cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיפול ממוקד העברה
מנגנוני שינוי
מנגנוני השינוי המשוערים של TFP מבוססים על התאוריה ההתפתחותית של קרנברג בנוגע לארגון אישיות גבולי. מנגנונים אלו מתייחסים לייצוגים המפוצלים והבלתי-מובחנים של העצמי והאחר אשר אופייניים לארגון האישיות הגבולי. ייצוגים אלו מאורגנים ביחידות נפשיות המכונות "דיאדות של יחסי אובייקט" – צמדים של ייצוגי עצמי ואחר המקושרים ביניהם על ידי רגש אופייני. בארגון אישיות גבולי, החיבור של הייצוגים הללו מקושר לפיצול במערכת הנפשית אשר במסגרתו ההיבטים השליליים של הייצוגים מפוצלים וממודרים מההיבטים החיוביים (במילים אחרות – נטייה לראות את העצמי והאחר כטובים או רעים באופן בלעדי). ההנחה היא שמנגנון השינוי אצל מטופלים ב-TFP היא החיבור של הייצוגים המפוצלים של העצמי והאחר כך שייצוגים אלו יהיו משולבים יחד בצורה שלמה ועקבית יותר.
מחקר ראשוני
במחקר שבחן את היעילות של טיפול TFP במשך שנה, נמצאה הפחתה מובהקת במספר ניסיונות ההתאבדות ומצבם הבריאותי של המטופלים השתפר משמעותית. בנוסף, בהשוואה לשנה שקדמה לטיפול, נמצאה ירידה משמעותית במספר והמשך של האשפוזים בבתי חולים פסיכיאטריים. שיעור הנשירה מהמחקר במהלך השנה היה 19.1%, שיעור שהחוקרים ציינו כי הוא דומה לאחוזי הנשירה במחקרים קודמים שנערכו על טיפול באנשים גבוליים, כגון טיפול דיאלקטי התנהגותי.
TFP לעומת טיפול רגיל (Treatment-As-Usual – TAU)
התוצאות הראו שמטופלים שטופלו בטיפול TFP חוו ירידה משמעותית במספר הפניות לחדרי מיון ולאשפוז במהלך שנת הטיפול, וכן שיפור משמעותי בתפקוד הכללי בהשוואה לטיפול TAU.
TFP לעומת טיפול על ידי מומחים בקהילה
ניסוי קליני אקראי השווה בין התוצאות של טיפול TFP לבין טיפול שניתן על ידי מומחים בקהילה בקרב 104 מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית. שיעור הנשירה מ-TFP היה נמוך באופן מובהק משיעור הנשירה מהטיפול הפסיכותרפיה בקהילתה; עם זאת, שיעור הנשירה של TFP היה 38.5%, שיעור שהחוקרים הסכימו שהוא גבוה במקצת משיעורי הנשירה של טיפול דיאלקטי התנהגותי (DBT) וסכמה תרפיה (SFT). קבוצת המטופלים בTFP חוו שיפור משמעותי בארגון האישיות שלהם, בתפקוד הפסיכו-סוציאלי ובמספר ניסיונות ההתאבדות. במחקר זה, אף אחת מהקבוצות לא חוותה שינוי משמעותי בהתנהגויות של פגיעה עצמית.
TFP לעומת DBT לעומת טיפול תמיכתי
לפני הטיפול ובמרווח של כל ארבעה חודשים בזמן הטיפול, המטופלים עברו הערכה במספר תחומים שונים: התנהגות אובדנית, תוקפנות, אימפולסיביות, חרדה, דיכאון ויכולת הסתגלות חברתית. התוצאות הראו כי מטופלים שטופלו בשלושת סוגי הטיפול הראו שיפור בתחומים רבים במהלך שנת הבדיקה. טיפולי DBT ו TFP בלבד הראו שיפור בהתנהגויות אובדניות; עם זאת, טיפול TFP הראה תוצאות טובות יותר מטיפולDBT בשיפור תחושות כעס ואימפולסיביות. בסופו של דבר, מטופלים ב-TFP הראו שיפור משמעותי ב-10 מתוך 12 משתנים ב-6 התחומים, DBT ב-5 מתוך 12 משתנים וטיפול תמיכתי ב-6 מתוך 12 משתנים.
טיפול TFP לעומת סכמה תרפיה
שיפור משמעותי נמצא לאחר שנה שנתיים ושלוש שנים של טיפול בשתי קבוצות הטיפול בקריטריונים של הפרעת אישיות גבולית לפי DSM-IV ובכל ארבעת המדדים שנבדקו במחקר (סימפטומים של הפרעת אישיות גבולית, פסיכופתולוגיה כללית, איכות חיים ומדדי אישיות לפי TFP וסכמה תרפיה). בסכמה תרפיה שיעור המשלימים את הטיפול במלואו היה גבוה יותר מאשר ב-TFP. לאחר שלוש שנים של טיפול, מטופלים שטופלו בסכמה תרפיה הראו שיפור רב יותר באיכות חיים ובסימפטומים של הפרעת אישיות גבולית. באופן ספציפי יותר, בסכמה תרפיה נמצא שיפור רב יותר במערכות יחסים, אימפולסיביות, והתנהגות אובדנית או פארא-אובדנית. מחקר המשך למחקר זה הראה שגם המטופלים וגם המטפלים דירגו את הברית הטיפולית בין המטפל למטופל כחזקה יותר בסכמה תרפיה בהשוואה ל-TFP.
Final Fantasy (סדרת משחקים)
פיינל פנטסי (ביפנית: ファイナルファンタジ, תעתיק: Fainaru Fantajī) היא סדרת משחקי קונסולות מסוג משחק תפקידים שיצרה חברת Square Enix (לשעבר Square).
נכון להיום הסדרה מונה 15 כותרים רשמיים בנוסף למשחקי המשך ומשחקי ספין-אוף.
רקע
המשחקים פותחו על ידי חברת Square (הידועה בארצות הברית ובאירופה כ-Squaresoft). ב-2003 התאחדה החברה עם המתחרה Enix (מיוצרי רב-המכר Dragon Quest), וכעת ידועה כ-Square Enix.
המשחקים שמים דגש על עלילת המשחק ופיתוח הדמויות. במרבית המשחקים השחקן מקבל שליטה על חבורה של דמויות (שלרוב יש בה דמות דומיננטית אחת, שהסיפור סובב סביבה ומוביל אותה בהרפתקאותיה). העלילה היא בעלת אופי ליניארי - כלומר, הסיפור מתפתח בקו אחיד, מבלי שתהיה לשחקן דרך לסטות ממנו בצורה רצינית (אף שלרוב ישנם גם סיפורים צדדיים שניתן להשתתף בהם) ואין לשחקן שליטה על המאורעות המרכזיים המניעים את העלילה, או על סופה. ישנם יוצאי דופן, אשר בהם ניתנות אפשרויות בחירה שונות לשחקן, אשר קובעות את התפתחות העלילה ואף את הסוף.
ישנו דגש על התחזקות הדמויות כתוצאה מהקרבות בהם הן משתתפות והאוצרות שהן מוצאות. קיימת שיטה של נקודות ניסיון (EXP) אותן צוברות הדמויות לאחר קרבות, ומשצברו מספיק הן עולות בדרגה וכישוריהן מתחזקים. במשחקים רבים ישנה שיטה שמאפשרת לדמויות ללמוד כישורים חדשים ולפתח את עצמן. ישנו גיוון רב בסוגי הדמויות והכישורים השונים שיש להן.
אף על פי שכל המשחקים נושאים את אותו שם, אין ביניהם קשר עלילתי. כל אחד מהמשחקים מתרחש בעולם שונה, מכיל דמויות שונות, ועלילתו נפרדת מזו של שאר המשחקים. כתוצאה מכך, כל משחק עומד בפני עצמו ואין צורך לשחק במשחקים המוקדמים בסדרה כדי לשחק במשחקים המאוחרים בה (אף על פי כן, ישנם משחקים בסדרה המתקשרים למשחקים מהסדרה הראשית, כגון Final Fantasy VII: Dirge of Cerberus לקונסולת הפלייסטיישן 2). עם זאת, ישנם מספר מוטיבים חוזרים בכל המשחקים: ציפורי ענק הממלאות תפקיד של סוסים בשם "צ'וקובו", חיות דמויות-ארנב בשם "מוגל", דמות בשם סיד, שכמעט תמיד תהיה קשורה לספינת אוויר, או להנדסה באופן כללי (אם כי אין קשר אחר בין הדמויות בכל המשחקים), דמויות נוספות שקיימות בגרסאות שונות בכמה מהמשחקים ולעיתים אף ברובם, ודברים נוספים. כמו כן, מתייחסים כל המשחקים לדמויות מיתולוגיות מרחבי העולם, דוגמת שיווה, לווייתן, אודין וכדומה (לוויתן ובהמות המשותפים למשחקים לקוחים מהמיתולוגיה היהודית).
המשותף לכל המשחקים הוא גם האפיון של דמויות "טובות" ו"רעות", שלהן אינטרסים מנוגדים ודעות מנוגדות, והקרב ביניהן טעון מבחינה רגשית (יוצא דופן הוא המשחק הראשון בסדרה, שבה הדמויות לא אופיינו). מספר דוגמאות לכך למצוא במשחקים FFII (פיריון והקיסר), FFIV (ססיל וגולבז), FFV (בארץ ואקס-דת'), FFVI (טרה וקפקא), FFVII (קלאוד וספירות'), FFVIII (סקוואל וסייפר, כאשר ה"רע" הוא אינו בהכרח האנטגוניסט), FFIX (זידאן וקוג'ה), FFX (יונה וסימור, כאשר היריבות מהווה תקדים, מאחר שהדמות ה"טובה" היא אינה הפרוטגוניסט).
שניים מהמשחקים בסדרה, ה-11 וה-14 במספר הם יוצאי דופן בכך שהם מיועדים למשחק רשת (שניהם משחקי תפקידים המוניים ברשת - MMORPGs), מה שהופך אותם לשונים משמעותית מהמשחקים האחרים בסדרה.
פיתוחה של הסדרה
ששת המשחקים הראשונים בסדרה היו לקונסולת ה-NES והSNES. לאחר מכן, עברה הסדרה מקונסולות של נינטנדו לקונסולות של סוני, בגלל סכסוך עם חברת נינטנדו. משחקים VII-IX היו לקונסולת ה-PSX. משחק מספר 10 (FFX) היה הראשון לקונסולת הפלייסטיישן 2. כותר מספר 11 בסדרה (FFXI) היה היחיד אשר יצא לקונסולות שונות וכן גם למחשב, עקב היותו משחק תפקידים המוני (MMORPG). משחק מספר 12 (FFXII), יצא לאחרונה לקונסולת ה-PS2, וכמיטב המסורת - מסיים טרילוגיה של משחקים ל-PS2. המשחק הבא בסדרה (FFXIII) יצא לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360, והכותר ה-14 (FFXIV), עקב היותו MMORPG, כמו FFXI, יצא למגוון קונסולות וגם למחשב אישי (PC). הכותר ה-15 תומך בPS4 וב-Xbox One.
Final Fantasy I
משחק שתרם רבות להנחת הבסיס למשחקי התפקידים לקונסולות, אפילו שלא חל בו פיתוח דמויות. במקור, היה אמור להיות המשחק האחרון של החברה, ולכן נקרא "הפנטזיה האחרונה". המשחק בוים על ידי הירונובו סקאגוצ'י, האב הרוחני של הסדרה. הפסקול נכתב על ידי המלחין נובואו אואמטסו, שכיום הוא ידוע כגדול המלחינים של משחקי הווידאו ביפן. על עיצוב הדמויות היה אחראי הצייר יושיטאקה אמאנו. באופן אירוני, דווקא המשחק הזה הצליח ומכר מספר עותקים חסר תקדים, שיצר סדרת כותרים שעדיין קיימת, והציל את החברה מפשיטת רגל.
הסיפור מספר את סיפורם של "ארבעת לוחמי האור", שלפי נבואה עתיקה יגיעו כשהם נושאים את "ארבעת הקריסטלים" - מוטיב עיקרי בסדרה שיחזור מספר פעמים בעתיד. הלוחמים מצילים את העולם מהמצב הנוראי שבו הוא מצוי, מביסים את המפלצות המסתובבות בעולם, ומחזירים את אורם של הקריסטלים - כדי להחיות את העולם ואת ארבעת יסודות הטבע שהפסיקו לפעול. המשימה הראשונה שלהם היא להציל את נסיכת קורנליה מחוטפה, גארלנד.
במשחק אלמנטים רבים ממשחקי תפקידים מסורתיים כגון "מבוכים ודרקונים" - ארבעת לוחמי האור הם דמויות ללא שם, כאשר השחקן בוחר את שמותיהם ואת "מקצועם" מתוך שש אפשרויות - לוחם, נזיר, גנב, קוסם לבן, קוסם שחור, וקוסם אדום. לכל "מקצוע" היו את החולשות שלו וליתרונות שלו, וכך בנה השחקן את אסטרטגיית המשחק שלו.
היו ביקורות שטענו שלמרות הציוריות הנפלאה של עולם FF, והמוזיקה עוצרת הנשימה של המלחין נובואו אואמטסו, הערך הרגשי של המשחק היה נמוך ביותר, ודמויות בעלות עומק עלילתי ואופי ממשי - שכיום הן הדבר המרכזי בסדרה - לא היו קיימות במשחק זה והוכנסו לראשונה רק במשחק השני במספר.
המשחק הופץ מחדש בשנת 2003 לפלייסטיישן יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy Origins. מראה המשחק רוענן ונוספו לו כמה תוספות משניות. כמו כן בשנת 2004 הופץ המשחק לקונסולת ה-GBA יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy I & II: Dawn of Souls. בשנת 2007 יצא המשחק בהוצאה מחודשת גם לקונסולת ה-PSP.
Final Fantasy II
משחק שנוי במחלוקת, שלא יצא בארצות הברית עד צאת הגרסה המחודשת לPSX בשנת 2002.
המשחק דמה בממשק, בסאונד, ובגרפיקה למשחק הקודם, אך הוכנסו שינויים רבים. ארבע הדמויות הן כבר לא דמויות ללא שם - לדמויות יש חוזק וחולשה קבועים מראש, עלילה עמוקה ודרמטית, אופי, פרצוף - ושמות. המשחק מגולל את סיפורם של ארבעה יתומים הנמלטים מעירם "פין" (Fynn) הנתונה תחת כיבוש של אימפריית פאלאמסייה המרושעת. ארבעת היתומים מצטרפים לנסיכת פין לשעבר, הילדה, ולקבוצת המורדים שלה.
שינוי נוסף שנערך היה רפורמה בדרך צבירת הניסיון - לא עוד היו הדמויות מקבלות נקודות ניסיון מקרבות (EXP) ועולות בדרגות כדי להתחזק. בשיטה החדשה, דמות שנפגעה הפכה לעמידה יותר, דמות שהשתמשה הרבה בנשק מסוים הפכה ליותר מיומנת בו, דמות שהשתמשה בקסמים רבים למדה את הכוחות הנסתרים בהם, וכן הלאה.
המשחק שיפר במובנים רבים את הסדרה, והציג לראשונה עומק עלילתי, וכן מוטיבים שיחזרו רבות ויהפכו לסמלים בעתיד - ציפורי הצ'וקובו, סיד מהנדס ספינות-האוויר, והקשרים העלילתיים בין הדמויות. אך השינויים בדרך המשחק היו דרמטיים מדי עבור רוב קהל היעד, ודרך פיתוח הדמויות על ידי שימוש לא עבדה יפה. המשחק נחשב לחד הגרועים בסדרה. על אף ש-Square עבדו על אבטיפוס באנגלית, המשחק לא הובא לארצות הברית מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-Super Nintendo Entertainment System שיצאה באותה תקופה. גם משחק זה יצא בשנת 2007 בהוצאה מחודשת לקונסולת ה-PSP.
Final Fantasy III
המשחק האחרון לקונסולת ה-NES, אשר נחשב על ידי מעריציה הנאמנים ביותר של הסדרה לאחד הכותרים הבולטים והחשובים ביותר.
המשחק חוזר במובן מסוים לימים של FFI, ושוב ישנן ארבע דמויות ללא שם, ששמם נקבע על ידי השחקן.
למרות המחסור בעומק עלילתי של הדמויות הראשיות, למשחק יש ערך רגשי עמוק ביותר - אפילו עמוק יותר מזה של FFII.
המשחק מתחיל ברעידת אדמה ואפלה גדולה שמזעזעת את העולם כולו, וכמו במשחק הראשון בסדרה - ארבעת האלמנטים הפסיקו לפעול, וארבעת הקריסטלים שהפעילו אותם שקעו מתחת לאדמה ואבדו. כאן נכנס לתמונה השחקן ששולט בארבע דמויות, ותפקידו להאיר מחדש את הקריסטלים ולהציל את העולם.
משחק זה הציג לראשונה את שיטת ה"מקצועות", בה הדמויות מתמחות במקצוע מסוים וכך משפרות את יכולותיהן. שיטה זו, בגרסאות שונות, הופיעה פעמים רבות במשחקי הסדרה. המשחק יצר מוטיבים רבים שיהפכו כיום למוטיבים מרכזיים בסדרה, כגון הצ'וקובו השמן ו"מוגלים" - פיות קטנות וחמודות שמזכירות דובונים לבנים עם כנפי עטלף ופונפון (בדרך כלל ורוד) על ראשם.
גם המשחק הזה לא זכה להגיע לקהל דובר אנגלית משום שלא יובא מעולם לארצות הברית, שוב מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-SNES. אולם, המשחק הופץ מחדש בשנת 2006, הפעם גם לקהל דובר אנגלית, על גבי קונסולת הנינטנדו DS.
Final Fantasy IV
המשחק הראשון לקונסולת ה-SNES של נינטנדו, ומסמל את סיום התקופה הראשונה של המשחקים וההתפתחות שלה.
זהו המשחק הראשון שניצל מגבלת זמן שלא נראתה קודם במשחק (יכול להגיע ל-80 שעות לשחקן ממוצע), ופיתולי עלילה מרשימים. המשחק מציג את סיפורו של ססיל, אביר אפל, שמשיג קריסטלים בשביל מלך בָּרון, הממלכה החזקה ביותר בעולם המשחק, אך בהמשך עובר לצד האור, לאחר שנשלח למשימת הרס של כפר, ומטפל בילדה היחידה שניצלה ממנו. המשחק עובר בין מספר מקומות, מכדור הארץ עד העולם התחתון ואפילו הירח.
המשחק חוזר לדרכו של FFII, כאשר לדמויות יש אופי משלהן, שמות משלהם, רקע - ושיטת לחימה. המשחק היה הראשון להציג את שיטת ה-ATB-Active Time Battle אשר עתידה לשמש ברבים ממשחקי הסדרה ומשחקים אחרים של חברת Square.
המשחק מכר מספר עצום של עותקים ביפן, והוחלט כי יתורגם גם לשפה האנגלית ויופץ בארצות הברית, כמו המשחק הראשון. אך כאן נוצרה בעיה - הקהל האמריקני לא קיבל את שני המשחקים הקודמים בסדרה, ולכן יציאתו של המשחק הרביעי מיד לאחר הראשון ייצור בלבול וסקרנות. אי לכך, הוחלט כי המשחק ייקרא בארצות הברית "פיינל פנטסי 2". שינוי שם זה יצר בלבול רב במשך שנים. בנוסף, מתוך חשש שהמשחק יהיה קשה מידי לשחקנים מערביים, הגרסה האמריקאית של המשחק עברה ההקלה משמעותית ברמת הקושי.
המשחק התפרסם גם בתרגום הקלוקל שלו לאנגלית (בגרסה המקורית), כאשר המשפט המפורסם ביותר הוא "!You spoony bard". לאור התהילה לה זכה המשפט, כשתרגמה החברה את המשחק מחדש, הותירה משפט זה על כנו.
המשחק הופץ מחדש מספר פעמים: בשנת 2001 לקנוסולת הפלייסטיישן בשם Final Fantasy Chronicles יחד עם המשחק Chrono Trigger. המשחק כלל תרגום חדש, סרטונים (FMVs) במקום סצינות מסוימות, ומבוך חדש. כמו כן, בשנת 2005 יצא המשחק לקונסולת ה-GBA.ב-2011 יצ המשחק ל-PSP במארז Final Fantasy iV: The Complete Collection. המארז כולל גם שני משחקי המשך: Interlude ו-The After Years.
בשנת 2007 יצא המשחק לנינטנדו DS ביפן וב-2008 בארצות הברית ובאירופה. בשנת 2008 הוציאה סקוואר-אניקס משחק במתכונת פרקים לטלפונים הניידים ביפן, שמהווה משחק המשך ל־FF4 המקורי. בשנת 2009 יצא המשחק באמריקה לקונסולת ה-Wii, דרך ה-WiiWare. המשחק יצא גם באירופה לקראת אמצע שנת 2009.
Final Fantasy V
משחק נוסף שלא יצא בארצות הברית בהפצתו המקורית, הפעם כי Square חששו כי הוא יהיה מסובך מדי לקהל המערבי. המשחק דומה במובנים רבים ל-FFIII, היות שגם כאן ניתן לתת "מקצועות" לארבע הדמויות המובילות ולשנות אותם בכל עת. המשחק דומה מאוד למשחק הרביעי מבחינת גרפיקה, סאונד, ומבנה עלילה. הסיפור מדבר על נווד בשם בארץ הפוגש בנסיכה לנה, בפיראט בשם פאריס, ובאדם מסתורי הקרוי גאלוף, שנמצא מחוסר הכרה על ידי בארץ ולנה, אך לרוע מזלו אינו זוכר דבר.
המשחק יצא לראשונה בארצות הברית בשנת 2002 כאשר יצאו גרסאות מחודשות לפלייסטיישן לשלושת כותרי ה-SNES. בשנת 2006 יצא המשחק מחדש לקונסולת ה-GBA.
ב-1994 יצאה סדרת האנימה "Final Fantasy: Legend of the Crystals", המתרחשת 200 שנה אחרי המשחק. זוהי הפעם הראשונה שיצא המשך ישיר כלשהו למשחק בסדרה. הסדרה שודרה ביפן ובארצות הברית (אפילו שהמשחק לא יצא שם באותו הזמן), וקיבלה ביקורות מעורבות על מבנה הסדרה ועל האנימציה.
Final Fantasy VI
הכותר האחרון שיצא לקונסולת ה-SNES בפרט, ולכלל קונסולות נינטנדו. המשחק הציג שיפור משמעותי בעיצוב הגרפי, התעלה על קודמיו ברמת הדיוק והפרטים וחשף עולם עשיר ומרתק במיוחד.
סיפור העלילה מתמקד לרוב בטרה (Terra) - נערה בעלת כוחות קסם ייחודיים. לפני תחילת העלילה, טרה משתחררת משליטתו של קפקא (Kefka) ששטף את מוחה ומאבדת את הזיכרון. לאחר מכן, היא חוברת לגנב בעל לב טוב העונה לשם לוק (Locke).
האווירה הדומיננטית במשחק עצובה, דבר הניכר בשלל הבלדות בכינור ופסנתר שבפסקול ובדמויות הנוגות (שלראשונה בסדרה הודגשו רגשותיהם באופן בולט) ובגרפיקה קודרת ו״חיוורת״ יותר.
משחק זה הוא האחרון בו יושיטאקה אמאנו היה אחראי לעיצוב הדמויות והאיורים, למעט Final Fantasy IX.
Final Fantasy VII
בעקבות סכסוך עם חברת נינטנדו, משחק זה הוא הראשון לקונסולת המשחקים פלייסטיישן של חברת סוני והראשון שיצא בכל העולם ולא רק ביפן או ביפן וארצות הברית.
נחשב בעיני רבים לפיינל פנטזי הפופולרי בסדרה, בין השאר בשל הפופולריות הגדולה של הקונסולה שאליה המשחק יצא ביחס לפופולריות של קונסולות נינטנדו מאותה התקופה, וכן מהשינויים המרחיקי לכת בגרפיקה, אפקטים קוליים ובמוזיקה של המשחק. המשחק אף גרם בעצמו לעלייה גדולה במכירות קונסולת הפלייסטיישן. מספר את סיפורו של קלאוד שכיר החרב, שעברו אפוף במסתורין, אשר מצטרף להפצצת מפעל ששואב את כוחו מכדור הארץ למטרת הפקת אנרגיה. המשחק מעביר מסרים ניאו מרקסיסטים ותומך בתיאורית ההגמוניה, לפיה השלטון גורם לנו לחשוב שהכל בסדר כדי שלא נתמרד. טטסויה נומורה היה אחראי על עיצוב הדמויות במשחק, והחליף את יושיטאקה אמאנו.
המשחק יצא בארצות הברית בשם "פיינל פנטסי 7", ושם קץ לרצף המספרים הנפרד של המשחקים בארצות הברית.
Compilation of Final Fantsy VII
לכבוד יום הולדתו העשירי של המשחק, הכריזה סקוואר-אניקס שתוציא משחקים נוספים המספרים את עלילת המשחק עד ליום הולדתו ה-20. נכון לעכשיו יצאו הדברים הבאים: זהו סרט OVA הראשון שיצא לזיכיון הפיינל פנטזי. הוא מספר על שני הפלשבקים הגדולים ביותר של קלאוד שנראו במשחק המקורי. הפלשבק הראשון של קלאוד היה כשהוא, זאק, ספירות', וטיפה הלכו לכור המאקו בניבלהיים, שם ספירות' מגלה את האמת על עברו, נדחף לסף שיגעון, וכביכול נהרג לבסוף על ידי קלאוד. הפלשבק השני הוא בריחתם של זאק וקלאוד ממעבדתו של דוקטור הוג'ו בניבלהיים, לאחר שהשתיל בשניהם אנרגיית מאקו, ומותו של זאק. שני הפלשבקים שזורים אחד בשני, כאשר מדי פעם בפעם, רואים את טסנג, ראש יחידת הטורקס, מעיין בדו"חות של שני המקרים הללו.
ה-OVA צויר בסגנון אנימה, ויצא ל-DVD מהדורות המוגבלות של הסרט Final Fantasy VII: Advent Children ביפן ובארצות הברית בלבד. זהו סרט העשוי בגרפיקת תלת־ממד שהוציאה חברת סקוור-אניקס בשנת 2005. הסרט מספר את עלילותיו של קלאוד סטרייף, גיבור FFVII, שנתיים לאחר סוף המשחק המקורי. הסרט מתאפיין בגרפיקה מצוינת שמתעלה על כל הסרטים המונפשים התלת־ממדיים שיצאו עד כה.
שנתיים לאחר הריסתה של מידגאר, על הריסותיה נבנתה עיר חדשה בשם אדג', שאינה משתמשת באנרגיית מאקו. טיפה פתחה מחדש את הבר שלה, The Seventh Heaven, והיא מעסיקה בו את קלאוד בתור שליח. היא גם שומרת על ביתו של בארט, מארלין, ועל ילד נוסף, דנזל, שחלה בגיאוסטגימה, מחלה שהופצה במידגאר לאחר התנגשותו של מטאור ותפוצתם של תאי הג'נובה שנשארו אחרי שקלאוד השמיד את ספירות'. העניינים מסתבכים כאשר שלושה נערים, קאדאג', לוז, ויאזו, הדומים מאוד לספירות', מופיעים באדג' ומנסים להשיג את הקופסה האחרונה שנשארה עם תאי ג'נובה, השייכת לרופוס שינרה, המנכ"ל לשעבר של חברת החשמל של שינרה.
הסרט יצא ל-DVD גם באירופה ובאמריקה. רימייק לסרט הראשון של Final Fantasy VII, בגרסה הזאת סקוואר-אניקס הוסיפו מספר קטעים ושיפרו את הסרט המקורי. הסרט יצא ביפן באפריל 2009.
סרט OVA בשם On the Way to a Smile שמבוסס על חלק מספר תחת אותו השם ומספר את סיפורו של דנזל.
הסרט יצא ביפן יחד עם .Final Fantasy VII: Advent Children Complete
משחק שיצא לטלפונים הניידים ביפן בלבד, ומספר על סיפורם של שמונה אנשים המנסים להתקבל ליחידת העילית המיוחדת של Shinra, ה-Turks.
Final Fantasy VIII
משחק וידאו תפקידים, שהופץ בשנת 1999 לפלייסטיישן ובשנת 2000, עבור מחשבים תומכי Windows. פותח והופץ בידי חברת Square (כיום Square-Enix). המשחק הפך לזמין ב- PlayStation Network וב- PSone Classics ביפן ב -24 בספטמבר 2009, בארצות הברית ב -17 בדצמבר 2009, ובאירופה ב -4 בפברואר 2010.
סיפור המשחק מתמקד בקבוצת שכירי חרב צעירים הנמשכים לעימות בינלאומי, שמבקשים להגן על העולם מפני מכשפה המפעילה את המלחמה למטרותיה. הגיבור הראשי במשחק הוא סקוואל ליונהארט (Squall Leonhart), נער מתבודד בן שבע עשרה וסטודנט באקדמיה הצבאית "Balamb Garden", אשר מוכשר להיות "SeeD", שכיר חרב הממון בידי האקדמיה.
הפיתוח של Final Fantas VIII החל בשנת 1997, במהלך תהליך הלוקליזציה האנגלית של Final Fantasy VII. המוזיקה הולחנה בידי נובואו אואמאטסו. מוזיקת הנושא היה השיר " Eyes on Me" שבוצע על ידי פיי וונג.
המשחק התקבל בחיוב בידי המבקרים וזכה להצלחה מסחרית. נבחר למשחק ה-22 הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי קוראי המגזין Famitsu. שלוש עשרה שבועות לאחר השקתו, הכניס המשחק יותר מ-50 מיליון דולר במכירות, מה שהופך אותו למשחק ה-Final Fantasy הנמכר במהירות הגבוהה ביותר בכל הזמנים עד ליציאתו של המשחק Final Fantasy XIII. כ-8,150,000 עותקים של המשחק נשלחו לרחבי העולם החל מה -31 במרץ 2003.
Final Fantasy IX
זהו המשחק האחרון שנעשה על ידי Squaresoft לקונסולת ה-PSX, ולבקשת המעריצים הוא שהחזיר את פיינל פנטזי לשורשיה המקוריים. העלילה עוקבת אחר העולם הקסום של גאיה, שם אנו פוגשים בנער בשם זידאן אשר משתתף במזימה לחטוף את הנסיכה גרנט מביתה בממלכת אלכסנדריה אשר פתחה במלחמה כנגד כל המעצמות הקרובות. לאט לאט העלילה מתחילה להסתבך וזידאן והחברים שהוא פוגש בדרך מוצאים את עצמם נלחמים למען עתיד העולם כולו.
Final Fantasy X
המשחק הראשון בסדרה לפלייסטיישן 2. המשחק עוקב אחר סיפורו של טידוס (Tidus), אשר נע בזמן אלף שנים לעתיד, לאחר מתקפה של יצור חזק ביותר על עירו, זאנרקנד (Zanarkand), ומגלה עתיד עגום שבו "מזמנים" (Summoners) נשלחים להילחם ביצור, הקרוי "סין" (Sin - מלשון חטא), כשדינו של המזמן הנלחם בו הוא למות. טיידוס מצטרף ליונה (Yuna), מזמנת צעירה ונחושה מהאי בסייד (Besaid) ולשאר שומריה (Guardians) במטרה למגר את סין ולהביא את השלווה ליבשת ספירה (Spira), כשבדרכם הם נתקלים בשרשרת מאורעות המובילה אותם ואת האומה כולה לראייה ותפיסה שונה לגמרי של המסורת בת אלף השנים ושל הדת השולטת בספירה וביושביה.
שינויים נוספים כללו מערכת קרבות חדשה, שהפכה ממערכת קרב מתוזמנת ודינאמית (ATB-Active Time Battle), אשר עד כה הייתה נהוגה במשחקים הקודמים, למערכת קרב סטטית מבוססת תורים (CTB- Conditional Turn-Based Battle) ומותנית במהלכים המבוצעים על ידי הדמויות במהלך הקרב (מהלכים מסוימים מסוגלים להוסיף או להפחית את מספר התורים לכל דמות). שחקנים שלא קיבלו זאת בעין יפה ראו בשיטה משעממת וחסרת אתגר, וכינו אותה "מעיכת מקשים" (Button Mashing); אולם אחד היתרונות הבולטים במערכת הקרב הוא הזמן הבלתי מוגבל שעומד בפני השחקן לבצע את המהלך ואיפשר תכנון נכון ומדויק יותר של הקרבות, מה שהוסיף בחלק מן הקרבות (בעיקר קרבות הבוס) פן אסטרטגי עמוק יותר.
כמו כן, גם מערכת פיתוח הדמויות על ידי לוח הגריד (Sphere-Grid) נחשבה בעיני רבים כשיטה חסרת גיוון, כאשר בסופו של דבר כל דמות מאבדת את הייחוד שלה ולומדת את אותן היכולות והמהלכים הבסיסיים והיותר מתקדמים המאפיינים את יתר הדמויות בתחילת המשחק.
הדמות הראשית במשחק, טידוס, היוותה גורם נוסף להרבה מחלוקות, בעיקר בשל עבודת הדיבוב של השחקן ג'יימס ארנולד טיילור, שלדעת חלק מהמעריצים גרם לו להישמע כילד רועש וצעקני מאשר מתבגר בן 17. אולם חלק אחר מחובבי הסדרה ראו בכך שינוי מרענן לעומת הגיבורים הקודמים של הסדרה, שרוב הזמן היו מדוכדכים, דיכאוניים ומכונסים בעצמם (כדוגמת קלאוד של FFVII וסקוואל של FFVIII). כאשר המשחק יצא על ידי החברה, הוא היה הסיקוול השני של הסדרה, לאחר סרט האנימה Final Fantasy: Legend of the Crystals. מפיקי הסדרה טוענים שהמשחק נוצר בגלל הקשר העמוק של מעריצי הסדרה לעולם ספירה. המשחק עוקב אחר יונה, אך הפעם היא הדמות הראשית והיא מחפשת אחר אהוב ליבה טידוס שסופו במשחק הקודם היה טראגי למדי.
המשחק מציג שינויים רבים: ישנן שלוש דמויות אשר כולן בנות, המשחק חוזר למערכת ה־ATB - Active Time Battle, אך עם כמה וכמה שינויים. מערכת הקרב נותנת לשחקנים לחזור לשורשים, בכך שאפשר לבחור Class לדמות, דבר שבה לידי ביטוי בצורת תלבושות.
Final Fantasy XI
משחק מספר 11, בשונה מקודמיו, הוא משחק רשת המוני, אשר בו השחקן שולט על דמות ומסייר ונלחם בעולם דמיוני יחד עם עוד אלפי שחקנים אחרים. חלק ממעריצי סדרת FF אינם מחשיבים את משחק מספר 11 ככותר בסדרה, ורואים אותו ברמה ירודה לעומת הקודמים.
Final Fantasy XII
המשחק מציג שינויים רבים, כמו מערכת הקרב, אשר נקראת ADB - Active Dimension Battle - הדמויות מסתובבות בעולם נטול קרבות אקראיים, ובפעם הראשונה אנו רואים את המפלצות פנים מול פנים בלי לעבור למסך מיוחד לשם הלחימה. (למידע נוסף ראה את הערך Ivalice Alliance) משחק המשך ל-Final Fantasy XII שיצא לנינטנדו DS. המשחק מתרחש שנה לאחר המשחק המקורי, Vaan ו-Penelo נראים צדים אוצרות בהריסות לא ידועות ומוצאים את אוצרו של גלבדוס, אשר כוללים ספינת אוויר ופיסת Auracite. כאשר הם עולים לספינה הנטושה, היא לוקחת אותם ליבשת אווירית. שם הם פוגשים את ה-Aegyl, Llyud. בעודו מתנגד למסורת של מוצאו, הוא מקבל את עזרתם ומבקש מהם לעזור לו לעצור את שודדי השמים מלזהם את Lemurés.
Final Fantasy XIII
זהו משחק FF הראשון שיצא לקונסולת ה-PS3. הדמות הראשיות היא לייטנינג (Lightning), אישה עם שיער ורדרד המשתמשת ב-Gunblade, שהופיע גם ב-FFVIII. דמויות נוספות הן Snow Villiers, גבר בלונדיני הלובש בנדנה ורוכב על אופנוע, וארוסה של שרה, אחותה של לייטנינג, Oerba Dia Vanille, נערה בעלת 2 קוקיות ושיער ורוד, Sazh Katzroy, גבר שחור שעובד עם לייטנינג, ו-Gadot, Lebreau ו-Maqui, כולם חלק מ-Team Nora ועובדים עם Snow. יצא ביפן בדצמבר 2009 ובארצות הברית במרץ 2010.
דמו של המשחק יצא יחד עם המהדורה המוגבלת של Final Fantasy VII: Advent Children Complete.
משחק ההמשך לפיינל פנטזי 13. המשחק מתחיל 3 שנים לאחר המקורי, ומתרכז באחותה של לייטנינג, שרה, שמנסה למצוא אותה לאחר שכולם מאמינים שהיא מתה. המשחק מתחיל כאשר דמות חדשה בשם נואל מצילה את שרה מהתקפה של מפלצות.
זהו המשחק הראשון שיוצא גם לקונסולת האקס בוקס 360 של מיקרוסופט. זה המשחק השלישי והאחרון בטרילוגיות XIII ומסיים את הסיפור של לייטנינג, למרות הביקרות המעורבת של XIII-2 המשחק הכניס מספיק כסף וסקוואר אינקס החליטה להוציא משחק שלישי
Final Fantasy XIV
המשחק הארבעה-עשר בסדרה הוא משחק תפקידים המוני ברשת (MMORPG), בדומה למשחק האחד-עשר. המשחק תומך במערכות Windows, פלייסטיישן 3 (עד ליוני 2017), פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5 ו-macOS.
הגרסה המקורית של המשחק קיבלה ביקורת קשה לאחר יציאתה לשוק ב-2010, מה שהביא להתנצלות רשמית מ-Square Enix והחלפת צוות הפיתוח. באוגוסט 2013 המשחק יצא מחדש בשם Final Fantasy XIV: A Realm Reborn, גרסה חדשה לגמרי שנבנתה מאפס. מבחינת העלילה, המשחק החדש מתרחש 5 שנים לאחר מאורעות המשחק המקורי. בנוסף, חודשו דברים רבים במשחק כגון מנוע הגרפיקות, הממשק ועוד. המשחק החדש קיבל ביקורות חיוביות ביותר וזכה להצלחה מסחרית רבה. נכון ליולי 2016 שיחקו במשחק 6 מיליון שחקנים.
בחודש יוני 2015 יצאה חבילת הרחבה (Expansion) למשחק בשם Heavensward, ביוני 2017 יצאה הרחבה נוספת בשם Stormblood, ביוני 2019 יצאה הרחבה שלישית בשם Shadowbringers ובדצמבר 2021 יצאה למשחק הרחבה נוספת, בשם Endwalker. ההרחבה הבאה של המשחק, שתקרא Dawntrail, צפויה לצאת בקיץ 2024; כל אחת מההרחבות הוסיפה למשחק כמות רבה מאוד של תוכן חדש – כולל אזורים גאוגרפיים, מקצועות (Classes), גזעים (Races), רמות (Levels), קווסטים (Quests), מבוכים (Dungeons) רבים חדשים ועוד. כל אחת מההרחבות גם כללה גם המשך לעלילה הראשית של הסיפור. בנוסף, בהרחבה של Heavensward נוספה לשחקנים היכולת לעוף, ובהרחבה של Stormblood נוספה היכולת לשחות ולצלול.
בשנת 2019 נבחר המשחק על ידי אתר IGN למשחק המתמשך הטוב ביותר של השנה. בשנת 2020 זכה בפרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. המשחק גם מחזיק בשיא גינס למשחק עם מספר קטעי המוזיקה המקורית הגבוה ביותר.
Final Fantasy XV
Final Fantasy Versus XIII משחק שהוכרז לראשונה ב-2006 בתור ספין אוף לסדרת XIII לאחר הכישלון של סדרת XIII סקוור אניקס החליטה לחדש את המשחק מחדש בתור משחק עצמי. ב-2013 המשחק הוכרז מחדש בתור Final Fantasy XV לקונסולת ה-PS4 ול־Xbox One ופותח על ידי הצוות שפיתח את משחק הלהיט Kingdom Hearts. שתי הדמויות הראשונות שנחשפו עוד לפני שיצא המשחק הן Noctis, גבר שחור שיער שנחשף ראשון, ו-Luna, בחורה בלונדינית הקשורה אליו.
המשחק יצא לשוק בנובמבר 2016 (למערכות Playstation 4 ו-Xbox One; במרץ 2018 המשחק יצא גם ל-Windows). בשנת 2017 נוספה לו גם אופציה של משחק מרובה-משתתפים (Multiplayer). ב-2018 יצא המשחק "Final Fantasy XV: Pocket Edition", גרסה למשחק שנועדה למובייל וכוללת גרפיקה פשוטה יותר. במהלך השנה יצאה הגרסה גם ל-PS4, ל-Xbox One, לנינטנדו סוויץ' ולמחשב.
ב-2016 יצא סרט אנימה בשם תחיית המלכים: פיינל פנטסי XV. בין היתר השתתפו בדיבוב ארון פול ושון בין.
Final Fantasy XVI
המשחק יצא בשנת 2023.
תאימות שמות המשחקים ביפן מול ארצות הברית
בתקופה בה יצאו המשחקים לדור השלישי והרביעי של הקונסולות, חלק מהמשחקים בסדרה יצאו ושווקו רק לקהל היפני. כך קרה שכאשר שווק משחק של פיינל פאנטסי לקהל האמריקאי הוא לא תמיד שווק באותו השם.
לפיכך, כאשר המשחק השני והשלישי יצאו ביפן, הם לא יובאו לארצות הברית וכאשר המשחק הרביעי יצא לקונסולת הסופר נינטנדו, ייבאה אותו Square לארצות הברית בשם פיינל פאנטסי 2, ובעוד פיינל פאנטסי 5 שווק רק לקהל השחקנים ביפן, קרה שוב שפיינל פאנטסי 6 ששווק גם באמריקה נקרא שם פיינל פאנטסי 3. דבר זה יצר מעט בלבול בקרב שחקנים אמריקאים, אך זו אינה הפעם הראשונה אשר חוסר תאימות בשמות קרה עם משחקים אשר יובאו לארצות הברית. הדבר קרה גם עם סדרות משחקים אחרות כדוגמת Bust a Move של טאיטו.
את חוסר התאימות של המשחקים והתפלגותם לשמות שונים בכל מדינה ניתן לראות בטבלה הזו:
כאשר יצא פיינל פאנטסי 7 לקונסולת הפלייסטיישן והיה גם הראשון שיצא בכל העולם ולא רק ביפן או ביפן ואמריקה, הדבר אכן עורר תהיות בקשר למשחקים הקודמים בסדרה, דבר שהתברר לשחקנים רק כאשר הגישה לרשת האינטרנט הפכה לנפוצה והמידע לגביהם התגלה ביתר קלות.
איתמר רבינוביץ
איתמר רבינוביץ (נולד ב-8 באוקטובר 1942) הוא פרופסור אמריטוס להיסטוריה של המזרח התיכון, נשיאה השישי של אוניברסיטת תל אביב, ושגרירה לשעבר של ישראל בארצות הברית.
ביוגרפיה
רבינוביץ נולד בירושלים לגוטמן רבינוביץ, איש אצ"ל, ששימש שנים רבות מנכ"ל "מעריב". דודו היה האלוף אהרן יריב. רבינוביץ גדל ברמת גן, היה חניך תנועת הצופים ולמד בתיכון אהל שם.
השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.
קריירה אקדמית
סיים תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית ותואר שני באוניברסיטת תל אביב. הוא השלים עבודת דוקטורט על סוריה, באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1971, והתמנה למרצה להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב וחוקר בכיר ב"מכון שילוח לחקר המזרח התיכון".
בשנת 1972 פרסם באנגלית את הספר "סוריה תחת שלטון הבעת (1963–1966)". הספר התבסס על עבודת הדוקטורט שלו, על עליית מפלגת הבעת' הסורית במהלך הפיכת 1963. רבינוביץ סבר שראשי ההנהגה הסורית שעלו בהפיכה זו הם חסרי רסן וניסיון מדיני והם מוכנים "להמר גבוה", תוך שימוש בבעיה הפלסטינית, כפרובוקציה נגד ישראל. ומאחר שמנהיגי הבעת' הסורי משתייכים למיעוט העלווי, הם מנותקים משכבות רחבות של האוכלוסייה הסורית, דבר "המאלץ" אותם ליצור מוקדים של חיכוך בגבול עם ישראל. כפי שאכן קרה שנה אחר כך במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1973 שימש מנהל בפועל של "מכון שילוח לחקר המזרח התיכון".
בשנת 1976 התמנה לראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון.
בשנת 1983 התמנה לראש מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה שהוקם באותה עת.
בשנת 1989 מונה לדקאן הפקולטה למדעי הרוח ולאחר מכן לרקטור באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1998 רבינוביץ נבחר לכהן כנשיאה השישי של אוניברסיטת תל אביב, תפקיד בו שימש שתי כהונות עד שנת 2007. בתקופת נשיאותו התמודד עם הקיצוץ בתקציבים הממשלתיים לאוניברסיטה וגירעונות שצברה. רבינוביץ עסק רבות בגיוס תרמות מאנשי עסקים, בין השאר ערך אירוע רב משתתפים לכבוד הענקת דוקטור לשם הכבוד לנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, והקמת התוכנית ללימודים אמריקניים על-שם קלינטון, בו גויסו מיליוני דולרים ממשתתפי האירוע, אנשי עסקים בולטים מישראל והעולם. אירוע דומה נערך לכבוד המיליארדר פרנק לואי, שתרם עשרות מיליוני דולרים לאוניברסיטה.
רבינוביץ כיהן גם כפרופסור וכעמית אורח באוניברסיטת ניו יורק (NYU), באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת פנסילבניה, במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, באוניברסיטת טורונטו, באוניברסיטת קרלטון באוטווה, ובמרכז וילסון במכון הסמיתסוני שבוושינגטון הבירה.
לאחר פרישתו מאוניברסיטת תל אביב החל לכתוב מאמרים בעיתון ישראל היום, לזמן קצר עם הקמתו, והצטרף לחברת הייעוץ הבינלאומית APCO. בנוסף כתב שני ספרים על תהליך השלום: "חבלי שלום - ישראל והערבים 1948–2003" (2004) ו"האופק המתרחק: ישראל, הערבים והמזרח התיכון, 2012-1948" (2012). בשנת 2017 פרסם ביוגרפיה של יצחק רבין.
קריירה דיפלומטית
במהלך מלחמת לבנון הראשונה שימש כיועץ מיוחד לוועדת המשנה לענייניי לבנון של ועדת החוץ והביטחון. במאי 1984 הוזמן להרצות בפני נציגי ממשלת לבנון, בנציגות ישראל שהוקמה בעיירה ג'וניה.
במאי 1987 החליט שר החוץ שמעון פרס, בהסכמת ראש הממשלה יצחק שמיר, למנות את רבינוביץ לשגריר בארצות הברית, אך הוא ביקש להסיר את מועמדותו.
לאחר כינון ממשלת רבין השנייה, מונה בקיץ 1992 לעמוד בראש צוות המשא ומתן לשיחות עם סוריה במקומו של יוסי בן אהרון. שיחות דו-צדדיות שהחלו בעקבות ועידת מדריד בסוף 1991. בסבב השיחות הראשון שניהל ניכר שהייתה התקדמות, אך סבב השיחות שנערך בדצמבר 1992 נקלע למבוי סתום בנושאי הליבה של השיחות: נסיגה, פרטי הסכם השלום והסדרי ביטחון ואחר כך השיחות הופסקו.
ב-29 בנובמבר 1992 אישרה ממשלת ישראל את מינויו כשגריר ישראל בארצות הברית. הוא כיהן כשגריר ישראל בארצות הברית בשנים 1993–1996.
חיים אישיים
רבינוביץ נשוי לאפרת (לבית קדיש). בתם איריס רבינוביץ ברון היא שופטת בבית המשפט המחוזי מרכז ונשואה לתת-אלוף במילואים איתי ברון. בתם השנייה, ארנה רבינוביץ עיני, היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת חיפה.
בעברית
בנוסף ערך והגיש רבינוביץ שני פרקים במסגרת הסדרה אוניברסיטה משודרת בגלי צה"ל. "מדינות ערב בעת החדשה - החשיבות הגאופוליטית של המזרח התיכון" (1978). "דמוקרטיה וארצות האסלאם - לבנון - נפילתה של דמוקרטיה" (1992).
לנוס
לנוס (Lenus) היה אל הרפואה במיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ בעיקר במזרח גאליה (צרפת של ימינו).
עם המפגש בין התרבות הקלטית לתרבות הרומית זוהה לנוס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית, וברוב הכתובות מופיע שמו כחלק מהשילוב "לנוס מארס" (דבר יוצא דופן שכן לרוב השם הרומי קדם לשם הקלטי).
הפולחן לכבוד לנוס בטריר ראה באלה הקלטית אנקאמנה, שזוהתה עם האלה הרומית ויקטוריה, את בת זוגו. אולם כתובת שהתגלתה בלוקסמבורג מזהה את האלה הקלטית אינקיונה כזוגתו של האל.
טלטול מן הצד
בהלכות שבת, טלטול על ידי דבר אחר הוא טלטול דבר האסור בטלטול על ידי דבר אחר המותר בטלטול. טלטול זה קל יותר מאשר טלטול דבר האסור באופן נפרד, ולהלכות אלו הוקדשו מספר סימנים בשולחן ערוך (ש"ט–שי"א).
על ידי נגיעה בדבר האסור
לא התירו טלטול דבר האסור ודבר המותר ביחד בשום אופן שבעולם אלא במת בלבד מפני כבודו, ולכן התירו לטלטל מת על ידי הנחת תינוק או כיכר עליו וטלטול שניהם יחד.
לצורך דבר המותר
מותר לטלטל דבר האסור לצורך דבר המותר, אם לא ניתן להשליך את החפץ ולהרים את הדבר המותר בלבד.
קיימת התייחסות מפורטת בהלכה לשאלה הנפוצה אודות אדם שתינוקו נטל בידו חפץ האסור בטלטול, ובוכה כדי שהוריו ירימו אותו על ידיהם. הבעיה היא שטלטול התינוק כמוהו כטלטול האבן שהתינוק אוחז בידו, וקיימת בעיה הלכתית לאחוז את התינוק הבוכה על היד. בהלכה הותרה פעולה זו מכיוון שקיים חשש שהתינוק שיבכה זמן ממושך יגיע לידי חולי, ולא קיימת אפשרות להשליך את האבן מיד התינוק שרק יבכה עוד ועוד. אבל אם התינוק אינו מתגעגע להוריו שירימו אותו אסור להרימו אין טלטול כזה נחשב טלטול לצורך דבר המותר, מכיוון שאין כאן צורך לתינוק להרימו במקרה שאינו בוכה.
לצורך דבר האסור
אסור לטלטל דבר האסור והמותר יחד לצורך דבר האסור, אם לצורך לשמור אותו מהפסד או קלקול ואם כדי להשתמש בו תשמיש המותר (ישיבה או שכיבה עליו).
ג'ון ורקר, ויקונט גורט השישי
ג'ון סטנדיש סרטיז פרנדרגסט ורקר, הוויקונט השישי מגורט (באנגלית: John Standish Surtees Prendergast Vereker, 6th Viscount Gort; 10 ביולי 1886 - 31 במרץ 1946). היה איש צבא ומדינאי בריטי. פיקד על חיל המשלוח הבריטי לצרפת במלחמת העולם השנייה, ושימש כנציב העליון השישי על ארץ ישראל.
ראשית חייו
גורט נולד ב-10 ביולי 1886 בלונדון וגדל במחוז דרהאם. הוא חונך בבית הספר הארו, ולאחר מכן באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הוא ירש מאביו את התואר המשפחתי "לורד גורט", ב-1902, ומונה לקצין בגדודי הגרנדירים ב-1905.
ב-1914 הגיע לדרגת קפטן, ונלחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית. ב-1918 הגיע לדרגת לוטננט קולונל, וקיבל את העיטור הצבאי הבריטי הגבוה ביותר, צלב ויקטוריה, וזאת בנוסף לעיטורים רבים נוספים.
גורט לימד באקדמיה הצבאית בקמברלי לאחר המלחמה, קודם לדרגת קולונל ב-1925, ופיקד על חטיבת ה"גארדס" למשך שנתיים, ומשם המשיך לפיקוד על האקדמיה הצבאית. ב-1937 קיבל דרגת גנרל, ולאחר מכן מונה לראש המטה הכללי הקיסרי. ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, קיבל גורט את הפיקוד על חיל המשלוח הבריטי לצרפת.
מלחמת העולם השנייה
חיל המשלוח הבריטי לא התערב במלחמה עד לפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת במאי 1940. "תוכנית D" שהגה המטכ"ל הצרפתי, שכללה התקדמות חיל המשלוח אל תוך בלגיה, על מנת לפגוש שם את הפולשים הגרמנים, התמוטטה. חיל המשלוח ביצע את חלקו, אך התמוטטות הקונספציה ההגנתית הצרפתית, שנשענה על קו מאז'ינו, ולא הייתה מוכנה לטקטיקות הבליצקריג, ולחצייה המשוריינת של הגרמנים את יער הארדנים, שנחשב לבלתי חדיר לשריון, הותירו את התמרונים על פי התוכניות המוקדמות חסרי תועלת. עד מהרה מצא עצמו חיל המשלוח נצור על גדות התעלה, ומנותק מחלקם הגדול של הכוחות הצרפתים, כאשר אין בכוחו להכריע את המערכה, שבשלב זה כבר נטתה לטובת הגרמנים באופן ברור. גורט הורה על מבצע של פינוי מהיר, בכל כלי שיט שעמד לרשות בעלות הברית. הכוחות רוכזו ליד עיר הנמל דנקרק, כאשר חלק מהם מעכב את האויב בלחימה (אם כי מסיבה לא ידועה נעצרו הגרמנים בעצמם, ולא המשיכו את התקדמותם לדנקרק, למשך כמה ימים קריטיים במהלך הנסיגה הבריטית אל החוף), ודואג לכך שרוב חיל המשלוח, וכן חיילים ואזרחים צרפתים, יפונו אל בריטניה. במהלך המבצע, שכונה "מבצע דינמו", פונו כשלוש מאות וארבעים אלף חיילים, בין 26 במאי ו-4 ביוני 1940.
"רוח דנקרק" הייתה רוח של עמידה איתנה ועיקשת אל מול האויב הגרמני, אך גם סימלה את אחת התבוסות הגרועות בהיסטוריה של הצבא הבריטי. צ'רצ'יל העיר כי "מלחמות אין מנצחים באמצעות פינויים". על גורט היה לשלם את המחיר.
בשנת 1940, לאחר שובו מצרפת מונה גורט לשליש למלך ג'ורג' השישי. הייתה זו הסטה הצידה מהמסלול של פיקוד צבאי קרבי. לאחר מכן שימש כמושל גיברלטר ומלטה בתקופות קשות מאוד במלחמה בים התיכון. שם נמצא שימוש לרוחו העיקשת, ולעמידתו האיתנה. בשנת 1943 קיבל את דרגת הפילדמרשל.
הנציב העליון בארץ ישראל
בנובמבר 1944 מונה לנציב עליון על ארץ ישראל ועבר הירדן. בתפקיד זה שימש כשנה, ועל אף שנאמר עליו שהוא אוהד את מטרת הציונות, לא הותיר גורט רושם של ממש בתפקיד זה, אותו עזב בשל מצב בריאות לקוי. בהמשקיף נכתב עליו שהוא היה נוח ליהודים מקודמו וייחסו לו את הרשות לגולי מאוריציוס לשוב לארץ ישראל.
מיוני עד ספטמבר 1945 שהה גורט בלונדון בגלל בריאותו הלקויה. הוא שב לארץ ישראל ב-26 בספטמבר, אולם לאחר זמן קצר התפטר מתפקידו. ב-2 בנובמבר 1945 הודיע שר המושבות בפרלמנט הבריטי על התפטרותו של גורט מטעמי בריאות. הועלו השערות לגבי סיבות ההתפטרות, כמו חילוקי דעות בינו לבין משרד המושבות. גורט עזב את ארץ ישראל ב-5 בנובמבר 1945 והחליף אותו ג'ון שאו, המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, עד הגעת מחליפו הקבוע - אלן קנינגהם. במהרה נודע שאכן אובחן סרטן בגופו והוא נפטר בחודש מרץ 1946 בלונדון.
פרדה אקלום
פרדה יזזאו אקלום (15 במאי 1949 – 8 בינואר 2009) היה איש חינוך יהודי-אתיופי, סוכן "המוסד" ופורץ הדרך של העלייה מאתיופיה לישראל דרך סודאן. פעילותו הכינה את התשתית למבצע משה בשנת 1984.
קורות חיים
אקלום נולד, גדל והתחנך בכפר עדי וורבה, ליד העיירה אנדה אב-גונה שבמחוז תיגראי. אביו יזזאו אקלום - איש עסקים מצליח, רופא ושופט - הבין את חשיבות הקניית חינוך לילדיו והשקיע בחינוך בכל ילדיו בעיירה אינדובגונה.
איש חינוך
אקלום בוגר לימודי הוראה במכללה למורים באדיס אבבה. הוא לימד בבתי ספר רבים עד שמונה ב-1976 למנהל בית ספר באינדאבגונה שבמחוז שריה שבתגראי. בשלב זה פנה לרשת אורט בבקשה לפתוח בית ספר יהודי בתיגראי. אורט נענתה לבקשתו בחיוב והקימה שני בתי ספר לקהילה היהודית בתגראי. שנה לאחר מכן ביקש אקלום ללמד בבית ספר יהודי באזור גונדר ונענה בחיוב. שימש כמורה בתגראי ובגונדר וכמנהל בית ספר באנדאבגונה. בסוף שנות השבעים יזם את הקמתם של שני בתי ספר בחבל תיגראי. בתקופה זו הוא התמנה לשמש כראש המועצה של העיירה אנדאבגונה.
במהלך 1977 הושג הסכם בן אתיופיה לישראל על העלאת יהודים דרך הבירה אדיס אבבה תמורת נשק. אקלום היה חלק מצוות לוגיסטי שהיה אחראי להעביר את המשפחות מהצפון אל עבר הבירה, עד עלייתם למטוס.סך הכל צוות זה היה אחראי לעלייתם של כ-200 יהודים מאתיופיה באותה השנה. לאחר עלייתם של מספר יהודים הודה שר החוץ הישראלי דאז משה דיין שישראל מספקת נשק לאתיופיה תמורת עליית היהודים, ובאותו היום ניתקה אתיופיה את יחסיה עם ישראל וגירשה את הנציגים הישראלים משטח המדינה תוך הכרזה על כל היהודים האתיופים שהיו פעילי עלייה לרבות נציגי ופעילי אורט כלאומנים שיש להוציאם להורג. אקלום הבין שהוא אינו בטוח באתיופיה וברח אל מחוץ לגבולות המדינה לח'רטום.
כאשר היה בסודאן שלח מכתב בהול לנציגות הישראלית של רשת אורט בז'נבה. המכתב הגיע לגורמי "המוסד" בתל אביב אשר חיפשו דרך חדשה להעלאת יהודי אתיופיה, מכיוון שמלחמת האזרחים שהתרחשה אותה עת באתיופיה מנעה את העלאתם. במכתבו ציין אקלום שהוא חצה את הגבול מאתיופיה לסודאן וכעת הוא צריך עזרה להגיע אל מחוץ לסודאן. מכתבו זה עורר את אנשי המוסד לבדוק את אפשרות העלאתם של יהודי אתיופיה דרך סודאן, במסווה של פליטי מלחמה, כחלק מגל הפליטים הנוצרים והמוסלמים שעברו גבול זה מדי יום על מנת להגיע אל מחנות הפליטים של הצלב האדום בסודאן ומשם להעבירם לישראל.
פעיל עלייה
לאחר אירועים אלה נפגש אקלום עם סוכן המוסד דני לימור, ובפגישתם הוחלט שאקלום יאתר יהודים נוספים בסודאן וירכז אותם על מנת להעלותם לישראל. מנקודה זו אקלום גויס למוסד ונהפך לסוכן. לאחר מכן הצליח לשלוח שליח למשפחתו ולהביא את שני אחיו, איתם החל בחיפוש יהודים אחרים שהגיעו לסודאן והצליח לאתר כ-30 איש. קבוצה זו נשלחה לז'נבה בעזרתם של אנשי מוסד ואנשי אורט ומשם למדינת ישראל, ולאחר עלייתם לישראל השתכנה במרכז קליטה בעיר אופקים.
לאור ההצלחה, הבין "המוסד" את הפוטנציאל הגלום שבעלייה דרך סודאן, ושוב השתמש באקלום על מנת לאתר יהודים נוספים בח'רטום ומחנות הפליטים על הגבול האתיופי, חיפושים אלו לא הניבו דבר. אקלום הבין שיהודי אתיופיה צריכים לעבור דרך סודאן לישראל במסווה של פליטים ולכן כתב מכתב שקרי לאנשי "המוסד". במכתב כתב אקלום שהוא מצא יהודים בסודאן, זייף שמות רבים ואינו חוזר לישראל ונשאר על מנת לדאוג להם. כאשר נשאר בסודאן הגיע אליו ידיעה כי אמו ושאר משפחתו יחד עם משפחות נוספות בדרך לגבול הסודאני על מנת להגיע אליו. לאחר שקבוצה זו הגיעה היא נשלחה לישראל בספינות של חיל הים הישראלי דרך ים סוף. השמועה וההודעות על האפשרות של העלייה דרך סודאן הגיעה לכפרים יהודיים רבים במחוז תיגראי וכך החלה הנהירה הגדולה של יהודי תיגראי אל עבר הגבול הסודאני, במסווה של פליטי מלחמת האזרחים האתיופית. אקלום היה איש הקשר שתיווך בין היהודים לבין "המוסד" ובדרך זו עלו אלפי יהודים לישראל דרך ים סוף. לאחר שנתיים של פעילות דלפו פרטי שמו ופעילותו לשלטונות הסודאנים והם החלו לצוד אחריו. כאשר התגלה שהוא בסכנת מוות עזב אקלום את סודאן לישראל. במהלך תקופה זו הכינו אנשי "המוסד" את התשתית המבצעית, הארגונית והמודיעינית למבצע משה.
בישראל
כאשר הגיע אקלום לישראל התיישב עם משפחתו בעיר באר שבע. הוא המשיך את עבודתו כפעיל קליטה ועזר לעולים רבים שהתקשו בהתאקלמות בארץ החדשה. באותו זמן הגיעו לאוזניו ידיעות שיהודים רבים שעברו את הגבול הסודאני נהרגו, והוא החל במגעים עם המדינות השכנות לאתיופיה וסודאן על מנת למצוא דרכים נוספות להעלאת היהודים, אולם הוא זכה להתעלמות מן המדינות השונות ואפילו גורש מקניה על ידי המשטרה המקומית.
פרדה אקלום נפטר ב-7 בינואר 2009 בעת ששהה באדיס אבבה ונקבר בבית העלמין החדש בבאר שבע ב-11 בינואר.
הנצחתו
בחודש ינואר 2016 הונחה אבן פינה להקמת כיכר השופרות וגן ציבורי על שמו של פרדה אקלום בבאר שבע. הכיכר והגן נמצאים ליד מרכז הקליטה הראשון של עליית יהודי אתיופיה שהוקם בשנות ה-80.
ביוני 2019 החליטה ועדת השמות של עיריית קריית מלאכי לקרוא על שמו רחוב בעיר. זהו הרחוב הראשון שייקרא על שמו בישראל. מאז, הציע חבר מועצת עיר בירושלים דן אילוז לקרוא רחוב על שמו בעיר ירושלים. הבקשה טרם אושרה.
בשנת 2019 יצא לאור הסרט "אתר הצלילה בים האדום", המתבסס בחלקו על אירועים בהם היה אקלום מעורב.
בשנת 2021 נחנך רחוב על שמו בעפולה.
רול
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ליטאוויס
ליטאוויס (Litavis או Litauis) המכונה גם ליטאווי (Litaui) או ליטאוויה (Litauia) היא אלה במיתולוגיה הקלטית - ככל הנראה אלת אדמה, שפולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו). כתובות לכבוד האלה התגלו באנייה-לה-דוק ובמאלאן, בקוט-ד'אור שבצרפת. בכתובות אלה מצוינת האלה כזוגתו של האל הרומי - גאלי מרס קיקולואיס.
ככל הנראה מקור שמה של האלה במילה הפרוטו קלטית "ליטו" שמשמעה "להאכיל" - ככל הנראה בשל זיהוייה כאלת האדמה המאכילה את האנושות.
מדנס סוכנות לביטוח
מדנס סוכנות לביטוח היא סוכנות המציעה ביטוח בריאות (בריאות, סיעוד, ביטוחי שיניים, ביטוחי נסיעות לחול), ביטוחי חיים, ביטוחים אלמנטריים לעסקים ולפרט. כמו כן היא מספקת היתר הגנה משפטית, ניהול תביעות וניהול סיכונים. הסוכנות נמצאת בשליטתו של שוקי מדנס ובין בעלי המניות נמנית קבוצת הראל השקעות בביטוח ושירותים פיננסים בע"מ. קבוצת מדנס מעסיקה כ-400 עובדים ומפעילה 5 מוקדים.
היסטוריה
שוקי מדנס החל את דרכו כסוכן ביטוח בשנת 1973 ובאותה שנה הקים את מדנס סוכנות לביטוח (כיום משמש שוקי מדנס כיושב ראש קבוצת מדנס). שנתיים לאחר הקמת הסוכנות, קיבל שוקי מדנס נציגות וחברות ב-MDU הבריטית ובשנת 1989 קיבל את נציגות לויד'ס הבריטית. בשנת 1990 צירפה מדנס את כל חברי לשכת עורכי הדין לביטוח אחריות מקצועית ובשנת 1992 הוקמה החברה לניהול סיכונים ברפואה בע"מ (מקבוצת מדנס) על ידי עו"ד טליה חלמיש שני. בשנת 2012 התמנה אוהד מדנס למנכ"ל משותף עם עו"ד חלמיש שני. בשנת 2014 דורגה סוכנות הביטוח מדנס על ידי 'דן אנד ברדסטריט' כסוכנות השנייה בגודלה במדינת ישראל. באותה השנה הפכה לנציגה הרשמית של WBN (רשת סוכנויות הביטוח הבינלאומית) ומאותו שלב הפכה לסוכנות שמייצגת את הרשת בישראל ללקוחותיה הבין-לאומיים. מדנס מספקת שירותי ביטוח לחברות בינלאומיות בישראל, הן ללקוחות ישראליים והן לחברות זרות (באמצעות נציגות מקומית). בשנת 2015 מדנס הייתה סוכנות הביטוח העצמאית הגדולה ביותר במדינת ישראל. היא מספקת שירותי ביטוח לכמיליון לקוחות ומטפלת בכשמונים אלף תביעות בשנה. בשנת 2015 היקף הפרמיה השנתית של מדנס היה למעלה ממיליארד ש"ח.
באוקטובר 2015 נקנסה מדנס ביחד עם הראל חברה לביטוח בסך של 6.4 מיליון שקל על ידי הרשות ההגבלים העסקיים, בגין פגיעה בתחרות בשוק ביטוח אחריות מקצועית רפואית.
החזקות
כ-65% מהחברה נמצאים בעלותו של שוקי מדנס, 24.7% בבעלות הראל השקעות וכ-10% בבעלות בנק איגוד.
קרל תאודור, נסיך בוואריה
קרל תאודור, נסיך בוואריה (בגרמנית: Karl Theodor von Bayern; 7 ביולי 1795 – 16 באוגוסט 1875), היה נסיך בווארי וגנרל-פלדמרשל בצבא הבווארי.
ביוגרפיה
קרל תאודור נולד ב-8 בפברואר 1792 במנהיים, למקסימיליאן הראשון, מלך בוואריה ולאוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים. הוא היה אחיהם של קרולינה אוגוסטה, קיסרית אוסטריה (אשתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה) אליזבת, מלכת פרוסיה (אשתו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה) ושל סופי, נסיכת בוואריה, אמם של הקיסרים פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
קרל נלחם נגד נפוליאון בקרב הנאו בשנת 1813, הפך לגנרל של דיוויזיה, והשתתף במערכת 1814 בצרפת. החילוקים בינו ובין הנסיך ורדה הובילו לפרישתו מהצבא בין השנים 1822–1838. לאחר מותו של פון ורדה, מינה אותו אחיו לודוויג הראשון, מלך בוואריה לגנרל-פלדמרשל ולמפקח הכללי של הצבא. במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 הוא היה המפקד העליון של הקורפוסים הפדרליים השביעי והשמיני, שכללו את הצבא הבווארי, ששיתף פעולה עם האוסטרים, ולאחר המלחמה פרש מהשירות הציבורי. לאחר מכן התגורר קרל תאודור בטגרנזי, עד מותו ב-16 באוגוסט 1875.
משפחתו
בשנת 1823 התחתן קרל תאודור עם מארי-אן-סופי פטין, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
כוכב
כוכב (או שמש) הוא גרם שמיים דמוי-כדור המורכב מחומר במצב צבירה פלזמה וגז. כוכב, בניגוד לכוכב לכת, מפיק קרינה משל עצמו על ידי היתוך גרעיני ופולט אותה לחלל החיצון. מקורה של האנרגיה המשתחררת מכוכבים הוא בהיתוך גרעיני, והיא נפלטת לחלל בצורת קרינה אלקטרומגנטית וחלקיקי נייטרינו.
לפי הערכות, ביקום הנראה יש בקירוב כוכבים. הערכות אחרות מדברות על לפחות 10^{24} כוכבים. הכוכב הקרוב אלינו, מחוץ למערכת השמש, הוא פרוקסימה קנטאורי (לטינית: proximus - "קרוב"), הנמצא במרחק של 4.22 שנות אור מאיתנו. למעשה כמעט כל גרמי השמיים שמסוגלים לראות בלילה בכיפת השמיים הם שמשות, מלבד כוכבי לכת הנמצאים במערכת השמש שלנו.
הכוכבים יכולים להיות בגדלים שונים, מננסים אדומים שרדיוסם הוא רק כפליים הרדיוס של כוכב הלכת צדק, ועד ענקים אדומים, ענקים כחולים ועל-ענקים, אשר רדיוסם גדול פי 1,000 מרדיוס השמש. את המסה של כוכבים נהוג למדוד ביחידה "מסת שמש". מסת שמש אחת היא המסה של השמש במערכת השמש (סול) - 1.989x1030 ק"ג. מסתו של כוכב סדרה ראשית נעה מ-0.08 מסות שמש (מתחת לגבול זה נמצאים ננסים חומים) ועד 100–150 מסות שמש. הכוכב המסיבי ביותר שנצפה עד ל-2016 הוא R136a1 ומסתו 265 מסות שמש.
חלק מהכוכבים נמצאים במערכת כפולה עם כוכבים אחרים. קיימות גם קבוצות גדולות יותר של כוכבים, אשר מכונים צבירי כוכבים. ישנם צבירי כוכבים מפוזרים, כמו הפליאדות (Pleiades) או ההיאדות (Hyades) שליד הקבוצה שור (Taurus), וישנם צבירים כדוריים, המורכבים בדרך כלל מכוכבים ותיקים (כוכבי דור שני, Population II). הכוכבים ביקום אינם מפולגים באופן אחיד, אלא נוטים להצטבר במבנים הנקראים גלקסיות, שבתורן מאורגנות במבנים של צבירי גלקסיות וצבירי על.