cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חסידות רופשיץ
הדור השלישי
רבי מנשה נולד בשנת תקנ"ה. היה תלמידו של רבי צבי הירש מרימנוב. חיבר ספר בשם "לחם שמנה". נפטר בשנת תרכ"א. השאיר שתי בנות. חתניו היו ממלא מקומו רבי יצחק מארילוס (בן רבי שמעון מירוסלב) ורבי ישכר בעריש מוורצקי. בזיווג ראשון היה חתנו רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים מסיגט.
הדור הרביעי
רבי יצחק מארילוס נולד בשנת תקע"ה. אביו רבי שמעון היה מגדולי תלמידי החוזה מלובלין. הקים מחלקה של תנועת מחזיקי הדת ברופשיץ. נפטר בסביבות שנת תרנ"ב. בנו רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. חתנו היה הרב יעקב מרדכי ליברמן (ת"ר-ח' בניסן תרנ"ט) רב בטופורוב.
הדור החמישי
רבי מנחם מנדל נולד בערך בשנת ת"ר. היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן ברבנות דובצק (Dubiecko) לאחר פטירת אביו מילא את מקומו ברופשיץ. נפטר בשנת תר"פ. בנו רבי מנשה מילא את מקומו. חתנו היה אחיינו רבי יהושע שפירא מריביטיטש.
הדור השישי
רבי מנשה נולד בשנת תרכ"ד. מילא את מקום אביו בדובצק ולאחר מכן ברופשיץ. היה חתנו של רבי יחיאל מקרילוביץ חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז ונכדו של הרב מאפטא. נפטר בשנת תרצ"ג. חתניו היו קרוב משפחתו רבי יצחק רובין מיברוב (נינו של רבי אלימלך מסוקולוב) רבי חיים הלברשטאם, בנו של רבי ישעיה מטשכויב ורבי מנחם מנדל מגורליץ-רופשיץ בניו יורק.
הדור השביעי
רבי אלימלך רובין (בערך תר"ע - תש"ג), נכדו של רבי מנשה (בן חתנו רבי יצחק) כיהן ברבנות רופשיץ לאחר פטירת סבו. היה חתנו של דודו רבי שרגא פייביש מיברוב.
ראפשיץ
רבי אברהם חיים מלינסק בנו הבכור של רבי נפתלי צבי מראפשיץ, בנו בכורו רבי מנחם מענדל מלינסק, בנו בכורו רבי נפתלי צבי מלינסק, בנו רבי אשר ישעיה מלינסק, בתו היחידה נישאה לרבי פסח הכהן שטרן מבוקובסקו, בנו רבי שלמה הכהן שטרן מנתניה, בנו רבי פסח הכהן שטרן מדינוב, בנו רבי חיים שרגא הכהן שטרן, האדמו"ר מראפשיץ בביתר עילית.
סוקולוב
רבי אלימלך רובין (תקס"ה - ב' בתמוז תר"ט), בנו השלישי של רבי אשר ישעיה, כיהן ברבנות ואדמו"רות בסוקולוב. ילדיו היו רבי יצחק (תקצ"ה - כ' באלול תרל"ד) שהיה אדמו"ר בברוד, רבי אברהם יהושע העשיל (תקצ"ה - ל' בתשרי תרס"ט) שכיהן כרב ואדמו"ר ביאסלה, רבי אלתר ממלא מקום אביו וחתנו רבי ישראל אריה מפרמישלאן.
ברוד - סערט - יברוב
רבי יצחק מברוד היה חתנו של רבי שלום רוקח מבעלז. בניו היו רבי נפתלי צבי, חתן רבי לייביש מטומשוב, שהיה אדמו"ר ברדיכוב, רבי שמואל שמעלקא, חתן רבי יוסף אלתר הגר מרדוביץ שכיהן בסירט ורבי אלימלך חתן הרב יעקב משה מהיבנוב ובזיווג שני חתן רבי אלעזר מליזענסק שכיהן ביברוב. אחד מחתניו היה רבי מאיר משאץ.
יאסלה
רבי אברהם יהושע העשיל רובין (בן רבי אלימלך מסוקולוב) היה חתנו של רבי צבי יוסף מרודניק. מילדיו היו רבי צבי יוסף ממלא מקומו ורבי יצחק מצפת (חותנו של האדמו"ר מלנצהוט-ניו יורק, רבי אלתר יצחק יעקב וגשל). אחד מחתניו היה רבי מנדל מיאסלה. בני רבי צבי יוסף היו: הרב אלימלך ממלא מקום אביו שנספה בשואה, חתן רבי אברהם חיים מפלאנטש, רבי אהרן אדמו"ר בפוריסוב, רבי מנדל אדמו"ר בלבוב ובניו יורק. חתנו היה רבי חיים ברוך רובין רבה של וישניצה.
חתנו של רבי אלימלך, רבי יואל הלפרין (בן רבי מתתיהו חיים מברז'אן-דובשיץ) כיהן כאדמו"ר מיאסלה בניו יורק.
קולבסוב
רבי יחיאל רובין (ה'תק"ע - כ' בתמוז ה'תר"ך), בנו החמישי של רבי אשר ישעיה כיהן ברבנות ואדמו"רות בקולבסוב משנת תקצ"ה. היה חתנו של הרב אליהו רייך מריישא.
חתנו, רבי אברהם אהרן טייטלבוים (מגזע סיגט) מילא את מקומו. חתן נוסף היה רבי משה לאבין רב בדרוהביץ' ונכדו של רבי צבי הירש מזידיטשוב.
בנו יחידו רבי אשר ישעיה (תר"ו - כ"א באלול תרע"ד) היה בחור כשאביו נפטר ולכן ניתנה הרבנות לגיסו והוא היה מיועד לקבלה כשיגדל אך למעשה לא קיבלה. נישא לחנה שפרה בת רבי אלכסנדר מקומרנה (אחיו הבכור של רבי אליעזר צבי), התגורר 25 שנה בקומרנה סמוך על שולחן אבי חותנו רבי יצחק אייזיק מקומרנה ולאחר פטירתו אצל דודו רבי אליעזר צבי מקומרנה, שם אף השיא את בנותיו הגדולות. אחר כך חזר והתיישב בקולבסוב שם כיהן דיין. לא היו לו בנים כי אם שש בנות:חיה אדל ברכה אשת רבי ברוך פנחס מסקאליה, רייצא אשת רבי חיים שלמה מקוסון, מלכה אשת רבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה, יסכה, פרומט ובאבי גיטל אשת רבי מנחם מענדיל זיידא רובין מגלגוב שירש את בית חותנו, משרתו ובית מדרשו בקולבסוב.
וישניצא
רבי נפתלי רובין (תרכ"א - י"ג בניסן תרצ"ח, נכדו של רבי אשר ישעיה מרופשיץ, כיהן ברבנות וישניצא. היה חתנו של רבי יחזקאל שרגא משינאווא ובזיווג שני של רבי אברהם גבירצמן (נכד רבי אלימלך מליז'נסק). בשנת תרמ"ט התמנה לרבנות קאלוואריה ובשנת תרנ"ט לרבנות וישניצא.
בניו היו רבי חיים ברוך (תרמ"ב - ג' באלול תש"ג, חתן קרובו, רבי צבי יוסף מיאסלה) ממלא מקומו בווישניצא, רבי חנה צבי (תרמ"ד - תש"ג, חתן רבי יחיאל נתן מבדדיוב) שכיהן כאדמו"ר מסאטמר בצאנז, רבי אלעזר אדמו"ר בניסקא ורבי יונה אדמו"ר בניסנק (חתן דודו רבי אשר מקרטשין). מחתניו היו רבי אביגדור בן רבי מנדל מדוקלא, רבי נחום אפרים מטורנה ורבי יחזקאל שרגא בן רבי מנחם מנדל מסטרופקוב. בנו של רבי חיים ברוך, רבי יחזקאל שרגא כיהן כראש ישיבה בבוכניה וכאדמו"ר בבריגל.
ניגוני רופשיץ
לחסידות רופשיץ היו ניגונים רבים, ביניהם לחנים של אבי החסידות רבי נפתלי מרופשיץ. בין הניגונים מפורסם הניגון "אשת חיל" מאת רבי נפתלי צבי. חלק מהניגונים השתמרו בחסידות ויז'ניץ שרבי חיים מאיר הגר שמע אצל סבו רבי מאיר מדז'יקוב ואצל דודו רבי יהושע מדז'יקוב, כמו ניגון "והנחילנו" המיוחס לרבי נפתלי צבי. ניגון מפורסם מבית רופשיץ הוא "ניגון המלאכים" שעל פי המסופר ברופשיץ, החוזה מלובלין התנמנם פעם בעת עריכת הטיש בליל שבת וכשהתעורר החל לשיר ניגון זה באמרו ששמע את המלאכים שרים ניגון זה. מושר על "לקל אשר שבת" בחצרות בית רופשיץ וצאנז, לניגון שתי גרסאות אחד המקובלת מבית דז'יקוב היא המפורסמת, וגרסת בית רוזבדוב.
Echo (אלבום)
Echo (בעברית: הד) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הבריטית ליאונה לואיס. האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2009 על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וג'יי רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל המצליח "Happy".
אבודים ביונקרס
אבודים ביונקרס (באנגלית: Lost in Yonkers) הוא מחזה דרמטי-קומי מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. המחזה זכה בפרס פוליצר לדרמה ב-1991, עובד לסרט קולנוע והופק גם על-ידי תיאטראות בישראל.
עלילת המחזה
לאחר מות אשתו נקלע אדי לחובות ונאלץ לעבוד כסוכן מכירות נוסע. הוא שולח את שני בניו, ג'יי וארטי, לגור עם סבתם, איתה גם מתגוררת דודתם, בלה הסובלת מפיגור שכלי קל. האחים מתקשים להסתגל לתנאי המשמעת של סבתם, המנהלת חנות ממתקים, והם מנסים להשיג כסף בכדי לאפשר לאביהם לחזור לביתם. את בית סבתם פוקדים גם דודם לואי, המעורב בפשע, ודודתם גרט, המתקשה בדיבור.
פרסים
המחזה זכה בפרס פוליצר לדרמה. בנוסף לכך זכה המחזה גם בפרס טוני וגם בפרס Drama Desk בארבע קטגוריות: פרס המחזה הטוב ביותר, פרס השחקנית הראשית עבור מרסדס רוהל, פרס שחקנית המשנה עבור איירין וורת' ופרס שחקן המשנה עבור קווין ספייסי. בנוסף לכך היה המחזה מועמד לפרס Drama Desk עבור עיצוב התלבושות וג'ין סאקס היה מועמד לפרס טוני עבור בימוי.
עיבוד לקולנוע
סרט קולנוע המבוסס על המחזה, שבוים על-ידי מרת'ה קולידג', יצא לאקרנים במאי 1993. מרסדס רוהל ואיירין וורת' המשיכו לגלם את בלה ואת הסבתא. ריצ'רד דרייפוס ודייוויד סטראתיירן גם כן משחקים בסרט.
פרולוג (שפת תכנות)
פרולוג (באנגלית: Prolog) היא שפת תכנות לוגית שפותחה במקור לכתיבת יישומי בינה מלאכותית. השפה היא שלמה טיורינג (Turing-Complete), כלומר ניתן לממש באמצעותה כל מה שאפשר לממש בשפות התכנות הנפוצות. שמה נגזר מצירוף המילים "תכנות בלוגיקה" (באנגלית: PROgramming LOGic).
השפה פותחה על ידי אלן קולמר (Alain Colmerauer אנ') באוניברסיטת אקס-מרסיי והוכנסה לשימוש בשנת 1972.
בעבר תלו בפרולוג תקוות גדולות והיו שחשבו שהיא מסמלת את הכוון העתידי של שפות התכנות. כיום אפשר לומר שהתקוות לא התממשו ופרולוג, אלגנטית ומעניינת ככל שתהיה, נותרה שפה אקדמית בלבד.
מאפייני השפה
בניגוד לשפות התכנות הנפוצות, תכנות בפרולוג איננו כתיבה של סדרת הוראות לביצוע. הרצה של תוכנית פרולוג היא הגדרת עובדות וכללים והצגת שאילתות לגביהם. מבחינה זו, יש קשר הדוק בין פרולוג לבסיסי נתונים. לפרולוג יש מנגנון הוכחה פנימי שנועד להשיב על שאילתות מורכבות. לב מנגנון ההוכחה הוא אלגוריתם להאחדה של תבניות (unification). בנוסף, כולל מנגנון ההוכחה אלגוריתם פשוט של גישוש נסוג (Backtracking).
הקוד של פרולוג מבוצע בדרך כלל על ידי מפרש ולא עובר הידור. עובדה זו, בנוסף לעובדה שמנגנון ההוכחה איננו יעיל בדרך כלל, גורמים לתוכניות פרולוג לעבוד לאט יחסית.
תכנות בפרולוג מורכב משני סוגי הצהרות: עובדות וכללים. עובדה עשויה להיות מוגדרת ביטוי פשוט (אטום): שאפשר להתייחס אליו כאל הטענה "עכשיו קיץ". עובדות יכולות גם להגדיר יחס על איבר בודד (פרדיקט), כגון שמגדירים את המשתנה yoni להיות "זכר" ו"גבוה". או על מספר איברים ואז תגדיר יחסים, כגון: שמגדיר שיוני "אוהב את" רותם. יש לשים לב שאף אחת מהמילים tall, love, yoni, rotem, איננה מוגדרת בשפה עצמה, ומשמעותן מתקבלת מהמשך השימוש במשתנים אלו.
סוג שני של הצהרות בשפה הוא כלל. למשל שמגדירה שרותם אוהבת מישהו (X כאן הוא משתנה, כמו כל מילה שמתחילה באות גדולה) אם X זכר וגם X אוהב את רותם. נגדיר כעת כלל נוסף: כלל זה אומר ש-X ו-Y "נשואים" אם "עכשיו קיץ" וגם X "אוהב את" Y וגם Y "אוהב את" X.
לאחר שמגדירים עובדות וכללים, ניתן לשאול שאלות על מאגר הנתונים שבנינו. מי נשואים? והמפרש יגיב
בגלל המבנה התיאורי, היכולת לנסח חוקים בצורה מופשטת ומנגנון ההוכחה המובנה, תוכניות פרולוג נוטות להיות קצרות ואלגנטיות מאד.
פרולוג מעצם טבעה היא שפה רקורסיבית - אימות השאילתה מתבצע באמצעות קריאות מקוננות חוזרות ונשנות על סט החוקים הנתון עד למסקנה החד משמעית בדבר נכונות השאילתה (במקרה של שאילתת נכונות), או עד גמר איסוף כל הפתרונות האפשריים (במקרה של שאילתה פתוחה השולחת פרמטרים למילוי).
כל תוכנית פרולוג היא למעשה אוסף של פסוקים לוגיים הידועים כפסוקי הורן (Horn Clauses).
אחד הנושאים המעניינים בהתפתחות שפת הפרולוג שהיווה מקור לוויכוחים אקדמיים מרים, הוא ההוספה של הגיזומים (Cut - תחביר: סימן קריאה !) לתחביר השפה. ה-Cut, מצד אחד, מאפשר הגדלת יעילות הריצה בצורה משמעותית, על ידי כך שהמתכנת מגדיר לאינטרפרטר לא לבצע גישוש נסוג במקרים מסוימים, שבהם המתכנת יודע שהגישוש אינו רצוי מבחינתו או נידון להכשל; ומהצד השני, פוגם בצורה משמעותית בתחביר הדקלרטיבי של השפה, ומקרב אותה לשפות הפרוצדורליות (לדוגמה, הסדר שבו מוגדרים הפרדיקטים משפיע על תוצאות הריצה, תופעה שכמובן אין לה מקום בשפה דקלרטיבית אמיתית). בפרט, cut היא פקודה ולא הצהרה, ולכן היא שייכת לפרדיגמה האימפרטיבית בדומה לשפות סטנדרטיות יותר.
שפת הלוויין דטלוג מוגדרת כתת-שפה (חלקית ממש) של פרולוג, אשר מצד אחד יותר מצומצמת מפרולוג, אבל מצד שני היא דקלרטיבית אמיתית, ואינה תומכת בגיזומים. בדטלוג גם אין פונקציות ומנגנון ההסקה שלה הוא מטה-מעלה, בניגוד לפרולוג שהיא מעלה-מטה. דטלוג משמשת בעיקר למסדי-נתונים לוגיים בתחומי הבינה העסקית.
מימושים
למחשבים אישיים התפרסם Turbo Prolog ו-Amzi! פרולוג, שניהם כוללים מהדר לפרולוג. כמו כן קיימת הרחבה גרפית ותמיכה בשפה העברית לאמזי פרולוג OW Prolog.
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
ויקטוריה ז'יז'קוב
ויקטוריה ז'יז'קוב (בצ'כית: FK Viktoria Žižkov) היא קבוצת כדורגל צ'כית, המשחקת בליגה הצ'כית השנייה. היא נוסדה בשנת 1903 ומשחקת בוויקטוריה סטאדיון, המכיל 5,600 מקומות.
הקבוצה היא אחת הוותיקות בצ'כיה, ונכללת ברשימת הקבוצות שמגיעות מעיר הבירה פראג, משום שהיא מייצגת את שכונת ז'יז'קוב בפראג 3. הקבוצה משחקת בצבעים אדום-לבן, שגם מופיעים בסמל שלה.
בסוף עונת ירדה הקבוצה לליגה הצ'כית השנייה.
תארים
ויקטוריה ז'יז'קוב זכתה פעמיים בגביע הצ'כי, בשנים 1994 ו-2001, ובאליפות אחת בלבד בשנת 1928.
פילוסין
פילוּסין הוא סוג של אריג שעיר, בדומה לקטיפה. שערותיו מבריקות, בעלות מגע משי, ארוכות יותר מקטיפה, וצפופות ממנה. משתמשים בו כיום בתעשיית ריפוד הרהיטים, וכן בייצור ביגוד, כובעים וצעצועים.
בשל מגעו הרך, נעשה שימוש רב בחומר בבובות ממולאות, כדוגמת דוב צעצוע, המשמשים כאובייקט מעבר. אומנים משתמשים בחומר ליצירת "צעצועי אומנות" (Art toy או Designer toy) במהדורות מוגבלות.
בתחילה יוצר הפילוסין מצמר מוהר אך זה הוחלף בחומרים שונים: צמר, כותנה או משי. כיום נהוג לייצר אותו מסיבים סינתטיים, כגון פוליאסטר.
ברוב השפות האירופאיות שמו נגזר מצרפתית: peluche.
מקור השם
חוקרים מעריכים שמקור השם פלוסין מהעיר פלוסיום שבמצרים. בעת העתיקה התבססה כלכלת העיר וסביבתה על הפשתן שהיה מוצר מבוקש וסיביו, זרעיו וחלקים אחרים שימשו לייצור בד, צבע, נייר, רשתות דייג וסבון. הסופר, חוקר הטבע ואיש הצבא והצי הרומי פליניוס הזקן כותב על פשתן פלוסיום בספרו תולדות הטבע (בלטינית: Historia Naturalis) ואף נתן לו את השם הלטיני linum Pelusiacum. במשנה נאמר שהכהן הגדול היה לובש ביום הכיפורים בגדי פשתן יקרים ומשובחים מפילוסין.
רני כהנא
רני כהנא (נולד ב-26 בפברואר 1947) הוא מאמן כדורסל ישראלי ותיק שאימן במשך שנים רבות בליגה הראשונה, ואף היה עוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורסל. אביו היה אחד ממקימי מועדון הפועל חיפה בכדורסל.
ביוגרפיה
בנערותו שיחק כהנא במדי קבוצת הנוער והבוגרים של הפועל חיפה, אך בשלב מסוים קיבל הצעה לאמן את קבוצת הנשים של המועדון בליגה הלאומית, בנוסף להיותו מאמן נוער במועדון. בעצת מאמנו דאז, מיכה שמבן הוא הבין שעדיף לו להתרכז באימון. כעבור 3 שנים חזר כהנא לאמן את קבוצת הבוגרים שבה שיחק והקבוצה עלתה שוב לליגת העל. ללא הפסד. לאחר מכן אימן כהנא את עפולה ואת הפועל גבת/יגור בליגה הראשונה, ובאביב 1976 היה למאמן הצעיר ביותר שזוכה בתואר בכדורסל הישראלי, כהנא הוליך את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה. זאת הייתה הפעם הראשונה שקבוצה שאינה מכבי תל אביב או הפועל תל אביב זוכה בתואר בכדורסל הישראלי. כהנא אימן בין השאר את הפועל חיפה ומכבי חיפה, הפועל ירושלים, עירוני רמת גן, הפועל גלבוע/עפולה ועירוני נהריה. בשנת 1987 מונה כעוזרו של צביקה שרף בנבחרת ישראל והיה שותף לאליפות אירופה שהתקיימה ביוון. כן אימן כהנא את נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה בבולגריה בשנת 1982 שנערכה בבולגריה. במשך עשר עונות היה מאמן של נבחרת ישראל לסטודנטים, כולל בשתי אוניברסיטת שפילד ובבפאלו ניו יורק שבה זכתה הקבוצה במקום הרביעי.
ב-1996 פרש כהנא מאימון פעיל, עקב קבלת תפקיד בכיר בחברת החשמל, וכעבור 3 שנים מונה לתפקיד המנג'ר בהפועל חיפה-נשר. בעונת 04/2003 מונה כמנהל מקצועי בהפועל תל אביב, כשתחתיו מאמן אריק שיבק. על אף תקציב גדול שהעמיד הבעלים ולדימיר גוסינסקי, הקבוצה לא שיחקה היטב, ושיבק פוטר ותחתיו מונה ארז אדלשטיין. לקראת עונת 2003/04 כהנא ואדלשטיין, בנו קבוצה שהתחרתה בהצלחה עם מכבי תל אביב, והנחילה לה את התבוסה הגדולה ביותר עד אז בהיסטורית הדרבים - 25 הפרש. בין שאר כוכבי הקבוצה ההיא נמנו ליאור ליובין, מתן נאור, יניב גרין, דרור חג'ג' והזרים מייקל רייט, וירג'יניוס פרצ'קביציוס ויסמין הוקיץ'.
בקיץ 2005 קיבל כהנא הצעה לשמש כג'נרל מנג'ר של אלופת אוקראינה - בי.סי. קייב, שהבעלים שלה, שחקן העבר אלכסנדר (סשה) וולקוב, הוא חבר אישי של כהנא. כהנא הגיע למועדון עם חוזה לשלוש עונות שבעונה הראשונה הקבוצה הגיעה לראשונה בתולדותיה לפיינל פור של היורו קאפ שנערך בקייב, אך נוצחה בחצי הגמר על ידי חובנטוד בדלונה שזכתה בגביע. כהנא החל בהכנות לעונה השנייה אך עזיבת הספונסר הראשי עקב בעיות פוליטיות פנימיות גרמה לזעזוע במועדון ולקיצוץ מסיבי שאילץ את כהנא לסיים עבודתו במועדון. כיום כהנא לא עוסק בכדורסל. מחוץ לכדורסל מילא כהנא במשך שנים תפקיד בכיר באגף משאבי אנוש של חברת החשמל.
מועצת המאה
מועצת המאה (בקטלאנית: Consell de Cent, נהגה [kunˈsɛʎdə ˈsen], קונסל דה סנט) היה מוסד ממשלתי של ברצלונה. הוא הוקם במאה ה-13 והתקיים עד המאה ה-18.
בשנת 1249 יצר חיימה הראשון, מלך אראגון, את המבנה הבסיסי של הממשל המוניציפלי של ברצלונה: מועצה של 4 חברים, בסיוע 8 יועצים ואספת מנהיגים (probi homines; פרובי הומינס), כולם חברים במעמד הגבוה של סוחרים עשירים (mà major).
לאחר מספר התאמות ושינויים, עד שנת 1265, קיבל הארגון העירוני מבנה מבוסס יותר: הרשות העירונית נשענה על 3 יועצים שנבחרו על ידי מועצה של מאה אנשים.
בשנת 1335 התיר פדרו הרביעי, מלך אראגון, למועצת המאה להשתמש בסמל המלכותי של ארבעת הפסים (האדומים).
החשיבות של מועצת המאה בהיסטוריה ובממשלת נסיכות קטלוניה נתמכת במקרים רבים. לדוגמה, בשנת 1464 היא הכריזה על פטר החמישי של אראגון (הידוע כפטר השוטר מפורטוגל) כרוזן ברצלונה. דוגמה נוספת היא הדחייה של מועצת המאה ב-10 בינואר 1401 לקרן מרטין ההומני, לבית הספר לרפואה כללית בברצלונה עם אותן זכויות יתר כמו אוניברסיטת מונטפלייה , כי הם חשו שהדבר פוגע בסמכות השיפוט המוניציפלית שלהם. זה הוביל בסופו של דבר להקמת אוניברסיטת ברצלונה בשנת 1450.
בעשורים האחרונים של המאה ה-17 היא הייתה מיוצגת בוועידת שלושת הנבחרים (בקטלאנית: Conferència dels Tres Comuns). מועצת המאה בוטלה על ידי פליפה החמישי עם צו Nueva Planta ועם כיבוש ברצלונה לאחר המצור על ברצלונה בשנת 1714. מאז אותו רגע, הממשלה החדשה של העיר נשלטה ישירות על ידי המלוכה.
רחוב ראשי בעיר ברצלונה, "רחוב מועצת המאה" בשפה הקטלאנית (Carrer del Consell de Cent), נקרא על שם מוסד זה. לפני 1978 הוא היה ידוע בשם "רחוב מועצת המאה" בשפה הספרדית (Calle del Consejo de Ciento)).
טדהירו נומורה
טדהירו נומורה (ביפנית: 野村忠宏; באנגלית: Tadahiro Nomura; נולד ב-10 בדצמבר 1974) הוא ג'ודוקא יפני שהתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. הוא הג'ודוקא היחיד אי פעם שזכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות רצופות.
ביוגרפיה
נומורה נולד בעיירה קיורו שביפן לתוך משפחה של ג'ודו. סבא שלו היה מורה ג'ודו מקומי ואביו היה המאמן של שינג'י הוסוקאווה האלוף האולימפי מאולימפיאדת לוס אנג'לס 1984. דודו של נומורה, טויוקאזו נומורה, זכה במדליית הזהב באולימפיאדת מינכן בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. נומורה החל להתאמן בג'ודו בגיל 6 בדוג'ו של סבא שלו. הוא הצליח בתחרויות המקומיות והארציות במהלך שנות חטיבת הביניים והתיכון ובשנת 1993 החל ללמוד באוניברסיטת טנרי.
קריירה תחרותית
באפריל 1996, הוא זכה באליפות יפן והרוויח מקום בנבחרת הג'ודו האולימפית של יפן לאולימפיאדת אטלנטה 1996. למרות שלא היה דמות מוכרת יחסית בצמרת העולמית בזמנו, ב-26 ביולי 1996, הוא זכה במדליית הזהב באולימפיאדה לאחר שניצח בגמר את ג'ירולמו ג'יווינאצו האיטלקי.
בשנת 1997, נומורה זכה שוב באליפות יפן בקלילות וחיזק את מעמדו כמתחרה מוביל בקטגוריית המשקל שלו כאשר לקח גם את מדליית הזהב באליפות העולם שנערכה באותה שנה בפריז לאחר שניצח בגמר את ג'יורג'י רווזישווילי מגאורגיה. בשנת 1998 נומורה זכה במדליית כסף באליפות יפן. ב-9 בינואר 1999 הוא התחרה בגביע ג'יגורו קאנו (כיום גראנד סלאם טוקיו), פצע את ברכו השמאלית בשלב חצי הגמר ונאלץ לפרוש מהתחרות. הוא לא חזר להתחרות בשום תחרות באותה שנה על מנת להחלים מהפציעה ובמקביל השלים תואר בלימודי רפואה.
נומורה עשה את החזרה למזרן באליפות יפן בשנת 2000, זכה בזהב ובמקום במשלחת היפנית לאולימפיאדת סידני 2000. ב-16 בספטמבר 2000, זכה נומורה במדליית הזהב באולימפיאדת סידני כאשר ניצח בגמר את ג'ונג בו-קיונג הקוריאני לאחר תרגיל סומי-אוטושי 14 שניות מפתיחת המשחק. זכייתו במדליית זהב אולימפית שנייה ברצף הפכה אותו לג'ודוקא הראשון שעושה זאת בקטגוריית המשקל שלו.
במאי 2001, נומורה נישא לדוגמנית יוקו סקאי. במהלך תקופה זו נומורה לקח פסק זמן מג'ודו על מנת ללמוד בסן פרנסיסקו. באפריל 2003, לאחר שלוש שנים, זכה נומורה באליפות יפן בפעם הרביעית בסך הכל והמשיך להתחרות באליפות העולם 2003, שם נומורה נחל אכזבה לאחר שזכה רק במדליית הארד. באפריל 2004 הוא זכה באליפות יפן בפעם השנייה ברציפות ובפעם החמישית בסך הכל, זכייה זו אפשרה לו להבטיח את מקומו באולימפיאדה ולחתור אל עבר הישג חסר תקדים בענף הג'ודו, שלוש מדליות זהב אולימפיות רצופות. ב-14 באוגוסט 2004, באולימפיאדת אתונה, הוא השיג את המטרה וזכה במדליית הזהב בפעם השלישית ברציפות לאחר שניצח בגמר את נסטור חרג'יאני הגאורגי. הישג זה הפך את נומורה לספורטאי היחיד מענף הג'ודו שזוכה בשלוש מדליות זהב רצופות, ולספורטאי האולימפי הראשון מאסיה שזוכה בשלוש מדליות זהב רצופות בענף כלשהו. זכייה זו הייתה גם מדליית הזהב ה-100 של יפן במשחקים האולימפיים.
לאחר אולימפיאדת אתונה, נומורה לא לקח חלק בתחרויות ג'ודו, אך ב-10 בינואר 2006, הוא הודיע על כוונתו להשיג מדליית זהב אולימפית רביעית באולימפיאדת בייג'ינג 2008. הוא החל את חזרתו עם זכייה בטורניר גביע העולם בפראג. בשנת 2007, זכה באליפות יפן בפעם השישית. בשנת 2008, הוא לא הצליח להעפיל למשחקים האולימפיים בבייג'ינג לאחר שב-5 באפריל הפסיד לדאיסוקה אסנו בשלב חצי הגמר של טורניר לאומי ביפן, שהיווה את ההזדמנות האחרונה של נומורה להיות הנציג היפני לאולימפיאדה בקטגוריית המשקל שלו. יום למחרת, נומורה הודיע על כוונתו לפרוש מג'ודו תחרותי. ב-25 באפריל הוא עבר ניתוח בברכו לאחר פציעה שסחב, דבר שעשוי היה להיות אחד מהגורמים להדחתו מההעפלה למשחקים האולימפיים.
הוא הודיע על כוונתו להמשיך את הקריירה שלו ולהתחרות במשחקים האולימפיים 2012 בלונדון. בסופו של דבר הוא לא עשה זאת ובאוגוסט 2015 הוא הודיע על פרישתו מג'ודו וציין כי בריאותו לא מאפשרת לו להתחרות יותר.
הומבורג (כובע)
קרנו של ההומבורג עלתה לאחר שאדוארד השביעי ביקר בעיר באד הומבורג בגרמניה, ורכש כובע מסוג זה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכובע היה ידוע בבריטניה בכינוי "אנתוני אידן", על שמו של אחד השרים בממשלה הבריטית, ולימים ראש הממשלה. כיום ניתן להשיגו בצבעים רבים, אולם הצבעים הרווחים הם שחור, אפור וחום.
מבחינת מידת הרשמיות שלו נמצא כובע ההומבורג מתחת לכובע צילינדר, ומעל לפדורה. נוהגים לחובשו עם חליפת שלושה חלקים או טוקסידו.
הומבורג כלבוש חרדי
ההומבורג מקובל כיום ככובע מאפיין לרבנים, דיינים וראשי ישיבות ליטאים וספרדים.
תצורה נוספת של הכובע היא הומבורג עם קמט מעוגל בכיפה, המקובלת בקרב חסידי סאטמר ושאר יוצאי הונגריה בברוקלין, בעיקר ככובע המשמש לימות השבוע.
חיתולית
החיתולית היא רשת תלת־ממדית של רקמה העוברת ברציפות מהראש עד הרגליים ומהבטן עד הגב; בדרכה היא חוצה ועוברת סביב לשרירים, עצמות, איברים פנימיים, עצבים, כלי דם ועוד. תפקידה לעזור לשמור על יציבות מבנית, הגנה ותמיכה ולשמש כבולם זעזועים. לחיתולית תפקיד מרכזי במחזור הדם ובתהליכים ביוכימים כגון תקשורת בין-תאית. מהווה קו הגנה ראשון של הגוף מפני גורמי מחלה וזיהום. לאחר פציעה, היא זו שיוצרת את התנאים המאפשרים את התחדשות הרקמה.
צ'או יון-פאט
צ'או יון-פאט (בסינית: 周潤發; בפין-יין: Zhōu Rùnfā; ) הוא שחקן קולנוע סיני.
ביוגרפיה
צ'או נולד בהונג קונג לאם מנקה וחוואית ולאב אשר עבד בתאגיד רב-לאומי של נפט, וגדל בסביבה כפרית באיי למה בבית ללא חשמל. פאט הוא ממוצא האקה. כשהיה בן 10 עבר ביחד עם משפחתו לקאולון ובגיל 17 נשר מבית הספר במטרה לעזור למשפחתו כלכלית. הוא עבד במספר עבודות בין היתר: נהג מונית, עבד במלון ומוכר מצלמות. חייו של צ'או השתנו כאשר התקבלה פנייתו לעיתון מקומי והוא התקבל לרשת הטלוויזיה המקומית "TVB", הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בתחנה ושם ערך את הופעתו הראשונה על המסך. הוא התפרסם בעיקר בזכות ההופעות שלו באופרות סבון מקומיות שזכו גם להכרה בינלאומית.
קריירת משחק
הצלחתו הראשונית של פאט בהוליווד הגיעה מכיוון לא צפוי, פאט שהיה רגיל לשחק בסרטי אקשן ופשע לוהק לתפקיד רומנטי דרמטי חריג מבחינתו באותה תקופה לצד ג'ודי פוסטר בסרט מועמד 2 פרסי אוסקר "אנה והמלך". בשנת 2000 כיכב פאט ביצירת המופת של אנג לי "נמר, דרקון", הסרט היה מועמד ל-10 פרסי אוסקר וזכה באחד. בסרט גילם פאט את דמותו של לוחם הסמוראי לי, שם דבר באומנות הקונג פו שעל סף פרישה ללא חרבו האהובה וללא יו (מישל יהו) אהבתו הבלתי ממומשת. ב-2003 שיחק פאט בסרט המדע בדיוני, פעולה "נזיר חסין אש" שמבוסס על ספר קומיקס, שבו גילם נזיר אומן באמנויות לחימה שייעודו הוא לשמור על מגילה עתיקה בעלת כוחות מיוחדים. הסרט נכשל בקופות וגם אצל הביקורות. ב-2006 שיחק פאט בדרמת האקשן הרומנטית הסינית "קללת פרח הזהב". בשנת 2007 שיחק פאט בחלק השלישי של סדרת סרטי שודדי הקאריביים, "שודדי הקאריביים: סוף העולם" בדמותו של הקיסר פינג, לורד שודדי הים בסינגפור ומפקד על ספינה סינית בשם "Empress" (קיסָרית), למרות שדמותו עוררה שערורייה בקהילה הסינית. ב-2009 שיחק פאט בסרט "דרגון בול: אבולוציה" המבוסס על המנגה וסדרת האנימציה היפנית המפורסמת "דרגון בול Z", בסרט גילם פאט את דמותו קאמה סנין, מאמנם של גוקו וקרירין. הסרט נכשל בהכנסות ועוררה זעם אצל המעריצים.
חיים אישיים
צ'או התחתן עם השחקנית קנדיס יו ב-1983 והתגרש ממנה לאחר תשעה חודשי נישואים. ב-1986 התחתן עם יסמין צ'אן עמה הוא חי עד היום. לזוג אין ילדים.
מבנה נתונים
במדעי המחשב, מבנה נתונים הוא דרך לאחסון נתונים במחשב, כך שניתן יהיה להשתמש בנתונים באופן יעיל. האחסון הוא בזיכרון המחשב או בטבלאות במסדי נתונים. מבני נתונים מספקים הפשטה מסוימת של המציאות. מקובל מגוון רחב של מבני נתונים, שכל אחד מהם מאפשר אלגוריתם יעיל לבעיה מסוימת של אחסון נתונים ואחזורם. פעמים רבות, בחירת מבנה הנתונים הנאות היא שלב חשוב בעיצוב התוכנית. בתכנות מונחה עצמים מיוחסת חשיבות מיוחדת לתמיכה במבני נתונים.
יש להבחין בין מבנה נתונים לבין מבנה נתונים מופשט (ADT - abstract data type). מבנה נתונים מופשט מגדיר ממשק והוא חסר מימוש, ויכולים להיות מבני נתונים אחדים שמממשים את הממשק שהוא מציע. לדוגמה, מחסנית היא מבנה נתונים מופשט, שמערך ורשימה מקושרת הם מימושים אפשריים שונים שלו.
העיסוק במבני נתונים הוא חלק מהתפתחותם של מדעי המחשב בחצי השני של המאה העשרים.
שיקולים בבחירת מבנה נתונים
בחירת מבנה נתונים מתאים יכולה לכלול מספר שיקולים וכרוכה לעיתים בלבטים. השיקולים העיקריים הם צריכת הזיכרון ומהירות הביצוע. לכל מימוש של מבנה נתונים יש פעולות שאותן הוא מבצע מהר יחסית ופעולות איטיות יותר. בחירת מבנה נתונים נובעת, לכן, מהשכיחות היחסית המוערכת בין הפעולות השונות. לעיתים יש חשיבות מרבית לזמן הביצוע הממוצע ולעיתים לזמן הביצוע הגרוע ביותר. מבנה נתונים תמציתי הוא מבנה שדורש משאב זיכרון מינימלי.
לדוגמה, לעיתים קרובות עולה התלבטות לגבי שמירה של סדרת נתונים ברשימה מקושרת או במערך דינמי. לרשימה יש יתרון בהוספת איבר חדש בין איברים קיימים ברשימה. למערך יש יתרון בגישה מהירה לאיבר שרירותי. הבחירה בין שני מבני הנתונים מתבססת בדרך כלל על השכיחות המצופה של הפעולות הללו.
מחנה 14 במרץ
קואליציית 14 במרץ (בערבית: تحالف 14 آذار, בתעתיק: "תחאלוף 14 אד'אר" - נקראת על שם תאריך מהפכת הארזים) היא ברית בפרלמנט הלבנוני המורכבת ממספר מפלגות וחברי מפלגות הדוגלים בעצמאות וריבונות לבנון. ההתנגדות להשפעת סוריה בלבנון, עם אירועי מהפכת הארזים ויציאת סוריה מלבנון בשנת 2005, היוותה הבסיס להקמת הברית. רוב השותפים לה הם מוסלמים סונים ונוצרים ומיעוטם מוסלמים שיעים.
שמה של קואליציה זו נגזר מתאריך מהפכת הארזים, שבה צעדו למעלה ממיליון אזרחים לבנונים למרכז ביירות בתביעה לגרש את כוחותיה הצבאיים של סוריה משטח לבנון ב-14 במרץ 2005. זאת, בעקבות ההתנקשות בחייו של רפיק אל-חרירי, התנקשות שביצועה יוחס על ידי לבנון, צרפת ומרבית מדינות העולם לסוריה ולתומכיה בלבנון. הברית מונהגת על ידי זרם העתיד, הכוחות הלבנוניים ומפלגת הפלנגות הנוצריות. בחודשים מאי ויוני 2005 הפכה ברית זו לדומיננטית בפרלמנט הלבנוני. יריבתה הפוליטית היא קואליציית 8 במרץ בהנהגת חזבאללה, אמל והזרם הפטריוטי החופשי.
המפלגות החברות בקואליציה
את הקואליציה מובילים זרם העתיד בהנהגת סעד אל-חרירי, הכוחות הלבנוניים בהנהגת סמיר ג'עג'ע ומפלגת הפלנגות בהנהגת אמין ג'ומאייל. מפלגות נוספות החברות בקואליציה הן: מפלגת החידוש הדמוקרטי בראשות נסיב לחוד, השמאל הדמוקרטי בהנהגת אליאס עטאללה, תנועת שחרור לבנון, החזית הלאומית הלבנונית בהנהגת קרלוס אדה, אחיינו של ריימונד אדה, המפלגה הלאומית הליברלית בהנהגת דורי שמעון, בנו של כמיל שמעון, מפלגת רמגבר הארמנית בהנהגת חאפוג קסרג'יאן ומפלגת החנצ'אג הסוציאל-דמוקרטית בהנהגת יגיא ג'רג'יאן.
מעבר למפלגות, קיימים גם ארגונים אזרחיים התומכים בקואליציה: קורנת שהוואן, אזרחים למען לבנון חופשית, המרכז לדמוקרטיה בלבנון והארגון הבינלאומי לתומכי הדמוקרטיה.
בחירות 2009
בבחירות לפרלמנט הלבנוני שנערכו ב-7 ביוני 2009 זכתה הקואליציה לרוב של 71 חברי פרלמנט מתוך 128, לפי החלוקה הבאה:
תוצאות אלו אמנם דומות לתוצאות הבחירות לפרלמנט בשנת 2005, אז זכתה הקואליציה ל-72 מושבים בפרלמנט, שהצטמצמו ל-68, בין היתר בעקבות התנקשויות בחברי הפרלמנט שאיישו אותם, אך נראה כי ניצחון זה היה ניצחון מוראלי על קואליציית 8 במרץ. חודשיים לאחר בחירות אלו, ב-2 באוגוסט 2009, הכריז וליד ג'ונבלאט כי עוזב יחד עם מפלגתו את הברית והופך לזרם מרכזי, בדומה לגישת נשיא לבנון, מישל סלימאן. בעוד ג'ונבלאט לא הצטרף לברית 8 במרץ באופן רשמי, עצם התבדלותו מגורמי ה-14 במרץ נתנה מהלומה קשה לניצחון הציר הפרו-מערבי בבחירות אלו. לאחר עזיבה זו של המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, נשחק ניצחון ה-14 במרץ בבחירות עוד, עם ההסכמה הסורית-סעודית בנובמבר 2009, אשר הובילה להקמת הממשלה. במסגרתה, סוכמה הקמת ממשלה אחדות במתווה בו 15 שרים יהיו מקואליציית ה-14 במרץ, 10 ממחנה ה-8 במרץ האופוזיציוני ו-5 אשר יבחרו על ידי נשיא לבנון מישל סלימאן. ההסכמה על הקמת ממשלה זו בחסות סוריה וסעודיה, סימלה את תחילתו של תהליך התקרבות בין מנהיגים מ-14 במרץ, ובעיקר זרם העתיד ובראשו ראש הממשלה סעד אל-חרירי, לסוריה תוך עזיבת המסורתיות אשר עמדו מאחורי הקמת המחנה, אשר אף כונה בעבר המחנה האנטי-סורי. תהליך זה הגיע לשיאו עם הגעתו של סעד אל-חרירי לפגישה עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד ב-19 בדצמבר 2009, ולאחר מכן בריאיון לעיתון א-שרק אל-אווסט בו הכריז כי בניגוד לטענות העבר, סוריה אינה עומדת מאחורי רצח אביו, רפיק אל-חרירי.
הסופר קאפ האירופי
הסופר קאפ האירופי (באנגלית: European Super Cup) הוא גביע כדורגל, שנוסד בשנת 1972 ומנוהל על ידי אופ"א, התאחדות הכדורגל האירופית. הטורניר נערך בכל קיץ, לפני פתיחת רוב הליגות באירופה, ומפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות והקבוצה שזכתה ב.
מ-1972 ועד 1999 התחרו על הגביע הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. עם ביטול המפעל של גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1999 ועד שנת 2009 (שנת ייסודה של הליגה האירופית) התחרו על הסופר קאפ הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אופ"א.
מ-1972 ועד 1997 הזוכה בסופר קאפ נקבעה לאחר מפגש כפול של הקבוצות בשיטת בית-חוץ. החל מ-1998 מתקיים משחק בודד. בין השנים 1998–2012 נערך המשחק בקביעות באצטדיון לואי השני במונקו. מ-2013 הוחלט לארח את המשחק כל שנה בעיר אחרת. ב-2013 המשחק נערך בפראג, ב-2014 נערך בקארדיף וב-2015 המשחק נערך בטביליסי.
ברצלונה (5 זכיות ו-4 הפסדים) וריאל מדריד (5 זכיות ו-3 הפסדים) הספרדיות, ומילאן האיטלקית (5 זכיות ו-2 הפסדים) הן המעוטרות ביותר במפעל. המדינה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר היא ספרד עם 16 זכיות.
בשנת 2019, לראשונה בתולדות הטורניר, התמודדו זו מול זו שתי קבוצות אנגליות, (ליברפול-צ'לסי), זאת לאחר שלגמר ליגת האלופות עלו טוטנהאם הוטספר וליברפול, ולגמר הליגה האירופית עלו צ'לסי וארסנל, כולן מהפרמייר ליג. במשחק גברה ליברפול על צ'לסי בדו-קרב פנדלים 4-5, לאחר שבסיום המשחק והארכה התוצאה הייתה 2:2. במשחק זה שימשה סטפני פראפר כשופטת ראשית, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששופטת משחק בעל חשיבות עליונה במסגרת אופ"א.
פייר דניאל אואה
פייר דניאל אואה (בצרפתית: Pierre Daniel Huet; 8 בפברואר 1630 - 26 בינואר 1721), מלומד ואיש דת צרפתי, מייסד האקדמיה למבנה גוף האדם בקאן (Academie du Physique) ובישוף קתולי של סואסון בין השנים 1685 - 1689.
ביוגרפיה
הוא נולד בעיר קאן (כיום בירת חבל נורמנדי תחתית בצרפת) למשפחה פרוטסטנטית, אך התחנך בבית הספר הישועי שבעיר. הוא קיבל גם שיעורים אצל המזרחן והכומר הפרוטסטנטי סמואל בושאר. בהיותו בן עשרים שנה בלבד כבר נחשב לאחד המלומדים המבטיחים של תקופתו.
ב-1651 הגיע לפריז והתיידד עם גבריאל נודה שהיה מנהל ספריית מאזארן שבעיר. ב-1652 עזב את פריז בחברת סמואל בושאר שהוזמן לחצר המלכות בסטוקהולם על ידי כריסטינה מלכת שוודיה. שם, בספרייה המלכותית השוודית אואה גילה קטעים מתוך ספרו של אוריגן "פירושים לסנט מתיו".
אואה שב לפריז, התיידד עם ז'אן שאפלן, תרגם לצרפתית את הסיפור "דאפניס וקלואה" של הסופר היווני לונגוס וחיבר נובלה בשם: "דיאן דה קאסטרו". התעניינותו במתמטיקה גרמה לו ללמוד אסטרונומיה. היות שהיה קצר ראייה התעניין באנטומיה של העין וכתב חיבורים רבים על נושא זה. מאוחר יותר למד גם כימיה. הוא היה חבר בחוג הספרותי של מדלן דה סקודרי בפריז, ביקר אצל ציירים ולמד ארמית וערבית.
אואה העביר ביקורת על תורתו של רנה דקארט, שאותו העריץ בימי נעוריו. בהיותו חבר "האקדמיה לאמנויות היפות" של העיר קאן, ייסד בעיר זו את האקדמיה לפיזיקה (1662). ב-1668 פרסם את הקטעים שערך מתוך ספרו של אוריגן "פירושים לסנט מתיו". ב-1670 כתב את החיבור "מחקר על מקורותיו של הרומן", שהיה המחקר הראשון על ההיסטוריה הסיפור הבדיוני.
ב-1674 התקבל כחבר "האקדמיה הצרפתית". ב-1678 התמנה על ידי המלך לואי הארבעה עשר לאב המנזר של אולניי, וב-1685 התמנה לבישוף סואסון. ב-1692 התמנה לאב המנזר של פונטניי, אך ב-1699 החליט לפרוש מתפקידו זה, עבר להתגורר בבית הישועים בפריז, ומת שם ב-1721.
דיאבלו (סדרת משחקים)
דיאבלו (באנגלית: Diablo) היא סדרת משחקי מחשב מסוגת משחקי תפקידים פעולה Hack and slash המתרחשים בזמן אמת שפותחו והוצאו לאור על ידי חברת בליזארד האמריקאית. הסדרה כוללת שלושה משחקי ליבה: דיאבלו 1, דיאבלו 2, דיאבלו 3 ודיאבלו 4. לכל משחק (פרט לרביעי שיצא לא מזמן) הופצה חבילת הרחבה הממשיכה את העלילה של אותו משחק. תכנים נוספים בסדרה פורסמו בספרים ומשחקים נוספים של חברת בליזארד.
עולם הסדרה
סדרת המשחק מתרחשת ביקום בו מתקיימת מלחמה ארוכת שנים בין גן עדן לגיהנום, המיוצגים בעולם על ידי מלאכים ושדים. היקום מורכב משלושה עולמות: גן העדן, מושבם של המלאכים, הגיהנום, מושבם של השדים ועולמם של בני האדם הנקרא "סנקטוארי" (באנגלית: Sanctuary, בתרגום לעברית - מקום מקלט). סנקטוארי נוצר על ידי מלאכים ושדים מורדים שמאסו במלחמה הבלתי פוסקת בין גן עדן לגיהנום. כאשר מלאכים ושדים הזדווגו ביניהם נולדו יצורים חזקים בשם "נפילים", בני האדם, לפי עלית המשחקים, הם צאצאים של יצורים אלו. עלילת המשחק מתמקדת באופן בו גם מלאכים וגם שדים מנסים להשפיע על בני האדם ולנצל אותם למטרותיהם. העולם נשמר בהחבא מכוחות גן העדן והגיהנום באמצעותה של "אבן העולם" (The Worldstone) שהושמדה בסופו של המשחק השני.
רבים מהקונספטים והדמויות בסדרת משחקים זו, מבוססים על כאלו מהתנ"ך, וכן מהמיתולוגיה היהודית, הנוצרית, והזורואסטרית. למשל, שמות המלאכים: טיריאל - תירא-אל, מלאך הצדק, אוריאל, ׁמלאכית התקווה; שמות השדים: בעל, בליעל, לילית, אזמודאן > אסמודאוס > אשמדאי. כלל הקונספט של גן העדן והגיהנום, מלאכי עליון, מלאכים נופלים (Fallen Angles), שדים, נפילים, ועוד. כמו גם הקונספט של מאבק תמידי בין האור לחושך, המוטיב המרכזי בדת הזורואסטרית.
גאוגרפיה
סנקטוארי הוא עולמם של בני האדם והזירה המרכזית של משחקי הסדרה. בסנקטוארי מספר רב של ממלכות, ישויות וכוחות מנוגדים ומגוונים. העולם מורכב משתי יבשות מרכזית - המערבית והמזרחית, ושלושה איים קטנים יותר.
היבשת המערבית היא ביתם של הממלכות המערביות - קנדורס, ווסטמארצ' ואנטסטייג. ממלכות אלו מבוססות על התרבויות המערביות והאירופאיות של העולם האמיתי, המבנים לרוב מבני אבן אפורה בתצורות של טירות גדולות. טריסטרם, העיר המרכזית של המשחק הראשון ונקודות ההתחלה של המשחק השני והשלישי, שוכנת בממלכת קונדורס באזור זה. מדבר אראנוק, שבירתו לוט גוליין היא מרכז החלק השני במשחק השני, שוכן ביבשת זו, כמו גם הדרדלנדס (Dreadlands). שני אזורים אלו הם אזורים צחיחים וללא חיים רבים.
גן העדן
גן העדן נשלט על ידי מועצת מלאכים אשר מקבלת החלטות עבור כל גן העדן. מועצה זו נקראת "המועצה האנג'ירית" (the Angiris Council) והיא מונה חמישה מלאכים שמייצגים את חמשת המרכיבים של הבריאה:
הגיהנום
הגיהנום נשלט על ידי שבעה רשעים גדולים (שבע הוא מספר של כח בגיהנום). רשעים אלה מחולקים לארבעה רשעים נחותים (Lesser Evils), אחים השולטים על אזורים שונים בגיהנום: אנדריאל, דוריאל, בליעל ואזמודן, ולשלושה רשעים ראשיים (Prime Evils) בעלי כוח בלתי מוגבל. שלושת הרשעים הגדולים הם אחים והם מהווים הנבלים העיקריים במשחק:
שלושת הרשעים הגדולים שלטו בגיהנום עד שגורשו ממנו על ידי הרשעים הנחותים אזמודן ובליעל. שלושת האחים הגיעו לסנקטוארי, שם שמרו על חלק קטן מכוחם הקודם בגיהנום. שלושת האחים נרדפו ונתפסו על ידי ארגון מכשפים אנושי, ה"הורדרים", בסיועו של המלאך טיריאל, ונכלאו ב"אבני נשמה" (Soulstones) שנקברו בהחבא ברחבי העולם. הרשעים שוחררו כאשר דיאבלו יצר קשר עם בני התמותה שחיו בעיר מעל המקום בו נקברה אבן הנשמה שלו, עיר בשם טריסטרם, ופתח שער לגיהנום ממנו פלשו לסנקטוארי שדים כדי לשחרר את האחים ולסייע בהשתלטות על עולם בניית האדם.
לאחר גירוש שלושת הרשעים הגדולים פרצה מלחמת אזרחים בגיהנום בין תומכיהם של שניים מהרשעים הנחותים, אזמודן ובליעל.
עלילה מרכזית
תחילת הסיפור היא כאשר אינאריוס, מלאך ויועץ למועצה האנג'ירית, מאס במלחמה הנצחית בין גן העדן והגיהנום והחליט לעזוב את גן העדן כאשר המוני מלאכים הולכים אחריו. יחד איתו עזבה את הגיהנום בת-זוגו, לילית, ביתו של מפיסטו, יחד עם המוני שדים מהגיהנום. ביחד הקימו סנקטוארי. בשביל להסתיר את דבר קיומו של העולם החדש, גנב אינאריוס את "אבן העולם" (Worldstone) שהסתירה את העולם מכוחות גן העדן והגיהנום. במהלך השנים הזדווגו השדים והמלאכים ויצרו בני כלאיים, נפילים (Nephalem), חצי מלאכים וחצי שדים, אבל חזקים משניהם. בעקבות היווצרותם התפתח ויכוח בין לילית, שרצתה להשתמש בכוחם של הנפילים כדי לשלוט גם בגן העדן וגם בגיהנום, לאינאריוס שרצה להשמידם. בכעסו החליט אינאריוס לגרש את לילית, אך לפני שהספיק לעשות זאת הרגה לילית את כל המלאכים והשדים שנשארו. מעשה זה גרם לאינאריוס להשאיר את הנפילים בחיים. אך הוא הוסיף לאבן העולם תכונה נוספת שמנעה מהם את התפתחות כוחותיהם. כל דור שעבר החליש את כוחותיהם עד שהפכו לבני האדם.
עם התגלותו הבלתי נמנעת של סנקטוארי, הועלה הרעיון במועצה האנג'ירית להשמידו. המלאך שהעלה את ההצעה היה אימפיריוס, שראה את בני האדם כבני כלאיים טמאים שדם שדים זורם בעורקיהם. הצעתו נפסלה כאשר המלאכית אוריאל והמלאך טיריאל הצביעו נגדו. הם ראו את בני האדם כבני ברית עוצמתיים אפשריים. שלושת הרשעים הראשיים בגיהנום הגיעו במהירות למסקנה דומה לזו של אוריאל וטיריאל. מפיסטו, לורד השנאה, נפגש בסתר עם המועצה האנג'ירית וסוכם על הפסקת אש אשר בה יוכלו שני הצדדים לנסות לגייס את סנקטוארי לטובתם.
השינוי הקיצוני בגישה של שלושת האחים בקשר למלחמה בגן העדן עוררה את תחושתם של ארבעת הרשעים התחתונים שהאחים פוחדים להמשיך את המלחמה. אזמודן ובליאל חשו שטמונה פה הזדמנות להפיכה. בעידודם פרץ המרד כנגד האחים ושלושתם גורשו מהגיהנום אל עולם בני האדם. טיריאל, ששמע על כניסתם של שלושת האחים אל סנקטוארי, גייס קבוצה של קוסמים חזקים, שנקראה "הורדרים" (Horadrim) כדי להילחם בהם שכלאו את הרשעים באבני נשמה (Soulstones). כוחה של האבן האדומה שכלאה את דיאבלו דעך עם השנים, ואילו כוחו של דיאבלו חזר אליו - באופן מוגבל. באמצעות כוחות טלפתיים הוא הפך את הארכיבישוף של טריסטרם, לזרוס, לנאמנו. על מנת שדיאבלו יוכל לצאת מהאבן היה עליו למצוא גוף מארח. הוא ניסה להשתלט על השליט המקומי, המלך לאוריק, אבל כשל. דיאבלו נטש את הרעיון ושלח את לזרוס לחטוף את בנו של המלך, הנסיך אלברכט. לזרוס תקע את אבן הנשמה במצחו של הילד ודיאבלו החל להשתלט על גופו, אבל היה עוד רחוק מלהיות בכח מלא. החל מרגע זה החל מאבק של גיבורים אנושיים בכוחות הגיהנום והגן עדן במטרה להגן על עולמם.
דיאבלו 1
דיאבלו, המשחק הראשון בסדרה, פורסם ב-31 בדצמבר 1996 למחשב. סגנון המשחק הוא כמקובל במסגרת משחקי "Hack and Slash": השחקן מגלם דמות בודדת החוקרת מבוך ועוסקת בעיקר זמנה בקטל המפלצות השוכנות בו ובביזת אוצרותיו. הדגש מושם פחות על קשירת מערכות יחסים עם דמויות אחרות או פתרון חידות, והמשחק נוטה יותר לכיוון של משחק פעולה מאשר משחק הרפתקאות. גיבור המשחק נתון לבחירת השחקן: לוחם, מכשף או נוכלת.
למשחק יצאה הרחבה, "Diablo: Hellfire" ב-24 בנובמבר 1997, שפורסמה על ידי חברת Sierra Entertainment שהוסיפה למשחק דמויות ועלילה נוספת. למרות הצלחת ההרחבה, בליזארד התעלמו לחלוטין מקו העלילה והתכנים בה, למעט דמות הברברי, שאומצה למשחקים מאוחרים יותר בסדרה.
דיאבלו 2
דיאבלו 2, המשחק השני בסדרה, פורסם ב-29 ביוני 2000 למחשב. במשחק ההמשך העלילה סובבת סביב גיבור הנאבק ברשעים הגדולים אחרי חזרתו של דיאבלו לעולם. המשחק היה הראשון שהוסיף את תוכן נקודות הציון המאפשרים דילוג בין השלבים השונים למשחק, ואת חלוקת המשחק לארבעה חלקים, כאשר החלק החמישי במשחק התווסף בהרחבה. פורמט זה אומץ גם בדיאבלו 3. גיבור המשחק נתון לבחירת השחקן: ברברי, קוסמת, פלאדין (אביר-קודש), נקרומנסר (בעל-אוב) ואמזונה.
דיאבלו 3
דיאבלו 3, המשחק השלישי בסדרה, הוכרז בשנת 2008, ויצא לשוק ב-15 במאי 2012. עלילת המשחק מתחוללת 20 שנה לאחר האירועים המתוארים בהרחבת המשחק השני, אשר בסופם טיריאל, המלאך שליווה את הדמות במשחק השני, השמיד את "אבן העולם" (The worldstone) שהושחתה על ידי בעל. עלילת המשחק השלישי נוגעת למאבקו של טיריאל במלאך העליון של גן העדן, אימפריוס. טיריאל מואס באטימות של המלאכים במועצה האנג'ירית כלפי המין האנושי ומחליט להפוך לבן אדם בעצמו. טיריאל מגורש מגן העדן ונופל אל סקנטוארי בתוך מטאור. מטאור זה פוגע בקתדרלת טריסטראם.
Diablo Immortal
Diablo Immortal הוא הכותר הרביעי בסדרה שנמצא כרגע בפיתוח כמשחק תפקידים המוני למערכות הפעלה במכשירים ניידים (אנדרואיד ו-iOS). המשחק הוכרז במהלך בליזקון 2018 ועלילתו צפויה להתרחש באירועים בין סוף הרחבתו של דיאבלו 2 לתחילתו של דיאבלו 3.
דיאבלו 4
דיאבלו 4, המשחק הרביעי בסדרה, הוכרז בשנת 2019, ויצא לאור ב-5 ביוני 2023. עלילתו עוסקת בחזרתה של לילית, מקימת סנקטוארי. גיבור המשחק יהיה נתון לבחירת השחקן, מתוך חמש דמויות: ברברי, קוסם, דרואיר, נוכלת ומעלה באוב.
ספרים
העולם של דיאבלו וההיסטוריה שלו מתוארים במספר כותרי ספרים שפורסמו מטעם חברת בליזארד. הרשימה הבאה היא לפי הסדר הכרונולוגי של עלילת הספרים, תאריך הוצאה לאור בסוגריים:
קומיקס
סיפורים מסנקטוארי (באנגלית: Tales of Sanctuary) הוא ספר קומיקס שפורסם ב-9 בנובמבר 2001 על ידי דארק הורס קומיקס. הספר נכתב על ידי פיל אמארה, דייב לנד ופרנסיסקו רואיז ולאסקו וכלל שלושה סיפורים:
קרב בדר
קרב בדר (בערבית: غزوة بدر) היה העימות הצבאי הראשון בין אנשיו של מוחמד ובין הצבא בהנהגת בני קורייש, שהיה מורכב משבטים וחמולות תושבי מכה וסביבתה. הקרב נערך בשבת, 13 במרץ 624 (17 בחודש הרמדאן, בשנה השנייה להג'רה בלוח השנה המוסלמי). שמו ניתן לו על פי המקום שבו הוא נערך - בדר שבאזור חג'אז. זה היה הניצחון הראשון של הכוחות המוסלמים והוא אחד הקרבות המפורסמים באסלאם. המשתתפים בו זכו ליחס הערכה מיוחד, ונקראו בשם אנשי בדר.
רקע
בשנה השנייה להג'רה באמצע חודש ג'ומאדא אל-אולא, התקבל דיווח באל-מדינה על שיירה שעושה דרכה ממכה לסוריה, תחת פיקודו של אבו סופיאן. מוחמד ואנשיו הגיעו למקום שנקרא ד'א אל-עשירה במטרה לתקוף את השיירה. הם שהו שם פרק זמן אולם לא הצליחו למצוא את השיירה וחזרו לעירם אל-מדינה. אולם כיון שזמני מעבר השיירות ממכה היו קבועים, והשיירה אמורה הייתה לחזור מסוריה בסתיו, תכננו המוסלמים מתקפה על השיירה בדרכה חזרה. מוחמד, שלח שליחים לאסוף מידע על מסלול השיירה, מספר השומרים ומהות המטענים. הסיירים חזרו עם הדיווח הבא: זוהי שיירה גדולה ולכל סוחרי מכה יש בה סחורה. אבו סופיאן נשאר מנהיג השיירה והיו איתו כארבעים לוחמים. הסחורה הוטענה על גבי כאלף גמלים ושוויה היה כחמישים אלף דינרים. אבו סופיאן היה מודע לרצון לתקוף את שיירתו ואסף גם הוא מידע על צעדי המוסלמים. כאשר נודע לו שמוחמד וכוחותיו עזבו את העיר אל-מדינה, הוא עצר את מהלך השיירה ושלח רוכב גמל מהיר למכה לבקש תגבורת.
הצעדה לבדר (بدر)
בדר הוא עמק נרחב שגבולו הדרומי הוא אזור הגדה העליונה (אל-עֻדְוַה אל-קֻצְוַא), ואילו גבולו הצפוני הוא אזור נמוך יותר הגדה התחתונה (אל-עֻדְוַה א-דֻנְיַא). מים נמצאים בעמק בכמויות גדולות בבארות חפורות, ולכן תמיד שימש האזור לחנית שיירות.
הכוחות של מכה
הצבא שצעד ממכה כלל רבים מאצילי שבט קורייש. חלקם היו מעוניינים לשמור על רכושם שבשיירות וחלקם נטרו למוסלמים על הפשיטה כנגד השיירה ליד נח'לה. בשל הזמן הקצר שעמד לרשותם לצורך גיוס הכוחות הם מהרו ולא התכוננו היטב. בנוסף הם היו בטוחים בעצמתם המספרית שהייתה ביחס של 1:3 לעומת כוחות המוסלמים. ב-11 במרץ היו שני הכוחות במרחק של יום הליכה מבדר.
אבו סופיאן הצליח להנהיג את שיירתו בבטחה בבחרו נתיב קרוב לחוף הים, דרך ינבוע. הוא הודיע על ידי שליח לאנשי הצבא של מכה על דבר הצלחתו להביא את השיירה בבטחה למקומה. השליח פגש את כוחות מכה כאשר אלה הגיעו לאזור אפיק נחל ראבע' דרומית לבדר. בתוך הכוח פרץ ויכוח האם להמשיך או לסגת. חלק מהכוחות עזב חזרה למכה, ואילו השאר בהנהגתו של אבו גַ'הל (בשמו המלא: עמר בן השאם) נשארו להילחם, אבו גַ'הל התעקש להמשיך לעבר בדר והלהיב את לוחמיו אודות התהילה הצפויה להם ברחבי חצי האי ערב. אל הכוחות הלוחמים הצטרפו גם כמה מאנשי השיירה בראשות אבו סופיאן. הכוח בראשותו של אבו גַ'הל כלל 1,000 לוחמים, 100 סוסים ומספר לא ידוע של גמלים
גשם כבד שירד באותו יום מנע מהם את המשך הצעידה, זאת, כיון שהם הגיעו מצד דרום והיה עליהם לטפס במעלה הגבעות של הגדה התחתונה (אל-עֻדְוַה א-דֻנְיַא), לעמק למול מחנהו של מוחמד.
הכוחות המוסלמים
הכוחות המוסלמים מנו 313 איש, שבעים גמלים וכמה סוסים, כך שבממוצע היו 3 - 4 אנשים לכל גמל. חלק מאנשיו של מוחמד נשארו מאחור מסיבות שונות ומקורות מוסלמיים מוקדמים מצביעים שהכוחות לא צפו לחימה קשה. כיון שהמוסלמים צעדו בחלק הצפוני השטוח יותר של העמק הגשם לא מנע מהם להגיע ליעדם. בהגיעו לבדר בחר מוחמד להקים את מחנהו בבארות בקרבת מחנה צבא מכה כדי לחסום את גישתם למקורות המים באזור.
כמו כן, מוחמד פקד על כוחותיו להרוס את הבארות שעברו בדרכם כדי למנוע מכוחות האויב גישה למקורות מים. בהגיעם לעמק הם בנו בראש הגבעה הצפונית מגדל תצפית עשוי מכפות תמרים, שאפשר יהיה לקבל ממנו תמונה מלאה של מצב החילות ושדה הקרב. עם הגיע הכוח המוסלמי לבדר התברר להם שהשיירה שלה ציפו, עקפה את העמק והגיע למכה בשלום.
מוחמד מצא עצמו בפרשת דרכים, הוא וכוחותיו היו בעמדת נחיתות לעומת הכוח ממכה שעלה עליהם. אולם אם הכוחות המוסלמים ייסוגו תהיה זו מכה קשה ליוקרתם, והייתה קיימת גם הסכנה שאנשי מכה יוכלו להמשיך לעבר אל-מדינה מקום מושבם הנוכחי של המוסלמים. לאחר סדרה של התייעצויות וחילוקי דעות, הוחלט להמשיך בדרך לעבר המעיינות של בדר, תחת פיקודו של מוחמד. הכוח הצבאי חנה ליד המעיינות הצפוניים במטרה למנוע מצבא מכה גישה למים.
יום הקרב
על פי מנהג מקובל בחצי האי ערב, לפני התחלת הקרב בין הצבאות, נערך דו-קרב בין זוג אחד או כמה זוגות, שעם סיומו מתחילה הלחימה עצמה. שלושת הלוחמים מהצד המוסלמי היו: חַמזָה, עַלי ועוּבַּיְדָה אִבּן אַל-חארִת'. שלושה מבני קורייש שקמו לנקום את דם ההרוג בנַח'לָה היו: עוּתבָּה, שַיְבָּה ואַל-וַליד אִבּן עוּתבָּה. כל שלושת בני קורייש נהרגו והמוסלמי עוּבַּיְדָה אִבּן אַל-חארִת' נפצע פצעים אנושים.
הקרב החל כאשר מחנה מכה התקיף אולם הם נלחמו בסגנון הערבי הישן כאשר כל אחד מבתי האב מוביל את אנשיו שלו ללא פיקוד מרכזי. ואילו הכוחות המוסלמים שמרו על משמעת קפדנית. הם התייצבו בשורה צפופה והתגוננו בקשתות, היו הרוגים בשני הצדדים. מוחמד ירד ממגדל התצפית כדי להיות קרוב לכוחותיו, לפקד עליהם ולהלהיב אותם בקריאותיו. הוא נתן הוראה ללוחמיו להתקיף רק עם נשק שטווח המטרה שלו קרוב, ולהילחם כנגד קורייש רק במגע פנים אל פנים. הקרב עצמו נמשך כמה שעות בלבד עד לשעות אחר הצהרים המוקדמות. הכוחות המוסלמים החלו לגבור על אויביהם וכוחות מכה נפוצו בבהלה. בין החללים של מכה היו גם אחד מראשי החמולות של שבט קורייש, אומיה בן ח'לף, ובנו שלחם עם אביו. הם נתפסו בידי הכוחות המוסלמים והוצאו להורג בעריפת ראשם. אבו גַ'הל ומספר מפקדים נוספים נהרגו בקרב. מבין המוסלמים נהרגו 14 חיילים, ואילו בקרב צבא מכה נהרגו שבעים לוחמים ושבעים אחרים נשבו. החללים המוסלמים נקברו בקצה שדה המערכה וקברם משמש עד היום מקום עלייה לרגל. את גופות החללים של שבט קורייש זרקו המוסלמים לבאר יבשה.
עתה היה על מוחמד להתמודד עם שאלת חלוקת שלל המלחמה. החלוקה נערכה על פי עקרון השוויון וכל משתתפי הקרב, גם הכוחות האחוריים, קבלו חלק שווה בשלל. מאה וחמישים גמלים, עשרה סוסים וערימה של ציוד וכלי נשק חולקו שווה בשווה. כל אחד שילם למוחמד מס ח'ומס (חמישית). על פי החוק האסלאמי שבויי מלחמה נעשים לעבדים. במקרה המיוחד של קרב בדר, הוכרז שהשבויים המלומדים יהיו חופשיים לאחר מטלת לימוד והאחרים יוכלו לרכוש את שחרורם על ידי תשלום כופר. כמה מהשבויים שוחררו ללא כופר על פי מצוות מוחמד.
ההשלכות
קרב בדר מסמל את ראשית עלייתו של האסלאם כגורם צבאי ופוליטי משמעותי בחצי האי ערב. ניצחונו של מוחמד בקרב זה, הרשים את השבטים המקומיים ורבים החלו להצטרף לשורותיו. ניתן אישור לסמכותו כמנהיג האסלם והחל תהליך התפשטותו. כמו כן, זמן קצר לאחר מכן הרגיש מוחמד בטוח במעמדו וגירש מבתיהם את אנשי השבט היהודי קינוקאע שישב בסביבות העיר מדינה.
הקרב במסורת האסלאמית
על פי המסורת האסלאמית, קרב בדר הוא הקרב המכריע הראשון באסלאם.
אחת משיירות המסחר, בהנהגת מנהיג קוריש דאז, אבו סופיאן, הייתה בדרכה חזרה מסוריה למכה. סיור מזוין של המוסלמים הבחין בשיירה ומהר לחזור לאלמדינה כדי להודיע להם על השיירה הגדולה ועל מיקומה.
בשיירה היה רכוש רב של מנהיגי מכה. היו כאלף גמלים עמוסים בסחורה בשווי יותר מ-50,000 דינר (בערכים של הזמן ההוא). שומרי השיירה היו יותר מ-40 איש. זאת הייתה הזדמנות פז למוסלמים להכות במכה מכה כלכלית ניצחת. לכן, הנביא מוחמד, אמר למוסלמים:
נג אנג הן
נג אנג הן (באנגלית: Ng Eng Hen, במנדרינית: 黄永宏; נולד ב-10 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי סינגפורי ממפלגת הפעולה העממית (מפלגת השלטון במדינה) אשר משמש כשר ההגנה החל מ-21 במאי 2011. בעבר שימש גם כשר החינוך, שר כוח האדם וכמנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט).
קרב בדר
הקרב במסורת האסלאמית
"זאת שיירת הגמלים של מכה, ובה כספי ראשי הכופרים, אולי אַלְלָה ירצה שתיקחו את הכספים האלה".
נג אנג הן
ביוגרפיה
נג נולד בסינגפור ב-10 בדצמבר 1958 למשפחה ממוצא סיני. הוא למד בבית הספר האנגלו-סיני, ולאחר מכן בקולג' הלאומי לצעירים. לאחר מכן החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הלאומית של סינגפור. כמו כן עבר הכשרה באונקולוגיה כירורגית במרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס. לאחר מכן הוסמך כמנתח ועבד בבית החולים הכללי של סינגפור בין השנים 1992–1997, ולאחר מכן בקליניקה הפרטית מאונט אליזבת' עד 2001.
קרב בדר
הקרב במסורת האסלאמית
מוחמד לא הכריח אף מוסלמי, והמוסלמים חשבו שזה יהיה אחד הסיורים שמתצפתים על דרך המסחר לאלמדינה בלי קרב. לכן הרבה אנשים לא יצאו עם מוחמד, ואלה שיצאו לקחו אתם מעט מאוד נשק.
נג אנג הן
ביוגרפיה
נג הצטרף למפלגת הפעולה העממית - מפלגת השלטון בסינגפור, והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט במהלך הבחירות של 2001. הוא נבחר ברוב גדול כנציג שכונת טואה פאיה בפרלמנט. ב-12 באוגוסט 2004 מונה נג לסגן שר החינוך ולשר כוח האדם. ב-30 ביוני 2005 הוא ויתר על תפקיד סגן שר החינוך ונכנס לתפקיד סגן שר ההגנה. ב-2007 נוסף לו גם תפקיד מנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט). ב-31 במרץ 2008 הוא פרש מתפקיד שר כוח האדם ומונה לשר החינוך.
קרב בדר
הקרב במסורת האסלאמית
מוחמד יצא ואתו 313 לוחמים, רובם מהתומכים (אלאנצאר) אנשי אלמדינה, ומיעוטם מהמהגרים (אלמוהאג'רון) ממכה. היו אתם סוס אחד או שניים, ו-70 גמלים. נס הפיקוד ניתן למוסעב בן עומיר. הפיקוד העליון נשאר בידי הנביא.
היוצאים חולקו ל-2:
2. חלק בפיקודו של עלי בן אבו טאלב (אלמוהאג'רון).
באותו זמן ידע אבו סופיאן, מנהיג קוריש וראש השיירה, על בוא המוסלמים. הוא שלח שליח לקוריש כדי שיודיע להם ולדרוש מהם להציל את השיירה מידי המוסלמים. המוסלמים רצו לזכות בשיירה, להחזיר לעצמם חלק מהרכוש והכספים שנגזלו מהם, ולא להיכנס לקרב. אבל אַלְלָה רצה שתהיה הכרעה.
אנשי מכה התכוננו לצאת לקרב. הצטרפו אליהם לוחמים משבטים תומכים אחרים. בהתחלה מנה צבא קוריש היוצא 1300 לוחמים, ואתם מאה סוסים, שש מאות מגנים, והרבה גמלים. המפקד העליון של לוחמי קוריש היה אבו ג'הל. צבא קוריש הלך לכיוון באר בדר במהירות. בדרך קבלו מסר מאבו סופיאן, האומר להם שהשיירה ניצלה ושהם יכולים לחזור למכה. כשהגיע מסר זה ללוחמי קוריש, רובם רצו לחזור למכה, אבל מפקדם, אבו ג'הל, התעקש וסירב לחזור, והחליט להגיע לבאר בדר בכל מחיר, ושם לחגוג את ניצחונו על המוסלמים (כדי שתחושת המנהיגות על השבטים תישאר למכה). חלק מאלה שרצו לחזור לא שמעו להפצרות אבו ג'הל וחזרו למכה בלי מלחמה. החוזרים היו בני שבט זהרה. מצבא מכה נשארו כ-1000. המוסלמים חששו שאם ייסוגו עכשיו לאלמדינה, ירדוף אחריהם צבא מכה, והקרב יתרחש בתוך אלמדינה ובין בתיה. מוחמד, ערך ישיבת התייעצות עם מפקדי ולוחמי המוסלמים. הם אמרו לנביא, להמשיך בדרכו והם אחריו, ואפילו לפניו. אחד המוסלמים, בשם אלמוקדאד אמר לו: "המשך, ואנחנו אתך! לא נאמר לך מה שאמרו אחרים לנביאם: לֵךְ אתה ואלוהיך והילחמו לכם שניכם, ואילו אנו נשארים יושבים. אנו אומרים לךָ, לֵךְ אתה וריבונך להילחם, ואנו אתכם במלחמה הזאת!".