cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאו ביינהאקר
נבחרות טרינידד וטובגו ופולין
ביינהאקר נותר בנבחרת בניסיון להעפיל עמה ממוקדמות מונדיאל 2010. נבחרתו הוגרלה לבית ג', לצדן של חמש נבחרות ובהן, ו. ב-9 בספטמבר 2009 הובסה פולין 3:0 על ידי סלובניה במשחקה השמיני מתוך עשרה, שהבטיח כי היא לא תעפיל למונדיאל בדרום אפריקה. בעקבות ההפסד פוטר ביינהאקר מתפקידו כמאמן הנבחרת לאחר כשלוש שנים בתפקיד.
שלהי הקריירה כמנהל מקצועי
באוקטובר 2009 חזר ביינהאקר לפיינורד פעם נוספת, הפעם כמנהל מקצועי. הוא שימש בתפקיד עד לינואר 2011, בעיצומה של עונה חלשה מהרגיל של הקבוצה, שהסתיימה במקום העשירי בלבד בטבלה. לקראת עונת החל לשמש כמנהלה המקצועי של אויפשט. באוקטובר 2011, כשלושה חודשים בלבד אחר כך, רכש את הקבוצה בעלים חדש, רודריק דושאטלה, ובעקבות כך סיים ביינהאקר את תפקידו במועדון.
ביוני 2013, לאחר יותר משנה וחצי מחוץ למגרשים, חזר ביינהאקר לנבחרת טרינידד וטובגו כמנהל מקצועי, תפקיד אותו מילא במשך כחצי שנה. ב-19 בדצמבר 2013 הצטרף ביינהאקר לחבר המנהלים של ספרטה רוטרדם, והיה אחראי טכני מטעם ההנהלה. ב-2 ביוני 2015 הודיע ביינהאקר כי יפרוש מעולם הכדורגל ב-1 ביולי, חמישים שנים בדיוק מאז קיבל את תפקידו הראשון כמאמן.
מרקז
מרקז (בהונגרית: Markaz) הוא כפר במחוז הווש שבצפון-מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם במרקז מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,820 ובשנת 2020 רק 1,746 תושבים.
האזור היה מיושב כבר מהמאה ה-14 והיה מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1332. רוב תושבי הכפר עוסקים בגידול גפנים וייצור יין.
יהודי מרקז
יהודים חיו במרקז במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
שירי עם אישיים
שירי עם אישיים הוא האלבום השני של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-15 בנובמבר 2007. האלבום הוקלט "לייב" עם איתמר רוטשילד, שי ברוך, איתמר ברק ואייל תלמודי. מופע ההשקה של האלבום הייתה ב-30 באוקטובר 2007 בכנסיית עמנואל שממוקמת במושבה האמריקאית-גרמנית בתל אביב-יפו. בנוסף ביום שהשיק את האלבום השיק גם ספר שירים שקטעים ממנו נקראו במסיבת ההשקה. האלבום כולל את "ליושינקה", "חושו, אחים, חושו", "תני לי דת" (עם ריקי בליך) ואת השיר "אני בני בשן", שזכה לקליפ משעשע (פארודיה על "כוכב נולד").
יעקב קוינט
יעקב ("ינקי") קוינט (נולד ב-1973) הוא מנהל רשות מקרקעי ישראל (רמ"י), בעבר כיהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות, עורך דין.
ביוגרפיה
נולד ליוסף ויהודית קוינט וגדל ברחובות.
למד בישיבת ההסדר הר עציון שבאלון שבות. ב-1992 התנדב לשירות צבאי סדיר ביחידת צנחנים. לאחר שחרורו המשיך בשירות מילואים, בחטיבת הצנחנים.
למד משפטים וכלכלה לתואר ראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. התמחה במשרד עו"ד לשם ברנדווין ושות'.
בוגר מכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
היועץ המשפטי של רשות מקרקעי ישראל
בשנת 2001 התחיל את עבודתו במינהל מקרקעי ישראל (הגוף שקדם לרשות מקרקעי ישראל) כסגן היועצת המשפטית. ב-2008 מונה ליועץ המשפטי לרשות, אותו מילא במשך 9 שנים. שימש כיועץ המשפטי של מועצת מקרקעי ישראל. הוביל את ריכוז ועריכת מאות החלטות מועצת מקרקעי ישראל כ"קודקס" החלטות.
ליווה את הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל וביצוע השינוי הארגוני החל משנת 2009; ליווי הסכמי המקרקעין מורכבים בין היתר של רכבת ישראל, נמלי ישראל, רשות שדות התעופה והיה חלק משמעותי בהוצאה לפועל של תוכנית מחיר למשתכן שמציעה דיור במחיר מוזל לחסרי דיור, ואף ניסח וערך את כלל חוזי התכנית ואת מכרזיה.
ב-2016 שימש כנציג שר האוצר בוועדת סל התרופות לשנים 2006–2019. ב-2017 היה מ"מ נציג שר האוצר במועצה הארצית לתכנון ולבנייה. בשנים 2018–2019 היה חבר בוועדת אתיקה של לשכת עורכי הדין בישראל.
מנהל רשות החברות הממשלתיות
בתפקידו היה חבר בהנהלת משרד האוצר וחבר בוועדה לבדיקת מינויים בחברות הממשלתיות (ועדת גילאור) כן פירק מספר חברות ממשלתיות ובין היתר את חברת פי גלילות.
בתקופת כהונתו כמנהל הרשות הורחב הליך הנפקת איגרות החוב בחברות הממשלתיות חברת חשמל, מקורות, נתג"ז, רפא"ל, עמידר וחברת נמלי ישראל.
קוינט חיזק את מערך הביקורת הפנימית בחברות הממשלתיות.
מנהל רשות מקרקעי ישראל
בדצמבר 2020, בהמלצה פה אחד של ועדת האיתור, מינה שר הבינוי והשיכון יעקב ליצמן את קוינט למנהל רשות מקרקעי ישראל, הגוף המנהל את קרקעות הלאום בישראל. בהנהלתו במהלך 2021-2022 הגיעה רשות מקרקעי ישראל לתוצאות שיא בהיקף שיווקי הקרקעות ובהיקף ההכנסות לקופת המדינה והוא נבחר על ידי העיתון דה מרקר למקום השלישי, ברשימת 100 המשפיעים במשק לשנת 2022.
קוינט הוביל תהליך של טרנספורמציה דיגיטלית ברמ"י. שכלל החלפת מערכות ליבה ואפשרות לביצוע פעילות מרחוק, פיתוח מערכות AI לאיתור פלישות במקרקעין בשיתוף חברת "רפאל", פיתוח מערכות AI שיחליפו את הליך השמאות לקביעת ערכי קרקע. כן עברה רמ"י בתקופה זו למכרזים מקוונים.
יעקב קוינט אב לחמישה ילדים, מתגורר ברחובות. נשוי ליפעת, נוירולוגית במחלקת ילדים ומנהלת המכון להתפתחות הילד בבית החולים קפלן.
מנחם קליין (רב)
הרב ישראל מנחם קליין (נולד בי' בתשרי תש"ט, 13 באוקטובר 1948) היה רבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט בגרמניה, מלחין וזמר חסידי. בסוף שנת 2014 התפטר מתפקידו.
ביוגרפיה
נולד וגדל בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה מחסידות בלז, בנם של אליעזר ולאה קליין. סבו, שלמה קליין, היה סופר סת"ם ומקורב לאדמו"ר מבלז רבי אהרן רוקח. למד בתלמוד תורה של חסידות בלז, ולאחר גיל 13 עבר ללמוד בישיבה של חסידות נדבורנה בבני ברק. בהיותו בן 19 קיבל סמיכה מרבה של בני ברק הרב יעקב לנדא. היה תלמידו ומקורב לאדמו"ר מנדבורנה רבי חיים מרדכי רוזנבוים ובמשך תקופה למד עמו בחברותא. לאחר פטירתו של האדמו"ר היה מקורב לבנו האדמו"ר רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים.
בשנות ה-80 שימש כרבו של מלון הילטון בתל אביב. במסגרת עבודתו במלון הכיר את איש העסקים היהודי מאיר רוזנטל מפרנקפורט ובהשתדלותו של קליין תרם רוזנטל להקמת בית המדרש המרכזי של חסידות נדבורנה בבני ברק, הקרויה על שמו "היכלי רוזנטל". בשנת 1994, בסיועו של רוזנטל, התמנה קליין לרב הקהילה היהודית של פרנקפורט.
בנובמבר 2014, בעקבות חשיפת פרשיית זיוף כשרות בפרנקפורט באיטליז שעמד תחת השגחת הרב קליין, פרסם ארגון ORD של רבני גרמניה האורתודוקסים הודעה לפיה אין לסמוך על השגחתו של הרב קליין. ב-26 בנובמבר התפטר מתפקידו. בעקבות זאת התכנס הרכב מיוחד של ארבעה רבנים, בראשות אב"ד פריז, לשם בירור הנושא. בדצמבר 2014 פרסם את מסקנותיו ובהן דחה את טענות ארגון ORD כנגד מערכת הכשרות של הרב קליין.
קריירה מוזיקלית
הרב קליין הוא מלחין וזמר חסידי ומשמש "בעל-מנגן" בחצר חסידות נדבורנה. הוא הלחין ושר את הלהיט "זרעא חיא וקיימא" ושר את "ותן בנו" שהלחין הרב מנחם אלבוים. כמו כן שימש כסולן בכמה מאלבומיה של מקהלת רננו חסידים ושר את לחניו של חיים בנט, בהם הלהיטים "נר לרגלי" ו"ויעשו כולם אגודה אחת".
Vintage
Vintage (וינטג') הוא אלבום האולפן השישי של להקת קנד היט. האלבום הוא אוסף של הקלטות הלהקה משנת 1966, שלא פורסמו עד לשנת 1970. האלבום הופק לא על ידי מפיק הלהקה הרגיל, סקיפ טיילור (שהפיק כמעט את כל האלבומים) אלא על ידי המוזיקאי ג'וני אוטיס. האלבום כולל את ההקלטות המוקדמות ביותר של הלהקה, עם ההרכב של אלן וילסון, סטיוארט ברוטמן, הנרי וסטין, בוב הייט והמתופפים קית' סוייר ופרנק קוק.
האלבום שונה מאלבומיהם האחרים של הלהקה, וניתן להבחין באנרגיות שונות ובאיכות הקלטה שונה. גם עבודת ההפקה של ג'וני אוטיס ניכרת באלבום, והשירים מנוגנים יותר בסגנון רית'ם אנד בלוז. האלבום כולל בעיקר גרסאות כיסוי של שירי בלוז קלאסיים, כמו "Got My Mojo Working" של מאדי ווטרס, "Pretty Thing" של ווילי דיקסון, "Louise" ו-"Dimples" של ג'ון לי הוקר, ו-"Rollin' and Tumblin'" של אלמור ג'יימס. Rollin' and Tumblin הפך גם לסינגל הראשון של הלהקה שנה לאחר הקלטתו הראשונית. באלבום Vintage השיר Rollin' and Tumblin מופיע פעמיים - פעם אחת בגרסה כמעט זהה לזו של אלמור ג'יימס בה אין מפוחית והמוזיקה שטחית יותר, ובסוף האלבום גרסה נוספת שכוללת יותר הרמוניות, מפוחית פה וכו'.
האלבום הגיע למקום 173 במצעד בילבורד 200 בשנת 1970.
משה ויא
הרב משה ויא (נולד בשנת תש"ד, 1944) הוא רב ישראלי, מחבר ספרי הלכה בדיני כשרות המזון, יו"ר המכון להנחלת ההלכה, ומחלוצי תחום בדיקת המזון מחרקים ומחבר סדרת הספרים "בדיקת המזון כהלכה".
ביוגרפיה
נולד בברזיל, בשנות ה-50 עלה לישראל. למד בישיבת הנגב בנתיבות. בשנת תשכ"ו (1966) זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים בנתיבות ולמד בכולל אברכים. בשנות ה-70 עבר להתגורר בירושלים ולמד כאברך בישיבת מיר. כעבור זמן עבר ללמוד בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית.
כיום מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.
פועלו
בתקופת לימודיו בישיבה החל לעסוק בנושא כשרות המזון, בעיקר בתחום החרקים והתולעים בפירות וירקות. לאחר שעבר להתגורר בירושלים הציע לו הרב ישראל גנס להגביר את המודעות לנושא בקרב הציבור הרחב. הוא החל במתן סדרות הרצאות ושיעורים, בליווי שקופיות, לאברכים ולנשים. סיכומי שיעוריו הועלו על הכתב והופצו ברבים, ולימים שימשו הבסיס לסדרת ספריו "בדיקת המזון כהלכה". בתקופה שבה טרם גודלו ושווקו ירקות ללא חרקים, הוא פרסם חוברת הדרכה לבדיקת חסה מתולעים.
במשך מספר שנים הוא עסק בבירור פרטי ההלכות אצל פוסקים חרדים בולטים ובראשם הרב שלמה זלמן אוירבך והרב יוסף שלום אלישיב. כתיבת ספרו נעשתה במסגרת לימודיו בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית, והמאמרים הראשונים בספר התפרסמו בחוברות "הליכות שדה" שבהוצאת המכון לחקר החקלאות על פי התורה.
הסדרה "כשרות המזון בהלכה" כוללת שלושה כרכים: הראשון – הלכות תולעים ובדיקת ירקות, השני – בדיקת פירות וכשרות הדגים והשלישי – בדיקת מזון יבש. בספר משולבות תמונות רבות והוא תורגם לאנגלית. כמו כן הוציא הרב ויא את החוברת "קיצור בדיקת המזון כהלכה" והיא תורגמה לכמה שפות ובהן צרפתית, ספרדית ופורטוגזית.
הרב ויא עומד בראש המכון להנחלת ההלכה. הוא מייעץ לחברות ולגופים שונים בתחום כשרות המזון ועוסק במתן כשרות על מוצרי ירקות ללא חרקים.
Rhythm of Love
Rhythm of Love (בעברית: קצב של אהבה) הוא אלבומה השלישי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-12 בנובמבר 1990, על ידי חברת התקליטים מאשרום רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד האלבומים הבריטי, ובכך היה לאחד מהכושלים ביותר של מינוג במצעד.
רקע והפקה
על האלבום עבדה מינוג עם צוות המפיקים סטוק אייקן ווטרמן אשר עבדה איתם גם על שני אלבומיה הקודמים אך הפעם שיתפה פעולה גם עם מפיקים נוספים: קית' כהן, סטיבן בריי ומייקל ג'יי. בעודה בת 22 באותה תקופה החלה מינוג להיות מעורבת יותר בהכנת האלבום כאשר החלה להיות שותפה לכתיבת חלק מהשירים באלבום.
בעקבות כך גם תדמיתה של מינוג השתנתה והפכה לפרובוקטיבית יותר ומבחינה מוזיקלית החלה לעשות יותר שימוש במוזיקת דאנס. מבחינה לירית האלבום עוסק בהתבגרותה, בגידות, הנאה, בנים, התאהבויות ומערכות יחסים.
ביקורת והצלחה
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים אשר זכו לכינוי "רביעיית הזהב", בין היתר זה היה הסינגל הראשון מהאלבום "Better the Devil You Know" שהפך לאחד מהלהיטים הגדולים של מינוג כאשר הגיע לעשרים העליונים באוסטרליה, בריטניה, צרפת, ישראל, שוודיה ואירלנד. על מנת לקדם את האלבום יצאה לסיבוב ההופעות "Rhythm of Love Tour".
Willow Weep for Me
"Willow Weep for Me" (בעברית: ערבה בוכה בשבילי) הוא שיר פופולרי שנכתב והולחן בשנת 1932 על ידי אן רונל. תבנית השיר היא AABA.
תחילה כל חברות ההוצאות לאור מאנו לפרסם את השיר בפורמט מסחרי מכמה סיבות. ראשית הוגש "Willow Weep for Me" על ידי סול בורנשטיין לחברות בהקדשה עבור אירווינג ברלין. אולם במקור רונל הקדישה את השיר לג'ורג' גרשווין, איתו התיידדה בתקופה בה למדו יחד ברדקליף. כשחפצה נפשה של רונל לפרסם את השיר חברות ההוצאה לאור סירבו לשנות את ההקדשה. שנית "Willow Weep for Me" היה שיר שנכתב על ידי אישה. בתקופה בה חיה תחום העיסוק של רונל היה מיועד לגברים בלבד.
גרסאות נוספות
"Willow Weep for Me" ידוע בעיקר כסטנדרט ג'אז, לאחר שהוקלט לראשונה על ידי טד פיו ריטו באוקטובר 1932 ועל ידי פול ווייטמן בחודש שלאחר מכן. שניהם הפכו ללהיטי רדיו בסביבות דצמבר 1932. בשנות ה-50 פורסמו גרסתם של סטן קנטון וג'ון קריסטי.
בשנת הקליט זמר הג'אז המפורסם, טוני בנט, גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום  Tony Bennett on Holiday . גרסה זו בוצעה בסגנון אקוסטי ושקט, בניגוד לגרסה המקורית והקצבית של השיר.
זה היה להיט גדול עבור הצמד הבריטי צ'אד וג'רמי. בינואר 1965 גרסתם הגיעה למקום ה-15 בבילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. הוא נכלל באלבום Yesterday's Gone שלהם ובאוספים רבים שיצאו לאור לאחר מכן.
ניסוי האבולוציה של אי קולי
ניסוי האבולוציה לטווח ארוך של האי קולי (LTEE - E. coli long-term evolution experiment) הוא ניסוי אבולוציה מתמשך בראשות ריצ'רד לנסקי (Lenski) העוקב אחרי שינויים גנטיים ב-12 אוכלוסיות של מין החיידקים Escherichia coli, אוכלוסיות שהיו זהות בראשיתן מאז 24 בפברואר 1988. האוכלוסיות הגיעו לאבן-דרך של 50,000 דורות בפברואר 2010 ו-65,000 ביוני 2016.
במהלך הניסוי דיווחו לנסקי ועמיתיו על מגוון רחב של שינויים פנוטיפיים וגנוטיפיים באוכלוסיות ה-E. coli. אלה כללו שינויים שהתרחשו ב-12 אוכלוסיות ואחרים שהופיעו רק באחת האוכלוסיות או בחלקן. לדוגמה, כל 12 האוכלוסיות הראו דפוס דומה של שיפור בולט בכשירות, שיעורי גדילה מואצים וגדילת התא. בחצי מהאוכלוסיות התפתחו פגמים ב-DNA שגרמו לפנוטיפים בעלי שיעורי מוטציות מוגברים. האדפטציה הבולטת ביותר שדווחה עד כה היא האבולוציה של תזונה מציטראט – תכונה יוצאת דופן ב-''E. coli. תכונה זו התפתחה באחת האוכלוסיות של ה-E. coli ''בשלב כלשהו בין הדורות 31,000 ו-31,500.
Square Two
Square One הוא אלבום הסינגל השני של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק. אלבום הסינגל יצא לאור ב-1 בנובמבר 2016, על ידי חברות התקליטים YG אנטרטיינמנט וג'יני מיוזיק. מתוך הסינגל אלבום יצאו שני הסינגלים: "Playing with Fire" ו-"Stay".
רקע והפקה
אלבום הסינגל הופק על ידי טדי פארק, שהפיק עבור הלהקה גם את הסינגל אלבום הקודם שלה, Square One. הסינגל הראשון מתוך אלבום הסינגל, "Playing with Fire", הצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי העולם הדיגיטליים. אלבום הסינגל הצליח להיכנס למצעדי הבילבורד.
בנוסף לכך, הצליח הסינגל השני מתוך אלבום הסינגל, "Stay", להגיע למקום הרביעי במצעד שירי העולם.
בואו (אלבום)
בואו הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-8 במרץ 2005. בתחילה אלבום זה עבר מיד ליד בצורה "מחתרתית", אך לאחר מכן יצא הוא לאור באופן מסודר. במקביל להוצאת אלבום זה יצא בשן בסיבוב הופעות בכל הארץ והתחיל להקליט את אלבומו השני. השירים הראשונים שיצאו מהאלבום הם: "מגיע לי יותר", "כסף לגלידה", "העולם יפה", "תסכול" ו"מה קרה לך ברחם?"
משתתפים באלבום
הפקה מוזיקלית ונגינה ברוב הכלים: אלדד גואטה
נגנים נוספים: שי ברוך, עידו אגמון, שלומי שבן ואורי בראונר כנרות
עיצוב עטיפה - יעל מן גרגו
מקסנס קאקרה
קריירת מועדונים
קאקרה הוא תוצר מחלקת הנוער של אולימפיק ליון. ב-5 בינואר 2019, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון החוץ 0–2 על בורז' במסגרת הגביע הצרפתי. באותו המשחק הוא שותף בהרכב הפותח עד שהוחלף על ידי חוסאם עוואר בדקה ה-72. ב-30 בנובמבר, קאקרה שיחק את משחק הליגה הראשון שלו, כשבישל את השער למקסוול קורנה בניצחון 1–2 על שטרסבורג. ב-4 בינואר 2020, קאקרה כבש את שערו הראשון בקריירה הבוגרת בניצחון החוץ 0–7 על בורק-אן-ברס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-7 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במשחק הגומלין של שמינית הגמר, שבו קבוצתו הפסידה ליובנטוס בטורינו 2–1. למרות ההפסד, קאקרה וליון העפילו לשלב הבא בזכות הניצחון 0–1 במפגש הראשון ובזכות שער החוץ שנכבש בגומלין. באותה העונה, הקבוצה הגיעה עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך היא חלפה על פני מנצ'סטר סיטי ברבע הגמר, אך נכנעה לבאיירן מינכן והודחה מהתחרות. באותם המשחקים נגד מנצ'סטר סיטי ובאיירן מינכן הוא היה שותף במלוא תשעים הדקות.
מוזיאון ניטרוי לאמנות עכשווית
מוזיאון ניטרוי לאמנות עכשווית (בפורטוגזית: Museu de Arte Contemporânea de Niterói) שוכן בניטרוי, במדינת ריו דה ז'ניירו שבברזיל ומהווה את אחד מסמלי העיר. הוא תוכנן בידי האדריכל המודרניסטי אוסקר נימאייר והמהנדס ברונו קונטריני (Bruno Contarini), בצורה מעוגלת המזכירה צלחת. בניין המוזיאון נבנה בשנת 1996, הוא צבוע לבן וגובהו 16 מטרים. קוטר ה"צלחת" 50 מטרים ובה שלוש קומות. מהמוזיאון נראים מפרץ גואנברה והר הסוכר.
יו אס רובוטים ואנשים מכניים
יו אס רובוטים ואנשים מכניים בע"מ (באנגלית: U.S. Robots and Mechanical Men, Inc ) היא חברת רובוטים בדיונית הפועלת ביצירות מאת אייזק אסימוב. לפי אסימוב, החברה שומרת את שמה גם לאחר שארצות הברית כבר חדלה מלהתקיים וכדור הארץ נעשה לכפר גלובלי ומשמעותן של מדינות הלך ופג.
היסטוריה בדיונית של החברה
החברה הוקמה בשנת 1982 על ידי לורנס רוברטסון. ד"ר סוזן קלווין הייתה הרובופסיכולוגית הראשונה שלהם, ובמשך שנים רבות הייתה גם הרובופסיכולוגית היחידה שלהם. היא דמות ראשית ברבים מסיפוריו הקצרים של אסימוב, שם היא מתמודדת עם בעיות שונות אצל הרובוטים. בסיפורי רובוטים אחרים מוזכרים גרגורי פאוול ומייקל דונובן, מהנדסי שטח של החברה, המנסים לאתר בעיות בעבודתם של רובוטים. בנוסף לכך מוזכרים בסיפורים הקצרים גם אלפרד לנינג ופיטר בוגרט, מנהלי המחקר של התאגיד.
בסיפור לתפוס ארנבת, מופיע המוטו הלא רשמי של החברה: "אף עובד לא עושה את אותה טעות פעמיים, הוא מפוטר בפעם הראשונה".
רוברטסון ושותפיו מנסים כל הזמן להעלים את מה שנקרא "תסביך פרנקנשטיין", ולהוכיח לעולם שרובוטים לא מסוכנים. למרות זאת בסיפור אחד קלווין מציגה גישה אחרת: לאפשר לאנשים לדעת מה הסכנה, וכך להגדיל את הריגוש שברובוטים, ולהפוך את הרובוטים ליותר פופולריים בציבור.
סרט
החברה הופיעה בסרט אני, רובוט, תחת השם "רובוטיקה ארצות הברית" (או .U.S.R). לפי הסרט (שמתרחש בשנת 2035) החברה היא בת 15, והוקמה בשנת 2020 על ידי לורנס רוברטסון, אז איש עסקים צעיר, וד"ר אלפרד לנינג. בשנת 2035, בה מתרחש הסרט, החברה היא החברה החזקה ביותר בארצות הברית והמטה שלה ממוקם בשיקגו.
אדמונד טאפסובה
אדמונד פייסל טפסובה (באנגלית: Edmond Fayçal Tapsoba; נולד ב-2 בפברואר 1999) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת הבלם בבאייר לברקוזן ובנבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים
טפסובה שיחק בקבוצות הנוער של ואגאדוגו, עד שעבר לליישואס מפורטוגל בשנת 2017.
Super I/O
במחשבים, Super I/O הוא הכינוי לבקר קלט/פלט הנמצא על לוח האם של המחשב, ותפקידו לספק ממשק נוח להעברת נתונים בין לוח האם ויתר חלקי המחשב, לבין רכיבים היקפיים בעלי רוחב פס נמוך יחסית, במטרה להוריד את העומס מהגשר הדרומי של ערכת השבבים. רכיבים אלו הוצגו לראשונה בשנות ה-80 המאוחרות, תחילה ככרטיסי הרחבה, אך עד מהרה הוטמעו בלוחות האם עצמם.
אדמונד טאפסובה
קריירת מועדונים
ביצועיו במשחקי הקבוצה בליגה הפורטוגלית לא נעלמו מעיניהם של מועדוני כדורגל בכירים, כשב-31 בינואר 2020, הוא נרכש על ידי באייר לברקוזן מהבונדסליגה תמורת 18 מיליון אירו בחוזה לחמש עונות.
Super I/O
תפקוד
ברוב הלוחות המודרניים שבב ה-Super I/O מולחם ישירות על לוח האם, ומבצע תפקידים שבעבר היו מבוצעים בשבבים נפרדים רבים על לוח האם. שבב סטנדרטי שכזה, מספק פונקציונליות לרכיבים הבאים:
אדמונד טאפסובה
קריירה בינלאומית
ב-24 באוגוסט 2016, טפסובה ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של בורקינה פאסו במשחק ידידות בחוץ נגד אוזבקיסטן, שהסתיים בהפסד 1–0.
Super I/O
תפקוד
שבבים שנוצרו עבור לוחות אם חדישים יותר, מכילים בתוכם תכונות נוספות שכמעט ואינן דורשות משאבים, כגון:
בעזרת הכללת מספר גדול שכזה של פונקציות פשוטות יחסית לתוך רכיב אחד, הצליחו יצרני לוחות האם להקטין את עלות הייצור בכך שכבר אין עליהם צורך להכניס התקנים רבים בנפרד לתוך הלוח.
השבבים המקוריים שיוצרו תיקשרו עם המעבד דרך אפיק ISA, ובעוד שרכיבים רבים זנחו את השימוש בממשק ה-ISA האיטי יחסית לטובת ממשקים חדישים יותר דוגמת PCI, שבבים רבים עדיין מתקשרים עם המעבד דרך ממשק ISA עקב עומס העבודה הנמוך יחסית שעובר דרך הבקר, וזאת הסיבה שממשק זה עדיין נתמך על ידי יצרניות החומרה והתוכנה.
יצרניות שבבי I/O ידועות כוללות את: Winbond (חברה טאיוואנית, שנמכרה מאוחר יותר לחברה טיוואנית אחרת בשם Nuvoton), ITE, Fintek, ו-Microchip Technology.
פיקוד הכוח המשותף בברונסום
היסטוריה
ב-1950 מונה דווייט אייזנהאואר למפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה. כדי לפשט את היררכיית הפיקוד בגזרה, חילק אייזנהאואר את כל הכוחות באירופה לשלושה פיקודים נפרדים: אוויר, ים ויבשה. כל פיקוד היה אחראי על כל הכוחות בכל רחבי אירופה, והיה כפוף לפיקוד העליון בלבד. ב-20 באוגוסט 1953 החליט יורשו של אייזנהאואר, מת'יו רידג'וויי לפצל את הכוחות באירופה לפי אזורים ולא לפי זרועות. אחד מהפיקודים שהוקמו היה מטה בעלות הברית במרכז אירופה (AFCENT). בסיסו הראשון היה בפונטבלו שבצרפת ומפקדו הראשון היה אלפונס ז'ואן.
המטה נותר בפונטבלו עד 1967, ובהתאם לכך היה באופן מסורתי תחת פיקוד צרפתי. ב-1967 הועבר המטה לעיר ברונסום שבהולנד והוצב תחת פיקוד גרמני. הפיקוד נמצא מאז באופן קבוע תחת פיקוד גרמני, למעט תקופה קצרה בין 2001–2004 אז היה תחת פיקוד בריטי, ובין 2016–2018 אז היה תחת פיקוד איטלקי.
אמה מקיאן
אמה מקיאן, מדליה (OAM) (באנגלית: Emma McKeon; נולדה ב-24 במאי 1994) היא שחיינית אוסטרלית, היא האלופה האולימפית (טוקיו 2020) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-100 מטר פרפר, סגנית אלופת העולם (בודפשט 2017) במשחה ל-200 מטר חופשי ובמשחה ל-100 מטר פרפר ושיאנית העולם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי. היא זכתה ב-11 מדליות אולימפיות מהן 5 זהב, 2 כסף ו-4 ארד ו-17 מדליות מאליפויות עולם מהן 4 זהב, 8 כסף ו-4 ארד.
מקיאן היא הספורטאית השנייה בהיסטוריה שזכתה ב-7 מדליות באולימפיאדה אחת (טוקיו 2020), אחרי המתעמלת היהודיה מריה גורוחובסקי מברית המועצות (הלסינקי 1952).
ביוגרפיה
מקיאן נולדה וגדלה בוולונגונג, ניו סאות' ויילס. היא מתאמנת עם אחיה הבכור דייוויד מקיאן, שחיין אולימפי (מקום שביעי בריו דה ז'ניירו 2016), בהדרכת אביה, רון מקיאן, אף הוא שחיין אולימפי (מקום חמישי במוסקבה 1980) ושניהם מקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר (ריו דה ז'ניירו 2016 ולוס אנג'לס 1984, בהתאמה).
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכתה מקיאן ב-3 מדליות כסף, במשחי שליחות, 4x100 מטר חופשי ביחד עם קייט קמפבל, ברונטה קמפבל ואלישיה קוטס בשיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:32.31 דקות ולפני הולנד (3:35.77 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.19 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
שיאנית עולם
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ביולי 2014 זכתה מקיאן ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אוסטרליה ושיא משחקים חדש של 1:55.57 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, מלני שלנגר וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:30.98 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.91 שניות. במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:49.90 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא משחקים חדש נוסף של 3:56.23 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.61 שניות, אחרי קייט קמפבל (52.68 שניות) וברונטה קמפבל (52.86 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.66 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט היא זכתה במדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.47 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.85 שניות.
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה מקיאן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות, לפני הולנד (3:33.67 דקות) וארצות הברית (3:34.61 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.57 שניות ומדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב תוצאה של 3:55.56 דקות, אחרי סין (3:54.41 דקות) ושוודיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.24 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.67 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 57.59 שניות, במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.41 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.02 דקות.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה מקיאן ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם בריטני אלמסלי, ברונטה קמפבל וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:30.65 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.89 דקות) וקנדה (3:32.89 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 53.41 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:44.87 דקות, אחרי ארצות הברית (7:43.03 דקות) ולפני קנדה (7:45.39 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:54.64 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.00 דקות, אחרי ארצות הברית (3:53.13 דקות) ולפני דנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.01 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.92 דקות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית (1:53.73 דקות) ושרה שסטרם משוודיה (1:54.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.05 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 56.81 שניות ועלתה שנייה למשחה הגמר.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2017 זכתה מקיאן ב-6 מדליות, 4 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי ביחד עם קייטי לדקי בתוצאה של 1:55.18 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:54.73 דקות), בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:54.99 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אוקיאניה חדש של 56.18 שניות, אחרי שרה שסטרם שקבעה שיא אליפות חדש של 55.53 שניות ולפני קלסי וורל מארצות הברית (56.37 שניות), כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אוקיאניה חדש של 56.23 שניות, אותו שיפרה במשחה הגמר, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:32.01 דקות, אחרי ארצות הברית (3:31.72 דקות) ולפני הולנד (3:32.64 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם מיץ' לרקין, דניאל קייב וברונטה קמפבל בשיא אוקיאניה חדש של 3:41.21 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:38.56 דקות ולפני קנדה וסין (3.41.25 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.51 דקות, אחרי ארצות הברית (7:43.39 דקות) וסין (7:44.96 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.29 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:51.55 דקות ורוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:53.38 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.21 שניות.
שיא עולם במשחה שליחות
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט באפריל 2018 זכתה מקיאן ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.78 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שיינה ג'ק, ברונטה קמפבל וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:30.05 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של אוסטרליה (3:30.65 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.99 שניות, במשחה שליחות 4x200 מחופשי בתוצאה של 7:48.04 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.36 דקות. מדיות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.26 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.05 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-6 מדליות, 4 זהב בשליחים ו-2 ארד אישיות. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, 4x200 מטר חופשי, 4x100 מטר מעורב ו-4x100 מטר מעורב משולב. מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.34 שניות, אחרי קייט קמפבל (23.81 שניות) וסימון מנואל מארצות הברית (24.22 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.54 שניות, אחרי ריקאקו איקי מיפן (56.08 שניות) וקלסי דליה (56.44 שניות).
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה מקיאן ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, בריאנה תרוסל וקייט קמפבל בשיא אליפות חדש של 3:30.21 דקות, לפני ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:31.02 דקות וקנדה (3:31.78 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.57 שניות. במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אריארן טיטמוס, מדיסון וילסון ובריאנה תרוסל בשיא עולם חדש של 7:41.50 דקות, לפני ארצות הברית שאף היא קבעה תוצאה טובה משיא העולם (7:41.87 דקות) וקנדה (7:44.35 דקות) כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:54.90 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם מיץ' לרקין, מתיו וילסון וקייט קמפבל בתוצאה של 3:39.08 דקות, 2 מאיות השנייה לפני ארצות הברית (3:39.10 דקות) ובריטניה (3:40.68 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה בסגנון פרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.14 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מינה אתרטון, ג'סיקה הנסן וקייט קמפבל בתוצאה של 3:53.42 דקות, אחרי ארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 3:50.40 דקות ולפני קנדה (3:53.58 דקות) כשחיינית שלישית היא קבעה בסגנון פרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.32 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם קייל צ'למרס, קלייד לואיס וברונטה קמפבל בתוצאה של 3:19.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:19.40 דקות ולפני צרפת (3:22.11 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.06 שניות. מדליית ארד אישית במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.61 שניות, אחרי מרגרט מקניל מקנדה שקבעה שיא אמריקה חדש של 55.83 שניות ושרה שסטרם (56.22 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.75 שניות.
כוכבת המשחקים האולימפיים
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה מקיאן ב-7 מדליות, יותר מכל שחיין או שחיינית אחרים במשחקים אלה, מהן 4 זהב ו-3 ארד ובכך הייתה לספורטאית השנייה בהיסטוריה שזכתה ב-7 מדליות באולימפיאדה אחת, אחרי המתעמלת מריה גורוחובסקי מברית המועצות (הלסינקי 1952). מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 23.81 שניות, לפני שרה שסטרם (24.07 שניות) והאלופה היוצאת פרניל בלום מדנמרק (24.21 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש נוסף של 51.96 שניות, לפני שיבון הוהי מהונג קונג (52.27 שניות) וקייט קמפבל (52.52 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, מג האריס וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:29.69 דקות, לפני קנדה (3:32.78 דקות) וארצות הברית (3:32.81 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.35 שניות, המהירה במשחקים ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קיילי מקיואן, צ'לסי הודג'ס וקייט קמפבל בשיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות, לפני ארצות הברית (3:51.73 דקות) וקנדה (3:52.60 דקות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 55.72 שניות, אחרי מרגרט מקניל מקנדה (55.59 שניות) וג'אנג יופיי מסין (55.64 שניות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:41.29 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:40.33 דקות וארצות הברית (7:40.73 דקות) ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.95 דקות, אחרי הממלכה המאוחדת שקבעה שאי עולם חדש של 3:37.58 דקות וסין (3:38.86 דקות).
תארים והישגים
בשנת 2021 זכתה מקיאן בתואר שחיינית השנה בעולם.
מאה מבטים על אדו
מאה מבטים על אדו (ביפנית: 名所江戸百景) היא סדרה של 118 הדפסי-עץ יפנים שפורסמו בין השנים 1856–1859, והציגו את נופיה של אדו (כיום טוקיו). הדפסים אלו הם היצירה המפורסמת ביותר של אמן הדפסי העץ והנופים אוּטָגָאוָה הִירוֹשִיגֶה, צייר הדפסי עץ בסגנון אוקיו-אה, שהיה נפוץ בתקופת אדו (1603-1868). הסדרה מציגה את נופיה של העיר אדו בצורה פיוטית ובשילוב מאפייני עונות השנה, כאשר הנוף הוא מרכז היצירה. הסדרה היא אחת ההישגים המרשימים ביותר באמנות היפנית ובשירת הברבור של הירושיגה, אמן בולט בציורי הנופים והדפסי העץ היפנים בתקופת אדו.
שם הסדרה
תרגום שם הסדרה הוא "מאה מבטים על אדו" או "מאה מקומות מפורסמים באדו". הירושיגה צייר מקומות ואירועים היסטוריים שהיו מוכרים לתושבי העיר בני זמנו, ומנגד, מקומות המייצגים את אדו, בעלי טופוגרפיה ייחודית לאזור. הבחירה במושג "מיישו" היא טעונה בתרבות היפנית. פירושה המילולי של המילה "Meisho" ביפנית היא "מקומות מפורסמים". מושג זה נטבע כבר בתקופת הייאן כדי לציין מקומות בעלי מטען רגשי ופואטי. בניגוד לכך, ציורי של הירושיגה יצרו סט חדש של מקומות מפורסמים למרות שהללו לא נזכרו בספרות הקלאסית. בנוסף לכך, ההיקף הבלתי רגיל של הסדרה - מעל למאה אתרים בשבעה חלקים - הייתה פריצת דרך ייחודית שעוררה עניין בקהל קהל הצופים ביצירות.
פורמט הסדרה
ההדפסים יוצרו בפורמט אובאן (גודל סטנדרטי במידות 23 על 36 ס"מ). חתימתו של הירושיגה מוקמה בצד שמאל למטה, על גבי רקע אדום, למעט כמה מקרים יוצאי דופן. חותמת המוציא לאור מצויה בסמוך לחתימת הירושיגה, ובאמצעותה ניתן לתארך את החודש והשנה בהן סיים האמן את היצירה. שם הסדרה מוקם למעלה בצד ימין עם רקע אדום, ובצמוד לו ומשמאלו, שם הציור הספציפי.
חלוקת הסדרה לפי עונות השנה
מלבד הקשרם של הנופים לספרות ושירה, הם מקושרים גם לעונות השנה. מגוון הנופים מציגים את אדו בתנאי מזג אוויר ספציפיים המרמזים על עונת השנה. החלוקה לעונות השנה היא מסורת עתיקה באומנות היפנית, אם כי הקיטלוג נעשה לאחר מותו של הירושיגה על ידי ממשיכו. כל נוף בסדרה הוא בעל עונה ספציפית, כאשר לעיתים מאפייני העונה בולטים לעין ולפעמים פרט זעיר מעיד על עונת השנה, כדוגמת עץ שזיף בודד פורח. ההדפסים מתחילים בעונת האביב, הסדרה הארוכה ביותר, ומסתיימים בעונת החורף.
עונת האביב מצויה בהדפסים 42-1. העונה מזוהה עם פריחת עץ השזיף ופריחת עץ הדובדבן. הפריחה המרהיבה נחגגת בטיולים בחיק הטבע לכל המשפחה ולבני כל המעמדות. בנוסף, חגיגת השנה החדשה היא סמל לבוא האביב.
עונת הקיץ מצויה בהדפסים 72-43. העונה מאופיינת בפסטיבלים אורבניים, בשיט בנהרות, בפריחת אירוסים ובדייג הטונה. בסוף עונת הקיץ יש תקופת ביניים של מזג אוויר משתנה ולכן עונת הקיץ מאופיינת בגשם בזק לא צפוי, ואחריו שמים בהירים.
עונת הסתיו מצויה בהדפסים 98-73. המזג האוויר הסתווי הוא תקופת הפסטיבלים ביפן. ולכן ישנם תיאורים רבים של פסטיבלים ומאפייניהם. סימן נוסף לתקופת הסתיו הוא עץ המייפל בשלכת וירח מלא בשמיים בהירים.
עונת החורף מצויה בהדפסים 118-99. סימני ההיכר של עונת החורף הם, שלג, שמים אפורים, מכירה בשווקים של אוכל חם וציפור העגור הנפוצה באותה התקופה.
מאפייני הסדרה
תוואי הנוף המצוי בסדרה בעל שני מוטיבים. הראשון הוא זרימה והתפשטות של מים והשני הוא האזור ההררי. מוטיב המים מופיע ב-34 הדפסים, כאשר רובם מקורות מים ראשים באדו, כדוגמת נהר הסומידה והנחלים הזורמים למפרץ אדו. הטופוגרפיה ההררית, מוטיב ההרים, משמש נקודת ציון וזווית מבט, שעוזרת לצופה לקשר את תמונת הנוף למקום ספציפי ממנו נגלה ההר. וכמו כן, ההרים נתפסים באופן סימבולי לשומרי העיר של אדו, הבולטים בניהם הם הר פוג'י והר צוקובה. מאפיין נוסף הוא הנוף העירוני. הסדרה מציגה את צדדיה הרבים של העיר אדו, הכוללת שווקים הומי אדם, בילויים ברובע השעשועים, פסטיבלים וחיי פנאי. הירושיגה בחר להציג את הצדדים היפים של העיר ולהנציח את ההנאה של התושבים. הסדרה רחוקה מלשקף את המציאות על מורכבויותיה, אלא מהווה ניסיון להציג את אדו כעיר אידיאלית.
הסגנון הייחודי של הסדרה
באמצעות הסדרה הירושיגה כונן סגנון ייחודי, שהביא לפרסומו הרב ולשפע חיקויים. קומפוזיציות מתוחכמות, איכות גבוהה של קו המתאר, הצללות, צבעים ופיגמנטים בוהקים הפכו את הסדרה "מאה מבטים על אדו" ליוצאת דופן ולסגנון המזוהה עם הירושיגה. פרסום זה נבע מכך שהדפסי עץ עד למאה התשע-עשרה תארו בעיקר דמויות של נשים יפות או שחקני קבוקי. שנית, הזוויות מהן בחר הירושיגה להציג את הנוף, מזווית גבוהה או מבעד לעץ היו חדשניות. שלישית, הירושיגה השתמש בצבעים בולטים, כגון אדום, כחול פרוסי וצהוב - שהיוו חדשנות טכנית בזמנו. ורביעית, השימוש של הירושיגה בגווני אפור היו גם כן חדישים ואיפשרו להדפיס ליל כוכבים והצללות על המים.
העיר אדו
אזור אדו היה מיושב מתקופה עתיקה כנמל לא גדול. בתקופת 1603-1867 המכונה תקופת אדו, האזור התפתח לכדי עיר הבירה של השוגון טוקוגאווה והעיר הפכה לגדולה ביפן. באותה העת שרר באדו שקט ויציבות פוליטית וכלכלית תחת שלטון השוגון, הודות לסדר החברתי שנשמר עקב חקיקה נוקשה. הירושיגה חי ונפטר באדו. העיר הייתה חלק בלתי נפרד מחייו וכן מהדפסי העץ שיצר. המבטים השונים על העיר משקפים את החשיבות של הסוחרים ובעלי המלאכה, כלומר של בני המעמדות הנמוכים, במרקם העירוני.
נשף סיום (סרט)
נשף סיום (באנגלית: Prom) הוא סרט אמריקאי מסוגת קומדיית נעורים משנת 2011.
עלילה
הזמן מתקרב לנשף הסיום השנתי של בוגרי התיכון, נובה היא חברה בוועדת המארגנים של הנשף ביחד עם חברייה מיי, אלי, ברנדון ורולו. הם כבר סיימו להכין את הקישוטים והתפאורה לנשף והכול כבר מוכן ונובה מקווה שברנדון, בו היא מאוהבת, יציע לה ללכת לנשף ביחד עמו. בנוסף לכך שהרבה מחכים ומתרגשים לקראת הנשף האירוע מהווה גם מקור לדאגה כמו לשמשל שלוייד מתלונן בפני אחותו החורגת טס שאין לו מישהי ללכת איתה ביחד לנשף והיא ממליצה לו להזמין מישהי לנשף ולא משנה מי ומיי מגלה שהיא והחבר שלה התקבלו ללימודים בשתי אוניברסיטאות שונות. ג'ורדן מוצאת עגיל במכונית של החבר שלה וחוששת שהוא בוגד בה ומנהל בית הספר מציב בפני ג'סי תנאי שאם לא יעזור לנובה בהכנות לקראת נשף הסיום הוא לא יוכל להיות בעל דיפלומה של בוגר תיכון.
רונית פלוטניק
רונית פלוטניק (נפטרה ב-24 בספטמבר 2021) הייתה דוקטור לפסיכולוגיה חינוכית והתפתחותית מדריכה, מרצה בסמינר הקיבוצים ומחברת ספרים בתחום הטיפול בילדים, בתחומי לקויות למידה, הפרעות קשב וריכוז והורות לתאומים.
ביוגרפיה
פלוטניק נולדה וגדלה בקיבוץ משמר השרון. למדה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, לאחר מכן המשיכה ללימודי תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים שם גם עשתה את לימודי הדוקטורט. פלוטניק הייתה היועצת החינוכית של מחלקת החינוך ב במשך כ-20 שנה. הייתה ממקדמות המודל הפסיכו-פדגוגי-התפתחותי-אקולוגי-מערכתי בעיקר במערכת החינוך הקיבוצית הישראלית. כמו כן עסקה בהכשרת מנהלי חינוך בסמינר הקיבוצים וכן בייעוץ ברשת הטיפול "ת.ל.מ" ובמכוני טיפול נוספים. פלוטניק הנחתה סדנאות להורים, טיפלה בילדים והדריכה הורים בקליניקה הפרטית.
פלוטניק הייתה אם לשלושה, בהם בן ובת תאומים. בנה יהל נהרג בתאונה בגיל 8.
ראש ממשלת אנדורה
ראש ממשלת הנסיכות של אנדורה (בקטלאנית: Cap de Govern del Principat d'Andorra) הוא העומד בראש ממשלת אנדורה. ראש הממשלה ממונה על ידי המועצה הכללית של העמקים. המשרה נוצרה ב-1982 לאחר שבמסגרת רפורמות חוקתיות בוצעה הפרדה בין סמכות החקיקה לסמכות הביצוע. ב-4 בינואר אותה שנה נבחר אוסקר ריבז רייש כראש הממשלה הראשון. ראש הממשלה הנוכחי הוא שאווייר אספוט זמורה, שמכהן מאז 16 במאי 2019.
רנדי טייט
רנדי טייט (באנגלית: Randy Tate; נולד ב-23 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת וושינגטון בשנים 1995–1997.
Z (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רנדי טייט
ביוגרפיה
טייט היה פעיל במפלגה הרפובליקנית. בשנים 1989–1995 טייט כיהן בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון. בעקבות מערכת בחירות של שנת 1994 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. כבר אחרי שנתיים בתפקיד הוא לא הצליח להיבחר מחדש והפסיד לאדם סמית' תוך קבלת 47% מהקולות.
בהיותו בקונגרס, טייט היה נציג האגף השמרני של המפלגה. בין היתר הוא תמך בהצעת חוק שאוסרת למהגרים לא חוקיים לקבל ויזה במידה והם שוהים במדינה המעל לשנה.
לאחר סיום הכהונה טייט התמנה למנכ"ל ארגון נוצרי Christian Coalition אך כבר בשנת 1999 נאלץ לעזוב את התפקיד בלחץ מייסד הארגון פט רוברטסון.
רנדי טייט נשוי ומתגורר עם משפחתו בוירג'יניה.
פלורנס צ'דוויק
פלורנס צ'דוויק (באנגלית: Florence Chadwick; 9 בנובמבר 1918 - 15 במרץ 1995) הייתה שחיינית אמריקאית שנודעה בשחיות ארוכות טווח במי ים. היא הייתה האשה הראשונה שחצתה בשחייה את תעלת למאנש לשני הכיוונים. היא גם הייתה האשה ראשונה ששחתה לסנטה קטלינה, צלחה את מצר גיברלטר, את הבוספורוס ואת הדרדנלים.
ביוגרפיה
צ'דוויק נולדה בסן דייגו לאב שוטר ואם עקרת בית שלאחר מכן הפעילה מסעדה. היא למדה בתיכון ובאוניברסיטת סן דייגו. מגיל צעיר השתתפה בתחרויות שחייה. בגיל 10 היא הייתה האדם הצעיר ביותר לחצות את פי מפרץ סן דייגו בשחייה. היא השתתפה בתחרויות שחייה בחופי סן דייגו וזכתה עשר פעמים מתוך 18 במקום הראשון בתחרות שנתית של 2.5 מייל בסן דייגו. בשנת 1950 היא בקשה להשתתף בתחרות לחציית תעלת למאנש של הדיילי מייל, אך סורבה, בגלל שלא היה לה ניסיון מספיק. היא ניסתה על כן לבדה לחצות את התעלה. ניסיון ראשון ביולי 1950 כשל לאחר 14 שעות במים, אך היא הצליחה לחצות את תעלת למאנש ב-8 באוגוסט 1950, ב-13 שעות ו-20 דקות. בכך היא שברה את השיא לנשים. בשנה שלאחר מכן היא חצתה את תעלת למאנש בשנית, הפעם מאנגליה לצרפת, ב-16 שעות ו-22 דקות. בכך היא הייתה האשה הראשונה לחצות את התעלה בשני הכיוונים. בהמשך היא חצתה את תעלת למאנש עוד פעמיים. בשנת 1952 היא שחתה מסנטה קטלינה לחופי קליפורניה. בספטמבר 1953 היא חצתה שוב את תעלת למאנש מאנגליה לצרפת ושברה את שיאה הקודם בהגיעה תוך 14 שעות ו-42 דקות. לאחר מכן אותה שנה היא הציבה שיאים בחציית הבוספורוס, הדרדנלים ומצר גיברלטר. בשנת 1954 היא ניסתה לחצות את ימת אונטריו, אך כשלה.
משחק חצי פתוח
משחק חצי פתוח או פתיחה א-סימטרית ובשמה הנוסף פתיחת חייל המלך הבודד היא פתיחת אב בשחמט שמאופיינת ברצף המהלכים הבאים:
הלבן משחק 1. ה4 והשחור עונה לא סימטרית (כל מהלך מלבד 1...ה5).
זד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שולמית רופין
שולמית (סלמה) רופין (13 באפריל 1873, שטרלנו, גרמניה – 15 באוקטובר 1912, ישראל) מורה לזמרה ולפיתוח קול, מחלוצות המוזיקה בפלשתינה (א"י). מייסדת בית הספר הראשון למוזיקה ביפו (1910). רעייתו של ארתור רופין.
קורות חייה
בספרו האוטוביוגרפי כתב עליה ארתור רופין כי "מצויה הייתה אצל הוויות העולם הרבה יותר ממני, ומלבד שידעה פרק במוזיקה הייתה גם בעלת השכלה רחבה ועל כן מסוגלת לרדת לסופם של עניינים הקרובים לנפשי קרבה יתרה".
כשהייתה בת 36 הרתה. בשל גילה ובגלל תנאי התברואה הגרועים בארץ ישראל, החליטו בני הזוג כי תלד בברלין. ב-10 באוגוסט 1909, לאחר לידה קשה, נולדה הבת רות, לימים רופאת ילדים. האם ובתה נשארו בברלין למשך שנה ובקיץ 1910 חזרו ארצה. השנתיים הבאות היו, ככל הנראה, שנים מאושרות בחייה, כשהתמסרה לגידול בתה ובמקביל החלה להגשים את חלומה – הקמת בית ספר למוזיקה.
הקמת בית הספר למוזיקה בארץ-ישראל
הקימה את בית הספר למוזיקה שפתח שעריו ביפו ב-1 בנובמבר 1910 הודות לתרומות של יהודים עשירים ברוסיה בעלי זיקה לציונות, והיה הראשון מסוגו במזרח התיכון. לצדה עמד הכנר והמוזיקאי משה הופנקו. היה זה כשנה לאחר הקמת העיר תל אביב. אלתר דרויאנוב כתב עליה כי "חיבה מיוחדת נודעת מאיתה לרינה ולנגינה". היה זה המוסד המוזיקלי הראשון בארץ שנועד, לדבריה, להעניק השכלה מוזיקלית מקצועית לבני הנוער בארץ ולפתח ולהפיץ את המוזיקה הקלאסית בארץ ישראל. בשנתו הראשונה של בית הספר נרשמו אליו 53 תלמידים, ביניהם לינה, בתו של המורה מרדכי אזרחי-קרישבסקי, ממייסדי תל אביב. הכנר יריב, בנו של מרדכי אזרחי-קרישבסקי, היה מורה בבית הספר "שולמית", עד שפרש בשנת 1938 והקים את קונסרבטוריון "רון". אחרי שנה יזמה את פתיחתו של סניף נוסף בירושלים. בעיניה, טיפוח החינוך המוזיקלי ותחיית החברה היהודית בארץ ישראל היו בלתי נפרדים. היא עודדה מוזיקאים יהודים להגר לארץ-ישראל וללמד בבית הספר שלה. בנוסף שכנעה יהודים אמידים מרוסיה לתרום לו כסף.
מנהלת בית הספר למוזיקה
היא לא זכתה לקצור את פרי עמלה החלוצי, שנתיים לאחר שייסדה את בית הספר למוזיקה, נפטרה. אך אף על פי שהייתה זו תקופה קצרה, הטביעה את חותמה ביישוב העברי המתגבש בארץ. בביטאון הפועל הצעיר נכתב כי "להזכרה בא קהל רב מאוד, אשר הוכיח בזה כמה כבוד רכשה לה המנוחה בעבודתה".
סיפור מותה
כך כתב ארתור רופין על שעותיה האחרונות. זוהי הגרסה הראשונה שנכתבה על נסיבות מותה. עדות נוספת נודעה מפי נכדתה שנקראה על שמה, שולמית, שכתבה על כך במכתב, בו תיארה גילויים של רשלנות רפואית, לפיהם טופלה בברלין על ידי רופא שתוי וקצר רוח, שהשתמש במלקחיים ופצע את רחמה, לאחר ניתוחים נקבע הרחם במקומו. בגרסה השנייה, על פי מאמר שפורסם במגזין סגולה, הוולד הוצא מת מרחמה אך לאחר מכן חלתה בקדחת. שבעה ימים נאבקה על חייה עד שנפטרה.
על מיטת חוליה בבית החולים שערי צדק בירושלים קרא לה בעלה מכתב מהפילנתרופ ד"ר רבינרסון מקייב, בו הביע את רצונו להקים בניין קבע לבית ספרה. היא התעודדה מן הבשורה, והכתיבה לבעלה מכתב בו ביקשה לברך את תלמידיה לרגל פתיחת שנת הלימודים תרע"ג. כך כתב מפיה:
נפטרה ב-15 באוקטובר 1912 ונטמנה בבית העלמין בהר הזיתים, ירושלים. אחרי מותה נשא ארתור רופין את חנה הכהן, בתו של מרדכי בן הלל הכהן ונולדו לו עוד שלושה ילדים. בתם כרמלה נישאה ליגאל ידין, בתם איה נישאה לצבי דינשטיין ובנם הוא רפאל רופין, איש משרד החוץ לשעבר, שגרירי ישראל בטנזניה, ממקימי מכמורת.
רות, בתם של שולמית וארתור רופין, נישאה לרופא דר' דב פלד (פכטהולד) שהיה ממקימי תל השומר. להם נולדו שתי בנות שולמית הכהן (מורה), שולמית נשואה לחזי הכהן האחיין של חנה הכהן רופין, ואופירה כץ (עובדת סוציאלית).
מורשתה
זמן קצר לאחר מותה הפך משה הופנקו, שהיה מנהל מחלקת הכינור, הצ'לו והקונטרבס בבית הספר, למנהלו ובית הספר נקרא "שולמית" על שמה. מנהל מחלקת הפסנתר היה מרצל האמרשלג שלימד תאוריה וקומפוזיציה. משה הופנקו הביא לארץ כלי נגינה נוספים כמו ויולה וצ'לו, והקים תזמורת סימפונית ראשונה בתל אביב, שנהגה לערוך קונצרטים פומביים באירועים בחיי העיר, בהם נוגנה מוזיקה קלאסית או קלה, בהתאם לאירוע.
בשנת 1925 הפך בית הספר לקונסרבטוריון למוזיקה. משה הופנקו המשיך לנהל את בית הספר "שולמית" במשך 40 שנים. בנו, יובל עמידרור, שהמשיך את דרכו, נתקל בקשיים כספיים רבים ולאחר פטירתו המוסד נסגר. בשנת 1938, המורה יריב אזרחי החליט להקים את קונסרבטוריון "רון" שפעל במקביל לקונסרבטוריון "שולמית". בשנת 1971, במלאת 33 שנה להיווסדו של קונסרבטוריון "רון", צורף לו השם "שולמית" כדי להנציח את שמות מייסדיו הראשונים, חלוצי המוזיקה בישראל – שולמית רופין ומשה הופנקו, ובכך להמשיך את ייעודם. המוסד נקרא "רון-שולמית", ועד שנת 1991 התקיים בניהולו של אזרחי. בראשית שנות השבעים הקימה המוזיקאית עפרה ברושי, בתו של אזרחי, שתי שלוחות של קונסרבטוריון "רון-שולמית" בירושלים, בקריית משה וברמת אשכול. בשנת 1982 עברה שלוחת קריית משה לבית ספר בשכונת בית הכרם, וקיים עד היום.
ריקודים על פי תהום
ריקודים על פי תהום הוא האלבום הרביעי של המוזיקאי, משורר, מלחין, זמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-13 בספטמבר 2010. באלבום זה אירח בשן את להקת בום פם. האלבום כולל 12 שירים.
באלבום יצא הסינגל "אחלה חמודה" שהוא מעין פרודיה על הזמר הים-תיכוני. סינגל זה זכה לעיבוד פארודי של קבוצת אנדרדוס בשם "אחלה חסודה", שעסק בדייטים במגזר הדתי-לאומי, וזכה אף הוא להצלחה רבה ולעיבוד בשם "רבי נחמן מאומן" של איציק דדיה למילים של אלי כהן ודודי אינהורן שזכה גם הוא להצלחה. האלבום כולל גם את הסינגל "מיכל" שנכנס לפלייליסט בגלגלצ.
Starlink
סטארלינק (באנגלית: Starlink) הוא מיזם למתן שירותי אינטרנט-לווייני, המופעל על ידי חברת SpaceX האמריקאית. חזונו של המיזם הוא לספק גישה לאינטרנט לווייני לרוב שטחי כדור-הארץ באמצעות שיגור מערך של כ-42,000 לוויינים. כמות הלוויינים ששוגרו על-ידי החברה, נכון ליולי 2023, עומדת על כ-4,519 לוויינים (מתוכם פעילים 4,487 לוויינים).
לפי חזון המיזם, מערכת הלוויינים תהיה מורכבת מאלפים רבים של לוויינים קטנים, בייצור המוני, במסלול לווייני נמוך של כדור הארץ (LEO). לוויינים אלו מתקשרים עם מקלטי קרקע ייעודיים שמסופקים על ידי החברה. המטרה, מבחינה טכנית, היא לאפשר שירות אינטרנט לווייני שיכסה את מרבית האוכלוסייה הגלובלית. השירות בפועל יינתן במדינות שייתנו ל-SpaceX רישיון לספק שירות לווייני בכל תחום שיפוט לאומי ספציפי. החל מנובמבר 2021, שירות הביטא זמין ב-21 מדינות. השימוש בלוויינים נעשה למטרות מחקר ולמטרות צבאיות. עלות הפרויקט נכון לנקודה זו מוערך על-ידי SpaceX במאי 2018 בכ-10 מיליארד דולר לפחות. העלות מכסה פעילות של כעשור וכוללת את התכנון, הבנייה והפריסה של הלוויינים.
בשלב ראשוני יופעלו כ-1,600 מהלוויינים של סטארלינק בגובה 550 קילומטרים מעל כדור הארץ. חברת SpaceX קיבלה אישור לשגר בסך הכול כ-12,000 מהלוויינים הללו.
מתקן הפיתוח הלווייני של SpaceX נמצא ברדמונד שבמדינת וושינגטון ומאכלס את צוותי המחקר והפיתוח, הייצור וצוותי בקרת המסלול של סטארלינק.
למערכת סטארלינק תפקיד קריטי במלחמת רוסיה-אוקראינה. מייד עם פרוץ המלחמה ביקשה אוקראינה גישה למערכות סטארלינק כתחליף לתשתית התקשורת שהוחרבה בתקיפות רוסיה. הבקשה נענתה מייד, ומאז סטארלינק היא הלכה למעשה תשתית התקשורת האוקראינית, כולל התקשורת החיונית לתפעול ציוד צבאי כגון רחפנים.
רקע
ייצורה של רשת לוויינים במסלול נמוך של כדור הארץ (LEO) הושגה לראשונה באמצע שנות ה-80 כחלק מיוזמת ההגנה האסטרטגית. טכנולוגיות אלו הובילו למספר רב של קונסטלציות מסחריות באמצעות כ-100 לוויינים שתוכננו בשנות ה-90 כמו סלסטרי, טלדסית, אירידיום וגלובלסטאר. עם זאת, כל הגופים נכנסו לפשיטת רגל בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, בין היתר בגלל עלויות השיגור המוגזמות באותה תקופה.
חזון
ביוני 2004, החברה החדשה שהוקמה SpaceX רכשה נתח ב-SSTL כחלק מ"חזון אסטרטגי משותף". SSTL פעלה באותה תקופה להרחבת האינטרנט לחלל. עם זאת, חלקה של SpaceX נמכר בסופו של דבר בחזרה ל- EADS ב-2008 אך הרעיון של פיתוח אינטרנט לווייני קסם לאילון מאסק. בתחילת 2014, על פי הדיווחים אילון מאסק וגרג ויילר עבדו יחד בתכנון רשת לוויינים של כ-700 לוויינים בשם WorldVu, שתהיה בגודל של יותר מפי 10 מרשת הלוויין הגדולה אירידיום. עם זאת, הרעיון בוטל ביוני 2014, וחברת SpaceX של אילון הגישה במקום זאת בחשאי בקשה ל-ITU דרך רגולטור הטלקום הנורווגי תחת השם STEAM. חברת SpaceX אישרה שהיא זאת שעמדה מאחורי הפרויקט STEAM, בבקשה שהגישה בשנת 2016 לקבלת רישיון עבור סטארלינק מרשות התקשורת הפדרלית (FCC).
פיתוח (2015–2017)
סטארלינק הוכרז בפומבי בינואר 2015 עם פתיחת מתקן פיתוח לווייני SpaceX ברדמונד, וושינגטון. במהלך הפתיחה, אילון מאסק הצהיר שעדיין קיים ביקוש משמעותי שלא נענה ברחבי העולם ליכולות פס רחב בעלות נמוכה. וכי סטארלינק ימקד רוחב פס כדי לשאת עד 50% מכל תעבורת התקשורת הניידת העולמית ו-10% מתעבורת התקשורת העולמית.
באותה עת, המשרדים באזור סיאטל שתוכננו להעסיק בתחילה כ-60 מהנדסים צמחו להעסקה של כ־2,000 אנשים.
עד ינואר 2016, החברה חשפה בפומבי תוכניות להפעיל שני אב-טיפוס לוויינים ב-2016, ותהיה רשת הלוויינים הראשונית במסלול ותפעול עד 2020 בקירוב.
SpaceX סימנה מסחרית את השם סטארלינק עבור רשת הפס הרחב הלווייני שלהם בשנת 2017; השם נוצר בהשראת הספר The Fault in Our Stars.
במרץ 2017, SpaceX הגישה תוכניות לרשות התקשורת להציב מעטפת מסלולית שנייה של יותר מ-7,500 לווייני תקשורת במסלולים לא גיאוסינכרוניים כדי לספק שירותי תקשורת" בספקטרום אלקטרומגנטי שלא הועסק רבות בשירותי תקשורת מסחריים. היא תכלול 7,518 לוויינים ותסתובב בגובה של 340 ק"מ בלבד, בעוד שהרשת הקטנה יותר שתוכננה במקור של 4,425 לוויינים תפעל. ברצועות K a - ו-K u ומסלול בגובה 1,200 ק"מ.
שני לווייני הניסוי הראשונים שנבנו לא הוטסו אלא שימשו בבדיקות קרקע. השיגור המתוכנן של שני לווייני ניסוי מתוקנים הועבר לאחר מכן לשנת 2018.
מחלוקת מסוימת התעוררה בשנים 2015–2017 עם רשויות רגולטוריות על רישוי ספקטרום התקשורת עבור קבוצות לוויינים גדולות אלה. הכלל הרגולטורי המסורתי וההיסטורי עבור ספקטרום הרישוי היה שמפעילי לוויינים יכולים "לשגר חללית יחידה כדי לעמוד במועד האחרון שלהם (מהרגולטור), מדיניות הנתפסת כמאפשרת למפעיל לחסום את השימוש בספקטרום רדיו בעל ערך עבור שנים מבלי לפרוס את הצי שלו". ב-17 בדצמבר 2015, רשות התקשורת קבעה תאריך יעד של שש שנים לפרוס רשת לוויינים גדולה שלמה כדי לעמוד בתנאי הרישוי. כלל זה שוחרר ב-7 בספטמבר 2017, מכיוון שרשות התקשורת החליטה שמחצית מרשת הלוויינים חייבת להיות במסלול בתוך שש שנים, בעוד שהמערכת המלאה צריכה להיות במסלול בתוך תשע שנים מתאריך הרישיון.
תחילת השיגורים (2018–2019)
בנובמבר 2018, SpaceX קיבלה אישור רגולטורי בארצות הברית לפרוס 7,518 לווייני פס רחב, בנוסף ל-4,425 שאושרו קודם לכן. אישור החדש היה להוספת רשת לוויינים לא-גיאוסטציונרים של מסלול כדור הארץ במסלול נמוך מאוד (בניגוד ללוויינים הראשוניים שגובהם שאושר 1,110 ק"מ עד 1,325 ק"מ), המורכבת מ-7,518 לוויינים הפועלים בגבהים מ-335 ק"מ עד 346 ק"מ, מתחת למסלול תחנת החלל. באפריל 2019, רשות התקשורת הפדרלית אישרה ל-SpaceX להציב כמעט 12,000 לוויינים בשלושה קונכיות מסלול: בתחילה כ-1,600 במעטפת גובה של 550 ק"מ, ולאחר מכן הצבת כ-2,800 לווייני ספקטרום קו ו-Ka בטווח של 1,150 ק"מ וכ-7,500 לוויינים בפס V ב-340 ק"מ.
עם תוכניות של מספר ספקים לבנות מגה-קונסטלציות חלל מסחריות של אלפי לוויינים בסבירות גבוהה יותר להפוך למציאות, הצבא האמריקני החל לבצע מחקרי מבחן ב-2018 כדי להעריך כיצד ניתן להשתמש ברשתות. בדצמבר 2018, חיל האוויר האמריקאי הוציא חוזה של 28 מיליון דולר עבור שירותי בדיקה ספציפיים בסטארלינק.