cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרי מואב
הרי מואב הם רכס הרים בתחום מחוז כרכ בממלכת ירדן, ממזרח לנהר הירדן, בין נחל זרד לנחל ארנון. רכס ההרים נקרא על שמה של ממלכת מואב ששכנה באזור.
קרחון בירד
קרחון בירד (באנגלית: Byrd Glacier) הוא קרחון גדול באנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 136 קילומטרים, ורוחבו 24 קילומטרים, והוא הקרחון השני בגודלו בעולם.
הקרחון מנקז חלק ניכר מרמת הקוטב, והוא זורם מזרחה בין רכס בריטניה והרי צ'רצ'יל עד שהוא נשפך אל מדף הקרח רוס במפרצון בארן. קרחון בירד הוא זרם הקרח העיקרי המזין את מדף הקרח רוס.
הקרחון מגיע לעומק של 2,780 מטרים מתחת לפני הים, והעמק שמתחת לקרחון הוא האתר השני הנמוך ביותר על פני כדור הארץ שאינו מכוסה מי ים, עמוק פחות רק מקרחון דנמן.
היסטוריה
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד. הקרחון נקרא על שם אדמירל ריצ'רד בירד, איש הצי האמריקאי וחוקר אנטארקטיקה.
לקריאה נוספת
• S.R.M. LIGTENBERG, J.T.M. LENAERTS, M.R. VAN DEN BROEKE, T.A. SCAMBOS, On the formation of blue ice on Byrd Glacier, Antarctica, Journal of Glaciology, Vol. 60, No. 219, 2014 P 41
• C.J. VAN DER VEEN, L.A. STEARNS, J. JOHNSON, B. CSATHO, Flow dynamics of Byrd Glacier, East Antarctica, JJournal of Glaciology, Vol. 60, No. 224, 2014 P 1053
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 243-244
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 709
אנקרה (נפה)
נפת אנקרה (טורקית Ankara ili) המשתרעת על שטח של 25,615 קמ"ר במרכזה של אסיה הקטנה היא הנפה השלישית בגודלה בטורקיה.
גאוגרפיה
הנפה משתרעת במישורי רמת אנטוליה ובתחומי גלילי הניקוז של נהרות הקיזילאירמאק והסקריה. האקלים באזור יבשתי קיצוני וצחיח ומתאפיין בחורף קר ומושלג ובקיץ חם ויבש. הגשם המועט שיורד באזור פוקד אותו בעיקר בחודשי האביב והסתיו, והצמחייה הטבעית היא צמחיית ערבה צחיחה. כמחצית משטח הנפה מעובד, על 28% ממנו משתרע חורש וכעשירית ממנו הוא אדמת מרעה. בדרום-מזרחה של הנפה משתרעת ימת טוז המלוחה, והנקודה הגבוה ביותר היא בפסגת הר אשק (Işık Dağı) הנישא לגובה של 2,015 מטר.
אנקרה, בירת טורקיה משמשת גם כבירת הנפה. הנפה מחולקת ל-24 תת-נפות (İlçe) ולפי הערכות בשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה 5,017,914 תושבים, רובם בעיר אנקרה ובסביבותיה. מבחינה זו הנפה היא השנייה בגודלה במדינה אחרי נפת איסטנבול.
Degradation Trip
Degradation Trip הוא אלבום הסולו השני של הגיטריסט של אליס אין צ'יינס, ג'רי קאנטרל.
האלבום יצא חודשיים לאחר מותו של ליין סטאלי מסיבה משוערת של מנת יתר ומוקדש לו. מנגנים בו בין השאר המתופף של פיית' נו מור לשעבר, מייק בורדין, הבסיסט של מטאליקה, רוברט טרוחיו, והגיטריסט של קווינסריק, כריס דגארמו. האלבום כולל מספר שירים שנכתבו כתוצאה ממותו של סטאלי, כשרשימת השירים לאלבום כמעט ונחתמה. האלבום יצא בגרסה של אלבום כפול בנובמבר 2002 עם 11 שירים נוספים. השיר "Psychotic Break" פותח את האלבום ("אני חש בהתפרצות פסיכוטית מתקרבת... רושם בגיר את חבריי המתים ואהוביי שהלכו מזמן. ללא מטרה, מקלל את כשרוני ומקווה שלעולם לא תדע").
רשימת השירים
כל השירים: קאנטרל.
גלטיה
גָלָטיה (בלטינית Galatia) הוא חבל ארץ היסטורי ברמת אנטוליה במרכז אסיה הקטנה, אשר נחשב לישות מדינית וגאוגרפית נפרדת החל מפלישת שבטי הגאלים הקלטים לאסיה הקטנה במאה ה-3 לפנה"ס ועד לתום השלטון הרומי באנטוליה. העיר הראשה בגלטיה הייתה אנקירה (בהווה אנקרה בירת טורקיה).
התקופה הגאלית
שמה של גלטיה בא מהגאלים שהגיעו אליה מתראקיה במהלך השנים 278 ו-277 לפנה"ס, והרומאים כינו אותה לעיתים "גאליה של המזרח". הגאלים הגיעו לתראקיה במהלך נדידת השבטים הקלטים מארץ מוצאם, ככל הנראה במרכז אירופה או בצפון הבלקן, וממנה המשיכו בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס לכיוון יוון, ומוקדון, בעוד ששלושה שבטים שמנו כ-20,000 איש, מחציתם לוחמים, פלשו לאסיה הקטנה והתיישבו בגלטיה.
הגאלים הוזמנו על ידי ניקומדס הראשון, מלך ביתיניה לסייע לו במלחמת הירושה שניהל כנגד אחיו זיפיטיס, וניקומדס אף סיפק להם את האמצעים לחציית הבוספורוס. לאחר מכן נלחמו הגלטים באנטיוכוס הראשון והובסו על ידו, אך דבר זה אך בלם את התקדמותם והביא להתיישבותם בחלקה המזרחי של פריגיה שנטל את שמם. גלטים נוספים הגיעו מאירופה לגלטיה, וביססו את מעמדם באזור תוך שהם בוזזים את ביתיניה ואת יתר שכניהם.
לפי סטראבון חולק כל אחד משלושת שבטי הגאלים לארבעה קנטונים ונשלט בידי מנהיג. למנהיג היה כפוף שופט שכוחותיו היו בלתי מוגבלים, למעט במקרה של רצח שאז נשפט הנאשם בפני מועצה בת 300 חברים שהתכנסה במקום קדוש כ-30 ק"מ דרומית לאנקירה. במקום זה שנקרא "דרינמטון" (Drynemeton), ניצב ככל הנראה אלון מקודש שכן משמעות השם היא "כנסיית האלון". האוכלוסייה הקפדוקית המקומית המשיכה להתקיים בגלטיה והייתה כפופה לאריסטוקרטיה הגלאטית.
הגאלים היו לוחמים מוכשרים אשר השכירו עצמם לעיתים מזומנות כשכירי חרב, לעיתים משני צידי המתרס במאבק אחד. כך הם נלחמו לצידם של הסלאוקים במלחמתם נגד פרגמון ולאחר שהראשונים הפסידו, השכירו את שירותיהם למלכי פרגמון. במאה ה-2 לפנה"ס נלחמו הגאלים לצידו של אנטיוכוס השלישי אך יחד עמו הם הובסו בידי הרומאים וכוחם הצבאי נשבר. בשל כך נחשפו הגאלים לתוקפנותה של פונטוס ובמלחמות מיתרידטס צידדו ברומא. בשנת 64 לפנה"ס הייתה גלטיה למדינת חסות של הרפובליקה הרומית, ומבין שלושת מנהיגי השבטים התבלט דיוראטיקס הראשון (Deiotarix I) אשר הוכר בידי הרומאים כמלך הגאלים.
כפרובינקיה רומית
בשנת 25 לפנה"ס צירף הקיסר אוגוסטוס את גלטיה לאימפריה, מרקוס לוליוס נשלח לארגן אותה כפרובינקיה רומית. שליט הגאלים בנה באנקירה את מקדש אוגוסטוס ורומא (Monumentum Ancyranum) כאות לנאמנותו, וגם במקדש זה, כמו במקומות אחרים ברחבי האימפריה, נחקקה כתובת תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי ביוונית ובלטינית. כתובת זו היא היחידה שהשתמרה בשלמותה.
גלטיה הייתה אחד מיעדיו של השליח פאולוס הקדוש בשליחויותיו הראשונה והשנייה, ומגעיו עימם מתוארים באיגרתו אל הגלטים ובמעשי השליחים בברית החדשה.
בסוף מאה ה-4 כתב אב הכנסייה וההיסטוריון הירונימוס כי הגלטים דיברו בשפה הדומה לשפתם של הטרוורים שבחבל הריינוס, ועל כן נראה כי עדיין דיברו בשפה קלטית. גורלם של הגלטים אינו ידוע בבירור, אך נראה כי נטמעו לבסוף באוכלוסייה דוברת היוונית של מערב אסיה הקטנה.
איחוד האמירויות הערביות
איחוד האמירויות הערביות (בערבית: الإمارات العربية المتحدة, בתעתיק: אלאִמַארַאת אלעָרַבִּיָּה אלמֻתָּחִדָה; ובקיצור: איחוד האמירויות, ולעיתים רק האמירויות  الِْإمَارَات – ידועה גם בראשי התיבות UAE או ae) היא פדרציה ומדינת מדבר מוסלמית-ערבית עשירה בנפט, הנמצאת בצפון-מזרח חצי האי ערב (דרום מערב אסיה) שבמפרץ הפרסי. רק 1.4 מיליון מתוך 9.9 מיליון תושביה הם אזרחי המדינה, כשהשאר בעיקר עובדים זרים.
איחוד האמירויות הערביות היא פדרציה הכוללת שבע אמירויות מונרכיות: דובאי, אבו דאבי, עג'מאן, פוג'יירה, ראס אל-ח'ימה, שארג'ה ואום אל-קיוין.
המדינה קיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת ומחוף שביתת הנשק ב-1971.
איחוד האמירויות היא גם חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים שנחשפו באיחוד האמירויות מציגים היסטוריה ארוכה של מגורים אנושיים וסחר אזורי, כולל עם מסופוטמיה. מספר שבטים התיישבו באזור זה, גם לאורך החוף וכן בפנים הארץ. במאה השביעית השבטים המקומיים עברו תהליך של איסלאמיזציה. במאות ה-10 עד המאה ה-12 שלטו באזור הקרמטים בני הכת האסמעילית.
בראשית המאה ה-16 החלה ההתערבות האירופית באזור המפרץ. הראשונים שהגיעו לשם היו הפורטוגלים. הבריטים וההולנדים הצטרפו למירוץ האימפריאלי במהלך המאה ה-17, מרוץ שהוכרע לטובת בריטניה בסוף המאה ה-18. בראשית המאה ה-19 פתחה בריטניה במשא ומתן עם המנהיגים השייח'ים המקומיים במטרה להגן על נתיבי המסחר הימיים בנתיב להודו שהייתה בשליטתה. המסורת הקולוניאלית מתארת את הפעילות של השבטים המקומיים כביזה ימית ולכן נודע האזור כ"חוף שודדי הים". אולם, כיום מרבית חוקרי האזור סוברים שהצמדת תיאור השודדים לשבטים שימשה רק כעילה להרחבת ההשפעה הקולוניאלית שלה באזור. בפועל, התושבים שחיו באזור ראס אל-ח'ימה התפרנסו, בין היתר, מדמי מעבר שגבו מאוניות שחצו במיצר הורמוז השוכן בסמיכות. בריטניה, שלא הסכימה לשלם את דמי המעבר כינתה פעילות זו כביזה ימית. בשנת 1820 חתמה עם שליטי החוף הסכם להפסקת השוד הימי, הסכם שהורחב בשנת 1853 לכדי חוזה שלום ימי קבוע, ומאז קיבל האזור את השם "חוף שביתת הנשק" (Trucial Coast). הסכמים אלו הגדירו את מסגרת ההשפעה של בריטניה באזור כחסות שבה היא הייתה האחראית הבלעדית על יחסי החוץ של המנהיגים המקומיים, בעוד שהש'יחים נותרו עצמאיים לנהל את ענייני הפנים. חסות זו נמשכה עד שנת 1971.
ב-1952, בהשראת בריטניה, החל שיתוף פעולה פדרלי למחצה בין שבע האמירויות, בצורת מועצה קבועה בראשות נציג בריטי. אולם ב-1968 החליטה בריטניה לפנות את כוחותיה שממזרח לתעלת סואץ. כחלק מהחלטה אסטרטגית זו הסירה בריטניה את חסותה מעל אמירויות "חוף שביתת הנשק", וב-1971 הן נעשו עצמאיות.
בין ההחלטה הבריטית על הפינוי לבין הפינוי עצמו התנהל משא ומתן בין שבע האמירויות לבין בחריין וקטר על הקמתה של פדרציה משותפת. המשא ומתן נכשל, ובמהלך שנת 1971 הפכו בחריין וקטר למדינות עצמאיות. בתום אותה שנה התאחדו שש מן האמירויות לפדרציה בשם "האמירויות הערביות המאוחדות", ושנה לאחר מכן הצטרפה אליהן ראס אל ח'יימה. יציאת הבריטים יצרה מתיחויות במקום, הן כלפי פנים (היריבויות בין האמירויות החריפו), והן כלפי חוץ - ויכוחים על קו הגבול בין הפדרציה החדשה לבין עומאן וערב הסעודית; השתלטות איראן על איי טונב והאי אבו מוסא, שהנסיכויות ראו אותם כשייכים להן (סוגיה שלא מצאה את פתרונה עד היום).
היציבות השברירית בפדרציה שבה והתערערה בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן (1979), מלחמת איראן–עיראק (1980-1988) ופלישת עיראק לכווית (1990). האמירויות שרדו את הזעזועים הללו במידה רבה הודות לנשיא שייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן, שהשכיל לנצל את עושר הנפט של אבו דאבי לפיתוח שאר האמירויות, ולגייס תמיכה בינלאומית למען ביטחון הפדרציה.
ב-1990 האשימה עיראק את איחוד האמירויות הערביות ואת כווית בהפקה מוגברת של נפט, מעבר למכסות שקבע אופ"ק, והציגה להן דרישות כספיות מופלגות. עיראק פלשה לכווית, והאמירויות הצטרפו לקואליציה הבינלאומית בראשות ארצות הברית, אשר לחמה בעיראק והביאה לשחרורה של כווית (1991). בעקבות המלחמה הרחיבו האמירויות את מעגל קשרי החוץ שלהן, אם כי לא לעבר איראן, שהן ממשיכות לראות בה אויבת, בדומה לעמדת ערב הסעודית הנוכחית ובניגוד לעמדת ערב הסעודית בעבר, שהייתה מגששת בכיוון של שיפור והידוק היחסים עם איראן.
בנובמבר 2004 הלך לעולמו נשיא האמירויות השייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן (בגיל 86), אשר הנהיג את המדינה למן ראשית עצמאותה (1971). זמן קצר לאחר מותו בחרו נציגי שבע האמירויות את בנו השייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן כיורשו בתפקיד.
פוליטיקה
האמירויות הערביות היא פדרציה של שבע אמירויות שלכל אחת חוקים משלה. בראש כל אמירות עומד שייח' ששלטונו עובר בירושה. המנהיג של כל אמירות מכריע בשאלות פנימיות של מדיניות בתחומי כלכלה, חברה ודת, ואילו מדיניות החוץ וההגנה של האמירויות היא משותפת. בשנת 1971 הקים האיחוד פדרציה שבה כל אמירות החזיקה בכוח רב שכלל גם את זכויות הכרייה (בעיקר נפט), ולכן הממשל הפדרלי התפתח בצורה איטית.
"המועצה העליונה" של מנהיגי האמירויות בוחרת גם את "מועצת השרים" (הקבינט), שבראשה עומד ראש הממשלה, ואילו "האספה הלאומית", שבה יושבים 40 שרים שנבחרים מכל האמירויות, בוחנת חוקים שמוצעים.
קיימת מערכת משפט פדרלית, וכל האמירויות מלבד אבו דאבי וראס אל-ח'ימה הצטרפו אליה. לכל האמירויות יש חוקים חילוניים וחוקים אסלאמיים לאזרחים, לפושעים ולבתי המשפט הגבוהים. המשטר באמירויות נחשב סובלני יחסית בכל הקשור למעמד הנשים ולאורח החיים של הזרים החיים במדינה. בממשלת איחוד האמירויות מכהנות לפחות שתי שרות. הראשונה שמונתה הייתה דֵיים שיח'ה לבנא ח'אלד אל-קאסימי, שכיהנה כשרת הסובלנות, שרת המדינה לשיתוף פעולה בינלאומי ושרת הכלכלה והתכנון של איחוד האמירויות הערביות. שרה נוספת היא השרה סארה בנת יוסף אל-אמירי המכהנת כשרת הטכנולוגיות המתקדמות במשרד התעשייה והטכנולוגיה המתקדמת בממשלת איחוד האמירויות הערביות, יו"ר סוכנות החלל של איחוד האמירויות ומועצת המדענים של איחוד האמירויות הערביות וסגנית מנהל הפרויקטים של משימת תקוות מאדים באיחוד האמירויות.
כלכלה
עד שנות ה-60 נחשבה כלכלת האמירויות לכלכלה נחשלת, דלת אמצעים ומשאבים, והתבססה בעיקר על פעילות ימית - דיג, שליית פנינים, בניית סירות וסחר ימי. אולם מאז גילוי הנפט בתחומה בראשית שנות ה-60 חלה מהפכה כלכלית, המאפשרת מאז ואילך רמת חיים מן הגבוהות בעולם. עתודות הנפט של האמירויות גדולות, רובן מצויות באבו דאבי.
החל משנת 1974 הפדרציה חברה בארגון אופ"ק. עקב החברות בארגון משפיעות האמירויות על ויסות קצב הפקת הנפט בעולם ושולטות יחד עם חברי הארגון במחיר הנפט העולמי - בעיקר על ידי קביעת מכסות הפקה לכל אחת מהמדינות החברות.
משנות ה-60 הושתתה כלכלת המדינה בעיקר על ענף הנפט והגז הטבעי, אך מאז 2017 לאור משבר האקלים היא מפנה משאבים לפיתוח אנרגיות מתחדשות והקטנת תלותה הכלכלית בהפקת דלקי מאובנים. בנוסף מפתחות האמירויות ענפי כלכלה נוספים כגון ייצור אלומיניום, טקסטיל, חומרי בניין, הפקת אמוניה, ועיבוד מזון. תנאי האקלים אינם מאפשרים את התפתחותה של חקלאות ענפה. כיוון שכך, תרומתה לתוצר הלאומי מצומצמת.
מאז שנות ה-80 גדל מספר התיירים באופן משמעותי, עיקרם אירופים הבאים לחופשה במהלך החורף. המגמה התחזקה לאחר ההחלטה להחיל מדיניות "שמיים פתוחים" שהביאה להוזלת הטיסות מאירופה, חיזוק חברות התעופה אמירטס ואיתיחאד איירווייז ושימוש בנמלי התעופה של אבו דאבי ודובאי כנקודת ביניים בין אירופה למזרח הרחוק.
המאזן המסחרי של האמירויות בעודף גדול. בשנת 2000 עמד העודף במאזן על כעשרים מיליארד דולר. אחד ממאפייניה של כלכלת האמירויות הערביות המאוחדות הוא הסתמכותה על כוח עבודה זר שמהווה יותר מ-90% מכוח העבודה במדינה.
באמירות דובאי גורדי שחקים ומלונות פאר רבים; עם המפוארים שבהם נמנים בורג' אל-ערב, שהוא מהמלונות הגבוהים בעולם, ובורג' ח'ליפה, המבנה הגבוה בעולם מאז 2010. קיימים בה גם מרכזי קניות רבים, ביניהם קניון דובאי הקניון החמישי בגודלו בעולם.
בשנת 2006 סוכם על תחילת פעילות מדעים בתחום החלל ובשנת 2009 שוגרה לחלל החללית דובאי סאט 1.
גאוגרפיה
רובה של המדינה מדבר שחון. במזרח מתנשאים הרי חג'ר (2,500 מטר בשיאם), מהם משתפלת במתינות רמה מדברית צפונה ומערבה עד סבחת מאטי - מישור מלֵחה המגיע עד לגבול ערב הסעודית. החוליות בדרום ובמערב מהוות חלק מימת החולות של א-רובע אל-ח'אלי. חופיהן של האמירויות נמשכים לאורך המפרץ הפרסי בצדו המערבי, וחלק גובל מפרץ עומאן בצדו המזרחי.
בשטחי האיחוד אין נחלים, אגמים או מאגרי מים עיליים כלשהם. מים מצויים בנאות מדבר כמו אל-עין ו, נשאבים מאקווה (אקוויפר) תת-קרקעית, או מותפלים ממי הים.
בקיץ עשויות הטמפרטורות לעלות עד 49° צלזיוס. בשאר ימות השנה נעות הטמפרטורות בטווח 20° - 35°. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-80 מילימטר גשם בשנה. סופות החול שכיחות והן מלוות ברוחות שָׁמָל (רוח צפונית-מזרחית הנושבת לאורך דרומו של עמק הפרת והחידקל והמפרץ הפרסי) וחמסין (רוח דרומית יבשה).
יחד עם גינאה המשוונית ודנמרק, איחוד האמירויות היא אחת משלוש המדינות היחידות בעולם, שעל אף שרוב שטחן הוא ביבשת, מצויה בירתן על אי.
יחסיה עם ישראל
האמירויות הערביות המאוחדות, כחברות בליגה הערבית מאז הקמת הפדרציה, נקטו עמדה עוינת לישראל ונמנעו מכל קשר עמה עד להסכמי אוסלו של תחילת שנות ה-90.
לאחר הסכמי אוסלו, האמירויות נמנעה מיחסים גלויים עם ישראל בניגוד לשכנותיה, עומאן וקטר, אבל סחר עקיף בין הצדדים ויחסים ביטחוניים התקיימו מתחת לרדאר.
בנובמבר 2015 הודיע משרד החוץ הישראלי על פתיחת נציגות ישראלית רשמית ראשונה בעיר אבו דאבי, אם כי ממשלת איחוד האמירויות מצדה הצניעה את המהלך והמעיטה בחשיבותו.
ב-30 ביוני 2019 ביקר שר החוץ הישראלי ישראל כץ באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות.
ב-13 באוגוסט 2020 הודיעו ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ונשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, כי הוסכם על הסכם איחוד האמירויות-ישראל לקראת הסדרת וכינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות, כחלק מהסכמי אברהם. הסכם זה נחתם ב-15 בספטמבר 2020, ואושר בשתי המדינות.
בינואר 2021, אישר קבינט איחוד האמירויות הקמת שגרירות אמירותית בישראל. ב-14 בפברואר 2021, כהמשך להסכם הסדרת היחסים בין המדינות, מונה מוחמד אל מחמוד אל חאג'ה, לשגריר ראשון בישראל, ונקרא לחזק את הידידות ושיתוף הפעולה עם ישראל.
ב-30 במאי 2021, נפתחה שגרירות איחוד האמירויות בבניין הבורסה לניירות ערך בתל אביב, דגל האמירויות הונף לצד דגל ישראל.
תוכנית החלל
לאמירויות ישנה תוכנית חלל לאומית, שבמסגרתה שוגרה ביולי 2020 החללית "אל אמל" (תקווה) למשימת סקר סביב מאדים. היא נכנסה למסלול סביב כוכב הלכת בפברואר 2021. בשנת 2016, סארה בנת יוסף אל-אמירי שרת הטכנולוגיות הלאומיות, הובילה את הפרויקט המדעי של איחוד האמירויות משימת תקווה מאדים, הופ. שבוצע בשותפות עם אוניברסיטת קולורדו, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואוניברסיטת המדינה של אריזונה.
הזאע אל-מנסורי הוא האסטרונאוט האמירתי הראשון, והוא קיבל את הכשרתו ברוסיה. אליו מצטרפים עוד שלושה מועמדים שיעברו הכשרה בקבוצת האסטרונאוטים ה-23 של נאס"א : ד"ר סולטאן א-ניאדי, מוחמד אל-מולא, ונורא אל-מטרושי, שתהיה האישה האסטרונאוטית הראשונה מהאמירויות.
ב-2023 פורסם כי החללית "אל אמל" הפיקה מידע ותמונות חדות יותר מבעבר של דיימוס - הירח הקטן של כוכב מאדים, בזכות מידע זה התגלה כי ההרכב של דיימוס דומה למאדים ושונה מהרכבם של אסטרואידים מסוג D. ממצא זה שולל את ההנחה שהניחו קודם לכן בנוגע למקור הירח.
דמוגרפיה
אוכלוסיית איחוד האמירויות הערביות מנתה ב-2020 כ-9.2 מיליון תושבים. כ-12% מהאוכלוסייה הם אזרחים אמירתיים-ערבים בני המקום, בעוד כ-88% הם עובדים זרים ומהגרים מכל רחבי העולם. על כן, רק 1.4 מיליון מתושביה הם אזרחי המדינה.
קושי רב קיים על אלה המנסים להתאזרח באיחוד האמירויות, למי שאין קשר דם או קרובי משפחה כלשהם במדינה, ומשום כך התאזרחות ניתנת תחת נסיבות מיוחדות בלבד.
מנינדרה אגרוול
קורות חייו
אגרוול למד לתואר ראשון בטכנולוגיה ב-IIT, ושם גם השלים דוקטורט במדעי המחשב. בשיתוף עם נירג' קייל וניטין סקסנה פיתח את אלגוריתם AKS לבדיקת ראשוניות של מספר בזמן פולינומי, על כך הוא זכה בפרס גדל וכן בפרס פולקרסון בשנת 2006.
איחוד האמירויות הערביות
דמוגרפיה
כ-88% מהאוכלוסייה מתגוררים ביישובים עירוניים. תוחלת החיים היא 78.32 שנים.
היחס בין מספרי הגברים למספרי הנשים במדינה אינו טבעי: מספר הגברים גדול פי 2.2 (כשברוב קבוצות הגיל מגיע אף ל-2.75) ממספר הנשים. זהו הפער השני הגדול ביותר בעולם לטובת הגברים לעומת נשים (אחרי קטר). שיעור הפריון עומד על כ-1.4 ילדים לאישה.
מוצא אתני
במדינה אוכלוסייה מלאומים ומוצאים שונים ומגוונים. חמשת הלאומים הכי נפוצים באמירויות של דובאי, שארג'ה ועג'מאן, הם: הודים (25%), פקיסטנים (12%), אמירתיים-ערבים בני המקום (9%) בנגלדשים (7%), ו-פיליפינים (5%). עובדים זרים מאירופה (כולל מעל ל-100 אלף בריטים), אוסטרליה, צפון אמריקה, ומרכז ודרום אמריקה, מהווים כחצי מיליון מאוכלוסייתה. שאר האוכלוסייה הם ערבים ממדינות אחרות (ובפרט מצריים ועומאניים). רובם הגיעו כעובדים זרים לאמירויות עם תחילת שגשוג תעשיית הנפט מאז שנות ה-60.
דתות
האסלאם היא דת המדינה הרשמית של איחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2022, 76% מתושבי איחוד האמירויות הם מוסלמים (מתוכם 97% הם סונים ו-3% הם שיעים), 9% הם נוצרים, 8% בני דת ההינדואיזם, 1.8% בודהיסטים, ו-5% הם אחרים.
בני המיעוטים מדתות שהתפצלו מהאסלאם, כמו הדרוזים ובני הדת הבהאית, נספרים כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית.
על פי החוק בכל האמירויות, לנשים מוסלמיות אסור להינשא לגברים לא-מוסלמים.
יהדות
באיחוד האמירויות הערביות קהילה יהודית מתפתחת, שמורכבת רובה מאנשי עסקים ממדינות המערב, שחיים ומתפללים בחופשיות במדינה. נכון לשנת 2019 ההערכה היא כי יש בדובאי ובאבו דאבי כ-200 משפחות יהודיות. הסכם הנורמליזציה עם ישראל הביא לגדילה משמעותית של מספר היהודים במדינה ולפי רב הקהילה היהודית הרב לוי דוכמן נכון ל-2021, יש במדינה כ-500 משפחות יהודיות.
זכויות האדם
באיחוד האמירויות אין שלטון דמוקרטי, ולאזרחים אין אפשרות להחליף ממשלה או להקים מפלגות פוליטיות. הממשלה מגבילה את חופש הביטוי ואת חופש העיתונות, והתקשורת המקומית מצונזרת כדי למנוע ביקורת על הממשלה, על פקידי ממשל או על משפחות המלוכה. חופש ההתאגדות וחופש הדת מצומצמים גם הם. על פי ארגוני זכויות האדם, זכויות אדם רבות מופרות באיחוד האמירויות הערביות. אזרחים המתנגדים לשלטון סובלים מרדיפה פוליטית. רבים מהם נחטפו על ידי כוחות הביטחון ועברו עינויים וכן היעלמות כפויה. לעצורים לא ניתנת הזכות להליך הוגן או לייצוג משפטי. מלקות וסקילה מקובלות כדרכי ענישה בבתי דין השרעיים במדינה..
בחודש נובמבר 2020 נחקקו תקנות המפחיתות את המגבלות על צריכת אלכוהול ומגורים משותפים ללא נישואים, והחמירו את הענישה במקרי רצח על חילול כבוד המשפחה.
הקלה (חוק התכנון והבנייה)
הקלה בהקשר של חוק התכנון והבנייה היא סטייה מהחוק המאפשרת לבונה לבנות שלא בהתאם לכללים הרגילים. החוק מאפשר הקלות החורגות מהוראות תוכנית בניין עיר, בתנאי שהסטייה לא תהיה ניכרת. ועדה מקומית לתכנון ובנייה היא זו המוסמכת לאשר הקלות למבקש ההיתר.
ההיגיון העומד מאחורי אישור הקלות הוא שישנם מקרים בהם עמידה על הכללים הקשוחים עושה אי צדק עם הבונה. לדוגמה במקרים שבהם תנאי השטח, צורתו ו/או השפעת המבנים בסביבה גורמים לכך שלא ניתן לבנות מבנה ראוי בהתאם לכללים של תוכנית בניין עיר.
הקלות ניתנות גם כשיש רצון לתת הטבות ליזמים וכדי לאפשר הקלות עבור מבנים קיימים שכבר נבנו שלא על פי הכללים, במקום להרוס את המבנים. בכך שהוועדה המקומית לתכנון ובנייה רשאית לאשר הקלות, היא מרכזת בידיה כוח רב. כיוון שהקלה נותנת בידי בעל הנכס זכויות בניה נוחות יותר, היא כרוכה במרבית המקרים בתשלום היטל השבחה.
יש שני סוגים של הקלות:
ג'יימס איבס
ג'יימס מריט איבס (באנגלית: James Merritt Ives; 5 במרץ 1824 – 3 בינואר 1895) היה ליתוגרף ואיש עסקים אמריקאי. הוא פיקח על הצד העסקי והפיננסי של חברת הדפוס "קורייר ואיבס" אותו ניהל יחד עם שותפו העסקי, נתנאל קורייר.
ביוגרפיה
איבס נולד ב-5 במרץ 1824 בעיר ניו יורק. אביו עבד כמפקח על בית החולים בעיר ניו יורק. הוא היה אמן אוטודידקט, שהשכלתו לאמנות כללה ביקורים בגלריות לאמנות ובספריית אסטור. אף שהלך לעבוד בגיל 12, הוא המשיך את לימודי האמנות בכוחות עצמו.
ב-24 ביוני 1846 התחתן עם קרוליין קלארק (1827–1896). לזוג נולדו שישה ילדים, שני בנים וארבע בנות. קרוליין הייתה גיסתו של אחיו של נתנאל קורייר, צ'ארלס קורייר. צ'ארלס המליץ על איבס לנתנאל, ששכר אותו כמנהל חשבונות בשנת 1852 עבור חברת הדפוס האמנותי והליתוגרפיה שלו.
עד מהרה התברר כי כישרונו של איבס כאמן והידע האמנותי העניק לו תובנה חשובה לגבי מה שהציבור רוצה, וכישוריו בעסקים ובשיווק תרמו משמעותית לצמיחת החברה. איבס סייע בשיפור ומודרניזציה של שיטות הנהלת החשבונות של קורייר, ארגן מחדש את המלאי וייעל את שיטות הייצור. בשנת 1857 הציע קורייר לאיבס שותפות מלאה בחברה, המכונה "קורייר ואיבס", והפכה את איבס למנהל הכללי. בתפקידו החדש אייבס עזר לקרייר לראיין אמנים ובעלי מלאכה פוטנציאליים, ולבחור תמונות שהמשרד יפרסם. זה היה איבס שעודד הפקה של תמונות אידיאליות של החיים באמריקה בתקופה שהמעמד הבינוני גדל, והביקוש למוצרי הדפוס גדל מאוד.
חברת "קורייר ואיבס" הייתה ידועה בזכות הדפסי האמנות הפופולריים ביותר כמו סצינות חורף, נופים, אירועי ספורט, ספינות ואייקונים של חיי המאה ה-19. הדפסים אלה עדיין מבוקשים מאוד על ידי אספנים בהווה.
איבס עבד במשך ארבעים שנה בחברה עד מותו בריי, ניו יורק בשנת 1895.
הוא קבור בבית העלמין גרין ווד, ניו יורק.
לאחר מותו של איבס המשיכו בניו ובניו של קורייר לנהל את המשרד עד לסגירתו בשנת 1907.
קזינו רויאל (סרט, 2006)
קזינו רויאל (באנגלית: Casino Royale) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי מסוגת פעולה, וה-21 בסדרת סרטי "ג'יימס בונד". את הסרט, שיצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2006, ביים מרטין קמפבל לפי תסריט מאת פול האגיס והוא מבוסס על ספרו הראשון של איאן פלמינג, שיצא לאור בשנת 1953.
הסרט הוא אתחול מחדש של סדרת סרטי ג'יימס בונד, ולראשונה מככב בתפקיד הראשי השחקן דניאל קרייג. הסרט מתאר את תחילת דרכו של המרגל הבריטי, כאשר הוא מקבל את תואר ה-00 ואת הרישיון להרוג. היות שהסרט עוסק בתחילת דרכו של בונד, רבים מן המוטיבים המוכרים של סרטי בונד נעדרים ממנו, ופן הסרטים נוטה יותר לכיוון הריגול והאקשן. הסיבה לכך נעוצה בעובדה שמפיקי הסרט החדש התכוונו לשרטט מחדש את דמותו, שעדיין לא מנוסה מספיק ורגישה יותר. רק בסוף הסרט נרמז לצופים כי החל מן הסרט הבא, לכאורה, תחזור המתכונת הקבועה של 007, אך בפועל, בסרט ההמשך קוונטום של נחמה עדיין נעדרים מאפייני בונד הקבועים כגון המשפטים הידועים "בונד, ג'יימס בונד" ו"וודקה מרטיני, מנוער, לא מעורבב" וסצנת הירייה המפורסמת בתחילת הסרט. למעשה, סצנת הירייה מופיעה בתחילת "קזינו רויאל" ובסופו של "קוונטום של נחמה", מה שמרמז על היותם של שני הסרטים מקושרים יחדיו. בנוסף הסצנה שפותחת את "קוונטום של נחמה" היא המשך של סצנת הסיום של "קזינו רויאל".
הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית המותחן הקולנועי הטוב ביותר מתוך חמש קטגוריות, פרס באפט"א על הסאונד הטוב ביותר מתוך תשע קטגוריות, כמו גם במועמדויות רבות נוספות.
עלילה
בונד עולה על קצה חוט בטלפון הסלולרי של יצרן הפצצות ובו הודעה שבה כתוב "אליפסיס". הידיעה שסוכן בריטי פוצץ שגרירות מופצת בכל העולם, וכאשר M (ג'ודי דנץ') מסלקת אותו מהכוח הוא מחליט לבדוק את מקור ההודעה ונוסע לאיי בהאמה, שם הוא פוגש באלכס דמטריוס, שותף של בנקאי בשם לה שיפר (מאדס מיקלסן), שלפי החשד מממן טרוריסטים בכל העולם. דרך אשתו של דמטריוס עלה בונד על מזימה לפוצץ מטוס נוסעים חדשני בטקס השקתו. בונד מצליח למנוע את המזימה, ובכך גורם ללה שיפר הפסד של מאה מיליון דולר מכספי לקוחותיו, שאותם השקיע במכירה בחסר של מניות תעופה, בהנחה שפיצוץ המטוס יביא לירידה תלולה בשעריהן.
כדי לכסות את הפסדיו, כך שיוכל להחזיר ללקוחותיו הטרוריסטים את כספם, לה שיפר מארגן משחק פוקר מסוג טקסס הולדם בסכומים גדולים. M מחליטה לצרף את בונד למשחק במטרה לנצח את לה שיפר ולהשאיר אותו חסר כל מול לקוחותיו. בונד נוסע למונטנגרו עם רואת חשבון, נציגת משרד האוצר, בשם וספר לינד (אווה גרין), והם משתכנים במלון ספלנדיד. בפעילותם שם מסייע להם הנציג המקומי של MI6, מאתיס (ג'אנקרלו ג'אניני). המשחק מתחיל ומצבו של בונד טוב מאוד עד שהוא מפסיד את כל כספו כשהיה בטוח שלה שיפר מבלף. לינד מסרבת להעביר עוד כסף מחשבון הבנק ובונד הנואש מחליט לרצוח את לה שיפר. רגע לפני שהוא מגיע אל לה שיפר עוצר אותו שותף לשולחן הפוקר בשם פליקס לייטר (ג'פרי רייט) שמתגלה כסוכן CIA ומציע לו כסף בתמורה לכך שכשיביס את לה שיפר הוא יימסר ל-CIA ולא ל-MI6. בונד מסכים, וחוזר לשולחן המשחק. במהלך המשחק בונד מורעל על ידי בת זוגו של לה שיפר לכוס המרטיני שלו. הוא יוצא מהחדר במאמץ להציל את עצמו באמצעות מכשיר החיאה שבמכוניתו. ומצליח לנצח את לה שיפר בסטרייט פלאש.
לה שיפר מעוניין לקבל חזרה את הכסף שהפסיד, והוא חוטף את בונד ולינד ומענה אותם כדי שימסרו לו את מספר החשבון והסיסמה שיאפשרו להעביר את סכומי הניצחון לחשבון שלו. בשלב מסוים בעינויים של בונד, מתפרץ לחדר אדם בשם מר וייט (ג'ספר כריסטנסן), והורג את לה שיפר. בונד לא רואה את פניו של וייט, והוא מתעורר בבית חולים ומגלה שרק הוא ולינד נותרו בחיים. נציג הבנק שבא לבקר את בונד ולינד בבית החולים מקבל מהם הוראה אלקטרונית להעברת כספי הזכייה לחשבון משרד האוצר. בונד מחליט לעזוב את MI6 ולהמשיך את חייו לצידה של לינד. הם משתכנים בוונציה.
בונד מגלה שכספי הזכייה לא הועברו לחשבון האוצר ויוצא אחרי לינד שיצאה לפגישה ומגלה שהיא העבירה את הכסף לחשבון השייך לארגונו של לה שיפר. בקרב בו נהרגים כל אנשי הארגון של לה שיפר, מתמוטט הבניין שבו שהו בונד ולינד, ושוקע למימי ונציה, תוך כדי טביעתה של לינד. בונד מגלה שהיא נסחטה על ידי הארגון של לה שיפר ושכספי הזכייה נמצאים כעת ברשותו של הארגון. הוא מוצא את הטלפון הנייד של לינד ובה הודעה שמשאירה לו את מספרו של וייט. וייט מגיע לביתו באגם קומו שבאיטליה ומקבל שיחה מאדם שטוען שהם צריכים לדבר. כאשר וייט שואל לשמו של הדובר הוא נורה ברגליו והדובר אומר לו ששמו הוא "בונד, ג'יימס בונד", המשפט המפורסם שבונד אומר בכל פעם שהוא מציג את עצמו.
הפקה וליהוק
חברת ההפקות EON Productions רכשה את הזכויות לספר "קזינו רויאל" בשנת 1999. במרץ 2004 נכתב התסריט הראשוני מאת רוברט וייד וניל פרביס, כאשר הם רצו לשמר את סגנונו המקורי של איאן פלמינג. תרומתו של פול האגיס לתסריט הייתה לשנות את נקודת השיא - דהיינו, הנסיבות שהביאו למותה של וספר לינד.
פירס ברוסנן נבחר בתחילה לגלם שוב את בונד, אך בעקבות ההחלטה ללהק שחקן צעיר יותר לתפקיד, נבחנו 200 מועמדים אפשריים להחליפו, ביניהם גם השחקן הבריטי הנרי קאביל. דניאל קרייג - לו הוצע התפקיד - סירב בתחילה היות ששוכנע כי הסדרה הפכה לנוסחאית מדי, אך התעניין לאחר שקרא את התסריט. לצורך הכנתו לתפקיד הוא קרא את כל ספרי איאן פלמינג וקיבל השראה מסוכני המוסד וסוכנות הביון הבריטית שעזרו בהכנת הסרט "מינכן":
לאחר התלבטות בין מספר מועמדות כאנג'לינה ג'ולי ושרליז תרון, נבחרה השחקנית אווה גרין לגלם את תפקיד נערת בונד בסרט, וספר לינד.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט כתב והלחין דייוויד ארנולד, שזהו הפסקול הרביעי של סרט בונד שהוא עצמו הלחין. הפסקול יצא ב-14 בנובמבר 2006 עם יציאת הסרט לאקרנים. שיר הפתיח של הסרט "You Know My Name" נכתב והופק במשותף עם כריס קורנל, שגם שר אותו. <!-- יש לתרגם קזינו רויאל: פסקול הסרט המקורי
ביקורות
המגזין Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון 95% לפי שקלול של 246 ביקורות (233 מהן "טריות" ו-13 "רקובות"), השלישי אחרי "מרוסיה באהבה" (96%) ו"דוקטור נו" (96%), בעוד הוא מציין כי "קזינו רויאל נפטר מרוח השטות ומהפטנטים שאפיינו את הסרטים הקודמים, ודניאל קרייג הביא לתפקיד את מה שמבקרים ומעריצים חיכו לו: המצאה מחודשת ארסית ונרדפת של 007". בנוסף, הסרט התקבל בביקורות חיוביות לנוכח משחקו ואמינותו של דניאל קרייג. הדיילי טלגרף השווה את איכות גילומו של קרייג לזו של שון קונרי בסרטים המוקדמים בסדרה והילל את התסריט בכך שהשכיל לחרוג ממוסכמות קודמיו. נוסף על כך, הטיימס השווה את דמותו האסרטיבית של קרייג לזו של טימותי דלטון. מספר מבקרים גם ציינו לשבח את משחקו של קרייג כראשון השחקנים שבאמת ובתמים לוכד את דמותו של בונד מהספר: אלים, קר רוח ואירוני.
תחנת הכבלים MSNBC נתנה לסרט ציון 5/5, כמו כן נאמר כי הסרט הוא "חזרה לשורשים" בדומה ל"מרוסיה באהבה", שבו היה דגש על הדמות והעלילה מאשר הפעלולים והטכנולוגיה ששימשו ב"למות ביום אחר". לדברי מבקר הקולנוע רוג'ר איברט, הסרט היה הראשון שגרם לו לגלות אמפתיה כלפי דמותו של בונד, שעד כה (ב-45 שנות קיומה) הייתה חסרת רגש.
Burn the House Down
Burn the House Down (בעברית: לשרוף את הבית) הוא שיר של להקת האינדי פופ האמריקאית AJR. השיר יצא לאור ב-23 במרץ 2018, מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השני של הלהקה, The Click.
רקע
השיר נכתב על ידי והופק על ידי האחים, והוא משמש כרצועה ה-14 בגרסת הדלוקס של אלבומם השני, The Click.
לדבריה, הלהקה יצרה את השיר במטרה לשקף את עמדתה הנוכחית של הפוליטיקה האמריקאית, וכן על מנת שישמש כשיר הנושא לסרט התיעודי Super Size Me 2: Holy Chicken! של מורגן ספרלוק.
פפלגוניה
פפלגוניה (לטינית Paphlagonia; יוונית Παφλαγονία) היא חבל ארץ היסטורי בצפון אסיה הקטנה ולחופי הים השחור. פפלגוניה שכנה בין ביתיניה ממערב ופונטוס ממזרח ומצפון לפריגיה ולקפדוקיה.
מיתולוגיה
תושבי פפלגוניה כמעט שלא נזכרו לאורך ההיסטוריה אך הם היו מיושביה המוקדמים של אסיה הקטנה ונזכרו באיליאדה. ייתכן שהיו מקורבים אתנית לתושבי קפדוקיה. הומרוס ופליניוס הזקן ציינו שלאחר חורבן טרויה הוביל אנטנור, מייסדה המיתולוגי של פדובה, את האנטים (Eneti) מפפלגוניה אל חופיו הצפון-מערביים של הים האדריאטי, ושם התערבבו באוגנים (Euganei), שבט מקומי מיתולוגי למחצה, והיו לונטים האדריאטים.
היסטוריה
פפלגוניה יושבה בידי שבטים יוונים במחצית הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס, והעיר סינופ נוסדה בשנת 630 לפנה"ס לערך. הרודוטוס ציין כי פפלגוניה נכבשה בידי קרויסוס מלך לידיה במאה ה-6 לפנה"ס וכי לאחר מכן עמדה לצידו של כורש. כל הנסיכים ששלטו בפפלגונים נקראו "פילמנס" (Pylaimenes) על שמו של מנהיגם המיתולוגי, ונראה כי שמרו על עצמאות יחסית בשל מיקומה המבודד יחסית של ארצם, בין הרי צפון אנטוליה לים השחור.
במאה ה-4 לפנה"ס נשלטה פפלגוניה בידי מוקדון ולאחר מותו של אלכסנדר מוקדון באה תחת שלטונו של אאומנס. למרות זאת, המשיכו נסיכי פפלגוניה לשלוט בארצם עד שנבלעה בהדרגה על ידי פונטוס החל בזמנו של מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס, ובאופן מוחלט כמאה שנה לאחר מכן. משלב זה היה גורלה של פפלגוניה זהה לזה של פונטוס, ויחד עימה נכבשה והייתה לפרובינקיה הרומית פונטוס בשנת 65 לפנה"ס.
בירתם הקדומה של הפפלגונים הייתה גנגרה (Gangra) שנקראה מאוחר יותר גרמניקופוליס (Germanicopolis) וכיום צ'נקרה (Çankırı). ערים חשובות אחרות בפפלגוניה היו אמסריס (Amastris, כיום אמאסרה) ואמיסוס (Amisus, כיום סמסון) שעל גבול פונטוס.
פאוסטו מאסנאדה
פאוסטו מאסנאדה (באיטלקית: Fausto Masnada; נולד ב-6 בנובמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת דקונינק קוויק-סטפ.
ביוגרפיה
מאסנאדה נולד בברגמו.
אנדרוני–ג'יאקטולי (2017–2019)
ב-2016, רכב מאסנאדה בקבוצת למפרה בתור סטאז'ר, אך לא הצליח להשיג חוזה קבוע בקבוצה. בעקבות כך, חתם ב-2017 בקבוצת "אנדרוני–ג'יאקטולי" האיטלקית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה סיים שלישי ב, 24 שניות אחרי דייגו אוליסי המנצח.
ב-2019, סיים שלישי בג'ירו די סיציליה וניצח את קטגוריית ההרים במרוץ. מאסנאדה התחרה ב שהיווה עבורו הכנה לקראת הג'ירו ד'איטליה, ובלט מאוד במרוץ לאחר שניצח 2 קטעים מתוך חמישה וסיים במקום החמישי, 1:13 אחרי פאוול סיבאקוב. לאחר מכן סיים שני בג'ירו דל'אפנינו, כשבן קבוצתו מאטיה קטאנאו מקדים אותו. בג'ירו ד'איטליה, בקטע השישי, מאסנאדה היה חלק מקבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום, בשלב מסוים התנתקו מהקבוצה הוא וולריו קונטי ועברו לקדמת המרוץ, בסיום גבר מאסנאדה על קונטי וניצח את הקטע. בנוסף לכך מאסנאדה סיים שלישי בקטע ה-16, אחרי ג'וליו צ'יקונה ויאן הירט, ורביעי בקטע ה-17. הוא סיים שני בקטגוריית ההרים, אחרי ג'וליו צ'יקונה. מאסנאדה סיים רביעי בקטגוריית הנקודות. הוא סיים את המרוץ במקום ה-20, שהיה הראשון מתוך בני קבוצתו. מאסנאדה גם זכה בקטגוריית הרוכב האגרסיבי ביותר של המרוץ. לאחר תום הג'ירו, הוא סיים שביעי בטור של סלובניה ושמיני בקופה אגוסטוני.
CCC (אופניים)
ב-2020, עבר מאסנאדה לקבוצת CCC הפולנית.
דקונינק קוויק-סטפ (2020–)
ב-19 באוגוסט 2020 פרסמה קבוצת דקונינק קוויק-סטפ הבלגית שמאסנאדה חתם אצלה עד סוף עונת 2021 ויתחיל לרכוב אצלה החל מעונת 2020, זאת בשל סגירתה הצפויה של קבוצת CCC.
קבוצת הפנטלנדיט
קבוצת הפנטלנדיט היא קבוצה של מינרלים סולפידיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל פנטלנדיט, המינרל הנפוץ ביותר, והראשון מקבוצה זו שזוהה.
שלמה בן-צבי
שלמה בן-צבי (נולד בשנת 1964 בשם מייקל גולדבלום (Michael Goldblum)) הוא איש עסקים ישראלי, לשעבר הבעלים והעורך הראשי של מעריב ושל מקור ראשון.
ביוגרפיה
יליד אנגליה. עלה לישראל בשנות ה-70 ולמד בישיבת מרכז הרב. מוסמך לרבנות ובעל תואר ראשון בפילוסופיה ובמתמטיקה. נשוי לשרה ג'ו, בתו של קונרד מוריס, מעשירי יהודי בריטניה. מתגורר באפרת שבגוש עציון. לפני שהחל לרכוש ערוצי תקשורת, פעל בתחומי הנדל"ן וההיי-טק.
קבוצת הפנטלנדיט
לכל המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט יש סימטריה איזומטרית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסאוקטהדרלית", וחבורת סימטריות מרחבית Fm3m.
רפאלה
רפאלה (בספרדית: Rafaela) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. רפאלה נמצאת במרחק 234 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 530 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
קבוצת הפנטלנדיט
המבנה המרחבי של המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט מורכב למדי, בתצורת קובייה ממורכזת פנים, כאשר יוני המתכת במרכז של ארבעונים (ארבעה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי במרכז) או תמניונים (שישה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי ) במרכז.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
בן-צבי החל את פעילותו בתחום התקשורת בישראל כשהקים עם רון לאודר את ערוץ התכלת, בכוונה ליצור ערוץ טלוויזיה של תוכני יהדות. הערוץ פעל במשך כשלוש שנים, שבמהלכן הועסקו בו עובדים רבים והקונספט שלו שונה מספר פעמים. בסופו של דבר הערוץ הפסיק לייצר הפקות מקור ועבר למתכונת מצומצמת. הוא נסגר סופית לאחר שקבוצתו של בן-צבי זכתה במכרז להקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי ייעודי למורשת ישראל.
רפאלה
היסטוריה
באמצע המאה ה-19 ממשלת הקונפדרציה הארגנטינאית, ובהמשך גם ממשלת ארגנטינה, החליטו שיש לעודד הקמת מושבות חקלאיות באזור על ידי מהגרים אירופאים. אחת ההתיישבויות האלו הייתה רפאלה, שנוסדה ב-1881 על ידי וילהלם להמן הגרמני, ויושבה בעיקר על ידי מהגרים מאזור פיימונטה באיטליה. המושבה נקראה על שמה של רפאלה רודריגס דה אגוסקיסה, אשתו של פליקס אגוסקיסה שהיה חברו של להמן.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
במאי 2003 רכש יחד עם לאודר את עיתון "הצופה". בנובמבר באותה שנה רכש 20% ממניות ערוץ 10, שאותן מכר לאחר כשנה, כשנמנע ממנו להשפיע על התוכן והניהול העסקי של הערוץ.
קבוצת הפנטלנדיט
מכל המינרלים החברים בקבוצה רק הפנטלנדיט מצוי בשפע, ושאר חברי הקבוצה הם מינרלים נדירים.
רפאלה
היסטוריה
כעבור זמן קצר המושבה הפכה לצומת רכבות והאוכלוסייה התחילה לגדול במהירות. ב-26 בינואר 1913 רפאלה קיבלה מעמד של עיר.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
היה מבעלי ערוץ 10 בין דצמבר 2003 לפברואר 2005.
רפאלה
היסטוריה
החל מתקופת מלחמת העולם הראשונה, שפרצה ב-1914, הסחר בדגנים הצטמצם בכל רחבי העולם. רפאלה, שעד אז כלכלתה התבססה כמעט כולה על חקלאות, עברה תהליך תיעוש והפכה למרכז כלכלי אזורי.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
ב-2004 רכש את העיתונים "מקור ראשון" ו"נקודה". כחצי שנה אחרי רכישת 'מקור ראשון' החל במהלך של שינוי בעיתון, הוספת חלקים ומדורים ומינוי עורכים חדשים. הוא פיטר את אמנון שומרון, שיבץ במקומו את אמנון לורד כעורך ראשי בפועל, ומינה את אורי אליצור, אז עורך "נקודה", לעורך משנה. במקומו ב"נקודה" העמיד את מוטי קרפל.
בספטמבר 2005 זכה במכרז להפעלת ערוץ המורשת אולם הערוץ לא עלה לאוויר. לאור העיכובים בהפעלת הערוץ שללה המועצה לשידורי כבלים ולווין את רישיון הערוץ באוגוסט 2007.
רפאלה
תחבורה
רפאלה נמצאת על הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין צפון ארגנטינה לעיר רוסאריו.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
בשנים 2006–2007 הוציאה לאור קבוצת "הירש מדיה" שבבעלותו, חינמון יומי בשם "ישראלי" שהופץ ברכבת ישראל, בתחנות אגד ובמקומות הומי אדם. שלדון אדלסון היה שותפו של בן-צבי במיזם זה, אך השותפות התפרקה עקב סכסוך שפרץ בין השניים, ואדלסון הקים את ישראל היום. בעקבות תחרות זו נסגר "ישראלי" בינואר 2008.
רפאלה
תחבורה
רפאלה היא צומת רכבות מרכזי באזור. בעיר עוברות רכבות למספר ערים מרכזיות בארגנטינה, כמו בואנוס איירס, רוסאריו וטוקומאן.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
בנובמבר 2006 הגיש שלדון אדלסון תביעה על סך 10.7 מיליון ₪ נגד בן-צבי בטענת גזל. במאי 2007 אישר בית המשפט להעמיד את סכום התביעה על 42 מיליון ש"ח ולמחרת הגיש בן-צבי תביעה שכנגד בסכום 12 מיליון ש"ח. בדצמבר 2012 בוטלו התביעות ההדדיות והצדדים הגיעו לפשרה.
רפאלה
ספורט
ברפאלה נמצאת קבוצת הכדורגל אתלטיקו דה רפאלה, המשחקת בליגת העל הארגנטינאית. הקבוצה משחקת באצטדיון נואבו מונומנטל בעיר.
שלמה בן-צבי
ביוגרפיה
באפריל 2007 התמנה לעורך אחראי של מקור ראשון.
במחצית השנייה של 2008 הוציא לאור את המגזין ביזנסוויק ישראל שנסגר לאחר כ-30 גליונות.
במרץ 2009 התמנה לעורך ראשי של מקור ראשון, תפקיד אותו מילא עד אפריל 2014.
בספטמבר 2012 הגיע בן-צבי להבנות עם חברת "מעריב הוצאת מודיעין" על רכישת העיתון מעריב, אתר האינטרנט ונכסים נוספים על ידו, תמורת כ-70 מיליון ש"ח. ב-23 באוקטובר אישר בית המשפט רשמית את הרכישה.
במרץ 2014 הגיש בקשה להקפאת הליכים כנגד מעריב, מקור ראשון והערבויות שנתן לחברות. בית המשפט נענה לבקשה ואישר את מכירת עיתון מעריב לאלי עזור ואת עיתון מקור ראשון לשלדון אדלסון.
בינואר 2019 הודיע בן צבי על מועמדותו למקום ברשימת הבית היהודי בבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך לא נבחר.
שליטה בחברות ישראליות
בן-צבי משמש כדירקטור ב-18 חברות פרטיות כנגד שתיים מהחברות אשר בשליטת שלמה בן-צבי, מקור ראשון המאוחד וביזנס השבועון הישראלי, הוגשו תביעות חוב בסך 75 מיליון ש"ח עקב פעילות עסקית בתקופת השליטה בעיתון מעריב ובעיתון מקור ראשון.
לאחר תקופת מעריב
ביוני 2014 נפטר חמיו של בן צבי ובעקבות כך לא התאפשרה יותר העברת כספים למערכות העיתונים שבשליטת המשפחה. במהלך המחצית השנייה של 2014 העביר בן צבי את השליטה במעריב לידי אלי עזור ואת אתר nrg לידי שלדון אדלסון. בידי משפחתו של בן צבי נותרה השליטה ב-11 השבועונים והירחונים אשר במקור היו שייכים לקבוצת מעריב: את, מעריב לנוער, להיות הורים, מעריב לילדים, הזמן הירוק, National Geographic, אותיות לילדים, נשים, National Geographic Kids, עיצוב ודיור, סגולה ו-Big Time. כתבי העת יוצאים לאור על ידי חברת "תכלת תקשורת" בניהולו של עקיבא גולדבלום, אחיו של בן-צבי, ובשליטתה של שרה ג'ו, אשתו. לאחר העברת השליטה בעיתונים העתיקו בן-צבי ומשפחתו את מקום מגוריהם לבוסטון, שם למד ב-Kennedy School באוניברסיטת הרווארד. באוגוסט 2015 שב לארץ עם משפחתו וחזר לפעילות ב'תכלת תקשורת'.
Forever Young (שיר של בוב דילן)
שתישאר צעיר לנצח (באנגלית: Forever Young) הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי בוב דילן. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1973 ונכלל באלבומו הארבע עשרה Planet Waves. באלבום נכללו שתי גרסאות לשיר – אחת כשיר ערש והשנייה במקצב רוק.
לימים סיפר דילן שאת השיר הוא כתב בהיותו בטוסון במדינת אריזונה והוא כתב אותו עבור אחד מבניו מבלי להיות "יותר מדי סנטימנטאלי".
תוכן השיר
השיר נכתב כשיר ערש לבנו של דילן ג'סי, ומילותיו מתחילות "שישמור אותך האל ויגשים משאלתך" – מילים המזכירות את ברכת כהנים הכתובה בספר במדבר – "יברכך ה' וישמרך יאר ה' פניו אליך ויחונך".
השיר מהווה תקווה שבנו יזכה לחיים של שמחה, אושר, שלום ונתינה.
גרסאות כיסוי
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות של זמרים ידועי שם ולהקות זמר ובהם ג'ואן באאז, רוד סטיוארט, פיטר, פול ומרי, דיאנה רוס, ג'וני קאש, גרייטפול דד, הפריטנדרס, מיט לוף, ריי וילסון, כריסטינה פרי, לואיזה ג'ונסון ורבים אחרים.
גרסה עברית
השיר תורגם על ידי יאיר לפיד עבור רמי קליינשטיין ובוצע על ידי ריטה ורמי קליינשטיין ועל ידי רמי קליינשטיין לבדו. השיר הולחן על ידי רמי קליינשטיין, ולחנו שונה מן הלחן המקורי של בוב דילן. בשנת 2009 שר עומר אדם את השיר במסגרת התוכנית "כוכב נולד".
תרגום נוסף לעברית נעשה לשיר על ידי יהונתן גפן ויצא לאור כתרגום לספר Forever Young עם איוריו של פול רוג'רס. הספר – "תמיד צעיר" יצא לאור על ידי הוצאת אגם, 2010..
תרגום נוסף לעברית נכתב על ידי אהוד בנאי בסיפור "הצריף" בספרו "זה המקום" שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2012.
אוסטין מילר
אוסטין (סקוט) מילר (באנגלית: Austin "Scott" Miller) הוא גנרל בצבא ארצות הברית, פיקד על כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן.
קריירה צבאית
מילר החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1983, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. מילר שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 ולאחר מכן במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט הריינג'רס ה-75, בדיוויזיית החי"ר ה-2 ובפיקוד המבצעים המיוחדים. כמפקד פלוגה בכוח דלתא לחם בקרב מוגדישו, ועוטר על אומץ ליבו בכוכב הארד. בהמשך פיקד על כוח דלתא במלחמת עיראק ושימש כאחראי על המבצעים המיוחדים באפגניסטן. ביולי 2014 למפקד המרכז למצוינות בתמרוּן בפורט בנינג. במרץ 2016 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בספטמבר 2018 מונה למפקד על כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן. שימש בתפקיד עד נסיגת ארצות הברית ביולי 2021.
היד החמה
היד החמה הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר והיוצר עידן רייכל אשר יצא לאור בתאריך 3 בדצמבר 2015. לפני יציאתו יצאו ממנו שני סינגלים: "מעגלים" ו"לפני שייגמר".
רייכל כתב, הלחין ועיבד את כל השירים באלבום. בשניים מהשירים, "מעגלים" ו"בחמש שניות", השתתף בעיבוד גלעד שמואלי, שותפו לעיבודי השירים מהפרויקט של עידן רייכל. שיר אחד באלבום, "געגוע", שרה הזמרת דנה צלח.
עוד לפני יציאתו, הגיע האלבום למעמד של "אלבום זהב", ולאחר מכן גם למעמד "אלבום פלטינה". כמו כן, האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד אלבומי מוזיקת העולם של בילבורד.
פבלו קבאז'רו
אוסקר פבלו קבאז'רו רודריגס (בספרדית: Óscar Pablo Cavallero Rodríguez; נולד ב-13 באפריל 1974 בלומאס דה זמורה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) המוכר יותר בשם פבלו קבאז'רו הוא כדורגלן עבר ששיחק כשוער.
קריירה
קבאז'רו החל את הקריירה בקבוצת ולס סארספילד, מצמרת הליגה הארגנטינאית בשנות ה-90. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-1995 ושיחק בשורותיה עד 1998. הוא היה בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הקלאוסורה לשנת 1998. עבר לשחק באוניון דה סנטה פה לעונה אחת ועבר לאספניול מהליגה הספרדית.
קבאז'רו שיחק באספניול עונה אחת במהלכה רשם 26 הופעות, בקיץ 2000 הוא עבר לסלטה ויגו במדיה הפך לאחד השוערים הבכירים בליגה. בעונת 2002/2003 זכה קבאז'רו בתואר הזאמורה המוענק לשוער המצטיין של הליגה, וזאת לאחר שספג רק 27 שערים ב-36 משחקיו בליגה. עונה לאחר מכן ספג 53 שערים ב-32 משחקים, חלקם באשמתו הישירה. בתום העונה ירדה סלטה ויגו ליגה ואילו קבאז'רו עבר ללבאנטה.
למרות שהיה אחד מהגורמים לעלייתה של לבאנטה לליגה הראשונה (ספג 32 שערים ב-38 משחקים), הפך קבאז'רו בעונתו השנייה לשוער השני. בתחילת עונת 2007/08 הסתכסך קבאז'רו עם הקבוצה והכריז על פרישה ממשחק. ב-2008 חזר בו מפרישתו והצטרף לפניארול, מקבוצות הצמרת באורוגוואי שם שיחק עד שנת 2009 בה החליט לפרוש ממשחק פעיל.
במדי הנבחרת
קבאז'רו היה שותף לזכייתה של הנבחרת האולימפית של ארגנטינה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996). את הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ערך באוקטובר 1996 במשחק מול נבחרת ונצואלה. הוא שימש כשוער מחליף בסגל ארגנטינה למונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002 שימש כשוער הראשון של הנבחרת, קבאז'רו הואשם בין היתר בכך שהיה יכול למנוע את השער שספג במשחק האחרון בשלב הבתים מול שוודיה, קבאז'רו ספג שער מבעיטת עונשין ממרחק של כ-25 מ', ארגנטינה אמנם סיימה בתיקו את המשחק אך הודחה מהמשך המשחקים.
תארים
ולס סארספילד
אספניול
סלטה ויגו
תום אינס
תומאס כריסטופר "תום" אינס (באנגלית: Thomas Christopher "Tom" Ince; נולד ב-30 בינואר 1992 בסטוקפורט) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בווטפורד. אביו הוא קפטן נבחרת אנגליה לשעבר, פול אינס.
ליברפול
אינס חתם בליברפול כשחקן נוער בשנת 2008, והצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת בתחילת עונת. ב-29 ביולי 2010, הוא נכלל בסגל בפעם הראשונה, במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד רבוטניצ'קי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 בספטמבר 2010, כשעלה מהספסל בדקה ה106 במשחק של ליברפול נגד נורת'המפטון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלית.
נוטס קאונטי (השאלה)
ב-1 בנובמבר 2010, הצטרף לאביו בנוטס קאונטי כשחתם לחוזה השאלה קצר בקבוצה עד ינואר 2011. הוא ערך את הבכורה שלו בקבוצה ב-6 בנובמבר 2010 בניצחון 0–2 על גהטסד בגביע האנגלי. ב-11 בדצמבר 2010 הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון הקבוצה בליגה על מילטון קינז דונס בתוצאה 0–2.
בלקפול
ב-3 באוגוסט 2011, אינס חתם על חוזה לשנתיים בבלקפול. הופעת הבכורה של אינס הייתה במסגרת גביע הליגה האנגלית נגד שפילד ונסדיי ב-11 באוגוסט 2012. ב-18 באוקטובר באותה שנה, כבש אינס את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-31 בינואר 2014 אינס הושאל לקריסטל פאלאס עד סוף העונה.
האל סיטי ודרבי קאונטי
ב-7 ביולי 2014 חתם בהאל סיטי לשנתיים. ב-30 באוקטובר הושאל לנוטינגהאם פורסט לחודשיים. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לדרבי קאונטי מהצ'מפיונשיפ. ב-7 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בה כבש צמד בניצחון 1–4 על בולטון וונדררס, בתקופת ההשאלה הבקיע 11 שערים, אך לא הצליח להעפיל לפרמייר ליג עם הקבוצה. ב-3 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בדרבי עבור 4.75 מיליון יורו, והפך לשחקן היקר ביותר בתולדות המועדון.
האדרספילד טאון
ב-4 ביולי 2017 חתם בהאדרספילד טאון העולה לפרמייר ליג לשנתיים. ב-12 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–3 על קריסטל פאלאס. ב-26 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סטוק סיטי.
אהוד חנקין
אהוד חנקין (16 באוגוסט 1942 – 7 באוקטובר 1973) היה טייס קרב בחיל האוויר הישראלי שנהרג במלחמת יום הכיפורים. בעל עיטור העוז.
ביוגרפיה
חנקין נולד ב-1942 במושבה קדימה. בהיותו בן עשר עברה המשפחה לנתניה. חנקין למד בבית הספר היסודי ע"ש ביאליק ובבית הספר התיכון ע"ש טשרניחובסקי בעיר.
התגייס לצה"ל באוגוסט 1960. סיים קורס טיס במגמת קרב. הדריך בבית הספר לטיסה ונמנה עם הצוות האווירובטי של בית הספר לטיסה. לאחר מכן שירת בטייסת 117 בבסיס רמת דוד.
ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים יצאו חנקין ויגאל ינאי בזוג מטוסי מיראז' 3 לסוריה. בקרב אוויר עם מטוסי מיג-21 הפיל חנקין את אחד המטוסים. בשובו לבסיס רמת דוד חלה תקלה במנוע המיראז', וחנקין נאלץ לנטוש את המטוס. ב-8 ביוני יצאו חנקין ואבי לניר בזוג מטוסי מיראז' 3 ללוות את הטייסים רן גורן, שבתאי בן שוע ומיכאל דביר במטוסי ווטור למשימת צילום באזור המיתלה בחצי האי סיני. שני מטוסי מיג-17 מצריים טסו לכיוונם. טייסי מטוסי הווטור חזרו וחנקין ולניר תקפו את המיגים. כשחזרו לבסיס התברר להם שאחד המיגים הופל. ב-9 ביוני יצא לפטרול בשמי סוריה שבמהלכו הפיל מיג-21 נוסף.
ב-12 באוגוסט 1968 נחתו שני מטוסי מיג-17 סוריים במנחת בצת בגליל המערבי. חיל האוויר, שביקש ללמוד את המטוס, בחר בחנקין כאחד הטייסים שיטיסו את המיג. לאחר המלחמה יצא לארצות הברית עם קבוצת הטייסים הראשונה כדי לקלוט את מטוסי הפנטום. לאחר חזרתו לישראל מונה לסגן מפקד טייסת. במלחמת ההתשה השתתף בגיחות רבות לעומק מצרים.
ב-11 בנובמבר 1969 הוזנקו מטוסי מיראז' ושני מטוסי פנטום מבסיס חיל האוויר חצור, למשימת פיטרול באזור ג'בל עתקה, שם תקפו עמדת מכ"ם מצרית. באחד ממטוסי הפנטום היו הטייס חנקין והנווט רס"ן אייל אחיקר. מטוס מיג-21 של חיל האוויר המצרי יצא לקראת מטוסם ולאחר זמן קצר הפילו את המטוס המצרי. בכך היה חנקין לטייס הראשון שהפיל מיג-21 עם מטוס פנטום. אחיקר סיפר מאוחר יותר: "חנקין שיגר טיל מדויק. המיג נפגע, נדלק והחל להסתחרר למטה בפראות. הטייס נטש. למרות העובדה שהיינו מצוידים במלאי גדול של דלק ויכולנו לדלוק אחר מיגים נוספים, הורה לנו הבקר לחזור מיד הביתה."
חנקין עבר עם משפחתו לבסיס חיל האוויר לאחר שקיבל את הפיקוד על טייסת הפנטום.
במלחמת יום הכיפורים, ב-7 באוקטובר 1973, הובילו חנקין והנווט, סרן שאול לוי מבנה של מטוסי פנטום במטרה לתקוף סוללת טילים בסוריה. במהלך הטיסה גילו כי המטרה שרצו לתקוף נמצאת במקום שונה מהמתוכנן וקרובה למטוס. למרות הסכנה החליטו השניים לרדת לכיוון הסוללה כדי לתקוף. הם הפציצו את המטרה, אך עקב הירידה לגובה נמוך נפגע מטוסם מאש נ"מ של הצבא הסורי.
אהוד חנקין הובא למנוחות בבית הקברות בנתניה. השאיר אחריו אישה ושני בנים, הורים ואח.
במאי 1975 העניק הרמטכ"ל מרדכי גור לחנקין את עיטור העוז:
הנצחה
שמו מונצח באנדרטה בחורשה לזכר הנופלים מיישובי המועצה האזורית חוף הכרמל בעתלית, אנדרטה לנופלים בוגרי בית הספר היסודי ביאליק בנתניה, באנדרטה לנופלים במערכות ישראל באשקלון, פינת זיכרון לנופלים מבית ספר תיכון טשרניחובסקי בנתניה, אנדרטה לזכר לוחמי חיל האוויר בהר הטייסים, בית יד לבנים בנתניה, מרכז מורשת הקרב של חיל האוויר בבסיס רמת דוד, וביד לנופלים בני התנועה הקיבוצית ליד משמר העמק.
Exploration Flight Test 1
Exploration Flight Test 1, או בקיצור EFT-1, היא טיסת הניסוי הראשונה של החללית אוריון, שפותחה על ידי נאס"א. במשימה בלתי מאוישת זו שוגרה החללית אוריון באמצעות משגר דלתא 4 כבד. במשימותיה העתידיות היא תשוגר על גבי משגר העתיד של נאס"א, SLS, אשר פיתוחו הושלם לאחרונה.
מטרות טיסת הניסוי
המטרה העיקרית של החללית במשימה הזו היא לבחון את מערכותיה השונות. החללית שוגרה למסלול סביב כדור הארץ, ביצעה שתי הקפות סביבו, וחזרה לכדור הארץ. במהלך ההקפה השנייה בגובה של 5,800 ק"מ, נבחנה מערכת ההנחיה של החללית תוך כדי מעברה בחגורת ואן אלן. במהלך החדירה לאטמוספירה נבחנו מגן החום ומערכת המצנחים. לאחר מכן בוצעה הנחיתה בים, תורגלו צוותי האיסוף של החללית ונוהלי החילוץ מהים.