cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חמסן טפיל
חמסן טפיל (שם מדעי: Stercorarius parasiticus) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים החי בחצי הכדור הצפוני.
חמסן זה מגיע לאורך 41–48 ס"מ ולמוטת כנפיים של 107–125 ס"מ. ראשם של החמסנים אפור כהה עם צוואר ופלג גוף תחתון לבן וכנפיים שחורות. המקור חזק ומעוקל והנוצות עבות ועוזרות לשמור על חום גופם. רגליהם בעלות קרומי שחייה והם יודעים לשחות.
מימרן
מימרן הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות מרוקו.
הוגו לופס-גטל רמירס
הוגו לופס-גטל רמירס (נולד ב-22 בפברואר 1969) הוא אפידמיולוג מקסיקני, חוקר, פרופסור ובכיר בציבור. מאז 1 בדצמבר 2018 הוא ראש תת-המזכירות למניעה וקידום בריאות, במשרד הבריאות של מקסיקו.
ביוגרפיה
לופס-גטל למד בקולחיו מדריד. מאוחר יותר הוא נכנס ל, שם סיים את לימודיו כרופא בשנת 1994. יש לו התמחות ברפואה פנימית מהמכון הלאומי למדעי הרפואה והתזונה סלבדור סוביראן, אותו סיים בשנת 2000; תואר שני במדעי הרפואה, השיניים והבריאות מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו ופוסט-דוקטורט באפידמיולוגיה, אותו סיים בבית הספר לבריאות הציבור בלומברג באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שהושג בשנת 2006. במהלך הפוסט-דוקטורט ביצע מחקר מחקר פרוספקטיבי על השפעת שחפת על הישרדותם של גברים הנגועים ב-HIV, שפורסם כמאמר בשנת 2008. {{הערה|{{Cite web|url=https://www.lja.mx/2020/04/los-lopez-gatell-la-familia-que-ayer-esquivo-balas-y-hoy-receta-dias-de-guardar/|title=Los López-Gatell: la familia que ayer esquivó balas y hoy receta días de guardar|date=Apr 22, 2020|publisher=La Jornada Aguascalientes|accessdate=2020-04-28|archive-date=2020-05-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20200528102226/https://www.lja.mx/2020/04/los-lopez-gatell-la-familia-que-ayer-esquivo-balas-y-hoy-receta-dias-de-guardar/|url-status=dead}}}|שם=familia1}}
משנת 1998 עד 1999 היה ראש רופאים תושבים במכון סלבדור סוביראן, שם בין השנים 1999–2001 היה רופא מומחה. משנת 2013 עד 2018 הוא היה מנהל חדשנות במעקב ובקרה על מחלות זיהומיות במכון הלאומי לבריאות הציבור במקסיקו, ומשנת 2008 עד 2012 שימש כסגן מנכ"ל אפידמיולוגיה במשרד הבריאות. בתפקיד זה הוא הוביל את הקמתה של מערכת המעקב האפידמיולוגי הלאומית (Sinave, סינבה), הִנדוס מחדש של מערכת הבריאות הציבורית המקסיקנית שמטרתה "לכידת, ניתוח והוצאת דוחות" על מעקב אפידמיולוגי וגילוי התפרצויות במדינה מוקדם. מאז 1 בדצמבר 2018, הוא מכהן בתפקיד ראש התת-מזכירות למניעה ולקידום בריאות במזכירות הבריאות של מקסיקו.
טיפול ממוקד-מטרה
טיפול ממוקד מטרה, הוא טיפול פסיכותרפי הנוהגת בתחום העבודה הסוציאלית ובתחומים נוספים, מבית היוצר של הפסיכותרפיה קצרת המועד. הטיפול נבנה סביב מוקד של בעיה נתונה של המטופל, אותה מגדירים ביחד המטפל והמטופל, תוך עבודה אקטיבית וחלוקת משימות. המטופל יודע מראש את הסיום המתוכנן של הטיפול כבר מהשלב הראשון.
השימוש בגישה זו מתאים כאשר ניתן להגדיר את הבעיות היטב וניתן לסייע בפתרונן בפרק זמן קצר יחסית. הטיפול מתאפשר כאשר למטופל יש מוטיבציה לטיפול. הטיפול הוא קצר מועד וממוקד מטרה; ואינו מבקש לבדוק לעומק את מקורו של הקושי וכיצד הוא נוצר.
היסטוריה
טיפולים פסיכותרפיים קצרי מועד החלו להתקיים מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי עובד סוציאלי בשם הווארד פאראד שהחל לפתח את גישת ההתערבות בשעת משבר. לצד שיטה זו, החלו להתעניין ולפתח טיפול מתוכנן קצר מועד. קבוצות שונות החלו לפתח ולהוביל שיטות שונות: פסיכותרפיה קצרת טווח לטיפול בחרדה על ידי פיטר סיפנאוס, טיפול קצר מועד על פי שיטתו של ג'יימס מאן, טיפול קצר מועד בבתי חולים על ידי חביב דבאנלו ועוד. בשנות ה-80 המשיכו לפתח שיטות נוספות שהתבססו על השיטות הקודמות.
בגישת הטיפול קצר מועד, לא קיימת תאוריה אחת, אלא הגישה האקלקטית היא המקובלת ביותר. הטיפול הקצר מועד מהווה גישה טיפולית מעשית על מנת לגשר על פערים בין הפרט לסביבתו.
המעבר מההתמקדות בטיפול ארוך טווח להתייחסות ממוקדת בעיה התאפשר בעזרת התפתחותן של שתי תפיסות מרכזיות: תוצאות הטיפול הארוך טווח אינן בהכרח אפקטיביות יותר מתוצאות הטיפול הקצר מועד וכן הניסיון מראה כי אנשים מסוגלים להתמקד ולפתור בעיות שלהם גם מבלי לחיות מחדש את הכאבים שלהם מהעבר. כבר בשלב מוקדם הבינו כי ניתן לפתור מצבים שונים בטווח זמן קצר.
טיפול ממוקד מטרה מאופיין בכך שכל אוכלוסייה בעלת מוטיבציה מתאימה לטיפול. על פי מודל זה, מגדירים את המטרה/בעיה כפי שהיא נתפסת על ידי המטופל, המטופל מבקש עבורה עזרה ומוכן להיות אקטיבי בשביל להגיע לתוצאות. התהליך הטיפולי נמשך בין 8–12 מפגשים תוך כדי הקפדה על ביצוע הערכות מתוכננות לבדיקת ההתקדמות. מובילי השיטה הם לורה אפשטיין, ריד ופאול בראון.
בשיטת טיפול זו נעזרים בגישה אקלקטית של תאוריות, טכניקות ודרכי התערבות כאשר הטיפול נבנה סביב מוקד של בעיה נתונה ולא בסימפטומים או תהליכים תוך נפשיים.
כיום מקובל להשתמש במודלים השונים של טיפול ממוקד מטרה למגוון רחב של בעיות: התמכרויות, מצבי משבר, בעיות במיניות, בעיות בבית הספר, בעיות משפחתיות, טיפול קבוצתי ואף להפרעות אישיות מסוימות.
מטרות
במאה השנים האחרונות, עשרות ספרים ומאמרים נכתבו במטרה להבין את האופי של "מחלות נפש" ולהציע מודלים סוציאליים, פסיכולוגיים וביוכימיים לריפוי.
השינויים שהחברה עברה, הביאו לחשוב גם על שיטות התערבות אחרות, חדשות. רוב המטפלים יסכימו כי המטרה העיקרית של טיפול היא לצייד את המטופלים בידע אישי וכלים אינסטרומנטליים הנחוצים בשביל שייקחו פיקוד ואחריות על מטרות שיעזרו להם להתקדם בחיים. באופן כזה שמחשבות, רגשות ופעולות לא יעילות יסולקו או לפחות יישארו ברמות נמוכות שאינן מפריעות לתפקוד.
מטרות חשובות לכל התערבות טיפולית, האינטרסים העכשוויים של המטופל יעצבו את מטרת ההתערבות אך לא באופן בלעדי, בייחוד כשמדובר בטיפול שנעשה תחת חוק.
הרעיון מאחורי מטרה הוא שהמטרה גלויה, ברורה, הוגנת. המטרה היא הנקודה הסופית אליה שואפים ומכוונים את המאמץ הטיפולי. עליה להיות מוגדרת באופן קונקרטי ולא כשאיפה או כמשאלה.
מטרות טיפוליות יכולות להיות למשל - להיות נאהב, למצוא עבודה, לקבל קידום וכו'- כולן מתאימות מכיוון שהן קשורות לחיי היום יום, הן מוחשיות ולא אבסטרקטיות. אלא שאם המטרה היא "להיות נאהב", יש להגדיר באופן קונקרטי, בשיתוף עם המטופל, מה הם התנאים המעשיים והניתנים למדידה, בהם יוכל לומר כי המטרה הושגה. במהלך הטיפול יש עבודה על רגשות, מחשבות ואמונות, אולם הבסיס לעבודה זו הוא בהקשר להגדרת המטרה וההגעה אליה.
סוגים ומודלים של טיפול קצר מועד
נמצאו בספרות 53 מודלים שונים של טיפול קצר מועד, כאשר כיום מחלקים אותם ל 3: המטפלים שקטים ופסיבים יותר, בעיקר משתמשים בטכניקות של הקשבה, מטרתם להעלות את המודעות העצמית של המטופל על מנת שיפתח תובנה עצמית.
עקרונות לטיפול קצר מועד
קיימים מספר עקרונות המשותפים לכל הטיפולים קצרי המועד:
טכניקות לטיפול קצר מועד
המאפיינים המשותפים של טיפולים קצרי מועד:
הבחירה על פי איזה מודל לפעול, תלויה בשיפוטו של המטפל, תוך התייחסות למספר שיקולים:
הגדרת הבעיה
כל הטיפולים קצרי המועד מתחילים כאשר יש הסכמה בין המטפל למטופל על הבעיה שתהווה את המוקד ההתערבותי, פעמים רבות זה מתרחש כבר בראיון הראשון. יש להגדירה במדויק ולקבוע את פרק הזמן המוקצה לפתרונה. המטפל צריך להקשיב למטופל ולהבין כיצד הוא תופס את הבעיה שלו וכיצד הוא מתמודד איתה.
מטפלים פעמים רבות נוטים לנסח בעיה באופן שתואם את הכשרתם וניסיונם בעוד שמטופלים נוטים להגדיר את בעיותיהם באופן המובן להם ותואם את הידע שיש להם על הסביבה והעולם. לכן יש חשיבות רבה כי המטפל יקשיב כיצד המטופל מגדיר את הבעיה ועד כמה היא רלוונטית עבורו.
ישנן מספר רב של בעיות בהן ניתן לטפל באמצעות שיטות התערבות קצרות מועד וממוקדות:
מטרתו של המטפל להבין מהמטופל כיצד הוא רואה את הבעיה שלו. שמים את ההגדרה שלו לבעיה במרכז הטיפול. זהו עיקרון מהותי מכיוון שהוא שם בידי המטופל את המוטיבציה לשינוי ואת ההבנה שיש לו חלק משמעותי ואקטיבי בהשגת הפתרון. כאשר המטופל מבולבל יש מקום להציע לו מספר הצעות ולתת לו את אפשרות הבחירה מבניהן ובכך להחזיר לו את השליטה.
שלבי הטיפול
בטיפול זה ישנה הבחנה ברורה בין התחלה, אמצע וסוף.
ההתחלה כוללת: זיהוי הבעיה; הערכת העבודה הטיפולית; החלטה על שיתוף פעולה, אמון ויחסי עבודה חיוביים בין המטפל והמטופל; ניסוח חוזה טיפולי הכולל את ההבנה בה הטיפול יתנהל, מטרות הטיפול ותחומי אחראיות. החוזה יכלול גם מטרות חלופיות, פתרונות מועדפים ופתרונות אלטרנטיביים, קביעת לוח זמנים להתקדמות.
האמצע כולל: יישום התוכנית; משא ומתן לגבי המשאבים הקיימים; שינוי התוכנית במידת הצורך; פיתוח משימות לעבודה; תמיכה והערכת אופן ביצוע המשימות; הערכת קיומו של התהליך.
הסוף כולל: פרידה; בדיקת התהליך, קביעת פגישות עידוד; הערכה מסכמת של התוצאות.
טיפול ממוקד מטרה בהקשר הכללי
גישות ושיטות קצרות מועד החלו לצוץ עם השינויים החברתיים ואורח החיים המודרני המהיר. הטיפול הממוקד מטרה מכוון לפתרון בעיה/קושי אותו מנסח המטופל ביחד עם המטפל. מטרתו לעזור לאדם לתפקד טוב יותר מול הסביבה בה הוא מתנהל. ואינו מכוון לבדוק לעומקן של בעיות שמקורן בעבר. ישנן יותר ויותר עדויות מחקריות וקליניות לגבי יעילותו של הטיפול ממוקד המטרה, בייחוד בהפרעות חרדה, הפרעות כפייתיות וטראומה.
קראבי (עיירה)
קראבי (בתאית: กระบี่) היא העיירה המרכזית במחוז קראבי ובירת המחוז. העיירה ממוקמת באזור רצועת החוף המערבית של דרום תאילנד.
מערבית לעיירה ממוקם שדה התעופה של קראבי, וענף התיירות בעיירה מהווה את אחד מהענפים הכלכליים העיקריים של תושבי העיירה. אף על פי כן חלק גדול מהמטיילים רק עוברים דרך העיירה בדרך הלאה לחופים הסמוכים של האד יאו, אאו נאנג, וראי לה.
פנאי (זלדה)
פנאי הוא כותר ספר אוסף שיריה הראשון של המשוררת הישראלית זלדה, אשר ראה אור בתשכ"ז 1967 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב. כמה ביטויים, שטבעה בו זלדה, זכו לציטוט בתרבות הישראלית.
זלדה הקדישה את הספר לזכרם של הוריה: הרב שלום-שלמה שניאורסון והרבנית רחל שניאורסון.
מרג'ורי פינליי
מרג'ורי מוהלנקאמפ פינליי (באנגלית: Marjorie Moehlenkamp Finlay; 5 באוקטובר 1928 – 1 ביוני 2003) הייתה זמרת אופרה ואישיות טלוויזיונית אמריקאית. היא ביצעה קטעי סופרן שונים וזכתה להצלחה הן כאישיות טלוויזיונית והן כזמרת אופרה. לאחר שזכתה בתחרות כישרונות בשנת 1950, פינליי הופיעה בתוכנית הרדיו "Music With the Girls" של ABC. מאוחר יותר, הייתה לה תוכנית טלוויזיה משלה והיא הייתה מנחת הטקסים "El Show Pan-American" שהתקיימו בפוארטו ריקו. פינליי הופיעה בדרום אמריקה והוציאה אלבום מוזיקה במקסיקו. נכדתה היא הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט ונכד הוא השחקן אוסטין סוויפט.
ביוגרפיה ולימודים
מרג'ורי מוהלנקאמפ נולדה ב-5 באוקטובר 1928 בממפיס, טנסי לאלמר הנרי מוהלנקמפ מסנט צ'ארלס, מיזורי וקורה לי מורו מארקנסו. היא גדלה בסנט צ'ארלס.
היא למדה באוניברסיטת לינדנווד בשנת 1949. כאשר הייתה בבית הספר התיכון הבכיר במקסיקו, היא הייתה סולנית במקהלה. היא קיבלה תואר ראשון במוזיקה מטעם האוניברסיטה. היא הייתה חלק מאחוות מו פי אפסילון. היא הייתה חלק מהזמרות בקונצרט הפופ של התזמורת הסימפונית של סנט לואיס באודיטוריום קיל.
קריירה
בשנת 1950 עבדה מוהלנקאמפ כפקידת קבלה בבנק הלאומי של Boatmen בסנט לואיס. היא זכתה בתחרות כישרונות בתוכנית "Music With the Girls" של ה-ABC. הדבר עורר התעניינות רבה סביבה, מה שגרם לרדיו לשדר את שיריה. בהמשך, הופיעה במשך 15 חודשים. בקיץ 1951 המשיכה את לימודיה בעצתו של אדווין מקארתור.
לאחר נישואיה, עברו פינליי ובעלה להוואנה שבקובה, לפני שעברו להתגורר בפוארטו ריקו בגלל בעיות פוליטיות. לאחר מכן, הם עברו לקראקס לפני שחזרו עם ילדיהם לסנטורס. בפוארטו ריקו, לפינליי הייתה תוכנית טלוויזיה משלה והיא הופיעה בקונצרטים, אופרות ומועדוני לילה, כולל הופעה בת שבועיים שהתקיימה במלון קריב הילטון.
פינליי הייתה מנחת הטקסים של "El Show Pan-Americano" ששודרו ב-APA-TV בסנטורס. התוכנית הובילה לכך שפינליי כונתה כ"פאר של פוראטו ריקו". היא הייתה פעילה בחברות Pro Arte Societies; ארגון מוזיקה אזרחית. על פי הדיווחים, הספרדית שלה הייתה "גרועה" מספיק כדי להצחיק את הקהל שלה. תוכנית הטלוויזיה שלה שודרה שישה לילות בשבוע במשך 17 חודשים. פינליי הופיעה בכמה מדינות בדרום אמריקה. היא שרה עם התזמורת הסימפונית של פוארטו ריקו. היא גם הוציאה אלבום בכורה רשמי שהופץ במקסיקו.
בשנת 1962 הופיע פינליי בקונצרט שהתקיים באודיטוריום בקייל. ההופעה שלה כללה ביצועים מחודשים ל-"Fanciulla Sbocciato d l'amore" ו-"Song Jewel".
מורשת וחיים אישיים
היא התחתנה עם רוברט פינליי, נשיא "Raymond Construction Company", ב-22 במרץ 1952 בפאלם ביץ', פלורידה. נולדו להם שתי בנות, ביניהן אנדראה גרדנר פינליי סוויפט. פינליי נפטרה ב-1 ביוני 2003 ברידינג, פנסילבניה.
פינליי הייתה סבתם מצד אמה של הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט ואחיה, השחקן אוסטין סוויפט. טיילור ציינה את פינליי כאחת שהעניקה לה השראה להמשיך בקריירה המוזיקלית שלה. בשנת 2020, טיילור הוציאה את השיר "Marjorie" מאלבום האולפן התשיעי שלה Evermore; סוויפט הוסיפה את שמה של פינליי לשיר, תוך שניתן לשמוע ברקע את קולה.
לוק גריימס
לוק טימותי גריימס (באנגלית: Luke Timothy Grimes; נולד ב-21 בינואר 1984) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו בתור מארק אלן לי (אנ') בסרט "צלף אמריקאי", בתור אליוט גריי בסדרת הסרטים "חמישים גוונים של אפור" ובזכות הופעתו בסדרה "אחים ואחיות" ובשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "ילוסטון".
קריירה
החל את הקריירה שלו כשחקן בסרטים "כל הבנים אוהבים את מנדי ליין" (2006), "ההתנקשות בנשיא בית הספר" (2008), ובסדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד ריאן לאפארטי. ב-2012 השתתף בסרט הפעולה "חטופה 2" בתור ג'יימי החבר של קים מילס (מגי גרייס). ב-2014 הופיע גריימס בדרמת המלחמה של קלינט איסטווד "צלף אמריקאי" בתפקיד לוחם אריות הים מארק לי. ב-2015 שיחק גריימס בדרמה "חמישים גוונים של אפור" בתפקיד אליוט אחיו של כריסטיאן גריי (ג'יימי דורנן).
בשנת 2016 יצא סרט הפעולה "שבעת המופלאים" שם הוא שיחק לצידם של דנזל וושינגטון, אית'ן הוק, כריס פראט והיילי בנט.
בשנת 2017 שיחק בסרט ההמשך "חמישים גוונים של אופל", ובהמשכו "חמישים גוונים של שחרור" מ-2018.
החל משנת 2018 מגלם את דמותו של קייס דאטון בסדרת הטלוויזיה "ילוסטון" לצידו של קווין קוסטנר.
בשנת 2023 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "מבוא לאושר".
קליין גרינהורן
קליין גרינהורן (בגרמנית Klein Grünhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,913 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה
הקליין גרינהורן הוא חלק מהרכס המפריד בין הקרחונים אלטש ופישר באזור אתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן, וממוקם בו בין ההרים גרוס גרינהורן מדרום וההינטר פישרהורן מצפון.
יובל רבין
יובל רבין (נולד ב-18 ביוני 1955) הוא איש עסקים ישראלי. בנם של ראש ממשלת ישראל החמישי יצחק רבין ולאה רבין.
ראשית חייו
נולד ליצחק וללאה רבין בתל אביב, גדל בשכונת צהלה בעיר, בתקופת כהונתו של אביו כראש אגף ההדרכה בצה"ל. אח צעיר לדליה.
בנערותו שהה עם הוריו בוושינגטון די. סי. בעקבות מינויו של אביו בשנת 1968 לשגריר ישראל בארצות הברית, ושם גם עלה לתורה בבר המצווה. לאחר חזרת המשפחה לישראל בשנת 1973, סיים את לימודיו בתיכון חדש, שלימים נקרא על שם יצחק רבין.
שירת בחיל הים וכקצין בחיל השריון, ולאחר כשלוש וחצי שנות שירות, עבר ליחידת ממר"ם. בעת שירותו בממר"ם היה אחראי בין היתר על מערכות המחשוב של משרד ראש הממשלה, אותו עזב אביו ב-1977.
עבודתו כאיש מחשבים
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד רבין כארבע שנים וחצי בחברת המחשבים "דיגיטל" ולאחר מכן הצטרף לחבריו בממר"ם שעבדו בחברת "ספייאנס".
במסגרת עבודתו ב"ספייאנס" עבר לעבוד במשך שנתיים בגרמניה, בעיקר בשותפות עם חברת "דויטשה איירבאס" המחזיקה במניות הממשלתיות בתעשיית התעופה במדינה.
פעילותו העסקית
בשנת 1998 עזב רבין את ישראל ועבר לנהל את חייו ועסקיו בארצות הברית. בשנים הבאות הפך למקדם עסקים של חברות ישראליות מחוץ לישראל, ובשנת 2002 הקים יחד עם שותפים חברת ייעוץ בשם RSLB (ראשי תיבות של השותפים: רבין, שמעון שבס, אמנון ליפקין שחק וגיל בירגר). מוקד הפעילות של החברה היה בוושינגטון די.סי., וכחצי עשור לאחר הקמתה, סיימה החברה את פעילותה, ורבין שב לארץ.
בשנת 2008 הקים רבין יחד עם בן דודו יפתח יעקב ועם שני שותפים נוספים, חברה בשם "גלילה-ליין טכנולוגיות" לתיקון טלפונים סלולריים, ומוקד פעילותה היה בצפון הארץ. החברה העסיקה 30 עובדים. פעילותה של החברה הסתיימה לאחר כשנתיים בעקבות סכסוך שהתגלע בין בני הדודים, ויעקב תבע את החברה.
בשלב הבא חזר רבין לתחום ההיי-טק וחבר לשותף אמריקאי, נד סיגל. השניים שיקמו חברה על סף פשיטת רגל בשם "אקסודיוס", העוסקת בזיהוי רגשות על בסיס קולי. רבין וסיגל בחנו השקעה בחברה, וחברו לקבוצה נוספת שהתעניינה בה, ויחד הקימו את חברת "Beyond Verbal".
ברבות השנים, היה רבין שותף בלתי-פעיל בחברת "זניט" העוסקת בכריית זהב בזימבבואה. בעקבות השקעה בחברה, שנחלה כישלון, נקלע רבין לתסבוכת כלכלית ונפתח לו תיק בהוצאה לפועל. כמו כן, שימש כיו"ר חברת מיחזור הפסולת WTP בבעלות אמיר ברמלי, ופרש מתפקיד זה בשנת 2015.
רצח אביו ופעילותו הציבורית
בנובמבר 1995 נרצח אביו, יצחק רבין, בסיומה של עצרת למען השלום שנערכה בכיכר מלכי ישראל. רבין הבן, שלא היה מורגל באור המצלמות והתקשורת, הפך בן לילה לדמות מוכרת בציבוריות הישראלית, והחל להיות מעורב בעמותת "דור שלום" שהוקמה לאחר הרצח.
בפברואר 2009, ערב הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ערך רבין מסיבת עיתונאים עם ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, בה תמך בכוונתו לכונן ממשלת אחדות לאחר הבחירות. עם זאת, באותו המעמד כי בכוונתו להצביע למפלגת העבודה וללא לליכוד, על אף ששקל זאת.
בשנת 2018 פורסם כי רבין שוקל להתמודד לראשות עיריית חיפה, אולם לבסוף לא התמודד לתפקיד.
חיים אישיים
בשנת 1976 נישא לאיילת, בתו של המיליארדר וותיק חיל האוויר בוריס סניור. לשניים בן, מיכאל (מייקי).
בשנת 1997 נישא לטלי הנקין. לשניים שתי בנות, עומר ורעות.
במחצית העשור השני של המאה ה-21 התגרש בשנית, ובשנת 2018 נישא לנטלי אהרון. הזוג מתגורר בחיפה.
רבין הוא בוגר לימודי הנדסה.
ערפילית הטרנטולה
ערפילית הטרנטולה היא אזור H II בענן המגלני הגדול. במקור הערפילית נחשבה לכוכב אבל בשנת 1751 האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי גילה שמדובר בערפילית. ערפילית הטרנטולה נמצאת במרחק של כ-160,000 שנות אור (49,000 פארסק) מכדור הארץ, קוטרה כ-600 שנות אור (180 פארסק) ויש לה בהירות נראית מדרגה 8. זהו אחד מגרמי השמים הבהירים ביותר בשמים אשר אינו כוכב. גודלה ובהירותה של ערפילית הטרנטולה כה גדולים, כך שאם מרחקה מכדור הארץ היה כמו זה של ערפילית אוריון (1,300 שנות אור) היה גודלה הזוויתי כ-4 מעלות (פי 8 מהירח המלא) ואורה היה חזק מספיק כדי להטיל צללים על כדור הארץ. זהו האזור הפעיל ביותר מבחינת היווצרות כוכבים בקבוצה המקומית וזהו גם אחד האזורים הגדולים ביותר מסוגו בקבוצה המקומית.
ערפילית הטרנטולה מכילה בתוכה את צביר הכוכבים NGC 2070 אשר כולל כוכבים רבים דחוסים מאוד וביניהם ריכוז הכוכבים הידוע בתור R136 (המסיבי שבהם הוא R136a1), שקרינתם מעוררת את אטומי הגז שבערפילית והופכת אותה לנראית. המסה המוערכת של הצביר היא 450,000 מסות שמש דבר שמצביע על כך שהצביר יהפוך בעתיד לצביר כדורי. בנוסף ל-NGC 2070, ערפילית הטרנטולה מכילה מספר צבירים נוספים וביניהם הצביר המבוגר Hodge 301 אשר רוב הכוכבים המסיביים בו כבר התפוצצו בסופרנובה.
הסופרנובה הקרובה ביותר שנצפתה מאז המצאת הטלסקופ היא סופרנובה 1987A אשר התרחשה בפאתי ערפילית הטרנטולה. צביר הכוכבים NGC 2060, אשר נמצא גם כן בתוך ערפילית הטרנטולה, מכיל שארית סופרנובה בולטת, אבל שאריות סופרנובה רבות אחרות קשות לזיהוי בגלל המבנה הערפילי המורכב של הערפילית.
קישורים חיצוניים
]
פרסת הזהב
אזור פרסת הזהב (באנגלית: The Golden Horseshoe) הוא אזור העשיר, והעירוני ביותר באונטריו, שכולל גם את טורונטו, העיר הגדולה ביותר בקנדה. אזור פרסת הזהב הוא גם האזור עם צפיפות אוכלוסייה הגבוהה ביותר בקנדה, והאזור המתועש ביותר במדינה.
האזור מכונה פרסת הזהב משום שצורת האזור נראית כמו פרסה של סוס, המילה "זהב" מתייחס לשגשוג הכלכלי של האזור.
קרן העושר של נורווגיה
קרן העושר של נורווגיה או "קרן הפנסיה הממשלתית של נורווגיה" (בנורווגית: Statens pensjonsfond) מורכבת משתי קרנות עושר ריבוניות נפרדות בבעלות ממשלת נורווגיה.
"קרן הפנסיה הממשלתית - העולמית", המכונה גם "קרן הנפט", הוקמה בשנת 1990 כדי להשקיע את עודפי ההכנסות של מגזר הנפט הנורווגי. יש לה יותר מ-1.3 טריליון דולר בנכסים, כולל החזקה של 1.4% מכלל המניות של החברות הציבוריות בעולם, מה שהופך אותה לקרן העושר הריבונית הגדולה בעולם. במאי 2021, היקף הקרן היה שווה לכ-248,000 דולר לכל אזרח נורווגי. היא מחזיקה בהשקעות בנדל"ן והשקעות באפיקי "הכנסה קבועה" (Fixed Income), כדי לייצר תזרים מזומנים במועדים קבועים. חברות רבות מודרות על ידי הקרן מטעמים אתיים.
"קרן הפנסיה הממשלתית - נורווגיה" קטנה יותר, והוקמה בשנת 1967 כסוג של קרן ביטוח לאומי. היא מנוהלת בנפרד מקרן הנפט ומוגבלת להשקעות מקומיות וסקנדינביות, ולכן היא בעלת מניות מפתח בחברות נורווגיות גדולות רבות, בעיקר דרך הבורסה לניירות ערך של אוסלו.
מטרה
מטרת הקרן היא להשקיע חלק מהעודפים הגדולים שנוצרו על ידי מגזר הנפט הנורווגי, בעיקר ממסים על חברות, אך גם מתשלום עבור רישיונות לחיפושי נפט וכן מהריבית הכספית הישירה של המדינה ודיבידנדים מחברות הנפט שבבעלות חלקית של המדינה. על פי הערכות, ההכנסות השוטפות ממגזר הנפט נמצאות בשיאה ותרדנה בעשורים הבאים. קרן הנפט הוקמה בשנת 1990 לאחר החלטה של המחוקק במדינה, להתמודד עם השפעות הירידה הקרובה בהכנסות ולהחליק את ההשפעות המפריעות של תנודות גבוהות של מחירי הנפט.
כפי ששמה מרמז, קרן הפנסיה הממשלתית העולמית מושקעת בשווקים פיננסיים בינלאומיים, כך שהסיכון אינו תלוי בכלכלה הנורווגית. הקרן מושקעות במעל ל-9,123 חברות ב-73 מדינות (נכון ל-2021).
הרקע להקמת הקרן
נורווגיה חוותה עודפים כלכליים מאז פיתוח משאבי הנפט והגז שלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מציאות זו, יחד עם הרצון להפחית את התנודתיות הנובעת משינויים במחירי הנפט, הניעו את הקמתה של קרן הנפט של נורווגיה, כיום קרן הפנסיה הממשלתית-הגלובלית (GPF-G). חוסר היציבות של מחירי הנפט מעורר דאגה מתמדת במדינות התלויות בנפט מאז תחילת הפריחה בהפקת הנפט, אך במיוחד בעשורים שלאחר משברי הנפט בשנות ה-70. מכיוון שהתמ"ג הריאלי של מדינות מייצאות נפט קשור למחיר הנפט, מטרתם של יצואנים אלו היא לייצב את דפוסי צריכת הנפט, ושורה של מדינות מייצאות נפט הקימו קרנות עושר ריבוניות, ככלי מדיניות יעיל להשגת תוצאה זו. אימוץ גישה זו על ידי נורווגיה תואם את המגמות הכלכליות העולמיות, במיוחד את דפוסי ההשקעה. ההשקעות הבינלאומיות עלו בקצב גבוה משמעותית מהתמ"ג העולמי או מהסחר העולמי של סחורות ושירותים, ועלו ב-175% במהלך תקופה שבה שני המדדים הראשונים עלו ב-53% וב-93% בהתאמה.
קרן הפנסיה הממשלתית העולמית (בנורווגית: Statens pensjonsfond Utland, SPU) היא קרן שאליה מופקד העושר העודף המיוצר מהכנסות הנפט. שמה שונה בינואר 2006 מקרן הנפט של נורווגיה. הקרן מכונה בדרך כלל קרן הנפט (Oljefondet).
מועצת האתיקה של הקרן
בעקבות ויכוח על מדיניות ההשקעות של הקרן, לאחר גילוי מספר מקרים של השקעה בחברות שנויות במחלוקת, המעורבות בעסקים כמו ייצור נשק, טבק ומוצרים מזהמים. המועצה המייעצת לאתיקה של קרן הנפט הוקמה ב-19 בנובמבר 2004 בצו מלכותי. בהתאם לכך, הוציא משרד האוצר של נורווגיה תקנה חדשה לניהול קרן הנפט הממשלתית, הכוללת גם הנחיות אתיות.
על פי ההנחיות האתיות שלה, הקרן אינה יכולה להשקיע כסף בחברות שתורמות במישרין או בעקיפין להרג, עינויים, שלילת חירות או הפרות אחרות של זכויות אדם במצבי סכסוך או מלחמות. בניגוד למה שנהוג לחשוב, הקרן רשאית להשקיע במספר חברות המייצרות נשק, שכן רק נשק כלשהו, כמו נשק גרעיני, אסור על פי ההנחיות האתיות כאובייקטי השקעה. כך לדוגמה מכרה הקרן החזקות שהיו לה בחברות הישראליות: אלביט מערכות, שפיר הנדסה ותעשייה, מבנה נדל"ן ודניה סיבוס, בגלל פעילותן בשטחים. הקרן הפסיקה את השקעותיה בישראל בשל סירוב הבנקים לתנאי שהם יפסיקו להעביר כספים לחברות שפועלות בהתנחלויות . מאוחר יותר החליטה לחזור בה מההחלטה למשוך את ההשקעות מישראל, אחרי שהודיעה שתבחן את מהלכי הממשלה החדשה ותוודא שהכסף לא מושקע בחברות שפועלות בשטחים.
צליפה בצה"ל
סוגי קלעים וצלפים בצה"ל
בצה"ל כל הלוחמים מאומנים בקליעה בסיסית. עם זאת, ישנם מקצועות קליעה וצליפה בהם הלוחם זוכה להכשרה ואימונים נרחבים יותר על מנת לשפר את יכולותיו ולהעניק לו מיומנות ויכולת קליעה לטווחים רחוקים יותר מלוחם החי"ר הבסיסי.
קלעים ו"צלפים-למחצה"
המקצועות הבאים מוכשרים ומאומנים בקליעה מדויקת, מעבר להכשרת החי"ר הבסיסית, אך לא נחשבים לצלפים.
צלפים "אמיתיים"
בצה"ל ישנם 4 סוגי צלפים: צלף שדה, צלף לטווח ארוך, צלף סער וצלף כוחות מיוחדים/לוט"ר. כל צלף בצה"ל יכול לשמש הן כצלף יורה והן כמאתר. חלק מהצלפים משמשים גם כמדריכי צליפה בבית הספר לקליעה ולצליפה שבמתקן אדם.
פטר ארדש (אמרגן)
פטר ארדש (בהונגרית: Erdős Péter; בודפשט, 7 ביולי, 1925 – בודפשט, 21 בפברואר 1990) היה עורך דין, מנהל ואמרגן, של כל עולם מוזיקת הפופ ההונגרית בעידן יאנוש קאדאר. הוא כונה גם "קיסר הפופ". (למעשה היה איש עסקים מנהל עניינים, שהכין ואירגן בעיקר הופעות אמנים והרכבים והופעות פומביות).
צליפה בצה"ל
צלף ומאתר
בצה"ל, מאתר/צופה הוא גם צלף בהכשרתו, שכן הוא נדרש להכיר את עבודת הצלף כדי לתת לו את הנתונים המתאימים בזמן הנכון. הצופה מצויד בדרך כלל במשקפת תואמת לכוונת של הצלף, וכן ברובה סער או אקדח להגנה עצמית. לעיתים הצופה חמוש ברובה קלעים המאפשר לו להשלים את יכולותיו של הצלף, שבדרך כלל חמוש ברובה בריחי ארוך טווח (בצה"ל מדובר ברובי רמינגטון M24 וברק HTR 2000 במערך החי"ר, ובארט MRAD ומקמילן TAC-50 ביחידות המיוחדות).
פטר ארדש (אמרגן)
קורות חייו
פטר ארדש נולד במשפחה יהודית כבנם של אימרה מיהאי ארדש, פקיד בנק, ושל אולגה גרינהוט. הוריו התגרשו כשהיה בן שנתיים (1928), ולאחר מכן גידלה אותו אמו מהכנסתה הצנועה כתופרת. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא עבד כחייט מ-1943. בשנת 1944 נלקח למחנות שירות העבודה בשל מוצאו היהודי (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הועסק בעבודות פרך בבניית מסילות ברזל בבור (מחנה ריכוז), שם גם פגש את המשורר מיקלוש רדנוטי שנספה לאחר מכן בשואה. מאוחר יותר הוא גורש לזקסנהאוזן ולאחר מכן לבוכנוולד עד שהאמריקאים שחררו את המחנה ב-1945, הוא שרד במשקל 39 קילו.
צליפה בצה"ל
צלף ומאתר
בנוסף לקליעה מדויקת, הן הצופה והן הצלף משמשים גם כתצפיתנים שמעבירים מודיעין חזותי ומודיעין טקטי על תנועת האויב והמטרות.
פטר ארדש (אמרגן)
קורות חייו
לאחר מלחמת העולם השנייה שהה שנה בסנטוריום בשוויץ, שם הכיר את הגולה הקומוניסטית ההונגרית. משנת 1949 ערך את כתב העת מדיאר נאפ (Magyar Nap) והיה גם מגיה לפרנסתו באתנאום הוצאה לאור. בשל כשרונו הרב הוא קיבל משרת הוראה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, שם היו תלמידיו מיקלוש סינטאר ואירן פשוטה. הוא עבד גם כעיתונאי בעיתונים שונים. ארדש נעצר ב-1950, הואשם בריגול, ולאחר מכן בילה שלוש שנים בבידוד כאסיר במחנה קישטרצ'ה. הוא שוחרר ב-1953 (לאחר מות סטלין) ולאחר מכן הצטרף לאופוזיציה של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. שנה לאחר מכן הורחק מהרדיו ההונגרי, שם עבד כעובד חיצוני. בשנת 1954, השתתף כעד במשפט הטיהור והשיקום של יאנוש קאדאר. בפברואר 1956 נגזרו עליו בערכאה הראשונה שנה וחצי של מאסר באשמת הסתה נגד מתיאש ראקושי, אך בערעור ביצוע עונשו הושעה.
פעילותו ב-1956
הוא הפך לעובד חיצוני בעיתון מדיאר נמזט ועבד גם ככתב רדיו. ארדש יזם את הדיון באמנות שימושית של חוג פטפי. ב-22 באוקטובר 1956 הוא נשא נאום באסיפה שאורגנה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. הדיווח על אסיפת הסטודנטים שודרה ברדיו קושוט, באותו ערב. למחרת פרץ המרד ההונגרי. לפי האוטוביוגרפיה שלו, פטר ארדש היה לצד המרד ב-1956. בימים שלאחר מכן עבד לצד נציג חשוב בפרלמנט. כתומך של יוסיפ ברוז טיטו ושל הניהול העצמי היוגוסלבי, הוא יכול היה להשתמש במכונית של השגריר היוגוסלבי.
צליפה בצה"ל
צלף ומאתר
לעיתים צלף ומאתר מחליפים ביניהם בתפקידים בעת משימה ממושכת, וזאת על-מנת שבעת ביצוע הירי הצלף יהיה רענן ולא שחוק פיזית.
פטר ארדש (אמרגן)
פעילותו אחרי 1956
משנת 1968, הוא היה יועץ משפטי וראש מחלקת העיתונות בהונגרוטון (חברת התקליטים הוותיקה ביותר בהונגריה), ושימש בתפקיד המנהל של משרד האמרגנות וניהול PRO כעובד חברת התקליטים. הוא היה המנהל הידוע ביותר של המוזיקה הקלה בהונגריה במטרה להפוך את הונגריה לקבוצת פופ ברמה עולמית. ב-1990 פורסמו זיכרונותיו תחת הכותרת "איך נוצר מנהל פופ".
צליפה בצה"ל
היסטוריה
לקראת מלחמת העצמאות, זימנה מחלקת ההדרכה של המטכ"ל את חיילי ומפקדי כיתות הצלפים של הבריגדה היהודית לאור הידע והניסיון שרכשו בחזית האיטלקית. יוצאי הבריגדה קיבלו על עצמם להקים את בית הספר הראשון למדריכי צלפים בכפר שמריהו. קבוצה של בוגרי בית הספר, ובראשם נתנאל לירם, הקימה בירושלים יחידת צלפים שפעלה במלחמת העצמאות והמשיכה לפעול עד מלחמת יום הכיפורים. במלחמת העצמאות הסבה יחידת הצלפים הירושלמית אבדות כבדות לחיילי הלגיון הערבי של ירדן, ושיתקה מספר עמדות צלפים ירדניות בחומות העיר העתיקה. באחד המקרים, ב-1948, חיסלו צמד צלפים של היחידה הירושלמית 35 חיילי אויב תוך 48 שעות במחיר 50 כדורים בלבד.
בקרב על גבעת התחמושת, במלחמת ששת הימים, הייתה פלוגה של צלפים שנפרשה על גגות שכונת שמואל הנביא. אולם, תרומתם לקרב הייתה זניחה ביותר. אחת הסיבות לכישלון הייתה שהפלוגה לא הספיקה לאפס את כלי הנשק שלה, מבעוד מועד. בעקבות המקרה, מפקד הפלוגה, אלכס אלירז, המציא מכשיר הקרוי על שמו, שבעזרתו אפסנאי יכול לתאם כוונות של כלי נשק רבים בפרק זמן קצר, תוך היעזרות בחייל אחד בלבד. המכשיר מוכר בצה"ל, והשימוש בו נעשה לעיתים במטווחים.
פטר ארדש (אמרגן)
פעילותו אחרי 1956
חלק אינטגרלי ומשכנע מפעילותו היה יישום תכליתי של הנחיות מדיניות התרבות של עידן קאדאר בנוגע לתחום המוזיקה הפופולרית ההונגרית, שמשמעותה הייתה בעיקר צנזורה. החלטותיו בכיוון זה הושפעו בדרך כלל באופן בלתי נפרד מהקונפליקטים האישיים והמקצועיים שהתעוררו במהלך פעילותו; האחרונים בדרך כלל לא הוסתרו על ידי עצמו או המוזיקאים המעורבים. זה הפך את הקריירה של מוזיקאים רבים לקשים או בלתי אפשריים,
צליפה בצה"ל
היסטוריה
במלחמת ההתשה התעורר צורך ניכר בצלפים, עקב הופעתם של "הקופים" - צלפים מצרים שנתלו מעצים וגרמו לאבדות במעוזים על קו בר-לב. בשל הזנחת הצליפה, צה"ל נאלץ לגייס קלעים ספורטיביים על מנת להשלים את מכסת הצלפים הדרושה. הצלפים, שכללו צלפים מיחידת הצלפים הירושלמית ומיחידת הצלפים של גוש תל חי, הטמינו מארבים לצלפים המצריים וחיסלו רבים מהם, כאשר במספר לא קטן של מקרים חיסולים אלה גררו הפגזה ארטילרית כתגובה מצד המצרים.
במלחמת יום הכיפורים התנדב אלכס אלירז לסייע לצלפים והשתמש במכשיר האלירז על מנת לאפס מהר את רובי הצלפים בכל החזיתות.
פטר ארדש (אמרגן)
משפחתו
אשתו הראשונה הייתה ארז'בט קבש והאחרונה (על כל פנים השלישית) שלו ד"ר אנה דובוש. בתו אגנש הנקיש (נולדה כאגנש ארדש) היא פסיכולוגית, חברת הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת פידס.
צליפה בצה"ל
היסטוריה
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוחלט בצה"ל לבצע שידוד מערכות בכל הנוגע לצליפה, על מנת לשפר תחום זה שסבל מהזנחה רבה. תורת הלחימה (שיטת הפעלת הצלפים) ומערך ההדרכה נכתבו מחדש. בנוסף, נוצר בצה"ל מקצוע חדש בשם קלע סער, שנועד לפעול בפער שבין רובאי רגיל לבין צלף מקצועי ובכך להשלים את יכולת הקליעה של יחידת החי"ר. רובי הצלפים השונים שהיו בשירות, ביניהם רובי ה-M-14 וגליל צלפים, הוחלפו ברובה בריחי מדגם רמינגטון M24 (רובה הצלפים הסטנדרטי של צבא ארצות הברית עד 2010) הידוע בדיוקו ואמינותו. לצד רובי ה-M24 נכנסו לשירות גם רובי בארט M82A1 בקליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.5 אינץ') לירי ארוך טווח במיוחד ונגד מטרות חומר כגון מטעני חבלה או כלי רכב, ורובי SR-25 לירי מהיר בטווחים בינוניים וללוחמה בשטח בנוי. ביחידות מובחרות בצה"ל נרכשו רובי צלפים יקרים יותר ומדויקים מאוד במגוון דגמים, כגון מאוזר 86SR, PGM Ultima Ratio, מקמילן TAC-338, מקמילן TAC-50 ו-AWM.
בתקופת האינתיפאדה השנייה הפעיל גם חיל ההנדסה הקרבית צלפים, חלקם במסגרת מחלקות הסיור (הנחשבות ליחידות המובחרות של גדודי ההנדסה) ויהל"ם. הצלפים השתמשו בעיקר ברובי רמינגטון M24 ובארט M82A1, אך לעיתים גם ברובים "אקזוטיים" יותר כגון SVD דרגונוב. צלפי מחס"ר גדוד 603 הצטיינו במהלך הקו שתפס הגדוד ברצועת עזה והיו שותפים להישג של המחס"ר שחיסלה למעלה מ-70 מחבלים בשנים 2003–2005. צלפי המחס"ר התאמנו במיוחד בצליפת יום ולילה, ובצליפה תוך שימוש בצייני אינפרא-אדום והציבו מארבים רבים למחבלים. באחד המקרים חיסלו הצלפים חוליית טרור שהטמינה מטעני חבלה באמצעות ירי מדויק ממרחק 600 מטר.
פטר ארדש (אמרגן)
הערות שוליים
{{מיון רגיל:ארדש (אמרגן}, פטר}}
צליפה בצה"ל
היסטוריה
תפקוד מערך הצליפה בצה"ל במלחמת לבנון השנייה נחשב לכישלון. כתוצאה מכך פתח צה"ל בתחקיר מקיף להפקת לקחים וביצוע רפורמות שישפרו את מערך הצליפה, הכשרת הצלפים וניצולם בשטח באופן מיטבי. בשנת 2008, בעקבות תהליך הפקת לקחים הנ"ל, התקבלה בזרוע היבשה החלטה לבצע שורה של שינויים במערך הצליפה של צה"ל:
במבצע עמוד ענן (2012) ומבצע צוק איתן (2014) הוכיחו הצלפים בצה"ל יכולת דיוק גבוהה, כולל צלפים סדירים של חטיבות חיל הרגלים שהראו יכולת דיוק ברמה של יחידות מיוחדות. נכון ל-2017 צלפים סדירים בצבא נחשבים לאיכותיים ברמה עולמית.
ב-2017 רכש צה"ל 800 כוונות טלסקופיות חדשות מדגם לאופולד Mark 6. זוהי כוונת טלסקופית בעלת הגדלה של X3-X18 ולוח שנתות משופר, שהותאמה לדרישות צה"ל. הכוונת נכנסה לכלל מערך הצליפה בצה"ל, כולל החי"ר, הצליפה לרחוק והלוט"ר. ב-2018 רכש צה"ל רובי בארט MRAD ליחידות המובחרות בעקבות המלצת הימ"מ. הרובים יחליפו את רובי המאוזר 86SR השחוקים שיוצאים בהדרגה משירות.
בחודשים מרץ-אוקטובר 2018 הפעיל צה"ל עשרות צלפים כדי לעצור את המהומות האלימות בגבול ישראל-רצועת עזה בהם ניסו אלפי פלסטינים לחבל ולפרוץ את גדר המערכת של רצועת עזה ולחדור לשטח ישראל כדי לבצע פיגועי טרור. הצלפים נטרלו בירי מדויק מאות מחבלים ומתפרעים אלימים, והרגו למעלה מ-205 פלסטינים, מתוכם לפחות 80% זוהו כפעילים בארגוני טרור ובעלי רקע י, רובם מחמאס. הצלפים העידו שהפלסטינים השתמשו בילדים, נשים וזקנים כמגן אנושי ושבמקרים כאלו הם נמנעו מירי לעברם.
ב-2020 החלו להיקלט בצה"ל רובי M24 משודרגים עם מעצה מודרני. בשנים 2020–2021 החלו להיקלט בצה"ל רובי בארט REC10 במטרה להחליף את רובי ה-SR-25 Mk 11 השחוקים בתפקיד רובה צלפים חצי-אוטומטי.
צלפי צה"ל, ובפרט צלפי סיירת גולני, הצטיינו במהלך מבצע שובר גלים והרגו מחבלים רבים. מתוך 50 המחבלים שהרגה סיירת גולני, כשליש נהרגו על ידי הצלפים.
מערך הצליפה בצה"ל כיום
כאמור, כיום עיקר ההדרכה בנושאי צליפה נעשית בבית הספר לקליעה וצליפה צבאית שבמתקן אדם. צלפי החי"ר (בעיקר צנחנים, גבעתי וגולני) בצה"ל נחשבים למקצועיים יותר יחסית לעבר ובעלי יכולת דיוק גבוהה, אך סובלים מחוסר ניסיון מבצעי (שכן הם משרתים רק 3 שנים שירות סדיר, בניגוד לצלפים אחרים בעולם שמשרתים בתפקיד בקבע שנים רבות). עם זאת, נמתחה ביקורת על חוסר ידע בהפעלת צלפים יעילה על ידי המג"דים של גדודי חיל הרגלים וכן על מחסור באימוני צליפה סדירים בתדירות גבוהה.
רובי הצלפים התקניים של צלפי החי"ר הם הרמינגטון M24 - רובה בריחי לצליפה צבאית כללית בטווחים של 100–800 מטר, SR-25 Mk 11 - רובה חצי-אוטומטי לצליפת לש"ב בטווחים של עד 500 מטר, ברק 338 - רובה בריחי לצליפה צבאית בטווחים ארוכים של 1200 מטר, ובארט M82A1 - רובה חצי-אוטומטי כבד המשמש בעיקר כרובה נגד חומרים ולסילוק פצצות בחיל ההנדסה הקרבית.
צלפי יחידות מובחרות ומיוחדות בצה"ל משתמשים גם ברובי צלפים אחרים בהם מאוזר 86SR, PGM Ultima Ratio, SVD דרגונוב, PSG-1, מקמילן TAC-338, מקמילן TAC-50, SR-25 Mk 11, בארט MRAD ובארט REC10. רובים אלה נחשבים לרובים איכותיים ומדויקים ביותר ובעלי ניסיון מבצעי מוכח. כמעט כל יחידה מיוחדת בצה"ל כוללת גם צלפים, לרבות סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג, יחידת מגלן ויחידת דובדבן. צלפי היחידות המובחרות נחשבים לצלפים מקצועיים וטובים מאוד, וצלפי היחידות של סיירת מטכ"ל, שייטת 13 ושלדג נחשבים כצלפים ברמה עולמית עם מוניטין בינלאומי.
הצלפים בצה"ל משתמשים בתחמושת ייעודית לצליפה, כגון כדורים מדגם M118LR האמריקאי או תחמושת צליפה תואמת של IMI, ולעיתים גם בתחמושת Match Grade האיכותית ביותר, כאשר נדרשת צליפה כירורגית. ברוב הרובים ניתן להשתמש גם בתחמושת רגילה אך היא פחות מדויקת. תחמושת הצליפה של IMI, כגון ה-7.62x51 mm Long Range Match 175-Grain, נחשבת לאיכותית ומדויקת: יכולת הקביצה של רובה רמינגטון M24 עם תחמושת זו בירי לטווח הוא פיזור של, דיוק השקול לחצי דקת קשת (0.5 MOA), הנחשב מצוין לצליפה צבאית (וגם לצליפת לוט"ר). בנוסף מצוידים הצלפים במגוון עזרים טקטיים הכוללים כוונות טלסקופיות מדגמים שונים (כגון "נמרוד" או "ליאופולד X10" ו"ליאופולד סימן 6 X3-X18" ליום ו"ליטון אקילה X6" ללילה), אמצעי ראיית לילה, משקפת, ערכה מטאורלוגית, חצובות ודורגל, משתיק קול, חליפות הסוואה, רשת הסוואה ועוד.
בשנים האחרונות מארגן בית הספר לקליעה וצליפה צבאית תחרות צליפה שנתית בין כלל היחידות הקרביות של צה"ל, משמר הגבול ומשטרת ישראל. בתחרות מתבצע ירי במתארים שונים, והיחידות מחולקות לבתים (גדודי חיל הרגלים, גדודי סיור, יחידות מובחרות ויחידות עילית).
רובי הצלפים של צה"ל
להלן טבלה המתארת את רובי הצלפים ששירתו בצה"ל. הדיוק של הרובים נמדד בדקות קשת (MOA = Minute of Arc). מספר זה מייצג את הפיזור הזוויתי האופייני של הרובה וככל שמספר זה נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. רובים ששמם כתוב על רקע תכלת הם רובים שעדיין נמצאים בשירות פעיל, ורובים ששמם כתוב על רקע צהוב בהיר - לא ידוע מה מצב שירותם כיום.
פרדריק תסיגר, הוויקונט מצ'למספורד
פְרֶדְרִיק ג'ון נאפייר תֶסִיגֶר, הוויקונט הראשון מצֶ'לְמְסְפוֹרְד (באנגלית: Frederic John Napier Thesiger, 1st Viscount Chelmsford; 12 באוגוסט 1868 – 1 באפריל 1933) היה מדינאי בריטי אשר שימש מושל קווינסלנד בין 1905–1909, מושל ניו סאות' ויילס בין 1909–1913 והמושל הכללי של הודו בין השנים 1916–1921, בזמן מלחמת העולם הראשונה ושיאה של האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה
תסיגר נולד כבן למעמד האצולה שהקנה לו אביו, פרדריק תסיגר, הברון השני מצ'למספורד.
תסיגר נודע בכישורי הניהול שלו ובמסגרת רפורמות שנעשו עם מזכיר המדינה להודו, אדווין מונטגיו, השניים הביאו לחלוקה אדמיניסטרטיבית של הודו אשר נודעו כסדרת רפורמות מונטגו-צ'למספורד ובמסגרתם הודו חולקה אל יחידות מחוזיות בעלות שליטה עצמאית במערכת הדומה במקצת לפדרציה. בעודו מושלה של הודו תמך בשיתוף מורחב של צבא הודו הבריטית במסגרת מלחמת העולם הראשונה עד שזה השתתף במערכה במסופוטמיה ובקרב מגידו אשר ראה את קריסת צבא האימפריה העות'מאנית.
בעת טבח אמריטסר רבים הביעו דעה כי ממשלת הראג' לא פעלה במהירות מספקת אל מול הטבח ועל כן ממשלתו של תסיגר החלה להיחלש עם המחאות על הפעולה כמו גם על הפסד במלחמה שהביאה לאיבוד המנדט באפגניסטן בשנת 1919 (ראו את המלחמה האנגלו-אפגנית השלישית) ותחילת פעולות לאומיות של הקונגרס הלאומי ההודי ומהטמה גאנדי.
מאוחר יותר לאחר ירידתו ממושלות הודו שירת זמן קט כלורד הראשון של האדמירליות בממשלתו של רמזי מקדונלד ולבסוף שירת כסוכן-גנרל של ניו סאות' ויילס עד אשר יצא לגמלאות ולבסוף נפטר בשנת 1933.
כרכ נוח
כרכ נוח (בערבית:  كرك نوح) הוא כפר סמוך לעיירה זחלה במזרח לבנון, בנפת זחלה, במחוז אל-בקאע. התושבים בה הם מוסלמים מתואלים, נוצרים מרונים ומלכיתים. בכפר יש מבנה מקאם המזוהה כ"קבר נח".
היסטוריה
הכפר היה לאתר דתי חשוב בימי הביניים, ומשך עולי רגל מכפרי הסביבה. הכפר נודע כאל-כרכ בתקופת השושלת האיובית ושמו הוחלף לכרכ נוח תחת הממלוכים. הוא נודע כמרכז למידה של האסלאם השיעי והמרכז המנהלי של דרום הבקאע. קצין ממלוכי הקים את קרן הוואקף הראשונה לכרכ בשנת 1331. תחת האימפריה העות'מאנית, בסביבות 1538 הוגדל הווקף וחמולת אלוואן מונתה לאחראית לאתר הקדוש במקום. רעידת אדמה גדולה פגעה במינרטים של המסגד בכפר בשנת 1705, אשר נבנו מחדש.
במאה ה-20 הכביש הראשי החוצה את הבקאע נסלל למרגלות הכפר. השטח הבנוי של הכפר גדל והוא נכלל בשטח העיירה זחלה.
קבר נוח
על פי המסורת שהוזכרו על ידי אל-מוקדסי וא-דמשקי, קבר נח היה קיים במקום במאה ה-10 ועדיין ניתן לראותו. מצבת הקבר היא באורך של 31.9 מטר, ברוחב של 2.7 מטר וגובה של 0.98 מטר והיא מכוסה בבד לבד ירוק. בתוך חדר שגודלו 3.1 מטר על 2.5 מטר. ליד בניין הקבר ישנו בית תפילה בה נמצאו כמה כתובות מהמאה ה-14. במקום גם חצר עם נישת תפילה. גודלה של המצבה נובע אולי מסיפורי ענקים עתיקים, אך לפי המחקר מדובר בקטע מאמת מים קדומה שהוסבה לשמש כמקום מקודש.
החפת גלים
החפת גלים (באנגלית: Wave shoaling) במכניקת הזורמים היא מכלול התהליכים שעוברים על גלי מים כאשר הם נכנסים לאזור של מים רדודים בטרם הם נשברים. תהליכים אלו כוללים את הגידול בגובהם של הגלים וההחזרה שלהם כתוצאה משיפוע קרקעית החוף וכן את שינויי כיוון ההתקדמות של חזיתות הגלים. הם נגרמים ביסודם מן העובדה שמהירות החבורה של חבילות הגלים, שהיא גם מהירות העברת האנרגיה, קטנה עם עומק המים. במצב מתמיד, הפחתה במהירות העברת האנרגיה חייבת להיות מפוצה על ידי גידול בצפיפות האנרגיה כדי לשמר את שטף האנרגיה על ערך קבוע. גלים העוברים החפה יפגינו גם הפחתה באורך הגל שלהם, זאת בעוד תדירותם תישאר קבועה.
החפת גלים באה לידי ביטוי במיוחד במקרה של גלי צונאמי, ומשום שגלים אלו הם גלי מים רדודים לאורך כל אלפי הקילומטרים של מסלולם, בשונה מגלי ים רגילים שנוצרים בשכבה העליונה של האוקיינוס ומתוארים כגלי מים רדודים רק עם הגיעם בסמוך לחוף.
רקע
גלים המתקרבים אל קו החוף משנם את גובהם כתוצאה ממספר אפקטים. כמה מהתהליכים החשובים שהם עוברים כוללים את השבירה (במובן האופטי) שלהם, עקיפה, החזרה, שבירת גלים (waves breaking), אינטראקציית גל-זרם, חיכוך עם הקרקעית, גידול הגלים כתוצאה מהשפעת הרוח, והחפת גלים. בהיעדר האפקטים האחרים, החפת גלים היא התהליך של השינוי בגובהם של הגלים אודות לשינויים בעומק המים הממוצע - ללא שינויים בכיוון התקדמות הגלים ושחיקה אנרגטית. החפת גלים טהורה מתרחשת כאשר גלים ארוכים מתקדמים בניצב לקווי העומק של קרקעית בעלת שיפוע מתון. במקרה זה גובה הגל H במיקום מסוים ניתן לביטוי כך:
כאשר K_S הוא מקדם ההחפה ו- H_0 הוא גובה הגל במים עמוקים. מקדם ההחפה K_S תלוי רק בעומק המים המקומי h. מים עמוקים פירושם שהגלים כמעט ואינם מושפעים מקרקעית הים, מה שקורה כאשר העומק h גדול יותר ממחצית אורך הגל במים עמוקים.
משוואת המים הרדודים החד-ממדית
אם הזורם אי דחיס, השינוי בשטף המים משני צידיו של עמוד מים חייב להיות שקול להתרוממות אנכית מתאימה של פני המים מעל אותו עמוד. אם u(x) היא המהירות האופקית (הקבועה) של פרודות המים, אז נקבל:
שכן מניחים \eta << H. כיוון שהתפלגות הלחץ היא הידרוסטטית ניתן לרשום גם:
ולפיכך. ממשוואות אוילר ניתן לרשום:
את האיבר השני באגף שמאל ניתן להזניח בהנחה של אורכי גל ארוכים ומשרעת גלים קטנה. לפיכך מקבלים משילוב שתי המשוואות:
חוף עם קרקעית בעלת שיפוע קבוע
כעת נחקור את המקרה של גל מים שפוגע בחוף בעל קרקעית עם שינוי עומק ליניארי; חוף שבו העומק נתון בנוסחה, כאשר הוא שיפוע הקרקעית.
ננחש פתרון מהצורה:, כאשר הוא מספר הגל כפונקציה של הקואורדינטה האופקית x - כאן k_0 הוא מספר הגל המתאים לקואורדינטה התחלתית מסוימת x_0 (זהו תנאי התחלה).
ניעזר במשוואה שמסומנת ב-(*), אלא שהפעם נחליף את הקבוע H בפונקציה \alpha x ונקבל את המשוואה הדיפרנציאלית:
כאשר. בעזרת ההצבה ניתן להביא את המשוואה הדיפרנציאלית הזאת לצורה:
זוהי הצורה הסטנדרטית של המשוואה הדיפרנציאלית שפתרונה הוא פונקציית בסל, ועל כן הפתרון הכללי למשוואה הוא:
כאשר J_0,Y_0 הן פונקציות בסל מסדר 0 מהסוג הראשון והשני בהתאמה.
ניתן ליישם את התוצאות הללו עבור חוף עם מקטע ליניארי בקרקעית, כאשר במקרה זה מניחים שפרופיל הגל נתון על ידי הפתרון לעיל (המבוטא בעזרת פונקציות בסל) מעל מקטע הקרקעית הליניארי ושהוא סינוסואידלי לפני ואחרי המקטע. המשוואות הדרושות כדי למצוא את a,b ומקדמי ההחזרה וההעברה מתקבלות מרציפות פונקציית הגל בשני המעברים אל תוך והחוצה מהמקטע, וכן מגזירות פונקציית הגל במעברים הללו. כך מקבלים מערכת של 4 משוואות ליניאריות ב-4 נעלמים שהם a,b ומקדמי ההחזרה וההעברה T,R.
חוק גרין
ולפיכך:
אי רציפות בעומק; מדרגה בקרקעית
במקרה של אי-רציפות בעומק, למשל כאשר ישנה מדרגה בקרקעית, ניתן לחשב את מקדמי ההעברה וההחזרה באמצעות הסקת משוואות דומה לזו שבתהליך של תיאום עכבות אקוסטיות. שתי המשוואות בנעלמים שהם R (מקדם החזרה) ו-T (מקדם העברה) מתקבלות מתנאי הרציפות של משרעת הגל במעבר, ומכך שזרם האנרגיה המקושרת לגל הפוגע חייב להיות שווה לסכום זרמי האנרגיה המקושרים לגל המוחזר והמועבר. שטף האנרגיה יחסי לצפיפות האנרגיה - שהיא יחסית למשרעת הגל בריבוע - ולמהירות החבורה \sqrt. לפיכך נקבל:
אם נסמן, אז צמד המשוואות הליניאריות מוליך למשוואה הריבועית בנעלם R:
אשר הפתרון שלה הוא:
בעוד הפתרון למקדם ההעברה הוא:
ז'ילבר פרנו
ז'ילבר פרנו (בצרפתית: Gilbert Pernoud; 1901, לה ביול – ?) היה כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים
פרנו הוסמך לכמורה בשנת 1927 ושירת במספר קהילות באזור מזרח צרפת, ליד הגבול עם שווייץ. בשנת 1939 החל לעבוד בתור מורה ליוונית, ללטינית ולצרפתית בבית הספר הקתולי ז'ובנה (Juvénat) בכפר ויל-לה-גרן שבמזרח צרפת, ליד אנמס (Annemasse) שבאזור הגבול עם שווייץ.
פעילותו בתקופת השואה
לאחר המעצרים ההמוניים של קיץ 1942 באזור הכבוש הבריח האב פרנו יהודים רבים מצרפת אל מעבר לגבול שווייץ, בשיתוף פעולה עם אנשי צוות נוספים בבית הספר, בהם האב לואי פאבר ורמון בוקאר (Raymond Boccard), שלימים הוכרו אף הם בתור חסידי אומות העולם. בין המבקשים להימלט היו גם צעירים נוצרים רבים שביקשו לברוח משירות החובה של הצרפתים בגרמניה הנאצית, אליו גויסו בכפייה למעלה מ-100,000 צעירים צרפתים בשנות מלחמת העולם השנייה במסגרת עבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. מאות פליטים עברו את הגבול באזור פעילותם של פרנו וחבריו, בסיועם.
באזורו של פרנו פעל גם ז'אן רוזה, שלימים הוכר אף הוא כחסיד אומות העולם. פרנו ורוזה הפיצו את עיתונו המחתרתי של חסיד אומות העולם פייר שאייה, "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien).
בפברואר 1944 פשטו הגרמנים על בית הספר בו לימד האב פרנו, עצרו חלק מחברי הסגל החינוכי וחקרו אותם. רובם שוחררו אך האב פאבר הוצא להורג ליד ויל-לה-גרן. פרנו שרד את השואה.
הנצחה
בשנת 1987 הוכר פרנו על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
בלה צובל
בלה צובל (בהונגרית: Czóbel Béla; בודפשט, 4 בספטמבר 1883 – בודפשט, 30 בינואר 1976) היה צייר אוונגרד יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט.
ביוגרפיה
בלה צובל נולד בבודפשט ליוז'ף צובל (1849–1899) סוחר תבואה, וששרולטה קניג (1858–1939). בין 1902 לבין 1906 הוא היה תלמידו של בלה איוואני-גרינוולד בבאיה מארה. הוא למד תחילה באקדמיה במינכן בשנים 1902 וב-1903, ומשנת הלימודים 1903 באקדמיה ז'וליאן בפריז. צובל הציג לראשונה בסלון הסתיו (בצרפתית: Salon d'Automne) בשנת 1905, ומשנת 1906 הופיע שם עם הפוביסטים הצרפתים וב"סלון דה אינדפנדנטס" (Société des Artistes Indépendants). במרץ 1908 נפתחה תערוכת היחיד שלו בגלריה ברטה וייל. חבריו כללו את הציירים דינואר דה סגונזאק (André Dunoyer de Segonzac), ז'ורז' בראק ואת אמדאו מודיליאני. כנציג טיפוסי של "הפראים ההונגרים" (שם מאוחר של סגנון ציור של קבוצת ציירים הונגרים), הוא הפך לחבר מייסד בקבוצת השמונה, על אף ששלח תמונה רק לתערוכה הראשונה שלהם, הוא התחייב להשתייך לקבוצה לאורך כל הדרך.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) בגלל שהיה נתין של מדינת אוייב, עבר מצרפת לברגן, הולנד. בין השנים 1919 עד 1925 התגורר בברלין, שם הצטרף לקבוצת הגשר (קבוצת ציירים) ואז הפך חבר ב-Freie Sezession. הוא ערך תערוכת אוסף בבירת גרמניה בשנת 1925, אך חזר לצרפת באותה השנה. בשנת 1927 הציג תערוכה מצליחה בגלריית ברומר (Brummer Gallery) בניו יורק. הוא ביקר בהונגריה לעיתים קרובות יותר ויותר משנת 1931, הוא בילה את הקיץ באופן קבוע בטירת הטוון בהזמנת הצייר פרנץ הטווני. בשנת 1933 הוא זכה בפרס הגדול של חברת פאל סיניאי מרשה. הוא חזר להונגריה באופן קבוע בשנת 1940 והתיישב בסנטנדרה. גם לאחר מלחמת העולם השנייה הציג באופן קבוע בחו"ל, בעיקר בגלרי זאק בפריז. עוד בחייו, בשנת 1975, נפתח מוזיאון בסנטאנדרה שנושא את שמו.
פסלו הוקם בסנטנדרה ועבודותיו מוצגות בתערוכת קבע במוזיאון בלה צובל. את ציוריו ניתן למצוא בין היתר במרכז ז'ורז' פומפידו בפריז, בגלריה הלאומית של הונגריה באוספים פרטיים מקומיים וזרים. בסקשפהרוואר, יותר מעשרים תמונות נשמרות באוסף דיאק.
בהתקרב חילוף המשטר בהונגריה בשנת 1990, ואחריו עבודותיו הוצגו לעיתים קרובות בציבור, לאחרונה בתערוכה השמונה במוזיאון לאמנוות יפה (בודפשט) (2011). ציוריו הוצגו יחד עם שאר חברי השמונה ( רוברט בריני, דז'ה ציגאני, קארוי קרנשטוק, אדן מארפי, דז'ה אורבן, ברטלן פור, לאיוש טיהני).
משפחתו
אחייניתו אנה צובל הייתה צלמת ואחיו ארנה צובל היה היסטוריון ספרותי ופוליטיקאי.
מאפייני אמנותו
לאחר הנטורליזם הראשוני מתקופת באיה מארה, צובל התחבר מהר מאוד לפוביזם, שהיה הטרנד הפריזאי המודרני ביותר באותה תקופה, למעשה באותו הזמן שנולדה התנועה. לפיכך, הוא היה אחד הנציגים הראשונים של "הפראים ההונגרים". הוא הוזכר בין הפוביסטים "הפרועים ביותר" בפריז. גרטרוד שטיין אספנית מארצות הברית של אנרי מאטיס "מאשרת דימוי עז אינטנסיבי אידיאלי של הציור של צובל, וג'לט ברג'ס ( Gelett Burgess) האמריקאי שערך ראיונות עם פוביסטים וקוביסטים בפריז בשנים 1908–1909 היה המום במיוחד מ"ברוטליות" בדיו של צובל.
חברויות
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| פסל של בלה צובל ב[[שיופוק
מייקל לופז-אלגריה
מייקל לופז-אלגריה (בספרדית: Miguel Eladio López Alegría; נולד ב-30 במאי 1958) הוא טייס חלל, טייס ניסוי ואסטרונאוט מסחרי בעל אזרחות כפולה, אמריקאית וספרדית. עד כה ביצע שלוש משימות טיסה למעבורת חלל ומשימת טיסה לתחנת חלל בין-לאומית אחת. הוא ידוע בכך שביצע עד כה עשר הליכות חלל, וכיום מחזיק בשיא משך ההליכה בחלל השני באורכו בכל הזמנים (ראשון בקרב האסטרונאוטים של נאס"א). בנוסף היה שותף בשהות בחלל החמישית באורכה מבין האמריקאים שאורכה היה 215 ימים. בזמן הזה שהה על סיפון תחנת החלל הבין-לאומית מ-18 בספטמבר 2006 ועד 21 באפריל 2007. לופז-אלגריה פיקד על Axiom Mission 1, המשימה הראשונה הראשונה אי פעם של טיסה מסחרית לתחנת החלל הבין-לאומית, ששוגרה ב-8 באפריל 2022, ובילה כ-17 ימים במסלול כדור הארץ.
ביוגרפיה
בן לאב ספרדי ולאם אמריקאית, לופז-אלגריה נולד במדריד, ספרד וגדל במיסיון וייחו, קליפורניה. לאחר שסיים את לימודיו ב-Mission Viejo High School, הוא הצטרף לצי ארצות הברית, שם קיבל תואר ראשון בהנדסת מערכות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית ב-1980 ותואר שני במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר לתארים מתקדמים של הצי האמריקאי ב־1988. לופז אלגריה הוכשר לתפקיד טייס ימי בשנת 1981, הניסיון התעופתי שלו בחיל הים היה כטייס מדריך בטייסת הכשרה 2 (VT-2) בתחנת האוויר הימי Whiting Field ליד פנסקולה, פלורידה, ב-Fleet Air Connaissance Squadron 2 (VQ-2) ברוטה, ספרד, ובמרכז הניסויים האווירי הימי ב-NAS Patuxent River, מרילנד. הוא היה טייס ה-EP-3E הראשון שנבחר לבית הספר לטיסת מבחן של הצי האמריקאי. הוא בוגר התוכנית של בית הספר הרווארד קנדי למנהלים בכירים בביטחון לאומי ובינלאומי. הוא שולט באנגלית, ספרדית, צרפתית ורוסית.
בנו ניקולס כיכב לצדו ב-2006 בסרט התיעודי "מירה לה לונה" בבימויו של אדוארד בוש. הוא הופיע בסרט תיעודי שני, בבימויו של מנואל הוארגה, Son And Moon, שיצא להקרנים בספרד ב-2009. בסרט השתתפו גם האסטרונאוטים מיכאיל טיורין וסוניטה וויליאמס.
לופז-אלגריה הוא יועץ עצמאי לחברות חלל מסורתיות ומסחריות, הוא מכהן במספר מועצות וועדות מייעצות לארגונים ציבוריים ופרטיים, ועוסק בהרצאות מול קהל בארץ ובעולם. הוא כיום מתגורר בוושינגטון די. סי..
משימות
משימת החלל הראשונה של לופז-אלגריה הייתה STS-73 ב-1995; במשך מספר שנים לאחר מכן הוא הוביל את משרד צוות תחנת החלל הבינלאומית (ISS) של נאס"א. בשנת 2000 הוא חזר לחלל על סיפון STS-92 וב-2002 ב-STS-113. במהלך טיסה STS-92, הוא בחן את תרמיל הריחוף SAFER עם האסטרונאוט ג'ף ויסוף, במהלך הניסוי הוא התרחק עד 15 מטרים מהחללית.
באוקטובר 2001 הוא שירת כאקוונאוט בצוות ה-NEEMO הראשון על סיפון המעבדה התת-ימית אקוואריוס.
ב-20 בספטמבר 2006, לופז-אלגריה הגיע לתחנת החלל הבין-לאומית כמפקד משלחת 14, לאחר שהמריא מבייקונור, קזחסטן ב-18 בספטמבר, על סיפון סויוז TMA-9. במשלחת 14, הוא ביצע חמש הליכות חלל. ב-21 באפריל 2007, הוא עזב את תחנת החלל וחזר לכדור הארץ.