cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
No Man's Sky
לפני היציאה
עקב דחייתו של המשחק מתאריכו המקורי 21 ביוני 2016 ל-9 באוגוסט 2016, מוריי יחד עם כתב בקוטאקו, ג'ייסון שרייר שדיווח על השמועה של הדחייה קודם לכן, קיבלו מספר איומי מוות כתגובה לדחייה, אך מוריי הגיב לזה בפומבי בצורה הומוריסטית. הסיטואציה נראתה על ידי כתבים אחרים כבעיה בין ההתרגשות שנוצרת לפני היציאה על ידי שיווקו, ובין ההתרגשות הטבעית של המעריצים למשחקים כמו No Man's Sky עוד טרם יצאו. כתב של New Stateman, פיליפ הרטופ התייחס כאשר הוא מייחס את שיווקו של המשחק שאותו אנשים נלהבים לקנות אותו, צריכים חדשות כלשהם לגביו, וחדשות מאכזבות כמו דחיית המשחק יגרמו למעריצים להיות פרנואידים כלפי שיווק המשחק ויתנגדו לו. פיל אוון רשם עבור The Wrap, מאשים בעיות כאלו במשווקי המשחקים, בכך שזה גורם למשחק להיות פחות מוכר וביותר בלייצר מעין כת שתעקוב אחר המשחק ובכך "לחמש את המעריצים".
אחרי היציאה
גרסת המחשב קיבלה ביקורות שליליות רבות משחקנים (ממוצע הביקורות בחנות הדיגיטלית סטים עומד על 38% ביקורות חיוביות) עקב בעיות יציבות וביצועים גרועים שנובעים, לטענתם, מהתמיכה הגרועה למחשב אותה סיפקה מפתחת המשחק, וגם מכיוון שהמשחק איננו רב משתתפים כמו שהובטח על ידי המפתחים. שבוע לאחר יציאת המשחק דווחה ירידה משמעותית במכירות ובכמות השחקנים הפעילים, והמשחק התחיל לקבל ביקורות שליליות מאוד מהשחקנים, בטענה שמפתחי המשחק שיקרו לגבי עומק המשחק וכמות התוכן שבו. Hello games, מפתחת המשחק, שמרה על שקט עד נובמבר 2016 שבו הכריזה על עדכון למשחק המוסיף תוכן חדש והודיעה כי הייתה שקטה משום שהתמקדה על פיתוח ושיפור המשחק. מאז יצאו עדכונים נוספים למשחק שהוסיפו תוכן ותיקנו באגים, עדכונים אלו שיפרו את דעת השחקנים והביקורות כלפי המשחק.
פתיח קארגומרוק
פתיח קארגומרוק (בטורקית: Fatih Karagümrük SK, הנקרא גם Karagümrük) הוא מועדון כדורגל טורקי הממוקם בשכונת קארגומרוק מהעיר העתיקה של איסטנבול. המועדון משחק בליגת העל הטורקית.
היסטוריה
המועדון הוקם באביב 1926, והצטרף לליגות המקצועניות ב-1933.
המועדון שיחק בליגת העל הטורקית בשנים 1959–1963 ו-1983–1984. הקבוצה גם ירדה פעמיים לליגות הטורקיות החובבניות.
בעונת 1999/2000 חזר המועדון לליגה השלישית ולאחר עונה אחת טיפס ליגה נוספת לליגת המשנה.
לאחר שסיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה השלישית בעונת 2013/2014, שיחקה הקבוצה בפלייאוף העלייה לליגה השנייה נגד מאראספור והעפילה לליגת המשנה.
לאחר שסיימה הקבוצה במקום השני בליגה השנייה בעונת 2018/2019, המועדון היה זכאי לשחק בפלייאוף על מנת לעל לעלות לליגה הראשונה. לאחר שעבר את סאנליוראפספור ברבע גמר הפלייאוף ואת מאניסה בחצי הגמר, המועדון ניצח את סקאריאספור בגמר הפלייאוף והפך לאלוף הפלייאוף ועלה לליגה הראשונה בפעם הראשונה מאז 1984.
בתום העונה הראשונה של המועדון בליגה הבכירה אחרי 36 שנות היעדרות, סיימה הקבוצה את הליגה במקום ה-8 לאחר שצברה 60 נקודות ב-16 ניצחונות, 12 תוצאות תיקו ו-12 הפסדים. גם בעונה שלאחריה סיימה הקבוצה במקום ה-8. בנוסף הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע הגמר.
ביוני 2022 מונה אנדראה פירלו, כדורגלן העבר האיטלקי למאמן הקבוצה.
סגל הקבוצה
(בהשאלה מגלאטסראיי)
(בהשאלה מגנואה)
(בהשאלה מאטאלנטה)
בועת הנדל"ן ביפן
בועת הנדל"ן ביפן (ביפנית: バブル景気, מילולית: כלכלת בועה) הייתה בועה כלכלית ביפן, שהתקיימה מ-1986 עד 1991, במהלכה הרקיעו מחירי המקרקעין והמניות. התפוצצותה של הבועה נמשכה מעל עשור, ולאחר שמחירי המניות הגיעו לשיא שלילי ב-2003, הם המשיכו לצנוח במהלך המשבר הכלכלי העולמי של 2008. הכלכלן פול קרוגמן טען שבמהלך שנות העשור האבוד, כפי שמכונות שנות המיתון, נפלה יפן למלכודת הנזילות.
היסטוריה
כסף רב הפנוי להשקעות, בשילוב עם חוסר פיקוח כלכלי, ביטחון יתר ואופוריה בכל הנוגע לעתיד הכלכלי הביא להעצמת הספקולציות, בעיקר בבורסה לניירות ערך בטוקיו ובשוק הנדל"ן. מדד ניקיי 225 הגיע לשיאו ב-29 בדצמבר 1989, ועמד על 38,957.44, לפני שנסגר ב-38,915.87 באותו יום.
מחירי הנדל"ן הגיעו לשיאם ב-1989, כשמטר רבוע אחד בשכונת גינזה שבטוקיו נמכר ב-30 מיליון ין (215,000 דולר), ושווי שטחי הנדל"ן של טוקיו כולה היו שווים יותר מפי שניים סך שטחי הנדל"ן בארצות הברית כולה. לעומת זאת, בשנת 2004 צנחו מחירי הנכסים ברובע העסקים של טוקיו לכדי אחוז אחד ממחירם בשיא, אם כי עדיין דורגו כאחד האזורים היקרים בעולם. המחירים שבו לעלות ב-2007, אז שבו וצנחו בעקבות המשבר הכלכלי של 2008.
בעקבות המשבר הכלכלי, החלו משקיעים לעזוב את יפן, ותחת זו השקיעו במקומות אחרים, דבר שגרם לאובדן הבכורה של התעשייה היפנית בתחומים מסוימים, וליצירת מתחרים במדינות אחרות. בתגובה הוריד הבנק המרכזי של יפן את הריביות לאפס אחוז, אך הצעד לא הצליח למנוע את הדפלציה.
האשראי הבנקאי שניתן בקלות, וסייע להתנפחות הבועה המשיך להוות בעיה, ובשנים הראשונות של השבר המשיכו הבנקים לתת הלוואות מסוכנות. הבנקים עמדו לקרוס ושרדו הודות לסיוע ממשלתי, צעד שהביא ליצירת "חברות זומביות", כלומר חברות שאינן מסוגלות להתקיים בזכות עצמן ונשענות על סיוע חיצוני.
גנזך הציונות הדתית
גַּנְזַךְ הציונות הדתית הוא ארכיון תעודות, מסמכים, כתבי יד ודברי דפוס שאסף ד"ר יצחק רפאל במסגרת מוסד הרב קוק בירושלים, אשר נושאו העיקרי הוא תולדות הציונות הדתית. רפאל יזם את הקמתו בשנת ת"ש 1940, אולם פתיחתו נתעכבה עד שנת תשי"ד 1954. בשל אוצרותיו הרבים נעזרים בו חוקרים של הציונות, תנועת המזרחי והפועל המזרחי, ובחקר תולדות היישוב.
אלפרד מנדלזון
אלפרד מנדלזון (ברומנית: Alfred Mendelsohn; 17 בפברואר 1910, בוקרשט - 9 במאי 1966, שם) היה מלחין יהודי-רומני.
קורות חייו
אלפרד מנדלזון נולד בשנת 1910 בבוקרשט כבנו של המלחין והנגן לאון מנדלזון. מנדלזון למד מ-1927 עד 1931 באקדמיה למוזיקה של וינה אצל יוזף מרקס ופרנץ שמידט ובקונסרבטוריון של בוקרשט אצל מיכאיל ז'ורה. משנת 1944 עד 1963 ניצח על האופרה הרומנית הלאומית. משנת 1949 כיהן כפרופסור לקונטרפונקט בקונסרבטוריון.
מנדלזון חיבר כמה אופרות ובלטים, שמונה סימפוניות וסימפוניה דרמטית בשבע תמונות, פואמה סימפונית, סוויטה לכלי מיתר, קונצ'רטו לצ'לו, שני קונצ'רטי לכינור ושניים לפסנתר, מוזיקה קאמרית, אורטוריות, קנטטות, מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע, יצירות כוראליות ושירים.
אופרטות
1961 - Anton Pann (אנטון פאן) - לברית מאת יון רומאן וראדו אלבלה
Making Music
Making Music (בתרגום חופשי: מנגן; מילולית: מייצר מוזיקה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס, שיצא לאור בשנת 1975. בבריטניה פורסם האלבום בשם "Making Friends". זהו אלבום מוזיקת נשמה ופאנק המתקמד, בדומה לאלבומיו האחרים של וית'רס, בחייו של גבר שחור ממעמד הביניים האמריקאי מנקודת מבטו, ועוסק בנושאים כמו מערכות יחסים, יחסי מין, מוות, אהבה וקושי.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים, "I Wish You Well" (בעברית: "אני מאחל לך טוב") שהגיע למקום ה-54 במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ, ו-"Make Love To Your Mind" שהגיע למקום ה-10 באותו מצעד ולמקום 76 במצעד הבילבורד הוט 100.
גבי וימן
גבריאל (גבי) וימן (נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה ובמרכז הבינתחומי הרצליה. מחקריו בתחום הניבו תשעה ספרים, מאות מאמרים מדעיים ומאמרי עיתונות בתחום התקשורת.
ביוגרפיה
וימן נולד בחיפה, בנם היחיד של שני ניצולי שואה שאיבדו את כל משפחתם במחנות ההשמדה. הוא סיים את בית הספר התיכון "חוגים" והתגייס לשירות צבאי שהחל ביחידת האבחון הפסיכולוגי, נמשך לשירות ביחידת מכ"ם ("קשתות") והסתיים בשירות מילואים ממושך בממד"ה (מחלקת מדעי ההתנהגות של צה"ל).
וימן למד לתואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת חיפה, ולתואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה. את לימודי הדוקטורט בתקשורת סיים ב-1982 באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' אליהוא כ"ץ, מבכירי חוקרי התקשורת בעולם. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בחקר התפשטות מידע ברשתות תקשורת בינאישיות (תוך התמקדות בקיבוץ). את השתלמות הפוסט דוקטורט שלו ערך באוניברסיטת סטנפורד, ארצות הברית.
וימן הקים את החוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה ועמד בראשו במשך שמונה שנים. במהלך השנים התפתח חוג זה והיה לחוג המוביל בתחום לימודים אקדמיים בתקשורת, כולל תוכניות לימודים לתארים ראשון, שני ודוקטורט. הוא נבחר שבע פעמים כ"מרצה מצטיין" בסקרי הסטודנטים באוניברסיטת חיפה.
כפרופ' אורח התארח ולימד וימן באוניברסיטאות רבות בעולם, בהן: אוניברסיטאות סטנפורד, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת ליהיי, אוניברסיטת הופסטרה (ארצות הברית), אוניברסיטת קרלטון (קנדה), אוניברסיטת מיינץ (גרמניה), אוניברסיטת פרטוריה (דרום אפריקה) והאוניברסיטה הלאומית של סינגפור. מלמד כיום במרכז הבינתחומי הרצליה ובאוניברסיטת מרילנד, ארצות הברית.
וימן הוא חבר מערכת בכתבי עת מדעיים מובילים בחקר תקשורת, דעת קהל וטרור, שופט של קרנות מחקר בינלאומיות וזכה בעצמו במענקים ופרסי מחקר רבים, בהם מענקי מחקר של קרן בן-גוריון (1984), פולברייט (1984-5), קרן ישראל-קנדה (1984-5), הקרן לרב-תרבותיות של ממשלת קנדה (1985), אייסף (1985), קרן המחקר הגרמנית הלאומית (1993), מענקי מחקר מקרן המכון הישראלי לדמוקרטיה (עבור חקר מערכות הבחירות בין בחירות 1996 ו-2009 בישראל), קרן פון-הומבולדט (גרמניה), קרן National Institute for Justice (NIJ) (2007-9); וכן פרס The Canadian Faculty Enrichment (1988), פרס וולי לנגשמידט לחקר התקשורת (1995) ועוד. הוא זכה שבע פעמים בתואר "מרצה מצטיין" בסקרי הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה. בעל תעודת "סקיפר בינלאומי" לאחר שנים של שיט מפרשיות בכל רחבי העולם.
במסגרת פעילותו הציבורית שימש וימן כחבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומשמש חבר דירקטוריון של התיאטרון העירוני חיפה. הוא מרבה להופיע בנושאי תקשורת בעיתונות, רדיו, טלוויזיה ואתרי אינטרנט חדשותיים. פרסם למעלה ממאה מאמרי דעה בעיתונות הישראלית ובכלל זה בהארץ, ידיעות אחרונות ומעריב.
הוא שימש כעורך של "מסגרות מדיה", כתב העת של האגודה הישראלית לתקשורת. ב 2012 נבחר להיות חבר במועצת העיתונות.
נשוי לנאוה וימן, שופטת בדימוס של בית הדין האזורי לעבודה בחיפה. אב לפרופסור אורן וימן (מדעי המחשב) וד"ר דנה וימן-זקס (פסיכולוגיה ומשפטים).
תחומי המחקר
וימן מתמחה בחקר השפעות תקשורת המונים, ובכלל זה השפעות על עמדות, התנהגות, רגשות ודימויים. מחקריו עסקו בבדיקת קמפיינים פוליטיים ומסחריים, השפעת התקשורת על דעת הקהל, טרור ותקשורת ובכלל זה השימוש של הטרור המודרני באינטרנט, אלימות בתקשורת והשפעותיה, הבניית מציאות בתקשורת והשפעתה על תפישת מציאות של קהלים, מניעי חשיפה לתקשורת ודפוסי חשיפה של קהלים שונים. מחקריו נערכו בישראל, ארצות הברית, אנגליה, קנדה, גרמניה, דרום אפריקה ועוד.
דינה לימון
דינה לימון (נולדה ב-31 במאי 1945) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
לימון היא בוגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב. ב-1982 גילמה מורה בסרט "בן לוקח בת". ב-1983 שיחקה בסרטו של עוזי פרס "אני והמאהב של אשתי". ב-1994 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיפור מקומי" שהופק על ידי הערוץ הראשון. ב-1999 גילמה אחות בסרט "צור הדסים".
ב-1981 כתבה עם בעלה אסי הנגבי את המחזה "מסיבת פרידה לאקדוחן" על פרשת רצח אליהו גלעדי. המחזה עובד ב-1999 לסרט טלוויזיה בשם "גופה בחולות" בבימויו של ריקי שלח.
לימון גילמה את חווה, אמה של אירית (נטע הבר) בטלנובלה "לגעת באושר".
ב-2006 שיחקה את אמא של הכלה בסרט "רגליים קרות". ב-2012 היא הופיעה בסרט "רווקה פלוס" כאמה של דליה (מיכל ינאי).
לימון הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "טלנובלה בע"מ", "החברים של נאור", "ראש גדול" ו"החיים זה לא הכול".
לימון הייתה נשואה לשחקן אסי הנגבי ובנם הוא הקומיקאי והשחקן מיכאל הנגבי.
קרחון קניון (אנטארקטיקה)
קניון קרחון (באנגלית: Canyon Glacier) הוא קרחון צר, באזור חוף דופק, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את מורדותיו הצפון-מערביים של הר וקלסר; וזורם לכיוון צפון, בקניון שקירותיו תלולים; קניון זה מפריד בין רכס ספריישן ורכס יוז.
הקרחון נשפך אך מדף הקרח רוס, בסמוך מצפון להדום הקרח ג'ובינקו.
גילוי הקרחון
הקרחון נצפה לראשונה מהר פטריק, על ידי משלחת החקר האנטארקטית של המועדון האלפיני של ניו זילנד (אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960).
מקור השם
משלחת החקר האלפינית של ניו זילנד נתנה לקרחון את שמו.
שמו של הקרחון תיאורי - והוא נקרא על שם הקניון העמוק בו הוא זורם.
הבנק לתקשורת
הבנק לתקשורת (בסינית מפושטת: 交通银行, בפין-יין: Jiāotōng Yínháng) הוא בנק סיני שנוסד בשנת 1908 על ידי ליאנג שי, והבנק החמישי בגודלו בסין.
היסטוריה
בשנת 1907 ליאנג שי הציע להקים את הבנק לתקשורת כדי לרכוש את מסילת הרכבת בייג'ינג – האנקו מבעליה הבלגיים, ולהעבירה לשליטה סינית. בעקבות כך הוא הקים את הבנק בשנת 1908 וסיפק יותר ממחצית המימון הנדרשת לקניית המסילה.
בנובמבר 1934 הבנק, במטרה להרחיב את עסקיו, פתח בהונג קונג את הסניף ראשון שלו אל מחוץ גבולות סין.
ביוני 2005 הבנק הונפק בבורסה לניירות ערך בהונג קונג. במאי 2007 הבנק הונפק גם בבורסה לניירות ערך בשנגחאי והחל להסחר באופן דואלי.
שווידניצה
שווידניצה (בפולנית: Świdnica; בגרמנית: Schweidnitz; בצ'כית: Svídnice) היא עיר בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. נכון לשנת 2006 בעיר יש כ-60,000 תושבים.
היסטוריה
בשנת 1526 העיירה ושלזיה כולה נשלטו על ידי ממלכת הבסבורג, ובמהלך מלחמת שלושים השנים הדוכסות הושחתה. בתחילת מלחמת שבע השנים העיירה סופחה לממלכת פרוסיה. בסוף שנת 1762 נכבשה העיר פעם נוספת על ידי אוסטריה, אך לאחר תום המלחמה נשארה בממלכת פרוסיה.
בשנת 1871 במהלך איחוד גרמניה, הפכה העיר לחלק מהאימפריה הגרמנית. לאחר תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה בשנת 1945, עקב שינויים שנקבעו בוועידת פוטסדאם, הפכה העיר לחלק מפולין, התושבים הגרמנים שלא ברחו לאחר המלחמה גורשו והוחלפו בפולנים, שרבים מהם גורשו מאזורי פולין שסופחו לברית המועצות.
גאוגרפיה
שווידניצה ממוקמת במחוז שווידניצה, בחלקה הדרומי של שלזיה תחתית. היא שוכנת על קצה רכס ההרים סודטים בגובה של בין 225 ל-265.9 מטרים. נכון ל-1 בינואר 2012 שטח העיר 21.76 קמ"ר (2.93% משטח המחוז). אחוז משטח העיר מיוער, ו-41% כולל קרקע חקלאית.
בתרבות
בסדרה הישראלית סברי מרנן, נאמר פעמים רבות שמוצאה של משפחת רוזן הוא משווידניצה; בסדרה לא ברור אם מדובר בעיר שווידניצה, או במדינה מזרח-אירופאית דמיונית בשם זה.
מועצה אזורית (מקסיקו)
המועצות האזוריות (בספרדית: Municipios, "מוניסיפיוס") הן היחידה השלטונית השנייה במקסיקו, אחרי המדינות. במקסיקו נמצאות למעלה מ-2,400 מועצות אזוריות.
בחלק מן המקרים המועצות האזוריות חופפות כמעט לחלוטין לבירותיהן ואז הן משמשות כעירייה שלהן, ואילו במקרים אחרים המועצות משתרעות על שטחים נרחבים בהרבה ואז הן מתפקדות כמחוזות משנה בתוך המדינות. המועצה האזורית הגדולה ביותר מבחינת שטח היא אנסנדה במדינת באחה קליפורניה, המשתרעת על שטח של למעלה מ-50 אלף קילומטרים רבועים.
עיצור מכתשי, חוכך צידי, קולי
עיצור מכתשי חוכך צידי קולי הוא צליל עיצורי המצוי בכמה שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɮ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\K. הצליל הישן לאות הערבית ض| ض היה מכתשי מלועלע חוכך צידי קולי [ɮˤ] וניתן היה לשמעו בהגיית הערבית העתיקה. עיצור זה גם קיים בצ'רקסית במילים כמו блы "שבע" (bɮə).
פוקס פייר (סרט, 1996)
פוֹקְס פָיֵיר (מאנגלית: Foxfire) הוא סרט התבגרות אמריקאי משנת 1996, עיבוד קולנועי רופף של רומן מאת ג'ויס קרול אוטס, בבימויה של אנט הייווד-קארטר ובכיכובן של הדי בורס ואנג'לינה ג'ולי. בורס קיבלה את התפקיד הראשי בהופעת הביכורים שלה בקולנוע.
במרכז העלילה ארבע תלמידות בית ספר תיכון בעיר פורטלנד שבאורגון, הקוראות תיגר על תרבות האונס לאחר שנערה חסרת בית מסתורית ומרדנית נכנסת אל חייהן. עלילת ספר המקור מתרחשת בקרב מעמד הפועלים באפסטייט ניו יורק בשנות ה-50 של המאה ה-20, אך בסרט שונתה התקופה לשנות ה-90, והדמויות הן של בני מעמד הביניים בפרוורי אורגון שבאזור הפסיפיק נורת' ווסט.
הסרט נחשב לתוצר של תנועות הפמיניזם והעצמת הנשים שפרחו בארצות הברית באותן שנים, במסגרת הגל השלישי של הפמיניזם. מקום התרחשות העלילה היה מוקד מרכזי של תנועת "ריוט גירל".
עלילה
כאשר מאדי נכנסת לשיעור ביולוגיה, המורה לויד בטינג'ר יושב בסמיכות לתלמידה ויולט קאהן באופן שמרמז על הטרדה מינית. בתחילת השיעור, בטינג'ר מחלק לתלמידים צפרדעים חיות לנתח אותן, אך ריטה חומלת על הצפרדע ומסרבת. בינתיים מגיעה לבית הספר נערה זרה (אנג'לינה ג'ולי) המחפשת מפלט מהגשם, ונכנסת באקראי לכיתת הביולוגיה. בטינג'ר סבור שזו תלמידה חדשה ומזמין אותה לשבת. היא מתיישבת ליד שולחנה של מאדי ונועצת בה מבטים מביכים. כאשר בטינג'ר מאיים לרתק את ריטה, הנערה משחררת את הצפרדע של ריטה ומשליכה אותה מהחלון. בטינג'ר מטיל ריתוק אחרי הלימודים על ריטה והנערה, אך הזרה צוחקת שהיא כלל לא לומדת בבית הספר, ויוצאת דרך החלון.
אחרי השיעור, מספר תלמידות פוגשות את הנערה בחדר הנוחיות. ריטה מספרת שבטינג'ר עושה בה מעשים מגונים, ואז ויולט מתוודה שהוא מטריד גם אותה, אך סינדי לועגת לשתיהן בחוסר אמון. הנערה משכנעת אותן להתאחד נגד בטינג'ר, וריטה, ויולט ומאדי נשארות איתה. בשעת הריתוק של ריטה, בטינג'ר נסגר איתה בכיתת הביולוגיה ומתחיל למשש את שדיה, אך ויולט נכנסת בתואנה שהיא שכחה מחברת. מיד אחריה נכנסות מאדי והנערה, הבנות מתעמתות איתו, ומתפתחת תגרה אלימה שבסופה ריטה מטיחה את פרצופו של המורה בשולחן, ומאיימת עליו שלא ייגע בה שוב. נכנסת גולדי, שומעת את הדברים ושמחה לאידו של בטינג'ר. הנערה האלמונית דוחקת בבנות לברוח, מזהירה את בטינג'ר לחדול ממעשיו ויוצאת. על סף הדלת היא מוצאת את יומנה של מאדי שנשמט ממנה. בערב מופיעה הנערה במפתיע בחלון חדרה של מאדי. היא מספרת שסולקה מבית הספר מכיוון שהעזה לחשוב בעצמה, ולבקשתה, נשארת לישון אצל מאדי. בבוקר היא מסתלקת דרך החלון. מאדי ממהרת לצאת עם תיק העבודות שלה, ומוצאת את הנערה מסתתרת בין עמודי גשר ברודוויי שעל נהר וילאמט. מאדי שואלת את הנערה לשמה, זו מזדהה בכינוי "לגס" (Legs, באנגלית: רגליים) ומסבירה שהכינוי דבק בה בשל רגליה הארוכות. במעשה קונדס, לגס חוטפת את התיק של מאדי, מטפסת על קורות הגשר, מתגרה במאדי לבוא לקחת את התיק, אך מאדי פוחדת מגבהים. משאית עוברת גורמת ללגס לשמוט את התיק שנתלה על צידו החיצוני של הגשר. לגס מטפסת מעבר למעקה ומשיגה את התיק. מאחר שמאדי בדרכה לבית הספר, היא מציעה ללגס לשהות בבית נטוש במעלה הנהר. בבית הספר נקראות מאדי, ריטה, ויולט וגולדי לשיחת בירור אצל המנהל שלא מאמין לטענותיהן בדבר מעשיו של בטינג'ר. הן מושעות מבית הספר לשלושה שבועות, והמנהל אוסר על מאדי לקחת את תיק העבודות מכיתת האמנות. מאחר שהן פוחדות לחזור הביתה, מאדי מובילה את הבנות אל הבית הנטוש, שם הן פוגשות את לגס שמשכנעת אותן לפרוץ לבית הספר לקחת את תיק העבודות. בלילה הן מתגנבות לכיתת האמנות ומתחילות לאסוף את העבודות של מאדי. גולדי רואה את התצלום שלה כשהיא מסוממת, פורשת הצידה נעלבת ומציתה ג'וינט, משליכה את הגפרור לפח המכיל חומר דליק, ופורצת שריפה המפעילה את מערכת כיבוי האש. הבנות מצליחות להימלט מבית הספר מבלי שהשוטרים שהגיעו יתפסו אותן, וחוזרות אל הבית הנטוש. על מנת להנציח את הברית שנוצרה ביניהן, לגס מוציאה ציוד קעקוע ומקעקעת לעצמה ולכולן ציור של להבה על החזה.
בבקרים הבאים הן באות לשם, בעוד הוריהן חושבים שהן בבית הספר. ויולט מקבלת מכתב בעילום שם מתלמידה המעידה שהיא התקוממה נגד בטינג'ר, ותלמידות בבית הספר חותמות על עצומה הקוראת לפיטוריו. בערב הן חוגגות בריקודים פרועים, ולפתע מגיעה חבורת בנים בהנהגתו של דיינה המאיים על הבנות לבטל את התלונות נגד בטינג'ר פן יפוטר (הוא גם מאמן קבוצת הפוטבול שלהם), והן דוחות את איומיו בלעג. באחד הלילות יושבות מאדי ולגס על גג הבית, ולגס מספרת שאמה נהרגה שנתיים קודם בתאונת דרכים כאשר נהגה בשכרות, ואת אביה איננה מכירה. היא מסבירה שבקרוב תצא שוב לנדוד. מאדי מבקשת להצטרף ומתוודה בהיסוס על אהבתה ללגס.
יום אחד מגיעה סינדי לבית הנטוש ומבקשת את עזרתה של מאדי אחרי שדיינה הכה אותה במהלך ריב ביניהם, והיא פוחדת לחזור הביתה לבד. בתוך כך, סינדי מספרת שבטינג'ר פוטר. כאשר השתיים יוצאות אל הכביש, מתברר שזו הייתה מלכודת שדיינה והבנים ארגנו כדי לנקום במאדי. למרות תחנוניה של סינדי שמתחרטת על חלקה בתרמית, הם מכניסים את מאדי בכוח למכוניתו של דיינה בכוונה לאנוס אותה. לגס צצה במקום, מצמידה אולר לצווארו של דיינה ומאלצת את הבנים לשחרר את מאדי. הבנות משתלטות על המכונית ובורחות תוך נהיגה פרועה של לגס. ניידת משטרה רודפת אחריהן, המכונית מידרדרת מהכביש, והן נעצרות ומובאות לפני השופטת הוליפילד (פראן בנט) המרשיעה את הבנות בגניבת מכונית, שימוש בנשק קטלני והתנגדות למעצר, ומשחררת אותן לחסות הוריהן. מכיוון שללגס אין אפוטרופוס, היא נשלחת למאסר, ואז מוזכר לראשונה שמה המלא: מרגרט סדובסקי. שוטרים מוציאים את לגס מהאולם לקול מחאותיה של מאדי על שהשופטת האמינה לעדויות השקר של הבנים וסינדי.
בהיעדרה של לגס, החבורה מתפזרת. ויולט מתגנבת אל ביתה של מאדי, והשתיים יוצרות קשר בצ'ט אינטרנט עם ריטה. גולדי בורחת מביתה ומצטרפת לחבורת בני נוער נרקומנים המספקים לה הרואין, וכשמאדי מתקשרת לביתה של גולדי כדי להתנצל על התצלום הפוגעני, עונה לה אביה שבתו נעדרת מהבית כבר יומיים. מאדי יוצאת לחפש את גולדי ומוצאת אותה במאורת סמים, מחלצת ומביאה אותה אל הבית הנטוש, אך הבנות לא יודעות איך לטפל בה.
סינדי חשה אשמה ובאה אל השופטת הוליפילד להתוודות על עדות השקר שלה. לגס משוחררת ומגיעה בהפתעה עם לילה אל הבית הנטוש. כאשר היא רואה את מצבה של גולדי, היא באה עם מאדי וריטה אל אביה של גולדי ודורשת ממנו 10,000 דולר לטובת אשפוז במוסד גמילה. האב, אשר לא מודע לבעיית הסמים של בתו, מסרב ומאיים להתקשר למשטרה. לגס חוטפת את אקדחו, מאלצת אותו להיכנס למכוניתו, והם נוסעים אל הבית, שם הבנות קושרות אותו לכיסא בהוראת לגס. לגס מציעה להתקשר לאמה של גולדי ולדרוש ממנה את הכסף, אך מאדי מתנגדת מכיוון שזהו פשע של חטיפה ודרישת כופר שהן עלולות לשלם עליו מחיר. גולדי חוזרת להכרתה ועולה אליהן, ומחמת ההפתעה, ריטה פולטת כדור שפוגע בגבר הכפות לכיסא. ריטה, ויולט וגולדי נוסעות עם האב הפצוע לבית חולים, ומאדי נשארת. כאשר היא חוזרת לתוך הבית, לגס כבר עזבה. מאדי משיגה אותה על גשר ברודוויי כשהיא מנסה לעצור טרמפ, ומדברת על לבה שתישאר. לגס מזמינה את מאדי להצטרף אליה. כאשר משאית עוצרת, מאדי מחליטה בדמעות להישאר, ולגס נוסעת.
אפילוג: השחר עולה, ובסערת רגשותיה, מאדי מחליטה להתגבר על פחד הגבהים שלה ומטפסת על קורות הגשר כפי שעשתה לגס בראשית היכרותן. במונולוג הסיום שלה, היא מספרת שאביה של גולדי אמר במשטרה שירה בעצמו בטעות, ושלח את בתו לגמילה. מאז שבגרה, מאדי נוסעת בעולם בין מוזיאונים לאמנות, ולא ראתה עוד את לגס. בנות החבורה התרחקו זו מזו, אך בכל פגישה שלהן הן מתחבקות כמו יוצאי צבא ותיקים.
אתרי צילום
הסרט צולם באתרים אותנטיים ברחבי פורטלנד:
מוזיקה
פסקול הסרט, שאותו ערך המוזיקאי הצרפתי מישל קולומבייה, כולל קטעי מוזיקה אלטרנטיבית המתאימים לסצנות שהם מלווים:
השירים הנוספים: Energy Sucker - Luscious JacksonLet's Get F***** Up - The CrampsAsian Ceremony - The OGM Studio GroupShe (Dancing Barefoot) - Johnette NapolitanoOut of Control - CrossfiresInto Dust - מאזי סטארFilter - UnderYou - CandleboxDwelling - The Rose ChroniclesPound for Pound - Mystery Machine
אלבום פסקול הסרט הופק על ידי חברת Unforscene Music והופץ ב-7 באוגוסט 1996.
הפצה וביקורות
"פוקס פייר" הופץ לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-23 באוגוסט 1996, ובשאר העולם הופץ לטלוויזיה ולצפייה ביתית. במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט 27% דעות חיוביות בשקלול 11 ביקורות.
החוקר ומבקר הקולנוע האמריקאי עמנואל לוי כתב שהסרט משעמם, והעיבוד הקולנועי המבולבל לספר רב המכר מאכזב, משום שהבמאית טיפלה בסרט בסגנון של וידאו קליפ שהפך לטריוויאלי את הנושא המשמעותי של הטרדה מינית בבית הספר. לוי סבר שיוצרי הסרט התחמקו מעיסוק באופי הלסבי של יחסי לגס ומאדי, כפי שנהגו בעלילות משנה נוספות בסרט מתוך חוסר יושר וחוסר אומץ. עוד טען לוי, שהעברת תקופת העלילה משנות ה-50 לשנות ה-90 של המאה ה-20 חוטאת לספר המקור, ולא סביר שבשנות ה-90 מנהל בית ספר היה דוחה על הסף את תלונות התלמידות ללא בדיקת העובדות. באופן דומה, ג'ק מתיוס כתב בלוס אנג'לס טיימס שהמעבר בין התקופות איננו חלק, משום שבספר של אוטס, הבנות חיות לא רק בתקופה אחרת, אלא גם באווירה אחרת שלא עוברת היטב לשנות ה-90. לעומתם, אמילי סירס טענה שהבעיה בסרט לא קשורה בשינוי תקופת העלילה, אלא בהתפתחות הכרונולוגית המזורזת המקנה תחושה שהאירועים מתרחשים בסוף שבוע פרוע אחד, ולא כהתקוממות מאורגנת של חבורת בנות.
"פוקס פייר" כסרט פמיניסטי
הסרט נחשב לתוצר מובהק של תנועת "גירל פאוור" שפרחה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כחלק מהגל השלישי של הפמיניזם, והוא משקף רעיונות שאפיינו את תנועת "ריוט גירל", כגון: כוחן של נשים כקבוצה, גילוי המיניות ואומץ יצירתי. במאמר על ההיבטים הפמיניסטיים של "פוקס פייר", הסופרת-משוררת בקה קלייבר סברה שהסרט הוא מחווה מחושבת ל"ריוט גירל", לאור הדרישה למהפכה נשית לאלתר ויצירת מרחב בטוח (הבית הנטוש שהופך למקום המבטחים של חבורת הנערות) בתוך תרבות של אלימות ותקיפות מיניות. לדעתה של קלייבר, חלקו השני של הסרט, עם סיום הוליוודי טיפוסי, מחזיר את מצבן של הבנות לקדמותו טרם הופעת לגס, גם אם חייהן השתנו, וממחיש בעיה עתיקת-יומין של הפמיניזם: שינוי מבני-חברתי עדיין רחוק מאוד, באשר המשטר הפטריארכלי מתגבר על הפגיעה בו, הממסד לא חש מאוים על ידי כוחן של הבנות ומתנער מהן, המרחב הבטוח יכול להתקיים באופן זמני בלבד, אם בכלל, והאוטופיה הפמיניסטית מתרסקת נוכח מציאות חברתית שמרנית.
בתחילה, גיבורות הסרט זרות זו לזו וחיות כל אחת בנפרד בסביבה מסוכנת, נוכח הטרדות ותקיפות מיניות אשר הרשויות וההורים מתעלמים מהן, נותנים עדיפות לגברים ודעותיהם ומאפשרים לבעל סמכות לנצל את מרותו. כאשר הבנות שואלות את לגס מה אפשר לעשות נגד בטינג'ר, היא עונה להן:"תגרמו לו להפסיק", ושהן צריכות "לוודא שהוא לא יעשה זאת יותר", משפטים שנחשבו מהפכניים בזמנם, משום שהם ביטאו הנחה שיש בכוחן של נערות לכפות את רצונן על המבוגרים. הן יוצרות חבורה שבמסגרתה הן לומדות שאין זו בעיה אישית של אחת מהן בלבד, ורק שילוב הכוחות מסייע בידן לסכל את הסכנה. הן לא נוקמות בגין מעשה מסוים, אלא מתקוממות נגד מגוון צורות של אלימות מינית שנעשות תחת מעטה הכחשה ודיכוי של הממסד וההורים, ונגד הטלת אשמה עליהן, על אף שהן הקורבנות. זאת, משום שהמורה המטריד מינית הגיב באלימות על ההתרסה נגד סמכותו, והן הכו אותו כהגנה עצמית, ולא כעונש על מעשיו הקודמים.
בעת שיחת הנזיפה שערך המנהל לארבע הבנות, הוא שואל אותן:. מר פארקס מתכוון לעשות בדבריו אנלוגיה לספר עיון משנת 1992 מאת הפסיכואנליטיקאית קלריסה פינקולה אסטס, בשם 'רצות עם זאבים: ארכיטיפ "האשה הפראית" - מיתוסים וסיפורים', שדן במגדר ואינסטינקטים נשיים בפולקלור, ברוח תורתו של קרל גוסטב יונג. בעקבות הספר, הביטוי "רצה עם זאבים" התקבע כהתייחסות לאשה פראית ומשולחת רסן. הבנות מצחקקות בפרצופו של המנהל בגלל ההשוואה, מה שמגביר את חמתו. את התרחקותה של מאדי מהחבר שלה ניתן להסביר בכך שתחושת עליונותו הגברית של אית'ן מונעת ממנו מלהבין את צרכיה שנענים דווקא על ידי נערה זרה, ועל רקע התהדקות הקשר בין מאדי ללגס, דמותו של אית'ן נעלמת כליל מהעלילה בחלוף מחצית הסרט.
לסביות
מערכת היחסים בין מאדי ולגס מעלה את השאלה אם אפשר להתייחס ל"פוקס פייר" כאל סרט לסבי. הסרט רומז שלגס היא לסבית, ועל אף שמיניותן של לגס ומאדי לא עומדת במרכז העלילה, ליחסים ביניהן יש סאבטקסט לסבי ברור:
בהקשר הזה, המבקרת שרה פונסקה כתבה שלא בכדי לעיבוד הקולנועי לספר של אוטס יש מעמד של קאלט ברשימת טקסי מעבר לסביים. היא מוסיפה שהמחאה של הנערות נגד הפטריארכיה גדושת סאבטקסט קווירי, והתשוקה המינית שמביעות העיניים של לגס ומאדי יכולות לספק אנרגיה ליצירות חובבים רבות של אוהדי קווין פאבריי ורייצ'ל ברי (דמויות מסדרת הטלוויזיה "Glee"). פונסקה כתבה את הדברים במסגרת השוואה עם הסרט Foxfire: Confessions of a Girl Gang משנת 2012, עיבוד נאמן למקור.
דמותה הקולנועית של לגס
יש הרואים בלגס גרסה נשית לדמות שגילם ג'יימס דין בסרט "מרד הנעורים". האופן שבו מציגה המצלמה את חיצוניותה נראית כמטפורה של כניסת אקדוחן במערבון: כשהיא יורדת מהטרמפ תחת גשם ליד בית הספר, המצלמה מתמקדת בנעליה הכבדות, אחר כך באולר הקפיצי שהיא חמושה בו דרך קבע, ועוקבת אחריה במסדרון מהגב. רק כאשר היא מגיעה באופן אקראי לכיתה, המצלמה עולה בתנועת טילט עד שפניה נחשפים והיא סוקרת במבטה את הכיתה כבודקת את הזירה. כמו דמות האקדוחן הנווד במערבונים, לא ידוע מהיכן באה ולאן מועדות פניה, ואין לה שם עד חלוף יותר מ-20 דקות בסרט. אז היא חושפת רק את כינויה, ושמה האמיתי מתגלה אף מאוחר יותר. חוץ מהאולר הקבוע, לגס מיומנת בהפעלת אקדח. היא עוצרת להילחם את מלחמתן של המדוכאות נגד מדכאיהן, וכשהן מגלות את קולן העצמאי, היא עוזבת.
לצד דימוי הקאובוי, לגס בעלת דימוי אנדרוגיני, "טומבוי" במעיל עור, נעליים כבדות, שיער קצר והאולר הצמוד. בכניסתה הלא-צפויה לבית הספר, המאבטח הרואה אותה מאחור, טועה לחשוב שהיא בן. היא איננה מהססת לפעול בכוח הזרוע נגד גברים, ויכולה להם. במהלך הסרט מתברר שלגס היא נערה פגועה רגשית עם עבר פלילי, דבר שמדריך את התנהלותה האלימה. הפרט היחיד שהיא מספרת על עצמה למאדי הוא שם אמה ונסיבות מות האם. בהיעדר אב בחייה, אין לה אמון באבות בכלל. היא מעין גיבורה טרגית: כריזמטית, אמיצה, מוסרית ותובעת צדק, אך בהתעקשותה הקיצונית לבוא חשבון עם הפוגעים בבנות, היא מסתבכת בפלילים ומשלמת את המחיר, או נאלצת לברוח. במקרים שבהם היא חוצה קווים אדומים, הבנות משמשות מעין מקהלת תיאטרון יווני ומוכיחות אותה על מעשיה.
לגס היא מסיגת גבול: נכנסת לבית ספר ולכיתה שהיא איננה שייכת להם, מגיעה אל ביתה של מאדי בשעת ערב מבלי שהוזמנה, וגם אל ביתה של גולדי היא מגיעה פעמיים: פעם אחת באה לפגוש אותה כאשר הוריה של גולדי יוצאים מן הבית, ובפעם השנייה - כאשר היא מתפרצת לבית לדרוש כסף מאביה של גולדי. כמו רוח רפאים, היא נוהגת להיכנס ולצאת בדרכים לא שגרתיות: היא מטפסת דרך חלונות, נכנסת לבית הספר דרך מנהרת שירות בגג כדי לקחת את תיק האומנות של מאדי, ולעיתים צצה מבלי שברור איך הגיעה.
שם הסרט
לפי ספר המקור, Foxfire הוא השם שנתנו הבנות לכנופיה שהקימו, ומתבטא בשני אירועים: הראשון - במהלך בילוי משותף של הבנות באתר סקייטבורדינג, ריטה מציירת על קיר בטון באתר כתובת גרפיטי: Foxfire burns and burns (בעברית: פוקס פייר בוערת ובוערת, או: שורפת ושורפת), שמאדי משתמשת בה כסיסמת הזדהות בצ'ט עם ריטה. פירוש המילה בעברית הוא: אש השועלים, ולחלופין - Fairy Fire - אש הפיות, פטרייה המתפתחת על גזעי עצים רקובים וזוהרת בחושך, ובשל כך מיוחסים לה מסתורין ורומנטיקה. היא מופיעה לרוב בעונת הסתיו, ובהתאמה, הסרט מתחיל בבואה של לגס עם הגשם, ומסתיים כאשר היא עוזבת בהתקרב חודש יוני, כפי שלגס עצמה מציינת במהלך הסרט. האש מסומנת בשרפה שנגרמת בכיתת האמנות, ולאחר מכן - בקעקוע הלהבה המשותף, שלגס מסבירה אותו בכך שאש מזינה, אך גם משמידה אם לא מכבדים אותה. השועלים מסומנים בכינוי שמר פארקס מכנה את החבורה ("רצות עם שועלים") וריטה משתמשת בו בליל הקעקוע.
פיליפ האו
פיליפ גרדנר האו השלישי (באנגלית: Philip Gardner Howe, III) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. שירת כנשיא מכללת המלחמה של הצי וכמנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA.
ביוגרפיה
האו נולד וגדל בג'קסונוויל שבפלורידה. ב-1984 סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי. הוא התנדב ליחידת אריות הים ונהיה ללוחם ביחידה.
פיקד על יחידת לוחמה מיוחדת בבחריין של פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי, על כוח 3 בפיקוד ועל מפקדת המבצעים המיוחדים בפיקוד האוקיינוס השקט.
במהלך שירותו השתתף במבצע על אבטחת מכליות הנפט במפרץ הפרסי בשלהי מלחמת איראן–עיראק, במבצעי הסיוע ההומניטרי בבוסניה והרצגובינה במהלך מלחמות יוגוסלביה, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק, בה הוביל יחידת לוחמה מיוחדת של הצי להשתלטות על מתקני הנפט בחצי האי אל-פאו.
ביולי 2014 מונה לנשיא מכללת המלחמה של הצי, הוא היה בכך לאיש יחידת אריות הים הראשון לכהן בתפקיד זה. באוקטובר 2016 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה למנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו משירות הקבע בדצמבר 2019.
האו בעל תואר שני בביטחון לאומי עם התמחות במבצעים מיוחדים ולחימה בעצימות נמוכה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים (1995) ותואר שני בביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי (2002).
עיצור מכתשי, מקורב צידי
עיצור מכתשי מקורב צידי נפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא L לטינית קטנה /l/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>l</tt>. זהו הצליל לאות ל.
אלטופייבו
נפת אלטופייבו (ברוסית: Алтуфьевский район; בתעתיק מדויק: אלטופייבסקי ראיון) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 3.25 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 57,697 תושבים (2020).
בנפה יש 6 בתי ספר, 2 בתי ספר מקצועיים תיכוניים, 9 גני ילדים.
תחנת הרכבת התחתית ביבירבו ממוקמת בגבול המזרחי של הנפה. 750 מטר מהגבול הצפוני של הנפה נמצאת תחנת מטרו אלטופייבו.
מיישקו הראשון
מיישקו הראשון היה שליט פולין משנת 960 ועד מותו בשנת 992.
ביוגרפיה
אביו וסבו של מיישקו הראשון שלטו על שבטים פאגאנים בפולין באמצעות בריתות או באמצעות הפעלת כח צבאי, והוא המשיך לנהוג באותה הדרך. הוא פעל להרחבת שטחי ממלכתו והכפיף למרותו את שטחי קויאוויה, גדנסק פומרניה ומזוביה. במשך זמן רב ניסה לכבוש את שטחי מערב פומרניה עד שניצח והרחיב את השטחים בשליטתו לאזור נהר האודר התחתי. בשנותיו האחרונות נלחם בבוהמיה ולאחר ניצחונו צירף לממלכתו את שטחי שלזיה ופולין קטן.
מיישקו לא התבסס רק על כיבושי שטחים בכח אלא ביצע גם מהלכים דיפלומטים ופוליטיים לביצור שלטונו. כך למשל נשא מיישקו לאישה בשנת 965 את הנסיכה דוברבה מבוהמיה, בת שושלת פרמסליד ( Přemyslid) הצ'כית וכרת בריתות עם בוהמיה שוודיה והאימפריה הרומית הקדושה. בשנת 966 הוטבל לנצרות, מהלך שחיזק את קשריו עם התרבות המרכז אירופית.
כיבושיו של מיישקו הראשון הוו יסודות משמעותיים לביסוסה ועתידה של פולין עד ימינו.
תעלת דנובה–הים השחור (אוקראינה)
תעלת דנובה-הים השחור (באוקראינית: Глибоководний судновий хід Дунай — Чорне море) הידועה גם כתעלת ביסטרי (באוקראינית: бистрий היא תעלת שיט בשטח אוקראיני המאפשרת שיט בין הדנובה ובין הים השחור.
התעלה, שהעבודות לחפירתה החלו ב-2004, היא בת 162 קילומטרים ומיועדת לכלי שיט עם שוקע של עד 7.2 מטרים. התעלה מתחרה מסחרית בתעלת סולינה הסמוכה, ברומניה, לכן חפירתה הובילה למתיחויות בין שתי המדינות.
בשנות החמישים של המאה העשרים היו בחלק האוקראיני של דלתת הדנובה שתי תעלות שיט, התעלה הזו ותעלת פרורווה, הראשונה נועדה לצרכים צבאיים והשנייה לצרכים מסחריים. בגלל תחזוקה לקויה נחסמה תעלת ביסטרי ב-1959 ותעלת פרורווה ב-1994 והאוניות האוקראיניות נאלצו לשוט דרך תעלת סולינה הרומנית, מה שחייב אותן בתשלום דמי מעבר ותשלום גרירה.
רוי ולנסקי
סר רונאלד "רוי" ולנסקי, אביר מפקד (באנגלית: Sir Roland "Roy" Welensky; 20 בינואר 1907 - 5 בדצמבר 1991) היה פוליטיקאי מרודזיה הצפונית, ממוצא יהודי, וראש הממשלה השני והאחרון של הפדרציה של רודזיה וניאסלנד.
ביוגרפיה
נולד בשם רפאל ולנסקי (Raphael Welensky) בסולסברי, רודזיה הדרומית דאז (הארארה, זימבבואה של ימינו) לאם אפריקאנרית ממוצא הולנדי-נוצרי, ולאב יהודי ממוצא ליטאי. לצד מוצא הוריו תמיד הגדיר עצמו כ"100 אחוז בריטי". הוא עבר לרודזיה הצפונית, יצר קשרים עם איגודים מקצועיים והפך לחבר במועצה המחוקקת הקולוניאלית ב-1938. הוא קרא למיזוג רודזיה הצפונית והדרומית (הדרומית הייתה תחת שליטתה של ממשלה לבנה עצמאית בעוד שהצפונית הייתה תחת שלטונה של בריטניה). למרות שכשל בניסיונותיו, הצליח ולנסקי להקים את הפדרציה של רודזיה וניאסלנד, מדינה בתחומי האימפריה הבריטית, שביקשה לשמור את השלטון בידי המיעוט הלבן ובו זמנית לנוע לעבר הקידמה, בניגוד למשטר האפרטהייד של דרום אפריקה.
ולנסקי הפך לראש הממשלה של הפדרציה ב-1957. הוא התנגד למהלכים של הבריטים נגד הרוב השחור, והשתמש בכוח צבאי על מנת לדכא אלימות פוליטית בטריטוריות. לאחר עלייתם לשלטון של מועמדים שחורים בשתיים מתוך שלוש הטריטוריות, הפדרציה התפרקה ב-1963. ולנסקי פרש מתפקידו ושב לסולסברי, היכן ששב לפוליטיקה וניסה למנוע מרודזיה (לשעבר רודזיה הדרומית) להכריז על עצמאות חד-צדדית. עם קץ השלטון הלבן ב-1979 ועם הכרזת העצמאות של רודזיה ב-1980 (ששינתה את שמה לזימבבואה), תחת הנהגתו של רוברט מוגאבה, עבר ולנסקי לאנגליה, שם מת ב-1991. מעריץ נלהב של בריטניה ושל האימפריה הבריטית, ולנסקי תיאר את עצמו כ"חצי יהודי, חצי אפריקאנר, ו-100% בריטי."
פירוק פולרי
במתמטיקה, פירוק פולרי של מטריצה היא הכללה מסוימת של הצגת מספר מרוכב בהצגה פולרית:.
הגדרה ומשפט הפירוק
כל מטריצה ריבועית A מרוכבת ניתן לכתוב בצורה:
קשר לשם "פירוק פולרי" ניתן לראות בעובדה ש: כאשר r ו-\theta ממשיים.
ולכן:
קשר לפירוק לערכים סינגולריים
קיים קשר הדוק בין פירוק זה לפירוק לערכים סינגולריים.
עיצור ענבלי, רוטט
עיצור ענבלי, רוטט הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא R לטינית גדולה /ʀ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\R. זהו אלופון חופשי לאות ר בעברית מודרנית.
יעל האלפים
יעל האלפים (שם מדעי: Capra ibex) הוא מין של יעל ממשפחת הפריים שבסדרת מכפילי פרסה, החי באזור הרי האלפים באירופה, בעיקר בצרפת, גרמניה ושווייץ. מין זה כמו רוב היעלים הוא בעל דו-צורתיות זוויגית - הזכר גדול בהרבה מהנקבה וקרניו בולטות אף הן, והן משמשות בעיקר ללחימה נגד זכרים אחרים בעונת הרבייה וגם נגד טורפים.
אורך: 121–141 ס"מ בנקבות. 149–171 ס"מ בזכרים.
משקל: 17–32 ק"ג בנקבות. 67–117 ק"ג בזכרים.
תפוצה: היעל חי בגובה 1,800–3,300 מטר, באזורי טונדרה אלפינית, אחו הררי, יער הררי או בין הצוקים.
מזון: בעיקר צומח של טונדרה אלפינית, כמו מהסוגים: Trisetum ,Agrostis ,Calamagrostis ,Sesleria ,Festuca ,Poa, שיבולת שועל ואיטן. הם יאכלו גם קרח וינסו למצוץ מלחים ומינרלים.
טורפים: בעיקר הזאב, הדוב החום והשונר. הקטנים עלולים להיטרף גם על ידי עיטים ושועלים.
אלן אופנהיים
אלן ויקטור אופנהיים (באנגלית: Alan V. Oppenheim; נולד ב-11 בנובמבר 1937) הוא פרופסור להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, והחוקר הראשי במעבדה למחקר אלקטרוני בקבוצת עיבוד האותות במכון. אופנהיים הוא עמית IEEE "על תרומתו לעיבוד ספרתי של אותות ותקשורת באמצעות דיבור", וחבר באקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית "על מחקר יצירתי, כתיבה של ספרים חלוציים, והוראה בעלת השראה בתחום עיבוד ספרתי של אותות".
ביוגרפיה
אלן ו. אופנהיים נולד בניו יורק וסיים את לימודי התואר הראשון והשני בהנדסת חשמל במקביל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1961. את הדוקטורט קיבל מהמכון בשנת 1964. עבודת הדוקטורט Superposition in a Class of Nonlinear Systems נכתבה בהנחיית עמאר בוז.
אופנהיים הצטרף למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס כמרצה בכיר בשנת 1964, וקודם לדרגת פרופסור חבר ב-1969 ולפרופסור מן המניין בשנת 1976. משנת 1996 אופנהיים הוא גם מחזיק הקתדרה להנדסה על שם פורד במכון.
בשנת 2016 עמד אופנהיים בראש ועדה של המועצה להשכלה גבוהה לבחינת איכות לימודי הנדסת החשמל בישראל.
לאורך השנים פרסם אופנהיים יותר מ-220 מאמרים מדעיים ו-15 ספרים. ספרו Signals and Systems (אותות ומערכות) נחשב לספר הלימוד של התחום.
אופנהיים הנחה כ-50 סטודנטים לתואר שלישי, ביניהם הישראלים: מאיר פדר, יונינה אלדר ושי מימון.
אל-עגילה
אל-עגילה עיר חוף בקצה הדרומי של מפרץ סידרה במערב קירנאיקה, לוב. מ-1988 עד 1995 הייתה במחוז אג'דאביא והוצאה ממנו. ב-2001 הוחזרה למחוז אג'דאביא. ב-2007 סופחה למחוז אל-ואחאת המוגדל. אל-עגילה מוכרת כאתר קרבות שעבר מיד ליד במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה ובמהלך מלחמת האזרחים בלוב.
היסטוריה
באל-עגילה ישנם שרידים של העיר הרומית אנאבוסיס ושל האתר הארכיאולגי היווני Automala.
במהלך הכיבוש האיטלקי בלוב היה בעיירה מחנה ריכוז לבדואים. המחנה הוקם דרומית לעיר והכיל למעלה מ-10,000 אסירים. אלפי בדואים גוועו ברעב במחנה.
מלחמת העולם השנייה
בפברואר 1941 נכבשה אל-עגילה על ידי הבריטים בעקבות השמדת הצבא העשירי האיטלקי במבצע מצפן. הבריטים נעצרו שם. רוב הכוח הבריטי עבר להתמודד עם פלישת מדינות הציר ליוון מה שאפשר לקורפוס אפריקה בפיקוד רומל לכבוש את אל-עגילה במרץ. הבריטים נסוגו חזרה לטוברוק. רומל התבצר בעיר והשתמש בה במצור על טוברוק.
בינואר 1942 פתח רומל במתקפה חדשה מאל-עגילה, ששוב הסיגה את הבריטים לעבר טוברוק. בפעם הזו רומל כבש את טוברוק והתקדם למצרים עד שנעצר ביולי 1942 באל עלמיין והובס בנובמבר. אפריקה קורפס הובסה ופורקה, יחידותיה הנסוגות נטשו את אל-עגילה לצבא השמיני הבריטי המתקדם בדצמבר 1942.
מלחמת האזרחים בלוב
במהלך מלחמת האזרחים בלוב נכבשה העירה על ידי כוחות מתנגדי קדאפי בתחילת מרץ, עברה לידי הכוחות הנאמנים לו באמצע מרץ. נכבשה שוב על ידי כוחות מועצת המעבר הלאומית בהמשך מרץ ואחרי מספר ימים נכבשה שוב על ידי כוחות הממשלה. נכבשה בפעם השלישית על ידי כוחות מתנגדי קדאפי באוגוסט.
עיצור מכתשי, רוטט
עיצור מכתשי, רוטט הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא R לטינית קטנה /r/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-r.
זיאד נח'אלה
זיאד נח'אלה (נולד ב-6 באפריל 1953, שמו המלא בתעתיק מדויק: זיאד רשדי א-נח'אלה; נקרא גם: אבו טארק, בערבית: زياد النخالة) הוא המזכיר הכללי של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (הגא"פ).
רקע
נולד בעזה וגדל בח'אן יונס. נח'אלה הוא בעל תעודת הוראה מהמרכז להכשרת מורים בעזה.
מעורבות בטרור
בשנת 1971 הוא נעצר על ידי ישראל בשל מעורבותו במעשי טרור. הוא נשפט ונגזר עליו מאסר עולם, אך לאחר 14 שנה שוחרר במסגרת עסקת ג'יבריל בשנת 1985. לאחר שחרורו הטיל עליו ראש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, פתחי שקאקי, להקים את זרוע צבאית, הנקראת "פלוגות אל-קודס". בשל פעילותו החבלנית באינתיפאדה הראשונה, נעצר על ידי ישראל בשנית באפריל 1988, וגורש ללבנון, שם שימש כנציג הארגון, ובמהלך השנים התגורר לסירוגין בסוריה ובלבנון. ב-2011, עם פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, קבע את מקום משכנו בלבנון.
באוקטובר 1995, בעקבות הריגתו של פתחי שקאקי, נבחר נח'אלה לשמש כסגנו של רמדאן עבדאללה שלח, מזכ"ל הארגון. בינואר 2014 צירפה מחלקת המדינה של ארצות הברית את נח'אלה לרשימת פעילי הטרור. העילה לצירופו לרשימה היה הנחת מטען חבלה באוטובוס בבת ים ב-22 בדצמבר 2013, עליו הגא"פ קיבל אחריות, וכן בשל קבלת האחריות על ירי רקטות לעבר ישראל בשנים 2008, 2009 ו-2011.
נח'אלה היה שותף לשיחות שקיימו המצרים עם הארגונים הפלסטיניים להשגת הפסקת אש במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. במבצע צוק איתן אף הותקף בית משפחתו בעזה, וכתוצאה מכך נהרגו גיסתו ובנה.
ב-28 בספטמבר 2018 נבחר נח'אלה למזכ"ל הארגון, כחצי שנה לאחר שקודמו בתפקיד ד"ר רמדאן עבדאללה שלח חדל מלתפקד בעקבות מספר אירועי שבץ מוחי. את נאומו הראשון לאחר בחירתו לתפקיד נשא נח'אלה ברצועת עזה ב-5 באוקטובר 2018 במהלך צעדת השיבה.
קשריו לאיראן
לנח'אלה קשרים טובים עם ממשלת איראן, המדינה המובילה בעולם במתן חסות לטרור ועם בכירי חזבאללה. לנח'אלה היה קשר הדוק עם קאסם סולימאני מפקד כוח קודס במשמרות המהפכה, שמילא תפקיד מרכזי בהעברת הסיוע האיראני לארגוני הטרור ברצועת עזה, עד להריגתו בינואר 2020. לאחר פרוץ מבצע עלות השחר, הצטלם נח'אלה עם חוסיין סלאמי, מפקד משמרות המהפכה האסלאמית.
קרלוס לישבואה
קרלוס אומברטו לימן דה אלמידה בנולייל לישבואה סאנטוס (בפורטוגזית: Carlos Humberto Lehmann de Almeida Benholiel Lisboa Santos; נולד ב־23 ביולי 1958), הידוע בשם קרלוס לישבואה, הוא כדורסלן עבר פורטוגזי, וכיום מאמן כדורסל. נחשב לגדול שחקני הכדורסל בפורטוגל בכל הזמנים.
קריירה
בין השנים 1977-1992 שיחק לישבואה 46 פעמים בשורות הנבחרת הלאומית של פורטוגל, אך לא הגיע איתה להישגים משמעותיים. כשחקן בנפיקה ליסבון שיחק עם הקבוצה בשנות ה-90 של המאה ה-20 במסגרת גביע אירופה לאלופות. כשחקן כדורסל היה זורק פעמים רבות מעבר לקשת השלוש.
לאחר פרישתו החל לשמש מאמן בקבוצות הכדורסל אסטוריל פאריה, בנפיקה ליסבון ואביירו באסקט. כמאמן זכה בארבע אליפויות ושלושה גביעים בשורות בנפיקה. לאחר מכן החל לשמש כמנהל מקצועי בשורות המועדון.
מועדון כדורגל חולון ירמיהו
מועדון כדורגל חולון ירמיהו או '''מ.כ. חולון ירמיהו''' היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר חולון, אשר משחקת, נכון ל-2023, בליגה א' דרום. הקבוצה הוקמה ב-2014 ומאז 2017 משחקת בליגה א'.
היסטוריה
בעבר היו קיימות מספר קבוצות בולטות המייצגות את העיר חולון: משנות ה-40 ועד שנות ה-80 הבולטת שבהם הייתה הפועל חולון. ב-1985 התמזגה הפועל חולון עם צפרירים חולון שהוקמה בשנות ה-70 ושיחקה בליגות הנמוכות יותר, להקמת קבוצת הפועל צפרירים חולון שעלתה תוך שנתיים עד לליגה הבכירה, שם שיחקה הקבוצה לסירוגין במשך עונות בודדות בכל פעם, עד לשנות ה-2000, אז ירדה הקבוצה לליגה הארצית ומשם התדרדרה עד לליגות א' וב'.
אליפות אירופה בכדורסל 1991
אליפות אירופה בכדורסל 1991, המכונה גם יורובאסקט 1991, היא האליפות ה-28 לנבחרות הכדורסל האירופאיות. האליפות התקיימה בין התאריכים 24 ו-29 ביוני 1991 ברומא, איטליה. באליפות השתתפו 8 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה נבחרת יוגוסלביה בתואר האליפות החמישי בתולדותיה. טוני קוקוץ', שחקן הנבחרת המנצחת, זכה בתואר ה-MVP.
שלב הבתים
בשלב הראשון חולקו הנבחרות לשני בתים. שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית עלו להתמודד בשלב חצי הגמר.
שלבי הפלייאוף
בהתמודדות על מקומות 3-4 ניצחה נבחרת ספרד את נבחרת צרפת בתוצאה 83-101.
קבוצת בית רימון
קבוצת בית רימון הייתה קבוצת נוער שהורכבה מתלמידי הגימנסיה הגרמנית בעיר ריגה, שהוקמה כדי ליצור מסגרת לחינוך עצמי לעבודה ציונית לאומית. קבוצת בית רימון הייתה אחת מארבע קבוצות שהיו יחדיו הגרעין המייסד של תנועת בית"ר.
הקמת הקבוצה
קבוצת רימון הוקמה בעקבות ביקור של זאב ז'בוטינסקי בריגה, לטביה, בנובמבר 1923, במהלכו העביר סדרה של הרצאות בענייני אקטיביזם יהודי. הפעולה הראשונה של קבוצת בית רימון התקיימה בשבת, ה-5 בינואר 1924. הפעולות של הקבוצה, שהתקיימו שלוש פעמים בשבוע, כללו הרצאות בנושא דברי ימי ישראל, תולדות הציונות וספרות עברית. בנוסף כללו הפעולות גם התעמלות, תרגילי סדר ושירה בציבור.
הקמת הסתדרות טרומפלדור
ב-27 בדצמבר 1923 התאחדה הקבוצה עם עוד שלוש קבוצות נוער נוספות שהורכבו מתלמידי בתי הספר התיכוניים בריגה לגוף אחד, שקיבל את השם "הסתדרות הנוער הציוני-אקטיביסטי על שם יוסף טרומפלדור" או בקיצור "הסתדרות טרומפלדור", שמאוחר יותר הפך לתנועת בית"ר.
עלייה לארץ ישראל
בשנת 1925 החליטה הקבוצה לעבור לפסים אקטיביים, והחבר גרשון שץ נשלח מטעם הקבוצה לעלות לארץ ישראל, כדי להקים בה פלוגות עבודה עבריות.
בין העתים
בין העתים היא רשת חברתית מקוונת של יד ושם ללימוד השואה ולהוראתה. באמצעות הרשת ניתנת למורים האפשרות לבטא את עצמם ולשתף את חברי הרשת בסיפורים האישיים שלהם מהבית ומההתמודדות שלהם עם הנושא בכיתה. הרשת מציעה פלטפורמה לשיתוף תמונות, קבצים, קישורים, מערכי שיעור וחומרי לימוד שפותחו על ידי המשתמש.
הסופר קאפ האירופי בכדורסל
הסופר קאפ האירופי של פיב"א (באנגלית: FIBA European Super Cup) היה תחרות מועדוני כדורסל גברים שנערכה על ידי פיב"א אירופה. התחרות התקיימה בין 1983 ל-1991 ושוחקה בין הזוכות של הליגה האירופית העליונה, גביע אירופה לאלופות (שנקרא כיום יורוליג), לבין הזוכות של הליגה האירופית המשנית, גביע אירופה למחזיקות גביע (שנקרא מאוחר יותר גביע ספורטה).
בין העתים
כמו בכל רשת חברתית, האתר מציע אפשרויות נרחבות של עריכת פרופיל, הוספת תגובות, עדכון "סטטוס", קשרי חברות וירטואליים והתארגנות בקבוצות עניין. כמו כן, מוסד יד ושם מעודד את החברים ברשת לכתוב בלוגים – אישיים ומקצועיים כאחד, החל מ:"כיצד אני מתמודד עם הנושא בכיתה" ועד סיפורי התמודדות אישיים מהבית כדור שני או שלישי לניצולי שואה.
מלבד היותה של "בין העתים" רשת חברתית, צוות אנשי החינוך של מגמת התקשוב של יד ושם מעלה מדי שבוע כתבות המעוררות חשיבה ומעודדות שיח בין המשתתפים, סרטים מתוך ערוץ היוטיוב של יד ושם ומערכי שיעור שפיתחו אנשי תוכן בעלי רקע וניסיון רב.
אליפות העולם בכדורסל נשים 2002
אליפות העולם בכדורסל נשים 2002 היא אליפות העולם בכדורסל נשים ה-14 שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בסין בין ה-14 בספטמבר ל-25 בספטמבר 2002.
בין העתים
כיום מחוברים לרשת אנשי חינוך, דור שני ושלישי לניצולי שואה ומתעניינים בנושא.
אליפות העולם בכדורסל נשים 2002
ארצות הברית ניצחה בתחרות בפעם השביעית בתולדות האליפות.
שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בארבעה בתים. 12 קבוצות העפילו להמשך התמודדות על האליפות. הם התמודדות בשני בתים. ארבע קבוצות מכל בית העפילו למשחקי רבע הגמר ובהמשך חצי הגמר והגמר.
משחקי הגמר
משחק על המקום השלישי
סילינדרופיים
סילינדרופיים (שם מדעי: Cylindrophiidae) היא משפחה של נחשים החיים בדרום-מזרח אסיה - בעיקר בסרי לנקה ובאינדונזיה. במשפחה זו סוג יחיד - נחש צינור.
נחשים אלה הקרובים למשפחת האנומוכיליים מפוספסים בשחור-צהוב עם בטן לבנה והם בעלי ראשים ועיניים קטנות, זנבות קצרים ולסתות בעלות שיניים מעטות.
חלק מהמינים הללו משריצים צאצאים חיים. הם שוכני קרקע ברובם וניזונים מחסרי חוליות ומחולייתנים קטנים.
ג'ון אטקינסון גרימשאו
ג'ון אטקינסון גרימשאו (באנגלית: John Atkinson Grimshaw;6 בספטמבר 1836 – 13 באוקטובר 1893) היה אמן מהתקופה הוויקטוריאנית הידוע בזכות סצנותיו הליליות של נופים עירוניים.
אהבתו של גרימשאו לריאליזם נבעה מתשוקה לצילום. ידוע שהוא השתמש במצלמה אובסקורה או בעדשות כדי להקרין סצינות על בד, מה שפיצה על חסרונותיו כשרטט וידע הפרספקטיבה הלא מושלם שלו. טכניקה זו, שלכאורה נעשה שימוש בה על ידי קאראווג'ו, כמו גם יאן ורמיר, גונתה על ידי מספר בני דורו שהאמינו כי היא מפגינה פחות מיומנות מאשר ציור חופשי
קורות חייו
גרימשאו נולד ב־6 בספטמבר 1836 בפארק סטריט, לידס למרי ודייוויד גרימשאו. בשנת 1856 התחתן עם בת דודו פרנסס האברד (1835–1917). בשנת 1861, בגיל 24, למורת רוחם של הוריו, הוא עזב את עבודתו כפקיד בחברת הרכבות הצפונית הגדולה כדי להפוך לצייר. הוא הציג לראשונה בשנת 1862, בעיקר ציורי ציפורים, פרי ופריחה, בחסות החברה הפילוסופית והספרותית של לידס. הוא ואשתו עברו בשנת 1866 לווילה דו-משפחתית, ובשנת 1870 להיכל קנוסטרופ. הוא הצליח בשנות השבעים של המאה ה-19 ושכר בית שני בסקרבורו, שהפך למקום מועדף.
הוא נפטר ב־13 באוקטובר 1893 משחפת ונקבר בבית העלמין וודהאוס, (סנט ג'ורג' פילדס), לידס.
כמה מילדיו, ארתור א' גרימשאו (1864–1913), לואי ה' גרימשאו (1870–1944), וילפרד גרימשאו (1871–1937) ואילין גרימשאו (1877–1970) הפכו לציירים.
יצירתו
ההשפעה העיקרית על גרימשאו הייתה של הפרה-רפאליטים. נאמן לסגנון הפרה-רפאליטי, הוא יצר נופים של צבע ותאורה מדויקים, מלאי פרטים וריאליזם, ולעיתים קרובות טיפל בעונות השנה או סוג של מזג אוויר. נוף ירח על רחובות העיר והפרברים ושל הרציפים בלונדון, האל, ליברפול וגלאזגו היו נושאים אופיינים שלו. הציור המוקפד ומיומנותו באפקטים של תאורה גרמו לכך שהוא תפס את המראה ואת מצב הרוח של הסצנה לפרטי פרטים. "ציוריו של רחובות מוארים בגז וחזיתות מים ערפיליות העבירו חום מוזר כמו גם ניכור בסצנה העירונית."
ב"המסטד היל" נחשב לאחת מיצירותיו הטובות ביותר של גרימשאו, המדגים את כישוריו במגוון מקורות אור, בלכידת האווירה של מעבר הדמדומים אל תוך הלילה. במהלך הקריירה המאוחרת שלו היו הסצנות העירוניות שלו בדמדומי האור או תאורת רחוב צהובה פופולריות בקרב פטרוני המעמד הבינוני שלו.
עבודתו המאוחרת כללה סצנות מדומיינות מהאימפריה היוונית והרומית, והוא צייר נושאים ספרותיים מלונגפלו ואלפרד טניסון. גרימשאו קרא לילדיו על שם דמויות משיריו של טניסון.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 החזיק גרימשו אולפן לונדוני בצ'לסי, לא רחוק מהאולפן של ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. לאחר ביקורו אצל גרימשאו, העיר ויסלר כי "ראיתי את עצמי כממציא נוקטורנס עד שראיתי את תמונות אור הירח של גרימשאו." בהחלת המסורת של תמונות אור ירח כפריות על העיר הוויקטוריאנית, "תיעדו גשם וערפל, שלוליות וערפל פיח של אנגליה התעשייתית הוויקטוריאנית המאוחרת בשירה נהדרת."
ציוריו של גרימשאו תיארו את העולם של זמנו אך נמנעו מההיבטים המלוכלכים והמדכאים של עיירות תעשייתיות. הוא התייחסות יפה מבחינה לירית לעידן התעשייתי. גרימשאו תיאר את הערפל בצורה מדויקת כל כך, כדי לתפוס את הצמרמורת שמלווה את האוויר הלח. הלחות שחודרת לבגדיהם הכבדים של דמויות ערות בשעות הבוקר המוקדמות הערפילית.
מוניטין ומורשת
גרימשאו לא הותיר אחריו מכתבים, או מאמרים שכתב. המוניטין שלו נשען על ציורים. מורשתו מבוססת על נופי העיירה שלו.
במחצית השנייה של המאה ה-20 חלה התעניינות בעבודתו של גרימשאו, עם כמה תערוכות חשובות שהוקדשו לה.
תערוכה רטרוספקטיבית "אטקינסון גרימשאו – צייר אור הירח" התקיימה בין התאריכים 16 באפריל – 4 בספטמבר 2011 בגלריה לאמנות מרסר בהרוגט ובהמשך בגלריה לאמנות גילדהול בלונדון.
ג'ונתן קייט
ג'ונתן קייט (באנגלית: Jonathan Kite; נולד ב-2 בספטמבר 1979) הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי. קייט ידוע בעיקר בזכות גילום דמות של אולג בסדרת הטלוויזיה "מרוששות".