cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיטת המומנטים
השיטה
נניח שההתפלגות שמתארת את האוכלוסייה מורכבת מ-k פרמטרים בלתי ידועים:. פרמטרים אלו מרכיבים את פונקציית הצפיפות של ההתפלגות של משתנה מקרי W. נניח שניתן לבטא את k המומנטים של ההתפלגות האמיתית כפונקציות של.
נבחר מדגם בגודל n אשר את תוצאותיו נסמן. עבור j = 1,...,k
נסמן:  להיות המומנט המדגמי ה-j, אומד ל-\mu _j.
התפלגות מעריכית
יהיו משתנים מקריים המתפלגים מעריכית עם פרמטר \theta. נסמן: , אזי, כאשר. לכן, האומד ל-\theta בשיטת המומנטים מקיים
התפלגות גמא
יהיו משתנים מקריים המתפלגים בהתפלגות גמא. אזי, ידוע כי התוחלת והשונות של ההתפלגות מקיימות: נסמן: באמצעות התוחלת והשונות נחשב את המומנט הראשון והשני:  , (זאת מאחר ש-  ).
אזי, לפי שיטת המומנטים m_1, m_2 הם אומדים למומנטים. כעת נפתור את מערכת המשוואות:
ומכאן נקבל: ,
אלו האומדים לפרמטרים של ההתפלגות, בשיטת המומנטים.
יתרונות וחסרונות השיטה
שיטת המומנטים היא פשוטה באופן יחסי ומפיקה אומדים עקיבים (תחת הנחות חלשות), אם כי אומדים אלה הם לרוב בעלי הטיה.
במקרים רבים, בעת אמידת פרמטרים ממשפחה מוכרת של התפלגויות, קיימת עדיפות לשימוש באומד נראות מרבית. עם זאת, ישנם מקרים בהם לא ניתן לחשב אומד בשיטת הנראות המרבית ללא שימוש בכוח מחשוב. לעומת זאת ניתן לחשב אומד בשיטת המומנטים בקלות בצורה ידנית, ואף להשתמש בהם כנקודת התחילה לשיטות היוריסטיות למציאת אומד הנראות המרבית.
Little Talks
Little Talks הוא סינגל הבכורה של להקת האינדי פולק פופ אוף מונסטרס אנד מן. השיר יצא כסינגל הראשי מאלבום הבכורה של הלהקה, My Head Is an Animal. הוא יצא גם באלבום ה-EP של הלהקה "Into the Woods". הסינגל נכתב על ידי ננה הילמרסדוטיר ורגנאר פורהלסון, והופק על ידי ארון תור ארנארסון. השיר כתוב במפתח מינור B-flat.
הצלחה מסחרית
השיר הגיע למקום ה-12 במצעד הבריטי ולמקום הראשון במשך שבועיים רצופים במצעד האירי. השיר הגיע למקום ה-20 במצעד בילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של הלהקה שדורג בגובה זה. השיר מחזיק בשיא השיא בעלייה הארוכה ביותר כדי להגיע לטופ 40 בטבלה, כשעשה זאת במשך 30 שבועות. השיר הוא השיר שהגיע למקומות הגבוהים ביותר עד כה במצעדים מבין שירי האומנים האיסלנדים. ב-21 ביולי 2012 הוא הגיע לראש מצעד השירים האלטרנטיביים ונשאר שבוע במקום השני, ובסופו של דבר דורג כשיר השלישי המצליח ביותר במצעד סוף השנה. "Little Talks" הוסמך כפלטינה בארצות הברית, והפך לשיר הראשון של הלהקה שעשה זאת. באוסטרליה הגיע הסינגל בשיאו למקום השני במצעדים. הסינגל הגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעדים בניו זילנד, אוסטריה, בלגיה הפלמית, גרמניה ואיטליה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 בפברואר 2012.
הקליפ מתחיל בחמישה מלחי שמיים (המגולמים על ידי חברי הלהקה הזכרים) שמאתרים משהו שנופל מהשמיים. כאשר הם חוקרים, האובייקט מתפצל וחושף יצור נשי יפהפה (אותו מגלמת ננה). היא מצטרפת למלחים בספינת השמיים שלהם, אך הם מותקפים על ידי ציפור אדירה עם שני ראשים. הגברת מנצחת את הציפור, אך הספינה הרוסה, ומכריחה את המלחים והגברת להמשיך ברגל למערה. כאשר מופיעה מולם מפלצת נוספת הגברת מביסה אותה שוב. הם ממשכים ללכת, אך כשהם חוצים נהר קפוא, הקרח נשבר, והם צוללים למעמקים הקפואים ונתפסים על ידי מפלצת ים. הגברת מביסה את המפלצת, והם משתמשים בקרחון צף כדי לעלות לשמיים, שם הם פוגשים חיה אדירה לבושה בצבעים זהים לזה של היצור הנשי, שמחייכת ומצטרפת לאנשיה עם סיום השיר.
הקליפ נוצר על ידי חברת ההפקה "WeWereMonkeys" שהפיקה גם את הקליפ לסינגל של הלהקה "King and Lionheart" משנת 2013.
הוידאו קליפ היה מועמד לפרסי MTV הווידאו לשנת 2012 עבור בימוי האמנות הטוב ביותר בסרטון, אך הפסיד.
עיליי פיינגולד
עיליי פיינגולד (נולד ב-23 באוגוסט 2004 בנתניה שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת ההמגן הימני במחלקת הנוער של מכבי חיפה מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים
פיינגולד נולד בנתניה שבישראל, וגדל במחלקות הנוער של מכבי נתניה והפועל רעננה. בשנת 2020 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
קריירה בינלאומית
פיינגולד החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2022. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022, בו סיימה נבחרת ישראל במקום השני לאחר הפסד בגמר לנבחרת אנגליה עד גיל 19, וערך חמש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
יכולתנות
יכולתנות אינה מתמקדת במוגבלות, אלא בפעילויות ובהתנהגויות המניחות שעל האדם לעמוד באמות מידה שנקבעו על ידי החברה.
קיקוריקי
קִיקוֹרִיקִי (ברוסית: Смешaрики, "סְמֵשָׁרִיקִי") היא תוכנית טלוויזיה מונפשת, המיועדת לילדים בגילאי 3 עד 8. הפרק הראשון בסדרה שודר ברוסיה ב-17 במאי 2004. הקיקוריקי, הדמויות בסדרה, מעוצבים בתור בעלי חיים עגולים. הסדרה כוללת נושאים מורכבים ואזכורים תרבותיים.
יכולתנות
מבט היסטורי
לאורך ההיסטוריה ובמבט תרבותי רחב, אנשים עם מוגבלות מיוצגים מסורתית בעמדה נחותה ומתפקדים כמי שמסמנים את שולי החברה האנושית, כשבמרכז החברתי והתרבותי מוצבים אנשים תקינים גופנית ונפשית. היכולתנות אף הפכה לנימוק לתוכנית המתת החסד של הגרמנים הנאצים לפני ובזמן השואה, שהביאה לרצח של 200 אלף איש עד שנת 1945. משפחותיהם של בעלי המוגבלות קיבלו עלוני מידע שקריים על מעונות שנפתחו לטיפול ביקיריהם ובמצבם המורכב, אך אלה היו מחנות השמדה.
בשנות ה-80 של המאה העשרים נוסחה הבחנה בגורם פוגעני נוסף שהוא תהליך המדיקליזציה של הטיפול באנשים עם מוגבלות, כאשר בצד היכולת לרפא נוצרו בקרב הרופאים והצוותים המטפלים נוהלי עבודה מדכאים ומגבילים.
קיקוריקי
הסדרה משודרת ב-60 מדינות, תורגמה ל-15 שפות, ויש לה קהל של 50 מיליון אנשים. קהל הסדרה בסין עולה על הקהל ברוסיה.
יכולתנות
מבט היסטורי
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נוצר ענף מחקרי חדש — הסוציולוגיה של המוגבלות, העוסקת במשמעויות החברתיות של החיים עם מוגבלות. בשלב זה נוצרה בקרב החרשים והאוטיסטים תרבות עצמאית.
קיקוריקי
הסדרה לא שודרה בישראל. לעומת זאת, הסרט "קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת" וסדרות ההמשך דובבו.
יכולתנות
מבט היסטורי
קיימת השקפה לפיה אין הבחנה ברורה בין נכה לבין לא-נכה:.
קיקוריקי
הפצה
הזכויות על הפצת הסדרה באנגלית נרכשו על ידי 4Kids Entertainment, ושידורי הסדרה החלו ב-13 בספטמבר 2008, תחת השם "גּוֹגוֹרִיקִי" (GoGoRiki). בנוסף, החברה Fun Game Media הפיקה גרסה אירופאית לסדרה, שעלתה לשידור ב-8 בדצמבר 2008 בערוץ KI.KA. החל מפברואר 2017, הזכויות על הסדרות "קיקוריקי" ו"פינקוד" הן בבעלות חברת FUN Union.
יכולתנות
מבט היסטורי
בארצות הברית בתחילת המאה ה-19 מוגבלות נתפסה כדיבוק או כישוף שטני שאוחז באדם בעל הצרכים המיוחדים. אחרי מלחמת העולם השנייה סטיגמות שונות החלו לדעוך לאחר שרבים נפצעו במלחמה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נוסדה תנועה לאומית להגנה על בעלי צרכים מיוחדים. בקנדה כיום מדיניות ההגירה המוגבלת, אפליה בשוק העבודה והגבלת הילודה בקרב בעלי מוגבלת, נועדו להפחית את שיעורם בחברה.
קיקוריקי
קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת
קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת (ברוסית: Смешарики. Начало, "סְמֵשָׁרִיקִי: ההתחלה") הוא סרט בהנפשה ממוחשבת המהווה פריקוול לסדרת האנימציה. בניגוד לאנימציה בסדרה, שנעשתה באדובי פלאש, בסרט נעשה שימוש בהנפשה ממוחשבת. הסרט שוחרר ברוסיה ב-22 בדצמבר 2011, וב-23 במרץ 2012 בארצות הברית, על ידי סרטי קולומביה וסרטי סוני הנפשה.
בישראל, עלה לאקרנים עם דיבוב בעברית ב-16 בינואר 2014. עם עליית הסרט בישראל, סרט זה הוא הדבר הראשון בזיכיון המדובב לעברית.
קיקוריקי (2012)
קיקוריקי (ברוסית: Смешарики. Новые приключения; "סְמֵשָׁרִיקִי: הרפתקאות חדשות") היא סדרת ספין אוף בהנפשה ממוחשבת, המשמשת המשך לסדרה המקורית. היא עלתה לשידור ב-27 באוקטובר 2012, וסיימה את שידוריה ב-28 בדצמבר 2013.
יכולתנות
המודל הרפואי והמודל החברתי
אחרי המודל הרפואי, התקבל המודל החברתי, הגורס כי החברה מערימה מכשולים אשר מונעים מאנשים עם מוגבלות את האפשרות לתפקד בחברה ולכן על החברה עצמה להשתנות ולהתאים את עצמה כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות ליהנות מזכויות האדם שלהם.
עיצוב אוניברסלי
המושג עיצוב אוניברסלי משמעו מתן גישה שווה לכמה שיותר אנשים מבלי להתחשב במאפיינים וביכולות שלהם. למשל, כאשר מתכננים מבנה, יש צורך להפחית ככל האפשר את המכשולים בגישה אליו, כדי שאנשים עם מוגבלות יוכלו להיכנס אליו מהדלתות הראשיות מבלי להזדקק למעברים צדדיים או מעליות.
קיקוריקי
קיקוריקי (2012)
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא שודרה בערוץ ג'וניור ב-2016.
אסטלת קורגן
תיאור הפסלים
גובה הפסלים הוא בין 1–4 מטרים והן מייצגות לוחמים חמושים או לפעמים נשים (למשל ב-70% מהאסטלות הקומניות).
קיקוריקי
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אולגה בולטקס, והופק על ידי מעיין שניידר-משה והדס מוזס. בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו גילן שחף, סער בדישי ושמעון סמיט.
אסטלת קורגן
מקור השם
האסטלות קורגן כונו גם "אובליסקים מנהיר" או "פסלי מנהיר". השם "באבא" (בביטוי "באבא" עשוי מאבן") הנהוג ברוסית ובאוקראינית מובנו הוא "סבא רבא", כמו כן, השם הקירגיזי בלבל מקורו בשפות טורקיות ומשמעותו היא גם כן "אב קדום" או "סב". לפי השערה אחרת - המקור הוא במילה המונגולית "בַרימָל" שמשמעותה "פסל עבודת יד".
קיקוריקי
פינקוד
פינקוד (ברוסית: Пин-код) היא סדרת ספין אוף שנועדה לפתח עניין בהמצאות, בתכנות ובמדע בקרב ילדים בגילאי 4 עד 14. בתחילה, אנימציית הסדרה נעשתה באדובי פלאש, אך בהמשך ננטש הרעיון, וחברת ההפקה של הסדרה החלה להשתמש בהנפשה ממוחשבת במקום זאת. שידורי הסדרה החלו ב-2015 בערוץ הראשון.
יכולתנות
עיצוב אוניברסלי
בניגוד לנגישות, המצריכה גישה מיוחדת למען אנשים עם מוגבלויות שונות, עיצוב אוניברסלי מעלה על נס הכלה חברתית מקסימלית.
קיקוריקי
פינקוד
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא משודרת בערוץ A+ החל משנת 2016.
אסטלת קורגן
לקריאה נוספת
ספר המפה הגדולה - בעריכת ק.נ.סרבינה, 1950 עמ' 64–65, 68, 86 גרמן פיודורוב-דוידוב - "קורגנים. פסלי אלילים. מטבעות", נאוקה, 1968 מהדורה חדשה 1985 )
קיקוריקי
כדוריקים
כדוריקים (ברוסית: Малышарики) היא סדרת ספין אוף בהנפשה ממוחשבת המיועדת לילדים בגיל הרך. שידורי הסדרה החלו ביולי 2017.
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא משודרת בערוץ לולי החל משנת 2017.
אסטלת קורגן
קישורים חיצוניים
ייבגראף סבלייב -
יכולתנות
סוגי אייבליזם
עויןעוין- יחס עוין כלפי בעלי מוגבלות.
מבני- העדר תשתיות המספקות נגישות כמו רמפות, מעליות וכו'.
נפשי- אפליה כלפי מתמודדי נפש.
פיזי- אפליה בגלל מראה חיצוני.
מופנם- כשבעל מוגבלות מאמץ תפיסה יכולתנית ומזלזל בעצמו ובבעלי מוגבלות מסביבו.
טוב לב/ דו ערכי- יחס לבעלי מוגבלות כילדים, שנראה אמפתי ורגיש אך פוגע בכבוד ובאוטונומיה על ידי שלילת הזכות לקבלת החלטות וכו'.
במדיה ובתרבות
הנבל ביצירה לרוב סובל ממוגבלות נראית כמו גפה קטועה או כבדות ראייה (עין מכוסה ברטייה).
ועידת ואנזה (סרט)
ועידת ואנזה (בגרמנית: Die Wannseekonferenz) הוא סרט טלוויזיה גרמני משנת 1984 המתאר את אירועי ועידת ואנזה, שהתקיימה בברלין בינואר 1942. התסריט נגזר מפרוטוקול הישיבה. מכיוון שלא קיים תמלול מילולי של תוכן הפגישה, הדיאלוג בדוי. הנושא המרכזי של הסרט הוא האופי הבירוקרטי של אופן ביצוע השואה.
אותם אירועים תוארו מאוחר יותר בסרט "הפתרון הסופי" (Conspiracy) באנגלית משנת 2001.
ליהוק
השחקנים ששיחקו את 15 משתתפי הכנס הם:
אנפת אגם
אנפת אגם (שם מדעי: Ardeola; משמעות השם מלטינית: "אנפה קטנה") הוא סוג של עופות ממשפחת האנפתיים החיים לאורך דרום ודרום-מזרח אסיה ואפריקה שמדרום לסהרה וכן במדגסקר. המין אנפית סוף מצויה גם בדרום אירופה וכן בישראל. בני סוג זה דומים במראם מעט לאנפית או לאנפית בקר, אך בעלי צוואר מעט יותר ארוך.
אנפות אלה הן קטנות יחסית, באורך של 40 עד 50 ס"מ ועם מוטת כנפיים של 80 עד 100 ס"מ. הן בעלות צוואר קצר ומקור צהוב ארוך כשהגוף חום או חום בהיר ולרוב מפוספס לאורך החזה. אנפות אלה חיות לרוב ליד ביצות ומקווי מים עומדים ומחפשות בהם טרף של דגים וחרקים. הן מקננות בין העצים בקבוצות גדולות של אנפות.
ולדימיר שוחוב
ולדימיר שוחוב (ברוסית: Владимир Григорьевич Шухов; 16 באוגוסט (28 באוגוסט) 1853 - 2 בפברואר 1939) היה מהנדס וממציא רוסי וסובייטי, שתכנן מספר מתקנים הנדסיים חלוציים.
ביוגרפיה
ולדימיר שוחוב נולד בעיירה גראיבורון (במחוז בלגורוד של היום) למשפחת פקיד של משרד האוצר הרוסי. בעקבות התקדמות הקריירה של אביו, המשפחה עברה מספר ערים. בגיל 13 הוא לא המשיך נדידות עם המשפחה ונותר בסנקט פטרבורג. לאחר סיום הפנימייה שוחוב התקבל ללימודים באוניברסיטה טכנית במוסקבה. בשנת 1876 סיים את לימודיו בהצטיינות ונשלח לשנה לארצות הברית.
בהיותו בארצות הברית הכיר את היזם ואיש העסקים הרוסי אלכסנדר ברה שהגה רעיון להקים ברוסיה חברה לתכנון הנדסי. כאשר שוחוב חזר לרוסיה הוא נקלט בחברה זו ועבד בה עשרות שנים.
הקריירה המקצועית
ולדימיר שוחוב היה מנהל פרויקט ומתכנן ראשי של צינור הנפט הראשון בתחומי האימפריה הרוסית שנבנה באזור באקו בשנת 1878 עבור חברה של "אחים נובל". לצורך ניהול הפרויקט שוחוב עבר להתגורר בבאקו. בהמשך הוא תכנן מספר פרויקטים נוספים לאותה חברה כולל מאגרים לאחסון נפט שפועלים עד היום.
בתחילת המאה ה-20 שוחוב תכנן את צינור הנפט באקו-בתומי באורך 883 ק"מ (1907) וגרוזני-טואפסה באורך 618 ק"מ (1928).
לחיים חסידים
לחיים חסידים הוא אלבום של יוסף משה כהנא, הכולל ניגונים חסידיים, שירי גראמען בשפת היידיש ושירים בסוגת המוזיקה החסידית.
באלבום משתתפים הזמרים: זאנוויל ויינברגר, יהושע בערקוי, אהרלה סמט, יעקב יהודה דסקל, וועלוול פלדמן, אייזיק האניג, משה דמן ויוסף משה כהנא. לצד חברי מקהלה וחברי מקהלת ילדים.
ולדימיר שוחוב
הקריירה המקצועית
בשנת 1880 חברת תכנון בה שוחוב עבד פתחה סניף במוסקבה ושוחוב עבר להתגורר בעיר זו.
לחיים חסידים
את העיבוד וההפקה מבצע ר' יוסף משה כהנא וחברת לחיים הפקות. את העיבוד הקולי מבצע הרשי בריסק.
השיר הפותח את האלבום לחיים חסידים זכה למספר גרסאות כיסוי בהם באלבום פרויקט X של אלי מרקוס וארי היל בהפקתו של יוחי בריסקמן. השיר רשב"י זכה להצלחה רבה ושרים אותו במסגרת ההילולא המסורתית של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר במירון, השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי אהרלה סמט.
ולדימיר שוחוב
הקריירה המקצועית
בשנת 1891 שוחוב המציא תהליך לייצור בנזין וקיבל פטנט על ההמצאה.
בשנת 1896 שוחוב תכנן דוד קיטור שעליו הוציא פטנט וזכה במדליית זהב בתערוכה עולמית בפריז (1900).
לחיים חסידים
חברי מקהלה
מיכאל וויינברגר, יוסי וויינברגר, יעקב רוטבלט, סיני ברמץ, שמוליק גאלדשטיין, ישראל פריילעך
סולנים
מוישי ברוין, יוסי גאלדמינצער, שמואלי סיגל, יהושע'לע עסטרייכער, ארי כוואן
ולדימיר שוחוב
הקריירה המקצועית
בתחילת המאה ה-20 על בסיס תכנון של שוחוב נבנו מספר בניינים עם תקרות מתכת גדולות, כולל בניין גום, בניין תחנת הרכבת ובניין מוזיאון פושקין במוסקבה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שוחוב המציא מספר דגמים של מוקש ימי ותכנן מתקנים צבאים שונים.
לחיים חסידים
מקהלה
מקהלת מוישי קרויס: אברמי כהנא, אשי שטאל, ברוך כוואן, יודי סאלאמאן, מנדי דייטש, מנדי קעלנער, שמשי קרויס, שיע'לע בערגער, שלום לויפער
ולדימיר שוחוב
הקריירה המקצועית
שוחוב המשיך את פעילותו גם ברוסיה הסובייטית אף על פי שמנהלו וחברו אלכסנדר ברי עזב את רוסיה לארצות הברית. שוחוב נבחר להיות המנהל של החברה בה עבר עשרות שנים. בתחילת שנות ה-20 הוא תכנן ובנה את מגדל הרדיו במוסקבה. בשנים 1927–1929 היה שותף ליישום תוכנית גואלרו ותכנן עמודי חשמל למעברים חוצי נהרות.
בשנות ה-30 שוחוב סבל מרדיפות לא מוצדקות, מפטירת אשתו, מחשש לגורל ילדיו ומפיטורים מעבודה. בשנותיו האחרונות הוא התבודד בביתו. בפברואר 1939 שוחוב נכווה קשות בתאונה בביתו כתוצאה מנר בוער שנפל עליו ונפטר בבית החולים חמישה ימים לאחר מכן. נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
בשנת 2017 נפתחה במוסקבה "מעבדת שוחוב" הקרויה על שמו והמהווה מכון מחקר בינלאומי על עתיד הערים ברחבי העולם.
קאסלבניה
קאסלבניה (באנגלית: Castlevania) היא סדרת משחקי וידאו החל מ-1986 של חברת קונאמי, המבוססת על דמותו של דרקולה. רוב השלבים משוחקים בטירתו בטרנסילבניה בתקופות שונות בהיסטוריה, ולרוב הוא ה"בוס" האחרון. בין שאר הבוסים ישנו גם את מלאך המוות בדרך כלל, ולפעמים קרברוס. בסדרת הטלוויזיה מוסבר שהשינויים בנוף הטירה נובעים מכך שהטירה יכולה לנוע ממקום למקום.
משחקים בולטים
המשחק הזה הוא משחק הקאסלוואניה הראשון והאחרון שיצא לסגה ג'נסיס. המשחק מתרחש ב 1917, בזמן מלחמת העולם הראשונה. אישה ושמה אליזבת' בארתלי מחזירה את דרקולה לחיים. שני ציידי ערפדים בשם ג'ון מוריס (צאצא של משפחת בלמונט) ואריק לקארדה (שמשפחתו קיבלה את חניתו מאלוקארד) יוצאים למסע ברחבי כל אירופה כדי להרוג את אליזבת' לפני שהיא מחזירה את דרקולה לחיים.
משחק הקאסלוואניה השלישי לגיים בוי אדבנס. במשחק מככב סומה קרוז, סטודנט שלומד ביפן. יום אחד הוא מחליט ללכת עם ידידת הילדות שלו, מיה, כדי לצפות בליקוי חמה. בזמן הליקוי, שניהם נרדמים ונכנסים לתוכו. שם הם מוצאים את עצמם בקאסלוואניה, והם צריכים למצוא את דרכם החוצה.
סדרת האנימציה
בפיילוט ב-1455 מדענית בשם ליסה דופקת על דלת טירת דרקולה ומבקשת שילמד אותה רפואה. השניים מתאהבים ומתחתנים. נולד להם חצי-ערפד בשם אדריאן צפש. ב-1475 הארכיבישוף של טרגוביצה אוסר את ליסה באשמת כישוף והיא מועלה על המוקד. דרקולה היה במסע באותו זמן ושכשהוא חוזר ומגלה הוא מאיים על העיירה בהשמדה תוך שנה. הם מתעלמים ממנו בהפגנתיות והוא משחרר לעיירה יצורי שאול שהעלה באוב. מאז הוא יוצא למסעות רצח ברחבי רומניה כשברצונו להשמיד את רוב האנושות. כרמילה, ערפדית שמוזכרת במשחק, הקטור ואייזק, בעל אוב ואמן אשליות אנושיים ממורמרים כלפי האנושות, ושפע של ערפדים זוטרים מתגייסים לעזרתו. טרבור בלמונט ה-II, נצר אחרון למשפחת ציידי האופל המהוללה (שניצודה על ידי הכנסייה), סיפה בלנאדס, קוסמת מלומדת החברה בכת של מנטרי מידע ואדריאן, שכעת מכנה את עצמו "אלוקארד" (היפוך אותיות של דרקולה) משתפים פעולה כדי לעצור את הברית האפלה.
פסקול: נעימות הסדרה מזכירות במקצת את מנגינות המשחקים, אך רק מנגינה אחת לקוחה ממש מהמשחק - "bloody tears", שהופיעה בכמה משחקים, כשהגיבורים נכנסו לראשונה לטירה בפרק שביעי בעונה השנייה.
ג'מאעין
ג'מאעין (ערבית: جمّاعين) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם, במרחק 16 ק"מ משכם ומצפון לעיר אריאל. לפי מרשם האוכלוסין הפלסטיני, בשנת 2007 חיו בכפר 6,227 תושבים.
היסטוריה
הכפר מוזכר לראשונה בתקופת סלאח א-דין שצבאו חנה בו. באותה עת עיקר התושבים במקום היו בני שבט בני קֻדאמה, שהיגרו בהמשך לדמשק. בתקופה העות'מאנית, הם בנו את המסגד הראשון בו. במאה ה-17 שלטה משפחת קאסם על ג'מעין ועל הכפרים הסמוכים - חארס, עוורתא, בית וזן וזיתא ג'מעין.
במאות ה-18 וה-19, הייתה ג'מאעין בירתו של חבל הארץ "בילאד ג'מאעין," החופף במידה ניכרת את נחלת שבט אפרים המקראית. אזור זה היה על התפר שבין הרי יהודה והרי השומרון, והוא סבל מחוסר יציבות פוליטית עקב הגירת שבטים ותחרות מתמדת בין משפחות תקיפות על גביית מיסים בשם השלטונות העת'מאניים.
בשנת 1834, עם תחילת השלטון המצרי בארץ ישראל, עמד אחמד אל-קאסם בראש מרד הפלאחים אשר דוכא ביד קשה על ידי השלטון המצרי. בסוף המרד הוצאו אחמד ושני בניו להורג. החל מהמאה ה-17 ישבו באזור גם בני שבט אל-זייתאוי, שעיקר מושבן היה בכפר זיתא אל-ג'מאעין. במאה ה-18 התיישבה משפחת א-צדיק אל-ג'מאעיני מג'מאעין במצודת אפק והקימה את מג'דל יאבא (מגדל צדק).
בשנת 1870 ביקר בכפר הנוסע הצרפתי ויקטור גרן והעריך את מספר תושביו ב-1400 נפש. הוא הבחין, כי הבתים בכפר היו בנויים באיכות גבוהה יותר מהבתים במרבית הכפרים האחרים בארץ.
כלכלה
מרבית תושבי הכפר מועסקים במחצבות או משכירים את אדמותיהם למפעלי המחצבות. בכפר זיהום אוויר כבד בשל מפעלי החצץ והאספלט. החציבות גולשות לתוך שטח הכפר ומהוות מפגע בטיחותי חמור.
אינוקנטיוס השביעי
אינוקנטיוס השביעי (בלטינית: Innocentius VII; 1339 בערך – 6 בנובמבר 1406; נולד בשם קוזימו דה מיורטי (Cosimo de' Migliorati) היה אפיפיור כשנתיים - מ-17 באוקטובר 1404 ועד מותו בשנת 1406. שלטונו היה בתקופת הקרע המערבי בכנסייה הקתולית ובמקביל לכהונתו ברומא, כיהן באביניון האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר.
חייו עד שמונה לאפיפיור
נולד בעיר סולמונה במחוז אברוצו (אברוצי). הצטיין בלימודי משפט אזרחי וקאנוני ולימד באוניברסיטת פדובה ואוניברסיטת פרוג'ה. בהמלצת מורו, נטל אותו האפיפיור אורבנוס השביעי תחת חסותו, צירף אותו לקוריה הרומאית ומינה אותו לגובה חובות הוותיקן באנגליה, שם שהה כעשר שנים. ב-1386 מינה אותו אורבנוס השביעי לבישוף בולוניה. שנה לאחר מכן התמנה לארכיבישוף רוונה.
ב-1389 מינה אותו בוניפקיוס התשיעי לחשמן ולתפקיד כומר בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוסלמה ברובע אסקווילינו שברומא. ב-1390 מונה לשליח אפיפיורי (לגאט) ללומברדיה וטוסקנה.
בחירתו וכהונתו
דה מיורטי נבחר לאפיפיור פה אחד בקונקלווה קצרה שמנתה שמונה חשמנים בלבד, לאחר שנציגי בנדיקטוס השלושה עשר לא הסכימו לקחת חלק בתהליך בחירה או מינוי מועמד מוסכם בתמורה לפרישת מועמדם מאביניון. מלך נאפולי, לדיסלאוס, מלך נאפולי הבטיח את התקבלותו של האפיפיור החדש לאחר שדיכא התקוממות של אנשי המפלגה הגיבלינית ברומא. כך הפך למעשה האפיפיור לבעל-חובו של לדיסלאוס וכלי שרת בידיו.
Snipping Tool
Snipping Tool היא תוכנת שירות של צילום מסך הכלולה במערכות הפעלה של מיקרוסופט, מ-Windows Vista ואילך. בעזרת התוכנה ניתן לקבל צילומי מסך של חלון פתוח, כמה חלונות, אזור מלבני נבחר, צורה חופשית, או את כל המסך. ניתן לקחת חיתוכים (הנקראים snips) על ידי עכבר או משטח רישום דיגיטלי, ולשמור אותם בתור קובץ תמונה (כמו PNG, GIF או JPEG) או כקובץ MHTML, ולהישלח בדואר אלקטרוני בלחיצה אחת.
אינוקנטיוס השביעי
בחירתו וכהונתו
אינוקנטיוס השביעי נטה לנפוטיזם (מינוי קרובי משפחה) ומינה את אחיינו לודביקו, שהיה מצביא-שכיר (קונדוטיירי) ששירת את ג'אן גלאצו ויסקונטי למפקד מיליציית מדינת האפיפיור. בתפקידו זה עיכב לודביקו מספר מתנגדים רומאים נודעים של האפיפיור, כאשר יצאו מפגישה עמו. הוא הזמין מתנקשים שיירצחו אותם והשליך את גופותיהם מחלונות בית החולים סנטו ספיריטו (Ospedale di Santo Spirito in Sassia) אל הרחוב. הדבר עורר התקוממות בעיר. האפיפיור, משפחתו, תומכיהם וחברי הקוריה נאלצו לנוס לויטרבו. לדיסלאוס שלח כוחות על מנת לדכא את ההתפרעויות, שעלו בחייהם של שלושים מאנשי האפיפיור. בינואר 1406 שקטו הרוחות בעיר והאפיפיור חש שהוא יכול לחזור אליה. במרץ אותה שנה הפך האפיפיור את לודביקו אחיינו למרקיז ורוזן פרמו.
עם זאת, לדיסלאוס לא הסיג את כוחותיו מהעיר לאחר שהאפיפיור שב אליה, והתבצר במבצר סנט אנג'לו החולש על הוותיקן. לאחר שהתגלה שלדיסלאוס טרח לשמר תסיסה אנטי-אפיפיורית בעיר, על-מנת לשמר את חיוניותו בעיני האפיפיור (למשל תוך סיוע לאנשי משפחת קולונה מן המפלגה הגיבלינית), הוא נודה מהכנסייה וגורש מהעיר.
Snipping Tool
Snipping Tool מאפשר עריכה בסיסית של החיתוך, עם עטים בצבעים שונים, מחק, ומדגיש.
אינוקנטיוס השביעי
בחירתו וכהונתו
בשל ההתכתשויות בעיר רומא, לא הצליח אינוקנטיוס השביעי לפעול לסיום הקרע המערבי. שארל השישי, מלך צרפת ורופרכט, מלך גרמניה הצליחו ב-1405 לארגן ועידה בהשתתפות תאולוגים מאוניברסיטת פריז, שתפעל לפתרון המצוקה המרכזית של הכנסייה, אולם בשל הסתבכות המצב ברומא טען האפיפיור שלא יוכל להבטיח ליריבו, בנדיקטוס השלושה עשר, מעבר בטוח אם יגיע הלה לרומא. בנדיקטוס השלושה עשר טען מנגד, שהסיבה היחידה שקרע לא הגיע לידי סיום הייתה חוסר רצונו של האפיפיור בפתרונה.
Snipping Tool
לפני Windows Vista, שולב Snipping Tool בערכת ניסיון עבור גרסת "Windows XP Tablet PC Edition 2005". הכלי פורסם במקור כ PowerToy עבור Tablet PC שהושק ב-7 בנובמבר 2002.
אינוקנטיוס השביעי
בחירתו וכהונתו
מותו היה פתאומי, ועורר שמועות על רצח, התנקשות או הרעלה, אף שלא נמצאו להאשמות אלה כל ראיות.
Snipping Tool
Windows 10 מוסיף אפשרות משופרת של "עיכוב", המאפשר לכידה מתוזמנת של צילומי מסך.
פתיחת האפליקציה
האפליקציה מובנית עם גרסאות ווינדוס ולכן לא דורשת התקנה. כדי לפתוח אותה לוחצים על כפתור "Start" ומקלידים "snipping tool" או פשוט "snip".
אנפה נמרית
אנפת נמרית (שם מדעי: Tigrisoma) הוא סוג של עופות ממשפחת האנפתיים החיים רק באמריקה הטרופית שבין דרום ארצות הברית ולאורך אמריקה המרכזית, הקריביים ואמריקה הדרומית עד לצפון ארגנטינה וצ'ילה. הסוג תואר ב-1827 בידי החוקר האנגלי ויליאם ג'ון סווינסון ומשמעות שמו: "tigris" - טיגריס (מכונה בטעות "נמר") ו-"sôma" - גוף. בסוג זה ידועים 3 מינים.
אנפות אלה קטנות יחסית, באורך של 60 עד 80 ס"מ והם דומות בצורתם לאנפה מסורטטת או לאנפית וכן למין אנפת מקור סירה. האנפות בעלות ראשים וצווארים רחבים וקצרים, עם מקור צהוב ארוך בקדמת ראשם. הגוף בעל כוונים חומים עד אדמוניים ולאורך הכנפיים וצידי הגוף פסים שחורים, מה שנתן להם את שמם.
מאמא רומא
מאמא רומא (באיטלקית: Mamma Roma) הוא סרט שביים והסריט הבמאי האיטלקי פייר פאולו פאזוליני בשנת 1962.
בסרט, מאמא רומא (אנה מניאני), זונה לשעבר, מנסה להתחיל חיים חדשים במכירת ירקות עם בנה בן ה-16 אֶטוֹרֵה (אֶטוֹרֵה גרופולו). כשהוא מגלה את עברה, הוא נכנע לצד האפל בגנבת רדיו בבית החולים ונכנס לכלא.
ההפקה
פאזוליני אמר כי הוא לא היה מסוגל להחיות את אנה מניאני כמו בסרט רומא עיר פרזות, וכשחקנית היא בחרה לשמר על עצמאותה מהחזון האמנותי שלו. למרות זאת, פאזוליני אמר מאוחר יותר: "אם הייתי צריך לצלם את הסרט מחדש, עדיין הייתי בוחר אותה".
רוסליני נגד פאזוליני
מאמא רומא הוקדש לבמאי של "רומא עיר פרזות", רוברטו רוסליני, בו אנה מניאני שיחקה אישה הרה שנהרגת במהלך הסרט. רוסליני מייצג את "האיטלקים הטובים" דרך מותם של כומר, דון פייטרו, המסייע לקבוצה קומוניסטית ושל אם המנסה לסייע לבעלה הקומוניסטי. האנשים שהרגו את "האנשים הטובים" האלו, הם נאצים. מצד שני, פאזוליני מגיב על איך המדינה השתנתה בין 1945–1962 במאמא רומא. קודם כל, הדמויות בסרט הן זונות, סרסורים וגנבים. אף אחד מהם לא אנשים שעובדים בשביל אנשים. שנית, בתחילת הסרט, מאמא רומא מביאה שלושה חזירונים לחתונה של מי שהיה הסרסור שלה, קרמיין. קרמיין מכנה אותם "האחים של איטליה" ואז, מאמא רומא קוראת לאחד מהם זונה. בניגוד לסרט הפטריוטי של רוסליני, פאזוליני מביא אירוניה לסרט שלו. אטורה מת בכלא איטלקי, למרות שהוא לא מת מעינויים פיזיים קיצוניים. פאזוליני מראה כי השחיתות של החברה הוא לא בגלל כוחות חיצוניים כמו ברומא תחת הכיבוש הנאצי. הבעיות נוצרות דווקא בתוך החברה או באנשים שבה. יש שוט של הנוף של רומא בסוף הסרט של מאמא רומא. הכיפה של הכנסייה בולט משאר צמרות של בניינים אחרים. בסרט של רוסליני, הכיפה שלכנסיית סנט פיטר מופיעה ברקע כאשר הבנים הולכים ברחוב -נגררים עם העצב שלהם. הם נראים כאילו הם הולכים לכיוון הכנסייה או "הבית של אלוהים". מצד שני, בסרטו של פאזוליני, כאשר מאמא רומא לומדת על מותו של אטורה, היא חוזרת לדירתה ומנסה לקפוץ מהחלון. היא רואה את הכיפה של הכנסייה ובוהה בה. את התמונה של אותה הכיפה מראים הלוך ושוב. מבטה נעשה יותר אינטנסיבי. הסרט מסתיים.
פאזוליני והניאו ריאליזם
מה שמפריד פאזוליני מבמאים אחרים של סרטים בסגנון הניאו הריאליזם הוא השימוש שלו שחקנים והמשחק שלהם. רוב השחקנים של פאזוליני לא היה שום רקע במשחק קודם. בספרו "ריאליזם מסוימים: עשיית שימוש בתאוריה קולנועית של פאזוליני ושימושה", מאוריציו ווינו מציין כי השחקנים בסרטיו של במאים אחרים הם "מתחילים" והם מפתחים קריירת משחק רק לאחר מכן. אבל במקרה של פאזוליני, רוב השחקנים "שיחקו רק עם פאזוליני". זאת אומרת, השחקנים שעבדו עם פאזוליני לא לפיתחו קריירה בתחום המשחק, כי סרטיו של פאזוליני היה למעשה הראשונה והאחרון של קריירת המשחק שלהם. מחברת הספר "פייר פאולו פאזוליני: קולנוע ככפירה", נעמי גריין אומרת כי השימוש בשחקנים לא מקצועיים זהה למה שיוצרים אחרים בסגנון הניאוהריאליזם עושים, אבל הפילוסופיה מאחורי זה היא שונה. יוצרים ניאו ריאליסטים מאמינים כי השימוש בשחקנים שאין להם רקע במשחק "היה כדי להוסיף ריאליזם להסרטים שלהם, פאזוליני פנה לשחקים המתחילים בגלל שהמשחק שלהם לא נראה "אמיתי". משחק מקצועי קוטע את הרצף של העלילה לדוגמה, כאשר מאמא רומא ואטורה רוקדים טנגו ביחד, הריקוד הנוקש של אטורה הלא מיומן גורם אמו ליפול על הרצפה. היא צוחקת בעליזות. אטורה צוחק בביישנות ומביט למצלמה. אבל פאזוליני לא לחתוך או מצלם מחדש האת הסצנה. הוא משאיר את זה כמו שזה.
שאדי שעבאן
שאדי שעבאן (בערבית: شادي شعبان; נולד ב-4 במרץ 1992) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי—פלסטיני המשחק בנבחרת פלסטין.
מאמא רומא
האומנות הנוצרית
האובססיה של פאזוליני עם האמנות הנוצרית ניתן לראות במאמא רומא: בסצנה של החתונה של קרמיין, פאזוליני משחזר את הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י. יש שולחן שטוח ארוך שבו הזוג הטרי יושב וקיר לבן מאחוריהם. כאשר אטורה מת בבית חולים בכלא, פאזוליני משחזר את הקינה של מאנטנה על ישו המת. אטורה שוכב על המיטה מעץ כאשר הוא לבוש בחולצה ותחתונים. הגוף שלו קשור למיטה. האור מגיע מן התקרה מדגיש את עורו החיוור של אטורה. המצלמה מצלמת את גופו מכפות הרגליים של אטורה, בדומה לציור מאנטנה.
שאדי שעבאן
קריירת מועדונים
שעבאן נולד בעכו, ישראל, למשפחה ערבית-ישראלית ממוצא פלסטיני. החל את דרכו ככדורגלן במחלקת הנוער של מכבי חיפה – ב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון – כשנכנס כמחליף במשחק מול עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. ב-15 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הישראלית, כשנכנס כמחליף בתיקו 2–2 מול הפועל באר שבע.
מאמא רומא
השימוש התכוף של פאזוליני במילה "קדושה"
היא כדי לתאר את התמונות שהוא יצר או את התמונות שהוא מוציא מן הפריים. בסרט, יש שני שוטים ארוכים, ושניהם כאשר מאמא רומא הולכת בלילה כדי לחדש את העבודה הישנה שלה. הרקע הוא חשוך. רק פנסי הרחוב בשורה מרופדת זורחים בעמעום קל. הקהל לא יכול לראות מה קורה ברקע. מאמא רומא נראית מנותקת מהעולם. גריין מסבירה מה זה טכניקת הצילום הזו יוצר בסרטו של פאזוליני. "על ידי תיקון ולבידוד קטעים של מה שנראה, פאזוליני יוצר את התחושה כי מה שאנו רואים הוא רק חלק אחד של המציאות, וכי החיוני באמת - ואת הקדושה -. נותרים סמויים". בדיוק כמו שאנשים לא יכולים לראות את אלוהים, פאזוליני נמשך על ידי משהו סמוי מן העין של הקהל, ואת התמונות הלא נראות מעבירים משהו מסתורי. בסצנה הזו של מאמא רומא, הרקע הבלתי נראה הופך את הסצנה למסתורי יותר ונבדל מכל הסצנות אחרות בסרט.
שפת גוף
פאזוליני משתמש בשפה פיזית כדי להראות את מצבו הרגשי או הפסיכולוגי של אטורה. אטורה הולך בצורה חריגה, כאילו הוא "סהרורי". ויאנו טוען כי פאזוליני דואג שהדמות של אוטרה יראה "סהרורי" לאורך הסרט כי "סהרוריות" הוא תרגום ויזואלי הטוב ביותר של מצב חוסר תפקוד נורמלי, שמתעורר לחיים". מצבו הגופני של אטורה מתאים עם מצבו הנפשי. בסוף הסרט מתחיל לו חום. הוא מבודד מחבריו והופך לבודד. "טמפרטורת הגוף הלא נורמלית" שלו מראה את הלא נורמליות שלו או ההבדל בינו לבין אנשים אחרים ואת הבדידות החזקה שלו ושהוא רוצה להיות שייך ושיהיה לו מישהו לסמוך.
שאדי שעבאן
קריירת מועדונים
בינואר הושאל להפועל רמת השרון עד לסיום העונה. בינואר הושאל להפועל בני לוד מהליגה הלאומית. ב-15 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 מול הפועל אשקלון.
מאמא רומא
תגובת הקהל
המבקרים והקהל טענו שהסרט בלתי מוסרי בגלל שימוש בשפת רחוב וקללות, והנושא הובא לבית המשפט. העתירה נדחתה כמופרכת.
שאדי שעבאן
קריירת מועדונים
בקיץ חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל עכו.
מאמא רומא
תגובת הקהל
בהצגת הבכורה של הסרט ב"פונטאנה קאוטרו סינמה" ברומא ב-22 בספטמבר 1962 פאזוליני הותקף על ידי פשיסטים אשר מחו נגד הסרט.
שאדי שעבאן
קריירת מועדונים
לאחר שלא מצא את מקומו בליגת העל, בינואר חתם באהלי אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית. שעבאן היה בורג חשוב בזכייתו של המועדון מחברון בגביע פלסטין של הגדה המערבית, כאשר הצטיין בגמר עם שער ובישול.
בינואר חזר לאהלי אל-ח'ליל מהליגה הפלסטינית.
ב-5 בפברואר 2020, חתם במ.ס. דבורייה מליגה א' צפון.
ב-13 ביולי 2020 חתם שעבאן לעונה אחת בהפועל כפר כנא מליגה א' צפון.
ישראל
בצעירותו, שיחק בכל גילאי נבחרות ישראל החל מהנערים, ועד לנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 עמה הופיע פעם אחת.
פלסטין
אולם לאחר ששעבאן הציג יכולת טובה בליגה הפלסטינית, החליט שעבאן לייצג את נבחרת פלסטין.
ב-24 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הפלסטינית הבוגרת מול, במשחק בו נבחרתו הפסידה 0–2 בשלב הבתים של מוקדמות מונדיאל 2018 - אסיה.
תיאודור קוטשי
קרל גאורג תיאודור קוטשי (באנגלית: Karl Georg Theodor Kotschy; 1813–1866) היה בוטנאי ומגלה ארצות אוסטרי. קושטי גדל בעיר אוסטרון כבן לתאולוג קרל פרידריך קוטשי.
בין השנים 1836 ל-1862 ערך תיאודור מחקר נרחב אודות צמחיית המזרח התיכון, צפון מזרח אפריקה, ומרכז אסיה במשלחות מדעיות שונות. במהלך אלו, נאספו למעלה מ-300,000 דגימות צמחים. עולם הטבע של ארץ ישראל שהוא תיעד במהלך מסעיו, תורמים לנו מידע רב אודות החי והצומח של אותה תקופה. כך, לדוגמה, הוא מציין את הדוב חום סורי כנפוץ בחרמון.
בנומנקלטורה הבוטנית, הקיצור Kotschy המובא לאחר שם המין, מציין שתיאודור קוטשי הגדיר אותו לראשונה כמין.
על שמו נקרא הסוג Kotschya, ממשפחת הפרפרניים, וכן השממית Cyrtopodion kotschyi.
ארבעה מיני צמחים בארץ-ישראל נקראים על שמו:
ולס (מקדוניה הצפונית)
וֶלֶס (במקדונית: Велес) היא עיר במרכז מקדוניה הצפונית בשטח האזור הסטטיסטי וארדאר, השוכנת לגדות נהר וארדאר ו-54 קילומטרים דרומית לבירה סקופיה.
היסטוריה
במהלך המאה ה-4 לפנה"ס התיישבו באזור שבטים תראקים. בהמשך, נכבש השטח על ידי צבא האימפריה הרומית ולאחר חלוקת האימפריה נשלט על ידי הביזנטים. עם הגעתם של שבטים סלאבים לאזור ניתן ליישוב השם ולס על שם אל האדמה הים, הנהר, גופי המים ועולמות המתים במיתולוגיה הסלאבית. בראשית המאה ה-9 נכבש היישוב על ידי צבאותיו של קרום, חאן האימפריה הבולגרית הראשונה. לאחר שקיעת האימפריה הבולגרית החליף האזור ידיים ונשלט לפרקים על ידי הביזנטים, האימפריה הבולגרית השנייה והאימפריה הסרבית. ב-1392 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ובהמשך נכללה בשטח סנג'ק סקופיה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שוחררה העיר וסופחה לממלכת סרביה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ולאחר תבוסת הבולגרים נכללה בשטח ממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 פלש הוורמאכט ליוגוסלביה. במהלך הקרבות הופצצה העיר מספר פעמים עד לכיבושה. ב-22 באפריל הועבר האזור לחזקת ממלכת בולגריה, אשר הייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי. ב-9 בנובמבר 1944 שוחררה העיר על ידי כוחותיו של יוסיפ ברוז טיטו ושמה שונה לטיטוב ולס כהוקרה למרשל טיטו. ב-1990 לאחר פירוק יוגוסלביה והקמת מקדוניה, נכללה ולס בגבולותיה.
הקהילה היהודית
בוולס התגוררה קהילה יהודית ספרדית אשר ב-1890 מנתה כ-220 נפשות. לאחר תום מלחמת הבלקן השנייה ועזיבת השלטון העות'מאני שהטיב באופן מסורתי עם יהודי האימפריה, היגרו חלק מיהודי העיר אל מחוץ למדינה וחלקם לערים בתוך ממלכת סרביה בהן היו קהילות מבוססות יותר כגון בסקופיה ובביטולה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בוולס 50 משפחות יהודיות. ב-11 במרץ 1943 ביצעו שוטרים וחיילים בולגרים אקציה בכל רחבי מקדוניה והשטח הסרבי המסופח ועצרו אלפי יהודים. עם זאת, לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי 26 מהעצורים היו תושבי גבגליה, וראניה, ולס וסטרומיצה. העצורים הובלו למחנה המעצר מונופול שבסקופיה ומאוחר יותר גורשו אל מותם במחנה טרבלינקה. בראשית המאה ה-21, לא התגוררו יהודים בעיר.
כלכלה
ולס שוכנת בתוואי עורק התחבורה העשירי של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים המקשר אותה לערים מרכזיות במדינות השכנות ובכללן סופיה, בלגרד וסלוניקי, וכן על תוואי מסילת הרכבת בין סלוניקי לסקופיה. החיבור לנתיבי התעבורה המהירים הוביל להאצת הפיתוח הכלכלי בעיר. בפאתי העיר קיימים אזורי תעשייה ובהם מפעלים לייצור דשנים, חלקי חילוף לרכבות, מפעלי מתכת וקרמיקה ומכונות חקלאיות.
דמוגרפיה
בשנות ה-90 של המאה ה-20 חל גידול הדרגתי במספר התושבים בוולס בעיקר בשל הגירה פנימית מהאזורים הכפריים לאזור העירוני. החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 התהפכה המגמה וישנה ירידה הדרגתית במספר תושבי העיר, בעיקר בשל הגירת עבודה ממקדוניה למדינות באירופה. נתון זה הוביל גם לגידול במספר הקשישים המתגוררים בעיר. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי נכון ל-2002, 92.12 אחוזים מהאוכלוסייה היו מקדונים, 3.88 אחוזים טורקים, 1.83 אחוזים בני רומה והשאר בני מיעוטים שונים.
חינוך, תרבות ותיירות
ולס ופאתיה משופעים במבנים ואתרים מהתקופות השונות בתולדותיה. אחד מסמליה הבולטים והמתויירים של העיר הוא מגדל השעון העות'מאני שהוקם במחצית הראשונה של המאה ה-18. במקום מצויים שרידיה של מצודה ביזנטית אשר שימשה גם את העות'מאנים עד למאה ה-19. בפאתי העיר שוכנת כנסיית "פנטלאון הקדוש" שנבנתה ב-1840, כנסיית "עליית מרים" שבנייתה החלה ב-1882 והסתיימה ב-1905, ומנזר "דמטריוס הקדוש" שהוקם במאה ה-14.
מערכת החינוך של ולס כוללת 6 בתי ספר יסודיים, 4 בתי ספר תיכוניים ומכללה אחת בהם למדו ב-2002, 3,176 תלמידים. בעיר פועלים מוזיאון, ספרייה ותיאטרון.
ערים תאומות
הערים התאומות של ולס הן:
לולס יש הסכם חברות עם:
אקלים
בוולס שורר אקלים ממוזג עם השפעות ממתנות מכיוון הווארדאר המעניקות מאפיינים מסוימים של אקלים ים-תיכוני. ערכי הקיצון של הטמפרטורה הממוצעת נעים מ-3.7oc- בינואר ועד 31.6oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 635.2 מילימטרים. החודש הגשום בשנה הוא נובמבר בו יורדים בממוצע 70.2 מילימטרים של משקעים (גשמים ושלגים) והשחון הוא אוגוסט בו יורדים בממוצע 38.1 מילימטרים.
אימרה ורגה
אימרה ורגה (בהונגרית: Varga Imre; 1 בנובמבר 1923 – 9 בדצמבר 2019) היה פסל, צייר ומעצב גרפי הונגרי, שנחשב לאחד הכישרונות הגדולים ביותר בתחום הפיסול בהונגריה.
ביוגרפיה
ורגה נולד בעיירה שיופוק שבהונגריה. כבר כילד, בהיותו תלמיד בית ספר, הוצגו ציוריו בתערוכות קטנות. הוא למד אווירונאוטיקה באקדמיה הצבאית בבודפשט. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בחיל האוויר ההונגרי ונפל בשבי ארצות הברית. ורגה חזר להונגריה ב-1945 ופנה לעסוק באומנויות חזותיות. מ-1950 עד 1956 למד ורגה באקדמיה לאומנויות יפות בבודפשט אצל שנדור מיקוש ופאל פטזאי. הוא סיים את לימודיו עם תואר. מאז פעל בתחומים אומנותיים שונים. הוא יצר גם פסלים קטנים ומטבעות וגם יצירות מונומנטליות עבור מקומות ציבוריים, ובכלל זה פסל ראול ולנברג ברחוב הנושא את שמו של ולנברג בתל אביב. אחד הפסלים הידועים שלו במקומות ציבוריים הוא אנדרטת הערבה הבוכייה לזכר יהודי הונגריה שנספו בשואה מאחורי בית הכנסת הגדול של בודפשט ברובע היהודי ההיסטורי של פשט. האנדרטה בנויה בצורת עץ ערבה בוכייה שהעלים שלו נושאים שמות של יהודי הונגריה קורבנות השואה.
עוד יצירה של ורגה שמרבים לבקר בה היא קבוצת פסלי נשים שנראות בתצוגת קבע בכיכר באובודה שבבודפשט, בקרבת אוסף היצירות של ורגה.
ורגה השתתף בתערוכה הראשונה של אמנויות יפות בהונגריה, בה הוצגה יצירתו "פועלי ברזל". את יצירתו הבולטת הראשונה, "פרומתאוס" יצר בשנת 1965 והיא נמצאת בסקסארד שבהונגריה.
בשנות השבעים של המאה ה-20, ורגה התרחק מן המונומנטליזם המקובל שנראה בדרך כלל במדינות הקומוניסטיות. הוא יצר מגוון רחב של יצירות, החל מפסלים של ולדימיר לנין עד לפסלים הקשורים לשואה, וכן פסלים של פֶרֶנץ ראקוצי השני, ראול ולנברג, וינסטון צ'רצ'יל, בלה בארטוק, קונראד אדנאואר ושארל דה גול.
כ-300 יצירות של אימרה ורגה מוצגות בלמעלה מעשר מדינות.
ורגה נפטר בבודפשט ב-9 בדצמבר 2019.
ירגזי חלוד-חזה
ירגזי חלוד־חזה (שם מדעי: Poecile davidi) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים שחי בהרים במרכז סין.
מאפיינים פיזיים
הירגזי חלוד־החזה הוא עוף קטן, אם כי בינוני בהשוואה לבני משפחתו, באורך 12–13 ס"מ ובמשקל 10–12.5 גרם. כיפת הראש, הגרון והסנטר שחורים, והלחיים לבנות. הבטן והצווארון כתומים בגוון החלודה, מקור שמו. הגב חום אפרפר. קשתית העין כהה, המקור שחור וקצר, והרגל אפרפרה ירקרקה. אברות הכנף חומות אפורות עם שוליים בצבע אפור בהיר ואברות הזנב אפורות חומות עם קצה לבן. בהשוואה למינים ירגזי סצ'ואני, ירגזי הרים וירגזי לבן-גבה, הגחון הרבה יותר רווי ופחות דהוי. הנקבה והזכר דומים. הצעירים דומים לבוגרים, אם כי הכיפה והגרון בהירים יותר, שולי האברות דהויים יותר, הלחיים צהובות יותר, והגחון דהוי. הכנפיים באורך 65–68 מ"מ אצל הזכרים ו-64–67 מ"מ אצל הנקבות. כף הרגל באורך 14–18 מ"מ. הקריאות הן נשיפות בקול גבוה שנשמעות כמו "ציט" ו"צ'יט-איט-איט". בדומה למיני פויסילה אחרים, לירגזי חלוד־החזה קריאה שנשמעת כ-"צ'יקדי-די-די", שמורכבת מהברות גבוהות שלאחריהן צלילים נמוכים יותר.
התנהגות
מחוץ לעונת הקינון, הירגזים נעים בקבוצות של 5–10 פרטים. הירגזי חלוד–החזה הוא עוף זריז ואקרובטי, שנצפה מחפש מזון בחופת עצים גבוהים. לא ידוע הרבה על הרבייה של מין זה. בסצ'ואן, עונת הקינון מתחילה במאי. הקן מוקם בחלל בעץ או בגזע מת, בגובה 4–10 מטר מפני הקרקע. הקן נבנה ממספר חומרים, בהם חזזית. השרת הנוצות מתבצעת בסתיו, באוקטובר-נובמבר.
טקסונומיה
הירגזי חלוד־החזה תואר לראשונה על ידי 2 חוקרים רוסים, מיכאיל ברזובסקי וולנטין ביאנקי בשנת 1891, אך נחשב שנים רבות למין בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים. נחשב בעבר למין אחד עם ירגזי החרמון (על סמך פרופורציות, ללא תמיכה מתצפיות שטח) ולקרוב לירגזי לבן-גבה. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC. תוצאות דומות חזרו במחקר מאוחר יותר (יוהנסון ואחרים, 2013), אם כי פוצלו מהסוג מספר מינים לסוג סיטיפרוס. מקור ההולוטייפ בגאנסו. השם המדעי ניתן למין על שם ארמן דוד, זואולוג וכומר צרפתי.
העץ הפילוגנטי של הסוג (Poecile), על פי טריץ' ואחרים (2017), הוא:
תפוצה ובית גידול
הירגזי חלוד־החזה חי ביערות טרופיים וסובטרופיים (בעיקר אשוחית, אורן, אשוח, שדר, צפצפה, במבוק, ערבה, אלנוס ואלון) לחים בגבהים של 2,135–3,400 מטר מעל פני הים. הוא מצוי בהרים של מרכז סין (בחוביי, שאאנשי, גאנסו וסצ'ואן).
החלטה 240 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 240 של מועצת הביטחון של האו"ם אומצה ב־25 באוקטובר 1967. ההחלטה מגנה את ההפרות של הפסקת אש שהתקבלה בעבר בעקבות החלטות של האו"ם (בעיקר החלטת מועצת הביטחון 234). המדינות המשתתפות לא הביעו חרטה על ההרוגים ואובדן הרכוש שנבע עקב הפרות ההסכם. המועצה אישרה את הצורך בקיומן הקפדני של החלטות הפסקת האש ודרשה מן המדינות לדאוג כי כל פעילות צבאית באזור תופסק באופן מיידי וכן לשתף פעולה באופן מיידי ומלא עם ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האו"ם.
בישיבה, שנקבעה לבקשת ישראל, סוריה ומצרים דנו בערעור על הטענות השונות ובסיומה אומצה ההחלטה פה אחד.
היילי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אנפת לילה אפרו-אסייתית
אנפת לילה אפרו-אסייתית (שם מדעי: Gorsachius) הוא סוג של עוף מים ממשפחת האנפתיים, השייך לתת-משפחה אנפות לילה לצד הסוג אנפת לילה ואנפת לילה אמריקאית. סוג זה מכיל 4 מינים החיים לאורך האזורים הטרופיים והסובטרופיים של דרום-מזרח ומזרח אסיה והמין אנפת לילה לבנת-גב מצוי גם אפריקה שמדרום לסהרה, לרוב סמוך ליערות לחים או ביצות סבוכות.
אנפות אלו דומות לאנפת לילה מצויה ובעלות ראש וצוואר רחבים, רגלים קצרות ועיניים צהובות. בקצה ראשם ציצה שחורה הפונה אחורה והנוצות שעל גופם בעלות גוונים חומים או אדמדמים וגרון ערמוני כשהראש כהה במיוחד ולעיתים גם שחור. האנפות קטנות יחסית ולעיתים מבלבלות עם עופות מים אחרים, כמו טבלניים או קורמורניים.
האנפות הם פעילי לילה או פעילי דמדומים והן נעות ביחידות או בקבוצות קטנות ומקננים על העצים. בקן הנקבה מטילה 2 עד 5 ביצים.
חיסון נגד מחלת שיתוק ילדים
קיימים שני סוגי חיסונים המשמשים כדי להילחם במחלת שיתוק ילדים (פוליו) – האחד, נגיף פוליו בלתי פעיל הניתן באמצעות זריקה (IPV – Inactivated poliovirus vaccine) והשני, נגיף פוליו מוחלש אותו יש לבלוע (OPV – Oral polio vaccine). ארגון הבריאות העולמי ממליץ לכל הילדים להתחסן באופן מלא נגד פוליו.
בעבר (עד שנות ה-50) היה שיתוק הילדים מהמחלות הנפוצות בעולם, והביא למותם של רבים. בעקבות פיתוח החיסון נגד המחלה בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, נעלמה המחלה ממרבית האזורים ברחבי העולם, כאשר מספר המקרים של שיתוק ילדים ירד מ-350,000 לשנה בשנת 1988 ל-33 בשנה בשנת 2018.
חיסון הפוליו הראשון שפותח היה חיסון ה-IPV אשר פותח על ידי יונה סאלק ונכנס לשימוש בשנת 1955. החיסון ה-OPV פותח על ידי אלברט סייבין ונכנס לשימוש בשנת 1961. החיסונים נכללים ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי אשר מכילה את התרופות הנחשבות כיעילות ביותר והבטיחותיות ביותר עבור מערכת הבריאות.
תופעות לוואי
התרכיב המוחלש עלול לעיתים נדירות לגרום אצל המקבל, או אנשים בלתי מחוסנים בסביבתו, למחלת הפוליו. במקרה כזה, כמו במחלה הרגילה, חלק מהנדבקים עלולים ללקות בשיתוק. סיכון זה נמנע על ידי מתן התרכיב המומת (בזריקה) לפני מתן התרכיב המוחלש.
מין הצד השני, מחקרים שונים מצביעים על יתרונותיו של החיסון ה-OPV במניעת הדבקה ויראלית נוספת מלבד הפוליו. בין היתר הוערכה יעילותו באחת הבדיקות במניעת סיבוכים של שפעת, והוערך שהוא הפחית את התמותה מהמחלה פי 3.8 בממוצע. בנוסף, חיסון ה-OPV נמצא כמסייע גם לטיפול בנגיפי הרפס ובמידה מסוימת גם בשיפור יכולת הגוף בהתמודדות עם תאים סרטניים.
בישראל
בשנים 1955-1949 התפרצה מגפת פוליו בישראל ואובחנו מאות מקרי שיתוק בשנה. כך, על רקע ההצלחה של החיסון בארצות הברית, החל מיזם ארצי של מתן חיסון, אולם מכיוון שהחיסון לא היה זמין לקנייה, החלו לייצרו במעבדה ביפו. בשנת 1957 החלו במתן חיסון IPV (מומת) לילדים בטווח הגילאים 4 חודשים עד 4 שנים. הצלחת החיסון בהורדת התחלואה הייתה ברורה, ובמרבית השנים ירדו מקרי השיתוק שנמדדו בעשרות אחוזים, אולם עדיין לא הצליח למנוע מגפה בשנים 1958 ו-1961, אולי בגלל עוצמת חיסון נמוכה ואולי בגלל זן מסוים של פוליו שתקף במזרח התיכון באותן השנים.
בעקבות העלייה במקרי השיתוק של שנת 1961 הוחלף החיסון ל-OPV (מוחלש) והירידה במקרי התחלואה הייתה דרמטית (עצירת מקרי השיתוק על 208 בשנת 1961, וירידה לשפל חסר תקדים של 16 מקרים בלבד בשנת 1962). שגרת החיסונים שהונהגה משנות ה-60 עד שנות ה-80 שמרה הצליחה למנוע את מרבית התחלואה אולם לא למגר את המחלה כליל: בשנות ה-50 התחלואה נעה בין 29 שיתוקים בתקופת החיסון לבין 1,597 בשיא המגפה, בשני העשורים שלאחר תחילת השימוש ב-OPV התחלואה נעה בין מקרים אחדים ל-34 בכל שנה, ובשנות ה-80 עמדה על 5-0 מקרים בשנה.
בארצות הברית
בארצות הברית החיסון זה ניתן באופן שגרתי בגילאים חודשיים, ארבעה חודשים, חצי שנה ושנה ולבסוף בין הגילאים 4 ל-6.
בארצות הברית נעשה בעיקר שימוש בחיסון ה-IPV של סאלק וזאת משום שהשמש בחיסון ה-OPV של סאבין הופסק בשנת 2000.
עלות פיתוח החיסון
העלות הסיטונאית של החיסון היא כ-25 סנט לכל מנה של חיסון ה-OPV נכון ל-2014. הארגון "Global Alliance for Vaccines and Immunization" מספקת את החיסון למדינות מתפתחות תמורת 0.75 אירו (כ-88 סנט) לכל מנה של החיסון. בארצות הברית מנה של חיסון ה-IPV עולה בין 25 ל-50 דולרים.
ננו חלקיקי זהב
היסטוריה
הסינתזה של ננו חלקיקי זהב הייתה ידועה עוד מימי קדם, הסינתזה שמשה כשיטה לצביעת זכוכיות אשר התגלתה על ידי מייקל פאראדיי בשנת 1850. חלקיקי הזהב נמצאו בשימוש עוד בימי רומא העתיקה לצביעת הזכוכיות בכנסיות בצבעים של אדום וסגול. במאה ה-16, אלכימאי בשם פאראצלסוס טען שיצר שיקוי בשם "Aurum Potabile" (בתרגום מלטינית- חלקיקי זהב הראויים לשתייה). במאה ה-17 התחיל תהליך של צביעת זכוכית על ידי אנדראוס קסיוס ויוהאן קונקל (Andreus Cassius and Johann Kunckel). בשנת 1842, ג'ון הרשל המציא תהליך צילום הנקרא "Chrysotype" (מהמילה היוונית זהב) חלקיקים אלו שימשו להדפסת תמונות על נייר. בשנת 1857, בהשראת עבודתו של פאראצלסוס, מייקל פאראדיי הכין תמיסה של חלקיקי זהב נקיים, אותה כינה "activated gold". הוא השתמש בזרחן על-מנת לחזר תמיסה של זהב כלורידי. במשך זמן רב הרכבו של הזהב האדום לא היה ברור. כימאים רבים חשדו כי מדובר בתרכובת של זהב, בשל אופן הכנתו. פאראדיי היה הראשון להכיר בכך שהצבע נבע מגודלו המזערי של חלקיקי הזהב. בשנת 1898, ריכרד אדולף ז'יגמונדי היה הראשון שהכין ננו חלקיקי זהב בתמיסה מדוללת. בנוסף, תאודור סוודברג, אשר המציא את האולטרה-צנטרפוגה, וגם גוסטב מיי שסיפק את התאוריה לפיזור חלקיקים כדוריים מאוד התעניינו באופן הסינתזה של ננו חלקיקי הזהב ובמאפייניהם.
שיטות סינתזה
יצירתם של ננו-חלקיקים מתכתיים אפשרית במגוון רחב של שיטות. אלו ניתנות לחלוקה לפי מסלול היווצרות החלקיקים, עיצוב מלמעלה-למטה (Top-Down) ומלמטה-למעלה (Bottom-Up). המסלול מלמעלה-למטה מבוסס על חלוקת צבר מתכתי גדול למקטעים שהולכים וקטנים עקב השקעת האנרגיה המתבקשת בניתוק הקשרים בסריג המתכתי (הפעלת כוחות, נידוף, סוניקציה וכדומה). לעומת זאת, במסלול מטה-מעלה החלקיק נבנה בתהליך הדרגתי שבו אטומי מתכת מתחברים יחדיו ליצירת חלקיקים. בנוסף לחלוקה בהתאם למסלול יצירת החלקיקים, מקובל לחלק את שיטות ההכנה לשיטות כימיות ופיזיקליות. שיטות כימיות מוגדרות כשיטות המסתמכות על חיזור כימי וכדומה. לעומת זאת, שיטות פיזיקליות עושות שימוש בכלים פיזיקליים כגון פוטוליתוגרפיה או נידוף באמצעות קרן לייזר. באופן כללי, חלקיקי זהב מיוצרים בנוזל ("שיטות כימיות נוזליות") על ידי חיזור של חומצה כלורואורית chloroauric acid H[AuCl4]. לאחר המסת H[AuCl4], התמיסה עוברת ערבוב במהירות כאשר מוסיפים גורם מחזר תוך כדי הערבוב. זה גורם ליוני ה- Au3+ להיות מחוזרים לאטומי זהב נייטרליים. ככל שנוצרים יותר ויותר חלקיקים של אטומי זהב, התמיסה הופכת רוויה והזהב מתחיל לשקוע בהדרגה בצורה של חלקיקים ננומטרים. שאר אטומי הזהב הנדבקים לחלקיקים הקיימים בתמיסה מעורבבים בחוזקה על מנת לקבל חלקיקים בהתפלגות זהה ובגודל הרצוי. כדי למנוע את התלכיד של החלקיקים, צריך בדרך כלל להוסיף ריאגנט פעיל שטח הנדבק לפני השטח של הננו חלקיקים ובכך מייצב אותם. לחלופין, ננו חלקיקי הזהב יכולים להיות מסונתזים ללא מייצבים על ידי כריתה בלייזר ("Laser ablation") בנוזלים. ניתן לקשור על פני שטח חלקיקי הזהב ליגאנדים אורגניים שונים על מנת ליצור תרכובות כלאיים אורגניות ואנאורגניות עם פונקציונליות מתקדמת.
שיטת Turkevich
השיטה החלוצית שפותחה על ידי ג'יי טורקביץ (J. Turkevich) ושותפיו בשנת 1951 ואשר חודשה על ידי G. Frens בשנת 1970, היא השיטה הזמינה והפשוטה ביותר. באופן כללי, השיטה משמשת ליצירת חלקיקי זהב כדורי אשר נמצאים בדיספרסיה בתוך נוזל שהוא לרוב מים, כאשר החלקיקים המתקבלים הם בקוטר של כ- 10-20 ננומטר. ניתן לייצר חלקיקים גדולים יותר, אך זה בא על חשבון התפלגות הגדלים וצורתם של החלקיקים. שיטה זו כוללת את התגובה של כמויות קטנות של חומצת chlorauric חמה עם כמויות קטנות של תמיסת נתרן ציטרט. חלקיקי הזהב ייווצרו משום שיוני הציטראט פועלים גם כראגנט מחזר וגם כראגנט אשר שומר על גודל אחיד של החלקיקים ועוזר בייצובם.
שיטת Brust
שיטה זו התגלתה על ידי Brust ו- Schiffrin בתחילת שנות ה-1990. שימוש בשיטה זו יכולה להניב ננו חלקיקי זהב בתמיסות אורגניות שהן בדרך כלל לא מסיסות במים (כמו טולואן). שיטה זו כוללת את התגובה של תמיסת חומצת chlorauric עם תמיסה של טטרא-אצטילאמוניום ברומיד (TOAB) הנמצאת בתוך טולואן וסודיום בורוהידריד (NaBH4) כראגנט חיזור. בשיטה זו חלקיקי הזהב המתקבלים הם בגודל של 5-6 ננומטר. NaBH4 משמש כראגנט חיזור וה- TOAB משמש גם כזרז למעבר פאזה (phase transfer catalyst) וגם כראגנט המייצב את החלקיקים. חשוב לציין כי ה- TOAB לא נקשר לחלקיקי הזהב בצורה חזקה, ולכן תגובה זו תתרחש בהדרגה במשך כשבועיים. כדי לקצר את זמן התגובה, ניתן להוסיף ראגנט חזק יותר, כמו תיול (למשל, alkanethiols). חלק מהראגנטים אשר נמצאים בתמיסה עשויים להישאר מחוברים לחלקיקים המטוהרים, דבר העשוי להשפיע על תכונות פיזיקליות כגון מסיסות. על מנת להסיר כמה שיותר מראגנט זה, החלקיקים חייבים להיות מטוהרים עוד יותר על ידי תהליך הנקרא soxhlet extraction.
שיטת Perrault
שיטה זו, שהתגלתה על ידי פרו וצ'אן בשנת 2009, משתמשת בהידרוקינון (hydroquinone) לחיזור HAuCl4 בתמיסה מימית המכילה ננו חלקיקי זהב. שיטה זו מבוססת על סינתזה של seed-based והיא דומה לשיטה המשמשת לפיתוח סרטי צילום, שבו יש גרגרי כסף בתוך סרט הצילום והם גדלים באמצעות הוספת כסף מחוזר על פני השטח שלהם. בדומה לכך, חלקיקי זהב יכולים לפעול בשילוב עם הידרוקינון כדי לזרז את החיזור של יוני זהב על פני השטח שלהם. נוכחותו של מייצב כגון ציטראט גורם לגדילת החלקיקים בצורה מבוקרת. השיטה זו של הידרוקינון משלימה את השיטה שפיתח Frens, ואיתה ניתן לקבל התפלגות גדלים מגוונת של חלקיקים כדוריים. שימוש בשיטת Frens אידיאלית עבור קבלת חלקיקים בגדלים של 12-20 ננומטר, ואילו שיטת ההידרוקינון יכולה להניב חלקיקים של לפחות 30-250 ננומטר.
שיטת Sonolysis
שיטה נוספת לייצור ניסיוני של חלקיקי זהב היא על ידי סונוליזה. תהליך זה מבוסס על שימוש באולטרסאונד, בהגבה של HAuCl4 הנמצא בתמיסה מימית עם גלוקוז, כאשר הראגנטים המחזרים הם רדיקלים של הידרוקסיל ורדיקלים של פירוליזה של סוכר (הנוצרים באזור שטח הפנים בין החללים הקורסים והמים). כתוצאה מתגובה זו, המורפולוגיה המתקבלת מאופיינת בחלקיק בעלי רוחב של 30-50 ננומטר ואורך של כמה מיקרומטרים. חלקיקים אלה הם גמישים מאוד ויכולים להתכופף עד לזוויות הגדולות מ-90 מעלות. כאשר הגלוקוז מוחלף בציקלודקסטרין (אוליגומר של גלוקוז) רק חלקיקי זהב כדוריים מתקבלים, תופעה המצביעה על כך שהגלוקוז חיוני בהכוונת המורפולוגיה.