cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נאמנות
הפרת הנאמנות ובגידה
מושג ההלשנה הוא מושג בת של הבגידה. המלשין רואה לנכון לדווח לסמכות או לארגון העל, על מעשה שבדרך כלל נחשב לא מוסרי של מישהו מקבוצת ההתייחסות שלו ובכך הוא בוגד בו. מכאן שההלשנה היא אמביוולנטית כמו הבגידה. אם היא לטובת החברה, היא חיובית וערכה עולה על טובת אותו זולת. אם היא רק לשם נזק לזולת, ייתכן שאינה חיובית.
חאבייר אקינו
חאבייר איגנסיו אקינו קארמונה (בספרדית: Javier Ignacio Aquino Carmona; נולד ב-11 בפברואר 1990) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בטיגרס בעמדת הקשר ימני.
ביוגרפיה
אקינו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קרוס אסול. כשסיים את גיל הנוער שיחק תחילה בקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר שהצטיין בה עלה לקבוצה הבוגרת. ב-23 ביולי 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–3 נגד אסטודיאנטס טקוס. ב-24 באוקטובר 2010 בתיקו 1-1 נגד מונרקס מורליה. ב-28 בינואר 2013 עבר אקינו לויאריאל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד הרקולס. אקינו היה שותף לחזרה של המועדון ללה ליגה אחרי היעדרות של שנה אחת. ב-25 באוגוסט 2014 הושאל לראיו ואיקאנו.
בשנת זומן אקינו לסגל הנבחרת לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים וזכה עימה במדליית הזהב. ב-4 ביולי 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 נגד במסגרת שלב הבתים של הקופה אמריקה 2011. בקיץ השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת לונדון (2012). ב-4 באוגוסט 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת האולימפית בניצחון 2–4 נגד.
מאיר גבאי
מאיר שמואל גבאי (26 ביוני 1933 – 7 במרץ 2010) היה משפטן ישראלי אשר כיהן בתפקידים בכירים באו"ם ובארגונים בינלאומיים שונים, כיהן כמנכ"ל משרד המשפטים בין השנים 1976–1987, כנציב שירות המדינה בין השנים 1987–1994. גבאי הוא הישראלי היחיד שנבחר על ידי העצרת הכללית של האו"ם למשרה כל שהיא. 1993 - 2000 הוא כיהן כשופט בית הדין המנהלי של האו"ם, 2002-2000 שימש כנשיא הטריבונל.
בוגר תואר במשפטים מאוניברסיטה העברית (1956, בהצטיינות) ותואר שני במשפט השוואתי מאוניברסיטת קולומביה (1962). בשנת 1958 הוסמך לעריכת דין. לאחר לימודיו היה עמית מחקר בבית הספר לכלכלה של לונדון בנושא דיני כלכלה בינלאומיים (1963).
לידה ורקע משפחתי
גבאי נולד בירושלים, לאליעזר ולריינה גבאי, בן למשפחה ספרדית ותיקה שמוצאה בממלכת קסטיליה. הוא נקרא על שם סבו, הרב מאיר שמואל קסטל שנרצח בטבח חברון (תרפ"ט) לצד אשתו רבקה מאיר.
דודו מצד אמו היה הרב יעקב מאיר, שהיה מקובל על מנהיגי העדות השונות בארץ ישראל. כשבע שנים עבד מאיר בארגון האומות המאוחדות ועסק בזכויות יוצרים, פטנטים וקניין רוחני. בשובו לישראל החזיק בתפקידים בכירים שונים בשירות המדינה, בהם רשם הפטנטים (1969–1976) ומשנה ליועץ המשפטי לממשלה (1975–1976).
בין השנים 1976–1987 כיהן כמנכ"ל משרד המשפטים. בין השנים 1987–1994 כיהן כנציב שירות המדינה.
לאורך השנים עמד בראש ועדות ציבוריות רבות, ובהן: הוועדה לבדיקת האיסורים החלים על הפלות מלאכותיות (משרד הבריאות, 1974), הוועדה להצעת הסדרים תחיקתיים בתחום שוק ההון (משרד המשפטים, 1985), הוועדה הציבורית לנושא מס רכוש (1997) והוועדה לעניין חוק זכויות יוצרים חדש (משרד המשפטים, 1998). לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים היה חבר צוות המשא ומתן לנושא האוטונומיה.
גבאי היה חבר במשלחות ישראל לאו"ם והוא בעל שם עולמי בדיני כלכלה ובמשפט מינהלי. בנובמבר 1993 נבחר על ידי עצרת האו"ם לשופט בבית הדין המנהלי של האו"ם. בשנת 1997 החל לכהן כסגן נשיא בית הדין ובשנת 2000 נבחר לנשיא בית הדין. כהונתו נמשכה עד 2002 והוא היה לנציג הישראלי הבכיר ביותר במנגנון המקצועי של האו"ם.
בפעילותו הציבורית שימש ומשמש בורר בארגונים בינלאומיים, נשיא אגודת האו"ם בישראל, יו"ר מועצת האגודה הבינלאומית למשפטנים יהודים, יו"ר משותף של המועצה בין-דתית מתאמת בישראל, יו"ר ועדת הפטנטים בישראל וחבר דירקטוריון בנק לאומי. בשנת 1998 מונה לבורר יחיד מטעם לשכת המסחר הבינלאומית בסכסוך בין חברות עסקיות משלוש מדינות. גבאי מרצה לדיני מסחר בינלאומי באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב ובמסלול האקדמי המכללה למינהל. משנת 1994 עסק בעריכת דין וייעוץ משפטי במשרדו של אברהם נאמן.
חיים אישים
ב-1961 נשא לאשה את עו"ד ימימה פרץ שהייתה לימים ראש מחלקת החנינות במשרד המשפטים. לזוג נולדו שלושה בנים: רענן, גיל ויקיר, איש עסקים.
NIIRS
NIIRS (ראשי תיבות של: National Imagery Interpretability Rating Scale) הוא מדד המשמש לדירוג איכות תמונות שהופקו באמצעות מערכות דימות שונות. NIIRS נחשב לסטנדרט לדירוג איכות תמונה על ידי מרבית מפענחי התצלומים והמדענים. NIIRS מגדיר דרגות שונות של איכות תמונה והיכולת לפענחה על בסיס סוגי המשימות שהמפענח יכול לבצע עם תמונות בעלות דירוג NIIRS נתון. הרעיון הוא שמפענחי תצלומים אמורים להיות מסוגלים להבחין ביותר פרטים ולבצע משימות פיענוח תובעניות יותר ככל שאיכות התמונה עולה.
מאחר שסוגים שונים של מערכות דימות מאפשרות להפיק תמונות שאיתן ניתן לבצע סוגים שונים של משימות פיענוח, מדדי NIIRS נפרדים פותחו עבור ארבעה סוגי דימות עיקריים: התחום הנראה, מכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR), תת-אדום ומולטי-ספקטרלי.
שאנדור ביכלר
שאנדור ביכלר (בהונגרית: Büchler Sándor; פילק, 24 בספטמבר 1869 – אושוויץ-בירקנאו, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, פרופסור באוניברסיטה הונגרי-יהודי, חוקר יהדות שנספה במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
ביוגרפיה
אביו היה הרב פנחס ביכלר, תלמיד חכם, התמחה בתלמוד. בין השנים 1884–1894 ביכלר היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. את הדוקטורט קיבל בשנת 1893 באוניברסיטת אטווש לוראנד, ואת הסמיכה לרבנות בשנת 1895. משנת 1897 עד 1944 היה הרב הראשי של העיר קסטהיי במערב הונגריה. הוא לימד באוניברסיטת בודפשט משנת 1914 את הנושא "ההיסטוריה של יהדות הונגריה". הוא היה מרצה לנושא וחבר בוועדת ההיגוי של "המכון הרבני הלאומי פרנץ יוזף". עבודתו על תולדות היהודים בבודפשט זכתה לעיטור ופרס כספי על ידי האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. בשנת 1927 ובשנה שלאחר מכן בילה במחקר באנגליה, במלגה. בשנת 1944 העיר קסטהיי הציעה להציל אותו, אך הוא סירב ובמקום זאת בחר את גורל המשותף עם יהודים אחרים בקהילתו. הוא נכנס לגטו זאלאגרסג ומשם גורש ונרצח באושוויץ-בירקנאו.
מאמריו התפרסמו בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית (Magyar-Zsidó Szemle), ב"שוויון" (Egyenlőség) שהיה שבועון פוליטי יהודי בשנים (1882–1938), ב"עבר ועתיד" (Múlt és Jövő) שהיה תחילה כתב עת ולאחר מכן הפך למו"ל, ב"הסכמה לאומית" (Országos Egyetértés), בכתב העת Öesterreichische Wochenschrift, בעלון החינוך היהודי שהיה עלון ארגון המורים היהודיים בהונגריה, ב-Ost und West, ב"המגיד" ועוד. הוא היה עמית באנציקלופדיה היהודית (Jewish Encyclopedia). תחומי המחקר שלו כללו את ההתיישבות של יהדות הונגריה ואת ההיסטוריה של משפחות יהודיות בולטות יותר.
הנצחה
בעיר קסטהיי הוקם חדר זיכרון על שמו בתחילת שנת 2000. חברה שמוקדשת לשימור המסורות ההיסטוריות של יהדות הונגריה נקראת על שמו (אגודת הידידות שאנדור ביכלר).
מנדלברויט (עוגייה)
מנדלברויט (מיידיש: מאַנדעלברויט; בעברית: לחם שקדים) במדינות דוברות אנגלית, או קמישברוט באוקראינה, היא עוגייה המשתייכת למטבח האשכנזי המזרח-אירופאי. שם העוגה ביידיש הוא הלחם בסיסים: פירוש המילה "ברוט" הוא "לחם", ופירוש המילה "מנדל" הוא "שקד מצוי", שכן המרכיב העיקרי בעוגייה הוא שקדים. את העוגיה אופים פעמיים, תחילה מכינים כיכר לחם גדול, ולאחר אפייתו חותכים אותו לפרוסות קטנות ואופים אותן פעם נוספת כדי לקבל מרקם פריך יותר. המאכל היה פופולרי במזרח אירופה בקרב רבנים, סוחרים ויהודים נודדים, שנשאו אותו עימם במסעותיהם מעיר לעיר.
לא ברור מהם שורשי המנה. כפי הנראה, העוגייה התפתחה בעקבות הביסקוטי האיטלקי. אומנם שניהם פריכים, אך המנדלברוט פריך יותר מן הביסקוטי כי הוא מכיל כמות גדולה יותר של שמן וחמאה.
פליקס לוין
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-56 בגרמניה לפי מד כושר.
ביוגרפיה
פליקס לוין השתתף מספר פעמים באליפויות של אוקראינה הסובייטית בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 1998 לוין היגר לגרמניה. הוא ממשיך להשתתף בתחרויות ומספר פעמים עלה לפודיום. בשנת 2000 הוא חלק את המקום ה-1–2 עם דניאל פרידמן בתחרות שנערכה בגרמניה. בשנת 2007 הוא חלק מקומות 1–2 עם ארקדי רוטשטיין בתחרות שנערכה ביוון.
בשנת 2016 הוא ניצח בתחרות שנערכה באיטליה.
נוף
נוף הוא סך-כל התכונות הצורניות שמאפיינות מרחב כלשהו (כארץ או חלק ממנה), כשמכלול זה נתפס ומפורש בידי צופה או צופים. בלשון המשנה, המונח מתייחס לחלקו העליון של עץ או צמח, הבולט אל מעל לקרקע.
התייחסויות ופירושים
ההתייחסות הרווחת בימינו למושג "נוף" חדשה יחסית. קודם ששימש אובייקט לייצוג חזותי-אמנותי או לידע תכנוני, עמד הנוף במשמעות של "ארץ", כהווייתה המקורית, כלומר קטע של קרקע שלהּ זהות מובחנת מבחינת האדם שחלק אותה, מקום של חיים עבורו ועבור שותפיו. במקרא מוזכרת המילה פעם אחת בלבד בפסוק "יפה נוף משוש כל הארץ". במשנה מוזכר "נוף" במשמעות של חלקו של העץ הבולט אל מעל לקרקע. לדוגמה, במסכת מעשרות דנה המשנה בהגדרת מיקומו ההלכתי של פרי, בעץ שגדל בסמוך לגבולות של תחומים הלכתיים שונים, כאשר "עיקרו" (שורשו) במקום אחד ו"נופו" מעבר לגבול:
היום משתמשים בביטויים מושאלים מהמונח, כגון "הנוף הפוליטי", "הנוף התקשורתי" וכדומה, וניכר כי מושג הנוף מסייע בתיאור מכלול מותאם-להקשר. כך, כתמונה של עצמים בזמן-נתון, נוף אינו אלא ישות בתהליך מתמיד של התפתחות.
עם זאת, במרבית המקרים משייכים "נוף" לממד הוויזואלי של המרחב שמקיף את האדם, ומכאן גישות שונות בודקות את דרכו של האדם להתמודד עם המכלול הנופי. העיסוק בנוף מתחלק בין:
באמנות
לנוכחותו וייצוגו של נוף יש תפקיד מפתח באמנויות הגרפיות, אולי משום שייצוג כזה מהווה ניגוד אפשרי לייצוגן של בריות - או אף משמש כדרך לסמלן; הנוף בציורי הרנסאנס שירת את הרצון לבטא את האוטופיות החברתיות המתרקמות. ציירי ארצות השפלה במאות ה-16 וה-17 נודעו בציורי נופי-החורף באזורים הכפריים, והאימפרסיוניסטים הצרפתים אחריהם שיוו לנוף מעמד שונה בתכלית כשעשוהו למושא להתבוננות מדוקדקת ויחסית, במושגי אור וצבע, כדרך ליצירת ייצוג נאמן לתפיסה המציאותית של המתבונן. הציירים הרומנטיים רוממו את הדרת-הנוף הפראי (ועל פי רוב ההררי) כאמצעי לבטא את נשגבותו של האַל-זְמני ביחס לאדם.
דמות משנה
דמות משנה היא דמות בסיפור שהעלילה העיקרית איננה מתמקדת בה, אך היא מופיעה או מוזכרת בסיפור מספיק, כדי להיות יותר מדמות שולית או הופעת אורח. לפעמים, דמויות משנה עשויות לפתח לעצמן סיפור רקע מורכב משלהן, אבל בדרך כלל זה נעשה ביחס לדמות הראשית, ולא לגמרי באופן עצמאי. בטלוויזיה, דמויות משנה עשויות להופיע בלמעלה ממחצית הפרקים של כל עונה.
במקרים מסוימים, במיוחד ביצירות מתמשכות כגון ספרי קומיקס וסדרת טלוויזיה, דמויות משנה עשויות להפוך בעצמן לדמויות ראשיות, בדרך כלל ביצירות ספין אוף, במקרים שבהן הן הופכות לפופולריות מספיק בקרב המעריצים, כגון נוויל לונגבוטום מסדרת הארי פוטר.
פבריס אולינגה
פבריס אולינגה אסונו (בצרפתית: Fabrice Olinga Essono; נולד ב-12 במאי 1996) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת החלוץ.
טימות'י פיקרינג
טימות'י פיקרינג (באנגלית: Timothy Pickering; 17 ביולי 1745 - 29 בינואר 1829) היה מזכיר המדינה השלישי של ארצות הברית. כיהן בתפקיד מ-1795 עד 1800 תחת הנשיאים ג'ורג' וושינגטון וג'ון אדמס.
חייו
פיקרינג נולד בסיילם שבמדינת מסצ'וסטס וסיים בהצלחה את אוניברסיטת הרווארד ב-1763. הוא התנגד לפטריוטים בתחילת מלחמת העצמאות האמריקנית אך ב-1777 קיבל את הצעתו של ג'ורג' וושינגטון להתמנות לגנרל אדמיניסטרטיבי בצבא האמריקני והחזיק בתפקיד עד לסוף המלחמה.
לאחר שני ניסיונות כושלים להרוויח כסף בפנסילבניה, הנשיא ג'ורג' וושינגטון מינה את פיקרינג לנציב האינדיאנים האירוקים, וניהל את המשא ומתן להשגת הסכם קנדייגואה עם האירוקים ב-1794.
כמו כן, וושינגטון הכניסו לקבינט בתור מנהל הדואר ב-1791. הוא נשאר בקבינט למשך 9 שנים, בתפקידו הוא כיהן עד 1795. לאחר מכן היה לזמן קצר שר המלחמה ואז מזכיר המדינה למשך חמש שנים. בתקופת כהונתו פרצה פרשת XYZ ובעקבותיה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת.
לאחר מחלוקת עם הנשיא ג'ון אדמס בשל תוכניתו של אדמס לעשות שלום עם צרפת, פוטר פיקרינג מהתפקיד במאי 1800. הוא נכנס לסנאט של ארצות הברית כסנאטור ממסצ'וסטס ב-1803 מטעם המפלגה הפדרליסטית. הוא הפסיד את כיסאו ב-1811 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1812, שם נשאר עד 1816. הקריירה הפרלמנטרית שלו נזכרה בעיקר מפני שהנהיג את תנועת ניו אינגלנד להתנתקות מארצות הברית.
ב-1816 לא נבחר פיקרינג מחדש וחזר לעיר הולדתו סאלם, שם חי כאיכר עד מותו ב-1829.
אקטאוטיטאן
אקטאוטיטאן (שם מדעי: Aktautitan; מילולית: "הטיטאן של אקטאו - עיר בקזחסטן") הוא סוג של יונק פרסתן גדול ממשפחת הברונתותריומים, אשר התקיים באמצע תקופת האאוקן שלפני 46.5–41.1 מיליון שנה מזמננו. סוג זה היה אחד מהגדולים שבבני משפחתו, לצד האמבולותריום והמגצרופס.
סוג זה הוגדר בידי קבוצת חוקרים ביניהם ומתאו כ. מולבאכר  בשנת 2004. הוא כלל מין אחד - Aktautitan hippopotamopus. המאובנים שלו התגלו בקרבת ימת בלחש שבמזרח קזחסטן בעומק 50 סנטימטרים מתחת ערימת אבן חול וטין. נמצאו 2 פרטים ממין זה עם שלדים כמעט מושלמים.
האקטאוטיטאן היה יונק בגודל ומראה של היפופוטם עם גולגולת רחבה באורך 74 עד 85 סנטימטרים ואורך היצור הגיע ל-4 מטרים, גובהו ל-150 סנטימטרים ומשקלו ל-1,200 עד 2,000 קילוגרם. היו לו דו-צורתיות זוויגית, והזכרים היו מעט יותר כבדים מהנקבות. הוא היה בעל גולגולת רחבה עם עצם מצח ועצם אף גבוהות מאוד שבקצותיהן בלטו שתי קרניים קצרות. השיניים שלו היו קצרות וחלשות יחסית והם התאימו בעיקר לאכילת צמחי מים ועלים, אך לא לצמחייה קשיחה. היו לו גם ניבים ארוכים שאולי שימשו למאבקים בין יריבים או להתגוננות.
מבנהו של האקטאוטיטאן דמה מעט לזה להיפופוטם או לקרנף המיימי טלאוצרס, בעיקר עם שיניו החלשות ורגליו הקצרות, ואולי הוא היה בעל אורח חיים אמפיבי ושוטט בביצות ובנהרות רדודים. גם המשקעים באתר היו רדודים יחסית והם מוכיחים שהיצורים הקבורים בהם לא נסחפו בשיטפונות לאזור.
צ'ארלס אמי קטר
צ'ארלס אמי קטר (באנגלית: Charles Ammi Cutter; 14 במרץ 1837 – 6 בספטמבר 1903) הוא דמות חשובה בהיסטוריה של הספרנות האמריקאית.
נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. קטר נבחר להיות עוזר ספרן בספריית בית הספר לתאולוגיה באוניברסיטת הרווארד (Harvard Divinity School) עוד בהיותו סטודנט שם. אחרי שסיים את לימודיו הוא עבד כספרן בהרווארד קולג' (Harvard College) שם הוא פיתח צורה חדשה של קטלוג כשהוא משתמש בכרטיסים במקום בספרים מודפסים שהכילו הן את קטלוג המחברים והן את מיון הנושאים.
תרומתו החשובה ביותר של קטר לתחום הספרנות היה פיתוח של שיטת קטר של מיון פתוח. שיטה זו השפיעה על התפתחות ספריית הקונגרס. כחלק מעבודתו על השיטה הוא פיתח שיטה של טבלאות אלפא-נומריות ששימושן היה לקצר שמות מחברים וליצור מספר מדף ייחודי. בשיטת מספור זו ("מספרי קטר") משתמשים גם היום בספריות. הדרך בה נעשה הקיצור היה על ידי ייצוג מילה או שם על ידי אות אחת או יותר ואחריה ספרה אחת או יותר שנראה כשבר עשרוני. אף על פי שעדיין משתמשים בשיטה שלו בספריית הקונגרס (שיטת ספריית הקונגרס), הרי ששיטת המיון המתחרה - שיטת המיון העשרוני של מלוויל דיואי נעשתה השיטה הידועה ביותר בעולם כולו. ייתכן שהסיבה לכך היא שקטר מת בטרם סיים את העבודה והשיטה נותרה לא מושלמת.
קטר היה אחד ממאה המייסדים, ב-1876 של איגוד הספריות האמריקאי והיה חבר בהיכל התהילה של הספריות (Library Hall of Fame).
בזמן שקטר עבד בספריית אוניברסיטת הרווארד (Harvard Library}, רכשה הספרייה את אוסף הספרים של פרופסור גוטפריד כריסטיאן פרידריך לוקה (Gottfried Christian Friedrich Lücke) מספריית אוניברסיטת גטינגן. אוסף זה הכפיל את גודלה של ספריית הרווארד. לכן נאלצו צ'ארלס קטר וצ'ארלס נויס פורבס (Charles Noyes Forbes) לכתוב מחדש את כל הקטלוג על מנת לכלול בתוכו את הספרים החדשים. קטר הושפע רבות ממנהל מחלקת הקטלוג בהרוורד, ד"ר עזרא אבוט (Ezra Abbot).
ב-1868 קיבל קטר משרה בספריית הבוסטון אתנאום (Boston Athenaeum). אחת ממטרותיו הראשיות הייתה לפרסם קטלוג מילוני שלם של האוסף. מנהל הספרייה הקודם ועוזריו עבדו על כך כאשר הוא פרש. לרוע המזל רוב העבודה הייתה לא ברמה מספקת, לדעתו של קטר, והיה צורך לעשות אותה מחדש. דבר זה לא היה בהתאם לרצונם של הנאמנים שרצו להוציא לאור קטלוג במהירות האפשרית. בכל אופן הקטלוג פורסם וקטר היה מנהל ספריית הבוסטון אתנאום במשך עשרים וחמש שנים. ב-1876 נשכר קטר על ידי משרד החינוך של ארצות הברית (United States Office of Education) על מנת לעזור לכתוב דו"ח על מצב הספריות עבור יובל המאה. החלק השני של דו"ח זה היה החוקים שלו לקטלוג המילוני. הוא היה, גם, העורך של כתב העת Library Journal מ-1893 עד 1891. מבין המאמרים הרבים שכתב בזמן זה, האחד המפורסמים ביותר היה מאמר שנקרא "הספרייה הציבורית של בפאלו ב-1893". הוא כתב במאמר זה על איך ספרייה צריכה להיות, לדעתו, מאה שנה מאוחר יותר. הוא הקדיש זמן רב לפרטים כמו איך ספרייה תהיה מסודרת בצורה הטובה ביותר מבחינת תאורה ובקרת לחות באוויר על מנת לשמר את הספרים. הוא דן גם בגרסה פרימיטיבית של השאלה בין-ספרייתית. לאחר זמן מה בה היה באתנאום הגיעה קבוצה חדשה של נאמנים. הם לא כל כך אהדו את הרפורמות של קטר ולכן היחסים ביניהם הצטננו.
ב-1893 מסר קטר לנאמנים מכתב ובו הביע את רצונו לא להמשיך ולחדש את החוזה שלו בסוף השנה. למזלו הייתה משרה פנויה בנורתהמפטון, מסצ'וסטס. שופט בית המשפט העליון של מסצ'וסטס (Massachusetts Supreme Judicial Court), צ'ארלס אדוארד פורבס (Charles Edward Forbes), השאיר לעיר סכום מכובד על מנת לבנות בה ספרייה. הייתה זו הזדמנות עבור קטר ליישם את רעיונותיו מהבסיס. מ-1880 החל לפתח שיטת קטלוג שנקראה שיטת קטר המתפשטת (Cutter Expansive Classification). הוא נפטר ב-1903 לפני שהספיק לסיים אותה. היו אמורים להיות לה שבע רמות של מיון כשבכל אחת רמת הפירוט גבוהה יותר. בצורה כזאת ספריות קטנות שלא רצו לעסוק במספרי מיון ארוכים שלא לצורך יכלו להשתמש ברמות נמוכות יותר ועדיין להיות מספיק מפורטים למטרותיהם. ספריות גדולות יותר יכלו להשתמש בטבלאות מפורטות יותר כשהצרכים שלהן חייבו זאת.
בספריית פורבס (Forbes Library) הקים קטר את מחלקת האמנויות והמוזיקה ועודד ילדים מבתי ספר סמוכים להציג את האמנות שלהם. כמו כן הוא הקים סניפים של הספרייה וייסד ספרייה ניידת.
צ'ארלס קטר נפטר ב-6 בספטמבר 1903 בוולפול (Walpole, New Hampshire), ניו המפשייר.
דני סיידה
דן (דני) סיידה (נולד בצפת בי"ח בניסן ה'תשי"ט, 26 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי ישראלי, שהיה חבר הכנסת העשרים מטעם מפלגת ש"ס וראש המועצה הדתית האזורית מרום הגליל, יו"ר ש"ס בהסתדרות.
ביוגרפיה
סיידה נולד בכפר חושן (ספסופה), שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמל ראשון. במשך כשני עשורים היה יושב ראש המועצה הדתית מרום הגליל. היה סגן ראש המועצה האזורית מרום הגליל ויו"ר הוועדה החקלאית.
סיידה נחשב מקורב לאריה דרעי ובשנת 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, מונה על ידו ליועצו לענייני התיישבות וחקלאות.
בבחירות לכנסת העשרים שובץ במקום ה-14 ברשימת ש"ס לכנסת, אך המפלגה זכתה בשבעה מנדטים. לאחר התפטרותם מהרשימה של אברהם מיכאלי וחיים ביטון, ולאחר התפטרותם של השר אריה דרעי וסגן השר משולם נהרי מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן", ניצב סיידה במקום העשירי ברשימה. בספטמבר 2017 התפטר יגאל גואטה מהכנסת. בשל התפטרותם של רפאל ברנז ובועז ביטון הבאים לפניו ברשימת ש"ס, התמנה סיידה לחבר הכנסת ב-19 בספטמבר 2017; אולם יממה אחת בלבד לאחר התפטרות גואטה מהכנסת, התפטר מהממשלה סגן השר משולם נהרי שהיה אז בהפסקת חברות מהכנסת – ובהתאם להוראות החוק הנורווגי הקטן חזר לכהן כחבר כנסת מן השורה – תוך תפיסת מקומו של סיידה. על כן, כהונתו הראשונה בכנסת הייתה הקצרה ביותר – יממה אחת שלוש שעות ו־35 דקות.
בינואר 2018 שלח מנכ"ל ש"ס מכתב מוכן מראש של התפטרות סיידה מרשימת ש"ס, ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, אך בשל בעיה משפטית בדרך ההגשה, ההתפטרות לא נכנסה לתוקף.
לאחר הפסקת חברותו בכנסת של יצחק כהן במסגרת החוק הנורווגי הקטן נכנס סיידה בשנית לכנסת ב־22 בפברואר 2018. הוא סיים את כהונתו עם הקמת הכנסת העשרים ואחת.
כיום, מכהן סיידה כיו"ר סיעת ש"ס במוסדות ההסתדרות.
דנמרק
דֶנְמַרְק (בדנית: Danmark, הגייה: ; שם ארכאי: דֶנְיָה) היא מדינה בצפון אירופה, הקטנה והדרומית שבין המדינות הנורדיות. היא משתייכת באופן מסורתי למדינות סקנדינביה, אם כי אינה שוכנת על חצי האי סקנדינביה. המדינה, שמצויה ברובה על חצי האי יוטלנד, גובלת בים הבלטי בצידה הצפון-מזרחי, בים הצפוני בצידה הצפון-מערבי, בגרמניה בדרומה ובקנדה באי הנס. האיים גרינלנד ואיי פארו משתייכים לדנמרק כחלק מממלכת דנמרק; הם נמצאים תחת חסות הכתר הדני אולם נהנים משלטון אוטונומי.
במשך מאות שנים הסתמכה כלכלתה של דנמרק על חקלאות, דיג וימאות משום שאין בה משאבי טבע חשובים, אולם בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היא חוותה תקופה אינטנסיבית של תיעוש ועיור, שתרמה בהמשך להפיכתה למדינת רווחה בשנות השלושים. במלחמת העולם השנייה הייתה המדינה תחת כיבוש גרמניה הנאצית. בשנת 1949 הייתה לאחת החברות המייסדות של נאט"ו. בשנת 2017 דורגה דנמרק במקום השני בין האומות המאושרות ביותר בעולם לפי מדדי בריאות, רווחה וחינוך.
היסטוריה מוקדמת
שטחה של דנמרק יושב לראשונה לפני יותר מ-100,000 שנה, אך ככל הנראה תושביו הראשונים נאלצו לעזוב את האזור בעידן הקרח, והתושבים הקבועים הראשונים הגיעו לאזור כ-15,000 שנה לפני זמננו. בדנמרק תילי קבורה רבים מעידן הברונזה הנורדי (1800–600 לפני הספירה), ובתלים אלו נמצאו שפע של ממצאים ארכאולוגיים.
במהלך עידן הברזל הפרה-רומאי (500 לפני הספירה עד 1 לספירה) התקרר האקלים בדנמרק ונעשה רטוב יותר, תהליך שהקשה על החקלאות באזור וגרם לכך שחברות רבות היגרו דרומה, לאזור גרמניה. האימפריה הרומית, שהגיעה כמעט עד לאזור דנמרק של היום, שמרה על קשרי מסחר עם השבטים המקומיים באזור, שבאותה התקופה הושפעו רבות מהתרבות הקלטית. היסטוריונים רבים מאמינים כי לפני הגעת אבותיהם של הדנים המודרניים מהאיים שממזרח לדנמרק, רוב האזור היה מיושב על ידי היוטים, שהיגרו מאוחר יותר לאיים הבריטיים יחד עם הסקסונים והאנגלים ויצרו יחדיו את העם האנגלו-סקסי.
המקור המדויק של האומה הדנית המאוחדת אינו ידוע, אולם האזכור הכתוב הראשון של העם הדני נכתב בשנת 551 בספר "גטיקה" של ההיסטוריון יורדנס.
התקופה הוויקינגית
בתחילת המאה ה-8, האימפריה הפרנקית של קרל הגדול התפשטה צפונה עד לגבול הדרומי של העם הדני. הדנים היו מודעים לטבח שבוצע בפגנים בגרמניה, ואיום זה גרם להם להתאחד עם עמים סקנדינבים נוספים. החל מתקופה זו ובמשך מאות שנים נקראו הדנים, יחד עם הנורווגים והגיטים, בשם ויקינגים, ושלטו על הימים והחופים של אירופה. הוויקינגים הדנים היו פעילים בעיקר באיים הבריטים ובמערב אירופה, וכבשו חלקים מאנגליה, אירלנד, צרפת (ייסדו את נורמנדי) ועוד.
דנמרק אוחדה כממלכה בשנת 980 לערך על ידי האראלד כחול-השן (Harald Blåtand) שהיה למלך הנוצרי הראשון של דנמרק, לאחר שמיסיונר גרמני שכנע אותו להתנצר. דת חדשה זו, שהחליפה את המיתולוגיה הנורדית הישנה, הייתה מועילה ביותר מבחינת המלך החדש: היא הביאה עימה תמיכה מהאימפריה הרומית הקדושה, ואפשרה למלך להיפטר מכל מתנגדיו שלא הסכימו לוותר על דתם הנורדית.
ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת
ב-1389 אוחדו שוודיה, נורווגיה ודנמרק תחת מלך אחד, איחוד זה נודע כאיחוד קאלמאר (Kalmar), והיה איחוד אישי ולא איחוד פוליטי. במהלך המאה ה-15 התנגדה שוודיה לניסיונות לרכז את השלטון תחת מלך דני, התנגדות שהגיעה אף לכדי מרד חמוש. בסופו של דבר פרשה שוודיה מהאיחוד ב-1521.
ב-1658 איבדה דנמרק את חבל סקניה (Skåne) שבדרום שוודיה לשוודיה. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות ניסתה דנמרק לשמור על נייטרליות, אך נקלעה למלחמה נגד בריטניה, שבמהלכה פשט הצי הבריטי פעמיים על קופנהגן. כתוצאה מהמלחמה הגיע האיחוד הדני-נורווגי לסף פשיטת רגל ב-1813, ופורק בשנת 1814 כשנורווגיה נכנסה לאיחוד חדש עם שוודיה (עד 1905).
היסטוריה מודרנית
אף על פי שהכריזה על עצמה נייטרלית, ב-9 באפריל 1940 פלשו לדנמרק כוחות גרמניה הנאצית (במבצע וסריבונג - Weserübung),. דנמרק נותרה תחת הכיבוש הנאצי במהלך כל מלחמת העולם השנייה. על אף שהמשטר הנאצי בדנמרק היה נוקשה פחות מאשר במדינות אחרות, פעלה נגדו תנועת מחתרת, והיא הצליחה להבריח את רובם המכריע של יהודי המדינה לשוודיה הנייטרלית. דנמרק היא המדינה היחידה באירופה שלא הסכימה להסגיר יהודים לידי הנאצים.
ב-4 באפריל 1949 הצטרפה דנמרק לנאט"ו וב-1973 הצטרפה לשוק האירופי המשותף (שיותר מאוחר הפך לאיחוד האירופי).
יחסי דנמרק–ישראל
בין מדינת ישראל ודנמרק מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1949. כמו כן, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי תיירות ומסחר. לישראל יש שגרירות רשמית בקופנהגן, ולדנמרק יש שגרירות רשמית בתל אביב.
פוליטיקה
בחירות לפרלמנט נערכות כל 4 שנים, אולם בסמכותו של ראש הממשלה להכריז על בחירות מוקדמות. אם עוברת בפרלמנט הצעת אי-אמון כנגד ראש הממשלה, על כל הממשלה להתפטר.
צבא וביטחון
האחריות להגנתה של דנמרק מוטלת על כוחות ההגנה של דנמרק, גוף צבאי בעל ארבע זרועות הכפוף למשרד ההגנה בממשלת דנמרק. נכון לשנת 2010 משרתים בכוחות ההגנה 24,200 אנשים בשירות קבע, 12,000 אנשי מילואים. וכ-51,000 איש במשמר המולדת. זרועות כוחות ההגנה הן:
כלכלה
השוק הכלכלי בדנמרק נחשב מתקדם מאוד ומשלב חקלאות מתקדמת, תעשייה מסורתית בהיקף נמוך, מערכת רווחה ממשלתית ענפה, מטבע יציב, תלות גבוהה בסחר חוץ וסקטור ציבורי גדול יחסית למדינות אירופה בגודל של כ-33% מהכלכלה.
עיקר הייצוא של דנמרק הוא מזון, מכונות, תרופות ואנרגיה והוא מתבצע עם מדינות האיחוד האירופי ובעיקר שוודיה, גרמניה והממלכה המאוחדת. ממדינות אלו מתבצע גם עיקר הייבוא, ועיקרו מכונות וחומרי גלם שונים לתעשייה.
תאגיד רב-לאומי
תאגיד רב-לאומי הוא תאגיד המשתרע על פני מדינות רבות, עם מפעלי משנה, משרדים או סניפים בארצות שונות. לרוב, לתאגיד כזה יש משרד ראשי מרכזי, בו מתואם הניהול העולמי של התאגיד. רוב התאגידים הגדולים במונחים של הכנסה כספית או נתח שוק הם תאגידים רב-לאומיים. בשנת 1602 הוקם התאגיד הרב-לאומי הראשון, חברת הודו המזרחית ההולנדית.
דנמרק
כלכלה
כלכלתה של דנמרק נחשבת סוציאל-דמוקרטית. היא מבוססת על מדיניות ה-Flexicurity, המושתתת על מיסים גבוהים, מדינת רווחה מפותחת ואיגודים מקצועיים חזקים. העובדים בדנמרק מאוגדים מאוד, 75% מכלל העובדים במשק הדני חברים בקונפדרציית איגודי המסחר הדנית, המהווה ארגון-גג לארגוני העובדים והאיגודים המקצועיים בדנמרק. לאיגודי העובדים השפעה יום-יומית על חיי העובדים וניהול מקום עבודתם. המסורת העסקית הדנית כוללת שיתוף מקיף של האיגודים בניהול, וברוב החברות יש נציגות לעובדים במועצת המנהלים, כל זאת כאשר הממשלה דואגת לתת כוח לאיגודי העובדים ולגבות אותם, אם כי לא להתערב בקביעת שכר מינימום שנקבע בהסכם בין האיגודים למעסיקים. ראש הממשלה לארס לוקה רסמוסן תיאר את המודל הנורדי שלפיו בנויה הכלכלה הדנית כך: "דנמרק רחוקה מכלכלה סוציאליסטית מתוכננת, דנמרק היא כלכלת שוק ... המודל הנורדי הוא מדינת רווחה מורחבת, המספקת רמה גבוהה של ביטחון לאזרחיה, אך הוא גם כלכלת שוק מצליחה".
בשנת 1972 דנמרק חתמה על אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופאי.
תאגיד רב-לאומי
התאגידים הרב-לאומיים המודרניים מובחנים מחברות בין־לאומיות במספר מובנים. חברות בין־לאומיות נהגו בדרך כלל לייבא חומרי גלם ממדינה אחת או מספר מדינות, להרכיבם במפעל או במספר מפעלים במדינת האם של החברה ולשווקם במדינות שונות. תאגידים רב-לאומיים, לעומתם, מבזרים גם את פעולת הייצור בין מדינות שונות. ייתכן מצב, לדוגמה, בו רכיב אחד של המוצר ייוצר במדינה אחת, אחר בעבר השני של העולם, והרכבתם יחדיו במפעל במקום שלישי.
דנמרק
כלכלה
השכר הממוצע לעובד ייצור בשנת 2004 היה 300,000 קרונות דניות לשנה (40,000 אירו). שוויוניות התחלקות ההכנסות בדנמרק היא מהגבוהות בעולם, 0.22 על פי מדד גיני. בכל חברה בע"מ שבה יותר מ-50 עובדים, שליש מהדירקטוריון מורכב מנציגי האיגוד המקצועי. בעלי ההון הגדולים ביותר במגזר הלא הממשלתי הדני הם קרנות הפנסיה הממלכתיות וקרנות הפנסיה של האיגודים המקצועיים.
תאגיד רב-לאומי
במוצרים שבהם השירות הוא מרכיב מרכזי, וכדאיות ייבוא חומרי גלם נמוכה יחסית, נהוגה פעמים רבות גם שיטת הזכיינות, שבה מעניק התאגיד הרב-לאומי זיכיון הפעלה ליצרנים או נותני שירות במדינה מסוימת, כשאלו פועלים במדינתם כיצרנים עצמאיים שיש להם זיכיון לשימוש במותג של החברה הרב-לאומית, ונהנים מהדרכה וסיוע (במובן כללי יותר) מהחברה האם, וחסכון בהוצאות פרטניות כמו פרסום, מחקר ופיתוח (מו"פ), לוגיסטיקה וניהול או שיווק אסטרטגי. במקרים כאלה, התאגיד הרב-לאומי מעניק זיכיונות פעולה לתאגידים שאינם רב-לאומיים. (ראו הרחבה על מיתוג וגלובליזציה)
דנמרק
כלכלה
למרות חברותה באיחוד האירופי וחלקה הפעיל בכלכלת הארגון, דנמרק בחרה בעקבות משאל עם בספטמבר 2000 שלא לעבור למטבע האירו ולהישאר עם מטבע הכתר הדני. עם זאת הוחלט להצמיד את מטבע הכתר הדני לאירו ברצועת ניוד צרה.
תאגיד רב-לאומי
שני אפיונים אלו של התאגידים הרב-לאומיים הביאו לפיחות בחשיבות הסחר הבין־לאומי בסחורות ולגידול מקביל בהיקף הסחר הבין־לאומי המבוצע באמצעות העברות הון. מבנה זה מעניק לתאגידים הרב-לאומיים גמישות רבה יחסית בהשוואה לתאגידים בין־לאומיים מדורות קודמים, משום שהדבר מאפשר להם להפחית את מצבת העובדים המועסקת בתאגיד, לטובת חוזים מול קבלני-משנה המקיימים יחסים כאלו עבורו.
דנמרק
כלכלה
בסוגיות שימור וניצול אנרגיה דנמרק היא מהמתקדמות בארצות העולם. ב-2015, 29% מהאנרגיה שצורכת הממלכה סופקה באמצעות מקורות אנרגיה מתחדשים, בעיקר טורבינות רוח, בחוות גדולות שהוקמו בחלקן בים.
תאגיד רב-לאומי
אחת הסיבות המרכזיות למעבר לייצור רב-לאומי היא ההקשחה הניכרת בשוקי העבודה ברוב מדינות המערב, ושכרם הגבוה של עובדי ייצור בהם. יתרון היעילות של הייצור במערב נשחק במידה רבה, ובמקרים מסוימים אף נעלם. במצב כזה, בהתאם ל"חוק היתרון היחסי" של דייוויד ריקרדו, למדינה המסוגלת לייצר כל מוצר ביעילות גדולה יותר ממדינה אחרת, עדיין משתלם להעביר את ייצור המוצרים שבהם יתרונה היחסי קטן יותר לייצור באותה מדינה אחרת, ודומה כי זהו המצב גם כאן.
דנמרק
גאוגרפיה
שטחה של דנמרק, לא כולל גרינלנד, הוא 43,094 קמ"ר, והיא בין המדינות הקטנות בשטחן באירופה. חלקה היבשתי של דנמרק שוכן בצפונו של חצי האי יוטלנד (בדנית: Jylland, "יילאן") וגובל בגרמניה. בנוסף אליו, מרכיבים את הממלכה 405 איים, כשמתוכם רק 82 מיושבים; הגדולים שבהם הם שלן (Sjealand), בו נמצאת הבירה קופנהגן, ופין (Fyn). האי בורנהולם ממוקם מזרחית לדנמרק, בים הבלטי. רוב האיים מחוברים באמצעות גשרים, כשהבולט ביניהם הוא גשר ארסונד המגשר בין האי שלן לשוודיה.
תאגיד רב-לאומי
התאגידים הרב-לאומיים, בהתאם לאמור, מתמקדים בתחומים בהם יש עדיין יתרון יחסי גדול למדינת האם של התאגיד. תאגידים רב-לאומיים רבים מצמצמים את מעורבותם הישירה בנושאי ייצור מוצרים, ומתמקדים, לעומת זאת, בלוגיסטיקה, מחקר ופיתוח, ובשיווק ומיתוג. לדוגמה, תאגיד רב-לאומי העוסק במיצים עשוי להעביר את ייצור המיצים בפועל לחברות עצמאיות שונות, כשעיקר עבודתו מתמקדת במיתוג המיצים השונים, פיתוח מיצים חדשים, שיווק המיצים ומכירתם בשוק.
לטענת הדוגלים באנטי-גלובליזציה, גודלם של התאגידים הרב-לאומיים והיותם נותני חסות מסחרית לפעילויות תרבותיות שונות, הקנו להם השפעה פוליטית רבה. במיוחד, נטען כי חברות כאלה נהנות מהשפעה על מדינות קטנות יותר או עניות יותר, באמצעות החלטה לייצר או שלא לייצר בהן.
דנמרק
גאוגרפיה
האקלים בדנמרק הוא ימי ממוזג, בהשפעת הקרבה לים וקו הרוחב הצפוני. טמפ' המקסימום הממוצעת בינואר היא 1.5 מעלות מעל האפס, ובאוגוסט – 17.2 מעלות. המדינה משופעת במשקעים. בשנה ממוצעת יורדים 765 מ"מ של משקעים במשך 179 ימי גשם ושלג, הפזורים לאורך כל חודשי שנה, ובמיוחד בסתיו. בגלל מיקומה של דנמרק במפגש בין אזורי אקלים שונים, שכיחים בה שינויים קיצוניים יחסית במזג האוויר בתוך זמן קצר במהלך אותו יום, ובפרט מועדים לכך חודשי הסתיו.
תאגיד רב-לאומי
תאגידים רב-לאומיים בישראל
תאגידים רב-לאומיים רבים פועלים גם בישראל. הדרך הבסיסית ביותר לכך היא קיום של סניף, סוכנות או זכיין בישראל, העוסקים בשיווק מוצריו של התאגיד הרב-לאומי, כפי שעושים למשל איקאה או זארה ויצרני מכוניות, כגון פורד ופיאט, שלהם סוכנויות בישראל. במשך שנים אחדות נמנעו תאגידים רב-לאומיים מקשרים עם ישראל, עקב החרם הערבי, שהשפעתו נחלשה במהלך השנים. תאגידים רב-לאומיים אחרים, כמו מקדונלד'ס או קוקה-קולה מבצעים גם את פעולות הייצור בישראל, והיצרנית הישראלית מתפקדת במובנים רבים כיישות נפרדת בעלת זיכיון למותג.
דנמרק
גאוגרפיה
יחד עם גינאה המשוונית ואיחוד האמירויות, דנמרק היא אחת משלוש המדינות היחידות בעולם, שעל אף שרוב שטחן הוא ביבשת, מצויה בירתן על אי.
דמוגרפיה
נכון ל-2017: דנמרק מונה כ-5,748,769 תושבים. כ-89.51% מתושבי דנמרק הם דנים (4,999,171 תושבים), המהגרים מהווים כ-10.49% (585,587 תושבים), מהגרים עם רקע מערבי 201,328, מהגרים בלי רקע מערבי 384,259. דנית היא השפה הנפוצה ביותר בדנמרק, אולם קבוצות קטנות בגבול גרמניה דוברות גרמנית. הרכב הגילאים בדנמרק: בני 0–14: 17.69%, בני 15–64: 64.97%, בני 65 ומעלה 17.34%. קצב גידול האוכלוסייה עומד על 0.36%.
תאגיד רב-לאומי
תאגידים רב-לאומיים בישראל
אחת התוצאות הנובעות מפעילותם של תאגידים רב-לאומיים בישראל היא הצטרפותם של תאגידים ישראליים לתאגידים רב-לאומיים. התופעה בולטת בענף ראיית החשבון, שבו משרדים ישראליים הצטרפו למשרדים רב-לאומיים כגון Ernst & Young ו-KPMG, ובאופן דומה בענף הפרסום.
דנמרק
דת
נכון ל-2018: 62.9% מהדנים חברים בכנסיית המדינה, הכנסייה האוונגלית-לותרנית של דנמרק, 10% הם נוצרים אחרים (קתולים, אורתודוקסים ופרוטסטנטים). 1.1% בודהיסטים, 0.8% מוסלמים ו-0.5% יהודים. נטולי ההשתייכות הדתית התחלקו בין 13.8% אגנוסטיקנים ו-9.3% אתאיסטים.
הגירה
המהגרים מהווים כ-10.49% מאוכלוסיית דנמרק, מהגרים עם רקע מערבי כ-3.60%, בלי רקע מערבי כ-6.89%. כדי לעצור את זרם המהגרים והפליטים הלא חוקיים לתוך המדינה החליטה ממשלת דנמרק להציב פקחים ומצלמות וידאו בגבולות עם גרמניה ועם שוודיה, דבר שהכעיס את ראשי האיחוד האירופאי ואיים על חזון אירופה ללא גבולות. דנמרק נחשבת כיום למדינה האירופאית עם חוקי ההגירה הנוקשים ביותר.
יהדות דנמרק
ראשוני היהודים הגיעו לדנמרק בראשית המאה ה-17 וקיבלו זכויות מיוחדות כסוחרים, בנקאים וספקי צבא. הקהילה היהודית הגדולה ביותר ישבה בבירה קופנהגן.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה דנמרק בידי הגרמנים. תחילה לא פגעו הנאצים ביהודים בשל התנגדות הממשלה הדנית שנותרה בשלטון. כשהנאצים עמדו לאסור את היהודים כדי לשלוח אותם למחנות השמדה, הודלף הדבר למחתרת הדנית, והיא ארגנה פעילות הצלה המונית. כ-7,500 יהודים הועברו במחתרת, באמצעות סירות דיג דרך הים, לשוודיה הנייטרלית, בפחות משלושה שבועות. כ-300 יהודים נתפסו בידי הנאצים ונשלחו למחנה טרזין, ובו נרצחו 17 (יש מחלוקת על המספר המדויק). על מבצע ההצלה העניק יד ושם לעם הדני את תואר חסידי אומות העולם. (ראו ערך ראשי – הצלת יהודי דנמרק).
כיום חיה בדנמרק קהילה המונה כ-7,500 יהודים.
תרבות ושפה
השפה הדנית שייכת למשפחת השפות הגרמאניות, והיא קרובה לשאר לשונות סקנדינביה. מבין הסופרים הדניים מפורסם ביותר סופר-הילדים הנודע האנס כריסטיאן אנדרסן. יאקוב קנוסן היה מועמד לקבלת פרס נובל לספרות בשנת 1916. קרל גילרופ והנריק פונטופידן זכו בפרס נובל לספרות בשנת 1917 ויוהנס וילהלם ינסן בשנת 1944. בתחום הציור התפרסם במחצית השנייה של המאה ה-19, קרל בלוך, ידידו של אנדרסן, שעבודותיו נערצות עד היום על ידי הכנסייה המורמונית.
לסלי גרובס
לסלי ריצ'רד גרובס ג'וניור (באנגלית: .Leslie Richard Groves Jr; 17 באוגוסט 1896 – 13 ביולי 1970) היה קצין חיל הנדסה בצבא ארצות הברית, אשר פיקח על בניית הפנטגון, ועמד בראש פרויקט מנהטן, פרויקט סודי ביותר שבמסגרתו פותחו פצצות האטום הראשונות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
גרובס נולד באולבני שבניו יורק, בנו של כומר בצבא ארצות הברית. הוא התגורר בילדותו במספר אתרים צבאיים. בשנת 1918 סיים רביעי בכיתה את האקדמיה הצבאית בווסט פוינט והוזמן לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. בשנת 1929 נסע לניקרגואה כחלק ממשלחת שערכה סקר לבחינת תעלה בין-אוקיאנית בשטח ניקרגואה. בעקבות רעידת האדמה של 1931 בניקרגואה, נפרצה מערכת אספקת המים במנגואה, וגרובס השתלט עליה, פעולה שעליה זכה במדליית ההצטיינות של ניקרגואה. הוא למד בבית הספר לפיקוד בפורט לוונוורת' שבקנזס ב-1935 וב-1936, במכללת המלחמה ב-1938 וב-1939, ולאחר מכן הועבר למפקדת מחלקת המלחמה. גרובס פיתח "מוניטין של איש ביצוע, מניע לפעולה, ודבק במשימותיו".
ב-1940 מונה לתפקיד עוזר מיוחד לבנייה לקצין האספקה הראשי במטה הצבא, כשהוא אחראי על בדיקת אתרי בנייה ועל התקדמות הבנייה בהם. באוגוסט 1941 מונה לאחראי על בניית קומפלקס משרדי ענק עבור 40 אלף אנשי הצוות של משרד המלחמה, שהפך בסופו של דבר לבניין הפנטגון.
לאחר המלחמה נשאר גרובס אחראי על פרויקט מנהטן, עד שהאחריות לייצור נשק גרעיני עברה לוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ב-1947. לאחר מכן עמד בראש פרויקט הנשק המיוחד של הכוחות המזוינים, אשר הוקם כדי לפקח על ההיבטים הצבאיים של נשק גרעיני. לאחר שקיבל נזיפה מהרמטכ"ל, דווייט אייזנהאור, אמר כי לעולם לא יתמנה למהנדס ראשי של חיל ההנדסה. שלושה ימים לאחר מכן הכריז על כוונתו לעזוב את הצבא. הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל (גנרל שלושה כוכבים) ערב פרישתו ב-29 בפברואר 1948, כהוקרה על מנהיגותו וניהולו את תוכנית פיתוח הפצצה. על פי חוק אישי מיוחד שחוקק הקונגרס, נקבע תאריך דרגתו רטרואקטיבית החל מ-16 ביולי 1945, תאריך ניסוי טריניטי, הפיצוץ האמיתי הראשון אי-פעם של פצצה גרעינית.
לאחר שחרורו היה סגן נשיא של חברת האלקטרוניקה רמינגטון-ראנד שנרכשה בשנת 1955 על ידי חברת ספרי, ופרש לגמלאות בשנת 1961 בגיל 65. הוא גם כיהן כנשיא ארגון בוגרי וסט פוינט, איגוד הבוגרים. לאחר פרישתו כתב גרובס תיאור של פרויקט מנהטן שכותרתו "עכשיו אפשר לספר", שפורסם ב-1962.
גרובס סבל מהתקף לב ב-13 ביולי 1970, שנגרם עקב הסתיידות מסתם אבי העורקים, ומת באותו לילה בגיל 73. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
עמית תמיר
עמית יוסף תמיר (נולד ב-2 בדצמבר 1979) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת שונות ובנבחרת ישראל
ביוגרפיה
בצעירותו, שיחק תמיר במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. בשנת 1998 הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא שיחק שלוש שנים במדיה, ובעונתו הראשונה הוא היה שותף להישג שיא של הקבוצה - סיום במקום הראשון בליגה. בעונתו האחרונה בקבוצה, עונת 2000/01, הוא שותף ב-23 משחקים וקלע 5.3 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2001 תמיר עבר לליגת המכללות האמריקנית, לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנה הראשונה שלו במכללה הוא קלע שיא קריירה של 39 נקודות במשחק מול אוניברסיטת אורגון, שהיוו את מספר הנקודות החמישי בגובהו בהיסטוריה של המכללה. בעונת 2002/03 הוא העמיד ממוצעים גבוהים בנקודות, אסיסטים וריבאונדים, והוביל את המכללה במדד הריבאונדים. לאורך שנותיו בקליפורניה הוא היה אחד מהשחקנים המובילים שלה. בסיום תקופתו במכללה, הוא נרשם לדראפט ה-NBA 2004, אך לא הצליח להיבחר.
בעונת 2004/05 חתם תמיר בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית, ולקח עימה חלק בגביע יול"ב. בפתיחת עונת 2005/06 הוא עבר לקבוצה יוונית אחרת, א.א.ק. אתונה, אך לא הצליח להשתלב בקבוצה וקלע 4.6 נקודות בלבד בממוצע למשחק. לקראת סיום העונה הוא חתם במכבי גבעת שמואל, וקלע 11.2 נקודות בממוצע למשחק עד סיום העונה, שבה סייע לקבוצה להישאר בליגת העל. בעונת 2006/07 שיחק בשרלרואה הבלגית ובהמשך באולימפיה לאריסה היוונית, עמה העפיל לראשונה בתולדותיה לפלייאוף היווני. הוא פתח את עונת 2007/08 בקבוצת צ'רקסי מנקיז האוקראינית, אך שוחרר ממנה לאחר שמיעט לקבל דקות משחק.
באוקטובר 2007 חתם תמיר בהפועל חולון, שעלתה בעונה שלפני כן לליגת העל, כחלק ממסע הרכש של הבעלים מיקי דורסמן שנועד לחיזוק הקבוצה. הוא היה אחד מהשחקנים הישראלים המשמעותיים ביותר בחולון בעונת 2007/08, וקלע 5 נקודות בממוצע למשחק ב-28 הופעות. בסיום העונה הוא זכה עם חולון באליפות ליגת העל לראשונה בתולדות המועדון. בעקבות עזיבתו של מיקי דורסמן והיעדר משקיע כלכלי בקבוצה, תמיר עזב את חולון בקיץ 2008 וחתם בעירוני אשקלון. בעונתו הראשונה, 2008/09, הוא ביסס את מעמדו כאחד מהשחקנים המובילים באשקלון, וסייע לה להעפיל למשחקי הפלייאוף עם 8 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר עונה זו עבר תמיר לקבוצת אפואל ניקוסיה מהליגה הקפריסאית. בנובמבר 2010, לאחר שנודע כי שחקן הפועל ירושלים אורי קוקיה נפצע בכתפו וייעדר כחצי שנה, הוחתם תמיר כמחליפו בקבוצה.
עמית תמיר משחק בקביעות גם במדי הנבחרת הלאומית של ישראל. הוא השתתף עמה באליפויות אירופה בכדורסל בשנים 2007 ו-2009.
בשנת 2012 חתם על חוזה למשחק בשורות קבוצת רמת-גן מהליגה לאומית. עונה לאחר מכן, הגיע איתה עד לחצי גמר הפלייאוף של ליגת המשנה.
ניטרה (כדורגל)
מועדון הכדורגל ניטרה (FC Nitra) הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ניטרה (העיר הרביעית בגודלה בסלובקיה) שבמערב סלובקיה, בירת מחוז ניטרה. הקבוצה משחקת בליגה הסלובקית השלישית. הקבוצה לא זכתה מעולם באליפות הליגה הסלובקית או בגביע הסלובקי.
עמית תמיר
ביוגרפיה
בענת 2019/20 החל לשמש כעוזר המאמן של בראד גרינברג במכבי אשדוד ובמאי 2020 מונה למאמן הקבוצה במקומו של האחרון.
בינואר 2021 מונה למאמנה של הפועל עכו במקומו של עודד הנדלר אך הקבוצה ירדה ליגה. ב-7 ביולי 2021 חתם כמאמנה של אליצור "איתו" אשקלון.ב-15 בפברואר 2022 התפטר מתפקידו.
אנטי-גיבור
אנטי-גיבור הוא הדמות הראשית בסיפור, שאינו מאופיין באומץ לב, גבורה, כריזמה או הופעה מרשימה. קווי דמותו של האנטי-גיבור מנוגדים לאלה הארכיטיפים של הגיבור הקלאסי, שהיה דמות נערצת שמייצגת את האידיאלים והערכים של התקופה. הוא מעורר את אהדת הקוראים או הצופים, שמזדהה איתו ועם ערכיו. דמות קלאסית של הגיבור הוא אודיסאוס – דמות נעלה שתכונותיה הרואיות וסימלו את האידיאלים של תקופתו, ועל כן הוא פיקח, בעל תושייה, חזק, אמיץ ומנהיג דגול.
האנטי-גיבור הוא בעצם היפוכו המושלם של הגיבור הקלאסי, והוא לעיתים קרובות תוצר של החברה המודרנית; דמות ששורשיה נטועים בעולם האבסורד, וניתן לומר שהוא מגלם את ניפוצם של האידיאלים החברתיים בני זמננו. אמנם הוא מעורר לעיתים גיחוך או סלידה בתחילה, אך במהלך היצירה הוא רוכש את לבו של הקורא, שלומד שדווקא תכונותיו הזרות, המגוחכות, או לחלופין השליליות, הן אלו שמעוררות בנו אמינות וחושפות, בסופו של דבר, את פגמי החברה. דמותו התמהונית של מארסו ב"הזר", ספרו של אלבר קאמי, אופיינית לטיפוסי האנטי-גיבור.
רקע היסטורי
המונח גיבור, ביוונית "הירוס", הגיע מהמיתולוגיה היוונית, ומשמעותו: חצי אל וחצי בן אנוש. באנגלית תורגם המינוח ל-hero, ואילו בעברית ל"גיבור". דוגמה בולטת לגיבור, שהוא חצי אל וחצי אדם היא אודיסיאוס, הגיבור היווני שמיטב תכונותיו ההירואית תאמו את האידיאלים החברתיים. תכונות דומות של מנהיגות, תושייה, הובלה, אומץ וכישורים נעלים אחרים, גילמו בתוכם משה רבנו, דוד המלך, אנטיגונה, ומתקופת ההשכלה העברית: אמנון ותמר המושלמים, גיבורי "אהבת ציון", ספרו הפופולרי של אברהם מאפו, ועוד רבים וטובים אחרים.
גם ברומן שהתפתח החל מהמאה ה-18 היה הגיבור המסורתי דמות שהקורא מזדהה עם ערכיה שתואמים את האידיאלים של החברה בתקופה זו. לעומת זו, דמות בעלת תכונות שליליות כמו פחדנות, ערמומיות, שחיתות וכיוצא בזה לא יכלה לתפוס את מקומו של הגיבור ביצירה הספרותית.
מרסו, גיבורו של קאמי בספרו "הזר" הוא אנטי-גיבור מובהק. טיפוס תמהוני קמעה, מנוכר לסביבתו ולמנהגיה, שבוחן את העולם בעיניים נאיביות לחלוטין, אשר יוצרות הזרה ספרותית, שבעזרתה ניתן לקורא לבחון בדרך היולית, חדשה, את החברה בה חי מרסו. הזר של קאמי צמח מתוך היאוש של האדם המודרני מחייו שהם דמויי מאבקו של סיזיפוס. גם דון קיחוט של סרוונטס הוא אנטי גיבור קלאסי; אביר היגון המזדקן בעל סוסה זקנה ו"נושא כלים" שהוא כפרי גס, אשר נאבק בטחנות רוח מדומות. גיבוריו של דוסטויבסקי, ובייחוד רסקולניקוב מ"החטא ועונשו", "העוזר" של ברנרד מלמוד, "חיי אליקום" של בנימין תמוז, מוסיפים דוגמאות של אנטי-גיבורים ספרותיים לרשימה. הולדן קולפילד, האנטי-גיבור המובהק מספרו של סלינג'ר: "התפסן בשדה השיפון" סוגר את רשימת הדוגמאות.
המשבר בתחילת המאה העשרים
פצצת האטום, תורת האבולוציה של דרווין, המהפכה התעשייתית – כל אלו נחשבים לחלק מהסיבות שיצרו את המשבר החברתי של האדם המודרני. לפתע הפכה הדת לגורם משני בהתפתחותו של העולם וההיסטוריה האנושית וניתן מקום חשוב לטכנולוגיה, למדע, לתיעוש, לפסיכולוגיה, לרפואה וכדומה.
פרויד גילה את התהליכים של התת מודע שמתגלים במעשיהם ורגשותיהם של האדם. אין האדם יותר בעל איכויות אלוהיות, אלא בשר ודם בעל הפרעות והדחקות שמקורן עוד מהילדות. אין מקום עוד ל"חטאים", אשמה, ועונשים, אלא לחולשות אנוש שמשותפות, במידה זו או אחרת, אצל רבים מבני האדם. לעומת זאת, המידות הטובות בבני האדם, כמו עדינות, נדיבות, רחמנות, צדקנות – לא עוזרות לאדם לשרוד במלחמת הקיום. אנשים מושלמים חדלו לככב בספרות.
כשם שבמוזיקה מודרנית ובציור חדלו לשלוט ההרמוניה, הדיוק והסימטריה, כך גם ברומן המודרני הנטייה היא לחדור פנימה, אל הרגשות, המחשבות, אל נבכי הנפש, מעבר לצורה החיצונית. ספרות בסגנון זרם התודעה למשל, מציינת סגנון שבו כאילו הקלטנו את הלך מחשבותיהן של הדמויות, כפי שהן עולות במוחן בזמן אמת, בלתי מאורגנות או ערוכות.
האנטי גיבור בספרות ובקולנוע
ביצירה ספרותית, בקולנוע ובקומיקס, דמות ה"אנטי גיבור" היא לרוב (אך לא תמיד) דמות מרכזית, שאינה בהכרח מנהלת מאבק אקטיבי או אידיאליסטי. היא יכולה לעיתים להישלט על ידי אחרים ועל ידי המאורעות החיצוניים בסיפור, או להיות מונעת על ידי דחפים שליליים כגון נקמה (ביחוד בקומיקס). במקרים רבים דמות ה"אנטי גיבור" תהיה פגומה במובן מסוים, פיזי או מוסרי, והיא לא תנחן בזוהר כלשהו כמו דמותו של הגיבור.
למעשה ה"אנטי גיבור" הוא גיבור שאינו ניחן בתכונות האוניברסליות המיוחסות לדמות הגיבור כמו אידיאליזם, אומץ, או מוסר. הדמות לעיתים קרובות בעלת תכונות אופי אפלות כמו אמות מוסר מפוקפקות, מורבידיות, ציניות, נרגנות, חוסר יושר, ואגרסיביות. דמויות אלה נחשבות בדרך כלל "ניגוד לאב הטיפוס של הגיבור הקלאסי".
במקרים מסוימים, על אף שהיא יכולה להיות הדמות הראשית בעלילה, יכולה דמות ה"אנטי גיבור" להיות דמות פסיבית, מופנמת, שהעולם מתאכזר אליה, דמות שאין לה שליטה על מהלך חייהם של הסובבים אתה, ועל מהלך חייה עצמה.
בקומיקסים של חברות כמארוול קומיקס, DC קומיקס ואימג' קומיקס, ניתן למצוא את דמותו של האנטי גיבור בדמויות כדדפול, מגנטו (קומיקס), גוסט ריידר, המעניש, ונום, הברדס האדום, קאטוומן, מיסטר פריז, ספון ודארקנס. הגרינץ', דמות בספרו של דוקטור סוס, גם הוא יכול לשמש כאנטי גיבור. גם בסיפורו של ש"י עגנון "המלבוש", דמות החייט -ר' ישראל (המסמל באלגוריה של הסיפור כל יהודי) היא אנטי גיבור, בעוד היותה הדמות הראשית. כמו כן, בז'אנר הפשע, לרוב מופיע אנטי גיבור כדמות הראשית.
לפעמים מושג האנטי גיבור יכול לתאר דמות שהיא לא הדמות הראשית של היצירה, ושלאורך היצירה מפגינה יחס שלילי ופוגע כלפי הגיבור, אך לקראת סוף היצירה משתנה ועוזרת לגיבור להתמודד מול האנטגוניסט הראשי, או לפחות עוזרת לו באופן לא מודע. דוגמאות לאנטי גיבורים כאלה הם סוורוס סנייפ מהארי פוטר, הנסיך צוקו מאווטאר: כשף האוויר האחרון, גולום משר הטבעות, לוק קסטלאן מסדרת הספרים פרסי ג'קסון והאולימפיים, מקיטה מסדרת האנימה דרגון בול ודארת' ויידר ממלחמת הכוכבים וטיריון לאניסטר ממשחקי הכס.
בקולנוע ניתן למצוא דוגמאות לדמות ה"אנטי גיבור" בלאון, דמות המספר במועדון קרב, האן סולו במלחמת הכוכבים ובדמותו של ג'ים סטארק במרד הנעורים.
בתעשיית האנימה ומנגה היפנית ניתן למצוא דוגמאות לדמות ה"אנטי-גיבור" בלולוש לאמפרוג' בקוד גיאס, נובּיטה נובי בדורימון, מקיטה בדרגון בול, סאיטאמה בואן-פאנץ' מאן, שוטארו קנדה באקירה, סאסקה אוצ'יאה בנארוטו ולייט יאגאמי במחברת המוות.
האנטי גיבור בשיח הציבורי והפוליטי
הראיה הפוסט-מודרנית הביקורתית, שהביאה לשינוי משמעותי בשיח התרבותי בספרות ובקולנוע, השליכה במקביל על השיח הפוליטי והמוסרי בתרבות המערב. במרכז שינוי זה עומדת ההתמקדות בקורבנות על חשבון העיסוק בגיבורים. בראייה הביקורתית הפוסט-מודרנית, לעיתים קרובות מייצג הקורבן והחלש את הצדק ואת המוסר. כתוצאה מכך - דווקא הקורבנות, ולא הגיבורים, הם הממלאים לעיתים את התפקיד הראשי בסיפורה של הפוליטיקה העכשווית. שיח ציבורי כזה איפשר לתנועות מחאה חברתיות שונות, כדוגמת הפנתרים השחורים ואחרים, לפרוץ לתודעה הציבורית.
מארס רובר
מרס אקספלוריישן רובר (באנגלית: Mars Exploration Rover, בתרגום מילולי: חוקר מאדים נודד) הייתה תוכנית של נאס"א לחקר כוכב הלכת מאדים, שהחלה ב-2003 והסתיימה ב-2019. התוכנית כללה שני רוברים (ראשי תיבות של robotic vehicle - remoted): ספיריט ואופרטוניטי ששוגרו ב-2003 ונחתו במאדים ב-2004. עם ספיריט אבד הקשר במרץ 2010, ועם אופרטוניטי אבד הקשר ביוני 2018. ב-13 בפברואר 2019 הודיעה נאס"א על סיום התוכנית. המשימה נוהלה עבור נאס"א על ידי המעבדה להנעה סילונית בקליפורניה, בה תוכננו ונבנו הרוברים, ומשם נשלטו הרוברים בזמן התוכנית.
משימתם המרכזית של הרוברים הייתה לחקור את הרכבם של האבנים והאדמה בכוכב הלכת, ולנסות למצוא רמזים למים שזרמו שם בעבר. התוכנית היא חלק מתוכנית כוללת של נאס"א לחקר מאדים, שכללה שתי תוכניות מוצלחות קודמות, גשושיות הוויקינג ב-1976 והמרס פאת'פיינדר ב-1997.
עלות התוכנית, כולל התכנון, הבנייה, השיגור והפעלת הרוברים לכ-90 ימי מאדים (אורך המשימה שתוכננה במקור), עלתה 820 מיליון דולר. מפני ששני הרוברים המשיכו לפעול אחרי 90 יום, כל רובר קיבל 5 משימות נוספות. המשימה החמישית ניתנה באוקטובר 2007 ונמשכה עד לסוף 2009. 4 המשימות הנוספות עלו 104 מיליון דולר והמשימה החמישית עלתה כ-20 מיליון דולר.
ביולי 2007, סופת חול שהשתוללה במאדים הציבה את משימתם הרביעית של הרוברים בסכנה, מפני שלא היו בטוחים שיוכלו לקבל אנרגיה סולרית מהשמש שנחסמה על ידי החול, והיה חשש שהרוברים יושבתו לצמיתות. בסופו של דבר הסתיימה סופת החול בלי לגרום לנזק לרוברים.
ביוני 2018 נקלע אופרטוניטי לסופת אבק שמנעה מהלוחות הסולאריים שלו לייצר חשמל. ב-10 ביוני 2018 התקבל השדר האחרון מהרובר. ב-13 בפברואר 2019 הכריזה נאס"א על הפסקת הניסיונות לחידוש הקשר עם הרובר, ובכך הגיעה התוכנית כולה לסיום לאחר 16 שנות פעילות.
כהוקרה על תרומתם המדעית העצומה, נקראו שני אסטרואידים על שמם של הרוברים, 37452 Spirit ו-39382 Opportunity.
מטרות התוכנית
מטרות תוכנית מרס רובר הן: במשך שני העשורים הקרובים מתכננת נאס"א לשגר עוד מספר משימות שיבדקו האם היו אי פעם חיים על פני מאדים. החיפוש מתחיל בבדיקת השאלה: האם המצב הסביבתי במאדים איפשר אי פעם קיום חיים?
החיים כפי שבני האדם מכירים אותם דורשים קיומם של מים, מכאן החיפוש התמידי אחר רמז כלשהו לזרימתם של מים בעבר או בהווה על פני מאדים. אף על פי שלרוברים אין אפשרות מעשית למצוא חיים, הם מסייעים רבות בלמידת ההיסטוריה הגאולוגית של מאדים, שתאפשר אולי יום אחד להוכיח כי חיים התקיימו על מאדים.
היסטוריה
הרוברים שוגרו ביוני וביולי 2003 ונחתו במאדים בינואר 2004 במקומות שונים מבחינה גאולוגית, כך שיוכלו לבחון כמה שיותר סוגי קרקע.
ב-21 בינואר 2004 איבדה רשת החלל העמוק קשר עם ספיריט מסיבה שחשבו שהייתה קשורה לסופות רעמים מעל אוסטרליה. הרובר שלח בתחילה שדר בלי שום מידע בתוכו אבל מאוחר יותר באותו יום לא יצר קשר עם המארס גלובל סרוויור, שהיה אמור לקבל ממנו אותות. יום לאחר מכן קיבלו JPL 'צפצוף' מהרובר שהודיע כי הוא נמצא במצב תקלה. ב-23 בינואר הצליחו בצוות המשימה ליצור קשר מחדש עם הרובר. התקלה יוחסה לבעיה במערכת זיכרון הבזק של הרובר. הרובר לא ביצע אף משימה מדעית במשך עשרת הימים שלאחר מכן, אלא עבר בדיקות, טיפולים ומבחנים על ידי צוות המשימה בכדור הארץ. התקלה תוקנה על ידי פירמוט מערכות הזיכרון של הרובר והתקנת טלאי תוכנה למניעת עומסים. הטלאי הותקן גם ברובר אופרטוניטי ליתר ביטחון. ספיריט חזרה לפעילות מבצעית מלאה ב-5 בפברואר.
ב-23 במרץ 2004 כונסה מסיבת עיתונאים בה הוכרז על גילויים מרעישים של רמזים לקיום מים בעבר על מאדים. החוקרים הציגו תמונות ומידע שחשפו תופעות של שיכוב באבנים בתוך המכתש במרידיאני פלאנום, אתר הנחיתה של אופרטוניטי. הסידור הבלתי רגיל של כלור וברום באזור העידו על כך שהמקום היה יכול להיות קו חוף של ים כלשהו שהתאדה.
ב-8 באפריל 2004 הודיעה נאס"א על הארכת משימות הרוברים משלושה חודשים לשמונה חודשים. בספטמבר, בעקבות ההודעה, הוסיפה ממשלת ארצות הברית עוד 15 מיליון דולר לתוכנית ועוד 2.8 מיליון דולר עבור כל חודש פעילות נוסף. מאוחר יותר באותו חודש הגיעה אופרטוניטי אל מכתש אנדיורנס ונדרשו לה 5 ימים לעבירת 200 המטרים שלו. בספטמבר הודיעה נאס"א על הארכת המשימות בעוד שישה חודשים. על אופרטוניטי הוטל לחזור ולמצוא את מגן החום שלה ולהמשיך אל מכתש ויקטוריה. על ספיריט הוטל לנסות ולטפס על גבעות קולומביה.
עם שני הרוברים שעדיין עבדו מצוין, הכריזה נאס"א על הרחבת התוכנית בעוד 18 חודשים עד לספטמבר 2006. על אופרטוניטי הוטל לבקר ב"Etched Terrain" ועל ספיריט לנסות ולטפס במדרון התלול של הסבנד היל (Husband Hill - אחת מגבעות קולומביה). ב-21 באוגוסט 2005 הגיעה ספיריט לפסגת הסבנד היל לאחר 581 ימי מאדים ומסע של 4.81 ק"מ.
ספיריט חגגה יום הולדת שנה (שנת מאדים היא 669 ימי מאדים, השווים ל-687 ימי ארץ) על מאדים ב-20 בנובמבר 2005 ואופרטוניטי חגגה יום הולדת ב-12 בדצמבר 2005, זאת אף על פי שטכנאים היו בטוחים שהרוברים "ימותו" אחרי 90 ימי מאדים. לפי כריס לגר, אחד מנהגי הרוברים, גבעות קולומביה "היו חלום".
ב-13 במרץ 2006, בזמן שהרובר היה באמצע מסעו אל מק'קול היל (McCool Hill), חדל הגלגל הימני הקדמי של ספיריט לעבוד. נהגי הרובר ניסו לגרור את הגלגל המשותק מאחורי הרובר, אך דבר זה עבד עד שהגיעו לחולות רכים מאוד במדרונות הנמוכים של הגבעה. נהגי הרובר הכווינו את הרובר אל מדרון משופע שכונה "Low Ridge Haven", שם עבר על הרובר חורף ארוך בעוד הוא מחכה לאביב שיבוא, ואיתו מספיק כח סולארי לנסיעה. באותו ספטמבר הגיעה אופרטוניטי אל שפת מכתש ויקטוריה, ונאס"א דיווחה כי היא ממשיכה את המשימות עד לספטמבר 2007. ב-6 בפברואר 2007 הפכה אופרטוניטי לרכב הראשון שגמא דרך של 10,000 מטרים על אדמת מאדים.