cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוך ה' יום יום
וְיִזְכּוּ לִרְאוֹת בָּנִים וּבְנֵי בָנִים עֹסְקִים בַּתּוֹרָה וּבְמִצְווֹת
כאמור, הזמר עשיר בהרמזים מקראיים ותלמודיים. ממחישה זאת השורה שלפני האחרונה בזמר,. חלקה הראשון של השורה רומז למה שנאמר במכילתא דרבי ישמעאל: חלקה השני של השורה רומז לנאמר במסכת יומא: בפי חלוצי העלייה השלישית בעמק יזרעאל הפכה שור זו לשיר, בשינוי נוסח קטן (אך משמעותי):. שינוי נוסח נוסף יצר גרסה פמיניסטית:.
לחנים וביצועים
לפיוט לחן של חיים בנט בביצוע של שלמה כהן באלבום א שבת טיש.
ספרות המוסר
ספרות המוסר היא ענף של הספרות התורנית הכולל ספרים שנכתבו החל מימי הביניים שעיקרם חיזוק האמונה, חיי הרוח ותיקון המידות. לדברי משה הלברטל, מטרתו של ספר המוסר היא להציב דמות של טיפוס אנושי אידיאלי, שעל האדם לשאוף להידמות לו. ניתן לחלק את ספרות המוסר לשתי חטיבות כרונולוגיות: ספרות המוסר של ימי הביניים, שעיקרה ספרות פילוסופיה ומשלים, וספרות המוסר שנכתבה החל מן המאה ה-16 בקרב חוג מקובלי צפת ומגמתה תיקון עצמי-דתי. יורשי ספרות זו החל מהמאה ה-18 הגיעו בעיקר (אך לא רק) מזרם המתנגדים (לחסידות).
ספרות המוסר בימי הביניים
ספרי המוסר הראשונים נכתבו בערבית יהודית והתאפיינו בכתיבה פילוסופית. הבולטים שבהם הם חובות הלבבות לר' בחיי אבן פקודה, הגיון הנפש (או ספר המוסר) לר' אברהם בר חייא. ספרי המוסר הראשונים שנכתבו בעברית היו ספר מורא של אברהם אבן עזרא וספר המדע: הלכות יסודי התורה לרמב"ם. עוד בסוגה זו ניתן למנות את "אבן בחן" לר' קלונימוס בן קלונימוס ואת מסילת ישרים לרמח"ל, שאף שראה אור ב-1740, הוא משתייך לאותה מסורת פילוסופית.
סוגה נוספת של ספרי מוסר שהיו נפוצים בימי הביניים הם קובצי דרשות, משלים וסיפורי מוסר כגון ספר "בחינת עולם" לידעיה הפניני, ספר "נופת צופים" ליהודה מסר לאון, דרשות מהר"ל מפראג, "ספר המוסר" לר' זכריה אלצ'אהרי, שערי תשובה לר' יונה גירונדי ועוד. צורה נפוצה נוספת להצגת התוכן היא כצוואה של מנהיג תורני או כאיגרותיו (למשל איגרת הרמב"ן).
תת-סוגה נוספת של ספרות המוסר היא פירושים לספרים משלי (בתנ"ך) ופרקי אבות (במשנה; כגון שמונה פרקים לרמב"ם), המספקים קרקע נרחבת להנחיות מוסריות לקוראים. פירושיהם של ר' יונה גירונדי ושל הגאון מווילנא למשלי ולאבות זכו לתפוצה נרחבת. למסכת אבות נודע גם פירושו של רבי חיים מוולוז'ין, "רוח חיים".
חסידי אשכנז יצרו במאה ה-13 ספרות מוסר יוצאת דופן, המושפעת מרעיונות מאגיים ומיסטיים, החשוב שבהם הוא ספר חסידים וכן צוואת רבי יהודה החסיד.
ספרות המוסר במאה ה-18
אחד הספרים הראשונים בסוגה זו הוא קב הישר מאת ר' צבי הירש קאיידנובר (1706) שראה אור עוד לפני פרוץ החסידות.
ספרו של ר' אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, יסוד ושורש העבודה (1782) מקשר בין המידות הראויות: היראה, האהבה לה', התשובה, ההקפדה על קדושה וטהרה והענווה והכוונה בתפילה; לבין הקבלה.
ב נדפסו החל מן המאה ה-18 ספרי מוסר רחבי תפוצה כגון פלא יועץ של ר' אליעזר פאפו ושבט מוסר של ר' אליהו הכהן שראה אור בלדינו ב-1722 שעיקרו תיאורים רבים ומפחידים של הגיהנום הצפוי לחוטאים.
רבי ישראל מאיר הכהן חיבר בשלהי המאה ספרי מוסר רבים שהקו המנחה שלהם הוא חיזוק לקיומן של מצוות שלדעתו בני דורו התרשלו בהם. מתוכם התפרסמו במיוחד חיבוריו על שמירת הלשון.
ספרות תנועת המוסר
עם התפתחותה של תנועת המוסר החל במאה ה-19 חלה פריחה בספרות המוסר. מכתביו של מייסד התנועה רבי ישראל מסלנט הוציא לאור תלמידו רבי יצחק בלאזר את הספר "אור ישראל", המציג לראשונה את עקרונות התנועה, שבמרכזם הצורך להכרה בכוחות הנפש של האדם כבסיס לשיטת העבודה הרוחנית הנדרשת ממנו. גם ספרו של הרב בלאזר "כוכבי אור" השפיע על התפתחות התנועה. כתבי תלמידו, רבי שמחה זיסל זיו יצאו לאור בכמה ספרים, הבולט שבהם הוא "חכמה ומוסר". ספרים מרכזיים נוספים על פי אסכולת קלם הם ספרי הרב ירוחם ליבוביץ ממיר, "דעת חכמה ומוסר" ו"דעת תורה", וספרי הרב אליהו אליעזר דסלר, "מכתב מאליהו", המשלבים גם הגות חסידית וקבלית. אסכולת סלובודקה יוצגה על ידי הספר "אור הצפון", אסופה מכתבי רבי נתן צבי פינקל, ה"סבא מסלבודקה", שיצאה לאור על ידי תלמידיו, חתנו הרב יצחק אייזיק שר והרב אברהם גרודזינסקי, ובאסכולת נובהרדוק יצא לאור הספר "מדרגת האדם", אוסף משיחותיו של "הסבא מנובהרדוק", הרב יוסף יוזל הורוביץ. בדור השלישי של תנועת המוסר התפרסמו מלבד "מכתב מאליהו" גם ספריו של הרב שלמה וולבה "עלי שור", "אור יחזקאל" מאת הרב יחזקאל לוינשטיין, "לב אליהו", מאת הרב אליהו לופיאן וספרים רבים נוספים.
בעולם הישיבות, ובפרט בישיבות הנמנות עם הזרם הליטאי והספרדי, מקובל סדר לימוד מיוחד המוקדש ללמידת ספרות המוסר. הספר הנלמד ביותר הוא "מסילת ישרים". ספרים פופולריים נוספים הם "חובות הלבבות", "שערי תשובה" ו"אורחות צדיקים". מתוך ההגות החדשה נלמדים בין היתר הספרים מכתב מאליהו ועלי שור. הלמידה מתבצעת על פי הנחיותיו של מייסד התנועה רבי ישראל מסלנט באופן אישי, בשונה משאר סדרי הישיבות בהם נהוג לימוד בחברותא, וניתן דגש על למידה בקול רם ובהתפעלות רגשית.
ברדלס מערב אפריקאי
ברדלס מערב אפריקאי (שם מדעי: Acinonyx jubatus hecki) הוא תת-מין של ברדלס הערבות ששייך לסוג ברדלס, שבמשפחת החתוליים. תת-מין זה נפוץ באלג'יריה, במצרים, בלוב, במרוקו, בניז'ר ובסהרה המערבית. המין נמצא בסכנת הכחדה חמורה ומספר הפרטים החיים מוערך ב-250 פרטים חיים.
עיקר ההידלדלות נובעת מהרעלה וציד לשם ספורט.
מזון
עיקר טרפו של הברדלס המערב אפריקאי הוא צבי הנגב, ארנבות ועופות קרקע כגון חוגלות, קוראים ,שליווים וחוברה. לעיתים הוא אף צד חיות משק ומכרסמים קטנים.
מקום מגורים וציד
הברדלס מערב אפריקאי נע וצד בדרך כלל בודד אם כי לעיתים ניתן לראותו בקבוצות, בדרך כלל של אם וגורים או קיבוץ של כמה זכרים לטווח קצר. טריטוריות המחייה של הנקבות יהיו בדרך כלל באזורים עשירים בציד.
אגודת מועדוני מודל האו"ם בישראל
הארגון מודל האו"ם בישראל ע"ר (IMUNA) היא עמותה ללא כוונת רווח המוקדשת לקידום הדור הבא של המנהיגים והדיפלומטים בישראל. אימונה מורכבת מהמועדונים היוקרתיים והמובילים של מודל האו"ם, הפועלים באוניברסיטאות ובמכללות השונות בישראל, מנהלת את ומפקחת על פעילותם, עם מעל ל-500 סטודנטים ואנשי מקצוע צעירים הלוקחים חלק בפעילות הארגון בכל שנה. המועדונים נמצאים במוסדות אקדמיים הכולל האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת אריאל, אוניברסיטת רייכמן, הקריה האקדמית אונו, והמסלול האקדמי המכללה למינהל.
מודל האו"ם
מודל האו"ם מלמד את המשתתפים על אירועי דיומא במערכת העולמית, נושאים עדכניים ביחסים בין-לאומיים, דיפלומטיה, משפט בינלאומי וסדר היום של האו"ם. לצד למידה זו מפתחים המשתתפים מיומנויות שונות, כאומנות הנאום, הצגת נושא בקצרה, יכולת בניית קואליציות, משא ומתן ,שכנוע, ניתוח מצבים, מחקר וחשיבה ביקורתית. מודל האו"ם הוא תוכנית עולמית המונה כ-200 אלף סטודנטים המשתתפים בתוכנית בבתי ספר ואוניברסיטאות ברחבי העולם. ישנם למעלה מ-300 כנסים המתקיימים ברחבי העולם במהלך השנה.
פעילות הארגון
ארגון מודל האו"ם בישראל קמה ב-2012 לאור התרחבות פעילות מודל האו"ם בישראל. הארגון פועל בשני מישורים. המישור הראשון מקיף מודל האו׳׳ם. מטרת הארגון היא לאגד, לנהל ולפקח על מועדוני מודל האו"ם בישראל ולתאם את פעילותם. כמו כן, הארגון פועל למען יצירת והבטחת סטנדרט אקדמי וחוקי השיפוט לאומי בכל כנסים ומועדונים, למען הקמה ותמיכה במועדונים חדשים בישראל ולמען ייצוג המועדונים בפני ארגונים ממשלתיים ולא ממשלתיים. הארגון גם אחראי על תיאום הכנסים הארציים והבינלאומיים ותיאום מפגשים בין יו"ר המועדונים. המישור השני מקיף הכשרה מקצועית והקניית מיומנויות והתנסויות דיפלומטיות. הארגון פועל למען קידום משתתפים על ידי אירוח סמינרים וסדנאות בנושאים דיבור מול קהל, תקשורת, שפת גוף, וכתיבת קורות חיים. בנוסף, הארגון פועל למען קידום משתתפים ישראליים שרוצים לפתח קריירה באו"ם, בדיפלומטיה ובשירות ציבורית על ידי יחסים עם ארגונים כולל משרד החוץ של ישראל, האו׳׳ם, ושורה של שגרירויות. הארגון מספק למשתתפים המעוניינים לקחת בעיצוב עתידה של מדינת ישראל את הכלים, המיומנויות והניסיון להיות יותר יעילים ומודעים כאנשים, ובכך להעצים את תרומתם.
מרטין שרידן
מרטין ג'ון שרידן (באנגלית: Martin John Sheridan; 28 במרץ 1881 – 27 במרץ 1918) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי שלוש פעמים ברציפות ושיאן עולם בזריקת דיסקוס. בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906, הוא זכה ב-9 מדליות מהן 5 מדליות זהב.
שרידן היה שייך לקבוצת האתלטים האירים-האמריקאים, שכונתה "הלווייתנים האירים".
ביוגרפיה
שרידן נולד בבוהולה, שבמחוז מאיו, אירלנד. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1900 בהיותו בן 19. הוא עבד בשנים 1918-1906 במשטרת העיר ניו יורק. ושימש בתור השומר האישי של מושל ניו יורק בימים בהם הגיע לעיר.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה שרידן במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 39.28 מטר, בתוצאה זהה לזו של ראלף רוז אף הוא מארצות הברית ולכן נערכה ביניהם תחרות לקביעת המנצח (Throw-off), רוז זרק למרחק של 36.74 מטר ושרידן זרק למרחק 38.97 מטר וזכה בתחרות. במדליית ארד זכה ניקולאוס גאורגנטס מיוון (37.68 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.39 מטר.
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה שרידן ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 41.46 מטר, לפני מיהאי דוד מהונגריה (11.83 מטר) ואריק למינג משוודיה (11.26 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.325 מטר, לפני גאורגנטס (38.06 מטר) וורנר יארווינן מפינלנד (36.82 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.40 מטר, ביחד עם ליאון דופו מבלגיה ולאוסון רוברטסון מארצות הברית, ואחרי ריי יורי מארצות הברית (1.56 מטר), בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.095 מטר, אחרי יורי (3.30 מטר) ולפני רוברטסון (3.05 מטר) ובזריקת אבן (6.35 ק"ג) בתוצאה של 19.035 מטר, אחרי גאורגנטס (19.925 מטר) ולפני מיכאל דוריזס מיוון (18.585 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בסגנון יווני (31.5 מטר) והשתתף בקרב חמש שאותו הוא לא סיים.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שרידן ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בפעם השלישית ברציפות ובשיא אולימפי חדש של 40.89 מטר, לפני מריט גיפין (40.70 מטר) וביל הור (39.45 מטר) שניהם מארצות הברית ובזריקת דיסקוס בסגנון יווני בתוצאה של 37.99 מטר לפני ביל הור (37.32 מטר) ויארווינן (36.48 מטר). מדליית ארד בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.22 מטר, אחרי יורי (3.33 מטר) וקונסטנטינוס ציקליטירס מיוון (3.225 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.42 מטר, במקום 16 בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.37 מטר ובהדיפת כדור ברזל הוא לא השיג כל תוצאה.
ב-1918, יום לפני יום הולדתו, נפטר שרידן בבית החולים סנט וינסט שבמנהטן, מהשפעת הספרדית.
תמרה טראובמן
ביוגרפיה
תמרה טראובמן נולדה בסנטיאגו בירת צ'ילה, בעקבות עליית הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, ומשטר הטרור שהנהיג אוגוסטו פינושה עלתה עם אמה לישראל.
גדלה בקיבוץ מגידו בעמק יזרעאל, מתגוררת בתל אביב מאז היותה בת 16. עסקה בפעילות אקטיביסטית פוליטית. למדה מדעי החיים באוניברסיטה העברית ואחרי כן לימודי נשים ומגדר בתוכנית על שם ויקי שירן במכללת בית ברל. בראשית דרכה העיתונאית כתבה במקומון "מלאבס" של רשת שוקן וב"דבר ראשון".
טראובמן כתבה בעיתון "הארץ" משנת 1998 עד לשנת 2009. בתחילה כתבה בנושאי בריאות ומדע ומאז שנת 2004 היא הכתבת לענייני השכלה גבוהה של העיתון. במסגרת זאת כתבה הרבה על אי-שוויון ואפליית נשים, מזרחים וערבים במערכת ההשכלה הגבוהה. אחדות מכתבותיה התפרסמו בעיתון הגארדיאן וב-Center for Public Integrity.
ערכה סדרת תחקירים שחשפו את תנאי הגידול של בעלי החיים במשקים החקלאים והסבל הכרוך בתעשיית הבשר. בסדרת תחקירים בולטת נוספת, ביחד עם יולי חרומצ'נקו היא בחנה את מאחורי הקלעים של תעשיית המזון שאנו אוכלים, ממה הוא עשוי והפער העצום בין השיווק והדימויים שיוצרת התעשייה לבין האופן שבו מכינים את המזון בפועל ומה מכניסים אליו. במסגרת זאת הצביעו על חיבורים כלכליים, תעשייתיים ופוליטיים לתעשיית המזון ושילובה בגלובליזציה. סדרה זו זיכתה אותן בפרס פראט לשנת 2006.
בשנת 2017, הגישו יחד עם אמה לילי טראובמן ודניאל סילברמן עתירת חופש מידע לגילוי קשריה של מדינת ישראל עם משטר פינושה. בעקבות העתירה נחשף הסחר בנשק של ישראל עם משטר פינושה בצ'ילה.
קישורים חיצוניים
תחקירים על תעשיית המזון "חוות החיות", סדרת התחקירים על תנאי הגידול של בעלי החיים המשמשים את תעשיית הבשר השכלה גבוהה מדע על כלכלת צ'ילה
שרכנים
שׁרכנים (Moniliformopses או pteridophytes) היא קבוצה של צמחים וסקולריים חסרי קשקשים וחסרי זרע, צמחים פרימיטיביים המתרבים ללא הפצת זרעים אלא באמצעות נבגים זעירים.
תכונות
שרכים הם הצמחים הגדולים ביותר מבין חסרי הזרע והגבוהים שבשרכים (מבני משפחת Cyatheaceae) מגיעים עד גובה של 20 מ'.
מחזור חייהם של השרכים מורכב משני דורות עצמאיים:
היסטוריה
מאובנים של שרכנים נמצאו החל מן הדבון.
צמחים מקבוצת השרכים נמצאו מעידן הקרבון ואילך וכן במזוזואיקון, אבל לא לפני כן.
שרכים בישראל
השרך וייכסליה מרושתת (Weichselia reticulata) הוא השרך המאובן השכיח ביותר המצוי בארץ ישראל.
השרך מרסיליה זוחלת (Marsilea minuta) נעלם מארץ ישראל לאחר ייבוש החולה.
אליאכסנדר בראנקוב
אליאכסנדר ניקולאביץ' בראנקוב (בבלארוסית: Аляксандр Баранкоў) הוא שוטר בלארוסי בדימוס, בדרגת סרן, שנודע כחושף שחיתויות. הוא טען לשחיתות בזרועות המשטרה בבלארוס והתמודד בעצמו עם אישומים בבלארוס בגין שוחד והונאה, וקיבל מעמד פליט פוליטי באקוודור בטענה שנרדף על ידי ממשלת בלארוס. הוא עוכב באקוודור בשנים 2010 וב-2012, כאשר דרישותיה של בלארוס להסגירו נשקלו על ידי בית הדין הלאומי באקוודור (CNJ) ושתי הבקשות נדחו.
קריירה
אלכסנדר בראנקוב היה שוטר במשטרת בלארוס, לאחר שסיים את שירותו בצבא בדרגת סרן. הוא מילא תפקיד של חוקר פשעים כספיים. בראנקוב טוען שבעת עבודתו כשוטר בבלארוס הוא מצא עדויות לשחיתות בסוכנויות משטרה ובארגונים מסחריים ממשלתיים. הוא העלה טענות אלה במהלך תביעות בית משפט בבלארוס נגדו כתגובה. טענותיו פורסמו בתחילה בבלוג. בשנת 2008 הוא עבר לאקוודור. ב-17 באוגוסט 2012 אמר כי הוא "חשף טבעת הברחת נפט בה היו מעורבים בכירים בממשלו של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו, כולל קרובי משפחה של המנהיג". הוא תיאר את המידע שלו כ"נפיץ".
הליכים משפטיים
באמצע שנת 2009 האשימה הוועדה לביטחון המדינה של הרפובליקה של בלארוס (ק.ד.ב.) את בראנקוב בקבלת שוחד ובהונאה. בראנקוב עזב את בלארוס בשנת 2008, לפני שהוגש האישום, על פי מגזין "טיים", או ביולי 2009, לאחר הגשת שני כתבי אישום, כך על פי הכוחות הדמוקרטיים המאוחדים של בלארוס (UDF). בתיקים באקוודור הקשורים למקרה נאמר כי בראנקוב לכאורה "ניסה לסחוט את עובדי חברת Total Oil, בדרישה לתשלומים של עד 60,000 דולר לפחות בשמונה הזדמנויות."
בנובמבר הואשם על ידי הרשויות בבלארוס בבגידה.
אקוודור
בשנת 2010 הגישה בלארוס בקשה להסגרתו של בראנקוב מאקוודור בדרישה למעצר מונע. הוא עוכב מ-1 ביוני 2010 עד 22 ביולי 2010 בטענה שתוקף אשרת השהייה שלו פג. האינטרפול תיאר את מעצרו בשנת 2010 כדוגמה ל"הצלחה בינלאומית" בפעולותיה.
בקשת ההסגרה משנת 2010 נדחתה על ידי נשיא בית הדין הארצי לצדק של אקוודור (CNJ) קרלוס רמירז ב-28 באוקטובר 2011, תוך ציון אי סדרים פרוצדורליים וחוסר ערבויות לכך שבראנקוב לא יעבור טיפול אכזרי, בלתי אנושי או משפיל. הפסיקה הותירה את האפשרות כי בלארוס תוכל להגיש בקשה נוספת.
בראנקוב נעצר שוב ב-7 ביוני 2012, מספר שבועות לפני ביקורו של נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ב-28 ביוני באקוודור. הדיון בבית המשפט נערך ב-21 ביוני. ב"טיים" דיווחו כי בראנקוב נעצר לאחר ביקורו של לוקשנקו. זוגתו של בראנקוב, מייבל אנדרד, תיארה את המעצר השני כהפרה חמורה של זכות המקלט, וקבעה כי בראנקוב מסתכן בעונש מוות אם יוסגר. בשלהי יולי פתח בראנקוב בשביתת רעב במחאה על אובדן אפשרי של מעמד הפליט והסגרתו. הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם דנה בבקשה כאמצעי זהירות שנועד "למנוע נזק בלתי הפיך". ב-23 באוגוסט, לפני החלטת בית הדין לצדק, הצהיר סגן שר החוץ האקוודורי מרקו אלבוחה, ש"אקוודור תשים את הדגש על אי הסגרה של אזרח שחייו בסכנה, מפני עונש מוות או חיים בכלא". ההסגרה הייתה מחייבת אישור של נשיא אקוודור, רפאל קוריאה, שקבע כי אם בית הדין יאפשר את ההסגרה, אז הוא יכול לסרב להסגרה "כמוצא אחרון." הוא הצהיר, "אנו דוחים כל התקפה על זכויות אדם (או) רדיפה פוליטית".
ב-29 באוגוסט 2012 הודיע בין הדין לצדק של אקוודור כי מעמד הפליט של בראנקוב היה מוצדק ודחה את בקשת ההסגרה לבלארוס.
מקלט מדיני
בראנקוב קיבל מעמד של פליט מדיני באקוודור ב-23 ביולי 2010 בטענה שנרדף בבלארוס "בגלל גילוי השחיתות של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו". מעמד הפליט של בראנקוב אושר על ידי בית הדין ב-29 באוגוסט 2012 בתגובה לבקשת בלארוסית להסגרתו. מעמדו הושווה על ידי ה"גרדיאן", מגזין Time ו-Associated Press למעמדו של ג'וליאן אסאנג', שקיבל מעמד של פליט מדיני על ידי אקוודור באוגוסט 2012 ועמד בפני הסגרה לבריטניה.
קלטי פאייאודבר
קלטי פאייאודבר (הונגרית Keleti pályaudvar, "תחנת הרכבת המזרחית") היא תחנת הרכבת הגדולה והחשובה מבין שלוש תחנות הרכבת העיקריות בבודפשט. שתי האחרות הן דלי פאייאודבר (Déli pályaudvar, "תחנת הרכבת הדרומית") וניוגטי פאייאודבר (Nyugati pályaudvar, "תחנת הרכבת המערבית"). התחנה נמצאת בפשט בצדו המזרחי של מרכז העיר, בכיכר בארוש (Baross tér) שברובע השמיני, המכונה גם יוז'פווארוש (Józsefváros).
מבנה התחנה נבנה בסגנון הנאו-רנסאנס בין השנים 1881 ו-1884 והיה לאחת מתחנות הרכבת המודרניות באירופה באותה עת, היות שכלל תאורה חשמלית ומגדל איתות מרכזי. התחנה תוכננה על ידי דיולה רוכליץ ויאנוש פקטהאזי, ואורכה 93 מטר. בחזיתה שני פסלים: של ממציא מנוע הקיטור ג'יימס ואט, ושל ממציא קטר הקיטור ג'ורג' סטיבנסון. זוהי תחנה סופית, ואורך רציפיה 80 מטר. בשנת 1998 שופץ המבנה וחודש.
מן התחנה יוצאים קווים בתוך הונגריה לכיוון מזרח ודרום-מזרח, וקווי רכבת בינלאומיים, בין היתר לווינה-מערב (למעלה מעשר רכבות ביום), בוקרשט-צפון, זאגרב, מינכן, ונציה, ציריך, קושיצה, פראג, ברטיסלאבה ועוד.
תחנת הרכבת קלטי פאייאודבר היא גם תחנה בקווי הרכבת התחתית M2 ו-M4 בבודפשט.
ויקיפדיה הבנגלית
נכון ליוני 2020, ויקיפדיה הבנגלית היא האנציקלופדיה החינמית המקוונת היחידה שנכתבה בשפה הבנגלית. זהו גם אחד מאתרי התוכן הבנגלים הגדולים ביותר באינטרנט. הגרסה לטלפון הנייד של ויקיפדיה הבנגלית הושקה בשנת 2010.
באתר ישנו גם אלפבית לטיני פונטי לאלפבית הבנגלי כך שניתן להשתמש במקלדות באלפבית לטיני להקלדה בבנגלית מבלי להוריד תוכנת צד כלשהי. קיים פרויקט לפרסומי חדשות קהילתיים הקשורים לוויקיפדיה הבנגלית, "WikiBarta". כמו ברוב הויקיפדיות באזור, הגיל החציוני של עורכי ויקיפדיה הבנגלית צעיר יותר מויקיפדיות רבות באירופה.
היסטוריה מוקדמת
בפברואר 2002, מפתחי ויקיפדיה החלו ליצור תת-דומיינים מבוססי שפת קוד עבור ויקיפדיות בשפות שונות. יחד עם תת-דומיינים אחרים של ויקיפדיה, נוצר באותו זמן תת-דומיין בשפה הבנגלית. דף מציין מיקום נוצר באופן אוטומטי באותו תת-דומיין ב-1 ביוני 2002. ב-9 בדצמבר 2003, שאה אסאדוזאמן, סטודנט בנגלדשי לדוקטורט באוניברסיטת מקגיל בקנדה, שלח אימייל למייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס בבקשה ליצור ויקיפדיה בנגלית. כתוצאה מכך, המפתחים יצרו דף בדיקה בוויקיפדיה בשם "דף הבית" ב-26 בדצמבר של אותה השנה.
העמוד הראשי של ויקיפדיה הבנגלית נוצר ב-27 בינואר 2004 על ידי כתובת IP, ותאריך זה מציין את ההתחלה הרשמית של ויקיפדיה הבנגלית. ב-24 במאי 2004, נוצר הערך הראשון, בנגלית ('বাংলা ভাষা'; "Bānglā Bhāshā").
היסטוריה
ויקיפדיה בנגלית החלה את דרכה ב-27 בינואר 2004. עד אותה התקופה, לאוכלוסייה דוברת הבנגלית היה עניין מועט בוויקיפדיה. מספר סטודנטים וחוקרים השתמשו בויקיפדיה האנגלית, אך מספרם היה זניח. מלבד זאת, היו קשיים שונים בעריכה בשפה הבנגלית. בשנת 2006 חל שינוי דרסטי. במהלך אותה התקופה, החל תהליך של גדילה בעולם הבלוגים הבנגלי, ואנשים רבים התרגלו למחשוב בנגלי שבו קיימת תוכנה חופשית ובעלת קוד פתוח להקלדה בבנגלית, מקלדת Avro מילאה תפקיד מפתח בשינוי זה. ב-25 במרץ 2006, נוצר צוות ויקי על ידי 'רשות הקוד הפתוח של בנגלדש' (BdOSN) כדי להפיץ את ויקיפדיה ברחבי המדינה. המטרה הייתה להציג לבנגלים את העולם החיצון, לחשוף אותם לתוכן בינלאומי באמצעות ויקיפדיה ולבנות אנציקלופדיה שלמה בשפה הבנגלית.
פיקוד הצפון
פיקוד הצפון (בר"ת: פָּצָ"ן) הוא פיקוד מרחבי בצבא ההגנה לישראל. הפיקוד, אשר מפקדתו הראשית נמצאת בצפת, הוא האחראי על כל היחידות הממוקמות בין החרמון לנתניה. משימתו של פיקוד הצפון היא הגנה על גבולותיה הצפוניים של ישראל עם סוריה ולבנון. מפקד הפיקוד הנוכחי הוא אלוף אורי גורדין.
ויקיפדיה הבנגלית
היסטוריה
באותה תקופה, בוויקיפדיה הבנגלית היו רק 500 ערכים. 'צוות ויקי BdOSN' הצליח להפיץ את הבשורה דרך כמה עיתונים ולהקים רשימת תפוצה של ויקיפדיה הבנגלית. עד מהרה, אנשים רבים דוברי בנגלית מבנגלדש, הודו ומחוצה לה הצטרפו אליהם לפרויקט דינמי זה. כתוצאה מכך, עד סוף אוקטובר, ויקיפדיה הבנגלית הגיעה ל-10,000 ערכים. מבין הויקיפדיות בשפה דרום אסייתית, ויקיפדיה הבנגלית הגיעה ראשונה לאבן דרך זאת, ורבים מערכים אלו התווספו בתמונות מאת החבר בתנועת השפה הבנגלית, ד"ר רפיקול אסלאם, שתרם את כל התמונות ההיסטוריות שלו שצולמו במהלך תנועת השפה לויקישיתוף.
פיקוד הצפון
הקמת חזית הצפון
לפני קום המדינה, במסגרת פקודת המבנה הארצי מנובמבר 1947 פעלה במרחב הצפון חטיבת לבנוני של החי"ש, שנקראה בתוכניות המוקדמות "חטיבת הצפון", שכללה חמישה גדודים. מרחב הצפון כלל את כל המרחב שמזכרון יעקב וצפונה. מפקדה של החטיבה היה משה כרמל..
בפברואר 1948 פוצלה החטיבה לחטיבת גולני בנפת יזרעאל, כנרת, גלבוע ועד תל חי (בפיקודו של משה מן) וחטיבת כרמלי (שנקראה כך הן על שם מפקדה הראשון, משה כרמל והן על שם הר הכרמל) באזור חיפה ונפת זבולון (כלומר הקריות, מפרץ חיפה והגליל המערבי). במקביל פעלה בגזרה חטיבת יפתח של הפלמ"ח בפיקודו של יגאל אלון, בהמשך התפצלה מגולני חטיבת עודד.
ויקיפדיה הבנגלית
היסטוריה
אחד מחלוצי הוויקיפדיה הבנגלית, ד"ר רגיב חסן אמר כי
פיקוד הצפון
הקמת חזית הצפון
עם קום המדינה, ב-15 במאי 1948, כבר היו חיפה והגליל המערבי משוחררים ואילו בחזית המזרחית נאבקו גולני, יפתח ועודד בקרבות קשים, בעוד חטיבת כרמלי בטלה מקרבות. על מנת לשמר את מעמדו כמפקד כרמלי, הציע משה כרמל לדוד בן-גוריון להקים חזית צפונית מאוחדת, שבראשה יעמוד כרמל עצמו. ב-23 במאי פורסמה פקודת ההקמה של חזית הצפון בראשות כרמל, האחראי על "כל צפון הארץ ועל כל הכוחות המוצבים בו והנמצאים בשלבי התארגנות". הקמת מטה מאוחד איפשר ניהול נכון יותר של הכוחות ויציאה לפעולות יזומות שהגדולה והחשובה בהן הייתה מבצע חירם.
במלחמת ששת הימים ולאחריה
עד למלחמת ששת הימים ניהל הפיקוד בעיקר את הקרבות מול סוריה סביב גבולות שביתת הנשק. במלחמת ששת הימים היה הפיקוד אחראי על כיבוש רמת הגולן וצפון הגדה המערבית. לאחר המלחמה ובמיוחד לאחר שבספטמבר 1970 גורש אש"ף לדרום לבנון בידי חוסיין מלך ירדן נאלץ הפיקוד להתחיל ולהתמודד עם הטרור הפלסטיני שיצא מהפתחלנד שבדרום לבנון.
ויקיפדיה הבנגלית
היסטוריה
בין 2009 ל-2010, גם דוברי בנגלית ממערב בנגל, הודו, החלו לתרום לוויקיפדיה הבנגלית. בינתיים, קרן ויקימדיה החלה את פעילותה וב-3 באוקטובר 2011 אושר בבנגלדש סניף מקומי בשם ויקימדיה בנגלדש על ידי הקרן לקידום תוכן חינוכי בבנגלית. ב-26 בפברואר 2015, ג'ימי וויילס, מייסדה של ויקיפדיה, ביקר בבנגלדש עבור מפגש חגיגי שאורגן על ידי ויקימדיה בנגלדש לציון השנה העשירית לוויקיפדיה הבנגלית. בהרצאתו, ג'ימי אמר כי על פי עומק הערכים, ויקיפדיה הבנגלית מדורגת במקום טוב.
פיקוד הצפון
במלחמת יום הכיפורים ואחריה
במהלך מלחמת יום הכיפורים היה אחראי הפיקוד על הדיפת המתקפה הסורית ברמת הגולן ולמרות ההתחלה הקשה הצליח במשימתו ודחק את הסורים מעבר לנקודת הפתיחה שלהם. לאחר מלחמת יום הכיפורים ניהל הפיקוד את מלחמת ההתשה מול הסורים שהסתיימה בהסכם שביתת הנשק ב־1974.
ויקיפדיה הבנגלית
היסטוריה
מאז 2018, ויקיפדיה הבנגלית החלה לחוות גדילה גדולה מאוד במספר הערכים, שכן יותר מ-16 אלף ערכים נכתבו בשנת 2019 ו-21 אלף ערכים בשנת 2020, לעומת 8.8 אלף ערכים בלבד בשנת 2018. ניתן לייחס גדילה זו משילוב של מפגשי עריכה מוצלחים והגעתם של תורמים פוריים חדשים רבים.
בוויקיפדיה הבנגלית נכון ל-27 בדצמבר 2022, יש 132,020 ערכים בנושאים שונים עם 1,003 עורכים פעילים בחודש. החל מינואר 2019, ויקיפדיה הבנגלית היא האנציקלופדיה החופשית המקוונת היחידה שנכתבה בשפה הבנגלית. זהו גם אחד מאתרי התוכן הבנגלים הגדולים ביותר באינטרנט. סטטיסטית, מאז תחילת 2019, נרשמה בוויקיפדיה הבנגלית צמיחה משמעותית. מספר הערכים גדל מ-63,000 לכמעט 101,000 תוך שנתיים בלבד ומספר המשתמשים הפעילים עלה למעל אלף. גם במספר העריכות נרשם גידול משמעותי.
פיקוד הצפון
במלחמות לבנון הראשונה והשנייה
החל מאמצע שנות השמונים מירב המאמצים בפיקוד הצפון מושקעים במלחמה מול ארגון הטרור הלבנוני חזבאללה וזאת לאחר שמלחמת לבנון הביאה לסילוק ארגוני הטרור הפלסטינים משטחה של לבנון. גם לאחר הנסיגה הישראלית מרוב שטחה של לבנון ב־1985 נשאר הפיקוד אחראי על השליטה ברצועת הביטחון תוך שהוא תומך בצד"ל. במהלך תקופה זו ביצע הפיקוד מספר מבצעים גדולים כנגד החזבאללה (ביניהם מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם).
ויקיפדיה הבנגלית
היסטוריה
ב-25 בדצמבר 2020, ויקיפדיה הבנגלית הגיעה לאבן דרך של 100,000 ערכים. מאז 2019, מספר המשתמשים הפעילים נותר מעל 1,000.
פיקוד הצפון
במלחמות לבנון הראשונה והשנייה
בשנת 2000 השלים צה"ל את הנסיגה מרצועת הביטחון בדרום לבנון ונפרש על הגבול הבינלאומי, לפי החלטת האו"ם. פיקוד הצפון היה אחראי על הכוננות לפעולה צהלית במהלך מלחמת עיראק.
ויקיפדיה הבנגלית
מאפיינים
בוויקיפדיה הבנגלית יש כמעט 130,000 ערכים. אלפים מהערכים הם על בנגלדש והודו, למרות שחסרים בה מספר ערכים מהותיים על הודו ועל אירופה. לדתות העיקריות של בנגל, הינדואיזם ואסלאם יש כיסוי טוב ורחב בבנגלית. רוב התורמים הם מבנגלדש. כמות עורכים קטנה יותר היא ממערב בנגל, ומספר משתמשים זניח מאזורים דוברי בנגלית אחרים בהודו או משאר העולם.
פיקוד הצפון
במלחמות לבנון הראשונה והשנייה
במלחמת לבנון השנייה היה אחראי הפיקוד על הלחימה בחזית הצפונית מול החזבאללה. ב־8 באוגוסט 2006 שלח הרמטכ"ל, רב־אלוף דן חלוץ, את סגנו, אלוף משה קפלינסקי, לפיקוד הצפון, כמתאם מטעם המטה הכללי, לצדו של האלוף אדם. לדעת פרשנים בכלי התקשורת, צעד זה מזכיר את מינויו של חיים בר-לב למפקד החזית הדרומית במהלך מלחמת יום הכיפורים, מהלך שהביע חוסר אמון בתפקודו של מפקד פיקוד הדרום דאז, שמואל גונן (גורודיש).
בספטמבר 2017 ערך צה"ל תרגיל כללי של הגיס הצפוני במטרה להתכונן למלחמה רב-זירתית שתכלול את חזבאללה, לבנון וסוריה. התרגיל נקרא "אור הדגן" על שם האלוף מאיר דגן. תרגיל זה הוא הגדול ביותר שערך צה"ל מאז 1998.
ויקיפדיה הבנגלית
מאפיינים
כפי שקורה בויקיפדיות הודיות רבות אחרות, נרשמת עלייה משמעותית במספר המשתמשים הפעילים והצפיות בדפים במהלך עונת המונסון (יוני עד אוקטובר). לאחר אוקטובר, הצמיחה נשמרת במידה רבה, לפני שמחזור חדש של צמיחה מתחיל ביוני הבא. תהליך זה הופרע עקב מגפת נגיף הקורונה בשנת 2020, עם זאת, מאז 2021, ישנם סימני התאוששות לגבי צפיות הדפים, אולם מספר המשתמשים הפעילים נותר בקיפאון עם מגמת ירידה (כמו בכל ויקיפדיה הודית, במיוחד ויקיפדיה בהינדי). נכון ליוני 2022, ויקיפדיה הבנגלית נקראת כ-710 אלף פעמים ביום, ובגלל תופעה זו, צפיות הדפים גדלות כמעט מדי יום. בשל הצמיחתה המהירה, כפי שתואר קודם לכן, ויקיפדיה הבנגלית שיפרה את דירוגה ברשימת הויקיפדיות הגדולות ביותר לפי מספר הערכים, עלייה מהמקום ה-80 בינואר 2019 ל-65 בנובמבר 2022.
פיקוד הצפון
מפקדי הפיקוד
תשעה מאלופי פיקוד צפון הפכו להיות רמטכלים בצה"ל.
ויקיפדיה הבנגלית
מאפיינים
נכון למאי 2022, ויקיפדיה הבנגלית קיבלה 12 מיליון צפיות בדפים בבנגלדש ו-4 מיליון צפיות בדפים בהודו. כמויות קטנות של צפיות מגיעות מארצות הברית וממדינות המפרץ הפרסי, שבהן ישנן קהילות מהגרים דוברות בנגלית. זוהי הוויקיפדיה השנייה הפופולרית ביותר של בבנגלדש, לפני האנגלית, אך בהודו היא לא זוכה ליותר מ-1% מהצפיות בדפים מהויקיפדיות השונות במדינה זו.
הכמות המשמעותית של אנשים שחיים מתחת לקו העוני בבנגלדש (20.5% נכון ל-2019) ותפוצה נמוכה יותר של אינטרנט בבנגלדש ובהודו הם בין הגורמים שניתן לייחס למספר הערכים הנמוך בבנגלית ביחס למספר האוכלוסייה.
בלבול
במהלך השנים, היה בלבול בתקשורת הבנגלדשית בנוגע למידע מסוים בוויקיפדיה הבנגלית. באפריל 2018, התקשורת המודפסת והאלקטרונית של בנגלדש דיווחה כי ויקיפדיה שמה את רונה לילה, זמרת מפורסמת מבנגלדש, בין 30 האנשים הבנגליים המובילים בכל הזמנים. באוגוסט של אותה השנה, משתמש לא רשום הוסיף תאריך פטירה מזויף בערכו של מוחמד צפר איקבל, מה שמשך תשומת לב תקשורתית.
צינגי דה במראהה
צינגי דה במראהה (צרפתית: Tsingy de Bemaraha) הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1990 המשתרע על שטח של 1,519 קמ"ר במערב מדגסקר, במרחק של 60 עד 80 ק"מ מחופי מצר מוזמביק. האזור מחולק לשמורת טבע (Réserve Naturelle Intégrale) בשטח של 853 קמ"ר בצפונו, אשר הוכרזה ב-31 בדצמבר 1927, ולפארק לאומי בשטח של 666 קמ"ר אשר הוקם לאחר מכן בדרומה של השמורה הקיימת.
גאוגרפיה
צינגי דה במראהה משתרע על פני רמת במראהה שגובהה בין 150 ל-700 מטר והיא עשויה מאבן גיר קרסטית שעברה תהליכים מקיפים של בליה. אורכו כ-105 ק"מ ורוחבו כ-25 ק"מ. במזרחה של הרמה משתרעים צוקי במראהה לאורך מספר עשרות קילומטרים בכיוון דרום-צפון והנישאים 300 עד 400 מטר מעל עמק הנהר מאנאמבולו (Manambolo). מורדותיה המערביים של הרמה מתונים וגבעותיה משתפלות בהדרגה לכיוון מערב. הרמה מנוקזת על ידי מספר נחלים הזורמים מערבה לכיוון מצר מוזמביק.
האקלים מתאפיין בקיץ גשום מדצמבר עד מרץ ובחורף יבש, וכמות המשקעים השנתית מגיעה לכ-980 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 26°C, והטמפרטורה הממוצעת בכל חודשי השנה אינה יורדת מתחת ל-20°C, אם כי נמדדו טמפרטורות קיצוניות של 9°C בחודש יולי ו-38°C בדצמבר.
הצמחייה בצינגי אופיינית לאזור הקרסט של מערב מדגסקר וכוללת חורש טרופי יבש וצמחיית סוואנה אופיינית. בשמורה חיים מספר מיני למורים, 53 מיני עופות והמין האנדמי של לטאת עלי אנציגי (Brookesia perarmata).
הג'וקר
הג'וקר (באנגלית: Joker) הוא דמות בדיונית של נבל-על והארכיטיפוס של הליצן המפחיד המופיעה בחוברות הקומיקס של באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הזהב של הקומיקס בחוברת Batman #1 מאפריל 1940 ונוצרה על ידי ביל פינגר, בוב קיין וג'רי רובינסון.
לאורך שנות קיומו, הג'וקר מתואר כפושע מתוחכם מאוד, רוצח המונים ופסיכופת. גם סיפור מקורו השתנה עם השנים, אך האלמנט השכיח בכולם היה נפילתו למכל כימיקלים והתמוטטות העצבים שעבר בעקבות המאורע הטראומתי. הג'וקר הוא אויבו המושבע של באטמן שאחראי למספר רב של טרגדיות בחייו, כמו למשל גרימת שיתוקה של ברברה גורדון, ורציחתם של אשתו השנייה של פקד גורדון ושל ג'ייסון טוד, הרובין השני. הדעות לגבי הקרדיט ליצירתו של הג'וקר חלוקות בין יוצרי הדמות, אולם לפי בוב קיין, השראתם העיקרית הייתה משחקו של שחקן הראינוע הגרמני קונרד ויידט בסרט "האיש הצוחק" משנת 1928.
דמותו של הג'וקר מדורגת במקום הראשון ברשימת מאה הנבלים הגדולים של כל הזמנים לפי מגזין ויזארד, במקום השני ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים לפי אתר IGN, וכן במקום השמיני ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
ביוגרפיה בדיונית
לג'וקר אין כל סיפור מקור רשמי אך בקומיקס מסוים הועלתה השערה ששמו הפרטי הוא ג'וסוס. הוא שיקר כל כך הרבה פעמים על עברו, עד שהתבלבל בעצמו מכל השקרים. בספר הקומיקס "באטמן: הבדיחה ההורגת", הג'וקר אומר: "לפעמים אני זוכר זאת בדרך אחת לפעמים בדרך אחרת. אם אני רוצה שיהיה לי עבר אני מעדיף שהוא יהיה רב אפשרויות". בספר הקומיקס Arkham Asylum: A Serious House on Serious Earth, שנכתב על ידי גראנט מוריסון, נאמר שהג'וקר אינו בהכרח מטורף, אלא בעל "שפיות על" שבה הוא יוצר את עצמו בכל פעם מחדש כדי להתמודד עם אורח החיים הכאוטי של העולם האורבני.
בחוברת Detective Comics #168 מפברואר 1951 נאמר שהג'וקר היה בעברו כימאי המתכנן לשדוד את החברה עבורה הוא עובד, והוא עוטה עליו את זהות הפושע "הברדס האדום". לאחר הגנבה הוא פוגש בבאטמן פנים מול פנים, ובסוף הקרב ביניהם הוא נופל לתוך מכל מלא בכימיקלים. הוא יוצא מהמכל עם עור לבן, שפתיים אדומות, שיער ירוק וטירוף נצחי.
העלילה השכיחה ביותר מוצגת ב"הבדיחה ההורגת", לפיה הג'וקר (לעתיד) הוא מהנדס העובד במפעל לכימיקלים מסוכנים, שמאמין שיש לו כישרון להומור וסטנדאפ. הוא מתפטר מעבודתו והופך לקומיקאי סטנד-אפ, אך נכשל נחרצות. כשהוא נואש לפרנס את אשתו ההריונית, הוא מסכים לשתף פעולה עם שני נוכלים בפריצה למפעל בו עבד. בגרסה זו של הסיפור, הכינוי "ברדס אדום" ניתן לאיש הקשר בכל מקרה פשע. בזמן התכנון, המשטרה מספרת לו שאשתו נהרגה. המהנדס השכול מנסה להתחמק מהפשע אותו הוא אמור לבצע, אך שני הנוכלים האחרים מכריחים אותו לעזור להם. כשהם פורצים למפעל, המאבטחים פותחים באש כנגדם, ושני הנוכלים נהרגים. המהנדס מנסה לברוח, אך נעצר על ידי הבאטמן. המהנדס המפוחד קופץ למכל כימיקלים, וכאשר הוא מגיח מהשפך הסמוך הוא מסיר את הברדס ומגלה את השתקפותו: עור לבן כגיר, שפתיים אדומות כאודם ושיער ירוק ובהיר. כל זה בנוסף למאורעות היום השונים מטריפים את דעתו של המהנדס וגורמים לו להפוך לאדם שהוא היום.
עלילה שלישית, המוסברת בסיפור Case Study של הכותב פול דיני והאמן אלכס רוס, מציגה את הג'וקר כמאפיונר סדיסטי שעושה את דרכו במעלה שרשרת המזון של פושעי גות'אם סיטי והופך לראש ארגון פשע. עדיין מונע על ידי ריגושיו ודחפיו הפנימיים, הג'וקר יוצר את זהות "הברדס האדום" כדי לבצע פשעים קטנים עד שהוא פוגש בבאטמן ונלחם עמו, מה שמוביל לתאונתו. עם זאת, הסיפור מציע כי הג'וקר מעולם לא איבד את שפיותו, כי אם יצר את פשעיו בצורה שתיראה כאילו משוגע עשה אותם, ובכך לטעון לאי-שפיות ולחמוק מעונש מוות.
סיפור מקור נוסף משנת 2007 בחוברות Batman Confidential #7-12, מציג מחדש את הג'וקר כמתנקש מיומן בשם ג'ק נפייר, והפעם מבטל לחלוטין את זהות "הברדס האדום".
תור הזהב
בהופעותיו הרבות החל מחוברת Batman #1, הג'וקר היה מטורף רצחני עם מראה מוזר שעוצב אחרי קלף הג'וקר. למרות ההצעה כי הג'וקר יהרג בהופעתו השנייה, הוא המשיך להופיע אך תיעתע בקוראים כאשר נמלט מרודפיו ללא כל מאמץ וכביכול מת בשלל דרכים (נפילה מצוק גבוה, נלכד בבניין בוער וכיוצא בזה). מהרגע הראשון שבו הוצג הג'וקר, הוא ביצע אין ספור פשעים, הן משעשעים והן אלימים. באטמן עצמו אמר שהפשעים אותם הג'וקר מבצע הגיוניים לו בלבד. בהופעתו הראשונה, הג'וקר מותיר את קורבנותיו כשעל פניהם חיוך רחב, דפוס פעולה שנמשך לאורך השנים ונחשב לחלק מאפיונה של הדמות.
בסיפור The Joker Walks the Last Mile, הג'וקר מוצא להורג בכיסא החשמלי, אך נמלט לאחר שהוא מביים את מותו. הסיכון הכפול מונע מבית הכלא להוציאו להורג בפעם השנייה. כשהוא משוחרר לחופשי, הג'וקר מעמיד פני השומרוני הטוב, אך במהרה חוזר לדרכיו הנושנות.
תור הכסף
בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20, בעקבות הטלת הצנזורה על החוברות, הג'וקר שורטט מחדש כדמות בלתי מזיקה, של שוטה מגחך. הוא נעלם כמעט לגמרי מחוברות הקומיקס של באטמן. דמותו של הג'וקר בסדרת הטלוויזיה של שנות ה-60 מאופיינת היטב בדרך זו. הדמות עוצבה מחדש בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 בידי הכותב דניס אוניל והאמן ניל אדמס. החל מהסיפור The Joker's Five Way Revenge (חוברת #251), הג'וקר חוזר לשורשיו הרצחניים, הורג אנשים כגחמה, וכן עורך קרב מוחות מתמשך עם באטמן,. ברצף החוברות Detective Comics #471-476 (אוגוסט 1977-אפריל 1978), הכותב סטיב אנגלהארט והמאייר מרשל רוג'רס העניקו לג'וקר אלמנטים המעמיקים את חומרת טירופו. אלמנטים אלה משורטטים היטב בסרט משנת 1989 וכן בסדרת האנימציה של שנות ה-90. הג'וקר גם קיבל סדרה משלו בשנות ה-70 בת תשע חוברות, שבה הוא הפרוטגוניסט הראשי ונלחם נגד גיבורים ונבלים כאחד, אם כי עדיין מושרש בו היצר הרצחני המבדיל אותו מהיותו אנטגוניסט מושלם.
עיבוד זה של הדמות נשאר גם במיני סדרות "באטמן: מוות במשפחה" ו"הבדיחה ההורגת" משנת 1988, מה שעזר להגדיר את הדמות בעידן המודרני בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים ביקום DC של שנת 1986.
לאחר המשבר בעולמות האינסופיים
בסיפור "באטמן: הבדיחה ההורגת", הג'וקר יורה ללא חרטה בברברה גורדון, שהייתה ידועה עד כה כבאטגירל ובסיפורים מאוחרים תיוודע כאורקל. מאורע זה גורם לה לשיתוק. לאחר מכן הוא חוטף את פקד ג'יימס גורדון, וגורם לו לצפות שוב ושוב בתמונות עירום של בתו הפצועה, כשהוא אומר ש"יום רע אחד יכול לגרום לאדם לאבד את שפיותו". הג'וקר לועג לגורדון בציינו כי הוא "האדם הממוצע", אישיות נאיבית שסופה לאבד את שפיותה. באטמן מצליח להציל את גורדון ומסכל את תוכניתו של הג'וקר. גורדון מצליח לשמר את שפיותו ואת ערכי המוסר שעליו הוא מושתת, אם כי הוא סובל מטראומה נפשית. הוא מבקש מבאטמן לעצור את הג'וקר "לפי הספר", בהדגישו כי זוהי הדרך לפיה שניהם פועלים. לאחר מאבק בין באטמן לג'וקר, באטמן מנסה לעזור לג'וקר מתוך מטרה לאשפז אותו, אך הג'וקר מסרב. עם זאת הוא מראה הערכה, כשהוא מספר לבאטמן בדיחה. הדבר גורם לבאטמן לצחוק, מה שאינו אופייני בדרך כלל לדמות.
הג'וקר רוצח את ג'ייסון טוד, הרובין השני, בסיפור "באטמן: מוות במשפחה". טוד מגלה שאמו הביולוגית נסחטת על ידי הג'וקר. היא בוגדת בבנה כדי למנוע בכך את חשיפתה כגנבת תרופות, מה שגורם לטוד לחטוף מכות אכזריות מהג'וקר עם מוט ברזל. הג'וקר שם את טוד ואמו במחסן ישן, ומפוצץ אותו בדיוק כשבאטמן מגיע לאזור. מותו של ג'ייסון טוד גורם לבאטמן להפוך לאובססיבי בקשר לג'וקר.
במהלך הסיפור "באטמן: שטח הפקר", הג'וקר רוצח את אשתו השנייה של גורדון, שרה אסן-גורדון. הוא מקניט את גורדון, אפילו לאחר שבאטמן עוצר אותו, עד אשר גורדון יורה לו בפיקת הברך. הג'וקר מתעצב מהעובדה שייתכן ולא יוכל ללכת שוב, אך מיד לאחר מכן פורץ בצחוק רועם בטוענו שהבין את הבדיחה, וגורדון פשוט נקם את בתו, המשותקת לכיסא גלגלים. הוא נלקח למעצר בארקהם, אולם משתלט על המסוק שמוביל אותו ונמלט.
באירוע הקרוס-אובר "באטמן: הצחוק האחרון", הג'וקר מאמין כי הוא גוסס, והוא מתכנן מסע פשיעה אחרון וגרנדיוזי. מתוך מטרה להדביק את העולם בגז שלו, הוא מתמרן קבוצת אסירים בעלי כוחות-על לסייע לו להימלט ומשחרר אותם לחופשי כדי לזרוע הרס וחורבן בעיר. נשיא ארצות הברית לקס לות'ר מכריז מלחמה על הג'וקר.
העידן המודרני
בסוף המשבר האינסופי, הג'וקר הורג את אלכסנדר לות'ר, גיבור המשבר בעולמות האינסופיים והאויב המרכזי בסיפור זה לאחר שנודה מחברת הצדק של אמריקה.
ב-Batman #655, שוטר משוגע המתחזה לבאטמן יורה לג'וקר בפרצוף ומותיר אותו מצולק ופגוע נפשית. לאחר מספר ניתוחים פלסטיים וטיפולי פיזיותרפיה, הג'וקר צץ מחדש ב-Batman #663 במראה חדש, כשחיוך הגלאזגו שלו נותר מקובע. בזמן כליאתו בארקהם, הג'וקר מפתח גז צחוק קטלני יותר ומורה להארלי קווין להשתמש בגז כדי להרוג את שותפיו לפשע ובכך לסמל לעולם את לידתו ה"רוחנית" המחודשת. בהמשך, הוא יוצא למסע הרג רצחני בארקהם, ומנסה להרוג את הארלי (שמותה יהווה שורת המחץ האחרונה בלידתו המחודשת), אך נעצר בידי באטמן. אירועים אלו מובילים לשותפותו של הג'וקר עם ארגון הכפפה השחורה במאמצם המשותף להשמיד את באטמן.
המיני-סדרה משנים 2007–2008 Salvation Run מביאה את גלותם של הג'וקר ושתי סיעות של פושעים לכוכב כלא מרוחק. הוא נאבק עם לקס לות'ר על שליטה, אך נאלץ לעזור בהדיפת פלישה של כוחותיו של דארקסייד. בהמשך, הוא נמלט חזרה לכדור הארץ באמצעות מכשיר טלפורטציה עם מספר נבלים ששרדו. לאחר שחזר לכדור הארץ, הג'וקר מוצא את עצמו שוב אסיר בארקהם. באטמן עורך לו ביקור ומתחקר אותו על הכפפה השחורה, אך הג'וקר עונה רק על ידי שליפת רצף קלפי משחק ידו של איש מת. במהלך פגישת פיזיותרפיה שגרתית, הג'וקר מקבל הצעה להצטרף למסע צלב כנגד באטמן. הוא משתף פעולה, אם כי הוא מודע לעובדה שמדובר בפארסה, שכן הוא יודע שבאטמן ישרוד את ניסיונות ההתנקשות נגדו. הוא רוצח את אחד מחברי ארגון הכפפה השחורה ונמלט באמבולנס, אך נעצר בידי בנו של באטמן, דמיאן ויין.
לא נשמע מהג'וקר מאז קשת הסיפור "באטמן: נוח בשלום", שבה דיק גרייסון נוטל את זהות באטמן לאחר שברוס ויין נעלם בסוף אירועי המשבר האחרון. בלש/עיתונאי בריטי בשם אוברון סאקסטון מופיע בגות'אם בתחילת הרצת החוברות Batman and Robin, והוא קורא לעצמו בכינוי "חופר הקברים". בזמן הופעתו מופיע גם רוצח ששם לעצמו מטרה לרצוח את חברי כנופיית הכפפה השחורה. הבאטמן החדש מתעמת מול סאקסטון בנוגע למעורבותו ברציחות, והסיק מכך שאותם אנשים נרצחו בדרך פעולה הכוללת בדיחות. או אז, סאקסטון מסיר את מסכתו ומתגלה כג'וקר.
בארקהם אסיילום, הג'וקר מוכנס לכתונת משוגעים ופיו נחסם, והוא נלקח לפסיכולוג. אולם, הוא נמלט כאשר הסוהרים המובילים אותו נוגעים בטעות בעורו ומודבקים ברעלן. באטמן מגלה שייתכן והג'וקר תקף את אשתו של גורדון ברעלן שלו. הוא מאתר את מחבואו של הג'וקר ונלחם נגדו. לאחר שהוא מביס אותו, באטמן מזהיר את הג'וקר שלא יטריד את משפחתו של גורדון, אך הג'וקר מגלה לו כי התוקף עצמו היה בנו של גורדון, ג'יימס גורדון ג'וניור.
ה-52 החדשים
הג'וקר מוצג מחדש באתחול המחודש שנעשה ליקום DC כרוצח סדרתי שנרדף בידי משטרת גות'אם בחוברות Detective Comics. חזותו החיצונית של הג'וקר השתנתה במעט בגרסה זו. לאחר קרב עם באטמן, הג'וקר נלקח לארקהם אסיילום, שם פרצופו נחתך מעליו בידי נבל בשם "מייצר הבובות". כאשר התגנבה לאוזני הארלי קווין השמועה כי ייתכן והג'וקר מת, הדבר מעיק עליה מאוד והיא מחליטה לבגוד ביחידת המתאבדים ולהסגיר את עצמה למשטרת גות'אם במטרה למצוא את פרצופו החתוך של הג'וקר. תוכניתה משתלמת והיא מוצאת אותו.
הג'וקר חוזר - כעת פרצופו מחובר לראשו בעזרת רצועה - ומשחזר מחדש את פשעיו בתואנה כי הוא רודף אחר ראש העיר כשם שעשה בתחילת קריירת הפשע שלו. אולם, הוא הורג את צוותו של ראש העיר במקום. או אז, הוא מתעמת מול באטמן במפעל הכימיקלים בו הפך לברדס האדום המקורי, ומגלה לו כי הוא מתכוון להשמיד את חייהם החדשים של השניים - על ידי רציחתם של הארלי קווין וכן בני בריתו של באטמן - וזאת כדי שהוא ובאטמן יחזרו להיות כשם שהיו בתחילה - גיבור-העל ונבל-העל הטובים ביותר.
אזכור במדיות אחרות
בסרט מ-2019 גולם הג'וקר בידי חואקין פיניקס. בניגוד לשאר הסרטים בסרט זה הג'וקר הוא הדמות הראשית אך עדיין משמש כנבל.
האיש-עטלף (1943)
בסרט גילם ג'יי קרול נאיש את טיטו דקה, האיש שיהפוך לג'וקר. טיטו דקה היה נסיך יפני לבקן ונמוך קומה שנשלח לגות'האם סיטי כסוכן חשאי מעט לפני ההתקפה על פרל הארבור, שם בגד בסופו של דבר באומתו, ניסה לבנות נשק גרעיני חזק מספיק בשביל להשמיד את כדור הארץ, כיוון שלדבריו 'בדיחה שנמשכת ונמשכת כבר לא מצחיקה'. תוכניתו סוכלה בסופו של דבר בידי באטמן ורובין, שהפילו אותו אל בור האליגטורים הצוחקים שלו, בסוף הסרט צופי הסרט רואים שהוא עדיין חי ובסדר גמור, חוץ מכמה צלקות ועיניים 'מערביות' יותר, והוא צוחק צחוק גדול, כאשר הוא נשאל בידי אחד מן עושי דברו מדוע הוא צוחק הוא משיב לו שהוא מצא משהו מצחיק לפני שהצית את המאורה שלו באש עם עושי דברו בתוכה. דמותו נזכרת כדמות שקטה ונמוכה, אשר נותנת לצופה תחושה שהוא הדבר המסוכן ביותר בחדר ומלווה בפסקול שהולך ומתדרדר לטירוף ככל שהסרט מתקדם.
באטמן: הסרט (1966)
השחקן סיזר רומרו גילם את הדמות בסרט משנת 1966) והקנה לה אפיון הומוריסטי, על אף שמן הנבלים הוא קיבל הכי פחות זמן מסך הוא נזכר בחיבה, בין השאר בגלל שהשחקן סירב לגלח את שפמו לתפקיד, וחשב שאיש לא יבחין בו מתחת לאיפור. בסרט הוא עוזר לפינגווין ולרידלר להוציא לפועל את תוכניתם הזדונית
באטמן (1989)
דמותו של הג'וקר בסרטו של טים ברטון מופיעה בתחילה כגנגסטר בשם ג'ק נפייר, יד ימינו של המאפיונר קארל גריסום (ג'ק פאלאנס). נפייר אחראי למותם של עשרות חפים מפשע, ביניהם הוריו של ברוס ויין (מייקל קיטון), הלא הוא באטמן. כמו כן, נפייר מנהל רומן עם חברתו של גריסום, דבר שגורם לגריסום לדרוש את חיסולו. נפייר מצליח לחמוק מהמתנקש והורג אותו, אך דמותו נותרת מצולקת לאחר שהוא מתעמת עם באטמן, נורה בפניו כתוצאה מהדף אקדחו ונופל לתוך מכל כימיקלים. חיוכו הזדוני הוא תוצאה של ניתוח פלסטי גס שנעשה בו ופגיעה בעצבים. נפייר משתגע לגמרי מההשתקפות של עצמו במראה, רוצח את מעסיקו לשעבר, משתלט על המאפיה ויוצא לזרוע הרס בעיר. כשהוא משתמש בידע שלו בכימיה הוא מרעיל רבים מתושבי העיר על ידי מוצרי קוסמטיקה. ברוס שמגלה שהג'וקר אחראי למות הוריו ומחליט להתעמת מולו. באופן אירוני, הג'וקר "יצר" את הבאטמן, בעוד שהבאטמן "יצר" את הג'וקר. בסוף הסרט, הג'וקר מוצא את מותו לאחר שנופל ממסוק אחרי שבאטמן קשר אותו לפסל גרוטסק על גג הקתדרלה של גות'אם סיטי.
הג'וקר, שגולם על ידי ג'ק ניקולסון, זכה לביקורות טובות. מגזין ניוזוויק ציין כי הסצנות הטובות ביותר של הסרט הן בזכות הקומדיה השחורה והסוריאליסטית של הדמות. בשנת 2003, מכון הסרטים האמריקאי דירג את ביצועו של ניקולסון כג'וקר במקום ה-45 מתוך 50 נבלי הסרטים של כל הזמנים.
האביר האפל
דמות הג'וקר בסרט "האביר האפל" נחשבת לזכורה ביותר ולטובה ביותר יש הטוענים שהוא זה שהפך את הסרט למה שהוא. הסרט "האביר האפל" מדורג על ידי אתר IMDb בתור הסרט הרביעי הטוב ביותר בכל הזמנים.
גרסת הדמות בסרט "האביר האפל" משנת 2008 גולמה על ידי הית' לדג'ר, שתיאר אותה כ"ליצן פסיכופת, סכיזופרן ורוצח המונים עם אפס אמפתיה". בסרט, הג'וקר שודד בנק של המאפיה ומצליח לגרום לאנשי המאפיה להעסיקו כדי שיהרוג את הבאטמן (כריסטיאן בייל). בהדרגה מתגלה כי הג'וקר מתכנן להשליט סדר חברתי חדש באמצעות מעשי טרור ואנרכיה בגות'אם סיטי. הג'וקר מתהדר בחיוך גלאזגו מפה לאוזן, ולאורך הסרט מספר לקורבנותיו סיפורים מנוגדים לגבי מקורו. בגרסה הראשונה, שאביו חתך את פניו בעזרת סכין כשהוא היה קטן באומרו לו "למה אתה כל כך רציני? בוא נעשה לך חיוך על הפנים". בגרסה השנייה, שהייתה לו אישה, אך בריונים חתכו לה את השפתיים ולכן הוא עשה לעצמו את אותו הדבר בעזרת סכין גילוח כדי לגרום לה לחייך יותר אך היא עזבה אותו. שערו הירוק ופניו הלבנות מוסברות בסרט כאיפור. בניגוד לדמותו בקומיקס, הג'וקר כאן נושא כלי נשק, לרבות סכינים. הוא אחראי למותה של רייצ'ל דוז (מגי ג'ילנהול), אהובתו של ויין, וכן ליצירתו של דו-פרצוף (ארון אקהרט).
במאי הסרט, כריסטופר נולאן, הבין שבשביל הדמות המסובכת של הג'וקר הוא יצטרך שחקן שיצליח להדהים את הקהל, והשחקן הזה נבחר להיות לדג'ר, שלפי הביקורות עד כה הצליח להפוך את הג'וקר ליצירת מופת. לדג'ר תכנן כיצד הדמות תדבר ותנוע, ולהבליטה משאר הדמויות באמצעות תנועותיו הפיזיות ודרך הדיבור הליצנית שלו. המטרה העיקרית של לדג'ר הייתה להפוך את הג'וקר לדמות שונה לגמרי ממה שהיא הוצגה על ידי ג'ק ניקולסון. הדמות בסרט הושפעה מאוד מספרי קומיקס שהציגו את העומק של הדמות, כשבין השפעותיו של לדג'ר בזמן יצירת הדמות היו הסרט "תפוז מכני" וסיד וישס. ב-22 בפברואר 2009, לדג'ר זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על ביצועו.
פול דיני אמר שהג'וקר הנוכחי שונה לגמרי מכל הג'וקרים שעד כה נראו, והוסיף שלפי דעתו הג'וקר הנוכחי הוא יצירת מופת שאין שנייה לה, והוא ייזכר לנצח בתור דמות מדהימה ויוצאת דופן. לאחר שלדג'ר מת, במאי הסרט אמר שהסרט יוקדש ללדג'ר. נולן הוסיף שלפי דעתו זה היה התפקיד הטוב ביותר של לדג'ר אי פעם, והוא ללא ספק שחקן מדהים שנכנס לנעליים של דמות מדהימה.
אנשים רבים טוענים שטירופה של הדמות והצורך להיכנס לנעליו הגדולות של ניקולסון בתפקיד הג'וקר, הוביל את לדג'ר לקחת את התפקיד בצורה רצינית מדי, וכך הובילה לאובדן שפיותו שגרם למותו.
גות'האם
בסדרת הטלוויזיה "גות'האם", השחקן קמרון מונאהן מגלם את דמות האב טיפוס של הג'וקר, בנה של רקדנית בקרקס בשם ג'רום ואלסקה, אשר רצח אותה עקב מצבו הפסיכוטי, שהתגלה גם במהלך אותו פרק שהופיע. במהלך הסדרה הוא מוצא את מותו ונראה כי תיעוד פשעיו יהווה את מקור ההשראה לג'וקר העתידי. בעונה השלישית, ג'רום חוזר לחיים באמצעות אחד ממעריציו, וכל רצונו הוא להשליט כאוס ושיגעון בעיר. לקראת סוף העונה ג'ים גורדון מצליח לתפוס את ג'רום ולהכניס אותו למוסד ארקהאם לחולי נפש, שם הוא ממשיך לתכנן את תוכניתו. בעונה הרביעית מתגלה כי לג'רום ישנו אח תאום בשם ג'רמיה, שגם אותו גילם מונאהן, והוא האחד שיהפוך להיות הג'וקר.
היקום הקולנועי של DC קומיקס
במסגרת סדרת סרטי היקום הקולנועי של DC קומיקס, את דמות הג'וקר גילם ג'ארד לטו בסרט "יחידת המתאבדים" שיצא באוגוסט 2016. ובהופעת קמע בליגת הצדק: גרסת סניידר שיצא במרץ 2021.
בסרט הג'וקר מוצג באור חדש: עור חיוור כמת, שערות ירוקות מסורקות לאחור, בעל קעקועים רבים על גופו ושיני כסף תותבות ואף בעל קעקוע במצחו. על המראה של הג'וקר החדש ג'ארד לטו הסביר ואמר "רצינו שהג'וקר יהיה שונה מזה שהוצג ב'האביר האפל' כלומר, הוא עדיין נשאר פסיכופת אבל רצינו להציג אותו באור אחר מהסרטים האחרים". בסרט עצמו הג'וקר זוכה לזמן מסך קטן יחסית של 30 דקות אך מצליח להיזכר כביצוע הגרוע בכל הזמנים של הדמות (אם כי השחקן טען שצולמו סצנות רבות יותר בהשתתפותו שהוסרו בעריכה). הוא מוצג כמי שמאוהב בהארלי קווין ומנסה לשחררה ממאסר ולבסוף מצליח בכך. בריאיון לתוכניתו של קונאן אובריין, ג'ארד לטו הסביר: "ובכן, כדי למצוא את הצחוק והקול הנכון עבור הג'וקר, ניסיתי מספר קולות וצחוקים מרושעים שונים ובדקתי מה יותר מטריד עבור הציבור", אנשים בסופו של דבר נתנו לצחוקו ציון נמוך.
בליגת הצדק: גרסת סניידר הוא מופיע באותו עור חיוור ושערות ירוקות, אך ללא קעקועים כלל ובעל שיער ארוך, גרסה שהמעריצים אהבו הרבה יותר.
ג'וקר
בסרט מוצגת אחת הגרסאות לסיפור המקור של הג'וקר, שמציגה אדם בשם ארתור פלק, שבשל התעמרות החברה מתדרדר למצבו הפסיכוטי המוכר. מראהו החיצוני, כמו בעלילת הסרט ״האביר האפל״, מוסבר על ידי איפור. לסרט אין כל קשר לסרטים קודמים או לקומיקס והוא מציג עיבוד מחודש ואנושי יותר לדמות.
סדרות האנימציה
בסדרות האנימציה "באטמן - הסדרה המצוירת" והמשכה "הרפתקאותיו החדשות של באטמן", דמותו של הג'וקר דובבה על ידי מארק המיל. בסרט האנימציה "באטמן: מסיכת התעתועים" התגלה כי הג'וקר היה מתנקש עבור איש המאפיה סלבטורה ואלסטרה, וכי השם ג'ק נפייר אינו אלא כינויו, אחד מני רבים. המיל הוסיף ודובב את הדמות גם בפרקים Injustice for all, A better world ו-Wild Cards של "ליגת הצדק: סדרת האנימציה", שבו הוא שותל מספר פצצות ברחבי לאס וגאס ועוקב אחר חברי הליגה כשהם מחפשים אחריהן בדרך של תוכנית מציאות אך בפועל תוכניתו זדונית ומתוחכמת הרבה יותר. כמו כן, המיל דיבב את הדמות בסרט האנימציה "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר".
עיבוד שונה לדמותו של הג'וקר נעשה בשנת 2004 עם שידורה של סדרת האנימציה "הבאטמן", בדיבובו של קווין מייקל ריצ'רדסון. בגרסה זו הדמות מופיעה בחליפת משוגעים בצבעי סגול-צהוב, בכפפות חסרי אצבעות, שיער ירוק פרוע ועיניים אדומות. הדמות הייתה משולחת רסן ומאיימת, הנעה ונלחמת בשיטת וו-שו. בעונה השנייה של הסדרה הוא מופיע בחליפה המוכרת.
הג'וקר הופיע בפרקים Deep cover for Batman, Legends of the Dark Mite ו-Game over for Owlman של סדרת האנימציה "באטמן: האמיצים והנועזים". אפיון הדמות נלקח מתור הכסף של הקומיקס.
מירי מסיקה
מירי מסיקה (נולדה ב-3 במאי 1978) היא זמרת ושחקנית ישראלית. זוכת פרס זמרת השנה, תגלית השנה ושיר השנה לשנת 2005 עם שירה "לשם".
ביוגרפיה
מסיקה נולדה וגדלה בעיר הרצליה למשפחה ממוצא תוניסאי ועיראקי, כבת זקונים ולה שתי אחיות גדולות. בילדותה החלה ללמוד מוזיקה וניגנה בגיטרה ובחלילית בקונסרבטוריון העירוני. בנעוריה למדה בתיכון "היובל" במגמת מוזיקה ותיאטרון. בשירותה הצבאי הייתה סמלת מבצעים בחיל הרגלים.
תחילת דרכה המוזיקלית
בשנת 1998, לאחר סיום שירותה הצבאי, החלה מסיקה ללמוד בבית הספר למוזיקה רימון, שבו פגשה את מפיקה ובעלה לעתיד אורי זך. במקביל ללימודיה ברימון, נבחרה מסיקה באותה שנה להשתתף במופע "פעמוני היובל", חגיגות שנת היובל לישראל, בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של רוני וייס. לאחר סיבוב הופעות ברחבי אירופה, היא שבה להשלמת לימודיה ושרה בהרכבים שונים, ביניהם בהרכב בו פגשה את אורי זך ואת שמוליק נויפלד, מנחה הקורס. במסגרת לימודיה השתתפה בתחרות ה"שירימון", בה ביצעה את שירו של דוד ד'אור "מישהו קיים" ("אמא של גיא"), בעיבודו של אורי זך וזכתה בו במקום הראשון. ברימון הכירה יוצרים וזמרים רבים, ביניהם את קרן פלס, שהייתה לחברתה ולאחת הכותבות והמלחינות העיקריות עבורה. לאחר סיום לימודיה ברימון, העלתה מסיקה באופן עצמאי מופע המורכב ברובו משיריה של קרן פלס. המופע, אותו הפיק ועיבד אורי זך, כלל בין היתר את השירים "נובמבר" ו"לשם", אשר בוצעו לראשונה על במה. המפגש הראשוני עם הקהל היה מוצלח ומיד לאחר המופע הוצע לה חוזה הקלטות בחברת התקליטים "הד ארצי", במסגרת הלייבל "עננה".
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר "רימון" בשנת 2002, החלה מסיקה ללמוד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה של סופי מוסקוביץ'. במהלך לימודיה שיחקה ושרה במחזות שונים בתיאטרון, ביניהם "ליל האיגואנה" ו"חתונת הדמים", בתפקידים הראשיים.
במקביל ללימודי המשחק, השתתפה מסיקה כסולנית בערבי שירה שונים, כגון ערבי מחווה ליוצרים כמו חיים נחמן ביאליק, נתן יונתן, נורית זרחי ואיציק מאנגר. כמו כן, חברו מסיקה וזך לפסנתרן והמעבד גיל פלדמן ולזמרת והפזמונאית צרויה להב, וביחד העלו ערב משיריה של להב, שהועלה במסגרת פסטיבל הפסנתר בתל אביב.
בעשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2004 זכתה מסיקה לפרסום ראשון, כאשר החלה להקליט את אלבומה הראשון, מירי מסיקה, בעיבודם והפקתם של אורי זך (בעלה) ושמוליק נויפלד, בהוצאת "עננה" (הד ארצי). הסינגל הראשון מהאלבום, "טיפה טיפה", יצא בנובמבר 2004, ואחריו יצאו הסינגלים "נובמבר" ו"לשם" שזכו להשמעות רבות ברדיו והובילו במצעדים.