cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גאווין מקינטוש
ראשית חייו
מקינטוש נולד ב-22 במרץ 1999. הוא גדל בטוסון, אריזונה ומאוחר יותר עבר עם משפחתו להרמוסה ביץ', קליפורניה. הוא למד בבית הספר התיכון מירה קוסטה במנהטן ביץ' וסיים את לימודיו בשנת 2016. יש לו שני אחים צעירים, גרנט וגייג' מקינטוש.
קריירה
בשנת 2010 מקינטוש החל את קריירת המשחק שלו כששיחק בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקצר "Turns". בין התפקידים הנוספים ששיחק בסרטים קצרים נמנים מרטין תומאס הצעיר בסרט "The Science of Death" וג'ונתן הצעיר בסרט "Breathe". בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע לצד אחיו גייג', כשהופיעו יחד בתור האחים מארק וניק פיטרסון בהתאמה בדרמת אמנויות הלחימה "Blood Games: Sanctioned to Die".
בשנת 2011, מקינטוש ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה כששיחק בתפקיד אורח חבר בשבט הצופים של רון סוונסון בסדרה הקומית "מחלקת גנים ונוף" של NBC. בין התפקידים הנוספים ששיחק בטלוויזיה נמנים כמה תפקידי אורח בתור ברוס, אחיו בן ה-13 של ברט, בפלאשבק משנת 1981 בסדרה הקומית "לגדל את הופ" של פוקס, ובתפקיד בראד הצעיר בפרק הפיילוט של סדרת הדרמה המדע-בדיונית "".
בשנת 2013, מקינטוש החל לשחק בתפקיד משני בסדרת הדרמה "משפחת פוסטר" של ABC Family (כיום Freeform). בסדרה מגלם מקינטוש את חביב המעריצים קונור, ילד יפה תואר וטוב לב המפתח רגשות לילד האומנה הביישן והבודד, ג'וד אדמס פוסטר (שמגולם על ידי היידן ביירלי), מה שגורם לג'וד בן ה-13 להתחיל להטיל ספק במיניותו.
ב-2 במרץ 2015, שודר הפרק "Now Hear This" של הסדרה "משפחת פוסטר", בו ג'וד וקונור, דמויותיהם של ביירלי ומקינטוש, מתנשקים, מה שנחשב היה לנשיקה הלהט"בית הצעירה ביותר אי פעם בתולדות הטלוויזיה האמריקאית. בשני ציוצים ב-29 במרץ 2015, מקינטוש הלין על החלטת יוטיוב להוסיף הגבלת גיל לגישה לסרטון של סצנת הנשיקה של הדמויות, מה שגרם לקמפיין קולני ברשתות החברתיות, ולאחר פחות מיום יוטיוב הסירה את הגבלת הגיל מהסרטון.
סצנת הנשיקה החד-מינית הצעירה ביותר של "משפחת פוסטר" דורגה במקום ה-9 מתוך 19 רגעי הלהט"ב הגדולים ביותר בטלוויזיה של שנת 2015. הנשיקה של מקינטוש וביירלי הופיעה גם ברשימת שבעת הרגעים הטובים ביותר של ABC Family בטקס The Wrap Rewind לשנת 2015.
ב-23 בדצמבר 2015 הופיע מקינטוש בפרסום של מגזין אאוט שדן בנשיקתו הגאה המפורסמת.
חיים אישיים
תחומי העניין האישיים של מקינטוש כוללים רכיבה על סקייטבורד, רכיבה על אופניים וכדורגל תחרותי, וכן שרבוט, ציור וכתיבת שירים. מקינטוש היא הטרוסקסואל הפעיל למען זכויות ושוויון לקהילת הלהט"ב. בנוסף, יחד עם היידן ביירלי ששיחק איתו ב"משפחת פוסטר", גאווין הוא דובר בולט נגד בריונות, ומעודד צעירים לקבל את השוני ביניהם. הוא הביע את תמיכתו בקמפיין "Be Good to Each Other".
מקס אימלמן
מקס אימלמן (בגרמנית: Max Immelmann; 21 בספטמבר 1890 – 18 ביוני 1916) היה הטייס הראשון שהוכרז כאלוף הפלות בשירות האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. אימלמן רשם לזכותו 15 הפלות של מטוסים של מדינות ההסכמה והיה, בנוסף, הטייס הראשון (יחד עם אוסוואלד בלקה) אשר זכה לעיטור פור לה מריט, וזאת בעבור ביצועיו בעת המלחמה. כן קרוי על שמו, ככל הנראה בטעות, תמרון אווירי ידוע (נסיקה תוך העלאת הזווית עד כדי התהפכות, ואז גלגול כדי להתיישר בגובה רב יותר, וכשהחרטום בכיוון ההפוך). אימלמן נהרג במהלך קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
שנותיו המוקדמות
מקס אימלמן נולד בדרזדן לאב תעשיין אשר מת בעוד אימלמן צעיר. אימלמן נותר עם אמו, ושמר איתה על קשר הדוק עד יום מותו. בשנת 1905 החל אימלמן ללמוד בבית ספר לצוערים בעיר הולדתו. בשנת 1911, עם סיום לימודיו, הוא הצטרף לגדוד מסילות ברזל כתת-קצין. במרס 1912 פרש אימלמן מהצבא כדי ללמוד הנדסת מכונות, וחזר לצבא עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. תחילה הוצב בגדוד מסילות ברזל כקצין מילואים, תוך המתנה למינוי. בנובמבר 1914 החל אימלמן בלימודי טיס, הוסמך כטייס והחל מפברואר 1915 הוצב בצפון צרפת. ב-3 ביוני 1915 נפגע מטוסו של אימלמן על ידי מטוס צרפתי, אך הוא הצליח להנחיתו בטריטוריה בשליטה גרמנית, ועל כך עוטר בצלב הברזל מדרגה שנייה.
טייס יירוט
בסוף יולי החל אימלמן להטיס גרסה מוקדמת של מטוס מדגם פוקר איינדקר, ובכך בעצם הפך לאחד מטייסי הקרב הראשונים, על אחד ממטוסי הקרב הייעודיים הראשונים. זמן קצר אחר כך, ב-1 באוגוסט, נרשמה לזכותו הפלת המטוס הראשונה. הטייס היריב, וויליאם רייד (Reid), שסבל מארבע פציעות בידו השמאלית ומנוע מטוסו שבת, נחת נחיתת אונס. אימלמן נחת לידו, שבה אותו והגיש לו עזרה ראשונה. בעבור קרב זה הוענק לאימלמן עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה. בספטמבר הפיל אימלמן עוד שלושה מטוסים. שתי הפלות נוספות בהמשך אותו חודש, לאחר שהופקד על הגנתה האווירית של ליל, הפכו אותו לאלוף ההפלות הגרמני הראשון (אלוף הפלות, באנגלית: Ace, נחשב מי שהפיל חמישה מטוסים או יותר). מכאן ואילך אימלמן ואוסוואלד בלקה הובילו לסירוגין את רשימת ההפלות של מטוסי אויב. ב-15 בדצמבר הפיל אימלמן את המטוס השביעי וב-12 בינואר 1916, את השמיני. באותו יום עצמו אימלמן ובלקה קיבלו את העיטור הגרמני הגבוה ביותר: פור לה מריט. עד ל-23 באפריל הפיל אימלמן עוד שישה מטוסים ובסך הכול 14 (אחד יותר מבלקה באותו מועד). יומיים אחר כך מטוסו נפגע קשה בקרב עם שני מטוסים בריטיים, והוא נאלץ לנחות נחיתת אונס.
מותו
ב-18 ביוני הוביל אימלמן מבנה של ארבעה מטוסי פוקר לאיתור גף של שמונה מטוסים בריטיים. אלה חצו את קווי הגרמנים באזור אראס, למטרת סיור וצילום, עת נתקלו במבנה שהוביל אימלמן. בקרב שהתפתח נרשמה לזכות אימלמן הפלה בלתי מאושרת. בשעה 21:45 לחם אימלמן שנית ליד הכפר לנץ (Lentz). המטוס אשר נגדו לחם תחילה הופל, אך ההפלה נזקפה לבסוף לזכות טייס גרמני אחר. בהמשך הקרב הופל מטוסו של אימלמן על ידי מטוס בריטי נוסף, ואימלמן נהרג. הוא נקבר בעיר הולדתו דרזדן.
אית'ן פיליפס
אית'ן פיליפס (באנגלית: Ethan Phillips; נולד ב-8 בפברואר 1955) הוא שחקן, מחזאי וסופר אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו ב"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" כניליקס, וב"בנסון" כפיט דאוני.
חיים אישיים
פיליפס נולד בגרדן סיטי, ניו יורק, ארצות הברית, וגדל במשפחה אירית קתולית, הבן היחידי מתוך שישה אחים ואחיות. אביו וסבו היו הבעלים של מסעדת Frankie and Johnnie’s, מסעדת סטייקים מפורסמת בניו יורק. פיליפס למד באוניברסיטת בוסטון וסיים עם תואר ראשון בספרות אנגלית ותואר שני שני באוניברסיטת קורנל. נכון לשנת 2008, הוא מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם אשתו פטרישיה קרסוול. השניים נישא ב-10 באוגוסט 2006. פיליפס הוא תרמילאי נלהב וסקסופוניסט טנור מוכשר, הנהנה מצפרות ובוטניקה.
תיאטרון
אחרי שעזב את קורנל, פיליפס החל את הקריירה המקצועית שלו בהופעות בהצגות שונות בתיאטראות שונים בברודוויי ובאוף ברודוויי, לרבות ב-"The Direct Theatre" (בו זכה בשנת 1977 בפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל), "The Wonderhorse Theatre " (בו הופיע בהצגת הבכורה לצידה של אלן גרין במחזה The Nature and Purpose of the Universe מאת כריסטופר דוראנג) וב-"Playwrights Horizons" (בחידוש של "Eccentricities of a Nightingale" - מחזהו של טנסי ויליאמס, שאף סייע להפקה וכתב עבור פיליפס מונולוג חדש).
בשנים 1979–1980, פיליפס הופיע גם כמוריס אוטריו בהצגת הבכורה של "Modigliani" מאת דניס מקנטייר שהועלתה בתיאטרון אסטור פלייס. ההצגה הועלתה 208 פעמים. במהלך 15 השנים שלאחר מכן, פיליפס הופיע בהצגות רבות בניו יורק.
קולנוע
פיליפס הופיע בלמעלה משלושים סרטי קולנוע, הראשון שבהם: בתפקיד קטן ב-"Ragtime" (בבימויו של מילוש פורמן). סרטים אלו כוללים את "For Richer or Poorer", "Jeffrey", "The Shadow", "!Wagons East", "The Man Without a Face", "Green Card", "Lean on Me" (אשר איחד אותו מחדש עם כוכב "בנסון" רוברט גיום), "Critters", "Bloodhounds of Broadway", "Glory" (זוכה פרס אוסקר משנת 1989), "איילנד", "Bad Santa", ו-"The Babysitters". סרטים מאוחרים יותר כוללים את "Shadow Witness", "Audrey", ו"בתוך לואין דיוויס" של האחים כהן.
טלוויזיה
בשנת 1980, פיליפס הצטרף לצוות של הסיטקום "בנסון" (1979-1986), בו גילם את דמותו של פיט דאוני.
לפיליפס היו עשרות הופעות אורח בסדרות טלוויזיה רבות וכן בסרטי טלוויזיה, לרבות החיים על פי נד, בונז, Eli Stone, מחשבות פליליות, מספ7ים, Las Vegas, ג'אג, חוק וסדר, משפחה בהפרעה, בוסטון ליגל, קאסל, Rizzoli & Isles, מקום טוב באמצע, The Good Guys ו-המנטליסט.
בשנת 1990 הוא החל את הקריירה הפורה שלו בסדרות מסע בין כוכבים, כאשר גילם את דמותו של הפרנגי ד"ר פארק, בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" (בפרק "Ménage à Troi"). פיליפס המשיך לשחק את ניליקס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" בשנים 1995–2001, ונשאר עם הסדרה במהלך כל 7 העונות שלה. כמו כן הופיע, כהופעת קמאו, כרב-מלצרים במועדון לילה הולוגרפי בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", בשנת 1996. פיליפס אף הופיע כקפטן פרנגי בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
אתנן זונה ומחיר כלב
לֹא-תָבִיא אֶתְנַן זוֹנָה וּמְחִיר כֶּלֶב היא מצוות לא תעשה המופיעה בפרשת כי תצא, האוסרת להביא לקרבן בהמות ששמשו כאתנן לזונה או שולמו עבור כלב.
דיני האיסור
אין האתנן נאסר לבית המקדש, אלא אם כן ניתן על ידי הבועל, ואפילו אם קיים את יחסי המין עם זכר (דהיינו שזכר קיים מין אנאלי עם זכר אחר, מה שנחשב לאיסור משכב זכר), אבל אם ניתן על ידי הנבעל, מותר האתנן לבית המקדש, גם אם הנבעל הוא זכר.
איסור הבאת האתנן אינו בהבאה הפיזית אל בית המקדש, אלא בהגשתו לקרבן: הקדשתו לקרבן, שחיטתו, הקרבתו על המזבח, וזריקת דמו. האיסור הוא בין בבהמה ובין בעוף. הקדשת האתנן לבניין בית המקדש אסורה אף היא.
מדאורייתא אין איסור לתת את ה'אתנן' למבני קדושה אחרים, ואפילו להר הבית, אמנם בתוספות כתבו שמדרבנן ישנו איסור להשתמש עם ה'אתנן' לצורך קנייתם של תשמישי קדושה (כמו בית כנסת וספר תורה), ותשמישי מצווה (כמו ציצית ולולב).
בסיבת האיסור, כתבו הפרשנים כמה טעמים:
אצל הנביאים משמש הביטוי מספר פעמים כמשל של גנאי לעבודה זרה, ובייחוד לפולחן הכנעני שהיה פרוץ בהפקרות מינית.
מחיר כלב
חז"ל מפרשים את האיסור "מְחִיר כֶּלֶב" בהחלפת שה בכלב, הן בדרך של מקח וממכר, והן בדרך של חלוקת ירושה, כאשר אחד היורשים לקח שה כנגד כלב. איסור זה אינו אלא בכלב בלבד.
אף בסיבת איסור זה נאמרו מספר טעמים:
בדברי חז"ל נראה כי "אתנן זונה" ו"מחיר כלב" הם שני איסורים שונים, וכך היא דעת הרמב"ן שמנאם לשני לאווין. אך שאר מוני המצוות, כמו הרמב"ם וספר החינוך, מנאום למצוות לא תעשה אחת (מצווה תקע"א).
בפרשנות המודרנית פורש ביטוי זה כתקבולת ל"אתנן זונה", אלא ש"מחיר כלב" הוא על זונֶה. ההסבר לביטוי קיים בכך שהמילה "כלב" היא כינוי שרווח במזרח הקדום לזונֶה. למילה "כלב" בציווי המקראי מספר פירושים: יש הסוברים כי המונח "כלב" מתייחס לזונה ממין זכר, זאת לפי תנוחת המין הדומה לזו של כלב. קיים גם מפרשני המקרא שהבין כי "כלב" זה אינו אלא אדם זונֶה.
פנתסיליאה
פנתסיליאה (ביוונית: Πενθεσίλεια), בתו של ארס אל המלחמה, הייתה מלכת האמזונות במיתולוגיה היוונית.
מקורות
ישנם מקורות רבים וסותרים לסיפורה של פנתסיליאה. סיפורה הופיע בחיבור האבוד "האתיופיס", שנכתב על פי המשוער במאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס. מבחינה כרונולוגית האתיופיס ממשיך את האיליאדה של הומרוס, שמסתיימת במותו וקבורתו של הקטור ולא מספרת את סיפורה של פנתסיליאה. לפי גרסה אחת שקיימת לאיליאדה, היא מסתיימת במשפט הצופה את בואן של האמזונות.
חיבור מוקדם אחר הוא פואמה של סטסיכורוס, בן המאות ה-7 וה-6 לפנה"ס. בפואמה זו פנתסיליאה, ולא אכילס, הרגה את הקטור. עוד מקור שמספק גרסה שונה של המעשה הוא הפואמה "אלכסנדרה" של ליכופרון. זהות המחבר ותאריך יצירתה לא מקובלים על כל החוקרים. בעבר היא זוהתה עם ליכופרון איש כלקיס בן המאה ה-4 לפנה"ס, אך זיהוי זה היה שנוי במחלוקת עוד בעת העתיקה, ומבקריו טוענים שמקור הפואמה הוא במאה ה-3 או ה-2 לפנה"ס. הפואמה מתארת סוף ברוטלי במיוחד לחייה של פנתסיליאה כשעיניה מנוקרות וגופתה מושחתת ומשלכת לנהר הסקמנדר.
מקורות מימי הביניים, ביניהם ספר עיר הגבירות של קריסטין דה פיזאן, הדגישו יותר את הגבורה של פנתסיליאה הלוחמת והאדירו אותה יותר מאת אכילס. אצל דה פיזאן, פנתסיליאה מתאהבת בהקטור ומגיעה לטרויה בעקבות אהבתה, אך היא מגיעה לעיר לאחר שהקטור נהרג. היא נהרגת בידי בנו של הקטור, נאופטולמוס.
על פי הפרגמנטים של פרוקלוס
בפרגמנטים של פרוקלוס, אשר מדווחים על הכתוב באתיופיס, כל שמסופר על פנתסיליאה נתון בקטע הבא (כאן בתרגום מתרגום לאנגלית): "האמזונה פנתסיליאה, בתו של ארס ממוצא תראקי, באה לעזרתם של אנשי טרויה, ואחרי שהציגה עוז רוח כביר, היא נהרגת על ידי אכילס ונקברת על ידי הטרויאנים". לפי המסופר באותו המקור, לאחר מותה, אכילס שחט את החייל היווני תרסיטיס, משום שהאחרון לעג לו על אהבתו כביכול לפנתסיליאה. בעקבות מרחץ הדמים, אכילס יוצא למסע שבמהלכו הוא סוגד לאלים ומטוהר על ידי אודיסאוס.
על פי ליכופרון
בפואמה "אלכסנדרה" של ליכופרון, שליח מספר למלך טרויה פריאמוס על נבואתה הנוראית של קסנדרה (אותה הוא מכנה אלכסנדרה) לגבי מלחמת טרויה ומה שיקרה אחריה, בעת שספינותיו של פאריס יצאו לדרכן. בתוך כך, נבואתה של קסנדרה מזכירה נשים שונות שעימן היה מעורב אכילס, וביניהן פנתסיליאה. בניגוד לסיפור המוזכר באתיופיס, בפואמה של ליכופרון לא מתואר כיצד היא מוצאת את מותה, אלא רק את שהתרחש לאחר מותה. אכילס הורג את החייל תריסטיס, לא בגלל דברים שאומר האחרון, אלא משום שלאחר מות פנתסיליאה תריסטיס מנקר את עיניה. ניתן לפרש מכך שאכילס כועס משום שהוא התאהב בפנתסיליאה, אך הפואמה לא אומרת זאת במפורש.
הנרטיב של ליכופרון מזכיר את פנתסיליאה בחטף בלבד ומתמקד יותר באמזונה קליטה (Kleitê), שלפי ליכופרון הייתה העוזרת של פנתסיליאה. כשפנתסיליאה מבוששת לחזור מטרויה, קליטה יוצאת לחפשה יחד עם מספר אמזונות, אך ספינתן נקלעת לסערה ומתרסקת בברוטיום (קלבריה) שבדרום איטליה. קליטה הופכת למלכת האמזונות בברוטיום ובנה הוא הגיבור המיתי קולון, מייסד העיר העתיקה קולוניה (Καυλωνία).
על פי דיודורוס סיקולוס
בספר 2 של הביבליותקה היסטוריקה של דיודורוס סיקולוס, מדווח המספר שאומת האמזונות הייתה בעבר כה חזקה, שהיא לא רק כבשה חלקים נרחבים של שכניה, אלא הכניעה גם חלק גדול מאירופה ואסיה. הוא מכריז שהוא יספר על ההיסטוריה שלהן, על אף שמה שייאמר בנושא הוא כה מדהים שהוא עשוי להישמע כמו מעשייה מהמיתולוגיה. לאחר תקופה של הצלחה משכנעת, הן נתקלו בהרקולס, שהגיע במטרה להשיג את החגורה של היפוליטה מלכתן. במאבק זה הרקולס ניצח ועשה שמות בצבא האמזונות, שעתה נאלצו להתמודד עם העמים סביבן, שזכרו היטב המפלות שספגו מהאמזונות בעבר. מצב זה הביא כמעט לחורבנן המוחלט של האמזונות. סיפורה של פנתסיליאה מובא כהמשך ההיסטוריה של האמזונות שנותרו לאחר ירידת גדולתן.
לפי דיודורוס, פנתסיליאה בת ארס הייתה המלכה של האמזונות הנותרות, אך היא נאלצה לברוח ממולדתה לאחר שפגעה באחת מקרובותיה. היא לחמה לצד טרויה לאחר מות הקטור, הרגה הרבה יוונים, ומתה בגבורה במאבק עם אכילס. סיפור ההתאהבות של אכילס בפנתסיליאה המתה לא מובא על ידי דיאודורוס וגם לא מסופר שהיו עמה בנות לוויה.
דיאדורוס מסכם שגבורתה של פנתסיליאה הייתה הפרק האחרון בהיסטוריה של האמזונות ושמאז סיפורן נדמה לאנשים כמעשייה:
על פי ורגיליוס
הגיבור של ורגיליוס הוא איניאס הטרויאני, בנה של ונוס. בספר הראשון, אמו מעודדת אותו לבקר בקרתגו. הוא מגיע לשם ונכנס למקדשה של האלה יונו, שם הוא חוזה בציורי קיר, ובהם תמונות ממלחמת טרויה. בתחילה איניאס מעודד מכך שקורות עירו זכו לתהודה גם בערים זרות, אך במהרה עיניו מגיעות לתמונה "ריקה" שממלאת את ליבו בצער. התמונה, שעוקבת אחרי מפלתה של טרויה כפי שהיא מסופרת באתיופיס, מראה כיצד טרויה מובסת בידי היוונים. התבוסה היא מוחצת וסופית כאשר אכילס הורג את הקטור וגורר את גופתו שלוש פעמים סביב חומות העיר. לאחר מכן, מוכר אכילס לפריאמוס, מלך טרויה המובס, את גופת בנו בעבור זהב – פרט שלא מופיע בגרסאות קודמות ואשר מעצים את סופיות התבוסה. כשפנתסיליאה מגיעה "בחן מתנשא", במאמץ אחרון לנצח את היוונים, היא מתוארת כמי שעומדת בראש האמזונות, בידה האחת חצים מחודדים, באחרת מגן בצורת סהר ולגופה חגורת זהב. היא מתוארת כ-bellatrix – אישה לוחמת. עם זאת, הגעתה מתוארת כמעט מידי ומאוחר מידי. העיר כבר מובסת, ואין מי שיציל אותה.
על פי קינטוס מסמירנה
הסיבה שבשלה באה פנתסיליאה לעזרת טרויה לא מפורטת אצל פרוקלוס, והיא הייתה נושא שבו עסקו מחברים הן מהעת העתיקה והן מתקופות מאוחרות יותר. קינטוס מסמירנה, שבמאה ה-3 חיבר את המעשה הידוע ביותר לגבי פנתסיליאה, מספק שתי סיבות להתערבותה של פנתסיליאה במלחמת טרויה: ראשית, מתוך רצון להשיג תהילה וממון, ושנית, כדי לפייס את האלים ואת בנות עמה הזועמות, לאחר שהרגה בטעות את אחותה היפוליטה בשעה שערכה מסע ציד. אבלה ונרדפת, היא מגיעה לעזרתו של פריאמוס מלך טרויה.
לפי קינטוס, פנתסיליאה לא הגיעה לטרויה לבדה, אלא מלווה בשתים-עשרה אמזונות, שאת שמן ויופיין הוא מפרט. בהגיען עורך להן פריאמוס קבלת פנים מפוארת ומרעיף על פנתסיליאה מתנות, והעיר מתמלאת תקווה, אף שמהתאור של קינטוס ברור כי זוהי תקוות שווא. רק אנדרומאכה, אלמנתו של הקטור, מנבאת את חורבנה של פנתסילאה במאבק עם אכילס ותוהה על גאוותנותה. בלילה חולמת פנתסיליאה שאביה מעודד אותה לצאת לקרב, והיא מתעוררת מלאת תקווה לניצחון, אך קינטוס מעיר שזה טיפשי לבטוח בחלומות. היא מתכוננת לקרב ומצטיידת בכלי נשקה, אותם מתאר קינטוס כמופלאים וזוהרים. הם כוללים בין השאר שריון חזה מזהב, חרב מכסף ושנהב, פגיונות, האלברד שנתנה לה אריס אלת המריבות והכאוס, קסדה בוהקת עם שערות מוזהבות ושני כידונים. היא רכובה על סוס מלחמה שנתנה לה אורתיאה, "כלתו של רוח הצפון". בהופיעה כך, אנשי טרויה ששים אלי קרב, אך קינטוס מבהיר שגורלה וגורלם נחרץ.
בתוך המהומה משלב קינטוס דרמה שמתרחשת בקרב נשות טרויה, שלמראה פנתסיליאה עומדות בפני הפיתוי להצטרף לקרב. אישה צעירה בשם היפודמיה אחוזה לפתע בתשוקה עזה לקרב, והיא נושאת נאום שמלהיב את נשות טרויה, "כי אנו, הנשים, איננו יצורים שנוצקו לתבנית שונה מגברים: גם לנו ניתנה אנרגיית חיים כזו שרוחשת בהם. עיניים יש לנו כשלהם, וגפיים גם. מכל וכל אנו כמוהם: באור אחד אנו רואים ואוויר אחד אנו נושמים; מאותו מזון אנו ניזונים... אז אל לנו להירתע מן הריב". נלהבות, משליכות נשות טרויה את מסרגותיהן ושולחות ידיהן לנשק. אולם, לפני שהן מספיקות להצטרף לטבח, תיאנו משכנעת אותן כי הן אינן מוכנות למלחמה משום שלא התאמנו לכך. לפי תיאנו, השמועה היא שפנתסיליאה היא בתו של אל המלחמה ועל כן אף אחת לא יכולה להשתוות לה. עם זאת, היא מסבירה "כן, דם אחד הם כל בני המין האנושי; אך הם פונים למלאכות שונות". לפי אדריאן מייור, נאומים אלו משקפים את האמונה בעת העתיקה, שלנשים יש את היכולת להיות לוחמות, אם רק הן יקבלו את ההכשרה והאימונים המתאימים לכך.
לבסוף, מגיעים איאס ואכילס ממקום מושבם ומצטרפים לקרב תוך שהם הורגים בחיילי טרויה בהמוניהם, וכן את ארבעת האמזונות שנותרו, בנות לווייתה של פנתסיליאה. כשפנתסיליאה רואה אותם, היא מנתרת לעברם כמו חיית טרף. היא משליכה עליהם את כידוניה, אך השריון ששניהם לובשים הוא בלתי-חדיר. פנתסיליאה לא נמלכת בדעתה, וקוראת לשניים להעז להתקרב אליה על מנת להילחם. איאס מסתלק, ומותיר את אכילס ופנתסיליאה להילחם לבדם. אכילס לועג לה: "אישה, באיזו התרברבות יהירה באת לפה, כולך צמאה להילחם בנו, שאנו רבי עוצמה מכל גיבור ארצי?". הוא מטיל את חניתו לעבר חזה, ושותתת דם נשקה נופל. פצועה, היא חוככת בדעתה האם לנסות להרוג את אכילס בחרבה או להיכנע ולנסות לקנות את רחמיו בזהב וכסף. אך בהבחינו שהיא עודנה חיה, משליך לעברה אכילס חנית נוספת, בעוצמה כה רבה שהיא חודרת גם אותה וגם את סוסה.
קינטוס מתאר את מותה של פנתסיליאה כמוות יפה. היא צונחת לארץ "בחן ושלווה", והיא זכה ללא אשמה ומבלי שיוכתם כבודה. בינתיים, אנשי טרויה אחוזים בבהלה, והם בורחים לחומות העיר תוך שהם מתאבלים ומבכים את מותה. אכילס ממשיך ללעוג לפנתסיליאה ("בעפר שוכבת את שם, טרף לכלבים, למקורם של עורבים, דבר אומלל שכמוך!"), אך כשהוא מסיר ממנה את קסדתה נגלה לו יופיה המהמם, והוא מתמלא חרטה וחמלה. פניה קורנות כמו השמש, והיא נדמית לארטמיס או אפרודיטה בעיני אכילס והסובבים. לבו של אכילס נשבר והוא מתמלא בצער ובחרטה של אוהבים.
סמארה מורגן
סמארה מורגן היא דמות האנטגוניסט בסדרת סרטי האימה "הצלצול" שהם בעצמם עיבוד אמריקאי לסרטי "רינגו" היפניים. דמותה של סמארה היא עיבוד אמריקאי לדמותה של סאדאקו יאממורה, האנטגוניסטית בסדרת סרטי "רינגו".
בסרט הראשון השחקנית מגלמת את סמארה ואילו בסרט הקצר, בסרט השני והשלישי מגלמת אותה השחקנית והפעלולנית.
לידה
סמארה היא בתם של הכומר גלן בורק ואישה בשם אוולין. כאשר אוולין הייתה צעירה, גלן בורק, הכומר העירוני בעיירה "סקרמנט ואלי" כלא אותה בחדר נעול במרתף הכנסייה ואנס אותה. בסופו של דבר אוולין נכנסה להיריון והצליחה לברוח מכלאה בחודש השמיני להריונה. לפני צאת הסרט השלישי בסדרה, רבים האמינו שאביה הביולוגי של סמארה הוא שד האוקיינוס.
סמארה נולדה עם כוחות טלפתיים חזקים ועם היכולת לצרוב תמונות בראשם של האנשים סביבה. אוולין הגיעה עם סמארה למנזר וזכתה למקלט, אך במהרה ניסתה להטביע את התינוקת בטענה שהתינוקת ביקשה ממנה לעשות כך. הנזירות הבחינו בכך בזמן ועצרו אותה. אוולין נשלחה לבית חולים פסיכיאטרי וסמארה אומצה על ידי הזוג ריצ'רד ואנה מורגן, זוג מגדלי סוסים מהאי מוסקו שבוושינגטון.
החיים אצל הזוג מורגן
כבר מצעירותה סמארה הפגינה ריחוק מהוריה וחוסר יכולת לישון. במהרה, אמה אנה החלה לקבל חזיונות מזעזעים לראשה והאשימה בכך את הילדה. כתוצאה מכך ריצ'רד בנה לסמארה חדר שינה מאולתר באסם בחווה שם סמארה העבירה את זמנה בצפייה בטלוויזיה. סמארה, מתוך התקף קנאה נעזרה בכוחותיה כדי לגרום לסוסים בחווה למות מתוך מחשבה שאמה העדיפה אותם על פניה. הזוג מורגן ניסו לקחת את סמארה לטיפול פסיכיאטרי וטיפול נגד הפרעות שינה, אך הטיפולים לא הצליחו להסביר במה מדובר. במהלך הטיפולים מתברר שסמארה לא מתכוונת לפגוע בבני משפחתה, אך היא פוגעת בהם ולצערה זה לא ייפסק, מה שאומר שבילדותה סמארה לא הצליחה לשלוט היטב בכוחותיה. גם תושבי האי האחרים סבלו מכוחותיה של סמארה.
מוות והפיכתה לרוח נקמנית
בשלב מסוים משפחת מורגן יצאה לחופשה באתר הנופש "הרי שאלתר" ובמהלכה אנה דחפה את סמארה לתוך באר מים ולאחר מכן התאבדה מקפיצה מצוק. סמארה נשארה בחיים, אך נלכדה בבאר והצליחה לשרוד שבוע ללא אוכל ומים ולבסוף מתה. אתר הנופש (שלא ידע שסמארה נמצאת בבאר) אטם את הבאר ובנה מעליה בקתת נופש. לאחר מכן רוחה של סמארה פיתחה פוביה ממים.
עם מותה, סמארה חזרה כרוח נקמנית והצליחה לשקף את זעמה בעזרת סדרת קטעים מצולמים שאותם היא צרבה בעזרת כוחותיה לתוך קלטת וידאו ושחררה אותה לאוויר העולם. כל אדם שצופה בקלטת מקבל שיחת טלפון מסמארה שבה הצופה מבין שהוא ימות תוך שבוע. לאחר שבוע רוחה של סמארה יוצאת ממסך הטלוויזיה הקרוב ביותר לקורבן ובעזרת מבטה בלבד היא גורמת לו להתקף לב ולעיוות בפנים.
הצלצול
כמה שנים לאחר מכן עיתונאית מסיאטל בשם רייצ'ל קלר שחקרה את מותה של אחייניתה ואת הקלטת, הצליחה לחלץ את גופתה של סמארה מהבאר ושלחה אותה לקבורה ראויה, אך הקללה המשיכה להתקיים למרות זאת וגרמה למותו של נוח, אביו של איידן (בנה של רייצ'ל). רייצ'ל מבינה שהקללה היא כמו נגיף ששורד בעזרת התפשטות ושאפשר להינצל מהקללה אם מכינים עותק מהקלטת ומראים אותה לאדם אחר. איידן, בנה של רייצ'ל גם הוא צפה בקלטת ורייצ'ל מבינה שכדי להצילו עליו להכין עותק ולהראות אותו לאדם אחר.
הצלצול (הסרט הקצר)
איידן ורייצ'ל מכינים עותק מהקלטת ובמהרה הקלטת מתפשטת בקרב ערים אחרות בארצות הברית. אנשים שהתוודעו לקלטת המקוללת הקימו קבוצות חברתיות הקשורות לנושא ומאתגרים את עצמם לראות את הקלטת ולהחזיק מעמד כמה שיותר זמן עד שהם מכינים עותק ומעבירים אותו לאדם הבא, וכך ניצלים מהקללה.
הצלצול 2
בשלב מסוים סמארה ניסתה להשתלט על גופו של איידן, בנה של רייצ'ל (ובמהלך הסרט מתגלה שגם על ילדים נוספים), אך נכשלה בכך בזכות מאבקה של רייצ'ל. רייצ'ל מצליחה להיכנס לעולם האפרורי שבקלטת ונועלת את סמארה בבאר, מאמינה שהיא שמה לקללה סוף.
הצלצול 3
עשור לאחר מכן, מתגלה שסמארה המשיכה להפיץ את הקללה שלה, הפעם בעזרת סרטון ויראלי ולא כקלטת וידאו. הולט, תלמיד מכללה מצטרף לקבוצה בשם "השבעה" שאותה הקים פרופסור בשם גבריאל הרוצה לחקור בעזרת הסרט מה קורה לנשמה לאחר המוות. הקבוצה עושה זאת בעזרת הצפייה בסרט המקולל בתורות (בדומה לעלילת הסרט הקצר).
ג'וליה היא בת זוגו של הולט הנוסעת למכללה שבה הולט לומד לאחר שהוא לא עונה לה בטלפון, מגלה אודות הסרט ומחליטה לצפות בו במטרה להציל את הולט המקולל. אך כאשר היא מנסה להעתיק את הסרט שלה ולהעבירו לאדם אחר מתברר שהסרט שלה שונה מהסרט המקורי ומכיל קטעים נוספים שלא קיימים בסרט המקורי. ג'וליה והולט נוסעים לסקרמנט ואלי (היכן שסמארה נקברה לאחר אירועי הסרט הראשון) ולומדים מאדם עיוור בשם גלן בורק, שמתברר כאביה הביולוגי של סמארה על מקורותיה. ג'וליה מגלה את גופתה של סמארה מוסתרת בתוך קירות הבית של גלן ולאחר מאבק בו מצליחה לשרוף את גופתה.
לבסוף מתברר שהדבר לא עצר את הקללה, אלא גרם לסמארה להיוולד מחדש בגופה של ג'וליה ולסרט המקולל להמשיך להפיץ עצמו לאנשים אחרים ללא שליטה.
מאפיינים
בהיותה בחיים, סמארה תוארה כילדה שקטה ומוזרה. כתינוקת, היא לא בכתה מעולם, מלבד הרגעים שאמה ניסתה לרחוץ אותה. בהמשך, סמארה גדלה לילדה מופנמת בעלת אופי זדוני, שלא מסוגלת לשלוט היטב בכוחותיה שהחלו להתפתח.
כרוח נקמנית, סמארה לבושה בכתונת לילה לבנה ובעלת שיער שחור וארוך המסתיר את פניה. בנוסף ליכולתה להרוג אדם במבט, סמארה מאופיינת בגמישות בגפיה ומסוגלת לטפס על קירות. לאחר היווצרות הקלטת המקוללת, סמארה מסוגלת לשגר עצמה ממכשירי טלוויזיה (ובהמשך גם מטלפונים חכמים) לחדר בו נמצא הקורבן.
קישורים חיצוניים
מידע על הדמות באתר הויקי של "הצלצול" (אנגלית).
טצואו קוובאטה
טָצוּאוֹ קוובאטה (ביפנית: 川端 達夫; נולד ב-24 בינואר 1945) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר הפנים והתקשורת בממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.
קוובאטה נולד בעיר אומיהאצ'ימן שבמחוז שיגה. הוא בוגר אוניברסיטת קיוטו, ואחיו הבכור כיהן בעבר בתפקיד ראש עיריית אומיהאצ'ימן. הוא נבחר לבית הנבחרים ב-1986, וב-2011 התמנה לשר הפנים והתקשורת בממשלת יפן תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה. במסגרת תפקידו היה אחראי גם על אוקינאווה והטריטוריות הצפוניות, על קידום משילות מקומית ועל פיתוח אזורי.
מספר E
מספר E (באנגלית: E number) הוא פרמטר בו נעשה שימוש בקידוד של תוספי מזון. בקידוד זה נעשה שימוש בעיקר באיחוד האירופי (הקידומת "E" מקורה במילה "Europe" אירופה), אולם השיטה בשימוש בכל רחבי העולם. באוסטרליה ובניו זילנד נעשה שימוש באות "A" (האות הראשונה של המילה "Australia" [אוסטרליה]).
מספור חומרי המזון נקבע לפי שיטת המספור הבינלאומית לתוספי מזון, שנקבעה על ידי ועדת קודקס אלימנטאריוס, כאשר הקידומת "INS" המופיעה ברשימה זו הוחלפה באות "E".
ציון תוספי המזון בישראל
שיטת מספור זו היא השיטה המקובלת למספור תוספי מזון גם בישראל. בתחילה, כל חומר כימי שניתן לו מספר E היה מותר לשימוש במוצרי מזון, אך כיום יש על חלקם הגבלות על הכמות המותרת או המומלצת בשימוש; חלקם אף אסורים לשימוש. בניגוד לדיעה הרווחת, קיומו של מספר E אינו אומר כי החומר מסוכן בהכרח – גם לוויטמין C, חומר חשוב לגוף האדם, יש מספר (E300). החומרים שאין הגבלה על כמותם מכונים "GRAS - Generally Recognized As Safe" (בתרגום חופשי: "מזוהים באופן כללי כבטוחים"), והם מעטים יחסית. לשאר החומרים יש מינון מומלץ, לרוב ביחידות של מיליגרם עבור כל ק"ג של משקל הגוף ליום. תחום תוספי המזון הוא אחד התחומים המפוקחים ביותר בתעשיית המזון. ישנם מספרי E רבים אשר קיימים רק ברשימה, אולם בפועל לא מתבצע בהם שימוש בשום מקום בעולם. בחקיקה הישראלית לא קיימת חובה לסמן את מספר ה-E של תוספי מזון, וניתן להסתפק בשמם המדויק, מכיוון שמספר E הוא שם סטנדרטי ומקוצר. באופן הפוך, ישנם תוספים (כגון טרטרזין או מונוסודיום גלוטמט), שגם אם הם מסומנים במספר E, יש חובה לרשום את שמם המלא ברשימת הרכיבים.
תחומי המספרים
תחומי המספרים מחולקים לפי סוגי התוספים:
מטצרווצרוס
מטצרווצרוס (שם מדעי: Metacervoceros) הוא סוג של אייל נכחד שחי במשך סוף הפליוקן עד הפליסטוקן באירופה. במקור הוא שויך לסוג אייל, אך הוגדר כסוג נפרד ב-1938 בידי החוקר פרדיננסיס דיטריץ' (pardinensis Dietrich).
אייל קדום זה היה דומה במראהו ליחמור והגיע לאורך של 1.8 מטר, גובה של מטר בכתפיים ולמשקל של 70 עד 100 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל קרניים צרות עם 2 או 3 הסתעפויות קצרות ובסיס מרכזי ארוך. זה היה אייל בינוני יחסית לאיילי הפליסטוקן והיה קרובם של האאוקלדוצרוס והסוג Pseudodama ואולי היה בעל קשר לאייל, בו האייל האדום הנפוץ.
המאובנים שלו התגלו לאורך אירופה במגוון אזורים ובעיקר בצרפת, שם נמצאו עצמות רבות והוא כנראה היה אייל שוכן יערות בהם היה יכול להתחבא מטורפים. על חלק מהעצמות ישנם רמזים לציד אנושי, אם כי לא ברור אם הוא תרם להכחדתם. איילים אלה הותאמו לתזונה מעשבים באמצעות מבנה שיניים שנשחקו לאיטם והוחלפו במהירות.
ניהול מחלה והחלמה
ניהול מחלה והחלמה (באנגלית: IMR - The Illness Management and Recovery program) היא תוכנית שפותחה בין השנים 2000–2002 כחלק מפרויקט היישום של התערבות מבוססת ראיות (Evidence Based Practices - EBP), במטרה לעזור למתמודדים עם מחלה להשיג את המידע והמיומנויות הדרושים להם כדי לצמצם עד כמה שניתן את השפעות המחלה על חייהם, להציב יעדים אישיים משמעותיים ולהתקדם לקראתם בחיי היום-יום שלהם .
ניהול מחלה הוא סט רחב של אסטרטגיות שעוצב על מנת לעזור לפרטים עם מחלות נפשיות חמורות בשיתוף עם אנשי מקצוע להפחית את הפגיעות למחלתם, ולהתמודד באופן יעיל עם התסמינים שלהם.
החלמה, על פי מודל ההחלמה, מתרחשת כאשר אנשים עם מחלות נפשיות מגלים או מגלים מחדש את הכוחות והיכולות שלהם, על מנת לשאוף למטרות אישיות ולפתח תחושת זהות שתאפשר להם לגדול מעבר למחלה הנפשית שלהם.
בסיס תאורטי
תוכנית ניהול מחלה והחלמה מאגדת בתוכה אסטרטגיות ספציפיות, בעלות תמיכה מדעית, המלמדות כיצד לנהל את המחלה באופן עצמאי. האסטרטגיות גובשו לכדי תוכנית טיפול משולבת על בסיס שני מודלים תאורטיים:
אסטרטגיות ללמידה של ניהול מחלה והחלמה
תוכנית ניהול המחלה והחלמה מבוססת על מחקרים בנושא לימוד אסטרטגיות לניהול מחלה באופן עצמאי עבור מטופלים בעלי מחלה נפשית חמורה. במחקרים אלו נמצאו חמש אסטרטגיות בעלות תמיכה מדעית. התוכנית כוללת שילוב של אסטרטגיות אלו:
הנושאים העיקריים בתוכנית
התחומים השונים של תוכנית ניהול המחלה והחלמה נלמדים דרך שילוב של אסטרטגיות חינוכיות, מוטיבציוניות וקוגניטיביות-התנהגותיות. התוכנית הלימודית מאורגנת על פני תשעה נושאים:
מבנה התוכנית
התוכנית מיועדת לאנשים שחוו תסמינים פסיכיאטריים; שלוש האבחנות הנפוצות הן סכיזופרניה, הפרעה דו-קוטבית, ודיכאון מאג'ורי.
התוכנית מורכבת מסדרה של מפגשים שבועיים בני 45-60 דקות. המפגשים יכולים להתנהל במתכונת של יחיד או קבוצה, ולרוב התוכנית אורכת בין ארבעה לעשרה חודשים. בתום כל פגישה ניתנות משימות לשיעורי בית המותאמות לצרכיו וליכולותיו של האדם. משך הזמן הדרוש ללימוד התוכנית תלוי במספר גורמים, הכוללים את הידע הקודם של האדם, האזורים הבעייתיים שהיה רוצה לעבוד עליהם, ונוכחות של קשיים קוגניטיביים או תסמינים חמורים שעלולים להאט את תהליך הלמידה.
מבנה כל פגישה כולל זיהוי לא פורמלי של בעיות עיקריות, חזרה על הפגישה הקודמת, מעבר על שיעורי הבית, מעקב אחר המטרות, קביעת אג'נדה למפגש הנוכחי, לימוד חומר חדש או מעבר על חומר שנלמד בפגישה הקודמת, הסכמה על משימות חדשות לשיעורי הבית וסיכום ההתקדמות שנעשתה במפגש הנוכחי.
הפגישות יכולות להתקיים כמעט בכל מקום שנוח לאדם.
ערכי הליבה של התוכנית הם:
הפצת התוכנית
הסטנדרטיזציה של התוכנית, הגישה הנוחה ללא עלות אל התכנים שלה, והתפיסה שלה כתוכנית מבוססת ראיות, הובילו לאימוצה ויישומה במדינות רבות בארצות הברית כמו גם במדינות אחרות בעולם מאז הפצתה ב-2003. ניתן להוריד באינטרנט קבצים הכוללים את התכנים של התוכנית (למעט סרטי הווידאו).
יישום התוכנית בישראל
התערבות זו אינה כלולה בסל השיקום ואינה מיושמת באופן שיטתי במסגרת השיקום בישראל. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נעשה ניסיון ראשון ליישם התערבות זו ב-14 מסגרות שיקומיות. בהתאם לגישה של התערבות המבוססת על ראיות, ניסיון זה לווה במעקב מחקרי שבדק באיזו מידה יישום ההתערבות נאמן לשיטת ההתערבות וכן בדק את היעילות של ההתערבות.
הלקחים מניסיון זה היו שהתוכנית דורשת כישורים להעברה יעילה של תוכנית הלימוד המקיפה, ועל מנת להבטיח כי ההתערבות תהיה מותאמת באופן אישי לקצב ולמידת המעורבות של המתמודד. השגת שתי מטרות אלו, בזמן שמנהלים מצב קליני מורכב ודינמיקה קבוצתית, יכולה להיות משימה קשה. לכן השילוב של כישורים חדשים שיכולים להירכש עם כישורים קיימים הנשענים על השכלה, הדרכה וניסיון קליני, יכול לשפר ולהעשיר את יישום התוכנית. אורך הקורס והאינטנסיביות המאפיינת אותו משקפים את ההנחה כי יישום התערבות זו בתרבות הישראלית הוא מאתגר ודורש תהליך של הכנה ועבודה. ביטחון גובר ביכולת ליישם את ההתערבות ואת ערכיה בתנאי המציאות ישפיעו על האופן בו יתקיים הלימוד והאימון בהמשך עבור אנשי מקצוע נוספים.
במחקר מבוקר שבחן את מידת היעילות של תוכנית ניהול המחלה והחלמה בישראל, נמצא כי מטופלים עם מחלות נפשיות חמורות אשר לקחו חלק בתוכנית, ביטאו שיפור משמעותי בידע לגבי מחלתם וכן התקדמות לעבר השגת מטרותיהם האישיות, בהשוואה למטופלים שקיבלו את הטיפול הרגיל המוצע.
מחקר
על אף שתוכנית ניהול המחלה וההחלמה מאגדת בתוכה אסטרטגיות בעלות תמיכה מדעית, שימת הדגש בתוכנית על פיתוח והשגה של מטרות החלמה אישיות הוא ייחודי. בשל כך, ישנו צורך במחקר שיקבע אם התוכנית אכן משפרת את יכולת הניהול של מחלות נפשיות חמורות ואת התפקודים השונים בטווח הארוך, כגון הסתגלות חברתית ואיכות היחסים הבינאישיים. במחקר ראשוני שבוצע בקרב מטופלים מארצות הברית ומאוסטרליה עם מחלות נפשיות חמורות (42% - סכיזופרניה, 46% - הפרעה סכיזואפקטיבית, 8% - הפרעה ביפולרית, 4% - הפרעת דלוזיה), נבחנה ההשפעה של טיפול יחידני וטיפול קבוצתי לאורך תשעת חודשי התוכנית ושלושה חודשי מעקב. מתוך ממצאי המחקר עולה שמשתתפי התוכנית הביעו שביעות רצון גבוהה ממנה. כמו כן, המטופלים דיווחו על שיפור ביכולת ההתמודדות עם התסמינים. בנוסף, מדיווחי הקלינאים עולה שנמצאה עלייה בתפקוד, כמו גם שיפור במודעות למחלה, שיפור המודעות ללחץ הנלווה אל התסמינים, שיפור במדד התקווה ושיפור במכוונות לעבר המטרה.
מאמר שסקר 40 מחקרים שבדקו מרכיבים יעילים בתוכניות ניהול מחלה והחלמה, מצא כי תוכניות פסיכו-חינוכיות משפרות את הידע של משתתפי התוכנית אודות מחלות נפשיות, התערבות התנהגותית מסייעת לנטילת התרופות, תוכניות מניעת הישנות מפחיתות הישנות של תסמינים ואשפוזים חוזרים, ואימון בכישורי התמודדות באמצעות טכניקות התנהגותיות-קוגניטיביות מפחית את חומרתם ומצוקתם של התסמינים.
Frozen (וידאו קליפ)
את הווידאו קליפ לשיר "Frozen" שיצא לאור על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה ביים במאי הווידאו קליפים האנגלי כריס קנינגהם. הצילומים שלו נמשכו ארבעה ימים, בין 7 ל-10 בינואר 1998. עבור קנינגהם, הדבר החשוב ביותר בצילומים היה להתרכז בתדמיתה של מדונה. כלומר, איך היא נראית ומוצגת, כמו גם העברת המסר של הקליפ ואיך שהוא נראה, הן מבחינת צבעיו הקרים שנטו לגוון ירוק-כחול והן מבחינת הקונספט המעורפל שלו. הוא ציין שמדונה אפשרה לו לבטא את החזון האמנותי שלו מבלי שהתערבה, והוסיף: "צילומי הקליפ של "Frozen" היו די טובים. היא [מדונה] בהחלט אוהבת לביים ולחלק הוראות, אך [היא] נותנת לבמאים לעשות את העבודה שלהם מבלי להתערב בחזונם האמנותי".
הקליפ מתחיל כשהמצלמה מתעדת קרקע מדברית סדוקה ויבשה, ולאחר מכן מוצגת מדונה כששיערה צבוע בשחור כהה; היא שוכבת על הקרקע, לבושה בשמלה שחורה בסגנון ימי הביניים (שעוצבה בידי ז'אן-פול גוטייה), ידיה מכוסות בקעקועי חינה וסמל האום מוטבע על כפות ידיה. בהמשך, היא מרימה את זרועותיה לשמיים וזועקת לכך שמושא אהבתה יישמע אותה. בשלב מסוים, היא נופלת לאחור, ומוטלת על הקרקע, תוך שהיא הופכת ללהקת עורבים גדולים וכהים; בצילום נוסף, שמלתה הרפויה מתנופפת ברוח, והיא הופכת לכלב שחור (הסוג הספציפי הזה הוא ישות על-טבעית, המזוהה עם השטן, שמקורה בפולקלור האנגלי שזכה להיכר ברחבי אירופה ואמריקה). הצילום האחרון מציג אותה בהבעה "נואשת" ו"מלנכולית".
במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998, זכה הקליפ של "Frozen" בפרס בקטגוריית, "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר". במרוצת השנים, הוכתר הקליפ לאחד מהקליפים החשובים ביותר בכל הזמנים ברשימות שפורסמו במגזינים וכתבי עת שונים כדוגמת אנטרטיינמנט ויקלי, בילבורד, רולינג סטון, ו-Parade, באתרים שונים נכתב ש"מדונה מעולם לא נראתה כאן בעבר כפי שהיא נראית בקליפ". בשנת 2014, נכלל ברשימת "הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים שצולמו במדבר" של VH1.
רקע ופיתוח
הקליפ של "Frozen" צולם באגם קודבק; אגם יבש במדבר מוהאבי (קליפורניה), בבימויו של במאי הווידאו קליפים האנגלי כריס קנינגהם. שאר הצוות כלל את ניקולס ד. ורטל שהיה אחראי על סצנות הכלב השחור, דריוס קונג'י (שעבד עם מדונה ב-"Fever" (1993) ופסקול הסרט "אוויטה") כצלם, גארי נייט כעורך, פיטר סאביץ' כמעצב התסרוקות, ג'ואן גייר כמאפרת, ג'ון פיין בפוסט-פרודקשן וסטיב מרגטרויד, דן ויליאמס, סטיב הייאם ואנתוני ולשם על האפקטים מיוחדים. מדונה החלה להתעניין בשיתוף פעולה עם קנינגהם לאחר שהתרשמה מעבודתו על "Come to Daddy" (1997) של המוזיקאי והדי ג'יי אפקס טווין, והעירה שיש לו "רגישות אפלה מאוד", שמושכת ומעניינת אותה. הוא הצהיר שזו הייתה ההתנסות הראשונה שלו עם אמן "גדול", והסביר שהתנהל משא ומתן אודות התקציב העתיר של הקליפ. עם זאת, הוא הצהיר שהקליפים שלה הם שהובילו אותו להמשיך בקריירה כבמאי; בהקשר זה הוסיף: "יש לי חיבה גדולה כלפי הקליפים של מדונה שיצאו במרוצת השנים, 'הם מבריקים'. אני זוכר שראיתי את זה של "Rain" (1993) כשהייתי קצת יותר צעיר וחשבתי שזה יפה. ממש מפואר".
בריאיון עם קורט לודר ל-MTV הוסבר שבמהלך הצילומים, מדונה תיארה את עצמה כ"יצור מיסטי במדבר וגלגול נשמות שמגיע כתוצאה מצערה של אישה". בנוסף, היא דיברה על אלטר אגו בשם "ורוניקה אלקטרוניקה" ("Veronica Electronica"), מעין גלגול רוחני שסגנונו, לפי תמרה אייכנברג מלוס אנג'לס טיימס, "הותאם לזה של התרבות הגותית וניתן להשוואה לדמות הבדיונית מורטישה אדמס". הקליפ נוצר בהשראת הסרט "הפצוע האנגלי" (1997), בבימויו של אנתוני מינגלה, וכן מיצירותיהם של הרקדנית מרתה גרהם והסופר אדגר אלן פו. מעצב האופנה אוליבייה טייסקנס, עיצב ויצר את שמלת הג'רזי בצבע השחור שלבשה הזמרת, בעזרתה של אריאן פיליפס, שותפתו החדשה באותה העת. בנוסף, הוא השתמש בפאה נכרית באותו הצבע, שעוצבה על ידי מעצב האופנה ז'אן-פול גוטייה, אותה השווה ל"תמנון שחור".
צילום
הצילומים נמשכו ארבעה ימים, בין 7 ל-10 בינואר 1998. עבור קנינגהם, הדבר החשוב ביותר בצילומים היה להתרכז בתדמיתה של מדונה. כלומר, איך היא הייתה נראית ומוצגת, כמו גם העברת המסר של הקליפ ואיך שהוא נראה, הן מבחינת צבעיו הקרים שנטו לגוון ירוק-כחול והן מבחינת הקונספט המעורפל שלו. הוא ציין שמדונה אפשרה לו לבטא את החזון האמנותי שלו מבלי שהתערבה והוסיף: "צילומי הקליפ של "Frozen" היו די טובים. היא [מדונה] בהחלט אוהבת לביים ולחלק הוראות, אך [היא] נותנת לבמאים לעשות את העבודה שלהם מבלי להתערב בחזונם האמנותי". הוא השתמש בטכנולוגיית מורפינג כדי ליצור כמה סצנות מסוימות, כולל צילום שבו מדונה נופלת וכשהיא פוגעת בקרקע, הופכת ללהקת עורבים. מדונה הביעה שברצונה לצלם את הקליפ במדבר, כיוון שזהו מקום עם "כוחות מיסטיים רבים" ו"קסום" להיות בו, בנוסף לכך שהוא מעורר "ייאוש ורוחניות". עם זאת, הרעיון ההתחלתי היה ללכת למקום שבו היה קר מאוד ויש שלג, אז היא חשבה לטוס לאיסלנד, אך בהמשך שינתה את דעתה והצהירה:במהלך הצילומים התמודד הצוות עם בעיות נוספות, כמו גם עם הקושי של קנינגהם לביים כפי שרצה; בריאיון עם קלפה סאנה לניו יורק טיימס, הוא הסביר: "כל כך התרגשתי שסוף סוף יש לי תקציב עתיר לעשיית קליפ ברמה שכזו, ואז הגעתי למדבר וחווינו מונסון: ירד גשם על הציוד, המצלמות נשברו ובסופו של דבר ביימתי כשהייתי מכוסה בשמיכה, בתקווה שבשלב העריכה, נצליח לפתור את הכול". בנוסף לכך שחלק מהרעיונות שלו לא הצליחו להתממש בגלל הגשם בימים הראשונים, הוא היה מתוסכל מהעבודה הכוללת וזאת, כיוון שהוא רצה שהקליפ יהיה הרבה יותר משוכלל מבחינת האפקטים. בחוברת שצורפה ל-DVD The Work of Director Chris Cunninghman (2003), הוא הסביר שהרעיון המקורי כלל "ערימות עצומות של גופות במדבר", כמו גם הצגה של כמה וריאציות של מדונה, שהופכת ללהקת עורבים ולאחר מכן לכלבים. הוא תיאר אותו כ"קליפ עם ביצועים מרשימים ומשוכללים המציגים את מדונה במלוא תפארתה, כמו גם את התלבושת שלה וכל צורה אליה היא הפכה". יתר על כן, ציין שהאפקטים המיוחדים שבהם נעשה שימוש היו "באיכות ירודה" והעדיף שהצילומים האחרונים יתמקדו בביצוע ה"מיסטי והטמפרמנטלי" של מדונה. כתוצאה מהקשיים שחוו, הוא נשבע שלעולם לא יעבוד יותר עם אמנים גדולים.
בכורה ותקציר
"Frozen" הוצג בבכורה עולמית ב-MTV אירופה ב-12 בפברואר 1998, וארבעה ימים לאחר מכן, ביום הנשיאים, בארצות הברית, בשעה 16:00, עם שידורים חוזרים ב-17:00, 18:00, 19:00 ו-23:00. בקנדה, הערוץ Much קיבל עותק של הקליפ בתוך גוש קרח בשווי 900 ליש"ט, בדומה לקידום שנעשה כאשר הופץ באופן מסחרי; ברגע שהוא חולץ מהקרח, ביל וליצ'קה מהערוץ הכריז שהוא יהיה בין המשודרים ביותר בשבועיים הקרובים. ישנן שתי גרסאות נוספות של השיר: מהדורת דאנס מאת סטריאו MC, ומהדורה הכוללת תמונות נוספות. הקליפ מאופיין בצבעים קרים (ירוק-כחול) והוא מונוכרומטי מתחילתו ועד סופו; הוא מציג את מדונה כדמות גותית "שמיימית" ו"מרהיבה" שתוארה כ"מכשפה-ערפדית" החוקרת את "הצד האפל של האהבה".
מאוחר יותר, הוא נכלל באלבומי הווידאו, The Video Collection 93:99 (1999) ו-Celebration: The Video Collection (2009), כמו גם ב-The Work of Director Chris Cunningham (2003) וסדרת ה-Directors Label של קנינגהם. ביוני 2013 פורסם ביוטיוב קליפ נוסף של "Frozen" שארוך בדקה מזה המקורי שצולם בשנת 1998. עם זאת, הוא לא הועלה לערוץ הרשמי של מדונה. בפברואר 2021, לרגל 23 שנים מיציאתו של "Frozen" הוחלט להפיץ את הקליפ של "Frozen" מחדש בהפרדה גבוהה (HD).
עלילה
הקליפ מתחיל כשהמצלמה מתעדת קרקע מדברית סדוקה ויבשה, ולאחר מכן מוצגת מדונה כששיערה צבוע בשחור כהה; היא שוכבת על הקרקע, לבושה בשמלה שחורה בסגנון ימי הביניים (שעוצבה בידי ז'אן-פול גוטייה), ידיה מכוסות בקעקועי חינה וסמל האום מוטבע על כפות ידיה. בהמשך, היא מרימה את זרועותיה לשמיים וזועקת לכך שמושא אהבתה יישמע אותה. בשלב מסוים, היא נופלת לאחור, ומוטלת על הקרקע, תוך שהיא הופכת ללהקת עורבים גדולים וכהים; בצילום נוסף, שמלתה הרפויה מתנופפת ברוח, והיא הופכת לכלב שחור (הסוג הספציפי הזה הוא ישות על-טבעית, המזוהה עם השטן, שמקורה בפולקלור האנגלי שזכה להיכר ברחבי אירופה ואמריקה). לאורך הקליפ, השכמייה שלה מתנפחת סביב גופה, תנועותיה איטיות וחושניות. ככל שמדונה מתקדמת לכיוון המצלמה, מופיעות שלוש דמויות בצורתה (כל אחת לובשת את אותה השמלה השחורה), שהולכות וזוחלות באמצע המדבר הצחיח והיבש. בסמוך לכך, השמיים מתכהים ואחת משלוש הדמויות מרחפת באוויר כמו מכשפה בעת שהשמלה שלה מתנופפת בפראות וזאת, בשל הרוחות העזות הפוקדות את האזור באותם הרגעים. לקראת סוף הקליפ, צורתה משתנה לנוזל שחור מבריק המתפשט על פני רצפת המדבר ומתנקז לתוך ידיה של אחת משתי הדמויות שנותרו. בסופו, מוטלת מדונה על רצפת המדבר, כשהיא מביטה למטה בצורה שתוארה כ"מיואשת" ו"מלנכולית".
הערכה ביקורתית
הקליפ של "Frozen" זכה לשבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם. ג'ים גלאונר מ-MTV אמר שהוא מציג צד "מפוכח ומהורהר" של מדונה שחושפת "מיסטיקה בוגרת" והוסיף בהומור שכבר מהסצנה הראשונה, הצופה מבין "שזה לא "Holiday" (1983)". כריסטופר ג'י. פלדמן מ-The Billboard Book of Number Two Singles (2000) תיאר אותו כ"מצמרר", אך "מוזר"; ריקי רוקסבי, שכינתה אותו "בלתי נשכח", החשיבה את סגנונו כ"גותי"; ופרנצ'סקו פלקוני הבחין בהתייחסויות וההשראות שלקחה מדונה מהמיסטיקה והקבלה. לוסי או'בריאן הדגישה את דמות ה"אלה הגותית" של מדונה כאחד מרגעיה "החזקים ביותר" ביותר. אדוארדו ויניואלה, אחד מהעורכים של Bitch She's Madonna: The Queen of Pop in Contemporary Culture (2018), הצהיר שהקליפ עיצב את התרבות הפופולרית של שנות ה-90 של המאה ה-20 ושהמוצר הסופי "שווה את זה". בהמשך, הדגיש שהצלחת הקליפ חיזקה במידה רבה את יכולותיו של קניגהם כבמאי. צוות הכותבים של רולינג סטון דירג אותו במקום ה-17 ברשימת "20 הקליפים המובילים של מדונה", והוסיף שעל אף התסכולים במהלך הצילומים, הוא "יצא מרשים מבחינה ויזואלית". בסקר שנערך בבילבורד ביום הולדתה ה-54 של הזמרת, "Frozen" נבחר לשלישי מבין 10 הקליפים הטובים ביותר שלה; ג'סיקה לטקמן מטעם המגזין הצהירה שהוא "העביר בצורה תכליתית את החרדה העגומה השזורה בשיר". לואי וירטל מ-NewNowNext דירג אותו במקום החמישי ברשימה שלו, וכינה אותו "מוזר וצעקני". מייק ניד מ-Idolator דירג אותו במקום השישי ברשימה דומה, והדגיש ש"מדבר מעולם לא הרגיש קפוא יותר כפי שהוא הרגיש בקליפ".
רשימות כל הזמנים וסוף שנה
הקליפ של "Frozen" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר שפורסמו במרוצת השנים.
פרסים ומועמדויות
"Frozen" הוכתר לקליפ המשודר ביותר בטלוויזיה בשנת 1998 ב-MTV אירופה. במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998 זכה בפרס בקטגוריית, "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר"; הפרס הוענק למרגטרויד, ויליאמס, ולשם והייאם. באותו הערב, זכתה מדונה בפרס הראשי בקטגוריית "קליפ השנה" עבור, "Ray of Light". בטקס פרסי MVPA לשנת 1999 הוא זכה בקטגוריה הזו גם כן, והועמד בקטגוריות "עיצוב השיער הטוב ביותר" (סאביץ'), "עיצוב האיפור הטוב ביותר" (גייר), "הצילום הטוב ביותר" (קונג'י) ו"הבימוי הטוב ביותר" (קנינגהם). בטקס פרסי CAD Week שאירע ב-1999, הוא הועמד בקטגוריות "קליפ הדאנס הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר" (נייט) ו"האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר". הוא זכה להכרה כ"קליפ הבינלאומי של השנה" בטקס פרסי פורין והגיע למקום החמישי באותה הקטגוריה בטקס פרסי גפה. בנוגע לזכיותיו או העמדותיו לפרסים מרובים בקטגוריות "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר", אמר קנינגהם ללונדון טיימס: "אלוהים יודע למה. הקטגוריות [האלה] מטופשות. אם אני לא מרוצה ממשהו והוא זוכה בפרס, זה אומר לי שאחרים לא רואים את הדברים כמוני".
נושאים וניתוח
הנרי קייזור ותורסטן וובנה מחברי הספר, Rewind, Play, Fast Forward: The Past, Present and Future of the Music Video (2010), טענו שפיסות הבד הגדולות הנאספות סביב מדונה "מציגות איכות ברורה עוד יותר של תנועה עצמאית", אשר נעה בין "מצב יציב ונוזל". לפי המחברת והעיתונאית לוסי או'בריאן, ניתן לחלק את עבודתה של מדונה לשלושה שלבים: "עלמה", "אמא" ו"מכשפה", שהאחרון הוא "החבוי ביותר [ו]הקשה ביותר להבנה". בהמשך, ציינה שהיא חקרה בקצרה את ארכיטיפ המכשפה ב-"Frozen", שם היא עפה בשמים כ"מכשפת רפאים".
קרדיטים
הקרדיטים והצוות מותאמים מהאתר הרשמי של IMDb.
ליגת היהלום 2019
ליגת היהלום 2019 היא העונה העשירית של סבב ליגת היהלום, המורכב מ-14 תחרויות שונות, הראשונה שבהן ב-3 במאי 2019, והאחרונה שבהן ב-6 בספטמבר 2019.
ממשלת גרמניה הנאצית
ממשלת גרמניה הנאצית הייתה דיקטטורה שנוהלה על פי עקרון הפיהרר. כיורשת ממשלת רפובליקת ויימאר, היא ירשה את מבנה הממשל והמוסדות של המדינה הקודמת. אף על פי שטכנית חוקת ויימאר נשארה בתוקף עד כניעת גרמניה הנאצית ב-1945, לא היו מגבלות ממשיות על הפעלת כוח המדינה. בנוסף לממשלה שכבר קיימת מטעם רפובליקת ויימאר, ההנהגה הנאצית יצרה מספר רב של ארגונים שונים במטרה לסייע להם למשול ולהישאר בשלטון. הם חימושו וחיזקו את הצבא, ויצרו צבא מפלגתי אישי משלהם, שבשנת 1940 נודע בשם ואפן אס אס.
היסטוריה
ב-30 בינואר 1933, הנשיא פאול פון הינדנבורג מינה את אדולף היטלר לקנצלר גרמניה. בחודשים הבאים, המפלגה הנאצית השתמשה בתהליך שנקרא האחדה כדי להביא במהירות את כל היבטי החיים תחת שליטה של המפלגה. כל הארגונים האזרחיים, לרבות קבוצות חקלאיות, ארגוני מתנדבים ומועדוני ספורט, הוחלפה בהנהגתם של אוהדים או חברי מפלגה נאצים. עד יוני 1933, כמעט הארגונים היחידים שלא נשלטו על ידי הנאצים היו הצבא והכנסיות. עד 1939, חברות במפלגה הייתה חובה עבור כל פקידי שירות המדינה. היטלר שלט בגרמניה באופן אוטוקרטי על ידי עמידה על עקרון הפיהרר, שקרא לצייתנות מוחלטת של כל הכפופים. הוא ראה במבנה הממשלתי פירמידה, כאשר הוא עצמו - המנהיג הבלתי ניתן לטעות - בפסגה. תפקידים במפלגה לא נקבעו בבחירות. תפקידים אוישו באמצעות מינוי על ידי בעלי דרג גבוה יותר. המפלגה הנאצית השתמשה בתעמולה כדי לפתח פולחן אישיות סביב היטלר.
בכירים דיווחו להיטלר ופעלו לפי מדיניותו, אך הייתה להם אוטונומיה ניכרת. גורמים רשמיים היו צפויים "לפעול למען הפיהרר" - לקחת יוזמה בקידום מדיניות ופעולות בהתאם לרצונותיו ולמטרות המפלגה הנאצית, מבלי שהיטלר יצטרך להיות מעורב בניהולה השוטף של המדינה. לעיתים קרובות הוא דחה את קבלת ההחלטות, נמנע מהאצלה ברורה ואיפשר לכפופים להתחרות זה בזה, במיוחד בשנים שלפני המלחמה. הממשלה לא הייתה גוף מתואם ומשתף פעולה, אלא אוסף לא מאורגן של סיעות בראשות חברי האליטה המפלגתית שנאבקו לצבור כוח ולזכות בחסדו של הפיהרר.
סגנון המנהיגות של היטלר היה לתת פקודות סותרות לכפופים לו ולהציב אותם בתפקידים שבהם חובותיהם ואחריותם חופפים לאלה של אחרים, כדי ש"החזק יעשה את העבודה". בדרך זו, היטלר טיפח חוסר אמון, תחרות וקרבות פנים בין הכפופים לו כדי לבסס ולמקסם את כוחו.
היטלר היה מוגן על ידי מכונת התעמולה האפקטיבית של יוזף גבלס, שהציגה את היטלר כמנהיג הירואי וחסר תקלות. יתרה מכך, הממשלה הוצגה כמסורה, צייתנית ויעילה.
לאחר יוני 1941, עם התקדמות מלחמת העולם השנייה, היטלר התעסק בענייני צבא ובילה את רוב זמנו במפקדה הצבאית שלו בחזית המזרחית. דבר שהוביל את היטלר להסתמך יותר ויותר על בורמן שיטפל במדיניות הפנים של המדינה. ב-12 באפריל 1943, מינה היטלר באופן רשמי את בורמן למזכיר האישי של הפיהרר. בשלב זה הייתה לבורמן שליטה דה-פקטו בכל ענייני הבית, ומינוי חדש זה נתן לו את הכוח לפעול בתפקיד רשמי בכל עניין.
מערכת המשפט
רוב המבנים השיפוטיים והקודים המשפטיים של רפובליקת ויימאר נותרו בשימוש בתקופת הנאצים, אך התרחשו שינויים משמעותיים בקודים השיפוטיים, כמו גם שינויים משמעותיים בפסיקות בתי המשפט. רוב זכויות האדם של חוקת רפובליקת ויימאר הושבתו על ידי מספר חוקים. מכמה מיעוטים, פוליטיקאים מהאופוזיציה ושבויי מלחמה נשללו מרבית הזכויות.
כסוג חדש של בית משפט, הוקם ב-1934 בית הדין העממי שעסק רק במקרים בעלי חשיבות פוליטית. בפועל, הוא שימש רק כבית משפט לקנגורו, וניהל משפטי ראווה שהעניקו הליך משפטי תוך מתן עונשים קשים לאויבים פוליטיים. מ-1934 עד 1945, בית המשפט גזר עונש מאסר על כ-10,980 בני אדם והטיל עונש מוות על כ-5,179 נוספים שהורשעו בבגידה. כ-1,000 זוכו. חבריו הבולטים היו אוטו גאורג טירק, נשיא בית המשפט ממאי 1936 עד אוגוסט 1942, ורולנד פרייזלר, שניהל אותו מאוגוסט 1942 עד פברואר 1945. לאחר סיום המלחמה, כמה משפטנים ששרדו נשפטו, הורשעו ונידונו כפושעי מלחמה.
וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ביוגרפיה
וילהלם היה בנו השלישי של אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג. עם מותו של אלברכט ב-1279, שלושת האחים הגדולים ירשו אותו, אך הועמדו תחת אפוטרופסותו של קונרד, הנסיך-בישוף של ורדן. לאחר שהגיעו לבגרות, הם חילקו את השטח ביניהם בשנת 1291: וילהלם קיבל את החלק הצפוני של מדינת אביהם, כולל בראונשווייג, שונינגן, הרצבורג, סיסן וקונגסלוטטר. האחים לא הסכימו לגבי השליטה בעיר בראונשווייג.
שנה לאחר מכן, וילהלם מת, ואחיו חילקו את הטריטוריה שלו בין שניהם.
משפחתו
וילהלם התחתן עם אליזבת מהסן, בתו של היינריך הראשון, רוזן הסן, אך לא היו להם ילדים.
גברת דייוויס
גברת דייוויס (Mrs. Davis) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג מדע בדיוני שנוצרה על ידי טארה הרננדז ודיימון לינדלוף עבור שרות הסטרימינג Peacock. בסדרה מככבת בטי גילפין כנזירה המשתמשת באמונתה כדי להשתלט על טכנולוגיה של בינה מלאכותית בשם גברת דייוויס. עוד בסדרה משחקים מרגו מרטינדייל, דייוויד ארקט ואליזבת מארוול. הסדרה הוקרנה בבכורה ב- South by Southwest (SXSW) ב-11 במרץ 2023, לפני הופעת הבכורה שלה ב-Peacock ב-20 באפריל 2023.
רקע
אמונה וטכנולוגיה סותרות זו את זו כאשר נזירה מתעמתת עם בינה מלאכותית יודעת כל ויכולה בשם גברת דייוויס.
בטי גילפין
אליזבת פולן גילפין (באנגלית: Elizabeth Folan Gilpin; נולדה ב-21 ביולי 1986) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל גילום דבי "ליברטי בל" אייגן בסדרה הקומית של נטפליקס GLOW, עליה הייתה מועמדת לשלושה פרסי אמי בפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית. היא גם כיכבה בתור ד"ר קארי רומן בסדרת הדרמה הקומית של שואוטיים, האחות ג'קי.
בשנת 2020, גילפין כיכבה בסרט האימה הטינה, מותחן האקשן הסאטירי The Hunt, ובקומדיית הפעולה קופי וקארים.
עבור The Hunt, היא זכתה בפרס בחירת המבקרים לשחקנית הטובה ביותר בסרט פעולה.
ב-2023 החלה לככב בסדרה גברת דייוויס.
ביוגרפיה
גילפין נולדה בעיר ניו יורק ב-21 ביולי 1986, בתם של השחקנים ג'ק גילפין ואן מקדונו. אביה, כומר אפיסקופלי, הוא בן דודה של דרו גילפין פאוסט, נשיאת אוניברסיטת הרווארד לשעבר. היא גדלה במנהטן, שם היא מספרת כי בית משפחתה היה "אחד הבניינים המאוכלסים היחידים בשכונה". גילפין היא בוגרת בית הספר לומיש קפי ב-2004 ואוניברסיטת פורדהם ב-2008. במהלך תקופתה בפורדהם, היא למדה משחק אצל דיאן ויסט.
קריירה
גילפין החלה את קריירת המשחק שלה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות, כולל חוק וסדר: כוונה פלילית, פרינג', מדיום, חוק וסדר: מדור מיוחד ואלמנטרי. היא קיבלה הכרה נוספת על תפקידה בכיכובה כד"ר קארי רומן בסדרת הדרמה הקומית האחות ג'קי, בה שיחקה מ-2013 ועד לסיום הסדרה ב-2015. היא גם הופיעה בהפקות והצגות אוף ברודוויי.