cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויסטריה
מאפיינים
פרי הוויסטריה, כמו של כל משפחת הקטניות, הוא תרמיל העשוי שתי קשוות ובתוכו זרע אחד או יותר. בזמן ההבשלה הפרי מתייבש ואינו עסיסי. חלק מהתרמילים נפתחים לצורך פיזור הזרעים ויש שאינם נפתחים כלל. הפרחים הרמאפרודיטיים, כלומר בעלי איברים משני המינים.
ישנם כמה מינים מוכרים של ויסטריה. בין הידועים: הסינית (Wisteria sinensis) והיפנית (Wisteria floribunda). לוויסטריה היפנית יותר עלעלים בעלה, עוקץ פרח ארוך יותר, פרחיה ריחניים יותר, אך אינם פורחים בו זמנית בכל האשכול.
אופהרטו
אופהרטו (בהונגרית: Ófehértó) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון-מזרח הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית אופהרטו קטנה בעשרות השנים האחרונות מ-2,543 תושבים בשנת 1990 עד 2,493 תושבים בשנת 2022.
יהודי אופהרטו
היהודים הראשונים הגיעו לכפר במחצית השנייה של המאה ה-18 ועסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. בקהילה הוקמו חברה קדישא, תלמוד תורה וחיידר. ובתחילת המאה ה-20 נבנה במקום בית הכנסת.
בשנת 1869 הצטרפה הקהילה לזרם היהדות אורתודוקסית ומשנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילה היהודית בנירבאטור. בשנת 1930 מנתה הקהילה 120 יהודים.
בשנת 1941 גויסו 15 יהודים מאופהרטו לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי. ובשנת 1944 עם כניסת הגרמנים להונגריה, הובאו יהודי אופהרטו לגטו קישווארדה שבו רוכזו כ-7,000 יהודים מכל הסביבה בצפיפות וללא מזון. משם גורשו לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לכפר עשרה ניצולים יהודים שעזבו תוך זמן קצר.
קרדיומיופתיה היפרטרופית
קרדיומיופתיה היפרטרופית (באנגלית: Hypertrophic cardiomyopathy, ובראשי תיבות: HCM) היא קרדיומיופתיה שבה שריר הלב של החדר השמאלי מעובה. זוהי מחלה תורשתית, שבה אף על פי שהשריר מתכווץ בעוצמה רבה יותר בסיסטולה מאשר בשריר תקין ויחס הפעימה גבוה, חלל החדר קטן והוא לא מתרחב מספיק בדיאסטולה. כמו כן, עיבוי השריר, ובמיוחד עיבוי המחיצה שבין החדרים, עלול לגרום להיצרות של מוצא החדר השמאלי אל אבי העורקים ולמפל לחצים על פניו. קרדיומיופתיה היפרטרופית מחמירה במאמץ ועלולה להסתיים באי-ספיקת לב או במוות לבבי פתאומי.
אפידמיולוגיה
שכיחותה של קרדיומיופתיה היפרטרופית היא 0.2% מן האוכלוסייה, כאשר ההופעה הקלינית מגיעה בכל גיל, אם כי בדרך כלל באזור העשורים השלישי והרביעי לחיים. בגברים המחלה מסתמנת יותר מבנשים. בחצי מן המקרים ידוע דפוס הורשה אוטוזומלי דומיננטי עם כ-400 מוטציות ב-11 גנים שונים של הסרקומר שאובחנו כגורמות לקרדיומיופתיה היפרטרופית. למעלה מ-80% אחוז מהן הן בגנים המקודדים לשרשרת הכבדה בחלבון הבטא-מיוזין, לחלבון C קושר מיוזין ולטרופונין T. מוטציות מסוימות הן בסיכון גבוה יותר לפיתוח אי-ספיקת לב ומוות לבבי פתאומי.
פתופיזיולוגיה
קרדיומיופתיה היפרטרופית מאופיינת בהתעבות לא סימטרית של החדר השמאלי, בניגוד להיפרטרופיה קונצנטרית המתרחשת, למשל, בעקבות היצרות מסתם אבי העורקים או יתר לחץ דם. במקרים רבים ניכרת היפרטרופיה של המחיצה הבין-חדרית, בעובי של 3 ס"מ, שלעיתים מצטרפת לאנטומיה לא תקינה של המסתם הצניפי, שבה עלה של המסתם חוסם את מוצא החדר השמאלי. היפרטרופיה הגורמת למפל לחץ של יותר מ-30 מ"מ כספית היא חסימתית, כאשר מפל לחץ של מעל 50 מ"מ כספית הוא עדות לחסימה קשה. קרדיומיופתיה היפרטרופית חסימתית מופיעה בשליש מהחולים במנוחה, אולם במאמץ היא מופיעה בשני שלישים מהחולים. קיימים גם דפוסים נוספים של היפרטרופיה: קונצנטרית, אשר קשה יותר לאבחנה בשל המחלות האחרות עם היפרטרופיה מסוג זה, באמצע החדר, אשר פוגעת בשרירים הפטמתיים, ובחוד הלב, הנפוצה יותר ביפן.
בדיאסטולה, בשל ההיפרטרופיה של השריר והרקמה הפיברוטית יש קושי במילוי החדר, אשר גורר לחץ מוגבר בעלייה השמאלית ובריאות, שהיא סימן לאי-ספיקת לב. מאידך, בסיסטולה, הלב מתכווץ בצורה חזקה יותר, אך חלל הלב קטן. דרישת החמצן של השריר המעובה גדלה, בעוד מוצא החדר נחסם על ידי המחיצה והמסתם הצניפי, והדבר ניכר בתסמינים של מחלת לב איסכמית אף שהעורקים הכליליים תקינים. במאמץ מתגברת דרישת שריר הלב לחמצן בעוד החדר איננו מתמלא בהתאם, והפתולוגיה עלולה להחמיר.
הממצאים הפתולוגיים כוללים לב עם דופן מעובה כאשר אלומות סיבי השריר אינן מסודרות. הדבר גם ניכר ברמה ההיסטולוגית. כמו כן, ניכר פיברוזיס ושגשוג בשכבות הפנימית והאמצעית של העורקים הכליליים הקטנים שנכנסים לשכבת השריר.
תסמינים וסימנים
בחולים עם חסימה של מוצא החדר השמאלי תישמע אוושה יהלומית, עם או בלי רטט, ללא הקרנה לצוואר ומשתנה בתמרון ולסלבה או במאמץ מתון. ניתן גם לשמוע אוושה של אי-ספיקת המסתם הצניפי. בחולים ללא חסימה הבדיקה הגופנית לא תראה ממצאים.
אבחנה ופרוגנוזה
אקוקרדיוגרפיה היא כלי האבחנתי חשוב, ובה ניתן לראות היפרטרופיה של החדר השמאלי, לרבות דרגתה ומיקומה, חסימה של מוצא החדר ואי-ספיקה של המסתם הצניפי. גם בדיקת דימות תהודה מגנטית יכולה להוביל לאבחנה ולהדגים היטב את הממצאים, אולם זוהי בדיקה יקרה שאורכת זמן. באלקטרוקרדיוגרם ניתן לראות מאפיינים של היפרטרופיה של החדר השמאלי עם גלי Q פתולוגיים וגלי T שליליים ועמוקים. ניתן לבצע צנתור לב לשלול מחלת לב כלילית.
חסימה של מוצא החדר השמאלי עם מפל לחץ של מעל 30 מ"מ כספית היא גורם סיכון משמעותי לאי-ספיקת לב, פרפור עליות ומוות פתאומי. חסימה חמורה נקשרת בהיארעות גבוהה של מוות לבבי פתאומי, עילפון ופרפור חדרים בהולטר.
אוניית דואר מלכותי
אוניית דואר מלכותי (באנגלית: Royal Mail Ship, בדרך כלל בראשי התיבות RMS) היה כינוייה של אוניית נוסעים אוקיינית שהובילה דברי דואר על פי חוזה עם הדואר המלכותי הבריטי. כל אונייה שקדמו לשמה ראשי התיבות RMS רשאית הייתה להניף במהלך הפלגתה את דגל הדואר המלכותי ולהוסיף את "כתר" הדואר המלכותי ללוגו ולסמלי האונייה.
במקור, ספינות RMS הופעלו על ידי האדמירליות כחלק מחוזה עם חברת Royal Mail Steam Packet (RMSPC). היא סיפקה 14 ספינות ייעודיות לשירות. ספינות ה-RMS הראשונות נקראו על שם נהרות בריטיים (התמזה, טרנט, סוורן, אייבון, למשל) והפליגו לברבדוס פעמיים בחודש. משנת 1850 התווסף מסלול דרום אמריקאי. ראשי התיבות RMS (אד"מ) שימשו את אוניותיהן של חברות ספנות רבות, אך הם מזוהים בעיקר עם חברות הספנות "קונארד ליין" (Cunard Line), "רויאל מייל ליינס" (Royal Mail Lines) ו"יוניון קאסל ליין" (Union Castle Line), שהחזיקו בחוזי הובלת דואר מפורסמים, והוסיפו כדרך מסורת את ראשי התיבות RMS לשמות אוניותיהן..
סוסנוביץ
יהדות סוסנוביץ
בשנת 1860 הגיעו יהודים ראשונים לעיר, ורכשו מגרשים ליד בית הנתיבות ברחוב מודביובסקה. האימפריה הרוסית, ששלטה בסוסנוביץ באותם ימים, לא ראתה באור חיובי את בניית העיר, ולא נתנה רישיונות לבניית בתים בעיר. מסיבה זו, נבנו הבתים בעיקר בשעות הלילה; השומר היחידי היה השוטר הרוסי, שלאחר ששלשלו לידיו כספי שוחד העמיד פנים כלא רואה. היישוב היהודי הראשון היה מורכב מחסידי ראדומסק וחסידי אלכסנדר.
המשורר חיים נחמן ביאליק, עבד בעיר סוסנוביץ' כמורה לעברית במשך 3 שנים.
הפוגרום ב-1904
בשנת 1904 נערך פוגרום ביהודי העיר בעת עריכת מנהג התשליך ביום השני של ראש השנה. יהודי העיר נהגו להתקבץ על גדות הנהר פשימשה לשם עריכת הווידוי על החטאים. בעת עריכת התשליך יִדּוּ גויים אבנים לכיוון המתפללים. אבן פגעה באחד המתפללים היהודים, שזרק את האבן חזרה לכיוון המתנכלים, והאבן פגעה בילדה קטנה מהגויים. למרות הפגיעה הקלה, השמועה עשתה לה כנפיים. ואז נשמעה הקריאה "הרגו את היהודים, הם הרגו ילדה נוצרייה". עלילת הדם עברה כאש בשדה קוצים בכל העיר סוסנוביץ. החלה התנפלות על בתי היהודים. הפולנים שדדו את חנויות היהודים, הכו יהודים ורצו ברחובות העיר עם סכינים שלופות. גויים פולנים סיפרו לעיתון המקומי:, הפורעים עברו מרחוב לרחוב, ובכל מקום ניפצו את בתי היהודים, שדדו והשמידו באין מפריע. המשטרה המקומית התעלמה מתחינות היהודים לעזרה.
בשואה
הקהילה היהודית במלחמת העולם השנייה יושבה בגטו סוסנוביץ. עשרים ותשעה אלף יהודים נרצחו, כרבע מאוכלוסיית העיר רובם נשלחו על ידי הנאצים למשרפות.
דין קיין
דין ג'ורג' קיין (באנגלית: Dean George Cain; נולד ב-31 ביולי 1966 ) הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות כיכובו בתפקיד סופרמן בסדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן".
ראשית חייו
נולד בשם דין ג'ורג' טאנאקה (Dean George Tanaka) במאונט קלמנס, מישיגן שבארצות הברית, לשחקנית שרון תומאס (ממוצא ולשי, אירי וקנדי-צרפתי) ולרוג'ר טאנאקה (יפני למחצה), ששירת בצבא ארצות הברית. הוריו התגרשו זמן קצר לפני לידתו.
ב-1969 נישאה אמו לבמאי הקולנוע כריסטופר קיין, שאימץ את דין ואחיו. המשפחה עברה למאליבו שבקליפורניה. ב-1973 נולדה לשרון ולכריסטופר בת משותפת, כריסינדה, גם היא שחקנית.
חייו האישיים
ב-1997 היה מאורס במשך כשנה לזמרת הקאנטרי מינדי מק'קרידי.
The Norman Fucking Rockwell! Tour
'''The Norman Fucking Rockwell! Tour''' הוא סיבוב ההופעות החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, אשר יתקיים בצפון אמריקה, אירופה. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-16 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-21 בספטמבר 2019 וצפוי להסתיים בשנת 2020.
ג'ק קולמן
ג'ון מקדונלד קולמן (באנגלית: John MacDonald Coleman; נולד ב-21 בפברואר 1958), הידוע בכינויו ג'ק קולמן הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
קולמן נולד בפנסילבניה. הוא למד בתיכון "סולברי" ובאוניברסיטת דיוק. אחרי שקולמן סיים את לימודיו הוא הצטרף למכון התיאטרון הלאומי.
קריירה
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה באופרת הסבון "ימי חיינו". הוא שיחק בסדרה מ-1981 עד 1982 ולאחר מכן שיחק בסדרה "שושלת" בין 1982 ל-1988. ב-1991 שיחק בסרט "חזרתו של אליוט נס" וב-1997 שיחק בסרט "זמן תחת אש" לצד בריאן קראנסטון.
קולמן הופיע בתפקידי אורח בסדרות "הרשת" (1999), "CSI: Miami", ניפ/טאק", "ללא עקבות", "החיים על פי ג'ים" ו-"הפמליה".
ב-2006 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "גיבורים" בתור נוח בנט, אביה של קלייר (היידן פנטייר) למשך כל 4 עונות הסדרה, שהאחרונה הסתיימה ב-2010. בשנת 2015 שב עם תפקידו בתור נוח בנט במיני-סדרה "גיבורים: התחייה".
בשנת 2016 שיחק בסרט "The Submarine Kid", בכיכובו של פין ויטרוק. בשנת 2021 גילם את ד"ר דאגלס בנקס בסדרת הדרמה "פשוט ג'ו" מבית NBC.
חיים אישיים
ב-1996 קולמן נישא לבת' טוסנט, וב-1999 נולדה להם ביתם, טס.
ניצוצות (קבלה)
ניצוצות הוא מושג בקבלה, תורת הנסתר היהודית.
לפי קבלת האר"י, עם היווצרות עולם הקליפות נלכדו ניצוצות מההארה האלוהית ו"נשבו" שם. ניצוצות אלו הם שנותנים חיות לממלכה הדמונית של הקליפות, וכל עוד הם שבויים שם יש לטומאה ולרוע אחיזה בעולם. כאן מתגלה ייעודו של האדם ותפקידו בעולם: על האדם מוטלת החובה להוציא מתוך שביים את ניצוצות האורות מתוך ה"קליפות" ולהעלותם למקומם אל העולם האלוהי, וזאת בעזרת "תורת התיקון והכוונות". כשיסתיים תהליך הבירור וכל ניצוצות הקדושה ישובו למקומם, תשלם מלאכת התיקון ואז תבוא גאולה לעולם.
עזרת נשים (בית כנסת)
עזרת הנשים היא המקום בבית הכנסת שנועד לנשים המתפללות, בנפרד מהמקום המיועד לגברים. הסיבה לחדר נפרד זה, שנמצא לעיתים בקומה גבוהה מעזרת הגברים, ולעיתים באותה קומה אך מופרד על ידי מחיצה או וילון, היא למנוע עירוב בין גברים לנשים בזמן התפילה. ההפרדה נלמדת מכך שבבית המקדש בזמן שמחת בית השואבה היו בונים יציע מיוחד לנשים כדי שלא יתערבו עם הגברים ו"יבואו לידי קלות ראש".
מקור השם "עזרת נשים" בעזרת הנשים שהייתה בבית המקדש, אף כי שם לא מדובר באזור המיוחד לנשים, אלא שנקרא כך על שם מרפסות שהותקנו בו לעמידת נשים בזמן שמחת בית השואבה.
בעת העתיקה
בתלמודים ישנן עדויות רבות על נשים שבאו לבית הכנסת, אך לא מוזכר כלל קיומה של עזרת נשים בבית הכנסת. האזכור היחיד למבנה המשמש כעזרת נשים, הוא בתוספתא, המספרת שלקראת שמחת בית השואבה היו בונין בבית המקדש גזוזטראות על מנת להפריד בין הגברים לנשים, מחשש שהשמחה תביאם לידי קלות ראש. מלבד זאת, באף אחד מבתי הכנסת העתיקים (מהתקופה הרומית והביזנטית) שנמצאו בא"י לא נמצאו עדויות מכריעות לקיומה של עזרת נשים. לכן חוקרים משערים שבאותן תקופות לא הייתה קיימת בבתי הכנסת עזרת נשים או מחיצת קבע להפרדה, אם כי ייתכן שבפועל הייתה הפרדה באופן הישיבה בבית הכנסת.
עם זאת, ישנם מספר רמזים שלכאורה מצביעים על קיום עזרת נשים בבתי כנסת יהודיים בעת העתיקה. פילון האלכסנדרוני, בחיבורו על חיי העיון, מציין כי לתרפויטים הייתה עזרת נשים בסמניון שלהם, בעל התפקיד המקביל לבית כנסת:. אולם, ייתכן שזהו דווקא סימן שליהודים לא הייתה עזרת נשים, כי פילון לא מזכיר עזרת נשים בהתייחסו לבתי הכנסת של היהודים. בכתב זכויות שנתן אוגוסטוס קיסר ליהודי אסיה הקטנה וצפון אפריקה מוזכר: "בתי השבת או אולמות הגברים שלהם". ייתכן שאזכור זה רומז לעזרת נשים, אולם ייתכן שהוא מרמז שבאופן רגיל רק גברים השתתפו בתפילה.
בתי כנסת של נשים
ידוע גם על בתי כנסת בצרפת בהם עזרת הנשים הייתה בחדר מתחת לבית הכנסת והיו רואות ושומעות את קריאת התורה דרך חורים ברצפה, את שאר התפילה כנראה עדיין עשו בנפרד בשפה שהייתה מובנת להן. השווייצרי תומאס פלאטר, שביקר באביניון ב-1599 במהלך מסעותיו, תיאר את בית הכנסת של הנשים כ"מרתף", שהאור אליו חודר מהחדר העליון דרך חור. גם הפוסק הנודע וההיסטוריון הרב חיים יוסף דוד אזולאי מציין מרשמיו:
בעת החדשה
בעקבות השכלתן של הנשים וכן בעקבות ההכרה בהתעוררות הדתית אצל הנשים שזכתה לעידוד של הרבנים, צורפו מקומות התפילה שלהן לבית הכנסת תוך הקפדה על הפרדה מוחלטת.
הסרת המחיצה נעשתה לראשונה בקהילה הרפורמית של ברלין ב-1845, שם ישבו גברים ונשים בנפרד באותה קומה. הרעיון לא התקבל בקרב יתר בתי-הכנסת הרפורמיים בגרמניה, ועזרות נשים בקומות משלהן הוסיפו להיות הדגם הרווח עד אחרי מלחמת העולם השנייה (ההיכל בהמבורג סירב פעם לתרומה של מיליון מרקים שהותנתה בביטול העזרה). ישיבה מעורבת לחלוטין הונהגה רק בארצות הברית, באופן מקרי לגמרי, על ידי יצחק מאיר וייז. ב-1851, עדתו באולבני, ניו יורק רכשה בניין ששימש בעבר כנסייה, עם ספסלים לכל משפחה. סידור זה, אף שנתקל בהתנגדות רבה בקרב חוגי הרפורמים האמריקאיים, הפך לנפוץ מאוד. בין שתי מלחמות העולם הוא התפשט אל הקונסרבטיבים והאורתודוקסים, שההבדלים ביניהם עוד היו מטושטשים. רבנים משני הזרמים יצאו בחומרה נגד התופעה, אך לחץ מהקהל הצעיר יותר הכריע את הכף במרבית המקרים. אך באותה בתקופה ממש, כשהתבססה מחד רבנות אורתודוקסית קפדנית שהגיעה מאירופה ומאידך גברה המגמה לעבור לישיבה מעורבת לגמרי – בבתי-תפילה רבים הייתה מקובלת קודם ישיבה נפרדת בשני צדי החדר, אך ללא חציצה פיזית – התהפכה המגמה. ועד ההלכה של הסתדרות הרבנים, בראשות הרב יוסף ד. סולובייצ'יק, פסק ב-1954 כי אין להתפלל בבית-כנסת שאין בו מחיצה. באותה עת, בה חתרו האורתודוקסים והקונסרבטיבים להדגיש את ההבדלים ביניהם, אימצה כנסת הרבנים עמדה לפיה אין מניעה מעירוב. המחיצה הפכה לסממן החשוב ביותר שהבדיל בין בתי-הכנסת של שתי התנועות: שורה של קרבות משפטיים בתוך קהילות, בין המצדדים והמתנגדים לישיבה מעורבת, אילצה בתי-כנסת רבים להגדיר באופן חד-משמעי לאיזו אחת מהתנועות הם משתייכים. עם זאת, האיחוד האורתודוקסי התמהמה מלאכוף את הדרישה. ב-1961 עדיין העריך משקיף אחד כי ב-250 בתי-כנסת של האיחוד התקיימה ישיבה מעורבת, וב-1997 עוד נמנו עליו שבע קהילות שלא התקינו מחיצה. ב-2005 נותרה רק אחת, קהילת 'בית המדרש הגדול - בית יוסף' בדנוור, קולורדו. זו פרשה מהאיחוד ב-2016, כשנודע שהוא מתכוון לסלק אותה, אם כי היא עדיין מגדירה עצמה כאורתודוקסית.
מיקום עזרת הנשים
בחלק מבתי הכנסת מוקמה עזרת הנשים באותה קומה עם עזרת הגברים. באחרים, נמצאה עזרת הנשים בקומה מעל עזרת הגברים.
פלטינה
פלטינה (Platinum) היא יסוד כימי שסמלו הכימי Pt ומספרו האטומי 78. שווי כל הפלטינה בעולם עמד על 257 מיליארד דולר (נכון לנובמבר 2021).
תכונות
פלטינה היא מתכת מעבר לבנה-כסופה המשתייכת לקבוצת הפלטינה. משקלה הסגולי של פלטינה הוא 21.45 גרם לסמ"ק. רק 2 יסודות אחרים, אוסמיום ואירידיום, צפופים יותר. גם כשהיא נחשפת לאוויר, פלטינה עמידה מאוד בפני קורוזיה. היסוד לא מתחמצן אפילו בטמפרטורות גבוהות, אך הוא יכול להגיב עם ציאנידים, הלוגנים וגופרית. פלטינה אינה מסיסה בחומצת מימן כלורי וחומצה חנקתית, אולם ניתן להמיסה במי מלך. בנוסף, פלטינה עמידה בפני מגוון חומרים אחרים ובפני טמפרטורות גבוהות, תכונות הנרתמות לטובת שימושים תעשייתיים שונים. דרגות החימצון הנפוצות של פלטינה הן 2+, 3+ ו-4+.
היסטוריה
סגסוגות פלטינה טבעיות ידועות לאדם כבר זמן רב. העדות האירופאית הראשונה לפלטינה דווחה בשנת 1557 בכתביו של ההומניסט האיטלקי ג'וליוס סקליגר (Julius Caesar Scaliger), שתיאר אותה כמתכת מסתורית שנמצאה במכרות באמריקה.
סמל הפלטינה באלכימיה הוא שילוב של סמלי הזהב והכסף.
אמצעי זהירות
פלטינה מתכתית אינה רעילה ואינה גורמת לבעיות רפואיות, הודות לאדישותה הכימית. תרכובות פלטינה, לעומת זאת, עלולות להיות מסוכנות ורעילות, אך הן מופיעות בטבע לעיתים נדירות.
ס. דארקו
'''ס. דארקו (באנגלית: S. Darko''') הוא סרט אמריקאי משנת 2009, מסוגת דרמה/מותחן פסיכולוגי/מדע בדיוני, אשר בוים על ידי כריס פישר. הסרט משמש כהמשך לסרט "דוני דארקו" (2001), אשר זכה במשך השנים למעמד של סרט פולחן. אף אחד מכוכבי הסרט הראשון לא משתתפים בסרט, למעט מי שגילמה את סמנתה אחותו של דוני, השחקנית דביי צ'ייס.
הסרט יצא ישירות לצפייה ביתית ב-DVD וב-Blu-ray ב-12 במאי 2009. לאחר מכן, הופץ גם באקרנים באירופה בצורה מצומצמת מאוד.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1995, כשבע שנים לאחר סיום הסרט הקודם. סמנתה דארקו (מגולמת על ידי דביי צ'ייס), אחותו הקטנה של דוני דארקו, היא בת 18. מותו הטרגי של אחיה השפיע רבות על סמנתה ומשפחתה. סמנתה מבלה את רוב זמנה הרחק ממשפחתה לצד חברתה הטובה קורי (בריאנה אביגן). השתיים מחליטות לנסוע לחופשה בלוס אנג'לס, אבל לאחר שהרכב שלהם מתקלקל באופן בלתי צפוי, השתיים מוצאות את עצמן בבית קטן ונטוש בלב המדבר. בהמשך, לאחר שמטאוריט מתרסק בקרבת מקום, סמנתה נתקפת בחזיונות מוזרים.
אופאי
אופאיִ (בהונגרית: Ópályi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבמזרח הונגריה.
יהודי אופאי
באופאי הוקמה ישיבה בסגנון חסידי בראשות הרב יחזקאל שרגא ויינברג ובה למדו 150–200 תלמידים. התלמידים היו מצטרפים לרבם לנסיעות תכופות לביקור אצל הרבי מסאטמר. את המענה למפקד קהילות הונגריה ביצע לקהילה הרב שמואל דוד יונגרייז רבה של פעהערדיארמאט השכנה.
בשנת 1941 נלקחו גברי הקהילה לעבודות שירות, ובשנת 1944 לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו כל יהודי הכפר לגטו במאטסלקה ומשם נשלחו במאי למחנה ההשמדה באושוויץ.
פרסידה ננאדוביץ'
פרסידה ננאדוביץ' (בסרבית: Персида Ненадовић; 15 בפברואר 1813 – 29 במרץ 1873) הייתה אשתו של אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה, ששלט בנסיכות סרביה מבחירתו ב-14 בספטמבר 1842 עד להדחתו ב-24 באוקטובר 1858. בנוסף, היא הייתה אמו של פטר הראשון, מלך סרביה, שעלה לכס המלכות לאחר רצח המלך אלכסנדר הראשון, השליט האחרון מבית אוברנוביץ' (היריב המסורתי של בית קאראג'ורג'ביץ').
ביוגרפיה
פרסידה נולדה ב-15 בפברואר 1813 בברנקובינה, האימפריה העות'מאנית (כיום סרביה), בתו של הוויווד יברם ננאדוביץ' ויובאנקה מילובנוביץ. סבה מצד אבה היה יקוב ננדוביץ', שר הפנים הסרבי הראשון של סרביה המהפכנית, וסבה מצד אמה מלאדן מילובנוביץ' היה שר ההגנה הראשון.
הוצאה להורג ללא משפט
הוצאה להורג ללא משפט היא הוצאה להורג שנעשית בעקבות החלטה של סמכות שלטונית, אך בלא שהתקיים הליך משפטי של העמדה לדין שבו גזר בית המשפט עונש מוות על המוצא להורג.
פרסידה ננאדוביץ'
ביוגרפיה
ב-1 ביוני 1830 היא התחתנה בחוטין, בסרביה, בגיל 17, עם אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', בנם של קאראורשה פטרוביץ' וילנה יובנוביץ'. ב-14 בספטמבר 1842, נבחר אלכסנדר כנסיך סרביה, והחליף את הנסיך המודח מילוש אוברנוביץ'.
הוצאה להורג ללא משפט
לפי המשפט המודרני הדרך החוקית היחידה להוצאתו של אדם להורג היא בהליך משפטי, בהתאם לחוק המאפשר זאת. לכן, הוצאה להורג ללא משפט נחשבת פעמים רבות לרצח. קורה ששליט שהורה על הוצאה להורג ללא משפט עומד לדין על מעשה זה בעקבות חילופי השלטון. הוצאה להורג ללא משפט בעת מלחמה, של שבויים או של אזרחים, נחשבת לפשע מלחמה, אך הריגה של לוחמים במהלך לחימה אינה נחשבת לפשע. בעולם הקדום הייתה לעיתים בידי המלכות רשות להוציא להורג ללא משפט אם המוצא להורג היווה סיכון ברור ומיידי למלוכה.
ויליאם ג'יימס
ויליאם ג'יימס (באנגלית: William James; 11 בינואר 1842 – 26 באוגוסט 1910) היה פסיכולוג ופילוסוף אמריקאי. נחשב אבי הפונקציונליזם בפסיכולוגיה.
נעוריו
ג'יימס נולד בניו יורק. אביו, הנרי ג'יימס, היה תאולוג סוודנבורגי עשיר ואקצנטרי, שהיה ידוע בחוגים הספרותיים והאינטלקטואליים. כמו אחיו הצעיר, הנרי ג'יימס, שנחשב לאחד הסופרים החשובים של המאה ה-19, קיבל ויליאם ג'יימס חינוך טרנס-אטלנטי אקלקטי, והודות לו דיבר צרפתית וגרמנית. בני משפחתו של ג'יימס היו למוקד התעניינות להיסטוריונים, ביוגרפים ומבקרים, משום גאונותם וכישוריהם יוצאי הדופן.
נטייתו האמנותית המוקדמת הביאה אותו להיות חניך בסטודיו של ויליאם מוריס הונט בניופורט שברוד איילנד, אך ב-1861 עבר ללמוד מדעים באוניברסיטת הרווארד.
בצעירותו סבל ג'יימס ממספר בעיות נפשיות וגופניות, ביניהן בעיות עיניים, גב, קיבה ועור, וכן מתקופות של דיכאון ומחשבות אובדניות. שני אחיו הצעירים, גארת' וילקינסון (וילקי) ורוברטסון (בוב), נלחמו במלחמת האזרחים האמריקנית, אך שלושת האחים האחרים (ויליאם, הנרי ואלייס) סבלו מתקופות של נכות. למרות זאת היה ג'יימס מסוגל להצטרף למסע מדעי של לואי אגסי במעלה נהר האמזונאס ב-1865.
פרסידה ננאדוביץ'
ביוגרפיה
בשנת 1858, הנסיך אלכסנדר נקלע לעימותים עם חברי המועצה, וכתוצאה מכך הוא הודח לטובת מילוש אוברנוביץ', שחזר לשלטון בפעם השנייה. בעקבות ההדחה של אלכסנדר, היא ומשפחתה פרשו לטימישוארה.
ויליאם ג'יימס
במסצ'וסטס
המשפחה כולה עברה לקיימברידג' שבמסצ'וסטס, לאחר שוויליאם ג'יימס החליט ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד ובבית החולים הכללי מסצ'וסטס ב-1866; בגלל מחלתו קיבל את התואר רק ב-1869. לימודיו נקטעו כמה פעמים לתקופות ארוכות בהן חיפש פתרון לבעיותיו הרפואיות בגרמניה. בפרק זמן זה החל לפרסם מאמרים בכתבי עת ספרותיים כמו "נורת' אמריקן רוויו". "מחלת-הנשמה שלי", כפי שכינה את מחלתו, נפתרה רק ב-1872, לאחר תקופה ארוכה של חיפוש פילוסופי.
הוצאה להורג ללא משפט
כיום יש מדינות שיקיימו משפט למתנגדי משטר, גם אם התוצאה נקבעה מראש וההליך אינו הוגן, כדי שלא יואשמו בהוצאה להורג ללא משפט.
ויליאם ג'יימס
בגרמניה
שהותו של ג'יימס בגרמניה הייתה פורה מבחינה אינטלקטואלית, כיוון שלמד שם פילוסופיה ופסיכולוגיה ולא רפואה. מאוחר יותר, ב-1902, כתב: "בהתחלה, למדתי רפואה על מנת להיות פיזיולוג, אך נסחפתי לכיוון של פסיכולוגיה ופילוסופיה מתוך יעוד כלשהו. מעולם לא למדתי פילוסופיה בצורה מסודרת, וההרצאה הראשונה בפסיכולוגיה ששמעתי הייתה זו שנתתי אני".
פרסידה ננאדוביץ'
ביוגרפיה
פרסידה נפטרה ב-29 במרץ 1873 בגיל 60 בווינה. בשנת 1912 הורה בנם המלך פטר להעביר את שרידיהם לכנסיית סנט ג'ורג' באופלנק.
ויליאם ג'יימס
קריירה מקצועית
ג'יימס למד רפואה, פסיכולוגיה וביולוגיה, ואף לימד נושאים אלה, אך נמשך למחקר המדעי של המוח האנושי בתקופה שבה הפסיכולוגיה החלה לבסס עצמה כמדע. היכרותו עם מחקריהם של אישים כמו הרמן פון הלמהולץ בגרמניה ופייר ז'אנה (Pierre Janet) בצרפת, עזרה לו ללמד קורסים בפסיכולוגיה מדעית באוניברסיטת הרווארד. הוא ייסד את אחת המעבדות הראשונות לפסיכולוגיה ניסויית – הוא חשב שהיא הראשונה – בארצות הברית, בבוילסטון הול ב-1875.
הוצאה להורג ללא משפט
ברומא העתיקה
הקונסול מרקוס טוליוס קיקרו גילה קשר להפלת הרפובליקה ולהשתלטות על מוסדותיה, שקשרה חבורת אצילים בראשות לוקיוס סרגיוס קטילינה, אציל שהתאכזב מכך שלא הצליח בבחירות למשרת הקונסול. קיקרו הכריז על משטר צבאי, אך הביא בכך להימלטותו של קטילינה אל מחוץ לרומא, תוך שהוא מותיר מאחוריו כמה מאנשיו, שהיה חשש כי יחברו לצבאות שגויסו על ידי ותיקי צבאותיו של הדיקטטור לשעבר לוקיוס קורנליוס סולה באטרוריה. קיקרו הצליח לחשוף אף מזימה זו, לאחר שנתפס שליח של הקושרים אל שבטי הגאלים, והעמיד את הקושרים בפני הסנאט הרומי, שם התוודו על קשרם.
ויליאם ג'יימס
קריירה מקצועית
כל הקריירה האקדמית שלו הייתה באוניברסיטת הרווארד. הוא מונה למרצה בפסיכולוגיה ב-1872, מרצה באנטומיה ובפיזיולוגיה ב-1873, פרופסור חבר בפסיכולוגיה ב-1876, פרופסור חבר בפילוסופיה ב-1881, פרופסור בפסיכולוגיה ב-1889, פרופסור בפילוסופיה ב-1897, ופרופסור אמריטוס לפילוסופיה ב-1907.
הוצאה להורג ללא משפט
ברומא העתיקה
בדיון שנערך בסנאט, קרא קיקרו להוציא את הקושרים להורג ללא משפט. הסנאט לא היה גוף שיפוטי אלא מחוקק. לפיכך, החלטה להוציא את הקושרים להורג שתתקבל על ידי הסנאט, לא יכולה הייתה להיות החלטה שיפוטית. קיקרו טען כי מאסר או הגליה של הקושרים יחמירו את הסכנה, וכי הדרך היחידה למנוע את הקשר היא להרוג את הקושרים. בתחילה רבים בסנאט תמכו ב"עונש המקסימלי", אך נאום מבריק של יוליוס קיסר שכנע אותם כי אין להוציא להורג אצילים ללא משפט, וכי ראוי לעצור את הקושרים עד חלוף הסכנה. מרקוס פורקיוס קאטו, מיריביו הגדולים של קיסר, הצליח לבסוף לשכנע את הסנאט כי עונש המוות ראוי לקושרים, ולבסוף הוסכם להמיתם. קיקרו, הקונסול, הורה על תלייתם. על פעולותיו אלו קיבל את תואר "אבי המולדת".
קליגולה, שליטה העריץ של רומא העתיקה משנת 37 עד 41, כשמונים שנה לאחר קיקרו, נודע כמי שבאכזריותו הורה פעמים רבות על הוצאה להורג ללא משפט, ולא היה איש שהיה בטוח מפניו.
ויליאם ג'יימס
קריירה מקצועית
ג'יימס נפטר ב-1910, בצ'וקורוא שבניו המפשייר.
הוצאה להורג ללא משפט
במלחמת העולם השנייה
הוצאה להורג ללא משפט שימשה את גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה לביצוע תוכנית הפתרון הסופי להשמדת היהודים ממניעים גזעניים אנשטישמיים בשואה ולענישה קבוצתית. דוגמאות בולטות לענישה כזו הן השמדת תושבי הכפר לידיצה בצ'כוסלובקיה ב-10 ביוני 1942, כנקמה ראוותנית על הריגתו של ריינהרד היידריך בידי המחתרת הצ'כית וטבח 642 תושביו של הכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן בליל 10 ביוני 1944. מעשים אלה נחשבים לפשע מלחמה או לפשע נגד האנושות.
ויליאם ג'יימס
כתבים והגות
ג'יימס כתב רבות לאורך כל ימי חייו; ג'ון מק'דרמוט ריכז ביבליוגרפיה ממצה למדי של עבודתו, בת 47 דפים. הוא זכה להכרה רחבה לראשונה כשפרסם את "עקרונות הפסיכולוגיה" (1890). בחיבור זה ביקר גם את האסכולה ההקשרית האנגלית וגם את ההגליאניזם של ימיו כדוגמות מתחרות, בעלות ערך הסברי מועט, שמנסות להבין את המוח האנושי כסלקטיבי ומונחה מטרות.
הוצאה להורג ללא משפט
במלחמת העולם השנייה
פקודת הקומיסר, שנתנו מפקדים בוורמאכט, הורתה להוציא להורג ללא משפט אנשים שיזוהו כקומיסרים, דהיינו פעילים פוליטיים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. "פקודת הקומיסר" הוצאה לפועל על ידי הוורמאכט, ומספר קורבנותיה נאמד במאות אלפים.
כמו כן ניתנה הוראה להוציא להורג ללא משפט לוחמי קומנדו של הצבא הבריטי, בעיקר אלו שפעלו בצרפת לפני הפלישה לנורמנדי של בעלות הברית בנורמנדי שהובילה לניצחון על גרמניה הנאצית במלחמה.
ויליאם ג'יימס
אפיסטמולוגיה
ג'יימס הגדיר אמת כדבר שמועיל לאמונה. "רעיונות אמיתיים מוליכים אותנו למקומות ורבליים ומושגיים מועילים, וכן למושגים תחושתיים מועילים. הם מובילים לעקביות, יציבות וקשר אנושי שוטף" אך "כל תהליך אמיתי חייב להוביל לאימות של חוויות תחושתיות".
הוצאה להורג ללא משפט
כנגד מתנגדי המשטר או חשודים ככאלה
הוצאה להורג ללא משפט היוותה במאה העשרים צעד מקובל בדיקטטורות, לא רק לחיסול מתנגדי המשטר, אלא לחיסול כל מי שהמשטר מצא לנכון לחסלו. במקרים אחדים נעשה בה שימוש גם במשטרים דמוקרטיים. הוצאה להורג ללא משפט נפוצה ברשות הפלסטינית, במרכז אמריקה ובדרום אמריקה, באחדות ממדינות אפריקה ועוד.
בתקופת המלחמה הקרה נהגו מדינות הגוש המזרחי, ובראשן ברית המועצות, להוציא להורג ללא משפט את מתנגדי המשטר.
ויליאם ג'יימס
פילוסופיה של הדת
ג'יימס תרם תרומה חשובה גם בתחום הפסיכולוגיה והפילוסופיה של הדת, כשהוא מתאר תיאור רחב של "החוויה הדתית לסוגיה" (1902), ומפרש אותה לפי נטייה פרגמטית. כמה מטענותיו בספר זה: הספר נפוץ בארצות דוברות צרפתית בגרסתו המעובדת של פרנק אבוזי.
תאוריה של הרגש
ג'יימס הוא אחד משני מייסדיה של תאוריית ג'יימס-לנגה (James-Lange theory of emotion) של הרגש, שהוא ניסח בנפרד מקרל לנגה בשנות ה-80 של המאה ה-19. לפי התאוריה, הרגש הוא התפיסה של המוח את התנאים הפסיכולוגיים שנגרמים כתוצאה מגירוי מסוים. ג'יימס מביא דוגמה ידועה: אנחנו לא רואים דוב, מפחדים ממנו, ואז בורחים, אלא אנחנו רואים את הדוב ובורחים, ולכן אנחנו מפחדים. התפיסה של המוח שלנו את רמת האדרנלין הגבוהה יותר, הדופק וכדומה הוא הרגש.
הוצאה להורג ללא משפט
כנגד מתנגדי המשטר או חשודים ככאלה
בעת שלטון החונטה הצבאית בארגנטינה, בשנים 1976 עד 1983, התקיימה שם המלחמה המלוכלכת, נעצרו אזרחים ברחוב, בבתיהם או בכל מקום אחר. הועברו למרכז מעצר סודי (מעריכים כי פעלו כ-340 מרכזים כאלה ברחבי המדינה), שבו היו מוכים ומעונים, בחלק מהמקרים עד מוות. שיטות הרצח היו מגוונות. כך למשל, במקרים מסוימים היו מטיסים אותם, כפותי ידיים ורגליים, לרוב תחת השפעת סמים, ומשליכים אותם לנהר ריו דה לה פלטה או לים. הסופר והעיתונאי רודולפו וולש, לדוגמה, נרצח ברחוב לאור היום לאחר ששלח בדואר מכתב שכותרתו: "מכתב פתוח מסופר לחונטה הצבאית". ארגון "אמהות כיכר מאי" טוען כי בדרך זו נרצחו כ-30,000 אנשים.
במסגרת טיהור אתני
בטבח סרברניצה, שהתרחש ביולי 1995 בסביבות העיר סרברניצה (Srebrenica) בבוסניה והרצגובינה, נרצחו, לפי ההערכות, בין 7,800 ל־8,000 גברים בוסנים, וכן מספר נשים וילדים. הטבח בוצע על ידי כוחות סרבים מקומיים מרפובליקה סרפסקה שהיו כפופים לגנרל ראטקו מלאדיץ', ביחד עם כוחות מיוחדים של הרפובליקה של סרביה שכונו "עקרבים". למרות שהעיר הוכרזה "אזור בטוח" בהגנת האו"ם, חיילי האו"ם לא התערבו ולא ניסו לעצור את הטבח, לדבריהם, מתוך חשש לחייהם. הטבח בסרברניצה נחשב לאחת ממעשי הרצח ההמוניים הגדולים באירופה מאז מלחמת העולם השנייה.
ויליאם ג'יימס
תאוריה של הרגש
להבנה זו של הרגש יש משמעויות רבות לפילוסופיה של האסתטיקה. ב"עקרונות הפסיכולוגיה" הוא מבאר מה יכולות להיות התוצאות של התאוריה:
הוצאה להורג ללא משפט
בישראל
המחתרות היהודיות שפעלו בארץ ישראל - ההגנה, אצ"ל ולח"י - הוציאו להורג יריבים שונים. "ההגנה" הוציאה להורג 16 אנשים, האצ"ל הוציא להורג 16 אנשים, והלח"י, הקטן שבארגונים, הוציא להורג 42 אנשים.
ויליאם ג'יימס
פילוסופיה של ההיסטוריה
יש הוגים שרואים את היחידים ("גיבורים", כפי שקרא להם תומאס קרלייל) ככוח המניע של ההיסטוריה, ואת החברה הרחבה כדף שעליו הם כותבים את מעשיהם.
הוצאה להורג ללא משפט
בישראל
בדצמבר 1948 רצח איסר בארי את עלי קאסם, שהיה סוכן ההגנה. הוא הועמד לדין והורשע בהריגה וחריגה מסמכות.
ויליאם ג'יימס
פילוסופיה של ההיסטוריה
יש הוגים שסוברים שהחברה משתנה על פי עקרונות הוליסטיים, או על פי חוקים, ואת היחידים הם רואים כחיילים פשוטים בעלי רצון מעט או רב.
הוצאה להורג ללא משפט
בישראל
בשנת 1984 אירעה פרשת קו 300: בעקבות השתלטות של ארבעה מחבלים שבאו מרצועת עזה על אוטובוס בקו 300 של "אגד", ולכידתם בחיים של שניים מהמחבלים בפעולת שחרור נוסעי האוטובוס, הורה ראש השב"כ, אברהם שלום, לראש אגף המבצעים בשב"כ, אהוד יתום, להרוג את שני המחבלים. יתום ואנשיו הובילו את המחבלים למקום מבודד, הכו אותם בראשיהם באבנים ובמוט ברזל, עד למותם. לאחר חשיפת הפרשה עלתה דרישה להעמיד לדין את המעורבים בהוצאה להורג. בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה, נאלץ אברהם שלום להתפטר מתפקידו כראש השב"כ, אף שלהגנתו טען שכל מעשיו נעשו "בסמכות וברשות". ראש הממשלה בעת ההוצאה להורג, יצחק שמיר, מילא פיו מים. בעקבות התפטרותו של ראש השב"כ החליט נשיא המדינה, חיים הרצוג, להעניק חנינה לאברהם שלום, לאהוד יתום ולשני אנשי שב"כ נוספים, עוד בטרם הוגש כתב אישום.
ויליאם ג'יימס
פילוסופיה של ההיסטוריה
ב-1880, הביע ג'יימס את דעתו במאמר "אנשים גדולים וסביבתם" שפורסם בכתב העת "אטלנטיק". הוא תמך בדעתו של קרלייל, אך לא הדגיש כמוהו את הספירה הפוליטית-צבאית, ולא סבר כי ליחידים יש חלק בלעדי בקומן ובנפילתן של מדינות ואימפריות.
הוצאה להורג ללא משפט
בישראל
החל משנת 2000 ביצעה ישראל מספר מבצעי סיכול ממוקד שעליהם נמתחה ביקורת בקהילה הישראלית והבינלאומית, בעיקר בקרב ארגוני זכויות אדם הרואים בסיכול ממוקד הוצאה להורג ללא משפט.
עושות נקמה
עלילה
שתי תלמידות תיכון, דראה ואלינור, שחייהן השתנו בצורה דרסטית והפכו לדחוייות על ידי התיכון. לאחר שסרטון אינטימי שלה נועד במקור רק לחבר שלה מקס, דלף, דראה מרגישה בושה. אלינור הופכת למנודה כאשר שמועה על כך שהיא החזיקה את ילדה במחנה הקיץ בכוח וניסתה לנשק אותה מתחילה להתפשט. דראה ואלינור מתיידדות ומסכימות לנקום בבריונים זו של זו.
הפקה
ב-14 באוקטובר 2020 דווח כי נטפליקס מפתחת את הסרט, שנקרא אז "זרים" ("Strangers"). ג'ניפר קייטין רובינסון הייתה שותפה לכתיבה וביימה את הסרט, וקיבלה השראה מהסרט "Strangers on a Train" של אלפרד היצ'קוק (1951). בנובמבר 2020 דווח כי קמילה מנדס ומאיה הוק יככבו בסרט. חברי צוות נוספים הוכרזו בתחילת 2021.
רנדאל קולו מואני
רנדאל קולו מואני (בצרפתית: Randal Kolo Muani; נולד ב-5 בדצמבר 1998 בבונדי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים
ב-22 באוגוסט 2019 הושאל קולו מואני למשך עונה אחת לבולון מהליגה הצרפתית השלישית. הוא ערך 14 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
לקראת עונת 2020/2021 חזר קולו מואני לנאנט. ב-18 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על ברסט במסגרת המחזור השביעי בליגה. בסך הכל ערך קולו מואני 79 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 21 שערים.
ב-4 במרץ 2022, לקראת תום חוזהו בנאנט, חתם קולו מואני על חוזה לחמש עונות באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה החל מעונת 2022/2023. ב-1 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על פ.צ. מגדבורג במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–6 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לספורטינג ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. ב-1 בנובמבר קולו מואני כבש את שער הניצחון מול אותה ספורטינג ליסבון במחזור האחרון של ליגת האלופות, דבר אשר סייע לקבוצתו להעפיל לשמינית הגמר.
קריירה בינלאומית
קולו מואני היה חלק מסגל נבחרת צרפת בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-22 בספטמבר 2022 ערך קולו מואני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת, בניצחון 2-0 על נבחרת אוסטריה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
אינדוזי
אינדוזי (מגרמנית Indusi קיצור של Induktive Zugsicherung אבטחת רכבות באמצעות השראות) זהו השם המקובל למערכת שנקראת באופן פורמלי PZB (ראשי תיבות בגרמנית של Punktförmige Zugbeeinflussung - מערכת נקודתית אוטומטית לשליטה בתנועת רכבות) המהווה מערכת בקרה ואבטחה לרכבות, המונעת מנהג הרכבת להתעלם מאיתותי הבקרה. המערכת פועלת באמצעות השראות מגנטית בין רכיב הנמצא ברכבת (בקטר או בקרון הניהוג) ובין רכיב המותקן במסילה בסמוך לאמצעי האיתות (בדרך כלל סימנור). הרכיב המסילתי מאותת לרכבת על מצב הסימנור הסמוך ואם הנהג מתעלם מהאיתות, נכנסת לפעולה מערכת אוטומטית הבולמת את הרכבת.
גרסאות מוקדמות של המערכת הוכנסו לשימוש בגרמניה החל משנות השלושים של המאה העשרים ומאז עברה שכלולים שונים. בנוסף לגרמניה, כיום היא נמצאת בשימוש גם בישראל ובמספר ארצות במרכז ומזרח אירופה.
מערכת המסילה
מערכת המסילה מורכבת ממעגל RLC בעל תדירות אחת מבין התדירויות 500 הרץ, 1,000 הרץ או 2,000 הרץ. המעגל יכול להיות מקוצר באמצעות מפסק (ואז לא תתבצע כל תנודה והרכיב יהיה לא פעיל) או פעיל. למעגל עצמו אין אספקת זרם חשמלי ורק המפסק המקצר נשלט מרחוק (ביחד עם הסימנור הסמוך). מצב ברירת המחדל של המפסק המקצר הוא פתוח, כך שללא תקשורת עם מערכת השליטה, המעגל יהיה במצב פעיל. המעגלים הם בעלי הנחתה חזקה יחסית.
המעגל עם תדירות 2,000 הרץ ממוקם בסמוך לסימנור ראשי, המעגל עם תדירות 1,000 הרץ ממוקם בסמוך לסימנור מקדים והמעגל עם תדירות 500 הרץ ממוקם ביניהם. כל המעגלים פעילים כאשר הסימנור הראשי מורה לעצור ולא פעילים כאשר הסימנור הראשי מורה לנסוע.
מערכת הרכבת
מערכת האינדוזי ברכבת כוללת שני חלקים עיקריים:
מערכת הבקרה בנויה משלושה מעגלי RLC המתנודדים בתדירויות 500 הרץ, 1,000 הרץ ו-2,000 הרץ. כאשר הרכבת חולפת על פני הרכיב המסילתי, אם הרכיב המסילתי פעיל, הוא נכנס לתהודה כתוצאה מההשראה המגנטית. בשל ההנחתה החזקה של המעגל שבמסילה, הוא גורם לנפילה חדה בזרם שזורם במעגל של הרכבת שנמצא איתו בתהודה. באופן הזה מתקבל במערכת הבקרה של הרכבת איתות על מצב הסימנור הראשי הקרוב.
מערכת האבטחה של הרכבת מוודאת ביצוע של פעולות מסוימות מצד הנהג. אי עמידה בפעולות אלו גוררת בלימת חרום של הרכבת באופן אוטומטי. הפעולה הראשונה היא אישור של הנהג על קבלת האיתות באמצעות לחיצה על כפתור. אם בתוך 4 שניות מקבלת האיתות הנהג לא מאשר את קבלתו, המערכת תבצע בלימת חרום באופן אוטומטי.
במצב O (רכבת נוסעים / רכבת מהירה עם יכולת בלימה טובה) מערכת האינדוזי פועלת כדלקמן:
מגבלות
המערכת מותאמת לרכבות הנעות במהירות של עד ל-165 קילומטר לשעה. לבקרה ושליטה ברכבות מהירות יותר נדרשת מערכת משוכללת יותר כגון ה-ETCS או LZB.
גרגיי קראצ'ון
גֶרְגֶיִי סילבסטר קָרַאצ'וֹן (בשם מלא בהונגרית: Karácsony Gergely Szilveszter; נולד ב-11 ביוני 1975) הוא מדינאי הונגרי, פוליטיקאי, חבר האספה הלאומית בשנים 2010–2014 וראש עיריית בודפשט מאז אוקטובר 2019. הוא נבחר לראשות עיריית זוגלו בשנת 2014.
סוקר וחבר פרלמנט
הוא היה מועמד המפלגה בבחירות בחודש נובמבר 2011. הוא הגיע שלישי עם 6.45 אחוזים אחרי ז'ולט לאנג (מטעם פידס) וקטלין ליוואי (מטעם MSZP). הן MSZP והן LMP הסכימו כי המועמד שקיבל פחות קולות ייסוג לטובת החזק יותר, אולם קראצ'ון השתתף גם הוא במרוץ.
בינואר 2013 קונגרס ה-LMP דחה את שיתוף הפעולה האלקטורלי עם כוחות אופוזיציה אחרים, כולל יחד 2014. כתוצאה מכך הודיעו חברי "הדיאלוג להונגריה" של LMP, כולל קראצ'ון, על החלטתם לעזוב את מפלגת האופוזיציה ולהקים ארגון חדש. בנדק יאבור, מנהיג "דיאלוג להונגריה", אמר כי שמונת חברי הפרלמנט שעוזבים את LMP ימשיכו למנדטים הפרלמנטריים שלהם. חברי הפרלמנט העוזבים הקימו את הדיאלוג להונגריה כמפלגה מן המניין.
ראש עיריית בודפשט
ביוני 2019, בבחירות המקדימות הראשונות של תנועת האופוזיציה, הוא נבחר כמועמד האופוזיציה (מטעם MSZP - P - DK - מומנטום - LMP - MLP). יוביק אמנם לא תמכה בקראצ'ון על הסף, אך המפלגה בחרה שלא להציע נגדו מועמד. זה הותיר את קראצ'ון כמועמד האופוזיציה היחיד לתפקיד ראש עיריית בודפשט בבחירות המקומיות 2019, נגד ראש העיר המכהן אישטוואן טארלוש, שנתמך על ידי הקואליציה השלטונית, פידס – KDNP. לאחר מכן הוא המשיך לנצח בבחירות ב-13 באוקטובר 2019 עם 50.86% מהקולות לטובתו, כאשר טארלוש קיבל 44.10%.
עמרם קורח
הרב עמרם קורח (קֹרח) (ז' בסיוון ה'תרל"א, 27 במאי 1871 – י"ד בתשרי ה'תשי"ג, 3 באוקטובר 1952) היה הרב הראשי האחרון של יהדות תימן.
ביוגרפיה
נולד בצנעא לרב יחיא קורח. התייתם מאביו בגיל עשר ולמד אצל הרבנים חיים קורח ואברהם אלקארה. בגיל 19 נישא לנעמה, בת הרב יחיא שריאן. עוד קודם נישואיו שימש כסופר בבית דינו של אב בית הדין, הרב סלימאן קארה, וכעבור שנים כחבר בית הדין. שימש גובה מיסים עבור שלטונות תימן, מזכיר קופת ההקדש ורב בית הכנסת אלכסאר.
היה מקורב לרב יחיא יצחק הלוי, רבה של תימן, ועמד לצידו בזמן המחלוקת הידועה בין הדרדעים והעיקשים. נמנע מלהעצים את המחלוקת, ובספרו "סערת תימן" הזכיר על פי רוב את הפרטים הקשים ברמז ובקיצור.
ב-1932 נבחר הרב יחיא אביץ' לרב ראשי, והרב קורח והרב חיים משרקי שימשו עוזריו. הרב אביץ' נפטר בחודש חשוון ה'תרצ"ה (1934), והרב קורח החל לכהן בתפקיד הרב הראשי של צנעא, ובפועל כרבה של יהדות תימן. בעקבות סכסוכים בקהילה ביקש מהאימאם יחיא חמיד אלדין לשחררו מתפקידו. לאחר שנה שחררו מהתפקיד באופן חלקי, וכעבור שנתיים שוחרר מתפקידו לחלוטין.
פעל למען העלייה לישראל, עם הקמתה, ועלה לישראל במבצע "על כנפי נשרים", בערב יום הכיפורים ה'תש"י (1950). לדבריו עיכב את עלייתו ארצה מתוך תחושת אחריות לבני קהילתו שיוותרו אחריו בתימן.
את הקמת מדינת ישראל ואת עליית יהודי תימן לארץ ישראל הגדיר בספרו "סערת תימן" (שאותו סיים בהיותו בירושלים) כאתחלתא דגאולה. בשנותיו האחרונות נהג לצפות ביום העצמאות במצעד צה"ל, והתפלל לאורכו לשלום חיילי צה"ל.
הרב קורח נודע בידענותו במסורותיהם ומנהגיהם של יהודי תימן. קיים קשרים עם השלטונות המוסלמים, כגון בנושאי גביית המיסים ובפניות של השלטונות אל ראשי הקהילה. התייחד בהיותו יודע קרוא וכתוב בערבית, ובשל ידענותו בהלכה האיסלאמית הוסמך בידי השלטונות להסדיר חלוקת ירושות. בספרו "סערת תימן" עשה שימוש במקורות ערביים הנוגעים להיסטוריה של יהדות תימן.
נפטר בירושלים בערב חג הסוכות ה'תשי"ג ונקבר בבית הקברות סנהדריה.
לרב קורח נולדו שמונה ילדים, חמש בנות ושלושה בנים. שניים מבניו נפטרו בגיל צעיר. נכדו הרב שלמה קורח כיהן כרב העיר בני ברק.
ספריו
הרב קורח כתב שלושה חיבורים שנדפסו:
יפים צ'ולק
יפים אהרונוביץ' צ'ולק (ברוסית: Ефим Аронович Чулак) הוא שחקן כדורעף יהודי שזכה במדליות רבות עם נבחרת הכדורעף של ברית המועצות.
הוא השתתף וזכה במדליית ארד באולימפיאדות מינכן ב-1972 ובמדליית כסף באולימפיאדת מונטריאול ב-1976 מטעם ברית המועצות ובמדליות נוספות.
ילדותו
יפים נולד ב-15 ביולי 1948 בעיר צ'דיר לונגה, במולדובה כאשר הייתה חלק מברית המועצות לאהרון, מנהל בתחום הטקסטיל (שהיה ממשלתי בתקופה זו) ופולינה מורה למתמטיקה. יש לו גם אח בשם ליאוניד ואחות בשם מרגריטה שגרה בחיפה.
הוא החל לשחק כדורעף בגיל 11 לאחר שניסה לשחק במספר ענפי ספורט שונים: כדורגל, כדורסל, אגרוף ועוד. הוא החליט לשחק כדורעף מכיוון שטען שזה משחק שדורש גם חוכמה ולא רק יכולות פיזיות.
קריירה כשחקן כדורעף
יפים התבלט בעולם הספורט הסובייטי, בגיל 16 כבר שיחק בנבחרת הבכירה באזור מגוריו ולקראת סוף שנות ה-60 כבר שיחק בנבחרת הכדורעף הצעירה של ברית המועצות. ב-1969 הוא השתתף באליפות העולם והוביל את הנבחרת הצעירה בפעם הראשונה בתולדותיה במדליית ארד.
ב-1971 הוא כבר היה חבר קבוע בנבחרת הכדורעף הבוגרת של ברית המועצות ואף זכה במדליית זהב. במשך 6 השנים הבאות יפים הצטיין בנבחרת, שיחק בכל הטורנירים הבינלאומיים החשובים שהתקיימו ובהם זכה במספר מדליות כסף וזהב.
ב-1973 קיבל תואר שני באוניברסיטה לחינוך גופני במוסקבה בהתמחות בכדורעף.
ב-1976 פרש מהנבחרת הארצית אבל המשיך לשחק במועדון צסק"א מוסקבה - (CSKA (Central Sports Club Army עד לפרישתו הסופית ממשחק ב-1977.
לאורך כל הקריירה שלו יפים היה שחקן מוערך ולמרות זאת נתקל בגילויי אנטישמיות ולכן הרגיש צורך להתאמץ ולהיות שחקן אף יותר טוב מכולם, בגלל היותו יהודי.
באולימפיאדת מינכן
כיהודי יפים היה בקשר עם חברי המשלחת הישראלית ואף קיבל מחבריה במתנה מגן דוד מזכרות אחרות.
הוא היה עד לרצח 11 הספורטאים הישראלים בידי מחבלים פלסטינים. הוא מספר בכאב: "הרגשתי רע מאוד ומאוד עצוב... ראיתי את הטרוריסטים הערבים מהחלון עם המסכות שלהם".
נבחרת ברית המועצות הפסידה בחצי הגמר 1 - 3 לנבחרת המזרח גרמנית וזכתה במדליית ארד.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו ב-1977 הוצעו לו מספר תפקידי אימון ומשחק בגרמניה וצרפת אבל הוא לא יכול היה להיענות להם בעקבות המלחמה הקרה. במקביל להיותו שחקן כדורעף הוא גם היה קצין טכני בצבא האדום ולכן לא הותר לו לעזוב את המדינה. הוצאה לו משרה צבאית בסיביר אבל הוא סירב להצעה זו.
יפים ניסה להתקבל למספר רב של משרות אימון וחינוך גופני באזור מוסקבה אך האנטישמיות בברית המועצות הרימה את ראשה ולמרות הצלחתו המסחררת כשחקן כדורעף הוא לא הצליח למצוא עבודה. כל פעם שהתראיין למשרה והזכיר את היותו יהודי הוא לא התקבל בתירוצים שונים ונתנו את המשרה לאדם אחר שאינו יהודי.
לבסוף הוא נהיה מאמן הנבחרת של מועדון צסק"א מוסקבה מ-1978 ועד 1990 כאשר ב-3 השנים הראשונות הוא אימן גם את הנבחרת הצעירה של המועדון.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עם נפילת מסף הברזל והתפרקותה של ברית המועצות יפים עלה לארץ ישראל עם משפחתו והחל לעבוד כעוזר מאמן בנבחרת הכדורעף של ישראל.
משרת עוזר המאמן שהוא עבד בה הייתה משרה חלקית והוא פעל מול איגוד הכדורעף להגדיל את המשרה למלאה או להגדיל את משכורתו אבל לא הצליח.
הוא לא הצליח להתפרנס בארץ בצורת מספקת ולכן ב-1995 הוא עזב למונטריאול שבקנדה ושם עבד בייעוץ כלכלי ואימן קבוצות כדורעף.
כיום הוא בפנסיה.
חיים אישיים
יפים נשוי וגר במונטריאול עם אשתו, יש לו 3 ילדים וגם קרובי משפחה הגרים בישראל.
דרבנט
דרבנט (ברוסית Дербент; באזרית Dərbənd; באווארית Дербенд; בלגזית Кьвевар; בפרסית دربند), או דרבנד, היא העיר השלישית בגודלה ברפובליקה של דאגסטן בדרום רוסיה והעיר הדרומית במדינה. בשנת 2017 התגוררו בדרבנט 125,832 איש, והיא נחשבת לעיר השנייה בחשיבותה בדאגסטן, אחרי הבירה מחצ'קלה. רוב תושבי העיר הם אזרים, והקבוצות האתניות הגדולות האחרות הן הלזגינים והטבסאראנים.
דרבנט, המזוהה כמו מעבר דריאל בגאורגיה עם שערי אלכסנדר האגדיים, טוענת לתואר העיר העתיקה בפדרציה הרוסית, ומתגאה בעבר ארכאולוגי בן 5,000 שנה. המצודה, העיר העתיקה וביצורי דרבנט הוכרזו בשנת 2003 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
גאוגרפיה
דרבנט שוכנת על מישור צר לחופו המערבי של הים הכספי, כ-25 ק"מ צפונית לגבול אזרבייג'ן. אורכה כ-7 ק"מ לאורך חוף הים ורוחבה כ-3 ק"מ לכל היותר. העיר העתיקה שבחלקה המערבי של דרבנט שימרה את אופייה המסורתי ובתיה מטפסים על מורדות ההרים עד לגובה של 130 מטר. בקצה המערבי של העיר העתיקה שוכנת המצודה המשקיפה עליה ועל הים הכספי מגובה של כ-175 מטר. רחובות העיר החדשה סמוך לים ערוכים בתבנית שתי וערב, והם מקבילים או ניצבים לו. מסילת רכבת חוצה את העיר מדרום לצפון לאורך חוף הים ומוליכה דרומה אל באקו וצפונה אל מחצ'קלה.
אטימולוגיה
מקור שמה של העיר הוא במאה ה-6 במילים הפרסיות "שער" (در) "נעול" או "קשור" (بند), שם המנציח את ההקשר האגדי אל שערי אלכסנדר מוקדון ואת מיקומה הגאוגרפי כשער לארצות הקווקז שמדרום לה. לעיר כעשרים שמות בשפות שונות, ובכולן נזכר מוטיב השער. היסטוריונים יוונים ורומים כינו את העיר בשמות "השער הכספי" או "השער האלבני", הביזנטים קראו לה "צור" או "צופ", ובימי הביניים כינו אותה סופרים קווקזים בשם "שער חור". גם הערבים קראו לעיר "באב אלאבוואב" (שער השערים) או "באב אלחדיד" (שער הברזל), ושם בעל משמעות דומה נהוג גם בשפות טורקיות - "דמירקפה" (Demirkapı - "שער הברזל").
היסטוריה
הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים בעיר הם מהאלף ה-4 לפנה"ס או מהאלף ה-3 לפנה"ס, ומבני מגורים עשויים אבן וקורות עץ שחוברו אלה לאלה בחרסית מתוארכים לשליש האחרון של האלף ה-2 לפנה"ס ולתחילתו של האלף ה-1 לפנה"ס. בין המאה ה-8 לפנה"ס למאה ה-7 לפנה"ס קם מבנה מבוצר על גבעת דרבנט, וזה נותר עומד על תילו אגב בנייה מתמדת ושיפוץ עד הקמת הביצורים הסאסאנים במאה ה-6. בסוף האלף ה-1 לפנה"ס קמה אלבניה הקווקזית בשטחן של אזרבייג'ן ודגסטן של ימינו, ובמאה ה-1 לפנה"ס הייתה דרבנט לחלק ממדינה זו.
במאה ה-3 כבש שאפור הראשון, מלך האימפריה הסאסאנית, את דרבנט, אך השליטה הסאסאנית באזור הייתה רופפת ושליטים מקומיים המשיכו לשלוט בעיר ובמעבר האסטרטגי לאורך חוף הים הכספי. רק במאה ה-4 ולאחר סדרה של קרבות עם האימפריה הרומית, הצליחו הסאסאנים לחזק את אחיזתם בדרום דגסטן. במחצית הראשונה של המאה ה-5 שיפץ יזדגרד השני את מצודת העיר ובמאה ה-6 המשיכו קבאד הראשון וכוסרו הראשון במלאכת הבנייה בעיר. בתקופה זו הוקמה המצודה הנוכחית של העיר, שחומותיה נבנו על תוואי החומות הקודמות, וניתן לה שמה הפרסי. עוד הוקמו באותה עת חומת העיר הצפונית, ולאחר מכן חומת העיר הדרומית והחומה המערבית שלאורך מורדות ההרים.
במאות ה-6 וה-7 דרבנט לא הייתה רק המאחז הצבאי החשוב ביותר להדיפת פלישות שבטי נוודים מהצפון, אלא התפתחה גם למרכז כלכלי ותרבותי לכל הקווקז המזרחי. העיר השתרעה על שטח של 270 דונם בין שתי החומות שהקימו הסאסאנים, והתחלקה לאזור מגורים במערבה סמוך למצודה ולאזור כלכלה ומלאכה במזרחה סמוך לים. בשנת 627 נכבשה העיר בידי המלך הכוזרי טונג יאבגו, מנהיג שבטים טורקים מערביים אך יורשו לא הצליח לשמר את ההישג והעיר נפלה בידי הערבים ב-654. היא הייתה לחלק מהאימפריה המוסלמית של בית עבאס, והמשיכה להתפתח תחת שלטונו של המצביא הערבי מאסלאם בן עבדלמליכ. בתקופה זו נודעה דרבנט כמרכז שלטוני וצבאי חשוב, והאסלאם התפשט באזור.
החל במאה ה-16 נקלעה דרבנט למאבק המתמשך בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הספווית מפרס, אשר כבשה את אזרבייג'ן ואת דרום דגסטן. העות'מאנים כבשו את הקווקז אך הספווים שבו וכבשו אותו מידיהם בשנת 1622. ב-23 באוגוסט 1722, במהלך מלחמת רוסיה-פרס, נכנסו צבאותיו של פיוטר הגדול לעיר ללא לחימה, אולם ב-1735 ולאחר מותו, הכירה רוסיה בריבונות פרס בעיר.
השלטון הפרסי נמשך עד ל-1747, מועד בו השתלט עליה אציל מקומי פטלי חאן, אשר הקים את חאנות דרבנט. הוא הציע ליקטרינה הגדולה לספח את העיר לאימפריה הרוסית, ושלח את מפתח העיר לסנקט פטרבורג בצעד סמלי, אך הקיסרית שלא רצתה בסכסוך עם פרס דחתה את ההצעה. העיר הייתה לחלק מרוסיה רק לאחר הסכם גוליסטן שנחתם בין רוסיה לפרס ב-24 באוקטובר 1813.
החל ב-1820 נהרס חלק מהחומה הדרומית, וחלקה המזרחי של העיר, הקרוב יותר לחופי הים החל להיבנות בסגנון אירופי לפי תבנית שתי וערב. העיר העתיקה בחלקה המערבי של דרבנט שימרה את אופייה המקורי. במחצית השנייה של המאה ה-19 נקלעה דרבנט למשבר כלכלי כאשר ענף ייצור צבעי הטקסטיל המקומי לא הצליח להתחרות בשיטות החדשות שפותחו. משבר זה בא לסיומו רק כאשר מסילת הרכבת בין באקו לרוסיה הגיעה אל העיר ונחנכה באופן רשמי ב-1 באפריל 1900.
החומות
חומות ההגנה של העיר מתחילות בים הכספי ונמשכות באורך כולל של 3.6 ק"מ עד למצודה שעל ההר. שתי החומות מקבילות זו לזו במרחק של 300 עד 400 מטר זו מזו, והעיר ההיסטורית שוכנת ביניהן. מהמצודה ממשיכה החומה לאורך של כ-40 ק"מ מערבה אל תוך ההרים, ובצידה האחר היא נמשכת כחצי קילומטר אל תוך הים כדי להגן על הנמל שפעל במקום. החומה הצפונית השתמרה במלואה, ואילו חלקים ניכרים מהחומה הדרומית נהרסו במאה ה-19 כאשר העיר איבדה את חשיבותה האסטרטגית. חלקיה המוקדמים של החומה עשויים לבנים לא אפויות, אולם חלקה הגדול שנבנה על ידי הסאסאנים במאה ה-6 עשוי מאבנים גדולות באורך ממוצע של 100 ס"מ וברוחב של 65 ס"מ. בנייה מאוחרת יותר עשתה שימוש באבנים קטנות יותר בגודל של 30 על 40 ס"מ. עובייה של החומה נע בין 2.3 ל-3.8 מטר וגובהה מגיע ל-12 מטר.
73 מגדלי שמירה ניבנו במרווחים קבועים לאורך החומות, ובחומה הצפונית קבועים 46 מגדלים במרחק של 70 מטר זה מזה. 14 שערים נקבעו בחומות, רובם מתוארכים למאה ה-6 ולמאה ה-7, ו-9 מהם שרדו: שניים במצודה, 4 בחומה הדרומית ו-3 בחומה הצפונית.
המצודה
שטחה של המצודה הוא 45 דונם, אורכה מצפון לדרום 280 מטר ורוחבה ממזרח למערב 180 מטר. לאורך חומותיה הוקמו מגדלי שמירה קטנים במרווחים של 20 עד 30 מטר זה מזה. המגדל המרובע בפינה הדרום-מערבית משמש כנקודת החיבור בין המצודה לחומת ההר הנמשכת מערבה אל תוך ההרים. למעט בצידה המערבי הפונה אל ההרים, מוגנת המצודה משלושת צדדיה במדרונות תלולים.
בחצר המצודה מספר מבנים היסטוריים, אך רובם חרבים: לצידה של החומה הדרומית שוכן ארמון החאן, במרכזה ניצבים שרידיה של כנסייה מהמאה ה-5 וכן נמצא בה מסגד יום שישי שנבנה ככל הנראה במאה ה-8 ושופץ במאה ה-14 ובמאה ה-17. המסגד סוגר על חצר פנימית שבצדדיה האחרים ניצבים המדרסה מהמאה ה-15 ומבנה מנהלה. עוד שוכנים במצודה מרחצאות ומספר מאגרי מים תת-קרקעיים.
בנובמבר 2020 גשמים רבים הובילו לקריסת החומה הדרומית של המצודה.
יהודים
בני הקהילה נמנים עם יהודי ההרים המתגוררים בקווקז כולו. על פי המסורת של יהודי מזרח הקווקז (המכונים ג'והורו על ידי המוסלמים) הם הגיעו למזרח הקווקז לפני כ-2600 שנים, כחלק מגולי בבל. אזרבייג'ן ודאגסטן של היום (שהיו אז חלק מהאימפריה האחמנית).
העיר דרבנט הייתה העיר הראשונה בחשיבותה ליהודי מזרח הקווקז היהודאים שהתיישבו בה (העיר הראשונה בחשיבותה ליהודי בנימין שגם גלו לשם היא העיר קובה באזרבייג'ן המכונה גם בידי היהודים משבט בנימין שלא חיו בדרבנט "ירושלים של הקווקז"). בדרבנט יישבו חלק מהרבנים הגדולים של הקהילה היהודית במזרח הקווקז ואליהם הגיעו רבנים מכל מזרח הקווקז להתייעצות. בשנת 1737 עלה לשלטון האימפריה הפרסית נאדיר שאה השיעי שהחל לאסלם את יהודי האימפריה בכפייה. כתוצאה מכך חלק גדול מהיהודים ברחו מאזרבייג'ן ודרבנט שהיו תחת האימפריה הפרסית והקימו את היישוב היהודי אבא-סאווא. לאחר שהיישוב אבא-סאווא הוחרב בידי נוודים טורקמנים בשנת 1799, שבו היהודים לנסיכות דרבנט שהייתה תחת שליטתו של שייח' עליחאן וכך נוסדה מחדש קהילת היהודים בדרבנט.
שברולט סדרה 490
שברולט סדרה 490 (באנגלית: Chevrolet Series 490) היא סדרת מכוניות בתצורת צורת גוף מסוג ("Runabout car" ), מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1916–1922.
אלכסנדר שליכטר
אלכסנדר שליכטר (באוקראינית: Шліхтер Олександр Григорович; 1 בספטמבר 1868 - 1 בדצמבר 1940) היה עיתונאי מחתרתי, בולשביק ופוליטיקאי אוקראיני. שימש שר בממשלה הבולשביקית הראשונה.
קורותיו
סבו של שליכטר, במקור מגרמניה, התיישב במחוז פולטבה אוקראינה בשנת 1818.
לאחר שנת לימודיו ב-אוניברסיטת חרקוב בעיר חרקוב בה למד פיזיקה ומתמטיקה עבר לברלין ולמד רפואה. בהיותו בברלין הכיר את אשתו. בלי לסיים את הלימודים חזר לאימפריה הרוסית בשנת 1891 הצטרף שליכטר למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. הוא היה כתב בעיתון הבולשביקי "הפרולטריון" שיצא לאור בשנים 1904–1906. בשנת 1908 נעצר והשתחרר רק בשנת 1917 בעקבות מהפכת פברואר.
לאחר תפיסת השלטון הבולשביקי, בנובמבר 1917 התמנה שליכטר למשרת שר החקלאות (קומיסר) והיה בתפקיד זה עד לפברואר 1918. בהמשך היה קומיסר המזון בסיביר. ובשנת 1919 הוא הפך לקומיסר המזון באוקראינה. בשנת 1920 התמנה ליו"ר הוועד המרכזי של מחוז טמבוב, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה היה מעורב בדיכוי מרד טמבוב. לאור אי-הצלחה בדיכוי המרד הועבר מתפקידו ונשלח לעבוד במשרד החוץ. היה נציג רוסיה הסובייטית במספר מדינות אירופה.
לאחר מספר שנים חזר ושימש בשורת תפקידים בשלטון הסובייטי באוקראינה.