמה בסביבת המגדל. מומחים שיערו שהגורם לרעידות היו שינויי טמפרטורה קיצוניים במהלך היום אך העריכו שלשלד המבנה לא נגרם נזק.
למחרת, ב-19 במאי בשעה דומה (13:00 שעון מקומי) רעד הבניין שוב. ב-21 במאי פורסם כי הוחלט לסגור את הבניין לצורך בדיקה מקיפה.
קאזה מילה
קאזה מילה (בקטלאנית: Casa Milà), המכונה גם לה פדררה (La Pedrera - "המחצבה"), הוא בית מגורים באזור אישמפלה (אזור "ההרחבה") בברצלונה שבספרד. בית ייחודי זה, הממוקם בשדרות גראסיה 92, נבנה על ידי האדריכל אנטוני גאודי בסגנון המודרניסטה בין השנים 1906-1910. הוא הוקם עבור פרה מילה אי קאמפס (Pere Milà i Camps) שעל שמו הוא קרוי. בשנת 1969 הוכרז המבנה כמונומנט לאומי, וב-1984 הכריז עליו ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
המבנה
גאודי הקים את המבנה בסגנונו האופייני, תוך שימוש בקווים גאומטריים פשוטים, והמאפיין העיקרי של הבית הוא שאין בו קווים ישרים. המבנה המתעקל מזכיר גלי ים או דיונת חול, והוא נישא לגובה שש קומות ומקיף שתי חצרות פנימיות - האחת עגולה והאחרת אליפטית. כל חזיתו של המבנה עשויה אבן גיר למעט חלקה העליון, המשלב אריחים לבנים היוצרים דימוי של הר מושלג. על הגג פתחים גדולים המהווים את מוצאם של גרמי המדרגות המובילים אליו, והם מעוטרים בפיסות אבנים בצורת צלבים הפונים לארבעה כיוונים. הארובות מצופות באריחי קרמיקה, והן מזכירות ראשי לוחמים חבושי קסדות. הגג נתמך בשורה של קשתות פרבוליות.
מעקות הברזל במרפסות מזכירים צמחים מטפסים בינות לסלעים או אצות-ים. בחזית שער גדול ועל המשקוף שמעליו רשום המשפט הראשון מתפילת אווה מריה: "Ave Maria gratia plena, Dominus tecum" ("הו, מריה מלאת החסד, אדוני עִמך"). גאודי תכנן להעניק לחזית משמעות דתית עמוקה ולהציב בה פסלים בגובה של ארבעה מטרים של הבתולה ושל המלאכים גבריאל ומיכאל משני צדדיה, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל. פרטים אחרים בבניין כוללים סימבוליסטיקה של הבונים החופשיים, שגאודי נמנה עם חבריהם. העיטורים הפנימיים מחקים סביבה ימית וכוללים תקרות המעוצבות כך שיזכירו את גלי הים, ועיטורים בדמות תמנונים, קונכיות וצמחייה ימית.
צ'ארלס דרו
צ'ארלס ריצ'רד דרו (3 ביוני 1904 - 1 באפריל 1950) היה רופא, חוקר ומנתח אמריקאי. ידוע בעיקר בתרומתו ובפיתוחיו בתחום עירויי הדם, שהצילו את חייהם של אלפי בני אדם.
קאזה מילה
היסטוריה והשפעה
הקמת המבנה התעכבה בשל חריגות מאישורי הבנייה העירוניים ובשל מחלוקות בין גאודי לבין בעל הבית בעניין העיצוב הפנימי. יחסיהם הורעו, וגאודי עזב את הפרויקט ב-1909. בעת בנייתו לעגו תושבי ברצלונה למבנה וכינו אותו "המחצבה", כינוי שדבק בו עד היום. במשך השנים שופץ פנים המבנה והותאם לצורכי דייריו המשתנים, בהם גם חברות שהקימו בו משרדים. כל עיצוב הפנים המקורי של גאודי אבד למעשה, אך הקומה הרביעית שוחזרה והיא פתוחה למבקרים. עליית הגג של המבנה משמשת כמוזיאון לתולדות הסגנון האדריכלי של גאודי, וגם אזור האחסון פתוח לקהל הרחב. יתר קומות המבנה משמשות למגורים.
צ'ארלס דרו
חייו והשכלתו
דרו נולד ב-3 ביוני 1904 למשפחה אפרו-אמריקאית ממעמד הביניים בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית. אביו, ריצ'רד, עסק בייצור שטיחים, ואמו, נורה, השתכרה כמורה. יחד עם שלושת אחיו, גדל והתחנך בשכונה מעורבת. החל לעבוד כבר בגיל 12 בתור מחלק עיתונים, וכשנה לאחר מכן כבר עבדו תחתיו שישה עובדים נוספים. במהלך שנות לימודיו בבית הספר עבד במספר עבודות נוספות, ביניהן מציל בבריכת שחייה ופועל בניין. דרו הצעיר הפך במהרה לאתלט מצטיין, ואף זכה במספר פרסים בתחום. במהלך חייו המוקדמים לא הביע כל עניין בתחום הרפואה. בשנת 1920 נפטרה אחת מאחיותיו, אלזי, כתוצאה מסיבוך של מחלת השחפת.
קאזה מילה
היסטוריה והשפעה
המבנה העניק השראה למבנים נוספים שתוכננו במאה ה-20, ובהם מגדל איינשטיין שנבנה בשנת 1921 בפוטסדאם על ידי האדריכל אריך מנדלסון, הונדרטוואסר שבנה פרידנסרייך הונדרטוואסר בווינה, ו"הבית המשוגע" ברחוב הירקון בתל אביב, ששאב ממנו השראה באופן ישיר.
צ'ארלס דרו
חייו והשכלתו
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1922, החל ללמוד בקולג' במסצ'וסטס לאחר שזכה במלגה אתלטית. במהלך שנותיו בקולג' החל להתעניין לראשונה בתחומי הביולוגיה והרפואה. בשנת 1926 סיים את לימודיו בקולג' והחל לעבוד כמדריך לביולוגיה וכמנהל אתלטי בקולג' בבולטימור שבמרילנד. כשנתיים לאחר מכן התקבל לפקולטה לרפואה באוניברסיטת מק'גיל שבמונטריאול, קנדה. בשנת 1933 סיים את לימודיו האוניברסיטאיים בהצטיינות והחל בהתמחות מעשית בבית חולים. במהלך ההתמחות, שנמשכה כשנתיים, עסק רבות במחקר, בעיקר בניסיון לפיתוח שיטה לטיפול בהלם באמצעות מתן נוזלים שונים. עיסוקו הממושך בתחום זה הוא שהקנה לא את בקיאותו הרבה בתחום עירוי הדם שבו יעסוק בהמשך חייו. החל משנת 1936 ועד למותו בשנת 1950 עסק דרו בעיקר בהוראה ובמחקר במוסדות אקדמיים שונים, ובשנת 1940 אף הפך לאפרו-אמריקאי הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה.
פיתוחיו בתחום עירויי הדם
בשנת 1940, לפני הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ולאחר שסיים את לימודי הדוקטורט, גויס דרו לפרויקט "דם לבריטניה" ("Blood for Britain"), פרויקט שמטרתו הייתה פיתוח שיטות חדשניות לאחסון, שימור והפקת דם לעירוי לחיילי בריטניה. במסגרת עבודתו בפרויקט הגה מספר רעיונות מהפכניים בתחום עירויי הדם בפרט ובעולם הרפואה בכלל. דרו הקים מספר מוקדים בהם יכלו אזרחים לתרום דם, והיה ממפתחי הטכנולוגיה הנחוצה לשינוע התרומות ברכבים ייעודיים שכונו "Bloodmobiles" (בתרגום חופשי: "ניידות דם"). דרו הסיק גם שמרכיביו השונים של הדם, ביניהם פלזמת הדם ותאי הדם, ניתנים להפרדה ואחסון בנפרד בצורות שונות. נוסף על אלו, פיתח שיטה חדשנית לשימור תרומות הדם, ובכך סלל למעשה את הדרך להקמתם של בנקי הדם הראשונים.
אמל-מרדוך
אָמֵל מְרדוך או אָמֵל מְרֹדַךְ או בכינויו המקראי אֱוִיל מְרֹדַךְ, היה בנו ויורשו של נבוכדנצר השני. כיהן כמלך בבל, מחודש אלול בשנת 562 לפנה"ס עד חודש תשרי בשנת 560 לפנה"ס, אז נרצח בידי גיסו נרגל שראצר שמלך תחתיו.
דמותו במקרא
כינויו המקראי אויל מרודך, משמעותו איש-מרדוך awīl-Marduk, נחשב למלך סבלן כלפי העמים הכבושים אשר היו בחסותו, יותר מאשר אביו. מעשיו הציתו מחדש את תקוות גולי יהודה לחידוש מלכות בית דוד, אשר הנצר האחרון שלה היה יהויכין בן יהויקים, שישב בכלא הבבלי.
דאמריס מאשם
ליידי דאמריס מאשם (באנגלית: Damaris Cudworth Masham; 18 בינואר 1659 - 20 באפריל 1708) הייתה אחת הפילוסופיות האנגליות הראשונות במאה ה-17. היא כתבה שני חיבורים פילוסופיים חשובים, התכתבה עם הפילוסוף גוטפריד לייבניץ, ופרסמה ביוגרפיה של הפילוסוף ג'ון לוק, שהיה ידידה הקרוב. רק בשנים האחרונות היא זוכה להכרה כפילוסופית חשובה בזכות עצמה.
חייה
מאשם נולדה ב-1658, בתו של הפילוסוף האפלטוניסט רלף קדוורת, שהיה מנהל הכרייסט'ס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' אנגליה. הסביבה המלומדת בה גדלה מאשם איפשרה לה לרכוש השכלה מעבר למה שהיה מקובל עבור נשים באותה תקופה, אף על פי שאביה, אחד מגדולי המלומדים של התקופה, לא לימד אותה לטינית (שפה שלמדה לבד בגיל מאוחר יותר, בעידודו של לוק). היא אהבה לקרוא מגיל צעיר והשכלתה הכללית הייתה רחבה ומעמיקה.
ב-1682 פגשה את הפילוסוף ג'ון לוק, באמצעות מכר משותף. לוק התרשם מאוד מכישוריה הפילוסופיים והשכלתה, ובעקבות היכרותם, שהייתה כנראה מעבר למפגש אינטלקטואלי, הפכה דאמריס מאשם לאחת התומכות הגדולות בהגותו (ויש הטוענים שגם תרמה לה לא מעט). בין השניים נכתבו שירי-אהבה, וחליפת המכתבים ביניהם נמשכה שנים, בכל התקופה בה שהה לוק בהולנד. עם שובו לאנגליה בעקבות המהפכה המהוללת ב-1688, התארח בביתה באסקס, ולבסוף הפך לדייר קבע שם, לאחר מותו של בעלה.
ב-1685 נישאה לסיר פרנסיס מאשם, אציל כפרי אלמן עם 9 ילדים, וטיפלה במסירות בילדיו (אורח-חיים שעיכב את התפתחותה האינטלקטואלית והאקדמית). לזוג נולד ילד אחד.
כתבים
דאמריס מאשם פרסמה שני חיבורים פילוסופיים: הראשון (A Discourse Concerning the Love of God 1696), נכתב כתגובה למתקפה שניהלו תלמידיו של הפילוסוף מלבראנש כנגד האמפיריציזם של ג'ון לוק, והם בתגובה הקדישו לה חיבור חדש.
בספרה השני (Occasional Thoughts in Reference to a Vertuous or Christian Life 1705) הציגה מאשם את הטענה כי מושג ה"אלוהים" נוצר באמצעות השוואה של אידיאות אשר נגזרות מנתוני-החושים שלנו (בניגוד לעמדה הפילוסופית הרציונליסטית של מלבראנש ותלמידי דקארט, שראו בה אידיאה מולדת), תוך שהיא מוכיחה שליטה מעולה בארגומנטציה הלוקיאנית, ומסבירה כי "אלוהים הוא מושג הבנוי מהרבה אידיאות מורכבות" (Occasional Thoughts p.60).
תרומה
בכתביה דוחה מאשם את החיבור בין דת לבין מוסר, וטוענת בזכות מוסר טבעי-פרגמטי, מחוץ לשליטת הממסד הדתי – רק באמצעות החופש, ניתן להגיע לערכים. עמדתה ביחס לחינוך הייתה ליבראלית: היא טענה בזכות חינוך שווה לנשים, תוך הדגשת חשיבותן של אימהות ונשים בכלל, בהתפתחות המוסרית והחברתית של ילדים. עמדותיה בנושאי מוסר וחינוך נשים, השפיעו ללא ספק על הגותו של ידידה ג'ון לוק, ומאוחר יותר, על הנרטיב הפמיניסטי שהחל בדרישה לחנוך נשים, בעבודתה של מרי וולסטונקראפט.
פטר קולאר
פטר קולאר (בצ'כית: Petr Kolář; נולד ב-27 בספטמבר 1962) הוא דיפלומט צ'כי, אשר כיהן כשגריר ברוסיה בשנים 2010–2012. כיום הוא יועץ בכיר במשרד עורכי הדין סקוור פאטון בוגס בפראג.
ביוגרפיה
פלג קולאר נולד ב-27 בספטמבר 1962 בצ'סקה בודייוביצה, צ'כוסלובקיה. קולאר סיים את לימודיו באוניברסיטת קארל בפראג בשנת 1986 עם תארים בטכנולוגיית מידע, מדעי הספרייה ואתנוגרפיה. תחומי העניין שלו הם בפוליטיקה בינלאומית, ספורט, ספרות, היסטוריה ובאמנות יפה. קולאר נשוי ואב לשני ילדים.
קריירה דיפלומטית
משנת 1993 עבד במשרד החוץ הצ'כי, שם ניהל בשנים 1993–1995 את המחלקה ליחסי חוץ ממשלתיים ובשנה שלאחר מכן את המחלקה הטריטוריאלית השלישית – מזרח ודרום אירופה. בשנים 1996–1998 קולאר כיהן כשגריר צ'כיה בשוודיה, ובשנה שלאחר מכן היה יועץ לאינטגרציה האירופית והבלקן בלשכת נשיא הרפובליקה של צ'כיה.
בין השנים 1999–2003 שימש כשגריר צ'כיה באירלנד. מספטמבר עד אוקטובר 2005 כיהן כסגן שר החוץ של צ'כיה. ב-29 בנובמבר 2005 מונה לשגריר צ'כיה בארצות הברית, משרה בה כיהן עד 2010, ומ-2010 עד 2012 כיהן בתפקיד כשגריר צ'כיה ברוסיה.
עמדות פוליטיות
קולאר תיאר את המתנגדים הצ'כים לבניית המכ"ם האמריקני נגד טילים בצ'כיה כ"אידיוטים שימושיים" שנכנעו למסע הדיסאינפורמציה של רוסיה. הוא כינה את נשיא צ'כיה מילוש זמאן "סוס טרויאני" של רוסיה ובשנת 2016 שקל להתמודד נגדו בבחירות לנשיאות, ובסופו של דבר החליט שלא להתמודד במרץ 2017.
בפגישה עם סטודנטים בנובמבר 2015, קולאר פנה לאומה הרוסית: "למרות שהרוסים נראים כמונו, הם שונים. הם טוענים שהם תושבי אירו-אסיה ובעלי חשיבה שונה במקצת". איסלאמיזם מיליטנטי המקדם את חוק השריעה האסלאמי, שלדעת קולאר יש לו מעט מן המשותף עם האסלאם, תואר על ידי קולאר כ"מסוכן יותר מפאשיזם או קומוניזם" והביע תמיכה בפעולה הצבאית של נאט"ו ובעלות בריתה הערביות נגד המדינה האסלאמית.
קולאר מתח ביקורת על סין, שלדבריו שיקרה לגבי נתוני התחלואה במגפת הקורונה. לטענתו, מנכ"ל ארגון הבריאות העולמי לקח ללא ביקורת מידע מהרשויות הסיניות על המגפה ולכן ועליו להתפטר.
כנס מחולות העם בדליה
כינוס מחולות העם בדליה היה כינוס שנערך חמש פעמים בקיבוץ דליה, בין השנים 1944 ל־1968.
המשתתפים באירוע היו להקות ומחוללים, בעיקר מאנשי ההתיישבות העובדת ותנועות הנוער החלוציות. הכנס משך אליו אלפי צופים, שחזו בהופעות שנערכו בגבעות שליד הקיבוץ.
תולדות הכנסים
הכנס הראשון נערך בקיבוץ דליה לכבוד שנתו החמישית של הקיבוץ ולכבוד חג השבועות. אך בא גם לרומם את רוח חברי הקיבוץ לאור המצב הכלכלי הקשה והידיעות שהגיעו מאירופה על ממדיה של שואת העם היהודי. כנס זה נערך ביולי 1944 ביוזמתה של חברת הקיבוץ אילזה פלס ובסיוע המורה לריקוד גורית קדמן ואז הוחלט לקיימו כל שנתיים. אולם בשנת 1946 חל מועד הכינוס בסמוך לשבת השחורה והכינוס נדחה לשנה הבאה.
ערב הקמת המדינה, בשנת 1947, נערך הכנס השני. קיומו בשבת לווה במחאה חריפה של הרבנות הראשית על חילול השבת הכרוך בו. בכנס זה נתקבצו צעירים רבים, אנשי התנועה הקיבוצית וחברי הפלמ"ח. לימים הוגדר כנס זה כ"פגישת מחזור" של בני דור תש"ח, שרבים מהם לא שבו משדות הקרב. את הכנס הפיק חבר הקיבוץ עקיבא סטרוסטינצקי (שהפיק גם את הכינוסים ב-1958 וב-1968). אל הכינוס השני הגיעו גם נציגי UNSCOP שהציעו את תוכנית החלוקה בישראל, וראו בהופעתן של להקות ערביות בכינוס אפשרות לקשר יהודי-ערבי.
הכנס היה אירוע רב חשיבות בתקופת היישוב ובראשית שנות המדינה, כדוגמת אירועי העדלאידע והמכביה. לאחר מכן פחתה חשיבותו לאור השינויים שחלו בחברה הישראלית ובהם העלייה ההמונית, שמחולות העם לא היו בתחומי התעניינותה, וכן התרחקות הנוער העירוני מתחום המחול העממי.
הכנס השלישי, הראשון לאחר קום המדינה, נערך באוגוסט 1951, בימות החול ולא בשבת. אחריו נערכו עוד שני כנסים: האחד בשנת 1958, במסגרת חגיגות העשור למדינה, והשני והאחרון נערך בשנת 1968. בשנת 1963 סירב קיבוץ דליה לארח את הכנס והוא נערך בבית ברל.
פסטיבל המחולות של כרמיאל נחשב ל"יורש" של כנס המחולות בדליה.
הריקודים
כנס המחולות בדליה התקיים תחת הכותרת של מחולות עם, אולם בעיתונות היו שטענו שהכנס לא הציג מחולות עם, אלא ריקודים מומצאים שהוצגו כאילו הם "מחולות עם". למשל, במעריב כתב דן בן אמוץ:
תהלה רבינא כתבה בדבר:
שולמית בת-דורי הגיבה על הטענות:
גרנט האקט
גרנט ג'ורג' האקט, מדליה (OAM) (באנגלית: Grant George Hackett, OAM נולד ב-9 במאי 1980) הוא שחיין עבר אוסטרלי. היה פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (סידני 2000 ובאתונה 2004), השחיין הראשון בהיסטוריה שזכה 4 פעמים ברציפות בתואר אלוף עולם במשחה אחד (1500 מטר) ושיאן עולם לשעבר במשחים 200, 400, 800, 1500 ו-4X200 מטר חופשי. בעל 7 מדליות אולימפיות מהן 3 זהב, בעל 19 מדליות עולמיות (בריכה אולימפית) מהן 10 זהב ו-8 מדליות עולמיות (בריכת 25 מטר) מהן 7 זהב.
האקט הוא שיאן העולם הנוכחי (2022) במשחה ל-800 מטר חופשי (בריכת 25 מטר). נחשב לאחד השחיינים הגדולים בהיסטוריה למרחקים ארוכים.
ביוגרפיה
גרנט האקט נולד בסאות'פורט, גולד קוסט, קווינסלנד.
אלוף עולם ושיאן עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בגטבורג, שוודיה באפריל 1997 זכה האקט ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי (14:39.54 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר לחופשי בשיא עולם חדש של 7:02.74 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי (3:43.83 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכה האקט ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.27 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.30 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:13.25 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.72 דקות.
1998
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכה האקט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:51.70 דקות, לפני אמיליאנו ברמבילה מאיטליה (15:00.59 דקות) ודניאל קובלסקי בן ארצו (15:03.94 דקות) ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 7:12.48 דקות, לפני הולנד (7:16.77 דקות) ובריטניה (7:17.33 דקות). נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.44 דקות, אחרי איאן ת'ורפ בן ארצו (3:46.29 דקות) ולפני פול פאלמר מבריטניה (3:48.02 דקות).
שיא עולם ראשון
את שיאו העולמי האישי הראשון קבע האקט ב-27 בספטמבר 1998 באליפות אוסטרליה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפרת', במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:19.55 דקות.
1999
ב-23 במרץ 1999 באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בבריזביין, במסגרת משחה שליחים 4x200 מטר חופשי, כשחיין ראשון, שבר האקט את שיא העולם הוותיק, משנת 1989, של ג'ורג'ו למברטי מאיטליה במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.67 דקות, שיפור של שתי מאיות השנייה לשיא העולם הקודם (1:46.69 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר), שנערכה בהונג קונג באפריל 1999 זכה האקט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:35.01 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:32.87 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה באוגוסט 1999 זכה האקט ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:45.60 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:08.79 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.02 דקות אחרי ת'ורפ שקבע שיא עולם חדש (3:41.83 דקות). המשחה החזק שלו ל-800 מטר חופשי כלל לא נערך באותה תחרות.
2000
באולימפיאדת סידני (2000) זכה האקט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:48.33 דקות, לפני בן ארצו קירן פרקינס (14:53.59 דקות), שיאן העולם והאלוף האולימפי בשתי האולימפיאדות הקודמות (ברצלונה ואטלנטה) וכריס תומפסון מארצות הברית (14:56.81 דקות) ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:07.05 דקות, לפני ארצות הברית (7:12.64 דקות) והולנד (7:12.70 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום ה-7 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.22 דקות, המנצח ת'ורפ קבע שיא עולם חדש (3:40.59 דקות) ובמקום ה-8 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.46 דקות (בשלב חצי הגמר הוא היה רביעי לאחר ששחה את המשחה בזמן של 1:48.76 דקות) המנצח פיטר ואן דן הוחנבנד מהולנד קבע שיא עולם חדש (1:45.35 דקות).
2001
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה האקט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש (החזיק 10 שנים) של 14:34.56 דקות, לפני גרהם סמית' מבריטניה (14:58.94 דקות) ואלכסיי פיליפטס מרוסיה (15:01.43 דקות) ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש (7:04.66 דקות), לפני איטליה (7:10.86 דקות) וארצות הברית (7:13.69 דקות). בשתי מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:40.34 דקות, אחרי ת'ורפ שקבע שיא עולם חדש (7:39.16 דקות) ולפני סמית' (7:51.12 דקות) וכן במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.51 דקות, אחרי ת'ורפ שקבע שיא עולם חדש 3:40.17 דקות, ולפני ברמבילה (3:45.11 דקות).
באוגוסט 2001, שבוע לאחר אליפות העולם בשחייה, במסגרת אליפות אוסטרליה בשחייה (בריכת 25 מטר), שנערכה בפרת', קבע האקט שני שיאי עולם חדשים במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:25.28 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:10.10 דקות.
2002
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במוסקבה, רוסיה באפריל 2002 זכה האקט ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (3:38.29 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (14:33.94 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:00.36 דקות).
בתחרות "גראנד פרי" שנערכה בסידני (בריכת 25 מטר), ביולי 2002 קבע האקט שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.58 דקות.
2003
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכה האקט ב-5 מדליות, 3 מהן זהב. מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.82 דקות, לפני לארסן ג'נסן מארצות הברית (7:48.09 דקות) ואיגור צ'רבינסקי מאוקראינה (7:53.15 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:43.82 דקות, לפני צ'רבינסקי (15:01.04 דקות) ואריק ונדט מארצות הברית (15:01.28 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.58 דקות, לפני ארצות הברית (7:10.26 דקות) וגרמניה (7:14.02 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.17 דקות, אחרי ת'ורפ (3:42.58 דקות) ולפני דראגוס קומאן מרומניה (3:46.87 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.85 דקות, אחרי ת'ורפ (1:45.14 דקות) והוחנבאנד (1:46.43 דקות).
2007
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה האקט במדליית כסף אחת במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.43 דקות, אחרי טיי וואן פארק מקוריאה הדרומית (3:44.30 דקות) ולפני פרילוקוב (3:45:47 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום ה-6 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.39 דקות, כמנצח הוכתר פרזמיסלו סטאנצ'יק מפולין (7:47.91 דקות) לאחר שמלולי המנצח נפסל עקב אימרוץ ובמקום ה-7 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:59.59 דקות, המנצח היה מאתס סורימוביץ' מפולין 14:45.94 דקות.
2008
באליפות ויקטוריה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן, ביולי 2008 קבע האקט שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.42 דקות (שיא העולם הנוכחי).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה האקט בשתי מדליות. מדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:41.53 דקות ובכך לא הצליח לזכות פעם שלישית במשחה זה. המנצח במשחה זה היה מלולי (14:40.84 דקות) שחזר מהשהייה של 18 חודשים בשל אימרוץ ושלישי סיים ריאן קוקרן מקנדה (14:42.69 דקות). בשלב המוקדמות קבע האקט את הזמן המהיר בתחרות בשיא אולימפי חדש (14:38.92 דקות). שלב המוקדמות במשחה זה היה האיכותי ביותר בהיסטוריה של משחה זה ולא פחות מ-12 שחיינים שחו מתחת ל-15 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:04.98 דקות אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולמי חדש (6:58.56 דקות) ורוסיה (7:03.70 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום ה-6 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.84 דקות, המנצח היה טיי וואן (3:41.86 דקות).
בתום המשחקים הודיע האקט על פרישתו משחייה תחרותית.
2015, חזרה לתחרויות
לאחר פרישה של 6 שנים וחצי השתתף האקט במבחנים האוסטרליים לאליפות העולם וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי והבטיח את השתתפותו במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. באליפות עצמה שנערכה בקאזאן, רוסיה הוא זכה במדליית ארד במשחה השליחים לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
חייו האישיים
באפריל 2007 נישא האקט לזמרת האוסטרלית קנדיס אלי ובספטמבר 2009 נולדו להם תאומים בן ובת. ב-2013 הם התגרשו.
בפברואר 2017 דווח כי האקט סובל מהתמכרויות שונות וכעת מטופל בהתמכרות למשככי כאב. לאחר שאביו לא הצליח להשתלט עליו, הזמין האב משטרה וזו עצרה אותו.
גביע העולם למועדונים 2007
גביע העולם למועדונים 2007 נערך בשנת 2007 ביפן מה-7 בדצמבר עד ה-16 בדצמבר, והוא גביע העולם למועדוני כדורגל הרביעי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה האיטלקית מילאן, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה ה-18 של מילאן בתואר בינלאומי, יותר מכל מועדון כדורגל אחר בעולם.