cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יואל בן נון
פעילות והשקפות פוליטיות
בשנת תשנ"ב פרסם בכתב העת נקודה מאמר בשם "לא הצלחנו להתנחל בלבבות" ובו כתב שהוא וציבור המתנחלים כשלו בכך שהסתפקו בבניית התנחלויות, ללא התנחלות בלבבות ושותפות עם כל תושבי המדינה.
בניסן ה'תשס"ב (2002) כתב בנקודה, לרגל עשרים שנה לפינוי ימית:
הרב בן נון הרבה להתראיין בתקופה שסביב תוכנית ההתנתקות. כחודש לאחר הריסת מבני הקבע בעמונה ב-2009 פרסם מאמר חריף בעיתון הצופה בשם "עדת סאטמר המתחדשת" ובו תקף את התנהלותה של הציונות הדתית בעת "ההתנתקות" ולאחריה. הוא כתב כי גישת המאבק החריף והאלים רק הזיקה, והדגיש כי אף שהדמוקרטיה מאפשרת "אי ציות אזרחי" דווקא התורה אוסרת. את מאמרו חתם בשורה:
ב-5 במרץ 2006, כשלושה שבועות לפני הבחירות לכנסת השבע עשרה, הודיע הרב בן נון על תמיכתו במפלגת קדימה באמרו כי "ככל הנראה, בשנים הקרובות ייקבעו שם כל ההחלטות המשמעותיות. כדי להציל כמה שיותר מההתיישבות צריך להיות שם". הוא טען כי המאבק התמידי של ראשי ההתיישבות על "הכול" גרם פעמים רבות לכך שהם נשארו ללא כלום. עם זאת, הוא נמנע מלקרוא לאנשים להצביע עבור המפלגה.
על אירועי בית השלום בחברון וכתב: "אם חברון היהודית לא תחבר אליה את כל עם ישראל, היא עלולה להיחרב חס ושלום. המפתח נמצא בידי אנשי חברון עצמם. אם ינהגו כדוד, יחברו אליהם את עם ישראל. אם ינהגו כאבשלום, בבריונות אלימה, אפילו יצליחו פה ושם, עם ישראל יקיא אותם, וה' יעלים עינו מהם, חס ושלום. הבטחת ה' הגנוזה בחברון היא נצחית, ודווקא משום כך היא יכולה להישמר לדור ראוי. אין הבטחה מיוחדת לדור הזה, או לדור פרטי אחר".
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיע על תמיכתו במפלגת הבית היהודי.
לדעתו היה ראוי לסגור את מקום המקדש בהר הבית לבני אדם מכל הדתות, עד שיגיע עם ישראל למדרגה הנדרשת לצורך בניין בית המקדש.
עוד נושאים המעסיקים אותו הם המלחמה בתאונות הדרכים, הפערים החברתיים בישראל והמאמץ לשפר את איכות הסביבה.
ספרים ומאמרים
הרב בן נון פרסם מאמרים נוספים, בעיקר בנושאי תנ"ך, רובם בכתב העת "מגדים" וכן סדרת טורי פרשנות מלאה על התנ"ך במסגרת פרויקט 929.
עוד הוציא קובץ של תקליטורי שמע בשם "שירת התורה", שבהם הוא קורא את פרשת השבוע של ספר בראשית, ולאחר כל פרק שיעור בעניינו. קובץ זה יצא בהוצאת תבונות.
חיים אישים
אחיו, הרב אלחנן בן נון, כיהן כרב היישוב שילה במשך שלושים שנה, והיה ראש ישיבה בבית אורות.
שמחוני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עף אלייך
עף אלייך הוא אלבומו הראשון של הזמר טל סונדק. האלבום יצא לאור בשנת 2005 לאחר עבודה של 4 שנים עליו.
האלבום הופק מוזיקלית ואומנותית על ידי יאיר קלינגר והעיבודים של אמיתי פריינטא. בין הכותבים לאלבום מלבד טל ניתן למצוא את אהוד מנור, עוזי חיטמן, רחל שפירא, לאה שבת, נחום מוכיח, עדית פאנק, טל שגב ויאיר קלינגר.
באלבום כלולים "לקום ליום הבא" ו"עוד ועוד" שהושמעו רבות בתחנות הרדיו וכן "איזה ילד" שהפך להמנון של עמותת חיים.
קישורים חיצוניים
האלבום "עף אלייך" בטלוויזיה
מרדכי נויגרשל
הרב מרדכי דוד נויגרשל (נולד ב-6 בפברואר 1956) הוא מרצה חרדי ליטאי, העוסק בנושאי מחשבת ישראל, תורה ומדע ויחסי דתיים וחילוניים.
ביוגרפיה
הוא משיב לשאלות גולשים במסגרת שו"ת באתר "מורשת". מייסד ויו"ר ארגון "יהדות מזווית שונה".
חיים אישיים
נשוי ואב לשישה, מתגורר בשכונת רמות בירושלים. גיסו הוא הרב מרדכי אברמובסקי, רבה של זכרון יעקב.
הסראי הגדול
ה‎‎סראי הגדול (בערבית: السراي الكبير או "ארמון הממשלה", בצרפתית: Le Grand Serail) הוא בניין בו שוכן משרד ראש ממשלת לבנון בביירות.
המבנה הוקם לראשונה על ידי העות'מאנים ב-1853 ושימש כבסיס צבאי. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה הבניין למקום מושבו של הנציב העליון הצרפתי בלבנון ובסוריה. בשנת 1943, כאשר לבנון קיבלה את עצמאותה, המבנה הפך למשרד ראש הממשלה, והוא כולל את דירת השרד של ראשי ממשלת לבנון.
בשנת 1998 חודש המבנה לחלוטין, ולשם כך נהרס כולו, למעט קירותיו החיצוניים.
E1 (תקן)
E1 הוא תקן לריבוב סינכרוני של נתונים, בקצב 2.048 מגה ביט בשנייה, שהוגדר על ידי חטיבת מערכות התקשורת של איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU-T) ומשמש לתקשורת דיגיטלית. E1 נפוץ ברוב העולם מלבד ארצות הברית ויפן (שם משתמשים בתקן T1).
ה-E1 משתמש בריבוב TDM, כלומר בחלוקת זמן, שבה לכל אחד מ-32 האפיקים מוקצית פרוסת זמן משלו. חלוקת הזמנים היא:
כאשר תקן משמש לטלפוניה והעברת קול, E1 הופך אותות השמע האנלוגיים עוברים קידוד PCM ונשלחים בצורה דיגיטליית על גבי הקו. תקן העכבה האופיינית לכבלים המעבירים E1 הוא 75 אוהם לכבלים קואקסיאליים או 120 אוהם לזוגות שזורים. ישנה גם אפשרות העברת E1 על גבי כבלי CAT5 תקניים (כבלי רשת) בארבעה גידים (שני זוגות שזורים).
גייל ניל
גייל ניל (באנגלית: Gail Neall; נולדה ב-2 באוגוסט 1955) היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
ניל נולדה בסידני שבניו סאות' ויילס, הצעירה מתוך ארבעה ילדים ובהיותה בת שנה עברה משפחתה לבריזביין. היא גדלה בבית שהייתה בו בריכה פרטית דבר שהיה נדיר בשנות ה-50. היא התאמנה בהדרכתו דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר ובוורלי ויטפילד).
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ניל במדליית כסף בשמחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.82 דקות..
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ניל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 5:02.97 דקות, לפני לזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). היה זה שיפור לשיא בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה ונישבר על ידי אנגלה פרנקה ממזרח גרמניה (5:01.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.88 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.64 דקות.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ניל אך לא זכתה במדליית כלשהי.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ניל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.66 דקות.
בילי באד (סרט)
בילי באד (באנגלית: Billy Budd) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1962 שצולם בשחור-לבן בשיטת סינמסקופ בהפקתו ובביומו של פיטר יוסטינוב.
יוסטינוב השתתף בכתיבת התסריט יחד עם רוברט רוסן ודויט בודין. התסריט מבוסס על רומן קצר בשם זה מאת הרמן מלוויל, שפורסם לאחר מותו ב-1924, ובמחזה שעובד לפי הספר בשנת 1951 על ידי לואיס קוקס.
המלחין בנג'מין בריטן כתב אופרה בשם זה המבוססת על ספרו של מלוויל.
בתפקיד הראשי משחק טרנס סטמפ שזו הופעתו בראשונה בקולנוע. על משחקו בסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס בזהב לשחקן חדש ומבטיח. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי באפט"א: הסרט הבריטי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, השחקן הזר הטוב ביותר (רוברט ראיין) והשחקן החדש והמבטיח ביותר (טרנס סטמפ).
תקציר העלילה
השנה 1797, בריטניה נמצאת במלחמה עם צרפת. אוניית המלחמה הבריטית Avenger ("הנוקם") שטה במטרה לתקוף אוניות צרפתיות. מפקד האונייה הוא קפטן ויר (פיטר יוסטינוב). דמות מרכזית בעלילה הוא קצין המשמעת ג'ון קלגרט (רוברט ראיין).
הם נתקלים באוניית סוחר בריטית בשם The Rights of Man ("זכויות האדם"), ומתוקף חוקי המלחמה הם שולחים לאונייה האזרחית קצין כדי לגייס בכפייה מלחים לשירות באונייתם. הקצין בוחר במלח הצעיר והיפה בילי באד (טרנס סטמפ).
בילי הוא בחור צעיר, תמים וחסר השכלה. הוא נפרד מחבריו בספינה, אשר בה התייחסו בהומניות לצוות, ללא התעמרות ועונשי מלקות, והוא אינו יודע מה מחכה לו באוניית המלחמה. הוא מתחבב במהירות על אנשי הצוות ובמיוחד על המלח הוותיק דנסקר (מלווין דאגלס). כבר בהתחלה הוא נאלץ לעמוד עם אנשי הספינה ולצפות בעונש מלקות. לשאלתו "מה העבירה?", עונה דנסקר שאיש אינו יודע והדבר גם לא חשוב, מפני שכל אחד יגיע זמנו להיענש במלקות. הוא זוכה לאהבת הצוות לאחר שגבר בהיאבקות עם ג'נקינס (רונלד לואיס), איש ראש התורן הראשי.
קצין המשמעת קלגרט הוא סדיסט אכזר, הסבור כי רק על ידי הטלת פחד הוא ימנע מרידות ואי-ציות לפקודות. הוא פועל בעזרת עוזרו סקוויק (לי מונטגיו), אשר בולש ומרחרח אצל הצוות ומדווח לו על שיחות המלחים ודעותיהם.
קפטן ויר מכיר בחולשותיו הסדיסטיות של קלגרט, אבל לא מתערב במעשיו, היות שלדעתו הוא פועל להשקטת התלונות ולמניעת מרידות גם אם בדרך הפחדה.
לאחר מות ג'נקינס ממנה קפטן ויר את בילי לאיש ראש התורן הראשי למרות התנגדותו של קלגרט. קלגרט שולח את עוזרו סקוויק כדי לשכנע את בילי לארגן מרד, אך בילי מסרב.
בילי מושם במעצר, וקפטן ויר מזמן שלושה קצינים לשמש כשופטים בבית דין צבאי. הם שומעים את עמדות קפטן ויר, דנסקר ובילי, ומחליטים בסופו של דבר שבילי אינו אשם.
קפטן ויר מעיר להם שמבחינה עקרונית הצדק איתם, אבל כולם מחויבים לחוקי המלחמה הקובעים שיש להוציא את בילי להורג.
למחרת בבוקר מוציאים את כל אנשי האונייה כדי לחזות בתלייתו של בילי. האנשים מזועזעים, עומד לפרוץ מרד, אך לפתע הם מותקפים על ידי אוניית מלחמה צרפתית. המלחים מתעשתים, ומתחילים להשיב אש. קפטן ויר נהרג בלחימה והפסל שהיה בחרטום הספינה נופל לים.
ברניקי (פירושונים)
בֶּרֶנִיקִי או ברניקה (ביוונית: Βερενίκη) הוא שם פרטי קדום לנשים, שמקורו ממוקדון (מקדוניה), גלגול של המילה פרניקי (Φερενίκη ביוונית אטית) שמשמעותה "נושא ניצחון". השם נפוץ אל ארצות שהיו תחת השפעת יוון העתיקה.
בלטינית השם הפך לוורוניקה (Veronica), ובאנגלית לברניס (Berenice). {{פירושונים| נסיכות ומלכות מבית הורדוס
נסיכות ומלכות מבית תלמי
בנצרות
מקומות בישראל
ראו גם
}}
שמואל מאיר (סופר)
שמואל מאיר (בצרפתית: Shmuel T. Meyer; נולד ב–1957) הוא סופר ישראלי-צרפתי, חתן פרס "גונקור האביב" לשנת 2021, על ספרו Et la Guerre est finie ("והמלחמה נגמרה").
ביוגרפיה
שמואל מאיר נולד בצרפת ב–1957 וגדל בלוזאן שבשווייץ. ב-1980 עלה לישראל, התגורר בקיבוץ רגבים. הוא אב לשלוש בנות שנולדו בישראל ומתגוררות בה. בשנת 2008 חזר לצרפת.
בשנת 2021 זכה בפרס "גונקור האביב" לרומן, על ספרו Et la Guerre est finie ("והמלחמה נגמרה"), שבו שלושה סיפורים, הראשון על רקע תוצאות מלחמת העולם השנייה, השני על רקע תוצאות מלחמת העצמאות והשלישי על רקע תוצאות מלחמת קוריאה.
דם סמוי בצואה
רקע
בדיקות דם סמוי בצואה מאתרות נוכחות של תרכובות אורגניות מסוג הם, ובדיקות חדשניות מאתרות גם חלבוני גלובין. במקרה ואותרו נוכחות של מרכיבים אלו, עשוי הדבר להצביע על דימום לאורך מערכת העיכול — מהפה ועד למעי הגס. תוצאה חיובית מלמדת רק שקיים ככל הנראה דימום במערכת העיכול, אך לא מצביעה על סוג המחלה. לפיכך, במידה והתקבלה תשובה חיובית יש לבצע בדיקות אבחוניות נוספות כמו הדמיה של מערכת העיכול, למשל גסטרוסקופיה (בדיקה דרך הפה של ושט, קיבה ותריסריון) או קולונוסקופיה (בדיקה דרך פי הטבעת) במטרה לשלול פוליפ מדמם או גידול ממאיר במעי הגס. חשוב לשלול גם קיומה של אנמיה שיכולה להתרחש כתוצאה מאובדן דם ממושך ממערכת העיכול.
בדיקת דם סמוי בצואה
לפני בדיקת שגרה של דם סמוי בצואה בשיטה הנקראת gFOBT מתבקש הנבדק להימנע ממזונות כמו בשר בקר (כי הדם בבשר עשוי לגרום לתוצאה של צואה חיובית); מאכילת צנון, לפת, חזרת, כרוב, כרובית, ברוקולי נא, ומלון מסוג cantaloupe, שבכולם חומר העשוי לגרום לתוצאה של צואה חיובית ומאכילת פרי הדר וויטמין C, העלולים להניב תוצאה של צואה שלילית.
קיימת בדיקה חדשנית המתבצעת בשיטה אימונולוגית אשר בה מאותר חלבון גלובין שמקורו בגוף האדם בלבד. בשיטה זו אין צורך בדיאטה מיוחדת לצורך קבלת תוצאה מהימנה. השיטה נקראת FIT - (Fecal Immunochemical Test). המחקרים מוכיחים יתרון של שיטה זו על פני השיטה הקיימת מבחינה של רגישות וייחודיות. מספיק לקחת דגימת צואה פעם אחת בניגוד לשלוש דגימות בשלושה ימים בשיטה הסטנדרטית. הביצוע 'ידידותי למשתמשים' והטכנולוגיה נכנסה לשימוש בהרבה מדינות מערביות
בשנת 2014 לאחר בחינה מקיפה הוציא משרד הבריאות הנחיה לכל הקופות להשתמש רק בשיטה זאת לביצוע בדיקות לדם סמוי בצואה. בעקבות המעבר לשיטה זו, דיווחו הקופות על עליה בהיענות הציבור לביצוע הבדיקות.
הערות שוליים
Guajak-Test
דן סממה
דן סממה (22 במאי 1948 – 22 בפברואר 2009) היה עיתונאי ישראלי ומעורכי מבט לחדשות בערוץ הראשון.
ביוגרפיה
סממה נולד בתוניסיה, ועלה ארצה עם משפחתו בדצמבר 1950. אביו, אנדרה סממה, היה מנהל מחלקת החדשות בצרפתית בקול ישראל, כתב ברדיו צרפת וכתב העיתון הצרפתי "לה מונד".
סממה עבד ברשות השידור במשך כ-35 שנה. הוא הצטרף לטלוויזיה הישראלית בשנת 1972, לאחר שסיים לימודי טלוויזיה בפריז. בין השאר שימש ככתב לענייני משפט, כתב משטרה, כתב בכנסת וכתב צבאי – תפקיד שאותו מילא בזמן מלחמת לבנון הראשונה. בשנים שלאחר מכן שימש גם כעורך חדשות, וערך את מהדורות "יומן" ו"מבט".
סממה התפרסם כאשר הביא לראשונה את קולות המחאה של חיילי צה"ל נגד מלחמת לבנון הראשונה. בכתבת טלוויזיה שהכין, נראו חיילי מילואים שרים למנגינת "רד אלינו אווירון", שיר ילדים שמילותיו הן "רד אלינו אווירון, קח אותנו למרום...". במקומן של המילים המקוריות, החיילים שרו: . הכתבה עוררה סערה פוליטית וציבורית, וסימנה את תחילת המחאה נגד מלחמת לבנון. נוסף על כך, היה סממה הכתב הישראלי הראשון ששידר מפטרה שבירדן, עוד בטרם נחתם הסכם השלום עמה.
בתקופת העלייה הגדולה של יהודי חבר המדינות, היה כתב לענייני עלייה ונשלח לבקר בקהילות היהודיות ברוסיה ובאזרבייג'ן. בשנים 1985–1984 קיבל חופשה מהטלוויזיה הישראלית על מנת לשמש כשליח קרן היסוד בבריטניה.
בשנת 2003 היה שליח רשות השידור לעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה. במהלך שליחותו נעצר על ידי הצבא האמריקאי בחשד לריגול וגורש בחזרה לישראל. בנוסף לעבודתו ברשות השידור, הוא עסק גם בהוראת עיתונאות ובמתן הרצאות בנושאי תקשורת ונושאים מדיניים.
קלוד ריינס
ביוגרפיה
קלוד ריינס נולד בלונדון ב-1889 אביו, פרדריק ריינס, היה שחקן תיאטרון. הוא למד את הצדדים הטכניים של עבודת התיאטרון בהיותו עוזר למנהל במה. ב-1913 אחרי שהופיע לראשונה בארצות הברית, חזר לאנגליה והתגייס לגדוד הסקוטי, במלחמת העולם הראשונה נפגע מהתקפת גזים, והיה עיוור בעין אחת כל חייו.
סר הרברט בירבוהם טרי, מייסד האקדמיה המלכותית לדרמה, הכיר בכשרונותיו ומימן את שיעורי שיפור הדיבור שהיה זקוק להם. בשנים שאחר המלחמה ביסס את עצמו כשחקן תיאטרון וגם הופיע לראשונה בקולנוע בסרט אילם בריטי "בנה את ביתך". בשנות ה-20 היה ריינס מורה באקדמיה המלכותית לדרמה, ובין תלמידיו היו ג'ון גילגוד ולורנס אוליבייה. אחת מתלמידותיו, איזבל ג'ינס, הייתה לאשתו הראשונה.
בסוף שנות העשרים נסע שוב לארצות הברית והופיע בתיאטרון בניו יורק. הקריירה ההוליוודית שלו החלה ב-1932 כשעשה מבחן בד עבור יוניברסל סטודיו. בזכות קולו הערב התקבל להופעתו הראשונה בסרט מדבר "האיש הבלתי נראה". בשנים הבאות היה אחד השחקנים העסוקים בחברת האחים וורנר. הוא שיחק במגוון תפקידים והיה במיטבו כשגילם דמויות של נבלים. בשנת 1939 התאזרח בארצות הברית.
ריינס לא זכה מעולם בפרס האוסקר על אף שהיה מועמד לאוסקר ארבע פעמים. המועמדויות היו על תפקידיו ב"מר סמית הולך לוושינגטון", "מר סקפינגטון", בעלה הנאצי של אינגריד ברגמן בסרטו של אלפרד היצ'קוק "הנודעת", ותפקידו הידוע ביותר קפטן רינו, מפקח המשטרה המושחת ב"קזבלנקה". ב-1946 היה לשחקן הראשון שדרש וקיבל מיליון דולר על תפקיד בסרט "קיסר וקלאופטרה" בו גילם את דמותו של יוליוס קיסר.
ב-1951 חזר להופיע בהצלחה בברודוויי וזכה בפרס הטוני על הופעתו ב"חשיכה בצהריים" (Darkness at Noon). בשנים האחרונות לחייו הופיע בטלוויזיה (הבולטת בהופעותיו הייתה בסדרת "אלפרד היצ'קוק מציג"). הוא המשיך להופיע בסרטים עתירי תקציב כמו לורנס איש ערב ו"הסיפור הגדול ביותר".
ריינס נפטר בשנת 1967 בלקוניה שבניו המפשייר.
הר צניפים
הר צניפים הוא הר בדרום הנגב. פסגתו בגובה 598 מטר מעל פני הים, והוא בולט על פני סביבתו המדברית והמבותרת בנחלים ובערוצים.
השם צניפים ניתן לפי השם הערבי 'א-צנף', שפירושו ומקורו רשום בהמשך מטה. בשיפולי הר צניפים מתחיל נחל ציחור הנמשך צפונה אל נחל פארן, ונחל צניפים המתחבר לנחל חיון היורד אל הערבה. בשיפוליו הדרום מזרחיים נמצא תלם צניפים, רכס נמוך וצר שנמתח לאורך נחל צניפים. המקום שערוץ הנחל חוצה את התלם, נקרא שער צניפים. מדרום להר מצויה בקעת צניפים. בשנת 1957 נעשה בה קידוח נפט שלא העלה דבר על ידי חברת לפידות. השם צניפים בערבית سناف משמעותו פרי עץ השיטה בצורת תרמיל. עצי השיטה נמצאים באזור חמד אלטלאלקה
קלאנאד
ראשית הפעילות
קלאנאד נוסדה בכפר דור (אירית: Dobhar, אנגלית: Dore), בקהילת גווידור (אירית: Gaoth Dobhair, אנגלית: Gweedore), אחת משלוש קהילות הגיילטאכט (אזור דובר אירית) בצפון מערב מחוז דוניגול שבאירלנד, על ידי חמישה בני משפחה אחת: מויה (מוירה) ברנאן ושני אחיה קיאראן ברנאן ופול ברנאן, ושני דודיהם (אחים צעירים לאמם), התאומים פאריק ונואל דוגאן. חיי המשפחה היו משופעים במוזיקה: ליאו ברנאן, אביהם של שלושת האחים ברנאן, בן מחוז לאות', הופיע במשך שנים רבות בלהקת הקברט המשפחתית "סְליב פוֹי", ואמם, מוירה "באבה" ברנאן לבית דוגאן, ילידת גווידור, הייתה מורה למוזיקה. לליאו ובאבה נולדו תשעה ילדים. בשנת 1968 ייסד ליאו פאב בשם Leo's Tavern, ובו חלל להופעות, ששימש אותו לביצוע שירי הקברט שלו, ובה בעת איפשר לבני המשפחה הצעירים להתנסות בביצוע בפני קהל, בעיקר שירים פופולריים בני התקופה כגון החיפושיות, נערי החוף וג'וני מיטשל, אך גם שירים מסורתיים באירית.
בשנת 1974 יצא אלבומם השני, Clannad 2, שהופק על ידי דונל לאני, שכחבר ההרכבים אמט ספייסלנד, פלאנקסטי ומאוחר יותר הבות'י באנד, היה דמות מרכזית במהפכת הפולק האירית באותן שנים ובעשורים שלאחר מכן. אלבומם זה, גם הוא גדוש שירים באירית, התאפיין בצליל מסורתי, קצבי ומגובש יותר מקודמו, וזכה להצלחה מסחרית מסוימת. בשנותיה הראשונות הרבתה קלאנאד להשתתף בתחרויות, כגון הקדם-אירוויזיון האירי בשנת 1973 (עם השיר An Pháirc "השדה", שנכלל באלבומם הראשון), והפסטיבל הפאן-קלטי בשנת 1975 (עם השיר An Bealach seo 'tá Romham "הדרך הזו לפניי", שיצא כתקליט שדרים אך לא נכלל באלבום עד להוצאה מחודשת של האלבום הראשון בשנת 1997).
בשנת 1976 יצא אלבומם השלישי, Dúlamán, בהפקת ניקי ראיין. האלבום, בעל אופי דומה לקודמו, זכה להצלחה מסוימת ביבשת אירופה, בייחוד בגרמניה, בה היה ביקוש רב למוזיקת עם מרחבי אירופה. בעקבות זאת, החלה הלהקה לצאת מדי קיץ לסיבובי הופעות אינטנסיביים בגרמניה ומדינות שכנות, כשליאון, אח נוסף ממשפחת ברנאן, משמש כמנהל לוגיסטי ונהג. אלבומם הבא, Clannad in Concert, שיצא ב-1979, מבוסס על הקלטות מהופעות חיות בשווייץ, ומייצג חזרה לסגנון רך ורגוע יותר, אך גם את ראשית השימוש בשירת א-קפלה עם הרמוניות כמו-גרגוריאניות, שלימים היה מסממני ההיכר של הלהקה. כיוון זה נשמר גם באלבומם הבא, Crann Úll, בו מתארחת אחות צעירה יותר לבית ברנאן, אניה.
בשנת 1982 ראה אור האלבום השישי, Fuaim, המציין מפנה בכיוון המוזיקלי של קלאנאד, כשאניה מצטרפת כחברה קבועה בקלידים, וכן שולבו מוזיקאים אורחים בקלרינט, סקסופון וגיטרה חשמלית, ליצירת סאונד מלא ועכשווי יותר, שהרחיב מאוד את קהל הלהקה, בייחוד בבריטניה, אם כי פעילותה עדיין התמקדה בחוגי הפולק, כשרוב שיריה - המסורתיים והמקוריים - עודם באירית, ובצדם שירי עם באנגלית, בגאלית סקוטית, וכן נעימות כֵליות, רובן מיצירותיו של הנבלאי האירי בן המאות 17–18, טורלוך או'קארולאן, בדומה לכל אלבומיהם הקודמים. בהמשך אותה שנה עזבו את הלהקה אניה והמפיק המוזיקלי ניקי ראיין, ועברו להתמקד בפיתוח פרויקט מוזיקלי ייחודי, שלימים יזכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן ברחבי העולם, וקלאנאד חזרה להרכב המקורי.
ההצלחה המסחרית
בתחילת שנות ה-80 הוחתמה הלהקה בחברת תקליטי RCA וב-1983 יצא אלבומה Magical Ring, הראשון שרוב שיריו באנגלית. בלט בו שיר הנושא מסדרת הטלוויזיה הבריטית "Harry's Game", שעסקה במשבר בצפון אירלנד. השיר, שמילותיו באירית, בסגנון הרמוניות רב-קוליות בליווי קלידים בלבד, הגיע למקום גבוה במצעד הפזמונים הבריטי, וזכה לביצוע במצעד הטלוויזיוני הבריטי Top of the pops, והביא את קלאנאד לתודעת הקהל הרחב. היה זה אלבומה הראשון של הלהקה שהגיע לזהב והיא זכתה למוניטין ברחבי התבל. זה גם היה האלבום הראשון שרוב שיריו באנגלית.
בעקבות הצלחת שיר הנושא של Harry's Game, הוזמנה הלהקה להלחין את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "Robin of Sherwood". אלבום הפסקול שיצא ב-1984 זיכה את קלאנאד בפרס באפט"א באותה שנה, ומיתג אותה כיוצרת מוערכת ומבוקשת של פסקולים לסדרות וסרטים. בשנת 1985 יצא האלבום Macalla, שנפתח בשיר הרמוניות באירית הדומה באופיו ללהיטם מ-1983, אולם מלבד שיר עם נוסף באירית, יתר האלבום הוא שירים מקוריים באנגלית, בדרך כלל בכיוון פופ-רוק. הבולט בשירי האלבום הוא In a Life Time, דואט עם בונו, סולן להקת U2, בהשתתפות הסקסופוניסט מל קולינס (לשעבר בלהקת קינג קרימזון). אלבום זה חשף את הלהקה לראשונה לקהל הישראלי, הוא הגיע למקום ה-131 בבילבורד האמריקני וה-33 במצעד האלבומים הבריטי. ב-1986 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה, The Collection, המשלב שירים מאלבומיהם החדשים עם כמה שירים מתקופתם המוקדמת.
כיוון הפופ-רוק המסחרי יותר הורגש ביתר שאת באלבום הבא, Sirius, שראה אור בשנת 1987, ובו שירים באנגלית בלבד. ברם, אלבום זה הצליח פחות מקודמיו, והלהקה נפנתה לשני פרויקטי פסקול נוספים - האלבום Atlantic Realm עבור סדרה תיעודית של ה-BBC ב-1988, והאלבום The Angel and the Soldier Boy עבור סרט הנפשה באותו שם, ב-1989. בשנה זו הוציאה הלהקה גם את אלבום האוסף Past Present, המתמקד בפעילותה מאז ראשית החוזה עם RCA, ואשר כלל גם שני שירים חדשים. האלבום נמכר בהצלחה רבה, התמקם בין עשרת הראשונים במצעד המכירות בבריטניה והפך לאלבום פלטינה.
ב-1990 עזב פול ברנאן את הלהקה, שהמשיכה כרביעייה, והוציאה את האלבום Anam. אלבום זה מסמן ראשית חזרה למוטיבים איריים אתניים, כשבצד כמה שירי פופ-רוק באנגלית מופיעים שני שירים באירית (אחד מהם Úirchill an Chreagáin מבוצע על ידי מויה כשירת סולו ללא ליווי, בדומה למסורת שירת השאן נוס העתיקה), וכן The Poison Glen, שיר מקורי באנגלית העוסק באגדת עם אירית ידועה, ושתי נעימות אקוסטיות. ב-1991 ביצעה הלהקה דואט עם פול יאנג, שהיה חלק מפסקול הסרט "Switch" אותו ביים בלייק אדוארדס. במקביל פצחה מויה ברנאן בקריירת סולו, וב-1992 השיקה את אלבומה הראשון, Máire (ככתיב שמה הפרטי באירית, שהגייתו המקובלת היא מוירה, אולם בדיאלקטים של דוניגול הוא מבוטא מויה). אלבום זה מתאפיין בסגנון וצליל דומה מאוד לזה של קלאנאד, והמשיך בקו המשפחתי, כאשר שלוש אחיות צעירות לבין ברנאן - אוליב, דיירדרה ובריג'ין - משתתפות בו בקולות רקע. שתי האחרונות הצטרפו כזמרות רקע גם לסיבובי ההופעות של קלאנאד בשנים הבאות (מכל האחיות והאחים, רק בארטלי, שהופקד על ניהול הפאב של אביהם ליאו, מעולם לא היה מעורב בפעילות של קלאנאד).
לאחר Landmarks החליטה הלהקה על פסק זמן מפעילות, ומויה ברנאן נפנתה להתמקד בקריירת הסולו שלה.
בראשית המאה ה-21
בשנת 2003 הוציאה הלהקה תקליט אוסף, The Best of Clannad: In a Lifetime, שהגיע למקום ה-23 במצעד מכירות האלבומים הבריטי וה-21 הגרמני. אלבום זה הוא בין הנמכרים ביותר שלהם. במקביל החלו חברי קלאנאד לפעול בנפרד, כאשר ב-2005 הקליטו האחים דוגאן אלבום כצמד וב-2006 יצאה מויה ברנאן למסע הופעות בהולנד. ב-19 בינואר 2007 הופיעו כל 5 חבריה המקוריים של הלהקה בפסטיבל מוזיקה קלטית שנערך בגלאזגו. במרץ 2008 יצאו חברי קלאנאד לראשונה מזה 12 שנים למסע הופעות בבריטניה, אירלנד ותאילנד. באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה שני אלבומי אוסף עם חומרים מן השנים הראשונות לפעילותה. אלבום האולפן האחרון של קלאנאד, Nádúr, הופיע בספטמבר 2013 ובו השתתף גם פול ברנאן. הלהקה יצאה באוקטובר אותה שנה לסיבוב הופעות שהחל באוסטרליה וניו זילנד.
לאחר שבשנת 2016 נפטר פאריק דוגאן, ולאחר שמויה ברנאן אובחנה בפיברוזיס ריאתי אידיופתי, הפוגע ביכולת השירה שלה, החליטו חברי ההרכב על מסע הופעות עולמי, לסיכום 50 שנות פעילות ופרידה מאוהדיהם ברחבי העולם. כחלק ממסע ההופעות הקליטה הלהקה שני שירים חדשים, שצורפו לכעשרים שירים מהשלבים השונים של קיום ההרכב. מסע ההופעות החל בראשית 2020 אך נקטע בראשיתו בשל מגפת הקורונה, וחודש בראשית 2022.
Chér
Chér (בעברית: שר) הוא אלבום האולפן השלישי של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור באוקטובר 1966, על ידי חברות התקליטים ליברטי רקורדס ואימפריאל רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד: "Alfie".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-59 במצעד הבילבורד 200.
פוליגיניה
פוליגיניה (ביוונית: "נשים רבות") היא מקרה פרטי של פוליגמיה, שבו מתקיימים יחסי נישואים בין גבר אחד למספר נשים באותה עת (לפחות שתיים).
המוכתר
המוכתר (גלעד פיליפ בן-דוד; נולד ב-12 בינואר 1971) הוא זמר-יוצר ואמן קברט שפועל מאז אמצע שנות השמונים של המאה ה-20. בין השאר העלה את המופעים, "הירח והפרתנון", "אימפריאל" ו"דרך כל בשר". בקול בס ובהופעה תיאטרלית והומור מושחז, יצר סגנון המשלב בין שפת הפיוט לבין עולם הדקדנס, ובין מוזיקה קברטית, לסגנונות של מוזיקה מזרחית, תימנית ואלקטרונית.
פוליגיניה
הפוליגיניה נפוצה בתרבויות פטריאכליות, שבהן הגברים הם השולטים בחברה, והנישואים למספר נשים מעידים על מצב כלכלי וחברתי גבוה של הגבר. בנוסף לכך, צורת נישואים זו מאפשרת לגבר להעמיד מספר רב יותר של צאצאים מאשר בנישואים מונוגמיים.
המוכתר
תחילת הדרך
בן דוד נולד בראשון לציון למשפחה ממוצא תימני והולנדי. את השפעתו המוזיקלית הראשונה שאב בילדותו מסבו החזן. בגיל 12 החל להופיע עם שיריו המקוריים בהרכב רוק, "שוקו וניל", לצד הזמר והגיטריסט ראם בשארי. הלהקה הופיעה באירועים בשיכון המזרח בראשון לציון, והשתתפה בתחרות שירים צרפתיים שערכה שגרירות צרפת בתל אביב.
בגיל 15, הופיע לראשונה בתל אביב כאורחם של יואב גל ונמרוד עילם. ההרכב הבא שהקים גלעד יחד עם אסף אמדורסקי, "בן-דוד בקני הסוף", כלל שירים כמו "אסיר נמלט" ו"חתכים מוארכים". באותו הרכב השתתפו קרני פוסטל (צ'לו), נמרוד עילם (סקסופון), אסף אמדורסקי (תופים), יריב הורוביץ (בס) והדס יוסיף און (קלידים). כעבור שנה הקליט בעזרת רוב חברי ההרכב ובעיבודו של שי ליפשיץ את שיריו הראשונים "צ'ארלי", ו"מוכתר המושלים". זו הייתה לידתו של "המוכתר", והפך מאז לשם המזוהה איתו, על הבמה ומחוץ לה.
שנות התשעים
בתוכניתו הבאה "הירח והפרתנון" (1991), פרץ המוכתר לתודעת קהל רחב יותר. את שירי המופע, כמו "סלמה", "גבר אדירים" ו"חשמלית בודדת", בליווי האקורדיוניסט יהודה לזרוביץ', כתב בהשפעת השאנסון הצרפתי במהלך שהות בהולנד. המוכתר עורר עניין הולך וגובר בקרב תעשיית המוזיקה הישראלית שהחלה לפקוד את הופעותיו, והתגבש סביבו גרעין מעריצים נאמן. אך למרות זאת, הוא דבק בעשייה שבשוליים.
בקול בס עמוק, במנעד קולי רחב, ובגינוני הופעה ותנועה תיאטרליים שפושטים ולובשים צורה, שר המוכתר שירים שבוראים עולם סהרורי מתוך תחושות כאב, בדידות והומור שנון. כשעקבות השפה המקראית ממשיכים להתבטא בעולם הדימויים האישי שיצר. גבה קומה, קירח, לבוש תמיד בחליפה שחורה, מלווה באלומת אור בחושך, החל להופיע מעל במות מאולתרות, כשהוא מטפס מעל חדר כביסה על גג, או על מרזב בחצר אחורית של בר בדרום תל אביב, ואף מעלה מופע שלם כשהוא ניצב על שולחן קטן של בית קפה. כשתוכניתו הפכה לפופולרית, נהג לרוב לחדול מלהופיע, ולהתמסר לכתיבת שירים חדשים, עד שיצא בתוכנית חדשה באחד הברים של רחוב אלנבי, בעוד דבר הופעותיו עובר מפה לאוזן. כך, עד שהופעותיו התמלאו שוב בקהל. באופן הזה, בין 1990 ל-1993, יצא המוכתר בארבע תוכניות, כל אחת מהן בעלת רפרטואר חדש לגמרי.
באותה שנה העלה מופע קברטי נוסף, "חיילים וזונות". השירים, בהם "זהובת שיער", "ערוותה", "בורדו", "הרפס, זיבה איידס, עגבת ורגל תותבת", נכתבו אודות חיילים, זונות ומחלות מין שביניהם. את התוכנית עיבד והעלה בגרסה אלקטרונית (עם נתי משעלי בסיקוונסר וסינתי, מושון לוי בגיטרה חשמלית, ומיכאל שפירא בחצוצרה). בפעם השנייה, עיבד את התוכנית למופע אקוסטי מלווה בחצוצרה.
ב-1993, יצא המוכתר בתוכניתו "אימפריאל", המזוקקת והשלמה ביותר שלו עד אז כשהוא מלווה בנגן האורגן איליה קורלפ. התכנית שכללה שירים כמו, "דמעותי", "כדור המראות", "בלינצ'ס", "מדונה", וכמובן את שיר הנושא "אימפריאל"- סיפרה על מוות וחיים מנקודת מבטו של חולה איידס בימיו האחרונים במלון האגדי ברחוב הירקון. "באין רגליים, / מפני שמיים, / על גחוני אזחל./ סביב התפוח, / נחש פיתון, / ואנוכי מביט עליו" כך נפתח שיר הנושא, "אימפריאל".
ב-1994 הוציאה חברת התקליטים הד ארצי לאור את אלבומו הראשון "מסיבת ריקודים", ובו לקט משיריו בגרסת דאנס שעיבד נתי מישעלי. אך ערב הוצאת האלבום, עזב המוכתר את ישראל והשתקע בלונדון, ומאז 2002 בברלין. במהלך השנים הופיע במועדונים באירופה, חזר לביקורי-הופעות בישראל, במהלכם העלה את "לילות אלנבי" (1999), מבחר משיריו בעיבוד קלאסי ובליווי פסנתר כנף, עם הפסנתרן דורון בורשטיין, איתו גם העלה ב-2002 את התוכנית "Dirty little thing". במהלך אותן שנים הקליט עם ראובן פלח את הדיסק "אלנבי", הפיק 6 סינגלים באנגלית, וכתב מחזות ותסריטים (בהם, "תמנון שחור", "The fury of the gutted camel", ו"Inside a woman's handbag").
שנות האלפיים
ב-2006 חזר המוכתר לפעילות מוזיקלית מלאה והעלה במועדון "לבונטין 7" תוכנית חדשה בעברית ובאנגלית בשם "אני אישה", עם שירים כמו "נוק נוק", "אני שרה לך", ו"Lidi's girl feat" אשר נכתבו מנקודת מבט נשית של טרנסווסטיט. התוכנית והדיסק, בהפקה עצמית מתוזמרת, מושפעים ממוזיקה אינסטרומנטלית עכשווית ומשירה תימנית. אלבום המשך, "אני אשה 2", יצא כעבור שלוש שנים. ב-2007 הפיק והוציא לאור את אלבומו ותוכניתו הבאה, "דרך כל בשר". אלבום אלקטרו-תימני רווי באווירת שתייה ושתיינות. ב-2008 השלים את פרויקט "מדונה אבבא": "פרויקט האמנים של האינטרנט סטאר", בביצוע המוכתר וזמרות אורחות. כמו כן יצא לאור אלבומו באנגלית "Social Club Metropolitan" ואחריו, "בית הבלינצ'ס".
ב-2009 יצא לאור האלבום "נבואה ותוף" שהוגדר על ידי יוצרו כ"אלבום ריקודים נבואי למסיבות המוניות או בודדות". האלבום, שזור במילות כאב, תוכחה חברתית וכמיהה לקירוב לבבות. הוא כולל שירים כמו "ירושלים", "פלשת", "שאנן", "עץ שתול על פלגי מים" ואחרים.
בשנה זו, לאחר שבע שנים בברלין, הוציא המוכתר לאור את "Schlagerwurst" ("נקניק להיטים"), אלבומו הראשון בגרמנית. 12 שירים מקוריים, בהשראת מוזיקת השלאגר, הז'אנר הגרמני העממי, המשלב שמאלץ, יורו-פופ ואהבת מולדת. האלבום נכתב בעזרת Softy, Manfred Niepel, Miri Kaempfer ו-Phong. "מלודיות קליטות להכאיב ותמלילים פשוטים עד גיחוך", במילותיו של היוצר, "פותחות את הדלת לעולם קירקסי ואירוני, שם דבר אינו אמיתי והכל אמיתי. בדיוק כמו לאכול נקניקיה בקארי כשאתה שרוי בבלק-אאוט".
במהלך השנים, השתתף המוכתר בסרטו של עמוס גוטמן "חסד מופלא" (1992), בדרמת הטלוויזיה "בן-גוריון" בבימוי גיל לבנברג (1997), בדרמה "חוזה לך ברח", בבימוי תומר גניהר ועידו ברלד, (2008), וב-2014 השתתף בסרט הקולנוע של נדב לפיד, "הגננת".
ב-2011 שב המוכתר לפעילות מלאה בישראל, הוציא לאור את אלבום הפרויקט "יפהדמארי", וכן כתב וביים את האופרה "איבון". האופרה עלתה בהצגות בכורה בפברואר 2013 בחללי התחנה המרכזית החדשה בתל אביב, בכיכובה של דניאלה לוגסי ובהפקת פרינג' אופרה. ב-2014 עלה מחזהו של המוכתר ובבימויו, "חורשת עציצי הפלסטיק", בהשתתפות: טלילה וגנר בסן, איציק אבל, אנדריי דויטש, לייזה נובה, מיקי ברקן. הצגת הבכורה עלתה בתיאטרון קרוב במסגרת פסטיבל "האזרח כאן".
ב-2015 המוכתר חזר להופיע לראשונה לאחר היעדרות בת מספר שנים, בתוכנית חדשה, Electric Palm Tree. המופע עלה בישראל, בברלין וביפן, במסגרת Peach Moon Festival. במהלך אותה שנה, יזם את אירועי בית רעזר - בית תפילה, במרכזם פיוטים, מעשיות וניגונים בתחנה המרכזית החדשה. ב-2015 עלתה בכורת האופרה השנייה שכתב וביים, "הסכר" - אוטופיה קומית, מזרח-תיכונית, בתיאטרון הקאמרי. ב-2016 יצא אלבומו "הדוגמן" בו שכתב ושר ברוסית. ב-2017 עלתה בברלין בכורת "Null Stern Hotel" (מלון בלא כוכב), אופרת יחיד אלקטרונית של המוכתר, בבימויו ובכיכובה של זמרת האופרה ניבה אשד. האופרה יצאה לאור באלבום ב-2019 (עטיפה: אמיתי בן דוד), ועלתה בבכורה ישראלית ב-2019. (הועלתה שוב ב-2020 וב-2021 על במת הגדה השמאלית ובפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע). ב-2018, לראשונה מזה 11 שנה, (מאז תוכניתו "דרך כל בשר") יצא המוכתר עם מופע יחיד חדש בעברית, "זול ועליז". בתחילת 2019, לציון 30 שנות פעילות, יצא לאור הספר "המוכתר- אגודת נחשים" מבחר משיריו בהוצאת רסלינג ואלבום האוסף "דה בסט אוף 1988–2018".
בשנת 2021 יצא לאור האלבום "הומאז" המתעד את ההופעה החיה בבארבי (מועדון) שנערכה ב-10 ביוני 1999. ההופעה המשותפת עם המוזיקאי והפסנתרן דורון בורשטיין ציינה סוף של תקופה מיתולוגית בתולדות המוכתר. להיטי הזהב מ"הירח והפרתנון", "חיילים וזונות", "אימפריאל" קיבלו פרשנות חדשה ועשירה עם הפסנתר. בשנת 2022 עלה מופע הוודוויל "איסטרא בלגינא", יצירה קומית צבעונית השזורה בשירים ובקטעי ריקוד, מאת ובבימוי המוכתר, ובהשתתפותו לצד רונה טולדנו ואבישג זיו. בכורת המופע נערכה בתיאטרון הדופן בפתח תקווה. ב2023 יצא אלבומו XXXXX ובו שירים חדשים כמו "סודאן", "בליינים מפעם" ו"על גללי חזיר".
פוליגיניה
פוליגיניה ביהדות ובישראל
הפוליגיניה מותרת על-פי התורה, והייתה מקובלת בעבר ביהדות. שלמה המלך מפורסם ב-700 נשותיו ו-300 פילגשיו. הפוליגיניה נאסרה בקרב יהדות אשכנז בחרם דרבנו גרשום, בסביבות שנת 1000, והיא אסורה כיום גם בדין הרבני והאזרחי בישראל ומהווה עבירה פלילית. עם זאת, תופעת הפוליגיניה קיימת עדיין בישראל אצל יוצאי תימן מבוגרים שהספיקו להינשא לשתי נשים לפני שהמנהג נאסר בחוק הרבני והאזרחי והן במקרים נדירים שבהם בית דין רבני מתיר לגבר לשאת אשה נוספת. למרות החוק האזרחי האוסר את הפוליגיניה, התופעה נפוצה בקרב אזרחים מוסלמים, בעיקר בדואים, לגביהם נוטה מערכת המשפט הישראלית להימנע מאכיפת החוק.
בדתות אחרות
האסלאם מתיר את הפוליגיניה, והיא תופעה מקובלת בהרבה מדינות מוסלמיות. הנצרות שוללת את הפוליגיניה ברוב זרמיה, אם כי במספר זרמים מועט, כגון המורמונים, היא מותרת.
האצטדיון האולימפי (מינכן)
האצטדיון האולימפי (בגרמנית: אולימפיהשטאדיון Olympiastadion) המצוי בלב אולימפיהפארק מינכן (הפארק האולימפי של מינכן) במינכן שבגרמניה, היה האתר המרכזי של אולימפיאדת מינכן שנערכה בשנת 1972. באצטדיון היו 80,000 מושבים בעת הקמתו, וכיום מצויים בו 69,250 מושבים. כמו כן האצטדיון אירח את משחק הגמר של גביע העולם בכדורגל בשנת 1974 ומשחק גמר אליפות אירופה בכדורגל בשנת 1988. האצטדיון אירח גם את אליפות אירופה באתלטיקה ב-2002 וב-2022.
תיאור המבנה
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל הגרמני גונתר בניש והמהנדס פריי אוטו. המבנה, שתכנונו נחשב מהפכני וייחודי בעת הקמתו, כלל תקרות העשויות זכוכית אקריליק הנתמכת בכבלי פלדה. מבנה זה נועד להוות ניגוד לאצטדיון האולימפי של ברלין בו נערכה אולימפיאדת ברלין בשנת 1936 על ידי השלטונות הנאציים, ולצורך זה נבחר תכנון המעורר הרגשה של חופשיות וזרימה - במטרה לסמל את גרמניה החדשה והדמוקרטית.
לאחר סיום האולימפיאדה, הפך האצטדיון לאצטדיון הבית של הקבוצות באיירן מינכן והחל משנות ה-90 של המאה ה-20 גם של קבוצת מינכן 1860 היריבה. קבוצות אלה השתמשו באצטדיון עד שנת 2005 עת עברו לאליאנץ ארנה.
ב-31 בדצמבר 2006 התקיימה באצטדיון תחרות הטור דה סקי הראשונה. כמו כן שימש האצטדיון אתר לקונצרטים והופעות, בהן הופעות של מייקל ג'קסון, AC/DC, בון ג'ובי, רובי ויליאמס, מטאליקה והרולינג סטונז.
בשנת 1975 שימש האצטדיון כאתר הצילום של הסרט רולרבול, במטרה לדמות מבנה עתידני.
אוניברסיטת ליידן
אוניברסיטת ליידן (בהולנדית: Universiteit Leiden, באנגלית: Leiden University) ממוקמת בעיר ליידן, היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בהולנד.
אוניברסיטת ליידן נוסדה ב-1575 בידי הנסיך וילם הראשון, נסיך אורנז' (וילם השתקן), מנהיגו של המרד ההולנדי במלחמת שמונים השנה. לבית המלוכה של אורנז'-נאסאו ואוניברסיטת ליידן עדיין יש מערכת יחסים קרובה. ב-2005 הוענק לביאטריקס, מלכת הולנד תואר דוקטור לשם כבוד נדיר מאוניברסיטת ליידן.
האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה, איגוד של שלושים ותשע אוניברסיטאות, שחלקן מן המובילות באירופה, חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר, שכללה ב-2017 עשרים ושלוש אוניברסיטאות וכן חברה באירופאום הכולל נכון לשנת 2020, שבע עשרה חברים. באוניברסיטה כארבעים מכוני מחקר לאומיים ובינלאומיים.
מבנה אקדמי
כיום יש לאוניברסיטת ליידן תשע פקולטות, מעל חמישים מחלקות ויותר ממאה וחמישים תוכניות לתואר ראשון והיא נהנית ממוניטין בינלאומי.
פקולטות האוניברסיטה כוללות:
בוגרים ידועים
בין בוגרי ומרצי אוניברסיטת ליידן נכללים חתני פרס נובל :
יחסי אזרבייג'ן–אלג'יריה
סקירה כללית
אלג'יריה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-20 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן לאלג'יריה כוננו ב-22 באפריל 1994. שגריר אזרבייג'ן באלג'יריה הוא שאהין עבדולייב, ושגריר אלג'יריה באזרבייג'ן הוא ישר אלייב. באוגוסט 2012, שגריר אלג'יריה ביקר באזרבייג'ן.
ברנום בראון
ברנום בראון (באנגלית: Barnum Brown; 12 בפברואר 1873 - 5 בפברואר 1963) היה פלאונטולוג וצייד מאובנים אמריקאי. בראון ידוע בכך שגילה את המאובן השני של טירנוזאורוס רקס וכן גולגולת שלמה של טריצרטופס, וביחד עם קריירה עשירה הפך לאחד מציידי המאובנים הידועים ביותר בסוף התקופה הוויקטוריאנית והמאה ה-20.
מחקריו
בראון נתמך על ידי המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע (AMNH) ובאמצעות תמיכה זו עסק הן בחפירת מאובנים והן בקניית מאובנים שהתגלו בחפירות של אחרים. בראון לא רק אסף מאובני דינוזאורים אלא כל פריט בעל מדעי כלשהו. לעיתים קרובות אף שילם כדי שמאובנים ישלחו למוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, וכל גילוי מין חדש לווה בהחלפת מכתבים בין בראון למגלה.
לאחר שעבד מספר משמעותי של שנים בויומינג עבור המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19, בראון הוביל משלחת מחקר לתצורת הל קריק בדרום-מזרח מונטנה. שם, ב-1902, חפר וגילה את השרידים המתועדים הראשונים של טירנוזאורוס רקס. תצורת הל קריק הניבה מספר רב של מאובנים שיכלו למלא בקלות קרון רכבת שלם. הצוות של בראון נהג אף הוא לפוצץ שכבות סלע כבדות שהסתירו מאובנים באמצעות דינמיט כפי שהיה נהוג אז. המאובנים שנתגלו הובלו באמצעות עגלה רתומה לסוסים וסבלים שנעזרו במנופי עץ וגלגלות בהרמת המאובנים. רק לעיתים קרובות תועד גם אזור גילוי המאובנים.
אחרי עשור במונטנה בראון עבר לאלברטה בקנדה וחיפש מאובנים בנהר רד דיר שליד דרומהלר. באזור זה בילו בראון וצוותו במהלך אמצע העשור השני של המאה ה-20. הם שטו בנהר בסירה בעל תחתית שטוחה (flatboat) ועצרו מדי פעם לחפש מאובנים באזורים מבטיחים. מתחריהם היו בני משפחת שטרנברג אך למרות היריבות המדעית הם ובראון היו ידידים.
אחת מתגליותיו החשובות של בראון הייתה רגליים אחוריות של אלברטוזאורוס שנתגלו ב-Dry Island Buffalo Jump Provincial Park בשנת 1910. מאובנים אלה נשכחו ושכבו במשך שנים במחסן של המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בניו יורק. מאוחר יותר ד"ר פיל קרי, שהיה ראש מחלקת מחקר הדינוזאורים במוזיאון טירל המלכותי בשנות ה-90 של המאה ה-20, איתר מחדש את האתר בו נמצאו העצמות בעזרת תצלום ישן ששימש כמדריך, ופתח את האתר לחפירות ב-1998.
אשתו השנייה של בראון, ליליאן בראון, כתב ספר זכרונות I Married a Dinosaur (הוצאת Dodd Mead, 1950 ) המתאר את המשלחות שהשתתפה בהם יחד עם בעלה, ברנום בראון.
בראון נקבר באוקספורד, ניו יורק, העיר שבה גדלה אשתו הראשונה.
סרט ה-IMAX מ-1998: טי-רקס: בחזרה לקרטיקון ערך מחווה לבראון, שגולם על ידי לורי מרדוק.
פראמרז אסלאני
פראמרז אסלאני (בפרסית: فرامرز اصلانی, תעתיק מדויק: פראמרז אצלאני; נולד ב-13 ביולי 1954) הוא זמר, גיטריסט, משורר ומלחין איראני.
ביוגרפיה
פראמרז אסלאני נולד בטהראן, בירת איראן. בתום לימודיו התיכוניים, נסע ללמוד בלונדון, בירת בריטניה. כאשר סיים את לימודי התקשורת שלו בלונדון, שב לאיראן ועבד כעיתונאי בעיתונים ידועים. בשנת 1979 התרחשה המהפכה האסלאמית באיראן והמדינה הפכה לתיאוקרטיה. אסלאני החילוני נאלץ לעזוב את המדינה ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בלונדון.
אסלאני כותב ומלחין את שיריו, ובעבר כתב שירים גם לאמנים איראנים נוספים. במהלך הקריירה שלו הוציא אסלאני שישה אלבומים. רבים משיריו הם להיטים באיראן, אזרבייג'ן ובקרב קהילות מהגרים איראנים במדינות רבות, ואמנים רבים מבצעים לשיריו גרסאות כיסוי שונות. שירו המפורסם ביותר של אסלאני, Age Ye Rooz, הוקלט בשנת 1977 ומושמע רבות אף בימים אלו, כעבור שלושה עשורים.
בשנת 1992 ביקר בארצות הברית והשתקע בלוס אנג'לס, שם הוא מתגורר עד היום. אסלאני נשוי ולו שתי בנות מנישואיו הקודמים, שתיהן זמרות.
Fever
Fever היא מילה באנגלית שפירושה "חום".
Everyday Is Christmas
Everyday Is Christmas (בעברית: כל יום הוא חג המולד) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא לאור ב-17 בנובמבר 2017, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ומאנקי פאזל.
האלבום הוא אלבום חג, אך חברות התקליטים וסיה החליטו כי הוא ישמש כאלבום אולפן לכל דבר.
רקע והפקה
את כל שירי האלבום כתבה סיה, והם הופקו על ידה ועל ידי גרג קורסטין. שירי האלבום הם מקוריים, ולא ניתן למצוא גרסאות כיסוי או רמיקסים, לשירי חג מולד מן העבר כפי שנהוג לעשות בדרך כלל באלבומי חג המולד.
עטיפת האלבום יצאה בכמה חלקים, תחילה פרסמה סיה באינסטגרם שלה חלק של עטיפת המתנה בלבד, לאחר יממה פרסמה עטיפה נוספת שעליה פחות ניירות, ולאחר מכן ביום השני לפני הוצאת העטיפה המלאה, פרסמה את העטיפה כשכבר היה ניתן לראות את עיניה של מאדי זיגלר, לבסוף, ב-15 באוקטובר 2017, פרסמה את העטיפה המלאה.
סינגל
ב-30 באוקטובר 2017, הוציאה סיה את הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Santa's Coming for Us", ביחד עם ההזמנה המוקדמת של האלבום.
דוחן
דוֹחַן הוא כינוי לקבוצה של דגנים חד-שנתיים גבוהים בעלי זרע קטן, המשמשים לגידול חקלאי כמזון לאדם וכמספוא לבהמות, באזורים בעלי תנאים קשים לגידול חקלאי. זו איננה קבוצה טקסונומית, ורוב המינים בה שייכים לתת-המשפחה Panicoideae שבמשפחת הדגניים.
השימושים בגידולי הדוחן מגוונים: במקומות מסוימים הוא משמש כמרכיב הראשי בתזונה של בני אדם. זנים מסוימים של דוחן משמשים מזון מקובל לבני אדם בהודו, נפאל, סרי־לנקה, סודאן, תימן, קניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה, טנזניה, נמיביה, סין, מונגוליה, גאורגיה, ואתיופיה (את האינג'רה, הלחם האתיופי מכינים מקמח של טף, זן דוחן אתיופי). מהדוחן מכינים מגוון של מזונות החל מדייסות ונזידים, לחמים וכלה בבירה. דוחן גם משמש כתבואה לצורכי הזנת בעלי חיים, כמספוא, בעיקר במדינות מערביות (ארצות הברית ואירופה) וברוסיה.
את הדוחן ניתן לגדל באזורים צחיחים יחסית, בכמות משקעים נמוכה יחסית, וגם בקרקעות לא־פוריות.
המינים העיקריים שמגדלים היום הם:
יתרונות תזונתיים
מיני הדוחן השונים עשירים בזרחן, ברזל, סידן, ויטמין B2 וויטמין B3. זרעי הדוחן משמשים תחליף לחיטה (לאלרגיים לגלוטן - חולי צליאק). הזרעים מכילים לציטין, חומצה פיטית וחומצות אמינו, ועשויים להוריד את רמת הכולסטרול כמו גם לצמצם את איבוד השיער במהלך טיפולים כימותרפיים לסרטן.
הדוחן ביהדות
הדוחן נזכר פעם אחת בתנ"ך, בין מרכיבי הלחם שממנו אכל הנביא יחזקאל: "וְאַתָּה קַח לְךָ חִטִּין וּשְׂעֹרִים וּפוֹל וַעֲדָשִׁים וְדֹחַן וְכֻסְּמִים" . כל התרגומים הקדומים זיהו את הדוחן שבמקרא עם Panicum miliaceum, וכן רבים מפרשני ימי הביניים. כך זיהו גם את ה'דוחן' הנזכר במשנה: רש"י, הרמב"ם, רש"ס ועוד. בגמרא הדוחן נזכר כמה פעמים, אחת מהם ב. במיוחד בקשר שלו לאורז ויש מחלוקת בין המפרשים מהו הדוחן ומהו האורז. רש"י מפרש: פנ"ץ, בצרפתית עתיקה, ואילו התוספות מפרש: מי"ל ופנ"ץ. הצעות זיהוי נוספות ל'דוחן' הם הזיפן האיטלקי (Panicum italicum) והדורה (Sorghum bicolor)  אך לפי שעה, העדויות מהממצא הבוטני-ארכאולוגי אינן מאפשרות אימות של שתי ההצעות הללו, ובנסיבות אלו ניתנת העדפה למסורת הזיהוי הקדומה שמדובר במין הנקרא בימינו 'דוחן'.
קישורים חיצוניים
A case-control study of Panicum Miliaceum in the treatment of cancer chemotherapy-induced alopecia.
Gardani G, Cerrone R, Biella C, Galbiati B, Proserpio E, Casiraghi M, Travisi O, Meregalli M, Trabattoni P, Colombo L, Giani L, Messina G, Arnoffi J, Lissoni P.
Minerva Med. 2007 Dec;98(6):661-4
המקור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
The Beatles' Second Album
The Beatles' Second Album הוא אלבומה השלישי של להקת הביטלס. האלבום יצא בארצות הברית ב-10 באפריל 1964 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. המפיק של השירים הכלולים באלבום היה ג'ורג' מרטין והם הוקלטו באולפני אבי רוד, אך התקליט עבר עריכת סאונד מחודשת על ידי מפיק חברת קפיטול, דייב דקסטר, אשר שינה את האיזון בין ערוצי הסטראו, הוסיף אפקטים של riverb ו-echo ושינה את הצליל של מרטין במטרה להתאימו ל"טעם הקהל האמריקאי". בשנת 2004 יצא האלבום בתור התקליטור The Capitol Albums, Volume 1.
רשימת רצועות
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם זה ג'ורג' האריסון.
צד שני
מוזיאון גוסטב מורו
המוזיאון הלאומי גוסטב מורו (בצרפתית: Musée national Gustave Moreau) הוא מוזיאון לאמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר הצרפתי גוסטב מורו. המוזיאון ממוקם ברחוב רושפוקו (rue de la Rochefoucauld) ברובע ה-9 של פריז, בירת צרפת.
מבנה המוזיאון שימש כביתו של מורו, ובשנת 1895 החל לשמש כסטודיו (חדר העבודה) של מורו, בו צייר רבות מיצירותיו. עוד בחייו הפך המבנה למוזיאון המציג את יצירותיו של מורו (כאשר דירתו של מורו הייתה בקומה הראשונה של המבנה).
תצוגת המוזיאון כוללת איורים, רישומים וציורים של מורו, וכן פסלים וציורים בצבעי מים. עוד מוצגים במוזיאון חדרי המגורים וחדר העבודה של מורו.
כרומוזום X
כרומוזום X הוא כרומוזום מין באחת ממערכות כרומוזומי המין הבאות:
ההבדלים בין זכרים לנקבות ביצורים בעלי מערכות מין XY נגרם על ידי ביטוי בזכרים (XY) של גנים המצויים בכרומוזום Y, או על ידי ביטוי כפול של גנים המצויים על כרומוזום X בנקבות (XX). ואולם, מרבית הגנים בכרומוזום X אינם אמורים להתבטא כפליים בנקבה ולצורך זה קיים מנגנון ההשתקה של כרומוזום X אשר משתק בכל תא באקראי את הביטוי הגנטי של אחד מכרומוזומי ה-X. זהות כרומוזום ה-X המושתק נקבעת בשלב העוברי של האורגניזם. דוגמה הממחישה אזורי ביטוי שונים של כרומוזומי X שונים בגוף הנקבה היא צבע הפרווה בחתולות. אצל חתולים מקודד צבע הפרווה בכרומוזום X, כך שחתולות בעלות שלושה צבעים הן חתולות שמלבד לכתמים הלבקניים שלהן מבטאים, לדוגמה, חלק מהתאים כרומוזום X בעל אלל לצבע חום וחלק כרומוזום X עם אלל לצבע שחור.
מוטציות כרומוזומליות
מנגנון ההשתקה של כרומוזום ה-X מאפשר שרידה גם במקרי מוטציה כרומוזומלית חמורה מסוג טריזומיה של כרומוזום X, ולכן כרומוזום X הוא הכרומוזום הארוך היחידי המאפשר לשרוד גם בתסמונות מסוג תסמונת X משולש (XXX) ותסמונת קליינפלטר (XXY). יתרה מכך, טריזומליה של כרומוזום X ביונקים גורמת לנזקים קטנים בהרבה מאשר טריזומליה של כרומוזומים קצרים אשר אינם כרומוזומי מין (למשל טריזומיית כרומוזום 21 הגורמת לתסמונת דאון).
תאחיזה לכרומוזום X
כרומוזום X מקיים דגם הורשה ייחודי. על גנים המצויים על פני כרומוזום X נאמר כי הם "בתאחיזה לכרומוזום X" או "אחוזים בכרומוזום X". דגם ההורשה מושפע מהיות האלל דומיננטי או רצסיבי.
צ'גלד
צ'גלד (בהונגרית: Csegöld) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי צ'גלד
יהודים חיו בצ'גלד בתקופות זמן שונות. הקהילה במקום קיבלה את שירותי הדת משנת 1885 מקהילת צ'נגר.
באפריל 1944 נלקחו יהודי צ'גלד יחד עם יהודי המחוז למחנה ההשמדה אושוויץ.
מסטיק עלמה
מסטיק עלמה הוא מסטיק שמיוצר על ידי חברת עלית.
היסטוריה
המסטיק יוצר בשנות החמישים של המאה ה-20, על ידי מפעל הקפה והממתקים "ליבר", תחת רישיון של חברת מסטיקים אמריקאית. בשנות השישים רכשה יצרנית הממתקים "עלית" את המוצר והמותג והחלה לשווק אותו בשלושה טעמים.
במקור יוצר המסטיק בצורת פסים עטופי נייר בחפיסות של חמש יחידות; צהובות (טעם ספירמינט), ירוקות (טעם פפרמינט) ואדומות (טעם אוכמניות). כשהנפוץ שבהם היה הצהוב, שנקרא אז: "גומי לעיסה בטעם מנטה". על חפיסות המסטיק הייתה דמות של עלמה בפרופיל פנים, הנהגה במלרע, אולם השם בציבור השתמר דווקא במלעיל. באנגלית נקרא המוצר "O Girl", והאות O הקיפה את פניה של העלמה.
לאחר כניסתו של מסטיק אורביט לשוק בשנות התשעים, ותחילתה של מהפכת הבריאות שהובילה לירידה בצריכת מוצרים רוויי סוכר בפרט ומסטיק בכלל, הופסק בהדרגה ייצורו של מסטיק עלמה והוא נעלם מהמדפים.
המוצר כיום
כחלק מתרבות הרטרו והנוסטלגיה, הוחזר המוצר למדפים באפריל 2007 לקראת יום העצמאות כמהדורה חד פעמית, תחת המותג must עם הלוגו המקורי והצבעים המקוריים אך בגרסת chicklets (קוביות לעיסה), במקום פסי המסטיק המקוריים, בגרסה ללא סוכר, אך רק בשני טעמים: ספירמינט (אריזה צהובה) ואוכמניות (אריזה ארגמנית).
המהדורה שהושקה נמכרה בהצלחה והמוצר זכה לביקושים נוספים, מה שהוביל להשבתו הסופית אל המדפים במתכונתו הנוכחית.
כיום משווק המוצר הצהוב כבטעם "מנטה עדינה" ולא כבטעם "ספירמינט".
יחסי הודו–קוסטה ריקה
יחסי הודו–קוסטה ריקה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין קוסטה ריקה להודו.
היסטוריה
קוסטה ריקה תמכה בעמדתה של הודו בסכסוך קשמיר באו"ם ב-1993 וב-1994. היא גם הצביעה נגד הצעת ההחלטה של פקיסטן על קשמיר ב- UNCHR בז'נבה ב-1994.
הודו מינתה קונסול כבוד בסן חוסה ב-1995, וקוסטה ריקה פתחה קונסוליית כבוד בניו דלהי ב-1996. קוסטה ריקה פיטרה את קונסולי הכבוד שלה בבומביי ובכלכותה, מתוך כוונה לפתוח את השגרירות שלה בהודו ב-1990. עם זאת, התוכניות לפתיחת השגרירות עוכבו. קוסטה ריקה הודיעה על כוונתה לפתוח שגרירות בשנת 2007. השגרירות בניו דלהי נפתחה לבסוף ב-20 באפריל 2010. שגרירות הודו בפנמה מוסמכת עבור קוסטה ריקה במשותף.
סגנית נשיאת קוסטה ריקה, אנה אלנה צ'קון, ביקרה בהודו באוקטובר 2015. מספר שרי חוץ של קוסטה ריקה, שרי סחר חוץ ונכבדים אחרים ביקרו בהודו מאז 1997. מהודו, הביקורים ברמה הגבוהה ביותר בקוסטה ריקה היו ברמת שר המדינה. שר המדינה למסחר ותעשייה, D. Purandareswari, ביקר בקוסטה ריקה באפריל 2013 ושר המדינה לענייני חוץ, הגנרל VK Singh (Retd), ביקר בקוסטה ריקה ביולי 2015.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, כולל מזכרות הבנות, לקיום התייעצויות קבועות של משרדי חוץ, ולשיפור שיתוף הפעולה הכלכלי והטכני. קוסטה ריקה והודו חתמו על מזכר הבנות להקמת מרכז מצוינות בטכנולוגיית מידע (CEIT) בקוסטה ריקה ב-2009. מזכרי הבנות נחתמו בין מכוני שירות החוץ של הודו וקוסטה ריקה, לבין ה-FSI והאקדמיה הדיפלומטית של קוסטה ריקה במרץ 2015.
ההתייעצויות הראשונות של משרד החוץ בין הודו לקוסטה ריקה נערכו באוגוסט 2012.
יחסי סחר
הסחר הדו-צדדי בין קוסטה ריקה להודו הסתכם ב-196.97 מיליון דולר ב-2015. הודו ייצאה לקוסטה ריקה סחורות בשווי 134.76 מיליון דולר (גידול של 40.62% לעומת 2014), וייבאה בשווי 62.21 מיליון דולר (ירידה של 59.94% מ-2014). היבוא של הודו מקוסטה ריקה היה עד לעלייה מתמדת עד 2013, אך ירד במידה ניכרת בעקבות סגירת מפעל שבבים של אינטל בסן חוסה ב-2014. הייבוא ההודי של מעגלים משולבים מקוסטה ריקה ירד ב-55% בשנת 2014.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לקוסטה ריקה הן מכוניות, מוצרים פרמצבטיים, טקסטיל וביגוד, אופנועים, כימיקלים אורגניים, מכונות חשמליות ומוצרים שונים כגון מחברות, כבלים וצמיגים. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מקוסטה ריקה הן עץ ומוצרי עץ, מעגלים משולבים ומכלולים מיקרו, מכשירים רפואיים או כירורגיים אופטיים, ובמידה פחותה, אגוזים, קפה, תה, זכוכית וכלי זכוכית.
חברות ה-IT ההודיות Infosys, Cognizant ו-CSS Corp הקימו מרכזי משלוחים בסן חוסה ב-2013. חברות הודיות משתמשות בקוסטה ריקה כדי לשרת את השוק האמריקאי בעלות נמוכה יותר. מנכ"ל CSS Corp TG Ramesh העריך כי שירות השוק האמריקאי מקוסטה ריקה הביא לחסכון של כ-15-20%. מלבד הקרבה, לקוסטה ריקה יש גם את היתרון של שיתוף אזור זמן זהה לזה של ארצות הברית ל-TCS ו-Wipro יש גם פעילות בסן חוסה.
יחסי תרבות
פרופסור הילדה צ'ן אפוי ביקרה בהודו עם מלגה של אונסק"ו בשנות ה-50, ולאחר מכן הציגה מחקרים על היסטוריה הודית, פילוסופיה וסנסקריט באוניברסיטת קוסטה ריקה בסן חוסה. הילדה גם פרסמה כמה מאמרים על הודו. הגרסה הספרדית של האוטוביוגרפיה של גנדי הושקה בקוסטה ריקה בספטמבר 2008 על ידי הנשיא אוסקר אריאס, שגם כתב את הפרולוג לספר.
את הסרט הקוסטה-ריקני משנת 2017 Enredados: La Confusión (Entangled: The confusion) ביים במאי הקולנוע הבוליוודי אשיש אר מוהאן. הסרט הוא הסרט הראשון באמריקה הלטינית הכולל שיר וריקוד בוליווד טיפוסי שהכוריאוגרפיה שלו בוצעה על ידי כוריאוגרפים מבוליווד. בסרט מככב גם השחקן ההודי Prabhakar Sharan שהפך להודי הראשון שמככב בסרט לטינו אמריקאי.
סיוע חוץ
הודו סיפקה לקוסטה ריקה ציוד פוטו-וולטאי בשווי 1.85 מיליון רופי ב-1997 כדי להקים מעבדת מחקר לאנרגיה סולארית באוניברסיטת ארדיה במסגרת תוכנית ITEC. הודו תרמה מרכזית טלפון למפעילת הטלקום ICE בקוסטה ריקה ב-1998, וסיפקה 25,000 דולר כדי לסייע בשיקום קורבנות השיטפונות ב-1996. הודו תרמה למשטרת סן חוסה בדצמבר 2005 18 רכבי Bajaj תלת-גלגלי, ותרמה 100,000 דולר לסיוע ושיקום בעקבות הוריקן תומאס בנובמבר 2010.