cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אט'לדרדה נקימלי-מפונגו
פעילות מחקרית
הטיפול של אט'לדרדה כולל 8 מפגשים (מפגש כל שבוע למשך 8 שבועות) בקבוצות, לרב של עשרה אנשים מאותו מגדר. המטרה היא שהשוני בין המצבים יהיה מועט ככל האפשר. כל מפגש אורך כשעתיים ועוסק בנושאים שונים, כגון פסיכותרפיה ופתירת בעיות. בנוסף, ב-2 המפגשים האחרונים מלמדים את המטופלים כישורים פיננסיים בסיסיים כדי לשפר את רמת המחיה והפרנסה של אותם מטופלים.
המטרה של אט'לדרדה היא לטפל בסובלים וסובלות מדיכאון מייד עם אבחונם, כדי שהדיכאון לא יחמיר ויוביל בסופו שלדבר למקרים חמורים יותר כגון התאבדות. כיום, יותר מ-5000 אנשים טופלו בטיפול זה, והוא הוכח כיעיל ביותר.
עוד יתרון בולט שיש לתוכנית הטיפולים של אט'לדרדה הוא שהיא לא דורשת התערבות של פסיכולוג מוסמך. במקום, מתבצעת הכשרה של אנשים לצורך הטיפול הספציפי הזה.
על פעילותה המקרית פורצת הדרך היא זכתה בפרסים רבים, ביניהם פרס מאה הנשים של הBBC ופרס ה-Fulbright Global Scholar.
פרסים
2007: פרס פולברייט הבינלאומי למדע וטכנולוגיה
2016: מדליית הכבוד לעצמאות לאומית הנשיאותית, אוגנדה
2016: פרס Elsevier Foundation למדעניות מתחילת דרכן בתחומי הביולוגיה
2020: רשימת מאה הנשים המשפיעות של ה-BBC
מרטון שריינר
מרדכי מרטון שריינר (גם: מרטין שריינר, בהונגרית: Márton Schreiner, בגרמנית: Martin Schreiner; 8 ביולי 1863 - 9 באוקטובר 1926) היה רב, מורה ליהדות, מזרחן וחוקר השפה העברית וספרות האסלאם. פעל בתחומי הונגריה וגרמניה.
ביוגרפיה
מרטון שריינר נולד בעיר אוראדיה (אז בשמה נאג'ווארד) למשפחה יהודית דלת-אמצעים אביו המלמד אלברט שריינר (Albert Schreiner). בשנת 1882 נרשם לבית המדרש לרבנים בבודפשט. במקביל ללימודיו אלה, הוא למד פילוסופיה, מזרחנות ובלשנות שמית בהתמקד בשפה הערבית ולימודי אסלאם אצל איגנץ (יצחק יהודה) גולדציהר באוניברסיטת בודפשט (היום ELTE).
בשנת 1886 שריינר קיבל את תואר הדוקטורט שלו באוניברסיטת בודפשט ובשנת 1887 הוסמך לרבנות.
בשנת 1886 שימש כרב בקהילת הסטטוס קוו של דונפנטלה. החל מ-1887 כיהן כרבה של קהילת צ'ורג'ו. שם הוא הכניס את מנהג תפילת הנערים. שריינר נשא את דרשותיו בהונגרית ובגרמנית בקהילות שונות בהן הוא התארח. חלק מדרשותיו פורסמו. הוא התמקד במשימות פדגוגיות ופרסם ספר חינוך דתי. בשנת 1891 הוא עזב את צ'ורג'ו ועבר לגור בבודפשט. שם הוא לימד במכון הלאומי היהודי להכשרת מורים (Országos Izraelita Tanítóképző Intézet). בין השנים 1894-1902 הוא לימד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין והיה חוקר נודע של השפה הערבית והספרות האסלאמית, ושל הדת והחברה. הוא לימד קורסים במבוא לקורות האמונות אצל בני שם, הכוזרי, מורה נבוכים, היסטוריה של עם ישראל וספרים שונים בתנ"ך. בשנת 1902 חלה במחלת נפש ואושפז בסנטוריום בלנקוויז שבברלין ונשאר שם עד מותו ב-1926.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
אריה רונה
ביוגרפיה
נולד בשנת 1942 בסובוטיצה שביוגוסלביה. בן ראשון לאביו אנדרה רונה ואימו מרטה רונה לבית מרקלר. כאשר העיר נכבשה על ידי הגרמנים, חויבו לשאת את הטלאי הצהוב. בשנת 1944 הופרדה המשפחה ונשלח עם אימו וסבתו למחנה הריכוז ברגן-בלזן. אמו הועסקה בעבודות כפייה ואריה נשמר על ידי סבתו. רק לאחר השחרור בשנת 1945 נפגשו מחדש עם אביו, ברכבת ליוגוסלביה.
המשטר הקומוניסטי הלאים את הרכוש המשפחתי, החנות והבית, ואנדרה אביו של רונה נעשה מנהל חשבונות.
כאשר משה פיאדה קיבל את האישור של מרשל טיטו לאפשר ליהודים לצאת לישראל עלתה המשפחה לישראל בשנת 1948 באניה "קפאלוס".
לאחר תקופה קצרה במחנה העולים בבאר יעקב עברה המשפחה לירושלים. אריה למד בבית ספר "גאולים" ושם הכיר את רונית, לה נישא בשנת 1964.
על בית הספר לקציני ים עכו שמע מקרובים שגרו בעכו ומאחר והסערה בעת ההפלגה לארץ לא הפחידה אותו, עמד במבחני הכניסה והתקבל ללימודים בשנת 1957, יחד עם קבוצת חברים ירושלמים. תקופת הלימודים כללה הפלגות בחיל הים וצי הסוחר.
שירות בחיל הים
בשנת 1961 סיים את בית הספר לקציני ים והתגייס עם כל מחזור ו', ישר לקורס הקצינים בבה"ד 1. בהמשך עבר לקורס חובלים מחזור י' והוסמך כקצין ים בשנת 1963. לאחר תקופת הכנה כסגן מפקד טרפדת, הוסמך לפיקוד על טרפדת והוצב באילת בתפקיד זה.
רונה היה בין הצוותים הראשונים שנשלחו לצרפת לאייש את ספינות הסער, ספינות שרבורג, כקצין נשק וסגן המפקד באח"י "משגב" הספינה השנייה שנבנתה בשרבור.
ב-1969, לאחר שהוסמך כמפקד, חזר לשרבור וקיבל את הפיקוד על "אח"י סופה", ספינה מדגם סער 3, אותה הבריח לארץ בדצמבר אותה שנה במסגרת מבצע נועה.
בתום הפיקוד על הסטי"ל שירת במשך שנתיים כקצין תכנון במחלקת מבצעים כולל הפעילות הקרבית במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1974 קיבל את הפיקוד על ספינה חדשה שנבנתה במספנות ישראל, אח"י כידון (סער 4), שאותה העביר בהפלגה סביב אפריקה לשארם א-שייח'.
בשנת 1975 קיבל את הפיקוד על פלגה 32 בשייטת ספינות הטילים והועלה לדרגת סא"ל. בשנת 1977 סיים את הפיקוד על הפלגה ויצא ללימודי תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1980 מונה לקצין סטי"לים חיילי במפקדת חיל הים בדרגת אל"ם.
בשנים 1981–1983 פיקד על שייטת ספינות הטילים של חיל הים. הפיקוד על היחידה הגדולה בחיל הים כלל אספקטים טכניים ומבצעיים, פיתוח תורות לחימה ויישומן וביצוע מבצעים ברחבי הים התיכון וים סוף, כולל מלחמת שלום הגליל בה עסקו ספינות הסער באבטחת הכוח הנוחת בלבנון כנגד התערבות סורית ובהפגזות יעדים בחוף.
בסיום תפקיד המש"ט, 1983, נשלח למכללת הצי של ארצות הברית בניופורט לקורס מפקדים בינלאומי ורכש תואר M.A בניהול. בנוסף ללימודים במכללה, גילה את תחביב הטיסה והוסמך כטייס במטוסים קלים. ובתום הקורס חזר לישראל במטוס קל אותו הטיס יחד עם מורהו כטייס נוסף.
עבר השתלמות מפקדי אוגדות בצה"ל (1984).
בשנים 1989–1991 שירת כנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון, באיטליה ובצ'כוסלובקיה. במסגרת תפקידו עסק בקשר בין הצבאות והתעשיות הביטחוניות של איטליה, צ'כוסלובקיה וישראל ובלמידת צורכי מערכת הביטחון האיטלקית. עבודתו התרכזה במציאת אפשרויות לשיתוף פעולה ובקידום הקשרים בין התעשיות הביטחוניות.
לאחר סיום שירותו בצה"ל
ב-1992 ניהל את פרויקט הקמת קניון מלחה בירושלים של חברת קנית. התפקיד כלל ניהול משא ומתן עם שוכרים, פיקוח על ההקמה, הקמת צוות ניהול ואחזקה ועריכת חוזים.
ב-1993 עמד בראש אגף המכללות במשרד החינוך.
בשנת 1994, מונה למנהל מינהל הספנות במשרד התחבורה - תפקיד אותו מילא במהלך 15 שנים.
בין היתר עסק בנושאים הבאים:
רונה הוסמך לטיס במטוסים קלים. לתקופה מסוימת מונה גם לראש מינהל התעופה. כמו כן, היה חבר בדירקטוריון רשות הנמלים ויושב ראש הרשות לתקופה של שנה.
רונה נשוי לרוני ואב לארבעה ילדים. מתגורר בכפר סבא.
אחותו תמר ובעלה נרצחו בינואר 2019.
יחסי בוטסואנה–בנגלדש
יחסי בוטסואנה–בנגלדש הם היחסים הבילטרליים של בנגלדש ובוטסואנה.
מהגרים מבנגלדש
כ-20,000 עובדים בנגלדשים, כולל רופאים, אחיות ומהנדסים, הועסקו בבוטסואנה החל משנת 2013.
יוסף לוין
יוסף לוין (22 בנובמבר 1935 - 11 בדצמבר 1998) היה מדען, מהנדס מכונות ומהנדס מערכות ישראלי. ראש פרויקט הטיל "פופאי" ומנהל חטיבה ברפא"ל, מחלוצי תחום הנדסת המערכת בישראל וחתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1986.
ילדות
יוסף (יוסי) לוין נולד ברמת גן, בנם היחיד של דב ושפרה לוין. יוסף נקרא על שם אביה של שפרה, יוסף יוטשנקה, שנרצח בילדותה בידי קוזאקים בעיירה חמיילניק שבפולין.
בשנת 1939 בהיותו בן שלוש, נסע לוין עם אמו לביקור אצל סבו וסבתו הורי אימו בעיר קיילצה, ולאחר שהייה של מספר חודשים שם חששה אמו להישאר בפולין, ועל אף בקשתם של הוריה שתישאר, חזרו לארץ ישראל באחת האוניות האחרונות שיצאו מפולין, לפני סגירת הגבולות בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה
צבא
בשנת 1953 התגייס לחיל השריון, שם שירת שלוש שנים וסיים בדרגת סמל ראשון. במסגרת מבצע קדש נלחם לוין ביחידת שריון כסייר. במהלך המלחמה נפגע הטנק שלו מפגיעה ישירה של פגז. כל אנשי הצוות בטנק נהרגו לוין היה היחיד שלא נפגע. אירוע טראומטי זה היווה אירוע משמעותי שהשפיע רבות על האמונה של לוין.
במלחמת ששת הימים (בשנת 1967) נלחם יחד עם יחידת השריון שלו ברמת הגולן.
לימודים אקדמיים
בשנת 1956, החל לוין ללמוד הנדסת מכונות בטכניון וסיים בהצטיינות בשנת 1959. בשנת 1960, במקביל להצטרפותו לרפא"ל, החל ללמוד לתואר שני בהנדסת מכונות בטכניון. בשנת 1970 נשלח מטעם רפא"ל לאוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה ללימודי תואר השלישי בהנדסת אווירונאוטיקה. הוא התמחה בתחום המתמטי שנקרא "משחקים דיפרנציאליים". את לימודי הדוקטורט סיים בהצטיינות.
עבודה
לוין עבד ברפא"ל בשנים 1960 ל-1990. במהלך שנים אלו היה מעורב בפיתוחים ביטחוניים רבים ותוך כדי עבודתו התקדם מתפקיד של מהנדס זוטר לראש פרויקט פיתוח הטיל "פופאי" ולתפקיד של מנהל חטיבה. במהלך עבודתו ברפא"ל ניהל למעלה מאלף מהנדסים.
בשנת 1986 זכה לוין בפרס ביטחון ישראל.
בשנת 1990 החליט לוין לפרוש מרפא"ל, לאחר שתפקיד מנכ"ל רפא"ל הוצע למשה (מוסה) פלד.
עם סיום עבודתו ברפא"ל הקים לוין חברת ייעוץ עצמאית. במסגרת החברה ייעץ בתחומי התמחותו להרבה מגופי התעשייה, הצבא, והביטחון במדינה. שמו של לוין נודע בתעשייה כאחד המומחים בתחום ניהול מחקר ופיתוח והנדסת מערכת. לאור זאת הכנס השנתי בנושא הנדסת מערכת בשיתוף התעשייה האווירית ורפא"ל נקרא על שמו, וכן נקרא על שמו אחד מהאולמות הגדולים ברפא"ל.
אקדמיה
במהלך השנים פרסם לוין עבודת תיזה לתואר השני בתחום המכניקה, עבודת דוקטורט בתחום משחקי "רדיפה" (תת תחום של משחקים דיפרנציאליים), ספר בתחום המשחקים הדיפרנציאליים המשמש כספר לימוד באוניברסיטאות בעולם (בשם "Theory and Methods for Solving Game Problems with Singular Surfaces, יצא לאור בשנת 1994 בהוצאת Springer Verlag) וכן ארבעה עשר מחקרים ופרסומים נוספים בכנסים וירחונים מדעיים בתחומי הנדסת מכונות ומשחקים דיפרנציאליים.
החל מ-1975 שימש כפרופסור אורח בטכניון, והחל מ-1990 גם כפרופסור אורח באוניברסיטת תל אביב, לוין העביר קורסי מוסמכים בנושאים: משחקים דיפרנציאליים, ניהול פרויקט מחקר ופיתוח, ניהול תהליך החדשנות, בעיות נבחרות בניהול הייצור.
במישור האישי
לוין התחתן בשנת 1960 עם שרה ולזוג נולדו 4 ילדים.
על אף שלוין היה חילוני, רחש כבוד רב למסורת היהודית. באופן עצמאי קרא ולמד מדרשים והרבה להתעניין בנושאי היהדות והמקרא. לוין הרבה לשלב בין המדרשים לבין העבודה וההוראה האקדמית. דבר שהפך עם השנים לעוד אחד מסימני ההיכר שלו.
נמל התעופה ז'שוב
נמל התעופה ז'שוב - יאסיונקה (באנגלית: Rzeszów–Jasionka Airport; בפולנית: Port Lotniczy Rzeszów-Jasionka) הוא נמל תעופה בינלאומי קטן, הממוקם כ-10 ק"מ ממרכז העיר ז'שוב בפולין.
הנמל הוא נמל התעופה השמיני בעומסו בפולין, ומשמש טיסות טראנס אטלנטיות לניוארק. נמל זה הוא הנמל האירופי הקטן ביותר אשר מבוצעות בו טיסות מעבר ליבשת.
כמו כן הנמל משמש את העולים לקבר הרב אלימלך מליז'ענסק מדי שנה.
היסטוריה
הנמל נפתח לתנועה מסחרית ב-30 בנובמבר 1945 בעיקר לטיסות פנימיות. בשנת 1949 שופץ ונבנה מחדש.
חברת לוט מפעילה טיסות מהנמל לנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי.
מתקני הנמל
נמל התעופה ז'שוב - יאסיונקה, הממוקם במרחק של כ-7.8 ק"מ מצפון לעיר ז'שוב, מכיל את מסלול הטיסה השלישי באורכו בפולין: 3,200 מ' × 45 מ' (10,499 רגל × 148 רגל).
טיסות לישראל
חברת לוט הפעילה טיסה שבועית מהנמל התעופה לנתב"ג, הקו נסגר בנובמבר 2019.
הייד פארק (אתר אינטרנט)
הייד פארק היה אתר אינטרנט ישראלי בו היו קיימים פורומים רבים בהם כתבו משתמשים קבועים וחדשים, מקהילות בתחומי תרבות, פנאי, לימודים, מדע, צבא, גיוס וביטחון, וכן קהילות של שומרי מסורת וחרדים. הפורומים ריכזו פעילות רבה והעניקו במה חופשית לגולשים להביע את דעתם ולשמוע דעות של אחרים.
היסטוריה
האתר הוקם בשנת 1999 על ידי שני יזמים צעירים, ארנון שטלריד וזיו ינוס. האתר נקרא על שם פינת נואמים בהייד פארק שבלונדון, בה יכול כל אחד להביע את דעתו, כמטרת האתר. האתר עלה לאוויר במאי 2000.
מתוך האתר צמח והוקם אתר "בחדרי חרדים", המשמש כמקור למידע אודות המתרחש בציבור החרדי בארץ ובעולם. האתר מציע לגולשים מגוון רחב של ערוצי תוכן, המקיפים את כל המידע עבור הציבור החרדי. האתר קם לצד פורום 'בחדרי חרדים'. בנוסף, באתר כתבות ומאמרים מתחומי האינטרנט והמחשבים, פרסום ושיווק, בריאות ומדע, כלכלה וצרכנות ועוד, וכן אלבומי תמונות, כתבות וידאו, שירותי גמ"ח ולוחות.
ביוני 2003 הוגשה תביעה בגין לשון הרע נגד בעלי האתר. מגישי התביעה היו דובר מפלגת ש"ס לשעבר, איציק סודרי, נכדו של הרב עובדיה יוסף ציון בר שלום, כלתו של הרב, יהודית יוסף, מנהל אגף ההכשרים של ש"ס "בד"ץ בית יוסף", גבי פרץ, ושלושה מקורבים נוספים שטעו כי מפעילי האתר פרסמו עלילות שווא, זאת לאחר שגולש כתב בפורום בחודש נובמבר 2002 כי איציק סודרי הוא "חילוני גמור, לא מתפלל, רודף שמלות, גרוש, לא שירת בצה"ל. הוא משתלט על תנועת ש"ס וכל ביתו של הרב עובדיה יוסף והכל כדי להגשים את שאיפתו להיות שר במדינת ישראל". בית משפט השלום בתל אביב דחה את התביעה וקבע כי בעלי האתר אינם אחראים לתוכן הפרסומים המתפרסמים בו.
במאי 2005 נרכש האתר על ידי חברת "מחשבה-וניס טכנולוגיה" והצטרף לקבוצת אתרי חבר'ה. בספטמבר 2007 נמכר האתר לחברת "גלובל נטוורס", שבבעלות גיא כהן, ומחודש אוגוסט 2016 האתר הוצע למכירה.
באפריל 2018 נסגר "הייד פארק" ללא כל הודעה מוקדמת, וזאת לאחר ניסיונות רבים של מכירת האתר.
פרובה 1
פרובה (PROBA, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן שתוכנן ונבנה על ידי סוכנות החלל האירופית. זהו מיקרו לוויין (ממדיו 40 על 60 על 80 ס"מ) המצויד במצלמות לשם צילום כדור הארץ. הלוויין מצויד במצלמה מולטי ספקטראלית בעלת רזולוציה מיטבית של 15 מטר. מצלמה היפרספקטראלית מצלמת ברזולוציה של 30 מטר.
פרובה 1 הוא הראשון בסדרה של לוויינים קטנים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל.
המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית
רקע כללי
האוסף הקבוע מחולק לשני אזורים נפרדים, האחד כרונולוגי והשני נושאי. האזורים הכרונולוגיים הם מהתקופה השושלתית הקדומה, הפרעונים, התקופה היוונית-רומאית, הקופטית, ימי הביניים, התקופה האסלאמית, התקופה המודרנית והעכשווית. האזורים הנושאיים כוללים את שחר הציוויליזציה, הנילוס, התפתחות הכתיבה, מדינה וחברה, תרבות חומרית, אמונות וחשיבה וגלריית מומיות מלכותיות. אונסק"ו העניקה עזרה טכנית למוזיאון.
האוספים במוזיאון הובאו ממוזיאונים מצריים אחרים כמו המוזיאון המצרי, המוזיאון הקופטי, המוזיאון לאמנות האסלאם, הארמון והמוזיאון המאניאליים בקהיר ומוזיאון התכשיטים המלכותי באלכסנדריה.
ב-3 באפריל 2021 הועברו למוזיאון 22 מומיות ובהן 18 מלכים וארבע מלכות מהמוזיאון המצרי באירוע שכונה "מצעד הזהב של הפרעונים".
שימוש
המוזיאון אירח את הגרלת הגמר של אליפות העולם בכדוריד גברים 2021.
קפיצה
קפיצה היא תנועה שמבצע אורגניזם או מערכת מכנית (רובוט) הנמצאים על הקרקע, שבמהלכה כל גופם מתקדם באוויר במסלול בליסטי. כוח המשיכה הפועל על הקופץ מביא לחזרתו לקרקע, למקום ממנו קפץ (כאשר הקפיצה הייתה אנכית) או במרחק מסוים ממקום הקפיצה. קפיצות נמדדות בגובה ההתרוממות מן הקרקע ובמרחק שאותו עובר הקופץ. שמות נוספים למצבי קפיצה שונים או רגילים הם: ניתור, זינוק, קיפוץ, צניחה (מלמעלה למטה) ונחיתה.
בקרב בעלי חיים ניתן לראות מגוון רחב מאוד של קפיצות. ישנם בעלי חיים שעיקר התקדמותם נעשית באמצעות קפיצות (כגון קנגורו וצפרדעים), וישנם בעלי חיים עם יכולות ניתור מיוחדות כגון פרעושים. דגים מסוימים מסוגלים לקפוץ מתוך המים. אצל הפרסתנים נפוצה תופעת הדלגנות - סדרך קפיצות גבוהות שהמשמעות שלהן אינה ברורה דיה.
קפיצה ספורטיבית
בענפי ספורט אחדים הקפיצה היא פעולה מרכזית:
קפיצה נכללת גם בענפי ספורט נוספים, כגון כדורגל, כחלק ממכלול התנועות של הספורטאי.
מרטין סטנמרק
מרטין סטנמרק (בשוודית: Martin Stenmarck; נולד ב-3 באוקטובר 1972) הוא זמר שוודי.
ביוגרפיה
סטנמרק נולד בשנת 1972 בטבי, שוודיה.
ב-1985 עבר לארברו, בנעוריו היה חבר בלהקת הארד רוק.
ב-1994 עבר לסטוקהולם ועבד כדוגמן וכמלצר.
הוא התגלה כזמר וב-1997 הופיע במחזה סיפור הפרברים.
ב-2001 הוציא את אלבומו "One".
הוא ייצג את שוודיה באירוויזיון 2005 עם השיר "לאס וגאס" וסיים במקום ה-19.
ב-2011 החל להנחות את התוכנית "Kvällen är din" בערוץ TV4 במסגרתה מגשימים חלומות לאנשים.
הוא דיבב בגרסה השוודית של הסרטים הסיפור שאינו נגמר, סוס פרא ומכוניות.
הוא התחרה במלודיפסטיבלן 2014 (תחרות לייצוג שוודיה באירוויזיון 2014) ובמלודיפסטיבלן 2016 ולא הצליח לעבור את שלב חצאי הגמר. ב-2019 התחרה בפעם הרביעית בתחרות והוא הגיע לשלב גלגל ההצלה, שם הפסיד לזמרת, ליסה אייקס.
הוועד למלחמה באיידס
הוועד למלחמה באיידס, שנוסד בשנת 1985 הוא הגוף הוותיק והגדול בישראל בתחום המאבק במחלת האיידס.
פעילות
לוועד שתי מטרות עיקריות: האחת, קידום מוּדעוּת ובריאות הציבור בכל הנוגע למחלת האיידס, במטרה לעצור את התפשטות המחלה, והשנייה, לשמור ולקדם את האינטרסים של נשאי נגיף ה-HIV וחולי האיידס בישראל. לצורך קידום שתי מטרות אלה, הוועד נמצא בקשר מתמיד עם רשויות השלטון ושרותי הבריאות באמצעות הנהלתו, ומקיים פעילות תקשורתית שוטפת על-מנת להעלות את המודעות למחלה, לשפר את השירותים הרפואיים והסוציאליים הניתנים למי שנדבקו בנגיף, לטפול בתלונות של נשאים וחולים ולסייע להם חברתית.
הוועד הוא עמותת חברים, הפועלת באמצעות צוות עובדים מצומצם, ובאמצעות מספר גדול של מתנדבים, שרבים מהם עוסקים בתמיכה באנשים החיים עם איידס ובקרוביהם. בנוסף, מפעיל הוועד מרכזים לבדיקות HIV אנונימיות ופשוטות.
רובו של תקציב הוועד מגיע מתרומות. מדי שנה מקיים הוועד אירוע התרמה גדול של מכירת יצירות אמנות ישראלית, אותו מארגן עבור הוועד איש יחסי הציבור רני רהב.
בשנת 2002, ובעקבות הצבעה שנערכה בין חבריי ארגון בלה דואגת, התאחד ארגון בלה דואגת עם הוועד למלחמה באיידס, ומאז הוא מהווה כזרוע ההסברה של הוועד לחבריי הקהילה הלהט"בית.
מנכ"ל הוועד מאז שנת 2020 הוא עידן ברק.
לואיס סוארס מירמונטס
לואיס סוארס מירמונטס (בספרדית: Luis Suárez Miramontes; 2 במאי 1935 – 9 ביולי 2023) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי. הוא שיחק כקשר בדפורטיבו לה קורוניה, בברצלונה, באינטר מילאנו, בסמפדוריה ובנבחרת ספרד. סוארס נחשב אחד מהקשרים הספרדים הגדולים בכל הזמנים. הוא היה ידוע במסירותיו המדויקות ובבעיטותיו החזקות. ב-1964 עזר לנבחרת ספרד לזכות באליפות אירופה. סוארס היה חבר בסגל המוצלח של ברצלונה בשנות ה-50 לפני שהצטרף לאינטר מילאנו. לאחר שלוש עונות בסמפדוריה פרש סוארס ממשחק ב-1973.
לאחר מכן החל סוארס בקריירת אימון. הוא אימן את אינטר מילאנו בשלוש קדנציות. בנוסף, אימן סוארס הן את נבחרת ספרד הצעירה והן את הנבחרת הבוגרת.
קריירת מועדונים
סוארס נולד בלה קורוניה שבגליסיה. החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה ב-1949. הוא התקדם בין קבוצות הנוער של דפורטיבו עד הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-6 בדצמבר 1953. עד סוף העונה הבקיע שלושה שערים ב-17 משחקים. ב-1954 עבר סוארס לברצלונה, אך את רוב עונתו הראשונה במועדון בילה בקבוצת המשנה של המועדון, אספנייה אינדסטריאל.
ב-1961 הפך סוארס לשחקן היקר בעולם, לאחר שהועבר מברצלונה לאינטר מילאנו תמורת 142,000 פאונד. סוארס שיחק באינטר תחת הדרכתו של הררה פעם נוספת. סוארס היה שחקן קבע גם באינטר והיה חלק חשוב בקבוצה שזכתה לכינוי "לה גרנדה אינטר" ונחשבה לקבוצה הטובה באירופה באותן שנים, עימה זכה בשלוש אליפויות הסרייה א', שני גביעי אירופה ושני גביעים בין-יבשתיים. בין 1961 לבין 1970 ערך 328 הופעות במדי הקבוצה והבקיע 55 שערים.
יאיר פנטילט
יאיר פנטילט (10 בינואר 1939 – 23 במרץ 2022) היה רץ ישראלי, אלוף ושיאן ישראל בריצות בינוניות בשנות ה-60. היה לאתלט הישראלי הראשון שירד מ-4 דקות בריצת 1500 מטר (מדידה ידנית).
ביוגרפיה
פנטילט נולד בתל אביב. הוא התאמן במועדון מכבי תל אביב, בהדרכתו של אברהם גרין. בשנת 1957 לקח חלק במשחק דרבי במסגרת ידידותית במדי קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב, במהלכו ניצחה מכבי 6–0. פנטילט אף היה חלק מהמבקיעים.
1959
בתחרות שנערכה באתונה, יוון במאי 1959 סיים פנטילט במקום שלישי בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש של 1:57.6 דקות, שיפור לשיא בן 7 השנים של אריה גליק (1:59.7 דקות).
אלוף ישראל
באליפות ישראל שנערכה בראשון לציון ביוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב ראשונה בקריירה שלו, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:01.1 דקות, לפני בנימין סדק מהפועל גן שמואל (2:02.3 דקות) ועמוס גלעד מהפועל גינוסר (2:05.3 דקות). מדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:13.8 דקות, אחרי יוסף סלמה ממכבי חיפה (4:10.9 דקות) וזונדל סדק מהפועל גן שמואל (4:11.0 דקות).
השתתפות באולימפיאדת רומא
באולימפיאדת רומא (1960) סיים פנטילט במקום 34, בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 3:59.8 דקות (זמן אלקטרוני - 4:00.14 דקות) ובמקום 44, בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש של 1:54.7 דקות (זמן אלקטרוני - 1:54.86 דקות).
1963
בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-10 באוגוסט 1963 קבע פנטילט בריצת 1500 מטר שיא ישראלי חדש של 3:56.2 דקות.
מדליית ארד במכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 הוא זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 3:56.4 דקות, אחרי ריי רוזמן מבריטניה שקבע שיא מכביה חדש של 3:51.2 דקות ולוי מארצות הברית (3:54.3 דקות).
1967
בתחרות שנערכה בלונדון בריטניה ב-5 באוגוסט 1967 סיים פנטילט במקום רביעי בריצת 1500 מטר, בשיא ישראלי חדש של 3:52.4 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יובל וישניצר (3:43.3 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בברייטון בריטניה ב-10 באוגוסט הוא סיים במקום שלישי בריצת 800 מטר, בשיא ישראלי חדש של 1:51.3 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-9 שנים ונשבר על ידי דוד לאוגומר בן ה-15 (1.50.8 דקות).
1968
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן בסוף יוני 1968 הוא זכה בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:53.9 דקות, לפני שאבי תמיר (1:57.4 דקות) ואביגדור לוינהיים (1:59.4 דקות) ומדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.0 דקות, אחרי יובל וישניצר מאס"א תל אביב (3:57.8 דקות) ולפני משה חיון (4:01.5 דקות).
1969
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט 1969 הוא זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר, בתוצאה של 1:52.9 דקות, אחרי פ. ג'נקס מדרום אפריקה שקבע שיא מכביה חדש של 1:50.9 דקות ואלן קואן מבריטניה (1:52.5 דקות).
פנטילט שימש כמזכיר איגוד הספורטאים האולימפיים הישראליים.
חייו האישיים
אחיו, נתנאל פנטילט, היה רץ מצטיין שזכה באליפויות ישראל.
דוד טביל דיינובסקי
רבי דוד טייבל דיינובסקי (נקרא גם הגרד"ט, הגאון רבי טביל דיינובסקי) היה מגדולי כולל קובנא, ראש ישיבה ודיין בעיר וילקי אצל הגאון ר' הלל דוד הכהן טריוויש בוילקי.
היה ר"מ בישיבת לומז'ה ואחר כך רב וראש ישיבה במאלטש במקומו של ר' שמעון שקופ. מבין תלמידיו במאלטש היה ר' יעקב קמינצקי.
החיבור היחיד הידוע ממנו הוא "לקראת צמ"א (ציונים, מזרחים, אורתודוקסים)" המדבר על הציונות ויחסו של הרב כנגד הציונות בכלל ותנועת המזרחי בפרט. כתשובה לחיבור שלח לו הרב אברהם יצחק הכהן קוק מכתב ומשם המשיכו שני הרבנים להתכתב.
אשתו, הרבנית אסתר האריכה ימים ונספתה באושוויץ. אחותה הייתה נשואה להגאון ר' אריה ליב הכהן פופקא שהיה בנו ויד ימינו של החפץ חיים.
אל ג'פרסון
אל ריקרדו ג'פרסון (באנגלית: Al Ricardo Jefferson; נולד ב-4 בינואר 1985 במונטיצ'לו, מיסיסיפי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 2004–2018. שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ראשית חייו
את דרכו בכדורסל החל ג'פרסון בתיכון פרנטיס שבמיסיסיפי. בעונתו האחרונה בתיכונים,, נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף היה מועמד לפרס שחקן השנה בתיכונים לאחר שקבע ממוצעים מדהימים של 42.6 נקודות, 18 ריבאונדים ו-7 חסימות למשחק.
עם סיום לימודיו התיכוניים, החליט ג'פרסון לוותר על המכללה ונרשם לדראפט ה-NBA 2004, בו נבחר במקום ה-15 על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס. בכך הפך ג'פרסון לשחקן התיכונים הראשון שנבחר על ידי בוסטון, מבלי שעבר בליגת המכללות.
צבי לחמן
צבי לחמן (נולד ב-22 ביולי 1950) הוא אמן ישראלי, פסל, צייר ורשם. עיקר עיסוקו חקר היחסים בין גוף, תודעה ומציאות. לצד יצירתו האמנותית, לימד ציור ורישום בבית הספר לאמנות 'בצלאל', לימד פיסול במכון אבני לאומנות ועיצוב ובמדרשה לאמנות בבית ברל. מאז 1987 מלמד בסדנאות לאמנות במרכז מאירהוף לחינוך לאמנות, המופעל על ידי אגף החינוך של מוזיאון תל אביב לאמנות. לחמן הוא תושב הרצליה. נשוי לחוקרת השירה לילך לחמן. אב ליקינתון ולאיתי.
אל ג'פרסון
בוסטון סלטיקס
בעונת הרוקי שלו בליגה, שיחק ג'פרסון בעיקר כפאוור פורוורד ובמהלך העונה הסדירה קבע ממוצעים של 6.7 נקודות ו-4.4 כדורים חוזרים בכ-15 למשחק. בפלייאוף שיפר את יכולתו במעט ועלה ל-6.1 נקודות ו-6.4 כדורים חוזרים בכ-19 דקות בממוצע למשחק. עונתו השנייה בליגה הייתה ברובה מאכזבת, בעיקר בגלל פציעות קרסול חוזרות ונשנות שגרמו לצימצום מספר המשחקים בהם שותף ל-59 בלבד. עם זאת עלה בממוצעיו מהעונה שעברה וקבע 7.9 נקודות ו-5.1 כדורים חוזרים בממוצע למשחק.
צבי לחמן
ביוגרפיה
צבי לחמן נולד בשנת 1950 בתל אביב, להורים חלוצים, יוצאי קישינב ופולין. אמו, סוציאליסטית מנעוריה, הייתה תופרת ועושה מלאכות. אביו, נצר למשפחה חסידית, היה בנאי ומנהל עבודה בסולל בונה. הוריו היו ממקימי קיבוץ שדה נחום. לחמן העביר את ילדותו ואת נעוריו בין תל אביב לקיבוץ שבו התגוררה אחותו. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים. סיים לימודי הנדסה אזרחית (1972) ואדריכלות (1976) בטכניון, שם התוודע ליואב בראל וליצחק דנציגר. ב-1978 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בציור בגלריה "סוף השדרה" בתל אביב. ב-1978 יצא לניו יורק, שם למד אצל הציירים ג'ורג' מקניל, ופול רזיקה, תלמידיו של הצייר האמריקני הנס הופמן. במקביל למד אצל הצייר האמריקני לילנד בל ואצל הפסלים ויליאם טאקר, פיטר אגוסטיני וחיים גרוס. בוגר בית הספר לאמנות 'פרסונס', M.F.A בציור (1980), ובוגר בית הספר לאמנות 'סטודיו סקול', בניו-יורק. כשחזר לארץ, הוצגה תערוכת הפיסול הראשונה שלו "דמות" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית (1990), ובאותה שנה הציג עבודות על נייר בגלריה גורדון. תערוכות נוספות שלו הוצגו בגלריה גורדון (1997, 1993) ובגלריית גולקונדה לאמנות (2002, 2007). בשנת 2000 הוצגה תערוכת הפיסול שלו "פדיון האב" במוזיאון לאמנות ישראלית, ברמת-גן; ב-2003 תערוכת הפיסול "אנגוסים" במוזיאון הפתוח, גן התעשייה, עומר. בשנת 2009 הציג תערוכות פיסול בגלריית אלון שגב: "דיוקן ועצמי" (2009) ו"איש עומד אשה יושבת" (2011); ב-2014 הוצגה תערוכת הפיסול שלו "עמודים", באצירתה של איה לוריא במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. תערוכות "רישומי משוררים" שלו הוצגו בגלריה במשכנות שאננים בירושלים, בפסטיבל השירה במטולה (1997) ובמוזיאון בית ראובן, תל אביב; ו"דיוקנאות משוררים ישראליים" במוזיאון ישיבה יוניברסיטי 2007), ניו יורק ובגלריות בבוסטון ובדנבר, קולורדו (2008). על דיוקנאותיו כתבה המשוררת והחוקרת שבא סלהוב: "הדיספוגירציה של פני השטח שאנו מגדירים לרוב כ"פנים", מתחוללת בעקבות הבנתו של לחמן את האובייקט, את עולם הדברים או "העצמים", כדינמיקה חלקיקית טוטלית, דינמיקה של אנטרופיה מרובת כיוונים, מכלול פרוע ונפרע של תנועות סותרות וזעות הפונות ונענות ללא הרף ולכל הכיוונים". בשנים האחרונות, הרחיב לחמן את פרויקט הדיוקנאות בבחינת ראי לזמנו ולתקופתו.
אל ג'פרסון
בוסטון סלטיקס
לקראת עונת, שכר ג'פרסון שף פרטי וירד 30 פאונד ממשקלו. ב-2 באוגוסט 2006, עבר ניתוח בקרסול וב-8 בנובמבר אותה השנה עבר ניתוח להסרת התוספתן. בעקבות הניתוחים החמיץ את שבעת משחקיה הראשונים של בוסטון וחזר לסגל רק ב-23 בנובמבר. לאחר זמן מה בתחילת העונה בו עלה מעמדו של ג'פרסון בבוסטון בהדרגה (9.3 נקודות ו-7 כדורים חוזרים בכ-22 דקות בממוצע בתשעת משחקיו הראשונים בעונה), הפך לאחד ה המובילים של הקבוצה. בהמשך, בעקבות פציעותיהם של קנדריק פרקינס, מייקל אולווקנדי וטאו ראטיף, הפך לסנטר המוביל של בוסטון והחל לפתוח בחמישיית הקבוצה החל מהמשחק נגד ממפיס גריזליס ב-6 בדצמבר 2006.
בשבעת המשחקים שבאו לאחר מכן קבע ממוצעי "דאבל-דאבל" של 16.3 נקודות ו-11.1 כדורים חוזרים בכ-34 דקות למשחק, כאשר באחד המשחקים הוא אף קובע שיא קריירה של 29 נקודות ומוריד 14 כדורים חוזרים. זו הייתה בסך הכל הפעם השנייה בקריירה, בו עבר את רף 20 הנקודות. הפעמים השלישי והרביעי הגיעו שישה ושבעה ימים לאחר הפעם השנייה, ב-15 וב-16 בדצמבר 2006, בהם קלע 28 נקודות נגד דנוור נאגטס ו-22 נקודות נגד שארלוט בובקאטס. משחקו המצוין של ג'פרסון בשבועות אלו הוביל את בוסטון לחמישה ניצחונות רצופים, מה שהיה לרצף הניצחונות הגדול ביותר שלה בעונה זו. ב-3 במרץ 2007, שבר שני שיאי קריירה כאשר קלע 32 נקודות והוריד 18 כדורים חוזרים נגד ניו ג'רזי נטס. ב-5 במרץ, נבחר ל-MVP השבועי ב-NBA בין ה-26 בפברואר ל-4 במרץ. בסך הכל סיים ג'פרסון את עונה זו עם ממוצעי דאבל-דאבל מרשימים של 16 נקודות ו-11 כדורים חוזרים בכ-34 דקות למשחק.
צבי לחמן
ביוגרפיה
בשנים 1985–1989 לימד לחמן במכון אבני תל אביב, בשנים 1992 – 1996 במדרשת בית ברל, ב-2003 -1999 לימד בבצלאל ב-2008 ו-2011 הנחה סדנאות אמן בניו יורק סטודיו סקול, ניו יורק ובבית הספר הבינלאומי לאמנות מונטקסטלו, איטליה. מאז 1987 לחמן מנחה שתי סדנאות אמן (ציור ופיסול) במרכז מאיירהוף, מוזיאון תל אביב לאמנות. במשך השנים פיתח לחמן שיטת לימוד ייחודית וארוכת-טווח המשלבת בין עבודה מהטבע, דיאלוג עם מסורת האמנות ופיתוח שפה אישית באמצעות פירוק הדימוי.
פסלים, ציורים ורישומים של לחמן מצויים באוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה. פסליו מוצבים במרחבים ציבוריים, במוסדות להשכלה גבוהה, בבתי חולים, במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ובגן התעשייה בתפן.
אל ג'פרסון
מינסוטה טימברוולבס
ב-31 ביולי 2007, הועבר ג'פרסון יחד עם ג'רלד גרין, רייאן גומז, טאו ראטיף, סבאסטיאן טלפייר ובחירת דראפט עתידית למינסוטה טימברוולבס תמורת קווין גארנט. עם נחיתתו במינסוטה, חתם במהירות על חוזה לחמש שנים בשווי 65 מיליון דולר לפני תחילת העונה.
כבר בעונתו הראשונה במינסוטה הפך לשחקן המוביל שלה ושותף בכל 82 המשחקים במהלך העונה הסדירה, כאשר בכולם הוא אף פותח בחמישייה. בנוסף על הוביל את מינסוטה בנקודות, כדורים חוזרים, חסימות ודקות משחק ודורג במקום ה-20 ב-NBA בנקודות בממוצע למשחק (11 בסך הכל נקודות) עם ממוצע של 21 נקודות למשחק. ג'פרסון מיקם את עצמו גם כאחד הגבוהים הטובים בליגה והיה לאחד מארבעה שחקנים בלבד שהעמידו ממוצעים של למעלה מ-20 נקודות ו-10 כדורים חוזרים (האחרים: דווייט הווארד, קרלוס בוזר ואנטואן ג'יימיסון). הוא דורג חמישי ב-NBA בכדורים חוזרים בממוצע למשחק (רביעי בסך הכל כדורים חוזרים) עם ממוצע של 11.1 למשחק ושני בכדורים חוזרים בהתקפה בממוצע למשחק (3.8), כאשר רק טייסון צ'נדלר עובר אותו (4.1). בנוסף על כך דורג במקום ה-13 בדירוג היעילות ושלישי במשחקי דאבל-דאבל.
בינואר 2008, נבחר ל-MVP השבועי ב-NBA לאחר שקלע 33.3 נקודות והוריד 15.3 כדורים חוזרים בממוצע והוביל את מינסוטה למאזן 1-3 בין ה-21 ל-27 בינואר. ג'פרסון קלע שיא קריירה של 40 נקודות נגד ניו ג'רזי נטס ב-27 בינואר 2008 וקלע את אותו מספר נקודות במשחק נגד שארלוט בובקאטס ב-8 באפריל אותה השנה.
עונת הייתה הטובה בקריירה של ג'פרסון. הוא קלע 23.1 נקודות, הוריד 11 כדורים חוזרים וחסם 1.7 פעמים בממוצע ב-50 המשחקים הראשונים של העונה, עד שסבל מפציעה חמורה בברך השמאלית שנגרמה מנחיתה מגושמת על רגל אחת במשחק נגד ניו אורלינס הורנטס. לאחר מספר ימים הודיע כי הוא נאלץ לעבור ניתוח ולכן לא יחזור לשחק עד סיום העונה. לפני פציעתו של ג'פרסון עמדה מינסוטה על מאזן 33-17, אך בהיעדרו עמדה על מאזן של 25 הפסדים לעומת 7 ניצחונות בלבד וסיימה את העונה הסדירה במאזן של 58 הפסדים לעומת 24 ניצחונות בלבד.
ב-13 בינואר 2010, קבע שיא קריירה בכדורים חוזרים, כאשר הוריד 26 בהפסדה של מינסוטה לאחר שלוש הארכות ליוסטון רוקטס.
יוטה ג'אז
בעונת עבר ג'פרסון ליוטה ג'אז בתמורה לקוסטה קופוס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
שארלוט בובקאטס/הורנטס
ביולי 2013 חתם ג'פרסון על חוזה ל-3 עונות בשארלוט בובקאטס. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לחמישייה השלישית של העונה, לאחר שרשם ממוצעים של 21.8 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק.
אינדיאנה פייסרס
ביולי 2016 חתם ג'פרסון על חוזה ל-3 עונות באינדיאנה פייסרס, אך לאחר שנתיים שוחרר מהקבוצה.
שינג'יאנג פליינג טייגרס
בעונת 2018/2019 שיחק ב-10 משחקים עבור קבוצת שינג'יאנג פליינג טייגרס מליגת העל הסינית.
במרץ 2019 הודיע ג'פרסון על פרישה ממשחק, בגיל 34.
הקמיע מסמרקנד
הקמיע מסמרקנד הוא הספר הראשון בטרילוגיית ברטימאוס, שנכתבה על ידי ג'ונתן סטראוד. הוא כתוב מנקודות המבט של שתי דמויות - נתנאל וברטימאוס. כאשר הדובר הוא ברטימאוס, בכתיבה משולבות הערות שוליים עוקצניות.
עלילה
נתנאל, שולייתו של הקוסם ארתור אנדרווד, מזמן שד בן 5,000 שנה, ברטימאוס. משימתו של ברטימאוס היא משימה מעניינת: עליו לגנוב את הקמיע מסמרקנד מסיימון לאוולייס, קוסם אכזר ושאפתן, אשר פגע בנתנאל בילדותו. במהרה נכנסים נתנאל וברטימאוס לתסבוכת של קנוניית קוסמים, מרד ורצח- תסבוכת שנתנאל לא חזה כאשר זימן את השד.
נתנאל נלקח ממשפחתו הביולוגית ועומד להיות קוסם. כשמתפוגג ההלם הראשוני והוא מתרגל לסביבתו החדשה, נתנאל שואף להפוך לקוסם דגול ורב-עצמה. בהגיעו לגיל 12 הוא מזמן את ברטימאוס, שד עוקצני עם טינה כלפי משעבדיו הקוסמים. נתנאל שולח אותו לגנוב חפץ קסמים בעל כוחות מסתוריים- הקמיע מסמרקנד, מהקוסם סיימון לאוולייס. נתנאל משתוקק לנקום בלאולייס על ההשפלה שספג ממנו כשהאחרון ביקר בבית אדונו, והוא מחביא את הקמיע מסמרקנד בחדר העבודה של אנדרווד. נתנאל אינו מודע לכוחו העצום של החפץ שגנב, וכאשר לאוולייס מגלה היכן הקמיע נמצא, הוא מגיע לביתו של נתנאל על מנת להשיב את שאבד לו. כשאדונו של נתנאל מנסה להאבק בסיימון לאוולייס, לאוולייס הורג אותו ואת אשתו, ונעלם עם הקמיע. לאחר שאיבד הכל, נתנאל דולק בעקבות הנבל על מנת לנקום בו ולסייע לממשלה.
העלילה מגיעה לשיאה כאשר סיימון לאוולייס כולא את צמרת הממשלה- המורכבת ממגוון קוסמים השייכים לאליטה במדינה- בחדר החסום בלחשי קסם. בהיותו מוגן על ידי הקמיע מסמרקנד, מזמן לאוולייס שד בעל עוצמה נוראה (בשם ראמותרא), במטרה לחסל את הנוכחים בחדר ולתפוס את השלטון. נתנאל נאבק בו, חוטף את הקמיע ומשחרר את השד. לפני שהשד מתפוגג בחזרה אל הממד ממנו זומן, הוא מחסל את לאוולייס. בזכות מעשהו האמיץ והצלת הממשלה, נתנאל זוכה לתשבחות רבות והוקרה, וכן הופך לשוליה לקוסמת ידועה בשם ג'סיקה וויטוול. הספר מסתיים בשחרורו של ברטימאוס.
פרנסואה השני, מלך צרפת
פרנסואה השני (בצרפתית: François II; 19 בינואר 1544 – 5 בדצמבר 1560), בן לשושלת ולואה, היה מלך צרפת בשנים 1559–1560.
חייו
פרנסואה היה בנם הבכור של אנרי השני וקטרינה דה מדיצ'י, וירש את הכתר אחרי מותו של אביו ביולי 1559. הסכם הנישואין של פרנסואה למרי מלכת הסקוטים נעשה בידי אביו, המלך אנרי השני ב-1548 כאשר פרנסואה היה בן ארבע שנים בלבד. מרי סטוארט הוכתרה למלכת סקוטלנד ב-14 בדצמבר 1542, כשהייתה בת שישה ימים בלבד. לאחר שאושר הסכם הנישואין, המלכה בת השש מרי סטיוארט נשלחה לצרפת כדי לקבל את חינוכה בחצר המלכות הצרפתי. הנישואין נערכו ב-24 באפריל 1558, כאשר פרנסואה היה בן 14 ומרי סטיוארט בת 15.
שנה מאוחר יותר מת אנרי השני ופרנסואה הוכתר בשם פרנסואה השני. היות שנישא למלכת סקוטלנד, פרנסואה השני היה מלך צרפת וסקוטלנד. אך מכיוון שהיה בן 15 בלבד, אמו, קטרינה דה מדיצ'י, שמשה כעוצרת בשמו. בתקופה זו נמשכו רדיפות ההוגנוטים (הפרוטסטנטים הצרפתיים) ורבים מהם נידונו למוות, אם כי קטרינה דה מדיצ'י עשתה ניסיונות להגיע עמם לפשרה.
פרנסואה מת ב-5 בדצמבר 1560 בשל קדחת במוח. אחיו שארל ירש את הכתר בשם שארל התשיעי, אבל היות שהיה בן עשר בלבד, המשיכה אמו של שארל, קטרינה דה מדיצ'י לשמש כעוצרת בשמו.
קרחון יאמן
קרחון יָאמֶן או קרחון יָמֶן (באנגלית: Yamen Glacier;בבולגרית: ледник Ямен; "לדניק יאמן") הוא קרחון ברמות גרומשין, בצידו המזרחי של רכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 10 קילומטרים ורוחבו 4 קילומטרים.
הקרחון ממוקם צפונית מזרחית לקרחון ויצ'ה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח, לצד המורדות הצפוניים של פסגת בראנישט, ונשפך אל זרם הקרח ראטפורד.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם היישוב יאמן שבמערב בולגריה.
ספא (עיר)
העיר נודעה במעיינות החמים שלה וכבר במאה ה-14 התפרסמה כאתר של מעיינות מרפא. על-אף שמעיינות מרפא היו נפוצים גם במקומות אחרים בעולם, שמה של העיר הפך לשם נרדף לכל מקום בעולם שיש בו מקורות של מים טבעיים הנחשבים לבעלי סגולות רפואיות מיוחדות, והם קרויים בשם "ספא", על שם העיר.
אומיטה
האומיטות נפוצות במדינות שונות באמריקה הלטינית, אך מקורן אינו יודע. המונח "Humita" מגיע משפת הקצ'ואה, שפת אימפריית האינקה, אשר השתרעה מאקוודור בצפון ועד ארגנטינה וצ'ילה בדרום. גרסאות של המאכל נקראות גם טמלה ואיאקה.
צ'ילה
האומיטות הצ'ילאניות כוללת תירס טרי, בצל, בזיליקום, חמאה ושומן חזיר. הן עטופות בעלי תירס, ולעיתים כוללות גבינה קשה. בזמן הבישול עלי-התירס נקשרים בחוט או בפיסת על מנת למנוע את התפרקות העטיפה.
התיבול יכול להיות פיקנטי, מתוק או חמוץ-מתוק, זאת באמצעות תוספת סוכר, אבקת פלפל צ'ילי, מלח, עגבנייה וכיוצא בזה.
אקוודור
בדומה למתכון הצ'יליאני, הכנת האומיטות באקוודור כוללת שימוש בתירס טרי שנטחן בתוספת בצלים, ביצים ותבלינים שמשתנים על-פי אזור ההכנה, ולפי המסורת המשפחתית. בצק התירס נעטף בקליפות תירס, אבל עובר אידוי במקום אפיה או בישול. האומיטות האקוודוריות עשויות לכלול גבינה. המאכל נחשב כה מסורתי באקוודר עד שפותחו סירים מיוחדים לאידוי האומיטות. סגנון התיבול משתנה בין מתוק למלוח.
פרו
בפרו, בעיקר באזור מרכז האנדים, אומיטות מבושלות עם שומן חזיר וגבינה לבנה למנה מתובלת או עם שומן חזיר, סוכר, קינמון וצימוקים למנה מתוקה. לעיתים, האומיטות מטובלות גם עם אניס. האומיטות הפרואניות נעטפות בעלי-תירס ומוכנות במספר דרכים: בישול במים רותחים, אפיה בתנור פצ'מנקה או אידוי. ישנן דרכי עטיפה שונות בהתאם לאזור או לסוג המילוי של האומיטה.
יפו (פירושונים)
{{פירושונים|* יפו – עיר נמל עתיקה בארץ ישראל, לחוף הים התיכון, כיום חלק מהעיר תל אביב-יפו
ראו גם
}}
ג'יימס מרפה
ג'יימס מרפה (באנגלית: James Marape; נולד ב-24 באפריל 1971) הוא ראש ממשלת פפואה גינאה החדשה הנוכחי.
ביוגרפיה
מרפה נולד בנפת טרי-פורי במחוז הלה כחלק משבט ההולי, שבט וקבוצה אתנית מרכזי במדינה.
בשנת 2002 התמודד מרפה לראשונה בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לפרלמנט על המקום המוקצה לנפת טרי-פורי, אך הבחירות בוטלו עקב אירועים אלימים.
שנה לאחר מכן התמודד שוב מרפה בבחירות מקדימות משלימות אך הפסיד לחבר הפרלמנט טום טומיאפה. מרפה חשד שטומיאפה ניצח בצורה לא כשרה ועתר לבית המשפט, אך עתירתו נדחתה.
בשנת 2007 התמודד שוב מרפה בבחירות מקדימות, והפעם ניצח את טומיאפה על המקום המוקצה למחוז טרי-פורי. מרפה נבחר לפרלמנט, ולאחר הבחירות, מונה למזכיר הפרלמנטרי לעסקים, תחבורה ותעופה האזרחית על ידי ראש הממשלה מייקל סומארה. בדצמבר 2008 מונה מרפה לשר החינוך וכיהן בתפקיד עד ל-2 באוגוסט 2011.
בבחירות 2012 נבחר מרפה שוב לפרלמנט, ומונה לשר האוצר על ידי ראש הממשלה פיטר אוניל. בבחירות 2017 נבחר שוב מרפה והמשיך בתפקידו.
בתחילת שנת 2019, ממשלתו של אוניל סבלה מחוסר יציבות ומרפה היה מועמד להקים ממשלה חלופית.
ב-11 באפריל 2019, התפטר מרפה מתפקיד שר האוצר. ב-29 במאי התפטר אוניל מתפקידו, וביום למחרת הושבע מרפה לתפקיד ראש הממשלה של פפואה גינאה החדש.
מרגרט מורס נייס
מרגרט מורס נייס (באנגלית: Margaret Morse Nice; 6 בדצמבר 1883 – 26 ביוני 1974) הייתה אתולוגית, צפרית וחוקרת פסיכולוגיית ילדים אמריקאית. היא התפרסמה בעיקר בזכות מחקרה על דרורי שיר (Melospiza melodia) ומחקריה הרבים על ציפורים בצפון אמריקה. בשנת 1942 הוענקה לה מדליית ברוסטר על מחקרה על דרורי שיר.
קורות חיים
בילדותה התגוררה יחד עם משפחתה בחווה באמהרסט, מסצ'וסטס. בזכות הסביבה הפסטורלית בה גרה פיתחה אהבה גדולה לטבע. אביה תמך באהבתה לטבע ועודד אותה לצאת לגיחות לכפר, לטפח גינה משלה ולעזור בטיפול בחיות המשפחה. משערים כי חוויות אלו היו הסיבה לפיתוח אהבתה לציפורים. כבר בגיל 7 קראה את הספר הראשון שלה על ציפורים וחמש שנים לאחר מכן, בגיל 12 פרסמה את עבודתה הראשונה, ספרון על ציפורים במטעי פירות. בבגרותה נייס למדה במכללת מאונט הוליוק שם התמחתה בצרפתית ובנוסף לקחה קורסים בגרמנית, לטינית, איטלקית ואנגלית. היא סיימה את לימודיה שם בשנת 1906. במהלך לימודיה במכללה לקחה מספר קורסים בזואולוגיה אך הם לא עניינו אותה משום שלא התעסקו במה שאהבה, בחיים של חיות בטבע. לכן לא ידעה האם היא רוצה ללמוד זואולוגיה, עד שפגשה את קלינטון פרמונד הודג', ביולוג באוניברסיטת קלארק, ששכנע אותה שהיא יכולה לעסוק בחיי בעלי החיים ולא רק בניתוח שלהן לאחר מותן, ובכך תרם רבות להחלטתה ללמוד זואולוגיה. בהמשך אותה שנה החלה את התואר השני שלה בזואולוגיה ופסיכולוגיית ילדים באוניברסיטת קלארק, את התזה שלה עשתה על הרגלי האכילה של ציפור בשם בובואייט צפוני (שליו ורג'ינגיה), אמנם, בגין המעברים שלה, בעקבות עבודתו של לאונרד, סיימה אותה רק בשנת 1915. בשנת 1909 נישאה ללאונרד בליין נייס, שהיה אז סטודנט באוניברסיטת קלארק. לאחר הדוקטורט שלו רצה לקדם את הקריירה שלו ובשביל זה היו צריכים מרגרט ובליין, לעבור מספר פעמים בין מדינה למדינה בגלל תפקידים שונים שהוצעו לו. בגלל מעברים אלו נאלצה לעצור לתקופה את הקריירה שלה. בשנת 1911 עברו לבוסטון ובשנת 1913 לנורמן שבאוקלהומה. במהלך תקופת מגוריהם באוקלהומה, בין השנים 1913 ל-1927, עבדה על ספרה "הציפורים של אוקלהומה", סקר מקיף באורך של 122 עמודים של כל זני הציפורים שראתה באזור. בנוסף במהלך התקופה הזו (בין 1910 ל-1923) נולדו לזוג חמש בנות. כשהיו קטנות נייס יישמה את תשוקתה לחקר וחקרה את ההתנהגות של בנותיה. היא התעסקה בעיקר בלמידת השפה ופסיכולוגיה כללית של ילדים. בנושא פרסמה 18 מאמרים בין 1915 ל-1933. בשנת 1927 המשפחה עברה לקולומבוס בעקבות הצעה נוספת שקיבל בליין. בשנת 1936 המשפחה עברה לשיקגו גם בעקבות הצעה שקיבל בליין, שם נשארו עד מותם.
ברקנית האשל
ברקנית האשל  (שם מדעי: Steraspis squamosa) היא חיפושית בת משפחת הברקניתיים.
צבעה של ברקנית האשל ירוק מתכתי ואורכה 27 עד 37 מילימטר. מחזור החיים של חיפושית זו מתקיים על עץ האשל ומכאן שמה. הקידוח של זחל הברקנית בגזע האשל מזיק לעץ.
ברקנית האשל מטילה את הביצים בין חיבורי הענפים של עץ האשל. הזחל הבוקע מהביצה קודח חור בגזע העץ לכל אורכו עד להתגלמותו. בסוף תהליך הקידוח החרק פורץ את קליפת העץ ומתחיל מחזור חיים חדש. אל תוך חלל העץ שהותיר זחל ברקנית האשל חודרת באזור ים המלח אורגת האשלים הטווה את קינה לאורך הקדח שנותר בגזע העץ.
מסכת מכשירין
מסכת מכשירין היא המסכת השמינית בסדר טהרות, שהוא הסדר הששי במשנה, ויש בה שישה פרקים. המסכת עוסקת בעיקר בדינים הנוגעים להכשרת מאכלים לקבל טומאה, כלומר תנאים שבהם מאכלים שבדרך כלל אינם יכולים להיטמא, יוכלו להיטמא באמצעות נוזלים הנשפכים עליהם. המילה "הכשרה" בהקשר זה אינה מתייחסת לכשרות המאכל, אלא ליצירת אפשרות חדשה באמצעות שינוי מצב המאכל.
על המסכת אין תלמוד בבלי או ירושלמי.
רקע
בספר ויקרא מובאים דיני טומאת שרץ. השרצים המטמאים מוגדרים, ומוסבר אופי פעולתם על כלים, מזון ומשקה. כך לדוגמה, שרץ שנופל לתוך כלי חרס מטמא אותו ומחייב את שבירתו. בהמשך הפרשייה התורה מבחינה בין פעולת השרץ על אוכלים יבשים ורטובים:
כלומר מאכל מסוגל להיטמא על ידי נבלת השרץ רק כאשר הוא מורטב במים, אך מאכל שלא הורטב מעולם לאחר שנקטף מן השדה - לא נטמא ממגעו בשרץ, או מכל טומאה אחרת. תכונה זו מכונה "קבלת טומאה" - ולפי התורה כאשר נותנים מים על המאכל מכשירים אותו לקבל טומאה מכאן ולהבא, אפילו לאחר שיבשו המים.
חכמי המשנה הפשיטו את הכלל הזה והגדירו את שבעת המשקים - יין, דבש, שמן, חלב, טל, דם ומים, שמסוגלים למלא את תפקיד המים בהכשרת המאכל לקבל טומאה. בנוסף, על ידי דיוק בלשון הפסוק "כי יֻתן" הם דרשו שנתינת המים על המאכל צריכה להיות ברצון. כלומר, כדי שמאכל יוכשר לקבלת טומאה, יש צורך בגילוי דעת - ישיר או עקיף - של בעלי המאכל, שהוא מעוניין שהמאכל יירטב. הסכמה זו נקראת "רצון הבעלים". בפרק האחרון מופיעה הדרכה לאדם ההולך לשוק, איזה מן המאכלים הורטב במהלך הטיפול בו, כגון קמח וסולת, ואיזה לא, כגון ביצים ופירות יבשים. אלו שכבר הורטבו, והוכשרו לקבל טומאה - מוחזקים כטמאים בפועל, בגלל מגעם של לקוחות שאינם מקפידים על טהרתם.
מיקומה של המסכת בסדר טהרות
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, נכון היה שלאחר מסכת נידה תופיע מסכת זבים (שכן נידה היא מקרה כללי של זוב). אך מכיוון שהקדים הכתוב בפרשת "ויהי ביום השמיני" את דיני המסכת על פי דיני זוב המופיעים בפרשת "זאת תהיה תורת המצורע", הוקדמה אף המסכת.
פרקי המסכת
בסך הכל יש במסכת 54 משניות.
מלבד הפרטים האלו, כל שאר הפרקים מגדירים מה נחשב "רצון" לעניין רצון הבעלים להכשרה לטומאה.
רבני המחאה
רבני המחאה (בגרמנית: Protestrabbiner) הוא הכינוי שניתן על ידי מקס נורדאו לרבנים שיצאו חוצץ נגד התנועה הציונית בסוף המאה ה-19. השם הזה התפרסם בעקבות מאמר שפרסם בנימין זאב הרצל, הנושא את השם ודן בתופעה.
רבני המחאה בגרמניה
כל רבני האיגוד, פרט לרב יצחק זליג משטרסבורג, תמכו בהחלטה זו. רבני המחאה אף פנו אל השלטונות, כדי שיאסרו פעילות ציונית בעקבות פרסום זה נאלצה התנועה הציונית להעביר את כינוס הקונגרס הציוני מגרמניה לבזל, שבשווייץ.
במאבק זה היו גם רבנים שלא התנגדו לציונות ואף תמכו בה, כגון יצחק רילף, משה גסטר ועוד.
הרב משה גידמן
לקראת פרסום ספרו, מדינת היהודים, ניסה הרצל להעביר את הרב הראשי של יהדות וינה משה גידמן לצד הציוני ואף הציג בפניו את חיבורו בטרם פרסומו. על כך השיב הרב שקרא ולא מצא דבר לערער עליו. לאחר פרסום הספר, ב-17 באפריל 1897, פרסם גידמן קונטרס אנטי-ציוני בשם "יהדות לאומית" (Nationaljudentum), ובו ביקר את נטיית הציונים לטעון שהיהדות מהווה לאום ולא דת.
בנימין זאב הרצל פרסם תשובה כתגובה לדברי הרב הראשי של וינה ד"ר משה גידמן, שיצא נגד התנועה הציונית, בה התייחס הרצל לתנועת ההתיישבות בארץ שהתנהלה למעלה מ-50 שנים שקדמו לזמנו:
יצחק אלפייה
הרב יצחק אלפייה (1878–1955) היה רב ודיין, מגדולי מקובלי ירושלים, יליד חלב שבסוריה.
ביוגרפיה
נולד בסביבות שנת 1878 (ה'תרל"ח) בחלב שבסוריה, לרב יעקב חיים ישראל ולשרה (צלחה). בגיל 5 לערך התייתם מאמו, וסבו, הרב יצחק ישעיה אלפייה גידלו בביתו. בצעירותו עלה לישראל עם משפחת אביו וסבו, והשתכן בעיר העתיקה בירושלים, שם החל ללמוד בישיבת המקובלים בית אל.
בתקופה זו הוסמך לשחיטה על ידי סבו, ומעבודה זו התפרנס בהמשך חייו. בשנת 1907 (ה'תרס"ז) מונה לשמש כחבר בית דין בירושלים, אך התפטר ממשרה זו לאחר תקופה קצרה והקים יחד עם רבנים נוספים את חברת "אור חדש וצמח צדיק" בבית הכנסת של בית החולים משגב לדך. מטרות החברה הייתה עריכת לימוד תורה משותף לאנשים מכל שכבות האוכלוסייה.
בשנת 1911 (ה'תרע"א) התגורר בראשון לציון, שם ייסד את חברת "עולי רגלים" שמנתה כ-50 חברים שהיו עולים מדי חג לירושלים, כדי לקיים את מצוות עלייה לרגל. לאחר מכן שב לגור בעיר העתיקה בירושלים.
בחודש יוני 1936 (סיוון ה'תרצ"ו) החל בהפצת לימוד "יאיר נתיב" שתיקן, הכולל סדר לימוד המשלב את רוב ספרי היסוד ביהדות. בהמשך איגד תלמידי חכמים שעסקו בקבלה בישיבת בית אל, ודאג למשכורתם מתרומות שאסף.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נסע למצרים ברכבת צבאית לאחר שקיבל אישור מהמושל הצבאי, להתפלל על קברו של הרב יעקב אבוחצירא עם מספר יהודים מהקהילה היהודית במצרים, בעקבות חלום שחלם.
נפטר ב-13 בספטמבר 1955 (כ"ו באלול ה'תשט"ו) לאחר מחלה, ונטמן בחלקת הרבנים שבהר המנוחות. בשנים שלאחר פטירתו הוקמה קרן להוצאת ספריו, ושמו הונצח בקריאת רחוב על שמו בשכונת בית וגן בירושלים. תלמידו היה הרב עובדיה הדאיה.
הרב מרדכי אליהו התבטא עליו שהוא אחד מל"ו צדיקים.
תענית דיבור
נודע בפעילותו למען קיום תעניות הדיבור והדגשת עדיפותן על תעניות צום, ויזם ימי תעניות דיבור ציבוריים המלוות בלימוד תורה, ובקריאת תהילים הוא כתב, כי תענית דיבור של יום שלם תוך קריאת שלשה ספרי תהילים נחשבת כמו 65,600 תעניות. בכך הוא השפיע בכך על קהילות רבות, ביניהם גם אצל יהודי צפון אפריקה ישנם קהילות בקרב עדות המזרח (בעיקר ה'ירושלמים') שנוהגים בעקבותיו יום תענית דיבור וקריאת 3 פעמים תהילים בתאריך ג' שבט.
חוף סופת השלגים
חוף סופת השלגים (באנגלית: Blizzard Beach) היא פארק מים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד במדינת פלורידה שבארצות הברית.
הקמת הפארק
פארק השעשועים נפתח ב-1 באפריל 1995 והיה השלישי שבין פארקי המים שהוקמו באתר הנופש (לאחר ארץ הנהר של דיסני ולגונת טייפון). התמה של הפארק היא אתר סקי שנבנה בפלורידה לאחר סופת שלגים, אולם לאחר תום הסופה החל השלג להימס, ומסלולי הסקי הפכו למסלולי שלג נמס ומים זורמים - והפכו מאתר סקי לפארק מים.
במרכז הפארק נמצא "הר גאשמור" המלאכותי, שגובהו 27 מטרים (והוא ההר החמישי בגובהו במדינת פלורידה). בהר שלושה "מסלולי סקי" בצבעים שונים - המחלקים את הפארק לשלושה אזורים: ירוק, אדום וסגול. בתוך מבנה ההר הוסתרו צינורות המים של מתקני הפארק.
המורד הירוק
באזור המורד הירוק מספר מגלשות מים. ניתן להגיע אליהם בטיפוס במדרגות או באמצעות רכבל-כיסא. אזור זה נמצא בסמוך לפסגת הר גאשמור. באזור נמצאים המתקנים הבאים:
המורד הסגול
באזור המורד הסגול מספר מתקנים בהם שתי מגלשות צמודות - דבר המאפשר מרוצים בין הגולשים:
המורד האדום
אזור המורד האדום נמצא בחלקו האחורי של הפארק. באזור זה מתקן אחד בלבד שאינו משמש למרוצי גלישה, מאחר שמסלולי הגלישה שונים זה מזה:
Take the Box
Take the Box (בעברית: קח את הקופסה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלית איימי ויינהאוס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Frank. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2004, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הצליח להיכנס אל מצעד הסינגלים הבריטי והסקוטי בלבד, שם הגיע בשיאו אל המקום ה-57, ובכך הפך לסינגל המצליח ביותר מן האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס ולוק סמית', והופק על ידי ויינהאוס גם כן. בנוסף לכך, ויינהאוס אף כתבה והפיקה מספר רב של שירים נוספים מתוך האלבום. נגן התופים בשיר היה ריצ'רד וילקינסון, נגן הגיטרה היה ג'רמי שו ונגן קרן היער היה טימותי האטון.
וידאו קליפ
הקליפ מציג את ויינהאוס בתור עובדת בסניף של מועדון לילה. לאורכו של הקליפ מועדון הלילה ריק מאנשים, מלבד ויינהאוס שבחלק מהקטעים לובשת שמלה אדומה, ומנגנת לעצמה בגיטרה על במת המועדון. בין לבין ניתן לראות כדור דיסקו המאיר את המקום.
נכון לאפריל 2020, חצה השיר עם גרסתו המקורית את ה-11 מיליון השמעות בספוטיפיי, תוך ששאר גרסאותיו חצו את רף 11 מיליון ההשמעות גם כן.
יואל סמואל
יואל סמואל (נולד ב-29 במאי 1949) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חופשי ושחקן נבחרת ישראל בכדורמים. בעל מדליית ארד מהמכביה התשיעית (1973).
ביוגרפיה
סמואל התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גבעת חיים בהדרכתו של גרשון שפע ושיחק כדורמים בקבוצת הפועל גבעת חיים.
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה סמואל ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.4 דקות, לפני אמיר נמינוב (2:07.7 דקות) ודורון כהן (2:12.3 דקות), שניהם מהפועל כפר הנשיא. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.3 שניות, אחרי דורון כהן (58.3 שניות) ולפני אמיר נמינוב (58.5 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:37.5 דקות, אחרי אמיר נמינוב (4:34.2 דקות) ולפני עודד צור מהפועל גניגר (4:43.5 דקות).
פרובה 2
פרובה 2 (PROBA2, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן שתוכנן ונבנה על ידי סוכנות החלל האירופית ושוגר ב-2 בנובמבר 2009. זהו הלוויין השני בסדרת הלוויינים הקטנים והזולים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל.
המטע"דים המדעיים
בלוויין פרובה 2 מותקנים ארבעה מטע"דים מדעיים, למגוון ניסויים בחלל:
ממוצע אריתמטי-גאומטרי
באנליזה מתמטית, הממוצע האריתמטי-גאומטרי של שני מספרים הוא ערך-ביניים המתקבל מהחלפה חוזרת של המספרים בממוצע האריתמטי והגאומטרי שלהם. התהליך נחקר בתחילה על ידי לגראנז' וגאוס, ובתחילת המאה ה-19 השתמש בו לז'נדר כדי לחשב אינטגרלים אליפטיים.
הגדרה
אם a, b הם מספרים (ממשיים) חיוביים, הממוצע האריתמטי-גאומטרי שלהם הוא הגבול המשותף של הסדרות a_n, b_n, המוגדרות ברקורסיה על-פי הנוסחאות:
כאשר a_0 = a ו- b_0 =b. מקובל לסמן את הממוצע ב- M(a,b).
דוגמה
כדי למצוא את הממוצע אריתמטי-גאומטרי של a_0=24 ושל b_0=6, נחשב תחילה את הממוצע האריתמטי והממוצע הגאומטרי שלהם:
נמשיך בתהליך האיטרציה ונחשב:
וכך הלאה.
ארבעת הצעדים הראשונים נותנים את הערכים הבאים:
! n ! an ! bn הערכים מתקרבים זה לזה במהירות, וגבולם המשותף הוא הממוצע האריתמטי-גאומטרי של זוג המספרים המקוריים.