cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שירות הביטחון הכללי
פרסום מידע על השב"כ
בשנת 2005 הושק אתר האינטרנט של השב"כ וב-5 בדצמבר 2007 הוא שודרג. בעוד שבעבר עסקו תוכני האתר במידע למועמדים לגיוס, האתר המשודרג עוסק במידע על הארגון, על ההיסטוריה שלו ועל עובדיו שהלכו לעולמם. האתר עוסק גם בסקירות של ריגול וטרור הכוללות דוחות חודשיים ושנתיים, כמו גם פרסומים על אירועים פרטניים . בהמשך לשדרוג נוספו לאתר גם דפים בערבית ובאנגלית.
סיליוס איטליקוס
טיבריוס קאטיוס אסקוניוס סיליוס איטליקוס (בלטינית: Tiberius Catius Asconius Silius Italicus; 23 לערך – 103 לערך) היה קונסול, נואם, ומשורר רומאי. יצירתו היחידה ששרדה לימינו היא ה"פוניקה" (Punica), פואמה היסטורית ב-17 ספרים (פרקים), שנושאה הוא המלחמה הפונית השנייה (218–201 לפנה"ס) וגיבוריה הם המצביאים חניבעל ברקה וסקיפיו אפריקנוס.
ביוגרפיה
מבין יצירותיו שרדה בשלמותה אחת בלבד ה"פוניקה", פואמה אפית בת למעלה מ-12,000 שורות, הארוכה ביותר בשפה הלטינית שנשתמרה לנו מן העת העתיקה, ונושאה הוא המלחמה הפונית השנייה. ה"פוניקה" כתובה בסגנון המזכיר מאוד את סגנונו של ורגיליוס, דבר המסתדר עם דברי פליניוס לפיהם איטליקוס העריץ את ורגיליוס והתייחס אל קברו כאל מקדש.
קלאופטרה (סרט, 1963)
קלאופטרה הוא סרט דרמה היסטורית אפי בריטי-אמריקני-שווייצרי שבויים על ידי ג'וזף ל. מנקייביץ'. הסרט מתאר את מאבקה של קלאופטרה השביעית, המלכה הצעירה של מצרים, בהתנגדותה לשאיפותיה האימפריאליות של רומא. הסרט נחשב לאחד הקלאסיקות הקולנעיות של הוליווד ומככבים בו אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון.
הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר והיה מועמד לחמישה נוספים. המלחין אלכס נורת' היה אחראי על הפסקול של הסרט שהתפרסם במספר אלבומים.
בהתאמה לאינפלציה, קלאופטרה הוא אחד הסרטים היקרים ביותר שצולמו אי פעם. למרות זאת הסרט לא נחל הצלחה רבה בקופות, וההכנסות בשנה הראשונה להקרנתו לא כיסו את ההוצאות עליו.
עטלף רפאים
מאפיינים
לעטלפי רפאים פרווה אפורה בגב ואפור-חיוור או לבן מלמטה. כנפיהם צרות וארוכות ומגיעות למוטת כנפיים של 60 סנטימטר. הם בעלי אוזניים גדולות, לסת תחתונה חזקה ושיניים חדות וארוכות לאכילת בשר וטפרים ארוכים, אולם אין להם זנב. הם שוקלים 130–170 גרם ואורכם מגיע ל-100–140 מ"מ (10 עד 14 ס"מ), מה שהופך אותם לעטלפי החרקים הגדולים ביותר לאחר הערפד החקיין.
העטלף נפוץ ביערות בצפון אוסטרליה המערבית וכן בטריטוריה הצפונית ובקווינסלנד. הוא ישן במשך היום במערות ונקיקים ויוצא בלילה, מקשיב לצלילי אולטרה סאונד של חיות קטנות ועף אליהם, תופס אותם בטפריו והורג בנשיכה בצוואר. במזונו נכללים עכברים קטנים, עטלפים אחרים, עופות, זוחלים, דו-חיים ועקרבים, ולא חרקים כמו רוב עטלפי החרקים. עם זאת, הוא לא יהסס לתפוס ולטרוף גם חרקים שייקרו בדרכו.
פורטה וסטפאליקה
פורטה וסטפאליקה (בגרמנית: Porta Westfalica) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. השם "פורטה וסטפאליקה" הוא לטיני ומשמעותו "השער לווסטפאליה". ערוץ הווזר בשרשרת גבעות ויהן (גרמנית: Wiehen) מהווה מעין "שער כניסה" לווסטפאליה לבאים מצפון. השם הלטיני ניתן לערוץ על ידי גאוגרפים במאה ה-19.
היסטוריה
העיר פורטה וסטפאליקה נוסדה בשנת 1973 על ידי איחוד חמישה עשר כפרים בסמוכים לערוץ נהר הווזר. מרכזה של העיר החדשה הוא הכפר לשעבר האוסברגה (גרמנית: Hausberge), אשר מוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1096.
מצבת הזיכרון המונומנטלית לקיסר וילהלם הראשון הוקמה סמוך לעיר על ידי שלטונות הפרובינציה הפרוסית וסטפאליה בין השנים 1892 ו-1896. המונומנט, שגובהו כ-88 מטרים, מוגדר כאחד מהמונומנטים הלאומיים של גרמניה. בתום מלחמת העולם השנייה החליטו כוחות הצבא הבריטי לפוצץ את המבנה אשר נחשב לסמל מתריס של לאומיות גרמנית, ואף החלו בפיצוץ יסודותיו המבנה, אך חדלו מכך לנוכח הקשיים שבפיצוץ מבנה מסדר גודל זה.
בשנים 1944–1945 הקימו השלטונות הנאציים תשלובת מחנות ריכוז בפורטה וסטפאליקה. האסירים במחנות הועסקו בבניית אולמות ייצור תת-קרקעיים בהרים הסמוכים. המחנות המקומיים היוו תתי-מחנות של מחנה הריכוז נוינגאמה.
בית הקברות היהודי
בהאוסברגה, הכפר המרכזי בעיר החדשה פורטה וסטפאליקה, התקיימה בעבר קהילה יהודית קטנה. במקום התקיים בית קברות יהודי מאז תחילת המאה-17. בית הקברות שימש בעבר כמה מקהילות היהודיות במזרח-וסטפאליה וליפה, ביניהן קהילות פלוטו ומינדן.
בבית הקברות נמצא מאוזולאום בסגנון קלאסיציסטי, שהוקם על ידי בני משפחת מיכלזון המקומית. הוא שופץ בשנת 2015 בעקבות יוזמה מקומית. בית הקברות איננו פעיל, ומתוחזק על ידי הקהילה היהודית במינדן ועל ידי הרשות המקומית.
חוסה איראראגורי
ביוגרפיה
איראראגורי נולד בבסאורי שבספרד בשנת 1912. קבוצתו הראשונה הייתה אתלטיק בילבאו, שם היה חלק מההתקפה עם גיירמו גורוסטיסה, באטה, צ'יררי השני ולפואנטה. במהלך תקופתו באתלטיק זכה עימה ב-4 תוארי אליפות, ארבע פעמים ברצף בגביע הספרדי וב-5 אליפויות אזוריות (חבל הבסקים). הקריירה שלו נעצרה עקב מלחמת אזרחים שהייתה בספרד באותו זמן, והוא וקבוצתו קיימו משחקי ידידות ברחבי אירופה בתור הקבוצה מחבל הבסקים. הם גם שיחקו במקסיקו בקבוצה שנקראה בשם דפורטיבו אוזאקי.
לאחר מכן עבר איראראגורי לשחק בארגנטינה במועדון סן לורנסו שמבואנוס איירס, שם שיחק יחד עם השחקנים הבסקים איסידרו לאנגרה ואנחל זובייטה. אחרי ששיחק במשך שנתיים בקבוצה חזר לשחק במקסיקו בקבוצה אספניה, ואחר כך חזר לספרד לקבוצה בה התחיל את הקריירה, אתלטיק בילבאו.
בנבחרת ספרד ערך 7 הופעות בהן כבש 2 שערים, כששניהם נכבשו נגד ברזיל במונדיאל 1934. שערו הראשון בעצם היה גם לשער הראשון בהיסטוריה של הנבחרת בטורניר המונדיאל.
לאחר פרישה ממשחק היה איראראגורי למאמן קבוצת אתלטיק, וזכה עימה בגביע הספרדי בשנת 1950. הוא גם אימן עוד כמה קבוצות ספרדיות, אך לא נשאר בהן לאורך זמן רב.
פלייסטואנאקס
ביוגרפיה
פלייסטואנאקס היה בנו של המצביא פאוסניאס, שהיה בן לשושלת האגידית ואחיינו של לאונידס הראשון. בשנת 458 לפנה"ס הוא ירש את המלך פליסטרכוס שמת ללא ילדים. פלייסטואנאקס היה עדיין צעיר, ובתחילת שלטונו שימש כעוצר ניקומדס. פלייסטואנאקס מלך על ספרטה בתקופת המלחמה הפלופונסית הראשונה, ובשנת 445 לפנה"ס יצא בראש כוח צבאי גדול אל אטיקה במטרה לכבוש את אתונה. שליט אתונה, פריקלס, דיכא אז מרידה באובויה, ונראה היה שגורלה של אתונה נחרץ. פלייסטואנאקס כבש את אלווסיס וטריה, אלא שלמרבה ההפתעה לא התקדם מעבר לכך. עובדה זו, גרמה לכך שפריקלס יכל להמשיך ולדכא את המרד בנחת. הצעד לא התקבל בעין יפה בספרטה. על פלייסטואנאקס הוטל עונש כסף כבד, שאותו לא הצליח לפרוע, ועל כן יצא לגלות. יועצו קליאנדרידאס נידון למוות שלא בפניו, ונמלט גם כן מהעיר. בתקופת גלותו, הומלך במקומו בנו פאוסניאס, ומכיוון שהוא היה קטין, אחיו של פלייסטואנאקס, קלאומנס, מונה כעוצר.
עצירתו הפתאומית של פלייסטואנאקס בשערי אתונה, לא ברורה עד ימינו. תוקידידס, מציין ביובש שהוא הגיע עד אלווסיס ואז פיזר את חייליו, אולם במקום אחר מעיר שהספרטנים חשדו בו שהוא קיבל שוחד מפריקלס. את קבלת השוחד מזכיר גם ההיסטוריון המאוחר יותר פלוטרכוס, הטוען שפריקלס שיחד גם את קליאנדרידאס. עם זאת, מרבית החוקרים כיום סוברים שמדובר בשמועות, שאין בהן כדי להסביר את הפרשה. ייתכן שפלייסטואנאקס פשוט לא היה להוט למלחמה, ופריקלס הציע תנאים טובים לשלום.
בתקופת גלותו, חי פלייסטואנאקס על הר ליקייאון בארקאדיה, בבית שחציו היה בתוך מקדש זאוס, לשם נוחות וביטחון גם יחד. לטענת תוקידידס, הוא ואחיו אריסטוקליס שיחדו את האורקל מדלפי, כדי שתאמר לכל ספרטני המגיע אליה, שעל הספרטנים להשיב לארצם "את זרע חצי האל" (היינו פלייסטואנאקס שנחשב לצאצאו של הרקולס שהיה כידוע אל למחצה), ולא, ספרטה תיחרש "במחרשה של כסף" (היינו, רעב ויוקר יבואו על הארץ). בשל כך, בשנת 426 לפנה"ס החזירו הספרטנים את פלייסטואנאקס לעיר והכתירו אותו מחדש כמלך. עם זאת, מעמדו לא היה יציב. הוא היה מהתומכים הבולטים בשלום ניקיאס. הוא נזכר בהמשך כמנהיג של מסע מלחמה שהובילו הספרטנים נגד שבט שחי בארקאדיה. הוא מת בסביבות שנת 409 לפנה"ס ופאוסניאס ירש אותו בשנית.
מכון עולמות
מכון עולמות הוא ארגון תורני ללא מטרת רווח אשר נועד לגבש ולבחון את תפיסת העולם היהודית והדתית בעת המודרנית וכך באופן אגבי אף להשפיע ולצמצם את אחוזי היציאה בשאלה בציבור הדתי לאומי.
היסטוריה
הארגון הוקם כעמותה בשנת 2017 על ידי הרב אליסף ליבי והרב דני לביא מתוך מטרה לגבש ולהציג הגות ותפיסת עולם יהודית מודרנית רציונלית ורלוונטית, המייצרת משמעות. זאת תוך הלימה לרעיונות מן המחקר, המדע, המוסר והפילוסופיה המודרנית. באופן אגבי, מתוך כל אלו מנסה המכון אף להשפיע על אחוזי החילון בקרב הנוער בציבור הדתי לאומי.
חברי הארגון
הארגון פועל בשיתוף פעולה עם רבנים, מחנכים וחוקרים, בהם: הרב יעקב אריאל, הרב אורי שרקי, הרב ד"ר מיכאל אברהם, הרב יובל שרלו, הרבנית רחלי פרנקל, הרב ד"ר משה רט, הארכאולוג ד"ר יצחק מייטליס, פרופסור שלום רוזנברג, הרבנית ד"ר שולמית בן שעיה, פרופסור שלמה זלמן הבלין, פרופסור יואל אליצור, פרופסור ג'פרי וולף, הרב שבתי רפפורט, הרב ד"ר יואל בן נון, הרב חגי לונדין והרבנית ד"ר מיכל טיקוצ'ינסקי.
בשנת 2018 הצטרפה להובלת הארגון יועצת ההלכה הרבנית ד"ר חני פרנק, ראש בית המדרש מתן שומרון.
פעילות הארגון
המכון הקים ומתחזק את האתר "לדעת להאמין" בו מתפרסמים מאמרים וכמה מן המחקרים אשר התבצעו על ידי אנשי הארגון במגוון התחומים בהם מתעסק המכון. עוד מכיל האתר ביקורות על ספרים ומאמרים שונים בנושאי אתאיזם וביקורת על הדת אשר נמצאים ברחבי האינטרנט. אתר המכון פונה בדווקא לתוך ציבור הדתי, ואיננו מיועד להשפעה אף על הציבור הכללי.
המכון מאמין בהידברות ובהשמעת דעות שונות, ומתוך כך יוזם ומארגן ימי עיון וכנסים בנושאים מרכזיים הנמצאים על סדר היום הציבורי הדתי. במסגרת זו נערכו כנסים בנושאים כגון - פמיניזם ומגדר, יהדות ולהט"ב, חקיקה דתית, אמונה ורציונליות, תופעת החילון בציבור הדתי ועוד. בכנסים משתתפים רבנים, חוקרים, מחנכים ואנשי ציבור מכלל גוני הציבור הדתי ואלו מהווים קבוצות חשיבה לגיבוש תפיסת עולם עדכנית בנושאים אלו.
בתוך כך, הוציא המכון בשנת 2019 נייר עמדה בנושא חקיקה דתית בו קראו להחליף את החקיקה הדתית במשא ומתן כנה עם הציבור החילוני. נייר עמדה זה, אף על פי שנתמך על ידי רבנים מרכזיים בציבור הדתי, ספג ביקורת.
נוסף לאלו המכון עסק, ועודנו עוסק במגוון פעילויות כגון: הוצאת ספרים; העברת הרצאות בכנסים; קהילות, מוסדות השכלה גבוהה ומוסדות חינוך דתיים.
בנוסף, עוסק המכון ביצירת קורסים להורים; הפקת סרטונים בעלי תוכן אקטואליים אשר מטרתם להנגיש (כפי שהן) את הדעות הרבניות המרכזיות בנושאים אלו; פרסום מאמרים בעלונים וכתבי עת; ייעוץ להורים ובני נוער אשר מתלבטים לגבי תפיסת עולמם הדתית ופעילויות נוספות.
נוריץ'
נוריץ' (באנגלית: Norwich) היא עיר באנגליה הממוקמת על נהר הוונסום. העיר היא המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז נורפוק ומושב המחוז. במהלך המאה ה-11, הייתה נוריץ' לעיר השנייה בגודלה באנגליה לאחר לונדון, והייתה לאחד המקומות החשובים ביותר בממלכה. עד למהפכה התעשייתית הייתה נוריץ' לבירת המחוז המאוכלס ביותר באנגליה, והתחרתה עם בריסטול כשתי הערים השניות בגודלן לאחר לונדון. כיום מתגוררים בעיר עצמה כ-132,512, ואילו כ-213,166 מתגוררים באזור האורבני שלה, אשר מתפרש מעבר לגבולות העיר וכולל פרברים במזרחה, מערבה וצפונה.
קבוצת הכדורגל של העיר היא נוריץ' סיטי המשחקת נכון לעונת 2022–2023 בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ליגת הכדורגל השנייה באנגליה.
העת העתיקה וימי הביניים
שמונה קילומטרים מדרום לנוריץ' שכנה בירת השבט הקלטי איקני שהפכה לעיר רומאית לאחר מרד בודיקיאה. ההתיישבות במקום פסקה בסביבות 450.
האנגלו-סקסונים התיישבו במקום של העיר המודרנית מתישהו בין המאות ה-5 וה-7 וייסדו את העיירות נורת'וויק ("החווה הצפונית"), שממנה לוקחת נוריץ' את שמה, ווסטוויק (נוריץ' מעל המים), והתיישבות מצומצמת בת'ורפ.
ייתכן ששלושה יישובים אנגלו-סקסונים מוקדמים נפרדים, אחד מצפון לנהר ושניים משני הצדדים בדרום, אוחדו עם גדילתם; או שיישוב אנגלו-סקסוני בודד, מצפון לנהר, צמח באמצע המאה ה-7 לאחר נטישת שלושת הקודמים.
העיר העתיקה הייתה מרכז משגשג למסחר ומסחר במזרח אנגליה בשנת 1004 כאשר סוון הראשון, מלך דנמרק הויקינגי, פשט ושרף אותה. מטבעות של ממלכת מרסיה ושברי חרס מארץ הריין מהמאה ה-8 מעידים על כך שמסחר למרחקים ארוכים התרחש הרבה לפני כן. בין 924 ל-939, נוריץ' התבססה במלואה כעיר, עם מטבעה משלה. המילה Norvic הנופיעה על מטבעות ברחבי אירופה שהוטבעו בתקופה זו, בתקופת שלטונו של המלך אתלסטאן. הוויקינגים היו השפעה תרבותית חזקה בנוריץ' במשך 40 עד 50 שנה בסוף המאה ה-9, והקימו רובע אנגלו-סקנדינבי ליד הקצה הצפוני של רחוב קינג בעיר. בזמן הכיבוש הנורמני, העיר הייתה מהגדולות באנגליה. ספר יום הדין קובע כי היו בו כ-25 כנסיות ואוכלוסייה של בין 5,000 ל-10,000. נוריץ' המשיכה להיות מרכז מרכזי למסחר, שתואר רשמית כנמל נוריץ'. אבני קוורן וחפצי אמנות אחרים מסקנדינביה ומאזור הריין נמצאו במהלך חפירות במרכז העיר נוריץ'. אלה תוארכו למאה ה-11 ואילך.
לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, הוקמה טירה בעיר. הנורמנים הקימו מוקד התיישבות חדש סביב הטירה והאזור שממערב לה: זה נודע בשם הרובע "החדש" או "הצרפתי", ובמרכזו השוק של הנורמנים עצמם, ששרד היום כשוק נוריץ', השוק הקבוע שאינו מקורה הגדול באירופה.
בשנת 1096, הרברט דה לוסינגה, הבישוף של תטפורד, החל בבניית קתדרלה בנוריץ'. חומר הבנייה העיקרי של הקתדרלה היה אבן גיר, שיובא מקאן בנורמנדי. כדי להעביר את אבן הבניין לאתר, נחתכה תעלה מהנהר עד לקיר המזרחי. לאחר מכן העביר הרברט דה לוסינגה את מושבו לנוריץ'. נוריץ' קיבלה צ'רטר מלכותי מהנרי השני בשנת 1158, ועוד אחד מריצ'רד לב הארי בשנת 1194.
מנוע המסחר היה צמר הכבשים של נורפוק. הצמר העשיר את אנגליה. העושר שנוצר מהמסחר בצמר לאורך ימי הביניים מימן את בנייתן של כנסיות רבות ומשובחות, כך שבנוריץ' נבנו יותר כנסיות מימי הביניים מכל עיר אחרת במערב אירופה מצפון לאלפים. לאורך התקופה הזו נוריץ' קיימה קשרי מסחר רחבי היקף עם חלקים אחרים באירופה, מסקנדינביה ועד ספרד וכן ברית ערי הנזה.
מ-1280 עד 1340 נבנו חומות העיר. החומות הללו, יחד עם הנהר, סגרו שטח גדול יותר מזה של העיר לונדון. עם זאת, כאשר נבנו חומות העיר, הבנייה מחוץ להן הפכה לבלתי חוקית, מה שעיכב את הרחבתה. חלק מהחומות הללו נותר על תילו במאה ה-21.
יד ביד עם תעשיית הצמר, מרכז דתי מרכזי זה חווה רפורמציה שונה משמעותית מזו שבחלקים אחרים של אנגליה. המחלוקת הדתית נוהלה תוך שמירה על הרמוניה אזרחית.
בקיץ 1549 התקיים מרד חריג בנורפוק. בניגוד לאתגרים נפוצים במקומות אחרים בתקופת טיודור, נראה שהוא היה פרוטסטנטי באופיו. במשך מספר שבועות חנו המורדים בראשות רוברט קט מחוץ לנוריץ' והשתלטו על העיר ב-29 ביולי 1549 בתמיכת רבים מתושביה העניים יותר. המרד של קט היה במיוחד בתגובה לגידור אדמות על ידי בעלי בית, כך שלא נותרו לאיכרים קרקעות לצורך מרעה. המרד הסתיים ב-27 באוגוסט כאשר המורדים הובסו על ידי צבא. קט הורשע בבגידה ונתלה מקירות טירת נוריץ'.
המרד פילג את העיר ונראה כי קשר את הפרוטסטנטיות למצוקת העניים העירונית. במקרה של נוריץ', תהליך זה הודגש מאוחר יותר על ידי הגעתם של הולנדים ופלמים שנמלטו מרדיפות הקתולים ובסופו של דבר מנו עד שליש מאוכלוסיית העיר. אולי בתגובה למרד קט, נוריץ' הפכה לעיר המחוז הראשונה שיזמה תשלומי חובה עבור תוכנית אזרחית של סעד לעניים, שלטענתה הובילה להכנסתה הרחבה יותר, שהיווה את הבסיס לחוק העניים האליזבתני המאוחר משנת 1597–1598.
קנריות הוכנסה לאנגליה לראשונה על ידי פלמים שנמלטו מרדיפות בספרד במאה ה-16. יחד עם הטכניקות המתקדמות שלהם בעיבוד טקסטיל, הם הביאו קנריות כחיות מחמדץ בסופו של דבר הפכו במאה ה-20 לקמע של העיר ולסמל של מועדון הכדורגל שלה, נוריץ' סיטי, המכונה "הקנריות".
נוריץ' חוותה בתקופה שלאחר הרסטורציה האנגלית והמאה שלאחר מכן כתור הזהב של תעשיית הבדים שלה. העיר מנתה כמעט 30,000 תושבים. בעיר התפתחה קהילה משכילה ובשנות התשעים של המאה ה-18, נוריץ' הייתה שנייה רק ​​ללונדון כמרכז אינטלקטואלי פעיל באנגליה, וכי היא לא חזרה לרמה זו של בולטות עד שהוקמה אוניברסיטת מזרח אנגליה בסוף המאה ה-20.
שרון יעיש
שרון יעיש (נולדה ב-9 באוגוסט 1974, כ"א באב ה'תשל"ד) היא במאית, עורכת וידאו ותסריטאית ישראלית, זוכת פרס העריכה בפסטיבל דוקאביב 2017.
נוריץ'
העת העתיקה וימי הביניים
למרות השגשוג התעשייתי הממושך של נוריץ', בשנות ה-90 של המאה ה-18 החל סחר הצמר שלה להתמודד עם תחרות עזה, תחילה מצמר שיוצר יורקשייר ולאחר מכן, יותר ויותר, מכותנה שהופקה בלנקשייר. ההשפעות החמירו בעקבות אובדן השווקים היבשתיים לאחר שבריטניה יצאה למלחמה עם צרפת ב-1793. שנות ה-20 של המאה ה-19 התאפיינו בקיצוץ שכר והאשמות אישיות נגד בעלים. אז בתוך המורשת המסחרית והתרבותית העשירה של עברה הקרוב, נוריץ' סבלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 מדעיכה מתחילה שהוחמרה בשל מיתון סחר רציני.
שרון יעיש
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1974 בחולון. למדה בתיכון אילון בחולון במגמת קולנוע. התגייסה לצה"ל ושירתה ביחידת ההסרטה.
נוריץ'
העת העתיקה וימי הביניים
בשנות ה-80 של המאה ה-18 הפך ייצור של צעיפים של נוריץ' לתעשייה חשובה ונשאר כך במשך כמעט מאה שנים. עם השינויים באופנת הנשים בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת יותר, הפופולריות של צעיפים ירדה ובסופו של דבר הייצור הופסק.
שרון יעיש
ביוגרפיה
בין השנים 1998 ל-2005 עבדה כבמאית פרומואים ומנהלת קריאייטיב בשידורי קשת.
נוריץ'
העת העתיקה וימי הביניים
נוריץ' הגדילה את אוכלוסייתה בתקופה זו מ-30,000 עדיין תגדל לכ-40,000 עד 1800, אך התגמדה מול עלייתן של ערים רבות שצמחו במהירות באנגליה.
שרון יעיש
ביוגרפיה
בשנת 2019, הסרט "זונה כמוני" שביימה ביחד עם הבמאית יעל שחר זכה לפרס אופיר ופרס פורום היוצרים הדוקומנטריים.
החל משנת 2002 החלה יעיש לערוך סרטים וסדרות דוקומנטריים וכן זכתה בפרסים שונים כגון פרס העריכה בפסטיבל דוקאביב 2017 על הסרט "המחברות של אליש" בבימויו של גולן רייז.
בחודש יוני 2022 במסגרת פסטיבל דוקאביב, הוקרן הסרט "לוס אנג'לס דרום" אותו ביימה בשיתוף עם גולן רייז, הנחשב לראשון מסוגו בז'אנר הדוקו-מיוזיקל.
נוריץ'
העת העתיקה וימי הביניים
בתחילת המאה ה-20, לנוריץ' היו עדיין כמה תעשיות ייצור מרכזיות. ביניהם היו ייצור בקנה מידה גדול ובהתאמה אישית של נעליים, ביגוד, נגרות, הנדסת מבנים ותכנון וייצור מטוסים. בשנות ה-80 וה-90 של מאה זו העיר עברה מכלכלה מבוססת יצור לכלכלה מבוססת שירותים.
יהודי נוריץ'
הנוכחות המתועדת הראשונה של יהודים בנוריץ' היא משנת 1134. בשנת 1144, הואשמו יהודי נוריץ' בכזב ברצח פולחני לאחר שנער ( ויליאם מנוריץ' ) נמצא מת עם פצעי דקירה. זאת הייתה כנראה עלילת הדם הראשונה מסוג זה באירופה של ימי הביניים. ויליאם רכש מעמד של קדוש מעונה ולאחר מכן זכה לקאנוניזציה (קדושים נוצרים). עולי רגל הקריבו מנחות למקדש בקתדרלה (שבנייתה הסתיימה ברובה ב-1140) עד המאה ה-16, אך הרישומים מראים שהיו מעטים מהם. בפברואר 1190 נטבחו כל יהודי נוריץ' למעט בודדים שמצאו מקלט בטירה.
באתר של באר מימי הביניים, עצמותיהם של 17 פרטים, כולל 11 ילדים, נמצאו בשנת 2004 על ידי עובדים שהכשירו את הקרקע לבניית מרכז קניות בנוריץ'. השרידים נקבעו על ידי מדעני זיהוי פלילי ככל הנראה שרידיהם של יהודים שנרצחו כאלה, ומומחה ל- DNA קבע כי הקורבנות כולם קשורים כך שהם כנראה הגיעו ממשפחה יהודית אחת. לפי מחקר נוסף, תיארוך פחמן קבע כי הגופות נקברו בין 1161 ל-1216 ואלה היו שרידים של יהודים.
חברי הקהילה הותקפו גם במאה ה-13. למשל, בשנת 1235 כאשר הוצתו בתים.
לא ברור מתי הוקמה מחדש הקהילה היהודית בנוריץ'. אבל עד סוף המאה ה-18 יש עדויות ליהודים בעיר. עד שנת 1776 היה בית קברות יהודי שהוקם.
בשנת 1849 הקהילה כללה כ-28 משפחות המורכבות מ-104 נפשות. בשנת 1900 היא כללה '33 חברים ו-147 נפשות'. המפקד הבריטי של 2001 מצא בסך הכל 239 יהודים מוכרזים בנוריץ'. בעיר היו ביתי כנסת של הזרמים האורתודוקסי והרפורמי.
איליה גלדישב
ביוגרפיה
גלדישב שחיין מכבי אשדוד.
2014
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2014 סיים גלדישב במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 1:03.68 דקות (הנוכחי, 2015) ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.68 שניות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכה גלדישב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בשמחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:09.57 דקות, אחרי גל נבו מהפועל ירושלים (2:07.21 דקות) ולפני אמרי גניאל מהפועל דולפין נתניה (2:12.76 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:00.59 דקות, אחרי יהב שחף מהפועל ירושלים (59.34 שניות) ואיתי גולדפדן מהפועל עמק חפר (59.95 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:01.93 דקות.
2015
ביוני, במסגרת אליפות אירופה לנוער שנערכה במסגרת המשחקים האירופיים בבאקו אזרבייג'ן סיים גלדישב פעמיים במקום 16 והאחרון בשלב חצי הגמר, לאחר שפסל בשלב זה פעמיים. במשחה ל-100 מטר חזה הוא קבע בשלב המוקדמות שיא אישי חדש של 1:03.09 דקות ועלה לשלב חצי הגמר מהמקום ה-9, אך פסל בשלב חצי הגמר. במשחה ל-200 מטר חזה הוא קבע בשלב המוקדמות שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 2:16.78 דקות ועלה לשלב חצי הגמר ממקום 8, אך פסל שוב.
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה גלדישב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:03.06 דקות, לפני איתי דה לה וגה ממכבי חיפה (1:03.12 דקות), גל נבו ויהב שחף שקבעו תוצאה זהה (1:03.18 דקות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.05 דקות, אחרי רונן פאור מבני הרצליה (2:14.95 דקות) ואיתי יודשקין ממכבי קריית ביאליק (2:17.25 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.98 שניות.
2016
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 הוא סיים במקום 22 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.91 דקות ובמקום 37 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.64 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.49 דקות, לפני אמרי גניאל (1:02.76 דקות) ואיתי גורביץ' מהפועל ירושלים (1:02.77 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:14.66 דקות, אחרי רונן פאור (2:14.58 דקות) ולפני רון פולונסקי ממכבי חיפה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 15 (2:21.17 דקות).
2017
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2017 זכה גלדישב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.29 דקות, לפני רון פולונסקי (2:18.16 דקות) וגל נבו מהפועל עירוני הוד השרון (2:20.11 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.54 דקות, אחרי איתי גולדפדן (1:02.38 דקות) ולפני איתי גורביץ' (1:03.00 דקות).
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 59.24 שניות, לפני איתי גורביץ' (1:00.85 דקות) ויבגני ממין מהפועל דולפין נתניה (1:01.02 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:07.67 דקות, לפני רון פולונסקי (2:11.65 דקות) ויבגני ממין (2:13.13 דקות). מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אישי חדש של 27.51 שניות, אחרי יבגני ממין (27.47 שניות) ולפני תומר גולדפדן מהפועל עמק חפר (27.62 שניות).
2018
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2018 זכה גלדישב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.99 דקות, אחרי יבגני ממין (1:02.77 דקות) ולפני תומר גולדפדן (1:04.23 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.92 שניות, אחרי תומר גולדפדן (28.41 שניות) ויבגני ממין (28.62 שניות).
בסוף 2018 פרש גלדישב משחייה תחרותית.
קולונל האטי
קולונל האטי (באנגלית: Colonel Hathi) הוא דמות ספרותית שנוצרה על ידי רודיארד קיפלינג ומופיעה לראשונה בספרו "ספר הג'ונגל" (1894) ובספר ההמשך "ספר הג'ונגל השני" (1895). קיפלינג קרא לו בשם זה מכיוון שזהו מקור שמו של הפיל בהינדית.
קולונל האטי הוא פיל הודי שגר בג'ונגלים של הודו, הוא מנהיג של עדר פילים ובעל סובלנות כלפי כל חיות הג'ונגל. בסיפור של ספר הג'ונגל - הוא עוזר לבאלו הדוב ובגירה הנמר למצוא את מוגלי גור האדם.
הופעות נוספות
האטי הופיע בעיבוד האנימציה של אולפני וולט דיסני משנת 1967, שם, ג'. פאט אומאלי סיפק את קולו. יותר מאוחר האטי גם הופיע בסרט ההמשך משנת 2003, שם בדיבוב ג'ים קאמינגס וכן בסדרת האנימציה המקדימה לשני הסרטים "גורי הג'ונגל".
דמותו של האטי הופיעה גם בסדרת האנימה היפנית "מסיפורי ספר הג'ונגל" וכן במחזמר הישראלי המבוסס על הסיפור.
בגרסה העברית של דיסני דובב האטי על ידי אריה מוסקונה ובסרט ההמשך על ידי מיכה אוזין סליאן. חנן רוזן נתן את קולו בסדרה משנת 2010.
מוניקה ברלדיאנו
מוניקה ברלדיאנו (ברומנית: Monica Bîrlădeanu; נולדה ב-12 בדצמבר 1978) היא שחקנית ודוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה
ברלדיאנו נולדה ביאשי ולמדה משפטים באוניברסיטת יאשי, היא קיבלה הצעה לדגמן לקטלוג אופנה ולאחר מכן ייצגה את האוניברסיטה בה למדה בתחרות "מיס טרנסילבניה".
היא שיחקה במספר סרטים והנחתה מספר תוכניות טלוויזיה במדינתה, היא גילמה אישה איטלקייה עשירה בסדרה "אבודים" ושיחקה בפרק של הסדרה "ניפ טאק".
ב-2004 שיחקה בסרט "חברים לכל החיים" לצד תיאו רוסי. ב-2007 שיחקה בסרט מתח לצד דומיניק סוויין ובסרט "לחיות ולמות" לצד אדוארד פרלונג.
בשנת 2010 שיחקה בסרט הפשע האיטלקי "Vallanzasca – Gli angeli del male" לצד מוריץ בלייבטרוי.
בשנת 2013 שיחקה בסרט הרומני-אמריקאי "קרוב יותר לירח", את דמותה של סוניה רוזנטל.
היא דורגה על ידי מגזינים שונים כ"אחת הנשים הסקסיות" וכ"רומניה היפה ביותר בעולם".
גילדור
גילדור. או גילדור ינגלוריון לבית פינרוד, הוא דמות בלגנדריום של ג'.ר.ר. טולקין. שבמשך העידן השלישי התגורר בריבנדל בארץ התיכונה. מוזכר בחלק הראשון של שר הטבעות, כאשר הוא פוגש את פרודו בגינס נושא הטבעת, ומלוויו סמויז גמג'י ופרגרין טוק, במסעו אל מעבר לים, לממלכה הברוכה. הוא מתואר כאחד מהחשובים שבעלפים. לאחר שפרודו גולל בפניו חלק מתהיותיו וחששותיו, כהיעלמות גנדלף, והופעת תשעת הפרשים, מחליט גילדור ללוותם, על אף היות העלפים ממעטים באירוח בני גזעים אחרים בנסיבות כאלו. לאחר היפרדם מהם, שולח גילדור הודעה בארץ על בוא הפרשים השחורים, ושאבדו עקבות גנדלף, ועל קשיי פרודו. שליחיו הגיעו לריבנדל, ואפילו לתום בומבדיל נודע על יציאתו של פרודו.
גילדור מזהה את עצמו בספר כינגלוריון לבית פינרוד, וכוונתו היא שהוא מבני ביתו של פינרוד, כאחד ממקורביו, והוא ייחס את עצמו לפינרוד מלך נרגותרונד, אולם הוא לא היה מצאצאיו הישירים של פינרוד, שבסילמריליון מוזכר שלא היו לו ילדים.
es:Anexo:Personajes de El Señor de los Anillos Lista Calaquendich
נורו-וירוס
נורו-וירוס (באנגלית: Norovirus, מכונה בבריטניה winter vomiting bug), הוא הגורם הנפוץ ביותר לנגיפי דלקת הקיבה והמעיים בבני אדם ומשפיע על אנשים בכל הגילים. הווירוס מועבר על ידי מים או מזון מזוהמים בצואה, במגע בין אדם לאדם ונישא באוויר לאחר הקאה. שם הסוג נורו-וירוס נגזר מנורווק-וירוס (אנגלית: Norwalk virus), הזן היחיד הנכלל בסוג זה. זן זה הוא הגורם לכ-90% מהתפרצויות מגיפות לא חיידקיות של דלקת הקיבה והמעיים ברחבי העולם ועשוי להיות הגורם ל-50% מההתפרצויות של דלקת הקיבה והמעיים הנובעות ממזון מזוהם בארצות הברית. הכמות השנתית של מקרי שלשול הקשורים בנורו-וירוס מוערכת בכ-7.7 מיליון במדינות מתועשות, עם חצי מיליון אשפוזים. 9.0 מיליון אשפוזים במדינות מתפתחות, וכמעט 2 מיליון מקרי מוות.
סימפטומים
זיהום נורו-וירוס מאופיין על ידי בחילות, הקאות, שלשול מימי, כאב בטן, ובמקרים מסוימים, אובדן חוש הטעם. בדרך כלל אדם מפתח את הסימפטומים של דלקת הקיבה והמעיים 12 עד 48 שעות לאחר ההדבקה. עייפות כללית, חולשה, כאבי שרירים, כאבי ראש וחום נמוך עלולים להופיע. המחלה היא בדרך כלל מוגבלת ומקרים חמורים הם נדירים. אף על פי שנורו-וירוס יכול להיות לא נעים, ההידבקות לרוב אינה מסוכנת ורוב הנדבקים מחלימים באופן מלא תוך יומיים-שלושה. על משטחים, נורו-וירוס מת במהירות על ידי חימום או על ידי חומרי חיטוי מבוססי כלור ואמינים פוליקואטרנארים. הווירוס רגיש פחות לכהלים וחומרי ניקוי.
אחרי הזיהום, החיסון הטבעי הוא זמני ולרוב אינו מושלם. פרסום אחד הגיע למסקנה כי החסינות מפני אותו זן של נורו-וירוס תקפה למשך שישה חודשים, וכל חסינות שמתפתחת נעלמת אחרי שנתיים. התפרצויות של זיהום נורו-וירוס מתרחשות לעיתים קרובות בקהילות סגורות או סגורות למחצה, כגון מתקני אשפוז, מחנות לילה, בתי חולים, בתי ספר, בתי כלא, מועדונים, מעונות וספינות שייט בהם הזיהום מתפשט במהירות במגע בין אדם לאדם או דרך מזון מזוהם. התפרצויות רבות של נורו-וירוס מיוחסות למזון שטופל על ידי אדם שנדבק.
אבחון
אבחון מעמיק של נורו-וירוס נעשה באופן שגרתי על ידי תגובת שרשרת של פולימראז (PCR) או PCR זמן אמת, שנותן תוצאות תוך מספר שעות. מבחנים אלה רגישים מאוד, וניתן לזהות באמצעותם סדר גודל של כ10 חלקיקי וירוס. בדיקות כגון אליסה (ELISA) העושות שימוש בנוגדנים כנגד תערובת של זנים של נורו-וירוס זמינות באופן מסחרי, אבל בעלות סגוליות ורגישות נמוכות.
הדבקה
נורו-וירוסים מועברים ישירות מאדם לאדם (62%–84% מכלל ההתפרצויות המדווחות) ובעקיפין באמצעות מים או מזון מזוהמים. הם מדבקים מאוד ופחות מעשרים יחידות וירוס יכולות לגרום להתפתחות הזיהום (מחקרים מסוימים מצביעים על כך שאף חמש בלבד). ההדבקה יכולה להתרחש דרך אוויר שבא במגע עם קיא של אדם חולה או הדחת אסלה המכילה קיא או שלשול. זיהום יכול לקרות בעקבות אכילת מזון או שאיפת אוויר בקרבת אדם מקיא, גם אם האזור נוקה. אדם שחלה ימשיך להיות מדבק גם לאחר היעלמות הסימפטומים, והדבקה לעיתים נצפית גם שבועות לאחר הזיהום.
הקאות מעבירות את הזיהום ביעילות מיוחדת ומשחררות את הנגיף לאוויר. במקרה מסוים ניתן היה לקשר מקרים רבים של הרעלת מזון לאירוע במהלכו אדם הקיא והפיץ את הזיהום במסעדה. בדצמבר 1998, 126 אנשים סעדו בשישה שולחנות; אישה אחת הקיאה על הרצפה. הצוות מיהר לנקות, ואנשים המשיכו לאכול. שלושה ימים מאוחר יותר, הסועדים האחרים החלו לחלות; 52 אנשים דיווחו על מגוון רחב של סימפטומים, החל בחום ובחילות וכלה בהקאות ושלשולים. הסיבה לא זוהתה מייד. החוקרים שיחזרו את סידור מקומות הישיבה: יותר מ-90% מהאנשים שישבו באותו שולחן עם האישה החולה דיווחו מאוחר יותר שחלו. היה קשר ישיר בין הסיכון להדבקת אנשים בשולחנות אחרים ובין קרבתם לשולחן של האישה החולה. יותר מ-70% מהסועדים בשולחן הסמוך חלו, בשולחן בצד הרחוק של המסעדה נדבקו כ-25%. ההתפרצות יוחסה לווירוס הדומה במאפייניו לווירוס "נורווק".
בהתפרצות אחת במהלך הג'מבורי הבינלאומי של הצופים בהולנד, כל אדם חולה הדביק ממוצע של 14 אנשים עד שהחליטו לנקוט באמצעי היגיינה. גם אחרי שננקטו הצעדים הנדרשים, אדם חולה הדביק ממוצע של 2.1 אנשים אחרים. המרכז האמריקני לבקרת מחלות (CDC) חקר 11 התפרצויות במדינת ניו יורק וקבע כי 7 מהן הופצו על ידי מגע בין אדם לאדם, 2 על ידי הרעלת מזון, אחת על ידי מים מזוהמים ואחת בדרך לא ידועה. התפרצויות שמקורן במים מזוהמים עשויות לכלול מים מאספקה עירונית, בארות, אגמים עונתיים, בריכות שחייה ומכונות קרח.
רכיכות ורכיבי סלט הם המזונות שלרוב מעורבים בהתפרצות נורו-וירוס. צדפות שלא חוממו כיאות (פחות מ-75 מעלות צלזיוס) מהוות סיכון גבוה להדבקה בנורו-וירוס. מזונות אחרים עשויה להיות מזוהמים באמצעות טיפול לא היגייני.
סיווג
סרוטיפים, זנים ומבודדים כוללים: נורו-וירוסים המבודדים במקרים של דלקת חריפה של הקיבה והמעיים שייכים בדרך כלל לשתי קבוצות: קבוצה 1 (GI), כוללת את וירוס נורווק, וירוס מגן המדבר ווירוס סאות'המפטון. קבוצה 2 (GII), כוללת את וירוס בריסטול, וירוס לורדסדייל, וירוס טורונטו, וירוס מקסיקו, וירוס הוואי ווירוס הר השלג.
רוב הנורו-וירוסים המשפיעים על בני אדם שייכים לקבוצות I ו-II. נורו-וירוסים מקבוצה II בעלת גנוטיפ 4 (כתיב מקוצר – GII.4) אחראים לרוב התפרצויות דלקת הקיבה והמעיים בקרב מבוגרים ולרוב "חולפים" על פני הגלובוס. ב-2006, הייתה עלייה גדולה במספר מקרי ההידבקות בנורו-וירוס ברחבי העולם. דיווחים מראים שקיים קשר בין אנטיגנים של סוג הדם (HBGAs) לבין רגישות להידבקות בנורו-וירוס. מחקרים מציעים שהמעטפת החלבונית של הנורו-וירוסים התפתחה מלחץ סלקטיבי של אותם אנטיגנים.
מחקר מ-2008 מצביע על כך שייתכן שהחלבון MDA-5 הוא החיישן החיסוני הראשי המזהה נוכחות של נורו-וירוסים בגוף. ישנן מספר וריאציות נפוצות של גן ה-MDA-5 העלולות לגרום לרגישות מוגברת להידבקות בנורו-וירוס.
מחקר מ-2010 הציע שגרסה גנטית ספציפית של נורו-וירוס (שלא ניתן להבדיל בינו לבין סוגים אחרים של הנגיף באמצעות בדיקת נוגדנים סטנדרטית) מקיימת אינטראקציה עם מוטציה ספציפית בגן ATG16L1 ותורמת לעירור סימפטומים של מחלת קרוהן בעכברים שנחשפו לכימיקל שגורם לפגיעת מעיים הדומה לתהליך בבני אדם. (ישנן דרכים דומות נוספות לפתח מחלה זו ומחקר זה בפני עצמו אינו מוכיח שנורו-וירוסים גורמים למחלת קרוהן בקרב בני אדם).
מבנה
נורו-וירוס הוא לא עטוף ובעל גאומטריה איקוסהדרלית. ממדי המעטפת משתנים במידה רבה, בין 23–40 ננומטר. המעטפות הגדולות יותר (38–48 ננומטר) מורכבות מ-180 חלבוני VP1, ואילו הקטנות (23 ננומטר) מורכבות מ60 חלבוני VP1. חלקיקי הווירוס נראים כבעלי שטח פנים אמורפי כאשר צופים בהם במיקרוסקופ אלקטרונים.
מחזור החיים
שכפול הווירוס הוא ציטופלאזמי. כניסה לתוך התא המארח מושגת על ידי היצמדות לקולטני המארח, שמתווכים את האנדוציטוזה. השכפול הוא בהתאם למודל שכפול הווירוס בעל RNA גדילי חיובי. שיטת השעתוק היא זו של וירוסים בעלי RNA גדילי חיובי. אדם ושאר היונקים משמשים נשאים טבעיים של הווירוס.
פתולוגיה
כאשר אדם נדבק בנורו-וירוס הנגיף משתכפל בתוך המעי הדק. לאחר כיום או יומיים עשויים להופיע תסמיני ההידבקות. הסימפטום העיקרי הוא דלקת המעיים והקיבה שמתפתחת בין 12 ל-48 שעות לאחר החשיפה, ונמשכת 24–72 שעות. לרוב המחלה מוגבלת בהתפשטותה ומאופיינת בבחילות חזקות והקאות, שלשול מימי וכאב בטן. במקרים מסוימים החולים מאבדים את חוש הטעם. עייפות כללית, חולשה, כאבי שרירים, כאב ראש, שיעול וחום נמוך עלולים להתרחש.
מחלה קשה היא נדירה. אף על פי שאנשים לעיתים קרובות מטופלים בדחיפות הם מגיעים רק לעיתים רחוקות לבית החולים. מספר מקרי המוות של נורו-וירוס בארצות הברית מוערך בכ-300 בכל שנה, כאשר רוב ההיארעות היא בקרב צעירים מאוד, קשישים ואנשים בעלי מערכת חיסונית חלשה. התסמינים עלולים לגרום לסכנת חיים בקבוצות הסיכון אם התייבשות או חוסר איזון באלקטרוליטים, מוזנחים או לא מטופלים.
טיפול
אין תרופה ספציפית לטיפול באנשים עם נורו-וירוס. לא ניתן לטפל בנדבקים עם אנטיביוטיקה מכיוון שלא מדובר בזיהום חיידקי. תרופות נגד הקאה ונוגדי התייבשות מוצעים כדי למנוע סיבוכי התייבשות עקב הקאות ושלשולים, וכדי להקל על הסימפטומים.
נטילת ידיים וחומרי חיטוי
שטיפת ידיים במים וסבון היא שיטה יעילה להפחתת ההדבקה של נורו-וירוס. מריחת אלכוהול (≥62% אתנול) עשויה לשמש כתוספת פחות יעילה מאשר שטיפת הידיים מכיוון שלנורו-וירוס אין מעטפת נגיפית שומנית. משטחים שעשויים להימצא בהם חלקיקי נורו-וירוס יש לחטא עם תמיסה של 1.5% עד 7.5% של אקונומיקה ביתית, או חומרי חיטוי אחרים היעילים נגד נורו-וירוס.
במוסדות הבריאות
ב-2011, המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) פרסם קווים מנחים קליניים למניעה ובקרה של התפרצויות נורו-וירוס במתקני הבריאות. ההנחיה, שמבוססת על סקירה שיטתית של פרסומים מחקריים, מציגה 51 המלצות ספציפיות, המחולקות ל-12 קטגוריות: המסמך גם מסמן שמונה המלצות בעדיפות גבוהה, ומציע מספר תחומים הזקוקים למחקר עתידי.
ניסיונות חיסון
שני חיסונים נסיוניים קיימים מסתמכים על שימוש בחלקיק דמוי וירוס המיוצר מחלבוני המעטפת של נורו-וירוס במטרה "לחקות" את המבנה החיצוני של הווירוס. מכיוון שאין RNA בתוך החלקיק הזה, הוא אינו מסוגל להתרבות ולא יכול לגרום זיהום.
עמידות
נורו-וירוס יכול לשרוד במשך תקופות ארוכות מחוץ לגוף פונדקאי אנושי בהתאם לתנאי השטח והטמפרטורה: הנגיף יכול לשרוד במשך שבועות על משטחים קשים, עד שנים עשר ימים על בדים מזוהמים ויכול לשרוד חודשים ואולי אפילו שנים במים עומדים. מחקר שנערך ב-2006 מצא עדויות להימצאות הווירוס על מספר משטחים המשמשים להכנת מזון שבעה ימים לאחר הזיהום.
איתור במזון
בדיקות שגרה לזיהוי נורו-וירוס בצדפות ורכיכות באמצעות RT-PCR מבוצעות על ידי מעבדות ממשלתיות כגון מינהל המזון והתרופות (FDA) בארצות הברית.
אפידמיולוגיה
נורו-וירוס אחראי לכ-18% מכל המקרים של דלקת חריפה של הקיבה והמעיים ברחבי העולם. נורו-וירוס נפוץ יחסית במדינות מפותחות ובמדינות מתפתחות בהן יש תמותה נמוכה (20% ו-19% בהתאמה), בהשוואה לשיעור תמותה גבוה במדינות מתפתחות בהן יש שיעור תמותה גבוה (14%). באופן יחסי אנשים המטופלים במרפאות הקהילה או במרפאות החוץ נוטים לחלות בו יותר (24% ו-20% בהתאמה), לעומת חולים מאושפזים (17%), שלדלקות הקיבה והמעיים שלהם יש גורמים אחרים.
לופיטה ניונגו
לופיטה אמונדי ניונגו (באנגלית: Lupita Amondi Nyong'o; נולדה ב-1 במרץ 1983) היא שחקנית קולנוע מקסיקנית-קנייתית זוכת פרס האוסקר. היא נולדה במקסיקו, אך גדלה בקניה. התפרסמה בשנת 2013 בזכות הופעתה בסרט "12 שנים של עבדות", שזיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בהמשך שיחקה בסרטים שוברי קופות דוגמת "הפנתר השחור", "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" ו"אנחנו".
ביוגרפיה
לופיטה אמונדי ניונגו נולדה ב-1 במרץ 1983 במקסיקו סיטי, מקסיקו, להורים קנייתים, דורותי אוגאדה בויו והפוליטיקאי פיטר אניאנג' ניונגו. המשפחה עזבה את קניה ב-1980 לתקופה מסוימת בשל דיכוי פוליטי; אחיו של אביה, צ'ארלס ניונגו, נעלם לאחר שהושלך ממעבורת ב-1980.
ניונגו מחזיקה באזרחות קנייתית ומקסיקנית כפולה ומזדהה כ"קנייתית-מקסיקנית". היא משתייכת לשבט "לו" (אנ'), משני צדי משפחתה, והיא השנייה מבין שישה ילדים. זו מסורת של אנשי לו לקרוא לילד על שם אירועי היום, ולכן הוריה נתנו לה שם ספרדי, לופיטה (צורת הקטנה של גואדלופה - כינויה של מרים, אם ישו). אביה היה פעם שר לשירותים רפואיים בממשלת קניה. בזמן לידתה, הוא היה מרצה אורח למדעי המדינה באוניברסיטת מקסיקו במקסיקו סיטי.
המשפחה חזרה למולדתם קניה כאשר ניונגו הייתה בת פחות משנה, לאחר שאביה מונה לפרופסור באוניברסיטת ניירובי. היא גדלה בעיקר בניירובי, במשפחה אמנותית, ומתארת את חינוכה כ"מעמד הביניים".
בגיל 14, ניונגו עשתה את הופעת הבכורה שלה כג'ולייט בהפקה מקומית של "רומיאו ויוליה" בתיאטרון הרפרטוארי בניירובי. בעודה חברה בתיאטרון הרפרטוארי, ניונגו הופיע גם במחזות "On The Razzle" ו-"There Goes The Bride". ניונגו מייחסת את ההופעות של וופי גולדברג ואופרה ווינפרי בסרט "הצבע ארגמן" בכך שהעניקו לה השראה להמשיך בקריירת משחק מקצועית.
כשהייתה בת 16, הוריה שלחו אותה למקסיקו למשך שבעה חודשים כדי ללמוד ספרדית. במהלך שבעת החודשים הללו, ניונגו התגוררה בעיר טקסקו, גררו, ולקחה שיעורים במרכז הלמידה לזרים של האוניברסיטה האוטונומית הלאומית של מקסיקו. ניונגו למדה מאוחר יותר בתיכון סנט מרי בניירובי, שם קיבלה תעודת בגרות בינלאומית בשנת 2001 והגיעה למקום השני בכיתה שלה. לאחר מכן, היא נסעה ללמוד בארצות הברית, וסיימה את לימודיה בהצטיינות במכללת המפשייר עם תואר ראשון בלימודי קולנוע ותיאטרון.
בשנת 2012 סיימה לימודי תואר שני במשחק בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל, שם היא הופיעה בהפקות בימתיות רבות, ביניהן "Doctor Faustus Lights the Lights" של גרטרוד שטיין, "הדוד וניה" של אנטון צ'כוב, "אילוף הסוררת" ו"אגדת חורף" של ויליאם שייקספיר. בשנת הלימודים האחרונה שלה, היא זכתה בפרס הרשל וויליאמס עבור "תלמידה עם יכולת משחק יוצאת דופן".
קריירה
בשנת 2008 חזרה לקניה לעבוד בתעשייה המקומית, בקניה היא שיחקה בסדרה "Shuga" ויצרה את הסרט הדוקומנטרי "In My Genes".
מייד לאחר שסיימה את לימודייה באוניברסיטת ייל, לוהקה ניונגו על ידי הבמאי הבריטי סטיב מקווין לדרמה התקופתית ההיסטורית "12 שנים של עבדות". ניונגו הופיעה בסרט בתפקיד השפחה האפרו אמריקאית פטסי, וזכתה על הופעת הבכורה שלה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך. כמו כן, הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
בשנת 2014 הצטרפה לרשימת הדוברות של מותג הקוסמטיקה הצרפתי "לנקום". ברשימה זו ניתן למצוא גם את ג'וליה רוברטס, לילי קולינס, פנלופה קרוז ועוד. בשנת 2016 קולה של ניונגו הופיע בסרט ספר הג'ונגל מבית היוצר של וולט דיסני בתפקיד קולה של הזאבה ריקשה אימו המאמצת של מוגלי בסיפור.
מערכת הבריתות שקדמו למלחמת העולם הראשונה
טרם מלחמת העולם הראשונה התקיימו שתי מערכות בריתות באירופה בין המעצמות שהיוו את התשתית לצדדים הלוחמים במלחמת העולם הראשונה.
הברית המשולשת - הבסיס לברית מעצמות המרכז כללה במקור את האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה. במהלך מלחמת העולם הראשונה סירבה איטליה לקיים את חלקה בברית בשל טענתה כי הברית היא הגנתית וכי גרמניה ואוסטרו-הונגריה הן אלו שפתחו במלחמה; היא נכנסה למלחמה בשנת 1915 לצד מדינות ההסכמה.
ההסכמה המשולשת - הבסיס לברית מדינות ההסכמה. כללה במקור את צרפת, רוסיה והממלכה המאוחדת. במהלך המלחמה הצטרפו אליה מדינות נוספות, ובהן האימפריה היפנית, בלגיה, סרביה, מונטנגרו, יוון ורומניה.
הברית המשולשת
הברית המשולשת הייתה ברית בין ממלכת איטליה, האימפריה הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית והייתה ברית הגנה בין שלוש המעצמות. במלחמת העולם הראשונה, ברית זו הייתה הבסיס ל"מעצמות המרכז", למעט איטליה, שהצטרפה בשנת 1915 לצד מדינות ההסכמה.
ממלכת איטליה
כמו גרמניה, גם  איטליה אוחדה ממספר מדינות שונות. על כן דאגותיה הראשונות היו לבנות משטר יציב שישמור על אחדותה. עד 1914, הייתה איטליה כבר מדינה ככל המדינות. בדיוק כמו המעצמות האירופיות האחרות, וגם באיטליה רצו לבנות מושבות ולהקים  מעצמה על-יבשתית. על מנת להשיג מטרה זו, הצטרפה איטליה אל גרמניה ואוסטרו-הונגריה כדי ליצור את הברית המשולשת. איטליה זעמה על צרפת שהשתלטה על תוניסיה ב-1881 מפני שאיטלקים רבים ראו בתוניסיה מושבה פוטנציאלית. גרמניה ואיטליה פתחו בשנת 1867 ב מערכה כנגד אוסטריה ואיטליה זכתה מכוח הסכם השלום בוונציה אך שטחים שאיטלקים רבים ראו בהם איטלקיים, כמו דרום טירול, נותרו בידיים אוסטריות. הבטחת בריטניה וצרפת לאיטליה כי שטחים אלו יועברו לידיים איטלקיות לאחר המלחמה היו אחת הסיבות לכניסת איטליה למלחמת העולם הראשונה לצד בריטניה ו צרפת. עם פתיחת המלחמה ב-1914 נמנעה איטליה מלפתוח במלחמה מפני שאוסטרו-הונגריה וגרמניה גרמו למלחמה והיו התוקפניות ולפי ההסכם איטליה הייתה צריכה לבוא לעזרתן רק אם הן היו מותקפות; בכך איטליה נותרה נייטרלית למשך תקופה מסוימת. ל איטליה ו בריטניה הייתה הסכמה על הים התיכון: בריטניה הייתה צריכה גישה לים התיכון ומעבר לקולוניות שלה באפריקה ובהודו, ואיטליה גבלה בים התיכון. עימות בין שני הציים של המדינות היה גרוע לשתי המדינות. לכן, העדיפה איטליה להימנע מלהיכנס למלחמה עם בריטניה.
האימפריה האוסטרו-הונגרית
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, נטשו האוסטרו-הונגרים את שאיפתם לשלוט בחלקים מגרמניה ואיטליה עקב הקמתן של מדינות הלאום החדשות במסגרת איחוד איטליה ואיחוד גרמניה והפסדה במלחמה עם גרמניה ואיטליה. עם היחלשותה של האימפריה העות'מאנית וחיזוקה של האופוזיציה הסלאבית באזור הבלקן, ראו האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית הזדמנות לקבל שליטה באזור זה על חשבונה של האימפריה העות'מאנית המתפרקת. ב-1876 הציעה רוסיה לחלק את הבלקן לאזורי שליטה, אך האוסטרים דחו הצעה זו בטענה שאוסטרו-הונגריה היא אימפריה גדולה, ואין לה אינטרסים בשטחים נוספים. במהלך משבר הבלקן, הוכרחה אוסטרו-הונגריה לכבוש את אזור בוסניה והרצגובינה באוגוסט 1878 כנגד התקדמותם של הרוסים אל אזור בסרביה שברומניה. לאחר שלא הצליחה לתווך בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הרוסית על שליטתם בסרביה, החליטה האימפריה האוסטרו-הונגרית להיות נייטרלית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878. על מנת לשמור על האינטרסים האוסטרו-הונגריים שהיו מנוגדים לאינטרסים הרוסיים והצרפתיים, חתמה אוסטרו-הונגריה על הברית הכפולה עם גרמניה באוקטובר 1879 והברית המשולשת עם איטליה במאי 1882.
האימפריה הגרמנית
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871 שהונע מהניצחון הפרוסי על צרפת עסקו הגרמנים בעיקר במאמצים למנוע חזית אירופית מאוחדת נגדם בטרם עת. לפיכך הם חתמו על ברית צבאית עם האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרית בשנת 1873 אולם ברית זו התפרקה בשנת 1878 לאחר אכזבתה של רוסיה מקונגרס ברלין. ברית זו למעשה הייתה כנגד הליברליזם של ממשלות צרפת ובריטניה.
בשנת 1893 חתמה רוסיה על ברית עם צרפת שנטרה טינה כלפי גרמניה (הרבאנש) כמשקל נגד ל"ברית הכפולה" של אוסטריה וגרמניה. בכך התגשם הסיוט הביסמרקי, של מלחמה בשתי חזיתות.
ההסכמה המשולשת
בשנת 1907 נחתמה "ההסכמה המשולשת" בין האימפריה הרוסית, האימפריה הצרפתית והאימפריה הבריטית. ברית זו סיימה את תקופת ה"בדידות המזהירה" של בריטניה מאז סוף המאה ה-19. הסכמה זו תזכה לחיזוק במלחמת העולם הראשונה בידי יפן, פורטוגל, ארצות הברית ואחרות. בשנת 1893, במטרה ליצור משקל נגד מול הברית של גרמניה ואוסטרו-הונגריה, חתמה רוסיה על ברית צבאית עם צרפת שהייתה מעוניינת להחליש את גרמניה. בכך התקיים "הסיוט הביסמרקי", של מלחמה בשתי החזיתות ברוסיה וצרפת.
ההסכמה הלבבית
ב-8 באפריל 1904 נחתמה "ההסכמה הלבבית" בין בריטניה, שזה מאות שנים שאפה לאיזון ביבשת, לבין צרפת שרצתה את בריטניה לצידה במערכה הבאה עם גרמניה והתפשרה על נושאים שונים באפריקה. הסכמה זו גרמה לרוסיה להיות למעשה בעלת ברית של בריטניה.
בריטניה
לאחר מאות שנים של איבה ותחרות, חתמו בריטניה וצרפת על ההסכמה הלבבית לאחר פשרות צרפתיות באפריקה. בריטניה מצידה חתמה על ההסכם במטרה לאזן את גרמניה, שהפגינה מיליטריזם ואיימה על ההגמוניה הבריטית בעולם, כמו גם העובדה שבנתה צי צבאי גדול, בניגוד למדיניותו של ביסמרק, שפעל להרחקת בריטניה וצרפת זו מזו.
בריטניה חתמה על ההסכמה הלבבית עם צרפת ב-8 באפריל 1907 ועם רוסיה גם כן בשנת 1907.
האימפריה הצרפתית
לאחר תבוסתה במלחמת צרפת פרוסיה שהובילה לאיחוד גרמניה והשוק שקיבלה החברה הצרפתית כי מעצמה מדרג ב' כמו פרוסיה הכתה שוק על ירך את צרפת גרמה לרבאנש הצרפתי. כמו כן לקיחת אלזס- לוריין גרמו לרצון הצרפתי לנקמה להישאר קיים עד תבוסת גרמניה בשנת 1918 והחזרת השטחים האבודים, לאחר 48 שנים. המוטו הצרפתי היה: "אל תדבר על זה, אבל תחשוב על זה כל הזמן". צרפת חתמה בשנת 1893 על ברית צבאית עם רוסיה במטרה לאזן את הברית בין גרמניה לאוסטרו-הונגריה. כך נוצר "הסיוט הביסמרקי".
האימפריה הרוסית
בימיו של ביסמרק, הייתה רוסיה בעלת בריתן של אוסטרו-הונגריה וגרמניה שניתן לראותה בברית שלושת הקיסרים. בתקופה בה החל הבלקן נשמט מידיה של האימפריה העות'מאנית שהלכה ונחלשה, הציעה רוסיה לחלק את הבלקן לשטחי השפעה אוסטרו-הונגרי ורוסי, אולם אוסטרו-הונגריה התנגדה.
הברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה הגיעה לקיצה כאשר גרמניה סירבה לאשרר את בריתה הצבאית עם רוסיה ופתחה את הפתח לברית צבאית צרפתית-רוסית.
עטלף הבולדוג
עטלף הבולדוג או עטלף שפת ארנבת (שם מדעי: Noctilio) הוא סוג של עטלפים החיים באמריקה המרכזית והדרומית וידועים במנהגם הייחודי לצוד דגים בנהרות שביערות הגשם הטרופיים. זהו הסוג היחיד במשפחת עטלפי הבולדוג. המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא האשפיים.
מאפיינים
העטלפים נפוצים ממקסיקו עד ארגנטינה וגם באיים הקאריביים ביערות שסמוכים לנהרות או בריכות מים.
אורכם של העטלפים 7–14 ס"מ בממוצע. הם עטלפים חומים, בעלי רגליים ארוכות ובעלי טפרים חדים וארוכים וכנפיים גדולות. הם בעלי אוזניים קטנות, שפתיים המשתפלות מעלה ומזכירות שפתי ארנבת (ומכאן שמם השני) ובתוכן שיניים חדות כתער, להריגת הדגים. השם בולדוג נגזר מלחיים הבולטות כמו כלבי הבולדוג.
העטלף מרגיש את הדגים מתחת למים באמצעות אדוות שהדגים יוצרים ונקלטות באוזני העטלף ואז הוא עף לעבר המים ועף על קו המים כשטפריו מתחת למים ונתפסים על מה שנוגע בהם. מרגע שהוא תופס את הדג הוא מעבירו ללסתותיו והורגו ואז עף לעבר הענף הקרוב לאכול אותו. עטלף אחד יכול לצוד 20 דגים בלילה.
בנוסף לדגים הוא ניזון גם מחרקים גדולים, זוחלים קטנים וצפרדעים.
Whitney Dancin' Special
Whitney Dancin' Special הוא המיני-אלבום\אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת האמריקאית ויטני יוסטון. המיני-אלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 1986 על ידי חברות התקליטים אריסטה רקורדס ו-BMG, וב-21 בינואר 1988 יצא מחדש.
עבור המיני-אלבום, נעשתה גרסת דאנס של הלהיט "How Will I Know" של יוסטון.
רקע והפקה
ביפן, הופץ המיני-אלבום כבר בנובמבר 1986, אך בהמשך, הוחלט להפיצו בשאר העולם. הגרסה המחודשת יצאה לאור בשנת 1988, שנתיים מצאתו המקורית של המיני-אלבום ביפן. בין היתר הופץ המיני-אלבום בפורמט של קלטת שמע בטורקיה.
המיני-אלבום הופק על ידי ג'רמיין ג'קסון, קאשיף ונראדה מיכאל וולדן.
דון קישוט
דּוֹן קִישׁוֹט או דּוֹן קִיחוֹטֶה (בספרדית: Don Quijote ) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הספרדי מיגל דה סרוואנטס. היצירה נחשבת לרומן האירופי הראשון ומופיעה במקום השלישי ברשימת רבי המכר הטובים ביותר בכל הזמנים.
שם היצירה והגיבור
שמה המלא והמקורי של היצירה הוא El Ingenioso Hidalgo Don Quixote de la Mancha - "האביר השנון דון קישוטה איש לה-מנשה", אך היא ידועה על שם גיבורה, דון קישוט. לה מנצ'ה הוא מחוז הממוקם בלב ספרד, שממנו הגיע הגיבור.
בספרדית קלאסית (ביניימית), שבה חובר הספר, השם נכתב Quixote ונהגה קישוטה. בספרדית מודרנית נכתב Quijote ונהגה קיחוֹטֶה. שמו "האמיתי" של הגיבור ביצירה הוא אלונסו קיחנו (Alonso Quixano), ושם זה מרמז למגן הירכיים, שאותו הוא חגר, כחלק מתלבושת האבירים.
דון קישוט הפך לסמל המשמש לתיאורו של אדם בלתי מציאותי שנלחם מלחמות צדק בלי כל בסיס ריאלי לנצח בהן. לתיאורה של התנהגות כזו משמשים הביטויים "דון קישוטיות" ו"מלחמה בטחנות רוח".
מבנה היצירה ומקורות השראתה
חלקה הראשון של היצירה פורסם בשנת 1605 וחלקה השני ב-1615, מעט לפני מות המחבר באפריל 1616. בדומה ל-אמדיס מגאולה (Amadis de Gaula) החלק הראשון מחולק לארבעה חלקים, בעלי 8, 16, 14 ו-24 פרקים. הרומן נפתח בפרולוג, שפורסם כבר ב-1604. זה כולל שירים לעגניים (בורלסקה), התוקפים את פדנטיות 'המשכילים'. המחזאי מהלל בהם את יצירתו, תוך שהוא משמיע ביקורת סמויה כלפי לופה דה וגה. הוא מנגיד אותה למה שנוצר לפניה, חרף חלקיה הדמיוניים. כפי שמציין זאת הכומר בפרק 47, היצירה אינה נענית לנורמה ספרותית מוגדרת, וסגנונה מכיל מרכיבים ליריים, אפיים וטרגי-קומיים. כמו כן, היצירה מכילה סיפורים הכתובים בסוגות שונות, וביניהם סיפוריהם של גריסובטומו והרועה מרסלה, רומן של הסקרן הבלתי נלאה, סיפורו של האסיר, נאום על הצבא ועל הספרות, נאום על תור הזהב, תיאור יציאתו הראשונה בגפו של דון קיחוטה, וכן תיאור יציאתו השנייה בליוויו של סנשו פנצה. החלק השני של הספר מספר על יציאתו השלישית והרביעית. לדברי סרוונטס בהקדמתו, תחילת יצירתו מבוססת על 'ארכיון לה מנצ'ה', ואילו המשכה היא תרגום מערבית של יצירת סידי חמת בן אנגלי; שאת כתבי היד שלה הוא מצא באורח אקראי בטולדו. ראוי לציין כי ההסתתרות מאחורי תרגום הייתה טכניקה נפוצה בזמנו; והיא נתנה לגיטימציה ליצירות, שלא נהנו מאהדתם האוטומטית של קוראיהן. ביצירה סרוונטס בעצמו מתערב, הן כסופר והן כדמות בספרו (בפרק התשיעי).
תמצית העלילה
גיבור היצירה הוא איש כבן חמישים בעל תפיסת מציאות, המושפעת מקריאה מופרזת של סיפורי אבירים. אמנם אלו היו נפוצים מאוד בראשית המאה ה-17 בספרד, אך בחוגי המשכילים הם נחשבו כבר לאנכרוניסטיים ומגוחכים. השפעת ספרי האבירים, הביאה את דון קישוט על סף אבדן כושר השיפוט. זה מדמה את עצמו לאביר, שהוטלה עליו את השליחות לנהל מלחמות צדק, אשר למעשה אין לו כל סיכוי לנצח בהן. לשם כך, הוא מאמץ את סמליהם של אבות סביו; ונוטל לעצמו שם חדש וכן את תארו. במהלך הסיפור נקלע הגיבור לסיטואציות טרגיות - קומיות, כמו מלחמה בטחנות רוח אותן הוא מדמה לענקים.
שוקאקו
שוקאקו (Shōkaku 翔鶴; מילולית: "עגור נוסק") הייתה נושאת מטוסים של הצי הקיסרי היפני, והובילה את סדרת נושאות מטוסים מסדרת שוקאקו. שוקאקו, ביחד עם אוניית האחות שלה זואיקאקו, השתתפה במספר קרבות ימיים חשובים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, בהם ההתקפה על פרל הארבור וקרב ים האלמוגים. במהלך קרב ים הפיליפינים נפגעה שוקאקו מטורפדו ששיגרה צוללת אמריקנית ושקעה.
דון קישוט
תמצית העלילה
כמו כן, דון קישוט מחליט שיש לו צורך בגבירה, שיקדיש לה את שללו ויילחם בשמה ולמענה. הוא בוחר בנערה כפרית פשוטה וגסה בשם אלדונסה לורנסו, שאינה יודעת כלל על קיומו, ושלמעשה היא הגיבורה הסמויה של היצירה. היוצר עצמו אינו רואה אותה אלא בחטף; ובכל זאת מנהל איתה אהבה אפלטונית. הוא קורא לה דוּלסיניאה מטובוסו. בדמיונותיו ומשוגותיו הכפריה הפשוטה הופכת לגבירה אצילה ויפהפייה.
שוקאקו
עיצוב
נושאות המטוסים מסדרת שוקאקו היו חלק מתוכנית ההרחבות של הצי הקיסרי היפני, שכללה גם את אוניות המערכה מסדרת יאמטו. לאחר שהתנערה מאמנת וושינגטון ב-1936, היה הצי חופשי לתכנן את נושאות המטוסים לפי ראות עיניו, והדגש העיקרי הושם על מהירות הפלגה, טווח פעולה גדול, מיגון כבד ותפוסת מטוסים גדולה יותר. הנחת השדרית החלה ב-12 בדצמבר 1937 במספנת הצי ביוקוסקה, האוניה הושקה ב-1 ביוני 1939, וב-8 באוגוסט 1941 נכנסה לשירות פעיל. עם כניסתה לשירות פעיל הייתה שוקאקו בעלת הדחק של 33,000 טון, בעלת מהירות מרבית של 34 קשרים (63 קמ"ש), יכולת לשאת 70–80 מטוסים, ומיגון שהיה יעיל יותר לעומת מיגון נושאות המטוסים של בעלות הברית באותה עת. מיגון כבד זה הוא שאיפשר לשוקאקו לשרוד נזקים כבדים במהלך קרבות עתידיים.