cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כבש אוריאל
תפוצה, אקולגיה, ומחזור חיים
בית גידולו של כבש האוריאל הוא מישורים והרים טרשיים-מדברים למחצה, הערבה האירואסייתית שעל שמה הוא גם קרוי, וכן צוקים, ורכסי הרים בגובה של עד 3,000 מטר מעל פני הים כגון: רכס הקארקוראם, הרי הינדו-כוש, רכס פמיר, הרי טיין שאן, הרי אלבורז, "הרי אַלא", "הרי קופט" (באיראן), "הרי סיח", "הרי פרופמיסוס" ו"כוהי-בבה" (באפגניסטן), ו"הרי צ'גי" בפקיסטן; מצד שני הוא חי גם בבקעת הים הכספי ומישורים גדולים בטורקמניסטן ואוזבקיסטן. למין זה יש העדפה לשטח הררי מעל קו העצים, והוא בדרך כלל נמנע מצוקים גבוהים או מדרונות תלולים מדי. תת-המין האפגני הוא היחיד שחי באופן קבוע גם ביערות דלילים. כבש האוריאל פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות, ושעות הצהריים המאוחרות והערב, כאשר בשעות החמות של היום הוא נח בגומה שהוא חופר בפרסותיו ומעלה גרה. מלבד עונת הרבייה העדרים מחולקים לפי מגדר - כאשר הנקבות פעילות בקבוצות קטנות של 10 פרטים עם צאצאיהן, זכרים צעירים בזוגות או בקבוצות של 7 פרטים, בעוד שזכרים מבוגרים חיים לבדם. בשני העדרים קיימת היררכיה דומיננטית הנקבעת על ידי קרבות אצל הזכרים, ועל פי הגיל אצל הנקבות. עונת הרבייה מתחילה בספטמבר, כשאז הזכרים קובעים ביניהם את השליטה על הנקבות על ידי קרבות; צורת הלחימה שלהם זהה לזו של כבשים אחרים: עמידה במרחק קצר מהיריב, לקיחת תנופה וזינוק, והתנגשות עם הקרניים הגדולות בחוזקה. כיוון שהקרניים חלולות והעצמות בצוואר חזקות, כבשים אלו נפצעים לעיתים רחוקות לעומת מיני יעלים אחרים, אם כי הם עלולים לעיתים למות מתשישות. זכרים דומיננטיים מתרבים בדרך כלל עם 5-3 נקבות. ההיריון נמשך בסביבות חמישה עד שישה חודשים לאחריהם נולד טלה אחד או לפעמים תאומים, הנגמל לאחר 4-2 חודשים. הטלאים מגיעים לבגרות לאחר 3-2 שנים, אם כי הזכרים לא יתרבו לפני גיל 7-4, אז קרניהם גדולות מספיק בשביל לנצח בקרבות.
תזונתו מורכבת בעיקר מעשבים ועשבי תיבול, ובמידת הצורך גם עלים, שורשים, זרעים, וענפי עצים.
טורפיו של כבש האוריאל הם בעיקר נמר השלג, נמר פרסי, נמר הודי, דול מצוי וזאב, ובעבר גם הטורף הנכחד טיגריס כספי. הטלאים עלולים להיטרף על ידי עופות דורסים כגון העיט הזהוב.
תוחלת החיים של כבש האוריאל היא 15-8 שנים, כאשר נקבה חיה בדרך כלל יותר מזכר בגלל התשישות שלו מקרבות רבים.
איומים ושימור
כבש האוריאל מסווג על ידי IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ירידה של אוכלוסייתו בסביבות 30% בתקופה של 24 השנים האחרונות הנובעת בעיקר מציד לבשר ופוחלצים ואובדן בית גידול, וכן תחרות עם בעלי חיים, חורפים קשים, טריפה, לקיחת טלאים כחיית מחמד, הכלאה עם כבשי בית, ומחלות המועברות על ידי חיות מחמד. תת-מינים כגון "אוריאל קאשמירי", "אוריאל אפגני" ו"אוריאל כספי" סובלים גם ממצב פוליטי רעוע בתפוצתם כגון: מלחמות אזרחים בטג'יקיסטן, עימות בין הודו לפקיסטן על חבל קשמיר ומלחמת אפגניסטן.
אדוארד אולדרידג'
אדוארד "פט" קליבלנד אולדרידג' הבן (באנגלית: .Edward "Pete" Cleveland Aldridge Jr; נולד ב-18 באוגוסט 1938) הוא איש ממשל ואיש תעשיית הנשק אמריקאי לשעבר. הוא החזיק במספר משרות במחלקת ההגנה, כולל תת-מזכיר חיל האוויר בין השנים 1981–1986, מנהל משרד הסיור הלאומי בשנים 1981–1988, ומזכיר חיל האוויר בשנים 1986–1988. בשנים 1989–1992 הוא היה נשיא חטיבת המערכות האלקטרוניות של מקדונל דאגלס ובהמשך המנהל הכללי של אירוספייס קורפורשיין. בשנים 2001–2003 הוא היה תת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיות ולוגיסטיקה.
אולדרידג' היה אמור להיות מומחה מטען במשימת STS-62-A של מעבורת החלל דיסקברי, שהייתה אמורה לצאת מבסיס חיל האוויר ונדנברג ביולי 1986, אך בוטלה לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
ראשית חייו
אדוארד אולדרידג' נולד ביוסטון, טקסס ומרבית ילדותו עברה עליו בשריבפורט, לואיזיאנה. ב-1960 הוא סיים לימודי בוגר במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת טקסס A&M. ב-1962 הוא סיים לימודי מוסמך במדעים במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה.
קריירה
לאחר סיום לימודיו מילא אולדרידג' מספר תפקידי ניהול ומטה בחטיבת הטילים והחלל של מקדונל דאגלס בסנטה מוניקה, קליפורניה. ובוושינגטון הבירה.
ב-1967 הוא הצטרף לצוות של עוזר מזכיר ההגנה לניתוח מערכות כמנתח מחקר תפעולי ולאחר מכן שימש כמנהל חטיבת ההגנה האסטרטגית עד יולי 1972. הוא גם שימש כיועץ לשיחות סאל"ט בהלסינקי ובווינה.
ב-1972 הוא שב למשך שנה אחת למגזר התעשייתי הפרטי כמנהל בכיר באירוספייס קורפורשיין בדאלאס. לאחר מכן הוא מונה לתפקיד ניהולי בכיר במשרד הניהול והתקציב. בפברואר 1974 הוא שב למחלקת ההגנה ושימש כעוזר מזכיר ההגנה לתוכניות אסטרטגיות עד מרץ 1976. לאחר מכן הוא מונה כיועץ מזכיר ההגנה לתכנון והערכה.
במרץ 1977 הוא היה לסגן נשיא קבוצת המדיניות הלאומית והמערכות האסטרטגיות של תאגיד תכנון מערכות (System Planning Corporation) בארלינגטון, וירג'יניה. בתפקיד זה הוא היה אחראי על פעילויות המחקר והניתוח של ההתאגיד בתחומי הכוחות האסטרטגיים והקונבנציונליים ולתכנון אסטרטגי לטווח ארוך.
באוגוסט 1981 מונה אולדרידג' כתת-מזכיר חיל האוויר וכן קיבל על עצמו אחריות נוספות לניהול, הנחיה ופיקוח על תוכניות החלל של חיל האוויר. טרם אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר בינואר 1986, היה אולדרידג' בהכשרה לטייסי חלל כהכנה לתפקידו כמומחה מטען בשיגור הראשון מבסיס חיל האוויר ונדנברג. הוא היה אמור להמריא במשימה STS-62-A של מעבורת החלל דיסקברי, שתוכננה לצאת ביולי אותה שנה, אך זו בוטלה עקב אסון הצ'לנג'ר.
באפריל 1986 מונה אולדרידג' כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לאחר התפטרותו של ראסל רורק. עד לאישור מינויו על ידי הסנאט ביוני אותה שנה, הוא כיהן כמזכיר בפועל, ולאחר אישור המינוי ועד דצמבר 1988 הוא כיהן במינוי קבוע.
לאחר פרישתו מתפקיד מזכיר חיל האוויר ועד מרץ 1992 הוא היה נשיא חברת המערכות האלקטרוניות של מקדונל דאגלס שהמטה שלה היה בוושינגטון די. סי.. בתפקיד זה הוא היה אחראי על הניהול הכולל, על התוויית המדיניות ועל התכנון האסטרטגי של החברה, שכללו עיסוק בפיתוח וייצור של מערכות אלקטרוניות, מערכות לייזר, מערכות חלל ומערכות תוכנה.
לאחר מכן ועד מאי 2001 שימש אולדרידג' כנשיא וכמנהל הכללי של אירוספייס קורפורשיין באל סגונדו, קליפורניה. זהוא תאגיד ללא כוונת רווח במימון ממשלתי שמספק סיוע במערכות הנדסיות וטכניות למערכות החלל הביטחוניות.
במאי 2001 מונה אולדרידג' כתת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיות ולוגיסטיקה. ב-2002 הוא אישר את רכישת ה-F-35 לייטנינג II, עוד לפני סיום בדיקות הפיתוח הקריטיות, וציין שה-F-35 "מציב סטנדרטים חדשים של התקדמויות טכנולוגיות" ו"הוא כותב מחדש את ספרי הרכש והפרקטיות העסקיות". ב-2012 השמיע יורשו בתפקיד, פרנק קנדל, דעות שונות. "תהיה זו כותרת ראשית אם אומר זאת, אך אומר זאת בכל מקרה", אמר קנדל. "הכנסת ה-F-35 לייצור שנים לפני טיסת הניסוי הראשונה הייתה כשל בתהליך הרכש. זה לא היה צריך לקרות".
ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת הבית הנבחרים של ארצות הברית למדע, חלל וטכנולוגיה היא ועדה של בית הנבחרים האמריקאי. יש לה סמכות שיפוטית לגבי מחקר ופיתוחים מדעיים שלא עוסקים בתחומי הגנה, למעשה לוועדה יש סמכות שיפוטית על הסוכנויות הפדרליות הבאות: נאס"א, המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה, הקרן הלאומית למדע, מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, רשות התעופה הפדרלית, הסוכנות להגנת הסביבה וסוכניות ורשויות נוספות.
נכון ליוני 2023, יו"ר הוועדה הוא פרנק דין לוקאס.
היסטוריה
בעקבות תוכנית הלוויינים הסובייטית, תוכנית ספוטניק שהופעלה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, החליט הקונגרס האמריקאי ב-1958 להקים את הוועדה לאסטרונאוטיקה וחקר החלל, ראש הוועדה היה מנהיג הרוב בבית הנבחרים, ג'ון ויליאם מק'קורמק, ועדה זו הייתה הוועדה שניסחה את חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי שבעקבותיו הוקמה סוכנות החלל האמריקאית, נאס"א.
היא הפכה לוועדת הקבע למדע ואסטרונאוטיקה כבר בינואר 1959. הוועדה הייתה הוועדה הקבועה הראשונה שהוקמה בבית הנבחרים מאז 1946, כבר ב-1974 הוחלט לשנות את שם הוועדה ל"וועדת המדע וטכנולוגיה של בית הנבחרים", עשור לאחר מכן ב-1987 הוחלט לשנות את שמה הוועדה בשנית ל"וועדת המדע, חלל והטכנולוגיה של בית הנבחרים ", אך המאבק על שמה של הוועדה נמשך גם ב-1994 כאשר המפלגה הרפובליקנית זכתה ברוב בקונגרס והחליט לשנות את שמה של הוועדה ל"וועדת המדע של בית הנבחרים", שינוי השם האחרון של הוועדה נעשה ב-2007 כאשר הדמוקרטים הפכו את הקערה על פיה וזכו ברוב בסנאט, לאחר החזרת הרוב הדמוקרטי בסנאט ב-2007 הוחלט להחזיר את שם הוועדה ל"וועדת המדע והטכנולוגיה של בית הנבחרים ".
בקונגרס ה-112 החליט יו"ר הוועדה, ראלף הול להוסיף את המילה "החלל" לשמה של הוועדה ומאז שמה של הוועדה הוא "ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים".
יחסי פולין–קפריסין
יחסי פולין–קפריסין הם יחסי החוץ בין קפריסין לפולין. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוצרו במהלך שנות השישים. לקפריסין יש שגרירות בוורשה ו-2 קונסוליות של כבוד (בגדיניה ושצ'צ'ין). לפולין יש שגרירות בניקוסיה וקונסוליית כבוד בלימסול. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי.
היסטוריה
אחד המגעים הראשונים שנרשמו בין פולין לקפריסין היה בשנת 1364, במהלך פגישת מלכים, נסיכים ואצילים בקונגרס המפורסם של קרקוב. אחד המשתתפים בה היה המלך פטר הראשון מלך קפריסין, שניסה לגייס תמיכה במסע צלב לשחרור קדושת ארץ ישראל. במהלך ימי הביניים, נוסעים פולנים שהיו בדרך לירושלים דרך נתיב הים התיכון נעצרו לעיתים קרובות בקפריסין, וחלקם התיישבו שם לצמיתות. מבקר בולט היה בוגוסלב הגדול, שליט מערב פומרניה, באפריל 1497. עם זאת, עם כיבוש קפריסין על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1570, פסק הקשר בין שתי המדינות כמעט 300 שנה. במאה ה-19 נוסעים פולנים שוב החלו לבקר בקפריסין, עם מספר הולך וגדל לאחר שהבריטים השתלטו על האי לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). במהלך מלחמת העולם השנייה 500 נכבדים פולנים ופליטים ומשפחותיהם הגיעו לקפריסין בספטמבר 1940. ביניהם היה הסופר מלכיאור וונקוביץ'.
קשרי תרבות
העם הפולני הוא בעיקר רומאי קתולי, אך לכנסייה האורתודוקסית הפולנית יש מעקב משמעותי במזרח פולין והיא נמצאת בקהילה מלאה עם הכנסייה האורתודוקסית הקפריסאית. שתי הכנסיות סבלו מדיכוי במדינותיהן. בשנת 2009 הציע הארכיבישוף ליאון ממקרליה וכל פינלנד לקפריסין, פולין והכנסייה האורתודוקסית הפינית לתבוע את החזרת המורשת התרבותית שלהם מהאיחוד האירופי.
אנשי קשר רשמיים
בין השנים 1971–2000 סיכמו פולין וקפריסין 15 הסכמים בנושאים כמו הובלה אווירית, סחר, אשרות, שילוח ומיסוי. לדוגמה, בספטמבר 1998 חתמו המדינות על הסכם בניקוסיה המגדיר חילופי דברים בתחומי המדע, החינוך, התרבות, האמנות, הארכאולוגיה, הספורט והתקשורת. באוגוסט 2008 אמר שגריר פולין בניקוסיה זביגניב שימנסקי כי מאז הצטרפותם לאיחוד האירופי שתי המדינות מצאו אזורים נוספים לשיתוף פעולה הדוק יותר, והדגישו את המגעים ההדוקים בין מנהיגי פולין וקפריסין. הוא התייחס גם לתכנון הנשיאות המשותפת של האיחוד האירופי על ידי קפריסין, פולין ודנמרק. פולין תשתלט על נשיאות האיחוד האירופי במחצית השנייה של 2011, ואחריה דנמרק וקפריסין. מנהיגי שלוש המדינות מחויבים לפעולה משותפת בנושא המשבר הכלכלי ותקציב האיחוד האירופי לשנת 2014–2020.
קשרים כלכליים
איגוד העסקים הקפריסאי-פולני, בחסות רשמית על ידי ממשלות פולין וקפריסין ועם חברות קפריסאיות/פולניות רבות כחברים, פועל להביא אנשים משתי המדינות לקשר הדוק יותר ולפתח את קשריהם ברמות רבות ושונות. מיסי העסקים היעילים והנמוכים בקפריסין יצרו אמנה למניעת כפל מס בין קפריסין לפולין מעדיפים יזמים שמחליטים לבסס את החברה שלהם בקפריסין, למרות שהם עושים עסקים בפולין. מספר חברות ניצלו את ההזדמנות הזו.
ארייה (חקלאות)
ארייה היא פעולת קטיף התאנים.
מקור המושג
הפועל אָרָה שימש במקור באופן כללי לציון פעולה של איסוף או ליקוט. בתנ"ך הפועל מופיע פעמיים, בהקשר של המור – "אָרִיתִי מוֹרִי עִם בְּשָׂמִי" – ובהקשר של הגפן – "לָמָּה פָּרַצְתָּ גְדֵרֶיהָ וְאָרוּהָ כָּל עֹבְרֵי דָרֶךְ" . בספרות חז"ל התייחדה לפועל המשמעות של ליקוט או קטיף תאנים, ומשמעות זו השתמרה. לדוגמה, לפי מדרש רבה "אמר רבי יודן: התאנה הזו בתחלה אורים אותה אחת אחת, ואחר כך שתים, ואחר כך שלושה, עד שאורים אותה בסלים ובמגריפות".
היסטוריה
שרידים ארכאולוגים של עצי תאנה, שתוארכו לתקופה הנאוליתית המוקדמת, נמצאו באזורים שונים בדרום-מערב אסיה, והמוקדמים שבהם, באזור נתיב הגדוד וגלגל, תוארכו ללפני 10,550–11,700 שנים. מרדכי כסלו, ענת הרטמן ועופר בר-יוסף שיערו שהשרידים בגלגל מראים על איסוף מכוון של פירות תאנה מעצים שעברו פרתנוקרפיה, ועל כן אלו השרידים המוקדמים ביותר של ביות צמחי בר לצרכים חקלאיים, לפני הביות של דגנים. עם זאת, אחרים חלקו על טענה זו. בשנת 2022 הציעו חוקרים אחרים שקיימות עדויות היסטוריות לטיפוח חקלאי של עצי תאנה באזור תל צף, והן מתוארכות לתקופה הכלקוליתית, לפני כ-7,000 שנה. על פי דניאל זהרי אהוד וייס ומריה קופף, לא ניתן לדעת האם השרידים שנמצאו מלפני תקופת הברונזה קשורים בעצי בר או בחקלאות. עדויות ברורות לחקלאות תאנים קיימות מתקופת הברונזה המוקדמת באזור ים המלח, קפריסין, מסופוטמיה, סוריה, ואגן הנילוס במצרים, שם נמצאו גם ציורים של בבונים עוזרים בקטיף תאנים. נמצאו עוד איורים רבים של קטיף תאנים מהעת העתיקה, כולל בקבר בני חסן (1900 לפנה"ס בערך).
על החשיבות של התאנים בתרבות העתיקה מעידים האזכורים הרבים של התאנה בתנ"ך ובספרים אחרים. בין השאר, מעידה ספרות חז"ל על הכרה במאפיינים שונים הקשורים בפעולת הארייה. לדוגמה, על הצורך במומחיות בקביעת זמן הקטיף של התאנה: "באותה שעה אמרו בעל התאנה יודע אימתי עונתה של תאינה ללקוט והיה לוקטה" ; ועל כך שהקטיף מתמשך בהדרגה לאורך העונה: "לָמָּה נִמְשְׁלָה תּוֹרָה כַּתְּאֵנָה, שֶׁרֹב הָאִילָנוֹת: הַזַּיִת, הַגֶּפֶן, הַתְּמָרָה, נִלְקָטִים כְּאֶחָת, וְהַתְּאֵנָה נִלְקֶטֶת מְעַט מְעָט". דוגמאות נוספות מעידות על החשיבות של קטיף התאנים גם בתרבויות אחרות. כך למשל, נמצאה כתובת בקילטפה, שבה אחד משבעת החלקים של השנה נקרא "השביעית של התאנים", על שם עונת קטיף התאנים המרכזית.
יחסי מצרים–קוריאה הדרומית
יחסי מצרים–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים, כלכליים ואידאולוגיים בין קוריאה הדרומית למצרים.
טיב היחסים
היחסים בין מצרים לקוריאה הדרומית לא התקיימו במשך רוב שנות קיומן של שתי המדינות. כאשר מצרים הכריזה בשנת 1965 על הכרה בקוריאה הצפונית כמדינה הפכה עצמה אוטומטית למדינה עוינת של קוריאה הדרומית.
הסיכויים ליחסים טובים בין המדינות שאפו לאפס כשמצרים וקוריאה הצפונית הפכו למדינות ידידות: קוריאה הצפונית שלחה תגבור צבאי למצרים במלחמת יום הכיפורים, והנשיא חוסני מובארכ ביקר בקוריאה הצפונית יותר מארבע פעמים בעשור. אלא שב-13 באפריל 1995 ניכר שינוי מידניות מצד מצרים כלפי חצי האי הקוריאני, כאשר הכירה גם בקוריאה הדרומית כמדינה.
במפקד האוכלוסין המצרי שנערך בשנת 2011 נמצא כי במצרים חיים כ-905 אזרחים דרום קוריאנים, רובם בקהיר ואלכסנדריה. רובם הגדול של האזרחים הדרום קוריאנים במצרים עובדים כפועלים, אך גם בתחום ההיי טק. לפי הסטטיסטיקה אחד מכל 109,604 מצרים הוא קוריאני.
בלה קומיאדי
בלה קומיאדי (בהונגרית: Komjádi Béla; בודפשט, 15 במרץ 1892 – בודפשט, 5 במרץ 1933) היה מנהל ספורט הונגרי-יהודי, שחקן כדורמים, מאמן וחלוץ ספורט הכדורמים ההונגרי שהוביל את נבחרת הונגריה בכדורמים למדליית זהב אולימפית, הראשונה שלה כונה "הדוד קומי".
משפחתו
קומיאדי נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר יוז'ף קומיאדי וברטה פריטה.
קריירה כשחקן
קומיאדי החל לשחות בהרכב מועדון הספורט MTK בשנת 1910. עד שנת 1911 כבר זכה בתחרויות. משנת 1914 שיחק כדורמים. הוא היה מגן, שחקן קבוצתי שקט וטקטיקן מעולה כשחקן. בתקופה זו עבד כפקיד ב"מכרות הפחם הכלליות של הונגריה" (MÁK). באוקטובר 1913 התגייס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ושירת כסג"ם במלחמת העולם הראשונה. הוא נורה מספר פעמים, נפצע, נותח בברכו, שאריות רסיסים נשארו בגופו. הוא שב הביתה בשנת 1918 כנכה מלחמה. במשך כמה שנים עדיין הופיע בקבוצת הכדורמים של רובע 3 (אובודה) ואחר-כך סיים את הספורט הפעיל.
קריירה כמאמן
כיוון שבשל פציעתו במלחמה לא יכול היה להוליד ילדים הקדיש את חייו תחילה לשחייה ובהמשך לכדורמים. בשנת 1916, במהלך השיקום, הקים את צוות ילדי MTK מהילדים ששחו לראש "גשר ארז'בט" על הדנובה בצד של פשט. קומיאדי ביקש עבור הילדים כרטיסי חינם למשחקי הכדורגל של MTK. הוא לא קיבל אותם ולכן העביר את קבוצתו לרובע שלוש. שם בנה קבוצת כדורמים חדשה וחזקה, שהצליחה להתמודד עם מועדון הספורט פרנצווארוש שעד אז נחשבה כבלתי ניתן לנצח אותה. ב-1923 וב-1924 קבוצתו הפכה לאלופת הונגריה בכדורמים. בשנת 1924 הפך לזמן קצר לקפטן האיגוד לכדורמים. תחת הנהגתו הפכה הנבחרת הלאומית לחמישית באולימפיאדת 1924. בשנת 1925 פרש מעבודתו בחברת המכרות. הוא הפך לעמית מערכת של "עיתון הספורט". בשנת 1925 החזירה פרנצווארוש את תואר האליפות. בעקבות זה כמה שחקנים מרובע 3 חתמו ב- MTK. בכך הסתיים מינויו של קומיאדי כמאמן הקבוצה והוא המשיך לעבוד רק עם הנבחרת כמאמן לאומי. הוא זכה באליפות אירופה עם הנבחרת בשנת 1926 ובשנת 1927, והוביל אותה לניצחון ולמדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). במהלך ההכנות לאולימפיאדה ערכה הנבחרת מספר משחקי הדגמה-ראווה לכיסוי ההוצאות הגבוהות ללוס אנג'לס.
כמאמן, הוא שם דגש רב על חינוך הנוער, הוא גילה, בין היתר, את האלופים האולימפיים לעתיד, כמה שנים לאחר מכן, אלאיוש קשרי, אחיו פרנץ קשרי ואת מארטון הומונאי (שהפך במלחמת העולם השנייה חבר במפלגת צלב החץ הפשיסטית ההונגרית, ולסגן מפקד הכוחות המזוינים של המפלגה. הוא ברח מהונגריה אחרי המלחמה ונשפט שלא בפניו). קומיאדי יצר ספורט כדורמים מודרני, הנהיג חידושים בטכניקות האימונים (למשל, עצירות באוויר, מסירות באוויר ואימוני כושר מחוץ לבריכה). בגלל סגנונו קיבל משחקניו את הכינוי "הדוד קומי".
קריירה כמנהל ספורט
בשנת 1919 נבחר למזכיר איגוד השחייה ההונגרי. תפקידו היה לטפל בענייני כדורמים. בשנה זו הוא גם נכנס לסגל השופטים, שהוכר לראשונה על ידי האיגוד. בשנת 1920 התמנה לחבר בוועדת הכדורמים. בשנת 1921 התמנה למזכ"ל הראשי של איגוד השחיה ההונגרי (MUSZ). הוא התפטר מתפקיד זה בשנת 1922 והשתתף בפעילות האיגוד רק כחבר מועצה. בשנת 1926, היה חבר בוועדות הבחירה של הספורטאים, השיפוט וההדרכה בבתי הספר התיכוניים של האיגוד. בשנת 1930 הוא נבחר לסגן נשיא האיגוד. כחבר במפלגה הליברלית הלאומית, היה חבר בוועדת המחוקקים של רובע 3 בבודפשט. הוא פעל רבות לבניית בריכת השחייה המקורה הראשונה (בריכת השחייה הלאומית לספורט) בבודפשט. לאורך הקריירה שלו כתב מאמרים למספר מגזינים לקידום הספורט.
ג'ירף מרושת
ג'ירף מרושת (שם מדעי: Giraffa reticulata) הוא אחד ממיני הג'ירף. תפוצתו באפריקה המזרחית; קניה, סומליה ואתיופיה ומספרם נאמד בכ-8660.
בעבר נחשב לאחד ממתי המין של ג'ירף מנומר אך מחקרים עכשוויים מציעים שיטת מיון שונה לפיה יש ארבעה מינים ולא אחד כפי שהיה נהוג בעבר.
מאפיינים
למין זה כתמים חומים כהים שמזכירים את דוגמת השריון של הצב. הזכרים מגיעים לגובה של עד והנקבות נמוכות וקלות יותר מן הזכרים. הג'ירף המרושת הוא צמחוני וניזון בעיקר מעלי עץ השיטה.
הזכרים נאבקים זה בזה על הנקבות בקרב צווארים - על פי מחקרים שנערכו נתברר כי בדרך כלל הזכר עם הצוואר הארוך מנצח וכך הוא מעביר את הגנים שלו הלאה. רוב גורי הג'ירף אינם שורדים את השנה הראשונה לחייהם עקב הטורפים המרובים המאיימים עליהם. לעומת הצעירים, לג'ירפים הבוגרים כמעט ואין טורפים. הג'ירפות הנקבות וגוריהם חיות בעדרים שכוללות נקבות וגורים. הג'ירפות מקבצות את הגורים למעין גן גורים כשג'ירפה אחת שומרת על הגורים והאחרות אוכלות או מסתובבות מסביב.
הג'ירף המרושת הוא מהג'ירפים המוכרים מבין 9 תת-המינים והוא תת-המין הנפוץ בשבי.
מספרן פחת מכ-28,115 בשנת 1999 לפחות מכ-6,500 בשנת 2013, בתוך פחות משני עשורים. תפוצתה המצטמצמת לצפון-מזרח יבשת אפריקה, בסומליה ובצפון קניה, ידועה בעיקר בנופים מדבריים למחצה.
נקבת הג'ירף ממליטה ולד יחיד לאחר הריון של 15 חודשים. למרות שהיא ממליטה ולד אחד בכל פעם היא יכולה להמליט יותר מ-8 צאצאים בתקופת חייה. נקבות חוזרות כל שנה לאותה נקודה כדי להמליט. ג'ירפות ממליטות לאורך כל השנה אך רוב הצאצאים נולדים בעונה היבשה. כאשר הצאצא נולד הוא נופל מגובה של כשני מטרים מאחר שהנקבה ממליטה בעמידה. הצאצאים נולדים במשקל של כ-90 קילוגרמים ובגובה של כשני מטרים. ולד יכול לעמוד כחצי שעה לאחר שנולד ולינוק חלב מאמו הוא ימשיך לינוק חלב עד גיל שנה. בשנת חייו הראשונה הג'ירף יכול לגבוה כ-27 סנטימטר בחודש. לאחר מכן קצב הגדילה מאט עד ל-3 סנטימטר בשנה. ג'ירפות הן חיות אוהבות חברה ואפילו ייתנו את צאציהן לטיפול ושמירה על ידי העדר. הבגרות המינית של הנקבות מגיעה בערך בגיל 4 ואצל הזכרים בגיל 6.
רבייה
הריון של ג'ירפה נמשך 15 חודשים ולאחריו נולד ולד אחד. מקרה של תאומים הוא נדיר ביותר אך תועד מספר פעמים. למרות תקופת ההיריון הארוכה ג'ירפות יכולות להמליט כשמונה צאצאים במהלך חייהן, כאשר בשבי נצפו מקרים שג'ירפה המליטה יותר מכך. הנקבות חוזרות שנה אחר שנה לאותו מקום בשביל להמליט. ג'ירפות ממליטות כל השנה אך עיקר ההמלטות בעונה היבשה. כאשר הג'ירף נולד הוא נובל מגובה של כשני מטרים מאחר שהאם ממליטה בעמידה. ג'ירף שוקל כ-90 קילו בעת היוולדו וכאשר הוא עומד הוא מגיע לגובה של כמטר ושמונים סנטימטרים. ג'ירף יכול לעמוד פחות מחצי שעה לאחר היוולדם והם יונקים מאמם בשנתם הראשונה. בחודש הראשון לחייהם הג'ירפים גדלים כתשעה אינצ'ים וממשיכים לגדול בקצב מהיר עד גיל שנה. לאחר מכן קצב הגדילה שלהם קטֵן לאינץ' בשנה. הג'ירפות הן חיות עדריות מאוד ואפילו ייתנו את העגלים שלהן למשמר על ידי אחת מחברות הקבוצה (מעין גן ילדים) בזמן שהאחרות אוכלות. רק כמחצית מהעגלים יגיעו לבגרות והשאר ייטרפו בידי אריות, נמרים, צבועים, תנים ותנינים. הג'ירפות מגיעות לבגרות מינית בגיל 3 עד 4.
איומים
תודות לגובהם ויכולתם לזהות אויבים ביעילות לג'ירף הבוגר אין כמעט איומים מצד טורפים. אויבו העיקרי של הג'ירף הוא האריה. האיום הגדול ביותר של הג'ירף הוא האדם. על אף מאמצים לשימורם, הג'ירף ניצוד בשל עורו ושערו. השיער משמש לעשיית צמידים וחבלים ובסודאן אוכלים בשר ג'ירף. הג'ירף צריכים להתמודד עם זבוב הצה צה הנוחת עליו ומוצץ את דמם. הג'ירפים משתמשים בזנבותיהם החזקים כדי לחבוט בזבובים והם מנהלים מערכת יחסים סימביוטית עם מספר מיני ציפורים שהעיקרי שבהם הוא זרזיר הבקר. זרזירי הבקר עומדים על גב הג'ירף, אוכלים את החרקים, המזיקים ולכלוך ובכך שומרים על ניקיון הג'ירף ואף מתריעים על טורפים בצפצופים עזים. ישנן גם מחלות הפוגעות בג'ירפים. הנוראה שבהן לפי אן דג (Anne Dagg) הייתה ה-Rinderpest אשר קטלה מאות ג'ירפים ב-1880. לפעמים המחלה שוב מופיעה באזורים קטנים. מגפה כזו שהופיעה ב-1960, קטלה כמחצית מאוכלוסיית הג'ירפות של קניה.
כבש מופלון
כבש מופלון או כבש המזרח (שם מדעי: Ovis orientalis; לעיתים "Ovis musimon" או "Ovis aries". קרוי גם בפשטות "כבש הבר") הוא מין של כבש פראי הנפוץ בחלקים שונים של אירופה ואסיה, והשני בגודלו בסוג כבש לאחר הכבש הארגאלי. המין כבש אוריאַל נחשב בעבר כתת-מין שלו ומסווג כעת כמין נפרד (על אף שבמרבית הטקסונומיות הוא עדיין נחשב כתת-מין). כבש המופלון נחשב לאב הקדמון של כבש הבית, וניתן להכליא אותו עם כבש הבית או עם כבש גדול-קרניים, כשהצאצאים בדרך כלל פוריים.
בישראל מגדלים את המין בחי בר כרמל, אם כי קיים ויכוח אם היה מצוי בארץ ישראל אי פעם. הדעה הרווחת כיום היא שכבשי בר לא התקיימו בארץ ישראל, בניגוד לאזורים שמצפונה.
קרניים
לזכרים של כבש המופלון יש קרניים גדולות, ארוכות ומרהיבות בצורת מגל, ומסיבה זאת הם מבוקשים מאוד על ידי ציידי פוחלצים. בסיס הקרן במצח הוא עבה מאוד, והיא הולכת ונעשית דקה ככל שהמרחק מהבסיס גדל. מבנה הקרן עשוי להשתנות לאחת מארבע צורות: הנקבות מתת-המינים האסייתים מתאפיינות אף הן בקרניים בצורת חרב, אולם יחסית לזכרים הן קצרות כמעט פי 6. לעומת זאת לנקבות תת-המין האירופאי אין כלל קרניים, וזוהי כנראה הוכחה נוספת שתת-מין זה מקורו בכבשי בית שהתפראו. לזכרים הקרניים מחורצות לכל האורך ובמידה פחותה גם לנקבות.
כסות ומראה חיצוני
לכבש המופלון פרווה שעירה או צמרית, קצרה בקיץ וארוכה ועבה יותר בחורף. למרבית הזכרים הבוגרים מתפתח שיער חזיתי עבה, ארוך וגס בצוואר, הנוטה להיות לבן באזור הלוע ושחור בתחתית הצוואר עד הרגליים הקדמיות. צבע הפרווה שונה לגמרי בין המופלונים האירופאים למופלונים האסייתים, וגם בתוך תת-המינים האסייתים יש מספר שינויים. צבע הפרווה גם עשוי להשתנות מעונה לעונה, ולהיות שונה בין זכרים לנקבות. ה"מופלון האירופאי" הוא היפה ביותר: הצד הקדמי של הראש, השיער החזיתי העבה, והחלקים העליונים של הרגליים שחורים, ואילו השפתיים, סביב האף, הגחון, והחלק התחתון של הרגליים לבנים; החלק הקדמי הכולל את צידו האחורי של הראש עד תחילת הרגל, והחלק האחורי מלבד הרגליים והזנב בצבע חום אדמדם-ערמוני. במרכז הכתפיים יש מעין אוכף שחור הנמשך ומסתיים בפס אנכי כהה במותניים כשל הצבי; בין החלק האחורי האדמדם לאוכף השחור שבכתף יש כתם לבן גדול המתחיל בתחתית הכתף ומסתיים באזור המותניים. העכוז לבן ובמרכזו בולט הזנב הקצר והשחור. "המופלון הקפריסאי" דומה למדי לתת-המין האירופאי אם כי צבע פרוותו בהיר יותר, וקרניו מתעקלות בדרך כלל אחורנית. אצל המופלונים האסייתים צבע הפרווה הכללי הוא קפה-בז', חום אדמדם או צהבהב בהיר, כאשר באזור שבו למופלון האירופאי יש אוכף שחור יש תחת זה סימון דהוי כהה מעט, במקום כתם לבן גדול בבטן יש סימון קטן בצבע אפרפר דהוי; בתחילת הרגליים ובאזור המותניים יש סימון כהה דהוי, ולעיתים כל הסימונים הנזכרים אינם נראים כלל; צבע הפנים משתנה בין צהבהב-אדמדם, לאפרפר-לבנבן. מלבד זאת המופלונים האסייתים נבדלים זה מזה באופן צמיחת הקרן, ובשיער החזיתי שבצוואר כדלהלן: ל"מופלון האוריאלי" (כבש אוריאל) ול"מופלון הכספי" יש שיער חזיתי ארוך מאוד ולבן; ל"מופלון האפגני" ול"מופלון הפנג'אבי" יש שיער חזיתי קצרצר בצבע שחור או אפור; ל"מופלון הבוכארי" יש שיער חזיתי באורך בינוני, חציו לבן וחציו שחור; לתת-מינים אחרים כגון ה"מופלון האירני" וה"מופלון הארמני" אין שיער חזיתי כלל. הזכרים גדולים וכהים בצורה ניכרת מהנקבות, ותת-המינים האסייתים גדולים יותר מהאירופאים. לכבש הארגאלי יש תת-מינים שנראים הן כמופלון הארופאי והן כאסייתי, אך עם זאת הוא גדול יותר, ונפוץ באזורים הפנימיים יותר של אסיה.
מבנה ומידות גוף
מלבד השינויים הנזכרים לעיל כל תת-המינים מתאפיינים כיתר כבשי הבר בגוף חזק ושרירי, ברגליים דקות וארוכות, בפרסות שחורות וחזקות המותאמות לטיפוס מהיר על סלעים – בין השאר בזכות כרית הגומי המסייעת להיאחזות בזיזים קטנים. גחונם והחלק התחתון של רגליהם לבנים. אוזניהם קטנות וקצרות, ואפם שחור ומוארך; עיניהם בינוניות וצהבהבות ובצדדיהם יש בלוטות ריח המפרישות לעיתים נוזל דביק.
תת-מינים
הטקסונומיה של כבש המופלון מסובכת ובעייתית מאוד, בין השאר בשל אי הסכמה באשר לשיוכו של המופלון האירופאי. חלק מתת-המינים נחשבים למינים נפרדים אולם ארגון השימור IUCN מחשיב את כולם כמין אחד. הארגון אינו מחשיב את המופלון האירופאי והקפריסאי כתת-מינים נוספים, אלא משייך אותם לכבש הבית. באופן כללי תפוצת כבש המופלון מתחלקת לפי ארצות מוצא;
תפוצה ובית גידול
כבש המופלון נפוץ במרכז אסיה ובאירופה: באסיה תפוצת המופלון האסייתי בעבר השתרעה החל מצפון הודו, דרך פקיסטן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, טורקמניסטן, רוסיה (באזור הרי הקווקז), אוקראינה (חצי האי קרים), גאורגיה, איראן, עיראק, עומאן (כפי הנראה הובאה לשם) אזרבייג'ן, ארמניה, טורקיה ולבנון. עם זאת תת-המין נכחד מרוב חלקי איראן, עיראק, טורקיה, פקיסטן, אפגניסטן, ונכחד לחלוטין מרוסיה, אוקראינה, גאורגיה, סוריה ולבנון.
באירופה תפוצתו המקורית של המופלון האירופאי הייתה באיים קורסיקה (צרפת) וסרדיניה (ספרד), אולם הוא כבר הובאה לקפריסין, רודוס, סיציליה, איטליה, מזרח צרפת, מזרח ומרכז ספרד, שווייץ, מרבית גרמניה, צפון ומרכז אוסטריה, הולנד, לוקסמבורג, צפון ומזרח פולין, דרום מזרח ודרום מערב צ'כיה, דרום ודרום מערב סלובקיה, סלובניה, סרביה, קרואטיה, הונגריה, בולגריה, רומניה, שוודיה, פינלנד, חצי האי קרים (שממנו נכחד הזן האסייתי), האיים הקנריים ועוד. מחוץ לאירופה תת-מין זה הובא גם לאיי קרגלן באוקיינוס ההודי (בין מדגסקר לאנטארקטיקה), לארגנטינה וצ'ילה בדרום אמריקה ולארצות הברית (טקסס והוואי).
בית גידולו של כבש זה הוא בדרך כלל אזורים הרריים וסלעיים, מרעה-טרשי צחיח/מדברי, יערות נשירים או ירוקי-עד הררים ולעיתים גם שטחים חקלאיים. תת-המינים האסייתים מאכלסים בעיקר הררים ומישורים מדבריים, המופלון הקפריסאי נפוץ באזורי חורש, ואילו המופלון האירופאי הסתגל במדינות האירופאיות בעיקר ליערות נשירים ומחטניים הררים מעט, או אף מישוריים לגמרי. כבש המופלון מצוי בהרים עד גבהים של 3,000 מטר מעל פני הים, ומעדיף מדרונות קלים עם כיסוי נרחב של צמחייה באירופה, ואזורים תלולים וגבוהים מאוד באסיה - כדי להימנע ממפגש עם טורפים. בחורפים הם יורדים לאזורים נמוכים יותר בגלל חוסר מזון.
התנהגות ופעילות
כבש המופלון נוטה לרעות בקבוצות קטנות עם זכר מנהיג בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב, ובמשך היום נח מתחת לשיח או סלע נטוי, תוך כדי שהוא מוסווה היטב. העדרים של ה"מופלון האסייתי" מתחלקים לשני סוגים: עדרים בינוניים של נקבות עם צאצאיהן, וקבוצות קטנות של זכרים צעירים המורכבים בדרך כלל מכבשים באותו הגיל. הזכרים הבוגרים לעומת זאת, חיים בדרך כלל לבדם. ה"מופלון האירופאי" חי בעדרים מעורבים של זכרים ונקבות בגילאים שונים בסביבות 30–40 פרטים.
כמו היעלים, כבשי המופלון בדרך כלל אינם מציגים התנהגות טריטוריאלית, ובלוטות הריח בעיניים ובמפשעה שנועדו לסמן את השטח, נמצאות בשימוש מועט אצלם. המופלונים האירופאים חברותיים יותר מקרוביהם האסייתים, ובדרך כלל מספר עדרים הרועים ביחד אינם מפגינים התנהגות טריטוריאלית אחד כלפי השני, אלא אם כן יש מחסור במזון. תזונת המופלון מבוססת על עלים עשבים, שיחים עשבי תיבול, דגנים, מלח ופירות שנופלים מהעצים. כמו כן הוא יכול לאכול סוגים רבים של צמחייה שאוכלי עשב אחרים כלל לא יגעו בהם, ותכונה זו עוזרת לו להתקיים בסביבה צחיחה (באסיה). מין זה אוכל גם כמויות גדולות של שתילים וזרעי עצים, ובמקומות רבים הוא מונע צמיחה של עצים רבים ביער.
התמודדות עם טורפים
חושיו של כבש זה מפותחים היטב, והישרדותו תלויה בגילוי ובריחה מוקדמת מטורפים כגון נמרי שלג, נמרים, דולים וזאבים; הטלאים עלולים להיטרף גם על ידי תנים, שונרים, שועלים, גרגרנים וכדומה. ההימלטות של כבש המופלון מתאימה לבית גידולו התת-אלפיני: כאשר הוא מאוים, הוא נמלט לאזורי סלעים גבוהים או לצוקים בלתי נגישים. במישורים ובשפלות המופלונים מסוגלים לרוץ רק למרחקים קצרים, ולכן במקומות אלו הם מהווים טרף קל לזאבים.
חושים ותקשורת
כיתר הפרסתנים, העיניים של כבש המופלון ממוקמות בצד ומאפשרות לו לסקור שטח רחב (60%) ללא סיבוב הראש. אצל אילים מבוגרים שדה הראייה עלול להיות מוגבל על ידי הקרניים הספריאליות באזור הלחיים. מופלון נוטה להיות מוטרד כשהוא מרגיש תנועות באזור שלו, ומסובב את ראשו כדי לאתר את האובייקט בנוף. במקרה שלא הצליח לגלות משהו הוא מנסה להריח את הסביבה; כיוון זרימת הרוח עלול להועיל או להטעות במקרים רבים. חוש השמיעה מספק לכבש מידע נוסף על סכנה או הפרעה באזור; בני אדם למשל, עשויים להתגלות על ידו כבר במרחק של 800 מטר. חוש הראייה משחק תפקיד משמעותי גם בלכידות של העדר: כאשר המופלון מאבד את הקשר עם עדרו, הוא מנסה לגלותם קודם כל על ידי הסתכלות בשדה הראייה שלו – אם לא הצליח לגלותם הוא משתמש בחוש הריח שלו כדי לגלות לאיזה כיוון הלכו או על ידי קריאה אליהם.
למופלונים יש קולות נרחבים הכוללים: יללות, פעיות, אנקות, קריאות אזהרה, ושאגות המושמעות על ידי הזכרים בעיקר בעונת הרבייה. טלאים שמאבדים את אמם משמיעים פעייה קצרה שגורמת לאם לבוא אליהם במהירות. כבשים שנתפסו על ידי טורף או פצועים קשה משמיעים גניחות ארוכות. במהלך עונת הרבייה הצליל הנפוץ ביותר הוא הצליל המופק בהתנגשות בין קרני הזכרים. כאשר המופלון חש בסכנה, הוא משמיע שריקה דרך הנחיריים, המלווה לעיתים קרובות בהכאה ברגליים הקדמיות בקרקע. כאשר עדיין לא ברור למופלון אם הסכנה מתקרבת, הוא מפסיק את השריקה, ומשמיע אותה בתדירות גבוהה כאשר הסכנה מתקרבת; על פי רוב, לאחר קריאת האזהרה המופלונים בורחים במהירות. כאשר נשמעת קריאת אזהרה מלהקה אחרת של מופלונים או מבעלי חיים אחרים, העדר עדיין אינו בורח אלא מחכה במצב היכון עד שהמצב יתבהר יותר.
רבייה ומחזור חיים
עונת הרבייה היא בתקופת הסתיו והחורף (החודשים אוקטובר ונובמבר), כשאז בין הזכרים נוצרת היררכיה דומיננטית הנקבעת על ידי הקרבות. כאשר שני יריבים בגודל דומה נלחמים, הם נעמדים במרחק קצר זה מזה ומזנקים קדימה זה על זה בעוצמה גדולה, ואת הצליל המופק מההתנגשות ניתן לשמוע גם במרחק רב. הקרניים הגדולות והחלולות, והעצמות החזקות של הגולגולת והצוואר מגנות על הזכרים מפני פציעות חמורות בעצמות או במוח. לעיתים מסתבכים הזכרים בקרניהם המסולסלות, ואם לא יצליחו להתנתק זה מזה הם עלולים להיטרף תוך זמן קצר.
ההיריון נמשך חמישה עד שישה חודשים, ולאחריהם נולד טלה אחד, ומדי פעם תאומים (בין סוף פברואר לסוף אפריל). הם נגמלים לאחר 2–4 חודשים. לפני ההמלטה, הנקבה מחפשת מקום מוגן וחבוי בצמחייה, והטלה שוהה בו זמן מועט עד שהוא מסוגל לעקוב אחר אמו; לאחר שבועיים הטלה כבר מתרוצץ ומקפץ ללא הפסקה, כשרוב הזמן הוא מבלה בחברת טלאים אחרים. הטלאים מגיעים לבגרות לאחר 2–3 שנים, אם כי הזכרים לא מתרבים לפני גיל 4 ומעלה, שרק אז הם מסוגלים כבר להתמודד בהצלחה בקרבות.
תוחלת החיים הממוצעת של כבש המופלון היא 8–10 שנים לזכרים (בגלל התשישות מהקרבות), ואילו נקבות מגיעות בממוצע ל-15-11.5 שנים.
איומים ושימור
באופן כללי, כבש המופלון מסווג על ידי IUCN בדרגת השימור פגיע (VU) הנובע בעיקר מציד בלתי חוקי, אובדן בית גידול, ותחרות עם בעלי חיים מקומיים על מקורות מחייה. שיעור הירידה הוא בסביבות 30% בתקופה של 24 שנים. מהאיומים הנזכרים סובלים רק תת-המינים האסייתים, בעוד שתת-המינים האירופאים אינם נחשבים על ידי IUCN כשייכים למין; סביר להניח שאם הם היו נכללים על ידי ארגון השימור הם היו משויכים לקטגוריה של דרגת השימור ללא חשש (LC) בשל תפוצה נרחבת במדינות האירופאיות וללא איומים משמעותיים (מלבד הבאתם למדינות רבות). איומים ספציפיים ופעולות השימור לתת-מינים אסייתים מסוימים הם:
אנחל נייטו
קריירת מרוצים
נייטו נולד בסמורה בירת מחוז סמורה שבקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון. בגיל 10 החל לעבוד במוסך לתיקון אופנועים. לאחר מכן עבר לעבור בחברת דרבי. בשנת 1964 החל להתחרות עבור החברה. עד לשנת 1972 זכה 5 פעמים באליפות העולם - שלוש פעמים בקטגוריית ה-50 סמ"ק ופעמיים בקטגוריית ה-125 סמ"ק. בשנים הבאות עבר מספר קבוצות וזה בתארים עבור יצרנים שונים: קרידלר (1975), בולטקו (1976, 1977), מינראלי (1979, 1981) וגרלי (1982, 1983, 1984). בסיום עונת 1986 פרש מתחרויות, כשהוא בן 38. סך הכל התחרה ב-186 מרוצים, בהם ניצח 90 פעמים, הגיע לפודיום 139 פעמים וזינק מהפול פוזישן 16 פעמים. אל 13 האליפויות שזכה התייחס כאל 12+1, בשל אמונות טפלות הקשורות למספר זה.
אף על פי שנחשב לרוכב המתמחה בקטגוריות הנמוכות, התחרה וזכה באליפויות ספרד גם בקטגוריות 250, 500 ו-750 סמ"ק.
לאחר הפרישה
לאחר הפרישה הקים קבוצת מרוצים בה רכבו בנו אנחל נייטו הבן ואמיליו אלזמורה, שזכה באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק בשנת 1999. בנוסף, שימש כפרשן מרוצי גרנד פרי בטלוויזיה הספרדית. בשנת 2000 הוכרז כ"אגדה" על ידי ארגון ה-FIM.
בגרנד פרי הצרפתי של עונת 2008 השווה ולנטינו רוסי את מספר הניצחונות לזה של נייטו. לאחר המרוץ עלה נייטו למסלול כשהוא רכוב על אופנוע והרכיב את רוסי להקפת ניצחון, כשהאחרון אוחז בידו דגל עליו נכתב "90+90" לציון ההישג.
מותו והנצחה
ב-26 ביולי 2017 נפגע בתאונת דרכים בעת שרכב על אופניו באיביזה. תיירת גרמניה, שנהגה ברכבה לא הבחינה בנייטו ופגעה בו מאחור. בעקבות התאונה סבל מנזק מוחי והיה שרוי בתרדמת במשך מספר ימים. לאחר שנעשו ניסיונות להעירו מהתרדמת בה היה שרוי התדרדר מצבו ולאחר שמונה ימים נפטר בבית החולים.
הגרנד פרי הצ'כי, שהתקיים שלושה ימים לאחר מותו, נפתח בדקת דומיה לזכרו. באותו יום הכריזו בספרד כי מסלול המרוצים בחרס יקרא על שמו.
דרום אפריקה (1948-1994)
__ללא_תוכן_עניינים__
יזמות פנים ארגונית
יזמות פנים ארגונית (באנגלית: Intrapreneurship) היא הופעה של התנהגות יזמית שמתחילה מעובד הארגון, ומתקיימת בתוך כותלי הארגון ולטובתו. יזמים פנים ארגונים הם עובדים בעלי מאפיינים ייחודים כמו כושר התמדה, מוטיבציה פנימית חזקה, יכולת מנהיגות ונטייה ללקיחת סיכונים. המבנה התאגידי בו הם פועלים, המאופיין לרוב בבירוקרטיה, היררכיה וכללים מוגדרים, עלול לחסום ולעכב אותם. כדי להתמודד עם הפער ולקדם יזמות פנים ארגונית, על הנהלת הארגון לתמוך ביזמים, להקצות משאבים ולייצר אקלים המעודד ניסוי וטעייה ומבנה המאפשר תקשורת רוחבית. בסביבה זו, יזמות פנים ארגונית תוביל לעלייה בביצועים, תתרום ליצירת יתרון תחרותי אסטרטגי, ותשפר את המוטיבציה ותפוקת העובדים.
הגדרה
המונח נטבע לראשונה ב-1978 על ידי גיפורד פינצ'ו השלישי ואליזבת פינצ'ו ומתייחס לחדשנות או יוזמה של עובד הארגון, אשר מזהה הזדמנות ומוביל פעילות עסקית חדשה (מוצרים, שירותים, טכנולוגיות ועוד) בגבולות הארגון. פינצ'ו הגדירו יזמים פנים ארגוניים כעובדים בעלי חזון ליצירת חדשנות, אשר לוקחים עליהם את האחריות להוצאתו לפועל, בתוך כותלי הארגון. יזמות פנים ארגונית תורמת להתחדשות ארגונית, הרפתקנות עסקית, גמישות ורווחיות, המתאפשרים כאשר פרויקטים מוטמעים (מעבר לשלב הרעיון) ויש להם השפעה משמעותית בארגון. בשנת 1992, נוסף המונח למילון המורשת האמריקאית עם ההגדרה: "אדם בתוך תאגיד גדול אשר לוקח אחריות ישירה על הפיכת רעיון למוצר מוגמר ורווחי באמצעות לקיחת סיכונים אסרטיבית וחדשנות". עם זאת, יזמות פנים ארגונית יכולה להתקיים גם בחברות קטנות ובינוניות, על אף שוודאי תראה אחרת. ב-2010 עודכנה ההגדרה של יזמות פנים ארגונית כתופעה בעלת שתי פנים: מצד אחד, סט שיטות עסקיות המאפשרות לעובדים עם אישיות יזמית להוציא לפועל חדשנות בזריזות בתוך ארגונים גדולים, לטובת הארגון ולקוחותיו. מצד שני, הפעולות של אדם או קבוצה, שפועלים באופן יזמי כדי לשרת את האינטרסים של הארגון ושרשרת האספקה שלו, עם או בלי תמיכה רשמית. קיימים הבדלים בין היזם הקלאסי, אשר לוקח על עצמו את הסיכון והאחריות, לבין המקרה של היזם הפנים ארגוני, בו הארגון הוא שלוקח על עצמו את הסיכון. עם זאת, היזם הקלאסי זוכה ליהנות מהחזקת זכויות המוצר, כאשר ביזמות פנים ארגונית, הארגון בדרך כלל מחזיק בזכויות לקניין הרוחני. כשם שחדשנות בחברות הזנק דורשת יזמים, חדשנות בחברות גדולות דורשת יזמים פנים ארגוניים.
מקורות הצורך
הסביבה הכלכלית הנוכחית הופכת תחרותית, תובענית ומאתגרת. ההתפתחות הטכנולוגית, מגמות גלובליזציה ומשברים כלכליים מתמשכים, הופכים את היכולת של ארגונים להשתנות ולייצר מנועי רווח חדשים, לבעלת השפעה מכרעת על ביצועי הארגון. ארגונים בחברה המודרנית נדרשים לשמור על איזון בין חדשנות ודינמיות, לייצר סביבת עבודה מעניינת ויצירתית כדי לשמר עובדים מדור ה-Y (בתוכם יזמים פנים ארגוניים רבים), ולהתמודד בתחרות מול חברות הזנק קטנות, אשר מצליחות לפתח מוצרים שנוגסים ואף משתלטים על נתח השוק של התאגידים. מבחינה זו, יזמות פנים ארגונית היא בעלת חשיבות אסטרטגית, שכן היא מאפשרת לארגונים להישאר רלוונטיים, דרך מינוף הזדמנויות ויצירת חדשנות כדרך קבע.
יזמים פנים ארגוניים
היזם הפנים ארגוני מייצר שינוי מתוך כותלי הארגון בו הוא עובד כיום, תוך שימוש במשאבים והתשתיות שלרשותו. בדומה ליזם הקלאסי, הוא יהיה לרוב בעל כישורי מנהיגות ויכולת לאתר הזדמנויות, מבלי שנתבקש לעשות זאת, ולפתח רעיונות לכדי מנוע רווח מגובש עבור הארגון.
יזמים פנים ארגוניים מתאימים למגוון פרופילים, אשר משותפות להם תכונות יזמיות, מוכוונות לפעולה, ביטחון עצמי, שאיפה לאוטונומיה, ראיה ביקורתית, יכולת קבלת החלטות בתנאי אי ודאות, מיומנויות ביצירת רישות מקצועי וחברתי, סובלנות גבוהה ללקיחת סיכונים, יכולת גבוהה לפתרון בעיות וזיקה חזקה לארגון בו הם פועלים.
המוטיבציה של יזמים פנים ארגוניים איננה להשתפר בעבודתם או לזכות בקידום, אלא ליצור משהו חדש. הם אסרטיביים, חרוצים, ולא פעם יוותרו על קרדיט והכרה בעבודתם. הצלחתם בהובלת שינוי טמונה במידה של שובבות וחוסר כבוד לתבניות בה הם ניחנים, אשר באים לידי ביטוי בקריאת תיגר על אמונות והנחות ארגוניות שגורות. עם זאת, הם אינם מוכנים לפגוע בארגון ולכן הסיכונים שהם לוקחים מחושבים והחזון שלהם תואם את ליבת העשייה הארגונית. הם מעריכים את היציבות והביטחון להם הם זוכים מתוקף העבודה בארגון, ובהתאם לכך יודעים שהתגמול והאוטונומיה להם יזכו, מוגבלים.
אתגרים
האתגר הבולט מולו ניצב היזם הפנים ארגוני הוא המבנה התאגידי המסורתי, אשר מאופיין בהיררכיה, ריבוי נהלים, מערכות דיווח, גבולות סמכות ואחריות ברורים, שעות סטנדרטיות ומנגנוני בקרה. היזמים הפנים ארגוניים מתרחקים משגרה חוזרת ונשנית, ולכן האקלים התאגידי לבדו עלול למנוע יצירה של מיזמים חדשים. בנוסף, סדר היום הארגוני מייצר חסך קבוע בזמן ובמרחב, הנחוצים לייצור ופיתוח של רעיון חדש. מאפיין נוסף של תאגידים גדולים הוא פחד מכישלון, אשר מוביל לקבלת החלטות שמרנית והימנעות מסיכונים. יזמות פנים ארגונים זקוקה לאקלים שמעודד את העובדים לפיתוח חזון, יעדים ותוכניות פעולה, לצד ניסוי וטעייה, תגמול על יוזמה, לקיחת אחריות והובלה. המבנים ההיררכיים והנוקשים מתעלמים או מדכאים רעיונות שנוצרים בתחתית הפירמידה הארגונית, בעוד שיזמות פנים ארגונית דורשת בדיוק את ההפך ומציבה את העובדים במרכז, תוך תמיכה בפיתוח הרעיונות שלהם.
תנאים מאפשרים
בכל ארגון קיימים יזמים פנים ארגוניים, אך אלה יתגלו רק כאשר התרבות הארגונית והגישה הניהולית יאפשרו זאת. התמיכה והמחויבות של הנהלת הארגון משחקות תפקיד מרכזי בעידוד היזמים, כמו גם הקצאת משאבים למנועי צמיחה חדשים, אשר יבטיחו אופק ארוך טווח למיזמים הפנים הארגוניים. בנוסף, על הארגון לאפשר חופש בתהליכי עבודה לצד סובלנות לכשלונות, להפחית מנגנוני שליטה ובירוקרטיה ולעודד עובדים לייצר פתרונות חדשים. מבנה ארגוני מבוזר, המטפח שיתופי פעולה חוצי פונקציות ותחומים בארגון, יתרום גם הוא לשגשוג יזמות פנים ארגונית. לצד המבנה יש לייצר מערכת תגמולים, אשר מעודדת כל יוזמה המקדמת את האסטרטגיה הארגונית. במקביל, חשובה נוכחותם של מנהלים בכירים אשר יתפקדו כספונסרים, שתפקידם לזהות את פוטנציאל המיזם, לתמוך ביזמים ולגבות את הכישלונות בפני מקבלי ההחלטות בדרגים הגבוהים. לבסוף, יש להתוות מדיניות שתאפשר ליזמים לחלוש על פרויקט מתחילתו ועד סופו.
תועלות ארגוניות
יזמות פנים ארגונית מעלה את הביצועים הפיננסיים של הארגון, דרך השקת מוצרים, שירותים או תהליכים חדשניים, במינימום השקעה וזמן, ובאופן שתורם להצלחה גלובאלית. היא מאפשרת לארגון לזהות הזדמנויות ואיומים לצורך השגת יתרון תחרותי והתחדשות אסטרטגית. תועלות נוספת היא חיזוק התרבות הארגונית דרך הגברת מעורבות, מחויבות ומוטיבציה בקרב כלל הארגון, מעבר לצוות ההנהלה. היא אפשרת לעובדי הארגון למצות את הפוטנציאל הטמון בהם, מה שמוביל לשיפור בשביעות הרצון, הקטנת שיעורי תחלופת העובדים והגדלת התפוקות העסקיות.
דוגמאות
אחת הדוגמאות הידועות ליזמות פנים ארגונית היא הארגון 3M, אשר נותן חופש ומימון לעובדים לטובת פרויקטים משלהם. כך נולדו ב-1968 פתקיות ה-Post-it, אחד ממוצרי הדגל של החברה, בעקבות תהליך, יזם פנים ארגוני. דוגמה נוספת היא החנות המקוונת של eBay, שהתחילה כצוות מהנדסים ביוזמת עובד החברה, והפכה לליבת העשייה. באותו האופן הומצאו גם טכנולוגיית ה-GPS וה-Kinect, מצלמת התנועה של מיקרוסופט.
חברות רבות כיום מחפשות פתרונות לקידום יזמות פנים ארגונית. מעבר להקמה של מחלקות מחקר ופיתוח, לחברות כמו דלויט, GFK, אקסנצ'ר, דויטשה טלקום ,Ashoka וברקליס יש תוכניות רשמיות שמיועדות לעודד את העובדים לייצר מיזמים פנים ארגוניים חדשים.
עונת 2020/2021 בליגת העל הפורטוגלית
עונת 2020/2021 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga NOS בשל חסות מסחרית) הייתה העונה ה-87 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה באיחור בעקבות סיומה המאוחר של העונה הקודמת בשל מגפת הקורונה והיא החלה ב-18 בספטמבר 2020 והסתיימה ב-19 במאי 2021. כמו כן בעקבות המגפה בעונה זו ברב המשחקים לא הותרה כניסת קהל למגרשים. בסיום העונה ספורטינג ליסבון זכתה באליפות מספר 19 שלה, ונסיונל מדיירה, ספורטינג פארנסה וריו אבה נשרו לליגה השנייה.
שחקנה הפורטוגלי של ספורטינג ליסבון פדרו גונסלבש זכה בתואר מלך השערים עם 23 כיבושים.
קבוצות ואצטדיונים
מתוך 18 הקבוצות שהשתתפו בעונה זו, 16 המשיכו מהעונה שעברה. אליהן התווספו נסיונל מדיירה וספורטינג פארנסה שאיישו את שני המקומות הראשונים בליגה הפורטוגלית השנייה, בזמן שהוחלט על הפסקת הליגה בעונת 2019/2020 בעקבות מגפת הקורונה הן החליפו את ק.ד. אבס וויטוריה סטובל שסיימו ה-16 וה-18 בהתאמה בעונת 2019/2020. נסיונל העפילה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה אחת, ויאלו פארנסה העפילה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של 18 שנים.
שאלי שרופה באש
חיבור הקינה
במשפט פריז נאלצו חכמי היהדות בצרפת באותו הדור, ובראשם רבי יחיאל מפריז ורבי משה מקוצי, להתעמת עם חכמים נוצרים, בעקבות השתדלותו של תלמידו לשעבר של רבי יחיאל מפריז, המשומד ניקולס דונין. הוויכוח נסב סביב השאלה האם התלמוד מצווה על שנאת גויים ונוצרים. התוצאה המתבקשת מה"הפסד" של היהודים בוויכוח הייתה שריפת התלמוד. ספרי התלמוד הובאו אל כיכר העירייה של פריז בעשרים עגלות (ויש מקורות המזכירים 24 עגלות), ונשרפו שם.
אירוע זה השאיר רושם קשה על בני התקופה. המהר"ם מרוטנבורג, שהיה תלמידו של רבי יחיאל מפריז, כתב על מאורע זה את הקינה שאלי שרופה באש. ניתן למצוא בשורות רבות מהקינה רמיזות למאורע. במיוחד מכוונות לכך המילים בקינה: . יהודי אשכנז נוהגים לומר קינה זאת בבוקר תשעה באב.
הקינה נשענת מבחינה ספרותית על הקינה ציון הלא תשאלי של רבי יהודה הלוי.
מוצב כאוכבא
מוצב כאוכבא היה מוצב בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בלבנון שהיה ממוקם בפאתי הכפר כאוכבא, על הרכס המערבי של מורדות החרמון. מזרחית לו שכנו ארבעת מוצבי צד"ל זומריא, חצביא, שוויא ומגל. עד תחילת שנת 1994 היה מוצב כאוכבא מוצב צה"לי ובדרך כלל איישה אותו פלוגה סדירה עם צוות מרגמות 81 מהמסייעת וכוח שריון בגודל של כמחלקה.
הפעילות מרכזית הייתה פתיחת צירים למוצב עצמו ותל שרפה. כמו כן הוצאו מארבי לילה של טנקי ארטישוק ומארבי חי"ר, לרבות מארב קבוע ממוצב חצביא של צד"ל.
בשנת 1994 בעקבות החלטת צה"ל להעביר את האחריות על רצועת הביטחון לידי צד"ל, הועבר מוצב כאוכבא לאחריות צד"ל. המוצב היה חלק מגדוד חצביא (גדוד 30 של צד"ל) תחת פיקודה של החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון. משימתו של מוצב כאוכבא הייתה לשמור על צומת הצירים המרכזית בגזרה המזרחית הנמצאת קרוב לגבול הסורי. המוצב שלט בתצפית על מעבר זומריא (מעבר בין רצועת הביטחון ללבנון). ב-28 בפברואר 1999 נפגעה סמוך למוצב שיירה בה נסע מפקד יק"ל דאז, תא"ל ארז גרשטיין. נגד השיירה הופעל ממטען רב עוצמה שהניחה חוליית פעילי חזבאללה. מהפיצוץ נהרגו גרשטיין ושלושה אנשים נוספים שהיו עמו ברכב: הקשר האישי של גרשטיין, סמ"ר ; נהגו האישי, רס"ב ; וכתב קול ישראל, אילן רועה..
עיקר חשיבותו של המוצב נבעה ממיקומו על הרכס בין החצבני לליטאני וכחוצץ בין הכפרים זלייה, קלייה, ויוחמור אל בקע לרצועת הביטחון.
מוצב כאוכבא ננטש על ידי גדוד 30 של צד"ל בעת נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000.
פלואוריד האשלגן
פלואוריד האשלגן (באנגלית: Potassium fluoride) הוא מלח שנוסחתו KF. אחרי חומצה פלואורית, פלואוריד האשלגן הוא המקור העיקרי ליוני פלואוריד לייצור תעשייתי ולשימושים כימיים מעבדתיים. המלח הוא הליד אלקלי ומופיע באופן טבעי כמינרל קרוביט (carobbiite).
תמיסות מימיות של פלואוריד האשלגן יכולות לחרוט על זכוכית עקב יצירת פלואו-סיליקטים מסיסים, אולם מימן פלואורידי יעיל יותר בכך.
חומר מסוכן
בדומה ליוני פלואוריד אחרים, -F, גם KF רעיל, אולם מנה קטלנית צריכה להיות בסדר גודל של גרמים. הוא מזיק בשאיפה ועיכול. הוא מאכֵּל חזק ומגע עם העור יכול לצור כוויות בדרגה גבוהה.
יהושע השיל לוין
ביוגרפיה
נולד לרבי אליהו זאב מווילנא מצאצאי המהרש"א, ולנכה נכדת אחיו של רבי אריה ליב אפשטיין. האב – רבי אליהו זאב היה ידידם הקרוב של רבי שמואל שטראשון ורבי דוד לוריא, יחד עמם למד אצל רבי שאול קצנלבוגן. בבחרותו למד ברגולה אצל רב העיר רבי אליהו רגולר. בזיווג ראשון נשא את רבקה בת חיים ביילקס מקאלוואריא. אשתו נפטרה בגיל צעיר, והוא שב לווילנה, שם החל בפעילותו הספרותית. ועסק באיסוף חומר לקראת הוצאה לאור של קובץ תורני ראשון מסוגו.
בשנית, נשא את בתו של אליהו זלמן בנו יחידו של רבי יצחק מוולוז'ין.
המחלוקת בישיבת וואלוז'ין
אחרי פטירת רבי יצחק בשנת תר"ט, הועברה ראשות הישיבה לשני חתניו: רבי אליעזר יצחק פריד ורבי נפתלי צבי יהודה ברלין. אך אליהו זלמן - חמיו של ריה"ל שלא ירש את תוארו של אביו עקב היותו איש עסקים, קרא תיגר על המינוי ודרש למנות את חתנו כמשנה לראש הישיבה במקומו של הנצי"ב. כשדרישתו נתקלה בסירוב, הקים ריה"ל בשיתוף עם חמיו ישיבה מתחרה בבית המדרש העירוני של וואלוז'ין, בה החל למסור שיעורים. חלק מתלמידי הישיבה עברו לישיבה המתחרה והסכסוך בין שני הצדדים התלהט.
שני דיינים מוכרים רבי דוד טביל ממינסק ורבי זלמן זאב מווילנא שהובאו לישיבה על מנת להכריע בדבר פסקו לטובתו של הנצי"ב וקבעו: . כפיצוי נקבעה לריה"ל קצבה קבועה של 4 רובל לשבוע מהישיבה. הרחקה זו מהישיבה גרמה לריה"ל אכזבה ודכדוך, ויש אומרים שאף לידי משבר נפשי.
יש אומרים שריה"ל רצה לשנות מצביון הישיבה ולהפוך אותה לבית מדרש לרבנים בסגנון שמרני שתכשיר רבני ערים, תוך עמידה בדרישות המינימליות של משרד ההשכלה והמדעים של רוסיה, מה שגרם בין היתר להעדפתו של הנצי"ב על ידי הרבנים. היו שאמרו שאף מסר שיעור בישיבה המתחרה בביאורו של משה מנדלסון לתנ"ך. אחרים טענו שרעיונו היה להכניס לימודי מוסר ו"הכרת היהדות".
בעקבות פסק הדין עזב ריה"ל את וולוזי'ן וחזר לווילנה.
רבנות
בשנת תרל"א נבחר לרב בפראגה פרבר ורשה, אך הוא לא הסתדר עם התושבים החסידיים של המקום ועזב כעבור זמן מועט. בשנת תרמ"א מונה כרבן של קהילות יוצאי רוסיה ופולין בפריז במקומו של רבי ישראל סלנטר, תפקיד בו כיהן עד לפטירתו בט"ו בחשוון תרמ"ד. בשנת תשס"ח הועלו עצמותיו מפריז להר הזיתים.
נחשב לגאון וחריף, בעל ידע כללי ואינטליגנציה גבוהה. יחיאל מיכל פינס שראהו בצעירותו, תיארו כ"איש חי וזריז וממולח, המדבר בכל אבריו ויורה חצים מעיניו העופפות". בהשקפתו נטה להשקפתו של רבי ישראל סלנטר – אליו היה מקורב, ועסק רבות במוסר. קיים קשרי מכתבים עם רבי צבי הירש קלישר.
פעילותו הספרותית
בשנת תר"ג הדפיס ציונים והגהות על מדרש רבה שהדפיס רבי אברהם שיק עם פירוש בשם "אשד הנחלים".
בשנת תרל"ב פרסם קול קורא להקמת ספרייה תורנית לעם היהודי. יש הרואים בקריאה זו כמבשרת את הקמת הספרייה הלאומית בירושלים.
פעילותו המפורסמת ביותר הייתה ההוצאה לאור של הספר "עליות אליהו". הספר נחשב לביוגרפיה המוסמכת והמסודרת הראשונה של הגר"א מווילנא, והוא זכה לתפוצה רחבה מאוד בליטא. את התוכן אסף ריה"ל מאת בני משפחת הגר"א, עליו נוספו הוספות מאת רבי דוד לוריא, רבי יעקב צבי מקלנבורג, ורבי אברהם שמחה מאמצ'יסלב. הספר הודפס בוילנה תרט"ז. וזכה לתפוצה רחבה. בשנים שלאחר מכן הודפס בכמה וכמה מהדורות נוספות: שטטין תרט"ז ותרכ"א, וילנה תרל"ה, ורשה תרמ"א, תרמ"ה, ותרס"ג.
ריה"ל אף כתב ביוגרפיה בשם "אב ובנו" על רבי חיים מוואלוז'ין ובנו רבי יצחק מוולוז'ין, אך היא נותרה בכתב יד ואבדה במשך השנים.
בשנת תרל"ח, נאספו מכתביו בספר "דבר בעתו", על ידי שמואל בן אחיו אליהו זאב לוין אפשטיין.
יוסי ארנהיים
יוסי ארנהיים (נולד ב-26 באוגוסט 1955) הוא חלילן ישראלי, אשר שימש כחלילן ראשון בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
לימודים וקריירה
יוסי ארנהיים נולד בתל אביב. את לימודי המוזיקה החל בהיותו בבית הספר היסודי, תחילה בחוג חליליות ואחר במקהלה. בעידוד המורה למוזיקה פנה אל בית תזמורת הנוער ביפו. בחירתו הראשונה הייתה אבוב, אבל מורה לאבוב לא היה במרכז, ולכן פנה לחליל צד. אחרי שלוש שנות לימוד במרכז, כשהיה בן 15, העביר אותו מורו לידי אורי טפליץ, אז החלילן הראשי של הפילהרמונית.
בתקופת הצבא שירת ארנהיים בקריה בתל אביב, וכך ניתנה לו האפשרות להמשיך להתאמן בנגינה. לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, אצל אורי טפליץ, והמשיך בהשתלמות במינכן, גרמניה. משנת 1983 הוא חלילן ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. אל התזמורת הגיע בראשית שנות ה-80', כאשר זובין מהטה הודיע על אודיציה למשנה לחליל הראשון. ארנהיים הגיע מגרמניה לאודיציה וזכה בתפקיד.
ארנהיים מופיע גם כסולן ואף מנגן מוזיקה קאמרית. הוא מעריך את מורו הראשון, שידע להעבירו בזמן הנכון אל אורי טפליץ ובכך סלל לפניו את הדרך לקריירה של חלילן ראשי בתזמורת. מקור השראה לנגינתו היה גם החלילן הנודע ז'אן-פייר רמפל.
עם פרישתו מן התזמורת הפילהרמונית הישראלית בשנת 2018 עבר ארנהיים לעסוק בעריכת סאונד במקביל להמשך פעילותו הקודמת כחלילן וכמורה.
"שש בש" - ההרכב היהודי-ערבי
בשנת 1996 הקים יוסי את הרכב שש בש, המבצע מוזיקה ערבית לצד מוזיקה קלאסית. במקור היו בהרכב נגנים יהודים בלבד, בהם אלברט פיאמנטה, יאיר דלאל וחן צימבליסטה. כיום מנגנים בו מוזיקאים יהודים וערבים, במסגרת תוכנית מפתח החינוכית של התזמורת הפילהרמונית, שיעדה לעודד התקרבות בין יהודים לערבים. ההרכב מרבה לנגן קלאסיקה ערבית, בעיקר משום שרוב הנגנים הערבים אינם קוראים תווים אלא מנגנים מהזיכרון. העיקרון המנחה את ההרכב הוא כבוד הדדי בין הנגנים. הרכב שש בש מופיע פעמים אחדות בשנה.
חברי ההרכב הם: