cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות באיטליה, 2022
בבחירות עם שיעור הצבעה נמוך, המדגמים צפו כי ברית המפלגות ששמה קואליציית הימין-מרכז תזכה ברוב המושבים. על פי תוצאות הבחירות, מפלגתה של ג'ורג'ה מלוני (האחים של איטליה) היא המפלגה הגדולה ביותר, ולפי ההסכם במסגרת קואליציית הימין-מרכז, המפלגה הגדולה ביותר בקואליציה תמנה את ראש הממשלה הבא, מה שהציב אותה כראש הממשלה. המפלגה הדמוקרטית הודתה בתבוסה זמן קצר לאחר המדגמים.
רקע
ב-21 בספטמבר 2020, על פי משאל עם שנערך, קוצץ מספר המושבים בפרלמנט מ-945 ל-600.
בשנת 2021, נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, העניק למריו דראגי את המנדט להקמת ממשלה חדשה באיטליה לאחר נפילת הממשלה הקודמת. הוא צלח את משימתו והוקמה ממשלה בתמיכת רוב הסיעות הגדולות.
ביולי 2022, ממשלתו הייתה קרובה להתמוטטות לאחר שהשותפה הקואליציונית תנועת חמשת הכוכבים פרשה מהצבעת אמון. ההצבעה, על הצעת חוק המייעדת 26 מיליארד אירו להפחתת יוקר המחיה, הפכה חשובה באופן סמלי לאחר שדראגי הכריז עליה כהצבעת אמון בקואליציה שלו. הוא זכה ברוב בהצבעה.
ב-14 ביולי 2022 הודיע שיתפטר מתפקידו, התפטרות אשר נדחתה על ידי הנשיא מטרלה. מריו דראגי אמר למחוקקים ברומא שרק אחדות מוחלטת בקואליציה תאפשר את המשך קיומה של ממשלת האחדות הלאומית. סיעות פורצה איטליה והליגה אמרו שהן לא יתמכו בדראגי בהצבעת אמון. לאחר ששלוש מפלגות מהקואליציה (חמשת הכוכבים, פורצה איטליה והליגה) החרימו את הצבעת האמון, הוא התפטר שוב. מטרלה קיבל את התפטרותו ב-21 ביולי 2022. מטרלה ביקש מדראגי להישאר בתפקיד באופן זמני בראש ממשלת מעבר. הנשיא פיזר את הפרלמנט.
קואליציות ומפלגות
הטבלה הבאה כוללת את הקואליציות והמפלגות העיקריות.
תוצאות
כתוצאה ממשאל עם משנת 2020, גודלו של הפרלמנט האיטלקי קטן ביחס לבחירות הקודמות. על פי החוקה המתוקנת של איטליה, נבחרו 400 חברים בבית הנבחרים של איטליה ו-200 חברים נבחרים בסנאט של הרפובליקה (לא כולל שישה סנאטורים לכל החיים), ירידה מ-630 ו-315, בהתאמה.
המפלגות "דרום קורא לצפון" "פעולה – איטליה ויוה" ו"ברית הירוקים והשמאל" נכנסו לראשונה לפרלמנט האיטלקי.
לאחר הבחירות
ברית המפלגות ששמה קואליציית הימין-מרכז ניצלה בהצלחה את ההיבט הרובני בשיטת הבחירות האיטלקית ונשארה מאוחדת, מה שהשמאל והמרכז לא הצליחו לעשות. היא השיגה את רוב המושבים, אף על פי שקיבלה רק 44% מהקולות, על ידי זכייה ב-83% מהמחוזות החד-נציגיים. מפלגת האחים של איטליה עלתה מ-4% מהקולות ב-2018 ל-26% ב-2022 והפכה למפלגה הגדולה ביותר. שותפותיה, הלגה ופורצה איטליה, נחלשו. תנועת חמשת הכוכבים, המפלגה הגדולה ביותר בבחירות הקודמות נחלשה מאוד וסיימה שלישית עם כ-15%. המפלגה דמוקרטית הייתה השנייה בגודלה וכך גם ברית המפלגות בראשותה, קואליציית השמאל-מרכז. התמיכה בה גדלה מעט ביחס לבחירות ב-2018 (מכ-23% ל-26%) אך היא איבדה מושבים.
לאור התוצאות, הודה אנריקו לטה בתבוסה והתפטר מתפקיד מזכיר המפלגה הדמוקרטית. ג'ורג'ה מלוני קיבלה את המנדט להקמת הממשלה מהנשיא סרג'ו מטרלה, והושבעה לתפקיד ראש ממשלת איטליה ב-22 באוקטובר 2022.
לטבייה רוברסון
לטבייה רוברסון (נולדה ב-1 בנובמבר 1981) היא זמרת-יוצרת אמריקאית, חברה לשעבר בהרכב ה-R&B דסטיניז צ'יילד, אחת מלהקות בנות שיאניות מכירות. במהלך תקופתה עם הלהקה הקליטה רוברסון שני אלבומי אלפון, שנמכרו בכ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם, וזכתה בשני פרסי גראמי ובשלושה פרסי הסול טריין.
לאחר עזיבתה הקימה יחד עם לטויה לאקט את להקת אנג'ל. אלבומן הראשון נגנז, ורוברסון הצהירה כי בכוונתה לקחת הפסקה מקריירת המוזיקה שלה ולחזור ליוסטון. היא כיכבה בתחום המשחק, בעיקר בהצגות, דוגמת Those Jeans, How to Love, ו-Not My Family. רוברסון גם הייתה חלק מהקאסט של R&B Divas: Atlanta, לצד אנג'י סטון, קקה וייט ומילה מלהקת 702.
1990–2000: גירלז טיים ודסטיניז צ'יילד
בגיל תשע ניגשה רוברסון לאודישן מוזיקלי, שכולל ראפ וריקוד, ליצירת להקת בנות מקומית. שם פגשה את ביונסה נואלס, והשתיים הפכו לחברות טובות. נואלס ורוברסון הכינו יחד סרטון שירה וריקוד בשם "One Time", ואיתו הן ניגשו לאודישן. בבית הספר היסודי פגשה את קלי רולנד. לאחר ששמעה את קולה צירפה את רולנד ללהקה. תחילה הייתה רוברסון זמרת מחליפה היות שהתמקצעה בתחום הראפ בלבד, וקולה לא היה מפותח מספיק בשביל להופיע על במות. אולם היא למדה פיתוח קול והחלה להצטרף לנואלס ולרולנד בבמות. הלהקה השתתפה בתחרות הכישרונות Star Search כשכללו בה נואלס, רולנד, תמר דייוויס, רוברסון ושתי בנות דודה, ניקי ונינה טיילור. היא נקראה אז גירלז טיים, והפסידה באירוע ל-Skeleton Crew. אביה של נואלס, מתיו, החל לנהל את הקבוצה מיד לאחר תוכנית הטלוויזיה. הוא צמצם אותה לרביעייה: נואלס, רולנד, רוברסון ולטויה לאקט. במרוצת שנותיה הראשונות בקריירת המוזיקה שלה שונה שמה של הלהקה מספר פעמים: "Somethin' Fresh", "Cliché", The Dolls", ו-"Destiny". תחת השם האחרון הוחתמה אצל אלקטרה רקורדס. כמה חודשים לאחר מכן, טרם הוצאת אלבום בכורה, פרשו הבנות מחברת התקליטים עקב סכסוכים על אופיה של הלהקה המתפתחת. מתיו ניהל משא ומתן בדבר חתימת הלהקה בקולומביה רקורדס. לפני העסקה הקליטו חברותיה מספר רצועות באוקלנד שבקליפורניה בהפקת ד'וויין ויגינס מ-. בשנת 1997, לאחר כמה ניסיונות בה ראו מנהלי חברת התקליטים את הפוטנציאל המסחרי הגבוה שהיה לבנות, נכללה הרצועה "Killing Time" בפסקול של "גברים בשחור". בהמשך אותה השנה הוחתמה בקולומביה, תחת השם "דסטיניז צ'יילד". נואלס הייתה הסולנית הראשית, רולנד סולנית משנה ולאקט ורוברסון זמרות רקע. בתחילת 1998 פורסם אלבום הבכורה המשותף שלהן, Destiny's Child, בו נכללו הסינגלים "No, No, No" ו-"With Me". הרצועה "Illusions" נפתחה בקטע ראפ של רוברסון. מאוחר יותר ב-1998 "Get on the Bus" נכלל בפסקול Why Do Fools Fall in Love.
לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלהן התכנסו במהירות בנות הלהקה יחד עם מפיקים חדשים, דוגמת קווין בריגס ורודני ג'רקינס, באולפני הקלטות שונים. הם כתבו והקליטו את האלבום השני שלהן, The Writing's on the Wall, שהפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה. עם יציאתו נכנס למצעד הבילבורד 200 במקום החמישי ולמצעד ה-R&B במקום השני. "Bills, Bills, Bills" פורסם ב-1999 כסינגל המוביל מתוך האלבום, והגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 – שירה הראשון של הקבוצה שמגיע להישג זה. The Writing's on the Wall יוחס לימים לאלבום הפריצה של דסטיניז צ'יילד, שכן מאז הפכו למפורסמות גם בקהלי יעד אחרים מאירופה ומארצות הברית, כמו יפן. ב-14 בדצמבר 1999 איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה בטענה שהוא שמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד והעדיף את נואלס ורולנד על פניהן. על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו רוברסון ולאקט, כשהווידאו קליפ של "Say My Name", הסינגל השלישי מ-The Writing's on the Wall פורסם, שהוחלפו על ידי שתי בנות. לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הלהקה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרה פרנקלין. ב-21 במרץ 2000 הגישו שתי הבנות תביעה משפטית נגד מתיו ושתי חברותיהן ללהקה לשעבר בגין הפרת הצהרות נאמנות וחוזי שותפות שנחתמו בין הצדדים. בעקבות כניסתן של הערכאות ביזו שני הצדדים במשפט זה את זה בכלי התקשורת. לקראת סוף שנת 2000 ביטלו רובסון ולאקט את חלק התביעה שלהן נגד נואלס ורולנד לאחר שהושגה פשרה ביניהן. אולם השתיים המשיכו במסע המשפטי שלהן נגד מתיו. במסגרת ההסכם בין הבנות נאסר על שני הצדדים לדבר זה על זה בפרהסיה.
2001–2003: אנג'ל
לאחר עזיבתן רוברסון ולאקט זכו בשני פרסי גראמי על תרומתן ל-"Say My Name". לאחר מכן הקימו להקה בשם "אנג'ל", יחד עם שתי בנות נוספות: נתי קווינונס וטיפני באודוין. בשנת 2000 ערכה לינדה קייסי, אמם של בריאן וברנדון מ-Jagged Edge, חיפשה אחר אמנים מוזיקליים חדשים בקונטיקט, שיצטרפו לאנג'ל. היא ביצעה זאת באמצעות תחרות כישרונות, שבסופה נבחרה נטשה ראמוס. בגלל פערים בין רצונה האישי לרצונן של שאר חברות הלהקה עזבה ראמוס אותה. לפני שעזבה הכירה לבנות את נתי קווינונס, והן החליטו לצרפה ללהקה. בפברואר 2001 אנג'ל קיבלה מועמדות לפרסי גראמי. מאוחר יותר באותה השנה הצטרפה טיפני באודוין לאנג'ל, והבנות החלו להקליט 22 רצועות דמו, שיכללו באלבום הבכורה שלהן, Heavenly. אנג'ל אף הופיע בווידאו קליפ של "Where the Party At" של Jagged Ege. חברת התקליטים בהן הייתה חתומה, 581 Entertainment, נוהלה על ידי Jagged Ege, תחת סו סו דף רקורדינגס, שהייתה אז בבעלות קולומביה רקורדס. הבעלים של סו סו דף רקורדינגס החליט לעזוב את קולומביה בשל סכסוכיים כלכליים. הדבר השפיע על 581 Entertainment לרעה, רגע לפני הוצאת אלבום הבכורה של אנג'ל. בעקבות כך החליטו בנות הלהקה לפרוש, והוצאת האלבום נגנזה. לימים הרצועות הודלפו לאתרי אינטרנט שונים.
2004–2012: קריירת סולו
בשנת 2005 הוזמנה רוברסון להחליף את קנדי בלהקת Xscape. היא מאנה, בנימוק שאינה יכולה לעזוב את משפחתה ביוסטון לזמן רב. ביולי 2006 אושר על ידה כי היא הקליטה בסתר את אלבום הבכורה שלה לסירגון החל ממרץ. היא עבדה עם סקוט סטורץ' בהפקתו. שמו היה Black Summer's Night, שהיה שילוב של R&B, היפ הופ, ראפ, נשמה וג'אז, תוכנן לצאת לאור בשנת 2009. אולם יציאתו נגנזה, והוא מעולם לא פורסם.
בשנת 2007 הופיעו רוברסון לאקט ופרנקלין בתוכנית Boulevard of Broken Dreams, שם סיפרו את הצד שלהם בסכסוך שגרם לפרישתן מהדסטיניז צ'יילד. החל מ-18 באפריל עד 12 ביולי 2008 שיחה במחזה Those Jeans. בשנת 2009 השתתפה בשיר "Swagga Check" של יאנג סווין, שנכלל באלבומו The Goodie Room. הוא נקרא בטעות באייטונס "Holdin on to You".
2013–הווה: R&B Divas, סרטי קולנוע והצגות במה וחזרתה לעולם המוזיקה
בשנת 2013 כיכבה רוברסון בהצגה של ג'יי אף ביילי How to Love and Not My Family. באותה השנה הפכה לאם בפעם הראשונה. בשנת 2014 צורפה רוברסון לצוות השחקנים הראשי של העונה השלישית של R&B Divas: Atlanta. בשנת 2015 דיווחה כי היא עתידה לפרסם מוצרי שיער בשם "Luxury Hair Direct". היא גם הפכה לפעילה בארגון הצדקה "Saving Our Daughters".
טרבוניאנוס גאלוס
ביוגרפיה
גאלוס נולד באיטליה, במשפחה בעלת רקע בסנאט. היו לו שני ילדים בנישואיו עם אפיניה גמינה בבינייה: הקיסר לימים גיוס ויביוס וולוסיאנוס, וילדה בשם ויביה גלה. גאלוס עסק בתפקידים צבאיים ומדיניים. הוא היה קונסול ובשנת 250 מונה למושל הפרובינציה הרומית של מואסיה על ידי הקיסר הרומי דקיוס. במואסיה, גאלוס היה דמות מפתח בהדיפת הפלישות התכופות של השבטים הגותים של הדנובה, והוא הפך להיות פופולרי בצבא.
לטבייה רוברסון
2013–הווה: R&B Divas, סרטי קולנוע והצגות במה וחזרתה לעולם המוזיקה
בשנת 2016 הפיקה סדרה מקוונת ביוטיוב בשם "היומן האינטרנטי של לטבייה רוברסון". בשנת 2017 הופיע בסרט האימה But Deliver Us from Evil בכיכובו של אריק רוברטס. היא גם הופיעה בשני הסרטים Dirty South House Arrest ו-The Hills. באביב 2017 אישה שהיא עתידה לפרסם את האוטוביוגרפיה שלה, "I Am LaTavia". ב-23 ביוני אותה השנה פרסמה את סינגל הסולו הראשון שלה, "Best Time of Your Life".
טרבוניאנוס גאלוס
ביוגרפיה
ב-1 ביולי 251, דקיוס והקיסר השותף לו, בנו הרניוס אטרוסקוס, נהרגו בקרב אבריטוס בעת שניסו להעניש את השבטים הגותים על פלישתם. בעת שנודע על כך לצבא, החיילים מינו את גאלוס לקיסר, אף על פי שבנו של דקיוס הוסטיליאנוס היה אמור לרשת את השלטון. גאלוס הכריז על הוסטיליאנוס כשותף לו בתפקיד הקיסר כדי למנוע מלחמת אזרחים. באותה שנה מת הוסטיליאנוס ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו וולוסיאנוס כשותף לו בתפקיד הקיסר. גאלוס, שהיה להוט להיות פופולרי בקרב אזרחיו, פעל בזריזות נגד המגפה וקבר את הקרבנות. גאלוס הואשם שהוציא להורג נוצרים, אך אין לכך הוכחות למעט כליאתו של האפיפיור קורנליוס ב-252.
כמו אצל קודמיו, שלטונו של גאלוס לא התנהל בקלות. במזרח, שאפור הראשון מפרס פלש לסוריה וכבש אותה, בלי תגובה מרומא. בדנובה, שבטים גותיים מרדו ברומא בשנית למרות הסכם שלום שנחתם בשנת 251. הצבא התנגד לקיסר וכאשר איימליאנוס, מושל מואסיה ופנוניה, החליט לצאת לקרב נגד הגותים והביס אותם, החיילים מינו אותו לקיסר. גאלוס אשר התכונן לקרב נגד הצבא ואיימליאנוס, הכין מספר לגיונות וקרא לתגבורות לשוב לרומא מקצוות האימפריה. למרות זאת, לגאלוס לא נותר סיכוי להיפגש עם איימליאנוס בקרב, לאחר שהוא נהרג על ידי צבאו שלו באוגוסט 253.
לטבייה רוברסון
חיים אישיים
בשנת 2010 חשפה כי בתקופה לאחר פרישתה מהדסטיניז צ'יילד סבלה מהתמכרות לאלכוהול. היא נעצרה בשל נהיגה תחת השפעה אלכוהולית. היא החליטה להילחם בהתמכרות שלה, והחלימה ממנה באמצעות טיפולים פסיכולוגיים. ב-21 באוגוסט 2013 ילדה את בתה, ליריק ריצ'רד, יחד עם המפיק דון ויטו. ביוני 2016 עברה לידה שקטה. ב-23 בספטמבר 2019 נולד לזוג ילד נוסף, לונדין ריצ'רד.
אמנון אהרוני
אמנון אהרוני (נולד ב-7 בינואר 1943) הוא פרופסור (אמריטוס) לפיזיקה בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה של אוניברסיטת תל אביב ובמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר שנים בהן עסק בפיזיקה סטטיסטית [תופעות קריטיות, מערכות אקראיות, פרקטלים ופרקולציה (חלחול)], מתמקדים מחקריו העכשוויים בתיאוריה של מצב מוצק ובמיוחד בפיזיקה מזוסקופית ובספינטרוניקה. אהרוני חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חבר זר לשם כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיות נוספות. זכה במספר פרסים, בהם פרס רוטשילד במדעי הפיזיקה ופרס ראנדרס, המוענק מדי שנתיים על ידי מלך נורווגיה.
קורות חיים
אמנון אהרוני נולד בירושלים וגדל בנתניה. הוא קיבל את התואר הראשון בפיזיקה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בשנת 1964. התזה לתואר השני שלו, שהוגשה בשנת 1965 בהנחיית גדעון רכבי, עסקה בקירוב בורן עם גלים מעוותים לריאקציות גרעיניות. את הדוקטורט קיבל אהרוני מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית יובל נאמן. נושא הדוקטורט: "אספקטים בהפרות של סימטריית היפוך זמן". אהרוני שימש חוקר בכיר בצה"ל ובמשרד הביטחון בשנים 1965–1972 ובמקביל עבד כאסיסטנט באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן נסע לארצות הברית לפוסט-דוקטורט באוניברסיטאות קורנל עם מיכאל פישר, הרווארד, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ובמעבדות בל במוריי היל.
במהלך השנים היה אהרוני פרופסור אורח וחוקר אורח במוסדות אקדמיים רבים. בין היתר באוניברסיטאות הרווארד, MIT, בוסטון וטוקיו, במכונים ללימודים מתקדמים בירושלים ובבייג'ינג ובמכון הבינלאומי לפיזיקה בנאטאל (ברזיל), פרופסור אורח בכיר באוניברסיטת צ'אנג קונג בטאיוואן וחוקר אורח במעבדות Bell, IBM, NTT, במעבדות לאומיות בארצות הברית, במרכז למדע חישובי בבייג'ינג ובמכון למדע בסיסי בדייז'און (קוריאה). מ-1987 עד 2013 כיהן אהרוני כפרופסור עמית באוניברסיטת אוסלו. מ-1987 הוא גם יועץ במכון ויצמן.
אהרוני הוא אביהם של הפרופסור לפיזיקה עופר אהרוני, הפסיכולוגית ד"ר תמר אהרוני והפרופסור למוזיקה עידו אהרוני.
מחקריו
מעברי פאזה: אהרוני יישם את חבורת הרינורמליזציה על מנת לזהות ולאפיין מחלקות אוניברסליות של נקודות קריטיות (למשל במערכות דיפוליות או קוביות) ומולטיקריטיות (למשל ביקריטיות, טטראקריטיות). עבודתו בנושא מערכות אקראיות כללה מערכות עם שדות אקראיים וטיפול בשאלה של מיצוע עצמי. אהרוני היה אחד הראשונים שהשתמשו בגאומטריה פרקטלית בכמה ענפים של הפיזיקה הסטטיסטית, במיוחד בקשר למבנים שונים שמופיעים בצבירים של מערכות פרקולטיביות, עם יישומים בהפקת נפט.
פיזיקה מזוסקופית: אהרוני השתתף בדיונים קריטיים על האינטרפרומטר של אהרונוב-בוהם. בשנים האחרונות הוא מתמקד באפקטים של האינטראקציה ספין-מסילה על זרמי המעבר והספין במערכות מזוסקופיות ספינטרוניות, כולל הצעות למסנני ספין שעשויים להתאים לעיבוד נתונים קוונטי.
פרסומים
אהרוני חיבר שמונה ספרים וכתב יותר מ-450 מאמרים. על פי גוגל סקולר, עבודותיו מצוטטות כ-47,000 פעמים וה-H-index שלו הוא 85 (נכון לאוקטובר 2021).
סטודנטים ופוסט-דוקטורנטים בולטים באקדמיה
ג'ואן אדלר, שמואל פישמן, סרג' גאלאם, דניאל בלנקשטיין, יובל גפן, יונתן שפיר, יגאל מאיר, רמית מר, ליאור קליין, איקסו צ'אנג, סבינה טורנו, ויצ'סלב קשצ'ייבס ואקיקו יואדה.
סטנקה סטויצ'בה
סיפור ההצלה
סטנקה סטויצ'בה הייתה מיילדת תושבת העיר טרגובישטה אשר בבולגריה. ב-1943, לאחר גירוש יהודי סופיה לערי השדה, הגיעה לאה פרחי ההרה לטרגובישטה ומצאה בה מסתור. בהתאם לתקנות החוק להגנת האומה, אסור היה ליהודים לשנות את מקום מגוריהם ובכך עברה לאה פרחי על החוק. למרות זאת, סטנקה סטויצ'בה הסתירה אותה בביתה. במהלך ההריון חשה לאה ברע וסטויצ'בה נאלצה ליילד אותה בביתה באמצעים הפשוטים שברשותה. גם לאחר הולדת התינוקת, המשיכה סטויצ'בה להסתיר את לאה ומדי פרחי בביתה.
ב-2005 הוכרה סטויצ'בה כחסידת אומות העולם. בטקס שנערך ביד ושם קיבלה את אות חסידי אומות העולם נכדתה, כאשר בקהל נכחה מדי הלל, התינוקת אותה הצילה סטויצ'בה.
יוסטוס ואן אחמונט
יוסטוס ואן אֶחמונטׁ (בהולנדית: Justus van Egmont; בצרפתית: Juste d'Egmont 22 בספטמבר 1601 ליידן – 8 בינואר 1674 אנטוורפן) היה צייר פלמי. הוא הצטיין במיוחד בדיוקנאות, ציורים של סצנות היסטוריות ובסדרות דגמים לגובלנים.
באנטוורפן
יוסטוס ואן אחמונט נולד בליידן בהולנד בשנת 1601. אחרי שהתייתם מאביו, בשנת 1615 עבר הנער יחד עם אמו לאנטוורפן, בשטח בשליטה הבסבורגית, בימינו בבלגיה. הוא למד ציור אצל קספאר "השני" ואן דן הוּקה ובשנת 1618 יצא למסע לימודים באיטליה. בשובו למולדת ב-1620 התקבל לסטודיו של פטר פאול רובנס. הוא צייר עבור רובנס תמונה על הסעודה האחרונה שהוזמנה על ידי הקתדרלה במכלן והשתתף ביצירת מחזור התמונות על חיי מרי דה מדיסיס בארמון לוקסמבורג. בשנת 1628 הוסמך ואן אחמונט כאמן חבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן.
בצרפת 1628–1648
אחרי נסיעתו של רובנס לספרד, בחר ואן אחמונט להמשיך בקריירה שלו בצרפת. הוא היה שותף ביצירת ציורים דקורטיביים בסטודיו של סימון בוואֶה (1649-1590) בפריז ויצר כמה דגמי גובלנים עבור הסדנאות שפתחו בפובור סן מרסל הפלמים מארק קומאנס ופראנס ואן דר פּלאנקן. הוא נכנס בהמשך לשרותם של הנסיכים מבית קונדה, אחר כך אצל הנסיכים מבית אורליאן וקישט בשביל האחרונים את טירת באלרואה. לאחר מכן הפך ואן אחמונט לצייר החצר של לואי השלושה עשר, ואחר כך של בנו, לואי הארבעה עשר. הוא התמחה בעיקר בדיוקנאות של ראשי הממלכה ושל האצולה הבכירה.
בשנת 1648 הוא השתתף בהקמת האקדמיה המלכותית לציור ופיסול של פריז, לפי הדגם של האקדמיה סן לוקה ברומא. באן אחמונט נמנה עם תריסר האמנים המייסדים, לצידם של אמנים מקומיים כמו פיליפ דה שמפאן, סבסטיאן בורדון ושארל לה ברון, ושל בני מולדתו כמו פטר ואן מול ניקולא דה פלאטמונטאן (דה פלאטנברג) מאנטוורפן וגרהרד ואן אופסטאל מבריסל. הוא העניק לאקדמיה הזאת כמתנה את יצירתו - הדיוקן של הדוכס גסטון מאורליאן
שנותיו האחרונות
בשנת 1649 חזר ככל הנראה לארצות השפלה תחת שלטון ספרד וחי זמן מה בבריסל, בה יצר מספר רב מאוד של תבניות לבתי המלאכה לגובלנים בעיר. ב-1653 פעל כבר שוב באנטוורפן ואן אחמונט היה לאדם אמיד ואסף בביתו המפואר באנטוורפן אוסף גדול של ציורים, ביניהם מאת רובנס, ואן דייק, הולביין, יאן בוקהורסט, פיטר ואן מול ופראנס פורבוס השני, 2000.
מבחר יצירות
(לואי השלושה עשר ואן מאוסטריה מגישים את ממלכתם לבתולה הקדושה לרגל הולדת האל ), במוזיאון לובר Suger est fait abbé de saint Denis(סיז'ה מתמנה לאב המנזר סן דני), Suger fait rebâtir l'abbaye de saint Denis, (סיז'ה בונה מחדש את מנזר סן דני), במוזיאון לאמנות בנאנט (המושל של שאטונף-דה-ראנדון מוסר את מפתחות המקום לדי גסקלן הגוסס) ,במוזיאון לאמנויות בנאנט במוזיאון באוורה במוזיאון הצבא בפריז במוזיאון הלאומי בוורשה, גרסת סטודיו בארמון ורסאי ָָ*Geschiedenis van Zenobia, koningin van Palmyra''. (סדרת גובלנים "תולדות זנוביה, מלכת פלמירה") המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה בבריסל
לקריאה נוספת
Balis, A. 1993: ‘Fatto da un mio discepolo. Rubens’s studio practices reviewed’, in: Vol. tent. cat. Tokio (National Museum of Western Art, Tokio, pp. 100, 113.
Balis, A. 2007-2008: ‘Rubens en zijn atelier: een probleemstelling’, in: Rubens. Een genie aan het werk (tentoonstellingscatalogus), Brussel, pp. 32-33, 37, 46.
Hairs, M.-L. 1977: Dans le sillage de Rubens: les peintres d’histoire anversois au XVIIe siècle, Liège, pp. 44-45.
Vlieghe, H. 1993-1994: ‘Rubens’s atelier and history painting in Flanders. A review of the evidence’, in: The age of Rubens (tentoonstellingscatalogus), Boston/Toledo, p. 7.
פרובוס
מַרְקוּס אוֹרֶלְיוּס פְּרובּוּס אוֹגוּסְטוּס (בלטינית: Marcus Aurelius Probus Augustus; 232-282) היה קיסר רומא משנת 276 ועד למותו. בתקופתו המשיך הלחץ של השבטים הגרמאניים על הגבולות המערביים של האימפריה וכתוצאה מכך הסיגו הרומאים את קווי ההגנה והגבולות אל נהרות הריין והדנובה.
רקע
פרובוס נולד ופעל בתקופה הידועה בהיסטוריה בשם משבר המאה ה-3, שבה היו לפחות עשרים ושישה תובעים לתואר הקיסר, בעיקר גנרלים בולטים בצבא הרומי, שהצליחו להשתלט על תפקיד הקיסר. עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים במהלך תקופה זו, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים.
הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית. המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה
לפני תפיסת השלטון
תאריך לידתו של פרובוס איננו ידוע. ההשערה היא כי נולד בין 230 לשנת 235. ידוע כי הוא נולד לאדם בשם דלמטיוס בעיר סירמיום בירת הפרובינציה פנוניה התחתית.
פרובוס הצטרף לצבא האימפריה הרומית עם הגיעו לבגרות בתחילת המחצית הראשונה של המאה השלישית וזכה להצלחה והערכה. הוא מונה לטריביון צבאי על ידי הקיסר ולריאנוס וזכה לקידום תחת כל אחד מהקיסרים שירשו את כס הקיסרות, האחרון שבהם טקיטוס מינה אותו לתפקיד המושל של הפרובינציות המזרחיות. עם מותו של טקיטוס הכריז פרובוס, בתמיכת הלגיונות שתחת פיקודו על עצמו כקיסר.
במקביל, אחיו של הקיסר המנוח פלוריאנוס הכתיר עצמו לקיסר באוגוסט 276, בתמיכת הלגיונות שהיו תחת פיקודו ובעיקרם הלגיונות שהיו מוצבים בחלק המערבי של האימפריה, אך לא ביקש ולא זכה לתמיכת הסנאט. הוא לא הספיק להגיע לרומא על מנת לבסס את תביעתו לכס הקיסרות בטרם הכריזו הלגיונות של החלק המזרחי של הקונסוליה על פרובוס כקיסר ופלוריאנוס נאלץ להצעיד את צבאו על מנת להכניע את המרידה. הצבאות נפגשו בסמוך לעיר טרסוס בטורקיה. צבאו של פליריאנוס היה גדול יותר אך פרובוס היה מפקד מנוסה, נמנע מעימות ישיר והשתמש בטקטיקות התשה שבשילוב עם תנאי מזג האוויר הקייצי הקשים הביאו להתמרדות בצבאו של פלוריאנוס. לא ברור האם פלוריאנוס נרצח על ידי מורדים מתוך צבאו או שמצא את מותו בנסיבות אחרות.
פרובוס יצא לכוון רומא ובדרך הצליח להדוף פלישה של שבטים גרמאניים ולזכות בתואר "גוטיקוס", בשנת 277 הוא הגיע לרומא וזכה בהכרה בדיעבד של הסנאט במעמדו כקיסר.
תקופת שלטונו
פרובוס, כמו כל הקיסרים של התקופה לא יכול היה לנוח על זרי הדפנה או להנות ממנעמי השלטון. היא נאלץ להתמודד עם לחצים בלתי פוסקים מצד שבטים גרמאניים ממערב וצבאות של האימפריות שגבלו בגבול המזרחי של האימפריה.
בשנת 278 ערך פרובוס סדרת מסעות מלחמה מוצלחים בגאליה כנגד שבטי האלמאניים והלונגי שבסדרת פשיטות חדרו אל מעבר לנהר הנקר (במדינת באדן-וירטמברג) אל תוך טריטוריה רומאית בעוד זרוע אחרת של הצבא הדפה פשיטות של השבטים הפרנקיים במטרה לנקות ולהבטיח את גאליה מאיום של פולשים גרמאניים. הצלחתו הביאה לפרובוס את הזכות לשאת את התואר גותיקוס מקסימוס וגרמניקוס מקסימוס, ובמקביל החל פרובוס בתהליך של יישוב בתי אב של שבטים גרמאניים שהסכימו-מרצון או מכפיה - לקבל את המרות של הרומאיים, בשטחי פרובינקיות ובעיקר באזורי ספר.
בין השנים 279 עד 280 ניהל פרובוס סדרת קרבות מול שבטי הוונדאלים, מסע מלחמה שהחל בפרובינציה רייטיה (בלטינית: Raetia) במרכז אירופה שעל הרי האלפים ( בשווייץ ובדרום גרמניה). איליריה (לטינית: Illyricum) שלאורך חופיו המזרחיים של הים האדריאטי וליקיה שבדרום-מערבה של אסיה הקטנה. במקביל נשלחו לגיונות של הצבא הרומאי אל מצרים על מנת לדכא מרד של שבטים נוביים אותם כינו הרומאים בלימי (Blemmyes) ועם דיכוי המרד שקדו הרומאים על בניה מחדש של תשתיות חיוניות כגון דרכים גשרים ותעלות מתוך מטרה להבטיח את יציבות הפקת ושינוע תבואה ממצרים לרומא.
במהלך השנים 280 עד 281 עסק פרובוס בדיכוי מרידות כנגד שלטונו מצד 3 טוענים לכתר בפרובינציות שונות.
האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין
האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות לפיה אין להרוג אדם לפני שיעמוד לפני בית דין שידון בעניינו.
מקור ושורש המצווה
בספר במדבר נאמר: כלומר, אין לעדים למעשה להרוג אדם שעשה את אחת מהעבירות המחייבות מיתה כרצח וכדומה. וכן כתבו במכילתא -.
כתב ספר החינוך שמשורשי המצווה הוא שדיני נפשות צריכים דקדוק גדול, כך למשל צריכים להפך בזכות החייב מיתה כדי להצילו. לכן מזהירה התורה שבכל מקרה צריך להביא את החייב לפני בית הדין מכיוון שהעדים שראו את המקרה עלולים לרצות לחייבו על כל פנים.
דיני המצווה
במצוה זו חייבים גברים כנשים, ובכל זמן. אלא שבזמן שבית המקדש קיים, צריך להביא את החוטא אל בית הדין ובזמן שאין בית המקדש קיים, ישנו רק האיסור על ההריגה.
ישנם מקרים מסוימים בהם חייבים להרוג את החייב מיד, כגון דין רודף, בו התורה מצווה להרוג את החוטא למרות שלא קיבל התראה ולא הובא לבית הדין.
סת' תומאס
סת' תומאס (באנגלית: Seth Thomas; ) היה שען ויצרן שעונים אמריקאי. חלוץ הייצור ההמוני של שעונים.
ביוגרפיה
תומאס נולד בוולקוט, קונטיקט ב-1785. בשנת 1807 החל לעבוד ביצור שעונים, אצל השען אלי טרי. ב-1810 קנה את עסק השעונים של טרי, וייצר שעונים עם מנגנון עץ. ב-1813 עבר לפלימות' הולואו, קונטיקט, שם הקים בית חרושת בשם "החברה לשעונים של סת' תומאס" (Seth Thomas Clock Company) והחל לייצר שעונים עם מנגנונים ממתכת. ב-1817 החל לייצר שעוני אח, ובשנות ה-40 של מאה ה-19 עבר כל היצור למנגנונים מפליז.
תומאס מת ב-1859. בנו אהרון ירש את החברה, בניהולו נוספו סגנונות חדשים והוכנסו שיפורים בתהליך היצור. החברה הפסיקה לייצר שעונים בשנות ה-80 של המאה העשרים אבל המותג "סט' תומאס" מיוצר עד היום על ידי יצרנים אחרים.
ג'אהאנגיר ראזמי
ג'אהאנגיר ראזמי (בפרסית: جهانگیر رزمی; נולד ב-16 בדצמבר 1947 באראכ, איראן) הוא צלם איראני שצילם את התמונה "כיתת יורים באיראן", שזכתה ב-1980 בפרס פוליצר לצילום חדשותי. תמונתו זו צולמה ב-27 באוגוסט 1979 ופורסמה באופן אנונימי בעיתון האיראני היומי "אטלאעאת", העיתון הפעיל הוותיק ביותר באיראן. כמה ימים לאחר מכן הופיעה התמונה בעמודים הראשיים של מספר עיתונים ברחבי העולם. מבין התצלומים זוכי פרס פוליצר, הייתה זו התמונה היחידה שזהות יוצרה הייתה בלתי ידועה, אך ב-2006 נחשפה זהותו של ראזמי כצלם התמונה.
ראשית חייו
ראזמי נולד בעיר אראכ שבאיראן, לפקיד צבאי ולאשתו עקרת הבית. כבר מגיל צעיר גילה עניין בצילום, ובילה זמן רב בחנות צילום מקומית בפיתוח תמונות ובצילום צילומי דיוקן. הוא רכש מצלמה בגיל 12, ובעידודו של כתב מקומי, החל את קריירת הצילום העיתונאית שלו בצילום זירת פשע. לאחר מות אביו קיבל עבודה בחנות צילום קטנה, ולאחר מכן התגייס לצבא. ב-1973 קיבל עבודה במערכת העיתון "אטלאעאת", ומיד רכש לעצמו תדמית של צלם מיומן ונועז. הוא סיקר את חילופי השלטון באיראן בשנת 1979, שבהם גלה השאה מוחמד רזא פהלווי מאיראן ואת מקומו בשלטון תפס האייתוללה ח'ומייני. באוגוסט 1979 מאות אנשים שהיו קשורים לשלטון הקודם הוצאו להורג, וח'ומייני החל לשלוח כוחות צבא איראניים לכורדיסטן כדי למנוע את פריצתה של הפיכה מאזור זה. בעקבותיהם נסעו ראזמי וכתב "אטלאעאת" ח'ליל בהרמי.
"כיתת יורים באיראן"
ב-27 באוגוסט 1979 נודע לבהרמי כי שופט שהכיר עומד לשפוט ביום המחרת קבוצה של חיילים כורדים בנמל התעופה של סננדג'. במשפט שארך 30 דקות הואשמו 11 האסירים בפשעים של סחר בנשק, רצח והצתת מהומות, ונגזר עליהם גזר דין מוות. עיניהם של המורשעים כוסו והם הובלו למסלול התעופה, שם הועמדו בשורה כמה מטרים אל מול כיתת היורים. כוחות הביטחון לא הערימו קשיים על ראזמי, והתירו לו לעמוד מאחורי היורה הימני ביותר ולצלם את ההוצאה להורג.
ראזמי העביר את החומרים המצולמים למשרדי העיתון "אטלאעאת", והעורך הראשי מוחמד חיידארי החליט להשתמש באחת מתמנותיו של ראזמי כתמונת השער של העיתון; הוא בחר בתמונה שצולמה בעת שחלק מהיורים כבר ירו במורשעים וחלק עדיין לא. התמונה פורסמה באופן אנונימי, ללא שם הצלם, כדי לשמור על ביטחונו האישי של ראזמי ולהגן עליו מפעולת נקם של המשטר. סוכנות הידיעות United Press International (UPI) הזמינה מיד עותק של התמונה, שאותו העבירה למשרדיה ברחבי העולם, שוב - ללא שם הצלם. ב-29 באוגוסט פורסמה התמונה בין היתר בעיתונים "הניו יורק טיימס" ו"הדיילי טלגרף", שנתנו את הקרדיט ל-UPI.
התצלום משך עניין בינלאומי, והוצע על ידי UPI לפרס פוליצר. לארי דיסנטיס (Larry DeSantis), העורך המנהל של UPI, שלח את התמונה לוועדה של פרס פוליצר תוך הענקת הקרדיט ל"צלם UPI אנונימי". ב-14 באפריל 1980 הפכה "כיתת יורים באיראן" לתצלום היחיד שזכה אי פעם בפרס פוליצר תחת קרדיט אנונימי.
אחרית דבר
בשנים שלאחר מכן המשיך ראזמי בעבודתו העיתונאית-צילומית, וסיקר את מלחמת איראן–עיראק. ב-1987 מאס בסיקור מלחמות ופרש מעבודתו ב"אטלאעאת"; תחת זאת הקים סטודיו לצילום. ב-1997 היה הראשון שקיבל את תפקיד "הצלם הרשמי של הנשיא והקבינט שלו", תחת הנשיא החדש מוחמד ח'אתמי.
ב-2006 פנה אליו כתב העיתון "וול סטריט ג'ורנל" וחשף לראשונה את זהותו כצלם התמונה "כיתת יורים באיראן". לפני כן לא חשב לחשוף את העובדה שצילם תמונה פרובוקטיבית ומעוררת יצרים זו, מחשש לנקמה, אך עם חלוף הזמן החליט לבסוף לעשות זאת, בשל האכזבה שחש על שלא זכה לקרדיט על התצלום עטור השבחים.
דקיוס
גַּאיוּס מֶסִיוּס טְרַאיָאנוּס קְוִוינְטוּס דֶקִיוּס אוֹגוּסְטוּס (בלטינית: Gaius Messius Quintus Traianus Decius Augustus; 201–251) היה קיסר רומא משנת 249 ועד למותו באבריטוס בשנת 251 לספירה.
מילדות ועד למינויו לקיסר
דקיוס נולד בעיר הרומאית בודליה היום כפר בשם מרטיניצי בסרביה. הוא פילס את דרכו בעולם הפוליטיקה של האימפריה הרומית והיה סנאטור ושירת כקונסול בשנת 232 ולאחר מכן מושל מואסיה וגרמניה תחתית ומשנת 235 עד לשנת 238 שירת כמושל היספניה טארקוננסיס, לאחר מכן הוא מונה לפרפקט (אדמיניסטרטור) של העיר רומא תחת שלטונו של הקיסר פיליפוס הערבי.
בשלב לא ידוע של חייו הוא התחתן עם הרניה קופרסניה אטרוסקילה ככל הנראה בת למשפחת סנטורים.
בנו הבכור הרניוס אטרוסקוס נולד ככל הנראה בין השנים 220 ו-230 וליווה את אביו בכל מסעותיו ומלחמותיו ולקראת סוף שלטונו מינה אותו לאוגוסטוס כלומר שליט לצידו. בנו הצעיר, הוסטיליאנוס לא זכה למעמד זהה.
המצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינציות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה. בשנת 245 נשלח דקיוס, שהיה ידוע כתומך נאמן של הקיסר, לדכא מרידות של השבטים הגרמאניים, ומרד של מפקד של כוחות הרומאיים על הדנובה. יש מקום להניח כי שליחתו של דקיוס רחוק מהבירה רומא נועדה להרחיקו ממוקדי הכוח ולא בהכרח מתוך הכרה ביכולותיו כמצביא אלא מתוך חשש ממעמדו כמתחרה. תוך כדי הקרבות החלה מרידה בקרב החיילים כנגד הקיסר, ככל הנראה על רקע רצונם בנתחים גדולים יותר בשלל המלחמה, מפקדי הצבא הרומאי שתחת פיקוד דקיוס הכריזו עליו כקיסר - לכאורה בניגוד לרצונו. לפיליפוס לא הייתה כל ברירה אלא לגייס את הלגיונות שנותרו נאמנים לו ולצאת לצפון איטליה על מנת להתעמת עם דקיוס, בעימות בין הצבאות שנערך באביב 249 בסמוך לעיר ורונה נהרג פיליפוס (וייתכן כי נרצח על ידי חייליו), בנו הצעיר הוצא להורג מיד לאחר מכן על ידי המשמר הפרטוריאני והסנאט הכריז על דקיוס כקיסר.
רדיפת הנוצרים
בחודש ינואר 250 הוציא דקיוס צו קיסרי המורה לכל אזרחי האימפריה להעלות זבח בנוכחות מנהיגי קהילתם ולהתפלל לשלום הקיסר והאימפריה, לאחר הטקס קיבלו האזרחים תעודה המעידה על הציות לצו. המטרה הראשונית של הוצאת הצו הייתה ככל הנראה "איחוד השורות" בתוך האימפריה המתפוררת. אך יצרה משבר חמור בקהילות נוצריות שחלק ממנהיגיהן סירב להעלות זבח לקיסר ולהשתתף בטקס פגאני כפוי. נוצרים שסירבו להשתתף בטקס נעצרו, עונו והוצאו להורג הבכיר בהם היה האפיפיור פביאנוס שמת לפי המסורת כמרטיר ב־20 בינואר 250 כאשר סירב להשתתף בטקס. מהומות אנטי נוצריות סחפו את האימפריה וקהילות נוצריות בקרתגו ואלכסנדריה הותקפו, בגלל אירועים אלו זכה דקיוס להימנות בין אויבי הכנסייה הנוצרית ולשמו הוצמד כינוי הגנאי "העריץ הנורא".
מותו של הקיסר
תקופת שלטונו הקצרה של דקיוס נחשבת לשיא של משבר המאה ה-3 במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את דקיוס לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, אחת ההתקפות המתועדות הראשונות הייתה בתקופת שלטונו של דקיוס וכוונה כנגד תראקיה. הצבא הרומאי הצליח להפתיע את הפושטים בסמוך לעיר ניקופול (בולגריה). הגותים החלו בנסיגה אך משבשלו התנאים לטובתם הם סבו על עקבותיהם ותקפו את הצבא הרומאי שחנה באתר הסמוך לעיר הבולגרית המודרנית סטארה זאגורה, הרומאים הופתעו מעצם ההתקפה ומעצמתה ונפוצו לכל רוח ובראשם דקיוס, הייתה זו הפעם הראשונה שקיסר רומאי ברח מפני התקפה של "ברברים". הגותים ניצלו את הצלחתם וכבשו את פיליפופוליס.
דקיוס שצבאו לא הושמד, הצליח לאסוף את כוחותיו ולהגיע למגע עם הגותים שבשלב זה היו מותשים מהלחימה והציעו תנאי הפסקת אש שעיקרם נסיגה תמורת מעבר חופשי ובטוח, דקיוס סירב והצבאות נפגשו ב-25 ביוני 251 בקרב אבריטוס המכריע. הקרב נערך בפרובינציית מואסיה בסמוך לעיר הבולגרית המודרנית ראזגרד, על פי היסטוריונים ביזנטיים מאוחרים, בנו של דקיוס הרניוס אטרוסקוס נהרג מיד בתחילת הקרב ועל כך אמר הקיסר "אין מקום לקינה, מות חייל אחד איננו איבדה גדולה לאימפריה". הצבא הרומאי נלכד בביצות שבשדה הקרב והושמד לחלוטין, הקיסר דקיוס עצמו היה בין הנספים וזכה לכבוד המפוקפק להרשם בספרי ההיסטוריה כקיסר הראשון שנהרג במלחמה כנגד אויב זר.
הקיסר הנבחר טרבוניאנוס גאלוס הכריז על הוסטיליאנוס כשותף לו בתפקיד הקיסר כדי למנוע מלחמת אזרחים. באותה שנה מת הוסטיליאנוס ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו וולוסיאנוס כשותף.
מורשתו
שלטנו הקצר אך רצוף האירועים של דקיוס מכתיב את משקלו המועט על דפי ההיסטוריה של האימפריה הרומית, היסטוריונים רומאיים ולא-נוצריים מדברים בהערכה על דקיוס וקשה להבין בגלל דלות המקורות ההיסטוריים מה אירע במהלך הקרבות מול הפולשים הגותים, קשה גם להעריך האם הקיסר יכול היה, לו שלטונו הקצר לא היה מגיע לקץ טרגי לנווט את האימפריה מחוץ למים הסוערים של פלישות, מרידות, רעב מחלות והתמוטטות כלכלית.
דקיוס ניסה לשלוט ברומא באופן המיטיב עם אזרחי העיר והאימפריה על כך יעידו מפעלי הבנייה שיזם ועיקרם בניה מחדש ושיפוץ מערכות ומבני ציבור לאחר הזנחה ממושכת, כמו ניסיונו לבסס את ביטחון האימפריה בתוך גבולותיה. עם זאת עיקר מורשתו נגזר מניסיונו הנואל לרפורמה דתית שמטרתה יצירת אחידות תאולוגית ורדיפת הנוצרים שבאה בעקבותיה.
דיסטוניה
דִּיסְטוֹנְיָה (בעברית: פֶּרַע מֶתַח שְׁרִירִים, פֶּרַע מֶתַח) היא הפרעה נוירולוגית-תנועתית המתבטאת בכיווץ שרירים חזק ולא רצוני שגורם לתנוחות מוזרות וחריגות. לדוגמה, דיסטוניה בשריר היד האחורית, התלת ראשי, תגרום ליד להיות עקומה ובמיקום הפוך ממיקומה הסטנדרטי (ראה תמונה). אצל חולי דיסטוניה, הכיווצים האלה יכולים להופיע כתוצאה מתנועה מודעת של השריר שאחריה מופיע הכיווץ, או באופן פתאומי בלי שום קשר לתנועה כלשהי.
התסמונת מוכרת משנת 1908, ומאז ניסו מומחים רבים לתאר את המחלה על כל מורכבותה. נראה שדיסטוניה יכולה להיות ממוקמת בשרירים בודדים (Focal dystonia) או בגף אחד בצוואר (Torticollis), בפנים ובמיוחד בשרירי העיניים (Blepharospasm), או במחצית הפנים לפעמים לאחר שיתוק היקפי של חצי פנים (Hemifacial spasm) וסביב פעילות מסוימת שמעוררת אותה, כמו: כתיבה (Writer cramp), נגינה (Musician cramp). הצורות החלקיות מופיעות בגילאים שונים, בדרך כלל אצל מבוגרים. במקרים אלו מטפלים בדיסטוניה רק כשהיא מפריעה בעבודה ובתפקוד השוטף. דיסטוניה יכולה לכלול אזורים צמודים כמו פנים וצוואר, מחצית גוף (Hemidystonia), או יכולה לנדוד בין חלקים שונים בגוף עד לדיסטוניה כללית (Generalized dystonia).
שכיחות המחלה בעולם היא 3.4:100,000, וגבוהה יותר באורח ניכר בקרב יהודים אשכנזים 1:6,000- 1:2,000 כפי שנמצא במחקרים אחרונים. אזור ליטא נחשב כמקור של מוטציה גנטית זו, כבר למעלה מ-350 שנה, וההסבר לכך הוא: צפיפות גבוהה של אוכלוסייה אשכנזית באזור זה ונישואים תוך-קהילתיים משפחתיים רבים בעבר.
סיווג
דיסטוניה כללית – בדרך כלל תורשתית, המתחילה בגפיים התחתונות ולאט לאט עולה למעלה. זוהי הצורה הקשה ביותר של דיסטוניה, ומתחילה בדרך כלל בגילאים צעירים מאוד. דיסטוניה כללית שכיחה בעיקר אצל יהודים אשכנזים ובעיקר אצל ליטאים, אצלם מצאו פגם גנטי אופייני מאוד.
דיסטוניה פוקאלית – דיסטוניה שכיחה ביותר, אשר מופיעה במקומות מוגבלים בגוף. לדוגמה, דיסטוניה המוגבלת לשרירים שסביב העין, לצוואר, שרירי הלוע, קבוצת שרירים בודדת בזרוע וכו'. זאת דיסטוניה שמעוררת על ידי פעילות מונוטונית, כגון נגינה או הקלדה.
המחלה יכולה להיות ראשונית, על רקע פגם תורשתי (ידועים היום 13 פגמים גנטיים הגורמים לדיסטוניה בצורות שונות), או משנית לפגיעה של המערכת הדופמינרגית של המוח ממחלות שונות, כמו: פגיעות מחוסר חמצן בלידה, מצבים של דום לב או דום נשימה, תאונות עם חבלת ראש, אירוע במוח, תסמונת קרישת-יתר של דם, הרעלות עם Co, Mn, Cyanide, דלקות מוח מנגיפים (Encephalitis) ונטילת תרופות שונות בעלות השפעה על המוח כמו רולפטיקה (Halidol) שניתנות כטיפול במחלות פסיכיאטריות, אך גם נטילת תרופות פופולריות כנגד בחילות וסחרחורות כמו Pramin, Modal.
סימנים ותסמינים
בדיסטוניה של פתלת ללא סיבה ידועה (אידיופתית), התקיפים מתחילים בגילים 6–12. תסמינים מוקדמים יכולים להיות מתונים או חמורים. השרירים מתכווצים לאט ובאורח אנומלי, מה שגורם לפתולים ולסבובים. דיסטוניה מתחילה בדרך כלל ברגל אחת או בכף הרגל, היא עשויה להישאר מוגבלת לפלג הגוף העליון או לרגל, אולם לעיתים היא מקיפה את הגוף כולו, ומגבילה בסופו של דבר את הילד לכיסא-גלגלים. דיסטוניה אחרת היא התכווצות שריר עיקשת בעת כתיבה (הגם שלא כל התכווצויות השריר בעת כתיבה נובעות מדיסטוניה). דיסטוניה של פתלת ללא סיבה ידועה המתגלה אצל בוגרים מתחילה בדרך כלל בפנים או בשריר הזרוע ולרוב אינה עוברת לחלקים אחרים בגוף. עווית העפעף (פלפרוספזם) היא סוג של דיסטוניה המתבאטת בין השאר, בכך ששמורות העיניים נעצמות שוב ושוב באופן לא רצוני. קורה שרק עין אחת מושפעת בתחילה, אולם בסופו של דבר מושפעת גם העין האחרת. התהליך מתחיל בדרך כלל במצמוץ מופרז, בעצבנות עיניים או ברגישות קיצונית לאור בוהק. אנשים רבים הסובלים מעווית העפעף מגלים דרכים לשמור על עיניים פקוחות, ובכלל זה פיהוק, זמרה, או פתיחה רחבה של הפה. טכניקות אלו מאבדות מיעילותן עם התחזקות ההפרעה. עווית העפעף יכולה לפגוע באופן חמור בראייה. צווארת עוויתית (ספסמודיק טרטוקוליס) היא דיסטוניה הקשורה בשרירי הצוואר. לקות עוויתית של השמעת הקול (דיספוניה ספאסמודית) פוגעת בשרירים השולטים על הדיבור. לאנשים הסובלים מהפרעה זו יש בדרך כלל רעד מהותי גם במקום אחר בגוף. עוויתות של שרירי מיתרי הקול עשויות לחסום דיבור לגמרי או לעשות את צליל הדיבור למתוח, רוטט, גס, מזדעזע, חורקני מקוטע או משובש וקשה להבנה. בעולם הספורט ידועה הדיסטוניה מסוג קשה במיוחד, המכונה ייפס. הביטוי העיקרי שלה הוא התכווצות ספונטנית של שרירי כפות הידיים ושורשי כפות הידיים, באופן שעושה את התנועות לבלתי אפשריות כמעט. מקצוענים רבים נפגעו ונפגעים מעוויתות שרירים אלה עד כדי פגיעה בקריירה שלהם. בדומה לכך עוויתות מוזרות בכפות הידיים ובזרועות של נגנים המונעות מהם לנגן, עשויות גם הן להיות לקות במתח השרירים. צורות מסוימות של לקות במתח השרירים מתקדמות במרוצת הזמן, התנועות נעשות מוזרות יותר ויותר. התכווצויות שרירים חמורות יכולות לכפות על הצוואר ועל הזרועות תנוחות מוזרות ולא נוחות.
סיבות
נראה כי לקות במתח השרירים נובעת מפעילות יתר בכמה אזורים במוח- הגנגליונים הבזליים, הרמה (תלמוס) וקליפת המוח. עם הסיבות ללקות במתח השרירים נמנים לקוי חמור באספקת חמצן למוח בעת הלידה או בהמשך החיים, מחלת פרקינסון, טרשת נפוצה, רעילות בשל הצטברות מתכות מסוימות (למשל, נחושת במחלת וילסון) ושבץ. תרופות אנטי-פסיכוטיות יכולות לגרום לסוגים מסוימים של לקות במתח השרירים, לרבות סגירה לא –רצונית של העפעפיים (עווית העפעף, (בלפרוספזם), פיתול לא רצוני של הצוואר (צווארית עוויתית (ספאסמודיק טורטיקוליס)) העוויות פנים ותנועות לא רצוניות חוזרות ונשנות של הפה והלשון (טרדיוב דיסקינזה) לקות במתח השרירים כרונית נובעת, בדרך כלל, מסיבות גנטיות.
טיפול
טיפול בגורם לדיסטוניה, אם הוא ידוע, מפחית בדרך כלל את הלקות. למשל, תרופות המשמשות לטיפול במחלת פרקינסון יכולות להיות יעילות לטיפול במתח השרירים הקשורה למחלה זו. כאשר מדובר בדיסטוניה שמקורה בשימוש בתרופה אנטי-פסיכוטית, הזרקה או בליעה מידיות של דיפנהידראמין עוצרות בדרך כלל את האירוע במהירות והשימוש בתרופה האנטי פסיכוטית נפסק. ע"פ מחקר שנערך בבית החולים וולפסון נמצא שבעקבות טיפול באמצעות שמן העשיר ב-CBD נמצא שיפור בקרב הסובלים מדיסטוניה. אם הסיבה לדיסטוניה אינה ידועה הטיפול מוגבל. מצבם של חלק מהחולים, בייחוד ילדים הסובלים מצורה תורשתית של לקות במתח השרירים (שקרויה דיסטוניה הגיבית לדופה), משתפר בצורה דרמטית בעקבות טיפול בלבודופה. אפשר להשתמש בבנזודיאזופינים שהם סוג של חומרי הרגעה מתונים. בקלופן (בקלוסן), חומר מרפה שרירים, יכול להינתן דרך הפה או באמצעות משאבה המושתלת בתעלת השדרה. תרופות אנטי-כולינרגיות כמו תראיהקסיפנידיל (ארטן) ודיפנהידראמין, עוזרות לפעמים אולם גם גורמות לתופעות לוואי, כמו נמנום, יובש בפה, טשטוש ראייה, סחרחורת, עצירות, קשיים בהשתנה ורעד, בייחוד אצל קשישים. התרופות האנטי פסיכוטיות קלוזאפין (לפונקס) ואולנזפין עשויות להועיל. זריקות של בוטולין (רעלן חיידקי המשתק את השרירים) לשרירים פעילים מדי התגלו כטיפול המוצלח ביותר. הזריקות הללו מועילות בייחוד ללוקים בעווית העפעף, בצווארת עוויתית או בדיספוניה ספסמודית. אם הטיפול התרופתי אינו יעיל והתסמינים חמורים, אפשר לבצע ניתוח. בכלל זה פאלידוטומיה (הרס של אזור זעיר בגנגליונים הבזליים) והשתלת אלקטרודות לגירוי של אותו אזור מוחי עצמו. פיזיותרפיה מסייעת לחלק מהחולים, בייחוד למי שמטופל בבוטלין.
טיפול הזרקת הרעלן בוטולין, המוכר בעולם למעלה מ-10 שנים מאושר בסל הבריאות לשני מצבים, אלו הקשורים בדיסטוניה מוקדית אשר פוגעת קשה באיכות התפקוד והחיים:
אליהו אליעזר גרודזינסקי
הרב אליהו אליעזר גרודזינסקי (או: גרודננסקי; ט"ז בניסן ה'תקצ"א, 30 במרץ 1831 - כ"ח בניסן ה'תרמ"ז, 22 באפריל 1887) היה רב ואב"ד בעיר וילנה. חתנו של רבי ישראל מסלנט.
ביוגרפיה
נולד בווילנה לפייגא ולרב יצחק גרודזינסקי ("ר' איצל'ה שירווינטר"; תקס"א-תרכ"ז), דיין ומו"צ בקהילה היהודית בעיר. למד בישיבתו של רבי ישראל מסלנט בבית המדרש המרכזי בפרבר זרצ'ה, ובשנת ה'תר"ו (1846) הוצג על ידי ר' ישראל בפני משה מונטיפיורי שביקר בישיבה, כבחיר התלמידים. בשנת ה'תר"ט (1849) נשא את מלכה הינדה בתו של רבי ישראל מסלנט. בשנת 1855 מונה למו"ץ בקהילה בווילנה ולאחר זמן הוכתר לראש המו"צים בעיר לצד הרב שלמה הכהן. הוא נמנה בהמשך על הרכב בית הדין הווילנאי יחד עם הרב הכהן והרב יוסף ב"ר רפאל סקוביץ. כאחד מחשובי הרבנים בווילנה הייתה לו השפעה על מינויי רבנים בעיר, הוא הביא בין היתר למינויו של ידידו הרב מאיר מיכל רבינוביץ (מיכל שאטער) מחבר "המאיר לעולם" לאחר שעזב את עיירת רבנותו, כמורה הוראה ראשי בעיר.
כשהקים ר' ישראל סלנטר את הוועדה המדינית לענייני היהודים בשנות ה-70 של המאה ה-19, נמנה עם חברי הוועדה. השתתף באספות הרבנים בפטרבורג ב-1870 וב-1885, ונבחר יחד עם ר' ראוב'לה דיננבורגר ור' ליפא'לה ממיר כוועדה מייעצת לענייני יהדות לנציגים היהודיים בפטרבורג.
סייע לחותנו בהפצת תנועת המוסר ובייסוד כולל אברכים בקובנה ב-1879 ושימש בא-כוחו בניהולו לאחר נסיעתו לפריז.
חתניו הם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, ממנהיגי היהדות החרדית בליטא בתקופה שלפני השואה והרב ראובן דב דסלר, ממנהיגי תנועת המוסר ומנהל ישיבת תלמוד תורה בקלם, אביו של הרב אליהו אליעזר דסלר.
נקבר בבית הקברות בווילנה.
דיומרסי נדונגלה
דיומרסי נדונגלה (בצרפתית: Dieumerci Ndongala; נולד ב-14 ביוני 1991 בקינשסה) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אפואל ניקוסיה ובקונגו הדמוקרטית.
קריירה
נדונגלה החל לשחק כדורגל בשנת 2000, בעודו בן 9, במחלקת הנוער של סטנדרד לייז' בה שיחק כ-11 שנים. בשנת 2011 עבר השחקן לינסה איץ' מלוקסנבורג בה רשם 33 הופעות ליגה ו-7 שערים. לאחר כשנתיים נמכר נדונגלה למועדון לה לובייר מהליגה השלישית בבלגיה בה שיחק 26 משחקי ליגה וכבש 9 שערים. ב-2014 הצטרף השחקן לשורות שרלרואה מהליגה הבלגית הראשונה. ב-8 בפברואר 2014 רשם נדונגלה הופעת בכורה במדי הקבוצה בליגה, בהפסד 1–3 ללוקרן. ב-3 במאי 2014 כבש נדונגלה את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לקורטרייק. בקיץ 2015 היה שותף לניצחון הענק 2–9 בסיכום שני המשחקים על בית"ר ירושלים במוקדמות הליגה האירופית ואף כבש ובישל שער. בעונת 2015/2016 נבחר לשחקן העונה בקבוצה. בקיץ 2016 נמכר נדונגלה לגנט הבלגית. לאחר עונה חלשה בגנט, חתם נדונגלה לשנתיים במועדון נעוריו סטנדרד לייז'. לאחר תקופה בראסינג גנק יצא לראשונה נדונגלה להשאלה בליגה שאינה הבלגית. הוא הושאל לחצי עונה לקסימפאשה הטורקית. בקיץ 2020 חתם על חוזה חדש באפואל ניקוסיה הקפריסאית ביחד עם החלוץ הישראלי בן סהר ועם הקשר הישראלי עומר אצילי נגדו שיחק במוקדמות הליגה האירופית בקיץ 2015.
נבחרת לאומית
בשנת 2015 זומן נדונגלה לנבחרת קונגו, שם שיחקו חבריו לקבוצת שרלרואה, ניסקנס קבאנו ופראפיט מנדנדה.
נפת ראשיא
נפת ראשיא (בערבית: قضاء راشيا) היא נפה מנהלתית במחוז אל-בקאע, שבדרום לבנון. בירת המחוז היא העיר ראשיא.
מרבית תושבי הנפה הם דרוזים, לצידם חי מיעוט נוצרי. תושבים רבים מהגרים מהמחוז לערים הגדולות בלבנון, דוגמת ביירות.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, האזור לא הושפע במיוחד כמו שאר האזורים במדינה.
מבחינה גאוגרפית, הנפה גובלת ברכס מול הלבנון הגובל בסוריה.
פיגוע הדקירה במונסי
פיגוע הדקירה במונסי הוא פשע שנאה שאירע ב-28 בדצמבר 2019 בשכונת פארשעי בעיירה מונסי במדינת ניו יורק שבארצות הברית. בפיגוע נפצעו חמישה אנשים כשמתוכם אחד נותר במצב אנוש עד שנפטר ב-29 במרץ 2020.
הפיגוע
במוצאי שבת ה-28 בדצמבר 2019, ליל שביעי של חג החנוכה, התאספו קרוב ל-100 איש בביתו של רבי חיים יהודה לייביש רוטנברג האדמו"ר מקוסון להדלקת נרות חנוכה וסעודת מלווה מלכה, למקום נכנס רעול פנים אפרו אמריקאי חמוש במצ'טה, והחל לתקוף את הנוכחים. התקיפה נמשכה קרוב לשתי דקות, עד שהנוכחים הצליחו להדוף את התוקף באמצעות כיסאות ושולחן קטן. חמישה עשר אנשים נפצעו ופונו לבית החולים. חמישה הושארו לאשפוז בהם שלשה מבניו של האדמו"ר.
סמוך לחצות אותר רכבו של המפגע בגשר ג'ורג' וושינגטון, והוא נתפס ברובע הארלם.
החשוד
החשוד, גרפטון תומאס, אפרו-אמריקני בן 37, אביו נכנס לארצות הברית באופן לא חוקי וקיבל חנינה על פי חוק הרפורמה והבקרה על ההגירה משנת 1986.
החשוד נעצר לפחות שבע פעמים מאז 2001. בין האשמותיו: תקיפה, התנגדות למעצר, פציעה והרג של חיית משטרה, נהיגה תחת השפעת אלכוהול, החזקת חומרים אסורים ואיום על קצין משטרה.
החוקרים מצאו בטלפון הנייד שלו כי חיפש בו מידע על התרבות הנאצית, צלבי קרס, רעיונות אנטישמיים, מיקום של בתי כנסת יהודיים בסביבתו ובנוסף חיפש את השאלה: "למה היטלר שנא את היהודים". לאחר מעצרו התגלו בביתו כתבי יד שהכילו תכנים אנטישמיים.
החשוד נחקר גם בחשד שביצע ב-20 בנובמבר 2019 פיגוע דקירה נוסף במונסי בו נדקר יהודי אורתודוקסי שהיה בדרכו לתפילה בשעה 5:30 לפנות בוקר ונפצע אנושות.
ב-30 בדצמבר הוגש נגד גרפטון כתב אישום בגין חמישה ניסיונות רצח ופריצה.
ב-20 באפריל פסק בית המשפט שהפוגע אינו כשיר לעבור הילוך משפטי ואושפז בבית חולים לחולי נפש
הסכם רמלה
הסכם רמלה הוא הסכם שנחתם ברמלה ביוני 1192 בין צלאח א-דין וריצ'רד לב הארי לאחר קרב ארסוף.
התוצאות
לפיו ירושלים תישאר בשליטה מוסלמית אך תהיה פתוחה לעולי רגל נוצריים. ממלכת ירושלים התקצרה לרצועת חוף מצור עד ליפו.
אף אחד מן הצדדים לא היה מרוצה מן ההסכם שהיה אילוץ מתבקש. השליט המוסלמי היה מותש מן הקרב וריצ'רד היה צריך לטפל באיומים מבית.
מות אהרון הכהן
מות אהרון הכהן (על פי המסורת: 2487 לבריאת העולם, 1273 לפנה"ס) הוא אירוע מקראי שהתרחש בשנת הארבעים ליציאת מצרים לפני הכניסה לארץ ישראל.
הרקע
עם ישראל נסע אל הר ההר שבגבול ארץ אדום, שם ציווה ה' את משה ואת אהרון שבאותו מקום אהרון ימות ולא יכנס לארץ בגלל מקרה מי מריבה בו משה ואהרון המרו את פי הקב"ה -.
הפטירה
הקב"ה מצווה את משה שייקח את אהרון ואת אלעזר בנו אל הר ההר. שם, משה יפשיט את אהרון מבגדיו וילביש אותם את אלעזר ואחר כך אהרון ימות.
משה מעלה את אהרון ואלעזר לעיני כל העדה ומקיים את ציווי ה'. לאחר מכן גופת אהרון נשארת בהר ומשה ואלעזר יורדים אל העם.
ברש"י מובא תיאור של הכניסה למערת הקבורה בהר -.
בילקוט שמעוני מובאים שני תיאורים בנוגע למה קרה בהר ההר כשמת אהרון:
התגובה לפטירה
לאחר מות אהרון התאבלו עם ישראל 30 יום. המדרש מספר שכיוון שהיה אהרון משכין שלום בכל חלקי העם בכו אותו כל עם ישראל, אנשים ונשים.
המדרש ממחיש את תגובת עם ישראל למות אהרון :
מסורות על מקום קבורתו של אהרון
מותו של אהרון הכהן מצוין בתורה במספר מקומות שונים.
ב: וַיִּסְעוּ מִקָּדֵשׁ וַיָּבֹאוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל כָּל הָעֵדָה הֹר הָהָר:...וַיָּמָת אַהֲרֹן שָׁם בְּרֹאשׁ הָהָר…" ב: וַיִּסְעוּ מִקָּדֵשׁ וַיַּחֲנוּ בְּהֹר הָהָר בִּקְצֵה אֶרֶץ אֱדוֹם: וַיַּעַל אַהֲרֹן הַכֹּהֵן אֶל הֹר הָהָר עַל פִּי יְהֹוָה וַיָּמָת שָׁם …וכן ב וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל נָסְעוּ מִבְּאֵרֹת בְּנֵי יַעֲקָן מוֹסֵרָה שָׁם מֵת אַהֲרֹן וַיִּקָּבֵר שָׁם וַיְכַהֵן אֶלְעָזָר בְּנוֹ תַּחְתָּיו:
מהפסוקים האלה, עולה שאלה לגבי זיהוי מקום מותו וקבורתו של אהרן: היכן באמת מת אהרון והיכן נקבר. חז״ל אמרו: ״ובני ישראל נסעו מבארות בני יעקן מוסרה שם מת אהרון״ וכי שם מת אהרון? והלא בהר ההר מת! שנא׳ ״וימת אהרון שם בהר ההר״. ייתכן שכוונתם לומר כי מת במסורה, אך נקבר בהר ההר.
שאלות נוספות עולות באשר לזיהוי המיקום הגאוגרפי: האם ״קדש״ הוא אתר אחד או יותר? מה היחס בין קדש הסמוכה במסעות להר ההר לבין קדש ברנע? היכן היא ״ארץ אדום״? מהם גבולותיה? האם ארץ אדום כוללת, מלבד הרי אדום ממזרח לערבה, גם חלק מהנגב? האם ייתכן שהר ההר ומוסרה זהות?
רובינסון מציע את ג׳בל מד׳רה, שכיום ידוע כהר ציון, כמקומו ליד הר הר, תוך התייחסות לשם ״מסורה״. המקור הקדום ביותר המזכיר את קבר אהרון בג׳בל הארון הוא יוסף בן מתתיהו, ב״קדמוניות היהודים״: ״שמו פטרה. והמקום מוקף הר גבוה. שם עלה אהרון על ההר, פשט את בגדי הכהונה הגדולה ומסרו לבנו אלעזר, ומת וכל העם מביט בו. ״
גם בכתבי אבות הכנסייה מופיע תיאור דומה:״ הר ההר, אשר מת בו אהרון, אצל עיר פטרה, אשר מראים עד היום את הסלע אשר נתן מים על פי משה״
הסלע נמצא שם גם בימינו, מעל נביעה בשם עין מוסה, הצמודה לפטרה ממזרח. במקום ישנה בריכת מים קטנה, שתושבי המקום מתייחסים אליה בקדושה בשל זיהויה כמקום קבורת אהרן.
לאחר מות אהרון
התורה מספרת שלאחר מות אהרון, תקף הכנעני מלך ערד שיושב בנגב את ישראל לאחר ששמע שהם מתקרבים לארצו, והצליח לשבות שבי מעם ישראל. חז"ל אמרו שהתקיפה הייתה בעקבות מות אהרון -.
האי שרמן
{{פירושונים|
ארצות הברית
}}
מזאמה אפורה
מזאמה אפורה (שם מדעי: Mazama gouazoubira; נקראת גם מזאמה חומה או שיפוד אפור), היא מין של אייל בינוני בסוג מזאמה שבתת-משפחת איילי העולם החדש, החיה ברחבי אמריקה הדרומית. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1814 על ידי הזואולוג הרוסי-גרמני גוטהלף פישר פון ולדהיים, והיא השנייה בגודלה בסוג לאחר המזאמה האדומה. מספר מיני מזאמה נחשבו בעבר כתת-מינים שלה כדוגמת מזאמה אמזונית ומזאמה יוקטנית. המזאמה האפורה היא אחת מהמזאמות הנפוצות ביותר בדרום אמריקה.
אטימולוגיה
האטימולוגיה של השם המדעי שלה הוא כדלהלן: "Mazama" - מקורו במילה "מאקאמה" (macame) ששימשה ככינוי לאיילים הללו במקסיקו לפני מאות שנים. "gouazoubira" הוא הכינוי שניתן למין על ידי חוקר הטבע הספרדי פליקס דה אזרה. אזרה שהיה החוקר הראשון אשר סיפק מידע אודות האיילים הקטנים הללו, העניק למזאמה האדומה את השם גוואזופיטה ולמזאמה האפורה את השם גוואזובירה. שמה הרשמי מרמז על הצבע העיקרי של פרוותה חום-אפרפר. השם "שיפוד", נועד לציין את מבנה הקרן הייחודי לסוג.