cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הארבור וויאו
היסטוריה
המועדון המקצועי הארבור וויאו הוקם רשמית ב-4 במרץ 1974 על ידי וין בליין יחד עם קהילת הרבור ויו בשנות ה-60 של המאה ה-20. 25 שנה לאחר מכן, המועדון רשמית הפך לחברה בערבון מוגבל והפך למועדון הכדורגל הראשון בג'מייקה שנהפך לחברה בערבון מוגבל.
המועדון הופיע לראשונה בטורניר ליגת האלופות של CONCACAF בשנת 1987, בשלב הסיבוב הראשון, ששיחקו מול המועדון הגוואדלופי להטוואיל המורנה-א-לא. המשחק הראשון הסתיים בהפסד של 1:3, אך המשחק השני הסתיים בניצחון של 2:0 והוביל לדו-קרב פנדלים שנגמר בהפסד 4:3. בין ההישגים של המועדון ניתן למנות את מקומו הראשון בליגת העל של ג'מייקה בעונת 2000/2001. בנוסף, המועדון זכה באליפות הגביע הקריבי 3 פעמים.
דיוויזיית השריון התשיעית (ארצות הברית)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1942 לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. כמפקדה הראשון מונה ג'פרי קיז, אשר בספטמבר של אותה שנה הוחלף בידי ג'ון לאונרד. הדיוויזיה הוצבה בפורט ריילי, קנזס והעבירה למעלה משנתיים באימונים. הדיוויזיה השתתפה במבצע פורטיטיוד - מבצע דגל כוזב שנועד לשטות בגרמנים ולגרום להם להאמין שבעלות הברית מתכננות נחיתה בפה-דה-קאלה, בעוד שהנחיתה האמיתית התבצע בנורמנדי. הדיוויזיה הייתה אחת הדיוויזיות האמתיות היחידות שהשתתפו במבצע - רובן היו מומצאות. בספטמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לבריטניה ואז נחתה בנורמנדי, לאחר שהנחיתות העיקריות כבר הסתיימו. הדיוויזיה נכללה במסגרת הקורפוס ה-8 של טרוי מידלטון, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה של קורטני הודג'ס. הדיוויזיה שימשה בתחילה ככוח סיור בגבול גרמניה-לוקסמבורג, וכאשר בדצמבר 1944 פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, מצאו עצמם חייליו של לאונרד חסרי כל ניסיון קרבי. הדיוויזיה לחמה באומץ במהלך המצור על בסטון וקרב סן וית. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
ב-7 במרץ גילו אנשיו כי למרות הניסיונות לפוצץ אותו בידי הגרמנים (בין היתר באמצעות V-2), גשר לודנדורף על הריין באזור רמאגן עדיין עומד על תלו. הגשר אפשר לבעלות הברית לחצות את הריין אל תוך גרמניה עצמה במהירות. בעיני בעלות הברית, המאורע הזה נקרא "הנס של רמאגן". גנרל דווייט אייזנהאואר אמר על הגשר כי "הוא שווה את משקלו בזהב". שלט גדול נתלה על אחד ממגדלי האבן ונכתב בו "חצה את נהר הריין ברגליים יבשות באדיבות הדיוויזיה המשוריינת ה-9". היטלר זעם על המחדל שאפשר את לכידת הגשר, דן להורג חמישה קצינים והחליף את גרד פון רונדשטט באלברט קסלרינג בתפקיד האוברבפסלהאבר ווסט (המפקד העליון במערב). ב-15 במרץ התמוטט הגשר לפתע, אך עד אז כבר הפעילו האמריקנים על הנהר מספר גשרים צפים, וראש גשר מעבר לו. הדיוויזיה השתתפה בהצטיינות בקרב רמאגן, ועל חלקה בו קיבלו כל יחידותיה עיטור גבורה נשיאותי (Presidential Unit Citation). לאחר מכן הדיוויזיה נעה דרומה ומזרחה בתוך גרמניה מעבר לנהר לאהן, כבשה את לימבורג, לייפציג ופרנקפורט וסייעה בכיבוש כיס הרוהר. הדיוויזיה הוסטה לכיוון צ'כוסלובקיה כשהמלחמה הסתיימה ב-8 במאי 1945.
עם סיום המלחמה הוחזרה הדיוויזיה לארצות הברית. ב-13 באוקטובר 1945 פורקה הדיוויזיה. באותו היום הצטלמו חיילי הדיוויזיה עם השלט המקורי שהוצב על גשר לודנדורף. השלט נמצא כיום בתצוגה במוזיאון פטון לחיל השריון והפרשים בפורט נוקס, קנטקי, מעל טנק M26 פרשינג.
עמותת בוגרי קציני ים
בוגרי בית הספר
בוגרי בית הספר הימי רובם ככולם יצאו מבית הספר לשירות בים. חוק השירות הצבאי ראה בשירות בצי הסוחר הישראלי תחליף לשירות חובה בצה"ל. בוגרי בית הספר לקציני ים גויסו בשנים הראשונות כולם לחיל הים. בוגרי מגמת מכונה המשיכו ללימודי הנדסה בטכניון.
צעדים מוקדמים
הכנס הראשון של ארגון בוגרי בית הספר הימי התקיים ביום רביעי 6 ביולי 1955 בבית הספר בעכו. בכנס הוחלט על הקמת ארגון בוגרים שיקיף את מסיימי כל המחזורים של בית הספר הימי ואשר מדי שנה יצורפו אליו בוגרי בית הספר לקציני ים בעכו. הארגון הציב לפניו כמטרה לאגד את הבוגרים על מנת להמשיך את הקשר בינם ובין עצמם ולקיים קשר לבית הספר ולתלמידיו. כנשיא הכבוד של הארגון נבחר מפקד חיל הים אלוף-משנה שמואל טנקוס. נבחר ועד בן שבעה חברים. כחבר כבוד נבחר רב החובל זאב הים שהיה אחד ממורי בית הספר הימי.
הקמת העמותה
ביוזמת מנהל בית הספר זאב אלמוג (אברוצקי) נרשמה ביוני 1982 עמותת בוגרי קציני ים והיא מוכרת לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה. המטרות העיקריות הרשומות היו: פתוח יחסי גומלין בין הבוגרים לבין עצמם. הנצחת זכרם של בוגרי בית הספר חללי מלחמות ישראל, יצירת יחסי גומלין בין הבוגרים לבית הספר. מטרה נוספת הייתה ליצור עורק להעברת תרומות לטובת בית הספר. העמותה מהווה התאגדות של בוגרי בי"ס לקציני ים, בית הספר הימי וידידים מושתתת על החברות, המסורת, המשיכה לים וגאוות הבוגרים. בראש העמותה עמד רב חובל מלאכי אפרת בוגר המחזור הראשון. ניהול בפועל נעשה על ידי סא"ל מיל' ראובן וגנר, בוגר מחזור ט' מכונה. העמותה פעלה מספר שנים וסייעה לבית הספר ככל יכולתה. העמותה הפעילה מועדון שיט בשבתות תוך שהיא משתמשת בסירות שנרכשו על ידי העמותה או הועברו על ידי בית הספר. המועדון אף נרשם בהתאחדות השייט.
בעמותה היו אז כ-200 חברים רשומים ששילמו דמי חבר לאותה שנה. פניות טלפוניות שנעשו לבוגרים כדי לשלם את הסכום השנתי של 120 ₪ לא התקבלו בחיוב. בוגרים לא הבינו למה צריך עמותה. בשנת 2003 נבחר אלוף מיכה רם כיו"ר העמותה. לאחר בחירתו התגלתה אצלו מחלת ריאות ולא היה יכול להקדיש זמן ומרץ לעמותה.
התרחבות העמותה
בשנת 2006 נבחרו בוגרי מחזור ג' רב חובל צבי מריאנסקי ותא"ל מיל' אלי רהב לניהול העמותה. מכונאי ראשי שמואל יניב התנדב לכהן כגזבר. תפיסת התפקיד הייתה להביע את שאיפות הבוגרים. נדרשו להתמודד עם הערכה ששררה בין הבוגרים וקיבלה ביטוי בציבור בוגרים שאכפת להם מבית הספר טענו שמה שמתקיים בו רחוק מרוח המורשת לפיה התחנכו בו. הנהלת העמותה לא קיבלה זאת והעמידה מנטרה משלה  מטרות העמותה וקיבלו הגדרה אופרטיבית: ציפיות מהעמותה והבוגרים - העמותה שאפה להיות רלוונטית לכל הבוגרים ולעסוק בנושאים המיוחדים להם. ניהול העמותה נעשה בהתנדבות הדרישה לתשלום דמי חבר שנתיים בוטלה. לעמותה אין הוצאות קיום רבות. מתוך הכרת האופי המובנה ונרכש של הבוגרים הוותיקים הייתה להנהלה הערכה שכאשר יהיה צורך משמעותי יגיעו תרומות בהתאם והתחייבה לתת משמעות לנדיבות. העמותה שמרה על מעמד מוכר כמוסד ציבורי לעניין תרומות. והרחיבה את האפשרות לקבל תרומות מוכרות בארצות הברית באמצעות P.E.F Israel Endowment Funds, Inc.
מפגשים
בוגרים הוזמנו לבית הספר, באמצעות העמותה, פעמיים בשנה: ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולטקס סיום שנת הלימודים. במהלך כל שנה קוימו שני מפגשי עמותה. מפגש 'אספה כללית' המתחייב על פי חוק העמותות ומפגש "לזכרם" בשבוע השני בחודש נובמבר שבו בוגרים סיפרו על חברים שהלכו לעולמם. לשם השגת מטרות העמותה ברוח הדברים קיימה הנהלת העמותה ישיבה שבועית בבית הספר. הנהלת העמותה השתמשה ברשימת כתובות וטלפונים של כל הבוגרים לפי מחזורים. הרשימה המקורית נערכה על ידי מפקד הקדטים סא"ל דורון שמואלי לקראת כנס הבוגרים שהתקיים בשנת 2003. האלוף מיכה רם יו"ר העמותה הקודם הגיע לכל מפגשי העמותה. רם עודכן באפן שוטף על ידי ההנהלה ועצתו התקבלה בנושאים רבים.
קשר לבוגרים
לצורך הפצת מידע לבוגרים נפתחה כתובת דאר אלקטרוני ונעשתה השלמת כתובת אינטרנט על ידי קדטית שצלצלה לכל אחד מהבוגרים והוסיפה את כתובתו לרשימת הדיוור האלקטרונית. לפחות פעם בחודש יצא עדכון לתפוצת כלל הבוגרים. נפתח. אתר אינטרנט של העמותה והוצב בו מידע קבוע והמתעדכן על בית הספר, פעילות העמותה ואפשרות לקשר עם כל אחד מהבוגרים. במת 'בוגרים כותבים' לביטוי בנושאי השירות והחינוך בים. אחד המאמרים הראשונים באתר היה גאוותנו על חיל הים כנגד הביקורת המוגזמת שהוטחה בחיל בקשר להתנהלותו בזירה הימית במלחמת לבנון השנייה
פרסי מנהיגות
במגמה לעודד את הקדטים נקבע פרס לקדט האיכותי לפי קריטריונים מוסכמים עם הנהלת בית הספר. כדי לעודד קדטים לשאוף לקצונה מחד ולהביע את הערכת הבוגרים מאידך, חולק פרס ל"מגשימי קצונה". הפרס בדרך כלל ספר עם הקדשה ותעודה נמסר לבוגרים צעירים שהוסמכו לקצונה בצה"ל או בצי הסוחר. לצורך קביעת הראויים לפרס נעשה קשר שוטף בין העמותה לבוגרים הצעירים. טקס חלוקת הפרסים נעשה במפגש שכלל קדטים מהמחלקה העליונה.
הקפאת חוג השיט
להנהלת העמותה התברר כי פעילות השיט בסירות מפרש שהתבצעה בשבתות בחוף בית הספר, ממנה נהנו כ-20 בוגרים, אינה מבוטחת ואינה עומדת בתנאים הנדרשים לפעילות כזאת. באותה שנה נפטרו בישראל שני שייטים מבוגרים. התברר גם שפעילות הבוגרים אינה מבוטחת והנהלת העמותה חשופה לתביעות. התאחדות השייט הוציאה פרסום סטטיסטי לפעילות בשנת 2005 בו פירטה את הישגי המועדונים הרשומים בה. מועדון בוגרי קציני ים תפס את המקום האחרון בכל הקריטריונים. כגוף שרואה בגאוות היחידה את המוטיב העיקרי לקיומו לא הסכימה הנהלת העמותה להופיע במקום אחרון בסקר כל שהוא. ופנתה מנהל בית הספר אלי רגב לקיים חוג שיט בתשלום באחריות בית הספר. אך קיום חוג שיט בשבתות חייב הוצאה כספית גדולה והדבר לא נעשה. 'עמותת שיט עכו' שפעילותה נושקת לגדר בית הספר הציעה לקיים חוגים לבוגרים ולקדטים. אך קבוצת השייטים לא הייתה מרוצה מהסידור המוצע ופעילות השיט הוקפאה. במשך השנים הועברו סירות העמותה לבעלות בית הספר.
תמיכה בקדטים ובוגרים צעירים
תמיכה בשייט תחרותי – כישרון מיוחד לשיט התגלה אצל הקדט עופר ארנפלד מחזור נ"ה. השיט תחרותי נעשה בסירה מדגם לייזר וחייב הוצאות. המורה לשיט אירנה פשוטין שאימנה את ארנפלד פנתה לעמותה לסיוע. העמותה השתתפה בהוצאות כולל חידוש מערך המפרשים שנשאו עליהם במדבקה את סמל בית הספר. הקדט ארנפלד הצליח בשיוטים והיווה איום על מועדונים ותיקים. עד כדי כך שלפני השיוט שלחו שייט חלש לריב איתו והוא הורחק מהתחרות. כהוקרה למאמציה של אירנה פשוטין בהנחלת השיט לדור הצעיר וגאוות בית הספר. מצאה הנהלת העמותה לנכון לתמוך בהשתתפותה בתחרויות סירה מדגם לייזר שנערכו בחופי אירופה וסן פרנסיסקו. גב' פשוטין שהתחרתה עם דגלון "בית הספר לקציני ים" והביאה מקומות ראשונים בתחרויות בהן השתתפה.
שחמט – קדט אביב בר במחזור נ"ו ממשפחה שהגיעה מרוסיה שיחק שחמט עם סבו לפני שידע קרוא וכתוב. המשיך במשחק במשך השנים והגיע לרמה של השתתפות בתחרויות. המדריך יעקב דיכטנברג מרכז היזמים הצעירים בין הקדטים, הציג את בר לעמותה במגמה לסייע להשתתפות בתחרויות מחוץ לישראל. השחמטאי יצא לתחרויות התקדם וסיפר על כך לבוגרים. התמיכה המשיכה גם לאחר גיוסו לחיל הים ובר הגיע לדרגת 'אמן שחמט ישראלי'.
לימודי וטרינריה – גב' יסמין מדאר בוגרת מחזור מ"ח למדה וטרינריה בפיזה איטליה התקיימה מעבודתה כמטפלת בילדים. מדאר התקשתה לשלם את דמי הלימוד הגבוהים וביזמת המדריך חנן כהן פנתה לעמותה. העמותה הציגה את הצורך לתורמים פוטנציאלים ובוגר מחזור ז' ראה משמעות לנדיבותו ותרם את דמי הלימוד עד להסמכתה.
תמיכה בבית הספר
העמותה שאפה לסייע לבית הספר המחנך את הנוער ברוח המנהיגות הימית. בוגר מחו"ל המייחס את הצלחתו בחיים לחינוך שקיבל בבית הספר תרם במה מתקפלת המאפשרת לנצל את חדר האוכל להופעות רבות משתתפים. בשנה אחרת תרם אותו בוגר את חידוש כל הריהוט בכיתות הלימוד. מדי פעם כאשר עלה צורך בתוספת מזגנים וכדומה מצאה לכך הנהלת העמותה תורמים. אך עם זאת, פניית העמותה לבוגרים לרשום את צאצאיהם לבית הספר נענתה בדרך כלל בשלילה בטענה ש.
השפעה מועטה על בית הספר
מנהל בית הספר העמיד לשימוש העמותה משרד בצמידות בבניין המנהלה. הנוכחות בבית הספר קציני ים הביאה למודעות שסגנון בית הספר שונה משהיה בעבר. הבוגרים הבחינו בתופעה שבוגר צעיר תוצר העדכני של בית הספר אינו מצליח לחדור תקרת זכוכית נמוכה יחסית. עם כל מצטייני העל והמשיטים והשלישים רק מעטים נכנסים לקורס חובלים. ב-10 השנים האחרונות לא הוסמך אף בוגר צעיר כמהנדס. בשיחה עם התלמידים מבחינים ברמה האנושית הגבוהה. בבדיקת רשימת הציונים כמות המצטיינים, ורמת הציונים בכלל, הם הרבה מעל למה שהייתה בעבר. אך התלמידים נקראים 'ילדים'. שפת הגוף חסרת גאווה ומתנצלת, עם ראש לאדמה וידיים בכיסים.
שורש הבעיה בבית הספר - הערכת הנהלת העמותה הייתה שהבעיה נובעת מסגנון החינוך בבית הספר שאיננו מה שהיה בעבר. איכות הסביבה ירודה. התלמידים בבית הספר נקראים על ידי הסגל וע"י עצמם ילדים ומכאלה אי אפשר לדרוש דבר. הופעת התלמידים בתלבושת הדומה למדים של חיל הים, אך אין חובת חבישת כובע.
הצעות לשיפור - העמותה הציעה להחזיר את הסגנון המיוחד של בית הספר לקציני ים. הופעה משדרת אחריות, משמעת, אסרטיביות וגאווה על בית הספר. ההצעות היו ברוח הדברים שנעשו בבית הספר בעבר והצליחו ליצור בוגרים ש"ניתן לסמוך עליהם". ההצעות נגעו להשפעה על המודעות העצמית, שיפור ההופעה, נימוסי שולחן התנהגות מכבדת ואסרטיבית. את המושגים "ילדים", "פטור", "ויתור" ו"התנצלות" להוציא מתחומי בית הספר.
לדעת המנהל הבעיה לא הייתה קיימת, הצעות העמותה כלל לא נידונו עם סגל בית הספר. משנת 2010 העדיפה הנהלת העמותה להתחשב בנוחיות הבוגרים וקיימה את המפגשים ב'מרכז וייל לתרבות וקהילה' כפר שמריהו ובמוזיאון ההעפלה וחיל הים. המשרד פונה ומפגשי הנהלה בבית הספר נעשו לפי הזמנה מיוחדת.
משמעות לנדיבות
גם לאחר שהוברר להנהלת עמותה כי לא תהיה לה השפעה על הנעשה בבית הספר נמשכה התמיכה בצורה של מתן משמעות לנדיבות. התברר כי הריהוט בכיתות הלימוד הושחת על ידי התלמידים בציורי גרפיטי וחריטת שמות. במסגרת תחזוקת בנין ההוראה ביקש בית הספר לחדש את הריהוט. בוגר מחו"ל העמיד סכום נכבד ומרבית השולחנות והכיסאות הוחלפו.
מסירת התפקיד
כפעילות אחרונה של הנהלת העמותה היוצאת הייתה המחאה נגד יזמת עירית עכו בתוכנית מתאר שקיבלה את תמיכת משרד הפנים לסילוק בית הספר על מנת להשתמש בשטח לפיתוח תשתית תיירות. המחאה הציבורית המשיכה בארגון ועד החדש והצליחה. ב-20 באוגוסט 2014 נבחר ועד חדש בהתאם לכללי חוק העמותות נמסר הניהול לתא"ל מיל' רפי אפל ואל"ם מיל' משה אורן. הגזבר שמואל יניב המשיך כמה חודשים בתפקיד עד שמסר אותו ליוסי ברקן. בהעברת התפקיד נמסר רכוש העמותה שהיה כולו בתחום הווירטואלי: תקנון העמותה מאושר וחתום. מצגת 'לזכרם' עם תמונות כ-260 הבוגרים שהלכו לעולמם. רשימת כתובות וטלפונים של כל הבוגרים לפי המחזורים עם כ-4,000 שמות. מערך דאר אלקטרוני עם 3,000 כתובות בוגרים וסגל בית הספר. אתר אינטרנט פעיל, פתוח לכלל הציבור, שכלל: גלריה, תמונות כל המחזורים אפשרות לאתר כל אחד מהבוגרים לפי עיר המגורים דאר אלקטרוני ומספר טלפון. סיפורי בוגרים בנושאי שירות בים וחוויות מבית הספר. רשימת כ-30 אתרי אינטרנט המנוהלים על ידי בוגרים.
העמותה כיום
ההנהלה שנבחרה בשנת 2014 לא המשיכה את מדיניות ההנהלה הקודמת. נעשתה פעילות לשינוי תקנון העמותה. ב-31 במרץ 2016 נבחר ועד העמותה מחדש. מועדון השיט חידש את פעילותו לאחר שמנהל בית הספר העמיד את סירות בית הספר לשימוש ומדריכיו לפיקוח. בשנת 2017 פעלו וועד העמותה והנהלת בית הספר לניסוח אמנה שתסדיר ותמסד את הקשר החשוב ביניהם. בטקס חגיגי שהתקיים ב-15 בפברואר 2018, נחתמה האמנה, ובכך נפתח דף חדש של הכרה ושתוף פעולה. הנהלת העמותה החליטה על שינוי בתקנון שאושר באספה כללית על גבית דמי חבר בסך 120 ₪ לשנה כ-200 חברים רשומים. ודמי השתתפות במועדון השיט שחודש בסך 1,000 ₪ כ-20 משתתפים.
מוזיאון טנקוס – אחת מהיזמות של הנהלת העמותה הייתה פתיחת מוזיאון לאמצעי ניווט וימאות על שם אלוף שמואל טנקוס. התצוגה מסודרת בגומחות חלונות חדר האוכל ופתוחה לעיון הסועדים.
סמל העמותה – ההנהלה יזמה סמל נפרד הדומה לסמל בית הספר.
ג'ימי ארמפילד
ג'יימס כריסטופר "ג'ימי" ארמפילד (באנגלית: James Christopher "Jimmy" Armfield; 21 בספטמבר 1935 - 22 בינואר 2018) היה כדורגלן ומאמן אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכן שימש כפרשן ספורט.
לאחר הפרישה עבר ארמפילד לקריירת אימון, במהלכה הוביל את לידס יונייטד עד לגמר גביע אירופה לאלופות ב-1975.
קריירת משחק
ארמפילד עבר עם משפחתו בגיל צעיר לעיר בלקפול. הוא החל להיבחן בקבוצת בלקפול המקומית, ובאחד ממשחקי האימון באצטדיון בלומפילד רואד, כבש את כל ארבעת שעריה של בלקפול בניצחון 4-1 במשחק ידידות. הופעתו של ארמפילד צדה את עינו של מאמן הקבוצה, שהחליט להחתים אותו לתקופת ניסיון. ב-27 בדצמבר 1954, כשהיה בן 19, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק חוץ מול פורטסמות'.
לאחר שרשם רק שתי הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, הפך ארמפילד לשחקן משמעותי יותר בסגל הקבוצה בעונת. הוא רשם שלושים הופעות ליגה וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השני בליגה הבכירה, מיקום השיא שלה בכל הזמנים.
החל מאותה עונה היה ארמפילד לשחקן הרכב חשוב בקבוצה, אך בלקפול כשלה להגיע להישגים, נעה בין מרכז לתחתית הטבלה, עד שבעונת נשרה לליגת המשנה. ארמפילד נותר בקבוצה וסייע לה, לאחר שלוש עונות, להעפיל בחזרה לליגה הבכירה.
עונת, עונתו ה-17 בקבוצה, הייתה האחרונה בקריירה של ארמפילד. הוא זכה למשחק הוקרה ביום הולדתו ה-25, החל ב-2 בספטמבר 1970, סמוך לפתיחת העונה. ב-1 במאי 1971 חזר ארמפילד מפציעה בת עשרה משחקים למשחק ביתי בבלומפילד רואד, מול מנצ'סטר יונייטד. לעיני כ-30 אלף צופים, ערך ארמפילד את הופעתו האחרונה במדי בלקפול. בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה, ולא שבה לליגה הבכירה במשך קרוב לארבעים שנים.
ארמפילד פרש ממשחק פעיל בגיל 36. הוא מלך ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, לאחר ששיחק במדיה לאורך כל הקריירה ובסך הכול ערך במדיה 627 הופעות בכל המסגרות, מתוכן 569 בליגה.
עם פתיחתו של היכל התהילה של הקבוצה, באפריל 2006, זכה ארמפילד להיכלל ברשימת גיבורי כל הזמנים של המועדון.
נבחרת אנגליה
ארמפילד החל את דרכו בנבחרת אנגליה ב-13 במאי 1959, כשעלה בהרכב של וולטר וינטרבוטום בהפסד 2-0 ל במשחק ידידות במרקנה. בהופעתו ה-18 במדי אנגליה, בניצחון הביתי 4-1 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962, עלה לראשונה בקריירה כקפטן נבחרת אנגליה.
לאחר שספג פציעה במפשעה במחזור האחרון של עונת, נאלץ ארמפילד להיעדר מאימוני ומשחקי הנבחרת באותו הקיץ. ג'ורג' כהן, מגנה של פולהאם, תפס את מקומו והפגין יכולת גבוהה, שהקשתה על ארמפילד לשוב ולהיות שחקן הרכב. הוא זומן לסגל של אלף ראמזי לקראת מונדיאל 1966 הביתי, אך נפצע במשחק ההכנה האחרון שלפני הטורניר מול. ארמפילד לא שותף כלל במהלך הטורניר, אך נכלל בסגל הנבחרת שזכתה לבסוף בתואר אלופת העולם. משחקו של ארמפילד מול פינלנד היה האחרון שלו בשורות הנבחרת, ובסך הכול הוא רשם 43 הופעות במדי אנגליה.
לאחר הזכייה במונדיאל, זכו רק 11 השחקנים בהרכב למשחק הגמר במדליית ניצחון. בעקבות קמפיין של התאחדות הכדורגל האנגלית מול פיפ"א לחלוקת מדליות לכל שחקני הסגל, זכה ארמפילד ב-10 ביוני 2009 לקבל את מדליית הזהב מידיו של ראש ממשלת בריטניה דאז, גורדון בראון, בטקס שנערך במשכנו ברחוב דאונינג 10.
לאחר הפרישה
ב-1971, זמן קצר לאחר פרישתו, התמנה ארמפילד לתפקיד מאמן בולטון וונדררס מהליגה השלישית. בעונתו השנייה בקבוצה, עונת, הוביל ארמפילד את בולטון להעפלה לליגה המשנה, לאחר שזכתה באליפות הליגה השלישית.
ב-4 באוקטובר 1974 התמנה ארמפילד לתפקיד מאמן לידס יונייטד מהליגה הבכירה. ארמפילד נבחר להחליף את בריאן קלאף, ששרד בתפקיד 44 ימים בלבד. יחד עם עוזרו דון האו, הוביל ארמפילד כבר בעונת הבכורה שלו את לידס לגמר גביע אירופה לאלופות 1975, שם הפסידה 2-0 לבאיירן מינכן. באותה עונה הוא הצליח לשקם את הסגל של דון ריווי, מאמן הקבוצה לאורך 13 העונות הקודמות שהוחלף בקלאף באותו הקיץ על מנת לאמן את הנבחרת האנגלית. ארמפילד הוביל את הקבוצה במשך ארבע עונות, במהלכן הוביל אותה להעפלות לגביע אופ"א ולחצי גמר גביע ה-FA.
לאחר שסיים את דרכו בלידס, פנה ארמפילד לעולם התקשורת והיה לפרשן ספורט. בין השנים 1979 ל-1991 כתב ארמפילד לעיתון דיילי אקספרס. ובמקביל החל לעבוד כפרשן עבור תחנת הרדיו של רשת BBC.
בנוסף לתפקידו כפרשן, היה ארמפילד יועץ מקצועי להתאחדות הכדורגל האנגלית. הוא היה אחראי על מינויו של טרי ונבלס לתפקיד מאמן נבחרת אנגליה בשנת 1994, והיה מעורב גם במינויו של גלן הודל לתפקיד שנתיים אחר כך.
ארמפילד זכה למחוות, שבחים ופרסים רבים עבור תרומתו לעולם הכדורגל. בין היתר, זכה ב-2008 בפרס הפוטבול ליג על תרומתו היוצאת מן הכלל לעולם הכדורגל, ובפרס המצוינות מטעם התאחדות הכדורגלנים האנגלית. באותה שנה זכה להיכלל בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי. צוות הבוחרים כלל את בובי צ'רלטון, טום פיני ומארק לורנסון, ואת הפרס העניק לו חברו לנבחרת, ג'ימי גריבס. ב-2010 זכה בעיטור מפקד במסדר האימפריה הבריטית.
הרלן בושפילד
הרלן בושפילד (באנגלית: Harlan J. Bushfield; 6 באוגוסט 1882 – 27 בספטמבר 1948) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית וחבר הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה
הרלן בושפילד נולד בעיר אטלנטיק שבאיווה, אך בשנת 1883 המשפחה עברה לדקוטה הדרומית בה הוא גדל. בשנת 1904 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת מינסוטה והחל לעבוד בתחום בעיירת מילר שבדקוטה הדרומית. בשנת 1912 הוא התחתן עם ורה בושפילד, לבני הזוג נולדו שלושה ילדים.
במקביל לפרקטיקה פרטית בושפילד עבר בפרקליטות המחוז. בשנת 1930 הוא הכריז על מועמדותו לבית משפט העליון של דקוטה הדרומית, אך ביטל את המועמדות בהמשך.
בשנת 1947 בושפילד עבר אירוע מוחי, אך למרות זאת המשיך במערכת הבחירות של שנת 1948. ב-27 בספטמבר 1948 הוא נפטר. מושל המדינה מינה את אשתו, ורה בושפילד לנציגת המדינה בסנאט. בבחירות שנערכו בנובמבר 1948 היא הפסידה לקארל מונדט.
פיניקיזם
פיניקיזם היא צורה של לאומיות לבנונית שאומצה על ידי לבנונים רבים, בזמן הקמתה של לבנון הגדולה. הפיניקיזם מזהה את הלבנונים המודרניים עם הפיניקים הקדומים.
תומכי האידאולוגיה טוענים כי לבנון הייתה מיושבת ברציפות מאז התקופה הפיניקית, וכי אוכלוסיית לבנון המודרנית צאצאית בעיקר לאוכלוסייתה בימי קדם, בנוסף למעט מהגרים וכובשים שנטמעו לאורך מאות השנים. הם טוענים שהערביזציה מייצגת מעבר לדיבור בשפה הערבית בלבד, ולא שינוי ממשי בזהות אתנית והתרבותית, או במוצא האוכלוסייה. לאור מחלוקת הזהויות, חלק מהלבנונים מעדיפים לראות את לבנון, ואת תרבותה כחלק מהציוויליזציה הכנענית, תוך התנערות והתנכרות לרבדים אחרים במורשת הלבנונית, בין שהם ערביים או זרים־שאינם־ערביים. יש הרואים בהתייחסות לכלל הלבנונים כאל ערבים חסרת רגישות ומעדיפים לקרוא להם לבנונים כאות כבוד לעברה הלא־ערבי הארוך והמפואר של לבנון.
היסטוריה
הביטויים המוקדמים ביותר של זהות לבנונית מודרנית מצויים בכתביהם של היסטוריונים בתחילת המאה ה־19, כאשר, תחת האמירוּת השיהבית, צמחה זהות לבנונית, "נפרדת ומובחנת משאר סוריה, והביאה את המרונים והדרוזים, יחד עם הזרמים הנוצריים והמוסלמיים האחרים, לשבת תחת ממשלה אחת". ההיסטוריה האחידה הראשונה של הר הלבנון נכתבה על ידי תנוס אל־שידיאק (נפטר ב־1861) אשר תיאר את הארץ כחברה פיאודלית של מרונים, דרוזים, מלכיתים, סונים ושיעים בהנהגת שושלת מען הדרוזית ולאחר מכן האמירים השיהבים הסונים/מרונים.
פריחתה של התאוריה החלה בשנות העשרים, בכינונה של לבנון הגדולה. אליהו אילת, שלמד באותה עת באוניברסיטה האמריקאית בביירות, הכיר את אלברט נקאש (קרוב של אלפרד נקאש), והוא הפגישו עם חוג בביירות, המורכב בעיקר מאנשי ספרות ועיתונות משכילים מרונים, הנפגשים לדון בבעיות שוטפות של לבנון ובשאלות־יסוד של קיומה ועתידה. החוג לא חייב כל משמעת רעיונית או ארגונית, אך בקרב חבריו שררה הסכמה כי מכל התרבויות הרבות שהתקיימו בלבנון, הפיניקים הם שהניחו את היסוד החומרי והרוחני וייצבו את דמותה ומקומה של לבנון בתולדות האזור והאנושות כולה. הם המציאו את האלף־בית ובמסעי הסחר שלהם השכילו להפוך את הים התיכון מגורם מפריד לאמצעי מקשר ומלכד. פלישת הערבים לאזור הקפיאה הרבה מהתכונות שהורישו ללבנון אבותיה הפיניקים – 'חול המדבר העכיר את מימיו הבהירים של הים'.
אילת נפגש בביירות גם עם שארל קורם, ממייסדי הפיניקיזם. קורם ראה בתרבות הפיניקית התרבות היחידה שלבנון היא מולדתה, והשווה אותה לתרבות התנ"ך שהיא היחידה שארץ ישראל היא מולדתה. כמו שתי התרבויות העתיקות, הוא גם השווה בין ההתעוררות הלאומית בלבנון לכמיהה היהודית והשיבה לארץ ישראל בעת המודרנית. קורם היה חסיד של חוקרי הפיניקים היהודים יוסף הלוי ונחום סלושץ, ועקב אחרי התגליות הפיניקיות באוגרית, וכדי להפיץ את ידיעת התרבות הפיניקים בקרב הלבנונים הוא הוציא כתב עת בשם (הביטאון הפיניקי). קורם תמך בעצמאות לבנונית ובחיזוק מעמד העדה המרונית בלבנון, אך התנגד להקמת ארגון הפלאנגות, שלטענו היה חסר בסיס רעיוני ודמה לפאשיזם האיטלקי.
בהמשך, לאחר פרסום מסקנות ועדת פיל, ניסו נקאש וקורם ליצור קשר עם ארגונים יהודיים במטרה לרקום יחסים בין המדינה היהודית ללבנון העתידות לקום, ואף לשתף שיתופי פעולה כלכליים. ואכן, הסוכנות היהודית קיבלה את הצעתו של קורם להקמת 'אגודת ארץ ישראל - לבנון', וביקשה ממנו לנסח תקנון לאגודה ולהציג את נציגיה הלבנונים, וקיימה קשרים עם נקאש בנושא הקמת סכר לייצור חשמל בנהר הליטני שישמש את לבנון וישראל, אולם חשש צרפתי מפני אינטרסים בריטיים גרם לגניזת התכנית. גם האגודה שהציע קורם לא נוסדה, בשל התמורות המדיניות בלבנון במהלך מלחמת העולם השנייה.
חלק מהמרונים בתפוצות תמכו גם הם ברעיון הפיניקיסטי. המרונים בארצות הברית הוציאו כתב עת פיניקיסטי. בכתב העת השתתף גם ההיסטוריון עדיה חורון, ממייסדי התנועה הכנענית אשר שאפה גם היא לשיבה אל היסודות הפיניקיים (בנוסף לתרוביות אחרות בלבנט).
ערבית
השפה הערבית מחולקת ללהגים רבים: ערבית ספרותית, המשמשת במסמכים כתובים, עיתנאות ובהקשרים פורמליים; וכשלושים ניבים מקומיים, המשמשים בהקשרים יומיומיים, ומשתנים מאוד בין ארץ לארץ. הניב המדובר בלבנון נקרא "ערבית לבנונית" או פשוט "לבנונית", והיא חלק מהערבית הלבנטינית, שיחד עם ערבית מסופוטמית, מסווג כ"ערבית צפונית".
נקודת המחלוקת בין הפיניקיסטים ליריביהם נעוצה בשאלה האם ההבדלים בין הדיאלקטים הערביים מספיקים כדי לראות בהם שפות נפרדות. על כך אמר פרופסור ווילר תאקסטון מהרווארד: "השפות שה'ערבים' גדלים עליהן בבית, שונות זו מזו ומהערבית [הספרותית] עצמה, כמו שהלטינית שונה מאנגלית".
אין קונצנזוס על ההבחנה בין דיאלקטים שונים וסיווגם כניב או כשפה. כך למשל, יש המסווגים את היידיש כשפה עצמאית, אולם יש הרואים בה ניב גרמני. הקריטריון הנפוץ ביותר, והלשוני הטהור ביותר, הוא הקריטריון של הבנה הדדית: שני דיאלקטים נחשבים ניבים של אותה שפה אם דובר של אחת יכול להבין דובר של השנייה, ולהפך; אם אין הבנה הדדית, הדיאלקטים נחשבים שפות נפרדות. לפי קריטריון זה, הדיאלקטים המסווגים בדרך כלל כשפה הערבית לא נחשבים מבחינה בלשנית כשפה אחת אלא כמשפחה עם מספר שפות. מסיבות פוליטיות, מקובל בעולם דובר הערבית שדוברי הדיאלקטים השונים מתייחשׂים כולם לשפה אחת, למרות סוגיות משמעותיות של חוסר הבנה הדדית בין דיאלקטים מדוברים שונים.
השפה הארמית
במשך קרוב לאלף שנים לפני התפשטות הכיבושים הערבים־מוסלמים במאה ה־7 לספירה, ארמית הייתה הלינגואה פרנקה ושפת הדיבור העיקרית בסהר הפורה. בקרב המרונים, באופן מסורתי, ארמית מערבית הייתה השפה המדוברת עד המאה ה־17, אז החלה הערבית לתפוס את מקומה, בעוד שהסורית הקלאסית נשארה בשימוש רק למטרות ליטורגיות, כשפת קודש (שנחשבת כזו גם ביהדות, לצד העברית).
גנטיקה
לפי מחקרים גנטיים שבוצעו על האוכלוסייה הלבנונית, העם הלבנוני חולק יותר מ־90% מהגנטיקה המשותפת שלו עם הכנענים הקדומים.
דת
רוב תומכי האידאולוגיה הם לבנונים־נוצרים מהעדה המרונית. תומכי ההמשכיות הפיניקית בקרב הנוצרים המרונים מציינים שיש עדות לזהות פיניקית, לרבות סגידה לאלים פיניקים טרום־נוצריים כמו בעל, אל, עשתרת ואדון (אדוניס), עד אמצע המאה ה־6 לספירה בפיניקיה הרומית, ורק בהדרגה הוחלפה בנצרות במהלך המאות הרביעית והחמישית לספירה. יתר על כן, הם מדגישים שכל זה קרה מאות שנים לפני הכיבוש הערבי־אסלאמי.
ייצוג בממשלה
בין המפלגות הפוליטיות המתיימרות את הפיניקיות היא מפלגת הכתאאב, מפלגה לאומנית לבנונית במחנה ה־14 במרץ. המפלגה מזדהה כחילונית, אבל קהל הבוחרים שלה הוא בעיקר נוצרי. מפלגות פוליטיות אחרות שמייצגות את הפיניקיזם כוללות את המפלגה הלאומית הליברלית והכוחות הלבנוניים.
השקפות וביקורות שונות
פרופסור ליאונרד ביגל, בספרו משנת 1972 "מיעוטים במזרח התיכון: חשיבותם כגורם פוליטי בעולם הערבי", טבע את המונח 'נאו־שעוביה' המתייחס להתעוררות המודרנית של לאומיות לא־ערבית חלופית במזרח תיכון, למשל ארמיות, אשוריות, לאומיות סוריה הגדולה, כורדיות, בֶרבֶריות, פרעוניזם ופניקיזם.
"רוב הלבנונים הנוצרים, להוטים להתנתק מהערבית ומהקשרי האיסלאמיים, שמחו לשמוע שארצם היא היורשת הלגיטימית של המסורת הפיניקית", מציין כמאל סליבי, ומדגים עם סופרים נוצרים כמו שארל קורם (נפטר ב־1963) שכתב בצרפתית, וסעיד עקל, שקרא לנטישת הערבית הספרותית, יחד עם הכתב שלה, וניסה לכתוב בשפה הלבנונית, באמצעות האלפבית הרומי.
למוצא הפיניקי יש משיכה נוספת למעמד הביניים הנוצרי, שכן הוא מציג את הפיניקים כסוחרים, ואת המהגר הלבנוני כנוסע פיניקי מודרני, בעוד שעבור האוכלוסייה המוסלמית המוצא נועד להסתיר שאיפות אימפריאליסטיות צרפתיות, במטרה לחתור תחת הפן־ערביות.
המבקרים מאמינים כי הפיניקיזם הוא מיתוס מוצא המתעלם מההשפעה התרבותית והלשונית הערבית על הלבנונים. הם מייחסים את הפיניקיזם כניסיון של המרונים להיבדל מהתרבות הערבית ומסורותיה.
ואלבייק
ואלבייק (בהולנדית: Waalwijk ; בניב של בראבנט: Wólluk) היא עיר הולנדית השייכת למחוז צפון בראבנט. נכון לשנת 2019, בעיר מתגוררים כ-48,240 תושבים.
הייפפי
הייפפי (בהונגרית: Hejőpapi) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הייפפי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-1,154 תושבים בשנת 1990 עד 1,080 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-8%).
ואלבייק
היסטוריה
לעיר ניתנו זכויות כעיר בשנת 1303. בשנת 1815 אוחדה ואלבייק עם רחוב לנגרסטה הסמוך, שרק אז נוסף למחוז צפון בראבנט. בשנת 1922 אוחדו גם הכפרים Besoyen ו-Baardwijk לוואלבייק. בשנת 1997 נוספו לעיר גם הכפר וספיק ועיריית ספראנג-קפל.
הייפפי
בהייפפי חיו מעט יהודים.
ואלבייק
ספורט
לעיר קבוצת כדורגל בשם RKC ואלבייק, המשחקת בליגה הבכירה בהולנד. הקבוצה משחקת באצטדיון אצטדיון מנדמייקרס בעיר, המכיל 7,500 מקומות.
ואלבייק ידועה גם בזכות אירוע "80 van de langstraat", המתקיים בעיר ובסביבתה בכל ספטמבר, ובו כמה אלפי אנשים עושים מסלול של 80 ק"מ לאורך כל העיירות שנמצאות באזור Langstraat.
ג'ני אוגוסטה בראונסקום
ג'ני אוגוסטה בראונסקום (באנגלית: Jennie Augusta Brownscombe; 10 בדצמבר 1850 – 5 באוגוסט 1936) הייתה ציירת, מעצבת מסחרית ומאיירת אמריקאית. בראונסקום למדה אמנות במשך שנים בארצות הברית ובפריז. היא הייתה חברה מייסדת, סטודנטית ומורה בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק. היא עשתה ציורי ז'אנר, כולל היסטוריה אמריקאית וקולוניאלית.
חיים אישיים
בראונסקום נולדה ב־10 בדצמבר 1850 בבית חווה ליד אירווינג קליף בהונשדייל, פנסילבניה, ילדה היחידה של חקלאי מדבונשייר, אנגליה, ויליאם בראונסקום, ואלווירה קנדי בראונסקום האמריקאית. על פי ההערכה, אביה היגר לארצות הברית בערך בשנת 1840 ובנה את הבית בו נולדה וגדלה. אמה, אלווירה קנדי בראונסקום, הייתה צאצא של נוסע במייפלאואר אייזק סטרנס שהגיעה לקולוניה בשנת 1630. במהלך חייה ג'ני בראונסקום הייתה חברה פעילה ב״בנות המהפכה האמריקאית״, ו״צאצאי המייפלאואר״ ובאגודה לשימור הנוף ההיסטורי.
אמה, סופרת ואמנית מוכשרת, טיפחה את התעניינותה של ג׳ני בשירה ואמנות. היא זכתה בפרסים ביריד מחוז ויין על עבודתה כשהייתה תלמידה בתיכון.
לאחר מותו של אביה בשנת 1868, הרוויחה בראונסקום כסף למחיה בבית הספר התיכון בהונשדייל כאשר יצרה איורי ספרים ומגזינים, שקיבלו השראה מהנוף סביב ביתה ובקרבת מקום.
בראונסקום למדה אמנות בניו יורק ואחר כך בפריז בשנת 1882. היא חזרה לארצות הברית ופציעה בעין מנעה ממנה לצייר עד שנת 1884. לעיתים קרובות היא ביקרה את אמה בהונסדייל, עד מותה בשנת 1891.
בין השנים 1885 - 1896 בילתה בראונסקום את החורף ברומא איטליה, שם פגשה את האמן ג'ורג' הנרי הול שהפך לבן לוויה ומנטור שלה. בקיץ הם חלקו סטודיו בפאלנוויל בהרי קטסקיל בניו יורק בערך בשנת 1908 עד שהול נפטר בשנת 1913.
הול "השפיע עמוקות על הסגנון, הצבע והגישה של בראונסקום" כשנפטר הול הוא הוריש את ביתו ורכושו בקטסקיל לבראונסקום, לאחר מותו של הול, בילתה בראונסקום את החורף בבייסייד ובניו יורק ובקיץ בקטסקיל. היא תרמה מגוון רחב של עבודות אמנות, גם מהירושה של הול, למוזיאון ברוקלין לאמנות.
עונת 2008/2009 בליגת כדורגל נשים
עונת 2008/2009 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה ה-11 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-25 בנובמבר 2008 והסתיימה ב-5 במאי 2009.
ג'ני אוגוסטה בראונסקום
השכלה
בשנת 1871 היא נסעה לניו יורק, למדה אצל ויקטור נהליג וסיימה את לימודיה בבית הספר לעיצוב לנשים במכון קופר בשנת 1872. היא למדה באקדמיה הלאומית לעיצוב במשך מספר שנים אצל למואל וילמרת. עד שהפכה לחברה מייסדת וסטודנטית בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. היא ציירה איורים, כתבה קטעים קצרים על אמנות לעיתונים, ולימדה שיעורי אמנות בליגה לסטודנטים לאמנות כדי להרוויח שכר לימוד והוצאות אחרות ולמדה שם עד 1878, אז המשיכה בלימודים בבית הספר האקדמיה הלאומית לעיצוב עד 1881. באקדמיה זכתה בראונסקום בפרסים אחדים. לאחר שסיימה את לימודיה באקדמיה, נסעה לאירופה ולמדה בפריז אצל הנרי מוסלר, צייר ז'אנר באולפני בריטניה ופריז.
עונת 2008/2009 בליגת כדורגל נשים
הליגה הסדירה כללה 12 קבוצות, ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 11 מחזורים כל אחד - 22 מחזורים בסך הכל.
מכבי חולון, אלופת העונה הקודמת, הגנה על תוארה וזכתה באליפות בפעם השישית בתולדותיה.
ג'ני אוגוסטה בראונסקום
קריירה
בראונסקום עבדה בצבעי מים ושמן, הייתה מאיירת, ליתוגרפית, מעצבת ואמנית מסחרית. היא ציירה דיוקנאות וציורי ז'אנר היסטוריונית האומנות אלינור טופטס אמרה שלברונסקום הייתה "נטייה לציור עלילתי בדגש ריאליזם." ציוריה הוצגו בניו יורק, פילדלפיה, שיקגו ולונדון. היא מכרה את זכויות התעתקה ליותר ממאה מיצירותיה, שהופקו מהם כרטיסי ברכה, לוחות שנה והדפסים בסוף המאה ה-19.
חלק מציוריה הפופולריים הם חזון אידיאליסטי של חיי כפר מסורתיים ומשפחתיים כמו בציור "חלום צעיר של האהבה" (1887), ו"חג ההודיה הראשון בפלימות" (1914), שמוצג באוסף מוזיאון הצליינים בפלימות'. מסצ'וסטס. בשנת 1899 תוארה על ידי ״ניו יורק וולד״ כ"אחד האמנים הטובים ביותר של אמריקה."
היא הייתה חברה באגודת הציירים של ניו יורק, הליגה המקצועית לאמנים אמריקאיים, מועדון האמנויות הלאומי והחברה העירונית לאמנות.
ציורי ז'אנר
הציור הראשון שלה שנמכר היה "אוצרות סבתא", שנעשה בשנת 1876. הוא הוצג בתערוכת האקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1876 אף על פי שעשתה בעיקר ציורי ז'אנר, היא גם ציירה דיוקנאות והתנסתה באימפרסיוניזם, כמו ציור, 1885, "פרדסי התפוחים בחודש מאי״, שם ניקדה בצבעי ירוק-לבן "כדי ליצור רושם של פריחת התפוח המעורפלת והמקסימה בעצים באביב."
"אשה חדשה"
אמנים "שיחקו תפקידים מכריעים בייצוג האישה החדשה, הן על ידי רישום תמונות של האייקון והן על ידי הפעלת הסוג המתהווה הזה דרך חייהן." בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כ־88% מהמנויים של 11,000 כתבי-עת וכתבי-עת היו נשים. עם כניסת נשים לקהילת האמנים, שכרו המו"לים נשים כדי ליצור איורים המתארים את העולם באמצעות נקודת מבט של אישה. עבודתה של בראונסקום הביעה נקודת מבט רגשית, כמו ״בחלום צעיר של האהבה״ ונקודת מבט נשית ניכרת ב"חג ההודיה הראשון בפלימות" המתאר אישה בקדמת התמונה עם שני ילדיה. מאיירות מצליחות נוספות היו ג'סי וילקוקס סמית, רוז אוניל, אליזבת שיפן גרין, ויולט אוקלי.
התחייה הקולוניאלית
מבין הציורים שעשתה מדמויות היסטוריות, היא הכינה 20 ציורים ומעלה של ג'ורג' וושינגטון, שחלקם הועתקו על ידי חברת גרלך בארקלו, כולל נישואי ג'ורג' ומרתה וושינגטון והמפגש הראשון של קולונל וושינגטון וגברת קרטיס, אשר נרכשו ממנה בשנת 1919 ו- 1920. היא ציירה ציורים של סצינות קולוניאליות אחרות בשנות התשעים של המאה התשע עשרה.
"חג ההודיה הראשון", 1914, מתאר את האירוע ההיסטורי בו קולוניאליסטים ואמריקאים ילידים, בראשות מסאסוייט, התכנסו בשנת 1621 כדי לחגוג את שפע האסיף הראשון שלהם בהתאם למסורת האנגלית. בציור חג ההודיה יש כמה אי דיוקים היסטוריים, בעיקר בעניין ייצוג האינדיאנים, אותם תיקנה בגרסה נוספת של הציור בשנת 1925.
דיוקנאות
בשנות העשרים של המאה העשרים ציירה דיוקנאות של שופטי בית הדין לערעורים, הנאמן של אוניברסיטת רוטגרס ויליאם הופקינס לאופ ורופא בית החולים ד"ר צ'ארלס סטורי. בראונסקום יצרה איורים לסיפורי מגזין "הרפר וויקלי", "סקריבנר"
שנים מאוחרות יותר
היא השלימה את הציור "ילדים משחקים בפרדס בבית הספר לינקולן בהונסדייל" בשנת 1932. בראונסקום ציירה עד שנת 1934 כשהייתה בת 84.
היא נפטרה ב־5 באוגוסט 1936 בבייסייד, ניו יורק ונקברה בבית העלמין בהונסדייל ליד הוריה.
היא מעולם לא נישאה ולא היו לה ילדים.
מורשת
עבודותיה המשיכו להימכר בהצלחה בארצות הברית ובאירופה במהלך השפל הגדול. בשנת 1982, היא הייתה בין "הנשים האגדיות" באזור הרי צפון-מזרח, תוכנית בחסות מושל פנסילבניה אד רנדל. הנשים הכלולות בקבוצה זו מתוארות כדלקמן: "נשים שעשו היסטוריה - נשים שנלחמו נגד סטריאוטיפים, דעות קדומות ושפע מכשולים, והפכו לחלק ממורשת פנסילבניה."
האגודה ההיסטורית של מחוז ויין בהונסדייל בפנסילבניה קיימה תערוכה רטרוספקטיבית של עבודותיה בשנת 1996.
בתחילת 2011 נערכה תערוכת יחיד של יצירתה בגלריה הופ הורן בסקרנטון, פנסילבניה.
חלק מהציורים מהתערוכה הגיעו מאוסף האגודה ההיסטורית של מחוז ויין, פנסילבניה.
וונדר מן (סדרת טלוויזיה)
וונדר מן היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי דסטין דניאל קרטון ואנדרו גסט עבור שירות הסטרימינג דיסני+, המבוססת על הדמות של מארוול קומיקס באותו השם. היא נועדה להיות חלק מסדרות הטלוויזיה ביקום הקולנועי של מארוול (MCU) בהפקת אולפני מארוול, תוך שיתוף המשכיות עם סרטי הזיכיון. גסט משמש ככותב ראשי. הסדרה מופקת גם על ידי Family Owned.
ייאיא עבדול-מאטין השני יככב בתפקיד סיימון וויליאמס / וונדר מן, לצד בן קינגסלי, דמטריוס גרוס ואד האריס. בדצמבר 2021, קרטון חתם על עסקה כוללת עם אולפני מארוול ליצירת סדרת טלוויזיה עבור דיסני+, כשהסדרה הקומית כבר בפיתוח באותו שלב. ביוני 2022, התגלה כי הסדרה מתמקדת בוונד מן, עם גסט מעורב, וקרטון שאמור לביים פרקים של הסדרה. עבדול-מאטין הצטרף לצוות השחקנים באותו אוקטובר, כשסטלה מג'י אמורה גם לביים בפברואר 2023. הצילומים החלו בתחילת אפריל 2023 בלוס אנג'לס.
וונדר מן צפוי להופיע לראשונה בדיסני+ במהלך 2023–24.
שחקנים
בנוסף, לורן גלזייר לוהקה לתפקיד משני שלא פורסם.
פיתוח
בדצמבר 2021, דסטין דניאל קרטון חתם על הסכם רב-שנתי עם אולפני מארוול לפיתוח פרויקטי טלוויזיה עבור דיסני+, עם סדרה קומית שכבר בפיתוח באותו שלב. קרטון הפיק את הסדרה דרך חברת ההפקה החדשה שלו, Family Owned. זה היה בשילוב עם חזרתו של קרטון לכתוב ולביים את סרט ההמשך לסרט היקום הקולנועי של מארוול (MCU) שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות (2021). ביוני 2022, הסדרה התגלתה בפיתוח מוקדם ונקראת וונדר מן, שבמרכזה הדמות סיימון וויליאמס / וונדר מן, כאשר אנדרו גסט מצטרף לפיתוח הסדרה בזמן שהוא שימש ככותב ראשי; בעבר שימש כמפיק ייעוץ בהוקאיי (2021). קרטון היה צפוי לביים גם פרקים של הסדרה, והוגדר כבמאי באותו אוקטובר. ג'ו אוטרסון ב- Variety ציין שלסדרה הייתה אפשרות להיות "סאטירה הוליוודית", שלדעתו הגיונית בהתחשב בהיסטוריה של הדמות בקומיקס כשחקן וכפעלולן. בפברואר 2023, ג'יימס פונסולדט נכנס למשא ומתן לבימוי פרקים של הסדרה, בעוד שסטלה מג'י נשכרה לביים מספר פרקים בסדרה עד סוף החודש.
כתיבה
קירה טליס, מדליין וולטר, פול ולש, אניאט פחריי, זקה ניקולסון, רוז'ה גשטילי וג'וליה לרמן עובדים על הסדרה.
ליהוק
באוגוסט 2022, בן קינגסלי התגלה כמי שחזר על תפקידו ב-MCU של טרבור סלאטרי בסדרה, שנאמר כי הוא "תפקיד מרכזי". באוקטובר לוהק יאיא עבדול-מאטין השני לתפקיד סיימון וויליאמס / וונדר מן. ניית'ן פיליון הופיע על פוסטרים של סרטים בתור סיימון וויליאמס בשומרי הגלקסיה: חלק 2 (2017). לורן גלזייר לוהקה לתפקיד משנה לא ידוע בפברואר 2023. בחודש שלאחר מכן, דמטריוס גרוס לוהק לתפקיד אחיו של סיימון אריק וויליאמס / גרים ריפר, בעוד אד האריס לוהק לתפקיד סוכנו של סיימון ניל סרויאן.
צילומים
הצילומים החלו ב-5 באפריל 2023, בלוס אנג'לס, תחת שם העבודה Callback, כאשר קרטון ומגי ביימו פרקים של הסדרה, וברט פאולק שימש כצלם קולנוע.
הפצה
Wonder Man צפוי להופיע לראשונה בדיסני+ במהלך עונת הטלוויזיה 2023–2024.
פרנסיס קוטס
ביוגרפיה
הוא נולד בלונדון, בנו הבכור של רוברט קוטס. אחיו הצעיר היה סמואל קוטס שהפך גם הוא לאמן, והתמחה במיניאטורות. פרנסיס קוטס התאמן אצל צייר הדיוקנאות ג'ורג' קנפטון (1698–1778) לפני שהקים עסק משלו בשטח העסקים של אביו ברחוב קורק בלונדון - ולמד הרבה על כימיה כדי לשפר את טיב הפסטלים שלו.
כמעריץ של רישומי הפסטל של רוזלבה קריארה, קוטס התרכז בעבודות בפסטל ובעפרון. לאחר שעבד עם העיפרון עד קצה גבול היכולת שלו במדיום, הוא פנה לציור בשמן בעבודות בקנה מידה גדול. בציוריו המוצלחים ביותר, במיוחד אלה של שנות ה-60 המוקדמות, צבע השמן מונח בשכבה דקה, כחיקוי לטכניקה הפסטלית שלו. את הטכניקה הזאת אפשר להשות עם זו של אלן רמזי (1713–1784) וסר ג'ושוע ריינולדס. יש בה בהירות וחום ותשומת לב יוצאת דופן לתלבושות. בשנת 1763, הוא קנה בית גדול (שמאוחר יותר נקנה על ידי הצייר ג'ורג' רומני) בכיכר קוונדיש.
כאחד מציירי הדיוקנאות האופנתיים ביותר של ימיו, קוטס עזר לייסד את אגודת האמנים של בריטניה הגדולה והפך למנהלה בשנת 1765. בשיא כוחו, הוזמן קוטס להיות אחד החברים הראשונים באקדמיה המלכותית לאמנויות, אך מת שנתיים לאחר מכן, בגיל 44, בריצ'מונד.
הוא גם לימד כישורי עבודת פסטל את הצייר ג'ון ראסל, שתיאר את הטכניקות של קוטס בספרו "אלמנטים של ציור עם עפרון".
פנחס מיכאל גרויסלייט
הרב פנחס מיכאל גרויסלייט (תקס"ח, 1808 בערך-ליל י"ז באדר תר"ן, 8 או 9 במרץ 1890) היה הרב של אנטופול במחוז ברסט ברוסיה הלבנה ומחבר ספרים.
בית הוריו
נולד בשרשוב לרב יצחק אייזיק ולבריינה-הניה. אביו היה בן הרב יהושע רוקח מפינסק, נכדו של הרב אלעזר רוקח. אמו הייתה מצאצאי הרב מאיר אייזנשטט ונכדת הרב פנחס הלוי מאמסטרדם, מחבר "נחלת עזריאל". למד אצל הרב אשר הכהן, בעל "ברכת ראש", אב"ד שרשוב ותלמיד הרב חיים מוולוז'ין.
ברבנות
בשנת תרי"ג (1853), לאחר שעזב הרב אשר הכהן את שרשוב כדי לשמש ברבנות טיקטין, מונה הרב פנחס מיכאל במקומו. בראש חודש חשוון תרכ"ד (1863) עבר לכהן כרב של אנטופול עד לפטירתו. חבורת אברכים למדה אצלו. הוא פיתח את מוסדות הקהילה היהודית ותיקן שמכל תשלום של בגד חדש יופרש סכום מסוים בעבור קרן "מלביש ערומים" לעניי העיר.
בשנת תרכ"ט (1869) ובכ' בסיוון תרמ"ה (1885) פרצו שרפות גדולות בעיירה, ובשתי הפעמים השיג מימון לבנייה מחדש ולסיוע לנפגעים. במקרה הראשון נסע לרוסיה כדי לאסוף את הכסף. במקרה השני, כשהיה בן 76, ייסד קרן עזרה. יהודים הגיעו ממרחק כדי להיוועץ בו ולבקש את ברכתו.
נודע בדרשותיו שבהן עורר את הקהל לתקן את מעשיו.
ילדיו וצאצאציו
נשא לאישה את מושקה בת יחיאל מיכל מפאסוואל, שהיה בעל אמצעים וצאצא של הרב יחיאל היילפרין בעל "סדר הדורות". הוליד ממנה לפחות שבעה ילדים:
"איגרת החלום"
הרב מרדכי רוזנבלט מאושמינה שלח בכ"ח בשבט תרמ"א (1881) מכתב לרב גרויסלייט על סדרת חלומות שהחלו בליל ערב יום הכיפורים. בחלומות נגלה מהר"י בן לב ואמר לרב מרדכי שהוא מצאצאיו של האדם שסטר למהר"י בן לב לעיני כל משום שיצא חייב בדין לפניו. לכן הרב מרדכי צריך לתקן את נשמת זקנו בשינון הספר שו"ת מהרי"י בן לב עד שידע אותו על בוריו, ועליו לקנות את הספר מהרב של אנטופול, משום שיש על הרב תביעה בשמים מדוע לא הוציא לאור את פירושיו על מסכתות מעילה ותמורה שהחל להכין לדפוס. בכסף שיקבל עבור 'שו"ת מהר"י בן לב' ידפיס אותם. בסוף המכתב מבקש הרב מרדכי שהרב גרויסלייט ישלח את הספר בדחיפות, משום שאשתו חלתה ונמצאת בסכנה, ובחלום האחרון אמר מהר"י שזה מאחר שלא הזדרז לקנות את הספר.
כארבע שנים לאחר המכתב הדפיס הרב גרויסלייט את פירושיו למסכתות האמורות בשם "לקט הקוצרים".
האיגרת, בעברית, ביידיש ובאנגלית (בתרגום הרב מרדכי גיפטר), הודפסה ב"לדור אחרון" שנספח ל'דרשות הרפ"ם', בעריכת נינו הרב אברהם אבא הלוי זיונס.
גלילות קפיטל פרטנרס
גלילות קפיטל פרטנרס היא קרן הון סיכון ישראלית, המנהלת השקעות בהיקף של כ-700 מיליון דולר, בחברות הזנק ישראליות.
הקרן מתמקדת בהשקעות ביזמים ישראלים בשלבי הנבטה ובשלבי צמיחה, ומתמחה בהשקעות בתחומי אבטחת מידע, מחשוב ענן ותוכנה ארגונית.
בין השנים 2016–2021 נבחרה גלילות קפיטל פרטנרס מספר פעמים לאחת מקרנות ההון סיכון עם הביצועים הטובים בעולם בקטגוריה שלה.
היסטוריה
גלילות קפיטל פרטנרס הוקמה בשנת 2011 על ידי קובי סמבורקסקי ואריק קליינשטיין שהיו שותפים באקזיט במספר חברות הזנק.
בשנת 2011 גייסה הקרן את קרן ההשקעה הראשונה, גלילות I, בגובה של 30 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות בשלבי הנבטה (Seed) ובשלבים מוקדמים (Early Stage), בין היתר בחברת Lightcyber ובחברת CyberX שנמכרו בשלבים מאוחרים יותר.
בשנת 2015 גייסה גלילות קפיטל פרטנרס את קרן ההשקעה השנייה, גלילות II, בגובה של 77 מיליון דולר, שגם במסגרתה השקיעה במספר חברות שנמכרו בשלבים מאוחרים יותר, בהן Protego,Polyrize, ו-Intsights.
בקרן ההשקעה השלישית שלה בשנת 2018, גלילות III, גייסה הקרן 110 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות תוכנה ישראליות עם דגש על תחומי בינה מלאכותית, ביג דאטה וסייבר. בשנת 2021 גייסה את קרן ההשקעה הרביעית, גלילות+, בגובה של 170 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות הזנק בוגרות בשלבי צמיחה. בשנת 2022 גייסה את קרן ההשקעות החמישית שלה, גלילות IV בגובה של 220 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות הזנק בשלבים מוקדמים.
עם ייסוד הקרן הרביעית הכריזה הקרן גם על הצטרפותו של ליאור ליטבק כשותף בקרן.
הקרן נמצאת בבעלות ארבעה שותפים: קובי סמבורסקי, אריק קליינשטיין, נופר עמיקם וליאור ליטבק.
Best Part
Best Part הוא שיר של הזמר הקנדי דניאל סיזר והזמרת האמריקאית H.E.R., שיצא לאור בשנת 2017 כחלק מאלבום האולפן של סיזר, Freudian. הוא נכלל גם באלבומה של H.E.R. הנושא את שמה, שיצא ב-2017.
שבחים
השיר זכה בפרס "שיתוף הפעולה הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של סול טריין לשנת 2018, ובמקביל הועמד לפרס כותבי השירים של אשפורד וסימפסון.
השיר אף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-61.
נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה כלל את השיר בפלייליסט שלו לקיץ 2019.
דוג'ואן ריצ'רדס
דוג'ואן אודיל ריצ'רדס (באנגלית: Dujuan Odile Richards; נולד ב-10 בנובמבר 2005 בפורט רויאל שבג'מייקה) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ באקדמיית פניקס בג'מייקה ובנבחרת ג'מייקה.
קריירת מועדונים
ריצ'רדס משחק באקדמיית פניקס בג'מייקה.
קריירה בינלאומית
ב-11 במרץ 2023 ערך ריצ'רדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה, בהפסד 1-0 לנבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת ג'מייקה לטורניר גביע הזהב 2023. ב-28 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-1 על נבחרת טרינידד וטובגו במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
ריפוד
ריפוד הוא מלאכת גמר לרהיטים, במיוחד מושבים עם קפיצים, רצועות וכיסויי בד או עור. המילה מתייחסת גם לחומרים המשמשים לריפוד עצמו.
המילה האנגלית לריפוד (Upholstery) מגיעה מהמילה האנגלית התיכונה upholder, שהתייחסה לאומן המייצר ריהוט בד. המונח מתייחס באותה מידה לריהוט ביתי, רכב, מטוסים וסירות, וניתן ליישם אותו על מזרנים, במיוחד בשכבותיהם העליונות, אם כי לעיתים קרובות הם שונים באופן משמעותי בעיצוב. אדם שהעוסק במלאכת הריפוד נקרא רפד. הריפוד המסורתי משתמש בחומרים כמו קפיצי סליל (לאחר 1850), שיער בעלי חיים (סוס, חזיר ופרה), קש, קש וחציר, בד הסיאן ופשתן, והוא נעשה בעבודת יד, תוך בניית כל שכבה ושכבה באופן נפרד. לעומת זאת, הרפדים של היום משתמשים בחומרים סינתטיים כמו דקרון וויניל, קפיצי סרפנטין ועוד.
לאוקדיה ירומירסקה
פעילותה בתקופת השואה
לאוקדיה ירומירסקה התגוררה בביאלולקה (Bialoleka), פרבר של העיר ורשה. לא היו לה ילדים ובעלה נאסר ב-1940 כאסיר פוליטי.
באחד הבקרים באוקטובר 1942, בדרכה לעבודתה, שמעה בכי, והבחינה בילדה ובתינוקת בת 8 חודשים שננטשו ליד גדר של מנזר. שנים רבות אחר כך סיפרה כיצד היא וחברתה אספו את הילדות. האישה השנייה לקחה את הילדה אל ביתה ולאוקדיה אספה את התינוקת. בסיום יום העבודה מיהרה אל ביתה של האישה וגילתה שזו נבהלה ולקחה את הילדה אל תחנת המשטרה. לאוקדיה אימצה את התינוקת וקראה לה בשם בוגומיליה (מתנת האל) או בשם החיבה - "בוגושיה". בקושי רב הצליחה למצוא דרך לפרנס את התינוקת ואת עצמה, ואפילו לשלוח חבילות לבעלה שהיה כלוא כל אותה העת באושוויץ.
כאשר הרוסים התקרבו, נאלצה להתפנות מביתה ונדדה עם הילדה ממקום למקום בחיפוש אחר מזון ומקום לינה. למרות התנאים הקשים, טיפלה ירומירסקה בילדה במסירות לאורך כל המלחמה, הגנה עליה והעניקה לה חום ואהבה.
לאחר השואה
בתום המלחמה חזר בולק, בעלה של ירומירסקה, מאושוויץ תשוש וחלש. הזוג חזר לחיות בביאלולקה בבית הרוס וניסה לשוב למסלול של חיים תקינים עם הילדה.
אבי התינוקת, גניוק (גרשון) יוניש, שרד את המלחמה והמחנות. אשתו נרצחה בשואה. הוא חזר לפולין בחיפוש אחר בתו התינוקת אותה השאירו הוא ואשתו ליד מנזר בתקווה שתינצל. יוניש הגיע לביתה של ירומירסקה לקחת את בתו חזרה. הוא זיהה את הילדה בזכות כתם לידה שהיה לה.
למרות תחנוניה של לאוקדיה שישאיר את הילדה אצלה, נאלצה בצער רב להשיבה לאביה.
בוגושיה ששמה האמיתי היה שפרה יוניש עלתה לארץ יחד עם אביה. לימים הפכה לחברה בקיבוץ שער הגולן, נישאה ליורם קוצר, ולבני הזוג נולדו 3 ילדים. 11 שנים לאחר פרידתן בפולין, החלה שפרה לכתוב מכתבים ללאוקידה. מכיוון שמעולם לא למדה קרוא וכתוב בפולנית, נעזרה בחבר קיבוץ שהיה דובר השפה. יורם בעלה של שפרה היה זה שעודד את הקשר וכתב ללאוקידה בקשה למלא את המידע החסר בזיכרונות הילדות של אשתו. בזכות התיווך של הבעל סיפרה לאוקדיה את סיפור התקופה שעברו שתיהן ביחד במלחמה.
בנובמבר 1968 הוכרה ירומירסקה על ידי מוסד יד ושם בתור חסידת אומות העולם.
יורם הזמין את ירומירסקה לבקר אותם בישראל, הם לא זכו להיפגש: לפני שהגיעה ירומירסקה לישראל ב-1969, נהרג יורם בנובמבר 1967 בעת שירות המילואים. לאוקדיה הגיעה לישראל ונשארה במשך שישה שבועות עם שפרה ומשפחתה. השתיים נטעו עץ לכבוד לאוקדיה בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם.
משרד הבינוי והשיכון של רוסיה
משרד הבינוי והשיכון של הפדרציה הרוסית (ברוסית 'Министерство строительства и жилищно-коммунального хозяйства Российской Федерации, בקיצור Минстрой России) הוא משרד ממשלתי שהוקם כחלק מממשלת מדבדב הראשונה ב-1 בנובמבר 2013 על בסיס הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון (Федеральное агентство по строительству и жилищно-коммунальному хозяйству) שהוקמה ב-21 במאי 2012.
תפקידים
המשרד אחראי על תחום הבנייה והדיור ברחבי רוסיה, כמו גם על יצירת תנאים שיאפשרו למשקי הבית בה אפשרות סבירה לדיור. בין השאר, המשרד מעודד הגברת הבנייה למגורים במזרח הרחוק הרוסי, אכיפת תקני בנייה, שיקום שכונות והתחדשות עירונית ומעודד מימון פרויקטים לבניית בנייני מגורים באמצעות קרנות ממשלתיות לענייני דיור ושיכון.
שרים
שר הבינוי והשיכון הוא השר הממונה על המשרד ואחראי להגדרת תחומי פעילות המשרד בתחום מדיניות הבינוי והשיכון.
הקש בעץ (סרט)
השירים בסרט נכתבו והולחנו על ידי סילביה פיין, אשתו של קיי, כולל השיר המפורסם "All about you".
תקציר העלילה
ג'רי מורגן (דני קיי) הוא אמן פיתום המופיע עם בובותיו קלרנס וטרנס במועדון "תרנגול הזהב" בפריז. הוא אינו שולט בעצמו ומפליט מדי פעם דברים בפי הבובות שמרגיזים את חברתו הרקדנית, אודרי (וירג'יניה יוסטון) שעוזבת אותו. ג'רי נסער וזורק את הבובות. אמרגנו מרטי (דייוויד ברנס), מצליח לשכנע אותו לטוס לציריך לבדיקה אצל הפסיכיאטר ד"ר קרוגר (סטיבן גרי). בינתיים הוא נותן את הבובות לתיקון למר פפיצ'ק (אבנר ביברמן).
במקביל מתפתחת עלילת ריגול. תוכנית סודית ליצור נשק קטלנית נגנבת. המרגל מצליח לברוח מהמשטרה להגיע לפפיצ'ק שהוא גם מרגל והוא מטמין את התכנית בראשם של הבובות קלרנס וטרנס. גם הנוכל הבינלאומי גודפרי לנגסטון (טורין תאצ'ר), טס בעקבות התכנית לציריך ופוגש במטוס את ג'רי. במטוס טסה גם הפסיכיאטרית ד"ר אילזה לנגסטרום ויש לה כמה היתקלויות מביכות עם ג'רי.
בציריך בודק אותו ד"רה קרוגר (סטיבן גרי) ומציג לפניו את עמיתתו למקצוע ד"ר לנגסטרום שמתמחה בפסיכואנליזה. היא מזריקה לו חומר היפנוטי והוא שוקע ומספר על ילדותו לשני הורים שחקני וודויל שהזניחו אותו. במסגרת הזכרונות רואים את הוריו מבצעים את השיר "הקש בעץ".
רמת דטרויט
רמת דטרויט (באנגלית: Detroit Plateau) היא רמה פנימית גדולה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הרמה נע בין 1,500 - 1,800 מטרים מעל פני הים.
גבולה הצפוני של הרמה הוא הקיר הדרומי של קרחון ראסל המערבי. מקרחון זה משתרעת הרמה לכיוון צפון מערב, לאורך 140 קילומטרים, עד הגיעה לרמת הרברט.
גילוי הרמה
הרמה התגלתה לראשונה מן האוויר על ידי סר הוברט וילקינס בטיסה שערך ב-20 בדצמבר 1928.
חלקה הצפוני והמזרחי של הרמה מופו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד שנערך בעונת מחקר 1947–1946.