cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dreaming of You (שיר)
הקלטה והוצאה
לאחר שסלינה סיימה להקליט את שיר הנושא "A Boy Like That" משנת 1961 של הסרט "סיפור הפרברים" עבור RCA ויקטור ב-3 במרץ 1995, היא החלה להקליט את "Dreaming of You" ב-5 במרץ באולפני ההקלטות של קיו-פרודקשנס, שנמצאים בקורפוס כריסטי, טקסס. במהלך ההקלטות חלתה סלינה בדלקת סימפונות. אביה ביקש ממנה "פשוט לנסות" ולשיר את השיר מכיוון שמספר מפיקים הגיעו מלוס אנג'לס כדי לראות אותה מקליטה אותו. לאחר סיום ההקלטות, המפיקים אהבו את הטווח הקולי של הזמרת בשיר והחליטו להשתמש בהקלטה הראשונה שלו. המפיק האמריקאי גיא רוש הפיק ועיבד עבורה את השיר, בנוסף לכך שהפיק ועיבד גם את "Captive Heart". לאחר ההקלטות של "Dreaming of You", היא רצתה שבעלה כריס פרס ישמע את ההקלטה הסופית. עם זאת, הוא לא היה יכול היות שאביה ביקש ממנו להצטוות ללהקה חדשה שהקים. בשנת 2012, כתב פרס בספרו על היחסים שלו ושל סלינה, שהוא מתחרט שלא נכח במהלך ההקלטות של השיר. ב-31 במרץ 1995 סלינה נרצחה בקורפוס כריסטי על ידי יולנדה סלדיבר. "Dreaming of You" הופץ כסינגל המוביל מהאלבום Dreaming of You, ב-14 באוגוסט 1995, בעוד שגרסת הרמיקס והרדיו של "Techno Cumbia" הופצה כבי-סייד שלו.
הרכב ומילים
"Dreaming of You" הוא בלדת פופ. הוא נכתב בסולם לה-מז'ור עם 84 פעימות לדקה, כאשר הסולם משתנה במהלך השיר. הטווח הקולי של סלינה בשיר משתרע בין Eb3 ל-Eb5. קתלין טרייסי כתבה בספר הביוגרפי שלה על ג'ניפר לופז, שכלל בתוכו את תפקידה של לופז כסלינה בסרט הביוגרפי "סלינה" משנת 1997, כי השיר הוא "בלדת-להיט". רמירו בר ממגזין בילבורד האמין ש-"Dreaming of You" כמו גם שיריה האחרים בשפה האנגלית "הוכיח שהיא יכולה להתמודד עם שירי פופ" וציין כי "ייתכן והמפיקים ניסו לדלל את הצליל ה"אתני" שלה קצת יותר מדי. זאת על מנת שלא להרחיק את קהל המיינסטרים". לארי פליק, גם הוא מבילבורד, כינה את השיר "בלדת פופ רומנטית נפלאה" והוסיף כי הוא "מדגיש את עוצמות קולה הילדותי והקליל של סלינה". פליק האמין שבגלל מותה, התוכן הלירי שלו הוא "אופטימי ביותר". ג'ון לנרט, כתב המוזיקה הלטינית של בילבורד כתב בחוברת של Dreaming of You כי סלינה "הביאה לידי ביטוי את קולה המיוחד בשירים כמו "I Could Fall in Love", "Missing My Baby" והשיר הזה". בריאן גאלינדו מ-BuzzFeed, כינה את השיר כ"בלדה שמימית". "Dreaming of You" דומה לשיר "I Could Fall in Love", מבחינה לירית. כלי תקשורת רבים, ביניהם Milwaukee Journal Sentinel ומגזין בילבורד, כינו אותם כ"בלדות וידוי",  והוסיפו כי יש בהם מסרים פגיעים, הן מבחינה רגשית והן מבחינה רומנטית.
"Dreaming of You" מתחיל בקצב איטי בינוני. סלינה שרה שהיא ערה בלילה וחושבת על אהובה, תוך שהיא מקווה שהוא גם חושב עליה. לאחר מכן, הקצב של השיר נהיה מתון יותר. בהמשך, סלינה שרה את הפזמון ומצהירה שהיא חולמת על אהובה ואומרת לו שהיא מתכננת להיפגש [ולחבק] אותו למחרת. כמו כן, היא שואלת את עצמה "אם היית מסתכל בעיניי, האם היית רואה מה יש בפנים, האם בכלל היה אכפת לך?". היא ממשיכה בשירה ומספרת כי היא מעוניינת להמתין, לפני ש"יהיה לה האומץ לומר כמה שאני אוהבת אותך", עד שהוא עצמו ירגיש כלפיה אותו הדבר. סלינה עוברת לשיר בספרדית ושרה כמה היא חולמת על אהובה. דבורה ווקר מ-Sun-Sentinel כינתה את הבית בשפה הספרדית כ"בית שהגיע היישר מתוך ליבה של סלינה". סלינה שרה את הפזמון פעם נוספת לפני שהיא אומרת שהיא תחלום בלי סוף על האהוב שלה ומצהירה כי "אין שום מקום בעולם שבו אני מעדיפה להיות, מאשר כאן בחדר שלי איתך". ג'יי. די. קונסדין מ-The Baltimore Sun ציין לשבח את מילות השיר, תוך שניתח חלק מהן. פליק אמר שקטע הסיום של השיר נתון לפרשנות בנוגע למה שהעתיד צופן, אם הדברים היו שונים.
ביקורת
עם יציאתו, זכה השיר לשבחים מטעם מבקרי המוזיקה. רוברט ג'ונסון מחברת התקליטים פלאנט מיוזיק, שנמצאת ביוסטון, אמר להניו יורק טיימס כי אנשים ביוסטון קנו עותקים של האלבום Dreaming of You בגלל הסינגל "Dreaming of You". פיטר ווטרוס, גם הוא מניו יורק טיימס הרגיש שכותבי השירים שעבדו עם סלינה על אלבום הבכורה שלה בשפה האנגלית "לא הצליחו להוציא ממנה את המיטב". ווטרוס האמין שמכיוון שירתה של הזמרת, האמינו "שיש לה סיכוי טוב להצליח". כתב מ-San Jose Mercury News כתב כי "Dreaming of You" ו-"I Could Fall in Love" עזרו לסלינה להפוך ל"גלוריה אסטפן החדשה". פיטר הרינגטון מוושינגטון פוסט כינה את מכירות השיר והצלחתו ברדיו כ"יוצאות דופן והוסיף כי "הוא מעורר תגובת רדיו חזקה, הן מתחנות בשפה האנגלית והן בספרדית, במיוחד בדרום מערב [ארצות הברית]". בריאן לארק, מבקר קולנוע מטעם The Michigan Daily, כינה את השיר כ"מרסק". מריו טרדל מ-The Beaver County Times כינה את השיר כ"מצרך קרוסאובר הכרחי".
אילן סטבנס כינה את השיר כ"להיט טופ 40". אד מוראלס ממגזין Vibe האמין ש-"Dreaming of You" הוא "המנון שמזכיר את קווי המוזיקה של מדונה", הוסיף כי הוא "[משדל] את רוחה של סלינה" וסיכם בכך שהוא הצהיר כי "הוא לא מצליח להוציא [את השיר] מהראש". קונסידיין, עם זאת, האמין שהשיר מחקה את יצירותיה הקודמות של מדונה, וקבע כי השיר "נשמע [בדיוק] כמו סוג של דברים שמדונה עשתה [בשנות השמונים]". כמו כן, הוא התעקש שהשיר "בשום פנים ואופן לא יכול להשתוות לשיריהן של פאולה עבדול או מדונה". ב-Hispanic Today האמינו "שהשיר צפוי להכניס את סלינה לזירת מוזיקת הקרוסאובר". ב-KOTV-DT כונה השיר כ"שיר ספרדי סקסי". ב-31 במרץ 2010, תרזה ג'וסינו מ-PopMatters טענה כי מעריציה דוברי האנגלית אינם זוכרים אותה עוד ואמרה כי לדעתה, הם לא שכחו את "Dreaming of You" ו-"I Could Fall in Love". אשלי ולז מ-Neon Tommy כינתה את השיר כ"אחד משירי האהבה התמימים והיפים ביותר שיצאו, [אולי] אי פעם". ג'וש קנטו מ-San Antonio Current אמר באפריל 2015 כי השיר הוא "שיר לבבי". ב-KUSA TV הוא כונה כ"שיר פריצה". עמנואל האפסיס מ-KQED הצהיר כי "תרבות הפופ מתקדמת במהירות מסחררת, אולם כעבור שני עשורים, ההשפעה של סלינה עדיין מורגשת עמוקות. בכל בר קריוקי סביר להניח שמישהו ישיר את "Dreaming of You" או"Amor Prohibido", שלקוח מתוך אלבום בעל אותו השם".
פרסים ושבחים
"Dreaming of You" ו-"I Could Fall in Love" היו השירים הדיגיטליים הנמכרים ביותר של EMI רקורדס מ-1 באפריל 2004 עד 31 במרץ 2005. "Dreaming of You" הפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של סלינה. השיר זכה בפרס הפופ של ה-BMI על כך שצבר שני מיליון השמעות ברדיו בשנת 1996 והוא נחשב לאחד מהשירים המצליחים ביותר בארצות הברית בשנה בה יצא. "Dreaming of You" נכלל גם בספרו של ברוס פולוק "7,500 השירים החשובים ביותר לתקופת הרוקנרול". ב-Ellensburg Daily Record הוכרז כי השיר נחשב לאחד מהשירים המתאימים ביותר לריקודים בחתונות.
בהניו יורק טיימס מוקם השיר במקום החמישי ברשימת "עשרת הסינגלים הטובים ביותר שיצאו בשנת 1995". השיר נבחר לאחד מ-"500 שירי האהבה הטובים ביותר בכל הזמנים"; רשימה שפורסמה בתחנת הרדיו AOL. ב-BuzzFeed מוקם "Dreaming of You" במקום השביעי ברשימת "15 השירים של סלינה הגדולים ביותר בכל הזמנים". ב-OC Weekly דורג "Dreaming of You" במקום השישי ברשימת "10 השירים המובילים של סלינה בכל הזמנים". מגזין לטינה הציב את השיר במקום השמיני ברשימת "זוכרים את סלינה: עשרת השירים המובילים שלה". ולז מ-Neon Tommy דירגה את השיר במקום השלישי ברשימת "5 השירים המובילים של סלינה".
הצלחה מסחרית
השיר הושמע בסן אנטוניו כל שעה, לאחר שנשלח לרדיו. "Dreaming of You" נמכר בלמעלה מ-25,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. הוא הופיע לראשונה במקום ה-51 במצעד השירים המסחריים של בילבורד, ב-28 באוקטובר 1995, ובשבוע שלאחר מכן זינק למקום ה-24. השיר הגיע בשיאו למקום ה-16 ב-11 בנובמבר 1995. במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, השיר הופיע לראשונה במקום ה-58 וכעבור שבוע, ב-4 בנובמבר 1995, הגיע למקום ה-26 והיה לשיר עם מספר המכירות הגבוהות ביותר באותו השבוע. מאוחר יותר, הגיע למקום ה-22 למשך שבועיים רצופים, החל מ-25 בנובמבר 1995. ב-7 באוקטובר 1995, השיר הופיע לראשונה במקום ה-25 במצעד 40 שירי המיינסטרים. "Dreaming of You" התברג במקום ה-36 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים שפורסם ב-30 בדצמבר 1995. בשבוע השלישי שלו במצעד השירים הלטיניים, "Dreaming of You" הגיע למקום ה-16. השיר הגיע למקום ה-11 בשבוע השישי במצעד, ב-23 בדצמבר 1995. באותו השבוע, הגיע השיר למקום ה-11 במצעד השירים הטרופיים. ב-13 בינואר 1996, "Dreaming of You" הגיע למקום התשיעי במצעד שירי הפופ הלטיניים. חנויות מוזיקה ברחבי ארצות הברית היו "להוטות" ו"עקבו באופן תדיר" אחרי ההצלחה המסחרית של "Dreaming of You".
בקנדה, השיר הופיע לראשונה במקום ה-57 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, שפורסם ב-11 בדצמבר 1995. בשבוע שלאחר מכן, הגיע למקום ה-36. השיר הגיע לראשונה למקום ה-93 במשך שבועיים רצופים במצעד קנדה הוט 100, החל מ-11 בדצמבר 1995. בשנת 1996, השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, תוך שהגיע למקום ה-30 במצעד קנדה הוט 100; זאת בעקבות רצח סלינה. נכון לשנת 2010, השיר נמכר בלמעלה מ-254,000 עותקים דיגיטליים, על פי נילסן סאונד-סקאן. באפריל 2015 דיווח בילבורד על עלייה של 133 אחוזים מנתוני הסטרימינג שלו במהלך יום השנה העשרים למותה.
וידאו קליפ
הקליפ הגיע למקום ה-49 ברשימת הווידאו קליפים המובילים של VH1 ב-18 באפריל 1998. בהמשך, צילמו קליפ אלטרנטיבי עם הולוגרמה של סלינה. הקליפ זכה להתייחסות ממבקרי המוזיקה.
גרסאות כיסוי
זמרים וזמרות מסגות שונות הקליטו את השיר מחדש. הזמרת הפיליפינית רייצ'ל אן גו, הקליטה את גרסתה ל-"Dreaming of You" לאלבום הבכורה שלה שיצא בשנת 2004. לובי פו, גם מהפיליפינים, הקליטה את "Dreaming of You" לאלבום הבכורה שלה The Best of My Heart, משנת 2006. השחקן והזמר הפיליפיני ג'וש סנטנה, הקליט את השיר לאלבום האולפן השני שלו Eres Tú, משנת 2009. זמרת הבוסה נובה הפיליפינית סופיה, הקליטה את "Dreaming of You" לאלבום האולפן השלישי שלה I Believe, משנת 2010. ג'וריס פרננדז, זמרת פופ פיליפינית, כללה את השיר באלבומה בעל אותו השם משנת 2013. ב-29 במרץ 2015, הזמרים הפיליפינים אנג'לין קווינטו, יינג קונסטנטינו, פרננדז, ג'ד מדלה, ג'ייסון די ואריק סנטוס, ביצעו את "Dreaming of You" בתוכנית "ASAP". זמרת הפופ הלטינית סוראיה ולהקת הבנים האמריקאית דה באריו בויז הקליטו את השיר במהלך ההופעה "", ששודרה באפריל 2005. סוראיה נפטרה מסרטן השד ולאחר מותה, יצא אלבום האוסף Entre Su Ritmo y El Silencio, בו נכללה ההקלטה.
בשנת 2013 ביצע קרליטו אוליברו את השיר במהלך הופעתו בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה האמריקאית "The X Factor". במהלך אחת מהופעותיו, הופיעה ברונו מארס עם השיר. בשנת 2013, זמרת הפופ הברזילאית טניה מארה, הוציאה גרסה פורטוגזית בשם "Cuida de Mim", שנכללה באלבומה השביעי, Flor do Caribe. בעונה השמינית של "The X Factor", לקסי דווילה ביצעה את השיר. מגזין בילבורד האמין שדווילה "ניסתה להתגבר על ביישנותה", באמצעות הביצוע המחודש של "Dreaming of You". ב-MovieNewsGuide נכתב ש"הביצוע של דווילה לא גרם לתדהמה". סליה בול מ-Idolator טענה שדווילה הייתה עצבנית וביישנית כשהיא ביצעה את השיר. דברה איו מ-Toronto Star כינתה את הביצוע שלה כ"מיופה מדי", ואילו לינדזי פרקר מ-Yahoo Music כינתה אותו כ"חובבני". ב-22 ביולי 2016 השיר הוקלט על ידי פטרישיה טומולאק עבור האלבום, Irreplaceable.
קרדיטים וצוות
הקרדיטים נלקחו מתוך הערות האלבום, Dreaming of You.
קרולינה פלישקובה
קרולינה פלישקובה (בצ'כית: Karolína Plíšková; נולדה ב־21 במרץ 1992) היא טניסאית צ'כית. בשיאה (17 ביולי 2017) דורגה במקום הראשון בעולם בדירוג ה-WTA וכיום (12 באוקטובר 2020), מדורגת במקום שישי.
הישג השיא של פלישקובה הוא שתי העפלות למשחק הגמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה (2016) ובאליפות וימבלדון (2021). בשלב חצי הגמר היא ניצחה את המדורגת ראשונה בעולם סרינה ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות, והורידה אותה מהמקום הראשון לאחר שיא של 186 שבועות במקום הראשון.
בשנים 2015 ו-2016 זכתה פלישקובה ביחד עם חברותיה לנבחרת גביע הפדרציה של צ'כיה בגביע הפדרציה.
ביוגרפיה
פלישקובה נולדה בלוני, צ'כיה. יש לה אחות תאומה זהה, אף היא שחקנית טניס מצטיינת.
2010
בשנת 2010 זכתה פלישקובה בתואר של טורניר הנערות באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחון במשחק הגמר על לורה רובסון מבריטניה.
2021
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2021 הגיעה פלישקובה לראשונה בקריירה שלה למשחק הגמר, שבו הפסידה לאשלי ברטי מאוסטרליה (1 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 6-7, 4-7, 6-3).
יהודה ליב דון יחיא
יהודה ליב דון יחיא (י"ד באלול תרכ"ט, 21 באוגוסט 1869 – ו' בחשוון תש"ב, 27 בנובמבר 1941) היה רב, חסיד, תלמיד ישיבת וולוז'ין ומרבני תנועת המזרחי. היה דמות רבנית ייחודית, ושילב חסידות ולמדנות ליטאית ובריסקאית עם ציונות.
ביוגרפיה
נולד בדרייצין, (כיום בבלארוס) למשפחה רבנית מחסידי חב"ד ולרבה של העיר דרייצין. בנערותו למד אצל דודו הרב אליעזר דון יחיא, רבה של העיר לוצין (שלימד תקופה מסוימת את הרב קוק) ולאחר מכן למד בישיבת וולוז'ין, ושם למד בעיקר מפי ר' חיים מבריסק והושפע עמוקות משיטת לימודו הייחודית - "שיטת בריסק". בעת לימודיו בישיבה, הצטרף דון יחיא לאגודת הסתרים "נצח ישראל" שפעלה למען מטרות ציוניות ושם גם הכיר אישית את חיים נחמן ביאליק. אבא בלושר במאמרו "ביאליק בוולוז'ין", מתאר תלמיד אלמוני שככל הנראה היה דון יחיא, באופן הבא: . ובהמשך מאמרו כותב בלושר: . דון יחיא העריץ את רבו, ר' חיים מבריסק, עד שגם בעת סגירת הישיבה בשנת תרנ"ב (1892), חזר עמו לעיר בריסק בה שימש ר' חיים כרב העיר. ב-1899 נישא למושא שיינא, ילידת שנת 1875, בתו של הרב שלמה הכהן שהיה רבה של וילנה, ובהמשך שימש ברבנות הערים דרייצין (עיירת הולדתו ורבנות אביו) צרניגוב ושקלוב שבה היה רבה של עדת החסידים בעיר כעשר שנים בשנים תרס"א-תרע"א (1901-1911).
לאחר מכן, הפך דון יחיא לפעיל ציוני נלהב ותמך בתנועת המזרחי. הוא השתתף באספה המכוננת של התנועה בשנת תרס"ב (1902) עם חותנו, הרב שלמה הכהן וגיסו, הרב נחום גרינהויז שהיה רבה של טרוקי, ויחד עימם ועם הרב יצחק יעקב ריינס וזאב יעבץ, חתם על ה"קול קורא" שהתלווה ליסודה, הצהרת היסוד של ה"מזרחי" שעליה חתמו 67 גדולי תורה מכל רחבי אירופה ובהם גם הרב יצחק יהודה שמלקיש מלבוב והרב חנוך אייגש מווילנה (המרחשת). עלה לארץ ישראל בסיועו של הראי"ה קוק והתגורר בתל אביב שבה נפטר בתש"ב (1941).
לזוג דון-יחיא נולדו שתי בנות: שולמית (ילידת 1911) ושושנה (ילידת 1913), שנשאה לרב יצחק ניימן.
חוגלת סלעים
חוגלת סלעים (שם מדעי: Alectoris chukar) היא עוף ממשפחת הפסיוניים, בסוג חוגלה. זהו מין החוגלה היחיד המצוי בטבע בארץ ישראל.
תיאור המין ובית גידולו
אורך החוגלה 32–35 סנטימטר ומשקלה כ-500 גרם, דומה בגודלה ליונה, אך נראית שמנה ממנה בשל היחס השונה בין הגוף והזנב. צבע גבה אפור-תכול, מגוון בחום. צבע הבטן חום-אדמדם. על כנפיה קווים שחורים, וגרונה מעוטר בכתם דמוי סינר בצבע לבן-קרם, מוקף במסגרת שחורה. המקור והרגליים אדומים.
תפוצה
חוגלת הסלעים נפוצה ברחבי אסיה, ממערב הודו ופקיסטן במזרח ועד המזרח התיכון, כולל טורקיה, במערב. חוקרים תיארו 14 תת-מינים שלה, הנבדלים בצבעי הנוצות ובמספר מאפיינים מורפולוגיים נוספים. בארץ ישראל זוהו שני תת-מינים. האחד, Alectoris chukar cypriotes נפוץ באזור הים תיכוני בצפון הארץ ובמרכזה, והשני, Alectoris chukar sinaica (המכונה גם "חוגלת סיני"), באזורים המדבריים בנגב, בדרום בקעת הירדן ובערבה.
בשל היותה עוף הציד העיקרי בישראל, ניצודו בעבר חוגלות בכמויות גדולות והדבר הביא לצמצום ניכר באוכלוסייתן, לכן נאסר ציד החוגלות מאז שנת 2000.
החוגלה בתרבות
על שם החוגלה קרויה אחת מבנות צלפחד בתנ"ך (במדבר כ"ו ל"ג ועוד), וכן היישוב בית חגלה הנזכר בגבול נחלות שבטי יהודה (יהושע ט"ו ו') ובנימין (שם, י"ח י"ט). שם המקום השתמר בשם המנזר דיר חג'לה ועין חג'לה שלידו, מדרום-מזרח ליריחו.
חוגלת הסלעים היא הציפור הלאומית של עיראק ופקיסטן.
מסגד אל-עומרי (לוד)
מסגד אל-עומרי (בערבית, المسجد العمري, אלמסג'ד אלעמרי) הידוע גם כמסגד הגדול (الجامع الكبير, "אלג'אמע אלכביר") הוא מסגד השוכן בעיר העתיקה בלוד, ומשמש כמסגד יום השישי. המסגד נבנה על ידי ביברס על שטחה המערבי של כנסיית גאורגיוס הקדוש קוטל הדרקון ההיסטורית, הגובלת בו כיום בצידו הצפון-מזרחי. המסגד נחנך באמצע שנת 1269.
היסטוריה
כנסיית ג'ורג' קוטל הדרקון בלוד הוקמה לראשונה בידי הביזנטים. הכנסייה שסימלה את ניצחון הנצרות על אויביה, הייתה ליעד לכל מי שביקש לפגוע בנצרות ובנוצרים, והיא חרבה ב-614 מידי הסאסאנים, ב-1010 מידיו של השליט הפטימי אל-חאכם וב-1191 נהרסה על ידי סלאח א-דין. הצלבנים שבו והקימו את הכנסייה ברביעית, אך עם הכיבוש ממלוכי של לוד בשנת 1260 החריב אותה ביברס שוב, והותיר חלק קטן ממנה בהריסותיה, ככל הנראה כדי לבזותה ברבים. בשטח הכנסייה שהרס ציווה ביברס להקים מסגד, ולהקמתו עשו הממלוכים שימוש באבני הגזית, בעמודי הגרניט והשיש ובכותרות הכנסייה ההרוסה. בשטח המסגד שוכנים שרידים של הכנסייה הביזנטית, ובהם גם עמוד ועליו כתובת ביוונית. מעל שער הכניסה אל המסגד מופיעה כתובת המתארכת את הקמתו לחודש יוני 1269:
בתקופה העות'מאנית שכנה הכניסה אל חצר המסגד בחומתו המערבית, אך לימים היא הועברה לצידה הצפוני.
המבנה
חצר המסגד השוכנת מצפון לו משתרעת על-פני חלקה המערבי של הכנסייה ההיסטורית, ובמרכזה מטהרה לוודוא, שניזונה בעבר מבאר מלוחה ליד חאן חילו הסמוך. המים הובלו אל המסגד בצינור חרס ששרידיו נראים בצידה המזרחי של המטהרה. חומתה הצפונית של החצר מתחקה אחר הקיר הצפוני של הכנסייה ההיסטורית, ומצידו הצפוני של קיר זה התוקנה שורת חנויות. לאורך חומת המתחם המערבית שוכנים חדרים הפתוחים אל החצר בצורת אכסדרה, ואלה, כמו גם החצר, משמשים כמסגד חצר כאשר מבנה המסגד צר מלהכיל את קהל המתפללים.
חזיתו הצפונית של מבנה המסגד פונה אל החצר, ועושה שימוש בקיר הדרומי של הכנסייה ההיסטורית. המסגד עצמו בנוי כאולם אורך הנחלק לשלוש סיתראות על ידי שתי שורות בנות ארבעה עמודים כל אחת. תקרתו מקומרת ועשויה בצורת קמרון צולב. במרכזו של הקיר הדרומי שבקצה המעבר המרכזי קבוע מחרב, ומימינו מנבר. בצידו המזרחי של אולם התפילה נותר שריד של אפסיס ביזנטי. מתחת למסגד שוכנים אולמות תת-קרקעיים, שנבנו בידי הצלבנים ושימשו כמאגרי מים עבור הכנסייה ותושבי העיר. לצד המסגד ניצב מינרט גבוה וצר הנראה למרחוק.
מסרק הגה
מסרק הגה הוא חלק במערכת היגוי לרכב המבוססת על גלגל שיניים המשולב בפס שיניים תואם. הדמיון של פס השיניים למסרק מהווה את מקור השם.
המערכת מורכבת ממוט היגוי שבקצהו גלגל שיניים המניע מסרק שיניים תואם מצד לצד בעת סיבוב ההגה - זה בתורו מניע מוטות המקושרים לגלגלים הקדמיים. רעידות או חופשיות בהגה לעיתים יכולים להצביע על בעיה במסרק ההגה.
ליעד מודריק
ליעד מוּדְריק-דנן (נולדה ב-30 באפריל 1979) היא פרופסור חבר למדעי המוח בבית-הספר למדעי הפסיכולוגיה, אוניברסיטת תל אביב, ואשת רדיו וטלוויזיה ישראלית, מגישה בגלי צה"ל. תחומי המחקר שלה הם: הבסיס המוחי והפונקציות של החוויה המודעת, השפעות של קוגניציה על תפיסה, פעולות רצוניות.
ביוגרפיה
כתבה בכולנו ובמעריב לנוער. שירתה בגלי צה"ל, שם שימשה ככתבת לענייני משפטים. בין הסיפורים שסיקרה היה משפטו של השר אריה דרעי, שהורשע בקבלת שוחד. שימשה גם עורכת החדשות ותוכניות האקטואליה בתחנה, ובנוסף הגישה בטלוויזיה החינוכית את תוכנית הרפואה "ביקור בית". מודריק ערכה גם את תוכניתו של גורי אלפי "לצחוק או למות", ששודרה ב"רשת" ב-2008.
ביולי-ספטמבר 2008 הגישה מודריק בגלי צה"ל, לצד גורי אלפי, את "תוכנית מילוט", תוכנית צהריים קלילה ומבדרת ששודרה בימי הקיץ. לאחר מכן, הגישה מודריק בגלי צה"ל מספר תוכניות במקביל: בימי חמישי ושישי את תוכנית הבוקר "יוצאים לאור"; בשבתות, יחד עם אסף ליברמן, את "תוכניות לשבת" ומדי יום שישי הגישה, לצד פרופ' מיכאל הרסגור, את התוכנית "שעה היסטורית". בנוסף, הגישה את תוכנית ביקורת התקשורת "ביקורTV" בערוץ הראשון. ביולי 2014 חזרה לשדר בגלי צה"ל, והיא נמנית עם מגישי התוכנית "אוניברסיטה משודרת". בשנת 2015 החלה לככב בסדרה "רחוב סומסום", שמשודרת בערוץ הופ!, כמדענית שעוזרת לתושבי הרחוב כשהם רוצים לדעת דבר מה.
השכלה אקדמית
מודריק, בוגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן, היא בעלת תואר מוסמך מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "מוח ומודעות: חיפוש אחר הייצוג העצבי של התפיסה המודעת". קיבלה תואר דוקטור למדעי המוח מהאוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "עיבוד חריגות קונטקסטואליות ראייתיות", בהנחיית פרופ' ליאון דעואל ופרופ' דומיניק לאמי, ותואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב על עבודה שכותרתה "בעיית הגוף והנפש בחקר המוח: חקירה תיאורית דקונסטרוקטיבית", בהנחיית פרופ' מרסלו דסקל. בינואר 2012 עזבה את תפקידיה בגלי צה"ל לשם לימודי פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם התמחתה בחקר המודעות. בהיותה בקליפורניה שימשה כתבת של חדשות ערוץ 2 מעת לעת.
קרירה אקדמית
החל מ-2015 היא מרצה בכירה וראש מעבדה בבית-הספר למדעי הפסיכולוגיה, אוניברסיטת תל אביב. ב-2020 מונתה לפרופסור חבר.
משפחה
מודריק נשואה ואם לשלושה.
הנעה לעבודה
הנעה לעבודה היא מכלול המניעים אשר גורמים לעובד להתמיד ולבצע את עבודתו, בהתאם לדרישות הארגון המעסיק אותו. כלומר, מכלול הגורמים אשר מביאים את העובד להיות מועיל למעסיקו.
חקר הנעת העבודה הוא בחלקו תאורטי, ובחלקו מדידה של המתרחש בפועל. הבנת ההנעה בעבודה קשורה באופן הדוק להבנת תהליכים נפשיים וחברתיים בשוק העבודה.
התאורטיקן הראשון שהתייחס להנעה בתחום העבודה הוא קרל מרקס. מרקס טען שהעבודה היא פעילות תכליתית. כלומר, עבודה היא פעילות אשר ערכה אינו טמון בתוצריה, אלא בגורם כלשהו המושג בזכות התוצרים. לדוגמה: נגר המכין כיסאות על מנת למכור אותם, אינו מעוניין בעצם קיומם של הכיסאות. לכן, אין ערכה של פעולת הנגר טמון בייצור הכיסא. הנגר מעוניין בגורם חיצוני, שהוא, על פי ניתוחו של מרקס, התשלום עבור הכיסאות. אי לכך, פעולת הכנת הכיסאות הא פעולה תכליתית עבור הנגר.
לפיכך, כל עבודה היא פעילות תכליתית, וההנעה לעבודה היא השכר אותו מקבל העובד עבור עבודתו. למעשה, מקור ההנעה הוא בניכור העבודה - הפיכת העבודה לפונקציונלית חסרת ערך פנימי.
בהתייחסותו של מרקס, השכר הוא גורם ההנעה היחיד לעבודה. חוקרי הנעת העבודה מאוחרים יותר אמנם יצאו מתוך הנחה ראשונית כי התיאור התכליתי של העבודה אכן נכון (גם אם לא השתמשו במונח זה או התבססו על מחקריו של מרקס), אך תיארו גורמים רבים המשפיעים על הנעת העובד מלבד עצם השכר הכספי.
החוקרים השונים התבססו על תחומים שונים הקשורים להנעה לעבודה. ממצא חשוב בתחום זה הוא העובדה כי מלבד גורם ההנעה הבסיסי בעבודה - השכר - קיים ערך מוסף לעבודה, אשר משתנה מאדם לאדם.
שאלת הפיס: את קיומו של ערך מוסף זה ניתן למצוא על ידי ניסוי מחשבתי בשם "שאלת הפיס" – האם האדם היה ממשיך בעבודתו גם היה זוכה בהגרלה בממון המספק לכל ימי חייו. תשובה חיובית מראה כי אכן יש בעבודה ערך מוסף מלבד השכר, על-אף שהשכר נשאר המגדיר של העבודה, והגורם הראשון אשר קובע את הנעת העובדים בה.
המחקר הראשון שנעשה בתחום "שאלת הפיס" היה של החוקרים נ' מורס וד' וייס ב-1955, ועד סוף המאה ה-20 ענו במחקרים אלו יותר משני שלישים מהנשאלים בחיוב. החל מראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 חלה ירידה במספר העונים בחיוב, ושיעור זה גבוה יותר בקרב עובדי צווארון לבן.
התחום העיקרי בו נעשית ההתעסקות הוא דרך קביעת השכר והקריירה. שאר התחומים מתייחסים לתנאי העבודה השונים: יחסים בין-אישיים, התנהלות בלתי-פורמלית, תנאים פיזיים, שעות העבודה, נוחות, הרגשת הזדהות וכו'.
בכל התחומים הללו נעשים ניסיונות להגדיל את התפוקה מהעובדים על ידי שימוש משופר באמצעי ההנעה העיקרי (השכר) ובאמצעים נלווים (תחושת הזדהות, נוחות וכו'), וזאת כפיתוח המודל הבסיסי בו העובד אינו מעוניין באופן ישיר בקיום תוצרי עבודתו, אלא מבצע אותה על מנת לזכות בתגמולים שונים (חומריים או רוחניים), גדולים ככל הניתן.
מחקר בתחום עשוי לתרום באופן משמעותי להגברת התפוקה והעלאת הרווחים של המעסיקים, ואכן ההתעניינות בנושא החלה עם המהפכה התעשייתית. מסיבות אלו תחום זה הוא בעל חשיבות רבה עבור ניהול משאבי אנוש. על בסיס חקר הנעת העבודה, נוסחו שיטות רבות המייצגות שינויים ארגוניים על מנת להגדיל את רווחי הארגון מעבודתם של העובדים.
החזית הבלארוסית הראשונה
החזית הבלארוסית הראשונה הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש פולין וגרמניה, תוך שהיא כובשת לבסוף את ברלין.
הנעה לעבודה
גישות בהנעת עובדים
בתחילת התפתחותה של ההתייחסות להנעת עובדים, היו קיימות שתי גישות עיקריות להנעה זו:
החזית הבלארוסית הראשונה
היסטוריה
ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הבלארוסית לחזית הבלארוסית הראשונה, ולמפקדה מונה קונסטנטין רוקוסובסקי.
הנעה לעבודה
גישות בהנעת עובדים
הניהול המדעי התייחס אל הביטוי הכספי כביטוי המרכזי של הנעת עובדים. על פי גישה זו, העובד מחשב באופן רציונלי את הגמול הכספי אותו הוא מקבל ביחס למאמץ ולזמן שהוא משקיע בכל עבודה מסוימת.
החזית הבלארוסית הראשונה
היסטוריה
החזית לחמה במבצע רגושב-זלובין, ולאחר מכן השתתפה במבצע בגרטיון שבו השמידה את הארמייה הגרמנית התשיעית, ובהמשך השתתפה החזית במבצע לובלין-ברסט. בנובמבר 1944 החליף גאורגי ז'וקוב את רוקוסובסקי בפיקוד על החזית, ובינואר 1945 השתתפה החזית במבצע ויסלה-אודר שבו התקדמה בזינוק אחד מהויסלה אל האודר.
ב-16 באפריל 1945 פתחה החזית יחד עם החזית האוקראינית הראשונה בקרב על ברלין. בתחילה הסתבכה החזית בקרב על רמת זלו, אך לבסוף פרצו כוחות החזית והגיעו לברלין, שם ניהלו קרבות קשים עד לכניעת העיר ב-2 במאי.
לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים בגרמניה.
הנעה לעבודה
גישות בהנעת עובדים
תאוריית הניהול המדעי, שכונתה גם 'טיילוריזם' על שם מפתחה, הייתה התאוריה השלטת במשך רוב המאה ה-19.
המאה ה-20 הולידה תאוריות רבות בנוגע להנעת העובדים. גישה מרכזית שהתפתחה בתקופה זו היא יחסי אנוש בניהול - גישה שטענה כי הנעת העובד מורכבת מגורמים רבים, הקשורים לתנאי העבודה ולשכרה. גישה זו סברה כי פירושו של ניצול נכון של הנעת העובדים הוא שיפור ההתייחסות אל העובד, ומתן תמריצים שאינן מוגדרים אך ורק על פי משך העבודה והמאמץ המושקע בה.
גישות אלו אינן ממצות את כל ההתייחסות להנעה בעבודה. בתחום ניהול משאבי האנוש קיימים מודלים והתייחסויות רבות אחרות המתארות את ההנעה בעבודה וניצולה לטובת המעסיק.
גישות רבות מתייחסות לפיתוח הקריירה הארגונית - השתנות תפקידיו של עובד מסוים עם הזמן במסגרת ארגון עבודה - כמפתח להנעת העובדים.
כמו כן, התפתחו גישות המתייחסות לנושא השכר עצמו בצורות שונות, ונוסחו מודלים רבים המתארים את מערכת קביעת השכר אשר תוכל לנצל את העובדים באופן מיטבי.
גישות אחרות שואפות ליישם תהליכים בלתי-פורמליים לשיפור הנעת העובדים. גישות אלו מכונות גישות סוציוטכניות.
תאוריות בהנעת עבודה
תאוריית הנעת עבודה היא תיאור מלא של מערכת הגורמים אשר משפיעה על העובד בעבודה. קיימות תאוריות רבות ושונות, אשר לרוב חופפות אלו את אלו בתחומים מסוימים. מספר תאוריות הן למעשה איחוד של תאוריות חלקיות קודמות.
התאוריות השונות מחולקות לשני סוגים:
תאוריות תוכן
תאוריות אלו מתארות את סך כל הצרכים להם אדם זקוק. על פי תאוריות אלו, הנעת העובדים תעשה על-בסיס מענה לצרכים אלו, בהתאם לחשיבותם ומשמעותם.
כל התאוריות יוצאות מתוך נקודת מוצא כי צרכים אלו סתמיים, כלומר- אינם נגזרים ממערכת ערכים, אמונה באמת מסוימת או מההקשר החברתי, אלא מתוך רצונות בלתי תלויים אשר האדם מנסה באופן אנוכי וצר להגשימם.
תאוריות תוכן בולטות בהנעת עבודה:
תאוריות תהליך
תאוריות אלו עוסקות בתהליך בו מנסים בני האדם לבטא את צורכיהם בפועל, וכיצד הם מודדים את הגשמתם של צרכים אלו.
ניהול באמצעות יעדים – MBO
תוכניות "ניהול באמצעות יעדים" מכילות ארבעה מרכיבים: יעדים ספציפיים, קבלת החלטות משותפת, תקופת זמן מוגדרת לביצוע המטלה ומשוב על ביצוע. היעדים צריכים להיות מתוארים בתור משפטים מתומצתים לגבי ההישגים המצופים. לדוגמה: יעד "קיצוץ בעלויות" יתורגם ל –" קיצוץ של 15% בעלויות". כמו כן, היעדים אינם צריכים להיות יעדים קלים מדי לביצוע. השיטה אפקטיבית כאשר היעדים קשים מספיק אך לא בלתי אפשריים בהתאם לתאוריית הצבת יעדים. היעדים בשיטת MBO לא מוגדרים באופן חד צדדי על ידי המנהל. המנהל והעובדים בוחרים ביחד את היעדים ומסכימים על אופן המדידה שלהם.
לכל משימה מוגדרת תקופת זמן מסוימת בה יש לבצע אותה. כך המנהלים והעובדים יכולים לעקוב אחר המשימות ולסיים אותם בזמן. שיטת MBO טוענת שיש לתת משוב מתמיד על ביצוע לכיוון המטרה. המשוב ניתן לעובד בזמן העבודה שלו, כך שהוא יוכל לנטר ולתקן את הפעולות שלו. בדרך כלל זה מבוצע באמצעות הערכות מנהלים תקופתיות.
MBO היא שיטה מאוד פופולרית בתעשייה. ניתן למצוא אותה בעסקים, רפואה, חינוך, ממשלה וארגונים ללא כוונת רווח. עם זאת, ללא מחויבות ההנהלה ונכונות מצידה להקצות משאבים למתן מענקי ביצוע, השיטה לא מצליחה להשיג את מטרותיה. העיקרון ה-11 בספרו של דמינג, "לצאת מהמשבר", היה לבטל ניהול לפי יעדים. דמינג טען שהעובדים יעשו הכל על מנת לעמוד ביעד, דבר אשר עלול לגרום לאיכות נמוכה של המוצרים המיוצרים.
תוכניות הכרת הישגי עובדים
תוכניות להכרת עובדים קשורות לתאוריית החיזוקים. בדומה לתאוריה, מתן פרס והכרה על התנהגות תעודד חזרה על התנהגות מסוג זה. התוכנית תורמת לצורכי הגשמה העצמית של העובד ולצורכי השייכות החברתית שלו (שלבים בתאוריית הצרכים של מאסלו). כאשר מפרסמים את הישגי העובד בארגון, הצרכים החברתיים של העובד מסופקים. כמו כן, מתן הכרה לצוותים מעלה את המוטיבציה שלהם ואת לכידות הצוות.
בניגוד לאמצעים ממריצים אחרים, תוכנית כזאת עולה פחות כסף ולכן משתמשים בתוכניות כאלה באופן נרחב בתעשייה. דוגמה ידועה לתוכנית מסוג זה היא מערכת הצעות לשיפור. העובדים מציעים הצעות כיצד ניתן לשפר תהליכים ולהביא להפחתת עלויות בארגון ובתמורה הם מקבלים בונוס כספי. במפעל יפני לרכיבים אלקטרוניים כל עובד מייצר 47 הצעות כאלה בשנה, וכל עובד מקבל על כך 35 דולר. דוגמה נוספת ניתן למצוא באנגליה, שם מחולקים פרסי WOW! Awards לעובדים בארגוני שירות. לקוח שקיבל שירות יוצא דופן יכול לציין זאת באתר, ופעם בשנה נבחרים עובדים מארגונים שונים על השירות יוצא הדופן אותו סיפקו ללקוח. הדבר מגביר את ההנעה בקרב העובדים, מחזק את מחויבותם לארגון ומקטין התנהגויות נסיגה בקרב העובדים בארגון.
תוכניות שכר משתנה
תוכניות אילו מספקות תגמולים אקסטרינזים שונים, כגון: תמריצי שכר, חלוקת רווחים, בונוסים ועוד, בתמורה לשיפור בביצועי המועסק. התגמולים המוזכרים ניתנים על בסיס ביצוע ועל כך הם משתנים בהתאם בתקופות שונות.
מטרתן המרכזית של תוכניות אילו היא לקשר בין ביצוע לתגמול ובכך להגביר מוטיבציה בקרב העובדים ולשפר את ביצועיהם. בנוסף שימוש בתוכניות אילו מקטין את ההוצאות הקבועות של החברה ומגדיל את ההוצאות המשתנות, זאת משום שסכום המענקים גמיש. גמישות זאת מהווה תכונה חשובה להנהלת החברה, מכך שהיא מאפשרת הקטנת עלויות עבודה מהירה הרבה יותר מאשר בתוכניות שכר קבועות.
לחברות שנעזרות בתוכניות מסוג אלה יכולת מהירה יותר להקטין בהוצאות. מחקרים רבים מראים שאכן רווחי החברה גדלים בשימוש בתוכניות שכר משתנות.
הקשר בין תאוריית הציפיות לתוכניות שכר משתנה
תאוריית הציפיות מהווה חיזוק לשימוש בתוכניות שכר משתנה ולפיה עובדים שצופים עלייה במשכורת בעקבות ביצועים, ישאפו לשפר ביצועיהם ולעומתם עובדים בתוכניות שכר קבועות יודעים מראש את משכורתם ולכן חסרה להם המוטיבציה להגברת מאמצים.
תוכניות שכר מבוססות כישורים
תוכניות מסוג זה נועדו לקדם רכישת כישורים שונים בקרב העובדים, כך שכל עובד יהיה בעל מספר כישורים ויוכל לתרום בביצוע מטלות שונות בחברה. חברות שנעזרות בתוכניות אילו מתגמלות עובדים לפי מספר הכישורים אותם רכשו במרוצת הזמן.
מצד ההנהלה היתרון המרכזי בשימוש בהן הוא גמישות בחלוקת משאבי כוח אדם בצוותים השונים. כאשר חברות מצמצמות כוח אדם, יש צורך רב יותר בעובדים בעלי הכשרה כללית יותר, מאשר בעלי התמחויות ספציפיות. יתרון נוסף מתבטא בכך שרכישת כישורים נוספים מאפשר לעובדים להכיר טוב יותר את תפקידי העובדים האחרים ובכך לשפר את התקשורת בארגון. מבחינת עובדים שאפתנים שאינם צפויים לקבל קידום, תגמול מבוסס כישורים מהווה חיזוק מוטיבציוני משמעותי שעוזר להתמודד עם אפשרויות הקידום המוגבלות.
החסרונות בשיטה הן שלעיתים הכישורים מפסיקים להיות רלוונטיים, אך עדיין ניתנת תוספת שכר עבורם. כמו כן, ישנם מצבים בהן למועסק יש מספר כישורים רב, אך בפועל חלקם לא הכרחיים ואין המועסק נעזר בהם לביצוע עבודתו. חיסרון נוסף נובע מכך שאין קשר בין ביצוע המועסק לגודל התגמול, אלא רק למספר הכישורים ולכן העובדים יתרכזו בהשגת כישורים חדשים, אך לא בהכרח יתנו ביצועים מספקים.
הקשר בין תאוריות מוטיבציה לתוכניות שכר מבוססות כישורים
תוכניות אילו עקביות עם מספר תאוריות מוטיבציה שונות. זאת משום שהן מעודדות למידה, הרחבת כישורים וצמיחה. לפי תאוריית ERG, עבור עובדים אשר צורכיהם בשכבות היותר נמוכות מסופקים, צמיחה מהווה גורם מוטיבציוני מובהק. כמו כן, ישנו קשר בין תוכניות שכר אילו לבין תאוריית החיזוקים. תוכניות אילו מעודדות את העובד לפתח גמישות, ללמוד ולעבוד בשיתופיות עם שאר העובדים בחברה. רמת ההתפתחות לה מצפים ההנהלה מהעובדים אמורה להוות גורם חיזוק. אלמנט נוסף נגזר מתאוריית ההוגנות. כאשר עובדים עושים השוואת השקעה מול תגמול, יש נטייה להסתכל על השקעה בהכשרה בתמורת תשלום בצורה הוגנת יותר מאשר בהסתכלות על ותק או השכלה.
מעורבות עובדים
אחת הטכניקות להנעת עובדים היא הגברת מעורבותם של העובדים בנעשה בארגון ובהחלטות הקשורות אליהם. מעבר לשיפור במוטיבציה של העובדים, הגברת מעורבות העובדים צפויה גם לשפר את הפריון ואת שביעות רצונם ממקום העבודה. מעורבות העובדים לא מסתכמת בשיתופם בלבד במידע, אלא מצריכה דברים נוספים (כגון: הגדלת סמכויות, קיום התייעצויות ולקיחת חלק פעיל בקבלת החלטות שנוגעות להם). כמו כן, מעורבות העובדים תורמת לחיזוק המחויבות הארגונית שלהם להשגת הצלחה.
להלן דוגמאות ל-4 שיטות להגברת מעורבות העובדים:
ב. שיתוף נציגי עובדים (Representative Participation) – בגישה זו העובדים מיוצגים על ידי ועד עובדים שמקשר בין העובדים לבין הנהלת הארגון. לחלופין, ישנם ארגונים שבמסגרת גישה זו משלבים עובדים בוועד המנהל של הארגון (דירקטוריון). מחקרים מוכיחים כי הערך שיש לשיטה זו לשיפור הפריון, המוטיבציה, ושביעות רצון העובדים – הוא מינימלי .
קלסי לו
קלסי אליזבת מק'ג'ינקינס (באנגלית: Kelsey Elizabeth McJunkins, שם במה: קלסי לו, באנגלית: Kelsey Lu) היא אושיית מוזיקה אמריקאית א-בינארית שפועלת בלוס אנג'לס. קלסי לו במקור מעדת "עדי יהוה", משארלוט שבקרוליינה הצפונית.
הנעה לעבודה
מעורבות עובדים
ג. חוגי איכות (Quality Circles) – במסגרת שיטה זו מרכיבים קבוצה בת כעשרה חברים, המורכבת מעובדים ומנהלים, אשר נפגשת לעיתים תכופות (מדי שבוע למשל) ודנה בבעיות בעבודה ובשיפור איכות המוצר או השירות שמספקת אותה קבוצה. במסגרת הדיונים חברי הקבוצה מנתחים את הסיבות לבעיות הקיימות, מציעים דרכי פתרון, ומספקים פידבק פנימי לביצועיהם. מחקרים מוכיחים כי לשיטה זו עשויה להיות לעיתים השפעה חיובית על פריון העובדים , אך היא אינה משפיעה על שביעות רצון העובדים.
ד. הקצאת אופציות לעובדים (Employee Stock Ownership Plans) – בשיטה זו מקצים לעובדים אופציות שמקנות להם את הזכות לממש מניות של הארגון במועדים ובמחירים קבועים. בכך נוצרים אינטרסים משותפים בין בעלי המניות לבין מקבלי האופציות (עובדי הארגון), וכמו כן העובד מקבל תמריץ להתמיד בעבודתו בארגון לאורך זמן, שכן מימוש האופציה מותנה בדרך כלל בתקופת הבשלה של מספר שנים. מחקרים מוכיחים כי שיטה זו משפרת את שביעות רצון העובדים , אך ההשפעה על ביצועיהם אינה חד-משמעית.
הטבות גמישות
במסגרת תוכנית זו העובד יכול לבחור את ההטבות המועדפות עליו מבין חבילת ההטבות שהמעסיק מציע (במסגרת התקציב שנקבע לאותו עובד). בניגוד לעשרות השנים האחרונות, בהן ארגונים נהגו להעניק לכל העובדים תוכנית הטבות אחידה, תוכנית ההטבות הגמישות מאפשרת לעובד לתפור לעצמו תוכנית הטבות אישית שעונה על צרכיו הספציפיים. ההתאמה הטובה שבין ההטבות לבין צרכיו של העובד מגדילה את ערך ההטבות, כפי שהוא נתפס בעיני העובד, ולכן ע"פ תאוריית הציפיות, מגדילה את רמת ההנעה של העובד וצפויה לשפר את ביצועיו.
רמות נגב
רָמוֹת נֶגֶב (גם: רָאמַת נֶגֶב) הייתה עיר מקראית בצפון הנגב, אשר הייתה בשטח נחלת שבט יהודה, אך יושביה היו בני שבט שמעון.
העיר נזכרת תחילה בתנ"ך בתיאור ערי שבט שמעון:.
בהמשך, נזכרת העיר כאחד היישובים ביהודה אליהם שלח דוד המלך משלל המלחמה:.
שמה של העיר הקדומה נזכר, בכתיב החסר רמת נגב, באוסטרקון מס' 24 ממכתבי ערד, ויש הסבורים כי מקומה של העיר היה בחורבת עוזה, דרומית לתל ערד.
פונטיאק סנברד
פונטיאק סנברד (באנגלית: Pontiac Sunbird) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1975–1994 (משנת המודל 1976).
דגמי הדור השני והדור השלישי (יוצרו בין השנים 1981-1994) מוגדרים כמכוניות קומפקטיות.
בנייה באבן
בנייה באבן היא הקמת מבנים או חלקי מבנים כאשר חומר הגלם העיקרי הוא אבן טבעית מעובדת או לא מעובדת. בנייה באבן הייתה אחת משיטות הבנייה הנפוצות ביותר במהלך ההיסטוריה, אך כיום כמעט ואינה בשימוש כיוון שאת מקום האבן תפסו חומרי בנייה מודרניים כגון בטון ופלדה.
שיטות של בניה באבן
בניית מבנים באבן התקיימה כמעט בכל העולם במשך אלפי שנים, לכן התפתחו שיטות רבות ושונות של בנייה באבן.
בנייה יבשה
דוגמאות לבניה יבשה ניתן למצוא בכל רחבי העולם בגרסאות שונות. ניתן לבנות בבנייה יבשה גם באבני לקט וגם באבנים מסותתות או משוקפות.
בניית אבן וטיט
בניית אבן מודבקת באמצעות טיט מסוגים שונים, הייתה מקובלת מאז תחילת ההיסטוריה, כאשר הרכב הטיט השתנה על פי הזמינות של חומרי הגלם באותו האזור. ניתן לחלק את הבניה בטיט לשני מקרים. הסוג הפשוט יותר הוא הנחה של אבנים אחת על גבי השנייה כאשר הטיט מהווה את השכבה המקשרת ביניהן ולמעשה משמש בעיקר אמצעי לבידוד פנים המבנה מהחוץ. טכניקה זו אינה יעילה כי האבנים נושאות את כל העומסים האנכיים של המבנה ואילו את העומסים האופקיים (רוחות, רעידות אדמה, שקיעת יסודות) נושאים רק הטיט וכוחות החיכוך בין האבנים. שיטה זו יוצרת קירות חלשים יחסים ויש צורך להשתמש באבנים רחבות וארוכות כדי להוסיף להם יציבות. שיטת בנייה מתוחכמת יותר היא כאשר מונחות האבנים גם אחת מעל השנייה וגם אחת לצד השנייה במגוון של סידורי הנחה. באופן זה נבנו רבים ממבני האבן בימי הביניים.
קירות מורכבים מאבן ובטון
זו שיטת בנייה שבמידה מסוימת מחקה את הבנייה המסורתית של אבן ומלט סידי. בשיטה הזו בונים קיר מאבנים עבות יחסית (20–30 ס"מ) ומחברים ביניהן באמצעות מלט. לאחר מכן מניחים ברזל לזיון מצידו הפנימי של הקיר ואחרי הברזל יוצרים משטח טפסנות ויוצקים בטון בחלל שנוצר בין הטפסה לבין האבן, כך שהאבן מהווה טפסה חיצונית והטפסה הפנימית היא טפסה רגילה. מעל הקיר שנוצר באופן הזה ניתן לצקת תקרה ומעליה שוב ליצור קיר מורכב. שיטת הבנייה הזו מכונה גם בשם בנייה כפרית והיא הייתה מקובלת מאוד בירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-20.
הבנייה בשיטה המורכבת נעשית פחות פופולרית גם כיוון שהיא דורשת אבן עבה יחסית לבנייה בשיטת החיפוי, אבל עדיין השימוש בה מצוי ביישובים הערביים ביהודה ושומרון.
שיטת ברנוביץ
שיטת ברנוביץ היא גרסה מודרנית לבניית קירות מורכבים. משתמשים בה ליציקת קירות בתבניות פלדה משני הצדדים של הקיר. בתבנית החיצונית מניחים את האבן בתוך פסי פלדה מיוחדים המיועדים לכך ובתבנית הפנימית מניחים בלוקים בדרך כלל בלוקים מסוג איטונג. בין שתי התבניות מכניסים רשת פלדה וקודחים בכל אבן שלושה או ארבעה קדחים אליהם מכניסים ווי פלדה הנקשרים אל הרשת במרכז. את התבניות סוגרים ויוצקים בטון במרווח בו נמצאת הרשת, בין האבן לבלוקים. בדרך כלל משתמשים בשיטת ברנוביץ' ליציקת קירות בקומה שלמה בפעם אחת כאשר התבניות מיוצרות במידות מדויקות וכוללות גם פתחים לאשנבים ולדלתות.
אריח
לוח אבן דק מנוסר, ששטחו בדרך כלל אינו עולה על עשירית המטר, שמשמש בעיקר לריצוף פנימי או לחיפוי בהדבקה על קירות חדרים.
פינה
פינה היא גוש אבן תלת־ממדי המנוסר בצורת האות L ובדרך כלל מסותת בשתי פיאותיו. פינות אבן משמשות לחיפוי פינות בניין וכן לחיפוי מזוזות פתחים.
נדבך ראש
ידוע יותר בשמו קופיאינג (מאנגלית copying) הוא גוש אבן עבה שמיועד לכיסוי חלקו העליון של קיר מחופה אבן שאינו תומך בתקרה, כמו קיר מעקה לדוגמה. נדבך הראש בדרך כלל מיוצר בצורת תיבה מלבנית, אבל קיימים גם נדבכי ראש מעוגלים או משופעים בצידם העליון.
דסתור
"דסתור" (כנראה מערבית) הוא פינה כפולה בצורת האות U. הדסתור משמש בעיקר לחיפוי עמודים.
חיפוי אבן על קירות חיצוניים
חיפוי קירות חיצוניים בלוחות אבן הוא השימוש הנפוץ ביותר באבן בבנייה המודרנית בישראל. החיפוי מתבצע בלוחות בעובי של מספר סנטימטרים והוא דחק בהדרגה את בניית קירות מורכבים אבן ובטון. חיפוי האבן מתבצע על גבי קירות בטון או לבנים והוא מהווה את שכבת הגמר החיצונית של הבניין. לחיפוי האבן יתרונות על סוגי גמר אחרים (כגון:טיח ובטון גלוי) וזאת מפני שהאבן עמידה לאורך שנים וקלה לתחזוקה ולניקוי.
חיפוי קירות באבן בשיטה הרטובה או ״אבן ירושלמית״
חיפוי קירות בשיטה הרטובה הוא שיטת החיפוי המקובלת ביותר בארץ. בשיטה הזו מצמידים רשת פלדה אל קיר בטון באמצעות ברגים ואל הרשת הזו מחברים לוחות אבן באמצעות חוטי ברזל או עוגנים מפלב"ם. מותירים רווח של חמישה סנטימטרים בין קיר הבטון לאבן וברווח הזה יוצקים בטון שפיך. בשיטה הזו, המכונה גם שיטת הבנייה, בונים נדבך אחד של אבנים לכל אורך הקיר ויוצקים בטון מאחורי האבן ולאחר התקשות הבטון ניתן לקשור את האבנים של השורה הבאה אל הרשת וכן הלאה.
התמיכה התחתונה של חיפוי האבן היא קורת בטון נמוכה בתחתית הקיר, ובמקרה שלא ניתן לבצע כזו קורה, מצמידים אל הקיר פרופיל פלדה בצורת זוויתן. בשיטה הזו רצוי להשתמש באבנים עבות ונמוכות כיוון שבשעה שיוצקים בטון מאחורי האבן, האבן צריכה לעמוד ב לחץ ההידרוסטטי שמפעיל הבטון היצוק מאחוריה. אם נדרש להשתמש באבנים דקות או גבוהות, ניתן לתמוך באבן בטפסנות ארעית מצידה החיצון לשיטה הרטובה ישנה עוד גרסה שנקראת שיטת ההרכבה בה מרכיבים את הרשת על הקיר לחיפוי, מורחים עליה שכבת טיח בעובי 2–3 סנטימטרים ואז מרכיבים את האבן בשיטה זו משתמשים במקומות צרים כאשר לא ניתן לצקת מאחורי האבן, או כאשר מדובר באבני חיפוי בעלות מידות גדולות באופן חריג. למעשה השימוש בשיטת ההרכבה, בלתי אפשרי כשמדובר על חיפוי חזיתות בניין רגילות, אלא מתאפשר רק בקטעים מצומצמים וצרים. כיום בישראל שיטת ההרכבה למעשה נעלמה מהשוק וכמעט אין בעלי מקצוע המסוגלים לבצע חיפוי בשיטת ההרכבה באופן מניח את הדעת.
לפי התקן ניתן להשתמש בשיטה לחיפוי מבנים שאינם גבוהים יותר משלושים מטר, ולא ניתן להשתמש בה לתליית אבן אופקית.
חיפוי מבנים באבן בשיטת ההרכבה היבשה
בשיטה זו משתמשים במערכת של ווים ועוגנים כדי לחבר את האבן על הקירות המחופים. בשיטה הזו נעשה שימוש רב בחיפוי מבנים בישראל ומחוצה לה משתמשים בה בעיקר כאשר לא ניתן להשתמש בשיטה הרטובה. בתכנון החיפוי בשיטה היבשה, מסתמכים בדרך כלל על יצרן אביזרי התלייה, שעליו להיות אחראי לכך שהאביזרים שהוא מייצר מתאימים לביצוע חיפוי אבן בתנאים הממדים המתאימים לפרויקט.
חיפוי מבנים באבן טבעית בשיטה היבשה מקובל מאוד בפרויקטים מודרניים באירופה, ואילו בארצות הברית, שם השימוש בחיפוי אבן נדיר, משתמשים אך ורק בשיטה היבשה.
ישנם שני חסרונות מובהקים לשיטה היבשה על פני השיטה הרטובה. החיסרון הראשון הוא הצורך בשימוש באביזרי תליה מוזמנים במיוחד ואילו החיסרון השני בשיטה היבשה, קירות המבנים המיועדים לחיפוי חייבים להיות בנויים באופן אנכי ומדויק. כמו כן, יש לזכור כי בשיטה הרטובה חיפוי האבן הוא חלק מונוליטי של הקיר ואילו בשיטה היבשה החיפוי הוא עומס נוסף. היתרונות בשיטה היבשה הם קצב חיפוי מהיר יותר מהשיטה הרטובה, אמינות גבוהה מאוד של מערכת התלייה וגמישות במידות לוחות האבן לחיפוי.
חיפוי מבנים בשיטה חצי יבשה (שיטת "הקיר הכפול" או "שיטת הסיכות")
שיטת חיפוי קירות באבן בבנייה חצי יבשה המכונה גם "שיטת הסיכות" (באנגלית cavity wall.) מכונה בתקינה הישראלית בשם שיטת ה"קיר כפול" בשל תרגום מגרמנית. היא סוג של חיפוי בשיטה חצי היבשה. בשיטה זו בונים קיר אבנים, במרחק המייצר חלל של כ-3 ס"מ מקיר המבנה. האבנים מונחות אחת על גבי השנייה באמצעות טיח באותו אופן שבונים " בניית אבן ירושלמית". השורה הראשונה בכל קומה (או על פי חישוב) נבנית מעל משענת יציבה של זוויתן אלחלד המורכב בין כל 2 אבנים. הזוויתנים נושאים עומס אנכי בלבד. כדי להתמודד עם העומסים האופקיים (כמו כוח היניקה של הרוח) הפועלים על האבנים, קושרים כל אבן אל המבנה באמצעות סיכות אלחלד ייעודיות. לסיכות חירוץ לולייני בקצה הנכנס למיתד פלסטיק לעיגון בקיר התשתית. השיטה בוצעה לראשונה בבית חולים הדסה עין כרם ויתרונה בחיפוי אבנים קטנות הנבנות בניית גזית.
חיפוי מבנים בהדבקה
שימוש בדבק כאמצעי עיגון לחיפוי אבן על קירות מבנים נדיר יותר וקיים החל מראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. ישנן שתי שיטות עיקריות בחיפוי באמצעות הדבקה. השיטה הראשונה היא שימוש בדבק רגיל, כמו דבק שבאמצעותו מדביקים אריחי קרמיקה. בשיטה הזו מנקים היטב את קיר הבטון עליו רוצים להדביק את האבן ולפעמים גם מחספסים אותו ואז מורחים דבק על גב האבן ומצמידים אותה לקיר. יש לבדוק האם סוג הדבק מתאים לסוג האבן ולגודלה, ככל שהאבן יותר גדולה מקדם ההתפשטות הסגולי יגרום להתפשטות גדולה יותר לכן כדי למנוע התנתקות כתוצאה מהפרשי התפשטות יש להשתמש בדבק קרמיקה גמיש יותר שיפצה על שינויים אלה. בשיטה השנייה משתמשים בדבקים מיוחדים בעלי חוזק גבוה במיוחד לרוב מבוססי אפוקסי כדוגמת לטיפוקסי המיובא על ידי חברת לטיקריט, או מגהפוקסי תוצרת חברת שחל, או אפוקסי סטון של חברת אשקלית. דבק כזה אין מורחים על כל שטח גב האבן, אלא מורחים אותו בארבע או שלוש נקודות מרוחקות.
המפרט המיוחד מטיל את האחריות להבטחת כל פרטי הביצוע על יצרני הדבקים, וזאת בשתי השיטות. כיום קיים תקן ישראלי לביצוע חיפוי אבן בהדבקה בשילוב קיבוע מכני ואין אפשרות תקנית לבצע חיפוי בהדבקה בלבד.
בשנת 2008 התפרסם דו"ח של המכון הלאומי לחקר הבניה בטכניון לפיו חיפוי אבן בהדבקה בישראל מבוצע בצורה לא בטוחה ואף מסוכנת, לפיכך סביר שבעתיד שיטה זו לא תיושם בחיפוי חיצוני של מבנים.
חיפוי קירות בסגנון טיליאני
מקור השם טִיליָאנִי הוא כנראה "בסגנון איטלקי" בשפה הערבית. החיפוי הטיליאני הוא סגנון מיוחד של חיפוי אבן, שנפוץ בחיפוי מבני מגורים באזור ירושלים, ובחיפוי גדרות וקירות תומכים בכל רחבי ישראל. החיפוי הטיליאני מבוצע תוך שימוש באבני לקט בגדלים שונים, בצבעים שונים ובצורות שונות תוך שימוש במישקים משופעים ועקומים. התוצר המתקבל הוא קיר כאוטי בעל חזות פראית ומיוחדת.
חיפוי אבן על קירות פנימיים
חיפוי אבן על קירות פנימיים נדיר יחסית ושימושיו העיקריים הם ארכיטקטוניים. החיפוי מבוצע בדרך כלל בבנייה פרטית יוקרתית או בבנייה ציבורית של מבנים בעלי חשיבות רבה. אין הנחיות טכניות מיוחדות לביצוע חיפוי כזה והוא מתבצע בכל שלוש השיטות לחיפוי אבן חיצוני של מבנים ("השיטה הרטובה", "השיטה היבשה" והדבקה). בשנת 2005 בוצע בבניין הכנסת חיפוי אבן מסוג סלאייב בשיטה הרטובה בתוך אגף הוועדות וכמה שנים קודם לכן בוצע חיפוי של לוחות שחם בתוך לובי מלון לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן באמצעות הדבקה במגהפוקסי.
חיפוי קירות בסגנון חאמי
אבנים מטיפוס "חאמי", הן סוג של עיצוב אבני בניין בצורה רבועה וכרסתנית. מקור השם חאמי הוא בהריסות עיר בשם חאמי בזימבבואה שם נבנו מרבית המבנים מאבן שעוצבה בצורה כזו. בישראל מדובר בעיקר באבני גיר בהירות, נקבוביות ורכות, מה שהופך אותן קלות לחציבה ולשבירה. האבנים מעוצבות לצורתן האופיינית כלומר, לצורת תיבה עבה עם הבלטה מעוגלת לצידן החיצוני ואז הן משמשות לחיפוי של קירות תומכים, גדרות ואף מבני ציבור ומבני מגורים.
שימושים נוספים באבן טבעית בתחום הבניה
בבנייה המודרנית נעשה שימוש רב באבן טבעית הן לצרכים מעשיים כגון משטחי עבודה וריצופים והן לצרכים אדריכלים קישוטיים כמו חיפוי קירות פנימיים ובניית עמודי אבן ברחובות. נעמוד על מספר שימושים נפוצים של אבן בבנייה המודרנית.
ריצוף אבן בתוך בניינים
אבן טבעית משמשת כחומר לריצוף יוקרתי בתוך מבנים. הריצוף יכול להתבצע במגוון של צורות ודוגמאות וסוגי אבן רבים מתאימים לשימוש כזה. בתקופה המודרנית מבצעים בדיקות באבנים המיועדות לריצוף מבנים כדי להבטיח שהן תהיינה עמידות לשחקה ולבלאי. כמו כן ניתן להספיג את פני האבן העליונים בחומרים כימיים שונים כדי למנוע מלכלוך להצטבר בנקבוביות האבן או כדי להיטיב את התכונות המכניות של הריצוף. לאחר הרכבת האבן לריצוף, ניתן לבצע ליטוש של האבן כדי לשפר את מראה הריצוף ואת הליטוש הזה ניתן ורצוי לחדש אחת לכמה שנים.
במהלך ההיסטוריה היה מקובל לרצף באבן מסוג שיש ארמונות ומקדשים כאשר גמר האבן היה מלוטש, כיום בנוסף על גמר הליטוש המסורתי, ישנו ריצוף אבן המסותת בעדינות וכן ריצוף אבן העובר התזת חול לצורך קבלת שטח פנים מחוספס.
ניתן להשתמש להטביל אבן בחומצות שונות כדי להעניק לאבן חדשה מרקם וגוון שיזכיר אבן עתיקה.
פסיפס - סוג יוקרתי ומיוחד של אבן בתוך מבנים, כאשר הריצוף נעשה באמצעות אבנים בודדות בצבעים שונים היוצרות מגוון דוגמאות וציורים.
ריצוף אבן בחצרות, במדרכות ובכבישים
ריצוף אבן מחוץ למבנים בוצע כבר בתרבויות העתיקות ברחבי העולם. ישנן דרכים מרוצפות מתקופת האימפריה הרומית הנמצאות בשימוש עד היום. בבנייה המודרנית ריצוף אבן בשטחי חוץ אינו כלכלי בדרך כלל, כיוון שישנם פתרונות זולים בהרבה כמו ריצוף באבן משתלבת, יציקת מרצפים מבטון או בטון מזוין וסלילת דרכי אספלט. למרות העלות הגבוהה יחסית של הריצוף החיצוני באבן, מתחזקת בשנים האחרונות מגמת השימוש באבן למגוון רחב של שימושים בריצוף חוץ. ריצוף אבן מבוצע בחצרות בתים פרטיים, במדרכות, בכבישים, בכיכרות ואפילו ברציפים בתחנות רכבת. בריצוף חוץ באבן יש להקפיד על מספר פרמטרים:
מדרגות מאבן טבעית
תת קבוצה של ריצוף אבן בשטחי חוץ הוא ביצוע מדרגות אבן. האבן לשימוש במדרגות חייבת לעמוד באותם הקריטריונים של האבן לריצוף. ישנם שני סוגים עיקריים של מדרגות אבן.
משטחי עבודה מאבן טבעית
השימוש באבן טבעית בתור משטחי עבודה במטבחים ובחדרי אמבטיה מצוי מאוד בישראל. משטח העבודה מאבן מכונה בדרך כלל שיש, אף על פי שלעיתים נדירות הוא מיוצר משיש אמיתי ובפועל מיוצר בעיקר מלוח אבן גיר מלוטשת או שחם מלוטש. החל מאמצע שנות השמונים החל ייצור משטחי עבודה במטבחים מאבן מלאכותית כדוגמת אבן קיסר ובשנות האלפיים החלו גם בבניית מטבחים בעלי משטחי עבודה ממתכת או מעץ בעיקר בעקבות כניסתה לישראל של רשת החנויות השוודית לריהוט איקאה. למרות המגמות האלו הדוגלות בשימוש בחומרים חדשים, השימוש באבן טבעית למשטחי עבודה, מעוגן הייטב במסורת הבנייה הישראלית ומוסדר בתקינה והוא הפתרון הנפוץ לשימוש במטבחים ובחדרי אמבטיה.
רכיבי פיתוח מאבן טבעית
התפשטות השימוש באבן טבעית לריצוף כבישים ומדרכות גם בבנייה המודרנית, הביא להתפתחות השימוש באבן טבעית גם לרכיבי פיתוח כמו אבני שפה, אבני תעלה ועמודי מחסום. דוגמה לעמודי מחסום מאבן טבעית ניתן לראות ברחוב קפלן בטבריה שם מוצבים על שפת המדרכה עמודי מחסום רבועים עשויים בזלת.
ההנחיות העיקריות לתכנון וביצוע של רכיבי פיתוח, דומות לאלו של ריצוף אבן בכבישים, כלומר האבן צריכה להיות בעלת ספיגות נמוכה ועמידה בפני שחיקה.
אופל ריג'נט
אופל ריג'נט (בגרמנית: Opel Regent, שם רשמי: Opel 24/110) היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH) אשר יוצרה בין השנים 1928 – 1929 ברפובליקת ויימאר.
ג'רדיניירה
ג'רדיניירה (איטלקית: Giardiniera) היא מנת חמוצים מהמטבח האיטלקי שמורכבים מירקות כבושים בחומץ או בשמן.
זנים ושימושים
ג'רדיניירה האיטלקית נקראת גם sottaceti ("מתחת לחומץ"), כינוי נפוץ למזון כבוש. נאכל בדרך כלל כאנטיפסטו או עם סלטים.
בארצות הברית, המנה זמינה בזנים מסורתיים או מתובלים, והאחרון מכונה לעיתים "תערובת חמה".
ג'יארדיניירה הוא קונדימנט רב-תכליתי שניתן להשתמש בו על מגוון מאכלים שונים, כמו ברטוורסט, ברוסקטה, המבורגרים, סלט פסטה, ביצים (חביתות), נקניקיות, סלט טונה, כריכים ועוד.
במטבח של שיקגו, ג'יארדיניירה מיוצרת על בסיס שמן ומשמשת כקונדימנט, בדרך כלל כתוספת על כריכי בקר איטלקיים, מנות משנה בפסטה ופיצה.
מגוון מתון יותר של ג'יארדיניירה משמש לסלט הזיתים בכריך המופולטה.
רכיבים
הגרסה האיטלקית כוללת פלפלים, סלרי, גזר, כרובית וקורנישונים. הירקות כבושים בשמן, חומץ יין אדום או לבן, עשבי תיבול ותבלינים.
בסגנון שיקגו, המנה חריפה עם פלפלי ספורט או פתיתי צ'ילי, בשילוב מגוון ירקות, כולל פלפלים, סלרי, גזר, כרובית, ולפעמים קורנישונים או זיתים, כולם כבושים בשמן צמחי, שמן זית, שמן סויה, או כל שילוב של השלושה. כמה גרסאות מסחריות מסומנות בתווית "ג'יארדיניירה בסגנון שיקגו".
נאשי
נאשי - תנועת הנוער האנטי-פאשיסטית (רוסית: Наши - Молодежное демократическое антифашистское движение) הייתה אחת מתנועות הנוער הגדולות ביותר ברוסיה, המונה מעל 100,000 חברים. ועידת הייסוד של התנועה נערכה ב-15 באפריל 2005. על פי מייסד התנועה, וסילי יקמנקו (העומד גם בראש הסוכנות הפדרלית לענייני נוער של רוסיה), היא הוקמה כתגובה למה שהוא רואה כהתגברות הנאציזם ברוסיה. התנועה זכתה לכותרות בעולם במהלך המצור שהטילה על שגרירות אסטוניה ברוסיה כתגובה להעברת פסל ברונזה של חייל סובייטי מכיכר בבירת אסטוניה לבית קברות צבאי בעיר.
הקמת מספר תנועות נוער בשנים 2005-2006 הייתה למעשה תגובת המשטר לאירועים באוקראינה ותפקיד הנוער באירועים. בהמשך, רמת הפעילות של התנועות שהוקמו ירדה באופן ניכר. מתנגדי התנועה קוראים לפעיליה "נאשיסטי" בדומה למילה הרוסית "פשיסטי" (פאשיסטים) ואת התנועה עצמה "פוטיניוגנד" בדומה ל"היטלריוגנד".
במאי 2012 מייסד התנועה וסילי יקמנקו הכריז על פירוקה וב-2019 פורק הארגון סופית.