cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלכות שמיים
"מלכות אלוהים" וצורתה המקבילה "מלכות שמיים" הם מהמרכיבים המרכזיים בתורתו של ישו בברית החדשה, נושא הוא נטה להטיף באמצעות משלים. בברית החדשה נעשה שימוש במונח מעל ל-100 פעמים. בנצרות המונח מתייחס לשלטון או לריבונותו של אלוהים על כל הדברים, בניגוד לשלטון של המעצמות, ובפרט לשלטון של האימפריה הרומית, שכבשה את אזור ארץ ישראל בה ישו גר.
הקוראן אינו כולל את המונח "מלכות אלוהים", אלא במקום זאת את הפסוק שעוסק בכיסא האל המקיף את השמים והארץ. הקוראן מתייחס גם לאברהם שראה את "מלכות השמיים". גם כתבי הדת הבהאית משתמשים במונח "מלכות אלוהים".
The Greatest Story Ever D'ohed
The Greatest Story Ever D'ohed (בתרגום חופשי: הסיפור הכי גד'אול שסופר אי פעם) הוא הפרק ה-16 בעונה ה-21 של סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון", ששודר ברשת פוקס בערב פסח 2010. הפרק נכתב בידי התסריטאי קווין קרן, בוים בידי במאי הטלוויזיה מייקל פולסינו ומתארחים בו השחקן סשה ברון כהן והזמרת יעל נעים. במהלך הפרק מבקרת משפחת סימפסון בישראל ובירושלים. התמקדות הפרק בישראל עוררה בישראל עניין תקשורתי רב והפרק זכה לסיקור ברבים מאמצעי התקשורת.
מלכות שמיים
בתנ"ך
לפי ספר בראשית, בני האדם הראשונים מרדו בכוונה בריבונותו של אלוהים, ולכן גורשו מגן עדן.
בתנ"ך מוצג אלוהים כמלך ישראל האמיתי, כאשר מלכי ישראל נבחרים למשול בעם בשם אלוהים.
The Greatest Story Ever D'ohed
עלילה
המבקרים מספרינגפילד מגיעים לירושלים, שם מדריך אותם יעקב - מדריך טיולים ישראלי עצבני המרבה לקלל, להאשים את התיירים באנטישמיות ולדבר בזלזול על הנצרות. אחייניתו של יעקב, ילדה בשם דורית, היא קצינת האבטחה של הסיור.הומר משתטה ומנסה לבלות את כל החופשה באכילה, אך נד מנסה "להגיע" אל הומר ולגרום לו לנהוג בכבוד אל המקומות הקדושים בנצרות ולתת לחופשה משמעות רוחנית עבורו.
הקבוצה מגיעה לכותל שם בארט פותח את הפתקים התחובים בחריצי הכותל וגולש בסקייטבורד על אבניו, ויעקב המדריך שולח את דורית לרדוף אחרי בארט. דורית משיגה את בארט ובאמצעות "קרב מגע" (המוצג בפרק כבעיטות במפשעה) היא מכניעה אותו.
בינתיים הומר ישן בקבר של ישו בכנסיית הקבר, נד שרואה אותו נוזף בו, אך הומר מתרץ את מעשיו: "אני מצטער... זה כל כך נעים וקריר לישון בקברו של המשיח האלמוני." נד מתעצבן על הומר ומטיח את מצלמתו בקיר בכנסייה, מאבטחי הכנסייה נכנסים ומוציאים את נד בכח, ומודיעים להם שהם מסולקים מהכנסייה למשך כל חייהם. נד כועס על הומר ומודיע לו שהוא "לא ראוי להצלה" והולך לצפות בסרט. הומר המנסה להתנצל רודף אחרי נד כשהוא רכוב על גמל, אך מאבד אותו בעקבות סופת חול. לאחר הליכה ממושכת מגיע הומר בטעות לים המלח. שם טועם הומר הצמא והמותש ממי הים ומתעלף.
הומר הוזה שמלפפון, גזר ועגבנייה החובשים כאפיות וכיפה מבשרים לו שהוא "הנבחר". כשמארג', שחיפשה אותו, מגיעה אליו בג'יפ סיור, הוא מודיע לה שהוא המשיח ובכוונתו לאחד את כל הדתות.
המשפחה חוזרת למלון שם ד"ר היברט מבשר למשפחה שהומר לקה בסינדרום ירושלים. הומר בורח מבית החולים לכיפת הסלע, שם הוא עומד על במה, לבוש בטוגה, וטוען בפני אנשים משלוש הדתות המונותאיסטיות (יהדות, נצרות ואסלאם) שהוא המשיח, ומעתה עליהם להאמין בדת חדשה שמאמיניה ייקראו "Chrismujews" (נוצמוסלהודים). לדבריו, במסגרת הדת החדשה עליהם להלל את המשותף ביניהם, ולכן למרות שחלקם נמנעים מאכילת חזיר או צדפות, אם מסתכלים על המשותף הרי שכולם אוהבים עוף, לכן עליהם להפיץ את הבשורה: "שלום ועוף" (Peace and Chicken), הקהל חוזר אחרי הומר כמהופנט. אך אז, בזה אחר זה, נעמדים על הבמה התיירים מספרינגפילד, וכל אחד טוען שהוא המשיח האמיתי, וכך במטוס, בדרכם חזרה לספרינגפילד, נראים תושבי ספרינגפילד כשכמעט כולם לבושים בטוגות. בזמן שהם יושבים יחד במטוס, הומר ונד משלימים בחזרה, כשנד אומר להומר שמכל המשיחים שהיו הומר היה הקרוב ביותר לאמת.
אזכורים תרבותיים ופרודיות
כבר בספטמבר 2009, חצי שנה בטרם שודר הפרק, פרסמה רשת פוקס פרטים על הופעתו. בריאיון למגזין אנטרטיינמנט ויקלי סיפר מפיק התוכנית, אל ג'ין, כי ישודר פרק המספר על ביקור המשפחה בישראל. ג'ין הבטיח כי הפרק "יעליב את כל הדתות במידה שווה".
הפרק גדוש באזכורים הלקוחים מהתרבות היהודית בכללה ולאו דווקא מזו הישראלית, כך, בזמן שהמטוס הנושא את קבוצת התנ"ך ממריא לישראל וממנה, מושמעת מנגינת השיר "הבאנו שלום עליכם". בעת הגעת הקבוצה לנתב"ג המאבטחים מכריחים באיומי רובה את הומר הכפוּת להודות שהלטקעס היהודיים טעימים לא פחות מהפנקייקס האמריקניים.
בזמן המרדף של דורית אחר בארט ברחובות ירושלים העתיקה בארט פותח דלתות של משאית עמוסה בקניידלעך הנשפך מהמשאית ומתגלגל על הכביש, וחבורת גברים בלבוש חרדי אוספת את הקניידלעך הנשפך מהמשאית לתוך מגבעותיהם. בהמשך המרדף בארט עוקף קבוצה של מוסלמים, אך כאשר נשמע קול המואזין כל המוסלמים משתחווים ומאפשרים לדורית לראות אותו, ולצווחת בארט "קראטה!" היא משיבה בצעקה "קרב מגע!".
כאשר פלנדרז צופה בקולנוע הסרט המוקרן מתאר קרב של שני רובוטים בסגנון "רובוטריקים", אך כאשר אחד מהם מכריז על שבת השניים מתיישבים, זרועותיהם הופכות לספרי תורה והרובוטים מתחילים להתפלל.
יעקב, המדריך, הוא דמות סטריאוטיפית של ישראלי גס-רוח, שתלטן וקומבינטור, שלמרות שהוא מדבר אנגלית במבטא ישראלי כבד, לדעתו הוא "נשמע כמו יו גרנט". יעקב מרבה לקלל בעברית ובאנגלית ולהשתמש בביטוי המשובש "Shut your face", מאשים אחרים באנטישמיות, מדבר בזלזול על קדושי הנצרות וטוען שישראל היא המקום הבטוח ביותר. כאשר מארג' אומרת לו ש"אתם מאוד אגרסיביים". הוא עונה לה: "למה את מתכוונת ב'אתם'? בואו נראה אתכם עם שכנה כמו סוריה. מי השכנה שלכם? קנדה?"
קבלת הפרק
בארצות הברית הביקורות על הפרק היו פושרות בלבד. על הופעתו של סשה ברון כהן הוער שלעיתים דבריו לא הובנו (בשל מבטאו הבולט), ושבדיחותיו היו רק "בסדר". רוברט קאנינג מאתר האינטרנט IGN כתב שלמרות השתתפותו של ברון-כהן לצוות המדבבים, ולמרות נסיעת המשפחה לישראל, הקטעים המצחיקים ביותר בפרק הם בתחילתו כאשר הומר מפריע לנד להעביר את שיעורי התנ"ך שלו, כיוון שקטעים אלו הם "לב מה ש'משפחת סימפסון' באמת: קומדיית מצבים משפחתית."
ביקורות בישראל
בישראל הביקורות על הפרק היו חיוביות, רמת ההומור בפרק צוינה לשבח בעיתונות בישראל, והפרק תואר כ"מצחיק במיוחד" וכ"פרק עמוס הברקות, אפילו יחסית לסדרה שנונה זו."גם התייחסות הפרק לתרבות הישראלית תוארה כמדויקת, כך בעכבר העיר: "עקיצות מדויקות אל התרבות והפוליטיקה הישראלית". לעומת זאת, ב-nrg הסתייגו מתיאור הישראלים בפרק: "הפרק כל כך עמוס סטריאוטיפים לגבי ישראלים שמתעורר חשש שמדובר פה בחגיגה גזענית שתשודר למיליוני בתי אב."
טיפול באמנויות
טיפול באמנויות (כונה בעבר גם טיפול בהבעה וביצירה, מאנגלית: Creative Arts Therapies), הוא מקצוע בריאות נפש בו נעשה שימוש בתהליכי יצירה והבעה אמנותיים בטיפול בהפרעות נפשיות, התנהגותיות, התפתחותיות ואורגניות, באמצעות אחד משישה תחומי האמנויות: בטיפול באמנות חזותית, ביבליותרפיה, דרמה תרפיה, מוזיקה, פסיכודרמה ותנועה ומחול. מטפלים באמצעות אמנויות עובדים עם מגוון אוכלוסיות, מילדים ועד קשישים; עובדים עם במגוון קשיים: בריאות נפש, אוטיזם, טראומה, ליקויי למידה ילדים בסיכון ועוד. העבודה נעשית במתכונת פרטנית, דיאדית וקבוצתית, בגישה דינאמית, מערכתית, קוגניטיבית-התנהגותית ועוד. מטרת העל של הטיפול באמצעות אמנויות היא טיפוח של כוחות הנפש וחיזוק כישורי ההתמודדות וההסתגלות של האדם ברמה האישית והחברתית, בשאיפה לאיכות חיים טובה ותפקוד אופטימלי.
ככל טיפול נפשי, תפקיד הטיפול הוא סיוע בהתמודדות בפני משברים, הפרעות ומצוקות נפשיות, אך בניגוד לטיפול פסיכולוגי שלרוב האמצעי המרכזי בו הוא דיבור, הוא מאפשר שילוב של הבעה מילולית והבעה אמנותית בתנועה, אמנות, ריקוד, מוזיקה וכדומה. בשל העיסוק ביצירה ועשייה, הטיפול באמנויות מתמקד לא פעם בכוחות האדם, ובפוטנציאל הקיים שבו. תהליכי היצירה אינם לצורך הפקת תועלת מהתוצרים או השגת מטרות אסתטיות.
הטיפול משתמש באמנויות כדי לחשוף ולהבין תהליכים נפשיים, ומספק סביבה שבה יכולים רגשות מודחקים ולא מודעים לעלות על פני השטח. גישות שונות מתייחסות לשלבים שונים בתהליך היצירה כבעלי פוטנציאל טיפולי:
גישות בטיפול באמנויות
הגישות הטיפוליות בטיפול באמנויות, דומות לאלו המקובלות בפסיכולוגיה, אם כי השימוש בכלי האמנותי יוצר היבטים נוספים הייחודיים לטיפול באמנויות:
תחומים בטיפול באמנויות
התחומים השונים של הטיפול באמנויות כוללים כלים אמנותיים שונים ומגוונים. לכל תחום אמצעי ביטוי משלו וטכניקות טיפוליות ייחודיות.
יה"ת - האגודה לטיפול באמצעות אמנויות בישראל
המטפלים באמצעות אמנויות בישראל מאוגדים ביה"ת, היא האגודה לטיפול באמצעות אמנויות בישראל. האגודה נוסדה בשנת 1971 ופועלת על בסיס התנדבותי, ללא תמיכה מוסדית כלשהי. האגודה עוסקת בהכשרה נוספת של המטפלים באמצעות סדנאות וימי עיון, בדיון אתי ומשפטי ובמעורבות בתהליכי החקיקה של המקצוע כארגון היחיד המייצג את המטפלים מול הרשויות הממלכתיות. האגודה מונה מעל 1,500 חברים.
מסלולי הכשרה
טיפול באמצעות אמנויות נלמד כיום במסלולים לתואר שני קליני הכולל הכשרה מעשית תחת הדרכה, זאת לאור הנחיות המועצה להשכלה גבוהה ומשרד הבריאות, ולכן מתקבלים אליהם בעלי תואר ראשון בלבד. בשל הדואליות של המקצוע העוסק הן בטיפול והן באמנות, חלק מהמטפלים מגיעים מתחום הפסיכולוגיה (פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, קרימינולוגים וכדומה) וחלקם בעלי רקע באמנויות. על מנת להתקבל למסלול ההכשרה האחרונים זקוקים להשלמות בתחום הפסיכולוגיה. בנוסף, על מנת להתקבל למסלול ההכשרה יש להציג ניסיון מעשי של לפחות 500 שעות בתחום האמנות הרלוונטי. במהלך הלימודים הסטודנטים מתנסים בעבודה טיפולית כחלק מההתמחות הקלינית שלהם בבתי חולים, תחנות לטיפול בילד ובמשפחה, מרכזים לבריאות הנפש, משרד החינוך, וכדומה. משך ההכשרה הקלינית הוא שלוש שנים ומלווה בהדרכה מקצועית.
במשק הישראלי קיים כיום מחסור במטפלים באמנות, אשר ניכר בין היתר במסגרות שונות, בהם מערכת החינוך המיוחד והחינוך הרגיל. לאור הצורך במטפלים ובכן עקבות משבר הקורונה, חלה עלייה בביקוש בקרב צעירים ללימודי מקצועות טיפוליים ומקצועות הבריאות, בין היתר בעקבות רצונם של אותם צעירים לסייע בעת משבר דרך עיסוק במקצוע טיפולי, וכן בעקבות רצונם לעבור הסבה מקצועית למקצועות שהינם בעלי דרישה בשוק, לאחר היפלטותם ממקומות התעסוקה.
תעודות הסמכה ותהליך החקיקה
מטפלים באמנויות מוכרים על ידי משרד הבריאות מאז שנת 1988, אז החל להעניק לבוגרי המסלולים השונים תעודת הכרה במעמדם כמטפלים, שהותנתה בתנאים הבאים: תואר ראשון ממוסד אקדמי מוכר, בתחום רלוונטי, אישור על 600 שעות התנסות מעשית, תעודה המעידה על סיום לימודים לפי תוכנית המוכרת על ידי משרד הבריאות, סיום 1,200 שעות התמחות, ועמידה בבחינת רישוי ממשלתית. בפסק דין תקדימי, שניתן בחודש אפריל 2004, לבקשת חמש מטפלות שהוכשרו על פי תוכנית שלא הוכרה על ידי משרד הבריאות, פסל בג"ץ את רישוי המקצועות הפרה-רפואיים באמצעות הסדרים מנהליים כפוגע בחופש העיסוק, וזאת בהיעדר הסמכה מתאימה בחוק לפגיעה מעין זו. בפסיקת בג"ץ נוספת, שניתנה בחודש יוני 2005, נאסר על המעסיקים הציבוריים והפרטיים להסתמך על תעודה זו בקבלה לעבודה של בעלי מקצוע פרה-רפואיים. מאז פסיקות אלו אין לבוגרי המסלול לטיפול באמנויות הכרה רשמית של המדינה בהסמכתם, ועתירה לבג"ץ בנושא זה שביקשה לחייב את המדינה ליתן תעודת הכרה למטפלת שעמדה בדרישות המשרד נדחתה, מן הטעם שלפי הפסיקה הקודמת אין משרד הבריאות מוסמך ליתן תעודה מעין זו, אך עם זאת הסדרי ההעסקה במוסדות ציבוריים ופרטיים נותרו על כנם.
בשנים האחרונות מתקיים תהליך חקיקה בכנסת להסדרת העיסוק במקצועות הפרה-רפואיים, לרבות טיפול באמנויות. במסגרתו הוציא משרד הבריאות בשנת 2010 הנחיות הנוגעות להשכלה והכשרה נדרשת של מטפלים בתחום בחוזר מנכ"ל 19/10 ובאותה שנה פרסמה המועצה להשכלה גבוהה מתווה למוסדות ההכשרה עם קריטריונים זהים. קריטריונים אלו מנחים כיום את האגודה המקצועית וכן מעסיקים בשוק העבודה. עם זאת, תהליך החקיקה עדין נמשך במטרה לפתור את הפגיעה בחופש העיסוק שהציג בג"ץ ולהסדיר בחוק את הקריטריונים להסמכה לעיסוק בטיפול באמנויות, את דרישות ההשכלה, ההכשרה המקצועית וההתמחות.
על מנת לפתור את המצב המתמשך של העדר רגולציה, יצרה האגודה של המטפלים באמנויות בישראל "תו תקן" המוענק לכל חבר אגודה ומעיד על כך שהמטפל נמצא ראוי ועומד בכל הדרישות האקדמיות והמעשיות כפי שמוגדרים על ידי משרד הבריאות והמועצה להשכלה גבוהה, והוא מטפל מוסמך על פי אמות המידה של האגודה המקצועית ומחויב לכללי האתיקה שהוגדרו על ידי האגודה. מטרת תו התקן היא ליצור מכשיר שיקל על המעסיקים ועל הציבור הרחב בבואם לבחור מטפל על פי הקריטריונים של הגופים הממשלתיים.
דילמות אתיות בטיפול באמנויות
האתיקה בטיפולים רגשיים מתייחסת לבעיות מקצועיות-מוסריות בצורת חוקים, תקנות, הנחיות ו'שבועות', שנוסחו עבור אנשי טיפול בדומה לאתיקה הרפואית. האתיקה מגדירה את הנחות היסוד של המקצוע ואת מסגרת היחסים בין המטפל והמטופל תוך דגש על תחומים רגישים בהם עלול המטופל להיפגע. הטיפול באמנויות מביא למצבים ייחודיים שאינם קיימים בטיפול רגשי מילולי ומעוררים דילמות אתיות.
מגע ואינטימיות
על כל מטפל להימנע מניצול לרעה של יחסי הקרבה ויחסי המרות עם המטופל. בטיפול באמנויות מתקשר במידה רבה ליצריות ובשיטות טיפול מסוימות גם בקרבה פיזית ובמגע. לדוגמה, בטיפול בתנועה המגע הוא לעיתים חלק אינטגרלי מהתהליך הטיפולי. המטפל מחויב להביא זאת מראש לידיעת המטופל ולהגדיר איתו את אופי המגע בחוזה הטיפולי.
הסוס בעל פרסת הזהב
הסוס בעל פרסת הזהב (באנגלית: The Horse in the Gray Flannel Suit) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של נורמן טוקר, עם דין ג'ונס ודיאן בייקר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The Year of the Horse" של אריק האץ' משנת 1965.
תקציר העלילה
פרד בולטון (דין ג'ונס) הוא אלמן המגדל לבד את בתו הלן (אלן ג'אנוב) בעזרת הדודה מרתה (לורן טאטל). פרד הוא פרסומאי בכיר בחברת פרסומת גדולה בשדרת מדיסון בניו יורק. הבוס שלו מר דוגן (פרד קלארק בתפקידו האחרון), הטיל עליו ליזום מסע פרסומת לתרופה נגד צרבת בשם "אספרסל". כל הצעותיו של פרד נדחות ודוגן נותן לו 24 שעות להביא רעיונות חדשים למסע הפרסומת, אחרת יפוטר.
פרד מיואש, בתו הלן חובבת הרכיבה עולה לו הון והוא עומד לאבד את מקום עבודתו. הלן רוצה שיהיה לה סוס משלה אבל פרד אינו מסוגל לשלם עבור זה. לאחר לילה מרוט עצבים וחסר שינה, הוא מגבש רעיון חדש ומצליח לאחר מאמץ לשכנע את דוגן. החברה תרכוש סוס במחיר 5,000 דולר שייקרא בשם "אספרסל". הלן תרכב עליו ותזכה במדליות וזה יזניק את מכירות ה"אספרסל". דוגן מבטיח לפרד שאם מסע הפרסום יצליח, הוא יעלה את משכורתו וימנה אותו לסגן נשיא החברה.
פרד נפגש עם המאמנת ובעל בית הספר לרכיבה, סוזי קלמנס (דיאן בייקר) והיא מוצאת חן בעיניו. "אספרסל" הוא סוס בגוון אפור (מכאן שם הסרט) והלן מתחילה להתאמן עליו, זוכה בשלוש מדליות ושמו של "אספרסל" מתפרסם ביחד עם שם התרופה.
רוני (קורט ראסל) הוא ידיד של הלן ומנסה להתחבב עליה אך היא כל הזמן עסוקה בסוסים. דוגן מגיע ומודיע שמכירות התרופה אינן מספיקות ודורש שהסוס ישתתף בתחרות הארצית בשיקגו אחרת עתידו בחברה אינו מובטח. הלן מקשיבה לשיחה ומרגישה שאינה יכולה להשתתף בתחרות.
באחת הפעמים בהן לוקח פרד את "אספרסל" לרכיבה, מתחיל הסוס לדהור ושוטרים עוצרים אותו בחשד לגניבת הסוס. פרד לא יכול להוכיח שהוא בעל הסוס ולכן נעצר ומשוחרר למחרת.
פרד אומר לסוזי כי בעת הדהירה הסוס קפץ מעל גבר בגובה 2.1 מטר. היא בטוחה שלסוס יש פוטנציאל ומסכימה לרכב על הסוס בתחרות לאחר תקופת אימון בעזרת המאמן ארצ'ר מדיסון (לויד בוצ'נר) שהיה בעבר חבר קרוב שלה. פרד מסכים מחוסר ברירה.
התחרות היא קשה וארוכה אולם בסופה זוכה סוזי והסוס האפור "אספרסל" במקום ראשון.
הכל בא על מקומו בשלום, הסוס "אספרסל" ביחד עם התרופה "אספרסל", פרד מקבל העלאה במשכורת וקידום בתפקיד וסוזי מקבלת בשמחה את הצעת הנישואין שלו.
לסלו באקי
לסלו באקי (בהונגרית: Baky László, 13 בספטמבר 1898 בבודפשט – 29 במרץ 1946) שימש כתת-שר הפנים של הונגריה בממשלת הבובות שמונתה על ידי הנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה. היה בעל תפקיד מרכזי בגרוש יהודי הונגריה להשמדה. לאחר סיום המלחמה נידון למוות בגין ביצוע פשעי מלחמה.
לסלו הוא בוגר האקדמיה הצבאית, הוא עלה לגדולה בעיר סגד בשנת 1919 בגלל עבודתו האלימה הוא עלה בדרגות והפך לאחד מבעלי הדרגה המובילים בז'נדרמריה.
לאחר הפלישה והכיבוש של הנאצים בהונגריה במרץ 1944, הפך באקי למזכיר המדינה במשרד הפנים, תחת פיקודו של אנדור יארוש. יחד עם עמיתו מזכיר המדינה, לסלו אנדרה, קיבל באקי בשקיקה את האחריות לגירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה. זמן קצר לאחר עלייתו, הוא כתב מכתב יארוש, "ממשלת הונגריה המלכותית תיכף תטהר את המדינה מיהודים. אני מורה כי הטיהור יבוצע על ידי אזורים. כתוצאה מהטיהור מועברים היהודים - ללא קשר למין או לגילם - למחנות ריכוז שהוקצו להם."
באקי הורחק מתפקידיו בקיץ 1944 ואז נעצר לאחר שנסה לקשור קשר, ללא הצלחה וניסיון להוביל מהפיכה נגד מיקלוש הורטי, שהורה גם לאדמונד וסנמאייר להפסיק את גירוש היהודים. בתחילת 1946 נשפטו באקי ויארוש, ושניהם נמצאו אשמים בפשעים נגד המדינה ונידונו למוות. באקי נתלה ב־29 במרץ 1946.
פירסט אייד קיט
פירסט אייד קיט (באנגלית: First Aid Kit — ערכת עזרה ראשונה) היא צמד מוזיקלי שוודי המשתייך לסוגה המוזיקלית פולק ואינדי פולק ומורכב מהאחיות ג'והנה וקלרה סודרברג (Söderberg), ילידות סטוקהולם. האחיות כתבו והלחינו את מרבית השירים באלבומיהן.
האחיות חתומות בחברת התקליטים העצמאית השוודית "Rabid Records".
3DO
חברת 3DO, הייתה חברת פיתוח משחקי וידאו אשר נוסדה בשנת 1991 על ידי טריפ הוקינס (אחד ממקימי חברת Electronic Arts) תחת השם SMSG LTD. תחילה הייתה החברה חברת חומרה שמטרתה ליצור קונסולה של הדור הבא. למרות הפוטנציאל, נחלה קונסולת 3DO היקרה כישלון גדול, וכאשר הוציאה סוני את קונסולת הפלייסטיישן שלה בשנת 1994 אבדה כל תקווה שהייתה לקונסולת ה-3DO. כתוצאה מכך הוחלט בחברה לצאת משוק החומרה ולהתרכז בפיתוח משחקים.
משחקיה המוכרים הם סדרת Myst, סדרת Might and Magic (ו-Heroes of Might and Magic), סדרת Army Men וסדרת High Heat Baseball שרובם זכו להצלחה רבה.
לאחר שנים של קשיים כלכליים, הצהירה החברה על הליך פירוק בסוף מאי 2003.
באריס (הוקי קרח)
מועדון ההוקי באריס, המכונה גם באריס אסטנהאו פשוט באריס, היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהעיר אסטנה שבקזחסטן.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1999. מתוך עשר עונות באליפות הארצית, באריס זכתה בשתי אליפויות בעונות 2007/08 ו-2008/09.
בשנת 2004, באריס התקבל למערך ליגות ההוקי קרח הרוסיות והצטרף לליגה השלישית בחשיבותה, הליגה הראשונה. ניצחון המועדון באליפות אורל-מערב סיביר בשנת 2007, הובילה להעפלתה לליגה הבכירה, השנייה בחשיבותה.
לאחר עונה אחת בליגה הבכירה, באריס צורפה לליגת ההוקי הקונטיננטלית, שאך הוקמה, בשנת 2008. בשנת 2013, באריס הצטרף למועדון הנשיאותי אסטנה, המהווה אוסף של מועדוני ספורט שנתמכים על ידי קרן עושר ממשלתית בשם Samruk-Kazyna. עם זאת, קזחסטן טמיר ז'ולי, חברת הרכבות הקזחית, עודנה נותנת החסות העיקרית של המועדון. הקבוצה משמשת בסיס לנבחרת קזחסטן בהוקי קרח.
פרסים וגביעים
אליפות קזחסטן גביע קזחסטן
הליגה הראשונה — אזור אורל-מערב סיביר
התפרצות הואי של הר פוג'י
התפרצות הוֹאי של הר פוג'י (ביפנית 宝永大噴火 – הוֹאי דאי פונקה) אירעה ב-1707.
בהתפרצות הואי לא הייתה זרימת לבה, אבל ההר פלט כמויות גדולות של אפר געשי שהתפזר על פני שטחים נרחבים סביב הר הגעש, והגיע אפילו עד לאדו (כיום טוקיו), כמעט 100 קילומטרים מהר פוג'י. נפח האפר שנפלט מההר נאמד בכ-800 מיליון מטרים מעוקבים.
ההתפרצות אירעה בצדו הדרום־מערבי של הר פוג'י ויצרה שלושה לועות געשיים חדשים המכונים לועות הואי מספר אחד, שניים ושלושה. הר פוג'י לא התפרץ מאז.
אסונות משניים
בשנה שלאחר התפרצות הואי עלה הנהר סאקוואה על גדותיו עקב הצטברות אפר געשי על קרקעיתו, והציף שטחים. לאסון תרמו חלקית פעולותיהם של איכרי הסביבה: האפר הגעשי שנפלט בהתפרצות התפשט על פני שטחים נרחבים וכיסה שדות מעובדים מזרחית להר פוג'י. על מנת להציל את השדות פינו האיכרים את האפר לאתרי פסולת והאפר רוכז שם בגבעות חול. הגשמים שטפו את גבעות האפר הגעשי לתוך ערוצי הנחלים והם הפכו רדודים יותר. לתוך הנהר סאקוואה נשפכו כמויות רבות של אפר געשי והן יצרו סכרים טבעיים לאורך הנהר. ב-7 וב-8 באוגוסט 1708, שנה אחרי ההתפרצות, גרם גשם סוחף למפולות של אפר געשי ובוץ שפרצו את הסכרים והציפו את מישור אשיגארה.
יתרות מט"ח
יתרות מטבע חוץ, או יתרות מט"ח (באנגלית: Foreign Exchange Reserves, או FX Reserves), הן נכסים המוחזקים על ידי בנקים מרכזיים, על פי רוב בצורת מטבעות של מדינות זרות, בדרך כלל בדולר אמריקני וכן (במידה פחותה משמעותית) באירו, לירה שטרלינג ובין יפני. יתרות אלו משמשות בעיקר כערבונות לפעילות כלכלית.
בתחילת שנות ה-80 נפסקה פעילות בשיטת הסחר של ברֶטוֹן ווּדס, לאחר שבאוגוסט 1971 הודיעה ארצות הברית בהנהגת ריצ'רד ניקסון, באופן חד-צדדי, על הפסקת התאימות בין יתרות זהב בפועל לבין הדולר, עבר הדולר להיות כסף פיאט וקרסה בפועל שיטת המסחר מכיוון שהדולר הפך בפועל להוות מעין יתרה בשימוש על ידי בנקים מרכזיים זרים. מדינות מרכזיות נוספות כגון אנגליה, לא איחרו להגיב ושינו את מתכונת הכלכלה בהתאם כדי לאפשר את אותה הדינמיות במטבעות שלהם.
יתרות המט"ח הגבוהות ביותר מוחזקות על ידי סין, ועמדו, נכון ליולי 2021 על 3.15 טריליון דולר אמריקאי, כמעט פי שלושה מהשנייה אחריה, יפן.
יתרות מט"ח בישראל
גובה יתרות המט"ח של ישראל, עמדו בסוף אוגוסט 2021 על סך 205,912 מיליון דולר (מקום 15 בעולם), גידול של 4,217 מיליון מהחודש הקודם, והיוו 46.8 אחוזים מהתוצר המקומי הגולמי.
על פי חוק בנק ישראל (התש"ע-2010), אחד מתפקידיו של בנק ישראל, הוא להחזיק ולנהל את יתרות מטבע החוץ של המדינה.
מהמשבר הכלכלי העולמי שהחל בשנת 2008 הפגינה מדינת ישראל איתנות כלכלית ובנק ישראל פתח בסדרת רכישות אגרסיביות של יתרות מט"ח. גילוי שדות גז טבעי בשטחי המים הכלכליים של ישראל בים התיכון חיזק מגמה זו, ובנק ישראל החל ברכישת מט"ח בכמויות המותאמות להשפעה של הפקת הגז על מאזן התשלומים, כדי להימנע מהמחלה ההולנדית.
באוקטובר 2010 היוו לראשונה היתרות (69.1 מיליארד) מעל ל-30% מהתוצר הגולמי (GDP). על פי דו"ח בנק ישראל, הגיעו יתרות מטבע החוץ של מדינת ישראל בסוף שנת 2017, לערך של 113 מיליארד דולר.
ביולי 2020 הגיעו יתרות מטבע החוץ של ישראל למעל 157.5 מיליארד דולר, מקום 18 בעולם, ומקום רביעי בעולם ביתרות מט"ח לנפש (18,150$ לנפש), עם קפיצה של 15 מיליארד דולר תוך חודשיים בלבד, יתרות אלו עמדו על כ-40% מהתוצר המקומי הגולמי (תמ"ג).
לפי בנק ישראל, יתרות המט"ח של ישראל עמדו בסוף יוני 2021, במקום ה-15 בעולם, על סך 200,175 מיליון דולר (20,400$ לנפש), גידול של 1,825 מיליון מהחודש הקודם. והיוו 48.8% מהתוצר המקומי הגולמי של ישראל.
ניהול יתרות מט"ח בישראל
על פי דו"ח בנק ישראל לשנת 2017, רוב ההשקעות הן באיגרות חוב של מדינות. בין 10% ל-13% מהיתרות הושקעו במניות של חברות, ובין 4.8% ל-6% הושקעו באיגרות חוב של חברות.
חשוב לציין, שחלק ניכר מיתרות המטבע נובע ממדיניות בנק ישראל להעלות את שער הדולר (ואיתו מטבעות זרים נוספים) יחסית לשער השקל. זאת מהסיבה ששקל זול תורם לייצוא (מקבלים יותר שקלים עבור אותו סכום בדולרים). לצורך העלאת ערך הדולר יחסית לשקל, מספק בנק ישראל ביקושים לדולר, ומוכר בעבורו שקלים. לבנק ישראל אין מגבלה על כמות השקלים שהוא יכול לספק, שכן הוא יצרן השקלים. הדבר אינו גורם לאינפלציה כמו במקרה של "הדפסת כסף" שכן תמורת השקלים מקבלים נכס אמיתי בצורת מטבע זר. השקלים הללו אינם בגדר "יש מאין" שהוא הדבר שגורם לאינפלציה.
הפסד אמיתי שעלול לקרות מאחזקה של יתרות גבוהות, הוא כאשר הגופים שהשקיעו בשקל (מכרו לבנק ישראל את מטבע החוץ), חוזרים וקונים אג"ח של המדינה המבוסס על שקלים. ברוב המקרים הריבית שבנק ישראל נותן על איגרות החוב שלו, גבוהה מהריבית שהוא מקבל כאשר הוא משקיע את יתרות מטבע החוץ שלו באיגרות חוב של מדינות אחרות. הסיבה לכך היא שבנק ישראל משקיע באיגרות חוב של מדינות בעלות דירוג אשראי גבוה יותר מהדירוג של ישראל ולכן בעלות שיעור ריבית נמוך מהריבית שבנק ישראל נותן על איגרות החוב שלו. הפרשי הריביות הללו הם מקור להפסדים. בניגוד להפסד שנובע משינויים בשערי המטבע, שהוא הפסד "על הנייר" (שכן הוא צפוי להתבטל ביום שיהיה צורך להשתמש ביתרות הללו), הרי שכאן מדובר בהפסד אמיתי שכן זהו הפסד שתלוי בכמות הזמן שמוחזקות היתרות ולא בשערי המטבע. בנק ישראל מנסה לחפות על בעיה זו באמצעות "ניהול פעיל" והשקעה של אחוז מסוים מהיתרות, באפיקים עם סיכון מוגבר ורמת תשואה גבוהה יותר. חשוב לציין שעצם האחזקה של יתרות מטבע חוץ גבוהות, מהווה פרמטר חיובי לחברות דירוג האשראי, גורם לשיפור של דירוג האשראי של המדינה ולירידה בריבית שהבנק משלם על האג"ח שהוא מנפיק. כך באופן עקיף מצטמצם הפרש הריביות שגורם להפסד הנ"ל.
צבירת יתרות
יתרות מטבע החוץ שמדינות מחזיקות ממלאות שלושה תפקידים מרכזיים:
הלימות רמת יתרות מטבע חוץ
החזקת רמה נאותה של יתרות מטבע חוץ היא מדד חשוב לאיתנות הכלכלית של מדינה, היא מסייעת לבנק המרכזי במילוי תפקידיו. היתרות הן מקור של נזילות במטבע חוץ, שאותו הבנק יכול לנצל בעת הצורך. מלבד זאת, יתרות גדולות של מטבע חוץ תורמות לשיפור מעמדה של המדינה בסביבה הפיננסית הבינלאומית, בהגדילן את האמון ביכולתה להתמודד עם זעזועים במשק. יתרון זה מקבל ביטוי בדירוג האשראי של המדינה ובהערכות שמפרסמות חברות הדירוג. כך בדרך כלל מתאפשר למשק להוריד את עלויות המימון בגיוס של חוב בחו"ל במידה או כזו אחרת.
עלויות הכרוכות באחזקת יתרות גבוהות
יתרות המטבע שבידי הבנק המרכזי, הן נכס שדורשות טיפול. לא ניתן להחזיק אותן ללא בניית תיק השקעות, שכן אז ערך היתרות ירד כתוצאה מאינפלציה במטבעות הזרים בהן הן מוחזקות. באופן טבעי, בגלל חשיבותן ותפקידן של יתרות המטבע, אופי ההשקעה שמרני מאוד, כאשר המטרה היא בעיקר שמירת ערך ותשואות צנועות.
הקונגרס הלאומי של ברזיל
הקונגרס הלאומי של ברזיל (בפורטוגזית: Congresso Nacional do Brasil) הוא הרשות המחוקקת בברזיל והוא מורכב משני בתים - הסנאט הפדרלי של ברזיל, שהוא הבית העליון, ובית הנבחרים של ברזיל, שהוא הבית התחתון.
בית הנבחרים
בית הנבחרים של ברזיל כולל 513 נבחרים, הנבחרים על פי שיטת ייצוג יחסי לתקופת כהונה בת ארבע שנים. הבחירות הן מערכת מורכבת של ייצוג יחסי על פי מדינות. המושבים מוענקים על פי גודל המדינות, כאשר ישנו מספר מינימום של שמונה נציגים למדינה, ומספר מקסימום של שבעים נציגים.
מושב הקונגרס
מושבם של שני הבתים הוא במבנה שנבנה לכך במיוחד, "ארמון המחוקקים" במרכז ברזיליה בתכנונו של האדריכל אוסקר נימייר. חמש עשרה מפלגות פוליטיות מיוצגות כיום בקונגרס. בברזיל נהוג כי פוליטיקאים מחליפים מפלגות, ולכן המבנה המפלגתי של הקונגרס משתנה ללא הרף.
אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק
אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק (בצרפתית: Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc; 27 בינואר 1814 – 17 בספטמבר 1879) היה אדריכל ותאורטיקן צרפתי חשוב במאה ה-19. ויולה-לה-דוק היה אחד האישים החשובים ביותר בתחום השימור האדריכלי ונודע בזכות שיפוצם ושימורם של מבנים חשובים רבים, בעיקר בצרפת. הוא גם נודע כאחת הדמויות החשובות ביותר בתנועת "התחייה הגותית" ופעל לקידומה בתחום האדריכלות.
ביוגרפיה
ויולה-לה-דוק נולד בפריז והושפע שם מעבודתו של הנרי לאברוסט. לאחר סיום לימודיו ב-1836 שהה כשנה וחצי באיטליה ושם למד על אדריכלות התקופה הגותית עם הארכאולוג לאסו. ב-1839 הוזמן להיות האדריכל הראשי של "הוועדה הממלכתית לשימור בניינים היסטוריים" שהוקמה רק כמה שנים קודם לכן על ידי פרוספר מרימה.
ויולה-לה-דוק עסק בשימור של מבנים שונים, בעיקר כנסיות וקתדרלות גותיות שנחרבו או לא הושלמו. גישתו בנושא השימור הייתה השלמת המבנה כאילו נבנה בשלמותו על ידי האדריכל המקורי שלו. תפקיד השחזור, לדבריו,. כלומר, הוא ראה בשחזור האדריכלי לא רק טיפול במראה הבניין ומבנהו אלא גם ברוחה וצורתה של הבנייה, על ידי שילוב עקרונות התפישה של העבר עם אלו המודרניים (בתקופתו). ויולה-לה-דוק העריץ את הטכנולוגיה החדשה שהביאה איתה המהפכה התעשייתית ועימה שפה חדשה של עיצוב הנובעת מפיתוח המכונות התעשייתיות והשימוש בפלדה. לדבריו, יש בסגנון של המכונות והקטרים, יסודות של אמת בדומה לאלו הקיימים בגותיקה: אמירות אלו השפיעו רבות על אדריכלים עתידיים כגון אנשי הזרם הפוטוריסטי ואנשי התנועה המודרניסטית.
עקרונותיו יושמו בפעילותו המעשית בכמה מבנים אותם שיפץ: ויולה-לה-דוק נודע גם בזכות ספרים רבים שפרסם אודות האדריכלות הצרפתית המוקדמת: זו של התקופה הקרולינגית ואדריכלות הרומנסק בצרפת ועד הגותיקה המאוחרת. לספרים אלו הייתה השפעה מכרעת על אדריכלים רבים אשר בנו בסגנון הנאו-גותי במהלך המאה ה-19 באירופה ובארצות הברית. כמו כן הייתה לו השפעה רבה על האדריכל הקטלוני אנטוני גאודי.
אוטותל
אוטותל הוא מיזם לשיתוף מכוניות בעיר תל אביב-יפו שהושק באוקטובר 2017. מנויי המיזם יכולים לשכור רכב על בסיס דקות ולקחת אותו מכל מקום בו הרכב נמצא ברחבי העיר ולסיים השכרה בכל חניה מותרת בעיר.
המיזם כולל מערך של 260 מכוניות מיני מדגם יונדאי i10 אשר פוזרו ברחבי העיר. למיזם הוקצו 520 מקומות חניה ייעודיים לרכבי הפרויקט, שתי חניות לכל רכב. במכרז להפעלת המיזם זכתה חברת Car2Go, שהייתה החברה היחידה שניגשה למכרז. למיזם קיימים גם אפליקציה סלולרית ואתר אינטרנט שבאמצעותם ניתן לאתר באופן מידי רכב פנוי, לצפות בפרטים האישיים ולערוך אותם וכן לעקוב אחר התפתחויות נוספות במיזם.
הקמת המיזם
פיילוט המיזם החל בחודש מרץ 2017 - בו השתתפו כ-500 נסיינים על כ-40 רכבי שירות וכ-80 חניות ייעודיות. עם סיום הפיילוט, החלה ההרצה של המיזם, בו נהנו המנויים של השירות מפטור מדמי מנוי חודשיים. כמו כן, נוספו עוד כ-1,000 משתמשים על כ-170 רכבים וסך של כ-340 חניות ייעודיות.
נתוני השימוש במיזם
בחודש נובמבר 2018, פרסמה החברה את נתוני השימוש במיזם. מהנתונים עולה כי כ-7,500 מנויים נרשמו בשנת 2018 לשירות וביצוע מעל 350,000 נסיעות. עוד עולה כי כמות ההזמנות בחודש מתחילת הפעילות ועד היום הוכפלה ובסה”כ התבצעו 349,250 הזמנות שמומשו בשירות. נתון המעיד על עליה יציבה מחודש לחודש בכמות ההזמנות והשימושים ברכבי המיזם (מבלי שמספר הרכבים בשירות גדל) בחודש אוקטובר 2018, מנוי אוטותל ביצעו יותר מ 40,000 נסיעות ברכבי אוטותל.
כל רכב של אוטותל מוזמן כ-5 פעמים ביום נכון להיום וכן  כל מנוי אוטותל נסע בממוצע כ- 5.5 נסיעות במהלך החודש (בממוצע למעלה מפעם בשבוע). עוד עולה כי למעלה מ-55% מהמנויים נסעו בממוצע לפחות פעם בשבוע.
שעות הביקוש לאוטותל הן כמעט לאורך כל שעות היום (למעט בין 2-5 בלפנות בוקר) כאשר שעות השיא בשימוש הן בין 19:00-20:00. זמן נסיעה ממוצעת באוטותל אורך כ-17 דקות ומרחק נסיעה ממוצע באוטותל עומד על 5.4 ק”מ.
פרופיל המנויים על השירות
באשר לפרופיל המנויים, מהנתונים שהציגה החברה עולה כי 61% מלקוחות המיזם הם גברים ו-39% נשים. גילאי המנויים מתפלגים כך ש-72% מהמנויים לשירות הם מעל גיל 30, בעוד ש-41% בין הגילאים 30-40, 31% בני 40 פלוס, 24% בגילאים 24-30 ורק 4% בגילאים 21-24. רובם המוחלט של הלקוחות מתגוררים בעיר - 96% מהלקוחות מתגוררים בת”א, עם ריכוז גבוה במרכז העיר.
עלות שימוש במיזם
התעריף לדקת נסיעה רגילה הוא 1.2 ש"ח במסלול "הילוך גבוה" ו-1.7 ש"ח במסלול "הילוך נמוך" לדקה וכן תשלום חודשי של דמי מנוי, שגובהם 40 ש"ח בחודש או 10 ש"ח בחודש (בהתאמה). המיזם פועל בשיתוף עם דיגיתל, כרטיס התושב של העיר תל אביב-יפו, שבו מחזיקים למעלה מ-200 אלף מתושבי העיר. תושבי העיר אשר מחזיקים בכרטיס זכאים להטבות הצטרפות ולהנחות שמשתנות מעת לעת. להערכת הגופים המפעילים, המחיר זול בכ–30%–40% מנסיעה מקבילה במונית, במדידה של נסיעה עירונית לפרק זמן של עד 45 דק'.
טריטיום
טְרִיטְיוּם הוא איזוטופ של מימן שגרעינו מכיל פרוטון ושני נייטרונים, כלומר יש לו מסה אטומית של 3. סמלו הכימי של הטריטיום הוא 3H או T.
רב שרירא גאון
רב שרירא גאון (בערך ד'תרס"ו, 906 – ח' בתשרי ד'תשס"ז, 3 בספטמבר 1006) היה ראש ישיבת פומבדיתא ונפטר כבן מאה שנים. בנו היה רב האי גאון.
טריטיום
את הטריטיום גילו הפיזיקאים פול הרטק (Paul Harteck), מ.ל. אוליפנט (M.L. Oliphant) וארנסט רתרפורד ב-1934, כאשר הם הפציצו דאוטריום, בגרעיני דאוטריום בעלי אנרגיה גבוהה.
רב שרירא גאון
רב שרירא גאון בן חנניה, שהיה נצר לשושלת ראשי הגולה המיוחסת לדוד המלך, מונה כראש הישיבה בפומבדיתא בשנת ד'תשכ"ח 968, והחליף בתפקיד זה את רב נחמיה גאון בר רב כהן צדק. את תפקידו הקודם כאב בית דין מילא בנו, רב האי גאון שלימים ירש אותו בחייו כראש ישיבה, אך עזר לו בניהול הישיבה גם לפני כן.
ייחוסו
משפחתו של רב שרירא הייתה משפחת ראשי הגולה שבבבל, אבל אבות אבותיו עברו אל הישיבה וויתרו על הנשיאות. ממשפחה זו יצאו כמה גאונים, אבות בית דין, ראשי כלה, סופרים ונושאי תפקידים אחרים בישיבה. אביו רב חנניה וסבו רב יהודה היו גם הם גאונים בישיבת פומבדיתא.
טריטיום
טריטיום נוצר באופן טבעי בשכבות הגבוהות של האטמוספירה כתוצאה מתגובה בין הקרינה הקוסמית ואוויר. כמו כן טריטיום נוצר כתוצאה מתגובות גרעיניות בכורים לייצור חשמל וכן מפיצוץ פצצות גרעין. ניתן ליצור טריטיום גם מפירוק 6Li בכורים גרעיניים המיועדים לכך.
רב שרירא גאון
ייחוסו
באיגרתו, מציין רב שרירא את ייחוסו לבית דוד המלך, וכן לאמורא רבה בר אבוה, תלמידו של רב.
סוף ימיו
אחרי 30 שנות גאונות כראש ישיבת פומבדיתא התפטר מתפקידו בד'תשנ"ח (998) כשהיה בן קרוב למאה שנים ומינה את בנו רב האי גאון לממלא מקומו.
יהודים הלשינו עליו ועל בנו לפני הח'ליפה אל-כדיר על קיום קשרים עם יושבי הארצות האויבות, שהיו שרויות במלחמות נגד הח'ליפות, כמו מדינות צפון אפריקה, פרס, ספרד וביזנטיון (ביזנץ). לישיבת פומבדיתא התקבלו תלמידים רבים מהארצות האלו, ובין רב שרירא ובנו ליושבי הארצות האלו היו חילופי מכתבים ושו"ת. לכן אפשר היה להאשים אותם בקלות במזימה פוליטית. הח'ליפה ציווה לכלוא אותם ולהחרים את רכושם. בסופו של דבר רב האי זוכה, אך רב שרירא נחשב לאשם והמשיך לשבת בכלא ורכושו הוחרם. הדבר פגע בבריאותו של רב שרירא, והוא חלה ונפטר לאחר 8 שנים.
ייתכן שזו הסיבה שרב שרירא התפטר מראשות הישיבה ומינה את בנו במקומו. אך ייתכן שהדבר היה קודם ההלשנה ורב שרירא התפטר ממשרתו בגלל זקנותו.
אגרת רב שרירא גאון
איגרתו המפורסמת - איגרת רב שרירא גאון (רש"ג) - נכתבה סביב שנת ד'תשמ"ז (987) אל רבי יעקב בן נסים, מחכמי קירואן, כתשובה לשאלתו על השתלשלות התורה שבעל-פה מימי התנאים, האמוראים, הסבוראים והגאונים עד ימיו.
איגרת זו מהווה מקור מידע מרכזי, ובפרטים רבים בלעדי, על התקופות בהן היא עוסקת ותיארוכן. האיגרת סוקרת את סדרי הזמנים ודרך העריכה של המשנה, הברייתות והתלמוד, וכן סוקרת את תקופת הגאונים. האיגרת מסדרת את לוח הזמנים בו פעלו התנאים, האמוראים, הסבוראים ודורות הגאונים עד זמנו של רב שרירא.
איגרת שנייה
בנוסף לאיגרת הראשונה כתב איגרת נוספת ששלח לרב נסים בן יעקב, ובה פירש את התארים הנהוגים בתלמוד ושמות של חלק מהאמוראים.
תשובות רש"ג
לפתחו של רב שרירא באו שאלות רבות, מן הפזורה היהודית, בארצות המערב ואף מן המזרח (הודו), שעסקו בעיקר בנושאי הלכה, ואף בנושאי אגדה, אמונה וקבלה. רב שרירא השתדל לענות לכל שואל, ואיגרות רבות נשלחו בשמו. באיגרותיו, מלבד התשובות ההלכתיות, שזר רב שרירא פירושים לפסוקים ולסוגיות תלמודיות.
פירושים
חיבר פירושים שונים, הן למקרא והן לתלמוד, ואף כי הפירושים עצמם אבדו, הרי יש ציטוטים מהם והתייחסות אליהם בכתבים אחרים (למשל אצל הרד"ק).
צאצאיו
בנו של רבי שרירא גאון היה רב האי גאון, שחיבר עמו תשובות הלכתיות רבות.
קישורים חיצוניים
חיבוריו
טריטיום
שימוש נוסף בטריטיום הוא כמקור אנרגיה להתקנים פולטי אור במקומות בהם לא ניתן לשלב סוללות או מקור חשמל אחר. הקרינה המתפרקת בדעיכת הטריטיום נבלעת בחומרים פלואורסצנטיים ומעוררת אותם לרמות אנרגיה גבוהות. פליטת הקרינה מחומר פלואורסצנטי נעשית בתחום האור הנראה וכך ניתן לייצר שלטים זוהרים מסוגים שונים (וסתים, מכשירי מדידה שונים כגון מדי לחץ, שעוני יד, שלטי סימון, וכן כוונות לילה לרובים) ללא מקור חשמל.
בית ממכר עתיקות (סרט, 1984)
בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) הוא סרט הנפשה אוסטרלי משנת 1984, המבוסס על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. זהו סיפורה של ילדה בשם נל, שחיה עם סבא שלה בחנות העתיקות שלו. בסרט מתואר מה קורה להם אחרי שהם מפונים מביתם על ידי המלווה בריבית קווילפ. את הסרט הפיקו אולפני ההנפשה ברבנק שהפיקו סרטי אנימציה אחדים המבוססים על רומנים קלאסיים. תקציב הסרט מוערך כ-11 מיליון דולר. סרטי דיקנס נמכרו לפוקס המאה העשרים בארצות הברית ולחברת Seven Network באוסטרליה.
לה מאקארנה
לה מאקארנה (בספרדית: La Macarena) היא עיירה במחוז מטה שבקולומביה הממוקמת כ-280 קילומטרים דרומית לעיר בוגוטה.
העיירה מהווה יעד תיירותי בין החודשים יולי עד נובמבר משום שהנהר קניו קריסטלס, אשר מכונה גם "נהר חמשת הצבעים", נמצא בתחום היישוב ואשר צבעיו מתחלפים בין צהוב, ירוק, כחול, שחור ובעיקר אדום בין החודשים יולי עד נובמבר.
אריה ביבי
אריה ביבי (נולד ב-28 באפריל 1943) הוא מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר, בעבר כיהן כנציב בתי הסוהר וחבר הכנסת ה-18 מטעם סיעת קדימה.
ביוגרפיה
לאחר מכן כיהן כיו"ר הרשות למלחמה בסמים ויו"ר הוועדה הקרואה בלוד. בשנת 2009 נבחר לכנסת, לאחר שהוצב במקום ה-26 ברשימת "קדימה" לבחירות לכנסת השמונה עשרה. בראשית כהונתו הקים את השדולה למען השוטרים והסוהרים ומשפחותיהם. היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וכן שימש ממלא מקום בוועדת החוץ והביטחון. במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון לחוק הביטוח הלאומי לפיו חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת ונקרא לשירות מילואים במהלך תקופת עבודתו לא יידרש להשלים ימים אלה כדי לקבל מענק.
באוקטובר 2012 עזב את המפלגה והצטרף לליכוד במסגרת מהלך לפילוג קדימה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה התמודד בפריימריס של הליכוד, ונבחר למקום לא ריאלי, כשהוצב במקום ה-59 ברשימת הליכוד-ביתנו ולא נבחר לכנסת.
ב-29 במאי 2017 מונה על ידי שר העבודה והרווחה חיים כץ לתפקיד מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר.
בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
עמדותיו הפוליטיות
במהלך כהונתו יזם ביבי מספר חוקים ותיקוני חוקים, ובהם:
יחידת האיתור התת-מימי
היחידה לאיתור וזיהוי תת-מימי היא יחידה בחיל הים הישראלי, הפועלת לאיתור ולזיהוי של עצמים מתחת לפני הים. היחידה כפופה לשייטת ספינות הטילים ופועלת על הספינה אח"י בת-ים 2, למרות היותה מסוגלת להתאים את עצמה לפלטפורמות שונות בים. היחידה הוקמה על ידי רב-סרן פרופסור צבי בן-אברהם ב-1976 על אח"י מעוז בבסיס חיל הים באשדוד, הוא היה גם המפקד הראשון של היחידה. סגן מפקד היחידה היה סרן יוחנן שפיר. ב-1980 עברה היחידה לילת"ם בבסיס חיל הים בחיפה. עד לשנת 2006 פעלה היחידה על היאכטה אח"י תמנון, עד שהיאכטה יצאה משירות פעיל בחיל הים.
היחידה מתאמנת על איתור של עצמים המונחים על קרקעית הים בעזרת כלים כסונאר סורק צד, וגרדיומטר. לאחר שלב האיתור מתמקדת היחידה בזיהוי העצמים ולעיתים בשלייתם בעזרת רובוט תת-מימי המונחה מרחוק.
מצוק פרופיל (אנטארקטיקה)
גובהו של המצוק 2,070 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם באמצע המרחק שבין הר ולר ומצוק הורייזון; בצידו המערבי של עמק ביקון.
מיפוי האזור
עמק ביקון, והאתרים המצויים בו, מופו לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו בשנת 1993 על ידי הוועד הגאוגרפי של ניו זילנד.
קו הרכבת אשקלון–הרצליה
קו הרכבת אשקלון-הרצליה - הוא קו רכבת ראשי של רכבת ישראל בין תחנת הרכבת אשקלון לתחנת הרכבת הרצליה, ועובר גם במסילת איילון. תדירות הקו עומדת על כחצי שעה, והקו מחושמל לגמרי. הוא עובר בערים מרכזיות בהן חולון, ראשון לציון, תל אביב-יפו, פתח תקווה, הרצליה ואשדוד. הקו מסומן בצבע אדום במפת רכבת ישראל.
נווה צדק (כלא צבאי)
הכלא מכיל כ-1,000 מקומות לכלואים, כ-7 פלוגות כלואים (6 לגברים ו-1 לנשים) ובראשו עומד קצין בדרגת סא"ל. את מתחם הכלא מתפעלים כ-300 אנשי סגל של המשטרה הצבאית. הוא משתרע על שטח של 33 אלף מ"ר.
מבנה
חדרי הכלואים מכילים טלוויזיה, מיטות מסודרות ושירותים ומקלחת לכל תא, כך שהשטח של כלוא במתחם עומד על כ-4.5 מ"ר. בנוסף לכך הוקם מגרש ספורט, מרכז רפואי ומרכז סיוע נפשי, מלבד זאת הותקנו במתחם התאמות שמונעות מהאסירים לפגוע בעצמם בעזרת מתקני הכליאה. לכל הפלוגות מטבח, חדר אוכל, בית כנסת ומשרדי סגל שמשמשים את האסירים והסוהרים.
מתחם נוסף בבית הכלא משמש לביקורי משפחות האסירים ומתחם של מרכז תעסוקה לאסירים שכולל מכבסה ומתפרה.
מערך האבטחה של המקום כולל רשת של כ-700 מצלמות שהותקנו ברחבי המתחם, בנוסף לכך הוקמה גם חומה בגובה של כ-6 מטרים.
פלוגות
הכלא הצבאי יכול להכיל עד 940 כלואים. בכלא ישנן חמש פלוגות בהם כלואים עצורים ואסירים גברים – שלוש פלוגות רגילות וסגורות, פלוגת אוהלים וכן אגף הבידוד וההפרדה. בנוסף, ישנה פלוגה נפרדת לנשים.
בכל פלוגה קיים מ"פ, סמל ומדריכי כלואים המהווים את סגל הפלוגה.
היסטוריה
ב-21 ביוני 2015 הונחה אבן הפינה לפרויקט. בדיון שהתקיים בוועדת החוץ והביטחון ב-22 בנובמבר 2016, מסרו נציגי צה"ל כי בשנת 2017 יועברו הכלואים לכלא החדש ובתי הכלא הישנים ייהרסו. בדיוני התקציב הדו-שנתי הוקצו כ-20 מיליון ש"ח לכלא החדש לשנים 2017–2019.
חברת מנרב הקימה את הכלא בעלות של כ-230 מיליון ש"ח.
עם פתיחתו של הכלא ב-18 באפריל 2021, נקלטו אסיריו הראשונים בו. בהמשך צפויים לעבור למתחם גם כל בתי הדין הצבאיים.
אירועים
במאי 2021 נמצא בתאו במצב קשה קצין אקדמאי בכיר מאגף המודיעין שנכלא בגין האשמה בעבירות ביטחוניות, מותו נקבע בבית החולים. על אף חקירה טרם נקבעה סיבת המוות נכון למאי 2022.
באוגוסט 2022 פורסם כי חייל שנכלא בגין עבירת עריקות עבר התעללות מינית לאחר ששוכן באותו תא עם חייל שהורשע באונס ונשפט למאסר ממושך, צה"ל פתח בחקירת הנושא.
מערך גחל"ת
בכלא נווה צדק קיים מערך "גחל"ת" (גורמי חזרה לשירות תקין) שמסייע לחיילים לחזור ולשרת בצבא עד שחרורם. המערך מציע הקלות בתנאים, שינויי שיבוץ, ופטור משירות צבאי במידת הצורך. גורמי המערך נותנים מענה לחיילים העצורים לפני משפטם (על"מ). אבחון הגחל"ת נחשב לחלק חשוב בהערכת בית הדין על מצב החייל וישנה משמעותית את גזר הדין המוטל עליו.
מרדכי יהלמשטיין
מרדכי יהלֹמשטיין (באנגלית: Mordecai Jalomstein; ה'תקצ"ח, 1838, סובאלק, רוסיה – כ' באב ה'תרנ"ז, 18 באוגוסט 1897, ניו יורק) היה מו"ל ועורך עיתונות יהודי-אמריקאי ממוצא ליטאי שפעל בניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. הרבה לכתוב בשמות עט, הבולטים שבהם: איש ימיני ויש"ן.
ביוגרפיה
נולד בעיירה סובאלק שבמערב רוסיה (בצפון-מזרח פולין של ימינו), בן לרב דוד יהלמשטיין. בגיל 12 (1850) נסע ללמוד בישיבתו של הרב משה יצחק אביגדור בסייני, ובה למד בשלוש השנים הבאות. במקביל קיבל שיעורים פרטיים בשפות העולם ובמדעים בבית קרובו הגביר יחזקאל ליפסקי.
לאחר נישואיו היגר לפריז והתרועע עם שניאור זק"ש. זמן מה התגורר ברמסגייט שבאנגליה והתיידד עם אליעזר הלוי מזכירו של משה מונטיפיורי. משם עבר לגור בוורשה והתמנה כמגיה בבית הדפוס של דודו העשיר, אבלי מרקזאהן.
ב-1870 היגר לארצות הברית. שם הוציא לאור יחד עם צבי הירש ברנשטיין את כתב העת העברי "הצופה בארץ החדשה". הוא שימש בעת ובעונה אחת עורך העיתון וסַדָּר הדפוס שלו. ב-1873 החל לפרסם עיתון ביידיש בשם "נויאָרקער איזראעליט", ושנה לאחר מכן ניסה לחדש עם גיסו כתריאל צבי שרהזון (בעל אחותו באשא-בתיה) את ה"טעגליכע גאזעטן" כיומון; עיתון זה החל לצאת שנים אחדות קודם לכן כיומון, אך לא הצליח במתכונת זו והפך לשבועון. עם הצטרפותו של יהלמשטיין כעורך, חידשו השניים את הופעת הגאזעטן כיומון, אך הניסיון נכשל וכעבור שלושה חדשים חזר כתב העת למתכונת של שבועון. בגאזעטן, כלל יהלמשטיין מדור סאטירה בלשון תלמודית שנכתב בעברית. במקביל המשיך לפרסם פיליטונים ומאמרים שונים בעיתון "המליץ" ובעיתונים נוספים, בדרך כלל תחת פסבדונים כמו "איש ימיני" או "יש"ן".
ב-1882 היה ממייסדי חברת "שוחרי שפת עבר" בניו יורק וכיהן כמזכיר החברה.
פרנץ אופנהיימר
פרופ' פרנץ אופנהיימר (Franz Oppenheimer; 30 במרץ 1864 ברלין - 30 בספטמבר 1943 בלוס אנג'לס), היה רופא, כלכלן וסוציולוג יהודי-גרמני. הוגה רעיון הסוציאליזם הליברלי, ציוני, ומניח היסודות להתיישבות השיתופית הקואופרציה במרחביה.
תולדות חייו
פרנץ אופנהיימר היה בנו של ד"ר יוליוס אופנהיימר, רב בקהילה הרפורמית הבדלנית שנוסדה על ידי שמואל הולדהיים בברלין. אמו אנטוני הייתה מורה. משפחתו של אביו הייתה ממגורשי ספרד, והגיעה דרך הולנד לאוסלר (Uslar- השוכנת צפונית-מערבית לגטינגן). טרם נישואיה נשאה אימו את השם דוידזון, ומוצאה היה ממזרח אירופה. משפחתה הגיעה לברלין בסוף המאה ה-17.
החינוך בבית אופנהיימר הצטיין באווירת אמון וחופש תוך הקפדה ללא עוררין על אמירת האמת. אופנהיימר הצטיין בלימודיו וסיים את בית הספר התיכון לפני הגיעו לגיל 17, והמשיך בלמודי רפואה. בשנת 1885, עם סיום לימודיו באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת ברלין, שימש תקופת מה כעוזר מחקר לרופא פאול ארליך, חתן פרס נובל וממציא התרופה נגד עגבת. הוא החל לעבוד כרופא משפחה באזורים כפריים במזרח פרוסיה ובתום שירותו הצבאי פתח מרפאה באזורי מצוקה עירוניים בברלין. בשנות עבודתו כרופא טיפל אופנהיימר בפועלים חקלאיים ובתושבי שכונות העוני בעיר והושפע ממצוקתם. במקומות אלה נחשף לבעיות החברתיות בכל חריפותן: תמותת ילדים ותינוקות, מחלות מידבקות כשחפת ודיזנטריה, שמקורן בתנאי תברואה ירודים ובעוני. חוויות אלה הובילו אותו לעזוב את העיסוק ברפואה בשנת 1895, ולהתמקד בנושאי תיקון חברתי. הגישה המדעית ששמשה אותו כרופא עזרה לו לנתח תופעות סוציולוגיות בשיטות של מדע מדויק. את התהליכים המתרחשים בחברה הבריאה הוא השווה למדע הפיזיולוגיה, ואת יצירת המעמדות של מנצלים ומשועבדים הוא השווה לפתולוגיה, שני מושגים ששאל מעולם הרפואה. הוא ראה ב"ריפוי" החברה מ"חולי", פתרון למצוקות האוכלוסייה הכפרית ותושבי שכונות העוני. בתקופה זו יצר קשר עם חוגים של אנשי רוח ואמנים בברלין, ותרם מפרי עטו לספרות, לעיתונות ולכתבי עת. הוא שימש כעורך ראשי של השבועון "העולם ביום שני״ (Welt am Montag) ופרסם שירים סאטיריים על המשטר הקיסרי ביומון "היום" (Der Tag).
בשנת 1890 נשא לאשה את מרתה, פסנתרנית ומורה לזמרה קלאסית. לזוג נולדו שלושה ילדים: אווה, שנפטרה בגיל 18 ממחלה קשה, לודביג-יהודה שהיה דוקטור לכלכלה והיינץ-הלל מראשוני הבוטנאים באוניברסיטה העברית. אופנהיימר נטש את העיסוק ברפואה לאחר כעשור שנים והחל בלימודי מדעי החברה באוניברסיטת קיל שם הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1908. במשך שבע שנים שימש כמרצה מן החוץ באוניברסיטת ברלין. הוא כתב ספרים במדע המדינה ובנושאים חברתיים-כלכליים, והשתתף בניסוח התקנות ליישוב השיתופי ״עדן״ שקיים עד היום. אופנהיימר יזם את הקמתם של יישובים שיתופיים בגרמניה וביניהם היישובים ״וניגנלופניץ״  (Wenigenlupnitz), "ברנקלאו" (Bärenklau ) ו״לודרסדורף״  (Ludersdorf). אופנהיימר נפרד מאשתו הראשונה ונשא לאשה את מתילדה הול, וב-1917 נולדה לזוג בתם רנטה.
בשנת 1919 נבחר לכהן באוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה בפרנקפורט כראש המחלקה החדשה לסוציולוגיה ושימש שם כפרופסור הראשון בגרמניה בתחום הסוציולוגיה. עם תלמידיו הנודעים נמנה לודוויג ארהרד שלימים נבחר לקנצלר גרמניה המערבית.
בשלהי 1938, עם התחזקות השלטון הנאצי בגרמניה ובאוסטריה, נאלץ אופנהיימר לעזוב את גרמניה בלווית בתו. הוא התנגד ללאומנות יהודית, שכן ראה בלאומנות המודרנית אסון, וקיווה שהחלום הציוני יתגשם ברוח של אחוות אחים ואגב הסכמה עם השכנים הערביים. גישה זו הרחיקה אותו מאז שנת 1920 מהתנועה הציונית, והוא חש כנביא בודד שקולו נותר ללא מענה. בחורף 1939 הגיעו אופנהיימר ובתו ליפן. הוא התקבל בכבוד רב במסגרת הסכמי התרבות בין גרמניה ליפן והחל להרצות באוניברסיטת ״קיו״ (Keio) בטוקיו. ההסכם עמו בוטל עם הצטרפות יפן למדינות הציר, והוא ובתו גורשו מהמדינה ומצאו מקלט זמני בשאנגחאי. בקיץ 1940 הם עזבו את שאנגחאי והגרו לארצות הברית. אופנהיימר נפטר בלוס אנג'לס ב-1943 בשנתו השמונים. בשנת 2007 הועבר כד האפר שלו לפרנקפורט.
פועלו המדעי
אופנהיימר הרבה לכתוב בתחומים שונים של מדעי החברה, ובהם חיבורים על תורותיהם של תומאס מלתוס, דוד ריקרדו וקרל מרכס. הוא ראה ברעיונותיו של מרכס את מרכז המחשבה הכלכלית של הדור, אך לא היסס למתוח עליו ביקורת. אופנהיימר ראה בסוציולוגיה תורה המקיפה את כל תחומי מדעי החברה. מעיד על כך חיבורו רב הכרכים "שיטת הסוציולוגיה" (System der Soziologie), הכולל את הכרך "המדינה" (Der Staat) שתורגם לשפות רבות. בשנות חייו האחרונות המשיך בפעילות מדעית ונמנה עם מייסדי "כתב העת האמריקאי לכלכלה ולסוציולוגיה" (AJES: The American Journal of Economics and Sociology), בו פרסם מפרי עטו עד למותו.
אופנהיימר טען שמקור העוול החברתי הוא בהשתלטות בעלי אחוזות על שטחי קרקע נרחבים תוך נישול האוכלוסייה הכפרית מאדמתה. כאשר הקרקע נחסמת בפני התיישבות חופשית של חקלאים זעירים, הם נאלצים לעבוד עבור בעלי הקרקעות בשכר זעום. רבים מהם נוהרים העירה בתקווה לשיפור מצבם, מציפים בדרך זו את השוק בכוח עבודה זול ומביאים לירידה בשכר פועלי התעשייה בערים. הפתרון שהציע הוא ביטול המונופול של בעלי האחוזות על הקרקע והתיישבות שיתופית של חקלאים על אדמה שהיא קניין הציבור. לשיטתו, הדבר יאפשר לאוכלוסייה הכפרית להתפרנס בכבוד מחקלאות מבלי להזדקק להגירה לעיר. היישוב השיתופי שתכנן יושתת על עקרונות של סוציאליזם ליברלי, שהוא דרך ביניים בין הקומוניזם לבין הקפיטליזם. בקומוניזם, הדוגל בשוויון בשכר ראה אופנהיימר השקפת עולם הגורמת לירידה בפריון העבודה, בעוד הקפיטליזם בעיניו גורם לניצול הפועל והרעה בתנאי חייו. בדרך הביניים של הסוציאליזם הליברלי יתוגמל העובד על פי יכולתו והישגיו בעבודה, וכך תתפתח יוזמה אישית ותחרות חופשית. הסוציאליזם הליברלי ימנע פערים חברתיים קיצוניים מבלי להשתמש באמצעים קיצוניים כמו ביטול הרכוש הפרטי, שוויון בשכר העובד, או אף מהפכה. אופנהיימר גרס שהפרט העובד למען עצמו ייטיב עם עצמו, יהפוך לנכס חיוני ולתמריץ בשחרור החברה ממונופולים. סינתזה בין הקפיטליזם לליברליזם משרתת את המטרה לצדק חברתי מבלי לפגוע בתכונות האנושיות הטבעיות של האדם, דהיינו ברצונו לשפר את מצבו הכלכלי. אופנהיימר טען כי איכרים חופשיים משעבוד באזורים הכפריים, הם בסיס חיוני לשיגשוג חברתי. לעומת זאת, האחוזות הפיאודליות מתנוונות ונעזבות מתושביהם. לכן אכלוס אזורי הכפר נראה היה לו כלי הכרחי למניעת משבר כלכלי ולביסוס שלום. בסדרת ספריו "שיטת הסוציולוגיה", הוא הראה שלאורך ההיסטוריה, השגשוג באזורי הכפר היה תנאי מקדים בסיסי לעליתן ורווחתן של מדינות, חברות, ותרבויות, בעוד שנפילתן נגרמה מניצול או עבדות של תושבי הכפר.
אופנהיימר הציוני והיהודי
האנטישמיות במזרח אירופה הביאה את אופנהיימר להכרה ציונית. הוא השתתף בקונגרסים ציוניים ובקונגרס השביעי נבחר לוועדה הארצ ישראלית. בנוסף, היה חבר הוועד הפועל של בית ספר בצלאל.
וכך אמר:
למימוש תוכניתו הקים את חברת "יסוד מושבות ליהודים בארצות המזרח" שבראשו עמד. הוא שב והעלה את חשיבות תוכנית ההתיישבות שלו בארץ ישראל במהלך הקונגרס הציוני התשיעי שנערך בהמבורג ב-1909, והמשתתפים החליטו בחיוב על הקמת משק שיתופי בארץ ישראל. בחורף 1911 הוקם היישוב השיתופי שנודע בשם הקואופרציה במרחביה והיה לראשון היישובים היהודיים בעמק יזרעאל. המתיישבים מנו 20 איש ובראשם האגרונום שלמה דיק, שמונה למנהל היישוב מטעמו של אופנהיימר. אופנהיימר עצמו ביקר מספר פעמים בארץ ישראל, החל בביקור הראשון לקראת הקמת הקואופרציה, וכן בשנה השנייה לייסוד המשק. רבים מחברי הקואופרציה הושפעו מצורת ההתיישבות הקיבוצית של דגניה א' וקבוצת כנרת ודרשו שכר שווה לכל העובדים וניהול היישוב בידי המתיישבים עצמם, בניגוד לעקרונותיו של אופנהיימר. היישוב המבודד נאלץ לעמוד בפני סכנות קיומיות רבות שכללו התנכלויות של השכנים ומחלות קשות. מלחמת העולם הראשונה הוסיפה קשיים כלכליים, ובסוף שנת 1918 חדלה הקואופרציה מלהתקיים. בשנת 1919 הוחלט על פירוקו הסופי של היישוב. אופנהיימר ביקר בארץ ישראל פעמיים נוספות לאחר מלחמת העולם הראשונה והתפרקות הקואופרציה. בביקורו בשנת 1926 הוא הביע שמחה על התפתחות היישוב וטען שהתאמה למציאות חשובה מדבקות בתאוריות.
דגם היישוב הקואופרטיבי של אופנהיימר קיים במידה רבה בימינו. החברים במושב השיתופי, בקיבוץ המתחדש או בקיבוץ המופרט מקבלים שכר דיפרנציאלי כמקובל בשוק העבודה, בעוד הבעלות על הקרקע ועל חלק מאמצעי הייצור נותרת משותפת.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ארגן אופנהיימר בשיתוף עם מקס בודנהיימר ואדולף פרידמן "ועדה למען המזרח" ששמה לעצמה למטרה לעזור ליהודי מזרח אירופה שחיו תחת כיבוש גרמני.
משפחתו
אחיו של פרנץ אופנהיימר, היה הביוכימאי קרל אופנהיימר, אחותו הייתה משוררת הילדים פאולה דהמל ונשאה למשורר הגרמני ריכרד דהמל. אחותו אלישבע נישאה לאגיפטולוג הגרמני גאורג שטיינדורף. שני בניו של פרנץ אופנהיימר עלו ארצה וגרו עם משפחתם ברחובות. אחיינו חנן אופנהיימר היה חוקר חקלאות, במרכז וולקני ופרופסור בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית והתגורר אף הוא ברחובות. בתו רנטה נישאה לאחר מות אביה והתגוררה עם משפחתה בקליפורניה.