cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אל פרנקן
אלן סטוארט "אל" פרנקן (באנגלית: Alan Stuart "Al" Franken; נולד ב-21 במאי 1951) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת מינסוטה מ-2009 עד 2018, כחבר מפלגת דמוקרטים-חקלאים-עבודה של מינסוטה, שהיא חלק מן המפלגה הדמוקרטית. פרנקן התפרסם לראשונה ככותב ובדרן במסגרת תוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב", בה החל להופיע מתחילתה של התוכנית בשנת 1975.
קורות חיים
פרנקן נולד בעיר ניו יורק להורים יהודים, כבנם של פיבי לבית קונסט, עקרת בית וסוכנת נדל"ן, ולג'וזף פרנקן, איש מכירות בתחום הדפוס. סבו וסבתו מצד אביו היגרו מגרמניה, בעוד של אמו היגרו מבלארוס.
בילדותו התגורר בסנט לואיס פארק שבמינסוטה, פרבר של מיניאפוליס. אחיו הבוגר, אואן, הוא צלם עיתונות. פרנקן סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות במדע המדינה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1973. את אשתו פרני הכיר בשנת לימודיו הראשונה באוניברסיטה. הוא אב לשני בנים.
סאטרדיי נייט לייב
את הופעותיו כבדרן החל פרנקן עוד בימי בית הספר התיכון והוא המשיך והופיע במסגרת סדנת תיאטרון במיניאפוליס, אשר התמחתה בסאטירה פוליטית. פרנקן וחברו מימי התיכון, טום דייוויס, התקבלו כשני כותבי המערכונים הראשונים של סאטרדיי נייט לייב, במסגרתה אף הופיעו בפני המצלמות. פרנקן עבד בתוכנית בין השנים 1975–1980 ושוב בין השנים 1985–1995.
אחר כך עסק בכתיבה ובמשחק והופיע במספר סרטים. ב-1994 השתתף בכתיבת התסריט לסרט "אהבה של גבר לאישה". בהמשך הפך לפרשן פוליטי, וחיבר מספר ספרים רבי-מכר. כן שימש כמנחה בתוכנית רדיו ששודרה ברחבי ארצות הברית.
כהונתו בסנאט
פרנקן רץ לסנאט האמריקאי בשנת 2008 במערכת בחירות שבסופה ניצח בהפרש קטן את המועמד הרפובליקני, הסנאטור נורם קולמן. ההכרעה הושגה רק לאחר שכל הקלפיות נמנו ידנית. קולמן ערער על התוצאה לבית המשפט העליון של מינסוטה, אשר אישר את ניצחונו של פרנקן ב-30 ביוני 2009. ב-7 ביולי 2009 הושבע לתפקידו כסנאטור.
הוא נבחר לכהונה שנייה בנובמבר 2014 לאחר שגבר על המועמד הרפובליקני מייק מקפאדן. במרץ 2015 נמנה עם הסנאטורים הבודדים שלא נכחו בנאום בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית כנגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
מודה אני
מוֹדֶה אֲנִי היא תפילה יהודית קצרה הנאמרת מיד עם השכמת הבוקר, בה מודים לאלוהים על החזרת הנשמה בסיום השינה.
מקור התפילה
התפילה מקובלת ברוב תפוצות ישראל והיא אחת התפילות המוכרות ביותר, אף על פי שהיא אינה מופיעה בתלמוד ובשולחן ערוך. התפילה מופיעה לראושנה בספר סדר היום שחיבר המקובל הצפתי רבי משה בן מכיר:
יש מי שכתב שתפילת 'מודה אני' נתקנה במקום ברכת "אלוהי נשמה" המוזכרת בתלמוד, שהיתה נאמרת קודם נטילת ידים. אך מכיוון וכיום מברכים אותה רק לאחר הנטילה, תקנו לומר 'מודה אני' שאין בה שם ומלכות ומותר לאומרה קודם נטילה.
התפילה מסתיימת בביטוי "רבה אמונתך", שמקורו בפסוק במגילת איכה: "חדשים לבקרים - רבה אמונתך". שיבוש רווח בפיסוק התפילה הוא חיבור המילה 'רבה' למילה 'בחמלה' הקודמת לה, במקום חיבורה למילה 'אמונתך' הבאה אחריה.
משמעות התפילה
עניינה של התפילה קשור לאמונה הדתית, שבשעת השינה מתנתקת הנשמה מהגוף ומופקדת בידי האל, והוא מחזירה בחמלתו בבוקר מחודשת ורעננה. סימוכין לתפיסה זו יש בפסוק "בידך אפקיד רוחי", שעליו מסתמך הפיוט אדון עולם - "בידו אפקיד רוחי, בעת אישן ואעירה." ועל כן נחשבת אצל חז"ל שינה כמיתה קטנה, "שינה אחד מששים במיתה", והאדם המאמין שמוצא את עצמו בבוקר שב לחיים ולהכרה, מעלה על שפתיו תפילת הודיה על "תחיית מתים" קטנה זו.
בביטוי המסיים 'רבה אמונתך' ישנם שני פרושים, האחד שה' אינו מעכב את הפיקדון, ומחזק את האמונה בו, בהחזרת הנשמות המופקדות אצלו (חת"ם סופר). פירוש אחר גורס שלאל יש אמונה רבה בבני אדם שיעשו מעשים טובים וישרים, ולכן הוא מחזיר להם את נשמותיהם.
בסידורים מסורתיים התפילה מנוקדת בלשון זכר: "מודֶה אני", אך בחלק מהסידורים המודרניים מופיעה גם וריאציה לנשים בלשון נקבה: "מודָה אני".
דב ביגון
הרב דֹב הכהן ביגון (בייגין; נולד ב-1940) הוא ראש ישיבת מכון מאיר ומדרשת מכון אורה.
ביוגרפיה
נולד בחולון בשנת ת"ש (1940) להורים חילונים שעלו לישראל לפני השואה. סבו מצד אמו, דב בער סופר, שימש כסופר סת"ם והיה חברותא של הרבי מאוסטרובצא. הרב ביגון נוהג לספר שעלייתה של אמו לארץ התאפשרה בזכות בנו וממלא מקומו של הרבי מאוסטרובצא. בשנת 1954 עבר כילד חוץ לקיבוץ משמר השרון. היה פעיל בתנועה המאוחדת.
שרת בצה"ל כקצין בנח"ל וכקצין בבה"ד 1, תפקיד שבמסגרתו פיקד בין היתר על ידידו ממשמר השרון, אהוד ברק. נלחם במלחמת ששת הימים כסגן מפקד פלוגה בחטיבת ירושלים בקרב על שחרור ירושלים.
משמש כראש ישיבת מכון-מאיר ומדרשת מכון אורה, העוסקים בחינוך, לימוד תורה והפצת יהדות ברוחו של הרב קוק. הוא כותב מאמרים בנושאים מגוונים, ובפרט כותב את המאמר הראשי בעלון פרשת השבוע "באהבה ובאמונה", שמוציא מכון מאיר.
בשנת ה'תשע"ד (2014) זכה באות יקיר ירושלים.
הרב ביגון היה נשוי לנאוה עד לפטירתה בשנת התשפ"ב (2022). מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.
וראצה
וראצה (בבולגרית: Враца) היא עיר בצפון מערב בולגריה, בירת מחוז וראצה, ממוקמת במורדות הרי הבלקן ו-112 ק"מ צפונית מזרחית לבירה סופיה.
היסטוריה
ראשית התיישבות אנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת על ידי שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובהמשך נבנתה במקום מצודה אשר הוחרבה במהלך המאה ה-5 על ידי ההונים. במהלך המאה ה-6 היגרו למקום שבטים סלאבים אשר הקימו כפר בשם וראטיצה בסמוך לחורבות המצודה הרומית. בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה בוצר היישוב. בראשית התקופה העות'מאנית נבנתה במקום מצודה חדשה ובהמשך התרחב הכפר לכלל עיירה שוקקת, אשר שימשה כנקודת מסחר והארחה לסוחרים שחלפו בה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הפכה העיר מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. בראשית המאה ה-20 עם חיבורה של וראצה לתשתית מסילות הברזל הבולגרית חל פיתוח כלכלי מואץ בעיר ובכלל זה התפתחות תעשיית יין.
כלכלה
בעיר קיימת תעשיית טקסטיל, מתכת, כימיקלים, חומרי בניין, רהיטים. כמו כן תעשיית מזון בתחום הבשר והחלב וכן מספר מאפיות ויקבים. העיר מצויה בתנופת בנייה בעיקר למטרות נדל"ן מניב באפיק המשרדים והקמעונאות. שיעור האבטלה בווראצה נמוך מהארצי ועומד על 6.5%. וראצה סמוכה לעורקי התחבורה מספר 4 ו-7 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. וראצה מקושרת לתשתית מסילות הברזל הבולגרית שעתידה בעשור השני של המאה ה-21 לעבור שדרוג והרחבה.
דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגבוה משיעור הילודה וכן בשל הגירה שלילית. מ-2000 ועד 2009 קטנה אוכלוסיית העיר ב-10.43%. מבחינת התמהיל המגדרי של האוכלוסייה עולה, כי 51% הן נשים ו-49% הם גברים.
אקלים
בווראצה שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.1oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1.1oc בינואר ועד 22.1oc באוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 771 מילימטרים והחודש הגשום בשנה הוא מאי בו יורדים 102 מילימטרים של גשם.
הקהילה היהודית
תיעוד לקהילה יהודית בעיר קיים מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ועם סיום המלחמה העות'מאנית רוסית נמנו בווראצה 200 יהודים. לאחר המלחמה אירעו בעיר אירועים אנטישמיים רבים ובכלל זה עלילות דם ומעצרים של בני הקהילה, שהביאו לאחוז הגירה גבוה של בני הקהילה מהעיר. ב-1900 מנתה הקהילה כ-100 נפשות ולא נכללה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה. עם זאת ב-29 באוגוסט 1920 יוצגה קהילת וראצה בכנס הקהילות היהודיות המאורגנות בממלכת בולגריה שהתקיים בסופיה, על ידי שאול ש. בן בשט ראש הקהילה. בעיר וראצה לא היה בית ספר יהודי, התלמידים ביקרו בבתי הספר הממשלתיים והקהילה היהודית המקומית ערכה עבורם בנוסף, שיעורי דת ושפה עברית.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה קהילת יהודי העיר 150 נפשות. על יהודי העיר הוחל החוק להגנת האומה והגברים בגילאי 20–40 נלקחו לעבודות כפייה. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי, נכללו במכסת 6,365 היהודים מ"בולגריה הישנה" שיועדו לגירוש אל מחנות ההשמדה ב-10 במרץ 1943, 64 מיהודי וראצה. הגירוש לא יצא לפועל. ב-24 במאי 1943 הגיעו מקצת ממגורשי קהילת סופיה אל העיר וראצה. מרבית יהודי העיר עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובווראצה נמנו 28 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו בווראצה יהודים.
נר החלב
נר החלב (בדנית: Tællelyset), הוא שמה של אגדת ילדים שנכתבה על ידי הנס כריסטיאן אנדרסן בהיותו בן 18, שהתגלתה באוקטובר 2012. היצירה באורך שישה דפים וכ-700 מילים.
מציאת היצירה
היצירה התגלתה בצרור מסמכים של משפחת פלאם באגף הארכיון הלאומי של דנמרק בפוּנֶן. היצירה נמצאה לאחר שמשפחת פלאם ביצעה מחקר עצמאי אודות תולדות המשפחה, אלא שהיצירה לא זוהתה תחילה כשייכת להנס כריסטיאן אנדרסן. באוקטובר 2012, ההיסטוריון אסבן בראג סרק את הניירות ומצא כי היצירה נחתמה על ידי הנס כריסטיאן אנדרסן, וגילויו אושר על ידי מומחים בדצמבר 2012.
אבולוציה של חיידקים
התהליך האבולוציוני של חיידקים הוא תהליך של שינויים תורשתיים באוכלוסיות במשך דורות רבים כתוצאה מברירה טבעית ומשינויים גנטיים הנובעים מהסתגלותם של החיידקים לסביבה ועמידותם החיסונית של הפונדקאים המאחסנים. החיידקים מצטיינים בשתי תכונות המאפשרות תהליכי אבולוציה מהירים: זמני חלוקה קצרים בהתרבות אל-זוויגית ואוכלוסיות גדולות מאד.
האבולוציה של החיידקים בציר הזמן
התהליך האבולוציוני של החיידקים מתפרס על ציר הזמן של כארבעה מיליארד שנים, החל מהתקופה הפרקמבריאנית. האב הקדמון של היצורים החיים התפצל לשלוש על-ממלכות: ארכאה (Archaea) ובקטריה (Bacteria) השייכות לפרוקריוטים. שהם מיקרואורגניזמים חד-תאיים, חסרי גרעין התא, בעלי חומר תורשתי מאורגן ברצועה בודדת של DNA בשם נוקלאואיד. העל-ממלכה השלישית בשם איקריוטים (Eukaryote) התפתחה מאוחר.
חיידקי הארכאה והבקטריה מאכלסים סביבות מחיה המעניקות הזדמנויות אבולוציוניות שונות. תהליך האבולוציה של החיידקים התרחש משך ביליוני שנים, החל מהעידן הפרקמבריוני. ההתפצלות הראשונית בין שתי העל-ממלכות הארכאה והבקטריה התחוללה כנראה לפני 3.5 מיליארד שנים, כפי שמצביעים מחקרים בשיטות ביומולקולריות של נוקלאואידים שנועדו לשחזר את המוצא הפילוגנטי של החיידקים. התאוריות הקשורות למקורות המוצא של חיידקים מתבססות על ממצאים ממקורות שונים. חוקרים מארצות הברית ויפן ביצעו בדיקות סריקה אופטיות במיקרוסקופ אלקטרונים וגילו מיקרופלנקטון על מאובנים מיקרופוסיליים באוסטרליה המערבית באזור שגילו בן 3.4 מיליארד שנים המצוי ליד מקורות מים תרמיים עשירים בכמויות גדולות של כימיקלים שמקורם מן הקרקע. ייתכן שהמים התרמיים מהווים את הסביבה הראשונית להתפתחות יצורים חיים על פני האדמה. אנליזת איזוטופים של סלעים עתיקים מגלות שהחמצן הופיע על פני כדור הארץ כבר לפני 2.45 מיליארד שנים.
דרכי האבולוציה של חיידקים
דרכי האבולוציה של החיידקים מתבססות על ברירה טבעית של תכונות מעודדות חיים על ידי הסתגלות והתרבות. רוב החיידקים מתרבים בתנאים אופטימליים בקצב של 20 עד 30 דקות לחלוקה בתהליך אל-זוויגית, כאשר תא האם מתחלק לשני תאי בת הזהים בתכונותיהם הגנטיות לתא האם. בחיידקים קיימת גם רבייה הקרויה זוויגית נדירה יותר ובה מתחולל ערבוב המטענים הגנטיים של של שני תאי המוצא בתא הבת. אין כאן מעורבות של שני תאים בעלי זהות מינית, תא זכרי ותא נקבי בשם גמטה אלא שני תאים וגטטיביים לכל דבר. מדענים רואים ברבייה ייחודית זאת את שלב ההכנה לרבייה הזוויגית המתקימת באיקריוטה. הן ברבייה הזוויגית והן ברבייה האל-זוויגית מועבר החומר הגנטי מדור לדור בהעברה אנכית.
בעל-ממלכת הפרוקריוט קיימת גם העברה גנטית אופקית (horizontal transfer) של חומר גנטי מתא אחד לתא שני באוכלוסויות מעורבות של אורגניזמים ממוצא שונה. תהליך הרבייה האופקית מתרחש בשלושה מסלולים אפשריים: התמרהטרנספורמציה וקוניוגציה המאפשרות העברת התכונות הגנטיות לדור הבא ממקורות מרוחקים. ההעברה הגנטית האופקית היא ייחודית לפרוקריוטה.
אקסטרמופיליות
אקסטרמופילי ות היא תכונת יכולת ההסתגלות של חיידקים לתנאי קיצון עקב חשיפה ממושכת לתנאי מחיה קיצוניים. קצב חלוקה מהיר של חיידקים המתרחשת כל 20–30 דקות, מאפשר העברת חומר גנטי מהיר. באוכלוסיית חיידקים גדולה ימצאו חיידקים בעלי כושר הסתגלות משופר לשינויים בסביבת המחיה כתוצאה משינויים גנטיים. חיידקים אלה ישרדו וישתלטו על שאר האוכלוסייה. אך יהיו גם כאלה שהשינוי הגנטי יקשה על הסתגלותם והם ייעלמו.
ההנחה הרווחת כיום היא כי בראשית האבולוציה, לפני 3.5 מיליארד שנים, האטמוספירה על פני כדור הארץ הייתה נטולת חמצן ואפשרה התפתחות חיידקים אל-אווירני ים, תרמופילים - חיידקים עמידים לטמפרטורות גבוהות, שהיו זקוקים למים כדי לבצע ראקציות כימיות. החיידקים הראשונים היו אוטוטרופיים (בעלי יכולת ליצור חומרים אורגניים מחומרים אי-אורגניים), גז מתאן שישמש להם כמקור לפחמן אורגני, וגם הידרותרמליים
התהליכים האבולוציונים של החיידקים על פני כדור הארץ התאפשרו הודות להיותם סתגלנים. כיום, מספר החיידקים על פני כדור הארץ עולה על זה של כל שאר היצורים גם יחד. תכונת ההסתגלות המיקרוביאלית שהיא הביטוי למידת היכולת להתקיים לתנאים קיצוניים מבוטאת בשתי דרגות. בדרגת הטולרנתיות הבסיסית האורגניזם מסוגל להתקיים הן בתנאים רגילים והן בתנאים קיצוניים. בדרגת הסתגלות גבוהה יותר נעשה שימוש בסיומת המילה phile שפירושו בלטינית אוהב. במצב זה המיקרואורגניזם פיתח הסתגלות פיזיולוגית לתנאי קיצון עד כדי מצב של תלות הכרחית לקיומו ואין ביכולתו לחיות בתנאי המחיה האופטימליים הראשוניים.
תרמוטולרנטיות ותרמופיליות
חיידקים תרמופיליים ותרמוטולרנטים שייכים מבחינה אבולוציונית לעל-ממלכת הארכאה ולעל-ממלכת הבקטריה. תרמוטולרנתיות היא תכונה של חיידקים הגדלים באופן אופטימלי בטמפרטורות גדילה של חיידקים מזופיליים  בטווח טמפרטורות 20-45oC, אך יכולים להתקיים גם בטמפרטורות גבוהות יותר שבין 45-55oC, כתוצאה מחשיפה ממושכת לטמפרטורות גבוהות ובינוניות המתבקשת בתעשיות שונות בהם מעורבים תהליכים ממושכים בהם מעורבים מים. הוכח שכתוצאה מתהליכים ממושכים אלה, הפלורה המיקרוביאלית עוברת שינויים גנטיים המובילים לשינויים מבניים, המאפשרים תפקוד בטמפרטורות גבוהות יותר מחיידקים מזופילים.
תרמופיליות היא תכונה של חיידקים החיים באופן אופטימלי בטמפרטורות בין 41-122oC. החיידקים התרמופיליים התפתחו אבולוציונית במים תרמליים באזורים של פתחים בקרקעית האוקיינוס שבהם המים מתחממים על ידי המגמה של כדור הארץ
פסיכרוטרופיות ופסיכרופיליות
80% מכדור הארץ מורכבים ממים, 70% הם מי-אוקיינוס והשאר הם שטחי הקרח של הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי. אוכלוסיית החיידקים אוהבי הקור היא האוכלוסייה הנפוצה ביותר על פני כדור הארץ. חיידקים פסיכרוטרופיים ופסיכרופיליים הם חיידקים חובבי קור. הטמפרטורה האופטימלית לצמיחתם היא בין 15oC-0oC. באזורי הקוטב והטונדרה בודדו גם חיידקים שגדלים בטמפרטורה של 5oC-. רוב החיידקים הפסיכרופיליים עמידים לתנאי קיפאון. חיידקים פסיכרופילים רבים עמידים אף לטמפרטורות נמוכות יותר ומשתיכים לקבוצת האקסטרמופילים בגלל עמידותם לטמפרטורות נמוכות, לקרינה רדיואקטיבית, לקרניים אולטרה סגוליות, ליובש, ללחץ אוסמוטי גבוה, pH גבוה או נמוך ומקורות מזון דלים. התהליך האבולוציוני של חיידקים אלה מתבטא בהתפתחות של אנזימים פעילים בתנאי קור. בחיידקים עמידים לקור התפתחו חלבונים המגינים עליו כנגד קפיאה, וחלו שינויים משמעותיים במבנה קרום התא המגנים בפני הקור. פיתוח של טכנולוגיות שונות לעיבוד מזון במאת השנים האחרונה, גרם לחשיפה ממושכת לקור. לדוגמה, תעשיית החלב אפשרה התפתחותם של חיידקים פסיכרוטרופיים והם נפוצים מאוד בחלב קר לפני פסטור ומשתייכים לקבוצות הקוליפורמים, Micrococcus, Bacillus, Staphylococcus, Pseudomonas חיידקים אלה מפתחים אנזימים פרוטאוליטים ואנזימים מפרקי שומן הגורמים לקלקול החלב ומוצריו גם בתנאי קור ומעמידים אתגר בפני הטכנולוגיה המודרנית.
מתאנוטרופים
חיידקים מתאנוטרופיים משתייכים לארכיאה ובקטריה ומשתמשים במתאן כמקור לאנרגיה. החיידקים המתאנוטרופים מתחלקים למתאנוטרופים אובליגטורים הזקוקים למתאן כמקור בלעדי לפחמן, ומתאנוטרופים פקולטטיביים, היכולים להשתמש גם במקורות פחמן נוספים מלהג המתאן. החיידקים המתאנוטרופים נפוצים מאוד בטבע באזורים חקלאיים, וגזעים רבים של חיידקים מתאנוטרופים הם גם טרמוטולרנתים, עובדה המעידה על הופעתם היחסית מוקדמת על פני כדור הארץ. חלקם הם אווירניים אובליגטורים וחלקם הם מיקרואארופילים או אל-אווירניים אובליגטורים המשתמשים בחומרים כימיים שונים כתורמי אלקטרונים. בנוסף להיותם אל-אווירניים, חיידקים אלה גם עמידים לטווח pH בין 1–8 ותרמוטולרנתים המסוגלים להתקיים בטמפרטורות עד 50oC' דוגמת החיידק Methylococcus capsulatus, חיידק גרם שלילי בצורת קוקוס. תכונות פיזיולוגיות אלה מצביעות על קדמוניותם.
הלוטולרנתיות והלופיליות
ההלוטולרנתיות וההלופיליות  הן שתי תכונות המבטאות עמידות לריכוזי מלח גבוהים. ריכוז של 0.9% מלח בישול נחשב לריכוז איזוטוני לרוב החיידקים. חיידקים הלוטולרנתים הם חיידקים שמסוגלים להתקיים בריכוזי מלח מעל הריכוז האיזוטוני של 0.9% ועד 2.5%.
חיידקים הלופיליים בעלי יכולת גדילה בריכוז מלח בישול מעל ל-2.5%. באזורים גאוגרפיים מלוחים בצ'ילה, בודד החיידק, מתג גרם חיובי ללא נבגים שבודד מאזורי קרח בסיביר בני מיליוני שנים, שייך לארכיאה ומסוגל להתקיים גם ב-9% ריכוז מלח בישול, שהסתגל ליובש בסביבה בעלת פעילות-מים נמוכה בסביבת מחיה עם ריכוזי מלח גבוהים. אזור צחיח זה, המצוי בגובה 3,600 מטר מתאפיין בריכוזים גבוהים של מלח בקרקע אל וגם קרינת UV חזקה ולכן החיידק מוגדר כחיידק אקסטרמופילי.
אוסמוטולרנטיות, אוסמופיליות וקסרופיליות
חיידקים הגדלים בסביבה שבה הלחץ האוסמוטי גבוה, למשל בריכוזי סוכר גבוהים, נקראים אוסמופילים. בתא החיידק מתקיימים תהליכים של אוסמורגולציה המאפשרים לתא להסתגל לשינויים אוסמותיים עקב שינוי בריכוזי חומרים מומסים בסביבה החיצונית של התא המשפיעים על ערכי המים החופשיים Aw התוך-תאיים. מבנה דופן התא מעניק לחיידק יכולת עמידה בפני שינויים אוסמוטיים אלה. קסרופילים הם חיידקים הגדלים בסביבה דלת מים עד לרמה של יובש קיצוני. אקסטרמופילים (חיידקים קיצונאיים) הם מיני חיידקים המסוגלים לשרוד בתנאים קשים במיוחד (טמפרטורות גבוהות מאוד ונמוכות מאוד, חומציות גבוהה, חשיפה לקרינה אולטרה סגולית ורדיואקטיבית, סביבה מחזרת עטירה בגז המתאן וחסרת חמצן, ריכוזים גבוהים של יסודות כימיים ומלחים ומחסור בחומרים אורגניים), תנאים שהיו קיימים על פני כדור הארץ בתקופות אבולוציוניות קדומות. דוגמת ה-Deinococcus radiodurans, נקד גרם חיובי בעל דופן תא עבה במיוחד המאפשר לו עמידה בתנאי לחץ קשים ובפני קרינה ונחשב לאקסטרמופיל-על.
טרמוטוגאטה
הטרמוטוגאטה הם מתגים גראם שליליים, תרמופיליים או היפרתרמופיליים  החיים בטמפרטורות בין 55-85oC או ובין 85-113oC, בהתאם. בין החיידקים ההיפרתרמופילים קיימים גם מינים חובבי טמפרטורות גבוהות במיוחד. חלק מהמינים התרמופיליים מתרבים אפילו בטמפרטורות מעל 100oC ויכולים לשרוד בטמפרטורה של עד 121oC. על פי מחקרים המבוססים על ביולוגיה מולקולרית, הטרמוטוגאטה התפתחו לפני 3.2 מיליארד שנים. קבוצה זו מייצגת את מרבית החיידקים ההיפתרמופילים הקיימים על פני כדור הארץ.
סידרת הטרמוטוגטה התפצלה לשני סוגים: Thermotogaceae ו-Fervidobacteriaceae. לחיידקים מקבוצה זו יש מעטפת ממברנלית ייחודית המורכבת מליפידים בשם טוגה על שם הלבוש הרומאי הקדום בשם. הייחודיות של המעטפ0ת בצורתה, בהרכבה וגם ביכולתה להתפתח גם בפאזה הסטציונרית בעקומת הגידול.
ציאנובקטריה
מחקרים מודרניים בשיטות ביומולקולרית מצביעים על כך כי בנוסף להתפתחות קבוצת הציאנובקטריה התפתחה גם קבוצה בשם מלאינבקטריה  שתכונותיה דומות מאוד לקבוצת הציאנובקטריה, אולם ללא כישורי פוטוסינתזה. מדענים משערים ששתי הקבוצות התפתחו מקבוצת חיידקים קדומה יותר בשם Sericytochromatia. הקבוצות ציאנובקטריה ומלאינבקטריה קרובות מאוד מבחינה גנטית ושתיהן נפוצות באזורים נרחבים על פני כדור הארץ בתנאי מחיה מגוונים כגון, אזורי קרח ואזורים מדבריים, ובאזורי מים מתוקים ומי-אוקיינוס.
מדענים משערים שהציאנובקטריה הם המקור האבולוציוני להתהוות הכלורופלסט ים בעל ממלכת האאוקריוטה באמצעות תהליך הקרוי אנדוסימביוזה, תהליך שבו תאי ציאנובקטריה שהכילו טילקואידים נבלעו על ידי תאים פרוקריטים אחרים והוטמעו באופן קבוע בתאים אלה. צברי הטילקואידים שנבלעו היוו את המקור להיווצרות הכלורופלסטים ביצורים האאוקריוטים הראשונים שהופיעו בעל-ממלכת הפרוטיסטה.
הפסאודומונדלס
עליית ריכוז החמצן באטמוספירה הובילה להתפתחות סדרת הפסאודומונדלס. בקבוצה זו כלולים חיידקים קושרי חנקן אטמוספירי בתהליך של קיבוע חנקן, כגון חיידק ה- Azotobacter וחיידקים פתוגניים, דוגמת החיידק  שהוא חיידק פתוגני אופורטוניסטי וחיידקים כמואוטוטרופיים ההופכים את דו-תחמוצת הפחמן באטמוספירה לפחמן אורגני ומפיקים אנרגיה על ידי תרכובות אי-אורגניות של ברזל, גופרית ומימן גופריתי. משערים שקבוצה זו התפתחה לפני כ-1.5 מיליארד שנים, בתקופה הפלאופרוטרוזואית.
עמידות לאנטיביוטיקה
אנטיביוטיקה היא קבוצת חומרים הפוגעים בחיידקים שונים במנגנוני חיים הכרחיים. הם פוגעים ביצירת דופן תא החיידק, מעכבים סינתזה של DNA ו-RNA, חומצה פולית, וחומצה מיקולית. הפניצילין התגלה בשנות העשרים של המאה הקודמת, אולם ההתפתחות המשמעותית של עמידות חיידקים לאנטיביוטיקה החלה בתקופת מלחמת העולם השנייה כאשר השימוש בהם נעשה נרחב יותר לצורך בטיפולים אמבולטורים ובבתי חולים. חיידקים הגורמים לדלקות יוצרים ברקמות ביופילמים המגינים על אוכלוסיות החיידקים שבתוכו. הביופילמים מקשים על חדירת האנטיביוטיקה אל החיידקים גורמי הדלקת, תהליך המאפשר לחיידקים לשגשג ולעבור מוטציות בתדירות גבוהה. העמידות לאנטיביוטיקה מתפתחת בציר האנכי על ידי תהליך של ברירה טבעית של מוטנטים עמידים ובציר האופקי על ידי העברת גנים של עמידות לאנטיביוטיקה מחיידקים עמידים לחיידקים רגישים. על מנת להתגבר על התפתחות זנים עמידים, הרפואה המודרנית משתמשת במגוון דרכי טיפול ובאנטיביוטיקה שונים.
אבולוציה של תהליך יצירת נבגים בחיידקים
תהליך הספרולציה הוא תהליך של יצירת נבגים המתרחש בחיידקים, פטריות  וצמחים ירודים
(שרכים). הספורולציה בחיידקים היא תהליך הישרדותי שבו הופך חיידק ממצב וגטטיבי למצב של תרדמת פיזיולוגית, מצב המאפשר עמידות בתנאי קיצון של קור, חום, קרינה, יובש, מחסור בחמצן ומקורות פחמן וחנקן. הספורולציה היא תהליך ראשוני מבחינה אבולוציונית ונפוצה בחיידקי קרקע בסביבה אקולוגית קיצונית. התופעה קיימת במתגים גרם-חיוביים בעלי יכולת ליצר אנדוספורה אחת בתא ווגטטיבי אחד. התא הווגטטיבי מתחלק בחלוקה בינארית לשני תאי בת. תא אחד הופך לאנדוספורה בתהליך מורכב וממושך של שש עד עשר שעות, ואילו התא השני מתנוון. אנדוספורה של חיידקי קרקע כדוגמת חיידקי הקלוסטרידי ה האל-אווירניים וחיידקי הבצילוס האווירניים מכילה עד 10% חומצה די-פיקולינית המעניקה לספורה עמידות לטמפרטורות גבוהות. מחקרים הראו שאנדוספורות מסוגלות להיכנס לתרדמת למשך תקופות קצרות או ארוכות מאוד, עד עשרות מיליוני שנים. תהליך הספורולציה הוא תהליך רברסיבילי שבו הנבג יכול להפוך שוב לתא ווגטטיבי אם בתנאי מחיה אופטימליים. שינוי מבנה מורפולוגי ופיזיולוגי של תא מתא ווגטטיבי לנבג ומנבג לתא ווגטטיבי הוא התהליך העתיק ביותר בטבע למעבר מצורת תא אחד אחת לצורה שנייה הנובע מצורך הישרדותו. התהליך אפשרי הודות לרגולטור הגנטי. כושר יצירת האנדוספורות קיים גם בסדרות נוספות של חיידקים, כגון, המיקובקטריה והיא קורית במצבים של מחסור בחמצן וסדרות נוספות.
אבולוציה של מיקופלסמה
מיקופלסמה הם חיידקים בעלי גנום קטן שאיבדו את דופן התא ומתקיימים בתוך אורגניזמים של בעלי חיים שונים. הם חסרי יכולת לחדור לרקמות, בעלי יכולת להיספח לקרום התא. קיימות תאוריות שונות לגבי מוצאם האבולוציוני. על פי תאוריה אחת מוצאם מחיידקים גראם חיובי ים. מבחינה אבולוציונית ההשערה היא שהמיקופלסמה התפתחו במקביל ללקטובצילים וסטרפטוקוקים.
אבולוציה של חיידקים בסביבה קסנוביוטית
ההתפתחות הטכנולוגית המואצת במאה האחרונה הובילה לחשיפה רב-גונית ממושכת של אוכלוסיות חיידקים לתנאי עקה וחשיפה לחומרים זרים בסביבה קסנונוביוטית. שינויים טכנולוגיים מזורזים רבים גורמים לחשיפת אוכלוסיות מעורבות של חיידקים לחומרים כימיים חדשים, כגון: תעשיות המזון, הנייר, הקוסמטיקה, התרופות חומרי הניקוי. בשנים האחרונות ישנו פיתוח מואץ של תהליכים טכנולוגיים לטיפול במי-שתייה למיגור מיקרואורגניזמים פתוגניים, טיפולים במי-שפכים ומחזור מים לחקלאות. פיתוח שימושים נרחבים לחומרי הדברה חדשניים בחקלאות המודרנית השפיעו משמעותית על הרכב אוכלוסיות המיקרואורגניזמים הפתוגניים. התפתחות הרפואה המודרנית גרמה לחשיפות אינטנסיביות של אוכלוסיות חיידקים מעורבות לחומרים אנטימיקרוביאליים במערכות שונות, כמו בתי-חולים, מכוני מחקר, ווטרינריה , תעשיית התרופות והקוסמטיקה, החקלאות והמזון המובילה לשינויים מואצים של אוכלוסיית הפלורה הטבעית וחיידקים פתוגניים.
אבולוציה של חיידקים פתוגניים וקומנסליים
תהליך ההסתגלות של חיידקים פתוגני ים וקומנסלים לפונדקאים מהחי והצומח הוא תהליך אבולוציוני שבו חיידקים פתוגניים מקבוצות שונות עברו תהליכי הסתגלות מטבולית לתנאי המחיה ברקמות שונות, תוך פיתוח יכולות הצמדות, פולשנות והתרבות, התמודדות עם תהליכי דלקת, עמידות טבעית ותגובות המערכת החיסונית, התמודדות עם חשיפה לתרופות אנט בקטריאליות ותחרותיות עם הפלורה הטבעית. חיידקים פתוגניים נחשפים למכלול תנאי מחיה סלקטיביים בגוף הפונדקאי המעודדים סתגלנות מצד אחד והתפתחות של וירולנטיות והיווצרות זנים אלימים. חיידקים פתוגניים באורגניזמים בעלי מנגנון ויסות הומאוסטאזיס מפתחים תלות לתנאים אופטימליים של pH, לחצים אוסמותיים, טמפרטורות, מקורות מזון, ריכוזי חמצן, פוטנציאל חימצון-חיזור עד כדי תלות מוחלטת בתנאים הפיזיולוגיים שהפונדקאי מעניק לפתוגן, כדוגמת חיידקי השיגלה לחיידקים יתרון בכך שהם יכולים לבצע העברת תכונות גנטיות רוחבית (HGT).
חיידקים קומנסלים הבונים את הפלורה הטבעית של האורגניזם ברקמות שונות הם חיידקים שפיתחו מנגנונים פיזיולוגיים המאפשרים להם לחיות ביחסים סימביוטי ים עם הפונדקאי. לעיתים הם עוברים שינויים כדי להתקיים בסביבה ייחודיות, כגון, הסתגלות חיידקי המיקרוביוטה של דרכי העיכול למלחי מרה (קוליפורמים ואנטרוקוקים), והסתגלות המיקרוביוטה של העור לריכוזי מלח גבוהים, לחץ אוסמוטי ו-pH נמוכים.
פרננדס
פרננדס הוא שם משפחה ספרדי נפוץ.
מערך הקברים של גוגוריו
מערך הקברים של גוֹגוּרְיוֹ (קוריאנית צ'וסונגול 고구려 고분군; הנג'ה 高句麗古墳群 - "גוגוריו גובונגון") מונה 30 קברים מעוטרים ברחבי קוריאה הצפונית, אשר זכו למעמד של אתר מורשת עולמית בשנת 2004.
גוגוריו הייתה ממלכה חזקה בצפון מזרח סין וחצי האי קוריאה, בין המאה ה-5 והמאה ה-7, והייתה אחת משלוש הממלכות של קוריאה. הממלכה הוקמה באזור קוריאה הצפונית של ימינו בשנת 227 לפנה"ס ובירתה הועברה לפיונגיאנג בשנת 427.
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה
אוגוסט וילהלם היינריך גונתר ויקטור, נסיך פרוסיה (בגרמנית: August Wilhelm Heinrich Günther Viktor von Preußen; 29 בינואר 1887 פוטסדאם - 25 במרץ 1949 שטוטגרט) היה בנו הרביעי של וילהלם השני, קיסר גרמניה והיה היחיד מבין בניו שהיה נאצי בפועל, ואף שירת באס אה בדרגת אובר-גרופנפיהרר.
מערך הקברים של גוגוריו
עד כה התגלו וזוהו למעלה מ-10,000 קברים מתקופת גוגוריו ברחבי סין וקוריאה הצפונית. 90 מהם מקושטים בציורי קיר ו-70 מאלה שוכנים בקוריאה הצפונית. ההשערה היא שהקברים המקושטים הוכנו עבור מלכים, חברי משפחת המלוכה והמעמד האריסטוקרטי.
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה
חייו בקיסרות הגרמנית
אוגוסט וילהלם נולד ב-29 בינואר 1889 לוילהלם השני ולאשתו אוגוסטה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין. ילדותו עברה עליו בפוטסדאם עם אחיו. למד באוניברסיטת בון.
נישא לנסיכה אלכסנדרה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין וחתונתם נערכה בברלין ב-22 באוקטובר 1908. אביו של אוגוסט וילהלם הקים לבנו וילה בגנים של ארמון סנסוסי. בנם היחיד של בני הזוג היה אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה.
מערך הקברים של גוגוריו
אתרי הקברים
שלושים מתחמי הקברים ממוקמים בעיקר באזורים חקלאיים ומיעוטם נמצאים ליד כפרים. אלה כוללים ערימות אבנים, מבנים מקורים או קברים בצורת תל. הקברים עצמם שוכנים במתחם בנוי ומתחלקים לכמה סוגים - חדר בודד, שני חדרים, שלושה חדרים ומעלה וכן חדר צדדי. אל הקברים מסוג זה מובילים מסדרונות והם בנויים מאבן. לקברים מגוון רחב של תקרות, חלקן משוכללות מאוד, שכן עליהן לכסות שטח רחב ללא תמיכת עמודים, כאשר גושי אבן גדולים נושאים עליהם את משקל האבנים או את תל האדמה.
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה
חייו ברפובליקת וויימאר
לאחר המלחמה התגרש אוגוסט וילהלם. הוא קיבל רשות לחזור לגרמניה והצטרף לקסדת הפלדה. מגעו עם המפלגה הנאצית נעשה הדוק יותר ויותר, דבר שהסב אי נוחות למשפחתו עד כדי ניתוק קשרים עמו. ב-1 באפריל 1930 הצטרף באופן רשמי לאס אה. בגלל הערצתו המוגזמת לאדולף היטלר הפך לעיתים קרובות לבדיחה בעיתונות הגרמנית. שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס כינה אותו "בחור טוב, אבל טיפש במידה מסוימת". הנאצים השתמשו בו בעיקר כתעמולה עבור נאמני בית הוהנצולרן.
חייו בגרמניה הנאצית
לאחר שעלו הנאצים לשלטון, הם כבר לא היו זקוקים לו. עם זאת, קיווה אוגוסט וילהלם בסתר ליבו שיוכל לזכות בתמיכה פוליטית, כזו שתאפשר לו להפוך לשליט.
מערך הקברים של גוגוריו
אתרי הקברים
ציורי הקיר מאופיינים בצבעים חזקים והם מתארים את חיי השגרה והמיתולוגיות הקוריאניות. עד לשנת 2005 התגלו 70 ציורי קיר, רובם באגן הנהר טידונג ליד פיונגיאנג, אזור אנאק בדרום פרובינציית הואנגהי ובג'יאן שבמחוז ג'ילין הסיני. הציורים בקברים מתחלקים לכמה סוגים: דיוקנאות, ארבע האלוהויות ביחד, ארבע האלוהיות בנפרד וציורים למטרות אסתטיות.
הנימוקים של אונסק"ו להכללת האתר ברשימת אתרי המורשת העולמית היו:
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה
חייו בגרמניה הנאצית
אוגוסט וילהלם שרד בליל הסכינים הארוכות, במהלכו נרצחו רבים מחברי האס אה. אולם כעבור זמן מה נדחק לשולי הבימה הפוליטית. כאשר התקרב הצבא האדום לגרמניה נמלט אוגוסט וילהלם למערב גרמניה ונפל בשבי האמריקאי. כאשר נשאל האם עכשיו הוא מתעב את הנאציזם. ענה במבע אטום: "מה?".
הוא הורשע בפשעי מלחמה ונידון לשלוש שנים של עבודות פרך. לאחר שחרורו לא האריך ימים ומת בשטוטגרט ב-25 במרץ 1949.
מערך הקברים של גוגוריו
היסטוריה
ממלכת גוגוריו התקיימה במשך כ-700 שנים בין שנת 37 לפנה"ס לשנת 668 לספירה. הממלכה הוקמה באזור שנקרא היום הנפה האוטונומית חְווָאנְזֶ'ן (桓仁, פין-יין Huánrén) שבמחוז ליאונינג הסיני, ושליטי הממלכה העבירו את עיר הבירה שלהם לעיר גְווֹנֵי (כיום בתחומי העיר ג'יאן במחוז ג'ילין בסין) בשנת 3 לפנה"ס, ב-427 להר טיסונג באזור פיונגיאנג, ולבסוף לטירת ג'אנגן הנמצאת במרכז פיונגיאנג של ימינו. פיונגיאנג שכנה באותה תקופה בנקודה אסטרטגית חשובה והייתה מרכז פוליטי, כלכלי ותרבותי חשוב. מסיבה זו החליטו שליטי גוגוריו להעביר את עיר הבירה שלהם לפיונגיאנג ולהשקיע משאבים רבים בפיתוחה. ממלכת גוגוריו הרחיבה את שליטתה וכבשה את צפון מזרח סין ומחצית מקוריאה, כך שהיא הפכה לגורם דומיננטי במזרח הרחוק. הממלכה קרסה בשנת 668.
המורשת התרבותית הבולטת ביותר של הממלכה היא אלפי הקברים. קברים בתוך גבעות (שחלקם כללו ציורי קיר) הפכו לנפוצים מאוד לאחר שעיר הבירה עברה לפיונגיאנג, אך הם קיימים גם בחלקים אחרים של הממלכה. רוב הקברים סבלו מחפירות לא מסודרות במהלך המילניום האחרון. התוצאה של כך היא שמעט מאוד קברים נחקרו באופן מדעי ומספר הממצאים השלמים שנמצאו בקברים איננו גבוה. הקברים זכו לתשומת לב עולמית ב-1905 כאשר שלטון הכיבוש היפני אפשר לציבור לגשת אליהם. המחקר והתיעוד המדעיים הראשונים בוצעו על ידי מומחים יפנים בין 1911 לשנות ה-40. החל מ-1945 מתבצעים במקום סקרים, חפירות ותיעוד מסודרים. בשנות ה-40 בוצעו מספר פעולות שימור מבנים קלות, כגון הגבלת הכניסה לקברים ובניית כניסה חדשה לחלקם. עבודות התחזוקה, שמירה ושימור הרגילות החלו ב-1946, ובנוסף מונתה לאתר הנהלה מסודרת ונחקקו מספר חוקים.
במאי 2006 התגלו 2,360 קברים יחידים במהלך העבודות בשמורת הטבע יונפנג. בנוסף, החוקרים גילו שרידים של עיר עתיקה. בין שרידי העיר הייתה חומה בגובה מטר וחצי ובעובי ארבעה מטרים. לפי העדויות הייתה במקום, ככל הנראה, חפיר מלא במים. בתוך העיר התגלו 12 קברים.
קדיש (אלבום)
סקירה אמנותית
"קדיש" הוא אלבום קודר וכבד מאוד, המעביר את מסר הכאב והסבל באמצעות צרחות ומוזיקה כבדה, אטית, רועשת ובלתי מלודית (דום מטאל). התמונות בחוברת המלים המצורפת לאלבום הן תמונות אשר צולמו בגטאות ובמחנות ההשמדה, חלקן תמונות זוועה.
האלבום נפתח בשיר "The Fading" ("הדהייה"), המעביר באמצעות הקצב האטי שלו, המוזיקה הכבדה והקודרת את מסר הדהייה - המוות האטי. הדובר בשיר הוא ניצול שואה שנזכר ברגעי האימה. The Fading שודר בתוכנית המטאל "הדבנגרז בול" של ערוץ MTV, ובעקבותיו דורגה הלהקה כאחת מעשר הלהקות המבטיחות בעולם המטאל על ידי MTV והמגזין "קראנג".
השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא העיירה בוערת - שיר שמילותיו נכתבו בשנת 1938 על ידי המשורר מרדכי גבירטיג בעקבות פרעות פטישיק ועוסק בשריפתה של עיירה יהודית. זהו השיר העברי היחיד של סיילם. מבחינה מוזיקלית, העיירה בוערת שונה בתכלית משאר שירי האלבום: הוא נפתח בפתיחה אינסטרומנטלית מלודית עצובה, ממשיך בשירה נקייה ובסולו מלודי של גיטרה חשמלית, אשר בעצם חוזר על התווים של הזמר, ורק לקראת הסוף השיר עובר לסגנון האלבום - הקצב מואט והשירה הנקייה מתחלפת בצרחות הכאב של הסולן זאב טננבוים.
ל"העיירה בוערת" צורף וידאו קליפ המורכב מסרטונים שצולמו במחנות השמדה. פרסום השיר והקליפ עוררו מהומה בישראל על רקע הדרך הבלתי רגילה שבה בחרו חברי הלהקה להנציח את זכר השואה ואף נערך על כך דיון בכנסת.
אצטדיון לואי השני
אצטדיון לואי השני (בצרפתית: Stade Louis II) הוא אצטדיון שממוקם במחוז פונטוייל במונקו. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת מונקו ובנוסף אירח את הסופר קאפ האירופאי משנת 1998 עד שנת 2012. האצטדיון משמש גם לאירוח תחרויות אתלטיקה שונות, כגון ליגת היהלום.
אצטדיון לואי השני המקורי הוקם בשנת 1939. האצטדיון החדש הוקם בשנות ה-80 המוקדמות, קרוב למקום שבו שכן האצטדיון הישן, ונפתח באופן מלא ב-1985. כיום באצטדיון יש 18,500 מקומות ישיבה, והוא מסוגל לאכלס כ-60% מאוכלוסיית מונקו. רוב מתקני האצטדיון ממוקמים מתחת לאדמה, כשהחניון התת-קרקעי של האצטדיון ניצב בדיוק מתחת לכר הדשא, דבר שגרם בעבר לביקורות רבות מצד היריבות של מונקו, האצטדיון אירח גם את הסופר קאפ האירופי שהוא משחק בין הזוכה בליגת האלופות לבין הזוכה בליגה האירופית.
האצטדיון נקרא על שמו של לואי השני, נסיך מונקו, שהיה נסיך מונקו כשהאצטדיון המקורי הוקם.
סונגבון
שיוך מעמדי (בהנגול, הכתב המקובל בקוריאה הדרומית: 성분, תעתיק: סונגבון; באופן רשמי: 출신성분, תעתיק: צ'ולסין סונגבון; במקור בניב סיני-קוריאני: 出身, מילולית: "מקורי" או 成分, מילולית: "מרכיב") היא שיטת דירוג מעמדי הנהוגה בקוריאה הצפונית. בהתבסס על הרקע הפוליטי, החברתי והכלכלי של אבות אבותיו של כל יחיד בקוריאה הצפונית, יחד עם הליכותיו, נעשה שימוש בשיוך המעמדי כדי להגדיר אם ניתן לבטוח באותו אדם ולהטיל עליו תחומי אחריות, לאפשר לו לנצל הזדמנויות, או אף להגדיר את איכות וכמות המזון שהוא יקבל. השיוך המעמדי משפיע על גישתם של האזרחים להזדמנויות חינוך ותעסוקה ובמיוחד הוא מגדיר אם הם זכאים להצטרף למפלגה השלטת, מפלגת הפועלים של קוריאה.
היסטוריה
ב-1957 העביר הפוליטביורו של מפלגת הפועלים של קוריאה צו המכונה "על המעבר מהמאבק כנגד האלמנטים האנטי-מהפכניים לתנועה של כל העם וכל המפלגה", שהנהיג מדיניות ותוכניות לניהול הטיהורים הראשונים בקנה מידה רחב של החברה הצפון קוריאנית. ההחלטה של ה-30 במאי ו"מיזם ההדרכה האינטנסיבי" של המפלגה הניחו את היסוד למדרג הפוליטי-חברתי של השיוך המעמדי עבור כל אוכלוסיית קוריאה הצפונית באמצעות חלוקת כלל האזרחים לשלוש קבוצות נאמנות נפרדות המבוססות על רקע משפחתי: "הידידותיים", "הנייטרליים" ו"האויבים".
תיאור
קיימים שלושה סיווגים ראשיים וכ-50 סיווגי משנה במסגרת השיוך המעמדי. על פי דבריו של קים איל-סונג משנת 1958, "מעמד הליבה" הנאמן כלל 25% מאוכלוסיית קוריאה הצפונית, "המעמד המהסס" כלל 55% ו"המעמד העוין" כלל 20%. אנשים שהיו בעלי קרקעות, סוחרים, עורכי דין או אנשי כמורה נוצרים השתייכו למעמד נמוך מאוד. למעמד הגבוה השתייכו צאצאיהם של אלו שהשתתפו בתנועת ההתנגדות לכיבוש היפני בקוריאה במהלך מלחמת העולם השנייה ולפניה ולאלה שב-1950 היו פועלי בתי חרושת או איכרים. בריאן רינולדס מאיירס, פרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת דונגסאו שבפוסן, קוריאה הדרומית, סיכם את מהותו של "מעמד הליבה" כמי שכולל את "אנשי הסגל הבכיר של המפלגה ובני משפחותיהם", "המעמד המהסס" כלל את כל מי שנחשב לאזרח הצפון קוריאני הממוצע ו"המעמד העוין" כלל אלמנטים חתרניים אפשריים (למשל בעלי הקרקעות). על פי האנליסטית מטעם ה-CIA, הלן לואיזה הנטר, הצליחו הקומוניסטים היטב להפוך את המרקם החברתי הטרום-מהפכני על פניו, ושיטת השיוך המעמדי היא תמונת ראי שלו. על פי השקפתה של הנטר, "המעמדות המועדפים" כוללים 30% מהאוכלוסייה, "האנשים הפשוטים" כוללים 40% וה"לא רצויים" כוללים -30% מהאוכלוסייה.
על כל אחד מאזרחי קוריאה הצפונית מנוהל תיק על ידי כוחות הביטחון ועל ידי סגל המפלגה, מרגע הגיעו לגיל 17 והוא מתעדכן כל שנתיים. באופן כללי קשה להוכיח שיוך מעמדי, אך הוא יכול לרדת עקב מגוון של סיבות כמו חוסר התלהבות פוליטית, נישואין עם מישהו בעל שיוך מעמדי נמוך יותר או הרשעתו של אותו אדם או מישהו מבני משפחתו בפשע, פוליטי או אחר. עד לסוף שנות השישים, היה ניתן להסתיר את שיוכו המעמדי הנמוך של קרוב משפחה. עם זאת, אילנות היוחסין של כל אזרחי קוריאה הצפונית נבדקו ביסודיות החל ממפקד האוכלוסין של 1966. חקירות אלו התנהלו ככל הנראה כתגובה למהפכת התרבות בסין שהחלה באותה שנה. קים איל-סונג, שחשש מהתערבותה של בייג'ינג בענייני ארצו, בין אם על ידי פלישה או בין אם על ידי מתן חסות להפיכה (חיילים סינים נשלחו קודם לכן לבצע "חדירות פרובוקטיביות" לשטחה של קוריאה הצפונית), שם לו למטרה לחזק את ביטחונה הפנימי של המדינה על ידי הגדרת שיוכם המעמדי של כל האזרחים. חקירות אלו בוצעו שוב כמה פעמים בשנים הבאות, מסיבות שנעו מחשדות למעשי שחיתות בחקירות הקודמות ועד לדיכוי של כל אופוזיציה אפשרית.
העיתונאית האמריקאית, ברברה דמיק, תיארה את "המבנה החברתי" הזה כעדכון של "שיטת הקאסטות" המסורתית שכללה שילוב בין קונפוציאניזם לסטליניזם. היא טוענת שרקע משפחתי גרוע מכונה "דם מזוהם" ושעל פי החוק, דם מזוהם זה ממשיך להיות משמעותי במשך שלושה דורות. עם זאת, היא טוענת שאזרחי קוריאה הצפונית לא מיודעים בדבר שיוכם המעמדי וילדים יכולים לגדול מבלי לדעת על מעמד משפחתם. באופן דומה, מתארת הנטר את שיטת השיוך המעמדי כ"רקע מעמדי" והיא אומרת שנתונים אלו לא מפורסמים באופן רשמי או מוגדרים במדויק.
מנגד, ממשלת קוריאה הצפונית טוענת שכל אזרחיה שווים ומכחישה את קיומה של אפליה כלשהי על בסיס שיוך משפחתי.
חשיבות
מאז נפילת הגוש הקומוניסטי בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים, ירדה חשיבותו של השיוך המעמדי. לפני כן, נתמכה הכלכלה הצפון קוריאנית באופן נרחב על ידי הגוש. באמצעות כספים אלו הייתה הממשלה מסוגלת לספק את כל הצרכים, כך שהכנסתם של האזרחים הייתה נגזרת מעבודה בתעשייה או בפקידות. כתוצאה מכך, יכולתו של כל אזרח להשיג מוצרים ממערך החלוקה, מקום מגוריו, הקריירה שהוא פיתח, או יכולתו להתקדם במעלה הסולם החברתי, היו תלויים אך ורק בשיוכו המעמדי, שהפך ל"גורם היחיד והחשוב שהגדיר את חייהם של הצפון קוריאנים". לפני התמוטטותה של המערכת הריכוזית (שגרמה לרעב ההמוני), הייתה לממשלה "שליטה כמעט מוחלטת על חיי היחיד". לפיכך, הדרך היחידה להעלות את מעמדו או השפעתו של אדם הייתה להתקדם בסולם המערכת הפקידותית.
לאחר קריסתה של המערכת הריכוזית ירדה חשיבותו של השיוך המעמדי. לצורך שרידותם של הצפון קוריאנים, הקפיטליזם "התגלה מחדש" והצפון קוריאני הממוצע מרוויח את רוב הכנסתו באמצעות מיזמים פרטיים. עם תחילת פעילותו של השוק הפרטי הזה, היה זה מועיל יותר להיות חלק מ"המעמד העוין", בשל העובדה שהאנשים שהשתייכו אליו לא היו תלויים בממשלה כפי שהיו אלו שהשתייכו למעמדות הגבוהים יותר. הפופולריות של השירות הצבאי ירדה. קודם לכן, לאחר שבע עד עשר שנים בשירות, יכול היה אזרח צפון קוריאני לקוות להיות פקיד נמוך דרג, אך כיום משתלם יותר להיות מעורב בעסקים פרטיים. שיטת השיוך המעמדי נותרה חשובה מבחינתם של חברי האליטה הממשלתית, אך לרוב אזרחי קוריאה הצפונית, עושר הפך לחשוב יותר מאשר שיוך מעמדי גבוה להגדרת מקומם בחברה.
דוגמה בולטת לשיוך מעמדי קשורה לקו יונג-הוי, אמו של השליט הנוכחי, קים ג'ונג-און. קו נולדה באוסקה שביפן, נתון שעשוי היה להפוך אותה לחלק מ"המעמד העוין" בשל מורשת העוינות היפנית-קוריאנית. יותר מכך, סבה עבד במתפרה עבור הצבא היפני הקיסרי. לפני שיצא לאקרנים סרט תעמולה פנימי, לאחר עלייתו לשלטון של קים ג'ונג-און, נעשו שלושה ניסיונות לרומם את שמה של קו באופן דומה לקאנג פן-סוק, אמו של קים איל-סונג ולקים ג'ונג-סוק, אמו של קים ג'ונג-איל ואשתו הראשונה של קים איל-סונג. ניסיונות קודמים אלו לרומם את שמה של קו כשלו והם הופסקו ב-2008, לאחר שקים ג'ונג-איל לקה בשבץ מוחי. בניית פולחן האישיות סביב דמותה של קו נתקלה בבעיה שנוגעת לשיוך המעמדי הנמוך שלה, שכן האדרת דמותה הציבורית עלולה לחתור תחת ניקיון הדם של שושלת קים. שמה האמיתי של קו או פרטים אישיים נוספים שלה לא נחשפו בציבור, כך שהיא כונתה "האם של קוריאה" או "האם הגדולה", וסרטי התעמולה העדכניים ביותר מכנים את הדמות המרכזית ביותר בשם לי יון-מי. התסבוכות הנוגעות לרקע החברתי של קו הגיעו לידי כך שלאחר מותו של קים ג'ונג-איל, המידע האישי אודותיה, כולל שמה, הפך לסוד מדינה. בעוד שהשיוך המעמדי נגזר ממוצאו של האב, הרקע של קו התאפיין ב"איכויות המעמדיות הנמוכות ביותר שניתן להעלות בדמיון" עבור תושבי קוריאה הצפונית.
שביתה (סרט)
שביתה (ברוסית: Стачка) הוא סרט אילם מאת סרגיי אייזנשטיין משנת 1925.
נמנמן העצים
נמנמן העצים או נַמְנְמַן עֵצִים (שם מדעי: Dryomys nitedula) הוא מכרסם לילי קטן אוכל-כול, הדומה במקצת לסנאי זעיר ממדים.
שביתה (סרט)
עלילה
הסרט מתאר מהלך שביתה בקרב פועלי מפעל ברוסיה בשנת 1917, טרם המהפכה הבולשביקית, ואת האקט האלים אשר נוקטים בעלי המפעל על מנת לדכא את התאחדות הפועלים. הסרט כולו מתרחש ללא כל גיבורים ראשיים (כביקורת על תעשיית הסרטים הקפיטליסטית של הוליווד).
נמנמן העצים
מאפיינים
אורך גופו כ-10 ס"מ, אורך זנבו כ-8 ס"מ ומשקלו 15–37 גרם. הפרווה חומה-בהירה בגב ולבנה בגחון. הזנב ארוך ושעיר, צבעו חום והוא כהה מצבע הגוף (גב הזנב ותחתיתו פחוסים). סביב העיניים יש מעין משקפיים שחומים, המתמשכים מאפרכסות האוזניים עד האף. העיניים גדולות. האוזניים גדולות (אם כי קטנות מאלה של נמנמן הסלעים).
לנמנמן העצים ארבע אצבעות ברגליים הקדמיות וחמש באחוריות, ובקצות אצבעותיו טפרים חדים המסייעים בטיפוס.
הנמנמן מצוי במרכז אירופה ומזרחה, ומצוי גם באסיה מטורקיה במערב עד סין במזרח. יש חוקרים הסבורים שאוכלוסיית הנמנמנים החיה בהרי הטאורוס בדרום טורקיה נמנית עם מין אחר - נמנמן צמרי (Dryomys laniger).
ארץ ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי של נמנמן העצים, ותפוצתו בה מוגבלת לחורשים של אלון מצוי ואלה ארץ-ישראלית בגליל העליון, בגליל המערבי ולאחרונה גם בגליל התחתון. אוכלוסיית הנמנמן בישראל הצטמצמה בגלל פגיעה בחורשים (כריתה, שרפות, גיזום, רעייה ופתיחת דרכים) והיום הוא נדיר למדי בישראל ויש סכנה שיעלם כליל. בגלל נדירותו ופעילותו הלילית, קשה לצפות בו בטבע. לעיתים אפשר לראות את קִניו, הבנויים בקבוצות של 2–6 קִנים על ענפי עצים: קִנו של נמנמן העצים בנוי בגובה של 1–7 מ', כך שקשה להגיע אליו; צורתו כדורית סגורה, קוטרו 15–25 ס"מ והוא עשוי מעלים וחזזיות ומרופד בסיבים של קליפות עצים.
אויביו הם דורסי לילה, נחשים ויונקים טורפים (בעיקר דלק הסלעים).
חברתיות: חי כנראה בקבוצות משפחה קטנות.
טיטין
מבנה ופעולה
לחלבון הטיטין חשיבות רבה בהתכווצות תאי השריר המשורטט. החלבון נמצא בסרקומר ('בשר חלק' ביוונית), יחידת התפקוד הבסיסית של השריר, המחולק לרצועות שמובחנות לפי צבעם.
תא השריר עשוי נימים נימים, המונחות זה על גבי זו, נימה עבה המונחת על גבי נימה דקה. לנים העבה אזורים נפרדים בעלי צבע מובחן, וכתוצאה מכך שהנימים העבים מונחים במיקום דומה, מתקבל מראה של רצועות ופסים באזור הסרקומר.
חלבון הטיטין, בכל נימה עבה, מחבר בין הפס הכהה בקצוות הסרקומר, לבין הפס העובר דרך האזור הבהיר במרכז הסרקומר. בעת ההתכווצות החלבון גורם לתשדורת יונים בפס הקצה, ולהרפיה באזור הבהיר במרכז. בכך הוא מגביל את תנועת השריר ומסייע לשריר בהחזקת השריר המתוח ללא הפעלת כח.
במחקרים מהשנים האחרונות (נכון ל-2015) נמצא מתאם בין שינויים קטנים ברצף החומצות שבחלבון הטיטין בתאי שריר המתפקדים באופן שונה (בתאי שריר לבביים, לעומת תאי שריר שלדיים) לבין השוני במאפיינים המכניים והיכולות של שרירים אלו.
חשיבות לשונית
חלבון הטיטין מופיע כשאלה מקובלת במשחקי טריוויה. כיוון שטיטין הוא החלבון הגדול ביותר הידוע, יש לו גם השם הכימי הארוך ביותר. השם הכימי המלא, הכולל 189,819 אותיות, נחשב במקומות מסוימים כמילה הארוכה ביותר בשפה האנגלית, אך הוא אינו חלק מאוצר המילים של השפה.
אגם השמיים
אגם השמיים (בהנגול: 천지, תעתיק: צ'נג'י בסינית: 天池, בפין-יין: תעתיק: טיאנצ'י) הוא אגם קלדרה הנמצא בגבול בין מנצ'וריה שבסין לבין קוריאה הצפונית. האגם שוכן בתוך לועו של ההר הוולקני פאקטו, חלקו נמצא במחוז רייאנגאנג בקוריאה הצפונית וחלקו במחוז ג'ילין בצפון-מזרח סין.
גאולוגיה ולימנולוגיה
הקלדרה המכילה את האגם נוצרה בהתפרצות געשית בשנת 946 לספירה, המכונה "התפרצות המילניום" עקב כך שהייתה אחת משלוש ההתפרצויות הגעשיות הגדולות והאלימות שאירעו בהיסטוריה המתועדת.
רומו של האגם הוא 2,189.1 מטר מעל פני הים. האגם משתרע על שטח של 9.82 קמ"ר עם אורך לכיוון דרום-צפון באורך 4.85 ק"מ ואורכו לכיוון מזרח-מערב 3.5 ק"מ. העומק הממוצע של האגם הוא 213 מטר ועומקו המרבי 384 מטר. בדרך כלל מכוסה האגם קרח מאמצע אוקטובר עד אמצע יוני.
האגדה על קים ג'ונג איל
התעמולה הצפון-קוריאנית טוענת כי קים ג'ונג-איל נולד על ההר ליד האגם. על פי אגדה זו, ביום לידתו בפברואר הקפוא, זרחה השמש, הפציעה קשת בענן והאביב החל. בהתאם לתפישה זו, סוכנות הידיעות של קוריאה הצפונית דיווחה שכאשר הוא מת, הקרח על אגם נסדק "בקול רם כל כך, זה היה נדמה כאילו השמים והארץ רעדו".
מפלצת אגם השמיים
על פי האגדה, אגם השמיים הוא גם ביתה של מפלצת טיאנצ'י (Tianchi).
ב-6 בספטמבר 2007 צילם ז'ו יונשנג (מנהל מרכז החדשות של תחנת טלוויזיה המנוהלת בידי המשרד האחראי על שמורת הטבע על הר צ'אנגבאישאן, ג'ילין) סרטון באורך של כ-20 דקות שבו נראים 6 יצורים דמויי טורפים ימיים הדומים לתיאור המפלצת של אגם השמיים, ליד הגבול עם קוריאה הצפונית. הוא שלח תמונות של היצורים דמויי המפלצת מלוך נס ללשכה המחוזית בג'ילין של השינחואה. אחת מהתמונות הראתה את היצורים שוחים בשלושה זוגות במקביל. תמונה אחרת הראתה אותם מעלים אדווה בתוך האגם.
רויאל ראמבל (1996)
רויאל ראמבל (1996) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE). האירוע נערך ב-21 בינואר 1996, בסלאנד ארנה שבפרזנו, קליפורניה. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי רויאל ראמבל.
שישה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהוקלט לתוכנית Free for All. בקרב המרכזי, אנדרטייקר ניצח את ברט הארט בפסילה בקרב על אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF בשל התערבות מצד דיזל; לעומת זאת, הארט שמר על התואר, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה. בקרב הרויאל ראמבל, שון מייקלס ניצח לאחר שהדיח אחרון את דיזל וכתוצאה מכך הפך לטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF ברסלמניה 12.
רקע
הרויאל ראמבל הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) במתכונת של חודש ינואר מאז שנת 1988. הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רסלמניה, סאמרסלאם וסדרת ההישרדות; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים". שם האירוע נקרא על שם קרב הרויאל ראמבל המסורתי, שהוא מעין קרב באטל רויאל משופר, שבו המשתתפים בקרב נכנסים אליו בזמנים שונים בניגוד לקרב באטל רויאל רגיל, שבו כל המשתתפים נמצאים בזירה מהתחלה. בדרך כלל, גם קרב הרויאל ראמבל של הגברים וגם של הנשים כוללים 30 משתתפים. בשנת 1996, המנצח בקרב הרויאל ראמבל קיבל הזדמנות להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF באירוע רסלמניה 12.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית Raw.
אירוע
בקרב שהתקיים לפני האירוע והוקלט במסגרת התוכנית Free for All, דיוק דרוסי ניצח את האנטר הרסט הלמסלי בפסילה. נשיא ה-WWF, גורילה מונסון, הגיע לאחר שדרוסי הוצמד ואף הפך את החלטתו של השופט, כשפסל את הלמסלי עקב שימוש לא חוקי באגרופן מצד הלמסלי על דרוסי. כתוצאה מכך, דרוסי ניצח בקרב וקיבל את הזכות להיכנס לקרב הרויאל ראמבל ככניסה ה-30 והאחרונה, בעוד שהלמסלי הצטרך להיכנס לקרב זה כמספר ה-1.
רשימת הקרבות כללה את קרב הרויאל ראמבל המסורתי, שבו שון מייקלס ניצח לאחר שהדיח אחרון את דיזל, שסימל ניצחון שני ברציפות שלו בקרב זה לאחר שעשה זאת גם בשנה החולפת, גולדאסט ניצח את רייזר רמון וזכה באליפות הבין-יבשתית של ה-WWF, והסמוקינג גאנס (בילי גאן ובארט גאן) ניצחו את הבאדידונאס (סקיפ וזיפ) (עם סאני) ושמרו על אליפות הזוגות של ה-WWF.
תוצאה לאורך זמן
רויאל ראמבל 1996 סימל את אירוע השלם וצפה הראשון שבו סטיב אוסטין התחרה תחת שם הבמה "הרינגמאסטר", דמות של מתאבק בלונדיני טכני תחת הדרכתו של "איש מיליון הדולר" טד דיביאסי. ההדחה שלו הייתה בטעות, כשהוא בכלל אמור היה להיות אחד מארבעת האחרונים בזירה, מנגד, הוא מעד והודח לאחר שהיה מעורב בקטע עם פאטו. בשבועות שלאחר הרויאל ראמבל, הגימיק של "הרינגמאסטר" ספג תגובות פושרות מהקהל, מה שהכריח לבסוף את אוסטין להמציא את עצמו מחדש עם מראה וגימיק חדשים: הגימיק של "סטון קולד", דמות של מתאבק של שתיין בירה, שאומר את דעתו בכל מחיר, שלא אכפת לו אם הרגיז מישהו או שיש לו חברים והולך כנגד החוקים. כ"סטון קולד", אוסטין החל את הפיוד הראשון שלו נגד סאביו ווגה, בתור ה"רינגמאסטר" והמשיך תחת הגימיק החדש. צעד זה הפך אותו לאחד הכוכבים הגדולים ביותר בתולדות ה-WWF, כשאפילו עזר לארגון במלחמות ימי שני ב"עידן האטיטיוד".
פרנץ, נסיך בוואריה
פרנץ, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz von Bayern, 10 באוקטובר 1875 – 25 בינואר 1957), היה בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה וגנרל מיור בצבא הבווארי במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
פרנץ נולד ב-10 באוקטובר 1875 בשטארנברג, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בצעירותו התגייס פרנץ לצבא הבווארי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-2 (מלך). ב-12 ביולי 1912 התחתן פרנץ עם איזבלה אנטוניה, נסיכת קרוי, בתם של קרל אלפרד, דוכס קרוי ולודמילה, נסיכת ארנברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים. בשנת 1913 עלה אביו לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1914 מונה פרנץ למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-3, אשר שמה שונה מאוחר יותר לחטיבת הרגלים ה-4, ופיקד עליה במהלך מלחמת העולם הראשונה. פרנץ קיבל עיטורים רבים על פעולותיו, אולם אף במהלך המלחמה העסיק את עצמו במחקר מדעי, ואף שלח מאובנים רבים לבוואריה. בשנת 1916 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-4, ופיקד עליה בחזית המערבית, אולם זמן קצר לפני סיום המלחמה, הוא הועבר לחזית האיטלקית.
בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית, שבה נאלץ אביו להתפטר מתפקידו, ופרנץ התלווה לאביו להונגריה, שם הקים חוות הרבעה מפורסמת. בשנת 1945, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נאלץ פרנץ לברוח מביתו, והוא עבר להתגורר בשטארנברג, שם חי עד מותו ב-25 בינואר 1957.
משפחתו
ב-12 ביולי 1912 התחתן פרנץ עם איזבלה אנטוניה, נסיכת קרוי, בתם של קרל אלפרד, דוכס קרוי ולודמילה, נסיכת ארנברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
תקנות שעת חירום
תקנות שעת חירום הן תקנות (כלומר חקיקת משנה שאינה מצריכה את אישור הכנסת), שבהתאם לחוק יסוד: הממשלה רשאית ממשלת ישראל להתקינן במצב חירום, כדי להגן על המדינה, על ביטחון הציבור ועל קיום האספקה והשירותים החיוניים. תוקפן של תקנות שעת חירום הוא כפי שנקבע בהן ולא יעלה על שלושה חודשים.
מטרת התקנות והשימוש בהן לאורך ההיסטוריה
היכולת להתקין תקנות שעת חירום התבססה קודם הקמת המדינה על תקנות ההגנה (שעת חירום), 1945, שנועדו לתת בידה של ממשלת המנדט כלי למלחמה במחתרות העבריות. לאחר קום המדינה הוקנתה לממשלת ישראל יכולת דומה באמצעות פקודת סדרי השלטון והמשפט, ועם חקיקתו של חוק יסוד: הממשלה נקבעה בו הסמכות להתקין תקנות לשעת חירום. ההכרזה של מועצת העם על מצב חירום במדינת ישראל ניתנה זמן קצר לאחר הקמת המדינה.
השימוש העיקרי של תקנות שעת חירום הוא בזמן מלחמה כוללת, למצבים בהם נדרשת הפעלת סמכות שאינה קיימת בחקיקה של הכנסת וכאשר מצב החירום אינו מאפשר להמתין עד להשלמת תהליך החקיקה. בפועל, כחלק מהיערכות המדינה למצב חירום (ישראל), נכתבות "תקנות מגירה" אשר נחתמות בשעת חירום בהתאם לצורך על ידי השר הרלוונטי. עם זאת, השימוש בתקנות שעת חירום לצורכי ביטחון היה נפוץ בעיקר בעשורים הראשונים של ישראל, בוועד שבמלחמות ובמבצעים הצבאיים מאז מלחמת המפרץ לא הותקנו כלל תקנות שעת חירום.