cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקולאי השני, קיסר רוסיה
חוליו של הנסיך אלכסיי
בעיית הירושה החריפה את הבעיות הפנימיות. אלכסנדרה ילדה ארבע בנות לפני שבנם אלכסיי נולד ב-12 באוגוסט 1904. הנסיך הצעיר היה חולה בהמופיליה, מחלה שבאותו הזמן הייתה חשוכת-מרפא. בשל חולשת השלטון באותו זמן, ניקולאי ואלכסנדרה בחרו שלא לגלות את מצבו של אלכסיי לאיש מחוץ לבית המלוכה. תחת זאת ניצלו הצאר ואשתו את טכנולוגיית הראינוע המתפתחת של אותה העת, להפקת סרטים המתארים את חיי המשפחה המלכותית על ילדיה הנאים והפוטוגניים, מה שהביא לתקופה קצרה לעלייה בפופולריות של משפחת המלוכה.
מתוך ייאוש, אלכסנדרה ניסתה למצוא מזור לבנה אצל נזיר תימהוני בשם גריגורי רספוטין. רספוטין נראה כאילו הוא מועיל בזמן שאלכסיי סבל מדימום פנימי, ואלכסנדרה נעשתה לתלויה יותר ויותר בו ובעצותיו, שאותן קיבלה כמסרים ישירים מאלוהים. רספוטין הוקע על ידי הציבור הרוסי עקב השחיתות שלו ועקב חיי הפריצות המינית שניהל. מהעבר השני היה רספוטין שנוא גם על אנשי החצר, אשר חשו מאוימים מכוחו הפוליטי הבלתי מוגבל בחצר הצאר.
מלחמת העולם הראשונה
לאחר הרצח של הארכידוכס פרנץ פרדיננד על ידי לאומנים סרבים בסרייבו ב־28 ביוני 1914, התלבט ניקולאי לגבי מעשיה העתידיים של רוסיה. הוא לא רצה לנטוש את בני בריתו הסרבים לדרישותיה של אוסטרו-הונגריה, אך גם לא רצה להתחיל מלחמה כללית. בסדרה של מכתבים שכתב לווילהלם השני, קיסר גרמניה (מה שקרוי "ההתכתבות של וילי וניקי"), שניהם הצהירו על רצונם בשלום, וכל אחד ניסה לגרום לשני להתקפל ראשון. ניקולאי אף עשה צעדים מעשיים בכיוון זה, כשהוא דורש שגיוס הכוחות יהיה רק בחזית האוסטרית, ולא בזו הגרמנית, כשהוא מקווה למנוע מלחמה עם גרמניה. אך כבר היה מאוחר מדי כדי שמכתבים ימנעו את האירועים הבאים. לרוסים לא היו תוכניות מתאימות לגיוס חלקי, וב־31 ביולי 1914, ניקולאי עשה את הצעד הרה הגורל והורה על גיוס כללי. דבר זה הוביל כמעט מיד להכרזת מלחמה גרמנית, ולכניסתה של רוסיה למלחמת העולם הראשונה.
ערב פרוץ המלחמה ב־1 באוגוסט 1914, מצא את רוסיה כשהיא אינה מוכנה די הצורך לעימות הממשמש ובא. המלחמה התחילה עם אבדות רוסיות כבדות ואיבוד שטחים. ניקולאי הרגיש כי חובתו היא להנהיג את צבאו אישית, כשהוא לוקח את תפקיד המפקד הכללי מדודו, הדוכס הגדול ניקולאי ניקולאייביץ' הבן (בספטמבר 1915) לאחר איבוד החלק הרוסי של פולין. ניסיונותיו לפקד על המלחמה ישירות הותירו את העניינים הפנימיים בידיה של אלכסנדרה. כשהוא מנותק מדעת הקהל, ניקולאי לא הבין עד כמה העם היה חשדני כלפי אשתו שהייתה ממוצא גרמני ולשמועות על תלותה ברספוטין. כעס על הנזק שהשפעתו של רספוטין גורמת למלחמה ולמלכות הביאה לרציחתו על ידי קבוצה של אצילים וביניהם בן דודו של הצאר, הנסיך יוסופוב, בדצמבר 1916.
הוצאה להורג
הממשלה הרוסית הזמנית בתחילה הגבילה את ניקולאי, אלכסנדרה וחמשת ילדיהם למשכנם המלכותי, ארמון אלכסנדר. בניסיון להוציא אותם מהבירה ומסכנה אפשרית, ממשלתו של אלכסנדר קרנסקי העבירה אותם לטובולסק שבסיביר באוגוסט 1917. הם נשארו שם במהלך מהפכת אוקטובר הבולשביקית בנובמבר 1917, אך אז הועברו ליקטרינבורג, שהייתה בשליטת הצבא האדום. שם מצאו את עצמם הצאר ומשפחתו, שהיו רגילים לחיי תפנוקים ומותרות, חיים בבית איפטייב המפואר, כשהם אסירים של מהפכנים בולשביקים. הצאר ומשפחתו, יחד עם רופא המשפחה ושלושה משרתים, הוצאו להורג בליל 16 או 17 ביולי 1918 על ידי כיתת יורים במרתפו של בית איפטייב שם הם היו אסורים, לאחר שנאמר להם שהם נמצאים בסכנה ועליהם לרדת למרתף למען ביטחונם.
ההוצאה להורג התקיימה בזמן שיחידות של הלגיון הצ'כוסלובקי שמרדו בשלטון הסובייטי במהלך פינויים מרוסיה התקרבו ליקטרינבורג, והתבצעה על פי הוראה מהדרגים הגבוהים של המשטר הבולשביקי, מחשש שמא חיילי האויב ימצאו את הצאר ומשפחתו וישחררו אותם.
למשך זמן רב חשבו כי גופותיהם של ניקולאי ומשפחתו נזרקו לתוך פיר של מחצבה במקום ששמו "ארבעת האחים". למעשה, דבר זה היה נכון; הם באמת נזרקו לשם בליל יולי ה־17/16. בבוקר הבא, כאשר החלו להתגלגל שמועות, יורובסקי - מפקד הפלוגה שאליה השתייכה כיתת היורים - הוציא את הגופות והסתיר אותן במקום אחר. כאשר הרכב שלקח את הגופות התקלקל בדרך לאתר הנבחר הבא, הוא עשה סידורים חדשים וקבר את רוב הגופות בבור סגור ומוחבא בדרך קופטיאקי, דרך נידחת ועזובה כ־20 קילומטרים מצפון ליקטרינבורג.
שמועות על ניצולים מהמשפחה המלכותית
שתי גופות עדיין היו חסרות, זו של אלכסיי ואחת מהבנות: מריה או אנסטסיה. על פי תיאורו של יורובסקי, הגופות של אלכסיי ואחת מהבנות, שפלוגתו של יורובסקי חשבה כי היא של אלכסנדרה, נשרפו על יד אתר הקבורה ואפרן פוזר והוסתר. כמה גורמים ברוסיה, ובייחוד הכנסייה האורתודוקסית, טענו כי הגופות אינן של המשפחה המלכותית, אך לאחר סדרה ארוכה של עיכובים ביורוקרטיים ופוליטיים, שאריות המשפחה נקברו מחדש באחוזת הקבר של משפחת רומנוב בקתדרלת פיוטר ופאבל ב-1998, בטקס רב רושם, ביום השנה להוצאה להורג.
במהלך השנים מקובל היה להאמין שאנסטסיה היא הבת האבודה ושהיא עודנה בחיים. אך בשנת 2008 נמצאו שרידי גופות שנהרגו בליל הרצח המשפחתי אך הוטמנו במקום מרוחק יותר. אחרי בדיקות DNA קפדניות שבהן השתתפו רוסיה וארצות הברית התגלה שהבת האבודה היא מריה ולא אנסטסיה ואיתה היה גם אלכסיי, וכך נפתרה התעלומה הגדולה שכן אנסטסיה, הנסיכה האבודה של רוסיה נרצחה עם הוריה ושתיים מאחיותיה בליל הרצח.
הכרזה כקדוש
ב-1981 הכריזה הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה על משפחת רומנוב כקדושים מעונים.
ב־14 באוגוסט 2000, ניקולאי ומשפחתו הקרובה הוכרזו כקדושים על ידי הסינודה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית ברוסיה, הם לא הוכרזו כקדושים מעונים, כיוון שמותם לא היה תוצאה ישירה של אמונתם הנוצרית, ובמקום זה הם הוקדשו כ"נושאי פסיון". הם כבר נחשבו כקדושים על ידי כמה מחברי הכנסייה מחוץ לרוסיה כמה שנים קודם. לפי הצהרה של הסינוד של מוסקבה, הם הוכרזו כקדושים מהסיבות הבאות:
משפחתו
ב-26 בנובמבר 1894 התחתן ניקולאי עם אלכסנדרה, נסיכת הסן, בתם של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן ואליס, נסיכת הממלכה המאוחדת, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
אילן יוחסין
הקיסר ניקולאי היה צאצא של שושלות המלוכה של בית צרינגן, בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בית הסן, בית אולדנבורג, בית רומנוב ובית הוהנצולרן.
ג'ייסון קיד
ג'ייסון פרדריק קיד (באנגלית: Jason Frederick Kidd; נולד ב-23 במרץ 1973) הוא כדורסלן עבר, ומאמן כדורסל אמריקאי המאמן את קבוצת דאלאס מאבריקס, שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2013, בעמדת הרכז.
קיד, הנחשב לאחד מטובי הרכזים בהיסטוריה, הוביל את ניו ג'רזי נטס לשתי הופעות רצופות בסדרת גמר ליגת ה-NBA (2002 ו-2003), והיה שותף לזכיית דאלאס באליפות ב-2011. יכולותיו המגוונות הרבות על המגרש הפכו אותו לשחקן המתמחה בקביעת "טריפל דאבלים". הוא מדורג במקום הרביעי בכל הזמנים בקביעת טריפל דאבלים במהלך העונה הסדירה עם 107 כאלו, וכן במקום השני ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 12,091 אסיסטים בסך הכול. ביוני 2013 הודיע קיד על פרישה ממשחק פעיל.
ביוגרפיה
ג'ייסון קיד נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה לסטיב ולאנה קיד, והיה הבכור מבין ששת ילדיהם. אביו, שנפטר בשנת 1999, היה ממוצא אמריקאי-אפריקאי, ואמו הייתה ממוצא אמריקאי-אירי. קיד גדל באוקלנד, ונעשה לבוגר "בית ספר סנט פסקל ביילון" שבאוקלנד הילס. בילדותו ביקר קיד לעיתים תכופות במגרשי הכדורסל ברחבי אוקלנד, והתחרה פעמים רבות נגד כדורסלן מפורסם נוסף לעתיד, גארי פייטון. בצעירותו הצטיין קיד גם בכדורגל ובמספר ענפי ספורט נוספים.
קיד שיחק במדי קבוצת הכדורסל של "בית הספר התיכון סנט ג'וסף נוטר דאם" באלמדה שבקליפורניה, תחת הדרכתו של המאמן פרנק לפורטה. קיד הוביל את קבוצת התיכון לשתי אליפויות רצופות בכדורסל של מדינת קליפורניה, והשיג ממוצעים של 25 נקודות, עשרה אסיסטים, שבעה ריבאונדים ושבע חטיפות בעונה האחרונה שלו בתיכון. באותה שנה הוא זכה במספר תארים אישיים, ובהם פרס נייסמית' לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית. הוא נבחר לשחקן השנה בתיכונים גם על ידי המגזינים "Parade" ו-"USA Today". קיד נבחר שנתיים רצופות לשחקן השנה בקליפורניה, והוא מוסר האסיסטים המוביל בתולדות תיכוני המדינה עם 1,155 אסיסטים.
קיד הפתיע אוהדים ופרשנים רבים כאשר בחר בהצטרפות לקבוצתה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שנחשבה לחלשה יחסית ולא זכתה באף תואר אזורי מאז 1960. הוא העדיף את אוניברסיטה זו על פני אוניברסיטאות בעלות קבוצות כדורסל חזקות יותר, כדוגמת אריזונה, קנטקי, קנזס ואוהיו סטייט.
בעונה הראשונה שלו באוניברסיטת קליפורניה השיג קיד ממוצעים של 13 נקודות, 7.7 אסיסטים, 4.9 ריבאונדים ו-2.8 חטיפות למשחק. הוא זכה בתואר "פרשמן השנה" במכללות וכן נכלל בחמישיית העונה של טורניר התאחדות ה"Pac-10". סך 110 החטיפות שלו באותה עונה שברו את שיא ה-NCAA לכמות חטיפות לפרשמן, וכן את שיא המכללה למספר חטיפות לשחקן בעונה אחת. גם מספר האסיסטים שלו באותה עונה (220) היווה שיא מכללה. יכולתו העילאית של קיד סייעה לקליפורניה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, שם ניצחה במפתיע את אוניברסיטת דיוק בסיבוב השני לפני שהודחה בשמינית הגמר על ידי אוניברסיטת קנזס.
קיד המשיך את הצלחתו בשנה השנייה שלו במכללה, כאשר העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 6.9 ריבאונדים, 3.1 חטיפות ו-9.1 אסיסטים, ושבר את שיא האסיסטים שלו עצמו, לאחר שמסר 272 אסיסטים באותה עונה - מדד שבו הוביל גם את ארצות הברית כולה. הוא נכלל ב"אול-אמריקן" - נבחרת המצטיינים של העונה במכללות, הראשון מקליפורניה שעשה זאת מאז 1968 - וכן זכה בפרס שחקן השנה של ה-Pac-10. קליפורניה העפילה שנה שנייה ברציפות לטורניר גמר אליפות המכללות, אך הודחה בו כבר בסיבוב הראשון. בעקבות הצלחתו זכה קיד בפרס נייסמית' לשחקן השנה במכללות ב-1992.
ב-1994 סיים קיד את לימודיו באוניברסיטה ועבר לקריירה בליגת ה-NBA. בשנת 2004 שמרה אוניברסיטת קליפורניה בברקלי את מספר חולצתו של קיד (5), ובכך הוקירה אותו על הישגיו כאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים.
דאלאס מאבריקס ופיניקס סאנס
בשנת 1994 נבחר קיד במקום השני בדראפט ה-NBA, על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס. בעונתו הראשונה ב-NBA, עונת, העמיד קיד ממוצעים מכובדים של 11.7 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-7.7 אסיסטים, והוביל את הליגה כולה מבחינת מספר ה"טריפל דאבלים" שהשיג. הוא זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA, במשותף עם גרנט היל מדטרויט פיסטונס. הגעתו של קיד הביאה שיפור גדול בדאלאס, שסיימה את העונה עם מאזן של 36 ניצחונות ו-46 הפסדים - השיפור הגדול ביותר במאזן העונתי לעומת העונה הקודמת, מבין כל קבוצות ה-NBA. במהלך עונת נבחר קיד להשתתף כרכז הפותח במשחק האולסטאר של ה-NBA, בפעם הראשונה בקריירה שלו.
במדי פיניקס עשה קיד קפיצת מדרגה גדולה בקריירה שלו. בעונת הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע כאשר פתח בכל 82 משחקי קבוצתו, והשיג ממוצעים של 11.6 נקודות ו-9.1 אסיסטים למשחק. בעונת הוא שיפר את הישגיו אל ממוצעים של 16.9 נקודות ו-10.8 אסיסטים, ואף נבחר לראשונה, בעקבות יכולתו הטובה, לתוארי החמישייה הראשונה של העונה וחמישיית ההגנה של העונה. בשנת 2000 עבר קיד לראשונה עם פיניקס שלב במשחקי הפלייאוף לאחר ניצחון על סן אנטוניו ספרס בסיבוב הראשון, אך הפסיד עמה בחצי גמר המערב ללוס אנג'לס לייקרס. בכל אחת מעונותיו בפיניקס העפיל קיד עם הקבוצה למשחקי הפלייאוף, והיה באופן תמידי מהשחקנים הבולטים של הקבוצה ושחקן חמישייה קבוע. ב-2001, לאחר חמש עונות בפיניקס, עבר קיד בטרייד לקבוצת ניו ג'רזי נטס.
ניו ג'רזי נטס
כבר מתחילת דרכו במדי ניו ג'רזי היה קיד השחקן המוביל של הקבוצה. הוא הוביל אותה בעונת למאזן מפתיע של 52 ניצחונות ו-30 הפסדים, ובסופה סיים במקום השני בהצבעות לפרס ה-MVP של העונה הסדירה, אחרי טים דאנקן, ונבחר לחמישיית העונה ולחמישיית ההגנה של העונה. רבים אף סברו שקיד היה ראוי לזכות בפרס ה-MVP, בשל השינוי הגדול שחולל בניו ג'רזי - הפך אותה מקבוצת תחתית תמידית בליגה לאחת מהמועמדות המובילות לזכייה באליפות, בתוך עונה אחת בלבד. תרומתו של קיד לניו ג'רזי הייתה גדולה מאוד, והתבטאה במדדים רבים במשחק. ממוצעיו באותה עונה עמדו על 14.7 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-9.9 אסיסטים למשחק.
תחת הנהגתו של קיד, הקבוצה הצעירה של ניו ג'רזי גברה על אינדיאנה פייסרס, שארלוט בובקאטס ובוסטון סלטיקס במשחקי הפלייאוף, בדרך לזכייה באליפות האזור המזרחי ולהעפלה הראשונה בתולדותיה לסדרת הגמר של ה-NBA. עם זאת, קיד לא הצליח לסיים את העונה עם תואר אליפות הליגה, לאחר הפסד ב"סוויפ" בתוצאה 0–4 ללוס אנג'לס לייקרס, אשר שחקניה המובילים היו שאקיל אוניל וקובי בראיינט. קיד הוביל את ניו ג'רזי להצלחה גדולה גם בעונת, עם מאזן חיובי של 33–49. הוא הגיע באותה עונה לממוצע הנקודות הגבוה בקריירה שלו עם 18.7 למשחק, ובנוסף הוביל את הליגה באסיסטים עם 8.9 למשחק. ניו ג'רזי הגיעה בפעם השנייה ברציפות לסדרת הגמר, שם הפסידה לסן אנטוניו ספרס שהובלה על ידי טים דאנקן.
בעונת המשיך קיד להפגין יכולת טובה עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-9.2 אסיסטים למשחק, אך לא הצליח לשחזר את הצלחתו הקבוצתית מהעונות הקודמות. ניו ג'רזי הודחה כבר בשלב חצי גמר המזרח לאחר הפסד לדטרויט פיסטונס בסדרה של שבעה משחקים. במהלך אותה עונה סבל קיד מפציעות בברכו, ועבר ניתוח ביולי 2004 על מנת לשקם את הברך הפגועה.
קיד הוביל חמש פעמים את הליגה מבחינת ממוצע האסיסטים שלו, בשנים 1999–2001, 2003 ו-2004. לאחר ניתוחו הוא חזר לשחק בדצמבר 2004, כחודשיים מפתיחת עונת. באותה עונה חבר הסווינגמן וינס קרטר לקיד בתור הכוכב הנוסף של ניו ג'רזי. על אף פציעתו של ריצ'רד ג'פרסון שהייתה עלולה לגרום לקבוצה להחמיץ את ההעפלה לפלייאוף, קיד וקרטר הובילו את ניו ג'רזי למקום השמיני במזרח על חשבונה של קליבלנד קאבלירס. עם זאת, הקבוצה הודחה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, לאחר הפסד 0–4 למיאמי היט. בעונה הבאה,, העמיד קיד ממוצעים של 13.3 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-8.4 אסיסטים - הממוצע החמישי בגובהו בליגה.
בעונת הגיע קיד למספר מההישגים הגדולים ביותר שלו מבחינה אישית. באפריל 2007 הוא הפך יחד עם קרטר לצמד הראשון שקובע טריפל דאבל במשחק, מאז עשו זאת מייקל ג'ורדן וסקוטי פיפן במדי שיקגו בולס ב-1989. במשחקי הפלייאוף של אותה עונה, במשחק מספר 3 בסיבוב השני נגד קליבלנד, הוא קלע 23 נקודות, מסר 14 אסיסטים והוריד 13 ריבאונדים, ובכך עבר את לארי בירד והפך לשחקן בעל מספר ה"טריפל דאבלים" השני בגובהו בתולדות הפלייאוף. קיד קבע ממוצעים גבוהים מאוד במהלך הפלייאוף כולו, של 14.6 נקודות, 10.9 אסיסטים ו-10.9 ריבאונדים, ובכך הפך לשחקן השני בהיסטוריה שקובע ממוצע של טריפל דאבל במשחקי הפלייאוף. למרות יכולתו של קיד, ניו ג'רזי הודחה בסיבוב השני לאחר הפסד לקליבלנד.
במהלכה של עונת נפוצו שמועות רבות על מעבר אפשרי של קיד לקבוצה חזקה בליגה. לאחר משא ומתן שנכשל עם לוס אנג'לס לייקרס, עבר קיד בטרייד מתוקשר לקבוצת ה-NBA הראשונה שלו, דאלאס מאבריקס. במסגרת העסקה עברו דווין האריס, טרנטון האסל, קיית' ואן הורן, דסגנה דיופ ומוריס אגר לניו ג'רזי. קיד סיים את תקופתו בניו ג'רזי עם שיאים רבים של המועדון, ובהם שיא סך השלשות (729), האסיסטים (4,090), החטיפות (876) והטריפל דאבלים (49).
חזרה לדאלאס
כבר מתחילת דרכו בדאלאס היה קיד הרכז המוביל של הקבוצה, ונועד להיות הכוכב השני שלה, אחרי הפורוורד הגרמני דירק נוביצקי. סגנון משחקו של קיד, שהתאפיין כמשחק מעבר, השפיע רבות על סגנונה של דאלאס. קיד העמיד ממוצעים של 9.9 נקודות ו-9.5 אסיסטים בחצי העונה הראשונה שלו בדאלאס, ולאחר מאבק צמוד, הצליח להעפיל עמה למשחקי הפלייאוף מהמקום השביעי במערב. במשחק האחרון של אותה עונה השיג קיד את הטריפל דאבל ה-100 בקריירה שלו. בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, מול ניו אורלינס הורנטס, ירדה יכולתו של קיד, ודאלאס הודחה לאחר חמישה משחקים בלבד.
בעונת סייע קיד לדאלאס לסיים במקום השישי במערב, עם מאזן של 50 ניצחונות ו-32 הפסדים. במשחקי הפלייאוף, שבהם העמיד קיד ממוצעים של 11.4 נקודות ו-5.9 אסיסטים, הגיעה דאלאס עד לחצי גמר המערב, שם הפסידה 1–4 לדנוור נאגטס. במהלך אותה עונה המשיך קיד להגיע להישגים אישיים, כאשר הפך לשחקן הרביעי בהיסטוריה שרושם למעלה מ-10,000 אסיסטים במהלך הקריירה. בנובמבר 2009, במשחק הניצחון של קבוצתו מול יוסטון רוקטס, עקף קיד את מארק ג'קסון והפך לשחקן בעל מספר האסיסטים השני בגובהו בתולדות ה-NBA.
על אף גילו המבוגר (36), נבחר קיד בעונת למשחק האולסטאר העשירי בקריירה שלו, כמחליפו של קובי בראיינט שנפצע. בפברואר 2010 הוא השיג טריפל דאבל של 19 נקודות, 17 אסיסטים ו-16 ריבאונדים במשחק נגד אטלנטה הוקס - קרוב להישג נדיר בדמות הגעה אל למעלה מ-20 בכל שלושת מדדים אלו. קיד השיג באותה עונה ממוצעים של 10.3 נקודות והוביל את קבוצתו באסיסטים עם 9.1, וסייע לה להגיע לזכות באליפות הבית הדרום-מערבי ולסיים במקום השני במערב. עם זאת, הקבוצה הודחה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון לאחר הפסד לסן אנטוניו ספרס.
בעונת, על אף שחווה ירידה משמעותית בממוצעיו, זכה קיד עם דאלאס באליפות הראשונה בקריירה. לאורך משחקי הפלייאוף, ובייחוד בסדרת הגמר מול מיאמי היט, תרם לקבוצה רבות בניסיונו ובכישורי הנהגת המשחק שלו.
ניו יורק ניקס
ב-6 ביולי 2012 חתם קיד על חוזה לשלוש שנים בניו יורק ניקס שם הרוויח כ-9.5 מיליון דולר.
כ-10 ימים לאחר חתימתו בניקס, נעצר קיד בעוון נהיגה בשכרות. זוהי לא הסתבכותו הראשונה של קיד עם החוק, לאחר שבשנת 2001 נעצר בגין הכאת אשתו.
בתום עונת הודיע קיד על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת אימון
ביוני 2013, מספר ימים בלבד לאחר שפרש ממשחק פעיל, מונה קיד למאמנה של קבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA. בספטמבר, עוד לפני תחילת עונת הבכורה בקבוצה, רכש קיד מניות מיעוט של הנטס, שהיו שייכות לראפר ג'יי זי. עוד בטרם פתיחת עונת הבכורה שלו על הקווים, הושעה קיד לשני משחקים לאחר שהורשע בנהיגה בגילופין, בעת שהיה שחקנה של ניו יורק ניקס. במהלך העונה נקנס קיד על ידי הנהלת הליגה בסכום של 50,000 דולר על ששפך כוס משקה על הפרקט, לאחר שנותר ללא פסקי זמן, כדי לתדרך את שחקניו בזמן ניקיון המגרש. ברוקלין פתחה את העונה במאזן של 9 ניצחונות בלבד מול 19 הפסדים, ומעמדו של קיד התערער. אולם, ברוקלין השתפרה עד מהרה, וסיימה את העונה במאזן של 44 ניצחונות מול 38 הפסדים, וקיד אף נבחר פעמיים למאמן המצטיין של החודש במזרח - בחודשים ינואר ומרץ.
ב-1 ביולי 2014 מונה קיד למאמנה של קבוצת מילווקי באקס, הבאקס קיבלו את הזכויות על קיד בטרייד תמורת שתי בחירות דראפט עתידיות בשנים 2015 ו-2019, קיד הוא המאמן השני בתולדות ליגת ה-NBA שמועבר בטרייד עבור בחירות דראפט (אחרי דוק ריברס). ב-22 בינואר 2018 פוטר קיד מאימון הקבוצה..
ב-29 ביוני 2021 מונה קיד למאמנה של קבוצת דאלאס מאבריקס בה שיחק 6 שנים.
נבחרת לאומית
קיד שיחק לראשונה בנבחרת ארצות הברית בטורניר בינלאומי באליפות אמריקה בכדורסל ב-1999. הוא סייע לארצות הברית לנצח בכל עשרת משחקיה בטורניר, ולזכות באליפות לאחר ניצחון בגמר על קנדה. הוא השיג בטורניר ממוצעים של 7.4 נקודות, 6.8 אסיסטים, 4.4 ריבאונדים ו-2.7 חטיפות למשחק, והוביל את נבחרתו מבחינת ממוצעי האסיסטים והחטיפות.
קיד נכלל בסגל הנבחרת לאולימפיאדת סידני 2000, אליה העפילה ארצות הברית באמצעות זכייתה באליפות אמריקה, וכך השתתף לראשונה בקריירה במשחקים האולימפיים. הוא היה אחד משלושה שחקנים שהחזיקו בתפקיד קפטן הנבחרת. קיד השיג ממוצעים של 6 נקודות, 5.3 ריבאונדים, והוביל את הנבחרת פעם נוספת באסיסטים (4.4) ובחטיפות (1.1), והיה שותף לזכייתה במדליית הזהב עם מאזן של 0–8. הוא נבחר להשתתף עם ארצות הברית גם באליפות העולם בכדורסל ב-2002, אך נאלץ להחמיץ את הטורניר בשל פציעה.
קיד השתתף עם ארצות הברית בפעם השנייה באליפות אמריקה ב-2003, וסייע לנבחרת לזכות בתואר השלישי שלו במדיה. הוא פתח בחמישייה בכל משחקי נבחרתו, והעמיד ממוצעים של 3.4 נקודות, 2.7 ריבאונדים, 5.9 אסיסטים ו-1.2 חטיפות, והנבחרת ניצחה במשחק הגמר את ארגנטינה וסיימה עם מאזן כולל של 10 ניצחונות וללא אף הפסד. בעקבות הזכייה בטורניר העפילה ארצות הברית לאולימפיאדת אתונה, אך קיד נעדר גם מאולימפיאדה זו בשל הפציעה והניתוח שעבר בברכו בקיץ של האולימפיאדה.
לאחר ארבע שנים בהן נעדר מנבחרת ארצות הברית, נכלל קיד בסגל לאליפות אמריקה ב-2007. קיד סייע לארצות הברית לסיים עם מאזן של 0–10 ולזכות בטורניר, תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 1.8 נקודות, 3.3 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-1.3 חטיפות. משחקו הטוב ביותר של קיד בטורניר היה בחצי הגמר נגד פוארטו ריקו, שבו קלע שמונה נקודות והוריד ארבעה ריבאונדים.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 היה קיד השחקן הוותיק ביותר בסגל ארצות הברית. הוא תרם לנבחרת בעיקר בתור שחקן העולה מהספסל, והעמיד ממוצעים של 1.6 נקודות, 2.6 ריבאונדים ושני אסיסטים למשחק. הנבחרת ניצחה שוב את כל משחקיה בטורניר, רובם בהפרשים גבוהים, ולאחר ניצחון על ספרד בגמר זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר כלל-עולמי מאז שנת 2000. הייתה זו מדליית הזהב החמישית של קיד עם הנבחרת, שלא הפסיד אף משחק בכל תקופתו במדיה.
סטטיסטיקות קריירה
נכון ל-22 במאי 2013
תארים והישגים
בשנת 2009 דורג קיד על ידי "SLAM Magazine" במקום ה-28 ברשימת 50 הכדורסלנים הגדולים בכל הזמנים. מלבד תאריו הרבים, הוא מדורג במקומות גבוהים בדירוגי כל הזמנים של ה-NBA במספר רב של מדדים (נכון ל-27 בפברואר 2010):
טאקויאקי
טאקויאקי (ביפנית: たこ焼き או 蛸焼; מילולית: תמנון צלוי) הוא חטיף יפני מסורתי העשוי בלילה על בסיס קמח חיטה המבושלת במחבת בעל תבנית ייחודית. בדרך כלל הוא ממולא בתמנון טחון או קצוץ (טאקו), שבבי טמפורה (טנקאסו), ג'ינג'ר כבוש (בני שוגה) ובצל ירוק. כדורי הטאקויאקי מכוסים ברוטב טאקויאקי (דומה לרוטב רוטב ווסטרשייר) ומיונז, ומקושט מעל באצת אאונורי ושבבי דג בוניטו מיובש (קאטסובושי ).
משמעות המילה טאקו היא תמנון, ויאקי מגיעה המילה יאקו, שהיא אחת משיטות הבישול במטבח היפני, שמשמעותה 'לצלות', וניתן למצוא אותה בשמות של מאכלים אחרים במטבח היפני כמו אוקונומיאקי ואיקאיאקי (מאכלים נפוצים נוספים שמקורים בעיר אוסקה). המאכל נאכל לרוב כנשנוש או בין הארוחות, אך באזורים מסוימים הוא מוגש כתוספת לאורז. זהו גם אוכל רחוב מפורסם הנפוץ ברחבי יפן.
היסטוריה
טאקויאקי הפך לראשונה לנפוץ באוסקה, שם מסופר כי בעל דוכן מאכלי רחוב בשם טומקיצ'י אנדו המציא את המאכל ב-1935. טאקויאקי נוצר בהשראת אקאשייאקי, כופתאה עגולה קטנה מהעיר אקאשי במחוז היוגו העשויה מבלילה עשירה בביצים ותמנון. טאקויאקי זכה תחילה לפופולריות באזור קנסאי, ולאחר מכן התפשט לאזור קאנטו ואזורים אחרים של יפן. טאקויאקי מזוהה עם דוכני אוכל רחוב יפניים קטנים המכונים יאטאי, ישנם הרבה יאטאי המתמחים בהכנת טאקויאקי, במיוחד באזור קנסאי. טאקויאקי נמכר גם באופן מסחרי בסופרמרקטים וחנויות נוחות הפתוחות 24 שעות ביממה.
הוא גם פופולרי מאוד במטבח הטאיוואני בשל ההשפעה ההיסטורית של התרבות היפנית על טאיוואן.
מסעדת הטאקויאקי הידועה ביותר היא איזואיה באוסקה. הנוסדה על ידי טומקיצ'י אנדו, היא פתוחה מאז שנות ה-30. הטאקויאקי הראשון כלל בשר בקר וקונג'אק, אך מאוחר יותר עבר אנדו להשתמש בתמנון המסורתי כיום והוסיף טעם לבלילה. באותה התקופה הטאקויאקי נאכל עם רוטב חום, הדומה לרוטב ווסטרשייר. המאכל, המכונה "כדורי תמנון", הפך במהרה לפופולרי ברחבי יפן. מאז הפיכתו למאכל פופולרי והתפשטותו למערב, הטקאויאקי נמכר עם תוספות ומילויים שונים (כגון גבינה או בייקון ).
מחבת טקויאקי
מחבת טאקויאקי או לעיתים רחוקות יותר טאקויאקי נבה (מהמילה נבמונו, סיר בישול יפני מסורתי) היא בדרך כלל מחבת פסים עשויה יצקת עם תבניות חצי כדוריות. הברזל הכבד מחמם באופן שווה את כדורי הטאקויאקי, אשר מסובבים בעזרת מקל ארוך, לפעמים צ'ופסטיקס, כדי להפוך את הבלילה הלא מבושלת לבסיס החלל החצי כדורי. תנורי טקויאקי מסחריים המונעים בגז משמשים בפסטיבלים יפניים או על ידי רוכלי רחוב. בשימוש ביתי, קיימות מחבתות חשמליות הדומות לפלטה; קיימות גם מחבתות המתאימות לכיריים, ורבות מהן משלבות ציפוי מונע הידבקות כדי להקל על הסיבוב.
בתרבות פופולרית
בשנות ה-90, יצא לאור ספר ילדים בשם טאקויאקי מנטומאן שלאחר מכן עובד לסדרת אנימה בהפקת סטודיו פיירו ששודרה מאפריל 1998 עד ספטמבר 1999. בסדרת משחקי הווידאו Animal Crossing, ישנו כפרי בשם צוקר שמראהו מזכיר טאקויאקי, הוא מופיע במספר גרסאות של המשחק. טאקויאקי הוצג בסדרת הטלוויזיה בנטפליקס, Street Food, בפרק העוסק באוסקה, יפן.
במשחק הווידאו Yakuza 0, גורו מג'ימה מנסה לעודד את מקוטו מאקימורה בכך שהוא מביא לה טאקויאקי שנעשה על ידי מוכר רחוב.
מם אינטרנט שמקורו בפיליפינים מציג גרסה של המאכל בסרטון ויראלי עם הביטוי "ניסית פעם טאקויאקי בשני פסו?". אף על פי שהמאכל המוצג בסרטון אינו מכיל תמנון כלשהו, מעלה הסרטון ממשיך לתאר אותו כטאקויאקי ובכך נוצרו וריאציות רבות של המם.
ישראל דמידוב
ישראל (סשה) דמידוב (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
קורות חיים
דמידוב נולד בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הסובייטית, באותה עת חלק מברית המועצות. בשל לחץ משפחתי, הוא למד הנדסת בניין במכון לתחבורה בטשקנט, אך לאחר מכן התקבל לאקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון "גיטיס" במוסקבה. לימדו אותו אנדריי גונצ'ארוב, במאי תיאטרון מאיאקובסקי, ומארק זכארוב, במאי הבית של תיאטרון לנקום, ובנוסף לימד אותו יבגני אריה. בתום לימודיו בשנת 1979 שיחק בתיאטרון מאיאקובסקי במוסקבה בתפקידים אפלטון ב"טובת האמת" מאת אוסטרובסקי, דודין ב"פטרבורג" מאת באלין, יורה ב"מקום לעישון" מאת סלבקין, וטרישלר ב"תשוקות על-פי סיטרופאן" מאת בונביזון. בשנת 1990 עלה לישראל בהשפעת מורו יבגני אריה.
בישראל החל לשחק בתיאטרון גשר, והיה לאחד השחקנים המזוהים ביותר עמו. הוא מככב במרבית הצגותיו של התיאטרון, ברובן בתפקידים הראשיים. בין ההצגות שבהן שיחק: "העבד", "כפר" מאת יהושע סובול (בתפקיד יוסי), "עניין של סגנון", "אדם בן כלב" על פי יורם קניוק (בתפקידים קליין, ד"ר גרוס ואלוהים), "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד (בתפקיד אלפרד), "משפט דרייפוס" מאת גרומברג (בתפקיד מישל), "מולייר" מאת בולגקוב (בתפקיד לואי ה-14), "האידיוט" מאת דוסטויבסקי (בתפקיד הרוזן מישקין), "טרטיף" מאת מולייר (בתפקיד טרטיף), "בשפל" מאת מקסים גורקי (בתפקיד בארון), "השטן במוסקבה" ורבות אחרות. שלא במסגרת תיאטרון גשר, שיחק בהצגת היחיד "פולסא ונורא".
כמו כן שיחק במספר סרטי קולנוע ישראליים: "צלקת", "החברים של יאנה", "קלרה הקדושה", "סימה וקנין - מכשפה", "שבעה" ו"ברוריה". בטלוויזיה שיחק בסדרות "פלורנטין" "הלו פנינה" ו"טיפול נמרץ", ובדרמה "חתולות הרעם". הנחה את תוכנית האירוח "החברים של סשה" בערוץ 10 ותוכנית אישית בערוץ ישראל פלוס, כמו כן השתתף בסרט הילדים "תוף הלב של דין דין".
ב-1994, כשתיאטרון גשר היה בסיבוב הופעות במנצ'סטר, אנגליה, נבחר דמידוב בידי העיתונות המקומית כשחקן הטוב ביותר בהפקה אורחת, על משחקו בהצגה "האידיוט". דמידוב זכה בפרס לאמנויות ע"ש גוטליב וחנה רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב-יפו בשנת 1995, וכן בפרס התיאטרון ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין. בשנת 1996 זכה בפרס "שחקן השנה" בתיאטרון על תפקידו של יוסי בהצגה "כפר".
בשנת 2008 גילם בהצגה "שונאים סיפור אהבה" בתיאטרון גשר, את הרמאן, גיבור המחזה. בשנת 2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שירות חדרים", בה גילם את סמיון. באותה שנה גילם בסדרה "חצויה" את המורה לספורט. ב-2012 שיחק בהצגה "פרימה דונה" בתיאטרון גשר, בה גילם את קינסטון מהמאה ה-17 באנגליה, שמגלם בהצגותיו דמות אישה. במאי 2012 השתתף בעונה 3 פרק 5 בסדרה היפה והחנון של ערוץ 10 בתפקיד רומיאו, במחזהו של שקספיר בקטע הנשיקות. בשנת 2017 גילם את מאירל (מארק) מאריאמצ'יק במחזה "קיץ במריאנבד" בתיאטרון גשר.
נשוי לסבטלנה דמידוב, אף היא שחקנית תיאטרון גשר, ולהם שלושה ילדים: דניאל (יליד 1989) שחקן, גיא (יליד 1993) שחקן ועמנואל (יליד 1996) קולנוען. לישראל דמידוב בן נוסף, בשם יבגני, ממערכת יחסים קודמת (יליד 1984).
ב-17 בינואר 2015 נשאל על ידי כלי התקשורת על תגובתו לכוונת ראש הממשלה בנימין נתניהו לשבצו במקום המשוריין לו כיו"ר הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים כדי למשוך את הקול הרוסי. דמידוב הביע את התנגדותו וקרא במלואה מזיכרונו את הסונטה מספר 65 של ויליאם שקספיר בתרגום העברי.
מנחם מנדל הגר (בני ברק)
הרב מנחם מנדל הגר (נולד בה' בכסלו, ה'תשי"ח, 28 בנובמבר 1957) הוא האדמו"ר מויז'ניץ (חצרו מכונה גם מרכז חסידי ויז'ניץ זאת כדי להבדילו מאחיו הגדול הרב ישראל אדמו"ר החצר המרכזית). הוא חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה
נולד ללאה אסתר ולרבי משה יהושע הגר, האחרון מבין שישה ילדים. בברית שלו שימש כסנדק דודו רבי שלום רוקח מסקאהל. נקרא על שם אבי אמו, רבי חיים מנחם מנדל מדעעש. למד במוסדות החינוך של חסידות ויז'ניץ בבני ברק. כשנה לאחר גיל בר מצווה עבר להתחנך בישיבת סקוור בארצות הברית. בתשל"ה נישא למרים, בתו של הרב אברהם דוד הורוביץ, אב"ד שטרסבורג וחבר בד"צ העדה החרדית בירושלים.
הוסמך להוראה בידי הרב יצחק יעקב וייס והרב משה הלברשטאם. בשנת תש"מ מונה לרב בית המדרש ויז'ניץ ברחוב רבי טרפון במרכז בני ברק, במקום אחיו, הרב ישראל הגר, שעבר לכהן כרב קריית ויז'ניץ. למשך תקופה קצרה היה רב קהילת ויזניץ באנטוורפן. בשנת ה'תשמ"ד הרחיק אביהם את אחיו הרב ישראל מתפקידיו המרכזיים עד אז בחסידות. בי' בסיוון ה'תש"ן, במסגרת אירועי "ההתוועדות העולמית של חסידי ויז'ניץ" לציון יובל להקמת החסידות בארץ ישראל לאחר השואה, הוכתר הרב מנדל כרב ואב"ד של קריית ויז'ניץ בבני ברק. במסגרת הטקס נמסרה לידיו מגילת הכתרה שבה חתימותיהם של אביו ושל אישים חשובים בחסידות.
בתשרי ה'תשס"ב השיב האב את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות. בעקבות כך התפתח מתח בחסידות. רובם של חסידי ויזניץ תמכו ברבי ישראל, אולם חלק אחר התקבץ סביב רבי מנדל שהקים חבורות לבחורים ואברכים, וכן החל להוציא עלון חודשי בשם "מלכות ויז'ניץ".
מרכז חסידי ויז'ניץ
בשנת ה'תשס"ד החל לערוך "באטע'ס" במבנה ששכר בקריית ויז'ניץ. בהמשך החל לערוך שם גם תפילות והקים למעשה חצר נפרדת כמעט לחלוטין. במקביל רכש שטח גדול ברחוב עזרא, סמוך לקריית ויז'ניץ, לצורך בניית קריה למוסדותיו ובשנת תשס"ט (2009) חנך במקום בית כנסת גדול, תלמוד תורה וישיבות. על בניין בית הכנסת נכתב "מרכז חסידי ויז'ניץ", כינוי שבהמשך הפך לסימן היכר של חצרו ('מוסדות ויז'ניץ מרכז'). פתח בתי כנסת ומוסדות חינוך באשדוד, אלעד וירושלים וכן מוסדות בלונדון, בורו פארק, ויליאמסבורג, מונטריאול, ליקווד ומונסי. לאחר פטירת אביו בתשע"ב החל לכהן כאדמו"ר. חצרו מנתה 659 בתי-אב ב-2016. בשבט ה'תשע"ג פעל אחיו לצירופו למועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, אך מאז מינויו של מזכיר המועצה החדש בתשע"ח, הרב יעקב ולצר (שהיה מקורבו ופרש מחצרו על רקע שיטת ה"שוואנצונעס"), הרב הגר לא משתתף בישיבותיה.בחודש חשון תשפ"ג לאחר הבחירות לכנסת שהתקיימו שבוע לפני כן הופיע בישיבת המועצת.
החצר בראשותו מדגישה את חשיבות ההתבטלות המוחלטת כלפיו. היא מציינת את יום י"ב בשבט, התאריך שבו הקים את החצר, כ"ראש השנה לחסידות", שבו עוסקים בחשיבות ההתקשרות לצדיק. בה'תשע"ח אמר לחסידיו שעליהם לדבוק בו ולהיות "שוואנצס" (ביידיש: "זנבות") ולא "באטשי'ס" (בהונגרית: "דודים", כלומר בעלי-בתים). הוא אף חיבר שיר בנושא שהפך למעין המנון של החצר ("השיטה הקדושה"). בין היתר שרים החסידים המנון זה לפני תקיעת שופר או הדלקת נרות חנוכה. יש בציבור החרדי מי ששרים את ההמנון בלעג. על רקע הנהגות חריגות אלו עזבו מספר משפחות את החסידות, בהם חסידים בולטים.
בכמה מקרים נקטו קבוצות של חסידיו באלימות ובמסעות הרס כאשר סברו שכבודו נפגע. כך למשל פרצו בדצמבר 2019 עשרות מחסידיו לישיבה הספרדית נחלת דן, הסמוכה לישיבה של החסידות שבראשותו, וחוללו שם הרס רב, לאחר שלדבריהם בחורים מהישיבה זרקו ביצה על רכבו של הרב הגר.
נקה אוגוומיקה
נמקאדי צ'ינוֶה ויקטוריה "נקה" אוגוומיקה (באנגלית: Nnemkadi Chinwe Victoria "Nneka" Ogwumike; נולדה ב-2 ביולי 1990) היא כדורסלנית אמריקאית ממוצא ניגרי, שמשחקת עבור לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA, לאחר שנבחרה במקום הראשון בדראפט ה-WNBA ב-2012. זמן קצר לאחר שנבחרה בדראפט, חתמה אוגוומיקה על חוזה פרסום עם נייקי. היא אחותה הגדולה של צ'יניי אוגוומיקה, שמשחקת גם היא עבור הספארקס. אוגוומיקה נבחרה ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA בשנת 2016; הקבוצה שלה זכתה גם בגמר ה-WNBA באותה השנה.
קריירת תיכונים
נבחרה לשחקנית השנה של גטורייד ופתחה במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בשנת 2008.
קריירת מכללות
אוגוומיקה בחרה לשחק בתור שחקנית מכללות בקבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת סטנפורד (המכונה "קרדינלס") שבקליפורניה. החל משנתה השנייה בתור שחקנית בסטנפורד שיחקה נקה עם אחותה, צ'יניי אוגומיקה. בעונת נבחרה לחמישיית ה"פרשמניות" של חטיבת פסיפיק-טן (Pacific-10). בטורניר החטיבה ניצחה סטנפורד בפעם השלישית ברציפות, ואוגוומיקה נבחרה לחמישיית הטורניר. בסיבוב השני של טורניר ה-NCAA קלעה 27 נקודות ו-13 ריבאונדים בניצחון 77–49 על אוניברסיטת המדינה של סן דייגו. הקבוצה סיימה את הטורניר בהפסד בחצי הגמר, במשחק שבו קלעה אוגוומיקה 13 נקודות וקלטה 12 ריבאונדים.
בתור "סופומורית", בנובמבר 2009 קלעה 29 נקודות – שיא קריירה – ואספה 13 ריבאונדים בניצחון מול אוניברסיטת גונזגה. ב-23 בינואר 2010 שברה אוגוומיקה את שיא הקרדינלס לריבאונדים במשחק עם 23, לצד 30 נקודות, בניצחון 100-80 באורגון. נבחרה ל-MVP ולחמישיית הטורניר בטורניר חטיבת הפסיפיק-טן, וכן לשחקנית השנה בפסיפיק-טן. במחצית גמר טורניר המכללות קלעה 38 נקודות, כולל שמונה הנקודות הראשונות ו-7 הנקודות האחרונות, לצד 16 ריבאונדים, והובילה את סטנפורד לגמר. הקבוצה הפסידה לקונטיקט בגמר, אך אוגוומיקה נבחרה לחמישיית הפיינל פור. בנוסף נבחרה לנבחרת הכל-אמריקאית השנייה של העונה בידי AP ולחמישייה הכל-אמריקאית בידי WBCA.
בעונת הג'וניור נבחרה לשחקנית המצטיינת של טורניר החטיבה, לנבחרת העונה בחטיבה ולנבחרת ההגנה של העונה בפסיפיק-טן. כן הייתה מועמדת לפרס וודן לגביע וייד ולפרס נייסמית'. בעונה שלאחר מכן, ב-20 בדצמבר 2011, קלעה אוגוומיקה 42 נקודות – שיא קריירה – ב-19 מ-27 מהשדה, ואספה 17 ריבאונדים, בניצחון 97-80 על אוניברסיטת טנסי, שדורגה שישית בליגת המכללות. מאמנת הקבוצה, טארה ון-דרביר (VanDerveer) אמרה "הייתה זו אחת מהתצוגות האישיות המדהימות ביותר שראיתי אי פעם במגרש הזה", וכי אוגוומיקה שיחקה כמו אישה בוגרת אל מול נערות. ב-7 בינואר 2012 עברה אוגוומיקה גם את סף 2,000 הנקודות והן את רף 1,000 הריבאונדים בקריירה שלה, במשחק שבו סיפקה 33 נקודות ו-16 ריבאונדים נגד אוניברסיטת המדינה של אורגון. באותה עונה, עונתה האחרונה בתור שחקנית מכללות, נבחרה לשחקנית המצטיינת של טורניר חטיבת פסיפיק-12 (שמה החדש של החטיבה שבה משחקת סטנפורד), לנבחרת ההגנה של העונה בחטיבה ולשחקנית העונה בחטיבת פסיפיק-12. ברמה הלאומית נבחרה לחמישייה הראשונה הכלל-אמריקאית, והייתה מועמדת לפרסי וודן, וייד ונייסמית'.
אוגוומיקה עזבה את סטנפורד בתור הקלעית השנייה בכל הזמנים בקבוצת כדורסל הנשים של האוניברסיטה, לאחר קנדיס ויגינס.
נבחרת ארצות הברית
אוגוומיקה הייתה חלק מהנבחרת הצעירה (מתחת לגיל 18) של ארצות הברית בכדורסל נשים שזכתה במדליית הזהב באליפות אמריקה של פיב"א בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בתחרות, שנערכה ביולי 2008, ניצחה נבחרת ארצות הברית את ארגנטינה, המארחת, ובכך זכתה באליפות. אוגוומיקה עזרה לנבחרת לנצח בחמשת המשחקים שלה בטורניר, עלתה בחמישייה הפותחת בכל חמשת המשחקים והובילה את כל הקלעיות עם 12.6 נקודות למשחק. היא גם הייתה אוספת הריבאונדים המובילה, עם 8 ריבאונדים בממוצע למשחק. אוגוומיקה רשמה 20 נקודות ו-15 ריבאונדים במשחק הגמר מול ארגנטינה.
אוגוומיקה המשיכה לנבחרת ארצות הברית בכדורסל מתחת לגיל 19, שייצגה את ארצות הברית באליפות העולם מתחת לגיל 19 בשנת 2009 בבנגקוק שבתאילנד. נבחרת ארצות הברית הפסידה במשחק הפתיחה לספרד, וניצחה בשבעת משחקיה הבאים. בעקבות ניצחונות אלו, פגשה שנית את ספרד, בגמר, ניצחה במשחק 81-71 וזכתה במדליית הזהב. אוגוומיקה פתחה בחמישייה של כל תשעת המשחקים, הייתה מלכת הסלים של הקבוצה, עם 13.6 נקודות למשחק, הריבאונדרית המובילה עם כמעט עשרה למשחק, ונבחרה לחמישיית הטורניר.
אוגוומיקה שיחקה גם בנבחרת בגביע העולם בכדורסל נשים 2014, ועזרה לנבחרת לנצח את ספרד במשחק הגמר 77-64 ולזכות במדליית הזהב.
קריירת WNBA
ב-16 באפריל 2012 בחרה קבוצת ספארקס מלוס אנג'לס באוגוומיקה בבחירה הראשונה הכללית בדראפט ה-WNBA לשנת 2012.
ב-12 ביולי 2012 קבעה אוגומיקה שיא קריירה לריבאונדים עם 20, לצד 22 נקודות, בניצחון 77-74 על אלופת ה-WNBA באותה העונה, אינדיאנה פיבר. בין 20 הריבאונדים היו 12 ריבאונדים התקפיים – שיא WNBA. ב-13 בספטמבר 2012 היא קלעה 30 נקודות, שיא עונתי, בלי החטאה (15 מ-15 מהשדה), ואספה 11 ריבאונדים בניצחון 86-77 על שיקגו סקיי.
אוגוומיקה נבחרה לרוקית החודש בליגת ה-WNBA בארבעת מחמשת חודשי הליגה בעונת הרוקי שלה. ממוצעיה של אוגוומיקה לאורך העונה היו 14 נקודות, 7.5 ריבאונדים וכמעט חסימה למשחק, והיא הובילה את כל שחקניות העונה הראשונה בקטגוריות אלו. ב-7 באוקטובר 2012 הוענק לאוגוומיקה פרס רוקית השנה ב-WNBA לשנת 2012. הייתה זו השנה החמישית ברציפות שבה הנבחרת הראשונה בדראפט זוכה בפרס. הספארקס, בהובלת אוגוומיקה וקנדיס פארקר, השיגו את מאזן הבית הטוב בליגה – 16 ניצחונות והפסד יחיד – והגיעו בפלייאוף עד למחצית הגמר.
במהלך עונת 2013 נבחרה אוגוומיקה למשחק האולסטאר של ה-WNBA. היא הגיעה למקום השני בליגה באחוזיה מהשדה בעונה זו, עם 56.6 אחוזי קליעה, והובילה את הספארקס עם 10 דאבל-דאבלים לאורך העונה, כולל שלושה רצופים במהלכה. בעונה שלאחר מכן, ב-5 באוגוסט 2014, קלעה שיא עונתי של 35 נקודות, מתוכן 24 במחצית הראשונה. במהלך אותה עונה העמידה אוגוומיקה ממוצעים של 15.8 נקודות למשחק, הגיעה למקום השמיני בליגה ברשימת הקלעיות, ונבחרה למשחק האולסטאר של ליגת ה-WNBA בפעם השנייה בקריירה שלה. מלבדה נבחרה גם אחותה צ'יניי אוגוומיקה למשחק האולסטאר, ובכך הן הפכו לצמד האחיות הראשון שנבחר למשחק האולסטאר של ה-WNBA. בשנת 2016 חתמה אוגוומיקה על חוזה חדש עם הספארקס, לאחר סיום חוזה הרוקית שלה. במהלך העונה היא נבחרה לשחקנית השנה ב-WNBA מטעם AP, לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה בקליעת נקודות (19.7 נקודות למשחק), שלישית בליגה בריבאונדים למשחק (9.1) ובמקום הראשון באחוזי הקליעה מהשדה (66.5%). ביצועיה לאורך העונה גם סייעו לה לזכות בפרס השחקנית המועילה ביותר (MVP) של העונה ב-WNBA לשנת 2016. במהלך העונה קבעה אוגוומיקה שיא WNBA למספר קליעות רצופות משדה (23 קליעות רצופות על פני שלושה משחקים), וקבעה שיא חדש עבור משחק בודד לניסיונות הקליעה הרבים ביותר בלי החמצה – היא קלעה 32 נקודות ב-12 מתוך 12 מהשדה בניצחון 97-73 על דאלאס וינגס. ב-30 ביוני 2016, היא קלעה שיא קריירה של 38 נקודות והורידה 11 ריבאונדים בניצחון 84-75 נגד אטלנטה דרים. בנוסף לאחוזי הקליעה מהשדה השניים בטיבם בתולדות הליגה לאחר טאמיקה קאצ'ינגס, היא גם קבעה את שיא הכדורסל לאחוזי הקליעה האמיתיים (True Shooting Percentage) הגבוהים ביותר – 73.7% במהלך העונה – ובכך הפכה לקלעית היעילה ביותר בתולדות הכדורסל המקצועי. עם השחקניות שליוו אותה, בהן קנדיס פארקר וקריסטי טוליבר, הספארקס היו מועמדות לאליפות, והמאזן שלהן לאורך העונה היה 26–8. בשל מתכונת הפלייאוף החדשה של WNBA, שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בליגה אינן משתתפות בשני סבבי התחרות הראשונים. הספארקס היו במקום השני בליגה, והחלו את התחרותם בפלייאוף בחצי הגמר (המחזור האחרון לפני גמר ה-WNBA) מול שיקגו סקיי. הספארקס ניצחו את שיקגו 3-1 בסדרה, ועלו לגמר ה-WNBA לראשונה מאז 2003. לוס אנג'לס ספארקס זכתה באליפות הראשונה שלה מאז 2002, בסדרה של חמישה משחקים נגד האלופה המכהנת מינסוטה לינקס. אוגוומיקה זכתה באליפות ה-WNBA הראשונה בקריירה שלה. במשחק החמישי בסדרה, קלעה אוגוומיקה 12 נקודות, הוסיפה 12 ריבאונדים, וקלעה סל ניצחון שהעלה את הספארקס ל-77-76 כשנותרו 3 שניות במשחק. אוגוומיקה הפך לשחקנית השביעית בתולדות ה- WNBA שזוכה הן בפרס ה-MVP של העונה הרגילה והן באליפות באותה עונה. בשנת 2017 חתמה אוגוומיקה על הארכת חוזה עם הספארקס. במהלך עונת 2017 נבחרה אוגוומיקה למשחק האולסטאר ה-WNBA בפעם הרביעית בקריירה. ב-18 באוגוסט 2017 קלעה 32 נקודות – שיא עונתי – וקלטה 10 ריבאונדים בניצחון 115–106 על שיקגו סקיי בתום שתי הארכות. בסוף העונה הובילה אוגוומיקה את הספארקס בקליעה זו העונה השנייה ברציפות, עם ממוצע של 18.8 נקודות למשחק, והקבוצה סיימה במקום השני בליגה זו השנה השנייה ברציפות עם מאזן זהה. הספארקס עלו לגמר, בפעם השנייה ברציפות, לאחר שהביסו את פיניקס מרקורי בסוויפ של 3 משחקים בחצי הגמר. הספארקס הפסידו בחמישה משחקים בסדרת הגמר מול הלינקס, ולא זכו באליפות שנה-אחר-שנה.
בפתיחת עונת 2018 קלעה אוגוומיקה 25 נקודות בניצחון 87-70 מול אינדיאנה פיבר. בהמשך העונה נבחרה למשחק האולסטאר של ה-WNBA, אך לא שיחקה בו בשל תשישות, שבשלה לא שיחקה במשך יותר משבוע באמצע יולי. אוגוומיקה חזרה לשחק ב-2 באוגוסט 2018, נגד הלינקס, וקלעה 15 נקודות בניצחון 79–57. אוגוומיקה סיים את העונה עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק, וקבוצתה סיימה עם מאזן 19-15 והגיעה למקום השישי בליגה. במשחק האחרון של הסיבוב הראשון בפלייאוף – שקבע אם הקבוצה תעלה או תודח – ניצחו שחקניות הספארקס את מינסוטה לינקס 75–68, והמשיכו לשלב הבא, נגד וושינגון מיסטיקס. במשחק האחרון של הסיבוב השני הפסידו 96-64.
ב-4 ביולי 2019 קלעה אוגוומיקה 31 נקודות ואספה 10 ריבאונדים בניצחון 98-81 מול וושינגטון. אוגוומיקה נבחרה למשחק האולסטאר השישי במספר שלה. המועדון שבו היא שיחקה הגיע למקום השלישי בליגה עם מאזן של 22-12, והחל את הפלייאוף ישירות בסיבוב השני. במשחק הקובע של הסיבוב השני ניצחו שחקניות הספארקס את האלופה המכהנת סיאטל סטורם 92-69. בחצי הגמר הודחה הקבוצה בסוויפ של שלושה משחקים על ידי קונטיקט סאן.
קריירה מחוץ לארצות הברית
בעונת 2012–2013 שיחקה אוגוומיקה בפולין עבור פולקוביצה וזכתה באליפות עם הקבוצה. מאז 2014 שיחקה אוגוומיקה שלוש עונות ברוסיה עבור דינמו קורסק. המועדון זכה ביורוליג ב-2017.
אולרי טרקם
אולרי טרקם (בצרפתית: Olry Terquem; 16 ביוני 1782 – 6 במאי 1862) היה מתמטיקאי, פובליציסט והוגה דעות צרפתי יהודי. תרם בעיקר לתחום הגאומטריה. איש עידן הנאורות שהחזיק בדעות מרחיקות לכת בתחום הרפורמה ביהדות.
חריפות התקפותיו בעיני כל על הדת המסורתית, בסגנון שהזכיר את וולטר ואת הרב הרפורמי שמואל הולדהיים מגרמניה, ושהיו עלולות לשמש את התעמולה האנטישמית, עוררו כעס רב בקרב יהודי צרפת שביקשו אחרי האמנציפציה להדגיש את האפשרות להשיג הרמוניה בין הערכים והאידיאלים של היהדות ובין אלו של החברה המודרנית.
ילדותו ולימודיו
אולרי טרקם היה בן למשפחה יהודית אשכנזית אמידה שהתיישבה בעיר מץ (מס) באזור לורן בימי המלך לואי ה-14. אביו, סלומון אלי טרקם, וכל משפחתו גלו ממץ לגרמניה בימי המהפכה הצרפתית. ירד בנכסיו אחרי שהלווה סכומים גדולים לפליטים מצרפת שלא יכלו להחזיר אותם. בנוסף רכושו שנשאר הופקע על ידי השלטונות אחרי הלשנה של יעקוביני יהודי. מאוחר יותר קיבל אותו בחזרה. למרות המצוקה הכלכלית דאג אב המשפחה לחינוך ילדיו ושלח אותם לבתי ספר ראויים. אחרי לימודים בישיבה במץ למדו אולרי ואחיו במקום גלותם, בעיר הגרמנית קובלנץ, בה התחיל לרכוש חינוך כללי. בחזרתו למץ למד בבית ספר ממלכתי École centrale המקומי. הכיר את המלומד, חסיד ה"השכלה" משה אנסהיים (1760-1839), שהיה למורו ולידידו, לימד אותו מדעי מתמטיקה והכין אותו לקראת בחינות הקבלה לאקול פוליטקניק בפריז. אחרי כישלון בגלל קשיים בצרפתית, הצליח להתקבל בניסיון שני בשנת 1801 והתחיל לימודי מתמטיקה. היה הסטודנט היהודי השני שלמד באקול פוליטקניק. בסיומם ב-1803 נשאר ב"פוליטכניק" של פריז כמדריך במקצועות לאנליזה מתמטית ומכניקה. ב-1804 סיים את הדוקטורט למדעים ומונה מורה למתמטיקה גבוהה בבית הספר התיכון בעיר הגרמנית מיינץ שהייתה באותן השנים (של שלטון נפוליון בונפרטה) חלק מצרפת. משנת 1811 התקבל כפרופסור גם בבית הספר לארטילריה במיינץ. כעבור שלוש שנים, ב-1814 נאלץ לעזוב את העיר הגרמנית יחד עם נסיגת הכוחות הצרפתים ועבר לאותו תפקיד בבית הספר לארטילריה בגרנובל. בשנת 1815 חזר לפריז, שם קיבל את משרת הספרן במחסן המרכזי של הארטילריה, שהפך למוזיאון הארטילריה, בכיכר תומא ד'אקן (שלימים הפך מוזיאון הצבא הצרפתי ועבר לאינווליד). עבד שם עד סוף ימיו. במקביל לימד מדעים בבית המדרש המרכזי של רבני צרפת.
תרומותיו במתמטיקה
בשנת 1842 ייסד טרקם יחד עם קמי כריסטוף ז'רונו את כתב העת "נוּבל אנאל" למתמטיקה (Nouvelles Annales de Mathematiques) וניהל אותו אחר כך עד יום מותו. כמו כן ערך בין השנים 1855–1861 את המוסף "ביולטין לביבליוגרפיה, היסטוריה וביוגרפיה של המתמטיקה" (Bulletin de bibliographie, d'histoire, et de biographie).
טרקם הוכיח את המשפט של פיירבך על מעגל תשע הנקודות (מעגל פיירבך) של המשולש. מעגל זה קרוי משום כך גם "המעגל של טרקם" או "של אוילר". בשנת 1842 פרסם בעיתונו ההוכחה האנליטית השנייה של משפט: מעגל תשע הנקודות משיק למעגל החסום ולשלושת המעגלים המשיקים מבחוץ של המשולש. שש מתוך תשע הנקודות נקראות הנקודות של טרקם. ידוע גם המשפט שטיינר-למוס-טרקם (Steiner-Lehmus -Terquem), לפיו אם שני חוצי זוויות במשולש הם שווים, המשולש הוא שווה-שוקיים.
הוא היה בין הראשונים שהכירו בחשיבות עבודתו של אווריסט גלואה. הוא זה שנתן בשנת 1848 את השם pedal curve (בצרפתית courbe podaire) למושג שהתגלה על ידי קולין מקלורין ב-1718.
השקפותיו לגבי הרפורמה של הדת היהודית
אולרי טרקם היה מעורב בחיי הקהילה היהודית בארצו ובשנים 1818 - 1819 נמנה עם יוזמי הקמת בית הספר היהודי הראשון (לבנים) בפריז בחסות הקונסיסטואר. תחת שם העט "צרפתי" בין השנים 1821 – 1840 פרסם עשרים ושבע אגרות ("אגרות צרפתיות") שבהן הציע שינויים רדיקליים בפולחן היהודי על מנת להתאימו לחברה הצרפתית הסובבת: העברת יום השבת ליום ראשון של הצרפתים, ביטול ברית המילה, תפילה בצרפתית, וכו'. הצעותיו הקיצוניות נדחו על ידי הרבנים והממסד הקונסיסטוריאלי. טרקם חשב שהדת היהודית נותרה בפיגור לעומת התפתחות החברה, דבר שמונע את המיזוג (fusion ,fusion sociale) של היהודים עם ה"משפחה הגדולה של הצרפתים". בביקורתו על מצוות הדת היהודית כמו מצוות בתחום הכשרות, שיער שחלקן מבוססות על מנהגים פגאניים, אולי ממצרים העתיקה. מתח בקורת קשה על ברית המילה, "ריטואל אסייתי" בעיניו, ובמיוחד על מנהגי הפריעה והמציצה שבטקס ברית המילה. הציע להחליף את טקס ברית המלה בטקס סמלי חלופי. טרקם גינה את אפליית הנשים ביהדות – מצא שאין בה טקסים המציינים את שלבי החיים אצל הבנות בהשוואה למילה ולבר מצווה אצל הבנים. לעומת זאת ראה התקדמות בטקס השוויוני יותר של הטבילה ובמונוגמיה שהתקבלו מההתחלה על ידי הנוצרים. הביע אי שביעות רצון מהשיטה הקונסיסטוריאלית ודרש ביזור של עבודת הקודש והקמת בתי תפילה משפחתיים, ביתיים או שכונתיים oratoires. חשב שלימוד התלמוד תופס זמן ומקום דיספרופורציוני בלימודי היהדות וחלק מחומר הלימוד בתחום זה אינו רלוונטי יותר בתנאי החברה המודרנית בצרפת. לעומת זאת לא צידד בנישואי תערובת בין- דתיים. לדעתו רק רפורמה הייתה עשויה לגאול את הדת היהודית מפני היעלמות קרובה. טרקם ציפה שבעתיד שתי הדתות - היהדות והנצרות תתמזגנה לדת מונותאיסטית אחת, שבה גם הנוצרים יוותרו על השילוש ועל גילומו של האל בתוך האדם.
לא פעם גיחך או הזדעזע בכתביו מול הסיפורים האכזריים יותר של התנ"ך. בשנת 1840 עורר טרקם את זעמו של שלמה מונק ושל אקדמאים יהודים אחרים כאשר בעיצומם של ימי עלילת דמשק והמאמצים לשחרר את היהודים קרבנות העלילה מהמאסר, גינה "הצרפתי" באיגרתו בעיתון "קורייה דה לה מוזל" את הפסוק בהגדה של פסח "שפוך חמתך על הגויים אשר לא ידעוך" (לפי ). החל מ-1841 הפסיק טרקם את פולמוסיו בנוגע ליהדות. אחדות מרעיונותיו כן תפסו עם הזמן אחיזה בקרב יהודי הקיסרות השנייה – למשל שיפור ההשכלה הכללית של הרבנים והנהגת טקסי בת מצווה לבנות. בשנת 1845 הומר אחיו על ערש דווי לנצרות קתולית. אולרי טרקם עצמו לא המיר דתו, אבל נשא אישה צרפתייה קתולית וחמשת ילדיו הוטבלו. אולרי טרקם נפטר ב-6 במאי 1862 בפריז.
בעוד כל שאר בני משפחתו התנצרו בהשפעת האב אלפונס רטיסבון, יהודי מומר, היה אולרי טרקם היחיד שנקבר לפי רצונו בטקס יהודי בבית העלמין יהודי. הטקס נוהל על ידי הרב הראשי של צרפת לזר איזידור ונכחו בו כתריסר גנרלים, שהיו כולם תלמידיו. הגנרל דה ברסול הספיד אותו בשם מיניסטריון המלחמה הצרפתי.
בניו של אולרי טרקם, שארל ופליקס, למדו כמו אביהם ב"אקול פוליטקניק".
במשפחתו היו עוד אנשי מדע: אחיינו, בעל שם זהה, הגאולוג אולרי טרקם (1797-1886), ובנו של אותו אחיין - הפיזיקאי אלפרד טרקם (1831-1887).
כתבים
בתחום המתמטיקה מכניקה וההיסטריה הצבאית
ספרי לימוד למתמטיקה יסודית ולמכניקה:
מאמרים
יחסי איראן–לבנון
יחסי איראן–לבנון (בפרסית: روابط ایران و لبنان, בערבית: العلاقات اللبنانية الإيرانية) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה הלבנונית.
היסטוריה
מעמדתו הדתית, הצליח צדר להגביל את השפעת המשחק הפוליטי וליצור תנועה פופולרית אל מול הכוח השיעי המסורתי של כאמל אל-אסד, במיוחד כשהאווירה השיעית הייתה נגד תנועות השחרור, והוא נתמך על ידי השאה, אשר מילא תפקיד מפתח בכך, כדי ליצור נוכחות איראנית בלבנון בעלת ממדים אזוריים. המהפכה האיראנית החלישה בתחילה את מערכת היחסים החדשה עם השיעים בלבנון, ושיעים רבים בלבנון לא התלהבו מהמהפכה הזו, מאחר שאחרי ניצחונו באיראן, התרכז האימאם חומייני במערכת היחסים עם הפלסטינים בלבנון, ובמיוחד עם הפת"ח בראשות יאסר ערפאת. בשנים 1979–1981 החלה מלחמת איראן–עיראק, ולאחר פרוץ המלחמה איראן החלה לתרום ליצירת חוגים שיעים לבנונים שיקדישו לה יותר תשומת לב, והחלה להתקרב אל דמויות שיעיות כמו מוחמד חוסיין פדלאללה, שייח' מוחמד מהדי שמס א-דין ואחרים, עד הפלישה הישראלית ללבנון בקיץ 1982, אז הגבירו האיראנים את פעילותם ביתר שאת ובאמצעות משמרות המהפכה שלחו כוחות לבקעת הלבנון, וסייעו להקמת חזבאללה.
בשנת 1983 נכנסו משמרות המהפכה האיראניים לפרברי ביירות, ובעקבות כך הנשיא, אמין ג'ומאייל, ניסה לפרק את התנועה האיראנית בפרברים הדרומיים ומחוצה לה, מה שגרם לעימות בינו ובין האיראנים אשר הביא לניתוק הקשר הדיפלומטי והוצאת השגריר האיראני ללבנון למשך כשנה, לפני שמערכת יחסים זו חזרה לקדמותה. מאחר שסוריה היוותה את נקודת המעבר העיקרית לאזור זה: שגרירות איראן בדמשק, אפילו באמצע שנות התשעים, הייתה אחראית לחזבאללה ולא שגרירות איראן בביירות, דבר זה מעיד על כך שההחלטה התבשלה בסוריה. כאשר התרחשו עימותים חמושים בין חזבאללה ואמל בפרברים הדרומיים, איקלים אל-תופאח והדרום, בהם נהרגו ונפצעו מאות אנשים, סכסוכים אלו היו תמונה של הסכסוך האיראני-סורי, אשר המשיכו עד שהאיראנים הכירו בתפקיד סוריה בלבנון.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה תמכו איראן וחזבאללה בבשאר אל-אסד, וכוחות של משמרות המהפכה וחזבאללה סייעו לו בכיבוש שטחים מידי המורדים. כו כן הכוחות הללו שיתפו פעולה בהעברת טילים וכלי נשק שונים לידי החזבאללה, ובעקבות כך הותקפו כמה וכמה פעמים על ידי ישראל.
סיוע צבאי
ב-28 בנובמבר 2010 ערך ראש ממשלת לבנון, סעד חרירי, ביקור של שלושה ימים באיראן, במהלכו נפגש עם שר ההגנה האיראני עלי חרירי, אשר הציע רשמית את עזרת טהראן לצבא לבנון. שר ההגנה האיראני, אחמד והידי, אמר בפגישה עם ראש ממשלת לבנון, סעד חרירי בטהראן, כי ארצו מוכנה לעזור ולתמוך בצבא לבנון, בתקופה בה ארצות הברית, המאשימה את איראן בהתערבות פוליטית וצבאית בלבנון, הודיעה על סיוע צבאי בשווי 100 מיליון דולר עבור לבנון.
עימות דיפלומטי
ב-7 באפריל 2011 האשים סעד חרירי את איראן בהתערבות בענייני מדינות ערב, ואמר כי לבנון ובחריין לא יהפכו למדינות חסות של איראן. חרירי אמר כי כאשר חזבאללה מגובה מאיראן, ובעלות בריתו נסוגו ממנו, התערבות איראן הייתה אחד האתגרים הגדולים ביותר שעמדו בפני מדינות ערב.
לבנון ומדינות ערב רבות במפרץ ומחוצה לה סובלות מבחינה פוליטית, כלכלית וביטחונית מההתערבות האיראנית בעולם הערבי. אחד האתגרים הגדולים העומדים בפני חברות ערביות, כולל לבנון, הוא ההפרות האיראניות הנוגדות את המרקם החברתי של האזור הערבי. "מדיניות איראנית זו אינה מקובלת יותר וההשתלטות ההדרגתית על חברות ערביות תחת סיסמה כלשהי לא תהיה האינטרס של איראן או האינטרס של יחסים ערבים-איראניים. אנו בלבנון לא מוכנים להיות תחת חסות איראנית, כמו שאיננו רוצים לראות אחינו בבחריין, כווית או כל מדינה אחרת תחת חסות איראנית."
יחסים דיפלומטיים
איראן מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות בלבד, ואילו לבנון מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן בלבד.
בתיה מלכא
בתיה מלכא (נולדה ב-13 בפברואר 1981) היא פסלת ואמנית קרמיקה ישראלית, שעוסקת בקו התפר שבין עיצוב ופיסול.
ביוגרפיה
בוגרת האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, בה למדה בשנים 2008–2004 במחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית. מלכא יוצרת בטכניקה תעשייתית של יציקות קרמיות ומשלבת פיסול בעבודת יד. יצירותיה מאופיינות באסתטיקה גבוהה, צבע לבן וגימור מבריק, ונמצאות על קו התפר שבין פסלון קיטש דקורטיבי לבין מוטציה. הדמויות אותן היא יוצרת הן דמויות שקפאו בזמן ובאמצע התנועה. כמו כן, מלכא מפסלת בדמויותיה סמלים של התרבות הארץ ישראלית ומעבירה ביקורת על המודרניזציה והשפעותיה על הגוף והנפש.
בתום לימודיה, בשנת 2009, הציגה תערוכת יחיד בגלריה שהם בתל אביב, תערוכה שעסקה בעיצוב כלי אוכל לא שיגרתיים, במטרה להוסיף נפח ערכי לכלים ולאדם המשתמש בהם ובכך להפוך את כל פעולת האכילה לחוויה מנטלית ורב חושית.
בשנת 2010 חלתה מלכא במחלה כרונית פרוגרסיבית ועברה סדרה של ניתוחי בטן ואשפוזים במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. בעקבות הכאבים והפגיעה בפוריות החלה ליצור יציקות קרמיות בדמויות של תינוקות דבוקים אחד לשני, המביעות את מורכבות המחלה, הכאב הפיסי והתסכול של חוסר יכולת תזוזה. בחלוף השנים דמויות אלו הפכו לסימן ההיכר שלה. החשיפה הראשונה של דמות התינוק בעל שני הפרצופים הייתה בביאנלה השישית לקרמיקה ישראלית בשנת 2010, כאשר פסלה של מלכא הופיע בפרסומי האירוע על גבי שלטי חוצות בתל אביב ובעיתונים.
מאיר צבי ברגמן
הרב מאיר צבי ברגמן (נולד בשנת ה'תר"צ 1930) הוא ראש ישיבת רשב"י וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.