cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולטי BT-13 וליאנט
פיתוח וייצור
גם בדגם VF-54 הוכנסו שיפורים שונים, והדגם החדש נקרא VF-54A. בדגם זה נוסף לכן הנסע חיפוי אווירודינמי. המדפים הופעלו ידנית, והמנוע הוחלף למנוע רדיאלי פראט אנד ויטני R-985-T3B וואספ ג'וניור שהיה בעל 450 כוח סוס. הדגם המשופר הוצע לגיס האווירי, וזה החליט, באוגוסט 1939, לרכוש את המטוס תחת הסימול BT-13. ההזמנה הראשונית הייתה של 300 מטוסים, שהונעו במנועי פראט אנד וויטני R-985-25. המטוס הראשון סופק לגיס האווירי ביוני 1940. דגם ההמשך, BT-13A, היה שונה רק במעט מקודמו ובעיקר במנוע שהותקן בו, פראט אנד וויטני R-985-AN-1, ובהסרת החיפוי האווירודינמי של כני הנסע. מדגם זה יוצרו 7,037 מטוסים. בהמשך יוצרו 1,125 מטוסים מדגם BT-13B, שההבדל העיקרי בינם לבין הדגם הקודם הייתה במערכת החשמלית שפעלה במתח של 24 וולט, לעומת המערכת במטוסים הקודמים שפעלה במתח של 12 וולט. בשל הדרישה הגדולה למנועים מדגם R-985 (על תת-הדגמים השונים) יוצרו 1,263 מטוסים עם מנוע שונה מתוצרת חברת רייט, בעלי כח זהה. מטוסים אלה סומלו BT-15. 1,150 מטוסים מדגם A הוזמנו על ידי צי ארצות הברית וסומלו SNV-1. הצי הזמין 650 מטוסים נוספים מדגם B, שסומלו SNV-2.
שירות מבצעי
מטוסי הווליאנט שימשו בשלב הבסיסי בקורס הטיס. בשלב הראשוני טסו פרחי הטיס על מטוסי אימון ראשוני, בואינג סטירמן דגם 75 באחת מגרסאותיו (PT-13 או PT-17) או פיירצ'ילד PT-19. לאחר שלב זה עברו החניכים לטוס על ה-BT-13 שהיה מטוס מורכב יותר: מנועו היה חזק יותר והמטוס היה מהיר וכבד יותר מהמטוסים בשלב הראשוני. בנוסף לשליטה במטוס היה על החניך ללמוד להפעיל מערכת קשר רדיו לתקשורת עם הפיקוח הקרקעי, להפעיל מדפים לקראת נחיתה, ולתפעל את מדחף המטוס, שהיה בעל פסיעה משתנה. עם זאת, למטוס היה כן נסע קבוע ולא מתכנס, ולא היו בו מערכות הידראוליות - המדפים הופעלו על ידי מערכת ארכובות וכבלים.
תוך זמן קצר בשירות החלו הטייסים לכנות את הוליאנט "Vultee Vibrator", "ויברטור וולטי", בשל נטייתו לרעידות חזקות כאשר המטוס התקרב למהירות ההזדקרות, וגם בשל רעידות בחופת המטוס בעת תמרונים מסובכים. סיבות נוספות לכינוי זה היו רעידות בחלונות על הקרקע כאשר המטוס המריא בקרבתם ובשל רעידות בתדר גבוה של המדחף.
הוליאנט מילא היטב את משימתו. המטוס נחשב כמטוס לא-סלחני להטסה, אך עם זאת זריז מאוד, וכך יכול היה למלא את תפקידו ולהכשיר מאות רבות של טייסים לקראת הטסת מטוסים מתקדמים יותר ומטוסי קרב מבצעיים. למטוס היו כמה וכמה חסרונות: יחידת הזנב הייתה מחוברת לגוף בשלושה ברגים בלבד, דבר שהביא לניתוקה ולכמה אסונות, שבעקבותיהן אסר הצי על טייסיו לבצע במטוס אירובטיקה ותמרונים חריפים.
במאי 1945 הכריז הצי על מטוסי הווליאנט כמיושנים, ואלו הוצאו מן השירות והוחלפו במטוסי AT-6. גם צבא ארצות הברית החליף את מטוסי ה-BT-13 במטוסי AT-6 לפני תום המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה נמכרו כל המטוסים כציוד עודף, במחיר של כמה מאות בודדות של דולרים. חלק מן המטוסים נמכרו כדי להשתמש במנועיהם, שהותקנו במטוסים וכנפיים, כמו מטוסי סטירמן, במקום המנועים המקוריים, החלשים יותר. המטוסים הדו-כנפיים המשופרים הופעלו כמטוסי ריסוס.
שימוש אחר למטוסי וליאנט נעשה על ידי חברת פוקס המאה ה-20 בסרט טורה! טורה! טורה!, שהופק ב-1970. לקראת הסרט נרכשו ב-1968 תשעה מטוסי וליאנט והותאמו כך שייראו כמפציצי צלילה מדגם אאיצ'י D3A ("ואל", בכינויים אצל בעלות הברית) של הצי הקיסרי היפני. מטוסי הרווארד דימו באותו סרט מפציצי טורפדו מסוג נקג'ימה B5N ("קייט") ומטוסי קרב מסוג מיצובישי A6M זירו. לאחר ההסרטה נמכרו המטוסים לאנשים פרטיים, וכמה מהם נמצאים עדיין במצב טיסה, חלקם שייכים לחיל האוויר המנציח (Commemorative Air Force) בארצות הברית, במסגרתו המטוסים משתייכים לטייסת "טורה! טורה! טורה!" המבצעת שיחזור של קרבות אוויר במופעים. כמה מן המטוסים הללו הופיעו גם בסרט פרל הארבור, שיצא בשנת 2001. בעשור השני של המאה ה-21 עדיין נותרו כמה מטוסי וליאנט במצב טיסה, כולם בידי בעלים פרטיים.
שירות בחיל האוויר הישראלי
חיל האוויר הישראלי המתהווה תכנן לרכוש חמישה מטוסים מדגם זה. בפועל נרכשו שני מטוסים, שפורקו, נארזו בארגזים ונשלחו מארצות הברית במטוסי קרטיס C-46 קומנדו של להק תובלה אווירית. המטוסים הגיעו תחילה לשדה התעופה ז'אטץ בצ'כוסלובקיה. אחד מן המטוסים נפרק שם, ובמקומו הועמס מטוס אוויה S-199. משם המשיך מטוס התובלה לישראל והגיע ב-18 במאי 1948. המטוס הורכב על ידי אנשי חיל האוויר בשדה עקרון, לימים בסיס תל נוף, בחודשי הקיץ של אותה שנה; בדו"חות מצבת המטוסים נרשם המטוס בסטטוס "בהרכבה" ב-8 ביולי, ואילו בדו"ח מה-17 בספטמבר סטטוס המטוס הוא "בשימוש פעיל". ניתן לו הסימול ב-62, ולאחר מכן 91002. המטוס שימש למטרות תובלה קלה - הטסת מפקדים, טיסות בין הבסיסים, וכן לסיור. ב-5 בדצמבר נפגע המטוס בתאונה בעת נחיתה, והיה בתיקונים בחודשים שלאחר מכן, אך תיקונו לא הסתיים והוא הוצא משירות ב-7 בפברואר 1954. המטוס שהוצא משירות הועבר לבית הספר הטכני של חיל האוויר ולאחר מכן לקיבוץ ארז.
המטוס שנותר בצ'כוסלובקיה הורכב שם ושימש גם הוא לתובלה קלה בין הבסיסים שבהם פעלו אנשי חיל האוויר ואנשי הרכש. המטוס שימש גם למטרות אימון של טייסי הקרב של חיל האוויר, לקראת טיסתם לארץ במטוסי הקרב שנרכשו בצ'כוסלובקיה.
נתונים כלליים
נתונים לדגם BT-13A
עושה לי צרות
עושה לי צרות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-22 במאי 2022 והופק והוקלט על ידי עדן חסון ויעקב למאי, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השלישי של חסון, אלבום 3.
יצירת השיר
השיר נכתב על ידי עדן חסון בטיסה של 11 שעות מלוס אנג'לס לישראל לאחר סיבוב הופעות. הוא הוקלט, עובד והופק על ידי עדן חסון ויעקב למאי ועידן שניאור היה אחראי למנגינת הגיטרות בשיר. השיר הופץ על ידי mobile 1 music ויצא לאור ב-22 במאי 2022.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, אשר הוכן על ידי הסטודיו לעיצוב גרפי AVOXVISION, הועלה לערוץ היוטיוב של עדן חסון ב-22 במאי 2022. נכון לספטמבר 2022, הקליפ צבר 9.1 מיליון צפיות.
הצלחה מסחרית
השיר הופיע במקום החמישי בסרטוני המוזיקה החמים של יוטיוב ישראל, הוא הופיע במקום השביעי ברשימת הלהיטים הגדולים של ישראל בספוטיפיי והופיע במקום השלישי במצעד השירים השבועי של כאן גימל.
מארק אוניל
'''מארק ג'. אוניל (באנגלית: Mark J. O’Neil''') הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל. שירת כמפקד כוחות צבא ארצות הברית באלסקה וכסגן מפקד פיקוד אלסקה, וכמפקד כוח דלתא.
ביוגרפיה
אוניל גדל במדוסה שבמחוז אולבני בניו יורק, בנם של דונלד ושירלי. הוא למד בפנימייה הקתולית לנערים לה סאל והיה שחקן מצטיין בנבחרת הפוטבול של בית הספר. ב-1986 סיים תואר ראשון בחינוך גופני מאוניברסיטת נורוויץ' בורמונט, אחת מהמכללות הצבאיות הוותיקות בארצות הברית.
התגייס לצבא ארצות הברית ושירת כמפקד מחלקה רובאית, סגן מפקד פלוגה ומפקד מחלקת סיור בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים החמישי בדיוויזיית הפרשים הראשונה. לאחר מכן שימש קצין לוגיסטיקה גדודי ומפקד פלוגה רובאית בגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה-27 בדיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. באפריל 1994 הצטרף לכוחות המיוחדים ושירת כקצין אימונים, מפקד פלוגה רובאית וקצין תכנון בפלוגת המפקדה בגדוד השלישי של רגימנט הריינג'רס ה-75.
ב-1998 עבר לשרת בכוח דלתא, שימש קצין מבצעים, מפקד פלגה, מפקדת פלוגת ההכשרות ומפקד פלוגת תקיפה B. הוא שירת כקצין מבצעים במחלקת הלוחמה בטרור באגף המבצעים של המטות המשולבים ובמסגרת זו היה קצין חוקר עבור ועדת הבדיקה של אירועי הפגיעה במשחתת "קול".
ב"מבצע חופש לעיראק" פיקד על פלוגה מכוח דלתא שהוטסה ישירות מקרוליינה הצפונית למערב עיראק במטוסי C-17   לסייע בהשתלטות על סכר חדיתא. ב-2004 מונה לראש מחלקת מבצעים בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ב-2006 חזר לשרת בכוח דלתא ומונה לסגן מפקד לענייני מבצעים. ביולי 2009 מונה למפקד כוח דלתא תפקיד בו שירת עד יולי 2011.
באוגוסט 2011 מונה לעוזר ראש מטה צבא ארצות הברית. בדצמבר 2012 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה ההררית העשירית וביולי 2013 קודם לדרגת בריגדיר גנרל. במרץ 2015 מונה לסגן מפקד מרכז האימונים המשולב של פיקוד האימונים וההדרכה. בדצמבר 2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
במאי 2016 מונה לראש מטה כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. ביולי 2017 מונה למפקד כוחות הצבא באלסקה וסגן מפקד פיקוד אלסקה. ביולי 2019 סיים את שירותו הצבאי.
אוניל בעל תואר שני בלימודים צבאיים מהמכללה לפיקוד ומטה של הצבא. הוא נשוי לוונדי ואב לשני בנים.
שרצים
שרצים הם מזיקים שהפיצו מחלות או השמידו יבולים או בעלי חיים. מכיוון שהמונח מוגדר ביחס לפעילות אנושית, המינים הנכללים משתנים לפי האזור.
המונח נובע מהמילה הלטינית vermis (worm - תולעת), ובמקור שימש לפגית דמוית תולעת של חרקים מסוימים, שרבים מהם שורצים מזון. המונח שרץ נמצא במקורות מ-1530–1540.
הגדרה
המונח "שרצים" מתייחס למגוון רחב של אורגניזמים, כולל מכרסמים, תיקנים, טרמיטים, פשפשים, יתושים, חמוסים, מצנחים, סבלים, חולדות ולעיתים גם שועלים.
מבחינה היסטורית, במאה ה-16 וה-17, הביטוי שימש גם ככינוי גנאי הקשור לקבוצות אנשים שבדרך כלל נגועות בשרצים, כלומר קבצנים ונוודים, ובאופן כללי יותר עניים.
מכרסמים וחרקים נושאי מחלות הם המקרים הרגילים, אך המונח מוחל גם על בעלי חיים גדולים יותר - במיוחד טורפים קטנים - בדרך כלל משום שהם צורכים משאבים שבני אדם רואים בהם, כמו בעלי חיים וגידולים. לדוגמה: ציפורים שאוכלות יבולי דגנים ופירות. העורב האמריקאי (Corvus brachyrhynchos), שנוא על ידי החקלאים בגלל מניעת יבול. יונים, שהוכנסו באופן נרחב בסביבות עירוניות, נחשבות לעיתים גם לשרצים. זנים מסוימים של נחשים וארכנידים עשויים להיחשב גם לשרצים.
הידרדרות האיזון
כל מין יכול להתפתח לשרצים אם יכנסו אותו לאזור שיש בו תנאי מחיה נוחים ומעט טורפים טבעיים. במקרים כאלה הם נתפסים כמין פולשני ובני אדם לעיתים קרובות בוחרים למלא את תפקיד הטורף כדי להגביל את הסכנה לסביבה. דוגמאות לשרצים כוללות עזים באיי גלאפגוס, ארנבים באוסטרליה או חתולים באיי הנסיך אדוארד. חולדות, עכברים ותיקנים הם שרצים עירוניים ופרבריים נפוצים.
הממלכה המאוחדת
על פי "חוקי שרצים" של טיודור, יצורים רבים נתפסו כמתחרים על תוצרת הכפר, ופרסים שולמו על ידי הקהילה עבור פגריהם. הכרזת הדיה האדומה כשרץ הובילה לדעיכתה עד כדי הכחדה בבריטניה עד המאה ה-20. עם זאת, הדיה האדומה הוחזרה מאז לחלק גדול מסקוטלנד ולרוב אנגליה וויילס על ידי מיקומם הטרנספורטיבי של זוגות רבייה מאזורים אחרים באירופה.
ציירי סקיין
ציירי סקיין (בדנית: Skagensmalerne) היו קבוצת אמנים סקנדינבים שהתכנסו בכפר סקיין, בצפון דנמרק, מסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 ועד תחילת המאה ה-20. סקיין היה יעד קיץ שאופיו הנופי, הסביבה המקומית והקהילה החברתית משכו אמנים לצייר באוויר הפתוח, וחיקו את האימפרסיוניסטים הצרפתים – אם כי חברי המושבה סקיין הושפעו גם מתנועות ריאליסטיות, בהן אסכולת ברביזון.
היסטוריה
סקיין, בצפון יוטלנד, הייתה קהילת הדייגים הגדולה ביותר בדנמרק, כאשר יותר ממחצית מאוכלוסייתה עסקו בדייג. דייגים היו ללא ספק הנושא הנפוץ ביותר עבור ציירי סקיין. החופים הארוכים של סקיין נוצלו בציורי נופי הקבוצה.
ג'וזף קנדי השלישי
ג'וזף (ג'ו) פטריק קנדי השלישי (באנגלית: Joseph Patrick "Joe" Kennedy III; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כנציג המחוז הרביעי של מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ציירי סקיין
היסטוריה
האמן הבולט הראשון שצייר בסקיין היה מרטינוס רורבי (1803–1848), אחת הדמויות המרכזיות של תור הזהב של הציור הדני. ביקורו הראשון היה בשנת 1833 אך הוא חזר לקראת סוף חייו בשנים 1847–1848. הוא זכור במיוחד עבור ציורו "אנשי סקיין בערב קיץ" שצויר בשנת 1848. צייר ימי וילהלם מלבי (1824–1882), ביקר בסקיין בשנת 1848 וצייר את מבטו על סקיין.
ג'וזף קנדי השלישי
ביוגרפיה
קנדי נולד בשכונת ברייטון בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא בנם של חבר הקונגרס ג'וזף קנדי השני ורעייתו שיילה ראוץ' ונכדם של אתל ורוברט קנדי. יש לו אח תאום בשם מת'יו. הוריו התגרשו כשהיה בן 11.
ציירי סקיין
היסטוריה
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19, למרות המגמות המתפתחות באירופה, במיוחד בפריז, שדבקו בריאליזם ואימפרסיוניזם, סירבו האקדמיות המלכותיות בדנמרק ושוודיה לשנות את גישתן, והתעקשו שהתלמידים שלהן ימשיכו לצייר בסגנונות מועדפים של היסטוריזם ונאו-קלאסיציזם. בין אלה שהתוסכלו יותר ויותר מגישה זו היו מיקל אנקה, קרל מאסן וויגו יוהנסן שבתחילת שנות ה-70 למדו באקדמיה הדנית המלכותית בקופנהגן. מדסן, שכבר ביקר בסקיין בשנת 1871 בעת ששהה אצל דודו בפרדריקשאבן הסמוך, הזמין את אנקה להצטרף אליו לשם בשנת 1874, לצייר את הדייגים המקומיים.
ג'וזף קנדי השלישי
ביוגרפיה
ב-2003 סיים תואר ראשון במדעי הניהול והנדסה באוניברסיטת סטנפורד וב-2009 תואר JD במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. הוא התנדב לחיל השלום ובשנים 2004 עד 2006 השתתף במשימות ברפובליקה הדומיניקנית ובפוארטו ריקו. כעורך דין עבד כעוזר לתובע המחוזי במחוז מידלסאקס ובמחוז קייפ קוד והאיים סביבו.
ציירי סקיין
היסטוריה
מיקל אנקה הפך לחבר של משפחת ברונדום שהייתה לה חנות עם בר שהורחב עד מהרה והפך לבית הארחה. הוא הוזמן והכיר את בתם בת ה-15 אנה וגילה בה עניין מיידי. בשנה שלאחר מכן הוא חזר לסקיין יחד עם מדסן ועם ויגו יוהנסן שהושפעו מאוד מהאימפרסיוניזם הצרפתי. והחלו לצייר סצנות באוויר הפתוח בשילוב אימפרסיוניזם עם ריאליזם. בשנת 1876 ובמיוחד בשנת 1877, כמה אמנים אחרים בילו את הקיץ בסקיין.
ג'וזף קנדי השלישי
ביוגרפיה
בנובמבר 2012 ניצח ברוב של 61% בבחירות לנציגות המחוז הרביעי בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב גדול בבחירות לכהונה נוספת בנובמבר 2014 כשהתמודד ללא תחרות מצד נציגי מפלגות גדולות אחרות ולכהונה נוספות ב-2016 וב-2018. הוא כיהן כחבר בוועדת האנרגיה והמסחר.
ציירי סקיין
היסטוריה
בין הקבוצה היו אנה ומיקל אנקה, פ.ס. קרוייה, הולגר דרכמן, קרל מאסן, מארי קרוייה, קרל לוקה, ויגו יוהנסן מדנמרק, אוסקר ביורק ויוהאן קרוותן משוודיה, וכריסטיאן קרוה ואליף פיטרסן מנורווגיה. הקבוצה התכנסה באופן קבוע בבית הארחה ברונדום.
ג'וזף קנדי השלישי
ביוגרפיה
ב-2018 נבחר על ידי המפלגה הדמוקרטית לשאת את נאום התגובה של המפלגה לנאום מצב האומה של דונלד טראמפ. קנדי הודיע כי אין בכוונתו להתמודד מחדש בבחירות 2020 לבית הנבחרים. פרישתו זו באה לאחר שהחליט להתמודד בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לייצוג מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן אד מרקי. במסע הבחירות שלו לסנאט הביעו תמיכה מספר אישים דמוקרטים בהם קירסטן סינמה, גיל סיסנרוס, סטפני מרפי, ג'ון לואיס ואחרים. בבחירות המקדימות עצמן הפסיד קנדי למרקי ברוב גדול.
ציירי סקיין
היסטוריה
בית הארחה הפך למוזיאון סקיין, באוקטובר 1908, והוא מציג רבות מיצירות האמנות שלהם, כ-1,800 יצירות בסך הכל. רבים מהציורים עברו דיגיטציה במסגרת Google Arts & Culture והם נגישים באינטרנט. תערוכות קשורות ממשיכות להיערך; בשנת 2008 הציג מוזיאון ארקן לאמנות מודרנית בקופנהגן את "ציירי סקיין – באור חדש", ובשנת 2013 המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות בוושינגטון הבירה. הציג "עולם חוץ: אנה אנקה ומושבת האמנות של סקיין".
ג'וזף קנדי השלישי
ביוגרפיה
קנדי נשוי ללורן ומתגורר בברוקליין שבמסצ'וסטס. הם הורים לבת ובן.
ציירי סקיין
סגנונות ציור
בעידוד תנועת האמנות המודרנית, הציירים הראשונים נמשכו לקהילת הכפר של סקיין, בעקבות נופי הים והתרבות שלה, כולם רחוקים מהשפעות התיעוש של חיי העיר. סגנונות הציור שלהם התפתחו מהגישה הנאו-קלאסית הפורמלית של האקדמיה המלכותית בקופנהגן תוך אימוץ המגמות האירופיות המתפתחות בריאליזם ואימפרסיוניזם, כולל גישת ציור באוויר הפתוח שאומץ על ידי בית הספר ברביזון. האמנים נמשכו במיוחד לפעילותם של הדייגים המקומיים ובקתותיהם הצנועות. בהיעדר כללים נוקשים בתוך הקבוצה, הציירים פיתחו באופן חופשי את סגנונותיהם האישיים.
על ידי אימוץ ציור באוויר הפתוח הצליחו הציירים ללכוד את ההשפעות המיוחדות של אור וצבע על נושאיהם. דייגים נחשבו לקבוצה מעניינת במיוחד לאור עבודתם המסוכנת והתנהגותם ההרואית. הדיוקן של לארס קרוזה, שצויר על ידי מייקל אנקה, היה מפורסם בהצלחתו להציל מספר דייגים שאחרת היו טובעים. לעומת זאת עבודותיו של קרויה היו פחות דרמטיות ותיארו דייגים שהוציאו את הרשתות אחרי יום בים. בעוד שחלק מהציורים הציגו התרחשויות אותנטיות, האמנים שילמו לרוב לדייגים כדי לשמש דוגמנים, מה שהשלים את הכנסתם הצנועה. עבודותיו של קרויה היו גם של סצינות טיולים על החוף, ערבים רומנטיים לאור הירח ודיוקנאות של אשתו מארי. ככל שחלף הזמן צייר קרויה יותר ויותר "מצבי רוח", יצירות המתארות את האווירה המיוחדת של "השעה הכחולה" שהתפתחה בערב כשהשמים התמזגו עם הים. בנוסף לעמלותיו בחצרות המלוכה באירופה, זכור לוריט טוקסן בעקבות ציורי הפרחים בגינתו. הציורים של אנה אנקה, לעומת זאת, התמקדו בפנים הבית, כולל נשים וילדים, בסגנון מופשט, קולוריסטי יותר.
אוזן כרובית
אוזן כרובית או אוטוהמטומה או המטומה באוזן (באנגלית: perichondral hematoma או hematoma auris או Cauliflower ear) היא פציעת אוזן הנפוצה בעיקר בענפי ספורט לחימה (דוגמת MMA, איגרוף, ג'יו ג'יטסו ברזילאי והיאבקות), ומתרחשת גם בענפי ספורט מגע אחרים דוגמת רוגבי. הפציעה גורמת לעיוות אפרכסת האוזן המזכיר בצורתו פרחי כרובית. אף על פי שמדובר בעיוות שעשוי להיחשב לבלתי אסתטי, יש ספורטאים הרואים באוזן הכרובית סמל סטטוס המעיד על ניסיון, אומץ, קשיחות ודבקות במטרה. במאה ה-19, פציעה זו נקשרה לעיתים לשיגעון.
גורמים
פציעת אוזן כרובית מתרחשת עקב טראומה הנגרמת לרוב ממהלומות חוזרות ונשנות (באמנויות לחימה, הדבר עלול להיגרם עקב מהלומות אגרוף, בעיטות ולחץ מחניקות). כלי הדם המחברים את העור לסחוס האוזן נפגעים, נוצרת המטומה (דימום בין העור לסחוס) והאזור הפגוע מתחיל להתנפח מדם הנאגר בו. אספקת הדם לאזור משתבשת ותאי הסחוס הפגוע מתים. תאי הסחוס המתחדשים אינם נוצרים בצורה סימטרית אלא נבנים בצורה מעוותת שמעבה את הסחוס הפגוע – דבר המקנה את מראה פרחי הכרובית.
דרכי מניעה וטיפול
פציעת אוזן כרובית עלולה לגרום לזיהום, לפגיעה בעור התוף ובתעלת האוזן. על מנת להימנע מאוזן כרובית, יש להקפיד על חבישת כיסוי ראש או מגני אוזניים בזמן האימונים, הקרבות או המשחקים. טיפול רפואי באוזן כרובית עשוי להיות כרוך בנטילת אנטיביוטיקה ובניקוז דם במרפאת אף אוזן גרון. טיפול אסתטי כרוך בניתוח פלסטי.
קובי מלכין
קובי מלכין (נולד ב-30 ביוני 1965) הוא מנכ"ל ובנקאי ישראלי. בנובמבר 2021 מונה למנכ"ל בנק אש ישראל, אותו מקימים יובל אלוני, פרופ' שמואל האוזר וניר צוק. בעברו כיהן כמנכ"ל החברה הממשלתית עמידר החדשה, כמנכ"ל בנק מסד וכמנכ"ל בנק אוצר החייל.
השכלה
מלכין בעל תואר ראשון בכלכלה, לקראתו למד בין השנים 1988–1991 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני במנהל עסקים ומימון, אותו למד בין השנים 1992–1993 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה עסקית
מלכין החל את הקריירה הבנקאית שלו בבנק הפועלים, כאשר בין השנים 1992–2007 מילא תפקידים רבים מניהול סניפים ועד תפקידי סגן מנהל אזור בתחומי האשראי, תפעול ומכירות.
בשנת 2008 מונה למנכ"ל בנק מסד. במסגרת תפקידו הוביל את מעבר הבנק משליטת בנק הפועלים לשליטת הבנק הבינלאומי. ניהל את הסבת מערכות המחשוב בבנק, שיפור הביצועים והשירות ללקוחות וכיהן גם כיו"ר קופות גמל דפנה ואחרות.
בין השנים 2011–2013 כיהן כראש החטיבה הבנקאית, סמנכ"ל וחבר הנהלת הבנק הבינלאומי. תפקידו כלל ניהול מערך הסניפים, בנקאות פרטית, עסקים קטנים, גבייה, מערך המשכנתאות, פניות הציבור, שירות, והנחלת תהליכי עבודה קמעונאיים.
בשנת 2013, מונה למנכ"ל בנק אוצר החייל. עד שנת 2019 במסגרת תפקידו, הוביל את הבנק לשיפור ריווחיות, זכייה במכרזים משמעותיים, שינוי ארגוני במערך הסניפים והובלת מהלכי מיזוג עם הבנק הבינלאומי.
מינואר 2021 ועד אוגוסט 2021 כיהן מלכין כמנכ"ל החברה הממשלתית עמידר החדשה.
בחודש אוגוסט 2021 פרש מלכין מחברת עמידר על מנת לכהן בתפקיד מנכ"ל הבנק שמקימים יובל אלוני, פרופ' שמואל האוזר וניר צוק.
מלכין נבחר על ידי המגזין דה-מרקר במקום 18 בדירוג 100 האנשים המשפיעים ביותר בישראל לשנת 2021.
חיים אישיים
מלכין נשוי ואב לשלוש בנות, מתגורר בתל אביב. חובב טריאתלון ובעל שלושה תוארי "איש ברזל.
עלייה למטוס
עלייה למטוס (באנגלית: Boarding) הוא התהליך שבו עוזבים נוסעים בטיסה מסחרית את הטרמינל בנמל התעופה, מגיעים אל המטוס ותופסים את מקומותיהם בו לקראת יציאת הטיסה לדרכה.
התהליך מהווה עבור הנוסעים את השלב האחרון בתהליך ההתייצבות לטיסתם - לאחר ההגעה לנמל התעופה, בידוק ומסירת הכבודה והבידוק הביטחוני.
מועד העלייה למטוס
מועד העלייה למטוס נקבע מראש שעות אחדות לפני המועד ליציאת הטיסה לדרכה.
על העלייה למטוס להתחיל זמן מספיק לפני מועד היציאה, על מנת שלא לגרום איחור ביציאת הטיסה לדרכה. יחד עם זאת אין להתחיל בעלייה למטוס כאשר נותרו עוד הכנות רבות ליציאת המטוס וזאת על מנת שלא לאלץ את הנוסעים לבלות בתוכו זמן ממושך לפני ההמראה. על כן מתחילה העלייה למטוס כאשר הוא מוכן לקבל נוסעים - כשכבר נוקה וסודר לאחר צאת נוסעי הטיסה הקודמת - ויתר ההכנות ליציאת הטיסה לדרכה הגיעו לשלב מתקדם. בעוד העלייה למטוס מתנהלת ניתן לסיים הכנות אחרות לטיסה, כמו העמסת מזון על המטוס, מילוי מיכליו בדלק והעמסת כבודת הנוסעים לתוך תאי המטען העיקריים שלו.
בדרך כלל מתחילה העלייה למטוס חצי שעה עד שעה לפני המועד המיועד ליציאת הטיסה לדרכה, כתלות בגודל המטוס, מספר הנוסעים בו ומרחקו מהטרמינל (כי אם יש להסיע אליו את הנוסעים תארך העלייה למטוס זמן רב יותר). מועד העלייה למטוס נמסר לנוסעים בסיום תהליך הבידוק, עם מסירת כרטיס העלייה למטוס לידיהם. לעיתים נדחה המועד שנמסר לנוסעים וזאת כאשר חלים עיכובים המצריכים את דחיית יציאת הטיסה לדרכה (לדוגמה - מזג אוויר גרוע).
תהליך העלייה למטוס
תהליך העלייה למטוס מתחיל כאשר עוברים הנוסעים בשער העלייה למטוס. הם עושים את דרכם אל המטוס באמצעות גשר עלייה למטוס, אוטובוס או טרקלין נייד, או אף ברגל (בשדות תעופה קטנים). אם הגיעו אל המטוס באוטובוס או ברגל עולים אליו הנוסעים במדרגות (מדרגות המותקנות בו או מדרגות ניידות). הם נכנסים אל המטוס, מאחסנים את כבודת היד שלהם בתאי המטען המיועדים לכך בתא הנוסעים ומתיישבים במקומות שהוקצו להם במהלך תהליך הבידוק לטיסה.
תהליך העלייה למטוס מנוהל בשער העלייה למטוס על ידי אנשי צוות קרקע של חברת התעופה המפעילה את הטיסה. בהגיע מועד העלייה למטוס נקראים תחילה הנוסעים על ידי מערכת הכריזה בטרמינל להגיע אל שער היציאה. אנשי הצוות בשער מזמינים את הנוסעים שכבר התייצבו בו לעבור בו על פי סדר מסוים (ראו להלן). הם מזהים את הנוסעים על פי כרטיסי העלייה למטוס שניתנו להם בעת הבידוק. בדרך כלל נעשה הזיהוי על ידי מכשירים אוטומטיים, המזהים את פרטי הנוסע שעל הכרטיס (בדרך כלל על פי ברקוד המודפס עליו), משווים אותו לרשימת הנוסעים המאושרת המצויה במחשבי חברת הטיסה ומאשרים את מעברו בשער. תהליך זה גם מאפשר לצוות הקרקע וצוות המטוס לבדוק לקראת סיום זמן העלייה למטוס האם עברו בשער כל הנוסעים שהתייצבו בטרמינל לטיסה. אם לא התייצבו כולם, ניתן לקרוא למאחרים במערכת הכריזה של הטרמינל להגיע במהירות לשער העלייה למטוס.
בכניסתם למטוס מתקבלים הנוסעים על ידי אנשי צוות הדיילים, המוודאים שוב כי הנוסעים הגיעו לטיסה הנכונה ומורים להם את הדרך אל המקומות המיועדים להם.
אנשים הרתוקים לכיסאות גלגלים מועלים למטוסים באמצעות כיסא מעבר.
תהליך העלייה למטוס מסתיים כאשר נסגרות דלתותיו. בדרך כלל הן נסגרות כאשר המטוס מוכן לצאת מעמדת החניה שלו, להסיע אל מסלול הטיסה ולהמריא.
סדר העלייה למטוס
קביעת סדר העלייה של הנוסעים למטוס מתחשבת בשיקולים שונים:
לרוב נקראים נוסעי המחלקה הראשונה ומחלקת העסקים לעלות למטוס ראשונים. לעיתים נקראים לעלות אחריהם נוסעים עם מוגבלויות ונוסעים עם ילדים קטנים.
עלייה לכלי תחבורה אחרים
הכניסה לקראת נסיעה לכלי תחבורה אחרים היא לרוב פשוטה יותר. כך, לאוטובוס ולרכבת עולים ישירות מרציף (או מתחנה ברחוב), ללא צורך בהובלה אליהם. לרכבת פתחים רבים יותר והנוסעים מכניסים את כבודתם אליה בעצמם. העלייה לאוניית נוסעים היא מורכבת יותר ודומה יותר לעלייה למטוס.
מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך
מתוך שהותרה לצורך הותרה גם שלא לצורך או כלל מתוך, הוא כלל הלכתי שתוקפו מסברת חז"ל בדברי התורה, שמכוחו הותרה עשיית מלאכות ביום טוב גם כשאינן לצורך אוכל נפש, אלא לצורך אחר של יום טוב.
מקור ההיתר
מקור ההיתר נמצא במשנה מסכת ביצה וכן בגמרא שם: ובגמרא שם, נחלקו האמוראים במה נחלקו בית שמאי ובית הלל במשנה לעיל: העולה מהגמרא הנ"ל, שרב יוסף דוחה את הצעתו של רבה, שנחלקו בענייני עירוב ומלאכת הוצאה ביום טוב, ואומר שנחלקו בדין "מתוך". וכן המסקנה העולה מהגמרא, כדברי רב יוסף. רב יוסף הוכיח לרבה שאם אכן נחלקו בית שמאי ובית הלל בענייני עירוב והוצאה אם נוהגים בהם ביום טוב, היה צריך לכתוב את המחלוקת באבנים ודומיהן שאין בהם צורך יום טוב, וכיון שלדעת בית הלל אין איסור של עירוב והוצאה, גם זה מותר. אלא, שהמשנה הביאה אך ורק דוגמאות שיש בהם צורך יום טוב, ואם כן, הם נחלקו בסברת "מתוך", האם התורה התירה או לא.
גדרי ההיתר
בית הלל סוברים שהתורה התירה ביום טוב מלאכות לצורך אוכל נפש שנאמר: . אמנם למדו חכמים שיחד עם ההיתר לעשות מלאכות מסוימות לצורך אוכל נפש, התירה התורה לבצע את אותן המלאכות גם עבור צרכים אחרים שיש לאדם ביום טוב, משום שכאשר התורה התירה ומצד שני לא הגבילה את האיסור לכך אין הוכחה לכך שהתורה אסרה גם בדברים שאינם אוכל נפש ממש. אולם מלאכות שאינן קשורות להכנת מאכלים, אלא מלאכות אחרות שאין יסודם אוכל נפש, לא הותרו כלל ביום טוב, שנאמר:.
דוגמאות להיתר 'מתוך'
דוגמאות למלאכות שונות שהותרו עבור כלל צורכי יום טוב מאחר שהותרה לצורך אוכל נפש:
באלו מלאכות חל כלל "מתוך"
בדברי הרמב"ם נזכר הכלל בפירוש רק ביחס למלאכת הוצאה מרשות לרשות, ולא ביחס לאף מלאכה אחרת. אף על פי כן, לדעת רוב הפוסקים, כל מלאכה שעיקרה לצורך אוכל נפש חל עליה דין 'מתוך', וכפי שסיכם המאירי: .
ולדעת בעלי התוספות דין "מתוך" תקף גם ביחס למלאכות שעיקרן לא לצורך אוכל נפש אך לעיתים משמשות לצורך אוכל נפש, כגון מלאכת בונה, שאף שעיקרה אינו לצורך אוכל נפש, מאחר שבכלל המלאכה כלול גם איסור גיבון גבינה, מתוך שהותר לגבן לצורך אוכל נפש, כך הותר לבנות בית שחרב ביום טוב אם זה לצורך יום טוב, אלא שלמעשה הדבר אסור משום עובדין דחול.
מאידך, לדעת הלבוש ועוד אחרונים דין "מתוך" חל רק במלאכות הוצאה והבערה.
גם מלאכות שלא הותרו לגמרי ביום טוב, כגון מלאכות טוחן ובורר (שהותרו רק באופן ביתי), הותרו בכלל 'מתוך'.
מלאכה שאינה לצורך יום טוב כלל
כאשר מלאכה שהותרה ביום טוב נעשתה שלא לצורך, כגון שמטלטל דבר מה ברשות הרבים ללא תועלת או שמבעיר אש ללא תכלית, נחלקו הראשונים האם עבר על איסור, ומהי חומרתו. לדעת רוב הראשונים עבר על איסור מדאורייתא, לשיטת רש"י האיסור מדרבנן, ויש שיטה יחידה בדעת רש"י שאין איסור כלל. לכל הדעות, עשיית המלאכות לצורך, נכרי, ובהמה, ושריפת קדשים - אסורה מהתורה.
שיטת רש"י
כתב רש"י
בדעת רש"י רבים סוברים שהתיר רק מדאורייתא שלא לצורך כלל. ויש סוברים שרש"י התיר לגמרי.
בעלי התוספות והרשב"א הקשו כמה קושיות על רש"י, ולמסקנה הם סוברים כדעת רוב הראשונים שהאיסור מדאורייתא.
שיטת הרמב"ם
לשון הרמב"ם: ובאר המגיד משנה שם:לדעתו, מצד איסור הוצאה מותר שלא לצורך כלל, מכיוון שסברת מתוך רק עוקרת את האיסור מהתורה אך חז"ל אסרו דבר זה משום טרחא שלא לצורך.
אולם לדעת ה"בית יוסף", הרמב"ם סובר שמצד איסור הוצאה שלא לצורך יש איסור מדרבנן:
ולדעת הפרי חדש, מה שהתיר הרמב"ם לטלטל קטן וספר תורה, הוא משום שיש בהם צורך קצת. אבל גם הוא יודה שאם הוציא מרשות לרשות שלא לצורך כלל, יעבור באיסור תורה.
פסיקת ההלכה
מעבר לדיון בדעת ה'שולחן ערוך', למעשה רוב האחרונים הכריעו כרוב הראשונים שהאיסור מדאורייתא.
אמנם יש שפסקו שמעיקר הדין הלכה כפי הדעה המתירה הוצאה שלא לצורך כלל, וכפי שכתב רבי חיים בן עטאר בספרו 'ראשון לציון':. וכך פסק הרב עובדיה יוסף::.
לאורה סיניוטקינה
לאורה סיניוטקינה (בלטבית: Laura Siņutkina; נולדה ב-13 בפברואר 2003) היא כדורגלנית לטבית המשחקת בעמדת השוערת בפ.ס. מטה ובנבחרת לטביה.
קריירת נבחרות
סיניוטקינה ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב-17 בספטמבר 2020, בהפסד 0–9 ל. בהופעתה השנייה בנבחרת הפסידה נבחרתה 0–20 ל, כשסיניוטקינה עומדת בשער במחצית הראשונה וסופגת בה שמונה שערים.
קרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך
קרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: Karl III. Wilhelm von Baden-Durlach; 16 בינואר 1679 - 12 במאי 1738), היה מרקיז באדן-דורלאך בין השנים 1709–1738.
ביוגרפיה
קרל וילהלם נולד ב-16 בינואר 1679 בדורלאך, לפרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ולאוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, בתם של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ומריה אליזבת מסקסוניה. קרל וילהלם למד באוטרכט, ז'נבה ולוזאן, ולאחר מכן טייל באנגליה, שוודיה ושווייץ.
בשנת 1694 התגייס קרל וילהלם לצבא באדן, ושירת תחת פיקודו של דודו לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. קרל לחם במלחמת תשע השנים, ולאחר מכן לחם במלחמת הירושה הספרדית, שבה אף נפצע כמה פעמים, וכהוקרה לפעולותיו הועלה לדרגת גנרל.
בשנת 1709 מת אביו פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך, וקרל וילהלם עלה לשלטון במקומו. קרל וילהלם שיפר את המצב הכלכלי של המדינה, ובשנת 1715 הקים את העיר קרלסרוהה (שנקראה על שמו) והפך אותה לבירת המדינה. כמו כן שיפר קרל וילהלם את הבירוקרטיה במדינה, והנהיג צעדי צנע גם בחצרו, על מנת לכסות את הנזקים שנגרמו למדינה בעקבות המלחמות הממושכות עם צרפת. בנוסף קרל וילהלם היה אוהד מושבע של פרחים, והחזיק ברשותו אוסף גדול במיוחד של פרחים, ובעיקר פרחי צבעוני שאותם ייבא מהולנד.
ב-12 במאי 1738 מת קרל וילהלם מהתקף שבץ, ונכדו קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-27 ביוני 1697 התחתן קרל וילהלם עם מגדלנה וילהלמינה, דוכסית וירטמברג, בתם של וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג ומגדלנה זיבילה מהסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ערדסקין
ערדסקין (גם: ערדסקית ו-ערדסקוס) הייתה עיירה יהודית בגליל התחתון, אשר התקיימה בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ונזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל.
אהובת הדרקון
אהובת הדרקון הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ' שהוצג בתיאטרון החאן הירושלמי.
ערדסקין
במקורות
העיירה נזכרת בעיקר בקשר לפועלו של רבי מאיר, אשר ישב בין היתר בעיירה זו ובעיירה טבעין הסמוכה אליה בתקופת מושב הסנהדרין באושה. כך, מובא בתוספתא המעשה הבא:.
אהובת הדרקון
עלילה
בפתח ההצגה אחד השחקנים פונה אל הקהל באולם ואומר שהמחזה שיוצג היום מבוסס על משהו שקרה באולם התיאטרון לפני שנה. הוא מזמין אדם מבוגר מהקהל לעלות לבמה, לאדם קוראים מר ויצמן. אחד השחקנים שואל אותו מה המאורע המוקדם ביותר שהוא זוכר מחייו. ויצמן נזכר באירוע מגיל שלוש שבו אביו שב מהצבא והביא לו כד מתנה ואחר-כך הוא הלך עם שני הוריו לשתות גזוז. השחקנים מפתחים את הסיפור: מהכד יוצא שד ששב ומופיע לאורך העלילה, אמו של הילד מקריאה לו לפני השינה את הסיפור על אורפאוס ואורידיקה. אחר-כך השחקנים מבקשים ממר ויצמן שיספר להם כיצד הוא הכיר את אשתו והם מפתחים את הסיפור שלו, מסתבר שאשתו נשואה לדרקון בעל שלושה ראשים, שמגולם בידי שלושה שחקנים שונים שמתחלפים ביניהם והיא מבקשת ממנו שיציל אותה. ויצמן טוען שזהו אינו הסיפור שלו. בשלב מסוים אשתו האמיתית של ויצמן שצופה בנעשה, עולה לבמה, מה שמחולל תפנית בעלילה. אם עד עתה לא היה ברור אם ההצגה מבוססת על חייו של ויצמן או על דמיונם של השחקנים, הרי שעתה השחקנים מפתחים מכך סיפור, שמתברר כאמיתי, באמצעותו הם מנסים לפתור קונפליקט בו ויצמן האמיתי נתון.
ערדסקין
במקורות
כמו כן, מובא במקורות חז"ל מעשה הנוגע לעירוב תחומין בין העיירות טבעין וערדסקין: . מעשה זו מובא בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי גם בגרסה הבאה:.
אהובת הדרקון
אודות המחזה
ההצגה נוצרה באמצעות אימפרוביזציות עם השחקנים, תהליך יצירה בו נוהג מיכאל גורביץ' לביים את הצגותיו המקוריות. הבכורה הייתה ב-27 בדצמבר 2008.
ערדסקין
במקורות
פירוש השם "ערדסקין" בספרות התלמודית הוא מחתות מנוקבות.
אהובת הדרקון
אודות המחזה
המחזת סיפורו של אדם מהקהל על ידי שחקנים על הבמה, הוא מוטיב הלקוח מתיאטרון הפלייבק. בדומה לנעשה בקומדיה דל ארטה מתרחשת שבירת החיץ בין השחקנים לקהל.
ההצגה שונה מהתיאטרון הריאליסטי שמתאר מציאות אמיתית. גורביץ' נוקט במערכת של דימויים ומשלים על החיים, שבאמצעותם ניתן לראות את החיים באור אחר ועל ידי-כך למצוא אפשרויות פעולה וביטוי חדשות.
ערדסקין
זיהוי
יצחק גולדהאר וקליין הציעו לזהות את ערדסקין באל ח'רתייה, בה נמצאת היום שער העמקים.
אהובת הדרקון
אודות המחזה
גורביץ' אמר בריאיון:
באמצע ההצגה כשויצמן מתחיל להיסחף לתוך העולם הדמיוני שהשחקנים בדו עבורו, השחקנים מביאים אליו מראה. כשהוא מסתכל בה הוא רואה את בבואתו, אבל כשהוא מפנה אליה את גבו, מסובב את ראשו ומסתכל בה מעבר לכתפו, הוא רואה בה את בבואתו של השחקן הצעיר שמגלם את דמותו. המנחה מסביר לו שזהו האני האחר שלו, זה שויצמן השתוקק להיות כמוהו, אבל לא נהפך להיות בגלל פחדו. בדומה לכך השחקן הצעיר המגלם את דמותו של ויצמן מתבונן במראה ורואה את ויצמן האמיתי הזקן. אהובתו אומרת לו שזה האדם שהוא עתיד להיות אם לא יפעל להצלתה. המראה משקפת איפוא את הפוטנציאל הטמון בחלומותיו של האדם והמסר העולה מההצגה שעל האדם ללכת בעקבות נטיות ליבו.
קישורים חיצוניים
ביקורות
תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית
תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית (בעבר נקראה בשם: התזמורת הקאמרית הקיבוצית) הייתה תזמורת קאמרית ישראלית.
היסטוריה
בתוכניותיה אלו אירחה התזמורת סולנים ידועי-שם מהארץ ומחו”ל והציגה רפרטואר מגוון הכולל יצירות בלבוש חדש בנוסף לקלאסיקה המסורתית. התזמורת זכתה להערכה רבה גם בקרב קהילת המוזיקאים ודורגה על ידי משרד התרבות בדירוג המצוינות הגבוהה ביותר – דרגה 5. ממוקמת כתזמורת מהמובילות בישראל ברמתה ובתוכניותיה המקוריות.
בסיורי הקונצרטים האחרונים שלה בדרום אמריקה וסין זכתה התזמורת לתשואות רמות ולשבחי הביקורת.
המשרדים ואולם החזרות של תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, שכנו במתנ"ס דורה, בשכונת רמת ידין (דורה) בעיר.
התזמורת נתמכה על ידי משרד התרבות והספורט, התנועה הקיבוצית ועיריית נתניה.
בשנת 2021 הודיעה עיריית נתניה על הפסקת שיתוף הפעולה עם התזמורת, על אף שלטענת התזמורת היו ביניהן הבנות בעל פה על פעילות משותפת לקראת עונת היובל.
באוגוסט 2021 לאחר מאבקים רבים, נסגרה התזמורת ורוב נגניה עברו אל התזמורת הסימפונית ירושלים. ביחד שתי התזמורות יצרו את "הסדרה הקיבוצית".
קרל סקוטי
קרל סקוטי (בגרמנית: Karl Scotti; נולד ב-3 במרץ 1862 באימפריה האוסטרית – מת ב-7 בפברואר 1927 בקלגנפורט, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
קרל סקוטי נולד ב-3 במרץ 1862, והתגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-25 בנובמבר 1905 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובאפריל 1906 מונה לראש מטה הקורפוס השלישי ופיקד עליו עד מרץ 1911, עת קיבל פיקוד על קיבל פיקוד על הדיוויזיה החמישית. ב-12 במאי 1911 הועלה לדרגת גנרל-מיור.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא היה מפקד הדיוויזיה החמישית, שנכללה במסגרת הארמייה הראשונה של ויקטור דנקל, ונפרסה בחזית המזרחית. הוא השתתף עם הדיוויזיה שבפיקודו בקרב קרשניק, וב-12 באוגוסט 1914 הוא הועלה לדרגת לוטננט-פילדמרשל. הוא פיקד על הדיוויזיה החמישית עד אוקטובר של אותה שנה, עת הועבר לחזית האיטלקית. לאחר מכן הוא מונה כראש המטה של "קבוצת ארמיות רוהר", שתפקידה היה להגן על הגבול הדרום-מערבי והאדמות ההיסטוריות של האימפריה האוסטרו-הונגרית מגראץ עד אינסברוק. ב-18 ביולי 1916 הוא קיבל פיקוד על הארמייה העשירית אשר נפרסה בחזית האיטלקית. באפריל 1917 הוא מסר את הפיקוד על הארמייה לאלכסנדר פון קרובטין.
סקוטי הועבר לפקד על הקורפוס ה-15, ופיקד עליו בהצטיינות במהלך קרב קפורטו, שלאחריו הועלה ב-19 בנובמבר 1917 לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך שנת 1918 הוא פיקד על הקורפוס ה-15 במהלך קרב הנהר פיאווה וקרב ויטוריו ונטו. הוא פיקד על הקורפוס עד אוקטובר של אותה שנה.
אחריתו
עם סיום המלחמה פרש סקוטי מהצבא. הוא מת בעיר קלגנפורט שבאוסטריה ב-7 בפברואר 1927 והוא בן 64.
מחמוד חמדי
מחמוד חמדי (בערבית: محمود حمدي; נולד ב-1 ביוני 1995 במצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א-זמאלכ מליגת העל המצרית ובנבחרת מצרים.
קריירת מועדונים
בין השנים 2013–2016 שיחק חמדי בטלאיע אל-ג'יש מליגת העל המצרית, במדיה ערך 66 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-1 באוגוסט 2016 חתם בא-זמאלכ מליגת העל המצרית.
קריירה בינלאומית
ב-25 במאי 2018 ערך חמדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, בתיקו 1-1 נגד נבחרת כווית במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל נבחרת מצרים לטורניר מונדיאל 2018, אך לא שיחק בטורניר. נכלל גם בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019.
ב-14 בנובמבר 2020 הבקיע חמדי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת טוגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
המשבר ב-16 במאי 1877
המשבר ב-16 במאי 1877 (בצרפתית: La crise du 16 mai 1877 או Crise du seize mai) היה משבר חוקתי של הרפובליקה השלישית בצרפת שעימת את נשיא הרפובליקה, המרשל פטריס דה מק-מהון, מלוכני (מונרכיסט) בדעותיו, עם בית הנבחרים שנבחר ב-1876 ושנשלט על ידי רוב רפובליקני בראשותו של לאון גמבטה.
כאשר פיטר ב-16 במאי 1877 הנשיא מק-מהון את ראש הממשלה ז'ול סימון (נציג הרפובליקנים ה"אופורטוניסטים") ומינה במקומו את הדוכס דה ברולי, סרבה האספה הלאומית לתמוך בממשלה החדשה, דיוניה הושהו למשך חודש על ידי הנשיא ובסופו של דבר היא פוזרה בחודש יוני בעזרת החלטה של הסנאט. אחרי מערכת בחירות סוערת, שבה סיירו הנשיא מק-מהון ויריבו גמבטה בכל רחבי צרפת, התקיימו הבחירות החדשות שהביאו שוב לניצחון הרפובליקנים.
השלכות המשבר היו מרחיקות לכת: הוא חיזק את המשטר הרפובליקני, אז צעיר בשנים, הרס את תקוות המלוכנים להשיג בפעם השלישית "רסטורציה" של המלוכה, ומעל לכל, נתן כיוון ארוך טווח לחלוקת התפקידים בין מוסדות השלטון: הפירוש של ה"אורליאניסטים" (תומכי בית אורליאן) של חוקי החוקה משנת 1875, לפיו הממשלה צריכה לתת דין וחשבון בו זמנית בפני ראש המדינה ובפני הפרלמנט, כלומר הנשיא המוסמך למלא תפקיד פעיל בניהול המדינה, נדחק הצידה לטובת הפירוש הרפובליקני הקפדני, המהפכני אפילו, לפיו הממשלה תלויה אך ורק בפרלמנט, המאשר את הקמתה והמדיח אותה.
בשנת 1879 התייצבה הנהגה פרו-רפובליקנית, בעלת רוב ולגיטימציה חסרי תקדים לקדם תפיסות ברורות של לאומיות חילונית, בין היתר באמצעות שינוי מבנה מערכת החינוך במדינה, וכך אכן עשתה בשנים שלאחר מכן.
הרפובליקה השלישית התנהלה לפי השיטה החדשה והלך רוח זה עד סופה בשנת 1940.
טומש מקובסקי
דוקטור טומאש ארתור מקובסקי (בפולנית: Tomasz Artur Makowski, נהגה: ; נולד ב-1970) הוא ספרן והיסטוריון פולני, מנהל הספרייה הלאומית של פולין, ראש המועצה הלאומית לספריות, ראש מועצת משאבי הספרייה הלאומית וראש ועדת דיגיטציה במשרד התרבות והמורשת הלאומית.
ביוגרפיה
מקובסקי עבד בספרייה הלאומית מאז 1994. לפני שהפך למנהל בשנת 2007, הוא היה סגן מנהל אקדמי וגם ראש אוספים מיוחדים. הוא חבר מועצת המנהלים של מספר ארגונים חשובים ומוסדות בפולין ומחוצה לה. הוא חיבר שלושה ספרים ומספר מאמרים, ומתמחה בהיסטוריה של ספריות, מחקר כתבי יד והיסטוריוגרפיה. בשנת 2005 הוא היה אוצר התערוכה המונוגרפית הראשונה על ספריית זמוייסקי.
דפנה דקרס
דפנה דקרס (בהולנדית: Daphne Deckers; נולדה ב-10 בנובמבר 1968) היא מנחת טלוויזיה הולנדית.
ביוגרפיה
דקרס נולדה בניימכן וזמן קצר לאחר מכן עברה משפחתה לעיירה אחרת.
היא למדה תקשורת המונים ובאותו זמן החלה לדגמן.
ב-1997 שיחקה תפקיד קטן בדרמת הספורט ההולנדית "All Stars", בשנה זו גם שיחקה בסרט ג'יימס בונד מחר לנצח.
ב-1998 הייתה על שער מגזין פלייבוי.
מ-2007 ועד 2011 הנחתה ושפטה בתוכנית "הטופ מודל הבאה של הולנד".
היא פרסמה שני ספרים שכתבה בנושא אמהות וספר ילדים משלה, היא גם כתבה טורים למספר עיתונים וביניהם Reader's Digest ו-"De Telegraaf", העיתון המוביל בהולנד.
היא משמשת כשגרירה של הארגון "Nationaal Fonds Kinderhulp".
זולנדר 2
זולנדר 2 (באנגלית: Zoolander 2; מסוגנן כ-Zoolander No. 2) הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי משנת 2016 בבימויו של בן סטילר אשר התסריט שלו נכתב על ידי ג'ון המבורג, ג'סטין ת'רו, בן סטילר וניקולס סטולר. זהו סרט ההמשך לסרט זולנדר משנת 2001. בסרט מככבים בן סטילר, אוון וילסון, וויל פרל, פנלופה קרוז וקריסטן ויג.
הסרט צולם בין החודשים אפריל 2015 עד יולי 2015 ברומא שבאיטליה. הסרט יצא לאקרנים ב-12 בפברואר 2016 והופץ על ידי סרטי פרמאונט. הסרט, אשר בוים בתקציב של 55 מיליון דולרים, גרף 56 מיליון דולרים.
שרפה (שפה)
שפת השרפה היא שפה מדוברת בנפאל, ובמדינת סיקים בצפון מזרח הודו, השפה שגורה בעיקר בפי אנשי השרפה בצפון נפאל. כ-200,000 דוברים חיים בנפאל (על פי מפקד אוכלוסין מ-2011), 20,000 במדינת סיקים (1997) ועוד 800 דוברים בסין (1994).
וזיריסטן
וזיריסטן (בפרסית: وزیرستان, "ארץ הווזיר") הוא אזור הררי, המשתרע על פני 11,585 קמ"ר, ונמצא באזור צפון-מערב פקיסטן וגובל באפגניסטן. האזור מאוכלס כולו על ידי פשטונים אשר דתם היא אסלאם סוני. השפה המדוברת בעמק היא שפת הווזירוולה משפות הפשטו. האזור נמצא בשטחים שבטיים המנוהלים על ידי השלטון הפדרלי, ונחשב מחוץ לארבעת מחוזות המדינה.
וזיריסטן כוללת את האזור ממערב ומדרום מערב לפשאוור, כשנהר טוצ'י מצפונה ונהר גומאל מדרומה. אזור זה היה בריבונות שבטית עצמאית עד 1893, כשהיה מחוץ לאימפריה הבריטית. פלישת השבטים לשטח הבריטי היוותה בעיה מתמדת עבור הבריטים, והובילה למשלחות עונשין תכופות בין 1860 ל-1945. האזור הפך לחלק מפקיסטן בשנת 1947.
מסיבות מנהליות, וזיריסטן מחולקת לשני תת-שבטים - צפון וזיריסטן ודרום וזיריסטן עם אוכלוסיות הכוללות (נכון ל-1998) כ-361,246 וכ-429,841 בני אדם בהתאמה. לתת-השבטים יש מאפיינים שונים ברורים, אולם שניהם שייכים לשבט וזיר ומדברים בשפה משותפת - הווזירוולה. הלוחמים הווזיריים ידועים כלוחמים אימתניים, ומוכרים בשל מריבות הדמים התכופות שבהם הם מעורבים.
השבטים של וזיריסטן נשלטים על ידי הגברים זקני הכפר הנפגשים בג'ירגה השבטית (מעין פרלמנט). מבחינה חברתית ודתית, וזיריסטן הוא אזור שמרני מאוד. הנשים נשמרות בקפידה, וכל בית חייב להיות בראשותה של דמות גברית. נוכחות הטליבאן באזור מהווה בעיה המדאיגה את הקהילה הבינלאומית, במיוחד מאז המלחמה באפגניסטן.
הדיוויזיה ה-334 (ורמאכט)
דיוויזיית החי"ר 334 (בגרמנית: 334 Infanteriedivision) הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1942 ונכנעה לבעלות הברית בסיום המערכה בתוניסיה. במאי 1943 הוקמה מחדש על בסיס דיוויזיית החי"ר ה-80, שהוקמה כמה ימים לפני כן. את שארית המלחמה העבירה בחזית האיטלקית עד שנכנעה לאמריקאים.
היסטוריה
דיוויזיית החי"ר ה-334 הוקמה בנובמבר 1942 ונשלחה לתוניסיה, שם הוכפפה לארמיית הפאנצר החמישית בניסיון לסייע לעמדות הציר בצפון אפריקה. הדיוויזיה הייתה מבודדת ונכנעה עם יחידת צרפת של וישי – לגיון אמפריאל, לכוחות הבריטים מספר ימים לפני כניעת כוחות הציר בתוניסיה.
הדיוויזיה הוקמה מחדש בצרפת ב-1943, מגורמי דיוויזיית הרגלים ה-80 רגימנט 756 הוקם מחדש כרגימנט רגלים ולא ככוח הררי. הדיוויזיה הועברה לאיטליה בסוף 1943 ונלחמה שם עד סוף המלחמה, ספגה אבדות כבדות לאורך כל התקופה ובסופו של דבר נכנעה לאמריקאים.
פשעי מלחמה
הדיוויזיה הייתה מעורבת במספר פשעי מלחמה באיטליה בין פברואר לספטמבר 1944, עד שלושים אזרחים הוצאו להורג בכל תקרית.
ארגון
מבנה הדיוויזיה:
מה פספסתי
מה פספסתי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. את השיר הוציאה חברת התקליטים שרית הפקות, ב-9 בדצמבר 2021, כסינגל מתוך אלבומו השלישי של חסון. השיר נכתב והולחן על ידי חסון, שגם הפיק את השיר לצד יעקב למאי.
ביקורות
אתר האינטרנט "פרוגי" ציין לטובה את מנגינת השיר, וכתב כי מילות השיר מרגשות ונוגעות ללב.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלווה את "מה פספסתי" פורסם בסמוך לצאת השיר, בעמוד היוטיוב הרשמי של הזמר. בקליפ, הדוגמנית זוהר איבורה דריי משחקת את חברתו של חסון.
ז'אק נתן
ז'אק נתן פרימו (בבולגרית: Жак Натан Примо; 28 באוקטובר 1902, סופיה, נסיכות בולגריה – 3 במרץ 1974, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה), היה פוליטיקאי, כלכלן והיסטוריון בולגרי ממוצא יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה אשר כיהן כראש הסקציה היהודית בחזית המולדת של בולגריה ובהמשך כיושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. ז'אק נתן נמנה עם מובילי הקו האנטי-ציוני בבולגריה ונחשב לאחד התאורטיקנים המובילים בארצו בתחום הכלכלה המתוכננת.
קריירה מקצועית ופוליטית כללית
ז'אק נתן נולד בסופיה, במקביל ללימודיו בתיכון הצטרף לחוגי הנוער של המפלגה הקומוניסטית וב-1922 מונה למזכיר פוליטי בתנועה. בהמשך, יצא ז'אק נתן למוסקבה ובה רכש השכלה אקדמית בהיסטוריה כלכלית באוניברסיטת מוסקבה. ב-1930 שב לבולגריה והחל לכתוב במספר ביטאונים, חלקם מטעם יהדות בולגריה כגון "ההד היהודי" (בבולגרית: еврейски ехо) וחלקם מטעם המפלגה הקומוניסטית כגון הביטאון "כוכב" (בבולגרית: Звезда). הוא נעצר מספר פעמים על ידי השלטונות בשל פעילותו הקומוניסטית. בין 1941 ל-1943 נכלא במחנה מעצר. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת נמנה ז'אק נתן עם בולטי התאורטיקנים של המפלגה הקומוניסטית בתחום הכלכלה המתוכננת. בין 1949 ל-1952 כיהן כסגן יושב ראש מועצת המדינה לענייני מדע, אמנות ותרבות. ב-1961 היה לחבר האקדמיה למדעים של בולגריה ובהמשך מנהל מכון הכלכלה של האקדמיה למדעים. נתן כיהן כפרופסור לכלכלה פוליטית במכון לכלכלה על שם קרל מרקס, ורקטור המכון, וכן כפרופסור באוניברסיטת סופיה. לאורך הקריירה פרסם ז'אק נתן מספר רב של ספרים ומאמרים. ז'אק נתן הלך לעולמו בסופיה ב-1974.
בקרב יהדות בולגריה
בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה שהובלה על ידי "חזית המולדת" החלו הקומוניסטים היהודים להשתלט בכוח על מוסדות הקהילה היהודית. ההשתלטות לוותה גם באלימות, אם כי במידה פחותה לאין שיעור מהאלימות שהפגינה המפלגה הקומוניסטית במהלך תהליך השתלטותה הכללי על בולגריה. הקומוניסטים הקימו את "הסקציה היהודית" בחזית המולדת והעמידו בראשו את ז'אק נתן. דרך המנגנון הכללי העמיקו את שליטתם על מוסדות הקהילה, תוך עימות מול התנועה הציונית. בהמשך, עם תחילת גל העלייה לישראל ניסו חברי הסקציה היהודית להשתלט על מנגנון העלייה מבולגריה שהופעל ונוהל על ידי שייקה דן, וזאת במטרה לעכב את יציאת היהודים ככל הניתן. טרייצ'ו קוסטוב אשר כיהן כסגן ראש ממשלת בולגריה וממלא מקומו של גאורגי דימיטרוב החולה, מנע מחברי הסקציה מלהשתלט על מנגנון העלייה ואף הזהיר את ז'אק נתן אישית. עם התערערות מעמדו של קוסטוב עלה בידי הסקציה להשתלט דה יורה על מנגנון העלייה, אך דה פקטו העלייה נמשכה ללא הפרעה בניהולו של שייקה דן.
ב-1949 מונה ז'אק נתן ליושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. במהלך תפקידו הוחלט על פרישה מהקונגרס היהודי העולמי, על סגירת בתי הספר של הקהילות היהודיות בערים השונות בשל חוסר בתלמידים, ועל מסירת המבנים לידי הממשלה. ב-20 באפריל 1952 התכנסה הוועידה החמישית של הקונסיסטוריה ובה השתתפו נציגים מ-13 קהילות בלבד. בהחלטה המסכמת של הקונסיסטוריה נקבע כי יהודי בולגריה ימשיכו להשתתף בבניין הסוציאליזם בבולגריה תוך הבעת שנאה לאימפריאליזם של בריטניה וארצות הברית.
כיכר פלומר (חיפה)
כיכר פלומר היא כיכר מלבנית בעיר התחתית של חיפה. הכיכר קרויה על שם הלורד הרברט פלומר, שהיה הנציב העליון הבריטי השני לארץ ישראל. בעבר היה רחוב שער פלמר שער הכניסה הראשי של נמל חיפה ולאחר שהוקמה תחנת הרכבת חיפה מרכז, הוקם בצמוד לתחנה ומעל הכיכר גשר עילי העובר מעל תחנת הרכבת ומשמש בעשור השני של המאה ה-21 בתור הכניסה הראשית לנמל חיפה. לאחר הקמתו של הגשר הפך רחוב שער פלמר ("שער מספר 5") לאזור מסחרי ונסגרה הכניסה הישנה לנמל דרכו.
בחזית הכיכר נמצאת הכניסה הראשית אל תחנת הרכבת חיפה-מרכז ובצידה המערבי נמצאים מוזיאון דגון וממגורות דגון. בצידה הדרומי של הכיכר נמצאת דרך העצמאות, אחד מהרחובות החשובים בחיפה כיום, ובצידה המזרחי נמצאים תילתן - המכללה לעיצוב ולתקשורת חזותית וקמפוס הנמל.
במרכזה של הכיכר ממוקם חניון ומסוף אוטובוסים הכולל תחנות מוניות וקיוסקים.
תחנה מרכזית חיפה
בשנות ה-30 של המאה ה-20 שימשה הכיכר בתור תחנת האוטובוסים המרכזית של חיפה עד למעבר אל תחנה מרכזית - בת גלים שהייתה לא הרחק משם בשנת 1974.
יואל שוורץ
הרב יואל שוורץ (ט"ז בתשרי ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939 – י"ב באלול ה'תשפ"ב, 8 בספטמבר 2022) היה רב, איש חינוך חרדי ומחבר ספרים.
ביוגרפיה
נולד בארץ ישראל, בנם היחיד של אהרן (גבאי בית הכנסת זיכרון משה) ולאה (נפטרה 1985) שוורץ, ילידי הונגריה שהתיישבו בירושלים.
למד שנתיים בישיבת קול תורה, בפרט אצל הרב גדליה אייזמן, וארבע שנים בישיבת פוניבז', שם היה מתלמידיו של הרב יחזקאל לוינשטיין ואף כתב ספר אודותיו. לאחר מכן למד בישיבת מיר שם למד בחברותא עם הרב חיים שמואלביץ ואף קיבל ממנו סמיכה, והסכמה לספרו בן תורה וישיבה.
היה מקורב מאוד לרב שלמה זלמן אוירבך והיה מתיעץ איתו הרבה בהלכה. לאחר פטירתו היה מתייעץ רבות עם הרב יוסף שלום אלישיב.
מגיל 25 החל לכהן כמשגיח בישיבת איתרי. במשך השנים כיהן כר"מ ומשגיח בישיבות עזתה בנתיבות, אופקים, איתרי ודבר ירושלים.
היה מחלוצי בדיקות התולעים בירקות ושותף ביצירת הפתרון של ירקות ללא תולעים. בתחילת הדרך כאשר הרעיון היה בשלביו הראשוניים וכדי לקדמו, היה מוכר את התוצרת בחנות שבבעלותו 'סריגת יואל' הממוקמת עד היום ברחוב מאה שערים בואכה כיכר השבת בירושלים.
בשנת תשמ"ג הוציא ספר 'אור לעמים' על החשיבות והחובה ללמד את הגויים את שבע מצוות בני נח, שהם חייבים בהם. בספר הוא כתב ופרט את דיני השבע המצוות. לאחר כמה שנים הספר התגלגל לידי גוים שהתלהבו מהדבר ובאו לבקש מהרב שוורץ שילמד אותם את הדינים וההלכות. אותם בני נח תרגמו את הספר 'אור לעמים' למספר שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, רוסית. ובהמשך אף תרגם ערבי את הספר לערבית, בית ספר ערבי ישראלי קנה ספרים לחלק לתלמידים וכעבור זמן קצר המהדורה כולה אזלה.
מתחילת שנות התשעים הוא ליווה את קהילת "בני נח" שבארצות הברית מייסודו של הארכאולוג ונדל ג'ונס. בשנת ה'תשס"ו הגיעה קבוצה של בני נח לירושלים וקיבלו עליהם לפני בית הדין לקיים את המצוות כמו שיורו להם הרבנים . לדעתו ראוי לכל בן נח לקבל את המצוות לפני בית דין, בכך יחשב חסיד אומות העולם וכעין גר תושב ויקבל שכר כמצווה ועושה.
בשל פעילותו זו הוזמן בשנת 2010 לכינוס בין-דתי שנערך באיראן. באותה שנה קיבל את פרס מוסקוביץ' לציונות.
הרב שוורץ היה אב בית דין בסנהדרין החדשה והוא ראה את תפקידה בעיקר כלפי לא-יהודים המבקשים לקבל על עצמם את שבע מצוות בני נח.
בסוף שנות התשעים היה מיוזמי הנח"ל החרדי עבור נוער חרדי שנפלט מעולם הישיבות, ועמד בראש העמותה המלווה אותו. בשל כך הוא עבר מסכת רדיפות מצד קנאים, ונאלץ לעקור מדירתו שבשכונת מאה שערים . ביולי 2013, בעקבות קידום החוק לגיוס בני ישיבות, פרש מתפקידו בנימוק שאינו רוצה ליטול חלק במלחמת תרבות; "ברגע שכופים זו מלחמה ובמלחמה צריך להתגונן".
בימיו האחרונים בעודו מאושפז במיטת חוליו עסק יחד עם אנשי הנח"ל בהקמת ארגון בשם "מג"ן" בו יהיו חברים בוגרי הנח"ל שיתפקדו ככיתות כוננות בתחילה בערים החרדיות ולאחר מכן בשאר הארץ. היוזמה נוצרה בעקבות אירועי שומר החומות בערים המעורבות.
הרב שוורץ חיבר כ-200 חוברות וספרים בנושאים מגוונים, העוסקים בין היתר בהלכה, מחשבת ישראל, ביוגרפיות רבניות ונושאים אקטואליים. רוב הספרים יצאו בהוצאת דבר ירושלים.
היה חוזר רבות על כך שאנו בתקופה שנבואות הגאולה מתחילות להתקיים. כמו הנבואה "עֹד יֵשְׁבוּ זְקֵנִים וּזְקֵנוֹת בִּרְחֹבוֹת יְרוּשָׁלָ‍ִם וְאִישׁ מִשְׁעַנְתּוֹ בְּיָדוֹ מֵרֹב יָמִים". רבים מספריו ומאמריו היו בנושא זה.
ארגון אש"ל מוציא עלון חודשי בשם דבר חודש בחודשו עם דברי תורתו.
במרץ 2020 קרא לכל היהודים לעלות לארץ ישראל, בנימוק שמלבד החיוב מדין תורה לעלות כדברי רמב"ן, זהו גם המקום הבטוח ביותר, גם לאור עליית האנטישמיות בארצות הברית ובעולם.
הרב שוורץ תמך באגודת קדושת ציון והשתתף דרך קבע ב"ועידות השנתיות" שהיא מקיימת ביום ירושלים.
ספריו
{{ניווט
ספרים בעקבות התקופה ומאורעות הזמן
}}
טניה טגק
טניה טגק (בעלת עיטור מסדר קנדה) (נולדה כטניה טגק גיליס, 5 במאי 1975), מוכרת גם בתור טגק, היא זמרת קנדית ממוצא אינואיטי ששרה בסגנון שירה אינואיטית גרונית (Inuit throat singing) במקור ממפרץ קיימברידג' (Ikaluktuuttiaq) בנונאווט, קנדה, הממוקם בחוף הדרומי של האי ויקטוריה.
חיים וקריירה
טגק נולדה וגדלה בנונאווט, קנדה. בגיל 15, לאחר שלמדה בבית הספר בקיימברידג' ביי, טגק עברה לילונייף, בטריטוריות הצפון-מערביות כדי להצטרף לבית הספר התיכון "סר ג'ון פרנקלין", בו היא החלה לראשונה לתרגל את סגנון השירה הגרונית. לאחר סיום לימודיה שם, טגק למדה אמנות חזותית במכללת נובה סקוטיה לאמנות ועיצוב, ובעודה לומדת שם פיתחה צורה של שירת סולו ייחודית משלה לשירה גרונית אינואיטית, שנעשית בדרך כלל על ידי שתי נשים. החלטתה ללכת בכיוון של שירת סולו בסופו של דבר התבררה כהחלטה פרגמטית: לא היו לה זמרים שותפים.