cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוסף אהרונוביץ'
תולדות חייו ופועלו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה התעת'מן אהרונוביץ', על מנת להישאר בארץ, והיה המזכיר של "הוועד להקלת המשבר" בראשותו של מאיר דיזנגוף. בחורף 1915 נאסר ביחד עם מנהיגים אחרים ביישוב – ברוך הוז, מרדכי בן הלל הכהן, בצלאל יפה ואחרים. הם הובאו לירושלים, אל המושל, ושוחררו בהשפעת ארתור רופין והנרי מורגנטאו, שגריר ארצות הברית בטורקיה. גם קבלת האזרחות העות'מאנית לא עזרה לו, והוא גורש למצרים יחד עם אשתו דבורה בארון ובתם צפורה אהרונוביץ. במצרים עסק בחינוך ולימד את הגולים.
אהרונוביץ' שימש כנשיא אגודת הסופרים וחבר במועצת עיריית תל אביב. ב-6 בדצמבר 1922 הוא הודיע על פרישתו מעריכת "הפועל הצעיר", ואשתו הודיעה על פרישתה מכתיבה. כחודש מאוחר יותר עבר לנהל את "בנק הפועלים", שבו עבד עד למותו. נפטר בשנת 1937, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
תנועת העבודה הנציחה את שמו במושב בית יוסף שבעמק הירדן. את קובץ מאמריו והגותו ערכה אשתו דבורה בארון, ביחד עם אליעזר שוחט, שהיה ידידו הקרוב. נקראים על שמו רחובות בתל אביב, רחובות, חולון, פתח תקווה, קריית חיים וכפר סבא. עוד קרוי על שמו בית הספר היסודי ממלכתי של מועצה אזורית דרום השרון ששוכן בנווה ירק.
חואן אנטוניו ביונה
חואן אנטוניו ביונה הידוע כ-'''ח. א. ביונה ( Juan Antonio García Bayona או J. A. Bayona''' נולד ב-9 במאי 1975, ברצלונה, ספרד) הוא במאי קולנוע ממוצא ספרדי. ידוע בעיקר בזכות סרט האימה בית היתומים (The Orphanage), סרט האסון הבלתי אפשרי (Lo imposible), סרט הפנטזיה 7 דקות אחרי חצות (A Monster Calls) ועולם היורה: נפילת הממלכה. כמו כן הכין מספר פרסומות וקליפים.
ביוגרפיה
הוא נולד במאי 1975 בברצלונה ויש לו אח אחד, קרלוס ביונה, ששיחק כנציב בחלק מסרטיו. הוא למד בבית הספר הקולנועי ESCAC. בגיל 19 פגש בפסטיבל סרטים את הבמאי המקסיקני גיירמו דל טורו שהתנדב לסייע לו לביים סרטים.
ביים את הסרט "בית היתומים" (The Orphanage) שיצא ב-2007 ממנו הרוויח 8.3 מיליון דולר וזכה ב-7 קטגוריות פרסי גויה. באותה שנה חתם על חוזה עם סרטי יוניברסל לכתיבת הסרט Hater. ביונה היה מהבמאים המועמדים לתפקיד יצירת הסרט דמדומים 3 מ-2010.
ב-2012 הוציא את סרט האסונות הספרדי (אך דובר האנגלית) הבלתי אפשרי עליו קיבל ביקורות חיוביות שגרף 8.3 מיליון דולר, גרף 5 פרסים ושבר את שיא הפתיחה בקולנוע הספרדי.
בשנת-2016 יצא הסרט בבימויו 7 דקות אחרי חצות (A Monster Calls) המבוסס על ספר הפנטזיה 7 דקות אחרי חצות.
ביים את סרט החמישי בסדרת סרטי פארק היורה: עולם היורה: נפילת הממלכה שיצא לאקרנים ביוני 2018 והיה לסרטו הרווחי ביותר, עם מעל מיליארד ו-300 מיליון דולר.
ב-2019 נשכר להפיק ולביים את שני הפרקים הראשונים של סדרת הטלוויזיה "שר הטבעות" שתשודר במהלך 2022 בשירות הזרמת המדיה פריים וידאו.
פרעות קישינב
פרעות קישינב (ביידיש: קישינעווער שחיטה או קישנעווער פאגראם) היו פרעות נגד יהודי קישינב בעיר זו שבבסרביה (אז חלק מהאימפריה הרוסית, כיום במולדובה) שהתרחשו בפסחא 1903 בסוף חג הפסח ה'תרס"ג ונמשכו שלשה ימים. הפרעות היו על רקע הסתה אנטישמית מטעם עיתונות רוסית בתמיכת ממשלת רוסיה. בפרעות נרצחו יותר מחמישים יהודים, עוד עשרות נפצעו באופן קשה, מעל 500 נפצעו קל ומעל ל-700 בתים ועסקים רבים נבזזו ונהרסו.
העיתונות הרוסית התעלמה מן הפרעות. לעומת זאת היו מספר סופרים רוסים שגינו את הפרעות והאשימו בהן את ממשלת רוסיה - ביניהם ולדימיר קורולנקו, לב טולסטוי ומקסים גורקי. העיתון הניו יורק טיימס התייחס מיד לפוגרום, וטען כי המשטרה המקומית לא ניסתה לעצור אותו. הדיווחים תפסו את תשומת הלב של הקהילה העולמית וגררו גינויים שונים במערב.
התקפה נוספת על יהודי קישינב נערכה שנתיים אחר כך, במשך יומיים, הפעם בסוכות ה'תשס"ה, 1905, בעקבות הכרזת הצאר במנשר אוקטובר על מלוכה חוקתית. התקפה שנייה זו נערכה כחלק מפרעות ארגון "המאות השחורות" שתקפו למעלה מ-600 קהילות יהודיות ברחבי רוסיה, אך בקישינב תוצאות התקפה זו היו מצומצמות יותר מקודמתה, בין היתר גם בגלל התארגנות היהודים להגנה עצמית.
הרקע
העיתון האנטישמי בשפה הרוסית Бессарабец (בתרגום מילולי "בסרבי"), בעריכתו של פאבל קרושבאנו, אנטישמי ידוע, פרסם בקביעות מאמרים נגד האוכלוסייה היהודית עם כותרות כגון "מוות ליהודים!" ו"מסע צלב נגד הגזע השנוא!". העיתון הסנסציוני נתמך על ידי משרד הפנים הרוסי באמצעות קרן מיוחדת. כאשר ב-1903 נמצאה גופתו של נער נוצרי אוקראיני, מיכאיל ריבצ'נקו, בעיר דובסרי, כ-25 קילומטרים צפונית לקישינב, (לבסוף התברר שדודו רצח אותו כדי לקבל את הירושה), ונערה שניסתה להתאבד נמצאה מתה בבית חולים יהודי, השתמש העיתון בעלילת דם כשרמז ששניהם נרצחו על ידי יהודים כדי להשתמש בדמם בהכנת המצות לפסח. העיתון גם האשים את היהודים בתמיכה הן במהפכה סוציאליסטית והן בניצול קפיטליסטי של נוצרים. עיתון נוסף, Свет ("אור") השתמש בטענות דומות. טענות אלה עוררו למהומות נגד היהודים, בעידודו של בישוף הכנסייה הרוסית אורתודוקסית בעיר.
שגריר רוסיה בארצות הברית, הרוזן קאסיני, טען בראיון במאי 1903: "יש ברוסיה, כמו בגרמניה ובאוסטריה, תחושה מסוימת נגד היהודים. סיבה ליחס עוין זה מצויה בעובדה שהיהודים לא עובדים בשדה או בחקלאות. הם מעדיפים להיות מלווי כסף... המצב ברוסיה, עד כמה שנוגע הדבר ליהודים הוא רק זה: זה האיכר נגד המלווה בריבית, ולא הרוסים נגד היהודים. אין הרגשה נגד היהודים ברוסיה בגלל הדת".
הפוגרום
פוגרום קישינב החל בחג הגלות אחרון של פסח כ"ב בניסן ה'תרס"ג, 19 באפריל 1903 (6 באפריל לפי הלוח היוליאני), לאחר שהאוכלוסייה הנוצרית של העיר יצאה מהכנסייה ביום ראשון של הפסחא, והוא כלל שלושה ימים של מהומות נגד היהודים. 49 יהודים נרצחו, 92 נפצעו קשה, 500 נפצעו קל ומעל ל-700 בתים ועסקים רבים נבזזו ונהרסו. הפורעים נעצו מסמרים בראשי קורבנותיהם, ניקרו עיניים והשליכו תינוקות מהקומות העליונות אל המדרכות. הם סירסו גברים ואנסו נשים. במהלך הפרעות עבר הבישוף המקומי במרכבתו ובירך את ההמון. שר הפנים הורה למושל המחוז שלא לעשות מאמץ כדי להגן על היהודים ובפקודתו של המושל נסגר הצבא בבסיסו. לא נעשה כל ניסיון מצד המשטרה או הצבא להתערב כדי להפסיק את המהומות, אלא רק לאחר שלושה ימים. אי התערבות זו היא ראיה תומכת בדעה שהפוגרום היה בחסות המדינה או לפחות נסבל על ידה. היהודים וגורמי אופוזיציה האשימו בעיקר את שר הפנים, ויאצ'סלב פלבה, באי מניעת הפוגרום. הממשלה הרוסית השתמשה בקישינב כדי לבחון טכניקה חדשה שבאמצעותה יכבו את הלהט המהפכני: פוגרום נגד היהודים.
העיתונות הרוסית לא דיווחה על הפרעות, אלא רק הזכירה בקצרה התפרצות פתאומית שנגרמה באשמת היהודים. העיתון הניו יורק טיימס תיאר כך את פוגרום קישינב מיד לאחר התרחשותו:
פוגרום 1905
הנוצרים תקפו את היהודים בפוגרום שני בחול המועד סוכות כ' בתשרי ה'תרס"ו 19 1905 ולמחרת בהושענה רבה ה-20 באוקטובר. הפעם המהומות החלו כמחאה פוליטית נגד הצאר, אך הפכו להתקפה על יהודים בכל מקום שבו נמצאו. בפוגרום זה נרצחו 19 יהודים ו-56 נפצעו. ליגות יהודיות להגנה עצמית שאורגנו אחרי הפוגרום הראשון עצרו כמה ממקרי האלימות, אבל לא הצליחו למנוע את כל הפגעים.
תוצאות
פרעות קישינב תפסו את תשומת הלב של הקהילה העולמית אך למרות זעקת העולם, רק שני גברים נשפטו לשבע וחמש שנות מאסר, ועשרים ושניים איש נידונו לשנה או שנתיים מאסר. גנריך סליוזברג ייצג את הנפגעים בבתי המשפט.
מספר רב של אמנים וסופרים רוסים נקטו עמדה ביחס לפרעות: הסופר הרוסי ולדימיר קורולנקו כתב על פרעות קישינב ב"בית 13", ואילו טולסטוי וגורקי כתבו גינויים המאשימים את ממשלת רוסיה - בשונה מהפוגרומים הקודמים של 1880–1890, כאשר האינטליגנציה הרוסיה שתקה.
הפרעות האיצו אלפים מיהודי בסרביה להגר, רובם למערב ומיעוטם הגיעו לארץ ישראל. הם היוו מוקד התייחסות מרכזי של הציונים הראשונים. הפוגרום הראשון ב-1903 שכנע את בנימין זאב הרצל להציע בקונגרס הציוני השישי את תוכנית אוגנדה כפתרון למצוקת יהודי רוסיה. לציונות הרוויזיוניסטית הוא שימש השראה לרעיון ההגנה העצמית תחת מנהיגותו של זאב ז'בוטינסקי.
הפרעות הוזכרו במסקנת תאודור רוזוולט לדוקטרינת מונרו כדוגמה לסוג של הפרת זכויות האדם שיצדיק את מעורבות ארצות הברית באמריקה הלטינית.
עד הפרעות ניסו יהודי ארצות הברית להתנער מיהודי רוסיה, שהיו ברובם שומרי מצוות ולא התאימו לתדמית ה"משתלבת" שניסו יהודי ארצות הברית לטפח. לאחר פרעות קישינב הבינו יהודי ארצות הברית כי עליהם לסייע לאחיהם יהודי רוסיה.
לאחר מהפכת פברואר 1917 התנצל נשיא הנהגת הפלך על הפרעות וטען שאלו נבעו מהמשטר הצארי הישן.
באמנות
מספר אמנים יהודים כתבו יצירות על הפרעות: המחזאי מקס ספרבר בחר בפוגרום קישינב כנושא לאחד ממחזותיו הראשונים. שאול טשרניחובסקי ביסס על הפרעות את הבלדה בת הרב ואמה.
בעקבות הפרעות כתב חיים נחמן ביאליק את הפואמה "בְּעִיר הַהֲרֵגָה" וכן את שירו המפורסם "עַל הַשְּׁחִיטָה".
הפואמה "בעיר ההרגה" נדפסה לראשונה תחת השם "משא נמירוב" בעיתון "הזמן" בעריכת בן ציון כ"ץ, בעיר פטרבורג. שינוי השם והשמטת מספר שורות בשיר היו דרושים על מנת לקבל את אישור הצנזור, היהודי המומר לנדאו, לפרסום השיר. בתחילה הגיב ביאליק בכעס רב על השמטת השורות, אך בהמשך קיבל את השינוי בהבנה ואישר את פרסום השיר. השיר תורגם לרוסית על ידי זאב ז'בוטינסקי, וכך הגיע לקהל הרחב, כולל קהל יהודי שאינו קורא עברית.
אבל פן, שהיה שותף לביאליק בביקור בקישינב, יצר את סדרת העבודות "נאד הדמעות" בעקבות הפרעות. אלו זכו לפרסום רב בשנות ה-20–30 של המאה ה-20.
גם החזן המפורסם יוסלה רוזנבלט הוציא שיר על הפרעות בשם "דער פאגראם אין קישינעוו".
ויליאם אוונס
קפטן ויליאם דייוויס אוונס (William Davies Evans; 27 בינואר 1790 - 3 באוגוסט 1872), היה שחמטאי בריטי.
אוונס למד את משחק השחמט בגיל 28, ובשנת 1824 פיתח את הגמביט הקרוי על שמו. בשנת 1826 הציג את רעיונו בלונדון לשחמטאים מובילים כאלכסנדר מקדונל שהשתמש פעמים רבות בגמביט זה. בשנת 1838 שיחק אוונס מספר משחקים נגד הווארד סטאונטון שכתב על אוונס בספרו Chess Player's Handbook שיצא לאור בשנת 1847. סטאונטון מגדיר את הגמביט גאוני ומעניין.
ביוגרפיה
אוונס נולד בוויילס. בגיל 14 הפך למלח ומשנת 1815 שרת על אניות דואר. בגיל צעיר מאוד קודם לרב חובל.
בשנת 1840 נאלץ אוונס לפרוש עקב מצבו הבריאותי, אך שרת עוד שנתיים כרב חובל בים התיכון. הוא פיתח מנורה עם שלושה צבעים שמטרתה הייתה למנוע התנגשויות ליליות בין אניות. על פיתוח זה העניקה לו ממשלת בריטניה סכום כסף גדול וכן שעון זהב שניתן על ידי הצאר הרוסי.למרות זאת מת אוונס חסר כל, וזמן קצר לפני מותו ערכו שחמטאים מגבית על מנת לסייע לו.
ידוע בעיקר בזכות גמביט אוונס הקרוי על שמו. 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב-4.
מעלות רמר
מעלות רמר (Rømer) הן יחידות מדידה לטמפרטורה שנקבעו בשנת 1701 על ידי האסטרונום הדני אולה רמר ומסומנות באמצעות Rø°.
בסולם רמר, נקבע האפס כנקודת הקיפאון של מי מלח בריכוז רוויה, ו־60 מעלות נקבעו כנקודת הרתיחה של המים. לאחר שהבחין כי נקודת הקיפאון של מים מזוקקים היא בערך ב־1/8 הדרך בין שתי הנקודות הללו, קיבע רמר מחדש את נקודת קפיאת המים ל־7.5 מעלות. שינוי זה שינה אך במעט את הסולם, אך פישט את הגדרת הטמפרטורה תוך התייחסות למים מזוקקים. סימלן של מעלות רמר הוא R°, אך מאז שהומצאו מעלות רנקין, ניתן למעלות רמר הסימול Rø°.
מערכת זו שימשה כהשראה לדניאל פרנהייט כשהמציא את מערכת מעלות פרנהייט בשנת 1724.
צריכה שיתופית
צריכה שיתופית (באנגלית: collaborative consumption) היא סוג של הסדרים כלכליים בהם המשתתפים רוכשים שימוש (נגישות) במוצרים ושירותים במקום בעלות, הסדר שכזה מתאפשר לרוב הודות לשילוב בין טכנולוגיה וקהילות משתמשים. צריכה שיתופית מציעה מודלים בתחום הכלכלה המעגלית - גישה כלכלית רחבה יותר, החותרת למניעת בזבוז, על ידי ניצול מרבי של חומרי גלם או אנרגיה.
דוגמאות לשימוש במודל הצריכה השיתופית: פלטפורמות מכירה חוזרת כגון eBay ויד2. פלטפורמות שיתוף מוצרים- שיתוף מכוניות כמו Zipcar ,Rentitb ו-Car2Go, שיתוף אופניים כמו תל-אופן. פלטפורמות שיתוף אחרות- השכרת דירות/חדרים לטווח קצר airbnb, השכרת חניות פרטיות, ביקוש וביצוע שירותים TaskRabbit, מימון על ידי הלוואות עמית לעמית, שימוש בשטח בית קפה לפי זמן כמו ברשת "ציפרבלאט".
הרעיון של צריכה שיתופית והמושג "שיתופיות" (Mesh) נפרש לראשונה כמשנה סדורה בספרה של ליסה גנסקי 'מש – מדוע עתיד העסקים הוא בשיתופיות'. באותה שנה תיארה רייצ'ל בוטסמן את הכלכלה השיתופית, בספרה "מה ששלי – שלך" באומרה שהעקרונות המבדילים את הכלכלה השיתופית היא העובדה שזו אינה מונעת על ידי תחרות אלא על ידי אחווה, ושמפוקחת לא בידי רגולטורים ורשויות, אלא באמצעות אמון הדדי ומוניטין אישי. הצריכה השיתופית היא חלק מהכלכלה המשתפת (באנגלית: Shared Economy או WEconomy).
מערכות מוצר שרות
מערכות מוצר שרות (באנגלית: Product Service Systems) הן תשתיות המאפשרות רכישת השימוש במוצר ללא רכישת הבעלות עליו, במערכות מסוג זה הדגש עובר מהמוצר לחוויית המשתמש ובניית יחסים לטווח ארוך. אחת התועלות של מערכות אלה הוא שימוש הרבה יותר יעיל במוצרים וחומרי גלם, מעבר לכלכלה מעגלית והקטנת טביעת הרגל האקולוגית. מערכות מוצר שרות פועלות בכמה מודלים עסקיים:
דוגמאות למערכות מוצר שרות:
שוקי הפצה מחודשת
שוקי הפצה מחודשת (באנגלית: Redistribution Markets) הם פלטפורמות להעברת חפצים שהיו בבעלות גורם (אדם או ארגון) שאינו מעוניין בהם יותר לבעלות גורם שרוצה בהם, בשווקים מסוימים כגון פרויקט אגורה ההעברה היא חינמית, בשווקים אחרים מתבצעת החלפת חפצים "מכירה תמורת מטבע פנימי או מכירה רגילה דוגמאות לשוקי הפצה מחודשת: ebay, קרייגסליסט, יד2. בנוסף קיימים גם שווקים מתמחים כמו אתר סימניה לספרים, 99dresses לאופנה וכו'.
סגנון חיים שיתופי
סגנון חיים שיתופי (באנגלית: Colaborative lifestyles) עוסק בשיתוף נכסים לא מוחשיים כגון: חלל, זמן, מיומנויות, כסף. דוגמאות לפלטפורמות שפועלות בתחום הזה airbnb השכרה של מרחב מגורים, מספה ועד ארמון לטווח קצר או ארוך. Taskrabbit השכרת זמן ויכולות, מחולל המפגיש בין משימות בתשלום לאנשים המוכנים לבצע אותן ו- Rentitb הישראלית המאפשרת השכרה של כל דבר, ממכונית, מקדחה, שמלת כלה ועד דירה, בין אנשים פרטיים.
ביקורת
מבקרי השיטה טוענים כי היא אינה מובילה לשיתוף בין בני אדם, כפי שמרמז שמה המתורגם לעברית - אלא היא דווקא עוסקת במיסחור של שטחים נוספים מחיי האדם. תרגומים חלופיים וביקורתיים שהוצעו ל"כלכלת שיתוף" הם "כלכלה נזילה" (בהתאם לתאוריות על הקפיטליזם המאוחר של הסוציאולוג זיגמונט באומן), או "כלכלת חלטורות".
אמונל
אמונל (Ammonal) הוא חומר נפץ המורכב מאמוניום חנקתי ואבקת אלומיניום והיה בשימוש נרחב במלחמת העולם הראשונה כתחליף זול ל-TNT טהור, ונותר בשימוש למטרות חציבה וכריה. למטרות אלו כמו גם שימוש ברימוני יד ופגזים עירבו את האמונל עם TNT ופחם.
האמוניום החנקתי מתפקד בתור מחמצן ואבקת האלומיניום כדלק.
התערובת מושפעת מאוד מלחות כי אמוניום חנקתי הוא מאוד היגרוסקופי. קלות הפיצוץ תלויה ביחסים בין שני הרכיבים. יחס של 95:5 בין הדלק למחמצן הוא רגיש למדי ואינו מאוד יציב, אך אינו דורש הלם חזק מדי להפעלה.
שימוש באמונל למטרות חציבה או כרייה נעשה בדרך כלל בתוך פחיות מתכת או שקיות אטומות כדי למנוע חדירת לחות.
מהירות ההתפוצצות של אמונל הוא כ-4,400 מטרים לשנייה.
היסטוריה
בתחילת 1916 הצבא הבריטי עשה שימוש באמונל לצורך המוקשים שהטמין במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל בקרב על הסום.
הרפיה (עוף)
עיט הרפיה (שם מדעי: Harpia harpyja) הוא עוף דורס ממשפחת הנציים, החי ביערות הגשם הטרופיים שבמרכז ודרום אמריקה. נמנה עם העיטים הטרופיים, ומהווה את המין היחיד בסוגו. מין זה תואר לראשונה על ידי ליניאוס, שקרא לו Vultur harpyja ב-Systema naturae בשנת 1758. הוא נקרא על שם ההרפיות מן המיתולוגיה היוונית, והוא הציפור הלאומית של פנמה. הרפיה היא העוף החזק ביותר מבין העופות הדורסים בעולם.
תיאור פיזי
ההרפיה היא העוף הדורס הגדול ביותר באמריקה (חוץ מהקונדוריים שאוכלים נבלות). היא גם נמנית עם העיטים הגדולים החיים כיום, בממוצע שנייה רק לעיטם שטלר ודומה במידותיה לעיט הפיליפיני. עיט האסטי שחי בניו זילנד ונכחד, היה גדול ממנה כדי 40%.
אורך גופה של ההרפיה כ-90 ס"מ, מוטת כנפיה כ-210 ס"מ ומשקלה כ-8 ק"ג, אך עשוי להגיע כדי 9 ק"ג ובשבי אף יותר. צבע גבה שחור, בטנה לבנה פרט לפס שחור על חזה, וראשה אפור. הנקבות גדולות כדי שליש מהזכרים.
מבנה גופה של ההרפיה מותאם ליערות הטרופיים בהם היא חיה: זנבה ארוך מאוד לשם ניווט מדויק בין העצים, כנפיה רחבות מאוד וקצרות יחסית לדורס כה גדול. על ראשה ציצית המתרוממת כשהיא נדרכת או שומעת רעש.
אף כי העיטם הענק גדול ממנה, ההרפיה נמנית עם הדורסים החזקים ביותר הודות למבנה גופה, מקורה וכמובן טפריה. אצבעותיה מסוגלות להפעיל לחץ עצום ואורכו של הטופר האחורי הוא כ-65 מ"מ, ובמקרים מסוימים מגיע אף ל-12 ס"מ. לשם השוואה, לעיט הזהוב, שידוע כאחד הדורסים החזקים ביותר בממלכה ההולארקטית, ישנו טופר אחורי שאורכו בממוצע כ-55 מ"מ. המקור צר, בינוני באורכו, מאונקל ורב-עוצמה, מותאם לקרוע נתחי בשר מטרף גדול וחזק כקופים ועצלנים.
תזונה וקינון
ההרפיה ניזונה בעיקר מיונקים החיים על עצים. משקל הטרף מגיע על פי רוב עד לחצי ממשקלה היא, וכולל חוטמנים ומכרסמים שונים, אך בזכות כוחה הרב היא מסוגלת גם ללכוד טרף כקופים, עצלנאים ומזאמות, שגודלם ככלבי רועים. היא עשויה גם לתקוף עופות.
שימור וקשרים עם האדם
ההרפיה נרדפה בעבר על ידי בני אדם, עקב האגדות שהופצו עליה לפיהן היא נוהגת לחטוף ילדים ולשאתם לקינה. כיום, הסכנה העיקרית המאיימת עליה היא כריתת יערות המהווים את בית הגידול שלה, בנוסף לקצב הריבוי הנמוך שלה הכולל גוזל אחד מדי 2-3 שנים. הדבר גרם להיעלמותה מחלקים נרחבים של אמריקה הדרומית, וכיום היא מצויה בעיקר ליד שפך האמזונאס. מצבה מוגדר כ-"קרוב לסיכון", וה-"Peregrine Fund" הגדירה כעוף שעל מנת לשמרו בטבע יש לנקוט בגרעין רבייה ושחרור לטבע.
פלסטיניאן איירליינס
פלסטיניאן איירליינס (בערבית: الخطوط الفلسطينية) הייתה חברת תעופה וחברת הדגל של הרשות הפלסטינית.
היסטוריה
עם פתיחתו של נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת בדרום רצועת עזה בנובמבר 1998, היה זה למרכז פעילותה של החברה, והיא החלה לטוס ממנו לעמאן ולקהיר. במהלך שנת 1999 הפעילה החברה 1,482 טיסות סך הכל והטיסה 60,446 נוסעים, שהיוו 70% מכלל הנוסעים בשדה. בשנה זו הצטרפה פלסטיניאן איירליינס ליאט"א ולהתאחדות חברות התעופה הערביות.
באמצע שנת 2000 הגיע היקף פעולתה של החברה לשיאו. היא הפעילה טיסות לעמאן, נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, לרנקה, קהיר, ג'דה, אבו דאבי, דובאי ולדוחה. החברה חכרה מטוס איליושין Il-62 ורכשה שני מטוסי דאש 8. עוד הזמינה החברה שני מטוסים קטנים נוספים ושקלה את הזמנתם של שלושה מטוסי בואינג 737 במטרה להתחיל בשירותי טיסה לאירופה.
החל משנת 2017, החברה לא ביצעה עוד טיסות כלל ומטוסיה הוחכרו חלק מהזמן לחברת התעופה ניז'ר איירליינס הפועלת במדינת ניז'ר שבמערב אפריקה. ב-19 באוגוסט 2020, לאחר שהסתיים החוזה מול חברת התעופה האפריקנית, שלא חודש בשל משבר הקורונה והשפעתו החמורה על התעופה העולמית, הודיעה החברה על העמדה למכירה באופן מיידי של 2 מטוסי הפוקר 50 שלה.
בדצמבר 2020 הודיע משרד התחבורה והתקשורת ברשות הפלסטינית כי פלסטיניאן איירליינס תיסגר לצמיתות. בעת הסגירה שירתו בחברה 8 עובדים בלבד.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה בעת סגירתה:
Cd (פקודה)
שימוש
תיקיית קבצים היא חלק לוגי של מערכת קבצים, אשר מחזיקה קבצים או תיקיות נוספות. בעזרת הפקודה  ניתן לגשת לתיקייה פנימית, לחזור לתיקיית האם, או לגשת לכל תיקייה שהיא. שימוש בפקודה ללא ארגומנט מיצר התנהגות שונה במערכות הפעלה שונות. במערכות הפעלה תואמות POSIX, תיקיית העבודה משתנה לתיקיית הבית של המשתמש. בסביבת DOS, Windows או OS/2, התוכנית מדפיסה למסך את שם התיקייה הנוכחית.
POSIX
דוגמה לשימוש בפקודה בסביבת יוניקס או במערכות הפעלה דמויות יוניקס. המשתמש נמצא בתיקיית הבית שלו, המסומנת באופן סטנדרטי ב-~. על מנת לעבור לתיקייה הפנימית "games", יבצע המשתמש:
DOS
דוגמה בסביבת DOS או Microsoft Windows:
איניש בג
איניש בג (Inis Beag; בגאלית אירית: "אי קטן") הוא שם בדוי של אי הממוקם מערבית לאירלנד.
האנתרופולוג ג'ון מסנג'ר, שחי באי במשך 13 שנה בשנות ה-50 וה-60 פרסם מאמר בו תיאר את הקהילה הקתולית באי כמתאפיינת בהתנהגות מינית שמרנית קיצונית. לפי מסנג'ר הייתה התייחסות מצד שני המינים לפעילות מינית כדבר רע, שיש לסבול בלית ברירה, על מנת להתרבות בלבד. נשיקות, התגפפויות וכל גילויי החיבה גם כלפי ילדים נחשבים לאסורים. במאמר ניתן לאי שם בדוי על מנת להגן על תושביו. מאוחר יותר נחשף כי שמו האמיתי של האי הוא אינישיר.
מסנג'ר פרסם עוד כמה חיבורים וספרים על האי ותרבותו אך פרט לעבודותיו לא נערכו מחקרים אחרים על הקהילה באי.
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2004
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2004 התקיימו בחירות מקדימות רק במפלגה הדמוקרטית. במפלגה הרפובליקנית לא היו לנשיא ג'ורג' ווקר בוש מתחרים.
התקדמות המרוץ
בתחילת 2003 המועמדים הבולטים היו:
אולם בקיץ של 2003, עם הסתבכות המלחמה בעיראק, עלה כוכבו של מושל ורמונט לשעבר, הווארד דין – המועמד הרציני היחיד, שהתנגד ליציאה למלחמה. בנוסף תרמו לנסיקתו השימוש החדשני שלו באינטרנט הן ככלי ליצירת קהילה ולמשיכת קהל שלא הצביע בעבר, והן ככלי לגיוס תרומות קטנות אך רבות. לקראת תחילת הבחירות הוא התייצב בראש הן בסקרים והן בסכום הכסף שהקמפיין שלו הצליח לגייס.
עוד מתמודד בולט שהצטרף היה הגנרל ווסלי קלארק, המפקד הכללי של נאט"ו בתקופת המלחמה בקוסובו. תפקידו כפרשן של CNN בתקופת המלחמה בעיראק תרמה לפופולריות שלו, אולם הוא היה חסר כל ניסיון פוליטי.
19 בינואר - איווה
באיווה מתקיימות אספות בחירה (caucuses) שבוחרות צירים לוועידה המדינתית. ועידה זו בוחרת את 45 צירי המדינה לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית. בניגוד לבחירות מקדימות (פריימריז), ב"אספות בחירה" המצביעים באים ביחד, בשעה מסוימת אחה"צ לאספות שנערכות במוסדות ציבוריים ואף בבתים פרטיים בכל אזור בחירה. אחרי דיון המתכנסים מתחלקים למחנות, ועל פי החלוקה הזו קובעים את חלוקת הצירים של כל מועמד בוועידת המפלגה המדינתית.
בשבועות האחרונים לפני ההצבעה הסתמן במדינה מאבק צמוד בין דין לגפהארט, עם יתרון לדין. אולם בימים האחרונים לפני הבחירות התחזקו קרי ואדוארדס, ולבסוף ניצחו בהפרש משכנע, שמזניק את מועמדותם לקראת המשך הבחירות בניו המפשייר. גפהארט ממיזורי השכנה, היה חייב לנצח באיווה. בעקבות הפסדו פרש מהמרוץ. דין הגיע במקום שלישי די חלש, אבל יותר משפגעו בו התוצאות, פגע בו הנאום שלו בתום יום הבחירות, בו הוא הפגין עודף התלהבות שנתפס בטלוויזיה כהיסטריה וחוסר שליטה. בעקבות כך הנאום שלו קיבל את הכינוי "I have a scream" (כפרפרזה על הנאום המפורסם של מרטין לותר קינג)
תוצאות (אחוזים של הצירים לוועידה המדינתית, בסוגריים – צירים לוועידת המפלגה הארצית)
27 בינואר - ניו המפשייר
ג'ון קרי, ממסצ'וסטס, והאוורד דין מוורמונט השכנות היו חייבים להראות תוצאות טובות ולנצח בבחירות מקדימות אלה בשביל לשרוד במרוץ. ואכן קרי ניצח, תוצאה של המומנטום שצבר מאז הניצחון באיווה. דין, שתוצאות הבחירות באיווה מחקו את יתרונו בין לילה, הצליח לשפר את מעמדו - אך זה הספיק רק למקום שני די מרוחק. קלארק ואדוארדס הגיעו במקום השלישי והרביעי בצמידות, מה שאיפשר גם להם להמשיך במרוץ ולנסות להראות את כוחם בדרום ארצות הברית - משם באו.
תוצאות (באחוזים מקולות המצביעים, בסוגריים - צירים לוועידה)
3 בפברואר
בחירות מקדימות במדינות: קרוליינה הדרומית, מיזורי, דלאוור, אוקלהומה, ואריזונה. אספות בחירה בניו מקסיקו ובדקוטה הצפונית.
המנצח הגדול היה ג'ון קרי, שהעקבות ה"מומנטום" שקיבל בבחירות בניו המפשייר, זכה בחמש מתוך שבע ההתמודדויות. מנצח נוסף היה ג'ון אדוארדס שניצח ברוב משכנע בקרוליינה הדרומית, המדינה בה נולד ומדינה שכנה למדינה אותה הוא מייצג בסנאט, והגיע במקום שני צמוד באוקלהומה. בכך הוא הוכיח את כוחו בדרום. ווסלי קלארק ניצח ברוב דחוק באוקלהומה. הווארד דין כלל לא ניסה להתמודד ברצינות, ואכן לא זכה באף מדינה ואף לא הגיע במקום שני. ג'ו ליברמן שקיווה לנצח בדלאוור, פרש בעקבות התוצאות המאכזבות.
קרוליינה הדרומית מיזורי דלאוור אוקלהומה אריזונה ניו מקסיקו דקוטה הצפונית
7 בפברואר
אספות בחירה במישיגן ווושינגטון.
כצפוי, ג'ון קרי ניצח גם במדינות אלה ברוב גדול, והווארד דין הגיע במקום השני.
התוצאות:
מישיגן וושינגטון
8 בפברואר
אספות בחירה במיין.
מדינה עם אחוז גבוה של מתנגדים למלחמה בעיראק, שבה אפילו קוסיניץ' - המועמד הקיצוני ביותר בהתנגדותו למלחמה זכה באחוז נכבד מהקולות. אולם גם פה הווארד דין לא הצליח לגבור על קרי:
10 בפברואר
בחירות מקדימות בטנסי ווירג'יניה.
קרי ניצח בשתי המדינות, והוכיח שהוא מסוגל לנצח בדרום מועמדים דרומיים. אדוארדס הגיע במקום שני בשתי המדינות, ובכך הראה שהוא המועמד הדרומי המוביל. קלארק שהגיע רק למקום השלישי פרש מהמרוץ.
התוצאות:
טנסי וירג'יניה
14 בפברואר
אספות בחירה בוושינגטון הבירה ובנבדה
וושינגטון נוואדה
17 בפברואר
בחירות מקדימות בוויסקונסין.
ג'ון קרי זכה בבחירות, אולם ברוב קטן מהצפוי, כאשר במקום השני הגיע ג'ון אדוארדס בתוצאה קרובה, למרות הסקרים שהראו שהוא במקום השלישי. תוצאה זו נתנה לקמפיין של אדוארדס תנופה מחודשת, והוא נשאר האלטרנטיבה היחידה לקרי.
27 בפברואר
בחירות מקדימות ביוטה. אסיפות בחירה באיידהו והוואי
2 במרץ - יום שלישי הגדול
יום שלישי הגדול הוא היום המרוכז ביותר של בחירות מקדימות, בו ההתמודדות היא על 1150 צירים (מבין 4323 הצירים בוועידת המפלגה).
בחירות מקדימות בקליפורניה, ניו יורק, ג'ורג'יה, מסצ'וסטס, מרילנד, אוהיו, קונטיקט, רוד איילנד וורמונט, ואסיפות בחירה במינסוטה.
קרי ניצח בכל המדינות למעט ורמונט, שם זכה בניצחון שהייתה לו רק משמעות סמלית, מושל המדינה לשעבר, האוורד דין, שכבר פרש מהמרוץ. בעקבות התוצאות פרש ג'ון אדוארדס מהמרוץ, וקרי הפך למעשה למועמד המפלגה.
סמואל קופור
סמואל קופור (Samuel Osei Kuffour; נולד ב-3 בספטמבר 1976) הוא כדורגלן עבר גנאי ששיחק בעמדת המגן.
ידוע בעיקר בשל הכוח הפיזי שלו, תקופת המשחק שלו בבאיירן מינכן, שארכה למעלה מעשור, זכייתו ב-17 תארים גדולים, וכמעט 250 משחקים רשמיים.
קופור שיחק במדי נבחרת גאנה במונדיאל 2006, כמו גם בארבעה טורנירי גביע אפריקה לאומות.
קריירת מועדונים
קופור נולד בקומאסי, גאנה, והובא לאירופה על ידי טורינו בשנת 1991 כשהוא בגיל 15, לאחר ששיחק בקבוצת נוער מקומית במולדתו. בשנת 1993 עבר מהמועדון האיטלקי לבאיירן מינכן. לאחר שנה בה היה מושאל לנירנברג בעונת 1995-96 חזר לבאיירן, ואז ביצע את הפריצה בקריירה שלו.
קופור שיחק 11 עונות בבאיירן, שתחילתן בקבוצת הנוער והמשכן כשחקן בולט בקבוצה הבוגרת. הוא היה שחקן משמעותי בקבוצה שזכתה בליגת האלופות 2000-01, והבקיע את שער הניצחון בגביע הבין יבשתי 2001, שם הוכתר לאחר מכן לאיש המשחק. כמו כן, באותה שנה, סיים במקום השני בהצבעה על כדורגלן השנה באפריקה, כמו גם בשנת 1999.
קופור שיחק בהפסד המפורסם של באיירן למנצ'סטר יונייטד בגמר ליגת האלופות 1999, לאחר שספגה שני שערים מאוחרים. הוא צולם לאחר סיום המשחק כשהוא מכה בקרקע בתסכול, מחווה שזכתה להערכה בקרב אוהדי באיירן. הוא גם היה למגן הצעיר ביותר בכל הזמנים שהבקיע בליגת האלופות - 18 שנים ו-61 ימים - לאחר שהבקיע שער נגד ספרטק מוסקבה ב-2 בנובמבר 1994, במשחק שהסתיים בתיקו 2-2. לזכות קופור מעל 60 הופעות בליגת האלופות, המספר הגבוה ביותר בין כל השחקנים האפריקאים עד זמנו.
אחרי אחת עשרה העונות בבאיירן ו-175 הופעות הבונדסליגה, שוחרר קופור מהקבוצה וחתם על חוזה לשלוש שנים ברומא. הוא רשם 21 הופעות בעונת הבכורה שלו, לאחר ששיחק חלק מהעונה במדי הנבחרת. בשנה שלאחריה הושאל לליבורנו.
ב-28 בינואר 2008, הושאל קופור שוב, הפעם לאייאקס, במסגרת חוזה של שישה חודשים, עם אופציה לשתי עונות נוספות. הוא שוחרר בעקבות העדר טופס מסוים, ולאחר שהוגדר כמיותר על ידי מאמן רומא, לוצ'יאנו ספאלטי, עבר למעמד של שחקן חופשי.
בחודש אוגוסט באותה שנה, נפוצה שמועה שקופור מצטרף רוסיה לחימקי מוסקבה, אך ב-10 בספטמבר, הודיע באמצעות סוכנו, על פרישתו מכדורגל מקצועי.
קריירה בינלאומית
קופור החל את הקריירה בת 13 השנים, כשהוא בן 17, במשחק של נבחרת גאנה נגד סיירה לאון ב-28 בנובמבר 1993. הוא עבר את כל התחנות בנבחרת הלאומית: נוער, נוער עד גיל 21, וקפטן של הנבחרת הבוגרת כבר בגיל 23.
קופור פרץ לתודעה הבינלאומית כמגן בן 13. הוא שיחק בנבחרת גאנה הצעירה שזכתה בגביע העולם עד גיל 17 באיטליה 1991, ובמקום השני ביפן 1993, שם הפסידה גאנה לניגריה. בגביע העולם עד גיל 20, זכה במקום השני לאחר הפסד לברזיל, בטורניר אוסטרליה 1993.
קופור היה לזוכה מדליה בכדורגל אולימפי הצעיר בכל הזמנים, כשזכה במדליית ארד באולימפיאדת ברצלונה (1992) במדי נבחרת גאנה לפני יום ההולדת ה-16 שלו. הוא גם הגיע לרבע הגמר באולימפיאדת אטלנטה (1996).
לקופור הופעה אחת במונדיאל. הוא שותף במשחק נגד איטליה בשלב הבתים, אך לאחר טעות שלו במשחק, והפסד 2-0, לא שותף בשלושת המשחקים הבאים. נבחרת גאנה הודחה מהטורניר בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד לברזיל.
ב-12 בינואר 2007, דירגה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה את קופור ברשימת 30 השחקנים האפריקנים הטובים ביותר בכל הזמנים.
אמונה, והחיים אחרי הכדורגל
ב-2003, התראיין לתוכנית תיעודית ב-BBC, ואמר שהוא רוצה להיות כומר או מיסיונר לאחר שיפרוש מכדורגל. הוא דיבר גם על התגובה המופתעת של כמה שחקנים גרמנים כשראו אותו מתפלל לפני משחקים, תוך התייחסות לתמיכה שקיבל מחברים נוצרים גנאים, במיוחד אלה המתגוררים במינכן.
באותו ראיון, סיפר קופור בצורה מרגשת על מות בתו, גודייבה, בתאונת טביעה בינואר באותה שנה. הוא הסביר כי האמונה הנוצרית שלו נתנה לו את האומץ להתמודד עם העתיד.
בינואר 2022 הצטרף בנו, סמואל קופור ג׳וניור לקבוצת הנוער של הפועל באר שבע.
NXT TakeOver: The End
NXT TakeOver: The End, נקרא גם בשם NXT TakeOver: The End... of the Beginning, היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-8 ביוני 2016, באוניברסיטת פול סייל שבווינטר פארק, פלורידה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע העשירי בסדרת אירועי NXT TakeOver.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network תחת השם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השני של NXT בשנת 2016.
ב-21 באפריל במהלך מופע אשר התקיים בלוול, מסצ'וסטס, שלא שודר בטלוויזיה, סמואה ג'ו ניצח את פין באלור וזכה באליפות ה-NXT. ב-11 במאי בפרק של התוכנית NXT, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, קבע קרב חוזר ביניהם שהתקיים באירוע NXT TakeOver: The End. שישה ימים לאחר מכן, נודע שהקרב ביניהם יהיה קרב כלוב. הודעה זו סימלה את קרב הכלוב הראשון בתולדות NXT.
באירוע NXT TakeOver: Dallas, אמריקן אלפא ניצחו את הריבייבל וזכו באליפות הזוגות של NXT. ב-18 במאי בפרק של התוכנית NXT, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, קבע קרב חוזר על חגורות האליפות בין הזוגות באירוע NXT TakeOver: The End.
ב-18 במאי בפרק של התוכנית NXT, ניה ג'קס ניצחה את אלופת הנשים של NXT לשעבר, ביילי. לאחר הפסדה של ביילי ואי היכולת שלה להתחרות באופן מלא, ג'קס ניצחה את כרמלה ואלכסה בליס בקרב משולש אשר קבע את זהות המועמדת לתואר האליפות, שתפגוש את האלופה המכהנת, אסקה, באירוע NXT TakeOver: The End.
ב-25 במאי בפרק של התוכנית NXT, אוסטין אריס הצהיר על כוונותיו להפוך לאלוף NXT החדש, מה שגרר לתגובה מצד שינסקה נקאמורה. הג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, קבע קרב בין השניים לאירוע NXT TakeOver: The End.
ב-2 ביוני, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, הכריז על כך שטיי דילינג'ר יתמודד מול אנדרדה "סיין" אלמאס באירוע עצמו.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם הקרב של אנדרדה "סיין" אלמאס נגד טיי דילינג'ר. בסיום, אלמאס ביצע על דילינג'ר את מהלך ה-Double knee smash, שהספיק לו כדי להצמיד את דילינג'ר לניצחון.
בקרב השני, אמריקן אלפא (צ'אד גייבל וג'ייסון ג'ורדן) הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון). בסיום, הריבייבל ביצעו על ג'ורדן את מהלך הסיום שלהם, ה-Shatter Machine, כדי לזכות בחגורות האליפות. לאחר הקרב, אמריקן אלפא הותקפו על ידי שני גברים שלבשו בגדים בצבע שחור (לאחר מכן נודעו בשם "The Authors of Pain"). מנג'ר העבר, פול אלרינג, יצא לבמה וליווה את השניים בחזרה אל מאחורי הקלעים.
לאחר מכן, שינסקה נקאמורה התחרה נגד אוסטין אריס. במהלך הקרב, אריס ביצע על נקאמורה את מהלך ההכנעה שלו, ה-Last Chancery, אך האחרון הצליח להגיע אל החבלים ולגרום להכנעה להישבר. לאחר שאריס ביצע על נקאמורה את מהלך ה-Death Valley Driver על דופן הזירה, הוא ניסה לבצע את מהלך ה-Suicide Dive, אך נקאמורה הצליח להימנע מהפגיעה וכתוצאה מכך אריס התנגש במעקה הביטחון. בסיום, נקאמורה ביצע על אריס מהחבל האמצעי את מהלך הסיום שלו, "קינשאסה", ולאחר מכן המשיך וביצע את מהלך הפאוורסלאם ופעם נוספת את הקינשאסה כדי לנצח בקרב.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי של הערב, סמואה ג'ו הגן על אליפות ה-NXT נגד פין באלור בקרב כלוב. במהלך הקרב, ג'ו ביצע על באלור את מהלך המאסל באסטר, אך לא הצליח להצמיד את האחרון לספירת שלוש מלאה. מנגד, באלור ביצע על ג'ו את מהלך הסיום שלו, ה-Coup de Grâce, אך גם הוא לא הצליח להשיג את הניצחון בקרב. בסיום, באלור ניסה להימלט מהכלוב לאחר שהתחמק ממהלך ההכנעה של ג'ו, הקוקינה קלאץ', אך מנגד ג'ו ביצע עליו את מהלך הסופר מאסל באסטר כדי לנצח בקרב ולשמור על התואר בהצלחה.
סיסקו מערכות
סיסקו מערכות (באנגלית: .Cisco Systems, Inc) היא חברה אמריקאית רב-לאומית, המתמחה בטכנולוגיית המידע.
היסטוריה
סיסקו נוסדה ב־1984, בעיר סן פרנסיסקו, קליפורניה (ומכאן גם שמה אשר נגזר משם העיר, כמו גם לוגו החברה שמציג את גשר שער הזהב המפורסם של העיר). החברה החלה כיצרנית ציוד ניתוב לתעשייה בלבד. בהמשך עברה החברה לאספקת ציוד תקשורת, כאשר עיקר התמחותה הייתה ונשארה בתחום הנתבים. החברה היא אחד מיצרני ציוד התקשורת הגדולים בעולם, כאשר רוב ציוד הניתוב שנמצא בשימוש ברשת האינטרנט כיום הוא מתוצרת סיסקו.
החברה נוסדה על ידי לאונרד בוסאק וסנדרה לרנר, זוג נשוי מאוניברסיטת סטנפורד. עם יסודה, החלה להתמחות בפיתוח תוכנות ניתוב מבוססות פרוטוקולי תקשורת מרובים, ובכך הצליחה להגיע לייצור מסחרי מוצלח לראשונה של נתבים המסוגלים לקשר רשתות מחשבים בסטנדרטים שונים. עם הזמן פרוטוקול ה־IP התקדם והפך לסטנדרט עולמי, פחתה חשיבות ריבוי הפרוטוקולים, והחברה החלה להתמחות בנתבים מבוססי IP ו־MPLS (שיטת ניתוב ומיתוג רב שכבתית).
החברה פתחה את אקדמיית סיסקו, שבה מלמדים מומחים לתארים הייחודיים לסיסקו והמוכרים כתארים של מנהלי רשת ברחבי העולם.
בשיא בועת הדוט-קום (24.03.2000) לאחר תשואת שיא בעשור שקדם לו בשיעור של 56,000% הגיעה חברת סיסקו, בת 15 שנה באותה עת, לשווי שוק של מעל 500 מיליארד דולר, (79.56 דולר למניה) והפכה למשך מספר שבועות לחברה בעלת שווי השוק הגבוה בעולם, כשהיא עוברת את מיקרוסופט. בשיא המשבר, (1.11.2002) לאחר נפילה מתמשכת של כ-90 אחוז, נסחרה בשווי שוק של כחמישים מיליארד דולר בלבד (11.56 דולר למניה), הייתה זו מחיקת הערך הגבוהה ביותר משחר ההיסטוריה.
רכישות והתרחבות
לאורך השנים סיסקו רכשה מעל 180 חברות. רשימת הרכישות שביצעה סיסקו במעל מיליארד דולר:
פעילות בישראל
בשנת 1997 פתחה סיסקו סניף בישראל, באזור התעשייה קריית ספיר בנתניה. הסניף עוסק בעיקר בפיתוח, ומעסיק מאות עובדים.
בשנת 2012 רכשה סיסקו את חברת NDS הירושלמית (חברה בריטית) בעד סכום של כ-5 מיליארד דולר. בעקבות הרכישה גדל מספר עובדי החברה בישראל מ-500 ל-2,000, אך באוגוסט 2014 פוטרו 300 מתוך 2,000 עובדי החברה בישראל. בנוסף מכרה את חברת ג'נגו קונקטיביטי, חברת בת של NDS, אך נותרה עם החזקת מיעוט של כ-10%.
באוגוסט 2016 הודיעה החברה על גל פיטורים עולמי במסגרתו יפוטרו כ-5,500 מעובדי החברה (כ-7% מכלל העובדים). בספטמבר 2016 הודיעה החברה על סגירת מרכזי הסייבר שלה בנתניה ובחיפה, כ-35 עובדים.
מנכ"ל החברה בישראל הוא אורן שגיא. קדמו לו בתפקיד בועז מעוז, בינה רזינובסקי, דודי אילן (מינוי זמני), גרי דרוטין ויוסי גל. מנהלת מרכז המחקר והפיתוח של החברה בירושלים היא יעל וילה (שמכהנת גם כסגנית נשיא סיסקו העולמית).
ב-31 בינואר 2017 נחתם הסכם להפיכת ירושלים לעיר חכמה.
נכון לפברואר 2017, החברה מעסיקה כ-1,600 עובדים בישראל, רכשה 12 חברות ישראליות מאז 1998 והשקיעה בישראל למעלה מ-7 מיליארד דולר.
רכישות של חברות חברות הזנק ישראליות על ידי סיסקו בהיקף של מעל 2 מיליארד דולר:
הפיגוע בצומת בית ליד
הפיגוע בצומת בית ליד היה פיגוע התאבדות כפול שאירע בתחנת אוטובוסים מרכזית בצומת בית ליד ב-22 בינואר 1995 בו נרצחו 22 ישראלים (19 חיילים ואזרח אחד, שנהרגו במקום, ושני חיילים שמתו מפצעיהם לאחר שבוע ימים) ונפצעו 66 ביניהם אזרחים. לאחר הפיגוע התבררו סיפורי גבורת נפש אחדים. היה זה אחד הפיגועים הקשים שידעה מדינת ישראל והפיגוע הכפול הראשון.
הפיגוע
ביום ראשון בבוקר (בשעה 9:30), בשעה בה חיילים רבים נהגו לעמוד בתחנת האוטובוסים המרכזית שבצומת בית ליד בדרכם חזרה מחופשת השבת לבסיסים השונים, חדר מחבל מתאבד לבוש במדי צה"ל אל בין החיילים הממתינים ופוצץ את חגורת הנפץ במשקל של כ-10 ק"ג אותה נשא. מפיצוץ זה נהרגו תשעה חיילים ונפצעו אנושות עוד שלושה. אחת מתה בדרך לבית החולים, ושניים נוספים לאחר שבוע ימים.
לאחר כשלוש דקות פוצץ עצמו מחבל שני בין הפצועים, החיילים ועוברי האורח שנזעקו לטפל בנפגעי הפיצוץ הראשון. בפיצוץ זה קופחו חייהם של תשעה מן החיילים הנחלצים לעזרה, וכן של נהג משאית שבתאי מחפוד שחנה בסמוך. לאחר הפיגוע פצועים אחדים סיפרו שחייהם ניצלו בידי הנחלצים לעזרתם שגוננו עליהם בגופם. אחדים מן הנחלצים לעזרה קיבלו ציון לשבח ואותות גבורה או הצטיינות על פעולתם בעת ההתקפה. אחד מהם, הוא רב״ט איתן פרץ ז״ל אשר הגן בגופו על מפקדו עודד אברילינג׳י, ובכך הציל את חייו. איתן קיבל צל״ש האלוף.
כל ההרוגים, להוציא האזרח היחיד, היו חיילות וחיילים, וביניהם קצין אחד וקצינה אחת.
את הפיגוע תכנן והוציא לפועל עבד אל חלים בלביסי מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. בלביסי נעצר וטען בחקירתו כי הכין שלושה מטענים לפיגוע בבית ליד. בלביסי הוסיף כי הסתיר את המטענים בקרבת צומת בית ליד. עוד טען כי מחבל מתאבד אחד לא הגיע ולכן לא היה שימוש במטען השלישי. בלביסי מסר לחוקריו את מיקומו של המטען השלישי ומטען זה נמצא ופורק כשנה לאחר הפיגוע בבית ליד. פתחי שקאקי אשר עמד בראש הג'יהאד האיסלאמי התרברב בריאיון ל"טיים" ממקום מושבו בדמשק על ההצלחה של הארגון בפיגוע זה. ב-26 באוקטובר 1995, תשעה חודשים לאחר הפיגוע בבית ליד, נורה שקאקי במלטה. על-פי המשטרה המקומית והדיווחים הזרים - הייתה זו ידה של מדינת ישראל ו"המוסד" אשר סגרו מעגל ובאו דין עם העומד בראש ארגון הטרור.
הנצחת החללים
לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה זמנית שהוצבה במרכז צומת בית ליד. עוברים ושבים נהגו לעצור לידה ולהתייחד עם זכר הנופלים. בשנת 2006 הועתקה האנדרטה למקום הקבע שלה בסמוך לאנדרטה הגדולה והיא מהווה חלק מאתר ההנצחה הרשמי.
דוקטרינת דראגו
דוקטרינת דראגו (בספרדית: Doctrina Drago) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי שום כוח חיצוני, כולל ארצות הברית של אמריקה, לא יורשו להפעיל כוח נגד אומה אמריקאית על מנת לגבות חוב.
הפיגוע בצומת בית ליד
הנצחת החללים
לאחר למעלה מעשר שנים, ולאחר מכשולים רבים, הוקם אתר הנצחה לחללי הפיגוע כחצי קילומטר ממזרח לצומת בעיצובה של האמנית והיוצרת שרה קונפורטי, תושבת כפר יונה הסמוך. באתר מתאר פסל מתכת את עלייתן של 22 דמויות, שממדיהן הולכים וגדלים, בסולם השמיימה כסמל להתעצמותו של העם בתגובה למכות הנוחתות עליו.
דוקטרינת דראגו
הדוקטרינה הוכרזה בשנת 1902 בידי שר החוץ הארגנטינאי לואיס מריה דראגו (Luis María Drago). הדוקטרינה, המהווה הרחבה של דוקטרינת מונרו ברוח דוקטרינת קלבו, נכתבה בתגובה לפעולותיהן של בריטניה, גרמניה ואיטליה שהטילו סגר על ונצואלה והפציצו את נמליה בניסיון לגבות חוב לאומי עצום. תיקון רוזוולט משנת 1904 ייתר למעשה את דוקטרינת דראגו.
הפיגוע בצומת בית ליד
הנצחת החללים
בדצמבר 2018 עברה האנדרטה מספר שיפוצים.
טטיאנה דורונינה
טטיאנה דורונינה (ברוסית: Татьяна Васильевна Доронина; 12 בספטמבר 1933) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסיה. היא זכתה במספר פרסים ובשנת 1981 הוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות. החל משנת 1987 היא מכהנת כמנהלת האומנותית של התיאטרון האמנותי על שם גורקי במוסקבה. בעלת כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.
חייה
טטיאנה דורונינה נולדה בלנינגרד. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה אביה גויס לצבא ומשפחתה נמלטה לעיירה באזור ירוסלבל. עוד לפני סיום בית הספר דורונינה ניסתה להתקבל ללימודי משחק, אך בהיעדר תעודת בגרות לא התקבלה. בשנת 1956 היא סיימה את קורס לימודי משחק בבית הספר ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ביחד עם בעלה אולג בסילשווילי הם התקבלו להרכב של תיאטרון בעיר וולגוגרד. כבר לאחר שנה הם הצליחו לעבור ללנינגרד והחלו לשחק באחד מתיאטראות של העיר.
בשנת 1959 גאורגי טובסטונוגוב הזמין את דורונינה ובעלה לתיאטרון הדרמה הגדול ודורוניה הייתה בין השחקניות הבולטות של התיאטרון. בשנת 1966 בעקבות בעלה החדש דורונינה עברה למוסקבה והתקבלה להתיאטרון האמנותי של מוסקבה. על במת תיאטרון זה דורונינה שיחקה עד לשנת 1971. בשנת 1971 השחקנית עברה לתיאטרון מאיאקובסקי.
בשנת 1983, לפי הזמנת אולג יפרמוב דורונינה חזרה לתיאטרון האמנותי. בעקבות משבר חריף בתיאטרון זה בשנת 1987 התיאטרון התפצל ודורונינה מונתה למנהל אמנותי של התיאטרון החדש - התיאטרון האמנותי על שם גורקי. בתפקיד זה היא מכהנת עד היום.
במקביל להשתתפות בהצגות תיאטרון דורונינה הצטלמה בסרטים רבים. סרטו הראשון בהשתתפותה צולם עוד בשנת 1955. מספר פעמים (1967, 1968, 1973) דורונינה נבחרה לשחקנית השנה בברית המועצות. בסרטים המפורסמים שלה "שלוש צפצפות על פליושצ'יכה" ו"עוד פעם על אהבה" היא גילמה את התפקיד הראשי לצד אולג יפרמוב.
בשנת 1998 דורונינה פרסמה ספר אוטוביוגרפי, מהדורה שנייה יצאה לאור בשנת 2005.
דורונינה הייתה נשואה חמש פעמים והתגרשה מבעלה האחרון בשנת 1993.
סואו"ד
סואו"ד או בשמה המלא המערכת המאוחדת לעיבוד נתונים על האויב (רוסית:СОУД; Система объединенного учета данных о противнике) היא המקבילה הרוסית לאשלון.
היסטוריה
החלטה על הקמת המערכת התקבלה ב-1977 בתקופת המלחמה הקרה והייתה משותפת לכל מדינות ברית ורשה, היא החלה לפעול ב-1979 לקראת אולימפיאדת 1980 במוסקבה. במערכת עשו שימוש שירותי הביון של צ'כוסלובקיה, בולגריה, רומניה, וייטנאם, קובה, מונגוליה, פולין והונגריה. בתקופה הסובייטית המינהל ה-16 בקג"ב ומינהל 6 בגר"ו הסובייטי הפעילו את המערכת, כיום המערכת מופעלת בידי פס"ב, שירות האבטחה הפדרלי וגר"ו.
תשתיות
בשונה מאשלון, סואו"ד הייתה מערכת חשאית מאוד שהתפרסמה במערב, בעקבות פרסומו של עריק הקג"ב, אולג גורדייבסקי. המערכת הכילה שני מרכזי מחשבים גדולים: הראשון במוסקבה, השני - במזרח גרמניה. המערכת עבדה עד 1989, אז בעקבות איחוד גרמניה מרכז המחשבים הפך לרכוש של שירות הביון הפדרלי של גרמניה. בעקבות איבוד המחשב, המערכת איבדה חלק משמעותי מיכולותיה. אולם, הרשויות הרוסיות היו נחושות לשקם את המערכת; בתחילת שנות ה-90 שרידי מערכת סואו"ד הוקמו מחדש ונוסדה מערכת ביון רוסית חדשה, נבנו תחנות חדשות והתחנות הישנות שוקמו ושופצו. אחת מתחנות ההאזנה שהייתה נושא לחיכוכים בין האמריקנים לרוסים, הייתה התחנה בלורדס, קובה. במהלך כל שנות ה-90 התוכנית הופעלה על ידי פאפס"י - הסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית. המערכת מכילה שורת מתקני האזנה ברחבי העולם, כמו מתקן האזנה בקובה ובווייטנאם. עד שנת 2000 היה קיים הסכם בין רוסיה לקובה על אחזקת המתקן אך בשנת 2001 הבסיס בקובה נסגר וכל העובדים הרוסים פונו.
נירמלה סיטרמן
נירמלה סיטרמן (בהינדי: निर्मला सीतारमन; נולדה ב-18 באוגוסט 1959) היא פוליטיקאית הודית, השרה לשעבר לענייני מסחר וכיום שרת ההגנה ההודית. לפני כן היא שמשה כדוברת של מפלגת העם ההודית.
סיטרמן נבחרה לראשונה לרג'יה סבהה (הבית העליון של הפרלמנט ההודי) כאשר מפלגת העם ההודית עלתה לשלטון בשנת 2014 וקיבלה את מושבה של מדינת אנדרה פרדש. כיום היא יושבת ברג'יה סבהה במושבה של מדינת קרנאטקה.
כריס דוהון
כריסטופר ניקולס "כריס" דוהון (באנגלית: Christopher Nicholas "Chris" Duhon; נולד ב-31 באוגוסט 1982) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2004–2013. ממוצעיו הכוללים לאורך 9 עונותיו ב-NBA הם 6.5 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק. ב-29 בנובמבר 2008 קבע את שיא המועדון של ניו יורק ניקס עבור סך אסיסטים במשחק בודד, כאשר מסר 22 אסיסטים במשחק מול גולדן סטייט ווריורס.
בן דודו של הכדורסלן ג'רט ג'ק.
קריירת תיכונים ומכללות
דוהון נולד בעיר מאמו שבלואיזיאנה, ולמד ב"תיכון סאלמן" אשר בסליידל, על יד ניו אורלינס. בסיום שנתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של לואיזיאנה (Louisiana Mr. Basketball), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בין השנים 2000–2004 למד באוניברסיטת דיוק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן מייק ששבסקי. לאורך מרבית עונתו הראשונה שימש כשחקן ספסל, אך לקראת טורניר אליפות המכללות הפך לשחקן חמישייה קבוע בשל פציעתו של שחקן הקבוצה קרלוס בוזר. במשחק הגמר של הטורניר התמודדה דיוק מול אוניברסיטת אריזונה, בה שיחקו גילברט ארינאס, ריצ'רד ג'פרסון ולוק וולטון, וגברה עליה בתוצאה 82–72 בדרך לזכייתה השלישית אי פעם באליפות המכללות. במשחק הגמר קלע דוהון 9 נקודות, בעוד כוכבי הקבוצה מייק דאנליבי, שיין באטייה וג'יי ויליאמס הצטיינו עם 55 נקודות משותפות.
בשתי העונות הבאות הודחה דיוק מטורניר האליפות בשלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen), מול אוניברסיטת אינדיאנה ואוניברסיטת קנזס, בהתאמה. בעונת 2003/2004 הוביל דוהון את הקבוצה, לצד ה לואול דנג וה ג'יי. ג'יי. רדיק ושלדן ויליאמס, עד לפיינל פור אליפות המכללות, עם ממוצעים של 10.0 נקודות ו-6.1 אסיסטים למשחק. במשחק חצי הגמר בלט דוהון עם 15 נקודות ו-6 אסיסטים, אך דיוק הפסידה בתוצאה 78–79 מול אוניברסיטת קונטיקט, אותה הובילו בן גורדון ואמקה אוקפור. בעת סיום לימודיו ניצב במקום הראשון בתולדות דיוק בסך חטיפות בקבוצה (300), ובמקום השני בסך אסיסטים (819), אחרי בוב הרלי. בארבע עונותיו בליגת המכללות היה שותף ב-123 ניצחונות, נתון אשר מציב אותו במקום השני בתולדות מחוז החוף האטלנטי (ACC), אחרי חברו לקבוצה שיין באטייה אשר ניצח ב-131 משחקים.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2004 נבחר דוהון בבחירה ה-38 על ידי שיקגו בולס, אשר צירפה באותו הדראפט גם את לואול דנג ובן גורדון. בעונת הרוקי שלו היה הרכז הפותח של הקבוצה, ותרם 5.9 נקודות ו-4.9 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-3 העונות הבאות שימש כשחקן חמישייה בכמחצית מהמשחקים, והעמיד ממוצעים של 7.3 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק. בעונת העפיל עם קבוצתו בפעם היחידה בקריירה לסיבוב הפלייאוף השני, בטרם הודחו הבולס על ידי דטרויט פיסטונס.
ביולי 2008, לאחר 4 עונות בשיקגו, חתם דוהון על חוזה לשנתיים בניו יורק ניקס, עבור כ-12 מיליון דולר. ב-29 בנובמבר 2008 שבר את שיא המועדון, בו החזיק עד אז ריצ'י גארין, כאשר מסר 22 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול גולדן סטייט ווריורס. באותה עונה העמיד דוהון שיאי קריירה של 11.1 נקודות, 7.2 אסיסטים ו-3.1 ריבאונדים למשחק, אך הניקס סיימו עם מאזן שלילי (32–50) בפעם השמינית ברציפות.
ביולי 2010, לאחר שנתיים בניו יורק, חתם באורלנדו מג'יק על חוזה ל-4 עונות בסך כ-15 מיליון דולר. בשתי עונותיו בקבוצה שימש כמחליפו מהספסל של ג'מיר נלסון, וקלע 3.2 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר ללוס אנג'לס לייקרס כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות, במסגרתו דווייט הווארד נשלח ללייקרס, אנדרה איגודלה נשלח לדנוור נאגטס, אנדרו ביינום וג'ייסון ריצ'רדסון נשלחו לפילדלפיה 76', וניקולה ווצ'ביץ', מוריס הארקלס, ארון אפללו ואל הרינגטון נשלחו למג'יק. בעונתו היחידה עם הלייקרס שותף ב-46 משחקים בלבד, וקלע 2.9 נקודות למשחק. בסיום אותה עונה שוחרר דוהון מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 30.
לארי וולטרס
הוא נולד ב-19 באפריל 1949 בלוס אנג'לס ומילדותו חלם להיות טייס. הוא ניסה להתקבל לחיל האוויר של ארצות הברית אך נפסל עקב ראיה ירודה. בהמשך נהיה לנהג סמיטריילר.
תחילה הוא נמנע מלהשתמש ברובה מהפחד שאי יציבות תגרום לו להחליק למטה. לאחר 45 דקות שהיה באוויר וכניסה למסלול נחיתה של שדה תעופה לונג ביץ' הוא התחיל לירות בבלונים אך לאחר שפוצץ כמה מהם הרובה שלו החליק. הדבר גרם לו לרדת בכל זאת אך הכבלים של הבלון נתפסו בעמודי מתח גבוה ויצרו קצר ל-20 דקות באזור לונג ביץ'.
וולטרס "זכה" בעיטור "שורד בסיכון" מטעם פרס דרווין ההיתולי על "מאמצו" להגיע לקריטריונים לזכייה (כלומר, מוות או סירוס).
יוסף פרויד
קורות חיים
פרויד נולד בילניצה שבגליציה, אוסטריה. עד גיל 16 למד תורה ותלמוד בלבד, ואז יצא ללמוד בגימנסיה בצ'רנוביץ. בשנת 1903 סיים את הגימנסיה ונסע ללמוד פילוסופיה בווינה. לאחר מות אביו החליט ללמוד משפטים, אך עבר ללמוד רפואה כדי לעסוק בפסיכיאטריה. בשנת 1909 סיים פרויד את לימודי הרפואה והחל לעבוד כפסיכיאטר. בשנת 1910 הוזמן לקבל משרה בפסיכיאטריה בקליניקה של פראג, אך מאחר שנרמז לו שעליו להמיר את דתו, עבר למקצוע הרנטגנולוגיה.
בשנים 1912–1919 עבד פרויד במחלקת הרנטגן של אוניברסיטת וינה. בשנת 1919 קיבל תואר דוצנט (מרצה בכיר), בזכות עבודותיו על התריסריון.
"הדסה" בירושלים הזמינה את פרויד לייסד ולנהל מכון רנטגן, ואפשרה לו לרכוש ציוד רנטגן מודרני. בשנת 1923 רכש פרויד ציוד באירופה למכון הרנטגן שהיה אמור להיפתח, וב-1924 נפתח מכון הרנטגן בירושלים.
פרויד נפטר בשנת 1925 מאנמיה אפלסטית עקב קרינת יתר.. במאמר בהארץ שנכתב בינואר 1938 שכותרתו "בירור שאלת הרנטגן בארצנו" נכתב: "לפי דעת הרופאים אין ספק בדבר שהמנוח ניזוק על ידי קרני רנטגן, בייחוד על ידי הניסיונות הרבים שעשה עליהם". בידיעה ארוכה שתיארה את הלווייתו של פרויד בהשתתפות כל האינטליגנציה של ירושלים ובייחוד את אלה השייכים למקצוע הרפואה נוכח גם הרב קוק
היסטוריה מכון הרנטגן ב"הדסה" ירושלים
באוקטובר שנת 1919 נסגר מכון הרנטגן של "הדסה", עקב חילוקי דעות בין מנהל "הדסה" הד"ר יצחק מקס רובינוב לבין מנהל מכון הרנטגן הד"ר יוסף שוהאן, אשר הצטרף ל"הדסה" במאי 1918 אחרי סיום לימודיו בפריז אך כעבור חודש פורסמה בעיתונות הודעה שהמכון ממשיך לעבוד בהנהלת שוהאן. זמן קצר לאחר מכן התקלקלה מכונת הרנטגן של 'הדסה' עקב חדירת מי גשמים לחדר הרנטגן, והפעילות הרנטגנולוגית ב'הדסה' הופסקה לחלוטין. חילוקי הדעות בין רובינוב לשוהאן הובילו לפרישתו של שוהאן מניהול המכון, ו'הדסה' הזמינה את הד"ר יוסף פרויד, מחלוצי הרנטגנולוגיה בעולם, לנהל את מכון הרנטגן
אי. סי. קולמן
'''אי. סי. קולמן הבן (באנגלית: .E. C. Coleman Jr'''; נולד ב-25 בספטמבר 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1973–1978. לאורך הקריירה נבחר פעמיים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, ורשם ממוצעים כוללים של 7.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה
קולמן נולד וגדל בעיר פלורה שבמיסיסיפי, ובין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת יוסטון בפטיסט. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-13.1 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1973 נלקח קולמן בבחירה ה-51 (סיבוב שלישי), על ידי יוסטון רוקטס. בעונת הרוקי שלו ביוסטון קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל.
בדראפט ההרחבה של שנת 1974 נבחר על ידי ניו אורלינס ג'אז, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-3 עונותיו בקבוצה היה שחקן רוטציה בכיר, הודות להצטיינותו כשחקן הגנה, ותרם 8.0 נקודות ו-6.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה.