cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קבוצה לא רשמית (טקסונומיה)
בזואולוגיה
בזואולוגיה דוגמה לסוג של קבוצה כזו היא למשל הקבוצה "ענף", קבוצה פילוגנטית הכוללת אורגניזם מסוים ואת כל צאצאיו, למשל בסיווג של חלזונות: אחורני-זימים, Sorbeoconcha, חלזונות גבוהים, ו-Ptenoglossa.
בתחום הפלאונטולוגיה השימוש בקבוצה נפוץ יחסית משום שפעמים רבות חסר מידע רב כדי להבין כיצד לשייך מאובנים לדרגה הטקסונומית הנכונה. דוגמאות כוללת את הקבוצות: עופות קמאים, לאבירנתודונטיה ומיאקויים. קבוצות כמו הדיינוניכוזאוריה מצויות במחלוקת, כאשר מספר חוקרים רואים בהם קבוצה לגיטימית בעוד אחרים רואים בהם קבוצות לא רשמיות.
לרוב קבוצות לא רשמיות הקרובות לדרגה הטקסונומית סדרה, אך לעיתים קיימות גם קבוצות קטנות מאוד למשל בטקסונומיה האנושית, הדרגה הטקסונומית הבלתי רשמית של הגזע נחשבת מקבילה לדרגת תת-מין.
המלאך היה שטן
המלאך היה שטן הוא סרט אימה דל-תקציב בבימויו של משה גז, איש עסקים בתחום הצילום. בסרט מככבים אופליה שטראל, טובה בירן, גז עצמו, מירי בן דוד, ניסים דדון (פרנקו), אלי סנדלר, חינה רוזובסקה ותושבי שכונת רמת עמידר ברמת גן שבה גר גז ושנמצאה ליד חנות הצילום בבעלותו. הסרט מפורסם בזכות הכינוי "הסרט הישראלי הגרוע בכל הזמנים" שדבק בו.
הסרט צולם בשנת 1971 ויצא לאקרנים בשנת 1976.
רקע
משה גז ויעקב בר און (לימים כתב ספורט ב"מקור ראשון") היו בעלי חנות פוטוגז במשך עשור (1974-1964) והיטיבו לתעד במצלמת 8 מ"מ משחקי כדורגל שנערכו בשכונה רמת עמידר. הרעיון לתסריט נבע מעצם רצונו של גז ליצור מותחן-אימה שיהיה הראשון בסוגו בארץ, ויהווה אלטרנטיבה לז'אנרים השכיחים בתעשייה המקומית. מפיקי הקולנוע מיכאל שוילי, יצחק שני ויוסף דיאמנט הוקסמו מהרעיון היומרני של גז והסכום שהשקיעו בסרט הסתכם בשלושים וחמישה אלף דולר.
הפקה והפצה
לאחר שגז סיים לכתוב את התסריט, הוא ליהק לתפקידים הראשיים שתי סטודנטיות למשחק, אופליה שטראל וטובה בירן (לימים עורכת סרטים שגם ערכה את הגרסה הראשונית של הסרט). לאחר דרישות של שתי השחקניות להעלאת שכרן פיטר גז את בירן והחליפה במירי בן דוד (סגנית מלכת היופי), בתקווה שפיטוריה מן ההפקה ירתיעו את שטראל. אולם שטראל לא נרתעה, עזבה את ההפקה ותבעה את גז יחד עם השחקנית הראשית לשעבר בירן בבית הדין לעבודה.
בשל ההפסד הכספי הרב ובשל סירובו של משרד המסחר והתעשייה לממן את הסרט שמומן בעיקרו בכסף פרטי, פרשו בר און, שני ודיאמנט מההפקה ופרסומות סמויות הפכו למקור המימון העיקרי של הסרט. גז המשיך לצלם את הסרט תוך החלפת שטראל בתאורנית הסרט. גז הפך את הדמות של מירי בן דוד לדמות הראשית, מה שהצריך שינויים רבים בתסריט ובעריכה.
משהסתיימה העבודה על הסרט, שמעון ארמה ודוד אברהם, שהיו מפיקי קולנוע (בין השאר הפיקו ביחד את הסרט "חכם גמליאל" מ-1973) נענו לבקשתו של גז להפיץ את הסרט, אולם לאחר שהבחינו כי הסרט הוא כישלון בקופות וגורע מכספם, החליטו להפסיק את הפצתו. המפיץ הנוסף, איש עסקים פרטי שעבד לצד ארמה ואברהם, פשט את הרגל כליל.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973, החליט גז להקפיא את הפצת הסרט וכך לא הופץ עד לשנת 1976. באותה השנה פנה גז ליוסף זבידה, בעלי חברת "יוז פילם" שהפיק בין היתר את הסרט "רק היום", והלה נענה לבקשתו להפיץ את הסרט. לימים טען גז כי זבידה כשל בהפצת הסרט וכי יחסי הציבור שעשה לסרט היו שגויים. זבידה מצדו טען כי לא היה לו די זמן להתעסק בסרטו של גז משום שהפיק סרטים אחרים, נחשבים יותר.
הסרט הוקרן בבית הקולנוע גורדון בתל אביב והורד מיד מן המסכים לאחר יומיים לנוכח כישלונו בקופות. שמונה שנים לאחר מכן, ירד גז מהארץ והיה איש עסקים מצליח בארצות הברית שרשם על שמו פטנט להקרנת סרטים.
בשנת 1995 נמצא עותק של הסרט ונערכה הקרנה חגיגית שלו בסינמטק תל אביב ביוזמת המקומון "עכבר העיר". בהקרנה נכחו מבקר הקולנוע מאיר שניצר שציין לרעה את הסרט בספרו על הקולנוע הישראלי, והכתבת ליסה פרץ שהכתירה את גז בתור "אד ווד הישראלי".
בשנת 2011 ביים אבידע לבני סרט דוקומנטרי בשם לאן נעלם משה גז שעסק במשה גז ובסרטו.
בשנת 2016 סיים גז את העבודה על גרסת במאי לסרט, שכללה - לצד עריכה מחודשת - שחזור דיגיטלי של התמונה והסאונד המקוריים. העיתונאי וחוקר הקולנוע עידו רוזן חשף את "המלאך היה שטן: גרסת הבמאי" בהקרנות חגיגיות בסינמטקים בחג פורים.
מירקין
מירקין (ברוסית: Миркин) הוא שם משפחה מטורנימי שמשמעותו "בן מרים".
שפמנון מתהפך מכותם
שפמנון מתהפך מְכוּתָּם (שם מדעי: Synodontis nigriventris) הוא דג ממשפחת המוקוקיידים. תפוצתו בנהרות ואגמים במרכז אפריקה.
פאראסקבה האדוקה
פאראסקבה האדוקה (ביוונית: Αγία Παρασκευή) הוא כינויה של קדושה הנערצת בכנסיות השונות של הכנסייה האורתודוקסית הנוצרית ונחשבת לפטרונית המגינה של מולדובה. שרידי הקדושה הובאו על ידי וסילה לופו ליאשי ב-13 ביוני 1641 מאז נשארו בה ומשמשים כמקום עלייה לרגל. היום המוקדש לה הוא 14 באוקטובר, שהוא גם יום מותה.
ביוגרפיה
פאראסקבה נולדה בתחילת המאה ה-11 בכפר אפיוואט (Epivat), תראקיה המזרחית, בקרבת קונסטנטינופול. אחיה, המבוגר ממנה, אפטימיה (Eftimie), היה נזיר שהגיע לדרגת בישוף. פאראסקיבה נהגה, החל מגיל 10, להתחלף בלבושה הנאה עם עניים לבושי בלויים, חרף נזיפות אימה. בגיל 15 נכנסה פאראסקיבה למנזר וכעבור חמש שנים, בגיל 20, עברה פאראסקיבה למנזר קטן במדבר יהודה. בגיל 25 שבה לכפר הולדתה ושירתה ליד הכנסייה המקומית עד מותה בגיל 27 וקבורתה בקרבת הים.
בעקבות נסים, שהתרחשו ליד קברה, הוכרזה פאראסקיבה כקדושה ושרידיה הועברו לכנסיית כפרה. ב-1223, הצאר הבולגרי העביר את שרידיה לוליקו טרנובו, בירת בולגריה באותה תקופה. ב-1393, לאחר שבולגריה נכבשה בידי הטורקים, הועברו השרידים לידי מירצ'ה הזקן לתקופה של שלוש שנים ולאחר מכן הוענקו על ידי הטורקים לסרבים, שהעבירו אותם לבלגרד. ב-1521 כבשה האימפריה העות'מאנית את סרביה ושרידי הקדושה נלקחו כמשכון והועברו לקונסטנטינופול. הפטריארכיה של קונסטנטינופול פדתה את השרידים בסכום של 12,000 דוקטי זהב והם נשארו בחזקתה עוד 120 שנה.
לאסלו קליינהייזלר
לאסלו קליינהייזלר (בהונגרית: László Kleinheisler, נולד ב-8 באפריל 1994) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
קליינהייזלר הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של MOL וידי בה שיחק שנתיים. בשנת חתם בפושקאש אקדמיה מהליגה ההונגרית השנייה בה רשם 27 הופעות וכבש 8 שערים במהלך עונת  ובסיום העונה רשם עימה עלייה לליגת העל ההונגרית לראשונה בתולדות המועדון. לאחר עונה מוצלחת בפושקאש, חזר קליינהייזלר ל-MOL וידי. ב-28 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-2 נגד סומבטהי האלאדס בה גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. במהלך עונת חלה ירידה משביעות רצונו של קליינהייזלר על מעמדו בקבוצה ובינואר  הושאל לפושקאש עד לסיום העונה.
ב-20 בינואר 2016 חתם ל-3.5 שנים בוורדר ברמן מהבונדסליגה. 10 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד הרטה ברלין. קליינהייזלר נכנס כמחליף בדקה ה-62 של המשחק במצב של 2-0 להרטה, אך כניסתו למגרש הצליחה להשפיע על מהלך המשחק וברמן הצליחה להשוות ל 3-3.
ב-14 באוגוסט הושאל לדרמשטאדט 98, שם שיחק חצי עונה, ערך 12 הופעות והבקיע שער אחד. בפגרת החורף של העונה עזב את דרמשטאט והושאל לפרנצווארוש ההונגרית.
ביולי הושאל לאסטנה מליגת העל הקזחית.
ב-16 בינואר 2019 קליינהייזלר חתם באוסייק מליגת העל הקרואטית במדיה שיחק ארבע שנים.
ב-12 בינואר 2023 הצטרף לפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית
ב-6 בנובמבר 2015 קליינהייזלר זומן לראשונה לסגל נבחרת הונגריה למרות שלא רשם ולו דקת משחק אחת בליגה. 6 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בה גם כבש את שער הבכורה שלו שהביא לנבחרתו ניצחון במשחק הראשון של פלייאוף מוקדמות יורו 2016 נגד. הונגריה העפילה לטורניר הגמר וקליינהייזלר נכלל בסגל הנבחרת לקראת שלב הגמר של המפעל.
Mm..Food
Mm..Food הוא אלבום האולפן החמישי של הראפר הבריטי-אמריקאי אם אף דום. האלבום יצא לאור ב-16 בנובמבר 2004, על ידי חברת התקליטים ריימסיירס אנטרטיינמנט. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-17 במצעד האלבומים העצמאיים של הבילבורד, ולמקום התשיעי במצעד אלבומי ה-Heatseekers. שם האלבום, Mm..Food, הוא אנגרמה ל"אם אף דום" (MF Doom).
ביקורות
Mm..Food זכה לשבחים אוניברסליים לאחר צאתו, ולציון ממוצע של 81 מ-Metacritic, בהתבסס על 22 ביקורות. ריאן דומבל מאנטרטיינמנט ויקלי כתב כי "Mm..Food מטלטל אינספור מטאפורות אכילות על פעימות קשות, ג'אזיות, תוך שהוא לעולם לא מתגלגל לפרודיה חסרת טעם". דייוויד ג'פריס מ-AllMusic תיאר את האלבום כ"חיוני כמו כל דבר שעשה לפני ולגמרי לא נגע או סיבך מההייפ". ניק סילבסטר מפיצ'פורק תיאר את האלבום כ"ניסיון להיטיב עם ההתנשאות הכמעט פשיסטית של דום להחזיר את תור הזהב של הראפ למרות אובדן התמימות שלו". נתן רבין מ-The A.V. Club כינה את האלבום כ"פסטיש מטורף שנקשר בלולאה סביב אובססיות לאוכל, ספרי קומיקס ונבלי-על" וכתב כי דום הוא "פטור מחוק התשואה המצטמצמת".
בשנת 2012, Stereogum העניק לאלבום את תואר האלבום הטוב ביותר של אם אף דום. בשנת 2015, מגזין NME תיאר אותו כ"אחד מבין 23 אלבומי הקונספט הכי משוגעים ובלתי נשכחים". מגזין קומפלקס כינה את השיר "Rapp Snitch Knishes" מתוך האלבום כ"שיר הראפ ה-22 המצחיק בכל הזמנים".
בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה
בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה הוא מוסד להכשרה ופיתוח מקצועי, המשויך מינהלית לאגף למחקר, תכנון והכשרה של משרד הרווחה.
בית הספר מקיים הכשרות לתפקידים שונים במערך שירותי הרווחה. רוב הלומדים בו הם עובדים סוציאליים העובדים ברשויות המקומיות ועובדים סוציאליים בעמותות ובארגונים פרטיים המספקים שירותי רווחה. לצידם, לומדים בבית הספר בעלי תפקידים שונים בשירותי הרווחה שאינם עובדים סוציאליים (כגון מדריכים בפנימיות, אמהות בית במועדוניות, מנהלי תחום התנדבות ברשויות המקומיות וכו'). העובדים הסוציאליים הם בעלי הכשרה אקדמית מוקדמת בתחום העבודה הסוציאלית העובדים בתחומם. רוב ההכשרות המתקיימות במסגרת בית הספר נוגעות לתפקידים ספציפיים כגון עובד סוציאלי לפי חוק שלרוב אינם נלמדים באקדמיה.
רקע היסטורי
בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, היה היישוב היהודי בארץ, אוטונומי בתחומי פנים, ביניהם בתחומי רווחה. הוועד הלאומי שימש כרשות מבצעת ושימש כמועצת "המדינה שבדרך". בשנת 1931 הקים הוועד הלאומי את המחלקה לעבודה סוציאלית, בראשה עמדה הנרייטה סאלד. אחת ההחלטות הראשונות של הנרייטה סאלד הייתה, כי סיוע ליחידים ולמשפחות במצוקה מחייב ידע ומיומנויות של עבודה סוציאלית מקצועית. לצורך הכשרת עובדים סוציאליים הוקמה בשנת 1934 תוכנית ההכשרה הראשונה במכון להכשרת עובדים סוציאליים בירושלים. בסוף שנות ה-60, כשהחלה האקדמיזציה של העבודה הסוציאלית, ותפקיד העובד הסוציאלי הפך לתפקיד אקדמי המחייב שנות לימוד לתואר ראשון ושני, שונה ייעודו של המכון. ממכון המכשיר אנשים להיות עובדים סוציאליים, למכון המיועד לעובדים סוציאליים מוכרים, שיש להכשירם לתפקידים ספציפיים, המחייבים הכשרה פנימית קונקרטית לתפקידים שונים. לדוגמה, קורסים להתמודדות עם אובדן וטראומה אצל ילדים, אצל קשישים, התמחות בעבודה עם נוער מנותק, ועוד. במקביל הוקם סניף של אותו מכון בתל אביב וסניף נוסף בחיפה, על מנת לענות על הצרכים הגוברים. עד שנות ה-80 פעלו שלושה סניפי מכון להכשרת עובדים סוציאליים, ובנוסף הוקמו חמש מדרשות להכשרת עובדים חברתיים-סוציאליים. בשנת 1987 אוחדו המכון עם המדרשות, על ידי משרד הרווחה, והוקם בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה, המקיים את הכשרותיו במרכז דימול ברמת-גן ובכל רחבי הארץ.
שייטת הים האדום
שייטת הים האדום הייתה שייטת של הצי המלכותי האיטלקי. השייטת פעלה מבסיסה בעיר מאסאווה שבאריתריאה שהייתה אז חלק ממזרח אפריקה האיטלקית. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הכרזת המלחמה של איטליה הפשיסטית על בריטניה וצרפת, ביוני 1940 פעלה השייטת כנגד כלי שיט בריטים ואחרים שניסו לעבור את מפרץ עדן בדרכם אל ים סוף ותעלת סואץ. עם סיום המערכה במזרח אפריקה, באפריל 1941, נכבשו בסיסיה של השייטת, על ידי הבריטים, מרבית כלי השיט שלה נתפסו או טובעו, ולמעשה חדלה להתקיים.
מטרת הקמת השייטת, ומצב אסטרטגי
בשנת 1936 בעקבות המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה השתלטה איטליה הפשיסטית על אתיופיה ואריתריאה, ויצרה את מזרח אפריקה האיטלקית. הניסיונות האיטלקים להגיע באזור להגמוניה הביאו להפניית כוחות צבא גדולים למזרח אפריקה. כוחות אלו נועדו להתעמת עם הכוחות הבריטים והצרפתים באזור, במיוחד עם הבריטים בסומלילנד הבריטית והצרפתים בסומלילנד הצרפתית, שתי מושבות על חופי מפרץ עדן.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה לא הכריזה איטליה מלחמה על בריטניה וצרפת, אך ביוני 1940 כאשר התבוסה הצרפתית במערכה על צרפת הייתה כבר עניין מוגמר, הכריז מוסוליני מלחמה על בריטניה וצרפת. הכרזת המלחמה הפכה את מצבה האסטרטגי של שייטת הים האדום לחשוב בהרבה. על אף שהשייטת לא היוותה איום משמעותי על הצי המזרחי הבריטי, הגדול והמצויד פי כמה, עדיין היה בה איום על נתיב השיט החשוב דרך מפרץ עדן אל הים האדום וממנו אל תעלת סואץ והים התיכון, נתיב ששימש להעברת סחורות, נשק, ציוד וכוח אדם ממושבות בריטניה במזרח, בהודו ובאפריקה אל בריטניה עצמה ואל אזורי הלחימה במזרח התיכון ובמדבר המערבי. הנתיב החלופי, דרך כף התקווה הטובה היה ארוך בהרבה, ומסוכן בהרבה.
לכל אלו יש להוסיף את העובדה כי כאשר הפך נתיב הים האדום לאזור עימות, מנעו חוקי הנייטרליות של ארצות הברית את מעברן של ספינות אמריקאיות בנתיב, וכך נאלץ נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט לאסור על תנועת ספינות אמריקאיות בנתיב, איסור שהוסר רק לאחר השמדתה של שייטת הים האדום, באפריל 1941.
מבנה השייטת, ציודה ובסיסיה
עם פתיחת פעולות האיבה ביוני 1940 הורכבה השייטת משבע משחתות ושמונה צוללות כאשר אליהן נוספו ספינות קטנות נוספות וכן מספר סירות טורפדו.
בסיסה המרכזי של השייטת היה בנמל מאסאווה שבאריתריאה. בסיסים נוספים היו בנמל אסאב בדרום אריתריאה, ובנמל קיסמאיו שבדרום סומליה. עקב השליטה הבריטית בתעלת סואץ, הייתה השייטת מנותקת למעשה מעיקרו של הצי המלכותי האיטלקי שפעל באזור הים התיכון. כמו כן סבלו הספינות מתחזוקה לקויה ומכשלים טכניים חוזרים ונשנים.
השלב הראשון של הפעולה בים
ביוני 1940 החלה הפלישה היבשתית של כוחות איטליה הפאשיסטית אל מושבותיה של בריטניה באזור הים האדום ומזרח אפריקה. בתחילה הותקפו כוחות בריטים שנמצאו על גבול אתיופיה עם סודאן, ועל גבול אתיופיה עם קניה, ולאחר מכן פלש כוח גדול אל סומלילנד הבריטית וכבש אותה.
לקראת מתקפת הנגד הבריטית, שהחלה בתחילת 1941 היה הכוח הימי האיטלקי חבול ומוכה, והספינות איבדו הרבה מכשירותן לאחר חודשים רבים של לחימה, וללא תחזוקה ראויה.
השמדתה של השייטת
בתחילת 1941 החלו הבריטים ובעלי בריתם לתקוף את מושבות מזרח אפריקה האיטלקית. התקיפה הובילה לאבדן מהיר של המושבות, ובחודש מרץ כבר היה ברור כי בסיסי הבית של השייטת בים האדום נמצאים בסכנה. מכיוון שכך הורה מפקד השייטת, תת-אדמירל בונטי, לארבע הצוללות השמישות שתחת פיקודו, להימלט אל נמל בורדו. בנתיב כף התקווה הטובה. שתי ספינות נוספות, ספינת המשא "אריתריאה" ומשחתת נוספת, הגיעו לנמל קובה ביפן. שאר הספינות לא היו בעלות טווח שאיפשר להן להימלט.
ב-8 באפריל 1941 נכבשה מאסאווה. בשלב זה מנתה השייטת שלוש משחתות שמישות. כאשר הבריטים התקרבו לעיר, ב-3 באפריל החליט מפקד השייטת להשתמש במשחתות אלו לפשיטת התאבדות על הנמל הבריטי בפורט סודאן במקום להעלותן על שרטון או להיכנע לבריטים. משחתת אחת לא הצליחה לעזוב את נמל מאסאווה והושבתה בשל כשלים טכניים, ושתי משחתות נוספות התגלו על ידי מטוסי סיור בריטיים וטובעו. כל יתר הספינות של השייטת הושמדו על ידי צוותן.
לאחר אובדן כלי השיט העיקריים של השייטת, ב-8 באפריל הצליחה טרפדת איטלקית לפגוע במשחתת הבריטית "קייפטאון" שליוותה שיירה סמוך לחופי מאסאווה. הייתה זו פעולתה האחרונה של שייטת הים האדום.
Annapurna Pictures
Annapurna Pictures (אנפורנה פיקצ'רס) היא חברה אמריקאית אשר נוסדה על ידי מייגן אליסון במטרה לקדם יישום תאוריית האוטר. החברה פועלת בתחום הפקת סרטים, הפצת סרטים, יצירת חומר לטלוויזיה והפצת משחקי מחשב. מטה החברה ממוקם בלוס אנג'לס. גם כיום, בשנת 2022 החברה מנוהלת על ידי המייסדת ונמצאת בבעלותה הפרטית.
מייגן אליסון הקימה את החברה לאחר לימודי קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה. החברה החלה לפעול בשנת 2011 ועסקה בהפצת והפקת סרטים. בין הסרטים שחברה הייתה מעורבת בהם "המאסטר", "הורג אותם ברכות", "כוננות עם שחר", "ספרינג ברייקרס" ורבים נוספים.
בשנת 2016 הוקמה חטיבה לטלוויזיה Annapurna Television. בדצמבר 2016 הוקמה חטיבה למשחקי מחשב Annapurna Interactive.
בינואר 2017 הוחלט להיכנס לתחום הפצת סרטים. הראשון היה "דטרויט". באותה שנה נחתם הסכם עם "מטרו גולדווין מאייר" על הפצת סרטי אנפורנה במספר מדינות. במאי 2017 סוכם ש"אנפורנה" תפיץ סרטי Plan B Entertainment בתקופה של שלוש שנים. בשנת 2018 אנפורנה ו-MGM הרחיבו את שיתוף פעולה בין החברות במסגרת "יונייטד ארטיסטס".
במסגרת חטיבת הטלוויזיה הופקו "הקנוניה נגד אמריקה", "המדרגות", "פאם וטומי" וסדרות טלוויזיה נוספות. בשיתוף פעולה עם אחים כהן הופקה לטלוויזיה "הבלדה על באסטר סקראגס".
החברה פועלת גם בתחום הפקת הצגות תיאטרון לרבות הצגות בתיאטראות ברודוויי.
אל תרחק
אַל תִּרְחַק הוא כותר קובץ שיריה של המשוררת הישראלית זלדה. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב (כשאר קובצי שירתה) בשנת תשל"ד (1974).
נושאי הקובץ הם געגועים עמוקים לבן הזוג שהלך לעולמו, מבעים של אמונה ודבקות באלוהים, וחוויית הקיום האנושי, המעורבת, שחושך ואור משמשים בה בערבוביה, מלאת סבל ותלאות יחד עם תחושת יופי נשגב. הלשון השירית עורכת שימושים ומטפורות משברי פסוקים מהתנ"ך ואמרות חז"ל, ובסגנון הפיוט העברי וסידור התפילה היהודי.
שירים
הקובץ כולל את השירים:
כל הלילה בכיתי
נושאי השיר הם הדבקות באלוהים באמצעות היופי הנשגב שקים בעולם-עולמו, ולמולה תודעת המוות, השתיים העומדות כביכול בסתירה מכאיבה הן נושא הרהוריה ותפילתה של המשוררת בליל נדודים. יש בשיר בקשה למוות, שכאשר יבוא, יהיה ללא סבל, וגם לשוכני "עפר" תהיה מנוחה מהותית; בקשתה זו - "הפלתי את תחנוני" - היא כלל אנושית ואישית בכפיפה אחת. אולם, עם הקשה באשר לתקופת המוות, בין לבין השורות, ממאנת המשוררת לקבל את מותה, ככל בני אנוש, שיבוא, כרוך בפרידה - "להפרד מיֹפים" - של הדברים בעולם החיים, כאשר תילקח ממנה האפשרות לחוות את אהבת ה' באמצעותם, ונשמתה תשכון בעולם אחר. השיר מתחיל במילים: "כל הלילה בכיתי / ריבונו של עולם / אולי יש מוות שאין בו אלימות / מוות שדומה לפרח".
מרי פרינס
מרי פרינס (סביבות 1788 – לאחר 1833; מתה בגיל 45 בערך) הייתה שפחה בריטית, פעילה בתנועה לביטול העבדות ואוטוביוגרפית. פרינס נולדה בברמודה למשפחת עבדים ממוצא אפריקני. לאחר שנמלטה מאדוניה השונים היא חיה בלונדון, ושם הכתיבה את קורות חייה למעסיקה החדש שהיה מייסד התנועה לביטול העבדות בבריטניה, תומאס פרינגל.
העבדות אמנם נאסרה בפרלמנט הבריטי בשנת 1807, אך דבר לא נעשה להפסיק את סחר העבדים ברחבי האימפריה. העדות ממקור ראשון על העבדות בשטחי האימפריה הבריטית, שהתפרסמה בתקופה שעבדות עדיין הייתה מקובלת בקולוניות הבריטיות: ברמודה והאיים הקריביים, הכתה גלים בבריטניה, ושלוש מהדורות של הספר יצאו בשנה הראשונה. ספרה של פרינס: "ההיסטוריה של מרי פרינס" (1831) היה אחד הגורמים העיקריים לביטול העבדות בכל שטחי בריטניה.
קורות חיים
מרי פרינס נולדה למשפחת עבדים בברמודה. אביה היה חוטב עצים ואמה הייתה שפחת בית. היו לה שלושה אחים ושתי אחיות. כאשר נפטר אדוניה, נמכרה מרי מבעלים אחד לשני, כשבמהלך סחר העבדים המפותל היא גם הופרדה ממשפחתה. כשהייתה בת 12 נמכרה מרי תמורת 38 פאונדס לבעלים, שגם הוא וגם אשתו הלקו אותה באכזריות על כל עבירה קטנה ביותר.
במהלך חייה נמכרה מרי לבעלים רבים ושונים, ונאלצה לעבוד בבריכות המלח של ברמודה, כשרגליה טובלות במים עד הברכיים, לעיתים 17 שעות ביום, לעבור התעללויות אלימות ומיניות, וגם לאחר שנישאה לדניאל ג'יימס, עבד משוחרר, לא חסכו ממנה הבעלים עונשים, משום שהתנגדו לקרבתו.
בשתי התביעות שנבעו מפעולותיו של פרינגל לשחרורה של פרינס ומהדפסת הספר, היא נקראה להעיד בפני בית המשפט. פרטי חייה של מרי פרינס לאחר פרסום הספר אינם ידועים. לא ידוע אם חזרה לאנטיגואה כדי להתאחד עם בעלה, אך ידוע שנשארה בלונדון לפחות עד שנת 1833, אז העידה בבית המשפט.
פרסום הספר
בהקדמה שהופיעה בספר שהתפרסם לראשונה בשנת 1831, כתב תומאס פרינגל שהרעיון לכתיבת הספר היה של פרינס עצמה, במטרה שאנשים טובים באנגליה יראו מה עוברת שפחה בידי אדוניה. הסיפור הוכתב מפיה כלשונו, מעיד פרינגל, לגברת שהתגוררה בביתם באותו זמן, ולאחר מכן עבר בדיקה יסודית של פרינגל, כדי לאמת את הפרטים.
הספר הותיר רושם עצום על הציבור והודפס שלוש פעמים בשנה הראשונה להופעתו. הוא עורר חילוקי דעות בקרב הקוראים ואנשי הממסד לגבי אמינותו וצדקתו ואף הוגשו שתי תביעות דיבה כנגדה וכנגד פרינגל מצד שניים מאדוניה לשעבר. רות אלמוג מציינת שהספר קשה לקריאה, משום שלקורא קשה להבין את האכזריות הבלתי נתפסת שבה נהגו בפרינס, שנבעה בעיקר מההנאה שהפיקו הבעלים, ולא בהכרח מחריגות בהתנהגותה.
וכך כתבה מרי פרינס בספרה: מרי פרינס הייתה האשה השחורה הראשונה שפרסמה את סיפור חייה. היא נחשבת עד היום לאישה אמיצה מאוד שתרמה רבות לביטול העבדות באנגליה. בבלומסברי נקבע לאחרונה שלט לזכרה, ובכך הוכרה פרינס רשמית כמי שמילאה תפקיד חשוב במאבק לביטול העבדות.
שפרד סמית'
דייוויד שפרד סמית' הבן (באנגלית: .David Shepard Smith Jr; נולד ב-14 בינואר 1964) הוא מגיש טלוויזיה אמריקני.
הגיש בעבר את "דו"ח פוקס עם שפרד סמית'" ו"סטודיו B" בימי חול בערוץ פוקס ניוז. באוקטובר 2013 הפך סמית' למגיש של "שפרד סמית' מדווח", כמו גם עורך ראשי של מחלקת המבזקים המיוחדים (Breaking News). ב-2017 יצא בפומבי מהארון, תוך שהוא מגולל את ההתלבטות שלו לחשוף את עצמו כעובד של רשת שמרנית.
מורגן סדרת F תלת אופן
מורגן סדרת F תלת אופן (אנגלית: F-Series three-wheelers) היא מכונית תלת אופן, ספורט, קבריולה אשר יוצרה על ידי חברת "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1933–1952. המנוע נלקח (ברישיון) מחברת פורד, דגם "Ford Model Y".
דגמי מורגן סדרת F תלת אופן היו הדגמים הראשונים של חברת Morgan Motor Company שבהם הורכב מנוע 4 צילינדרים.
חברת Morgan Motor Company התחילה לייצר דגמי תלת אופן בשנת 1911.
יצרנית הרכב מורגן מוטור
מורגן מוטור היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA
סוף שבוע האולסטאר ב-NBA הוא אירוע שנתי של ליגת ה-NBA המתקיים מדי חודש פברואר, באמצע עונת ה-NBA. האירוע כולל מגוון משחקים, מופעים ותחרויות הקשורות לכדורסל. שיאו של סוף השבוע הוא משחק האולסטאר של ה-NBA, הנועל את האירוע בערב יום ראשון.
מרכז גרינלנד פולי
מרכז גרינלנד פולי הוא גורד שחקים שמשמש למשרדים אשר ממוקם בעיר ג'ינאן שבמחוז שאנדונג שבסין. גובהו של המגדל הוא 301 מטרים (988 רגל) והוא כולל כ-61 קומות עליות ו-3 קומות תת-קרקעיות. המגדל משתרע על שטח של 111,064 מטר רבוע וכולל כ-860 מקומות חנייה ו-22 מעליות. בניית המגדל החלה בשנת 2010 והסתיימה כעבור 5 שנים, בשנת 2015. המגדל הוא המגדל הגבוה ביותר בעיר ג'ינאן וה-38 בגובהו בסין כולה.
Staraya derevnya
Staraya derevnya הוא הרכב ניסיוני שקיים מאז 1994, נקרא על שם לדברי היצירות הרב שכבתיות של ההרכב בנויות על אווירה פסיכדלית ודומות יותר לדימויים נעים מאשר לשירים. הופעותיהם החיות מתוארות כמנוגנות בחושך מוחלט, במטרה למקד את תשומת לב הקהל לציורי אנימציה מוקרנים, מאולתרים ומבוצעים בו זמנית עם המוזיקה.
ארמיית ההלם השלישית
היסטוריה
לאחר סיום המלחמה, יחידות הארמייה היו חלק מקבוצת הצבא הסובייטי בגרמניה עם המטה במגדבורג. בשנת 1954 שמה שונה ל"ארמיית הדגל האדום השלישית". היא פורקה בשנת 1991 בעקבות פינוי הצבא הסובייטי מגרמניה.
ישנן הצפרדע
ישנן הצפרדע (שם מדעי: Somniosus longus) הוא מין של כריש גדול מהסוג ישנן המצוי במימי האוקיינוס השקט סמוך לחופי יפן, ניו זילנד, סאלס אי גומס ורכס נסקה. מספר הפעמים בהן הישנן נצפה ותועד הוא נמוך מאוד, ואין מידע על מצב השימור הנוכחי שלו.
אורכם המרבי של הזכרים הוא 110 סנטימטרים, ואורכן של הנקבות הוא 130 סנטימטרים.
בעבר הוא סווג כישנן חדקני, אך סנפיר הגב השני של ישנן הצפרדע ארוך יותר, עינו גדולה יותר ויש לו מספר גבוה יותר של שורות שיניים.
משה גרון
משה גרון (20 במרץ 1926 – 11 בדצמבר 2017) היה רופא וחוקר ישראלי לקרדיולוגיה, פרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מחלוצי ענף הקרדיולוגיה בארץ ובעולם. ייסד וניהל במשך 30 שנה את המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. מורם וחונכם של רבים מהקרדיולוגים הבכירים בישראל. מחקריו ועבודותיו הקליניות זכו להכרה בינלאומית רחבה.
ביוגרפיה
גרון נולד בסופיה שבבולגריה. עם סיום התיכון בסופיה, החל בלימודי רפואה בשנת 1944 ובשנת 1949 עלה לישראל והצטרף למחזור הראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. שם פגש את בני מחזורו: פרופ' פסקל טיברין - לימים מנהל המחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, את פרופ' מנחם הירש - המייסד והמקים של מכון הרנטגן במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, את פרופ' יצחק (איזי) ג'רסי ואת פרופ' יוסף (ז'וז'ו) רוזנפלד שלימים היה רופאם של גולדה מאיר וזלמן שזר. רבים מבוגרי המחזור הראשון של בית הספר לרפואה בהדסה היו יוצאי בולגריה.
בתום לימודי הרפואה החל פרופ' גרון את התמחותו ברפואה פנימית בבית החולים הדסה תל אביב והגיע למעמד רופא בכיר במחלקה פנימית א'. הטכנולוגיה הרפואית המסייעת בתקופה זו הייתה דלה. מלבד צילום רנטגן ומעבדה לא היו אמצעי טכנולוגיה נוספים כאמצעי עזר לאבחון, למעט חוש האבחון של הרופא עצמו והמסכת שבידו.
בשנת 1956, מיד עם תום סיום התמחותו ברפואה פנימית, הגיע פרופ' גרון למסקנה שלרפואה פנימית אין כל עתיד אם לא יתפתחו בתחום זה גם תתי מקצוע למיניהם. מצויד במסקנתו זו עזב את הרפואה הפנימית ובשנת 1958 פנה להתמחות בקרדיולוגיה אצל פרופ' נובּל פאולר, בבית הספר לרפואה של סינסינטי, אוהיו שבארצות הברית, שם התמחה עד שנת 1961. בגין הצטיינותו בתחום התמחותו בקרדיולוגיה קיבל מלגה מאגודת הקרדיולוגים של ארצות הברית.
עם סיום ההתמחות בקרדיולוגיה בסינסינטי בשנת 1961, התלבט קשות אודות חזרתו לישראל, מתוך ידיעה כי את אשר למד בתחום התמחותו יתקשה ליישם בארץ, שכן הטכנולוגיה בארץ לא הייתה מפותחת די צורכה בארץ, למעט בשני בתי חולים: בית החולים הדסה עין כרם והמרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. אך למרות זאת חזר לישראל בשנת 1961 והחל לעבוד בתל השומר תחת פרופ' הנרי נויפלד ופרופ' הרי הלר, תוך ידיעה כי עתידו המקצועי בארץ לוט בערפל ורעיון השיבה לארצות הברית לא הרפה ממנו, אך נסיבות משפחתיות הכריעו את הכף ובלחץ המשפחה רעיון החזרה לארצות הברית נמוג.
משה סורוקה, מנכ"ל שירותי בריאות כללית והמייסד של המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה שלימים ייקרא על שמו, קיבל המלצה מפרופ' הרי הלר, מנהל מחלקה פנימית בתל השומר להציע לפרופ' גרון לעבור לבאר שבע וזאת לאחר שנה אחת של היכרות ועבודה משותפת עמו במכון הלב בתל השומר.
חזרתו לישראל
עם חזרתו לישראל בשנת 1961, התיישב בבאר שבע ונקלט לעבודה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה - אשר נקרא אז בית החולים המרכזי בנגב - על ידי פרופ' יוסף שטרן. פרופ' שטרן העמיד לרשותו את כל האמצעים הדרושים שהיו אז ותמך בפיתוח התחום החדש, תחום הקרדיולוגיה בבית החולים בפרט, ובנגב בכלל, יחד עם פרופ' מנחם הירש, מנהל מכון הרנטגן. כחודשיים לאחר הגיעו של פרופ' גרון לבית החולים הוא החל לצנתר ונחשב למי שביצע בהצלחה את הצנתור הראשון במדינת ישראל.
פרופ' גרון החל לעסוק בתופעות הקשורות לשריר הלב אצל חולים לאחר עקיצת עקרב, וזאת בעצתה של פרופ' וילהלמינה כהן, מנהלת מחלקות ילדים דאז, אשר תוך כדי טיפול בילד בדואי שנעקץ על ידי עקרב צהוב, גילתה שתפקודו הלבבי איננו תקין. תחום זה התפתח ברבות הימים למחקר מעמיק גדול ורחב היקף מן המובילים בעולם, ותוצאותיו אודות השפעות רעל העקרב על תגובת הלב פורסמו בכל העולם.
פרופ' גרון היה הקרדיולוג היחיד במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה מהגעתו לבית החולים בשנת 1963 ועד לשנת 1968 וכקרדיולוג יחיד סיפק את כל השירות הקרדיולוגי, כולל קרדיולוגיה פולשנית.
פיתוח הקרדיולוגיה בנגב
בשנת 1968 הגיע לבית החולים המתמחה הראשון והיחיד, ד"ר יוסף אשכנזי מהמרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, אך מסיבות שונות עזב את בית החולים לאחר שנה בלבד ובמקומו הגיע ד"ר יהושע גוסרצקי שברבות הימים נמנה עם הרופאים הקרדיולוגים מן הבכירים בבית החולים בפרט ובתחום הקרדיולוגיה בכלל. כבר בשנת 1968 קברניטי בית החולים ופרופ' גרון החלו לבחון הקמת יחידה לטיפול נמרץ לבבי ופיתוח ענף אנגיוגרפיה קורונרית. באותה שנה יצא פרופ' גרון לארצות הברית ולאדינבורו במטרה ללמוד הקמת יחידה לטיפול נמרץ לב. שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1970, הוקמה היחידה לטיפול נמרץ לב בסורוקה בניהולו ובראשותו של פרופ' גרון.
במרוצת השנים שמו של פרופ' גרון הלך לפניו וההתמחות בקרדיולוגיה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה הפכה למשאת נפשם של המבקשים להתמחות בתחום זה. בשנת 1973 הגיעו לסורוקה להתמחות פרופ' איליה אובסישר, פרופ' אנג'ל (אנחל) קנטור ויחד עם ד"ר גוסרצקי ורופא נוסף מנה צוות מכון הלב חמישה רופאים. בשלה זה מכון הלב היה כבר מכון מבוסס אשר העניק שירותי קרדיולוגיה פולשנית וטיפול נמרץ.
לאחר 15 שנות פעילות אינטנסיבית והקמת מכון הלב מן הטובים והמפותחים שבתחום וכן הצבת דור המשך ברמה מקצועית גבוהה, יצא פרופ' גרון בשנת 1978 לשנת שבתון בבית הספר לרפואה בסינסינטי, כפרופ' מן המניין באוניברסיטה, כדי לעסוק במחקר. העבודה הקלינית בנושא רעל עקרבים והשפעתו על שריר הלב וכן נושאים נוספים פורסמו בעולם הרפואה בהיקף רחב. לאורך השנים פרסם מאות מאמרים בכתבי עת מקצועיים בתחומי עבודתו הקלינית ומחקריו.
בתום שנת השבתון שב פרופ' גרון לישראל והמשיך לנהל את מכון הלב על תחומיו וענפיו מחד, ומאידך לקבל מתמחים חדשים ולחנך דור חדש של קרדיולוגים אשר רובם נמנים כיום על בכירים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בפרט ובבתי חולים אחרים.
פרופ' גרון עבד בשיתוף פעולה עם פרופ' יוסף ברנרד בורמן, פרופ' מוריס לוי, ועם פרופ' ברנרדו וידנה עד לפתיחת מחלקת ניתוחי לב חזה בסורוקה על ידי פרופ' עזאי אפלבום. במהלך השנים שיתף פעולה גם עם פרופ' קלארנס וולטון לילהיי, פרופ' מייקל דבייקי, פרופ' דנטון קולי, ופרופ' מגדי יעקוב, הנחשבים למנתחי הלב הגדולים בכל הזמנים.
עם פרישתו לגמלאות בשנת 1993, הוחלף על ידי תלמידו פרופ' ראובן איליה.
בין מטופליו של פרופ' גרון נמנו גם ביל קלינטון, בוריס ילצין, מיגל דה לה מדריד, ניקולאי ריז'קוב ואחרים.
חייו האישיים
פרופ' גרון היה נשוי לסופי ואב לשניים. , אחיו, עלה לישראל בשנת 1944 ונמנה עם מייסדי קיבוץ אורים. נפל במלחמת העצמאות בקרב חוליקאת במבצע מוות לפולש.
היה חברם הקרוב של פרופ' מרטין זקס, פרופ' אליהו להמן, חיים תבורי, האחים צונדק איתם עבדה אשתו בתחילת שנותיה כאחות בבית החולים הדסה בתל אביב, שופט העליון בדימוס יעקב טירקל, הרב הראשי לישראל מרדכי אליהו, פרופ' חודה גלינוס ואהרן אוזן.
נחשב למקורב מאוד למוחמד רזא שאה פהלווי אותו ביקר מספר פעמים לפני המהפכה האיראנית.
ב-11 בדצמבר 2017 נפטר גרון בשנתו בביתו.
שעבודא דרבי נתן
שעבודא דרבי נתן הוא דין הלכתי להסדר גביית חוב הנזכר בתלמוד, הקובע שאם ראובן חייב כסף לשמעון, ושמעון חייב ללוי, קיים שיעבוד ממוני של ראובן ללוי. המשמעות הפשוטה של השיעבוד היא שלוי יכול לגבות מראובן את החוב, אף על פי שהוא אינו בעל חובו הישיר, אך יש לשיעבוד זה השלכות על דינים נוספים, אשר בהם נחלקו הראשונים.
מקור ההלכה
התלמוד במסכת כתובות מביא את הדין האמור בשם רבי נתן, שחידש הלכה זו:
ביאור ההלכה
בעל ספר קצות החושן (סימן פו, סק"א) מבאר ששיעבודא דר' נתן יוצר שיעבוד ישיר של לוי על נכסיו של ראובן. הזיקה הממונית שבין לוי לראובן היא ישירה ולא עוברת דרך שמעון. אמנם יכול לוי לדרוש משמעון לשעבד לו את החובות שלו, ואפילו חובות עתידיים. אך כל שיעבוד כזה יעבור דרך שמעון, וממילא החוב של ראובן לשמעון יהפוך להיות של לוי רק בעת הגביה. והחידוש של ר' נתן הוא שהשיעבוד של ראובן לשלם כספו של לוי הוא ישיר, וקיים כל הזמן ולא נוצר בעת הגביה.
השו"ע (חו"מ סי' פו, סעיף ה) כתב הלכה חשובה הנובעת מכלל זה. מכיוון שהחיוב הוא בין ראובן ולוי, אם ראובן ישיב את החוב לשמעון במקום ללוי, יכול לוי לתבוע את ראובן. וראובן לא יוכל לטעון שאין לו דין עם לוי ואינו מכיר אותו.
בביאור אופי המצב נחלקו הראשונים. הרמב"ם מפרש את אופי ההלכה שצד ראשון חייב לצד שני ומחייב לצד שלישי. העונה למקרה שראובן היה חייב לשמעון כסף, ולוי היה חייב לראובן. הדין הוא, שמוציאים מלוי ונותנים לשמעון.
השלכות השקפה זו באות לידי ביטוי באופן שלראובן אין נכסים אבל יש לו שטרי חוב על לוי, ובא שמעון להוציא באותו השטר השוכן אצל ראובן מלוי שהוא הלווה, ואמר לוי שאותו השטר - הוא שטר פרוע, ובנוסף גם ראובן המלווה מודה בכך. הדין הוא שאין משגיחים כלל לדברי ראובן מחשש לקנוניא שאותה עשה עם לוי, וצריך שמעון להישבע (כדין טורף שאינו נוטל אלא בשבועה).
על פי ההלכה אם הצד הראשון (להלן: ראובן) חייב לצד השני (להלן: שמעון) כסף, ואותו שמעון חייב לצד שלישי (להלן: לוי) כסף, הדין הוא שיכול לוי ללכת ולגבות חובו בצורה ישירה מראובן על אף ששמעון אינו מסכים להסדר זה.
הסברה של ההלכה
החזון איש כתב שדין שעבודא דר' נתן נובע ממצוות השבת אבדה. כלומר ראובן מחזיק בידיו את אבדתו של לוי, ועל כן חייב הוא להשיב לו אותה. ואם יחזיר אותה לשמעון, הרי הוא גזל את אבדתו, ובאחריותו להשיבה ללוי. כך ביקש החזו"א להסביר את הדין שמובא בתשובות מיימוניות (נזיקין סי' י), שאם יש לראובן חשש שאחר שישיב את הכסף ללוי, יבוא שמעון וידרוש ממנו בכפייה לפרוע לו את החוב ראובן לא חייב להשיב את הכסף ללוי. משום שיש כלל בהשבת אבדה שאין המשיב חייב לבזבז ממונו על השבת האבדה.
מאידך, בשו"ת מהריט"ץ (סימן יט) חלק על תשובות מימוניות, שבכל מקרה חייב ראובן להשיב את הממון ללוי. ומכאן ניתן להסביר את דעתו ששעבודא דר' נתן לא נובע מדין השבת אבדה, אלא זה חידוש של התורה העומד בפני עצמו, שיוצר חיוב ישיר של ראובן ללוי. וגם אם שמעון אלים, לוי יקבל את כספו מראובן, וראובן יצטרך להתמודד עם שמעון.
המפלגה הדמוקרטית החדשה (קנדה)
המפלגה הדמוקרטית החדשה (באנגלית: New Democratic Party, או בקיצור NDP; בצרפתית: Nouveau Parti démocratique, או בקיצור NPD) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בקנדה אשר נוסדה בשנת 1961 כתוצאה מאיחוד מפלגות סוציאל-דמוקרטיות. מנהיג המפלגה הוא ג'גמיט סינג שהחליף בשנת 2017 את תומאס מולקייר. כיום (2019), המפלגה היא הרביעית בגודלה בקנדה אחרי המפלגה הליברלית, המפלגה השמרנית ומפלגת בלוק קוויבק.
המפלגה מאמינה בשלום, הדגשת סיוע הומניטרי במקום פעולה צבאית התקפית, יצירת מדינת רווחה, הגדלת מס החברות, קליטת פליטים, זכויות עובדים.
ג'יימס פוקנר
ג'יימס סבסטיאן פוקנר (באנגלית: James Sebastian Faulkner; נולד ב-18 ביולי 1948) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר ממגוון הופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע, לרוב כשחקן משנה.
ביוגרפיה
תפקיד הבכורה של פוקנר בקולנוע היה בשנת 1972 בסרט "הוואלס הגדול" כשגילם את יוזף שטראוס. סרטים נוספים בהם השתתף היו "אלבינו" (Whispering Death), "Minder on the Orient Express", "Zulu Dawn" בו גילם את דמותו של טיינמות' מלוויל, וכן בשני סרטי ברידג'ט ג'ונס גילם את הדוד ג'פרי. ב-1976 גילם את אגריפס הראשון בסדרת הדרמה של ה-BBC "אני, קלאודיוס", וב-1981 גילם את דמותו של אלדוס האקסלי בסרט "Priest of Love".
ב-1988 השתתף בעיבוד לספר "כלבם של בני בסקרוויל" בו גילם את סטייפלטון לצידו של ג'רמי ברט כשרלוק הולמס. ב-1991 שיחק בתפקיד אלכס מאיר, מנהל תחנת כוח גרעינית בלארקסוקן, בעיבוד ל-"Devices and Desires" מסדרת ספר אדם דלגליש של פ.ד. ג'יימס. בסרט היטמן שיחק בתפקיד הסוכן סמית'. בסדרת הטלוויזיה "קובינגטון קרוס", בהפקה בריטית/אמריקאית, גילם את ברון ג'ון מולנס. הוא דיבב את סוורוס סנייפ במשחקי הווידאו של הארי פוטר. בסרט "סוכן סמוי קודי בנקס 2" כיכב בתפקיד לורד קנוורת'.
ב-2008 גילם את הקרדינל רהדס (Rhades) במותחן הגרמני "Bibelkode". הוא גילם את דמותו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי (פרנצ'סקו דלה רוברה) בסדרת הדרמה "הסודות של דה וינצ'י". ב-2014 השתתף בעונה החמישית של סדרת הדרמה התקופתית עטורת השבחים "אחוזת דאונטון" בתפקיד לורד דניאל סינדרבי.
נשיא וייטנאם
נשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם (בוייטנאמית: Chủ tịch nước Cộng hoà Xã hội chủ nghĩa Việt Nam) הוא, על פי חוקת המדינה, ראש המדינה של וייטנאם. בתוקף תפקידו מייצג הנשיא את הממשלה הן כלפי פנים והן כלפי חוץ, מתאם את פעולות הממשלה ושומר על יציבותה ומבטיח את עצמאותה של המדינה ואת שלמותה. הנשיא ממנה את סגן הנשיא, את ראש הממשלה, את שרי הממשלה ופקידים בכירים נוספים בהסכמת האספה הלאומית של וייטנאם. בנוסף לכך, הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים העממיים של וייטנאם והוא יושב ראש המועצה לביטחון והגנה לאומיים. הוא גם משמש כחבר קבוע בוועדת הביטחון המרכזית ובוועדת המשטרה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם. החל מ-2011 הנשיא יושב בראש ועדת ההיגוי לרפורמה שיפוטית. נשיא המדינה הנוכחי הוא וו ואן ת'ונג, שמכהן בתפקיד החל מ-2 במרץ 2023.
קירן מאדן
קירן אן מגדלן מאדן (באנגלית: Ciaran Anne Magdalene Madden; נולדה ב-27 בדצמבר 1942) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה
מאדן היא בוגרת האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), והיא עמיתה באקדמיה. לפני שנרשמה ל-RADA למדה מאדן בבית הספר לאומנות ראסקין באוניברסיטת אוקספורד.
נשיא וייטנאם
סמכויותיו ומעמדו של הנשיא השתנו במשך השנים. לדוגמה, בעוד שהנשיא הראשון, הו צ'י מין, היה גם יושב ראש המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם, ובכך הוא היה לחבר הבכיר ביותר בפוליטביורו, גוף קבלת ההחלטות הבכיר ביותר במדינה, יורשו בתפקיד הנשיא, טון דוק תאנג, היה בעל תפקיד סמלי בלבד לצדו של המזכיר הכללי של המפלגה, לה דואן. החל משנת 1981, עם עלייתו לשלטון של תרונג צ'ין לכס הנשיאות, מדורג הנשיא כשני או ראשון בסדר החשיבות מבין חברי הפוליטביורו, למעט נגויין מין טריט שדורג רביעי ווו צ'י קונג שדורג שלישי. הנשיא טראן דאי קואנג, שכיהן מ-2016 ועד מותו ב-2018, היה מדורג שני מקרב חברי הפוליטביורו, לאחר המזכיר הכללי של המפלגה, נגויין פו טרונג, שהחליף אותו בתפקיד לאחר מותו.
קירן מאדן
ביוגרפיה
מאדן ידועה בעיקר מהופעותיה בתפקידים ראשיים בסרטי טלוויזיה, בין השאר בעיבודים ליצירות מאת אגאתה כריסטי, ויליאם שייקספיר וטום סטופארד. ב-1971 כיכבה בתפקיד מריאן דשווד במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד ל רומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. מאדן הופיעה במבחר סדרות טלוויזיה, סרטים ומחזות שהופקו לטלוויזיה ומיני-סדרות. ב-1984 כיכבה במיני-סדרה "A Married Man" לצדו של אנתוני הופקינס. בקולנוע הופיעה בסרטים "Gawain and the Green Knight" מ-1973, סרט האימה "The Beast Must Die" מ-1974, "Spy Story" מ-1976, וב"נערי הסווינגג" מ-1993.
נשיא וייטנאם
היסטוריה
ב-1946 מונה הו צ'י מין לתפקיד הנשיא הראשון של וייטנאם על ידי האספה הלאומית. הן בחוקה שכוננה ב-1946 והן בזו שכוננה ב-1959 צוין שלאסיפה הלאומית הסמכות למנות ולפטר את הנשיא. הנשיא ייצג את וייטנאם הן כלפי פנים והן כלפי חוץ. הסמכויות ותחומי האחריות של הנשיא נתרו ללא שינוי בחוקה שכוננה ב-1959. חוקת 1980 שינתה את משרת ראש המדינה באופן דרמטי. משרת הנשיא בוטלה והוחלפה במשרת יושב ראש מועצת המדינה. משרה חדשה זו הוקמה על בסיס הדוגמה של יושב ראש נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות. מועצת המדינה, כמו מועצת השרים, הייתה גוף קבלת החלטות שיתופי. הן מועצת המדינה, והן מועצת השרים היו חלק מהרשות המבצעת וחיזוק כוחם של הגופים הללו גרם להחלשת כוחה של הרשות המחוקקת. התפקידים, הסמכויות ותחומי האחריות של מועצת המדינה נלקחו מידיה של הוועדה הקבועה של האספה הלאומית, שאיבדה את עיקר מעמדה וסמכויותיה בעקבות כינון חוקת 1980.
קירן מאדן
ביוגרפיה
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים הפסיקה לשחק, וחזרה לעסוק בציור, והתמקדה בציור דיוקנים. היא קיבלה תעודה מבית הספר לאומנות Heatherley School of Fine Art שבלונדון.
נשיא וייטנאם
היסטוריה
חברי מועצת המדינה נבחרו על ידי האספה הלאומית והיא כללה את יושב הראש, את סגן היושב ראש, את המזכיר הכללי וחברים נוספים. חברי מועצת המדינה לא יכלו לשמש בו-זמנית גם כחברי מועצת השרים. יושב ראש מועצת המדינה כיהן בו-זמנית כיושב ראש מועצת ההגנה הלאומית (לימים מועצת ההגנה והביטחון הלאומיים) וכמפקד העליון של הכוחות המזוינים העממיים של וייטנאם. מועצת המדינה פיקחה על עבודתם של שאר מוסדות המדינה, במיוחד על מועצת השרים, מוסד הפיקוח העממי העליון ועל המועצות העממיות בכל הדרגים. היא גם פיקחה על הבחירות לאספה הלאומית. משרת יושב ראש מועצת המדינה, כראש המדינה, בוטלה בחוקת 1992 והוחלפה במשרת נשיא המדינה.
מעמדו של נשיא וייטנאם לא נותר קבוע במהלך ההיסטוריה של המדינה. לדוגמה, בעוד שהו צ'י מין דורג כראשון בחשיבותו מבין חברי הפוליטביורו, גוף קבלת ההחלטות הגבוה ביותר במדינה, יורשו בתפקיד, טון דוק תראנג היה דמות סמלית חסרת סמכויות. מעמדו של ראש המדינה התחזק בחוקת 1980 עם מינויו של תרונג צ'ין, שהיה על פי סדר החשיבות, השני מבין חברי הפוליטביורו, לאחר לה דואן. משרת הנשיא נותרה השנייה מבין חברי הפוליטביורו עד שב-2006 מונה נגויין מין טריט, שדורג רק רביעי בחשיבותו מבין חברי הפוליטביורו. הפוליטביורו שנבחר לאחר הקונגרס ה-11 של המפלגה הקומוניסטית, שהתקיים בינואר 2011, בחר בטרואונג טאן סאנג, כראשון בחשיבות מבין חבריו. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של וייטנאם שבה הבכיר מבין חברי הפוליטביורו לא היה המזכיר הכללי או יושב ראש המפלגה. ישיבות הפוליטביורו מתקיימות באופן סדיר וההחלטות בהן מתקבלות באופן שיתופי כאשר צעדי המדיניות מיושמים רק בתמיכת רוב חברי הפוליטביורו.
קירן מאדן
חיים אישיים
ב-1972 התחתנה מאדן עם ג'ון פטריק סקריבנור. לבני הזוג נולד בן. ב-2001 עברה לגור בדורסט עם בעלה השני, כריסטיאן טיילר, לו נישאה ב-1987.
נשיא וייטנאם
משך הכהונה
נשיא וייטנאם נבחר לתקופת כהונה של חמש שנים וכהונתו של נשיא מכהן נמשכת עד אשר נבחר נשיא חדש. עם כניסתו לתפקיד נושא הנשיא החדש את השבוע הבאה: "במסגרת תפקידי כנשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם, אני נשבע אמונים באופן מוחלט למדינה, לעמה ולחוקתה, כדי למלא את משימות המפלגה, המדינה והעם".
תפקידים וסמכויות
לנשיא מוקנות הסמכויות הביצועיות והחקיקתיות הבאות: מועצת הביטחון וההגנה הלאומיים כוללים את הנשיא, את ראש הממשלה וחברים נוספים. חברים אלה מוצעים על ידי הנשיא ומאושרים על ידי האספה הלאומית. חברי המועצה לא צריכים להיות חברי האספה הלאומית. תהליך קבלת ההחלטות של המועצה מתבצע באופן של מנהיגות משותפת. בין סמכויותיה ניתן למעות את הזכות לגייס את כל הכוחות לטובת ההגנה הלאומית ובמקרה של מלחמה יכולה האספה הלאומית להפקיד בידי המועצה משימות וסמכויות מיוחדות.
האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה
האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה הוא עמותה שהוקמה בשנת 1967 במטרה לקדם את המחקר המוזיקולוגי בישראל. כל פעילות האיגוד ממומנת בדמי חבר ובתרומות של מוסדות ושל אנשים פרטיים.
האיגוד הוקם בשנת 1967 ביוזמת ישראל אדלר, אשר גם עמד בראשו מספר פעמים. יושבי ראש נוספים באיגוד היו אמנון שילוח, דון הרן, אדווין סרוסי, אלישבע רגבי, בלה ברובר-לובובסקי, יוסף גולדנברג, מרינה ריצרב, רתם לוז, אלכסנדר רוזנבלט, ואלון שב. באיגוד חברים נציגים מהחוגים למוסיקולוגיה ולחינוך מוזיקלי מכל האוניברסיטאות והאקדמיות למוזיקה בישראל. מדי שנה עורך האיגוד כנס ובו מציגים חוקרים נושאים במוזיקולוגיה, אתנומוסיקולוגיה וחקר החינוך המוזיקלי. בין הרצאות העוגן שנישאו בכנסי האיגוד בולטות הרצאותיהם של חוקרים מרכזיים כמייקל בקרמן (אוניברסיטת ניו-יורק), סטיבן כאהן (אוניברסיטת סינסינטי), מרק סלובין (וסליאן) ואנה זאיארוזניה (אוניברסיטת ייל).
החל משנת 1978 מפרסם האיגוד כתב-עת שפיט (עד 1996 הוא נקרא "מחקרים במוסיקולוגיה" ומ-1999 "מנעד"). לאורך השנים תרמו לכתב-העת מחשובי הכותבים בתחום, בהם ברונו נטל, דליה כהן, קרל דלהאוס, קרל שכטר, איתן חיימו וריצ'רד טארוסקין.
יו"ר האיגוד היא התאורטיקנית ד"ר ענבל גוטר מאוניברסיטת חיפה.
חצי הכדור הצפוני
מאפיינים
בשל נטיית ציר הסיבוב בסיבוב כדור הארץ ב-23.439281°, החורף בחצי הכדור הצפוני נמשך מנקודת ההיפוך המתרחשת בדצמבר ועד נקודת השוויון המתרחשת בחודש מרץ, בעוד שהקיץ נמשך מנקודת ההיפוך בחודש יוני ועד נקודת השוויון בספטמבר. התאריכים המדויקים משתנים מדי שנה בשל ההבדל בין השנה הקלנדרית לשנה האסטרונומית.
60.7 אחוזים מפני השטח של חצי הכדור הצפוני מכוסים במים, לעומת 80.9% בחצי הכדור הדרומי. כמו כן, 67.3 אחוזים מהשטח היבשתי על פני כדור הארץ נמצאים בחציו הצפוני. שטחן של היבשות אירופה וצפון אמריקה מוכל כולו בחצי הכדור הצפוני של כדור הארץ, וכך גם יבשת אסיה ללא האיים המשתייכים אליה. מרבית שטחה של אפריקה וחלק קטן משטחה של אמריקה הדרומית נמצאים אף הם בחצי הכדור הצפוני.
בקווי הרוחב שנמצאים מצפון לקו המשווה, הצל של שעון שמש נע בכיוון השעון. בקווי הרוחב הללו, ניתן להבחין בשמש בכיוון דרום כאשר היא נמצאת בשיא הגובה בשעות הצהריים. באזור קו המשווה, מיקום השמש בשיא הרום תלוי בעונות השנה, ובתקופות מסוימות של השנה ניתן לראות את השמש בכיוון צפון, ישירות מעל הצופה, או בכיוון דרום. בחצי הכדור הדרומי, שמש הצהריים נמצאת בצפון.
כאשר צופים בירח מחצי הכדור הצפוני, הוא נראה הפוך בהשוואה לצפייה בו מחצי הכדור הדרומי. הקוטב הצפוני פונה לקצה המנוגד למרכז הגלקטי של שביל החלב. כתוצאה מכך, שביל החלב נראה דליל ועמום יותר בחצי הכדור הצפוני בהשוואה לחצי הכדור הדרומי.
גאוגרפיה ואקלים
האזור הארקטי הוא שמו של האזור הממוקם סביב הקוטב הצפוני (קו רוחב 90°). האקלים באזור מאופיין בחורפים קרים ובקיצים קרירים. שלג הוא המשקע הנפוץ באזור. באזור החוג הארקטי (קו רוחב 66°34′), ישנם מספר ימים בקיץ שבהם השמש לא שוקעת, ובחורף ישנם ימים שבהם היא לא זורחת. באזור הקרוב לקוטב, תקופה זו נמשכת מספר חודשים, ואילו באזורים שנמצאים מעט דרומה משך התקופה הוא מספר ימים.
בין החוג הארקטי לאזור חוג הסרטן (23°26′) נמצא אזור האקלים הממוזג. השינויים בין הקיץ לבין החורף באזור הם בדרך כלל מתונים - החורף לא קר בצורה קיצונית, והקיץ לא חם בצורה קיצונית. עם זאת, לעיתים מזג האוויר באזור הוא מאוד לא צפוי.
באזור הטרופי (בין חוג הסרטן לבין קו המשווה) מזג האוויר בדרך כלל חמים במשך כל השנה. באזורים הללו העונה הגשומה מתרחשת בחודשי הקיץ, והעונה היבשה מתרחשת בחודשי החורף.
בחצי הכדור הצפוני, אפקט קוריוליס פועל בכיוון ימין ביחס לכיוון התנועה, ולכן עצמים הנעים על פני כדור הארץ נוטים לסטות מעט ימינה. כתוצאה מכך, זרימות אוויר אופקיות נוטות ליצור המסתובבות עם כיוון השעון. רוחות הסחר נושבות ממזרח למערב בסמוך לקו המשווה, מצפון אליו. הרוחות מזיזות את המים, ויוצרות זרמים הנעים מערבה בהשפעת כוח קוריוליס. לאחר מכן הזרמים מתעקלים ימינה, לכיוון צפון. בסביבת קו הרוחב של 30 מעלות צפון, מערכת נפרדת של רוחות הנעות מערבה דוחפת את הזרמים חזרה מזרחה, ובכך מייצרת לולאה סגורה שנעה עם כיוון השעון. בחצי הכדור הצפוני, זרמי האוקיינוסים הללו יכולים לשנות את מזג האוויר בצורה דרסטית.
זרימת אוויר בכיוון השעון אופיינית למזג אוויר בלחץ גבוה בחצי הכדור הצפוני. לעומת זאת, אזורים שיש בהם אוויר בלחץ נמוך נוטים למשוך אליהם אוויר שנע נגד כיוון השעון. מסיבה זו, סופות טרופיות, שרובן מסיביות ונוצרות בלחץ נמוך, מסתובבות נגד כיוון השעון בחצי הכדור הצפוני.
דמוגרפיה
נכון ל-2021, בחצי הכדור הצפוני חיים כ-6.8 מיליארד בני אדם שהם כ-86% מכלל האוכלוסייה האנושית של כדור הארץ, המונה 7.9 מיליארד אנשים. כ-60% מאוכלוסיית העולם מתגוררים ביבשת אסיה (כ-4.5 מיליארד נכון ל-2017, ומתוכם כ-2.7 מיליארד בסין ובהודו לבדן). 9.59% נוספים מתגוררים באירופה, ו-7.6% בצפון אמריקה. השאר מתגוררים בחציה הצפוני של אפריקה ובחלק הצפוני של דרום אמריקה.
משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים)
בתורת השדות, משפט ארטין-שרייר קובע כי שדה הוא ניתן לסידור אם ורק אם -1 איננו סכום של ריבועים בשדה, או בשקילות שהרמה שלו היא אינסוף. המשפט נקרא על שמם של המתמטיקאים אוטו שרייר ואמיל ארטין, והוא מהווה משפט חשוב בתורת השדות הסדורים, ובעל שימושים במספר תחומים קרובים, ביניהם תבניות ריבועיות.
ניסוח
נאמר ששדה (ממאפיין לא 2) הוא ממשי פורמלית אם -1 איננו סכום של מספר סופי של ריבועים בשדה, אחרת נאמר שהוא לא ממשי פורמלית. בשקילות, שדה הוא ממשי פורמלית כאשר הרמה שלו אינסופית.
משפט ארטין-שרייר קובע כי השדה הוא ממשי פורמלית אם ורק אם הוא ניתן לסידור. יותר מכך, לכל איבר בשדה שאיננו סכום ריבועים, קיים סדר בו איבר זה שלילי.
ראו גם
שדה סגור ממשית
נורת' אמריקן A-5 ויג'לנטי
נורת' אמריקן A-5 ויג'לנטי (באנגלית: North American A-5 Vigilante) במקור סומן כ-A3J הוא מטוס תקיפה וביון על קולי מתוצרת חברת נורת' אמריקן אוויאיישן. המטוס פעל מנושאות מטוסים אמריקאיות בין השנים 1961-1979 והשתתף במרבית מלחמת וייטנאם כמטוס הביון העיקרי של צי ארצות הברית. אף על פי שהמטוס יוצר בכמות מוגבלת כמטוס תקיפה, כלל המטוסים הוסבו לגרסת הביון המוצלחת במיוחד.
המטוס שילב מספר טכנולוגיות מהפכניות והיה לפורץ דרך בהרבה תחומים ועיצובו משפיע על עיצובי כלי טיס עד היום.
פיתוח
תחילת הפיתוח של ה-A-5 היא בשנת 1953 תוך כדי מחקר פנימי בתוך חברת נורת' אמריקן - קולומבוס דיויז'ן. פצצות אטום מוקדמות היו גדולות וכבדות ולכן מרבית המטוסים שהוצעו ופותחו לתפקיד זה כגון ה-AJ-1/2 סאווג' וה-דאגלס A3D סקיי-ווריור היו גדולים, כבדים איטיים וחסרי יכולת הגנה עצמית, וכן הם היו לא היו יכולים להימלט מגל ההלם של הפצצה. אז היה ברור שצי ארצות הברית יחפש חלופה למטוסי התקיפה הגרעינית שלהם. באופן פנימי חברת נורת'-אמריקן פיתחה קונספט של דגם סילוני שתוכנן לטוס במהירות תת-קולית גבוהה וההצעה הוגשה ללשכה לאווירונאטוקיה של הצי בינואר 1954 תחת שם הדגם הפנימי NA-233. הלשכה דרשה מטוס מגביהה טוס שיכל לטוס במהירות של מאך 2, המטוס נדרש גם ליכולת המראה מנושאת מטוסים בתנאי רוח אפסית - כלומר כאשר הספינה נמצאת במצב דומם וללא רוח על גבי סיפון הטיסה ורק המהירות שהמעוט מקנה היה אמור להספיק.
בשביל להיענות לדרישות אלה מהנדסי נורת'-אמריקן תכננו מטוס שיעלה עצמאית לגובה של 50,000 רגל (15,240 מטר) ולמהירות של מאך 1.6 ואז יאיץ בעזרת רקטות האצה למאך 2 בגובה 70,000 רגל (21,330 מטר). בשביל לנסות את הקונספט שני מטוסי FJ-4 הוסבו לנשיאת רקטות האצה. תוצאות המחקר העלו בעיות ביצועים בגובה ומהירות ולכן הרעיון הזה נשלל לבסוף. בשל כך המטוס המתוכנן גדל בממדיו, במשקלו, הוסף לו תא לאיש צוות שני שעליו הוטל לעזור בניווט והפצצה.
אחד האתגרים העיקריים שעמדו בפני המהנדסים היה שיטת ההטלה של פצצת האטום, במהירות עבר-קולית תאי הפצצות הרגילים שהיו נפתחים כלפי מטה סבלו מבעיות במהלך השלכה וגלי ההלם של המטוס היו מורידים את דיוק ההפצצה. השיטה שנבחרה למטוס הייתה שיגור הפצצה מאחורי המטוס דרך תעלה ועל ידי אמצעים פירוטכניים, יחד עם שני תאי דלק וקונוס הזנב במה שכונה תא פצצות ליניארי. שיטת ההשלכה תוכננה להתבצע תוך נסיקה חדה.
המטוס סומן A3J-1, טקס הגלילה התקיים ב-16 במאי 1958 והטיסה הראשונה התבצעה ב-31 באוגוסט. בשל הדרישות ליכולות נחיתה המטוס נדרש ליכולת עמידה במכת נחיתה בקצב שקיעה של 21 רגל לשנייה (6.4 מטר לשנייה), בבדיקות המבנה התגלו סדקים באורכנים המותקנים מאחורי תא מפעיל המערכות. בשביל לפתור את הבעיה נדרש עיצוב מחדש של חיבור האורכנים. באותה תקופה מטה הצי היו עסוקים בניסיון להצדיק את דרישתם ליכולת תקיפה גרעינית והגנה על המטוסים היקרים שפותחו לשם כך, שכן חיל האוויר היה אמור לספק את יכולת התקיפה הגרעינית והוא החזיק בצי גדול של מטוסים למטרה זאת.
בשל כך ובכוונה לשמר את תוכנית הפיתוח של הויג'ילנטי נורת'-אמריקן הציעה לשיפור דגם הויג'ילנטי הקיים ושיווקה אותו בעיקר כמטוס תקיפה קונוונציונלי, כמו כן היא הציעה מטוס ביון. תוך זמן קצר פותח דגם שסומן A3J-2 שכלל מספר שיפורים כגון הגדלת תאי הדלק הפנימיים על ידי הוספת גיבנת שהשתלבה עם מבנה תא מפעיל המערכות במטוס, הוספת שתי תחנות בכנפיים למנשאים ופצצות ושיפור מערכת בקרת הירי ושיפור צורת כונסי האוויר. דגם הביון שסומן A3J-3 כלל את השיפורים הכלולים בדגם התקיפה וכלל כמו כן מעין שדרה בגחון המטוס שבה הותקנו אמצעי הביון. מטוס ראשון מדגם A3J-2 המריא לראשונה ב-29 באפריל 1962.
בספטמבר 1962 שונתה שיטת הסימון של מטוסים הצבאיים בארצות הברית וה-A3J הפך ל-A-5, כאשר דגם A3J-1 סומן A-5A, ה-A3J-2 סומן A-5B וה-A3J-3 סומן RA-5C.
ה-RA-5C כלל מצלמת מכ"ם צופה הצידה, שתי מצלמות אופטיות מתוך מגוון תצורות זמינות, מערכת הקלטת אותות אלקטרומגנטיים ומערכת לוחמה אלקטרונית פסיבית. המטוס מילא נישה של יכולת ביון ארוך טווח ובמהירות גבוהה שהוסיפה על היכולות של ה-RF-8 קצר הטווח ולכן הקנה יכולות איסוף נכבדות לצי.
שאר דגמי הויג'ילנטי מצאו את עצמם ללא משימה, שכן יכולת התקיפה הגרעינית החלו לספק צוללות בעלות יכולת שיגור טילים בליסטיים, המטוס היה יקר מדי מכדי להצדיק את השארתו רק בשביל יכולת התקיפה הקונוונציונלית, אבל הצלחת דגם הביון של המטוס יצרה הזדמנות ושאר המטוסים מדגמים A-5A ו-A-5B הוחזרו ליצרן להסבה לדגם RA-5C.