cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקהילה היהודית בסוצ'אבה
הציונות
הפעילות הציונית בעיר הואצה בשנות ה-30 וצעירים לא מעטים עלו לארץ מתרצ"ב (1932), כשהראשונים היו חברי בית"ר. מספר הבקשות לעליית עלה בהתמדה, ואחרי עליית הנאצים לשלטון והחמרת הגזרות והרדיפות נגד יהודים ברומניה, הבקשות התרבות מאוד, אך בגלל מיעוט אישורי העלייה (שנקראו אז סרטיפיקטים) שנתן שלטון אלביון הצבועה (עשרה אישורי עלייה על כל מאה בקשות) רבים לא יכולים היו לעלות ולא יכולים היו לברוח מהרדיפות, הפרעות והגירוש לטרנסניסטריה בתקופת השואה.
סניף תנועת המזרחי בסוצ'אבה נוסד בתרע"ח (1918) בימי הרב משה חיים לאו שהיה ציוני נלהב. חייל יהודי דתי שנשאר בשוץ אחרי מלחמת העולם הראשונה אסף צעירים דתיים אחרים ב"בית הכנסת החייטים" ("שניידרשה שול" ביידיש) וסיפר להם על התנועה הציונית ועל תנועת "המזרחי" שדוגלת ב"ארץ ישראל לעם ישראל לפי תורת ישראל". התנועה זכתה לחיזוק מיוחד בזמנו של הרב משולם ראטה שהיה איש התנועה, ביקר בסניפי התנועה ועודדם למבצעים למען הארץ. בשנים תרפ"ו-תרפ"ח (1928-1926). הוקם סניף של תנועת "תורה ועבודה" שהוקמה בפולין בידי שמואל חיים לנדוי, ובתר"ץ הוקם הסניף של תנועת הבת החלוצית-מעשית "תורה ועבודה - השומר הדתי". פעילות הנשים הדתיות התקיימה במסגרת הארגון "רות". סניף תנועת הנוער "בני עקיבא" הוקם בידי חברי ה"מזרחי" בתר"ץ (1930).
הפעילות בסניפים השונים נתמכה בידי שליחים מהארץ ובהם הרב מיימון שהרצה הרצאות מאלפות על יישוב ארץ ישראל, שלמה זלמן שרגאי, נחום נרדי ונתן ביסטריצקי. ר' ברוך הגר, הרבי מויז'ניץ, ריכז את פעילות המזרחי בבוקובינה. בתרפ"ט (1929) התקיימה ועידת צעירי המזרחי בצ'רבוביץ ובה שלושה נציגים מסוצ'אבה, ובוועידת המזרחי בתרצ"ג (1933) שהתקיימה באותו מקום השתתפו שנים-עשר נציגים מהקהילה.
בעקבות ההגבלות הנוקשות של שלטון המנדט הבריטי לאחר ועידת סאן-רמו בתר"פ (1920), התחזקה מאוד התנועה הרוויזיוניסטית הבלתי מתפשרת. סניף הציונות הרוויזיוניסטית בסוצ'אבה נוסד ב-1930 עם תנועת הנוער בית"ר, שנתיים לאחר הוועידה הראשונה של התנועה הציונית הרוויזיניסטית ברומניה שהתקיימה בצ'רנוביץ בתרפ"ח (1928) ובה הייתה נציגה מסוצ'אבה. מאות בנים ובנות היו חברים בסניף בית"ר והיו מחולקים ל"צרורות" כש"צרור" בחורים נקרא תל חי וצרור בחורות נקרא שרה צ'יזיק. "תל חי" הייתה גם ברכת השלום של התנועה לכר המקום שבו נפל יוסף טרומפלדור ושבעה מחבריו בי"א באדר תר"פ. פעילות כל "צרור" כללה לימוד עברית, תולדות עם ישראל, ציונות וידיעת הארץ. סניף הציונות הרוויזיוניסטית ותנועת הנוער שלה ארגנו בעיר אספות ומשפטים ציבוריים, ואספו כסף בעבור קרן תל חי.
היהודים שחזרו לסוצ'אבה אחרי המלחמה או היהודים שבאו לסוצ'אבה כשהתגוררו במקומות אחרים לפני השואה, היו ברובם ציוניים, ועם התבססות הקהילה היהודית התעוררה הפעילות הציונית. כשנפתחו שערי הארץ לאחר הקמת המדינה עלו רבים לישראל. לאחר האיסור על הפעילות הציונית בתש"ט (1949) של השלטון הקומוניסטי שקם ברומניה לאחר המלחמה, הגישו לא מעטים בקשות לעלייה והם סולקו מעבודתם או מלימודיהם האקדמיים. אך בפעמים מזדמנות אישרו השלטונות לעלות לארץ, וכך היו גלי עלייה מסוצ'אבה ומקומות אחרים בשנות ה-50, בשנות ה-70 ובשנות ה-80.
מפלגות פוליטיות
יהודי סוצ'אבה היו פעילים בשלוש מפלגות:
קישורים חיצוניים
בשנת 2021 ראו אור 2 כרכים עבי-כרס מעוטרים בנייר כרומו, תצלומים ופקסימילים. שם היצירה - "היה פעם בסוצ'אבה-בוקובינה". הספר הוא לקט של זכרונות של 56 יהודים ילידי סוצ'אבה. העורכת והמפיקה היא ד"ר לילי (וינטראוב) פאוקר, ילידת סוצ'אבה ותושבת קריית מוצקין. פאוקר הקדישה לאוסף חמש שנים מחייה. הפרקים כתובים בעברית, באנגלית וברומנית. היוזם לכתיבתם של הסיפורים שההורים סיפרו לכותבים היה של פול ליינבורד. הסופר נורמן מאנה הוסיף ערך על יהדות רומניה. ערך אחר עוסק בפילוסופית חנה ארנדט והאנטישמיות ברומניה.
משה מנו
משה מנו (נולד ב-21 ביוני 1955 בחיפה) הוא איש עסקים שעוסק בתחומי הספנות, המלונאות והנדל"ן. המייסד והבעלים של חברת ההחזקות "מנו הולדינגס", המאגדת כמה חברות עסקיות, בהן: "מנו ספנות", "מנו הולידייס", "במבוק נכסים", "רודקס", "פלמנגו יוניברס", "מנו סיטי". בנוסף מחזיק 50% מהון המניות בחברת הספנות Crown Shipping.
ביוגרפיה
אביו, מרדכי מנו, עלה לארץ ישראל עם הוריו בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 מסלוניקי, יוון, יחד עם הפועלים הראשונים שהקימו את נמל חיפה. מרדכי מנו הקים משפחה בישראל והיה מחלוצי ענף הספנות, כשייסד וניהל חברת ספנות משנת 1945. מרדכי נפטר בשנת 1969, כשמשה מנו, בנו הצעיר של מרדכי, בן 14 שנים.
משה מנו, נולד בחיפה ב-21 ביוני 1955. שירת בצה"ל בחיל אוויר, כולל תקופה קצרה בשירות קבע. במהלך שירותו בצה״ל קיבל את אות מלחמת יום הכיפורים. בשנות ה-30 לחייו החליט להגשים את חזון אביו ולייסד חברת ספנות חדשה בשם "מנו ספנות", תחת המטרייה של קבוצת "מנו הולדינגס" שבבעלותו. במרוצת השנים פיתח מנו תחומים עסקיים נוספים בענף הספנות, אוניות מטען מסוגים שונים ואוניות נוסעים, כמו גם תחומים עסקיים נוספים כגון נדל"ן, בתי מלון בישראל ומחוצה לה, עסקי טכנולוגיה ותקשורת.
מחברת ספנות קטנה, הפך משה מנו את "מנו ספנות" לחברה גדולה ומשמעותית במשק הישראלי והבינלאומי, ורקם קשרים ושיתופי פעולה בינלאומיים עם חברות ספנות גלובליות כמו חברת הענק היפנית "קיי-ליין". צי אוניות המטען של החברה, מסוגים שונים, פועל בכל תחומי ההובלה הימית: מכולות, צובר, שינוע מכוניות ועוד אוניות הנוסעים מובילות את ענף הקרוזים הימיים בישראל.
בענף הנדל"ן רכש מבני מסחר ומשרדים להשכרה ומשנת 2012 נכנס לענף המלונאות ברכישת בתי מלון בישראל ומחוצה לה.
בין השנים 1991 עד אמצע שנות ה-2000, תקופת העלייה הגדולה של יהודי מדינות ברית המועצות לשעבר, יזם ופעל יחד עם ארגון תומך ישראל — EEF באמצעות אוניות הנוסעים של מנו ספנות להביא לישראל למעלה מ-120,000 עולים מברית המועצות לשעבר.
מנו היה חבר בוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה, מספר שנים ואף הוענק לו תואר יקיר הפורום העסקי של אגודת ידידי אוניברסיטת חיפה על תרומתו למשק הישראלי. כמו כן היה במשך שנים חבר הנהלת לשכת המסחר והתעשייה חיפה והצפון.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 יזם את הקמתה של תחנת הרדיו האזורית הראשונה בישראל, ששידרה לאזור חיפה והצפון.
הוא תורם ותומך בפעילות למען הקהילה: מארח ניצולי שואה, ילדים חולי סרטן, ילדים בסיכון ואחרים ומעניק מלגות ללימודים גבוהים לבני העדה האתיופית.
ב-2005 חיל הים הישראלי העניק לו את התואר "יקיר חיל הים" על תרומתו רבת השנים לחיילים וסיועו לחיל הים בתחומים שונים. בין השאר באירוח משפחות חללי הצוללת "דקר" בהפלגת זיכרון למקום טביעת הצוללת.
משנת 1995 מכהן כקונסול כבוד של רוסיה בחיפה וצפון ישראל. בשנת 2009 הוענק לו אות מפתח העיר, יקיר העיר אלניה שבטורקיה. בשנת 2018 הוענק לו אות כבוד ויקיר העיר לרנקה שבקפריסין.
ב-2018 נבחר כאחד מאנשי השנה של המגזין "פספורט"., ומספר שנים מדורג במגזין ׳דה מרקר׳ (The Marker)
בשנת 2022 משה מנו יזם את כיכר מנו ע"ש אביו מרדכי מנו, הממוקמת ברכס הכרמל ברחוב יפה נוף.
ב-2023 זכה בתואר "יקיר העיר חיפה".
ב-2023 קיבל הצעות רבות להתמודד על ראשות עיריית חיפה, אבל לבסוף החליט לא להתמודד על התפקיד. ‏‏
חיים אישיים
נשוי לאיריס מנו, בתו של איש החינוך מרדכי אור שניהל בתי ספר בחיפה. איריס היא מוזיקאית, ניגנה בחליל צד בין היתר בתזמורת חיפה ובתזמורת הסימפונית הצעירה; היא מנהלת את תחום התיירות בקבוצת "מנו הולדינגס". בנו מורן השתלב בעסקי הספנות של הקבוצה ובנו לירן השתלב בעסקי הנדל"ן והיזמות של הקבוצה. איריס ומשה מתגוררים בחיפה.
פייקום סנטר
פייקום סנטר (באנגלית: Paycom Center, בעבר נקרא פורד סנטר (באנגלית: Ford Center) וצ'ספיק אנרג'י ארנה (באנגלית: Chesapeake Energy Arena), הוא אולם ספורט רב-תכליתי השוכן בעיר אוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ארצות הברית. תכולת האולם עומדת על 18,203 מקומות ישיבה. האולם משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל מליגת ה-NBA אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
אלפונסו פראבוסקו
אלפונסו פֶראבּוֹסְקוֹ (באיטלקית: Alfonso Ferrabosco (הוטבל ב-18 בינואר 1543 - 12 באוגוסט 1588) היה מלחין איטלקי. אף כי התפרסם בעיקר כמלחין המדריגל האיטלקי היחיד שעבד באנגליה, והאחראי העיקרי לצמיחת המדריגל שם, הוא הרבה להלחין גם מוזיקת קודש. ייתכן גם שריגל למען אליזבת הראשונה מלכת אנגליה כששהה באיטליה.
בנו, אלפונסו פראבוסקו הבן היה גם הוא מלחין.
חייו
רבים אמרו עליו, ששימש סוכן חשאי לאליזבת, בתקופה שריגול מסוג זה היה דרוש נואשות; עם זאת, הראיות שניתנו לטענה זו היה נסיבתיות בעיקרן. הוא נהנה ללא ספק מתשלום נכבד שלא כמקובל למוזיקאי בחצר המלכות של אליזבת. ניסיונות מצד אליזבת להניעו לשוב לאנגליה אחרי 1580 עלו בתוהו.
מוזיקה
פראבוסקו הביא את המדריגל לאנגליה. אף כי לא הוא התחיל את שגעון המדריגל בארץ זו - זה החל לאמיתו של דבר בשנת 1588, עם פרסום מוזיקה טרנסאלפינה של ניקולאס יונג, שזכה לפופולריות רבה כל כך, שמניה וביה היה לסוג היצירה הנפוץ ביותר באנגליה - פראבוסקו היה בפירוש זה שטמן את הזרעים, שהביאו להתפתחותו. סגנונו של פראבוסקו היה אולי נינוח ושמרני לפי אמות המידה של לוקה מרנציו או לוצאסקו לוצאסקי, אך הוא תאם את טעם הקהל האנגלי. רוב המדריגלים שלו נכתבו למישה או שישה קולות, היה קלילים בסגנונם והתעלמו במידה רבה מן ההתפתחויות המתקדמות באיטליה, כגון כרומטיות וציור מילים. מבחינה טכנית, היו תובעניים, וזו התכונה שהרשימה מעל לכל את הפרשנים האנגלים: "מיומנות עמוקה" היה הביטוי שבו נקט תומאס מורלי לתיאור המוזיקה של פראבוסקו כשפרסם כמה מיצירותיו בקובץ בשנת 1598, עשר שנים לאחר מותו. גם רוברט דאו כלל שתיים מיצירותיו בכתב היד שלו, הידוע כיום כ"ספר הקולות של דאו".
מלבד מדריגלים, כתב פראבוסקו מוזיקת קודש, שכללה מוטטים, קינות וכמה מזמורים, כולם לשירת א'קאפלה. עוד כתב מוזיקה אינסטרומנטלית: פנטזיות, מחולות פאוון וגאייארד, "אין נומינה" ו"פאסאמצו", להרכבים כליים שונים, לרבות לאוטה ווויול.
קישורים חיצוניים
*
פולדארק (סדרת טלוויזיה, 1975)
פולדארק (באנגלית: Poldark) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1975 של רשת BBC שרצה במשך 2 עונות משנת 1975 ועד 1977. נכתבה על ידי וינסטון גרהם. זו סדרת דרמה היסטורית שעלילתה התרחשה במחוז קורנוול הכפרי מאחוזות האצילים דרך בתי סוחרים עשירים וכפרים עניים וכלה במכרות נחושת מסוכנים. הסדרה התנהלה החל מסיום מרד המושבות האמריקניות נגד השלטון הבריטי וכלה במהפכה הצרפתית. על רקע כל המקומות והאירועים התנהלו חייו מלאי האירועים, היצרים, המזימות והרומנטיקה של האציל העיקש והמסתורי רוס פולדארק בגילומו של רובין אליס. לצדו כיכבה אנגהרד ריס כדמלזה, רעייתו.
הסדרה הוסרטה בשנים 1975–1977 התבססה על ארבעת ספריו של הסופר וינסטון גרהם שיצאו לאור בשנים 1945–1953.
פולדארק הייתה אחת הסדרות הפופולריות ביותר בבריטניה. בפרק הראשון צפו למעלה מ-5 מיליון איש ובשיאה צפו בכל פרק יותר מ-16 מיליון איש. סך הכל הסדרה כללה 29 פרקים בשתי עונות. העונה הראשונה כללה 16 פרקים והייתה עיבוד של ארבעת הספרים הראשונים. שלושה הספרים הנוספים עובדו בעונה השנייה בת 13 פרקים שהופקה בשנת 1977.
עונה ראשונה
הסדרה נפתחת בשנת 1783, רוס פולדארק הוא בן אצילים קשוח מסוגר עם צלקת על לחיו שחוזר הביתה לבריטניה למחוז קורנוול אחרי שירות ממושך בצבא הוד מלכותו במלחמת העצמאות האמריקנית שבמהלכה חטפו הבריטים תבוסה קשה מידי המושבות שלהם לשעבר.
פולדארק מוצא שהכל חושבים אותו למת, שאביו הנהנתן נפטר כשהוא מוריש רק חובות כבדים, שאחוזתו "נמפארה" מוזנחת, ביתו הפך לעיי חורבות, המכרות שהיו מקור ההכנסה של המשפחה סגורים ואלה מהם שפעילים נמכרו לבני וורלגן העשירים, סוחרים ממעמד הביניים שאין להם כל עניין בערכי מעמד האצולה הישן. הוא מגלה שארוסתו האהובה אליזבת הפרה את התחייבותה (בשל ההנחה שהוא מת במלחמה) ונישאה לבן דודו חלש האופי.
פולדארק מתנחם לרגע בשתייה, בנשים ובהימורים אך מתעשת. הוא נחוש להמשיך בחייו ומתחיל בשיקום אחוזתו וחייו. הוא משקם את אחוזתו ומגלה שבמכרה שהכל חשבו שאין יותר מה למצוא בו יש לאמיתו של דבר עוד עורק נחושת עשיר.
הוא אוסף לביתו משרתת נערה כפרית עלובה בשם דמלזה שמתגלה כיפהפייה. היא כה יפה שפולדארק אונס אותה, אך שלא כמקובל הוא מתאהב בה ולאחר שהיא הרתה לו ולתדהמת כל בני מעמדו הוא נושא אותה לאישה בניגוד לכל המקובל והמוסכם. דמלזה המשרתת לשעבר עוברת מהפך מדהים ממשרתת מרושלת לאישה יפה סקסית ומסורה.
במקביל, פולדארק מנהל מאבק בלתי פוסק לשלם את חובותיו העצומים של אביו, מטפל בהלכה באריסים הכפריים שיושבים על אדמותיו ופותח מחדש את המכרות. הוא גם רץ כמועמד לפרלמנט ואף נבחר, תוך כדי מאבק בלתי פוסק ביריבו ג’ורג’ וורלגן, מאבק שבמסגרתו הוא עובר לא פעם על החוק, אך פולדארק מוצא עצמו מועמד לדין בהאשמות שווא שונות שאורגנו בידי וורלגן אך יוצא לבסוף זכאי. המאבק בין השנים הופך לאישי עוד יותר כשוורלגן נושא לאישה את אליזבת, דבר שהוא רואה כבגידה נוספת בו. ג’ורג’ וורלגן אינו יוצא שלם לחלוטין מהמאבק שבין השניים, הם מנהלים ביניהם קרב אגרופים בזמן שבית האחוזה של ג’ורג’ נשרף בידי איכרים וכורים עניים שאותם סילק מאדמותיו.
עונה שנייה
רוס פולדארק מנהל חיי נישואין מאושרים עם אשתו בעוד וורלגן מנהל חיי נישואין מאושרים הרבה פחות עם אשתו אליזבת. אל הסדרה מצטרפות דמויות חדשות כמו אחיה הצעיר של דמלזה ומורבנה אחייניתה התמימה של אליזבת שעוברת סבל רב במערכת היחסים שלה, כומר שהתאהב במשרתת תככנית ודוקטור אניס הליברלי ואשתו קרולין. כל הדמויות הללו מושפעות מהמאבק הבלתי פוסק בין וורלגן ופולדארק שעוד מתחזק כשהשניים הופכים לחברי פרלמנט בלונדון כשכל אחד מהם מייצג מפלגה אחרת. ג’ורג’ ממשיך במזימותיו הבלתי פוסקות כנגד פולדארק ובני משפחתו ואף גורם למות דודה זקנה של פולדארק.
מעבר לים בצרפת התנהלה מהפכה אלימה שפולדארק מוצא את עצמו מדי פעם מעורב גם בה, כאשר יצא לחלץ ממחנה שבויים את דוקטור אניס שנלכד והואשם בהיותו מרגל אנגלי, אך הצליח להימלט. מלבד זאת כל הדמויות סבלו סבל רב כאשר ספינה של וורלגן שקעה בים, דמלזה מצאה את עצמה נמשכת לגבר אחר, פולדארק סובל מבעיות כספיות בלתי פוסקות (תוצר מזימותיו של ג’ורג’) שכתוצאה מהם הופך להיות מעורב בהברחות בלתי חוקיות. בפרק האחרון בסדרה נלחם פולדארק בדו-קרב קטלני עם אדם שהעז לפלרטט עם דמלזה.
הפקה
העונות הראשונות צולמו בשנים 1975–1977 ונעשו בשיתוף פעולה מלא עם מחבר הספרים אודות פולדארק, וינסטון גרהם, שלא היה מרוצה משינויים שנעשו בעלילה. לאחר ההצלחה של שתי העונות הראשונות רשת BBC הייתה מוכנה להפיק גם עונה שלישית אך וינסטון גרהם סירב. הוא לא היה מרוצה מהדרך שבה עובדו ספריו למסך הקטן ומחוסר נאמנותם למקור. הוא הודיע שיהיה מוכן לאשר סדרה שלישית רק אם יוחלפו הבמאי המפיק והתסריטאים. בכך באה על קיצה סדרת פולדארק, לפחות למשך כמה שנים.
סדרת המשך ואתחול
כמעט עשרים שנה לאחר סיום הסדרה, ב-1996 הופקה סדרת המשך על פי עלילות ספרי "פולדארק" ונמשכה ישירות מהנקודה בה הסתיימה הסדרה הישנה. את הסדרה הפיקה הפעם רשת ITV, אלא שאת התפקידים של פולדארק ודמלזה לא גילמו הפעם רובין אליס ואנגהארד ריס שדרשו שכר גבוה מדי עבור השתתפותם. כתוצאה המפיקים החליטו שהם יכולים לוותר עליהם וליהקו שחקנים אחרים לתפקידיהם.
סדרת ההמשך מתרחשת עשר שנים לאחר סיום הסדרה הישנה. פולדארק ווורלגן עדיין חברי פרלמנט העוסקים בעיקר בדיונים על אפשרות המלחמה עם צרפת ועם שליטה נפוליון בונפרטה, דמלזה יושבת בבית בקורנוול בעוד המצב אינו טוב, המכרה התרוקן שוב מנחושת והכפריים נמצאים שוב במשבר כלכלי חמור ואם לא די בכל אלה, מהים נמשה זר מסתורי שמאיים לשבש את החיים בבית פולדארק. לפולדארק ולאשתו 2 ילדים: ג’רמי וקלואנס שגדלו מאוד מאז הסדרה הקודמת שבה היו ילדים קטנים וכעת הם צעירים נאים. ג’רמי מתאהב באצילה יפה ועשירה בעוד שלקלואנס יש לא פחות משלושה מחזרים, נער כפר עני אך נאה, אציל עשיר אך רכרוכי והזר המסתורי מהים. פולדארק מצליח לסחוט את וורלגן (שחי בבית מוזנח ומטונף כמעט כמו אחוזתו פולדארק בראשית הסדרה המקורית) שימכור לו מכרה נטוש וכך שוב ניתנת עבודה לאיכרים החלכאים והנדכאים.
גרהם המשיך לפרסם ספרים נוספים בסדרה שהגיעה לבסוף לסיומה רק בשנת 2006 עם הספר ה-12 והמסיים של הסדרה "בלה פולדארק". הספר מתרחש בשנת 1818 כ-35 שנה לאחר שנת הפתיחה של הסדרה. בעולם האמיתי לעומת זאת חלפו לא פחות מ-57 שנים מאז פרסום הספר הראשון בשנת 1954 עד לפרסום הספר האחרון במה שמהווה אולי לשיא עולמי לאורך חיים של סדרה שנכתבת בידי אדם אחד.
בישראל יצאו לאור בעברית במקביל להקרנת פרקי הסדרה 10 ספרי פולדארק של גרהם בשנים 1977–1978, תחילה בהוצאת "שמיר" ולאחר מכן בהוצאת "כוכב". למעשה היו אלה תרגומים של שבעת הספרים הראשונים בסדרה שתיארו את השנים בין 1783 ל-1795 שכל אחד מהם חולק לכמה כרכים בתרגום.
בשנת 2015 רשת BBC הקרינה בערוץ BBC One אתחול מחודש לסדרת הטלוויזיה, עם במאי, מפיק ושחקנים חדשים.
פונדו
פוֹנְדוּ (בצרפתית: Fondue, הגייה:, פירוש: "מותכת") הוא מאכל שווייצרי המורכב לרוב מגבינה מותכת, הנאכל בצורה שיתופית על ידי קבוצת אנשים. הפונדו נחשב למאכל הלאומי של הקנטונים דוברי הצרפתית של שווייץ, ומסמל את המטבח השווייצרי. הסועדים טובלים מאכלים בסיר שבו יש נוזל חם באמצעות מזלגות ארוכים. מתחת הסיר מונח מתקן חימום (לרוב החימום מתבצע באמצעות נר או פתילייה כוהלית). סיר החימום מכונה "קאקלון" ("caquelon") ומתקן החימום "רשו" ("rechaud").
סוג הפונדו הידוע והנפוץ ביותר הוא פונדו גבינה, בו מתיכים בסיר גבינה והסועדים טובלים בגבינה קוביות לחם יבש. סוגי פונדו אחרים כוללים טבילת קוביות בשר בשמן רותח לטיגונם.
מקורו של מאכל זה בהיותו מאכל חסכוני המאפשר שימוש בלחם או גבינות שהתייבשו.
בשנות ה-70 הפך הפונדו למאכל פופולרי בארצות הברית, ובשנות ה-80 הפך למקובל בישראל.
מנהגים
כמו כן התפתחו מנהגי נימוס הקשורים להיות מאכל זה מאכל שיתופי, כך למשל לא מקובל לטבול פעמיים את המאכל בתוך הסיר לאחר שנגסו ממנו פעם אחת.
פונדו גבינה
מקורו של פונדו הגבינה הראשון בציריך שבשווייץ, בשנת 1699. קיימות גרסאות רבות של מאכל זה, הכוללות תערובות שונות של גבינה, יין ותבלינים. יש המוסיפים למאכל קמח או קמח תפוחי אדמה על מנת לעבותו.
סוגי הגבינות כוללים לרוב גבינת גרוייר, אמנטל ושרין או רקלט לתערובות מוסף יין לבן יבש ומעט קירש.
משחק האולסטאר של ה-NBA
משחק האולסטאר הראשון נערך ב-2 במרץ 1951 בעיר בוסטון. החל במשחק האולסטאר של 2018, שני השחקנים שקיבלו את מספר ההצבעות הגבוה ביותר בהצבעת האוהדים המוקדמת נבחרים למשחק כשני הקפטנים, והם מרכיבים את שאר השחקנים מתוך רשימת נבחרי האוהדים.
היסטוריה
הרעיון לקיומו של משחק האולסטאר נהגה בפגישה בין הנציב הראשון של ליגת ה-NBA מוריס פודולוף, איש יחסי הציבור של הליגה הסקל כהן, והבעלים של בוסטון סלטיקס וולטר בראון. באותה תקופה עולם הכדורסל היה שרוי בהלם בעקבות שערוריית הימורים בליגת המכללות. במטרה להחזיר את אמון הציבור בכדורסל ובליגה בפרט, הציע כהן שהליגה תקיים משחק ראווה שהמשתתפים בו הם כוכבי הליגה, בדומה למשחק שהיה נהוג בליגת הבייסבול האמריקנית. על אף הפסימיות ששררה בנוגע לרעיון, הוחלט להוציאו לפועל לאחר שבעלי הסלטיקס, וולטר בראון, הציע לקיים את המשחק באצטדיון הביתי של קבוצתו - הבוסטון גארדן - ואף לכסות את כל עלויות המשחק מכיסו אם האירוע לא יניב רווחים.
במשחק האולסטאר הראשון, שנערך בעונת, גברה "נבחרת המזרח" על "נבחרת המערב" בתוצאה 94–111, וכוכב הסלטיקס אד מקאולי נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA. משחק האולסטאר היה הצלחה גדולה ו-10,094 אוהדים צפו בו, הרבה מעל ממוצע הצופים העונתי שעמד על 3,500.
מאפייני משחק האולסטאר
המשתתפים במשחק נבחרים בשתי דרכים: שחקני החמישיות הפותחות נבחרים באמצעות הצבעת אוהדים, בעוד השחקנים המחליפים בשתי הקבוצות נבחרים על ידי מאמני הליגה. הצבעת האוהדים לחמישיות הפותחות נעשית בחלוקה לפי עמדות - כל אוהד בוחר שני שחקני חוץ (עמדות הרכז והקלע) ושלושה שחקני פנים (עמדות הסמול פורוורד, פאוור פורוורד וסנטר). מאמני הליגה בוחרים את השחקנים המחליפים של נבחרת האזור בו הם מאמנים (מזרח או מערב), ואין באפשרותם לבחור שחקנים מקבוצתם. כל מאמן בוחר שישה שחקנים, מתוכם לפחות שני שחקני חוץ ושני שחקני פנים, המדורגים ביניהם לפי סדר העדיפות של המאמן.
אם שחקן נבחר אינו יכול להשתתף במשחק עקב פציעה - נציב (קומישינר) הליגה בוחר את מחליפו. במקרה בו השחקן הפצוע נבחר על ידי האוהדים כשחקן פותח, מאמן הקבוצה בוחר את מחליפו בחמישייה הפותחת מבין כל שחקני הספסל של קבוצתו. אין הגבלה למספר השחקנים שיכולים להיבחר לאולסטאר מקבוצה אחת, אך מעולם לא שלחה קבוצה יותר מארבעה שחקנים למשחק האולסטאר. נכון לשנת 2017, שמונה קבוצות שלחו ארבעה שחקנים למשחק האולסטאר, האחרונה ביניהן היא גולדן סטייט ווריורס (2017) שייצגו אותה השחקנים סטפן קרי, קווין דוראנט, קליי תומפסון ודריימונד גרין.
המאמן של הקבוצה המחזיקה במאזן הטוב ביותר בכל אזור (מזרח ומערב) בתאריך ה-31 בינואר נבחר לאמן את נבחרת אותו אזור, ובתנאי שלא ייאמן שנתיים ברציפות. חוק זה, המכונה "חוק ריילי", הוחל לאחר שמאמן לוס אנג'לס לייקרס בשנות ה-80, פט ריילי, נבחר לאמן ב-8 מתוך 9 העונות בין ו-. במקרה כזה, המאמן במשחק האולסטאר יהיה זה שקבוצתו מדורגת במקום השני של אותו אזור.
המשחק נערך תחת כללי ה-NBA הרגילים, אך יש מספר הבדלים ראויים לציון. מאחר שהחמישייה נבחרת בהצבעת אוהדים, לעיתים שחקנים מתופקדים שלא בעמדה הטבעית להם. באולסטאר 2007, לדוגמה, נבחרו לעמדות הגארד של קבוצת המערב קובי בראיינט וטרייסי מקגריידי, כאשר אף אחד מהם אינו רכז טבעי. בראיינט, שמתופקד לרוב בעמדת הקלע, נאלץ לפתוח את המשחק כרכז הקבוצה.
הצגת השחקנים מלווה בדרך כלל במופע פירוטכניקה של אורות ומוזיקת דאנס רועשת. מדים מיוחדים מעוצבים לכבוד המשחק כל שנה, בדרך כלל בצבע אדום עבור קבוצת המערב וכחול עבור קבוצת המזרח, אולם בין השנים 1997–2002 לבשו השחקנים במשחק את מדי קבוצתם המקורית. לפני שריקת הפתיחה מבצעים אמנים מוכרים את המנוני ארצות הברית וקנדה. אחד הביצועים הזכורים נעשה על ידי מרווין גיי באולסטאר 1983, אז הוא לווה על ידי גורדון בנקס שניגן שילוב של מוזיקת נשמה ומוזיקת פאנק.
משחקי האולסטאר הם משחקי ראווה, וככאלה הם מאופיינים במהלכים מלהיבים כגון הטבעות מרשימות, סלים יפים, ומסירות מיוחדות. בהתאם, מושקע פחות מאמץ במערך ההגנה של הקבוצות במשחק, וכתוצאה מכך התוצאות במשחקי האולסטאר בדרך כלל גבוהות בהרבה ממשחק ממוצע. המאמנים בדרך כלל משתפים את כל השחקנים בסגל במספר רב של דקות, בניגוד למשחק רגיל בו על פי רוב משתמש המאמן ברוטציה מצומצמת. הרבע הרביעי של המשחק מאופיין לרוב בהעלאת רמת ההגנה והמאמץ במשחק, במקרים בהם התוצאה צמודה.
שיאי משחק האולסטאר
להלן שיאי כל הזמנים של משחק האולסטאר בקטגוריות סטטיסטיות נבחרות, המחולקים לשיאים שנקבעו על ידי שחקנים לאורך הקריירה, שיאים שנקבעו על ידי שחקנים במשחק בודד, ושיאים שנקבעו על ידי קבוצות במשחק האולסטאר. הנתונים נכונים לסוף אולסטאר 2015.
שיאים אישיים
לאורך הקריירה:
אירועים אחרים באולסטאר
משחק האולסטאר הוא האירוע המרכזי של סוף שבוע האולסטאר והוא מתקיים ביום ראשון בערב. אירועי סוף השבוע כוללים מספר תחרויות ומשחקים נוספים בהם נוטלים חלק שחקנים פעילים ושחקני עבר מליגת ה-NBA, וכן שחקנים מליגת הפיתוח של ה-NBA ושחקניות מליגת ה-WNBA.
צבא יבשה דיגיטלי
"צבא יבשה דיגיטלי" (צי"ד) היא תוכנית שליטה ובקרה (שו"ב) של זרוע היבשה בצה"ל. במסגרת תוכנית צי"ד מסופקות לצה"ל מערכות תקשוב לדרג הלוחם, על ידי חברת אלביט מערכות וחברות אחרות. מערכות אלו מאפשרות העברת תמונת מצב אינטגרטיבית ועדכנית המשלבת בין כלל הגורמים המשתתפים בלחימה והמנהלים אותה. עלות הפרויקט מוערכת בכעשרים מיליארד שקל.
על המערכת
ממשק המשתמש של מערכת צי"ד כולל עמדות שליטה ובקרה (שו"ב) ותקשורת, ומערכות לעיבוד והפצת מידע. כמו כן, כוללת המערכת מחשבי כף יד שחולקו למפקדי הכוחות הרגליים ומאפשרת להם קשר עם כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מים), צפייה במפת מטרות ואיומים שיספקו להם כוחות המודיעין, ותצפית ומעקב אחר מיקומו של כל לוחם בכוח.
כלי רכב ללחימה ובהם טנק מרכבה סימן 4, נגמ"ש מרכבה ונמ"ר הנדסי, ומסוק הקרב "שרף" AH-64D (אפאצ'י לונגבו) מצוידים במערכות שליטה ובקרה דיגיטליות מתקדמות המשתלבות במערכת צי"ד.
במסגרת פרויקט צי"ד ניתן למנות את המערכות הבאות:
המערכת מקושרת (או מתוכננת להיות מקושרת) גם למערכות הנמצאות בשימוש בדרגים הגבוהים יותר וכן למערכות המקבילות בזרועות האחרות (אוויר, ים ומודיעין).
יישום הפרויקט
הפרויקט החל בשנת 2001, לאחר שסגן הרמטכ"ל דאז, משה יעלון, אישר את פיתוח המערכת. בשנת 2004 הפרויקט הגיע לשלב הטמעתה בזרוע היבשה והרמטכ"ל יעלון אישר הצטיידות והטמעה ביחידות השונות. בחודש יוני 2005 נכנסה לשימוש מבצעי ראשון מערכת "שדר חם" במסגרת תרגיל מבצעי של גדוד קרן בחיל התותחנים. מערכת "שדר חם" היא מערכת שליטה, בקרה וניהול אש למערך הקני, למערך הרקטי ולמערך הקישור הארטילרי בחיל התותחנים, ומהווה צעד ראשון בהטמעת מערכת צי"ד. באוגוסט 2005, במהלך תוכנית ההתנתקות, נכנסה המערכת לשימוש הכוחות ברצועת עזה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה חולקו למג"דים ולמספר מפקדי פלוגות מחשבי כף יד. המערכת העבירה למפקדים בשטח מידע על כוחות ידידותיים שכנים ועל כוחות עוינים בתוספת פרטי מידע נוספים כגון כיוון ההתקדמות.
לאחר מלחמת לבנון השנייה החלה עוצבת געש סדרת אימונים להטמעת מערכת צבא יבשה דיגיטלי ובספטמבר 2009 היא הייתה העוצבה הראשונה בצה"ל לקיים תרגיל אוגדתי מלא במסגרת צבא יבשה דיגיטלי.
בשנת 2010 החלו אימונים רב-חיילים גדולים בהם תורגלה מערכת צי"ד לראשונה במסגרת רב חיילית.
המערכת רשמה טבילת אש מבצעית במבצע צוק איתן וזכתה להצלחה רבה. המערכת, שהותקנה על כל טנקי המרכבה סימן 4מ של חטיבה 401 אפשרה קשר, שו"ב, סנכרון ותיאום ברמות חסרות תקדים בין החמ"ל (מפקדת החטיבה) לכל הטנקים, בין כל הטנקים, וכן בין הטנקים לגורמי סיוע כגון חיל האוויר, חיל התותחנים וחיל החימוש. מערכת צי"ד אפשרה העברת מידע מודיעיני בזמן אמת שסיפקו אגף המודיעין וחיל האיסוף הקרבי למחשבי הטנקים, והצגתם באופן דיגיטלי על מסכי המפקדים. בכך אפשרה המערכת חלוקה של מטרות בין הכוחות, שיתוף מידע ותצפיות ולחימה יעילה יותר. בזכות "מעיל רוח" שסיפקה הגנה לטנקים ומערכת צי"ד הטנקים השמידו מאות מטרות (בין השאר ירו הטנקים פגזים על בתים ממולכדים שהמודיעין סימן, דבר שהביא להפעלה יזומה של המטענים וחומרי הנפץ שהוסתרו בבתים ולפיצוצם), פגעו במאות מחבלים (חטיבה 401 לבדה הרגה 120–130 מחבלים) וחיפו על כוחות חיל הרגלים וחיל ההנדסה הקרבית.
ב-2015 זכו צוותים מאלביט מערכות, מזרוע היבשה וממפא"ת בפרס ביטחון ישראל על הפרויקט.
בפברואר 2018 נכנסה לראשונה מערכת צי"ד לחטיבת מנשה ביהודה ושומרון, אשר אמורה לסכל פיגועי טרור.
מערכת הצי"ד/משואה 750 רשמה טבילת אש מבצעית, במהלך מבצע שומר החומות ברצועת עזה ב-2021. המערכת מותקנת על טנקי המרכבה סימן 4מ 400 של חטיבה 188.
אלבניה באירוויזיון
אלבניה השתתפה באירוויזיון כ-19 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2004. רשות השידור האלבנית נוהגת לבחור את שיריה לתחרות באמצעות "פסטיבל השירים האלבני", תחרות לאומית אשר קיימת מ-1962.
הישגים
אלבניה תכננה תחילה להשתתף עוד באירוויזיון בשנת 2003, אולם שלוש מדינות נוספות נרשמו כבר לתחרות באותה שנה, ולכן עקב ריבוי המדינות המשתתפות, נאלצה אלבניה לחכות שנה נוספת לפני שהייתה יכולה להשתתף בתחרות.
לאירוויזיון 2004 שלחה אלבניה את הזמרת אנייזה שהיני עם השיר "The Image of You" ("התמונה שלך"). השיר העפיל מהמקום הרביעי בשלב חצי הגמר אל הגמר, בו הוא סיים במקום ה-7 עם 106 נקודות. תחילה תכננה אלבניה לשיר את השיר בגרסתו בשפה האלבנית, אולם לבסוף היא בחרה להופיע עם השיר בשפה האנגלית. לאור המיקום הגבוה מ-2004, השתתפה אלבניה אוטומטית בשלב הגמר באירוויזיון 2005, אולם היא הגיעה רק למקום ה-16. באירוויזיון 2006 ובאירוויזיון 2007 כשלה אלבניה להעפיל לשלב הגמר והיא נותרה בשלב חצי הגמר. לאירוויזיון 2008 שלחה אלבניה את השיר "Zemrën e lamë peng" ("הימרנו על הלב") איתו היא הגיעה למקום ה-16. באירוויזיון 2012, לאחר שנה של היעדרות בגמר, צלחה אלבניה את שלב חצי הגמר עם השיר "Suus" בביצועה של רונה נישליו. בשלב הגמר סיימה אלבניה במקום החמישי וזהו הישגה הטוב ביותר עד כה. בשנת 2013 לא הצליחה אלבניה להעפיל לשלב הגמר כאשר סיימה רק במקום ה15 עם 31 נקודות בחצי הגמר בו השתתפה.
הישגיה של אלבניה בתחרות ממוצעים, היא מדורגת במקום ה-43 מתוך 51 מדינות ברשימת המדינות המובילות באירוויזיון.
הליכתיות
הליכתיות או הליכוּת (באנגלית: Walkability) הוא מושג מתחום הקיימות והתכנון העירוני, המבטא את מידת הנוחות ובטיחות ההליכה באזור מסוים, עבור הולכי רגל. להליכתיות השלכות בריאותיות, חברתיות, כלכליות וסביבתיות.
הקדמה
לאחר שנים רבות שבהם שלטו דגמי הפרבור ותכנון עירוני מוטה רכב פרטי, בשנים האחרונות התפשטה ההבנה כי שימוש נרחב ברכב הפרטי כאמצעי תחבורה העיקרי בעיר גורם לזיהום אוויר, פקקי תנועה ותאונות דרכים, וכן מביא לצמצום המרחב הציבורי המיועד לאנשים ופוגם באיכותו של מרחב זה. כתוצאה מכך ערים רבות מאמצות דגמים אורבניסטיים ומקיימים יותר, שמתעדפים אלטרנטיבות לתלות ברכב הפרטי - כגון אופניים ותחבורה ציבורית, בד בבד עם הפיכת המרחב הציבורי לנעים ובטוח יותר להולכי הרגל השונים.
משבר הקורונה שהחל בשנת 2020 העלה לדיון ציבורי מחודש את השאלה כיצד ניתן ורצוי להשתמש ברחובות הערים. סגרים שהוטלו בערים ברחבי העולם הביאו לצמצום דרסטי בתנועת כלי רכב, ובעקבות הצורך בשמירה על ריחוק חברתי נדרש מרחב ציבורי גדול יותר. בערים שונות בעולם, למשל בניו יורק ומילאנו, שונו הסדרי תנועה ושימושי קרקע כדי להעדיף את הולכי הרגל על פני הרכב הפרטי ולייצר מרחב ציבורי נוח יותר להליכה, רכיבה ושהייה. רחובות נחסמו למעבר מכוניות (או הוגבלו לדיירי הרחוב ומקרי חירום), חניות הוסבו לשטחים ציבוריים פתוחים, לשבילי אופניים או לאזורי ישיבה של מסעדות וברים. גם במספר ערים בישראל בוצעו מהלכים דומים. מהלכים אלו מדגישים את המתח הקיים בין העדפת הרכב הפרטי בזכות הדרך על פני הולכי הרגל אל מול הצרכים של תושבי הערים, ומציגים אפשרות לעירוניות שונה, בה הולך הרגל נמצא בראש סדרי העדיפות.
גורמים המשפיעים על הליכתיות
בין הגורמים המשפיעים על מידת ההליכתיות של אזור ניתן למנות את איכות מסלולי ההליכה והמדרכות, תנאי התנועה והכבישים, איכות מעברי החציה ומתן זכות קדימה להולכי הרגל, מידת הנגישות והחיבור בין הדרכים לבין המבנים הפרטיים והציבוריים, ועוד. לדוגמה, מדרחובים, אזורים שבהם התנועה מותרת רק להולכי רגל, מעודדים הליכה. מנגד, כבישים רחבים מרובי נתיבים עם מדרכות צרות ורמזורים במעברי חציה שמתעדפים את כלי הרכב, מקטינים את הסיכוי שהתושבים יבחרו לנוע ממקום למקום ברגל. גורמים נוספים המשפיעים על הליכתיות במרחב עירוני מסוים כוללים טופוגרפיה מקומית, תנאי אקלים וסביבה מקומיים, תחושת הביטחון של הולכי הרגל ומידת העניין והפעילות האנושית במרחב זה.
הליכתיות איננה אחידה עבור כל משתמשי הדרך. אנשים שונים חווים את ההליכה בעיר באופנים שונים, והיא תלויה גם במאפיינים של גיל, מגדר והעדפות אישיות. במחקר מ-2019 שנערך בסן פרנסיסקו נמצא כי עבור נשים, הגורם המשמעותי ביותר שמשפיע על הליכתיות ברחוב מסוים הוא החשש מפשיעה ברחוב.
השפעות בריאותיות
אורח החיים המודרני בעשורים האחרונים מאופיין בפחות פעילות גופנית מאומצת ויותר פעילויות המבוצעות בישיבה. התרחבות הערים הגדילה את המרחק מהבית לעבודה והביא להמרת ההליכה בנסיעה ולהגברת התלות ברכב הפרטי. שינויים אלה הובילו לירידה בהיקף הפעילות הגופנית היומיומית וגרמה להשפעות שליליות על בריאות האדם. מחלות כרוניות קשות כמו סוכרת, מחלות לב, השמנה ושבץ שכיחות יותר בקרב אנשים הממעטים בפעילות גופנית יום-יומית. מאידך, ביצוע פעילות גופנית משפר את הבריאות ואת הכושר הגופני, מוריד את הסיכון לחלות במחלות ולסבול מחרדה ודיכאון ומשפר את איכות החיים.
משרד הבריאות הישראלי הכיר בחשיבות של תכנון עירוני המעודד הליכה, וביצירת מרחבים עירוניים בעלי הליכתיות גבוהה, כחלק ממדיניות עידוד פעילות גופנית. המשרד ממליץ "לקדם מדיניות תכנון רחובות ושימוש בקרקעות עירוניות שתומכות בביצוע פעילות גופנית", ו"תכנון אזורי מגורים בקרבת מקום לבתי ספר, למקומות עבודה, לחנויות ולמקומות שהוקצו לביצוע פעילות גופנית. כולל תכנון מדרכות רציפות, בטוחות ונעימות להליכה".
השפעות חברתיות
הליכה במרחב הציבורי מפגישה את ההולך עם הסביבה הפיזית והחברתית שבה הוא חי. מרחבים עירוניים צפופים, מגוונים ובעלי הליכתיות גבוהה, מזמנים להולכי רגל חוויות ומפגשים עם אנשים, רעיונות, והתרחשויות שונות, באופן אקראי ומכוון. מחקר של נוסדן וקלארק מ-2013 מצא קשר בין מאפייני הליכתיות בערים אמריקאיות לכמות הארגונים החברתיים בהם. החוקרים טוענים שאזורים עירוניים בעלי הליכתיות גבוהה מעודדים את היווצרותם של ארגונים חברתיים. ההליכה מאפשרת לפרטים להיפגש ולהכיר, לבנות אמון, חברויות וערבות הדדית ובכך לעודד פעולה משותפת למען מטרה מוסכמת. סביבה עירונית בעלת הליכתיות גבוהה מעצימה את היחיד ואת הקהילה ותורמת להון הפיזי-חברתי של האנשים החיים בה. הליכתיות גבוהה עשויה לתרום לקידום שוויון חברתי מכיוון שהליכה אינה עולה כסף והיא נגישה כמעט לכולם. הליכה אינה מוגבלת לבעלי מעמד חברתי-כלכלי מסוים (בדומה לבעלות על רכב פרטי) או לאנשים בעלי כישורים מסוימים (החזקת רישיון רכב אינה חוקית לילדים) ולכן סביבה עירונית בעלת הליכתיות גבוהה מזמינה קבוצות רחבות להשתתף בחברה ומפחיתה הדרה חברתית.
השפעה נוספת של הליכתיות בתחום החברתי היא בהקניית תחושת ביטחון ברחוב ובהפחתת רמת הפשיעה, מכיוון שנוכחות הולכים ושבים לאורך כל שעות היום עשויה להרתיע פושעים ולייצר מרחב מוגן.
השפעות כלכליות
רחובות מסחריים בעלי הליכתיות גבוהה מעודדים שהייה במרחב הציבורי ותורמים לפעילות הכלכלית באותו אזור. ברחובות אלו ערך הנכסים והחנויות לרוב גבוהים מכיוון שהם מציעים הזדמנויות כלכליות גדולות יותר. הנגישות הגבוהה לחנויות, יחד עם תנועה רבה של הולכים ושבים, מסייעת לבעלי החנויות ומספקת להם זרם לקוחות. חזיתות מסחריות הפונות לרחוב מייצרות עניין להולך הרגל. הצללה וספסלים מעודדים את הולכי הרגל להמשיך ללכת ברחוב או להשתהות מול החנויות, וכך עולה הסיכוי שייכנסו לחנות.
בנוסף, אטרקטיביות המרחב הציבורי מביאה לעליית ערך הנדל"ן באזור. רחובות המעודדים הליכה מביאים לתועלת כלכלית מכיוון שערך הדירות ברחובות אלו לרוב גבוה יותר מדירות ברחובות בעלי הליכתיות נמוכה.
השפעה נוספת שהליכתיות יכולה להוסיף לעיר היא עידוד תיירות. הליכתיות טובה בעיר מזמנת לתייר מגוון אפשרויות, מפגשים ופעילויות ספונטניות, והיא חוויה טובה ומרכזית שתישאר בזיכרון התייר.
השפעות סביבתיות
עיר המוכוונת להליכתיות מפחיתה נסיעות ברכב וצריכת דלק וכך תורמת לירידה בכמות זיהום האוויר. נסיעות קצרות ברכב הן אלו שמזהמות את האוויר באופן הרב יותר ולכן הפחתת השימוש ברכב ועידוד הליכה יכולים לתרום לסוגיה זו. אנשים מעדיפים לנסוע ברכב מרחק של עד 500 מטרים, אך תנועה זו יכולה להתבצע בהליכה אם מתקיימת סביבה הליכתית.
תאורית ההליכתיות
אחד הדוברים המרכזיים בתחום ההליכתיות הוא המתכנן האורבני ג'ף ספק (Jeff Speck), שפרסם ב-2012 ספר בתחום בשם "Walkable City: How Downtown Can Save America", הדן ביתרונות של הפיכת מרכזי הערים בארצות הברית למוטי הליכה, ואף טען כי הפיכת מרכזי הערים למוקדים ברי הליכה יכול להציל את אמריקה.
התיאוריה הכללית של הליכתיות על פי ג'ף ספק גורסת כי הליכה בעיר צריכה לענות על ארבעה צרכים של הולכי רגל: הליכה שימושית, בטוחה, נוחה ומעניינת. ארבעת הצרכים הללו הובילו את ספק לניסוח "עשרה צעדים להליכתיות" הכוללים עירוב שימושי קרקע, הגבלת שימוש ברכבים, הסדרת אזורי חנייה, ושיפור איכות התחבורה הציבורית. צעדים אלו עונים על הצורך של הליכה שימושית. הגנה על הולכי הרגל ושיפור מסלולי האופניים בעיר נותנים מענה על הצורך בבטיחות. עיצוב המרחב בקנה מידה אנושי ונטיעת עצים להצללה - נותנים מענה על הצורך בנוחות, ואילו עיצוב חזיתות רחוב ייחודיות וידידותיות ורשת רחובות עם נקודות עוגן מספק להולך הרגל עניין בהליכה.
מאפייני המרחב הבנוי
למאפייני המרחב הבנוי יש השפעה רבה על מידת ההליכתיות. הצורה בה יעדים שונים ממוקמים במרחב, והדרך בה מקומות אלה מחוברים אחד לשני מעצבים את חוויית ההליכה. ניתן למנות מספר מאפיינים עיקריים שמעודדים הליכתיות, בהם: אזורים עירוניים קומפקטיים עם שימושי קרקע מעורבים וצפיפות גבוהה, קישוריות רחובות גבוהה, ותשתיות תחבורה להולכי רגל בשילוב עם מערכת תחבורה ציבורית יעילה. מאפיינים אלו תורמים לקירוב בין יעדים ומאפשרים מבחר של אפשרויות ניידות ביניהם.
במחקר שנערך בישראל ופורסם ב-2016 נבחנה השפעת המבנה המרחבי של שכונות על רמות הפעילות הגופנית של תושביהם, ונמצא כי שכונות בעלות אופי עירוני ומרוכז מעודדות הליכה בקרב מבוגרים וילדים. לעומת זאת, בשכונות בעלות אופי פרברי ומשתרע, ההליכה נמצאה בשכיחות נמוכה יותר. הסיבות לכך נעוצות באופי התנועה של הולכי הרגל במרחב, אשר נעים במהירות איטית יחסית, ונדרשים למאמץ רב כדי להגיע מנקודה לנקודה. מרקם עירוני רצוף ומרוכז, רשת רחובות צפופה ומרובת צמתים, מספקים להולכי רגל מסלולים ישירים בין יעדים ומקצרים מרחקי הליכה וזמני הגעה, בעוד עירוב שימושים מאפשר מיקום של יעדים מסוגים שונים (מחסר, תעסוקה, בילוי ופנאי) בקרבת אזורי מגורים ועל כן מקנה נגישות גבוהה ליעדים אלו. לעומת זאת, בשכונות פרבריות ומשתרעות, המתוכננות בעיקר עבור הרכב הפרטי, רחובות ללא מוצא ודרכים מפותלות מאריכים את מרחקי ההליכה, וההפרדה בין אזורי מגורים למסחר תורמת להגדלת המרחק בין יעדים שונים.
הליכתיות בישראל
ישנם מספר מדדים נגישים לציבור לכימות רמת ההליכתיות במרחב עירוני, ביניהם Walk Score המופעל על ידי חברה פרטית, ו-Walkability Index שמפורסם על ידי ממשלת ארצות הברית. בישראל אין מדד הליכתיות כלל ארצי נגיש לציבור אולם ישנם קבוצות הפועלות ליצירת מדד כזה ומקדמות שיח ציבורי לעידוד הליכתיות, כמו מראה מקום ומיזם שכונה 360. בנוסף, חוקרים בישראל פועלים ליצירת מדד הליכתיות המותאם לתנאי האקלים המקומיים.
בשנים האחרונות גוברת ההכרה בחשיבות של הליכתיות במרחב העירוני הישראלי, כמרכיב הכרחי המאפשר ניידות מקיימת (sustainable mobility). לאור תחזיות גידול האוכלוסייה והתלות הגבוהה ברכב הפרטי בישראל, עולה הצורך בקידום מעבר לאמצעי תחבורה מקיימים, בהם הליכה, רכיבת אופניים ושימוש בתחבורה ציבורית. הדבר בא לידי ביטוי במדיניות ממשלתית אשר מכוונת את תהליכי התכנון העירוני והתכנון התחבורתי לתמיכה בניידות מקיימת במסגרת "תוכנית אסטרטגית לאומית לתנועה מקיימת במרחב העירוני (2019)".
התוכנית מציעה צעדים שנועדו לשפר את ההליכתיות בשכונות חדשות וקיימות בערים בישראל. בהם הגדלת הצפיפות העירונית בישראל, השקעה בתשתיות הליכה איכותיות, תכנון רשת רחובות הליכתיות בשכונות החדשות, עירוב שימושי קרקע תוך יצירת חזיתות מסחריות הפונות לרחוב, הגדלת זכות הדרך של הולכי רגל ורוכבי אופניים על חשבון הרכב הפרטי, ועוד.
הערות שוליים
__חייב_תוכן_עניינים__
נחל פולג
נַחַל פּוֹלֵג (בערבית: وادي الفالق; ואדי אל-פאליק; הנחל המפלג) הוא נחל המנקז שטח באזור השרון בישראל, ונשפך לים התיכון צפונית למכון וינגייט באזור נתניה.
נחל פולג
ראשיתו של הנחל בין א-טירה ובין קיבוץ רמת הכובש, ושפכו לים נמצא בתחומי העיר נתניה, ליד אודים צפונית למכון וינגייט.
אורכו של הנחל הוא כ־17 ק"מ, והוא מנקז אליו שטח של כ־135 קמ"ר, ואת יובליו נחל דרור, נחל רעננה, נחל חרות, נחל רשפון ונחל אודים.
מקור שם הנחל בעברית הוא במילה הערבית "פאליק". הוואדי קרוי כך מכיוון שהוא מפלג (מחלק) את אזור השרון לרוחבו. הקטע האחרון מלא מים כל השנה. כביש תל אביב–חיפה חוצה את הנחל.
לצד הנחל נמצאות מספר שמורות טבע, ביניהן שמורת נחל פולג ושמורת שער פולג, וכן אתרי העתיקות תל פולג, תל אל-עשיר וח'רבת זוריקיה.
רכס כורכר מערבית לעמק פולג חסם בעבר את אפיק הנחל, דבר שהביא להצטברות מים והתפתחות ביצות ממזרח לרכס (ביצות פלג). על-מנת לנקז את הביצות ועל-מנת לשמש כחפיר הגנה לעיר הקדומה בתל פולג, הרכס נפרץ בתקופה הביזנטית. הפרצה נקראת במספר שמות: על ידי הצלבנים רוש טאי (פרושה בצרפתית חתך סלע), ואילו בעברית נקראת הפרצה "שער פולג" או "השער הרומי", אף שהפרצה קדומה יותר. הנחל זורם גם ליד בית יהושע ותל יצחק. בחלק מהיובלים המזינים את הנחל זורמים מי קולחין מיישובי האזור, המגיעים מזה עשרות שנים לאפיק הנחל כך שיש בו זרימת מים כל השנה. בחלקו האחרון של הנחל בסמוך אל שפכו לים עובר בסמוך אליו שביל ישראל.
ברובו, הנחל הוא נחל אכזב, רק בחלקו האחרון הוא מתחתר בקרקע כך שמי התהום מבצבצים וזורמים בו, נבנה בו מאגר על מנת לנצל להשקיה את מי השיטפונות, את זרימת החורף ואת מי הקולחין.
ויקטור גרן
ויקטור גרן, חוקר צרפתי אשר ביקר בארץ ישראל מספר פעמים במהלך המאה ה-19 וכתב על סיוריו, חצה בסוף אותה מאה כמה פעמים את מימי נחל פולג, שכאמור נקרא אז "ואדי אל-פאליק". הוא מספר על צבאו של ריצ'רד לב הארי שחצה את הנחל ליד השפך שלו בדרכו לארסוף. גרן זיהה את נחל פאליק עם נחל קנה המוזכר בספר יהושע (ט"ז, ח). נחל קנה הפריד בין נחלות השבטים אפרים ומנשה.
נהר אל פאליק נשפך לים לאחר שהוא עובר בריכה הנקראת בסת אל פאליק. גם זאב וילנאי מקשר בין נחל קנה - נהר אל קצב עם נחל פולג. במקום היה קרב בין הצלבנים לבין המוסלמים במסעי הצלב ובו נפל אחד הקצינים הטובים של צלאח א-דין שנקבר מזרחית לנחל פולג במקום שנקרא ברכת רמדאן.
חיי מנורה
חיי מנורה (באנגלית: Lamp Life) הוא סרט קצר אמריקאי קומי בהנפשה ממוחשבת, אשר לוקח חלק בזיכיון "צעצוע של סיפור" ומתרחש לאחר אירועי סרט הקולנוע "צעצוע של סיפור 4". הסרט בוים ונכתב על ידי ואלרי לפואינט, הופק על ידי מארק זונדהיימר, הולחן על ידי ג'ייק מונקו ונערך על ידי סרינה וורנר. חברות ההפקה של הסרט הן Walt Disney Pictures ו-Pixar Animation Studios.
עלילה
לאחר אירועי הסרט "צעצוע של סיפור 4", בו פיפ וכבשיה, שריף וודי וגיגל מקדימפלס מטפסים על גלגל ענק. בגלגל הענק וודי מסיים לספר את סיפור הרקע שלו, כאשר לאחר מכן בו מספרת מה קרה לה לאחר אירועי הסרט "צעצוע של סיפור 2". בו סיפרה שהיא וכבשיה, שהיו חלק ממנורת לילה, ניתנו למשפחה חדשה עם תינוקת שזה עתה נולדה. כשהתינוקת גדלה היא החלה לשחק בבו והכבשים, אך אמה מנעה ממנה לעשות זאת מפני שהיא פחדה שישברו.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי ערן מור, תמי ברק, אורי זלצמן וטליה ברקאי.
הפקה והפצה
לאחר שהייתה דמות משנית בשלושת הסרטים הראשונים בזיכיון "צעצוע של סיפור", בו פיפ מופיעה כדמות מרכזית בסרט "צעצוע של סיפור 4" עם מראה חדש ואופי שונה. ההסבר לשינוי הזה היה אמור להופיע בסרט באורך מלא, אך לבסוף הוחלט שיסופר בסרט קצר זה.
הסרט בוים ונכתב על ידי ואלרי לפואינט, שהייתה ראש הסיפור של "צעצוע של סיפור 4" ושותפה לכתיבתו. לפואינט סיפרה שלסרט היה צוות קטן של אנימטורים, אשר קיבלו הדרכה מפיט דוקטר, מנהל הקריאייטיב הראשי של Pixar Animation Studios שהפיקה את הסרט בשיתוף Walt Disney Pictures.
ב-22 בינואר 2020 פורסם טריילר הסרט, כאשר הוא הופץ לראשונה בשירות הסטרימינג דיסני+ בארצות הברית ב-31 בינואר 2020. בישראל הסרט בדיבוב עברי הופיע בשירות עם הגעתו לארץ ב-16 ביוני 2022.
ביקורות
באתר "Rotten Tomatoes" לסרט יש מהקהל, על סמך 50 ביקורות, ציון של 86%, דבר שמעיד על ציון חיובי. מיק לאסאל כתב על הסרט באתר "SF Chronicle Datebook" שהוא לא נועד לעורר הרגשה עמוקה, אבל הוא ביקור בעולם נעים ומוכר. כמו כן הוא שיבח את התזמון הקומי של הסרט.
רופינו ניקאצ'י
רופינו ניקאצ'י (באיטלקית: Rufino Niccacci) (1911, דרוטה – 1976) היה נזיר פרנציסקני, מפעילי המחתרת באסיזי וחסיד אומות העולם מאיטליה.
פעילותו בתקופת השואה
ניקאצ'י היה מבכירי המחתרת באסיזי, בשיתוף עם הבישוף ג'וזפה פלאסידו ניקוליני ואלדו ברונצ'י, כומר בקתדרלת סן רופינו. ניקאצ'י לא הכיר יהודים לפני מלחמת העולם השנייה אך מתוקף אמונתו הדתית חש כי הוא מצווה לסייע להם בעודם נרדפים. לאחר ספטמבר 1943, אז כבשו הגרמנים את צפון איטליה, החל ניקאצ'י לפעול להצלת פליטים יהודים. הוא הציל כ-100 יהודים על ידי הלבשתם בבגדים של כמרים ונזירות והחבאתם במנזרים בעיירתו אסיזי ובאזור העיירה. הוא ניסה לספק את צורכיהם הדתיים וכן ארגן שיעורים מסודרים לילדיהם. ניקאצ'י היה מבקר במנזרים לעיתים תכופות והביא עמו מזון למסתתרים ומסמכי זהות מזויפים.
הוא סייע לשחרר יהודים שנכלאו על ידי המיליציות האיטלקיות הפשיסטיות ששיתפו פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמניים, ולאחר מכן דאג עבורם למקומות מסתור.
בנוסף למאה היהודים שלהם סייע בהסתתרות במנזרי העיירה אסיזי וסביבתה, סייע ניקאצ'י גם ליהודים נוספים שעברו בעיירה כפליטים בדרכם למקומות מסתור אחרים. הוא סיפק להם מסמכי זהות מזויפים שהעניקו להם חסות תחת שמות אריים.
פעולתו של ניקאצ'י נמשכה עד שחרור אסיזי על ידי בעלות הברית ביוני 1944.
הכרה והנצחה
ב-1955 העניק איגוד הקהילות היהודיות של איטליה אות הוקרה לניקאצ'י.
ב-1974 העניק יד ושם לניקאצ'י את התואר חסיד אומות העולם.
בספרו של אלכסנדר רמתי, המחתרת באסיזי, מוזכר ניקאצ'י בתור הכוח המניע מאחורי פעילות המחתרת ומאמצי ההצלה.
בשנת 1983 אמר נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, בכינוס של ניצולי שואה בארצות הברית:
חוג כהן-מקולי
באלגברה קומוטטיבית, חוג כהן-מקולי הוא חוג נתרי קומוטטיבי, שהמיקומים שלו באידיאלים מקסימליים הם בעלי סדרות רגולריות ארוכות "ככל האפשר" (ראו הגדרה בהמשך). חוגי כהן-מקולי מופיעים בהקשרים גאומטריים, קוהומולוגיים וקומבינטוריים. לדוגמה, חוג השמורות הפולינומיות ביחס לפעולה של חבורה סופית הוא תמיד כהן-מקולי.
קריטריון
ההגדרה של חוג כהן-מקולי היא טכנית למדי. במקרים רבים ניתן להחליפה על ידי הקריטריון הבא:
משפט יהי R תחום שלמות נוצר סופית מעל שדה k. אז הדברים הבאים שקולים:
לפי משפט קווילן-סוסלין (השערת סר) ניתן להחליף את המילה פרויקטיבי במילה חופשי במשפט למעלה.
סדרות רגולריות
סדרת איברים באידיאל I של חוג קומוטטיבי R היא סדרה רגולרית אם לכל i, x_{i+1} הוא רגולרי (כלומר, אינו מחלק אפס) בחוג המנה. לכל הסדרות הרגולריות המקסימליות אותו אורך, והוא אינו יכול לעלות על ממד קרול של החוג.
למשל, בתת-החוג של חוג הפולינומים בשני משתנים מעל השדה F, האבר x^4 הוא רגולרי, אבל בחוג המנה כפל באיבר x^6y^2 (שאינו אפס) שולח לאפס כל איבר של האידיאל המקסימלי הטבעי; לכן 1 הוא האורך המקסימלי של סדרה רגולרית באידיאל הזה, בעוד שהחוג עצמו מממד 2.
חוגי כהן-מקולי
חוג נתרי קומוטטיבי מקומי הוא חוג כהן-מקולי אם יש לו סדרה רגולרית שאורכה שווה לממד שלו. חוג נתרי קומוטטיבי הוא כהן-מקולי אם כל מיקום שלו באידיאל מקסימלי מקיים תכונה זו.
חוגים לא מקומיים
חוג כללי נקרא כהן-מקולי אם"ם כל הלוקליזציות שלו הן חוגי כהן-מקולי.
דוגמאות ופעולות מותרות
כל חוג מקומי רגולרי הוא כהן-מקולי. כל חוג קומוטטיבי ארטיני הוא כהן-מקולי. כל תחום שלמות נתרי בעל ממד קרול 1 הוא כהן-מקולי.
חוג קומוטטיבי נתרי R הוא כהן-מקולי אם ורק אם חוג הפולינומים R[x] הוא כזה. כל מיקום S^{-1}R של חוג כהן-מקולי R הוא כהן-מקולי בעצמו. אם R הוא כהן-מקולי ו- אידיאל מגובה n, אז הסדרה רגולרית, והמנה R/I היא כהן-מקולי. ההשלמה ה-M-אדית של חוג מקומי היא כהן-מקולי אם ורק אם החוג עצמו הוא כזה.
אם R חוג כהן-מקולי ו-G חבורה סופית הפועלת על R שסדרה הפיך ב-R, אז גם חוג השמורות R^G הוא כהן-מקולי. בפרט, חוג השמורות הפולינומיות ביחס לפעולה של חבורה סופית (עם סדר זר למאפיין של שדה הבסיס) הוא כהן-מקולי. תכונה זו נכונה לכל חבורה רדוקטיבית (חבורה שכל הצגה סוף-ממדית שלה מתפרקת לסכום ישר של הצגות אי-פריקות) הפועלת על חוג פולינומים מעל שדה סגור אלגברית.
אם  R  הוא כהן-מקולי ו- x\in R לא מחלק 0 אז  הוא גם כהן-מקולי. מכאן שאם אם  R  הוא כהן-מקולי  ו- היא סדרה רגולרית אז  הוא גם כהן-מקולי.
פירוש קוהומולוגי
לאורך המקסימלי של סדרה רגולרית ב-I יש פירוש קוהומולוגי: הוא שווה לערך הקטן ביותר של i שעבורו.
גרותנדיק הוכיח שבכל חוג קומוטטיבי נתרי מקומי, אם t הוא האורך המקסימלי של סדרה רגולרית ו-d הוא הממד, אז שווה לאפס עבור i מחוץ לקטע [t,d], ושונה מאפס בקצוות.
דרך נוספת לאפיין חוג כהן-מקולי היא באמצעות קוהומולוגיה מקומית: בהינתן חוג נתרי מקומי, משפטי ההתאפסות ואי ההתאפסות של גרותנדיק קובעים כי
וכי, כאשר מסמל את אורכה המקסימלי של הסדרה הרגולרית באידיאל המקסימלי. לפיכך, חוג כזה הוא כהן-מקולי אם ורק אם הקוהומולוגיה המקומית שלו מרוכזת במעלה בודדת, שהיא בהכרח ממד קרול של החוג.
מסקנה מיידית מאפיון זה וממשפט הדואליות המקומית של גרותנדיק הוא שאם לחוג מקומי קיים קומפלס מדאל (Dualizing complex), אז החוג הוא כהן-מקולי אם ורק אם אותו קומפלס דואליזנטי מרוכז במעלה אחת, כלומר הוא Dualizing module.
השערת באס (Bass), אשר הוכחה על ידי Peskine ו-Szpiro מציעה אפיון נוסף של חוגי כהן-מקולי. חוג נתרי מקומי הוא כהן-מקולי אם ורק אם קיים מעליו מודול נוצר סופית השונה מאפס ובעל ממד אינג'קטיבי סופי.
חוגי גורנשטיין
חוג כהן-מקולי מקומי R, עם אידיאל מקסימלי M, נקרא חוג גורנשטיין אם ההשלמה ה-M-אדית של R שווה ל-, כאשר E הוא הסגור האינג'קטיבי של המודול R/M ו- כדלעיל. באופן שקול, חוג נתרי מקומי הוא גורנשטיין אם ורק אם יש לו ממד אינג'קטיבי סופי מעל עצמו.
אם לחוג מקמי R קיים קומפלקס מדאל, אז R הוא גורנשטיין אם"ם הקומפלקס המדאל שלו הוא החוג R עצמו (מוזז למקום המתאם כקומפלקס)
קשר לחוגי חיתוך מלא
חוג מקומי R נקרא חוג חיתוך מלא אם קיים חוג רגולרי R' וסידרה רגולרית  כך ש. כלומר ההשלמה האדית של החוג באידאל המקסימלי היא מנה של חוג רגולרי על ידי סדרה רגולרית.
מודול כהן מקולי
אם R הוא חוג מקומי עבורו קיים קומפלקס מדאל D אז מודול נוצר סופית M מעל R נרקרא כהן מקולי אם"ם RHom(M,D) מרוכז במקום אחד. בכזה מקרא, מקום זה הוא  הממד של M. חוג הוא כהן מקולי' אם"ם הוא כהן מקולי' כמודול מעל עצמו.
החלפת חוג
במקרים רבים ניתן להסיק את היותו של מודול כהן-מקולי מעל חוג אחד מכך שהוא כהן-מקולי מעל חוג אחר. למשל:
משפט: אם M הוא מודול נוצר מעל מכפלה של חוגים A \times B שנוצר סופית מעל כל אחד מהם אז הוא כהן-מקולי מעל A אםם הוא הוא כהן-מקולי מעל B
ממשפט זה (וממשפט הנורמליזציה של נתר) כל להסיק את הקריטריון בראש הערך.
מבצע מנהטן
״מבצע מנהטן״ הוא הספר הראשון בסדרת המתח והריגול ״שליחות חשאית״ שכתבה דנה אלעזר-הלוי. ספר זה הוא הספר הראשון שכתבה. את הספר אייר ליאור גל. הספר יצא לאור בהוצאה ראשונה בשנת 2015 בהוצאת ״ידיעות ספרים״ ו״אחוזת בית״. מאז יצאו לאור 6 ספרים נוספים כאשר הספר האחרון בסדרה הוא ״מבצע תל אביב״. הספר מתאר את מעשיהם של שלושה ילדים שגויסו למוסד ונשלחו למשימה מטעמו. הספר נבחר למצעד הספרים של שנת 2016/2017. בכריכת הספר מצוירים אמצעי ריגול.
על המחברת
דנה אלעזר הלוי עבדה כמתרגמת ועורכת ספרים בחברות הוצאה לאור רבות, ובשנת 2015 הפכה גם לסופרת עם ספרה הראשון ״מבצע מנהטן״. אלעזר-הלוי נולדה וגדלה בתל אביב. גרה בתל אביב יחד עם בעלה ושני ילדיה.
כתבה את הספר והסדרה לאור העובדה שהמוסד תמיד עניין אותה. זאת משום ששני הוריה עבדו במוסד בצעירותה. בצבא שירתה ביחידה המובחרת 8200.
תקציר העלילה
הספר פותח בתיאור של שגרת חייהם של שלושה נערים בחופש הגדול של כיתה ח׳. הראשון הוא גיא, גאון מחשבים שמגיע ממשפחה אמידה; השנייה היא נועם, נערה מהירת מחשבה ונמוכה שבאה ממשפחה דלה; והשלישי הוא רועי, נער גבוה במיוחד שמתאמן בכדורסל ובקראטה מאז שהיה קטן. שלושת הילדים גרים בתל אביב, עד שיום אחד שגרת חייהם מופרת כאשר מגיע אליהם אדם בשם חנן שומרוני, המגייס אותם למשלחת לאו״ם יחד עם ילדים נוספים. אולם, בזמן ששאר הילדים מתכוננים למשלחת, חנן מספר להם ששלושתם, גיא, רועי ונועם נבחרו למשימה מטעם המוסד ועליהם להתכונן אליה. המשימה היא לגנוב קבצים ממחשב של טרוריסט מבוקש על ידי המוסד. שלושת הילדים מתרגשים מאוד. חנן מתחיל להכשיר את הילדים לקראת המשימה. הם טסים למנהטן, על מנת לבצע את המשימה, אולם אז דברים מתחילים להשתבש והמשימה מסתבכת. הילדים לא מספיקים להעתיק את כל הקבצים, ונראה שלא הצליחו להוציא מידע רב מהמחשב. בנוסף, חנן נחטף ללא עקבות והילדים לא יודעים היכן הוא נמצא. הם נאלצים לגייס נער נוסף בשם אופיר לעזרתם. בזמן שהם מתכננים כיצד להציל את חנן, הם מצליחים לדלות פיסות מידע מהמחשב ולאתר את מיקומו. במקביל, כדי לקדם את השגת המשימה, הילדים מגייסים אישה מה-CIA בשם סוזן כדי לסכל פיגוע באו״ם שעליו קראו במחשב של הטרוריסט. סוזן נעזרת בקשריה ומצליחה לסכל את הפיגוע ואף לתפוס את הטרוריסט, והילדים, יחד עם אופיר, מצליחים במשימתם להציל את חנן. כל העניין נשמר בסוד ואיש לא יודע מאום מלבד אנשי הביון והילדים. לאחר הצלחת המשימה, הילדים חוזרים לשגרת חייהם וחנן לעבודתו כסוכן מוסד.
ביקורות ופרסים
לפי כל הביקורות, הספר נחשב מצוין וכתוב טוב. לפי ביקורות אלו, הספר מותח, כתוב טוב ומתאים לקהל היעד. זאת ועוד, הספר מעורר את הרצון להמשיך לקרוא ולא מניח לקורא לעזוב אותו. אחת הביקורות אף מציינת כי זהו ספר המתח הטוב ביותר שנכתב מאז חסמב״ה. עם זאת, מצוין גם כי הבעיות איתן מתמודדות הדמויות לא מקוריות לעיתים. לסיכום, הביקורות מחשיבות את הספר כמעניין ומרתק.