cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יד לטומאה
לעניין הכשר טומאה
לפי פירושו של רבא ל, מחלוקת זו התקיימה כבר בין התנאים, שלדעת רבי מאיר דין יד קיים גם בהכשר (כרבי יוחנן), בעוד שלדעת רבי שמעון אין דין יד בהכשר (כרב).
הפשטה
לעיתים נדירות, משמש גם העור כ"יד", ולא רק כ"שומר". דוגמה לכך, היא בנוגע לאדם המפשיט עור של בעל חיים לאחר מיתתו, כדי להשתמש בו כשטיח, על הרצפה, על השולחן או על מיטה. השאלה היא, האם העור, במהלך ההפשטה, נחשב כ"יד", או רק כ"שומר". במשנה נפסק שתלוי במצב ההפשטה: אם הפשיט רק כדי אחיזת יד, אז גם העור שהופשט נידון כ"יד", מכיוון שהוא משמש כיד לאחיזת בעל החיים. אך משהופשט ממנו העור יותר מכדי אחיזה, אין העור נחשב יותר כ"יד".
שער
רבי יוחנן וריש לקיש נחלקו, בנוגע לשערות בעל חיים, האם הם נחשבים כ"יד", או כ"שומר".
לדעת רבי יוחנן שהשערות נחשבו כיד, הם מטמאות בכל מקום שאוחז בהם, גם אם אוחז בשערות שלא כנגד הבשר, אך לדעת ריש לקיש אין להחשיב שערות כיד, אלא כשומר לטומאה. ריש לקיש סובר, שאין הדרך להשתמש בשערות כדי לאחוז את בעל החיים, ולכן הם לא נחשבות כ"יד", אבל לעומת זאת, ניתן להחשיב אותם כ"שומר", מכיוון שבשורש השיער, יש נקב זעיר, ובמקום זה מגינה השערה על הבשר, ולכן יש לה חשיבות כ"שומר".
בריה (הלכה)
בהלכה, בריה הוא כינוי לדבר שלם כשהוא באותו מצב בו נברא, ולא השתנה, הן לבעל חיים, הן לצומח או לכל דבר אחר. ל'בריה' ישנה חשיבות מיוחדת בהלכה בנושאים שונים ומגוונים, המשותף בכולם הוא חשיבותה של ה'בריה', אשר מפחית בכך את הצורך בכמותה.
מקור הדין
במשנה במסכת מכות הובאה מחלקות רבי שמעון וחכמים:
מקומות שנאמר בהם דין 'בריה'
הלכה זו ש"בריה" לא בטלה אפילו באלף, משמעותית מאוד בדיני שרצים, כי יוצא מכך, שחרקים קטנים אוסרים מאכל גם כשגודלם זעיר ביותר. הלכה זו עודדה את העוסקים בכך, למצוא פתרונות חקלאיים לגידול ירקות עליים (כגון חסה) ללא תולעים.
פרטי ההלכה
להלכה נפסק בשולחן ערוך: בריה, דהיינו כגון נמלה או עוף טמא וגיד הנשה ואבר מן החי וביצה שיש בה אפרוח וכיוצא בהם, אפילו באלף לא בטל. ואין לו דין בריה אא״כ יש בו חיות לאפוקי חיטה אחת של איסור.
בעל הטורים מביא את שיטת הר"ש משאנץ לפיה בריה בטלה בתערובת בשיעור של תתק"ס (יחס של 1/960), אך מציין כי דעה זו לא התקבלה על הרא"ש.
דיוקן אשת האמן (זריצקי)
"דיוקן אשת האמן" הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. זהו אחד מציורי הדיוקן הידועים של זריצקי, והוא משקף את השינוי שעברה יצירתו במהלך שנות העשרים של המאה ה-20 אל עבר התרחקות וניתוק מן המציאות הפיזית.
דג מלוח (מאכל)
תהליך הכנת הדג כולל כבישה שלו במלח, על מנת להוציא ממנו נוזלים. לאחר מכן מסירים את המלח ומוסיפים לו חומרי טעם שונים כגון חומץ, חתיכות בצל הגינה, פלפל שחור, עלים מיובשים של ער אציל ("עלי דפנה") וכדומה.
בקרב הקהילות האשכנזיות, מקובל להגיש את הדג מלוח בקידוש בביהכנ"ס בשבת בבוקר לצד קרקרים וכן באירועים מיוחדים כגון: ברית מילה, בר מצווה, יארצייט, ועוד. הדג מוגש בצלחת כשהוא חתוך לפרוסות.
Raggio di luna
Raggio di luna (בעברית: קרן הירח) היה השיר שייצג את איטליה באירוויזיון 1979 שבוצע באיטלקית על ידי להקת הפופ מתיה בזאר (Matia Bazar).
השיר הוא שיר אהבה, שבו הזמר של הלהקה מסביר לאהובתו כיצד משהו פשוט כל כך כמו קרן ירח עשוי לפשט את מערכת היחסים שלהם ולהפוך כל חוויה למהנה.
שיר זה היה השיר השני שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Sobe, sobe, balão sobe" של מנואלה בראבו, נציגת פורטוגל, ולפני "Disco Tango" של טומי סיבאך, נציג דנמרק. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 27 נקודות, והגיע למקום ה-15 מתוך 19 בתחרות. שיר זה היה לשיר הראשון אי פעם בהיסטוריה של האירוויזיון המבוצע ללא ליווי של תזמורת או של מנצח.
השיר העוקב שייצג את איטליה באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Non so che darei" של אלן סורנטי.
וילה קורנרו
וילה קורנרו (איטלקית: Villa Cornaro) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (בפיומבינו דסה Piombino Dese שבנפת טרוויזו).
הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של ג'ורג'ו קורנרו. הבנייה התבצעה בשנות החמישים של המאה השש-עשרה. וילה קורנרו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.
אדריכלות
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". תוכנית הבניין דומה מאוד לזו של וילה פיזאני במונטניאנה, אך גדולה ממנה. ואמנם שתי התוכניות מופיעות בספרו של פלאדיו האחת מול השנייה.
זוהי וילה ובה קומה עיקרית כפולה, הניכרת בחלונות המלבניים הגבוהים, עם קומת שירותים נמוכה מתחתיה ולה חלונות צרים, וקומה עליונה מתחת לגג, הניכרת גם היא בחלונות צרים. לווילה שתי חזיתות, אחת מכל צד, הניכרות במבואות בעלות שני טורי עמודים, זה מעל זה. הטור העליון תומך בגמלון ובו מעוצב סמל המשפחה. גרם מדרגות רחב מוביל אל המבואה הראשית של המבנה. טור של שישה עמודים תחתונים עם כותרות יוניות, ומעליו טור של שישה עמודים עם כותרות קורינתיות יוצרים מרפסת מעל המבואה. כך גם בחזית האחורית, אלה שזו הקדמית בולטת מקיר חזית הבניין, ואילו האחורית משוקעת בו.
את מרכזו של הבית תופס חדר מגורים (salone) רבוע גדול. פלאדיו כותב בספרו כי המיקום הפנימי נעשה כדי שאולם זה יהיה מוגן מן החום ומן הקור. לסלון יש תקרת קורות שטוחה, הנתמכת על יד ארבעה עמודים בעלי כותרות יוניות פינתיות. מבחינה זו שונה התקרה מאולמות דומים בווילות האחרות שרובם בעלי קמרונות מקומרים. הכותרות היוניות גולפו באבן על ידי הפסל אוגוסטינו זופו איש פדובה, בעוד שהכותרות הקורינתיות של הקומה השנייה עשויות חרס (טרה קוטה). באולם הגדול עוצבו שתי גומחות חצי עגולות בכל קיר עבור פסלים, בוודאי פסלי אבות המשפחה. עיטורי הפרסקו שעל הקירות נוצרו במאה השמונה עשרה.
ניאון גולד רקורדס
ניאון גולד רקורדס (באנגלית: Neon Gold Records) היא חברת תקליטים בוטיק שבסיסה ניו יורק. החברה נוסדה בשנת 2008 על ידי דרק דייוויס וליזי פלפינגר. בתחילה, עסקה חברת התקליטים בהפצת תקליטי ויניל בלבד. החברה השיקה את אלבומי הבכורה הבינלאומיים של אמנים רבים, בהם פאשן פיט, אלי גולדינג, מרינה, גוטייה, קריסטין והמלכות, צ'ארלי XCX, מאט מייזון וטובה לו.
היסטוריה
ב-8 בדצמבר 2010, חתמה ניאון גולד על מיזם משותף עם קולומביה רקורדס, מה שאיפשר לה להוציא מהדורות אלבומים באורך מלא דרך קולומביה ו-RED Distribution. באמצעות המיזם עם קולומביה, החברה חתמה והוציאה את אלבומי הבכורה של סנט לוסיה, להקת חיים, ומג'יק מן.
בינואר 2014, חתמה החברה על מיזם חדש עם אטלנטיק רקורדס, ובמסגרתו הוציאו את האלבום השני של צ'ארלי XCX. העסקה הפכה את ניאון גולד לחברת תקליטים החתומה תחת אטלנטיק - בניהול משותף של ג'ולי גרינוולד וקרייג קלמן, שניהל גם את Fueled by Ramen ו-Canvasback, הפעולות גם הן תחת אטלנטיק.
יניב רוזנאי
יניב רוזנאי (נולד ב-17 בפברואר 1980) הוא פרופסור חבר למשפטים בבית ספר הארי רדזינר למשפטים של אוניברסיטת רייכמן.
ביוגרפיה
גדל ברמת גן. בשנת 2006 קיבל תואר ראשון במשפטים ובממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה, בשנת 2009 קיבל תואר שני במשפטים ובשנת 2014 קיבל תואר דוקטור במשפטים, שניהם מבית הספר למשפטים של בית הספר לכלכלה של לונדון (LSE). עבודת הדוקטורט שלו זכתה בפרס עבודת הדוקטורט המצטיינת לשנת 2014 של הוועדה האקדמית של הארגון האירופי למשפט ציבורי (European Group of Public Law).
בשנת 2013 היה חוקר אורח ב- The Program in Law and Public Affairs - LAPA שבאוניברסיטת פרינסטון. בשנים 2015–2016 היה עמית פוסט-דוקטורט במרכז מינרבה לשלטון החוק במצבי קיצון של אוניברסיטת חיפה וב-Hauser Global Law School של אוניברסיטת ניו-יורק (NYU). היה פרופסור אורח באוניברסיטת מילאנו באיטליה, באוניברסיטת מהא פה לונג בתאילנד, באוניברסיטת קוץ' בטורקיה, באוניברסיטת חבל הבסקים בספרד, ובאוניברסיטת אמורי בארצות הברית.
באוקטובר 2016 מונה למרצה בבית ספר הארי רדזינר למשפטים של המרכז הבינתחומי הרצליה. ביוני 2017 קודם לדרגת מרצה בכיר ובמרץ 2020 קודם לדרגת פרופסור חבר. תחומי המחקר שלו הם משפט חוקתי השוואתי, תיאוריה חוקתית ותורת החקיקה.
הוא יו"ר משותף של הסניף הישראלי של הארגון הבינלאומי למשפט ציבורי (ICON-S) וחבר המועצה המנהלת של הארגון הבינלאומי למשפט ציבורי. הוא מייסד-משותף של האגודה הישראלית לחקיקה וכיהן כיו"ר משותף שלה בשנים 2017–2020. כיהן כמזכיר הכללי של העמותה למשפט ציבורי בישראל וכיום חבר הוועד המנהל שלה.
רוזנאי הוא חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד רפורמת לוין.
Disco Tango
Disco Tango (בעברית: דיסקו טנגו) היה השיר שייצג את דנמרק באירוויזיון 1979 שבוצע בדנית על ידי טומי סיבאך (Tommy Seebach).
שיר זה היה השיר השלישי שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Raggio di luna" של מתיה בזאר, נציגי איטליה, ולפני "Happy man" של קהאל דאן, נציג אירלנד. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 76 נקודות, והגיע למקום ה-6 מתוך 19 בתחרות.
השיר מתאר סיפורה של ילדה הרוקדת בלילות למוזיקת דיסקו, אך בימים היא מקשיבה לבטהובן ומבצעת רכיבה אמנותית. בשיר מוזכר שמו של ג'ון טרבולטה, כוכב הסרט "שיגעון המוזיקה". זמרי הליווי היו דבי קמרון, מייקל אלו ויאן אלו. כל השלושה שבו וליוו את סיבאך גם בהופעתו הבאה בתחרות האירוויזיון שנתיים מאוחר יותר, בדבלין 1981.
השיר העוקב שייצג את דנמרק באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Tænker altid på dig" של להקת Basmes Venner.
שדה השלג ניקולס
שדה השלג ניקולס (באנגלית: Nichols Snowfield) הוא שדה שלג (מישור מכוסה שלג), בחלק הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של שדה השלג 41 קילומטרים; ורוחבו 15 קילומטרים.
הרי רואן ורמת אלגר גובלים בשדה השלג ממזרח.
גילוי ומיפוי שדה השלג
הרכס מופה לראשונה בצורה יסודית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם
שמו של שדה השלג ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שדה השלג נקרא על שמו של דוקטור רוברט ל. ניקולס (Robert L. Nichols), שעמד בראש מחלקת הגאולוגיה של אוניברסיטת טאפטס (במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית), ושימש כמדען בכיר במשלחת החקר האנטארקטין רון.
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1947–2009, USGS
לזאר צארביץ'
לזאר צארביץ' (במונטנגרית: Лазар Царевић; נולד ב-16 במרץ 1999 בצטיניה שבמונטנגרו) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברצלונה מהלה ליגה ובנבחרת מונטנגרו.
קריירת מועדונים
צארביץ' גדל במחלקת הנוער של גרבאלי המונטנגרית. בין השנים 2015–2017 שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 64 הופעות במסגרת ליגת העל המונטנגרית.
ב-1 ביולי 2017 עבר צארביץ' לברצלונה מהלה ליגה. לאחר עונה במחלקת הנוער של המועדון, החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון.
ב-6 בנובמבר 2021 ישב צארביץ' לראשונה על ספסל הקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 3-3 נגד סלטה ויגו במסגרת המחזור ה-13 בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בין-לאומית
ב-24 במרץ 2022 ערך צארביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו, בהפסד 1-0 לנבחרת ארמניה במשחק ידידות.
רד בול רייסינג
רד בול רייסינג (באנגלית: Red Bull Racing) היא קבוצת פורמולה 1 הממוקמת במילטון קינס, אנגליה, אך הקבוצה מחזיקה ברישיון אוסטרי.
הקבוצה נמצאת בבעלות חברת משקאות האנרגיה רד בול, ביחד עם קבוצת אלפאטאורי. הקבוצה זכתה בארבעה תוארי אליפות הקבוצות בין 2010 ל-2013, והייתה הקבוצה הראשונה בעלת רישיון אוסטרי שזכתה בתואר זה. בשנים אלו זכתה גם בתואר אליפות הנהגים של המפעל, בזכות נהג המרוצים סבסטיאן פטל. מאז הקמתה עומד בראש הקבוצה כריסטיאן הורנר. בשנת 2014 הצטרף לקבוצה דניאל ריקארדו כנהג שני לצדו של פטל, אך שנה לאחר מכן פרש פטל ועבר לקבוצת פרארי. במהלך עונת 2016 צורף לקבוצה מקס ורסטאפן בן ה-18, שניצח במרוץ הראשון בו השתתף במדי הקבוצה והפך למנצח הצעיר בתולדות האליפות. בעונת 2021 זכה ורסטאפן באליפות הנהגים.
2005–2009: תחילת הדרך
קבוצת רד בול רייסינג החלה את דרכה כקבוצת סטיוארט גרנד פרי בשנת 1997. בשנת 1999 מכר הבעלים ג'קי סטוארט את הקבוצה לחברת פורד והיא החליטה למתג את הקבוצה מחדש כקבוצת יגואר. לאחר כחמש שנים הציעה פורד את הקבוצה למכירה. ב-15 בנובמבר 2004, היום האחרון למכירה, הגישה חברת המשקאות רד בול את הצעתה לקניית הקבוצה. לפי מקורות שונים, ביקשה חברת פורד דולר בודד לקניית הקבוצה, בתנאי שיושקעו 400 מיליון דולר במהלך שלוש עונות גרנד פרי. הקבוצה המשיכה להשתמש במנועי חברת קוסוורת' ושמה של החברה השתנה. לניהול הקבוצה התמנה כריסטיאן הורנר, והנהגים דייוויד קולטהרד וכריסטיאן קליין מונו לנהגים הראשיים. גונתר שטיינר, ששימש בעבר כמנהל ההנדסה בקבוצת יגואר, צורף לקבוצה. על פי התכנון ויטנטוניו ליוצ'י אמור היה להתחלק עם קליין במרוצים ולהתחלף כל ארבעה מרוצים, אך בסופו של דבר השתתף רק בארבעה מרוצים במהלך כל העונה. במהלך המרוצים שנערכו בארצות הברית ובקנדה שיתפה הקבוצה, כנהג שלישי, את סקוט ספיד האמריקאי. השיתוף של ספיד נבע מתוך מחשבה שיווקית ומתוך רצון לחזק את זהות המותג במדינות המארחות.
עונת הבכורה עלתה על הציפיות - הקבוצה סיימה במקום השישי באליפות היצרנים לאחר שהשיגה 34 נקודות, יותר ממה שהשיגה קבוצת יגואר בשתי העונות הקודמות ביחד. פתיחת עונת 2006 הייתה מאכזבת ולוותה בתקלות טכניות רבות שאילצו את נהגי הקבוצה לפרוש שוב ושוב במהלך המרוצים. בגרנד פרי מונקו, המרוץ השביעי בעונה, סיים קולטהרד במקום השלישי והשיג את הפודיום הראשון בתולדות הקבוצה. בחגיגות לאחר המרוץ קפץ כריסטיאן הורנר לבריכה, כשהוא לא לובש כלום מלבד גלימה של סופרמן. בסיום העונה צברה הקבוצה רק 16 נקודות, 14 מתוכן הושגו על ידי קולטהרד בעוד קליין צבר רק 2 נקודות. בשלושת מרוצי העונה הוחלף קליין על ידי רוברט דורבונס ההולנדי ובסיומה שוחרר מהקבוצה ובמקומו הוחתם מארק ובר.
וובר וקולטהרד היו צמד הנהגים במשך שתי עונות, בהם לא הגיעה הקבוצה להישגים מיוחדים. בסיום עונת 2008 הודיע קולטהרד על פרישה ובמקומו הוחתם סבסטיאן פטל, נהגה של קבוצת הבת, טורו רוסו. עונת 2009 הייתה עונת הזינוק של הקבוצה לצמרת. במרוץ השלישי בעונה, שהתקיים בסין זינק פטל מהפול פוזישן בעוד וובר זינק מהמקום השלישי. את המרוץ סיים פטל כמנצח, הניצחון הראשון בתולדות הקבוצה וובר סיים במקום השני. שלושה חודשים לאחר מכן השיג וובר את ניצחון הבכורה בקריירה שלו. במהלך העונה השיגו נהגי הקבוצה שישה ניצחונות ועשרה פודיומים ובסיומה התמקמה הקבוצה במקום השני באליפות היצרנים בפער של פחות מעשרים נקודות מפרארי המובילה ויותר משמונים נקודות ממקלארן שסיימה במקום השלישי.
2010–2013: שנות האליפות
לאורך כל עונת 2010 התנהל קרב צמוד על תואר האליפות בו לקחו חלק צמד נהגי רד בול, פרננדו אלונסו מפרארי ולואיס המילטון ממקלארן. פטל וובר זינקו מהפול פוזישן בחמישה עשר מתוך תשעה מרוצים בעונה, אך ניצחו רק בתשעה. חמישה מרוצים לסיום העונה הוביל וובר את טבלת אליפות הנהגים ואילו פטל היה במקום החמישי. בשלב זה הובילה הקבוצה באליפות היצרנים בפער של שלוש נקודות ממקלארן. לפני המרוץ האחרון בעונה כבר הבטיחה הקבוצה את זכייתה באליפות היצרנים, אך את אליפות הנהגים הוביל פרננדו אלונסו, כאשר וובר ופטל התמקמו אחריו. למרות התחלה לא טובה הצליח פטל לנצח את המרוץ והפך לנהג הצעיר ביותר בתולדות האליפות שזוכה בתואר והקבוצה רשמה זכייה ראשונה באליפות היצרנים והנהגים. לאחר הזכייה באליפות החתימה רד בול את פטל על חוזה לארבע עונות נוספות, עד לסיום עונת 2014.
בעונה שלאחר הזכייה באליפות הצליחה הקבוצה לשחזר את ההישג וזכתה שוב באליפות היצרנים ובאליפות הנהגים. אך הפעם התארים הובטחו לפני סיום העונה - פטל קבע שיא חדש כשהשיג 15 פודיומים בעונה, ניצח 11 מרוצים והבטיח את הזכייה בתואר ארבעה מרוצים לפני תום העונה. וובר השיג תשעה פודיומים במהלך העונה והוסיף ניצחון במרוץ סיום העונה וסיים במקום השלישי באליפות הנהגים. בדומה לאליפות הראשונה, גם הזכייה השלישית הוכרעה רק במחזור האחרון. רצף האליפויות נמשך גם בעונת 2013, לאחר שפטל סיים את העונה עם תשעה ניצחונות רצופים ושלוש עשרה ניצחונות בסך הכל. למרות ההצלחה הקבוצתית, היחסים בין נהגי הקבוצה התרועעו בעקבות עקיפה מסוכנת שביצע פטל על וובר בגרנד פרי מלזיה במרוץ השני בעונה. בעקבות היחסים העכורים הודיע וובר על פרישה בסיום העונה ואת מקומו תפס דניאל ריקארדו, שנהג עד אז עבור קבוצת הבת, טורו רוסו.
2014–2020: בנייה מחדש
לקראת עונת 2014 נקבעו שורה של שינויים טכנולוגיים במבנה הרכבים, כאשר הבולט בהם הוא הקטנת המנועים. קבוצת רד בול התקשתה להתמודד עם השינויים והעונה התנהלה בשליטה כמעט מוחלטת של נהגי קבוצת מרצדס. ריקארדו רשם עונה אישית מוצלחת כשהצליח לנצח שלושה מרוצים והגיע עוד חמש פעמים לפודיום במהלך העונה. אך פטל לא הצליח לשחזר את הישגיו וסיים את העונה ללא ניצחון. במהלך חודש אוקטובר הודיע פטל על מעבר לקבוצת פרארי ואת מקומו תפס דניאיל קוויט, גם הוא נהג שצמח בקבוצת טורו רוסו. אחרי מספר שנים שבהן הייתה הקבוצה במקום הראשון או השני באליפות היצרנים את עונת 2015 סיימה רק במקום הרביעי. צמד הנהגים פתח גם את עונת 2016, אך לאחר ארבעה מרוצים בלבד הועבר קוויט לקבוצת טורו רוסו ובמקומו הוחתם בקבוצה מקס ורסטאפן בן ה-18. השינוי בנהגים הוביל לתוצאות מיידיות. במרוצו הראשון בקבוצה השיג ורסטאפן ניצחון, שהפך אותו למנצח הצעיר בתולדות האליפות. מרוץ לאחר מכן היה זה ריקארדו, שלראשונה בקריירה, ניצח במקצה דירוג וזינק מהפול פוזישן. עד לסיום העונה הגיעו ריקארדו וורסטאפן שבע פעמים לפודיום כל אחד. ריקארדו סיים במקום השלישי באליפות הנהגים והקבוצה הקדימה את פרארי וסיימה שנייה באליפות היצרנים. במחצית הראשונה של עונת 2017 השיג ריקארדו תוצאות טובות וסיים חמישה מרוצים ברציפות על הפודיום. ורסטאפן, לעומת זאת, לא הצליח להגיע לקו הסיום במספר דומה של מרוצים. סיום עונה טוב של ההולנדי, כולל ניצחונות במלזיה ובמקסיקו שיפרו את מיקומו בטבלה, בעוד ריקארדו לא הצליח לסיים שלושה מתוך ארבעת המרוצים האחרונים בעונה. את העונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בין היצרנים.
אסטון מרטין הפכה לנותנת החסות הראשית של הקבוצה לקראת עונת 2018. צמד הנהגים המשיך להתחרות עבור הקבוצה עונה נוספת וסיים שוב במקום השלישי. במהלך חודש אוגוסט הודיע ריקארדו על עזיבת הקבוצה בסיום העונה ומעבר לקבוצת רנו. פייר גאסלי, נהגה של קבוצת טורו רוסו, תפס את מקומו לצד ורסטאפן. גאסלי לא הצליח להיאבק על מקומות בחלק העליון של הטבלה. בעקבות כך החליטה הקבוצה, אחרי 12 מרוצים, להחזירו באופן מיידי לקבוצת טורו רוסו במקומו של אלכסנדר אלבון שקודם לקבוצה הבכירה.
אלבון אמנם השיג שני פודיומים במהלך עונת 2020, אך בסיום העונה דורג במקום השביעי באליפות הנהגים. הקבוצה סיימה את אליפות היצרנים במקום השני בפער של יותר מ-250 נקודות מקבוצת מרצדס, שזכתה בתואר בפעם השביעית ברציפות. בעקבות כך החליטה רד בול על מהלך לא שגרתי מבחינתה והחתימה את סרחיו פרס, נהג שלא חלק מתוכנית פיתוח הנהגים של הקבוצה.
2021–הווה: אליפויות נוספות
ורסטאפן ניצח עשרה מרוצים במהלך עונת 2021 וזכה באליפות הנהגים לאחר קרב צמוד עם לואיס המילטון, קרב שהוכרע רק בהקפה האחרונה של מרוץ סיום העונה. חברת אורקל הצטרפה כספונסרית ראשית של הקבוצה לקראת עונת 2022 ושמה נוסף לשם הרשמי של הקבוצה. בעונה עצמה הראתה הקבוצה דומיינטיות כשניצחה 17 מתוך 22 מרוצים בעונה. ורסטאפן זכה באליפות בפעם השנייה ברציפות והקבוצה זכתה באליפות היצרנים.
מנועים וצמיגים
בעונת 2005 עשתה הקבוצה שימוש במנועי קוסוורת' מתוך רצון לשמור על ההמשכיות ולהשתמש באותם מנועים בהם השתמשה קבוצת יגואר. כמו כן המשיכה הקבוצה לעשות שימוש בצמיגי מישלן. לאחר שנה עברה החברה להשתמש במנועים מתוצרת פרארי. רד בול המשיכה לעשות שימוש בצמיגי מישלן, בשונה מהקבוצה האיטלקית שעשתה שימוש בצמיגים מתוצרת ברידג'סטון. בשנת 2007 שונו התקנות בנוגע למנועים והקבוצה חתמה על חוזה לשיתוף פעולה עם רנו לאספקת המנועים החדשים לקבוצה ולקבוצת הבת טורו רוסו. במקביל עברה לעשות שימוש בצמיגי ברידג'סטון. לאחר תשע עונות של שיתוף פעולה הודיעה הקבוצה כי החל מעונת 2016 תפסיק את שיתוף הפעולה עם רנו ועברה לרכוש מנועים מחברת טאג-הוייר. למעשה גם מנועים אלו הם מתוצרת רנו, אך המיתוג החדש איפשר לקבוצה לבצע שינויים במנוע ולהגביר את עוצמתו. ביוני 2018 הודיעה הקבוצה על הפסקת ההתקשרות עם רנו ומעבר למנועים מתוצרת הונדה החל מעונת 2019.
באוקטובר 2020 הודיעה הונדה על כוונתה להפסיק את פעילותה באליפות בסיום עונת 2021. רד בול רכשה מהונדה את הידע והטכנולוגיה לייצור המנועים בעצמה. לשם כך הקימה החברה מחלקה חדשה בשם "רד בול מנועים" (RBPT). ההחלטה הגיעה לאחר שהקבוצה שכנעה את שאר תשע הקבוצות באליפות להקפיא את הפיתוחים במנועי המכוניות עד לשנת 2025, תוך איום שאם ההקפאה לא תאושר רד בול תפרוש מהאליפות.
ביולי 2022 פורסם כי רד בול הגיעה להסכמה לשיתוף פעולה עם פורשה. לפי הפרסום פורשה אמורה הייתה לרכוש 50% ממניות רד בול טכנולוגיות, חברת האם של קבוצת המרוצים. הודעה רשמית צפויה הייתה להתפרסם לקראת גרנד פרי אוסטריה, שהתקיים בתחילת יולי. עיכוב בפרסום תקנות המנועים החדשות לקראת עונת 2026, הוביל לעיכוב בפרסום ההכרזה על שיתוף הפעולה. בחודש ספטמבר, אחרי חודשים של שמועות, הודיעה פורשה כי שיתוף הפעולה ירד מהפרק.
בפברואר 2023 הכריזה רד בול על שיתוף פעולה עם פורד, שתסייע לקבוצה לפתח את המנועים החל מעונת 2026.
מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל
מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל הוא תואר המחולק על ידי מנהלת הליגה הלאומית בכדורסל לשחקנים המצטיינים ולמאמן המצטיין בסיום כל עונה סדירה החל מעונת.
הפרסים כוללים את תואר מאמן העונה, פריצת העונה, תגלית העונה, השחקן השישי, הישראלי המצטיין, הזר המצטיין וחמישיית העונה.
חמישיית העונה
זר העונה וישראלי העונה יבחרו מתוך חמישיית העונה, שתכלול מינימום שלושה ישראלים.
לימור מויאל
לימור מויאל (נולדה ב-4 באוקטובר 1973) היא פובליציסטית, סופרת, אקטיביסטית פוליטית ופעילת שמאל. מויאל כותבת לעיתון הארץ ולמדור הבלוגים של זמן ישראל. היא דוקטורנטית לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן וחוקרת היבטים של שפה בכינון עצמי מיני.
ביוגרפיה
מויאל נולדה ב-4 באוקטובר 1973 בתל אביב. בגיל צעיר התעסקה בכתיבה והייתה מעורבת בפעילות פוליטית כאקטיביסטית.
מויאל הוציאה לאור שני רומנים הומוסקסואליים פסיכוריאליסטיים, והיא חלוצה של ז'אנר זה בשפה העברית. ספר הביכורים שלה "מרכבות באיילון", שיצא לאור ב-2015, היה לרב מכר ותרם למעמדה של הספרות הלהט"בית בישראל. את הרומן כתבה במסגרת פעילותה למען זכויות להט"ב. הספר תורגם לאנגלית ולצרפתית. ספרה השני, "הזיפים של לזרוס" יצא לאור ב-2016.
מויאל מוכרת כאושיית טוויטר פוליטית. לחשבון הטוויטר שלה אלפי עוקבים. את הפעילות שלה בתחום המחאות נגד בנימין נתניהו היא מרכזת בעיקר בטוויטר, בכתיבה ביקורתית ובהופעות מזדמנות בתקשורת. כמו כן הקימה ב-2020 את תנועת "הדמוקרטים" שעוסקת בעיתונות אלטרנטיבית תוך קידום עקרונות סוציו-ליברליים.
לימור נשואה לאבי מויאל ואם לארבעה.
עודד הירש
עודד הירש (נולד ב-1976) הוא צלם ואמן וידאו ארט ישראלי.
ביוגרפיה
הירש נולד וגדל בקיבוץ אפיקים. בוגר המחלקה לצילום במרכז האקדמי ויצו חיפה. בשנים 2006–2012 חי בניו יורק, שם סיים תואר שני באמנות במכון פראט בברוקלין. משנת 2013 מרצה במחלקה לצילום במרכז האקדמי ויצו חיפה, ומשמש כראש המכון לאמנות במכללת אורנים.
עבודותיו
עבודה קבוצתית היא נושא מרכזי ביצירה של הירש ומתבטאת במדיום הצילומי כאשר המצלמה עוקבת אחר תהליכי השינוי והאדפטציה של קבוצת אנשים בזמן פעולה משותפת, אופנים אלו משקפים את פני החברה. בכתבה בערב רב הירש מסביר: אנו מייצרים ביחד סיטואציות של סיזיפיות יזומה אשר התכלית היחידה שלה היא עצם הקיום של הדבר כאמנות. כלומר המוטיבציה המניעה היא לא אידאולוגיה ולא הפקת תועלת או רווח אישי כלשהו, פרט לסיפוק שנגזר מעצם מעשה הביחד האמנותי.
בעבודות הרב-תחומיות שלו שצולמו בעמק הירדן משלב הירש בעבודות הווידאו ארט קולנוע ואלמנטים של פרפורמנס. הוא מתעד את מאחורי הקלעים של ההפקות שלו הכוללים משתתפים רבים. עבודותיו המוקדמות נעשו בשנים 2003–2006. אחת מהן היא סדרת צילומי הסטילס " אבא" שהוא תיעוד ראשוני של אביו שעבר תאונת דרכים ונשאר נכה כאשר עודד עוד היה ילד.
סדרת התמונות "לישון בטוב" משנת 2008 נוצרה לאחר שעבר לניו יורק וצולמה בדירתו הקטנה בקווינס. התמונות משקפות הצצה פנימה אל חייו הפרטיים דרך חלון הבניין ועד לצלחת האוכל, במעברים בבית ליד פתחי הדלתות, ברגעים אינטימיים יומיומיים של קציצת ציפורניים, החלפת נורה ועד לזיכרונות על תקופת השירות הצבאי, בו הוא לבוש במדים מתגונן וממוגן על ידי שקי חול וחוטי תיל, כמו גם רגעים זוגיים, כאשר זוגתו ישנה והוא ער שומר וצופה בחלון. תמונות אלה הוצגו בתערוכת היחיד הראשונה שלו "מישהו בבית" במוזיאון רמת גן לאמנות.
בשנת 2009 יצר את "כחול 50", עבודה עליה כתב גדעון עפרת "אני סמוך ובטוח שעבודת הווידאו הזו היא יצירה יוצאת דופן בחשיבותה, עבודה במעמד של קלאסיקה מקומית, מסוג אותן עבודות שהן קאנוניות מרגע היווצרן." . "כחול 50" היא שמה של תווית הסימון של בגדי משפחת הירש במכבסת אופקים. הירש מתעד התרחשות חד פעמית במימי הכנרת כאשר קבוצת אנשים לבושים באופן זהה במעילים צהובים, מושכים חבל המניף אדם בכיסא גלגלים מעלה למגדל שמירה מתכתי. המאמץ המשותף ניכר בעבודה זו והסאונד המצמרר של התחככות החפצים מגביר את תחושת הקושי עד לרגע שבו האדם בכיסא הגלגלים מגיע בבטחה למקומו.
סרטו השני, "טוצ'קה" משנת 2010 עוקב אחר קבוצת קיבוצניקים מעמק הירדן המתקינים גשר. הנושא מתמקד במאמץ משותף, קולקטיבי וקשה, עשייה משותפת שהיא לשם האמנות בלבד ונטולת אינטרסים. הדמויות לבושות באופן זהה, בחליפה כחולה וכובעים לבנים, ללא ייחוד אינדיבידואלי, כמו הרעיון הקיבוצי. האנשים נושאים עימם דליים צהובים ואביזרים נוספים לצורך בניית הגשר. טוצק'ה ברוסית משמעותו נקודה, וזהו השם הראשון שניתן לקיבוץ השומר הצעיר שהפך לימים לאפיקים.
בשנת 2012 הציג את העבודה "אינחדש" בתערוכת יחיד במשכן לאומנות בעין חרוד. בסרט, המבוסס על הסיפור הקצר "דרך הרוח" של עמוס עוז (מתוך הקובץ "ארצות התן") מופיעים כ-200 חברי קיבוץ היוצאים למבצע חילוץ לעזור לאדם שנתפס עם מצנח בחוטי חשמל.
בשנת 2014 הציג את עבודתו "הטרקטור" במסגרת תערוכה קבוצתית בשם "התערוכה החקלאית" במוזיאון פתח תקווה לאמנות, ובשנת 2015 הוקמה התערוכה "תוכנית מגירה" במוזיאון עין חרוד המסגרתה הוכנסו 5 טון של אדמה רטובה למוזיאון לצורך ציפוי צינור בנייה שאורכו 37 מטרים. בשנה זו יצר עוד שתי יצירות: "הדיונות" שהביא לשיתוף פעולה בין עולים מאתיופיה ומרוסיה תוך שירה במקהלה, ו"מעגל" – עבודה שנעשתה בשיתוף פעולה של המכון לאמנות במכללת אורנים ופסטיבל יערות מנשה, ובמסגרתה סטודנטים הקימו יחד מיצב תת-קרקעי עם תעלות שדרכן העוברים והשבים שמעו והשמיעו את קולם ואת קולת חבריהם בוקעים מתוכם.
היפרקובייה
היפרקובייה או קוביית-על היא הכללה של הצורה הגאומטרית קובייה לממדים רבים. למרות שנהוג להשתמש במושג היפרקובייה ביחס לקובייה ממימד גבוה מ-3, הגדרתה הפורמלית של היפרקובייה מתייחס לכל מימד, מ-0 ומעלה.
הקובייה המצויה היא היפרקובייה מממד 3. ריבוע הוא היפרקובייה מממד 2, וקטע הוא היפרקובייה מממד 1. הטסרקט הוא היפרקובייה מממד 4.
הגדרה פורמלית
ניתן להגדיר את ההיפרקובייה על ידי רקורסיה. לצורך ההגדרה נשתמש במספור בינארי. עבור d=0, ההיפרקובייה מכילה קודקוד בודד ומספרו יהיה ריק.
בהנחה שהגדרנו את ההיפרקובייה עבור המימד d-1, ההיפרקובייה במימד d, תוגדר כך: ניקח שני עותקים של ההיפרקובייה עבור d-1. נסמן אותם על ידי: . לכל קודקוד של העותק של ההיפרקובייה נוסיף ביט 0 לראש המספור, ולכל קודקוד של העותק  של ההיפרקובייה נוסיף ביט 1 לראש המספור.
כעת נוסיף צלעות באופן הבא: קודקוד בעותק מחובר לקודקוד בעותק  אם ורק אם המספור של השניים זהה, פרט לביט הראשון.
שימושים
במדעי המחשב נעשה שימוש במבנה ההיפרקובייה לצורך בניית רשתות מעבדים לעיבוד מקבילי. יתרונותיה של ההיפרקובייה, על פני רשתות מעבדים אחרות, הן הקוטר הנמוך שלה והגמישות הרבה בחלוקת הרשת לתתי רשתות.
קטלין קריקו
קטלין קריקו (בהונגרית: Katalin Karikó; נולדה ב-17 בינואר 1955) היא ביוכימאית הונגרית, המתמחה במנגנונים המתווכים על ידי RNA. במחקר פיתחה תרגום mRNA אין ויטרו לצורך תרפיית חלבונים. היא המקימה השותפה של RNARx והמנכ"לית מ-2006 עד 2013. מאז 2013 היא סגנית נשיא בכירה ב- BioNTech RNA Pharmaceuticals.
עבודתה של קריקו כוללת מחקר מדעי על הפעלת חיסון בתיווך RNA וכתוצאה מכך גילוי משותף עם האימונולוג האמריקני דרו וייסמן של שינויי הנוקלאוזידים המדכאים את יכולתו של אנטיגן RNA לעורר את מערכת החיסון.
קטלין קריקו היא האישה מאחורי הטכנולוגיה שאפשרה את פיתוח החיסון של פייזר ושל מודרנה למחלת נגיף קורונה 2019.
קורות חיים והשכלה
קריקו גדלה בקישאויסאלאש, הונגריה שם למדה ב. לאחר קבלת הדוקטורט באוניברסיטת סגד, המשיכה קריקו את לימודיה לפוסט-דוקטורט במכון לביוכימיה, ב, במחלקה לביוכימיה באוניברסיטת טמפל, וב. כעמיתת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת טמפל בפילדלפיה, השתתפה קריקו בניסוי קליני בו טופלו חולי איידס, מחלות המטולוגיות ועייפות כרונית בעזרת RNA כפול גדילי (dsRNA). מחקר זה נחשב פורץ דרך שכן המנגנון המולקולרי של יישום אינטרפרון על ידי dsRNA לא היה ידוע, אך ההשפעות האנטי-נאופלסטיות (כימותרפיות) של אינטרפרון תועדו היטב.
קריירה
בשנת 1990, בעודה מורה מן החוץ באוניברסיטת פנסילבניה, הגישה קריקו את בקשת המענק הראשונה שלה בה הציעה לבצע טיפול גנטי מבוסס mRNA. מאז הפך טיפול מבוסס mRNA לנושא המחקר העיקרי שלה. היא עמדה להיות פרופסור מן המניין, אך דחיית מענקים הובילה להרחקתה על ידי האוניברסיטה בשנת 1995. במחצית הראשונה של שנות ה-90, ההתלהבות סביב mRNA החלה לדעוך: בכל פעם שהזריקו את הגנום הזה לבעלי חיים, התגובה החיסונית הייתה כל כך חזקה שה-mRNA הושמד מיד. ההשקעות במחקרים אלו עלו בתוהו, ומדענים רבים התייאשו ועזבו את התחום. קריקו התעקשה להמשיך ולבקש מענקי מחקר, אבל כל בקשותיה נדחו. המחקר על mRNA נחשב בעיני הממונים עליה באוניברסיטה בזבוז זמן, והם הציבו בפניה אולטימטום: לעזוב מרצונה, או שיבוטל מסלול הקידום שלה לפרופסורה, היא תורד בדרגה ושכרה יקוצץ. הוויזה שלה לארצות הברית הייתה תלויה בהעסקתה, והיא ידעה שלא תוכל לממן את הלימודים האקדמיים של בתה ללא ההנחה לעובדי האוניברסיטה. לכן הסכימה לתנאים. המשכורת שלה הייתה נמוכה מזו של טכנאי המעבדה שעבד איתה. בקשותיה למענקי מחקר (גרנטים) נדחו שוב ושוב, בעלה שנסע להונגריה להסדיר את ענייני הוויזה שלו נתקע ללא יכולת לחזור לארצות הברית למשך חצי שנה לפחות, היא נותרה לבד עם בתם בת ה-12, והתבשרה שהיא חולה בסרטן ושעליה לעבור ניתוחים.
ב-1997 פגשה קריקו את דרו וייסמן, פרופסור לאימונולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. במהלך שימוש במכונת צילום בספרייה, נקלעה קריקו לוויכוח עם וייסמן, שביקש להשתמש בה. הוויכוח הפך לשיחת היכרות, ווייסמן הציע לקריקו להשיג את המענקים הדרושים למחקרה. קריקו, בשיתוף פעולה עם וייסמן, החלה לבדוק מה ב-mRNA מעורר תגובה חיסונית כל כך חזקה, ואיך ניתן למנוע זאת. לאחר ניסיונות רבים במעבדה, היא הצליחה לשנות מעט את ההרכב הכימי של האות U (אורציל, אחת מארבע האותיות המרכיבות את שפת ה-mRNA), כך שה-mRNA מצליח לחמוק ממערכת החיסון, אך עדיין מקודד את החלבונים הנדרשים. גילוי זה נתפס כמאפשר שימוש טיפולי ב-mRNA. יחד עם וייסמן מחזיקה קריקו בפטנטים אמריקניים ליישום RNA לא-אימונוגני, שעבר מודיפיקציה של נוקלאוזיד. BioNTech ו-Moderna קיבלו רישיון לשימוש בטכנולוגיה זו לפיתוח חיסונים נגד COVID-19.
בסדרת מאמרים שפרסומה החל בשנת 2005 תיארו קריקו ווייסמן כיצד שינויים ספציפיים בנוקלאוזידים ב-mRNA הובילו לתגובה חיסונית מופחתת. קריקו ווייסמן הקימו חברה קטנה ובשנים 2006 ו-2013 קיבלו פטנטים לשימוש בכמה נוקלאוזידים ששונו לשם הפחתת התגובה החיסונית האנטי-ויראלית ל-mRNA. זמן קצר לאחר מכן מכרה האוניברסיטה את רישיון הקניין הרוחני לגארי דאהל, ראש חברה לאספקת חומרי מעבדה שהפכה בסופו של דבר ל-Cellscript. שבועות לאחר מכן פנתה אליה Flagship Pioneering, חברת ההון סיכון שהייתה ועודנה תומכת במודרנה, לשם רישוי הפטנט. לדעת קריקו, הפיתוח שלה עדיין לא הבשיל לכדי פטנט. בתחילת 2013 שמעה קריקו על עסקת 240 מיליון דולר של Moderna עם AstraZeneca לפיתוח mRNA של VEGF (גורם גדילה אנדותל י - Vascular endothelial growth factor).
אוניברסיטת פנסילבניה סירבה להחזיר את קריקו למסלולה המקורי לפרופסורה. בכירי האוניברסיטה לא הבינו את משמעות המחקרים שלה. כאשר הודיעה להם כי קיבלה הצעה להיות סגנית נשיא חברת BioNTech, הם סברו שחברה זו אינה משמעותית כי אין לה אתר אינטרנט. קריקו סברה שלא תקבל הזדמנות ליישם את הניסיון שלה ב-mRNA באוניברסיטת פנסילבניה, ולכן עזבה את האוניברסיטה והתמנתה לתפקיד כסגנית נשיא בכירה ב-BioNTech RNA Pharmaceuticals.
החוקר דרק רוסי, שעבד באותה תקופה על פוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד, קרא את המאמר של קריקו ווייסמן, יצר קשר עם החוקרים וסיפר להם על חברה שהקים יחד עם מספר פרופסורים מהרווארד ו-MIT, בשם מודרנה (הלחם של המילים modified RNA), לייצור תרופות וחיסונים על בסיס mRNA. חברה נוספת שביקשה מהם אישור לשימוש בפטנט הייתה חברת BioNTech, שמייצרת היום את החיסון נגד COVID-19 של חברת פייזר. המחקר וההתמחויות של קריקו כוללות טיפול גנטי מבוסס mRNA, תגובות חיסוניות המושרות על ידי RNA, בסיסים מולקולריים של סבילות לאיסכמיה וטיפול באיסכמיה מוחית.
פטנטים
US8278036B2 & US8748089B2 - המצאה זו מספקת מולקולות של רנ"א, אוליגוריבונוקליאוטיד ופוליריבונוקליאוטיד הכוללות או נוקלאוזיד שעבר מודיפיקציה, וקטורים לטיפול גנטי הכוללים מרכיבים אלה, שיטות לסינתזה של מרכיבים אלה, ושיטות להחלפת גנים, טיפול גנטי, השתקת תרגום גנים, והעברת חלבונים טיפוליים לרקמות in vivo, הכוללות מולקולות אלה. ההמצאה הנוכחית מספקת גם שיטות להפחתת האימונוגניות של מולקולות RNA, אוליגוריבונוקליאוטידים, ופוליריבונוקליאוטידים.
יוסי ורדי (ראש מועצה)
יוסי ורדי (נולד ב-26 בדצמבר 1948) הוא ראש המועצה האזורית עמק הירדן לשעבר, תפקיד בו כיהן בין השנים 2002–2015.
רצועת אורינוקו
רצועת אורינוקו (בעבר נודעה כ'רצועת הזפת'; בספרדית: Faja Petrolífera del Orinoco, מילולית 'רצועת הנפט של אורינוקו') נמצאת בוונצואלה, מצפון לנהר האורינוקו, מדרומן של המדינות גואריקו, אנסואטגי, מונגס, ודלטה אמקורו, ומשתרעת על שטח של 55,314 קמ"ר.
יוסי ורדי (ראש מועצה)
ביוגרפיה
נולד ב-1948, בנם של הדסה ויהודה, נכדם של חיותה בוסל ויוסף בוסל מייסדי קבוצת דגניה א'. הוא סיים את בית ספר תיכון בית ירח בשנת 1967, בצבא שירת בסיירת שריון, שימש גם כקצין מודיעין והשתחרר ב-1970 בדרגת סגן. ורדי המשיך לשרת ביחידת שריון בכוחות המילואים והשתחרר בשנת 1996 בדרגת סגן-אלוף.
רצועת אורינוקו
אורכה 600 ק"מ, רוחבה נע בין 50 ל-100 ק"מ, והיא נחשבת למאגר הגדול בעולם של נפט כבד מאוד או נפט אקסטרה-כבד (< API של °10). מעבר להיותו בעל צפיפות גבוהה (בין 934 ל-1,050 ק"ג למטר מעוקב), הנפט של אורינוקו הוא גם עתיר גופרית (35,000 מיליגרם לליטר בממוצע) ובעל תכולה גבוהה של ונדיום וניקל, אך דווקא בעל צמיגות נמוכה (מה שמבדיל אותו מנפט כבד אחר). המכון הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) העריך בשנת 2009 שהרצועה אוצרת 513 מיליארדי חביות נפט כבד בנות הפקה מבחינה טכנית (באמצעות הטכנולוגיה הקיימת). ונצואלה עקפה בשנים האחרונות את ערב הסעודית כמדינה בעלת עתודות הנפט המוכחות הגדולה בעולם בזכות העתודות של רצועת האורינוקו. בשנת 2012 העריכה חברת BP הבריטית את העתודות המוכחות ברצועה (נכון לסוף 2011) ב-220 מיליארדי חביות מתוך סך הכל העתודות של ונצואלה הנאמדות ב-296.5 מיליארד חביות.
יוסי ורדי (ראש מועצה)
ביוגרפיה
בשנת 1999 מונה לתפקיד עוזר שר הביטחון להתיישבות בממשלות אהוד ברק ואריק שרון. בחודש דצמבר 2002 נבחר לתפקיד ראש המועצה האזורית עמק הירדן.
ב-10 בדצמבר 2015 הודיע ורדי על התפטרותו, זאת בהתאם לסיכום עם פרקליטות המדינה בעקבות פרשת תשלומי שכר עודפים למספר עובדי המועצה שהתרחשה בשנת 2007 ונחקרה בשנת 2012. בהתאם לסיכום לא הואשם בגין הפרת אמונים, ולא יוכל להתמודד לראשות המועצה במשך חמש שנים, ובנוסף ביצע עבודות שירות.
ורדי הוא בוגר קורס דירקטורים בחברות ממשלתיות, והחל מ-2008 משמש גם בתפקיד יו"ר איגוד ערים כנרת.
ורדי נשוי למרגו ולהם שלושה ילדים, ביניהם מואב ורדי, ראש תחום החוץ של תאגיד השידור הישראלי ומגיש "חדשות שישי".
תפקידים ציבוריים
במסגרת תפקידו כראש המועצה האזורית עמק הירדן מילא את התפקידים הבאים: חבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
הפיגוע בקו 19
הפיגוע בקו 19 היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני, איש גדודי חללי אל-אקצא, ב-29 בינואר 2004 באוטובוס אגד קו 19, שנסע בשכונת רחביה בירושלים. 11 בני אדם נרצחו בפיגוע ו-44 נפצעו, מהם 10 באורח קשה.
הפיגוע
ב-29 בינואר 2004, מעט לפני השעה 9:00 בבוקר, התפוצץ מחבל מתאבד פלסטיני באוטובוס אגד קו 19, שנסע מבית החולים הדסה עין כרם לבית החולים הדסה הר הצופים שבירושלים. הפיצוץ אירע בעת שעבר האוטובוס בדרך עזה, בפינת ארלוזורוב, בשכונת רחביה שבעיר. 11 בני אדם, שבע נשים וארבעה גברים, נרצחו בפיגוע ו-44 נפצעו, בהם 10 במצב קשה.
המחבל
המחבל זוהה כעלי ג'עארה, איש גדודי חללי אל-אקצא בן 24 מבית לחם, שהועסק כשוטר במשטרה הפלסטינית. ג'עארה השאיר אחריו מכתב בו אמר כי ביצע את הפיגוע למען האל ובתגובה לאירוע בשכונת זייתון יום לפני כן בו נהרגו תשעה פלסטינים.
לאחר הפיגוע
ביום למחרת הפיגוע הרסו כוחות צה"ל את בית המחבל ועצרו חמישה פלסטינים.
טיפקאנו וטיילר גם
טיפקאנו וטיילר גם (באנגלית: Tippecanoe and Tyler too) או בקיצור "טיפ וטיי" (Tip and Ty) היה שיר בחירות פופולרי ובעל השפעה רבה במערכת הבחירות לנשיאות שנערכה בשנת 1840 בארצות הברית, בהם נבחרו ויליאם הנרי הריסון ("טיפקאנו") וג'ון טיילר לנשיא וסגן הנשיא, בהתאמה.
היסטוריה
השיר נועד לסייע לבחירתו של נציג המפלגה הוויגית ויליאם הנרי הריסון, אשר ניצח את האינדיאנים בקרב טיפקאנו ועל כן זכה לכינוי "טיפקאנו". הריסון התמודד יחד עם סגנו ג'ון טיילר מול נציג המפלגה הדמוקרטית מרטין ואן ביורן.
שיר בחירות זה הביא למעשה לבחירתו של הריסון, ופתח מסורת של כתיבת שירי בחירות ושימוש בהם בכל מערכת בחירות בארצות הברית עד ימינו. שם השיר ידוע גם כיום כדוגמה לסיסמת בחירות מוצלחת.
מקור השיר
השיר נכתב על ידי אלכסנדר קופמן רוס (Alexander Coffman Ross), תכשיטן מזייסוויל (Zanesville) שבמדינת אוהיו בשנת 1840 ללחן של שיר עממי בשם "החזירים הקטנים" (Little Pigs). השיר הושמע לראשונה במפגש של המפלגה הוויגית שנערך בזייסוויל, ולאחר מכן, בעת שנסע במסע עסקים בניו יורק, השמיע את השיר באספת בחירות ויגית שנערכה בעיר ניו יורק. מכאן התפשט השיר בכל רחבי ארצות הברית והושמע באסיפות בחירות של המפלגה הוויגית בכל רחבי המדינה.
מילות השיר "החזירים הקטנים" נשכחו, ואינן ידועות כיום.
ברחבי ארצות הברית נפוצו גרסאות שונות רבות של השיר, ונכתבו לו בתים שונים במהלך מערכת הבחירות. השיר זכה לפופולריות רבה בשל חוסר הרצינות שלו, והיותו שיר עם פשוט (בניגוד לשירי הבחירות הרציניים שקדמו לו).
מילות השיר
גרסת השיר של רוס כללה 12 בתים ופזמון חוזר. בשל מילות השיר המסגירות גלגול, החלו במערכת הבחירות להשתמש בכדורי בד גדולים ולגלגל אותם במהלך השמעת השיר.
אזכורים תרבותיים
בשנת 1968 הושמע השיר במחזמר ברודוויי "כיצד לגנוב מערכת בחירות" ("How to Steal an Election"). השיר עובד למחזה על ידי הזמר אוסקר ברנד.
השיר הוקלט בגרסתו המקורית בשנת 1978 על ידי פיטר ג'נובסקי באלבום "Winners and Losers: Campaign Songs from the Critical Elections in American History, Vol. 1" ובשנת 1999 על ידי אסוקר ברנד לאלבום "Presidential Campaign Songs: 1789 - 1996" עבור מכון הסמית'וניאן.
דב שטרנגלז
דב שטרנגלז (כינוי מחתרתי: "סמל אבנר") (8 במאי 1926 - 28 בדצמבר 1945) היה לוחם ומפקד באצ"ל אשר נהרג לפני קום המדינה בפשיטת האצ"ל על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה שבצפון תל אביב.
ביוגרפיה
נולד ב-8 במאי 1926 בצפת להורים שומרי מצוות. בגיל שלוש החל לומד בחדר שבעיר מגוריו ואחר כן המשיך לימודיו בבית הספר היסודי המקומי. בגיל צעיר הצטרף לשורת תנועת הנוער בית"ר ובה התבלט בפעילותו. לימים עבר לגור בנתניה ועסק במשך היום לפרנסתו בליטוש יהלומים.
שירותו במחתרת
במסגרת פעילותו בתנועת הנוער בית"ר עבר דב שטרנגלז קורס מפקדים ומיד לאחר סיומו התגייס לסניף המקומי של מחתרת אצ"ל, שגם בה נמנה עד מהרה עם הפעילים. לאור הצטיינותו נשלח ל"קורס סגנים" ועם סיומו צורף לסגל מפקדי הסניף המקומי של האצ"ל. כמפקד מילא תפקידים שונים ומגוונים: מדריך נשק, אחראי למחסנים, חבר בוועדות קבלה למועמדים חדשים וכיוצא בזה כאשר בשלב מאוחר יותר עלה לדרגת ראש קבוצה ונתמנה כמפקד החת"ם (חיל התעמולה) באזור. עקב תפקידיו נמנע ממנו להשתתף בפעולות קרב אך לאחר שהפעיל לחצים על מפקדיו אושר שיתופו אף בפעולות קרב. כך, השתתף דב שטרנגלז בהתקפה על מחנה המשטרה בכפר ויתקין ואחר כך בהתקפה על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה.
המתקפה על מחנה הצבא במגרשי התערוכה בתל אביב
ביום 28 בדצמבר 1945 יצאו לוחמי האצ"ל לפשיטה על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה (אשר היו באותה עת שטח שבין צפון רחוב דיזנגוף לנמל תל אביב) וזאת מתוך מטרה להשתלט על כמויות של מקלעי M1 תומפסון (טומיגן) אשר היו מאוחסנים במקום. דב שטרנגלז פיקד על חוליית פורצים בפעולה. במהלך הפעולה התפתח קרב יריות ובמהלכו נפגע שטרנגלז אנושות (כפי הנראה מיריה אשר פגעה בחזהו ומרימון הלם אותו אחז והתפוצץ בסמוך לו עקב פציעתו מהירי). דב שטרנגלז הובהל לבית החולים על ידי סירה אשר עגנה בסמוך אך נפטר כתוצאה מפצעיו הקשים. מותו נקבע בבית החולים הדסה (תל אביב).
אנדרה בלייק
אנדרה ג'ייסון בלייק (באנגלית: Andre Jason Blake; נולד ב-21 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פילדלפיה יוניון ב-MLS ובנבחרת ג'מייקה.
קריירה
בלייק שיחק שלוש שנים במדי יוקון האסקיס מאוניברסיטת קונטיקט איתה זכה במספר פרסים. ב-2014, נבחר על ידי פילדלפיה יוניון לראשונה בסופרדראפט של ה-MLS. במקור, הוא היה אמור להיות השוער הראשון של פילדלפיה יוניון, אך ירד לספסל כאשר המועדון החתים את השוער ראיס מבולחי. בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו עבור היוניון במשחק ידידות מול קריסטל פאלאס ביולי 2014, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה רשם ב-23 באוגוסט 2015, בניצחון 0-1 מול מונטריאול אימפקט. במהלך עונת 2015, פתח בלייק בחמישה מתוך שמונת המשחקים האחרונים בליגה.
נבחרת לאומית
בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה במרץ 2014 והיה שותף לזכייתה בגביע הקאריבי 2014. ב-2017, שיחק בלייק בכל ששת המשחקים בגביע הזהב של CONCACAF, ועזר לג'מייקה להגיע לגמר לסיים כסגנית לאחר ההפסד לנבחרת ארצות הברית. בלייק זכה בכפפת הזהב של הטורניר ובמקום ב- ביותר על ביצועיו, והפך לג'מייקני הראשון שעושה זאת.
דייוויד קורנסווט
דייוויד פקארד קורנסווט (באנגלית: David Packard Corenswet; נולד ב-8 ביולי 1993) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בזכות תפקידיו בתור ריבר ברקלי בסדרה הקומית "הפוליטיקאי", ובתור ג'ק קסטלו במיני-סדרה של נטפליקס "הוליווד", שתיהן מבית היוצר של ריאן מרפי. ב-2023 פורסם רשמית שהוא לוהק לתפקיד הראשי כקלארק קנט\סופרמן בסרט "סופרמן: מורשת", שעתיד לצאת לאקרנים בקיץ 2025.
ביוגרפיה
קורנסווט גדל בפילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית. אביו, ג'ון קורנסווט, היה עורך דין אמריקאי יהודי ממוצא אשכנזי, שהיה גם שחקן תיאטרון בניו יורק במשך שנים רבות, אך נפטר בשנת 2019 , כשהלווייתו התקיימה ב"בית הכנסת סיני" שבניו אורלינס.
אמו, קרוליין פקארד, היא ממשפחה נוצרית ממוצא אנגלי ואירי, והיא כמו אביו המנוח עוסקת בעריכת דין. לדייוויד יש אחות.
סבו מצד אמו הוא סופר הילדים אדוארד פקארד, וסבתו מצד אמו הייתה פעילה נוצרית-קווייקרית.
קורנסווט סיים את לימודיו במכינה הקדם האקדמית של בית ספר שיפלי. בוגר בתואר באמנות לשנת 2016 בחוג הדרמה של בית הספר ג'וליארד בניו יורק. כשמועמדותו לג'וליארד נענתה בחיוב, במהלך שנתו הראשונה באוניברסיטת פנסילבניה כסטודנט.
קריירה
כשחקן הופיע קורנסווט עוד כשהיה ילד, בהפקות תיאטרון רבות, כולל ההפקה של תיאטרון ארדן בשנת 2002 של "כולם היו בניי", מחזה מאת ארתור מילר. לאחר מכן השתתף בפסטיבל שייקספיר בפילדלפיה בשנת 2003, במחזה מקבת'.
התפקיד הקולנועי הראשון של קורנסווט לאחר שסיים את לימודיו בג'וליארד, היה במותחן הפוליטי "ענייני המדינה" (2018). בסרט מככבים גם ת'ורה ברץ', מימי רוג'רס ואדריאן גרנייה. ה"לוס אנג'לס טיימס" תיאר את הסרט כ"משוחק היטב".
קורנסוואט הופיע בתפקידי אורח במספר סדרות כמו "בית הקלפים", "אלמנטרי" ו"אינסטינקט".
בשנת 2019 החל לשחק בסדרה הקומית של נטפליקס, "הפוליטיקאי". הוא גילם את ריבר ברקלי, אהובו ויריבו הפוליטי מהתיכון של פייטון הובארט (בן פלאט). מגזין "ואניטי פייר" תיאר את ריבר כ"סטודנט עשיר, ספורטיבי וסטרייט".
בשנת 2020 כיכב קורנסווט בתפקיד ג'ק קסטלו במיני סדרה "הוליווד" מבית נטפליקס מפרי היוצר של ראיין מרפי, העוסקת בתעשיית הבידור ועסקי השעשועים שלאחר מלחמת העולם השנייה בהוליווד, לוס אנג'לס. לצידו מככבים גם ג'ים פרסונס, פטי לופון, ג'ק פיקינג, דילן מקדרמוט, דארן כריס והולנד טיילור.
בשנת 2022 שיחק בסרט "כך או כך", ששודר לראשונה בנטפליקס, ובהמשך שיחק בסרט האימה הפסיכולוגי "פרל" שבוים ונכתב על ידי הבמאי טי וסט על פי סיפור מקורי שכתב יחד עם מיה גות'. הסרט משמש כפריקוול עבור הסרט "X".
ב-27 ביוני 2023 דווח רשמית על קורנסווט וליהוקו לתפקיד סופרמן כחלק מהאתחול ליקום הקולנועי של DC - הוא עתיד לככב בסרט "סופרמן: מורשת" שיבויים על ידי ג׳יימס גאן וצפוי לעלות לאקרנים ב-2025.
דולורס (נהר)
נהר דולורס (באנגלית: Dolores River) הוא אחד משבעת היובלים העיקריים של נהר קולורדו. הנהר זורם לאורך של כ-400 קילומטר ואגן הניקוז שלו הוא כ-11,850 קילומטרים רבועים.
ביוטה מקבל נהר הקולורדו את מימיו של הנהר וכך הוא מגדיר את הגבול הדרומי של הפארק הלאומי ארצ'ס לפני שהוא עובר מצפון לעיירה מואב.
הנהר נקרא על שם העיר דולורס שנמצאת לאורך מסלולו של הנהר. מקורו של נהר דולורס הוא ביער הלאומי סן חואן שבקולורדו.
לאורך הנהר מתקיים מיזם דולורס שהוא חלק ממיזם אגירת מי נהר הקולורדו שמטרתו היא לבצע בקרת שיטפונות ולאגור מים עבור המדינות השותפות למיזם בחלקו העליון של נהר הקולורדו ויובליו הראשיים.
תעלת המים התלויה
ב-1891 השלימה חברה לכריית זהב בניית תעלה באורך של כ-20 ק"מ על הצוקים שבדפנות הנהר כדי להוביל מים למכרה זהב שם חצבו זהב בשיטת כרייה הידראולית (שטיפה במים בלחץ גבוה). כ-10 ק"מ מהתעלה נתלו על המצוקים. הכרייה בעזרת המים שהובלו בתעלה נמשכה כ-3 שנים עד נטישת המכרה. התעלה הנטושה שהתפרקה עם השנים הפכה אתר תיירותי ונכנסה בשנים האחרונות לרשימת אתרי המורשת של ארצות הברית שנמצאים בסכנת כליון. צוות מומחים בוחן אפשרויות לשיקום התעלה.
Goals
Goals (בעברית: מטרות) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018, כסינגל שיווקי מתוך המיני-אלבום, Solo. בסמוך ליציאתו של "Goals", הוציאה אניטה את המיני-אלבום עצמו ואת שני הסינגלים הקודמים שיצאו מתוכו, "Veneno" ו-"Não Perco Meu Tempo".
הווידאו קליפ הרשמי של "Goals" יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 ופורסם ביוטיוב.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-12 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-9 בנובמבר 2018, ביום יציאתו של "Goals" כסינגל וביום יציאתם של שני הקליפים הנוספים. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אניטה רוקדת בחדר חשוך המואר באור כחול מעומעם, תוך שרקדניות ליווי מצטרפות אליה. ישנן סצנות בהן ניתן לראות תאורה אדומה וירוקה. קליפ מילים המציג גם את עטיפת המיני-אלבום פורסם באותו היום גם כן.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-22 מיליון צפיות.
ביופילם
ביופילם (מאנגלית: Biofilm) הוא קבוצה של תאים שנדבקים זה לזה על משטח כלשהו. תאים אלה נמצאים בדרך כלל בתוך חומר חוץ-תאי הנקרא חומר חוץ-תאי פולימרי (extracellular polymeric substance). החומר החוץ תאי הפולימרי הוא תערובת של חומרים חוץ תאיים שמורכבים מחלבונים, DNA ורב-סוכרים. ביופילם יכול להיווצר על משטחים חיים (כמו הלשון) או דוממים וניתן למצוא אותם כמעט בכל מקום כמו בתי חולים, מפעלים, דופן ספינות, צינורות נפט ואף בגוף האדם. תאי הביופילם שונים פיזיולוגית מתאים פלנקטוניים מאותו האורגניזם.
טד דיביאסי
תאודור מרווין דיביאסי (באנגלית: Theodore Marvin DiBiase; נולד ב-18 בינואר 1954) הוא מתאבק עבר אמריקאי. ידוע בכינוי "איש מיליון הדולר ("The Million Dollar Man") והיה אחד המתאבקים הבולטים ב-WWF (שמו הקודם של ה-WWE) בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 ונחשב לאחד ה"הילים" (דמות רעה) הגדולים בהיסטוריה. בשנת 2010 נבחר דיביאסי להיכל התהילה של ה-WWE.
ביוגרפיה
דיביאסי נולד במיאמי, פלורידה, אביו "איירון מייק" שהיה מתאבק מקצועי בעצמו, נפטר במהלך קרב בזירה כשדיביאסי היה בן 15.
לאחר שהחל את לימודיו במכללת מערב טקסס הוא הופיע לראשונה כמתאבק מקצועי כאשר התאבק בארגונים שונים. עד שנת 1979 התאבק עבור ארגון ה-Mid South. לאחר מכן הצטרף לראשונה ל-WWF ולאחר שנה עזב לארגוני ההיאבקות AJPW ו-UWF. בשנת 1987 הצטרף שוב ל-WWF, והופיע כ"איש מיליון הדולר", דמות של מיליונר שהשתמש במשפט: "לכל אחד יש מחיר" ("Everybody Has a Price").
דיביאסי היה אלוף צפון אמריקה הראשון של ה-WWF; שלוש פעמים אלוף הזוגות של ה-WWF (כחלק מהצמד "כסף בע"מ" עם מייק רוטונדה); פעם אחת אלוף 24/7 של ה-WWE לאחר שרכש את האליפות מידי אלונדרה בלייז, שהתכוונה לזרוק את האליפות אל תוך פח האשפה לזכר ימים עברו; וזוכה טורניר מלך הזירה לשנת 1988. דיביאסי גם העניק לעצמו פעמיים את "אליפות מיליון הדולר", שהוחזקה מעת לעת על ידי מתאבקים שונים.
בנוסף, החזיק דיביאסי פעם אחת באליפות ה-WWF, אך זכייה זו לא מוכרת רשמית. במקרה זה, האלק הוגאן הפסיד את התואר לאנדרה הענק לאחר שדיביאסי "שילם לשופט" כדי שיספור את הוגאן אף על פי שלא הוצמד. לאחר שאנדרה זכה בתואר, הוא העניק אותו לדיביאסי, אך ההנהלה ביטלה צעד זה ושללה מדיביאסי את הזכייה.
כמו כן, הופיע דיביאסי בקרב המרכזי של אירועי שלם וצפה רבים של ה-WWF, ובין היתר ברסלמניה 4 וסאמרסלאם 1988 - הראשון שנערך מסדרת אירועים אלו.
בשנת 1996 עבר דיביאסי לארגון המתחרה ה-WCW, שם דמותו של שונתה ל"טריליונר טד". גם בארגון זה דמותו שימשה כמנהל בצד הזירה, לצידם של ה-NWO ושל האחים סטיינר. בשנת 1999 הסתיים חוזהו של דיביאסי ב-WCW והוא פרש מעולם ההיאבקות.
לאחר פרישתו, הוא הצטרף לארגון "Sunshine" למען ילדים חולים וכמו כן הקדיש את זמנו לעניין הדת הנוצרית. בשנת 2010 נבחר דיביאסי להיכל התהילה של ה-WWE. בנו, טד דיביאסי הבן גם הוא מתאבק מקצועי שהופיע ב-WWE.
נובאיה גאזטה
נובאיה גאזטה (ברוסית: Новая газета) הוא עיתון רוסי הידוע במדינתו הכוללת את סיקורו הביקורתי והחוקר של עניינים פוליטיים וחברתיים ברוסיה. בשנים האחרונות חלה פגיעה משמעותית בחופש העיתונות ברוסיה בעקבות רדיפה ורצח של עיתונאים עצמאיים ובגלל סגירת כלי תקשורת ועיתונים. העיתון הוגדר בתור העיתון האחרון ברוסיה שביקר את המדינה באופן חופשי.
העיתון מתפרסם בבירה מוסקבה, באזורים נוספים בתוך רוסיה ובכמה מדינות זרות. המהדורה המודפסת יוצאת לאור בימים שני, רביעי ושישי בעוד המאמרים באנגלית באתר מתפרסמים על בסיס שבועי בצורת ניוזלטר Russia, Explained.
מאז שנת 2000, נרצחו כשבעה עיתונאים של נובאיה גאזטה, בהם: יורי שצ'קוצ'יקין, אנה פוליטקובסקיה, סטניסלב מרקלוב, אנסטסיה בבורובה, נטליה אסטמירובה, איגור דומניקוב, ויקטור פופקוב. הרציחות התרחשו לאחר פרסומי חקירותיהם או פעילותיהם השונות עבור העיתון.
באוקטובר 2021, הוענק לעורך הראשי של נובאיה גאזטה, דמיטרי מוראטוב, פרס נובל לשלום, לצד העיתונאית הפיליפינית מריה רסה, על "תרומתו לפיתוח ושמירת חופש הביטוי במדינות מולדתם".
בספטמבר 2022, בית המשפט הרוסי שלל את רישיון ההדפסה של העיתון. מוראטוב הצהיר שיערער על ההחלטה.
היסטוריה
בשנת 1993 קבוצה של עיתונאים לשעבר מהעיתון הרוסי היומי, קומסומולסקאיה פרבדה, ארגנה את היווסדותו של נובאיה גאזטה, בעוד שמו היה "Ежедневная Новая Газета" (העיתון היומי החדש). מיכאיל גורבצ'וב, מנהיגה האחרון של ברית המועצות לשעבר, השתמש בכספיו מטעם פרס נובל לשלום בו זכה בשנת 1990 כדי לסייע בהקמת נובאיה גאזטה ב-1993 ולרכוש את המחשבים הראשונים שלו.