cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלך היל
עלילה
הסדרה עוסקת בחיי היום יום של משפחת היל שגורמים לדמויות לפקפק בערכיהן, כשהם פוגשים דמויות בעלות סולם ערכים שונה, דוגמת שכניהם מלאוס, משפחת סופסואסינפון ואפילו בנם המתבגר בובי. נושאים שעולים בתוכנית הם חברות, משפחה, גבריות ותפקידי המינים. פרקים מסוימים עסקו במעמד האישה, חינוך מיני, הטרדה מינית, ופטריוטיות אמריקאית.
נא לגעת
עמותת "נא לגעת" היא עמותה שהוקמה בשנת 2002 על ידי עדינה טל וערן גור, סביב קבוצת התיאטרון הראשונה בעולם שכל שחקניה הם (בעלי לקות כפולה). העמותה הקימה מרכז תרבות ייחודי בבית הלבנטבונדט בנמל יפו בתל אביב, המהווה במה לאמנות יוצרת, המקדמת דיאלוג שוויוני ומובילה לשינוי חברתי מתוך אמונה ברוח האדם וביכולתו לגעת ולשנות.
מרכז "נא לגעת"
מרכז "נא לגעת" הוקם על ידי עמותת "נא לגעת", ופתח את שעריו לקהל הרחב בדצמבר 2007. במרכז מועסקים יותר ממאה אנשים, שמרביתם חירשים, עיוורים וחירשים-עיוורים.
במרכז פועלים תיאטרון "נא לגעת", שאנסמבל השחקנים שלו מורכב מחירשים-עיוורים, חירשים, עיוורים ושחקנים רואים ושומעים; מתחם האירועים "קפיש", שמלצריו חירשים ומתקשרים עם הלקוחות בשפת סימנים; מסעדת החושך "בלקאאוט" (כשר-חלבי), שהסעודה בה נערכת בחושך מוחלט וצוות מלצרים עיוורים וכבדי ראייה מלווה את הסועדים לאורך כל הסעודה; ומרכז סדנאות המציע מגוון סדנאות בהובלת מומחי תוכן וצוות מדריכים חירשים, עיוורים וחירשים-עיוורים. במרחב של מרכז "נא לגעת" מתקיים דיאלוג שוויוני המקדם את הצרכים והשאיפות של כל אדם, מתוך אמונה שכל בני האדם שווים.
הפעילות הייחודית של המרכז זיכתה אותו לאורך השנים בשורה של פרסים ותארים יוקרתיים בתחומי החברה והתרבות, וכן הוא זכה להיות בין הארגונים שהכנר יצחק פרלמן כלל בחלוקת פרס בראשית שהוענק לו. את הבחירה ב"נא לגעת" נימק פרלמן: "אחד מהתיאטראות החדשניים ביותר בעולם, מרכז תרבות ואמנות המפגיש בין אנשים חירשים, עיוורים והקהל הרחב, ויוצר דיאלוג שוויוני המקדם את הצרכים והשאיפות של כל אדם.". בשנת 2018 זכה המרכז באות הוקרה חברתי בין־לאומי על "אפקטיביות של עשייה תרבותית למען חברה טובה יותר" מטעם ארגון Fair Saturday. זוהי הזכייה ראשונה באות עבור ארגון ישראלי.
אורן יצחקי משמש מנכ"ל המרכז החל משנת 2017.
תיאטרון "נא לגעת"
מאז החל לפעול ועד היום התיאטרון מעניק לקהל חוויה אמנותית וחברתית, המשנה תפיסות ומחברת קהילות ומגזרים.
התיאטרון מציע רפרטואר הצגות מגוון, שמאפשר לצופים הצצה אל עולמם של אנשים חירשים עיוורים וחירשים-עיוורים, ומציף שאלות הקשורות לזהות, הכלה, תקשורת וקבלת האחר.
המופע הראשון של התיאטרון, "אור שומעים בזיג זג" בבימויה של עדינה טל, הועלה בשנת 2000 בארץ וברחבי העולם וזכה לביקורות מעולות בקרב הצופים והמבקרים.
המופע השני של התיאטרון, "לא על הלחם לבדו" בבימויה של עדינה טל ובהשתתפות אנסמבל של 11 שחקנים חירשים-עיוורים, עלה בשנת 2007. מתורגמנים לשפת סימנים במגע מלווים את השחקנים במהלך החזרות וההצגות. למרבית החירשים-עיוורים יש את היכולת לתקשר אך ורק עם אדם היודע את "שפת הסימנים במגע" או ב"שפת הכפפה", שלפיה כל מפרק בכף היד מקביל לאות בעברית הנכתבת על כף ידו. רוב השחקנים בהצגה לוקים בתסמונת אשר, תסמונת גנטית שמשמעותה לקות שמיעה או חירשות ראשונית, שאליה מצטרפת מחלת העיניים רטיניטיס פיגמנטוזה. המחלה מתפתחת בגיל ההתבגרות או מאוחר יותר, וגורמת לקשיי ראייה משמעותיים ואף לעיוורון. העסקתם של השחקנים באופן קבוע בתיאטרון מחזקת את ביטחונם העצמי, משפרת את יכולת התקשורת הבין־אישית שלהם, מפחיתה את בידודם החברתי ומאפשרת מפגש וקשר עם קהל שומע ורואה ועם אנשים עם התמודדויות זהות ושונות משלהם.
ב-2009 הפעיל המרכז תוכנית מיוחדת להכשרת המלצרים החירשים והעיוורים בתחום המשחק, ובמסגרתה עלתה סדנת שפת סימנים תיאטרלית לילדים בשם "תן סימן", וב-2010 עלתה הצגת הילדים "נסיך תרנגול" בבימויה של עדינה טל. כמו כן פותחו סדנאות שפת סימנים ופעילות בחושך לקהל הרחב.
בשנת 2015 עלו על בימת התיאטרון שתי הצגות חדשות בהשתתפות שחקנים חירשים-עיוורים: הצגת היחיד "תגידי תפוז" בבימויה של שרה סיבוני, אשר פתחה את פסטיבל תיאטרונטו 2015 והציגה בפסטיבל "Brave" בפולין ביולי 2016, ו"מבעד לרוח" בבימויו של משה מלכא ובהשתתפות אנסמבל חדש המשלב שחקנים חירשים-עיוורים, שחקנים רואים-שומעים ומתורגמנים.
בשנת 2017 עלתה על בימת התיאטרון הצגה חדשה בשם "אדגר", בהשתתפות שחקן חירש-עיוור, שחקן עיוור, שחקנית חירשת ושחקניות שומעות ורואות, בבימויו של של עופר עמרם.
בשנת 2018 העלה התיאטרון אדפטציה משלו למחזה זוכה פרס הטוני "ילדים חורגים לאלוהים" מאת מארק מדוף ובבימויו של נועם שמואל. בהפקה השתתפו שחקנים חירשים לצד שחקנים שומעים.
ב-2019 עלה לבמה מופע הבידור "שיח חירשים", מופע יחיד מסוגו בישראל, המבוים על ידי במאי שומע ובמאית חירשת ובביצוע שישה שחקנים חירשים. המופע מציג חוויות אישיות של השחקנים וסטיגמות של אנשים חירשים על אנשים שומעים ולהפך בדרך חווייתית ומצחיקה.
ב-2020 נאלץ המרכז להיסגר בעקבות נגיף הקורונה.
ב-2021 המרכז פתח בהדרגה את שעריו לקהל הרחב. בפסטיבל לאמנות פורצת גבולות, הנערך בנובמבר בכל שנה, עלתה בבכורה רשמית ההצגה "עד שייקטף התפוח". ההצגה מאת יוספה אבן שושן ועמנואל פינטו, בהשראת 'משל העיוור' מתוך 'שבעת הקבצנים' מאת רבי נחמן מברסלב ובהשתתפות שני שחקנים חירשים ושחקן עיוור לצד שחקנים שומעים ורואים.
מסעדת החושך 'בלקאאוט'
מסעדת 'בלקאאוט' היא מסעדת החושך היחידה בישראל, ואחת מתוך 14 מסעדות חושך הקיימות ברחבי בעולם. המסעדה הכשרה, הממוקמת בתוך מתחם "נא לגעת", מספקת לאורחים חוויה קולינארית וחושית יוצאת דופן, שכן היא מציעה ארוחות בעלטה מוחלטת. בכניסה אל עלטת המסעדה האורחים נפרדים מחוש הראייה ומייד מרגישים כיצד יתר החושים מתחדדים ומתחזקים. צוות המלצרים העיוורים או לקויי הראייה מוביל את האורחים אל מקומותיהם ומגיש להם מבחר מנות מלאות השראה מתוך תפריט עשיר.
מתחם האירועים ׳קפיש׳
מתחם ׳קפיש׳ מארח מגוון רחב של כנסים ואירועים. המתחם השוכן במבנה היסטורי מנדטורי משומר ומשופץ על שפת ימה של יפו, מעוצב כלופט פתוח ומשלב בין אותנטיות יפואית ועיצוב אורבני חדשני. צוות המלצרים ונותני השירות במתחם האירועים 'קפיש' מורכב מאנשים חירשים וכבדי שמיעה וכך, הקהל המתארח במתחם נחשף לשפת הסימנים הישראלית ובאמצעותה מתקשר עם הצוות.
מרכז הסדנאות
סדנאות בחושך: טעימות יין וגבינות | טעימות בירה | טעימות שוקולד | סדנת מוזיקה וצלילים | סדנת פיסול | מופע סטנדאפ
סדנאות באור: משחקים עם החושים | סדנת שפת הסימנים | 'חיה באושר עם אשר' | מפגש עם שחקן | פיתוח מנהלים בתנאי אי ודאות
סדנאות החושך מתקיימות במתחם "נא לגעת". את סדנאות האור ניתן להזמין לפעילות בכל רחבי הארץ. התכנים מותאמים לצורכי הקבוצה ולטווח הגילאים.
התוכנית החינוכית
מרכז "נא לגעת" שם לו למטרה להרחיב את מעגלי החשיפה בקרב ילדים, בני נוער ומבוגרים, ובכך לפתח ולהעצים את הדיאלוג החשוב בין קהילות שונות ולגשר על פערים תרבותיים-חברתיים תוך קבלת האחר והכרתו על חוזקותיו ולא על חולשותיו. ההצגות והסדנאות של המרכז יוצאות גם החוצה - אל כלל האוכלוסייה ואל בתי הספר ומוסדות החינוך בפרט, כתוכניות העשרה עבור ילדי הגן, תלמידי בית הספר והצוותים החינוכיים, וזאת בהתאמה לגיל המשתתפים ולעולם התוכן שלהם.
מופעי מוזיקה וקונצרטים בחושך
מרכז "נא לגעת" מציע חוויית הקשבה אחרת, בחשכה - מופעי מוזיקה של מיטב היוצרים בישראל (ארקדי דוכין, מתי כספי, יוני רכטר, ברי סחרוף, קרן פלס, שלום חנוך, ועוד) לצד קונצרטים של מוזיקה קלאסית המבוצעים, לראשונה בישראל, בלי תווים ובלי כל קשר עין עם הקהל (התזמורת הקאמרית ואנסמבל הפולקלור הדרום אמריקאי 'מיסה קריאולה').
אנדריאה היבנר
אנדריאה היבנר (בגרמנית: Andrea Hübner; נולדה ב-17 בפברואר 1957) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. אלופת עולם ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
היבנר נולדה בקרל-מרקס-שטאדט, כיום קמניץ שבסקסוניה. אחיה הצעיר, מיכאל היבנר, הוא רוכב אופני מסלול בספרינט מקצועי בעבר, אלוף עולם ושיאן עולם למרחק של 200 מטר.
אלופה ושיאנית עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה היבנר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:20.51 דקות, לפני בת ארצה קורנליה אנדר (2:21.21 דקות) וקאתי הדי מארצות הברית (2:23.84 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קורנליה אנדר, אנדריאה אייפה וסילביה אייכנר בשיא עולם חדש של 3:52.45 דקות, לפני ארצות הברית (3:55.52 דקות) ומערב גרמניה (3:58.88 דקות).
שימוש בסמים
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב.
גאבורג גאזריאן
גֵבורג גאזריאן (בארמנית: Գևորգ Ղազարյան; נולד ב-5 באפריל 1988) הוא כדורגלן ארמני המשחק בעמדת הקיצוני באררט-ארמניה מליגת העל הארמנית ובנבחרת ארמניה.
קריירת מועדונים
גאזריאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פיוניק ירוואן, בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-24 במאי 2006, הבקיע את שער הבכורה שלו נגד שיראק, אחרי כמה דקות הבקיע את שערו השני. המשחק נגמר בניצחון 0-7 לטובת פיוניק.
בינואר הושאל לבננטס ירוואן עד לקיץ, הופעת הבכורה שלו כבש שלושער, ובקיץ חזר לפיוניק. ב-10 במאי 2010 כבש צמד בגמר הגביע הארמני שנגמר בניצחון 0-4 של פיוניק נגד בננטס. עם פיוניק זכה ב-5 אליפויות, 2 גביעים ו-2 סופרקאפים.
ביוני 2011, חתם במטאלורג דונייצק ביחד עם חברו לקבוצה מרקוס פיזאלי. ב-10 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד צ'רנומורץ אודסה, ב-11 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אובולון קייב. ב-19 ביולי 2012 הבקיע שלושער ובישל שער אחד בניצחון 0-7 נגד צליק ניקשיץ.
ב-26 בנובמבר 2013 הושאל לשחטאר קאראגנדי והיה אמור להצטרף לקבוצה בקיץ, אך לא הגיע לסיכום עם הקבוצה ולכן חזר למטאלורג.
בקיץ חתם באולימפיאקוס לשנתיים אחרי שסיים חוזה במטאלורג.
כעבור כחצי שנה, בינואר 2015, הודיעה הנהלת אולימפיאקוס על הפסקת חוזהו של גאזריאן.
בקיץ חתם בצ'אווס.
קריירת נבחרות
בצעירותו שיחק גאזריאן בנבחרת ארמניה בכדורגל עד גיל 21. בשנת זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-22 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008, המשחק נגמר בתיקו 1-1. ב-28 במרץ 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד.
בקמפיין מוקדמות יורו 2012 כבש 5 שערים, והיה שני להנריך מחיתריאן בטבלת מלך השערים של הנבחרת.
ב-11 בספטמבר 2012, הורחק גאזריאן לראשונה בקריירה שלו בהפסד 1-0 נגד.
Humble Quest
סינגלים
הסינגל המוביל של האלבום "Circles Around This Town", יצא לאור ב-7 בינואר 2022.
ביבי זהרה בנה
המיני-אלבום הראשון שלו, "Face", יצא ב-2014, והמיני-אלבום השני שלו, "Kisses & Feathers", יצא ב-2017. המיני-אלבום השלישי שלו, "Broken English", יצא ב-2020. מאז 2019, הוא מככב בתוכנית המייקאובר של TLC דראג כל הדרך לחופה כמומחה לתכנון אירועים. ב-2021 הוא כיכב ב-"Being Bebe", סרט המתעד 15 שנה מחייו.
ביוגרפיה
נגווה נולד וגדל בקמרון. המשפחה שלו עברה מאוחר יותר לצרפת, שם נגווה גר עד שהוא עבר למיניאפוליס בגיל 19 כדי להשלים את לימודיו בקולג' ולהיות קרוב יותר למשפחתו.
קריירה
החוויה הראשונה של בנה בדראג הייתה בתצוגת אופנה בפריז, היכן שביקשו ממנו ללבוש שמלה כדי ללכת על המסלול כאישה כמחליף ברגע האחרון לדוגמנית חסרה. הופעת הדראג הראשונה שלה הייתה עם סידני לאופר בבר ה-"The Gay 90s" אחרי שהיא עברה למיניאפוליס ב-2000. היא השתתפה בתחרויות דראג, כולל "Miss US of A".
בתחילת 2009, בנה ערכה אודישן לעונה הראשונה של תוכנית המציאות של לוגו המרוץ לדראג של רו פול. רופול הציע לה זאת בעצמו אחרי שראה אותה מופיעה לשיר "Circle of Life" במצעד הגאווה של מיניאפוליס. היא נבחרה לאחת מתשע מלכות בעונה מתוך אלפי מתמודדות. היא הייתה הזוכה הראשונה של התוכנית אחרי שזכתה בשני אתגרים. הניצחון של בנה היווה השראה למלכות דראג רבות לעתיד, כמו זוכה העונה השמינית בוב דה דראג קווין.
ב-2011, בנה הופיעה בשני פרקים של "RuPaul's Drag U" ושימשה כ"פרופסורית דראג".
בנה נחשפה כמתמודדת העשירית בעונה השלישית של המרוץ לדראג: אולסטארס, והפכה למנצחת הראשונה אי פעם שהתמודדה בעונת אולסטארס. היא זכתה בשני אתגרים והגיעה לגמר, אבל לא נבחרה לליפ סינק האחרון על ידי המלכות המודחות וסיימה את העונה במקום השלישי עם שאנג'לה.
מוזיקה
הסינגל הראשון של בנה היה "I'm the Sh*t" שיצא ב-2009. הסינגל השני שלה, "Cameroon", יצא ביולי 2010. בנה הופיעה בהופעת אורח בווידאו קליפ להוצאה מחדש של השיר "A Little Respect" של אירייז'ר בדצמבר 2010. השיר היה חלק מגיוס כספים לסטודנטים במכון הארווי מילק בסן פרנסיסקו. הסינגל השלישי שלה, "Dirty Drums", יצא ב-17 באפריל 2012. הסינגל הרביעי שלה, "Face", יצא ב-3 במרץ 2014.
בנובמבר 2017, בנה הופיעה ב-"Queens United", מופע צדקה של פי פי אוהרה במטרה לגייס כספים לאנשים שנפגעו מהוריקן מריה. ב-2018, בנה יצרה את "Roar", מופע חודשי שכולל ריקוד אינטראקטיבי.
ב-2020, היא עזרה ליצור, הפיקה וכחכבה בסיבוב ההופעות "Nubia", מופע דראג שחוגג מלכות דראג שחורות דרך מוזיקה מקורית, כוריאוגרפיה קבוצתית, מיצבי וידאו, שירה, ליפ סינקים ומיצגים מבוססי סיפור.
ב-2021 התרחשה הקרנת בכורה של סרט תיעודי בשם "Being Bebe" בפסטיבל הסרטים טרייבקה. הוא הוקרן גם ב-Provincetown International Film Festival. הסרט מתעד את 15 שנים בחייו של נגווה כביבי זהרה בנה, כולל המסע שלו להתכונן למרוץ לדראג. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר 2021 ב-Provincetown International Film Festival.
מחוץ לדראג, נגווה הוא המנכ"ל של "The Lavish Labs", חברת תכנון אירועים ועיצוב.
חיים אישיים
לפני שהתחיל להופיע בדראג, נגווה היה מנהל מקהלה ומורה למוזיקה. הוא לא מחשיב את עצמו למלכת דראג, ומעדיף להיקרא "אומן דראג". נגווה הוא נוצרי אדוק.
הוא ציין את כריסטיאן דיור, ג'ורג'ו ארמני ואלפדי כאייקוני אופנה אישיים שלו.
המועצה לביקורת סרטים ומחזות
המועצה לביקורת סרטים (לשעבר המועצה לביקורת סרטים ומחזות) הוא הגוף שתפקידו הוא מתן סיווג צפייה לסרטי קולנוע. במועצה חברים 14 נבחרי ציבור, והיא פועלת במסגרת משרד התרבות והספורט (בעבר פעלה במסגרת משרד הפנים).
היסטוריה
המועצה לביקורת סרטים ומחזות הוקמה מכוחם של שני חיקוקים מנדטוריים, פקודת סרטי הראינוע ופקודת ההצגות הציבוריות (ביקורת), שנקבעו בשנת 1927. תפקידה היה לעסוק בצנזורה על סרטי קולנוע ומחזות בישראל.
כל מחזה או סרט קולנוע שהוצג בישראל היה צריך לקבל קודם את אישור המועצה. העילה לפסילת סרטים ומחזות הייתה רחבה ולעיתים כללה גם שיקולים פוליטיים. במהלך השנים צמצמנו סמכויותיה בהדרגה, בעקבות עשרות מאבקים משפטיים.
ביוני 1989 הוחלט לבטל את סמכויותיה לגבי מחזות לשנתיים ניסיון, בעקבות חוק שיזם חבר הכנסת מרדכי וירשובסקי. ב-1991 ביטול סמכויותיה לגבי מחזות יושם באופן קבוע. ואחר כך צומצם תפקידה למתן סיווג צפייה לסרטי קולנוע בלבד.
מחזות
בפקודת ההצגות הציבוריות (ביקורת) נאסרה הצגתו של מחזה שלא קיבל היתר מהמועצה. על המבקש היתר לפרט לפני המועצה, בין השאר, את תוכנו ותיאורו של המחזה, ולהגיש לה, עם דרישתה, את הטקסט של המחזה. בכך הוענקה למועצה סמכות למנוע מראש את הצגתו של מחזה הפוגע בסדר הציבורי.
כשעובד סיפורו של נתן שחם "שבעה מהם", שבו קבוצת חיילים מותשים מבודדים במשלט ושולחים שבויים ערבים לעלות על המוקשים כדי שהלוחמים יצליחו לצאת משם להצגה בשם "הם יגיעו מחר", תבעה הצנזורה לקצץ את הסיפור על השבויים והמוקשים, מחשש לכך שמדובר בעבירות קשות הקשורות לאמנות בינלאומיות. הקטע אכן צונזר.
באוגוסט 1989 הושעה לשנתיים תוקפה של פקודת ההצגות הציבוריות (ביקורת), ובתום תקופה זו בוטלה הפקודה כליל, ובכך נשללה סמכותה של המועצה לבקר הצגות תיאטרון, והוגבלה לסרטי קולנוע בלבד.
מחזות שהמועצה פסלה או הגבילה הצגתם היו, בין היתר:
במקרה מסוים סירבה המועצה לפסול הצגה, והפסילה נכפתה בהחלטת בג"ץ. בשנת 1966 כתב יגאל לב מחזה בשם "זעקת השתיקה", שעלילתו מבוססת במידה רבה על פרשת מלחי – שופט שהואשם בקבלת שוחד, ומשפטו התנהל באותה עת. המועצה לביקורת סרטים ומחזות התירה את הצגתו של המחזה, ובנובמבר 1966 החלה הצגתו. כשנודע העניין ליועץ המשפטי לממשלה, פנה אל המועצה שתבטל את ההיתר שנתנה, עד לסיום המשפט, בשל דמיונו של המחזה למשפט. המועצה דחתה דרישה זו, ובשל כך עתר היועץ המשפטי לבג"ץ. בג"ץ פסק כי הצגת המחזה עשויה להשפיע על מהלך משפט מלחי או על תוצאותיו, ולכן "המועצה חייבת הייתה לסרב לתיאטרון את מתן ההיתר המבוקש, ומשנתנה – חייבת הייתה לבטלו, ואם היא לא עשתה כן, ייעשה הדבר על ידי בית-המשפט". בהתאם לכך אסר בג"ץ את הצגת המחזה כל עוד לא ניתן פסק-דין סופי במשפטו של מלחי.
סרטי קולנוע
בסמכותה לפסול הצגתו של סרט קולנוע בשלמותו או להגביל את הצפייה בו לבני גיל מסוים ומעלה, לפי ארבעה דירוגים: מגיל 12 ומעלה, מגיל 14 ומעלה, מגיל 16 ומעלה ומגיל 18 ומעלה, אם הסרט הוא סרט תועבה (המכיל קטעי אלימות קיצונית או פורנוגרפיה) או שהוא פוגע ברגשות הציבור.
סרטים שנפסלו:
The Battle of Evermore
The Battle of Evermore הוא דואט פולק המושר על ידי רוברט פלאנט וסנדי דני, המופיע באלבום הרביעי וחסר השם של לד זפלין משנת 1971. כלי הנגינה בשיר כוללים גיטרה אקוסטית ומנדולינה.
כתיבה והפקה
השיר נכתב על ידי ג'ימי פייג' ורוברט פלאנט בהדלי גריינג' בזמן שפייג' התנסה במנדולינה בבעלות ג'ון פול ג'ונס. פייג' הסביר בשנת 1977 כי "השיר 'The Battle of Evermore' נכתב בו במקום על ידי רוברט [פלאנט] ועל ידי. פשוט הרמתי את המנדולינה של ג'ון פול ג'ונס, מעולם לא ניגנתי מנדולינה, ופשוט כתבתי את האקורדים ואת כל היצירה בסשן אחד."
השיר, כמו מספר שירים אחרים של הלהקה, מתייחס ל"שר הטבעות" מאת ג'.ר.ר. טולקין. פלאנט הרגיש שהוא זקוק לקול אחר שיספר את הסיפור, ולקראת הקלטת השיר הוזמנה הזמרת סנדי דני לדואט עם פלאנט. דני הייתה חברה לשעבר בקבוצת הרוק הפולק הבריטי Fairport Convention, איתם לד זפלין שיתפו פעולה בשנת 1970 בפסטיבל באת' לבלוז ולמוזיקה מתקדמת. פלאנט מילא את תפקיד 'המספר' ודני ייצגה את קול העיר. פייג' פירט כי "[השיר] נשמע כמו מכשיר אנגלי ישן בהתחלה. אחר כך זה הפך לווקלי ורוברט עשה את הביט שלו. לבסוף הבנו שנביא את סנדי ונבצע את השיר כשאלה ותשובה."
כדי להודות לה על מעורבותה, קיבלה דני בעטיפת האלבום את הסמל של שלוש פירמידות (ארבעת חברי לד זפלין בחרו כל אחד בסמלים משלו לאלבום). זהו השיר היחיד של לד זפלין שהוקלט אי פעם עם סולן אורח. בראיון שנתן ב-1995 למגזין Uncut, הצהיר פלאנט כי "עבורי לשיר עם סנדי דני היה נהדר. תמיד היינו חברים טובים מאז התקופה ההיא של Fairport Convention . ריצ'רד תומפסון הוא גיטריסט מעולה. סנדי ואני היו חברים, וזה היה הדבר הברור ביותר לבקש ממנה לשיר ב-"The Battle of Evermore". אם יש בעיות של נאיביות ועומס - הייתי אז רק בן 23 - לכידות הקולות והנגינה מפצות על כך."
הופעות חיות
"The Battle of Evermore" בוצע בהופעות של לד זפלין במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה באמריקה ב-1977. בהופעות אלו, ג'ונס שר את תפקידה של דני וניגן בגיטרה אקוסטית בזמן שפייג' ניגן מנדולינה. לפעמים ג'ון בונהם שר את קולותיה של דני יחד עם ג'ונס.
Fairport Convention ביצעו את "The Battle of Evermore" עם הסולנים האורחים פלאנט וקריסטינה דונהיו בפסטיבל הפולק "Fairport's Cropredy Convention" ב-9 באוגוסט 2008.
עד שאין יותר לאן
עד שאין יותר לאן הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-22 ביוני 2013, כסינגל הרביעי מתוך האלבום "רבע לשש", על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר מושר במשקל מורכב של 10/8, כאשר כל תיבה מחולקת בתוכה לקצב של 3-3-2-2 שמיניות.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בין חמשת השירים הבודדים שביצע רייכל עצמו באלבום "רבע לשש".
כמו כן, השיר הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
Apple Books
Apple Books הוא יישום ספרים אלקטרוניים שפותח על ידי אפל למערכת ההפעלה iOS שלה ולמכשיריה. היישום הוצג לראשונה בשיתוף עם האייפד ב-27 בינואר 2010, ושוחרר עבור אייפון ואייפוד טאץ' באמצע 2010, כחלק מעדכון iOS 4. ה-iBooks אינו מותקן מראש על מכשירי ה-iOS; משתמשים יכולים להתקין את ה-iBooks ללא תשלום דרך חנות ה-App Store.
ב-19 בינואר 2012 באירוע מיוחד שהתמקד בחינוך בעיר ניו יורק, הודיעה אפל על שחרורו החינמי של ה-iBooks 2, אשר יכול לפעול במצב שימוש לרוחב ומאפשר קריאה אינטראקטיבית. בנוסף, יישום חדש, מחבר-iBooks, הוכרז ל-Mac App Store, המאפשר לכל אחד ליצור ספרי לימוד אינטראקטיביים לקריאה ב־iBooks; כמו כן, ה-iBookstore הורחב בקטגוריה של ספרי לימוד.
היסטוריה
ה-iBooks הוכרז לצד האייפד במסיבת עיתונאים בינואר 2010. חנות הספרים עצמה, לעומת זאת, שוחררה באמריקה שלושה ימים לפני האייפד עם ההקדמה של ה-iTunes 9.1. זה קרה כביכול כדי למנוע תנועה רבה מדי על השרתים של אפל, כפי שהם היו עמוסים במהדורות האחרונות של האייפון. ביום ההשקה, ב-31 במרץ 2010, אוסף ה-iBookstore היה מורכב מכ-60,000 כותרים.
ב-8 באפריל 2010, אפל הודיעה כי ה-iBooks יתמוך ב-iPhone ובאייפוד טאץ' עם גרסה iOS 4 והלאה. כתוצאה מכך, ה-iBooks לא היה נתמך במכשירי ה-iPhone וה-iPod Touch מהדור הראשון. ב-8 ביוני 2010 בטקס המפתחים הבינלאומי של אפל, הוכרז כי iBooks יתעדכן באותו החודש לקריאת קובצי PDF, וגם תתווסף האפשרות להוסיף הערות על ספרים אלקטרוניים. החל מה-1 ביולי, ה-iBooks זמין גם בקנדה.
עם שחרורו של היישום למכשירים ישנים המריצים iOS 4, כגון האייפון 3GS וה-iPod Touch, ה-iBooks קיבל ביקורת שלילית על הביצועים האיטיים שלו. עם זאת, העדכון של ה-19 ביולי מבית אפל הוצעו כמה שיפורים לתיקון הבעיה.
ב-27 בספטמבר 2011, אפל הרחיבה את חנות הפרמיום שלה אל הרפובליקה של אירלנד.
ב-23 באוקטובר 2012, הכריזה אפל על שחרור ה-iBooks 3.
ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה ואירלנד, הן חלק מהמדינות הבודדות שיש להן חנויות פרמיום של iBookstore. ב-1 בינואר 2013, ה"ניאקי" דיווחו כי אפל מתכוננת להשיק את חנות ה-iBookstore ביפן.
תכונות
החל מהגרסה ה-3 של היישום, ה-iBooks זמין בטקסט שנכתב ב-18 שפות שונות. משתמשים של היישום יכולים לשנות את הגופן ואת גודל הטקסט המוצג. משתמשים יכולים להתאים את בהירות מסך מתוך היישום, עם מגוון גדול יותר זמין מאשר מביישום ההגדרות ומגש ריבוי המשימות.
ניתן לבחור ולחפש מילים בכל ספר. הגדרות של מילים ניתן למצוא גם לאחר שלוחצים על המילה ובוחרים 'הגדר', אשר נותן לקורא תיאור קצר של מה המילה ומשמעותה, ואם אין הגדרה זמינה, הקורא יכול לבחור גם חיפוש בוויקיפדיה או באינטרנט (האפשרות זמינה גם אם יש הגדרה למילה). קוראים יכולים גם לסמן מעברים וכאשר זה נעשה, החלק מהספר האלקטרוני העוסק בפרקים ובהערות, באופן אוטומטי ישמור את המילים או את המשפטים שהיו מודגשים, וכמו כן יחשוף את כל ההערות שבוצעו לאחר הדגשת קטע מסוים.
ישנם שלושה נושאי צפייה לבחירה, הזמינים לכל הספרים למעט מסמכי PDF. הנושאים הם:
ישנן שלוש פריסות דף:
עד מאי 2011, בכל מכשיר שהורד אליו היישום, קיים עותק של הסיפור פו הדב משנת 1926, כדי שהקורא יוכל להתחיל לבנות את סיפריית הספרים שלו.
פורמטים
תבניות הספרים אלקטרוניים הנתמכות על ידי iBooks הן ePub ו-PDF. החל מגרסת 2.0, iBooks תומך גם בפורמט קנייני iBook (IBA), שנוצר עם כלי "יוצר iBooks" (iBooks Author). תבנית זו מבוססת על פורמט ePub אבל תלויה בקוד מותאם אישית ביישום iBooks כדי שתתפקד. רקוויאם הוא תוכנה שנועדה להסיר ניהול זכויות דיגיטלי של אפל, וניתן להסיר ניהול זכויות דיגיטלי מה-iBooks מאז גרסה 3.3.
חנות הספרים
ה-iBookstore הוא מקום למכירת תוכן ePub ומערכת אספקה המספקת ספרים אלקטרוניים לכל מכשירי iOS: iPhone, iPad ו-iPod Touch, המריצים את הגרסאות iOS 4.x - 6.x. זה כרגע לא תומך בהורדה או קריאה של ספרי iBooks ישירות על כל סוג של מחשב; אם זה מקינטוש, חלונות או לינוקס.
ספריית ה-iBooks (הבנויה ממדפים שעליהם כביכול "מונחים" הספרים), מסתובבת כדי לחשוף את חנות ה-iBookstore. מהחנות משתמשים יכולים לרכוש ספרים שונים מבית אפל. iBooks יכול להסתנכרן בין מכשירים, כדי שתהיה אפשרות להתחיל לקרוא ספר במכשיר אחד ולהמשיך מאותו המקום במכשיר אחר. כדי לבצע פעולה זו יש לסנכרן את המכשיר דרך iCloud, וכן האפשרות הזו עובדת רק על מכשירים בעלי אותה כתובת Apple ID.
לפני חשיפת האייפד, כותבי הספרים היו מחויבים ליצור תוכן ל-iBookstore. שותפים נוספים הוזמנו להשתתף ביום ההודעה על המוצר ב-27 בינואר 2010. ה-iBookstore גם מספק גישה ללמעלה מ-30000 ספרים זמינים בחינם מפרויקט גוטנברג, והוא מספק תוכן המתועל דרך Smashwords, המאפשר לסופרים ומוציאים לאור עצמאיים לפרסם את ספריהם.
יום לפני אירוע השקת האייפד, טרי מקגרו, מנכ"ל "McGraw-Hill", הופיע ומסר מידע לארין ברנט מ-CNBC על שחרור האייפד הקרוב. במהרה המידע הופץ באתרי שמועות ובסופו של דבר גם בכלי תקשורת מרכזיים, כהתגלות של תכונות של האייפד. חברת "McGraw-Hill" לא נכללה במצגת האייפד באירוע ההשקה של אפל והיו ספקולציות שיצאו מן הכלל בתגובה לשחרור של המידע על ידי טרי. עם זאת, "McGraw-Hill", הצהירה כי המידע שנמסר על ידי מקגרו לא היה חסוי, וכי הם לא תכננו להשתתף באירוע.
בשנת 2011, דובר אפל הודיע כי: "אנו דורשים כעת שאם יישום מציע ללקוחות את היכולת לרכוש ספרים מחוץ לאפליקציה, שאותה האפשרות תהיה זמינה גם ללקוחות מתוך האפליקציה עם רכישה בתוך היישום". 30% מנתח ההכנסות שאפל מתקבל ממנגנון הרכישה בתוך יישומים. הכדאיות הכלכלית של יישומים מתחרים ב-iBookstore המנוהלים על ידי קמעונאים אינה ידועה, על אף שבמדינות רבות, ה-iBookstore עדיין אינו מספק לצרכנים גישה לכל הספרים, פרט לעבודות חופשיות מחוץ לזכויות יוצרים.
מחלוקת
היו שטענו כי ממשק ה-iBooks הוא העתק מדויק כמעט של קלאסיקות מאת אנדרו כץ ופיל ריו, ששוחררו יותר משנה קודם ואפילו השתתפו בפרסומות הטלוויזיה של אפל. אפל לא הגיבה על כך. מסמכים שנוצרו על ידי ה-iBooks Author (יוצר ספרים אלקטרוניים). פורמט iBooks עשוי להימכר רק בתשלום אם הוא מתקבל בלבד ועל ידי מפיצים של אפל. הגבלות אלה אינן חלות על מסמכים שנוצרו בפורמטים אחרים כמו קובצי PDF או טקסט. כמו שאפל מזכירה באופן רשמי את פורמט ePub, מסמכים שונים נוצרים כך. ePub אינו מושפע מכך, אבל זה נשאר לא ברור ומסמכים אינם תואמים באופן מלא עם תקן EPUB.
סכסוך סימני מסחר
בחודש יוני 2011, אפל נתבעה על ידי מפיץ ניו יורקי בשם ג'ון ט. קולבי, על השימוש במונח "iBook". קולבי התיימר להיות הבעלים של סימן המסחר של מונח ה-"iBooks", והתייחס לספרים שפרסם, לאחר שרכש את הנכסים של המפיץ ביירון פרייס, שפרסם סדרה של ספרי פנטזיה ומדע בדיוני תחת אותו המונח. אפל השתמשה בעבר במונח "iBook" כשם לשורה של מחשבים ניידים שנמכרו עד לשנת 2006, אך קולבי טוען כי הזכות למונח היא שלו, כפי שהיה בספרים שפרסם, כולל ספרים אלקטרוניים. אפל החלה להשתמש במונח "iBooks" בשנת 2010 כדי להתייחס לספרים אלקטרוניים שנמכרו ל-iPad. ביירון פרייס פרסם למעלה מ-1,000 ספרים תחת המותג "iBooks" החל משנת 1999.
מכשול טבעי
מכשול טבעי הוא מונח הקשור לגאוגרפיה ולאסטרטגיה צבאית. המכשול הטבעי הוא גורם בשטח המציב קושי משמעותי לצליחתו.
טריטוריות מוגנות בדרך כלל, לפחות מאחד מצידיהן, על ידי מכשולים טבעיים. מכשול יכול להיות נהר, גיא עמוק, רכס הרים או מצוק. כח צבאי המתכוון לכבוש את הטריטוריה צריך להתגבר על המכשול ועל ידי כך חושף עצמו לפגיעה. כמו כן מעכב המכשול כניסת מהגרים לתחומי הטריטוריה. צליחת נהר, למשל אורכת זמן רב, מקשה על התקדמות הכח ומאיטה אותו.
בעבר, ערים בצורות בנו את חומתן בקרבת מכשול טבעי, אך במרחק-מה המאפשר תצפית ופגיעה בכח מתקרב. בחזית בה לא קיים מכשול טבעי, הוקמו ביצורים חזקים או מכשולים מלאכותיים (כגון חפיר).
המכשול הטבעי הוא לעיתים גם גבול טבעי: הגבול בין ישראל לירדן, למשל, עובר לאורך נהר הירדן. מעלה הנהר ריו אורוגוואי משמש גבול בין ארגנטינה לברזיל ומורד הנהר משמש גבול בין ארגנטינה לאורוגוואי.
קיימים גם מכשולים טבעיים רחבי-ידיים כגון מדבר או אזור קפוא. שטחים אלה מגנים על טריטוריות מפלישה מכיוון מסוים ומאפשרים הפניית תשומת-הלב וכח האדם לטיפול בחזית מוגנת-פחות. כך למשל ערבות הקרח של סיביר ברוסיה, המגינות עליה ממזרח.
בגנטיקה של אוכלוסיות משתמשים במושג על מנת להסביר את השונות בין מאגרי גנים של אוכלוסיות נפרדות של אותו המין המופרדות זו מזו באמצעות מכשול גאוגרפי.
נמל התעופה הבין-לאומי נינוי אקינו
נמל התעופה הבין-לאומי נינוי אקינו (בפיליפינית: Paliparang Pandaigdig ng Ninoy Aquino; באנגלית: Ninoy Aquino International Airport; בראשי תיבות: NAIA) הוא נמל התעופה העיקרי המשרת את מטרופולין מנילה, עיר הבירה של הפיליפינים, באי לוזון. הנמל, שהוקם במקומו הנוכחי ב-1948, שוכן בדרום המטרופולין. הוא נמל התעופה העמוס ביותר במדינה. בשנת 2019 עברו בו 47,898,046 נוסעים.
הנמל מיועד להיסגר לאחר שייבנו ויופעלו שני נמלי תעופה חדשים מתוכננים שיוקמו לחופי מפרץ מנילה.
תולדות הנמל
נמל התעופה נפתח ב-1937 באתר מעט מצפון למיקומו הנוכחי והיה שדה התעופה השני של מנילה (הראשון היה שדה התעופה גרייס פארק ( Grace Park)). ב-1948 הועתק הנמל למיקומו הנוכחי, שנחשב לנוח יותר, בשכנות לבסיס חיל האוויר ניקולס ולמסלול הטיסה שלו, שהוא כיום המסלול המשני של הנמל. המסלול הראשי של הנמל נסלל ב-1954. המבנה המקורי של נמל התעופה הוקם בשטח שבו שוכן כיום טרמינל 2. ב-1961 נחנך בנמל טרמינל חדש.
ב-27 בנובמבר 1970 ניסה מתנקש לרצוח את האפיפיור פאולוס השישי מיד לאחר שהגיע לנמל לביקור במדינה.
ב-21 באוגוסט 1983 נרצח בנמל בנינו אקינו, ממנהיגי האופוזיציה בפיליפינים, מיד לאחר ששב שמה מגלות בחוץ לארץ. ארבע שנים לאחר מכן נקרא הנמל על שמו.
הקמת טרמינל 3, הגדול והחדש בנמל החלה ב-1997 על שטחו של בסיס חיל האוויר וילאמור (מקודם בסיס חיל האוויר ניקולס). ההקמה לוותה בקשיים רבים, טכניים, כלכליים ומשפטיים, שגרמו לעיכובים חוזרים ונשנים בהפעלתו. הטרמינל הגיע לפעילות מלאה רק ב-2014.
מאז ראשית שנות האלפיים עלה מספר הנוסעים שעברו בנמל בצורה תלולה: ב-2003 היה מספרם 12.95 מיליון, ב-2008 - 22.25 מיליון, וב-2019 יותר מאשר הוכפל מספר הנוסעים והגיע ל-47.89 מיליון. הפעילות בנמל כמו בנמלי תעופה בינלאומיים אחרים נפגעה בצורה חמורה עקב מגפת הקורונה שפרצה בסוף שנת 2019.
הנמל מנוהל על ידי רשות ממשלתית - Manila International Airport Authority.
במהלך שנות פעולת הנמל אירעו בו ובסביבתו מספר רב של תאונות אוויריות. התאונה הקטלנית ביותר התרחשה ב-18 במאי 1990, כאשר מטוס ביצ'קראפט בטיסת פנים ובו 21 אנשים התרסק לתוך אזור מגורים מיד לאחר ההמראה מהנמל בעקבות כשל במנוע. כל יושבי המטוס נספו כמו גם ארבעה אנשים על הקרקע. בתאונה אחרת, ב-10 בדצמבר 2011, התרסק מטוס קל לתוך אזור מגורים מיד לאחר ההמראה עקב טעות אנוש. לפחות 14 אנשים נהרגו, לרבות שלושת יושבי המטוס, וכ-50 מבנים על הקרקע עלו באש.
מתקני הנמל
כיום (2020) יש בנמל ארבעה טרמינלים:
שירות אוטובוסים פנימי (שאטל) מחבר בין ארבעת הטרמינלים בנמל.
תחנת רכבת הממוקמת בקרבת הנמל מספקת חיבור בינו לבין רשת חברת הרכבות הלאומית של המדינה. תחנה שנייה מחברת בינו לבין נתיבי הרכבת הקלה של מנילה.
חברות תעופה ויעדי טיסה
לפני פרוץ מגפת הקורונה ב-2020 שירת הנמל תשע חברות תעופה למטען וכ-47 חברות תעופה לנוסעים, שהפעילו קווי תעופה לעשרות יעדים בפיליפינים וכן ליעדים בינלאומיים ב-28 מדינות:
הנמל משמש כבסיס פעולה לחמש חברות תעופה, שהגדולות שבהן הן פיליפין איירליינס וסבו פסיפיק.
קווי התעופה העמוסים ביותר אל הנמל וממנו בשנת 2018 היו להונג קונג, סינגפור, טייפה, סיאול, טוקיו, קואלה לומפור, בנגקוק, דובאי, אוסקה וסידני. טרמינל 3
מפת אוצר
מפת אוצר או מפת מטמון היא מפה עליה מסומן מיקומו של אוצר או מטמון שהוחבא. מפות אלה מהוות מרכיב עיקרי בעלילות ספרי הרפתקאות ומתח, ובייחוד ספרים הקשורים לשודדי ים.
שודדי ים
תמת מפת האוצר מופיעה ברבים מהסיפורים על שודדי הים, אולם אין עדויות היסטוריות רבות לשימוש אמיתי במפות אוצר על ידי שודדי ים, ואלה לרוב לא נטו להטמין אוצרות.
המקרה היחיד למעשה בו קושר שודד ים למפות אוצר היה אוצר שהטמין קפטן קיד באי גארדינר בסמוך ללונג איילנד שבניו יורק בטרם נתפס והוצא להורג. מרבית האוצר נמצא אולם חלקים מהאוצר לא התגלו, ובמשך השנים ניסו מחפשי אוצרות רבים להסתמך על מפות עתיקות בניסיון למצוא את האוצר.
אל דוראדו
בשנת 1595 יצא מגלה הארצות האנגלי סר וולטר ראלי למצוא את העיר האגדית אל דוראדו. העיר לא התגלתה אולם ראלי תיאר בספריו את מסעותיו, ובעקבות ספרים אלה נהגו קרטוגרפים לציין את מיקומה של העיר במפותיהם. כך למשל הקרטוגרף יודוקוס הונדיוס ציין את מיקומה של העיר במפתו משנת 1598 וכן במפותיו של תאודור דה בריי הופיעה העיר. העיר המשיכה להופיע במפות עד שנת 1808.
מפות אוצר בתרבות
ספרים וסרטים רבים מבוססים על התמה של חיפוש אוצר באמצעות מפת אוצר. תיאור סטריוטיפי מציין את האוצר על המפה באמצעות האות "X". סימון זה הפך פופולרי בעקבות ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון "אי המטמון" משנת 1883. השימוש באות "X" הופיע לראשונה בספרו של ג'יימס פנימור קופר "אריות הים" משנת 1849.
סרטי קולנוע רבים, בעיקר סרטי ילדים התבססו על תמה זו, ובהם "הגוניז" בה מחפשים ילדים אוצר של שודד ים בן המאה ה-17, וכן הסרט של אולפני וולט דיסני "X מסמן את האוצר".
רחוב צ'רצ'יל 1
רחוב צ'רצ'יל 1 (באנגלית: One Churchill Place) הוא גורד שחקים המצוי בלונדון באזור הדוקלנדס שבקרבת קנרי וורף. מבנה זה משמש כבניין ההנהלה של בנק ברקליס.
רות דר
רות דר, מעצבת תפאורה ותלבושות (נולדה ב-10 באוקטובר 1941). עבדה כמעצבת תפאורה ותלבושות ובתור ארט דירקטור בתיאטרון, בקולנוע, בטלוויזיה ובאופרה הישראלית. עיצבה כ - 140 הפקות של הצגות תיאטרון, מחזות זמר ואופרות בכל התיאטרונים הרפרטוארים בארץ. זכתה לפרסום והצלחה, קיבלה פרסים רבים ועבדה עם הבמאים המובילים בתיאטרון הישראלי, בהם יוסף מילוא, עמרי ניצן, עודד קוטלר, אילן רונן, מייקל אלפרדס, מיקי גורביץ', חנוך לוין ועוד. כיהנה במשך 28 שנים (1982–2009) כמעצבת הבית הקבועה לתפאורה ותלבושות של תיאטרון הקאמרי, תל אביב. הייתה ממקימי "אמבי" - איגוד התפאורנים בישראל. נבחרה לאחת מ-23 מעצבי הבמה המובילים בעולם שכובדו על ידי ה - OISTAT בקואדרינלה של פראג ב-2007.
רחוב צ'רצ'יל 1
שימושי המבנה
בנק ברקליס משתמש בשני שלישים מהמבנה (קומות 1 - 3, 6 - 16 ו-24 - 31). חדרי ההנהלה מצויים בקומה ה-31, וחדרי הישיבות בקומה ה-30. קומות 17 - 23 משמשות משרדים אחרים.
רות דר
קורות חיים
רות נולדה בתל אביב בשנת 1941 ליוסף פולן, מהנדס שעלה לארץ מוורשה ב-1920 כחלוץ ולפני שנסע ללמוד הנדסה בצרפת, היה שחקן מן המניין בתיאטרון אוהל ולחנה, שעלתה ארצה מליטא והייתה אחת מקבוצת החלוצים שהקימה את קיבוץ משמר העמק.
רות למדה ב"בית חינוך לילדי עובדים" בצפון תל אביב וב"סמינר לוינסקי" (הוראת אנגלית). את שירותה הצבאי עשתה בלהקת הנח"ל (בתוכניתה "טיפת הדבש",1962).
רחוב צ'רצ'יל 1
שימושי המבנה
המבנה מקושר במעבר תת-קרקעי למרכז הקניות של כיכר קנדה ולתחנת הרכבת התחתית קנרי וורף.
רות דר
קורות חיים
למדה ציור בבית הספר לאמנות "אבני" בתל אביב, וב"בצלאל" בירושלים. ב-1964, עם נישואיה לאילן דר, אז שחקן תיאטרון חיפה, עברה לחיפה ושיחקה במועדון התיאטרון החיפאי, ואחר כך בתיאטרון העירוני של חיפה.
ב-1967, נסעה ללונדון ללמוד עיצוב תפאורה ותלבושות לתיאטרון, בבית הספר שליד בית האופרה (כעת נקרא בית הספר לעיצוב לתיאטרון ע"ש MOTLEY ). במהלך השנים, מעת שחזרה לארץ מלימודיה ועד עתה, עיצבה דר תפאורה ותלבושות עבור התיאטרונים השונים, בהם תיאטרון הקאמרי, תיאטרון הבימה, התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון החאן בירושלים, תיאטרון באר שבע, תיאטרון בית ליסין, באופרה הישראלית, בקולנוע ובטלוויזיה.
רחוב צ'רצ'יל 1
השפעת פיגועי 11 בספטמבר על תכנון המבנה
תכנון המבנה הושפע מפיגועי 11 בספטמבר - בעקבות הפיגועים נבנו במבנה חמש מערכות מדרגות - אחת בכל אחת מפינות המבנה, ומערכת מרכזית הכוללת גם את המעליות במרכז המבנה. כל אחד ממערכות המדרגות מסוגלת להכיל את כל עובדי המבנה, במקרה ורק מערכת מדרגות זו תישאר חופשית למעבר בשעת חירום.
רות דר
קורות חיים
ב-2015 יצא לאור ספרה "ברדש ושחש תולים כביסה" הכולל סיפורים קצרים בהם היא מגוללת מסכת מופלאה של יחסי עבודה וחברות בינה ובין המחזאי הדגול חנוך לוין.
גרה בתל אביב. נשואה לשחקן אילן דר ולהם בת, אראל.
עיצוב תפאורה ותלבושות למחזות קלאסיים ומודרניים
ברכט -"אופרה בגרוש" (ת. חיפה - בימוי: עודד קוטלר), "אמא קוראז'" (ת. הקאמרי- בימוי: אילן רונן), "מעגל הגיר הקווקזי" (ת. הקאמרי - בימוי: יוהאן טאוב).
צ'כוב- "גן הדובדבנים" (ת. חיפה - בימוי: מייקל אלפרדס), "השחף" (ת. הקאמרי - בימוי: לאופולד לינדטברג - ע. תלבושות), "הדוד וניה" (ת. הקאמרי - בימוי: לאופולד לינדטברג - ע. תלבושות), "שלוש אחיות" (ת. הקאמרי - בימוי: פיטר ג'יימס - ע. תלבושות).
שקספיר- "חלום ליל קיץ" (ת. הבימה - בימוי: עמרי ניצן), "כטוב בעיניכם" (ת. באר שבע, ת. הקאמרי – בימוי: עמרי ניצן), "קומדיה של טעויות" (ת. הקאמרי - בימוי: עמרי ניצן), "ריצ'רד השלישי" (ת. הקאמרי - בימוי: עמרי ניצן), "הסוחר מוונציה" (ת. הקאמרי - בימוי: עמרי ניצן), "המלט" - (בת. הקאמרי- בימוי: עמרי ניצן- וכן בפסטיבלים של מחזות שקספיר בעולם: בגדנסק, בוקרשט, שאנגחאי, מוסקבה וושינגטון, וקליבלנד בארצות הברית).
גולדוני- "משרתם של שני אדונים" (ת. הבימה - בימוי: עמרי ניצן), "התאומים מוונציה" (קופרודוקציה- ת. באר שבע - ת. באר שבע- ת. בית ליסין - בימוי: מיקי גורביץ').
בין עבודותיה האחרות בתיאטרון: "מיכאל קולהאס" (וון קלייסט) (ת. הקאמרי - בימוי: אילן רונן - ההפקה נסעה להציג במקומות שונים בעולם ביניהם: פסטיבל אדינבורו בסקוטלנד, לונדון, מוסקבה, סנט פטרבורג, וורשה, קרקוב, גרמניה, ועוד). "רוחות" (איבסן - ת. באר שבע - בימוי: מייקל אלפרדס), "בית הבובות" (איבסן - ת. הקאמרי - בימוי:אילן רונן), "גם הוא באצילים" (מולייר - בימוי: אילן רונן - תיאטרון הקאמרי ובתיאטרון "מאלי" במוסקבה). "מלאכים באמריקה" (טוני קושניר - בימוי: שמואל הספרי - ת. הקאמרי באולם "מונטנה"), "בית-ברנרדה אלבה" (פדריקו גארסיה לורקה - בימוי: אילן רונן- ת. הבימה), "מעין הכבשים" (דה-ווגה - בימוי: אילן רונן- ת. הקאמרי), "דמוקרטיה" (פריין - בימוי: עמרי ניצן - ת. הקאמרי), "יתוש בראש" (ז'ורז' פדו, בימוי: היי קיילוס. ת. הבימה) "יתוש בראש" (ז'ורז' פדו - בימוי: עמרי ניצן - ת. הקאמרי), "קוויאר ועדשים" (קראניצ'י וטאראבוזי - בימוי: אילן רונן - ת. הקאמרי), "אמדאוס" (פיטר שאפר - בימוי: עמרי ניצן- ת. הקאמרי) ועוד.
עיצוב תפאורה ותלבושות למחזות מקוריים
דר עיצבה תפאורות ותלבושות למחזות מקוריים ביניהם: "נמר חברבורות" (יעקב שבתאי – בימוי: עודד קוטלר - בת. חיפה ), "הכבש ה-16" (יהונתן גפן ומיקי גורביץ'- בימוי: מיקי גורביץ' - ת. הקאמרי), "המורדים" (עדנה מזי"א- בימוי: עמרי ניצן- ת. הקאמרי) "ספור משפחתי" (עדנה מזי"א - בימוי: עמרי ניצן ב"קאמרי" ובויימאר וינה ובון ). "עוץ לי גוץ לי" (אברהם שלונסקי - בימוי: רוני פינקוביץ' - ת. הקאמרי), "חברון" (תמיר גרינברג - בימוי: עודד קוטלר - ת. הבימה) ו"מסילה לדמשק" (הלל מיטלפונקט - בימוי: אילן רונן - בת. "הבימה" ובת. "מאלי" במוסקבה ).
עבודתה עם חנוך לוין
עבדה רבות עם חנוך לוין ועיצבה תפאורה ותלבושות לרבים ממחזותיו. רות, החלה לעבוד עם לוין כבר בהצגה הראשונה שכתב וגם ביים בתיאטרון ("יעקובי ולידנטל" בת. הקאמרי) ועוד קודם לכן, עבדה על מחזה שלו שביים עודד קוטלר על במת התיאטרון החיפאי, והייתה ההצגה הראשונה של מחזה שלו שהועלתה על במת התיאטרון הממסדי ("חפץ"). לאחר "יעקובי וליידנטל, המשיכה לעבוד עם חנוך לוין על 11 הצגות של מחזותיו שאותן גם ביים, במהלך תקופה ארוכה ומשמעותית בחיי התיאטרון בארץ, שבה יצרו את הסגנון הייחודי, המזוהה כל כך עם הצגותיו של חנוך לוין. כך, עבדו אפוא ביחד בהעלאת חלק הארי של כלל הצגותיו על במות התיאטרון בארץ, וחלקן אף הוצגו בפסטיבלים, ובתיאטרונים במקומות שונים בעולם.
בין ההצגות ניתן למנות: בתיאטרון חיפה: "חפץ" (בימוי: עודד קוטלר) "קרום", "פופר" (בימוי: חנוך לוין), בתיאטרון הקאמרי: "יעקובי ולידנטל" ( בימוי: חנוך לוין), "אורזי מזוודות" (בימוי: מייקל אלפרדס) ( שתי ההפקות הוצגו בתיאטרוןהקאמרי ובמסגרת פסטיבל אדינבורו בסקוטלנד, לונדון, צרפת, ובפולין) "יסוריי איוב" (בימוי: חנוך לוין), "הזונה הגדולה מבבל" (בימוי: חנוך לוין), "כולם רוצים לחיות" (בימוי: חנוך לוין), "יאקיש ופופצ'ה" (בימוי: חנוך לוין) "הוצאה להורג " (בימוי: חנוך לוין ), "נכנע ומנוצח" (בימוי: חנוך לוין), "הזונה מאוהיו" (בימוי: חנוך לוין), "רווקים ורווקות" (בימוי: אלדד זיו). "אורזי מזוודות" (בימוי: אודי בן-משה, ב-2012). ת. הבימה: "מלאכת החיים" (בימוי: מיכאל גורביץ' ב- תיאטרון "בית-לסין": "מלאכת החיים" ( בימוי: רוני פינקוביץ' ב־2012).
על עבודתה המשותפת עם חנוך לוין כתבה רות דר בספר "ברדש ושחש תולים כביסה".
עבודות למחזות מוזיקליים
בין המחזות המוזיקליים שעיצבה : "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" (לויד וובר-טים רייס - בימוי: פיטר ג'יימס על בימת " הקאמרי" ובפארק הירקון), "עלובי החיים" (אלאן בובליל וקלוד-מישל שונברג - בימוי: סטיבן פימלוט בת. הקאמרי), "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" (סמי גרונמן - בימוי: אילן רונן בת. הבימה).
עבודות לאופרה
לאופרה הישראלית עיצבה תפאורה ותלבושות ל"שיקוי אהבה " (דוניצטי - בימוי: עמרי ניצן) (הוצגה גם בפסטיבל האופרה בסבולינה בפינלנד, וב-דויטשה אופרה בברלין), "איטלקייה באלג'יר " (רוסיני - בימוי: עמרי ניצן), "מסע אל תום האלף " (א.ב. יהושע ויוסף ברדנשווילי - בימוי: עמרי ניצן) (הוצגה גם על בימת בית האופרה ברומא).
פרסים
זכתה בפרס מרגלית, בפרס מפעל חיים ע"ש משה שטרנפלד, פרס רוזנבלום למפעל חיים מטעם עיריית תל אביב, ופרס מפעל חיים ע"ש אריה נבון מ"אמבי" - איגוד מעצבי הבמה בישראל.
זכתה עשר פעמים בפרס התיאטרון הישראלי (אותו אף עיצבה) לעיצוב תפאורה ותלבושות:
1995- על עיצוב תפאורה ל"ביקור הגברת הזקנה" (דירנמאט) בת. הבימה.
1996- על עיצוב תלבושות ל"תאומים בוונציה" (גולדוני) ת. באר-שבע ות. בית-ליסין.
1998\1997- על עיצוב תפאורה ל"המורדים" (עדנה מזי"א) ת. הקאמרי ועיצוב תלבושות ל- "שידוכין" (גוגול) ת' הקאמרי.
2002\2001- על עיצוב התפאורה והתלבושות ל-"כטוב בעיניכם" (שקספיר) בת. הקאמרי ובת. באר-שבע.
2003 - על עיצוב התלבושות ל"עוץ לי גוץ לי" (אברהם שלונסקי) ת. הקאמרי.
2004- על עיצוב התלבושות ל"קוויאר ועדשים", ת. הקאמרי.
2005- על עיצוב התלבושות ל"שלמה המלך ושלמי הסנדלר", ת. הבימה.
בית המכס העליון
בית המכס העליון הוא מבנה היסטורי ברמת הגולן, השוכן מצפון לצומת בית המכס בה נפגשים כביש 91 וכביש 888.
היסטוריה
בית המכס העליון הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בידי שלטונות המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, סמוך לגבול עם שטח המנדט הבריטי בארץ ישראל. המתחם שכן על כביש חיפה-דמשק, כשני קילומטרים ממזרח לגשר בנות יעקב שעל נהר הירדן. בית המכס העליון החליף את בית המכס התחתון שקדם לו, ואשר שכן בערוץ הירדן, סמוך לגשר. באתר החדש הוקמו סככת בידוק לרוחב הכביש, מספר מבני שירות ומנהלה סביב המבנה המרכזי, אורוות ורחבת מסדרים.
בשנת 1941, עת סוריה נשלטה בידי צרפת של וישי, בוצר המתחם מחשש לתקיפה בריטית. במלחמת העצמאות הפך המתחם לבסיס של הצבא הסורי ושימש כנקודת המוצא לתקיפה הסורית על המושבה משמר הירדן ב-6 ביוני 1948 ולכיבושה ב-10 ביוני 1948. ב-10 ביולי 1948, ב-18 במאי 1948 החליט מפקד הפלמ"ח יגאל אלון לבצע פשיטה על הבסיס הסורי. הפשיטה בוצעה בליל ה-18 במאי על ידי פלוגה מחטיבת יפת"ח בפיקודו של ראובן נצר. היעד נכבש לאחר קרב קצר והמתחם הסורי פוצץ. הפשיטה המוצלחת שיבשה את תוכנית הפלישה הסורית ודחתה את ההתקפה על משמר הירדן בשבועיים. 10 סורים נהרגו במהלך הפלישה וקצין אחד נשבה. במסגרת מבצע ברוש, היה אמור גדוד של חטיבת כרמלי לכבוש את בית המכס העליון, אך בניית הגשר הצף על הירדן לא הושלמה, וההתקפה לא יצאה אל הפועל.
ממלחמת העצמאות ועד 1967 שימש בית המכס העליון כמרכז למוצבי הסורים באזור. כמו כן שימש המקום למפגש של ועדת שביתת הנשק ישראל-סוריה.
במלחמת ששת הימים הופצץ המקום על ידי חיל האוויר ולאחר מכן נכבש בידי צה"ל. ב-15 ביוני 1967 אירע באזור אסון בית המכס העליון, כאשר לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני נשלחו למקום כדי לאסוף נשק ותחמושת ממוצבים סורים נטושים. בפיצוץ שאירע בבונקר כ-100 מטרים מדרום למבנה נספו 11 לוחמים. תשעה מהם נקברו בקבר אחים בנהריה, ופרטי האירוע מעולם לא הוסברו במלואם למשפחות.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הגיעו כוחות סורים עד לאזור. סמוך לבית המכס שוכנת אנדרטה לזכר חללי אגד ארטילרי 212 שנפלו במהלך המלחמה. מאז 1967 נותר המבנה ללא שימוש, ומצבו הלך והתדרדר. דלתות, חלונות ומשקופים נגנבו ממנו, ועל קירותיו המחוררים מפגעי המלחמות רוססו כתובות גרפיטי.
המבנה
האדריכל בצלאל רינות תיאר את המבנה כדלקמן:
למבנה המרכזי בבית המכס העליון מעמד של אתר מורשת.
אושן 11
אושן 11 (באנגלית: Ocean's Eleven) הוא סרט קומדיית-פשע משנת 2001 בבימויו של סטיבן סודרברג, עיבוד מחודש לסרט באותו שם משנת 1960 בכיכובם של פרנק סינטרה, דין מרטין וסמי דייוויס ג'וניור. בסרט משתתפים אנסמבל של שחקנים כדוגמת ג'ורג' קלוני, בראד פיט, אנדי גרסיה, מאט דיימון, דון צ'ידל, אליוט גולד, קייסי אפלק וג'וליה רוברטס. הסרט נחל הצלחה קופתית ולווה בשני סרטי המשך – "אושן 12" בשנת 2004 ו"אושן 13" ב-2007 ובסרט ספין אוף בכיכובן של ריהאנה, אן האת'וויי וסנדרה בולוק, "אושן 8", שיצא לאקרנים ב-2018.
תקציר העלילה
דני אושן, פושע שרק השתחרר מכלא ניו ג'רזי, מפר את תנאי הערבות שלו ונוסע ללוס אנג'לס להפגש עם שותפו לפשע ראסטי ראיין, כשבאמתחתו מזימה חדשה. השניים עושים את דרכם ללאס וגאס ומציעים לרובן טישקוף, חבר קרוב ובעל קזינו לשעבר, הצעה לשדוד את הכספות של שלושה מבתי הקזינו הגדולים – בלאג'יו, מיראז' ו-MGM גראנד. בתחילה, רובן אינו משתכנע, ביודעו את רמת האבטחה הכבדה בכל אחד מבתי הקזינו. אולם, לאחר שהוא רואה בכך הזדמנות לעקוץ את יריבו, טרי בנדיקט, שלו שייכים בתי הקזינו, הוא מסכים לממן את הפעולה. לפי חוקי הוועדה להימורים בנבדה, על שלושת בתי הקזינו להחזיק ברשותם את אותו סכום כסף למקרה של כיסוי כספי ההימורים. נוסף על כך, יותר מ-150 מיליון דולר מאוחסנים בקזינו בלאג'יו בערב ההימורים שבו מתרחש גם קרב איגרוף.
דני וראסטי מתחילים לגייס שותפים ותיקים ופושעים ממולחים אחרים לתוך הקבוצה. בתחילה הם מבצעים פעולת תצפית על בית הקזינו כדי ללמוד על רמת האבטחה, על תוואי השטח ועל שגרת יומם של צוות הקזינו ושומריו. בו זמנית, הם יוצרים העתק מדויק של הכספת כדי להתאמן בהתחמקות ממערכות האבטחה המתוחכמות שלה.
במהלך התכנון, הקבוצה מגלה שאשתו לשעבר של דני, טס, היא כעת אהובתו של בנדיקט. ראסטי מפציר בדני לבטל את התוכנית משום חששותיו שטס תזהיר את בנדיקט אם תראה את בעלה לשעבר, אולם דני לוקח אותה בחשבון כחלק מתוכניתו.
בליל הקרב, התוכנית יוצאת לפעולה. דני עצמו נכנס לקזינו ונראה על ידי בנדיקט, שמורה לאחד משומריו לכלוא אותו בחדר שירות ולהרביץ לו. אולם, אותו שומר משוחד על ידי דני ומאפשר את שיחרורו ואיחוד עם אנשיו בכספת. הצוות מצליח לנתק את אספקת החשמל לעיר באופן זמני, מה שמאפשר להם לחדור לכספת ללא גילוי. בזמן שבנדיקט מנסה להשתלט על המהומה שבקזינו, ראסטי מתקשר אליו מטלפון נייד שדני שתל מקודם בכיסה של טס. הוא מודיע לו ששלוש כספותיו נשדדות בזה הרגע וכל הכסף יתפוצץ במידה ובנדיקט לא ישתף פעולה ויאפשר את העמסתו במסחרית המחכה בחוץ. בנדיקט נעתר לבקשתו של ראסטי ומורה לאנשיו לעקוב אחר המסחרית עם הכסף, בו בזמן הוא קורא לצוות SWAT שישתלט על הכספת. אולם, הסתערות צוות ה-SWAT גורם לפיצוץ חלק אחד של הכסף.
בנדיקט מגלה שהווידאו מהכספת הוא מפוברק, היות שמרצפות החדר שאך לאחרונה הונחו חסרות את הלוגו של הקזינו. באותה עת, אנשיו של בנדיקט העוקבים אחר המסחרית מגלים שהיא נשלטת מרחוק ומלאה בעלונים במקום כסף. פלאשבק לאחור מגלה שדני השתמש בחדר הכספת המזויף כשידור הווידאו המפוברק, ושאנשיו התחפשו לצוות ה-SWAT ולקחו את כל הכסף מתחת לאפם של השומרים. בנדיקט חוזר לחדר השירות בו עדיין מוחזק דני, מה שאינו יכול לקשור אותו לביצוע הפעולה. דני מציע לבנדיקט עזרה במציאת הכסף אם יוותר על טס, ובנדיקט מסכים. מה שבנדיקט לא יודע הוא שהצוות קישר את מצלמת האבטחה של חדר השירות עם חדרה של טס. כשטס מגלה את חוסר נאמנותו של בנדיקט, היא עוזבת אותו וחוזרת לדני. דני עצור באשמת הפרת תנאי שחרורו, לאחר שבנדיקט התריע על כך למשטרה. מספר חודשים אחר כך, הוא משתחרר ונפגש עם ראסטי וטס, לעינם הפקוחה של שומריו של בנדיקט.
האחד עשר של דני אושן
לפי סדר גיוסם:
אחרים והופעות אורח
בנוסף, צוות שחקנים אורחים הופיעו בתפקיד עצמם, כדוגמת הולי מארי קומבס, טופר גרייס, ג'ושוע ג'קסון, בארי ווטסון, שיין ווסט, הנרי סילבה ואנג'י דיקנסון, כאשר השניים האחרונים הופיעו גם בסרט המקורי. במאי הסרט, סטיבן סודרברג, הופיע כאחד משודדי הבנק יחד עם באשר. שני המתאגרפים ולדימיר קליצ'קו ולנוקס לואיס הופיעו בתפקיד שומרי הקזינו.
התחבולות
בתחילת הסרט, כאשר הם מתחילים להכין תוכנית פעולה לביצוע השוד, ראסטי אומר לדני:
רשימת התחבולות שבסרט נכתבו בידי הבמאי סטיבן סודרברג והתסריטאי טד גריפין כדי לתאר את סוגי האנשים ואת מעשי הפשע שנדרשים על-מנת לבצע את שוד בתי הקזינו:
מגזין אנטרטיינמנט ויקלי כלל את סצנת השוד של הסרט "אושן 11" ברשימת "הטובים ביותר של סוף העשור", באומרו כי "באמצעות שלושה בתי קזינו בלתי חדירים של וגאס ו-11 פושעים ממולחים, סיבוב הקובייה משנת 2001 של סטיבן סודרברג מספק את סצנת השוד המנצחת ביותר של העשור".
הכנסות וביקורות
הסרט נעשה בתקציב של 85 מיליון דולר, והכניס למעלה מ-450 מיליון דולר ברחבי העולם – סכום ההכנסות החמישי בגודלו לשנת 2001. הסרט זכה ל-81% רייטינג באתר הביקורות Rotten Tomatoes. מגזין פיפל ציין כי הסרט הוא "הנאה צרופה מתחילתו עד סופו".
קישורים חיצוניים
ביקורות
מצר הטטרים
מְצַר הטטרים (ברוסית: Татарский пролив Tatarski proliv; נודע בעבר בשם "מפרץ הטרטרים", Тартарский залив; ביפנית: "מצר מאמיה" 間宮海峡 Mamiya Strait) הוא מצר ים באוקיינוס השקט בין האי סחלין לבין יבשת אסיה במזרח הרחוק הרוסי. המצר מקשר בין ים יפן שמדרום לו לבין ים אוחוצק (דרך מצר נבלסקוי, לימן האמור ומפרץ סחלין) שמצפונו.
רוחבו של המצר נע בין 7.3 ק"מ בנקודה הצרה ביותר (מצר נבלסקוי) בצדו הצפוני ועד 324 ק"מ בפתחו הדרומי; עומקו – בין 20 מ' ל-4 מ' ואורכו המרבי כ-860 ק"מ.
נמל ואנינו (Ванино), בחבל חברובסק, לחופו המערבי של המצר, מקושר באמצעות מסילת הרכבת באיקל-אמור למרכז סיביר, וכן מאז 1973 באמצעות קו מעבורות מובילות רכבות מטען ונוסעים לנמל חולמסק (Холмск) שלחופו המזרחי של המצר, בדרום סחלין.
ג'רג' ראנקי (היסטוריון)
ג'רג' ראנקי (בהונגרית: Ránki György; בודפשט, 4 באוגוסט 1930 – בודפשט, 19 בפברואר 1988) היה היסטוריון יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח ב-1976; מן המניין ב-1982).
מחקריו
בשל מוצאו היהודי גורש ראנקי למחנה ריכוז כבר כתלמיד תיכון, שרד וחזר. רק ב-1949 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של הקהילה היהודית של פשט, שם היה חברו לכיתה של איבאן ט. ברנד. בהשפעת המורה שלהם להיסטוריה בגימנסיה היהודית, ז'יגמונד פאל פאך, הוא בחר בהיסטוריה כקריירה. תחילה (1949-1951) המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט לכלכלה (כיום שמה אוניברסיטת קורווינוס) ולאחר מכן (1951-1953) באוניברסיטת אטווש לוראנד.
ביוגרפיה
משנת 1953 הוא היה עוזר מדעי במכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים, אחר כך עמית מחקר משנת 1957, מזכיר מדעי מ-1960 וראש המחלקה להיסטוריה מודרנית. הוא היה סגן מנהל המכון משנת 1962 ומנהלו משנת 1986. בשנת 1961 הוענק לו פרס קושוט, ובשנת 1964 קיבל קתדרה ותואר פרופסור באוניברסיטת לאיוש קושוט בדברצן. הוא נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1976 וחבר מן המניין ב-1982. משנת 1981 הפך לראש המחלקה ההונגרית של אוניברסיטת בלומינגטון (ארצות הברית) תוך שהוא ממשיך את תפקידו במכון. משנת 1985 היה סגן ראש המחלקה לפילוסופיה והיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים ומשנת 1987 עמד בראש המחלקה.
מ-1967 ועד מותו ראנקי היה חבר, ומ-1985 היה סגן הנשיא הראשון של הוועדה ההיסטורית הבינלאומית. הוא הפך לחבר גם במועצה המדעית של "המכון להיסטוריה אירופית" במיינץ. הוא היה העורך האחראי ולאחר מכן העורך הראשי של כתב העת של האקדמיה בשם "מדע הונגרי" (Magyar Tudomány), וכן היה חבר בוועדת המערכת של Danubian Historical Studies.