cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות
מוטיבציה ועניין כתנאי חיוני לגיוס משאבים
העובדה שאדם מסוים יכול להיות מרוכז ומעורב בפעילות מסוימת לאורך זמן ובאחרת לא, היא אחד הגורמים המקשים על החברה להבין את הביטויים של הפרעת הקשב ולייחס אותם באופן שגוי לבחירה רצונית של האדם. שילוב זה אינו נפוץ באוכלוסייה ועל כן אנשים רבים חווים דיסוננס קוגניטיבי כשהם נחשפים לשני דפוסי ההתנהגות הקיצוניים של הפרעת קשב ומתקשים לייחס אותם לגורם יחיד. ההנחה הנפוצה היא שהיצירתיות והיכולת להתרכז לאורך זמן נובעות מהיכולת הקוגניטיבית הפנימית והמולדת של האדם ולעומת זאת, חוסר היכולת להתמודד עם מצבים משעממים נובעת מחוסר רצון של האדם להשקיע את המאמץ הנדרש ולכן מיוחסת לתכונות אופי בלתי מוערכות כמו עצלנות. שיוך זה כה נפוץ משום שהעוצמות הקיצוניות של הקושי שמציבה הפרעת קשב לגיוס משאבי קשב עבור משימה משעממת ובלתי מתגמלת, כמו גם המאמץ הנדרש לשם כך והמחיר על האדם לשלם במסגרת התמודדות זו אינם נראים לעין. משום שההבדל הוא כמותי ולא איכותי, אנשים החווים קושי בעוצמות נורמטיביות ומצליחים להתגבר עליו במאמץ מסוים מתקשים להבין שהמאמצים הדרושים לאדם אחר להתגבר על קושי בעצמה גבוהה בהרבה יכולים להיות מעבר ליכולתו או להעלות לו במחיר קוגניטיבי יקר שיגרור אחריו עייפות ותשישות לאורך זמן.
אנשי המקצוע מודעים למאפיין זה של הפרעת הקשב ועל כן חלק מכלי האבחון בוחנים את יכולתו של האדם להתמיד במשימה משעממת לאורך זמן. דוגמה לכן היא מבחן TOVA. כך שבעוד שהמידה בה אנשים עם הפרעת קשב מתקשים להתמודד עם מצבי חסרי עניין היא אחד הגורמים המקשים על ההבנה של הסביבה, היא יכולה לשמש כגורם מבחין המסייע לאבחון הפרעת קשב.
השפעות משניות על המוטיבציה לא רק שהמוטיבציה משחקת תפקיד משמעותי ביכולת התפקוד של אנשים עם הפרעת קשב, אלא שהתסמינים הראשוניים של הפרעת הקשב עלולים לפגוע במוטיבציה באופן עקיף. זאת בעקבות הצטברות של חוויות שליליות אשר יכולות להתחיל כבר מגיל הילדות ולפגוע בדימוי העצמי. לאחר מספר שנים שבהן אדם בעל הפרעת קשב השתדל מאוד להצליח וחווה תסכולים קשים, הוא עלול להרים ידיים ולהתייאש, משום שהוא מרגיש שהוא אינו מסוגל להצליח. במקרים אלה, קשה מאוד לשקם את הדימוי העצמי והמוטיבציה להצלחה גם לאחר אבחון וטיפול מתאימים.
יכולת פיצוי ותרומה לתפקוד
השיח הציבורי בנוגע להפרעות קשב נסב על הקשיים שהיא מעוררת בתפקוד בצד יתרונותיה. הפרעת קשב מובילה לפגיעה בתחומי חיים שונים כמו יחסים חברתיים, חינוך ולמידה, חיי משפחה, תפקוד מקצועי ועוד. עם זאת, לצד ההיבטים השליליים של הפרעת הקשב יש לה גם פנים חיוביים. בהתאם לכך, מבוגרים רבים עם הפרעת קשב מתפקדים בצורה טובה ביותר עם, ולפעמים בזכות הפרעת הקשב, וזו מציקה להם או מעיבה על חייהם רק במצבים ייחודיים מעטים ובמידה מועטה בלבד. למעשה, רבים מהאנשים שמקבלים אבחנה של הפרעת קשב בגילי הבגרות הם אנשים הנחשבים למצליחים בדרך מסוימת. אנשים המתמודדים עם הפרעת קשב יכולים לתפקד ברמה גבוהה, להגיע להישגים מרשימים ולתרום לחברה בה הם חיים. ישנם מדענים, ציירים, מדינאים, חוקרים, ספורטאים ואנשי תקשורת מצליחים שמייחסים את הצלחתם להפרעת הקשב.
אחד הקשיים של הפרעת קשב הוא קושי בבידוד של גירוי אחד תוך התעלמות מהגירויים האחרים. על פי רוב קושי זה בא לצד היכולת לראות בו זמנית גירויים רבים ולהתייחס אליהם. כאמור, היבט זה יכול להפריע במצבים מסוימים (כמו הקשבה למורה בכיתה). עם זאת, במצבים רבי גירויים יכולת זו מהווה יתרון על פני אנשים אחרים. זאת משום שהיא מעלה את היכולת של האדם לעסוק בריבוי משימות ולהתמודד עם מצבים של היצף מידע.
אומנם האימפולסיביות המאפיינת הפרעת קשב יכולה לפגוע ברמת התפקוד של האדם בחיי היום יום, אך היא יכולה גם לתרום לה. זאת משום שהתנהגות אימפולסיבית לא תמיד גוררת אחריה השלכות שליליות. למשל, הנטייה לפעול על פי דחף יכולה לאפשר לאדם לנצל הזדמנויות חשובות. הנטייה להעדיף תגמולים קטנים ומידיים על פני תגמולים גדולים אך רחוקים יותר אינה מאפשרת לנצל את מלוא האפשרויות העתידיות. על כן ניתן לפרש אותה כחיסרון משום שהיא יכולה להוביל לניצול בלתי יעיל של משאבים סביבתיים. עם זאת, במקרים בהם השהייה עלולה למנוע את השגתם של תגמולים עתידיים פוטנציאליים, בחירה בתגמול האפשרי בזמן נתון מאפשרת הבטחה של השגתו כנגד הסכנה לוותר עליו ולא להשיג דבר בהמשך.
על פי רוב רעש נתפס כמזיק לביצועים קוגניטיביים. אך בעוד שחשיפה לרעשי רקע פוגעת ברמת התפקוד של אנשים בעל יכולת ריכוז תקינה, היא יכולה להעלות את התפקוד של אנשים עם יכולת ריכוז נמוכה. ההסבר לתופעה זו טמון בכך שהיחס בין התפקוד הקוגניטיבי לרמת הרעש הוא בצורת U הפוכה, כך שהביצוע המיטבי מתרחש ברמות רעש מתונות. זאת משום שרמה מסוימת של רעש יכולה לתרום לסנכרון העצבי במוח, החיוני לאינטגרציה של יחידות תפקודיות. בנוסף, קיימת רמה אופטימאלית של רעש שבה יכולת האיתור של אותות חלשים מוגברת. תופעה זו מכונה תהודה אקראית. רמת הרעש במערכת העצבים מושפעת הן מגורמים סביבתיים והן מרעש פנימי שנוצר על ידי תאי העצב. אם מערכת העצבים נמצאת במצב אופטימלי מבחינת רמת הרעש הדרושה לה, הוספה של רעש חיצוני מהסביבה תפגע בתפקוד. לעומת זאת, הוספה של רעשים חיצוניים יכולה לפצות על רמת רעשים נמוכה מידי ובכך להוביל לשיפור בתפקוד. בהתאם לכך, נמצא שגירויים שמיעתיים כמו מוזיקה או רעש לבן, לא תמיד מפריעים לאנשים עם הפרעת קשב ולעיתים אף יכולים לתרום לתפקוד ולשפר את רמת הביצוע.
מחוננות
קושי זה פועל לשני הכיוונים, משום שאנשים עם אינטליגנציה גבוהה מתפקדים אחרת בכל המבחנים שבודקים התארגנות וקשב. ישנם אנשים מחוננים עם הפרעת קשב שאינם מודעים לקיומה, משום שהפרעת הקשב שלהם לא אותרה ולא אובחנה חרף קיומה. הסיבה לכך היא שבמקרים רבים יכולותיו הקוגניטיביות הגבוהות יעזרו לאדם לפצות על התסמינים של הפרעת הקשב ולהסתיר את הקשיים שהוא חווה. כדוגמה לכך, ליקוי שבדרך כלל מקושר לפתולוגיה יכול להקנות יתרון בתחום היצירתיות בנוכחותן של יכולות קוגניטיביות אחרות, כמו אינטליגנציה. מנת משכל גבוהה למשל, יכולה לשמש כגורם ממתן ומועיל עבור הנמכה בעכבה סמויה ובכך לשנות את הביטוי שלה מפגיעה בקשב להגברת היכולת היצירתית.
הורים ואנשי חינוך רבים, אינם מודעים לאפשרות שלאדם בעל יכולת חשיבה מופשטת ברמה גבוהה מאוד תהיה הפרעת קשב. באופן כללי קיים מתאם חיובי גבוה בין משך הקשב והריכוז שאדם מסוים מסוגל לגייס לבין היכולת הקוגניטיבית או האינטליגנציה שלו. לכן אנשי חינוך רבים מתקשים לקבל את העובדה שתלמיד בעל הפרעת קשב יכול להיות מחונן. כתוצאה מכך אנשים מחוננים עם הפרעת קשב נמצאים בסיכון משום שהם עלולים לגבש תפיסה מוטעית אודות היכולת, הכישורים והערך העצמי שלהם.
בנוסף, ישנם מאפיינים משותפים להפרעת קשב ומחוננות, אשר מקבלים התייחסות שונה בהתאם להקשר שבו הם נתפסים על ידי הזולת. בניגוד לפעלתנות היתר המאפיינת היפראקטיביים, עוררות היתר של ילדים מחוננים אינה נחשבת כבעיה.
הצורך ליידע את הציבור
מכיוון שמדובר בהפרעה התפתחותית אשר באה לידי ביטוי בגיל צעיר, ישנה משמעות רבה לסביבה של האדם בגילאי הילדות. סביבה זו כוללת את המערכות המרכזיות העוטפות את הילד: המשפחה, מערכת החינוך (הגן ובית הספר) והחברה. המבוגרים המשמעותיים (כמו מורים והורים) יכולים להיות מקור הגנה לילדים עם הפרעת קשב והמנוע שמניע את ההתפתחות החיובית שלהם, אם ידעו איך להכיל את הקושי ובו-זמנית לראות את הילד מעבר לקושי.
עבור אדם בעל הפרעת קשב, העיסוק בתחומים בהם הוא מוכשר יכול ליצור חוויות הצלחה ולהגן מפני היווצרות של דימוי עצמי נמוך ובעיות תפקוד משניות. על מנת לאפשר לילד בעל הפרעת קשב להשתמש בכוחותיו ולמזער את היסודות הפוגעים של ההפרעה, כל אחת מהמערכות העוטפות אותו צריכה להיות בעלת ידע, ולגלות הבנה, הכלה ותמיכה. עם זאת, הציבור אינו מיודע כראוי בנושא הפרעת קשב. אנשים רבים רואים בהפרעת קשב מצב פשוט של פעלתנות יתר או קושי של האדם להקשיב כשמדברים אליו, כשלמעשה זהו מצב מורכב מאוד המערב פגיעה ביכולת המיקוד, הארגון, המוטיבציה, הוויסות הרגשי, הזיכרון ותפקודים אחרים המעורבים במערכת הניהולית של המוח.
אנשים רבים עם הפרעת קשב עשויים לחוש לאורך חייהם תסכול ואי-מיצוי יכולותיהם בתחומים שבהם יכלו להגיע להישגים גבוהים. עם זאת, באמצעות טיפול הולם הפרוגנוזה של הפרעת קשב עשויה להיות טובה מאוד. קיים חשש שהתייחסות שגויה להפרעת קשב כמיתוס, הונאה או מצב שפיר יכולה לגרום לאנשים החווים סבל ממשי לא לחפש טיפול להפרעת הקשב שלהם. הסטיגמה המיוחסת למונח הפרעת קשב נוצרת על רקע חוסר המודעות או חוסר ההבנה של המידע הקיים ומגבירה את הסבל של אנשים עם הפרעת קשב. על כן ישנו צורך לידע את הציבור אודות התסמינים של הפרעת קשב, הגורמים לה והטיפולים שהוכחו כיעילים.
ישנן שלוש דרכים עיקריות דרכן אנשים מקבלים מידע – ניסיון אישי, סיקורים תקשורתיים וספרות מקצועית. על פי רוב הציבור הרחב משתמש בשתי הדרכים הראשונות. דבר זה מעלה את חשיבותה של התקשורת באספקת מידע לציבור. התקשורת צריכה לתאר את הפרעת הקשב באופן מציאותי ומדויק כפי שהיא מתוארת במדע – כהפרעה תקפה, אשר יכולה להוביל לפגיעה מגוונת ומשמעותית בסובלים ממנה ללא אשמתם וללא אשמת הוריהם או מוריהם.
תפקוד אקדמי
הפרעת קשב עלולה לגרום לקשיים בתפקוד האקדמי ולפגוע ביכולת הלמידה במסגרות החינוך הפורמליות. הקושי בתפקוד האקדמי יכול לבוא לידי ביטוי בחוסר יכולת לתפקד בהתאם לרמה השכלית האמיתית בלימודים, הן בבית הספר והן באוניברסיטה.
הפגיעה של הפרעת קשב בהישגים אקדמיים נפוצה גם בהיעדר לקות למידה. עם זאת, הפרעת קשב אינה מוגדרת כלקות למידה משום שהיא אינה מוגבלת רק לתחום האקדמי, ולא בהכרח תוביל לקשיים בלמידה. הבדל נוסף הוא שלהבדיל מלקות למידה, גם במקרה שבו הפרעת הקשב מובילה לפגיעה בתפקוד האקדמי, היא לא בהכרח משקפת קושי ברכישת מיומנויות למידה בסיסיות, אלא קושי ביכולת להשתמש בהן בפועל.
טווח ריכוז קצר וקשיים בארגון ובקרה פוגמים ביכולת של הלומד לפתח אסטרטגיות למידה ומקשים עליו לנצל את הזמן העומד לרשותו בצורה יעילה. בנוסף, יכולת הזיכרון החיונית ללמידה נשענת על תהליכים רבים כמו קידוד, ארגון ואחסון מידע חדש, שליפה של ידע קיים, או בכל שילוב ביניהם. משום שבמקרים רבים הפרעת קשב פוגעת בתהליכים אלו היא יכולה ליצור הנמכה גם ביכולת הזכירה. כמו כן, גם במצב שבו הלומד שולט בחומר הלימוד הפרעת הקשב יכולה למנוע ממנו להפגין את ידיעותיו ולפגוע בציונים שלו. לדוגמה, בעיות בתשומת לב לפרטים יכולות להוביל להבנה שגויה של השאלות ולטעויות נגררות. לעיתים, קשיי הוויסות אינם מאפשרים לילד ללמוד כהלכה, ואף עשויים לפגוע בהכשרתו לחיים שלמים בקהילה.
על פי רוב כישורי הלמידה המוקנים במסגרת בתי הספר מכוונים למאפיינים השכיחים של אוכלוסיית הלומדים. לכן לא תמיד יאפשרו ללומד בעל הפרעת הקשב, עם מאפיינים שונים מהמקובל, לנצל את יכולותיו תוך פיצוי על תחומי הקושי. בהתאם לכך, במקרים רבים לומדים עם הפרעת קשב יעדיפו ללמוד בדרך השונה מהמקובל במידה כלשהי. עם זאת לא קיימת דרך לימוד אחת המועדפת על כל הלומדים עם הפרעת קשב ועקב השונות הבין אישית המאפיינת אותה על כל אחד לגבש את סגנון הלמידה הייחודי לו. מכאן עולה הצורך של הלומד בעל הפרעת קשב ללמידה כפולה, עבור כל סוג של חומר לימוד או פעילות חדשים שעבורם כלי הלמידה המקובלים אינם מתאימים לו. להבדיל מחבריו לכיתה עליו לא רק לבצע את המטלות הנדרשות אלא גם למצוא בעצמו את הדרך שתאפשר לו להתמודד מולן. זוהי משימה מאתגרת עבור סטודנטים בוגרים בעלי ניסיון אקדמי ואף יותר מכך לתלמידי יסודי בתחילת דרכם. התאמה מסוג זה מצריכה תהליך מתמשך של ניסוי וטעייה, מודעות עצמית גבוהה, התמדה ונחישות.
ההתפתחות התקינה של יכולת השליטה העצמית לא מסתיימת בגילאי הגן וממשיכה להתגבש בגילאי הילדות וההתבגרות. על כן באופן כללי קשה לצפות מלומדים צעירים להתמודד עם אתגרים מסוג זה בכוחות עצמם. ללומדים עם הפרעת קשב יש קושי כפול משום שהיא מקושרת לפגיעה בתפקודים ניהוליים. כתוצאה מכך, במקרים רבים לומדים עם הפרעת קשב נדרשים ללמידה כפולה של חומר הלימוד וסגנון הלמידה שיאפשר להם להפנים אותו, באופן המצריך מהם להשתמש בכישורים שבאופן נורמטיבי אינם מגיעים לבשלות מלאה בגילאי בית הספר ונפגעים מתסמיני הליבה של הפרעת קשב. מכאן עולה הצורך בסיוע חיצוני, אשר יתחיל בכיתות היסוד ויספק תמיכה והכוונה מתאימים עם העלייה והגיוון בדרישות הלימודיות במעבר למוסדות הלימוד העל יסודיים והעל תיכוניים. הוראה מתקנת יכולה לספק מגוון רחב של דרכי למידה חלופיות. עם זאת, לא לכל מצב יהיה ניתן למצוא אסטרטגיית התמודדות שתאפשר פיצוי מלא על הקשיים הרלוונטיים. מכאן עולה הצורך במערך טיפולי רב תחומי עבור הפרעת קשב (למידע נוסף ראו – טיפול בהפרעת קשב).
כאמור, אנשים עם הפרעת קשב נמצאים בסיכון לפתח בעיות משניות בעלות אופי רגשי בעקבות התמודדות חוזרת עם חוויות של כישלון ותסכול לצד חוסר ההבנה של הסביבה למקור הקשיים. היבט זה משמעותי במיוחד בהקשר האקדמי משום שליחסי גומלין בין רגש וקוגניציה (כמו הקשר שבין רגשות וזיכרון), יכולות להיות השפעות על יכולת הלמידה. כתוצאה מכך הקשיים הרגשיים המשניים יכולים להוביל לקשיי למידה שאינם נובעים באופן ישיר מתסמיני הליבה של הפרעת הקשב ומתווספים על הפגיעה האפשרית שלהם בתחום זה, למשל: חרדת בחינות וחוסר אונים נרכש. בשלב זה נפתח הפתח למעגל שלילי המזין את עצמו, כך שככל שהתפקוד האקדמי הולך ומתדרדר כך מחמירים הקשיים הרגשיים המשפיעים עליו וחוזר חלילה. בנוסף, כאשר הלומד או דמויות הסמכות הקרובות אליו מקבלים את הרושם השגוי שאינו יכול לעמוד בדרישות האקדמיות המצופות מבני גילו, עלול להתעורר מצב של נבואה המגשימה את עצמה.
עולם העבודה
אצל מבוגרים, הפרעת קשב עלולה לפגוע בתפקוד של האדם בתחום התעסוקה. ההנמכה בתפקודים ניהוליים המאפיינת את הפרעת הקשב עלולה לגרום לפגיעה משמעותית בתפקוד של האדם הבוגר בעולם העבודה. בנוסף, הקשיים הרגשיים והאקדמיים אשר נלווים פעמים רבות להפרעת קשב עלולים להסתיר את היכולות המקצועיות הפוטנציאליות של האדם במהלך תהליך המיון, אשר מורכב לרוב מראיון עבודה או מבחן. מצב זה עלול למנוע את הקבלה לעבודה מסוימת, או להוביל לשיבוץ בתפקיד שאינו הולם את כישוריהם. בהתאם לכך, מבוגרים עם הפרעת קשב מדווחים על קושי למצוא עבודה. בנוסף, מסלול הקידום הסטנדרטי אשר נהוג בעולם העבודה מהווה פעמים רבות מכשול עבור אנשים עם הפרעת קשב. זאת משום שאופיין של העבודות הראשוניות עלול להנמיך את פריון העבודה שלהם. בהתאם לכך, אנשים עם הפרעת קשב מדווחים על ביצוע נמוך מרמת היכולת האמיתית בעבודה.
עם זאת, הביטוי של תסמיני הפרעת קשב יכול להשתנות מאוד בהתאם להקשר התעסוקתי.סביבה המותאמת למאפיינים האישיים של העובד, יכולה לסייע רבות להעלאת רמת התפקוד. זאת בעוד שסביבה שאינה מתאימה, עלולה לפגוע בצורה משמעותית בתפקוד של אותו אדם.
לאור הקשיים להשתלב בעולם העבודה הקיים, אפשרות תעסוקתית נוספת עבור אנשים עם הפרעת קשב, היא להשתחרר מהתלות במעביד על ידי פנייה ליזמות עסקית. היזמות יכולה להיות אפיק תעסוקתי אטרקטיבי עבור מבוגרים עם הפרעת קשב. זאת משום שלהפרעת קשב יש השפעה חיובית על מאפיינים יזמיים כגון: צורך בהישגיות, עצמאות ואוטונומיה, נטייה ליצירתיות, ונטייה מתונה של נטילת סיכונים ומשום שאדם עצמאי יכול לעצב את סביבת העבודה שלו על פי בחירתו האישית. עם זאת, הקשר בין יזמות להפרעת קשב הוא בעייתי ומורכב. באופן כללי ניכר שהתרומה החיובית של התסמינים של הפרעת קשב באה לידי ביטוי בעיקר בשלבים הראשוניים של היוזמה העסקית, אך בהמשך הדרך היא הולכת ופוחתת בדפוס המאופיין במתחים דואליים בין ההשפעות החיוביות לשליליות שלה. זאת משום שפעולות עסקיות רבות לא מצריכות חדשנות ויצירתיות, אלא תחזוקה יום יומית יעילה ואמינה. בהתחשב בכל אלו ולאור העובדה שליזמות יש תרומה משמעותית וחשובה להתפתחות הכלכלה, מומלץ לשלב תוכניות הכשרה לעולם היזמות כבר במסגרת בית הספר התיכון. בנוסף, כדי להעלות את היעילות והתרומה הפוטנציאלית של תוכניות אלו, חשוב להתאים את דרכי ההוראה שלהן עבור מאפייני הלמידה של תלמידים עם הפרעת קשב.
טיפול
המענה היעיל להפרעת קשב הוא בעל אופי רב-מערכתי והוא כולל התייחסות להיבטים הביולוגיים, הפסיכולוגיים והחברתיים של האדם. משום שלא כל אדם עם הפרעת קשב זקוק לכל הטיפולים הקיימים בשטח, יש להתאים את המערך הטיפולי בהתאם לצורך ולבנות תוכנית אישית המבוססת על הביטויים של ההפרעה הבסיסית, התחלואה הנילווית אליה וההעדפות של האדם (והמשפחה במקרה של ילדים). רמת המקצועיות של אנשי המקצוע המעורבים בטיפול היא קריטית להצלחתו. על כן חשוב להקפיד על בחירה של מורים, מטפלים, רופאים או מאמנים הבקיאים בהפרעת קשב על כל היבטיה. בנוסף, כל סוגי ההתערבות והעזרה שהאדם מקבל צריכים להיעשות באווירה חיובית ומתוך תמיכה בערך העצמי.
מידע אודות ההפרעה יכול לשפר את מערך הטיפול גם בכך שהוא מייעל את התקשורת ותורם לשיתוף הפעולה מול אנשי המקצוע השונים. לכן יש לספק הסבר לאדם עצמו ולאנשים הקרובים לו (בני משפחה המתגוררים איתו), אודות התסמינים והליקויים של הפרעת קשב, השכיחות שלה, התחלואה הנלוות, התורשתיות, המנגנונים המוחיים המעורבים ואפשרויות הטיפול השונות כמו התאמה סביבתית ושימוש בטכנולוגיה מסייעת.
להפרעת קשב יש אופי כרוני והיא אינה דועכת בגיל מסוים. עם זאת, גם במקרים בהם לא ניתן להביא את היכולות החלשות לרמה הנורמטיבית, צמצום הפער יכול להוביל לשיפור משמעותי בתפקוד ובאיכות החיים של האדם. ישנן מספר דרכים בהן ניתן להוביל לשיפור ביכולות החלשות של אנשים עם הפרעת קשב, לדוגמה: נוירופידבק, אימון מוחי וביופידבק. הנמכה בתפקודים ניהוליים היא מאפיין מרכזי של הפרעת קשב. אימון אישי יכול לתת מענה לקשיים שונים המאפיינים הפרעת קשב, כמו: תפקודים ניהוליים, ניהול זמן, ארגון משימות, וויסות עצמי והתמודדות עם מצבי לחץ. בנוסף, ניתן לפתח סגנון עבודה יעיל יותר על ידי הוראה מתקנת, הקניית מיומנויות למידה ופיתוח מטא-קוגניציה לצורך גיבוש אסטרטגיות למידה.
עבור אדם בעל הפרעת קשב, העיסוק בתחומים בהם הוא מוכשר יכול ליצור חוויות הצלחה ולהגן מפני היווצרות של דימוי עצמי נמוך ובעיות תפקוד משניות. לכן בנוסף למענה על הקשיים יש לפתח את היכולות והתחומים החזקים. למשל, כושר יצירתיות גבוה הוא נקודת חוזק של אנשים עם הפרעת קשב. לכן הבנה טובה יותר של היכולת והפוטנציאל היצירתיים של אנשים עם הפרעת קשב מאפשרת לזהות מסלולי קריירה המתאימים במיוחד עבור נקודות החוזק והחולשה של הפרעת קשב.
כאשר ניתן מענה טיפולי בגיל צעיר ניתן להתמקד בקשיים הישירים של הפרעת הקשב ולמנוע ככל הניתן את היווצרותם של קשיים רגשיים משניים בהמשך. אם הטיפול החל בשלב מאוחר יותר בחיי האדם יש להתייחס בטיפול הרגשי גם למשקעים שסביר הוא נושא איתו מהעבר, זאת לצד הקניית כלים מעשיים להתמודדות עם הבעיות מולן הוא מתמודד בתקופה בה החל הטיפול. ניתן לתת מענה להיבט זה בדרכים שונות, כגון: פסיכותרפיה אישית או משפחתית, טיפול במשחק, טיפול קוגניטיבי או טיפול התנהגותי קוגניטיבי.
ווגינג
הריקוד זכה לחשיפה במיינסטרים כשהוצג בווידאו קליפ של השיר "Vogue" של מדונה, וכשהוצג בסרט התיעודי משנת 1990, פריז בוערת.
ישנם כיום שלושה סגנונות ריקוד שונים של הווגינג:
אוסקר אורבך
ראשית חיים וחינוך
אורבך נולד במנהטן, ניו יורק. הוא היה הילד הבכור של המהגרים היהודים אירופאים, מקס וג'ני אורבך. הוא למד באקדמיית סטטן איילנד אך מעולם לא סיים את הלימודים בתיכון או בקולג'. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, לאחר שהתקבל לשם על בסיס בחינות, הוא עזב את האוניברסיטה ללא תואר, כדי להתחיל ללמוד במכללה הרפואית של ניו יורק, הוא קיבל את תואר ה-MD שלו ב-1929. לאחר מכן הוא למד פתולוגיה בווינה, שם גם הכיר את אשתו.
קריירה
אורבך עבד בבית החולים Sea View של סטטן איילנד ובבית החולים Halloran. החל משנת 1952 עבד במינהל הוותיקים, במותו החזיק בתואר חוקר רפואי בכיר. הוא לימד רפואה בקולג' לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק במשך 12 שנים ובבית הספר לרפואה בניו ג'רזי במשך כ-30 שנה.
אורבך חקר את הקשר בין עישון לסרטן. מחקריו צוטטו בדו"ח המנתח הכללי על עישון משנת 1964.
אורבך נפטר במרכז הרפואי סנט ברנבאס בליווינגסטון, ניו ג'רזי, ב-15 בינואר 1997, בגיל 92.
פדט דרום אפריקני
פדט דרום אפריקני (שם מדעי: Pedetes capensis) הוא מין של מכרסם אפריקני דמוי ארנבת החי בסוונות לאורך דרום אפריקה.
מאפיינים
הפדט הוא יצור קטן השייך למשפחת הפדטיים שבסדרת המכרסמים. אלו הם יצורים בעלי רגליים ארוכות, אזניים גדולות וזנב עבה ודמוי קנגורו, העוזר להם לקפץ ברחבי הסוואנות. הם מגיעים לאורך 35-45 ס"מ ולמשקל של עד 3 ק"ג. רגליו הענקיות עוזרות לו לדלג מעל 2 מטר בדילוג אחד. הם בעלי עיניים ואוזניים גדולות וכפות האצבעות נראות כמו טפרים מעט. צבע הפרווה חום.
חיים בגפם ברחבי ערבות דרום אפריקה, יוצאים בלילות ומחפשים צמחים קטנים וחרקים למאכל. הם חיים במחילות אותם הם חופרים בעזרת כפותיהם. במאורות אלה יכולים להימצא גם חתולים שחורי רגל או סוריקטות.
המאה ה-14
המאה ה-14 היא התקופה שהחלה בשנת 1301 והסתיימה בשנת 1400 (בין התאריכים 1 בינואר 1301 ל-31 בדצמבר 1400).
פדט דרום אפריקני
מאפיינים
נטרפים על ידי אריות, נמרים, תנים, ברדלסים, צבועים, נמיות גדולות, נחשים ועופות דורסים וגם על ידי חתולים וכלבים. הם גם ניצודים על ידי הילידים או על ידי ציידים לבנים.
המאה ה-14
במחצית המאה הכתה באירופה ואסיה מגפת המוות השחור, וקטלה, לפי הערכות שונות, כ-35 מיליון בני אדם בסין לבדה, ובין 20 ל-25 מיליון בני אדם באירופה.
באסיה ירדו מגדולתן ארבע המעצמות שירשו את האימפריה המונגולית, בעקבות שורת משברים. שושלת יואן בסין נפלה, אורדת הזהב במזרח אירופה התפוררה ואיבדה מכוחה, החאנות של צ'אגאטאי במרכז אסיה פוצלה, והמדינה האילח'אנית באיראן התפצלה לנסיכויות יריבות וחדלה מלהתקיים.
באירופה זוהי תקופת ימי הביניים הגותיים. במהלכה פרצה מלחמת מאה השנים בין אנגליה וצרפת, בכנסייה הקתולית צמחו מאבקים וסכסוכים, ובאיטליה הופיע ראשית הרנסאנס. במקביל, עלתה קרנה של האימפריה העות'מאנית, תוך איום גובר והולך על אירופה הנוצרית.
רפובליקת דהומיי
דהומיי, באופן רשמי הרפובליקה של דהומי (בצרפתית: République du Dahomey) הוקמה ב-4 בדצמבר 1958 כמושבה עם שלטון עצמי בתוך הקהילה הצרפתית. לפני שהמושבה קיבלה אוטונומיה היא נקראה דהומיי הצרפתית, והייתה חלק מהאיחוד הצרפתי. ב-1 באוגוסט 1960 היא קיבלה עצמאות מלאה מצרפת.
בשנת 1975 שונה שם המדינה לבנין על שם מפרץ בנין (אשר נקרא על שם האימפריה של בנין אשר שלטה באזור העיר בנין, ניגריה של ימינו), שכן "בנין" נחשב לנייטרלי מבחינה פוליטית לכל העדות. הקבוצות במדינה, ואילו "דהומיי" הזכיר את ממלכת דהומיי אשר נשלטה על ידי שבט הפון.
היסטוריה
עם עצמאותה הפך מאגה לנשיאה הראשון של דהומיי. משבר פוליטי בשנת 1958, לפני עצמאות המדינה, הוביל לכך שהתנועה הדמוקרטית של דהומיי בראשות מאגה הצטרפה לממשלה קואליציונית, כאשר משבר שלאחר מכן הביא לכך שמאגה הפך לראש הממשלה באפריל 1959. אולם פשרה זו לא הצליחה לפתור את בעיותיה של דהומיי, ומרד פרץ באוקטובר 1963, שהגיע לשיאו בהפיכה, והחלפתו של מאגה לנשיאה באפיתיה. גם מהלך זה לא הצליח להביא ליציבות, ואפיתיה הודח בהפיכה נוספת, בדצמבר 1965.
בעקבות ההפיכה ב-1965 הפך קולונל כריסטוף סוגלו לנשיא. הוא היה ותיק מהצבא הצרפתי, ראה את עצמו כשארל דה גול של דהומיי, ואסר על כל פעילות פוליטית במטרה המוצהרת לייצב את המדינה. השלטון האזרחי הוחזר למעשה בשנת 1968, אך המהומה של השנים הקודמות גרמה לכך שהצבא נותר שחקן מרכזי בפוליטיקה של דהומיי, כאשר נשיאים אזרחיים נזקקו לתומכיהם הצבאיים. באוקטובר 1972, הפיכה (החמישית בתולדות המדינה) בראשותו של מתייה קריקו הדיחה ממשלה אזרחית (שבראשה עמד טריומווירט המורכב מאחומדגבה, אפיתיה ומאגה). קריקו המשיך להצהיר על תמיכתו במרקסיזם-לניניזם, והכריז על סיומה של הרפובליקה של דהומיי והקמתה של הרפובליקה העממית של בנין ב-30 בנובמבר 1975.
בסרט
דהומיי נבחרה לכמה ממיקומי הצילומים בסרט הקומיקאים, עם צוות כוכבים שכלל את ריצ'רד ברטון, אליזבת טיילור, ליליאן גיש, ג'יימס ארל ג'ונס, רוסקו לי בראון, אלק גינס, ריימונד סנט ז'אק, גלוריה פוסטר, זאקס מוקאה, פול פורד, ג'ורג' סטנפורד בראון, פיטר יוסטינוב, דוטה סק וסיסלי טייסון. הסרט הוא סיפור רומן ניאוף שהונח על רקע האיטי בתקופת הדיקטטורה הסוערת של פרנסואה דובליה, (המכונה "פאפא דוק"). דהומיי דומה להאיטי במובנים רבים, מבחינה גאוגרפית ותרבותית, והיה בטוח יותר לצלם שם מאשר בהאיטי.
מסלול לווייני נמוך
מסלול לווייני נמוך (באנגלית: LEO - Low Earth Orbit) הוא מסלול סביב כדור הארץ בגובה של עד 2,000 קילומטר. למעט הטיסות לירח בתוכנית אפולו וטיסות תת-מסלוליות (שתי טיסות של תוכנית מרקורי, טיסות X-15 וטיסות ספייס שיפ 1), כל הטיסות המאוישות לחלל היו למסלול נמוך. שיא הגובה לטיסה מאוישת במסלול נמוך הושג על ידי משימת ג'מיני 11 שהגיעה לגובה של 1,374.1 קילומטר.
שימוש אנושי
בעוד שרוב הלוויינים המלאכותיים נמצאים במסלול נמוך בו הם נעים ב-27,400 קילומטר לשעה (8 קילומטר לשנייה) וכך סובבים סיבוב מלא סביב כדור הארץ כל 90 דקות, לווייני תקשורת דורשים לרוב מסלול גאוסטציונרי. לעיתים משתמשים במסלול נמוך ללווייני תקשורת כיוון ששיגור לוויין במסלול נמוך דורש פחות אנרגיה מלוויין במסלול גבוה יותר, אך כדי לספק שירות בלתי-פוסק כאשר הלוויינים במסלול נמוך יש צורך ב"רשת" של לוויינים כדי שבכל רגע נתון יהיה לוויין מסוים מעל הנקודה בה צריכים את שירותיו.
טוני אלמיידה
אנטוני "טוני" אלמיידה (באנגלית: Anthony "Tony" Almeida) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי קרלוס ברנארד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית 24. טוני היה אחד האנשים שהסוכן ג'ק באואר יכול היה לבטוח בהם עד מותו של טוני בעונה החמישית. טוני נרצח כביכול בפרק השלושה עשר בעונה החמישית, אך הדמות חוזרת לחיים בעונה השביעית.
אישיות
טוני אלמיידה נולד כביכול בשיקגו, אילינוי ב-1973. יש לו תואר ראשון במדעי המחשב ובהנדסה מאוניברסיטת סן דייגו ותואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת סטנפורד. הוא שירת במרינס ושוחרר בדרגת סגן.
הופעות
בעונה הראשונה, טוני הוא הסגן השני של מנהל CTU, ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד). טוני מאוהב בנינה מאיירס (שרה קלארק), שניהלה בעבר רומן עם ג'ק, מה שגרם מתיחות בין טוני לג'ק. הדבר מתבטא בזה שטוני מסגיר את ג'ק כאשר הוא מנסה לברוח. אך טוני גם הציל את אשתו של ג'ק, טרי באואר (לסלי הופ) מהדרייזנים, והוא סירב להסגיר מאוחר יותר את ג'ק לג'ורג' מייסון (קסנדר ברקליי) ולאלברטה גרין. בסוף העונה, הוא מגלה כמו כולם שנינה, האישה שאהב, שיטתה בכולם והרגה את טרי.
בעונה השנייה, טוני הופך להיות הסגן הראשון למנהל CTU, ג'ורג' מייסון. והוא נוכח כאשר ג'ק חוזר ל-CTU כדי לעזור להם להתמודד מול הטרוריסטים. במהלך העונה, ג'ורג' נפטר וטוני מחליפו בתור מנהל CTU, אך מאוחר יותר הוא מוחלף על ידי ראיין שאפל. במהלך היום, הוא ומישל דסלר (רייקו איילסוורת') החליטו לצאת ביחד, ובהמשך הסדרה הם נישאו.
בעונה הרביעית, טוני נפרד ממישל בגלל הרגלי השתייה שלו ומרירתו כלפיה. הוא הציל את ג'ק ואודרי ריינס (קים רייבר) כאשר ג'ק ביקש ממנו לסייע לו בהגנה על מבנה. במהלך היום, ג'ק הצליח להחזיר את טוני ל-CTU באופן זמני חרף התנגדותו לכך בהתחלה. החזרה ל-CTU יצרה מפגש מחודש עם אשתו לשעבר, מישל, וחברה לחיים, ביל ביוקנאן (ג'יימס מוריסון). שלושתם התקוטטו אחד עם השני בעקבות ענייניהם האישים. בסוף היום, מישל וטוני חזרו להיות ביחד אחרי שטוני נחטף על ידי הטרוריסטית מנדי (מיה קירשנר). בנוסף, טוני עזר לג'ק לזייף את מותו כדי להינצל מרדיפת הסינים.
בעונה החמישית, טוני ומישל כבר לא עובדים עבור CTU. כאשר שניהם שומעים שהנשיא לשעבר, דייוויד פאלמר (דינס הייברסט) נרצח, ומישל מחליטה ללכת ל-CTU במטרה לעזור להם. טוני מאוד התנגד. כאשר מישל יצאה מביתם, הופעלה פצצה שהרגה אותה ופצעה את טוני. במהלך היום, אחרי שטוני מחלים במקצת, נודע לו על מות מישל והוא מגיב באופן קשה. מאוחר יותר, כאשר CTU תפסו את כריסטופר הנדרסון, מי שהיה בין האנשים שהיו אחראים למות הנשיא פאלמר ומישל, טוני מנסה להרוג אותו, אך הנדרסון מצליח לגבור עליו ולהורגו.
בעונה השביעית, ג'ק גילה שהוא לא מת, אלא שהוא עוזר לקלואי או'בריאן (מרי לין רייסקוב) ולביל ביוקאנן כדי לחשוף מזימה של אנשי ממשלה של הנשיאה אליסון טיילור (שרי ג'ונס). במהלך העונה, טוני בוגד ב-FBI, וזאת רק כדי להתנקם באיש שהיה אחראי לרצח אשתו.
הופעותיו בסדרה 24
טוני אלמיידה הוא הדמות שהופיעה הכי הרבה בסדרה, אחרי ג'ק באואר. הוא הופיע ב-115 פרקים. בעונות הראשונה והרביעית הוא היה בתפקיד אורח. בעונות השנייה, השלישית, החמישית והשביעית הוא היה בתפקיד ראשי.
הופעותיו בסדרת הספין אוף 24 מורשת
בתחילת 2017 עלתה לשידור סדרת הספין אוף של 24, 24-מורשת. דמותו של טוני אלמיידה חזרה בתור סייען חיצוני לCTU. טוני נדרש לחקור אדם המחזיק מידע חשוב על סדרת פיגועים העתידה להתרחש בניו יורק.
פין ויטרוק
פיטר "פין" ויטרוק ג'וניור (באנגלית: Peter "Finn" Wittrock Jr.; נולד ב-28 באוקטובר 1984) הוא שחק קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, אשר היה מועמד לשני פרסי אמי לשחקן משנה עבור תפקידו בסדרות הטלוויזיה "אימה אמריקאית: פריק שואו" ו"הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי".
ביוגרפיה
ויטרוק נולד בלנוקס, מסצ'וסטס, בנם של קייט קלייר קרוואלי פרופסורית לריפוי בעיסוק ולשחקן פיטר ויטרוק. יש לו אח צעיר בשם דילן. בשנת 2008 סיים את לימודיו בבית הספר לאומניות ג'וליארד.
קריירה
בשנת 2003 החל ויטרוק את דרכו בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "פשע מן העבר" ו"ER". בשנת 2009 שיחק באופרת הסבון "כל ילדיי" בתור דיימון מילר. ב-2012 גילם את דמותו של הפי לומן בהפקת ברודוויי של "מותו של סוכן" לצידו של פיליפ סימור הופמן, לאחר מכן קיבל תפקיד קטן בסרט האפוס "המבול".
בשנת 2014 לוהק לתפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "הלב הרגיל" של הבמאי ראיין מרפי, פריצתו הגדולה לתודעה הייתה באותה שנה כאשר צירף אותו מרפי לקאסט הקבוע בעונה הרביעית של הסדרה "אימה אמריקאית", שם גילם את תפקידו של דנדי מוט, גבר עשיר ומפונק עם בעיות נפשיות, תפקיד עליו זכה לשבחים בקרב מבקרי הטלוויזיה ומעריצי הסדרה והועמד בשנת 2015 לפרס אמי בקטגוריית "שחקן המשנה המצטיין במיני סדרה".
ויטרוק לוהק גם לתפקיד הראשי בעונה החמישית של הסדרה "אימה אמריקאית : המלון" לצדה של ליידי גאגא שם גילם את דמותו של דוגמן העל על בשם טריסטיאן דאפי ובנוסף גילם גם דמותו של השחקן רודולף ולנטינו באותה עונה.
בשנת 2018 הופיע בתפקיד ג'פרי טראייל בסדרה "הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי".
ביולי 2021, פורסם שויטרוק לוהק לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הנערה הכי בת-מזל בעולם.
חיים אישיים
ב-18 באוקטובר 2014 נשא לאישה את בת זוגו, הרקדנית שרה רוברטס, אותה הכיר במהלך לימודיו בבית הספר ג'וליארד. במרץ 2019, נולד לבני הזוג ילד, ג'וד.
אדוארד הידלגו
קורות חייו
אדוארד הידלגו נולד כאדוארדו אידלגו (Eduardo Hidalgo) במקסיקו סיטי לאגון ודומיטה קונהרדט אידלגו. בגיל שש הוא היגר עם משפחתו לניו יורק, התאזרח והסב את שמו לשם אנגלי, אדוארד, והגיית שם משפחתו הפכה ל"הידלגו". ב-1933 הוא סיים את לימודיו בקולג' הולי קרוס שבאינדיאנה וב-1936 קיבל תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.
קריירה משפטית
לאחר מכן ועד 1966 הוא שימש כעוזר מיוחד למזכיר הצי פול ניצה, ולאחר מכן חידש את עיסוקו המשפטי במשרד עורכי הדין "קהיל, גורדון וריינדל", שם הוא היה עד 1972 האחראי על שלוחותיהם באירופה. לאחר מכן הוא עזב את המשרד ושב לשירות הממשלתי כעוזר מיוחד ליחסים כלכליים של ראש סוכנות ההסברה של ארצות הברית. בשנה שלאחר מכן הוא היה ליועץ הראשי והנספח של הסוכנות בקונגרס.
מזכיר הצי
ב-25 באפריל 1977 החל הידלגו לכהן כסגן מזכיר הצי לכוח אדם, מילואים ולוגיסטיקה. ב-13 בספטמבר 1979 הכריז הנשיא ג'ימי קרטר על מינויו של הידלגו כמזכיר הצי של ארצות הברית במקומו של ו. גרהאם קלייטור הבן. אחד מהסוגיות שקיבלו עדיפות בסדר יומו כמזכיר הצי היה גיוסם של היספנים לצי, במיוחד כקצינים. ב-1980 ייסד הידלגו את "פרס תת-אדמירל ג'יימס בונד סטוקדייל למנהיגות השראתית", פרס של הצי על שמו של ג'יימס סטוקדייל, מעוטר מדליית הכבוד שגילה מנהיגות לדוגמה בעת שהיה שבוי בצפון וייטנאם במשך כמעט שמונה שנים. הפרס הוענק לראשונה ב-1981.
שנותיו האחרונות
לאחר סיום כהונתו כמזכיר הצי היה הידלגו ליועץ בתאגיד ג'נרל דיינמיקס, שהיה ספק של מחלקת ההגנה שאיתו ניהל הידלגו משא ומתן על חוזה בשווי של 643 מיליון דולר כאשר הוא היה מזכיר הצי. על שירותיו עבור התאגיד שולם לו סכום של 66,000 דולר, שלטענתו היו קשורים למיזם ה-F-16 פייטינג פלקון של חיל האוויר.
אדוארד הידלגו היה נשוי שלוש פעמים, כשמשתי נשותיו הראשונות הוא התגרש. הוא היה אביהם של ארבעה ילדים. הוא נפטר ב-21 בינואר 1995 בפיירפקס, וירג'יניה מדום לב. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
נעמי שמואל
נעמי שמואל (נולדה ב-30 ביוני 1962) היא סופרת, מאיירת, אנתרופולוגית ומנחת הורים ישראלית. ספריה עוסקים בעיקר בסוגיות של זהות ושייכות, ורב-תרבותיות דרך המפגש עם יוצאי אתיופיה בארץ.
ביוגרפיה
נולדה באנגליה לסופרת והמשוררת קרן גרשון, ניצולת שואה מגרמניה, ולאב אנגלי, מורה לאמנות. בשנת 1968 עלתה המשפחה לישראל והתגוררה בירושלים. בשנת 1973 שבה המשפחה לאנגליה. נעמי סיימה תואר ראשון באנתרופולוגיה באוניברסיטת לונדון, ובשנת 1983 שבה לבדה לישראל.
עם שובה לישראל עבדה במסגרת הסוכנות היהודית במרכזי קליטה בדרום הארץ, וכן בפרויקטים שונים עם עולים מאתיופיה. בשנת 1986 נישאה לאברן עמנואל שמואל, עולה חדש מאתיופיה, שעלה לישראל לבדו במסע הקשה דרך סודאן ברגל עוד לפני מבצע משה. לפני שנישאו נעמי נסעה לבקר באתיופיה.
בין השנים 2002–2005 למדה במכון אדלר והוסמכה בתחום הנחיית הורים. בשנת 2010 היא סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני בפולקלור יהודי באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקרה עסק במסורות החינוך של יהודי אתיופיה. היא בעלת תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלה עסקה במשפחה ומסורת במעבר בין תרבותי, מאתיופיה לישראל. ממצאי הדוקטורט מתוארים בספר 'דורות של תקווה' (פרדס 2020).
כסופרת נעמי ביקרה במאות בתי ספר ברחבי הארץ במסגרת פרויקט "סופר אורח" של משרד החינוך ופרויקט "סל תרבות" של החברה למתנ"סים. נעמי מרצה ומדריכה בתחום הורות במעבר בין תרבותי, לימדה במוסדות אקדמיים שונים כגון מכללת דוד ילין, מכללת לוינסקי לחינוך, מכללת ספיר, האקדמית קריית אונו והאוניברסיטה העברית. בין השנים 1987–2016 עבדה במנהל הסטודנטים, משרד העלייה והקליטה. היא שותפה פעילה במסגרת "נבט", חממה למחקר והכשרה 'מודעי הקשר' בתחום ילדים בסיכון, בבית הספר לעבודה סוציאלית ורווחה חברתית, באוניברסיטה העברית. נעמי מעבירה הרצאות, סדנאות, ימי עיון, והשתלמויות לאנשי מקצוע הטיפוליים והחינוכיים (עובדים סוציאליים, מורות, פסיכולוגים, ועוד) לעבודה מיטיבה בסביבה אנושית מגוונת.
כתיבתה
הספרים הראשונים של נעמי נכתבו עבור ילדיה בעקבות תגובת הסביבה לצבע עורם. כשגילתה שאלה הספרים הראשונים בעברית בהם גיבורים חומי-עור, המשיכה לכתוב ספרים רבים המשקפים את חוויות העולים, את חיי הקהילה באתיופיה, ואת מהות המפגש הבין תרבותי.
בעיר חולון הוקם גן "אבא חום" במסגרת פרויקט גני סיפור, בהתבסס על ספרה "אבא חום". ההצגה "ילדת הקשת בענן" הופקה בעקבות ספרה בשם זה על ידי תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן.
ב-2008 יצא ספרה "רסיסים" (הוצאת יד ושם) המספר את קורות אמה, הסופרת והמשוררת קרן גרשון, שהגיעה לאנגליה ב-1938 בקינדר-טרנספורט. ספר זה תורגם לאנגלית.
נעמי כתבה שלושה ספרים למבוגרים: באנגלית The Moon Is Bread (הוצאת גפן) המגולל את סיפור בעלה עמנואל, ילדותו באתיופיה ועלייתו לארץ דרך סודאן, הספר "בטן מלאה דמעות" (פרדס 2015) המבוסס על מקרה אמיתי של רצח במשפחה. ספר זה זכה בפרס אקו"ם לשנת תשע"ג. 'דורות של תקווה' (פרדס 2020) על הקשר הבין דורי בקרב יוצאי אתיופיה בישראל.
קישורים חיצוניים
https://www.naomis-books.com/
חולדת קנים ענקית
חולדת קנים ענקית (שם מדעי: Thryonomys swinderianus) היא מין של דמוי קביה גדול החי ברחבי אפריקה. זהו מכרסם גדול ואיטי והוא שייך למשפחת חולדות קנים לצד המין חולדת קנים קטנה. מכרסמים אלה אינם קשורים לחולדות אמיתיות.
הם חיים בקבוצות קטנות שבראשם זכר בכיר והם חיים בין העשבים או מתחת לאדמה ויוצאים בלילות לאכול עשבים. במקרה שהם מפוחדים הם ירוצו למקווה מים וישחו עד שתחלוף הסכנה.
חולדות אלה קיבלו את שמם עקב מנהגם לאכול קני סוכר שמגודלים במטעים וכתוצאה מכך לגרום לנזקים כלכליים. כמו כן הם התרגלו לפשוט על מטעים של תירס, מניהוט מצוי ועל שדות חיטה. כתוצאה החקלאים צדו את החולדות האלה, להגנה אך גם לשם בשרם שנחשב למשובח מאוד. למרות הציד והגידול בשבי כחיית מחמד, החולדות הללו אינם בסכנה בטבע.
כלכלת גאורגיה
כלכלת גאורגיה, היסטורית, הייתה מבוססת על חקלאות ותיירות. עמים ותרבויות עתיקות רבות עברו דרך גאורגיה ולעיתים העשירו אותה ולעיתים השמידו את כלכלת המדינה. עד 1833 היה ההילך החוקי בגאורגיה אבזי. במאה ה-20, הכלכלה הגאורגית הייתה נתונה למשטר התכנון הסוציאלי הסובייטי. החל משנת 1991, גאורגיה עמדה בפני שינויים רבים, כאשר השיטה הכלכלית הפכה לקפיטליסטית, כלכלת שוק חופשי. כיום הייבוא עולה על הייצוא, והתמ"ג הצטמצם במעט. היה גידול משמעותי בהשקעות ממשלתיות. על פי הבנק העולמי, גאורגיה נחשבת כמדינה מספר אחת ברפורמות בעולם, כאשר תוך שנה אחת, קפצה ממקום 112 למקום 37 במונחי "מדד קלות עשיית העסקים" (כאשר רוב המדינות השכנות נמצאות בסביבות מקום 100 במדד הבנק העולמי).
היסטוריה
הכלכלה הגאורגית, באופן מסורתי, סבבה סביב תיירות הים השחור, עיבוד הדרים, תה וענבים; כריית מנגן ונחושת; וסקטור קטן של תוצרת תעשייתית בייצור יין, מתכות, מכונות, כימיקלים וטקסטיל. המדינה מייבאת את רוב צורכי האנרגיה, כולל גז טבעי, ומוצרי נפט. מקור אנרגיה פנימי גדול למדי הוא אנרגיית מים.
לאחר נזק חמור שנגרם לכלכלה במהלך הסכסוכים האזרחיים, התמ"ג צומח והאינפלציה פוחתת החל משנת 1995, בעזרת קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. הכלכלה הגאורגית ממשיכה לחוות בעיות תקציב גדולות במהלך רפורמת ירידת המיסים. צמיחת כלכלת המדינה נפגעה ברובה מהשחיתות השלטונית שנפוצה במדינה בתקופת שלטונו של אדוארד שוורדנדזה. לאחר החלפתו ב-2003, החלה הדגשה של שקיפות, שהוכרה בהמשך באופן בינלאומי, וכובדה באופן נרחב על ידי ארגונים שהתחייבו למדיניות הדגשת המלחמה בשחיתות. ב-2003 מוקמה גאורגיה במקום ה-124 במדד השחיתות העולמי, והיא השתפרה מאוד ועלתה ב-2011 למקום ה-64 (דירוג 1 מבטא שקיפות מלאה; ישראל מדורגת ב-2011 במקום 36).
כלכלת גאורגיה לאחר עצמאותה
שיקום כלכלת גאורגיה הופרעה על ידי הסכסוכים עם הבדלנים באבחזיה ודרום אוסטיה, תשתית כלכלית רעועה, התנגדות לרפורמה על ידי פלגים מושחתים וריאקציונריים, והמשבר הכלכלי ברוסיה ובאסיה. תחת שלטונו של הנשיא שוורדנדזה, הממשלה הצליחה, בכל זאת, להוביל את הכלכלה להישגים מרשימים: ריסון האינפלציה, השגת רוב יעדי קרן המטבע הבינלאומית שהופיעו בסקירה של 1998, וטיפול במערכת האשראי במדינה. כן הושגו יצירת מטבע לאומי יציב - לארי גאורגי, יצירת שוק פיננסי חופשי, הכנה לשלב השני להצטרפות לארגון הסחר העולמי (השלב הראשון כבר בוצע), חתימת הסכם המאפשר את פיתוחו של קו צינורות להובלת נפט מאזור הים הכספי לרוחב גאורגיה עד לים השחור, צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, וחקיקת חוק הבנקים המסחריים, אדמות ורפורמת מיסוי. אף על פי כן, כתוצאה מנפילה שהתרחשה בעקבות המשבר בכלכלת רוסיה ואסיה, גאורגיה לא הצליחה להגיע ליעדי קרן המטבע בשנים האחרונות.
הגירעון בתקציב גאורגיה קטן מרמה של 6.2% בשנת 1996 לרמה של 3.6% בשנת 1997. ההכנסה הלאומית אמנם עלתה מ-1996 ל-1997 אבל לא בשיעור המצופה. המוסדות הפיננסיים הבינלאומיים המשיכו לשחק תפקיד חשוב בהתוויית המדיניות הכלכלית הגאורגית. גאורגיה קיבלה מענקים רב-צדדיים ודו-צדדיים והלוואות בסך כולל של 116.4 מיליון לארי בשנת 1997 וגם ב-1998.
לאחר סיום שלטונו של שוורדנדזה, שהתאפיין לצד הישגיו גם בשחיתות שלטונית משמעותית, החלה התקדמות רבה לאחר הנהגת רפורמה מבנית. החלה ליברליזציה משמעותית במחירים ובמסחר, מעל ל-10,500 פרויקטים קטנים הופרטו, ולמרות שהפרטת חברות בינוניות וגדולות הואטה, מעל 1,200 מחברות אלה צורפו לקרן הון משותפת. החוק והצווים מבססים את הבסיס החוקי להליך של הפרטת נכסי מדינה, בשאיפה להקטין את מספר החברות המנוהלות על ידי המדינה. שירותים רבים שבעבר ניתנו על ידי המדינה הופרטו, ונכון ל-2012 הוצאות הממשלה נמוכות ומינימליות - רק 5 מיליארד דולר בשנה. במקביל להסרה המשמעותית של הפיקוח על כלכלת המדינה, שנטען כי הובילה לצמיחה בכלכלה, בוצעו גם מספר צעדים שנויים במחלוקת, כגון ביטול חוקי עבודה ושכר מינימום, קביעת מס הכנסה אחיד על כל דרגות השכר, ביטול הסיבסוד של לימודי יסוד ולימודים אקדמיים, ופיטורים המוניים בעקבות ההפרטה שעדיין מתבטאים ב-2012 בשיעור אבטלה גבוה של 16%.
הבנק הגדול במדינה TBC Bank נמצא בבעלות חלקית של בנק לאומי.
צמיחת ענף התיירות בגאורגיה
לאחר סיום המלחמה הנחיל נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, מהפכה כוללת במדינה, אשר נגעה, בין היתר, לחיזוק נושא התיירות והזמנת מבקרים ממדינות זרות אל גאורגיה. תשתיות רבות פותחו בעיר על מנת לקדם את גאורגיה ממעמד של מדינה נחשלת לכיוון מערבי ומודרני יותר, לצד בניית בתי מלון מצד רשתות כדוגמת שרתון, הולידיי אין, ועוד. כמו כן, נבנו קניונים חדשים במדינה. כיום נחשבת גאורגיה ליעד אטרקטיבי עבור תיירים, וענף התיירות הוא אחד משני גורמי ההכנסה העיקריים לקופת המדינה, לצד החקלאות. בשנת 2012 רשמה גאורגיה את הצמיחה הגדולה ביותר בתחום התיירות, כאשר רשמה עלייה של כ-39 אחוזים במספר התיירים המגיעים ממדינות זרות, והמספרים הגיעו ל-3.2 מיליון תיירים. תיירים רבים נוהרים אל המדינה לאורך כל חודשי השנה, אך על פי המלצות רבות, התקופה האטרקטיבית ביותר לטיול לגאורגיה מבחינת אקלים ומזג אוויר היא בין החודשים יוני ועד ספטמבר. הסיבה לכך היא שמדובר בחודשים חמים יותר ביחס לשאר השנה ונוחים למטייל. בתקופת הסתיו מתקיימים פסטיבלים שונים במדינה, אירועים תרבותיים אחרים, וכן זוהי תקופת הבציר. בחורף עיקר הפעילות התיירותית בגאורגיה מתמקדת באזור ההררי של המדינה, שם יורדים שלגים ונפתחים אתרי סקי.
סמואל וורן אבוט
סמואל וורן אבוט (באנגלית: Samuel Warren Abbott; 12 ביוני 1837 – 22 באוקטובר 1904) היה מנתח אמריקאי שעיקר עבודתו הייתה בתחום ההיגיינה.
חיל השימור האזרחי
חיל השימור האזרחי (באנגלית: Civilian Conservation Corps בראשי תיבות CCC) היה גוף ממשלתי שהוקם ביוזמת נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ועוגן בחוק ב-31 במרץ 1933, בשיאו של השפל הגדול ובמסגרת הניו דיל. במסגרת התוכנית, נערים למשפחות מובטלות ועניות הופנו לעבודה במחנות בשמורות טבע ובאזורים בלתי מפותחים ברחבי המדינה. הצבא היה הגוף היחידי שהיה מסוגל להתארגן במהירות למערכת היסעים וניהול פרויקט כזה. הנערים נאספו בנקודות איסוף של הצבא, הולבשו מדים צבאיים והתגוררו במחנות בניהול צבאי, אבל המסגרת לא הייתה מסגרת צבאית. המדינה שילמה לנערים $30 בשבוע, שמתוכם $25 הועברו למשפחותיהם על מנת שלא יסבלו חרפת רעב. התוכנית הופעלה בכל מדינות ארצות הברית ובכמה טריטוריות. הממשל קבע תקרה של 600,000 נערים בשנה, במסגרת המפעל.
סמואל וורן אבוט
ביוגרפיה
אבוט נולד בוובורן, מסצ'וסטס. אבוט למד באקדמיית פיליפס אנדובר, מסצ'וסטס, וסיים את לימודיו באוניברסיטת בראון ב-1858. הוא למד בבית הספר לרפואה בהרווארד, וסיים את לימודיו שם ב-1862.
בין השנים 1861 ל-1864 הוא היה עוזר מנתח בצי ארצות הברית. הוא היה חוקר מקרי המוות של מחוז מידלסקס בין 1872 ל-1877. הוא היה המזכיר הראשון של מועצת הבריאות הראשונה של מסצ'וסטס בין השנים 1886 ל-1904.
חיל השימור האזרחי
קרוב ל-8,000 נערים מתו במהלך עבודתם במחנות מסיבות שונות. האסון הכבד ביותר אירע כאשר ההוריקן של יום העבודה 1935, החזק ביותר שנמדד אי פעם, פגע במחנה ותיקי מלחמה באיי הקיז בדרום פלורידה. הרוחות העזות, שנשבו במהירות של מעל 300 קמ"ש ניתקו גשרים וקווי רכבת ומנעו הגשת סיוע. באסון נמנו 282 הרוגים ונעדרים ו-106 פצועים.
התוכנית הופסקה ב-1942, זמן קצר לאחר המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, כאשר רוב הנערים גויסו למלחמה.
פרס קלצ'קין
פרס על-שם הדסה ורפאל קלצ'קין הוא פרס שנתי המוענק לשחקנים ולאמנים מצטיינים, על שם השחקן רפאל קלצ'קין ואשתו הדסה.
סכום הפרס השנתי היה 18,000 ש"ח והוא חולק באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
גלריית דגלי הקנטונים של שווייץ
גלריה זו מציגה את דגלי הקנטונים של שווייץ:
סמואל וורן אבוט
ביוגרפיה
אבוט נפטר בביתו בניוטון, מסצ'וסטס בשנת 1904.
משבר המים ברצועת עזה
משבר המים ברצועת עזה מתייחס להיעדר מי שתייה ולזיהום המים ברצועת עזה. מדי יום עשרות אלפי קוב של שפכים ופסולת מוצקה מוזרמים אל הוואדיות ברצועה. דרך מי התהום הם מגיעים אל הים התיכון סמוך לחוף אשקלון. למשבר המים שבו נתונה הרצועה השלכות סביבתיות ובריאותיות בכמה תחומים עיקריים: זיהום הים והחופים, זיהום נחלים, זיהום מאגרי מים ומי תהום וסכנת הידבקות במחלות.
לפי ועידת האו"ם לסחר ופיתוח 95% ממי התהום של עזה אינם ראויים לשתייה. ב-2015 העריכה הוועדה כי ללא נקיטת צעדים עד 2020 לא יהיו בעזה מים ראויים לשתייה. הסיבות המרכזיות לכך הן התשתית הרעועה מאוד של צנרת המים והביוב ברצועה, שאיבת יתר של מי תהום וכמות הכלור הגבוהה שבמים וטיפול לקוי של הרשויות ברצועת עזה. כתוצאה מכך המים מלוחים מאוד והתושבים אינם משתמשים בהם לשתייה אלא לצורך היגיינה וניקיון בלבד.
למשבר עלולות להיות השלכות ביטחוניות ומדיניות על מדינת ישראל, בשל מצוקת האוכלוסייה וחוסר היציבות המתלווה לה. השפכים הלא מטופלים גורמים לזיהומי הים, הנחלים ומי התהום בשטחי ישראל הגובלים ברצועת עזה.
רקע
מקור המים היחיד ברצועת עזה הוא אקוויפר החוף. בשל כך האוכלוסייה בעזה נסמכת כמעט רק על שאיבה של מי תהום שבאקוויפר. עובי האקוויפר נע בין מטרים בודדים במזרח ודרום-מזרח הרצועה לבין 120–150 מטרים בצפון הרצועה ולאורך החוף. המים באקוויפר נאגרים בתוך חול, אבן חול וכורכר יחד עם חרסית וטין. מתחת לאקוויפר ישנן שכבות קשות ולא פרודוקטיביות עם חדירות נמוכה. שכבות אלו עשויות חרסית וחוואר בעובי של 800-1,000 מטרים. רוב המים המזינים את האקוויפר מגיעים ממי הגשמים. בממוצע יורדים בעזה 356 מ"מ של מי גשמים בשנה, כ-23% פחות מיהודה ושומרון.
במסגרת הסכם קהיר משנת 1994 הועברה מערכת אספקת המים ברצועת עזה לשליטת הפלסטינים. הפלסטינים הפכו לאחראים על הניהול, הפיתוח והתחזוקה של מערכות המים והביוב. היוצאים מן הכלל היו היישובים הישראלים, בעיקר בגוש קטיף, בהם נשארו בבעלות ישראלית הקידוחים, הצנרת וברכות האיגום. בספטמבר 1995 נחתם בוושינגטון הסכם הביניים (אוסלו ב') בין ישראל לפלסטינים. ההסכם כולל פרק נרחב (סעיף 40) בנושא המים והביוב. במסגרת זו הוסכם על העברת 5 מיליון מטרים מעוקבים בשנה לרצועה, שלא ינקטו פעולות העלולות להביא לזיהום הסביבה ושהביוב יטופל כראוי. כמו כן הוחלט שההסכמים וההסדרים הקיימים בין הצדדים בנוגע למשאבי מים ומערכות מים וביוב ברצועת עזה יישארו ללא שינוי.
עם יישום תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 הועברו לרשות הפלסטינית גם מערכות המים ששרתו את היישובים הישראלים ובהן 25 בארות מים, בריכות אגירה ומערכת הובלה מפותחת. בסופה של ההתנתקות כל מערכות המים והביוב ברצועת עזה היו בשליטה פלסטינית. מיד לאחר יציאת ישראל מהרצועה נקדחו בה למעלה מ-3,000 קידוחים פיראטיים. קידוחים אלה הביאו לפגיעה קשה באיכות מי אקוויפר עזה ובמשק המים הכולל של הרצועה. מצב זה נמשך ומוסיף להתעצם. זאת משום שיש הרבה יותר קידוחים לא חוקיים מקידוחים הנעשים באופן חוקי, מה שמגדיל את הנזק הכולל הקשה לתיקון. האקוויפר מוגבל למדי בשל כך כמות המים שאמורה להישאב ממנו בשנה שווה לכמות המשקעים באזור. בפועל, הפלסטינים שואבים כמויות מים גבוהות בהרבה. כך למשל, בשנת 2012 עמד ניצול אקוויפר על 185 מיליון מ"ק כשכמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 55–60 מיליון מ"ק. כתוצאה מכך גירעון המים המצטבר הולך וגדל, אפילו בשנים שבהן חל גידול ניכר בכמות הגשמים.
מחסור במי שתייה
לאור גידול האוכלוסין ישנה שאיבת יתר ממי אקוויפר החוף. ככל שרמת מי התהום נמוכה יותר מגובה פני הים, כן גובר חלחול מי ים מלוחים. בנוסף לכך קיימת תופעה מתמשכת של חדירת מי שפכים אל האקוויפר. מבחינה אקולוגית הפגיעה באקוויפר מחמירה, והמחקרים מראים על עלייה מתמדת במליחות המים. כך למשל, כמות המים שנשאבה בשנת 2016 מאקוויפר החוף עומדת על 167.2 מיליון מ"ק. כמות זו מתקבלת באמצעות שאיבה המסכנת את קיימותו של האקוויפר, אשר אמור להניב 50–60 מיליון מ"ק בשנה. בעקבות זאת כבר נגרם נזק בלתי הפיך לכמה מקומות באקוויפר. כתוצאה מכך 96.2% ממי האקוויפר המסופקים ברצועה לשימושים ביתיים מסוכנים לשתייה. לפי מחמוד דאהר, ראש ארגון הבריאות העולמי בעזה, משבר המים נובע גם מכמות המים וגם מאיכותם. בשל תשתית המים המיושנת ברצועה, כ-40% מהמים המסופקים לשימוש ביתי אובדים בדרך לבתי התושבים. גם המים הזורמים בברזים אינם ראויים לשתייה. לכן תושבי עזה מצמצמים צריכת המים שלהם ורוכשים מים מותפלים מספקים פרטיים. תושב עזה צורך בממוצע 70 ליטר מים ביממה, הרבה פחות מהמינימום שקבע ארגון הבריאות העולמי לאורח חיים תקין, שהם 150 ליטר לנפש ביממה. הכמות הנמוכה משפיעה על הבריאות בעיקר עקב בעיות היגיינה. נכון לסוף שנת 2015 נותרו ברצועה כ-100 אלף תושבים המנותקים מרשת המים הציבורית. לאלו שמחוברים לתשתיות המים יש הפסקות תכופות באספקתם. משמעות הדבר הוא שיש ימים שבבתים בעזה לא זורמים מים כלל. כאשר הזרימה מתקיימת כסדרה מועברים מי תהום מליחים שאינם ראויים לשתייה. מים אלה משמשים את התושבים לצורכי ניקיון והיגיינה בלבד. לשתייה ולבישול צורכים העזתים מים באמצעות דרכים חלופיות. לפי נתוני רשות המים הפלסטינית, כמות המים המסופקים לשימושים ביתיים בעזה עמדה ב-2016 על 98 מלמ"ק. 85.8% מהם נשאבו מבארות מים בתוך הרצועה, 10.1% מהם קנתה הרשות הפלסטינית מחברת מקורות והשאר הותפלו על ידי 154 מתקני התפלה פרטיים. בסה"כ, 18.09% מהמים המסופקים ממקורות אלה לשימושים ביתיים בטוחים לשתייה. על פי הערכות רשות המים הפלסטינית, כ-85 מלמ"ק נוספים נשאבו מבארות בעזה לחקלאות.
בשל גבירת הביקוש על ההיצע מחירי המים ברצועה מאמירים. כשליש מההכנסה של משפחה עזתית מושקע בקניית מים, זאת אף על פי שלפי נתוני האו"ם עלות המים אינה אמורה לעלות על 5% מהכנסות משק הבית. בנוסף, תעריף המים במתקנים הפרטיים ברצועה הוא 35 שקל למ"ק, בהשוואה ל-8.94 בישראל. המחיר גבוה במיוחד בהתחשב בכך ש–41% מתושבי עזה מובטלים והמשכורת היומית הממוצעת לאדם עומדת על 60 שקל. הדרך הזולה ביותר להישג מים ברצועה היא איסוף עצמי מ–20 הברזים הציבוריים המחוברים למתקני התפלה של רשות המים של עזה. אפשרות נוספת אך יקרה יותר היא רכישת מים ממתקני התפלה פרטיים. המתקנים הפרטיים מוכרים מים באמצעות מכליות העוברות בשכונות, מהן ממלאים התושבים ג'ריקנים. עלות מילוי ג'ריקן בנפח 18 ליטר עומדת על בין שקל אחד לארבעה שקלים. אפשרות יקרה יותר היא רכישת יחידת התפלה ביתית במחיר של בין 1,000 ל–1,200 שקל. כ–20 אלף משפחות בעזה בחרו בפתרון זה. האפשרות היקרה ביותר היא קדיחת באר פרטית. עלות קדיחה לעומק האדמה, הכנסת צינורות והפעלת גנרטור שאיבה נאמדת בכ-3,000 עד 5,000 דולר, תלוי בעומק הקידוח.
זיהום
הזיהום במים גורם להתפשטות מחלות בקרב תושבי הרצועה. ככל שעולה רמת הזיהום כך הולכת וגדלה הסכנה להתפרצות מגפות. כתוצאה מכך ישנה תחלואה הולכת וגוברת שנובעת משתיית מים מזוהמים. הפגיעה היא בעיקר בקבוצות סיכון כמו ילדים ונשים בהיריון. בהתאם 26% ממחלות הילדים בעזה נובעות מזיהום מים, בעיקר פריחות, שיעול, מחלות מעיים וקלקולי קיבה. כמו כן הזיהום במים הוא הסיבה הראשונה לתמותת תינוקות.
לפי ראש ארגון הבריאות העולמי בעזה איכות המים ברצועה ירודה ביותר. רק 10% מתוך שני מיליוני התושבים ברצועת עזה (לעומת 90% ביהודה ושומרון) יכולים לשתות בבטחה מהמים שזורמים בצנרת בתיהם. הזיהום קיים לא רק בברזים הביתיים, לפי הערכות כ-68% מהמים המותפלים מזוהמים גם הם. אחוז הניטרטים והכלורידים במים של עזה הוא פי עשרה, ולעיתים גם פי 50 יותר מהמקובל. לאורך קו החוף המליחות באקווה מגיעה ליותר מ-10,000 מ"ג כלורידים לליטר מים, בהשוואה לסף המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי למי שתייה העומד על 250 מ"ג לליטר. האיכות הירודה גורמת להעברת מחלות דרך המים כמו שלשולים הנובעים מפרזיטים או צהבת זיהומית מסוג A. כמו כן, היא מגבירה את הסיכון להתפרצותן של מגפות כולרה וטיפוס.
זרימת ביוב
ברצועה פועלים חמישה מתקנים לטיהור שפכים, המתקשים לטפל בביוב בצורה מלאה, בין היתר, בשל הפסקות החשמל התכופות. מנתוני האו"ם עולה כי רק 25% מהשפכים הנאספים ברשתות הביוב בעזה עוברים טיפול כלשהו ונעשה בהם שימוש חוזר בחקלאות, לעומת 85% בישראל. בדצמבר 2015 דיווחה מנהלת תיאום וקישור עזה במתפ"ש כי מדי יום נשפכים 104,000 מ"ק ביוב גולמי אל הוואדיות. משם זורמים השפכים אל הים התיכון, מתוכם 15,000 מ"ק של ביוב גולמי, אשר אינו מטופל כלל. עוד 26,000 מ"ק מחלחלים לבארות המים בצפון הרצועה. הזרמת ביוב גולמי ישירות לים משמעותה הזרמה מואצת של מזהמים, לרבות מוצקים, נוטריינטים כגון זרחן וחנקן, חיידקים ומיקרואורגניזמים פתוגניים, ומתכות כבדות. זיהום כזה פוגע קשות במערכת האקולוגית הימית.
אספקת אנרגיה למט"שים ולמתקני התפלה
כדי לפתור את משבר המים צריך לעצור את זיהומם ולשם כך נדרש להפעיל מט"שים. כמו כן, כדי להגדיל את כמויות מי השתייה הנקיים ברצועה יש צורך להתפיל מי ים. הפעלת מט"שים, מערכות שאיבת מים ומתקני התפלה דורשת שימוש באנרגיה. אולם, ברצועה מחסור באנרגיה המשפיע על כל תחומי החיים: החל בהגבלת השימוש הביתי בחשמל למספר שעות בודדות ביום, דרך פגיעה קשה ביכולת לפתח תעשייה, מסחר ומקורות תעסוקה וכלה בפגיעה במתקני בריאות, קירור מזון וכיוצא באלה. בעקבות זאת המחסור החמור באנרגיה מהווה גורם מרכזי למשבר המים.