cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
הפרסים הראשונים הוענקו בטקס שלא שודר בטלוויזיה בנאשוויל ב-1967; הזוכה בפרס בדרן השנה בפרס באותו הלילה היה אדי ארנולד. הטקס הבא התקיים באוקטובר 1968; רשת הטלוויזיה NBC הקליטה את הטקס ושידרה אותו כמה שבועות מאוחר יותר. מאז, הפרסים שודרו בטלוויזיה בשידור חי, בדרך כלל בחודש אוקטובר או נובמבר, על ידי NBC בין 1969 ל-1971, על ידי CBS משנת 1972 ועד 2005, ומתחילת 2006 על ידי ABC. הטקס התקיים בכל שנה בנאשוויל - בגרנד אול אופרי ובאודיטוריום ריימן - למעט שנת 2005, אז התקיים הטקס במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. מאז שנת 2006 התקיים הטקס בברידג'סטון ארנה שבנאשוויל.
מדי שנה מופיעים בטקס אמני הקאנטרי המצליחים ביותר. עד שנת 2002 כלל הטקס קטעים מלהיטים של אמנים חדשים עולים שזכו להצלחה באותה שנה.
The Heat
The Heat (בעברית: החום) הוא אלבומה השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טוני ברקסטון. האלבום יצא לאור ב-25 באפריל 2000, על ידי חברת התקליטים לה-פייס רקורדס. אלבום זה נחשב לתפנית מוזיקלית בקריירה של ברקסטון מכיוון שהוא מכיל פחות בלדות ויותר מוזיקה אורבנית בניגוד לשני אלבומיה הקודמים.
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
קטגוריות
הפרסים השנתיים מוענקים ב-12 הקטגוריות הבאות:
The Heat
רקע והפקה
מרבית שירי האלבום נכתבו והופקו על ידי ברקסטון עצמה ובעלה קרי לואיס כאשר גם הכותבת הידועה דיאן וורן אשר עבדה באותם ימים עם זמרות כמו סלין דיון ומריה קארי ובהמשך גם עם זמרות כמו ביונסה וליידי גאגא כתבה שניים משירי האלבום.
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
קטגוריות
ההבחנה בין הפרס לצמד הווקאלי לבין הפרס לאירוע המוזיקלי הוא שבראשון מדובר על שני אמנים שבדרך כלל מופיעים יחד, ואילו האחרון נוצר במיוחד כדי להוקיר שיתוף פעולה חד-פעמי. תשעה פרסים נוספים מוענקים גם לשדרני רדיו - תחנת השנה ואישיות השנה (מחולקים לארבע קטגוריות כל אחד, בהתבסס על גודל שוק), כמו גם פרס האישיות הלאומית של השנה למארח של תוכנית ארצית המשודרת בכמה תחנות. מאז 2012 מוענק בטקס גם פרס על מפעל חיים על שם וילי נלסון.
The Heat
רקע והפקה
באלבום מתארח הראפרית המנוחה לפט איי (מלהקת TLC) ובכך זו הייתה הפעם הראשונה בה ברקסטון אירחה אמן באלבום שלה.
הצלחה
האלבום הגיע בשבוע הבכורה למקום השני בארצות הברית עם מכירות של 199 אלף עותקים ועוד באותה השנה כבר הגיע למעמד פלטינה כפולה במדינה. נכון להיום מכירותיו עומדות על קרוב ל-2.1 מיליון עותקים במדינה ו-4 מיליון עותקים בכל העולם.
בנוסף לכך, הוא היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&B" הטוב ביותר ואף באותו טקס זכתה ברקסטון בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב יותר בשיר R&B" על השיר "He Wasn't Man Enough" ובנוסף גם השיר היה מועמד בקטגוריית "שיר ה-R&B" הטוב ביותר.
יאשיהו
יֹאשִׁיָּהוּ מֶלֶךְ יְהוּדָה הוא דמות מקראית, בנו של אמון מלך יהודה מאשתו יְדִידָה בַת עֲדָיָה מִבָּצְקַת. הוא נמשח למלך בגיל שמונה, לאחר שאביו נרצח על ידי מתנקש. במסורת היהודית מתוארכת מלכותו מ-640 לפנה"ס עד ל-609 לפנה"ס (המאה השביעית לפנה"ס). בשל היחלשות האימפריה האשורית, התרחבו ככל הנראה בתקופתו שטחי הממלכה והתחזקה עצמאותה המדינית. כמו כן, הוא הנהיג רפורמה דתית מרחיקת לכת. נהרג בקרב עם מצרים שהתרחש במגידו.
המצב הבינלאומי: היחלשות אשור
נראה כי באותה תקופה החל להיחלש כוחה של האימפריה האשורית, שבראשה עמד המלך אשורבניפל, ובייחוד יכולת השליטה שלו בפרובינציות הרחוקות, ובכללן יהודה. מצרים החלה להתחזק, וכבשה אזורים בפלשת. ייתכן גם כי הסקיתים פלשו מצפון לאזורי סוריה ופלשת. עם מות אשורבניפל בשנת 627 לפנה"ס החל באשור ככל הנראה מאבק ירושה, ובאותה עת מרדה בה בבל, בהנהגתו של נבופלאסר.
על רקע זעזועים אלו, התגברה ביהודה תנועה לשחרור מעולהּ של אשור, לאחר עשרות שנות שיעבוד. השחרור הושג ככל הנראה בהדרגה וללא שפיכות דמים. הוא התבטא בשני תחומים: בתחום המדיני – בהתפשטות יהודה על שטחי ממלכת ישראל לשעבר, בשומרון ובגליל; בתחום הדתי – ברפורמה פולחנית שערך יאשיהו.
הרחבת גבולות הממלכה
מספרי התנ"ך השונים אנו למדים על הרחבת גבולות הממלכה בתקופת יאשיהו, לכל אזורי השומרון והגליל.
ממצאים ארכאולוגיים מהווים אף הם ראיות להתרחבות הממלכה. למשל, נמצאו מבני ביצורים במגידו ובשפלת יהודה, שייתכן שהם קשורים לתקופה זו.
בניגוד לדעה המקובלת כי ממלכת יאשיהו כללה, החל משלב מסוים, גם את כל שטחיה לשעבר של ממלכת ישראל, וממלכה זו זכתה בעצמאות מדינית, ישנם חוקרים הטוענים שמהלכיו הטריטוריאליים של יאשיהו היו מוגבלים ביותר, ואף מעלים ספקות האם יהודה הייתה לממלכה עצמאית בתקופתו. לפי ספר מלכים, טווח הרפורמה הדתית היה "מגבע עד לבאר-שבע". גבע זוהתה על ידי בנימין מזר כ-20 ק"מ צפונית לירושלים, באזור בית-אל. גם בממצאים הארכאולוגיים אין פריטים יהודאיים מהמאה ה-7 לפנה"ס צפונית לבית-אל. לגבי העצמאות המדינית, ישנה סברה שעם היחלשות אשור הפכה יהודה כפופה למצרים.
ספר דברים וריכוז הפולחן
המלך יאשיהו נזכר כמי שביצע חזרה בתשובה (רפורמה דתית) רחבת היקף. הרפורמה כללה את הפסקת פולחן האלילים וריכוז הפולחן לה' בירושלים תוך הריסת מקומות הפולחן האחרים ברחבי הארץ. הרפורמה החלה בשנה ה-18 למלכותו (622 לפנה"ס) על פי תיאורו של ספר מלכים וספר דברי הימים . בספר דברי הימים מוזכר עוד שלב קדום ברפורמה, עוד לפני מציאת הספר, שהתרחש בשנה ה-12 למלכותו (628 לפנה"ס).
לפי המסופר, ברפורמה נכללה הריסת כל המזבחות והבמות לאלילים (אשרה, בעל, מולך); שבירת הפסלים והמסכות ששימשו לפולחן; הוצאת כלי הפולחן ששימשו לעבודת אלילים מבית המקדש בירושלים, ושריפתם; עקירת טקסי הפולחן עצמם, ובהם הקרבת קורבנות האדם שהייתה נהוגה בגיא בן הינום, ועוד. מהפך זה כלל גם צעד מטמא של שריפת עצמות אדם על גבי המזבח שבנה ירבעם בן נבט בבית אל, ועל גבי הבמות שבממלכת ישראל, והריסתם. בנוסף, טימא והרס יאשיהו גם את הבמות ביהודה שבנה שלמה המלך, והעלה את הכהנים שהקטירו בהן לירושלים – מבלי לשתפם בעבודת הקורבנות, כנראה כדי למנוע מהם להמשיך להקריב בבמות.
חשיפתו של ספר התורה
לפי המסופר במקרא, מצא הכהן הגדול חלקיהו בן שלום בבית המקדש את "ספר התורה" או "ספר הברית", והעבירוׂ לשפן הסופר, שקראוׂ לפני יאשיהו, אשר קרע את בגדיו ואמר : הוא שלח שליחים לחולדה הנביאה, שבישרה לו שה' יביא על ירושלים את הקללות הכתובות בספר, אך מאחר שהוא עצמו נכנע לפני ה', הגזירות לא יתממשו בימי חייו. יאשיהו לא התייאש וכינס את נציגי העם לירושלים. הספר הוקרא ברבים, ובטקס רב רושם נכרתה הברית מחדש לפני ה', שבה התחייב העם לקיים את הדברים הכתובים בספר שנקרא לפניו, ואחרי כן ביער יאשיהו את עבודת האלילים מהמקדש ומהממלכה, וחגג את חג הפסח כפי שלא נחוג "מימי השֹפטים".
מהו הספר שנמצא
לפי הפרשנות המסורתית, ספר התורה שמצא חלקיהו הכהן הוא ספר התורה הכולל את חמשת חומשי תורה. ההתרגשות הרבה בעקבות גילוי הספר באה מכיוון שהיה זה ספר-התורה היחיד שניצל לאחר תקופת אחז ומנשה או מכיוון שהיה זה ספר-תורה שנכתב על ידי משה עצמו, או מפני שהספר נמצא פתוח בדיוק בנבואות התוכחה בתורה שהתאימו לקורה בזמנם.
בביקורת המקרא מקובל כי הספר שנמצא הוא ספר דברים – "משנה תורה". היות שבביקורת המקרא נמצא דמיון (בעיקר במגמות ובדגשים) בין ספר דברים לבין חלק מספר מלכים (בספר דברים הדרישה הראשונית היא השמדת כל מתקני הפולחן האליליים "אַבֵּד תְּאַבְּדוּן אֶת-כָּל-הַמְּקֹמוֹת אֲשֶׁר עָבְדוּ-שָׁם הַגּוֹיִם" ולאחר מכן הדרישה השנייה היא לרכז את הפולחן לה' במקום אחד שהוא יבחר "כִּי אִם-אֶל-הַמָּקוֹם אֲשֶׁר-יִבְחַר יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם, מִכָּל-שִׁבְטֵיכֶם, לָשׂוּם אֶת-שְׁמוֹ, שָׁם--לְשִׁכְנוֹ תִדְרְשׁוּ, וּבָאתָ שָּׁמָּה"), התקבלה הנחה שהחלק המוקדם יותר של ספר מלכים נכתב אף הוא בימי יאשיהו.
גניזת ארון הברית
בספר דברי הימים אומר יאשיהו לכוהני המקדש: "וַיֹּאמֶר לַלְוִיִּם המבונים (הַמְּבִינִים) לְכָל יִשְׂרָאֵל הַקְּדוֹשִׁים ל-ה' תְּנוּ אֶת אֲרוֹן הַקֹּדֶשׁ בַּבַּיִת אֲשֶׁר בָּנָה שְׁלֹמֹה בֶן דָּוִיד מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל אֵין לָכֶם מַשָּׂא בַּכָּתֵף עַתָּה עִבְדוּ אֶת ה' אֱלֹהֵיכֶם וְאֵת עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל". רבי עובדיה מברטנורא דורש על פסוק זה במסכת שקלים פרק ו משנה א "ששם הארון נגנז, שיאשיהו המלך צוה וגנזוהו למטה במטמוניות עקומות ועקלקלות שבנה שלמה בזמן שבנה את הבית וידע שסופו ליחרב. והיינו דכתיב בדברי הימים (ב' ל"ה) ביאשיהו.
רפורמת יאשיהו במחקר
החוקר הגרמני-שווייצרי וילהלם מרטין לברכט דה וטה, כמו גם חוקרים אחרים, טען כי ספר דברים לא נמצא אלא נכתב בימי יאשיהו על מנת להצדיק את הרפורמה שערך. חוקרים אחרים טענו, בעקבות העובדה שספר דברים מחזק את מעמד בית המקדש והכהנים, שהוא נכתב על ידי הכהנים בתקופת יאשיהו כדי להטות את הכף לכיוונם. לפי גישה זו, מחברי ספר דברים בימי יאשיהו כתבו גם את ספר מלכים לאור חוקי הפולחן שנכתבו על ידם בספר דברים. מקור זה נקרא המקור הדויטרונומיסטי (המקור הדברימי, D) בהשערת התעודות.
השראת הרפורמה על קרל הגדול
בשנת 789 פרסם המלך הפרנקי קרל הגדול צו ארוך ומקיף, שנקרא "אדמוניציו גנרליס" ("התוכחה הכללית" או "האזהרה הכללית"), ובו פורטו חלק מהרפורמות שביקש קרל לכונן בארגונה של הכנסייה הפרנקית. במבוא של המסמך, הוא מציין את מקור השראתו:
מות יאשיהו
המקרא מספר לנו מעט על מות יאשיהו, וסביב מותו נוצרו מסורות ופרשנויות שונות.
בסביבות שנת 609 לפנה"ס יצא צבא מצרי בפיקוד פרעה נְכֹה השני, לסייע לאשורים במצור על חרן שהייתה בשליטת הבבלים. המצור נכשל ונכה עם בעלי בריתו חזרו לסוריה. צבא בבל חצה את נהר פרת מערבה ובשנת 605 לפנה"ס תקף את המצרים ליד כרכמיש. בקרב כרכמיש הבבלים ניצחו ואחר כך השתלטו על כל עבר הנהר עד גבול מצרים.
בשנת 609 לפנה"ס בעוד נכה צעד בדרך הים צפונה לחרן, קרב יאשיהו למגידו, ייתכן שכדי לנסות ולעצור את הצבא המצרי. ישנן סברות שונות לשאיפותיו ומניעיו; ייתכן שחשש מהתחזקות מחדש של אשור, או של מצרים, או שהיה בן-ברית של הבבלים. ייתכן גם ששאף להילחם במצרים מתוך תקווה שניצחון בקרב ירחיב את שליטתו לאזורים בצפון הארץ שייתכן ועדיין נשלטו ישירות על ידי אשור.
קינת ירמיהו על יאשיהו
על פי המקרא, בספר דברי הימים (ב), חיבר ירמיהו קינות על יאשיהו (משוער לשנת 609 לפנה"ס)..
יוסף בן מתתיהו, בן המאה הראשונה לספירה, אף מעיד לגביה כי בימיו היא הייתה עדיין קיימת:.
חז"ל זיהו את הקינות האלה עם מגילת איכה (ראו על כך בהרחבה בערך מגילת איכה). במגילת איכה אין למעשה זיהוי מפורש הקושר אותה לקינה על יאשיהו. חז"ל הציעו מספר רמיזות המכוונות לדעתם ליאשיהו, אולם רמיזות אלו אינן מוכחות. חוקר המקרא שמעון ברנפלד (1924) מצדד בזיהוי החז"לי של מגילת איכה עם אותו ספר קינות המוזכר בדברי הימים, והוא מציע כי מגילת איכה הכילה בתחילה פרקים נוספים שאבדו במרוצת הדורות. לעומתו סבורים אחרים כי "הקינות" בדברי הימים אינן מכוונות לאיכה, והם מציעים כי ייתכן שהן מכוונות לקינות אחרות אפשריות מתוך ספר ירמיהו כמו, או ל, או שמא הקינות הללו פשוט אבדו. אם כי לגבי אפשרות זו, לפחות בדורו של יוסף בן מתתיהו, בן המאה הראשונה לספירה היא הייתה עדיין קיימת.
בקינות לתשעה באב נמצאת קינה על מותו, שחוברה על ידי רבי אלעזר הקליר ומבוססת על פסוק זה ועל מדרשי חז"ל – הקינה הפותחת במילים "ויקונן ירמיהו על יאשיהו".
יעקב יצחק זלינגר
הרב יעקב יצחק זלינגר (ה'תש"ו,1946 - י"ז באב תשע"ו,21 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת תורת אמת - קמניץ בברוקלין, ניו יורק.
בישיבת תורת אמת - קמניץ
נולד בשכונת בורו פארק בברוקלין, לרב אשר זעמיל ומאשה זלינגר. למד בתלמוד תורה שעל ידי ישיבת תורת אמת בבורו פארק ובישיבת קמניץ בוודרידג' שבהרי ניו יורק, בראשה עמד הרב לוי קרופני אליו היה מקורב. בבחרותו התייתם מאמו ומנהל הישיבה, הרב שמעון סגל, קירב אותו ודאג לצרכיו. נשא לאשה את ביתו של הרב מרדכי סוויצקי, רב בבוסטון ולאחר נישואיו התגורר בוודרידג' והמשיך ללמוד בכולל אברכים שבישיבה. לאחר שישיבת קמניץ עברה לעיר ניו יורק הוא עבר להתגורר בסמיכות לישיבה.
לאחר פטירת הרב קרופני התאחדה ישיבת קמניץ עם ישיבת תורת אמת לישיבה שנקראה ישיבת תורת אמת - קמניץ. הרב זלינגר מונה לעמוד בראשה. לאחר שהישיבה עברה לפלטבוש למדו בה גם בעלי בתים מהשכונה.
למרות כהונתו כראש ישיבה היה בקי גם בפסקי הלכה ובצעירותו נבחן אצל הרב משה פיינשטיין על השולחן ערוך.
בגיבויים של חברי מועצת גדולי התורה ניהל מאבק במקימי טורו קולג' במונסי ובמקומות אחרים בארצות הברית בשל הרצון לשלב לימודים תורניים ואקדמיים ושכנעם לא להקים את המוסד במתכונת זו.
מעורבותו הציבורית בארץ ישראל
לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך גייס כספים אצל נדבנים אמריקאים לצרכים בישראל. אחד ממקורביו, יוסף שאול גרוס, הפסיק לתרום לטדי קולק בעת שתכנן קולק לבנות את אצטדיון שועפאט בצפון ירושלים, תכנון שגרר התנגדות חרדית.
ב-1984 התחוללה פרשיית חפירות הקברים בעבודות להרחבת מלון גני חמת בטבריה, הרב זלינגר שהה אז בישראל והיה ממקימי הוועד למען קדושת קברי הקדמונים שניהל את המאבק בתוכנית.
בתשמ"ה (1985) בעת שהקימו הרב קניבסקי והרב שך את העיתון יתד נאמן סייע בהשגת הלוואות ותרומות עבורו יחד עם אחיו.
נפטר בניו יורק בי"ז באב תשע"ו (21 באוגוסט 2016). נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר בנו שנהרג בצעירותו בתאונת דרכים.
מהנדס טכני
מהנדס טכני הוא תואר מקצועי הניתן בסיום מסלול הכשרה על-תיכוני שאינו אקדמאי, אף כי הוא כולל בתוכו קורסים אקדמיים, הנועד להכשיר אנשי מקצוע טכניים ולמקדם בתחום ספציפי. הלימודים נמשכים בין שנתיים לשלוש שנים, ומיקודם יותר בפן הטכני ופחות בתאורטי, ומכאן שם התואר. המהנדס הטכני, בהתאם להכשרתו, מיועד למלא משימות טכניות הניתנות לו על ידי המהנדס האחראי, לשמש כעוזר מהנדס ואף לנהל פרויקטים בעלי אופן מוגבל. תחומי האחריות של המהנדס הטכני נרחבים, ושונים ממדינה למדינה.
המהנדסים הטכניים, על אף שמם, אינם נחשבים למהנדסים במלוא מובן המילה. בהתאם למדינה ולמקצוע, הכשרתם מציבה אותם בדרוג שבין טכנאי לתואר ראשון מהנדס. במדינות מסוימות, כגון בריטניה או קנדה, בעל התואר נחשב לטכנאי בעל הכשרה הנדסית מתקדמת, ולכן נקרא Engineering technician (טכנאי הנדסה), בעוד שבמדינות אחרות מצאו לנכון "לקרבו" למעמד מהנדס על ידי הכינוי Associate engineer (מהנדס חבר), Technical engineer (מהנדס טכני), Jr. engineer (מהנדס זוטר) וכו'. בישראל זה מקביל תואר הנדסאי.
עם יישום הסכם בולוניה במלואו, ייעלמו רוב התארים המקבילים באירופה, כאשר חלקם יוסבו לתואר אקדמי בהתאם להיקף ההשכלה והניסיון הנרכש. באופן זה, התואר Ingeniero técnico בספרד, למשל, יוסב לתואר ראשון לא הנדסי בתחום האמור בנוסף רישיון לתעסוקה טכנית בתחום זה.
חג הקורבן
חג הקורבן (בערבית: عيد الأضحى; תעתיק חופשי: עיד אל-אדחא, תעתיק מדויק: עִיד אלְאַצְ׳חא), המכונה גם "החג הגדול", הוא חג מוסלמי המציין את המועד לקיום החג׳, העלייה לרגל למכה. הוא נחגג החל מהיום העשירי של חודש ד'ו אל-חיג'ה (החודש האחרון בלוח המוסלמי ) ונמשך ארבעה ימים. העלייה לרגל עצמה נמשכת כשבוע, וחג הקורבן מציין את אחד השיאים בטקסים הנהוגים בה. אלו שמקיימים את החג בביתם מקיימים טקס דומה לזה הנהוג באותו יום במכה, שעיקרו הקרבת טלה כקורבן והכנת בשרו למאכל בסעודת החג או כתרומה לעניים.
גם הדרוזים חוגגים את חג הקורבן בתאריך זהה לחג המקביל אצל המוסלמים, אם כי מנהגי החג אצל הדרוזים שונים. גם אצל הדרוזים חג הקורבן הוא החג החשוב ביותר.
סיפור העקדה
מקובל לקשר את החג לסיפור עקדת בנו של אברהם. שם החג, "חג הקורבן", נובע גם הוא מן הקשר לסיפור העקידה המתואר ב ובמסורת המוסלמית.
סיפור העקדה המופיע ב דומה מאוד לסיפור עקדת יצחק המתואר בתורה, אך לא נאמר שם במפורש איזה מבניו של אברהם נעקד. המסורת הסונית גורסת כי אותו הבן היה ישמעאל, ואילו המסורת השיעית גורסת כי היה זה יצחק.
בסורת א-צאפאת, פסוקים 101-107, מסופר כי הנביא אברהם, המאמין באלוהים, חלם כי הוא שוחט את בנו ומעלה אותו כקורבן לאלוהים. הוא סיפר לבנו את החלום, והבן השיב לאביו שעליו לראות בחלומו ציווי אלוהי, ולהקריב אותו לעולה. הנביא אברהם מיהר להגשים את החלום שחלם, הלך להר ערפאת וביקש לשחוט את בנו כדי להוכיח את חוזק אמונתו באלוהים. אלוהים ראה זאת ושלח לו כבש, אותו שחט אברהם במקום את בנו.
חג הקורבן בישראל
חג הקורבן נחגג על ידי מוסלמים (כולל צ'רקסים-מוסלמים), ועל ידי דרוזים בישראל. על פי חוקי העבודה בישראל, עובדים החוגגים את חג הקורבן זכאים להיעדר ממקום עבודתם בארבעת ימי החג בלא שייפגע שכרם.
מירצ'אה מנוליו
מירצ'אה מנוליו (ברומנית: Mircea Manoliu 24 באפריל 1917 - ? ) היה פושע מלחמה שרצח יהודים בפרעות יאשי בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה. יון אנטונסקו ניסה במשפטו להטיל עליו, לצד צבא גרמניה הנאצית, את האחריות על אירועי פרעות יאשי.
ביוגרפיה
מנוליו נולד בדורוחוי, רומניה והיה סמל ברגימנט 13 חיל רגלים בצבא רומניה. בעל עבר בתנועה הלגיונרית. בתקופת פרעות יאשי, הוצב מנוליו במפקדת הרגימנט בשכונה "קופואו".
מנוליו נעצר ב-13 באפריל 1945 על ידי משמרות אזרחיים של החזית הלאומית הדמוקרטית במסגרת סדרת מעצרים והוצאות להורג של אנשים בתקופת פרעות יאשי. מבית המעצר כתב מנוליו לשר הפנים של רומניה, והודיע לו שעל מעשיו ביוני 1941, כבר נשפט ב-1941 על ידי בית הדין הצבאי של הקורפוס הרביעי של צבא רומניה, ונמצא שהירי על חמישה יהודים, שניסו לברוח בעת היותם תחת משמורתו, היה מוצדק. בית הדין העממי, שבנוסף לשיפוט, טיפל גם בחקירות, היה חסר כלים חקירתיים מתאימים, ולא מצא דרך לבטל את טענתו המוכחת של מנוליו, לכן שוחרר מנוליו ב-9 באוגוסט 1946.
בינה תפעולית
בינה תפעולית (באנגלית: Operational Intelligence) היא סוג של ניתוח עסקי ממוחשב המתמקד בניתוח בזמן אמת של תהליכים תפעוליים. בינה תפעולית מאפשרת ניתוח והבנה של המתרחש בזמן אמת במערכות תפעוליות ובהמשך לניתוח והבנת המתרחש, ביצוע אוטומטי של פעולות לשינוי המצב. התועלות של שימוש נכון בבינה תפעולית עשויות להיות התייעלות תהליכים תפעוליים וחיסכון בעלויות.
בינה תפעולית עוסקת בנתונים עדכניים הנוצרים בדקות האחרונות. לפעמים יש הכרח לקבל החלטות תפעוליות טקטיות בזמני אמת ואין אפשרות לדחיית ההחלטה. אין הגדרה מדויקת של זמן אמת בהקשר זה, אבל מקובל להגדיר את גבול הזמן של בינה תפעולית כעד 15 דקות. בבינה עסקית ואפילו בבינה עסקית תפעולית טווחי הזמן הם בדרך כלל ארוכים יותר.
דוגמאות ליישומי בינה תפעולית
המערכות התפעוליות בהן משתמשים בבינה תפעולית הן לרוב מערכות, שעליהן מתבצע מעקב ותוצאות המעקב מוצגות באמצעות לוח מחוונים ממוחשב.
דוגמאות למערכות כאלה:
אופן עבודת מערכת בינה תפעולית
השלבים בפעולת מערכת בינה תפעולית הם:
זרקור
זַרְקוֹר (באנגלית: Searchlight) הוא מכשיר הכולל מקור אור רב עוצמה ורפלקטור פרבולי היוצרים אלומת אור חזקה בכיוון מסוים. בדרך כלל הזרקור מותקן כך שניתן לסובבו לכיוונים שונים, לשם הארה של עצם או אזור מצומצם מסוים.
במשך שנים רבות היה מקור האור המקובל בזרקור קשת פחם - קשת חשמלית נוצרה במפגש של אנודה וקתודה שהיו מוטות פחם שהיה צורך לקרב ביניהם כדי ליצור את הניצוץ שיצר את הקשת (דומה לקצר הנוצר בעת ריתוך חשמלי בו מנוצל הקצר ליצירת חום והאור המופק הוא גורם מפריע המחייב את הרתך להשתמש במסכת ריתוך כדי למנוע נזק לראייה ועיוורון כתוצאה ממבט ישיר על קשת הריתוך).
כיום משתמשים בנורות קסנון בשל הבהירות הגבוהה יותר, אורך החיים הארוך יותר, היציבות הגבוהה יותר שלהן לעומת מנורת קשת פחם, והגודל הקטן יותר של מקור האור לעומת במנורת קשת פחם.
במלחמת העולם השנייה הגיע הטווח היעיל של הזרקורים לכ-50 ק"מ.
שימוש צבאי
הצי המלכותי הבריטי השתמש בזרקורים בשנת 1882 כדי למנוע מכוחות מצריים לאייש סוללות תותחים ליד אלכסנדריה. בהמשך אותו שנה, כוחות בריטיים וצרפתיים הנחיתו נחתים לאור זרקורים. עד שנת 1907 זכתה תועלתו של הזרקור להכרה נרחבת. הוא שימוש לסינוור האויב בעת תקיפתו, איתור ספינות אויב מרוחקות, סיוע לכוחות נוחתים וכמכשיר איתות. נעשה בהם שימוש במלחמת רוסיה–יפן בשנת 1905.
במלחמת העולם הראשונה שימשו זרקורים ליצירת "אור ירח מלאכותי" בעת תקיפה לילית, באמצעות הארת עננים שמעל לשדה הקרב והקרנת האור מהעננים לקרקע.
במלחמת העולם השנייה נעשה שימוש נרחב בזרקורים להתגוננות מהפצצות ליליות. הכוונת הזרקור נעשתה באמצעות איכון באמצעות קול ומכ"ם, שאיפשרו לזרקור לעקוב אחר המפציצים ובכך לסייע לתותחי הנ"מ ולמטוסי קרב שפעלו נגד המפציצים. זרקורים שימשו לעיתים גם בקרבות יבשתיים.
בצה"ל פעל גדוד הזרקורים, שהוקם בשנת 1955 ופורק בשנת 1988.
שימוש אזרחי
זרקורים משמשים למטרות פרסום, בפסטיבלים ובאירועים ציבוריים. הזרקור בעל העוצמה הגדולה ביותר נמצא בראש מלון לוקסור בלאס וגאס. בראש מבנה המלון, שצורתו פירמידה נמצא זרקור המכוון ישירות כלפי מעלה. אלומתו מרכזת כ-13,650,000 לומנים מ-39 נורות קסנון בהספק 7 קילוואט כל אחת, לעוצמה של 9,129,000,000 נרות. בלילה בהיר ניתן לראות את קרן הזרקור ממרחק של עד 400 ק"מ ממטוס בגובה שיוט, וניתן לראותה בבירור גם מהחלל.
התזכרי ליל אביב?
הֲתִזְכְּרִי לֵיל אָבִיב? הוא אחד מארבעה שירים מאת רחל המשוררת שנותרו בטיוטה. השיר הוא שיר אהבה המתאר זיכרונות מפגישה זוגית רומנטית שהתרחשה קודם השקיעה ועד לתוך הלילה.
מבנה השיר ותכניו
השיר משולב בחריזה והוא בנוי משלושה בתים. השיר נותר כטיוטה, מה שגם ניכר בחריזת המילה "נֵדָה" (אולי במשמעות "נֵדָע") ל"רְעָדָה", אך מבנהו הכללי תואם את שאר שיריה של רחל בהשלמתם.
השיר נכתב כפואמה אישית במתכונת של שיר אהבה. השיר נכתב כביכול על ידי חבר הפונה אל חברתו (אולי רחל בעצמה), אותה הוא מכנה "חֶמְדַּת לְבָבִי". השיר בפתיחתו פונה בלשון נקבה: "הֲתִזְכְּרִי", ובהמשך כותבת רחל "מַה נָעַם לִשְׁנֵינוּ" ולא "שתינו", מה שאומר שלא ייתכן שהדברים הם בין שתי חברות, אלא חבר אל חברה. תוכן השיר הוא אודות רגעי שהייה משותפת באחד מלילי האביב עם השקיעה שלפניו. רחל רואה את מושאי השיר שוהים בנוף אילם של יער ופרחים עם אופק כחול. בשלב מסוים החמה נוטה לשקוע ושולחת אור זהבהב וחיוור. צלליות הענפים נראות עתה בגווני השקיעה. הדובר מתאר את החמה בשקיעתה כגוזלת את האור המושלם. משום מה, פונים החברים אל השמש וקוראים לה, בלחישה, להחיש את שקיעתה. ואכן, אור השקיעה דעך תוך שהילת החמה מהבהבת במרחק בגווני האש. כעת ירד הלילה. את רגעיו היפים של אותו לילה, שאולי עבורו החישו את השקיעה, מתאר הדובר בעזרת ריח הגשם המלקושי הנודף וקולו הנעים שאליו הקשיבו בדממה. את לילה זה הוא מנסה להזכיר, כפי שפותחת את שירה.
רחל מתייחסת בשיר להרהורים ולהזיות חבויים הצפים בעת אותו מפגש נעים. היא מוצאת מכנה משותף ביניהם לבין הסביבה הדוממת שסביבם: אי ידיעת דבר.
יצחק אלמליח
הרב יצחק אלמליח (נולד ב-20 בדצמבר 1949 במרוקו) הוא דיין חרדי-ישראלי, כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן כיהן כדיין בבית הדין האזורי באשקלון וכאב בית דין בתל אביב.
ביוגרפיה
נולד במרוקו ולמד בבית ספר של אליאנס. בשנת 1962 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בדימונה.
למד ב"ישיבת כנסת יהודה" בסנהדריה. בין השנים תשכ"ה-תשל"א למד בישיבת פורת יוסף, ונחשב לתלמידו של ראש הישיבה הרב שלום כהן. בין השנים תשל"ב-תשל"ו למד ב"מדרשה הגבוהה לתורה" במכון הארי פישל ונסמך לרבנות בידי הרב יעקב פינק והרב שאר ישוב הכהן. בין השנים תשל"ו-תש"מ למד בכולל "שבט ומחוקק" אצל הרב זלמן נחמיה גולדברג. בין השנים תשמ"א-תשמ"ו למד בכולל הדיינות של מכון הארי פישל. שירת במילואים כרב צבאי.
החל משנת תשמ"ו שימש כראש כולל "אור בנימין" בשכונת הר נוף בירושלים. בשנת תשנ"ב התמנה לדיין בבית הדין האזורי באשקלון. בהמשך, התמנה לאב בית דין בתל אביב.
בשנת 2009 היה מעורב במהלך של בית הדין שבו ניתן גט לאשה הלוקה בפיגור שכלי, על ידי בעלה הלוקה אף הוא בפיגור, מבלי ידיעתם, על פי בקשת משפחתו של הבעל. לאחר המעשה, נרשמה הערה בתיקו האישי על ידי השופטת טובה שטרסברג כהן, שהייתה אז נציבת קבילות שופטים, ובה נאמר כי בית הדין פעל ב"הליך רמיה".
ביולי 2016 התמנה, בהמלצת הרב ציון בוארון ובתמיכת מפלגת ש"ס, לבית הדין הגדול. למינויו קמו התנגדויות מצד עמותת מבוי סתום, בשל ההערה שנרשמה בתיקו ובשל היותו "מצטיין במשיכת תיקים גם במקרים קשים", כהגדרתם. פרש מכהונתו בהגיעו לגיל הפרישה בשנת 2019.
הוציא לאור את סדרת ספרי השו"ת "אמרי משפט".
דייוויד הייווד
דייוויד "דייב" הייווד (באנגלית: David Wesley Haywood; נולד ב-5 ביולי 1982) הוא זמר ופזמונאי קאנטרי אמריקאי החבר בהרכב המוזיקלי ליידי אנטבלום בו הוא מנגן בפסנתר, גיטרה ומנדולינה וגם שר קולות רקע.
ביוגרפיה
הייווד נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה. אביו של הייווד, ואן, הוא רופא שיניים אשר פיתח שיטת להלבנת שיניים ואמו, אנג'י, היא מורה. שניהם מעורבים במוזיקה, בכנסייתם.
אמו של הייווד לימדה אותו לנגן בפסנתר ואילו אביו לימד אותו לנגן בגיטרה. במהלך ילדותו נהג הייווד לשיר ולנגן בכלים שונים יחד עם הוריו. בנוסף, הייווד היה חבר בלהקה המתודיסטית "לאב אולטימייטד" ואף שימש כראש שלה במהלך שנתו האחרונה בתיכון.
הייווד ומשפחתו התגוררו בצ'אפל היל שבצפון קרוליינה למשך עשור כאשר אביו לימד רפואת שיניים באוניברסיטה במקום. בשנת 1993, שבה משפחתו לאוגוסטה. הייווד פגש לראשונה את צ'ארלס קלי בחטיבת הביניים באוונס, ג'ורג'יה כאשר היה חבר בלהקת ג'אז יחד עם אחיו, ג'וש קלי. הייווד השלים את לימודיו בשנת 2000. את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'יה השלים בשנת 2004. את להקת הקאנטרי ליידי אנטבלום ייסד בשנת 2006 בנאשוויל, טנסי יחד עם צ'ארלס קלי והילרי סקוט.
ליידי אנטבלום
בשנת 2005, נפגש הייווד עם קלי, חבר חטיבת הביניים שלו, במשך כל סוף שבוע באטלנטה ג'ורג'יה כדי לכתוב שירים ביחד. לבסוף, קלי הצליח לשכנע את הייווד לעבור לנאשוויל בשנת 2006 במטרה לעבוד ביחד מוזיקלית, וכן, במטרה לעזור לקלי להתפרסם כזמר סולו מצליח. הייווד התפטר מעבודתו שבאטלנטה, ועבר לנאשוויל במטרה להתמקד במוזיקה באופן מלא. מעט לאחר מכן, פגש הייווד את הילרי סקוט בבר והיא זיהתה אותו מעמוד המייספייס של חברו קלי, אותו הוא יצר. הייווד הזמין אותה להפוך לשותפה בכתיבת שירים יחד איתו ועם קלי, דבר אשר הוביל להקמת הלהקה. הייווד שימש כאמרגן הלהקה משך הזמן שהופיעו בכל מקום אשר יכלו במטרה להתפרסם. הוא גם פתח את אתר האינטרנט הראשון של הלהקה.
ליידי אנטבלום עשו את פריצתם בשנת 2007 כאשר השתתפו כאורחים ווקאליים בסינגל של ג'ים בריקמן, ,"Never Alone". בשני באוקטובר, 2007 הם שחררו את הסינגל "Love Don't Live Here". הסינגל התברג במקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי של הבילבורד. אלבום הבכורה שלהם, ליידי אנטבלום, שוחרר ב-15 באפריל 2008. כבר בשבוע בראשון לצאתו התברג האלבום במקום הראשון בטבלת אלבומי הקאנטרי של המגזין בילבורד. הם שחררו את הסינגל השני שלהם, "Lookin' for a Good Time", ביוני 2008 והוא התברג במקום ה11 במצעד שירי הקאנטרי של המגזין בילבורד.
ליידי אנטבלום שחררו את הסינגל הרביעי שלהם "Need You Now" באוגוסט 2009 והוא שימש כשיר הנושא לאלבומם "ליידי אנטבלום". השיר התברג במקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של המגזין בילבורד, והוא שהה במקום זה במשך חמישה שבועות. הסינגל החמישי שלהם,"American Honey", שוחרר ב-11 בינואר 2010 והתברג במקום הראשון במצעד גם כן.
בספטמבר 2011 הם שחררו את האלבום השלישי שלהם Own the Night.
חיים אישיים
ב-19 בדצמבר 2011 התארס דייוויד עם קלי קשילואה לאחר 7 חודשי זוגיות אף שהם הכירו זה את זה חמש שנים לפני. דייוויד וקלי התחתנו ב-14 באפריל 2012 בנאשוויל, טנסי.
Love Me Do
Love Me Do הוא הסינגל הראשון של להקת הביטלס אשר יצא לשווקים לראשונה ב-5 באוקטובר 1962. את השיר כתבו ג'ון לנון ופול מקרטני. כאשר הסינגל יצא לראשונה לשווקים בבריטניה, הוא הגיע למקום ה-17 במצעד הבריטי. בארצות הברית הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד האמריקני בשנת 1964.
רקע
ג'ון לנון ופול מקרטני כתבו את השיר במהלך שנת 1958, בעת שג'ון היה בן 17 ופול בן 16, כאשר השניים הבריזו מבית הספר כדי לכתוב שירים. השיר נכתב אודות חברתו של מקרטני, איריס קולדוול.
השיר הוקלט על ידי הלהקה 3 פעמים עם 3 מתופפים שונים - ההקלטה הראשונה התקיימה ב-6 ביוני 1962, כאשר פיט בסט עדיין היה המתופף של הלהקה, במסגרת האודישן שלהם עבור אולפני EMI. גרסה זו זמינה באלבום Anthology 1. כאשר הם הקליטו אותו ב-4 בספטמבר, רינגו היה המתופף של הלהקה. שבוע לאחר מכן, ב-11 בספטמבר, הוקלט השיר בפעם השלישית עם המתופף אנדי וייט משום שמרטין לא היה מרוצה מהביצוע של סטאר ב-4 בספטמבר (רינגו ניגן בתוף מרים בלבד בגרסה זו). לבסוף הגרסה השנייה שבה רינגו הוא המתופף הייתה גרסת הסינגל, בעוד שהגרסה שנכללה באלבום הייתה זו שבה אנדי וייט היה המתופף.
גרסאות כיסוי
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את בובי וי, סנדי שו, דייוויד בואי, סטיבי וונדר, משפחת בריידי והצ'יפמאנקס.
חואן השני, מלך אראגון
ביוגרפיה
חואן השני נולד במדינה דל קמפו ב-29 ביוני 1398, והיה בנם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה. ב-10 ביוני 1420 התחתן חואן עם בלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, בתם של שארל השלישי, מלך נווארה ולאונור מקסטיליה, מלכת נווארה, וב-8 בספטמבר 1425 הוכתרו חואן ובלאנקה למלכי נווארה. בשנת 1441 מתה בלאנקה, אשתו של חואן, ובשנת 1442 הוכתר אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון למלך נאפולי וסיציליה ועבר לגור באיטליה, וחואן משל בשמו באראגון. מכיוון שחואן מלך באראגון בשמו של אחיו, הוא השאיר את בנו, דון קרלוס, בוויאנה שבנווארה, רק עם הדרגה של מושל, בעוד שאשתו בלאנקה תכננה שקרלוס, נסיך ויאנה, יהיה מלך.
באפריל 1444 התחתן חואן עם חואנה אנריקס, בתם של פאדריקה אנריקס, רוזן מנדוסה ומריאנה פרנאנדס דה קורדובה אי איאלה. בשנת 1450 חזר חואן השני עצמו לשלוט ישירות על נווארה, בעידודה של אשתו השאפתנית חואנה אנריקס, שביקשה להבטיח את הירושה לבנה פרננדו (אשר לעתיד יקרא פרננדו "הקתולי"). כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים אשר בה הצד החזק של האגראמונטים תמך במלך ובמלכה; והצד של הבומונטים - הקרוי של מנהיגם חואן דה בומונט - תמך במועמדותו של דון קרלוס. תושבי ההרים תמכו בנסיך ויאנה, ואילו תושבי המישורים תמכו במלך. הנסיך דון קרלוס האומלל הובס על ידי אביו באייבר בשנת 1451, ונאסר לשנתיים, שבמהלכן כתב את ספרו המפורסם "קורות נווארה" אשר מהווה מקור עיקרי לידע על התקופה. לאחר שחרורו, הוא ביקש לשווא את עזרתו של שארל השביעי, מלך צרפת וכן את עזרת דודו אלפונסו החמישי, מלך אראגון (אשר גר אז בנאפולי).
ב-27 ביוני 1458 מת אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון, וחואן עלה במקומו לשלטון, מלבד בממלכת נאפולי שם עלה בנו של אלפונסו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי לשלטון. בשנת 1460 נאסר שוב בנו קרלוס בהתעקשותה של אשתו חואנה, אך לשמע הדבר התמרדו הקטלונים והוא שוחרר והושם כמושל קטלוניה. קרלוס מת בשנת 1461 ללא בנים יורשים שיוכלו לכבוש חזרה את ממלכת נווארה; לפני מותו מינה את אחותו בלאנקה כיורשת, אך היא נאסרה עם מותו ומתה בשנת 1464.
זכותה של בלאנקה לכס הנווארי נורשה על ידי אחותה, לאונור, מלכת נווארה, רוזנת פואה ובארן, אשר הייתה בעלת ברית של אביה, והיא זאת שירשה לבסוף את חואן לאחר מותו.
בשנת 1462 פרצה מלחמת האזרחים הקטלונית, ובתמורה לעזרתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, מסר לו חואן את רוזנות רוסיון. בשנת 1472 לקה חואן בקטרקט, אך נרפא על ידי רופאו היהודי אביתר קרשקש.
ב-20 בינואר 1479 מת חואן השני, ובנו פרננדו השני, מלך אראגון שהיה נשוי לאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובכך החל את איחוד ספרד.
משפחתו
מנישואיו של חואן לבלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, היו לו 4 ילדים:
בנוסף היו לחואן ילדים לא חוקיים.
גל עיני
גל עיני - השער לפנימיות התורה הוא ארגון הפועל להפיץ את היהדות ופנימיות התורה - קבלה וחסידות - על ידי שיעורים, סרטונים, סמינרים, הוצאת ספרים, דיסקים ותכשיטים. בראש הארגון עומד הרב יצחק גינזבורג, תחתיו מנהל את הארגון הרב איתיאל גלעדי.
על הארגון
גַּל עֵינַי הינה עמותה ללא מטרות רווח, המוקדשת להפצת והוראת יהדות ופנימיות התורה – הקבלה והחסידות – לכל המעוניין להכירה ולהתעמק בה. באמצעות ספרים, שיעורים, פרשת השבוע, סמינרים ודיסקים, מבקשת עמותת גַּל עֵינַי להביא את אוצרותיה הפנימיים של תורת ישראל לכל אחד ואחת, באופן הנוגע לחיינו, כפרטים, כיהודים וכבני אדם.
העמותה הוקמה לפני למעלה מ-35 שנה על ידי הרב גינזבורג, חסיד חב"ד ומחשובי מורי הקבלה והחסידות בדורנו. בשיעוריו ובספריו חושף הרב גינזבורג עומקים חדשים ובלתי-מוכרים בתחום פנימיות התורה, וכן מאיר ומבאר באמצעותה שלל נושאים הלקוחים מעולם ה'חול' – ממדע ועד אמנות, מפסיכולוגיה ועד חינוך.
הארגון קרוי על שם הפסוק: "גַּל עֵינַי וְאַבִּיטָה נִפְלָאוֹת מִתּוֹרָתֶךָ" (תהלים קיט, יח) שפירשו שה' יסיר את מה שמכסה את העיניים, כדי שנראה את הסודות של פנימיות התורה.
היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1986. בתחילת הדרך, היו מתמללים את שיעוריו והתוועדויותיו של הרב גינזבורג, והיו מפיצים אותם לקהל הרחב (בקלטות ובחוברות). בהמשך החלו גם להוציא ספרים המעבדים את התורות שנאמרו בשיעורים ובנאומים. כיום השיעורים מופצים לקהל הרחב בחוברת נפלאות.
לארגון שלוחה גם באנגלית, המנוהלת על ידי הרב משה גנוט - המוציאה לאור מדי שבוע את העלון wonders. כן גם קיימת שלוחה בספרדית, המנוהלת על ידי הרב חיים פרים - המוציאה לאור מדי שבוע את העלון dimensiones.
הארגון מוציא מדי שבוע ניוזלטר, באנגלית ובעברית, המכיל את החוברות שמוציא הארגון, וכן את החומרים המעובדים שהופקו על ידי העלון.
עלון נפלאות
החל משנת ה'תשע"ז מוציא הארגון לאור חוברת סיכומי שיעורים של הרב גינזבורג.
עלון נפלאות הוא חוברת בת לפחות 30 עמודים המכילים סיכומים (בדרך כלל טריים) של שיעורי תורה והתוועדויות חסידיות של הרב גינזבורג. בשנים תשע"ז-תשע"ט העלון נקרא בשם 'ואביטה', והחל משבועות תשע"ט השתנה עיצובו והוא מוגש בשם נפלאות. מלבד השיעור המרכזי בחוברת, קיימים בדרך כלל עוד שיעור או שניים, וכן מדורים קבועים כגון סיפור חסידי, ביאור לתורה בחסידות הכללית, מדור לילדים, מענות ותשובות, תיקון המדינה וניגון חסידי מלחניו של הרב יצחק גיזבורג. העלון מופץ בכל רחבי הארץ. בשונה מרוב העלונים, אותם מפיצים חברות שונות - חוברת זו מופצת בעיקר על ידי אנשים עצמאיים ברחבי הארץ. נכון לאב תשפ"ב יש כ-475 מפיצים ברחבי הארץ.
החל משנת תשפ"ב החל לצאת גם העלון אביטה-נפלאות - חוברת-בת של העלון נפלאות. העלון יוצא לאור פעם בשבועיים (בקירוב), ומכיל עיבוד של שיעור או מאמר של הרב גינזבורג. מלבד השיעור קיימים בו עוד שתי מדורים: סיפור חסידי או מענה של הרב, ו"ממבט אישי" - כתיבה של אחד התלמידים. העלון מופץ בכ-40,000 עותקים ברחבי הארץ.
עלון נוסף שמוציא לאור הארגון מדי שבוע הוא העלון wonders - עלון בדמות נפלאות באנגלית. העלון קצר מהעלון נפלאות, אך מכיל כ-16 עמודים מדי שבוע. העלון מופץ בעיקר בחו"ל. כמו כן יוצא עלון בספרדית, תחת השם dimensiones.
מכון גל עיני
בשנת תשפ"א הוקם אתר בשם "מכון גל עיני" המכיל אלפי שיעורים של הרב גינזבורג בטקסט, אלפי שיעורי-אודיו משנים קודמות (החל מתשמ"ג), וכן 155 מספרי הרב גינזבורג (נכון לאב תשפ"ב). מערכת האתר מוציאה מדי שבוע ניוזלטר בו החומרים החדשים שעלו לאתר, קישורים במענה לשאלות הגולשים, וכן קישורים לשיעורים הקשורים לשבוע או לזמן.
מחלקת המוזיקה
הארגון מוציא לאור מפעם לפעם אלבום ניגונים מנגוני הרב גינזבורג. לעיתים באלבום מושר קולו של הרב, לעיתי אמנים שונים, ולעיתים זהו אלבום אינסטרומנטלי. כמו כן מפעם לפעם עולה לערוץ היוטיוב של מחלקת המוזיקה סינגל או קליפ מניגוני הרב.
הוצאה לאור
הארגון הוציא למעלה מ-150 ספרים - חלקם מתורגמים גם לשפות: אנגלית, ספרדית, צרפתית ורוסית. אגף ההוצאה לאור הוא גם המו"ל של האלבומים עם ניגונים שהלחין הרב גינזבורג וניגוני חב"ד שונים.
פסגת באוורס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרננדו הראשון, מלך אראגון
פרננדו הראשון, מלך אראגון (27 בנובמבר 1380 - 2 באפריל 1416), היה מלך אראגון בין השנים 1412–1416.
ביוגרפיה
פרננדו הראשון נולד במדינה דל קמפו ב-27 בנובמבר 1380, והיה בנם של חואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה.
לאחר מות אחיו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בשנת 1406 דחה פרננדו את הכתר, ואחיינו חואן השני, מלך קסטיליה ירש את השלטון. פרננדו סייע לגיסתו בניהול הממלכה, ובשנת 1410 כבש מממלכת גרנדה המוסלמית את העיר אנטקרה.
בשנת 1410 מת מרטין הראשון, מלך אראגון ללא יורשים, וב-24 ביוני 1412 נבחר פרננדו למלך אראגון. ההישג הבולט ביותר של תקופת מלכותו הקצרה הייתה הסכמתו בשנת 1416 להדיח את האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ובכך סייע לסיים את הקרע המערבי, אשר חילק את הכנסייה הקתולית במשך כמעט 40 שנים.
ב-2 באפריל 1416 מת פרננדו הראשון, ובנו אלפונסו החמישי, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1393 התחתן פרננדו עם לאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה, ממנה היו לו 7 ילדים:
פסגת באוורס (אנטארקטיקה)
פסגת באוורס (באנגלית: Bowers Peak) היא פסגה באזור חוף פנל, המפרידה בין קרחון האנטר לקרחון הושקו, ברכס לאנטרמן, בהרי באוורס, במרכז ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובה של הפסגה 2,140 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי המשלחת הצפונית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1963–1964.
הפסגה נקראת על שמו של סגן ג'ון מ. באוורס, הבן (.John M. Bowers, Jr) מטייסת VX-6 של צי ארצות הברית, אשר סייעה למשלחת החקר.
SELinux
SELinux (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, שמגיע עם חלק מהפצות לינוקס כברירת מחדל וכאופציה להתקנה באחרות. לדוגמה, רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian ,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux).
למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת. המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי.
רקע
כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC (בראשי תיבות: Discretionary Access Control). בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ. לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ).במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת.
במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר. במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת. כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת.
סקירה
בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו. כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שלא הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו. המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת.
כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC). אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ. אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ.
משה שפירא (סלאוויטא)
רבי משה שפירא (תקכ"ב, 1762 - ט' בכסלו ת"ר, 1839) היה רב ומדפיס חסידי, רבה של העיר סלאוויטא, ובנו של רבי פנחס שפירא מקוריץ. הקים את דפוס סלאוויטא.
קורות חייו
נולד בקורץ לרבי פנחס שפירא ולטריינא בתו של רבי יונה וייל מסלאוויטא. נישא לבתו של רבי יצחק, שהיה דיין בעיר פולנאה.
לאחר פטירת אביו עבר להתגורר בסלאוויטא, שם עבד כבלן. משנודע על כך לרב העיר רבי יעקב שמשון משיפיטובקה העביר לו את משרתו בעיר. אך גם בתפקידו זה מיאן לקבל שכר, ולכן פתח לפרנסתו את בית הדפוס בשנת תקנ"ב. בית הדפוס נודע בין היתר בהדפסת הש"ס במהדורת סלאוויטא. שני בניו הגדולים ישבו במאסר בעקבות הלשנת שקר לשלטונות על הריגת עובד בבית הדפוס.
רבי שניאור זלמן מליאדי מתארו - "הרב המאור הגדול המפורסם המופלג בתורה ויראת ה'".
אורקוס (מיתולוגיה)
אוֹרְקוּס (בלטינית: Orcus) היה אל שאול ומייסרן של שבועות השקר במיתולוגיה האיטלקית ובמיתולוגיה הרומית. כמו במקרה של האדס, שם האל משמש גם ככינויו של השאול עצמו. על פי מסורת מאוחרת יותר התמזג אורקוס עם פלוטו, המקביל הרומי של האדס.
אורקוס מתואר בציורים בקברים אטרוסקים כענק מזוקן ושעיר. מקדש לאורקוס היה קיים כנראה בגבעת הפאלאטיום ברומא. קרוב לוודאי שהשם אורקוס הוא תעתיק שמו של הדיימון היווני הורקוס; אורקוס הוא התגלמות השבועות ובנה של אלת המריבה אריס.
הר באוורס
ראו גם
}}
חואן הראשון, מלך קסטיליה
חואן הראשון, מלך קסטיליה (בספרדית: Juan I de Castilla; 24 באוגוסט 1358 - 9 באוקטובר 1390), היה מלך קסטיליה בין השנים 1379–1390.
ביוגרפיה
חואן הראשון נולד ב ב-24 באוגוסט 1358, והיה בנם של אנריקה השני, מלך קסטיליה וחואנה מנואל מקסטיליה, בתם של חואן מנואל, נסיך ויאנה ובלאנקה דה לה תרדה ולארה.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית (באנגלית: United States Census Bureau, בראשי תיבות: USCB) היא סוכנות של הקבינט של ארצות הברית, האחראית על עריכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. הלשכה לסטטיסטיקה מהווה חלק גם ממחלקת המסחר של ארצות הברית.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
ב-18 ביוני 1375 התחתן חואן עם לאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה, וב-29 במאי 1379 הוכתר למלך קסטיליה לאחר מות אביו.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
מנדט משפטי
חוקת ארצות הברית קובעת שאוכלוסיית המדינה צריכה להיספר לפחות אחת לכל עשר שנים. הדבר נדרש בין היתר על מנת לחשב לכמה נציגים פדרליים בקונגרס זכאית כל מדינה. הלשכה אחראית על עריכת מפקד האוכלוסין. היא אוספת נתונים על המדינה, על האוכלוסייה והכלכלה.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
ב-14 במאי 1383 התחתן חואן עם ביאטריש, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו הראשון, מלך פורטוגל ולאונור טלס. זמן קצר לאחר מכן מת חמיו, ולפני מותו חתם על הסכם שחואן וביאטריש יירשו אותו. אולם, האצולה הפורטוגזית לא קיבלה את ההסכם, אשר משמעותו הייתה העברת השלטון בפועל לשושלת החדשה, ולמעשה השתלטות של מלכי קסטיליה על פורטוגל, וגם מעמד הסוחרים העשירים של ליסבון התנגד לו.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
מנדט משפטי
הסמכות הרשמית של הלשכה לסטטיסטיקה נקבעה בחלק ה-13 של קודקס החקיקה הפדרלי של ארצות הברית.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
סדרת מעשי עוינות הדדים החלה מיד עם מותו של המלך בדצמבר 1383. קרב משמעותי ראשון, "קרב אטולירוס", התרחש באפריל 1384 בין קבוצת קרב קסטיליאנית לכוח פורטוגזי בפיקודו של הגנרל נונו אלוורש פריירה (Nuno Álvares Pereira), אשר נתמך בכוחות סיוע אנגלים. הקרב הסתיים בניצחון פורטוגזי ללא נפגעים. כוח קסטיליאני גדול יותר, בפיקודו של המלך עצמו, הטיל מצור על ליסבון, אך נאלץ לסגת לאחר כ-4 חודשים כתוצאה משיבושי ההספקה והטרדות מצד כוחות פורטוגזים אשר זינבו בו.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
מבנה הארגון
לשכת מפקד האוכלוסין פעלה לראשונה בשנת 1790. משנת 1903 היא הארגון הממונה על כל הסטטיסטיקות של ארצות הברית. בראש הלשכה עומד המנהל, אשר לצידו נמצאים עוזרים ויועצים.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
באפריל 1385 הכריז על עצמו ז'ואאו, דוכס אביש, בתמיכת ממלכת אנגליה, כמלך ז'ואאו הראשון מפורטוגל. הוא החל במסע לגיוס תמיכה עממית גם בערים אשר הביעו את תמיכתם בעבר בנסיכה ביאטריש והמלך חואן הראשון מקסטיליה, והעביר את תמיכתם אליו.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
מבנה הארגון
מטה הלשכה נמצא בסוויטלנד, מרילנד. ישנם גם משרדים מקומיים ב-12 הערים הבאות: בוסטון, ניו יורק, פילדלפיה, דטרויט, שיקגו, קנזס סיטי, סיאטל, שארלוט, אטלנטה, דאלאס, דנוור ולוס אנג'לס. משרדים נוספים נפתחים מדי 10 שנים לצורך עריכת מפקדי האוכלוסין.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
הקסטיליאנים אשר ראו במעשיו של ז'ואאו הראשון מעשה מרידה, פלשו בכוח בן 31,000 חיילים לפורטוגל תוך שהם מגרשים ושורפים יישובים מאוכלסים בדרכם. כוחות פורטוגזים אשר התנגשו בכוח הקסטיליאני, הביסו אותם ב"קרב טרנקוסו" בתחילת יוני. בשלב זה החליט ז'ואאו הראשון בהתייעצות עם הגנרל פריירה ובעלי בריתו האנגלים, ליזום קרב מכריע נגד הכוחות הקסטיליאנים. הפורטוגזים בחרו לפגוע ממארב בכוח קסטיליאני באזור אלז'וברוטה, ובקרב אלז'וברוטה הביסו הכוחות הפורטוגזים את הכוחות הקסטיליאנים, והנחילו להם תבוסה מוחצת.
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
הערכות אוכלוסין
הלשכה לסטטיסטיקה משתמשת גם באקסטרפולציה עדכנית על נתוני האוכלוסייה, הלידה והתמותה, כדי לספק הערכה על מספר האנשים בארצות הברית ובעולם כולו בשנים שבין המפקדים.
חואן הראשון, מלך קסטיליה
ביוגרפיה
באוקטובר 1385 פתחו הפורטוגזים במתקפת מנע נגד העיר הקסטיליאנית מרידה, והביסו ב"קרב ולוורדה" כוח קסטיליאני גדול יותר אף מזה שהובס בקרב אלז'וברוטה. תקריות גבול בין שתי המדינות נמשכו עד שנת 1390, ומותו של חואן הראשון מלך קסטיליה.
הניצחונות החד משמעיים של הכוחות הפורטוגזיים הבטיחו את המשך השלטון של המלך ז'ואאו ושושלת בית אביש כשליטי ממלכת פורטוגל.
בשנת 1371 התחתן ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר עם קונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, בתו של פדרו הראשון, מלך קסטיליה, ובעקבות כך ירש את הטענה לתואר של מלך קסטיליה ולאון, ובעקבות כך עמד על כך שחברי האצולה באנגליה יפנו אליו בתואר "אדון ספרד" (my lord of Spain) והוא שילב בשלט האצולה שלו את סמל מלכות ספרד. החל מ-1372 קיבץ ג'ון סביבו חצר מלכות קטנה של אבירים שגלו מקסטיליה והקים משרד שהכין מסמכים שנחתמו על ידו כמלך קסטיליה ופתחו במילים Yo El Rey (בספרדית: אני, המלך). הוא הכין כמה תוכניות לממש את תביעתו בכוח צבאי, אך במשך שנים רבות נותרו תוכניות אלו על הנייר עקב חוסר מימון ועקב המלחמות בצרפת ובסקוטלנד. רק לאחר 1386, כאשר פורטוגל, תחת מלכה החדש, ז'ואאו הראשון, כרתה ברית עם אנגליה, היה ג'ון מסוגל לנחות בראש צבא על אדמת ספרד ולהוביל כוח פרשים למערכה כושלת לתפיסת כתר קסטיליה. ג'ון הפליג מאנגליה ב-9 ביולי 1386 בראש צי אנגלו-פורטוגזי גדול, שנשא צבא של כ-5000 איש יחד עם פמליה "מלכותית" מורחבת ועם אשתו ובנותיו. בדרכו הוא עצר בברסט כדי לגרש את הכוחות הצרפתים שצרו על העיר וב-29 ביולי הוא נחת בא קורוניה שבצפון ספרד.
חואן הראשון ציפה שגונט ינחת בפורטוגל ולפיכך הוא ריכז את כוחותיו על הגבול הפורטוגזי. הוא הוטעה על ידי החלטתו של גונט לפלוש לגליסיה, המרוחקת והעוינת ביותר מבין מחוזותיה של ממלכת קסטיליה. מאוגוסט ועד אוקטובר החזיק גונט חצר מלכות ראשונית באורנסה (Ourense) וקיבל את הצהרות האמונים של רוב העיירות בגליסיה, למרות שהם נשבעו לו אמונים בתנאי שהוא יוכר כמלך של כל קסטיליה. בעוד ג'ון מהמר על קיומו של קרב החלטי כבר בתחילת המערכה, לא מיהרו הקסטיליאנים להיכנס איתו לקרב והוא החל להיתקל בקשיים לשמור את צבאו אחיד ולשלם לחייליו את שכרם. בנובמבר הוא נפגש עם ז'ואאו הראשון וסיכם איתו על פלישה משותפת למרכז קסטיליה באמצע שנת 1387. כדי לחזק את החתימה על ההסכם, סוכם על נישואיה של פיליפה, בתו הבכורה של גונט, למלך הפורטוגזי. חלק ניכר מחייליו של ג'ון נכנעו למחלות וכאשר החלה הפלישה הם היו בנחיתות מספרית בהשוואה לבעלי בריתם הפורטוגזים. המערכה, שהתנהלה בחודשים אפריל-יוני הוגדרה ככישלון מחפיר. הקסטיליאנים סירבו להיכנס לקרב והכוחות האנגלו-פורטוגזים, להוציא כמה מקרים של מצור על ערים מבוצרות שהיו בזבוז של זמן, עסקו בחיפוש אחר מזון בנוף הספרדי הצחיח. הם הוטרדו בעיקר על ידי שכירי החרב הצרפתים של חואן הראשון. מאות אנגלים, כולל ידידים קרובים ומשרתים של גונט, מתו ממחלה או מתשישות. רבים ערקו מהצבא כדי לרכב צפונה. זמן קצר לאחר שהצבא שב לפורטוגל, כרת גונט ברית סודית עם חואן, על פיו הוא ואשתו יוותרו על תביעותיהם על כתר קסטיליה בתמורה לתשלום שנתי גבוה ולנישואיה של בתם קתרין עם בנו של חואן - אנריקה השלישי, מלך קסטיליה.
ב-9 באוקטובר 1390 נהרג חואן הראשון בתאונת רכיבה, ובנו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
מנישואיו של חואן ללאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, היו לו 3 ילדים:
יוהאן וולפגנג פון גתה
יוהאן וולפגנג פון גֶתה (גרמנית: Johann Wolfgang von Goethe,, 28 באוגוסט 1749 – 22 במרץ 1832) היה סופר, משורר, מחזאי, פילוסוף, הומניסט, פוליטיקאי ומדען גרמני. נחשב למייצגה הבולט ביותר של "הקלאסיקה של ויימאר", ולאחד מסמלי המופת של תרבות גרמניה, של תרבות המערב בכלל ושל ספרות העולם.
יצירתו הענפה, ובה שירים, מחזות, יצירות בפרוזה ומחקרים במדעי הטבע, תורגמה לעשרות שפות, ועוד בחייו זכה להערצה חסרת תקדים כאיש רוח רב־פנים ורב־השפעה. כסופר היה גתה לאחד מהכותבים הדומיננטיים בספרות הגרמנית, בייחוד ברומאנים, בין המאה ה-18 למאה ה-19.
מוצאו וילדותו (1765-1749)
גתה נולד בפרנקפורט על המיין, עיר הרייך החופשית הפרוטסטנטית שבגרמניה, בבית אשר קרוי היום על שמו ברחוב am Großen Hirschgraben, בלב ההיסטורי של העיר.
אביו, יוהאן קספר גתה (1782-1710), היה אספן חובב של מוצגי טבע שונים ושל יצירות אמנות, שאבותיו היו בעלי מלאכה. הוא היה איש בעל אמצעים ובעל עמדה מכובדת בעיר בזכות שאיפתו לגדולה והיותו משפטן. מעבר לתחביבים אלה ולחינוך ילדיו לא נצרך גתה האב להתפרנס ממקצוע כלשהו, משום שרכש לעצמו תואר של יועץ קיסרי, וכך יכול היה להסתפק בכמה תפקידים טקסיים ורשמיים בלבד. אימו של גתה, קתרינה אליזבת גתה לבית טקסטור (1808-1731), הייתה נצר למשפחת פטריקים ותיקה. בתו של משפטן בכיר בעיר פרנקפורט, נישאה בגיל 17 ליועץ הקיסרי גתה, שהיה אז בן 38.
גתה הבן כתב מאוחר יותר:
יחסיו של גתה עם הוריו לא היו חפים מעימותים קשים.
מלבד אחותו קורנליה פרידריקה כריסטיאנה אשר נולדה ב-7 בדצמבר 1750, מתו שאר האחים בינקותם. בשנת 1758 חלה גתה באבעבועות שחורות.
לחינוכם הדתי של הילדים נודעה חשיבות רבה במשפחת גתה הלותרנית האדוקה, ובכללו הקריאה היומית בכתבי הקודש והביקור בכנסייה מדי יום ראשון. הידיעות על רעידת האדמה בליסבון בשנת 1755 הביאו את גתה לספקות־אמונה ראשונים, משום שלדעתו "פגע האל בצדיקים ובחוטאים גם יחד, ללא הבחנה, ובכך לא הוכיח את תכונות האב שלו". שיעורי הדת שקיבל גתה אצל דודו הכומר יוהאן יאקוב שטארק, לא עוררו את סקרנותו. בפרוטסטנטיות שספג בילדותו ראה רק מוסר יבש וללא שאר רוח, שאיננו יכול להזין את הנשמה ואת הלב. רק סיפורי האבות בתנ"ך, אברהם, יצחק ויעקב, עוררו את דמיונו. יחסו לכנסייה ולדוגמות שלה נותר מרוחק ואף מסויג, גם לאחר מכן. בהיסטוריה של הכנסייה ראה "ערבוביה של טירוף ואלימות" והעיקרון הנוצרי של החטא הקדמון הרחיק אותו כבר בגיל צעיר מהאורתודוקסיה הלותרנית בת ימיו.
כבר בילדותו גילה גתה עניין בספרות ובספרים אשר מצא בספרייתו הגדולה של אביו. הוא נטה חן מיוחד למשורר הגרמני פרידריך גוטליב קלופשטוק ולהומרוס. בשנות נעוריו פיתח אף את חיבתו לתיאטרון: בבית אביו הוצג מדי שנה תיאטרון בובות אשר הילך עליו קסמים. מאוחר יותר כתב כי רצונו היה "להיות בה־בעת בין המכושפים והמכשפים כאחד". בזמן כיבושה הצרפתי של פרנקפורט בשנת 1759 ביקר לעיתים קרובות בתיאטרון הצרפתי בעיר. בשנת 1763 חזה במוצרט בן השבע בקונצרט. בשנת 1764 היה עד לחגיגות הכתרתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כפי שתיאר בפירוט באוטוביוגרפיה "שירה ואמת".
ב-30 בספטמבר 1765, והוא בן 16, יצא את פרנקפורט אל לייפציג, על מנת ללמוד בה משפטים.
לייפציג (1765–1768)
בשנים 1765 עד 1768 למד גתה משפטים בלייפציג אשר בסקסוניה. לימודים אלה עמדו בסתירה גמורה להכשרתו וחינוכו עד אז ועוררו בו דחייה וסלידה. הוא ביכר להאזין להקראת שירה של המשורר כריסטיאן פירכטגוט גלרט והשתתף בסדנאות שהעביר. אצל אדם פרידריך אזר, מנהל האקדמיה של לייפציג, לקח שיעורים בציור. שם הכיר את הפיסול היווני והושפע מרעיונותיו האסתטיים של יוהאן יואכים וינקלמן שעיצבו את תפיסתו הקלאציסיטית מאוחר יותר. אף שזכה תחילה ליחס חשדני בשל מוצאו, התבלט תוך שבועות ספורים.
הוא התאהב בקתכן (אנה קתרינה) שנקופף, אהבת נעוריו, וכתב לה שירי אהבה בסגנון הרוקוקו המסורתי. בשנת 1770, כשהיה בן 21, הופיעה אסופה עלומת־שם של שיריו, אשר יועדו להלחנה (מחזור השירים "אנטה").
מרתף אווארבאך בעיר והמעשייה המקומית על רכיבתו של פאוסט על חבית בירה (משנת 1525) הותירו עליו רושם חזק. כאשר כתב לימים את חלקו הראשון של מחזהו פאוסט, אימץ את מרתף אווארבאך כמקום המציאותי היחידי במחזה.
בעיות רפואיות - ככל הנראה דימומים קשים שמקורם בשחפת - אילצוהו לחזור בסוף אוגוסט 1768 לפרנקפורט, "כמעט כניצול מספינה טרופה" ("שירה ואמת").
פרנקפורט ושטרסבורג (1768–1770)
לאחר שובו לפרנקפורט התחיל גתה בתקופת החלמה ממושכת של כשנה וחצי, ובמהלכה ידעה בריאותו נסיגות רבות. התמשכות מחלתו הביאה למתחים רבים ביחסיו עם אביו. במהלך ההחלמה סעדו אותו אמו ואחותו. בעודו מרותק למיטתו, כתב קומדיית פשע קלילה. בהשפעת חברה של אימו, אשר הייתה פעילה בכנסייה המוראבית (זרם פרוטסטנטי מרכז אירופאי), התעמק בתקופה זו בתחומי המיסטיקה, האלכימיה וגלגול נשמות.