cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוכסות גסקוניה
מעמד פיאודלי
תחת ענף הדוכסים הבאסקי שהחל בשנת 864, גסקוניה הפכה למעשה לעצמאית ממלכי הפרנקים. בשנת 1004, אבו מפלורי, בעת ביקור במנזר לה ראול, טען שהוא חזק שם יותר מהמלך, מכיוון שאיש לא הכיר בכוחו. כתבי הרישומים של לה ראול מתוארכים לפי שלטונו של הדוכס מגסקוניה ולא זה של מלך צרפת. אף על פי כן, צ'רטרים ממקומות אחרים בגסקוניה המשיכו להיות מתוארכים על ידי שלטונם של המלכים הפרנקים עד לרכישת גסקוניה על ידי אקוויטניה.
היקף בתקופה הפרנקית הקדומה
ואסקוניה הפרנקית כללה את הפרובינציה הרומית לשעבר Novempopulania, ולפחות בתקופות מסוימות, גם את האדמות שמדרום להרי הפירנאים שבמרכזן פמפלונה. מכאן נובע שדוכסות ואסקוניה כללה אזורים בסקיים מצפון ומדרום לפירנאים לפחות עד לניתוק המובהק של פמפלונה מהדוכסות ב-824.
בשנת 628, המלך הפרנקי דאגוברט הראשון ערך סידורים לאחיו כאריבר השני לשלוט על השטחים שבין הלואר והפירנאים ("לימס ספרדייה") 'באזור הכללי של ואסקוניה', כולל סאנט, פריכות, קאור, אז'נה וכו'. בשנים הבאות מדווחים על אותו מלך שהכניע את ואסקוניה כולה, כלומר היא השתרעה גם מעבר לפירנאים.
"הקוסמוגרף של Ravenna" מתייחס לוואסקוניה כאל כל הטריטוריה המשתרעת עד הלואר, וכך גם "הכרוניקה של פרדגר", המעידה על כך שהיא שוכנת מדרום ללואר. אבל טבעו של השם הזה נתון לוויכוח. בכל מקרה, הבסקים משני צדי הגארון מצוינים בשנים העצמאיות האחרונות של הדוכסות עד שנת 768, אך מאותה השנה, גבולה הצפוני נקבע על נהר גארון. מספר סופרים הניחו את ההיקף הגאוגרפי הגדול הזה של המאות ה-7–8 להתרחבות של הבאסקים ממגוריהם המקוריים המשוערים סביב הפירנאים.
ארגון חברתי בתקופה הפרנקית הקדומה
בניגוד לאזורים שכנים, הרוזנים לא מילאו תפקיד בשלטון של ואסקוניה. יתרה מכך, הם נעדרו, ודוכסים מוזכרים כדמויות הראשיות של הבסקים, מיד אחריהם בהיררכיה ראשי שבטים ומשפחות, לפחות עד עליית השושלת הקרולינגית. באשר למערכת המשפט, נראה כי לא החוק הוויזיגותי ולא החוק הרומי היו בשימוש בדוכסות ואסקוניה, וייתכן שחוקי ילידים שררו לפחות עד ההשתלטות הקרולינגית בשנים 768–769.
החל משנת 778 החל קרל הגדול למנות רוזנים (בורדו, טולוז, פזנסאק) באדמות הגובלות של ואסקוניה לאורך גדות נהר גארון, ובכך ערער את אחיזתם בשלטון של דוכסי ואסקוניה.
דוכסי ורוזני ואסקוניה
במסמכים כתובים, שמותיהם נרשמו בדרך כלל בלטינית, שהייתה השפה הכתובה המועדפת באותה תקופה. כיום, שמותיהם נמצאים לעיתים קרובות גם בגרסתם הצרפתית, ולעיתים גם בגרסתם הספרדית. דוגמה אחת: השם הבאסקי Otsoa (שפירושו "זאב") תורגם מילולית לופ בגאסקונית, לופוס בלטינית, לופ בצרפתית ולובו בספרדית. לפיכך, הדוכס אוטסואה השני מגסקוניה יכול להיות מוכר בכל אחד מהשמות הללו, מה שמבלבל אנשים שאינם רגילים למצב הלשוני המקומי. יתר על כן, אפילו בתוך שפה מוגדרת, קיימות גרסאות כתובות רבות ושונות, באשר לשם הבסקי Santso (מלטינית "sanctus", שפירושו "קדוש"), שניתן למצוא במסמכים הבסקיים שנכתבו Antso, Sanzio, Santio, Sanxo, Sancio, וכולי.
בדרך כלל, לדוכסים ולרוזנים של גסקוניה היו שני שמות, הראשון הוא שמם הפרטי, השני הוא השם הפרטי של אביהם (לדוגמה, הדוכס סאנס הראשון לופ, שפירושו הוא הדוכס סאנס הראשון, בנו של לופ). מנהג זה יצר מאוחר יותר את שמות המשפחה הספרדיים, עם הוספת הסיומת - "ez" שפירושה "בן של". "חואן סאנצ'ס" פירושו המילולי "חואן, בנו של סנצ'ו". עבור כמה דוכסים מגסקוניה, השם השני אינו השם הפרטי של אביהם, אלא זהו כינוי שצברו עם הזמן והחליף את שמו הפרטי של אביהם, כמו הדוכס המפורסם Sans III Mitarra, השם "מיטרה" אינו שם אביו, אלא כינוי המתייחס למוצאו, כנראה "מנדיטארה", עם סיומת בסקית טיפוסית "-טארה" לביטוי מקור.
יש דוכס אחד מגסקוניה הנתון לדיון היסטוריוגרפי, והוא הדוכס סגוין הראשון (סגיווין, סיהימין,...). נטען שהוא למעשה מסתיר "מקור" בסקי — צורות כתובות "Semeno, Xemen, Ximen", או "Jimeno". יכול להיות שהשם הבסקי מבוסס על המילה "סֶמֶה" (שפירושה "בן", שמעיד בחריטות אקוויטניות), או שזה יכול להיות "סגוין" (גאסקונית מודרנית "סיגוין"), שם ממקור גרמני המבוסס על "סיג", שפירושו 'ניצחון' (cf "Sieg" בגרמנית המודרנית), ו-"win", כלומר 'חבר'.
הוצע כי חלק מהשמות הבסקיים, כנראה, הם רק השחתות של שמות גרמניים מאוחרים. לדוגמה, גארסינד המוביל לגרסאן, גנדולף או צנטולף לסנטולה, אגינלד או הונלד לאנקו (בפלנדריה ובפריסית, עדיין צורה קצרה של שני השמות הגלויים הראשונים), אגינארד לאזנר, בלאסגיטה או וואלגוטה לוולסקיטה, בלאסגוטו לולסקו, ארנואלד לארנאו, תאודה לטודה, תאודהילדה לדדילדיס או דדדילס. בעוד שחלקם עשויים להיות כאלה, לרבים מהם — אנדרגוטו, אמונה, אזנר (י), ולסקו, גרסיה, שימן (או), אנקו — יש צורות מוסברות היטב על פי כללים לשוניים ואטימולוגיות עקביות, כפי שתואר על ידי הבלשן Koldo Mitxelena. השמות הבסקיים העתיקים ביותר מימי הביניים שיקפו התייחסויות טוטמיות (בעלי חיים), וקשרים משפחתיים.
ברשימה שלהלן, הדוכסים והרוזנים של גסקוניה רשומים לפי שמותיהם הגסקוניים (בהתבסס על האיות הנוכחי של גאסקונית, לא על האיות של ימי הביניים, שהשתנה).
בית פואטייה
לאחר 1053, התואר דוכס גסקוניה הוחזק על ידי דוכסי אקוויטניה.
בית פלנטג'נט
לאחר 1204, התואר דוכס גסקוניה הוחזק על ידי מלכי אנגליה.
הלורד אדוארד, בנו של הנרי השלישי ולאחר מכן הפך למלך אדוארד הראשון, מונה לדוכס גסקוניה ב-1249. עם עלייתו לכס המלכות ב-1272 התאחד התואר עם ממלכת אנגליה.
התרסקות לילית
התרסקות לילית הוא ספר של הסופר נלסון דה מיל שראה אור באנגלית בשנת 2004, ותורגם לעברית בשנת 2005. הסיפור מבוסס על מקרה אמיתי של טיסה שהתרסקה, שהסיבה לכך נותרה עלומה.
עלילת הספר מתחילה ביולי 1996 באסון תעופה כאשר מטוס בואינג 747 בטיסה 800 של TWA שעל סיפונו 230 איש מתרסק באוקיינוס האטלנטי, במרחק של 12 קילומטר מהחוף המזרחי של ארצות הברית, ליד לונג איילנד.
זוג מסתורי ששהה בפארק לאומי קאפסוג ביץ', מנציח את הרגע הקשה הזה של טיל העולה מבין המים לכיוון המטוס ואת התפוצצות המטוס ונפילתו לים, במצלמת וידאו ביתית מבלי שהתכוון לכך, אבל נעלם במהירות כיוון שבמצלמה מוקלטת גם פעילות מינית שלו על החוף. לאחר שנחקרים לא פחות מ-500 עדי ראייה, חלקיו של המטוס נאספים ומשוחזרים בהאנגר ענקי, ונבחנות תאוריות שונות ורבות, הרשויות המוסמכות מודיעים כי מדובר בתקלה טכנית, וניצוץ חשמלי גרם לאדי דלק במיכל לעלות באש, דבר שגרם להתפוצצות המטוס.
גיבור הסיפור הוא הבלש ג'ון קורי, בלש משטרה ניו יורקי לשעבר שמשרת כסוכן ב-ATTF, כוח משימה אנטי טרוריסטי פדרלי המשותף ל-FBI ולמשטרה. קורי שנחשב לחוקר מעולה ופיקח אבל לא ממושמע במיוחד, משודל על ידי אשתו קייט מייפילד, אף היא חוקרת FBI לחקור את ההתרסקות. אשתו שהשתתפה כחוקרת זוטרה בחקירת ההתרסקות, חושדת כי כוחות הביטחון מטייחים את הפרשה ומפגישה אותו עם מספר אנשים שיכולים לשפוך אור על הפרשה. לדעתה ולדעת אנשים רבים המטוס לא התפוצץ בשל תקלה טכנית אלא בשל טיל קינטי שנורה מספינה או צוללת ששהו באוקיינוס.
קורי מתחיל לחקור את הפרשייה ומוצא אבני נגף רבים, ואף מסתבך עם הממונים עליו פקד דייוויד שטיין וג'ק קייניג, שמענישים אותו ואת אשתו בשליחה לגלות, לתימן וטנזניה בהתאמה. הוא גם מאוים על ידי אנשי ביטחון שונים מה-CIA ומה-FBI ואף נקלע עם אחד מהם לעימות פיסי קשה. והשאלה המרכזית שנשאלת בספר היא, האם יצליח לחשוף את הקונספירציה שעומדת מאחרי טיוח הפרשייה, לפני שכוחות חזקים ממנו יעצרו בעדו ואולי אף יחסלו אותו ואת אשתו לפני שיצליחו לעשות זאת.
מנטה שחורה
מנטה שחורה (באנגלית: Black Manta) הוא דמות בדיונית של נבל-על, המופיעה בחוברות הקומיקס אקוומן של חברת DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת Aquaman #35 מספטמבר 1967, ונוצרה על ידי הכותב בוב הייני והמאייר ניק קרדי. מנטה שחורה הוא שכיר חרב חסר רחמים ורצחני המשמש כאויבו המושבע של גיבור-העל אקוומן.
לפי גרסה אחת לסיפור המקור, האדם שיהפוך ברבות הימים למנטה שחורה היה ילד אפרו-אמריקני שגדל בבולטימור שבמרילנד ואהב לשחק במפרץ צ'ספיק. הוא נחטף ונאלץ לעבוד במשך כל תקופת ילדותו על סיפונה של ספינה, וספג התעללות מתמשכת מידי שוביו. בנקודה מסוימת הוא ראה את אקוומן ואת חבריו הדולפינים וניסה לסמן להם, אך אקוומן לא שם לב אליו. בסופו של דבר הוא נאלץ להתגונן מפניהם והרג את אחד מתוקפיו בעזרת סכין. דייוויד גדל לשנוא את חיי הים חסרי הלב ואת אקוומן, אותו ראה בתור הדמות שמייצגת אותם, ושאף להפוך לאדונו.
לפי גרסה נוספת לסיפור המקור, הילד אשר יהפוך ברבות הימים למנטה שחורה היה יתום אוטיסט שנלקח לבית חולים לחולי נפש ארקהם אסיילום בגות'אם סיטי. הוא חש בנוח במים קרים כקרח, אך סדיני כותנה הכאיבו לו מאוד. מכיוון שהמטפלים בארקהם אסיילום לא ידעו להתמודד עם אוטיזם, הם כבלו אותו למיטה בכל פעם שצעק ונאבק בהם. בגרסה זו, הילד הצעיר תמיד התלהב כשראה את אקוומן בטלוויזיה. בסופו של דבר, הילד היה נתון לטיפולים ניסויים. אחד מהם הצליח לנקות את מוחו של הילד, אך הותיר אותו אלים. הוא הרג את המדען שטיפל בו ונמלט מארקהם אסיילום. כמבוגר, האדם שיהפוך למנטה שחורה עיצב לעצמו תלבושת - חליפת צלילה בסיסית שיכולה לשקוע כמו דג מנטה הכוללת קסדה בעלת עיני חרק שמסוגלת לירות קרני אנרגיה. הוא נטל את השם "מנטה שחורה", ויחד עם צבאו הפך לכוח מרשים שהתעמת עם אקוומן מספר פעמים.
בקשת הסיפור "מלחמת מים" המתרחש במהלך אירועי "היום הבהיר ביותר" משנת 2010 התגלה ששמו הפרטי של מנטה שחורה הוא דייוויד, אשר פרש מחיי הפשע ופתח חנות לממכר דגים כדי להרוויח את לחמו ביושר. כאשר הוא מגלה שאקוומן חזר לחיים אחרי אירועי "הלילה האפל ביותר", הוא רוצח את הלקוחות שבחנות, שורף את הבית שלו הממוקם באזור החוף וחוזר לחיי הפשע ולמסע הנקמה שלו באקוומן.
עיבודים מונפשים
מנטה שחורה הופיע בסדרות האנימציה "ליגת הצדק" והמשכה "ליגת הצדק ללא גבולות", "ליגת הצדק - הדור הבא", "הארלי קווין" ו"באטמן: האמיצים והנועזים".
מנטה שחורה הופיע בסרטי האנימציה "ליגת הצדק: הגבול החדש", "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור", "ליגת הצדק: כס אטלנטיס", "הסיפור של באטמן", "ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט" ו"ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס".
מאליק ע'ולאם מוחמד
סר מאליק ע'ולאם מוחמד (באורדו: ملک غلام محمد; 20 באפריל 1895 – 29 באוגוסט 1956) היה המושל הכללי של פקיסטן ממנויו ב-1951 ועד לפיטוריו ב-1955 מסיבות בריאותיות.
מוחמד למד באוניברסיטה המוסלמית של אליגר שבאוטר פרדש. הוא עבד כמנהל חשבונות בשירות הרכבות של הודו. ב-1946 הוא קודם לעבוד במשרד האוצר בראשותו של ליקאת עלי ח'אן. לאחר קבלת העצמאות של פקיסטן ב-1947, הוא הצטרף לממשלתו של ליקאת עלי ח'אן כשר האוצר הראשון של פקיסטן וסייע לנסח את תחנת החומש הראשונה כדי לשפר את כלכלת המדינה.
בעקבות רצח ליקאת עלי ח'אן ב-1951 הוא מונה על ידי ראש הממשלה החדש, חוואג'ה נזימודין כמושל הכללי החדש. מעשי אלימות ברחבי פקיסטן, שאירעו כתוצאה מפעילות "תנועת השפה" בדאקה ומהומות דתיות בלאהור, הובילו אותו לפטר את ממשלת נזימודין ולהפעיל את סמכויותיו לשמירת החוק והסדר במדינה בשנים 1953–1954. ב-1955 הוא אולץ להתפטר מתפקידו כמושל הכללי והוחלף על ידי שר הפנים דאז, איסכנדר מירזא, עקב החרפה במצב בריאותו. לאחר מאבק במחלתו הוא הלך לעולמו בשנה שלאחר מכן.
ההיסטוריונים הפקיסטנים רואים את דמותו באופן שלילי והם מותחים ביקורת על כך שאפשר תככים פוליטיים, חתר תחת השליטה האזרחית בצבא על ידי כך שאפשר הטלת משטר צבאי ופיחת את הנורמות הדמוקרטיות בפקיסטן כאשר פיזר את האספה המכוננת.
ראשית חייו
מאליק ע'ולאם מוחמד נולד בפרבר של העיר לאהור למשפחה מהמעמד הבינוני אך עשירה. משפחתו הייתה משפחה ממוצא פתאני. את ילדותו הוא בילה בעיר העתיקה של לאהור וכך נטבעה באישיותו התרבות הייחודית של העיר. לאחר שהשלים את חוק לימודיו בעיר הולדתו, הוא למד באוניברסיטה המוסלמית של אליגר שבאוטר פרדש, שם הוא סיים לימודי תואר ראשון בחשבונאות.
קריירה בשירות הציבורי
לאחר סיום לימודיו הצטרף מוחמד במרץ 1920 למשרד החשב הכללי בממשלת הודו. בינואר 1921 הוא קיבל את המינוי הרשמי הראשון שלו כעוזר המבקר של חברת הרכבות של צפון הודו. עם מיזוגה של חברה זו לחברת הרכבות של מזרח הודו ב-1925, מונה מוחמד לזמן קצר כמנהל החשבונות של חברת הרכבות של בנגל ושל האזור הצפון-מערבי. לאחר שצבר מוניטין כאיש מקצוע מיומן הוא מונה כחבר במועצת המנהלים של הרכבת ההודית ולאחר מכן היה למפקח על האספקה והרכש של חברת הרכבת של הודו. מיוני 1932 ועד פברואר 1934 הוא סופח לרשויות המנהל של נסיכות בופאל ועבד תחת הנוואב (תואר אצולה) שלה, חמידוללה ח'אן. במרץ 1934 שב מוחמד לשירות הממשלתי ומונה כסגן החשב הכללי במחלקת הדואר והטלגרף. במאי אותה שנה הוא מונה כסגן המנהל הכללי של המחלקה. ביולי 1936 הוא מונה כפקיד הפיננסי באותה מחלקה ובאוקטובר 1937 הוא קודם לתפקיד הפקיד הפיננסי של מחלקת התקשורת.
ב-1945 הוא היה סייע להקמת חברת הפלדה של מהינדרה ומוחמד יחד עם האחים מהינדרה הוא שימש כרואה החשבון של החברה. בשנתיים הבאות ייצרה החברה תחת זיכיון את הג'יפים של ויליס בבומביי.
לאחר תום המלחמה התבקש מוחמד על ידי הנוואב של בהאוולפור, הלורד סאדק מוחמד ח'אן החמישי, לייצגו בדיוני ועידת השולחן העגול ובאותה תקופה הוא יצר קשרים עם ליקאת עלי ח'אן. ב-1946 הוא עזב את היידראבאד כדי להצטרף למשרד האוצר של הודו. בחלוקת התארים של אותה שנה, האחרונה בה כובדו בעלי משרות ציבוריות בהודו, הוענק לו תואר אבירות.
שר האוצר
ב-1947 עזב מוחמד את חברת מהינדרה והצטרף למשרד האוצר של הודו בניהולו של שר האוצר ליקאת עלי ח'אן וסייע לו לנסח את התקציב הראשון של הודו.
לאחר חלוקת הודו החליט מוחמד להיות אזרח פקיסטן וב-14 באוגוסט 1947 התיישב באופן קבוע בעיר הולדתו, לאהור. בממשלתו של ליקאת עלי ח'אן הוא קודם לתפקיד שר האוצר הראשון של פקיסטן. ב-1948 הוא הגיש את התקציב הראשון של המדינה ואת טיוטת תוכנית החומש הראשונה.
המושל הכללי של פקיסטן
בראשית 1951 החליט ראש הממשלה ליקאת עלי ח'אן להעביר את שר האוצר מוחמד מתפקידו בשל מצבו הבריאותי שהמשיך להתדרדר. עם זאת, החלטה זו לא יצאה לפועל עקב רציחתו של ח'אן באוקטובר אותה שנה. המושל הכללי דאז, חוואג'ה נזימודין, מינה את מוחמד להחליפו בתפקידו בעוד שהוא לקח על עצמו את תפקיד ראש הממשלה במקום ליקאת עלי ח'אן.
ב-1953 ייצג מוחמד את פקיסטן כראש המדינה בטקס ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה, לצדם של המושלים הכלליים של קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וציילון. בעת שובו לפקיסטן התחוללו התסיסה שעוררה "תנועת השפה" בדאקה שבמזרח פקיסטן והמהומות הדתיות נגד האחמדים בלאהור. שני האירועים הללו הובילו את מוחמד לעשות שימוש בסמכויותיו על פי חוק ממשלת הודו משנת 1935 הוא פיטר את ממשלתו של נזימודין ומינה תחתיו את הדיפלומט מוחמד עלי בוגרה.
ב-1954 עשתה האספה המכוננת של פקיסטן מאמצים להחליף את החוק משנת 1935 וליצור איזונים ובלמים על סמכויותיו של המושל הכללי. בתגובה פיזר מוחמד את האספה המכוננת, צעד שזכה לביקורת מטעם בית המשפט העליון של סינד. נשיא בית המשפט, סר ג'ורג' קונסטנטין קבע שצעדו של מוחמד היה בלתי חוקי, אך קביעה זו נהפכה על ידי בית המשפט העליון של פקיסטן.
באותה תקופה התדרדרה בריאותו של מוחמד עוד יותר והוא חש בשיתוק בכל גופו. ב-1955 הוא נאלץ לנסוע לבריטניה כדי לקבל טיפול רפואי. בהיעדרו הוא מינה את איסכנדר מירזא כממלא מקומו, אך זה האחרון פיטר אותו והיה למושל הכללי הקבוע, זאת בתמיכת חברי האספה המכוננת. סר מאליק ע'ולאם מוחמד מת ב-29 באוגוסט 1956 ונקבר בלאהור.
רעמתן פומפנו
רעמתן פומפנו (שם מדעי: Coryphaena equiselis) הוא מין דג ימי ממשפחת הרעמתניים החי בכל האוקיינוסים באזורים הטרופיים. הוא קרובו היחיד לסוג של המין רעמתן כחלחל הגדול יותר.
אורכו של רעמתן זה מגיע ל-127 סנטימטר ולעיתים הוא נחשב בטעות לרעמתן כחלחל צעיר. הוא בעל ראש דחוס ומוגבה ולסת גדולה. סנפיר הגב יוצר רעמה גבוהה כחולה-כהה עד הזנב הרחב. צבע הקשקשים ירוק-צהבהב והבטן בהירה. מין זה יכול להגיע לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים.
הדג חי באוקיינוס הפתוח, ובכמה ימים וניזון מלהקות דגים קטנים ודיונונים. לעיתים דגים אותו אך הוא עלול לגרום להרעלת סיגואטרה.
מארק פרדקין
קורות חיים
מארק פרדקין נולד בויטבסק לזוג רופאים, גריגורי קונסטנטינוביץ' פרדקין ויבגניה מירונובנה שאגאלובה. אביו נהרג במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר סיום בית הספר התיכון התקבל ללימודים בבית הספר לטכנאים העירוני. הוא עבד כמה שנים במפעל וב-1934 נסע ללנינגרד, שם למד הלחנה. לאחר חזרה למינסק למד בקונסרבטוריון; הפרופסור ניקולאי אלאדוב היה למורהו. ב-1938-1939 עבר בתיאטרון העירוני. בשנת 1939 גויס לצבא. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה המנצח של תזמורת צבאית, אז גם החלה השותפות שלו עם המשורר יבגני דולמאטובסקי. ב-1944 היה חבר באיגוד המלחינים הסובייטי ועבר למוסקבה.
מארק פרדקין כתב שירים עבור למעלה מ-50 סרטי קולנוע. השירים שלו זכו לפופולריות רבה ובוצעו על ידי לב לשצ'נקו, אדיתה פייכה, ליודמילה זיקינה, ולנטינה טולקונובה וזמרים ידועים נוספים. אחד משיריו המפורסמים הוא "זורם נהר הוולגה" שבוצע במשך שנים רבות על ידי הזמרת ליודמילה זיקינה. הוא זכה בפרסים רבים, בהם פרס המדינה הסובייטי בשנת 1979 ותואר אמן העם של ברית המועצות ב-1985.
המרכז הגלקטי
המרכז הגלקטי הוא המרכז של גלקסיית שביל החלב. הוא נמצא באזור של גלקסיית שביל החלב אשר נראה הכי בהיר.
סגיטריוס A*, מיקום מקור גלי רדיו חזק ומרוכז במיוחד במרכז גלקסיית שביל החלב, הוא חור שחור על-מסיבי, כמו אלה הקיימים במרכזים של כל הגלקסיות, לפחות בתחום היקום הנראה.
גילוי המרכז הגלקטי
בשנת 1954 צוות אסטרונומים מסידני שבאוסטרליה בראשות ג'וזף לייד פאוסי (Joseph Lade Pawsey) בנו צלחת בגודל 24 מטרים, והשתמשו בה על מנת לערוך מחקר מפורט על שידורי רדיו רבי עוצמה, אותם הם זיהו בקבוצת הכוכבים קשת. הם קראו למוקד שידור הרדיו אשר במרכז קבוצת הכוכבים קשת סגיטריוס A*, והבינו שהוא ממוקם ממש במרכז גלקסיית שביל החלב.
ב-1958 החליט האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU) כי המיקום של סגיטריוס A* הוא נקודת האפס האמיתית במערכת קווי הרוחב והאורך הגלקטיים. הקואורדינטות של המרכז הגלקטי לפי מערכת הקואורדינטות המשוונית:
קינולון
קינולון היא אנטיביוטיקה הפוגעת בתהליך שכפול ה-DNA של חיידקים וגורמת לתמותה מהירה שלהם.
דרך פעולה
הקינולונים מעכבים אנזימים חיידקיים המכונים טופואיזומרז-4 או DNA-gyrase, המשתתפים בייצור חומצות גרעין חיידקיות, ומונעים מהם למלא את תפקידם. הקינולונים מאופיינים בספיגה טובה מאוד דרך הפה ומסוננות בשלפוחית השתן, ועל כן הן משמשות בין היתר כתרופות לטיפול בדלקות הנגרמות בדרכי השתן.
הקינולונים נכנסים לתאים בקלות יחסית דרך חורים הנקראים פורינים ולכן הם יודעים לטפל בפתוגנים תוך תאיים כגון Legionella pneumophila ו-Mycoplasma pneumoniae. עבור חיידקים גראם-שליליים, המטרה היא פגיעה ב- DNA Gyrase, ואילו עבור חיידקים גראם-חיוביים המטרה היא פגיעה בטופואיזומרז 4.
מנגנוני עמידות לקינולונים
ידועים שלושה מנגנוני עמידות שמציג החיידק כנגד הקינולונים. הראשון משאבות efflux הפועלות להפחתת ריכוז הקינולונים בתא. השני גן עמידות על גבי פלסמיד, המקודד חלבונים הנקשרים ל- DNA gyrase ובכך מונעים היקשרות התרופה אליו, והשלישי קיום מוטציות באתרי הקשירה של טופואיזומרז 4 או DNA gyrase המפחיתות את אפיניות הקשירה של קינולונים. יצוין, כי קיימת כיום ביקורת רבה על השימוש התכוף במתן מרשם לתרופה זו – נמצא כי כמעט השימוש בפלואורקינולונים (דור חדש של קינולונים) בארצות הברית עלה פי 3 בחדרי מיון במהלך השנים 1995-2002, בהשוואה לאלטרנטיבות בטוחות יותר כגון מקרולידים, אשר השימוש בהן ירד.
התוויות טיפוליות
קינולונים ניתנים לטיפול בזיהומים הנגרמים בדרכי השתן. קינולונים ניתנים גם במקרים הבאים:
קינולונים אינם מומלצים לחולי אפילפסיה, הארכת מקטע QT, ולאנשים שלקו בשבץ או בזיהום של ה- CNS.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי כוללות בין היתר בחילות, הקאות, חוסר תיאבון, כאבי בטן וטעם לא נעים בפה. השפעות לוואי קיימות במערכת העצבים וכוללות כאבי ראש, סחרחורות, רעד, סיוטי לילה, עייפות והפרעות ראייה. תופעת לוואי נוספת היא פוטוסנסיטיביות- תוגבה של רגישות יתר של העור לאור (נראה כמו כוויית שמש, תפרחות, אודם ושלפוחיות בעור). תופעות לוואי נוספות הן דלקות או קרעים בגידים (טנדיניטיס) ולכן מומלץ להימנע ממתן תרופות אלו לחולים הנוטלים סטרואידים, ספורטאים, וכן קשישים או חולים הלוקים מראש בטנדינטיס. התרופות עלולות לגרום לדלקת בכבד ויש לבחון תפקודי כבד בעת לקיחתן. כמו כן התרופות מאריכות את מקטע ה- QT בתרשים החשמלי של האק"ג כתוצאה מחסימה של תעלות אשלגן. התרופות גם עלולות לפגוע בכליות אם כי באופן נדיר יחסית.
סוגים
ניתן לחלק את הקינולונים למספר דורות בהתאם לשנות הפיתוח של התרופה. ככל שהדור וותיק יותר, כך התרופה יותר צרת טווח מבחינה בקטריאלית. עם זאת, נהוג יותר להבחין בין הדור הראשון של התרופות, לבין הדור החדש יותר הכולל fluorine ולכן נקראות fluoroquinolones.
קינולונים וחסר באנזים G6PD
בעבר מקובל היה בספרות הרפואית כי מתן קינולונים בעייתי בחולים הסובלים מחסר באנזים Glucose-6-Phosphate Dehydrogenase. לאזהרה זו נודעה חשיבות מיוחדת בשל שכיחות גבוהה של המוטציה הים-תיכונית בתתי אוכלוסיות מסוימות בישראל, כערבים ויהודים-כורדים. בשנת 2011 פרסמו במשותף האיגוד הישראלי לרפואת ילדים, האיגוד הישראלי לפרמקולוגיה קלינית והאגף להבטחת איכות של ההסתדרות הרפואית בישראל קווים מנחים (guidelines) הקובעים כי במינונים הטיפוליים אין סכנה במתן קינולונים לאנשים עם חסר באנזים G6PD.
בעיית איינשטיין
בעיית איינשטיין היא מונח בגאומטריה של המישור ושואלת לגבי קיומו של אריח יחיד אשר כשלעצמו מהווה קבוצה של אריחים א-פריודיים, כלומר, צורה שיכולה לרצף את המישור, אבל רק באופן לא-מחזורי. צורה כזו נקראת "איינשטיין" (אין להתבלבל עם הפיזיקאי אלברט איינשטיין), ומשמעותה נובע ממשחק המילים הגרמניות "איינ" (אחד) "שטיין" (אריח).
את בעיית איינשטיין ניתן לראות כהרחבה טבעית של החלק השני של הבעיה השמונה-עשרה של הילברט, המבקשת פוליהדרון יחיד המרצף את המרחב האוקלידי התלת־ממדי, אך כזה שאין ריצוף של רצפה בעזרת הפוליהדרון הוא איזוהדרלי. אריחים אניזו-הדרליים כאלה נמצאו על ידי קארל ריינהרדט בשנת 1928, אך אריחים אניזו-הדרליים אלו מרצפים במחזוריות את המרחב.
פתרונות מוצעים
בשנת 1988, פיטר שמיט גילה פרוטוטיל א-מחזורי יחיד במרחב האוקלידי התלת-ממדי. בעוד שאף ריצוף על ידי פרוטוטיל זה לא אפשר הזזה כסימטריה, לחלקם יש סימטריה של בורג. פעולת ההברגה כוללת שילוב של הזזה וסיבוב דרך כפולה אי-רציונלית של π, כך ששום מספר של פעולות חוזרות אינן מניבות הזזה טהורה. בנייה זו הורחבה לאחר מכן על ידי ג'ון הורטון קונוויי ולודוויג דנצר לקבוצה קמורה א-מחזורית, אריח שמיט-קונווי-דנזר. נוכחות הסימטריה של הבורג הביאה להערכה מחדש של הדרישות לאי-מחזוריות. חיים גודמן-שטראוס הציע כי ריצוף ייחשב מאוד א-מחזורי אם הוא לא מאפשר בשום קבוצה מחזורית אינסופית של תנועות אוקלידיות  כסימטריות, ושרק קבוצות אריחים האוכפות א-מחזוריות חזקה ייקראו א-מחזוריות חזקה, בעוד שקבוצות אחרות ייקראו א-מחזוריות חלשה.
בשנת 1996 בנתה פטרה גומלט אריח מעוטר מעוצב והראתה שכאשר מותרים שני סוגים של חפיפות בין זוגות אריחים, האריחים יכולים לכסות את המישור, אך ורק באופן לא מחזורי. בדרך כלל, פירוש המילה ריצוף הוא חיפוי ללא חפיפות, ולכן אריח הגומלט אינו נחשב לפרוטוטיל א-מחזורי. אריח א-מחזורי שנקבע במישור האוקלידי המורכב מאריח אחד בלבד - אריח סוקולאר-טיילור - הוצע בתחילת 2010 על ידי ג'ושוע סוקולאר וג'ואן טיילור. בנייה זו מחייבת כללים תואמים, כללים המגבילים את הכיוון היחסי של שני אריחים ואשר מתייחסים לעיטורים המצוירים על האריחים, וכללים אלו חלים על זוגות של אריחים לא צמודים. לחלופין, ניתן לבנות אריח לא מעוטר ללא כללים תואמים, אך האריח אינו מחובר. ניתן להרחיב את הקונסטרוקציה לאריח תלת־ממדי מחובר ללא כללים תואמים, אך אריח זה מאפשר ריצוף מחזורי בכיוון אחד, ולכן הוא א-מחזורי חלש בלבד. יתר על כן, האריח אינו פשוט מחובר.
בשנת 2022, חובב החידות, דייוויד סמית, גילה אריח בצורת "כובע" שנוצר משמונה עותקים של דלתון 60°–90°–120°–90°, מודבק מקצה לקצה, שנראה היה כמרצף את המישור רק מדי פעם. סמית' גייס עזרה מהמתמטיקאים קרייג ס. קפלן, ג'וזף סמואל מאיירס וחיים גודמן-שטראוס, ובשנת 2023 פרסמה הקבוצה הדפסה מוקדמת המוכיחה ש"הכובע", כאשר הוא מורכב עם תמונת המראה שלו, יוצר מערכת פרוטוטיל א-מחזורית. יתר על כן, ניתן להכליל את "הכובע" למשפחה אינסופית של אריחים עם אותה תכונה א-מחזורית. ההוכחה שלהם ממתינה לביקורת עמיתים ולפרסום רשמי.
בשנת 2023, אותו הצוות (סמית', מאיירס, קפלן וגודמן-שטראוס) פרסמו טיוטה בנושא משפחה של צורות, הנקראות "ספקטרים". כמו אצל ה"כובע", כל צורה כזו יכולה לרצף את המישור בעזרת הזזה וסיבוב בלבד. יתר על כן, אריח ה"ספקטר" נחשב אריח "כיראלי מוחלט": אפילו אם תמונות המראה היו מותרות, כל הריצופים היו משתמשים רק בכיראליות אחת של הספקטר. במילים אחרות, אין שום ריצופים של המישור שמשתמשים גם בספקטר וגם בתמונת המראה שלו.
וולקונסקואיט
וולקונסקואיט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) המכיל כרום, מגנזיום אלומיניום וברזל השייך לקבוצת הסמקטיט, אחד מסוגי מינרלי החרסית.
הרכב וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הווולקונסקואיט היא (Ca0.3(Cr+3,Mg,Fe+3)2(Si,Al)4O10(OH)2·4(H2O.
הווולקונסקואיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\, וחבורת סימטריות מרחבית C2/m. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.16, b=8.94Å, c=14.4Å, וגודלה של זווית β הוא 90°.
המבנה הפנימי של הווולקונסקואיט, כמו של המינרלים בקבוצת הסמקטיט, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחיות בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון כרום, מגנזיום או ברזל.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום ולעיתים מגנזיום וברזל המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בווולקונסקואיט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים, מצב המכונה חרסית של 2:1. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה מים. גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים.
תכונות פיזיקליות
המינרל מופיע כמסה חסרת צורה, כקשקשי דגים (כמו נציץ) או סיבים. יש לו פצילות מושלמת על {001} והוא נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל נמוכה, 2-1.5 בסולם מוס. משקלו הסגולי הממוצע 2.25 גרם לסמ"ק.
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה ב-1830 בהר אפימיאטסקיה, סמוך לכפר אפימיאטי, נהר קאמה, אוחנסק (Оха́нск), מחוז פרם הרי אורל בפדרציה הרוסית, ותואר לראשונה ב-1831 על ידי הגאולוג הגרמני אלכסנדר קמרר (August Alexander Kämmerer). המינרל קרוי על שם פיוטר מיכאלוביץ' וולקונסקי (רוסית Пётр Миха́йлович Волко́нский 1852-1776), פילדמרשל בצבא האימפריה הרוסית, חבר במועצה המדינית ושר בממשלת הצאר ניקולאי הראשון האחראי על מדעי הטבע.
שימושים
הוולקונסקואיט משמש כפיגמנט טבעי ירוק בציורים, ובעבודות קרמיקה. בעבר נעשה בו שימוש לצביעת דמויות איקונין למשל של "פטרוס ופאולוס" בקתדרלת סופיסקי בנובגורוד. פבלו פיקאסו אהב את הגוון הירוק של הוולקונסקואיט ונהג להזמין את הפיגמנט מברית המועצות. כך לדוגמה הוא השתמש בוולקונסקואיט בציורו הידוע "קבצן זקן וילד" המצוי כיום במוזיאון פושקין במוסקבה. ניתן להשתמש בוולקונסקואיט כפיגמנט ללא טיפול מיוחד לאחר טחינתו, אבל כיוון שלמינרל יש נטייה להידבק נוהגים להוסיף לו כמות קטנה של קוורץ בעת הטחינה. הפיגמנט שנוצר הוא קבוע, אינו מושפע מחשיפה לשמש והוא אינו משפיע על פיגמנטים אחרים או על חומרי בסיס הצבע. חיסרון קל שלו שהוא רעיל במידת מה ויש להימנע משאיפת אבק הפיגמנט.
תפוצה ומקור
בישראל ניתן למצוא וולקונסקואיט בתצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד וגם בדרך מעלה אדומים. וולקונסקואיט מופיע כעורקים ירוקים בתוך אבן שחורה-חומה (שרובה ספוריט) שנחצבה בבקעת חתרורים ושווקה, תחת השם "שיש ערד", כאבן בניין ששימשה לציפוי מבנים, מטבחים וכאבן מרצפת.
תהליך יצירת המינרל מגוון. באתר המקורי בו נתגלה הוולקונסקואיט ברוסיה הוא מינרל אפיגנטי בסלעי משקע קלאסטיים כדוגמת אבני חול וקונגלומרטים כשהוא ממלא חללים מהתפרקות של חומרים אורגניים. בגוצה דלצ'ב בבולגריה הוא תוצר בליה של סרפנטין. בתצורת חתרורים בישראל המינרל נוצר כאשר תהליך מטאסומטיזם (התמרה בשל פעולת מים חמים) ממצה את המתכת כרום ומרכז אותה לתוך סדקים שבהם היא מתגבשת.
Qué Mal Te Fue
השיר הגיע למקום ה-23 במצעד השירים הלטיניים והתשיעי במצעד האיירפליי הלטיני.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סי פי פולנקו, נאטי נטשה, דימלו פלו, דדי יאנקי, ג'סטין קווילס ורפאל פינה והופק על ידי דימלו פלו גם כן. בשיר מדברת נטשה על מערכת יחסים הרוסה, בה היו מקרים רבים של עזיבה ופרידה. כמו כן, היא מדברת על כך שהיו פעמים בהן הגבר שהיה עמה איתה חזר כי הבין מה הפסיד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ביוטיוב ב-1 ביוני 2020. הקליפ של השיר צולם בצורה אנכית, כך שניתן לראות כי הוא צולם מטלפון סלולרי. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את נטשה כשהיא רוקדת לצלילי השיר, תוך שהיא לובשת בגד ים ורוקדת בשלל מקומות שונים.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-125 מיליון צפיות.
עבר ועתיד (כתב עת)
כתב העת היהודי עבר ועתיד (בהונגרית: Múlt és Jövő), ואחר כך גם הוצאה לאור ספרים; הוא אחת מהוצאות לאור של כתבי עת וספרים הונגרים הוותיק ביותר בהונגריה.
תולדות כתב העת
כתב העת נוסד על ידי יוסף פטאי בשנת 1911 ופעל ברציפות עד מרץ 1944, עד הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה). זה היה האורגן התרבותי והאמנותי של כמעט מיליון יהודי הונגריה באותה תקופה. בשנת 1988 חידש את הופעתו יאנוש קבאנאי, תוך ניצול האירוע ההיסטורי של חילופי המשטר בהונגריה. למגזין נוספה הוצאה לאור של ספרים מאז 1994, שפעילותה גדלה באופן דינמי משנה לשנה. המגזין והוצאת הספרים משלימים זה את זה באמצעות מחברים וצוות מערכת משותפים, ובחלקו קהל קוראים משותף.
תוכנית הוצאת כתב העת "עבר ועתיד" והספרים קשורה קשר הדוק לצרכים המוחשיים הסוציולוגיים של התאוששות יהדות הונגריה לאחר שינוי המשטר בשנת 1989. ההוצאה מפרסמת ספרות יהודית חדשה שמגיבה לשינויים בתקופה, לתוצאות המחקר בהיסטוריה של יהדות הונגריה ומשלבת את האוצרות הרוחניים שנאספו ומתעדכנים במהלך גילוי היצירה הרוחנית היהודית של מאה השנים האחרונות לתוך "מחזור הדם" הרוחני האוניברסלי של יהדות העולם. זה חשוב ביותר כיוון שהונגריה הייתה פעם אחד המרכזים החשובים ביותר בעולם של היהדות. מחברים כמו ארמין ואמברי, יצחק יהודה גולדציהר, בנימין זאב בכר, לאיוש בלאו, דב ברנאט הלר, אלכסנדר שייבר, אישטוואן האן ועוד רבים אחרים ידועים בכל רחבי העולם. יתרה מכך, זיכרונם, שמירת דועתיהם הרוחניות, הטיפול וההתפתחות של מורשתם, נותרו חסרי בית לפני כן הן בהונגריה והן בעולם. סופרים ידועים בינלאומיים יהודים-הונגרים כמו פרנץ מולנר, ארתור קסטלר, אפרים קישון, ג'ורג' מיקש או תסריטאים או במאים הוליוודיים מפורסמים בעולם יצאו מאזור תרבותי זה במרכז אירופה. השואה לא רק הרסה את ההיסטוריה של יהדות הונגריה, אלא גם קטעה, ושיברה קריירות מבריקות רבות במחנות ריכוז. כתב העת ממשיך את יצירתם ואת רוחם, גם מתוך רצון לפרסם את שמם ועבודתם לעולם כולו. כאלה הם לדוגמה קארוי פאפ, כותב הפרוזה ואימרה אמוש הצייר. שניהם אבות יהודים מודרניים, שאליהם מובילה זהותנו הרוחנית.
המו"ל של עבר ועתיד מפרסם ספרות יהודית שנכתבה בשפות המגוונות ביותר בעולם מיצירות יהדות עדכניות בתרגומים להונגרית. בנוסף לנושאים היהודיים הקשורים זה לזה, המו"ל מתעניין גם בסובלנות, ברב תרבותיות ובספרות עיונית. הנושאים התמטיים של כתב העת בכל רבעון כוללים גם אנתולוגיה של ספר בכל מהדורה. אחד מתפקידי עותקי כתב העת להתמקד ביהדות במדינות שונות בשנים האחרונות ולהתמקד בפורומים ואישים רוחניים יהודיים שם. אחד הניסיונות המוצלחים ביותר היה פנייה לאינטלקטואלים ולסדנאות יהודיים: הישראלי, הפולני, הצרפתי, או הגרמני. השנה 1998 למשל בנושאי המגזין והוצאת הספרים היו ציון מלאת 150 שנה למהפכת 1848 בהונגריה ולמלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1848–1849 וכן 50 שנה להקמת מדינת ישראל. יום השנה ה-150 הוא גם הרגע בו יהודי הונגריה הפכו ליהודות הונגריה. זהו אחד האירועים המכוננים והמכריעים בכל ההיסטוריה ההונגרית מכיוון שהאנרגיות היהודיות ששוחררו אז לפני 150 שנה דחפו את הונגריה למסילות המודרניות. עובדה זו מכריעה לפחות כמו התחנה הסופית של צמד המסילות: שואת יהדות הונגריה.
עבר ועתיד החדש
כתב העת עבר ועתיד שהופיע מחדש (הוא מקוצר לעיתים קרובות כ- MéJ, והוסיף בפרסומיו המדעיים את האותיות: ÚF, כלומר: גליונות חדשים) פרסם את הגיליון הראשון שלו בדצמבר 1988, שהייתה אנתולוגיה. בשנת 1989 יצאו לאור שני גיליונות של המגזין, ומאז 1990 יצאו לאור באופן קבוע גיליונות ארבע פעמים בשנה. מסות, מחקרים היסטוריים, סוציולוגיים ובנושאי יהדות, ספרות יפה, אמנות, דיווחים, ראיונות: אלה הם הז'אנרים העיקריים של כתב העת. חלק קטן מחומרי הצילום והאיור כבר עלו או יועלו לאינטרנט, אך יש תוכניות ליצור ארכיון איורים שיעזור לכל מי שעובד בנושאים דומים. מחנה המנויים הזרים (מחוץ להונגריה) הולך וגדל, כך שבסוף הגיליונות מתפרסמים תכנים וסיכום באנגלית. זה גם תנאי לספריות האוניברסיטאות הזרות להזמין את כתב העת. הנושאים נערכים ברובם על פי עקרונות נושאיים. אחד מתפקידי הפרסומים להתמקד כאמור ביהודי מדינות שונות (ישראל, פולין, צרפת, גרמניה) ובשנים האחרונות גם יצירת קשר עם הפורומים והאישים הרוחניים היהודיים שם. המדור בשם "ניטור" הוא ביבליוגרפיה מבוארת של ספרים ומאמרים בנושאים יהודיים שמתפרסמים בהונגרית - ולכן עבור אלה שעוסקים ביהדות הונגריה ידע על העיתונים, כתבי העת והפרסומים הוא בלתי נמנע.
המייסד
מייסד העיתון, יוסף פטאי שנולד בהונגריה ונפטר בתל אביב בשנת 1953 היה סופר, משורר, מתרגם. הוא למד תאולוגיה עברית בניטרה, בבית המדרש לרבנים בבודפשט ולאחר מכן בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1907 ואת תעודת ההוראה בשנת 1908. בין השנים 1908–1921 היה מורה בגימנסיה בבודפשט. משנת 1912, היה העורך של כתב העת עבר ועתיד. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל. בקרב יהודי הונגריה ומחוצה לה, הוא פעל בהרחבה ברוח יהודית-ציונית שמטרתה הייתה לעורר את התודעה העצמית הלאומית היהודית. בכתבי יד זרים חקר יצירות לא ידועות של משוררים עבריים מימי הביניים. הוא ערך את:
כרים רשיד
כרים רשיד (באנגלית: Karim Rashid; נולד ב-18 בספטמבר 1960) הוא מעצב-על, יליד מצרים, שגדל בקנדה. העיצובים של רשיד מתפרסים על פני תחומים רבים ומגוונים בין היתר עיצוב פנים של מסעדות, מלונות, ובתים, עיצוב אופנה, רהיטים, תאורה, אמנות, אופניים, גאדג'טים, ומוצרי קוסמטיקה.
רשיד נחשב למעצב תעשייתי מהחשובים והמשפיעים בעולם בעשורים האחרונים. המגזין האמריקאי "טיים" כינה את רשיד בשנת 2001 "המעצב התעשייתי המפורסם ביותר באמריקה".
ביוגרפיה
כרים רשיד נולד בשנת 1960 בקהיר, מצרים לאב אמן ממוצא מצרי ולאם אנגליה. אחיו הוא הארכיטקט האני רשיד, ואחותו היא האמנית סורייה רשיד. כאשר היה בן חמש היגר עם משפחתו לקנדה בעקבות הקריירה של אביו האמן.
בשנת 1982 רשיד קיבל תואר ראשון בעיצוב תעשייתי מאוניברסיטת קרלטון, באוטווה, שבקנדה. הוא המשיך ללמוד בנאפולי, איטליה לתואר שני כמעצב. משם עבר למילאנו ועבד בסטודיו של רודולפו בונטו.
קריירה
בשנת 1984, לאחר שחזר לקנדה, עבד בחברה שמייצרת ציוד לצילום רנטגן וכן בסטודיו לאופנה.
בשנת 1993 פתח רשיד את הסטודיו שלו בניו יורק בו הוא פועל מאז.
בשנת 2004 עיצב לראשונה בית מלון ביוון.
בשנת 2007 שכרה חברת הולנדיה הישראלית את שירותיו לעיצוב קולקציית מיטות וחדרי שינה.
רשיד מעצב לצד מוצרים יוקרתיים גם מוצרי צריכה פשוטים: בקבוקי פפסי, נעלי ספורט, אופניים, בשמים. לדוגמה: פח ניירות בשם "גרבו" (garbo) שנמכר במחיר מוזל של פחות מ-10 דולר, הוא מוצר שקנו אותו מיליוני אנשים ברחבי העולם. מגמה זו יוצאת מנקודת תפיסה של עיצוב דמוקרטי או עיצוב בר השגה, שמנגישים לקהל הרחב עיצוב יוקרתי במחיר סביר.
הוא דוגל גם באיכות הסביבה- לדבריו כל מוצריו הם 100 אחוז ממוחזרים ומתכלים ללא חומרים רעילים. "אני מאמין גדול שמעצבים צריכים להיות אחראים כלפי הסביבה שבה הם עובדים".
בשנת 2016 נחנך מלון הבוטיק "פוליהאוס" בכיכר מגן-דוד בתל אביב, אותו עיצב. המלון הוקם במבנה ב משנת 1937.
את העבודות שלו אפשר למצוא בתצוגות מתחלפות ואוספים קבועים, כולל במוזאונים נחשבים בעולם כמו MoMA בניו יורק, SFMoma בסן פרנסיסקו, מרכז פומפידו בפריז ועוד.
חיים אישיים
אשתו הראשונה של רשיד הייתה הציירת הדיגיטלית מייגן לנג. ב־2008 נישא לאיבאנה הנדסאית כימיה ממוצא סרבי. לזוג יש ילדה שנולדה ב-2013.
משפחת רשיד מתגוררת בלב מנהטן ארצות הברית בבית פרטי יוקרתי בעיצובו של רשיד, שאליו צמוד הסטודיו שלו רחב הידיים.
רשיד נוהג להתלבש בבגדים וחליפות בצבעי לבן או ורוד, מקפיד על משקפי ראייה בעלות מסגרת עבה ועל גופו קעקועים פרי עיצוביו שמזכירים לו את הערים בעולם בהן ביקר. באחד הקעקועים כתובה המילה "אור" בכתב רש"י. פלטת הצבעים הזו משתקפת גם בעבודותיו הרבות, בדירתו וגם באתר האינטרנט היפה שלו.
נעמי הנריק
נעמי הנריק (11 ביוני 1920 – 23 במרץ 2018) הייתה פסלת ישראלית. עבודתה המפורסמת ביותר היא אנדרטת פורצי הדרך לירושלים.
ביוגרפיה
הנריק נולדה ב-1920 בעיר אקרמן שבבסרביה כנעמי צלרינג. אביה, ד"ר שאול צַלרינג (צימֶרינג) (1890–1954), בן העיר, היה רופא נשים ולימים מבכירי רופאי הנשים בתל אביב. בשנת 1930 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב ברח' ביאליק 18. לאחר שסיימה את לימודיה בגימנסיה הרצליה, פנתה ללימודי פיסול אצל הפסל זאב בן-צבי, כשבמקביל עסקה בחינוך. לאחר נישואיה בשנת 1945 לרונלד הנריק עברה עם בעלה ללונדון, שם המשיכה את לימודי הפיסול בבית הספר לאמנות "סלייד" בלונדון. עם שובם של בני הזוג הנריק לישראל לאחר מלחמת העצמאות, השתקעה המשפחה בירושלים.
הנריק התגוררה בעין כרם. בשנת 1996 התאלמנה מבעלה. נפטרה בשנת 2018, בגיל 98.
עבודותיה
בשנת 1962 זכתה בשיתוף האדריכל טוביה קץ בתחרות פומבית לעיצוב אנדרטת פורצי הדרך לירושלים, כשהיא מותירה מאחוריה אמנים ידועי שם כמו קוסו אלול, מנשה קדישמן ויצחק דנציגר. זוהי עבודתה המוכרת ביותר. בסוף שנת 1962 זכתה בתחרות לעיצוב אנדרטת הגבורה ביד ושם, שיועד על פי דגם שהוכן בתחילת 1963 להיות מגדל מלט בגובה 30 מטרים שייראה למרחוק לכל הבאים לירושלים מהשפלה. ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 1964 נערך טקס הנחת אבן פינה לגלעֵד, אך הגלעד לא הוקם, מאחר שהנהלת יד ושם פקפקה בהיתכנות הטכנית של הקמתה.
עבודות נוספות של הנריק מצויות ברחבי ישראל, בהן קירות זכוכית ובטון בבניין משרד ראש הממשלה בירושלים ומוזיאון דגון בחיפה, אנדרטה לחללי חטיבה 679 לרגלי תל שיפון ברמת הגולן ומספר עבודות פסיפס בירושלים ובפקולטה לחקלאות ברחובות ובגליל.
שוגי (מותג)
שוגי הוא מותג דגני בוקר וחטיפים של חברת תלמה. סמל המותג לשעבר הוא דמות של ציפור כחולה אשר מופיעה על אריזת המוצר ונקראת "שוגי". שיווק המוצר החל בשנת 1989.
היסטוריה
המותג החל להיות מיוצר בשנת 1989 כמותג דגני בוקר. בשנת 2002 החלה החברה לשווק סדרת חטיפי דגנים תחת שם המותג ונתח השוק שלו הגיע ל-14.75 בתחום דגני הילדים. בשנת 2007 היה נתח השוק של המותג 9% משוק דגני הילדים. המותג פונה לקהל הילדים ולצידו החברה משווקת שני מותגי דגני בוקר לילדים:"עוגי" ו"קוקומן". בתחום חטיפי הדגנים לילדים יוניליוור היא החברה השולטת בשוק נכון לשנת 2013.
Good Guys Only Win in Movies
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השישי במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי דיטר בוהלן, איתו שיתפה פעולה סי. סי. קאץ' במהלך רוב הוצאת אלבומי האולפן והסינגלים שלה. בתחילת השיר, מדברת סי. סי. קאץ' אל מישהו שהיא כביכול מתגעגעת אליו, תוך שהיא אומרת בכאב "לבי זועק: אני מתגעגע אלייך".
בשנת 1998, הוציאה סי. סי. קאץ' את אלבום הלהיטים Best of '98, בו נכלל השיר.
וידאו קליפ
ב-22 בנובמבר 2011, הועלתה ליוטיוב ההופעה של השיר. בהופעה, ביצעה סי. סי. קאץ' את הגרסה הארוכה של השיר, תוך שמסביבה ישנם שלושה רקדני ליווי. ההופעה זכתה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-8.1 מיליון צפיות.
הופעה נוספת של השיר, הצליחה לצבור שני מיליון צפיות.
פניני הלכה לילדים
פניני הלכה לילדים היא סדרת ספרי ילדים, המבוססת על הסדרה פניני הלכה שכתב הרב אליעזר מלמד, ויוצאת לאור על ידי מכון הר ברכה. מטרת הסדרה להנגיש את תוכן ההלכות לילדים בצורה קלילה ובהירה. הספרים משלבים הלכות לצד המחשות בעזרת איורים וקטעי קומיקס. מאייר ועורך הסדרה הוא הרב יאיר ביטון.
הספרים בסדרה
נכון לאדר התשפ"ג (2023) ישנם עשרה ספרים בסדרה:
צרטובטרצ'ידיים
צרטובטרצ'ידיים (שם מדעי: Ceratobatrachidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, בורנאו, גינאה החדשה ואיים באוקיינוס השקט.
הם התפצלו ממשפחת הצפרדעיים (Ranidae), אך הופרדו מהם ב-1884. הם שויכו גם למשפחה דיכרוגלוסיים (Dicroglossidae).
מיני המשפחה מטילים את ביציהם ביבשה ומהם בוקעות צפרדעים קטנות ולא ראשנים אמיתיים. לחלקם ישנה בליטה מוארכת על אפם המזכירה קרן של קרנף.
ערן ארליך
ערן ארליך הוא אמן העוסק במיצב, פיסול, רישום, ציור ועיצוב קרמיקה, מרצה לאמנות, ואוצר עצמאי ישראלי. החל מ-2013 משמש כראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל.
ביוגרפיה
ערן ארליך למד מחול מודרני וקלאסי בבת-דור בשנים 1984–1987 והיה רקדן בבת שבע II. למד בשווייץ לתואר ראשון באמנות באקדמיה לאמנות חזותית על שם מקסימיליאן די מירון בנושאטל, אותו סיים ב-1991. בשובו לישראל, השלים לימודי תעודה בתוכנית עמיתי עלמא, והמשיך לתואר שני ולדוקטורט (2015) באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת התכנית ללימודי תרבות ופרשנות.
ארליך ריכז את "מסלול אמנים יוצרים" במכללת עלמא ולימד באסכולה לעיצוב ובשנקר. בשנים 2006–2012 אצר את תערוכת הבוגרים של המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל, ומשנת 2013 משמש כראש המחלקה.
על התערוכות שאצר מחוץ לבצלאל נמנות תערוכות רבות, הן תערוכות יחיד והן תערוכות קבוצתיות, כגון "של מי האדמה הזאת?" במרכז לקרמיקה עכשווית – בית בנימיני בתל אביב (2011) ; "חוות החיות" בגלריית החווה בחולון (2011); "רטוב-שרוף" בבינאלה לקרמיקה ישראלית במוזיאון ארץ ישראל (2016),  ואחרות.
בסטיה
בסטיה (בצרפתית: Bastia) היא קומונה ועיר בקורסיקה עילית שבצרפת, הנמצאת בקצה הצפון-מזרחי של האי קורסיקה. היא העיר בעלת מספר התושבים השני בגודלו באי אחרי אז'אקסיו, עם 45,596 תושבים בשנת 2016. עד שנת 2018 (אז שני מחוזות קורסיקה אוחדו) הייתה בירת מחוז קורסיקה עילית. בסטיה היא עיר הנמל והמסחר המרכזית באי.
גאוגרפיה
בסטיה ממוקמת בצפון מזרח קורסיקה, בבסיסו של חצי האי כף קורס (Cap Corse), והיא כאמור עיר הנמל המרכזית באי. היא נמצאת כ-35 ק"מ דרומה מקצהו הצפוני של כף קורס, כ-50 ק"מ מערבה מהאי האיטלקי אלבה, וכ-90 ק"מ מאיטליה היבשתית.
בסטיה ממוקמת בין מורדותיו המזרחיים של ההר "סרה די פיניו" (Serra di Pigno), שגובהו 960 מטר, לבין הים. בשל ההר העיר התפתחה ברצועה צרה ברוחב של כ-1.5 ק"מ קרוב לחוף הים.
אקלים
האקלים בעיר הוא ים תיכוני. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 15.5°C, ויש בממוצע כ-5 ימים בשנה בהם היא יורדת מתחת ל-0°C. באזור יורד גשם רב, אך העיר נהנית גם מכ-240 ימי שמש בממוצע בשנה.
כבישים
ישנן שלוש דרכי גישה מרכזיות לבסטיה. הכביש הראשי המוביל לעיר הוא כביש T11 (עד שנת 2014 נקרא N193), המגיע מדרום. כביש בינעירוני זה מחבר את בסטיה עם רוב שאר הערים והעיירות באי קורסיקה, כגון אז'אקסיו, קלווי, פורטו וקיו וקורטי, וכן עם נמל התעופה בסטיה-פורטה. מכיוון מערב, כביש D81 מוביל לעיירה סן פלורן, ומכיוון צפון כביש D80 הוא כביש לולאה מסביב לחצי האי כף קורס.
תחבורה ימית
על אף גודלו הצנוע, נמל בסטיה הוא הנמל הצרפתי העמוס ביותר מבחינת מספר נוסעים לחופו של הים התיכון, ובשנת 2017 שירת קרוב ל-2.2 מיליון נוסעים. רוב הנוסעים מגיעים בעונת התיירות בחודשי הקיץ, בין יוני לספטמבר. מסלולי השיט המרכזיים הם:
נמל תעופה
את העיר משרת נמל התעופה בסטיה-פורטה (Aéroport de Bastia-Poretta), הנמצא בעיירה לוצ'אנה, כ-16 ק"מ דרומית לבסטיה. זהו נמל התעופה השני בגודלו בקורסיקה מבחינת מספר נוסעים אחרי נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה, ובשנת 2018 עברו בו כמיליון וחצי נוסעים. מהנמל יוצאות טיסות סדירות לפאריס, מרסיי, ליון וניס, וכן טיסות עונתיות לערים רבות באירופה כמו לונדון, ז'נבה וקלן.
היסטוריה
בשנת 1378 החליט המושל הג'נובי לאונלו לומליני (Leonello Lomellini) להעביר את מקום מושבו צפונה על מנת להתקרב לעיר ג'נובה עצמה, ולבנות מבצר (bastiglia באיטלקית, ומכאן שמה של העיר) היכן שכיום נמצאת העיר בסטיה. המקום שלט על נמל דיג שנקרא אז פורטו קארדו (Porto Cardo), וכיום הרובע באזור נקרא טרה וקיה (Terra Vecchia). יורשיו של לומנילי נשארו במקום ובנו מסביב לנמל ביצורים; תושבים מג'נובה החלו להתיישב בשטח המבוצר, וייסדו רובע חדש (כיום Terra Nova).
במהלך מלחמות העצמאות של קורסיקה (1729–1796) נגד רפובליקת ג'נובה, ולאחר מכן נגד צרפת, בסטיה הפכה להיות זירת קרב בשל מיקומה האסטרטגי אל מול איטליה. רק לאחר שני ניסיונות והתערבות של הצי הבריטי נכבשה העיר הבצורה מידי הצרפתים בשנת 1794. לאחר כיבוש העיר העביר המשנה למלך (viceroy) הבריטי, סר גילברט אליוט, את בירת הממלכה האנגלו-קורסיקאית קצרת הימים (1794–1796) לבסטיה. קורסיקה נכבשה מחדש על ידי צרפת ב-1796, ונפוליאון קבע ב-1811 את בירת האי כאז'אקסיו, עיר הולדתו.
בשנת 1862 הוקם הנמל החדש (Le Nouveau Port) על מנת לעמוד בצורכי המסחר ההולכים וגוברים בין קורסיקה לבין איטליה וצרפת. הנמל הפך להיות עמוד התווך של הכלכלה המקומית, וייצא בעיקר תוצרת חקלאית מהאזורים הפוריים שמסביב לבסטיה. במלחמת העולם השנייה ספגה העיר נזקים כבדים מהפצצות בעלות הברית, ובניינים רבים בה הושמדו. לאחר המלחמה בסטיה עלתה בהדרגתיות כמרכז כלכלי חשוב באי קורסיקה, עם הנמל הגדול והמפותח ביותר בו.
ספורט
ספורטינג קלוב דה בסטיה הוא מועדון הכדורגל של העיר. אצטדיון ארמאן-סזרי (Stade Armand-Cesari) בו משחקת הקבוצה נמצא העיירה השכנה פוריאני (Furiani) מדרום לבסטיה. הישג השיא של המועדון הוא זכייה בגביע צרפת בשנת 1981 ובגביע האינטרטוטו ב-1997.
רפובליקני בשם בלבד
רפובליקני בשם בלבד (באנגלית: Republican In Name Only) הוא כינוי גנאי בשיח הפוליטי האמריקאי, בעיקר בפי חברי המפלגה הרפובליקנית כנגד חבריהם למפלגה, שדעותיהם לא מספיק שמרניות לכאורה, או שהם תומכים בעמדות הדמוקרטים בסוגיות שונות, ומתראיינים לכלי התקשורת שנוטים לדמוקרטים.
מונחים דומים לכינוי זה נוצרו עוד בתחילת המאה ה-20, אך התופעה צברה תאוצה בשנות ה-90. ראשי התיבות של המושג באנגלית הם RINO, אשר נשמעים כמו המילה "rhino" (המילה האנגלית לקרנפיים – סמלה של המפלגה הרפובליקנית).
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 השתמש הנשיא הרפובליקני דונלד טראמפ בכינוי זה כנגד מושל ג'ורג'יה בריאן קמפ בחשבון הטוויטר שלו וכן כלפי רפובליקנים שקראו להצביע למועמד הדמוקרטים בבחירות, ג'ו ביידן.
פרארי P80/C
פרארי P80/C (באיטלקית: Ferrari P80/C) היא מכונית מרוץ במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2019. היא הוצגה במרץ 2019. היא נבנתה על פי בקשה של לקוח.
עיצוב
היא מעוצבת על פי בקשתו של הלקוח בהשראת הדינו 206 S ופרארי 330 P3/P4, ומבוססת על גרסת המרוץ של הפרארי 488, פרארי 488 GT3. בפנים המכונית הוסר כל רכיב שאינו נצרך למכונית.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
אלכסנדר סרלוט
אלכסנדר סרלוט (בנורווגית: Alexander Sørloth; נולד ב-5 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן נורווגי, המשחק בתור חלוץ בויאריאל ובנבחרת נורווגיה.
רוזנבורג
ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הנורווגית ב-20 ביולי 2014 כשעלה בתור מחליף בדקה ה-60 במשחק נגד סוגנדאל.
סרלוט יצא להשאלה בבודה/גלימט בקיץ 2015. היה בין השחקנים הטובים בקבוצה ובליגה, הוא כבש 13 שערים ו-5 בישולים ב-26 הופעות. במשחקו האחרון בקבוצה כבש שלושער.
חרונינגן
ב-6 בנובמבר 2015, חתם בחרונינגן לארבע וחצי שנים ועבר למועדון בסוף אותה עונה. חרונינגן שילמה 750 אלף יורו עבורו.
מיטיולן
ב-1 ביוני 2017, חתם לארבע שנים במיטיולן.
קריסטל פאלאס
ב-31 בינואר 2018, חתם בקריסטל פאלאס. ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-10 בפברואר 2018 בהפסד 1–3 לאברטון. ב-28 באוגוסט, כבש את שער הבכורה שלו בגביע הפוטבול ליג בניצחון 0–1 מול סוונסי סיטי.
השאלה לגנט
ב-8 בינואר 2019, עבר בהשאלה לחצי עונה לגנט מליגת העל הבלגית.
השאלה לטרבזונספור
ב-אוגוסט 2019, סרלוט עבר בהשאלה לשנתיים לטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
משחקו הראשון בקבוצה היה בשלב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית, במשחק כבש גם את השער השני במשחק שנגמר בתוצאה 2–2. במרץ 2020, כבש שלושער במשחק מול קסימפאשה שנגמר בתוצאה 0–6.
ב-5 ביולי 2020, הפך לשחקן שכבש הכי הרבה שערים בעונה אחת בטרבזונספור, עם 29 שערים בעונה, וכך שבר את שיאו של שותא ארבלדזה.
ר.ב. לייפציג
ב-2 בדצמבר 2020, כבש את שער הבכורה שגם הכריע את הניצחון מול איסטנבול בשאקשהיר במשחק שנגמר בתוצאה 3–4 בשלב הבתים של ליגת האלופות.
השאלה לריאל סוסיאדד
ב-25 באוגוסט 2021 הושאל סרלוט לריאל סוסיאדד.
ויאריאל
ב-25 ביולי 2023 חתם סרלוט לחמש שנים בויאריאל.
קריירת נבחרות
סרלוט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של נורווגיה ונכלל גם בסגל נבחרת נורווגיה הבוגרת.
חיים אישיים
סרלוט הוא בנו של שחקן העבר ירן סרלוט ששיחק ברוזנבורג ובנבחרת נורווגיה.
אליפות ברית המועצות בכדורגל לנוער
אליפות ברית המועצות בכדורגל לנוער, רשמית טורניר הצוערים של ברית המועצות בכדורגל (ברוסית: Первенство дублёров СССР по футболу) הייתה אליפות שנתית לנוער של מועדוני הכדורגל בברית המועצות. נערכה בשנים 1946–1991.
משאל העם במצרים (2019)
רקע
לאחר ההפיכה במצרים ב-2013, נבחר עבד אל-פתאח א-סיסי לנשיא מצרים במסגרת הבחירות לנשיאות מצרים (2014). לאחר מכן ביטל הפרלמנט המצרי את חוקת מצרים (2012), שיזם הנשיא הקודם מוחמד מורסי, וחוקק במקומה את חוקת מצרים (2014) בגישה ליברלית יותר באופן יחסי. פרט לקידום השוויון, באמצעות איסור מוחלט על אפליית נשים ונתינת חופש דת מוחלט, נעשו גם כמה שינויים חוקתיים - הגבלת כהונתו של הנשיא לארבע שנים בקדנציה ולשתי קדנציות בכלל, הפיכת הפרלמנט לבית מחוקקים חד-ביתי על ידי ביטול מועצת השורא ואספת העם ואיחודן לידי הפרלמנט, צמצום סמכויות הבלעדיות של הנשיא, והעברתן של חלק לידי הכרעת הפרלמנט והגבלת כוחו של הצבא.
לאחר ניצחונו הגורף של א-סיסי בבחירות ב-2018, הוא החל לקדם מיד לאחר מכן תיקון מהותי של החוקה בפרלמנט. שינוייו של א-סיסי נועדו לאפשר לו לבצר ולבסס את שלטונו, וזו דרך שלושה תיקונים מרכזיים - הארכת כהונתו של הנשיא, הרחבת סמכויותיו ושחזור הבית העליון. הפרלמנט אישר את התיקונים בחוקה ב-16 באפריל 2019, עם 531 תומכים, 22 מתנגדים ונמנע אחד. בהתאם לחוקה, כל שינוי בה אישור של משאל עם בתוך 30 יום מאישור הפרלמנט, ולפיכך נקבע משאל עם זה להתקיים בין ה-20 ל-22 באפריל.
תיקונים מוצעים
ממשלת מצרים והפרלמנט המצרי לא פרסמו לציבור הרחב את השינויים המוצעים לתיקון החוקה במלואם, אך כמה אמצעי תקשורת במדינה דיווחו על נוסחם. בנוסף לתיקון סעיפים קיימים, האזרחים נתבקשו להכריע במשאל גם בעניין חיקוק סעיפים חדשים ולאשר הוראות שעה.
דמוקרט בשם בלבד
דמוקרט בשם בלבד (באנגלית: Democrat In Name Only) הוא כינוי גנאי בשיח הפוליטי האמריקאי, בעיקר בפי חברי המפלגה הדמוקרטית כנגד חבריהם למפלגה שדעותיהם לא תואמות את רוח המפלגה. השימוש בביטוי החל בתחילת המאה ה-20.
מקור הביטוי
הביטוי הושמע לראשונה ב 1908 על ידי Alven B. Goodbar בתגובה לפניה של התנועה הדמוקרטית אליו, בבקשה לתרום לקמפיין של המועמד הדמוקרטי William Jennings Bryan. גודבאר הגיב לפניה "אני לא רואהב Bryan דמוקרט או כזה שפועל לפי עקרונות דמוקרטיים ומקדם אותם . הוא דמוקרט בשם בלבד אך בפועל הוא פופוליסט שעל ידי אבולוציה הפך לסוציאליסט".
הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות
הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות היא סדרת פנטזיה לנוער מאת הסופר האירי מייקל סקוט. הסדרה כוללת שישה ספרים, שכולם תורגמו לעברית. הספרים שיצאו הם: "האלכימאי", "הקוסם", "אשת הכשפים", "הידעוני", "הבוגד" ו"האשפית". הספר הראשון, "האלכימאי", יצא לאור בשנת 2007 והיה לספר הילדים השני הנמכר ביותר ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בשנת 2007, ונתונים דומים קיימים לגבי שאר הספרים.
האלכימאי
העלילה מגוללת את סיפורם של שני אחים תאומים בני 15, ג'וש וסופי ניומן. במשך כל חייהם נודדים התאומים מעיר לעיר עקב עבודתם של הוריהם - עובדים בארכאולוגיה - ובאותה שנה הם מתגוררים אצל דודתם אגנס בסן פרנסיסקו. הם מגלים קסמים, ומגלים ששכנם ניק פלמינג הוא האלכימאי הידוע ניקולס פלמל שחי לפני 600 שנה ויותר, וחי עד היום.