cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסון הטבע באודר
גילוי התופעה
מקרי המוות של הדגים דווחו על ידי דייגים מקומיים שדגו על גדות הנהר סביב העיירה אולאווה כבר במרץ 2022. מות הדגים בכמויות גדולות התחדש שוב בסוף יולי 2022. ב-11 באוגוסט 2022, במהלך יום אחד, מתנדבים ודייגים הוציאו לפחות 10 טונות דגים מתים בסיוע ציוד מכני הנדסי מקטע הנהר שאורכו כ-200 קילומטרים. קטע הנהר נמצא מצפון לעיר לאולווה בדרום מערב פולין. הדיווחים אודות התופעה נמסרו לשלטונות על ידי הדייגים המקומיים, אך בניגוד לדיווחים אלה הגופים הרגולטורים כלל לא דיווחו עליה. במקביל למות הדגים נמצאו גם בעלי חיים מתים אחרים שכללו בונים, סרטני נהרות, חיות בר וציפורים.
הגורמים והסיבות האפשריים
תחילה עלה חשד שסיבת המוות הייתה הרעלה על ידי חומר רעיל בלתי ידוע. דגימות מים שנלקחו מהנהר ב-28 ביולי הראו סבירות גבוהה להימצאותו של המזהם מסוג מסיטילין, אף על פי שממשלת פולין טענה שהמזהם לא קיים בדגימות שנלקחו לאחר 1 באוגוסט.
מעבדה גרמנית מצאה עקבות של כספית, אך ממשלת פולין דיווחה כי הבדיקות שלהם קבעו שהרעלת כספית אינה הגורם למוות. לטענתם, ההרעלה נגרמה על ידי " אצות זהב ", במיוחד מהסוג פרימנזיום פרוום.
מלשכת השר לאיכות הסביבה של ברנדנבורג, גרמניה, אקסל פוגל, נמסר שהמעבדות הגרמניות מעריכות שייתכן שהמוות של הדגים נגרם כתוצאה מכמויות גדולות של מלח במים. מנתונים שנמדדו באמצעות תחנת ניטור אוטומטית לאיכות המים בעיר פרנקפורט לאורך קטע הנהר, באורך שמעל 100 קילומטרים במורד הזרם, ציינו שהחל מ-4 באוגוסט המוליכות החשמלית של המים עלתה באופן חריג. נתונים אלה הראו גם שינויים גדולים בפרמטרים אחרים של איכות המים. ב-7 באוגוסט דווח שכמות החמצן המומס כמעט הוכפלה. המוליכות החשמלית, ספיגת ה-UV, רמות החנקות צנחו והכלורופיל עלה בפקטור של עד פי עשרה. המים הפכו גם עכורים יותר וערכי ה-pH שלהם עלו לכדי 8.8–9.2. שינויים אלה יכולים להעיד על רמות מוגברות של מלח במי הנהר, שינויים אלה במימי הנהר חופפים לעובדה שמאז 7 באוגוסט הגיעה כמות עצומה של מלח לעיר.
השלכות
לטענת החוקרים המערכת האקולוגית של הנהר נפגעה קשות. המדענים חוששים שאם הנזק נגרם מהרעלת כספית, הפגיעה במערכת האקולוגית תמשך זמן רב, כי הכספית היא מתכת כבדה שהשפעתה ושרידותה מתמשכת. בנוסף ישנן גם השלכות בריאותיות חמורות בעלות פוטנציאל גבוה לפגיעה בבני אדם.
תגובות
הופעל לִחץ על ראש ממשלת פולין, מתאוש מורבייצקי לפעול בדחיפות לפיטורי שני פקידי ממשל כתוצאה מהאירוע, ראש רשות המים, וראש הרשות הסביבתית. הדבר גרם לזעזוע פנימי במפלגת השלטון חוק וצדק הפולנית.
תושבי פולין המקומיים התנגדו לפעולות הממשלה, וכשהטלוויזיה הממלכתית נמנעה מדיווחים על הנושא, החלו האשמות נרחבות על כיסוי והסתרה מצד הממשלה. הביקורת הייתה גם על ראשי המחוזות המקומיים.
האופוזיציה הפולנית האשימה את ממשלת פולין בכך שהגיבה באיטיות לנוכח המצב המתפתח, להקטנה היקף הבעיה. הממשלה הפולנית אמרה שהעבריינים ייענשו בחומרה, תוך שהיא מאשימה את הפוליטיקאים מהאופוזיציה, בפרט דונלד טוסק ורפאל טרזסקוסקי, בהגזמה בנושא. מאידך התקשורת הממשלתית משווה את המצב כאירועים מינוריים. ב-12 באוגוסט, סגן שר התשתיות הפולני, האשים את האופוזיציה ואת האקולוגים, וקבע שהנהר בטוח לכניסה אליו, ומותר לדיג. חברה מפלגת "חוק וצדק" הפולנית, הכריזה בפומבי על תיאוריה מופרכת לפיה סיבת האסון נבעה מפעילות של גורמים זרים.
הרכבת הקלה
{{פירושונים|
פרויקטים בחו"ל
}}
זאנאדו (פירושונים)
זָאנָאדוּ, לעיתים קסאנאדו (Xanadu).
דקים
דקים או תכולת דקים הוא פרמטר בהנדסה, במיוחד בהנדסת מבנים, הנדסת דרכים וגיאומכניקה המציין חלק יחסי של משקל של גרגרים קטנים מאוד מתוך כמות של חומר גרגרי. לתכולת הדקים ישנה השפעה ניכרת על איכותו של חומר גרגירי כגון אדמה, חול, מצעים וחצץ.
את תכולת הדקים מודדים באמצעות נפה מיוחדת הנקראת בשם נפה 200 שגודל הנקבים בה הוא 0.075 מ"מ. כדי לבצע את המדידה שוקלים מנה מהחומר הנמדד ומניחים את המנה על נפה זו. באמצעות חלוקה של משקל החומר העובר את הנפה מהמשקל הראשוני מקבלים את היחס האחוזי בין משקל תכולת הדקים למשקל כל החומר.
תכולת הדקים מכונה גם בפי אנשי המקצוע בכינוי "עובר נפה 200", עקב שיטת המדידה.
יורו 1968
אליפות אירופה בכדורגל 1968, הידועה גם בשם יורו 1968 היא אליפות אירופה בכדורגל השלישית שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך באיטליה בין ה-5 ביוני ל-10 ביוני 1968.
הטורניר זכה לראשונה לשם אליפות אירופה, לאחר שבשתי המהדורות הראשונות הוא נקרא גביע אירופה לאומות. טורניר הגמר כלל אז ארבע נבחרות בלבד, שעלו מטורניר המוקדמות, ולכן שוחקו רק משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. באותו הזמן ההכרזה על המדינה המארחת התקיימה רק בשלהי טורניר המוקדמות, הנבחרת המארחת לא העפילה אוטומטית לטורניר הגמר. למרות זאת, הצליחה להעפיל מהמוקדמות וליטול חלק בטורניר הביתי.
בפעם היחידה בהיסטוריה של הטורניר, הושגה בו הכרעה באמצעות הטלת מטבע. היה זה במפגש חצי הגמר בין איטליה ל, שהסתיים בשוויון 0-0 לאחר הארכה. בטורניר זה גם שוחק משחק הגמר פעמיים, בפעם היחידה בהיסטוריה של הטורניר. איטליה ו לא הצליחו להשיג הכרעה במשחק הגמר שהסתיים בשוויון 1-1, ומשחק חוזר נקבע ליומיים לאחר מכן, ובו איטליה גברה על יוגוסלביה 2-0 משערים של לואיג'י ריבה ופייטרו אנסטסי, וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
מוקדמות
טורניר מוקדמות יורו 1968 החל בשנת 1966. שיטת המוקדמות הוחלפה טרם הטורניר, ולראשונה נכלל בו שלב בתים. 31 הנבחרות החברות באופ"א חולקו לשמונה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד (בית אחד כלל שלוש נבחרות בלבד), כך הנבחרות שסיימו בראש הבית הוגרלו לשלב רבע גמר במתכונת בית-חוץ. שלב זה שוחק כחודש לפני פתיחת טורניר הגמר, וארבע הנבחרות המנצחות העפילו לטורניר באיטליה.
בטורניר המוקדמות ניצחה המארחת את, לאחר שהפכה הפסד 3-2 במשחק הראשון עם ניצחון 2-0 בגומלין, והצליחה להעפיל לטורניר אותו אירחה. , האלופה המכהנת מיורו 1964, הודחה ברבע הגמר על ידי ולא העפילה לטורניר הגמר. עבור נבחרות בלגיה ואנגליה הייתה זו ההעפלה הראשונה בתולדותיהן לאליפות אירופה, ואליהן הצטרפו ו.
הנבחרות המעפילות
1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
אצטדיונים
חמשת משחקי הטורניר נפרשו על פני שלושה אצטדיונים בשלוש ערים שונות. האצטדיון שנבחר לארח את גמר הטורניר היה סטאדיו אולימפיקו ברומא.
יעקב נוסבאום
יעקב נוסבאום (בגרמנית: Jacob Nussbaum; 1 בינואר 1873 – 19 בדצמבר 1936) היה צייר יהודי, יליד גרמניה, מאסכולת האימפרסיוניזם הגרמני. פעל בגרמניה ובארץ ישראל המנדטורית.
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית הייתה אימפריה קולוניאלית שנוצרה בשלהי המאה ה-19 בעת כינונה של האימפריה הגרמנית. היו ניסיונות קולוניאליים קודמים של נסיכויות גרמניה, אך המאמצים הקולוניאלים של גרמניה האימפריאלית החלו רק בשנת 1883. סופה של האימפריה הקולוניאלית הגרמנית היה בחתימת חוזה ורסאי בשנת 1919, שסיים את מלחמת העולם הראשונה.
יעקב נוסבאום
קורות חיים
יעקב נוסבאום נולד ב-1872 בכפר רינה שבמזרח מדינת הסן  שבגרמניה. בנם של ברוך נוסבאום ואשתו השנייה שרה נוסבאום לבית כץ. אביו היה יצרן ברנדי ואופה מצות. כשהיה בן עשר, ירדו הוריו מנכסיהם, ומשפחתו עקרה לעיר פרנקפורט על נהר המיין. שם למד בבית הספר הנאו אורתודוקסי של הרב שמשון בן רפאל הירש. בתחילת דרכו המקצועית התלמד במסחר בבית העסק של אביו. בשנת 1893 נסע למינכן והחל ללמד שם אומנות באקדמיה פרטית לאומנות שנוהלה על ידי האומן ההונגרי סימון הולוסי ומ-1894 באקדמיה לאומנות של מינכן אצל הצייר גבריאל פון הקל. בתקופת הקיץ הוא נסע עם אומנים נוספים בעקבות הולסי למושבת אומנים שהקים הולסי בכפר נאגיבניה (כיום באיה מארה) בטרנסילבניה. שם התרכזו על פי הנחיית הולסי בציור באוויר הפתוח.
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית
המאה ה-16 עד המאה ה-18
עוד בתקופת האימפריה הרומית הקדושה היו ניסיונות קולוניאליים בודדים, למשל, משפחות מאאוגסבורג ניסו בין השנים 1528 ל-1556 להקים קולוניה "ונציה הקטנה" (גרמנית: Klein-Venedig) באזור ונצואלה של ימינו. לאחר החתימה על שלום וסטפליה בשנת 1648 הוקמו קולוניות בידי מספר מדינות גרמניות. אך הן היו קטנות וקצרות בשנים ואף אחת מהן לא יכלה להתחרות באימפריות הקולוניאליות האחרות: הספרדית, הפורטוגזית, הצרפתית והבריטית.
יעקב נוסבאום
קורות חיים
בביקוריו בברלין יצר קשר עם אספן האומנות פאול קסירר שהציג את ציוריו ב-1900 בתערוכה קבוצתית בגלריה שלו. בברלין פגש את הצייר מקס ליברמן, שהיה אחד הציירים הבולטים של האימפרסיוניזם הגרמני, והפך לחברו הקרוב. בעקבותיו הצטרף הצטרף לחוגי "הזֶצֶסיון הברלינאי".
בשנת 1902 הוצגה יצירה שלו בתערוכה של "הזֶצֶסיון הברלינאי" בגלריה של פאול קסירר בברלין ביחד עם יצירות של אומנים כדגה, אדואר מאנה, אלפרד סיסלי, וילהלם לייבל ווילהלם טריבנר.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא ונשלח לחזית המערבית. הוא הועבר לתפקיד צייר צבאי בעקבות המאמץ שעשה חברו מקס ליברמן שהפעיל את קשריו לצורך כך. ציוריו מהחזית פורסמו בעיתונות היומית.
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית
האימפריה הגרמנית
מצד אחד, גרמניה ערב איחודה בהנהגתה של פרוסיה בשנת 1871 הצטרפה באיחור למירוץ האימפריאלי להשגת קולוניות מעבר לים - תהליך שנקרא "מקום בשמש" (גרמנית: Platz an der Sonne). לפני 1870 היו המדינות הגרמניות נפרדות מבחינה פוליטית ובעלות מטרות שונות. משטר החוץ הגרמני עד לתקופתו של אוטו פון ביסמרק התמקד בפתרון "השאלה הגרמנית" באירופה ובהגנה על האינטרסים הגרמנים ביבשת.
יעקב נוסבאום
קורות חיים
שימש כיו"ר אגודת האמנים בפרנקפורט (Frankfurt Künstlerbund) במסגרת תפקידו והקים ב-1922 ארגון לסיוע לאומנים בעיר (Frankfurt Künstlerhilfe).
בחורף שנת 1925 ביקר ביחד עם אשתו במשך מספר שבועות בארץ ישראל. בביקורו צייר מספר אקוורלים ורישומים של סמטאות טבריה ונופי ירושלים והכנרת.
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית
האימפריה הגרמנית
לאחר איחוד גרמניה במאה ה-19, גרמנים רבים ראו בקניין קולוניאלי סממן אמיתי להשגת עצמאותם, והדרישה לקולוניות יוקרתיות הלכה והתגברה. העולם שמחוץ לאירופה היה כבר מחולק באותו זמן בין שאר המעצמות האירופאיות; היו אף אזורים בהם הנטייה הפכה לדה-קולוניאליסטית, במיוחד ביבשת אמריקה, דבר שעודד את המהפכה האמריקאית, המהפכה הצרפתית, והמלחמות הנפוליאוניות. כשאנשי ההררו של דרום-מערב אפריקה הגרמנית (לימים נמיביה) פתחו במרד בשנת 1904, הם הובסו בידי הכוחות הגרמנים; עשרות אלפי ילידים נהרגו ברצח העם של ההררו והנאמה שבוצע בהם לאחר המהפכה. ההצלחה המוגבלת של הקולוניאליזם הגרמני הובילה להתרכזותה של גרמניה במרכז ומזרח אירופה עם תוכנית מרכז-אירופה.
יעקב נוסבאום
קורות חיים
בשנת 1926 קיבל מישרת הוראה בשטדלשולה, האקדמיה לאומנות בפרנקפורט, ובשנת 1932 הפך המינוי לקבוע. עם עלית הנאצים לשלטון פוטר ממשרתו בגלל היות יהודי. בשנת 1933 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב במושבה כנרת.
האימפריה הקולוניאלית הגרמנית
האימפריה הגרמנית
ניצחונן של מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה גרם להתמוטטה של האימפריה הקולוניאלית הגרמנית ולחלוקתה בין המנצחות. יפן קיבלה את איי קרוליין ואת איי מריאנה, צרפת קיבלה את קמרון, בלגיה קיבלה חלק קטן של מזרח אפריקה הגרמנית, והממלכה המאוחדת את שאר האימפריה, גינאה החדשה הגרמנית, נמיביה, טנגניקה וסמואה, טוגולנד חולקה בין צרפת ובריטניה.
יעקב נוסבאום
משפחתו
נוסבאום נישא בשנת 1917 בפרנקפורט למרים (Marie) לבית גרינבאום. מרים הייתה בת למשפחה אמידה והדבר נתן לזוג ביטחון כלכלי. נולדו להם שלושה ילדים: ברנהרד (1917–1991), אברהם-רינהולד (1922–1980) ואלישבע-אליזבט (1919–2016). בתו אלישבע בלהורן שימשה כמנהלת מוזיאון העיר טבריה.
יצירתו
יצירתו היא פוסט אימפרסיוניסטית. הוא הרבה לצייר נוף באוויר הפתוח ואת מראות העיר פרנקפורט. כמו כן צייר פורטרטים ורישומים. בעת מגוריו בכנרת צייר אקוורלים של נופי הכנרת. נוסבאום הפקיד רבות מיצירותיו במוזאון שטדל והם שרדו את מלחמת העולם השנייה במחסני המוזאון.
מציוריו החשובים:
בשנת 2018 גייס המוזאון היהודי בפרנקפורט כספים במטרה לרכוש את יצירותיו במה שכונה "החזרת מורשתו של יעקב נוסבאום לפרנקפורט". במסגרת זו גויסו 80,000 אירו.
שרון גל
שרון גל (נולד ב-13 באוגוסט 1974) הוא עיתונאי ואיש טלוויזיה ורדיו ישראלי. מגיש את המהדורה המרכזית של עכשיו 14 לצד מגי טביבי. כיהן כחצי שנה כחבר הכנסת העשרים מטעם סיעת ישראל ביתנו.
ביוגרפיה
נולד בשם שרון אלגאוי בטירת כרמל לג'וסלין ולעמוס. שירותו בצה"ל כלל שירות קרבי בחטיבת גולני ושירות בגלי צה"ל.
תקשורת
גל עבד ברדיו חיפה, ברדיו קול הים האדום ובתפקיד כתב העיתון "הארץ" בצפון.
ממרץ 2009 ועד מאי 2013, הגיש את תוכנית הכלכלה הלילית בערוץ 10 "לילה כלכלי". בתוכניתו היה מעורב בבחירת התכנים וביצירתם. נמנה עם אנשי התקשורת המעטים שמתחו ביקורת על האופי של המחאה החברתית בשנת 2011, ובמיוחד על אחת ממנהיגותיה, דפני ליף.
באוקטובר 2010 שודרה בערוץ 10 סדרה תיעודית בת ארבעה פרקים בהנחייתו, "המדריך למיליון הראשון". ב-15 במאי 2013 עזב את ערוץ 10.
במרץ 2014 החל להגיש תוכנית כלכלה יומית ברדיו תל אביב. בנוסף, ביוני אותה השנה, החל להגיש באותה התחנה תוכנית אקטואליה בשעות הבוקר בשם "שרון גל בבוקר". באוקטובר 2014 החל להגיש תוכנית אקטואליה יומית בערוץ 20, "בשבע".
התוכנית של גל בערוץ 20 נקראה "כלכלי בלילה", ועלתה ב-22 באוקטובר 2015. החל מספטמבר 2016 עבר להגיש את תוכנית האקטואליה היומית "לפני כולם" ששודרה מדי ערב בערוץ 20. בנובמבר 2016 הפסיק במפתיע להגיש את התוכנית.
ביולי 2017 התחיל להגיש את תוכנית האקטואליה המרכזית של רדיו דרום ורדיו גלי ישראל, בכל בוקר (א'–ה') משעה שמונה עד עשר.
באפריל 2020 החל להגיש את התכנית "חמש עם שרון גל" בערוץ 13.
בפברואר 2023 הודיע כי החליט לעזוב את ערוץ 13 וחזר לעכשיו 14. שם מגיש את המהדורה המרכזית יחד עם מגי טביבי.
נדל"ן
בינואר 2014 הודיע על כניסתו לתחום הנדל"ן והקים את חברת "שרון גל יזמות". הפרויקט הראשון עליו הכריז, בשיתוף עם חברת "דוידסון" היה התמודדות במכרז על הקמת שני מגדלים ברחוב קראוזה בחולון במסגרת קבוצת רכישה. במרץ 2014 זכה גל במכרז והחל למכור דירות.
פוליטיקה
בבחירות לכנסת ה-20 נבחר גל לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו. ביומו הראשון בתפקיד הגיש את הצעת החוק "עונש מוות למחבלים", אך הצעת החוק לא אושרה (6 בעד, 94 נגד). ב-2 בספטמבר 2015, כחצי שנה לאחר כניסתו לתפקיד, הגיש את התפטרותו מהכנסת. לאחר ההתפטרות חזר גל לערוץ 20 ולהגיש תוכנית הכלכלה היומית. בהמשך הסביר שעזב עקב הרגשה של בזבוז זמן וחוסר יכולת להשפיע מתוך האופוזיציה.
פרסים
באוקטובר 2019 קיבל את "פרס השדר המצטיין" של אגודת העיתונאים תל אביב על שידוריו בתחנות הרדיו גלי ישראל ורדיו דרום.
חיים אישיים
גל התחתן בעבר שלוש פעמים, מתוכן פעמיים לאותה אישה. הוא אב לבן ובת מנישואיו הקודמים. במאי 2022 התחתן בפעם הרביעית, עם הדוגמנית דניאל ארמה. ביולי 2021 נולדה לזוג בת.
למשך שלוש שנים חבש כיפה וקיים מצוות. בשנת 2012 עזב את הדת, אך לדבריו נשאר מאמין ומסורתי. הוא סיפר בראיון הכניסה ל"האח הגדול" כי הוא ובנו אינם שומרים שבת, ואילו בתו כן שומרת. ביולי 2017, שוב חזר בתשובה והתקרב לרב יגאל כהן מבני ברק. באוקטובר 2018 שוב הוריד את הכיפה, אך לדבריו נשאר מסורתי.
מתגורר בסביון.
קווי לילה
קווי לילה הוא מיזם של משרד התחבורה שנועד לספק תחבורה ציבורית בטוחה ונוחה ליציאה למקומות הבילוי הליליים, בליל חמישי ובמוצאי שבת, במחירי נסיעה רגילים שהחל לפעול החל משנת 2007.
מאפיינים
הפרויקט החל בערים המרכזיות תל אביב, ירושלים וחיפה, והתרחב עם השנים לערים נוספות, ובהן נתניה, הרצליה, ראשון לציון, ובאר שבע. בקיץ 2010, הורחבה פעילות קווי לילה לעשרות ערים מחיפה ועד באר שבע.
בשנות העשרים של המאה ה-21 השירות עובד מקצרין בצפון ועד אילת בדרום.
קווי הלילה פועלים במשך כל השנה בלילות שבין חמישי לשישי ובין שבת לראשון, ובהתאם לפני ערבי חג ואחרי מוצאי חג, ובמועדים בהם יש לתלמידי התיכונים חופשות: חול המועד סוכות ופסח, במהלך חנוכה, פורים, יום העצמאות ולאורך כל החופש הגדול (להוציא ערב תשעה באב). בכל חצי שעה עגולה. קווי הלילה באזור הצפון (מטרופולין חיפה, כרמיאל, נצרת ועפולה) נבדלים מהשאר בכך שפועלים גם בליל שישי.
מחירי הנסיעה בקווי לילה זהים למחירי הנסיעה ביום, כולל כרטיסיות מוזלות: "חופשי חודשי" וכרטיסי "רב קו".
ביקורת
עיקר הביקורת שמגיעה מצד משתמשי השירות היא על אי פעילות הקווים בליל שבת, דילוג של נהגים על תחנות ומקומות שעדיין אין בהם פעילות קווים.
ביקורת נוספת המושמעת על ידי ארגוני מגזר שלישי לקידום תחבורה ציבורית היא שקווי הלילה עדיין רחוקים מלנצל את הפוטנציאל הטמון בהם. טענתם היא שעצם זה שקווי לילה פועלים רק בסופי שבוע ובחופשות של בית הספר התיכוניים מראה שמשרד התחבורה עדיין לא רואה בקווי הלילה תחבורה ציבורית, אלא שירות הסעות של בני נוער למקומות בילוי וחזרה. לטענתם בניית קווי הלילה כקישור למקומות בילוי בלבד, מונעת מקווי הלילה להפוך לרשת אמיתית, שבה אנשים יוכלו להגיע מכל נקודה לכל נקודה, בכל שעה של הלילה.
ביקורת נוספת היא ששירות קווי הלילה יוצר מצבים בהם ליישובים מסוימים (כמו לחלק מישובי הכוכבים) יש שירות יותר טוב בקווי הלילה מאשר בקווים הסדירים הפועלים ביום.
אור לחינוך
אור לחינוך היא עמותה הפועלת לקידום מצוינות והתנדבות בקרב בני נוער וצעירים במדינת ישראל, בדגש על הפריפריה החברתית והגאוגרפית. הסניפים המרכזיים של העמותה פועלים בבאר שבע, אשדוד, לוד וערד.
היסטוריה
עמותת 'אור לחינוך' החלה את פעילותה תחת השם 'אח בוגר' בשנת 2004 על ידי ליאור לפיד (כיום מנכ"ל העמותה), תלמיד תיכון בעירו אשדוד. הרעיון הבסיסי היה ליצור תוכנית חונכות לתלמידי כיתות ו' על ידי תלמידי תיכון. העמותה מוכרת מטעם מינהל חברה ונוער של משרד החינוך כמוסד הרשאי להפעיל מתנדבים במסגרת פרויקט מחויבות אישית בבתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ. עם זאת, חלק נכבד מהמתנדבים הם תלמידים אשר מצטרפים לצוות החונכים בלי קשר לדרישת ההתנדבות של בתי הספר. כיום פעילים בעמותה למעלה מ-200 משתתפים מדי שנה. החל מסוף שנת 2010 עובדת העמותה בשיתוף פעולה אסטרטגי עם פר"ח. במסגרת זו מוענקת לסטודנטים המתנדבים במסגרת העמותה (כראשי סניפים) מלגת לימודים.
אוכלוסיית היעד של העמותה מגיעה מהפריפריה החברתית והגאוגרפית של מדינת ישראל והיא כפולה: תלמידים בכיתות ו' בבתי ספר יסודיים, וכן תלמידי תיכון העוברים תהליך הכשרה ולאחר מכן משמשים כחונכים לאורך שנת לימודים אחת לפחות. תהליך פיתוח המצוינות מתנהל בשלושה ממדים מרכזיים: חניכה אישית, פעילות קבוצתית וכן ימי התנדבות מרוכזים. לכל חניך מוצמד חונך על פי התאמה אישית (על ידי הצוות המקצועי של העמותה). עבודת החונכים נעשית בתיאום מלא עם בתי הספר בהם לומדים החניכים והוריהם.
בתחילת שנת 2008 זכתה העמותה במגן שר הרווחה והשירותים החברתיים מידי השר יצחק הרצוג על פועלה לקידומם של ילדים ובני נוער.
בשנת 2009, נבחרה העמותה כמוענקת התוכנית ליזמות חברתית של רשת הון-סיכוי לישראל – IVN. כמו כן, בשנה זו הוענק לעמותה אות המופת מטעם המועצה להשכלה גבוהה.
אופן התנהלות התוכנית
החניכים והחונכים המשתתפים בתוכנית מגיעים למקום מפגש קבוע בכל יישוב, לרוב מרכז קהילתי או מתנ"ס, אחת לשבוע, ביום קבוע ובשעות קבועות.
החלק הראשון של הפעילות נעשה במסגרת אישית (חניך וחונך) אחת לשבוע, בהובלת החונך. במהלך חלק זה עובדים המשתתפים על פיתוח המצוינות האישית של החניכים בתחומים השונים, על פי תוכנית אישית לכל חניך וחניך. חלק מהתוכנית מובנים ומוכנים מראש, וחלקם ניתנים על ידי החונך כמענה לצרכים המתעוררים על ידי החניך במהלך המפגשים וביניהם.
החלק השני של הפעילות נעשה במסגרת קבוצתית, אחת לשבוע, בהובלת ראש הסניף. במהלך חלק זה מתקיימת פעילות חברתית עבור כלל המשתתפים, במסגרתה מועברים תכנים בתחומי דעת שונים וכן פעילויות לגיבוש ערכים. לעיתים במהלך הפעילות הקבוצתית נפגשים המשתתפים עם מרצים, אנשי ציבור וידוענים. מטרת חלק זה, מעבר להעשרה ולפעילות בתוך קבוצת השווים היא לגרום לכל חניך לחוות תחושה ברורה של הצלחה והובלה של קבוצת השווים לפחות פעם אחת במהלך שנת הפעילות.
בין הפגישות השבועיות מתקיימות לעיתים פעילויות נוספות, כגון ימי שיא בבתי הספר, טיולים משותפים ותקשורת שוטפת בין החניך לחונך באמצעות אתר האינטרנט והסביבה הלימודית של התוכנית.
החלק השלישי של הפעילות נעשה במסגרת קהילתית, אחת לחודש. במהלך חלק זה יוצאים כלל המשתתפים בסניף לפעילויות התנדבות בקהילה, ובכך כלל המעורבים, לרבות החניכים הצעירים, תורמים מזמנם, יכולתם וכישוריהם למען הקהילה. למעשה, בדרך זו "משלמים" החניכים על הפעילות אותה הם מקבלים, ולא נדרשים לשלם בכסף עבור שנת הפעילות.
הפרויקט מלווה בפעולת הערכה, הן מצד החונכים והן מצד ראשי התוכנית. עבור כל חניך (וגם כל חונך) מתקיים מעקב שוטף אחר התמדתו בתוכנית, פיתוח תחומי המצוינות האישית שלו, התפתחות חברתית והרגשה כללית לאורך כל שנת הפעילות. בנוסף, עוקבת פעולת ההערכה אחר תהליך האיתור והמיון הן של החניכים והן של החונכים. ממצאי ההערכה מועברים באופן שוטף לראשי התוכנית ולוועד המנהל של העמותה, ומהווים בסיס לשיפור מתמיד של תהליכי העבודה.
מבנה
בראש העמותה עומד דירקטוריון הנבחר מדי שנה בבחירות דמוקרטיות מבין חברי העמותה. כל אדם, מעל גיל 16, אשר פועל במסגרת אור לחינוך רשאי להגיש מועמדותו להיות חבר בעמותה. כיום, מורכב הדירקטוריון משבעה חברות וחברים. בראש הדירקטוריון עומד דני הררי. העמותה מקבלת ליווי שוטף של אנשי עסקים מתנדבים, התורמים מזמנם וכישוריהם על מנת לפתח את העמותה וצוותה.
העמותה מפעילה מספר סניפים אזוריים ברחבי הארץ. בראש כל סניף עומד סטודנט אשר מוכשר על ידי העמותה לתפקיד ומקבל מלגת לימודים. כל ראש סניף אחראי על כ-25 חונכים הפועלים במסגרת הסניף, ולכל חונך מוצמד חניך אחד. בוגרי התוכנית, הן החונכים והן החניכים, מצטרפים לקהילת בוגרי העמותה המונה היותר למעלה מ-2,500 חברות וחברים, אשר ממשיכים במעורבות חברתית על פי רצונם ויכולותיהם.
מסע אל הקוטב הצפוני
מסע אל הקוטב הצפוני או הרפתקאותיו של קפטן הטראס (בצרפתית: Voyages et aventures du capitaine Hatteras) הוא שמו של רומן הרפתקאות בצרפתית שכתב הסופר ז'ול ורן. הספר פורסם בשני חלקים: האנגלים בקוטב הצפוני, ומדבר הקרח.
הרומן פורסם לראשונה בשנת 1864, והגרסה הסופית (בשנת 1866) נכללה בסדרת "מסעות יוצאי דופן" (Voyages Extraordinares). אף על פי שהוא היה הספר הראשון שיצא בסדרה, הוא מוספר כ־#2; שלושה ספרים של ורן מ־1863–1865 – חמישה שבועות בכדור פורח (1863, #1), מסע אל בטן האדמה (1864, #3), ומהארץ לירח (1865, #4) – נוספו לסדרה בדיעבד.
הספר מראה קווי דמיון רבים עם תגליותיו של החוקר הבריטי ג'ון פרנקלין.
עלילה
הרומן, שיצא בשנת 1861, מתאר את הרפתקאותיה של משלחת מסע בריטית בראשות הקפטן ג'ון האטראס שיוצאת לקוטב הצפוני.
חלק ראשון: האנגלים בקוטב הצפוני
האטראס ראש המשלחת משוכנע שהים סביב הקוטב אינו קפוא והאובססיה שלו היא להגיע למקום ולא משנה מה. המרד על ידי צוות המשלחת גרם להרס הספינה שלהם, אבל האטראס, עם עוד כמה גברים, ממשיך במסע. על שפת האי "אמריקה החדשה" הוא מגלה שרידי ספינה ששימשה את המשלחת הקודמת מארצות הברית. לאנשי המשלחת לא נותרה ברירה אלא לבלות את החורף הקפוא בגרינלנד שבקוטב הצפוני. הם מצליחים לשרוד בעיקר בזכות כושר ההמצאה של הד"ר קלאובוני שמצליח להוציא אש מקרח, להדוף בחוכמה התקפות של דובי קוטב ולדאוג למזון עבור אנשי המשלחת.
חלק שני: מדבר הקרח
כאשר החורף מסתיים הקרח מפשיר ופני הים נגלים לעיניהם. הנוסעים בונים סירה מהריסות הספינה הטרופה ופונים לעבר הלא נודע. לאחר מספר ימי נסיעה הם מגלים אי שבו הר געש פעיל. בקושי הם מצליחים למצוא נקודת עגינה בטוחה והחבורה יורדת לחוף. אחרי שלוש שעות של טיפוס קשה הם מגיעים אל הר הגעש. המיקום המדויק של המוט הוא במכתש והאטראס קופץ לתוכו. לפי התוכן שנכתב במקור, האטראס מת כשקפץ למכתש; אך ז'ל האצל שהיה העורך של ורן, הציע או דרש כי ורן יכתוב את הפרק מחדש, כדי שהאטראס ישרוד, ורן שינה את העלילה כך שהאטראס אומנם ניצל אך השתגע מעוצמת החוויה, ואחרי שובו לאנגליה הוא מוכנס למקלט לחולי נפש. כיוון שהוא מרגיש שהוא מאבד את "נשמתו" במערה של הקוטב הצפוני, האטראס אף פעם לא מדבר מילה נוספת. הוא מבלה את שארית ימיו בהליכה ברחובות סביב המקלט עם הכלב הנאמן שלו דיוק. הטיולים של האטארה אינם נטולי כיוון, כפי שצוין על ידי השורה האחרונה: "קפטן האטראס לנצח צועד צפונה".
בל צ'אלנג'
בין הזוכות המפורסמות בעבר: ג'ניפר קפריאטי, מריה שראפובה ולינדזי דבנפורט.
חזרת (מטבל)
חזרת או חְרֶיין (מיידיש: כריין, מן השפות הסלאביות כדוגמת רוסית: хрен) הוא מטבל פיקנטי העשוי מגרידה של חזרת הגינה, המטבל נפוץ במטבח היהודי האשכנזי כתוספת למנות בשר או דגים. מצוי גם במטבחים הגרמני, הפולני, הרומני ובמזרח אירופה בכלל.
לחזרת יש שתי צורות עיקריות: המטבל הוא תוספת למאכלי בשר או דגים, אך בן לווייתו הידוע ביותר הוא הגעפילטע פיש. בצורתו הגולמית הוא מוכר במיוחד כמרור. במטבחי מזרח אירופה החזרת מוגשת לצד מנות דגים ובשרים, לרוב לצד לשון בקר או מתאבני דגים.
החזרת היא מאכל ידוע ומוכר בקרב הקהילות האשכנזיות במשך זמן רב ומוזכר בכתבים עוד מהמאה ה-12.
Diep.io
Diep.io הוא משחק פעולה מרובה משתתפים, הזמין לדפדפני אינטרנט, Android ו-iOS, שנוצר על ידי המפתח הברזילאי מת'אוס ולדרס. במשחק, שחקנים משחקים בתור טנקים וצוברים נקודות על ידי השמדת צורות ועל ידי הריגת שחקנים אחרים בזירה דו־ממדית. הגרסה הניידת של המשחק שוחררה בשנת 2016 על ידי מיניקליפ.
מהלך המשחק
ב-Diep.io, המטרה העיקרית של השחקן היא לצבור נקודות על ידי השמדת חפצים מצולעים שונים ולירות על שחקנים אחרים עם הטנק שלהם על מנת להרוג אותם. כאשר השחקן צובר נקודות, הטנק גדל. ככל שרמת הטנק עולה היא מאפשרת לשחקן להשקיע את הנקודות שצבר במאפייני הטנק שלו, לדוגמה במהירות התנועה של הטנק וגודל הנזק שכל ירייה יכולה לגרום לצורה או לטנק אחר, מה שמאפשר לשחקנים להשיג יתרון על פני שחקנים אחרים עם פחות נקודות. שחקנים יכולים גם לשדרג את הטנק שלהם ולתת לו יתרונות שמחזקים אותו ברמות שונות עד לרמה 45. ב-Diep.io ישנם גם כמה מצבי משחק שונים הכוללים לדוגמה "גרסה קבוצתית".
ביקורת
Diep.io זכה בשבחים רבים על העלילה ועל מגוון מצבי המשחק השונים שהוא מכיל.
מדי כהן מהאתר Screen Rant דירג את המשחק Diep.io כמשחק הווידאו הטוב ביותר המשתמש בסיומת האינטרנט .io, וטען כי המשחק הוא "באמת קרם דה לה קרם (בצרפתית: הטוב ביותר מבין הטובים) של סדרת משחקי .io", וכי הוא יכול להשאיר את השחקנים מול מסך המחשב במשך שעות. כהן החמיא לגיוון של המשחק שמציע מצבי משחק שונים והתאמה אישית של טנקים. אנתוני קויל מ-Gazette Review טען כי Diep.io הוא אחד מחמשת המשחקים המובילים הדומים ל-Slither.io בכך שהוא משחק מקוון מסיבי מרובה משתתפים משנת 2016. ג'ון קורפוס Tom's Guide דירג את Diep.io בתור משחק השלישי הטוב ביותר מסדרת משחקי ".io", אחרי Slither.io ו-Agar.io, ושיבח את "מערכת השדרוגים של המשחק", וטען שהמשחק ממכר ועמוק ביותר. ארג'ון שא מביבום דירג את Diep.io כאחד משנים עשר המשחקים האלטרנטיביים הטובים ביותר אחרי Agar.io, שיבח את מאפייני הצוות של המשחק והמליץ על המשחק לקוראי הביקורת. דישה מ Player.One תיאר את Diep.io כ"פשוט מאוד, אך ממכר ביותר", וטען כי הצלחת המשחק אינה מקרית.
Agar.io, Slither.io, ו-Diep.io ידועים בתור שלושה המשחקים ההטובים והפופולרים ביותר מסדרת משחקי ה ".io", כך טענו קרטיס כסף מהאתר פורבס  ג'ון קרופוז מהאתר Tom Guide, ודישה מהאתר Player.One. היכולת לשדרג טנקים ופונקציות במשחק מאפשרת למשחקים ליצור אסטרטגיות משחקיות רבות וסגנונות משחק שונים.
דאנוביו
מועדון הכדורגל דאנוביו (בספרדית: Danubio Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי.
היסטוריה
ב-1 במרץ 1932 נוסד מועדון הכדורגל דאנוביו על ידי שני אחים ילידי בולגריה, מיגל וחואן לאזארו, ביחד עם עוד בחורים מבית הספר "רפובליקה דה ניקרגואה" במונטווידאו. שמו של המועדון ניתן לו על שם הנהר דנובה העובר בבולגריה.
מהקבוצה יצאו חלק מהשחקנים הגדולים בתולדות הכדורגל באורוגוואי בפרט ובדרום אמריקה בכלל, כגון אלבארו רקובה, רובן סוסה, מרסלו זלאייטה ורובן אוליביירה. גם שחקנים כגון נרי קאסטייו ודייגו פורלאן החלו את הקריירה שלהם בקבוצה.
הקבוצה זכתה באליפותה השלישית בעונת 2006/07 לאחר שגברה פעמיים על פניארול, הן באפרטורה והן בקלאוסורה. בסיום עונת 2013/14 היא זכתה באליפות הרביעית.
הקבוצה שיחה מספר פעמים בגביע ליברטדורס ובשנת 1989 הגיע לחצי הגמר.
מרצדס-בנץ 260 D
מרצדס-בנץ 260 D (בגרמנית: Mercedes-Benz 260 D) היא מכונית סלון, 4 דלתות סדאן, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ אשר יוצרה בין השנים 1936–1940.
סך הכול יוצרו 1,967 יחידות.
דגם ה-"מרצדס-בנץ 260 D" היה אחד משני הדגמים הראשונים אשר הורכב בו מנוע דיזל שיוצרו בגרמניה.
דגם ה"מרצדס-בנץ 260 D" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בברלין בפברואר 1936.
טכניקת הקבוצה הנומינלית
טכניקת הקבוצה הנומינלית היא שיטת קבלת החלטות בדרך של דיון והצבעה. ראשית, כל חבר בקבוצה מציע את הרעיון שלו לפתרון הבעיה, בתוספת הסבר קצר. פתרונות כפולים מנופים מתוך רשימת כלל הפתרונות המוצעים, וחברי הקבוצה מדרגים את הפתרונות המוצעים על פי סדר עדיפותם. לאחר מכן סוכמים את הניקוד שנתנו המצביעים לכל הפתרונות (1 אם הפתרון מועדף ביותר, 2 אם הוא השני בטיבו, וכן הלאה), והפתרון בעל הניקוד הנמוך ביותר (כלומר, המועדף ביותר), נבחר. קיימות ואריאציות אחרות; למשל, האפשרויות השונות לא חייבות תמיד להיות מדורגות באופן מספרי, אלא יכולות להיות מוערכות באופן סובייקטיבי יותר.
טכניקה זו פותחה במקור בידי Delbecq ו- VandeVen ויושמה בתוכניות חינוך למבוגרים בידי Vedros.
ייחודה של טכניקת הקבוצה הנומינלית
טכניקת הקבוצה הנומינלית נמצאה כמחזקת מימד אחד או יותר של יעילות קבלת החלטות בקבוצה. הדרישה מחברי הקבוצה לרשום את רעיונותיהם בשקט וללא תלות בדעות האחרים בקבוצה טרם קיום הדיון הקבוצתי, מעלה את מספר הפתרונות המוצעים בתוך הקבוצה. הצבעה על פי התור כמו כן מניבה מספר גדול יותר של פתרונות אפשריים ומעודדת השתתפות שוויונית יותר והמספר הרב של פתרונות הטרוגניים נמצא כמוביל לפתרונות איכותיים יותר.
בהשוואה לקבוצות המקיימות אינטראקציה בשלב העלאת הרעיונות לפתרון, קבוצות העושות שימוש בטכניקת הקבוצה הנומינלית מספקות פתרונות ייחודיים יותר, מאפשרות השתתפות מאוזנת יותר בין חברי הקבוצה, מספקות תחושת הישג ושביעות רצון גבוהות יותר הן מאיכות הפתרון הנבחר והן מיעילות קבלת ההחלטות הקבוצתית.
הליך השימוש המקובל בטכניקה
בשימוש סטנדרטי, טכניקת הקבוצה הנומינלית כוללת חמישה שלבים:
מספר הפגישות הנדרש לשם הפעלת טכניקת הקבוצה הנומינלית עבור בעיה ספציפית ייקבע על פי אופי הבעיה הנדונה והזמינות של המשתתפים, כך שיחד, מספר הפגישות יהיה המותאם ביותר על מנת לספק מענה על השאלה הנדונה הספציפית.
יתרונות וחסרונות של טכניקת הקבוצה הנומינלית
כפי שנכון עבור כל טכניקה, קיימים לטכניקת הקבוצה הנומינלית יתרונות וחסרונות. יתרון מרכזי של הטכניקה הוא בכך שהיא מונעת שתי בעיות הנגרמות בשל אינטראקציות המתרחשות בקבוצה. הבעיה הראשונה היא חברי קבוצה אשר אינם מעוניינים להשתתף כלל ולהביע רעיונות בשל חשש מביקורת שתופנה אליהם. הבעיה השנייה היא רצונם של חלק מחברי הקבוצה שלא ליצור קונפליקטים בתוך הקבוצה (אנשים רבים מעוניינים לשמר אווירה נעימה בתוך הקבוצה). טכניקת הקבוצה הנומינלית מתגברת על בעיות אלו באמצעות יצירת נורמה של העלאת רעיונות מגוונים באמצעות כלל חברי הקבוצה. יש לה את היתרון הברור של הבטחת השתתפות שוויונית באופן יחסי. כמו כן הטכניקה יכולה במקרים רבים להוות טכניקת קבלת החלטות מהירה החוסכת בזמן. יתרונות נוספים לטכניקת הקבוצה הנומינלית כוללים הפקת מספר רב של רעיונות וסיפוק תחושה של הבאת הנושא לכדי החלטה וסגירתו, תחושה אשר פעמים רבות אינה מושגת בשיטות של קבלת החלטות שהן פחות מובנות ויותר פתוחות וגמישות.
לטכניקה קיימים גם חסרונות. חיסרון עיקרי של הטכניקה הוא שהיא חסרה גמישות בכך שהיא מאפשרת התייחסות לשאלה נתונה אחת בלבד בכל רגע נתון. כמו כן טכניקה זו דורשת רמה מסוימת של קונפורמיות וקבלת מוסכמות מצד חברי הקבוצה המשתתפים בתהליך, וחברי הקבוצה צריכים לחוש בנוח עם רמת ההבניה של הסיטואציה. חיסרון נוסף הוא הזמן הרב הדרוש על מנת להתכונן לפעילות. השימוש בטכניקה זו אינו מאפשר ספונטניות רבה. יש לבחור מראש את המקומות בהם ניתן להיפגש, ולתאם את מועדי הפגישות. חסרונות אפשריים נוספים הם כי בזמן השימוש בטכניקה, לא תהיה התכנסות של דעות חברי הקבוצה לקראת פתרון מוסכם אחד באמצעות תהליך ההצבעה, כי הפריה הדדית של רעיונות עשויה להיות מאולצת, וכי התהליך כולו עשוי להיראות מכני וטכני מדי.
התאמת הטכניקה לפתרון בעיות מורכבות
התאמות של טכניקת הקבוצה הנומינלית אשר נטלו על עצמם לבצע Bartunek ו- Murnighan , תורמות להתמודדות השיטה עם בעיות ודילמות מורכבות שאינן בעלות אופי מובנה מעצם טבען. על פי פיתוח זה, לאחר השלב בו כלל הרעיונות אשר עולים נרשמים, האדם המסייע לתהליך בוחן יחד עם הקבוצה האם קיימים מתוך כלל הרעיונות רעיונות מסוימים אשר ניתן לקבץ אותם לאותה בעיה ושבעיות שונות אלו אינן חופפות. אם נמצא שלא, אז נאמר כי השאלה אינה בעלת אופי מובנה והרעיונות המופקים בידי הקבוצה מקובצים לקבוצות תואמות. לכל מקבץ שכזה, מתייחסים לאחר מכן כשאלות בפני עצמן, ופרוצדורת טכניקת הקבוצה הנומינלית מיושמת עבור כל אחד מהם.
גביע אוקיאניה לאומות 1996
גביע אוקיאניה לאומות 1996 היה הטורניר השלישי של גביע אוקיאניה לאומות, והראשון מזה 16 שנים. בטורניר השתתפו ארבע נבחרות, ששיחקו במתכונת נוקאאוט בשיטת בית-חוץ.
נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה בצמד משחקי הגמר על, 6–0 במשחק הראשון ו-5–0 במשחק הגומלין. בעקבות הזכייה, זכתה אוסטרליה לייצג את התאחדות אוקיאניה בגביע הקונפדרציות 1997.
מוקדמות
טרם הטורניר, שתי הנבחרות המובילות בדירוג פיפ"א מתוך הנבחרות החברות בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה היו ו, והן העפילו אוטומטית למפגש ביניהן בחצי הגמר. יתר הנבחרות שיחקו בטורנירי גביע מלנזיה וגביע פולינזיה, והזוכה בכל טורניר העפילה לחצי הגמר השני.
גביע מלנזיה 1994
הטורניר התקיים באיי שלמה. הנבחרת המארחת,, זכתה בטורניר עם מאזן מושלם של ארבעה ניצחונות והעפילה לחצי הגמר.
גביע פולינזיה 1994
הטורניר התקיים בסמואה המערבית. זכתה בטורניר במאזן מושלם של שלושה ניצחונות והעפילה לחצי הגמר.
אונה
אוּנה היא חלק עצמאי מאיבר פנימי. תפקודה אינו תלוי בתפקודם של החלקים העצמאיים האחרים, אף כי לה ולהם תפקוד דומה.
הבחנה בין אונות לחלקים אחרים
חדרי הלב למשל, הם חלקים של איבר פנימי, הלב, אך הם אינם "אונות". זאת משום שהפסקת פעילותו התקינה של חדר אחד תביא להפסקת זרימת מחזור הדם כולו, אף אם החדר השני עדיין תקין. כשאחד מחדרי הלב חווה כשל תפקודי, החדר השני אינו יכול למלא את תפקידו והגוף נמצא בסכנת חיים.
אונות במוח הגדול
ביונקים, כל המיספרה במוח הגדול מחולקת לארבע אונות. לכל אונה במוח תפקיד שונה. הפסקת פעילות אחת מהן, באופן מלא או חלקי, גורמת ללקות קוגניטיבית, אך אינה מאיימת על פעילות האחרות ואינה מאיימת על חיי הגוף כולו.
נהוג לחלק את קליפת המוח לארבע אונות:
אונות הריאה
באדם, הריאה הימנית מחולקת לשלוש אונות ואילו הריאה השמאלית מחולקת לשתי אונות. הפסקת תפקוד או כריתה של אחת האונות אינה מפריעה להמשך פעולת שאר האונות ואינה מסכנת את קיום הגוף כולו. הריאה השמאלית מעט קטנה יותר בנפח מהריאה הימנית כדי לפנות מקום ללב שנמצא בקרבתה. אדם יכול להמשיך לחיות ללא אונה אחת של ריאה, אך הדבר יבוא לידי ביטוי בקוצר נשימה לעיתים וקושי לבצע פעולות הדורשות מאמץ כגון הרמת משאות כבדים.
אונות הכבד
באדם, הכבד מחולק לשתי אונות קדמיות ושתיים אחוריות. לכבד יש יכולת ריפוי גבוהה. אם הוא נפגע ממחלה כמו צהבת ובין אם מתרומת כבד, זמן ההחלמה הוא קצר יחסית לאיברים אחרים, כמו העור.
איש הקובייה
איש הקובייה הוא ספר שנכתב על ידי הסופר ג'ורג' קוקרופט ב-1971 תחת שם העט "לוק ריינהרט".
הספר מספר את סיפורו של פסיכיאטר שמתחיל לקבל החלטות בחייו באמצעות הטלת קובייה, ומפורסם בחתרנות שלו, בגישתו האנטי-פסיכולוגית ובכך שהוא שיקף רעיונות שהיו נפוצים בתחילת שנות ה-70. על עטיפת הספר נכתב "ספר זה יכול לשנות את חייך", מה שזירז את הפיכתו לספר קאלט מודרני. עקב טבעו החתרני של הספר וקיומם של פרקים העוסקים בנושאים שנויים במחלוקת כגון אונס, רצח וניסיונות מיניים שונים, הוא נאסר לפרסום במספר מדינות.
תקציר עלילה
הספר מספר את סיפורו של פסיכיאטר בשם לוק ריינהרט המרגיש משועמם ולא מסופק מחייו, וכתוצאה מתחיל לקבל החלטות שונות בחייו באמצעות הטלת קוביות. עם התקדמות העלילה הגיבור נעשה משועבד לחלוטין להחלטות הקובייה, ובחייו מתחילים להופיע מקרי אונס, רצח, "מסיבות קובייה", התפרצות מחלות נפש, ומלחמה בתאגידים אמריקאים. בספר יש תיאור של היווצרות כת סביב הגיבור ומחקרו הפסיכולוגי, כגון תוכניתו "להזדיין ללא פחד בשביל הנאה ורווח".
הרעיון הפסיכולוגי
הרעיון שעומד בבסיס הפסיכולוגיה של חיי קוביות הוא ריבוי הרצונות המנוגדים שיש באדם. מצב זה, בו תכתיבי החברה והציפיות שלה מהאינדיבידואל מדכאות חלק גדול מדחפיו ורצונותיו, גורם לאומללות, שעמום, תסכול ורגשות-אשמה.
חיי הקוביות אינם ניהליזם, כפי שנהוג לטעות ולחשוב, מכיוון שהאפשרויות שניתנות לקובייה הן ביטוי לאישיותו של האדם המטיל את הקובייה. הקובייה מעניקה זכות קיום לאפשרויות שהאדם לעולם לא היה מרשה לעצמו לממש, מטעמים חברתיים שונים.
הקובייה, אשר מעניקה ביטוי לנפש רבת הפנים, מסירה מעל האדם את כובד ההחלטה ומשחררת אותו לחופשי, ובזה עיקר כוחה. מאפיין זה, שבו האדם כפוף לחוקים שרירותיים הנוטלים ממנו את זכות הבחירה והשיפוט, מקביל למעשה לדתות הממוסדות שבהן חברים מאות מיליוני אנשים. כך, שאם מעניק האדם סיכוי של 1 מ-6 לפיתוי אשת חברו, הרי 1/6 מאישיותו רוצה בכך, והקובייה מעניקה לפן זה באישיותו מימוש וקיום, אם בחרה שיעשה את המעשה ואם לאו. עצם העלאת האפשרות למישור המעשי, מסוגלת להקל על בעיות הנפוצות בחברה המערבית כגון שעמום, תסכול, הדחקה וכניעה מוחלטת לתכתיבי החברה.
Soulseek
סולסיק היא תוכנה לשיתוף קבצים באינטרנט. התוכנה פותחה על ידי ניר ארבל, ממפתחי "נאפסטר". בדומה ל"נאפסטר", רשת זו מסתמכת על שרת מרכזי אחד ועובדת בשיטת (P2P (Peer to peer. סולסיק שונה מרוב תוכנות שיתוף הקבצים האחרות בכך שהיא מאפשרת להוריד תיקי קבצים ולא רק קבצים בודדים. התוכנה פועלת עד היום ומשמשת בעיקר להעברת מוזיקה.
סולסיק מציעה חדרי צ'ט בהם המשתמשים השונים דנים בנושא הקבצים אותם הם מורידים. רוב החדרים מוקדשים לסגנונות מוזיקליים או אזורים גאוגרפיים. התוכנה גם מאפשרת לראות את תיקיות השיתוף של משתמשים ספציפיים.
היסטוריה
בשנת 2002 הקימו מפיקים מוזיקליים אשר היו חלק מקהילת המשתמשים בתוכנה חברת תקליטים בשם סולסיק רקורדס שהתמחתה במוזיקה אלקטרונית.
סולסיק יצרה בתוכה קהילות של חובבי מוזיקה, חדרי הצ'אטים בתוכנה אפשרו למשתמשים בעלי טעם מוזיקלי דומה לדון אחד עם השני על מוזיקה לשתף שירים ואלבומים פחות מוכרים. בשנת 2004 נערך מפגש של משתמשי סולסיק מכל העולם באוגסבורג, גרמניה. מפגשים כאלו עדיין נערכים במסגרת פסטיבל האמנות הדיגיטלית Lab30 בעיר.
בשנת 2008 הוגשה תביעה על ידי שתי קבוצות של חברות תקליטים צרפתיות אך התוכנה עדיין פועלת עד היום.
שרת מרכזי
לתוכנה שני שרתים מרכזיים, הראשו שתומך בגרסה המקורית והשנה שתומך ברשת החדשה יותר של התוכנה. שני השרתים משמשים בעיקר לתיאום חיפושים ואירוח חדרי צ'אטים. העברת הקבצים נעשית בין משתמשים ולא על שרתי התוכנה, בדומה לנפסטאר.
חיפוש
משתמשים יכולים לחפש פריטים שונים, התוצאות חוזרים למשתמש בצורת רשימת קבצים ותיקיות, את המשתמשים המשתפים כל קובץ ואת מהירות ההורדה הממוצעת של כל משתמש.
מקור יחיד להורדה
התוכנה עובדת באותה שיטה כמו נאפסטר, ההורדה מתבצעת ממשתמש אחד ולא מכמה משתמשים במקביל. על כן אם המשתמש מתנתק מהתוכנה - הצד השני לא יכול להמשיך להוריד וצריך לחכות שהמשתמש בצד השני יתחבר מחדש. כמו כן, אם המשתמש בצד השני משתף באותו הרגע קבצים למשתמשים אחרים, יש לעמוד בתור להורדה מאותו משתמש. התוכנה מאפשרת גם לראות אילו קבצים שיתפת ומי המשתמש שהוריד אותם. משתמש אשר אינו משתף בעצמו קבצים ומוריד קבצים ממשתמשים אחרים עלול להיחסם.
פרופיל משתמש
לצד כל משתמש מופיע דגל המדינה אותה הכניס לפרופיל שלו והתוכנה מאפשרת לשמור משתמשים פייבוריטים ולכתוב הערות ליד שמם (לעיתים כדי לציין איזה סוג מוזיקה אותו משתמש משתף), התוכנה מאפשרת לכל משתמש להגביל ולשתף קבצים רק לאחר בקשת אישור ממשתמש אחר.
חדרי צ'אט
החלון הראשי של התוכנה בנוי ממספר רב של חדרי צ'אטים, אלו בדרך כלל מחולקים לז'אנרים ותתי ז'אנרים רבים וכמו כן שמות של מדינות או שפות שונות וכך יכולים המשתמשים לדון אחד עם השני על מוזיקה. חדרי הצ'אט מאפשרים גם לראות את החברים בכל צ'אט וכך יכול המשתמש לשער כי משתמשים אלו מתעניינים בנושא הצ'אט ולחפש את המוזיקה אותם הם משתפים.
ביאנקה ראיין
ביאנקה טיילור ראיין (באנגלית: Bianca Ryan; נולדה ב-1 בספטמבר 1994) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית אמריקאית, התפרסמה כאשר זכתה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "America's Got Talent" כאשר הייתה בת 11.
ביוגרפיה
ב-17 באוגוסט 2006 ניצחה ראיין בתחרות הטלוויזיונית "America's Got Talent" ששודרה בערוץ NBC, שם זכתה במיליון דולר. לאחר ניצחונה, הופיעה בסיבוב הופעות ברחבי אמריקה, וזכתה להצלחה רבה.
ב-14 בנובמבר 2006, הוציאה את האלבום הראשון שלה הקרוי על שמה (Bianca Ryan) ובו 12 שירים. מספר שירים מן האלבום, ובכלל זאת הסינגל שהוצא לכבוד חג המולד, Why Couldn't It Be Christmas Every Day?, זכו להצלחה רבה.
מיס תבל קנדה
מיס תבל קנדה (באנגלית: Miss Universe Canada) היא תחרות יופי שנתית בקנדה, הבוחרת את הנציגה הקנדית לתחרות מיס תבל.
היסטוריה
ב-1952 מיס טורונטו ייצגה את קנדה במיס תבל, ועד 1958 נציגות קנדה בתחרות נבחרו על ידי הארגון של מיס טורונטו.
מ-1959 ועד 1977 תחרות היופי הלאומית "Miss Dominion of Canada" החזיקה בזיכיון על מיס תבל, והזוכות בה ייצגו את המדינה בתחרות.
לאחר ביטול התחרות מ-1993 ועד 2002 הנציגות הקנדית נבחרה בפורמט חדש, הנקרא "Canadian Search Miss Universe", והונחה על ידי טרי לין מקאיי, מיס קנדה 1980.
ב-2002 קיבל ארגון "היופי של קנדה" העומד בראשו איש העסקים יליד ניקרגואה דניס דבילה את הזכות לבחור את נציגת קנדה לתחרות.
עקב היותה של קנדה מדינת הגירה, מדי שנה רבות מהמתמודדות בתחרות מוצאן ממדינות שונות ומגוונות.
פעמיים זכו נציגות קנדה במיס תבל, ב-1982 (קארן בולדווין) וב-2005 (נטליה גלבובה שהיא ילידת רוסיה שהיגרה לקנדה) וב-1981 נבחרה מלכת היופי של קנדה כסגנית ראשונה.
אמריקניזם
אמריקניזם (באנגלית: Americanism) או אקספציונאליזם אמריקני (American Exceptionalism) הוא מכלול התכונות התרבותיות, החברתיות והכלכליות המייחדות את ארצות הברית ואת תושביה משאר אומות העולם. אמריקניזם הוא מושג תרבותי רחב, מורכב ודינאמי המשמש לעיתים לתיאור האופן שבו ארצות הברית ותושביה רואים את עצמם ומגדירים את זהותם, ולעיתים לתיאור האופן שבו נתפסת ארצות הברית מבחוץ, על ידי שאר העולם. במובנו הפוליטי, בהיסטוריה וכמו כן בימינו אלו, משמש המושג לעיתים כבסיס הסברתי למדיניות החוץ של ארצות הברית ולהתפשטות המהירה של תרבותה ברחבי העולם. בניגוד לתאוריה האימפריאליסטית, המזהה את ארצות הברית כאימפריה המנסה באופן אקטיבי להתפשט ולהרחיב את תחומי שליטתה, מספק המונח אמריקניזם הסבר אלטרנטיבי להגמוניה האמריקנית העולמית שאפיינה את המאה ה-20 והגיעה לשיאה עם תום המלחמה הקרה.
היסטוריה של המושג
המונח "אמריקניזם" נטבע לראשונה על ידי ההיסטוריון והוגה הדעות הצרפתי אלכסיס דה טוקוויל בשנת 1831.
הפוליטיקאי וההיסטוריון הבריטי ג'יימס ברייס מנה בשנת 1888 את הרעיונות הבאים כמאפיינים של האמריקניזם והתרבות האמריקנית:
כיום משמש לעיתים המונח "אמריקניזציה" לתיאור תהליכי הסתגלות כלל-עולמיים לנורמות האמריקניות, קרי, אותם מאפיינים והלכי הרוח המחשבה המאפיינים את אמריקה במישור התרבותי, החברתי והכלכלי.
מאז הקמתה, ראתה עצמה ארצות הברית כאומה המשמשת כמגדלור פוליטי, תרבותי ומוסרי לשאר אומות העולם, והשיח במדינה מלמד שראייה זו איננה נחלת העבר. בנאום מצב האומה שלו לשנת 2019, הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי:
הגדרה ומושג הקריד
מדען המדינה סמואל הנטינגטון פרסם בשנת 1981 מאמר בשם "הקריד האמריקני והזהות הלאומית" שניסה להתמודד עם השאלה: "מהן מכלול התכונות המגדירות את זהותו של העם היושב בארצות הברית של אמריקה?" הנטינגטון שאל את מושג ה"קריד" (Creed, מהמילה הלטינית Credo – "אני מאמין") ממסמך משנת 1917 בשם "הקריד של האמריקנים", שכתב ויליאם טיילר פייג' ושאומץ כשנה מאוחר יותר על ידי בית הנבחרים האמריקני כ"קריד" הרשמי של ארצות הברית. הנטינגטון אימץ את המושג המאגד, באופן בלתי-רשמי, את התכונות המאפיינות את ארצות הברית ומייחדות אותה, ולכן מגדיר את הזהות האמריקנית, וקבע את מרכיביו השונים. לטענת הנטיגנטון, הקריד היא מערכת אימננטית של אמונות, שעל אף היותה מפותחת פחות מהלך המחשבה הפוליטי של אירופה, הייתה יציבה באופן יוצא מן הכלל לאורך ההיסטוריה ונותרה במהותה זהה מימי התגבשותה ועד לימינו אנו.
דינוזאורים
דינוזאורים (שם מדעי: Dinosauria, מיוונית: דינוס – אימה, זאורוס – לטאה) הוא השם שניתן לקבוצת מאובנים של יצורים דמויי-זוחלים שנמצאו משלהי המאה ה-18 ועל פי המחקר היו על-סדרה וענף של זוחלים או דמויי-זוחלים שהתקיימו בעידן המזוזואיקון. הדינוזאורים שאינם עופות נכחדו על פי הערכת המדענים כ-66 מיליון שנים לפני זמננו (משל"ז), בסוף תור הקרטיקון, בהכחדת קרטיקון-פלאוגן (K-Pg). קבוצה אחת של דינוזאורים לא נכחדה – העופות – ואלה עדיין חיים כיום במגוון רב של מינים.
אטימולוגיה
השם "דינוזאור" (בלעז: "Dinosaur") נקבע לראשונה בשנת 1842 על ידי סר ריצ'רד אוון, פלאונטולוג וביולוג בריטי, ומקורו מהמילים היווניות "דינוס" (δεινός), שפירושה "נורא, עוצמתי, חזק, מופלא, גדול, מפחיד" ו-"זאורוס" (σαῦρος), שפירושה "לטאה". דהיינו לטאה נוראה, חזקה, מופלאה. למרות התרגום הנפוץ "לטאה נוראה" הפירוש שאוון התכוון אליו היה "לטאה גדולה באופן מפחיד". ישנם ספרים שמעדיפים לתרגם את "זאורוס" ל"זוחל" ולא ל"לטאה" מאחר שהדינוזאורים היו זוחלים אך הם לא היו לטאות.
תיאור הדינוזאורים
הדינוזאורים היו בעלי חיים יבשתיים, בעלי מאפיינים המזכירים זוחלים. כולם היו, ככל הנראה, מטילי ביצים.
עם גילויים הייתה סברה כי היו בעלי דם קר, אך בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה בהדרגה להתחזק תפיסה נגדית שהם הומיאותרמיים – תפיסה שאוששה בניסוי משנת 2020 שהראה שהם יכלו להעלות את טמפרטורת גופם באמצעות מטאבוליזם פנימי. כמו כן, הטענה הרווחת כיום היא שהעופות הם צאצאיהם הישירים של הדינוזאורים, או אף יכולים להיחשב לדינוזאורים בעצמם.
הדינוזאורים תפסו גומחות אקולוגיות רבות על פני כדור הארץ, במשך כ-165 מיליוני שנים. הדינוזאורים הראשונים התפתחו כענף של ארכאוזאורים והחלו להופיע כבר לפני כ-243 מיליוני שנים, בתור הטריאס שבראשית עידן המזוזואיקון. בין ראשוני הדינוזאורים ניתן למנות את האאורפטור, שעל פי מגלהו, פול סרנו, היה הקדום ביותר. ב-27 בדצמבר 1994 דווח על גילוי דינוזאור קדום נוסף בפורטוגל, שיוחס לו גיל של 240 מיליון שנה. גם ה-Asilisaurus התקיים בזמן זה הוא מוגדר כ"ארכוזאור" מן הקבוצה שהצמיחה את הדינוזאורים. הדינוזאור הקדום ביותר הידוע הוא ניאסזאורוס מלפני 243 מיליון שנה. הוא התגלה לראשונה בשנת 1930 אבל הערכת גילו היא ממחקר של השנים האחרונות. שני מינים שהופיעו על-פי ההערכה כעשרה מיליון שנים מאוחר יותר, לפני 230 מיליון שנים, הם הררזאורוס ומין נוסף ששרץ במדגסקר. ראשוני הדינוזאורים היו קטנים וזריזים, ונעו על זוג רגליהם האחוריות, בדומה לעופות הקרקע של ימינו. רק כעבור מיליוני שנים הופיעו גם דינוזאורים שהילכו על ארבע גפיים. עם הזמן, אכלסו הדינוזאורים את כל הסביבות היבשתיות: יערות, מדבריות, ערבות, הרים וכו'. תוך כדי כך הם עברו אבולוציה שאיפשרה להם להסתגל לסביבות השונות וגרמה להבדלים חיצוניים והתנהגותיים משמעותיים בין המינים. חלק מהדינוזאורים חולקים תכונות דומות (כגון שריון או קרניים) אף שלא היו קרובים פילוגנטית, תופעה שידועה כאבולוציה מתכנסת (כלומר: תנאי סביבה דומים גרמו למינים שונים לפתח תכונות דומות).
נראה שעצמותיהם היו חלולות וברגליהם האחוריות היו שלוש אצבעות קדמיות ואצבע אחת אחורית. זנבם היה בדרך כלל חזק וכבד וסייע להולכים על שתיים בהשגת שיווי משקל בעת תנועה. לאלה היו גפיים אחוריות הגדולות בהרבה מאשר גפיהם הקדמיות והם נעזרו בידיהם כדי לאחוז בטרף או לעקור צמחים ממקומם. חלק מן הטורפים הקטנים שהיו מראשוני הדינוזאורים, התפתחו אט-אט לצמחוניים ענקיים השונים מאוד במראם מאבותיהם הולכי השתיים. אחרים התפתחו לצמחוניים ההולכים על שתיים, האורניתסקים – שבמהלך תור היורה והקרטיקון התפתחו למספר רב של משפחות וסוגים מגוונים, כולל הולכי על ארבע.
הדינוזאורים היו יצורים בגדלים שונים ונעו בין ענקים כמו זאורופודים שאורכם למעלה מ-30 מטר ומשקלם עשרות טונות, לתרופודים קטנים שגודלם היה כגודל תרנגולת. חלק מהטורפים, כמו גיגאנוטוזאורוס, טירנוזאורוס ומגלוזאורוס, היו גדולים מכל טורף יבשתי שחי כיום, וטרפו דינוזאורים צמחוניים אחרים בכל הגדלים: קטנים, בינוניים וגדולים. דינוזאורים צמחוניים רבים היו בגדלים של קרנף או פיל ואף למעלה מכך.
כיום ידועים מעל 500 סוגי דינוזאורים, ומעל 1,000 מינים (לא כולל עופות). וכל שנה מתגלים מינים חדשים. כמו כן, כיום חיים 10,000 מינים של עופות, דבר ההופך את הדינוזאורים לאחת מקבוצות החולייתנים המגוונות ביותר.
מבחינה טקסונומית שייכים הדינוזאורים לשתי סדרות נפרדות: במאה ה-21 פורסמו מחקרים שקראו תיגר על חלוקה זו. בנוסף, עקב אבולוציה מתכנסת השתנתה צורת האגן בחלק מהקבוצות שבשתי סדרות אלה.
אמריקניזם
הגדרה ומושג הקריד
הנטינגטון וחוקרים אחרים כדוגמת אנדרו קוהאט וברוס סטוקס בודדו שישה "ערכי ליבה" יסודיים המהווים את הבסיס לזהות הלאומית של תושבי ארצות הברית ולהגדרת האמריקניזם:
דינוזאורים
בעלי אגן דמוי עוף
בעלי אגן העוף התחלקו למספר קבוצות עיקריות:
אמריקניזם
הגדרה ומושג הקריד
מרכיב נוסף בזהות האמריקנית, אותו הנטיגטון אינו מונה, הוא המרכיב הדתי-שמרני, או הדת האזרחית - מרכיב המושתת על מסורות נוצריות-פוריטניות שהביאו עימם ראשוני המתיישבים בעולם החדש.
דינוזאורים
בעלי אגן דמוי עוף
לצידן היו מספר לא קטן של סוגי דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף, שנכון להיום, לא שייכים לאף אחת מהקבוצות הנ"ל.
אמריקניזם
מקורות הקריד
ניתן למנות, מעבר להיסטוריה המוקדמת של הציבליזציה המערבית, שהיוותה חלק חשוב בעיצוב האומות והמדינות המערביות המודרניות, כמה תהליכים היסטוריים משמעותיים שתרמו להתפתחות הזהות הלאומית האמריקנית.
דינוזאורים
בעלי חיים אחרים לצד הדינוזאורים
המונח דינוזאורים כולל מינים מקבוצת הארכוזאוריה להם ישנם רגליים המצויות מתחת לגופם. רבים מיצורים אלה היו ענקיים ובולטים בתקופתם והיו טורפי-על גדולים. לצידם בלטו זוחלי ענק נכחדים אחרים וחיו גם מינים רבים הקיימים היום כמו מרבית חסרי החוליות, הדגים והרבה זוחלים ודו-חיים מודרניים וכן ראשוני היונקים וכמה תראפסידים גדולים כמו הפלסירה. חלק מהיצורים בעידן המזוזואיקון היו ענקיים כמו הקולסוכוס שהגיע לאורך 5 מטרים, הדג הענקי לידסיכתיס שהגיע לאורך 16 מטר וגם חלק מקרובי הנאוטילוסיים הגיעו לגודל רב.
אמריקניזם
הרפורמציה הפרוטסטנטית
אחד משורשיה של הזהות האמריקנית נעוץ בתנועת ההרפורמציה הפרוטסטנטית מהמאה ה-17 שהיוותה שינוי בהלך המחשבה התרבותי החילוני לא פחות מאשר במישור הדתי. הסלידה מריבונות מוחלטת, השאיפה למוסריות, האינדיבידואליזם ומרכזיותו של האדם, חופש הדת והפילוג הדתי לכתות שונות, כל אלה מקורם בתנועת הרפורמציה שיסד התאולוג הגרמני, מרטין לותר. חוקרים מזהים את הפרוטסטנטיות, שהשתרשה במדינות צפון אירופה ובבריטניה, כגורם מהותי ביצירת האחריות האישית כמרכיב בזהות האמריקנית. זאת, בניגוד למדינות הקתוליות של אירופה, שם הצליחו להתבסס, גם במהלך המאה ה-20, רעיונות ומשטרים ריכוזיים, הרואים במדינה או בישות הריבונית את העיקר ואת האזרחים כמשרתי המטרה. באופן פרדוקסלי, היעדר המאפיין הריבוני בארצות הברית הוא שמקשה על הגדרת הזהות "אמריקני', בניגוד, למשל, לזהות הצרפתית, אך הוא אחד ממרכיביו העיקריים של הקריד.
דינוזאורים
בעלי חיים אחרים לצד הדינוזאורים
לצד הדינוזאורים שלטו בעולם זוחלים קדומים אשר התקיימו באותה תקופה: בשמיים שלטו הפטרוזאורים – זוחלים מעופפים שהיו למעופפים הגדולים ביותר מעולם כמו הקוואצלקואטלוס. בימים שלטו מיני פלזיוזאורים וזאורופטריגיים נוספים כמו ההנודוס אוכל הצדפות וכן מוזאזאוריים (לטאות ימיות בעלות לסתות ענקיות) לצד איכתיוזאורים שדמו בצורתם לדולפינים.
אמריקניזם
עידן הנאורות
רעיונות הליברליזם, שמקורם בעידן הנאורות מהמאה ה-18 באירופה, מהווים נדבך חשוב נוסף ביצירתו של הקריד האמריקני. הוגי דעות כגון יום, הובס ולוק, תרמו לעולם המערבי את השינוי בתפיסות העולם שהביא ליצירתה של המדינה המערבית המודרנית והחברות הדמוקרטיות החותרות לעגן ולהגן על זכויות האדם ועל החופש היסודי להם זכאים בני האדם מעצם קיומם. מושג הפרדת הרשויות, שנהגה בימי ההשכלה ומיוחס בין השאר להוגה הדעות הצרפתי מונטסקיה (Montesquieu) יוּצַא לארצות הברית עם המתיישבים האירופאיים וקיבל שם משמעות וחשיבות גבוהה יותר, עד כדי קדושה ממש, בהלך הרוח האמריקני. האמריקנים רואים בריכוזיות גורם בלתי רצוי בצורה כמעט קנאית והיו לאורך ההיסטוריה תומכים נלהבים של ביזור הכח הפוליטי. לשלטון המקומי של המדינות הנפרדות בארצות הברית כח רב וסמכויות רבות, שבמדינות אחרות מחזיק בהן השלטון המרכזי. כוחו של העם כמרסן את הדחף האנושי לשלטון ולשררה הוא עיקרון נוסף עליו מוּשְׁתֶּתֶת התרבות האמריקנית, שמקורו בתנועת הנאורות האירופית.
כלכלה חופשית וקפיטליזם
רעיונות כוחות השוק החופשי, התערבות מינימלית של הממשלה בנעשה בכלכלה והפחתת נטל המס במטרה לקדם את שוויון ההזדמנויות ולאפשר הגשמה עצמית, כל המאפיינים הללו של הכלכלה האמריקנית שואבים מעקרונות הכלכלה המודרנית שהגה ותיאר במאה ה-18 הכלכלן הסקוטי אדם סמית'.