cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שדה התעופה עטרות
לאחר מלחמת ששת הימים
החל בשנת 1975 יזם קלוב התעופה לישראל סניף ירושלים שימוש בשדה לדאייה בדאוני הדרכה לחברי המועדון והשדה שימש כבסיס לפעילותו. דאון של הקלוב חנה במקום דרך קבע, הנהלת השדה העמידה לרשות הדואים מקום לאחסון ציוד העזר להמראת דאונים. בימים בהם נחתה בשדה נחיתת ביניים של ארקיע פסקה פעילות הדאייה למשך כעשרים דקות בבקרת קשר אלחוטי בין מגדל הפיקוח והדואים.
בשנת 1976 אישר שר התחבורה כללים להפעלת טיסות שכר לישראל ואלו החריגו מכלל המגבלות שנועדו למנוע תחרות עם חברות התעופה הסדירות, טיסות שכר לשדה עטרות. אולם מסיבות מדיניות לא הסכימו חברות תעופה זרות להנחית טיסות שכר בירושלים. בסוף 1976 הודיעה אל על שבכוונתה לקיים טיסות שכר לשדה עטרות מהחוף המערבי בארצות הברית, אולם הדבר נתקל בווטו של מחלקת המדינה של ארצות הברית. בשנת 1977 פעלה מהשדה חברת ירושלטוס שהפעילה טיסות מעל ירושלים ומדבר יהודה. בשנת 1979 נחת ראש הממשלה, מנחם בגין, בשדה התעופה עטרות, בשובו מאלכסנדריה. בשנות ה-80 התמקמה בשדה, בצד תחנת ארקיע, חברת "נשר" שהפעילה טיסות פרטיות במטוסים קלים ובית ספר לטיסה. בשנת 1992, יזם שר התחבורה משה קצב, הצעה לשנות את שמו של השדה ל"שדה התעופה על שם מנחם בגין", אולם הצעה זאת נפלה בשל בקשת בני עטרות שלא לשנות את שם המקום המנציח את זכר יישובם שננטש.
טיסות מסחריות פעלו עד 1998, אז הופסקו רובן בגלל חוסר כדאיות כלכלית והשדה שימש בעיקר מטוסי קלים וטיסות מיוחדות.
עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, בשנת 2000, הוחלט לסגור את שדה התעופה, כיוון שהוא מוקף בהתיישבות פלסטינית צפופה, ממנה ניתן לטווח אותו בקלות. המקום הועבר מידי רשות שדות התעופה לרשות צה"ל, האחראי מאז על אבטחת המתקן. במתחם השדה שוכן מפעל מת"א של התעשייה האווירית, העוסק בתחזוקת מסוקים.
שדה התעופה כיום
בפברואר 2020, משרד הבינוי והשיכון הגיש לעיריית ירושלים תוכנית להקמת שכונה חדשה בשטח שדה התעופה עטרות. התוכנית מתוכננת סמוך לגדר ההפרדה, בצד הישראלי של הגדר, והיא צפויה לחצוץ בין כפר עקב לבין ירושלים. שטח התוכנית הוא כ-1,243 דונם, והיא כוללת כ-9,000 יחידות דיור, 350 אלף מ"ר של שטחי תעסוקה ו-45 אלף מ"ר של שטחי מסחר, בתי כנסת, מקוואות וישיבות. בנובמבר 2021, עיריית ירושלים אישרה בוועדה לתכנון ובניה את הקמת השכונה.
בית הקברות של עטרות
בית הקברות של מושב עטרות הישן היה ממוקם בחלקו הצפוני של היישוב, בסמוך לנתיבי ההמראה והנחיתה של שדה התעופה. בשנת 1953 החליטו הירדנים להאריך את מסלול הנחיתה של שדה התעופה והתוואי החדש נסלל על בית הקברות. רוב הקברים הוצאו מן האדמה ונטמנו מחדש בבית הקברות של מושב בני עטרות. לאחר מלחמת ששת הימים הייתה מחשבה להעביר את 18 הנפטרים שנותרו טמונים במקום לבית הקברות של בני עטרות שבו התיישבו מרבית תושבי עטרות הישנה אך לא היה ניתן לעשות זאת משום שעצמות הנפטרים היו פזורות בכל השטח. משום כך קידשו חלקת קבר באתר עטרות הישנה לשם אספו את העצמות ויצרו במקום קבר אחים.
בתרבות הפופולרית
שדה התעופה עטרות מופיע כביכול בסרטו של הבמאי מארק פורסטר "מלחמת העולם Z" בכיכובו של השחקן בראד פיט, כשדה התעופה העיקרי של ישראל המתגוננת ממגפת זומבים. עם זאת, שדה התעופה המופיע בסרט כמייצג את שדה עטרות הוא נמל התעופה הבינלאומי של האי מלטה, האי בו צולמו כל הסצנות "הירושלמיות" בסרט.
קרב אל-קסר אל-כביר
קרב אל-קסר אל-כביר (בערבית: معركة القصر الكبير) (מבוטא לפעמים גם כאלקסר קיביר, אל קסר אל-קיבְר, אלקאזארקיביר, אלקאסר וכדומה, שפירושם בערבית הוא הארמון הגדול), נודע גם כקרב שלושת המלכים, היה קרב גדול שנערך בצפון הממלכה השריפית, ליד העיירה אל-קסר אל-כביר, הנמצאת בין טנג'יר לפאס, ב-4 באוגוסט 1578. הקרב נערך בין צבאו של אבו עבדאללה השני סעדי, ביחד עם בעל בריתו סבשטיאו, מלך פורטוגל, נגד צבא מוסלמי גדול בפיקודו של הסולטאן החדש של הממלכה השריפית (ודודו של אבו עבדאללה השני סעדי) עבד-אל-מאליק.
מלך פורטוגל המיליטנטי תכנן מסע צלב לאחר שאבו עבדאללה ביקש את עזרתו בהחזרת כתרו, שאותו לקח ממנו דודו עבד-אל-מאליק. בסופו של דבר הפסידה פורטוגל בקרב, ובכך גם הפסידה את עצמאותה למשך שישים שנה, בהן הייתה תחת הכתר הספרדי.
חיים מולכו
חיים מולכו (1927–1992) היה מחלוצי ההתיישבות והחקלאות בנגב. מילא תפקידים ציבוריים רבים, בעיקר בתחום החקלאות. בין השאר כיהן כסמנכ"ל לייצור ופיתוח במשרד החקלאות וקצין פיתוח של משרד החקלאות באזור הנגב.
תולדות חייו
חיים מולכו נולד וגדל בפלובדיב בולגריה. עם סיום בית הספר התיכון, בשלהי מלחמת העולם השנייה (1944), עלה לארץ ברכבת שהובילה כ-2,500 ילדים לארץ ישראל, במסגרת עליית הנוער. עם הגיעו ארצה הצטרף לחברת הנוער בקבוצת גבע וכבר שם התבלט כדמות מרכזית. ב-1946 הצטרף לגרעין שעלה להתיישבות במסגרת 11 הנקודות בנגב ונמנה עם מייסדי קבוצת אורים. באורים גידל, יחד עם יפה אשתו, את ארבעת ילדיהם. בקיבוצו עבד מולכו בענפים שונים; בין השאר, בפלחה, בניהול מפעל המתכת "מכסף", כמנהל מפעל הטקסטיל "נועם אורים" וכמרכז המשק תוך שהתבלט בקיבוץ כמנהיג טבעי.
מולכו היה בוגר קורס ניהול וריכוז משק במדרשת רופין, ועבר השתלמויות וקורסים לניהול וארגון במסגרת המשק ולאחר מכן במסגרת משרד החקלאות. הוא התמצא מאוד בסוגיות משק וכלכלה והיה מומחה בנושאי חקלאות. עד ימיו האחרונים היה מולכו פעיל בעשייה ציונית חקלאית וכל דרכיו היו מכוונות אליה. במסגרת זו מילא תפקידי ציבור רבים.
בשנת 1992, בהיותו בן 65, נתגלה כי חלה בסרטן הלבלב ממנו נפטר לאחר כחודשיים. נקבר בבית העלמין בקיבוצו אורים.
פעילותו הציבורית
בין תפקידיו הציבוריים: מרכז הוועדה חקלאית במועצה האזורית מרחבים, מרכז ועדת הנגב, מרכז ועדת הבצורת, חבר מועצה אזורית מרחבים וחבר מועצה אזורית אשכול.
ה' צבעים
"ה' צבעים" היא שמה של סדרת ציורים מאת הציירת הישראלית מיכל נאמן אותה החלה ליצור בשנות ה-90 של המאה ה-20. העבודות עוסקות באסתטיקה ובייחוד ביחס שבין הדימוי ליצירת האמנות והן עושות שימוש באיקונוגרפיה עשירה, הלקוחה בין היתר, מן היהדות והנצרות.
היסטוריה
סדרת הציורים "ה' צבעים" (באנגלית: "Legion") מהווה המשך ליצירתה המוקדמת של נאמן. בשנת 1976 יצרה נאמן עבודה בשם "יהווה צבעים", בה השתמשה נאמן בשיבוש כינויו של האל ביהדות ("יהווה צבאות"). גם בסדרת עבודות אלו שיבשה נאמן את שם האל המירה אותו בביטוי ארס-פואטי על מהות הדימוי האמנותי.
חיים מולכו
פעילותו הציבורית
משנת 1974 ועד 1982 כיהן כסמנכ"ל לייצור ופיתוח במשרד החקלאות ובמסגרת זו היה יו"ר מועצת המנהלים של חברת מקורות, יו"ר מועצת הירקות, יו"ר מועצת הפירות, יו"ר מועצת גפן היין, יו"ר מועצת החלב, יו"ר הקרן לנזקי טבע ויו"ר מועצת הכותנה.
לא פעם הגיעו אליו משלחות שביקשו אותו לשמש כמנכ"ל משרד החקלאות. אולם מולכו סירב בטענה שתפקיד המנכ"ל הוא מינוי פוליטי, ואילו הוא לא יכול להיות בעל מינוי פוליטי כי הוא צריך לעזור לכלל החקלאים. מאוחר יותר כיהן כיו"ר מדרשת רופין ויו"ר קרן סם המבורג, דירקטור בחברת "הזרע" דירקטור באגרקסקו, דירקטור בתנובה, דירקטור ב"ברית הפיקוח" ודירקטור בחברת פר"י. לאחר סיום תפקידו במשרד החקלאות ועד מותו, שימש כראש האגף המשקי במרכז החקלאי.
ה' צבעים
היסטוריה
ב-16 בפברואר 1999 נפתחה במוזיאון תל אביב תערוכת יחיד גדולה של נאמן תחת השם "ה' צבעים". במרכז התערוכה עמדה קבוצה של יצירות שצוירו על מצע של צבעי שמן וסרט הדבקה. בכל אחד מן הציורים הופיע הטקסט "ה' צבעים" בצבע שונה על רקע של מצע עשוי צבע ומסקינטייפ. הסרט הדביק בו השתמשה האמנית שימש אותה ביצירות קודמות כאמצעי עזר ליצירת דגם של משבצות. כאן, בחרה האמנית להשאיר את רצועות הנייר, המהוות חלק מן המצע של העבודה. "העבודות נראות לעיתים כמונוכרומים", העידה נאמן, "בשל הצבע האחיד המונזל מעל למשבצות, מכתים את המסקינג טייפ ונותר עליו. הרבגוניות של המשבצות מפנה מקומה לחד-צבעוניות של מסך הנייר, כעין נטיפה אחידה של 'מבול' צבעוני זה או אחר, שמסתיר את הקשת הפוליכרומית של צבעי המשבצת". מבין המצע מופיעים פרטים של דמויות ברווז ושפן, הלקוחים מן הדימוי של "שפן-ברווז", אותו שאבה נאמן מתוך ספרו של לודוויג ויטגנשטיין "חקירות פילוסופיות" (1953), והיווה מוטיב מרכזי בעבודתה מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
לאחר סידרה זו המשיכה נאמן ליצור עבודות בטכניקה דומה, הנושאות שמות שונים ומהוות - על פי נאמן - חלק מסדרת ציורים אחת. קבוצה בולטת בהן הן העבודות שהוצגו בתערוכה "Wit/ויץ/Wit" (2013) שכללה התייחסות סמיוטית והיסטורית אל שמות של צבעים לציור.
חיים מולכו
פעילותו הציבורית
מולכו היה הרוח החיה והאיש שדחף להקמתו של מפעל השפד"ן, שמטרתו ניצול מי הקולחים המטוהרים של גוש דן עבור החקלאות בצפון הנגב. לפרויקט השפד"ן הגיע מולכו לאחר שמונה מטעם משקי הנגב כמלווה מצד הקיבוצים. לאחר חודשיים הוא הפך המנהל בפועל של הפרויקט.
הנצחה
לאחר פטירתו של חיים מולכו הוקמה ב-1995 עמותה על שמו. העמותה שמה לה למטרה לפתח ולבסס את המחקר החקלאי בנגב ולהעמיק את הקשר בין חקלאי הנגב לבין מוסדות המחקר החקלאי.
ה' צבעים
גוף וטקסט
בדומה לכך, העבודות עשויות באסטרטגיה של ריבוי דימויים, המשתנים בעיקר בטקסט המצויר בהן. טקסט זה מעניק לכל ציור משמעות שונה. חלק מן האזכורים רומזים על נוכחות מופשטת ("ה' צבעים"), בעוד אחרים מסמלים נוכחות מורבידית או פרוורטית ("The man who laughs with cuts"). בהקשר זה טען עירד קימחי כי ביצירותיה של נאמן ה"דימוי", כלומר ה"פיגורה", מתאר את מה שאיננו מופיע בציור.
חיים מולכו
הנצחה
במסגרת זו הוקם במרכז מחקר דרום (גילת) של מנהל המחקר החקלאי "מרכז מולכו" הפועל כתחנת למידע ופיתוח החקלאות בנגב. ב-1996 הוקם שם מרכז מידע ממוחשב המעניק לחקלאי הנגב אמצעי עזר יעיל לקבלת מידע מעודכן הקשור לחקלאות. המידע נגיש לכל חקלאי באמצעות האינטרנט. בין היתר, העמותה גם מקדמת ומסייעת לסטודנטים, תושבי הנגב, הלומדים לימודים הקשורים לחקלאות, ומעניקה מדי שנה את "מלגת מולכו" בסך של כ- 5,000 ש"ח עבור מסטרנטים ודוקטורנטים ו-2,500 ₪ עבור סטודנטים הלומדים לתואר ראשון.
ה' צבעים
גוף וטקסט
אסטרטגית הריבוי מהווה, אם כן, ניסיון לכונן "גוף" ומהות ביצירה. בה בעת היא משמשת גם כביטוי ל"אימה מפני היחידאי, הסינגולרי, שככזה הוא יוצא דופן והיברידי.". בדרך זו נוצר פירוק והרכבה מחודשים של משמעויות.
הציור המת והחי
מספר פרשנים תיארו את החוויה הגופנית באופן הציור של נאמן. יגאל צלמונה, לדוגמה, תיאר את הצבע בציור כ"מזיל דם כמו אייקונה של מדונה, משתין, נוטף חלב, מתייבש מזדקן ואוצר את זיכרון התהוותו." אולם, גופניות זו, כפי שטענו פרשנים אחרים, המתקיימת על מצע המסקינטייפ היא במהותה אירונית ומתקיימת ביחס אל מוות.
יערה שחורי, למשל, במאמרה "שעת הזאבים של מיכל נאמן" (2010), אבחנה את המוות כחלק אינהרנטי מציוריה של נאמן. הדבר בא לביטוי, למשל, ב"קבירת הדימויים" של השפן והברווז בתוך גריד המסקינטייפ של הציור. גם הגריד עצמו, טענה שחורי, מהווה עדות לפרקטיקה שבה הציור הופך בתהליך היווצרותו לנשל או לגווייה. בכמה עבודות אף "קולף" גריד המסקינטייפ מן הבד עליו הוא נוצר והפך לאובייקט אמנותי עצמאי.
אל-אצמעי
עבד אל-מלכ אל-אצמעי (בערבית: أبو سعيد عبد الملك ابن قريب الأصمعي; בתעתיק לעברית: אבו סעיד עבד אלמלכ אבו קֻרַיְבּ אלאצמעי) (בערך 740–828 לספירה) היה פילולוג ואיש מדע ערבי. היה אחד מהפילולוגים המובילים באסכולה הבצרית של הדקדוק הערבי. היה תלמידו של הפילולוג הערבי ומייסד האסכולה הבצרית של הדקדוק הערבי, אבו אל-עמר אבן אל-עלא ושל אל-ח'ליל בן אחמד. בלימודיו אל-אצמעי רכש ידע נרחב בערבית הקלאסית ובשירה הקדם-אסלאמית. בין היתר עסק גם בתחום מדעי החיים והזואולוגיה. הוא נחשב למדען המוסלמי הראשון שחקר בעלי חיים באופן מעמיק.
יצירתו
אל-אצמעי כתב יצירות רבות, ביניהם:
כתאב אל-ח'יל (ספר הסוסים), כתאב אל-איביל (ספר הגמלים), כתאב אל-פארק (ספר על בעלי חיים נדירים), כתאב אל-וחוש (ספר על חיות בר), כתאב אל שאת (ספר הכבשים) וכתאב ח'לק אל-אנסאן (ספר יצירת האדם) שמספק מידע מפורט על האנטומיה האנושית.
פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר
"פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר" הוא פרס לאמן ישראלי, שהוענק בין השנים 1997-1981, על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות מכספי תרומה של גניה אוחנה.
נחל חווה
שם הנחל
מקור השם הוא בערבית, בעקבות צליל שמו הערבי של חלקו העליון של הנחל "ואדי אל הווא" שפירושו "נחל הרוחות" ומקורו במישור הרוחות שבראשו, חלקו התחתי נקרא בערבית "ואדי משיש א-שריקה" שפירושו "נחל השקעים המזרחי" ומקורו במחשופי מי תהום שבאפיק הנחל.
מסלול הנחל
נחל חווה מתחיל מצפון ליישוב מצפה רמון. יובלו העליון עובר בתחום אזור התעשייה של מצפה רמון שמצפון ליישוב. ממצפה רמון יורד הנחל כלפי צפון מזרח בתוך מישור הרוחות ועובר בנתיב כמעט מקביל לקירו הצפון-מערבי של מכתש רמון במרחק של 2–3 ק"מ ממנו. לאחר כ-31 ק"מ במקביל למכתש רמון משנה הנחל את כיוונו ויורד צפונה לאורך כ-6 ק"מ בעוקפו את הר גרפון ממזרח. בהמשך חוצה הנחל את דרך העפר הצמודה לצינור הנפט אילת-אשקלון מכאן ממשיך הנחל ויורד בערוץ עמוק אך לא קניוני בכיוון צפון מזרח אל נחל צין.
תיאור הנחל
אורכו של נחל חווה ממצפה רמון ועד לנחל צין כ-37 ק"מ, נחל חווה הוא מיובליו של נחל צין הגדול, חלקו העליון של הנחל הוא רדוד רחב ואכזב. מפתח קניון חווה משרה אווירה של כניסה לתוך פסל. נוף הקניון משלב סדקים גאולוגים מרשימים ומפלים ששחקו את הסלע ויצרו בו תבניות של קימורים רכים. בנחל קירות קניון הבנויים מאבן גיר בהירה הנדירה מאוד בארץ ישראל.
הגבים נמצאים בקניון בנחל חווה מתחת למפל שגובהו כ-25 מטרים. ייחודם של גבים אלו הוא שהם אינם פוגשים אור שמש בכלל ולכן הם קרים. בזכות העובדה שהם נמצאים בצל תמידי תהליך אידוי המים שלהם איטי מאוד דבר שמאפשר לגבים להחזיק מים כל השנה. המים בגבים אינם ראויים לשתייה.
בקעת החול אשר בנחל חווה היא תופעה מיוחדת במינה. בבקעה חלוקי צור גדולים ומתחתם אבן חול צהובה. אבנים אלו חזקות וקשות מאוד ואינן חלק מהמסלע המקומי. הסברה היא שמקורם בערוץ נחל שקדם לפתיחתו של הבקע הסורי-אפריקני. אשר הסיע את הסלעים ממזרח לכיוון הים התיכון הקדום. אותם סלעים הפכו במהלך מסעם מערבה לאבני חול וחלוקים של גיר וצור אשר הורבדו כיחידת סלע המוכרת בשם תצורת חצבה על פני כל מרחב הנגב. עם יצירת הבקע והרמת אזור הנגב, נסחפו בשנית אותם סלעים מן האזורים המורמים ונותרו רק במקומות נמוכים או בבקעות, שלכדו בתוכם סלעים אלו.
סדקי חווה
נחל חווה, המתחתר על קו התפר בין רמת עבדת לרכס מחמל, יוצר קניון עמוק ששתי גדותיו שייכות לתקופות גאולוגיות שונות: גדתו הצפונית של אפיק נחל חווה היא חלק מרמת עבדת, והסלעים המאפיינים אותה הם קירטון וגיר מתקופת האיאוקן. גדתו הדרומית של האפיק היא חלק מרכס מחמל והסלעים הנחשפים בנקודה זו הם בעיקר גיר ומעט חרסית. בסלעים אלה, בעקבות השחיקה רבת השנים, נוצרו מערכות סדקים עמוקות ומרשימות שהן תוצאה של בליית הסלע, התחתרות הנחל והרחבת אפיקו.
ת'מילות הבדואים
מקור מים עונתי בנחל חווה (ת'מילה-נביעה הנובעת מן הקרקע) שנחפרו על ידי הבדואים בקרקעית מעוק רדוד בחלקו התחתון של הנחל. המים של ת'מילות אלו משמשים את בעלי החיים בסביבת הנחל. במשטחי הסלע הנחשפים באפיק הנחל ועל גדותיו יש ריכוזים נדירים של מאובנים.
צמחייה
נחל חווה מתאפיין בצמחייה ייחודית לאזור. בחלקו הקניוני מצויים צמחים הזקוקים לכמות מים גדולה יחסית, סוג הצמחים הנפוץ ביותר הוא עצי התאנה אשר גדלים ליד המעיינות והגבים המחזיקים מים לאורך כל השנה. הפצת הזרעים של התאנה בנחל מתבצעת על ידי בעלי חיים אוכלי פירות ואילו ההאבקה נעשית על ידי צרעת הפיקוס. במקום בו אין צרעות כאלו, לא תתבצע הפריה ולא יתפתחו זרעים. מינים נוספים הנפוצים בנחל: שרך הנפוץ במקומות לחים ומוצלים, סמר, קנה סוף מלוח. בנוסף, כיוון שאגן הניקוז של הנחל הוא יחסית רחב, זורם הנחל לרוב יותר מפעם בשנה. שיטפונות אלו מאפשרים את קיומם של צמחים נוספים באפיקו של הנחל, כגון: טיון דביק, ימלוח, זוגן השיח ועוד.
לנסמטר
לָנְסְמֶטֶר או לנסומטר, הידוע גם כפוֹסימֶטֶר, הוא מכשיר אופתלמולוגי, המשמש אופטיקאים ואופטימטריסטים בעת יצירת משקפיים. הלנסמטר משמש למדידה שהעדשה שהוכנה אכן תואמת למרשם, ולצורך כוונון וסימון העדשה לפני החיתוך, וכן כדי לוודא שהעדשה הורכבה נכון במסגרת המשקפיים. ניתן להשתמש בלנסמטר גם למדידת עדשות מגע, בשימוש אוחז עדשה מתאים.
ביל ברי
ויליאם "ביל" תומאס ברי (באנגלית: William "Bill" Thomas Berry, נולד ב-31 ביולי 1958) הוא מוזיקאי עבר מארצות הברית. ידוע בעיקר בתור המתופף של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם., אשר גם כתב חלק משירי הלהקה וניגן על מספר כלים כמו גיטרה ופסנתר באלבומי ובהופעות הלהקה. בשנת 1997, לאחר 17 שנות פעילות, פרש ברי מהלהקה ומהחיים המוזיקליים לטובת חיי החקלאות.
ביוגרפיה
ברי נולד בעיר דולות', מינסוטה שבארצות הברית. משפחתו עברה בכמה מקומות במדינה לפני שהגיעו למייקון, ג'ורג'יה שם פגש בבסיסט מייק מילס וניגן איתו במספר הזדמנויות. השניים עברו יחד לעיירה הקרובה את'נס על מנת ללמוד במכללה, שם פגשו את שני החברים האחרים בלהקת אר.אי.אם - פיטר באק ומייקל סטייפ. במהלך 17 שנים עם הלהקה ברי תרם מכישרונו בנגינה על מספר כלים וגם בכתיבת שירים - הידוע שבהם הוא הלהיט "Everybody Hurts". ברי כתב את רוב השיר אך הקרדיט באלבום נחלק בין כל חברי הלהקה. בשנת 1995, במהלך סיבוב ההופעות העולמי של האלבום Monster, ברי התמוטט על הבמה בלוזאן (שווייץ). הוא נלקח לבית חולים מקומי ונמצא שהוא סובל ממפרצת מוחית. לאחר תקופת התאוששות חזר ברי להופיע עם הלהקה אך המקרה השפיע עליו עמוקות. כשנה לאחר מכן, לקראת סיום העבודה על האלבום New adventures in Hi-Fi, הודיע ברי לחברי הלהקה המופתעים שהוא פורש מהלהקה ומעולם המוזיקה ועובר להתרכז בחקלאות. לבקשתו, הלהקה לא צירפה אליה מתופף מחליף במקומו אלא נשארו כשלישייה. לאחר הפרישה הצטרף ברי לשאר חברי הלהקה במספר אירועים כמו הכניסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול (ב-2007)והקלטת שיר של ג'ון לנון באלבום מחווה לדארפור.
חייו האישיים
ברי נישא לחברתו מארי בשנת 1986. הם התגרשו 11 שנים לאחר מכן ללא שהביאו ילדים לעולם. בשנת 2003 הפך ברי לאב כשאוון (בנו מחברתו הנוכחית) נולד. ברי גם ידוע כשחקן גולף.
דיסקוגרפיה
מלבד עבודתו במסגרת אר.אי.אם, השתתף ברי גם בפרויקטים מוזיקליים אחרים, בתור נגן וגם בתור כותב שירים. הוא השתתף באלבומים של הרכבים כמו האינדיגו גירלז והטרוגס.
קליף באטלס
קליפורד "קליף" פרנקלין באטלס (באנגלית: Clifford Franklin Battles; 1 במאי 1910 – 28 באפריל 1981) היה שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
באטלס למד במכללת ווסט ורג'יניה ווסליאן שם שיחק פוטבול. הוא כונה "גיף" על שם ג'ורג' גיף, הרץ האחורי של אוניברסיטת נוטרדאם אותו העריץ. בשנת 1955 נכנס להיכל התהילה של פוטבול המכללות. באטלס החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1932 בוושינגטון רדסקינס, שם שיחק עד שנת 1937. שילובו עם הקוורטרבק, סמי באו יצר התקפה שהובילה את הרדסקינס לזכייה באליפות ליגת ה-NFL בשנת 1937. בשנת 1968 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
פסגת שארפ
{{פירושונים|
פנחס לפיד
פנחס לפיד (28 בנובמבר 1922 – 23 באוקטובר 1997) היה תאולוג יהודי והיסטוריון ישראלי. הוא היה דיפלומט ישראלי מ-1951 עד 1969. הוא היה קונסול במילאנו, והיה מכריע בהשגת הכרה במדינת ישראל הצעירה באזור. הוא כתב יותר מ-35 ספרים במהלך חייו. פנחס לפיד היה נשוי לרות לפיד שאיתה חלק את תחומי העניין והעשייה שלו.
פסגת שארפ
ראו גם
}}
פנחס לפיד
לפיד והנצרות
פנחס לפיד זיהה שליהדות ונצרות יש קווי דמיון רבים ועסק בהם רבות. הוא ניסה למצוא את המשותף בין שפת השילוש הקדוש בנצרות לבין שפת המקרא. לפיד התייחס לנצרות כמפיצת האמונה המונותיאיסטית באלוהי אברהם, יצחק ויעקב בקרב הגויים. ספרו הקצר פאולוס: רבי ושליח, שהוא תיעוד של דיון רחב, מבוסס על דיאלוג יהודי-נוצרי, ומייצג ניסיון של בעלי מסורות שונות להבין מה הם חולקים והיכן הם שונים.
טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-15
טקס פרסי נשר הזהב ה-15 (ברוסית: Пятнадцатая церемония вручения наград премии Золотой орёл) הוא טקס להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה הרוסית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2016 שנערך בהיכל הראשון של מוספילם במוסקבה, ב-27 בינואר 2017.
מועמדויות
המועמדויות לטקס פרסי נשר הזהב ה-15 הוכרזו ב-29 בדצמבר 2016. הסרט עם מירב המועמדויות היה "הטיסה" עם 6 מועמדויות.
פרס מיוחד
וסילי ליוואנוב — קיבל פרס על תרומתו לתולדות הקולנוע הרוסי. (את הפרס העניק ניקיטה מיכאלקוב)
ליכטנברג
ליכטנברג (בגרמנית: Lichtenberg) הוא רובע בברלין, גרמניה, הנמצא במזרח העיר. הוא גובל ברבעים הבאים: בצפון: הוהנשנהאוזן במזרח: במרצאן, בדרום: בקופניק, בדרום מערב: בטרפטו, במערב
בפרידריכסהיין ובצפון מערב בפרנצלאור ברג.
היסטוריה
בשנת 2001 במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין, אוחדה ליכטנברג עם הוהנשנהאוזן למסגרת מנהלתית אחת. השכונה המאוחדת נקראת באופן רשמי גם היא ליכטנברג, אך בפי התושבים והמבקרים השמות הישנים נשמרים.
בליכטנברג, באזור מגדלנהשטראסה נמצא מוזיאון השטאזי, במבנה ששימש בעבר כמטה הראשי של ארגון הביון המזרח גרמני והמוזיאון הגרמני-רוסי. מלבד זאת, אין אתרים תיירותיים רבים באזור והשכונה נחשבת לחלשה למדי מבחינה סוציו-אקונומית. בשנת 1981 מנה הרובע כבר כ-186,605 תושבים אך מאז ירד מספר התושבים עד לכ-150,000 תושבים. היכל ההוקי קרח של קבוצת "Berlin Eisbären" (דובי הקוטב) נמצא בליכטנברג והקבוצה זכתה באליפויות גרמניה, בין היתר בשנים 2005 ו-2006.
מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית
מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית (באנגלית: Jacques Marchais Museum of Tibetan Art) הוא מוזיאון אמנות בגבעת ליטהאוס בסטטן איילנד בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
מבנה המוזיאון והקמתו
המוזיאון ממוקם בשני מבנים עשויים אבן, הבנויים בצורה של מנזר בסגנון מנזרי הרי ההימליה. המוזיאון נבנה בין 1945–1947 בחסותה של ג'קלין קלובר, שחקנית וסוחרת באמנות אסייתית הידועה בכינויה "ז'אק מרשיי". אף שמעולם לא ביקרה בטיבט, קלובר התאהבה באמנות הטיבטית בשנות ה-30 של המאה ה-20 והקדישה את חייה לאסוף אמנות טיבטית.
במוזיאון מעל 1,200 מוצגים של אמנות טיבטית החל מהמאה ה-15 ועד המאה ה-20 הכוללים פסלי מתכת, חפצי פולחן ותמונות היסטוריות.
בשנת 1991 ביקר הדלאי למה - טנזין גייאטסו במוזיאון.
231 וינדובונה
231 וינדובונה (בשמו הרשמי: 231 Vindobona) הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-10 בספטמבר 1882 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה ממצפה הכוכבים בווינה. האסטרואיד נקרא בשמה הלטיני של העיר וינה, בירת אוסטריה, על שם מקום גילויו.
ככל האסטרואידים בחגורה, מסלולו נמצא בין מאדים לצדק. זמן ההקפה שלו הוא 1821 ימים (4.99 שנים) וקוטרו הממוצע 82.33 ק"מ. הוא נע במהירות ממוצעת של 17.43495191 קמ"ש בזווית של 5.09678º.
דמו (מוזיקה)
גרסת דמו, המוכרת לעיתים בעברית גם כסקיצה, היא גרסה מוקלטת ראשונית של שיר טרם עבר הפקה מוזיקלית נרחבת. מקור הביטוי הוא במילה האנגלית להדגמה (Demonstration). גרסת דמו יכולה לשמש לשתי מטרות עיקריות. כלי עזר בהקלטות של שיר - במקרה זה, גרסת הדמו מהווה טיוטה מוקלטת אשר משמשת כנקודת התייחסות לשאר הנגנים כאשר אלו מקליטים את חלקם בשיר. מוצר ראשוני להציג בפני אחרים - גרסת דמו של שיר, יכולה להדגים את רעיונות האומן בפני מפיקים, חברות תקליטים או אומנים אחרים, כדי לעניין את אחד מהנ"ל בהתחלה של עבודת הפקה נרחבת יותר על השיר.
כלי עזר בהקלטות של שיר
במהלך הקלטות של שיר באולפן, בדרך כלל מוקלט כל אלמנט בשיר אינדיבידואלית. כלומר, שירה, קולות רקע, גיטרה, תופים, בס וכן הלאה - בהתאם לכמות הכלים אשר משתתפים בשיר, מוקלטים בנפרד. בדרך הקלטה זו, איכותו של כל רכיב משתפרת, וניתן לשלוט באופן השתלבות הצלילים יחדיו בעריכה הסופית. למשל, במידה וווליום התופים הוא גבוה מדי בהקלטה, ניתן להוריד אותו באופן ישיר בזמן העריכה, מבלי להקליט מחדש את כל התפקידים. בשיטת הקלטה לייב, בה מנגנים כל הנגנים סימולטנית ביחד, אין אפשרות לשלוט בכלי בודד אשר לא משתלב היטב. במידה וכלי אחד לא פועל באופן שסוכם מראש, יש להקליט מחדש את כל השיר.
כדי לאפשר לנגנים להבין מתי עליהם לנגן את חלקם, מוקלטת גרסת דמו של שיר, אשר מושמעת לנגנים באוזניות (כדי שהקול של הקלטת הדמו לא יוקלט בטעות). בדרך פעולה זו, הנגן יודע באיזו נקודה עליו לנגן את החלק שלו בשיר. בסוף הקלטת כל חלקי השיר, טכנאי הסאונד משלב את הרצועות השונות יחדיו כדי ליצור את השיר בגרסתו המלאה.
מוצר ראשוני להציג בפני אחרים
להקות צעירות/לא מוכרות - מקליטות גרסאות דמו לשירים מקוריים כדי להשתמש בהן להציג את עבודתן בפני אחרים. אולם, בעוד גרסת הדמו שמשמשת להקלטות באולפן לרוב יכללו שני תפקידים בלבד - שירה וגיטרה, גרסאות דמו שאמורות להיות מוצגות בפני מפיקים או חברות תקליטים יכללו אלמנטים נוספים כגון תופים, גיטרה חשמלית, גיטרת בס, קלידים וכיוצא בזה. הסיבה שגרסה זו תקרא דמו היא איכות ההקלטה, ובדרך כלל הפקה נמוכה. אמנים מוכרים - לעיתים יקליטו גרסאות דמו כטיוטה ראשונית, כדי להציגן בפני עמיתיהם (חברי להקה, נגנים, מפיקים ועוד) ולהחליט כיצד יש לפתח את השיר, או כדי להוות בסיס לאלבום מתוכנן. דוגמת המקרה בו רוג'ר ווטרס הציג בפני שאר חברי להקת פינק פלויד שתי גרסאות דמו לאלבומים The Wall ו-The Pros and cons of hitchhiking, אשר עליהם הוא עבד בביתו, כדי להחליט במשותף על איזה פרויקט הלהקה רוצה לעבוד.
רז'יס מארקון
רז'יס מארקון (בצרפתית: Regis Marcon; נולד ב-14 ביוני 1956) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה
רז'יס מארקון נולד בכפר סן-בונה-לה-פרואה (משמעות השם היא: המצנפת הקדושה הקרה), בין ולה לוויוארה באזור לואר עילי. הוריו התיישבו בכפר ב-1948. אמו, מארי-לואיז, ניהלה פאב ומטבח, ואביו, יואנס, הוא סוחר יינות.
הוא פתח את מסעדת אוברז' דה סים (Auberge des Cimes) ביחד עם אשתו מישל ב-1979, בכפר בו נולד. ב-2005 הקים מבנה חדש למסעדתו באותו הכפר ושינה את שמה למסעדת רז'יס וז'אק מארקון (Régis et Jacques Marcon). הוא זכה בפרס טטינג'ה ב-1998, פרס בריה סאווארן ב-1992 ופרס בוקיז ד'אור ב-1995. ב-1997 קיבל שני כוכבים במדריך מישלן האדום. ב-2000 זכה ב-19 נקודות בגו מיו ונבחר לשף השנה וב-2001 נבחר שוב לשף השנה. ב-2005 זכה בשלושה כוכבים במישלן.
מטבחו של מארקון משלב תבשילים וחומרי גלם מאזורו. סמל המסעדה הוא הפטרייה שמעטרת בתמונות ובפסלים את קירותיה. מטבחו מבוסס על עשבים וצמחים שגדלים באזור. מדי בוקר יוצא צוות המטבח ללקט באזור. כמו כן מככבים בתפריטו ברווזים מפוטמים, טלה מקומי וגבינות האזור.
המסעדה פתוחה תשעה חודשים בשנה. בצמוד למסעדה יש מלון בוטיק, השייך לרשת רלה א שאטו, ובו 12 חדרים.
כיום (2011) המסעדה מחזיקה בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
הקיבוץ
הקיבוץ (מכונה גם הקיבוץ החשאי) היה כח מגן עברי מחתרתי צבאי, שהוקם בשנת 1921 על ידי אנשי השומר לשעבר ואנשי גדוד העבודה, והתפרק בשנת 1927. כמה מן האירועים הדרמטיים בתולדות היישוב בשנים אלו נקשרים בשמו ובפעולותיו של 'הקיבוץ'. הקיבוץ פעל בפריסה ארצית ואף מעבר לגבולות ארץ ישראל המערבית. ייסד אקדמיה צבאית ומערך אימונים מסועף בתל יוסף - כמה מחבריו השתלמו בנושאים צבאיים באירופה כולל טיס וימאות. מחסני הנשק שברשות הארגון בשנות פעילותו היו גדולים מאלו של ההגנה, גוף ההגנה הרשמי שפעל תחת מוסדות היישוב באותה תקופה. עד היום מלווה חשאיות רבה את פעולותיו של ארגון זה, ומרבית המעורבים בו לא פרסמו את קורותיו.
התארגנות
'הקיבוץ' מנה כ 100 חברים שנחלקו שווה בשווה בין אנשי 'השומר' לשעבר וחלק מחברי 'גדוד העבודה', אשר זה מקרוב באו לארץ ישראל במסגרת העלייה השלישית, שעברו סינון קפדני. בסיסו האידאולוגי והמבצעי של 'הקיבוץ' היה קיבוץ כפר גלעדי (שחבריו היו אנשי 'השומר' עד לפרוקו ולאחר מכן אנשי 'גדוד העבודה'). כבר ב-1922 נבנה הסליק הראשון מבין 22 סליקים שנבנו ברבות השנים. פעילותו התפרסה לאורכה של כל הארץ ואף מחוץ לגבולותיה. 'הקיבוץ' פעל תחת המסגרת הארגונית של 'גדוד העבודה' ובשם החשאיות נעשה מאמץ למדר את מי שלא היו שותפים לסוד מקרב אנשי הגדוד.
אידאולוגיה
פרופ' זאב צחור כתב: "חברי 'הקיבוץ' ביקשו לממש רעיונות מהפכניים חובקי-עולם. רעיונות אלו לא היו פרי אידאולוגיה מוסכמת; יותר משעמד לנגד עיניהם אויב מוסכם ושאיפות מוגדרות, נשאו חברי 'הקיבוץ' בקרבם משאת-נפש. שוחט ויוצאי 'השומר', אנשי העלייה השנייה, ביקשו לממש חלומות ציוניים בדבר עצמאות מדינית ובניית חברה חדשה של יהודים עזי-נפש החיים בכפרים. במקביל, אלקינד וצעירי העלייה השלישית הדגישו רעיונות של מטריאליזם מהפכני. נראה שלא נערכו דיונים מסודרים בשאלה מהי מטרת 'הקיבוץ'. ההימנעות מקביעת עיקרים רעיוניים נבעה מההכרה שב'קיבוץ' חברו יחדיו אנשים הנושאים שאיפות שונות ואולי אף מנוגדות, אולם בה בעת יש להם עניין משותף. השאלה אם האויב הם הערבים או הבריטים או, שמא, הבורגנות הציונית ואף המנהיגות החרדית - לא נדונה, ככל הנראה". בתפיסתו העצמית מעבר לפן ההגנתי, הארגון התייחס לעצמו כאוונגרד פוליטי מחתרתי, שצרף לחזון ההתיישבותי והסוציאליסטי של 'גדוד העבודה', גם את החזון האקטיביסטי של מרד בשלטון הזר ושחרור העם במולדתו.
פעולות מיוחסות
אנשי 'הקיבוץ' ארגנו בכפר גלעדי ובתל יוסף קורסים להכשרת מפקדים ומדריכים. בין המדריכים בנימין זאב פון וייזל. לאחר הקורס קיבלו החניכים כיתות להדרכה מבין חברי תל יוסף ופלוגות הגדוד האחרות.
המשלחת לברית המועצות
ראשי 'הקיבוץ' האמינו כי יש ביכולתם להשפיע על רוסיה הסובייטית לשנות את יחסה לציונות אם תיווכח שביישוב יש קבוצה בעלת משקל המוכנה לכרות עמהּ ברית ולסייע לה פוליטית.
למרות התנגדות הוועד הפועל של ההסתדרות למשא ומתן מדיני שלא באמצעותו, החליט 'הקיבוץ' על יציאת משלחת בראשותו של ישראל שוחט, שאליו הצטרף מנחם אלקינד, שעמד בראש סיעת השמאל הקיצוני בגדוד העבודה. השניים הגיעו למוסקבה סמוך ל-1 במאי 1926, ונפגשו עם נציגי הבולשת המדינית, הגה-פה-או. שוחט הציע כי ברית המועצות תצא בהצהרה דומה להצהרת בלפור, כלומר: שהיא "תביט בעין יפה על הקמת מדינה קומוניסטית בארץ ישראל", דבר שיקנה להּ את אהדת כל הפועלים ואנשי העבודה היהודים בכל העולם. הרוסים התייחסו בחשדנות למשלחת זו, וראו בשניים סוכנים בריטים שנשלחו כפרובוקטורים להכשיל את הממשלה הסובייטית; המשלחת שבה ארצה ללא כל תוצאות.
פירוק 'הקיבוץ'
כשחזרה המשלחת מברית המועצות, מצאה את 'הקיבוץ' במשבר קשה: הריב הקשה בגדוד העבודה בין ימין לשמאל הביא להתפוררות הארגון. בסופו של דבר עזבו אלקינד ועשרות מתומכיו את הארץ ושבו לברית המועצות, שם הקימו בחצי האי קרים את הקומונה וויו נובה, אשר החזיקה מעמד שנים בודדות.
בינתיים, הקימו אנשי אחדות העבודה וההסתדרות, בלחצו של דוד בן-גוריון, ועדת בירור בנוגע לעתיד 'הקיבוץ'. בוועדה הואשמו חברי 'הקיבוץ' בפעולות לא אחראיות אשר הזיקו לארגון ההגנה וסיכנו את היישוב היהודי בארץ ישראל.
בינואר 1927 פרסמה הוועדה את מסקנותיה, שלפיהן על 'הקיבוץ' להתפרק ולמסור את הנשק לידי ההגנה. שוחט ערער על כך, אבל באותו זמן כבר היה הארגון מפורר וחסר כוח עמידה.
הנשק בקיבוצים ובפלוגות גדוד העבודה נמסר להגנה, אבל על הנשק הרב בסליק בכפר גלעדי לא הסכימו עדיין לוותר. בפרעות תרפ"ט נפתח הסליק בהסכמה, וכל הנשק חולק ליישובי הגליל. בנוסף קבוצה של חברי ה'קיבוץ' הגיעה (עם נשק) להשתתף בהגנה על היישוב היהודי בחיפה במהלך הפרעות והיה להם תפקיד מרכזי בהצלת היישוב היהודי שם. חלק מראשי הקיבוץ החשאי היו מעורבים מאוחר יותר בהקמת פלוגות הפועל.
במוזיאון בית השומר בכפר גלעדי מוקרן סרטון למבקרים על פרשת 'הקיבוץ'.
גיהנום בכלוב (2021)
גיהנום בכלוב (2021) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-20 ביוני 2021, באולם היואנגלינג סנטר שבטמפה, פלורידה. האירוע כלל את חווית הצפייה לקהל המוכרת יותר בשם ThunderDome בפעם האחרונה במתכונת אירועי השלם וצפה, בעקבות חזרתו של הארגון למסע הופעות בשידורים חיים באמצע חודש יולי. אירוע זה היה האירוע ה-13 בסדרת אירועי גיהנום בכלוב והראשון שנערך בחודש יוני, זאת לאחר שהאירוע נערך בדרך כלל בחודש אוקטובר.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, בובי לאשלי ניצח את דרו מקינטייר בקרב גיהנום בכלוב ושמר על אליפות ה-WWE. עוד ברשימת הקרבות, שארלוט פלייר ניצחה את אלופת הנשים של Raw, ריאה ריפלי בפסילה, לעומת זאת, ריפלי שמרה על התואר, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה, ובקרב הפותח, ביאנקה בלאייר ניצחה את ביילי בקרב גיהנום בכלוב ושמרה על אליפות הנשים של סמאקדאון.
רקע
גיהנום בכלוב הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-WWE במתכונת של חודש אוקטובר מאז שנת 2009. הרעיון של האירוע הוא שהקרב המרכזי (או יותר במקרה הצורך) שיתקיים בו יהיה בתוך "גיהנום בכלוב" - כלוב בגובה העולה על שבעה מטרים, שמקיף את הזירה וסביבתה. בקרב "גיהנום בכלוב" אין פסילות או ספירות חוץ. הדרך היחידה לנצח היא על ידי הצמדה או הכנעה בתוך הזירה. האירוע של שנת 2021 הוזז מהמתכונת הרגילה של חודש אוקטובר לחודש יוני, כך שזאת הייתה הפעם השנייה שהוא לא נערך בחודש אוקטובר; הפעם הראשונה הייתה באירוע 2018, שהוחלט להקדימו לחודש ספטמבר. האירוע נערך ב-20 ביוני 2021 — התאריך המקורי לקיום האירוע כסף בבנק, שנדחה כתוצאה מכך ל-18 ביולי.
השפעת מגפת הקורונה
מאז חודש מרץ, מגפת הקורונה הכריחה את ארגון ה-WWE להעביר את אירועיו ל-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה למתכונת שבה אין קהל ששילם כרטיס, אף על פי שבשלהי חודש מאי, הארגון החל להשתמש במתאבקיו ובמתאבקי הפיתוח שלו כקהל, ולאחר מכן הורחב לחברים וקרובי משפחה של המתאבקים באמצע חודש יוני. ב-17 באוגוסט, מטעמי מחשבה על השלכות מגפת הקורונה בעתיד, ה-WWE הודיע שכל תכניו ואירועי השלם וצפה העתידיים שלו יתקיימו באמוויי סנטר, אולם גדול יותר גם באורלנדו החל מ-21 באוגוסט בפרק של התוכנית "סמאקדאון". יתרה מכך, הארגון השיק לראשונה את חווית הצפייה לקהל המוכרת יותר בשם ThunderDome, שעושה שימוש ברחפנים, לייזרים ופירוטכניקה. קרוב לאלף מסכי LED הותקנו באולם על מנת לאפשר לקהל הצופים של ה-WWE להיות נוכח באופן וירטואלי באירועיו בחינם ולהיראות יישובים בשורות מסודרות על מסכי ה-LED. כמו כן, הארגון עשה שימוש בקריאות מדומות של קהל במטרה ליצור אווירה. לאחר אירוח באולם האמוויי סנטר, שבאורלנדו ובאולם הטרופיקנה פילד שבסיינט פיטרסברג, פלורידה, ה-ThunderDome הוזז לאולם היואנגלינג סנטר, שבטמפה, פלורידה באפריל 2021.
ב-21 במאי, הארגון הודיע על כך שיעזוב את ה-ThunderDome ויחזור למסע הופעות בשידורים חיים באמצע חודש יולי, דבר שהפך את אירוע זה לאחרון במסגרת אירועי שלם וצפה אשר מוצגים מה-ThunderDome וכיוצא בזה גם אירוע השלם וצפה האחרון שנערך באולם היואנגלינג סנטר. בנוסף, האירוע של שנת 2021 הפך את גיהנום בכלוב לאירוע השלם וצפה היחיד אשר נערך פעמיים ב-ThunderDome.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
באירוע רסלמניה באקלאש, בובי לאשלי ניצח את דרו מקינטייר וברון סטרומן בקרב משולש ושמר על אליפות ה-WWE. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, לאשלי ביחד עם המנג'ר שלו, MVP, הציבו אתגר פתוח על חגורת האליפות בפני מתאבקי הארגון. דרו מקינטייר הגיע כדי להיענות בחיוב לאתגר בטענה שהוא לא זה שהוצמד במהלך הקרב המשולש. לעומת זאת, MVP הודיע שזהו אתגר פתוח לכל אחד פרט למקינטייר וסטרומן. במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית Raw, נחשף שהאתגר הפתוח היה רק להתמודד מול לאשלי, לאו דווקא על התואר. חבר קבוצת הניו דיי, קופי קינגסטון, נענה לאתגר בחיוב ואף ניצח את לאשלי הודות להסחת דעת מצידו של מקינטייר. שבוע לאחר מכן, בכיר הנהלת ה-WWE, אדם פירס קבע קרב בין מקינטייר לקינגסטון, שבו המנצח יתמודד מול לאשלי על אליפות ה-WWE באירוע גיהנום בכלוב. הקרב בין השניים הסתיים ללא הכרעה לאחר הפרעה מצד לאשלי ו-MVP. קרב חוזר ביניהם נקבע ל-31 במאי, כאשר נאסר על לאשלי ו/או על MVP להיות במתחם הזירה או להפריע בקרב, אחרת לאשלי יושהה ל-90 יום מבלי לקבל שכר; בקרב זה, מקינטייר ניצח את קינגסטון על מנת להתמודד פעם נוספת נגד לאשלי על אליפות ה-WWE באירוע גיהנום בכלוב. במהלך חתימת החוזה בין לאשלי למקינטייר ב-7 ביוני בתוכנית, הקרב קיבל התניה נוספת, שלפיה זאת תהיה הפעם האחרונה שמקינטייר יתמודד על אליפות ה-WWE כל עוד לאשלי הוא האלוף.
באירוע רסלמניה באקלאש, ריאה ריפלי הגנה בהצלחה על אליפות הנשים של Raw מול שארלוט פלייר ואסקה בקרב משולש. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, פלייר התעמתה עם בכירי הנהלת ה-WWE, אדם פירס וסוניה דוויל, בדרישה להזדמנות נוספת להתמודד על התואר של ריפלי מתוך טענה שהיא לא זו שהוצמדה במהלך הקרב המשולש. פירס ודוויל הודיעו שאם פלייר תנצח את הקרב שלה מול אסקה, הם יחשבו על כך. לעומת זאת, פלייר הפסידה בקרב זה לאחר הסחת דעת מצידה של ריפלי. מנגד, שבוע לאחר מכן, פלייר גברה על אסקה. כתוצאה מכך, קרב בין ריפלי לפלייר על אליפות הנשים של Raw נקבע לאירוע גיהנום בכלוב.
באירוע רסלמניה באקלאש, ביאנקה בלאייר הגנה בהצלחה על אליפות הנשים של סמאקדאון מול ביילי. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, בכירת הנהלת ה-WWE, סוניה דוויל, ערכה מצעד אלופים עבור אלופי המותג סמאקדאון. ביילי קטעה את המצעד, כאשר היא טענה שהיא לא זכתה להכרה משום שהיא הייתה אלופת הנשים של סמאקדאון לזמן הארוך ביותר ואף טענה שבלאייר רימתה בקרב ביניהן באירוע רסלמניה באקלאש, כשהיא השתמשה בשיער שלה בתור נשק. ב-4 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, בלאייר איתגרה את ביילי לקרב חוזר ביניהן באירוע גיהנום בכלוב, אתגר שאליו ביילי נענתה בחיוב. שבועיים לאחר מכן בתוכנית, בלאייר שינתה את התניית הקרב, לקרב בתוך מבנה גיהנום בכלוב.
בלילה הראשון של רסלמניה 37, סזארו ניצח את סת' רולינס. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, רולינס תקף את סזארו לאחר הקרב של האחרון, כאשר הוא טען שהיריבות ביניהם עוד לא נגמרה. סזארו ניצח את רולינס בקרב חוזר ביניהם ב-7 במאי בפרק של התוכנית סמאקדאון, וכתוצאה מכך השיג לעצמו קרב על האליפות האוניברסלית מול רומן ריינס באירוע רסלמניה באקלאש, שבו סזארו כשל בניסיונו לזכות בתואר. לאחר קרב האליפות בין ריינס לסזארו, רולינס הגיע ותקף באכזריות את סזארו, כשהטיח את ידו של האחרון בכיסא. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, סזארו ניסה לאתגר את ריינס לקרב חוזר על התואר. לעומת זאת, רולינס תקף את סזארו פעם נוספת, הפעם סזארו פונה על אלונקה. ב-18 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, קרב נוסף בין השניים נקבע לבסוף לאירוע גיהנום בכלוב.
בלילה השני של רסלמניה 37, קווין אואנס ניצח את סמי זיין, שאליו התלווה אישיות היוטיוב, לוגאן פול. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, זיין טען שהוא הפסיד לאואנס, כי דעתו הוסחה מרוב דאגה לבריאותו של פול. זיין איתגר את אואנס לקרב חוזר. אואנס ניצח את זיין כתוצאה מספירת חוץ לאחר שזיין נמלט מהזירה, ולאחר מכן אואנס הביא בחזרה את זיין לזירה וביצע עליו את מהלך הסטאנר. זיין המשיך להיות מעורב בפיוד עם אואנס במהלך השבועות הבאים עד שקרב נוסף נקבע בין השניים לאירוע גיהנום בכלוב.
קרב מבוטל וקביעתו מחדש
ב-4 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) אתגרו את ריי מיסטריו ודומיניק מיסטריו לקרב על אליפות הזוגות של סמאקדאון, לעומת זאת, הקרב ביניהם הסתיים בצורה שנויה במחלוקת, שבה השופט לא זיהה שהכתף של ג'ימי הייתה לא צמודה למזרן במהלך ההצמדה. האוסוס קיבלו קרב חוזר על חגורות האליפות כבר באותו הערב, אך במהלך הקרב החוזר, בן דודם של האוסוס והאלוף האוניברסלי, רומן ריינס, הפריע ותקף את המיסטריוס, מתוך טענה שלא רצה לגרום לאוסוס להביך את עצמם פעם נוספת. לאחר הקרב, ריינס תקף באופן אכזרי את הבן של ריי, דומיניק, כאשר ג'ימי הרגיש שריינס חצה את הגבול, דבר שגרם למתיחות בין ריינס לג'ימי. שבוע לאחר מכן, ריי התעמת עם ריינס ואיתגר אותו לקרב גיהנום בכלוב כאות נקמה על מה שעשה לדומיניק, כשלאחר מכן פרצה תיגרה בין השניים. יום לאחר מכן בתוכנית Talking Smack, היועץ המיוחד של ריינס, פול היימן, נענה לאתגר של ריי בחיוב בשמו של ריינס, כשהאליפות האוניברסלית תהיה מונחת על כף המאזניים. ב-17 ביוני, לעומת זאת, ריי פרסם בעמוד הטוויטר שלו, שהוא לא מוכן לחכות עד יום ראשון ואף הודיע שהקרב ביניהם יתקיים קודם לכן ב-18 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, כך שזהו קרב גיהנום בכלוב הראשון אשר מתקיים בפרקי התוכנית סמאקדאון. מנגד, ריינס ניצח את ריי בקרב ביניהם ושמר על התואר.
מופע מקדים
המופע המקדים הכיל קרב אחד בודד, ובו חצי אחד מאלופות זוגות הנשים של ה-WWE, נטליה (שלוותה לקרב על ידי טמינה) התמודדה מול מנדי רוז (שלוותה לקרב על ידי דנה ברוק). בסיום, נטליה ביצעה על רוז את מהלך השארפשוטר, שלא הותיר לאחרונה דבר מלבד להיכנע וכתוצאה מכך נטליה ניצחה בקרב.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו ביאנקה בלאייר הגנה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד ביילי בקרב גיהנום בכלוב. במהלך המחצית הראשונה של הקרב, בזמן שבלאייר השתמשה בשיערה הארוך על מנת לתקוף את ביילי, האחרונה מנעה זאת על ידי שימוש בכיסא. מאוחר יותר, ביילי קשרה את השיער של בלאייר לחבל הזירה התחתון וכשהיא ניסתה לתקוף את בלאייר, ביילי החליקה. בסיום, בלאייר ביצעה על ביילי את מהלך ה-Kiss of Death על סולם שהיה פתוח והונח בשכיבה על מזרן הזירה כדי להשיג את הניצחון ולשמור על התואר בהצלחה.
אז, סת' רולינס התמודד מול סזארו. במהלך הכניסה של סזארו, רולינס תקף אותו מאחור והתפרצה תיגרה בין השניים, שהמשיכה לזירה וגרמה לבסוף לפעמון לצלצל. בסיום, בזמן שסזארו ניסה לבצע את מהלך השארפשוטר, רולינס הפך זאת למהלך הצמדה, שהקנה לו את הניצחון בקרב.
בקרב שבא לאחר מכן, אלכסה בליס התמודדה מול שיינה בייזלר (שלוותה לקרב על ידי ניה ג'קס ורג'ינלד). לאחר שהשתיים היו מעורבות במספר מתקפות, בליס השתמשה בכוחות העל טבעיים שלה על מנת לגרום לג'קס לסטור לרג'ינלד, מה שגרם להסחת דעתה של בייזלר. בליס ניצלה זאת כדי לבצע על בייזלר את מהלך הטוויסטד בליס, שהספיק לה כדי לנצח בקרב.
בקרב הרביעי, סמי זיין התמודד מול קווין אואנס. בסיום, זיין ביצע על אואנס מהלך הצמדה פשוט על מנת לגבור עליו ולהשיג את הניצחון.
בקרב הלפני אחרון, ריאה ריפלי הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד שארלוט פלייר. סיום הקרב התנהל כך שבזמן שהשתיים היו מחוץ לזירה, פלייר ניסתה לתקוף את ריפלי באזור שולחן השדרנים, בניגוד למתוכנן, ריפלי התחמקה והשתמשה בכיסוי השולחן כדי להכות את פלייר בראשה. ריפלי נפסלה ופלייר ניצחה בקרב. לעומת זאת, ריפלי שמרה על התואר, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, בובי לאשלי (שלווה לקרב על ידי MVP) הגן על אליפות ה-WWE נגד דרו מקינטייר בקרב גיהנום בכלוב. לקראת אמצע הקרב, השופט ספג מכה אשר גרמה לו להיות מחוץ לפעילות בדקות שבאו לאחר מכן. מקינטייר קרא לשופט המשני, ששמר על דלת הכלוב מבחוץ, כדי לשפוט את הקרב. MVP ניצל את ההזדמנות כדי להיכנס לכלוב בזמן שהשופט פתח את דלת הכלוב. מקינטייר היה ערוך לבצע את מהלך הסיום שלו, ה-Claymore Kick, אך MVP אחז ברגלו ומנע ממנו לעשות זאת. כשמקינטייר ניסה להשתחרר מהאחיזה של MVP, לאשלי הפך אותו על מנת לבצע מהלך הצמדה מאחור, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר. בהתאם להתניה שנקבעה מראש, מקינטייר לא יוכל להתמודד על אליפות ה-WWE כל עוד לאשלי מכהן כאלוף.
Raw
לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, אלוף ה-WWE, בובי לאשלי התרברב על כך שהוא לא יצטרך להגן על תוארו מול דרו מקינטייר לעולם שוב. חבר קבוצת הניו דיי, קופי קינגסטון, שניצח את לאשלי בקרב שאינו היה על חגורת האליפות ב-17 במאי בפרק של התוכנית Raw, שלא קיבל שום קרב חוזר על אליפות ה-WWE לאחר שהפסיד את תואר זה באוקטובר 2019 במהלך פרק חגיגות 20 שנה לסמאקדאון, הופיע ואיתגר את לאשלי לקרב על תוארו. הקרב הפך רשמי ונקבע לאירוע כסף בבנק.
עוד באותו הפרק, שארלוט פלייר התעמתה עם אלופת הנשים של Raw, ריאה ריפלי, וטענה שהיא "גאה" בריפלי ואף אמרה שהיא אף פעם לא ראתה את ריפלי כ"אלופה אסטרטגית". בכירת ההנהלה של ה-WWE, סוניה דוויל קבעה קרב חוזר בין השתיים על התואר לאירוע כסף בבנק.
סמאקדאון
אלופת הנשים של סמאקדאון, ביאנקה בלאייר המשיכה לנהל את הפיוד מול ביילי, בדומה לפיוד המתמשך בין סזארו לסת' רולינס. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון באותו השבוע, ביילי ורולינס ניצחו את בלאייר וסזארו בקרב זוגות מעורב, שבו ביילי הצמידה את בלאייר לניצחון. קרב זה הוביל לקיום קרב חוזר בין בלאייר לביילי על התואר באירוע כסף בבנק, הפעם תחת חוקי "אני נכנעת". לעומת זאת, ב-9 ביולי, ארגון ה-WWE הודיע על פציעה שספגה ביילי במהלך אימון, שהשביתה אותה למשך כתשעה חודשים; לפיכך, נוצר הצורך למצוא מחליפה לביילי לקרב האליפות, שעתה הוקדם ל-16 ביולי לפרק של התוכנית סמאקדאון. לבסוף, כרמלה היא זו שנחשפה כמחליפה של ביילי בקרב האליפות.
ב-2 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, קווין אואנס ניצח בקרב מי שעומד אחרון את סמי זיין אשר שימש כקרב העפלה לקרב הכסף בבנק של הגברים.
וילהלם טריבנר
וילהלם טריבנר (בגרמנית: Wilhelm Trübner; 3 בפברואר 1851 – 21 בדצמבר 1917) היה צייר ריאליסטי גרמני, שהשתייך לחוג הציירים הזצסיון הברלינאי עם וילהלם לייבל.
קורות חיים
טריבנר נולד בהיידלברג. הוא היה בנם השלישי של צורף הכסף והזהב יוהאן גאורג טריבנר, ואשתו אנה מריה. בשנת 1867 החל להתאמן כצורף בהנאו ופגש את הצייר אנסלם פויירבך שעודד אותו ללמוד ציור. באותה שנה החל ללמוד בבית הספר לאמנות בקרלסרוהה אצל קרל פרידריך שיק. הוא הושפע מאמנים שפגש בקרלסרוהה, כמו הנס קנון ופיאודור דיץ. בשנת 1869 החל ללמוד באוניברסיטת במינכן, שם התרשם מאוד מתערוכה בינלאומית של ציורים של לייבל וגוסטב קורבה. קורבה ביקר במינכן בשנת 1869, לא רק שהציג את עבודותיו אלא הדגים בפומבי את שיטת העבודה המהירה מהטבע. לכך הייתה השפעה מיידית על רבים מהאמנים הצעירים בעיר, שמצאו את גישתו של קורבה כאלטרנטיבה ממריצה למסורת האקדמית.
בשנת 1870 הוא הכיר את קרל שוך ואלברט לאנג. באוגוסט 1871, שלושת האמנים ציירו נופים יחד במהלך טיולים ומסעות. בשנת 1872 פגש טריבנר את הנס תומא, צייר גרמני אחר שהתפעל מאוד מהריאליזם הבלתי סנטימנטלי של וילהלם לייבל. יחד היוו טריבנר, שוך, לאנג ותומא את ליבת קבוצת האמנים המכונה חוג לייבל.
ראשית שנות השבעים של המאה ה-19 הייתה תקופת גילוי עבור טריבנר. הוא נסע לאיטליה, הולנד ובלגיה, ובפריז נפגש באמנותו של אדואר מאנה, שאת השפעתה ניתן לראות בסגנון הספונטני אך המאופק של דיוקנאותיו ונופיו של טריבנר.
לדברי היסטוריון האמנות אברהרד רומר, "טריבנר הגיע לשיאו האמנותי הקצר יחסית בין 1872 ל־1876, ובמהלכם תרם כמה מהתרומות החשובות ביותר להישגיו של חוג הציירים שאיתו. עבודותיו מתקופה זו, כמו "על הספה" (1872) ו"נגרים על גדות אגם וסלינג" (1876), מתארות סצנות פרוזאיות עם ריאליזם קודר וצבע מאופק. לאחר מכן, טריבנר ניסה להשיג הצלחה רבה יותר על ידי הבהרת לוח הצבעים שלו, והוא צייר לעיתים קרובות נושאים היסטוריים וספרותיים.
משנת 1903 ועד מותו בשנת 1917 היה פרופסור באקדמיה לאמנויות בקרלסרוהה, ושימש גם כמנהלה בשנים 1904 עד 1910.
לכה דודי
הפיוט לְכָה דוֹדִי הוא חלק מתפילות קבלת שבת הנאמרות בערב שבת לפני תפילת ערבית. הפיוט חובר על ידי הפייטן המקובל הרב שלמה הלוי אלקבץ ונחשב לחלק החדש ביותר בסידור התפילה שמקובל על כל העדות. לפיוט חוברו לחנים רבים, לפיוט כולו או לבתים מסוימים ממנו.
זמן כתיבתו
הפיוט הודפס לראשונה בסידור בנוסח הספרדים בוונציה בשנת ה'שמ"ד (1584). היו מן החוקרים שטענו שהפיוט קדום יותר ונכתב בסביבות שנת ה'ש"ח, מכיוון שהוא דומה לשירים לפיוטים אחרים שנכתבו באותה תקופה במבנה, בפזמון החוזר, בהרבה לשונות בבתי השיר, ובשיבוץ שלהם בתוך קבלת שבת.
פיוטים קדומים אלו כוללים פיוט של רבי משה בן מכיר בספרו סדר היום ופיוט של ר' מרדכי דאטו שהיה תלמיד של הרב שלמה אלקבץ הלוי. ראובן קימלמן, משה חלמיש ויצחק יוסף כהן טוענים שהשיר של הרב מן הסתם קדם לשיר של התלמיד, ולכן יש להקדים את כתיבת הפיוט לכה דודי של אלקבץ לסביבת שנת ה'ש"ח. אחרים, כמו אברהם ברלינר, יהודה רצהבי, מירון ביאליק לרנר ויהודה ליבס טוענים שהפיוטים הדומים קדמו ל"לכה דודי" של אלקבץ. קימלמן מייחס למירון ביאליק לרנר את האפשרות ש"לכה דודי" של אלקבץ הוא "עיבוד של שיר קיים או מעין מהדורה בתרא".
מקור הפיוט
הפיוט הוא חלק מטקס קבלת שבת, שהותקן על ידי מקובלי צפת במאה ה-16 והתקבל בכל קהילות ישראל. טקס זה כולל סדרה של פיוטים ופרקי תהלים הנאמרים לפני תפילת ערבית לשבת. קבלת שבת עצמה מבוססת על מנהג קדום המוזכר בתלמוד הבבלי:
ובצורה דומה:
תוכן הפיוט
הנושאים בהם עוסק הפיוט הם קדושת השבת, בניין ירושלים, וקבלת פני הכלה. הפיוט של הרב אבן מכיר עסק גם כן בנושאים אלו (מלבש בניין ירושלים) וכן עוסק הרבה ביציאת מצרים וארץ ישראל.
הבית הראשון, הוא הפזמון, קורא לקבלת פני הכלה על ידי דודהּ. מוטיב הכלה והדוד מקורו בשיר השירים והוא מתפרש בדרך כלל בספרות כיחס שבין עם ישראל ואלוהים. בפיוט זה רומז המוטיב גם לקבלת השבת (הכלה) על ידי עם ישראל (הדוד). גם הביטוי 'לכה דודי' לקוח מפסוק בשיר השירים:.
הבית האחרון הוא הקריאה לכלה להיעתר לקריאותיו של הדוד מהבית הראשון. גם כאן השימוש במוטיב הוא דו משמעי.
מבנה הפיוט
לפיוט "לכה דודי" של הרב אלקבץ עשרה בתים (לפיוט המקורי שבעה) כאשר הראשון שבהם משמש גם כפזמון חוזר. שמו של המחבר, שלמה הלוי, רשום כאקרוסטיכון בראשי הבתים שני עד תשיעי. שלושת הטורים הראשונים שבכל בית חורזים בחרוז אחד המתחלף בכל בית, ואילו הטור הרביעי מסתיים בחרוז אחיד לאורך הפיוט כולו. חרוז זה מתאים לפזמון החוזר - "לָה".
בפיוט מופיעים צימודים רבים הלקוחים מפסוקים מהמקרא ומדברי חז"ל. יש וצימודים אלו לא מופיעים בצורתם המקורית, אלא שונו על מנת לשמור על האקרוסטיכון והחריזה.
דוגמה בולטת לכך ניתן למצוא בתחילת הבית השני: "שמור וזכור בדיבור אחד". הפייטן שינה את סדר המילים מבפיוט של הרב אבן מכיר על מנת שהבית יתחיל באות ש' וישמור על ראשי התיבות של שמו.
עמידה
לכה דודי הוא אמנם המרכיב המאוחר ביותר בתפילה שהתקבל בכל קהילות ישראל, אך בין הקהילות השונות קיימים כמה חילופי מנהגים באשר לאמירת הפיוט. מלבד מספר הבדלי נוסח קלים, נחלק המנהג בשאלת העמידה בזמן אמירת הפיוט. הספרדים מקפידים לעמוד בעת האמירה ואילו המרוקאים והאשכנזים מתיישבים לאחר אמירת "מזמור לדוד" (ובנוסח אשכנז המערבי, לא עומדים גם ב"מזמור לדוד"). עם זאת, בבית האחרון נעמדים גם המרוקאים והאשכנזים כיוון שמתוך הבנה שהכלה המדוברת היא השבת, נהגו לקבל את פניה בעמידה כלפי צד מערב, מפני שכתוב בגמרא שהשכינה נמצאת במערב, וכן היה המנהג בכל קהילות ישראל. יש הנוהגים לקוד לימין ולשמאל באמירת המילים "בואי כלה". מכיוון שבאירופה מתפללים לכיוון מזרח, ובאמירת "בואי בשלום" מפנים את הגב למזרח ופונים לצד מערב, השתרבב בארץ מנהג לפנות לאחור בעת אמירת "בואי בשלום", ללא קשר לצד מערב.
קבלת פני אבל
נהוג שאבלים בתוך השבעה אינם יוצאים לתפילות מחוץ לבית האבלים. אולם בשבת אין נוהגים דיני אבלות והאבלים מגיעים לבית הכנסת. נהוג שהאבלים נשארים מחוץ לבית הכנסת עד לאחר "בואי בשלום", בו בעצם מקבלים את השבת, ומכיוון שהגיעה השבת האבלים מצטרפים לתפילה עם הציבור. יש שקישרו מנהג זה עם המנהג לפנות לאחור באמירת "בואי בשלום". בחלק מהקהילות הגבאי מכריז בקול על קבלת פני האבלים בטרם כניסתם. בקהילות אשכנז המערבי, נכנסים אחרי מזמור "ה' מלך גאות לבש".
לחן
לפיוט לכה דודי לפחות מאות לחנים שונים. לחנים לא מעטים חוברו לבתים מסוימים בלבד כמו "והיו למשיסה... ו"מקדש מלך...".
במקצת מקהילות אשכנז נהוג לשנות את המנגינה ב"לא תבושי ולא תיכלמי" כדי להדגיש המעבר מהקושי והכאב של הבתים הקודמים לו לאלו שממנו והלאה, המבטאים שמחה יתירה על בואה של השבת. ברבות מהקהילות האחרות אין נוהגים כך, אלא כל הפיוט מושר במנגינה אחת.
בקרב קהילות יהודי גאורגיה מקובלים שבעה לחנים שונים לשבתות ולמועדים. שהיו מושרים בקרב קהילותיהם השונות.
אמירת חלקים מהפיוט
ברבים מבתי הכנסת הספרדיים בירושלים, בייחוד בוותיקים שבהם, וכן אצל יהודי ארם צובא נהוג לומר רק את הבתים באקרוסטיכון "שלמה" (שמור וזכור, לקראת שבת, מקדש מלך, התעוררי) והבית האחרון - "בואי בשלום". יתר הבתים אינם נאמרים. מקור קדום למנהג זה נמצא בעדות (מכתב ידו של מהר"י צמח) על ר' חיים ויטל שהיה שר בתים אלו (ועל פי זה יש ששיערו שתחילה חיבר הרב אלקבץ רק בתים אלו, ובמהדורה מאוחרת יותר [אחרי שר' חיים ויטל למד את הפיוט, ואולי אף אחרי שהוא נפטר] הוסיף עליו את שאר הבתים).
ברוב קהילות נוסח ספרד, כאשר ערב שבת חל ביום טוב נהוג לומר את הבתים "שמור וזכור", "לקראת שבת", "ימין ושמאל" ו"בואי בשלום" ולדלג על היתר. ברוב קהילות נוסח אשכנז אין אומרים את הפיוט בכלל כשחל ביום טוב, בחלק מקהילות אשכנז המערבי אומרים כרגיל, ויש אומרים את כל הפיוט חוץ מבית "התנערי".
בקהילות לא אורתודוקסיות רבות, אומרים רק את הבתים הראשון, השני החמישי והאחרון (שמור וזכור, לקראת שבת, התעוררי ובואי בשלום). הבתים האחרים, שמתייחסים לרעיונות משיחיים קונקרטיים שאינם מקובלים בקהילות אלה, מושמטים.
אמריגו בנצ'י
אמריגו בנצ'י (באיטלקית: Amerigo Benci; פירנצה, 1431–1474) היה מדינאי, בנקאי וסוחר איטלקי, הידוע גם כאביו של ג'ובאני בנצ'י, ידידו של לאונרדו דה וינצ'י, ושל ג'ינברה דה בנצ'י, שתועדה באחת מיצירותיו הנודעות של דה וינצ'י.
לידה, משפחה וקריירה
אמריגו בנצ'י נולד ככל הנראה בפירנצה לאחר 1431, שהיא השנה בה הוריו, ג'ינברה פרוצי וג'ובאני די אמריגו די סימונה בנצ'י, התחתנו.
אביו היה אחד ממשתפי הפעולה העיקריים של קוזימו דה מדיצ'י ומילא תפקידים שונים בסניפים ובחברות המשויכות של משפחת מדיצ'י. בתחילה עבד תחילה כפקיד ואחר כך כמנהל חשבונות בסניף רומא (משנת 1406 ), אחר כך כמנהל בסניף ז'נבה (משנת 1426), בהמשך עבד גם בסניף בזל ולבסוף החל משנת 1434, חזר לפירנצה והפך לשותף ומנהל כללי של חברת מדיצ'י (דירקטור יחיד משנת 1443 ועד מותו). באופן זה, האב הרוויח הון רב; למען האמת, מתוך הערכה של 1457, הונו הוערך בכ-26,338 פלורינים.
אמריגו החל קריירה בעסקים והלך בעקבות אביו כשנכנס לסניף של מדיצ'י בז'נבה. ההצלחה הייתה מהירה והוא מצא את עצמו עד מהרה שותף, ומשנת 1455 ועד לפחות 1463, גם מנהל הסניף.
חסות
בשובו לפירנצה, הוא מונה לעוצר בשנת 1463 ומכיוון שירש את הון האבהי העצום (ג'ובאני נפטר מאז שנת 1455), נטש את עולם העסקים והתקרב לעולם התרבות. הוא הפך לאספן של יצירות אמנות חשובות שהציג בארמון המשפחתי, שם גם קיבל בברכה אינטלקטואלים ואמנים. בין אלו שפקדו את ביתו זכורים הפילוסוף ההומניסטי מרסיליו פיצ'ינו ובין כולם לאונרדו דה וינצ'י.