cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוסט-טראומה מורכבת
ילדים ומתבגרים
תגובות המבוגרים לגילוי, ובעיקר תגובת ההורים, חשובות לתפקוד הילד שעבר התעללות ולהתמודדות הילד עם הפגיעה. נמצאו שלושה מרכיבים של תמיכה: תמיכה רגשית, אמון לילד ועשיית פעולה כלפי התוקף. ילדים שקיבלו תמיכה מלאה ממשפחותיהם הראו רמה נמוכה יותר של דיכאון מאשר ילדים שקבלו רמה חלקית של תמיכה. ילדים שלא מקבלים תמיכה מציגים רמות גבוהות יותר של פסיכופתולוגיה. ישנה חשיבות לכך שהמבוגר יכיר במציאות של ההתעללות, ויקבע את האחריות על הפוגע. מתן תקפות לדברי הילד חיונית להישרדותו הפסיכולוגית.
כאשר מבוגרים משמעותיים מגיבים לגילוי הסוד בחוסר אמונה, דחייה והאשמה, חוסר האונים והבידוד של הילד גדלים, ומועצמים האספקטים המזיקים ביותר של טראומה מורכבת. נטישה על ידי ההורים מניעה את הילד עוד יותר לעבר האשמה עצמית, שנאה עצמית וקורבנות, ופוגעת ביכולת ליצור אינטימיות, וביכולת לתת אמון ואישור.
שיקום חברתי
חלק מהקשיים של נפגעי טראומה מורכבת הוא חוסר האמון שלהם בבני אדם, וחוסר האמון של בני אדם בהם. טראומות נפשיות וזוועות מעשי אדם הם נושאים שלחברה קשה להתמודד איתם. מהרגע שהחלו לדבר על התעללות מינית ולחקור את הטראומה הנפשית, עלה וויכוח האם המטופלים במצבים פוסט-טראומטיים ראויים לטיפול ולכבוד או שמא לבוז, האם הם סובלים באמת או שמא מתחלים, האם ההיסטוריה שלהם אמיתית או מזויפת, ואם מזויפת – האם עלתה בדמיונם או שהומצאה מתוך כוונה רעה. למרות הספרות הנרחבת המתעדת את תופעת הטראומה הנפשית, הוויכוח עדיין סובב סביב שאלת היסוד: האם התופעות האלה אמיתיות וראויות לאמון?
אחד הדברים החשובים בשיקום חברתי הוא שינוי הגישה לסובלים מטראומה מורכבת. החברה נוטה להשתמש ב"האשמת הקורבן" כדי להימנע מהתמודדות עם מעשי זוועה. מנגנון השחזור של אירועים טראומתיים והעובדה שהנפגעים נפגעו פעמים נוספות במהלך חייהם מחזק את המחשבה שהנפגעים משכו זאת לעצמם ושזה היה יכול להימנע. העובדה שהזיכרון של ההתעללות אינו תואם לזיכרון "מקובל" ופעמים רבות הוא לא נגיש, גורם לפקפוק בקיומה של ההתעללות. האבחנות הרבות של הסובלים מההפרעה גורמות לחברה להסתכל על הנפגעים כפגומים. כשמדובר בגברים, החברה נוטה להאמין שהם יכלו להגן על עצמם כי הם גברים חזקים ואם הם לא הגנו על עצמם, אז הם כנראה רצו את זה. כאשר נפגע נתקל בתגובות כאלה, הסיכויים שלו להחלים נמוכים יותר, במיוחד ככל שהסביבה שממנה הוא מקבל את התגובות היא קרובה יותר. כדי לאפשר החלמה צריך להבין את המנגנונים הנפשיים של הסובלים מטראומה המורכבת ולא לייחס למנגנונים הנפשיים של הטראומה המורכבת את הסיבה לכך שהנפגע אשם.
קישורים חיצוניים
מאמרים מקצועיים
סמל כווית
במרכז הסמל מוצגת ספינה המסמלת את קשר המדינה לסחר הימי במפרץ הפרסי. הספינה ניצבת על בז, מעליה רשום שם המדינה בערבית ("דולת אלכוית"), ועל צוואר הבז תלוי מדליון שעליו דגל המדינה.
ספינות דאו הן סמל למסחר במפרץ הפרסי, ולפיכך מופיעה ספינת דאו גם בסמלי קטר ואיחוד האמירויות הערביות. הבז הוא סמלו של שבט קורייש, ולפיכך מופיע אף הוא בסמלים בחצי האי ערב.
יחיאל יעקב וינברג
הרב ד"ר יחיאל יעקב וינברג הנודע בכינויו השרידי אש (תרמ"ד-ה, 1884 – ד' בשבט ה'תשכ"ו, 24 בינואר 1966) היה רב, פוסק והוגה. עמד בראש בית המדרש לרבנים בברלין, התמחה בהלכה, תלמוד, מחשבה ומוסר. כתביו ששרדו אחר השואה פורסמו בשם שרידי אש (שו"ת וחידושים).
קורות חייו
בשנת 1906 (תרס"ו) החל לכהן כרב בעיירה פילווישקי שבליטא, במהלך שהותו בעיירה, בשנת תרס״ו, רבו, הסבא מסלבודקא הציע לו להינשא לאסתר שהיתה בת 16, בתו של רבה הקודם של העיירה הרב יעקב מאיר לוין, הזוג נישאו ולאחר תקופה קצרה הם התגרשו.
בזמן מלחמת העולם הראשונה עזב את ליטא והתיישב בגרמניה לצורך טיפול רפואי. בתקופה זו השלים לימודים כלליים באוניברסיטאות ברלין וגיסן, ובשנת 1923 (תרפ"ג) קיבל תואר דוקטור בעקבות עבודתו על הפשיטתא, התרגום הסורי למקרא. החל משנת 1924 (תרפ"ד) עמד בראש בית המדרש לרבנים על שם רבי עזריאל הילדסהיימר בברלין; והחזיק בתפקיד זה עד לסגירת המוסד בליל הבדולח (1938). הגרי"ד סולוביצ'יק פיתח יחס חם לרב וינברג בעת לימודיו בסמינר.
את תלאות מלחמת העולם השנייה עבר הרב וינברג בפולין, שאליה גורש בידי הנאצים בשל אזרחותו הרוסית. זמן מה שהה בגטו קובנה, ולאחר מכן הועבר לגטו ורשה, שם מונה על ידי רבני ורשה, למרות מצבו הבריאותי, לנשיא אגודת הרבנים הכללית, ולאחר מכן לנשיא אגודת רבני פולין. על פי עדותו היה מקורב לג'וינט וניהל את העניינים הכספיים של הגטו, שבו התרכזו רבנים מרחבי פולין וליטא. במסגרת פעילותו הוקם גם בית דין שבו היו חברים האדמו"ר מסוכצ'וב והרב מנחם זמבא. בהמשך המלחמה הועבר בשל היותו נתין רוסי למחנה העבודה וירצבורג בגרמניה, שם שהה עד לסיום המלחמה.
לאחר המלחמה התגורר בעיר וייסנבורג, משם הועבר לבית החולים בנירנברג, שם שהה כתשעה חודשים. לאחר מכן עבר לעיר מונטרה שבשווייץ כדי להיות בסמיכות לתלמידו הרב שאול וינגורט. מאוחר יותר לימד גם את בנו, הרב אברהם אבא ויינגורט. הרב וינברג חי ופעל שם תוך שהוא דוחה הצעות למשרות שונות. בשנת 1966 (תשכ"ו) נפטר בשווייץ והובא לקבורה בישראל.
רבנים ועסקנים המזוהים עם תנועת 'המזרחי' (ובראשם: השרים בורג ושפירא ונשיא המדינה מר שז"ר), שהיו מתלמידיו, ביקשו לטומנו בבית הקברות סנהדריה שבירושלים, אולם בציווי רבי יחזקאל סרנא ראש ישיבת חברון, שהיה ידיד קרוב של הרב וינברג, הסיטו בחורים מישיבתו את מהלך הלוויה והובילוהו לקבורה בהר המנוחות, לחלקה שהשתייכה לרב סרנא עצמו, בטענה כי על המנוח להיטמן בקרבה לגדולי תורה. אנקדוטה זו משקפת את חייו ודמותו של הרב וינברג, שמיזג באישיותו מרוחה של יהדות ליטא ותנועת המוסר, עם הלך רוחה ודרכה של יהדות גרמניה ואנשי "תורה עם דרך ארץ".
הגותו
הרב ויינברג השתייך לאסכולת "תורה עם דרך ארץ" מבית מדרשו של הרש"ר הירש, ותמך בחקר התלמוד כמקובל בעולם האקדמי (שילוב של כלי מחקר ספרותיים ופילולוגיים בלימוד התלמוד). בספרו "מחקרים בתלמוד" פרסם את חידושיו בדרך זו. מאמריו ופסיקותיו התאפיינו בחדשנות מחשבתית ותפיסתית. בהתייחסותו לשואה הביע תמיכה במורדי גטו ורשה, תוך ביקורת במקביל על "גיבורי העט" כלשונו, שביקרו את אלו שלא התקוממו נגד החיה הנאצית, מתוך אי הבנה של המציאות הנוראה שדיכאה כל רצון לחיים וחירות. כמו כן הדגיש את ה"גבורה היהודית" שבאה לידי ביטוי בלימוד תורה וקיום מצוות תחת עול הסבל הנורא. למדינת ישראל הביע יחס אוהד, וראה בה נחמה פורתא לאחר ההשמדה האיומה, וכלי למלחמה בהתבוללות בקרב הנוער היהודי. מאידך הסתייג מהכרזת יום העצמאות כחג דתי בגלל התנגדותם של חלק מ"גדולי התורה והדת שבדור".
פסיקותיו
פסיקותיו משקפות את מצב יהדות גרמניה בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, בתוכה פעל. בתשובותיו עסק רבות בעניין הימום בהמה לפני השחיטה, פעולה שנדרשה בעקבות החוק שאסר שחיטה יהודית בגרמניה. בעניין זה ניהל הרב תכתובת ענפה עם גדולי רבני פולין ורוסיה בניסיון למצוא פתרון לאחת מהבעיות הקשות איתן התמודדה יהדות אירופה בזמנו, אך בסופו של דבר אסר פעולה זו. תוך שהוא מסתמך על פוסקים קודמים, התיר הרב וינברג את פעילותה של תנועת "ישורון" בצרפת, על אף שפעלה כתנועה מעורבת, בנימוק של "עת לעשות לה' הפרו תורתך", לצורך קירוב הנוער לתורה ולמצוות. הוא התיר לנשים וגברים לשיר זמירות שבת יחד, ותמך בקיום חגיגת בת מצווה לבנות, כהשוואה לבר מצווה הנחגגת לבנים, זאת על פי "שורת ההיגיון הישר, וחובת העיקרון הפדגוגי" ועל אף ההתנגדות שהועלתה מצד רבנים אחרים בטענה נגדית כי חגיגות אלו מחקות את מנהגי הנוצרים ויש בהם בעיות צניעות. בפסיקות נוספות התיר לבצע התעמלות וספורט בשבת והתיר עריכת ניסויים בבעלי חיים לצרכים רפואיים.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-22
ג'מבורי הצופים העולמי ה-22 הוא התכנסות צופים עולמית, אשר התקיימה בין ה-27 ביולי עד ה-8 באוגוסט 2011 ברינקבי, קריסטנסטד, שוודיה. האירוע נמשך 12 יום ונושאו היה "צופיות פשוטה"; השתתפו בו כ-40,000 צופים וצופות מ-143 מדינות שונות בעולם.
מבנה המחנה
המחנה היה ביער רינקבי בשוודיה והוא חולק ל-4 "ערים" וכיכר מרכזית. הערים קיבלו את השמות של עונות השנה; קיץ, חורף, סתיו ואביב ובכל עיר היו שישה תת-מחנות; לכל תת-מחנה היה שם, צבע וסמל משלו והיו בו 2,000 חניכים שהורכבו מגדודים מכל מיני מדינות בעולם. אביב הייתה העיר היחידה שבה לא היו תת-מחנות מאחר שהיא הייתה העיר של המבוגרים (18+) שבה היו בעיקר חברי משלחות בוגרים ו-IST. בנוסף, כל עיר התאפיינה בפעילויות אקראיות משלה המאפיינות את העונה. הכיכר המרכזית נקראה "כיכר ארבע העונות" ובה היו מסעדות, חנות הג'מבורי, פעילויות אקראיות למיניהם, אוהלים של משלחות בהן הציגו את המדינה שלהם ועוד.
מרכזי פעילות
בג'מבורי היו 5 מרכזי פעילות:
בנוסף, החניכים יצאו לאחת משתי הפעיליות הבאות:
אוהל המשלחת הישראלית
כאמור, כל משלחת הקימה אוהל ובו הציגה את מדינתה. המבקרים באוהל הישראלי למדו לרשום את שמם בעברית, לראות דרך מספר פריסקופים מקומות וערים שונים בארץ ישראל ולקבל צמיד של המקום האהוב עליהם.
IST - צוות שירות עולמי
ה-International service team)IST)- צוות שירות לאומי, הוא צוות של מתנדבים מכל העולם, שכולל יותר מ-10,000 אנשים מעל גיל 18 שניהלו את הג'מבורי ואת כל הפעילויות בו. חברי הצוות הגיעו אל שטח המחנה יום לפני ונשארו יום אחרי כדי להקים ולפרק את המחנה, הם אלו שהפעילו את מרכזי הפעילות ואת הפעילויות האקראיות, עבדו בחנות ובקיוסקים, במרכזי המדיה, דאגו לניקיון ולסדר הכללי של המחנה.
לפעילויות התוכנית של הצוות היו 4 נושאים:
על חברי הצוות היה להשתתף בלפחות 2 פעילויות מ-2 נושאים שונים כדי לקבל את תג הכסף של הצוות, ולהשתתף ב-3 פעילויות מ-3 נושאים שונים כדי לקבל את תג הזהב. הגדודים של חברי הצוות הורכבו מאחוות של 4-8 אנשים ממדינות שונות, כל אחווה קיבלה משימה שונה.
פורד פלקון EF
פורד פלקון EF (באנגלית: Ford Falcon EF), הדגם המפואר קרוי גם: Ford Fairmont EF) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1994–1996.
העיט
"העיט" הוא סרט קולנוע ישראלי מאת הבמאי יקי יושע. הוא יצא לאקרנים באפריל 1981, עסק במפעלי הנצחת חללי צה"ל ועורר סערה ציבורית. התסריט של הסרט מבוסס על הספר "היהודי האחרון" מאת יורם קניוק. הסרט הוקרן בישראל כחודש, אך לאחר תלונות של הורים שכולים, החליטה המועצה לביקורת סרטים ומחזות לצנזר קטעים ממנו. הסרט השתתף בפסטיבל קאן, והוקרן בגרסתו המלאה בפסטיבלים נוספים ברחבי העולם.
תקציר העלילה
בועז, קצין צעיר בצה"ל, שב הביתה בתום מלחמת יום הכיפורים. אל המלחמה יצא בועז עם שני חברים: האחד נפל והשני נפצע. תלוש ובודד, בועז חי לבדו, מסתובב לבדו, אינו מוצא שפה משותפת עם אלו שלא חוו, כמותו, את המלחמה. מתוך תחושת חובה, הוא הולך לנחם את הורי חברו המת ומבלי להתכוון שוקע במערכת יחסים סבוכה עם האב השכול. תחילה בנימוס ואחר כך בציניות, מגיש בועז לאבא את אשר ביקש: שיר שבנו כתב, כביכול. סיפורי גבורה על הבן המת, וקטעי צילומים באים בהמשך. בועז בורא, יש מאין, משהו לזכור לפיו ילד שלא הספיק להשאיר אחריו דבר. זו תחילתה של תעשיית זיכרון והנצחה אליה מתגלגל בועז מבלי להתכוון. לכל הורה שכול "מייצר" בועז בן יוצר, רגיש, משורר שנגדע בדמי ימיו. בועז מתקרב אל נגה, החברה לשעבר של חברו המת ואל ירדנה, פקידה במחלקת ההנצחה של משרד הביטחון. ביום הם מהווים שילוש קדוש שעיסוקו הנצחת הנופלים ובלילה - משולש רומנטי. המלחמה הבאה פורצת. בועז נקרא למילואים, עדיין קצין, כבר לא כל כך צעיר.
צינזור הסרט בישראל
אולם כחודש לאחר צאתו לאקרנים, בעקבות מחאה ציבורית ופניית סגן שר הביטחון, מרדכי ציפורי, לשר הפנים, יוסף בורג, התכנסה המועצה לביקורת סרטים ומחזות, והחליטה על השמטתן של שתי סצינות ושני משפטים מסוימים ובהם המשפט אותו אומר גיבור הסרט לאמו: "עיט הוא עוף הניזון מפגרים".
בדיון השני שהתקיים בפני המועצה בטרם הוחלט לצנזר את הסרט אמר יושע בין השאר את הדברים הבאים: "אין לי שום יכולת למנוע את הכאב של ההורים השכולים שיראו את הסרט, אלא אם כן נוריד את הסרט כולו, אני לא יכול להגיד שכאבם מחמיא לי, אני לא יכול להגיד שאני ישן טוב בלילה, כאשר אני יודע שיש הורים שכולים שנפגעים מהסרט, לא בשביל זה עשיתי את הסרט, אך כאמן אני יודע שכאשר אתה מתבטא בצורה ברורה, אתה זוכה להתקפות ממישהו ואם לא תוכל לעמוד בלחץ, אל תהיה אמן".
יושע וחברת ההפקה שלו עתרו לבג"ץ (מס' 243/81) כנגד החלטת המועצה לצנזר את הסרט אך עתירה זו נדחתה, בהרכב שופטים בראשות נשיא בית המשפט העליון משה לנדוי. במהלך הדיון העיר השופט מאיר שמגר ליוצר הסרט, כי מוטב היה אילו לא השתמש בשם "העיט", ויכול היה "להסתפק בשמו של הספר 'היהודי האחרון', שעליו מבוסס הסרט".
בתגובה לסערה הציבורית אמר יורם קניוק:
.
אליותרונמה טטרדקטילום
אליותרונמה טטרדקטילום (שם מדעי: Eleutheronema tetradactylum) הוא מין של דג ממשפחת הפולינמיים, החי באוקיינוסים לאורך האזור האינדו-פסיפי בטווח שבין המפרץ הפרסי לאוסטרליה וגינאה החדשה. הוא עולה גם לשפכי נהרות לצורך רבייה.
מין זה הוא טורף של דגים אחרים כגון קיפונאים, מסריים ועפייניים ושל חסרי חוליות ימיים כגון תולעים או סרטנים. הוא עצמו נטרף בידי כרישים, דגים אחרים ולווייתנים, וכן נידוג למאכל בידי האדם. מגדלים אותו בחקלאות ימית עקב בשרו המשובח.
פולין גארסיה-ויארדו
פולין גארסיה-ויארדו (בצרפתית: Pauline García-Viardot, 18 ביולי 1821 – 18 במאי 1910) הייתה זמרת מצו-סופרן ומלחינה צרפתייה בת המאה ה-19.
ילדות ונעורים
פולין גארסיה נולדה בפריז למשפחת גארסיה המפוארת, אנשי אופרה ספרדים עתירי זוהר ותהילה. בילדותה, העיבה עליה אחותה הבכירה יפת התואר, מריה מאליברן, "קוסמת האומות", אבל אביה, מנואל דל פופולו ויסנטה גארסיה, ביכר את פולין, הדריך אותה בנגינת פסנתר ונתן לה שיעורי שירה. אחרי מותו בשנת 1832, תפסה אמה את מקומו. אחרי מות אחותה, ציפו מפולין לרשת את מקומה כזמרת מקצועית, בלי להתחשב בבינוניות של קולה ובהופעתה, שלא הייתה זוהרת.
קריירת שירה
ב-1837 הופיעה פולין גארסיה בת השש-עשרה בקונצרט הראשון שלה בבריסל וב-1839 הופיעה לראשונה באופרה, בתפקיד דסדמונה ב"אותלו" של רוסיני בלונדון. הופעתה זו התגלתה כהפתעת העונה. על אף מגרעותיה, הייתה לה טכניקה יוצאת מן הכלל, משולבת בלהט מפתיע בעוצמתו.
ב-1840 נישאה ללואי ויארדו, סופר ומנהל התיאטרון האיטלקי בפריז, שיהיה בהמשך לאמרגן שלה. נישואיה לבעל, שהיה מבוגר ממנה בעשרים ואחת שנים, לא שמו קץ לזרם המתמיד של גברים מאוהבים. הסופר הרוסי איוון טורגנייב היה אציל מחונן, שהתאהב בה עד מעל לראש אחרי ששמע אותה שרה את הספר מסביליה של רוסיני ברוסיה בשנת 1843. ב-1845 עזב את רוסיה בעקבות פולין ובסופו של דבר קבע את משכנו בבית ויארדו, התייחס אל ארבעת ילדיה כאל צאצאיו וסגד לה עד מותו. היא, מצדה, כתבה ביקורות על יצירתו וניצלה את קשריה ואת כישוריה החברתיים כדי להציגו בציבור באור החיובי ביותר שבגדר האפשר. בשאלה מה בדיוק היה טיב יחסיהם חלוקות הדעות. בין שאר הגברים שעמדו בקשר קרוב עמה היו המלחינים גונו וברליוז.
שירתה של ויארדו, שנודעה במנעד הרחב שלה ובתפקידיה הדרמטיים, נתנה השראה למלחינים כמו שופן, הקטור ברליוז, סן-סנס ומאיירבר, שאת פידה באופרה שלו, "הנביא", שרה בביצוע הבכורה. מעולם לא חשבה את עצמה למלחינה, אבל למעשה חיברה שלושה קובצי מוזיקה ואף סייעה בכתיבת המוזיקה לתפקידים, שנוצרו במיוחד בשבילה. בהמשך, אחרי שפרשה מן הבימה, כתבה אופרה בשם "הקוסם האחרון". פולין ויארדו דיברה בשטף צרפתית, איטלקית, ספרדית, אנגלית, גרמנית ורוסית וחיברה שירים במגוון סגנונות לאומיים. הקריירה שלה נשאה אותה אל מיטב אולמות הקונצרטים ובתי האופרה באירופה ומשנת 1843 עד 1846 קיימה קשר קבוע עם האופרה של סנקט פטרבורג ברוסיה. הפופולריות שלה הייתה רבה כל כך, שהסופרת ז'ורז' סאנד עיצבה בדמותה את גיבורת הרומן שלה משנת 1843, "קונסואלו".
הסופרן האנגלייה אדלאיד קמבל האזינה יחד עם ויארדו לשירתה של הסופרן האיטלקייה הגדולה ג'ודיטה פאסטה, שעברה כבר בבירור את מיטב שנותיה, בקונצרט בלונדון, קמבל שאלה את ויארדו מה דעתה על קולה, וזו ענתה, "חורבה, אבל כך גם הסעודה האחרונה של לאונרדו".
ב-1863 פרשה גארסיה-ויארדו מן הבימה. היא עזבה עם משפחתה את צרפת, בשל התנגדותו הגלויה של בעלה לקיסר נפוליון השלישי והשתקעה בבאדן-באדן בגרמניה. אחרי נפילת נפוליון השלישי חזרו לצרפת, שם לימדה בקונסרבטואר של פריז וכן, עד מות בעלה ב-1883, ניהלה סלון מוזיקלי בבולבאר סן-ז'רמן.
ב-1910 הלכה פולין ויארדו לעולמה בגיל שמונים ותשע, מוקפת במשפחה אוהבת. היא קבורה בבית הקברות של מונמרטר בפריז.
וילה ויארדו בבוגיוואל, מתנה שאיוון טורגנייב העניק למשפחת ויארדו ב-1874, מקום לשם באו מוזיקאים, ציירים ומשוררים רבים כל כך, זכתה לשיפוץ מקיף בשנת 2001, ביוזמת "אגודת ז'ורז' ביזה ו-Patrimoine et Urbanisme. הבריטון המפורסם חורחה שאמינה מרבה להנחות שם כיתות אמן.
טירת הזהב הנצחית
טירת הזהב הנצחית (בסינית מסורתית: 億載金城), המוכרת גם בשם סוללת ארקונשן או מצודת ארקון (בסינית מסורתית: 二鯤鯓砲台) ובשם מצודת אנפינג (בסינית מסורתית: 億載金城), היא טירה מבוצרת היסטורית בטאינאן, מחוז אנפינג, טאיוואן.
היסטוריה
הטירה נבנתה ב-1874–1876 על ידי הפקיד משושלת צ'ינג, שן באוז'ן, במטרה להגן על החוף ולהגן על האי מפני פלישות יפניות. הטירה שומשה בפעם הראשונה במלחמת סין–צרפת ב-1884. כאשר טייוואן נמסרה לאימפריה היפנית, על ידי שושלת צ'ינג ב-1895, העם הטייוואני נלחם תחת דגל רפובליקת פורמוסה נגד ספינות הקרב היפניות הפולשות מהטירה הזאת. כאשר יפן השתלטה על הטירה, הטירה איבדה את ערכה הצבאי, והיא נאבדה לחלוטין כאשר בתקופת מלחמת רוסיה–יפן, מכרה ממשלת יפן כמה מתותחי המצודה. למרות זאת, היפנים רשמו אותה מאוחר יותר כנקודת נוף בעיר, ואז שיפצו את הטירה ושינו את גשר העץ שנכנס למבצר לגשר מבטון מעוטר בסלעים שטופות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, אזור הטירה הכיל מבני מגורים לא חוקיים, מה שהחמיר את מצבו של הטירה. רק ב-1975, במלאת 100 שנה להקמתה הטירה, ממשלת העיר טאינאן בנתה מחדש ושחזרה חלק גדול מהטירה וחיזקה את התותחים שנמצאים בטירה.
ב-28 בדצמבר 1983, הודיע משרד הפנים של טאייואן על רשימת 15 אנדרטאות התרבות ברמה הראשונה, ביניהן נמצאה טירת הזהב הנצחית.
במאי 1997, לאחר שתוקן "החוק לשימור נכסי תרבות", הסיווג לרמות ראשונה עד שלושה בוטל. טירת הזהב הנצחית הוסבה לאנדרטה לאומית.
המבנה שוחזר פעם נוספת ב-1999, ואז נפתח מחדש. בנוסף, במהלך השיפוץ האחרון נמצאו חלק מהשרידים שנקברו מתחת לאדמה והוגנו בכיסוי זכוכית למבקרים.
שירוויזיון
השירוויזיון היה תחרות זמר ישראלית לילדים בהפקת אברהם דשא (פשנל), יוסי פלג וגד אורון שנערכה בין השנים 1979–1982.
מתכונתו הייתה דומה לזו של פסטיבל שירי הילדים בכך השירים היו מבוצעים הן בידי זמרים מוכרים והן בידי ילדים (בין הילדים: דין דין אביב שביצעה יחד עם הוריה את "מבולבלי", וביצעה אותו גם בעצמה, וגלית גוטמן, שביצעה את "פלא פה", שביצעה במקור יונית שוהם). ההבדל העיקרי בין המופע והפסטיבל היה נעוץ באמנים האורחים שהשתלבו במופע כמו הגשש החיוור, אולסי פרי ושחקנים מסדרות טלוויזיה מחו"ל שפשנל הזמין במיוחד. נוסף על כך, בפסטיבל הילדים המופע כולו היה בביצוע חי: הן השירה (של הזמרים המקצועיים ושל הזמרים הילדים) והן התזמורת שניגנה על הבמה. לעומת זה, בשירוויזיון כל הביצועים היו מוקלטים (פלייבק), והלהקה שהוצבה על הבמה הייתה "תזמורת בצורת". הדבר נבע, בין השאר, ממיקומו של השירוויזיון (היכל הספורט בתל אביב) שהקשה על ביצוע תזמורתי חי, וכן בשל העלויות הגבוהות של הפקה כזאת. בנוסף הזמרים היו מבצעים את שיריהם במופע כשחלקם היו מחופשים בשל הנושא של שיריהם (כמו להקת האחים והאחיות בביצוע השיר "ארנבות משוקולד" ומוטי גלעדי בביצוע השיר "סבא מתושלח").
כמו כן, נערכו בזמן המופע חידונים ותשבצים שונים וילדים עד גיל מסוים לא היו חייבים בכרטיס (אחת הטקטיקות של פשנל למשוך קהל ילדים למופע).
אורחת נוספת במופע הייתה ילדת הפלא מרינה פיינגולד שהשתתפה בשירוויזיון השלישי ב-1981 בתור מנחת החלק שבו הופיעו ילדי השירוויזיון, ובמסגרת השתתפותה היא ביצעה את השירים "פפה פופאי" (השיר שביצעה ב-1979 בפסטיזמר נירה רבינוביץ') ואת "מרינה רוק", שיר שכתבו לאה לופנפלד ונורית הירש במיוחד עבורה. ב-1982 השתתפה מרינה בשנית במופע.
השירוויזיון הועלה ארבע פעמים ב"היכל הספורט" בתל אביב, ומשתתפיו הקבועים היו עפרה חזה, מוטי גלעדי ויונית שוהם (שהייתה אשת יחסי הציבור במשרדו של פשנל באותה תקופה וזמרת בעברה).
המנחים בשנה הראשונה היו מוטי גלעדי וציפי שביט, ובשלוש השנים שלאחר מכן המנחה היה דן כנר. ב-1980 שביט שהייתה המנחה בשנה הראשונה הופיעה בחלק השני של המופע.
המנון השירוויזיון היה השיר "שר-לי" (טהרלב / פיק), שאותו ביצעה ציפי שביט.
בשנת 2007 הוציאה חברת הד ארצי אוסף מיוחד לכבודם של שירי השירוויזיון הנוסטלגיים בעריכת אמיר הורוביץ ובועז הראל, ונכללו בו 24 שירים.
מורפינג
מורפינג (Morphing) הוא אפקט מיוחד בסרטים ובאנימציות בו דמות או אובייקט משנים את צורתם באופן הדרגתי ורציף.
לרוב נעשה שימוש באפקט זה כדי להציג אדם אשר הופך לאדם אחר באמצעות קסם או טכנולוגיה מתקדמת כלשהי. בעבר היו משיגים אפקט זה באמצעות טכניקה של אפקט דהייה (Fade-out). מאז שנות התשעים המוקדמות, אפקט זה נוצר באמצעות תוכנת מחשב אשר מסוגלת לדמות שינויים הדרגתיים מציאותיים יותר.
דוגמאות לשימוש במורפינג
השימוש הראשון בטכניקת המורפינג נעשתה בסרט "ווילו והנסיכה" (1988). נעשה שימוש בתהליך דומה שנה לאחר מכן בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון" (1989).
נעשה בעיקר שימוש בטכניקה זו בשנת 1991 בווידאו קליפ של מייקל ג'קסון "Black or White" ובסרטים "שליחות קטלנית 2: יום הדין" ו"מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת".
תוכנת המורפינג הראשונה אשר יצאה לשוק הפרטי הייתה תוכנת "Morph" של חברת Gryphon אשר עבדה בסביבת מקינטוש. מאז שנת 1992 יצאו לשוק הרבה תוכנות מורפינג והאפקט נהייה שכיח מאוד.
אבי אדרי (פעיל בהסתדרות)
אבי אדרי (נולד ב-13 באוקטובר 1968) משמש מאז 2007 כיושב ראש איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, ומשנת 2019 הוא גם יו"ר האגף להתאגדות עובדים.
ביוגרפיה
אדרי נולד לשלום (איש עסקים) ומסודי אדרי. הוא התחנך בפנימיית בן שמן במגמה חקלאית ובשנת 1986 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם נ"מ ובשלב מאוחר יותר כמפקד צוות בגדוד תותחי נ"מ 947. בשנת 1988 מונה על חמ"ל אגד נ"מ 168 צפון וזאת עד לשחרורו בשנת 1989. בין השנים 2006–2009, למד אדרי לתואר ראשון במשפטים ב ומדצמבר 2010 הוא חבר בלשכת עורכי הדין.
בין השנים 1990–2007 עבד באגף המכס ומע"מ תחילה כעובד מכס באולם הנוסעים בנתב"ג בתקן בודק בכיר ולאחר מכן כמעריך טובין בכיר.
בשנת 2007 מונה אדרי ליו"ר איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, וביולי 2015 נבחר לתפקיד פה אחד על ידי כלל הוועדים בענפי התחבורה השונים בוועידה הראשונה של האיגוד. במהלך כהונתו טיפל אדרי במשברים רבים, בהם: משבר הנמלים, בסיומו הושג הסכם תקדימי ועובדי הנמלים זכו לביטחון תעסוקתי, משבר הרפורמה ברכבת ישראל, שבסיומו נחתם הסכם שהעניק תוספות שכר ומענקים משמעותיים לעובדי הרכבת וזאת לצד שמירה על ביטחונם התעסוקתי, מאבק של עובדי חברות התעופה הישראליות במדיניות "שמיים פתוחים" שבסיומו הושג מימון (כמעט מלא) להוצאות הביטחון של חברות התעופה.
בצל משבר הקורונה, אדרי מתמודד עם משברים מורכבים ביותר בחברות התעופה הישראליות ובענף ההיסעים הפרטיים. המשבר המורכב ביותר הוא המשבר בחברת אל על שבו נדרשו העובדים לבצע התייעלות שנתית בגובה של כ 275 מיליון דולר ולפיטורי צמצום של כ-2,000 עובדים.
כניסתו ותפקודו כיו"ר איגוד עובדי התחבורה, הגדילו את מספר חברי האיגוד ב כ 60% (מ־22 אלף עובדים ל־35 אלף עובדים) וזאת לצד שורת הסכמים קיבוצים משמעותיים עליהם חתום אדרי, בין היתר הסכמי השכר בחברות התחבורה הציבוריות אגד, דן ומטרופולין, הסכמי רכבת ישראל המורים להחזיר לחברה עבודות שהוצאו למיקור חוץ, הסכם הרפורמה והפרטת נמלי חיפה ואשדוד, הסכם העברת מחלקת הים מנמלי אשדוד וחיפה לחברת נמלי ישראל, הסכם הפרטת נמל אילת, הסכם ענפי ראשון בענף ההיסעים הפרטיים שחל על כ 15,000 נהגים והסכמים נוספים הנוגעים לכל ענפי התחבורה בישראל. במהלך תקופת הקורונה הוביל אדרי לצד יו"ר ההסתדרות ארנון בר-דוד את המשא ומתן לחתימת ההסכמי ההתייעלות שנדרשו לצורך קבלת ההלוואות להן נזקקה חברת התעופה אלעל.
באוגוסט 2014 השתתף אדרי בכנס הבינלאומי לאיגודי תחבורה שהתקיים בסופיה שבבולגריה ובנאומו, מנע חרם על מוצרים ישראליים מצד איגודי תחבורה בארצות הברית ובאירופה.
באוקטובר 2018 הוא גרם למהומה בעת שהביע הערכה מקצועית לנירמין אל שריף (מנהיגת פועלים מלוב), במהלך נאום אותו נשא בכנס איגוד עובדי התחבורה הבינלאומי שהתקיים בסינגפור ובעמוד הפייסבוק הפרטי שלו.
בשנת 2019 מונה אדרי ליו"ר האגף להתאגדות עובדים בהסתדרות.
פרטילין
פרטילין (ראשי תיבות של החזית המהפכנית למזרח טימור עצמאית :בפורטוגזית: Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente ובר"ת: FReTiLIn או באנגלית: Revolutionary Front for an Independent East Timor). הארגון נוסד בשם התאחדות הסוציאל-דמוקרטים בטימור (ASDT), מפלגה שמאלנית שהוקמה במזרח טימור ב-1974 כאשר זו עדיין הייתה מושבה פורטוגזית. בספטמבר 1974 שינתה המפלגה את שמה לפרטילין. לארגון זרוע צבאית בשם פלינטיל.
הארגון הוביל את המאבק הפוליטי והצבאי נגד השתלטותה של אינדונזיה על מזרח טימור עד שהמנהיגו, ניקולס לובטו Nicolas Lobato, נלכד ונהרג על ידי צבא אינדונזיה בדצמבר 1978. עם הרגיתו של לובטו הסתיימה למעשה ההתנגדות המזוינת של אוכלוסיית טימור כנגד הפולשים האינדונזים. ההפסד היה מוחץ (85% ממנהיגות התנועה נהרגו, 80% מהכוחות החמושים אבדו ו-90% מנשקם נלכד או הושמד). האוכלוסייה האזרחית פוזרה למחנות ורעב שלט בטימור. כמו כן כוחות צבא אינדונזיה שלטו על ערוצי התקשורת שקשרו בין המתנגדים באי לבין התומכים במאבק בעולם בחוץ.
בשלב ראשון, שרידי ההתנגדות, תחת מנהיגותו של שננה גוסמאו Xanana Gusmao פעלו לחדש את הקשר בין היחידות הבודדות שנותרו בשטח ושהיו מסוגלים לבצע פעילות צבאית נגד כוחות הכיבוש. אחרי ששלב זה עבר בהצלחה שונתה האסטרטגיה של ההתנגדות: במקום פעילות מבסיסים קבועים בהרים, כוחות ההתנגדות התחילו לפעול כיחידות מתנייעות שכל הזמן בתנועה. בו זמנית הוקמו רשתות התנגדות במחנות המעבר ובמרכזי האוכלוסין שהיו בשליטה אינדונזית.
המדיניות החדשה הצליחה מעבר למשוער וההתנגדות העיקשת הכריחה את כוחות הכיבוש לקבל שורה שלמה של הפסקות אש מקומיות ובהמשך אף הפסקת אש כללית (בין מרס לאוגוסט 1983). הצלחה זו הייתה עדות חייה לכישרון הצבאי והפוליטי של גוסמאו שהכיר בכך שלא מספיק להמשיך את המאבק כמאבק של תנועת פרטילין (השמאלנית) שבראשה הוא עמד אלא שיש צורך לאחד את כל תנועות ההתנגדות לתנועה אחת ומאוחדת. הוא ויתר על הנהגת תנועת פרטילין והקים גוף מאוחד חדש, ה-CNRM בראשו עמד. הזרוע הצבאית של פרטילין, פלינטיל, הפך לצבא הלאומי של מזרח טימור.
Unstoppable (שיר של סיה)
"Unstoppable" (בעברית: בלתי ניתנת לעצירה) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-20 בינואר 2016, תחת חסותה של חברת התקליטים אינרציה רקורדס, כסינגל השיווקי הרביעי והאחרון מתוך אלבומה השביעי, This Is Acting.
בחודש יולי באותה שנה שבה יצא כסינגל שיווקי, יצאה גרסה חדשה של השיר, שנעשתה עבור הקמפיין החדש לסכיני גילוח של ג'ילט, "Pretty is not Perfect".
רקע וכתיבה
השיר הוא הרצועה החמישית באלבומה השביעי, This Is Acting. השיר מעביר מסרים של הערכה עצמית בין האדם לעצמו, ובא להגיד כי אין דבר שלא ניתן לעשות. על פי שמו, כל בן אדם יכול לעשות כל דבר אשר הוא חפץ, והוא בלתי ניתן לעצירה. השיר נכתב על ידי סיה וכריסטופר ברייד, והופק על ידי ג'סי שטקין.
וידאו קליפ
לשיר יצא וידאו קליפ לא רשמי שהועלה לאחד מערוצי היוטיוב של מעריציה. בקליפ ניתן לראות אזור שבו מתקיימת מלחמה, והכל סביב עולה באש. הדמות המרכזית בקליפ היא ילדה שחובשת את הפאה הבלונדינית של סיה, ומראה כשמו של השיר, שלא ניתן לעצור אותה והיא תוכל לשרוד במלחמה המתקיימת שם.
בוא, רוח בורא
בוא, רוח בורא (בלטינית: Veni Creator Spiritus) הוא המנון שנכתב במאה התשיעית וחיבורו מיוחס לרבנוס מאורוס. להמנון שבעה בתים, כולל הבית האחרון, הנקרא "גלוריה" (תהילה, Gloria, לפי המילה הראשונה בו), שאיננו חלק מההמנון, אלא תוספת מקובלת לסיום המנונים נוצריים מסוג זה.
שימוש ליטורגי
בכנסייה הקתולית נהוג לשיר את ההמנון בחג הפנטקוסט (קרוב לשבועות), בתפילות הבוקר (Terce) והערב (Vespers). כן נהוג לשיר את ההמנון במעמד כניסת הקרדינלים לקפלה הסיסטינית בעת בחירת אפיפיור חדש, בעת הכתרת בישופים, בעת הסמכה לכהונה של כמרים, בעת טקס הקונפירמציה, עם הקדשת כנסייה חדשה, בעת כינוס סינוד כנסייתי, במעמדי הכתרה של מלכים קתוליים (וכן בהכתרת מלכי בריטניה) ובאירועים נוספים. ההמנון נכלל גם בספר התפילות הכללי של הכנסייה האנגליקנית (בלטינית ובתרגום לאנגלית מאת ג'ון דריידן). ההמנון אף עובד ותורגם לגרמנית על ידי מרטין לותר בשם Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist בשנת 1524 והוא נכלל בצורתו זו בספר ההמנונים של הכנסייה הלותרנית הגרמנית (Evangelisches Gesangbuch).
מילות השיר
שלושת הבתים הראשונים והבית האחרון.
{| class="wikitable" style="margin: auto; border-collapse: separate; border: 0; background-color: white;" cellspacing="5"
תרגום לעברית
בוא, רוח בורא,
בקר את נפש בני האדם,
מלא בחסד שמיימי,
את לבבות ברוּאֵיךָ.
אתה, הנקרא מָגֵן,
מָתַת אלוֹה ממעל,
מקוֹר החיים, האהבה, החסד,
שֶמֶן-מִשְחָה רוּחני.
חָזֶק את גוּפֵינוּ החלושים,
בּכוֹח הקיים לָעַד,
הָאֶר את חוּשינוּ בנֵרךָ,
מָלֶא את לֶבָבֵינוּ באהבה.
תהילה לאב,
לבנו אשר קם לתחיה,
ולרוח הוקדש,
לעדי עד.
הלחנה
יוהאן סבסטיאן באך עשה שימוש בתרגומו הגרמני של לותר להמנון, Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist, כבסיס להלחנת הכוראל רי"ב 631 מן הספרון לעוגב והפרלוד לכוראל לעוגב רי"ב 667 (שנים קרויים Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist).
הקטור ברליוז הלחין את ההמנון כמוטט לקול נשי (H 141, שנות ה-60 של המאה ה-19, אחת מיצירותיו האחרונות) ואנטון ברוקנר הלחין על בסיס הלחן המקורי מוטט לקול ולעוגב (WAB 50, שנות ה-80 של המאה ה-19).
גוסטב מאהלר הלחין את הטקסט הלטיני כחלק הראשון של הסימפוניה השמינית שלו (1910).
מוריס דיריפלה השתמש בהמנון כבסיס ליצירתו לעוגב, "פרלוד, אדג'ו וכוראל על נושא "בוא רוח יוצר" (Prélude, Adagio et Choral varié sur le thème du 'Veni Creator', שנות העשרים של המאה ה-20).
קשישטוף פנדרצקי כתב מוטט למקהלה על בסיס ההמנון ב-1987 וב-2005 השתמש קרלהיינץ שטוקהאוזן בהמנון במחזור Klang שלו בקטע לשני נגני נבל מזמרים הנקרא Freude (אושר, שמחה).
ישראל רינג
ישראל רינג (22 בדצמבר 1922 – 31 בדצמבר 2012) היה משורר עברי, סופר והוגה דעות.
ביוגרפיה
ישראל רינג נולד בברלין, גרמניה, בשנת תרפ"ג, 1922. עלה לארץ כנער, במסגרת עליית הנוער בשנת 1938. למד והתחנך בקיבוצים מרחביה ונגבה. מאז שנת 1943 התיישב בקיבוץ עין המפרץ שליד עכו, שם חי עד קרוב לסוף ימיו. רכש את הלשון העברית לא בנקל, ומראשית שנות הארבעים החל לפרסם שירים, חיבורי עיון ורשימות בענייני חינוך ולימוד הספרות. ניסה את כוחו גם בחיבור מחזות קצרים, מהם על גיבורי התנ"ך וכן כתב כמה ספרי פרוזה שבהם הציג את מיניות האדם בצורה חריפה וגלויה. היו בין הקוראים שכינו את ספריו אלה ספרים פורנוגרפיים.
ישראל רינג פרסם את ספר שיריו הראשון, "שירי יהלום", בשנת 1962. הספר זכה לתגובות טובות והוא פרסם מאז עוד כחמישה קובצי שירה. בצד השירים פרסם ישראל רינג כמה עשרות חיבורים עיוניים. בחיבוריו אלה הוא בחן את יחסי ישראל והעמים, את האדם החדש בקיבוץ, יחסי גברים ונשים במאה העשרים, ושאלות כלליות של מוסר ותרבות.
נפטר בסוף שנת 2012, בגיל 90, בבית אבות באשקלון. נטמן בקיבוץ עין המפרץ.
מיילס דמפסי
סר מיילס כריסטופר דמפסי (באנגלית - Sir Miles Christopher Dempsey ; 15 בדצמבר 1896 - 5 ביוני 1969) היה גנרל בצבא הבריטי שנודע בתפקידו כמפקד הארמייה השנייה מיום הפלישה לנורמנדי עד לכניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת ומלחמת העולם הראשונה
דמפסי למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1915. הוא שירת ברגימנט ברקשייר המלכותי בחזית המערבית בצרפת במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הצבאי על אומץ ליבו.
לאחר המלחמה נשאר בצבא, פיקד על יחידות שונות והגיע לדרגת לוטננט קולונל, ובשנת 1938 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט ברקשייר המלכותי.
מלחמת העולם השנייה
ביוני 1941 מונה דמפסי למפקד הדיוויזיה ה-46, וב-29 באוקטובר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-42, שהוסבה תחת פיקודו לדיוויזיה משוריינת. ב-12 בדצמבר 1942 הועלה לדרגת לוטננט גנרל והתמנה למפקד הקורפוס הבריטי ה-13 שהיה חלק מהארמייה השמינית והשתתף במערכה בצפון אפריקה תחת פיקודו של ברנרד מונטגומרי.
הוא השתתף בתכנון הפלישה לסיציליה ובפלישה לשם ביולי 1943 ואחר כך בפלישה לאיטליה דרך מצר מסינה. משם התקדם הקורפוס שלו 480 ק"מ צפונה עד שפגש בכוחות הצבא האמריקאי ליד סלרנו.
בינואר 1944 מינה אותו מונטגומרי למפקד הארמייה השנייה שכללה גם כוחות קנדים ואיתה נחת בנורמנדיה ב-6 ביוני 1944 בחופים "Gold" "Juno" ו-"Sword".
לאחר קרבות קשים ומתישים (הקרב על קן וקרב פאלז) פרצה הארמייה של דמפסי צפונה, נכנסה לבלגיה וכבשה את בריסל ואנטוורפן בספטמבר 1944. ב-15 באוקטובר 1944 ביקר המלך ג'ורג' השישי את דמפסי והעניק לו תואר אבירות.
ב-23 במרץ 1945 חצה דמפסי את הריין בראש הארמייה השנייה והיה המפקד הבכיר הראשון שעשה זאת. בתחילת מאי 1945 כבשה הארמייה את ברמן, המבורג וקיל. ב-3 במאי 1945 התייצבה במפקדתו משלחת בראשותו של גנרל. פון פרידבורג בשמו של קרל דניץ עם בקשה לכניעה. הוא שלח אותם למפקדתו של מונטגומרי שם נחתמה כניעת הגרמנים בצפון גרמניה ב-4 במאי 1945.
לאחר כניעת גרמניה הוא התמנה למפקד הארמייה ה-14 בדרום מזרח אסיה, שם קיבל את כניעת הצבא היפני באזור.
לאחר המלחמה
ב-1946 הועלה דמפסי לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד המזרח התיכון וביולי 1947 פרש משירות פעיל.
הוא היה צנוע, סירב לכתוב זכרונות על פועלו הצבאי והורה על שריפת יומניו.
דמפסי נפטר ב-5 ביוני 1969 בדיוק 25 שנים לאחר הפלישה לנורמנדי.
ולנטינה וצאלי
מריה ולנטינה וצאלי (באיטלקית: Maria Valentina Vezzali; נולדה ב-14 בפברואר 1974) היא סייפת איטלקייה. היא אלופה אולימפית ברומח, בעלת 9 מדליות אולימפיות מהן 6 מזהב. הסייפת היחידה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בתחרות האישית (סידני 2000, אתונה 2004 ובייג'נג 2008). היא אלופת העולם ברומח, בעלת 21 מדליות עולמיות, מהן 13 מזהב ואלופת אירופה בעלת 17 מדליות מהן 11 זהב.
נחשבת לאחת הסייפות הגדולות בהיסטוריה.
ביוגרפיה
וצאלי נולדה ביזי.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה וצאלי בשתי מדליות זהב. בתחרות רומח אישי, במדליית כסף זכתה ריטה קוניג מגרמניה ובמדליית ארד זכתה טריליני ובתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה פולין ובמדליית ארד זכתה גרמניה.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה וצאלי במדליית זהב בתחרות רומח אישי, במדליית כסף זכתה טריליני ובמדליית ארד זכתה סילביה גרוצ'לה מפולין. לא נערכה תחרות ברומח קבוצתי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה וצאלי בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב בתחרות רומח אישי במדליית כסף זכתה נאם יון הי מקוריאה הדרומית ובמדליית ארד זכתה בת ארצה מרגריטה גרנבסי. מדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי במדליית זהב זכתה רוסיה ובמדליית כסף זכתה ארצות הברית.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה וצאלי לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי לפני רוסיה וקוריאה הדרומית ומדליית ארד ברומח אישי. ביתר המדליות זכו חברותיה לנבחרת, במדליית זהב זכתה אליסה די פרנצ'יסקה ובמדליית כסף זכתה אריאנה אריגו ובכך לא הצליחה לזכות בפעם רביעית ברציפות.
תקופת השיקום
ניתן לחלק את השיקום לשלושה שלבים עיקריים: השיקום הנשיאותי (1863-1866), שבמהלכו ניהלו הנשיאים אברהם לינקולן ואנדרו ג'ונסון מדיניות מתונה כלפי מדינות הדרום; השיקום הרדיקלי (1866-1873), שבמהלכו נטרלו הרפובליקנים הרדיקלים את הנשיאות ופתחו במדיניות שהדגישה את הענשת הדרום ואת מתן זכויות האזרח לשחורים; והגאולה (1873–1877), שבמהלכה לבנים גזעניים השתלטו על מדינות הדרום והדיחו את הפוליטיקאים הרפובליקנים בהן. כתוצאה משלב הגאולה ומחוסר עניין גובר מצד הצפון, תם עידן השיקום במסגרת בחירות 1876.
ריכוז הכוחות
לפני מלחמת האזרחים מדינות רבות, לרוב בדרום, תמכו ברעיון זכויות המדינות בארצות הברית. למעשה, מדינות הדרום נימקו את פרישותיהן האינדיבידואליות מהאיחוד לאור זכויות המדינות הניתנות בתיקון העשירי לחוקת ארצות הברית. עם זאת, במלחמת האזרחים הוכיח הנשיא לינקולן כי מעוז הכוח אינו במדינות אלא בוושינגטון הבירה, אצל הממשלה הפדרלית. למדינות הדרום, בעקבות תבוסתן הצבאית והריסתן הכלכלית, לא נותרה ברירה אלא להסכים עם הצפון המנצח.
אולם המחלוקת לא הסתיימה בריכוז הכוח בבירה. במשך המלחמה, לינקולן ריכז את הכוח לא רק בוושינגטון אלא בבית הלבן, למורת רוחם של חברי קונגרס. הם הבינו שאי אפשר יהיה לשנות את מאזן הכוחות בעוד לינקולן, גיבור המלחמה, מכהן, אך חולשתו של יורשו, אנדרו ג'ונסון, נתנה להם הזדמנות לתפוס את מוסרות השלטון.
מעמדם של העבדים המשוחררים
עם תום מלחמת האזרחים נותר מעמדם החוקי של העבדים המשוחררים מעורפל ביותר. התיקון ה-13 אמנם שחרר את העבדים, אך לא קבע בדיוק מה מעמדם, ולא היה ברור אם העבדים המשוחררים הם אזרחי המדינה ויש להם למשל זכות הצבעה. בסופו של דבר, הקונגרס הכריע ואושרו התיקונים ה-14 וה-15 שהשיגו מטרות אלו.
הניסיונות לגיבוש מדיניות שיקום במהלך מלחמת האזרחים
הרפובליקנים הרדיקלים בקונגרס טענו שהמדינות הפורשות איבדו, בעצם מעשה הפרישה, את מעמדן כחברות בברית ושטחיהן שבו להיות, מבחינה משפטית, טריטוריות כמו טריטוריות-הסְפַר הריקות-מאדם אשר במערב. לפי החוקה כפופות הטריטוריות לקונגרס ולא לנשיא או לממשלות מקומיות. הרפובליקנים הרדיקלים יצרו פרשנות זו כדי שבאמצעות הרוב הרפובליקני בקונגרס יענישו את הדרום על הפרישה.
לינקולן טען כי מבחינה רשמית, מדינות הדרום לא פרשו אף פעם מהברית, שכן הפרישה לא הייתה חוקית, ולכן הרשויות המוסמכות שלהן הם הממשלים המדינתיים – והנשיא, בתוקף תפקידו כמפקד הצבאי העליון. הוא לא הכיר בקונפדרציה או ברשויותיה, ובכל משא ומתן שהתקיים מטעמו עם הדרום, היה התנאי היחיד שלו להפסקת המלחמה – שיבת מדינות הדרום לברית, ונציגיהן לקונגרס. גישה זו נקט לינקולן נוכח האיום של הרפובליקנים הרדיקלים לנקום בדרום הכבוש ולהשית עליו מדיניות נוקשה.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית היא תוכנית לימודים בתחום הסייבר והמחשבים לנוער מצטיין - בעיקר בפריפריה הגאוגרפית והחברתית - שמטרתה להגדיל את מאגר המועמדים לשירות ביחידות הסייבר של צה"ל ומערכת הביטחון, כמו גם להביא להשתלבותם כמובילים בתעשיית ההיי-טק ובאקדמיה. התוכנית מופעלת כיום על ידי המרכז לחינוך סייבר
תקופת השיקום
הניסיונות לגיבוש מדיניות שיקום במהלך מלחמת האזרחים
לינקולן לא ביקש להתוות תוכנית שיקום אחידה לכל מדינות הדרום, שכן היו ביניהן כאלה, כארקנסו ולואיזיאנה, ששבו לברית עוד ב-1862, כאשר בתי המחוקקים שלהן אימצו חוקות חירות, למרות שלא כל שטחן נכבש. הרפובליקנים הרדיקלים רצו לבטל את השבתן של לואיזיאנה וארקנסו לברית, שכן החוקה לא כללה גם מתן זכות הצבעה לשחורים. לינקולן טען שיש בכך צעד לאחור מבחינת השגת מטרות המלחמה. הוא ביקש להשיג מטרה אחת בכל פעם. את מדיניות השיקום המזגזגת שלו הסביר במשל מניסיון נעוריו: "נווטי הנהרות במערב חותרים מנקודה לנקודה, כפי שהם קוראים לכך – קובעים את מסלולה של הסירה לנקודה שאינה רחוקה יותר מכפי שהם יכולים לראות; וזה כל מה שאני מציע לעצמי, בבעיה גדולה זו" (הדגש במקור). או, בקצרה: "מדיניותי היא - לא להיות בעל מדיניות" (My policy is to have no policy). בכך הרגיז רבים בממשלו, שבלבלו קביעה זו עם הדעה שאין ללינקולן גם עקרונות.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
הרקע להקמת התוכנית
התוכנית הוקמה ב-2011 על ידי קרן רש"י ומשרד הביטחון וב-2013 הפכה לתוכנית לאומית בתמיכת משרד הביטחון ומטה הסייבר הלאומי, בשותפות עם מפעל הפיס, קרן אדליס, קרן שוליך, קרן דניאל, קרן רש"י, שאליהם הצטרפו כשותפים מספר גופים עסקיים.
תקופת השיקום
השיקום לאחר רצח לינקולן
הירצחו של לינקולן הסב את מהלך השיקום הזהיר וההדרגתי למסע נקמה של הרפובליקנים הרדיקלים. הם השתלטו על הקונגרס, העמידו לדין את הנשיא המתון ג'ונסון בהליך הדחה (impeachment) וכמעט הצליחו להדיחו, והשליטו בדרום משטר צבאי, בניגוד מוחלט לכוונות השיקום הליברליות של לינקולן.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
הרקע להקמת התוכנית
תוכנית מגשימים הוקמה בסמיכות להקמת מטה הסייבר הלאומי וכאחת מפעולותיו לקידום הון אנושי בתחום. כאשר נתן ראש מטה הסייבר הלאומי ד"ר אביתר מתניה סקירה שוטפת לממשלה על פעילות הסייבר בישראל (2015) אמר "מהפכת הסייבר היא בסדר גודל של המהפכה התעשייתית. אנו מפתחים תפיסות הגנה לרמת הפרט, הארגון והמדינה. יש כאן גם הזדמנות כלכלית ועסקית יוצאת מהכלל. ישראל מובילה בתחומים אלה בעולם. אנו מקדמים מחקר ופיתוח ברמה הלאומית והשקעות בתעשייה, באקדמיה ועוד. אנו פועלים יחד עם כל הגורמים הרלוונטיים כדי להגן מפני מתקפות וניסיונות חדירה דרך מרחב הסייבר".
תקופת השיקום
השיקום לאחר רצח לינקולן
לאחר הירצחו של לינקולן אימץ הנשיא ג'ונסון תוכנית דומה, שלא הייתה חריפה מזו של לינקולן, כלומר - תוכנית עשרת האחוזים, לפיה התנאים היחידים שיועמדו בפני מדינות הדרום החוזרות יהיו אישור התיקון השלושה עשר והישבעות עשרה אחוזים בלבד מקהל הבוחרים ב-1860 אמונים לארצות הברית. עד סוף 1865, כל מדינות הדרום חזרו לאיחוד במסגרת תוכנית זו.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
מגשימים וניצני מגשימים - פירוט התוכנית
בשלב הראשון נפתחה תוכנית "מגשימים" ב-2012 לתלמידי תיכון (י'-י"ב) בעלי יכולת גבוהה ונטייה לתחום המחשבים, בעלי מחויבות, התמדה ומשמעת עצמית. ב-2015 הורחב המיזם הלאומי לתלמידים בגילאים צעירים יותר והוא נקרא "ניצני מגשימים". התלמידים עוברים תהליך מיון לאחריו הם מתחילים בתהליך הכשרה הכולל מפגשים דו שבועיים (או חד שבועיים בניצני מגשימים) של לימודי מחשבים אינטנסיביים. בנוסף מתקיימות פעילויות גיבוש, העשרה חברתית, תרומה לקהילה, מחנות סייבר אינטנסיביים בחודשי הקיץ, וסיורים בחברות היי-טק.
תקופת השיקום
השיקום לאחר רצח לינקולן
יחד עם זאת, הרפובליקנים הרדיקלים כלל לא התכוונו להשתתף בתוכנית מתונה ופייסנית כמו זו. בתחילה, התנגדותם באה לידי ביטוי בהרחקת חברים דרומיים מהיכל הקונגרס, סמכות שניתנת לחברי הקונגרס בחוקה. אחרי כן, החליטו הרפובליקנים לקחת את מוסרות השלטון ולהפוך את תהליך השיקום. בתגובה לחוקים הגזעניים שמיהרו ממשלות הדרום לחוקק, הוצעו חוק זכויות האזרח של 1866 וחוק לשכת העבד המשוחרר (שהעניקה סיוע חירום לשחורים בדרום). בצעד אגרסיבי ביותר, עקף הקונגרס את הווטו שהטיל ג'ונסון על שתי הצעות החוק ואישר אותן ברוב גדול. הרפובליקנים הציעו לאחר מכן את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. תיקון פורץ דרך ומהפכני זה אזרח את כל הנולד בתחומי ארצות הברית, העניש מדינות ששללו את זכות ההצבעה מעבדים משוחררים ונתן לממשלה הפדרלית סמכויות להגן על זכויות האזרח. ג'ונסון שכנע את מדינות הדרום לא לאשר את התיקון, והדבר דחה את אישורו במשך שנתיים.
בעוד מעשה מרחיק לכת, ביטל הקונגרס את חזרתן של מדינות הדרום לאיחוד והעמיד בפניהן תנאים קשים. לפי תוכניתו, מחצית מקהל הבוחרים ייאלצו להישבע אמונים, וכל מדינה חוזרת תצטרך לאשר גם את התיקון ה-14. נוסף על כך, חוקק חוק השיקום, שחילק את מדינות הדרום לחמישה מחוזות צבאיים. תחת השגחתו הקפדנית של צבא ארצות הברית נוצרו ממשלות חדשות ונערכו בחירות בכל מדינות הדרום – שחורים הצביעו, אך חיילים ופוליטיקאיים קונפדרטיים לא. בבחירות לנשיאות ב-1868, ניצח מועמד המפלגה הרפובליקנית, יוליסס גרנט ברוב קלוש. גרנט עודד את התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית, האחרון של תקופת השיקום. תיקון זה אוסר על שלילת זכות ההצבעה מכל אזרח על רקע גזעי או אתני. באותה שנה נבחר חירם רודס רבלס להיות הסנטור האפרו-אמריקאי הראשון שכיהן בסנאט של ארצות הברית. בחירתו לוותה בהתנגדות מצד נציגי המפלגה הדמוקרטית הדרומית. לטענתם כל האפרו-אמריקאים לא נחשבו כאזרחי ארצות הברית לפני התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. הבחירות נערכו בשנת 1868, החוקה דרשה כי סנטור חייב להיות אזרח המדינה 9 שנים לפחות לפני שנת היבחרו, לפיכך הם טענו כי רבלס הוא אזרח רק מתאריך כניסת התיקון לתוקף – כלומר שנתיים בלבד. לטענת רבלס ותומכיו התיקון ה-14 התייחס רק לשחורים בעלי דם אפריקני, לעומת זאת, רבלס, בשל מוצאם של הוריו, הוא בעל "דם מעורב" ולכן היה אזרח ארצות הברית מיום הוולדו. הטיעון התקבל, ורבלס התמנה לסנאט (ברוב של 48 כנגד 8).
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
עידוד בנות ללימודי טכנולוגיה
תוכנית מגשימים שמה לה כמטרה לקדם ולעודד בנות לקחת חלק בלימוד האינטסיבי של מקצועות הסייבר. לאחר מחקר אקדמי שנעשה ופורסם במרץ 2015 בנושא 'שילוב בנות בתוכנית מגשימים' בעקבות המידע ש"שיעור הבנות המשתתפות בתוכנית מגשימים הוא נמוך משמעותית מזה של הבנים (כ-%16 בלבד מהמשתתפים הן בנות). כמו כן, שיעור הנשירה בקרב אוכלוסייה זו הוא גבוה יחסית וציוניהן נמוכים יותר. הנהלת התוכנית הציבה לעצמה כמטרה להגדיל את שיעור הבנות בתוכנית..." בעקבות מסקנות המחקר והמלצותיו לחשוף יותר בנות לתחום ולנשים המצליחות בו נערך כבר ביולי השנה (2015) מחנה קיץ ייחודי שקיימה עמותת דעה בשיתוף עם התוכנית ובו השתתפו "יותר מ-180 נערות בוגרות כיתה ט' בחינוך הממלכתי-דתי"
תקופת השיקום
השיקום לאחר רצח לינקולן
על אף כל זאת, כעבור כמה שנים החל השיקום לגווע. עוז התנגדותם של הלבנים בדרום לחוקים ולתיקונים של התקופה הִקשה על אכיפתם, וזאת על אף חוקים נוספים שנחקקו כדי לחזק את הקודמים. ארגונים כגון הקו קלוקס קלאן, שניצלו את כעסם של הלבנים המובסים בדרום, קמו כדי להפיץ מסר גזעני ולוחמני. מסר זה בא לידי ביטוי במספר מקרים של רצח שחורים, שהבולט ביניהם היה הטבח בקולפקס. עד תחילת שנות השבעים של המאה ה-19, הצפון כבר התפנה לעניינים אחרים מהתאוששות הדרום והתקדמות השחורים. הרפובליקנים מצאו גוש תמיכה חדש במהגרים הנוהרים מאירופה, ותושבי הצפון היו עסוקים בכלכלה הקפיטליסטית. לכן, קל להבין מדוע לא נשמעו קולות התנגדות, כשהחל מ-1873 לבנים גזעניים, המכונים גואלים, השתלטו על הדרום. גואלים אלה השתמשו בכוח כדי למנוע משחורים להצביע ולנטרל פוליטיקאים רפובליקניים. עד 1877, אמצעי זה הצליח להחזיר ללבנים את כוחם הטרום-מלחמתי בכל מדינות הדרום. סופו הרשמי של השיקום התרחש באותה שנה. כדי להבטיח את תמיכתו של הדרום בבחירות לנשיאות, המועמד הרפובליקני, רתרפורד הייז הסכים להסיר את כל הכוחות הצבאיים השוהים בדרום לאחר השבעתו בעסקה שכונתה פשרת 1877.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
חיזוק הפריפריה
בין בתי הספר המשתתפים בתוכנית ניתן למצוא את: אשדוד - מכללת סמי שמעון ואשכול הפיס, אשקלון - אשכול פיס מקיף א, באר שבע - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בית יציב ומכללת סמי שמעון, שדרות - מכללת ספיר, בית ג'אן - תיכון בית ג'אן, ירושלים - נוער שוחר מדע האוניברסיטה העברית, כנרת - מכללת כנרת, כרמיאל - מכללת אורט בראודה, בית שמש - אשכול פיס, מטה יהודה - בית ספר הרטוב צרעה, עכו - מכללת הגליל המערבי, עפולה - מכללת עמק יזרעאל, הקריות - אורט קריית ביאליק, רמת הגולן - ישיבה תיכונית תמר, תל-חי - המכללה האקדמית תל-חי, בת ים - אשכול הפיס בת ים, חולון - אשכול הפיס חולון, רמלה - אשכול הפיס רמלה, לוד - אשכול הפיס לוד, פרדס חנה - אולפנית אלישבע, מועצה אזורית מנשה - מרכז מילוא, חדרה - אשכול פיס חדרה, עמק המעיינות - גאון הירדן דרכא ועוד.
תקופת השיקום
מורשת השיקום
רוב ההיסטוריונים כיום מסכימים כי השיקום כשל. התיקונים לחוקת ארצות הברית והחוקים הנלווים היוו אמנם מהפכה חוקתית, אך זו לא שוקפה במהפכה חברתית. חמש עשרה שנים בלבד אחרי תום מלחמת האזרחים, החליפו ה"שיירקרופינג", חוזים שקשרו פועלים שחורים למעסיקים כלכלית בתנאי מגורים ותברואה נוראים, את העבדות. במשך 75 השנים הבאות, ממשלות המדינות הדרומיות חוקקו חוקים גזעניים רבים ("חוקי ג'ים קרואו") ומפלים תחת הנימוק המטעה "נפרד אבל שווה". רק בשנות ה-60 של המאה ה-20, עם הצלחת התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית וחקיקתו של חוק זכויות האזרח (1964), השיקום בא סופית לידי ביטוי.
מגשימים - תוכנית הסייבר הלאומית
חיזוק הפריפריה
על מנת לחשוף את ילדי הפריפריות לתוכנית התוכנית העתידית היא לערוך מחנות קיץ מרוכזים לאוכלוסיות יעד בדומה למחנה הקיץ שנערך ב 2015. במחנות אלו מתקיימת פעילות חברתית חווייתית רגילה כמו בכל מחנה קיץ רגיל אך בשילוב לימודי סייבר מיוחדים. השנה למדו הבנות לפתח אפליקציות למובייל, שמעו הרצאות על עולם המחשבים, פגשו יזמי היי-טק ועוד."
יצירת דור עתיד לעולם ההיטק הישראלי
פרויקט מגשימים הוא חלק מיוזמת 5פי2 שנוסדה בשנת 2013 אשר הוקמה במטרה להכפיל את מספר התלמידים הלומדים את המקצועות הטכנולוגיים ברמת 5 יחידות לימוד. 5פי2 בכלל ומגשימים כחלק ממגוון הפרויקטים שלה מהווה אינטרס לאומי וחברתי, שנועד להכין את בוגרי מערכת החינוך לאתגרים ולהזדמנויות של המאה ה-21. 5פי2 נוסד כאשר נוצרה ירידה במספר התלמידים המסיימים בהצלחה את התיכון ברמת 5 יח"ל במתמטיקה ובמדעים, זאת אל מול המשק הנמצא בתהליך צמיחה עקבית בענפי התעשייה השונים ועלייה בכמות המשרות בהן נדרשת מצוינות במתמטיקה ובמדעים. המחשבה מאחורי מהלך זה כי ניתן לשנות את התמונה באמצעות שילוב האנשים הנכונים ועל ידי תרומות של הגופים הרלונטיים. ממהלך זה צפוי להגיע רווח לחברות ההיי-טק וזאת בנוסף למחשבה המובילה העיקרית כי "תלמידי התיכון של היום הם אנשי ההייטק, המדע והמחקר של מחר. ליכולתם להצטיין במקצועות המתמטיקה והמדעים השפעה קריטית על המשק, החברה והכלכלה הישראלית בעשורים הקרובים".
הישגים
במאי 2015 זכה עמית קליין בן ה-18 מגן יבנה באות המצטיין של תוכנית מגשימים, זאת לאור האפליקציה המיוחדת שפיתח. "מדובר באפליקציית המציאות הרבודה (הדבקת אלמנטים דיגיטליים על מציאות קיימת) הראשונה בישראל - בטלפון הנייד בגרסת אנדרואיד." האפליקציה מאפשרת להשתמש בחדר שבו נמצא המשתמש בתור סביבת המשחק המופיעה על צג הסלולרי שלו, כך שמתקבלת תחושה שהמשחק הווירטואלי משוחק במציאות האמיתית. כמו כן מהפכניותו של היישום היא בכך שהיא מאפשרת זאת למספר משתתפים מרובה. השחקנים הנמצאים באותו מקום רואים את חבריהם (באותו חדר) על צג הטלפון שלהם, ומקבלים את התחושה שהמשחק מתרחש במציאות.
תוכנית גבהים
תוכנית גבהים היא תוכנית אחות לתוכנית מגשימים, המתקיימת בשיתוף משרד החינוך. בניגוד למגשימים, שהיא תוכנית העשרה בשעות אחר הצהרים, תוכנית גבהים מפעילה את מסלול "הגנת סייבר" במסגרת הנדסת תוכנה בתיכונים ומובילה לבגרות של 5 יחידות בתחום. "התוכנית כוללת לימודי מחשבים בהיקף של 10 יחידות לימוד ביחד עם לימודי מתמטיקה ואנגלית מורחבים. היא כוללת עוזר הוראה מהתעשייה שמלווה את הכיתה ופעילות רבה לעידוד המסוגלות העצמית והמוטיבציה של החניכים" (סא"ל במיל' שגיא בר).
דומניקו די מיקלינו
דומניקו די מיקלינו (באיטלקית: Domenico di Michelino; 1417, פירנצה – 1491, פירנצה) היה צייר מתקופת הרנסאנס, תלמיד של פרה אנג'ליקו.
די מיקלינו הצטרף בשנת 1442 לאחוות הציירים הפלורנטינים - חבורת סן לוקה, ושנתיים אחר כך לאמנות מדיצ'י ורוקחות - גילדת הציירים. היה בעל סדנה בפירנצה אותה חלק עם דומניקו די זנובי.
ציורו משנת 1465: דנטה עם הקומדיה האלוהית בין הר כור המצרף לפירנצה, נמצא על הקיר הצפוני של קתדרלת סנטה מריה דל פיורה.
נורדי מוקיילה
נורדי מוקיילה מולרה (בצרפתית: Nordi Mukiele Mulere; נולד ב-1 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בפריז סן-ז'רמן.
סטאד לאבאל
מוקיילה החל לשחק כדורגל בגיל שבע, כשנרשם למחלקת הנוער של פריז ובה התאמן עד שנת 2013. כעבור שנה, הוא הצטרף למחלקת הנוער של סטאד לאבאל, שבה הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-28 בנובמבר בתיקו אחת מול אוסר במסגרת ליגת המשנה.
מונפלייה
לאחר שהרשים במדי סטאד לאבאל הוא הוחתם במונפלייה בחוזה לחמש שנים ב-6 בינואר 2017. את משחקו הראשון במדי הקבוצה ערך 15 ימים לאחר מכן בהפסד 2–0 למץ במסגרת הליגה הצרפתית הבכירה.
ר.ב. לייפציג
ב-30 במאי 2018, מוקיילה חתם על חוזה בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה עבור 16 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הגרמנית הגיעה ב-26 ביולי 2018 מול האקן השוודית במשחק שהסתיים בניצחון ר.ב. לייפציג 0–4 במסגרת הליגה האירופית. הוא הופיע לראשונה בליגה ב-2 בספטמבר בתיקו אחת נגד פורטונה דיסלדורף. ב-17 בספטמבר 2019, מוקיילה שותף לראשונה במפעל ליגת האלופות במסגרת הניצחון 1–2 על בנפיקה ליסבון. באותה העונה, מוקיילה היה שותף להגעתה ההיסטורית של קבוצתו עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך גברה על יריבות כמו טוטנהאם הוטספר ואתלטיקו מדריד, אך בסוף נכנעה לפריז סן-ז'רמן.
פריז סן ז'רמן
ב-26 ביולי 2022 חתם לחמש שנים בפריז סן-ז'רמן.
חמישה ימים לאחר מכן, ב-31 ביולי זכה עם קבוצתו בסופרקאפ הצרפתי לאחר ניצחון 4:0 על נאנט באצטדיון בלומפילד.
חיים אישיים
לנורדי יש אח צעיר ממנו בשם נורבין, המשחק גם הוא ככדורגלן, אך בעמדת החלוץ.
תארים
'''ר.ב. לייפציג''' פריז סן-ז'רמן