cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרל קאר & טדי ג'ונסון
שנותיהם הראשונות
קר נולדה ב-2 בנובמבר 1921 בעיר אקסמות', וג'ונסון נולד ב-4 בספטמבר 1919 בסורביסטון. לפני שנישאו זה לזה, הם עבדו בתחום הזמר המקומי; קאר הייתה סולנית של להקת "Keynotes". בשנת 1955 הוציאה לאור עם דייב קינג את השירים "Memories Are Made of This" ו-"You Can't Be True To Two", שהגיעו למקום החמישי וה-11 במצעד הסינגלים הבריטי בהתאמה. ג'ונסון היה זמר וקומיקאי, שהופיע בקביעות בתוכנית הרדיו של ברנדר בריידן Bedtime With Braden. בתחילת שנות ה-50 הקים להקה משלו. במרוצת השנים נכנסו כמה משירי הלהקה, דוגמת "Beloved, Be Faithful", "Bridge of Sighs", "Love's Roundabout", "Domino" ו-"Tennessee Waltz", למצעד הסינגלים הבריטי. בנוסף, הוא הנחה את תוכנית הרדיו של BBC, "All Time Greats".
קריירה
קאר וג'ונסון נישאו בשנת 1955, למשך 63 שנים. הם הופיעו לעיתים קרובות בתוכניות בידור של רשות השידור הבריטית, דוגמת The Winifred Atwell Show, Big Night Out, Two of a kind ו-Sunday night at the London Palladium. בנוסף, הם הופיעו בקביעות בתוכנית הטלוויזיה לילדים  עם איימון אנדרוז ורוני קורבט.
ב-2 בפברואר 1959 התמודדו בחצי הגמר הראשון של הקדם הבריטי לאירוויזיון 1959, שעתיד היה להתקיים בקאן, צרפת. מתוך שישה משתתפים, הצמד נמנה בין שלושת האומנים שעלו לגמר הקדם. בערב הגמר, שהתקיים ב-7 בפברואר, הוכרזו פרל קאר וטדי ג'ונסון כזוכים, עם השיר "Sing, Little Birdie". ב-11 במרץ אותה השנה הופיעו השניים על בימת תחרות הזמר של האירוויזיון. הם שובצו במקום העשירי בסדר ההופעות, לפני בלגיה ואחרי אוסטריה. עם סיום ספירת הקולות הוכרזה טדי סחולטן ההולנדית כזוכה עם 21 נקודות. קאר וג'ונסון הגיעו למקום השני עם 16 נקודות. לאחר התחרות הגיע שירם לתחרות למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי.
הצמד המשיך להופיע בעונות הקיץ ברחבי הממלכה. בשנת 1990 החליטו ג'ונסון וקאר לפרוש מהקריירה המוזיקלית. זמן קצר לאחר מכן חברת התקליטים EMI הוציאה לאור אלבום אוסף בשם The Magic of Pearl Carr and Teddy Johnson. באותה השנה הם קיבלו פרס מפעל חיים מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.
בערוב ימיהם
לאחר פרישתם עבר הזוג לברינסוורת'. בשנת 2018 ג'ונסון הופיע בקטע קצר ב-"Morecambe and Wise". הוא נפטר ב-6 ביוני אותה השנה, בגיל 98. קאר נפטרה ב-16 בפברואר 2020 בגיל 98 גם כן.
רולס-רויס פנטום 4
רולס-רויס פנטום 4 (Rolls-Royce Phantom IV) היא מכונית מסוג לימוזינה, היוקרתית ביותר מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1950–1956.
פטרבורג העסקית
פטרבורג העסקית (ברוסית: Деловой Петербург) הוא עיתון עסקי יומי שפה הרוסית שיוצא לאור סנקט פטרבורג, רוסיה.
העיתון הוקם בשנת 1993 בסנקט פטרבורג והוא מספק חדשות הקשורות לעסקים וכספים בעיר ובפרבריה. העיתון מתפרסם בפורמט צהובון.
בשנת 2011 הוכתר על ידי WAN/IFRA כמערכת החדשות הטובה ביותר במדיה החברתית. תפוצת העיתון 2005 הייתה 23,000 עותקים. בשנת 2010 התפוצה של היומון עלתה ל-24,000 עותקים אך בסוף 2011 ירד ל-20,400 עותקים.
עוז ראלי
עוז ראלי (נולד ב-22 בדצמבר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן.
קריירה
ראלי גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב וכבר מגיל צעיר נחשב לכישרון מבטיח. כשהוא בן 17 בלבד, ערך הופעת בכורה במדי הקבוצה הבוגרת של בני יהודה, במשחק במסגרת גביע הטוטו בעונת 2004/2005. בתחילת עונת 2005/2006 צורף ראלי באופן רשמי לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון., וב-21 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–4 למכבי תל אביב. במהלך עונת 2006/2007 המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 12 הופעות בליגת העל ועוד מספר הופעות בגביע הטוטו. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב קבוע בבני יהודה, כשהוא משחק תחילה כקשר ולאחר מכן מוסת לעמדת המגן השמאלי.
ב-11 ביוני 2012 חתם לשנתיים באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, אולם לאחר חודשיים החליט לעזוב את הקבוצה לפני שרשם במדיה אפילו דקת משחק אחת, וב-13 בספטמבר 2012 חזר לבני יהודה וחתם לשלוש שנים במועדון. בעונת 2013/2014 שימש כקפטן הקבוצה, אך בסיומה ירד עמה לליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן סייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל.
ב-2 בספטמבר 2015 חתם במכבי תל אביב לעונה אחת עם אופציה להארכת החוזה. ב-17 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב, בניצחון 2–1 על מכבי פתח תקווה. ראלי מיעט לשחק במדי מכבי תל אביב, ובינואר 2016 חתם בעירוני קריית שמונה לשנתיים וחצי. ב-9 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בתיקו 1–1 נגד הפועל רעננה. עד תום העונה ערך ראלי 15 הופעות ליגה במדי עירוני קריית שמונה ובסיומה שוחרר מהקבוצה.
ב-11 ביולי 2016 חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים. ב-14 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בניצחון 1–0 על אומוניה ניקוסיה במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האירופית, ובליגה שותף ב-14 משחקים בעונת 2016/2017. ב-4 ביוני 2017 חתם לעונה אחת בהפועל אשקלון. ב-1 באוקטובר 2017 כבש את שערו היחיד במועדון, במשחק מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 2–2, ובתום עונת 2017/2018 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-16 בספטמבר 2018 חזר לקדנציה שנייה בבית"ר ירושלים וחתם לעונה אחת במועדון. יום לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה המחודשת במדי הקבוצה, כשעלה מן הספסל בניצחון 3–2 על בני סכנין.
ב-7 ביולי 2019 חתם בהפועל אום אל-פחם, שעלתה לראשונה לליגה הלאומית.
ב-25 בנובמבר 2020 חתם בהפועל אשדוד מליגה א'.
ב-13 בספטמבר 2021 חתם בירמיהו חולון מליגה א'. ב-19 בדצמבר עבר לשמשון כפר קאסם, שוחרר ב-16 בינואר 2022 וחזר לחולון ב-8 בפברואר.
ב-26 באוקטובר 2022 חתם במכבי עמישב פתח תקווה מליגה ב.
ב-24 ביולי 2023 הודיע ראלי על פרישה ועל הצטרפותו כעוזר מאמן קבוצת הנוער של מועדון ספורט אשדוד.
לובו מניונגה
לובו מניונגה (באנגלית: Luvo Manyonga; נולד ב-8 בינואר 1991) הוא אתלט דרום אפריקאי, סגן האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) אלוף העולם (לונדון 2017) ושיאן אפריקה בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה
מניונגה נולד בפרברי העיר פארל שבדרום אפריקה. ב-2009 זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות אפריקה מתחת לגיל 20 וב-2010 זכה במדליית זהב באליפות העולם מתחת לגיל 20. באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית סיים חמישי בתוצאה של 8.21 מטר.
ב-2012 נמצא כי השתמש בחומרים אסורים, הוא הודה בהתמכרות לקריסטל מת' ועבר גמילה. ב-2016 חזר להתחרות, הוא סיים שני באליפות אפריקה בתוצאה של 8.23 מטר ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בשיא אישי של 8.37 מטר, לאחר המנצח ג'ף הנדרסון שקבע תוצאה של 8.38 מטר.
במרץ 2017 קבע שיא אפריקה חדשה של 8.62 מטר, בתחרות שנערכה בפרטוריה (בתנאי גובה של מעל 1,330 מטר). זוהי התוצאה הטובה ביותר בעולם מאז 2009 ושיפור של 12 סנטימטרים לשיא הקודם. באפריל אותה שנה קבע שיא אפריקה של 8.65 מטר בתחרום שנערכה בפוצ'פסטרום (גם תוצאה זו נקבעה בתנאי גובה של מעל 1,330 מטר). במאי 2017 זכה בתחרות ליגת היהלום בשאנגחאי בשיא תחרות של 8.61 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.48 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה במדליית כסף בשיא אפריקה של 8.44 מטר. במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בשיא משחקים של 8.41 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים רביעי בתוצאה של 8.28 מטר.
בינואר 2021 הושעה עקב חשד לאימרוץ.
אסטרודג
אסטרודג (באנגלית: Fishtronaut) היא סדרת טלוויזיה מונפשת ברזילאית-אמריקאית-בריטית-קנדית לילדים, שנוצרה על ידי סליה קאטונדה ומיסטוריגו קלאן והופקה על ידי TV PinGuim.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ Discovery Kids ב-20 באפריל 2009. בישראל היא שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2011 בערוץ הופ! ובשידורים חוזרים בערוץ WIZ!. לסדרה הופקו 2 עונות בעלות 104 פרקים באורך 11 דקות.
בשנת 2012 הופץ הסרט ".Peixonauta – Agente Secreto da O.S.T.R.A" המבוסס על הסדרה.
עלילה
העלילה עוקבת אחר אסטרודג, דג זהב-אסטרונאוט, היוצא בכל פרק להרפתקה חדשה עם חבריו הטובים זיק הקוף והילדה מרינה.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי עמיחי בר טוב, והופק על ידי אסנת סדן.
אנדרטת אורגון לשואה
אנדרטת אורגון לשואה (באנגלית: Oregon Holocaust Memorial) היא אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואת יהודי אירופה ויתר קרבנות המשטר הנאצי, הניצבת בעיר פורטלנד, במדינת אורגון שבארצות הברית. היא נחנכה בשנת 2004.
האנדרטה
השביל המוביל מן הכיכר בנוי מאבני ריצוף, בדומה לריצוף של רחוב בעיר אירופית, שבו צעדו המגורשים, או בדומה למצע של פסי רכבת, אשר נשאו את רכבות הגירוש. בנקודות שונות בכיכר ועל גבי השביל מונחים העתקים יצוקי ארד של חפצים דוגמת אלו שהשאירו המגורשים אחריהם או שנשמטו מידיהם במהלך האיסוף והגירוש – דב-צעצוע, בובה, ספרון, נעל של ילד, משקפיים, מזוודה ריקה, חנוכייה, כינור. הם מסמלים את מהלך החיים של הקרבנות שנקטע על ידי הגירוש אל המוות.
השביל מוביל אל הכיכר האחרת, בה ניצב קיר זיכרון מעוגל הבנוי מאבנים אפורות. בין אבני הקיר שובצו לוחות עשויים ארד, שעליהם נכתבו משפטים מהתנסויותיהם וחוויותיהם של ניצולי שואה במהלך ימי הרדיפות, הגירוש וההשמדה.
בקצהו השמאלי של הקיר ניצבים שני לוחות זיכרון משיש שחור, המעוצבים כספר פתוח. הטקסט החרות עליהם מתאר את התפתחות משטר האלימות הנאצי והרציחות ההמוניות של היהודים ובני קבוצות נוספות משנת 1933 ועד 1945.
בקצהו הימני של הקיר, מתחת לסלע השקוע בקרקע, נטמנו אפר ועפר שהובאו מששת מחנות ההשמדה העיקריים באירופה – חלמנו, טרבלינקה, סוביבור, בלז'ץ, מיידנק, אושוויץ-בירקנאו. כתובת על גבי לוח שיש שחור הניצב בצד הסלע מציינת את ההטמנה.
על גבי חלקו האחורי של הקיר, המצופה גם הוא בשיש שחור, נחרתו שמות של יהודים שנרצחו בשואה וכן שמות של קרוביהם, ששרדו, הגיעו לארצות הברית והשתקעו במדינת אורגון ובדרום-מזרח מדינת וושינגטון.
מידע נוסף
האנדרטה הוקמה ביזמתם של ניצולי שואה שהתגוררו באזור אורגון, והקימו במהלך שנות התשעים את מרכז אורגון למידע על השואה (Oregon Holocaust Resource Center).
תכנון האנדרטה הוא פרי מלאכתה של קבוצה בת שבעה משתתפים, ובהם אמנים, אדריכלי נוף, טיפוגרף והיסטוריון. האנדרטה נחנכה בטקס שהתקיים ב-29 באוגוסט 2004.
השטח להקמת האנדרטה נתרם על ידי עיריית פורטלנד. המימון להקמת האנדרטה נאסף ממקורות פרטיים, וכך גם הכספים המשמשים לאחזקתה. אחזקת האנדרטה נעשית על ידי מרכז אורגון למידע על השואה.
ס.ו. זנדהאוזן
'''ס.ו. זנדהאוזן (בגרמנית: .Sportverein Sandhausen 1916 e.V''') היא קבוצת כדורגל  גרמנית מהעיר זנדהאוזן, דרומית להיידלברג שבבאדן-וירטמברג.
היסטוריה
אחרי התחלה רעועה מבחינה כלכלית, התקדם המועדון בעקביות דרך הליגות הנמוכות עד שזכה לקידום לליגה האזורית ריין, אז ליגה חשובה בגרמניה, ב-1931, אבל שיחק בה רק עונה אחת לפני שירד. ב-1943 מוזגה הקבוצה עם "פאו. אף. בה. ויסלוך ואלדורף" (vfb wiesloch Walldorf) ועם "טה. אס. פאו ואלדורף" (TSV Walldorf) ויצרו יחדיו את "קה. אס. גה. ואלדורף-ויסלוך" (KSG Walldorf-Wiesloch). הקבוצה המשולבת פורקה בסוף הסכסוך ואס. גה. זנדהאוזן (SG Sandhausen) הוקם מחדש כמועדון עצמאי בשלהי 1945. כ-6 שנים לאחר מכן הוחזר לו שמו המקורי. זנדהאוזן שיחקה כדורגל בלאנדסליגה (Landesliga) עד 1956 והתקדמה לליגת החובבנים של נודבאדן (Amateurliga Nordbaden). ב-1977 שיחקה הקבוצה בליגה הגבוהה בבאדן-וירטמברג.
ההצלחה הגדולה של הקבוצה הייתה בעונת 2011/2012, בה הקבוצה זכתה בליגה השלישית ועלתה לבונדסליגה השנייה בפעם הראשונה. הקבוצה נשארה בליגה הראשונה 11 עונות עד שבסיום עונת 2022/2023 ירדה לליגה השלישית.
סגל הקבוצה
(קפטן)
משפט משקה
משפט משקה (Maschke) הוא אבן הפינה של תורת ההצגות של חבורות סופיות. את המשפט הוכיח המתמטיקאי הגרמני היינריך משקה ב-1898.
המשפט קובע שאם G חבורה סופית ו-k שדה שהמאפיין שלו אינו מחלק את סדר החבורה, אז אלגברת החבורה \ k[G] פשוטה למחצה. פירושו של דבר הוא שכל מודול מעל אלגברת החבורה מתפרק לסכום ישר של מודולים אי-פריקים, ובמלים אחרות, כל הצגה של החבורה מתפרקת לסכום ישר של הצגות אי-פריקות. עובדה זו הופכת את ההצגות האי-פריקות להצגות היחידות שיש צורך ללמוד, משום שדרכן אפשר לפענח כל הצגה אחרת.
ככל אלגברה פשוטה למחצה ממימד סופי, כאשר המאפיין אינו מחלק את סדר החבורה, אלגברת החבורה עצמה מתפרקת לסכום ישר של חוגים פשוטים ארטיניים, שהם לפי משפט ודרברן אלגברות מטריצות מעל אלגברות חילוק. בפרט, אלגברת החבורה מעל שדה המספרים המרוכבים (או כל שדה סגור אלגברית אחר) היא סכום ישר של אלגברות מטריצות מעל שדה הבסיס עצמו, ומן הפירוק הזה אפשר לקרוא ישירות את ממדי ההצגות האי-פריקות.
משפט משקה נכון גם כאשר הפעולה באלגברת החבורה איננה טריוויאלית. אלגברת החבורה בעלת הכפל המעוות היא האלגברה בעלת המבנה של אלגברת החבורה, פרט לכפל הנתון על ידי, עבור 2-קו-ציקלוסים  המקיימים. כעת, משפט משקה המוכלל קובע כי כאשר |G| הפיך ב-F, האלגברה  היא פשוטה למחצה.
אם המאפיין של השדה מחלק את סדר החבורה אז אלגברת החבורה לעולם אינה פשוטה למחצה, ובמקרה זה, המכונה "המקרה המודולרי", תורת ההצגות אכן מסובכת בהרבה. לדוגמה, באלגברת החבורה של חבורה ציקלית מסדר ראשוני p מעל שדה ממאפיין p, יש איבר נילפוטנטי מסדר p: על ידי ההצבה \ t=x-1.
צב יבשה מדברי
צב יבשה מדברי (שם מדעי: Testudo werneri) הוא מין של צב יבשה, שבעבר נחשב לתת-מין של צב היבשה המצרי. ההבדל הבולט ביותר בינו לבין צב היבשה המצרי הוא צבע השריון. השריון של צב היבשה המצרי כהה יותר, ויש עליו פסים שחורים עבים, בניגוד לפסי השחורים הדקים של צב היבשה המדברי. הוא אנדמי לחלוטין לנגב המערבי ולמישור ימין בישראל. גודל האוכלוסייה העולמי מוערך ב-3,000 פרטים, שרובם המכריע חי כיום בתחומי ישראל.
אזור מחיה
בעבר חי צב היבשה המדברי גם בצפון-מזרח מצרים (מזרחית לשפך הנילוס) ובצפון חצי האי סיני, אולם אוכלוסיות אלו נכחדו או שנותרו מהן פרטים בודדים בלבד, מה שהפך אותו לאנדמי לישראל, ובגלל זה כיום הוא מוגדר בסכנת הכחדה חמורה. צב-היבשה המדברי מאכלס אזורי חולות מדבריים. בישראל הוא נמצא כיום באזור הנגב, באזורי החולות דרומית ומערבית לבאר שבע וכן באזורים מבודדים מזרחה משם, כגון מישור ימין ומישור רותם. ההתמעטות והפגיעה באזורי החולות פוגעים קשות בצב היבשה המדברי. הוא חי באזורים של נחלי אכזב בנגב, וניזון מצמחייה מדברית. בין האיומים על שטחי החולות (ועל צב היבשה המדברי) ניתן למנות שטחי אימונים של צה"ל, רמיסת אזורי חולות בידי עדרי עזים וכבשים, פעילות ספורט מוטורי באזורי החולות והפיכת אזורי חולות לאזורים חקלאיים.
מאפיינים
רבים מהמטיילים הנתקלים בצבי-יבשה מדבריים טועים בהם וחושבים אותם לצבי-יבשה מצויים (הנמצאים גם הם בסכנת הכחדה ואסורים באיסוף) ואוספים אותם לבתיהם. ההבדל העיקרי בין שני מיני צבי היבשה הוא בכך שצבי-היבשה המדבריים קטנים וגודלם אינו עולה בדרך כלל על 12–13 ס"מ, במרכז לוחיות שריון הגב שלהם אין נקודות שחורות, שולי שריון הגב בולטים אחורה ומעט כלפי מעלה ושריון הבטן שלהם בהיר ומתאפיין בשני כתמים שחורים בלבד, בצורת משולש.
רבייה
עונת הרבייה של הצבים היא בחורף. באביב, לפני הכניסה לתרדמת הקיץ מטילות הנקבות ביצים, 1–3 ביצים בכל תטולה, בתוך גומה מכוסה בחול. כל נקבה מטילה בדרך-כלל 2–3 תטולות בכל עונה. לאחר 2.5–3.5 חודשים בוקעות הביצים והצבים הצעירים מתחילים את חייהם העצמאיים.
מצב שימור
אוכלוסיית הצב בארץ יציבה יחסית. במהלך חייהם לא צפויים צבי-היבשה המדבריים לפגוש הרבה אויבים טבעיים. הכוח האפור עשוי לטרוף אותם, אולם כיוון שהכוח הוא בעיקרו פעיל קיץ הסיכויים למפגש בין שני המינים הם נמוכים יחסית. עם זאת, שועלים וכלבים שמגיעים עם ההתיישבות האנושית עשויים אף הם לסכן את הצבים. תוחלת חייו של צב-היבשה המדברי בטבע, בהנחה שאינו נטרף או נדרס, מוערכת בלפחות 20 שנה, אם כי תוחלת החיים המרבית של הצבים אינה ידועה.
אחת הבעיות העיקריות המאיימות על המין, כמו גם על מיני צבי יבשה רבים אחרים, היא איסוף פרטים להחזקה כחיות מחמד. בישראל קיים גרעין רבייה ייחודי לצבים אלה בגן החיות התנ"כי, שפועל מתחילת שנות האלפיים, ומשחרר מדי שנה מספר צבים לטבע. בנוסף קיים גרעין רבייה בחי בר יטבתה. בחודשי החורף והאביב של 2004–2005 נערך סקר על אוכלוסיית הצב בארץ במהלכו תועדו לא רק הצבים החיים אלא ממצאים נוספים כגון עקבות שיכולים להעיד על פעילות צבים באזור מסוים. שישה אזורי חולות במערב הנגב נבחנו: חולות שמורת הטבע משאבים, עגור, שונרה, נחל סכר, נחל צאלים ונחל ניצנה. כל אזור נבדל מהאחרים בגורמי הסיכון הקיימים בו, דבר שעשוי לרמוז על הגורמים המסוכנים ביותר עבור צב היבשה מדברי. כמות הממצאים הגבוהה ביותר הייתה בתחומי שמורת הטבע משאבים, אזור שכמעט ואינו מופרע על ידי פעילות אנושית כלשהי. לעומת זאת, באזור ניצנה לא נמצאו כלל סימנים לפעילות, פרט לשרידי צבים ישנים. אזור זה הוא אזור של התיישבות חדשה שבה לא רק שונה בית הגידול באופן קיצוני והפך לאזור חקלאי, אלא ישנה באזור גם כמות גדולה יחסית של בעלי חיים עוקבי אדם, כגון עורבים, שועלים או כלבים, אשר טורפים את ביצי הצבים ואת הצבים הצעירים ואולי אף צבים מבוגרים יותר. מינים אלה אינם מקומיים לאזור ומגיעים בעקבות בני האדם והפסולת שהם מייצרים ומשאירים בשטח. עד להגעתם של הטורפים עוקבי האדם היה הכוח האפור הטורף העיקרי של צב היבשה המדברי. גורם סיכון נוסף שהתבלט הוא פעילות כלי רכב. בחולות צאלים, אזור של פעילות רכבי צבא כבדים, נמצאו מעט מאוד סימני פעילות, וגם בחולות עגור ושונרה, אזורים החביבים על נהגי רכבי השטח האזרחיים למיניהם, לא נמצאו ממצאים רבים.
ליגת העל האתיופית
ליגת העל האתיופית (באמהרית: የኢትዮጵያ ፕሪምየር ሊግ, מכונה גם BetKing Ethiopian Premier League מטעמים מסחריים), היא ליגת הכדורגל הבכירה באתיופיה. הליגה הבכירה התחילה לראשונה ב-1944, וליגת העל האתיופית המקצוענית הוקמה ב-1997.
הליגה מנוהלת על ידי חברת "Ethiopian Premier League Share Company" (EPLSC) ולפני כן על ידי פדרציית הכדורגל האתיופית. הליגה כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
נכון לעונת 2021/2022, בליגה 16 קבוצות המשחקות ביניהם 2 סיבובים בבית ובחוץ כאשר סך הכל ישנם 30 מחזורים. הליגה משוחקת מנובמבר ועד מאי של השנה הקלנדרית העוקבת. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (אלופת הליגה) מעפילה לתחרות המוקדמות של ליגת האלופות האפריקאית, והזוכה בגביע אתיופיה בכדורגל מעפילה למוקדמות גביע הקונפדרציה האפריקאי. שלוש הקבוצות שסיימו במקום האחרון בליגה, יורדות לליגת המשנה האתיופית, ה"אתיופיאן הייר ליג", ושלוש הקבוצות שסיימו בצמרת ליגת המשנה מחליפות אותן.
מקור
הליגה הלאומית האתיופית הוקמה במקור ב-1944, בליגה שהכילה 5 קבוצות שייצגו קהילות שונות בעיר הבירה אדיס אבבה, ובנוסף קבוצה לצבא הבריטי שהביא את המשחק למדינה בתקופה הקולוניאלית שנקרא "קבוצת השליחות הצבא הבריטי לאתיופיה" - British Military Mission in Ethiopia או בקיצור BMME, קבוצה שזכתה באליפות הראשונה. גביע המדינה האתיופי התווסף שנה לאחר מכן, ובו מתחרות מאז ועד היום הקבוצות האתיופיות. בשנים המוקדמות של הליגה, שלטה הקבוצה הצבאית "מישל" בליגה זו (קבוצה זו נקראת כיום "מועדון ספורט של צבא ההגנה" (Defense Force SC), ומשחקת בליגת המשנה האתיופיות), כאשר זכתה ב-6 אליפויות לאורך שנות ה-40 וה-50. קבוצת "קוטון פקטורי קלאב" שלטה בליגה בתחילת שנות ה-60, ובחצי השני של העשור החלה להצליח קבוצת סנט ג'ורג' שזכתה ב-3 אליפויות רצופות וב-4 סה"כ עד תחילת שנות ה-70 כאשר בהמשך עשור זה התואר התחלק בין מספר קבוצות. בשנות ה-80 וה-90 הליגה המשיכה להיות שיווניות יחסית, אם כי סנט ג'ורג' שזכתה ב-6 אליפויות בזמן זה הראתה דומיננטיות יחסית.
ליגת העל (החל מ-1997)
בעונת ההקמה של ליגת העל האתיופית (1997/1998) זכתה "אתיו-אלקטריק" (שנקראה אז בשם Mebrat Hail) בתואר. בשנה שלאחר מכן החליטה מנהלת הליגה להגדיל את מספר הקבוצות ל-10, שנה שהסתיימה עם זכייה ראשונה של סנט ג'ורג' הפייבוריטית בתואר הרשמי של הפרמייר ליג האתיופי.
עונת 2000/2001 הייתה עונת מיוחדת בליגה בעיקר בזכות התצוגה ההתקפית של חלוץ "אתיו-אלקטריק" יורדנוס אביי. אביי כבש את מה שהיה אז שיא של 24 שערים במהלך הקמפיין שלו בליגה ועזר לקבוצת אתיו-אלקטריק לזכות באליפות הפרמיירליג השנייה שלה (ותואר שלישי בסך הכל). השיא שלו נשאר במשך 16 שנים עד שנשבר על ידי חלוץ דדביט, גטנה קבדה, שכבש 25 שערים במהלך עונת 2016/2017. בעונה שלאחר מכן (עונת 2001/2002) אתיו-אלקטריק הייתה הפייבוריטית בעונה שלאחר מכן אך סנט ג'ורג' זכתה בתואר.
בעונת 2002/2003 הקבוצה הראשונה מחוץ לאדיס אבבה התחרתה עם סנט ג'ורג' על תואר הפרמיירליג האתיופי. המירוץ לתואר הגיע לשיאו במחזור האחרון כאשר סנט ג'ורג' הזדקקה לניצחון מול היריבה "אתיופיאן קופי" כדי להבטיח את תואר האליפות הרביעי שלהם (ותואר 19 בסה"כ). הקבוצה המתחרה, "ארבה מינץ' טקטסיל", שבסיסה בעיר הדרומית של ארבה מינץ', חיפשה לזכות בתואר הראשון שלה, אך הייתה זקוקה להפסד של סנט ג'ורג' כדי לעשות זאת. בסופו של דבר, סנט ג'ורג' הצליח לנצח את המשחק האחרון שלה, אך התצוגה הטובה של ארבה מינץ' טקסטיל בעונה זו הראתה שקבוצות מחוץ לעיר הבירה אכן מוכנות להתמודד שוב בליגה הבכירה.
עונת 2003/2004 התבררה כשנת פריצת דרך עבור קבוצות מחוץ לאדיס אבבה, כאשר קבוצת אווסה סיטי, בראשות הקפטן שלה כמאל אחמד, הצליחה לזכות בתואר האליפות לראשונה בתולדותיה. המירוץ לתואר הגיע שוב למחזור האחרון, כאשר אווסה סיטי נאלצה לנצח את מ.ס. ניאלה כדי למנוע מ"אתיופיאן קופי" ו"טרנס אתיופיה" את הזכייה בתואר. שתי העונות הבאות נשלטו שוב על ידי סנט ג'ורג' שהצליחה לזכות בתארים החמישי והשישי שלהם (התארים ה-20 וה-21 בסך הכל).
בתחילת עונת 2006/2007 התרחבה הליגה ל-16 מועדונים. העונה הסתיימה עם זכייה נוספת של אווסה סיטי בתואר השני שלה, ומנעה מסנט ג'ורג' ליצור רצף היסטורי של שלוש אליפויות. עם זאת, שלוש העונות הבאות ברציפות שוב נשלטו על ידי סנט ג'ורג', תחת המאמן שלהם מנצ'ו, והם זכו בתארים ה-7, ה-8 וה-9 שלהם בליגת העל (22, 23, ו-24 בסך הכל). היריבים הגדולים של סנט ג'ורג', אתיופיאן קופי, עצרו את הריצה שלהם על ידי זכייה בתואר בעונת 2010/2011, שהיה תואר ליגת העל הראשון שלהם (ותואר שני בסך הכל). עם זאת, סנט ג'ורג' חזרה לשלוט גם בעונה הבאה וזכתה בתואר פעם נוספת ב-2011/2012. הניסיון החוזר של סנט ג'ורג' לזכות נכשל, כאשר היא ראתה את קבוצת דדביט זוכה בתואר הראשון בהיסטוריה שלה.
החל מעונת 2013/2014 ועד עונת 2016/2017 קבוצת סנט ג'ורג' עשתה משהו שנעשה רק פעם אחת בעבר בכדורגל בליגה הראשונה באתיופיה - זכייה ב-4 תארים ברציפות. זכורה במיוחד עונת 2016/2017 שהייתה הראשונה שכללה 16 קבוצות, לאחר שהפדרציה החליטה להרחיב את הליגה מהסך הקודמים של 14 מועדונים, כאשר רק שני מועדונים ירדו מהליגה בתום העונה הקודמת (2015/2016) והם הוחלפו בארבעה מועדונים שעלו מהליגת המשנה על מנת להקים את ליגת העל האתיופית החדשה עם 16 המועדונים.
ב-2 במאי 2018, הליגה הושעתה על ידי התאחדות הכדורגל האתיופית (EFF) לאחר ששופט הותקף במהלך משחק בין "אוניברסיטת וולוואלו אדיגראט" לקבוצת "דיפנס פורס". משחקי הליגה לא התחדשו עד שבועיים לאחר מכן, כאשר הובטחו לאיגוד כי השופטים יקבלו כיסוי ביטוחי בקרוב וכי הוצאות רפואיות קודמות יכוסו על ידי המועדונים האחראים.
ליגת העל האתיופית לעונת 2017/2018 הסתיימה בצורה דרמטית כשקבוצת ג'ימה אבא ג'יפאר זכתה באליפות לראשונה בתולודתיה. המתמודדות על התואר ג'ימה אבא ג'יפאר וסנט ג'ורג' הגיעו ליום האחרון בשוויון נקודות ושוויון בהפרש שערים, אבל ניצחון של 5-0 לג'ימה אבא ג'יפר ותוצאה 2-0 לסנט ג'ורג', פירושה זכייה של ג'ימה בתואר האליפות בזכות 3+ יתרון הפרש שערים על סנט ג'ורג'.
ב-5 במאי 2020, הוכרז כי עונת 2019/2020 בוטלה עקב התפרצות מגפת הקורונה, כתוצאה מכך, לא הוענקה אלופה ואף מועדונים לא ירדו מהליגה בעונה זו. ב-12 בדצמבר 2020, עונת 2020/2021 יצאה לדרך רשמית. ב-6 במאי 2021 פאסיל קנמה הבטיחה את האליפות הראשונה בהיסטוריה שלה.
טבלת זוכות באליפות בעבר
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע האתיופי בכדורגל באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
שאנדור ולאדר
שאנדור ולאדר (בהונגרית: Wladár Sándor; נולד ב-19 ביולי 1963), הוא שחיין ושחקן כדורמים עבר הונגרי. אלוף אולימפי, סגן אלוף עולם ואלוף אירופה במשחה ל-200 מטר גב.
כפר נהר הירדן
כפר נהר הירדן הוא כפר נופש לילדים המתמודדים עם מחלות כרוניות ומחלות מסכנות חיים.
היסטוריה
הרעיון להקמת כפר נהר הירדן הועלה על ידי מורי ומרילין גרנט, והם היו הכוח המניע שלו וליוו את תהליך הקמתו עד לתחילת הפעילות השוטפת באוגוסט 2011.
מורי ומרילין עלו לישראל בשנת 1971 מקונטיקט בארצות הברית, וחיו בארץ עד שנת 2006. מרילין גרנט עבדה בשיקום שכונות וכמגשרת בין קהילות יהודיות בארצות-הברית ויישובי ספר בארץ ומורי גרנט היה איש עסקים. הזוג גרנט פעלו רבות בתחומים שונים של עזרה לזולת ובניית קהילות. באחד מביקוריהם בארצות הברית התוודעו למחנה הקיץ "Hall in the Wall Gang "Camp, שהוקם על ידי השחקן פול ניומן עבור ילדים המתמודדים עם סרטן ומחלות אחרות. הזוג גרנט יזמו פגישה עם הוועד המנהל של ארגון הגג "Hole in the Wall Camps Association" וקיבלו מהם את ברכת הדרך להקים כפר נופש במתכונת דומה בישראל. מורי ומרילין יזמו שיתוף פעולה עם קטיה סיטרין (לימים מנכ"לית הכפר 2000–2011), ובשנת 2000 הקימו את העמותה וגייסו ועד מנהל, שבראשו עמד חיים טופול. למשימה נרתם גם שמעון פרס, שכיהן אז כשר לענייני הנגב והגליל. בסיועו של פרס הועברה החלטת ממשלה שקבעה:
לכפר הוקצה שטח של 245 דונם של אדמת מִנהל בגליל התחתון והתחיל תהליך של גיוס כספים לתכנון ולהקמה. תורמים מהארץ ומחוצה לה וכן ממשלת ישראל תמכו בפרויקט ותרמו כסף. עם סיום התהליך הונחה אבן הפינה לבניית הכפר. באוגוסט 2011 נפתח הכפר, וקבוצה ראשונה של ילדים הגיעה לנופש במקום. עלות ההקמה עמדה על כ 100 מיליון שקלים. מורי גרנט נפטר ביוני 2012 בדרכו חזרה מטקס חנוכת הכפר. מרילין גרנט נפטרה בדצמבר 2014.
הרשת הבינלאומית SFCN
כפר נהר הירדן הוא חלק מרשת בינלאומית של כפרי נופש: "SeriousFun Children's Network" (לשעבר "Hole in the Wall Camps Association") שהקים השחקן פול ניומן בארצות הברית בשנת 1998.
כאשר ביקר ניומן ילדים בבית החולים ושאל ילד חולה מה הוא רוצה יותר מכול, השיב הילד: "להשתתף במחנה קיץ. תשובתו של הילד החולה הייתה תחילתו של הרעיון להעניק לילדים חולים את הכיף שנמנע מהם לאור מחלתם. ברשת חברים 16 כפרים מלבד כפר נהר הירדן: תשעה בארצות-הברית, אחד ביפן, חמישה באירופה. כפר נהר הירדן הוא הכפר היחיד במזרח התיכון.
שם העמותה
בעת רישום העמותה בפברואר 2000 עדיין לא היה ידוע המיקום הסופי המדויק להקמת הכפר ולכן נבחר השם: כפר נהר הירדן, המכוון לבני כל האומות וכל האמונות.
מסלולי הנופש
בכל שנה מתארחים בכפר כ־1,800 ילדים. עד אמצע שנת 2022 נפשו בכפר למעלה מ־21,000 ילדים במעל ל-365 מחזורי נופש, ללא כל עלות עבורם.
מחנה "החלק שלי בפאזל"
משנת 2018 עמותת "החלק שלי בפאזל" מפעילה במקום מחנה קיץ בעבור בני נוער עם בעיות כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (מש"ה), הפרעות רגשיות, תסמונת אספרגר ועל הספקטרום האוטיסטי. המחנה נמשך כ-5 ימים וקבוצות בני נוער מכל הארץ מגיעות אליו ומתחלקות לבין 4 עד 6 קבוצות נפרדות של בנים ובנות(בתכנון התכוונו להכניס ילדים מיישובי הנגב העליון, הפריפריה והגליל בלבד, אך תכנון זה השתנה ומגיעה גם קבוצה מאילת והסביבה), הפעילות במחנה מורכבת ממגוון פעילויות הנופש בכפר (מטווח חיצים, קומזיץ, בריכה, פארק אתגרים ורכיבת סוסים) וכוללת גם פעילויות ביניים שאינן קשורות ישירות לכפר (ביניהן הקמת בית קפה למדריכים ולחניכים, צילום קליפ קבוצתי, מופע כישרונות ומפגש העשרה עם כוחות הביטחון). בשנת 2020 עקב מגפת הקורונה פעילות המחנה בכפר בוטלה ועברה למתכונת דיגיטלית, ב-2021 חזרה למתכונת רגילה.
הנופש בכפר
כדי להשיג את המטרות הללו פועלים בכפר מתקני נופש ופעילות רבים כגון: פארק אתגרי, רכיבה על סוסים וכרכרות, סדנאות אמנות ויצירה, בישול, צילום ומחשבים, מוזיקה, תיאטרון, מתחם חץ וקשת, עפיפוניאדה, בריכה, מתקני ספורט, פינת חי, סדנת אימון כלבים, ערבי בידור, קומזיצים ומסיבות. כל המתקנים והמבנים מונגשים באופן מלא. מתקנים אלה הם אמצעי לחיזוק הקשר האישי בין המדריך לחניך ובין החניכים עצמם.
מרכז רפואי
מרכז רפואי ("מדי קלאב") נותן גיבוי רפואי לילדים. יש בו חדר טראומה עם ציוד לטיפול ראשוני, חדר תרופות, חדרי טיפולים, חדרי מנוחה לחניכים וחדרים לצוותים הרפואיים.
בראש המרכז הרפואי עומדים ד"ר הרצל גבריאל, מנהל מחלקה אונקולוגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה, והאחות הראשית זמורה זוהר. לכל מחזור נופש מגויסים צוותים רפואיים של רופאים ואחיות המומחים למחלה של אותו נופש, רובם מתנדבים ומקצתם עובדים בשכר.
כל פנייה לאישור ילד לנופש בכפר עוברת ועדה רפואית המחליטה על פי מסמכים רפואיים אם הילד מתאים לנופש. עם זה, הטיפול הרפואי האחראי אינו תופס את המקום המרכזי בפעילויות הנופש, אלא נלווה אליהן.
הכפר נותן מענה לקשת רחבה של מחלות, ובהן: אסתמה קשה, אפילפסיה, דיסאוטונומיה משפחתית, המופיליה, הפרעות נוירולוגיות ושריריות, מושתלי כבד וריאה, מחלות כליה, מחלות לב וכלי דם, מחלות מעי, מחלות ראומטיות, נפגעי טראומה ומחלות נפש, סוכרת נעורים, סיסטיק פיברוזיס, סרטן, שיתוק מוחין, תלסמיה, תסמונת רט, תסמונות נדירות ועוד. הכפר נותן מענה לילדים עם מוגבלויות וצרכים מיוחדים ממסגרות החינוך המיוחד: ילדים חירשים וכבדי שמיעה, עיוורים וכבדי ראייה, ילדים עם מוגבלות שכלית, עם בעיות התנהגות ובעיות ורגשיות, ילדים המתמודדים עם הפרעות נפשיות ונמצאים במסגרות סגורות של פוסט-אשפוז פסיכיאטרי, ילדים עם תסמונות הספקטרום האוטיסטי ועוד.
תקציב
תקציב הכפר השנתי מבוסס על תרומות בלבד, ונוהג על פי משנתו של מייסד הרשת פול ניומן, הקובעת כי לעולם לא יידרש מילד או ממשפחתו תשלום עבור השהייה בכפר. הפעילות כולה מתקיימת בזכות נדיבות לבם של תורמים פרטיים, תאגידים וקרנות בישראל ומחוצה לה.
שאנדור ולאדר
ביוגרפיה
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 סיים ולאדר במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.32 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה ולאדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.93 דקות, לפני חברו לנבחרת זולטאן וראסטו (2:02.40 דקות) ומארק קרי מאוסטרליה (2:03.14 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.84 שניות, המנצח במשחה זה היה בנט בארון משוודיה (56.53 דקות) ובמקום שישי במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.29 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 57.30 שניות (תוצאה שהייתה מקנה לו מדליית ארד).
כפר נהר הירדן
התנדבות
הפעילות בכפר מבוססת רבות על מתנדבים שמאפשרים את הפעילות השוטפת של הכפר. מדי שנה פועלים בכפר כאלף מתנדבים בתחומים שונים: רפואה, הדרכה חברתית, הפעלת סדנאות, מינהלה, הדרכת סיורים, תחזוקה, מטבח, גינון, פינת חי ועוד. בכפר פועלים מתנדבים מכל הגילאים, המגזרים והעדות ומכל רחבי הארץ. חברות עסקיות, המשתפות פעולה עם הכפר, שולחות עובדים לימי התנדבות על חשבון עבודה. גם צה"ל שולח חיילות וחיילים לימי התנדבות בכפר.
שאנדור ולאדר
ביוגרפיה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981, זכה ולאדר בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.72 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.80 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכה ולאדר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.31 דקות, אחרי ריק קארי מארצות הברית שקבע שיא תחרות חדש של 2:00.82 דקות ולפני פרנק באלטרש ממזרח גרמניה	(2:01.51 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.85 שניות
כפר נהר הירדן
התנדבות
המתנדבים מגיעים לכפר בזכות מאמצי גיוס רבים מול מגזרים שונים, ארגונים ומוסדות אקדמיים ועוד. יש הבאים להתנדבות חד פעמית ויש הבאים כמה פעמים בשבוע.
במרכז הפעילות בכפר עומדים 18–20 מתנדבים צעירים, בשנת שירות או בשירות לאומי, ונקראים "שש"לים" או ה"קומונה". הם חיים בקומונה בכפר במשך שנה שלמה, חלקם לפני גיוס וחלקם במקום השירות הצבאי, וממלאים תפקידי הדרכה חברתית והפעלת מרכזי הפעילות. רוב חברי הקומונה מגיעים לכפר דרך תנועות הנוער והתנועה הקיבוצית או ביוזמה אישית. הם נבחרים בקפידה ועוברים הכשרה מקיפה לקראת תפקידם. בין חברי הקומונה צעירות וצעירים מכל רחבי הארץ, דוברי עברית ודוברי ערבית.
שאנדור ולאדר
ביוגרפיה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983, זכה ולאדר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.61 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.16 שניות, במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.38 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:05.06 דקות.
בשנים 1985–1987 שיחק ולאדר כדורמים. לאחר פרישתו הוא פתח עם אחיו זולטן מרפאה וטרינרית.
כפר נהר הירדן
התנדבות
לכל מחזור נופש מצטרפים כ־18 מדריכים מתנדבים. כל המדריכים עוברים הכנה יסודית של אנשי מקצוע בכל הכרוך באפיונים של המחלה שאיתה מתמודדים הילדים באותו נופש.
הצוות הרפואי הקטן הקבוע של הכפר מקבל לכל מחזור נופש תגבורת של רופאים ואחיות מתנדבים, המומחים במחלה של אותו נופש.
כפר נהר הירדן מעריך מאוד את מתנדביו, ומקיים עבורם מדי שנה יום עיון והוקרה, שבו זוכים המתנדבים להכרה חגיגית בפועלם.
מאוריציו גוצ'י
מאוריציו גוצ'י (באיטלקית: Maurizio Gucci; 26 בספטמבר 1948 – 27 במרץ 1995) היה איש עסקים איטלקי, בעלים של בית האופנה גוצ'י. בשנת 1995 נרצח בידי מתנקש שנשכר על ידי גרושתו.
ביוגרפיה
מאוריציו גוצ'י נולד בפירנצה. הוא בנם היחיד של השחקן רודולפו גוצ'י, והשחקנית סנדרה ראבל. הוא נכדו של גוצ'יו גוצ'י, מייסד בית האופנה גוצ'י. בשנת 1972 עבר מאוריציו לניו יורק כדי לעבוד עם דודו אלדו גוצ'י.
בשנת 1982 חזר מאוריציו למילאנו. הוא ניהל עם דודו אלדו מאבק על השליטה בחברת גוצ'י.
בשנת 1986, מאוריציו נמלט לשווייץ, לאחר שעמד להעצר בחשד לזיוף חתימת אביו שמת קודם לכן, כדי להימנע מתשלומי מס.
בשנת 1988 מכר גוצ'י 47.8 אחוזים ממניות החברה לקרן השקעות מבחריין, אשר רכשה גם את חברת טיפאני בשנת 1994. בהמשך מכר לקרן ההשקעות את יתרת אחזוקתיו בחברה תמורה 170 מיליון דולר.
רצח גוצ'י
ב-27 במרץ 1995 נרצח גוצ'י על ידי רוצח שכיר שנשכר על ידי גרושתו פטריציה רג'יאני, בכניסה למשרדו בעת שהגיע למשרדו. רג'יאני נידונה ל-29 שנות מאסר, ושוחררה לאחר 18 שנים.
בתרבות
בשנת 2021 יצא הסרט ההוליוודי "בית גוצ'י" העוסק במאוריציו גוצ'י ובוים על ידי רידלי סקוט. גוצ'י גולם על ידי אדם דרייבר, ורג'יאני גולמה על ידי ליידי גאגא.
ניפ/טאק
ניפ/טאק (באנגלית: Nip/Tuck) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, שנוצרה על ידי ראיין מרפי ושודרה ברשת FX בארצות הברית.
שלושת המוסקטרים: מיליידי
שלושת המוסקטרים: מיליידי (בצרפתית: Les Trois Mousquetaires: Milady) הוא סרט הרפתקאות-פעולה צרפתי וחלקו השני של דואולוגיה, המבוימת על ידי הבמאי מרטין בורבולון עם תסריט מאת מתייה דלפורט ואלכסנדר דה לה פטלייר, המבוססת על "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא האב.
ניפ/טאק
הסדרה עלתה לראשונה בשידור ב-2003, והעונה השישית והאחרונה עלתה לשידור ב-14 באוקטובר 2009. פרק הסיום, שהיה גם הפרק ה-100, שודר ב-3 במרץ 2010.
שלושת המוסקטרים: מיליידי
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-13 בדצמבר 2023.
ניפ/טאק
סקירה כללית
עלילת הסדרה מתרחשת במרפאה לכירורגיה פלסטית בדרום פלורידה בשם "מקנמרה / טרוי" ומתמקדת במייסדיה שון מקנמרה (מגולם על ידי דילן וולש) וכריסטיאן טרוי (מגולם על ידי ג'וליאן מקמהון). כל פרק בדרך כלל עוסק בהליכים קוסמטיים של חולה אחד או יותר, וכן חייהם האישיים והמקצועיים של השחקנים הראשיים.
שלושת המוסקטרים: מיליידי
תקציר העלילה
לאחר שקונסטנס נחטפת לנגד עיניו, נאלץ ד'ארטניאן לשתף פעולה עם מיילדי דה וינטר, אויבתו המסתורית והמניפולטיבית. בעוד המלך נופל יותר ויותר תחת שליטתו של הקרדינל רישלייה, ד'ארטניאן והמוסקטרים הם המעוז האחרון המגן על צרפת מפני הכאוס; אך כשהארבעה נשאבים למזימה שמאיימת לגרור את המדינה לתוהו מוחלט ולחשוף סוד נורא מהעבר שיסכן את חברותם, הגורל מציב בפניהם בחירה איומה.
פיתוח
ב-12 בדצמבר 2020, פורסם לראשונה על פיתוח דואולוגיה שתבוסס על ספרו של אלכסנדר דיומא האב, "שלושת המוסקטרים". על פי הדיווח, נודע שהדואולוגיה תבוים על ידי הבמאי מרטין בורבולון. לעומת הסרט הראשון, שעתיד להתמקד בדמותו של ד'ארטניאן, הסרט השני עתיד להתמקד בדמותה של מיליידי דה וינטר. ב-11 בפברואר 2021, הוכרז רשמית בחלק מכלי התקשורת האמריקאיים על הפקת שני הסרטים.
כתיבה
כמו התסריט לסרט הראשון, גם התסריט לסרט השני נכתב על ידי צמד התסריטאים הצרפתים מתייה דלפורט ואלכסנדר דה לה פטלייר. בדצמבר 2020, המפיק דמיטרי ראסם אישר בחשבון הטוויטר הפרטי שלו שכתיבת התסריטים הושלמו.
בריאיון ל"וראייטי", בו דלפורט ודה לה פטלייר דיברו על תהליך כתיבת התסריטים, הצמד אמר כי מטרתם הייתה "לתעל את רוחו של דיומא... אך גם עם דיאלוגים ראויים לכתיבתו של סיראנו." הצמד תיאר את תדהמתם מלגלות "עד כמה הדמויות והתמות ביצירתו של דיומא הן מודרניות, בכל הנוגע לאלימות בחברה, לשוויון זכויות הנשים ומקומן בחברה ולמלחמות הדת".
ליהוק
עם ההכרזה על הפקת הדואולוגיה, אושר שצוות השחקנים של הסרט הראשון – פרנסואה סיביל, אווה גרין, ונסן קאסל, רומן דוריס, פיו מרמיי, לואי גארל, ויקי קרייפס, לינה קודריי ואוליבר ג'קסון-כהן – יופיע גם בסרט השני. עם תחילת צילומי הסרט הראשון באוגוסט 2021, נודע כי ג'ייקוב פורצ'ן-לויד יחליף את ג'קסון-כהן בגילום דמותו של הדוכס מבאקינגהאם, וכי את דמותו של הקרדינל רישלייה יגלם השחקן אריק רוף.
הפצה
ב-23 בנובמבר 2021, נמסר רשמית כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-13 בדצמבר 2023.
עתיד
ב-11 באוגוסט 2021, ראסם חשף בתגובה לציוץ בטוויטר כי אם הדואולוגיה תצליח בקופות, האולפנים אכן ישקלו את הפקתם של סרטי המשך נוספים על בסיס הרומנים "אחרי עשרים שנה" ו"הוויקונט דה בראז'לון", המשלימים את סאגת "שלושת המוסקטרים".
בנוסף, נמסר כי סדרת טלוויזיה העתידה להתמקד בדמותו של חניבעל בגילומו של ראלף אמוסו, נמצאת כעת בתהליכי פיתוח.
ג'ון האמונד
משפחה ושנים ראשונות
האמונד נולד לאחת המשפחות העשירות והמכובדות בניו יורק. סבו מצד אביו (שנקרא באותו שם) היה גנרל ג'ון הנרי האמונד שלחם בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית, אמו, אמילי לבית סלואן, הייתה נכדתו של איל ההון ויליאם הנרי ואנדרבילט. הוא היה בן יחיד ולו ארבע אחיות שאחת מהן, אליס, נישאה ב-1942 למוזיקאי בני גודמן.
עד מלחמת העולם השנייה
בשנת 1928 החל האמונד ללמוד מוזיקה באוניברסיטת ייל, אך בשנת 1931 עזב את לימודיו והחל לסקר את המוזיקה של ניו יורק, ובפרט את סצנת הג'אז, עבור מגזין המוזיקה הבריטי "מלודי מייקר", והיה בכך לכתב העיתון האמריקאי הראשון. ב-1933 עבר להתגורר בגריניץ' וילג', על מנת להיות קרוב למוזיקאים ואמנים. באותה שנה החל לממן הקלטות אמנים שאהב והפך למפיק ואמרגן בפועל. הוא יצר קשר עם חברת תקליטי קולומביה רקורדס הבריטית וארגן עבורה הקלטות של פלטשר הנדרסון, בני גודמן וג'ו ונוטי. כך חשף לראשונה אמנים אלה לקהל בריטי לבן.
במיוחד התרשם האמונד מבני גודמן, הוא סייע לו להקים את להקתו ושכנע אותו לשלב מוזיקאים אפרו-אמריקאים (צעד יוצא דופן בעידן מדיניות ההפרדה), בהם ליונל המפטון וצ'ארלי כריסטיאן. לאחר ששמע את בילי הולידיי בת ה-17 במועדון בהארלם החליט האמונד לנהל את הקריירה שלה וחיבר אותה לבני גודמן. האמונד ארגן הקלטות להרכבו של גודמן ולהרכבים נוספים, אליהם התוודע באמצעות האזנה לרדיו בגלים קצרים. כך שמע את להקתו של קאונט בייסי מקנזס סיטי ונסע להקליטם (הקלטה המהווה את ההקלטה הראשונה של ההרכב ובה תיעודו הראשון של הסקסופוניסט לסטר יאנג).
ב-1938 הפיק את המופע "מספיריטואלז לסווינג" בקרנגי הול, מופע חלוצי של מוזיקה שחורה באולם קונצרטים "לבן". במופע השתתפו בין היתר תזמורתו של קאונט בייסי, סידני בשה, ג'יימס פ. ג'ונסון, ביג ביל ברונזי ואחרים.
במקביל כתב האמונד באותה תקופה טורים במגזין דאון ביט. הוא לא הסתיר את דעותיו הפוליטיות והחברתיות בכתיבתו. למשל, הוא ביקר את דיוק אלינגטון לא על המוזיקה שלו אלא על אדישותו למדיניות ההפרדה בין לבנים ואפרו-אמריקאים, מדיניות לפיה הוא ותזמורתו, האפרו-אמריקאים, הופיעו באולמות שהכניסה אליהם הותרה ללבנים בלבד. בהשפעתו הפך דאון ביט לנושא דגל רעיון ביטול מדיניות ההפרדה, עודד תזמורות מעורבות והדגיש את המקוריות והתרומה של יוצרים אפרו-אמריקאים לג'אז (דבר שלא היה ברור מאליו באותה תקופה).
ממלחמת העולם השנייה ועד מותו
במלחמת העולם השנייה שירת האמונד בצבא ארצות הברית. כשחזר, לא אהב את הכיוון אליו נטה הג'אז לאחר מהפכת הבי בופ והחליט לטפח סגנונות מוזיקה נוספים.
ב-1950 חבר שנית לקולומביה רקורדס וגילה את סצנת מוזיקת הפולק של ניו יורק. הוא הקליט את פיט סיגר ואמנים נוספים, שהבולט בהם היה בוב דילן הצעיר (ב-1961) עבורו הפיק את תקליטו הראשון והשני הכולל את השירים "Blowin' in the Wind" ו-"A Hard Rain's a-Gonna Fall". עוד גילה באותה תקופה זמרת גוספל בת 18 בשם ארית'ה פרנקלין, שהייתה לאחת מזמרות מוזיקת הנשמה הגדולות והחשובות ביותר.
פרויקט נוסף של האמונד ב-1961 היה הוצאתן מחדש של כל הקלטותיו של חלוץ הדלתא בלוז הנשכח רוברט ג'ונסון, באלבום King of the Delta Blues Singers, דבר שהחזיר את ג'ונסון לידיעת הציבור. ב-1971 הוציא האמונד מחדש את הקלטותיה של בסי סמית, על פרויקט זה זכה לפרס גראמי.
ב-1975 פרש האמונד מ"קולומביה", לאחר שהחתים את לאונרד כהן וברוס ספרינגסטין. ב-1983 החתים לחברה, לאחר פרישתו, את סטיבי ריי ווהן. ב-1987 נפטר משבץ.
חייו הפרטיים
ב-1941 נשא לאשה את ג'מיסון מקברייד (Jemison McBride), לזוג נולדו שני בנים, זמר הבלוז ג'ון פ. האמונד וג'ייסון המונד. בן נוסף, דאגלס, נפטר בסמוך ללידתו. ב-1948 התגרשו.
בשנת 1949 נשא האמונד לאשה את אסמה סארנוף, אשתו לשעבר של יו"ר NBC, רוברט סארנוף. יחד גידלו את בתה רוזיטה. אסמה נפטרה ב-1988 מסיבוך של מחלת איידס בה לקתה עקב עירוי דם מזוהם.
זודיולסטיס
זודיולסטיס (שם מדעי: Zodiolestes) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הסמוריים, שחי באמריקה הצפונית של המיוקן לפני 23.2 עד 16 מיליון שנה מזמננו. במראהו הוא דמה לגרגרן, והוא השתייך לתת-המשפחה הקדומה Oligobuninae, בה נכלל גם המגליקטיס הענקי. המאובנים שלו התגלו בפלורידה, נברסקה ובוויומינג.
סוג זה תואר ב-1942 בידי החוקר "E. S. Riggs" אשר ראה בו סוג קרוב לפרומרטס (Promartes). במקור הם שויכו למשפחת הראקוניים, אך בהמשך הופרדו למשפחת הסמוריים. הם חיו לאורך מרכז ארצות הברית, כנראה באזורי הפרריה הקדומה. הסוג כלל שני מינים: Zodiolestes daimonelixensis ו-Zodiolestes freundi.
ממצאיו של הסמור גילו שהוא ניזון ממיני מכרסמים מתחפרים, כגון הבונה הקדום פלאוקסטור, שחי במחילות דמויות סליל. טורף זה חי בדומה למין חמוס שחור-רגל, אשר נוהג לארוב לנובחניות כלביות במחילתם ולטרוף אותם בהפתעה בפתחיהם. מאובנים שנמצאו מראים שהטורף וטרפו נקברו יחד במגורי הבונה.
כריסטיאן האריה
כריסטיאן האריה היה גור אריות שנרכש על ידי שני צעירים אוסטרלים, ג'ון רנדל ואנטוני בורק, בשנת 1969 בחנות הכלבו הלונדונית הרודס. תיעוד מפגשו עם בעליו, שנים לאחר ששוחרר לטבע, זכה לפרסום רב במדיה.
רקע
בהרודס היו נחושים למכור את כריסטיאן, לאחר שלילה אחד ברח מהכלוב וגרם נזק רב לסחורה במחלקת השטיחים. רנדל ובורק, בסיוע שתי ידידות, גידלו את כריסטיאן בביתם בלונדון, אך די מהר החליטו להעביר אותו לחנות הרהיטים בה עבדו. לאחר כ-9 חודשים הבינו שלא יוכלו עוד להחזיק את כריסטיאן בלונדון מפאת גודלו הרב ועלות הגידול הגבוהה. הם יצרו קשר עם ג'ורג' אדמסון, פעיל לשימור חיות בר, שיחד עם אשתו גידל את הלביאה אלזה בקניה וסיפורם התפרסם בסרט 'לחופש נולדה' בשנת 1966. בגיל שנה כריסטיאן הועבר לשמורת טבע בקניה שם ניסה אדמסון לסייע לו להשתלב בטבע ולהצטרף ללהקה.
1971
לאחר כשנה, כשנודע לרנדל וברוק על מות ראש הלהקה אליה הצטרף כריסטיאן, האריה בוי, הם נסעו לקניה לפגוש את כריסטיאן. נאמר להם, על ידי אדמסון כי ייתכן והאריה לא יזכור אותם. במפגש המתועד נראה כריסטיאן מתקרב אליהם בזהירות, ואז קופץ עליהם בהתרגשות, נעמד על שתי רגליו מחבק אותם ומתחכך עימם. שתי לביאות וגור שהיו חברים בלהקה קיבלו אותם גם כן.
1972
המפגש האחרון של רנדל ובורק עם כריסטיאן התרחש ב-1972. כריסטיאן כבר ביסס את להקתו, היה אב לגורים וגודלו היה כפול מבפעם הקודמת בה תועד בוידאו. אדמסון טען כי הסיכויים לראות את כריסטיאן קלושים, מאחר שלא ראה את להקתו של כבר תשעה חודשים. אך כאשר הגיע אדמסון למחנה בשמורת הטבע הגיעו לשם כריסטיאן ולהקתו, יום לפני הגעתם של רנדל ובורק. זאת הייתה הפעם האחרונה בה ראו רנדל ובורק את כריסטיאן (אדמסון ראה אותו בפעם האחרונה ב-1973).
פופולריות
סרטון ערוך מתוך המפגש המתועד ב-1971 פורסם לראשונה באינטרנט בשנת 2002. לאחר מכן הסרטון פורסם במייספייס וביוטיוב, אז גם הפך לוויראלי, יותר מ-35 שנה לאחר צילומו. לסרטון יש גרסאות שונות ברשת, עם עשרות מיליוני צפיות במצטבר. העניין המחודש הוליד כתבות וראיונות עם רנדל ובויד. ב-2008 רכשה סוני את הזיכיון עבור הסיפור מרנדל וברוק. ב-2010 שכרה סוני כותבים עבור הסרט, והחלה למעשה את תהליך הפקתו.
ב-2010 פורסם ספר הילדים 'כריסטיאן, האריה המחבק' (Christian, the Hugging Lion).
זונה (הלכה)
זונה בהלכה היא אישה האסורה בנישואים לכהן מחמת יחסי מין אסורים שקיימה, או מאחר שנולדה כגויה.
מושג הזנות במקרא
האיסורים העיקריים הקשורים לזנות במקרא הם:
הגדרת הזנות בהלכה
התנאים נחלקו בהגדרה ההלכתית של זנות והביאו שש דעות מהי זונה. להלכה נקבע כי זונה היא. דהיינו, נוסף לגיורת ולשפחה ששוחררה, כל מי שנבעלה, בין מאונס ובין מרצון, למי שאסור לה להינשא לו – בין אם האיסור הוא חמור ועונשו כרת (כמו אשת איש שנבעלה לאחר או אישה שעשתה מעשה של גילוי עריות) ובין אם האיסור הוא קל, כמו אישה שנבעלה לממזר או לגוי, נעשית זונה.
במקרה שהאישה נבעלה על ידי גבר שמותר לה והיא לא עונה על אחד התנאים שפורטו, היא מותרת לכהן ולא נחשבת לזונה. הגדרה זו נפסקה גם לעניין איסור אתנן, שאינו חל על תשלום שהתקבל תמורת יחסי מין שאינם בכלל המקרים הללו.
איסור נישואים לכהן
בנוסף לכל המקרים המובאים לעיל, דעת רבי אליעזר היא שהזונה האסורה לכהן היא כל אישה שקיימה יחסי מין ללא נישואין. לכל הדעות, הגדרת הזנות הפוסלת לכהונה אינה תלויה בתשלום עבור יחסי המין או אפילו בהסכמה להם. כמו כן, אף שבת גיורת כשרה לכהן, יש כוהנים שנהגו לא להתחתן איתה אם גם אביה הוא גר. השאלה האם ילדיו של כהן שנשא גיורת הם חללים, כלומר פסולים מכהונה כדלעיל, שנויה במחלוקת הפוסקים. בכל מקרה אין הם ממזרים.
ארתור פיטגר
ארתור פיטגר (בגרמנית: Arthur Fitger; 4 באוקטובר 1840 – 28 ביוני 1909) היה צייר, מבקר אמנות, מחזאי ומשורר גרמני.
ביוגרפיה
ארתור פיטגר גדל בדלמנהורסט, בבית שהיה גם פונדק ותפקד כנקודת ביניים להחלפת סוסים וחילופי דואר / מכס בין אולדנבורג לברמן. אחיו הצעיר אמיל פיטגר היה עורך ראשי של ה"ווזר-צייטונג" בברמן במשך שנים רבות. ארתור פיטגר למד בבית הספר היסודי בדלמנהורסט ולאחר מכן בגימנסיה באולדנבורג, שם התגורר בביתו של באוראט אוטו לאסיוס (1797–1888).
ציור
פיטגר נודע בזכות עבודות הדקורציה הגדולות שלו, שבוצעו בעיקר בברמן. הוא קישט את הכנסייה בשתי תמונות: "הבן האבוד" ו"השומרוני הרחום ".
בהשפעת מלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870, הוא הפיק את יצירות האמנות "התעוררותו של ברברוסה", שנדדה בגרמניה והגדילה את המוניטין שלו עוד יותר.
כתיבה
פיטגר היה ידוע גם בכתיבתו. מחזותיו, אדלברט פון ברמן (אולדנבורג 1873). Die Hexe ("המכשפה", אולדנבורג, 1878), "מחסדי האל", אולדנבורג, 1884. הוצגו לעיתים קרובות. הוא כתב גם על אלברכט דירר, יוהאן קפלר ומיכלאנג'לו. יצירותיו החשובות ביותר של פיטגר הן אוספי השירה "אנשים מטיילים (מהדורה 2, אולדנבורג, 1883) ולילות חורף ( אולדנבורג, 1880). הוא תרגם לגרמנית (1886) יצירות של לורד ביירון, וכתב על ההיסטוריה של האנדרטאות והאמנות של ברמן 1877.
אקס-מן: הפניקס האפלה
אקס-מן: הפניקס האפלה (באנגלית: X-Men: Dark Phoenix) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן של פוקס משנת 2019. את הסרט ביים סיימון קינברג, אשר גם כתב את התסריט. הסרט מבוסס על הקומיקס "סאגת הפניקס האפלה" בסדרת האקס-מן של כריס קלרמונט וג'ון ביירן בהוצאת חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס, והוא החותם של סדרת סרטי "אקס-מן".
לאחר שמעשה הבסתו של אפוקליפס והצלת כדור הארץ מכיליון מתפרסם ברחבי העולם, צוות גיבורי-העל "אקס-מן" זוכה לשם בינלאומי והופך לסנסציה. בגאווה גוברת ואנוכיות, צ'ארלס אקסבייר שולח את הקבוצה לפעול תחת ממשלת ארצות הברית. באחת ממשימותיהם, הם מגיעים לחלל ונקלעים אל תוך תאונה הרת אסון. בניסיון מר להגן על עמיתיה, ג'ין גריי סופגת את ישות "הפניקס". אף על פי שהיא מצליחה במטרתה, בהדרגה היא מתחילה לאבד שליטה על מעשיה וליצור כאוס, וכן היא גורמת לבואו של איום אימתני בדמות חוצן משנה צורה בשם ווק.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ברובו ורבים ממעריצי ומבקרי הסדרה ראו אותו כסיום מאכזב לסאגת האקס-מן, אם כי המשחק והמוזיקה זכו לשבחים.
עלילה
ב-1992, תשע שנים לאחר ההרס העולמי שנגרם על ידי אפוקליפס (עין סבאח נור), האקס-מן מגיבים לאות מצוקה ממעבורת החלל אנדוור, אשר נפגעה בצורה אנושה על ידי התפרצות סולארית. בעוד האקס-מן מנסים לשמור על כל האסטרונאוטים, ג'ין נפגעת מאנרגיה שהיא סופגת לתוך גופה בעודה מתאמצת להציל את המטוס של האקס-מן מההרס. ג'ין שורדת את האירוע אך כוחותיה מוגברים מאוד כתוצאה מכך. באותו הזמן החסם שהציב אקסבייר נהרס והיא במקרה תוקפת את המוטנטים שחוגגים בבית הספר. מאוחר יותר היא נוסעת לעיר הולדתה רד הוק, שבמדינת ניו יורק לאחר שגילתה כי אביה עדיין חי. האקס-מן מנסים לקחת אותה הביתה אבל היא פוגעת בפיטר מקסימוף בטעות והורגת את רייבן דארקהולם וכמה שוטרים מקומיים לפני שהיא עפה משם.
היא עפה למקום המפלט למוטנטים באיי ג'נושה כדי לבקש סיוע מאריק לנשר (מגנטו) בשליטה על כוחותיה, אך אריק מגרש אותה לאחר שהיא נלחמת עם כוחות צבא ארצות הברית שנשלחו על מנת לעוצרה. ג'ין פוגשת את ווק, מנהיגה של גזע זר של חייזרים המשנה צורה המכונה "ד'בארי", שמסבירה לה כי מקור כוחה הוא עוצמה קוסמית שהשמידה את כוכב הלכת של בני ד'באריס לפני שנים רבות. הכוח אכל את כל אלה שבאו עמו במגע עד שפגש בג'ין. בינתיים, האנק מק'קוי, שמרגיש נבגד כתוצאה מן המניפולציה של אקסבייר והתערבותו בזיכרונותיו של ג'ין, חובר לאריק ולפליטים המוטנטים, בניסיון לנקום בג'ין על שהרגה את רייבן, בה האנק התאהב.
לאחר שנודע להם על תוכניתו של אריק להרוג את ג'ין, מתמודדים האקס-מן עם החבורה שלו בניו-יורק. כאשר הם נלחמים, אריק מצליח לחדור לבניין ולהתעמת עם ג'ין אך הוא לא מצליח להשתלט עליה בשל יכולותיה המוגברות. אז אקסבייר נכנס לבניין עם סקוט סאמרס. ג'ין תוקפת אותם עד שאקסבייר משכנע אותה לקרוא את הזיכרונות שלו - מה שמאפשר לאישיות שלה לצוף מעל פני השטח. כשהיא מרגישה חרטה, ג'ין מבקשת מווק לקחת את הכוח ממנה; עם זאת, מתברר מהר מאוד כי התהליך יהרוג אותה. אקסבייר וסקוט מצליחים למנוע מווק לספוג את כוחה של ג'ין לפני שהמוטנטים, כולל ג'ין, נתפסים על ידי חיילים שנשלחו על ידי ממשלת ארצות הברית ומועברים על רכבת לכיוון מתקן המיועד לאכלוס המוטנטים.
אקסבייר חש חרטה ומתוודה בפני האנק הכועס מאוד כי האחרון צדק בהאשמותיו הקודמות על שהתערב במוחה של ג'ין ושיקר לה. הרכבת מותקפת על ידי ווק וכוחות הד'בארי שלה. כאשר החיילים מתקשים להתגבר עליה, המוטנטים משוחררים ממגבלותיהם כדי להילחם באיום. לאחר שהם יוצאים מכלאם המוטנטים תוקפים את הד'בארי עד אשר ווק מגיעה בשביל ג'ין, בעודה מביסה כל מוטנט שמנסה לעצור אותה. בינתיים אקסבייר מעניק לג'ין את מוחו ומאפשר לאישיותה של ג'ין להשתלט על הכוח שבתוכה. ג'ין מחלצת את המוטנטים מפני התקפותיה של ווק. ווק נחושה לרוקן את ג'ין מהכוח הזר שבה אבל ג'ין לוקחת את ווק אל החלל החיצון ואת יתרת כוח הד'בארי ושם היא הורגת את ווק. אז ג'ין נעלמת, כאשר הפוטנציאל המלא של הכוח שלה משתחרר כפרץ אנרגיה בצורת עוף החול ("פניקס").
לאחר שכוך האירועים, בית הספר של אקסבייר משנה שמו ל"בית הספר ג'ין גריי לילדים מחוננים" כאשר האנק מתמנה למנהל בעוד אקסבייר פורש אחרי עשורים של לחימה למען זכויות המוטנטים. כשהוא יושב בפריז ומתחרה עם עצמו במשחק שח, מצטרף אליו אריק לנשר שיושב לשחק איתו. כשהם מתחילים לשחק, עוף חול בוער מופיע בשמיים.
שחקנים ודמויות
למאר ג'ונסון והדוגמנית קוטה אברהרדט מגלמים את דמויותיהם של מאץ' וסלנה גאליו, בהתאמה. סקוט שפרד לוהק כפרופסור ג'ון, אביה של גריי, והלסטון סייג' מגלמת את דמותה של דאזלר.
פיתוח וקדם-הפקה
הבמאי בריאן סינגר החל לחקור את דמותה של ג'ין גריי לעומק ובהרחבה בסרט "אקס-מן 2" ב-2003, מתוך כוונה להציג אותה במלואה בהמשך אשר יתמקד בה כישות "פניקס" ויהווה אדפטציה קולנועית לקומיקס "סאגת הפניקס האפלה" בסדרת האקס-מן של כריס קלרמונט וג'ון ביירן בהוצאת חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס מ-1980. לאחר שסינגר פרש מהעבודה על ההמשך, התסריטאים זאק פן סיימון קינברג נשכרו לכתוב את התסריט ולכס הבימוי נבחר ברט ראטנר, כשמרבית תשומת הלב העלילתית הוקדשה בכלל לקומיקס "מחוננים" בסדרת האקס-מן של ג'וס וידון וג'ון קסידי מ-2005. ההמשך, "אקס-מן 3: המפלט האחרון", לא זכה להצלחה רבה בקופות ונכשל בצורה נחרצת מבחינה ביקורתית, במיוחד לאור האמון הרב שניתן בו מצד המפיצה פוקס המאה ה-20, ובין היתר, פן וקינברג התחרטו על שעשו. לאחר האתחול שנעשה לסדרת סרטי ה"אקס-מן" ב-2014 עם "אקס-מן: העתיד שהיה", בכתיבתו של קינברג ובבימויו של סינגר, השניים הביעו עניין לעבד מחדש את הקומיקס של קלרמונט וביירן למרקע, והכינו לכך את הקרקע ב-2016 עם "אקס-מן: אפוקליפסה".