cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עלי ססטרואמיג'ויו
ממשלתו הראשונה "מדיניות עצמאית ופעילה" ביחסי חוץ
ביולי 1953 בגלל משבר ממשלתי שב לארצו וב-30 ביולי 1953 החליף את ווילופו בתפקיד ראש הממשלה. עמד בראש ממשלת קואליציה שבה מילא גם את תפקיד כשר הביטחון. הממשלה לא כללה שרים קומוניסטים אך נהנתה מתמיכה מסוימת מצד הקומוניסטים. שר אוצר מטעם המפלגה הלאומית היה אונג אן די, ממוצא סיני, דבר שהיה נדיר בזירה הפוליטית האינדונזית. בנובמבר 1954 הצליחה ממשלתו לשרוד משבר שבזמנו נטשו את הקואליציה שלושת השרים מטעם מפלגת "אינדונזיה הגדולה" שמחתה נגד המדיניות הכלכלית.בימי ממשלתו הראשונה של ססטראומיג'ויו שנמשכו כמעט שנתיים, משק המדינה הגיע למצב טוב מבחינת אספקה של אורז לכל התושבים, אך הייתה נתונה בבעיות אינפלציה,תקציב לא מאוזן, שחיתות שלטונית, מוקדי מרד אזוריים, למשל באצ'ה), מתחים בתוך הצבא (מלחמות קצינים עד כדי אנדרלמוסיה) ובין הצבא לשלטון. הממשלה התפטרה ב-23 ביולי 1955 אחרי שהצבא לא הסכים עם מינוי ראש מטה כללי מקרב וותיקי PETA לשעבר ("צבא המתנדבים מגני המולדת" שאורגן על ידי שלטונות הכיבוש היפנים בימי מלחמת העולם השנייה) בבחירות בשנת 1955 הישגי מדיניות החוץ האינדונזית תרמו להתחזקות הגוש שמסביב למפלגה הלאומית בראשות סוקרנו. ד"ר ססטרואמיג'ויו היה היחיד שכיהן פעמיים כראש ממשלת אינדונזיה.
התקררות היחסים עם המערב. שיפור היחסים עם סין העממית
היה פעיל מאוד במדיניות החוץ. שיפר את היחסים עם סין העממית והגיע איתה להסכם בקשר למקרים של אזרחות כפולה והצורך לבחור אזרחות אחת בלבד (1955). כמן כן פחת שגרירות בבייג'ינג וחתם עם סין על הסכם מסחר. עודד בהזדמנות זו הקמת חברות כלכליות בשותפות אינדונזית-סינית "שכונו על ידי המבקרים "חברות עלי-באבא". במרץ 1954 נפתחה גם השגרירות במוסקבה.. בשנת 1955 פגש ססטרואמיג'ויו את מאו דזה-דונג שעשה עליו רושם של "אב משפחה" נערץ על ידי עמו.
ועידת באנדונג
ססטרואמיג'ויו השתתף לפי הזמנת ג'ווהרלל נהרו במפגש המנהיגים של חמש מדינות - הודו, פקיסטן, בורמה, אינדונסיה וציילון בקולומבו ב-28 באפריל - 2 במאי 1954 שביקשו להשפיע על השגת פתרון שלום בוועידת ז'נבה בסוגיית הסכסוך בהודו-סין. אחר כך ביקר בדלהי, השתתף במפגש נוסף של חמש המדינות בבוגור ויזם את ארגון ועידת באנדונג של המדינות העצמאיות באסיה ואפריקה שהתקיימה באפריל 1955 בארצו. עלי כיהן באפריל 1955 כיושב ראש ועידת באנדונג ובהזדמות זו אירח את ראש ממשלת סין, ג'ואו אנלאי. הצלחת הוועידה בבאנדונג העמידה את אינדונזיה "על מפת העולם" כגורם משפיע. המטרות המוצהרות של עלי ושאר יוזמי הוועידה היו צמצום המתחים הנובעים מהמלחמה הקרה וחיזוק המאבק בקולוניאליזם.
ביטול האיחוד עם הולנד. סוגיית איריאן המערבית
בתחום היחסים עם הולנד שתי המדינות ביטלו האת איחוד הפיקטיבי ביניהן. עלי העלה בפני הולנד ובזירה הבינלאומית את עניין איריאן המערבית, שטח בשליטת הולנד, שאינדונזיה תבעה לעצמה. בוועידת באנדונג השיג תמיכה בעמדה האינדונזית בסוגיה זו.(H.Feith 2007)
ממשלתו השנייה
ב-20 במרץ 1956 התמנה שוב עלי לראש ממשלה. גם הפעם הממשלה הורכבה ללא השתתפות הקומוניסטים. יוסיף ויביסונו כיהן בה כשר האוצר וג'ואנדה העצמאי כשר התכנון הכלכלי. הממשלה נאלצה אז להתמודד עם הידרדרות בקשרים עם הולנד, עם יריבות גוברת והולכת בין הצבא לקומוניסטים, מרד צבאי בצפון סומטרה שבזמנו דר הצבא החלפתו בתפקיד עם מוחמד חאטה. עם זאת המשיך, לעמוד מול משבר ממשלתי חוזר בדצמבר 1956, (כשפרש גם סגן הנשיא חאטה). בפברואר 1957 הציג הנשיא סוקרנו את עקרונות "הדמוקרטיה המודרכת" שלו. במרץ פרץ מרד פרמסטה באי סולאווסי  והוכרז מצב חירום בכל המדינה. בעקבות גל של התקפות חוזרות על מדיניותו התפטר ססטרואמיג'ויו ב-14 במרץ 1957
המשך פעילותו
בשנים 1960-1957 פעל ססטרואמיג'ויו כנציג הקבוע של ארצו באו"ם. אחר כך כיהן כיושב ראש המפלגה הלאומית האינדונזית, המפלגה העיקרית בשלטון, שבה ייצג את האגף השמאלי שלה. בשנים 1966-1960 נמנה עם ארבעת סגני יושב הראש של הקונגרס העממי המייעץ של אינדונזיה, ובשנת 1966 היה אחד משני הסגני-יושב הראש. אחרי האירועים שהתחילו ה-30 בספטמבר 1965 והביאו לדיכוי ניסיונות המרד בשלטון ולדיכוי  המפלגה הקומוניסטית, כונס כנס חירום של המפלגה הלאומית שבו הורחקו מהנהגת המפלגה נציגי האגף השמאלי וביניהם ד"ר ססטרואמיג'ויו. בשנת 1967 אחרי הדחת הנשיא סוקרנו נעצר ססטרואמיג'ויו על ידי הצבא אך שוחרר כעבור זמן קצר. האירועים שמו קץ לקריירה הציבורית שלו. בשנת 1976 עלי ססטרואמיג'ויו הלך לעולמו בג'קרטה בגיל 72.
מורשתו
בניין השגרירות האינדונזית בוושינגטון די. סי. נרכש על ידי עלי ססטרואמיג'ויו ב-19 בדצמבר 1951 תמורת 335,000 $.
ספרים
ססטרואמיג'ויו פרסם מספר ספרים בתחום היחסים הבינלאומיים ומדיניות החוץ ובהיותו בעל כישורים ספרותיים חיבר בעצמו גם ספרים אוטוביוגרפיים.
קישורים חיצוניים
B.Schemmel 1995-2016 ראו גם האתר World Statesmen Monash University,vol.1,2,
שטיארנן
מועדון כדורגל שטיארנן (באיסלנדית:Ungmennafélag Stjarnan או בקיצור .Stjarnan F.C C; בתרגום לעברית: "אגודת הנוער שטיארנן") הוא מועדון כדורגל איסלנדי, המשחק בעיר גארדבאיר. נכון לעונת 2015, המועדון משחק בליגת העל האיסלנדית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1960 ושיחק בליגה השלישית באיסלנד עד עונת 1988 שבסיומה עלה לליגה השנייה באיסלנד. בסוף עונת 1989 סיים במקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה ליגת העל האיסלנדית. בעונת 1990 הגיע לרבע גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת וייקינגור. המועדון שיחק בליגה הראשונה שנתיים וירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1992 ועד עונת 2008. בעונת 2004 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת איי. בי. וי. בסוף עונת 2008 הגיע למקום השני בליגה השנייה ועלה לליגת העל האיסלנדית. המועדון משחק ברציפות בליגת העל האיסלנדית מעונת 2009.
בעונות 2012, 2013 הגיע לגמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצות קיי. אר. רייקיאוויק ופראם רייקיאוויק, בהתאמה. בעונת 2013 הגיע לחצי גמר גביע הליגה האיסלנדית והפסיד לקבוצת ואלור.
הקבוצה סיימה את הליגה בעונת 2013 במקום השלישי ובעקבות כך שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים במסגרת שלב המוקדמות של הליגה האירופית בעונת. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת בנגור סיטי מויילס. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת מאת'רוול. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת לך פוזנן. בשלב הפליי אוף הפסידה לקבוצת אינטר מילאנו והודחה מהטורניר.
בעונת 2014 הגיעה לרבע גמר גביע הליגה האיסלנדית וזכתה בפעם הראשונה באליפות איסלנד. בעקבות זכייתה באליפות הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2016/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת סלטיק והודחה מהטורניר.
אטאלנטה
אטאלנטה (ביוונית: Ἀταλάντη) היא דמות במיתולוגיה היוונית, שידועה בעיקר בכישוריה כציידת ובשל השתתפותה (לפי חלק מהמקורות) במסע הארגונאוטים.
במיתולוגיה
מוצאה של אטאלנטה אינו ברור וישנם מקורות שונים לכך: אביה הוא אייסוס או מיינלוס והיא נולדה כנסיכה בבויאוטיה או בארקאדיה. על פי הביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס), אטאלנטה נולדה למלך ארקאדיה - אייסוס שהתאכזב מכך שנולדה לו בת ולא בן ולכן הפקיר אותה על הר שומם. דובה מצאה אותה שם וגידלה אותה עד שציידים מצאו אותה ואימצו אותה. מהדובים ומהציידים היא למדה להילחם ולצוד ביעילות. לאחר מכן, כשראה אביה שבתו ממלאת את מקום הבן בו חשק, קיבל אותה בחזרה.
אטאלנטה הייתה בתולה מקודשת לאלה ארטמיס. כדי לתאר את כוחה, מסופר ששני קנטאורים ניסו לאנוס אותה, אך היא הרגה אותם.
כלי הנשק העיקרי בו השתמשה והצטיינה אטאלנטה, היה הקשת.
ציד חזיר הבר הקלידוני
המלך אוינאוס הקריב קרבנות לכל האלים, אך שכח להקריב גם לארטמיס. נפגעת, שלחה האלה חזיר בר שהרג אנשים ומקנה, והרס שדות ורכוש, על מנת להעניש את המלך. ברוב כוחו ופראותו, חמק החזיר מכל אלו שניסו לצוד אותו ואף הרג רבים מהם. לבסוף, התקבצו גיבורים רבים ובהם אטאלנטה, על מנת להרוג את החזיר בכוחות משותפים. רבים מהגברים התרעמו על צירופה של אשה לקבוצתם, אך מלאגרוס שחשק בה, שכנע אותם לקבלה. כמה מהציידים נהרגו בטרם הצליחה אטאלנטה לפגוע בחזיר בחץ שירתה. כיוון שהיא הייתה הראשונה שהקיזה ממנו דם, זכתה אטאלנטה בעורו לאחר שמלאגרוס הרג אותו בעזרת חניתו. שני דודיו של מלאגרוס, פלקסיפוס וטוקסאוס, זעמו על הצלחתה של אטאלנטה וניסו לקחת ממנה את העור בכוח. בקרב שהתפתח, הרג מלאגרוס את דודיו. זועמת באבלה, זרקה אימו גזר עץ מכושף לתוך האש וכשזה נשרף, נאכלו חייו של מלאגרוס.
תחרות הריצה
לאחר הציד, משראה אביה שבתו עונה על ציפיותיו, הסכים לקבלה בחזרה, אך דרש שתינשא בהקדם. אטאלנטה שלא רצתה בכך, התנתה את נשואיה בכך שמי שירצה להינשא לה ייאלץ לנצח אותה בתחרות ריצה ואם יפסיד - יוצא להורג. לאחר שמחזרים רבים הפסידו והוצאו להורג, הגיע מלאניון (בגרסה אחרת היפומנס) מצויד בברכת האלה אפרודיטה ובשלושה תפוחי זהב שהיא העניקה לו. בכל פעם שאטאלנטה עקפה אותו במירוץ, הוא זרק ארצה תפוח זהב אחד. היא לא יכלה לעמוד בפיתוי ורכנה לאסוף את התפוחים וכך האטה די הצורך כדי שהוא יעקוף אותה וינצח. הם התחתנו ונולד להם פרתנופאיוס שדמותו מופיעה במחזה שבעה נגד תבאי של אייסכילוס. מאוחר יותר הפך אותם זאוס (או ריאה או סיבילה) לאריות כיוון שהם קיימו יחסי מין במקום המקודש לו. על פי הגרסה שהייתה זו ריאה או סיבלה שהענישה אותם, היא רתמה אותם מאוחר יותר למרכבתה. הסבר לעונש הזה דווקא יכול להיות בכך שבאותה תקופה האמינו היוונים שאריות מזדווגים עם נמרות ולא עם לביאות, וכך העונש הוא שאטאלטנה ומלאניון לא יוכל להתאחד שוב.
פוליאסטר (סרט)
פוליאסטר (באנגלית: Polyester; הופץ במקור בישראל בשם "שגעון של משפחה") הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1981, בבימויו של ג'ון ווטרס ובכיכובם של דיוויין, טאב האנטר, אדית מאסי ומינק סטול. כשיצא הסרט לאקרנים, הצופים בבתי הקולנוע קיבלו כרטיסי "גרד והרח", שאפשרו להם להריח את מה שמתרחש על המסך באמצעות כרטיסי גירוד. הטכנולוגיה, שהומצאה על ידי ווטרס במיוחד עבור הסרט הזה, נקראה "Odorama" - או "חוויית ריח".
הסרט הוא סאטירה על החיים בפרברים כולל נושאים כמו גירושים, הפלות, ניאוף, אלכוהוליזם, פטישיזם והדת.
סגנונו של הסרט הוא פרודיה על סרטי מלודרמה, ובמיוחד סרטיו של הבמאי דאגלס סירק.
עלילה
חייה של עקרת הבית השמנה פרנסין פישפו מתמוטטים סביבה. היא גרה בבית בפרברים של מעמד הביניים בבולטימור, מרילנד. בעלה, אלמר, הוא איש גס רוח חובב חליפות פוליאסטר, אשר בבעלותו בית קולנוע פורנוגרפי, דבר שמביא לכך שמפגינים נגד פורנוגרפיה עטים על ביתם, וגורם לה להיות מנודה מחברת הנשים האחרות בקהילה. ילדיה הם הבת המפונקת לולו, והבן העבריין דקסטר, אשר מסניף דבק ומניב הנאה ברקיעה על רגליהן של נשים. בנוסף, יש את אמה הסנובית וחובבת הקוקאין, לה רו, אשר גונבת מפרנסין ודאגתה היחידה היא "זמן השופינג היקר" שלה.
פרנסין מחפשת נחמה אצל חברתה הטובה קאדלס קובינסקי, אישה רפת-שכל ועשירה. קאדלס הייתה פעם סוכנת הבית של משפחת פישפו, אך היא ירשה סכום כסף גדול ממעבידיה הקודמים. לה רו נוטרת לה על כך טינה, ומתנגדת לחברות שפרנסין רוחשת לה, בהיותה "מקרצפת רצפות". קאדלס מנסה לעודד את פרנסין ללא הצלחה.
כשפרנסין מגלה שאלמר מנהל רומן עם מזכירתו, סנדרה סאליבן, היא מתעמתת איתם במוטל בו הם נפגשו, ודורשת גירושים. פרנסין נופלת לתוך מעגל דיכאון ואלכוהוליזם, ומצבה מורע בשל התנהלות ילדיה: לולו נכנסת להריון מחברה העבריין בובו, ומצהירה בחדווה על תוכניותיה להפיל. דקסטר נעצר אחרי שרקע ברגלה של אישה בסופרמרקט, והאלימות הסדרתית שלו מתגלה לכל.
לולו מגיעה לקליניקה כדי לעשות הפלה, אך בכניסה מתעמרים בה מתנגדי ההפלות. היא בורחת הביתה, ומנסה לגרום לעצמה להפלה. פרנסין מתקשרת למוסד לנערות בהריון, ושתי נזירות מיד מגיעות לבית, חוטפות את לולו, נועלות אותה בתא המטען, ומסיעות אותה למוסד. בינתיים, בערב האלווין, בובו וחברו יורים בלה רו, אשר הגיעו להחריב את בית פישפו. לה רו מצליחה להגיע לאקדח, ויורה בבובו למוות. לולו חוזרת הביתה מהמוסד, ומגלה את גופתו של בובו, ומנסה להתאבד על ידי הכנסת ראשה לתנור. פרנסין מגיעה הביתה, רואה זאת, ומתעלפת. לאחר התרחשויות אלה, חייה של פרנסין מתחילים להשתנות. דקסטר משוחרר מהכלא, וחוזר למוטב. לולו חווה הפלה בעקבות ניסיון ההתאבדות שלה, ומחליטה לשנות את חייה, והופכת מילדה מרדנית להיפית שעושה מקרמה. פרנסין מתעמתת עם לה רו. גם במישור חיי האהבה שלה חל שיפור, בדמותו של טוד טומורו אשר נוהג במכונית ספורט ראוותנית, ואשר מציע לפרנסין נישואים.
אך במהירה, מתגלה כי טוד ולה רו מנהלים רומן, ורוקמים מזימה לגזול מפרנסים את הסדר הגירושים שלה ולגרום לה לאבד את שפיותה. בינתיים, אלמר וסנדרה פורצים לבית כדי לרצוח את פרנסין, אך פוגשים בדקסטר ולולו אשר מסכלים את מזימתם. דקסטר רוקע על רגלה של סנדרה, והיא יורה באלמר בטעות. לולו משתמשת במקרמה שלה לחנוק את סנדרה. קאדלס והנהג הגרמני שלה, היינץ - שהוא גם ארוסה - מגיעים אף הם, ודורסים את לה רו ואת טוד.
הפקה
בסרט לוהקו רבים מהשחקנים הקבועים שלו מקבוצת ה"דרימלנדרס", שכללה את דיוויין, אדית מאסי, מינק סטול, מרי ויוויאן פירס, קוקי מילר, שרון ניספ, מרינה מלין, סוזן לאו, וג'ין היל. אך בשונה מסרטיו הקודמים, רק שניים מהם - דיוויין ואדית מאסי - היו בתפקידים מובילים בפוליאסטר, ואילו האחרים שיחקו תפקידים קטנים אם כי חשובים לעלילה.
זה היה הסרט הראשון של ווטרס שהתקרב באיזשהו אופן למיינסטרים, ואפילו זכה לדירוג R (מתחת לגיל 17 רק בליווי מבוגר) בניגוד לסרטיו הקודמים שכולם היו בדירוג X (מוגבל לגיל 17 ומעלה) או ללא סיווג. לראשונה, ווטרס זכה למימון והפצה מאולפנים גדולים ולא פעל כהפקה עצמאית. שינוי נוסף הוא במיקום של הסרט, שמתרחש בפרברים ולא בשכונות העוני והפשע כמו בסרטיו הקודמים.
לקריאה נוספת
עידו רוזן. 2022. Divine Smells: Odorama, Melodrama, and the Body in John Waters' Polyester. בכתב העת Open Screens 5(1).
ליהיא רז
ליהיא רז (נולדה ב-14 בספטמבר 2003) היא מתעמלת ישראלית, אלופת ישראל לשנת 2019 ו-2023, וזוכת מדליית הארד בתרגיל קרקע באליפות אירופה לשנת 2020. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). ב-2021 נבחרת לרשימת "30Under30" של "פורבס ישראל". אלופת המכביה ה-21 ואלופת ישראל בקרב-רב לשנת 2022, ובעלת מדליית זהב קבוצתית עם נבחרת ישראל במכביה ה-21.
ביוגרפיה
רז נולדה במנהטן שבארצות הברית, ובגיל חודשיים עלתה לישראל עם הוריה, תמי והשף ניצן רז. גדלה ברמת השרון, מתעמלת מגיל צעיר, ומתמידה בתחום לצד לימודיה בתיכון.
קריירה
רז החלה להתאמן בסביבות גיל 5 במועדון מגוונים ברמת השרון תחת הדרכתה של מורן קלפנר.
בגיל 14 החלה להתעמל במסלול האולימפי.
בשנת 2017, זכתה רז במדליית זהב במכביה העשרים בתרגיל הקרקע לגילאי נוער.
בשנת 2018, זכתה רז במדליית כסף בתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל הקפיצות באליפות ישראל לנוער. ב-23 ביוני, השתתפה בטורניר העפלה האירופאי לאולימפיאדת הנוער בואנוס איירס שנערך בבאקו, אזרבייג'ן. רז סיימה במקום ה-26 בקרב רב ולא העפילה לאולימפיאדת הנוער. בהמשך השנה בחודש אוגוסט השתתפה באליפות אירופה לנוער בה סיימה במקום ה-59 בתחרות הקרב רב.
בשנת 2019 זכתה רז באליפות ישראל בקרב רב עם 46.350 נקודות. רז זכתה גם במדליות זהב במכשירים קרקע ומקבילים מדורגים ובמדליית כסף בשולחן קפיצות.
באליפות אירופה 2020 אשר נערכה במרסין שבטורקיה, זכתה רז במדליית ארד בתרגיל הקרקע. רז הפכה למתעמלת הישראלית הראשונה שזוכה במדליה אירופית. רז עלתה לגמר מהמקום השישי הכללי עם ציון של 12.933 ובגמר סיימה עם ציון של 12.750 נקודות אשר העניק לה את המקום השלישי.
רז ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020.
במכביה ה-21 (יולי 2022), זכתה במדליית הזהב הקבוצתית עם נבחרת ישראל במדליית הזהב האישית, ובאליפות ישראל בקרב-רב לשנת 2022.
ביולי 2023 זכתה באליפות ישראל בקרב רב עם 47.483 נקודות, כאשר גברה על נגה שליט ואמיליה בביץ'.
הוקרה
ב-2021 נבחרת לרשימת "30Under30" של "פורבס ישראל".
ג'יימס אליסון
ג'יימס אליסון (נולד ב-7 באוגוסט 1948) הוא אימונולוג אמריקני, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2018.
ביוגרפיה
אליסון נולד בשנת 1948, בן לאלברט, רופא וקונסטנס אליסון. הוא גדל בעיירה קטנה בטקסס. בשנת 1969 קיבל תואר ראשון במיקרוביולוגיה. בשנת 1973 קיבל תואר דוקטור למדעי הביולוגיה מאוניברסיטת טקסס באוסטין.
בשנת 1985 מונה לפרופסור לאימונולוגיה ומנהל מעבדה לחקר מחלת הסרטן באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המחקרים שערך בשנות ה-90 סללו את הדרך להבנת האופן שבו ניתן להגביר את יכולת המערכת החיסונית להדוף את מחלת הסרטן, מה שנקרא אימונותרפיה. מחקריו התמקדו בלימפוציט T אשר מסוגל לזהות תאים שעברו שינוי סרטני ולחסלם. אליסון הראה כי קיימים מנגנונים ביולוגיים אשר משרתים את מחלת הסרטן ומאפשרים לשתק את פעולת הלימפוציטים. ביטול מנגנון השיתוק מאפשר למערכת החיסונית לפעול כפי שהייתה אמורה לפעול מלכתחילה נגד הסרטן ולגבור עליו.
התרופה ירבוי שאושרה בידי ה-FDA לשיווק בשנת 2011 הייתה התרופה הראשונה שהתבססה על אימונותרפיה כדרך למלחמה בסרטן תוך שימוש במעכב נקודת בקרה וחוללה מהפכה בתחום, ובהכנתה נעשה שימוש בידע שנרכש במחקריו של אליסון.
אליסון זכה בפרסים רבים, בהם פרס חזית הידע של קרן BBVA בשנת 2017, פרס וולף לרפואה ופרס הארווי של הטכניון בחיפה. הוא סיפר שמקרי מוות רבים במשפחתו הקרובה שנבעו מסרטן הגבירו את העניין שלו במציאת תרופה למחלה.
באוקטובר 2018 הוכרז לזוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2018, יחד עם טסוקו הונג'ו היפני.
מרגרט דאגלס
מרגרט דאגלס, רוזנת לנוקס (באנגלית: Margaret Douglas, Countess of Lennox; 8 באוקטובר 1515 - 7 במרץ 1578), הייתה נכדתו של הנרי השביעי, מלך אנגליה. היא הייתה הסבתא של ג'יימס השישי והראשון.
בצעירותה היא טופחה תחת חסותו של דודה, הנרי השמיני, מלך אנגליה, אך מאוחר יותר ספגה את כעסו על אירוסיה ללא אישור עם הלורד תומאס הווארד, שמת במצודת לונדון ב-1537. בשנת 1544 היא נישאה למתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי. בנה הנרי סטיוארט, לורד דרנלי, נישא למרי, מלכת הסקוטים, והיה אביו של ג'יימס השישי והראשון.
ראשית חייה
מרגרט נולדה בטירת הארבוטל בנורת'מברלנד ב-8 באוקטובר 1515 והייתה בתם של המלכה הסקוטית האלמנה מרגרט טיודור ובעלה השני ארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס השישי ולפיכך נכדתו של הנרי השביעי, מלך אנגליה. אמה חצתה את הגבול מסקוטלנד כאשר אביה התמודד עם קשיים בסקוטלנד. באוקטובר 1528, אנגוס אוים על ידי ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד ושלח את מרגרט בחזרה מעל נהר הטוויד לאנגליה בטירת נורהם. לאחר שהות קצרה בטירת ברוויק בליווי האחות או ה'גברת' שלה איזובל הופר, הצטרפה מרגרט לביתו של הסנדק שלה, הקרדינל וולזי. כאשר וולזי מת ב-1530, הוזמנה ליידי מרגרט לבית המלוכה, לארמון בוליו, שם התגוררה בביתה של הנסיכה מרי. בגלל קרבתה לכתר האנגלי, גדלה ליידי מרגרט דאגלס בעיקר בחצר האנגלית בשיתוף הדוק עם מרי, בת דודתה הראשונה, שנשארה חברתה לכל החיים; אפילו כאשר אביה ברח לאנגליה במאי 1529 ונשאר שם עד 1542, מרגרט מעולם לא נכנסה למשמורת אביה, ובמקום זאת נשארה במשמורת מלכותית. מרגרט נתנה לנסיכה מרי מתנות ביום השנה החדשה, בשנת 1543 המתנה שלה הייתה שמלת סאטן של משי ציפורן באופנת ונציה. בזמן חג המולד בארמון גריניץ' ב-1530, 1531 ו-1532, הנרי השמיני נתן למרגרט את הסכום הנדיב של 10 מארק.
כאשר הוקמה חצר המלוכה של אן בולין, מונתה מרגרט כגברת ממתינה. שם היא פגשה את דודה של אן בולין, לורד תומאס הווארד (לא להתבלבל עם אחיו תומאס הווארד, דוכס נורפוק השלישי), והם החלו את חיזוריהם. תומאס היה בנו הצעיר של תומאס הווארד, דוכס נורפוק השני, מנישואיו השניים לאגנס טילני. עד סוף 1535 תומאס ומרגרט התאהבו והתארסו בסתר.
המלך הנרי פנה נגד אן בולין במאי 1536. כאשר בתחילת יולי 1536 נודע לו על אירוסיה של מרגרט עם תומסאס הווארד (דודה של אן), הוא רתח מזעם. הנרי הכריז על בנותיו מרי ואליזבת כממזרים, והותיר את מרגרט גבוה מאוד בקו הירושה; עבורה נישואים לא מורשים היו שערורייתיים מאוד פוליטית, במיוחד עם בנו של אציל רב עוצמה וקרוב משפחה של המלכה המושפלת. גם לורד תומאס וגם ליידי מרגרט נכלאו במגדל. ב-18 ביולי 1536, הפרלמנט, על ידי חוק עמידה, דן את תומאס למוות על ניסיון 'להפריע ל-impedyte ולאפשר את הירושה של הכתר'. החוק גם אסר על נישואי כל אחד מבני משפחתו של המלך ללא רשותו. תומאס ניצל מהוצאה להורג, אך נשאר במגדל גם לאחר שמרגרט ניתקה את מערכת היחסים ביניהם. הוא מת שם ב-31 באוקטובר 1537.
גם מרגרט חלתה במגדל, והמלך איפשר לה לעבור למנזר סיון בפיקוח המנזר. היא שוחררה מהכלא ב-29 באוקטובר 1537. על פי G.J. Meyer ביצירתו The Tudors, המלך הנרי השמיני פירש את הנישואים בין לורד תומאס הווארד ומרגרט דאגלס כניסיון של לורד הווארד "להיות בעצמו מלך אנגליה." עם זאת, מכתבי האהבה הרבים בין מרגרט דאגלס ללורד תומאס חושפים פרשיית אהבה אמיתית שהסתיימה שלא כדין על ידי הפרנויה של המלך הנרי השמיני.
בשנת 1539, מרגרט והדוכסית מריצ'מונד מונו לברך את כלתו של הנרי השמיני, אן מקלווה, בארמון גריניץ', להצטרף למשק ביתה ולהעביר אותה למלך. זה היה כבוד גדול, אבל במקום זאת הנרי בחר לפגוש את אן ברוצ'סטר.
בשנת 1540, מרגרט שוב ננזפה על ידי המלך כשניהלה רומן עם אחיינו למחצה של לורד תומאס הווארד, סר צ'ארלס הווארד. הוא היה בנו של אחיו למחצה הבכור של תומאס, לורד אדמונד הווארד, ואחיה של אשתו החמישית של הנרי השמיני, קתרין הווארד.
בשנת 1543, מרגרט הייתה אחת העדות הבודדות לנישואיו האחרונים של המלך הנרי לקתרין פאר, האלמנה ליידי לאטימר, בהמפטון קורט. מרגרט הפכה לאחת מהגברות הראשיות של המלכה קתרין. קתרין פאר ומרגרט הכירו מאז ששניהם הגיעו לבית המלוכה בשנות ה-20 של המאה ה-16.
נישואים ודיפלומטיה
בשנת 1544 נישאה ליידי מרגרט עם גולה סקוטי, מתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי (1516–1571), שלימים הפך לעוצר של סקוטלנד בשנים 1570–1571. בסך הכל נולדו לבני הזוג שמונה או תשעה ילדים, ארבעה בנים: הנרי, הנרי, פיליפ וצ'ארלס, וארבע בנות ללא שם, אם כי רק שני בנים - הנרי סטיוארט (1546–1567), וצ'ארלס סטיוארט (1555–1576), שנישא מאוחר יותר לאליזבת קוונדיש ב-1574 - שרדו עד לבגרותם; אחד מאחיהם האחרים נקרא פיליפ, ככל הנראה על שם המלך הספרדי ובעלה של בת דודתה של מרגרט, מרי הראשונה. אליזבת קוונדיש, אשתו של צ'ארלס, רוזן לנוקס, הייתה בתו של סר ויליאם קוונדיש ובס מהרדוויק.
ביוני 1548, במהלך מלחמת החיזור המחוספס, אביה של מרגרט, הרוזן מאנגוס, כתב לה עם החדשות שדודה, ג'ורג' דאגלס, ואחרים מבני המשפחה נלכדו בארמון דאלקית'. אביה קיווה שהיא ובעלה יוכלו לארגן שיתייחסו אליהם כאסירים. הרוזן מלנוקס העביר את המכתב לדוכס מסומרסט, וכתב שלחמיו מוטב היה לבקש עזרה מאחרים. מרגרט כתבה לאביה מטירת רסל במרץ 1549, והתלוננה שהוא נמנע מלפגוש את בעלה. היא ביקשה ממנו לחפש שלום מכובד באמצעות ההכרה בנישואיה, "איזו זיכרון זה צריך להיות לך!"
בתקופת שלטונה של המלכה מרי הראשונה מאנגליה, לליידי מרגרט היו חדרים בארמון וסטמינסטר. בנובמבר 1553, המלכה אמרה לשגריר, סיימון רנארד, שמרגרט היא המתאימה ביותר לרשת אותה על כס המלכות. מרגרט הייתה האבלה הראשית בהלוויה של המלכה מרי בדצמבר 1558. עם הצטרפותה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, עברה מרגרט ליורקשייר, שם ביתה בטמפל ניוסאם הפך למרכז לתככים רומאים-קתוליים.
מרגרט הצליחה להשיא את בנה הבכור, לורד דרנלי, עם בת דודתו הראשונה, מרי, מלכת הסקוטים, ובכך איחדה את תביעותיהם לכס המלכות האנגלי. המלכה אליזבת הראשונה פסלה את הנישואים הללו ושלחה את ליידי מרגרט למצודת לונדון ב-1566, אך לאחר רצח בנה של מרגרט, דרנלי, ב-1567, היא שוחררה. מרגרט גינתה את כלתה, אך בסופו של דבר השלימה איתה. בעלה קיבל את ממשלת סקוטלנד כעוצר, אך נרצח ב-1571.
ב-3 באוגוסט, מושל סקוטלנד, העוצר מורטון כתב לה על כיבוש טירת אדינבורו מידי תומכיה של מרי, מלכת הסקוטים. מפקד אנגלי במצור, ויליאם דרורי, השיג כמה מהתכשיטים של מרי, מלכת הסקוטים. מורטון חשב שמרגרט נמצאת במקום הטוב ביותר לבקש ולהשפיע על דרורי לשלוח את התכשיטים אליו בחזרה לסקוטלנד.
בשנת 1574, היא עוררה שוב את כעסה של המלכה אליזבת על ידי נישואיה של בנה הצעיר צ'ארלס עם אליזבת קוונדיש, בתו החורגת של הרוזן משרוסברי. היא נשלחה שוב למגדל, שלא כמו הרוזנת משרווסברי, אך קיבלה חנינה לאחר מותו של בנה צ'ארלס בשנת 1576.
הדיפלומטיה של ליידי מרגרט תרמה במידה רבה לירושתו העתידית של נכדה, ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, לכס המלכות האנגלי.
מוות ומורשת
לאחר מותו של בנה הצעיר, היא עזרה לטפל בבתו, ליידי ארבלה. עם זאת, היא לא חיה אחריו זמן רב. כמה ימים לפני מותה, היא סעדה עם רוברט דאדלי, רוזן לסטר, וזה הוביל לשמועות שהיא הורעלה. אין ראיות היסטוריות שמבססות זאת.
למרות שהיא מתה בחובות, נערכה לה הלוויה מפוארת במנזר וסטמינסטר, על חשבון המלכה אליזבת הראשונה, עם מאה נשים עניות. היא נקברה באותו קבר של בנה צ'ארלס במעבר הדרומי של הקפלה של הנרי השביעי במנזר.
לרוברט דאדלי, רוזן לסטר, היו שמונה שטיחי קיר בטירת קנילוורת' בשנת 1588, אשר נקנו מ"ליידי לנוקס". הנושאים כללו את יאשיאס, דמופון ואכילס, ותולדות נח. במותו ב-1624, לודוביק סטיוארט, דוכס לנוקס השני, הייתה מיטה במעונות שלו בבית השער של ארמון וויטהול שהייתה שייכת למרגרט דאגלס, והיא "עבדה" או רקמה את הווילונות.
תכשיט לנוקס נוצר ככל הנראה עבור ליידי לנוקס בשנות ה-70 של המאה ה-16 אם כי התאריך והאירוע לביצועו הם נושא למחלוקת מסוימת. בשנת 1842, התכשיט נקנה על ידי צאצאיתה, המלכה ויקטוריה. התליון, הנחשב ל"אחד התכשיטים המוקדמים החשובים ביותר באוסף המלכותי", מוצג בארמון הולירוד.
שי רייכנר
שמואל יואל שי (שי) רייכנר (נולד ב-24 במאי 1982) הוא פוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה הנבחר של מועצה אזורית נחל שורק. בעבר ניהל את מתנ"ס נחל שורק ולאחר מכן סמנכ"ל כספים בפועל בחברה למתנ"סים, עד שנבחר ב-2021 לראשות מועצה אזורית נחל שורק.
ביוגרפיה
רייכנר נולד בירושלים, וגדל בשכונת גבעת מרדכי. הוא למד בבית הספר היסודי 'לדוגמה' ולאחריו למד בישיבה התיכונית בני חיל. בתום לימודיו, התגייס לצה"ל לגדוד שמשון. סיים את שירותו הצבאי כסמב"ץ של חטיבת ירושלים.
פעילות ציבורית
עם תום שירותו הצבאי, החל רייכנר בפעילותו הציבורית. שימש בין היתר כיו"ר אגודת הסטודנטים במכללת גבעת וושינגטון במשך כשנתיים, ואף כחבר בפורום ארגון הסטודנטים הארצי. לאחר מכן עבד כמתווך דירות, בגיל 29, מונה למנהל המתנ"ס של מועצה אזורית נחל שורק הממוקם ביישוב יד בנימין. משמש כדירקטור בחוג הידידים של עמותת 'יד תמר', התומכת ומסייעת למשפחות חולי סרטן ומצבי משבר. בנוסף, היה ממייסדי הקרן לערבות הדדית ואף שימש כיושב הראש שלה במשך 3 שנים. כמו כן, רייכנר שימש כדירקטור באגודה למרכזים קהילתיים, אשר אף בה שימש במשך תקופה כמנכ"ל. בהמשך שימש כסמנכ"ל דיגיטל והפיתוח הכלכלי וסמנכ"ל הכספים בפועל בחברה למתנ"סים הארצית.
באוגוסט 2021, הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המיוחדות לראשות המועצה האזורית נחל שורק שהוכרזו עם פרישתו מהתפקיד של אלי אסקוזידו. בבחירות שהתקיימו ב-26 באוקטובר הוא ניצח בסיבוב הראשון לאחר שגבר על ארבעה מועמדים אחרים.
השכלה
לרייכנר תואר במסלול לימודי משפט ללא תזה לבוגרי מדעי החברה ומדעי הרוח הנמשך שנה באוניברסיטת בר-אילן. סיים תואר ראשון בחינוך גופני במכללת גבעת וושינגטון, בוגר קורס ניהול מערכות מידע במכללת ג'ון ברייס. קיבל בהתכתבות תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת אימפרסיאל בקוסטה ריקה.
חיים אישיים
רייכנר תושב היישוב יד בנימין, נשוי ואב לחמישה ילדים. אשתו, רויטל, עוסקת בחינוך.
אקריסיוס
אקריסיוס (ביוונית עתיקה: Ἀκρίσιος) היה מלך ארגוס על פי המיתולוגיה היוונית. לפי האגדה, הוא היה בנם של אבאס ואגליה (אוקליאה), נכדו של לינסאוס, נינו של דנאוס, ואחיו התאום של פרואטוס, שנאמר עליהם כי רבו ברחם אימם.
לאחר מות אביו, אקריסיוס גירש את פרואטוס מנחלתו, אך פרוטאוס חזר לאחר שזכה לתמיכה מאביה של אשתו, לובטוס מליקיה. אקריסיוס נאלץ לחלוק איתו את הממלכה, לכן העניק לו את טירינס ושמר לעצמו את ארגוס.
במחזה אורסטס מאת אוריפידס, נכתב כי אקריסיוס היה מייסד האמפיקטיונה של דלפי. עם זאת, סטראבון טען שהאמפיקטיונה קדמה לתקופתו של אקריסיוס, אך הוא היה מי שתיקן את הערים שלקחו חלק במועצה.
אקריסיוס ופרסאוס
אקריסיוס היה מאוכזב מכך שלא היה לו יורש עצר, הוא פנה לאורקל ושאל האם זה ישתנה. האורקל סיפר לו שיום אחד הוא ייהרג על ידי בנה של בתו דנאה. באותו זמן היא הייתה עדיין חסרת ילדים, ולכן החליט אקריסיוס לנעול אותה בחדר אטום מברזל, הנמצא במגדל, במטרה לשמור עליה כך. אולם זאוס בא אליה בצורה של גשם של זהב, ועיבר אותה. לאחר זמן קצר, ילדם פרסאוס נולד.
אקריסיוס לא שמח על כך, אולם כיוון שלא רצה להעלות עליו את זעם האלים, החליט לא להרוג את בתו ונכדו אלא לשלח אותם על פני הים בתוך קופסת עץ. הם נשטפו לחוף של האי סריפוס, שם הם נלקחו על ידי דיקטיס, אחיו של המלך פולידקטס, אשר גידל את הילד עד בגרותו. לאחר זמן מה פולידקטס התאהב בדנאה ורצה להעלים את פרסאוס. לכן הוא תכנן תוכנית - לשלוח את פרסאוס למשימת התאבדות.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס, וגילה שאמו הייתה נתונה להתעללות מצדו של פולידקטס, הרגו, והמליך את דיקטיס למלך. לאחר מכן, החזיר פרסאוס את האביזרים שקיבל מהאלים, ונתן את ראשה של מדוזה כמתנה לאתנה. בדרכו חזרה למולדתו ארגוס פגש את אקריסיוס, והרגו בטעות בכידונו, ובכך מילא את נבואת האורקל לאקריסיוס. מבויש מדי מכדי לחזור לארגוס, נתן פרסאוס את הממלכה למגפנטס בנו של פרואטוס (אחיו של אקריסיוס) ונטל את השלטון בממלכת הטירינס.
סדיה ג'סטטוריה
סדיה ג'סטטוריה (באיטלקית: Sedia gestatoria - "כס נשיאה") הוא כס טקסי נישא על-גבי אפריון, אשר שימש לנשיאת האפיפיור, כך שקהל המאמינים יוכל לראותו. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס הראשון הסתייגו מהסדיה ג'סטטוריה, אך עשו בו שימוש למרות זאת. עם זאת, עם מינויו לאפיפיור בשנת 1978, סירב יוחנן פאולוס השני להנשא על הכס, ומאז הוא אינו בשימוש והוא הוחלף לחלוטין בפופמוביל.
הכס עצמו מכוסה משי בצבע השני ומעוטר בעושר. בכל אחד מצדדיו קבועות שתי טבעות מצופות זהב, שדרכן עוברים שני מוטות. המוטות נישאים על כתפיהם של 12 "חתנים" ("פאלפרניירי" - palafrenieri) במדים אדומים. שתי מניפות ליטורגיות גדולות (flabella) עשויות נוצות יען לבנות נישאות בכל אחד משני צדדיו של הכס, ומסמלות את סמכות האפיפיור. כס נוסף קטן יותר שנישא על ידי שמונה אנשים היה גם הוא בשימוש במקומות צרים.
מקורו של הכס מיוחס לאימפריה הביזנטית שקיסריה נישאו באופן דומה, או לטקסים קדומים יותר באימפריה הרומית. מאז שימש הכס משך כאלף שנים, בעיקר לנשיאת האפיפיור במהלך אירועים טקסיים אל ומבזיליקת פטרוס הקדוש ובזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו. בין היתר שימש הכס מאז המאה ה-16 לפחות, גם בטקסי הכתרת אפיפיורים, ומקורו של מנהג זה, שרווח בעבר בטקסי הכתרת בישופים במספר מדינות, הוא, אולי, בנוהג לשאת את הקונסול הנבחר ברומא העתיקה על גבי הסלה קורוליס (sella curulis). אירועים נוספים בהם נעשה שימוש בכס כללו את הטקסים בהם קיבל האפיפיור את ברכת המדינות הווסאליות שהיו נתונות למרותו, וכאשר חגג את סעודת האדון בפומבי, אירוע שלשמו הוצמד אל הכס משטח דמוי שולחן.
שילגן חרמוני
שִׁלְגָּן חֶרְמוֹנִי (שם מדעי: Parnassius mnemosyne; נקרא גם צבעוני החרמון) הוא מין של פרפר, ממשפחת הצבעוניים.
מאפיינים
שילגן חרמוני הוא פרפר בגודל בינוני ויכול להגיע לאורך שלושה סנטימטרים ולמוטת כנפיים של כשישה סנטימטרים. צבעו לבן וקצוות הכנפיים הקדמיות אפורות שקופות. אין הבדל חזותי בולט בין הזכר והנקבה. הוא חי בעיקר בפסגות הרים גבוהים מאירופה במערב ועד למרכז אסיה במזרח. בישראל נפוץ תת-המין Parnassius mnemosyne nebulosus בחרמון בחודשים מאי עד יוני.
רבייה
תוך כדי ההזדווגות הזכר מפריש חומר המתקשה בתחתית בטן הנקבה המונע ממנה להזדווג פעם נוספת ובכך הוא מבטיח שהביצים המופרות יהיו ממנו. הנקבה מטילה את הביצים הלבנבנות על הקרקע וצמחים יבשים בסמוך לצמח הקורידליס (Corydalis) והן נשארות בדיאפאוזה כעשרה חודשים עד להפשרת השלגים של העונה הבאה.
צבעוני החרמון מקים רק דור אחד בשנה.
הזחל
מן הביצה מגיח זחל שחור שעם גדילתו משתנה לשחור עם כתמים אדומים. הזחל מזכיר במראה את הזחל של צבעוני שקוף רק שהוא פחוס יותר ויש לו רק שני כתמים אדומים בכל פרק ולא ארבעה כבצבעוני שקוף. לעיתים אפשר למצוא את הזחל משתזף על סלעים. בהגיעו לאורך שלושה וחצי סנטימטרים הזחל מתגלם על הקרקע בתוך רשת דלילה.
הגולם
הגולם בצבע חום וגודלו שני סנטימטרים. שלב זה אורך כשבוע.
DNCE
DNCE היא להקת דאנס-רוק אמריקאית. חברי הלהקה הם ג'ו ג'ונאס (סולן), ג'ק לאוולס (תופים), קול וויטל (גיטרה בס) וג'ינג'ו לי (גיטרה). הלהקה חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות ריפבליק רקורדס אשר הוציאו לאור את הסינגל הראשון של הלהקה, "Cake By The Ocean" בשנת 2015, השיר זכה להצלחה והגיע למקום התשיעי בבילבורד 100. המיני אלבום "SWAAY" שלהם זכה לביקורות טובות.
ב-2019 התפרקה הלהקה בעקבות איחוד האחים ג'ונאס.
קריירה
הרעיון להקמת הלהקה הייתה עוד בשנת 2014 על ידי ג'ו ג'ונאס וג'ק לאוולס אך הרעיון הוקפא בשל לוח זמנים עמוס של הצמד. הלהקה הוקמה בסופו של דבר עם ג'ין ג׳ו לי בשנת 2015, התחלת העבודה על אלבום הבכורה שלהם הייתה זמן קצר לאחר מכן, בזמן העבודה על האלבום, הלהקה התקשתה למצוא חבר רביעי ללהקה. לאחר שג'ונאס התחיל לעבוד עם כותב השירים ג'סטין טרנר הוא הכיר דרכו את קול וויטל, ארבעתם נהיו חברים טובים והוא הצטרף כחבר הרביעי של הלהקה. הלהקה קראה לעצמה DNCE לאחר שהם כתבו שיר לאלבום שלהם כש"השיר מדבר על להיות שתוי כל כך שקשה להגיד את המילה Dance (לרקוד)".
ליאור דרור
ליאור דרור (נולד ב-1974) הוא שחקן ומאמן כדורסל נכים ישראלי.
DNCE
קריירה
ב-30 באוקטובר 2015, הלהקה הוציאה את השיר "Toothbrush".
ליאור דרור
דרור היה שחקן כדורסל בנבחרת הצעירה של הפועל הרצליה. בשנת 1988, בגיל 14, נפצע קשה בתאונת דרכים מפגיעת רכב בשעה שהוא ואביו עמדו עם רכבם במפרץ חנייה. בעקבות התאונה עבר ניתוח לקטיעת רגלו הימנית. בעקבות התאונה התאונה הועמד לדין מנהל יחידת הדרכים בעיריית תל אביב על מצב תחזוקת הכביש.
דרור החל להתאמן במרכז הספורט לנכים של איל"ן. השתתף כשחקן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים ב וב.
דרור מאמן נבחרת הכדורסל של מרכז הספורט לנכים ברמת גן ומאמן נבחרת ישראל הצעירה בכדורסל בכיסאות גלגלים. הוא הבעלים של מיזם "גבולות שקופים" המפגיש תלמידים עם בעלי מוגבלויות.
DNCE
קריירה
הלהקה הייתה מופע החימום של סלינה גומז בסיבוב ההופעות שלה "Revival tour".
באוגוסט 2016, הלהקה זכתה בפרס ה-VMA בקטגוריות "פריצת השנה".
ב-2017 הלהקה הוציאה את השיר "Kissing Strangers" בו הם אירחו את ניקי מינאז'.
השפעות מוזיקליות
השירים של הלהקה מושפעים בין היתר מלהקת הרוק הבריטית Electric Light Orchestra, סליי אנד דה פמילי סטון, ויזר וHall & Oates.
שומלוסלש
שומלוסלש (בהונגרית: Somlószőlős) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בשומלוסלש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 830 תושבים, ובשנת 2019 רק 640 תושבים.
יהודי שומלוסלש
בשומלוסלש חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
שפינדלרוב מלין
שפינדלרוב מלין (בצ'כית: Špindlerův Mlýn. בפי המקומיים: שפינדל) היא עיירת סקי בצפון צ'כיה. היא נמצאת בשמורת טבע הקרויה Krkonoše (בעברית: ההרים הענקיים) ונחשבת ליעד הסקי הידוע והפופולרי ביותר במדינה. שפינדלרוב מלין מרוחקת כ-170 ק"מ מבירת צ'כיה, פראג. הפירוש המילולי של שם העיירה הוא הטחנה של שפינלדר, והיא קרויה על שם טחנת קמח שהייתה שייכת למשפחה בשם הזה והיוותה מקום מפגש לתושבים. הסופר הצ'כי המפורסם פרנץ קפקא התגורר בשפינדלרוב מלין שעה שכתב את ספרו הטירה. במרכז העיירה זורם נחל המתפתח בהמשך לנהר האלבה (Elbe). כיום מונה שפינדלרוב מלין כ-1,300 תושבים והיא ערוכה לשכן כ-10,000 תיירים בבת אחת.
אתר הסקי
שטח הגלישה בשפינדלרוב מלין מתפרס על פני שני רכסים – מדבדין (Medvedin) וסבטי פטר (Svaty Petr). באתר 20 מסלולים לסקי אלפיני באורך כולל של כ-25 ק"מ וכן כ-100 ק"מ של מסלולים לגלישת קרוס קאנטרי. 15 המעליות שבאתר מסוגלות לשנע כ-20 אלף גולשים בשעה. גובה המסלולים באתר נע בין 700 ל-1,310 מטר. מיקומה הצפוני של שפינדלרוב מלין ביחס למרבית אתרי הסקי באירופה (קו רוחב 50 צפון) תורם לכיסוי שלג איכותי שמאפשר גלישה במשך 5 חודשים מדי שנה (נובמבר-מרץ).
בילי שפירא
ביוגרפיה
שפירא נולדה וגדלה בבאר שבע. הוריה הם ברונסילבה וחיים הלפרין, שעלו לישראל מפולין ורוסיה אחרי מלחמת העולם השנייה. היא הייתה אלופת הנגב בקפיצה לגובה בשנת 1969, וייצגה את ישראל בתחרויות באירופה.
שפירא השלימה תואר ראשון בלימודים רוסיים וביחסים בינלאומיים, ותואר שני במינהל ומדיניות ציבורית. היא החלה את עבודתה באוניברסיטה העברית ב-1976.
ב-2002 מונתה לראש המחלקה (לימים אגף) למינהל תלמידים, אחרי שקודמתה בתפקיד, גיסתה לוינה שפירא, נרצחה בפיגוע בקמפוס הר הצופים.
מ-2009 ועד 2017 שימשה כסגן נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה.
חיים אישיים
בעלה של שפירא הוא חגי שפירא, מנכ"ל חברת הביטוח שירביט. היא אם לארבעה וסבתא לנכדות.
משפט גלפנד-נאימרק
באנליזה פונקציונלית, משפט גלפנד-נאימרק מציג אלגברות סי כוכב כאלגברות של אופרטורים חסומים על מרחב הילברט, ומתאר את כל ההצגות האלה עבור אלגברות בנך עם אינוולוציה.
הצגות אופרטוריות וסימטריות
מורפיזם של אלגברות בנך עם אינוולוציה הוא הומומורפיזם רציף של אלגברות, שמתחלף עם פעולת האינוולוציה. דוגמה חשובה לאלגברת בנך עם אינוולוציה היא אלגברת האופרטורים החסומים על מרחב הילברט כלשהו, שבה הנורמה היא הנורמה האופרטורית והאינוולוציה נתונה על ידי העתקת אופרטור לאופרטור הצמוד (אכן, אנחנו עובדים מעל מרחב הילברט).
הצגה אופרטורית של אלגברת בנך היא מורפיזם ממנה אל אלגברת האופרטורים החסומים על מרחב הילברט כלשהו. כשרוצים להדגיש שמדובר בקטגוריה של אלגברות בנך עם אינוולוציה, וממילא על המורפיזמים להתחלף עם פעולת האינוולוציה, מכנים הצגה כזאת הצגה סימטרית. כרגיל, הצגה נאמנה היא כזו שגרעינה אפס, והצגות על מרחבי הילברט שונים נקראות שקולות אם ישנו איזומורפיזם של מרחבי הילברט המעתיק את האופרטור שמתאימה הצגה אחת לאבר, לאופרטור שמתאימה לו ההצגה השנייה.
שאלות טבעיות הן, אפוא, האם לכל אלגברת סי כוכב יש הצגה סימטרית נאמנה, וכיצד ניתן להבין הצגות סימטריות של אלגברות בנך עם אינוולוציות. על שאלות אלה משיב משפט גלפנד-נאימרק.
קווירילה
אורכו של קווירילה 140 ק"מ והוא מנקז שטח של 3,630 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של הנהר ליד העיר זסטפוני (תחילת מסלולו המישורי) היא 61 מ"ק לשנייה, ואילו סמוך לשפיכתו בריוני - 90 מ"ק לשנייה.
באגן הניקוז של קווירילה נמצאים מכרות המנגן של צ'יאתורה. על גדותיו של הנהר בנויות הערים סצ'חרה, זסטפוני וצ'יאתורה.
ריאן שרקי
מאתיס ריאן שרקי (בצרפתית: Mathis Rayan Cherki; בערבית: ماتيس ريان شرقي; נולד ב-17 באוגוסט 2003 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים
שרקי גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. הוא ערך 11 הופעות באולימפיק ליון ב', קבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-19 באוקטובר 2019 ערך שרקי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד דיז'ון במסגרת המחזור העשירי בעונת 2019/2020 בליגה. בסך הכל ערך שרקי בעונה זו שש הופעות ליגה. ב-27 בנובמבר 2019 ערך שרקי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-0 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 ערך שרקי 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
מתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי
מתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי (21 בספטמבר 1516 – 4 בספטמבר 1571) היה מנהיג האצולה הקתולית בסקוטלנד. הוא היה סבו מצד האבא של ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד ואנגליה. הוא היה הבעלים של טמפל ניוסאם ביורקשייר, אנגליה.
ראשית חייו
מתיו נולד בשנת 1516 והיה בנם של ג'ון סטיוארט, רוזן לנוקס השלישי (נפטר 1526) ואשתו ליידי אליזבת סטיוארט, בתו של ג'ון סטיוארט, רוזן את'ול הראשון.
סכסוך עם העוצר אראן (1543–1547)
מתיו סטיוארט ירש את מקומו כרוזן לנוקס עם מות אביו ב-1526. אמו שלחה אותו ואת אחיו הצעיר ג'ון סטיוארט לצרפת לטיפולו של דודם הגדול רוברט סטיוארט, לורד טובעני החמישי, אשר רשם אותם לגארד אקוסאז.
כאשר ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד מת בשנת 1542, הקרדינל בטון דחק בלנוקס לחזור לסקוטלנד כדי להתחרות בג'יימס המילטון, רוזן אראן השני. לנוקס הגיע במרץ עם שתי ספינות למעוז טירת דמברטון ימים ספורים לאחר שהפרלמנט הכריז על אראן כעוצר ויורש העצר לאחר התינוקת מרי, מלכת הסקוטים. גם לאראן וגם ללנוקס היו תביעות לכס כצאצאיה של מרי סטיוארט, בתו של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, אבל לאראן הייתה טענה טובה יותר כנכד דרך שושלת זכרית, בעוד לנוקס היה נין דרך ענף נקבי. עם זאת, לנוקס טען כי אראן אינו לגיטימי מכיוון שאביו לא הצליח להתגרש מאשתו הראשונה לפני שהתחתן עם אמו של אראן.
אראן כרת את הסכם גריניץ' עם אנגליה ב-1 ביולי 1543, שביקש לארס את מרי לנסיך אדוארד טיודור, בנו ויורשו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. יורש העצר אראן החל לבצר את ארמון לינליתגו, שם הוחזקה מרי עם אמה, מארי דה גיז, המלכה האלמנה של סקוטלנד. לנוקס התחבר עם הקרדינל הפרו-צרפתי בטון, וכוחותיהם חנו מחוץ לארמון, אך חסרו ארטילריה לתקיפה. נציגיהם שוחחו עם אנשיו של אראן בקירקליסטון, ליד אדינבורו, והסכימו שאראן ישלוט במועצה, ומרי תועבר לטירת סטירלינג. לנוקס ליווה את מרי לסטירלינג ב-26 ביולי 1543.
למרות שלנוקס הגיע לסקוטלנד בשל הסיכוי המפתה לנישואין לאלמנה מארי דה גיז, עד ספטמבר הוצעה לו ההזדמנות להתחתן עם ליידי מרגרט דאגלס, בתה של המלכה האלמנה מרגרט טיודור, אשתו של ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, אחותו של המלך הנרי השמיני ואחותו למחצה של המלך ג'יימס החמישי המנוח. לאחר שלנוקס תפס את הכסף ואת הארטילריה הצרפתית שנשלחה למארי דה גיז, היא הושיטה את ידה של בתה המלכה מרי לנישואים.
כאשר הפרלמנט של סקוטלנד דחה את הסכם גריניץ', לנוקס החליף צד, ותמך במאמצים הצבאיים של המלך הנרי השמיני להבטיח נישואים בין המלכה מרי לבנו הנסיך אדוארד, במלחמה הידועה כיום כ"חיזור המחוספס".
בקיץ 1544 בזז לנוקס את האי אראן, והפך את עצמו ללורד באי בוט וטירת רותסי, בתמיכת 18 ספינות ו-800 איש שסופקו על ידי המלך הנרי השמיני. בקרב על גלאזגו מיור, הצליח צבאו להדוף את הכוח הראשון מבין כוחותיו הרבים יותר של אראן בחזרה לעבר הכוח השני, וכבש את התותח שלהם. עם זאת, הקרב הסתיים בצורה חיובית יותר עבור יורש העצר אראן. היו כ-300 הרוגים משני הצדדים, ולנוקס עצמו נסוג לטירת דמברטון.
לאחר התייעצות עם קציניו האנגלים תקף לנוקס את טירת דונון ושרף את הכפר והכנסייה הסמוכים. לאחר מכן הוא הרס חלק גדול מקינטייר, אך מכיוון שלא הצליח להחזיר לעצמו את החזקה בטירת דמברטון, הוא נסוג אל ספינותיו והפליג לאנגליה ב-28 במאי 1544 בערך. הוא שהה זמן מה בטירת רסל. לאחר מכן הוענק לו מכתב הכחשה על ידי הנרי השמיני, ביולי 1544.
לנוקס הצטרף לכוח הפלישה האנגלי בספטמבר 1547. כאשר הצבא האנגלי הראשי התקרב לאדינבורו לפני קרב פינקי, הרחק ממערב, פלישת הסחה של 5,000 איש הובלה במשותף על ידי תומאס וורטון ולנוקס. הם כבשו את Castlemilk ושרפו את אנאן, לאחר מאבק מר לכבוש את הכנסייה המבוצרת שלה.
אחרית חייו
במשך זמן מה לנוקס ומשפחתו התגוררו בטירת וורלטון בצפון יורקשייר, אשר הוענקה לו, יחד עם האחוזה, על ידי המלך הנרי השמיני. מאוחר יותר, בשלב מסוים בסוף המאה ה-16, נבנה שם בית על ידי משפחת לנוקס בצמוד לקצה הצפון מערבי של בית השער של הטירה.
באוגוסט 1548 לנוקס נתן ארבע הבטחות למארי דה גיז על מנת לקבל את הסכמתה לנישואי בתה המלכה מרי לפרנסואה השני, מלך צרפת. אלה היו כדלקמן: שהוא וחבריו ושומריו ישמרו על האמונה הקתולית בסקוטלנד; שהם ישמרו על ברית אולד; שגיז יישאר שומר המלכה ושהוא יעניש את כל מי שתמך במלך אנגליה.
לנוקס חזר לסקוטלנד על פי דרישתה של המלכה אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, במהלך משא ומתן הנישואין של מרי, מלכת הסקוטים באוקטובר 1564. הוא קיבל לינה בארמון הולירוד, והאחראי על שטיחי הקיר של המלכה פייר מרטין שיפץ עבורו מיטת קטיפה ארגמנית. לנוקס העניק למרי תכשיט "מופלא ויפה ועשיר", שעון וזכוכית משובצת באבנים יקרות, וטבעות יהלומים למספר אנשי חצר ומתנות לארבע המרי של המלכה. לנוקס נכנס במהירות לתפקידו כאדון החזק ביותר באזור גלאזגו ומאוחר יותר היה שותף לנישואי בנו הבכור, לורד דרנלי, למלכה מרי. אם המלכה אליזבת הראשונה התכוונה לכך (כדי לחסל את האיום של נישואים יבשתיים), כפי שלפעמים משערים, נותר ספק. מלכת אנגליה הגיבה בביטול וכלאה את אשתו של לנוקס מרגרט במצודת לונדון. באוגוסט 1565, פחות מחודש אחרי החתונה, ויליאם ססיל שמע כי חוצפתו של דרנלי הביאה להרחקתו של אביו, הרוזן מלנוקס, מחצר המלוכה הסקוטית.
לאחר שבנו הבכור, לורד דרנלי, נרצח בתחילת 1567 לנוקס היה הנלהב ביותר בעשיית הצדק נגד הלורדים שקשרו קשר ברצח. הוא גם הפך לעד הראשי נגד המלכה מרי למרות שהמעורבות האפשרית שלה ברצח, שבוצע על ידי בעלה המאוחר, לורד בוטוול, שנויה במחלוקת.
מותו
בשנת 1570 לנוקס הפך לעוצר עבור נכדו ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, אך מפלגתה של המלכה מרי הכריזה נגדו מלחמה. הוא נורה למוות בשנה הבאה בהתכתשות, כאשר מפלגת המלכה תקפה את סטירלינג. הפשיטה על סטירלינג ב-4 בספטמבר 1571 הובלה על ידי ג'ורג' גורדון, רוזן האנטלי החמישי, קלוד המילטון והליירדים של בקליץ' ופרניהרסט. דיווחים מוקדמים אמרו שהוא נהרג על ידי מפלגתו שלו. ויליאם קירקקלדי מגראנג' אמר שהירייה נורתה על ידי מפלגת המלכה, וחשבון אחר מציין את דייוויד בוצ'יננט כמתנקש.
נראה כי לנוקס נקבר בתוך "קפלת המלך" או "קפלה רויאל" בטירת סטירלינג, מה שהיה יוצא דופן. מקום הקבורה לא נקבע באופן סופי. גופה שהתגלתה על ידי ארכאולוגים באתר קפלה ישן בטירה, מטבח המושל, שתוארכה בשיטות פחמן לתקופה הנכונה, יכולה הייתה להיות של לנוקס.
משפחתו
בשנת 1544 התחתן מתיו עם ליידי מרגרט דאגלס, בתו של ארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס השישי, מאשתו המלכה האלמנה מרגרט טיודור, שהייתה לה תביעה לכס המלכות האנגלי. ממנה נולדו לו הילדים הבאים:
אירנה גרבל
ביוגרפיה
אירנה (לאה) גרבל נולדה במוסקבה בשנת 1901. אביה, אליהו גרבל, סיים לימודי משפטים והיה בעל מעמד "סוחר של הגילדה הראשונה", שהקנה לו רשות לגור במוסקבה, מחוץ לתחום המושב באימפריה הרוסית. אירנה למדה בגימנסיה, ובשנת 1918 ברחה עם משפחתה מאימי המהפכה הרוסית לגרמניה. אביה נפטר בגרמניה.
בשנת 1925 נישאה גרבל לאלכסנדר חנוך, אף הוא יהודי מרוסיה, חוקר יפן וממייסדי חברת גרמניה-יפן. בשנת 1928 הם נפרדו.
למדה משפטים ופילולוגיה שמית באוניברסיטת היידלברג, ובשנת 1923 קיבלה תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "דיני מתנה במשפט העברי". בשנת 1925 החלה בלימודי שפות שמיות באוניברסיטת ברלין, ובהמשך לכך החלה ללמד שם ערבית. בשנת 1930 קיבלה תואר דוקטור נוסף, על עבודה שכותרתה: "השפעות של שפות זרות על העברית החדשה".
באותן השנים כתבה (בשם המשפחה חנוך) ערכים לאנציקלופדיה יודאיקה שיצאה לאור בברלין.
בשנת 1929 עלתה עם אמהּ לארץ ישראל, ועבדה כמורה לעברית ולערבית בבתי ספר תיכוניים ובבתי מדרש למורים.
היא נעשתה למומחית לפונטיקה ולפונולוגיה של שפות שמיות חיות ולמסורות הלשון של עדות ישראל, ועסקה ברישום מסורות לשון עבריות ולהגים שמיים מפי דובריהם. בשנת 1937 נסעה לסוריה כדי להאזין לדיבורם של יהודי כורדיסטן.
בשנת 1946 שידרה ב"קול ירושלים" שיעורים בערבית.
משנת 1949 לימדה ארמית מדוברת וטורקית באוניברסיטה העברית. במסגרת זו פרסמה את הספר "מבטא עברי" בשתי מהדורות. בשנת 1964 מונתה לפרופסור חבר בחוג לבלשנות.
עסקה בעריכה ספרותית של תרגומים מגרמנית ומשוודית, בהם ספריו של אריך קסטנר.
בשנת תשי"ז (1957) נבחרה כחברה־יועצת באקדמיה ללשון העברית – האישה הראשונה בקרב חברי האקדמיה. בזמן הדיונים במליאת האקדמיה על רפורמת הכתיב, בשנת תשכ"ב (1962), נמנתה עם המתנגדים לשיטת הניקוד החלקי והנהגת שתי שיטות ניקוד מקבילות.
בשנות השישים של חייה החלה ללמוד הונגרית.
היא גרה כל חייה עם אמהּ, פלורה גרבל, שנפטרה בנובמבר 1965. אירנה גרבל נפטרה חודשים אחדים לאחר אמהּ, ב-27 במאי 1966, ונקברה בהר המנוחות.
אולם ספורט צאלים אילת
אולם ספורט צאלים נמצא בשכונת צאלים בצפון מערב העיר אילת, למרגלות הרי אילת ובצמוד לבית הספר צאלים. שטחו מסתכם בכ - 2,000 מ"ר בשתי קומות. בקומה העליונה נמצאת הזירה המרכזית, במה לאירועים ויציעי הקהל ובקומה התחתונה הוקמו מכון כושר, מלתחות, שירותים וחדרי מכונות. עלותו של המבנה הסתכמה בכ-13 מיליון ש"ח והמימון להקמתו הגיע ממפעל הפיס. האולם תוכנן על ידי האדריכל מוטי בודק והקמתו הסתיימה בספטמבר 2013. המבנה ידוע באדריכלות הייחודית שלו, הכוללת צורה ייחודית ושיטות בניה חסכוניות.
עיצוב המבנה
צורתו האליפטית של המבנה מזכירה קליפת ביצה הקטומה בצידה הצפוני והמערבי על ידי קירות מסך, החושפים את פנים החלל אל מפלס הרחוב, והיא נגזרת ממיקומו של האולם בפינתו הצפון מערבית של מגרש בית הספר. מעטפת האולם מורכבת מקשתות של קורות פלדה בגדלים שונים התומכות מילואה של תבניות פח ועץ, שכבות איטום ובידוד אקוסטי ותרמי וחיפוי חיצוני מלוחות אלומיניום אדומים.
קונסטרוקציה
קורות הפלדה הקשתיות שגובהן 50 ס"מ בלבד מעבירות את העומסים והכוחות לבסיס המבנה ומקטינות באופן משמעותי את הגובה הסטטי הנדרש ואת עובייה של מעטפת המבנה שעקב שכבת האוויר הכלואה בתוכה מספקת בידוד תרמי מעולה. עקב כך משוחררת המעטפת הפנימית מהאגדים המגושמים הנדרשים בדרך כלל למפתחים כאלה, ויחד עם הטמעתם של גופי התאורה בתוך חלל המעטפת והסטת מיקומן של יחידות מיזוג האוויר למרתפי הבניין, מתקבל באולם המרכזי חלל ייחודי בעל איכויות יוצאות דופן. בצידו המערבי של הבניין משתפלת המעטפת עד לקומה התחתונה וחושפת מעבר רחב המוביל למכון הכושר ולחדרי השירות ופתוח לחצר פנימית.
פיתוח בר-קיימא וחסכון באנרגיה
יחידות מיזוג האוויר הנמצאות בקומת המסד של המבנה ממזגות את חלל האולם באמצעות 12 תעלות אנכיות עגולות המגיעות עד לגובה המינימלי הנדרש בו נמצאים הצופים ביציע העליון ולא מעבר לכך, ובכך צומצמה באופן משמעותי צריכת האנרגיה הנדרשת למיזוג המבנה. האוויר החם עולה באופן טבעי לחלקו העליון של הבניין ונפלט דרך עשרות הפתחים העגולים המשמשים גם להכנסת תאורה טבעית ולשחרור עשן בעת הצורך. שיטת הבנייה המתועשת שחסכה את הצורך בהקמה ופירוק של תבניות ופיגומים, הביאה בעקבות זאת לחסכון רב בעלויות העבודה ובתפעול האתר, ולצמצום משמעותי ברמות הרעש וזיהום האוויר הנגרמים בתהליכי הבנייה הקונבנציונלית.
רחל ממלוק-נעמן
רחל ממלוק-נעמן היא דוקטור להוראת מדעים, מדענית בכירה וחברת סגל במחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן (החל משנת 2000). במשך כ-50 שנה היא עוסקת בנושאים הקשורים לפיתוח, הפעלה והערכה של תוכניות לימודים המיועדים ללומדי כימיה ומורי כימיה בבית-הספר התיכון בישראל.
ביוגרפיה
ממלוק-נעמן נולדה ברומניה, ועלתה עם הוריה לישראל במאי 1949 וגדלה ביפו. היא למדה בתיכון עירוני ז', ובהמשך התקבלה לעתודה האקדמית, ובמסגרתה למדה לתואר ראשון בכימיה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית ובהמשך למדה שם גם לתעודת הוראה. את הקריירה שלה בהוראה התחילה בשנת 1970 כמורה לכימיה בבית הספר התיכון ביפו, שם לימדה 26 שנים, ובמקביל המשיכה ללמוד לתואר שני ושלישי. את התואר השלישי שסיימה בשנת 1998 עשתה באוניברסיטת בר-אילן בהנחייתם של פרופסור יוסף מניס, פרופסור יוסי נוסבוים וד"ר רות בן-צבי (ממכון ויצמן למדע). נושא התזה היה: ההשפעה של לימוד "המדע כישות מתפתחת" על תפיסת התלמידים והתייחסותם למדע וללימודי מדע. את עבודת הפוסט-דוקטורט שלה השלימה באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית בהנחיה של פרופסור ג'ו קרצ'יק בתחום של הוראה ולמידה במדע בהקשר לסוגיות מסוימות, פתרון בעיות ושאלות מניעות.
ממלוק-נעמן הייתה מעורבת במרכיבים השונים של פיתוח והפעלת תוכנית מוט"ב - מדע וטכנולוגיה בחברה – המיועדת להוראת מדע וטכנולוגיה לכל בחטיבה העליונה של בית הספר התיכון. ממלוק-נעמן עובדת במחלקה להוראת המדעים מאז שנת 1989 ועד היום כעמיתת מחקר בכירה. במסגרת תפקידיה השונים, ריכזה את קבוצת הכימיה, ניהלה את המרכז הארצי למורי הכימיה, והייתה ראש התחום לתעודת הוראה במכון ויצמן. מרכז המורים עוסק בטיפוח מנהיגות מורים מקצועית, תוך קביעת סטנדרטים חדשים לקידום הפדגוגיה של הוראת הכימיה ובהתמקצעות מורי הכימיה. במסגרת תפקידה פיתחה קורסים והשתלמויות ארוכות טווח למורים שבהם גם לימדה בישראל ומחוצה לה.
תפקידים נוספים: בשנים 1993 ו-1997 הייתה ממלאת מקום של פרופסור אבי הופשטיין המפקח המרכז (מפמ"ר) כימיה במשרד החינוך, והייתה מדריכה ארצית למורי כימיה עד שנת 1999. ד"ר ממלוק- נעמן עמדה בראש המסלול למורי הכימיה הלומדים לתואר שני במסגרת תוכנית "רוטשילד-ויצמן למורים מצטיינים" ; הובילה את הקורס להרחבת ההסמכה של מורים לביולוגיה להוראת הכימיה בגליל העליון ובמכון ויצמן; והיא חברה בצוות המוביל את הפרויקט של "קהילות מקצועיות לומדות של מורי הכימיה".
בין היתר, ממלוק-נעמן משתתפת בפרויקט Malta Conferences Foundation, אשר הוקם לפני 13 שנה על ידי פרופסור. הפרויקט מאפשר מפגש בין מדענים מהמזרח התיכון יחד עם חתני פרס נובל, ליצירת שיתופי פעולה. המוזיאון לתרבויות הים התיכון במרסיי מציג בווידאו את תמונתה של ד"ר ממלוק - נעמן יחד עם עוד 8 נשים מארצות הים התיכון (לבנון, מצרים, אלג'יר תוניס, מרוקו, איטליה, יוון, סוריה ואיטליה), בנושא ה"אזרחות וזכויות אדם".
פרסומים נוספים
https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001266075/NLI
ממלוק, ר. (1992). נושאים שונים. נושאים שונים בכימיה. אנציקלופדיה אביב חדש, בעריכת יואב בן דב