cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קארימבו
סגנון
במהלך הריקוד הרקדנים נעים בתבנית מעגלית, כאשר המנהיג במרכז ושאר הרקדנים הולכים אחריו. הריקוד מתבצע בקצב מהיר ואנרגטי, והרקדנים מניעים את רגליהם במהירות ובדפוסים מורכבים. ריקוד הקארימבו ידוע בתנועות האקרובטיות והאתלטיות שלו, והרקדנים מבצעים פעמים רבות זינוקים וסיבובים מרשימים תוך כדי תנועה סביב המעגל.
הריקוד מבוצע באופן מסורתי על ידי גברים, אם כי במשך הדורות גם נשים החלו להשתתף בו. הרקדנים לובשים בגדים מסורתיים, הכוללים לרוב חולצות ומכנסיים בצבעים בהירים, ועשויים לכלול גם כיסויי ראש ופריטים דקורטיביים אחרים, והוא מלווה לרוב בשירה ובמזמורים.
ריקוד הקארימבו מבוצע לעיתים קרובות בפסטיבלים ובחגיגות ברחבי המדינה, ובנוסף לאופיו המסורתי הוא שימש גם כדרך של תושבי פארה לבטא את התנגדותם לדיכוי פוליטי וחברתי.
איגואנה ימית
איגואנה ימית (שם מדעי: Amblyrhynchus cristatus) היא מין לטאה יחיד בסוגו (Amblyrhynchus) המשתייך למשפחת האיגואניים.
האיגואנה הימית אנדמית לאיי גלאפגוס; בשל בידודם של איים אלה, האיגואנה הימית סיגלה לעצמה יכולות פיזיות והתנהגותיות שונות משאר האיגואנות, ואלה מאפשרות לה להתנהל בסביבה ימית משך זמן רב, לצלול במים ולמצוא בהם ובקרבתם את מזונה. האיגואנה הימית היא היחידה ממשפחת האיגואניים המסוגלת לצלול ולשחות בדרך קבע.
מראה
במהלך מסעותיו ביקר צ'ארלס דרווין גם באיי גלאפגוס. הוא נבהל למראה בעלי החיים השונים ותיאר אותם בכתביו; כך תיאר את האיגואנה הימית:
חרף תיאורו של דרוויין לא כל האיגואנות הימיות שחורות. גבם של הפרטים הצעירים בהיר יותר, ופרטים בוגרים מסוימים אפורים כולם. הסיבה לגוונם הכהה ולעיתים השחור של האיגונות הימיות היא הצורך בספיגת כמות מספקת של חום כמה שיותר מהר לאחר הגיחה מן הים (האיגואנות הימיות, כשאר הזוחלים, הן בעלות דם קר) כדי לא להיקלע למצב ארוך של עייפות ומחסור באנרגיה. האיגואנה הימית ניזונה כמעט באופן בלעדי מאצות ימיות שאותן היא מוצאת תחת המים. אצות אלו מסייעות לאיגואנה הימית להיפטר מעודפי מלח הנצברים בגופה.
גוון עורם של זכרים בוגרים משתנה במהלך עונות השנה. קיים שוני מסוים במראה ובגודל של האיגואנות הימיות באיים השונים של גלאפגוס. צבעם של זכרים באיים הדרומיים של הארכיפלג יהיה רבגוני ביותר במהלך עונת הרבייה, אז עורם יעטה צבע אדמדם וכחול-ירוק, בעוד שבקרב אוכלוסיית הזכרים שבאי סנטה קרוס יהיה צבע העור חום-שחור, ובקרב אלה שבאי פרנאנדינה - אדום-חום וירוק דהוי.
גם ממדי גופה של האיגואנה מותנה בבית הגידול שלה: האיגואנות החיות באיים פרנאנדינה ואיזבלה גדולות יותר מהאיגואנות הימיות בכל שאר איי גלאפגוס; ואילו האיגואנה הימית הקטנה ביותר נמצאת באי חנובסה. משקלם הממוצע של הזכרים הבוגרים עולה על 1.5 קילוגרם, ואילו אורכם מגיע ל-1.3 מטרים; אורכה הממוצע של נקבה הוא 0.6 מטרים.
התנהגות
בהיותה יצור פויקלותרמי (בעלת טמפרטורת גוף משתנה; "דם קר") יכולה האיגואנה הימית לבלות זמן מוגבל בלבד מתחת לפני המים הקרים, בחיפושיה אחר אצות. עם זאת, היא מסוגלת לצלול לפרקי זמן מסוימים, אף יותר מרוב הזוחלים האחרים; האיגואנה הימית מסוגלת לערוך צלילה יחידה של בין חצי-שעה לשעה בעומקים של יותר מ-15 מטרים. לאחר הצלילה, עולה האיגואנה הימית חזרה ליבשה כדי להתחמם באור השמש ו"להחזיר" לגופה את החום שאבד בצלילה.
בעת מזג אוויר קר לאורך זמן יכולת התנועה של האיגואנה הימית נעשית למוגבלת במיוחד והיא הופכת לפגיעה במיוחד לטורפים. מסיבה זו, בעת ההתחממות בשמש או כשמזג האוויר מתחיל להתקרר נוטה האיגואנה הימית להיות אגרסיבית במיוחד ביחס לגורמים אותם היא תופסת כאיומים. במהלך עונת הרבייה הזכרים נעשים לטריטוריאליים מאוד: הם יוצרים זירת חיזור שבהן מתאספות הנקבות ומנסים להרשים אותם כדי להזדווג עימן וכן מגינים עליהן מפני זכרים אחרים המעוניינים אף הם להזדווג. גם פעולה זו ייחודית לאיגואנה הימית והיא האיגואנה היחידה החיה בקבוצה.
טורפיה הטבעיים של האיגואנה הימית הם: אריות ים, כרישים, אנפות שונות, עקב גלאפגוס ונחשים מהמין זעמן גלאפגוס, הצדים איגואנות צעירות בדרכן אל הים והורגים אותן בחניקה.
שימור
על פי חוקי אקוודור, שאיי גלאפגוס שייכים למערכת הפארקים הלאומיים שלה, מהווה האיגואנה הימית מין מוגן בחוק. תופעת אל ניניו גורמת לירידות תקופתיות בגודל האוכלוסייה הכללית ואחראית אף לשיעור תמותה גבוה בשל מחסור במזון וגורמים נוספים. בנוסף לכך, האיגואנה הימית מאוימת על ידי מינים אקזוטיים (מיני בעלי חיים שהובאו לאזור על ידי האדם) המתחרים איתם על אותם המשאבים ועל בית הגידול. גודל האוכלוסייה הכללית אינו ידוע; ה-IUCN אומד אותה בכ-50,000 פרטים לפחות, ואילו ה-CDRS מעריך כי האוכלוסייה כוללת כ-100,000 פרטים.
Go to Town
Go to Town (בעברית: לכי אל העיר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט, מתוך אלבום הבכורה שלה Amala. השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2018, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ו-RCA רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
כמה ימים לאחר צאת השיר הזה, הוציאה דוג'ה קאט את להיטה "Candy", כסינגל השלישי מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דוג'ה קאט, טיז-הים-סלף, ריאן לואיס, רוג'ט שחיד ויטי ביטס והופק על ידי טיז-הים-סלף ויטי ביטס. עם יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום. כמו כן, צבר שם השיר למעלה מ-45 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ של השיר אשר פורסם ב-9 במרץ 2018, הצליח לצבור למעלה מ-30 מיליון צפיות.
אליפות האמריקות בכדורסל 1997
אליפות האמריקות בכדורסל 1997 הידועה גם בשם טורניר האמריקות 1997 היא האליפות השמינית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
באליפות השתתפו 10 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באליפות העולם בכדורסל 1998.
ארצות הברית זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדותיה.
מתכונת התחרות
תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות:
תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בהמשך, שמונה נבחרות המשיכו בבית רבע הגמר. בהמשך נערכו משחקים עם האליפות ועל המקום השלישי והחמישי.
קישורים חיצוניים
נתונים מאתר פיב"א
מפרץ הא לונג
מפרץ הא לונג (בווייטנאמית: Vịnh Hạ Long) הוא מפרץ בצפון וייטנאם, הידוע בשל אלפי האיים הקרסטיים הפזורים בו. ייחודיות נופיו של המפרץ הביאה את אונסק"ו להכריז עליו, בשנת 1994, כעל אתר מורשת עולמית. המפרץ הוכרז גם כ"אתר נוף לאומי" על ידי משרד התרבות הווייטנאמי בשנת 1962, ובשנת 2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחר המפרץ לאחד משבעת פלאי עולם הטבע.
פירוש השם "הא לונג" הוא "המקום בו הדרקון שקע". לפי המסורת הווייטנאמית, כאשר פלשה סין לווייטנאם, שלחו האלים משפחה של דרקונים להגן עליהם. הדרקונים ירקו מפיהם אבני ירקן, שהפכו לשרשרת של איים שיצרו חומה שהסינים לא הצליחו לעבור. לאחר מכן החליטו הדרקונים להמשיך לחיות במקום בשלווה, ושקעו בים. לפי גרסה אחרת, שמו של המפרץ חדש יחסית, ומקורו בעדותו של קצין צרפתי צעיר מ-1898, לפיה חזה במקום בדרקון.
גאוגרפיה
מפרץ הא לונג הוא חלק ממפרץ טונקין שבים סין הדרומי, לחופו של מחוז קוואנג נין (Quang Ninh) בצפון-מזרח וייטנאם. אורכו של חוף המפרץ 120 ק"מ, שטחו 1,553 קמ"ר ויש בו 1,969 איים. החלק שהוכרז כאתר מורשת עולמית משתרע על פני 434 קמ"ר, ובו יש 775 איים.
האיים עשויים אבן גיר, והם מכוסים בצמחייה סבוכה. חוקרים סבורים שהאיים נוצרו במהלך 500 מיליון השנים האחרונות בשל תהליכים של אורוגנזה ושל סחיפה עקב השינויים בגובה פני הים. גובהם של האיים נע בין 50 ל-200 מטרים.
האקלים במפרץ טרופי, ויש בו שתי עונות עיקריות: קיץ חם וגשום וחורף קר ויבש יחסית. הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 15 ל-25 מעלות צלזיוס, ומדי שנה יורדים בו בין 2,000 ל-2,200 מ"מ גשם.
אוכלוסייה
שני האיים הגדולים, טוּאַן צַ'אוּ וקאט בָּה, מיושבים דרך קבע, ויש בהם גם תשתית תיירותית. איים אחרים אינם מיושבים דרך קבע, אך הדייגים העוגנים את סירותיהם במים הרדודים שסביבם יוצרים מעין "כפרים צפים". בסך הכול, מתגוררים באיים 1,600 תושבים. בעיר הא לונג שביבשה, לחוף המפרץ, התגוררו בשנת 2001 כ-185 אלף תושבים.
תיירות
יופיו של המפרץ מהווה מקור משיכה לתיירים, וחברות מקומיות מפעילות טיולי שיט בין האיים. המפרץ הופך בהדרגה לאתר תיירות פופולרי. בשנת 1996 ביקרו בו 236 אלף תיירים, ב-2003 זינק מספר המבקרים ל-1.3 מיליון, ולפי התחזיות צפוי להגיע עד 2010 לשלושה מיליון, מה שיהפוך אותו לאתר התיירות המוביל במדינה.
מצוות ערבה במקדש
מצוות ערבה במקדש היא מצווה להביא ענפי ערבה לבית המקדש בכל יום מימי חול המועד סוכות, להציב אותם בפינות המזבח ולהקיף אותו תוך אמירת הושענות. מדי יום הייתה מתקיימת הקפה אחת וביום השביעי והאחרון לחג, הנקרא כיום הושענא רבה בשל מצווה זו, היו מקיפים שבע פעמים. המצווה נזכרת במשנה במסכת סוכה.
מקור המצווה
על מקורה של מצוות הערבה במקדש נחלקו בגמרא, אם יש לה מקור בתורה שבכתב או שמא זו היא הלכה למשה מסיני. אבא שאול לומד מהמילים שנאמרו בפסוק המצווה על ארבעת המינים שישנן שתי מצוות בערבה, והן מצוות ערבה שבארבעת המינים, ומצוות הערבה שעל גבי המזבח. לעומתו, מסורת אחרת מובאת בפי רבי אסי לפיה מצוות ערבה היא חלק ממערכת של שלשה דינים שמקורם הוא הלכה למשה מסיני. להלכה נפסק כי מצוות ערבה היא הלכה למשה מסיני.
נבחרת דנמרק בכדורגל נשים
נבחרת דנמרק בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של דנמרק. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הדנית.
מצוות ערבה במקדש
סדר מצוות ערבה
במשנה נמסר הסדר של המצווה בפרטות:
נבחרת דנמרק בכדורגל נשים
הנבחרת העפילה ארבע פעמים לגביע העולם, ומעולם לא עברה את שלב רבע הגמר של הטורניר. לעומת זאת, באליפות אירופה, הדניות הגיעו עד למקום השני.
חלומות (יצירת מחול)
חלומות היא יצירת מחול שבאה כתגובה של אנה סוקולוב לזוועות השואה, כפי שצפו ועלו במהלך משפט אייכמן. היצירה הועלתה לראשונה בניו יורק בשנת 1961, ומאוחר יותר הועלתה בישראל על ידי התיאטרון הלירי בביצוע להקת בת שבע ולהקת קול ודממה.
מצוות ערבה במקדש
סדר מצוות ערבה
גודל הערבות לא נזכר במשנה, אך בגמרא נאמר ש"היו גבוהות אחד עשר אמה כדי שיהו גוחות על המזבח אמה". ישנה מחלוקת בין האמוראים האם עיקר מצוות הערבה היא בזקיפה או שמא בנטילה. הרמב"ם פסק שהמצווה בנטילה, והזקיפה הייתה לא לאחר ההקפה אלא קודם לכן: . כיוון שעל פי ההלכה מי שאינו כהן אינו רשאי לגשת אל המזבח, חלוקת הערבה לציבור מתבצעת על ידי הכהנים.
חלומות (יצירת מחול)
ביצירה זו משתמשת סוקולוב באמצעים שונים, כגון: גבר שרץ מבלי לברוח; הושטת יד מבלי לגעת; משחק נטול רגש; זעקה ללא קול; 6-8 רקדנים לבושים בבגדים אפורים ופשוטים; רקדנית שמטפסת מעל ראשי הגברים הצועדים; בחורים קפואי מבט ורגש; בחורים שפוסעים מירכתי הבמה עד לקדמתה כשאישה צועדת מעליהם ודורכת על כתפיהם כחולמת להגיע רחוק; שלוש נערות שהגרמנים לקחו את גופן אבל לא את נשמתן, המסומלת באמצעות פרח קטן ואדום החבוי באגרופיהן הקמוצים; ילדה הלבושה בשמלה לבנה מאוד פשוטה שמרימה את ראשה מעלה ואת ידיה לצדדים ומתמוטטת אל זרועות האימה.
מצוות ערבה במקדש
סדר מצוות ערבה
ונחלקו בגמרא על ההקפה עצמה, האם מקיפים את המזבח בלולב ("לאחר שזקפו הערבה סביב המזבח", רש"י) או בערבה. הרמב"ם פסק שמקיפים בלולב, לעומתו, הבית יוסף והט"ז הכריעו אחרת.
המקיפים
מהתלמוד עולה שהכהנים בלבד היו מקיפים, מאחר שנחלקו רבי יוחנן וריש לקיש אפילו "בכהנים בעלי מומים אם נכנסים בין האולם ולמזבח כדי לצאת בערבה" (בכל השנה אסורים להיכנס לשם). וכך כתבו במפורש רש"י ותוספות, ואחריהם נמשכו גם מפרשי המשניות. ואולם, בשיטה מקובצת למנחות כתב ש"זקני ירושלים", משמע אפילו זרים, היו מקיפים את המזבח בלולביהם. וכך גם באור זרוע שהקשה: והאריך לבאר שגם במקדש היו ישראל מקיפים, כדרך שכהנים בעלי מומין הקיפו ו"לאו דווקא נקט כהן, אלא הוא הדין לישראל". אף בגאונים היו שסברו כך, אלא שנחלקו על אופן ההקפה (האם עמדו סביב המזבח או הקיפוהו).
"אותו היום"
היום השביעי, הוא יום הושענא רבה, נבדל משאר הימים בשתים - במספר ההקפות שהיו מקיפים ובשבת. כנאמר במשנה, בכל יום הקיפו המזבח פעם אחת, וביום השביעי שבע פעמים. בשבת לא הייתה הערבה ניטלת כלל בשאר הימים ואילו ביום השביעי, הערבה דוחה את השבת. הלכה זו הייתה לאחת מסלעי המחלוקת שבין הפרושים לבייתוסים:
לאחר החורבן
משחרב בית המקדש השני בטלה מצוות ערבה של תורה אך משום זכר למקדש, תיקנוה ליום אחד, יום השביעי. ונחלקו האמוראים בגמרא: "חד אמר ערבה יסוד נביאים ("תקנת נביאים אחרונים חגי זכריה ומלאכי שהיו ממתקני תקנות ישראל באנשי כנסת הגדולה", רש"י) וחד אמר ערבה מנהג נביאים (הנהיגו את העם ולא תקנו להם ונפקא מינה דלא בעיא ברכה", רש"י)". ההלכה - מנהג נביאים:
התוספות יום טוב כתב שלאו דווקא בזמן הזה, אלא אף בזמן שבית המקדש היה קיים נטלו את הערבה בגבולין (חוץ למקדש) בתורת מנהג נביאים.
מוצא
הרב ישראל אריאל שדן במצוות הערבה במקדש, העלה את הנימוקים הבאים, לבחירתה של מוצא כמקור ללקיטת הערבות:
פטור ממס לתושבי מוצא
תושבי מוצא זכו לפטור ממיסים עקב עיסוקם בהבאת הערבות לבית המקדש: "תנא מקום קלניא הוה ותנא דידן מ"ט קרי ליה מוצא איידי דמיפק מכרגא דמלכא קרי ליה מוצא (=שם המקום הוא קלניא. ומדוע קראו התנא מוצא? כיוון שהמקום פטור ממס המלך קרא לו מוצא)."
בעלי התוספות כתבו כי הערבות חולקו על ידי שלוחי בית דין כמתנה, לעומת הלולב ומיניו שהיו נקנים באופן פרטי שנאמר: "וּלְקַחְתֶּם לָכֶם בַּיּוֹם הָרִאשׁוֹן, פְּרִי עֵץ הָדָר כַּפֹּת תְּמָרִים, וַעֲנַף עֵץ-עָבֹת, וְעַרְבֵי-נָחַל; וּשְׂמַחְתֶּם, לִפְנֵי ה' אֱלֹהֵיכֶם שִׁבְעַת יָמִים" - דהיינו "משלכם" ומכספכם. אך לא למצוות ערבה בבית המקדש - כאן על שליחי הציבור מוטלת החובה לספק את הערבות.
לפי הרמב"ם, הכינו תושבי מוצא ענפי ערבה בכמויות גדולות ובאופן קבוע כל שבעת ימי החג. "הדבר היה כרוך בטרחה מרובה, הן בגידול עצי ערבה בשטחים נרחבים, והן בקטיף ענפי הערבה, וכן בנשיאת ענפים במשקל רב על גבי בהמות ממוצא לירושלים, וזאת תוך הקפדה להבאתם בטריות למקדש למרות המרחק".
טולישקוב
טולישקוב (בפולנית: Tuliszków) היא עיירה במרכז פולין, כ-200 ק"מ ממערב לוורשה, באזור ביצות ונהרות. בין האתרים בעיר - כנסיית ויטוס הקדוש שנבנתה במאה ה-15, עוצבה בסגנון הבארוק, הורחבה במאה ה-19 ובה פיסול בסגנון גותי, וכן בית קברות יהודי.
היסטוריה
לראשונה מוזכרת העיירה במסמכים משנת 1362. אז השתייכה העיירה לבית אצולה מקומי. בשנת 1458 קיבלה העיירה זכויות עיר. הוקם בה בית ספר ופעלו בה כעשרים סדנאות מלאכה, אם כי רוב תושביה עדיין התפרנסו מחקלאות. אחד מהאצילים שגרו בעיר מונה על ידי מלך פולין ולדיסלב השני יגיילו לתפקיד מושל גדנסק כאות הוקרה על שירותיו בקרב גרונוולד. בתקופות שונות במאות ה-17 וה-18 הייתה העיר בבעלותם של אצילים פולנים שונים, ביניהם משפחת טולישקוב, שנתנה לעיר את שמה.
לאחר חלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה טולישקוב בשטח פרוסיה. לאחר קונגרס וינה נכללה העיר בשטח ממלכת פולין שתחת חסות רוסיה.
במהלך המאה ה-19 שגשגה כלכלת העיר ואוכלוסייתה צמחה. עם זאת, זכויות העיר נשללו ממנה ובשנת 1881 נפגע היישוב קשה בשריפה.
בתחילת המאה ה-20 היו בטולישקוב כ-2,000 תושבים. זכויות העיר הושבו לה עם קבלת העצמאות הפולנית בשנת 1919. תושביה התפרנסו באותה התקופה מחקלאות, מלאכה ומסחר זעיר.
יהודים
לפני מלחמת העולם השנייה גרו בטולישקוב כ-200 יהודים. לאחר הכיבוש הגרמני גויסו היהודים בעיר לעבודות כפייה והוטלו עליהם גזרות רבות. הם רוכזו בגטו ובסוף 1941 הועברו לקובלה פנסקיה. בית הכנסת שהיה קיים בעיר נהרס על ידי השלטון הנאצי.
הרצח במגדל
הרצח במושבה מגדל התרחש ב-28 בינואר 2017. במהלכו רצח נדב סלע בדקירות סכין את אשתו, דור כרסנטי, שני ילדיו, יוסף ובנימין ואת בן השכנים, נחמן עתיה, בבית המשפחה שבמגדל.
ב-30 במאי 2018, הורשע סלע במעשי הרצח ובניסיון רצח ונדון לארבעה מאסרי עולם.
הרצח
ב-28 בינואר 2017, סמוך לשעה 14:00 בצהריים, נטל נדב סלע (29) סכיני שף מהמטבח ופנה לעבר אשתו דור (23) שעמדה במטבח, אחז בה והחל לדקור אותה בכל חלקי גופה, על אף תחינותיה שיפסיק.
באותו זמן שהו בבית המשפחה ילדי השכנים, נחמן עתיה (11) ואחיו נתן (10), ששיחקו בסלון. כשהבחינו במתרחש, ניסו השניים להימלט דרך חלון הבית, אך סלע שהבחין בהם, ניגש לנתן ודקר גם אותו חרף תחנוניו וניסיונו להתנגד, ולאחר שנתן העמיד פני מת עזב אותו סלע, ופנה לאחיו נחמן, דקר אותו למוות, והשליך את גופתו במורד המדרגות המובילות למרתף הבית. לאחר מכן שיסף סלע את גרונו של בנו יוסף בן השנה ושמונה חודשים שהיה גם הוא בסלון, ומשם המשיך למיטתו של בנו התינוק בנימין בן השמונה חודשים ורצח גם אותו.
לאחר מכן ניגש סלע להחליף בגדים בחדר השינה ונמלט מהדלת האחורית של הבית.
לאחר ששמע את סלע עוזב את הבית, ניסה נתן לצאת דרך דלת הבית הקדמית, וכשראה שהיא נעולה פתח את החלון בכוח ויצא דרכו. לאחר הליכה של עשרות מטרים עצר רכב שעבר במקום, ולאחר שסיפר את מה שקרה נהג הרכב הזעיק את המשטרה.
המשפט
בטרם הגשת כתב אישום בפרשה, הופנה סלע לקבלת חוות דעת פסיכיאטרית בדבר כשירותו לעמוד לדין. בסיכום חוות הדעת נקבע כי סלע כשיר לעמוד לדין על מעשיו.
במרץ 2017 הוגש כנגד סלע כתב אישום על ארבעה מעשי רצח ובניסיון רצח. באופן חריג, הוטל חסיון על פרטיו המלאים של כתב האישום וזאת עקב התיאורים הקשים המופיעים בו ועל מנת לשמור על צנעת הפרט של הנרצחים ובני משפחותיהם.
ב-30 במאי 2018 הורשע סלע בבית המשפט המחוזי בנצרת ברצח אשתו דור כרסנטי, שני ילדיו, יוסף ובנימין ובן השכנים נחמן עתיה. בהכרעת הדין ציין השופט אשר קולה כי לא נמצא מניע לרציחותיו של סלע, אך קבע כי מניע אינו אחד מיסודות העבירה, וכי ניתן להרשיע את סלע ברציחות גם מבלי לייחס לו מניע עבורן.
סלע נידון לארבעה מאסרי עולם מצטברים וכן לעשר שנות מאסר על ניסיון רצח אחיו של נחמן, נתן. כמו כן, נגזר על סלע פיצוי כספי של משפחות הקורבנות. על רצח אשתו יפצה את משפחתה ב-258,000 ש"ח. על רצח ילדיו יפצה את עיזבונם ב-516,000 ש"ח. על רצח נחמן עתיה יפצה את משפחתו ב-258,000 ש"ח ועל ניסיון הרצח של אחיו יפצה ב-100,000 ש"ח.
גלריית סמלי מדינות העולם
גלריית סמלי מדינות העולם: תוכן עניינים: א ב ג ד ה ו ז ח ט י כ ל מ נ ס ע פ צ ק ר ש ת סמלי מדינות שנויות במחלוקת
מלכות המשנה של הקווקז
מלכות המשנה של הקווקז הוא מונח המציין את הרשות המנהלתית והפוליטית של הקווקז בתקופת האימפריה הרוסית. בראש הרשות עמד נציב עליון, שהיה במעמד של גנרל-מושל. שם ראש הרשות השתנה במהלך השנים:
הרשות נוסדה לאחר שהאימפריה הרוסית סיפחה את כארתלי-קאחתי לממלכה בעקבות חוזה גאורגייבסק, בשנת 1801. הגנרל קארל קנורינג היה הנציב הראשון של הרשות, לאחר שהיה בעל התואר הרשמי של ראש המטה הכללי בגאורגיה והמושל-גנרל של טביליסי. יחד עם סיפוח גאורגיה, הרחיבה רוסיה בשנת 1805 את שליטתה בארמניה, אזור נוצרי שהיה חלק מהאימפריה הפרסית. גם מלך ממלכת אימרתי, סולומון השני ביקש את חסותה של רוסיה כמו שליטים אחרים באזור, שחששו מהאימפריה הפרסית והאימפריה העות'מאנית, ובהמשך גם כפתה רוסיה את חסותה על נסיכויות נוספות באזור. כיבושים אלה כמו גם ניצחונות רוסיים במלחמות כנגד האימפריה העות'מאנית והאימפריה הפרסית ביססו את מעמדה של רוסיה בקווקז במשך כמאה השנים שלאחר מכן, עד לשנת 1917.
המפקדה של הרשות הייתה בטביליסי, והרשות שימשה בפועל כשגרירה של ארצה מול המדינות השכנות. ראש המטה הכללי, הכוחות המזוינים והסמכות האזרחית העליונה היו כפופים ישירות לצאר.
בשטחים שבהם בוטלו הנסיכויות הוקמו פרובינציות וגלילות (אוקרוג), שמבחינה גאוגרפית תאמו במידה רבה את הנסיכויות. מספר פרובינציות או גליליות נמצאו בסמכותו של מפקד הגליל הצבאי, ובכל אחת מהן ישב קומנדאט. הקומנדאט, שמקום מושבו על פי רוב ביישוב הראשי של הפרובינציה, היה למעשה שליטה ולפיכך רגילים לכנות זמן זה בתולדות הקווקז כתקופת הקומנדאנטים. רוב הפרובינציות היו מחולקות לנפות (Magal, Makhle), שבראשן עמדו נציבים (Naiby) שנתמנו על ידי הקומנדאנט. הנציבים היו מן הבֶקים (אצילים מקומיים) הנאמנים לרוסיה. בראש הכפרים עמדו בדרך כלל פרנסים. לצדם פעלו עוזרים, ולרשותם של אלה מספר שוטרים כדי לשמור על הסדר הציבורי.
בשנים 1804–1813 בוטלו הנסיכויות של גנדז'ה, באקו, קובה ודרבנט. בשנת 1819 בוטלה נסיכות שאקי, ב-1820 של שירוואן, ב-1822 של קאראבאך וב-1826 של טאליש.
מ-3 בפברואר 1845 ועד ל-23 בינואר 1882, הייתה הרשות כפופה לוועדה הקווקזית, שכללה נציג מועצת האימפריה ושרי האוצר, המחוזות, המשפטים ושר הפנים וכן חברים של ועדה מיוחדת.
לאחר מהפכת פברואר של שנת 1917, שנישלה את הצאר ניקולאי השני מכס המלכות, בוטלה הרשות, ב-18 במרץ של אותה שנה, על ידי הממשלה הזמנית של רוסיה, והאזור כולו, להוציא את האזורים שהיו תחת שליטה של הצבא הסדיר, הפך לגוף מינהלי אזרחי שנקרא Озаком, הוועדה המיוחדת של עבר-הקווקז (Особый Закавказский Комитет).
היהודים במלכות המשנה
ההשתלטות על הקווקז, שהיה מחולק לנסיכויות נוצריות ומוסלמיות רבות, הייתה בשלבים. השלטון החדש עצמו היה מעוניין בעיקר בשליטה צבאית, בזכויות מסחר ובהכנסות לאוצר. הוא השאיר על כנן את הנסיכויות, ולח'אנים הוענקו דרגות קצונה של הצבא הרוסי. בתזכיר ששלח גנרל ירמולוב לצאר, בפברואר 1817, הדגיש כי רצוי לפרק את הנסיכויות בקווקז, אך מוטב שהדבר יעשה עם מות השליטים ולא על ידי סילוקם. למעשה נעשה הדבר גם בדרכים אחרות.
אולם שררת השליטים המקומיים הביאה את יהודי הכפרים לעבור לשורת המבצרים הרוסיים החדשים שהוקמו, מטעמי ביטחון פיזי ופרנסה, שכן חיילי וקציני המבצרים נזקקו למסחר הזעיר בו עסקו היהודים. כל מעבר למבצר כזה היה כרוך בהסכמתו של מפקד המבצר, או מפקדו הרוסי של האזור, והסכמה כזו לא תמיד ניתנה.
אחד המקרים בהם לא הסכימו השליטים למעבר יהודים היה המקרה של הקהילה היהודית בכפר אנדרי. משנכנסה אנדרי תחת החסות הרוסית והשליט המקומי התחייב לשלם לאוצר הרוסי סכומי כסף, גבר לחץ המיסים על האוכלוסייה, תוך הפליה של היהודים. מטעמים אלה ביקשו, בשנת 1822 יהודי אנדרי רשות מן הגנרל אלכסיי ירמולוב לעזוב את כפרם ולהתיישב במקום אחר. אך הנסיך שבתחומו נמצא הכפר התנגד, כדי שהכנסותיו ממיסים לא יפגעו. ירמולוב, שלא רצה לחדד את יחסיו עם הנסיך הנאמן לרוסיה בשל היהודים, לא נענה לבקשה, והם נאלצו להמשיך ולהאנק תחת עול המיסים הכבד.
לויד 300
לויד 300 (בגרמנית: Lloyd 300) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Lloyd Motoren Werke G.m.b.H אשר יוצרה בין השנים 1950–1952 בגרמניה.
אלכס פטיפר
אלכסנדר ריצ'רד "אלכס" פטיפר (באנגלית: Alexander Richard "Alex" Pettyfer; נולד ב-10 באפריל 1990) הוא שחקן, דוגמן ובמאי קולנוע אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרטי הקולנוע "אלכס ריידר", "אני מספר ארבע", "עולם הזמן", "מג'יק מייק" ו"המשרת".
קריירה
פטיפר החל את הקריירה שלו כדוגמן בגיל שבע כשדיגמן לחברת הבגדים GAP. בשנת 2005 שיחק בסרט טלוויזיה בריטי בשם "Tom Brown's Schooldays" המבוסס על ספרו באותו שם של תומאס יוז משנת 1857.
פטיפר השתתף בסרט "אלכס ריידר" משנת 2006. בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" לצד אמה רוברטס. בשנים 2008–2009 שימש פטיפר כדוגמן עבור חברת ברברי. ב-2009 שיחק בסרט "Tormented".
בשנת 2011 שיחק פטיפר בסרט "ביסטלי" וכיכב בסרט המדע הבדיוני "אני מספר ארבע" לצד טימותי אוליפנט ודיאנה אגרון, והשתתף בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ואמנדה סייפריד.
בשנת 2012 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "מג'יק מייק" בתור חשפן מתלמד. בשנת 2013 שיחק תפקיד קטן בסרטו הביוגרפי של לי דניאלס "המשרת". בשנת 2014 שיחק פטיפר בסרט "אהבה אינסופית". בשנת 2016 השתתף בסרטה של ליזה ג'ונסון "אלביס וניקסון", אודות הקשר של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, אותו גילם קווין ספייסי לבין הזמר אלביס פרסלי, אותו גילם מייקל שאנון.
בשנת 2018 ביים לראשונה סרט קולנוע בשם "Back Road", בו גם כיכב לצדם של ג'ניפר מוריסון, ניקולה פלץ, רוברט פטריק וג'ולייט לואיס. עוד באותה שנה השתתף לצד מייקל גמבון בסרט המתח הבריטי-פולני "The Last Witness" בתור העיתונאי סטיבן אנדרווד.
בשנת 2019 לוהק לתפקיד של ברודי בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס "אי מציאות", אשר עלתה בסטרימינג ב-12 בספטמבר של אותה שנה.
חיים אישיים
בשנת 2012 פטיפר היה מאורס זמן קצר לנכדתו של אלביס פרסלי, השחקנית האמריקאית ריילי קיאו, עמיתתו ל"מג'יק מייק".
ב-24 בדצמבר 2019 התארס לדוגמנית הגרמנייה טוני גארן, אחרי עשרה חודשי זוגיות. ב-2020 התחתנו בהמבורג, גרמניה. ב-2021 נולדה בתם הבכורה.
F-84 ת'אנדרג'ט
F-84 ת'אנדרג'ט (באנגלית: Thunderjet; מילולית: "סילון רעם") הוא מפציץ קרב מתוצרת חברת ריפבליק אוויאיישן. נכנס לשירות בחיל האוויר האמריקאי ב-1947. היה מפציץ אל ראות, חד מושבי, בעל כנף ישרה עם מנוע טורבו סילון בעל מהירות מקסימלית תת-קולית.
במהלך מלחמת קוריאה שימש כמטוס התקיפה המוביל. בסך הכל בוצעו במטוס מדגם זה 86,408 גיחות, ו-60% מהמטרות שהושמדו על הקרקע נזקפו לזכותו.
פיתוח
בשנת 1944 החל המעצב הראשי של חברת ריפבליק אוויאיישן לפתח מטוס קרב שיחליף את מטוס ה-P-47 ת'נדרבולט. הניסיונות הראשונים היו לשרטט מחדש את ה-P-47, כדי להתאים לו מנוע טורבו סילון ולשפר ביצועיו, אולם ניסיונות אלה עלו בתוהו.
ב-11 בספטמבר 1944, פרסם צבא ארצות הברית את המאפיינים הנדרשים למטוס קרב סילוני. המפרט כלל מהירות של יותר מ-966 קמ"ש, בטווח מינימלי של 1135 ק"מ, וחימוש של 6 מקלעים בקוטר 12.7 מילימטר או 4 מקלעים בקוטר 15.2 מילימטר. כמו כן נדרש להשתמש במנוע טורבו סילון של ג'נרל אלקטריק, מסוג TG-180 צירי, שיוצר בהתחלה כאליסון J-35.
באותה שנה (1944) הוזמנו 3 אבות טיפוס. אב הטיפוס היה בעל ביצועים משופרים כך שטיסות הניסוי התקדמו מהר מאוד וחיל האוויר האמריקאי הזמין מטוסים 25 מטוסי טרום-ייצור ו-75 מטוסים מדגם B. כאשר מנהל התעופה הפדרלי ביצע ניסויים במנהרת רוח, הוא גילה שהמטוס נכנס לאי יציבות, בשל מנועו החלש. ניסוי זה גרם לשנות את המנוע במטוס למנוע חזק יותר מסוג J35-GE-15 עם דחף של 4,000 ליברות (17.8 קילוניוטון).
היסטוריית שימוש
ה־F-84 תנדרג'ט נמנה עם הדור הראשון של מטוסי קרב סילונים שנקלטו בחיל האוויר האמריקאי. הוא נכנס לשירות לאחר ה-F-80 והיה למפציץ הקרב ישר הכנף האחרון בשירות מבצעי.
מטוסי ה־F-84 נשלחו לקוריאה בדצמבר 1950 וטסו כליווי למפציצי ה־B-29 ולאחר מכן שימשו בתפקידי סיוע אווירי קרוב
במבצע קדש פעלו מישראל מטוסי קרב-הפצצה של חיל האוויר הצרפתי אשר תקפו והשמידו את מפציצי ה־IL-28 המצרים שסיכנו את ישראל.
דגמים
F-84F תנדרסטייק הוא תכנון בעל כנפיים רחבות ומשוכות לאחור שפותח על בסיס ה-F-84 הראשונים בעלי הכנפיים הישרות. מנועו היה חזק יותר והוא השיג ביצועים עבר-קוליים. מתוך 2,713 מטוסים שנבנו, 450 נמסרו לחיל האוויר הגרמני שהוקם מחדש ועוד 900 למדינות אחרות באירופה.
גודרון בורוויץ
גודרון בורוויץ (בגרמנית: Gudrun Burwitz; (8 באוגוסט 1929 - 24 במאי 2018) הייתה בתם היחידה  של היינריך הימלר מנהיג האס אס והגסטפו בגרמניה הנאצית ואשתו מרגרטה זיגרוט, אך יש לה אחים למחצה מצד אביה.
הקשר עם אביה
הימלר מת כשבתו הייתה בת פחות מ-16. הוא העריץ את בתו, והיה טס באופן קבוע למשרדיו בברלין ממינכן, שם היא גרה עם אמה. הימלר נהג לטלפן לבתו כמעט יום יום, וכתב לה כל שבוע. הוא המשיך לקרוא לה בשם החיבה מזמן ילדותה "פופי" (בגרמנית "Püppi") לאורך כל חייו. לעיתים ליוותה בורוויץ את אביה בחלק מתפקידיו הרשמיים, והיא מופיעה לידו בתמונות שונות.
הימלר מת בשבי הבריטי כשהתאבד על ידי כמוסת ציאניד סמויה, אך בורוויץ מעולם לא קיבלה את הגרסה הזו. גרסתה הייתה כי הוא נרצח בזמן מאסרו. לאחר מלחמת העולם השנייה נעצרו היא ואמה על ידי האמריקאים, והוחזקו במחנות שונים באיטליה, צרפת וגרמניה. לאחר שהובאו להעיד במשפטי נירנברג, שוחררו בנובמבר 1946. לאחר שנים היא התייחסה בחריפות לאותם זמנים כקשים ביותר בחייה, וטענה כי היא ואמה קיבלו יחס מחפיר כניסיון לכפר על חטאי אביה.
בורוויץ מעולם לא ויתרה על האידאולוגיה הנאצית, ושוב ושוב ניסתה להצדיק את מעשי אביה, ביחס לקונטקסט של זמנו. מכריה כיום טוענים כי יצרה דימוי של דמות זהב על אביה ומעשיו.
חייה לאחר מלחמת העולם השנייה ואהדתה לנאצים
בורוויץ נישאה לעיתונאי והסופר וולף דיטר בורוויץ, ונולדו להם שני ילדים. היא נשארה פעילה בקהילה הנאצית החדשה השייכת לזרם הנאו-נאציזם, ומשנת 1951 היא הייתה חברה בארגון ה"שטילה הילפה" (Stille Hilfe – פירוש השם: "עזרה שקטה"), ארגון המעניק תמיכה לאנשים אשר נעצרו בחשד להיותם פושעי מלחמה נאצים, או חברי אס אס לשעבר הנמלטים מהחוק. בשנת 1952 היא סייעה בהקמת ה"וויקינג-יוגנד" (בגרמנית Wiking-Jugend), ארגון אשר הוקם על מודל הנוער ההיטלראי.
במשך שנים רבות הייתה בורוויץ ידידתה של פלורנטין רוסט פון טוניננגן, אשר כונתה "האלמנה השחורה" בקרב חוגי החברה הנאצית של אחרי מלחמת העולם השנייה.
במשך שנים רבות, עקב מוצאה ומעשיה, זכתה בורוויץ למעמד של כוכבת בקרב חוגי החברה הנאו-נאצית, וכונתה "הנסיכה הנאצית הראוותנית".
בורוויץ העצימה את תמיכתה בפושעי המלחמה הנאצים בשנים האחרונות. במיוחד בלט מקרהו של אנטון מלות (Anton Malloth) אשר היה ממונה על הגטו במבצר טרזיינשטט שבו נרצחו כ-90% מהאסירים היהודים על ידי הנאצים. מתוך 160,000 אסירים יהודים שנשלחו לגטו, נותרו בו בסוף המלחמה 19,000 איש בלבד. אנטון מלות הוסגר לגרמניה בשנת 1988 ולאחר משפט פומבי מתמשך נידון ב-2001 למאסר עולם. בשנים בהן נערך המשפט, 1988–2001, ארגנה בורוויץ את שהותו בבית אבות יקר בלפולאך במבואותיה הדרומיים של מינכן.
ביוני 2018 הודה שירות הביון הפדרלי (גרמניה) (BND): "הגברת בורוויץ הייתה חברה בשירות תחת שם בדוי במשך כמה שנים עד 1963".
גבריאל שוורצמן
גבריאל שוורצמן (נולד ב-23 באוקטובר 1976, בוקרשט) הוא שחמטאי יהודי-רומני ואמריקאי בדרגת רב אמן, שהשיג דרגה זו בגיל 17.
ביוגרפיה
גבריאל שוורצמן החל להשתתף בתחרויות שחמט בגיל 4. בשנת 1988 הוא סיים במקום השני באליפות העולם לילדים עד גיל 12 (זכתה יהודית פולגאר). בשנת 1992 אליפות העולם בשחמט לנוער עד גיל 16 הוא סיים במקום החמישי. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 שוורצמן היגר לארצות הברית. בשנת 1996 הוא זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנת 1999 הוא חזר על הישג זה (במשותף עם מספר שחמטאים).
שוורצמן הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת פלורידה ותואר שני מאוניברסיטת פנסילבניה (וורטון).
בשנת 2000 שוורצמן עזב את השחמט ועבר לעבוד בהיי-טק.
אורי חסיס
אורי חסיס (18 בינואר 1927 - 14 בספטמבר 2014) היה רופא כללי, מומחה לבריאות הציבור ואחד הרופאים הראשונים בישראל שהתמחו במינהל רפואי. אחרי מלחמת ששת הימים היה שותף פעיל לתכנון מחדש של בית החולים הדסה הר הצופים בירושלים, וכיהן כמנהל הראשון של בית החולים לאחר שחודשה בו הפעילות הרפואית.
ביוגרפיה
חסיס נולד בחיפה. אמו, שרה (לבית מרתווי) הייתה מורה לעברית. אביו, נח, היה סוחר ועסק בעסקי נדל"ן. שני הוריו נולדו בעיירה אורלוסקובה ליד אודסה, נרדפו בברית המועצות בגלל יהדותם, ובחרו לעלות לישראל ממניעים ציוניים. לחסיס הייתה אחות מבוגרת ממנו, פנינה (מורה בעיסוקה) ואח צעיר, גדעון (שהיה וטרינר ראשי במשרד הבריאות). לאחר כמה שנים עברה המשפחה להתגורר בתל אביב. חסיס למד בבית ספר בלפור ואחר כך בתיכון בגימנסיה גאולה.
בתום לימודיו התיכוניים התגייס להגנה, נסע לפריס, ועבד שם במשרדי הסוכנות. חסיס למד את השפה הצרפתית, וב-1946 נרשם במקביל ללימודי אופרה באיטליה וללימודי רפואה בז'נבה, שווייץ. לאחר שהתקבל ללימודי רפואה, החליט להתחיל בלימודים בתחום זה בז'נבה.
הוא חזר לישראל בתקופת מלחמת העצמאות. עם קריאתו של ד"ר חיים שיבא לפתיחת בית ספר לרפואה, היה בין תלמידי המחזור הראשון לרפואה באוניברסיטה העברית (שהחלו ללמוד ב-1949 שנה רביעית ברפואה), וסיים את לימודיו בשנת 1952.
בשנים 1952–1953 השתלם במחלקת ילדים בבית חולים אסף הרופא בצריפין.
בשנת 1953 החל לעבוד בבית חולים הדסה עין כרם כרופא במחלקה פנימית, ובמקביל כרופא כללי בקופת חולים. בתקופה זאת החל את דרכו בניהול רפואי.
הרפובליקה העממית של בולגריה
יסוד הרפובליקה העממית
במרבית שלבי מלחמת העולם השנייה הייתה ממלכת בולגריה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית. אולם לאחר מותו של בוריס השלישי, מלך בולגריה והמפנה שחל בחזית המזרחית, החלה בולגריה לשנות את מדיניותה והבולגרים החלו לשאת ולתת עם בעלות הברית, אך התקדמותו המהירה של הצבא האדום מנעה את הבשלת המגעים. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה שאותה הובילה חזית המולדת הבולגרית, בחסות הצבא האדום שכוחותיו הגיעו בו ביום לסופיה הבירה. קימון גאורגייב הפך לראש הממשלה ותיק ביטחון הפנים נמסר לאנטון יוגוב מהמפלגה הקומוניסטית. יוגוב ניצל את תפקידו בממשל החדש כדי להביא את המפלגה הקומוניסטית להגמוניה בבולגריה.
אורי חסיס
ביוגרפיה
בשנת 1959 יצא לארצות הברית להשתלמות באוניברסיטת קולומביה בתחום של בריאות הציבור ומינהל בתי חולים (Master Hospital Administration), ובשנים 1970 ו-1975 נסע פעמיים נוספות לאוניברסיטת קורנל כדי להשתתף בתוכנית פיתוח מנהלים למנהלי בתי חולים.
הרפובליקה העממית של בולגריה
יסוד הרפובליקה העממית
ב-15 בספטמבר 1946 נערך בבולגריה משאל עם ובמסגרתו הוחלט על ביטול המלוכה. המלך סימאון השני נמלט מבולגריה וב-1 בדצמבר 1946 הפכה בולגריה רשמית לרפובליקה העממית הבולגרית. הקומוניסטים פתחו במסע טיהורים בקרב חברי חזית המולדת והחל מאמצע 1948 נתונה הייתה בולגריה לשליטה קומוניסטית אבסולוטית והפכה לגרורה סובייטית.
BBS
במחשבים, BBS (ראשי תיבות של Bulletin Board System – "מערכת לוח מודעות") היא מערכת מחשב המאפשרת למשתמשים להתקשר למחשב עליו מותקנת תוכנה המספקת שירותים מגוונים. חיבור זה בוצע בעבר בעזרת קו טלפון אנלוגי, אף על פי שכיום החיבור נעשה בדרך כלל בעזרת פרוטוקול Telnet, על גבי רשת האינטרנט. מטרת ההתחברות הייתה ביצוע פעילויות חברתיות ובידוריות שונות, בעזרת תוכנה מתאימה. המשתמשים יכולים להוריד ולהעלות קבצים שונים, להאזין למוזיקה וחדשות, לשחק משחקים, לקרוא חדשות, ולהחליף מסרים עם משתמשים אחרים.
אורי חסיס
ביוגרפיה
לאחר מלחמת ששת הימים, כשהוחלט להפעיל מחדש את בית החולים הדסה הר הצופים, הוא התמנה למנהל בית החולים, וכיהן בתפקידו בין השנים 1968–1982.
BBS
בימי הזוהר שלהם (מתחילת שנות השמונים עד אמצע שנות התשעים), ביביאסים רבים תופעלו כתחביב, ללא גביית תשלום, על ידי הסיס־אוֹפ (SysOp, מפעיל המערכת). אחרים גבו דמי מנוי, או הופעלו על ידי ספקי חיבור אינטרנט, כשירות ללקוחותיהם. התקיימו גם "מגה" ביביאסים, שהופעלו על ידי חברות מסחריות גדולות דוגמת AOL, AppleLink, GEnie ו־CompuServe, ששירתו מאות אלפי לקוחות. חברות אלה הפכו בשלב מאוחר יותר לספקיות חיבור אינטרנט.
הרפובליקה העממית של בולגריה
עידן ז'יבקוב
בין 1946 ל-1949 כיהן גאורגי דימיטרוב כראש הממשלה ונקט במדיניות פאן בלקנית תוך יחסי קרבה עם יוסיפ ברוז טיטו שליט יוגוסלביה. לאחר מותו של דימיטרוב התחזקה האחיזה הסובייטית בבולגריה. לאחר מספר חודשים בהם כיהן וסיל קולארוב כראש הממשלה מונה וולקו צ'רבנקוב לתפקיד. צ'רבנקוב שהיה סטליניסט נוקשה, יישם בבולגריה את שיטת הסלאמי ובתקופתו הגיעה לשיאה רדיפת מתנגדי המשטר והכלכלה הפכה ריכוזית. קשיחותו של צ'רבנקוב הקימה עליו את חברי מפלגתו.
אורי חסיס
ביוגרפיה
בשנים 1980–1981 שהה במעמד של פרופ' אורח באוניברסיטת אלבמה בברמינגהם.
הרפובליקה העממית של בולגריה
עידן ז'יבקוב
העידן הקומוניסטי בבולגריה מזוהה עם טודור ז'יבקוב אשר שלט במפלגה ובמדינה ברוב שלביו. ב-1954 הפך ז'יבקוב למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, ב-1962 הצליח להביא להתפטרותו של אנטון יוגוב מכהונתו וממועד זה ועד להדחתו ב-1989 היה למעשה שליטה האבסולוטי של המדינה. באמצע שנות ה-60 ביצע ז'יבקוב רפורמה כלכלית בבולגריה וניתן חופש מסחר מסוים. ב-1968 נטל הצבא הבולגרי חלק בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. ב-1971 יצר ז'יבקוב לעצמו את תפקיד יושב ראש מועצת המדינה הבולגרית, מינה את סטאנקו טודורוב לראשות הממשלה והמשיך לשלוט במדינה. באמצע שנות ה-80 החל ממשלו לרדוף את המיעוט הטורקי במסגרת תהליך ה"בולגריזציה" וכ-300,000 מהם היגרו מבולגריה בעיקר לטורקיה.
נפילת המשטר הקומוניסטי
בשלהי שנות ה-80 החלו אירועי סתיו העמים לחלחל גם לבולגריה. במפלגה הקומוניסטית בוצעה הפיכת פנים וב-10 בנובמבר 1989 הפך פטר מלאדנוב ליושב ראש מועצת המדינה. אף על פי שמלאדנוב הבטיח רפורמות נמשך אי השקט החברתי והפוליטי וב-11 בדצמבר הכריז מלאדנוב בטלוויזיה הלאומית על סיום דרכה של המפלגה הקומוניסטית. ב-15 בינואר 1990, ביטלה האספה הלאומית רשמית את תפקידה של המפלגה הקומוניסטית כמפלגת השלטון וביוני 1990, נערכו הבחירות החופשיות הראשונות מאז 1931. בכך נסללה דרכה של בולגריה להפוך לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
אורי חסיס
ביוגרפיה
כמו כן שירת חסיס בחיל הרפואה כרופא צבאי במילואים בדרגת סרן, והיה הרופא הצבאי המחוזי של מחוז ירושלים.
BBS
רשת הביביאסים הגדולה ביותר הייתה FidoNet הבינלאומית, שעדיין פועלת כיום. רשתות רבות אחרות פעלו במתכונת דומה ל־FidoNet, אך בקנה מידה קטן יותר, כמו רשתות אולטינט ו־CNet הישראליות. עם התפשטותה של רשת האינטרנט דעך כוכבם של שירותי הביביאס הסגורים, והם נעלמו ברובם עד סוף שנות התשעים. גורל דומה ציפה לשירותי ביביאס אינטרנטיים דוגמת Hotline, שעיקר תוכנם היה תוכנות פרוצות ופורנוגרפיה. שירותים אלו הומרו בהדרגה בתוכנות שיתופיות. בשנות ה-90 של המאה ה-20 חיבורים רבים ל BBS בוצעו בעזרת תוכנה "Terminate"
אורי חסיס
ביוגרפיה
במקביל לעבודתו בבית חולים הדסה, שימש חסיס החל משנת 1960 כיועץ למינהל רפואי, מטעם המחלקה לשיתוף בינלאומי במשרד החוץ, בארצות מתפתחות באפריקה. במסגרת תפקידו זה סייע לסטודנטים שהגיעו לישראל להשתלמות וסייע בשיפור מערכות הבריאות במדינות אלה. על פעילותו בתחום שיפור מערכות הבריאות במדגסקר הוענק לו תואר אביר לגיון הכבוד.
בשנים 1985–1986 החל בעבודתו בארגון הבריאות העולמי (WHO ) בפפואה ניו גיני בבניית תשתיות רפואיות.
הרפובליקה העממית של בולגריה
ממשל ופוליטיקה
המערכת הפוליטית הבולגרית הייתה חד מפלגתית ובראשה עמדה המפלגה הקומוניסטית. המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ביססה נומנקלטורה נרחבת בכל שדירות השלטון בבולגריה. חוקת בולגריה שונתה פעמיים. בדצמבר 1947 הונהגה חוקת דימיטרוב וב-1971 חוקת ז'יבקוב שנועדה בעיקר לצורך עיגון תפקידו החדש של ז'יבקוב כיושב ראש מועצת המדינה. בסעיף 1 בחוקת ז'יבקוב נכתב: "הרפובליקה העממית של בולגריה היא מדינה סוציאליסטית, בראשות פועלי הכפר והעיר. הכוח המוביל בחברה ובפוליטיקה היא המפלגה הקומוניסטית הבולגרית". ב-12 ביולי 1991 בוטלה חוקת ז'יבקוב. בשיאה, בשנות ה-80 המאוחרות, מנתה המפלגה הקומוניסטית כמיליון חברים, שהיוו כ-12% מאוכלוסיית המדינה בעת ההיא.
צבא
במהלך תקופת הרפובליקה העממית, אימץ צבא בולגריה את הדוקטרינה הצבאית של ברית המועצות. הסובייטים סיפקו לבולגרים ציוד צבאי רב והוקמה תעשייה צבאית מקומית. עד 1988, מנה הצבא העממי הבולגרי (Българска народна армия) 152,000 חיילים, וחולק לארבע זרועות עיקריות - כוחות היבשה, חיל הים, חיל האוויר והנ"מ, וכוחות הטילים. הכוחות מנו 3,000 טנקים, 2,000 נושאי גייסות משוריינים, 2,500 קני ארטילריה, כ-500 מטוסי קרב, 33 ספינות מלחמה. לבולגרים היו 67 משגרי טילי סקאד, 24 סוללות טילי קרקע קרקע מסוג SS-23 ועשרות משגרי רקטות מסוג פרוג-7. בין 1988 ל-1991 צומצם היקף הצבא לכדי 107,000 חיילים.
כלכלה
בבולגריה הונהגה כלכלה מתוכננת ריכוזית בדומה לשאר חברות הגוש המזרחי. מתום מלחמת העולם השנייה ועד לראשית שנות ה-60 לא נרשם שיפור משמעותי ברמת החיים בבולגריה. המדינה הייתה ברובה מדינה חקלאית ותנופת התיעוש במדינה החלה במהלך שלטונו של צ'רבנקוב. בתקופה זו הוחל בפיתוח מגזר האנרגיה, נבנו עשרות סכרים להפקת אנרגיה הידרו אלקטרית ונבנו תחנות כוח. שירותי הבריאות והחינוך הוענקו בחינם ותלושי המזון מתקופת מלחמת העולם השנייה בוטלו. התוצר המקומי הגולמי עדיין היה נמוך וכך גם ההוצאה הפרטית לנפש.
ז'יבקוב המשיך בקו הכלכלי הריכוזי, אם כי הנהיג רפורמות מסוימות, פיתח גם את התעשייה קלה, התיירות, ופעל לשיקום מיזר החקלאות. נוצר שוק חופשי מוגבל במכירת עודפי תוצרת חקלאית ומחירי התוצרת הוזלו. ב-1965 הפכה בולגריה למדינת הגוש המזרחי הראשונה שרכשה רישיון מקוקה-קולה. המוצר הוצג עם הלוגו והסימן המסחרי באותיות קיריליות. הכלכלה הבולגרית נשענה על הסובייטית (יותר מ-60% של היקף סחר) ובמסגרת התכנון הכלכלי לא נבדקה לעומק נחיצותם של מוצרים מסוימים והאם היו שווקים עבור חלק מהסחורות שיוצרו. כך נוצרו עודפים של מוצרים מסוימים, בעוד שבמוצרים אחרים נוצר מחסור. בולגריה סחרה עם גרמניה המזרחית וצ'כוסלובקיה והתקיימו קשרי מסחר מסוימים גם עם גרמניה המערבית ואיטליה. בנוסף, יוצאה תוצרת בולגרית למונגוליה ומדינות אפריקה השונות.
בולגריה נחשבה ליצרנית גדולה של מחשבים וציוד אלקטרוניקה והומשלה בשעתו לעמק הסיליקון של הגוש המזרחי. בין 1979 ל-1989 עמד שיעור האינפלציה השנתי הממוצע בבולגריה על 8.7 אחוזים.
תרבות
תרבות הרפובליקה העממית של בולגריה נשלטה לחלוטין על ידי המפלגה הקומוניסטית. התפטרותו של וולקו צ'רבנקוב והפריחה הספרותית והתרבותית בברית המועצות בעידן חרושצ'וב יצרו ציפיות לפריחה וליברליזציה תרבותית גם בבולגריה, אך המרד ההונגרי ב-1956 הביא לרתיעה בקרב ההנהגה הבולגרית אשר חששה מהתגובה הסובייטית והגבילה את חופש התרבות.
בתגובה לאירועים בהונגריה מונה ב-1957 וולקו צ'רבנקוב לשר החינוך והתרבות והוא "טיהר" את הנהגת איגוד הסופרים הבולגרית ופיטר עיתונאים ועורכים שנחשבו ליברלים ממשרותיהם. בהמשך, חנן המשטר הבולגרי סופרים ואמנים עצמאיים. בתקופת שלטונו של ז'יבקוב הצליח השלטון הבולגרי לבלום את כל ניצני ההתנגדות למשטר בקרב האליטה האינטלקטואלית הבולגרית וזאת על ידי העדפה חברתית וכלכלית משמעותית של חברי האליטה המקורבים למשטר ובאופן זה צירוף הדרגתי של חברים נוספים למעגל תומכי השלטון בבולגריה. במקביל, רדף השירות החשאי הבולגרי את מתנגדי המשטר הקיצונים מקרב חברי האליטה וב-1978 נרצח בלונדון גאורגי מרקוב אחד ממבקריו החריפים של ז'יבקוב.
אורי חסיס
ביוגרפיה
בהיותו בגמלאות המשיך לעסוק בייעוץ לניהול בתי חולים ולפיתוח מערכות בריאות.
שיקום וניהול בית החולים הדסה הר הצופים
לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט לשפץ ולשקם את בית החולים הדסה הר הצופים. האדריכל יעקב רכטר נבחר לנהל את מלאכת התכנון והשיפוץ של בית החולים, וחסיס נבחר להשתתף בפרויקט בהיבטים רפואיים, ניהוליים וארכיטקטוניים. ההחלטה לשקם את מבנה בית החולים נבעה משלושה טעמים משלימים: א. טעמים לאומיים - כדי להוכיח כי "חזרנו להר הצופים". ב. עבור ארגון "הדסה" - סגירת מעגל היסטורי. ג. ערך ארכיטקטוני - שימור המבנה שתוכנן במקור על ידי אריך מנדלסון והתאמתו לצורכי הזמן.
בתהליך ארוך ומורכב יחסית הושארה המעטפת החיצונית של הבניינים, אך בהסכמה משותפת של חסיס ורכטר החללים הפנימיים ותוכנית הקומות שונו לחלוטין. כן נוספו מערכות מודרניות שלא היו כלולות במבנה ההיסטורי: מיזוג אוויר, חשמל, אינסטלציה, מעליות, בית חולים חרום, מעברים וחיבורים בין המחלקות, ונחפרו שטחים תת-קרקעיים ושטחי חנייה.
בשנת 1968 עם השלמת עבודות השיקום, קודם חסיס לתפקיד המנהל הראשון של בית חולים הדסה הר הצופים, אחרי 19 שנה שהמקום היה נטוש.
כמנהל בית החולים, שקד חסיס על פיתוח בית החולים תוך שמירת קשר הדוק עם נשות הדסה. הוא הוסיף מחלקות לבית החולים, טיפח התנהלות עם הסביבה והאוכלוסייה המגוונות, וגיבש צוות רופאים ואחיות מעולים מכל רחבי הארץ והעולם למטרה זו.
בשנת 1982 פרש חסיס מניהול בית החולים ומהדסה, ועבר לעבוד בארגון הבריאות העולמי (WHO).
משפחתו
חסיס היה נשוי לזלי (שרה) לבית קורדובה (ילידת בולגריה, ביוכימאית בהשכלתה) מ-7 באפריל 1952 ועד למותו. אב לבן, רוני חסיס (עו"ד), ובת, נאוה חסיס-יציב (מעצבת תעשייתית ומעצבת פנים).
התגורר שנים רבות בשכונת רחביה, ואחר כך עבר לשכונת גבעת אורנים (ירושלים).
BBS
ביביאסים בישראל
הביביאסים הישראלים התבססו לאורך שנות השמונים על תוכנות ללא ממשק משתמש גרפי, ולקוחותיהם העיקריים היו בני נוער תושבי האזור בו היה ממוקם שרת הביביאס. הביביאסים הראשונים בישראל היו הופעלו בשנת 1984. הראשון הוקם על ידי ד״ר אלכס בורקט מהטכניון על מחשב קומודור 64 ונקרא TCUG או Technion Commodore Users Group, והשני הופעל על ידי רונן מגיד, נער צעיר שהתגורר בבסיס חיל האוויר חצור והריץ ביביאס בשם METeleboard על מחשב מסוג Apple IIe. רבים משירותי הביביאס יצרו סביבם קהילות משתמשים, ורובם הציעו את שירותיהם חינם, ופעמים רבות רק בשעות מסוימות ביום או באופן לא רציף. מיעוט מבין שירותי הביביאס גבו תשלום על שירותיהם, אף כי גם כאן, לעיתים קרובות הייתה זכות גישה חינם לידידיו של נותן השירות, תמורת טובות הנאה, וכדומה. תביעת התשלום הייתה קשורה בדרך כלל בהיצע של תוכנות בלתי חוקיות או תמונות פורנוגרפיות.
בשנת 1991 סיפקה צ'יף יישומים שירותי תקשורת מחשבים באמצעות פריסה ארצית של רשת מערכות ביביאס שנקראה CICS, לפני עידן האינטרנט. החברה סיפקה שירותים אלו לציבור הרחב ללא תשלום או בתשלום סמלי בלבד.
בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים הופיעו תוכנות הביביאס הראשונות שצוידו בממשק משתמש גרפי. התוכנה הבולטת הראשונה הייתה TeleFinder, שהתבססה על שרת ותוכנת לקוח למחשבי מקינטוש (מאוחר יותר הוצאה גם גרסת תוכנת לקוח למחשבי חלונות). מתחרתה העיקרית בתחום הביביאסים הייתה תוכנה שכוונה לקבוצות עבודה סגורות בשם FirstClass, שאף היא התבססה תחילה על שרת ותוכנת לקוח למחשבי מקינטוש, ובהמשך היגרה את תוכנת הלקוח ואחר־כך גם את השרת לסביבת חלונות. הביביאס הראשון שהתהדר בממשק משתמש גרפי בישראל היה "ביבישני", שהופעל על ידי חברת "שני", שעסקה אז ביבוא מודמים. בתקופת הזוהר שלו, בשנים 1992–1994, מנה ביבישני קרוב לאלף מנויים (חינם) והיה אז הביביאס הגדול בישראל. ״ביבישני״ הציע ממשק גרפי דמוי ״מכתבה״ (finder), שבו יכלו משתמשים לנווט לתיקים שונים. תיקים אלה כללו, בדרך כלל, מידע, קובצי תוכנה ותיקים. לביביאס הייתה אפשרות לשליחת הודעות בין המשתמשים הרשומים, שיחה (פתוחה לכל המחוברים על הקו) וכן אפשרות לשליחת מסרים מיידיים בין משתמשים מחוברים (בנוסח שהועתק מאוחר יותר בתוכנת ICQ).
משנת 1994 הופיעו מתחרים בתחום הממשק הגרפי, שדחקו את רגליו של "ביבישני". הבולטים בהם היו "אינפונט" "ספוטניק" ו"זואי אונליין" – שלושתם שירותים בתשלום, שהתבססו על תוכנת FirstClass. ביביאסים אלו, בשיאם (1996), הציעו חיבור בו־זמני של עשרות משתמשים (באמצעות צי של מודמים) במהירות של עד 56 קסל"ש. כל השירותים הציעו אפשרות לשיחות מקוונות בין שני משתמשים ויותר, פורומים שבהם התנהלו דיונים משורשרים, קבצים להורדה (בדרך כלל, תוכנות שותפה או תוכנות חינם, וכן קישוריות לתיבות דואר אלקטרוני, שאפשרה שליחה וקבלה של דואר אלקטרוני מהאינטרנט. המתחרה המרכזית בתחום זה, לפרק זמן קצר, היה שירות IOL של "הארץ", שנבלע אחר זמן ב"וואלה". קרנם של הביביאסים הגרפיים בישראל שקעה במהירות במהלך שנת 1997, בעקבות התרחבות ההיצע האינטרנטי והחיבור הישיר לאינטרנט, שייתר את השימוש בתיווך של ביביאס. רק "ספוטניק", שהפך רשת סגורה לאנשי פרסום ומדיה, שרד אחרי שנת 2000.
מאפיינים
ל־BBS קלאסי היו:
תוכנת ה־BBS בדרך כלל סיפקה:
תוכנות BBS פופולריות:
שליט (קלפים)
שליט, במשחקי קלפים שמבוססים על לקיחות כמו למשל ברידג' וויסט (אך גם אחרים) הוא אחת מארבע צורות הקלפים שנבחרה כעדיפה על יתר הצורות באותו משחק.
אלה הם הקלפים (בדרך כלל כל הקלפים בסדרה מסוימת), שנחשבים לחזקים יותר מאשר קלפים שאינם מסדרת השליט, ושגוברים עליהם בלקיחה אלא אם כן שליט גבוה יותר מונח על השולחן כחלק מהלקיחה. ברוב המשחקים הללו, אי אפשר לשחק קלף שליט אם יש בידך קלף מהסדרה הנדרשת ללקיחה; בעוד שבמשחקים בודדים דווקא ניתן לעשות זאת. התוצאה היא שמי שהניח את קלף השליט ככל הנראה יזכה בלקיחה שהתחילה מקלף שאינו מסדרת השליט.
במשחקים מסוימים הנחת שליט נקראת חיתוך.
בליה
בגאולוגיה, בְּלָיָה או בְּלִיָּה היא תהליך איטי, המתרחש על פני שנים רבות של התפרקות או התפוררות סלעים במקום שבו הם נמצאים. תוצרי ההתפרקות, לאחר הבליה הכימית של הסלע ומשקעי המינרלים - וסינון החומרים המסיסים יותר, יחד עם חומר אורגני רקוב - נקראים קרקע.
אין לבלבל בין המונח "בליה" ל"סחיפה", שהיא תזוזת סלעים או תוצרי בליה עקב השפעת מים, רוח, קרח או כוח המשיכה. שלושה גורמים אחראים לתהליך הבליה: גורמים פיזיים/מכניים, גורמים כימיים, וגורמים ביולוגיים.
בליה מכנית
בליה הנוצרת בתהליך מכני – כוחות ששוברים ומזיזים את הסלע (רוח, מים) או משנים טמפ' (שמש).
קפיאה-הפשרה
תהליך קפיאה-הפשרה מתרחש כאשר מים שמחלחלים לחריצים בסלע קופאים ומתרחבים, בשל האנומליה של המים. בתהליך ההתרחבות, הם יכולים להפעיל לחץ של עד 2100 ק"ג/ס"מ2 בטמפרטורה של -22°C. לחץ זה בדרך כלל חזק יותר מכוח העמידה של הסלע, והלה נשבר ומתפרק.
קפיאה-הפשרה מתרחשת בדרך כלל באזורים עשירים בלחות, שבהם גם הטמפרטורה נעה מעלה-מטה סביב נקודת הקיפאון - בעיקר באלפים וכאלו שנוצרו על ידי קרחונים.
שחרור לחץ
בשחרור לחץ, שכבות של חומר (לא בהכרח סלע) מוסרות (על ידי סחיפה או תהליך אחר), מה שגורם לשכבת הסלע שמתחתם להתרחב ולהשבר במקביל לפני השטח. השכבה המכסה היא בדרך כלל מחומר כבד, והסלע שתחתיה נמצא בלחץ עז, כמו למשל קרחון בתנועה. שחרור לחץ יכול לגרום ל"קילוף" השכבה העליונה בצורה של יריעות דקות, המכונה גם התכדדות.
צמיחת גבישי מלח
התגבשות מלח יכולה לגרום להתפוררות סלע כאשר מלחים מומסים מחלחלים לתוך חריצים בסלע, ואז המים מתאדים, ומשאירים מאחוריהם גבישי מלח. בתהליך ההתגבשות, הגבישים הגדלים מפעילים לחץ על הסלע, והוא מתפורר.
גבישי מלח יכולים למלא תפקיד גם בתמיסות הממיסות את הסלע (למשל אבן גיר) ויוצרות תמיסות מלח כמו נתרן גופרתי או נתרן פחמתי, ואז התאדות המים מביאה שוב ליצירת גבישי מלח.
התפוררות
התפוררות מתרחשת בעיקר במקומות חמים, כמו מדבריות, שבהם מרווח הטמפרטורות היומי הוא רחב, היא אחד הגורמים השנויים במחלוקת על ידי חוקרים. ההנחה היא שהטמפרטורות גבוהות מאוד במהלך היום, וצונחות לרק כמה מעלות מעל לאפס בלילה. בשל כך, הסלעים המתחממים מתרחבים במהלך היום, ומתקררים ומתכווצים במהלך הלילה, מה שגורם להפעלת לחץ על השכבה החיצונית, להתפוררות הסלעים ולקילוף השכבה העליונה, המכונה גם התכדדות, כמו בשחרור מלחץ. חוקרים רבים מעלים ספקות בקשר לתהליך זה שכן ההתחממות וההתקררות מתרחשות בתהליך איטי מאוד במשך היום, ולכן אין מצב של שינוי דרסטי היכול להביא להתפוררות הסלע. החוקרים מסכימים שבסלעים המורכבים ממינרלים שונים, כדוגמת הסלעים המגמתיים, שהם בעלי צבע שונה ומקדמי התפשטות שונים, עשויה להתפתח בליה עקב שינויי הטמפרטורות. בליה זו תשאיר את פני הסלע מחוספסים מאוד והיא מכונה "בליה גרעינית".
למרות שעיקר התהליך נגרם בשל שינויי הטמפרטורה, נדרשת כמות מסוימת של לחות כדי שהוא יתרחש.
בליה כימית
מי הגשם, ההופכים לחומצה בתהליך כימי, באים במגע עם סלע הגיר וממיסים חלקים ממנו. חלקי הסלע המומסים ממשיכים לזרום עם המים, ובסלע נשארים חורים וחללים. תהליכי הבליה הממיסים או משנים את ההרכב הכימי של הסלע וגורמים להתפוררותו, נקראים "תהליכי בליה כימיים". תהליכים אלה שכיחים בעיקר באזורים לחים שהטמפרטורות בהם גבוהות, משום שהלחות והחום מזרזים את התרחשותם. יש סוגים שונים של תהליכי בליה כימיים, והנפוץ שבהם הוא תהליך ההמסה של סלעי הגיר.
תמיסות פחמניות
פחמון (קרבוניזציה) מתרחש בסלעים שמכילים פחמת הסידן כמו אבן גיר. תהליך זה מתרחש כאשר גשם יחד עם פחמן דו-חמצני או חומצה אורגנית מתחברים ויוצרים חומצה פחמתית חלשה, שמגיבה עם פחמת הסידן ונוצר סידן דו פחמני.
הריאקציה היא כדלהלן: H2O   +    CO2  ←→    H2CO3 חומצה פחמתית →← פחמן דו-חמצני + מים H2CO3 +   CaCO3 →  Ca(HCO3)2 סידן דו פחמתי → סידן פחמתי + חומצה פחמתית
ספיחת נוזלים
CaSO4 + 2H2O → CaSO4.2H2O
גבס → מים + אנהידריט
הידרוליזה
הידרוליזה מתרחשת כשהסלע מכיל פצלת השדה מסוג אורתוקלז - בעיקר בגרניט. פצלת השדה מגיבה למים חומציים ויוצרת קאולין, חומצה צורנית ואשלגן הידרוקסילי. רק הקאולין נשאר שכן החומצה הצורנית והאשלגן ההידרוקסילי נשטפים על ידי המים.
2KAlSi3O8 + 2H2O → Al2Si2O5(OH)4 +   4SiO2     +        K2O אשלגן הידרוקסילי + חומצה צורנית +   קאולין    →  מים + פצלת השדה
חימצון
חימצון הוא התגובה של תרכובות ברזל לחמצן ומים באוויר, שמעניק לפני הסלע מעטה בצבע אדום-חום. חימצון מתרחש כאשר חומצת ברזל (Fe (II)) (FeO) מתחמצנת ל-Fe (III) (Fe2O3).
גורמים ביולוגיים
צמחים, בעיקר עצים, מפוררים סלע בעזרת שורשיהם, מיקרואורגניזמים חודרים לסלע ומסייעים בפירורו, בעלי חיים חופרים מחילות מתחת לסלעים ועוזרים בתהליך הבליה.
דרור קשטן
דרור קשטן (נולד ב-1 באוקטובר 1944), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי. קשטן הוא המאמן המעוטר ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי, עם שש אליפויות, שישה גביעי מדינה, שלושה גביעי טוטו ושלוש זכיות בתואר אלוף האלופים.
קשטן הוא אביו של תומר קשטן המשמש כמאמן כדורגל אף הוא.
קריירה ככדורגלן
קשטן נולד וגדל בפתח תקווה, הוא צמח במועדון הפועל פתח תקווה, והחל דרכו כרץ ימני. לאחר מכן קשטן שיחק כמגן וכקשר אחורי. הוא הכדורגלן היחיד עד כה שזומן לנבחרת ישראל בטרם עלה לקבוצה הבוגרת במועדונו, הפועל פתח תקווה, בעונת 1962/1963 בעודו בן 18. לזכותו שלוש הופעות בינלאומיות. בשנת 1965, שיחק קשטן עם נבחרת הנח"ל של צה"ל שהפתיעה וזכתה באליפות צה"ל.
קשטן שיחק בפתח תקווה תשע שנים, והופיע במדיה 95 פעמים. בעונת 1971/1972 עבר להפועל כפר סבא, בה רשם 45 הופעות, עד לפרישתו ממשחק פעיל בעונת 1974/1975, בעונה זו היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע המדינה.