cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבבה דסה
קורות חיים
דסה נולדה וגדלה בנוף הגליל (נצרת עילית דאז) להורים יוצאי אתיופיה. הוריה עלו לישראל בשנת 1984 במסגרת מבצע משה עם שלוש מאחיותיה הגדולות ועם שני אחיה הגדולים - אולם שני אחיה נפטרו בדרכם לישראל. בישראל, הביאו הוריה לעולם שלושה ילדים נוספים. דסה שירתה בצה"ל במשטרה הצבאית כמאבחנת בטיחות במחסומים. במהלך שירותה הצבאי עברה תאונת דרכים בצומת בית ליד ולאחריה עברה שיקום במשך שנה. במהלך השיקום, נפטר אביה מאירוע מוחי. אירועים אלו הניעו אותה לעסוק במוזיקה.
קריירה מוזיקלית
דסה שמעה בילדותה ובנעוריה מוזיקת סול, אר אנד בי ומוזיקה שחורה, והחלה לשיר באופן חובבני בבית הספר התיכון. בשנת 2012, במהלך התנדבותה בקיבוץ גלעד, השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות The Voice ישראל והייתה חברה בקבוצה של המנטורית שרית חדד. בשלב הדו-קרב הראשון התמודדה מול קטלין רייטר ולא העפילה לשלב ההופעות החיות. לאחר השתתפותה בתוכנית, החלה ללמוד מוזיקה בבית הספר רימון. בסיום לימודיה, התנדבה בגאנה בבית ספר לבנות ובבית יתומים, ולאחר מכן הייתה זמרת ליווי בפרויקט של עידן רייכל.
בשנת 2013, הקימה דסה את ההרכב המוזיקלי AvevA בו חברים אליזה אקוונדו, עומר לוצקי, אסף לביא ותמיר הלל, והחלה להופיע במסגרות שונות עם ההרכב. במקביל שקדה על אלבום בכורה בהפקתו של יוסי פיין. ביולי 2016, הוציאה לאור את השיר 'Who Am I' (בעברית: מי אני) כסינגל הראשון מאלבום הבכורה. באוקטובר 2016, הוציאה לאור את השיר 'I Wanna Go' (בעברית: אני רוצה ללכת) כסינגל שני מאלבום הבכורה.
במרץ 2019 הוציאה את אלבומה השני My Thought אותו הפיק איציק פצצתי
אגדת שלושה וארבעה
אגדת שלושה וארבעה היא אגדה מאת חיים נחמן ביאליק שזכתה לייצוג משלה באותו השם הן בתיאטרון העברי והן בזמר העברי.
האגדה הופיעה בשני נוסחים עיקריים, הנוסח הראשון ("נוסח אחד") הוא עיבוד של אגדה תלמודית, הצמוד יחסית למקורו. הנוסח המאוחר יותר ("נוסח שני") הוא אגדה ארוכה ומפורטת, מקורית ורחבת יריעה. יוסף קלוזנר, שכתב את הערך על ביאליק באנציקלופדיה העברית, תיאר את האגדה כ"יצירתו הגדולה האחרונה" של המשורר וכ"שירת הברבור הגדולה" שלו. שם האגדה נגזר מהפסוק ב: המוטיבים של נשר, נחש, אונייה ויחסי גבר ועלמה שזורים בעלילה ומובילים אותה.
נוסח ראשון
הנוסח הראשון של האגדה מבוסס על אגדה המופיעה במדרש תנחומא, שביאליק ורבניצקי כללו ב"ספר האגדה" שלהם (סימן כ"ו בחלק "אדם וביתו").
בנוסח הראשון של ביאליק, שלמה המלך מתבשר שבתו האהובה עתידה להינשא לאדם עני. על מנת לסכל את הגורל הוא כולא את בתו במגדל גבוה בלב ים. אולם, נער עני, אך חכם ומשכיל, נקלע לאי לאחר שנרדם בתוך נבלת שור, וזו מובלת לגג המגדל על ידי נשר. הנער ובת המלך מתוודעים זה לזה ואף מתחתנים. הדבר נודע לשלמה המלך, המגלה כי לא ניתן להערים על הגורל ומברך בסופו של דבר על הנישואין ועל חתנו החכם.
גרסת "ספר האגדה" צמודה למקור מן התנחומא, ויש בה רק שינויים לשוניים קלים, ושינוי מהותי אחד: במדרש תנחומא מסופר שהעני קידש את בת שלמה, "בא עליה כדרך כל אדם ונתעברה ממנו". בספר האגדה הושמטו המילים "בא עליה כדרך כל אדם". בנוסח הראשון של עיבוד האגדה, הרחיב ביאליק את האגדה המקורית בתיאורים ודיאלוגים, אך כמעט ולא שינה את תוכנה ומהלכה (למעט המשך הצעד שבו החל ב"ספר האגדה" - בנוסח הראשון הושמטו גם המילים "ונתעברה ממנו").
על הנוסח
הנוסח השני נכתב על ידי ביאליק בשהותו בקארלסבד ובמארינבאד ב-1929. הפרקים הראשונים התפרסמו בכתב העת מאזנים שנה א' בגליונות ל"ז ול"ח. לאחר מכן הופיעה האגדה במלואה ב"התקופה" כרך כ"ו-כ"ז וב-1934 נדפסה יחד עם הנוסח הראשון באוסף האגדות "ויהי היום". ביאליק עצמו פיקח בסמוך להדפסתה על תרגומה לפולנית, גרמנית ויידיש.
נוסח זה רחב וארוך בהרבה מהנוסח הראשון. למרות המוטיב העיקרי של בת-מלך הכלואה במגדל ונישאת לחתן המיועד לה כנגד כל הסיכויים ותוך התערבות ניסית-אלוהית, הוא שונה הן בפיתוח העלילה, הן במניעיה, הן בגיבוריה והן במסקנתו הסופית מזו של הנוסח הראשון. במכתב שכתב ביאליק ליעקב נאכט ב-2 באפריל 1933 (ו בניסן תרצ"ג) סיפר ביאליק שאשתו סיפרה שבנעוריה שמעה נוסח של האגדה התלמודית מפי זקנה, אשר בה נטל הנחש חלק פעיל בעלילה והדבר הובילו לשכלל את האגדה "שכלול אמנותי עד שהייתה לנובלה שלמה רבת עלילה".
חלק ראשון - המלך שלמה
האגדה פותחת בסעודה אותה עורך המלך שלמה, החכם מכל אדם לחבר מלכים, שעם חלקם הוא קשור בבריתות נישואין ובריתות מדיניות. המלכים מעריצים את חכמתו, אך שונאים אותו ומחפשים לפגוע בו. השיחה מתגלגלת לידי כך שמלך ארם טוען שנישואיו של שלמה עם בנות המלכים הנוכרים, וכן נישואי רות ובועז אינם כדרך הטבע וכמשפט האל. שלמה מקבל עליו אתגר להגריל אחת מבנות המלכים, לשכן אותה במגדל על אי נידח ולראות איזה חתן יזמן לה אלוהים.
בגורל עולה קציעה, בתו של מלך ארם. המלך שלמה משכן אותה במגדל באי נידח, כאשר נשרו הענק הלבן מביא לה מדי יום מזון מארמונו. ליד המגדל צומח עץ אלון גבוה. קציעה התגוררה במגדל עם תוכי, שארח לה לחברה.
חלק שני - נתניה בן מלכישוע
בחלק השני עובר המספר לתאר את קורותיו של לוחם יהודי בשם מלכישוע, שהיה חלק מהמורדים בבית דוד בעת שלטון דוד המלך וגלה בשל כך לצידון. הוא אף השתתף במלחמה בה הרג את בנו של מלך ארם. אשתו של מלכישוע, שהיה לסוחר אמיד, טבעה בים והוא נותר עם בנו היחיד, נתניה.
כאשר הגיע הנער לפרקו ביקש להפליג לעכו וממנה לעלות לירושלים. אביו נתן לו אבן ברקת גדולה, שהייתה שייכת לאמו כעיטור לפרוכת בית המקדש (שאך זה נחנך) ושלח אותו בלב כבד. בלב ים התחוללה סערה (שתיאורה שואב מסיפור הסערה בסיפור יונה הנביא) ומכל הנוסעים והמלחים ניצל נתניה בן מלכישוע לבדו. הנשר הלבן, נשרו של שלמה ראה את הטובע, הציל אותו ולקח אותו בציפורניו אל האי בה שכנה בת מלך ארם במגדל.
חלק שלישי - הנחש ואבן הברקת
חלק זה של האגדה, שעלילתו ניתנת לתיאור בקצרה, ארוך, מפורט, ומלא בתיאורים ולפיכך זכה לפרשנות שדרשה את הסמלים המופיעים בו.
הלילה הראשון באי חולם נתניה חלום בו הוא רואה את אמו בלב בים, הברקת עטורה על מצחה והיא מצביעה על הנערה שבמגדל.
כשנעור ניסה נתניה לבדוק שאבן הברקת שנתן לו אביו עדיין עמו. אך משגילה שהיא אצלו ונרגע, מיד הגיח נחש מאי-שם וחטף אותה ממנו. נתניה החל לרדוף אחרי הנחש, שטיפס על עץ האלון וכך, בכוחות על-אנושיים הצליח לטפס עד מול אשנב המגדל. הנחש פלט את אבן הברקת על תוך האשנב ונעלם.
כך הגיע נתניה פנימה אל המגדל והתוודע לקציעה.
חלק רביעי - הסוף
נתניה וקציעה התאהבו וחיו יחדיו במגדל. הנשר החל להביא להם מנת אוכל כפולה משולחנו של המלך. טבחי המלך שמו לב שהנשר לוקח מנה כפולה וכך הבין המלך את שקרה.
הזוג הובא חזרה לירושלים, שם התגלה שנתניה הוא בן של מורד לשעבר ואף בנו של מי שהרג את אחיו של מלך ארם הנוכחי. יתרה מכך, אצל שלמה הייתה שמורה אבן ברקת זהה לזו של נתניה, שהובאה לו כמתנה מאת מלך הנחשים.
מסקנתו של שלמה היא שהנישואים לא רק מקודשים, אלא הם בבירור מעשה של קירוב לבבות אלוהי וסימן שעל בני האדם למחול ולסלוח ושבכוחם של הנישואין לאחד שונאים וליצור ברית מבוססת על אהבה:
ניתוח מוטיבים וסמלים בסיפור
האי והמגדל - האי ומגדל-הצור שבראשו שלהבת אש (או "עב קטנה") הם סמלים נפוצים מאוד בשירת ביאליק. בפרט קרובים האי והמגדל לאלה שביצירתו "מגילת האש", אולם מוטיבים דומים נמצאים גם בשיריו "הבריכה", "על כף ים מוות זה" ועוד.
קציעה, הארמית - ארמית הוא כינוי יהודי מקובל לגויה, ממוצא לא-יהודי. לביאליק זיקה רבה לארוטיקה המעוררת דווקא הגויה (למשל בסיפור "מאחורי הגדר"). השינוי בזהות הנסיכה נועד גם כדי לאפשר לשלמה המלך לשאת את נאומו הפילוסופי בזכות האהבה, השלום והאוניברסליות, כאשר לו היה, כמו בנוסח הראשון, אב חרד המבקש למנוע את בתו מלהתחתן עם קבצן, לא היה מסוגל לשאת נאום שכזה.
הברקת, הדמעה והנחש - הברקת מופיעה לכל אורך האגדה כמוטיב חוזר ומאחד. היא נמסרת לנתניה על ידי אביו, זכר לאמו, עבור פרוכת מקדש שלמה, היא מופיעה בחלומו תחילה על ראש אמו ולאחר מכן על ראש קציעה והיא מסייעת לקידום העלילה על ידי הנחש ולבסוף היא מופיעה בתמונת הסיום כתאומה לברקת של שלמה המלך וכעיטור על מצחה של קציעה. היא מייצגת את האם שטבעה ואת המעבר של הנער המתבגר מן האם אל האהובה. הברקת מופיעה בצמוד לדימויה כדמעה שקפאה (למשל: . דימוי זה דומה מאוד לדימוי של דמעת האלוהים ל"מרגלית דמעה" ב"מגילת האש", דימוי שתי דמעות הרב ל"אבני אש במשבצות זהבן" ב"המתמיד" ולדימוי דמעות האם לפנינים ב"פרדה".
על הברקת שנתן מלכישוע לבנו שמר פתן בהודו והברקת של שלמה הוענקה לו על ידי מלך הנחשים. הנחש, כמפלצת קדמונית נקשר במרגלית, אבן יקרה למשל בספר הזוהר שם מסופר על לויתן המוציא מרגלית מהמעמקים, שאינה אלא דמעה שנטפה מעינו של הקב"ה בט באב וקפאה במצולות הים.
נתניה הוא בן דמותו המהופך של "הנער בהיר העיניים" מהנובלה "מגילת האש" של ביאליק. בעוד שם מדובר ביליד ארץ ישראל היוצא לגולה עם חורבן הבית, הרי שכאן מדובר על בן הגולה הנגאל ועובר לחיים בירושלים בימי חנוכת מקדש שלמה. בעוד שגיבור "מגילת האש" מתקדש בנזירותו והתרחקותו מנשים, הרי שגיבור האגדה מתקדש דווקא באיחוד בינו לבין קציעה ובקידושין.
המחזה "אגדת שלושה וארבעה"
ביאליק עצמו ביקש לראות את האגדה מומחזת באופן דרמטי כבלט, אופרה ואף סרט קולנוע. אך הדבר לא אירע בחייו, אף על פי שביקר בווינה וניסה לעניין את התסריטאי היהודי ריכרד בר-הופמן בכתיבת עיבוד קולנועי לאגדה.
בשנת 1955 חיברה לאה גולדברג מחזה לפי האגדה (נוסח שני), תוך הכנסת קיצורים ושינויים, בהם הוספת עלילת-מרמה בה מנסה מלך ארם להפקיד במגדל נערה שאיננה בתו והוספת דמות של דוכיפת בנוסף לתוכי (שהפך גם לקריין, המשלים עבור הקהל את החסר בדיאלוג). המחזה של גולדברג התקבל בביקורתיות ונאמר עליו ששיבש כליל את אופייה של האגדה המקורית. תיאטרון הבימה העלה את המחזה בעיבוד זה החל ב-12 בפברואר 1955, בבימוי שרגא פרידמן עם מוזיקה מקורית מאת עמנואל עמירן. בתפקידים הראשיים שיחקו שלמה בר-שביט בתפקיד התוכי, שלמה המלך היה נחום בוכמן, מלך ארם ארי קוטאי, מלך צור גדעון זינגר, מלך מואב אבנר חזקיהו, מלך בני עמון אלברט כהן, קציעה יונה עטרי, נתניה יוסי בנאי והנחש גולם על ידי אלוין אפשטיין. ההצגה לא נחלה הצלחה והועלתה רק 41 פעמים. עם זאת עבודת ההלחנה של עמירן ומשחקו של בר-שביט זכו לשבחי הביקורת.
ההצגה הועלתה שנית ב-1960, שוב בבימויו של פרידמן ושוב עם שלמה בר-שביט בתפקיד התוכי ויוסי בנאי כנתניה. בהפקה זו שיחק גדעון זינגר בתפקיד המלך שלמה, יהודה אפרוני ואבנר חזקיהו התחלפו בתפקיד מלך מואב, בתפקיד קציעה הופיעה אסתר עופרים בתפקיד הנחש הופיע סמי מולכו. עיבוד זה הותאם לנוער והועלה 12 פעם בלבד.
בשנות השבעים העלה התיאטרון לילדים ולנוער עיבוד של האגדה בנוסח הראשון, מאת אורנה פורת עם תפאורה מאת דני קרוון, מוזיקה של גיל אלדמע ועם צוות של ארבעה שחקנים צעירים בתפקידי המלך שלמה, בתו, הנער ונערה נוספת ושבעה רקדנים מלהקת ענבל המופיעים עם מסכות ומשמשים במגוון תפקידי המשנה. הפקה זו זכתה להצלחה מרובה וייצגה את ישראל בפסטיבלי תיאטרון לילדים.
ב-1980 העלה תיאטרון החאן את ההצגה בבימויו של מוטי לרנר. הצגה זכתה בפרס כינור דוד. הועלה שנית על ידי "טדי הפקות" (1989), ומחוץ לישראל בשטנדל, צלה, נירנברג וערים נוספות בגרמניה.
השיר "אגדת שלושה וארבעה"
המשוררת רחל שפירא חיברה שיר המגולל את עלילת האגדה. השיר הולחן על ידי מוני אמריליו ובוצע בעיבודו של המלחין על ידי צוות הווי חטיבת הצנחנים בתוכניתם משנת -1975 "בארץ אהבתי" עם הסולנים רוחמה רז ומשה גרודר.
השיר מורכב מהקדמה מדוקלמת המשמשת מעין מבוא ומפרטת את גיבורי האגדה. החלק העיקרי כולל, ממש כמו שם השיר, ארבעה פזמונים שונים (ששתי השורות בהן זהות ואילו והשתיים הבאות שונות, בהתאם להתפתחות העלילה) כשבין ארבעת הפזמונים החוזרים משולבים שלושה בתים שונים המספרים בפירוט את סיפור העלילה. בבית האחרון ובפזמון האחרון חרגה הכותבת מתיאור העלילה הידועה והוסיפה מעין קריאת עידוד ישירה למאזין הצעיר והאביון.
יניב גרטי
יניב גרטי (נולד ב-1967 בערך) הוא סגן נשיא חברת אינטל ומנהל קבוצת תקשורת אלחוטית וחיבוריות בה. מנכ"ל אינטל ישראל החל מ-15 בינואר 2017.
קריירה
יניב גרטי הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1994 החל לעבוד כמנהל שיווק ופיתוח עסקי בחברת ציוד התקשורת אורכית. בשנת 1999 עבר לתפקיד סגן נשיא לשיווק בחברת אופטיבייס, וכעבור כשנתיים מונה למנהל התפעול בחברת התקשורת סרקונט. בשנת 2002 מונה למנכ"ל וסגן נשיא בחברת אנוורה, שפיתחה ערכות שבבים לתקשורת אלחוטית. בשנת 2004 רכשה אינטל את החברה, וגרטי החל למלא תפקידי ניהול באינטל ישראל ובאינטל בארצות הברית. בשנת 2011 מונה למנהל קבוצת תקשורת אלחוטית וחיבוריות באינטל, ובשנת 2014 מונה לסגן נשיא אינטל.
גרטי החליף את מקסין פסברג כמנכ"ל כמנכ"ל אינטל ישראל ב-15 בינואר 2017. גרטי הוחלף ע"י קרין אייבשיץ-סגל ודני עטר בינואר 2023, ופרש מאינטל.
אומגה סנטינל
אומגה סנטינל (באנגלית: Omega Sentinel, גם: "זקיף אומגה") היא דמות בדיונית של גיבורת-על רובוטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן וסדרת הבת אקסקליבר ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men Unlimited #27 מיוני 2000, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ברט בות'.
אומגה סנטינל היא האלטר אגו של קארימה שאפאנדר, שוטרת ילידת הודו שהפכה לזקיף סנטינל בידי נבל-העל באסטיון במהלך אירועי "מבצע אפס סובלנות", וזאת כדי לשמש כסוכנת רדומה בעלת תכנות שמפעיל את עצמו כאשר היא נמצאת בקרבת מוטאנטים אחרים. בהמשך היא פגשה בצ'ארלס אקסבייר ובמגנטו על האי ג'נושה המוחרב, והם הצליחו לנטרל את התכנות שלה ולהשיב את מוחה למצב רגיל, אם כי השינויים הננוטכנולוגיים בגופה נשארו. היא נשארה על האי כדי להשליט בו סדר, וניסתה להסתגל לצורתה החדשה, שנגדה את אמונותיה בהינדואיזם. בהמשך הצטרפה לשורות האקס-מן, המשוטטים ואקסקליבר.
מולין אולסון
מולין אולסון (בשוודית: Malin Olsson; נולדה ב-19 במרץ 1982) היא מגישת טלוויזיה שוודית. מיס שוודיה לשנת 2001.
ביוגרפיה
אולסון נולדה בסקאטונגבין שבמחוז דלרנה לאם פורטוגזית ואב שוודי. בילדותה שרה במקהלה וניגנה בחליל ובכינור.
היא הייתה הנציגה השוודית בתחרות מיס תבל 2001 שנערכה בפוארטו ריקו.
לאחר מכן הייתה חברה בלהקת הבנות "NG3" והם הוציאו מספר סינגלים שזכו להצלחה. ב-2005 עזבה את הלהקה.
היא הנחתה מספר עונות של "Sommarlov" (חופשת קיץ), תוכנית ילדים של SVT.
ב-2011 הגישה לצד מרי סרנהולט את התוכנית "Helt magiskt" בה מופיעים קוסמים ופעלולנים.
ב-2013 הגישה את התוכנית "Hela Sveriges fredag!" בה שני צוותים מתחרים בידע על ארצם שוודיה.
היא פרשנה לטלוויזיה השוודית עבור אירוויזיון 2014.
לוקסמבורג במשחקים הפאראלימפיים
הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976). היא שלחה לאולימפיאדה שלושה ספורטאים, שניים בענף הקשתות ואחד בענף השחייה התחרותית. ב-אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) זכתה לוקסמבורג במדליה הראשונה שלה, מדליית ארד בריצה. לוקסמבורג משתתפת באולימפיאדות לסירוגין, ועד כה השתתפה ב-6 אולימפיאדות.
לוקסמבורג מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
ספידי סמית' (כדורסלן)
קנת' ג'יי "ספידי" סמית' ג'וניור (באנגלית: Kenneth J. "Speedy" Smith Jr.; נולד ב-28 בינואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בהפועל ירושלים.
קריירה
סמית' גדל בסיינט פיטרסברג, פלורידה, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה טק. ב-140 משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 6.2 נקודות, 6.1 אסיסטים, 3.8 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק, וסיים את הקריירה כשיאן האוניברסיטה באסיסטים (858) ובחטיפות (258).
לאחר שלא נבחר בדראפט 2015 ב-NBA, ב-11 באוגוסט 2015 חתם על חוזה לשנתיים בוואף ריגה מליגת העל הלטבית. הוא שוחרר מהקבוצה ב-24 בנובמבר, לאחר ששיחק 11 משחקים בלבד.
ב-6 בינואר 2016 עבר ללוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-13 באוקטובר 2017 הועבר בטרייד לגרנד ראפידס דרייב, גם היא מליגת הפיתוח.
ב-26 ביולי 2019 חתם בסולנוקי אולאי מליגת העל ההונגרית. ב-19 בדצמבר 2019 עבר לספירו שרלרואה מליגת העל הבלגית והיורוקאפ. במרץ 2020 בוטלה הליגה בשל התפרצות נגיף הקורונה. ב-8 באפריל 2020 חתם באנטוורפ ג'יינטס, גם היא מליגת העל הבלגית.
ב-28 במאי חתם במכבי חיפה, שיחק במדיה שישה משחקי ליגה ושני משחקי פלייאוף, והעמיד בליגה ממוצעים של 15 נקודות, 7.7 אסיסטים ו-3 ריבאונדים ב-34 דקות למשחק. ב-12 בדצמבר 2020 חתם בלימוז' מליגת העל הצרפתית עד לתום העונה. ב-19 בספטמבר 2021 חתם בריטאס וילנה מליגת העל הליטאית, וזכה עימה באליפות ראשונה אחרי 12 שנים. ב-10 ביולי 2022 חתם בהפועל ירושלים.
מילאנו–טורינו
מילאנו–טורינו (באיטלקית: Milano–Torino) הוא מרוץ אופניים חד-יומי שמתקיים באיטליה מאז שנת 1876 שמתחיל במילאנו ומסתיים בטורינו. המרוץ הוא בדרג 1.Pro וחלק מסבב ה-UCI ProSeries, המשני למרוצים בעולם אחרי סבב ה-UCI World Tour. המנצח האחרון הוא מרק קוונדיש הבריטי במהדורה של 2022.
היסטוריה
המרוץ מאורגן על ידי חברת RCS Sport, שמארגנת גם את מרוץ הג'ירו ד'איטליה, טירנו–אדריאטיקו, ג'ירו די לומברדיה, מילאנו–סן רמו ומרוצים נוספים. בשל העובדה שהמרוץ מתקיים בחודש אוקטובר, שהוא בשנים האחרונות החודש המסיים של עונת האופניים, המרוץ הוא חלק משורת מרוצים חד-יומיים באיטליה שמתקיימים במועדים קרובים אחד לשני וחלק גדול מהמשתתפים בהם רוכבים ברוב המרוצים הללו.
החל מ-2012 מסתיים המרוץ על גבעת הסופרגה, בסמוך לבזיליקת הסופרגה והוא מתאים למטפסים. אך בשנת 2020 שונה מסלול המרוץ והפך למתאים לספרינטרים, במטרה לשמש הכנה למונומנט מילאנו–סן רמו.
רקטת מים
רקטת מים היא דגם של רקטה, בו משמשים מים ואוויר בתור דלק רקטי. תא הלחץ עשוי לרוב מבקבוקי משקה מוגז. הרקטה מדגימה את החוק השלישי של ניוטון.
רקטות מים מורכבות לרוב מהחלקים הבאים: תא דלק (מכיל אוויר ומים), סנפירים לייצוב, נחיר פליטה, חרטום אווירודינמי, מערכת נחיתה (לרוב מצנח) ומערכת לתזמון מערכת הנחיתה (לרוב מיקרו-בקר המחובר לחיישנים שונים ולמנוע סרוו).
שיא העולם
השיא הנוכחי לגובה הרב ביותר, הושג בתאריך 4 באוקטובר 2019, באוסטרליה, והוא עומד על 960 מטר. הרקטה בנויה בסיבי פחמן וסיבי זכוכית והיא נדחסת ללחץ של 40 BAR. (כ-580 PSI)
עשרים העקרונות המנחים של הקראטה
עשרים העקרונות המנחים של הקראטה הנה רשימה של כעשרים עקרונות שביסס מאסטר הקראטה גיצ'ין פונאקושי, מייסד זרם השוטוקאן. כללים אלה מהווים את הנחות היסוד שעל כל מתאמן בקראטה לאמץ באימוניו ובחייו, במטרה "להפוך לבני אדם טובים יותר", וכדי לחקור באופן מלא יותר את היבטיה הרוחניים של דרך הקראטה (הקראטה-דו).
היסטוריה
גיצ'ין פונאקושי, בייסודו את זרם השוטוקאן, התבסס על מגוון אמנויות לחימה אוקינאוויות שהיו נפוצות בתחילת המאה העשרים. כחלק ממפעל חייו, הסדיר את פרקטיקת אימון הקראטה, והקפיד לטפח גם את ההיבט הרוחני של אמנות הלחימה, ועשרים העקרונות מהווים בסיס לכך. הם שימשו את פונאקושי בהוראתו לתלמידיו, ופורטו בספר בשם זה, אשר יצא לאור בשנת 1938.
נוכלים בחוג הנוצץ
נוכלים בחוג הנוצץ (באנגלית: Harry and Walter Go to New York) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית פשע משנת 1976 בבימויו של מרק ריידל, עם מייקל קיין, ג'יימס קאן, אליוט גולד ודיאן קיטון בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה
סדברי (מסצ'וסטס) 1892, הארי דיגבי (ג'יימס קאן) וולטר היל (אליוט גולד) הם שני שחקנים בתיאטרון וודביל. לאחר שהארי נתפס בגניבה מהקהל שניהם נשלחים למאסר בבית הסוהר ב קונקורד. באותו זמן מגיע לבית הסוהר עבריין הצמרת אדם וורת' (מייקל קיין) ומתקבל בתשואות והערצה בעיקר על ידי נשות העיר. וורת' הוסגר למשטרה על ידי רופוס קריספ (צ'ארלס דרנינג) מנהל בנק בלוול (מסצ'וסטס) אותו פרץ וורת'. קריספ מודיע לו כי כעת יש בבנק כספת חדשה שאף אחד יכול לפרוץ. זה מרגיז את וורת' והוא מתכנן נקמה.
לכלא מגיעה מניו יורק העיתנאית ליסה צ'סנאט (דיאן קיטון) עם צלם כדי לראיין את וורת'. כאשר הארי שופך בטעות שמפניה על וורת' הוא זוכה לגערות. ליסה כועסת על וורת' בגלל יחסו לוולטר והארי ומבקשת מהם לבקר אותה לכשישתחררו. הם מצליחים לצלם את התוכניות במצלמת העיתון אך גורמים לשריפה. בלחץ וורת' הם נשלחים כעונש לעבוד במחצבה, שם גונב הארי ניטרו גליצרין שישמש אותם לפריצת קיר הכלא. לאחר מרדף ממושך הם מצליחים להגיע לניו יורק ונפגשים עם ליסה במערכת העיתון ומצליחם לקבל את תוכניות הבנק.
הבנק נמצא צמוד לבית האופרה והם מתחילים לתכנן את הפריצה ביחד עם העוזר הראשי מישה (ג'ק גילפורד) ושאר עובדי העיתון. ליסה תומכת בפריצה כדי לחלק את הכסף לעניים.
וורת' משוחרר על-תנאי וגם הוא מתכנן לפצח את הכספת החדשה. שתי הקבוצות לא יודעות אחת על השנייה. הפריצה של הארי וולטר מתבצעת דרך בית האופרה ששם מועלית אופרטה בכיכובה של גלוריה פונטיין (לסלי אן וורן) שהיא גם המאהבת של וורת'.
לבסוף חוגגים הארי וולטר במסעדה יוקרה עם החוג הנוצץ בעוד שליסה וורת' השרמנטי מסתודדים ומחליטים לעבוד בעתיד ביחד...
ברנדון ראש
אחיו הצעיר של כדורסלן העבר כרים ראש, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 2002–2010.
קריירת מכללות
ראש נולד וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי, ובין השנים 2005–2008 למד באוניברסיטת קנזס. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם ממוצע של 13.5 נקודות למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה של מחוז ה-Big 12" ונבחר לחמישיית העונה המחוזית. באפריל 2007 הודיע על כוונתו להעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2007 לאחר שנתיים בלבד בקנזס, אך כחודש לאחר מכן סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית של ברכו הימנית והודיע שיחזור לעונה נוספת בקנזס.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2008 נלקח ראש בבחירה ה-13 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, ומיד הועבר בטרייד לאינדיאנה פייסרס, יחד עם ג'רט ג'ק וג'וש מקרוברטס, בתמורה לג'ריד ביילס (הבחירה ה-11) ואייק דיוגו. ב-3 עונותיו באינדיאנה פתח בכמחצית מהמשחקים בהם השתתף, וקלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה ללו אמונדסון ובחירת דראפט עתידית. באותה עונה קלע שיא קריירה של 9.8 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן ספסל. במשחק השני של עונת סבל בשנית מקרע ברצועה הצולבת הקדמית, הפעם בברכו השמאלית, ונאלץ להחמיץ את כל המשך העונה.
ביולי 2013 נשלח יחד עם ריצ'רד ג'פרסון ואנדריס ביידרינש ליוטה ג'אז, כחלק מטרייד משולש אשר העביר את אנדרה איגודלה (מדנוור) לווריורס.
ביולי 2014 חזר לגולדן סטייט כשחתם בקבוצה על חוזה לשתי עונות. בסיום עונת זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA הרביעית בתולדות המועדון, והראשונה מזה 40 שנה, לאחר שגברו בסדרת הגמר על קליבלנד קאבלירס (4–2). לאורך אותה עונה שותף ראש ב-33 משחקים בלבד ותרם פחות מנקודה אחת בממוצע למשחק. בעונה העוקבת שיחק ב-72 משחקים והפך לחלק אינטגרלי מרוטציית הקבוצה, אשר רשמה את מאזן הניצחונות הגבוה בתולדות הליגה, 73–9. בפלייאוף 2016 שוב התמדדו הווריורס מול הקאבלירס בשלב הגמר, אך הפעם הפסידו בתוצאה 3–4.
ביולי 2016 חתם ראש על חוזה במינסוטה טימברוולבס, ובעונתו היחידה במדיה קלע 4.2 נקודות בממוצע למשחק.
בנובמבר 2019, לאחר כשנתיים בהן לא שיחק באופן מקצועי, חתם על חוזה בקבוצת לאריסה מליגת העל היוונית.
עונת 1955/1956 ב-NBA
עונת 1955/1956 היא העונה העשירית של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה של פילדלפיה ווריורס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פורט ויין פיסטונס בתוצאה 4-1 (האליפות הראשונה של הווריורס הייתה בעונת, במסגרת ליגת ה-BAA). פול אריזין הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר, כשקלע 27.6 נקודות בממוצע למשחק. בתחילת העונה עברה קבוצת "מילווקי הוקס" לסנט לואיס שבמיזורי, ושינתה את שמה ל"סנט לואיס הוקס". פרס ה-MVP של העונה הסדירה, שחולק לראשונה, הוענק לכוכב ההוקס בוב פטיט לאחר שהעמיד לאורך העונה ממוצעים של 25.7 נקודות ו-16.2 ריבאונדים למשחק.
דראפט 1955
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-13 באפריל 1955 בעיר ניו יורק, נבחרו בסך הכול 95 שחקנים, מתוכם 20 שיחקו בליגת ה-NBA. לפני הדראפט נבחרו דיק גרמייקר וטום גולה כבחירות טריטוריאליות על ידי מיניאפוליס לייקרס ופילדלפיה ווריורס, בהתאמה, ובבחירה הראשונה לקחה מילווקי הוקס את דיק ריקטס. רוצ'סטר רויאלס ניצלה את הבחירה השנייה כדי לבחור את מוריס סטוקס, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA, ובבחירה הרביעית נבחר שחקן האולסטאר קן סירס. גולה וסטוקס הוצגו לאחר פרישתם בהיכל התהילה של הכדורסל, כמו גם הבחירה השמינית ג'ק טוויימן והבחירה ה-76 קיי סי ג'ונס.
אולסטאר 1956
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-24 בינואר 1956 ברוצ'סטר, ניו יורק. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר. המאמנים במשחק היו ג'ורג' סנסקי מפילדלפיה ווריורס וצ'ארלי אקמן מפורט ויין פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, דיק מקגווייר, פול אריזין, דולף שייז וניל ג'ונסטון, וחמישיית המערב כללה את סלייטר מרטין, בובי ואנזר, ג'ורג' יארדלי, מל הוטצ'ינס ולארי פאוסט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 108-94, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה בוב פטיט, שעלה כמחליף וקלע 20 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
ארמור
ארמור (באנגלית: Armor, בתרגום לעברית: שריון) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Astonishing X-Men Vol.3 #4 מאוקטובר 2004, ונוצרה על ידי הכותב ג'וס וידון והמאייר ג'ון קאסאדיי.
כוחות ויכולות
בזמן קרב ארמור יוצרת שריון אנרגטי סביבה, אשר נותן לה סיבולת וכח. ולכן ברוב הקרבות היא נכנסת ראשונה למערכה על מנת לכוון את רוב האש עליה.
אזכור במדיות אחרות
דמותה של ארמור הופיעה בסדרת האנימציה "וולברין והאקס-מן", כאשר שוחררה על ידי חברי קוויקסילבר וחברי אחוות המוטאנטים על מנת להפיל את האשמה על חברי האקס-מן. בפרק זה ארמור לא שולטת בכוחותיה כלל ומי שמצילה אותה לבסוף היא קיטי פרייד.
ארמור מופיעה גם כחברת האקס-מן הצעירה ביותר בסדרת האנימה על קבוצת האקס-מן. יוקארי טאמורה דיבבה את הדמות בגרסה היפנית המקורית.
בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "מיס מארוול" מופיעה דמותה של קמלה קאן, בגילומה של השחקנית אימאן ולאני, שאישרה כי הכוחות של גברת מארוול הושפעו מכוחותיה של ארמור בקומיקס.
דאזלר
דאזלר (באנגלית: Dazzler) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #130 מפברואר 1980, ונוצרה על ידי הכותבים טום ד'פאלקו, לואיז סימונסון ורוג'ר סטרן והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
דאזלר היא האלטר אגו של אליסון "אלי" בלייר, מוטאנטית מלונג איילנד אשר נולדה לקרטר וקתרין בלייר. יחסיהם של הוריה היו מתוחים, היות שאביה היה סטודנט משפטים ואמה הייתה מורה. דבר זה הוביל לגירושים, אשר התרחשו כאשר אליסון הייתה פעוטה. אליסון גדלה עם אביה וסבתה, שם אביה הסתיר ממנה את אמה. כשאליסון הגיעה לגיל ההתבגרות, היא חלמה להיות זמרת ואביה - כעת שופט - קיבל זאת בסובלנות. אף על פי כן, אביה אילץ את אליסון לבחור במסלול חיים דומה לזה שלו: היא תהפוך לכוכבת אקדמאית, ומשם תמשיך לבית ספר למשפטים. סבתה של אליסון עודדה אותה בדרכה. כוחותיה המוטאנטיים של אליסון התגלו בעת ביצוע ריקוד בבית ספר, אשר סינוור את הנוכחים: כוחה הוא יכולת להמיר צלילים לקרני אור. במשך שנים, אליסון שמרה על כוחותיה בסוד מפני אנשים הקרובים אליה, מה שגרם לריחוק בינה לבין אביה. באוניברסיטה, אליסון חקרה את כוחותיה, תפרה לעצמה חליפה, ואימצה את שם-הבמה "דאזלר". היא הודיעה לאביה שהיא לא תלמד בבית ספר למשפטים, ותהיה זמרת עם ובלי ברכתו ותמיכתו של אביה.
אליסון השתמשה בכוחותיה המוטאנטיים על מנת למשוך קהל להופעותיה, וטענה כי אורותיה הם תוצר של טכנולוגיה. שקר לבן זה עבד על מנהלי המועדונים השונים, אך לא על אמה פרוסט ממועדון הלפייר וצ'ארלס אקסבייר מהאקס-מן. שני הצוותים שלחו נציגים לגייס את אליסון לכוחותיהם; האקס-מן שלחו את פניקס, סייקלופס ואת נייטקרולר, ומועדון הלפייר את קבוצת "אבירי הלפייר" שלהם. כוחותיהם המשולבים של אליסון והאקס-מן גברו על אויביהם, ושחררו חברי אקס-מן אחרים שהיו בשבי מועדון הלפייר. היא סירבה להצעתו של אקסבייר להצטרף לאקס-מן, מה שגרם לה להיות מעורבת באירועים שונים; היא נצלה על ידי ספיידרמן מלייטמאסטר, נפגשה עם ג'וני סטורם במועדון לילה יוקרתי, ואף נגררה לקרבות מול מכשפת. כאשר שבה אותה, פרויקט פגסוס קבע כי כוחותיה של אליסון הם אינסופיים, ובאופן תאורטי, היא יכולה להיות המוטאנטית החזקה ביותר בכל כדור הארץ. כזמרת דיסקו, אולם בהמשך שינתה את הכיוון המוזיקלי שלה גם לרוק אנד רול ומוזיקה עכשווית. הייתה חברה לפרק זמן קצר בקבוצת אקסקליבר בטרם הצטרפה לשורות האקס-מן.
את דמותה של דאזלר בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: הפניקס האפלה" מגלמת השחקנית הלסטון סייג'.
ברצלונה ב' (כדורסל)
ברצלונה כדורסל ב'  (בספרדית: FC Barcelona Bàsquet B), הידוע גם בשם בארסה ב'  (Barça B), היא קבוצת המילואים של קבוצת הכדורסל הספרדית ברצלונה. הקבוצה משחקת כעת ב-LEB Plata, הליגה השלישית במערכת ליגות הכדורסל בספרד.
בשנת 2003, ברצלונה ב' זכתה בליגה הספרדית הרביעית, ה-EBA, ובכך עלתה לליגת ה-LEB 2, אך לאחר מכן, היא ויתרה על מקומם. לאחר הסכם בין ברצלונה לקורנלה, קורנלה שימשה כקבוצת המילואים של ברצלונה, וברצלונה ב' בין 2005 ל-2010. בשנת 2010, ברצלונה ב' נפתחה מחדש, ושיחקה ב-LEB Plata.
משטח לעכבר
משטח לעכבר (נקרא גם פד לעכבר) הוא משטח לעכבר העשוי לרוב גומי ובד ומיוצר במגוון צורות וגדלים ועיצובים.
למשטח יש מספר מטרות. הראשונה שבהם היא להפחית את החיכוך של העכבר עם השולחן ולספק סביבת עבודה נוחה יותר. בנוסף, המשטחים מגנים על החיישן של העכבר ועל הרגליים המייצבות את העכבר מפני שחיקה, ומספקים לעיתים תמיכה אורגונומית עבור כף היד. מלבד זאת, משטחים לעכבר מוסיפים דיוק ומהירות לעכבר ולמשתמש, משפרים את זמן התגובה של העכבר ומונעים רעידות. כמו כן, ישנם סוגי משטחים כמו זכוכית, עליהם חיישנים סטנדרטיים לא יכולים לעבוד, ואז המשטח לעכבר חיוני עבור שימוש במשטח.
ישנם סוגים שונים של משטחים במטרה לאפשר התאמה גדולה עבור המשתמש. ישנם משטחים בסיסיים המיועדים עבור שימושים שונים: מניעת רעש, רעידות ושיפור הדיוק, המהירות או זמן התגובה, יתר על כן, משטחים שונים ומקצועיים מיועדים עבור חיישני לייזר או חיישנים אופטיים. ישנם משטחים רכים יותר, מחוספסים, קשים או חלקים. ההתאמה של החיישן למשטח מאפשרת ביצועים מקסימליים של דיוק ומהירות.
מלון גינוסר
מלון גינוסר היה מלון הפאר הראשון בתל אביב, ממוקם ברחוב אלנבי 118 פינת שדרות רוטשילד 32 בלב העיר תל אביב.
המלון נבנה בשנת 1921 על ידי היזם שלמה פכטר, סוחר נעליים מאוסטרליה והמבנה הציבורי הראשון בתכנונו של האדריכל יהודה מגידוביץ. הקבלן היה שמואל וילסון האמריקני ששיתף פעולה עם מגידוביץ בבנית מבנים רבים אחרים שתוכננו על ידו.
המבנה
מלון גינוסר תוכנן בסגנון אקלקטי המשלב מוטיבים מן האדריכלות המזרחית עם אלמנטים של האדריכלות הקלאסית. המלון כלל כ-25 חדרי אירוח, טרקלין, חדרי מנוחה וקריאה, אולם אירועים וחדר אוכל.
החזית הפונה לשדרות רוטשילד מורכבת ממרפסות המעוטרות בקשתות ואילו החזית לרחוב אלנבי מתאפיינת בקווי מתאר ישרים. בנקודת המפגש הפינתית של החזיתות הוקם מגדל מדרגות המסתיים בקו גבוה מקו מעקה הגג, ובראשו כיפה בסגנון מזרחי. בתחילה, הוצב בכניסה לבניין תבליט, פרי עבודתו של הפסל יעקב דב גורדון ובו נראו רב ותלמידיו מוקפים בחיות, הניצבים מעל נשר פורש כנפיים. היה זה ככל הנראה השילוב הראשון בין אמנות לאדריכלות בתל אביב. בלחצם של חוגים דתיים אשר טענו לחילול השם עקב הדמיון לפסל יווני ואיימו בהטלת חרם על המלון, הוסר הפסל.
היסטוריה
לאחר הקמתו של המבנה, פעל המלון בקומות השנייה והשלישית שלו, בניהולו של בנימין בן נחום ולכן הוא מוכר גם כ"מלון בן נחום". המלון עוצב בסגנון אירופאי קלאסי, נחשב למפואר ביותר, ולאורחים סופקו שירותי טלפון ותאורת חשמל.
בשנת 1933 נמכר המלון למשה (מוריס) בנין, קבלן ואיש עסקים מעשירי תל אביב. בשנת 1936 נערך במבנה שיפוץ שכלל פתיחת חזית מסחרית לכיוון רחוב אלנבי. במרפסת הקומה הראשונה במלון נפתח בית הקפה "עטרה" שהפך למקום מפגש מרכזי לאמנים ואנשי רוח. בנין ומשפחתו עברו להתגורר בקומה השלישית של המלון. בשנת 1960 העתיקה משפחת בנין את מקום מגוריה.
במשך השנים בוצעו במבנה שינויים רבים שטישטשו את צורתו החיצונית המקורית, והעלימו את האלמנטים האמנותיים שהכיל בתוכו. המבנה נותר מוזנח, ושימש כבניין משרדים ומחסנים.
I Write Sins Not Tragedies
I Write Sins Not Tragedies הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-27 בפברואר 2006 כסינגל השני מאלבום הבכורה של הלהקה, A Fever You Can't Sweat Out. השיר נכתב על ידי ריאן רוס, שהיה גיטריסט הלהקה באותה תקופה. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100. זהו המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע אחד משירי הלהקה במצעד זה.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם בדצמבר 2005 והיה הקליפ הראשון שצילמה הלהקה. בשנת 2006 זכה הקליפ לשיר בפרס קליפ השנה בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. בסקר שנערך באתר מגזין המוזיקה בילבורד, הקליפ לשיר הגיע למקום השלישי ברשימת הקליפים הטובים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21.
פרטד
פרטד (בהונגרית: Fertőd) היא עיירה במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה עד שנת 1950 נקראה אסטרהאזה (Eszterháza).
יהודי אסטרהאזה
באסטרהאזה חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות:
שכמה מכונפת
שכמה מכונפת (באנגלית Winged Scapula) היא מצב רפואי שבו עצם השכמה, או עצם הכתף, בולטות מגבו של אדם במצב לא תקין. שמו של מצב זה נובע ממראהו, דמיון לצורת הכנף, בגלל הגבול המדיאלי (אמצעי) של עצם השכמה הבולט ישר מהגב.
סימנים ותסמינים
החומרה והמראה של עצם השכמה המכונפת משתנה מאדם לאדם כמו גם השרירים או העצבים שהושפעו מכך. כאב אינו מופיע בכל מקרה של מצב רפואי זה.
ברוב המקרים של עצם השכמה המכונפת, נזק לשריר המסור הקדמי גורם לעיוות של הגב. שריר המסור הקדמי נקשר לפן הקדמי המדיאלי של עצם השכמה (כלומר הוא מתחבר בצד הקרוב ביותר לעמוד השדרה ועובר לאורך הצד של עצם השכמה שפונה לכלוב הצלעות) ומעגן בדרך כלל את השכמה אל עבר כלוב הצלעות. כאשר קדמת שריר המסור הקדמי מתכווצת, מתרחש סיבוב כלפי מעלה, הרחקה והגבהה חלשה של עצם השכמה המאפשרת להרים את הזרוע מעל הראש. עצב בית החזה הארוך מעצבב את קדמת השריר. לפיכך, פגיעה בעצב זה יכולה לגרום להחלשת השריר או לשיתוקו. אם זה קורה, עצם השכמה עשויה לחמוק מכלוב הצלעות, ותעניק לו את המראה הדומה לכנפיים בגב העליון. מאפיין זה עשוי להיראות במיוחד כאשר האדם דוחף נגד התנגדות. לאדם יכול להיות גם יכולת מוגבלת להרים את זרועו מעל ראשו.
גורמים
יצירת המצב של השכמה המכונפת מחולקת לשתי קטגוריות, מדיאליות ורוחביות, בהתאם לכיוון הכנף.
פגיעה מדיאלית
פגיעה מדיאלית שכיחה יותר, הנגרמת על ידי שיתוק של שריר המסור הקדמי. בדרך כלל זה נובע מנזק (כלומר נגעים) בעצב החזה הארוך. עצב זה מספק את קדמת השריר, שנמצאת בצד בית החזה ופועלת כדי למשוך את עצם השכמה קדימה. שיתוק קדמי של השריר הוא תפקוד לקוי המאפיין פגיעות טראומטיות, לא טראומטיות וללא סיבה ידועה בעצב החזה הארוך. משנית לשיתוק של שריר המסור הקדמי, עצם השכמה המכונפת נגרמת גם על ידי פגיעות בשריר הטרפז ובשריר המקבילית המערבים את עצב הלוואי ועצב העצם הגבי בהתאמה.
פגיעה רוחבית
הקטגוריה השנייה היא הכנף הרוחבית הנגרמת כתוצאה מפגיעה בעצב הלוואי בעמוד השדרה. ניוון קשה של שריר הטרפז עלול לקרות כתוצאה מפגיעה בעצב הלוואי בעמוד השדרה במהלך ביופסיה של בלוטות הלימפה של הצוואר. ישנן דרכים רבות בהן עצב החזה הארוך יכול להיפגע כתוצאה מטראומה. אלה כוללות טראומה בוטה (למשל מכה בצוואר או בכתף, לחיצה פתאומית על רצועת הכתפיים, פיתול יוצא דופן של הצוואר והכתף), תנועות הכרוכות בזריקה שחוזרות על עצמן (כפי שנצפה בפעילות ספורטיבית כמו הרמת משקולות או ספורט), דחיסה מוגזמת של אזור הכתפיים על ידי רצועות שיכולה להוביל לשיתוק תרמיל גב, ופעילויות ביתיות שונות (למשל גינון, חפירה, שטיפת מכוניות וכו'). פגיעה לא-טראומטית בעצב החזה הארוך כוללת גורמים רבים כמו מחלה נגיפית (למשל שפעת, דלקת שקדים-ברונכיטיס, פוליו), תגובות אלרגיות, מנת יתר של תרופות, חשיפה רעילה (למשל קוטלי עשבים, טטנוס) ועוד.
אף שהסיבות השכיחות ביותר לעצב עצם כנף נובעות משיתוק של שריר המסור הקדמי, ומעט פגיעות בשריר הטרפז ובשריר המקבילית, ישנם עדיין נסיבות אחרות המציגות את המחלה. מקרים אלה כוללים פגיעות ישירות בשרירים הקשורים לאזור הזה, וחריגות מבניות (למשל קרע במסובבי הכתף, חוסר יציבות בכתפיים וכו ').
השפעות
במצבים נדירים יש לה פוטנציאל להוביל לפעילות פונקציונלית מוגבלת בגפיים העליונות שאליה היא צמודה. זה יכול להשפיע על יכולתו של אדם להרים, למשוך ולדחוף חפצים כבדי משקל. במקרים חמורים מסוימים, יכולה להיפגע היכולת לבצע פעילויות יומיומיות, כגון החלפת בגדים ושטיפת שיער. נצפו מקרים בהם שכמה מכונפת גרמה לשיבוש בתיאום בין קצב העלייה של עצם הזרוע ולזווית הנוצרת בשכמה. שיבוש זה עלול לגרום לירידה ביכולת להרחיק ולקרב את הגפיים העליונות מהגוף, כמו גם לאובדן הכוח ומקור לכאב ניכר. עצם השכמה המכונפת נחשבת ליציבה אצל ילדים צעירים, אך ללא יציבה בקרב מתבגרים ומבוגרים יותר.
טיפול
ישנם מגוון של סיווגים לשכמות מכונפות, וכמוהן מספר אפשרויות טיפול. ניתן להמליץ על אימוני כוח, בעיקר של שריר המסור הקדמי, מכיוון ששריר זה אחראי על החזקת השכמה המדיאלית קרוב לכלוב הצלעות. במקרים חמורים יותר, פיזיותרפיה יכולה לעזור על ידי חיזוק השרירים הרלוונטיים. פיזיותרפיה מהווה אפשרויות טיפול אם קיימת חולשה של שרירי מפרק הכתף, אך אם השרירים אינם מתכווצים בצורה קלינית והתסמינים ממשיכים להיות חמורים יותר משלושה-6 חודשים, ניתוח עשוי להיות האפשרות הבאה. ניתוחים על ידי קיבוע עצם השכמה לכלוב הצלעות עשויים לעזור לאנשים עם שכמה מכונפת מבודדת, אשר מנותקת לחלוטין. אפשרויות נוספות כוללות אקורדוטומיה, העברה עצבית בין צלעית, היתוך עצמות עצב, או קיבוע.
מניעה
לא תמיד ניתן למנוע שכמה מכונפת, אבל ניתן לבצע פעולות שיקטינו את הסיכוי שהמצב יקרה. הפעולות האפשריות הן הימנעות מפעולה חוזרת של הכתף, הימנעות מתנועות חדות ולא תקינות, ישיבה לפי כללי הארגונומיה, הימנעות מנשיאה של משקלים כבדים על הכתפיים וביצוע מתיחות של אזור הכתפיים, הצוואר והידיים.
שולמית בת-דורי
שולמית ("מיתָה") בת-דורי (גוּטגֶלד) (7 בדצמבר 1905 – 15 בפברואר 1985) הייתה במאית, מחזאית ושחקנית ומייסדת תיאטרון הקיבוץ. ממייסדות משמר העמק וחברה בו עד מותה.
ביוגרפיה
בת-דורי נולדה בוורשה שבפולין הרוסית (לימים בירת פולין) במשפחה יהודית המתבוללת, בתם של הלנה ויוסף גוטגֶלד. בילדותה למדה בגימנסיה פולנית, שם נחשפה למוזיקה קלאסית, תיאטרון ומחול וכן למדה גרמנית ואנגלית עם מורים פרטיים.
בעקבות פעילותו של אחיה בשומר הצעיר, הצטרפה לתנועה והפכה לאחת ממנהיגי הקבוצה בוורשה, והכן החלה לביים הצגות תיאטרון בהשתתפותם של החניכים בעת שלמדה פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת ורשה.
בשנת 1923 עלתה לישראל עם קבוצה מהשומר הצעיר, הצטרפה לקיבוץ ב' שישב בנהלל, ולאחר מכן הועבר לעפולה והייתה שותפה להקמת קיבוץ משמר העמק, שם התיישבה. תחילה עבדה כטייחית בבניין וטרקטוריסטית וכן עבדה עם החוג הדרמטי של הקיבוץ. עבור אירוע ה-1 במאי שנערך בשנת 1925 כתבה וביימה את המחזה הראשון שלה בארץ, "לחם", שעסק בבעיותיהם של הפועלים. בהפקה הופיעו כמחצית מחברי הקיבוץ.
בשנת 1925 יצאה יחד עם בו זוגה, יעקב חזן, לשליחות מטעם התנועה באירופה, ובוורשה פרסמה את החוברת "לשאלת הבחורה בארץ ישראל", בו האשימה את החלוצים בארץ ביחס מזלזל כלפי נשים. וכן סברה כי על הנשים לעבוד במקצועות שנחשבו לגבריים כדי להגיע למעמד שווה, עברה קורס בטיחות.
בשנת 1930 נסעה ללמוד תיאטרון ומחול בברלין: תחילה השתלמה במחול אצל רודולף לאבאן, ובתיאטרון אצל מקס ריינהרט וארווין פיסקטור והתוודעה ל"תיאטרון ההמונים" ובהמשך יישמה את מסריו הפוליטיים במחזותיה.
בשנת 1934 חזרה לארץ, עִברתה את שם משפחתה מגוטגלד לבת-דורי והחלה לשחק בתיאטרון המטאטא. לאחר זמן-מה חזרה לקיבוץ ובשנת 1935 הקימה את להקת התיאטרון של הקיבוץ הארצי. בשנותיו הראשונות של התיאטרון כתבה יחד עם המשורר משה ליפשיץ את המחזה "כשיצאת איש פשוט" שתיאר את המציאות הקשה בארץ, ולאחר מכן את "המשפט" שקרא לשלום בין היהודים לערבים וביקר את שלטון המנדט הבריטי.
בשנת 1951 העלתה במסגרת חגיגות חצי היובל לקיבוץ שריד את המחזה "אחי גיבורי התהילה", עיבוד לתיאטרון של ספרו של הווארד פאסט, העוסק בתיאור מאבקו של העם היהודי בתקופת החשמונאים. ההפקה נעשתה בשיתוף של כל חברי הקיבוץ ובאמפיתיאטרון הוצגה שמונה פעמים בפני כ-40,000 צופים. הצלחת ההצגה הביאה להעלאתה שוב בשנים הבאות, כשגם הפקות אלו היו פרוטוקלים גדולים ומרובי משתתפים, בהם חברי הקיבוץ ממלאים את כל התפקידים, ב-1953 בחצי היובל של קיבוץ גבעת ברנר, ובהמשך בקיבוצים נוספים.
בשנת 1955 הפיקה במשמר העמק את "טיל אוילנשפיגל", ולאחר מכן הפיקה, ביימה והמחיזה הצגות רבות ואירועים מיוחדים, בהם: חג המחולות בדליה (1958), פסטיבל התנועות הקיבוציות (אמפיתיאטרון חיפה, 1958), 'שלושה שחלמו' (חג העשור לכיבוש אילת, 1959), 'אֳניה סוערה' (1942), 'טרקטור, צריפים וירח' (האהל, 1952), 'ים ובית' (הקאמרי, 1953), 'בארות כאלה' (1959), 'שתי וערב' (1965), 'בת יפתח' (1956), 'בן האחרת' (1956) ועוד.
בשנת 1960 השתלמה בת-דורי בסטודיו השחקנים בניו יורק בהדרכת לי שטרסברג, וב-1961 בברלינר אנסמבל של ברטולט ברכט, וסיימה תואר ראשון בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
עם סיום לימודיה עסקה בהוראה לבמאים במרכז לתרבות ובקורסים לשחקנים מטעם בימת הקיבוץ, הרצתה בין השנים 1965–1974 בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ועם פרישתה מהוראה עסקה במחקר תיאטרון ההמונים. בין השנים 1960–1979 הייתה חברת המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, ובין השנים 1965–1980 הייתה חברת הוועד ללהקות פולקלור וחילופי תרבות מטעם משרד החוץ. כמו כן, ייצגה את ישראל בכנסים בינלאומיים בתחום התיאטרון ובקונגרסים של האיגוד הבינלאומי לתיאטרון ואונסקו.
משפחתה
הייתה אחותו הצעירה של מרדכי בנטוב, לימים שר בממשלת ישראל.
בשנת 1939 נישאה בת-דורי לראובן זיו (1917–2004), לזוג נולדו בן, יורי (1943–1949) ובת, אורנה ספיר-קם (1945), אשת אמנויות הבימה אף היא. מותו של יורי בגיל 6 השפיע רבות על חייה ויצירתה של בת-דורי.
הארמייה ה-14 (האימפריה הגרמנית)
הארמייה ה-14 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית האיטלקית.
היסטוריה
לאחר הקרב האחד עשר על האיזונצו, הכוחות האוסטרו-הונגרים שהיו מותשים ולא יכלו לעמוד בפני מתקפה נוספת, פנו לגרמנים לעזרה. הגרמנים שחששו מקריסה בחזית האיטלקית, שלחו 7 דיוויזיות, 540 תותחים, 216 מרגמות, ו-100 מטוסים שנלקחו מהחזית המזרחית. על מנת לשלוט בכוחות הקימו הגרמנים את הארמייה ה-14, ותגברו אותה בכוחות אוסטרו-הונגרים, ולמפקדה מונה גנרל אוטו פון בלוב.
הארמייה השתתפה בקרב קפורטו ונחלה הצלחה גדולה, אולם לאחר מכן שוב התייצבה החזית ונהייתה מלחמת חפירות. בעקבות כך החליט הפיקוד הגרמני להעביר את הכוחות לחזית המערבית לצורך הכרעה שם, והקים על בסיס הארמייה את הארמייה ה-17. הכוחות הגרמניים שנותרו בחזית האיטלקית, היו תחת פיקוד הקורפוס ה-51 עד לפירוקו בפברואר 1918.
24 באוקטובר 1917
בקרב קפורטו ב-24 באוקטובר 1917, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
Run This Town
Run This Town (בעברית: מנהל את העיר הזאת) הוא שיר של הראפר ג'יי זי בהשתתפות הזמרת ריהאנה והראפר קניה וסט. השיר נכתב על ידי ג'יי זי, ריהאנה וקניה וסט עצמם, והופק על ידי וסט ווילסון. ב-24 ביולי 2009 השיר יצא כסינגל השני מאלבום האולפן ה-11 של ג'יי זי, The Blueprint 3. השיר גם שימש כשיר נושא של משחק הווידאו Battlefield 4.
פרסים
השיר היה מועמד בעיקר לפרסים "שיר הראפ הטוב ביותר" ו-"ביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר" בטקס פרסי הגראמי 2010, ובסופו של דבר זכה בשניהם, מה שהביא לג'יי זי את פרס גראמי העשירי שלו, לקניה את ה-14 שלו, ולריהאנה את פרס גראמי השלישי שלה.
השיר גם זכה בפרס אמי בקטגוריית "הרכב מוזיקה מצטיינת/כיוון/מילים", בזמן הסופרבול.
בן שלו
בן שלו (נולד ב-5 בנובמבר 1971) הוא עיתונאי ישראלי, כתב התרבות ומבקר המוזיקה של העיתון "הארץ".
ביוגרפיה
נולד בתל אביב, גדל ברחובות וחזר בנעוריו לתל אביב. לאחר שירות בצבא החל לעבוד כמגיה בעיתון "חדשות" מספר חודשים טרם סגירתו ב-1993. בהמשך עבד כעורך בעיתון "העיר", וכתב גם ביקורות מוזיקה לעיתון. למד מוזיקה בבית הספר רימון אך פרש לאחר שנה. למד היסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 עבר ל"הארץ", שם עבד כעורך כתבות ומדי פעם כתב על מוזיקה. ב-2003 מונה למבקר הג'אז של העיתון ומ-2006 משמש כמבקר המוזיקה הישראלית של העיתון. ב-2009 החל לפרסם את הטור 'שמיעה סלקטיבית', בהתחלה פעם בשבועיים ובהמשך בכל יום שישי. שלו נשוי ואב לשלוש בנות.
טאבור עמליה
טאבור עֲמָלִיָה (בטורקית: Tabur Ameliyat) הוא שמם של גדודי עובדים שפעלו עבור הצבא העות'מאני בתקופת מלחמת העולם הראשונה. גדודים אלו גויסו כחלק מחובת הגיוס שהוטלה על תושבים בארץ ישראל שהיו נתינים עות'מאניים והם נועדו לבנות תשתיות עבור הצבא. מחנות אלו, שהוקמו במקומות נידחים, נודעו לשמצה בשל תנאי החיים ששררו בהם שהביאו למותם של רבים מהמגוייסים.
רקע
עד מלחמת העולם הראשונה היו התושבים בארץ, בעלי האזרחות הזרה, מוגנים מחוקי השלטון העות'מאני בעזרת חוקי הקפיטולציות שנתנו להם הגנה.
עם פרוץ המערכה על סיני וארץ ישראל השתייכו חלק מאותם אזרחים זרים למדינות שהיו עוינות לטורקיה. השלטון העות'מאני הורה לאותם אזרחים בעלי נתינות של מדינת אויב לקבל על עצמם נתינות עות'מאנית (התעת'מנות) או לעזוב את ארץ ישראל. כ-18,000 יהודים בחרו להתעת'מן ומספר דומה בחר לעזוב את הארץ.
אחת מהחובות שהוטלו על המתעת'מנים הייתה חובת הגיוס לצבא. רבים מצעירי היישוב לא חיכו לצו הגיוס ומיהרו להתנדב לצבא ושירתו בתור קצינים. עם תחילת הנסיגה של הטורקים אל מול הצבא הבריטי המתקדם הכריזו הטורקים על מלחמתם כמלחמת ג'יהאד על מנת לגרום למרד של המוסלמים בכל העולם כנגד הכופרים הנוצרים (דהיינו הבריטים). הוראה זו גרמה להוצאת רוב החיילים, שלא היו מוסלמים, משורות הצבא הסדיר והצבתם בגדודי עבודה.
גדודי העבודה
בפני הצבא העות'מאני עמדו משימות כבירות בתחום התשתיות כדי לתמוך בכוחות הלוחמים. משימות אלו התמקדו בסלילת דרכים ומסילות רכבת ובהכנת חפירות וביצורים. המשימה העיקרית ביניהן הייתה הקמת מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה שנועדה לאפשר לצבא העות'מאני לכבוש את חצי האי סיני ותעלת סואץ. הצבא העות'מאני סבל ממחסור בציוד כבד להקמת תשתיות אלו והתבסס בעיקר על עובדי כפיים. שיטת העבודה של הטורקים הייתה לחלק את העבודה למקטעים ולהקצות גדוד עובדים לכל מקטע. עבור כל גדוד הקימו הטורקים מחנה עובדים עבור כך שהעובדים יעשו את דרכם ברגל למקום העבודה ובחזרה. רוב המחנות נפרשו מתחנת הרכבת ואדי צראר ועד מבואות סיני.
אותם עובדים גויסו אומנם לצבא הטורקי אך נמצאו בתחתית דירוג החיילים. תנאי החיים במחנות העבודה היו ירודים ביותר כשלמגוייסים ניתנו מוצרי מזון בסיסיים ואת היתרה נדרשו להשלים מכיסם. המגורים היו באוהלים בלים תחת שמש המדבר. המחנות חסרו טיפול רפואי בסיסי והעובדים הוכו במחלות ובמגפות, שמקורן בתנאים ההיגיינים הירודים, שהפילו רבים למשכב וגרמו לתמותה המונית.
.
התחמקות משירות
המוניטין הרע שיצא למחנות הטאבור עמליה הביא למגוון ניסיונות להתחמק מהשירות בגדודי העבודה. העמידים מבין המגויסים שילמו כופר כדי לקבל פטור מגיוס. אחרים השיגו "וסיקה" ("תעודת עובד בעבודות הממשלה") שהגדירה את עבודתם כחיונית למאמץ המלחמתי הטורקי ולכן היו מוגנים משירות בגדודי העבודה. רבים שלא הצליחו "להסתדר" ולהשיג פטור החליטו לערוק מהצבא על אף הסיכון להיות מוצאים להורג כנהוג בצבא הטורקי. בזמן שהטורקים שלטו בכל הארץ היו העריקים מסתתרים במקומת מחבוא ולאחר שהבריטים כבשו את דרום הארץ נטו העריקים לחצות את קו החזית ולהסתתר בצד הבריטי.
הארמייה השישית (האימפריה הגרמנית)
הארמייה השישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הארמייה כללה בעיקר את יחידות הצבא הבווארי, בתוספת יחידות כלל-גרמניות. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף השמאלי, באזור לורן. בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמה הארמייה את המתקפה הצרפתית תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש.
לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, הועברה הארמייה לאזור לוס שבצרפת, שם לחמה בקרב איפר הראשון. בהדרגה פוזרו היחידות הבוואריות בארמיות אחרות, והארמייה הפכה להיות כלל-גרמנית.
ב-24 בספטמבר 1915 הותקפה הארמייה השישית על ידי הצבא הבריטי בגז כלור. זו הייתה הפעם הראשונה במלחמה, שבה נעשה שימוש בגז כנשק התקפי. למרות האבדות הקטסטרופיות לגרמנים, לא השכילו הבריטים לנצל את יתרונם, והתקפתם נבלמה לאחר מספר ימים.
ב-28 באוגוסט 1916 מונה רופרכט למפקד קבוצת הארמיות רופרכט (שכללה את הארמיות ה-1, ה-2, ה-6, וה-7), ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל לודוויג פון פלקנהאוזן.
באפריל 1917 הותקפה הארמייה השישית בידי כח בריטי-קנדי משולב בקרב רכס וימי, במהלך קרב אראס. הארמייה בפיקודו של גנרל לודוויג פון פלקנהאוזן ספגה יותר מ-20,000 אבדות ונהדפה מן הרכס, אותו החזיקו הגרמנים קרוב לשלוש שנים, לאחור.
בעקבות הכישלון בקרב רכס וימי, הודח גנרל פון פלקנהאוזן, ובמקומו מונה ב-23 באפריל 1917 גנרל אוטו פון בלוב. ב-9 בספטמבר 1917 עבר גנרל פון בלוב לפקד על הארמייה ה-14 בקרב קפורטו, ובמקומו מונה גנרל פרדיננד פון קוואסט, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-9 באפריל 1918 תקפה הארמייה את הכוחות הבריטיים בפלנדריה בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ובתחילה זכתה להצלחה מרובה, אך לבסוף נבלמה על ידי הבריטים. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השישית ב-29 בינואר 1919.
אוגוסט 1914
בקרב לורן באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
אוקטובר - נובמבר 1914
בקרב איפר הראשון באקטובר - נובמבר 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
דאסט
דאסט (באנגלית: Dust, בתרגום לעברית: "אבק") היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New X-Men #133 מדצמבר 2002, ונוצרה על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר אית'ן ואן סקייבר.
דאסט היא האלטר אגו של סוּרייאה קאדיר, מוטאנטית מוסלמית ממוצא סוני מאפגניסטן שניצלה בידי חברי האקס-מן וולברין ופנטומאקס מידיו של סוחר עבדים. היא מסוגלת לשנות את צורתה למגוון צורות חול שונות, וכן לשלוט בהן. כאשר הצטרפה לסגל התלמידים של מכון אקסבייר, קאדיר הייתה ביישנית ומופנמת והיו לה קשיי הסתגלות (במיוחד כאשר הייתה שותפה לחדר של נוריקו המרדנית והרעשנית). לאחר שפעולותיה של מכשפת השני גרמו להפשטת כוחותיהם של מאות מיליוני מוטאנטים באירועי "השמדה", דאסט הייתה בין היחידים ששמרו על כוחותיהם.
גואנגשי פייננס פלאזה
גואנגשי פייננס פלאזה הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר נאנינג שבמחוז גואנגשי, סין. המגדל מתנשא לגובה של 321 מטרים (1,053 רגל) וכולל 68 קומות (+4 קומות תת-קרקעיות). בניית המגדל החלה בשנת 2010 והסתיימה בשנת 2017. המגדל משתרע על שטח של 219,000 מטר רבוע וכולל כ-1,892 מקומות חנייה. המגדל כולל חדרי משרדים ומלון.
קליפורניה סרף
היסטוריה
הקבוצה נוסדה במקור בשם סנט לואיס סטארס בשנת 1967. כאשר ליגת ה-NPSL (ליגת הכדורגל הלאומית המקצועית) והתאחדות האמריקאית התאחדו לליגת ה-NASL, הסטארס עברו לליגה החדשה והתחרו למשך 10 עונות נוספות. לאחר סיום עונת 1977, הקבוצה עברה לאנהיים שבקליפורניה, והשם החדש שנבחר למועדון היה "קליפורניה סרף".
הסרף פתחה את עונת 1978 עם ניצחון 1–0 מול פורטלנד טימברס ב-1 באפריל 1978.
במהלך שנותיה כמועדון בNASL, הסרף העפילו 4 פעמים לסיבוב הראשון (רבע הגמר), אך הפסידו בכל פעם שהגיעו לשלב זה. הסרף מעולם לא זכו להעפיל לשלבים המאוחרים.
שגעון על תנאי
שיגעון על תנאי (באנגלית: Stir Crazy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג סרט פשע פולחן משנת 1980, בכיכובם של ג'ין ויילדר וריצ'רד פריור ובבימויו של סידני פואטייה.
תקציר העלילה
סקיפ והארי מואשמים בשוד בנק ונאסרים בכלא במערב. שני הבחורים מן המזרח מתקשים להסתגל להרגלי המערב, עד שאחד הסוהרים מגלה את כישרונו הטבעי של סקיפ לרכיבה פרועה, ופותח רודיאו בין כותלי בית הכלא.