cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס קוק
המסע האחרון (1776–1779)
קוק ביקש לעצמו משרה נוחה בפיקוד על בית החולים של הצי, וזכה לקבלה, אך לא היה מסוגל להחזיק בה לאורך זמן. משהתבקש להמליץ על מפקד למסע חדש אל האוקיינוס השקט, הכריז שהוא עצמו ייטול את הפיקוד. המטרה הייתה הפעם בצפון כדור הארץ - לגלות את החיבור הצפון מערבי בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט, אחרי חמישים ניסיונות כושלים קודמים. קוק לקח איתו את אומאי, במטרה להחזירו אל טהיטי מולדתו ועמו מתנות למלך הארץ. ב-1776 יצא למסע באוניותיו ה"רזולושן", שעליה פיקד בעצמו, וה"דיסקברי" בהובלת צ'ארלס קלרק. בתחילה הוא אכן החזיר את אומאי.
הקשחה באופיו
באזור טהיטי התמודד עם גנבות של ילידים בנוקשות שלא אפיינה אותו בעבר, כשהורה לקצץ אוזניים של גנב ולשרוף בתים. גם כלפי הצוות היה יחסו מחמיר מאי פעם, וידו הייתה קלה בכל מה שנוגע לעונש המלקות ולקיצוץ מנות המזון. הוא עשה טעויות ניווט, והתפרצויות הזעם שלו הבהילו את אנשיו. ייתכן שמגוון בעיות בריאותיות תרמו להתנהגותו, בהן התמכרות אפשרית לאופיום או חסימת מעיים. סכסוך נוסף התגלע בינו לבין אנשיו, כשתבע בתוקף שינסו להזין את עצמם בבשרו של סוס הים, שבעיניהם היה בלתי אכיל.
המסע
במסעו גילה את אי חג המולד והוואי, שאותה כינה "איי סנדוויץ'", על-שם שר הצי, ג'ון מונטגו, הרוזן הרביעי מסנדביץ. הוואי הייתה חידה בעיניו. הוא לא הבין כיצד מצא שם פולינזים הדומים לאלו שפגש באיי הדרום. החידה על התפשטות הפולינזים נותרה פתוחה למעשה עד ימינו והיוותה רקע למסע קון-טיקי. אנשי הוואי קיבלו אותו בתחילה כאל ונהגו כלפיו בהכנעה גמורה, כן היו מוכנות נשותיהם לספק ברצון את תשוקותיהם של ימאיו, על אף שקוק ניסה לאסור זאת מחשש להתפשטות מחלות המין.
משם פנה קוק לעבר החופים המערביים של קנדה של היום. במרץ 1778 הפך לאירופאי הראשון שביקר באזור קולומביה הבריטית. הם שהו מספר שבועות באזור האי ונקובר ואחר כך המשיכו צפונה.
כוונתו המקורית של קוק לעבור את המעבר הצפון-מערבי נתקלה בקשיים בשל הקרחונים. התברר לו שאחרי שעבר את אלסקה ואת מצר ברינג אין ביכולתו להמשיך עוד לכיוון האטלנטי. הוא עצר שוב בקו הרוחב שבעים, הפעם קו הרוחב הצפוני. ואכן, לא היה כל סיכוי בתנאים של אותו זמן למעבר אוניות בדרך שאותה בחן קוק. רק במהלך המאה ה-20 הצליחו ספינות לעבור באזור דרך צפון קנדה וים בופור מדרום לקוטב. את הקוטב עצמו יכולה לעבור רק צוללת.
אחרית דבר - מותו בהוואי
קוק שב מתוסכל וחולה בבטנו להוואי לצורך תיקונים בספינה. גם בביקורו השני התקבל בכבוד כביר, וההוואיים ערכו טקס שבו הוכתר כאלוה. אולם מתחים החלו להופיע, בעיקר עקב שימוש שעשו האנגלים בגדר שהקיפה מקדש, אומנם לכאורה ברשות הילידים. נראה שהאחרונים חשו הקלה כאשר קוק עזב. הדברים השתבשו, משנאלץ הקפטן לשוב על עקבותיו כעבור כמה ימים, עם הינתקותו של תורן הספינה ממקומו. הפעם לא קיבלו אנשי הוואי בברכה את הזרים שחזרו אל מפרץ קאלאקקואה, והחלו לגנוב מהם. קוק זעם וציווה להשתמש אף באש חיה כנגד הגנבים. כעסו התגבר כעבור יום, ב-14 בפברואר 1779, כאשר נגנבה גם סירה שלו. הוא ניסה לחטוף את המלך כבן ערובה להחזרת הסירה. פרץ קרב אלים והמהומה לובתה, כשנודע שבמקום אחר באי הרגו האנגלים צ'יף. במהלך ההתרחשות מצא עצמו קוק מבודד. אחריו רץ הוואי והלם בו. קוק נפל ומיד נדקר בפגיון, ההמון התנפל על גופתו והכה בה כמקשה אחת. לאחר מכן, גופתו של קוק בותרה, הבשר הוסר ממנה וחלקים נשלחו לראשי השבטים באי. עצמות אחדות נמסרו לאנגלים. אנשי הוואי לא היו קניבלים. הטיפול בגופה נועד לשמר את העצמות למטרות טקסיות.
סביב נסיבות מותו של קוק, האלהתו - מדוע ומתי והתנהגות העם ההוואי קיימת מחלוקת קשה. מחלוקת זו היא בין שני אנתרופולגים: האחד, מרשל סלינס (M.Sahlins) מאוניברסיטת שיקגו, מומחה לאנתרופולגיה של אוקיאניה. השני, גנאנאת אובייסקרה (Gananath Obeyesekere), אנתרופולוג יליד סרי לנקה מאוניברסיטת פרינסטון.
גרסת סלינס:
קוק ואנשיו הגיעו למפרץ "קאלקקואה" שלחוף הוואי בתאריך 17 בינואר 1779, בדיוק בעת שנערכו שם חגיגות חודש המקהיקי לכבודו של האל "לונו" (ידוע גם כאורנו). לונו מסמל את השלום והשפע ובתקופת המקהיקי נוהגים ההוואים להיות שמחים, לאהוב ולא להילחם. לונו היה שליט מיתולוגי קדום שהפך לאל, האמור לחזור מדי שנה בעת החגיגות. קוק הגיע להוואי (בפעם הראשונה בה הגיע) בדיוק בזמן המתאים. ההוואים עשו הקבלה בין האל לונו לבין קוק והתייחסו אליו כאל אל. קוק וצוותו עזבו את הוואי בערך עם תום חגיגות המקהיקי. לפי אמונת ההוואיים, האל לונו אמור לעזוב את האי ולהפליג מעבר לאופק כדי לחזור לאחר שנה. להפתעת ההוואיים, קוק שב כעבור ימים אחדים (הפעם השנייה בה הגיע להוואי) בשל תורן שבור ונחת בתקופה אחרת לגמרי בשנה של ההוואיים. עתה הייתה זו תקופתו האל "קו", אל המלחמה והאל החביב על המלוכה ועל ראשי השבטים. על כן, עם חזרתו לאי התקבל קוק באי רצון. את המעבר מתקופת לונו לתקופת קו אמור לסמל קורבן אדם והמפגש הלא צפוי בין קוק(=לונו) לבין האל קו היה צריך, לדעת ההוואיים, להסתיים במות לונו. כך מת קוק בתור אל. ההוואיים החשיבו את קוק לאל והרגוהו כאל.
גרסת אובייסקרה:
בשנת 1992 עורר פרופסור גננת אובייסקרה (Gananath Obeyesekere), ראש המחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת פרינסטון, פולמוס כשגינה את ההסבר הזה "שטות אימפריאליסטית". לדבריו הבינו תושבי הוואי היטב שהקפטן האנגלי לא היה אל. בספרו הוא מציע טעמים רציונליים להתנהגותם, כתגובה לאופן שבו נהג בהם קוק עצמו.
אנשיו של קוק הגיבו באבל גדול על מותו של מנהיגם. הם האשימו את ג'ון ויליאמסון, מפקד של סירה, שהייתה במפרץ בזמן ההתנגשות, כאילו לא סייע לקוק בשעה שזה נזקק לו, אך בסופו של דבר הוא יצא בשלום מהאשמה זו (אך עתיד היה לעמוד לדין על התנהגות פחדנית במקום אחר). ייתכן, משער טוני הורביץ, שקוק היה יכול להינצל אילו ידע לשחות, אך נראה שיורד הים הגדול לא היה מסוגל לצלוח את המים, שהפרידו בינו לבין הסירה. מאושרים מהריגת מנהיג אויביהם התגרו ההוואיים במלחים הבריטים. הללו מצידם השתוקקו לנקמה, ולא איחרו להביאה. בהתפרצות זעם הם טבחו בכפר ילידים, שרפו בתים והניפו ראשים כרותים על כידונים. ב-21 בפברואר, אחרי שירו עשרה מטחי הצדעה, יצאו האוניות בחזרה לאנגליה, בהובלתם של ג'ון גור, אמריקני, שלא ידע שארצו כבר אינה נתונה לשליטת המלך הבריטי, וג'יימס קינג, שכן צ'ארלס קלארק, מפקד הדיסקברי מת משחפת. החובל הראשון היה ויליאם בליי, לימים איש הבאונטי. אל חופי בריטניה הגיעו הספינות ב-1780 בחודש אוקטובר.
אחרי מותו של ג'יימס קוק לא שפר גם גורל ילדיו. שניים מהם מתו כיורדי ים צעירים. השלישי פנה אל לימודי הכמורה, אך מת גם הוא ממחלה. שושלתו של קוק נגדעה באיבה.
פיי דה לה לואר
פֵּיִי דה לה לואר או פֵּאִי דֶה לָה לואַר (בצרפתית: Pays de la Loire, "ארצות הלואר". ההיגוי הנכון בצרפתית הוא "פֵּאִי דה לה לואר") הוא אחד מ-18 חבלי הארץ בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת. חבל זה מורכב מחמישה מחוזות (départements), והוא נושק לאוקיינוס האטלנטי. חבל ארצות הלואר הוא אחד ממספר חבלים שנוצרו במאה ה-20.
פיי דה לה לואר גובל בחבלי הארץ הבאים: ברטאן, נורמנדי, סאנטר-עמק הלואר, ואקיטן החדשה.
גאוגרפיה
חבל פיי דה לה לואר שואב את שמו מנהר הלואר, אשר משקה אך שניים מחמשת המחוזות שבחבל, לפני שהוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי. בנוסף, הנהר חוצה מספר רב של מחוזות אשר אינם חלק מחבל ארץ זה.
שטח החבל מורכב מאחרוני הגבעות של המסיף סנטרל בוואנדה, ומהמסיף האמוריקני בצפון, המגיע לשיא של 417 מטרים במאיין.
החבל גובל באוקיינוס האטלנטי לאורך 368 ק"מ של חופים הרריים וחוליים לסירוגין.
הרכב טריטוריאלי
היות שהחבל נוצר על ידי הממשל בשנת 1955, הוא מורכב מחלוקה של שטחם ההיסטורי של הפרובינציות הבאות:
טירות עמק הלואר המפורסמות ממוקמות דווקא באזור סאנטר-עמק הלואר, ולא בחבל זה.
כלכלה
הדיג והחקלאות תמיד היו חשובים בכלכלה המקומית. במאה ה-19 הצטרפו גם תעשיות המטלורגיה ובניית האוניות, אלה תפסו חלק נכבד ממנה. כיום כלכלת האזור היא החמישית בגודלה במדינת צרפת. החוזק והיציבות שלה מיוחסים לגיוון המגזרים התעשייתיים, כמו גם לתנופת מגזר השירותים. בנוסף, האזור נמצא בחזית הלאומית מבחינת יזמות.
מבחינת מגזר החקלאות, האזור נמצא במקום השני בצרפת (10% מהייצור הצרפתי), במיוחד במוצרים מן החי (בקר, חלב, חזיר ועופות). האזור גם נודע בייצור יינות לבנים.
פוליטיקה
היות שלאזור מסורת קתולית שמרנית, על-פי-רוב הימין בצרפת הוא שמנהל אותו. למרות זאת, הימין הפסיד את האזור לראשונה בבחירות האזוריות ב-2004. הרוב השמאלני בחר בסוציאליסט ז'אק אוקסיאט.
The American Jewels EP
The American Jewels EP הוא אלבום ה-EP השלישי של הזמרת-יוצרת הולשית מרינה אנד דה דיימונדס. הוא יצא באופן דיגיטלי בלבד בארצות הברית דרך חברת התקליטים Chop Shop Records לפני יציאת אלבום האולפן הראשון של דיאמנדיס, The Family Jewels, ב-25 במאי 2010.
תמונת האלבום מזכירה רבות את תמונת האלבום של הסינגל "Hollywood".
הנריך מחיתריאן
הנריך מחיתריאן (בארמנית: Հենրիխ Մխիթարյան; נולד ב-21 בינואר 1989) הוא כדורגלן ארמני המשחק באינטר מילאנו. מחיתריאן הוא "מלך השערים" של נבחרת ארמניה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים
בקיץ מחיתריאן עבר למטאלורג דונייצק. ב-16 ביולי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו, בה כבש שער בניצחון 0:3 נגד פרטיזן מינסק הבלארוסית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-19 ביולי, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0:0 עם דנייפר דנייפרופטרובסק. ב-26 ביולי 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2:2 עם קרפטי לבוב. את עונת סיים עם 14 שערים ב-38 הופעות. בעונתו השנייה במועדון הפך לקפטן - השחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של המועדון לשאת בתואר זה. ב-30 באוגוסט 2010 שיחק את משחקו האחרון במועדון בניצחון 1:2 נגד דנייפר דנייפרופטרובסק.
ב-30 באוגוסט 2010 עבר לשחטאר דונצק תמורת 7.5 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1:0 לאובולון קייב, אחרי שנכנס כמחליף במקומו של אדוארדו דה סילבה. ב-19 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1:4 נגד טאבריה סימפרופול. ב-25 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הניצחון בתוספת הזמן נגד מטאליסט חרקוב. ב-28 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של הליגה האירופית בניצחון 0:3 נגד ספורטינג בראגה. בעונתו הראשונה בשחטאר זכה עם המועדון באליפות, גביע ובסופרקאפ. בסקר שנערך באתר הרשמי של המועדון, מחיתריאן נבחר לשחקן הטוב ביותר של המועדון לדעת האוהדים כאשר זכה ב-38% מהקולות. בסיום אותה עונה זכה עם המועדון באליפות וגביע. במשחק הראשון של עונת הבקיע צמד ובישל 2 שערים בניצחון 0:6 נגד ארסנל קייב. מחיתריאן הבקיע שלושער בניצחון 1:5 נגד צ'רנומורץ אודסה ואחרי 6 משחקים הספיק לכבוש 10 שערים. ב-19 בספטמבר 2012, הבקיע צמד בניצחון 0:2 נגד נורשלן בשלב הבתים של ליגת האלופות. בסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין, ואף נכלל בנבחרת המחזור. מחיתריאן סיים את העונה עם 25 שערים בליגה שהפכו אותו למלך השערים.
ב-8 ביולי 2013 חתם בבורוסיה דורטמונד תמורת 27.5 מיליון אירו והפך לרכש היקר ביותר בהיסטוריה של המועדון. ב-10 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד פ.צ. בזל, במשחק בישל את השער הראשון למרקו רויס והבקיע את שער הבכורה שלו 16 דקות מאוחר יותר. המשחק הסתיים בניצחון 1:3. מחיתריאן לא היה שותף להפסד בסופר קאפ מחמת פציעה. ב-28 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1:2 על איינטרכט בראונשווייג. מחיתריאן סיים את העונה הראשונה שלו בדורטמונד עם תשעה שערים ועשרה בישולים ונכלל בנבחרת העונה בבונדסליגה. הוא הגיע עם קבוצתו לגמר הגביע הגרמני ולמקום השני בליגה.
ב-6 ביולי 2016, חתם מחיתריאן לארבע עונות עם אופציה לעונה נוספת מנצ'סטר יונייטד. ב-7 באוגוסט ערך מחיתריאן את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד כשעלה כמחליף בניצחון 1–2 על לסטר סיטי במגן הקהילה. ב-14 באוגוסט, ערך מחיתריאן את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כשעלה כמחליף בניצחון יונייטד 1–3 על בורנמות'.
ב-8 בדצמבר, כבש מחיתריאן את שער הבכורה שלו במדי יונייטד בניצחון 0–2 על זוריה האוקראינית במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. חמישה ימים לאחר מכן, ב-13 בדצמבר כבש מחיתריאן את שער הליגה הראשון שלו במדי יונייטד בניצחון 0–1 על טוטנהאם הוטספר. בתום עונת הבכורה שלו במנצ'סטר יונייטד, זכה מחיתריאן בליגה האירופית, לאחר שקבוצתו ניצחה במשחק הגמר 2-0 את אייאקס אמסטרדם. מחיתריאן כבש מקרוב בחצי מספרת את שערה השני של קבוצתו במשחק.
ב-22 בינואר 2018 חתם מחיתריאן בארסנל לשלוש וחצי שנים כאשר אלכסיס סאנצ'ס עשה את הדרך ההפוכה ועבר למנצ'סטר יונייטד. ב-3 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–5 על אברטון, בו בישל שלושה שערים. ב-8 במרץ הבקיע את שערו הראשון בניצחון 0–2 על מילאן ברבע גמר הליגה האירופית.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל מחיתריאן לרומא לעונה אחת. ב-15 בספטמבר 2019, מחיתריאן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה, כאשר באותו משחק הוא גם כבש את שער הבכורה לאחר בישול של לורנצו פלגריני בניצחון הבית 2–4 על ססואולו.
ב-2 ביולי 2022 חתם באינטר מילאנו.
נבחרת לאומית
ב-14 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד. ב-28 במרץ 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2:2 נגד. מחיתריאן הבקיע שישה שערים במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-15 באוקטובר 2013 הבקיע את שערו ה-12 בנבחרת והפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
חייו האישיים
הנריך נולד בירוואן בירת ארמניה ובגיל שנה עברה המשפחה לצרפת מכיוון שאביו המלט מחיתריאן שהיה כדורגלן בעברו, עבר לקבוצת ASOA ולנסה הצרפתית. כשהיה בן 6 נפטר אביו כתוצאה מגידול במוח, והמשפחה חזרה לארמניה. עם מות אביו החל הנריך לשחק כדורגל. אמו היא ראש מחלקת הנבחרות הלאומיות בהתאחדות לכדורגל הארמנית, ואחותו עובדת במטה אופ"א.
דליה מור
דליה מור (נולדה בשנת 1953) היא פרופסור למדעי ההתנהגות. משמשת ראש צוות הקמה ונשיאה מיועדת של המכללה האקדמית מזרח ירושלים. שימשה נשיאת האגודה הסוציולוגית הישראלית, סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים במכללה האקדמית תל אביב-יפו, דיקאן בית הספר למדעי ההתנהגות במסלול האקדמי המכללה למנהל וחברת הנהלת ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות (ור"מ).
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב. בשנת 1962 נסעה לחמש שנים עם משפחתה לשליחות בניגריה ובגאנה. עם חזרתם ארצה עברו לרמת חן ברמת גן. את לימודי התיכון התחילה בתיכון בליך ברמת חן וסיימה בפנימיית הדסים, כשהוריה נסעו שוב לשליחות, לטנזניה במזרח אפריקה. שירתה בצה"ל בשנים 1971–1973.
בשנת 1978 נישאה לשחקן התיאטרון אברהם מור (2012-1935) ולהם שני בנים.
בשנת 2018 נישאה בשנית לפרופ' מוטי רביד, מנהל המרכז הרפואי מעייני הישועה. מתגוררת בתל אביב.
השכלה גבוהה
בשנת 1980 השלימה תואר ראשון בסוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 קיבלה תואר שני בסוציולוגיה (בהתמחות פסיכולוגיה חברתית) באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1988 הוענק לדליה מור תואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. הגישה את עבודת הדוקטור "סגרגציה בשוק העבודה והשלכותיה לאי שוויון בשכר ותחושות קיפוח", בהנחיית פרופ' אפרים יער ופרופ' גדעון פישלזון.
קריירה אקדמית
תחומי המחקר של דליה מור הם פסיכולוגיה חברתית (צדק חברתי, מיקוד שליטה זהויות חברתיות); עמדות תפיסות ויחסים בין ישראלים ופלסטינים; מגדר; משפחה ועבודה; ושיטות מחקר כמותניות.
משנת 1988 עד 2006 שימשה מרצה באוניברסיטה העברית, במחלקה לסוציולוגיה ובביה"ס לעבודה סוציאלית.
בשנת 1995 נסעה לשנת הוראה בקליפורניה כמרצה אורחת (Distinguished Visiting Faculty) במחלקה לסוציולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה.
בשנת 1996 החלה לעבוד במכללה למינהל כמרצה בכירה בבית הספר למדעי ההתנהגות. שימשה בהמשך ראש תוכנית מצטיינים לתואר ראשון בבית הספר למדעי ההתנהגות, וראש התוכנית לתואר שני בייעוץ ארגוני בבית הספר למדעי ההתנהגות. בשנים 2009–2015 שימשה דיקאן בית הספר למדעי ההתנהגות במכללה.
בשנים 2015–2018 שימשה סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים במכללה האקדמית תל אביב יפו. משנת 2018 מור היא ראש צוות ההקמה ונשיאה מיועדת של המכללה האקדמית מזרח ירושלים.
בשנת 2005 קיבלה תואר פרופסור חבר, ובשנת 2011 מונתה לפרופסור מן המניין.
ניסיון מקצועי
דליה מור הייתה יועצת בכירה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יועצת הוועדה המייעצת להערכת עיסוקים בסקטור הציבורי וחברה בוועדת ההיגוי במרכז המחקר של כנסת ישראל, שדולת הנשים.
בשנים 1998–2005 שימשה חוקרת בכירה במכון טרומן לחקר השלום. שימשה חברת הוועדה המייעצת בנציבות שירות המדינה לקידום שוויון בתעסוקה שבמשרד המסחר והתעשייה בשנים 2008–2013.
בשנים 2010–2015 הייתה חברת הנהלה באגודה הסוציולוגית העולמית. נבחרה לנשיאת האגודה הסוציולוגית הישראלית ב-2013 ושימשה בתפקיד זה עד 2015.
ציקלומטר
ציקלומטר הוא התקן הצפנה אשר תוכנן בערך בשנת 1934 על ידי מריאן רייבסקי, מהאגף הגרמני של הביורו שיפרוב הפולני. ההתקן נועד לאפשר פענוח של טקסטים שהוצפנו באמצעות האניגמה. הציקלומטר שימש להכנת קטלוג של אורך ומספר המחזורים עבור כל 17,576 המיקומים של הרוטורים עבור רצף נתון שלהם. מאחר שהיו 6 רצפים אפשריים, המפרט שנוצר אשר כונה "מפרט כרטיסים", הכיל סך של 6×17,576 = 105,456 כניסות. הכנת הקטלוג, על פי עדותו של רייבסקי, "הייתה מייגעת וארכה יותר משנה, אולם כאשר לבסוף הקטלוג היה מוכן... היה ניתן להשיג את המפתחות היומיים תוך בערך 15 דקות".
מייק בונג'ורנו
מייקל ניקולס סלווטורה בונג'ורנו (Michael Nicholas Salvatore Bongiorno) המוכר כמייק בונג'ורנו (Mike Bongiorno, 26 במאי 1924 בניו יורק, ארצות הברית - 8 בספטמבר 2009 במונטה קרלו, מונקו) היה אמריקאי ממוצא איטלקי, שנמנה עם מייסדיה של הטלוויזיה האיטלקית ואחד ממנחי תוכניות הטלוויזיה המוכרים ביותר באיטליה, עד יום מותו. בונג'ורנו זכה, בין היתר, לכינויים "מר טלוויזיה", "il Re del Quiz" (מלך השעשועונים), "טלמייק" (TeleMike) ו"סופרמייק" (SuperMike).
ציקלומטר
ב-1 בנובמבר 1937, שינו הגרמנים את ה"משקף". הדבר כפה על לשכת ההצפנה להתחיל לייצר קטלוג כרטיסים חדש. לפי עדותו של רייבסקי, הייתה זו "מטלה אשר גזלה, כנראה בשל ניסיוננו הרב, פחות משנה". אבל, ב-15 בספטמבר 1938, שינו הגרמנים לחלוטין את ההליך להצפנת מפתחות הודעה. כך הפכה שיטת קטלוג הכרטיסים לחסרת תועלת. הדבר הוביל להמצאת מכונת הבומבה על ידי רייבסקי, וכן להמצאת הנייר המנוקב על ידי הנרי זיגלסקי.
מייק בונג'ורנו
ביוגרפיה
בונג'ורנו נולד בניו יורק לאם מטורינו ולאב ממוצא סיציליאני, ושב בילדותו עם אימו לטורינו. בשל ידיעתו באנגלית, במלחמת העולם השנייה פעל כשליח ומקשר בין פרטיזנים איטלקים וכוחות של בעלות הברית. הוא נתפס על ידי הגסטפו ונכלא במילאנו ובבולצאנו (בהיותו במחנה זה הוא עונה על ידי מיכאל זייפרט), ולבסוף נשלח למאוטהאוזן. לקראת סוף המלחמה שוחרר במסגרת החלפת שבויים בין ארצות הברית וגרמניה הנאצית.
בשנת 1946 שב לניו יורק והחל לעבוד בתחנת רדיו בשפה האיטלקית. בשנת 1953 שב לאיטליה, ושנה לאחר מכן הופיע בשידור הראשון של הטלוויזיה האיטלקית הממלכתית (RAI - Radiotelevisione Italiana S.p.A), עת הגיש את תוכנית האקטואליה "Arrivi e partenze" ("מגיעים ויוצאים"). בד בבד הוא הגיש והנחה מספר תוכניות קבועות ברדיו הממלכתי והופיע במספר סרטים, וב-1955 החל להגיש את שעשועון הטלוויזיה הראשון בטלוויזיה האיטלקית - "Lascia o raddoppia?" ("עוזב או מכפיל?"), שהיה הגרסה המקומית לשעשועון האמריקאי "שאלת 64,000 דולר" ("The 64,000$ Question"). לאחר ששידורו של שעשועון טלוויזיה זה פסק ב-1959, המשיך בונג'ורנו והגיש שעשועונים ותוכניות טלוויזיה רבות, ובין 1963 ל-1997 הנחה את פסטיבל סן רמו באחת-עשרה הזדמנויות.
החל ב-1978 היה בונג'ורנו לאחד מהמגישים הידועים הראשונים בטלוויזיה הפרטית באיטליה, וחבר לסילביו ברלוסקוני, אז יזם בתחום התקשורת. הוא החל לעבוד בערוץ "טלמילאנו" (Telemilano) שהיה לימים לערוץ 5 (Canale 5), וב-1982 עזב באופן סופי את הטלוויזיה הממלכתית והחל לעבוד באופן בלעדי בקבוצת התקשורת מדיאסאט (Mediaset) של ברלוסקוני. גם שם הוא התמחה בעיקר בהגשת שעשועונים, פסטיבלים ושידורים מיוחדים כמו ערבי גאלה ותחרויות שונות, ובמשך 14 שנים, בין 1989 ל-2003, הנחה את הגרסה האיטלקית של שעשועון הטלוויזיה גלגל המזל (La ruota della fortuna).
ב-2009 סירבה רשת מדיאסאט להאריך את חוזה העסקתו של בונג'ורנו בשל טענתה כי הפרו עת כרת חוזה אחר להגשת שעשועון שהיה אמור להיות משודר בסתיו 2009 ברשת SKY המתחרה. בונג'ורנו נפטר מהתקף לב בביתו במונטה קרלו ב-8 בספטמבר 2009 בגיל 85. הלווייתו נערכה בקתדרלת מילאנו ב-12 בספטמבר 2009, והוא נקבר בבית קברות ליד העיר ארונה בפיימונטה.
ב-25 בינואר 2011 נפרץ קברו של בונג'ורנו וארון הקבורה ובו הגופה נשדדו. הגופה נמצאה בשדה ליד מילאנו ב-8 בדצמבר 2011, אך זהות השודדים, כמו גם המניע למעשה, נותרו עלומים. כדי להימנע מהישנות המקרה החליטה המשפחה על שריפת הגופה.
אישיות וחיים פרטיים
סגנונו של בונג'ורנו היה ייחודי ואופייני. למרות פרסומו והצלחתו הרבה הוא ספג ביקורת רבה וזכה לאין ספור חיקויים, ששמו דגש על דברנותו הבלתי נלאית, על קריאתו האופיינית "Allegria!" ("שמחה!" או "ברכות!", שהוחלפה לעיתים בבוז בקריאה "Allergia!" - "אלרגיה!"), על נטייתו להאשים את הקהל או את המתחרים בטעויותיו שלו, וכן על פליטות הפה הרבות שלו, שהיו פעמים רבות מצחיקות, אך לעיתים מביכות ולא נעימות. הסופר האיטלקי אומברטו אקו ניתח את אישיותו ואת הצלחתו של בונג'ורנו בפרסומו "Diario Minimo" ב-1961, וטען כי הוא מתאפיין ב"בינוניות מוחלטת" (mediocrità assoluta), וכי:
בונג'ורנו נישא שלוש פעמים, ומנישואיו השלישיים לדוגמנית העבר דניאלה זוקולי ב-1972, נולדו לו שלושה בנים. למרות שהתגורר באיטליה שנים רבות, רק בשנת 2003 רכש אזרחות איטלקית. בונג'ורנו נודע באהבתו הרבה לכדורגל והיה אוהד מסור של קבוצת הכדורגל הטורינזית יובנטוס. בשנת 2007 יצא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "גרסת מייק" (La versione di Mike).
יאיר דרייפוס
הרב יאיר דרייפוס (נולד בה'תש"י, 1949) הוא ראש ישיבת שיח יצחק שבגבעת הדגן באפרת.
ביוגרפיה
למד בבית הספר התיכון במעלה בירושלים ובשבט משואות של עדת הצופים. לאחר מכן הצטרף לישיבת כרם ביבנה, יחד עם חברו מילדות הרב שמעון גרשון רוזנברג (שג"ר), אחר כך עבר ללמוד בישיבת הכותל. בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים, יחד עם שג"ר, אותו הגדיר כמורו ורבו, את ישיבת שיח יצחק אשר שמה לה למטרה להוביל לחיבור עולם התורה עם עולם הדעות הסובב, תוך דגש על לימודי החסידות.
מאז פטירת הרב שג"ר בשנת ה'תשס"ז המשיך דרייפוס לעמוד בראשות הישיבה לבדו, והקים את "מכון כתבי הרב שג"ר", המתעתד להוציא לאור כ-3,000 קבצים שלו שעוד לא פורסמו.
הרב דרייפוס פרסם תשובות הלכתיות בפורומים שונים, ביניהם בקובץ תחומין, ומאמרים רבים בספרים כגון "ויקרא את שמם אדם", "רעים אהובים" (דרשות חתונה שנאמרו על ידו ועל ידי הרב שג"ר), "גשם" ו"שני המאורות" (בו קבע כי "המהפכה הרוחנית של דורנו היא הפמיניזם"), ועוד.
בעבר כיהן כר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים וכרב ההתנחלות בית יתיר שבהר חברון.
מתגורר כיום ביישוב אלון שבות שבגוש עציון.
XOR
באלגברה בוליאנית, או בררני או או מוציא (באנגלית: eXclusive OR ובראשי תיבות: XOR) היא פעולה בוליאנית המקבלת שני אופרנדים ומחזירה אמת כאשר שני האופרנדים שונים.
XOR משקפת משמעות נפוצה של המילה "או" בשפה המדוברת, למשל כשהמילה "או" משמשת להצבת אולטימטום. לדוגמה אדם המצהיר "היכנע או שתושמד" מתכוון לכך שרק תרחיש בו בדיוק אחת מהאפשרויות האלו מתקיימת אפשרי.
טבלת אמת
מהטבלה אפשר להסיק ש (A XOR B) שקול ל:
חישוב XOR
לביטויים בעלי יותר משני אופרנדים, מפעילים XOR על שני האופרנדים הראשונים, אחר כך מפעילים XOR על התוצאה מקודם ועל האופרנד השלישי, וחוזר חלילה עד האופרנד האחרון. כלומר לחישוב הביטוי (A xor B xor C xor D) מבצעים את סדר הפעולות הבא (לפי סדר הסוגריים): (A xor B) xor C) xor D))).
XOR הוא חילופי: סדר האופרנדים אינו משנה - התוצאה תישאר זהה לכל סדר.
באופן כללי, התוצאה של XOR תלויה במספר האופרנדים בעלי ערך "אמת": אם יש מספר אי-זוגי של אופרנדים כאלה, התוצאה תהיה "אמת" (truth); אחרת, היא תהיה "שקר" (false).
סימונים
ישנם סימונים מתמטיים שונים לפעולת ה-XOR.
בנוסף לסימון הפעולה באופן פשוט כ-"XOR", ישנם המסמנים אותו כסימן פלוס ("+"), או סימן פלוס עם שינוי כלשהו, למשל בתוך עיגול ("\oplus"). האחרון נמצא בשימוש כיוון שישנה התאמה לחיבור מודולו 2, כאשר "אמת"=1 ו"שקר"=0.
כמו כן, מקובל לסמן את ה-XOR בסימן הוי בשינוי כלשהו, כגון ("∨"), כיוון שה-XOR היא פעולה נגזרת של ה-OR הלוגי, אשר בדרך כלל מסומן בוי.
סימון מקובל בתכנות הוא סימן הגג ("^"), כפי שבא לידי ביטוי בשפת התכנות C.
כמו כן נמצאים בשימוש סימונים טקסטואליים שונים, כגון "EOR", ו"ORR".
שימושים
שער זה מהווה אבן בנייה בסיסית בפעולת החיבור של מחשבים (ולכן בייצוג בשיטת המשלים ל-2 גם לחיסור).
בנוסף, אם נפעיל על ערך בינארי פעולת XOR עם עצמו, נקבל תמיד את התוצאה 0 ("שקר"). במספר ארכיטקטורות של מחשבים, זה מהיר וחסכוני יותר להפעיל XOR על הערך הקיים במקום לשמור את הערך הקבוע 0 באוגר ולכתוב אותו לתוך הזיכרון. לכן, הפעלת XOR על ערכים עם עצמם היא אופטימיזציה נפוצה.
לפעמים משתמשים בפעולת ה-XOR כפונקציית ערבול בהצפנה. שיטת הצפנה אחת המתבססת על XOR, פנקס חד פעמי, הוּכחה מתמטית כלא ניתנת לפיצוח.
בתכנון לוגי ספרתי, השער הלוגי XOR בעל שתי הכניסות, נחשב בדרך כלל כמהפך (inverter) בר-תכנות, בכך שאם אחת הכניסות מחזיקה בערך הלוגי "1", היציאה תמיד תחזיק את הערך ההופכי לכניסה השנייה. אם הכניסה הראשונה תחזיק את הערך הלוגי "0", היציאה תמיד תהיה זהה לכניסה השנייה.
בתכנות מאפשרת פעולת XOR להחליף תוכן בין שני משתנים של מחרוזות ביטים ללא שטח עזר. לשם החלפת תוכנם של המשתנים A ו-B נדרשות שלוש הפקודות הבאות: (ראו: אלגוריתם ההחלפה של XOR)
קיסר הכתם
קיסר הכתם (שם מדעי: Pomacanthus maculosus), שנודע גם בשם קיסר ירחי, הוא מין של דג ממשפחת הקיסריים, ששוכן בשוניות אלמוגים ובחופים סלעיים באוקיינוס ההודי, הים האדום והמפרץ הפרסי. המין חי בעיקר באזורים הפחות צפופים של שונות אלמוגים, ואף בחופים סלעיים בהם אין אלמוגים כלל. הוא מגיע לעומקים של עד 13 מטר. כמו מרבית בני משפחת הקיסריים, קיסר הכתם מתאפיין בגוף צבעוני ובולט. קיסר הכתם קיבל את שמו מתצורת צבעיו כבוגר, המתאפיינת בגוף כחול בוהק וכתם צהוב אנכי במרכז גופו. קיסר בוגר מגיע לאורך של 50 סנטימטר. כמו בדגי קיסר רבים אחרים, הצעיר נראה שונה מאוד מהבוגר, ומתאפיין בפסים שחורים, כחולים ולבנים. צבעיו של דג הקיסר, כמו צבעיהם של קיסרים אחרים, הפכו אותו לפופולרי בקרב צלמי טבע ומגדלי דגים.
כמו רוב הדגים במשפחת הקיסריים, קיסר הכתם ניזון בעיקר מספוגיים, אך הוא יכול לאכול גם שושנות ים, אצות, חסילונים וחסרי חוליות אחרים.
בישראל חי קיסר הכתם בתפוצתו הטבעית במפרץ אילת, ביחד עם המינים קיסר הדור וקיסר ים-סופי, בו הוא נמצא במספר אתרים מוגנים, כגון שמורת חוף האלמוגים. בנוסף הוא משומר בפארק המצפה התת-ימי. קיסר הכתם נצפה מאז שנת 2009 גם בים התיכון, כשהוא נצפה לעיתים מול חופי לבנון וישראל.
נים
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הוליווד החדשה
הוליווד החדשה (באנגלית: New Hollywood), או "הגל החדש האמריקאי" או "הרנסאנס ההוליוודי", הוא כינוי לתנועה קולנועית, שפעלה מאמצע שנות השישים עד לתחילת שנות השמונים בקולנוע האמריקאי, ולדור חדש של יוצרים צעירים. יוצרים אלו השפיעו על סוגי הסרטים שהופקו, על הייצור והשיווק שלהם, ועל האופן שבו אולפנים גדולים ניגשו לעשיית סרטים. סרטי הוליווד החדשה התאפיינו בכך שבמאי הקולנוע, במקום האולפן, היווה מקור הסמכות ליצירת הסרט, ונחשב ל"אוטר".
ההגדרה של הוליווד החדשה אינה חד משמעית, כאשר חלק מהחוקרים מגדירים אותה כתנועה ואחרים כתקופה. טווח התקופה גם הוא שנוי במחלוקת, וחוקרי קולנוע כמו תומאס שץ טוענים כי הוליווד החדשה מורכבת ממספר תנועות שונות. הסרטים שנעשו בתנועה זו מאופיינים בכך שהם סוטים לעיתים קרובות מהנורמות של הוליווד הקלאסית. אחרי קריסתה של שיטת האולפנים הקלאסית ועליית הטלוויזיה, הצלחתם המסחרית של הסרטים הלכה ופחתה, והוליווד החדשה היוותה תקופה של תחייה ופריחה מחודשת.
לגו שר הטבעות (משחק וידאו)
לגו שר הטבעות (באנגלית: Lego The Lord of the Rings) הוא משחק וידאו הרפתקאות בנושא לגו שפותח על ידי TT Games. המשחק יצא ל-נינטנדו 3DS, נינטנדו DS, PlayStation Vita, Microsoft Windows, Wii, פלייסטיישן 3 ו-Xbox 360. גרסת OS X של המשחק, שפורסמה על ידי Feral Interactive, שוחררה ב-21 בפברואר 2013.
המשחק מבוסס על טרילוגיית סרטי שר הטבעות, והוא עוקב אחר קווי העלילה המקוריים, בסגנון הומורסיטי, של אחוות הטבעת, שני הצריחים ושיבת המלך, המשחק מעביר את השחקנים דרך אירועי הסרטים האפיים, "בצורה מלאת הומור ובסגנון הנהדר של משחקי לגו". המשחק משתמש במוזיקה ובקטעי קול שנלקחו משלושת הסרטים. החברה המפתחת Traveller's Tales הצהירו שיפחיתו את הומור הסלפסטיק שנמצא בכותרים רבים אחרים של משחקי לגו. המשחק עוקב אחר האירועים בסרטים; עם זאת, כמו סדרת לגו מלחמת הכוכבים, כמה סצנות מהסרטים שונו כדי להיות יותר ידידותיות למשפחה או כדי לספק הקלה קומית לשחקן.
ב-1 בינואר 2019, כל המכירות הדיגיטליות של המשחק הופסקו. זה הפך רשמי כמה ימים לאחר מכן על ידי המוציאים לאור האחים וורנר. המשחק נוסף מאוחר יותר לסטים ב-27 באפריל 2020, והוא הגיע לקונסולת Xbox One לסדרות X ו-S ב-16 בנובמבר 2021.
משחקיות
במהלך המשחק, שחקנים יכולים לאסוף ולהשתמש בפריטים קסומים, כגון האור של אארנדיל, חבל אלפים ומגוון רחב של חרבות, קשתות, כלי נשק ושריונות מהסרטים. לדמויות במשחק יש מגוון יכולות, כמו היכולת להאיר מקומות חשוכים (פרודו, גנדלף, רדאגסט וסרומן) והיכולת להיות מושלך אל עבר חפצים ומקומות (גימלי וגלוין). לכל דמות יש מלאי משלה, שבדרך כלל מכיל כלי נשק ופריטי הרפתקה. לדמויות מסוימות יש פריטים עם יכולות שבלעדיות לדמויות או רק למספר קטן של דמויות. יש גם מלאי המשותף לכל הדמויות, הכולל את כל פריטי המיתריל, פריטים הנמצאים ברחבי העולם הפתוח ובמשימות, שבכולן יש מגוון גדול של כלי נשק ויכולות.
למשחק יש בסך הכל 18 שלבים (לא כולל שלב בונוס בסיום), כמו גם סוף נסתר, שנחשף לאחר השלמת 100% מהמשחק. במערכת הלחימה של המשחק, השחקן תוקף את אויביו על ידי שימוש בכלי נשק פשוטים או בירי של חצים או קסמים, כשהשחקן או לוחץ על כפתור ההתקפה או מכוון. עם זאת, אם גם השחקן וגם האויב משתמשים בחרבות, הם עשויים להיכנס למצב לחימה קצר בחרבות בו השחקן לוחץ על כפתור הלחימה כמה פעמים. במהלך המשחק, חלקים מסוימים מהשלבים וגם מהעולם הפתוח ניתנים למעבר או להשלמה רק על ידי שימוש בפריטים מסוימים או ביכולות מיוחדות. יכולות כגון דיג, ירי בקשת, איסוף מים, חומר נפץ, אי נראות, שבירת לבני לגו של מורדור, אור וקפיצה לגובה.
שיטוט בעולם הפתוח
בעולם הפתוח של המשחק, השחקן, ששולט ב-2 דמויות הניתנות להחלפה, יכול לחקור בחופשיות את עולם המשחק, המשתרע על פני כל הארץ התיכונה חוץ מיער-אופל והאדמות שמדרום למורדור (הרד). בעוד ששחקנים משוטטים בעיקר ברגל, יש להם אפשרות להשתמש ב-"Fast Travel", אשר משגר את השחקן לכל מקום בו הוא היה ומאפשר לשחקן לשנות בין יום ללילה. במקומות ספצייפים במשחק ניתנת לשחקן אפשרות לרכב על סוסים. בחלקים מהמפה, ישנם כמה מקומות בולטים, כגון יצירת דמות מותאמת אישית במעון באג שבפלך, המאפשרת לשחקנים ליצור דמויות מותאמות אישית, והנפח בברי, שמייצר פריטים באמצעות לבני מיתריל שהשחקן מוצא ברחבי העולם.
בזמן שיטוט בעולם הפתוח, השחקן יכול לקנות חלק מהדמויות על ידי מציאתן ברחבי הארץ התיכונה, הבסתן בקרב, ואז קנייתן עבור מספר משתנה של סמנים. עבור דמויות אחרות, השחקן צריך להשלים פאזלים כדי למצוא את אסימוני הדמות שלהם, ובשלב זה ניתן לקנות אותם דרך מסך בחירת דמות.
ישנן גם משימות צד שונות הפזורות ברחבי הארץ התיכונה, אשר בדרך כלל בסופן השחקן מוצא פריט מיוחד. עם מציאת הפריט, השחקן מתוגמל בדרך כלל באמצעות תוספות, המעניקות לשחקן חיזוקים מיוחדים. כמו כן, ברחבי הארץ התיכונה פזורים שרטוטים, לבני מיתריל ופריטי אספנות אחרים.
דמויות
יש יותר מ-80 דמויות שניתן לשחק בהן, ביניהן פרודו באגינס, גנדלף, לגולאס ורבים אחרים שאפשר לגלות ולקנות, ואפילו תום בומבדיל, דמות שמופיעה בספרים אך לא בטרילוגיית הסרטים. השחקן יכול גם ליצור דמויות משלו, על ידי נסיעה להוביטון וכניסה לבית ההוביט עם הדלת הירוקה, ביתם של פרודו ובילבו, מעון באג.
עלילה
עלילת המשחק עוקבת אחר אותם קווי עלילה של טרילוגיית הסרטים, שר הטבעות: אחוות הטבעת, שני המגדלים ושיבת המלך. עם זאת, מפתחי המשחק שינו כמה מקווי העלילה כדי להתאים את האירועים למספר המוגבל של שלבי המשחק. קטעים מרכזיים שוחזרו מהסרטים, כמו הסצנות ממכרות מוריה. לכל דמות יש לפחות יכולת מיוחדת אחת. ככל שהעלילה מתקדמת, הדמויות יכולות להוסיף פריטים וכלי נשק חדשים למלאי שלהן, ובכך להוסיף אלמנטים של משחקי תפקידים למשחקי הלגו המסורתיים.
פיתוח
המשחק לא שוחרר עבור Wii U כי לגו, TT Games ונינטנדו היו עסוקים בהשלמת המשחק לגו אנדרקאבר, שכבר איחר מבחינת לוחות הזמנים של החברות. גרסת ה-Wii לאירופה נדחתה ל-30 בנובמבר. המשחק שוחרר גם עבור iOS ב-20 באוקטובר 2013. המשחק ברובו זהה, עם שינויים קלים.
שמע
בדומה ללגו באטמן 2: DC גיבורי על, לגו שר הטבעות כולל דמויות שמדברות. זה הופך אותו למשחק הלגו השני שמציג דיאלוג ממשי, המשחק השלישי הוא לגו אנדרקאבר. עם זאת, הדיאלוג בלגו שר הטבעות נלקח ישירות מהסרטים בניגוד לשניים האחרים, שכללו גם שמע מקורי. קולות נוספים במשחק סופקו על ידי אריק ארטל, סטיבן בלום, קאם קלארק, כריס אדגרלי, קיירן אליוט, גדעון אמרי, קריספין פרימן, בוב ג'ולס, טום קיין, ג'ניפר טיילור לורנס, יורי לואנטל, ג'ים מסקימן, נולאן נורת', ליאם אובריאן, ג'ון אולסון, ג'ים פידוק, אלייזה שניידר, קית' סרבאג'קה, פרד טטאסקיורה, אנה ווצ'ינו והיינדן וולץ '.
שיווק והוצאה לאור
לגו שר הטבעות משלים את האוסף של לגו שר הטבעות. מי שהזמין את המשחק מראש קיבל את המשחק עם דמות לגו של אלרונד עם קוד להזין בדף הבית של המשחק עבור טפט וסרטון עיצוב. לגו באטמן 2: DC גיבורי על כלל טריילר למשחק. גרסת דמו שוחררה עבור Microsoft Windows, נינטנדו 3DS ו-Xbox 360. עם השחרור, גרסת ה-Xbox 360 הוחזרה לאחר שחלק מהדיסקים שנשלחו הכילו את גרסת הדמו ולא הגרסה המלאה של המשחק.
המשחק היה משחק הווידאו האחרון של לגו שיצא ב-Wii, כמו גם משחק הווידאו הראשון של שר הטבעות שהיה זמין בקונסולות נינטנדו, סוני ומיקרוסופט מאז שר הטבעות: העידן השלישי.
DLC
ללגו שר הטבעות יש ארבע חבילות של תוכן נוסף להורדה (DLC), שהיו זמינות יחד עם ההזמנה המוקדמת של המשחק. הראשון כלל את סמאיגול (לפני שהושחת והפך לגולום), סאורון בצורתו "הנאה" מהעידן השני (אנאטר), ועוד כשלוש דמויות, השני כלל דמויות כמו מיני בלרוג ופיראט מאומבר שבהרד. השלישי כלל רק פריטים, כגון שלושת טבעות העלפים, והרביעי כלל גרסה מיוחדת של פראמיר והאנשים המתים מההר. אין דרך לקנות את ה-DLC לגרסת המחשב של המשחק.
קבלה
קבלה
לגו שר הטבעות זכה לביקורות יחסית חיוביות מהמבקרים. המבקרים נהנו בעיקר מהסיפור, ההומור והמראה המבוסס על טרילוגיית הסרטים שר הטבעות של פיטר ג'קסון. ב-GameRankings ניתן למשחק ציון של 82% על סמך 12 ביקורות. עם זאת, גרסת הפלייסטיישן ויטה זכתה בעיקר לביקורות שליליות.
אוניברסיטת א-נג'אח
אוניברסיטת א-נג'אח (בערבית: جامعة النجاح الوطنية, תעתיק מדויק: ג'אמעת אלנג'אח אלוטניה) היא אוניברסיטה פלסטינית לא ממשלתית, הנמצאת באזור שכם. נכון לשנת 2015 לומדים באוניברסיטה למעלה מ-22,000 תלמידים, 58% מהם נשים. הסגל האקדמי והמנהלי באוניברסיטה מונה כ-3,000 איש. לאוניברסיטה תחנת רדיו עצמאית. סיסמת האוניברסיטה: "אנו קוראים תגר על ההווה, כדי לעצב את העתיד."
היסטוריה
תחילתה של אוניברסיטת א-נג'אח עוד בשנת 1918, בבית הספר א-נג'אח נבלוסי מייסודו של עיזאת דראוזה. בשנת 1931 הוקם לצד בית הספר גן ילדים. בית הספר שינה את שמו למכללה הלאומית א-נג'אח בשנת 1941, ובשנת 1943 גויסו כספים לבניית מבנה חדש למכללה. בשנת 1963 נפתחה מכללה קהילתית עם תוכנית לימוד דו-שנתית. בשנת 1967 הוא היה בית מדרש למורים שלצידו בית ספר תיכון ולמדו בו סה"כ 450 תלמידים. בשנת 1968, בית הספר היה החשוב ביותר בשכם, ואחד המוסדות העל תיכוניים הבודדים ביהודה ושומרון. הרעיון להפוך את בית המדרש למורים לאוניברסיטה נדחה על ידי ראשי המכללה בטענה של העדר תקציב וידע. בשנת 1977 הפכה המכללה לאוניברסיטה הלאומית א-נג'אח. בתחילה היו במוסד שני בתי ספר: בית הספר לאמנויות ובית הספר למדעים.
באוניברסיטת א-נג'אח נמצאת הפקולטה לרפואה ולמדעי הבריאות הגדולה במזרח התיכון, בה לומדים כ-4,000 סטודנטים. בשנת 2013 נחנך בה בית חולים המשמש גם למחקר רפואי. בבית החולים 217 מיטות וכמאה רופאים, ונבנה בו אגף נוסף בן 15 קומות, בו יהיו כ-800 מיטות אשפוז.
לאומיות פלסטינית
משנות ה-30 נודע בית הספר כמוקד ללאומיות ערבית ותלמידיו קיימו תהלוכת אבל ביום הצהרת בלפור.
לאחר מלחמת ששת הימים היו תלמידים ומורים מבית הספר שותפים במעשי חבלה נגד יעדים ישראליים.
בתקופת האינתיפאדה השנייה נשמעה הטענה שהאוניברסיטה היא מעוז של תנועת החמאס.
ב-14 בדצמבר 2021 נחשף תא טרור באוניברסיטה בשכם.
פקולטות
באוניברסיטה 16 פקולטות למדעים ולמדעי הרוח.
הפקולטות למדעי הרוח כוללות:
שלמה תרשיש
שלמה תרשיש (27 בנובמבר 1947 – 31 במרץ 2017) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
תרשיש נולד בתל אביב וגדל בשכונת ביצרון, כבן יחיד להורים ניצולי שואה. בשנת 1969 סיים את לימודיו בסטודיו למשחק של ניסן נתיב, והיה גם בוגר הסטודיו למשחק של נולה צ'לטון.
בשנת 1971 השתתף לראשונה בסרט קולנוע, בתפקיד משני בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", כאחד הנערים בכנופייתו של הפושע אלימלך זורקין. במהלך שנות ה-70, שיחק בעיקר בתיאטרון.
בתיאטרון הבימה שיחק במחזה "חברים מספרים על ג`ימי" (1970), המבוסס על ספר ההנצחה לאהרן (ג'ימי) שמי. אחר כך שיחק בתיאטרון הקאמרי במחזה "הבכחאי" (1971), טרגדיה יוונית מאת אוריפידס, שאותו תרגם, ביים ועיבד אריה זקס", ו"הסוחר מוונציה" מאת ויליאם שייקספיר (1972). בשנת 1974 הצטרף לצוות תיאטרון החאן ושיחק במחזות "משרתם של שני אדונים", ב"מלכוד 22" (1975), "מסתורים" (1976), "ג'ונגל הערים" (1976), "צ'רלי קצ'רלי" (1977) ו"חקירה" (1979).
בשנות ה-80, השתתף בשורה של סרטי קולנוע, "חמסין" (1982), "עדות מאונס" (1984), "רומן בהמשכים" (1985), "כפפות" (1986), "השגעון הגדול" (1986), "לא שם זין" (1987), "מקום ליד הים" (1988), ו"אש צולבת" (1989).
בשנת 1989 השתתף בפרק בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת ובסרט הטלוויזיה "האדונית והרוכל" בערוץ הראשון. בקיץ של אותה השנה החל לשחק במחזמר "קזבלן".
בשנת 2000 שיחק בסדרת המדע הבדיוני "היעלמות", ששודרה בשידורי רשת בערוץ 2. בנוסף גילם בסדרה "טירונות" את אלי גולן, קצין משטרה שנהג להתעלל באשתו ריקי (אותה גילמה לבנה פינקלשטיין) ולהכותה.
בשנת 2001 שיחק בסרט "שישה מיליון רסיסים", ובסדרה "משפחה וחצי" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2007 שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "הבורר". בשנת 2009 שיחק בסרט "אצבע אלוהים".
חיים אישיים
ב-1970 התחתן עם השחקנית והבמאית נטע פלוצקי והם התגרשו לאחר מספר שנים. בסוף שנות השמונים נישא בשנית לשירה מורגן, ונולדו להם שלושה ילדים.
גראן מוברן
גראן מוברן (Grand Muveran) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,051 מטר. הוא ממוקם בדרום־מערב שווייץ, בסמוך לגבולה עם צרפת ואיטליה. קו הרכס שלו משמש כגבול הקנטונים השווייצריים וו וואלה.
גאוגרפיה
גראן מוברן ממוקם בנקודה הדרום-מערבית של האלפים הברניים. גראן מוברן הוא ההר הרביעי ברכס המתחיל בהר דאן דה מורסל בעמק הרון ומהווה את הרכס המרכזי המגיע לשיאו באזור היונגפראו ומסתיים בנהר ארה.
ההר ממוקם בין ההרים פטיט מוברן מדרום, הו דה קרי ממזרח, פואנט דה סאבולר ממערב וטט א פיארה גרפ מצפון.
ממזרח להר שוכן קרחון דה לה פורקלה (Glacier de la Forcla) וכן אגם דה לה פורקלה (de Lac la Forcla).
על צלע ההר שוכנת העיירה אוברונה (Ovronnaz) ולמרגלותיו בעמק הרון העיירה לייטרון (Leytron).
תיירות
החל משנת 1989 סובב את כל גוש ההרים הכולל את גראן מוברן שביל טיול באורך של למעלה מ־50 קילומטר הנקרא שביל הטיול של מוברן (Trail tour of Muverans). השביל מקיף את ההרים גראן מוברן, פטי מוברן, דאן דה מורקל ודאן פאבר עד רכס דיאבלרה, ועובר בכל הקרחונים והאגמים באזור. חלקים מהשביל משקיפים לכיוון פסגת המון בלאן.
תרבות
גראן מוברן היה הנושא של ציור משנת 1912 פרי מכחולו של הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר. היצירה נמכרה במיליון וחצי פרנק בשנת 2003.
אליהו נחום פרוש
שמאל|ממוזער|250px|רבי אליהו נחום פרוש הרב אליהו נחום פרוש (תרנ"ב, 1892 - כ"ח באלול תשט"ז, 4 בספטמבר 1956) היה משגיח בתלמוד תורה עץ חיים ומעסקני היישוב הישן בירושלים.
תולדותיו
במשך שנים רבות שימש כמשגיח בתלמוד תורה עץ חיים, יחד עם הרב אריה לוין. חיבר מספר ספרי עזר לתלמידים. בין השאר הוציא לאורך השנים פרקים ממסכתות התלמוד הכוללים ליקוט של מפרשים, וכן הדפיס גמרות מפוסקות לתלמידים.
היה בעל חוש מוזיקלי והלחין לחנים רבים.
בנו היחיד, הרב שלמה זלמן פרוש, היה תלמידו המובהק של הרב מטשיבין ושימש משגיח בישיבת טשיבין וכן בתלמוד תורה בעץ חיים כממלא מקום אביו. אחד מחתניו של הרב אליהו נחום פרוש הוא הרב בנימין זאב חשין.
אליהו נחום הפרוש נפטר ב-4 בספטמבר 1956 ונקבר בהר המנוחות.
פלאש מוב
פלאש מוב (באנגלית: Flash-mob, הגייה: פְלֶאש מוֹבּ), היא התקבצות פתאומית במקום מסוים ולזמן קצר, של אנשים העושים דבר מה לא-שגרתי או חסר משמעות לכאורה, ומתפזרים כהרף עין.
פעילויות אלה, המתקיימות בדרך כלל לשם חוויית בידור, ביטוי אמנותי או סאטירה. קבוצת המשתתפים מתארגנת בדרך כלל באמצעות התקשורת, המדיה החברתית או הודעות ויראליות בדואר אלקטרוני. אף שלצופה מהצד אירועי פלאש מוב נראים ספונטניים, הן מתוכננות לרוב מראש, ולעיתים מצריכות הכנות וחזרות. לא ידוע על נזקים ברכוש או בנפש בעקבות פעילויות כאלה, ובדרך כלל הן מתקבלות על ידי הקהל בתשואות ובהתלהבות.
אף שהמושג "פלאש מוב" לא מיוחס במקורו לאירועים פוליטיים כגון מחאות, לפרסומות ואירועי יחסי ציבור המופקים על ידי משרדי פרסום עם משתתפים בשכר, יש שמשתמשים בו גם למטרות אלה.
בישראל
בישראל התקיימו מספר אירועי פלאש מוב, ובהם:
הסכם בולוניה
הסכם בולוניה, קרוי גם "תהליך בולוניה", הוא אמנה בין האוניברסיטאות במדינות אירופה השונות, הנועד לצורך הכרה הדדית בתוכניות לימוד ותארים אקדמיים. לשם כך נוצרה תוכנית ליישום הדרגתי, עם תאריך יעד להשלמה בשנת 2010, של סטנדרטיזציה והתאמה של קורסים ונקודות זכות אקדמיות עבור תארים זהים ברחבי היבשת. תוחלת הסכמה זו בהכרה מיידית ופשוטה בערכם של לימודים אקדמיים אשר התקיימו במדינות אירופאיות שכנות, וזאת חרף הבדלי שפה, תרבות ומקום. הבנה זו אינה עניין של מה-בכך, שכן עד לתהליך בולוניה נדון היה כל מקרה לגופו. התהליך אינו יוזמה של האיחוד האירופי, והמדינות המיישמות אותו אינן בהכרח חברות בו.
אחד התוצרים של ההסכם הוא בביטולו של התואר "דיפלומה", אשר היה תואר סטנדרטי מזה מאות שנים במספר גדול של מדינות מרכז אירופאיות, בעיקר באלו הדוברות גרמנית, והחלפתו בתארים האנגלו-סקסיים "בוגר" ו"מוסמך" (BA & BSc ו-MA & MSc, בהתאמה).
האחדַת התהליך האקדמי באירופה הוא תהליך המאפשר לשוק האירופאי להעריך ולהעסיק עובדים אקדמיים מארצות שכנות, וכן להסתמך על מוצרים אקדמיים, כדוגמת מחקרים מדעיים וחברתיים, והוא תהליך נוסף ומשמעותי בהפיכתה של אירופה לפדרציה הרב-לאומית הקרויה האיחוד האירופי. הסכם בולוניה קרוי על שם המקום בו הוחלט על התהליך, באוניברסיטת בולוניה, בשנת 1999, ב"הצהרת בולוניה" של מספר מדינות אירופאיות. על ההסכמה הראשונית חתמו 29 מדינות, ובהמשך הצטרפו לאמנה מדינות נוספות.
מדינת ישראל השתתפה בדיונים על תקן "משקיפה" בלבד ולא לצורך יישום או התייחסות. רצון ראשוני ליישום תהליך בולוניה החל בארץ בשנת 2006, אולם מעולם לא קיבל ביטוי ממשי. עם השנים, נגוזה כוונה זו ואין תאריך יעד ליישום עקרונות דומים לאלו אשר יושמו בתהליך בולוניה, אם בכלל. על-פי גופי ההסכם הרשמיים אין לישראל תוקף כחברה עתידית בהסכם משום היותה מחוץ לגבולותיה הגאוגרפיים של יבשת אירופה.
מאחר שמדינת ישראל אינה מאמצת מרצון את מסקנות תהליך בולוניה, קיימת הערכה לפיה עלול להיווצר מצב בעייתי עבור סטודנטים ישראלים בהערכת התארים האקדמיים שהתקבלו בישראל, אם ירצו להמשיך את לימודיהם באירופה. חוסר התאמה בהערכת תארים אקדמיים קיים כבר עתה בלימודים לתואר "מוסמך" בפקולטות רבות בארץ, בהן תפח עם השנים היקף הלימודים לכזה אשר אינו תואם את התארים המקבילים לו באירופה. כמו כן, בולטת הבעיה בהכרה בלימודי אדריכלות בארץ, אשר נמשכים לאורך 5 שנות לימוד ומסתיימים בתואר "בוגר" בלבד.
ברחבי העולם בולט יישום חלקי או דומה של התהליך גם באקדמיות נוספות מחוץ ליבשת אירופה, כגון ברחבי צפון-אמריקה, סין, יפן, אוסטרליה ואף במדינות המזרח-התיכון.
המשפט האחרון של פרמה
המשפט האחרון של פרמה הוא משפט מפורסם בתורת המספרים שנוסח על ידי המתמטיקאי פייר דה פרמה בשנת 1637 ונותר כבעיה פתוחה, עד שהוכח על ידי אנדרו ויילס (Wiles) בשנת 1995. במשך כ-350 שנים היה לאחת הטענות המפורסמות ביותר בעולם המתמטיקה שלא הוכחו.
המשפט טוען כי:
להבדיל, למשוואה, הנובעת ממשפט פיתגורס, יש אינסוף פתרונות שבהם y, x ו-z הם מספרים טבעיים, למשל  או. פתרונות אלו ידועים כשלשות פיתגוריות. במשך כ-350 שנה הייתה שאלה זו בגדר בעיה פתוחה במתמטיקה, כנראה המפורסמת מכולן.
היפנוסיס
היפנוסיס (אנגלית: Hipgnosis) היא קבוצת עיצוב בריטית שהוקמה ב-1968, ומתמחה בעיצוב עטיפות אלבומי רוק, בצורה בולטת לפינק פלויד, ג'נסיס, לד זפלין ובלאק סבאת'. היפנוסיס כללה בעיקר את סטורם ת'ורג'רסון, אובריי פאוול ופיטר כריסטופרסון. הקבוצה התפרקה ב-1983, אבל ת'ורג'רסון המשיך לעבוד על עטיפות של פינק פלויד ואחרים.
המשפט האחרון של פרמה
תולדות המשפט
פייר דה פרמה (Fermat), מתמטיקאי צרפתי בן המאה ה-17, קבע, בערך בשנת 1637, שהתשובה לשאלה זו היא שלילית, אך לא נמצאה בכתביו הוכחה לכך. "גיליתי הוכחה נפלאה למשפט זה, אך שוליים אלו צרים מלהכילה", כתב פרמה בשולי ספרו של דיופנטוס, "אריתמטיקה", שתורגם ללטינית על ידי קלוד באשה. במשך מאות שנים דרבנה הערה זו מתמטיקאים וחובבי מתמטיקה לחפש הוכחה לטענתו של פרמה, שזכתה לכינוי המשפט האחרון של פרמה (המילה "אחרון" מציינת שזה המשפט האחרון שנותר להוכחה, לאחר שעד תחילת המאה התשע-עשרה הוכחו (או הופרכו) כל שאר המשפטים שניסח פרמה).
בשנת 1847 ניסה לאמה לתת הוכחה לנכונות המשפט האחרון של פרמה בשלמותו, אך הוכחתו נמצאה שגויה. עד לשנת 1857 הראה ארנסט קומר שהמשפט האחרון של פרמה נכון לכל n קטן ממאה. למעשה הוכיח קומר יותר מכך: הוא הוכיח שמשפט פרמה נכון לכל מספר ראשוני רגולרי, אך הבדיקה האם ראשוני הוא רגולרי הצריכה חישובים רבים. השתכללות אמצעי החישוב במאה העשרים איפשרה להגדיל בהדרגה את מספרן של החזקות לגביהן נמצא משפט פרמה כנכון, וכך הושגו אבני דרך אחדות: בשנת 1937 נמצא המשפט נכון לכל החזקות עד 617, בשנת 1955 הוגבה הרף ל-4,001, בשנת 1976 ל-125,000, ובשנת 1992 הוכחה נכונות המשפט לכל חזקה עד ארבעה מיליון.
בשנת 1823 הוכיחה סופי ז'רמן שאם יש פתרון למשוואה של פרמה, חייב אחד הנעלמים להיות כפולה של החזקה, כל עוד החזקה קטנה ממאה. עבודה זו הוצגה בפני האקדמיה הצרפתית למדעים על ידי לז'נדר, משום שהאקדמיה מנעה מנשים להופיע בפניה. בשנת 1982 הוכח שהתוצאה אליה הגיעה סופי ז'רמן נכונה גם כל עוד החזקה קטנה מ-6 מיליארד.
אם היא דוגמה נגדית למשפט פרמה (כאשר p ראשוני ו- u,v,w מספרים שלמים), אז המשוואה  מתארת עקום אליפטי המוגדר מעל הרציונליים. משוואה זו נלמדה עוד לפני שהקשר בין משפט פרמה, תבניות מודולריות ועקומים אליפטיים הובן במלואו, אך גרהארד פריי היה הראשון שהראה שעקום זה, אם הוא קיים, אינו מודולרי. ז'אן-פייר סר היה מי שהראה כיצד לקשר תבניות מודולריות למשפט פרמה, על ידי מה שכונה "השערת האפסילון", שהוכחה מאוחר יותר, ב-1986, על ידי קן ריבט. עבודתו של ריבט הרחיקה מעבר להשערת האפסילון, כשהוא הראה שממשפט טניאמה-שימורה, אפילו אם הוא נכון רק במקרה ה"יציב למחצה", נובע המשפט האחרון של פרמה. למעשה, הדבר נתן אפשרות להוכיח בדרך השלילה את המשפט האחרון של פרמה, שכן מניחים מראש שהמשוואה שפרמה טען שלא קיימת דווקא קיימת, מוכיחים כי היא אינה מודולרית (בצורה ספציפית למשוואה זו) וכן שהיא מודולרית (על פי השערת טניאמה שימורה) ולפיכך מגיעים לסתירה, והמסקנה היא שמשוואה זו לא קיימת.
עבודתו זו של ריבט גרמה לוויילס, מתמטיקאי בריטי מאוניברסיטת פרינסטון שבארצות-הברית, להפנות את עיקר מרצו להוכחת ההשערה של טניאמה ושימורה, מאחר שכעת היה ברור שהוכחה כזו תפתור גם את האתגר מן המאה ה-17, המשפט האחרון של פרמה.
בכנס שנערך בחודש יוני 1993 הציג ויילס הוכחה להשערת טניאמה-שימורה. במהלך ביקורת עמיתים התגלה פגם בהוכחה זו, אך פגם זה תוקן על ידי ויילס ותלמידו, ריצ'רד טיילור, וההוכחה פורסמה בגיליון חודש מאי 1995 של כתב העת Annals of Mathematics. מהוכחה זו נובעת נכונות המשפט האחרון של פרמה.
הוכחתו של ויילס טכנית ומסובכת מאוד, משתרעת על פני 129 עמודים, עושה שימוש בטכניקות מתמטיות שפותחו רק במאה ה-20 ובלתי ניתנת להבנה גם על ידי רוב המתמטיקאים. לא ייתכן שפרמה התייחס להוכחה זו בדברו על הוכחה "פשוטה להפליא", והדעה המקובלת היא שהוכחה כזו אינה קיימת. למרות זאת, גם בימינו ישנם כאלו המחפשים אחר ההוכחה ה"פשוטה" למשפט האחרון של פרמה.
פרסים שהוצעו עבור הוכחת המשפט
ב-1816 ושוב ב-1850 הציעה האקדמיה הצרפתית למדעים פרס כספי למוכיח המשפט. ב-1857 העניקה האקדמיה 3,000 פרנק ומדליית זהב לארנסט קומר (Kummer) על עבודתו, אף שלא הגיש את עבודתו לפרס.
בצוואתו משנת 1908 של התעשיין היהודי-גרמני והמתמטיקאי פאול וולפסקהל (Wolfskehl) הוקצו 100,000 מרקים כדי לממן פרס למי שיצליח להוכיח את המשפט. הזכייה בפרס הפכה ליעדם של מתמטיקאים חובבים רבים, שטענו שמצאו הוכחה למשפט. בכל המקרים נמצאה הוכחתם שגויה. באוניברסיטת גטינגן, לשם נשלחו ההוכחות, הכין ראש המחלקה למתמטיקה אדמונד לנדאו מכתב סטנדרטי עם מספרי העמוד והשורה בהם נמצאה הטעות הראשונה. הפרס היה אמור להינתן להוכחה שתתפרסם בכתב עת מתמטי, ולאחר זמן המתנה של שנתיים. הפרס אמור היה לפקוע ב-2007, כמאה שנה לאחר הכרזתו. ב-1997 הוענק הפרס לאנדרו ויילס. שוויו היה באותה העת כ-$50,000.
הכללות
את השאלה האם קיימים פתרונות למשוואה אפשר לשאול לא רק במספרים השלמים, אלא גם במערכות מתמטיות אחרות.
אוילר שיער שלא ניתן לפתור את המשוואה במספרים שלמים, כאשר \ 2<n. השערה זו אינה נכונה, כפי שמראה השוויון.
עבור פולינומים, ידועה הגרסה הבאה: מעל שדה F ממאפיין 0, אם n>2, אז כל פתרון שבו x,y,z פולינומים זרים, הוא למעשה פתרון בקבועים.
בתרבות
כמשפט מתמטי מפורסם למדי זכה המשפט האחרון של פרמה לאזכורים בסדרות טלוויזיה שונות, ובהן "משפחת סימפסון", שבה הציג הומר דוגמה נגדית (שגויה) למשפט, "דוקטור הו", שבה הדוקטור ה-11 משחזר את ההוכחה המקורית של פרמה, וב"מסע בין כוכבים: הדור הבא", בפרק משנת 1989, שבו מתאר הקפטן ז'אן-לוק פיקארד את המשפט כ"חידה שאולי לעולם לא נפתור". המשפט מוזכר גם בסרט "הרי את מכושפת לי".
ברומן "משפחת מושקאט" מאת יצחק בשביס-זינגר עציר מעביר את הזמן בניסיונות להוכיח את המשפט, שעליו קרא בעיתון "הצפירה", אף שברור לו שלא יצליח בכך. בסיפור הקצר "השטן וסיימון פלאג" מאת ארתור פורג'יס מנסה סיימון להכשיל את השטן בדרישה שיוכיח את המשפט האחרון של פרמה. עוד מוזכר המשפט במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד, ברומן "רציחות נוסח אוקספורד", שבו מתמטיקאים נוסעים באוטובוס מאוניברסיטת אוקספורד לאוניברסיטת קיימברידג' כדי לשמוע את הרצאתו של אנדרו ויילס, ועוד.
יו-יו
יו-יו הוא צעצוע הבנוי משתי דיסקיות שוות בגודלן, העשויות מפלסטיק, עץ או מתכת, ומחוברות זו לזו בציר, שסביבו מלופף חוט.
משחק
כדי לשחק ביו-יו יש לתפוס את החוט בקצהו החופשי ולהטיל את היו-יו הרחק מהגוף בתנועה חלקה. הסיבוב שבציר גורם לתופעה גירוסקופית שמאפשרת למטיל היו-יו להחזירו לכף ידו על ידי מספר משיכות מגוונות.
מיתוס שגוי
היו-יו, בניגוד למיתוס הפופולרי, לא התפתח ככלי נשק. היו-יו אמנם עלול לגרום נזק רציני עם מספר קצוות חדים, אך לכשירצה מטיל היו-יו להחזיר אליו את כלי הנשק ידקור את עצמו.
האסוציאציה של המשחק לכלי נשק בא מהפיליפינים שבהם ישנו תיעוד של ציידים בני המאה ה-16 הצדים בשימוש אבנים הקשורות לחוטים. התפתחות היו-יו המודרני מקורה מאזור זה ולכן נוצר קשר שגוי זה.
היסטוריה של היו-יו
היו-יו הוא צורה עתיקת יומין של שעשוע, הוא נפוץ באין ספור תרבויות והוא הצעצוע השני בעתיקותו בעולם (לאחר בובות). למרות שמקורותיו בסין, ההוכחה ההיסטורית הברורה העתיקה ביותר היא מיוון של 500 לפנה"ס.
הצעצוע כנראה נהפך לפופולרי בכל רחבי העולם העתיק דרך מסחר, וכיום אנו יודעים שבין העמים הרבים שהשתמשו בו היו הסקוטים, האנגלים, ההודים והמצרים.
המכשיר התקבל בברכה בעולם המערבי בזמן המהפכה הצרפתית, כאמצעי להרגעת הנפש והוצאת מתחים. תפוצתו המסיבית והשתלטות המכשיר על שוק הצעצועים התרחשה דווקא בעולם החדש.
היו-יו המודרני
היו-יו המודרני, כמוזכר לעיל, החל את דרכו בפיליפינים. על פי הסברה, מקור השם הוא במלה הפיליפינית "טאיויו", שפרושה "להסתובב".