cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוסי בן-חנן
כקצין צעיר
עם גיוסו לחיל השריון עבר בן-חנן הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל), והיה ממקימי גדוד 79 בחטיבה 7. במלחמת ששת הימים שירת כקצין המבצעים של חטיבה 7, ולחם עמה בקרבות לכיבוש סיני מגבול רצועת עזה ועד תעלת סואץ. בתום המלחמה נודע כחייל שתמונתו הופיעה על שער מגזין לייף, כשהוא רוחץ במי תעלת סואץ ומניף רובה AK-47 (קלשניקוב) מעל לראשו. תמונה זו הפכה לאחד מסמלי הניצחון הישראלי. לאחר מלחמת ששת הימים, במהלך מלחמת ההתשה, שירת בחזית תעלת סואץ כמפקד פלוגת טנקים, אחר כך כסמג"ד טנקים, כקצין אג"ם של חטיבה משוריינת, ומפקד גדוד 53 (בחטיבה 188). ב-1972 פיקד על כוח משוריין שפעל בלבנון במהלך מבצע קלחת 4.
במלחמת יום הכיפורים
שלושה חודשים לפני המלחמה החליף עודד ארז את בן-חנן כמפקד גדוד 53. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בן-חנן בירח דבש בנפאל. כאשר נודע לו כי פרצה מלחמה, חזר מיד לישראל ועלה לרמת הגולן. בלילה שבין 8 ו-9 באוקטובר 1973 הרכיב בעזרת סגנו, רב-סרן שמואל אסקרוב, וקצין השלישות החטיבתי, רב-סרן שמואל בן משה, כוח של 11 טנקים משרידי חטיבת ברק (חטיבה 188) שנפגעה קשות במהלך הקרבות. הכוח זכה לכינוי "התעמלות בוקר" כשם תוכנית הרדיו של אביו של בן חנן. הכוח התארגן במהירות, וביום שלישי, 9 באוקטובר 1973, השתתף בקרב המכריע לבלימת התקפת הסורים באזור שמצפון לקוניטרה (עמק הבכא), קרב שהסתיים בהדיפת הכוחות הסורים והשמדתם. בקרב זה ובקרבות הנגד שהתנהלו בימים שלאחר מכן נפצע פעמים אחדות, אך המשיך להילחם. בפעם הרביעית נפצע מאחורי קווי האויב בקרב תל א-שמס בשטח המובלעת הסורית שנכבשה על ידי צה"ל. כוח של סיירת מטכ"ל, בפיקוד יונתן נתניהו, חילץ אותו. לנתניהו הוענק עיטור המופת על פעולת החילוץ.
על פועלו במלחמת יום הכיפורים בקרבות ברמת הגולן ובכיבוש המובלעת הסורית, הוענק לבן-חנן עיטור העוז.
תפקידי פיקוד בכירים
לאחר מלחמת יום הכיפורים הועלה לדרגת אל"ם ושימש במגוון תפקידים בכירים בחיל השריון, ובהם ראש תורת לחימה במפקדת גייסות השריון, מפקדה הראשון של חטיבה 656 ומפקד חטיבה 7 בשנים 1977–1979. בשנת 1981 הועלה לדרגת תת-אלוף ושימש כראש מחלקת תורת לחימה במה"ד. בשנים 1982–1986 היה ראש מו"פ (במינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית) שבמשרד הביטחון, במלחמת לבנון הראשונה שימש במקביל כעוזר מפקד עוצבת האש. בשנים 1986–1990 שירת כקצין שריון ראשי. כשמונה לקצין-שריון ראשי קבע שטקסי השבעת הטירונים וטקסי הסמכת המפקדים של חיל-השריון יערכו באתר בלטרון. בן-חנן שינה את ססמת חיל-השריון ל, לאחר ששכנע את כל מפקדי חיל השריון שקדמו לו כולל ישראל טל בעדיפות הסיסמה ובצורך לשינוי. שימש כמפקד אוגדת מקשנ"ר כמינוי חירום והיה ממייסדי אתר "יד לשריון" בלטרון.
נכתנבו הראשון
נכתנבו הראשון  ('נחטנבפ' במצרית) היה פרעה של השושלת השלושים של מצרים.
יוסי בן-חנן
תפקידי פיקוד בכירים
בשנת 1990 התמנה למפקד המכללות (המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי) והועלה לדרגת אלוף. ב-1994 סיים את שירותו, ופרש מצה"ל.
נכתנבו הראשון
ב-380 לפני הספירה, נכתנבו הדיח ורצח את הפרעה נפרארוד (או נפריטיאס) השני, ובכך ייסד את השושלת האחרונה של מלכי מצרים. נראה שהוא העביר זמן רב משלטונו בהגנה על הממלכה מפני כיבוש מחדש על ידי האימפריה הפרסית בעזרת שכירי חרב מאתונה וספרטה. נכתנבו הראשון ידוע גם כבנאי גדול שבנה מונומנטים ומקדשים מצרים רבים לאורך שלטונו הארוך והיציב בן 18 השנים. נכתנבו הראשון שיקם כמה מקדשים הרוסים ברחבי מצרים ובנה מקדש לאלה אסת האי הקדוש של פילאי (Philae). מקדש זה הפך לאחד מהאתרים הדתיים החשובים ביותר במצרים העתיקה.. הוא בנה גם באלקאב (Elkab), ממפיס ובאתרי הדלתה של ספת אלחינה (Saft el-Hinna) וטאניס.
הוא גם בנה באופן משמעותי אסטלה לפני הפילון של רעמסס השני בהרמפוליס (Hermopolis). כמו כן הוא בנה את הפילון הראשון של מקדש כרנך. החל מ-365 לפני הספירה לערך, נכתנבו הראשון חלק את שלטונו עם בנו, טאוס, ששלט אחריו. לאחר מותו ב־362 לפני הספירה, טאוס מלך על מצרים שנתיים.
יוסי בן-חנן
לאחר שחרורו
ב-1997 מונה בן-חנן לעמוד בראש האגף לייצוא ביטחוני במשרד הביטחון (סיב"ט), תפקיד שמילא עד אוקטובר 2008. מנובמבר 1999 היה, בנוסף על תפקידו כראש סיב"ט, ראש ועדת ההיגוי לפרויקט טנק המרכבה. בנובמבר 2008 מונה לראש משלחת משרד הביטחון באירופה, שמקומה בפריז. באוקטובר 2012 יצא בדחיפות לבלארוס שם סייע בארגון השתלת כבד בחברו מאיר דגן ולאחר מכן שב לישראל.
השכלה
בן-חנן הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (1971). בוגר הקורס המתקדם לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס (1975). בעל תואר שני במנהל ציבורי, מאוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית (1980) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סטנפורד, ארצות הברית (1981).
משפחה
בן-חנן הוא אב לשלושה. בנו ברק שירת אף הוא בחיל השריון ונפצע בלבנון בתור סמ"פ. בתו יוני נקראה על שם חברו הטוב, יונתן נתניהו, שהציל את חייו במלחמת יום הכיפורים, ואף קיבל על כך את "עיטור המופת". בתו נשואה לאיש העסקים משה גולד. בתו עמליה דואק (המשותפת לו ולעיתונאית נחמה דואק) היא עיתונאית.
באוגוסט 1973 נשא לאישה את עינת (נתי) פרידמן. באוקטובר 2021 נשא את חני ארבל־אגמון, מי שהייתה אשתו של פרופ׳ יגאל קם, חלוץ השתלות הכבד בישראל.
חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי
חסן אל-בולקיה (במלאית: Hassanal Bolkiah; נולד ב-15 ביולי 1946) הוא סולטאן ברוניי הנוכחי, הסולטאן ה-29 במספר, וכן גם ראש ממשלת ברוניי. אל-בולקיה הוא בנו הבכור של עומר עלי השלישי, שהיה הסולטאן הקודם של ברוניי. הסולטאן הוא אחד מהמונרכים האבסולוטים היחידים כיום, והוא עלה לשלטון לאחר שאביו ויתר על כס המלוכה ב-5 באוקטובר 1967. אל-בוקליה הוא ראש המדינה המכהן הוותיק ביותר בעולם (נכון ל-2023, הוא מכהן בתפקידו כבר 55 שנים).
שנים ראשונות וחינוך
אל-בולקיה נולד ב-15 ביולי 1946 בעיר ברוניי (שנקראת היום בנדר סרי בגוואן). הוא הפך לנסיך הכתר בשנת 1961 ולסולטאן ב-5 באוקטובר 1967. הכתרתו נערכה ב-1 באוגוסט בשנה שלאחר מכן על ידי מלכת בריטניה, אליזבת השנייה. הוא רכש את השכלתו בבית ספר במלזיה וגם חונך פרטית בברוניי. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבאנגליה, אך חזר לברוניי כדי למלא את תפקידו כנסיך הכתר של ברוניי כמה חודשים לפני שסיים את לימודיו.
תפקיד פוליטי כסולטאן
לפי חוקת ברוניי משנת 1959 הסולטאן הוא ראש המדינה ובעל הסמכות הגדולה ביותר. אל-בולקיה מכהן גם כראש הממשלה ומחזיק תיקים רבים בה ובהם תיק ההגנה. יש לו תפקיד חשוב בניהול השוק הפיננסי והכלכלה של ארצו, כלכלה אשר נשענת כמעט כולה על נדל"ן ומאגרי הנפט המרובים שבה.
נישואים וילדים
הסולטאן נשא את אשתו הראשונה, ראג'ה אוסטרי פנגריאן, בשנת 1965. בשנת 1982 נשא לאישה שנייה את האג'ה מריאם, דיילת בחברת התעופה הלאומית רויאל ברוניי, אותה גירש בשנת 2003. בשנת 2005 נשא לאישה נוספת את אזרינז מזהאר חכים, בעברה קריינית בטלוויזיה המאלזית, הצעירה ממנו בשלושים ושלוש שנים, אך בשנת 2010 הסתיימו גם נישואים אלה. שתי נשותיו לשעבר אינן נושאות תארים ואינן מקבלות קצבה ממלכתית.
נכון לשנת 2012 יש לסולטאן חמישה בנים ושבע בנות משלוש נשותיו. אשתו הראשונה היא המלכה הרעיה. בנו הבכור אל-מוהתדי באללה הוא יורש העצר.
עושר פיננסי
הסולטאן מפורסם מאוד בשל אוסף כלי הרכב הענק שלו, הכולל אלפי מכוניות, בהן 350 מכוניות רולס-רויס, שמונה מקלארן F1, שש דאואר 962 LM, מרצדס CLK-GTR היחידה בעולם לנהיגה בצד ימין, למבורגיני דיאבלו ג'וטה, למבורגיני LM002 סטיישן, שתי מכוניות יגואר XJR-15, ודגמים רבים של פרארי, פורשה ובנטלי. בשנת 1998 פרסם מגזין בריטי כי באוסף שלו יש כ-6,000 כלי רכב עתיקים ומפוארים ששוויים ארבעה מיליארד דולר אמריקני. האוסף הכניס אותו לספר השיאים של גינס כאדם עם אוסף המכוניות הגדול בעולם.
במעונו של הסולטאן 1,788 חדרים ו-257 חדרי אמבטיה ושירותים, והוא נחשב לארמון השני בגודלו בעולם, אחרי העיר האסורה בבייג'ינג. הארמון כולל מוסך ל-110 מכוניות, אורווה ממוזגת ל-200 סוסי פוני שנועדו למשחקי פולו, וחמש בריכות שחייה.
לסולטאן יש גם מטוס בואינג 747 פרטי בשווי 230 מיליון דולר. מגזין פורבס העריך כי שווי הונו הוא 22 מיליארד דולר, והוא נחשב לאחד מהאנשים העשירים ביותר בעולם.
מייק ביילי
מייקל ג'יימס ביילי (באנגלית: Michael James Bailey; נולד ב-6 באפריל 1988) הוא שחקן וזמר אנגלי, במקור מבריסטול, שידוע מתפקידו כסיד ג'נקינס בשתי העונות הראשונות של סדרת הנעורים הבריטית סקינס.
ביוגרפיה
בפרק האחרון של העונה הראשונה של סקינס שר ביילי, לצד שאר שחקני הסדרה, את השיר "Wild World" של קט סטיבנס. בנוסף, כמו גם שאר שחקני שתי העונות הראשונות של הסדרה, הוא לא שב אליה בעונתה השלישית. במאי 2009 הופיע בדרמה 1066 The Battle for Middle Earth בתפקיד טופי.
במרץ 2012 הצטלם בברמינגהאם לסרט הנעורים We Are The Freaks בבימויו של ג'סטין אדגר ובהפקתו של אלכס אוסבורן.
שוטי הנבואה
שוטי הנבואה הייתה להקה ישראלית, שפעלה בין 1994 ל-2007. סגנונה אופיין בהשפעות אתניות שונות, רוק, ראפ ורגאיי. המסר העיקרי של שירי הלהקה הוא קריאה לשלום מתוך מודעות היסטורית לתחיית היהדות בארץ ישראל. הלהקה שילבה הומור וקטעים אינסטרומנטליים בשיריה. מקור שם הלהקה הוא באמרה מהגמרא, של רבי יוחנן: "מיום שחרב בית המקדש ניטלה נבואה מן הנביאים וניתנה לשוטים ולתינוקות".
פעילות
מייסדי הלהקה גלעד ויטל ורואי לוי, חברי ילדות ממטולה, החלו לפעול בשם "שוטי הנבואה" כצמד מוזיקלי אלקטרו–אקוסטי כבר בשנת 1994. במהלך שנת 1995 הקליטו "שוטי הנבואה" שני סינגלים ("אמא" ו"אגם הברברים") והופיעו במועדונים קטנים בת"א.
בשנת 1996 הקליטו שוטי הנבואה חמש גרסאות "דמו" לשירים מפרי עטם, והפעם בהפקתו המוזיקלית של עמית כרמלי. הקלטות אלה נשלחו לכמה מחברות התקליטים בישראל, אך לא זכו להתייחסות משמעותית.
שוטי הנבואה החלו להופיע ברחבי הארץ (מבין המקומות בהם הופיעו בתחילת הדרך נמנה גם אשרם במדבר אשר נחשב לאחד מנקודות הפריצה הגדולות של הלהקה) כשקהל המעריצים שלהם הולך וגדל בהתמדה. במקביל עבדה הלהקה על הקלטת אלבומה הראשון במימון עצמי באולפני D.B בת"א.
בשנת 1999 נחתם חוזה הקלטות בין שוטי הנבואה לבין חברת התקליטים הליקון. לאחר חתימת החוזה נמשכה העבודה על אלבום הבכורה. במהלך תקופה זו החלו שוטי הנבואה להופיע גם בפסטיבלי המוזיקה הגדולים של אותה תקופה כגון "שנטיפי" ו"בראשית".
בשנת 2000 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "שוטי הנבואה", בהוצאת חברת הליקון. בין השירים המצליחים באלבום היו "אין אני", "פנאן", "מה קרה לך" ו"הילדים קופצים". שירי האלבום עסקו באמונה, בשלום ובאהבה, ולעיתים כללו מסרים פוליטיים. כך למשל, בשיר "פרילי" נכללו השורות "אף אחד לא יעזוב פה, אז תתחילו לאהוב" ו"ערבי פלסטיני, יהודי ארגנטינאי. זה לא משנה - כולם בני אדם". האלבום זכה להצלחה והגיע למעמד אלבום פלטינה, עם מכירות של מעל 40,000 עותקים.
באפריל 2004 יצא אלבומה השני של הלהקה, "מחפשים את דורות". האלבום זכה להצלחה גם הוא, והגיע למעמד אלבום זהב עם מכירת 20,000 עותקים. להיט האלבום היה "ידיעה" שכתב והלחין רואי לוי, ופרט לו הצליחו גם השירים "קול גלגל" שהלחין אברהם טל על פי מילים מספר הזוהר (בתרגומו של בעל הסולם) ו"מי".
בשנת 2005 הקליטה הלהקה במסגרת תוכנית הטלוויזיה "מפגשיר" את השיר "הוא" במשותף עם להקת איזבו. השיר זכה בפרס עמ"י בקטגוריית "שיר השנה".
פירוק הלהקה ולאחריו
ב-12 באוגוסט 2007 הודיעה הלהקה על פירוקה. בזמן הפירוק כבר היו ללהקה מספר שירים שעוד לא הוקלטו, אך הושרו כבר בהופעות, והלהקה הודיעה כי הם ייגנזו לעת־עתה.
אברהם טל הוציא ארבעה אלבומי סולו, ב-2008, 2010, 2013 ו-2016. באלבומו הראשון נכלל השיר "הזמן עושה את שלו", שעוסק בחברותו של טל בלהקה, במחשבות לעתיד והתבוננות לאחור בעקבות הפירוק: "לפעמים אני נזכר, איך היינו כל השנים \ לפעמים המחשבות באות, ולא עוזבות אותי \ יודע שהזמן את הריפוי יביא \ ומודה על השנים שהייתי שוטה ואולי גם קצת נביא".
בשנת 2019, 12 שנים אחרי פירוק הלהקה, אירח טל את רואי וגלעד בשתי הופעות משותפות בהן ביצעו יחד את להיטי "שוטי הנבואה" ושידרו מסר של פיוס.
אסי גבעתי עבד עם מספר אומנים גדולים וניגן בכמה אלבומים. גם היה חבר בכמה הרכבים מוזיקליים שניגנו בין היתר קאברים ליצירות רוק ומוזיקה אתנית. עבד בעיקר על עיבודים ושילובים של רוק ומוזיקה מזרחית - ערבית. כיום הוא מתגורר במושב גן השומרון, מלמד בבית הספר למוזיקה בזכרון יעקב ומנחה קבוצות אנסמבל שונות.
גלעד ויטל החל את קריירת הסולו שלו עוד בתקופת העבודה כלהקה. בשנת 2006 הוציא אלבום סולו בשם "המכנה המשותף". אחריו יצא גם רואי לוי לקריירת סולו, ובתחילת 2007 הוציא עם אשתו אסנת לוי את האלבום "אהבת הארץ".
ב-11 בנובמבר 2007 פורסם כי גלעד ויטל ורואי לוי יחברו בשנית להרכב משותף בשם "פשוטי העם". להרכב זה הצטרפו אליהם הזמרת אודליה אוקנין, הגיטריסט אסף בוכמן, המתופף ליאור שולמן, הקלידן שאול עשת והבסיסט איתם. ויטל ולוי היו סולני הלהקה, וכן הכותבים והמעבדים. הסינגל הראשון של הלהקה, "הוא נמצא קדימה", יצא בתאריך 9 ביולי 2008. המילים של פזמון השיר, "הוא נמצא קדימה\ הוא נמצא קרוב\ הנה יה מגיע \ הנה יה יבוא", הופיעו גם בשירה של שוטי הנבואה "אין סופי".
בשנת 2010, לאחר פירוק ההרכב "פשוטי העם", הקים לוי הרכב חדש בשם "פיטום הקטורת".
בשנת 2014, חזרו רואי לוי וגלעד ויטל להופיע יחד ולשיר משירי הלהקה. בשנת 2016 הקימו השניים את הלהקה "שמעון ולוי". הסינגל הראשון של הלהקה "עולים בסולם" זכה להצלחה. בשנת 2021 ההרכב שינה את שמו ל"שוטי הנבואה 1994".
במאי 2022 הלהקה הופיעה בערב יום העצמאות במועדון ה״גגרין״ בתל אביב, בהרכב ללא אברהם טל, והסולן הודיע כי הלהקה חזרה להקליט ולהופיע.
דני נוה
דני נוה (נולד ב-21 ביוני 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי לשעבר חבר הכנסת מטעם הליכוד ושר בממשלות ישראל ואיש עסקים שעמד בראש קרן השקעות בתחומים רפואיים, לשעבר יו"ר כלל חברה לביטוח ויו״ר שותפות המו״פ שורטק. בדצמבר 2021 החל כהונה כנשיא הבונדס לחמש שנים.
ביוגרפיה
דני נוה (מנהיים) נולד בעיר בני ברק ולמד בישיבה התיכונית נתיב מאיר. שירת בצה"ל במודיעין חיל האוויר, והשתחרר בדרגת רב-סמל. בשנת 1985 סיים לימודים לתואר ראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, ובשנת 1986 הוסמך כעורך דין.
היה יועצו של השר משה ארנס בין השנים 1986–1992, כאשר כיהן ארנס כשר בלי תיק (1986 - 1987), שר החוץ (1988 - 1990) ושר הביטחון (1990 - 1992). ביוני 1991 מונה על ידי הרמטכ"ל אהוד ברק לדובר צה"ל, אך מינויו בוטל בטרם נכנס לתפקיד. לאחר שסיים תפקידו במשרד הביטחון שימש כעורך חדשות החוץ בעיתון הארץ.
פעילותו בכנסת ובממשלה
בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15, ונבחר בשנית ב-2003 לכנסת ה-16 כחלק מרשימת הליכוד. בכנסת ה-15 פעל בוועדת החוץ והביטחון ועדת החוקה והוועדה להגנת זכויות הילד. בין היתר יזם והעביר חקיקה המעניקה גם לבני 17 את זכות הבחירה בבחירות לרשויות המקומיות. כמו כן עמד בראש השדולה הפרלמנטרית למען חיילי צה"ל השבויים והנעדרים.
בשנת 2001, כבר בקדנציה הראשונה שלו בכנסת, מונה נוה על ידי אריאל שרון לשר בלי תיק במשרד ראש הממשלה, בממשלת ישראל העשרים ותשע. נוה שימש כשר המקשר בין הממשלה לכנסת, ריכז את הטיפול בשחרור עזאם עזאם מהכלא המצרי. הכין את "תיק ערפאת", שבו רוכז מידע על מעורבותו של יאסר ערפאת בפעולות טרור נגד ישראל. כמו כן ריכז הכנת דו"ח על נזקי הטרור לכלכלה הישראלית ועמד בראש ועדות השרים הבאות: ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים וועדת השרים למאבק באלימות. לאחר פרישת מפלגת העבודה מהקואליציה בנובמבר 2002 מונה לשר התעשייה והמסחר למשך מספר חודשים עד לאחר הבחירות לכנסת השש עשרה.
שר הבריאות
עם הקמת הממשלה ה-30 בשנת 2003 מונה לשר הבריאות. נוה הצליח להוציא את מערכת הבריאות ממשבר כלכלי קשה, להגדיל את סל הבריאות ולמנוע את סגירתם של בתי חולים רבים (בני ציון, יוספטל, השרון, ביקור חולים, פלימן ואברבנאל). נוה ניהל מאבקים רבים שהביאו לתוספות תקציב של כשני מיליארד שקל למערכת הבריאות. כמו כן הצליח להביא לביטולו של זמן ההמתנה הארוך של קשישים למיטה סיעודית (קודים גריאטריים). נוה קידם חקיקה ופעולות הסברה כחלק מהמאבק נגד העישון ונזקיו והצליח גם להביא לעליה מסוימת בשיעור תרומות האיברים בישראל. הוא קידם את הרפורמה בשוק התרופות ללא מרשם שאיפשרה מכירת תרופות אלה מחוץ לבתי המרקחת. נוה כיהן גם כיו"ר ועדת השרים לטקסים וסמלים וכנציג הממשלה בוועדה למינוי שופטים.
נוה התפטר מתפקידו ב-14 בינואר 2006 יחד עם שאר חברי סיעת הליכוד בעקבות הפיצול של סיעת קדימה מהליכוד ולקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה.
הכנסת ה-17
בכנסת ה-17 כיהן נוה כחבר בוועדת חוקה חוק ומשפט ובועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין האזנות הסתר. כיהן לתקופה קצרה כחבר בוועדת החוץ והביטחון.
ב-25 בפברואר 2007 הגיש נוה את התפטרותו מהכנסת לאחר שמונה שנות כהונה.
לאחר פרישתו מהכנסת
לאחר פרישתו מהכנסת, הקים את קרן השקעות אגת בתחום הרפואה והוא עומד בראשה. הקרן משקיעה בחברות מכשור רפואי ובמיזמים בתחום השירותים הרפואיים בעולם.
במאי 2013 מונה ליו"ר כלל חברה לביטוח. בחירתו הייתה שנויה במחלוקת בשל היעדר ניסיון בתחום הביטוח וזכתה לביקורת ציבורית. בשנת 2021, פרש מתפקידו לאחר שהוביל ניסיון שנכשל להחלפת מנכ"ל החברה. שופט בית המשפט העליון לשעבר יורם דנציגר שמונה כבודק חיצוני קבע כי "נפל פגם" בהתנהלותו בהליך הניסיון להחלפת המנכ״ל, דנציגר כתב כי "לא נמצא בדל ראיה כתימוכין לטענותיו של המנכ"ל יורם נוה כנגד היו"ר דני נוה". בנוסף הוא מציין כי בנקודה זו נוה פעל בתום לב
שימש כיו"ר חברת בטר קנאביס.
במאי 2021 היה שותף בהנפקת שותפות המו״פ שורטק שמשקיעה בחברות בתחום האינשורטק והפינטק ושימש גם כיו״ר הדירקטוריון של השותפות. בדצמבר 2021 החל כהונה לנשיא ומנכ״ל ארגון הבונדס לחמש שנים.
חיים אישיים
נוה נשוי לצילי ואב לשלושה, גר בסביון. בן דודו (מדרגה שנייה) הוא האלוף יאיר נוה.
ליטל רוק
ליטל רוק (באנגלית: Little Rock) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת ארקנסו שבארצות הברית. העיר מהווה בירת מחוז פולסקי (אנ'). אוכלוסיית העיר מונה כ-204,405 תושבים לשנת 2022, על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
מקור השם
העיר ליטל רוק (באנגלית: "סלע קטן") נקראת על שם סלע על גדת נהר ארקנסו. סלע זה, אשר כונה על ידי מגליו בצרפתית: La Petite Roche, היה נקודת ציון על הנהר, ובהמשך הפך לשמו של האתר בו נבנתה העיר.
היסטוריה
החוקר האירופי הראשון שהגיע אל האזור בו נמצאת כיום העיר היה מגלה הארצות הצרפתי ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ (Jean-Baptiste Benard de la Harpe) שעגן בשנת 1722 ליד סלע קטן על הגדה הדרומית של נהר ארקנסו וקרא לסלע זה "הסלע הקטן" (בצרפתית: La Petite Roche). לה ארפ בנה במקום תחנת סחר במטרה לסחור עם השבט האינדיאני קוופו (התחנה עסקה בעיקר במסחר בפרוות).
בית המגורים הראשון בעיר נבנה על ידי סוחר הפרוות ויליאם לואיס (William Lewis) בשנת 1812 בסמוך לסלע הקטן. בשנת 1820 מופה לראשונה האזור בו נמצאת כיום העיר. זו גדלה והלכה עד שב-1821 הוכרזה כבירת טריטוריית ארקנסו.
בשנת 1831 הפכה ליטל רוק לעיר, ובשנת 1833 החלה בניית מבנה הקפיטול של המדינה (המכונה כיום מבנה הקפיטול הישן). המבנה הושלם בשנת 1842 ושימש כבית המחוקקים של המדינה עד שנת 1911.
עם הפיכת ארקנסו למדינה (המדינה ה-25 מבין מדינות ארצות הברית) הפכה העיר בשנת 1836 לבירת המדינה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית תמכה ארקנסו בקונפדרציית המדינות של אמריקה, ובשנת 1863 נכבשה העיר על ידי כוחות צבא ארצות הברית.
בשנת 1874 נאבקו המפלגה הרפובליקאית והדמוקרטית על השלטון במדינה - מאבק שהגיע לכדי מאבק אלים, גירוש המושל ממשכנו ולמעשה הפיכה. אירוע זה כונה לימים מלחמת ברוקס באקסטר.
ב-26 בינואר 1880 נולד בבסיס הצבא בעיר דאגלס מקארתור, לימים גנרל בצבא ארצות הברית. כיום האתר מהווה מוזיאון לזכרו.
בשנת 1911 הושלמה בניית בית המחוקקים החדש של המדינה, ומבנה נוסף הוקם עבור הממשל המדינתי.
גאוגרפיה
שטחה של העיר 302.5 קמ"ר, מהם 301 קמ"ר שטחי יבשה ו-1.6 קמ"ר (0.52%) שטחי מים.
העיר נמצאת על גדתה הדרומית של נהר ארקנסו במרכז ארקנסו. בעיר זורמים נחל פורש (Fourche Creek) ונחל רוק (Rock Creek). מערבה של העיר הוא על הגבעות למרגלות הרי אוצ'יטה (Ouachita Mountains), וצפונית לעיר מצויים הר פינאקל (Pinnacle Mountain) ואגם מאומל (Lake Maumelle) המספק לעיר את מי השתייה.
אקלים
אקלימה של העיר סובטרופי. חודשי הקיץ שחונים ולחים, וחודשי החורף קרים.
השכלה גבוהה
בעיר ליטל רוק פועלות שתי אוניברסיטאות המהוות חלק ממערך האוניברסיטאות של ארקנסו: אוניברסיטת ארקנסו - קמפוס ליטל רוק, ואוניברסיטת ארקנסו למדעי הרפואה.
אוניברסיטת ארקנסו נוסדה בשנת 1927 כמכללה בשם "ליטל רוק ג'וניור קולג'" (Little Rock Junior College) ובשנתה הראשונה למדו בה כ-100 תלמידים עם שמונה מרצים. בשנת 1949 עברה האוניברסיטה לקמפוס הנוכחי ששטחיו נתרמו על ידי ריימונד רבסאמן (Raymond Rebsamen). בשנת 1957 שונה שם המכללה ל"אוניברסיטת ליטל רוק", ובשנת 1969 הפכה לחלק ממערכת האוניברסיטאות של ארקנסו. בשנת 1969 היו באוניברסיטה 75 מרצים ו-3,500 תלמידים. האוניברסיטה גדלה בהדרגה ונכון לשנת 1998 למדו בה כ-10,000 סטודנטים עם 400 מרצים במשרה מלאה. באוניברסיטה 29 תוכניות לימודים שונות.
גם אוניברסיטת ארקנסו למדעי הרפואה היא חלק ממערכת האוניברסיטאות של ארקנסו. באוניברסיטה שש פקולטות (רפואה, רוקחות, אחיות, מדעי הרפואה, רפואה ציבורית ומדעי רפואה מתקדמים) ולומדים בה 2,200 תלמידים המתאמנים בבתי החולים של האוניברסיטה, שבהם פועלים כ-660 רופאים. לאוניברסיטה זו שם עולמי במחקר בתחום הסרטן.
בעיר פועלות מספר מכללות:
תרבות
בעיר פועלים מספר מוזיאונים ומרכזי תרבות ובהם:
בעיר פועלות להקת תיאטרון אחת, ה-"Arkansas Repertory Theatre", תזמורת סימפונית (Arkansas Symphony Orchestra) ולהקת בלט (Ballet Arkansas).
להקת הרוק, אוונסנס, נוסדה בליטל רוק על ידי איימי לי ובן מודי.
תחבורה
בעיר פועל שדה התעופה הלאומי ליטל רוק ממנו יוצאים 18 קווי תעופה לערים בארצות הברית (ובהן סנט לואיס, שיקגו ודאלאס). בשנת 2006 עברו דרך שדה התעופה כ-2.1 מיליון נוסעים בכ-150 טיסות יומיות.
קווי האוטובוס של חברת קווי גרייהאונד מקשרת את העיר לערי הסביבה, לקנזס סיטי ואוקלהומה סיטי, וקווי הרכבת של חברת אמטרק מקשרים את העיר לשיקגו ולסן אנטוניו (קו טקסס איגל) וללוס אנג'לס.
צוללות (משחק)
"צוללות" הוא משחק לוח המשלב טקטיקה ומזל. הוא הומצא בשנת 1931 כמשחק עט ונייר, והופץ על ידי חברת "מילטון בראדלי" (Milton Bradley - MB), בשנת 1967 כמשחק עם מערכת כלי פלסטיק. מאז שנות השמונים קיימות גם גרסאות ממוחשבות למשחק.
ליטל רוק
תקשורת
העיתון הנפוץ ביותר בליטל רוק בפרט ובמדינת ארקנסו בכלל הוא ה"ארקנסו דמוקרט גאזט" (Arkansas Democrat Gazette) היוצא בתפוצה של כ-180 אלף עותקים במהלך השבוע וכ-276 אלף עותקים בסוף השבוע. עיתונים נוספים היוצאים לאור בליטל רוק הם ה"דיילי רקורד" (Daily Record) העוסק בעיקר בתחום המשפט והנדל"ן, השבועון "ארקנסו טיימס" (Arkansas Times) הדן בעיקר בתחום התרבות, הבידור והפוליטיקה, וכן הרבעון "ליטל רוק פרי פרס" (Little Rock Free Press) העוסק בעיקר בתחום הבידור. העיתון הכלכלי היוצא לאור בעיר הוא ה"ארקנסו ביזנס" (Arkansas Business).
צוללות (משחק)
לכל משתתף במשחק יש לוח עם שני ריבועים בגודל 10x10 משבצות. הריבוע האחד מסמל את השטח ה"ימי" שלו, בו הוא מציב את הצוללות שלו כאוות נפשו. ואילו הריבוע השני מסמל את השטח ה"ימי" של צוללות יריביו, ומשמש מעקב לגילוייַם. כל ריבוע ממוספר מצדו במספרים 1-10, ובחלקו העליון באותיות א'-י' (A-J) - זאת כדי להעניק לכל משבצת בלוח קואורדינטות משלה.
למשחק ישנן וריאציות שונות, בהן גודל לוחות המשחק ומס' הצוללות שונה, אך לכולן בסיס משותף.
הצבת הצוללות
הצבת הצוללות נעשית לפני תחילת המשחק בלבד, ואין להזיז אותן מרגע תחילתו. ישנם כמה חוקים לפיהם מציבים את הצוללות:
מהלך המשחק (2 שחקנים)
כל שחקן בתורו "תוקף" את היריב במשבצת מסוימת. לדוגמה משבצת א'2 - אם פגע או החטיא השחקן את הצוללות יאמר לו יריבו, ועל פיו יסמן כך בלוח המעקב אותו שחקן. אם החטיא יעבור תורו, אך אם פגע יינתן לו תור נוסף, אותו הוא ינצל על מנת לפגוע בשאר המשבצות עליה משתרעת הצוללת - רק כך "יטביע" אותה. המנצח הוא השחקן אשר "הטביע" את כל צוללות יריבו ראשון.
מהלך המשחק (3+ שחקנים)
בדומה למהלך המשחק עם 2 שחקנים, פרט לכך שלכל שחקן יש לוחות מעקב כמספר היריבים. לדוגמה, במשחק של 6 משתתפים לכל שחקן יהיו 5 לוחות מעקב.
טקטיקה
טקטיקת המשחק היא פשוטה מאוד, ומשפרת את סיכויי הפגיעה והניצחון במשחק באופן משמעותי. כמה ממאפייניה:
אידברט הראשון, מלך קנט
אידברט הראשון (באנגלית: Eadberht I) (? - מת ב-748) היה מלך קנט מ-725 עד 748 אחרי אביו, ויטרד.
מעט מאוד ידוע על אידברט, אך ידוע ששלט ביחד עם שני אחיו בממלכת קנט, אלפריק ואתלברט השני, שכנראה היה הדומיננטי מכולם בשליטה על קנט.
לפי הכרוניקה האנגלו-סקסונית אידברט נפטר בשנת 748.
הוא השאיר בן שמלך גם, אירדוולף, ביחד עם דודו אתלברט השני, אחיו של אידברט.
המכתב היחיד שהשאיר אחריו מתוארך ל-14 באוקטובר 724. יש מכתב נוסף שנראה כמו חיקוי של מגילה של אתלברט השני,  בנוסף להרבה זיופים כרונולוגיים מכוונים.
קניון שבעת הכוכבים
קניון שבעת הכוכבים הוא מרכז קניות בהרצליה הממוקם בשדרות שבעת הכוכבים, הקרויות על שם דגל שבעת הכוכבים, ומכאן נגזר שמו. הקניון ממוקם באזור מרכזי המחבר בין חלקה המזרחי של העיר, שבו מתגוררים מרבית תושביה, לבין חלקה המערבי, ובו אזור התעשייה, הרצליה פיתוח וחוף הים. הוא נמצא בבעלות חברת הכשרת היישוב ונחשב אחד מנכסיה הבולטים. הוא הקניון היחיד באזור המרכז שפועל 7 ימים בשבוע.
היסטוריה
את הקרקע עליה הוקם הקניון חכרה הכשרת היישוב מעיריית הרצליה בפברואר 1998 תמורת 12 מיליון דולר, לתקופה של 49 שנה. את הקניון מחזיקה חברת הכשרת היישוב, באמצעות חברת הבת "הכשרת היישוב קניונים ומרכזי מסחר", שהייתה חברה ציבורית עד 2006.
את הקמת הקניון ליווה מאבק משפטי של בעלי קרקעות פרטיים, שעיריית הרצליה החליטה להפקיע מהם 220 דונם לטובת הקמת פארק הרצליה, אך ייעדה חלק מהשטח לטובת חניון של קניון שבעת הכוכבים. בעלי קרקע הגישו התנגדות לתוכנית הקניון ואחר כך תביעה משפטית שהגיעה לדיון פעמיים בבית המשפט העליון. הם גם התלוננו שהעירייה אישרה הקמת קניון במקום חלק מהפארק בשטח שברשותה, ובשטחים שבבעלותם לא אושרה בנייה, למרות שביקשו להקים שכונת מגורים בחלק מהשטח, כפיצוי על ההפקעה. בנוסף טען אחד מבעלי הקרקע כי כ-1% מהשטח שעליו הוקם הקניון הוא בבעלותו.
הקניון נפתח בספטמבר 2000, ועם פתיחתו הצליחה חברת הכשרת היישוב למצוא שוכרים ל-100% מהשטח המסחרי שלו.
בשנת 2009, ההכנסות השנתיות מדמי השכירות בקניון הסתכמו ב-71.6 מיליון שקל.
ביוני 2010 הופקדה בוועדה המחוזית לתכנון ובניה תוכנית להרחבת הקניון ב-3,000 מ"ר, וב-2011 החלו עבודות הבניה שהושלמו שנתיים אחר כך. השיפוץ נועד להכנסת מותגי אופנה בינלאומיים דוגמת רשת H&M ואמריקן איגל אאוטפיטרס שעבורה נבנה מתחם חדש של 1,000 מ"ר.
בספטמבר 2020 סגרה חברת תיאטראות ישראל את מתחם בתי הקולנוע בקניון, עם סיום חוזה השכירות שלה, בשל מחלוקת על תשלום דמי שכירות על ששת החודשים בהם בית הקולנוע נסגר בשל מגפת הקורונה. במקביל ומאותה סיבה סגרה גם קסטרו את הסניף שלה. חנות קסטרו נסגרה לפני תום החוזה דבר שהביא לתביעה מצד הקניון
ביוני 2021, במהלך עבודות שיפוץ, נהרג עובד מלגזה לאחר שאיבד שליטה ונפל מגובה דרך חור שנפתח להשלכת פסולת.
מבנה הקניון
הקניון מכיל שתי קומות מסחר עיקריות, וכן חלק מסחרי בקומת המרתף העליונה (שעיקרה מוקדש לחניה), עם 140 בתי עסק בשטח כולל של 25 אלף מ"ר. בחניון בן 3 הקומות שבמרתף הבניין, יש מקום לכ-1,500 כלי רכב והכניסה אליו בחינם. תמהיל העסקים בקניון אופייני לקניונים בישראל, וכולל רשתות שיווק ארציות בתחומי ביגוד, תמרוקים, מזון, ספרים, חשמל ואלקטרוניקה, ציוד לבית וחנויות נוספות. שבעת הכוכבים היה מהראשוני הקניונים בישראל שנבנו מראש עם חדר הנקה מרווח. הקניון, כולל בתי הקולנוע שבו, פתוח בשבת (אך אחדות מהחנויות סגורות בשבת). פתיחת החנויות בשבת מהווה תחרות קשה לעסקים העירוניים המקומיים שבדומה לערים רבות נוספות, נפגעה הכנסתם מאז פתיחת הקניון.
אתרים בסביבת הקניון
תחנת הרכבת הרצליה, אצטדיון הכדורגל העירוני, "תיכון חדש הרצליה", אולפני הרצליה, פארק הרצליה וספורטק הרצליה נמצאים בסמוך לקניון.
גורדון ניופלד
גורדון ניופלד (באנגלית: Gordon Neufeld; נולד בשנת 1946) הוא פסיכולוג התפתחותי קנדי.
נויפלד הוא כותב הספר "איחזו בילדיכם, מדוע הורים צריכים להיות חשובים יותר מחברים" (יחד עם ד"ר גאבור מטה) שתורגם לעשר שפות. גישתו של ניופלד מבוססת על הרחבת תאוריית ההיקשרות שפותחה על ידי ג'ון בולבי.
נויפלד הוא מייסד "מכון נויפלד" שבסיסו בוונקובר, קנדה. המכון מספק חינוך והכשרה להורים ואנשי מקצוע באמצעות תוכניות לימוד אישיות וכן באמצעות מצגות, סמינרים וקורסים, כולל קורסי וידאו. המכון מקיים כיום הכשרה במספר שפות, כולל אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, עברית, שוודית ורוסית.
צפת במאה ה-16
צפת במאה ה-16 נחשבת לתופעה מיוחדת במינה בנוף הארצי-ישראלי של אותה תקופה במובנים רבים. ימים אלו אף נקראו "תקופת הזוהר" של צפת, כאשר תחת שלטון האימפריה העות'מאנית פיתחה העיר חיי קהילה וכלכלה ענפים, והתבלטה ביצירת חיי רוח קבליים ייחודיים, שהשפיעו על הקבלה היהודית באופן מהותי.
בראשית המאה ה-17 החלה ירידתה של צפת מגדולתה מנסיבות כלכליות, באופן מקביל לתחילת הידרדרות האימפריה העות'מאנית, ולמותו של האר"י.
כיבוש העיר
בשנת 1517 כבש הסולטאן העות'מאני סלים הראשון (ששלט בשנים 1512–1520) את מרחב סוריה וארץ ישראל מידי הממלוכים. שנה לאחר מכן נכבשה גם קהיר. יהודי ארץ ישראל, בניגוד לערביי ארץ ישראל שאהדו את הממלוכים, קיבלו את הטורקים בברכה, ניגוד שגרם לפרעות ערביי הארץ ביהודים.
כאשר הגיעה לצפת שמועת השווא שהסולטאן סולימאן הובס במצרים, התעורר ההמון המוסלמי בצפת לפעולה בה נפגעו בעיקר יהודי העיר. הקהילה קיבלה עזרה מקהילות דמשק ומצרים וכך השתקמה, אך נחשבה מעתה על ידי השלטון לקהילה אוהדת, שאף סבלה למען נאמנותה לשלטון. באופן כללי, היהודים שבאו לאימפריה העות'מאנית במאה ה-16 (והתיישבו בסלוניקי, איזמיר, קושטא ועוד) נהנו ממעמד מועדף על פני הנוצרים. בעקבות גורמים אלו התאפשר שגשוגה של צפת במאה ה-16.
תקופת הזוהר
שגשוגה של העיר קשור לעלייתם של יהודים רבים ממגורשי ספרד, פורטוגל וסיציליה לצפת. חלקם היו אנוסים שרצו לשוב ליהדותם, אולם, הגיעו גם יהודים לא-אנוסים רבים מאוד. בצפת היה מצב היחסים בין היהודים לבין המוסלמים, המוסתערבים (יהודים ותיקים בארץ ישראל) והשלטונות הטורקים טוב יותר לעומת המצב בירושלים. כמו כן, צפת נחשבה מקודשת עקב קרבתה לקברו של רבי שמעון בר יוחאי (שנחשב על ידי מקובלי ספרד לאחד ממחברי ספר הזוהר) והיא גם ממוקמת במקום נוח לקשרי מסחר ותרבות עם קהילות דמשק, חלב וערי הים התיכון.
ריבוי העולים יצר אווירה קוסמופוליטית בעיר, הקהילות השונות הצליחו לשמור על אחדות בזכות התארגנות מרצון של מרבית החכמים, כאשר גולת הכותרת היו ה"חבורות" שהוקמו למטרות תפילה, לימוד, עזרה הדדית, ויציאה לחיק הטבע. כמו כן, יש עדויות רבות לאנשים הבאים ממקומות רחוקים ועוברים בצפת בדרכם למקומות מרוחקים אחרים כמו צידון, ביירות, מצרים, ונציה ועוד. בעיר היו חיי רוח עשירים וערכים מוסריים גבוהים, שהתבטאו בשמירה על זכויות החלשים (העניים, האלמנות והיתומים).
בצפת אנו עדים לעצמאות קהילתית אל מול השלטון במידה החורגת מהמקובל, בנוסף לעצמאות המשפטית שקיבלו היהודים במסגרת המשפט העות'מאני. לקראת סוף המאה, עם היחלשות האימפריה העות'מאנית, נאלצו יהודי צפת לדאוג לביטחונם, כך הקימו בשנת 1586 חאן – חצר מבוצרת מוקפת חומה – שנקרא "המצודה היהודית", ושבמימונו תמכו יהודי קושטא.
הנוסע הגרמני סלומון שווייגר דיווח על מסעו ב-1581 כי צפת "גדולה ומיושבת ברובה יהודים...ובה נמצאים כמה מאות אנשים. ושם בנו מקום מלון-אורחים, שבו משתכנים סוחרים. העיר דומה לטירה נאה והיא מוקפת חומה חזקה".
הכלכלה
פרנסתם של יהודי צפת הייתה מגוונת – יצור יין, דבש, חקלאות, מסחר ועוד – אך במאה ה-16 התרכזה בתעשיית טקסטיל, ובעיקר ייצור צמר. עולי ספרד בצפת פיתחו את ענף ייצור בדי הצמר, ויצרו קשרים כלכלה ומסחר עם קהילות צידון, דמשק ומרכזים יהודיים אחרים באגן הים התיכון. תעשיית הצמר הייתה מפותחת מאוד בספרד, ויהודי ספרד הביאו עימם את הידע בטויה, אריגה, צביעה ואשפרה. תהליכים אלו חייבו קרבה למקורות מים רכים, אשר היו בשפע בסביבות צפת, בין השאר בנו העולים טחנות מים הקרויות מבטשות שבהם עיבדו וניקו את הצמר באמצעות שימוש במים הזורמים בנחל עמוד. הצמר המקומי היה בינוני באיכותו, אך עורבב בצמר מיובא מעולה וכך נוצרו בדים לא יקרים אך איכותיים. בצפת התפתחה גם תעשיית בגדים, וככל הנראה היה גם הצבא הטורקי לקוח חשוב של תעשיית הצמר היהודית.
בשליש האחרון של המאה ה-16 נתקל ייצור הצמר הצפתי בתחרות מצד תעשיית הצמר האנגלית והפלנדרית, שפיתחו שיטות יצור מתקדמות. כמו כן, כמו כל סוחרי האימפריה סבלו סוחרי צפת מהפיחות במטבע (שהונהג ב-1582 על ידי הסולטאן מוראט השלישי) שהוביל לאינפלציה. כתוצאה מכך פחת הייצור, רבו פשיטות הרגל והתמעטו העוסקים בתחום. ירידתה של קהילת צפת במאה ה-17 קשורה, בין היתר, להתמוטטות תעשיית הצמר – בסיסה הכלכלי.
גודל האוכלוסייה והרכבה
במאה ה-16 ניהלו השלטונות העות'מאניים רישום של משלמי המיסים ברחבי האימפריה שנקראו "פנקסי מס הקרקעות". כמו כן יש הערכות שונות של נוסעים, חלקן קרובות להערכות השלטון וחלקן רחוקות יותר. אמנם מפקדי השלטון לא כללו את כל האוכלוסייה אלא רק את משפחות של משלמי המיסים, אך יש לשער כי לא היו רחוקים מהמציאות. במפקד רשמי שנערך סביב שנת 1555, היו בצפת 716 בתי אב ו-56 רווקים יהודים. באופן כללי:
במקביל לגידול האוכלוסייה היהודית התרחש גידול גם באוכלוסייה המוסלמית, כאשר לאורך רב המאה ה-16 מספרם עומד על כ-5000 נפשות.
מספרם של היהודים בצפת גדול ממספר היהודים בכל עיר בארץ ישראל בימי הביניים ובעת החדשה לפני המאה ה-19, והעובדה שהם מנו מחצית מכלל האוכלוסייה היא תופעה יחידה במינה. במחצית המאה ה-16, מספר היהודים בצפת היה גדול פי ארבעה מיהודי ירושלים, ופי שלושה מיהודי חברון.
היחסים בין העדות היהודיות
בצפת היו קהלים רבים ממוצאים שונים. בעניינים כלליים של קהלים שימש "בית הוועד", שדמה לבית דין עליון לערעורים של ימינו ושימש כמרכז על-קהלי. בקהילות אחרות אין אנו מוצאים גוף מקביל ל"בית הוועד", לא בהרכבו ולא בסמכויותיו. כל הקהלים יחדיו היוו את ה"כולל", אליו הגיעו ההכנסות הכלליות (למשל מקהילות העולם) והוא היה אמון על תשלום המיסים, ביקור חולים, עזרה לנזקקים ועוד.
לכל קהל היה אופי משלו (המוסתערבים היו גאים על ותיקותם בארץ ישראל, הספרדים הביאו את הקבלה ואת מסורת ספרד, וכו'), וכן אינטרסים כלכליים משלו. לעיתים הגיעו סכסוכים בין הקהלים אף לערכאות משפטיות, אך סמכותם של הפוסקים הגדולים שמרה את צפת מפירוד.
המוסתערבים במאה ה-16 ניסו לשמר את מנהגי החיים ובעיקר את מנהגי תפילתם כנגד ההשפעות שהביאו יהודי ספרד. במישור אחר, היו חילוקי דעות בין הקהל הארגוני לבין הקהל האיטלקי והאשכנזי. עם זאת, סכסוכים אלו היו קלי ערך בהשוואה לסכסוכים בקהילת סלוניקי למשל, שם התפצלו הקהלים שוב ושוב. בצפת היו הריבים מעטים יחסית ולא חמורים. השתלבותו של האר"י, החצי אשכנזי במוצאו, בעולם המקובלים הספרדי של צפת מצביעה על יחסים טובים בין העדה הספרדית לאשכנזית במאה ה-16, בניגוד למאה ה-19. השתלבות העדות זו בזו נראית גם כאשר באותה שו"ת דנים חכמים בני עדות שונות, או כאשר חכמי עדה אחת דנים בענייני עדה אחרת. היעדר חומר בספרות השו"ת על חיכוכים בין עדתיים הוא עדות טובה להיעדר בעיות קשות בתחום זה, ולהשתלבות הקהילות זו בזו.
אלמנט שהוביל לסכסוכים יותר מיריבות עדתית היה שאפתנות אישית, כדוגמת הסכסוך בין ר' יוסף קארו לבין ר' משה מטראני, מתחים בין דיינים צעירים ומבוגרים ובין עשירים לעניים. היחסים בין חכמי הקהילה למנהיגיה החילוניים (הרבנים מול הפרנסים) היו הפוכים מהמקובל בקהילות אחרות, בהן היו הפרנסים מעל הסמכות הרבנית, כמשלמי משכורתה. בצפת הישיבות מומנו בעיקר מכספים מהגולה, וכך נאלצו הפרנסים להיכנע למרות הדתית. אחת הבעיות שנוצרו מכך הייתה שחרור תלמידי חכמים מתשלום מיסים וארנונות, אף על פי שחלקם היו גם סוחרים אמידים.
חיי הרוח בצפת
לא רק סיבות כלכליות הביאו את היהודים לצפת אלא גם סיבות רוחניות. קברו של רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון הפך מוקד עלייה לרגל והישיבה בצפת הפכה לבעלת יחוס גבוה ביותר. בקרב מגורשי ספרד התפשטו רעיונות משיחיים, וצפת נחשבה כבירת הגליל בה אמור להתגלות המשיח. לראשונה מאז תקופת הגאונים קם בארץ ישראל מרכז רוחני דומיננטי, שבמרכזו עמדה תורת הקבלה.
הקבלה הייתה חזקה במיוחד בקרב השכבות העממיות של יהודי ספרד לפני הגירוש (יותר מאשר בשכבות החזקות), שהשתמשו בתורת הנסתר במאבקם בכנסייה ובאינוס הדתי. דווקא שכבות עממיות אלו הן שהגיעו לצפת, ובכך ראו סימן לגאולה וחיזוק להמשך דבקותם בקבלה.
אנשי רוח חשובים
בצפת חיו במאה השש-עשרה רבנים רבים מהחשובים והמפורסמים בכל הדורות בעיקר בתחומי ההלכה והקבלה. מהמובילים ביניהם ומפעליהם העיקריים:
דאונינג 11
רחוב דאונינג מספר 11 (המכונה לעיתים רק מספר 11) הוא מעונו הרשמי של שר האוצר של בריטניה (שבאופן מסורתי מחזיק גם בתואר הלורד השני של האוצר). המעון, השוכן ברחוב דאונינג שבלונדון, נבנה ב-1682 לצד מעונו הרשמי של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, ברחוב דאונינג 10.
שר האוצר הראשון שגר שם היה הנרי פטי-פיצמוריס ב-1806, אך רחוב מספר 11 הפך למשכנו הרשמי של שר האוצר רק ב-1828.
משנת 1997 ואילך, ראשי הממשלה טוני בלייר, גורדון בראון, דייוויד קמרון, תרזה מיי ובוריס ג'ונסון בחרו להתגורר במשך כל תקופת כהונתם או חלק ממנה בדירה שמעל רחוב 11, שכן דירת המגורים שם גדולה יותר מאשר ברחוב 10. עם זאת, ביתו של ראש הממשלה נחשב באופן מסורתי לרחוב דאונינג 10.
רקע
מספר 11 ממוקם משמאל למספר 10, שמהווה את מעונו הרשמי של ראש הממשלה מאז תחילת המאה ה־19. מספר 12, משמאל למספר 11, הוא מעונו הרשמי של המצליף הראשי, אך הוא משמש כעת כמשרד העיתונות של ראש הממשלה.
כתוצאה משינויים פנימיים רבים במהלך השנים, שלושת הבתים הם קומפלקס אחד מבפנים; אפשר ללכת ממספר 11 למספר 10 דרך דלת פנימית, מבלי להשתמש בדלתות הרחוב. משרד הקבינט בווייטהול מקושר ישירות לבתים האלה דרך חלקו האחורי ומהווה משרד בפועל של ראש הממשלה וחברי מועצות בכירים.
הבית הוא אחד מכמה בתים שנבנו על ידי ג'ורג' דאונינג בין 1682 ל-1684. הוא שופץ בשנים 1723–1735. יחד עם מספר 10, הוא עבר שחזור גדול על ידי ריימונד ארית', בין השנים 1960–1964. למרות השחזור, חלק גדול מגרם המדרגות של הבית נשמר.
מאז כהונת טוני בלייר
ראש הממשלה בוריס ג'ונסון ושר האוצר סאג'יד ג'וויד, עד להתפטרותו בפברואר 2020, המשיכו את המנהג והתגוררו בדירות ששימשו באופן מסורתי את עמיתיהם.
במרץ 2020, ראש הממשלה בוריס ג'ונסון שיפץ את דירת המגורים במספר 11. חקירה של ועדת הבחירות חוקרת את מימון השיפוץ הזה. הפרשה כונתה בעיתונות פרשת Cash-for-Curtains.
היברניה
lουερνία היא העיבוד היווני לשם הקלטי Īweriū, ​​שממנו צמחו בסופו של דבר השמות האיריים Ériu ו-Éire. השם שונה בלטינית (בהשפעת המילה hībernus) שפירושו "ארץ החורף".
שימוש פוסט-לטיני
המלך הגדול בריאן בורו (941–1014 בערך) ביסס את תוארו על היותו קיסר הסקוטים, (בלטינית: Imperator Scottorum, אימפראטור סקוטורום), או קיסר הגאלים. משנת 1172 ממלכת אירלנד העניקה למלך אנגליה את התואר הנוסף, Dominus Hibernie, דומינוס היברניה, "לורד אירלנד". ממלכת אירלנד גם יצרה את התואר - Rex Hibernie (רקס היברניה), מלך אירלנד, לשימוש בטקסטים לטיניים. ג'רארד מרקטור כינה את אירלנד "Hybernia" במפת העולם שלו משנת 1541. בשנת 1642 המוטו של הקונפדרציה האירית, ממשל בעל כנסייה ושלטון קתוליים ששלטו בחלק גדול מאירלנד עד 1650, היה - Pro Deo, Rege et Patria, Hibernia Unanimis (פרו דאו, רג'ה אט פטריה, היברניה אוננימיס) (באנגלית: ' For God, King and Fatherland, Ireland is United ').
השימוש בשם 'היברניה' חזר עם זרם הקלאסיציזם באירופה במאה ה -18, וכך גם השימוש בשם 'קלדוניה', אחד המונחים הלטיניים לסקוטלנד, והשם 'בריטניה' לבריטניה. הכותרת "היברניה" נטבעה על מטבע ות איריים בשנות ה -1700, ועל מטבע של 2 אירו לשנת 2016. הוקמו חברות כמו חברת הביטוח ההיברניאנית (ששמה לימים שונה לקבוצת היברניאן). השם זכה לפופולריות עם הצלחתה של מפלגת הפטריוטים האירית. בתקופה בה אומצו אדריכלות ועיצוב קלאסיים פלדיאיים בצפון אירופה, היברניה הייתה מילה שימושית לתיאור אירלנד עם גוונים של סגנון ואדיבות קלאסית, כולל על ידי העלייה האנגלו-אירית המשגשגת שלימדה לטינית בבית הספר. "היברניאן" שימש כמונח לאנשים, ותואר כללי. הבורסה המלכותית בדבלין נבנתה בשנים 1769–79 עם הכיתוב המגולף "SPQH" "לסנאטוס פופולוסקי היברניקוס" 'הסנאט ואנשי אירלנד'. האקדמיה המלכותית להיברניאן מתוארכת לשנת 1823.
הגדוד הספרדי של המאה ה -18 שהורכב מגולי אירים היה ידוע כגדוד היברניה.
תופעה נוספת היא בקדחת היברניה משפחתית או TRAPS (תסמונת תקופתית הקשורה לקולטן נמק הגורם לנמק), קדחת תקופתית שתוארה לראשונה בשנת 1982 במשפחה ממוצא אירי וסקוטי, אך נמצאה בכל הקבוצות האתניות. מועדוני הכדורגל הסקוטיים Hibernian FC ודנדי היברניאן (כיום דנדי אוטד) אימצו את השם.
גרין לנטרן: שחר הברקת
גרין לנטרן: שחר הברקת (באנגלית: Green Lantern: Emerald Dawn) היא מיני סדרת קומיקס שפורסמה בדצמבר 1989 על ידי חברת DC קומיקס למשך שש חוברות. היא נכתבה על ידי קית' גיפן וג'רארד ג'ונס ואוירה על ידי מ. ד. ברייט. החוברת הראשונה נכתבה על ידי ג'ים אוסלי.
המיני סדרה סיפרה מחדש את סיפור מקורו של האל ג'ורדן וכיצד הוא הפך לגרין לנטרן בהמשכיות שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים. כמה אלמנטים שוכתבו מסיפור זה בחוברת Green Lantern: Secret Origins משנת 2008, שנכתב על ידי ג'ף ג'ונס.
למיני סדרה זו יצא סיפור המשך שפורסם בין אפריל 1991 לספטמבר 1991, וחקר את קורותיו של ג'ורדן בתשעים הימים בהם נלקח תחת חסותו של סינסטרו ואומן ברזי חיל הפקחים הירוקים.
עלילת המיני סדרה היוותה את הבסיס לסרט הלייב אקשן "גרין לנטרן" משנת 2011.
כרך ראשון: הסימן (גם: השלט)
האל ג'ורדן הצעיר ואחיו ג'ק עדים במו עיניהם למות אביהם, הטייס מרטין ג'ורדן, בעת ניסוי שערך ב"פריס תעופה". שנים לאחר מכן, ג'ורדן מפוטר מעבודתו ב"פריס תעופה" ועושה תאונה לאחר שהוא וחברו השתכרו, והג'יפ שלו מתרסק לתוך שלט דרכים. בשעה שמצבו יציב, מצב חברו אנדי אינו כשורה, וחברתו לשעבר קרול פריס ואביה, מנהל "פריס תעופה", כועסים עליו משום שאנדי הוא הטייס המצטיין שלהם.
בחזרה ב"פריס תעופה", ג'ורדן עורך ניסוי כאשר לפתע הסימולטור מתרסק מבעד לקיר ומתעופף לעבר יעד בלתי ידוע. בזמן שהותו באוויר, ג'ורדן שומע קולות בראשו אודות טבעם של הסדר והכאוס ועל אודות חיל ללא פחד, כעס או שחיתות. כאשר ג'ורדן נוחת, ללא פגע, הוא נמצא במרכזו של מדבר ולפניו שברי חללית שהתרסקה. ג'ורדן מובא בכוח אל תוך החללית, שם הוא פוגש באבין סור, הגרין לנטרן של סקטור 2814. אבין סור גוסס, ומודיע לג'ורדן שהוא נבחר לשמש כמחליפו. ג'ורדן אומר שאינו מעוניין, אך הטבעת שעל אצבעו של אבין סור מתעופפת לה לאצבעו של ג'ורדן עם מותו של החייזר. ג'ורדן נכנס לפאניקה, יוצא בסערה מהחללית ומגלה לראשונה כי הוא מסוגל לעוף. הוא מוצא טלפון ציבורי ומתקשר לקרול, שחושבת שהוא גנב את סימולטור התעופה ואומרת לו שיכול להיות ואנדי משותק לכל החיים. במהלך מעופו במדבר, ג'ורדן נתקל בשלט הדרכים בו התרסק, נתקף בזעם, טס לעברו ונפצע.
כרך שני: העקבות
ג'ורדן מחליט להסתיר את זהותו עם מסיכת פנים. כשהוא באוויר, הוא נבהל כאשר טייס "פריס תעופה" כמעט גורם לתאונה באוויר. בעזרת טבעת הכוח, ג'ורדן עוזר למטוס לנחות בשלום. קרול פריס מסוקרנת מיכולותיו החדשות, אך הטייס זועם, וג'ורדן עוזב את המקום מיואש. על הירח, חייזר צהוב מחפש אחר אבין סור. הוא עושה את דרכו לכדור הארץ ומוצא את גופתו חסרת החיים בשברי החללית במדבר. הוא מגלה שהטבעת עברה לגרין לנטרן חדש, ומנסה לעלות על עקבותיו.
ג'ורדן מחליט להסגיר את עצמו לידי המשטרה, ושוטר מחרים את חפציו, כולל את טבעתו. לפתע, החייזר הצהוב פורץ לכלא והורג רבים מהסוהרים. ג'ורדן נמלט מכלאו, שהוחרב, ומוצא את טבעת הכוח. הוא מצפה להביס את החייזר ללא כל קושי, אולם לטבעת אין כל השפעה עליו.
כרך שלישי: הטבעת
מלא פליאה על חוסר יכולתה של הטבעת להגן עליו מפני החייזר, ג'ורדן אינו מצליח להתרכז והקשר שלו עם הטבעת מתנתק. החייזר עוזב לאחר שהוא לא עולה על עקבותיו של הגרין לנטרן.
ג'ורדן מבקש לדעת מהטבעת תשובות לשאלותיו, ולמרבה הפתעתו היא עונה לו כי עליו לטעון את טבעת הכוח מדי 24 שעות. עוד נודע לו, כי החייזר הצהוב הוא הרובוט ליג'יון, שהרג ארבעה פקחים ירוקים כולל את אבין סור. הטבעת מראה לג'ורדן את רצף האירועים שהובילו למותו של אבין סור, ובסופם ליג'יון מתקיף אותו. ביודעו כי אין לטבעת כל השפעה על הצבע הצהוב, ג'ורדן מחליט להשתמש בכור החללית כדי ליצור פיצוץ גרעיני שיביס את החייזר.
כרך רביעי: החיל
להפתעתו, ליג'יון שורד את הפיצוץ. כאשר הוא נוכח לדעת שהוא חסר כל ניסיון, ג'ורדן מבקש מהטבעת לקחת אותו לפגוש בחברי הפקחים הירוקים הנוספים, וליג'יון בעקבותיו.
הטבעת לוקחת את ג'ורדן לסקטור 2813, היכן שהוא פוגש את הגרין לנטרן טומאר-רי. טומאר-רי אומר לו שליג'יון נצפה והם משתגרים לעבר כוכב הלכת אואה. בהגיעם לכוכב, טומאר-רי מסביר לג'ורדן את טבעם של שומרי היקום ואת מאבקם לשמור על הסדר ביקום. הם פוגשים בסאלאאק, שמציע לחפש תשובות בספר של אואה אודות מקורו של ליג'יון. הספר מביא את קורותיו של סקטור 407, שבו צפיפות אוכלוסין וכיבוש גרמו לשומרי היקום ללכוד את הכוכב בשדה אנרגיה עד אשר שאיפתם לכבוש תיפסק. טומאר-רי מורה לג'ורדן להישאר באואה כדי להתאמן. ג'ורדן מבקש ממנו להופיע בהלווייתו של חברו אנדי, שבה הוא מסביר לאחיו את קורותיו. למשך השבוע הקרוב, ג'ורדן מתאמן באואה בהדרכתו הנוקשה של קילווג, עד שבוקר אחד הוא מתעורר למשמע אזעקה. טומאר-רי מסביר שאזעקה לא הושמעה במשך מיליוני שנים. ליג'יון פלש לכוכב הלכת אואה.
כרך חמישי: המבחן
קילווג פוקד על חברי החיל לתפוס מחסה בשעה שהוא מסיח את דעתו של ליג'יון, אולם ליג'יון מצליח להרוג כמה מחברי החיל. חברי החיל יורדים מתחת לפני השטח בתקווה להשתמש במערך הסלעי של הכוכב כנשק נגד החייזר. אולם, ליג'יון מצליח לברוח מטומאר-רי וסאלאאק ומגיע להיכל בו שומרי היקום ישנים. הוא מעיר אותם משנתם ודורש נקמה, אך מסתבך בכבלי התאים שלהם. ג'ורדן פועל במהירות, חותך את כבלי התאים כדי לשאת את ליג'יון החוצה. במאמצו לחשוב על דרך להביס את החייזר הצהוב, ג'ורדן משתמש בקרקע הבוצית של אואה כדי לכסות את ליג'יון מכף רגל ועד ראש ומתגבר עליו. לפני שהוא מנחית את מכת המחץ שתהרוג אותו, החייזר מסביר שהוא למעשה אוסף נשמותיהם של תושבי סקטור 407 - אנשים שנלכדו בקרן האנרגיה של אואה על ידי שומרי היקום. ג'ורדן אינו משוכנע, לאחר שהיצור הרג את חבריו לחיל, אך מסרב להרוג את ליג'יון או את שומרי היקום. הוא משתמש בטבעת כדי לפשוט את ליג'יון משריונו, אך יצור עצום ממדים מגיח מתוכו ותוקף את החיל.
כרך שישי: השחר
בשעה שג'ורדן וחבריו לחיל מנסים לתחום את הפרוטופלזמה ההולכת וגדלה שהייתה ליג'יון, פחד מתחיל להשתלט על ג'ורדן. קילווג, טומאר-רי ושאר חברי החיל מנסים להרים את היצור מעל פני הכוכב, אך מסתבר שהוא ביצר את עצמו לקרקעית הכוכב ומשתמש באנרגיה של שומרי היקום נגדם. שומרי היקום מחליטים שכדי לשמור על סדר עליהם לנטוש את כוכבם ולשמר את עצמם. ג'ורדן אינו מאמין למשמע אוזניו, ומבקש לאצור בתוכו את אנרגיית סוללת הכוח הראשית. ג'ורדן נזכר במילותיו של אבין סור הקוראות לו להתגבר על הפחד, עובר דרך סוללת הכוח הראשית ונאגף בלהבות ירוקות. הוא משתמש באנרגיה העצומה כדי ליצור מערבולת שעוקרת את ליג'יון מתוך הקרקע לעבר החלל, שם חברי החיל תוחמים את היצור ונושאים אותו לעבר עולם ביתו.
שומרי היקום מלאים התפעלות על מעשיו של ג'ורדן, ומוצאים שהוא יורש מתאים לאבין סור. הם ממנים אותו לגרין לנטרן של סקטור 2814. לאחר שובו לכדור הארץ, ג'ורדן מחליט שעליו לעשות את הדבר הנכון ולהסגיר את עצמו לרשויות בעקבות נהיגה בשכרות. לאחר זמן מה הוא משתחרר ומוצעת לו עבודתו חזרה, כעת כשלקח אחריות על מעשיו. מאוחר יותר, ג'ורדן מטיס את מטוסו ומשהו אינו כשורה, בדיוק בדרך שבה מת אביו. במקום להשתמש בטבעת הכוח ולהציל את עצמו, ג'ורדן מחליט להנחית את המטוס בכוחות עצמו. הוא מצליח, אך המטוס מתפוצץ לפתע. ג'ורדן מגיח מענן הפיצוץ כשהוא בריא ושלם, אוסף את טבעתו וממשיך בדרכו.
מיכאל רביב
מיכאל רביב (נולד ב-7 בספטמבר 1946) הוא אגרונום פרופסור אמריטוס לחקלאות במרכז וולקני ובפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
ביוגרפיה
רביב נולד בתל אביב לאנטולי (נפתלי) רבינוביץ ולאסתר שפירא רבינוביץ. אימו הייתה נכדתו של הרב הליטאי זלמן סנדר כהנא שפירא. הוא למד בתיכון אליאנס בתל אביב, היה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים ושירת בנח"ל. במהלך השירות נישא לאילה נהרין רביב, ולאחר השחרור הם הצטרפו לקיבוץ אייל. ב-1970 הם עזבו את הקיבוץ, חזרו לתל אביב ורביב החל את לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות, שם הוא השלים לימודי תואר ראשון, שני ודוקטורט בשנת 1979. החל לעבוד במכון וולקני בבית דגן כבר בזמן לימודיו והצטרף כחוקר בכיר במרכז המחקר נווה יער של מנהל המחקר החקלאי עם סיום לימודיו. עבד בנווה יער מ-1979 עד פרישתו ב-2013, ושימש כראש השלוחה בשנים 1999–2005.
עבודתו המדעית
פרסם יותר ממאה מאמרים בכתבי עת מדעיים והשתתף בעריכת ספר משפיע על גידול במצעים מנותקים שיצא בהוצאות Elsevier בשתי מהדורות. רביב התפרסם בשל עבודתיו הרבות ותרומתו המדעית בתחום החקלאות המקיימת ובפרט בתחום יצור קומפוסט.
שוטטות
שוטטות היא הליכה באפס מעשה וללא תכלית. בישראל, כאשר השוטטות נעשית בנסיבות מחשידות, היא מהווה עבירה לפי חוק העונשין, המטיל חצי שנה מאסר על מי שנמצא "משוטט בחצרים או בקרבתם או בדרך או בכביש או בסביבתם, או במקום ציבורי, והכל בזמן ובנסיבות שיש בהם כדי להסיק שהוא נמצא שם למטרה אסורה או פסולה".
לשוטטות פאן נוסף שקשור לתנועת ההאטה, המדברת האטה בקצב החיים בעולם המערבי כשינוי תרבותי.
סית'ר
סית'ר (באנגלית: Seether) היא להקת פוסט-גראנג' שנוסדה בדרום אפריקה בשנת 1999 תחת השם "סארון גס" (Saron Gas) על ידי שון (ולגמוד) מורגן, דייל סטווארט ודייב קוהו. היא שינתה את שמה לאחר שחתמה חוזה הקלטות עם Wind-up Records בשנת 2002. רבים נוטים לחשוב שהדיסק Disclaimer ("התנגדות לאחריות") הוא הדיסק הראשון שלה, למעשה הוא הדיסק השני, אך הראשון יצא בדרום אפריקה בלבד עוד לפני שהלהקה התפרסמה.
על הלהקה
בתור "סארון גז" הם הוציאו את הדיסק Fragile ("עדין") בשנת 2000 עם חברת הקלטות מקומית (מוסקטיר רקורדס), לכן הדיסק הופץ רק בדרום אפריקה. שון הגדיר את הדיסק כ"פופ\רוק" דבר שלא השביע את רצונו ולא מתאים לאופי שהוא ודייל תכננו ללהקה, אך עם זאת אפשר להגיד שהדיסק בנה את הצד של השירים היותר רגועים של סית'ר.
בשנת 2002, אחרי שחתמו על חוזה עם וינד-אפ רקורדס, הם הוציאו את הדיסק Disclaimer ("התנגדות לאחריות") שכלל ברובו עבודות חדשות וכמה שירים מ"פרייגיל", הדיסק הצליח וכך סית'ר זכו בתחילת פרסום כלל עולמי. סית'ר נכנסה לתודעה של הציבור האמריקאי אחרי הלהיט Broken ("שבור") בגרסתו השנייה, שבה סולנית אוונסנס, איימי לי, שרה דואט עם מורגן, שלאחר כמה זמן הם נעשו לזוג ונפרדו בסוף 2005. בזכות איימי לי השיר הקנה לסית'ר את הפרסום הרצוי, אך עם זאת הוא הראה להם רק את הצד השקט יותר של סית'ר, דבר שדי הטעה את ה"מעריצים" החדשים. בשנת 2004 הם שיחררו מחדש את הדיסק Disclaimer, עם השיר ברוקן (בשיתוף איימי לי) ועוד 3 או 7 שירים נוספים (תלוי בגרסה), תחת השם Disclaimer II ("התנגדות לאחריות 2") והדיסק זכה להצלחה. חלק משיריהם בתקופה הזאת (2002–2004) היו חלק מפסי-קול של סרטים.
בשנת 2005 שיחררו סית'ר את האלבום Karma and Effect ("קארמה ואפקט") שכלל להיטים כמו: Remedy ("תרופה"), Truth ("אמת") ו- The Gift ("המתנה"), שירים אלו גרמו לסית'ר להיכנס לתודעה של כל העולם.
ב-11 ביולי 2006 יצא דיסק אקוסטי ללהקה, שכלל, בנוסף לשירים אקוסטיים שכבר מוכרים למעריצי סית'ר ושירים שקיבלו גרסה אקוסטית מיוחדת, גם ריאיון עם חברי הלהקה וגם קטעים מההופעה האקוסטית.
הגיטריסט פטריק קאלאהן, לפי seetherville.com, החליט לפרוש מהלהקה. סית'ר החליטו להמשיך לבינתיים כלהקה של 3 אנשים.
ב-2009 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Careless Whisper" של ג'ורג' מייקל. בניגוד לציפיות השיר הפך למצליח יחסית והגיע לחמשת המקומות הראשונים במצעד המיינסטרים והמודרן בארצות הברית. ביוני הכריזה הלהקה כי היא מתחילה לכתוב לאלבום חדש שאמור לצאת מתישהו ב-2010.
בשנת 2014 הלהקה שחררה את האלבום "Isolate and Medicate", האלבום פופי יותר משאר אלבומי הלהקה. שון האשים את חברת התקליטים בכך שכוונו את הלהקה לאלבום שיצליח בתחנות רדיו אלטרנטיביות ולכן האלבום יצא פחות כבד.
בשנת 2017 הלהקה שחררה את האלבום "Poison the Parish". הלהקה ניסתה לחזור לסאונד של שני האלבומים הראשונים ולכן הוא מאופיין בצליל כבד יותר מהאלבומים האחרונים של הלהקה.
פיטר וודוורד
פיטר וודוורד (באנגלית: Peter Woodward; נולד ב-24 בינואר 1956) הוא שחקן, פעלולן ותסריטאי אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא כגיילן בסדרת הספין אוף של "בבילון 5": "בבילון 5: קריאה לנשק", סדרת ההמשך "קרוסייד" וב"בבילון 5: הסיפורים האבודים". עוד הוא מוכר מתפקידו כבריגדיר ג'נרל או'הרה בסרט "הפטריוט".