cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RISC
חיזוי הסתעפות
פקודה זו יוצרת "שבירה" בצינור עיבוד הנתונים (כי הכתובת הבאה לטעינה אינה ידועה עדיין) וכתוצאה מכך מפסידים זמן ביצוע. חיזוי הקפיצות היא טכניקה שמאפשרת למעבד "להציץ" קדימה בצינור עיבוד הנתונים ולזהות שאחת הפקודות הבאות היא קפיצה מותנית. בשלב זה המעבד עדיין לא יכול לבדוק את התנאי, אבל לפי היוריסטיקה מסוימת המעבד מחליט האם סביר יותר שהקפיצה תתבצע או לא, ולפי החלטה זו עשוי לשנות את ההתנהגות – למשל הפקודה הבאה שמוזנת לצינור עיבוד הנתונים יכולה להיות מהכתובת החדשה. החלטה שגויה לא תגרום לטעות בהרצת התכנה, אלא לכל היותר פגיעה מסוימת בביצועים משום שאם המעבד לא מצליח לשמור את צינור עיבוד הנתונים מלא, משמעות הדבר היא שהוא "עובד על ריק" למשך מספר מחזורי שעון.
ביצוע פקודות שנמצאות אחרי פקודת קפיצה
טכניקה זו ("branch delay"), כמו קודמתה, מיועדת לצמצם את המחיר של קפיצות שנובע מהצורך להשליך את תוכן צינור עיבוד הנתונים בקפיצה. העיקרון עליו מבוססת הטכניקה הוא סידור מחדש של הפקודות על ידי המהדר, כך שהפקודה שקודמת לפקודת הקפיצה מועברת, אם הדבר אפשרי, אל אחרי פקודת הקפיצה. אם אי אפשר, הפקודה מיד אחרי פקודת הקפיצה נשארת ריקה (NOP). המעבד מבצע את הפקודה שאחרי הקפיצה המותנית בין אם הקפיצה התבצעה (כלומר התנאי התקיים) ובין אם לאו, ובאופן כזה מנוצל מחזור שעון שאחרת היה מבוזבז במקרה שהקפיצה מתבצעת. המחיר של שימוש בטכניקה זו היא שבמקרים שלא ניתן לסדר מחדש את הפקודות "מתבזבזת" פקודה אחת (הפקודה הריקה) במקרה שלא מתבצעת קפיצה. יש מעבדים בהם מבוצעות שתי הפקודות הבאות אחרי פקודת הקפיצה.
חלון אוגרים
שימוש באוסף פיזי גדול יותר של אוגרים, אשר רק חלק קטן מהם זמין בפועל. כאשר קוראים לשגרה, היא מקבלת לא רק זיכרון מקומי על המחסנית, אלא גם אוסף חדש של אוגרים. לכן היא יכולה להשתמש בהם ביעילות.
המבשר
המחשב CDC 6600, שנחשב למחשב העל הראשון, תוכנן ב־1964 על ידי סימור קריי בחברת CDC, מימש את רוב אם לא כל עקרונות ה־RISC, וזאת כעשור לפני שעקרונות ה־RISC נוסחו ולפני שהמונח RISC הומצא. כיוון שהיה זה מחשב על לא מיד הבינו מתכנני מחשבים אחרים שניתן ליישם עקרונות דומים גם עבור מעבדים קטנים ופשוטים יותר, והשפעתו של ה־6600 על תיכון מעבדים ומחשבים אחרים הייתה מוגבלת, אם כי ברור שהחוקרים שניסחו את עקרונות ה־RISC היו מודעים לעבודתו של קריי. בתעשיית המחשבים נוהגים להתלוצץ ולומר ש־RISC פירושו למעשה "Really Invented by Seymour Cray" (כלומר "בעצם הומצא על ידי סימור קריי").
מעבדי RISC
אחד המעבדים הראשונים שמימש עקרונות רבים מתוך רשימת עקרונות ה־RISC הוא המחשב Nova של חברת Data General, וזאת עוד לפני המאמרים והמחקרים, ולפני שהביטוי RISC הומצא. מעבדים נוספים מימשו חלק אך לא את כל העקרונות, אולם רק אחרי שנוסחו העקרונות הופיעו מעבדים שמימשו את רובם או כולם. להלן רשימה חלקית של מעבדי RISC:
VLIW
VLIW (Very Long Instruction Word) היא גישה בתכנון מעבדים שמשתמשת במילת פקודה ארוכה מאוד, כאשר כל פקודה (או לפחות רוב הפקודות) מבצעת מספר פעולות במקביל. ארכיטקטורה זו חושפת ב־ISA את יחידות הביצוע במעבד, כך שבכל פקודה, מקודדים את הפעולה עבור כל אחת מיחידות הביצוע.
Writable Control Store
זו גישה במעבדים מבוססי מיקרוקוד, המאפשרת לתוכנה לטעון חלק מהמיקרוקוד באופן דינמי.
Swedish House Mafia
Swedish House Mafia (או בקיצור SHM) הם שלישיית תקליטנים ומפיקים מוזיקליים שוודים שעוסקים בעיקר בסגנונות ההאוס, פרוגרסיב האוס ואלקטרו-האוס. חברי ה-Swedish House Mafia הם: אקסוול, סטיב אנג'לו וסבסטיאן אינגרוסו. ההרכב נוצר בסוף שנת 2008. ב-2011, הסופרגרופ דורגה במקום העשירי ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם על פי המגזין הבריטי "DJ Mag", בשנת 2012 דורגה במקום ה-12 ובשנת 2013 ירדה למקום ה-26 למרות שהתפרקו בתחילת השנה.
ב-24 ביוני 2012, ההרכב הכריז דרך אתרו כי הם יפרקו את ההרכב לאחר סיבוב הופעות. ב-24 במרץ 2013, ההרכב התפרק רשמית בהופעתם בפסטיבל המוזיקה "אולטרה" (UMF).
ב 25 במרץ 2018 ההרכב הופיע הופעת איחוד בפסטיבל האולטרה ה-20 במיאמי. האיחוד נשמר בסוד עד לרגע ההופעה עצמה, שסגרה את הפסטיבל.
רקע אלבומים
ב-22 במרץ 2010, ההרכב פרסם את הסינגל "One", והוא דורג במקום הראשון במצעד ה-"Ultra Top 50" הבלגי. הסינגל השני של ההרכב, "Miami 2 Ibiza", פורסם ב-4 באוקטובר 2010, אלבומם הראשון של ההרכב פורסם ב-22 באוקטובר 2010, תחת השם "Until One", ודורג במקום ה-2 במצעד אלבומי האוסף הבריטי ובנוסף לכך, נמכרו 57,000 עותקים של האלבום בארצות הברית. האלבום כלל את השיר "One" וגם את "Miami 2 Ibiza". ב-13 במאי 2011, ההרכב הוציא לאור את השיר "Save the World", ודורג במקום הראשון במצעד שירי הדאנס הטובים ביותר בבריטניה. ב-14 בספטמבר 2012, ההרכב שחרר את הסינגל האחרון שלו, "Don't You Worry Child". הסינגל דורג במקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי ובמצעד הסינגלים הבריטי. האלבום השני של ההרכב, "Until Now", פורסם ב-19 באוקטובר 2012 ודורג על ידי מצעד אלבומי האוסף הבריטי במקום הראשון.
הפקה
ההפקה הראשונה ששוחררה על ידי אקסוול, אנג'לו ואינגרוסו נקראה "Get Dumb". השיר הופק יחד עם ליידבאק לוק והוא שוחרר ב-2007. ב-2009, הם שחררו את השיר "Leave the World Behind" יחד עם ליידבאק לוק ודבורה קוקס ובשנת 2010, ההרכב חתם חוזה הקלטות עם יוניברסל מיוזיק גרופ, לאחר שקנתה את EDI, שהייתה בחוזה עם ההרכב. ב-2 במאי 2010, ההרכב הוציא לאור את הסינגל הרשמי הראשון שלהם תחת השם "Swedish House Mafia", שנקרא "(One (Your Name", וסינגל זה דורג במקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל הבא שההרכב הוציאו לאור, "Miami 2 Ibiza", בשיתוף עם טייני טמפה, דורג במקום הרביעי מצעד הסינגלים הבריטי של ספטמבר 2010. ב-22 באוקטובר 2010, ההרכב הוציא לאור את אלבום האולפן הראשון שלהם, "Until One". במאי 2011, הוציאו לאור Swedish House Mafia עוד סינגל, "Save The World", שבו שר הזמר ג'ון מרטין והסינגל דורג במקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-16 בדצמבר 2011, ההרכב הוציא לאור ביחד עם ההרכב "Knife Party" את השיר "Antidote". ב-12 במרץ 2012, Swedish House Mafia הוציאו לאור את הסינגל הבא שלהם, "Greyhound", וב-14 בספטמבר, הוציאו לאור את הטראק האחרון שלהם, "Don't You Worry Child". ב-22 באוקטובר 2012, ההרכב הוציא לאור את אלבום ההשלמה לאלבום הראשון, בדיוק שנתיים לאחר הוצאתו של האלבום הראשון. אלבום ההשלמה נקרא "Until Now".
סיבוב ההופעות האחרון
ב-24 ביוני 2012, ההרכב הכריז דרך אתרו כי הם יפרקו את הקבוצה לאחר סיבוב ההופעות הנוכחי שלהם.
ב-24 בספטמבר 2012, Swedish House Mafia הכריזו על תאריכי ההופעות שלהם בסיבוב ההופעות האחרון שנקרא "One Last Tour". סיבוב ההופעות החל בנובמבר 2012 והסתיים במרץ. בשל ביקוש גבוה מאוד, נוספו עוד הופעות וההרכב הופיע בהופעה ב-15 וב-24 במרץ 2013, בפסטיבל המוזיקה "אולטרה" (UMF).
האיחוד
ב -26 במרץ 2018, ההרכב ניגן בפסטיבל אולטרה מיאמי 2018, ההודעה על כך נעשתה רק 24 שעות לפני ההופעה. 2018 סימנה את יום השנה ה -20 לפסטיבל וחמש שנים מאז התפצלה הקבוצה באולטרה מיאמי 2013, ההופעה החלה בהפקה עם השיר הפותח "מיאמי 2 איביזה" ו"אקסוול" הכריז: "שמי אקסוול, זה סבסטיאן אינגרוסו, וזה סטיב אנג'לו, ומיאמי, אתם יודעים שאנחנו הסוויידיש האוס מאפיה". בילבורד תיאר את ההופעה כאחד החוויות המוזיקליות ההיסטוריות של מיאמי.
ב-4 באוגוסט 2023 הוציאו את הסינגל "Ray Of Solar".
אקסוול
אקסוול דורג במקום ה-12 ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" של 2011 ב-2012 דורג במקום ה-23 וב-2013 עלה בארבעה מקומות ודורג במקום ה-19. בסוף 2004, אקסוול פרסם את הלהיט העולמי "Feel The Vibe". ב-2005 השיר פורסם מחדש תחת חברת התקליטים "Ministry of Sound" בהוספת שירה לסינגל שבוצעה על ידי טארה מקדונלד והשיר נקרא "(Feel the Vibe ('Till the Morning Comes". באביב 2006, אקסוול וסטיב אנג'לו (תחת השם "SuperMode") פרסמו רמיקס לשיר הידוע של ברונסקי ביט, "Smalltown Boy", וקראו לרמיקס בשם "Tell Me Why". באוגוסט 2007, אקסוול הצטוות עם הזמר Max'C כדי ליצור את הסינגל "I Found U", והשיר דורג במקום ה-6 במצעד הסינגלים הבריטי. אקסוול החל להפיק רמיקסים לשירים של אמנים אחרים כמו אשר, מדונה, פארל ויליאמס ועוד אמנים רבים. ב-2012, פרסם אקסוול את הסינגל "In My Mind" שזכה להצלחה רבה באתר הורדות השירים הווירטואלי, beatport. ב-16 בספטמבר 2013, אקסוול פרסם את השיר "I AM" יחד עם Sick Individuals ובביצוע קולי של הזמרת טיילר רנה.
סטיב אנג'לו
סטיב אנג'לו דורג במקום ה-23 ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" ב-2011[10], ב-2012 ירד במיקומו למקום ה-57 וב-2013 עלה למקום ה-38. אנג'לו החל להתפרסם בסוף 2004, כשפרסם את הרמיקס שלו לשיר של הצמד הבריטי, יורית'מיקס, שנקרא "Sweet Dreams". תחת השם "Who's Who", הפיק אנג'לו את הסינגלים "Not So Dirty" ואת "Sexy Fuck". אנג'לו הרבה לעבוד עם חבר הילדות שלו, סבסטיאן אינגרוסו, בפרויקטים רבים. מלבד לתקלט יחד, השניים הפיקו שירים תחת השמות "Buy Now" ,"Fireflies" ,"General Moders" ,"Mode Hookers" ,"Outfunk", ו-"The Sinners". ב-2008, אנג'לו ואינגרוסו, תחת השם Buy Now, שחררו את הסינגל "Bodycrash", בכך שדיגמו את צליליו של השיר "Let's All Chant" שבוצע על ידי להקתו של מייקל זייגר.
אנג'לו הוא בעלים של חברת התקליטים Size Records. אחיו של אנג'לו, אנטואן ג'וזפסון, שהוא תקליטן ומפיק, המוכר יותר בשם הבמה שלו "AN21", חתום בחברת התקליטים של סטיב. ביחד, הם הוציא לאור את הסינגלים "Valodja" ,"Flonko" ואת "Swing N Swoosh". ב-12 באוגוסט 2013, אנג'לו הוציא לאור את הטראק "SLVR" יחד עם הצמד Matisse & Sadko.
ביולי 2014 שחרר את "Wasted Love" ביחד עם Dougy from The Temper Trap. ביוני 2015 שחרר את "Children Of The Wild" עם Mako ובאוקטובר הכריז רשמית על אלבומו "Wild Youth" שהשתחרר בשני חלקים: הראשון ב-20 בנובמבר 2015 והשני ב-22 בינואר 2016. ב-1 בנובמבר הוציא לאור כסינגל את "Remember" עם הזמר The Presets.
סבסטיאן אינגרוסו
אינגרוסו דורג במקום ה-26 ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" ב-2011, ב-2012 ירד למקום ה-34 וב-2013 עלה 16 מקומות ודורג במקום ה-18. ב-2009, אינגרוסו פרסם את הסינגל "How Soon Is Now", שאותו יצר יחד עם דייוויד גטה, ג'ולי מק'נייט ודירטי סאות', ובנוסף לכך, אינגרוסו הוציא לאור את הסינגל "Leave the World Behind" שאותו יצר בשיתוף פעולה עם אקסוול, סטיב אנג'לו ועם דבורה קוקס, ששרה באותו סינגל. אינגרוסו כתב והפיק יחד עם מגנוס לידהאל, ניק קלאו ולוסיאנה קאפוראסו את השיר "Cupid Boy", מאלבומה של קיילי מינוג, "Aphrodite". הוא הפיק את הסינגל "Rock Away" של הזמר לאזי, ואת השיר "Right Hand Hi" של הזמרת "קיד סיסטר", הפיק יחד עם סטיב אנג'לו. במשך שנותיו כתקליטן, אינגרוסו יצר רמיקסים רבים לסינגלים של זמרים שונים כגון ג'סטין טימברלייק, מובי, רויקסופ, הארד-פי ולהקת דיפ דאש. במרץ 2012, הוא הוציא לאור את הסינגל "Calling", בשיתוף פעולה עם התקליטן Alesso, והסינגל הגיע למקום השני ברשימת ההורדות המרובות של אתר הורדות השירים, beatport. בשנת 2012, אינגרוסו פרסם את הסינגל האחרון שלו, "Reload", בשיתוף פעולה עם טומי טראש האוסטרלי. לשיר יצא בנוסף גם גרסת ווקל של ג'ון מרטין באפריל 2013.
סבסטיאן אינגרוסו ואקסוול הקימו ביחד צמד שנקרא "Axwell Λ Ingrosso" והופעתם הראשונה הייתה בפסטיבל ה-"Governors Ball" שבניו יורק.
מרקיסיו (מפיק מוזיקלי)
מרקיסיו (באנגלית: Marchissio) הוא כינויו של מארק פנחסוב (נולד ב-16 ביוני 1982), מלחין, כותב ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ראשית חייו
מאז שנת 2014 מתגורר עם משפחתו בברלין, גרמניה.
מועדון הקצב של אביהו פנחסוב
בשנת 2013, עם חזרתו ארצה מפעילות בסצנה האלטרנטיבית בלונדון, הקים מרקיסיו יחד עם אביהו לנדוור את להקת מועדון הקצב של אביהו פנחסוב. הופעות הלהקה, בניהולו המוזיקלי של מרקיסיו, מאופיינות בשילוב ייחודי של רוק, סול, דיסקו ומוזיקה ים תיכונית. הלהקה החלה לצבור עדת מעריצים ובשנת 2014 הוחתמה בחברת הליקון ונוהלה על ידי מיקי דה פז. המופע כלל שיתופי פעולה מוזיקליים מגוונים עם אמנים כגון: צלילי הכרם, זהבה בן, הדג נחש, קרולינה, טריפונס, אריאל זילבר וחיים משה. במסגרת עבודתו עם מועדון הקצב, הפיק וכתב מרקיסיו את השיר "ימים יפים", אשר נבחר לשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה תאג"ד.
שממל
בשנת 2014 הפיק מרקיסיו את האלבום 2011–2014 של להקת שממל. השיר "ברלין" מתוך האלבום עורר עניין רב בכלי התקשורת והפך להמנון המזוהה עם מחאת יוקר המחיה בישראל ותופעת הגירת צעירים ישראלים לחו"ל.
פרויקט האצטדיונים של גלגלצ
במסגרת מצעד האצטדיונים של גלגלצ, התבקש מרקיסיו לבצע עיבוד והפקה מוזיקלית יחד עם מועדון הקצב לשיר Sweet Child Of Mine של להקת Guns and Roses, לרגל הופעתה של הלהקה בישראל ביולי 2017, העיבוד זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו ועורר תגובות מעורבות.
White Camel
בשנת 2017 ייסד פנחסוב את אולפן ההקלטות וחברת התקליטים White Camel. משמעות השם היא ה״לבן״ שמייצג את האסתטיקה המערבית החדשה וה״גמל״ שמייצג את השורשיות למקורות. White Camel מתמקדת בגישור שתי הגישות הללו באמצעות שיתופי פעולה עם אמנים מכל העולם תוך כדי שימור המגוון, האותנטיות והאיכויות שמביא כל אמן והרקע ממנו הוא מגיע.
מרקיסיו מפיק, כותב ומנגן בלהקת aJan שהיא הפלטפורמה לשיתופי פעולה עם חברת ההפקות. הלהקה מנגנת מוזיקת רוק קצבית בהשפעה ים תיכונית ואפריקאית.
ביולי 2017 התחיל לעבוד עם אביה שושני, פיינליסטית בתוכנית הריאליטי ״הכוכב הבא״ על פרויקט בשם AÝA.
במאי 2018, הפיק וכתב מרקיסיו יחד עם הראפר הבריטי Afrikan Boy הידוע משיתופי הפעולה הרבים שלו עם האמנית הבריטית M.I.A. את השיר Ancestry. השניים עובדים בימים אלו על אלבום.
בשנים 2018 ו-2019 נבחר על ידי הפרויקט המשותף של מכון גתה ו"פופ-קולטור" להיות המנטור של קבוצת אמנים ומוזיקאים מכל העולם בתוכנית הכשרה שמומנה על ידי עיריית ברלין.
World (שיר)
World (בעברית: עולם) הוא השיר שייצג את אלבניה באירוויזיון 2017 שהתקיים בקייב, אוקראינה. השיר בוצע על ידי לינדיטה חלימי. השיר שנבחר ב-Festivali i Këngës 2016 שהוא הגמר הלאומי של אלבניה לאירוויזיון, נכתב על ידי גראלד ג'ארי והולחן על ידי קלודיאן צ'פוקו.
דורה ברומברגר
דורה ברומברגר (בגרמנית: Dora Bromberger; 16 ביוני 1881 – 28 ביולי 1942) הייתה אמנית יהודייה-גרמנייה שציירה ציורי נוף אקספרסיוניסטיים, בעיקר בצבעי מים ושמן. היא נרצחה במחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ.
World (שיר)
השיר בוצע על ידי חלימי רביעי מתוך 18 שירים בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון. השיר הגיע למקום הארבעה עשר בחצי הגמר הראשון ולא העפיל לגמר.
דורה ברומברגר
ביוגרפיה
ברומברגר נולדה למשפחה של מוזיקאים בברמן שבגרמניה. היא למדה בבית ספר לאמנות החל ב-1912, תחילה בברמן, אחר כך במינכן, ובהמשך בפריז. יצירותיה הוצגו ברחבי העולם וכן במוזיאון לאמנות בברמן ובתערוכה "אמנות גרמנית עכשווית" (Deutscher Kunst der Gegenwart), שנערכה בשנת 1928 בנירנברג.
ברומברגר נולדה למשפחה יהודית, ובשנת 1888 התנצרה. עם עליית הנאצים לשלטון, היא הוטרדה ללא הרף בשל מורשתה הדתית. בזמן שאחיה היגר בהצלחה לקובה ב-1939, ברומברגר לא הצליחה לעזוב את גרמניה. הציירת אליזבת נולטניוס נותרה חברתה הקרובה, ותמכה בה במהלך תקופה זו, למרות חקירות והטרדות מצד הגסטפו.
בשנת 1941 היא גורשה למינסק ונשלחה למחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ, שם נרצחה בשנת 1942
פרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר
פרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר הוא פרס אופיר, הניתן מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאז שנת 1990 על הפקה יוצאת מן הכלל בסרט תיעודי קצר - באורך פחות מ-60 דקות.
ג'ורג'יה טננט
ג'ורג'יה אליזבת' טננט (באנגלית: Georgia Elizabeth Tennant; שם נעורים מופט Moffett; נולדה ב-25 בדצמבר 1984) היא שחקנית אנגלייה. היא שיחקה בתפקיד אביגיל, בתה של מפקחת בילוש סמנתה ניקסון, בסדרה המשטרתית "The Bill". מופט גילמה את ג'ני, בתו המשובטת של הדוקטור, בפרק "בתו של הדוקטור" בסדרה "דוקטור הו", ואת ליידי ויוויאן בסדרה "מרלין".
יחיאל פליקמן
יחיאל פליקמן (יידיש: יחיאל פאַליקמאַן; 1911 ליובר ווהלין - 1977 קייב) היה סופר יידי ועיתונאי.
ג'ורג'יה טננט
ביוגרפיה
מופט נולדה בלונדון. היא בתם של השחקנים פיטר מופט (המוכר בשם הבמה פיטר דייוויסון) וסנדרה דיקינסון. האחים שלה למחצה הם השחקנים לואי דייוויסון וג'ואל ג'יימס דייוויסון. היא למדה בבית הספר סט אדוארד באוקספורד. סבה מצד אמה היה הרולד סירלס, אחד החלוצים בתחום הפסיכיאטריה שהתמחה בטיפול פסיכואנליטי בסכיזופרניה.
יחיאל פליקמן
ביוגרפיה
פליקמן נולד בעיירה ליובר שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית (היום באוקראינה). ב-1931 הוא למד בבית ספר לאומנויות בקייב, לאחר מכן עבר לבירוביג'ן והיה בין המתיישבים הראשונים של המחוז היהודי האוטונומי. בין 1932–1934 הוא עבד בתור עיתונאי בביראבידזשאנער שטערן ושם גם פרסם את חיבוריו. כמו כן הוא פרסם בעיתון דער שטערן שיצא לאור בקייב ובכתב עת היימלאנד שיצא לאור במוסקבה.
ג'ורג'יה טננט
קריירה
הופעת הבכורה של מופט בטלוויזיה הייתה בשנת 1999 בגיל 15 בתפקיד ניקי דייווי בסדרה "Peak Practice". מופט השתתפה בדרמות טלוויזיוניות כגון "The Second Quest" ו-"Like Father Like Son". בשנים 2004 ו-2005 גילמה את אליס הרדינג המדוכאת בדרמה של רשת ITV "מקום בו נמצא הלב". היא שיחקה לצדו של אביה בסיטקום "Fear, Stress & Anger" ובסדרה "The Last Detective".
יחיאל פליקמן
ביוגרפיה
בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה בצבא האדום וכתב בשביל עיתונות הצבאית ברוסית, אך המשיך גם לפרסם פרוזה יידית. בתקופה זו פרסם גם את רשמיו מן המלחמה בעיתון היידי אייניקייט. הוא עוטר מספר פעמים בזמן שירותו.
לאחר המלחמה הוא סיים לימודים (ב-1952) במכון הפדגוגי של קייב. עם הופעתו של סאוועטיש היימלאנד פליקמן עבד במערכת כתב העת ופרסם שם את חיבוריו. ב-1968 יצא לאור דער שווארצער ווינט (רוח שחורה) שבו המחבר מעלה את נושא השואה ומבליט את ההתנגדות היהודית.
ג'ורג'יה טננט
קריירה
ב-2007 הופיעה מופט לראשונה בתיאטרון בתפקיד מת'ילד ורליין במחזה "Total Eclipse" שהוצג ב-"Menier Chocolate Factory" שבלונדון. ב-2008 כיכבה מופט בפרק בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו" בדמות ג'ני, בתו המשובטת של הדוקטור העשירי. בתפקיד הדוקטור שיחק בעלה לעתיד דייוויד טננט. מופט היא בתו של פיטר דייוויסון שגילם את הדוקטור החמישי בשנות השמונים של המאה העשרים. באוגוסט 2008 כיכבה מופט בתפקיד קיילי רומן בסדרת הריגול "ספוקס: קוד 9", ספין אוף של הסדרה "ספוקס".
ב-2010 דיבבה מופט את הדמות קאסי רייס בסדרת האנימציה "Doctor Who: Dreamland", וגילמה את ליידי ויוויאן בפרק "Sweet Dreams" בסדרת הדרמה "מרלין". היא הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון" בתפקיד רופאה זוטרה בשם הת'ר ויטפילד, אבל הדמות נהרגה כבר בתחילת הפרק השני.
ביוני 2010 שיחקה מופט במחזה בשם "Hens" שהוצג בתיאטרון ריברסייד סטודיוס ובהמשך שודר בערוץ Sky Arts 2. עוד ב-2010 השתתפה בתפקיד קטן סדרת הדרמה "Thorne: Sleepyhead" בדמות אשתו של אחד הבלשים. במרץ 2011 לוהקה לתפקיד אמה בסיטקום "White Van Man" של ערוץ BBC Three, שרץ במשך שתי עונות. במאי 2012 הייתה הופעת הבכורה שלה בווסט אנד במחזה "What the Butler Saw" בתיאטרון וודוויל בלונדון. בעקבות ביקורות גרועות ירדה ההצגה מהבמה חודש לפני התכנון.
בנובמבר 2013 הופיעה מופט בסרט רשת, מחווה ל"דוקטור הו", בשם "(בערך) חמשת הדוקטורים, האיחוד", שאותו גם הפיקה. הקרדיט בסרט היה בשם ג'ורג'יה טננט להפקה, וג'ורג'יה מופט למשחק. הסרט נכתב ובוים בידי אביה, פיטר דייוויסון, והשתתפו בהופעות קמע, בעלה ושני ילדיה הגדולים (בזמן הצילומים היא הייתה בהריון עם הילד השלישי).
מופט הפיקה (שוב בשם הנישואים ג'ורג'יה טננט) וכיכבה בסרט קצר בשם "96 Ways To Say I Love You", שבו כיכב לצדה בעלה דייוויד טננט. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע העצמאי של לונדון באפריל 2015.
חיים אישיים
ב-27 במרץ 2002 ילדה מופט את בנה הבכור, טיי פיטר טננט (נולד בשם טיי פיטר מופט-מרטין). מופט ובנה טיי הופיעו ביחד בסדרת המציאות הבריטית "Four Weddings", ובפרק "מאחורי הקלעים של דוקטור הו". הבן ראיין אותה עבור אתר ה-BBC. טיי לומד בבית ספר למשחק שפרטון שבבעלות סבתו, סנדרה דיקינסון. הופעת הבכורה שלו במשחק הייתה במאי 2010 בפרסומת לטלוויזיה עבור "The Great British Teddy Bear Company". הוא גם השתתף בסרט "The Five-ish Doctors".
בינואר 2011 דווח במספר עיתונים בבריטניה שמופט מאורסת לשחקן דייוויד טננט. ב-29 במרץ 2011 ילדה מופט את בתם המשותפת, אוליב. מופט וטננט התחתנו ב-30 בדצמבר 2011. טננט אימץ רשמית את בנה של מופט, טיי. אוליב הופיעה בטלוויזיה כשהייתה בת שנתיים בסרט "The Five-ish Doctors" בדמות בתו של ג'ון בארומן. ב-2 במאי 2013 ילדה מופט את בנם, וילפריד. ב-9 בנובמבר 2015 הודיע טננט על הולדת בת נוספת בשם דוריס.
מופט היא פטרונית של ארגון הצדקה "Straight Talking" העוסק בחינוך נוער בנושאי היריון בגיל העשרה.
קונטראס
הקונטראס (בספרדית: Contras) הוא שם כולל לארגונים מחתרתיים שפעלו בניקרגואה בשנות ה-80 של המאה ה-20 נגד השלטון הסנדיניסטי. המילה contra היא קיצור ל-contrarrevolución ("נגד המהפכה"), והיא מתייחסת למהפכה הסנדיניסטית ב-1979, בה הודח הנשיא אנסטסיו סומוסה דביילה.
בין ארגוני הקונטראס השונים לא הייתה זהות אידאולוגית, והמכנה המשותף היחיד שלהם היה השאיפה להפיל את המשטר הסנדיניסטי. בין היתר, היא כללה את נאמני סומוסה, גורמים במעמד הביניים שתמכו במהפכה הסנדיניסטית אך התאכזבו מתוצאותיה, כפריים סנדיניסטים לשעבר ואינדיאנים-ילידים שהתנגדו למדיניות הלאמת האדמות שפגעה בהם. החזית הדמוקרטית הניקרגואית (Fuerza Democrática Nicaragüense) הייתה הגורם הדומיננטי בקונטראס. בראשה עמד הקולונל אנריקה ברמודס, שהיה לפני כן ממפקדי המשמר הלאומי, והיא פעלה בתחילה בעיקר מהונדורס. החל מ-1982 החל לפעול ארגון קונטרה נוסף, הברית המהפכנית הדמוקרטית (Alianza Revolucionaria Democrática), בהנהגתו של אדן פסטורה, סנדיניסט לשעבר בעצמו, שהתנגד להתקרבותה של הממשלה הסנדיניסטית לברית המועצות ולקובה. ארגון זה פעל מקוסטה ריקה.
ארצות הברית אימנה, מימנה וחימשה את הקונטראס, באמצעות ה-CIA, ואף הייתה מעורבת במאמצים ליצירת שיתוף פעולה וחזית אחידה בין הארגונים השונים. זאת, בהתאם למדיניותו של הנשיא רונלד רייגן, לסיוע לארגוני גרילה אנטי-קומוניסטיים ברחבי העולם. בתקופת שלטונה של החונטה הצבאית בארגנטינה (עד 1983) תמכה אף היא בקונטראס. לאחר שרבו העדויות על כך שהקונטראס לא פוגעים רק במטרות צבאיות, אלא גם באזרחים, סירב הקונגרס לאשר את מימון הקונטראס. כדי לעקוף את הקונגרס, התבצעה עסקה סיבובית שכללה מכירת נשק לאיראן באמצעות ישראל, בפרשה שנודעה בשם פרשת איראן-קונטראס. ב-1986 פסק בית הדין הבינלאומי לצדק, בפסק הדין ניקרגואה נגד ארצות הברית, כי תמיכתה של ארצות הברית בקונטראס, כמו גם פעולות אחרות שנקטה, כמיקוש נמליה של ניקרגואה, מהווה הפרה של המשפט הבינלאומי, והורה לה לפצות את ניקרגואה. ארצות הברית מעולם לא מילאה אחר פסק דין זה.
לשיא הצלחותיהם הצבאיות הגיעו הקונטראס בשלהי 1987 ובראשית 1988. עם המבצעים הבולטים נמנו מתקפה משולבת של הקונטראס ב-21 בדצמבר 1987 על מספר בסיסים צבאיים ברחבי ניקרגואה והפלת מסוק מיל מי-24. פעולות אלה, לצד הפגנות ברחבי המדינה ולחץ בינלאומי להפסקת הלוחמה, אילצו את הנשיא דניאל אורטגה לנהל משא ומתן, ולהכריז על קיום בחירות ב-1990.
ב-1989 החלו הקונטראס להתפרק מנשקם, לקראת מערכת הבחירות. אורטגה הובס בבחירות, ולנשיאת המדינה נבחרה ויולטה צ'מורו, סנדיניסטית לשעבר שהעבירה את תמיכתה לקונטראס עקב התנגדותה למדיניות הסוציאליסטית שהנהיגו הסנדיניסטים. לאחר בחירתה חדלו הקונטראס לפעול, והשתלבו במערכת הפוליטית.
אלמוג אש
האלמוג נמנה עם זני ה"צורבן", מכיוון שעל שטח פניו מצויות שערות מיקרוסקופיות בעלות תאי צריבה עם כושר חדירה רב, פגיעתם באדם גורמת לחדירת הקוץ והרעלים לעור ונגרמת צריבה עזה המלווה בהתנפחות ממושכת של האיבר הנפגע. שערות מיקרוסקופיות אלו מסייעות גם בלכידת טרף ובהזנת האלמוג.
ייעוץ משפטי
ייעוץ משפטי הוא ייעוץ להתנהלות נכונה ביחס ללשון החוק היבש והפסיקה העדכנית במדינה נתונה.
במדינות מסוימות, היחידים שזכאים להעניק ייעוץ משפטי באופן פורמלי (כלומר על פי חוק ובאופן מכוון) הם עורכי דין שהורשו לעסוק בעריכת דין במדינה הנתונה. במדינות אחרות, דוגמת הולנד, גם משפטנים בעלי הסמכה ייעוצית מתאימה ראויים להעניק אותו בתחום המשפטי הספציפי בו קיבלו הסמכה ייעוצית.
ייעוץ משפטי שלא על ידי עורך דין או משפטן
ייעוץ הנחשב לייעוץ משפטי ניתן לעיתים דה פקטו גם על ידי אנשים שאינם עורכי דין או משפטנים המוסמכים לכך, כגון מאכרים למיניהם או אף כעצה התנהלותית בין בני משפחה וחברים אשר כביכול נופלת בקטגוריה של "ייעוץ משפטי".
תקופה קריטית
תקופה קריטית היא פרק זמן מוגבל שבו חלק כלשהו של אורגניזם המתפתח נמצא בשלב חשוב בהתפתחותו. תקופות קריטיות הן פרקי זמן שרק במהלכן יכולים גירויים מסוימים להשפיע על התפתחות מערכת העצבים. לגירויים אלו לא תהיה השפעה מחוץ לתקופות אלו.
חנן הנחבא
חנן הנחבא (מופיע גם בשם חנין הנחבא) היה חסיד ידוע, בן בתו של חוני המעגל, שחי בסוף תקופת בית שני. הוא מוזכר בתלמוד כאדם חשוב אך נחבא אל הכלים.
כמו סבו המפורסם, שחג עיגול והתפלל לגשמים, גם חנן הנחבא היה ידוע בכוח תפילתו, ופעם אחת כשהייתה שנת בצורת, שלחו אליו החכמים ילדים שיבקשו ממנו להתפלל על הגשמים.
תקופה קריטית
השפעה התפתחותית
התפתחות האדם מושפעת מגורמים תורשתיים וסביבתיים. האינטראקציה בין גורמים אלו היא הבסיס להבדלים בין אישיים בתחומים רבים. המטען הגנטי של האדם נקבע בשעת ההתעברות ועל פי רוב אינו נוטה לעבור שינויים. לעומת זאת, תנאי הסביבה בהם גדל האדם יכולים להשתנות מרגע לרגע.
חנן הנחבא
הילדים רצו אליו, משכו בשולי בגדיו וביקשו ממנו: "אבא, אבא, תן לנו גשם". פנה חנן לאלוהים ואמר: "ריבונו של עולם, תן גשם למען הילדים האלו, שלא מבדילים בין אבא שנותן גשם לאבא שלא נותן גשם" (בכך רצה להביע את מורת רוחו מכך שמבקשים גשם ממנו ולא מאלוהים).
תקופה קריטית
השפעה התפתחותית
הפלסטיות של מערכת העצבים היא המנגנון המאפשר למידה ושינוי בהתנהגות בעקבות מפגשים עם הסביבה. מכיוון שהיא משתנה לאורך החיים, התגובה שלה לגירויים סביבתיים מסוימים יכולה להשתנות מתקופה לתקופה. למשל, מנגנונים עצביים מסוימים מעוצבים על ידי הניסיון בשנות החיים הראשונות בלבד.
חנן הנחבא
בגמרא מבואר שחנן קיבל את כינויו "הנחבא" מפני שהיה מסתתר בבית הכיסא, כשלדבר קיימים מספר פירושים:
תקופה קריטית
השפעה התפתחותית
כאשר מספקים את התנאים המתאימים בתקופה הקריטית, ההתפתחות היא מהירה. עם זאת, בתקופה קריטית עלול להיגרם נזק בלתי הפיך למערכת העצבים המרכזית, אפילו בעקבות פגיעה לא חמורה. זאת משום שאם תמנע מהאורגניזם סביבה מתאימה בתקופה זו, ייתכן ותפגע ההתפתחות של יכולות מסוימות ללא דרך חזרה.
חנן הנחבא
עם זאת, ישנם המבארים שחנן התחבא ב"בית הכיסא" בצורה מטאפורית, ולא בצורה פיזית, מפני שיש בדבר בעיות הלכתיות.
תקופה קריטית
יכולות שהתפתחותן תלויה בתקופה קריטית
יכולת הסטריאואופסיס המאפשרת למוח לגבש תפיסת עומק מתוך ההבדלים בין התמונות המתקבלות על הרשתית של שתי העיניים יכולה להתפתח רק אם הפעוט התנסה במיקוד עיניו בתקופה מסוימת.
חנן הנחבא
על פי המסורת, חנן הנחבא קבור לצד בן דודו, אבא חלקיה, בסמיכות לקברו של סבם חוני המעגל.
תקופה קריטית
יכולות שהתפתחותן תלויה בתקופה קריטית
אצל חתולים קיימת תקופה קריטית בהתפתחות הראייה בגיל 3-5 שבועות. אם בתקופה זו לא מאפשרים לעין אחת לראות, קשרי עצב מרכזיים שלה משתנים, כך שהיא לא תוכל לתפקד בהמשך.
רכישה מלאה ושוטפת של שפת אם יכולה להתבצע בשנות הינקות והילדות המוקדמות בלבד. לאחר מכן תהליכי רכישת השפה הופכים להיות מאומצים ומוגבלים יותר במידת היעילות שלהם.
החתמה (או הטבעה) הוא התהליך שבו צאצא נקשר להוריו והם אליו, והיא מתרחשת מיד לאחר בקיעתו או לידתו של הצאצא. ברגעים ראשונים נמצאים החושים במצב של רגישות יתר, ויש קליטה משופרת של כל הסביבה, דרך מלוא החושים, דבר המאפשר החתמה. כיוון שהצאצא נולד כ"טאבולה ראסה", החתמה יכולה להתבצע על ידי כל מי שעונה לקריטריונים הנדרשים על ידי הצאצא במהלך התקופה הקריטית, אפילו בני מין אחר או בני אדם.
המינבר במסגד אל-אקצא
המינבר במסגד אל-אקצא, המכונה גם מינבר צלאח א-דין, היה מינבר (דוכן תפילה) היסטורי שהותקן במסגד אל-אקצא בירושלים. הוא הוזמן במקור על ידי נור א-דין בשנת 1168 או 1169 עבור מסגד בחלב, סוריה, אך בשנת 1187 הוא הועבר לירושלים, לאחר שזו נכבשה על ידי צלאח א-דין, והוא נותר שם עד 1969. המינבר נחשב בזמנו לאחד המינברים החשובים ביותר בתולדות העולם המוסלמי, וליצירת מופת של אמנות האסלאם בימי הביניים.
בשנת 1969 הוצת מסגד אל-אקצא והמינבר נהרס כמעט לגמרי. בשנת 2007 הותקן במקומו שחזור של המינבר שנבנה על ידי צוות מומחים בינלאומי בירדן.
רקע היסטורי
המינבר יוצר בחלב, והוצב במסגד הגדול של חלב עד שיתאפשר להעבירו למקומו המיועד בירושלים. הנוסע ראה אותו בחלב בשנת 1182, ושיבח את יופיו בכתביו. נור א-דין הזמין מינברים נוספים שהוצבו ברחבי ממלכתו, למשל המינבר שהוזמן למסגד שהקים בחמה בשנת 1163 ונקרא כיום.
נור א-דין מת בשנת 1174 מבלי שהצליח לכבוש את ירושלים. אחיינו, צלאח א-דין, מונה במקומו לסולטאן. בשנת 1187 הטיל צלאח א-דין מצור על ירושלים, שהוביל לכיבוש העיר מידי הצלבנים. בתוך זמן קצר הוא העביר את המינבר מחלב למסגד אל-אקצא, שם הוא נשאר עד אמצע המאה ה-20.
תיאור המינבר
המינבר נחשב ליצירת מופת באמנות עבודות העץ של סוריה מימי הביניים, ואחד המינברים החשובים בעולם המוסלמי. הוא היה עשוי מחלקי עץ אורן המשולבים זה בזה ומעוטרים באם הפנינה, שנהב והובנה. חלקי המינבר השתלבו במדויק זה בזה, ללא דבק או מסמרים. דלתות המינבר היו מורכבות משני לוחות ועליהם גולפו הדפסי כוכבים גיאומטריים. מעל לדלתות ועל המשקופים הותקנו לוחות עם כתובות בערבית בכתב כופי, הכוללות פסוקים מהקוראן ומזכירות, בין היתר, את נור א-דין ואת בנו. בנוסף, הכתובות מתעדות את בניית המינבר ואת חתימותיהם של חמישה אמנים שיצרו אותו, בהם חמיד לאפיר אל-חלבי.
הרס המינבר ושחזורו
ב-21 באוגוסט 1969 נכנס למסגד אל-אקצא מייקל רוהאן, פונדמנטליסט נוצרי אוסטרלי שלקה בנפשו, והצית אש במסגד. השריפה שנוצרה הרסה את המינבר וגרמה נזק לאזור המחראב העתיק של המסגד. החלקים המעטים של מינבר העץ המקורי ששרדו מוצגים במוזיאון המוסלמי בהר הבית.
לאחר זמן מה שופץ המסגד, למעט המינבר. במקומו הוצב מינבר פשוט. בשנת 2003 הוקמה ועדת מומחים בירדן כדי לשחזר את המינבר ההיסטורי. ג'מאל בדראן אל-מקדיסי, אמן מומחה מירושלים, יצר רפרודוקציות בגודל המקורי של חלקי המינבר ועיטוריו, בהתבסס על השרידים של המינבר המקורי, על צילומי המינבר לפני שנשרף, ועל השוואות עם מינברים אחרים בני אותה תקופה. חברת הנדסה ירדנית עיבדה את הציורים למודל דיגיטלי, וצוות מ בסלט ניהל קבוצה בת 30 נגרים ואמנים שבנו את המינבר. בעבודות השחזור הועסקו אמני אסלאם ממדינות רבות מהעולם המוסלמי, בהן אינדונזיה, טורקיה, ירדן, מצרים, מרוקו וסוריה.
באמצעות בדיקות מעבדה של שרידי המינבר המקורי נקבע שהוא היה עשוי למעשה מסוג מסוים של עץ אגוז הגדל בטורקיה. לצורך הבנייה הובאו כמויות מתאימות מעץ זה, וכן יובאו הובנה ושנהב מסודאן להכנת העיטורים, בדומה למינבר המקורי. חלקי המינבר הורכבו בעמאן כדי לוודא שהוא דומה למינבר המקורי ולבצע התאמות סופיות. לאחר סיום תהליך השחזור פורק המינבר ונשלח בחלקים למסגד אל-אקצא, שם הורכב והותקן מחדש ב-24 בינואר 2007.
Kontakto
Kontakto (תרגום מילולי: קשר) הוא מגזין דו-חודשי באספרנטו לנוער ולצעירים היוצא על ידי ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי (TEJO) בתמיכת אגודת האספרנטו העולמית (UEA). המגזין עוסק במגוון נושאים: מדינות, עמים, תרבויות, חברה ופוליטיקה. הוא משתמש פעמים רבות בסלוגן "באספרנטו אבל לא על אספרנטו". כותבי המגזין הם אספרנטיסטים מכל העולם השולחים למערכת כתבות.
למגזין קוראים בלמעלה מ-90 מדינות ברחבי העולם. את המגזין מקבלים במהדורה דיגיטלית חברים ב-TEJO, כלומר חברים ב-UEA בני למטה מ-35, ותמורת תשלום נוסף ניתן לקבל אותו גם בדואר במהדורה מודפסת. כמו כן, תומכים מבוגרים של TEJO התורמים לארגון על בסיס שנתי מקבלים את המגזין גם כן, וניתן גם להירשם אליו למנוי ניפרד מהחברות בארגונים. המגזין מוציא גם גרסה בהקראה קולית, בלא תוספת תשלום, המיועדת לעיוורים ולקויי ראייה.
נושאים
המגזין מכסה נושאים מגוונים בתחומי החיים והחברה ובהם פוליטיקה, היסטוריה, תחביבים, טיולים וכו'. כל גיליון עוסק על פי רוב בנושא מסוים מרכזי, אולם כולל גם כתבות בנושאים אחרים. בניגוד למגזינים אחרים של תנועת האספרנטו הנוטים לעסוק בתדירות גבוהה בענייני התנועה והשפה עצמם - בקונטקטו כמעט ואין סיקור של הקונגרסים התנועתיים ופעילות האגודות המקומיות. עם זאת הוא כולל סיקור בנושאים שונים הנוגעים לתרבות האספרנטו דוגמת ספרות, מוזיקה, אספרנטו כשפת אם וכו'.
היסטוריה
המגזין נוסד בשנת 1963 בעקבות הצעה של פרופ' המפרי טונקין האמריקאי בוועידת אגודת האספרנטו העולמית להקמת עיתון נוער וצעירים באספרנטו. טונקין היה לעורך בפועל הראשון של העיתון. בשנת 1966 החליף את טונקין סטפן מאול מגרמניה. בשנת 1968 החליף אותו רומן דוברזינסקי מפולין שדחף את העיתון לכיוון של סיקור נושאים תרבותיים יותר כגון ספרות, צילום, היסטוריה ואמנות. בשנים 1970–1974 ערכו את העיתון אולריך לינס והנס זילינגר מגרמניה יחד עם סימו מילוביץ' היוגוסלבי-הולנדי. ב-1973 הוחלף זילינגר עם ווים ינסן מהולנד. ב-1976 המגזין נערך על ידי יוקו לינדשטדט הפיני וגיאורגו סילפר האיטלקי. ב-1978 ערך סטפן מקגיל הניו זילנדי יחד עם גיאוליו קפה האיטלקי. ב-1979 הצטרף לעורכים גם דריו בסגהיני האיטלקי. ב-1980 הפסיק סטפן לערוך ולעריכה המשותפת הצטרף קרל פוב.
החל משנת 1983 החל המגזין לצאת 6 פעמים בשנה במקום 4. בתחילת שנות ה-80 קיבלה אנה לווננסטיין הבריטית את תפקיד עורכת העיתון. תרומותיה לעיתון היו בין היתר כתבות איכותיות על נושאים רציניים, שנכתבו באספרנטו שדורגה 'קלה' או 'קלה מאוד' לקריאה, המיועדות למתחילים בשפה. כיוון שאספרנטו איננה שפת אם עבור מרבית דובריה, ההנחה היא שדוברים צעירים הם על פי רוב גם דוברים מתחילים בשפה, ועל כן כתבות מסוג זה מהוות כלי מוצלח לשיפור היכולות האורייניות וללמידה. אל לווננסטיין הצטרף ב-1983 לייף נורדנסטורם השוודי, שהחל מ-1986 ערך לבדו את המגזין.
המגזין הראשון של שנת 1990 נערך על ידי פרנציסקו חבייאר מולאון הספרדי אך השני ואילך נערכו על ידי איסטבן ארטל ההונגרי-צרפתי. ארטל עבר ב-1992 לערוך את מגזין אספרנטו והחליף אותו בקונטקטו פריציסקו וטורי הארגנטינאי שהוסיף לו עיצוב חדש, לוגו חדש ורעיונות חדשניים. בתקופתו מספר המנויים גדל והגיע לשיא של 2050 מנויים (מלבד המקבלים מתוקף חברותם באגודות). בשנים 1998–2001 ערכה את העיתון סבירה סטהלברג מפינלנד. בשנים 2002–2005 ערכה את העיתון ז'ניה אמיס האוקראינית שנעזרה גם ביואל אמיס. החל מסוף שנת 2003 החל פאולו מוז'טב האוקראיני לערוך לשונית את העיתון, ומ-2007 קיבל לידיו גם את העריכה הכללית.
מסתיו 2010 נערך המגזין על ידי רוגנר פבינסקי הברזילאי, העורך אותו עד היום.
מבצעי מגבית
מבצעי "מגבית" הם סדרת פעולות תקיפה שערכה שייטת 13 של חיל הים הישראלי בים סוף במהלך מלחמת יום הכיפורים. המבצעים נועדו להרתעת חיל הים המצרי ולהשמדת כלי שיט שלו שאיימו על כלי שיט ישראלים והפריעו לתוכנית הנחתת כוחות משוריינים של צה"ל בחוף המצרי של מפרץ סואץ.
הפעולות כללו חדירה תת-מימית שקטה, תקיפה באמצעות סירות נפץ וירי רקטות "לאו" מסירות מהירות. במבצעים אלו הושמדו שתי ספינות קומאר ונהרס המזח הצבאי במעגן ע'רדקה. המעגן פונה מכל כליו ושני הקומארים הנותרים עזבו את המעגן ועברו לנמל ספאגה, 60 קילומטר דרומה יותר.
היערכות צה"ל
במטכ"ל של צה"ל גובשו בשנים שקודם למלחמת יום הכיפורים תוכניות להנחתת כוחות משוריינים בהיקף של אוגדה בחוף המערבי של מפרץ סואץ כדי להקל על הלחץ באזור תעלת סואץ. הנחיתה הייתה המשימה העיקרית שתוכננה לחיל הים לעת מלחמה בגזרת ים סוף. ההצלחה המבצעית במבצע רביב (1969) המחישה לצה"ל את האפשרויות לפעולת איגוף ימי. חיל הים ערך בים סוף כוח תובלה והנחתה, שכלל שבע נחתות בגדלים שונים וצה"ל תירגל בהן הנחתה של כוחות משוריינים. תוכניות הנחיתה כונו "מבצע אור אדום" ו"מבצע אור ירוק".
לאבטחת מבצעי הנחיתה ופעילות שוטפת בים סוף נבנו במספנות ישראל ספינות מדגם סער 4, אך כשפרצה מלחמת יום הכיפורים הן טרם הגיעו לגזרת ים סוף. פלגה 915, שכללה 4 ספינות דבור (ועוד דבור לא מאויש), היוותה את הכוח הלוחם בזירת ים סוף שבפיקודו של אל"ם זאב אלמוג. לאחר פתיחת המלחמה הגיעה לפעילות בגזרה, על פי דרישת ה, קבוצת לוחמים משייטת 13.
ההיערכות המצרית
בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים העביר הצי המצרי חלק גדול מכוחו לים סוף, מתוך הערכה שיהיה ניסיון לפרוץ בכוח את מצרי טיראן, ומאז הייתה למצרים עדיפות משמעותית על חיל הים הישראלי באותה זירה. הכוח המצרי כלל שתי צוללות, שתי משחתות, פריגטה, ארבע ספינות קומאר, שבע טרפדות ושתי ספינות משמר. טיבוע שתי הטרפדות במבצע אסקורט של שייטת 13 צמצם את הכוח המצרי. פריסת כלי השיט המצריים בתחילת מלחמת יום הכיפורים הייתה ספינות משמר וטרפדות מסדרת קומסומולץ (K-123) בצפון מפרץ סואץ, משחתות וצוללות בדרום ים סוף, ובזירה הקרובה נמצאו ארבע ספינות קומאר שהיוו את עיקר האיום על כלי שיט של חיל הים הישראלי.
שני סטי"לים מצריים מדגם קומאר, ששהו במעגן ע'רדקה, היוו איום חמור על תנועת נחתות הטנקים של חיל הים הישראלי באזור. סטי"לים אלה היו מצוידים בטילי SS-N-2 סטיקס והיו יכולים להטביע נחתת מטווח של עשרות קילומטרים. אזור מעגן ע'רדקה היה מוגן היטב בשש סוללות טק"א SA-2 ו־SA-3 שהוצבו בפאתי המעגן. בתחילת מלחמת יום הכיפורים, ב־6 באוקטובר 1973, כוח הסטי"לים מע'רדקה יצא ותקף כלי שיט של חיל הים הישראלי בקרבת חוף שארם א-שייח'. חיל האוויר הישראלי הופעל נגדם אך נמנע מלהיכנס לתקיפת כלי שיט בתחום של 40 ק"מ מע'רדקה. הימצאות ספינות הטילים במעגן מאובטח כנגד מטוסים סיכנה את המעבר של נחתות חיל הים לתוך מפרץ סואץ וממנו, וללא נטרול הספינות המצריות לא ניתן היה לבצע את התוכנית הישראלית.
יוזמה מבצעית
ראש מספן המודיעין, אל"ם רמי לונץ, דיווח בפורום מפקד חיל הים ב־8 באוקטובר 1973 שהצי המצרי מגלה יוזמה בפעילות התקפית. בסיכום ה ניתנו הנחיות מפקד החיל, אלוף בנימין תלם –
כוח של כ־40 לוחמים משייטת 13, בפיקודו של רס"ן אילן אגוזי, הגיע למפקדת הזירה בבסיס מפרץ שלמה ב־8 באוקטובר בשעות אחרי הצהריים. הכוח הביא עמו מספר סירות גומי זודיאק דגם 5. עם הכוח הגיעו מפקד שייטת 13, שאול זיו, וכן אלוף (מיל') יוחאי בן-נון ואלוף (מיל') אברהם בוצר שהגיעו כיועצים. שלושתם התנגדו לתקיפה בע'רדקה בנימוק שהסיכון גדול (סא"ל זיו התנגד לתוכנית התקיפה עוד בעת הצגתה המוקדמת, ב־23 באוגוסט 1973). בוצר אף הודיע שימליץ למח"י לא לאשר תקיפת ע'רדקה. מח"י אישר (באמצעות סגנו, צבי תירוש) את המלצת אלמוג לתקוף בע'רדקה, לאחר שסרן גדי קרול קיבל על עצמו לבצע את הצלילה.
תכנון
המרחק הגדול, כ־60 מיל ימי (100 ק"מ), מבסיס היציאה בשארם א-שייח' לע'רדקה היה כפול מטווח הפעילות של סירות הגומי. דחיפות הפעולה לא אפשרה המתנה להבאת סירות מתאימות יותר מדגם "סנונית", שלא נמצאו בזירה. התנועה בים פתוח עם אמצעי ניווט מינימליים חייבה תכנון מיוחד. הימצאות מכ"ם מצרי באי שדואן חייבה לבצע איגוף מזרחה, מה שהקשה על הניווט.
קבוצת התכנון התקיימה בבסיס מפרץ שלמה וכללה את רס"ן אילן אגוזי, רס"ן אלי מרק ומפקד הצוללים סרן גדי קרול, במעורבות של אלוף (מיל') יוחאי בן-נון וסא"ל יוסף דרור מוותיקי השייטת, ובאישור אל"ם זאב אלמוג, מפקד זירת ים סוף. התכנון עם סירות גומי היה גבולי ונעשה מחוסר ברירה משום שמחשש מתקיפת המשאיות על ידי חוליות קומנדו מצרי שפעלו ברחבי סיני לא ניתן אישור להוריד לזירה "סנוניות" ו.
עקב פריסת מערכות הטילים כנגד מטוסים המצריות נוצר אילוץ שחילוץ על ידי מסוקים יהיה אפשרי רק עד 10 מיל ימי מהאי שדואן. הובהר שלא ניתן יהיה לקבל סיוע אוויר התקפי ברדיוס 40 ק"מ מע'רדקה בהיותו אזור מוגן-טילים (אמ"ט). הקצוות האחרונים של התכנון והתיאומים למבצע נסגרו בליל 9 באוקטובר בשעה 02:00. נקבעו הרכב הכוחות, הנתיבים, לוח הזמנים והקשר.
הרכב הכוח
הכוח כלל:
תדריך ויציאה - לא היה מידע מדויק על פריסת כל השיט המצרים במעגן. נוהל הקרב המזורז הסתיים בתדריך לכוח המבצע שנעשה בשעה 11:30.
ביצוע
. המבצע יצא לדרך ב־9 באוקטובר, בשעה 13:00. הים היה גבה גלי. הניווט ליעד בוצע על ידי רס"ן מרק במצפן בלבד. הוא הצליח להביא את הסירות במדויק לתעלת הכניסה אך באיחור קל. בדרך התגלו ותוקנו תקלות במנועים, שבפעולתם צרכו דלק למעלה מהמתוכנן. בנקודה המתוכננת לטבילת הצוללים נתגלתה סירת 'ברטרם' מצרית מסיירת בסמוך להם שחסמה את אזור הכניסה למעגן. הסירות הסתתרו ממנה במשך שעה וחצי עד 22:55. הסירה המצרית התרחקה והכוח התגנב שוב לנקודת הטבילה.
רס"ן מרק חישב שכניסה לטבילה והפעלת הצוללים תגרום לכוח להימצא בדמדומי הבוקר בתוך המעגן. שיקול שני היה המחסור בדלק לסירות הגומי. בהתייעצות עם גדי קרול ובהנחיית המז"ר הוחלט לבטל את הפעולה.
מסקנות
מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג, הציג מסקנות מתחקיר הפעולה:
מבצע מגבית 11 – חבלה באמצעות צוללים
החזרה מהיעד ללא פגיעה במטרות, והעייפות הכללית מההפלגה בים גלי גרמו לתסכול בקרב הלוחמים. בעקבות תחקיר לכוח נקבע שההפלגה בטווח גדול בסירות הגומי אפשרית אך מסוכנת ויש להשתמש ב"סנוניות". הניווט קשה אך אפשרי ומכ"ם הסנונית יקל על הניווט. מפקד חיל הים, אלוף בנימין תלם, אישר את הורדת ה"סנוניות" לשארם א-שייח'. היה ברור שהן לא יגיעו בזמן לקראת היציאה לביצוע החוזר שנקבעה ל-11 באוקטובר בצהריים. הסנוניות נשלחו במהירות האפשרית כדי שיוכלו לסייע בחילוץ אם יהיה צורך. השינוי העיקרי מהתוכנית הקודמת היה: להסתפק בשני זוגות צוללים. להשתמש בסירת הגומי השלישית כסירת דלק שתישא מכלים רבים על מנת להימנע מהצורך לקרב את הדבורים לשרטון גיפטון.
הרכב הכוח
כוח עתודה בפיקוד סגן מפקד הזירה סא"ל חיים שקד במארב וכוננות לחילוץ באזור שדואן שכלל: כן הועמד מסוק וזוג צוללים בכוננות לחילוץ בשדה אופיר.
ביצוע
המשימה לפגיעה בספינות הקומאר בע'רדקה נשארה בתוקף. הכוח יצא מבסיס מפרץ שלמה בשלוש סירות גומי בליווי דבור ב־11 באוקטובר בשעה 13:30 לכיוון היעד. הדבור נשאר באזור ראס מוחמד והסירות המשיכו בדרכן באיגוף מזרחי מחוץ לטווח המכ"ם באי שדואן.
הים היה נוח והמנועים פעלו ללא תקלות, והכוח התקרב ליעד מוקדם מהמתוכנן. היה ירח מלא. בשעה 20:30 הגיעו הסירות לנקודת הטבילה שבהחלטה במקום נקבעה כ־500 מטר צפונה מהנקודה המתוכננת על מנת להימנע מהתגלות. מיד בטבילה במים הרגישו הצוללים התפוצצות רימונים נגד אדם שזרקו המצרים למים. הצוללים התקדמו בשחייה קבוצתית וחיפשו את המעגן. כשהרגישו את הפיצוצים מתרחקים הבין סרן גדי קרול שעברו את המעגן. הצוללים התקרבו בצלילה לחוף. ב־23:30 עלו מהצלילה הזדהו והתקדמו בשחייה צפונה.
זוג הצוללים הראשון, סרן גדי קרול ורס"ל דן עוזיאלי, זיהה כלי שיט גדול שלו ארבעה מדחפים והניח שזהו אחד הסטי"לים המצריים. הצמדת מוקשי עלוקה הייתה מסובכת. גוף הקומאר עשוי עץ ולא נמצא משטח מתכת להצמדת המגנטים. גם לא עבד. הצוללים הצליחו לקשור את המוקשים לצירי המדחפים ולהפעילם ונסוגו צפונה בצלילה. בשעה 03:20 חזרו קרול ועוזיאלי לסירות הגומי באפיסת כוחות.
פעילות המצרים
אזעקה בחוף - בעת ההמתנה לצוללים שהו הסירות במרחק קרוב לחוף שהוא מחנה צבאי מצרי. בשעה 24:00 ניכרו רעש, צלצולים והדלקת אורות מהמחנה. הסירות המתינו כ־50 מטר מהחוף עם מנועים מודממים. רס"ן מרק המתין בדריכות ושקל את המצב. כל תגובה שינקוט תקטין את ההסתברות להצלחת איסוף הצוללים. התברר שהייתה זאת החלפת משמרות שגרתית במחנה שאינה קשורה לפעולה.
המשך הפעולה
זוג הצוללים השני צלל למרכז המעגן, עלה וצפה, אך בין הרבה ספינות דיג לא הצליח לאתר את הקומארים. לאחד הצוללים קרתה תקלה והוא לא יכול היה להמשיך לצלול. הזוג עלה צפונה בשחייה כנגד הזרם. בשעה 03:15 הקים קשר עם רס"ן מרק, זוהה ובשעה 03:55, באור הדמדומים, נאסף על ידי סירות הגומי בקרבת מזח הדלק. לאחר האיסוף הופעלו המנועים ושובלי תנועת הסירות התגלו למצרים ונפתחה אש מטווח קרוב. למרות פניות הזיג-זג החדות שביצעו המשיכה האש, שלפי הערכת רס"ן מרק הייתה משני תותחים של 20 מ"מ, להיות מסכנת. בעקבות ההתגלות והאש, חשש רס"ן מרק שהמצרים ירדפו אחריו בכלי שיט וביקש מה סיוע אווירי, שעקב מגבלת אמ"ט (אזור מוכה טילים) לא ניתן היה לקבלו במקום בו היו הסירות.
בהיות הסירות בטווח קילומטר מהחוף ועדיין תחת אש לא יעילה במיוחד, התקלקל מנוע של אחת הסירות והיא התעכבה. מרק חזר עם הסירות התקינות, הורה לאנשים לעבור, עם הציוד האלקטרוני, לסירות האחרות. הסירה פוצצה בלבנת חבלה שהוכנה למקרה כזה, והכוח יצא מהשטח במלוא המהירות. חיל האוויר מסר שהסיוע יינתן אחרי שהסירות יצאו מאזור מוגן טילים. הסירות התרחקו, המצרים לא רדפו אחריהן וסיוע לא נדרש ולא הופעל. בשעה 04:33 דיווח רס"ן מרק, במענה לשאלת החפ"ק, על כך שהודבקו שני מוקשים לקומאר אחד, וכי הוא עם הצוללים בדרך החוצה.
במהלך הערב הגיעו הסנוניות מהצפון לבסיס מפרץ שלמה ויצאו לים. נקודת המפגש נקבעה במרחק 15 מיל ימי מזרחית ליעד. הכוח הנסוג נפגש עם זוג הסנוניות בפיקוד סרן דודו מרום ויחד חזרו לשארם א-שייח' בשעה 08:35.
למודיעין הימי נודע כי ספינת קומאר נפגעה מפיצוץ, אך בזכות מבנה העץ שלה לא טבעה. בתחקיר ראשוני שנעשה לאחר חזרת הכוח נאמר כי מוקשי העלוקה שהודבקו פעלו היטב וספינת קומאר יצאה משימוש. אך יש צורך באמצעי חבלה גדול יותר שיוודא הרס המטרה.
באותו הלילה הייתה פעילות נוספת במפרץ סואץ: מרדף אחרי קומנדו ימי בסירות, סיור אלים של דבורים מול ראס זעפרנה וניסיון כושל לחילוץ אנשי מוצב המזח.
מבצע מגבית 14 – סיור אלים
הגעתן לבסיס מפרץ שלמה של הסנוניות המהירות והחמושות איפשרה לבצע פעולות התקפיות. האי שדואן הנמצא במבואות שארם א-שייח' ונמצאת בו תחנת מכ"ם החולשת על הכניסה למפרץ סואץ היווה מטרה מתבקשת. ידיעות מודיעין והערכות היו לפעילות תקיפה מצרית כנגד בסיס מפרץ שלמה באמצעות לוחמי קומנדו מושטים בסירות גומי שהאי שדואן ישמש להם בסיס קדמי. על כן בוצע בלילה 13–14 באוקטובר, הלילה השמיני לקרבות מלחמת יום הכיפורים, סיור אלים במבואות האי שדואן על ידי כוח שייטת 13 בפיקוד רס"ן אלי מרק.
הכוח כלל שתי סנוניות עם שלושה לוחמים בכל סירה, וכן מסוק ולוחם בכוננות לחילוץ בשדה אופיר. ללוחמים היה ניסיון רב בביצוע סיורים אלימים מול חופי לבנון. עוד באוקטובר 1971 החימוש לכל "סנונית" תוגבר וכלל שני מקלעי מאג קבועים בצידי החרטום. הותקנו חצובות לשני מאגים נוספים בכל צד. בנוסף צוידו במטולי רקטה RPG-7.
ביצוע
התקנת חצובות המאגים התארכה והכוח יצא לים ב־13 באוקטובר בשעה 21:30. בתחילה תנאי הים היו טובים וירח מלא האיר את הלילה. דרומית לראס מוחמד השתנו תנאי מזג האוויר - רוח צפון־מערבית בעוצמה של 25 קשר (כ־46 קמ"ש) הרימה גלים בגובה שני מטר שהיקשו על תנועת סירות הסנונית והרטיבו את הלוחמים. המכ"ם בסירת הפיקוד לא עבד טוב ורס"ן מרק הורה לאמנון שני בסירה השנייה לנתב את הדרך. כך הגיעו עד שני מיל ימי מצפון לאי שדואן אך לא מצאו סירות גומי מצריות. הכוח ירד לאורך חוף האי שדואן אך בשלב מסוים החל ירי נורי תאורה לעבר סירות הסנונית. מרק הסיק שהכוח התגלה, התרחק ונכנס לאזור המעגן ממזרח וביצע ירי מקלעים לכיוון נקודות שנראו בחוף. הכוח חזר לשארם א-שייח' ב־14 באוקטובר בשעה 02:30.
מבצע מגבית 15 - סירות נפץ
הצורך המבצעי - בהמשך המלחמה נמצאה זירת ים סוף בכוננות להפעלת פעולת איגוף ימי בדרום מפרץ סואץ. אף כי סטי"ל קומאר אחד הוטבע המשיכו יתר ספינות הטילים במעגן ע'רדקה להוות איום בטילי סטיקס על הנחתות של חיל הים הישראלי. לוחמי שייטת 13 נדרשו לפתור את הבעיה. לנוכח ריבוי אמצעי המגן שמופעלים על ידי המצרים במעגן נראתה החזרה על דרך פעולה שקטה, באמצעות צוללים חבלנים, באותו היעד, בעלת סיכויי הצלחה נמוכים, ונדרש משהו אחר.
סירות הנפץ מהדגם האיטלקי שפעלו במלחמות הקודמות כבר התבלו ויצאו מהשירות. צוות הפיתוח בבסיס שייטת 13 עסק בהרכבת מערכת פיצוץ ליצירת סירת נפץ על בסיס גוף סנונית. הפיתוח, שנקרא "פצחן", היה שונה מהסירות המקוריות. מטען הנפץ שנשאה היה גדול יותר (270 ק"ג) ומחומר נפץ חדיש יותר RDX. רק מעט לוחמים ידעו להפעיל את ה'פצחן', ניסויי ההפעלה היו ראשוניים ומערכת הניהוג סבלה מחוסר אמינות. מערכת יזום הפיצוץ שנקראה 'מגור' הייתה חדשה וטרם הוכחה כראויה לשימוש מבצעי.
הכנת סירות הנפץ
מחוסר ברירה טובה יותר שכנע סגן מפקד השייטת רס"ן גדי שפי את מפקד השייטת שאול זיו להכין את ה'פצחנים' לפעולה. בבסיס עתלית נכנסו להילוך גבוה. סירת נפץ מופעלת על ידי לוחם בודד המתקרב מאוד למטרה. מפקד השייטת בחר אישית את לוחם המילואים יאיר מיכאלי ל'פצחן' והוא נקרא לשוב משארם א-שייח' לעתלית לצורך כך, ולוחם אחר נבחר לפצחן השני.
מיום א' 14/10 החלה פעילות מזורזת בבסיס עתלית על ידי מכונאי ימי רס"ר דוד מרכוס ורס"ל ידידיה יערי ששב מחו"ל בפתיחת המלחמה. ב־15 באוקטובר החלו שיוטי הרצה ואימוני מודל בעתלית. במהלך ההרצות התגלו בעיות עם המנוע שכבה וכן היה צורך להחליף מדחף. יאיר מיכאלי היה בעל ניסיון רב בהשטה ואילו הלוחם השני לא יכול היה להגיע לרמה הנדרשת בזמן הקצר שעד לביצוע. גדי שפי החליט להעדיף את ידידיה יערי והוא נקבע כמפעיל ה'פצחן' השני. ב־16 באוקטובר נשלחו הסירות על מובילים לשארם א-שייח' והמפעילים נשארו ללמוד את מערכת הפעלת הפיצוץ שכונתה 'מגור'. הפצחנים הגיעו לשארם א-שייח' ב־17 באוקטובר שעה 22:00 והמפעילים מיכאלי ויערי הגיעו בטיסה באותו הזמן.
תכנון ואימון
אלוף (מיל') יוחאי בן נון, סא"ל יוסף דרור ורס"ן אלי מרק קיימו תכנון מקדים ודרך לפעולה. רס"ן גדי שפי הגיע ביום חמישי 18 באוקטובר בשעות הבוקר גובשה דרך הפעולה לתוכנית. בליל 18 באוקטובר יצאו לתרגיל מודל שכלל: איתור וזיהוי המטרה, הזנקת ה'פצחנים' זיהוי הפעלת תקיפה קפיצה למים ואיסוף מפעילי ה'פצחנים'. להארת המטרה הופעלה רקטת תאורה ידנית. התרגיל התחיל בשעה 22:30 והסתיים למחרת ב־05:15 בבוקר. מסקנות התרגיל היו שהפעלת התאורה בכיוון המטרה מסנוורת ויש להפעילה בכיוון ומרחק כזה שהאור יוטל מהצד.
בבוקר 19 באוקטובר גובשה התוכנית, כיוון הכניסה נקבע מצפון. היה זה בין היתר מידיעות מודיעין שצפויה תנועת כלי שיט מדרום. התקיפות יתבצעו זו אחר זו בהתאם למצב בשטח.
התכנון הוצג לפני מפקד הזירה, אל"ם זאב אלמוג, ואושר על ידו.
הרכב הכוח
הרכב הכוח בפיקוד רס"ן גדי שפי כלל:
אישור מפקד חיל הים
מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם שאף להמשך התקיפה בע'רדקה אך פקפק ביעילות שיטת הפעולה. הביע זאת בקדם בשעות הבוקר: באותו דיון מובעת דעה  והסיכום לתכנן תקיפה במעגן ע'רדקה, ושמפקד חיל הים יגיע לשארם א-שייח' ויאשר או יבטל במקום.
האלוף תלם הגיע ב־19 באוקטובר בשעות הערב לבסיס מפרץ שלמה לצורך בדיקה ותדרוך אחרון. אל"ם אלמוג שכנע אותו שגם אם יהיו תקלות ב"פצחנים", עצם הפיצוץ בתוך מעגן ע'רדקה ישרת את המטרה הכוללת שהיא לגרום למצרים לתגבר את המעגן להגנת עצמם ולהסיט אותם מנתיב התנועה לביצוע "מבצע אור ירוק". רס"ן שפי הציג לתלם את התוכנית כולל כשירות סירות הנפץ. תלם בדק עם המפעילים את רמת בקיאותם במודיעין על היעד ויכולתם לזיהוי ספינת טילים מדגם קומאר. בשעה 18:00 אישר את הפעולה, וקבע שאם אין סטי"לים במעגן ע'רדקה לא לתקוף בכלל. ראש מספן הים, צבי תירוש, הציג את הנושא למטה הכללי וקיבל בשעה 22:00 את אישור הרמטכ"ל.
ביצוע הפעולה
ב־19 באוקטובר בשעות היום הכינו הלוחמים את הפצחנים לפעולה. המבצע התבצע בלילה שבין 19 ל-20 באוקטובר. הלוחמים לא ישנו כמעט ב־48 השעות האחרונות. הרופא התבקש לייעץ לגבי שימוש בגלולות בנזדרין והציע שלא לעשות זאת מסכנת התמכרות. בשעה 19:30 נעשה תדרוך אחרון לכל הכוח. לוחמי השייטת יצאו משארם א-שייח' ב־22:30, בפיקוד רס"ן שפי, על גבי שתי סנוניות ושני פצחנים. הים היה גבה גלי מכיוון צפון מערב. מפעילי הפצחנים ישבו גבוה ללא משקפי מגן ונתזי מי מלח צרבו את עיניהם. ב־03:30 הגיעו מצפון והחלו בהתגנבות שקטה. הכוח נכנס לתוך המעגן ובטווח 300 מטר מהרציף זיהה שפי במגבר אור כוכבים את ספינת המטרה, ספינת טילים מדגם קומאר, אך לא הראה אותה למפעילי הפצחנים.
תקיפה ראשונה - ראשון נשלח ידידיה יערי לפי סימן מסנונית הפיקוד. יערי לא ראה את המטרה והבחין בקושי ברציף. רקטת תאורה שנורתה מהסנונית נפלה לפניו וסינוורה אותו לגמרי. יערי הסתובב וחזר לעמדת תקיפה, ביקש תאורה והסתער מבלי להמתין. כיוון את הפצחן לדרום המזח, נעל את ההגה וקפץ. הפצחן המשיך לכיוון ועבר שמאלה מדרום למזח. יערי המתין במושב הצף תחת אש נשק קל שנורתה אליו מהמזח. סנונית הפיקוד באה לאספו. אלי מרק השיב אש במאג לכיוון החוף. רקטה RPG-7 שנורתה מסנונית לעבר הקומאר נפלה למים לפני המטרה. הפצחן שנשלח למזח עשה סיבוב וחזר אל מקום הנטישה. נהג הסנונית איתמר לוי הבחין בו והפנה את החרטום הצידה. הפצחן עבר קרוב מאוד אך נמנעה התפוצצות.
תקיפה שנייה – לאחר איסוף ידידיה יערי מהמים כיוון שפי את יאיר מיכאלי בהפלגה צמודה לכיוון המטרה. אלי מרק ירה רקטות תאורה אך הן נפתחו נמוך ולא הועילו. מיכאלי לא הבחין במטרה וכיוון את הפצחן למרכז המזח, נטש ונאסף מיד על ידי סנונית הפיקוד.
רס"ן אלי מרק שעקב אחרי סירת ה'פצחן' במגבר אור כוכבים ראה אותה פוגעת ברציף בין שתי ספינות הקומאר, ונשמעה התרסקות עמומה. הסנוניות התרחקו מאזור הפעולה. בדרכן ראו שוב את הפצחן הראשון מסתובב בשטח. מספר דקות מאוחר נשמע פיצוץ גדול ונראתה פטריית נפץ גדולה מהפעלת ההשמדה המשנית של הפצחן הראשון. ההתפוצצות החלקית גרמה לנזק רב למזח.
עקב אי הבנה בדיווח נוצרה במפקדת חיל הים דעה שספינת הקומאר התפוצצה וכך גם דווח למטה הכללי. מאוחר יותר התבררה הטעות. המצב היה שספינת הקומאר נשארה כשירה והיוותה מטרה לפעולה נוספת.