cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סבוקה
חגיגת סנטה לוצ'יה
הפסטיבל מתקיים מדי שנה, ביום ראשון השני של אוגוסט, והוא אחד האירועים המשמעותיים שהתרחשו במשך דורות רבים בסיציליה. כל מרכז הכפר של סבוקה משמש כבמה. לוצ'יה הקדושה מיוצגת על ידי ילדה מקומית לבושה בלבן הנישאת על כתפיו של גבר והאוחזת בידה דקל זהב, סימלה של הקדושה במסורת המקומית. הילדה מוקפת בבני אדם מחופשים המנסים לפתותה. ראשון להם הוא השטן הלבוש בבגד אדום ומסיכה, והאוחז בידיו קלשון מעוקל. סביב מותניה של הילדה קשור חבל בו אוחזים משתתפים בתהלוכה המחופשים לרומאים והמכונים "יהודים מכוערים" (i brutti giudei), ובקצהו של החבל קשורים שני שוורים. התהלוכה מקיפה את הכפר שלוש פעמים ובמהלכה אל לה לילדה לשים את ליבה לפיתויים המקיפים אותה. בסיומה של התהלוכה בכיכר המרכזית בכפר, מורדת הילדה מכתפיו של הגבר שנשאה ורוכנת בפני הקהל. ההצגה מסתיימת בתבוסת הרשע ובבריחתו החפוזה בעקבות הדמות המסווה המייצגת את השטן (המכונה בשם הארכאי "וירסרייו" - Virsèriu) ושל חסידיו, החיילים הרומאים, כולם נרדפים על ידי שני השוורים הדוהרים. אמונתה של לוצ'יה מנצחת בסופו של דבר, והחגיגה מתחילה. המקורות ההיסטוריים-ארכיוניים שהוזכרו לעיל מדווחים כי ההצגה העממית הוקמה במאה ה-16 בהסכמת אנשי הדת של סבוקה, כולל הארכימנדריט, והאבות הדומיניקנים והאבות הפרנציסקנים. הצגה זו הוקמה פה אחד במטרה לבלום את המנהגים הפגניים וכדי לשעשע ולחנך את המוני העם, באמצעות מייצג פומבי שבמרכזו חיי הקדושה. המופע נקרא "לה לוצ'יה" על ידי מקימיה שהיו משוכנעים בתפקיד החינוכי של אמנות התיאטרון. הפסטיבל מאורגן מהקמתו על ידי המסדר הקדום של סנט לוצ'יה (Confraternita di Santa Lucia), בעקבות החוק, שעדיין בתוקף, שתוקן בפעם האחרונה בשנת 1831.
חינוך
בכפר רינה יש בית ספר יסודי וחטיבת ביניים.
המוזיאון של סבוקה, רובע סן מיקלה
המוזיאון ההיסטורי והאתנו-אנתרופולוגי ממוקם בוויה סן מיקלה, בסמוך לכנסייה באותו שם. בשנת 1984, נערכה בבניין העירייה תערוכה קבועה על התרבות הכפרית, וב-4 באוגוסט 2001 נחנך המוזיאון הנוכחי. המבנה ממוקם במרכז ההיסטורי של סבוקה, באתר בו עמדו (עד 1997) חורבות ארמון הרנסאנס המפואר של משפחת טרישטה. המוזיאון כולל שתי קומות וכולל גם אזור חיצוני נרחב. האולם העירוני המשמש לכינוסים, כנסים ואירועי תרבות מסופח למוזיאון. בקומה הראשונה משוחזרים כמה פעולות מהעולם הכפרי (הכנת לחם, המודד, איש העצים, הרועה, טחנת המים וכו'). התערוכות והכלים מוצבים על ארגזי עץ, שעליהם מוצג גיליון נתונים טכניים. בנוסף, מתועתקים בסיציליאנית פתגמים ושירים פופולריים הנוגעים למסורת המקומית. אפשר גם לשמוע עדויות ושירים מקומיים ששימשו לשירה במהלך העבודה החקלאית ובליל סן ג'ובאני, שהוקלטו לפני כמה עשורים בסבוקה העתיקה. בקומה השנייה של המוזיאון מוצגת ההיסטוריה המקומית החל מימי הביניים עם הצגת כתבי יד יקרים, דיוקנאות, תלבושות, מפות ושלטי אבירים. חלק מוקדש למשפחות הבולטות של סבוקה. באוקטובר 2013 נכלל מוזיאון סבוקה במרשם המורשת הבלתי מוחשית של סיציליה.
מטבח
המאכלים האופייניים לאזור סבוקה הם אלו של המסורת הסיציליאנית ואזור מסינה:
כלכלה
המרכז ההיסטורי מתבסס על תיירות, אבל הכלכלה של הקומונה סבוקה מתבססת בעיקר על חקלאות. בקומונה מגדלים מטעי הדרים, כרמים, מטעי זיתים, בוסתנים, עצי שקד, ירקות, בקר, כבשים, עזים וחוות חזירים. ישנם גם בתי מלאכה קטנים המוקדשים לעבודה עם עץ ומוצרים חקלאיים מקומיים, וכן בתי בד לכבישה של שמן זית מקומי.
צפע אירופאי
צפע אירופאי (שם מדעי: Vipera berus) הוא מין נחש ארסי ממשפחת הצפעיים. זהו נחש ארסי החי באירופה ואחד משלושת מיני הנחשים החיים בבריטניה.
נחש זה מצוי בכל מערב אירופה וכן מצפון אסיה ועד מזרח אסיה. הוא מצוי באזורי מחיה שונים, הוא בעל תפוצה רחבה ואינו בסכנת הכחדה.
אורכו של הצפע האירופאי בין 60–90 סנטימטרים ומשקלו בין 180-50 גרם. הוא בעל רצועות כהות עם קשקשים זהובים עד אפורים-כסופים. צפע זה הוא טורף הניזון בצעירותו מעכבישים וחסרי חוליות נוספים, ובהתבגרו - ניזון מצפרדעים, לטאות ונחשים קטנים, וכן מעופות ויונקים קטנים. צפע זה עוזר לאדם לווסת את אוכלוסיית המזיקים, כמו עכברים. הוא איננו אגרסיבי, ויכיש רק כאמצעי הגנה. עקב החפיפה הגבוהה עם האדם ישנם הרבה מקרי הכשה שלו מדי שנה. ואולם, ארסו חלש יותר משל רוב הצפעים, ועד עתה דווח רק על מספר מועט מאוד של מקרי מוות כתוצאה מהכשתו.
פאבילה, מלך אסטוריאס
פאבילה, מלך אסטוריאס (נפטר בשנת 739) היה המלך השני של ממלכת אסטוריאס משנת 737 ועד מותו.
ביוגרפיה
פאבילה היה בנו היחיד ויורשו של פלגיוס, המלך האסטורי הראשון. בשנת 737 הוא ייסד את כנסיית סנטה קרוז, בבירתו קנגס דה אוניס, אך מלבד זאת, לא ידוע דבר נוסף על שלטונו.
אמרו שהוא נהרג על ידי דוב בציד. הציד היה כנראה כלי לטפח קשרים פוליטיים בחצרו, מנהג נפוץ מימי הביניים. אף על פי כן, כותבי כרוניקה מאוחרים יותר של ה-Cronica ad Sebastianum מתחו עליו ביקורת כמי שנכנע לרחמנות מוגזמת.
פאבילה נקבר עם אשתו פרוילובה בכנסיית סנטה קרוז דה קנגס דה אוניס. על פי כתובת היסוד של סנטה קרוז, הוא הותיר ילדים, אך הם לא ירשו אותו. ירש אותו גיסו אלפונסו, בעלה של אחותו ארמסינדה.
ניקול ריו
ניקול ריו (בצרפתית: Nicole Rieu; נולדה ב-16 במאי 1949) היא זמרת צרפתייה.
ביוגרפיה
ריו נולדה בשומון, היא החלה לעסוק בשירה בשנות ה-60, ב-1969 הוחתמה לראשונה עם חברת תקליטים, ב-1973 יצא אלבומה הראשון.
ב-1975 נבחרה באופן פנימי על ידי TF1 לייצג את צרפת באירוויזיון, עם השיר "Et bonjour à toi l'artiste" הייתה במקום הרביעי בתחרות.
היא ערכה קונצרטים ברחבי אירופה וב-1976 נסעה להופיע בקוויבק.
היא הקליטה גרסה בצרפתית לשיר של דיאנה רוס "Theme from Mahogany", בנוסף היא ביצעה דואטים עם מספר מוזיקאים וביניהם מישל פוגאן.
בשנות השמונים היא עזבה תקופה את הקריירה על מנת להתמקד בחיי משפחתה.
סבאח אל-ח'אלד א-סבאח
סבאח אל-ח'אלד א-סבאח (בערבית: صباح الخالد الحمد الصباح; נולד ב-3 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי ודיפלומט כוויתי, המכהן משנת 2019 בתפקיד ראש ממשלת כווית.
ביוגרפיה
סבאח הוא בנו של חאלד בן חאמד א-סבאח ומוזה בת אחמד א-סבאח, הבת של אחמד בן ג'אביר אלמובארק א-סבאח, שהיה שליט כווית בין השנים 1921 עד 1950. הוא אחיו של מוחמד אל-ח'אלד א-סבאח, סגן ראש הממשלה לשעבר של כווית. אח נוסף שלו הוא אחמד אל-ח'אלד א-סבאח שגם כיהן כסגן ראש ממשלה לשעבר ושר הביטחון.
בשנת 1977 קיבל א-סבאח תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת כווית.
סבאח החל את הקריירה שלו בשנת 1978, כשהצטרף למשרד החוץ של כווית. עד שנת 1995 הוא עבד במשרד בתפקידים שונים, לרבות תפקיד שגריר כווית באו"ם בין השנים 1983–1989. בין השנים 1995 ל-1993, כיהן סבאח כשגריר כווית בערב הסעודית. במהלך תקופה זו הוא כיהן כנציגה של כווית לארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. בין השנים 1998 ל-2006 כיהן סבאח כראש השירות לביטחון לאומי.
ביולי 2006, מונה סבאח לתפקידו המיניסטריאלי הראשון, כשמונה לשר הרווחה והעבודה, תפקיד שהמשיך בו עד אוקטובר 2007 עד שמונה לשר המידע. בפברואר 2010 הוא מונה לחבר במועצת הנפט העליונה. באוקטובר 2011 מונה סבאח לסגן ראש הממשלה ושר החוץ. בדצמבר 2011 מונה סבאח גם לשר החוץ בקבינט. ב-4 באוגוסט 2013 מונה סבאח לתפקיד "סגן ראש ממשלה ראשון", בנוסף לתפקידו כסגן ראש הממשלה.
ב-19 בנובמבר 2019 מונה לראש ממשלת כווית.
חיים אישיים
סבאח נשוי לאיידה סלים אל-עלי א-סבאח ויש לו שני ילדים.
Eurovision – Australia Decides
Eurovision – Australia Decides (בעברית: אירוויזיון – אוסטרליה בוחרת) היא תחרות שירה שנתית, המופקת על ידי רשות השידור האוסטרלית (SBS). התוכנית משמשת לבחירת הנציג והשיר האוסטרלי לתחרות הזמר של האירוויזיון השנתית.
רקע
לרגל המהדורה ה-60 של האירוויזיון, הוזמנה רשות השידור האוסטרלית להשתתף בו. הרשות, שהייתה חברה חלקית באיגוד השידור האירופי, נענתה לבקשתו, ושלחה את גיא סבסטיאן עם השיר "Tonight Again". כדי לא לפגוע בסיכוי העפלה של מדינות אירופה, אוסטרליה, לצד אוסטריה המארחת ו"ארבע הגדולות" עלתה אוטומטית לגמר. היא הגיעה למקום החמישי עם 196 נקודות. בעקבות המיקום הגבוה, הצטרפה אוסטרליה לאירוויזיון באופן רשמי. בשנת 2016 הגיעה המדינה למקום השני עם השיר "Sound of Silence" של דאמי אים.
בשנת 2015–2018 נבחר הנציג באופן פנימי, על ידי ועדה מטעם רשות השידור הממלכתית. בספטמבר 2018 הודיעה SBS כי החל משנת 2019 יופק קדם לאומי לאירוויזיון 2019.
ראש מחק
הסרט הופק במסגרת פרויקט גמר בלימודי הקולנוע של לינץ' במכון האמריקני לקולנוע בלוס אנג'לס. במקור אישר ראש החוג ללינץ' לצלם סרט של לא יותר מ־21 דקות אלא שבמהלך הצילומים התברר כי התוצאה הסופית תהיה ארוכה בהרבה ולכן הוא קיבל אישור חריג לחרוג מהזמן הסטנדרטי של סרטי גמר. התוצאה הייתה לסרט באורך של 89 דקות.
הפקת הסרט ארכה כ-5 שנים והחלה בשנת 1971. 3 שנים הוקדשו להשלמת הצילומים ועוד שנתיים לעריכתו. תקציבו הכולל של הסרט עמד על כעשרת אלפים דולר, שאת רובם לווה לינץ' מאביו. בכל פעם שנגמר הכסף לצילומים יצאה ההפקה להפסקה, לעיתים קרובות למספר חודשים, ומסיבה זו התארכה מאוד הפקתו של הסרט. את הסרט צילמו שני צלמים: הרברט קרדוול ופרדריק אלמס. אלמס המשיך לשתף פעולה עם לינץ' גם בקריירה המקצועית של השניים, כאשר צילם את סרטיו קטיפה כחולה ו-לב פראי. על פס הקול עבד לינץ' יחד עם חברו ללימודים אלן ספלט. הסרט צולם במבנה נטוש לא הרחק מהמכון לקולנוע שבו למד לינץ'. המבנה שימש בעבר כאורוות לסוסים אך ננטש ברבות השנים. כמה מן החדרים שימשו כאתרי צילום בעוד אחרים משמשים כחדרי עריכה, איפור והכנה ועוד.
כל המשתתפים בסרט וכן אנשי ההפקה עבדו בהתנדבות. בתפקיד הראשי הופיע השחקן האמריקאי ג'ק נאנס. בתפקיד בת זוגו הופיע השחקנית שארלוט סטיוארט. בתפקיד אביה הופיע שחקן הטלוויזיה הוותיק אלן ג'וזף ובתפקיד אמה הופיעה השחקנית ההוליוודית הוותיקה ג'ין בייטס. לינץ' שימש כמעט בכל התפקידים הטכניים בסרט בעצמו: מפיק, טכנאי קול ואפקטים, עורך, מאפר ומעצב פסקול. גם את המוזיקה בסרט הלחין לינץ' בעצמו כולל את שיר הנושא.
הסרט מתאר את התמודדותו של איש צעיר בשם הנרי עם תינוק מעוות שנולד לו מבת זוגו מארי. מארי נוטשת את הנרי עם התינוק לבדו לאחר שהבכי הבלתי פוסק שלו מפריע לה לישון. היא חוזרת לבית הוריה והנרי נשאר להתמודד בעצמו עם התינוק. אך לבסוף, גם הנרי בעצמו אינו יכול יותר להתמודד עם התינוק המפלצתי והוא מחליט להורגו.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים פילמקס בחודש מרץ 1977. כמו כן הוקרן בפסטיבלי הסרטים של ניו יורק ושיקגו לפני שיצא בהפצה מוגבלת לבתי הקולנוע בארצות הברית בחודש פברואר 1978. לאחר שיצא לבתי הקולנוע ונכשל בקופות בשל אופיו המוזר וסיפורו החידתי, הפך הסרט כעבור זמן קצר לסרט פולחן והוקרן בבתי קולנוע רבים בהצגת חצות. עם השנים צבר הסרט קהל מעריצים משלו ונחשב לסרט פולחן עד היום. לינץ' עצמו אומר על סרטו זה כי הוא סרט מושלם וסרטו הרוחני והאישי ביותר.
ראש מחק הקנה בסופו של דבר לדייוויד לינץ' את כרטיס הכניסה להוליווד לאחר שהמפיק מל ברוקס חיפש במאי לפרויקט בהפקתו, הסרט איש הפיל. עבור ברוקס תוכננה הקרנה פרטית של ראש מחק ובמהלכה היה לינץ' בחרדה וחשש שמא אם ישנא ברוקס את הסרט יהיה זה סוף הקריירה שלו עוד לפני שהתחילה. אך כשנפתחו דלתות אולם ההקרנה, רץ ברוקס החוצה, חיבק את לינץ' ואמר לו "אתה אדם מטורף. קיבלת את התפקיד".
תקציר העלילה
ראש מחק מתרחש בעולם דמיוני, הדומה מאוד לעולם פוסט אפוקליפטי, תעשייתי ומנוכר.
אנו מתוודעים אל הנרי (ג'ק נאנס) ועולמו המנוכר והאפור. הוא עובד בבית דפוס וגר בחדר קטן בבניין עלוב. החלון היחיד בחדר פונה לנוף של קיר לבנים. חייו ריקים למדי ולמעט העבודה אין לו הרבה מה לעשות וקיומו נראה חסר תכלית.
להנרי יש חברה בשם מארי (שארלוט סטיוארט). ערב אחד היא מזמינה אותו לבית הוריה. הנרי פוגש את האם (ג'ין בייטס) ואת האב (אלן ג'וזף). האם היא אישה חזקה ודומיננטית ואילו האב נראה חלש ומשתרך אחרי אשתו. לאחר שיחת היכרות קצרה לוקחת האם את הנרי הצידה ומודיעה לו שמארי בהריון ושהילד הוא בוודאות שלו. הנרי מופתע ומבוהל ודם מתחיל לרדת מאפו. האם מזהירה אותו שלא ינטוש את בתה ואת התינוק שיוולד. לאחר מכן היא מנסה בעצמה להתנשק איתו אך הנרי חומק ממנה.
התינוק שנולד להנרי ומארי הוא מפלצת קטנה שנראית למעשה כמו זרעון גדול שלא התפתח לצורת אדם. השניים מנסים לגדלו יחדיו ובהתחלה נראה שהכל בסדר. הנרי הולך לעבודה ומארי נשארת בבית לטפל בתינוק. אך בלילות התינוק בוכה ללא הפסקה ומארי לא מצליחה לישון. לבסוף מארי קורסת מעייפות ומחליטה לעזוב את השניים ולחזור לבית הוריה כדי לישון ולהתאושש.
הנרי מגלה כי בדירה שמול דירתו שלו מתגוררת אישה צעירה ויפהפייה, ברונטית בעלת מבט מפתה. היא עושה לו עיניים אך הוא נבהל וטורק בפניה את דלתו. לילה אחד הנרי שוכב ומביט בתנור החימום שצמוד לקיר בביתו. הוא מדמיין שבתוך התנור יש במת תיאטרון ועל הבמה עולה דמות אישה צעירה בעלת פנים לבנות, איפור כבד וחיוך מוגזם. היא מתנועעת קדימה ואחורה לצלילי מוזיקה הבוקעת ממקור בלתי נראה ולפתע נופלים עליה ממעל לבמה זרעוני אדם. היא מנסה להתחמק מהם ולבסוף דורכת עליהם ומועכת אותם.
בלילה אחר חולם הנרי חלום מוזר: הוא חולם כי שכנתו היפהפייה דופקת על דלת ביתו. הוא נותן לה להיכנס והיא מביטה בו במבט פתייני. משותק, הוא אינו מצליח לזוז. היא מתקרבת אליו ומנשקת אותו על פיו ורק אז הוא מתעורר ומשתף איתה פעולה. השניים נכנסים למיטה וזו הופכת לבריכת חלב. השניים מתנשקים בלהט תוך שהם טובעים בחלב שבבריכה. על במת התיאטרון המדומיין שבתנור חדרו מתחיל להתגלגל עציץ. העציץ נעצר באמצע הבמה והנרי מוצא עצמו מאחורי פרגוד מביט באימה בעציץ. לפתע ראשו של הנרי מתנתק מגופו ומתגלגל למרכז הבמה. העציץ מתחיל לדמם. מתוך צווארו של הנרי מבצבץ החוצה ראשו של התינוק שלו ומתחיל לצרוח צרחה נוראה. הדם מהעציץ נאסף סביב ראשו של הנרי ובאבחה אחת טובע הראש בתוך הדם. הראש הערוף של הנרי נופל מן השמיים לרחוב ושם ילד קטן אוסף אותו ובורח איתו לבית דפוס. בבית הדפוס מוציא בעל הבית חלק מתוך ראשו של הנרי ומכניס אותו למכונה מוזרה אשר מייצרת מחקים לעפרונות. בסוף התהליך לוקח הבעלים עיפרון אחד ובודק אם המחק שעליו טוב. הוא מקשקש קו על חתיכת נייר ואז מוחק אותו באמצעות המחק. פירורי המחק מתעופפים באוויר והנרי מתעורר.
הנרי מחליט שהוא אינו מסוגל יותר להתמודד עם התינוק לבדו. הוא מחליט לחתוך את החיתול הגדול שעוטף את חלק גופו התחתון של המפלץ הקטן ולחשוף אותו. בחשש הוא עושה זאת ובתוך החיתול אנו מגלים את איבריו הפנימיים הלא מפותחים של התינוק. למראה המזעזע הזה מחליט הנרי לחסל את התינוק. עם המספריים שבעזרתם חתך את החיתול הוא דוקר את התינוק במעיו. דם פורץ מפי התינוק ולפתע כמות עצומה של חומר ביולוגי נשפכת מתוך מעיו של התינוק ומתחילה להציף את השולחן והרצפה. הנרי מזועזע ולא יודע מה לעשות. הוא מפנה את מבטו הצידה על מנת לא לראות מה יקרה אך לפתע דממה בחדר. כשהנרי מפנה את ראשו חזרה הוא רואה שהתינוק גדל לממדים אדירים וזה מתחיל עכשיו לרדוף אחריו. האיש בתוככי הפלנטה מזיז את הידיות בכוח, כנראה כדי למנוע מהתינוק להרוג את הנרי אך נכשל.
לפתע, בתוך אור לבן אנו רואים את הנרי כשהאישה הדמיונית בעלת החיוך המוגזם מהתנור מגיעה ומחבקת אותו חיבוק חם ואימהי. הנרי הגיע אל גן העדן.
הפקה
הסרט הופק במהלך 5 שנים, החל מ-1971 ובתקציב זעום של 10,000 דולר. צוות ההפקה היה מצומצם ביותר ולמעט השחקנים ולינץ', הוא כלל את הצלם הרברט קרדוול ואת השחקנית קתרין קולסון, אשר שימשה במספר תפקידים שונים במהלך הצילומים כמו נערת תסריט ועוזרת במאי. בהמשך פרש הצלם קרדוול מן ההפקה בשל סיבות כלכליות והוחלף בצלם הצעיר פרדריק אלמס.
במהלך עשיית הסרט עבד לינץ' כמחלק עיתונים ואת רוב שכרו השקיע בצילומי הסרט. כך גם קולסון, שעבדה כמלצרית ותרמה את כל הכנסתה לטובת הפקת הסרט. לימים תלוהק קולסון לסדרת הטלוויזיה של לינץ' טווין פיקס בתפקיד האישה עם בול העץ.
אחד הסודות השמורים ביותר של ההפקה עד היום הוא שאלת האביזר או האביזרים שבאמצעותם בנה לינץ' את התינוק המעוות. בקרב מעריצים יש מספר שמועות בהקשר זה,  אך לינץ' עצמו מעולם לא סיפר כיצד בנה את התינוק המעוות וכל המעורבים בהפקה שומרים זאת בסוד עד היום.
פרשנות
בספר David Lynch Decoded מציע המחבר מארק אלן סטיוארט כי דמותה של האישה מתנור החימום היא למעשה חלק מתת המודע של הנרי, אשר מעוניין לחסל את ילדו. בסוף הסרט היא מחבקת אותו כדי לאשר לו שעשה את הדבר הנכון.
בספרו The Monster Show: A Cultural History of Horror, כותב המחבר דייוויד ג'יי סקאל כי בראש מחק "ההתרבות האנושית נראית כמעין פריק שואו המיועד אך ורק למקוללים".
כמו כן, צילום הסרט בשחור לבן אפלולי וחשוך, עם ניגודיות גבוהה בין אור וצל, תאפיין גם סרטים נוספים של לינץ' בעתיד אשר בין השאר יסווגו גם כסרטים אפלים.
אבקת מרק
אבקת המרק נחשבת כתחליף זול ומהיר וקל לשימוש. אבקת המרק משמשת פעמים רבות למטיילים שאין ברשותם האמצעים להכנת מרק.
ישנם עשרות סוגים של אבקות מרק, כמו אבקת מרק עוף, אבקת מרק בצל, אבקת מרק ירקות, אבקת מרק עגבניות, אבקת מרק פטריות ואבקת מרק בקר.
היצרניות הגדולות ביותר של אבקת מרק בישראל הן אסם, ויטה ויוניליוור (תחת המותג קנור).
היסטוריה
אבקת המרק הפכה להיות מרכיב חשוב ב החל מתקופת הצנע שבראשית ימי המדינה ומשמשת כתבלין כללי במאכלים רבים, ולא רק במרקים.
רכיבים
האבקה מורכבת מתבלינים, עשבי תיבול כפטרוזיליה ועלי סלרי, ותוספים כמלח בישול, סוכר, עמילן, שמרים ושמנים צמחיים. בחלק מהאבקות מוספים ירקות מיובשים כבצל, שום, סלרי ופטרוזיליה. האבקה יכולה לכלול אבקת בשר מיובש ושומן עוף.
ערך תזונתי
הערך התזונתי של האבקה נמוך משום שמרבית האבקות המסחריות מורכבות מכמות תבלינים קטנה המוגדלת באמצעות שימוש בתוספים כעמילן, סוכר ושמן. חלק מהאבקות כוללות מונוסודיום גלוטמט שמעניק טעם אוממי, אך בעקבות ביקורת ציבורית כנגד השימוש ברכיב, הוא הוצא ממרבית האבקות.
ניר שטרן
ניר שטרן (נולד ב-1971) הוא מנהל ישראלי, המכהן כמנכ"ל חברת האנרגיה "פז". שטרן כיהן בעבר כמנכ"ל קבוצת התקשורת סלקום, כמנכ"ל 013 נטוויז'ן, כמשנה למנכ"ל 013 ברק וכמשנה למנכ"ל פלאפון תקשורת.
ביוגרפיה
בשנים 2008–2010 כיהן שטרן כמשנה למנכ"ל פלאפון תקשורת. בתקופת כהונתו הושקה רשת הדור השלישי.
משנת 2010 עד 2011, כיהן כמנכ"ל "נטוויז'ן". במהלך כהונתו, הוביל שטרן, עם עמוס שפירא, את המיזוג בין סלקום לנטוויז'ן. באותה תקופה נחתם גם הסכם קיבוצי תקדימי עם העובדים.
עם פרישתו של מנכ"ל סלקום עמוס שפירא, קודם לתפקיד מנכ"ל סלקום, מינואר 2012. במהלך תקופתו כמנהל הכללי, נכנסה החברה לתחום הטלוויזיה. שטרן הוביל בין השאר גם את מיזם הסיבים בחברה. בסוף 2019 הודיע שטרן על עזיבתו את סלקום.
החל מתחילת שנת 2020, מכהן שטרן כמנכ"ל פז חברת הנפט.
בגין פעילותו, צוין בין 50 המשפיעים של מעריב לשנת 2019, בין 50 המשפיעים של גלובס לשנת 2016 ובין 50 המנהלים הטובים של כלכליסט לשנת 2013.
שטרן נשוי ואב לשניים. מתגורר בסביון.
פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ
פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Philip. von der Pfalz; 14 ביולי 1448 - 28 בפברואר 1508), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1476–1508.
ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-14 ביולי 1448 בהיידלברג, ללודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגריטה מסבויה, דוכסית אנז'ו, בתם של אמדאו השמיני, דוכס סבויה ומארי מבורגונדי, דוכסית סבויה.
בשנת 1449 מת אביו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין שלט בשמו כעוצר דודו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם עד מהרה הוא נטל את השלטון לעצמו ואימץ את פיליפ כיורשו.
בשנת 1476 מת דודו פרידריך הראשון, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1499 ירש פיליפ את רוזנות פפאלץ-נוימרקט ואת רוזנות פפאלץ-מוסבאך. בשנים 1503–1505 לחם פיליפ נגד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן במלחמת לנדסהוט, אך הובס ונאלץ לוותר על שטחי דוכסות בוואריה-לנדסהוט, חוץ משטחי רוזנות פפאלץ-נויבורג שנמסרו לנכדו אוטו היינריך.
ב-28 בפברואר 1508 מת פיליפ בגרמרסהיים, ובנו לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
אביה מגן
ביוגרפיה
מגן גדלה באילת. היא בעלת תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו. לאחר שחרורה מהצה"ל בשנת 2000, החלה את דרכה במלונאות כחיילת משוחררת במסגרת עבודה מועדפת, כפקידת קבלה במלון פורפוינטס, לימים מלון לאונרדו קלאב אילת.
בשנת 2017, מינה אותה דוד פתאל למנכ"לית רשת פתאל. עם קבלת המינוי הפכה מגן להיות האישה הראשונה העומדת בראש חברת מלונות בישראל. בשנת 2018 נבחרה לרשימת 50 המשפיעות של העיתון גלובס, בנימוק: "המנהלת הבכירה ביותר בענף המלונאות בישראל. תחת אחריותה רשת של כ-40 בתי מלון וכ-7,500 עובדים. הכנסות הרשת בישראל ב-2017 עמדו על 1.3 מיליארד שקל".
בשנת 2022, קיבלה ממגזין הנדל"ן הבלוק אות הקרה על הישגיה בענף התיירות במסגרת יום האישה הבינלאומי בסימן 'נשים בונות'.
המישור ההונגרי הקטן
המישור ההונגרי הקטן או אלפולד הקטן (בהונגרית: Kisalföld, בסלובקית: Malá dunajská kotlina, בגרמנית: Kleine Ungarische Tiefebene) הוא מישור (אגן טקטוני), ששיטחו הוא כ -8,000 קמ"ר בצפון-מערב הונגריה, דרום-מערב סלובקיה, ומזרח אוסטריה. זהו חלק מהמישור הפאנוני המשתרע על רוב חלקי הונגריה.
גֵאוֹגרַפיָה
גבולות המישור ההונגרי הקטן הם הקרפטים מצפון, גבעות באקון - ורטש בדרום, במזרח גבעות גרצ'ה והרי לייטה ובמערב שיפולי הרי האלפים. בהונגריה המישור כולל את רוב מחוזות ג'יור-מושון-שופרון וואש ואת החלק המערבי של קומארום-אסטרגום ווספרם.
המישור נחצה לשניים על ידי הדנובה המתפצלת לזרועות רבות בין ברטיסלבה ובין קומארנו, זרועות היוצרות איים גדולים, אי השיפון הגדול ואי השיפון הקטן. יובליו העיקריים הם הנחלים ואה, ראבה, רבקה ומרקל.
אזורים זעירים יותר של האלפולד הם האגן מארצאל, סיגטקז, ראבאקז, האגן נויזידל, זאווינקל, הנשאג, המישור מושון, מישור קומארום-אסטרגום ו-האי ז'יטני.
האזורים השכנים - המישור שופרון-ואש, קמנשהאט וגבעות שטיריה מסווגים לפעמים כשייכים לאלפולד הקטן, אך הגאוגרפים ההונגרים והאוסטרים משתמשים במונח במשמעות צרה יותר.
היסטוריה
המישור היה אזור חשוב לחקלאות מאז התקופה הנאוליתית. חלקו הדרומי השתייך לחבל פאנוניה הרומאי בין המאות ה-1 וה-5, ומאוחר יותר התגוררו בו עמים גרמאנים וסלאבים, ובערך משנת 900 גם הונגרים. מאז שנת 1000 בערך האזור הפך לחלק מממלכת הונגריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה חולק האלפולד הקטן בין הונגריה, צ'כוסלובקיה ואוסטריה. בשנות התשעים סלובקיה בנתה סכר ותחנת כוח גדולה בגבצ'יקובו.
אוכלוסייה
גבולות החבל אינם חופפים גבולות לשוניים, במיוחד בחלק הצפוני של המישור שבו ההונגרים מהווים את הרוב בשני המחוזות הדרומיים ביותר Dunajská Streda ו- Komárno, ומיעוט בשאר המחוזות. ישנן גם קבוצות קטנות יותר של קרואטים באזור הגבול של שלוש המדינות. ערים חשובות באזור הן Győr (HU), Komárom (HU), Komárno (SK), Dunajská Streda (SK), Nové Zámky (SK) ו- Mosonmagyaróvár (HU).
קשר מאייר
קשר מאייר (הנקרא גם "נוסחת מאייר") פותח על ידי יוליוס רוברט פון מאייר ומתאר קשר בין קיבול החום בלחץ קבוע וקיבול החום בנפח קבוע עבור חומרים אחידים בכלל וגז אידיאלי בפרט.
עבור חומרים אחידים כלליים יותר, ההפרש נראה כך,
(ראו יחס קיבולי החום) כאשר T הטמפרטורה, V הנפח, \alpha_V מקדם ההתפשטות התרמית ו- \beta_T הוא.
מקשר זה ניתן להסיק כמה מסקנות:
פיתוח הקשר
נפתח את הקשר מזהויות תרמודינמיות בסיסיות. הדיפרנציאל המלא של האנטרופיה הוא אם נציב אותו לתוך החוק הראשון של התרמודינמיקה ונשווה לדיפרנציאל האנרגיה, נקבל כי
ולכן וגם
כעת נציב את שני הקשרים שמצאנו בדיפרנציאל האנטרופיה ds, ובעזרת קשרי מקסוול השלישי והרביעי נקבל שני קשרים, ו- .
נשווה ביניהם ונפתור לדיפרנציאל הטמפרטורה
נשווה בין מקדמי הדיפרנציאל ונקבל כי , ובעזרת הגדרות מקדם ההתפשטות התרמית
נקבל את הקשר הכללי
שימושים
עבור גזים, ניתן למדוד בקלות יחסית את C_V (הרי גז תופס את כל הנפח שהוא יכול). בניגוד לכך, כאשר הטמפרטורה של נוזלים ומוצקים משתנה גם נפחם משתנה- ולכן קשה למדוד את C_V בשבילם (צריכים להפעיל לחצים כדי למנוע את התפשטותם).
מסיבה זאת, בשביל נוזלים ומוצקים מחשבים קודם כל את C_P, בעזרת הכנסת כמות אנרגיה ידועה (על ידי קלורימטר) לגוף בטמפרטורה ידועה והסתכלות על הפרשי הטמפרטורות בסוף התהליך (קיימות גם שיטות מדויקות יותר, שמשתמשים בהן בטמפרטורות נמוכות ).
לאחר חישוב C_P ניתן להשתמש בקשר מאייר כדי לחלץ את C_V.
וספרמפאיס
וספרמפאיס (בהונגרית: Veszprémfajsz, בגרמנית: Fais) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
שם הכפר הגיע משם אחד מצאצאיו של ארפאד, מנהיג השבטים המדיארים במאה התשיעית לספירה פליצ'י הנקרא גם פייס (Fajsz).
על פי מפקד אוכלוסין בשנת 2011 חלק גדול מיושבי הכפר הם ממוצא גרמני (25.8%).
פרריה
הפְּרֶרְיָה (באנגלית: Prairie) היא שטח ערבה גדול ממדים המצוי באמריקה הצפונית, מקנדה בצפון, לאורך מרכז ארצות הברית ועד לצפון מקסיקו (המהווה את גבולה הדרומי של הפרריה). מדובר בשטחי עשב ענקיים בעלי אקלים ממוזג, עם עונה גשומה שלאחריה עונה יבשה. בפרריות גדלים מעט מאוד עצים, אך ישנם עשבים, שיחים נמוכים ופרחים. הטמפרטורה בהם נמוכה יותר מאשר בסוואנה הטרופית ובהרבה מקרים יש בה אזורים הרריים. בחורפים הפרריה יכולה להתכסות בשלג.
ידועה גם בשם "הערבות הגדולות" (Great Plains).
הפרריה בקנדה נמצאת במדינות מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה.
הפרריה בארצות הברית נמצאת במדינות דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, אוקלהומה ובחלק ניכר ממדינות מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, טקסס, מיזורי, איווה, אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין ומערב ודרום מינסוטה. גם סנטרל ואלי בקליפורניה נחשב לפרריה.
באזורי הפרריה חיים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, אייל קנדי, הזאב האפור, דוב גריזלי ובעיקר קויוט. כמו כן נראים בה אייל פרדי לבן-זנב ואייל פרדי שחור-זנב, וכן נובחניות המושכות חמוס שחור הרגל ואת השועל המהיר. ישנם גם ציפורים רבות המקננות בפרריה, דוגמת מינים שונים של גבתוניים ושל קלקרידיים, עגור קנדי, שליו קשקשים, שכווי הלענה, כוס המחילות, המשתלט על מאורות של נובחניות, מיני עקב ועיט זהוב. מהזוחלים ישנם כמה עכסנים, איגואנית מקרינה טקסנית ונחש בירית.
הערבה שופעת בצמחים מהמין Bouteloua gracilis ועוד מיני דגניים. בפרריה ישנם גם הרבה פרחים כמו ממשפחת הציפורניים המלבלבים לאחר החורף.
חלק מהאזורים הפכו לאדמות חקלאיות, וכן אדמות מרעה המשמשות עדרי בקר וצאן.
ספרדית-קסטיליאנית
ספרדית-קסטיליאנית (בספרדית: Castellano) הוא הניב הספרדי הדומיננטי בספרד.
המונח "ספרדית קסטיליאנית" נוטה להתייחס לעיתים רק לניב הספרדי הדומיננטי בצפון ספרד ובמרכז ספרד. לעיתים רבות נעשה שימוש במונח לציון הניב הספרדית שמדוברת בכל ספרד בהשוואה לניב הספרדי שמדובר באמריקה הלטינית. בספרד עצמה אין ניב אחד לכל ספרד.
בפועל, על אף שזהו הניב הדומיננטי בספרד כיום, ישנם מספר ניבי ספרדית שונים בספרד.
ישראל באולימפיאדת סוצ'י (2014)
החלקה אמנותית
אלכסיי ביצ'נקו סיים במקום ה-21, לאחר שהשיג 177.06 נקודות.
יבגני קרסנופולסקי ואנדריאה דוידוביץ' התחרו בהחלקה אמנותית לזוגות. הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.
החלקה מהירה במסלול קצר
ולדיסלב ביקנוב התחרה בשלושה מקצים - 500 מטר, 1,000 מטר, ו-1,500 מטר. הוא הספורטאי (גבר) הראשון המתחרה בענף זה. ביקנוב לא העפיל מעבר לשלב המוקדמות בשלושת המקצים בהם הוא התחרה. במירוץ ל-1,000 מטר סיים במקום ה-24 ובמירוץ ל-1,500 מטר סיים במקום ה-25.
אלפונסו הראשון, מלך אסטוריאס
אלפונסו הראשון, מלך אסטוריאס, כונה הקתולי (בספרדית: el Católico; בערך 693–757) היה המלך השלישי של ממלכת אסטוריאס, שמלך משנת 739 ועד מותו ב-757. במהלך שלטונו הרחיב את התחום הנוצרי של אסטוריאס, וכבש מחדש את גליסיה ולאון.
אלפונסו ירש את גיסו פאבילה, ובנו, פרואלה הראשון, ירש אותו. גם בנו הבלתי חוקי של אלפונסו, מאורגטוס, הפך למלך, ובתו אדוסינדה הייתה בת זוג למלך סילו מאסטוריאס. השושלת שהחלה על ידי אלפונסו הייתה ידועה באל-אנדלוס בת זמננו בתור שושלת אסטור-לאונה.
ביוגרפיה
כבנו של הדוכס פדרו מקנטבריה, אלפונסו החזיק באדמות רבות באזור זה. מסופר שהוא נישא לארמסינדה, בתו של פלגיוס, שייסד את אסטוריאס לאחר קרב קובאדונגה שבו סיים את הכיבוש המורי של האזור. הוא ירש את בנו של פלגיוס, גיסו, פאבילה, על כס המלוכה לאחר מותו בטרם עת של האחרון. האם פלגיוס או פאבילה נחשבו אי פעם למלכים בימי חייהם הדבר נתון לוויכוח, אבל אלפונסו בהחלט היה כזה. הוא החל במלחמה שנמשכה עד מותו נגד המורים. ב-740 הוא כבש את גליסיה וב-754 את לאון. הוא הרחיק עד לה ריוחה. עם זאת, האוכלוסיות העירוניות המעטות של אזורי גבול אלה ברחו למחוזותיו הצפוניים, והותירו חיץ מדולדל בין המדינות הנוצריות והמוסלמיות.
הוא הקים את מה שנקרא מדבר הדורו, אזור ריק בין נהר דורו להרי אסטוריאס. אלפונסו התכוון ליצור אזור שבו כל צבא פולש יתקשה לשרוד. מלבד ההיבטים הצבאיים, ההשפעות הדמוגרפיות והתרבותיות של מדיניות זו על ההיסטוריה המאוחרת של אסטוריאס, ספרד ופורטוגל הן גדולות. חלפו יותר ממאה שנים עד שהאזור אוכלס מחדש (אירוע המכונה ה-Repoblación).
הסופרים הערבים מדברים על מלכי צפון מערב איבריה כצאצאי אלפונסו. לאלפונסו מיוחסת הקמת מקדש גבירתנו של קובאדונגה, לזכר ניצחונו של חותנו בקרב קובאדונגה. הוא והמלכה שלו קבורים שם. על המצבה שלהם כתוב:
משפחתו
לאלפונסו היו ארבעה ילדים. שלושה היו דרך נישואיו עם ארמסינדה, ואחד, מאורגטוס, נולד לשפחה מוסלמית, סיסלדה.
פניטואין
פניטואין היא תרופה אנטי-אפילפטית נפוצה. התרופה מדכאת את הפעילות המוחית החריגה הנראית בזמן התקף אפילפטי על ידי הפחתת המוליכות החשמלית בתאי המוח על ידי ייצוב המצב הלא פעיל של תעלות יונים ממותגות מתח. מלבד בהתקפים אפילפטיים היא מהווה תרופה אפשרית לטיפול בנירלגיה של העצב המשולש במקרה שקארבאמזפין או תרופת קו ראשון אחרת אינה מתאימה.
היסטוריה
פניטואין (דיפנילהידנטואין) סונתזה לראשונה על ידי הכימאי הגרמני היינריך בילץ (Heinrich Biltz) ב־1908. בילץ מכר את התגלית שלו לפרק-דייוויס שלא מצאו לה שימוש מיידי. ב־1938 גילו מדענים מחוץ לחברה ביניהם ה. יוסטון מריט (H. Houston Merritt) וטרייסי פטנאם (Tracy Putnam) את התועלת של פניטואין בשליטה על התקפים בלי התוצאות המרדימות הקשורות לפנוברביטל. בניגוד לתגלית המקרית שלברומיד ופנוברביטל יש תכונות נוגדות פרכוסים, הרי פניטואין הוא תוצר של מחקר על קרובים מבניים לא מרדימים של פנוברביטל בחיפוש אחר חומרים היכולים לדכא עוויתות כתוצאה מנזעי חשמל בחיות מעבדה.
יש כמה אינדיקציות שיש לפניטואין השפעות אחרות. ביניהן שליטה בחרדה ווייצוב מצב רוח למרות שהיא לא אושרה מעולם למטרות אלה על ידי ה-FDA. ג'ק דרייפוס, מייסדה של קרן דרייפוס נעשה התומך הנלהב ביותר של שימוש בפניטואין כאמצעי לשלוט בעצבנות ובדיכאון כאשר הוא קיבל מרשם לדילנטין ב־1966. סבורים שהוא סיפק כמויות גדולות של התרופה לריצ'רד ניקסון בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70. ניסיונו של דרייפוס עם פניטואין מובא בספרו A Remarkable Medicine Has Been Overlooked (התעלמו מתרופה יוצאת מן הכלל). למרות מאמציו והשקעתו הכספית הגדולה שיאפשרו שימושים אלטרנטיביים לפניטואין לא הייתה לו השפעה על הקהילה הרפואית. אחת הסיבות היא, כנראה, חוסר רצונה של חברת פארק-דייוויס להשקיע בתרופה שהייתה קרובה כבר לסוף התקופה בה היא מוגנת על ידי פטנט. סיבה אחרת היא תוצאות שונות ממחקרים שונים. היא אושרה על ידי FDA ב־1953 לשימוש נגד פרכוסים.
תופעות לוואי
במינון רגיל מפחיתה פניטואין ניסטגמוס. במינונים גבוהים מאוד חווים חולים רגיעה ושינה, אטקסיה צרברלית וכן פרכוסים. תופעות לוואי של פניטואין הדומות לאלו של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות כוללות פריחה ותגובות אלרגיות קשות.
פניטואין עלול להצטבר בקליפת המוח למשך תקופות ארוכות ולגרום בכך לניוון של המוח הקטן כאשר משתמשים בו במינונים גבוהים בקביעות. למרות זאת יש לתרופה היסטוריה ארוכה של שימוש בטוח והיא אחת התרופות האנטי-אפילפטיות הפופולריות ביותר הנרשמות על ידי הרופאים וכן היא תרופת קו ראשון בהגנה מפני פרכוסים.
בגלל סיכון מסוים לעובר מומלץ להימנע מטיפול בעת ההריון. הטיפול כן מומלץ אם התועלת הטיפולית שלו מצדיק את לקיחת הסיכון. יש להימנע מטיפול זה בעת הנקה.
המטולוגיה
נאמר שפניטואין גורמת לירידה ברמת חומצה פולית וגורמת לחולים להיות רגישים לאנמיה מגלובלסטית. תופעות לוואי אחרות עלולות להיות אגרנולוציטוזה (חום גבוה וירידה בכדוריות דם לבנות), אנמיה אפלסטית, ירידה במספר טסיות הדם.
טרטולוגיה
פניטואין ידוע כחומר הגורם לפגמים בעובר התסמונת מורכבת מאנומליה בגולגולת (גשר אף רחב, שפה שסועה, מיקרוצפליה) ופיגור שכלי קל - ממוצע IQ=71). תסמונת זו דומה לתסמונת אלכוהול של העובר.
גורם מסרטן
אין שום הוכחה שפניטואין הוא גורם מסרטן אצל בני אדם.
חניכיים
קישרו את פניטואין עם הגדלת יתר של החניכיים, כנראה בשל מחסור בחומצה פולית. עדויות שנאספו מניסוי מבוקר אקראית מעלות שתוספת חומצה פולית יכולה למנוע הגדלת יתר החניכיים אצל ילדים הנוטלים פניטואין. לא הוגדרו בבירור ריכוזי פלסמה הדרושים ליצירת נגעים בחניכיים. התוצאות הן אלה: דימום בבדיקה, הפרשה מוגברת מהחך, תגובות דלקתיות מובהקות לרמות פלאק הקשורות במקרים אחדים עם איבוד עצם אבל בלי היפרדות של שיניים.
דרמטולוגיה
היפרטריכוזיס (צמיחת שיער בלתי מרוסנת), פריחה, עור מתקלף, גירוד.
מחלה אוטואימונית (מחלת חיסון עצמי)
ידוע שפניטואין עלולה לגרום ללופוס.
החריץ המרכזי
הבליטה שקדמית לחריץ המרכזי נקראת הפיתול הקדם-מרכזי (Precentral gyrus) והבליטה שאחורית ביחס אליו נקראת הפיתול הבתר-מרכזי (Postcentral gyrus).
במוח האנושי החריץ המרכזי מפריד בין האונה הקודקודית לבין האונה המצחית.
האזור המוטורי העיקרי נמצא בקדמת החריץ המרכזי באונה המצחית.
ורשטו
ורשטו (בהונגרית: Vöröstó) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בורשטו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 127 תושבים, ובשנת 2020 100 תושבים.
נזיד סקוטי
נזיד סקוטי או מרק סקוטי (באנגלית: Scotch broth) הוא נזיד (מרק סמיך) שמקורו במטבח הסקוטי וכיום נודע ברחבי העולם בשם זה.
מרק סמיך זה עשוי שעורה, וכן בשר כבש (לעיתים יותר נדירות - בשר בקר), ירקות שורש (גזר, לפת), וכן כרישה, לפת צהובה או כרוב המוספים למאכל בסוף הבישול (במטרה שישמרו על מרקמם).
לעיתים מוסיפים לתבשיל קטניות מיובשות.
מרק סמיך זה היווה לרוב את המנה העיקרית של הארוחה, והוכן ממוצרים פשוטים וזולים, מה שהסביר את הפופולריות הרבה שלו. המרק מוזכר בכתביו של ד"ר סמיואל ג'ונסון עת זה ביקר בסקוטלנד בשלהי המאה ה-18. הגירה מסקוטלנד לארצות הברית הביאה להופעתו בספרי בישול בארצות הברית בשנת 1881. בתקופה זו נדד גם לאנגליה והפך פופולרי גם שם (מופיע בספרי בישול אנגליים ויקטוריאניים).
כיום מאכל מסורתי זה נמכר גם בקופסאות שימורים.
פיתום (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
2020 באלג'יריה
אירועים בשנת 2020 באלג'יריה.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה באלג'יריה
רו פארה
הנריקה מריה פארה (בהולנדית: Ru Paré; נולדה בדרוטן, 14 ביולי 1896 – האג, 25 בפברואר 1972) הייתה אמנית, חברת המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה וחסידת אומות עולם הולנדית. בזמן הכיבוש הנאצי בהולנד סיפקה פארה מחסה וטיפלה ב-52 ילדים יהודים, ששרדו כולם את מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
הנריקה מריה פארה הייתה הצעירה משלושה ילדים. אביה ניקולאס פארה היה בעל מגרש ללבנים. בדרך כלל קראו לה בכינוי "זוס" (אחות).
לפארה היה כישרון לציור מגיל צעיר, וכשעברה להאג בשנת 1919, הונחתה על ידי הצייר אלברט רואלופס. שנה לאחר מכן הכירה את הזמרת דו ורסטייך עמה היו לה קשרים. היא השתתפה גם בשיעורי הציור באקדמיה המלכותית לאמנות מבלי להירשם, שהנחה האמן יאן טורופ. משנת 1930 ואילך היא חתמה על יצירותיה בשם רו פארה. פארה הציגה את יצירותיה באמסטרדם ובהאג. היא הפכה במהרה לדמות ידועה בחוגים האמנותיים של האג, והפכה לחברה באגודת האמנים וחובבי האמנות "האגסה קונסטקרינג ". יצירתה של פארה הוצגה בתערוכה של תמונות למכירה בשנת 1939 "אמנות בת ימינו" שנערכה ברייקסמוזיאום באמסטרדם.
מלחמת העולם השנייה
ב־20 ביוני 1942 שלחה אגודת האמנים "האגסה קונסטקריג" בקשה להירשם לארגון נאצי אליו אמנים נדרשו להשתייך. בעקבות הבקשה ביטלה פארה מיד את חברותה.
היא התיידדה עם ניקו ואן דר וין שהיה בקשר עם ועד הילדים באוטרכט. פארה התחילה למצוא מקלט לשני ילדיו של פ.ה לנקהוט, דפס מהאג. בסופו של דבר היא הצליחה למצוא מחסה ל -52 ילדים יהודים. היא השתמשה בחברים ומכרים כדי למצוא מקומות מסתור בטוחים. לעיתים היא נאלצה לנסוע עד העיר בורנברחום בצפון הולנד כדי למצוא מקום מסתור לילד.
היא יצרה תחתית מוסתרת בתיק הציור שלה, והייתה מעבירה בה הלוך ושוב עם אוכל, מתנות, כסף ותעודות מזויפות. פארה הייתה במגעים עם המחתרת ההולנדית, אך בעיקר פעלה באופן עצמאי. כל 52 הילדים שהכירו אותה כטנטה זוס (הדודה זוס) שרדו את מלחמת העולם השנייה.
אחרי המלחמה
לאחר המלחמה פארה עברה לבית הוריה יחד עם דו ורסטייך והחלה לצייר שוב. היא דאגה שמטפלים בכל הילדים. תשעה ילדים שהתייתמו אומצו על ידי משפחת לוין שהיגרה לישראל. פארה שמרה על קשר עם רוב הילדים. היא נמנעה מפרסום, ולעיתים נדירות דיברה על העבר במכתבים לילדים. בשנת 1968 העניק יד ושם לרו פארה, אות חסידת אומות העולם בהמלצת משפחת לוין.
כבוד והנצחה
בשנת 1988 עירית האג קראה רחוב על שמה Ru Paréstraat.
באמסטרדם נקרא על שמה, בית ספר ומרכז קהילתי.
בשנת 2020, האג נקרא בית ספר על שם רו פארה. שינוי השם בא בעקבות בקשתה של הפוליטיקאית האנקה גלדרבלום, שבילדותה הועברה מהאג לארדה על ידי רו פארה.
אאודי פילד
אאודי פילד (באנגלית: Audi Field) הוא אצטדיון כדורגל בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. קיבולת האצטדיון היא 20,000 צופים, והוא משמש כמגרשה הביתי של קבוצת ה-MLS די. סי. יונייטד.
היסטוריה
כבר בשנת 2004, הביע הקומישינר של ה-MLS, דון גרבר את דאגתו מהתנגשות לוחות המשחקים של '''די. סי. יונייטד''' והוושינגטון נשיונאלס, שכן שתי הקבוצות השתמשו באותו אצטדיון לצורך משחקיהן הביתיים (בליגת ה-MLS וה-MLB, בהתאמה). הוא טען כי אצטדיון ייעוד לכדורגל צריך להיות יעד מרכזי של הקבוצה. מספר אופציות למיקומו של האצטדיון החדש נבדקו, כולל האפשרות כי הקבוצה תשחק בבולטימור, הסמוכה, במדינת מרילנד. הסחבת שהתארכה לכדי שבע שנים, הביאה את גרבר לבקר בפומבי את הפוליטיקאים בבירה הפדרלית, על כך שהם מונעים מהקבוצה את האפשרות למצוע מקום לבניית האצטדיון, על אף שכבר הושגו מרבית מקורות המימון לפרויקט.
לבסוף, ב-25 ביולי 2013 נמצא מיקום בדרומה של העיר וושינגטון, אשר עליו הושגה הסכמה, לצורך בניית האצטדיון. התוכנית אושרה ב-17 בדצמבר 2014, אך עיכובים ביורוקרטיים נוספים מנעו את תחילת העבודות עד לסוף פברואר 2017. ב-9 ביולי 2018 נעשה טקס גזירת הסרט על האצטדיון החדש, וב-14 ביולי שוחק בו המשחק הראשון. 20,504 צופים חזו ביונייטד מנצחת 3-1 את ונקובר וייטקאפס.
משחקי נבחרות
מאז נפתח האצטדיון, הוא ארח שני משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל. הראשון נערך ב-5 ביוני 2019, בו הפסידה ארצות הברית 1-0 במשחק ידידות נגד ג'מייקה. כשלושה חודשים אחר כך, ב-11 באוקטובר, ניצחה ארצות הברית את קובה בתוצאה 7-0, במסגרת ליגת האומות של CONCACAF.
יחסי מקסיקו–קניה
יחסי מקסיקו–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קניה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות בקבוצת ה-15, בקבוצת ה-24 ובאו"ם.
היסטוריה
בשנת 2010 אירחה מקסיקו את ועידת שינויי האקלים של האו"ם בקנקון. בין המוזמנים הייתה ראש הממשלה ראילה אודינגה. במהלך הוועידה נפגשו נשיא מקסיקו פליפה קלדרון וראש הממשלה אודינגה ובמהלך מפגשם שני המנהיגים דנו בהגברת דיונים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות והגעה להסכמות בנושא חינוך, איכות סביבה, שיתוף פעולה אווירונאוטי, בריאות והסגרה. בשנת 2011 ושוב בשנת 2014; משלחות פרלמנטריות מקניה ביקרו במקסיקו כדי לדון בנושאים בנושאי ביטחון לאומי, במאבק בפשע מאורגן, פליטים ושיתוף פעולה פיננסי.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מקניה למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לקניה
היחסים בין שתי המדינות
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם להקמת התייעצויות בנושא אינטרסים הדדיים (2007); הסכם שיתוף פעולה בנושא הגנה ושמירה על מינים וסביבה (2007); הסכם על שיתוף הפעולה בחינוך לדיפלומטיה ויחסים בינלאומיים (2008); הסכם על שיתוף פעולה בבריאות (2010) והסכם על שיתוף פעולה למינהל ועדות בחירות עצמאיות (2011).
הגירה קנייתית למקסיקו
הקנייתים הם קבוצת מהגרים שהתקבלה לאחרונה במקסיקו ומורכבת בעיקר מספורטאים ומשפחותיהם. אנשים אלו הגיעו להתאמן בגובה רב לריצות סיבולת. הקהילה הקנייתית הגדולה ביותר נמצאת בטולוקה, שגובהה הוא 2,667 מ' והיא נמצאת בקרבת ההר נבדו דה טולוקה, הנישא לגובה 4,680 מ'. מדינת סקטקס היא גם יעד בשל הגובה והדמיון לגאוגרפיה של קניה. גורם נוסף שגורם למקסיקו לפנות לספורטאים הוא מיקומה לגישה נוחה למרתונים בצפון ודרום אמריקה. קנייתים תושבים אלו שולטים במרתונים לאומיים. רבים מהרצים הללו חוסכים זכיות כדי לשלוח למשפחותיהם בקניה.
קבוצה קטנה של קנייתים עם אזרחות מקסיקנית הם בעלי מקצוע או סטודנטים. אנשים בולטים כוללים את הרץ הילרי קיפצ'ירצ'יר קימאיו, השחקן אראפ בת'קה, השחקנית לופיטה ניונגו והרץ ריספר ביאקי.
יחסי סחר
בשנת 2018, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-22 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של קניה למקסיקו כולל: שמן צמחי, סיבי כותנה, תה ועור. הייצוא העיקרי של מקסיקו לקניה כולל: תירס, מכונות חיטוט וקידוח, טרקטורים, בירה וטקילה. בקניה פועלות חברות רב לאומיות מקסיקניות כמו Gruma ו-Grupo Rotoplas.
אלכס מרטין
חוסה "אלחנדרו" אלכס מרטין ולרון (בספרדית: José Alejandro "Álex" Martín Valerón; נולד ב-25 בינואר 1998 בלאס פאלמאס דה גראן קנריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
מרטין גדל במחלקות הנוער של לאס פאלמאס, ריאל בטיס וריאל מדריד. בשנת 2017 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
בהמשך שיחק בקבוצות לגנס, קרטחנה, קדיס, סלטה ויגו ב' ומירנדס.
טמרין שחור
טמרין שחור (שם מדעי: Saguinus niger) המכונה גם טמרין שחור-ידיים הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו בצפון ברזיל ממש מדרום לנהר האמזונאס מנהר שינגו שבמדינת פארה ממערב ועד נהר פינדארה (Rio Pindaré) שבמדינת מרניאו ממזרח. בנוסף, הוא מצוי באי מרז'ו שבדלתת האמזונאס.
מאפיינים
הטמרין הוא שוכן עצים ביערות גשם ראשוניים ומשניים והוא פעיל יום. שטחי המחיה שלו הם השטחים הפגיעים ביותר באמזונאס בעקבות הפיתוח התעשייתי ולכן אוכלוסיית מין זה נמצא בירידה מתמדת.
הטמרין השחור חי בקבוצות של 4 עד 15 פריטים אבל בדרך כלל הקבוצות הן של 5-8 פריטים. הקבוצה מכילה נקבה דומיננטית אחת, שהיא היחידה שמתעברת.
הטמרין השחור כמו שאר המינים בסוג טמרין הוא אוכל-כול כאשר כ-90% ממזונו הם פירות, נקטר וגומי והשאר חרקים.
ז'אן-בטיסט מונדינו
ז'אן-בטיסט מונדינו (באנגלית: Jean-Baptiste Mondino; נולד באוברווילארס, צרפת ב-21 ביולי 1949) הוא צלם אופנה צרפתי ובמאי וידאו קליפים. הוא ביים וידאו קליפים עבור מדונה, דייוויד בואי, סטינג, ביורק, דון הנלי, ננה צ'רי, אקסל באואר ולה ריטה מיצוקו. מונדינו צילם את העטיפות האלבומים של מריאן פייתפול Before The Poison, Easy Come, Easy Go ועטיפות אלבומים נוספות.
הווידאו קליפ של השיר "The Boys of Summer" של דון הנלי, שביים מונדינו זכה בפרסי הווידאו של MTV בשנת 1985 בקטגוריות "הווידאו הטוב ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "בימוי האמנות הטוב ביותר" ו-"הצילום הטוב ביותר". בין היתר, ביים את הקליפים של להיטיה של מדונה, "Open Your Heart", "Justify My Love", "Love Don't Live Here Anymore" ו-"Don't Tell Me".
מושל אוהיו
מושל אוהיו (באנגלית:  Governor of Ohio) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת אוהיו, וכן המפקד העליון של כוחותיה המזוינים.
נכון ל-2021, 64 אנשים כיהנו כמושלי אוהיו, ב-70 תקופות כהונה שונות. המושל בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר הוא ג'ים רודס, שנבחר ארבע פעמים וכיהן בתפקיד במשך שש עשרה שנים בשתי תקופות כהונה לא רצופות של בנות שמונה שנים כל אחת (הראשונה בשנים 1963–1971 והשנייה בשנים 1975–1983). המושלים שכיהנו את הזמן הקצר ביותר הם ג'ון ויליאם בראון וננסי הוליסטר, אשר כל אחד מהם כיהן 11 ימים בלבד אחרי שהמושל הקודם להם התפטר על מנת להתחיל את כהונתם בסנאט של ארצות הברית; ג'ון פטיסון היה המושל הנבחר שכיהן את הזמן המועט ביותר בעקבות פטירתו לאחר חמישה חודשי כהונה.
מושל אוהיו הנוכחי הוא מייק דה ויין, המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית ושנכנס לתפקידו ב-14 בינואר 2019.
התפקיד וסמכויותיו
על מנת לכהן כמושל אוהיו, המועמד לתפקיד להיות בעל זכות הצבעה ורשום בפנקס הבוחרים של מדינת אוהיו. משמעות הדבר היא כי כל מועמד למושל חייב להיות לפחות בן 18 שנים בעת בחירתו, תושב אוהיו לפחות חודשים לפני יום הבחירות, ואזרח ארצות הברית. עבריינים מורשעים ואנשים שנתפסו על ידי בתי המשפט כמי שאינם מסוגלים להצביע אינם זכאים להתמודד למשרה.
המושל הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של מדינת אוהיו. על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, הסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של אוהיו, הסמכות לכנס את בית המחוקקים ואת הסמכות להעניק חנינה, למעט במקרים של הדחה ובגידה.
בין סמכויותיו ותפקידיו נמנים:
אם משרתו של המושל לא מאוישת בעקבות מוות במהלך הכהונה, התפטרות או הדחה, סגן המושל יחליפו באופן מידי. אם סגן המושל לא יוכל למלא את תפקיד המושל, נשיא הסנאט יכהן כמושל בפועל. היה ואחד משני בעלי תפקידים אלו ייכנסו לתפקידים במהלך עשרים החודשים הראשונים לתחילת תקופת הכהונה של המושל לשעבר, תערכנה בחירות מיוחדות בשנה הבאה לבחירת מושל וסגנו, שרים ובעלי שררה אחרים. לפני 1851 היה יושב ראש הסנאט הראשון בסדר הירושה למושל. מאז 1978 נבחרו המושל וסגנו באותו פתק ההצבעה; לפני כן, הם יכלו להיות (ולעיתים קרובות אף היו) חברים במפלגות שונות. עד 1958 היה משך תקופת הכהונה של המושל שנתיים. שנה קודם לכן בוצע תיקון בחוקת אוהיו המאריך את משך תקופת הכהונה לארבע שנים, כאשר המושל יכול להיבחר לתקופת כהונה רצופה נוספת, ואם ברצונו להתמודד לאחר מכן שוב, עליו להישאר בתקופת צינון של ארבע שנים.
קראנאכאן
קראנאכאן או קראנאחאן (בסקוטית: Cranachan) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הסקוטי.
קינוח זה מורכב מקצפת המעורבבת עם ויסקי, דבש, פטל אדום, שעליהם מפזרים שיבולת-שועל קלויה. בעבר נעשה שימוש בגבינת קרוודי בהכנת המאכל, במקום בקצפת.
מקובל להגיש את המאכל כאשר כל אחד ממרכיביו מובא לשולחן וכל אחד מהסועדים מרכיב את הקינוח. כיום נהוג להגיש את הקינוח בכוסות גבוהות.
קינוח זה נאכל לרוב בשלהי הקיץ ובסתיו, אולם כיום מקובל לאכלו בכל השנה, וכן מקובל להגישו בחתונות בסקוטלנד.
שלום צאלח
קורות חיים
נולד ליפה (חסינה) וצלח גדל בבגדאד, בירת עיראק במשפחה יהודית מהמעמד הפשוט והתייתם מאמו בגיל צעיר. צאלח, שהיה סנדלר במקצועו, הצטרף לתנועת "החלוץ" ותכנן לעלות לארץ. ב-9 ביוני 1951, ערב עלייתו הצפויה לארץ, נעצר במסגרת גל מעצרים נגד פעילי התנועה הציונית יחד עם יוסף בצרי, סוכן המוסד שנשלח מישראל. צלאח עבר עינויים קשים ואולץ לחתום על הודאה כוזבת שהוא היה זה שהטיל חומר נפץ על לשכת המודיעין של שגרירות ארצות הברית בעיראק. הוא הורשע בפני בית דין מיוחד ב-5 בנובמבר 1951 בהנחת פצצות בכניסה ל-2 מבני ציבור יהודיים, בהנחת פצצה בלשכת המודיעין האמריקאית ובחברות ברשת ריגול ציונית ונידון למוות. ב-27 בדצמבר 1951 אישר בית הדין העיראקי העליון את גזר הדין.
ארגונים יהודיים בעולם פנו למוסדות האו"ם ושגריר ישראל שם פנה לנשיא העצרת בבקשת התערבות, אולם המאמצים לא עלו יפה ובית-הדין העליון לערעורים בעיראק דחה את הבקשות והותיר את גזר דין המוות על כנו.
ב-22 בינואר 1952, (כ"ד בטבת, תשי"ב), הוצא צאלח להורג בתליה. הרב ג'ורג'י מועלם היה איתם ב-30 דקות האחרונות לחייהם, ומספר שהם אחזו בידיו וקראו "שמע ישראל", לדבריו בקשתם האחרונה הייתה "אחרי מותנו קחו אותנו לקרובנו". לאחר מכן הובילו אותם לכיכר ושם ניתלו כששק שחור מכסה את פניהם. בקשתם לבא לקבורה בישראל לא התמלאה, אך בהר הרצל הוקמה מצבה לזכרם. באותו חודש הוצא גם יוסף בצרי להורג.
לדבריו של שלמה הלל, יוצא יהדות עיראק, מילותיהם האחרונות של צאלח ובצרי, טרם עלו לגרדום, היו "תחי מדינת ישראל".
הנצחה
מקום קבורתו לא ידוע, אולם הוצבה מצבה לזכרו בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים. שלום צאלח הונצח בסדרת בולי דואר ישראל "הרוגי מלכות" ובקריאת רחוב ומתחם על שמו בשכונת עמישב בפתח תקווה ורחוב בקרית אתא. ברחבת מוזיאון מורשת יהדות בבל באור יהודה מוצגת אנדרטה לזכרם של שלום צאלח ויוסף בצרי ועליה חרותות המילים "תחי מדינת ישראל".
בית הכנסת בבובה מרינה
בית הכנסת העתיק בקרבת העיר בּוֹבָֿה מרינה בקלבריה הוא השני בקדמותו באיטליה אחרי בית הכנסת באוסטיה. קיומו נודע משרידי מבנהו המעידים על הקמתו במאה הרביעית לסה"נ ועל נטישתו במפנה המאה השביעית. בית הכנסת הזה אינו מוכר ממקורות כתובים, ואין מידע על אודות קהילה יהודית במקום.
היסטוריה
שרידי בית הכנסת נחשפו באקראי בשנת 1983 במהלך סלילת כביש ארצי (106SS) ממזרח לעיר בּוֹבָֿה מרינה, בקרבת חוף הים היוֹני, סמוך לערוץ סן פסקואלה (San Pasquale). הממצא העיקרי שהתגלה בחפירות שנערכו באתר בית הכנסת, מלבד בסיסי קירות, הוא קטעי רצפת פסיפס, שבמרכזה מתוארת מנורה בת שבעה קנים. הקנים מופנים לעבר הקיר הדרומי-מזרחי, היינו – לכיוון ירושלים, בעוד בסיס המנורה, דמוי חצובה בת שלוש רגליים, פונה לצפון-מערב. מצדהּ הימני של המנורה מתוארים שופר ולולב, ומצדהּ השמאלי – אתרוג. באחד מריבועי הרצפה שנשתמר היטב מתואר "קשר שלמה", שאינו סמל יהודי ייחודי. זיהוי בית הכנסת אושר על ידי הרב הראשי של רומא, אליהו טואף, שביקר באתר זמן קצר אחרי חשיפתו.
משרידי המבנה ניכר שבית הכנסת הכיל שני מרחבים – אולם תפילה ומבואה מרובעת. אולם התפילה בראשיתו היה רוחבי, וממדיו היו 5.5 מ' בכיוון התפילה ו-6 מ' בניצב לכך. החפירות הבהירו שהאולם שופץ בעשורים הראשונים של המאה השישית והוארך בכיוון דרום-מזרח בכמטר וחצי. בקיר הדרומי-מזרחי המחודש נבנתה גומחה מעוגלת ששימשה כמשוער כ"היכל", ולפניה הוגבה משטח הרצפה (בימה) והוקף במעקה אבן. רצפת הפסיפס הוגדלה לעבר הבימה. בפינה המזרחית של אולם התפילה, במחפורת, נמצא קנקן אגירה גדול-ממדים (דוֹליוּם, פיטס) ששימש כמשוער לגניזה. דוליום נוסף נמצא בחדר סמוך ובו מטמון של 3,079 מטבעות ברונזה המתוארכים למאות השלישית עד לתחילת החמישית לסה"נ. כמו כן נתגלו בסביבת המבנה שתי ידיות קנקנים נושאות טביעות חותם בצורת מנורה.
האתר, שבו נמצא בית הכנסת, זוהה כ-Scyle שעל חוף הים היוֹני, המוכרת מציוּנהּ במפת פויטינגר – תחנת מסחר על דרך החוף המוליכה מרג'ו די קלבריה (Rhegium הרומית) אל קרוטונה והלאה אל טאראנטו. בית הכנסת ניטש ותחומו נהרס במפנה המאה השביעית לסה"נ, ככל הנראה במתקפות הלונגוברדים. הימצאות בית הכנסת העתיק בבּוֹבָֿה מרינה מעלה שאלות באשר ליישוב היהודי בצד זה של איטליה – "יוון הגדולה" של העת העתיקה, חלק מהאימפריה הרומית ומחוז ספר בשליטת האימפריה הביזנטית עד המאה העשירית.
סביבותיו של בית הכנסת הוכרזו מיד עם גילויו כשטח עתיקות מוגן. החפירות באתר נערכו עד 1987. רצפת הפסיפס הועתקה ממקומה למוזיאון קטן שהותקן בסמוך, והכביש הורם לגשר מעל שרידי המבנים. שרידי בית הכנסת כלולים בגן הארכאולוגי ArcheoDeri שנפתח למבקרים ביוני 2010.
חקירת שרידי בית הכנסת נוהלה על ידי הארכאולוגית ליליאנה קוֹסטַמַניה (Costamagna), וקביעותיה מובאות בחיבורהּ של רחל חכלילי מ-1998 על אמנות יהודית בתפוצות בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
מיכאל אשבל
מיכאל יצחק (מייק) אשבל (2 בפברואר 1922 – 4 במאי 1947) היה מלוחמי האצ"ל, נידון למוות, נהרג בפריצה לכלא עכו.
קורות חייו
אשבל נולד בווילנה שבליטא. מהוריו קיבל חינוך ציוני ובגיל צעיר הצטרף לתנועת בית"ר בעירו ואף מונה למפקד ה"קן". בהמשך הצטרף לאצ"ל בפולין ועבר "קורס סגנים". לאחר פלישת גרמניה לפולין ב-1939 ברח לרוסיה, התגייס ל"צבא פולין החופשית" (צבא אנדרס) ולאחר גלגולים רבים הגיע דרך עיראק לארץ ישראל.
עם הגיעו לארץ ישראל ערק מהצבא הפולני והתגייס לאצ"ל. תקופה קצרה התגורר בבית דודו בבנימינה. אחר כך עבר לנתניה, שם כיהן כסגן מפקד קן בית"ר המקומי. במסגרת האצ"ל עבר קורס מפקדים ונמנה עם ראשוני הח"ק (חיל הקרב) של הארגון וממפקדיו באזור נתניה. ב-1944 נעצר על ידי המשטרה הבריטית והועבר למחנה המעצר בלטרון, אך בהמשך שוחרר לאחר שהצליח לשכנע את אנשי המשטרה שאינו חבר במחתרת. באחד הלילות, כשעסק בניקוי נשק, התפוצץ בידו רימון וידו נפגעה. הוא קיבל טיפול רפואי בבית החולים, אך ידו נשארה פגומה. דבר הפציעה נודע לבולשת הבריטית ומאחר שאנשיה החלו לחפשו עבר לגור בתל אביב. באותה תקופה עסק לאורך כל שעות היום בפעילות מחתרתית: בייצור חומרי נפץ, בהכנת פעולות, בפיקוד על גונדת חי"ק וביציאה למבצעי-קרב במסגרת תנועת המרי העברי שפעלה באותם ימים. בין השאר נטל חלק בהתקפה על בניין הבולשת ביפו, החרמת 35,000 לא"י מרכבת ליד חדרה, החרמת נשק ממחנה צבאי בתל אביב ובחבלה במטוסים בשדה התעופה לוד.