cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילנה רובינא
ביוגרפיה
ב-1993 התפרסם הרומן "נשף חברים" מאת הסופר והאמן עמוס אריכא, המתבסס על פרשת האהבים של חנה רובינא ואלכסנדר פן. דמות הבת ברומן, אלכסנדרה, עוצבה בדמותה של אילנה רובינא.
ב-18 באוקטובר 2020 נפטרה הזמרת אילנה רובינא מסרטן בגיל 86.
דיסקוגרפיה של B.A.P
הדיסקוגרפיה של הלהקה הדרום קוריאנית B.A.P כוללת אלבום אולפן אחד, שלושה אלבומי מיני ו-18 סינגלים. בסוף 2011 הלהקה החלה להקליט את המוזיקה עבור אלבום הבכורה שלהם Warrior שיצא לאור בפברואר 2012. האלבום היה במקום השלישי במצעד גאון והיה במקום ה-10 במצעד האלבומים העולמיים של בילבורד. באפריל 2012, הלהקה הוציאה לאור את האלבום השני שלה באורך מלא בשם Power עם שיר הנושא בעל אותו שם. האלבום זכה להצלחה כמו קודמו, כשהוא דורג גבוה יותר במצעדים מהאלבום Warrior. האלבום Power גם דורג במקום ה-10 במצעד האלבומים העולמיים של בילבורד ודורג מקום שני במצעד האלבומים של גאון.
מחוז ליטרים
מחוז ליטרים (באנגלית: County Leitrim, באירית: Contae Liatroma) הוא מחוז במערב אירלנד, הנקרא על שם הכפר ליטרים. המחוז שוכן בפרובינציית קונכט, והוא חלק מאזור הגבול. המחוז הוא הקטן ביותר בפרובינציית קונכט, הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה, והוא גובל בשישה מחוזות של אירלנד: בצפון במחוז דניגול, בצפון מזרח במחוז פרמנה (הנמצא בצפון אירלנד), במזרח במחוז קאוואן, בדרום במחוז לונגפורד ובמערב במחוז סלייגו. נכון לשנת 2011, אוכלוסיית המחוז מונה כ-31,798 תושבים, אשר רובם הגדול הוא נוצרי קתולי, מה שהופך את המחוז לקטן ביותר באי אירלנד מבחינת האוכלוסייה המתגוררת בו. שתי הערים המאוכלסות ביותר במחוז הן קאריק על השאנון ומיינורהאמילטון.
בעבר היה המחוז מהמאוכלסים ביותר באירלנד, אולם, בעקבות הרעב הגדול, ההגירה מאירלנד לאמריקה והתיעוש של מירב מקצועות החקלאות והטקסטיל באזור, אוכלוסיית האזור צנחה בצורה דרסטית במהלך המאות ה-19 וה-20. בשנים האחרונות, עולה קרנו של המחוז בתחום החקלאות ואוכלוסייתו משתקמת. נכון להיום, צמיחת האוכלוסייה במחוז היא הגדולה ביותר בקונכט.
מחוז סלייגו
מחוז סלייגו (באנגלית: County Sligo, באירית: Contae Shligigh) הוא מחוז במערב אירלנד, הנקרא על שם העיר סלייגו. המחוז שוכן בפרובינציית קונכט, והוא חלק מאזור הגבול. המחוז גובל בשלושה מחוזות של אירלנד: במערב במחוז מאיו, בדרום ובדרום מזרח במחוז רוסקומון ובצפון מזרח במחוז ליטרים. נכון לשנת 2011, אוכלוסיית המחוז מונה כ-65,393 תושבים, אשר רובם הגדול הוא נוצרי קתולי, מה שהופך את המחוז לשלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה בפרובינציית קונכט. שתי הערים המאוכלסות ביותר במחוז הן סלייגו וטאברקרי.
המשורר ויליאם בטלר ייטס חי את רוב ילדותו בצפון המחוז, אשר מרחביו ונופיו היוו השראה לרבים מכתביו: ״המקום שבאמת השפיע על חיי הוא סלייגו״. כמו כן, המחוז היה ביתו של אמברוסיו או'היגינס.
מחוז רוסקומון
במחוז נמצא מרכזו הגאוגרפי של האי אירלנד. תוחלת החיים הממוצעת במחוז רוסקומון היא הגבוהה ביותר בכל אירלנד. משמעות השם רוסקומון באירית מחולקת לשניים: המילה ״רוס״, שמשמעותה פסגה מיוערת ו״קומון״, - שמו של מייסד, בישוף וראש המנזר הראשון של רוסקומון.
1933 בספורט
גביע דייוויס
נבחרת בריטניה זכתה בגביע לאחר ניצחון 2-3 על נבחרת צרפת.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייניות
3 במאי ברוטרדם, הולנד - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:28.6 דקות 9 ביולי באנטוורפן, בלגיה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר לחופשי בתוצאה של 1:06.0 דקות 14 בפברואר באנלי, אדלייד, אוסטרליה הדרומית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.6 דקות 30 בספטמבר בטוקיו, יפן - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.4 דקות
שחיינים
25 ביוני בטוקיו, יפן - שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:08.6 דקות 14 באוגוסט בטוקיו - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:46.4 דקות 16 בספטמבר בטוקיו - שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:01.2 דקות 4 בפברואר בפריז, צרפת - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.0 דקות 8 בפברואר פריז - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.4 דקות 8 בפברואר פריז - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:42.6 דקות
חוסמי תעלות סידן
חוסמי תעלות סידן הם משפחה גדולה של תרופות המכונות גם מעכבי תעלות סידן, אנטגוניסטים לתעלות סידן ונוגדי תעלות סידן. תרופות אלו קיימות בשימוש מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר התרופות וראפאמיל (verapamil) ו־prenylamine היו הנציגים הראשונים של משפחת תרופות אלו. השימוש ב-prenylamine הופסק כיום, אבל וראפאמיל היא תרופה שכיחה למדי מקבוצת חוסמי תעלות הסידן. בשנת 1975, התווספה התרופה דילטיאזם לקבוצת התרופות חוסמי תעלות סידן ופותחה על ידי קבוצת פרמקולוגים יפניים, ובמהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החל השיווק של תרופות חוסמי תעלות סידון ממשפחת הדיהידרופירידינים, כאשר ניפדיפין הייתה התרופה הראשונה שנחקרה ב-1982 בטיפול בכאב איסכמי לאחר אוטם שריר הלב.
בהתבסס על מנגנון הפעולה שלהם, איברי המטרה והמבנה הכימי של חוסמי תעלות סידן, ניתן לחלק אותן לשלוש קבוצות עיקריות:
שתי הקבוצות הראשונות מופיעות לפעמים תחת קבוצה אחת בשם חוסמי תעלות סידן שאינן-דיהידרופירידינים. הדיהידרופירידינים הן תרופות נפוצות יותר מאשר האחרות לטיפול ביתר לחץ דם ממספר סיבות כגון פרופיל בטיחות גבוה יותר, מחקרים קליניים שהראו על יעילותן ופחות פעילות מעכבת אנזימי פירוק תרופות ובכך גם כנראה פחות אינטראקציות בין תרופתיות.
שימושים רפואיים
חוסמי תעלות סידן משמשות בטיפול במגוון של מחלות ומצבים הקשורים למערכת כלי הדם והלב. למרות השימוש בהם, לא כל השימושים הם התוויות רשומות של התרופות. השימושים העיקריים בהם כוללים:
מנגנון הפעולה
תעלות סידן הן תעלות רגישות מתח, מסוג L, הנמצאות על השריר החלק של כלי הדם ושריר הלב ומכוונות תנועה של יוני סידן מחוץ התא אל תוך התא. כניסת סידן לתאי השריר החלק בכלי הדם גורמת לכיווץ כלי הדם וכניסת סידן לתאי הלב גורמת להתכווצות של שריר הלב והתאים של מערכת ההולכה החשמלית בלב (תאי ה-SA node and AV node).
חוסמי תעלות סידן מפריעים לפעולה של התעלות הללו ובכך הם גורמים להרחבת כלי דם ובעיקר עורקים. לחוסמי תעלות סידן שאינן-דיהידרופירידינים יש גם אפקט על קצב הלב (אפקט אינוטרופי שלילי [הפחתת כיווץ שריר הלב] ואפקט כרונוטרופי שלילי [הפחתת קצב הלב]).
השפעה על כלי הדם
תרופות ממשפחת חוסמי תעלות הסידן מעכבות כניסת סידן אל תאי השריר החלק שבדופן כלי הדם. פעילותן העיקרית על העורקים, כמעט ללא פעילות על ורידים. עיכוב תעלות הסידן בשריר החלק של העורקים תורם להורדת לחץ הדם העורקי, הפחתת התנגודת ההיקפית וירידה בלחץ הדם. למרות הרחבת כלי הדם. לחוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים השפעה עיקרית במנגנון זה, כלומר הן בעיקר פועלות על תעלות סידן בשריר החלק של כלי הדם. וראפאמיל בעיקר פועל על תעלות סידן בשריר הלב ודילטיאזם בעל פעילות גם על הלב וגם על כלי הדם.
השפעה לבבית
תרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן שאינם-דיהידרופירידינים, כלומר וראפאמיל ודילטיאזם פועלות גם על הלב בנוסף לכלי הדם. וראפאמיל מאט את ההולכה החשמלית בלב ומפחית את קצב הלב (חוסם תעלות סידן בשריר הלב וב-SA and AV nodes). לווראפאמיל ההשפעה הגדולה ביותר מכל חוסמי תעלות הסידן על שריר הלב. וראפאמיל בעל השפעה מועטה על הרחבת כלי דם. דילטיאזם מפחית את קצב הלב, אך במידה פחותה יותר מאשר וראפאמיל. לשתי התרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן שאינם-דיהידרופירידינים יש פעילות פרמקולוגית בטיפול בהפרעות קצב, והן שתיהן מוגדרות גם כתרופות אנטי-אריתמיות.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי של חוסמי תעלות סידן שונות כשמדובר בתת-הקבוצה ספציפית ובתוך תת-הקבוצה.
וראפאמיל
תופעת הלוואי העיקרית של וראפאמיל היא עצירות. התרופה גם יכולה לגרום לנפיחות יתר של החניכיים וכאבי ראש.
מאחר שהתרופה פועלת על מערכת הלב וכלי הדם, תופעות לוואי אפשריות עם וראפאמיל הן תת-לחץ דם, חסימת ההולכה החשמלית בלב ודופק איטי. וראפאמיל עלולה לגרום גם לבצקות פריפריות בגוף ולבצקות בריאות אך היא עושה זאת במידה פחותה משמעותית בהשוואה לשאר התרופות ממשפחת חוסמי תעלות סידן. היא עלולה להחמיר אי ספיקת לב ולכן אין להשתמש בה במצב זה. וראפאמיל גם גורמת לעייפות, סחרחורות (בעיקר בתחילת הטיפול) והפרעות קלות בשינה.
וראפאמיל ידועה כתרופה שיש לה פעילות חוסמת אנזימים המפרקים תרופות, ולכן יש לה לא מעט אינטראקציות בין תרופתיות. יש להיזהר במתן של התרופה באנשים שנוטלים תרופות רבות ולעקוב אחרי סימנים של תופעות לוואי בעקבות השימוש בתרופה.
דילטיאזם
אחת מתופעות לוואי הידועה של דילטיאזם היא בצקות פריפריות (זאת בשל פעולה מרחיבת כלי דם בעורקים הפריפריים). בדומה לווראפאמיל, גם דילטאיזם עלולה לגרום לדופק איטי (ברדיקרדיה), תת-לחץ דם וחסימת ההולכה החשמלית בלב. מסיבה זאת לא מומלץ להשתמש בדילטאיזם באנשים שסובלים מאי ספיקת לב. דילטיאזם אף עלולה לגרום לכאבי ראש (בעיקר בתחילת הטיפול), סחרחורות, עצבנות, שלשולים ועצירות.
דילטיאזם מעכב פעילות של אנזימים המעכבים תרופות (נחשב למעכב בדרגה בינונית של ציטוכרום CYP 3A4) ולכן קיימות אינטראקציות של דילטיאזם עם תרופות רבות אחרות, כגון סימבסטטין, פניטואין ותרופות המשמשות לטיפול בדחיית שתל (כגון everolimus).
הרמות של וראפאמיל עלולות לעלות בדם אם שותים מיץ אשכוליות. מומלץ להימנע משתיית מיץ אשכוליות כשנוטלים וראפאמיל.
חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים
תופעת הלוואי העיקרית של התרופות האלו היא בצקת פריפרית (בעיקר באזור הקרסוליים). הבצקת יכולה לעיתים להיות על רקע הטיפול בתרופה, על רקע מחלה (כגון אי ספיקת לב או הסינדרום הנפרוטי) או שילוב של שימוש בתרופה ומצב המחלה של המטופלים.
בניגוד לתרופות חוסמי סידן שאינם דיהידרופירידינים, לדיהידרופירידינים עם זמן פעילות ממושך (כגון אמלודיפין ולרקנידיפין) אין כמעט השפעה על ההולכה הלבבית, הן אינן מאטות את דופק וקצב הלב ובכך מתאימות לטיפול ביתר לחץ דם או בתעוקת לב במטופלים הסובלים מאי ספיקת לב. לעומתן, לניפדיפין יש השפעה מסוימת על שריר הלב ולכן הוא איננו מתאים במטופלים עם אי ספיקת לב.
ניפדיפין
ניפדיפין עלולה לגרום לבצקות פריפריות (שהופעתן תלויה במינוני התרופה), הסמקה ואדמומיות בפנים (בשל הרחבת כלי דם באזור הפנים), תת-לחץ דם, דופק מואץ והחמרה של אי ספיקת לב.
מבחינת תופעות לוואי הקשורה למערכת העצבים המרכזים, ניפדיפין עלולה לגרום לכאבי ראש, עייפות, סחרחורות וטשטוש. תופעות לוואי אלו בדרך כלל מופיעות בתחילת הטיפול בתרופה.
כמו כן היא עלולה לגרום לבחילות, כאבי בטן, חולשה כללית, שינויים במצב הרוח ופריחה בעור.
מיץ אשכוליות עלול להעלות את הרמות של ניפדיפין בדם ולכן לא מומלץ לשתות מיץ אשכוליות יחד עם תרופה זאת.
אמלודיפין
אמלודיפין עלולה גם לגרום לעייפות, סחרחורות, תת-לחץ דם, דופק גבוה, גרד, פריחה וכאבי בטן.
בדומה לניפדיפין, מיץ אשכוליות עלול להעלות את הרמות של אמלודיפין בדם ולכן לא מומלץ לשתות מיץ אשכוליות יחד עם תרופה זאת.
מגנזיום
יון המגנזיום בדומה לסידן, הוא יון דו ערכי. מגנזיום הוא אלקטרוליט חשוב באיזון לחץ הדם בגוף האדם. למגנזיום יש פעילות נוגדת תעלות סידן, מעלה רמות של nitric oxide (מרחיב כלי דם), משפר את תפקוד תאי האנדותל של כלי הדם ומשמש כמרחיב כלי דם. מחקרים שנעשו על מגנזיום הראו כי יש לו יכולת להוריד את לחץ הדם הסיסטולי עד כ-5.6 מ"מ כספית, אבל התוצאות מהמחקרים אינן עקביות.
פימבריה (בקטריולוגיה)
פימבריה כגורם אלימות
לעיתים חל בלבול בין המונחים פימבריה ופִּילִי (Pili), עד כדי כך שיש הרואים בהם מונחים בקטריולוגיים נרדפים. אולם, למעשה, מדובר בשני מונחים נפרדים המתארים צורות שונות של מבנים ריסוניים-זיפוניים להם הרכב ותפקידים שונים:
אדם רודריגז
אדם מייקל רודריגז (באנגלית: Adam Michael Rodríguez; נולד ב-2 באפריל 1975) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בשל תפקידו בתור אריק דלקו בסדרה "CSI: מיאמי" (2012-2002), ובתור לוק אלווז (אנ') בסדרה "מחשבות פליליות" (2020-2016).
ביוגרפיה
רודריגז נולד וגדל ביונקרס שבמדינת ניו יורק. אביו עבד בלשכת המסחר ההיספנית של ארצות הברית ואמו הייתה סוכנת נסיעות. כנער שאף לקריירה של שחקן בייסבול, אך בעקבות פציעה הפסיק להתאמן, והחל לשחק בתיאטרון ילדים בניו יורק. בטרם החל לעסוק במשחק באופן מקצועי, עבד תקופה קצרה כברוקר.
קריירה
ב-1997 הופיע לראשונה על מסכי הטלוויזיה, בתפקיד אורח באחד מפרקי הסדרה "NYPD Blue". באותה שנה לוהק לתפקיד השוטר הקטור וילנואבה בסדרת המשטרה "ברוקלין סאות'" של רשת CBS, ששודרה במשך עונה אחת. ב-1999 השתתף בקליפ לשיר "If You Had My Love"; מתוך אלבום הבכורה של ג'ניפר לופז. בשנים הבאות הופיע בפרקים בודדים של סדרות שונות, בהן "חוק וסדר" (1999), "פליסיטי" (1999-2000) ו"רחובות של תקווה" (2001-2002). ב-2001 גילם את דמותו של פטריק פורטדו בסדרה "All Souls" של רשת UPN ואת דמותו של ג'סי רמירז בעונה השלישית והאחרונה של סדרת המדע הבדיוני "רוזוול" של רשת פוקס המאה העשרים.
ב-2002 לוהק לתפקיד חוקר הזיהוי הפלילי אריק דלקו בסדרת הטלוויזיה "CSI: מיאמי" של רשת CBS. הוא גילם את התפקיד במשך כל עשר העונות בה שודרה הסדרה, ואף כתב וביים שניים מהפרקים בה. על תפקידו בסדרה זכה בפרס ALMA בקטגוריית שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר בשנת 2011 ובפרס בחירת הנוער בקטגוריית שחקן הפעולה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה בשנת 2012.
לאחר ירידת CSI: מיאמי מהמסכים בשנת 2012, השתתף בתפקידי משנה בסרטים "מג'יק מייק" (2012), "בנוגע לאתמול בלילה" (2014) ו-"Lovesick" (2014) והשתתף בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "The Goodwin Games".
בשנת 2014 לוהק לתפקיד הבלש פרסטון קרוז בסדרת הדרמה המשפטית "Reckless" של רשת CBS,.
בשנת 2015 גילם את דמותו של ד"ר ג'ואי צ'אווז בכמה מפרקי העונה השנייה של סדרת הדרמה הרפואית "משמרת הלילה" של רשת NBC. בנוסף, השתתף באותה שנה בסרט ההמשך של "מג'יק מייק", "מג'יק מייק 2". ובאותה שנה, שיחק בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת פוקס בתפקיד לאז דלגאדו, המאבטח הראשי "שושלת ליון".
בשנת 2017 שיחק לצד מייקל פניה בקומדיית האקשן "תרגיל לשוטרים מתחילים", שכתב וביים דקס שפרד.
ב-2016 הצטרף לעונה ה-12 של הסדרה "מחשבות פליליות" בתור הסוכן לוק אלווז. הסדרה הסתיימה לאחר העונה ה-15 ב-2020 אך חודשה לעונה 16 שהחלה את שידוריה ב-2023. רודריגז חזר לסדרה עם חידושה, והסדרה חודשה לעונה נוספת.
חיים אישיים
רודריגז מחלק את זמנו בין ניו יורק ללוס אנג'לס, ובבעלותו גם בית בפוארטו ריקו.
בשנת 2016 רודריגז התחתן עם הדוגמנית גרייס גייל. יש לזוג שלושה ילדים, ביניהם הבן ברידג'מונט ברנרד רודריגז שנולד ב-16 במרץ 2020.
יעדים לפיתוח בר קיימא
היעדים לפיתוח בר-קיימא (באנגלית: Sustainable Development Goals, SDGs) מתייחסים לפיתוח בינלאומי עתידי כפי שהוצעו על ידי סוכנויות של האומות המאוחדות. הם נועדו להחליף את היעדים שהוגדרו בפסגת המילניום, שתוקפם פג בסוף 2015. יעדים אלה נדונו לראשונה בוועידת האו"ם לפיתוח בר קיימא בריו דה ז'ניירו ("Rio+20") ביוני 2012.
משא ומתן בין ממשלות (IGN) על סדר היום לפיתוח אחרי שנת 2015 התחיל בינואר 2015 והסתיים באוגוסט 2015. לאחר המשא ומתן, הוכן מסמך סופי שאומץ בוועידת הפסגה של האו"ם שנערכה בספטמבר 2015 בניו יורק.
רקע
בתום התקופה ולאור ההישגים והאתגרים של יעדים אלה, התעורר הצורך בהמשך תהליך לפיתוח יעדים חדשים לתקופה של 15 שנים נוספות, 2015–2030. דיון ראשון נערך ב־2012 בוועידת האו"ם בריו דה ז'ניירו. 193 מדינות חברות באו"ם הסכימו להתחיל בתהליך לעיצוב יעדי פיתוח "מרוכזי־פעולה, קצרים וקלים להפצה, מוגבלים במספר, מעוררי השראה, עולמיים ומתאימים לכל המדינות, בהתחשב במציאות שונה ויכולות שונות של האומות השונות ותוך כבוד לעדיפויות לאומיות ולמדיניות לאומית".
מסמך התוצאה של Rio+20, "העתיד שאנו רוצים" (The Future We Want) קרא להכללת היעדים בסדר היום לפיתוח של האו"ם ל-15 השנים הבאות.
תהליך לפיתוח אחרי 2015
כל מושב בקבוצה ייצג מספר מדינות. אחרי 13 פגישות, הקבוצה שלחה את הצעתה עם 17 יעדים ו-169 מטרות לעצרת ה-68, בינואר 2014.
יעדים מוצעים
ב-2 באוגוסט 2015 הסכימו 193 מדינות על שבעה עשר היעדים הבאים: נכון לאוגוסט 2015 הוגדרו 169 מטרות משנה ו־304 מדדים לבדיקת העמידה בהן.
טוביאס האריס
טוביאס ג'ון האריס (באנגלית: Tobias John Harris; נולד ב-15 ביולי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA. גובהו של האריס 2.06 מטרים, והוא משחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. האריס הוא בן דודו של הפאוור פורוורד צ'אנינג פריי, ששיחק עמו באורלנדו מג'יק.
תיכונים ומכללות
האריס נולד וגדל בעיר אייסליפ שבניו יורק. בשנתו האחרונה בתיכון מקומי בלונג איילנד, קלע האריס 24.7 נקודות בממוצע למשחק והוכרז כ"שחקן התיכונים המצטיין של ניו יורק" (New York's Mr. Basketball) לשנת 2010. כמו כן זומן האריס להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית.
בעונת המכללות היחידה שלו, באוניברסיטת טנסי, קלע האריס 15.3 נקודות למשחק ונכלל בחמישיית ה של מחוז ה-SEC וכן בחמישיית העונה השנייה של המחוז. בסיום עונת הפרשמן העמיד עצמו האריס לבחירה בדראפט ה-NBA.
מילווקי באקס
האריס נבחר בבחירה ה-19 בדראפט 2011 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס שהעבירה אותו בטרייד למילווקי באקס. בעונתו הראשונה בליגה שיחק 42 משחקים בלבד, וקלע 5 נקודות למשחק כמחליף בעמדת הסמול פורוורד לקרלוס דלפינו. בחציה הראשון של העונה הבאה המשיך האריס לתפקד כמחליף זניח, עד שהועבר לאורלנדו מג'יק, בטרייד ששלח את ג'יי. ג'יי. רדיק בכיוון ההפוך.
אורלנדו מג'יק
באורלנדו זכה האריס לראשונה למעמד של שחקן חמישייה כשהוצב בעמדת הפאוור פורוורד הפותח, ועד סיום העונה הפך לקלע המוביל של הקבוצה עם 17.3 נקודות למשחק. בעונות הבאות קיבע עצמו האריס כשחקן חמישייה במג'יק, המשחק בשתי עמדות הפורוורד, וכאחד מהשחקנים המובילים בקבוצה. ב-24 בינואר 2014 קלע האריס 28 נקודות והוריד שיא קריירה של 20 ריבאונדים בניצחון המג'יק על לוס אנג'לס לייקרס. בעונה הבאה, ב-6 בפברואר 2015, קלע האריס שיא קריירה של 34 נקודות, גם כן נגד הלייקרס. לפני עונת חתם האריס על הארכת חוזה במג'יק ל-4 עונות נוספות עבור 64 מיליון דולר.
דטרויט פיסטונס
ב-16 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לארסאן אילייסובה וברנדון ג'נינגס.
לוס אנג'לס קליפרס
ב-30 בינואר 2018 עבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, יחד עם אייברי בראדלי ובובאן מריאנוביץ', בתמורה לבלייק גריפין, וילי ריד וברייס ג'ונסון.
פילדלפיה 76'
ב-6 בינואר 2019 נשלח בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם בובאן מריאנוביץ' ומייק סקוט, בתמורה ללנדרי שאמט, וילסון צ'נדלר, מייק מוסקאלה ו-4 בחירות דראפט עתידיות. ביולי 2019 חתם על חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור כ-180 מיליון דולר.
ריינהרד היידריך
ריינהרד טריסטן אויגן היידריך (בגרמנית: ; 7 במרץ 1904 – 4 ביוני 1942) היה פושע מלחמה גרמני נאצי, שהיה בין האחראים העיקריים והיוזמים, לצד היינריך הימלר, על השמדת היהודים ו"הפתרון הסופי". כונה "הקצב מפראג", "המפלצת הבלונדית" ו"התליין".
ביוגרפיה
היידריך נולד בהאלה בפרובינציית סקסוניה למשפחה מוזיקלית. אביו, ריכרד ברונו היידריך, היה זמר אופרה ומלחין. בילדותו הצטיין היידריך בנגינה בכינור, והיה עתיד להמשיך ולנגן בכינור כל חייו. משפחתו הייתה ממעריצי ריכרד וגנר. היידריך היה ילד חלש, וסבל מהיותו קתולי בסביבה פרוטסטנטית. ישנה טענה כי בילדותו הוא סבל משמועות שמוצאו יהודי, ובעת שהיה אדם מבוגר דרש כי מוצאו ייחקר.
בצעירותו השתתף היידריך בפעילות הפרייקור, המיליציות הימניות הקיצוניות שהשתתפו בקרבות בין הימין והשמאל בימיה הראשונים של רפובליקת ויימאר, וביצעו מעשי זוועה מרובים. לאחר מכן, בשנת 1922 הצטרף לצי הגרמני. היידריך ניהל רומן קצר עם בתו של מנהל מספנה, ולאחר מכן התארס לאישה אחרת, לינה ואן אוסטן. משחשפה האישה הנבגדת את העניין בפני אביה, הודח היידריך מן הצי בשל "התנהגות בלתי הולמת" באפריל 1931. לאחר המשפט, שבו התנהל, כפי הנראה, בצורה שהעלתה את חמת השופטים, ובו הורשע אף בשל בזיון בית המשפט, נישא היידריך לואן אוסטן.
מפקד ה-SD וה-RSHA
לאחר פיטוריו מהצי ב-1931, כשהוא מובטל ומחפש עבודה, ולאחר שנחשף לרעיונות הנאציים דרך אשתו, נודע להיידריך כי היינריך הימלר מעוניין להקים זרוע ביון לאס אס. הימלר ערך לו ראיון קבלה קצר, שבמהלכו נשאל היידריך על תוכניותיו להקמת היחידה החדשה. להיידריך היה רושם ראשוני שמצא חן בעיני הימלר: מראה של גרמני בלונדיני צעיר וחסון, התדמית המושלמת של ארי טהור. בנוסף, היידריך, מצויד בניסיון צבאי רב, הציג תוכניות מפורטות לבניית הגוף אותו הוא מתנדב לנהל, והימלר, שלא שירת בצבא יום אחד אך העריך מאוד את הצבא הגרמני, התרשם עמוקות. לאחר כעשרים דקות התקבל היידריך לתפקיד, וצורף למפלגה הנאצית.
משימתו הייתה להקים יחידה לריגול נגדי, וביולי 1932 קיבלה היחידה את השם SD.
בשנים הראשונות לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה התרכזה עבודתו של היידריך במיוחד בהטלת מורא על יריבים ומתנגדים לאס אס בתוך המפלגה ומחוצה לה, על מנת לבסס את שלטונו של היטלר כשליט על כל תחומי החיים ברייך השלישי.
בשנת 1937 היה להיידריך חלק בפרשת בלומברג-פריטש, שהביאה להפלתם של ורנר פון בלומברג וורנר פון פריטש, ראשי הצבא הגרמני. נגד השניים הוכנו אישומים בשערוריות מין, שהביאו להתפטרותם. בלומברג נשא אישה, אשר על פי תיקיו של הימלר עסקה בעבר בזנות. נגד פריטש הובא אדם העוסק בזנות הומוסקסואלית, שהעיד כי במשך שנים סחט את הגנרל. ידו של היידריך ניכרה היטב במהלך האירוע.
הישג נוסף ומשמעותי להיידריך בתקופה זו היה העברת מידע כוזב לסטלין אשר היה בין הגורמים לטיהורים הגדולים בשורות הצבא הרוסי עד שנת 1938, טיהורים שהביאו להחלשתו של צבא זה, ובדיעבד תרמו מאוד להישגי הוורמאכט בימים הראשונים של מבצע ברברוסה - הפלישה הנאצית לברית המועצות. בטיהורים אלו הוגלו והוצאו להורג רוב אנשי הקצונה הרוסית הגבוהה, לרבות מפקד הצבא, מיכאיל טוכאצ'בסקי.
בשנת 1936 מונה לראש הגסטפו והמשטרה הפלילית, ולאחר מכן מונה לראש המשרד הראשי לביטחון הרייך (ה-RSHA), ארגון שכלל את הגסטפו, ה-SD וכן את האיינזצגרופן, עם הקמתן. לאחר האנשלוס (סיפוח אוסטריה), הדיח היידריך את ראש משטרת וינה, שהיה בתוקף תפקידו ראש האינטרפול, ובכך השיג שליטה בארגון הבינלאומי, תחילה דרך איש קש ומ-1942 באופן אישי (לאחר ש"התבקש" לקחת על עצמו את התפקיד).
ב-1938 ארגן את פוגרום "ליל הבדולח", שבו נהרסו בתי עסק יהודים, בתי כנסת נשרפו, ויהודים רבים נרצחו, נפצעו ונעצרו.
היידריך היה בין הוגיה ומתכנניה של ההתקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ, שבמסגרתה "כבשו" אנשי SS, לבושים במדים פולניים, תחנת רדיו על הגבול הגרמני-פולני, ושידרו הודעה בפולנית כאילו הם פורעי חוק פולנים שהשתלטו על התחנה. לאחר מכן הושארה במקום גוויית אסיר פולני שנרצח, וזאת כדי להגדיל את האמינות למעשה הפרובוקציה המבוים. התקפה זו הייתה אחת מתקריות גבול שיזם ה-SS תחת השם "מבצע הימלר" על מנת לספק עילה תעמולתית לפלישה לפולין.
פעולותיו בשואה
עם כיבוש פולין על ידי גרמניה בסתיו 1939, תכנן היידריך את ריכוזם של יהודי פולין בגטאות גדולים. ההוראות בדבר ריכוז זה נמסרו בפקודה המכונה איגרת הבזק של היידריך, והועברה למפקדי האיינזצגרופן כבר בסוף חודש ספטמבר, מיד עם כיבוש פולין. לאחר כיבוש צרפת באביב 1940 הקים בה מחנות ריכוז ליהודים. בנוסף, פיקד על רציחתם של המוני יהודים ברוסיה בשנת 1941, על ידי האיינזצגרופן שהיו תחת פיקודו.
היידריך היה גם טייס קרב בלופטוואפה. הוא הטיס מטוס מסרשמיט Bf 110. ב-22 ביולי 1941 נפגע מטוסו מאש נ"מ סובייטית והוא נאלץ לנחות נחיתת אונס בשטח סובייטי. לאחר יומיים חולץ בידי יחידה גרמנית. מאז אסר עליו היטלר להטיס מטוסים במשימות קרביות.
בטרם הגה את רעיון השמדת יהדות אירופה, ולאחר כיבוש צרפת, שקל היידריך להעביר בכוח את היהודים לאי מדגסקר תחת רעיון ישן הנקרא תוכנית מדגסקר, אך הצי הבריטי היווה מכשול בהעברתם דרך הים. משכשלה תוכניתם של הרמן גרינג והלופטוואפה להכניע את בריטניה דרך האוויר באוקטובר 1940, ירדה תוכנית זו מהפרק.
היידריך ישב בראש "ועידת ואנזה" שהתקיימה ב-20 בינואר 1942 ובה עוצב "הפתרון הסופי", התוכנית שתפקידה להעביר את הליך השמדת היהודים, שכבר יצא לדרך, לאופן יעיל ותעשייתי, והיה, תחת פיקודו והדרכתו של היינריך הימלר, ראש מתכנניה של השמדת היהודים במלחמת העולם השנייה. הוועידה התקיימה לאחר שב-31 ביולי 1941 הפקיד הרמן גרינג בידיו של היידריך את מימוש הפתרון הסופי. עקב היותו של המבנה הביורוקרטי הגרמני מסובך ובעל סמכויות כפולות בכל עניין, הדבר דרש את התיאום בין גורמים כגון עובדי משרד ה"אוסטמיניסטריום" שנועד לנצל את השטחים הכבושים במזרח, משרד "תוכנית ארבע השנים" של גרינג, ולשכת קנצלר הרייך, שהייתה מנוהלת על ידי מרטין בורמן. היידריך היה יושב ראש הוועידה, וחילק את סמכויות ההשמדה בין הגורמים השונים, תוך שהוא מתכנן כיצד להשמיד אחד עשר מיליון יהודים באירופה כולה. חלק ניכר מהדיון בוועידה נגע בנושא היהודים 'בני הכלאיים', ובשאלה האם יש להשמידם.
ההתנקשות בחייו
בספטמבר 1941 מונה לפרוטקטור בפועל של הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, הכינוי בו כינו הנאצים את המשטר שהקימו בשטחי צ'כיה. רשמית היה ה"פרוטקטור" קונסטנטין פון נויראט, שר החוץ לשעבר, שהיה ידוע כאחד השמרנים בממשלתו של היטלר. בפועל היו רוב הסמכויות נתונות בידי היידריך, שהשליט במקום משטר אימים, המבוסס על משלוח לעבודות כפייה, הוצאות להורג ללא משפט, ובמיוחד השמדת היהודים.ב-27 במאי 1942 במבצע אנתרופואיד התנקשה בחייו חוליה בת ארבעה חברים של המחתרת הצ'כית, אשר אומנו על ידי הבריטים בלונדון. חברי החוליה היו אדולף אופלקה (מנהיג החוליה), יוזף ולצ'יק, יאן קוביש ויוזף גבצ'יק. אחד מחברי החוליה מונה כצופה ואותת באמצעות מראה בזמן שמכוניתו של היידריך התקרבה לאזור. בעיקול חד שבו מכוניתו של היידריך נאלצה להאט, המתינה חוליית המתנקשים. גבצ'יק ניסה לירות בתת-מקלע סטן, במכונית שבה היו רק היידריך ונהגו, אך תת-המקלע סבל ממעצור. נהגו של היידריך, שסבר שגבצ'יק פועל לבדו, במקום להאיץ ולברוח, עצר את הרכב על מנת לירות בו. בשלב זה השליך קוביש רימון אנטי-טנקי אל הרכב וזה פגע בגלגל האחורי הימני והרימון פצע את היידריך. קוביש עלה על אופניו ונמלט מהאזור ואילו גבצ'יק ניסה להימלט על אופניו, בעוד נהגו של היידריך רודף אחריו. בשלב מסוים הצליח גבצ'יק לירות בנהג, עלה על חשמלית ונמלט מהאזור.
לאחר שהיידריך נותח, התברר כי ריפוד (שעשוי היה משערות סוסים) ממכוניתו חדר לטחול וגרם לאלח דם. היטלר שלח את מיטב הרופאים, בהם רופאו האישי ד"ר תאודור מורל. הימלר שלח את רופאו קארל גבהרדט. למרות הניתוח בו הוסר הטחול, באין פניצילין להמשיך ולטפל בו (שזמין היה באותה העת באנגליה וארצות הברית, שלחמו בגרמניה הנאצית), הידרדר מצבו והוביל למותו בייסורים בבית החולים בפראג ב-4 ביוני 1942. נערכה לו הלוויה מפוארת בברלין בנוכחותו של היטלר.
הנקמה על מותו
הנאצים החליטו לנקום את מותו של היידריך, כיעד הנקמה נבחר הכפר לידיצה, אשר נחשד כי תושביו סייעו למתנקשים. ב-10 ביוני נרצחו כל 160 הגברים מגיל 16 ומעלה שהיו בכפר, 190 נשות הכפר נשלחו למחנות השמדה, כ-100 ילדים קטנים נשלחו לגרמניה לתוכנית טיהור הגזע, ובתי הכפר פוצצו והוחרבו עד היסוד.
בפראג עצמה בפעולות נקם של הגרמנים נרצחו כ-800 איש. כפר נוסף בשם לז'אקי אף הוא הוחרב במתכונת של לידיצה. בסך הכול, בפעולות הנקם של הגרמנים על ההתנקשות נרצחו למעלה מ-1,500 אנשים, וכ-10 אלפים נוספים נשלחו למחנות השמדה.
משפחתו
להיידריך היו שני ילדים. אלמנתו, לינה, נישאה לאחר המלחמה למנצח פיני וכתבה ספר זכרונות על החיים במחיצתו.
אחיו הצעיר, היינץ היידריך, היה תחילה נאצי נאמן. לאחר ההתנקשות בחיי היידריך הוא קיבל תיק אישי של אחיו ובו מסמכים. הוא הסתגר עם המסמכים, שרף רבים מהם ויצא חיוור וקפוא. אשתו העידה כי באותו לילה הוא התוודע לראשונה ל"פתרון הסופי" ולחלקו של אחיו בו. היינץ היידריך החליט לחצות את הקווים ומאותו רגע ואילך היה פעיל בהצלת יהודים ואף עסק בזיוף מסמכים שנועדו לסייע להם לברוח. ב-1944 סבר שהגסטאפו עלה על עקבותיו והתאבד כדי להציל את משפחתו. לימים התברר כי הגסטאפו לא חשד בו.
גורם הזקן
גּוֹרְם הזקן (בדנית: Gorm den Gamle, בנורדית עתיקה: Gormr gamli, בלטינית: Gormus Vetus, נקרא גם "גורם הרפה", בדנית: Gorm Løge או Gorm den Dvaske; לפני 900 – 958 לערך) היה מלך דנמרק הראשון שהוכר מבחינה היסטורית, שמלך החל משנת 936 לערך ועד מותו בשנת 958 לערך. מרכז שלטונו היה ילין, והוא יצר את העתיקה מבין האבנים הרוניות בילין, לכבוד אשתו תירה.
חייו ומלכותו
גורם היה בנו של המלך הדני האגדתי למחצה,. הכרוניקן אדם מברמן מציין שהארדיקאנוט הגיע לדנמרק מ"נורת'מניה" ותפס בה את השלטון בראשית המאה ה-10. הוא הדיח את המלך הצעיר סיגטריג גנופסון, שמלך על חלקה המערבי של דנמרק ולאחר מותו עלה גורם למלוכה תחתיו.
נישואין
גרום נשא לאישה את תירה (Thyra). המקורות המאוחרים לגבי מוצאה ומשפחתה סותרים ומפוקפקים ואין בנמצא מקורות בני זמנה בנוגע לכך. קברה הוא אחד מאתרי הרוגם הגדולים ביילין ובאבן שהקים גורם לכבודה הוא כינה אותה "גאולת דנמרק" או "הפרח של דנמרק". לגורם ולתירה נולדו שלושה בנים: טוקה, קנוט והאראלד.
לתירה מיוחסת השלמת בנייתו של קו הביצורים של דנווירגה (Danevirke, כיום בגרמניה), שחצץ בין דנמרק לבין שכניה העוינים מדרום, הסקסונים. קו ביצורים זה לא היה חדש, אך בתקופה זו הוספו לו חפיר וסוללת אדמה שבראשה גדר כלונסאות. קו הביצורים השתרע בין מפרץ שלי (Schlei) לבין נהר טרין (Treene) לרוחב השטח שמהווה היום את מחוז שלזוויג.
מותו וקבורתו
גורם מת בחורף 958–959 ועל פי תיארוך באמצעות טבעות עצים ניתן להסיק כי חדר הקבורה שלו נבנה מעצים שנכרתו ב-958. נסיבות מותו תוארו על ידי ההיסטוריון הדני מהמאה ה-16, ארילד הויטפלדט:
דיווח זה סותר את המידע על האבנים הרוניות ביילין שמציינות שתירה מתה לפני גורם. כמה ארכאולוגים והיסטוריונים גורסים שגורם נקבר קודם כל בקברה של המלכה תירה ביילין ומאוחר יותר הועברה גופתו על ידי בנו, האראלד, לתוך כנסיית העץ המקורית שביילין. על פי תאוריה זו מקובל לחשוב שהשלד שנחשף באתר הכנסייה הנוצרית הראשונה שביילין הוא למעשה שלדו של גורם, אף על פי שתאוריה זו עדיין שנויה במחלוקת. במהלך תקופת מלכותו של גורם, רוב הדנים עדיין האמינו באלים הנורדים ורק בתקופת מלכותו של בנו, האראלד הראשון, התנצרה דנמרק באופן רשמי. לפיכך, הפך האראלד את מקום הקבורה המקורי של אבי כאתר זיכרון.
מורשתו
גורם כונה "הזקן" במובן היותו האב הקדום של המלוכה הדנית. באותה תקופה היה נהוג לתת לאנשים כינויים, זמן רב לפני שהחל להיות מקובל השימוש בשמות משפחה. הכינויים התחלקו למספר מאפיינים: שמות המבוססים על אירוע, שמות המבוססים על מאפיינים פיזיים, שמות עם מאפיין של לשון נופל על לשון ושמות המנוגדים לדמותו האמיתית של האדם, כמעשה לצון. לדוגמה, כינויו של גורם "הרפה" היה מנוגד בהחלט לאופיו, הוא היה אדם מאוד ערני. חייו לא היו ארוכים במיוחד, אך תקופת מלכותו שארכה כ-40 שנה, הייתה ארוכה בהשוואה למלכים הדנים הוויקינגים של זמנו. סקסו גרמטיקוס בכרוניקה שלו גסטה דנורום, טוען שגורם היה זקן יותר ממלכים אחרים באותה תקופה. מקורות על מלכים שקדמו לגורם אינם בנמצא או שנויים במחלוקת.
יעקב אורלנד
יעקב אוֹרְלַנְד (14 ביולי 1914 – 5 במרץ 2002) היה משורר, מתרגם, מחזאי, עיתונאי ועורך ישראלי, חתן פרס ישראל לזמר עברי (1994) ופרס ביאליק לספרות יפה (1996). כונה "מאחרוני דור הנפילים של התרבות העברית". בין פזמוניו: "היו לילות", "עץ הרימון", "אנחנו שרים לך, מולדת ואמא".
תולדות חייו
יעקב אורלנד נולד בעיירה טטייב שבאוקראינה. כשהיה בן שש ניצל מפוגרום בעיירתו, שבו נרצחו לנגד עיניו שמונה מבני משפחתו על ידי פורעים. בגיל שבע עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בפלוגת מגדל של גדוד העבודה. מאוחר יותר עברה המשפחה לירושלים, לשכונת הבוכרים, ויעקב למד ב"תחכמוני" ובגימנסיה העברית רחביה. הצטרף לפלוגות הנוטרים, הגן על העיר במלחמת העצמאות, ושירת במהלכה כקצין החינוך של גדוד "מצדה" של הגדנ"ע. סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ונסע ללמוד תיאטרון בבריטניה.
קריירה
אורלנד, שכתב את שירו הראשון בגיל 16, עסק בכתיבת שירה, ובנוסף עסק בתרגום ובכתיבת מחזות.
בחודשים ספטמבר-דצמבר 1943 פרסם טור מחורז סאטירי, בשם העט "אורי", בעיתון "הארץ".
בימי היישוב ובשנות ה-50 וה-60 פרסם גם פזמונים שהפכו לפופולריים עד ימינו, ובהם "עץ הרימון", "שני שושנים", "היו לילות", "הטנדר נוסע", "זכריה בן עזרא", "אני נושא עמי", "שלכת" ("עמוק העצב בעיניים"), "שיר שמח" ("אם גם ראשנו שח") ועוד. פזמונים רבים פרי עטו הולחנו על ידי חברו הטוב, מרדכי זעירא. את הפזמונים כתב ללהקת הבריגדה "מעין זה", לתיאטרון "המטאטא" ולאירועים שונים. הזמרת שושנה דמארי ביצעה רבים משיריו.
בנוסף לחיבור שירים ופזמונים, נתן אורלנד ידו גם בתרגום: הוא תרגם יצירות ספרותיות רבות, ובהן של ויליאם שייקספיר ושל ג'ורג' ברנרד שו, וגם תרגם עשרות מחזות, שהוצגו ב"אהל" ובתיאטרון חיפה.
אורלנד עסק גם בכתיבת מחזות. מחזהו "העיר הזאת" הועלה בשנת 1953 בתיאטרון "אהל". בשנת 1967, לקראת העלאה נוספת של המחזה, הורה בית המשפט להסיר מהמחזה קטעים אחדים, שעסקו בתוכנית של בחורי ישיבה להיכנע ללגיון הערבי במלחמת העצמאות.
מעורבות אידאולוגית
לאחר מלחמת ששת הימים היה ממייסדי "התנועה למען ארץ ישראל השלמה".
חיים אישיים
יעקב אורלנד נפטר לאחר מחלה ב-5 במרץ 2002 בחיפה, בגיל 87, ונקבר בבית הקברות שדה יהושע בחיפה. הותיר את שני ילדיו – שמרית אור, פזמונאית, ורעואל, וטרינר – וארבעה נכדים.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
על יצירתו:
על שיריו:
היירספריי - דמויות
עמוד זה מכיל רשימת הדמויות הבולטות המופיעות בסרט הקולנוע "היירספריי" משנת 1988, במחזמר באותו השם משנת 2002 ובסרט הקולנוע באותו השם משנת 2007.
הדמויות בערך זה מוצגות לפי סדר הא"ב.
וון טאסל, אמבר
בתה של ולמה. "נסיכה" מפונקת ואנוכית. מופיעה באופן קבוע בתוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס, למרות חוסר הכישרון שלה. מוכנה לעשות הכל כדי לזכות בתחרות "מיס היירספריי".
בין השחקניות שגילמו את הדמות: קולין פיצפטריק, לורה בל באנדי, בריטני סנואו, רייצ'ל וודינג, דאב קמרון, נוי הלפרין.
וון טאסל, ולמה
המרשעת של הסיפור, שנוהגת לרקום מזימות. אמה של אמבר. היא המפיקה של תוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס, שדוחפת את בתה להפוך לכוכבת הגדולה שהיא מעולם לא הייתה.
בין השחקניות שגילמו את הדמות: דבי הארי, לינדה הארט, מישל פייפר, טרייסי בנט, סוזן אנטון, קריסטין צ'נוות', טלי אורן.
טורנבלד, וילבור
אביה המוזר של טרייסי, בעלה של עדנה. בעל חנות צעצועים וטריקים. מאוהב בעדנה, ומעודד את טרייסי לרדוף אחר החלומות שלה.
בין השחקנים שגילמו את הדמות: דיק לאטסה, כריסטופר ווקן, מל סמית', דרו קארי, מרטין שורט, עידן אלטרמן.
טורנבלד, טרייסי
הדמות הנשית הראשית במחזמר/סרט. בתם של וילבור ועדנה, חברתה של פני ובת-זוגו של לינק. נערה שמנמונת, שחולמת לרקוד בתוכנית הטלוויזיה "המופע של קורני קולינס", תוכנית ריקודים בטלוויזיה המקומית, ולזכות בתהילה. כאשר טרייסי זוכה בתפקיד בתוכנית, היא הופכת לסלבריטאית בן לילה, פוגשת במגוון של דמויות צבעוניות ומשיקה קמפיין לקידום אינטגרציה גזעית בתוכנית.
בין השחקניות שגילמו את הדמות: ריקי לייק, מריסה ג'ארט וינוקור, קתרינה רוז דידריקסן, ניקי בלונסקי, ליאן ג'ונס, מדי ביילו, רוני מרחבי.
טורנבלד, עדנה
אמה של טרייסי, אשתו של וילבור. אישה שמנה מאוד, מגולמת על ידי גבר. עדנה מפעילה עסק לכביסה בביתה.
בין השחקנים שגילמו את הדמות: דיוויין, הארווי פירסטיין, ג'ון טרבולטה, מייקל בול, ברוס וילאנץ', איציק כהן.
לארקין, לינק
החתיך וכובש הלבבות, המככב בתוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס. מתאהב בטרייסי, אך חושש כי אם יאמץ את האג'נדה הפוליטית שלה (למען השחורים) זה יפגע בקריירה שלו.
בין השחקנים שגילמו את הדמות: מייקל סנט ג'רארד, מת'יו מוריסון, אוסטין מילר, זאק אפרון, בן ג'יימס-אליס, ניק ג'ונאס, גארט קלייטון, עידו רוזנברג.
סטאבס, אינז
אחותו הקטנה של סיוויד, בתה של מייבל. מנסה להתקבל לתוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס, אבל נדחית מאחר שהיא שחורה.
בין השחקניות שגילמו את הדמות: דניאל יוג'ינה וילסון, טיילור פרקס, נטלי בסט, שהדי רייט ג'וזף, עתליה פירס.
סטאבס, מייבל
אמם של סיוויד ואינז. בעלים של חנות תקליטים במרכז העיר, ומנחה-אורחת בתוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס - ב"יום השחורים" בלבד. מגדירה את עצמה כאישה "גדולה, בלונדינית ויפה".
בין השחקניות שגילמו את הדמות: רות' בראון, מרי בונד דייוויס, קווין לטיפה, ג'והני פיורי, דרלין לאב, ג'ניפר הדסון, רודי ביינסין.
סטאבס, סיוויד ג'יי.
בנה של מייבל. אחיה הגדול של אינז. רקדן ב"יום השחורים" של תוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס. מתאהב בפני.
בין השחקנים שגילמו את הדמות: קלייטון פרינס, קורי ריינולדס, אלייז'ה קלי, אדריאן הנזל, קורבין בלו, אפרים סייקס, מתן און-ימי.
פינגלטון, פני
בין השחקניות שגילמו את הדמות: לסלי פאוורס, קרי באטלר, אמנדה ביינס, אלינור קולט, דיאנה דה גרמו, אריאנה גרנדה, משי קליינשטין.
פינגלטון, פרודי
אמה המגוננת וצרת האופקים של פני. מתנגדת למערכת היחסים בין בתה פני לבין סיוויד, רק בגלל שהם לבנים והוא שחור.
בגרסת המחזמר הבימתי, מקובל כי השחקנית שמגלמת את דמותה של פרודי מגלמת דמויות נשיות נוספות, כגון: מורה בבית הספר, סוהרת בבית המעצר ועוד.
בין השחקניות שגילמו את הדמות: ג'קי הופמן, אליסון ג'ני, דרמות קראוון, מו גפני, אנדראה מרטין.
קולינס, קורני
המנחה האקסצנטרי והשחצן של תוכנית הטלוויזיה הנושאת את שמו.
גרמניה המערבית
גרמניה המערבית (או הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, בגרמנית: Bundesrepublik Deutschland) הייתה מדינה היסטורית שהתקיימה בשנים 1949–1990. בתום מלחמת העולם השנייה נותרה אירופה מחולקת: מזרחה היה נתון לשליטת ברית המועצות, ומערבה היה נתון לשליטת בריטניה, צרפת וארצות הברית. הכוחות הסובייטים לא יצאו מהחלק שכבשו בגרמניה, וכך חולקו גרמניה וברלין לשניים, ובחלק המזרחי, שנכבש על ידי ברית המועצות הוקמה מדינה קומוניסטית. ב-9 בנובמבר 1989 נפלה חומת ברלין. בעקבות אירוע זה התרחשה סדרת אירועים שבעטיים גרמניה המזרחית לא יכלה להמשיך להתקיים ולמעשה הובלעה לשטחי גרמניה המערבית. מאז קיימת גרמניה כפי שהיא מוכרת כיום.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הורכבה מ-11 מדינות שנוצרו מתוך אזורי הכיבוש המערביים שהיו בשליטת ארצות הברית, בריטניה וצרפת. העיר בּוֹן הייתה עיר הבירה של גרמניה המערבית.
פיצול גרמניה לשני חלקים סימל את חלוקת אירופה לגוש המזרחי והגוש המערבי (בדומה למדינות מחולקות אחרות כמו צפון וייטנאם וודרום וייטנאם או קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית). התרבות של גרמניה המערבית הושפעה רבות מהתרבות באירופה המערבית ובצפון אמריקה של אותה תקופה. הדבר ניכר בסופו של דבר בהבדלים משמעותיים שניתן היה לראות בתרבות המדינות לאחר 40 שנות הפרדה. הן בגרמניה המזרחית והן בגרמניה המערבית עקבו אחר שבילים מסורתיים של התרבות הגרמנית הישנה, אך בכל צד התרבות הגרמנית התפתחה במנותק, המערב בהשפעת הגוש הקפיטליסטי והמזרח בהשפעת הגוש הקומוניסטי.
היסטוריה
לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, מנהיגי ברית המועצות, ארצות הברית ובריטניה (סטלין, רוזוולט וצ'רצ'יל; בהתאמה) ערכו את ועידת יאלטה, שנועדה למצוא פתרון לבעיית חלוקת השטחים ואזורי ההשפעה בין המדינות המנצחות. בוועידה סוכם כי גרמניה תחולק לארבעה אזורי כיבוש – צרפת, בריטניה וארצות הברית במערב וברית המועצות במזרח. עוד הוסכם לחסל את כוחה הצבאי של גרמניה, לעקור בה את הנאציזם ולהביא את מנהיגיה בפני בית דין בינלאומי; בוועידה לא הייתה כל כוונה לפצל את גרמניה, אלא לייעד את אזורי הממשל של בעלות הברית.
שטחים גרמניים לשעבר ממזרח הנהרות אודר ונייסה הושמו תחת הממשלה הפולנית, ומיליוני גרמנים גורשו משם במטרה להחליפם בפולנים. בשנים 1946 – 1949 שלושת אזורי הכיבוש הראשונים מוזגו בהדרגה: הבריטיים, האמריקאיים והצרפתיים. במקביל, הוקמו מדינות חדשות באזורי הכיבוש שכן בעידן הנאצי המדינות הואחדו. ב-1949, עם החמרתה של המלחמה הקרה, שתי המדינות הגרמניות שהיו כבושות בידי בעלות הברית, נודעו בעולם בתור גרמניה המערבית וגרמניה המזרחית.
הקמת הרפובליקה הפדרלית
עם כישלון כינוס שרי החוץ בלונדון בדצמבר 1947 הפכה התהום שבין בעלות הברית המערביות וברית המועצות לבלתי ניתנת לגישור. בחודשים פברואר ומרץ 1948 התנהל בלונדון "כינוס שש המעצמות" בהשתתפות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג, אשר דן בהקמת מדינה מערב-גרמנית ובהקמת ברית בריסל, שמטרתו שמירת האינטרסים המערביים אל מול שאפתנותה של ברית המועצות. במחאה על החלטות הכינוס פרש הנציג הסובייטי ב-20 במרץ מוועדת הפיקוח של בעלות הברית, וזו באה למעשה אל קיצה. במרץ 1948 החל לודוויג ארהרד את הקריירה שלו כראש המנהלה הכלכלית של האזור המשותף הבריטי-אמריקני. באותו החודש הוקם גם "בנק הארצות הגרמניות", לימים הבנק הפדרלי של גרמניה.
עם הרפורמה במטבע ב-20 ביוני 1948, שבה השתתפה גם מערב ברלין, החל מסתמן "הנס הכלכלי" הגרמני, אשר ביחד עם השקתו של המרק הגרמני (D-Mark) הביא להיעלמותו ההדרגתית של השוק השחור. ב-24 ביוני 1948 הטילה ברית המועצות את הסגר על ברלין, ובתגובה חנכו בעלות הברית המערביות ב-26 ביוני את הרכבת האווירית לברלין.
ב-1 ביולי 1948 מסרו המושלים הצבאיים מטעם צרפת, הממלכה המאוחדת וארצות הברית לראשי מדינות-המחוז המערביות את מסמכי פרנקפורט, שבהם פירטו את עקרונותיהם להקמת מדינה גרמנית. בתגובה התכנסו ראשי מדינות-המחוז וניסחו את החלטות קובלנץ, לפיהן חבריה של אספה מכוננת ייבחרו מתוך בתי הנבחרים של מדינות-המחוז ולא במישרין. בין ה-10 באוגוסט ל-23 באוגוסט 1948 הכין "כנס החוקה בהרנכימזה" את האספה המכוננת.
ב-1 בספטמבר 1948 התאספה "המועצה הפרלנטרית" בראשה קונראד אדנאואר ולצידו תיאודור הויס בבון (שנכללה באזור כיבוש הבריטי) וניסחה, בחודשים שלאחר מכן, את חוקת גרמניה. מול מנסחי החוקה עמדה קריסת רפובליקת ויימר והצורך להגן על הרפובליקה החדשה מאפשרות קריסה נוספת.
באפריל 1949 החליטו שלוש המעצמות המערביות על מיסוד הכיבוש הצבאי באמצעות "תקנת הכיבוש". שטחה של גרמניה המערבית אוחד לכדי "תלת-אזור". ב-8 במאי 1949 הגישו נציגי המועצה הפרלמנטרית את הצעת החוקה. ב-10 במאי נדונה שאלת בירת גרמניה, והוכרעה לטובת בון. המועמדות האחרות היו קאסל, פרנקפורט ושטוטגרט. ב-12 במאי הסירה ברית המועצות את המצור על ברלין.
החוקה התקבלה על ידי המעצמות הכובשות ועל ידי בתי הנבחרים של מדינות המחוז בלא שנערך משאל עם. בין מדינות המחוז הייתה מחלוקת עמוקה על אופן הריכוז השלטוני, ובהשפעת בעלות הברית נקבעה שיטה פדרלית. עם זאת, בוואריה הסתייגה בשל ביקורתה על החוסר פדרליזם חזר יותר בנוסח החוקה (בוואריה אף שאפה לקבלת אוטונומיה), ועם זאת קיבלה על עצמה את תוקף החוקה. למרות ניסיון העבר ברפובליקת ויימאר לא הכילה החוקה התייחסות לאחוז החסימה. רק בשנת 1961 קיבל הבונדסטאג אחוז חסימה של 5%. עם ההכרזה על החוקה ב-23 במאי נכנסה זו לתוקף למחרת, 24 במאי 1949: קמה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
פוליטיקה
לאורך השנים החיים הפוליטיים בגרמניה המערבית היו יציבים ומסודרים. בתחילה תקופת קונראד אדנאואר (1949–1963) אשר הוחלף על ידי לודוויג ארהארד (1966–1963) אשר בתורו הוחלף על ידי קורט קיזינגר (1969–1966). כל הממשלות בשנים 1966-1949 הורכבו על ידי מפלגת ה-CDU ומפלגת האחות שלה ה-CSU, לעיתים לבדן ולעיתים בקואליציה משותפת עם מפלגת ה-FDP או בשותפות עם מפלגות ימין אחרות.
ה"קואלציה הגדולה" של קורט קיזינגר בשנים 1969–1966) הייתה שותפות של שתי המפלגות הגדולות בגרמניה המערבית ה-CDU וה-CSU, לבין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, ה-SPD. קואליציה זו הניבה למפלגות השלטון רוב של שני שלישים מן קולות הבוחרים, רוב אשר נתן להן מעמד של הנהגת חירום, ואפשר להן לבצע שינויים בזכויות חוקתיות בסיסיות, כגון חוק שנוי במחלוקת אשר מגביל את חופש התנועה במקרה של מצב חירום במדינה. במקביל להעברתם של חוקים אלו החלה התנגדות עזה להם בציבור, במיוחד במפלגת ה-FDP, בקרב הסטודנטים ומחאתם העולה מרד הסטודנטים בגרמניה, קבוצה אשר כינתה עצמה "Notstand der Demokratie" פירוש:דמוקרטיה במצב חירום) ובאיגודים המקצועיים. הפגנות ומחאות החלו להתרבות כאשר בשיאן נורה בראשו סטודנט על ידי שוטר בשנת 1967. העיתונות ובמיוחד הצהובון בילד צייטונג השיקו קמפיין נרחב נגד המפגינים ובשנת 1968 אירע ניסיון התנקשות באחד ממנהיגי איגוד הסטודנטים הסוציאליסטיים הגרמנים רודי דוצ'קה.
בניסיון להתמודד עם העבר הנאצי הפכו בשנות ה-60 הסביבתנות והאנטי לאומיות לערכי יסוד בקרב אנשי השמאל בגרמניה המערבית. כתוצאה מכך, בשנת 1979 השיגו הירוקים חמישה אחוזים מן קולות הבוחרים, המינימום הנדרש על מנת להיכנס לפרלמנט במדינת ברמן, ועם הקמתה של המפלגה הלאומית בשנת 1980 התפתחה אחת התנועות הירוקות המוצלחות מבחינה פוליטית בעולם.
בבחירות 1969 זכתה מפלגת ה-SPD במספיק קולות כדי להקים ממשלת קואליציה יחד עם מפלגת ה-FDP. מנהיג מפלגת ה-SPD הקנצלר וילי ברנדט נשאר בתפקיד ראש המדינה עד להתפטרותו במאי 1974, על רקע פרשיית הריגול של עוזרו האישי גינתר גיום, שנחשד במכירת סודות מדינה לגורמים שונים בגרמניה המזרחית. מחליפו בתפקיד היה שר האוצר הלמוט שמידט (SPD) אשר הקים ממשלה חדשה והמשיך את קואליציית מפלגות SPD\FDP. שמידט, אשר היה תומך נלהב של הקהילה האירופית (EC) והברית האטלנטית, הדגיש את מחויבותו ל"איחוד הפוליטי של אירופה בשיתוף עם ארצות הברית" כהגדרתו. כיהן כקנצלר גרמניה המערבית החל משנת 1974 עד לשנת 1982.
במהלך סוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 החלו להשתנות השקפות עולמן של מפלגות ה-SPD וה-FDP. באוקטובר 1982 מפלגת ה-FDP חברה למפלגות CDU\CSU כדי לבחור את הלמוט קוהל יו"ר מפלגת ה-CDU לתפקיד הקנצלר על ידי הצבעת אי אמון בממשלה. בבחירות הכלליות שנערכו במרץ 1983 השיג קוהל רוב איתן הן לממשלה והן למפלגת ה-CDU. מפלגות ה-CDU/CSU כמעט והשיגו רוב מוחלט בבונדסטאג למעט מפלגת הירוקים אשר השיגה 5.6 אחוזים מן הקולות. בינואר 1987 ממשלת קוהל נבחרה שוב, אך מפלגת ה-FDP ומפלגת הירוקים השיגו קולות נוספים והתרחבו על חשבונן של המפלגות הגדולות.
תרבות
אחד ממאפיני התרבות החזקים שהתפתחו בגרמניה המערבית היה פיתוח הכדורגל והשקעה בענף ספורט זה. השקעה זו הגיעה לשיאה ב-1974, אשר בה אירחה המדינה את גביע העולם בכדורגל וזכתה בו עם ניצחון בגמר על נבחרת הולנד 2-1.
הדבר ניכר בסופו של דבר בהבדלים משמעותיים שניתן היה לראות בתרבות המדינות לאחר 40 שנה של הפרדה.
בריזדוביץ'
בריזדוביץ' (באוקראינית: Березді́вці, "ברזדיבצי"; בפולנית: Brzozdowce, "בז'ודובצה"; ביידיש: בריזדעוויץ) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
יהודי בריזדוביץ
בסוף המאה ה-17 התארגנה ביישוב קהילה יהודית מאורגנת, ולה בית כנסת מעץ. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי במקום, אך לקראת סוף המאה הצטמצם בשל הגירה. בשנת 1920 נמנו ביישוב כ-640 יהודים, כשליש מתושביו. בכפר כיהן כאדמו"ר רבי ברוך רובין, משושלת רופשיץ-גלגוב.
בין מלחמות העולם פעלו בכפר ארגונים ציוניים, אשר המרכזי שבהם היה המזרחי. משנת 1924 ועד השואה כיהן כרב הקהילה משה בר שלום יעקב באב"ד.
היישוב היהודי בכפר חוסל במחצית השנייה של שנת 1942, לאחר העברת יהודי המקום הנותרים לגטו שהוקם בבוברקה הסמוכה, ושילוחם להשמדה ממנו.
Demi Live! Warm Up Tour
'''Demi Live! Warm Up Tour''' הוא סיבוב ההופעות הראשון שקיימה הזמרת האמריקאית דמי לובאטו החל מקיץ 2008 ועד סוף אותה השנה. הסיבוב נערך בצפון אמריקה ולעיתים מכונה סיבוב ה"האוס אוף בלוז". הוא סווג כסיבוב קידום מכירות אשר נועד לקדם את אלבום אולפן הבכורה שלה "Don't Forget", שיצא לאור לקראת סוף הסיבוב ב-23 בספטמבר. במסגרת ההופעה לובאטו שרה וניגנה, והיא לוותה בלהקתה שמנתה את דרו סטין, קווין מקפרסון, מייק מנינג ודרו טאובנפלד. לאחר הסיבוב היא חברה למסע ההופעות של האחים ג'ונאס "Burnin' Up Tour" שהתקיים במקביל, והופיעה כמופע חימום במספר הופעות במסגרתו, זאת על מנת להמשיך בקידום האלבום.
רקע
במסגרת האודישן שלה לסרט הטלוויזיה "קאמפ רוק" של דיסני, שהתקיים בין היתר בפני מפיקים בכירים של ערוץ דיסני, דמי לובאטו לא רק קיבלה את התפקיד הראשי כי אם גם הוחתמה באחת מחברות התקליטים של דיסני, הוליווד רקורדס לאחר שהתבלטה בעיניהם ביכולותיה הווקאליות. לאחר שהוחתמה היא החלה לעבוד על האלבום הראשון שלה במקביל לצילומי הסרט, ובהמשך יצאה לסיבוב הופעות זה במטרה לקדם אותו. סיבוב ההופעות נחל הצלחה מועטה עם הכנסות של פחות מ-$8.9 מיליון דולר, והוא אינו הצליח להיכלל אפילו ברשימת 100 סיבובי ההופעות המצליחים ביותר לשנת 2008.
מהלך ההופעה
ההופעה הייתה פשוטה יחסית ואינה כללה פירוטכניקה או גימיקים מיוחדים, כמו גם לובאטו לא החליפה תלבושות או ירדה מהבמה במשך כל זמן ההופעה. בדומה לרוב ההופעות, נגני הלהקה פתחו את ההופעה עם ג'אם פתיחה של מספר דקות עד לכאשר לובאטו עלתה על הבמה. במהלך ההופעה לובאטו ליוותה את עצמה בשלושה שירים; בשיר Don't Forget עם גיטרה חשמלית, בשיר Two Worlds Collide עם גיטרה אקוסטית ובשיר La La Land עם קלידים. חברי הלהקה ליוו אותה בכלל השירים. מלבד פסקול הסרט "קאמפ רוק" This Is Me, כלל השירים איתם הופיעה נכחו באלבום הבכורה שלה "Don't Forget" אותו היא כאמור קידמה במסגרת ההופעות.
רשימת השירים
הערות:
ברזנה (מחוז רובנו)
ברזנה (באוקראינית: Березне, בפולנית: Bereźne, ביידיש: בערעזנע) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סלוץ', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
התיעוד הראשון לעיירה הוא מאמצע המאה ה-15, עת הועברה לרשות האיחוד הפולני-ליטאי. באמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר.
העיירה מהווה מרכז של ראיון ברזנה של מחוז רובנו. ראיון החל משנת 1962 כולל גם סוסנובה וסביבתה שקודם לכך היו ראיון נפרד.
יהודי ברזנה
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה בתי ספר מרשת יבנה ומרשת תרבות, וכן ספרייה עברית. כמו כן, בעיירה התקיים ייצוג למפלגות הציוניות השונות, תוך דומיננטיות של הרוויזיוניסטים, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות שונות, ואף קיבוץ הכשרה של החלוץ, שמבין בוגריו היו ממייסדי קיבוץ נגבה. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, רוב תושביה.
בשואה
הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 6 ביולי 1941. עם כניסתם, ערכו האוקראינים המקומיים מעשי שוד והתעללות בקרב האוכלוסייה היהודית. כמו כן, נאסרו 250 מנכבדי הקהילה, ואלו שוחררו רק לאחר תשלום סכום כופר גבוה. עם כניסתו של הוורמאכט הגרמני לעיירה הציתו חיילים את בתי היהודים על כל תכולתם.
עד מהרה ציוו הגרמנים על יהודי העיירה לשאת אות עם מגן דוד, והם נלקחו לעבודות כפייה בסביבתה. כ-300 צעירים יהודים מהעיירה נלקחו למחנה עבודה בקוסטופול. לראש היודנרט בעיירה מונה יואל גילברג.
ב-6 באוקטובר 1941 הוכנסו יהודי העיירה לשני גטאות: האחד סגור, והשני, קטן יותר ולבעלי מקצועות, פתוח. בשל הקצבת מזון מזערית לגטאות, שררו בהם תנאי רעב כבדים, לצד תנאי צפיפות דוחקים.
ביוני 1942 הובאו לגטאות שבעיירה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה, ומספר יושביהם הגיע לכ-3,000.
ב-25 באוגוסט 1942 כותרו שני הגטאות שבעיירה בידי שוטרי אס אס מיחידות האיינצגרופן הגרמניות ואוקראינים, ויושביהם הובלו לבורות שהוכנו מראש ליד בית העלמין במאלינסק, שם נורו, וחלקם נקברו חיים. יהודים רבים שהצליחו להימלט מהאקציה נתפסו בידי אוקראינים, והוסגרו לגרמנים או נרצחו במקום.
יהודים מהעיירה שהצליחו להסתתר ביערות הסביבה הקימו יחידה פרטיזנית, אשר דאגה לנמלטים נוספים מהאזור, וביצעה פעולות חבלה במסילת הברזל רובנו-סארני. חלק מהיהודים שרדו בשל עזרה משלושה כפרים שהיו מאוכלסים במיעוט הפולני המזורי.
העיירה שוחררה בידי הצבא האדום ב-9 בינואר 1944. מתושביה היהודים שרדו כ-150 איש.
ברז'ניצה
ברז'ניצה (באוקראינית: Бережниця, בפולנית: Bereźnica) הוא כפר במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, כ-20 ק"מ צפונית לסארני, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
יהודי ברז'ניצה
יהודי הכפר התפרנסו בתחילה ממסחר בעצים ובתוצרת חקלאית, וישבו בו חסידי טריסק וחסידי סטולין. בשנת 1896 הוקמה בכפר ישיבה בידי הרב יואל שורין, "העילוי מפולטבה".
מראשית המאה ה-20, וביתר שאת בין מלחמות העולם, התקיימה בכפר פעילות ציונית, ואף פעל במקום קיבוץ הכשרה של תנועת בית"ר. כמו כן, פעלו בכפר בית ספר עברי ותלמוד תורה. בתקופה זו נמנו ביישוב קרוב ל-1,400 יהודים, רוב תושביו.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941 ערכו תושבי המקום האוקראינים פוגרום ביהודי המקום, תוך מעשי שוד, התעללות ורצח. הגרמנים מינו ביישוב יודנרט, שנצטווה לספק להם יהודים לעבודות כפייה, ויהודי היישוב רוכזו בגטו.
ב-26 באוגוסט 1942 רוכזו למעלה מאלף היהודים שנותרו בכפר, והוצעדו כ-17 ק"מ עד לסארני. כמחצית מהם נרצחו בדרך, והנותרים הועברו למחנה פולסקה, ושם נרצחו.
באמצע ינואר 1944 שוחרר הכפר בידי הצבא האדום. מקהילת היישוב שרדו את השואה כ-45 איש, מהם שהסתתרו ביערות ומהם שנמלטו לשטחי ברית המועצות.
טיילור באטל
טיילור באטל (באנגלית: Talor Battle; נולד ב-16 בספטמבר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק, נכון לעונת בקבוצת אטומרומו. גובהו 1.83 מ' והוא משחק בעמדת הרכז.