cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משה בן חנוך
רבי משה בן חנוך היה רב בן ימי הביניים ואחד מארבעת השבויים, שלפי האגדה נטל חלק מרכזי בהעתקת המרכז התורני היהודי מבבל לספרד. הוא נפטר בערך בשנת 965. בנו הוא רבי חנוך בן משה.
האגדה
לפי האגדה היה רבי משה בן חנוך אחד מארבעה חכמים שיצאו מסורא, מקום מושבה של ישיבה משגשגת ששקעה, במטרה לגייס תרומות למענה. במהלך מסעם מבארי (עיר), על חופה של איטליה, הם נלכדו על ידי האדמירל הספרדי-מורי איבן רומאיס, שעל פי האגדה, ראה את אשתו היפה והצעירה של רבי משה ורצה לאנוס אותה. במצוקתה, היא שאלה את בעלה בעברית האם אלו שטובעים בים יכולים לצפות גם הם לתחיית המתים, והוא ענה בפסוק מתהלים:. היא הטילה את עצמה למצולות. רבי משה נלקח לקורדובה עם בנו הצעיר חנוך, שם נפדו בידי הקהילה היהודית, בשנת 945 או 948.
במהלך שהותו שם, הלך לבית המדרש והחל לעבוד כשמש, התיישב בפינה והאזין בשקט לדרשה התלמודית של הדיין והרב נתן. באותו זמן יהודי קורדובה עדיין לא היו בקיאים בדרכי לימוד התלמוד, והסברו של רבי משה לפסקה אותה ציטט רבי נתן, השימוש שעשה בארמית ותשובותיו המוכנות לכל השאלות שהופנו אליו הדהימו את הקהל כולו. בעקבות כך פרש הדיין ר' נתן ממשרתו והחליט להיות תלמידו של רבי משה. הקהילה העשירה של קורדובה הראתה לרבי משה כבוד רב ומיד בחרה בו לרבה.
חסדאי אבן שפרוט, שנכח באירוע, דחק בעבד א-רחמן השלישי לדרוש מאיבן רומאיס למחול על הכופר-נפש שהוסיף על רבי משה בעבור הכבוד שניתן לו. רבי משה הקים בית מדרש חשוב בקורדובה, שאליו באו תלמידים רבים, ועל ידו הפכה קורדובה למקום תורה.
כמה מתשובותיו נכללו בקובץ  גאוני מזרח ומערב על ידי יואל מילר, ברלין ה'תרמ"ח.
אייזיאה רובי
אייזיאה רובי (באנגלית: Isaiah Roby; נולד ב-3 בפברואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות
רובי נולד וגדל בעיר דיקסון שבאילינוי, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת נברסקה. לאורך 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הציג שיפור הדרגתי, עד שבעונת 2018/2019 רשם ממוצעים של 11.8 נקודות, 6.9 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים, 1.9 חסימות ו-1.3 חטיפות למשחק. בסיום עונתו השלישית בנברסקה עזב את האוניברסיטה, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
בינואר 2020 הועבר רובי בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, תמורת ג'סטין פטון. בעונתו השנייה בקבוצה,, שימש כשחקן רוטציה קבוע, והעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
סן אנטוניו ספרס
ב-6 ביולי 2022 עבר לסן אנטוניו ספרס.
ניטרה (מחוז)
מחוז ניטרה (בסלובקית: Nitriansky kraj, מבוטא ˈɲitrɪɐnski ˈkraj; בהונגרית: Nyitrai kerület) הוא אחד משמונה המחוזות של סלובקיה.
המחוז הוקם לראשונה בשנת 1923 ומשנת 1996 קיים בגבולותיו הנוכחיים. הוא מורכב משבע נפות ו-354 עיריות, מהן 16 בעלות מעמד של עיר. כלכלת האזור מתמקדת יותר בחקלאות, מאשר באזורים סלובקיים אחרים. ניטרה היא בירתה, העיר הגדולה ביותר, והמרכז התרבותי והכלכלי.
אקרמניט
אקרמניט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) של סידן ומגנזיום השייך לקבוצת המליליט.
הרכב וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של האקרמניט היא.
האקרמניט, העשיר במגנזיום, יוצר תמיסה מוצקה עם הגהלניט ([Ca2Al[AlSiO7) העשיר באלומיניום.
האקרמניט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה טטרגונולית סקלנוהדרלית" \bar{4}2m\, וחבורת סימטריות מרחבית  P 421m . הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=7.8288, ו-c=5.0052Å.
תכונות פיזיקליות
הגבישים פריזמתיים קצרים ודקים, דומים לקוביות. כמו כן המינרל מופיע בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או גרגירית. יש לו פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {110}, והוא נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הוא בממוצע 2.94. קיימת במינרל תופעת גבישים תאומים על {001} ו־{100}. האקרמניט ניתך ב-1454°C.
עלמא (פירושונים)
עלמא היא מילה בארמית שפירושה "העולם". מילה זו נמצאת בשימוש רב בספרות הקבלית, למשל: {{פירושונים|
אקרמניט
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האקרמניט הם: nε=1.639-1.648 ו-nω=1.630-1.632. גבישי האקרמניט שקופים עד שקופים למחצה. מינרלים טהורים של אקרמניט הם חסרי צבע, אבל בגלל זיהומים צבעם הוא בדרך כלל צהבהב, חום, חום-צהבהב, ירוק אפרפר ואפור. בשקף מנוסר האקרמניט הוא חסר צבע עד צהוב חיוור.
גילוי ומקור שם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1884 ונקרא על שמו של המטלרוג השוודי אנדרס ריכרד אקרמן (Anders Richard Åkerman; 1922-1837).
מקור ותפוצה
האקרמניט מופיע בסלעי גיר או דולומיט שאינם טהורים שעברו התמרת מגע בטמפרטורה גבוהה. כמו כן נוצר במאגמה אלקלית עשיר בסידן.
הרקר וטאטל (Harker & Tuttle) קבעו ב-1956 את התגובה הכימית הבאה היוצרות אקרמניט:
תפוצת האקרמניט רחבה למדי, אבל מרבית המופעים הם תערובת של התמיסה המוצקה עם הגהלניט. מקומות בהם מוצאים אקרמניט טהור יחסית כוללים את הר סומה המקיף את הר הווזוב במחוז קמפניה, וכן בהר קבלוקיו (Monte Cavalluchio) סמוך לרומא במחוז לציו שבאיטליה; על גבעת סקווט (Scawt Hill) בסמוך ללרן (Larne), מחוז אנטרים בצפון אירלנד; על גבעת דופרסן (Dufresne Hill) בפרובינציה קוויבק שבקנדה; בנפת טרס הרמנס (Tres Hermanas), מחוז לונה (Luna) בניו מקסיקו, ועל הר קסקייד (Cascade Mountain) במחוז אסקס (Essex) בניו יורק שבארצות הברית; ובמכרה וסלס (Wessels), בסמוך לקורומן בפרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה.
ג'ושו
ג'וֹשוּ (Jōshū Jūshin, ג'וֹשוּ ג'וּשין; בכתב סיני: 趙州從諗, וייד-ג'יילס: Chao-chou Ts'ung-shen, בפין-יין: Zhàozhōu Cōngshěn ; 778 – 897) אחת הדמויות המרכזיות בצ'אן, שמו הסיני של הזן בודהיזם, ומן המורים יוצאי-הדופן והחריגים בהיסטוריה של הזן.
חייו
בגיל 17 פגש ג'ושו את מורה הזן נאנקואן פּוּיוּאן (Nánquán Pǔyuàn; 南泉普願; מיפנית:נָנְסֶן, Nansen Fugan; 748–835), והיה לתלמידו. כשנאנקואן שאל את ג'ושו את הקואן: "מהי הדרך?", התפתח ביניהם דיאלוג, שבשיאו השיג ג'ושו הארה.
ג'ושו נשאר עם נאנקואן במשך 40 שנה, עד למותו של נאנקואן. לאחר מכן שהה במנזרו של נאנקואן שלוש שנים נוספות, לתקופת האבל, ולאחריהן, בגיל 60, יצא לעשרים שנות נדודים ברחבי סין, בהן פגש ברוב מורי הזן של זמנו.
כשהיה בן 80 השתקע בכפר הולדתו, גואן יין יואן (Guānyīnyuàn; 観音院), במחוז ג'ו, שם לימד במשך 40 שנה נוספות קבוצה קטנה של נזירים, כאשר אנשים רבים, מלומדים, ושליטים, באו להאזין לדבריו ולשאול בעצתו.
השקפותיו
ג'ושו היה מהחשובים שבהוגי הקואנים (ידוע למשל בקואן: "האם לכלב יש טבע בודהא?"), והוא נודע בהצהרותיו הפרדוקסליות ומעשיו הבלתי שיגרתיים. הזן-בודהיזם של ג'ושו הושפע מן המחשבה הדאואיסטית, אך הוא נמנע מרעיונות מופשטים כגון: "הדרך" (דאו), "האמת", או "בודהא", ושם את הדגש על הדברים כפי שהם.
חלק מן הקואנים של ג'ושו מופיעים באוספי קואנים מפורסמים כמו: "דברי הצוק הכחול" ו"השער ללא שער".
יואוזס קראוצביצ'יוס
יואוזס קראוצביצ'יוס (בליטאית: Juozas Kraucevičius; 31 במרץ 1879 – 4 במרץ 1964) היה לוטננט גנרל ליטאי אשר שימש לזמן קצר כמפקד צבא ליטא.
ביוגרפיה
קראוצביצ'יוס נולד בספרקשיאי ב-17 בדצמבר 1884. ב-1898 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם במלחמת רוסיה-יפן. ב-1913 הוא עבר הכשרה כטייס קרבי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על הדיוויזיה האווירית ה-5, וב-1916 הועלה לדרגת פולקובניק. בהמשך אותה שנה מונה למפקד כוחות האוויר של החזית הצפון-מערבית. בעקבות מהפכת אוקטובר הוא פרש מהצבא, והתגייס לצבא הלבן. הוא לחם במלחמת האזרחים ברוסיה תחת פיקודו של אנטון דניקין. ב-1920 הוא חזר למולדתו ליטא, ומונה למפקד חיל האוויר הליטאי. הוא לחם במלחמות העצמאות של ליטא כנגד ברית המועצות ופולין. ב-7 באפריל 1921 הוא מונה למפקד צבא ליטא וכיהן בתפקיד עד 11 בפברואר 1922.
במקביל לקריירה הצבאית שלו, הוא החל לטפח גם קריירה עסקית, וב-1929 מונה לנציג חברת סקודה בליטא. ב-1940 נכבשה ליטא בידי הסובייטים, וקראוצביצ'יוס היגר לצ'כוסלובקיה, שנשלטה אותה עת בידי גרמניה הנאצית. ב-1942 הוא חזר לזמן קצר לליטא, שבאותה תקופה הייתה גם כן תחת כיבוש גרמני. במאי 1945 הוא נלכד בידי הצבא האדום בפראג. הוא שוחרר כבר בספטמבר של אותה שנה וחזר לליטא. במרץ 1946 הוא נעצר שוב ונכלא במחנה ליד קובנה. הוא נותר בכלא עד מותו ב-23 בדצמבר 1962.
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית או מפלגת הרפורמה (באנגלית: Reform Party of the United States of America) היא מפלגה בארצות הברית, שנוסדה בשנת 1995. הניצחון המשמעותי ביותר של המפלגה היה כאשר ג'סי ונטורה נבחר למושל מדינת מינסוטה בשנת 1998.
המפלגה הוקמה על ידי רוס פרו. פרו טען שהאמריקנים מאוכזבים מהמצב של הפוליטיקה, כמו השחיתות וחוסר היכולת להתמודד עם נושאים חיוניים, ודרושה חלופה למפלגות הרפובליקנית והדמוקרטית.
ראש המפלגה כיום הוא דוד קוליסון. כיום המפלגה תומכת בעיקר במועמדים עצמאים מקומיים. דונלד טראמפ אף הוא ניסה לזמן קצר להנהיג את המפלגה אך נכשל.
מועמדים לנשיאות
לאורך השנים היו למפלגה מועמדים שונים לנשיאות ארצות הברית. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, הראשונות לאחר הקמת המפלגה, היה רוס פרו המועמד לנשיאות (עם הכלכלן פט צ'ואוט לתפקיד סגן הנשיא), אך קיבל רק כ-8% מהקולות.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 פרו פרש מתפקידו כמנהיג המפלגה וסירב לתמוך בה עקב מועמדותו של פט ביוקנן אשר מונה במקומו. ביוקנן לא צלח את הבחירות וזכה ב-0.4 אחוז מהקולות בלבד, יחד עם זאת ייתכן שלמועמדותו הייתה השפעה מכרעת: במחוז פאלם ביץ' שבפלורידה טעו רבים והצביעו עבורו עקב עיצוב מבלבל של פתקי הבחירות (Butterfly Ballots) והדבר מנע את ניצחון המועמד הדמוקרטי אל גור.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 תמכה המפלגה במועמד העצמאי ראלף ניידר.
בבחירות 2008 נבחר טד וויל (Ted Weill) למועמד. אבל בגלל הליכים משפטיים נמנעה הכללתו בפתקי הבחירה בכל אזורי ההצבעה, מלבד מיסיסיפי, והוא קבל רק 481 קולות. המפלגה תומכת גם במועמדים עצמאים.
כנף המבצעים המיוחדים ה-24
כנף המבצעים המיוחדים ה-24 (24th SOW) היא כנף הכוחות המיוחדים של חיל האוויר של ארצות הברית. הכנף כפופה לפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC).
יחידות הכנף, הטייסות הטקטיות המיוחדות (Special Tactics Squadrons - STS) מהוות את הזרוע הקרקעית של חיל האוויר במבצעים מיוחדים. תפקידן לתמוך בהשתלבות הממד האווירי במבצע היבשתי.
תפקיד הכנף לנהל מבצעים מיוחדים באוויר, בחלל ובסייבר. יכולות הליבה כוללות: סיורי מודיעין, הפעלת שדות תעופה קדמיים, הכוונת סיוע אווירי קרוב וחיפוש והצלה קרבי.
טייסות טקטיות מיוחדות
הטייסות הטקטיקות המיוחדות מורכבות מלוחמים מיומנים בעלי התמחויות מיוחדות: בקרי קרב, לוחמי חילוץ, סיירי מודיעין, בקרי אוויר טקטים ומספר תומכי לחימה. בסך הכל 58 כשירויות שונות.
הלוחמים מצוותים לכוחות המבצעים המיוחדים כולל "אריות הים", "הכומתות הירוקות" והריינג'רס, ומתווכים את הכוח האווירי למפקדים בשטח.
ארגון
החל באפריל 2020 הכנף מאורגנת כדלקמן:
חציית הדלאוור
חציית הדלאוור הייתה צליחה צבאית של נהר הדלאוור, אשר בוצעה על ידי הצבא הקונטיננטלי בפיקודו של ג'ורג' וושינגטון בלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר 1776 במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הצליחה הייתה הצעד הראשון במתקפת הפתע שתוכננה על ידי ג'ורג' וושינגטון נגד חיל המצב ההסיאני בטרנטון, ניו ג'רזי בבוקר 26 בדצמבר.
וושינגטון הוביל את חלקו הגדול של הצבא הקונטיננטלי על פני נהר דלאוור הקפוא בחלקו לפי תכנון סודי ומוקדם מראש, במבצע שהיה מאתגר ומסוכן מבחינה לוגיסטית. בתחילה תוכננו חציות נוספות על ידי כוחות נוספים של הצבא הקונטיננטלי, אך אלו בוטלו ברגע האחרון עקב בעיות לוגיסטיות. למרות זאת, הורה וושינגטון על המשך הפעולה, והתקיף את הכוחות ההסיאנים בטרנטון עם הכוחות שהיו בידו בלבד.
התקפת הפתע הצליחה באופן מוחלט, וכמעט שני שלישים מחיל המצב ההסיאני נלקחו בשבי. עם סיום הקרב, חצה הצבא את הנהר פעם נוספת בחזרה לפנסילבניה, הפעם עם שבויים רבים כמו גם אספקה צבאית שנלקחה מטרנטון כשלל מלחמה.
מורשת
בשנת 1851 צייר הצייר עמנואל לויצה את ציורו המונומנטלי "וושינגטון חוצה את הדלאוור", בו מתוארת חציית נהר הדלאוור בידי ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי. הציור שמור כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, ועותק ממנו קיים בבית הלבן.
SU-100
SU-100 (ברוסית: СУ-100) הוא משחית טנקים מתוצרת ברית המועצות, שנבנה על בסיס שלדת הטנק T-34/85 בתקופת מלחמת העולם השנייה.
פיתוח וייצור
כבר באוגוסט 1943 החלו עבודות לפיתוח משחית טנקים בעל תותח בקליבר גדול יותר להתמודדות עם הטנקים הגרמנים הכבדים. ההצעות הראשונות למשחית טנקים התבססו על SU-85 הקיים וכללו אך ורק החלפת התותח ללא שינוי בשלדה, מזקו"ם או צריח של הכלי עצמו. הוגשו שלוש הצעות עיקריות לסוג התותח – תותח שדה 122 מ"מ, תותח הוביצר 152 מ"מ ותותח נ"ט 85 מ"מ בעל קנה ארוך ומהירות לוע גבוהה.
ההצעות להתקנת תותחים כבדים (122 ו-152 מ"מ) נדחו, כיוון שהתקנת תותח כזה בכלי קיים הייתה גורמת לפגיעה בניידות הכלי ובכמות התחמושת שניתן להחזיק בתוכו. ההצעה להתקנת תותח 85 מ"מ ארוך הקנה נדחו בשל הבעיות שהתגלו בתותח עצמו. מהירות לוע גבוהה גרמה לשחיקה מהירה של הקנה ובנוסף לכך התברר, כי הפגז של תותח זה מסוגל לחדור דרך השריון הקדמי העבה של טנק טיגר רק מטווח קצר.
Hey Ya!
Hey Ya! הוא סינגל של צמד ההיפ הופ האמריקאי אאוטקאסט, ובוצע על ידי חבר הצמד אנדרה 3000. יחד עם "The Way You Move", שהוקלט על ידי חברו האחר של אנדרה בצמד - ביג בוי, "!Hey Ya" הוצא על ידי לה-פייס רקורדס כאחד משני הסינגלים המובילים מהאלבום החמישי של הצמד, Speakerboxxx/The Love Below. הסינגל זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, צ'כיה, נורווגיה ושוודיה.
SU-100
פיתוח וייצור
לכן התקבלה ההחלטה לפעול בשני מישורים – לפתח גם תותח מתאים וגם גוף מתאים למשחית טנקים החדש. הקליבר שנבחר לתותח החדש היה 100 מ"מ. טנק T-34-85 נבחר כבסיס לייצור הגוף של משחית הטנקים החדש.
Hey Ya!
כתיבה והקלטה
אנדרה 3000 כתב את "!Hey Ya" בשנת 2000, אך החל לעבוד על הקלטתו בחודש דצמבר של שנת 2002 ב-"Stankonia Studios" שבאטלנטה, ג'ורג'יה.
SU-100
פיתוח וייצור
אבטיפוס הראשון יוצר במפעל Uralmash בעיר סברדלובסק בפברואר 1944. במרץ אותה שנה הוא עבר בהצלחה את סדרת ניסויי שטח ואושר לייצור. במהלך ניסויי שטח הוכח כי פגז שלו מסוגל לחדור את שריון טנק טיגר ממרחק של כ-1,500 מטר ללא קשר לנקודת הפגיעה. עם זאת, ממרחק כזה הוא לא היה מסוגל לחדור את השריון הקדמי של משחית הטנקים הכבד "פרדיננד".
Hey Ya!
כתיבה והקלטה
הוא השתמש בגיטרה אקוסטית לצורך ליווי, בהשראת להקות כדוגמת הראמונס, באזקוקס, ההייבס והסמית'ס.
עע"מ 7678/16 רביב דרוקר נ' הממונה על יישום חוק חופש המידע במשרד ראש הממשלה
עע"מ 7678/16 רביב דרוקר נ' הממונה על יישום חוק חופש המידע במשרד ראש הממשלה הוא פסק דין שניתן על ידי בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים משנת 2017. ביהמ"ש העליון הורה בפסק הדין למסור למערערים – העיתונאי רביב דרוקר וחדשות ערוץ 10, את התיעוד ביומן לשכת ראש הממשלה לגבי שיחות טלפון שניהל ראש הממשלה בנימין נתניהו עם שלדון אדלסון ועמוס רגב, בעל השליטה והעורך הראשי של עיתון "ישראל היום", בשלוש השנים שקדמו להגשת הבקשה. זאת חרף קבלת הטענה שהמידע המבוקש מתייחס לשיחות פרטיות ולא בשיחות הנוגעות לעיתון. נקבע כי הפגיעה בזכות לפרטיות של המשיבים היא קלה, בשוליה של הזכות לפרטיות, בעוד האינטרס הציבורי בחשיפת המידע המבוקש הוא בעל משקל משמעותי, הגובר, בנסיבות, על זכותם לפרטיות.
רקע
ישראל היום הוא עיתון יומי ישראלי המחולק חינם (חינמון) ואתר חדשות בעברית ובאנגלית. העיתון, שיוצא לאור מאז 30 ביולי 2007, הפך ב-2010 לעיתון היומי בעל התפוצה הרחבה ביותר בישראל. מאז הקמתו נמצא העיתון בבעלותו של איל ההון האמריקאי-יהודי שלדון אדלסון.
המחלוקות סביב העיתון
ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט מתח ביקורת בפני בעל העיתון, שלדון אדלסון, שנחשב למקורבו של נתניהו, בטענה שהיומון נוקט עמדה פוליטית. ביקורת על "ישראל היום" נמתחה גם מפי פוליטיקאים המצויים ימינה ממנו: אביגדור ליברמן השווה אותו לעיתון הרוסי "פראבדה" וטען כי הוא עיתון פרסונלי ולא אידאולוגי. דברים דומים טען גם נפתלי בנט. בתחקיר תוכנית הטלוויזיה "המקור" ששודר בפברואר 2013 נטען כי העורך הראשי של העיתון, עמוס רגב, מתערב בתכנים של כתבי העיתון כדי שיסקרו באופן חיובי את נתניהו. שבועון החדשות "האקונומיסט" טען שהכותרות של "ישראל היום" מאושרות בקביעות בלשכת ראש הממשלה, אך "ישראל היום" ולשכת ראש הממשלה הכחישו טענה זו.
תחקיר של מורן ראדה שפורסם באתר "העין השביעית" ב־2008 גרס כי "מעריב", ובמיוחד "ידיעות אחרונות", מפגינים כלפי נתניהו יחס ש"אינו הוגן במיוחד" ואף שמחים במפלותיו. לעומת זאת "ישראל היום" מגלה העדפה ברורה לנתניהו "כמעט בכל בחירה עריכתית... העיתון מצניע אירועים שאינם תורמים ליצירת תדמית חיובית עבור נתניהו, ומנגד, מגדיל ומרומם אירועים שבאים לסייע לו ולקדם אותו ואת הליכוד".
בינואר 2017, במסגרת חקירת תיק פלילי של להב 433 המכונה "תיק 2000", נחקרו תחת אזהרה בנימין נתניהו וארנון מוזס, בעליו של העיתון ידיעות אחרונות. על פי פרסומים, המשטרה תפסה הקלטות שנעשו ביוזמת נתניהו ובהן הציע מוזס כי "ידיעות אחרונות" יסקר את נתניהו באופן אוהד ואף ימנה לעיתון כתבים לפי בחירת נתניהו, אם ידאג האחרון לפגוע בהצלחתו של ישראל היום, הפוגעת קשות ברווחי "ידיעות". המשטרה גבתה בעניין גם את עדותם של העורך עמוס רגב והבעלים של העיתון שלדון אדלסון.
ב-26 ביולי 2017 הופיעה בעיתון כותרת ראשית, אשר יצאה נגד החלטת נתניהו להסיר את גלאי המתכות בכניסה להר הבית, שהוצבו שם יומיים לאחר שהתרחש פיגוע במקום. רבים בעולם התקשורת התייחסו לכותרת כהחלטה תקדימית של העיתון לצאת מפורשות נגד נתניהו.
בקשת חופש המידע
רביב דרוקר (נולד ב-11 בספטמבר 1970) הוא עיתונאי חוקר ופובליציסט ישראלי, שהחל לעבוד עבוד ערוץ 10 בשנת 2003 (הערוץ בהמשך הפך לערוץ 13) עד שנת 2020. ביום 11.2.2015 הוגשה מטעם רביב דרוקר וחדשות 10 בע"מ (להלן: המערערים) בקשה לפי סעיף 7 לחוק חופש המידע, התשנ"ח-1998 (להלן: החוק) לממונה על חופש מידע במשרד ראש הממשלה (להלן: הממונה) במסגרתה התבקש התיעוד ביומן לשכת ראש הממשלה לגבי שיחות טלפון שניהל ראש הממשלה בנימין נתניהו עם שלדון אדלסון ועם עמוס רגב, בעל השליטה והעורך הראשי של העיתון "ישראל היום", בשלוש השנים שקדמו ליום הגשת הבקשה. הממונה השיב המערערים כי בקשתם למידע נדחתה על בסיס סעיף 9(א)(3) לחוק, לפיו אין למסור מידע המהווה פגיעה בפרטיות המשיבים.
ההליכים בבתי המשפט
המערערים עתרו נגד החלטה זו לבית המשפט המחוזי בירושלים בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים. בפסק דינו של בית המשפט לעניינים מנהליים מיום 2.12.2015 (להלן: פסק הדין הראשון) נקבע כי אף ש"המידע המבוקש נכלל בתחום ה'אפור' של 'עניינים פרטיים' המוחרגים בסעיף 9(א)(3) לחוק חופש המידע" ואין מדובר במסגרת העניינים "המובהקים" הנכללים תחת הזכות לפרטיות, כגון נתונים הנוגעים למצבו הבריאותי או הכלכלי של אדם, או דעותיו ואמונותיו, עדיין יש לראות את המידע המבוקש בגדר עניינים העשויים להיכלל בגדר "ענייניו הפרטיים של אדם" (פסקה 12). עם זאת, ציין בית המשפט כי כאשר מדובר באיש ציבור כדוגמת ראש הממשלה, ייתכן וגם מידע הנוגע למעגליו החברתיים חורג מגדר עניינים "פרטיים". בית המשפט קיבל את העתירה ואף חייב את המשיבים בהוצאות העותרים. ואולם נקבע כי טרם חשיפת המידע יהא על הממונה לפעול לפי סעיף 13 לחוק ולהודיע לאדלסון ולרגב על תוצאות העתירה ועל זכותם להתנגד למסירת המידע. לאחר מתן פסק הדין הראשון, הגישו אדלסון ורגב עתירה משלהם לביטול פסק הדין בשל כך שלא צורפו כמשיבים להליך (עת"מ 44200-12-15), תוך שהביעו התנגדותם למסירת המידע. ביום 30.12.15 דחה בית משפט קמא את העתירה על הסף נוכח העובדה שנקבע באופן מפורש בפסק הדין כי טרם חשיפת המידע יש לקיים הליך לפי סעיף 13 לחוק ולשמוע את עמדתם, ולאחר מכן יהיה על הממונה לשקול מחדש את עמדתה בהתחשב בכך. בעקבות הדחיות השונות הממונה וראש הממשלה ערערו על פסק הדין הראשון, ואילו אדלסון ורגב ערערו על פסק הדין שדחה את עתירתם לביטול פסק הדין הראשון (עע"מ 56/16 ועע"מ 49/16, בהתאמה). בפסק דינו מיום 10.2.2016 הורה בית משפט על החזרת העניין לבית משפט קמא. ביום 26.7.2016 ניתן פסק הדין על ידי בית משפט קמא, הוא פסק הדין מושא ערעור זה (להלן: פסק הדין השני). בפסק דינו בית המשפט דחה את העתירה ובניגוד לפסק הדין הראשון, נקבע כי אין לחשוף את המידע שביקשו המערערים.
טענת המערער
לטענת דרוקר וערוץ 10 אין פגיעה בפרטיות כלל שכן המידע המבוקש אינו נוגע לתוכן השיחות אלא למועדיהן, והמידע אינו פוגע בפרטיות משום שאינו חושף פרטים שאינם ידועים על אודות "החברות האישית" הנטענת עליה הצהירו בבית המשפט ראש הממשלה, אדלסון ורגב. כן נטען, כי אף אם מסירת המידע פוגעת בפרטיות, האינטרס הציבורי גובר וזאת נוכח זהותם של הגורמים המעורבים בדבר, והאינטרס ציבורי במסירת המידע ("קשרי הון-שלטון-עיתון"). לטענתם, אדלסון ורגב הם בעליו והעורך הראשי של עיתון בעל תפוצת ענק התומך תמיכה בלתי מסויגת בראש הממשלה ומקורביו, ויש עניין ציבורי רב "ביחסי הקח-ותן" בין ראש הממשלה לבין אדלסון ורגב.
טענות המשיבים
המשיבים חולקים על החלטתו של בית משפט קמא, בשני פסקי הדין, כאשר טענותיהם מתמקדות באיזון האינטרסים לפי סעיף 17(ד) לחוק בנוגע לראש הממשלה, אף כי התוצאה הסופית היא שהמידע לא יימסר. הובהר כי אינם טוענים להיעדר כל אינטרס ציבורי במידע המבוקש, אלא שבאיזון מול האינטרס הציבורי גוברת במקרה זה הזכות לפרטיות של ראש הממשלה. לטענתם, הפסיקה מבחינה בין פעילותו הפרטית של איש ציבור לבין פעילותו הציבורית, ומטבע הדברים היקף ההגנה לה זכאי איש ציבור בפעילותו הפרטית רחב יותר מזו לה הוא זכאי בפעילותו הציבורית. עוד נטען כי בפסק הדין קמא יש משום קביעה עובדתית לפיה שיחותיו של ראש הממשלה עם אדלסון ורגב הן שיחות בין חברים אישיים, והמערערים לא הצביעו על כל עילה להתערבות בקביעה זו. בנוסף טענו המשיבים כי מדובר במידע שמסירתו אסורה לפי סעיף 23ב לחוק הגנת הפרטיות. לחלופין, נטען כי איזון האינטרסים לפי סעיף 17(ד) לחוק מחייב לדחות את בקשת מסירת המידע, כפי שפסק בית משפט קמא. כן הועלתה שוב הטענה כי אין למסור את המידע גם מטעמים של חיסיון עיתונאי שכן נתוני תקשורת של עיתונאי עם מקור פוטנציאלי הם הגרעין של החיסיון העיתונאי. לבסוף נטען כי אין למסור את המידע המבוקש בשל פגיעה בתפקוד תקין של הרשות.
ההחלטה
בית המשפט העליון ביושבו כבית משפט לערעורים מנהליים קיבל את הערעור במובן זה שפסק דינו השני של בית משפט קמא יבוטל וכן הורו למשיבים הממונה לחופש המידע במשרד ראש הממשלה וכן לראש הממשלה למסור למערערים את המידע שבידם מושא הבקשה, היינו בהתייחס לתקופה של 3 שנים שקדמו למועד הבקשה למידע מיום 11.2.2015. בנוסף נקבע כי המשיבים הן הממונה וראש הממשלה והן אדלסון ורגב יישאו בהוצאות המערערים בסכום כולל של 10,000 ₪ כל אחד (סך הכול 20,000 ₪).
השלכות פסק הדין
בעקבות החלטת בית המשפט העליון על כך שראש הממשלה מחויב למסור לידי רביב דרוקר וחדשות 10 את השיחות שהתנהלו בינו לבין שלדון אדלסון ועמוס רגב, עתר ראש הממשלה כנגד פסק הדין וביקש לקיים בנושא דיון מורחב. בבקשה כתבו עורכי דינו של נתניהו, ד"ר יעקב וינרוט ועמית חדד כי "פסק הדין חידש הלכה בנושאים מרכזיים העומדים בבסיסו של חוק חופש המידע שמפאת חדשנותה והשלכות הרוחב שהיא מעוררת ראוי כי בית המשפט הנכבד יידרש אליה בהרכב מורחב". בית המשפט העליון דן בבקשה לדיון נוסף בהרכב מורחב של 7 שופטים. שופטי ההרכב- חנן מלצר, ניל הנדל, יצחק עמית, נעם סולברג, דפנה ברק-ארז, מני מזוז וג'ורג' קרא דחו את הבקשה לדיון נוסף בין השאר בטענות שראש הממשלה פרסם בעצמו בחשבון הפייסבוק שלו בתגובה לפסק הדין "כי ראש הממשלה משוחח, מעת לעת, עם אנשי תקשורת שונים והוא נוהג כך כמו פוליטיקאים אחרים ומציג בפניהם את עשייתו, ומציע לעיתונאים להביא את הדברים לפרסום". טענה זו קבעו השופטים, סותרת את טענת עורכי דינו של ראש הממשלה ששיחות אלו הם פרטיות.
Hey Ya!
כתיבה והקלטה
אנדרה הקליט את ההקדמה, את הבית הראשון, ההוק והשירה בערך באותו זמן, תוך שימוש בכמה עשרות טייקים. הוא חזר לעבוד על השיר כעבור כמה ערבים, כאשר המוזיקאי קווין קנדריקס ביצע את קטע הבס בסינתיסייזר.
חודשים לאחר מכן, אנדרה 3000 עבד עם פיט נובאק באולפני "Larrabee Sound" בלוס אנג'לס. הם התנסו באפקטים קוליים שונים, כולל שירה דרך ווקודר, וביצעו 30 עד 40 טייקים לכל שורה.
הלחנה
לופ האקורדים בשיר הוא סול מז'ור (G), דו מז'ור (C), רה מז'ור (D), ומי מז'ור (E).
המבנה של הלופ הוא כך:
תיבת ארבעה רבעים (4/4) של סול מז'ור, שתי תיבות של דו מז'ור, חצי תיבה של רה מז'ור, וקדנצה לשש מז'ור, כלומר מי מז'ור, לשתי תיבות. בעוד שההרמוניה מנגנת מי מז'ור, ניתן לשמוע במלודיה סול בקאר, מה שנותן קונוטציה של מי מינור. טמפו השיר הוא מאה חמישים ותשעה פעמות לדקה, וטווח המלודיה נע בין סי באוקטבה השלישית לסול בחמישית.
השיר נפתח בשלושה מקצבי פיק אפ כאשר אנדרה סופר "אחת, שתיים, שלוש, הו" ואז ממשיך אל הבית הראשון. הטקסטים מתחילים לתאר את דאגותיו של הגיבור ואת ספקותיו ביחס ליחסים רומנטיים.
הוא תוהה אם הם נשארים יחד רק "בשביל המסורת", כמו בשורות "אבל האם היא באמת רוצה [להתעסק] / אבל לא יכולה לסבול לראות אותי / לצאת מהדלת?" אנדרה 3000 הגיב, "אני חושב שחשוב יותר להיות מאושר מאשר לעמוד ב... ציפיות העולמיות של איך קשר צריך להיות. אז זו חגיגה לאופן שבו גברים ונשים מתייחסים זה לזה בשנות האלפיים". לאחר מכן השיר מוביל למקהלה, החוזרת על השורה "!Hey Ya" שמונה פעמים, בליווי סינתיסייזר המבצע את קטע הבס.
במהלך הבית השני, הגיבור מקבל רגליים קרות ותוהה מה מטרת המשך היחסים, ומהרהר בשאלה: "אם הם אומרים ששום דבר אינו לנצח ... אז מה הופך את האהבה לחריגה?" לאחר חזרה על הפזמון, השיר מוביל לקטע קריאה ותגובה. אנדרה 3000 מתלוצץ, "מה יותר מגניב מלהיות מגניב?", ותגובת "החבר'ה", הלוא בשיר היא גרסת אובר-דאבינג לקולו של אנדרה, היא "קר כקרח" (באנגלית: "Ice cold"), התייחסות לאחד משמות הבמה של אנדרה.
הברייק של השיר טבע את הביטוי "טלטל את זה כמו תמונה של פולארויד", התייחסות לטכניקה בה השתמשו כמה צלמים כדי לזרז ייבוש של תמונות סרט לחות שצולמו עם סרט תוצרת תאגיד פולארויד. היה צורך לייבש תמונות שצולמו עם גרסאות מוקדמות של הסרט, וטלטול התמונה עזר להן להתייבש מהר יותר. בברייק מצוינים גם השמות של הזמרות ביונסה ולוסי לו. השיר נסגר על ידי חזרה של המקהלה על השורה "!Hey Ya" ואז נעלם בהדרגה.
ביקורות
"!Hey Ya" זכה לשבחים אוניברסליים מצד מבקרי המוזיקה והמעריצים כאחד. PopMatters תיארו את השיר כ"מלהיב בצורה מבריקה" ו"עצבני עם כפילות מחשמלת". אנטרטיינמנט וויקלי הדגישו אותו כשיר הקליט ביותר באלבום הכפול, ומגזין סטיילוס הגדירו אותו כאחד השירים הטובים בתולדות אאוטקאסט.
העיבוד היוצא הדופן של השיר עורר השוואות לאמנים ממגוון ז'אנרים. פיצ'פורק כינו אותו כשיא של האלבום, והוסיף כי הוא מיקסס בהצלחה מכשור בסגנון The Flaming Lips עם האנרגיה של הסינגל "Little Red Corvette" של פרינס מ-1983.
הצלחה מסחרית והשפעה
השיר הצליח בצפון אמריקה, והגיע למצעד הבילבורד הוט 100 לראשונה למקום ה-57, בשבוע שהסתיים ב-18 באוקטובר 2003, שלושה שבועות לאחר הגעתו של "The Way You Move" באותה העת למקום ה-25. במשך תשעה שבועות, עמד השיר בראש מצעד הבילבורד הוט 100, מ-13 בדצמבר 2003 עד ל-7 בפברואר 2004. המכירות הדיגיטליות של הסינגל סייעו לו להגיע לצמרת מצעד הרצועות הדיגיטליות למשך 17 שבועות רצופים.
השיר זכה להצלחה רבה בשווקים עכשוויים אורבניים, והגיע לראש מצעד השירים הקצביים ולמקום התשיעי במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ. גם בשוקי המיינסטרים זכה השיר להצלחה, והגיע לצמרת מצעד 40 שירי המיינסטרים ומצעד 40 הרצועות, ולמקום ה-13 במצעד 40 השירים למבוגרים. השיר זכה להצלחה גם ברדיו הרוק המודרני, והגיע למקום ה-16 במצעד השירים האלטרנטיביים של הבילבורד בדצמבר 2003.
בסטפמבר 2005 איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לסינגל את תואר הפלטינה על מיליון עותקים בארצות הברית סך הכל. בטקס פרסי גראמי ה-46, זכה השיר בקטגוריית "הביצוע האורבני/אלטרנטיבי הטוב ביותר" והיה מועמד לפרס "הקלטת השנה", אך הפסיד ל-"Clocks" של קולדפליי.
השיר הגיע למצעדים גם באירופה. בבריטניה, הגיע לראשונה למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ובשיאו הגיע למקום השלישי לאחר 12 שבועות, ונשאר במצעד במשך 21 שבועות סך הכל. השיר הגיע לצמרת מצעד הסינגלים הנורווגי במשך שבעה שבועות, ובשוודיה הגיע היישר אל המקום הראשון בשבוע הראשון של שנת 2004. השיר הצליח היטב במצעדי היבשת והגיע לעשירייה הפותחת באוסטריה, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד ושווייץ.
המילים "Shake it like a Polaroid picture", יחד עם ההצלחה המסחרית של השיר, סייעו להחיות את תאגיד פולארויד ; מכיוון שסרט הפולארויד הנוכחי אטום מאחורי חלון פלסטיק שקוף, לנפנוף אגבי של התמונה אין כל השפעה על התפתחות הסרט. טלטול נמרץ של הסרט עשוי למעשה לעוות את התמונה בכך שהוא גורם להפרדה של הסרט בטרם עת ויצירת כתמים בתמונה הסופית. אף על פי כן, פולארויד ביקש לנצל את הרמיזה, ושכר את ריאן ברגר ממשרד הפרסום Euro RSCG מסיבות חסות של פולארויד עבור אאוטקאסט בהן הפיצו מצלמות פולארויד של Euro RSCG.
אאוטקאסט עשו עסקה עם התאגיד להחזקת מצלמות פולארויד במהלך חלק מההופעות שלהם. פולארויד לא מפרסמת נתוני מכירות, אך הדימוי הציבורי שלה, שהיה בעבר בירידה עם הפופולריות הגוברת של המצלמות הדיגיטליות, קיבל חיזוק מהשיר.
SU-100
פיתוח וייצור
הייצור הסדרתי החל במפעל Uralmash בספטמבר 1944. תחילה יוצרו SU-100 במקביל ל-SU-85, עד שייצורו של האחרון הופסק לגמרי בחודש דצמבר. הכלים הראשונים סופקו לצבא בספטמבר 1944 לצורך ניסויים קרביים. אך השימוש המאסיבי בהם התחיל רק בדצמבר. הסיבה העיקרית לכך – קצב ייצור נמוך של פגזי חודר שריון לתותח 100 מ"מ.
במהלך המלחמה נבנה ה-SU-100 אך ורק במפעל Uralmash. בתקופת המלחמה עמד קצב הייצור החודשי שלהם על כ-200 יחידות. לאחר תום המלחמה הורד קצב הייצור לכ-150 יחידות בחודש. הייצור הופסק לגמרי במרץ 1946. בין ספטמבר 1944 עד למרץ 1946 נבנו בסך הכול 3,037 משחיתי טנקים SU-100.
בשנים 1951–1956 יוצרו כ-1,400 יחידות של SU-100 ברישיון בצ'כוסלובקיה.
בצבא הסובייטי
השימוש הקרבי הראשון (להוציא את הניסויים הקרביים) של SU-100 היה במהלך כיבוש בודפשט. ה-SU-100 הופעלו באופן מאסיבי במהלך הקרבות באזור אגם בלטון במרץ 1945 להדיפת התקפת הנגד של ארמיית הפאנצר השישית, והוכיחו את יעילות כנגד הטנקים הגרמנים הכבדים טיגר וטיגר II. הגובה הנמוך של SU-100 אפשר להסוותם בקלות יחסית בשטח, כך שהם יכלו לפגוע בטנקים הגרמנים מטווחים של 1,000–1,300 מטרים מבלי להתגלות. בבחינת הטנקים הגרמנים הפגועים לאחר הקרב, התברר כי די היה בפגיעה בודדת של פגז מ-SU-100 כדי להוציא טנק כבד (טיגר או פנתר) מכלל פעולה. פגיעת הפגז בטנק בינוני כמו פאנצר סימן 4, גרמה להתפרקות הטנק.
כתוצאה מלקחי הקרב הוחלט להתקין על הצריח של SU-100 מקלע 7.62 מ"מ להגנת הכלי מפני ח"יר.
SU-100 השתתפו גם בכיבוש וינה ובכיבוש ברלין. במהלך הקרבות הללו הם תפקדו בעיקר כתותחי סער במתן סיוע לח"ר.
לאחר תום המלחמה באירופה הועברו שתי חטיבות SU-100 למזרח הרחוק, שם השתתפו בקרבות מול היפנים במנצ'וריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נשארו SU-100 בשירות פעיל בצבא הסובייטי עד לשנת 1980. הם הופעלו בדיכוי המרד ההונגרי ב-1956 ובפלישה לצ'כוסלובקיה ב-1968.
מבנה ארגוני
מבחינה ארגונית, הייתה היחידה העיקרית של תותחי SU-100 אגד ארטילרי.
לפי התקן של שנת 1944 הורכב כל אגד כזה הורכב מארבע סוללות (בנות חמישה כלים כל אחת), פלוגת ח"יר, מחלקת הנדסה ויחידות עורפיות (אספקה, חימוש, תובלה ורפואה).
מרבית האגדים הארטילריים של SU-100 אוגדו בחטיבות. כל חטיבה הורכבה מ: שלושה אגדי ארטילריה, פלוגת סיור (עם שלושה תומ"תים קלים מסוג SU-76), פלוגת מפקדה (עם שני SU-100), פלוגת נ"מ ויחידות עורפיות. בסך הכול היו בחטיבה כ-1,492 חיילים, 65 SU-100 ו-3 SU-76.
במדינות אירופה
הצבא הזר הראשון שקיבל מברית המועצות SU-100 היה הצבא הפולני. במאי 1945 הועברו לו זוג SU-100 לצורך הכשרת אנשי הצוות. בסה"כ קיבלו הפולנים 25 כלים. במהלך שנות ה-50 וה- 60 סופקו SU-100 לצבאות רומניה, בולגריה, אלבניה, יוגוסלביה ומזרח גרמניה. כל אחת מהמדינות הללו קיבלה עשרות בודדות של כלים. הצבא היחיד לו סופקו כמה מאות SU-100 היה צבא צ'כוסלובקיה, הודות לייצור המקומי שלהם. בכל המדינות הללו הם הוצאו מן השימוש במהלך שנות ה-80, חוץ מאלבניה, בה הוצאו משירות בשנת 1995.
במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה הופעלו כמה SU-100, שנלקחו ממחסני החירום של צבא יוגוסלביה, הן על ידי הסרבים והן על ידי הקרואטים.
בצבא מצרים
לראשונה, סופקו SU-100 לצבא מצרים בשנת 1955, במסגרת עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית. במבצע קדש פעלו כמה עשרות פעלו נגד כוחות צה"ל, ללא הצלחה מרובה. שישה כלים נתפסו כשלל. ארבעה SU-100 נוספים השתתפו בהגנת פורט סעיד מפני הכוחות הבריטיים והצרפתים. צנחנים בריטיים הצליחו להוציא אותם מכלל פעולה בעזרת בזוקות.
SU-100 השתתפו גם במלחמת ששת הימים. לפי הנתונים הרשמיים, הסתכמו אבדותיהם בכ-50 יחידות.
במלחמת יום הכיפורים כללה כל אחת מחמש דיוויזיות ח"ר מצריות שהשתתפו בצליחת תעלת סואץ גדוד משחיתי טנקים SU-100. מרביתם הושמדו בקרבות. הכלים הנותרים הוצאו משימוש מיד לאחר המלחמה.
בצבא סוריה
בשנים 1964–1967 סופקו כ-80 SU-100 לצבא סוריה. אחד מהם נלקח שלל על ידי צה"ל בחודש יוני 1970 במהלך מבצע קיתון 10. נכון לשנת 1973, לפי התקן הסורי, כללה כל חטיבת שריון או חטיבה ממוכנת בצבא סוריה פלוגת SU-100. בשלב הראשון של מלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן נעו פלוגות אלה בחוד ההתקפה הסורית על קווי ההגנה של צה"ל. רובם הושמדו כבר ביומה הראשון של המלחמה.
Hey Ya!
גרסות כיסוי
השפעת הרוק של "!Hey Ya" אפשרה לאמנים רבים להוציא גרסות כיסוי לשיר. בשנת 2006, מאט וודל, הידוע גם בתור עובדיה פרקר, ביצע קאבר אקוסטי של השיר בערב במה פתוחה מקומי, וחבר שלו העלה סרטון של ההופעה ביוטיוב, שהפך במהרה פופולרי ויראלי ברשת. בהשראת להקת הסלואוקור "Red House Painters", הגרסה של וודל נעה בקצב איטי הרבה יותר המגובה על ידי גיטרה קצבית וממירה את הפירוק ל"צלצול סטקטו". גרסת הכיסוי זכתה לשידור בינלאומי והולידה גרסאות אקוסטיות רבות אחרות.
SU-100
מדינות אחרות
SU-100 סופקו כמעט לכל מדינה שהייתה ידידותית לברית המועצות (בתקופה כלשהי) – סין, קוריאה הצפונית, וייטנאם, קובה, אלג'יריה, אתיופיה, אנגולה ותימן.
Hey Ya!
גרסות כיסוי
קאבר אקוסטי לשיר, ששר סם לויד בתפקידו כטד בקלנד הופיע בפרק 2009 של סקראבס: My Soul On Fire, Part 2.
בשנת 2015, Postmodern Jukebox העלו לערוץ היוטיוב שלהם עיבוד פוסט מודרני לשיר מאת סקוט בראדלי עם ליווי של ביג בנד בסגנון שנות השישים. בהשתתפות שרה נימיץ בקולות הראשיים, גרסתם הוצגה במגזין בילבורד, מגזין טיים באינטרנט, ובניו יורק דיילי ניוז.
SU-100
מדינות אחרות
SU-100 נטלו חלק בהדיפת הפלישה למפרץ החזירים ובמלחמת האזרחים באנגולה.
Hey Ya!
גרסות כיסוי
במסגרת התוכנית Lip Sync Battle, ביצעו ג'ון לג'נד וסטיבי וונדר גרסת ליפ סינק לשיר.
Booker T. Jones ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו "Potato Hole".
קרדיטים
הקרדיטים לשיר "!Hey Ya" לקוחים מההערות בחוברת האלבום Speakerboxx/The Love Below.
הקלטה
הוקלט באולפנים: Stankonia Studios ו-Tree Sound באטלנטה, ג'ורג'יה; אולפני Larrabee Sound בלוס אנג'לס, קליפורניה.
SU-100
SU-100 שהשתמרו עד היום
ברחבי ברית המועצות לשעבר מוצבים כמה עשרות SU-100 כאנדרטאות לזכר הנופלים במלחמת העולם השנייה.
ניתן גם למצוא אותם במוזיאונים צבאיים בכל רחבי העולם:
בארץ ניתן לראות SU-100 (שנפלו בידי צה"ל) ב:
ג'ף מנגום
ג'ף מנגום (באנגלית: Jeff Mangum; נולד ב-24 באוקטובר 1970) הוא זמר-יוצר ורב-נגן אמריקאי, נודע בזכות היותו הכותב, הזמר והגיטריסט של הלהקה "ניוטרל מילק הוטל", וגם בתור אחד המייסדים של חברת התקליטים "אלפנט 6".
נודע בזכות כתיבתו המסובכת והעמומה, הבולטת בעיקר באלבומה השני של ניוטרל מילק הוטל, "In The Aeroplane Over The Sea".
ביוגרפיה
ג'ף מנגום נולד בראסטון, לואיזיאנה, שם פגש את שאר מייסדי חברת התקליטים אלפנט 6, רוברט שניידר, וויל קולן הארט, וביל דוס. שלושתם חלקו תשוקה להקלטות ביתיות, בהשראת מוזיקאים כגון: מינוטמן, ג'ון קייג', והמוזיקה הפסיכדלית של שנות ה-60.
ניוטרל מילק הוטל
מנגום נסע ברחבי ארצות הברית, בעודו עובד על הקלטות בטייפ ארבעה ערוצים תחת השם מילק, שבהמשך התפתח לניוטרל מילק הוטל. החומרים המוקדמים ביותר של נטרל מילק הוטל הם הקלטת "Hype City Soundtrack", ו-"Everything Is", תקליט 7". את אלבום הבכורה "On Avery Island" הקליט בין 1994 ל-1995. האלבום יצא לאור ב-1996 ב-Merge Records בצפון אמריקה, ו-Fire Records בממלכה המאוחדת. בעקבות הוצאת האלבום מנגום הרחיב את ניוטרל מילק הוטל וכלל בה את חבריו סקוט ספילאן, ג'וליאן קוסטר וג'רמי בארנס. הלהקה נסעה לדנוור ב-1997 להקליט את "In the Aeroplane Over the Sea", שיצא לאור ב-1998 ובהמשך הפך לאחד מאלבומי האינדי רוק המוערכים בכל הזמנים.
1806 בארצות הברית
1806 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 30 שנה מיום היווסדה.
מראה (עבודת אמנות)
עבודת מראה (באנגלית: Mirror Piece) היא יצירה פלסטית של אמנות עכשווית שנוצרה ב-1965 על ידי מייקל בולדווין, חבר בקולקטיב האמנות הקונספטואלית הבריטית, אמנות ושפה.
תיאור
עבודת מראה, היא מיצב של מראות במידות שונות. היא מורכבת ממספר מראות בגדלים שונים, המכוסות בזכוכית רגילה או מעוותת ומוצגות על לוחות עץ. מיצב זה מלווה בהוראות הסבר ובעבודות טקסט התלויות בחלל המוזאון ביחד עם המראות.
ניתוח
יצירת אמנות זו, מהראשונות של הקולקטיב אמנות ושפה, מחליפה את המשטח הקלאסי של הציור על ידי מראות. עובדה המאפשרת לדון, בין היתר, בנושא הייצוג כמו גם במקומו ותפקידו של הצופה ביצירת האמנות. המראה הוא משטח מלוטש המשקף את קרני האור, ללא דימוי, האמנים אומרים על המחווה הזו:
דייוויד קלי
{{פירושונים|
אחרים
}}
Hammer of Gods
Hammer of Gods (מאנגלית: פָּטִיש האֵלִים) הוא אלבום הבכורה של להקת הבלאקנד דת' מטאל האמריקאית אנג'לקורפס. האלבום יצא לאור באוגוסט של שנת 1996.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת אנג'לקורפס.
מבצעים
אנג'לקורפס
הסיפור המושלם
הסיפור המושלם היא סדרת ספרי ילדים מזאנר הפנטזיה שכתב הסופר אלדד אילני ואייר המאייר יניב שמעוני. מדובר בספרי הרפתקאות הומוריסטיים, שיצאו לאור בהוצאת כנרת ובעריכת מיכל פז-קלפ. ספרי הסדרה מתרחשים בממלכות עתיקות ובמחוזות קסומים כדוגמת ממלכת בולגריה של לפני אלף שנים. הסיפורים מסופרים על ידי האב אלדד לבנו יובל, אולם סקרנותו הטבעית של הילד תורמת רבות לעלילת ספרי הסדרה ויוצרת סיפור דמיוני קסום בתוך סיפור המסגרת. גיבורי הסיפור המושלם הם המלך כריסטיאנו, המלכה בריגיטה, הנסיך ג'וניור והנסיכה פאצ'י ואצ'י, החיים ממלכה קסומה בעולם מקביל ולו חוקים משלו. עד כה התפרסמו בסדרה תשעה ספרים: 1. הסיפור המושלם (התפרסם בשנת 2009), 2. הסיפור המושלם – המזימה הרומנית (2010), 3. הסיפור המושלם – מסע בכדור פורח (2011), 4. הסיפור המושלם – הנבואה המונגולית (2011), 5. הסיפור המושלם – אויבים מבית (2013), 6. הסיפור המושלם - ארבעת השלדים (2014), 7. הסיפור המושלם - משחקי רפאים (2016), 8. הסיפור המושלם - ועידת השלום (2018) 9. הסיפור המושלם - המתכון המנצח (2019). ספרי הסדרה היו לרבי מכר וזכו להיבחר ברשימת ספרי הקריאה המומלצים על ידי משרד החינוך. בשנת 2013 זכה הסיפור המושלם ב"ספר זהב" מטעם התאחדות הוצאות הספרים של ישראל. בשנת 2017 הספר הראשון בסדרה זכה ב"ספר הפלטינה" והספר השני זכה באותה שנה בפרס "ספר הזהב". הספר הראשון בסדרה תורגם להונגרית ויצא לאור בהונגריה. שלושת הספרים הראשונים בסדרה תורגמו לצרפתית ויצאו לאור בצרפת בהוצאת Bayard.
הסיפור המושלם 1
האב איש ההיטק חוזר הביתה מיום עבודה עמוס ומספר במטבח, תוך כדי הכנת הבלינצ'ס לבנו יובל, סיפור הרפתקאות דמיוני. העלילה, אותה בונים האב אלדד והבן יובל מתמקדת בנסיך הצעיר כריסטיאנו בוליגרוב, בנם של המלך קונסטנטין הרביעי והמלכה הנריטה מממלכת בולגריה הקדומה. הנסיך כריסטיאנו פוגש ברוזנת הצעירה והמקסימה, בריגיטה סטויצ'קוב. בספר זה, הכתוב בהומור שנון, קיימת ביקורת על האופן המושלם שבו נתפסים גיבורי ספרות הילדים הקלאסית.
הסיפור המושלם 2 – המזימה הרומנית
זהו ספר הרפתקאות שמסופר על ידי האב אלדד לבנו יובל ולילדה רותי ששכחה את המפתח שלה לבית. כריסטיאנו ובריגיטה חיים להם באושר ובנחת בארמונם היפה שבבולגריה יחד עם בנם, הנסיך ג'וניור. אולם, מעבר לנהר מסתתר אויב אכזר המסכן את שלום הממלכה. הסיפור מתחיל במלחמה בין בולגרייה ורומניה הקדומות של לפני אלף שנים וממשיך בסיפור חטיפתו של הנסיך ג'וניור ממלכת בולגריה.
הסיפור המושלם 3 – מסע בכדור פורח
האב אלדד, איש ההייטק, חוזר הביתה מיום עבודה, ומספר ליובל בנו ולדניאל חברו של יובל העסוקים בנגינה בגיטרות חשמליות, את סיפורם של ארבעה זרים מוזרים המופיעים בממלכת בולגריה הקדומה ומבקשים עזרה לשוב לארצם. הנסיך ג'וניור האמיץ מתנדב למשימה ויוצא למסע הרפתקאות בכדור פורח.
הסיפור המושלם 4 – הנבואה המונגולית
אלדד מספר ליובל, רותי ודניאל את עלילות הנסיך ג'וניור, היוצא עם חבריו למסע בסין לאחר שנמלטו מאומבריו המרושע כשמטרתם למנוע את הגשמתה של הנבואה השחורה.
הסיפור המושלם 6 – ארבעת השלדים
ג'וניורינה מוצאת ארבעה שלדים בנקיק חבוי ובעוד היא מנסה להבין את פשרם מגיעה חבורה קולנית של ספרדים לארמון אלבורגיניו.
הסיפור המושלם 7 – משחקי רפאים
החוקרים פרח וזרח מחפשים עתיקות ותוך כדי חפירות ארכאולוגיות פולשים לעולמם של פאצ'י ואצ'י, פאצ'ינה, ג'וניורינה, ג'וניור, כריסטיאנו, ובריגיטה, במהלכו של משחק טאקי מלכותי. בעקבות המפגש חוזרים גיבורי שושלת בוליגרוב לעולמנו הנוכחי כרוחות רפאים והעלילה מסתבכת כשארבעה פושעים מסוכנים, ירוסלב מהיר החמה, מירוסלב חד הסכין, המנהיג צ'סלב עוקר הלבבות וסגניתו צ'סלבה מבתרת המעיים, מנסים לגנוב את האוצר המלכותי של המשפחת בוליגרוב.
הסיפור המושלם 8 – ועידת השלום
הנסיכה הנועזת ג'לסומינה, נינת נינתה של ג'וניורינה, נשלחת ליצג את ארצה בוועידת השלום הגדולה. אולם, תאונה קטלנית מסיטה את ג'לסומינה ואת שאר נציגי הוועידה הצעירים מדרכם אל טירה אפלה ומסתורית של השליט האכזר זאמפאנו.
הסיפור המושלם 9 - המתכון המנצח
לאחר שבספר הקודם השליט זאמפאנו ירד מהשלטון על לוקסמבורג, התקיימה תחרות לבחירת קיסר חדש. מי שימצא את קבוצת התלמידים האבודה יוכתר לקיסר. במהלך החיפושים הגיעו למטבח קיקלופים רעבים.
רפאל שכטר
רפאל שֶכטֶר (Rafael Schächter; 25 במאי 1905, בראילה, רומניה – 1945, במצעד המוות מאושוויץ) היה מלחין, פסנתרן ומנצח יהודי-צ'כוסלובקי, מראשי ארגון חיי התרבות במחנה טרזין.
חייו
שכטר נולד ב-1905 בבראילה שברומניה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בהיותו נער, עבר לברנו שבצ'כוסלובקיה. שם למד פסנתר אצל וילם קורץ (Vilém Kurz). בהמשך עבר עם קורץ לפראג והמשיך את לימודי הנגינה אצל קארל הופמייסטר. במקביל למד הלחנה וניצוח בקונסרבטוריון של פראג. עם סיום לימודיו, בשנת 1934, התקבל לעבודה בתיאטרון האוונגארד דקו (Déčko). בשנת 1937 ייסד אנסמבל משלו – "קומורני אופרה", שביצע מוזיקה קאמרית בלתי מוכרת וכן מוזיקה מתקופת הבארוק.
ב-30 בנובמבר 1941 נשלח למחנה הריכוז טרזין, כאסיר מס' 128, במשלוח H. בטרזין הציב במרתף מגורי הגברים פסנתר, שהוברח למחנה. הודות לרפיון מסוים בהשגחה מצד החיילים הנאצים במחנה, עלה בידו לארגן מקהלת גברים, שסייעה לשמירת המורל בקרב האסירים. הוא הצליח גם לחמוק מבעד לשערים הנעולים של אגף הגברים אל קסרקטין הנשים, והקים גם שם מקהלה. בהמשך התמזגו שתי המקהלות, ושכטר קיבל היתר ממנהל המחנה להופיע עם המקהלה המאוחדת. בשיאה מנתה המקהלה כ-200 חברים, ושכטר הצליח להפיק, לא פעם מפרטיטורה יחידה, קונצרטים של אופרות מפורסמות ויצירות קלאסיות אחרות.
האופרה הראשונה שבוצעה בטרזין הייתה "הכלה המכורה" של סמֶטָנָה. החזרות על האופרה נעשו עם פסנתר בלבד ובתפקידי מקהלה וסולנים מאולתרים, אך ההצלחה הייתה רבה. ההופעה הראשונה התקיימה ב-25 בנובמבר 1942, ללא היתר ממנהלת פעילויות הפנאי (Freizeitgestaltung ), אבל הביצוע הקונצרטנטי של האופרה עלה יפה כל כך, שמנהלת פעילויות הפנאי אישרה אותו להופעת בכורה רשמית ב-29 בנובמבר 1942 ולעוד הופעות רבות בהמשך. שכטר נתפס לרעיון של ביצוע הרקוויאם של ורדי כמיסה, שכן דינם של הנאצים, כך האמין, ייגזר לחובה ביום הדין האחרון. בספטמבר 1943 הורו שלטונות המחנה לשכטר להכין את הרקוויאם של ורדי לביצוע. בעזרת פרטיטורה יחידה שינן עם הזמרים את הטקסט הלטיני, לימד אותם את תרגום המילים ולימד אותם את תפקידיהם. בתקופת ההכנה חידשו הנאצים את משלוחי האסירים לאושוויץ ושכטר, ששורות המקהלה שלו הצטמצמו והלכו עם כל משלוח, נאלץ לגייס זמרים חדשים. לאחר ביצוע הבכורה המוצלח. בוצע הרקוויאם בחודשים הבאים עוד 15 פעמים, על אף הצטמקותה המתמדת של המקהלה. לבסוף, כשרק 60 זמרים נותרו במקהלה, הפסיק שכטר את ביצוע היצירה. באוקטובר 1944 הצטווה שכטר לבצע שוב את הרקוויאם לפני נציגים של הצלב האדום הבינלאומי וחברי האס.אס. שכטר, שלא יכול היה לעמוד בפני ההזדמנות לבצע את היצירה המסוימת הזאת לפני הנאצים, קיבץ שוב את שרידי מקהלתו לביצוע אחד אחרון.
שבועות ספורים לאחר הביצוע האחרון של רקוויאם ההתרסה, ב-16 באוקטובר 1944, הועלה שכטר, אסיר מס' [41]943, אל קרון בקר במשלוח Er, יחד עם עוד כ-1,000 אסירים אחרים, ונלקח, במסע בן שלושה ימים, אל מחנה הריכוז אושוויץ שבפולין. גורלו הסופי אינו ידוע בבירור. לא ידוע אם נשלח לתאי הגזים ולמשרפות או שמצא את מותו בצעדת המוות של אסירי אושוויץ בעת פינוי המחנה, זמן קצר לפני שחרורו בידי הצבא האדום ב-27 בינואר 1945.
בשנת 2005 יזם מאריי סידלין הפקה בשם "רקוויאם ההתרסה: ורדי בטרזין" לזכר פועלו של רפאל שכטר. בקונצרט נכחו ניצולי טרזיינשטט אדגר קראסה, מריאנקה זדינקוב-מאי ואוה רוצק, ששרה במקהלה של שכטר.
1805 בארצות הברית
1805 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 29 שנה מיום היווסדה.
רולף דנברג
ביוגרפיה
רולף דנברג נולד ב-1953 בעיר המבורג בגרמניה המערבית. ב-1982 השלים תואר הוראה במדעי החברה והספורט אך לא הצליח למצוא משרה בתור מורה ובסופו של דבר הקדיש את זמנו לאימונים ורק לאחר הזכייה באולימפיאדה ב-1984 מצא מקום עבודה כמאמן. בתחילת פעילותו הספורטיבית, ב-1972, התאמן בהטלת כידון אך ב-1976 עבר להתאמן בזריקת דיסקוס. במהלך הקריירה הספורטיבית שלו זכה במדליות זהב וארד אולימפיות וכן זכה 3 פעמים באליפות גרמניה בזריקת דיסקוס (1980, 1988, 1989).
בראיון במאי 2023 הודה דנברג באופן חלקי בשימוש בסטרואידים בתקופה שעסק בספורט תחרותי וטען שכל הספורטאים עשו כך.
1981
באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה סיים דנברג במקום השישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.60 מטר.
1982
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון התחרה דנברג בזריקת דיסקוס וסיים את המקצה המוקדם במקום ה-15 בתוצאה של 59.44 מטר ולא עלה לגמר.
שיאן אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה דנברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.60 מטר לפני מק וילקינס (66.30 מטר) וג'ון פאוול (65.46 מטר), שניהם מארצות הברית.
1986
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה המערבית סיים דנברג במקום ה-11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.60 מטר.
1987
בתחרות שנערכה בברלין קבע את תוצאתו התובה ביותר בזריקת דיסקוס (67.60 מטר).
1988
באולימפיאדת סיאול זכה דנברג במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.38 מטר אחרי יורגן שולט מגרמניה המזרחית (שיא אולימפי 67.38 מטר) ורומאס אוברטאס מברית המועצות (67.48 מטר).
1989
בתחרויות הגביע הבין יבשתי באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד זכה דנברג במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.30 מטר אחרי יורגן שולט מגרמניה המזרחית (67.12 מטר) ולואיס דליס מקובה (נציג האמריקות – 66.72 מטר).
1990
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, יוגוסלביה סיים דנברג במקום השישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.08 מטר.
דורנאך
דורנאך (בגרמנית: Dornach, בגרמנית שווייצרית: Dornech) היא עיר במחוז דורנק שבקנטון זולותורן שבשווייץ.
מולי הייז
מולי הייז (באנגלית: Molly Hayes) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Runaways #1 מיולי 2003, ונוצרה על ידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה.
בקבוצת ה-Runaways, מולי היא הצעירה ביותר בצוות. מולי היא מוטאנטית, בעלת יכולת כוח על-אנושי ואי פגיעות, אך תיעול כוחה גורם לה לתשישות. בין היתר מולי הייתה חברה בתאגיד אקס, לקחה ממסווה את גלימתו, והביסה את המעניש.
את דמותה של מולי הייז בסדרת הטלוויזיה "הבורחים" שמשודרת ב-Hulu מגלמת השחקנית אלגרה אקוסטה.
דורנאך
היסטוריה
במקום התחולל ב-1499 קרב דורנאך שהיה אירוע הסיום של המלחמה השוואבית ולמעשה הבטיח את עצמאותה של הקונפדרציה השווייצרית הישנה מידי האימפריה הרומית הקדושה. הקרב מונצח באנדרטה משנת 1949.
מולי הייז
מקור
מולי הייז היא בתם של המוטאנטים הטלפתיים ג'ין ואליס הייז. היא נולדה כאשר הוריה, ושאר חברי "להקת האריות", החליטו לוותר על ירושתם מהגיבורים לילדיהם. מבין כל ילדי חברי להקת האריות, מולי הייתה הצעירה ביותר, וזאת כי להוריה לקח זמן רב יותר להרות בגלל הגנים המוטאנטיים שלהם. מולי וקרולינה דין לא היו נוכחות עם שאר ילדי להקת האריות כשהוריהם הקריבו ילדה חפה מפשע, והיא עצמה לא הייתה נוכחת בפגישת להקת האריות במצפה גריפית. שאר ילדי להקת האריות, ה-Runaways, הצילו את מולי מהוריהם וברחו למקום מסתור בשם "ההוסטל". שם, בהצעתה של גרטרוד יורקס, הקבוצה קיבלה כינויים חדשים - מולי רצתה שתהיה "הנסיכה העוצמתית", אם כי זכתה לכינוי "הבריונית" מצ'ייס סטיין.
דורנאך
היסטוריה
כיום דורנאך מפורסמת בשל המרכז העולמי (Goetheanum) של התנועה האנתרופוסופית ששוכן בה ושנוסד על ידי רודולף שטיינר.
מולי הייז
מקור
מולי הייתה נרגשת להיות גיבורת-על אמיתית, ואף תפרה תלבושת. היא הייתה מעריצה של גיבורי-על, ותכננה להצטרף לאקס-מן ולהתחתן עם וולברין. מולי הייתה היחידה שהתגעגעה להוריה, מה ששימש לה כתזכורת שהם נבלי-על. היא פתחה מערכת יחסים של אח גדול-אחות קטנה עם צ'ייס, והרסה את המיכל בו אוחסנה נשמתה של הילדה שלהקת האריות הרגו. לאחר שברחו מהמקום, ה-Runaways נתפסו בידי קפטן אמריקה, והושמו במשפחות אומנה. מולי נשלחה לסניף מקומי של תאגיד אקס. שבועות מאוחר יותר, הקבוצה התכנסה במצפה גריפית בעקבות הודעת טקסט של קרולינה. הם החליטו להחזיר את אולד לייס ואת "הצפרדע-קופץ", וברחו יחדיו.
דורנאך
גאוגרפיה ודמוגרפיה
שטחה של דורנאך הוא 5.8 קמ"ר. מתוכם 17.3% משמשים לחקלאות, 46.3% הם שטחים מיוערים, 35.5% הם שטחים בנויים, 0.3% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
מולי הייז
האקס-מן, קלרה פראסט
במהלך טיול לניו-יורק כדי לעזור למסווה, מולי פגשה את האליל שלה, וולברין. בסופו של דבר, החל מאבק בו וולברין הובס. לאחר אירועי "בית אם", מולי היא מהמוטאנטים הבודדים ששמרו על כוחותיהם. האקס-מן איתרו את ה-Runaways, וזאת כדי לגייס את מולי לבית ספר לתלמידים מחוננים על שם צ'ארלס אקסבייר. התפתח קרב בין שתי הקבוצות, בסופו האקס-מן התירו למולי להישאר עם קבוצתה.
דורנאך
גאוגרפיה ודמוגרפיה
העיר שוכנת במחוז דורנק. היא מורכבת משני כפרים שעד לרבע האחרון של המאה ה-19 היו נפרדים לחלוטים, דורנאכדורף (או אוברדורנאך) ודורנאכברוג.
מולי הייז
האקס-מן, קלרה פראסט
לאחר שהאקס-מן עברו לסן פרנסיסקו, מולי התלוננה על ההזמנה הטלפתית שנשלחה לכל המוטאנטים. היא ביקרה במרכז תעשיות גריימאלקיין, וסירבה שוב להצעת הצטרפת לאקס-מן. במהלך קרב נגד "הדרקונית", מולי התעלפה והתעוררה כשבויה של "ראש המכללה", שהשתמש בילדים לצורך גנבות. היא הביסה אותו, וחזרה לקבוצתה. מולי לקחה את מותה של גרטרוד באופן קשה. כשהיא שמעה קולות שעזרו לה, היא האמינה כי זו גרטרוד אך זה היה אלכס ויילדר, שניסה לברוח מהגיהנום.
דורנאך
גאוגרפיה ודמוגרפיה
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית דורנאך 6,505 תושבים.
מולי הייז
האקס-מן, קלרה פראסט
במהלך מסע בזמן לשנת 1907, מולי הצליחה לגייס לקבוצה את קלרה פראסט, מוטאנטית בת גילה של מולי השולטת בצמחים. כשהקבצה חזרה להווה, הן הפכו לחברות הטובות ביותר. במהלך אירועי "עידן הגיבורים", היא דנה עם חיה על ההכחדה. היא ניסתה להשיג עבודה כבייביסיטרית של דניאל קייג', בתם של לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, אך נדחתה בגלל היותה קטינה. כאשר דאקן בא לבקש מה-Runaways עזרה, מולי תלתה אותו באוויר על שפלש לביתם. בסופו של דבר, הם עזרו לו נגד מרקוס רוסטון.
אקדמיית האוונג'רס, היעלמותם של ניקו וצ'ייס
כאשר צ'ייס חש כי אולד לייס בחיים, ה-Runaways נסעו לאקדמיית האוונג'רס. שם, ג'וסטון סייפרט זיהה טכנולוגיית אולטרון בתוך ויקטור מנצ'ה, וגנים מוטנטיים בתוך מולי וקלרה. החל קרב. שהופסק כדי להחזיר את אולד לייס; המאבק נמשך לאחר שאולד לייס הוחזר, אם כי בסופו של דבר האנק פים הניח למולי ולקלרה להישאר עם ה-Runaways.
כאשר צ'ייס וניקו מינורו נחטפו בידי ארקייד, מולי זיהתה שהם נחטפו, ודאגה לבריאותו של אולד לייס. פים הסכים לבדוק את העניין, אך חזר בידיים ריקות. לאחר שהאזאמאט הרגה את ארקייד, מולי וקרולינה ביקרו את צ'ייס וניקו בבית מעצר מוגן של S.H.I.E.L.D.