cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרכבת המנדטורית
שלהי המנדט הבריטי
שמע המאורעות הגיע עד מְהֵרָה למוסכי הרכבת בקישון, הנמצאים בקרבת מקום. אף שמספר פועלים ערבים צעירים ביקשו לנקום בפועלים יהודים, התערבו ראשי איגוד פועלי הרכבת הערבי, מנעו פעולות נקם ודאגו ללוות את הפועלים היהודים לבתיהם בבטחה. ב-27 בפברואר 1948 התפרסם בעיתונות המקומית מכתבו של ארתור קירבי (A.F. Kirby), מנהלה השלישי והאחרון של הרכבת המנדטורית, בו הוא משבח את עובדי הרכבת היהודים והערבים אשר למרות התקפות וחבלות מצליחים לקיים את שירותי הרכבת בארץ ומוחה על חוסר ההערכה לו זוכים עובדים נאמנים אלה. קירבי קרא לצדדים הלוחמים להפסיק להתנכל למסילות הרכבת והבטיח כי הרכבת המנדטורית תמשיך לפעול ככל שתוכל.
קירבי דיווח כי נכון לאותה עת היו 50 מעובדי הרכבת במהלך טיפול רפואי לאחר שנפצעו כתוצאה מן החבלות. החל מחודש דצמבר 1947 החלה תופעה של שוד רכבות ובשלושה חודשים נשדדו מרכבות בארץ כ-70 טון חיטה, 120 טון שעורה, 28 טון אורז, 200 טון קמח ולא יותר מ-40 טון סוכר. למרות החבלות, פעלו עדיין בחודש פברואר המסילות שבין חיפה ללוד ובין לוד לירושלים, אולם המסילה בין לוד לתל אביב ויפו נסגרה לתנועה לאחר חבלות חוזרות ונשנות. החל מ-1 במרץ 1948 הפסיקה הרכבת המנדטורית למכור כרטיסי נסיעה ליעדים מחוץ לגבולות ארץ ישראל, או לקבל משלוחי סחורות בינלאומיים. הרכבת המנדטורית הודיעה באופן רשמי על הפסקת פעולותיה בארץ ישראל, מטעם הממשלה הבריטית, ביום 1 באפריל 1948, אולם בפועל המשיך לפעול שירות רכבות מצומצם של הצבא הבריטי.
ב-22 באפריל 1948 העלו באש לוחמי ההגנה את בית חורי בהדר הכרמל בחיפה, זאת לאחר שהתבצרו בו צלפים ערבים אשר ירו לכיוון השכונה היהודית. הבניין שימש כמטה הרכבת המנדטורית ובשריפה אבדו לעד רבים מן המסמכים אשר תיעדו את פעילותה בארץ ישראל. למרות זאת העביר מנהל הרכבת, קירבי, את מטהו לתחנת הרכבת חיפה מרכז, בניסיון להעביר באופן מסודר את נכסיה של הרכבת המנדטורית לרשויות המדינה העצמאית.
בשטחה של מדינת ישראל תפסה את מקומה רכבת ישראל, שנסיעה ראשונה שלה נערכה כבר בראשית מאי 1948, קודם הכרזת העצמאות.
מסילות ותחנות
המסילות העיקריות אותן הפעילה הרכבת המנדטורית היו: הרכבת אף הפעילה מסילות שלא בבעלותה: מחוץ לגבולות ארץ ישראל הפעילה הרכבת את המסילות הבאות:
שלוחות
במהלך שנות המנדט הוקמו והופעלו מספר שלוחות תעשייתיות ושלוחות למחנות צבאים.
שמה העברי של הרכבת המנדטורית
לאורך שנות קיומה לא קבעה הנהלת הרכבת המנדטורית שם עברי רשמי לחברה. בין השמות בהם כינתה עצמה הרכבת המנדטורית בימי פעולתה היו:
ג'ורג'ו פאריזי
ג'ורג'יו פריזי (באיטלקית: Giorgio Parisi; נולד ב-4 באוגוסט 1948) הוא פיזיקאי תאורטי איטלקי, שמחקרו התמקד בתורת השדות הקוונטיות, פיזיקה סטטיסטית ומערכות מורכבות. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2021 ביחד עם קלאוס האסלמן וסוקורו מנבה על "גילוי ההשפעה ההדדית של אי-סדר ופלקטואציות במערכות פיזיקליות מקנה מידה אטומי ועד פלנטרי".
ג'ורג'יו פריזי קיבל את התואר שלו מאוניברסיטת רומא בשנת 1970 בהנחייתו של של ניקולה קבבו. הוא היה מדען אורח באוניברסיטת קולומביה (1973–1974) ובאקול נורמל סופרייר (1978–1977). מ-1981 ועד 1992 הוא היה פרופסור מן המניין לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת תור ורגטה של רומא וכיום הוא פרופסור לתיאוריות קוונטיות באוניברסיטת רומא.
בנוסף על פרס נובל, פריזי זכה גם בפרס דיראק, מדליית מקס פלאנק ופרס וולף.
פרדס
פרדס הוא מטע שבו גדלים עצי פירות הדר. לעיתים המילה פרדס משמשת גם לתיאור מטעי פירות אחרים. בישראל, התקיימו בעבר פרדסים רבים, כחלק מכלל החקלאות שהייתה נפוצה בארץ. כיום בעקבות תיעוש ופיתוח פחתו שטחי הפרדסים, אך עדיין קיימים שטחי פרדסים רבים ברחבי הארץ.
אטימולוגיה
המילה "פרדס" נובעת מהמילה הפרסית העתיקה "pairi-daēza" שפירושו "גן תחום (בחומה)". הגנים במזרח הקדום היו שייכים על פי רוב למלך, והכניסה אליהם התאפשרה רק לקרובים אליו ביותר. מאותה המילה נובעים כינויים לועזיים לגן עדן, כגון Paradise באנגלית. פרדסנות היא תורת הגידול של עצי פרי הדר בפרדס.
המילה פרדס מופיעה בתנ"ך כמה פעמים, בהם במגילת שיר השירים פרק ד' פסוק יג': "שְׁלָחַיִךְ פַּרְדֵּס רִמּוֹנִים עִם פְּרִי מְגָדִים כְּפָרִים עִם נְרָדִים" וכן בקהלת פרק ב' פסוק ה' ובנחמיה פרק ב' פסוק ח'.
פרדסים בישראל
העדות הראשונה לגידול התפוז בארץ ישראל בעת המודרנית היא מאמצע המאה ה-18. מאז שבו היהודים ליישב את ארץ ישראל במאה ה-19 הייתה הפרדסנות לאחד הענפים החשובים בכלכלת היישוב. הזן "שמוטי" נתגלה אז בארץ ונחשב מיד למשובח ביותר בין זני התפוזים. זן זה הוא כנראה גלגול מקומי של זן אחר שהובא לארץ בימים קדומים. הזן ידוע בעולם כולו בשם "תפוזי Jaffa" והוא נחשב למותג הישראלי הידוע ביותר ברחבי העולם. מלבד ה"שמוטי" מגדלים בארץ גם זני תפוזים אחרים כגון הטבורי (הידוע גם בכינוי וושינגטון), וולנסיה, זאת על מנת להאריך את עונת הפרי, וגם פירות הדר נוספים כגון: אשכולית, אשכולית אדומה (סן רייז), מנדרינה, פומלה, פומלה אדום (צ'נדלר), פומלית (הכלאה בין פומלה ואשכולית הפופולרית מאוד ביפן), לימון, קלמנטינה ואתרוג. את החושחש אפשר למצוא גדל בר במעזבות.
אולם בעיית המים החלה מעיקה על הפרדסנים. ההדרים זקוקים להשקיה רבה בקיץ, ומים שסופקו בעבר בשפע מתעלות ניקוז של הביצות או משאיבה יזומה על ידי חברת מקורות למטרה זו, חסרים עתה. בשנות ה-2000 התברר כי לא ניתן עוד להמשיך ולהחזיק בענף בממדיו הנוכחיים, זאת בשל המחסור החמור במים, ולכן החלו מצטמצמים הגידולים. נכון לשנת 2006 בישראל כ-200,000 דונם הדרים, כאשר בשנים האחרונות חלה התאוששות בענף בעקבות מעבר לשימוש במי קולחין, ובאזורים רבים בארץ ניטעים מחדש הדרים. כ-8,000 דונם חדשים ניטעו במהלך שנת 2006, כאשר נטיעות נוספות מתוכננות להתבצע במהלך השנים הבאות. למרות כל האמור לעיל ישראל הייתה למדינה מתועשת, והמרכיב החקלאי בכלכלתה קטן משנה לשנה, ועמו ירדה גם תפארתה של הפרדסנות.
פירות ההדר ובמיוחד התפוזים מישראל ידועים באירופה בטעמם. תפוז הבר, שמקורו אולי בחושחש, מריר וחמצמץ ומתיקותו של התפוז הישראלי היא לא מעט בשל מלאכתם המרובה של חוקרים ומדענים במכון וולקני שבראשון לציון. כיום נרתמו העובדים במכון להציל את ענף הפרדסנות, ולשמר את ימיה של ישראל כארץ ההדרים. נראה כי המאמצים לייצר זנים העמידים לתנאים יובשניים הוכתרו בהצלחה, והפרדסנים שבים לנטוע עצים מן הזן העמיד ולמלא את הארץ בניחוח ההדרים.
בתחילת התפתחות העצים גוזמים אותם הפרדסנים לשם עיצוב צורתם, ובשלב מאוחר יותר לשם הרחקת ענפים יבשים המיותרים והעלולים לשרוט את הפרי ולפגום בו, ודילול נוף העץ כל מספר שנים על מנת לרעננו, לחדשו וכתוצאה מכך לקבל פרי גדול ואיכותי יותר. טיפולים נוספים בפרדס הם הדברת העשבייה בתקופת הקיץ באמצעות ריסוס במרסס מוט או מרסס רובים, כיסוח העשבייה, תיחוח האדמה וריסוק הגזם לאחר עבודת הגיזום (עיבודים אלו נעשים באמצעות טרקטור הרתום לכלים השונים על פי הצורך: מכסחת, מתחחת, מרסקת גזם מרססים שונים וכו'), זיבול אורגני ודישון כימי, הניתן בדרך כלל בצורת הגמעה דרך מערכת ההשקיה, מתן חומרי הזנה שונים הנקלטים דרך עלוות העץ, ומלחמה במחלות ובמזיקים, גם זאת באמצעות ריסוסים שונים. ריסוסי העלווה והפרי בפרדס (הן ריסוסי ההזנה והן ריסוסי המזיקים) נעשים באמצעות מרסס מפוח נגרר הרתום לטרקטור. המועצה לפרי הדר מבצעת באופן תקופתי ריסוסים באמצעות מטוסי ריסוס בכל שטחי ההדרים בארץ, בעיקר להדברת זבוב הים התיכון. בישראל משתף ענף הפרדסנות פעולה ביחד עם ענף הכוורנות, משום שפרחי ההדרים הם מקור מזון חשוב ביותר עבור דבורת הדבש.
צנזורה כלכלית
צנזורה כלכלית היא צנזורה המופעלת על אמצעי תקשורת על ידי גוף מסחרי כלשהו בשל אינטרסים עסקיים או כלכליים, לדוגמה אינטרסים של בעלי השליטה על כלי התקשורת. מטרת הצנזורה הכלכלית היא למנוע פרסום שיש בו כדי לפגוע באינטרסים הכלכליים של מפעיל הצנזורה, או למנוע פרסומים שעשוים לקדם מתחרים. הצנזורה הכלכלית נבדלת באופן מהותי מצנזורה במובנה הרגיל בכך שאינה מופעלת על ידי מדינה או ממסד. עובדה זו מהווה מכשול בעיני רבים לכנות תופעה זו בשם צנזורה. אולם, על פי הגדרת הצנזורה כאמצעי המופעל על אמצעי התקשורת במטרה לפקח על תכניו, הרי שהצנזורה הכלכלית היא צנזורה לכל דבר. הסכנה בקיומה של צנזורה כלכלית, היא אותה סכנה הטמונה בכל סוגי הצנזורה האחרים: פגיעה בחופש הביטוי והסתרת מידע חשוב לציבור, או הצגת מידע מוטה.
על מנת שהגוף המסחרי יוכל להפעיל צנזורה כלכלית, עליו להיות קשור לאמצעי התקשורת באחת מהדרכים הבאות:
השלכות צנזורה כלכלית על חופש העיתונות
אמצעי התקשורת הנמצאים ברובם בבעלות פרטית מתנהגים כקבוצת אינטרס מובהקת שביניהם מתנהל קשר מעשי של שתיקה והשתקה. קשר זה מקשה על דיון ציבורי בצנזורה הכלכלית שנעשית על ידיהם ובכך עלולים לפגוע בחופש הביטוי. התלות בבעלים פרטיים ובמפרסמים מעודדת עיתונאים לוותר על הערכים המקצועיים של עצמאות וביקורתיות ולשתף פעולה עם הצנזורה והצנזורים משיקולים כלכליים. על מנת לקיים עיתונות כלכלית חופשית ומקצועית יש צורך בתשתית כלכלית - דוגמת בעלות ציבורית או בעלים המוכנים לוותר על שליטה ישירה במערכת, שיכולה לכלכל מערכת עיתונאים עצמאית. כל כלי תקשורת ששואף להרוויח או פועל מתוך אינטרסים פוליטיים עלול להיכנע לדרישות המפרסמים ולכן בסיס כלכלי יציב יעזור לשמור על חופש הביטוי וחופש העיתונות ולמנוע צנזורה.
מיתוג סמוי
צנזורה כלכלית מושגת בין השאר באמצעות שילוב מיתוג סמוי (תוכן שיווקי) בתוך תכנים תקשורתיים שונים, כך שהמסרים המסחריים יהיו סמויים ומשולבים באופן רב שכבתי עם כל תוכן אחר בלי שהצופה יהיה מודע להם. מיתוג סמוי יוצר פער תודעתי בין חוויית הצפייה של אנשים מן השורה ובין תהליכי ההפקה של התוכניות. פרקטיקה זו גם אינה עולה בקנה אחד עם חוק הגנת הצרכן. תכנים שיווקיים יכולים להשפיע על בחירת הנושאים בתוכניות טלוויזיוניות, ולכוון את המסרים הנידונים או הנדחקים. מיתוג סמוי מופיע בכל סוגי התוכניות, כולל תוכניות מציאות, בישול, ייעוץ, סדרות דרמה וגם בחדשות.
מיתוג סמוי בישראל
התופעה משחקת בעשור השני של המאה ה-21 תפקיד חשוב ובולט בתקשורת המסחרית הישראלית ובכלל זה בערוצי טלוויזיה מסחריים ובאתרי חדשות. בפרק זמן קצר היא הפכה למנוע כלכלי דומיננטי בתעשייה הטלוויזיונית בישראל. מיתוג סמוי בתקשורת ישראלית אינו מוגבל לקידום מטרות מסחריות. נעשה בו גם שימוש לקידום תפיסות עולם, השקפה פוליטית, ערכים, וסדרי יום של גופים ואישים ציבוריים. נכון ל-2018 פעלו בישראל סוכני תוכן שיווקי עצמאיים שמקדמים את התחום בחברות הפקה עצמאיות.
מגפת הקורונה בלוב
מגפת הקורונה התפרצה ללוב במרץ 2020, המקרה הראשון אושר בטריפולי ב-24 במרץ.
לוב נחשבת לפגיעה במיוחד למגפה בגלל מלחמת האזרחים השנייה בלוב, שהובילה למצב הומניטרי קשה ולהרס תשתית הבריאות הלאומית.
רקע כללי
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי כי נגיף הקורונה הוא הגורם למחלת נשימה בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין.
יחס ההרוגים במקרה של COVID-19 נמוך בהרבה מנגיף הסארס בשנת 2003, אך הההדבקה גדולה משמעותית.
מרץ 2020
לפני מגפת הנגיף הקורונה, מערכת הבריאות של לוב כבר הייתה על סף קריסה, נוכח הכאוס ששורר במדינה מאז 2011. קבוצות של לוחמים במלחמת האזרחים בלוב התעלמו מהפצרות חוזרות ונשנות של האומות המאוחדות להפסקת אש.
ב-24 במרץ אישרה לוב את מקרה ההדבקה הראשון שלה, גבר בן 73 שחזר למדינה בתחילת מרץ מטיול בערב הסעודית.
ב-30 במרץ הודיע הצבא המקומי (ה-GNA) על שחרורם של 466 עצורים בטריפולי, כחלק מהמאמץ לעצור את התפשטות הנגיף בבתי הכלא.
ממשלת ההסכמה הלאומית (GNA) המוכרת בינלאומית, שבסיסה בטריפולי, והממשלה היריבה בפיקודו של ח'ליפה חפתר, שבסיסה במזרח לוב, נקטו בצעדים לשלוט על התפשטות המגפה, באמצעות סגירת בתי ספר, שווקים וחלק מהעסקים.
אפריל 2020
ב־2 באפריל אישרה לוב את המוות הראשון כתוצאה מהנגיף. זו הייתה אישה אלג'ירית בת 85.
ב-5 באפריל נפטר מחמוד ג'יבריל, בן 68, שעמד בראש מועצת המעבר הלאומית הבינלאומית בשנת 2011 לאחר שאושפז בבית החולים ב-21 במרץ.
ב־6 באפריל, כוחות בפיקודו של ח'ליפה חפתר פתחו בפיגוע רקטות גראד נגד בית החולים הכללי אל ח'דרה, אחד מבתי החולים הגדולים של טריפולי, הם פצעו שישה עובדי בריאות ופגעו באופן משמעותי בבית החולים, בו 300 חולים. זו הייתה הפעם השלישית שהכוחות של הפטר תקפו מתקנים רפואיים במהלך המצור המוגבר שלהם על טריפולי.
למחרת, אישרה קירנאיקה את המקרה הראשון שלה. עד 7 באפריל אישרה לוב 20 הדבקות בנגיף, בעיקר במערב לוב. אחרי שבוע, הטילה ממשלת ההסכמה הלאומית עוצר של 24 שעות לתקופה של 10 ימים החל מ-17 באפריל.
ב- 26 ביוני, הממשלה הנתמכת על ידי האו"ם האריכה עוצר לילי לשבועיים נוספים.
מולדה (אתר מקראי)
מוֹלָדָה הייתה עיר בנגב יהודה בתקופת המקרא; בספר יהושע נמנתה בין היישובים והאתרים שיועדו לשבט יהודה:
ואחר כך לשבט שמעון, יחד עם באר שבע:
מולדה הייתה בין הערים שבהן התיישבו עולי בבל משבט יהודה בתקופת שיבת ציון; כך נכתב בספר נחמיה.
ייתכן שמולדה המקראית היא מולדה האדומית שאליה הגיע הורדוס כאשר נמלט מאגריפס, כפי שהוזכר בחיבוריו של יוסף בן מתתיהו, ובאונומסטיקון.
בעת החדשה הוצע לזהותה בתל-אל-מִלְח, מדרום מזרח לבאר שבע, או עם חִ'רבת אל-וַטַן (מילולית: חורבת המולדת) ממזרח לבאר שבע; באתר זה נמצאו בחפירה ארכאולוגית ממצאים מהתקופה הישראלית. שמה של מולדה נזכר בעברית באחד ממכתבי ערד.
סלט קיסר
סלט קיסר או סלט סיזר (באנגלית: Caesar salad) הוא סלט מקסיקני מפורסם. נקרא על שמו של ממציאו האיטלקי - צ'זרה קרדיני (Cesare Cardini). שמו עוּברת מאנגלית ל"קיסר". סלט זה נפוץ במדינות רבות בעולם. נהוג להגיש את הסלט במסעדות יוקרה, כאשר הסלט מוכן לעיני הסועד. סלט זה מכונה בארצות הברית, בשל כך, "מלך הסלטים".
היסטוריה
הסלט הומצא בשנת 1924 על ידי השף צ'זרה קרדיני שהיה מהגר מאיטליה. לקרדיני הייתה מסעדת שף בטיחואנה במקסיקו, אף שהוא עצמו התגורר בסן דייגו שבקליפורניה.
מסעדת "הוטל סזר" (Hotel César) מגישה את הסלט בגרסתו המקורית עד היום.
בשל הפופולריות הרבה של הסלט מיד לאחר יצירתו, משפחת קרדיני החלה לשווק את הסלט באמצעות מכירת רוטב לסלט זה ברשתות השיווק.
בארצות הברית נפוצה האמונה, השגויה, כי הסלט הומצא על ידי יוליוס קיסר או הוכן עבורו.
רכיבים
הסלט כלל חסה ערבית, קרוטונים עשויים עם שום, מיץ לימון, שמן זית, גבינת פרמזן, ביצה טרייה או שלוקה קלות, פלפל שחור ורוטב ווסטרשייר.
תוספות למתכון המקורי יכולות לכלול חרדל, אבוקדו, עגבנייה, בייקון, שבבי שום, אנשובי ואף בשר עוף או פירות ים.
סכנות באכילת הסלט
כיום ידוע כי אכילת הסלט המוכן על פי המתכון המקורי עלולה לגרום להרעלת מזון מהחיידק סלמונלה, בשל השימוש בביצים טריות. יש המוותרים על הביצים, או משתמשים בביצים שהושרו במים רותחים למשך זמן קצר.
צ'ארלס לי (כדורסלן)
צ'ארלס לי (באנגלית: Charles Lee; נולד ב-11 בנובמבר 1984 בוושינגטון, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקני. לי שיחק בעמדת הקלע ובעמדת הרכז, ומשמש היום עוזר מאמן בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA.
אף על פי כן, ציידי הכישרונות של קבוצת סן אנטוניו ספרס עקבו אחריו והחליטו להחתים אותו על חוזה לתחילת העונה. הוא שותף ב-6 משחקי אימון ושוחרר. לאחר שלא מצא קבוצה בליגה הבכירה, החליט לי לעבור לשחק באירופה. לבסוף חתם בהפועל גלבוע/עפולה.
רוממיה הלוי-סגל
רוממיה הלוי-סגל (28 באוקטובר 1935 – 17 באפריל 2008) היה מפקד ממר"ם בשנים 1973–1978, ראש המועצה המקומית סביון משנת 1999 ועד לפטירתו.
ביוגרפיה
רוממיה הלוי-סגל היה בוגר הטכניון בהנדסה ובעל תואר שני באלקטרוניקה ומחשבים מאוניברסיטת פנסילבניה.
היה דירקטור ויו"ר בחברות מחשבים ציבוריות, חבר בוועדות ממשלתיות ומרצה בתחום המחשוב בישראל ובחו"ל, וחבר המועצה הציבורית של לשכת מנתחי מערכות מידע בישראל.
היה פעיל בצופים במשך שנים רבות, בהן עשר שנים כראש שבט "כנען".
בשנת 1993 נבחר לחבר מועצת סביון, ובשנת 1999 נבחר לעמוד בראש המועצה. בשנת 2003 נבחר לקדנציה שנייה, כשהוא זוכה בקולותיהם של 82% מהמצביעים. בתקופת כהונתו כראש המועצה הוענקו לה פרסים על ניהול כספי תקין, ו-5 כוכבי יופי בתחרות א"י יפה. בשנת 2003 החליטה הכנסת, במסגרת מיזם איחוד רשויות מקומיות, לאחד את סביון עם גני יהודה, והלוי-סגל הועמד בראש היישוב המאוחד. בתחילת 2008 יזם שר הפנים, מאיר שטרית, מיזוג נוסף של רשויות מקומיות, ובכללו מיזוג של אור יהודה ויהוד עם סביון. הלוי-סגל התנגד לכך, ובסופו של דבר הוקפאה התוכנית.
נפטר ב-17 באפריל 2008 ונקבר בבית הקברות בסביון.
חיים אישיים
הותיר אחריו אישה ושני ילדים.
מטאלורג דונצק
מועדון הכדורגל מטאלורג דונצק (באוקראינית: Металург Донецьк) היה מועדון כדורגל מהעיר דונצק, אוקראינה. בשיאו, היה אחד ממועדוני הפאר של אוקראינה. הקבוצה שיחקה בליגה האוקראינית הבכירה ונחשבה לקבוצת מרכז-טבלה כאשר הישג השיא שלה הוא הגעה למקום השלישי בליגה האוקראינית (שלוש פעמים) והגעה למעמד גמר הגביע האוקראיני פעמיים בעונת 2009/2010 ובעונת 2011/2012.
היסטוריה
שורשיה של קבוצת מטאלורג מתחילים במועדון מקומי קטן בעיירה קירובסקה בשם "אנטרטסיט קירובסקה".
לאחר עונה ראשונה מאכזבת יחסית בתקופת אוקראינה העצמאית, בעונת 1993 הקבוצה סיימה שלישית בליגה האוקראינית השלישית (הרביעית בסדר הליגות) והעפילה לליגה השנייה (השלישית בחשיבותה). הקבוצה עברה באותה תקופה לעיירה שחטארסק ונקראה מחדש "מדיטה שחטארסק". שנתיים לאחר מכן שינתה הקבוצה את שמה פעם נוספת, הפעם ל"מטאלורג דונצק" ועברה לעיר דונצק.
אחרי שסיימה שנייה בליגה זו, הקבוצה העפילה לליגה האוקראינית הראשונה (השנייה בחשיבותה) עד שזכתה גם בליגה הזאת בעונת 1997 ושיחקה הלראשונה בליגה האוקראינית בעונת.
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בגביע אופ"א בעונת, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת ורדר ברמן הגרמנית. הקבוצה חזרה לגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, אז הפסידה פעם נוספת בסיבוב הראשון, הפעם לקבוצת פארמה האיטלקית.
הקבוצה המשיכה בגביע אופ"א בעונת, וגברה בסיבוב השני המוקדם על קבוצת פ.צ. טיראספול המולדאבית אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת לאציו האיטלקית. גם בעונת שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב המוקדם השני על קבוצת שופרון ההונגרית אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת פאוק סלוניקי.
בעונת, הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת פרטיזן מינסק מבלארוס. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה ניצחה את קבוצת אינטרבלוק מסלובניה. בשלב הפלייאוף הקבוצה הפסידה לקבוצת אוסטריה וינה והודחה מהטורניר.
בעונת, הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת שליק ניקשיץ' ממונטנגרו. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת טרומסה מנורווגיה והודחה מהטורניר.
בעונת, הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת קוקסי מאלבניה והודחה מהטורניר.
בשנת 2015, בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה ובעיות פיננסיות של הבעלים של הקבוצה, פורק המועדון.
אתלטיקה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו נערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל. תחרויות האתלטיקה החלו ב-12 באוגוסט והסתיימו ב-21 באוגוסט 2016. נערכו 47 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (23 לנשים ו-24 לגברים) באצטדיון אנז'ניאו. ריצת המרתון נערכה בסמבודרומו וההליכה התחרותית בפארק פלמנגו.
מקצועות המסלול
(*) אתלטיות שרצו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הן במדליות
(*) אתלטים שרצו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
שוקולד מריר
שוקולד מריר הוא שמו הנפוץ של סוג שוקולד, הנמכר ללא תוספת חלב או עם כמות מועטה של חלב. לרוב יכיל השוקולד המריר אחוז גבוה יחסית של מוצקי קקאו לעומת שוקולד חלב או שוקולדים אחרים. בדרך כלל, אחוז מוצקי הקקאו יהיה למעלה מ-35%, אם כי ניתן למצוא חפיסות שוקולד המכילות 70 אחוזי מוצקי קקאו ואף יותר.
הכינוי "מריר" הוא על שם המרירות המסוימת שניתנת לו על ידי האלקלואידים הרבים הנמצאים בקקאו.
שוקולד מריר ניתך בטמפרטורת הגוף - 37 מעלות צלזיוס, ולפיכך מומלץ לשומרו במקום קריר.
מחקרים שונים מעלים כי היות שבשוקולד המריר יש כמות גבוהה של פלבנואידים שונים, אכילת שוקולד מריר בכמות קטנה בכל יום עוזרת לשמירה על לחץ דם בריא.
מחקרים
מחקר בין השנים 1996 - 2000 בקרב 2291 נשים בהריון, הראה כי אכילת שוקולד מריר הורידה בהיקף נרחב את היקף מקרי רעלת היריון בקרב הנשים. הסיבה לכך, נטען, היא כמות התאוברומין בשוקולד.
מחקרים מאוחרים יותר הראו שאין תועלת בריאותית משמעותית מאכילת שוקולד מריר, ומנגד יש בו כמות גדולה של סוכר, שאינו טוב לבריאות.
זימבבואה
רפובליקת זימבבואה (באנגלית: Republic of Zimbabwe, לשעבר רודזיה הדרומית) היא מדינה ללא מוצא לים בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. היא גובלת במוזמביק במזרח, דרום אפריקה בדרום, בוטסואנה במערב וזמביה בצפון.
זימבבואה היא המדינה היחידה בעולם הקרויה על שם אתר ארכאולוגי – זימבבואה הגדולה.
זימבבואה הגדולה
מעט ידוע על ימי השגשוג של אזור זימבבואה, שקדמו לעידן הקולוניאלי. במוקד המחקר על ההיסטוריה של המקום נמצא המונומנט הלאומי של זימבבואה הגדולה, מרכז של הריסות עתיקות מהגדולים באפריקה הדרומית, שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1986. על פי ההשערות המקובלות, בוני האתר היו ככל הנראה היו אלה בני הקרנגה, קבוצה אתנית הדוברת את שפת השונה.
הסיבות לשקיעתה של זימבבואה הגדולה נותרו מסתוריות בדיוק כמו הופעתה, וישנן מספר השערות לכך. השערה מקובלת גורסת שאנשי זימבבואה הגדולה ניצלו את משאבי הסביבה יתר על המידה, דבר שהוביל לרעב ולשקיעה. כך או כך, בתחילת המאה ה-15 זימבבואה הגדולה ננטשה.
העידן הקולוניאלי
בשנת 1889 הבטיח המתיישב הבריטי ססיל רודס זכויות כרייה מן המלך לובנגולו משבט הנדבלה. הזיכיון איפשר לחברה הדרום אפריקנית הבריטית British South Africa Company (BSAC) לכרות זהב ומינרלים אחרים, ולנהל את השטח שברבות הימים עתיד היה להפוך לרודזיה. בשנת 1895 קבוצת מתיישבים לבנים מדרום אפריקה, תחת הנהגת ה-BSAC, החלו בהתיישבות במחוז משולנד (Mashonaland) ובכריית מחצבים. בשנים 1896–1897 פרצו מרידות בקרב שבטי השונה והנדבלה, שדוכאו ביד קשה ובכוח רב. מרידות אלו נודעו בהמשך כמלחמת העצמאות הראשונה (הצ'ימורנגה הראשונה). המרידה הונהגה על ידי שאמאנים וצ'יפים מקומיים, שהוצאו להורג עם תבוסתם.
רודזיה נוהלה על ידי חברת BSAC בראשותו של רודס עד שנת 1922. במשאל שנערך באותה שנה בקרב המתיישבים הלבנים נדחתה ההצעה לספח את האזור לדרום לאפריקה, ובמקום זאת קיבלה רודזיה בשנת 1923 מעמד של קולוניה בריטית עצמאית. בניגוד למושבות האחרות באפריקה, נהנתה רודזיה מעצמאות רבה יחסית והיא נוהלה על ידי משרד הדומיניון שניהל את הקשרים עם ארצות כמו אוסטרליה וקנדה ולא על ידי משרד המושבות הבריטי. הבחירות ברודזיה היו כלליות, אולם זכות ההצבעה ניתנה רק לאנשים בעלי הכנסה והשכלה. תנאים אלה מנעו כמעט מכל השחורים להצביע. בשנות ה-30 של המאה ה-20 חוקקו ברודזיה חוקי הפרדה גזעית שקבעו אזורים נפרדים ללבנים ולשחורים. עם זאת, חוקי ההפרדה היו רכים יותר מהאפרטהייד של דרום אפריקה. בשנת 1952 החל ראש ממשלת רודזיה, גודפריד היגינס, לדבר על "שותפות" בין הגזעים, אך נטען שכוונתו הייתה ל"שותפות של הרוכב עם סוסו".
בשנת 1953 התאחדה רודזיה עם צפון רודזיה (היום זמביה) ועם ניאזאלנד (באנגלית: Nyasaland, היום מלאווי) ליצירת הפדרציה של רודזיה וניאזאלנד. הפדרציה התמוטטה בשנה 1963, אז דרשה דרום רודזיה (שבהמשך נקראה רודזיה) מבריטניה עצמאות, אך הדרישה נדחתה כל עוד לא הועבר השלטון לאוכלוסייה המקומית. בתגובה לכך הכריזה ממשלתו של איאן סמית באופן חד-צדדי על עצמאות מבריטניה ב-11 בנובמבר 1965. אף על פי שבריטניה ראתה בהכרזה מרד, לא נעשו ניסיונות לפזר את ממשלתה העצמאית של רודזיה. עם כישלון המשא ומתן ב-1968 הובאה רודזיה בפני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שם הטילה בריטניה וטו נגד החלטה להטיל עליה סנקציות כלכליות. בשנת 1970 הכריז סמית על היותה של רודזיה רפובליקה, כך ביקש לנתק כל קשר עם הממלכה הבריטית, אך למרות זאת נותרה רודזיה מבודדת מבחינה בינלאומית בגלל מדיניותה המפלה נגד הרוב השחור, מדיניות היונקת את שורשיה מן האפרטהייד הדרום אפריקני.
המאבק לעצמאות
המאבק לעצמאות התנהל על ידי שתי תנועות מחתרת, כנגד המשטר הלבן של רודזיה. המחתרת הראשונה, "האיחוד העממי של זימבבואה האפריקנית" – ZAPU – בראשות ג'ושוע נקומו והמחתרת השנייה, "האיחוד הלאומי של זימבבואה האפריקנית" – ZANU – בראשות רוברט מוגאבה. המחתרות ניהלו מלחמת גרילה ואילצו את משטרו הלבן של איאן סמית לנהל עימן משא ומתן. בעקבות ועידה בלונדון בשנים 1979–1980, הוחלט על בחירות כלליות ברודזיה. בפברואר 1980 נערכו לראשונה בחירות חופשיות כלליות במדינה ומפלגת "האיחוד הלאומי של זימבבואה האפריקנית" בראשות מוגאבה זכתה בבחירות. לאחר הבחירות שונה שמה של המדינה לזימבבואה והוחלפו הדגל והסמל הלאומיים. כנשיא המדינה מונה איש הציבור כנען בננה.
זימבבואה העצמאית
השליט במדינה מאז עצמאותה באפריל 1980 ועד ההפיכה הצבאית בנובמבר 2017, היה רוברט מוגאבה, אשר היה פעיל במאבק בשלטון הלבן ברודזיה ואף נאסר עקב כך. מוגאבה הנהיג במדינה שלטון יחיד נוקשה, תוך הגבלת חופש העיתונות וזכויות האדם. על פי נציבות האו"ם לזכויות אדם, הנהיג מוגאבה מדיניות של השתלטות ברוטאלית על אדמות חוואים לבנים במדינה. כמו כן נמתחה ביקורת בינלאומית קשה על מוגאבה, אשר ביצע גירוש המוני של רבבות אזרחים מפרברי הארארה, מחשש להפיכה שלטונית נגדו. עקב מדיניות זו סולקה זימבבואה מחבר העמים הבריטי בשנת 2004 והוטלו עליה סנקציות בנושא תרבות וספורט. האיחוד האירופי אסר על מתן ויזות למוגאבה ולשותפיו, בעוד ארצות הברית כוללת את זימבבואה תחת הכותרת "עמדת עריצות" ("Outpost of Tyranny"), לצד איראן וקוריאה הצפונית. זיוף תוצאות הבחירות ב-2006 וב-2008 וכן רדיפתו הרצחנית של שלטון מוגאבה את חברי האופוזיציה ואף מצביעים שנחשד כי תמכו בה, הביאו לגינוי חריף ולבידודה של זימבבואה.
בנובמבר 2017 התחוללה במדינה הפיכה צבאית במסגרתה רמטכ"ל צבא זימבבואה קונסטנטינו צ'יוונגה השתלט על השלטון והורה לעצור את הנשיא רוברט מוגאבה ואת חברי ממשלתו, אחר שמוגאבה פיטר את סגנו והיה חשש שהוא מבקש למנות את אשתו כסגניתו על מנת שתמונה בבא העת לנשיאה.
פוליטיקה
רשמית זימבבואה היא רפובליקה נשיאותית הכוללת שני בתי נבחרים וחוקה שחודשה בשנת 2005. בפועל שלט בזימבבואה רוברט מוגאבה שלטון יחיד, מאז בחירתו בשנת 1980 ועד להדחתו על ידי הצבא בשנת 2017. בשבע השנים הראשונות לשלטונו כיהן כראש ממשלה תחת הנשיא כנען בננה, שאיחד את פלגי המורדים וייסד בפועל את זימבבואה. בשנת 1987 הודח בננה מתפקידו ומוגאבה מינה את עצמו גם לנשיא. בזימבבואה קיימת גם אופוזיציה – "התנועה לשינוי דמוקרטי", ה-MDC. התנועה השתתפה בבחירות ב-2006, אך טענות רבות נשמעו כלפי טוהר הבחירות והחשש כי התקיימו בהן זיופים רבים.
לאור המצב הכלכלי המידרדר בזימבבואה, החלה האופוזיציה, בראשות מורגן צ'נגיראי, לקיים הפגנות נגד משטרו של מוגאבה. במרץ 2007 צואנגיראי נעצר על ידי משטרו של מוגאבה ונלקח לחקירה, יחד עם עוד עשרות מחברי מפלגת ה-MDC. מעצרם הברוטאלי של אנשי האופוזיציה עורר גינויים חריפים ברחבי העולם. מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס, קראה לשחרורו המיידי של צ'נגיראי ולהפלת משטרו הרודני של מוגאבה.
בבחירות שהתקיימו במאי 2008 הסתמן ניצחון למפלגת האופוזיציה, ה-MDC, בראשות צ'נגיראי, אולם בלחץ שלטון מוגאבה התמהמהה ועדת הבחירות המרכזית במדינה בפרסום תוצאת הבחירות ולבסוף הכריזה כי יתקיים סיבוב בחירות שני, כיוון שלכאורה לא זכה אף מועמד ברוב מוחלט. בתקופת ההמתנה לסיבוב הבחירות השני ערך שלטון מוגאבה מסע רדיפה רצחני כלפי חברי מפלגת ה-MDC, אשר כלל עינויים של מתנגדים פוליטיים ושל אזרחים שנחשדו בהצבעה ל-MDC, והוצאתם להורג ואף אונס ושריפת אנשים, דוגמת אשת ראש העיר הארארה, שזוהה עם תומכי צ'נגיראי. צ'נגיראי עצמו, מחשש לחייו ומהידרדרות המדינה למלחמת אזרחים עקובה מדם, ביקש מקלט בשגרירות הולנד והודיע לבסוף על פרישתו המאולצת מהמירוץ. האופוזיציה בזימבבואה קראה לעזרתן של מעצמות המערב וכן של דרום אפריקה השכנה. מועצת הביטחון גינתה את הנעשה במדינה וראשי מדינות כגון נשיא צרפת ניקולא סרקוזי וראש ממשלת בריטניה גורדון בראון הודיעו כי לא יכירו במשטרו של מוגאבה. אולם, סירובה של דרום אפריקה להתערב בנעשה בזימבבואה, כמו גם של מעצמות המערב שהודיעו כי רק יטילו סנקציות כלכליות על זימבבואה, הקטין את הסיכוי לשלטון פוליטי אמיתי במדינה בעתיד, מה גם שרוסיה וסין הטילו וטו על הצעה להטלת סנקציות על המדינה.
עם זאת, לאחר משא ומתן שנערך בין ה-MDC לבין מוגאבה הוסכם בסופו של דבר על מינויו של צ'נגיראי לראש ממשלה במקביל להמשך כהונתו של מוגאבה, ועל חלוקה של משרדי הממשלה ומוקדי הכוח בין המפלגות. מינויו של צ'נגיראי התממש ב-11 בפברואר 2009. במרץ 2009 נהרגה אשתו של צ'נגיראי בתאונת דרכים מסתורית.
בבחירות לנשיאות שנערכו ביולי 2013, נבחר מוגאבה לכהונה נוספת, כאשר האופוזיציה וגורמים בינלאומיים מטילים דופי בכשרות הבחירות, בין השאר, בשל היעדר שקיפות.
בנובמבר 2017 רמטכ"ל צבא זימבבואה קונסטנטינו צ'יוונגה השתלט בכוח על השלטון והדיח את ממשלתו של מוגאבה.
בקיץ שנת 2023 צפויות להתרחש בחירות לנשיאות ולפרלמנט במדינה זאת לצד ארגוני זכויות ששבים ומדווחים על הפרת זכויות על ידי הממשלה.
כלכלה
בעבר כונתה רודזיה "סל התבואה של אפריקה" והייתה ידועה בשדות החיטה והכותנה הנרחבים שלה. מאז עלה מוגאבה לשלטון, הפכה זימבבואה מגן-עדן אפריקני בעל שיעור צמיחה של 4.5 אחוזים לכלכלה המתכווצת במהירות הגדולה ביותר בעולם. שלושה רבעים מאוכלוסיית המדינה חיים מתחת לקו העוני ותוחלת החיים צנחה מ-61 שנה ל-39. למדינה, המבודדת על ידי סנקציות, אין כמעט מטבע זר והמטבע, הדולר הזימבבואי, סובל מאינפלציה קיצונית בשנים האחרונות. תוכנית ההלוואות של הבנק העולמי "אינה פעילה בשל פיגורים בתשלום". תורמים מערביים הקפיאו את הסיוע הכלכלי לזימבבואה ובמדינה ישנו מחסור חמור בדלק ומשום כך התמעטה תנועת המכוניות במדינה.
באוגוסט 2008 שיעור האינפלציה במדינה עמד על כ-11.2 מיליון אחוז - האינפלציה הגבוהה בעולם, והדולר הזימבבואי איבד מערכו במהירות. האינפלציה הגבוהה גרמה לייקור חד במחירים של מוצרי יסוד. עדויות של תושבים בהארארה הבירה הצביעו על כך שרק מעטים מתושבי המדינה יכלו להרשות לעצמם לקנות כיכר לחם והיה מחסור בכל מוצרי היסוד במדינה.
על אף המשבר הכלכלי החריף, נערכו ב-2006 חגיגות נרחבות ומפוארות לכבוד יום הולדתו ה-80 של מנהיג המדינה מוגאבה. מצבה הכלכלי של המדינה הידרדר עוד יותר עם הסנקציות המוגברות כנגד שלטונו הרודני של מוגאבה ועם החשש ממלחמת אזרחים במדינה לאחר הבחירות ביוני 2008.
בעקבות האינפלציה האדירה, הגבוהה בעולם, הודפס שטר של 100 מיליארד דולר זימבבואי, אשר שווה דולר אמריקני אחד בלבד, בניסיון נואש להציל את בעיית המזומנים בעקבות האינפלציה ההולכת וגוברת.
ב-12 באפריל 2009 בוטל סופית המטבע המקומי, זאת לאחר שצעדים לייצוב המטבע לא צלחו. משרד האוצר המקומי החליט לעבור באופן רשמי לשימוש במטבע זר במדינה דוגמת הדולר האמריקאי, האירו והלירה שטרלינג, זאת מכיוון שלא נותר כמעט אף אחד שהמשיך להשתמש במטבע וכן בשל הירידה בערך המטבע המקומי הייתה גבוהה מקצב הדפסתו על ידי הבנק המרכזי המקומי. ב-24 ביוני 2019, הבנק המרכזי של זימבבואה (RBZ) ביטל את שיטת ריבוי המטבעות והחליף אותה בדולר זימבבואני חדש (דולר RTGS),שהפך למטבע הרשמי היחיד במדינה בין יוני 2019 למרץ 2020. לאחר מכן הותר שוב השימוש במספר מטבעות זרים. עקב הפיחות המהיר והמתמשך בשער החליפין של המטבע המקומי, כתוצאה מהאינפלציה הגבוהה (מעל 120% בשנה), הפך בשנים האחרונות השימוש בשטרות ניר של המטבע המקומי ללא פרקטי, ועל כן נפוץ יותר השימוש באפליקציות לביצוע תשלומים והעברות בצורה דיגיטלית.
הכלכלה במדינה בשנים האחרונות נשענת בעיקר על אוצרות טבע כגון זהב, יהלומים, פלטינה ומינרלים נוספים, וכן על חקלאות ותיירות. בשנת 2018 הודיע שר המכרות של המדינה, וינסטון צ’יטנדו, כי זימבבואה עומדת בפני זינוק חד בתפוקות היהלומים והזהב: אם בשנת 2017 ההכנסות ממשאבים אלה היו 2.6 מיליארד דולרים, הרי שהן צפויות לעלות ל-3.5 מיליארד דולרים בשנה הקרובה ועד 12 מיליארד דולרים עד שנת 2023.
תובלה
זימבבואה, מלאווי, זמביה ומדינות אחרות הנמצאות במרכז יבשת אפריקה, שאין להם חופים ימיים, בדרום אפריקה, משתמשים בנמל ביירה שבמוזמביק לייצוא וייבוא סחורות. מסיבה זו, נמל ביירה הוא השני בגודלו במוזמביק. הייצוא העיקרי מנמל ביירה כולל: סוכר, טבק, תירס, כותנה, סיבי אגבה, כרום, נחושת עופרת ופחם.
גאוגרפיה
זימבבואה שוכנת בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. היא גובלת במוזמביק במזרח, דרום אפריקה בדרום, בוטסואנה במערב וזמביה בצפון. נהר הזמבזי מהווה את הגבול בין זימבבואה לזמביה. מפלי ויקטוריה נמצאים בנהר זה.
תיירות
עיקר התיירות בזימבבואה היא באזור מפלי ויקטוריה. רוב התיירים מגיעים ישירות לשדה התעופה הבינלאומי מפלי ויקטוריה הנמצא בסמוך לעיירה או דרך שדה התעופה הבינלאומי לוינגסטון זמביה אשר נמצא מעברם השני של מפלי ויקטוריה. מהעיירה ויקטוריה פולס אפשר לצאת למגוון פעילויות כגון: טיסה במסוק מעל המפלים, רכיבה על פילים, שיט רומנטי, רפטינג, באנג'י ועוד. חלק מהתירים משלבים ספארי בפארק הלאומי הוואנגי או בשמורת הטבע צ'וב שבבוטסוואנה.
דמוגרפיה
אנגלית היא השפה העיקרית המשמשת את מערכת החינוך והמשפט. אליה מתווספות עוד כ-16 שפות מקומיות שגם הן במעמד רשמי.
שיעור נשאי וחולי האיידס עומד על יותר מ-13% מהאוכלוסייה.
הרכב אתני
99% מהאוכלוסייה במדינה היא מעמי הבנטו. מיעוטים אשר מהווים 1% מהאוכלוסייה כוללים: פורטוגזים, אפריקאנרים, הולנדים, יוונים וצרפתים. <BR>מאז עצמאותה של זימבבואה נטשו רבבות אזרחים לבנים את המדינה, חלקם ברצון וחלקם בכפייה. בשנת 1975 גרו בזימבבואה כ-278,000 (4.3% מהאוכלוסייה) לבנים. בשנת 1999 כ-120 אלף לבנים, בשנת 2002 כ-50,000 איש. בשנת 2012 מנתה האוכלוסייה הלבנה בכ-28,782 תושבים (כ-0.22% מהאוכלוסייה), עשירית מגודלה המשוער ב-1975. רוב ההגירה הייתה לממלכה המאוחדת, דרום אפריקה, בוצואנה, זמביה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. <BR>צבעונים מהווים 0.5% מהאוכלוסייה, וקבוצות אתניות ממוצא אסייתי (בעיקר ממוצא הודי וסיני) מהוות גם הן 0.5%.
דת
84% מאוכלוסיית המדינה היא נוצרית, כאשר הזרמים הדומיננטיים הן הכנסייה האנגליקנית, קתוליות, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי והמתודיזם. כמו מדינות אפריקאיות נוספות, גם בזימבבואה הנצרות משולבת עם אמונות מקומיות. 10% אינם משייכים עצמם לאף דת, 4.5% מאמיני דתות מקומיות וכ - 0.7% מהאוכלוסייה מוסלמית. 62% מתושבי זימבבואה משתתפים באירועים דתיים בתדירות שבועית.
יהדות זימבבואה
יהודים ספרדים מהאי רודוס היגרו למושבה ב-1920 ויסדו בבירה בית כנסת ספרדי מקביל. היהודים שהתיישבו בסולסברי ובבולאביו ייסדו תנועות נוער ציוניות ואף הוקם בית ספר יהודי בשם "שרון" בבירה ובית ספר בשם "כרמל" בבולאביו. עם תחילת המאבק השחור וההידרדרות במצב הביטחוני בשנות השבעים, עזבו יהודים רבים את רודזיה, בעיקר לדרום אפריקה, ישראל, אוסטרליה ובריטניה.
בערב יום כיפור 2003 ספגה הקהילה מכה נוספת כאשר בית הכנסת המרכזי בבולאביו נשרף, כנראה על רקע אנטישמי. נכון ל-2014, חיים בזימבבואה כ-120 יהודים, בהארארה ובבולאביו. בית הספר היהודי כולל שני תלמידים יהודים בלבד בהארארה והקהילה מזדקנת. בעבר היו שליחי סוכנות במדינה (פרויקט "ערבים" של הסוכנות היהודית) אך כיום השליח לדרום אפריקה של הסוכנות היהודית מטפל ביהודי זימבבואה.
יחסי זימבבואה–ישראל
בין מדינת ישראל וזימבבואה קיימים יחסים דיפלומטיים חלקיים נכון לשנת 2013, כאשר לצד הכרה הדדית של כל מדינה ברעותה, וכן שיתוף פעולה מצומצם בנושאים כלכליים, אף אחת מהמדינות לא מחזיקה בשגרירות רשמית במדינה השנייה. נכון ל-2022, תיירים מישראל המבקשים לנסוע לזימבבואה, יכולים להוציא ויזה עם נחיתתם תמורת תשלום בשדה התעופה (Visa on Arrival). ביולי 2020 מינה נשיא זימבבואה, אמרסון מננגאגווה, את רוני לוי מוסן ואת משה יצחק אוסדיטשר לקונסולי הכבוד של זימבבואה בישראל. בפברואר 2021, הודיע משרד החוץ של זימבבואה למקבילו הישראלי על ביטול מינויו של עורך הדין משה יצחק אוסדיטשר כקונסול כבוד של זימבבואה בישראל .מאז ביטול המנוי, מר רוני לוי מוסן הוא ראש המשימה של זימבבואה בישראל.
Synizesis
Synizesis הוא מצב בו מחשיבים רצף של שתי תנועות בשורה כהברה אחת (שאינו דיפתונג), למשל באיליאדה, שורה ראשונה,
- - |◡ ◡  -| ◡◡-   |-   -  |◡ ◡-|◡  ◡ -| μῆνιν ἄειδε θεὰ Πηλ  ηϊάδε͡ω Ἀχιλῆ ος על הכעס, שרי מוזה, של אכילוס בן פלס
הבחירות לכנסת החמישית
הבחירות לכנסת החמישית התקיימו ב-15 באוגוסט 1961, ג' באלול ה'תשכ"א, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת החמישית. הבחירות הוקדמו בשנתיים ממועדן המקורי ב-5 בנובמבר 1963, י"ח בחשוון ה'תשכ"ד. אלו היו הבחירות האחרונות שבהן עמד דוד בן-גוריון בראש מפא"י. בחירות אלו עמדו בצד מאבק בין-דורי ובין-אישי עז בצמרת מפא"י על רקע העסק הביש. בסופה של מערכת הבחירות נותרה מפא"י בשלטון, כשבראשה בן-גוריון, אך איבדה כעשרה אחוזים מכוחה. המפלגה הליברלית שאך זה הוקמה קיבלה 17 מנדטים, והייתה להפתעת הבחירות. מערכת בחירות זו תיזכר גם בזכות שיגור הטיל שביט 2 כחודש לפני הבחירות, אירוע שנראה לרבים כתעלול בחירות של מפא"י.
רקע היסטורי
הבחירות לכנסת החמישית היו הבחירות הראשונות במדינת ישראל שעמדו בצילה של "הפרשה". "הפרשה", אשר רחשה מתחת לפני השטח במשך כחמש שנים, חזרה לפתע אל מרכז הבמה הפוליטית בשנת 1960, כאשר דרש בן-גוריון להקים ועדת חקירה לבדיקת "הפרשה" על כל פרטיה. השאלה "מי נתן את ההוראה" - האם היה זה משה דיין, פנחס לבון או בנימין גיבלי - נראתה כשאלה הפוליטית הבוערת ביותר בישראל. ברקע הדברים עמד מאבק פוליטי בין-דורי בתוך סיעת מפא"י בין "דור הצעירים" שהונהג על ידי משה דיין המקורב לבן-גוריון, ובין "דור הביניים" של פנחס לבון וה"שלישייה" - גולדה מאיר, זלמן ארן ופנחס ספיר.
עם תחילת העיסוק ב"פרשה" היה בן-גוריון בשיא כוחו. לאחר הבחירות לכנסת הרביעית שהסתיימו בניצחון מוחץ של מפא"י, עמד בן-גוריון בראש קואליציה שבה תמכו 89 חברי כנסת, 47 מהם ממפלגתו. מעמדת כוח זו ביקש בן-גוריון להחל בערעור יסודות כוחו של דור הביניים (שהיו כולם אז בשנות החמישים לחייהם), החל בלבון, הדמות שנראתה בעלת הפוטנציאל המנהיגותי המשמעותי ביותר ושהחזיקה בבסיס כוח בראשות ההסתדרות. לאחר זמן, התברר כי הייתה זו השגיאה הפוליטית החמורה ביותר שעשה בן-גוריון.
בן-גוריון סירב לאורך שנים להעניק ללבון זיכוי מאחריות למתן ההוראה בעסק הביש. ועדה שהקים הרמטכ"ל זיכתה את לבון מאחריות, אך בן-גוריון סירב לקבל את מסקנותיה. לבד מהיריבות עם לבון, פעל כאן כנראה גם שיקול מעשי פשוט: אם לבון אינו זה שנתן את ההוראה, הרי שגדלה מאוד הסבירות שהיה זה אחד מנאמניו של בן-גוריון שנתן אותה.
לאחר שוועדת שרים שכונתה ועדת השבעה טיהרה את שמו של לבון, נקט בן-גוריון את הצעד השגור אצלו והתפטר ב-31 בינואר 1961 מראשות הממשלה. בן-גוריון ביקש באמצעות הפרישה — כפי שעשה בעבר — לגרום למפלגה לתמוך בעמדותיו, והעמיד את מפא"י בפני הבחירה: בן-גוריון או לבון, אין מקום לשניהם באותה מפלגה. ב-4 בפברואר 1961 הדיח מרכז מפא"י את לבון מן המפלגה. בן-גוריון ניסה לשוב ולהקים ממשלה חדשה, אך שותפיו לקואליציה הביעו הסתייגות מכך שישוב ויקים ממשלה נוכח התנהלותו בעניין הפרשה. מרכז אחדות העבודה קיבל החלטה שלא להצטרף לממשלה חדשה בראשות בן-גוריון והודיע כי "ראש הממשלה איבד את סמכותו המוסרית והציבורית לכונן ממשלה בלי לשאול את פי העם". גם מפ"ם והמפלגה הפרוגרסיבית אימצו עמדה דומה. כניסיון להתגבר על ההתנגדות לבן-גוריון הציעה מפא"י להרכיב ממשלה בראשות לוי אשכול, ואולם בשלב זה כבר החלה המפלגה הפרוגרסיבית במגעים לאיחוד עם הציונים הכלליים, והודיעה כי לא תצטרף לאף ממשלה עד להשלמת האיחוד. בעקבות זאת, החליטה מפא"י לחדול מהניסיונות להרכיב ממשלה חדשה, ולהיערך לבחירות, וזאת פחות משנתיים לאחר מערכת הבחירות הקודמת.
מערכת הבחירות
בן-גוריון עצמו לא היה מודע למידת השינוי בתדמיתו, ואף רשם ביומנו כי הוא חש שהפעם יתקבל הרוב הדרוש לשינוי שיטת הבחירות (רוב אותו דרש מן הבוחר בכל מערכת בחירות).
אירוע מרכזי היה שיגורו של הטיל שביט 2, ב-6 ביולי 1961, אשר לווה בתמונות של בן-גוריון, ושל סגן שר הביטחון שמעון פרס, ממנהיגי "הדור הצעיר" במפא"י, ניצבים מחייכים ליד הטיל הממתין לשיגורו. רבים טענו כי שיגור הטיל בעיתוי זה היה תעלול בחירות, שנועד להביא לניצחון מפא"י בבחירות (טענות דומות הועלו בשנת 1981 כלפי מנחם בגין אשר אישר את הפצצת הכור העיראקי סמוך מאוד לפני הבחירות לכנסת העשירית).
תוצאות הבחירות
בבחירות שהתקיימו ב-15 באוגוסט 1961 נמנו 1,006,964 קולות כשרים מתוך 1,271,285 בעלי זכות בחירה. אחוז החסימה עמד בהתאם על 10,070 קולות. תוצאות הבחירות היו כדלהלן: מפא"י איבדה 5 מנדטים, ואף מפלגות הלוויין הערביות שלה איבדו מכוחן. לעומתה שמרה תנועת החרות על כוחה, ואילו המפלגה הליברלית, שנוסדה במהלך כהונת הכנסת הרביעית כתוצאה מאיחוד הציונים הכלליים עם המפלגה הפרוגרסיבית, הגדילה את כוחה וקיבלה 17 מנדטים.
לאחר הבחירות
לאחר הבחירות נכשל בן-גוריון בניסיונו להרכיב ממשלה. בספטמבר משך את ידו מן העניין, ולוי אשכול הוא שניהל את המשא ומתן הקואליציוני בפועל, בעוד המנהיג יושב בשדה בוקר. אשכול החליט לצרף את אחדות העבודה - פועלי ציון אל ממשלת מפא"י והדתיים, ולנסות ולפייס את מרבית השרים ממפא"י, למעט זלמן ארן שסירב להצטרף אל הממשלה החדשה.
ב-2 בנובמבר 1961 הציג בן-גוריון את ממשלתו בפני הכנסת. ספיחי "הפרשה" המשיכו להטיל את צילם במהלך עשרים חודשי קיומה של הממשלה האחרונה שבראשה עמד בן-גוריון. ביוני 1963 הודיע בן-גוריון על התפטרותו בפעם האחרונה.
סאניווייל
סאניווייל (באנגלית: Sunnyvale) היא עיר הנמצאת במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, בעמק הסיליקון. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב־2010, אוכלוסיית העיר מנתה 140,095 תושבים.
סאניווייל היא העיר השביעית המאוכלסת ביותר באזור מפרץ סן פרנסיסקו ואחת הערים הגדולות בעמק הסיליקון. היא גובלת בחלקים של סן חוזה מצפון, שדה התעופה הפדרלי מצפון מערב, מאונטיין ויו מצפון מערב, לוס אלטוס מדרום מערב, קופרטינו מדרום וסנטה קלרה ממזרח. העיר סאניווייל משתרעת לאורך הדרך ההיסטורית אל קמינו ריאל ( – כביש 82) העוברת בעיר מצפון לדרום בין סן פרנסיסקו לסן חוזה והכביש המהיר כביש  – כביש 101 של ארצות הברית.
העיר סאניווייל היא חלק מאזור ההיי-טק בקליפורניה המכונה עמק הסיליקון. בסאניווייל נמצאים מטות של חברות טכנולוגיה רבות כגון:, AMD ,LinkedIn ונטאפ והיא מהווה מרכז הפעלה מרכזי עבור חברות אחרות. היא גם ביתם של כמה חברות תעופה וביטחון. בסאניווייל היה גם בסיס חיל האוויר אוניזוקה, המכונה לעיתים קרובות "הקוביה הכחולה" בשל צבעו וצורתו של הבניין הראשי ללא חלונות. המתקן, שנקרא בעבר בסיס חיל האוויר סאניווייל, נקרא על שם האסטרונאוט מעבורת החלל שנפטר אליסון אוניזוקה. הוא שימש כמתקן שליטה בלוויינים של צבא ארצות הברית עד אוגוסט 2010 ומאז נהרס.
היסטוריה
כשהספרדים הגיעו לראשונה בשנות ה-70 של המאה השמונה לעמק סנטה קלרה, הוא היה מאוכלס מאוד על ידי הילידים (שבטי אינדיאנים) האולונים. אולם בשלב מוקדם עם הגעתם של הספרדים, מגפות של אבעבועות שחורות, חצבת ומחלות חדשות אחרות צמצמו מאוד את אוכלוסיית שבטי האולון. בשנת 1777, הוקם מיסיון סנטה קלרה על ידי המיסיונר הפרנציסקני פדרה ג'וניפרו סרה, והיה ממוקם במקור בסן חוזה (בסמוך למסלול שדה התעופה של סן חוזה  בימינו).
המאה התשעה עשרה
בשנת 1843 הוענק ראנצ'ו פסטוריה דה לאס בורגאס לפרנסיסקו אסטרדה ולאשתו אינז קסטרו. חלקים מהאדמה שניתנה במענק זה התפתחו מאוחר יותר לערים מאונטיין ויו וסאניווייל. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1844, הוענקה קרקע נוספת ללופה יניגו Lupe Yñigo, שהיה אחד הבודדים מבני השבטים הילידים שהחזיק במענקי קרקע. מענק הקרקע שלו נקרא לראשונה ראנצ'ו פוזולמי, שנקרא על שם כפר שבט בני האולון שעמד באזור לפני כן. רנצ'ו פוזולמי נודע מאוחר יותר כראנצ'ו יניגו.
בשנת 1844 מרטין מרפי הבן הגיע לקליפורניה עם אביו Martin Murphy במסגרת קבוצת המהגרים הלבנים האמריקאים הראשונה שהיגרו מאיווה לקליפורניה עוד לפני הבהלה לזהב ומלחמת מקסיקו-ארצות הברית. קבוצת מהגרים זו נקראה סטפנס-טאונסנד-מרפי. בשנת 1850 רכש מרטין מרפי הבן חלק מראנצ'ו פסטוריה דה לאס בורגאס תמורת 12,500 דולר. מרפי הקים במקום חווה לגידול חיטה שהוא קרא לה בשם Bay View. מרפי הקים את הבית הראשון במחוז סנטה קלרה; הבית נהרס בשנת 1961 אך שוחזר בשנת 2008 כמוזיאון פארק המורשת סאניווייל. כאשר מרפי נפטר בשנת 1884, אדמתו נחלקה בין יורשיו.
בשנת 1860 ניתן אישור לסלילה מסילת הרכבת בין סן פרנסיסקו לסן חוזה. המסילה עברה דרך שטחי חוות Bay View של מרפי ועל כן הוקמה בחווה תחנת מרפי. מאוחר יותר הוקמה תחנת לורנס בקצה הדרומי של החווה ביי ויו.
בשנות ה-70 של המאה התשע עשרה, מטעי פירות קטנים נטעו במקום חוות חיטה גדולות רבות, מכיוון שגידול החיטה הפך ללא כלכלי בגלל חוקי המחוז והארנונה, יבוא והדלדלות איכות הקרקעות. בשנת 1871 הקימו ד"ר ג'יימס מ' דוסון ואשתו אלואיז (לבית ג'ונס) את מפעל שימורי הפירות הראשון במחוז. גידול פירות לתעשיית השימורים הפך במהרה לענף מרכזי במחוז. המצאת קרון הרכבת להובלה בקירור הגדילה עוד יותר את הכדאיות הכלכלית המבוססת על פירות. מטעי הפירות הפכו נפוצים עד כדי כך, שבשנת 1886 מועצת הסחר של סן חוזה כינתה את מחוז סנטה קלרה "גן העולם".
בשנות השמונים של המאה תשע עשרה היוו העובדים הסינים בערך שליש מהעובדים שעבדו בחקלאות במחוז סנטה קלרה. אחוז זה הצטמצם עם הזמן לאחר שחוק ההדרה הסיני נחקק. בעשור שלאחר מכן, בשנות ה-90, הגיעו מהגרים רבים מאיטליה, האיים האזוריים, פורטוגל ויפן לעבוד בפרדסים.
בשנת 1897 קנה וולטר אוורט קרוסמן, 809 דונמים והחל למכור נדל"ן. הוא פרסם את האזור, כאזור "מרפי היפה" ומאוחר יותר, בשנות ה-20 של המאה העשרים, כ"עיר הגורל". בשנת 1897, בית הספר Encinal נפתח כבית הספר הראשון במרפי. בעבר, ילדים בעיירה נאלצו לנסוע למאונטיין ויו לבית הספר.
המאה העשרים
בשנת 1901 הודיעו לתושבי מרפי שהם אינם יכולים להשתמש יותר בשמות Encinal או Murphy ככתובות הדואר שלהם. ב־24 במרץ 1901 סאניווייל Sunnyvale קיבלה את שמה. העיר נקראה סאניווייל כי היא הייתה ממוקמת באזור שטוף שמש הסמוך לאזורים בהם ערפל סמיך כיסה את השמים.
העיר סאניווייל המשיכה לצמוח ובשנת 1904 הוחל בייצור פירות יבשים. שנתיים לאחר מכן, חברת מקניל וליבי, חברה לאריזת בשר בשיקגו, החליטה לפתוח את מפעל אריזת הפירות הראשון בסאניווייל. מגדל מים שהוקם בשטח המפעל שעל צויר ציור של כוס קוקטייל פירות, מזהה את האתר לשעבר של המפעל.
בשנת 1924 נבחרה Edwina Benner לכהונתה הראשונה כראשת עיריית סאניווייל. היא הייתה ראשת העירייה השנייה בתולדות מדינת קליפורניה.
בשנת 1930 החליט הקונגרס להציב את הבסיס הצבאי של ספינות האוויר של החוף המערבי בסאניווייל, לאחר ש"קנה" ארבעה קילומטרים רבועיים של אדמות חקלאיות הגובלות במפרץ סן פרנסיסקו תמורת 1 דולר. שמו של שדה התעופה הימי הזה שונה מאוחר יותר לתחנת האוויר הימית מופט ובהמשך לשדה התעופה הפדרלי מופט המכונה בדרך כלל שדה מופט. כמו גם שדה התעופה הבינלאומי של סן חוזה.
בשנת 1939 החלה הוועדה המייעצת הלאומית לאווירונאוטיקה (NACA, שם קודם של נאס"א ) במחקר במעבדת איימס.
במהלך מלחמת העולם השנייה כלכלת המלחמה גרמה לשינוי ומעבר של התעשייה בסאניווייל, מתעשיית הפירות לתעשיית ההיי-טק במחוז סנטה קלרה. חברת ג'ושוע הנדי עבודות ברזל הסבו את מפעלם לבניית מנועי קיטור ימיים עבור האניות הרבות שנבנו לצורכי המלחמה, תותחים ימיים ומשגרי רקטות כדי לסייע במאמץ המלחמתי. עם צמיחת התעשייה הביטחונית בעיר נוצר מחסור בעובדים בענף החקלאות. מהגרים ממקסיקו הגיעו לסאניווייל כדי למלא את המחסור של העובדים בחקלאות.
בשנת 1950 שולבו מחלקת הכבאות ומחלקת המשטרה למחלקה לביטחון הציבור.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נעקרו מטעי הפירות וחוות התירס המתוק כדי להכשיר את השטח לבניית בתים, מפעלים ומשרדים. בשנת 1956, יצרנית המטוסים לוקהיד העבירה את המטה שלה לסאניווייל. מאז, חברות היי-טק רבות הקימו משרדים ומטות בסאניווייל, כולל החברות AMD ו-ויאהו. אב הטיפוס הראשון של פונג, אחד ממשחקי הווידאו הראשונים במכונות המזל, הותקן בסאניווייל באוגוסט 1972, בבר בשם הטברנה של אנדי קאפ, שנקרא גם Rooster T. Feathers. בשנת 2002 נעקרו הבוסתנים המעטים שנותרו ועליהם נבנו בתים וחנויות. עם זאת, ישנם עדיין פרדסים בבעלות עירונית, כמו בוסתן המורשת ליד מרכז הקהילה של סאניווייל.
בשנת 1979 נפתח הקניון המקורה בשם "מרכז העיר סאניווייל", שבעבר היה אזור קניות מסורתי במרכז העיר. אחרי שנים של הפעלה מוצלחת, הקניון החל לדעוך בשנות התשעים. לאחר שינויים רבים בתוכניות ובבעלות, הקניון נהרס בשנת 2007.
שנות האלפיים
סאניווייל חגגה מאה שנה להייוסדה ב־25 באוגוסט 2012.
פיתוח במרכז העיר
בנובמבר 2009 נפתחו מחדש חלקים סגורים מהרחובות הראשיים במרכז העיר סאניווייל כחלק מהפיתוח המתמשך של מרכז העיר בפתיחת קניון מרכז העיר סאניווייל, שסימן לראשונה זה למעלה משלושה עשורים שאותם רחובות נפתחו לתנועת כלי רכב והולכי רגל. חלק מהפרויקט כלל בניית בנייני דירות ומשרדים חדשים.
ביניהם שני בנייני המשרדים המאוכלסים על ידי אפל ונוקיה. בניינים לשימוש מעורב נבנו ליד פלאזה דל סול צפונית לשדרת מרפי. באמצע שנת 2015 נפתחו מתחמי דירות רב-קומתיים חדשים, כולל עסקים בקומת הקרקע. כיכר רדווד נפתחה מחדש כפארק בשנת 2017. דירות רבות אוכלסו מיד והיתר אוכלסו בשנת 2020. חברת המזון הול פודס מרקט וחברת התיאטראות של AMC נפתחו באוקטובר 2020
חברות הטכנולוגיה הגדולות
בראשית המאה העשרים ואחת הפכה סאניווייל למרכז פעילות של חברות טכנולוגיה גדולות רבות, בהן אפל, לינקדאין (שהמטה שלה בסוניווייל), גוגל, מעבדות וולמארט ו-23andMe. גוגל אף הציגה תוכניות על כוונתה להקים מרכז פיתוח גדול באזור פארק מופט, הסמוך לשדה התעופה מופט.
אקלים
כמו רוב אזור מפרץ סן פרנסיסקו, גם בסאניווייל יש אקלים ים-תיכוני, עם חורפים קלים ולחים וקיצים חמים ויבשים מאוד. הטמפרטורות הממוצעות בקיץ בשעות היום הן הגבוהות בשנה כ-26 מעלות צלזיוס ובמהלך החורף, הטמפרטורות הממוצעות בשעות היום לא יורדות מתחת ל-5 מעלות צלזיוס. שלג הוא נדיר, אך ב־21 בינואר 1962 וב־5 בפברואר 1976 ירד שלג בסאניווייל וברוב אזור מפרץ סן פרנסיסקו. סאניווייל נפגעה לזמן קצר מטורנדו בשנת 1998, אירועי טורנדו נדירים ביותר.
מפקד 2010
מפקד ארצות הברית 2010 דיווח כי בסאניווייל התגוררו 140,081 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 2,383.8 נפש לקילומטר מרובע. ההרכב ההאוכלוסייה בסאניווייל היה 60,193 (43.0%) לבנים, 2,735 (2.0%) אפרו-אמריקאים, 662 (0.5%) אינדיאנים, 57,320 (40.9%) אסייתיים, 638 (0.5%) תושבי האוקיינוס השקט, 18,533 (13.2%) אחרים. היספנים ולטינים 26,517 נפשות (18.9%). לבנים שאינם היספנים היו 34.5% מהאוכלוסייה בשנת 2010, לעומת 74.7% בשנת 1980.
המפקד דיווח כי 139,232 נפש (99.4% מהאוכלוסייה) התגוררו במשקי בית, 380 (0.3%) התגוררו בשיכונים שאינם ממוסדים, ו 469 (0.3%) בשיכונים ממוסדים.
היו בהם 53,384 משקי בית, בתוכם התגוררו 18,614 (34.9%) ילדים מתחת לגיל 18, 28,583 (53.5%) היו זוגות נשואים החיים יחד, 4,629 (8.7%) היו נשים בעלות בית ללא בעלים. 2,341 (4.4%) היו גברים בעלי בית גבר ללא נשים. היו 2,386 (4.5%) שותפויות של נשים רווקות, ו-357 (0.7%) זוגות נשואים חד-מיניות. 13,457 משקי בית (25.2%) הורכבו מאנשים פרטיים, ו-3,775 (7.1%) גרו בני 65 ומעלה. בממוצע גרו במשקי הבית היה 2.61 נפשות. היו 35,553 משפחות (66.6% מכלל משקי הבית); גודל המשפחה הממוצע היה 3.15 נפשות.
התפלגות האוכלוסייה לפי גיל היה, 31,435 נפש (22.4%) מתחת לגיל 18, 9,350 נפש (6.7%) בגילאים 18 עד 24, 50,919 נפש (36.3%) בגילאים 25 עד 44, 32,721 נפש (23.4%) בגילאים 45 עד 64 ו-15,656 נפש (11.2%) שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 35.6 שנים. על כל 100 נקבות היו 101.5 גברים. על כל 100 נקבות בגיל 18 ומעלה היו 100.9 גברים.
היו 55,791 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 949.4 לקילומטר מרובע, מתוכם 25,623 (48.0%) היו בבעלות הדיירים, ו-27,761 (52.0%) נשכרו על ידי השוכרים. שיעור יחידות הדיור הבלתי מאוכלסות היה 1.1%.
כלכלה
החברות שבסיסן בסאניווייל כוללות את CrowdStrike, Infinera, Fortinet, Intuitive Surgical, Juniper Networks, LinkedIn,, Trimble וחברת.
המעסיקים הגדולים ביותר
על פי הדו"ח הכספי השנתי המקיף של העירייה לשנת 2019, המעסיקים המובילים בעיר הם:
ממשל ופוליטיקה
עיריית סאניווייל מנוהלת על ידי מועצת העיר. מועצת עיר מורכבת משבעה חברים שנבחרים על ידי תושבי העיר. החל מנובמבר 2020, ראש העיר נבחר ישירות לקדנציה של ארבע שנים. ששת חברי המועצה נבחרים לקדנציה של ארבע שנים. סגן ראש העיר נבחר מבין ששת חברי מועצת העיר על ידי ראש העירייה ומועצת העיר, ומכהן כהונה של שנה. מועצת העיר שוכרת את מנכ"ל עירייה שינהל את הפעילות השוטפת של העיר.
סאניווייל היא העיר הגדולה ביותר בארצות הברית המשתמשת במחלקה מיוחדת לביטחון הציבור, עם קצינים שעברו הכשרה מלאה לביצוע שירותי משטרה, כיבוי אש ושירותי רפואת חירום. משימות הקצין מתחלפות מדי שנה, כאשר חלק ממשימות המומחה נמשכות עד חמש שנים. המחלקה לביטחון הציבור קיימת בסאניווייל משנת 1950.
בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה, סאניווייל מיוצגת על ידי נציג המפלגה הדמוקרטית. כך גם בבית הנבחרים של ארצות הברית.
חינוך
רוב תלמידי העיר בגילאי בתי הספר היסודיים וחטיבות ביניים, לומדים בבתי הספר של המחוז הנמצאים סאניווייל, בעוד שחלק מסוים מהתלמידים לומדים בתי הספר המחוזיים בקופרטינו ובסנטה קלרה. רוב התלמידים בגילאי בתי הספר התיכוניים, לומדים בתיכון המחוזי תיכון פרמונט שבעיר. חלק מסוים של תלמידי העיר לומדים בתיכון המחוזי סנטה קלרה.
שכונות
המחצית האזור הדרומי של סאניווייל הוא בעיקר אזור מגורים, בעוד שרוב החלק של סאניווייל מצפון לכביש 237 מיועד לשימוש תעשייתי.
במחצית הדרומית ישנן מספר שכונות שנבנו בהן המספר הגדול ביותר של בתים מדגם בתי אייכלר בכל רחבי סאניווייל. באופן ספציפי יותר, ישנם 16 מתחמי דיור המכילים מעל 1100 בתי אייכלר.