cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת לאמיה
המצור על לאמיה
זמן מה לאחר תחילת המצור, האיטולים חזרו לעירם לאחר שביקשו את רשותו של לאוסתנס על מנת לטפל בעניינים פנימיים שלהם, עזיבתם החלישה במעט את כוחם של האתונאים. מספר עובדים שחפרו את התעלה סביב העיר הותקפו על ידי המגנים המקדונים ובמקום התפתח מאבק, לאוסתנס יצא לעזרתם אך הוא הוכה בראשו מאבן ונפצע קשות. שלושה ימים לאחר מכן מת לאוסתנס. את ההספד שלו נשא היפרידס שהיה ידוע בעוינותו כלפי מקדוניה. במקומו של לאוסתנס מונה אנטיפילוס שהיה ידוע בגאונותו הצבאית ובאומץ ליבו.
לאחר שלמדו על התקרבותו של לאונטוס (Leonnatus) לעברם על מנת לחבור אל אנטיפטרוס, החליטו האתונאים לוותר על המצור ולצאת לעבר לאונטוס. לכן, הם שרפו את המחנה שהקימו ושלחו את כל נושאי הכלים וכל אלו שאינם עוסקים בלחימה בפועל אל העיר מליטיה בעוד החיילים מוכנים למסע עם ציוד קל.
הקרב בראמנוס
אנטיפטרוס שלח שגריר גם אל לאונטוס על מנת שיבוא לעזרתו והלה נענה לקריאה. ראשית, לאונטוס פנה למקדוניה ושם הוא גייס יותר מעשרים אלף לוחמים רגליים ואלף וחמש מאות פרשים, הוא הצעיד אותם אל תוך תסליה נגד האויב האתונאי.
בשלב זה של המלחמה, הצבא היווני מנה רק עשרים ושניים אלף לוחמים רגליים וכשלושת אלפים וחמש מאות פרשים כאשר אלפיים מתוכם היו תסלים שהיו ידועים באומץ לבם וגבורתם. רבים מהיוונים חזרו לבתיהם על מנת להסדיר את ענייניהם הפרטיים ולכן הצטמצם הצבא.
הקרב היה ארוך ועיקש אך הפרשים התסלים החלו לצבור יתרון. לאונטוס לחם בעוז גם כאשר נותק מכוחותיו אך לבסוף הוא הוכה אנושות ונלקח אל עבר כוחות העזר שחנו במליטיה ושם הוא מת. הפרשים התסלים בראשות מנון (Menon IV of Pharsalus) הביסו את הפרשים המקדונים ובעקבות זאת הפלנקס המקדוני החל לסגת לעבר מישור הררי שם היה יותר קשה לפרשים לפעול נגדו. לאחר שהיוונים הבינו שאיבדו את היתרון שהעניקו להם הפרשים הם עזבו את שדה הקרב.
למחרת הקרב הגיע למקום אנטיפטרוס עם צבאו. לאחר שהוסר מעל לאמיה המצור והיוונים פינו את האזור, אנטיפטרוס יכול היה לעזוב את העיר. אנטיפטרוס נטל את השליטה על הצבא המובס וצירף אותו לכוחותיו, אך, עדיין העדיף להימנע מקרב ולכן בחר להמשיך לסגת באזור ההררי יותר ולהימנע מתקיפה של הפרשים היווניים. אנטיפילוס, שעמד בראש הצבא היווני, החליט לא לרדוף ולעקוב אחרי הצבא המקדוני, אלא, בחר להישאר ולהמתין בתסליה.
באותו הזמן, התנהלו מספר קרבות ימיים בין הצי המקדוני בראשות קלייטוס שמנה מאתיים וארבעים ספינות לבין הצי האתונאי בראשות אבטיון (Evetion) שמנה מאה ושבעים ספינות וזאת לאחר שהאתונאים בנו ספינות נוספות במיוחד לשימוש במלחמה זו. קלייטוס הביס את האתונאים בשני קרבות עיקריים שנערכו ליד האיים האכינדים (Achinades).
הקרב בקראנון
קראטרוס חזר למקדוניה לאחר שנענה לבקשתו של אנטיפטרוס לבוא לעזרתו, עמו הגיעו גם ששת אלפים לוחמים רגליים שלחמו לצד אלכסנדר הגדול ועוד ארבעת אלפים שגויסו במהלך המסע חזרה, אלף קשתים וקלעים פרסים ואלף חמש מאות פרשים. קראטרוס נכנס לתסליה וחבר לאנטיפטרוס וסר למרותו מרצון. בשלב זה, צבאו של אנטיפטרוס מנה כארבעים אלף לוחמים רגליים, שלושת אלפים קשתים וקלעים וכחמשת אלפים פרשים. הצבא האתונאי, שעדיין לא חיזק את כוחו בחזרה לאחר שרבים מלוחמיו חזרו לבתיהם במהלך ההמתנה בתסליה מנה בשלב זה עשרים וחמישה אלף לוחמים רגליים, שלושת אלפים וחמש מאות פרשים, היוונים שמו את יהבם על הפרשים התסלים שהיוו חלק משמעותי מניצחונותיהם הקודמים במלחמה.
אנטיפטרוס הניע את חייליו וניסה למשוך את היוונים שהיססו עדיין לצאת לקרב היות שרצו לחכות שעוד חיילים יחזרו, אך, לבסוף היוונים נאלצו לצאת לקרב. היוונים ערכו את כוחותיהם כך שהפרשים היו בראש ואילו הפלנקס צעד מאחוריהם. ידם של הפרשים התסלים הייתה על העליונה, אך, אז שלח אנטיפטרוס את הפזטיירוי המקדוני אל מול הפלנקס היווני. הרגליים היוונים החלו לסגת היות שספגו אבדות רבות ולא יכלו לעמוד בפני מספרם הרב של המקדונים. למרות שהפרשים התסלים צברו יתרון מול אויביהם הפרשים המקדונים, כאשר הם ראו שהלוחמים הרגליים נסוגים, הפרשים התסלים החלו לסגת גם כן וניסו לחבור לעמיתיהם. כאשר היוונים נסוגו לאזור הררי שהקשה על הלחימה הקרב הופסק. יותר מחמש מאות יוונים נהרגו ומהצד המקדוני נהרגו כמאה ושלושים.
למחרת, מנון ואנטיפילוס שהיו מנהיגי היוונים החליטו לשלוח שגרירים אל אנטיפטרוס כדי לדון על הפסקת אש. תשובתו של אנטיפטרוס הייתה כי הוא מתכוון לדון עם כל עיר על התנאים אך אינו מוכן לדון על הסכם כללי. היוונים סירבו לכך היות שרצו הסכם שהיה תואם לכל הערים, ולכן אנטיפטרוס וקראטרוס שלחו כוחות לערים קרובות על מנת להטיל עליהן מצור ולכבוש אותן בקלות היות שרוב המגינים נמצאו בצבא שנמצא בשדה הקרב. הערים שפחדו מהמקדונים החלו לשלוח, אחת אחרי השנייה, שליחים אל אנטיפטרוס על מנת לתאם תנאים להפסקת אש. תנאיו של אנטיפטרוס לא היו קשים וזה שכנע ערים נוספות לשבת עמו אל שולחן המשא ומתן. האתונאים ובני בריתם הקרובים האטולים שהיו העוינים ביותר למקדונים ננטשו על ידי בני בריתם שחתמו הסכמים עם אנטיפטרוס.
תוצאות המלחמה
כאשר האתונאים והאטולים הבינו כי נשארו לבדם מול המקדונים הם החליטו לשלוח משלחת אל אנטיפטרוס. בראש המשלחת עמד דמאדס (Demades) שהיה דמגוג אתונאי מוכר. זכויות האזרח של דמאדס באתונה נשללו בעקבות הצהרות לתמיכה במקדוניה וקבלת שוחד, אך, עקב מצב החרום שנוצר הוא קיבל אותן בחזרה על מנת שיוכל לייצג את העיר, בנוסף אליו נשלח גם פוקיון (Phocion). אנטיפטרוס ענה להם כפי שענו לו האתונאים בעת ששלח אליהם שגרירים לדון על הפסקת אש בזמן שהיה תחת המצור בלאמיה, תשובתו הייתה שהוא מוכן לסיים את המלחמה בתנאי שהוא יקבל שליטה מלאה על אתונה. בלית ברירה האתונאים נאלצו להסכים לתנאי זה.
למרות שיזמו את המלחמה, אנטיפטרוס הפגין יחס מתון כלפי האתונאים והרשה להם לשמור על עירם, הוא לא הגלה אותם מאדמתם ואף לא נגע ברכושם. עם זאת, אנטיפטרוס שינה את שיטת הממשל באתונה וקבע כי כוח פוליטי יהיה תלוי במעמד כלכלי וכי רק אלו שברשותם יותר מאלפיים דראכמות יוכלו לעסוק בפוליטיקה. אנטיפטרוס עוד קבע כי השלטון יתנהל על פי החוקה של סולון. אנטיפטרוס למעשה ביטל את העצמאות הפוליטית של אתונה ובכך החליש את חשיבותה הפוליטית בין יתר הערים היווניות. אנטיפטרוס נישל אזרחים מתפקידיהם בטענה כי הם מפרים את השלום ומחרחרי מלחמה ואף הציע להם אדמות להתיישבות בתראקיה. אנטיפטרוס הוציא להורג חלק מאנשי ההנהגה האתונאית וכך מצא היפרידאס את מותו. דמוסתנס התאבד לאחר שנלכד על ידי כוחותיו של אלכסנדר לאחר שרדפו אותו מרגע שברח מאתונה בתום המלחמה.
עם זאת שאנטיפטרוס, לאחר שביצע שינויים בשלטון באתונה, נתן לאתונאים יד חופשית להתנהלות הפנימית שלהם, הוא עדיין הציב חיל מצב בעיר על מנת לוודא שלא יפרוץ מרד נוסף וגם על מנת לוודא שהשלטון הדמוקרטי שהיה נהוג עד אז לא ישוב על כנו. אנטיפטרוס הפגין מתינות רבה ביחסו כלפי הערים היווניות האחרות והערים הוקירו לו תודה על כך בצורת נאומים לזכותו, תארים ואותות כבוד.
מירי דור
מרים (מירי) דור (26 במאי 1910, י"ז באייר תר"ע – 11 באוקטובר 1945) הייתה משוררת וסופרת ילדים עברייה ביישוב.
קורות חיים
נולדה בוורשה ליחיאל היילפרין, מחנך עברי ותומך של חיים ויצמן, ופנינה (לבית הוכברג), גננת עברייה שהשתייכה לפועלי ציון. שפת אמה הייתה עברית.
בשנת 1919 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה באונייה "רוסלאן". עקב חיפושי פרנסה של אביה נדדה משפחתה בנעוריה בין ירושלים לתל אביב, ומירי למדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, בגימנסיה העברית רחביה בירושלים ובבית-הספר התיכוני למסחר (לימים גימנסיה גאולה בתל אביב). בהיותה בת 16 החלה לחבר שירים, וכעבור כשלוש שנים החלה לפרסמם בכתבי העת הספרותיים "מאזנים" ו"כתובים". ב-1936 נסעה ללימודים בפריז יחד עם חברהּ, לימים בעלה, הזואולוג מנחם דור (קלוגהויפט). היא למדה זואולוגיה ובלשנות. ב-1938 שבה לארץ ישראל והחלה לכתוב סיפורים על בעלי חיים; תחילה למען אחיה הצעיר ממנה ב-13 שנים, עוזיאל (לימים פרופ' עוזי אורנן), ואחר כך לשבועון הילדים "דבר לילדים", שם התפרסמו במדור בשם "בביברו של עולם".
בשנת ה'תש"ג יצא לאור הספר "עולם החי, פרימטים: Primates: קופים וקיפופים", שבכתיבתו ועריכתו השתתפה מירי דור יחד עם בעלה ועם אלכסנדר ברש ודבורה אילון-סירני.
מירי דור נפטרה כתוצאה מסיבוכים בהיריון.
לאחר מותה יצאו לאור סיפוריה בספר "ביברו של עולם" (ה'תש"ח) ושיריה בספר "שולל: צרור שירים" (ה'תש"ט).
דור עסקה גם בתרגום, ותרגמה מסיפורי ז'אן-פול סארטר (יום בבית הסוהר; בחדר; אינטימיות) ואת הספרים "בשלג הקילימאנג'ארו" מאת ארנסט המינגוויי ו"מלך נער" מאת אנדרה ליכטנברגר.
זן הדג שוניתית מירי שאותו זיהו בעלה וג'ראלד אלן  ב-1977 נקרא על שמה.
משפחתה
אלמנהּ, מנחם דור, נשא לאישה את ידידתה הסופרת והמחנכת רבקה דוידית.
חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית
חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית (באנגלית: Ninth Air Force) הוא הכוח האווירי של פיקוד מרכז של ארצות הברית.
היסטוריה
חיל האוויר התשיעי הוקם ב-1941 והשתתף במערכה בחזית המדבר המערבי באפריקה ובמערכה במערב אירופה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתקופת המלחמה הקרה פעל החיל תחת הפיקוד הטקטי של חיל האוויר. מתחילת שנות השמונים פעל כזרוע אווירית של פיקוד מרכז. במסגרת זו השתתפו יחידות החיל במלחמת המפרץ, באכיפת האזור ללא טיסה בעיראק ובמלחמת עיראק.
ב-5 באוגוסט 2009 הוקם החיל מחדש ככוח אווירי תחת פיקוד הקרב שמשימתו לארגן ולאמן את כוחות הפיקוד בדרום-מזרח ארצות הברית. פעילותו הקודמת נותרה ככוחות האוויר של פיקוד המרכז.
באוגוסט 2020 שונה שוב המצב, וכוחות האוויר של פיקוד המרכז קיבלו את השם חיל האוויר התשיעי, בעוד יחידות חיל האוויר התשיעי הקיימות עברו תחת חיל האוויר ה-15 קיבל לאחריותו גם יחידות מחיל האוויר ה-12.
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג (באנגלית: John Garang Memorial University) היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.
מיקום
הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה נמצא בעיר בור במחוז ג'ונגליי על גדות הנילוס הלבן.
סקירה
נכון ל-2012 האוניברסיטה היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הקיימות בדרום סודאן.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 בתור מכון למדע וטכנולוגיה על-שם ג'ון גראנג. המכון הפך בשנת 2008 לאוניברסיטה ציבורית.
פקולטות
נכון לספטמבר 2009 קיימות באוניברסיטה 4 פקולטות:
NXT UK
NXT UK היא תוכנית היאבקות מקצועית, שמופקת על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ומשודרת בערוץ ה-WWE Network. התוכנית הוכרזה רשמית במהלך טורניר אליפות בריטניה 2018.
היסטוריה
ב-15 בדצמבר 2016 ב-O2 ארנה, טריפל H הודיע שבחודש ינואר ארגון ה-WWE יכתיר את אלוף בריטניה הראשון של ה-WWE. הכתרת האלוף נקבעה לאחר אירוע בן יומיים ב-14 וב-15 בינואר, כטורניר בן 16 משתתפים על אליפות בריטניה. המנצח בטורניר והזוכה בתואר היה טיילר בייט. מאז טורניר הבכורה, האליפות הוגנה בעיקר ב-NXT ובמופעים עצמאיים בממלכה המאוחדת. שם התוכנית, NXT UK, ותאריך השידור של התוכנית הוכרזו במהלך טורניר אליפות בריטניה 2018. ב-7 ביוני 2018, ה-WWE הודיעו על מינויו של ג'וני סיינט לתפקיד הג'נרל מנג'ר של מותג מחלקת בריטניה של ה-WWE, שנקרא בשם NXT UK.
תוכנית הבכורה הוקלטה באוגוסט 2018 ועלתה לאוויר ב-17 באוקטובר 2018.
קופה אמריקה 1927
טורניר אליפות דרום אמריקה בכדורגל 1927 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1927) נערך בפרו והיה הטורניר ה-11 של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת ארגנטינה זכתה בפעם השלישית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. הטורניר היה גם שלב מוקדמות לאולימפיאדת הקיץ 1928 בה השתתפו ארגנטינה, אורוגוואי וצ'ילה.
הטורניר כולו נערך באצטדיון נסיונל בעיר הבירה לימה ומספר המושבים היה 40,000. הטורניר נערך באוקטובר-נובמבר 1927.
לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו פרו, ארגנטינה, בוליביה ומחזיקת הגביע אורוגוואי. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. ברזיל, צ'ילה ופרגוואי פרשו מהטורניר.
שחקני נבחרת ארגנטינה יצאו מתחנת הרכבת רטירו בבואנוס איירס לעיר הצ'יליאנית ולפראיסו, שם הצטרפו לשחקני אורוגוואי. שני הנבחרות עלו על ספינה לנמל קייאו בלימה, והם הגיעו לפרו לאחר שמונה ימי טיול.
FISU
הפדרציה הבינלאומית לספורט אוניברסיטאי (בצרפתית: Fédération internationale du sport universitaire ,FISU) היא פדרציית ספורט בינלאומית שמטרתה לקדם ולארגן תחרויות ספורט חובבים ברמה עולמית עבור סטודנטים וסטודנטיות במוסדות להשכלה גבוהה. לאחר הקמתה בבריסל ב-1949 עבר ב-2011 המטה שלה ללוזאן. הפדרציה היא חברת האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבינלאומיות והגוף המארגן של מפעלי האוניברסיאדה.
משחקי האוניברסיטה העולמיים (1923–1940)
היה זה הצרפתי ז'אן פטיטיאן, נציג הספורט של איגוד הסטודנטים הלאומי של צרפת ושל הקונפדרציה הבינלאומית של הסטודנטים (CIE), שארגן את משחקי האוניברסיטה העולמיים הראשונים במאי 1923 בבפריז. לאחר מכן, בחסות ה-CIE, הוא ארגן את אלה של פראג (1925), רומא (1927), פריז (1928), דרמשטט (1930), טורינו (1933), בודפשט (1935), פריז (1937) ולבסוף מונקו ב (1939). המשחקים האחרונים התקיימו במקביל למפגש ספורט בינלאומי נוסף של סטודנטים שהפגיש תלמידים ממדינות שלא היו חברות בליגת האומות (בעיקר גרמניה ואוסטריה) ושאיגודי הסטודנטים הלאומיים שלהן לא היו או כבר לא חברים ב-CIE.
תחייה לאחר המלחמה
בשנת 1948 נוצר FISU בלוקסמבורג על ידי ד. פול שליימר. FISU מצאה את עצמה אז בתחרות עם איגוד הסטודנטים הבינלאומי (UIÉ) אשר ארגן את משחקי האוניברסיטה העולמיים בשנת 1949, זמן קצר לפני הקמת FISU. עד 1957 השתתפו במשחקים רק מדינות מערביות, לאחר מכן נפתחו המשחקים גם למדינות מזרח אירופה שהיו אז תחת משטר קומוניסטי. בשנת 1959, FISU ו-UIÉ הסכימו להשתתף יחד במשחקי האוניברסיטה העולמיים שאורגנו באיטליה. המשחקים הללו היו הראשונים לשאת את השם אוניברסיאדה. לאחר מכן FISU השתלט על האוניברסיאדה וייסד אליפויות עולם באוניברסיטאות.
תוכניות הספורט של ההתאחדות
הפדרציה הבינלאומית לספורט אוניברסיטאי מפעילה שלוש תוכניות ספורט: אוניברסיאדות הקיץ והחורף ותוכנית הספורט של אליפות העולם באוניברסיטה הכוללת מקצועות לא-אולימפיים.
לה דפאנס
לה דפאנס (בצרפתית: La Défense) הוא מרכז העסקים הראשי של המטרופולין של פריז. אוכלוסייתו היא כ-20,000 אנשים והוא שוכן מחוץ לכביש טבעת של פריז, בולוואר פריפריק וסמוך לו. הרובע שייך למחוז רמות הסן. הדפאנס מכונה לעיתים הרובע ה-21 של פריז, אף שהוא נמצא מערבית לפריז. הדפאנס מהווה את הנקודה האחרונה באקס היסטוריק, שמתחיל במוזיאון הלובר ועובר דרך שאנז אליזה, שער הניצחון ושדרת שארל דה גול עד הגיעו לדפאנס.
הדפאנס הוא רובע עסקים וקניות בדומה לקנרי וורף - רובע העסקים והקניות של לונדון; שני הרבעים נמצאים מחוץ לעיר ואינם חודרים לאזור ההיסטורי שלה. בדפאנס נמצאים גורדי שחקים רבים, אחד המפורסמים שבהם הוא הגרנד ארש.
היסטוריה
הרובע נקרא לה דפאנס - La Défense, על שם הפסל שנמצא בו, La Défense de Paris ("ההגנה של פריז"). הפסל הוצב בשנת 1883 לזכר החיילים שהגנו על פריז בזמן מלחמת צרפת–פרוסיה.
בספטמבר 1958 החלה בנייתו של הדפאנס והחלו לקום בניינים גבוהים שהחליפו את המפעלים, בתי העוני והחוות שהיו קודם לכן בשטחו. המרכז לתעשייה וטכנולוגיה חדשה (CNIT) היה בין הבניינים הראשונים שנבנו באזור. גורדי השחקים הראשונים שנבנו היו זהים זה לזה ומוגבלים בגובה של 100 מטר. בשנת 1966 נבנה בניין המשרדים הראשון וב-1970 נסלל קו A ב-RER שהוביל למקום מכיכר שארל דה גול.
בתחילת שנות ה-80 החלו להיבנות בניינים מ"דור שלישי". מרכז הקניות, ה-"Quatre Temps", שהיה הגדול באירופה כשנבנה ב-1981. ב-1982 החלה תחרות ה-"Tête Défense" ("ראש הדפאנס"), לתכנון מבנה שישלים את האקס היסטוריק. המבנה שזכה בתחרות, והוא גם המבנה שניצב במקום גם היום, הוא הגרנד ארש. באותו זמן החלו להיבנות גם בתי מלון, בניין המרכז לתעשייה וטכנולוגיה חדשה (CNIT) נבנה מחדש וב-1992 הוארך קו 1 של המטרו של פריז עד הדפאנס, דבר שהפך את האזור לנגיש יותר. באמצע שנות ה-90 התרחב הרובע עוד יותר, דבר שהפך אותו למרכז העסקים הגדול ביותר באירופה עד היום.
ביום הבסטיליה בשנת 1991 ביצע מלחין המוזיקה האלקטרונית ז'אן מישל ז'אר קונצרט כשהוא משתמש בגרנד ארש ובשלושה מגדלים מהאזור כמסכים להקרנה על במה בצורת פירמידה מעל הכביש. המופע החוצות, ששמו היה "פריז לה דפאנס", משך כ-2.5 מיליון צופים שעמדו כל הדרך עד לשער הניצחון. בהופעה זו נרשם שיא גינס עולמי על הנוכחות הגדולה ביותר בהופעה אי-פעם.
בדפאנס נמצאים משרדים ראשיים של חברות חשובות רבות - סוסייטה ז'נרל, סאנופי-אוונטיס, נף סז'טל, טוטאל, ארווה, ארסלור וגם AXA. המגדל הגבוה ביותר ברובע כיום, "Tour First" ("המגדל הראשון"), נבנה בשנת 1974, גובהו 231 מ', הוא בעל 50 קומות והחליף את מגדל מונפרנאס בתואר המבנה הגבוה ביותר בסביבות פריז אחרי מגדל אייפל. גובהו המקורי של המגדל היה 159 מטר, אך לאחר שיפוץ שעבר בין השנים 2007–2011 הוא הוגבה לגובהו הנוכחי.
ב-9 בספטמבר 2008 חגג הדפאנס 50 שנה במופע זיקוקים ענק.
אחסאן חאג'-ספי
אחסאן חאג'-ספי (בפרסית: احسان حاج‌صفی; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת א.א.ק. אתונה.
קריירת מועדונים
חאג'-ספי התחיל את הקריירה שלו בזוב אהן אליה הצטרף בגיל 10 ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של ספאהאן. חאג'-ספי השתתף עם הקבוצה הבוגרת בגביע העולם לקבוצות 2007, בו רשם שתי הופעות. ביוני הושאל לעונה וחצי לטרקטור סאזי, אך בינואר  חזר לספאהאן. באוגוסט חאג'-ספי היה קרוב לחתימה עם פולהאם, אך העסקה לא יצאה לפועל לאחר שלא הצליח לקבל היתר עבודה.
ב-30 באוגוסט 2015 חאג'-ספי חתם לשנתיים בפ.ס.וו. פרנקפורט מהבונדסליגה השנייה. ב-13 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק הליגה נגד איינטרכט בראונשוויג. ב-2 במרץ 2016 חאג'-ספי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד דיסבורג.
בקיץ חאג'-ספי חזר לאיראן וחתם בספאהאן.
ב-2 בספטמבר 2018 חתם לשלוש שנים בטרקטור סאזי.
ב-2 באוגוסט 2021, חאג'סאפי חזר ליוון וחתם בא.א.ק אתונה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, חאג'-ספי שיחק בנבחרות הנוער של איראן. ב-25 במאי 2008 חאג'-ספי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן במשחק ידידות נגד, בו ניצחה איראן 2–3 וחאג'-ספי אף בישל שני שערים. ב-11 באוגוסט 2008, חאג'-ספי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד. במרץ ענד לראשונה את סרט הקפטן.
ב-10 באוגוסט 2017 חאג'-ספי הושעה מהנבחרת ביחד עם חברו מסעוד שוג'אעי, עקב נטילתם חלק במשחק קבוצתם, פאניוניוס, נגד מכבי תל אביב.
נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר מונדיאל 2022.
קלרה בירנברג
קלרה בירנברג (באנגלית: Clara Birnberg; 1892 או 1894 – 1989) הייתה אמנית יהודייה-בריטית, מאיירת, ציירת דיוקנאות ופסלת. לאחר נישואיה לאמן סטיבן וויינשטיין, הם שינו את שם משפחתם לווינסטיין (עם הפיכתה לקלייר וינסטיין) ושניהם הפכו לקווייקרים.
קורות חיים
בירנברג, שאביה נולד בטרנופול, אוקראינה, עברה לאנגליה עם משפחתה בשנת 1902. למדה בבית הספר לאמנות לאמנויות סלייד בין השנים 1910–1912 עם איזק רוזנברג ודייוויד בומברג, והפכה לחברה הנשית היחידה במעגל האמנים והמשוררים נערי וייטצ'אפל. היא הייתה האישה היחידה שהציגה מיצירותיה בתערוכה האימפרסיוניסטית "אמנות המאה העשרים: סקירה של תנועות מודרניות" בגלריה לאמנות וויטצ'אפל בשנת 1914. בה מילא מעגל זה חלק מרכזי.
בין הפסלים שלה, אחד מוצג באולם טוינבי שבויטצ'אפל, ואחד של ז'אן ד'ארק הוצב בגן ביתו של ג'ורג' ברנרד שו באייוט סנט לורנס בהרטפורדשייר, שם היו שו ובני הזוג שכנים (לסטיבן כבר היו קשרים עם שו). קלייר איירה כמה מספריו וציירה דיוקן שלו. בנוסף לציור של שו מספר פעמים, פסלה בירנברג גם פסל ברונזה בשנת 1946. לאחר ששו נפטר הועבר הפסל לתיאטרון שו ואז עם סגירתו לעיריית קמדן. מעבר לרישומים של שו, רשמה דיוקנאות של דמיטרי שוסטקוביץ', בנג'מין בריטן ומהטמה גנדי.
בתה רות הריסון הייתה ידועה בזכות קמפיין למען זכויות בעלי חיים. רות התחתנה עם דקסטר הריסון, אדריכל לונדוני.
גאורג וילהלם, נסיך הנובר
גאורג וילהלם, נסיך הנובר (בגרמנית: Georg Wilhelm von Hanover; 25 במרץ 1915 - 8 בינואר 2006), היה בנו של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג וגיסו של פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה
גאורג וילהלם נולד בבראונשווייג ב-25 במרץ 1915, לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג ולויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם השני, קיסר גרמניה ואוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה. טקס הטבילה של גאורג וילהלם נערך ב-10 במאי 1915, וסנדקיו היו מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, אקסל, נסיך דנמרק ואולגה, נסיכת הנובר.
בשנת 1918 התפטר אביו מתפקידו, בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית. בין השנים 1930–1934 למד גאורג וילהלם בבית הספר ארמון זאלם באיברלינגן על גדות אגם קונסטנץ, אשר הוקם בשנת 1920 על ידי קורט האן, חברו הטוב של מקס פון באדן - הקנצלר האחרון של הקיסרות הגרמנית. גאורג וילהלם היה חבר הוועד האולימפי הבינלאומי ואיגוד הספורט האולימפי הגרמני, ובין השנים 1948–1959 עמד בראש בית הספר ארמון זאלם.
ב-23 באפריל 1946 התחתן גאורג וילהלם עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ואלמנתו של כריסטוף, נסיך הסן, ונולדו להם 3 ילדים.
בשנת 2001 מתה אשתו סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, וב-8 בינואר 2006 מת גאורג וילהלם בביתו במינכן.
משפחתו
ב-23 באפריל 1946 התחתן גאורג וילהלם עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה היו לו 3 ילדים:
משמר החופים (נוטרי החוף)
משמר החופים היה יחידת נוטרים יהודים וערבים שהוקמה בשנת 1942 על ידי משטרת המנדט הבריטי. מטרת היחידה הייתה להתריע על פלישה אפשרית של כוחות גרמנים או איטלקים לארץ ישראל דרך החוף. הנוטרים היהודים נערכו לאורך שתי גזרות חוף, מראש הנקרה עד עתלית, ומג'סר א-זרקא עד נבי רובין (אזור שפך נחל שורק). בשנת 1944, לנוכח מצבה הירוד של היחידה, היא צורפה לפלמ"ח במתכונת של שתי פלוגות, צפונית ודרומית. כשנה לאחר מכן, עם חלוף סכנת הפלישה, פירקו הבריטים את היחידה.
הקמת משמר החופים
ההתפתחויות במלחמת העולם השנייה בשנים 1941 ו-1942 עוררו בקרב הבריטים ותושבי ארץ ישראל חשש מפני פלישת כוחות איטלקים וגרמנים לארץ, דרך החוף שהיה חשוף ברובו. הבריטים ביקשו להקים ולפרוש לאורך החוף יחידת משטרה, Coastal Watch, שתתריע על פלישה כזו ותהיה מורכבת מנוטרים ערבים ויהודים.
באפריל 1942 פנו הבריטים לסוכנות היהודית בבקשה לגייס נוטרים ליחידה זו, שכונתה בפי היישוב, "משמר החופים". הסוכנות היהודית ו"ההגנה" סברו שיחידה כזו יכולה לקדם גורם בעל אוריינטציה ימית ועודדו את הגיוס אליו. הסוכנות היהודית הטילה על "ההגנה" לארגן את הכוח במתכונת של "משטרת היישובים העבריים", כלומר ככוח שכפוף מבחינה פורמלית למשטרה הבריטית ולצד זאת כפוף בחשאי לפיקוד "ההגנה". היחידה שהוקמה מנתה כ־500 נוטרים יהודים ו-150 נוטרים ערבים.
500 הנוטרים היהודים פוזרו בשתי גזרות חוף, מראש הנקרה עד עתלית ומג'סר א-זרקא עד נבי רובין (אזור שפך נחל שורק). הנוטרים הערבים פוזרו בגזרה הצרה שבין הגזרות של הנוטרים היהודים, מעתלית ועד ג'יסר א-זרקא, ובגזרה שמדרום לנבי רובין ועד עזה.
פריסת הנוטרים לא הייתה אחידה. במקומות אחדים, כגון במחוז חיפה, העדיף מפקד המחוז הבריטי לארגנם במחנות לא ליד הים, מהם נשלחו לתצפית וסיורים בחוף. במקומות אחרים הם פוזרו בנקודות בחוף, ביחידות של כ-15 נוטרים.
מטה "ההגנה" הטיל על מפקדי הגלילים והנפות שלאורך החוף לשמור על הקשר עם הנוטרים ולאמנם, אולם הסידור לא עלה יפה, וגם ניסיון לשלבם בגדודי "משטרת היישובים העבריים" לא צלח. למצב זה הצטרפה העובדה שהנוטרים סבלו מיחס של הזנחה מצד הבריטים וממחסור בציוד ונשק. כל אלה הביאו למורל ירוד ביחידה.
הצירוף לפלמ"ח
יצחק שדה, שסייר במשמר החופים באביב 1943, התרשם לרעה ממצב היחידה והציע לשלבה בפלמ"ח. מ"כים וקציני פלמ"ח שצורפו בעקבות זאת ליחידה כמדריכים, והביאו לשיפור באימונים ובמצב הרוח של הנוטרים. בינואר 1944 החליטה "ההגנה", כי מפקדי הפלמ"ח יהיו מפקדי היחידה, וזאת בחשאי, במסווה של קציני סעד, המצורפים לקציני חיל הנוטרים.
במסגרת ההיערכות החדשה חולק משמר החופים לשתי פלוגות של הפלמ"ח, נוטרי חוף צפון (נח"ץ) ונוטרי חוף דרום (נח"ד). הפלוגה הצפונית, בפיקודם של מכבי מוצרי וסגנו, רחביה ברמן, מנתה 280 נוטרים וחלשה על גזרת החוף שמראש הנקרא ועד עתלית. אנשי הפלוגה שכנו בארבעה מחנות, בנהריה, בעיר גנים (קריית נחום), בבת גלים ובעתלית. מפקד הפלוגה פעל ממחנה עיר גנים וממשרד הקישור של הסוכנות היהודית לנוטרים בחיפה. הפלוגה הדרומית, בפיקודם של יעקב סלומון וסגנו דב דרומי, מנתה 154 נוטרים וחלשה על גזרת החוף שמג'יסר א-זרקא ועד נבי רובין. אנשי הפלוגה פוזרו ב-14 מוצבי תצפית, בין השאר בג'סר א-זרקא, בכפר ויתקין, בנתניה, בהרצליה בתל אביב, בבת ים ובנבי רובין.
פלוגות אחרות של הפלמ"ח נדרשו לשלוח מפקדים ומדריכים ליחידות החדשות, שבכל אחת מהן בהן הוקם בסיס אימונים מחתרתי, אליו הובא נשק לא לגאלי. רבים מאנשי הפלוגות נשלחו להכשרה צבאית בקורסים למ"כים ובקורסים מקצועיים ובשלב מאוחר יותר הם הוכשרו גם בהכרת חופי הארץ ובשיוט. הפעילות התאפשרה, בין השאר, לנוכח הזנחה של היחידות מצד הבריטים. מפקדי הפלוגות פעלו במעמד של מ"פ בפלמ"ח לכל דבר, וביוני 1944, הפלוגות השתתפו בכנס הראשון של הפלמ"ח.
הפירוק
בסתיו 1944, עם השינויים בחזיתות מלחמת העולם השנייה וחלוף סכנת הפלישה לחופי הארץ, החלו הבריטים בפירוק משמר החופים והתהליך הושלם במארס 1945. רוב אנשי היחידה סיימו בכך את שירותם ומקצתם השתלבו במסגרות אחרות – ביחידות נוטרים אחרות, בבריגדה היהודית ובפלמ"ח.
לוטונג
לוטונג (שם מדעי: Trachypithecus) הוא סוג של פרימטים הנפוצים בהודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה ביערות גשם טרופיים.
קופים אלה הם קרובי משפחתם של הלנגור ושל הלנגור האפור ומצויים על עצים ביערות. הם בעלי פרוות שחורות או כהות, למעט מספר מינים אדמוניים. הפנים בצבע לבן עם סימנים לבני מסביב לעיניים וגם על השפה העליונה. הם בעלי שערות ציצה ופיאות רחבים. הם בעלי זנבות ארוכים וכפות חזקות והם טובים בקפיצות.
תזונתם העיקרית של קופי הלוטונג היא על עלים, ניצנים ופירות.
זה (מיני-סדרה)
זה (באנגלית: Stephen king's it) היא מיני סדרת טלוויזיה משנת 1990 מז'אנר האימה המבוסס על ספרו "זה" של סטיבן קינג. הסדרה מכילה שני פרקים, שיצאו ב-18 וב-20 בנובמבר 1990.
פרק ראשון
שנה לאחר שאחיו הצעיר נעלם, ביל דנברו מחליט לאחד כוחות עם חבריו ולחקור את פרשת ההעלמות של ילדי עיירתם, ומגלים שאויבם בעצם ליצן פסיכופת בשם פניוויז.
פרק שני
27 שנה לאחר התרחשויות הפרק הראשון, החבורה חוזרת לדרי כדי להביס את "זה" סופית.
בית ספר עמק החולה
בית הספר "עמק החולה" נוסד בשנת 1956, כבית חינוך משותף לקיבוצי האזור שהשתייכו בעבר לאיחוד הקבוצות והקיבוצים.
ספורט
בבית הספר פועלת זה שנים "האקדמיה הגלילית לספורט", פנימייה לספורטאים בגילאי ט'–י"ב מכל הארץ, הבאים להתחיל את דרכם בקבוצות הספורט האזוריות. בכיתות ז'–ח' פועלת עתודת ספורט וכיתה רוחבית למצוינות בספורט.
ענפי ספורט בבית הספר: כדורסל, קטרגל, טריאתלון, אולפן מחול ושחייה.
אליפויות: כדורסל: פעמיים אלופי הארץ בליגת העל, פעם אחת אלופי ISF וייצוג בצרפת. אתלטיקה: 5 פעמים אליפות הארץ במרוצי שדה. מחזיקים בשיאים ובאליפות בנים ובנות בזריקת דיסקוס, הטלת כידון והדיפת כדור ברזל. טריאתלון: קבוצת בית הספר והגליל אלופי הארץ 2005. אליפות רכיבת שטח ז'–ח' מקום ראשון.
מגמות
תיאטרון ומוזיקה, אמנות ועיצוב המוצר, מנהל וכלכלה, משאבי אנוש, מכטרוניקה, לימודי גאוגרפיה, פיזיקה, ביולוגיה, קולנוע, כימיה, חקלאות, מדעי המחשב, מדעי החברה, חנ"ג, ערבית, מחול.
בית הספר משתתף בתוכנית התקשוב הלאומית של משרד החינוך.
מכוניות ברקלי
מכוניות ברקלי בע"מ (באנגלית: Berkeley Cars Ltd) הייתה חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט קבריולה, קומפקטיות, 2 מושבים, אשר ברובם היו מכוניות מיקרו בנויות מפיברגלס.
היסטוריה
חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" פעלה מהעיר ביגלסווייד (Biggleswade) ממחוז בדפורדשייר (Bedfordshire), במזרח אנגליה.
המנועים היו בנפח 322 סמ"ק עד 692 סמ"ק אשר נלקחו מיצרני אופנועים, (מנוע הנעה קדמית), מנועים גדולים יותר (לדגם ברקלי בנדיט) נלקחו מחברת פורד, מדגם פורד אנגליה (דגם 105E).
החברה פעלה בין השנים 1956–1960, בזכות שיתוף פעולה בין מעצב הרכב לורנס "לורי" בונד (Lawrie Bond) ומנהל חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" צ'ארלס פאנטר (Charles Panter).
בסוף 1960 הכריזה חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" על הליך פירוק.
הדגם הראשון אשר ייצרה החברה היה ברקלי ספורט SA322. בספטמבר 1959 התחילה החברה לייצר את דגם הברקלי T60 בתצורת תלת אופן.
Ye
Ye (בעברית: יה) הוא אלבום האולפן השמיני של הראפר האמריקאי קניה וסט. האלבום יצא לאור ב-1 ביוני 2018 דרך חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם.
1700 בצרפת
שנת 1700 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 713 שנות לאום
מוניר מוחמדי
מוניר מוהנד מוחמדי אל-כאג'ווי (בערבית: منير مهند محمدي الكاجوي; נולד ב-10 במאי 1989) הוא כדורגלן מרוקאי-ספרדי המשחק בעמדת השוער באל-וחדה.
קריירת מועדונים
בקיץ מוניר חתם במלייה ב'. אחרי עונה אחת, מוניר הצטרף לקבוצה הראשונה ששיחקה בליגה השלישית.
ב-17 ביוני 2014 מוניר חתם בנומנסיה מהליגה השנייה. ב-11 בספטמבר מוניר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לגנס, בו גם עצר שני פנדלים.
ב-19 ביולי 2018 חתם במאלגה.
ב-5 בספטמבר 2020, מוניר חתם בהטאייספור מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
בשנת מוניר החליט לנצל את שורשיו המרוקאים ולייצג את נבחרת מרוקו. ב-9 במרץ 2015 מוניר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 ל.
מוניר השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2017, מונדיאל 2018 וגביע אפריקה לאומות 2019.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022.
משפט ההישנות של פואנקרה
משפט ההישנות של פואנקרה הוא משפט מתמטי העוסק במערכות דינמיות, בעל שימושים בסטטיסטיקה ובפרט בתהליכים מקריים, וכן בפיזיקה סטטיסטית. במילים פשוטות המשפט קובע כי בתנאים מסוימים, חלקיק הנע בצורה אקראית בתוך תיבה, יחזור קרוב ככל שנרצה למיקומו המקורי לאחר פרק זמן סופי כלשהו.
למשפט היה תפקיד חשוב בהתפתחות הפיזיקה הסטטיסטית בסופה של המאה ה-19, והוא הביא את הפיזיקאים לנסח מחדש את הנחת הארגודיות.
נוסח פורמלי
באופן כללי, המשפט עוסק במרחב הסתברות, יחד עם העתקה מדידה T: X \to X שהיא שומרת מידה, כלומר, לכל מאורע.
יהי מאורע בעל הסתברות חיובית. לכל x \in E, נגדיר. אזי מתקיים כי בהסתברות 1.
דוגמה לכך שהדרישה כי מידת המרחב תהיה סופית, כלומר שהמרחב יהיה מרחב הסתברות, היא הדוגמה של ההעתקה המוגדרת Tx = x+1. קל לראות כי זו העתקה מדידה ושומרת מידה, ובכל זאת אף נקודה אינה חוזרת לעצמה.
נניח עוד כי מרחב מטרי קומפקטי, וכי T היא גם פונקציה רציפה שהיא הומאומורפיזם. אזי קיימת נקודה x \in X כך שלכל קיים  שעבורו.
נניח עוד כי X מרחב טופולוגי האוסדורף המקיים את אקסיומת המנייה השנייה. תהי \Sigma טופולוגיה המכילה את סיגמא-אלגברת בורל, שביחס אליה T היא פונקציה רציפה. אזי בהסתברות 1, עבור x \in X, לכל סביבה פתוחה של x, קיים  שעבורו T^nx \in U.
הוכחה
נוכיח להלן את הגרסה ההסתברותית של המשפט.
לכל נגדיר. כמו כן נגדיר. ברור כי וכי הצגה זו היא איחוד זר. כמו כן אלה קבוצות מדידות, שכן מתקיים וכן ניתן להראות באינדוקציה כי  לכל n \geq 2.
נשים לב כי עבור כל בהכרח  לכל. נובע מכך כי הסדרה היא סדרה של קבוצות זרות.
מהיות T שומרת מידה נובע כי לכל, ולכן נובע כי,
ומכאן כי בהכרח, כפי שנדרש.
שוודיה באירוויזיון 2023
שוודיה השתתפה וזכתה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Tattoo" של לורן. על מנת לבחור את שירה ונציגה לתחרות הפיק תאגיד השידור השוודי את הקדם המסורתי, המלודיפסטיבלן לשנת 2023.
רקע
קדם לאירוויזיון 2023 השתתפה שוודיה בתחרות האירוויזיון שישים ואחת פעמים מאז הופעת הבכורה שלה ב-1958. שוודיה זכתה בתחרות שש פעמים: ב-1974 עם השיר "Waterloo" בביצוע של אבבא, ב-1984 עם השיר "Diggi-Loo Diggi-Ley" בביצוע הרייס, ב-1991 עם השיר "Fångad av en stormvind" בביצוע קרולה, ב-1999 עם השיר "Take Me to Your Heaven" בביצוע שארלוט נילסון, ב-2012 עם השיר "Euphoria" בביצוע לורן וב-2015 עם השיר "Heroes" בביצוע מונס סלמרלוב. לאחר ששיטת חצאי הגמר הוצגה בתחרות לראשונה באירוויזיון 2004, פרט לאירוויזיון 2010, שוודיה העפילה לשלב הגמר תמיד. זה כולל את קורניליה יאקובס, שהגיעה למקום הרביעי בגמר אירוויזיון 2022 עם השיר "Hold Me Closer".
תאגיד השידור השוודי, Sveriges Television (SVT), משדר ומפיק את הקדם הלאומי של שוודיה לאירוויזיון, המלודיפסטיבלן, מאז 1959.
לפני האירוויזיון
לאחר שהאירוע הקודם של המלודיפסטיבלן נערך בעיר הבירה בלבד עקב מגפת הקורונה בשוודיה, תוכנן השנה לחזור לשיטה המסורתית של אירוח התחרות שביב שש ערים שונות במדינה (מאלמה, גטבורג, לינקפין, לידקפין, ארנחולדסביק וסטוקהולם). בדומה לשנים הקודמות, המהדורה הזו של כללה ארבעה מקצים, חצי גמר וגמר. השנה השתתפו בה 28 אמנים ושירים, ומתוכם רק שנים-עשר עלו לגמר. ב-24 בספטמבר 2022 נבחרו פראח עבדי ויספר רנדאל להנחות את ערבי התחרות.
בארבעת המקצים התקיימו שני סבבי הצבעה. השיר שקיבל את מספר הנקודות הגבוה ביותר בסיבוב הראשון העפיל ישירות לגמר. לאחר מכן התקיים סבב הצבעה נוסף, שהורכב מקבוצות גיל שונות בשוודיה (3–9, 10–15, 16–29, 30–44, 45–59, 60–74 ו-75 ומעלה). מספר הנקודות שכל קבוצת גיל הייתה יכולה להעניק עמד על 1, 3, 5, 8, 10 או 12 – בדומה לשיטת "שתים עשרה הנקודות" של תחרות הזמר של האירוויזיון. השיר שקיבל את מספר ההצבעות הגבוה ביותר בסיבוב השני העפיל גם כן לגמר. שני שירים נוספים שמוקמו במקום השני והשלישי בסיבוב זה עברו לשלב חצי הגמר. בניגוד למהדורה הקודמת, בו הונהגו שני חצאי גמר, השנה הוחלט לאחד את שמונת השירים שהגיעו לשלב זה לערב אחד, בו יעלו לגמר ארבעה מתוכם. בגמר, זהות הזוכה נקבעת באמצעות שילוב בין קולות חבר השופטים הבין-לאומי והצבעות הקהל ביחס שווה.
רשימת המשתתפים
ב-26 באוגוסט 2022 פתחה SVT את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם. המועד האחרון היה ב-16 בספטמבר, והחלק השני של האמנים המועמדים להשתתפות בקדם הורכב מכאלו שהוזמנו במיוחד על ידי רשות השידור השוודית. היא ציינה לאחר מכן כי התקבלו למעלה מ-2,800 מועמדויות, שנבחנו כל ידי ועדה מקצועית בראשות מפיקת הקדם, קארין גונארסון.
המחצית הראשונה של מתמודדים הוכרזה על ידי SVT ב-29 בנובמבר 2022, ואילו המחצית השנייה נחשפה למחרת. כמה מהמשתתפים התחרו בעבר במלודיפסטיבלן: אקסל שילסטרום (2017), אווה רידברג ואווה רוס (2021), יון הנדריק פיילגרן (2015, 2017 ו-2019), לורן (2011, זוכת 2012 ו-2017), לולו לאמוט (זוכת 2020 ו-2021 כחלק מ-The Mamas), מרייט האנסון (2015, 2017, 2018 ו-2020), נורדמאן (2005 ו-2008), להקת פיינטוז (2014 ו-2016), פול ריי (2020 ו-2021), תיאוז (2022), טונה סקיליוס (2022) וויקטור קרון (2016, 2017 ו-2019).
מקצה ראשון
המקצה הראשון התקיים ב-4 בפברואר 2023 בסקנדינביום שבגטבורג. 2,912,000 איש צפו בשידור החי. בסך הכל הובאו למערכת הניקוד 9,852,321 הצבעות מ-525,532 מכשירים שונים.
מקצה שני
המקצה השני התקיים ב-11 בפברואר 2023 בסאב ארנה שבלינקפין. 2,830,000 איש צפו בשידור החי. בסך הכל הובאו למערכת הניקוד 10,108,443 הצבעות מ-527,368 מכשירים שונים.
מקצה רביעי
המקצה הרביעי התקיים ב-25 בפברואר 2023 במאלמה ארנה שבמאלמה. 2,814,000 איש צפו בשידור החי. בסך הכל הובאו למערכת הניקוד 9,932,645 הצבעות מ-542,205 מכשירים שונים. במהלך הופעתה של לורן פרץ לבמה פעיל סביבתי ואחז שלט מחאה.
חצי גמר
חצי הגמר התקיים ב-4 במרץ 2023 באצטדיון הגלונדס ארנה שבארנחולדסביק. 2,315,000 איש צפו בשידור החי, ולמערכת הניקוד הובאו בסך הכל 12,078,625 הצבעות מ-541,460 מכשירים שונים.
גמר
הגמר נערך ב-11 במרץ 2023 בפרנדס ארנה שבסטוקהולם. המנצחת הייתה לורן עם השיר "Tattoo". 3,419,000 איש צפו בשידור החי. בסך הכל הובאו למערכת הניקוד 23,521,188 מ-936,964 מכשירים שונים – נתון שיא של המלודיפטסיבלן לדורותיו.
באירוויזיון
כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. שוודיה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. שוודיה שובצה כמדינה ה-11, אחרי מולדובה ולפני אזרבייג'ן. ב-11 במאי 2023 ביצעה לורן את "Tattoo" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שוודיה הופיעה תשיעית, לפני אלבניה ואחרי ספרד.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג שירה של שוודיה במקום הראשון, עם 340 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום השני, עם 243 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים "Tattoo" במקום הראשון, כשבסך הכל זכה לקבל 583 נקודות. זה סימן את ניצחונה השביעי של שוודיה בתחרות הזמר של האירוויזיון – שיא שהוחזק עד אז על ידי אירלנד בלבד. כמו כן, לורן הפכה לאישה הראשונה ולאמן השני שזוכה בשתי מהדורות אירוויזיון שונות (הראשון שעשה זאת היה ג'וני לוגן האירי, שזכה בשנים 1980 ו-1987).
הצבעה
במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שתי קבוצות הצבעה (הקהל של אותה המדינה והשופטים). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים השוודי הורכב מפרדריק לארס קמפה, רוברט סטפן סהלברג, אירנה פדישין, ארנתקסה אלווארז, קלרה אמה קלינגנסטרום ואיזבל-מריה הארה-ליונגרן. בחצי הגמר הראשון הגיעה שוודיה למקום השני עם 135 נקודות. שתי מדינות העניקו את מירב הנקודות (12) הציבוריות שלהן (הצבעות הקהל) לשוודיה בחצי הגמר: הולנד ומלטה. בגמר חמש עשרה מדינות העניקו לשוודיה את מירב הנקודות של שופטיה: אלבניה, קפריסין, דנמרק, אסטוניה, פינלנד, גרמניה, אירלנד, ישראל, ליטא, מלטה, מולדובה, הולנד, ספרד, אוקראינה והממלכה המאוחדת. מהקהל לא קיבלה פעם אחת את 12 הנקודות. שוודיה העניקה בגמר את 12 הנקודות שלה לפינלנד (קהל ושופטים).
עץ הדר (ספר)
עץ הדר הוא ספר שחיבר הראי"ה קוק העוסק בכשרות האתרוג לחג הסוכות. בספר מבסס הרב קוק את העמדה ההלכתית הפוסלת אתרוג מורכב לקיום מצוות נטילת ארבעת המינים בסוכות. המטרה המוצהרת של הספר היא עידוד יהודי הארץ והעולם, לרכוש את אתרוגי ארץ ישראל שגדלו במטעי איכרים יהודים, שהייתה עליהם השגחה שאינם מורכבים.
הרקע להוצאת הספר
מאז בואו ארצה ותחילת כהונתו כרבה של יפו ושל המושבות הסמוכות לה, וגם בשנותיו המאוחרות כרבה של ירושלים, עודד הראי"ה קוק הפצת אתרוגי ארץ ישראל שגדלו בפרדסים בבעלות יהודית בארץ ישראל, אלה מהם שהיו לדבריו "בטוחים מהרכבה וכשרים בבירור". הוא פיקח בעצמו על גידול האתרוגים בפרדסי הארץ. במיוחד סייע לאגודת הארצ-ישראלית "פרי עץ הדר" (מחלקה בתוך אגודת הפרדסנים "פרדס"), אשר החלה לפעול במחצית שנות התר"ס, ועמדה תחת פיקוחו והשגחתו. הרב פרופ' נריה גוטל ציין כי הראי"ה הקדיש לנושא למעלה מחמישים אגרות.
בחודש שבט ה'תרס"ז (1907) כתב הראי"ה לאחיו הרב דב בער הכהן קוק: "באלו הימים כתבתי מעט בעניין האתרוגים המורכבים... אפשר הדבר, שידפיס שמואל שי', או האגודה "פרי עץ הדר", איזה קונטרס ממני בזה". לדבריו, כל אתרוגים הגדלים בפרדסי ארץ ישראל, ללא פיקוח רבני, "הם כמעט בוודאי מורכבים". כשבוע לאחר מכן ציין שלאחר שבועיים של עבודה, הוא עומד באמצע הכתיבה. בחודש ניסן ציין כי הקונטרס עומד באמצע ההדפסה. המודעות הראשונות על פרסומו נדפסו בעיתונות בתחילת חודש סיוון.
את המהדורה הראשונה של הספר הוציא לאור שמואל הכהן קוק, אחיו של המחבר. הוא העתיק את כתב היד, חילק אותו לפרקים, והשיב אותו לראי"ה, שהוסיף ושינה עוד. הספר נדפס בבית הדפוס של ישראל דב פרומקין בירושלים, והאח שמואל היה אחראי על הפצתו. במהדורה הראשונה כ-120 עמודים. זהו הספר ההלכתי הראשון שכתב הראי"ה לאחר עלייתו ארצה. החיבור היה אמור להיות ראשון בשורת חוברות בנושא, אולם למעשה היה היחיד.
בשנת ה'תשמ"ו (1986) הוציא לאור הרב ד"ר יהודה זולדן מהדורה נוספת של הספר – "עץ הדר השלם". לספר נוסף מבוא היסטורי על מאבקו של הראי"ה בעד נטילת אתרוגים שאינם מורכבים, ונגד נטילת אתרוגים מורכבים. כן נוספו עוד פרקים מכתב יד, מקורות בהערות שוליים, וכן מפתחות. הספר יצא בהוצאת מכון הרצי"ה.
תוכן הספר
המבוא לספר נקרא "ראש אמיר". בפתחו נקבע הפסוק העוקב בספר יחזקאל "וְיָדְעוּ כָּל עֲצֵי הַשָּׂדֶה כִּי אֲנִי ה' הִשְׁפַּלְתִּי עֵץ גָּבֹהַ הִגְבַּהְתִּי עֵץ שָׁפָל הוֹבַשְׁתִּי עֵץ לָח וְהִפְרַחְתִּי עֵץ יָבֵשׁ אֲנִי ה' דִּבַּרְתִּי וְעָשִׂיתִי". כן מובאת לשון תיקוני הזוהר ב"תיקונא חד ועשרין": "וכמה דלית פסול ביעקב דלעילא, כן צריך דלא יהא פסול באתרוג, לקיימא קרא כלך יפה רעיתי ומום אין בך".
הספר מחולק לארבעים ושמונה פרקים ("סימנים") קצרים. כל פרק דן בנושא הלכתי שונה בסוגיית האתרוגים המורכבים, ואף בנושאים נוספים, מעניין לעניין באותו עניין, לדוגמה: גדריו של הכלל "לא בשמים היא".
הנימוק העיקרי המוצג בספר לפסילת אתרוג מורכב, הוא שפרי שגדל מהרכבת אתרוג ולימון איננו נחשב – על פי ההלכה – לאתרוג, ולכן אינו כשר למצווה. לצד טעם זה, דן הראי"ה בטעמים נוספים לפסול אתרוג כזה, למשל, איסור כלאיים שנעשה בתהליך ההרכבה. הדיון בנימוק הזה מתרחב לדיונים בכללי איסור כלאיים, איסור כלאיים לבני נח, והאופן בו נקבעים פרטי הלכות מצוות בני נח.
הרב צבי יהודה קוק ציין כי בספר זה ישנו "גילוי מיוחד של חריפות, כמעין המתגבר, מעניין לעניין ומדבר לדבר – שלא כדרכו הרגילה של הרב. וכל אותה הפגנה של חריפות... הייתה להרבות התעניינות של הלמדנים בנושא". תוכן הפרקים מפורט ב"לוח המפתחות" בסוף החיבור.
קוז'ון קורה
גאוגרפיה
ראשיתו של הנהר במפגש הנהרות אלומינה וצ'ימווין, והוא זורם דרום-מזרחה לאורך 70 ק"מ, בחלקו הגדול לאורך כביש 40, עד שנשפך לנהר לימאי.
הצמחייה האופיינית לאורך הנהר כוללת עצי ערבה, שהם מין פולש שמקורו באירופה. הנהר עשיר בדגי סלמון, שמהווים מקור משיכה לדייגים רבים. גם צפרים מוצאים עניין בנהר, שבסביבתו ניתן לצפות בכ-200 מיני עופות, בהם ברווז ארוד כנף, חופמי זרעים, ננדו הפונה ועקב עיטי שחור חזה.
לאורך הנהר, במיוחד באזור בו נשפך אליו נהר קלאופו, הייתה בעבר קהילת מפוצ'ה גדולה, שעזבה בעקבות כיבוש המדבר ב-1879.
נערי וייטצ'אפל
נערי וייטצ'אפל הייתה קבוצה של סופרים ואמנים יהודים-בריטים בראשית המאה ה-20. הקבוצה נקראה על שם שכונת ויטצ'אפל בלונדון, שבה היה ריכוז גבוה של מתיישבים יהודיים וממנה הגיעו רבים מחבריה. חברים אלה כללו את מארק גרטלר, איזק רוזנברג, דייוויד בומברג, ג'וזף לפטוויץ', ג'ייקוב קרמר, מוריס גולדשטיין, סטיבן ווינסטן, ג'ון רודקר, לזרוס אהרונסון והחברה היחידה במעגל, קלרה בירנברג.
כמה מחברי הקבוצה, כמו רודקר, רוזנברג, לפטוויץ', ויינסטין ובומברג, היו פעילים פוליטית וחברים בליגה הסוציאליסטית הצעירה הרדיקלית.
דובה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אדולף איבון
אדולף איבון (בצרפתית: Adolphe Yvon; 1817–1893) היה צייר צרפתי, הידוע בציורי מלחמות נפוליאון. איבון למד אצל פול דלארוש, עלה לתהילה במהלך האימפריה השנייה, וסיים את הקריירה שלו כמורה.
קריירה
זמן קצר לאחר תום מלחמת קרים בספטמבר 1855, הוזמן איבון על ידי ממשלת צרפת לצייר תמונה גדולה של לכידת המבצר בסבסטופול. הוא הפליג לחצי האי קרים ב־19 בפברואר 1856, שם בילה שישה שבועות ביצירת תיק רישומים וכן ביקר בשדה הקרב של אינקרמן.
בשנת 1857 הוצג בסלון של פריז הציור הגמור "לכידת המבצר של מלקוף 8 בספטמבר 1855", ושנתיים לאחר מכן הוצגו "נקיק מלקוף" ו"לה קורטיין דה מלקוף". "לכידת המבצר" הייתה יצירה בגודל 6 מטר על 9 מטרים וייצגה את הרגע בו נלכד המבצר בסביבות אחר הצהריים של יום הקרב.
בשנים שלאחר מכן החל הקיסר נפוליאון השלישי להעריץ את סצינות הקרב שלו. באופן טבעי הוא האדיר את הקטל בקרבות של נפוליאון הראשון.
איבון הפך לקצין של לגיון הכבוד בשנת 1867, וצייר את דיוקנו של נפוליאון השלישי בשנה שלאחר מכן.
לטראנו
לטראנו (באיטלקית: Laterano) הוא מתחם ברומא השוכן על גבעת צ'ליו, דרומית-מזרחית למרכז ההיסטורי של העיר. האזור קרוי על שמה של משפחת לטראני הפלבאית, שבניה נשאו במשרות ממשלתיות בימי כהונתם של מספר קיסרים. המשפחה איבדה את שליטתה בשטח בשנת 311, כאשר הקיסר קונסטנטינוס מסר אותו לרשות הכנסייה.
אדולף איבון
קריירה
איבון היה ידוע כמורה מוביל לציור בבית הספר לאמנויות יפות בשנים 1863–1883. כמה ציירים אמריקאים קיבלו ממנו הדרכה, בניהם כריסטיאן שוסלה, אלפרד וורדסוורת תומפסון, ויליאם סרטין וג'וליאן אלדן וייר. האחרון לקח שיעורי ציור חיים אחר הצהריים אצל איבון החל בסתיו 1874.
בשנת 1881 מונה אדולף איבון לפרופסור לשרטוט באקול פוליטכניק 12, ועבד שם עד שנת 1887, ופרש ממנו בגלל מגבלת הגיל. הפדגוגיה של איבון התבססה על חזרה לציור פשוט, על התבוננות בטבע. "איבון רצה לתת לתלמידים את ההבנה של האנטומיה האנושית שלדעתו חיונית לציירים. כדי להראות להם את התועלת בלימוד, הוא היה מקבץ אותם סביבו, ומשרטט על קרטון שהוצב בפינת החדר בכמה קווים פשוטים תוך מספר דקות, רישום של הדומן. הוא היה מלווה כל קו בהסבר הנוגע לפרופורציות של גוף האדם כמו גם לזוויות השונות שנקבעות על ידי התנועות.
לטראנו
בלטראנו שוכנים מספר מבנים ידועים, המוכרים כנכסים אקס-טריטוריאליים של הוותיקן:
אדולף איבון
קריירה
הוא גם חשב שמועיל לתת להקנות להם כמה מושגים לגבי האנטומיה של הסוס. המטרה שהציב הייתה ללמד אותם, על ידי מספר קטן של קווים מקדימים, כיצד לצייר במהירות רישומים מהחיים."
איבון קבע את הנושא לרישומי הקומפוזיציה לתלמידיו, למשל, "רצח יוליוס קיסר", ופירט כיצד לעשות זאת: "קיסר מכסה את ראשו בטוגה... הוא מועבר לרגלי הפסל של פומפיוס, שנשטף בדמו."
אלכסנדר סטיוארט, האספן האמריקני, ביקש מאיבון לצייר את הפיוס בין הצפון והדרום (ציור שאבד) בשנת 1870, וכן את ״הגאונות של אמריקה״ (1858, 1870). דיוקנו של הנשיא קרנוט (1888) שהוצג בתערוכה הקולומביאנית העולמית.
קוד לבוש (ספר)
"קוד לבוש" הוא ספר שנכתב על ידי קרי פיירסטון. גיבורת הספר היא מולי פרוסט שכתוצאה מנזיפה שקיבלה חברתה לשעבר בנוגע לקוד הלבוש בבית ספרן מחליטה להקים את הפודקאסט "קוד לבוש" שמטרתו להתנגד לקוד הלבוש בבית הספר. בפודקאסט היא מראיינת בכל פעם תלמידה אחרת שנפגעה ממדיניות קוד הלבוש ומהר מאוד הפודקאסט הקטן שלה צובר תאוצה והופך למוביל מהפכה ענקית.
על המחברת
קרי פיירסטון התחילה את כתיבת הספר על מנת לתת השראה לבנות נוער אשר יזדהו עם הקשיים של הדמויות. היא אקטיביסטית וספריה משקפים את תשוקתה להעלות על פני השטח נושאים שלא מדברים עליהם מספיק וליצור עליהם שיח גלוי. פיירסטון קיבלה השראה לכתוב את הספר אחרי ששמעה את בתה משוחחת עם חברות על בית הספר ושמה לב לדפוס מסוים, אחרי שראיינה בנות נוער אחרות היא גילתה שקוד לבוש היוה בעיה גדולה באמריקה, כמעט לכל נערה היה סיפור אישי שקשור אליו.
תקציר העלילה
הסיפור מתרחש בחטיבת פישר בקונטיקט, הוא מתחיל בכך שמולי פרוסט צופה באוליביה בונבנטורה ננזפת על הפרת קוד לבוש, ובגלל התקרית הזו בית הספר מבטל את טיול הקמפינג לכל השכבה. מולי מקימה פודקאסט על מנת להציג לתלמידים את הסיפור האמיתי מאחורי התקרית ולמחות על קוד הלבוש. בכל פרק חברותיה מספרות על תקריות שקרו להן בגלל כפיית קוד הלבוש ואורחים מיוחדים מוזמנים ומספרים על השפעת הנושא עליהם. אנחנו לומדים להכיר את הבית של מולי ואת משפחתה, את החבר הטוב ביותר שלה ואת חיי החברה שלה. בסוף הספר המרד הצליח וקוד הלבוש שונה מאכיפות מוגזמות שחלות רק על הבנות לאכיפות כמו חובה על לבוש עליון, לבוש תחתון, נעליים ואיסור על ביגוד שמציג דברי שנאה, קללות, פעילות לא חוקית, גסה או אלימה.
לא בטוחה
לא בטוחה (באנגלית: Insecure) היא סדרת קומדיה מקורית של רשת HBO שנוצרה על ידי איסה ריי ולארי וילמור. הסדרה מבוססת באופן חלקי על סדרת אינטרנט של איסה ריי, שגם מככבת בסדרה בתפקיד ראשי. הסדרה עלתה ב-23 בספטמבר 2016, וקיבלה ביקורות טובות ממבקרים. ב-14 בנובמבר 2016 חודשה הסדרה לעונה שנייה שעלתה ב-23 ביולי 2017. ב-12 באוגוסט 2018 עלתה לשידור העונה השלישית, ובספטמבר באותה השנה חודשה הסדרה גם לעונה רביעית, בת 10 פרקים (לעומת 8 בעונות הקודמות), אשר עלתה לשידור ב-12 באפריל 2020. במאי 2020 חודשה הסדרה גם לעונה חמישית. בינואר 2021 הודיעה רשת HBO כי העונה החמישית תהיה האחרונה. עונה זו עלתה לשידור ב-24 באוקטובר 2021, וכוללת 10 פרקים.
עלילה
הסדרה בוחנת את החוויה של נשים שחורות דרך נקודת המבט של הגיבורה הראשית, איסה (איסה ריי), וחברתה הטובה, מולי (איבון אורג'י). שתיהן חברות טובות מאז לימודיהן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. איסה עובדת בעמותה ללא כוונת רווח המסייעת לתלמידי חטיבת ביניים, מולי היא עורכת דין מצליחה. במהלך העונה היא יוצאת עם גברים רבים אך מתקשה לנהל מערכת יחסים ממושכת.
ביקורת
הסדרה קיבלה ביקורות טובות ממבקרים. באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה ציון של 100% טריות, ציון המבוסס על 52 סקירות עם דירוג של 8.05/10. אתר מטקריטיק נתן לסדרה ציון של 84 מתוך 100, ציון המבוסס על 33 ביקורות.
Р (כתב קירילי)
אֶר היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית רו וצורתה כשל רו גדולה וכשל האות הלטינית P בשתי צורותיה. זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Е, Б ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו. האות מייצגת עיצור מכתשי, רוטט /r/, וערכה המספרי הוא 100. באלפבית הקירילי העתיק נקראה האות רְצי (Рьци).
כיבוש התודעה האמריקאית
כיבוש התודעה האמריקאית (באנגלית: The Occupation of the American Mind) הוא סרט דוקומנטרי משנת 2016 המשרטט את האופן שבו פועלת ההסברה הישראלית בארצות הברית מאת לורטה אלפר וג'רמי ארפ. הקריין הוא רוג'ר ווטרס. לפי אל-ג'זירה, הסרט מבקש להראות כיצד לוחמת מידע שניהלו ישראל ותומכיה שינתה את ההסתכלות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וכבשה את לבם ומוחותיהם של האמריקאים ב-50 השנים האחרונות. הסרט בוחן את תמיכתה האיתנה של ארצות הברית בישראל מול פעולותיה השנויות במחלוקת של האחרונה.
הסרט התיעודי מתחיל בקטעי וידאו ממבצע צוק איתן, ובאמצעות מומחים, מחציתם יהודים אמריקאים, מראה כיצד ממשלת ישראל וקבוצות לובי פרו-ישראליות מנצלות את השפעתם בתקשורת האמריקאית כדי לעצב את דעת העם האמריקני בנוגע לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון ובעזה.
עלילה
הסרט מראה כיצד התקפות ישראליות על מחבלים פלסטינים עוררו הפגנות נרחבות ברחבי העולם, בעוד שארצות הברית נותרה איתנה בתמיכתה בישראל.
הסרט התיעודי מתחיל בהקרנת מבצע צוק איתן, במהלכו הפציצה ישראל כמעט 20,000 טונות של חומר נפץ על עזה ב-51 ימים, נהרגו יותר מ-2,000 פלסטינים, ונפצעו עשרות אלפים. לפי הוושינגטון פוסט, הסרט ממשיך להראות שלאחר מלחמת לבנון הראשונה, ישראל שכרה את פרנק לונץ, יועץ יחסי ציבור אמריקאי שסייע לקמפיינים הרפובליקנים. לונץ יעץ לתומכי ישראל "להציג תמיד את הפעולה הצבאית הישראלית כהגנה עצמית. הדוברים צריכים להתמקד בטרור, לא בטריטוריה". לונץ הבין ש"ישראל לא יכולה לגרום לתמונות קורעות לב מלבנון ומעזה להיעלם, אבל אפשר לגרום לאמריקאים להאמין שלפלסטינים מגיע כל מה שישראל תכה בהם". לפי המומחים שרואיינו בסרט התיעודי, כל ביקורת על ישראל מתויגת כאנטישמית, ורק יהודים ששונאים את עצמם אינם תומכים בכיבוש הישראלי. כאשר בוב סיימון או מייק וואלאס מעזים לבקר את ישראל ב-60 דקות הם מתוארים כאוטואנטישמים."
סקר CNN שנערך ב-2014 מצא כי 40 אחוז מהאמריקאים האמינו שישראל משתמשת בכוח מופרז נגד תושבי עזה.
ביקורת
הסרט התיעודי היה אמור להיות מוצג במרכז קהילתי בטאקומה פארק שבמרילנד, אך נדחה בחודש לאחר שהמועצה ליחסי קהילה יהודית (JCRC) בוושינגטון מחתה על חסותה של העירייה על ההקרנה.
בסופו של דברהוצגה גרסה של 45 דקות במקום 84 דקות, כדי לספק הזדמנות לדיון לאחר הצפייה. לאחר ההקרנה, נערך פאנל עם נציגי הקול היהודי לשלום והמועצה ליחסים בין ארצות הברית לאסלאם. לפני הקרנת הסרט התיעודי ביקשו גורמים בעירייה מהמועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון להשתתף, אך הם סירבו לבקשה מאחר שלדעתם שאר משתתפי הפאנל "מתנגדים לעצם קיומה של מדינת ישראל".