cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רמת גן
שיכון ותיקים
בשיכון ותיקים מצויים בית הצנחן, בריכת המרגנית, מועדון ספיב"ק ומרכז איל"ן, מרכז הטניס, בית הספר היסודי "ניצנים" ובית הספר התיכון "אהל שם", שבט צופי "הירקון" המונה כ-1,200 חניכים מבתי הספר הסמוכים לשיכון, בית הצייר אהרון כהנא, בית הסופר אב"א אחימאיר "בית אבא", וסניף בני עקיבא. בסמוך ממוקמים: אתר שבע טחנות היושב על ציר נחל הירקון, יער ראש ציפור, תל נפוליאון והחווה החקלאית תלמי אביב; אשר מצויים כולם בשטח השיפוט של העיר תל אביב. בשכונה מתגוררים כ-4,800 תושבים.
שכונת הגפן
שכונת הגפן (בעבר כונתה: שכונת הוואדי) הוקמה על אדמת הפרדסים של שלושת האחים גפן: צבי, מרדכי ואליעזר. שוכנת במרובע הרחובות ז'בוטינסקי, רחוב ביאליק, אבא הלל והמבדיל. סופחה לרמת-גן ב-30 בדצמבר 1943. ב-1945 עיריית רמת גן הקימה את "בית הגאולים" בשכונה שהיווה מעברת קליטה ל-19 ממשפחות פליטי המלחמה מאירופה. בשנות ה-80, שמה שונה לשכונת הגפן. בתי הספר גאולים והגבעה ששכנו בשכונה אוחדו בשנת 1990 לבית הספר "גבעולים". כיום עוד ניתן למצוא בשכונה עצי תפוזים מימי הפרדס ובארות שנחפרו כדי לספק מי השקיה. בשכונה מתגוררים כ-7,000 תושבים.
נחלת גנים
שוכנת בין רחוב המבדיל לרחוב בן-גוריון של היום, ובין רחוב אבא הלל לדרך ז'בוטינסקי. בשכונה מתגוררים כ-8,300 תושבים.
השכונה החלה דרכה כישוב חקלאי נפרד מרמת גן שראשיתו הרשמית באספת בעלי מלאכה שכינס מנחם שינקין ב-1914 בה הוצע לקנות 280 דונם מ'חברה חדשה'. אדמות אלו נרכשו מן הטמפלרים הגרמנים אשר קנו אותם מערביי ג'ריסה. היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה סבל מגירוש התושבים בעלי האזרחות הזרה (שאינה עות'מאנית) על ידי האימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ ישראל. מסיבה זו ירדה משפחת לוין שהחזיקה באזרחות רוסית לאלכסנדריה שבמצרים. רישום הקרקעות בטאבו סודר רק בשנת 1922, אז הוכרז על קיום הגרלה לחלוקת המגרשים בין החברים. העלייה לקרקע של שתי המשפחות הראשונות, משפחת לוין ומשפחת גרינר מנווה צדק הייתה ב-1923. בראש היישוב עמד מנחם יצחק (אלתר) לוין שנבחר לנאמן כלפי בנק אנגלו-פלשתינה וביצע את חלוקת המגרשים לקונים ורישומם בספרי האחוזה. בהמשך, הוא נבחר לראש הוועד המקומי של נחלת גנים ומונה על ידי מושל המחוז למוכתר. ביחד עם חברו מאיר גרינר והמתיישבים האחרים הם בנו את בית הכנסת הראשון של היישוב שנקרא על ידם "מקור חיים", על הגבעה שלימים הייתה שם גם ראשיתה של תחנת הרדיו גלי צה"ל במבנה בית הספר "המנחיל".
התפתחותו של היישוב הייתה איטית, ובשנת 1929 התגוררו במקום רק תשע משפחות שנטעו בו פרדסים. המקום נשא אופי דתי לאומי, אך הצעות להסתפח לבני ברק לא צלחו. פיתוחו הממשי החל בשנות ה-30 של המאה העשרים עם הקמת בתי החרושת קשת, תסס, ונועם-שוקולדה (שהפך למפעל צ.ד). בנחלת גנים הוקמה גם נגרייתו של אברהם קריניצי ראש מועצת ר"ג ולימים ראש העיר המוערך של רמת גן.
ב-1935 נסלל ביישוב הכביש הראשון ברחוב רש"י (מול משטרת ר"ג של היום). בשנת 1939 הוכתרו מאמציו של אברהם קריניצי לשכנע את תושבי השכונה להסתפח לרמת גן והשכונה הוכללה בשטח בנין ערים ר"ג וב-1943 סופחה לעיר באופן רשמי.
בני נחלת גנים היו מעורבים בפעילות המחתרות השונות ועסקו בהגנת היישוב היהודי, אחדים מהם שירתו במשטרת המנדט הבריטי כחפרפרות והיו שהתנדבו לבריגדה העברית (הבריגדה היהודית) של הצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה כדי להילחם בנאצים. הסליק המרכזי של ההגנה ברמת גן שכן במרתף בית החרושת לשוקולד צ.ד. שבנחלת גנים. בני השכונה השתתפו כמו גם בני יישובים אחרים בפעולות מחתרתיות במטרה לסיים את השלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל ומקצתם נתפסו במהלך פעולותיהם ונשלחו למחנות הגליה באפריקה (לוחם האצ"ל חיים גרינר וחבריו מיישובים אחרים). קציני המודיעין הבריטים שהיו מבקרים בביתו של מוכתר השכונה מנחם יצחק (אלתר) לוין חשדו אך לא יכלו להוכיח שבית המוכתר משמש כבסיס של ההגנה ומתנהלת בו פעילות תיאום בין המחתרות השונות. השיא של פעולות המחתרת בשכונה היה ההתקפה על משטרת רמת גן שבוצעה על ידי האצ"ל ב־23 באפריל 1946 על משטרה הבריטית שבשכונה (שנבנתה בסגנון מצודות טגארט, היום משטרת ר"ג) שבה נתפס דב גרונר ואחר כך הוצא להורג על ידי הבריטים ב-16 באפריל 1947. כיום מונצח זכרם של דב גרונר וחבריו הלוחמים במצבת גור האריות הנילחם באריה הגדול (המייצג את שלטון המנדט הבריטי) בכיכר דב גרונר שבצומת הרחובות רש"י וזבוטינסקי מול משטרת רמת גן.
בשכונה היה ממוקם בית חרושת לנשק "סדן". ב-1 ביוני 1948 הפציצו מטוסים מצריים את השכונה במטרה לפגוע בבית החרושת. בהפצצה נהרגו אישה בת 25 ובנה בן חודשיים וילדה בת 9.
שכונת הלל
שכונת הלל (סופחה לרמת-גן ב-30 בדצמבר 1943) קרויה על שם הלל לב, בנם של ליזה ואברהם לב שהיו מראשוני המתיישבים בשכונה, אשר נהרג בתאונת דרכים, ברכבו על אופניו. במרכזה "הר הארנבות". גבעת כורכר מוארכת אשר חורשת אורנים ניטעה על פסגתה. זכתה לכנויה על ידי ילדי ר"ג בשנות הארבעים והחמישים אשר נהגו לשחק בה. עם הקמת שבט צופי ר"ג בשנת 1944 שימשה לפעילות מחנאית. במרכז השכונה קריית חינוך ובה בתי הספר "הלל", "יבנה" ו"קרני הראם" ולידם בתי כנסת ומקווה. על הגבעה שקוצצה מכל צדדיה עד שכמעט ואינה ניכרת נבנה ב-1965 בית מגן דוד אדום של רמת גן. שכונה זו שימשה משכן לשגרירויות רבות בעשורים הראשונים למדינה. בשכונה מתגוררים כ-6,000 תושבים.
שכונת חרוזים
קרויה על שם ספר שירה של המשוררת אלישבע. שמה הקודם - שיכון עלית. נמצאת בין רחובות ביאליק, דרך אבא הלל, רוקח ופארק הירקון. הוקמה ב-15 בספטמבר 1949 על שטח בן 13 דונם בצמוד לתל בנימין על ידי הבעלים של מפעל עלית, אליהו פרומצ'נקו, לטובת עובדי המפעל. השכונה הוקמה על שטחו של פרדס גולדברג ששכן במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20. השכונה מתאפיינת בשטחי ציבור וגינות רבות. בשכונה ממוקמת מכללת שנקר להנדסה ועיצוב. בשכונה מתגוררים כ-4,800 תושבים.
במחסן של פרדס גולדברג היה מחסן נשק ומקום אימונים למפקדי האצ"ל. לוחית זיכרון על כך נמצאת ברחוב אנה פרנק בשכונה.
תל בנימין
קרויה ע"ש בנימין זאב גולדברג, בנו של בעל "פרדס גולדברג" יצחק לייב גולדברג, שנפל כשוטר מיוחד בהגינו על בית החרושת לספירט במאורעות תרפ"ט. השכונה תוכננה בשנת 1932 על גבעת הכורכר הדרומית לפרדס, כיום שבמשולש הרחובות ביאליק, אבא-הלל, דרך ז'בוטינסקי. תכנון השכונה ומכירת המגרשים הופקדו בידי "הסוכנות להשקעות ופיתוח", חברה בבעלותו של פרדריק קיש. גולדברג שניסה להקים שכונה לסופרים, אמנים ואנשי רוח הציע מגרשים לחיים נחמן ביאליק ולסופרים יעקב פיכמן ויעקב חורגין, ואולם רק יעקב חורגין נאות לבנות בשכונה את ביתו. בנוסף הקצה גולדברג כמה מגרשים בשולי השכונה לקבוצת יזמים אשר הקימה את בית החרושת לסוכר עסיס ברמת גן. הבתים הראשונים אוכלסו בשנת 1934 ועשר משפחות עברו לשכונה. השכונה סופחה לרמת-גן ב-30 בדצמבר 1943. מבנים רבים בשכונה בעלי מורשת ונכללים בתוכנית שימור מבנים של עיריית רמת גן.
תל גנים
שוכנת בחלקה הדרומי של רמת גן בגבולה של גבעתיים בסמוך ל"שטח 9" וקניון גבעתיים. באופייה הראשוני הייתה שכונת פועלים נפרדת מר"ג. בשנת 1945 סופחה לרמת-גן. רוב הבתים הם צמודיי קרקע והאוכלוסייה היא במעמד סוציו-אקונומי בינוני-גבוה. זו אחת השכונות היקרות ברמת גן. במרכז השכונה נמצא "גן הלוחמים" על שם בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.
ספורט
כדורגל
כדורסל
כדוריד
מתקני ספורט
בעיר שני אצטדיוני כדורגל:
אולם ספורט:
העירייה
בראש העירייה עומד ראש עיר המשמש כראש הרשות המבצעת של העירייה.
הבחירות לעירייה נערכות אחת לחמש שנים כאשר הבוחר מכניס למעטפה בקלפי שני פתקים: אחד למועמד לראשות העירייה ופתק נוסף לרשימה למועצת העיר.
מועצת העיר
מועצת העיר רמת גן משמשת כפרלמנט מקומי ודרוש בה רוב על מנת לחוקק חוקי עזר עירוניים. במועצת העיר חברים 25 נציגים הנבחרים על בסיס מפלגתי-רשימתי. מועצת העיר מתכנסת אחת לחודש.
ערים תאומות
ערים תאומות של רמת גן:
דקוזאורוס
דקוזאורוס (שם מדעי: Dakosaurus; משמעות השם: "לטאה נשכנית") הוא סוג של זוחל נכחד שהיה קרוב לתנינאים המודרניים אך היה זוחל ימי מובהק. הוא חי בתור היורה המאוחר עד לתחילת הקרטיקון.
טקסונומיה
זוחל ימי זה נמצא ב-1856 בגרמניה, ושיניו נראו כמו שיני מגלוזאורוס שחי באותו אזור. בהמשך התברר שהיו שייכות לתנינאי בעל לסת רחבה מלאת שיניים חדות. הוא קיבל את שמו עקב מלתעותיו המאיימות. המאובנים שלו הגיעו מרחבי אירופה, רוסיה, ארגנטינה ומקסיקו. כיום מסווגים שני מינים תחת הסוג אך בעבר היו יותר שחלקם עברו לסוגים אחרים כמו הגיאוזאורוס.
מאפיינים
יצור זה היה טורף-על מפיל אימה על היצורים הימיים באזור מחייתו. לא ברור אם התרבה במים או יצא בדומה לצבים ימיים להטיל ביצים ביבשה.
אורכו של הדקוזאורוס הגיע לאורך 4–5 מטר וזנבו הארוך שימש להיגוי במים ביעילות גדולה בהרבה מאלה של התניניים המודרניים. הוא היה צייד אימתני שהזכיר את האורקה המודרנית, אך רוב טרפו הורכב מדגים. עם זאת מבנה שיניו נועד לחתוך ולשסע גם טרף גדול יותר כמו מיני איכתיוזאוריים, פליוזאורים שונים, פטרוזאורים שעפו מעל ואף תניני ים אחרים.
בתרבות
זוחל ימי זה מופיע בסרט Sea Rex 3D ובמשחק עולם היורה: המשחק.
הנס רייטר
הנס רייטר (Hans Conrad Julius Reiter; 26 בפברואר 1881 – 25 בנובמבר 1969) היה רופא ובכיר בממסד הרפואי בגרמניה הנאצית. רייטר היה מעורב בביצוע פשעים נגד האנושות במסגרת עריכת ניסויים באסירי מחנות הריכוז.
קורות חיים
לאחר שקיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1906 התמקד רייטר בבקטריולוגיה ובמסגרת זו השתלם מספר חודשים במכון פסטר בפריז ובכמה בתי חולים באנגליה. בשנת 1916 הוא תיאר את התסמונת אשר נקראה על שמו: תסמונת רייטר. התסמונת מאופיינת על ידי שלושה סימנים (טריאדה) של דלקת מפרקים (Artheritis), דלקת בדרכי השתן (Urethritis) ודלקת עיניים (Conjunctivitis).
קרוב לוודאי שהוא לא היה החוקר הראשון שתיאר את התסמונת; באותה שנה תיאר צמד חוקרים אחרים, פייסינגר ולירוי (Feissinger & Leroy), מקרה דומה שהופיע לאחר דיזנטריה. בשנת 1818 החוקר ברודי (Brodie) תיאר חמישה מקרים דומים לתסמונת שהופיעו לאחר זיהומים בדרכי השתן.
ד"ר רייטר הצטרף בגיל צעיר למפלגה הנאצית, ובשנת 1933 מונה כנשיא מינהלת הבריאות של הרייך. משרדו היה אחראי, בין השאר, על פעולות הסירוס והעיקור שבוצעו במדינה. בשנת 1935 מונה ליועץ רפואי בכיר של המפלגה הנאצית בנושאי בריאות העם.
ד"ר רייטר נעצר לראשונה על ידי שלטונות ברית המועצות בשנת 1945, הוחזק במעצר ונחקר בתחילה בברלין ולאחר מכן הועבר לנירנברג ונכלא שם. אף על פי שהומלץ להעמידו לדין הוא לא נשפט, ובשנת 1947 שוחרר.
הפשע העיקרי שבו הואשם ד"ר רייטר היה מעורבותו הישירה בפיתוח חיסון נגד מחלת הטיפוס, שכלל הזרקת חיידקי טיפוס לאלפי אסירים במחנה ההשמדה בוכנוואלד. הזרקות אלו גרמו למותם של מאות אסירים לפחות. הוא גם הואשם בריכוז ובפיקוח על פעולות הסירוס והעיקור של אלפי אסירים.
לאחר שחרורו בשנת 1947 הוא עוד הספיק לפרסם 11 מאמרים רפואיים. הוא אף פנה בכתב לראומטולוגים יהודים בצרפת והציע להם שיתוף פעולה במחקר. את מכתבו אליהם פתח במילים: "קולגות יקרים". בשנת 1961 הוא אף הוזמן כמרצה אורח לכנס ראומטולוגי בינלאומי שנערך ברומא.
"תסמונת רייטר" בספרות הרפואית
עד שנת 2000 היה נהוג להשתמש בשמו (Reiter's syndrome) לכינוי המחלה "דלקת מפרקים ריאקטיבית" (Reactive Arthritis). בשנה זו פרסמו לראשונה שני ראומטולוגים אמריקנים יהודים מאמר בעיתון Journal of Clinical Rheumatology שבו הוכיחו את הקשר של ד"ר רייטר לביצוע פשעי מלחמה. השניים הציעו לאיגוד הראומטולוגי האמריקני ולקרן לדלקות מפרקים למחוק את השם "תסמונת רייטר" מהספרות הראומטולוגית.
מאז שהתגלתה והוכחה מעורבותו של ד"ר רייטר בביצוע פשעים חמורים, הולך וקטן מספר החוקרים המזכירים את שמו. האיגוד הישראלי לראומטולוגיה החליט שלא להשתמש בשמו ולא להזכירו עוד, לא בעל פה ולא בכתב. במאמר שבדק את המשך השימוש בשמו לתיאור התסמונת, נמצא כי חלה ירידה משמעותית בשימוש בשם, ובעיקר נצפתה הירידה בעיתונים המשפיעים בתחום הרפואה.
שאלות ותשובות
בקרב פוסקי ההלכה לאורך הדורות היו גישות שונות לגבי זכויות היוצרים של כותבי התשובות, והאם מותר להדפיסם ללא הסכמת כותביהם.
היסטוריה
בהיות עם ישראל בארצו, כאשר התעוררה שאלה הלכתית כלשהי ולא נמצא לה מענה בקרב הדיינים המקומיים, היו מעלים את השאלה לפוסקי הדור, אשר ישבו בסנהדרין (בירושלים, לאחר החורבן ביבנה ולאחר מרד בר כוכבא וחורבן הדרום, בגליל). לאחר שגלה עם ישראל מארצו והתפזר בגולה, נוצרו פוסקים מקומיים, אשר אליהם פנו בשאלות הלכתיות. נהוג היה כי השואל ישלח שאלה לרב, והרב יענה תשובה. מפעם לפעם יצא קובץ שאלות ותשובות כאלו בדפוס, ונודע בשם "שו"ת". תופעת השו"ת החלה להופיע כבר בספרות התנאים והאמוראים. ישנן עדויות מן התקופה ההיא לאגרות שנשלחו בין שני המרכזים, בבל וירושלים, וביניהם לבין תפוצות אחרות. אלה מביניהן שהושבו עד חתימת התלמוד, הוכנסו לתוכו, כחלק ממנו. ספרות השו"ת הקיימת לפנינו מתחילה מתקופת הגאונים (תשובות הגאונים) וכוללת עד היום כ-3000 חיבורי שו"ת, מהם הכוללים מספר כרכים. (ראו דוגמאות לספרי שו"ת מתקופת האחרונים בערך פוסק).
התפתחות השו"ת
בתקופת הגאונים והראשונים, התשובות נערכו וקובצו לספר לאחר מיתת המחבר. מקובל לומר כי הראשון שערך והדפיס את תשובותיו בעצמו היה רבי בנימין בן מתתיה, בן המאה ה-15 - המאה ה-16 בעל שו"ת "בנימין זאב".
הדפסת השו"ת
עם המצאת הדפוס והדפסת ספרי שו"ת הפכה קטגוריית השו"ת לקטגוריה נוספת בספרות, ופרחה ספרות שו"ת שלא נשאלה מעולם, אלא כותבה העלה את השאלה ואת התשובה מדעתו. ניצנים כאלו נמצאו אף טרם המצאת הדפוס, כדוגמה הספר תרומת הדשן. המאפיין העיקרי של שו"ת שאין להם שואל הוא זוויות שונות לשאלה, שמאפשרות דיון בכל אחת מהם תחת מטרייה אחת, משום התוצאה המעשית שיש להם במקרה הנידון בשאלה.
משיבים נודעים
הרשב"א היה מגדולי המשיבים בדורו והשיב לפי עדות בני התקופה כ-10,000 תשובות, בידינו נכון לשנת 2013 כששת אלפים מתוכן. רדב"ז גם הוא השיב רבות בעיקר בלשונות רמב"ם, גם מתשובותיו נותרו רבות בכתב יד.
בדורות האחרונים השיבו רבות הרב יחזקאל לנדא בספר נודע ביהודה, הרב משה סופר בספר שו"ת חתם סופר, הרב שלום מרדכי שבדרון מברעז'אן, הרב יוסף שאול נתנזון, הרב יצחק אלחנן ספקטור מקובנה, ועוד.
בדור האחרון השיבו רבות הרבנים; הרב עובדיה יוסף, הרב אליעזר ולדנברג, הרב משה פיינשטיין, הרב יצחק יעקב וייס, הרב שמואל וואזנר, הרב משה שטרנבוך ועוד.
שו"ת שאינם נוגעים להלכה
כאמור, נמצאות גם שו"ת בענייני אגדה, וכדומה (שאינם נוגעים להלכה). לדוגמה, בשו"ת הרשב"א נשאל:בשו"ת רב פעלים, של רבי יוסף חיים מבגדאד מוקדש חלק מכל ספר בסדרה לשו"ת בנושאי קבלה שונים הנקרא סוד ישרים.
שו"ת בימינו
בדור האחרון, ההתפתחות הטכנולוגית מביאה עדנה לנושא השו"ת. בראשית נוסד פרויקט "שו"ת במראה הבזק", שעל ידי כולל ארץ חמדה של הרב שאול ישראלי (היום עומדים בראשותו הרב משה ארנרייך והרב יוסף כרמל). אברכי הכולל קיבלו שאלות מכל רחבי העולם והשיבו עליהן - באמצעות הפקס. לימים קובצו שאלות ותשובות רבות מאלו ויצאו לאור בסדרת ספרים, המכילה נכון להיום שמונה כרכים (כל תשובה שנשלחת מאברכי הכולל עברה בדיקה של ראשי הכולל וכן של הרב זלמן נחמיה גולדברג והרב נחום אליעזר רבינוביץ'). עידן המידע הנוכחי מזרז את נושא השו"ת עוד יותר, ואם שאלה שנשאלה לפני דור אחד בלבד נענתה רק לאחר שבועות רבים, ובפרויקט "מראה הבזק" נענתה תוך ימים.
בימינו נפוץ השו"ת באתרי אינטרנט המאפשרים לשלוח שאלה בטופס פנייה ולקבל תשובה בדוא"ל תוך שעות ספורות. בנוסף נוצרה כתיבה של שו"ת בו עונים רבנים שונים (לדוגמה- שו"ת 'תשובה מקובצת'), ולא רב אחד, כבעבר. בנוסף, שכיח השו"ת גם בבמות פומביות כמו פורומים אינטרנטיים, שבהם השאלות ותשובות הרבנים משמשות בסיס לדיון גלוי בתגוביות. השו"ת באינטרנט מכונה לעיתים שאל את הרב, כינוי שאף נטמע באנגלית בתעתיקו העברי, בקרב קהילות יהודיות דתיות דוברות אנגלית.
החל משנת תשמ"ז, 1986, החל להופיע פינת הלכה בצורת שו"ת בעלון פרשת השבוע שיחת השבוע בעריכת הרב יוסף שמחה גינזבורג בהם עונה על שאלות שנשלחו בענייני הלכה ומנהג, בשנת תשע"ג יצא שו"ת פינת ההלכה בשני כרכים ובהם למעלה מ-800 תשובות הלכתיות שענה הרב גינזבורג בעלון במשך השנים.
החל משנת 2004 החל להופיע "שו"ת SMS" בעלון פרשת השבוע עולם קטן ולאחריו גם במעייני הישועה. במסגרת ה"שות סמס", יכול כל אדם לשלוח את שאלותיו במסרון לרבנים שמואל אליהו ושלמה אבינר, ולקבל תשובתם במסרון ישירות למכשירו. השאלות הנבחרות מתפרסמות בעלוני השבת.
בשנת 2012 החלו להתפרסם במדור "שו"ת ברסלב" באתר ברסלב סיטי שאלות ותשובות שהופנו לרב אליעזר שלמה שיק ונענו על ידיו. השאלות והתשובות שעוסקות בתחומים רבים ובפרט בנושאים הקשורים לחסידות ברסלב קובצו לאחר מכן לסדרת ספרים באותו השם - "שו"ת ברסלב", המונה נכון להיום שלושה-עשר חלקים.
מימד נוסף של הקידמה הטכנולוגית בא לידי ביטוי ב"פרויקט השו"ת" של אוניברסיטת בר-אילן. במסגרת הפרויקט, שהחל בתחילת שנות ה-70, הועלו לפורמט ממוחשב מאות ספרים ואלפי דפי שו"ת מתקופות שונות, החל בשו"ת רב האי גאון (תקופת הגאונים) וכלה בשו"ת שרידי אש (מתקופת השואה של הרב יחיאל יעקב ויינברג) ושו"ת "יביע אומר" ו"יחווה דעת" (של הרב עובדיה יוסף). פרויקט השו"ת מאפשר, הלכה למעשה, לכל רב למצוא פסיקות קדומות בנושאים רבים ומגוונים, ולהתאים את השאלה שבאה לפניו להיסטוריה ההלכתית המקובלת.
בנוסף לתפקידו המקורי של השו"ת לפסיקת הלכה, משמש השו"ת כמקור חשוב להיסטוריה של עם ישראל.
שמורת טבע חוף גלים
שמורת טבע חוף גלים היא שמורת טבע ימית באזור חוף הכרמל שהוכרזה ב-7 באוקטובר 2013 ושטחה הוא כ-812 דונם. השמורה משתרעת, בין חופי טירת כרמל בצפון לשפך נחל אורן בדרום, ממערב לכביש החוף וכוללת את חופי מגדים והחותרים.
היסטוריה
השמורה בבעלות רשות מקרקעי ישראל היא חלק מתוכנית מתאר מקומית חכ/340 בשטח כולל עתידי של 1188 דונם.
גאוגרפיה פלורה ופאונה
השמורה יושבת על מצע קרקעות פליסטוקניות, חרסיתיות ואלוביאליות ומורכבת ממספר רצועות חוליות ורכסי כורכר בו גדלים מספר צמחים ובעלי חיים ייחודיים. את השמורה חוצים שלושה נחלים: נחל גלים, נחל ספונים ונחל אורן. בחלקה הצפוני של השמורה יש מספר שוניות.
ברצועת החוף מספר רב של צמחי חוף, ביניהם: חרחבינה חופית ממשפחת הסוככיים, בן-מלח רב-שנתי, ארכובית החוף, קריתמון ימי, לבנונית ימית, חבצלת החוף ודרדר נמוך ממשפחת המורכבים, הייחודי לשמורה.
בשמורה גדלים מספר צמחים נדירים, כרכום גיירדו, עדעד הביצות, זוגן לבן ומנתור שלושת-החודים.
ברכס הכורכר גדלים: סירה קוצנית, קורנית מקורקפת, ורותם המדבר. באזור חורבת כונס יש גם פריחה של חצב מצוי.
באזור שטיפת הים יש סרטנים שונים ככיסן ים תיכוני, טורפדן ותולעים רב-זיפיות.
בשמורה תועדו מספר מיני בעלי חיים, ביניהם שנונית השפלה וגרביל הסלעים.
אתרים ארכאולוגים
בתחום השמורה ובצמוד לה נמצאים מספר אתרים ארכאולוגים: תל קרעה, חורבת כונס, תל חריס ותל סחר. בחורבת כונס נמצאים שרידי יישוב מהתקופות הפרסית, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית והממלוכית. בתל חריס נמצאים שרידי יישוב מהתקופות הכלקוליתית, הכנענית, הישראלית, הפרסית, ההלניסטית, הרומית והערבית. כמו כן יש בתחום השמורה מחצבת כורכר עתיקה ובה מערת קבר שהוסבה בשלבים מאוחרים יותר לבור מים בעומק שישה מטרים.
מול קבוץ החותרים קיימת אנדרטה לזכר חללי מערכות ישראל.
ייעוד השמורה, הגבלות והיתרים
מטרת הקמת השמורה היא הגנה על החי, הצומח ועל הטבע בכללותו, בשל כך נאסרה הכניסה לרכב וחל איסור על על הקמת מבנים והתווית דרכים לכלי רכב. הותר שייט ימי ומעבר סירות במסגרת פעילות חינוכית.
אחד מיעדי השמורה הוא לשמש כאתר הטלה לצבי ים.
יחסי ארמניה–צ'כיה
יחסי ארמניה–צ'כיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ארמניה לבין הרפובליקה הצ'כית.
סקירה כללית
צ'כוסלובקיה וארמניה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 במרץ 1992. מאוחר יותר, לאחר פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993, ארמניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'כיה. הוועדה הבין-ממשלתית הארמנית-צ'כית לשיתוף פעולה כלכלי הוקמה בשנת 2014. מאז התקיימו ארבעה מושבים של הנציבות - הראשון בשנת 2014 בירוואן, השני בשנת 2016 בפראג, השלישי בשנת 2017 בירוואן והרביעי בשנת 2018 בפראג. צ'כיה הכירה ברצח העם הארמני. כ-12,000 ארמנים מתגוררים בצ'כיה.
יחסים כלכליים
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-42.9199 מיליון דולר. סך היבוא הארמני מצ'כיה הסתכם ב-40.0167 מיליון דולר וכלל בעיקר מוצרי קונדיטוריה, בירה, מזון, תרופות וציוד רפואי, מוצרי פלסטיק, נייר וביגוד. סך היצוא הארמני לצ'כיה הסתכם ב-2.9032 מיליון דולר וכלל בעיקר מוצרי מוליבדן, קרמיקה, פריטי עץ, שטיחים בעבודת יד, יהלומים גולמיים וחלקי ריהוט.
סריג (מבנה סדור)
בתורת הקבוצות, סריג הוא קבוצה עם יחס סדר חלקי, שבו לכל שני איברים \ a ,b יש אינפימום וסופרמום. פירושו של דבר שיש איבר גדול ביותר מבין כל אלה המקיימים, ואיבר קטן ביותר מבין כל אלה המקיימים.
בצורה זו מתקבלות שתי פעולות בינאריות על איברי הקבוצה הסדורה:
אחת הדוגמאות הבסיסיות לסריג הוא אוסף תת-הקבוצות של קבוצה X, עם פעולות האיחוד והחיתוך כמצרף ומפגש. גם אוסף תת-הקבוצות הסופיות הוא סריג. כל יחס סדר מלא הוא סריג כי בו המצרף של שני איברים הוא הגדול מביניהם, והמפגש של שני איברים הוא הקטן מביניהם. __תוכן__
סריגים שלמים
בסריג אפשר להגדיר מצרף ומפגש של כל קבוצה סופית. אם לכל קבוצה יש אינפימום וסופרמום הסריג נקרא שלם. כל סריג שלם הוא חסום: יש בו איבר קטן ביותר (הסופרמום של הקבוצה הריקה), ואיבר גדול ביותר (האינפימום שלה). סריג תת-הקבוצות של X הוא סריג שלם; לא כל אלגברה בוליאנית היא שלמה. הסריג שמגדיר יחס סדר מלא הוא שלם, אם ורק אם הסדר וההפכי לו שניהם יחסי סדר טובים.
סריגים למחצה
אם לכל שני איברים קיים מצרף, אבל לא בהכרח מפגש, הקבוצה מכונה סריג-למחצה עליון, ובאופן דומה- אם לכל זוג איברים קיים מפגש, אבל לא בהכרח מצרף, הקבוצה מכונה סריג-למחצה תחתון. היפוך של יחס הסדר מחליף בין שני טיפוסי הסריגים-למחצה.
הגדרה אלגברית
פעולת המצרף מקיימת שלוש תכונות אלגבריות חשובות: היא אסוציאטיבית, קומוטטיבית , ואידמפוטנטית. מאידך, בכל קבוצה עם פעולה בינארית \ \bullet המקיימת את שלוש התכונות האלה, אפשר להגדיר יחס סדר (\ a \leq b אם ורק אם ), שביחס אליו הוא המצרף של a ו-b. לכן יש התאמה מלאה בין סריגים-למחצה לבין קבוצות עם פעולה אסוציאטיבית, קומוטטיבית ואידמפוטנטית. לדוגמה, פעולת החיתוך של קבוצות היא אסוציאטיבית, קומוטטיבית ואידמפוטנטית; ויחס הסדר שהיא מגדירה, \ A \leq B אם ורק אם, אינו אלא יחס ההכלה הרגיל.
באופן דומה לזה, יש התאמה מלאה בין סריגים לבין אלגברות בוליאניות.
סריגים מודולריים
בכל סריג, אם \ a \leq b, אז לכל c מתקיים. אם זהו תמיד שוויון, הסריג נקרא מודולרי. המודולריות משותפת לסריגים חשובים רבים, כגון סריג תת-החבורות הנורמליות של חבורה, או סריג תת-המודולים של מודול.
אומרים שאיבר a בקבוצה סדורה מכסה את האיבר b, אם \ b<a, ולא קיים \ b<x<a. אם המצרף עם x שומר על היחס "מכסה או שווה" (ובאופן שקול: אם \ a\vee b מכסה את b כל אימת ש- a מכסה את ), אז הסריג נקרא מודולרי-למחצה עליון. אם המפגש עם x שומר על היחס "מכסה או שווה", אז הסריג הוא מודולרי-למחצה תחתון. כל סריג מודולרי הוא גם מודולרי למחצה עליון ותחתון. ולהפך: אם אין בסריג שרשראות אינסופיות, והוא מודולרי-למחצה עליון ותחתון, אז הוא מודולרי.
כאשר אין בסריג שרשראות אינסופיות, מן המודולריות למחצה (מאחד הטיפוסים) נובע שכל השרשראות המקסימליות מ-a ל-b הן באותו אורך. אם \ a\leq b, אפשר להגדיר את המרחק \ d(a,b) כארכה של השרשרת הקצרה ביותר מ-a ל-b. סריג הוא מודולרי-למחצה עליון, אם ורק אם לכל a ו-b; ומודולרי אם ורק אם  לכל a ו-b.
מטריורינכוסיים
מטריורינכוסיים (שם מדעי: Metriorhynchidae) היא משפחה של זוחלים ימיים מהקבוצה דמויי-תנינאים. הם חיו באוקיינוסים הקדומים של תורי היורה והקרטיקון עד ללפני 135 מיליון שנה. מאובניהם נמצאו באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואירופה.
משפחה זו לצד הטלאוזאוריים שיחדיו שייכים לתת-סדרה ת'לאטוסוכים הם התנינים הימיים ביותר ומבנה גופם הותאם לחיים בים, אם כי לא ברור אם הטילו ביצים בחופים כמו צבי ים או השריצו ולדות במים. רבים מהם היו בעלי לסתות גדולות מלאות שיניים חדות והם היו טורפי-על בימים. אחרים היו דווקא אוכלי דגים בעלי חרטום צר והיו קטנים יותר.
אמנון עברון
אמנון עברון (ט' באייר ה'תרצ"א, 26 באפריל 1931 – ד' בתמוז ה'תשס"ו, 30 ביוני 2006) היה עורך דין ישראלי וראש משרד המבורגר עברון ושות'.
ביוגרפיה
עברון נולד בתל אביב לאריה ושרה המבורגר. הוא סיים את בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, בגיל 17 התגייס לפלמ"ח ובאפריל 1948 הצטרף לגרעין המכבי הצעיר בקיבוץ גבעת חיים. שירת כחבלן במסגרת הגדוד השישי של חטיבת הראל. במלחמת העצמאות לחם בגזרת ירושלים, לרבות במשימות פירוק מוקשים והריסת כפרים נטושים.
לאחר מלחמת העצמאות החל בלימודי משפטים באוניברסיטה העברית, ובנוסף למד גם באקדמיה למוזיקה בירושלים. בשנת 1956, לאחר שהשלים תואר במשפטים (M.Jur) בהצטיינות יתרה ותואר ראשון באקדמיה למוזיקה, החל התמחות בת שנתיים במשרדו של אביו, עו"ד אריה המבורגר, שהיה מעורכי הדין המובילים בישראל באותה התקופה. בשנת 1957, לאחר שהוסמך כעורך דין, הצטרף אל אביו ושם המשרד הפך ל"המבורגר עברון". לאחר מות אביו בשנת 1975, עברון הפך לשותף הבכיר ולראש המשרד, תפקיד שבו החזיק עד מותו.
עברון נחשב לאחד מעורכי הדין המובילים בישראל בתחום המסחרי, ובמיוחד בתחום הנדל"ן. בנוסף הוא נחשב למומחה בליטיגציה (הופעה בבתי משפט). עם התיקים המתוקשרים שבהם טיפל נמנים ייצוג בנק ישראל בפני ועדת בייסקי לחקירת ויסות מניות הבנקים, ניהול הליכי הכינוס של תשלובת הפלדה בבעלות רובי אסא ובג"ץ קרסיק (ביטול הפקעות צמודות מטרה שלא מומשו).
עברון היה חבר הוועד המנהל של עמותת ארתור רובינשטיין הבינלאומית (The Arthur Rubinstein International Music Society) ושל האופרה הישראלית החדשה.
עברון נפטר ב-30 ביוני 2006, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
ברית עולם - תנועת ההתנדבות הישראלית יהודית הבינלאומית
ברית עולם – תנועת ההתנדבות הישראלית היהודית הבינלאומית הוא ארגון שהוקם בשנת 2005 על ידי קבוצת ישראלים המאמינים כי על החברה הישראלית בשותפות עם התפוצות היהודיות בעולם לעשות למימוש ערכי תיקון עולם. הארגון רואה בהתנדבות ובאזרחות פעילה תנאי הכרחי לקיומה של חברה צודקת, מעורבת, סולידארית ורגישה. מתוך כך פועל הארגון לשילובם של מתנדבים בעשייה הומניטארית במדינות מתפתחות ובפיתוח פרויקטים קהילתיים ארוכי טווח, בשותפות עם ארגוני פיתוח מקומיים וסוכנויות פיתוח בינלאומיות הפעילות בקהילות היעד השונות.
הארגון משלב בעשייתו פעילות התנדבותית של אזרחי ישראל ושל קהילות יהודיות בתפוצות במרקם עשיר של תוכניות פיתוח וסיוע בינלאומיים, תוך מתן דגש מיוחד על קידום תוכניות להעצמת ילדים, בני נוער ומשפחותיהם, פועל לפיתוח רשת גלובלית של תוכניות קהילתיות, חברתיות וחינוכיות בקהילות בעלות שונות תרבותית גבוהה זו מזו, ופועל לקידום סובלנות ופתיחות לפלורליזם תרבותי בקרב ילדים, בני נוער וקהילותיהם.
ברית עולם רשומה כחברה לתועלת הציבור ופועלת כמוסד ללא כוונת רווח. יו"ר הארגון הוא ד"ר מייק נפתלי.
פיתוח תוכניות קהילתיות
אוגנדה מהווה כיום זירת פיתוח מרכזית לתוכניות קהילתיות של ברית עולם. בקמפלה יזמו והקימו קבוצת מתנדבים ישראלים מרכז יום לילדים - Little Light Children's Center - לילדים משכונות העוני בנמונגו, ילדי פליטים ממלחמת האזרחים המתחוללת בצפון המדינה מזה קרוב ל-20 שנה. התוכנית נתמכת ומלווה על ידי הקהילה העסקית הישראלית המקומית. תוכניות נוספות כוללות שיגור רופאים ישראלים מתנדבים לתקופות ממושכות לפעילות בשכונות מצוקה ואזורים כפריים, תוכנית המתקיימת בשותפות עם הארגון האמריקאי GYPA, הקמת בית ספר לאומנויות לנוער בסיכון בקמפלה מוזות אוגנדה בשותפות עם NIAAD – האקדמיה הבינלאומית לאומנות ועיצוב והמכללה האקדמית תל חי בגליל העליון, שיגור משלחות סטודנטים, שיגור מתנדבים לכפר היהודי-אפריקאי אבויודיה, ועוד.
לצד תוכנית זו פעילה ברית עולם במדינות אפריקאיות נוספות ובכללם בטנזניה (פיתוח והקמת מרכז לבני נוער, רבים מהם סובלים ממחלות שונות בשל ריבוי פלואור במי התהום), דרום אפריקה, אתיופיה ועוד. ארגון הג'וינט העולמי JDC-IDP מסייע רבות בפיתוח התוכניות השונות באוגנדה.
סיוע הומניטארי בזמן אסון
במהלך אסון הצונאמי בשנת 2005 שיגרה ברית עולם עשרות מתנדבים מומחים בתחומי הרפואה והפוסט טראומה להודו ולסרי לנקה. בשנת 2008 פעלה ברית עולם להקמת "נתן – הקואליציה הישראלית לסיוע הומניטארי בינלאומי" בשותפות עם הקרן ההומניטארית של התנועה הקיבוצית וארגונים רבים נוספים. נתן מהווה כיום פלטפורמה קואליציונית של ארגוני סיוע הומניטאריים ישראלים, מוסדות הכשרה בינלאומיים וארגוני חברה אזרחית הפועלים במשותף לסייע לקהילות ולמדינות הנקלעות למשבר הומניטארי בעקבות אסונות טבע ומשברים מעשי אדם. הקואליציה מאגדת את מיטב הידע, הניסיון והמומחיות של ארגוני הסיוע ההומניטאריים בישראל ושל מוסדות הדרכה והכשרה, תוך ניצול יעיל של משאבים, תיאום הפעולות בין הארגונים החברים ויידוע הציבור הרחב ומוסדות ומערכות שלטוניים במבצעים ובפעילויות השונות. במסגרת נתן שוגרו ב-2008 לגאורגיה מספר משלחות סיוע לפליטים הגאורגים לצורך הגשת סיוע רגשי, טיפול בפוסט טראומה, מזון ומחיה ובנושאי חינוך, בריאות ורווחה.
פיתוח תוכנית משותפת עם תוכנית בצדק
Life (ראשי תיבות: Leading International-Israeli Fellowship Experience), הרוקמת פעילות משותפת של צעירים ישראלים וצעירים יהודיים בתוכניות משותפות בישראל ובמדינות מתפתחות תוך מתן דגש על היכרות עם ערכי התרבות היהודית והחברה הישראלית לצד פיתוח עשייה הומניטרית בינלאומית, מנהיגות קהילתית, ויזמות חברתית. התוכנית מופעלת כיום בישראל ובהודו ומשתתפים בה צעירים ישראלים וצעירים יהודיים מאנגליה וארצות הברית. המתנדבים בתוכנית פעילים במשותף במשך תשעה חודשים מלאים.
תוכנית "רואים עולם" שבמסגרתה שוגרו עשרות צעירים ישראלים לפעילות הומניטרית בתחומי החינוך הבלתי פורמלי, הבריאות ופיתוח קהילתי במדינות שונות ובכללם לאוגנדה, אתיופיה, קניה, טנזניה, דרום אפריקה, פרו, סרי לנקה, הודו ועוד. מתנדבים אלה יצאו כמתנדבים יחידים ובמסגרת משלחות סטודנטים משותפות עם אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת חיפה.
ג'ורג'ה קושבוק
ג'ורג'ה קושבוק (ברומנית: George Coșbuc; 20 בספטמבר 1866 - 9 במאי 1918) היה משורר, עורך כתבי עת, פולקלוריסט ומתרגם רומני וחבר האקדמיה הרומנית.
שנותיו המוקדמות
ג'ורג'ה קושבוק נולד בשנת 1866 בכפר קושבוק, בטרנסילבניה, בממלכת הונגריה שבמסגרת האימפריה האוסטרית, הילד השמיני מ-14 ילדיהם של אביו, סבסטיאן, שהיה כומר "יווני-קתולי ואימו, מריה, שהייתה בת של כומר אבקום אברם, גם כן "יווני-קתולי". ג'ורג'ה הקשיב בשקיקה לסיפורי האגדות של אימו וכשכבר ידע את כולם, הפנתה אותו אימו אל איכר מכפר שכן, יון גוריצה, שלדברי האם הכיר סיפורים רבים. המלמד הכפרי, טנסוקה מוקודאן, לימד אותו קרוא וכתוב כבר בגיל 5. את לימודיו בבית הספר הכפרי התחיל בסתיו 1871, אך הפסיק מסיבות בריאות, לאחר השנה הראשונה. מ-1873 למד את הכיתה השנייה והשלישית בבית ספר של ישוב גדול יותר, טלצ'יו, שם דודו היה המנהל והוא גם לימד אותו גרמנית. את הכיתה הרביעית סיים בבית הספר של נסאוד ובסתיו 1876 התחיל את לימודיו בגימנסיה של נסאוד. ב-1884 עמד בבחינות הבגרות ובסתיו, באותה שנה, נרשם ללימודי פילוסופיה וספרות באוניברסיטה (ההונגרית) של קלוז', שכללה גם חוג לשפה הרומנית.
תקופת סיביו
במקביל ללימודיו האוניברסיטאיים התחיל לפרסם בכתב העת טריבונה, שהופיע בסיביו, תחת שם העט C. Boșcu (אנגרמה של שם משפחתו). ב-1886, לאחר שחלה והיו לו בעיות כספיות, הפסיק להיות סטודנט מן המניין והמשיך לקחת רק קורסים בודדים. הוא המשיך לפרסם בטריבונה ובכתבי עת נוספים והחל מקיץ 1887 קיבל משרה של עורך בטריבונה.
בזכרונותיו מציין קושבוק שאת השיר הראשון, שיר אהבה נשכח, פרסם בגיל 15 בכתב עת פדגוגי בטרנסילבניה. הוא המשיך לפרסם שירים בכתבי עת שונים וזכה לעידוד ממוריו, שעמדו על כישרונו ופטרו אותו מהלימודים במקצועות הריאליים.
בתקופת עבודתו ב"טריבונה" התגבש סגנונו והשתבח, במידה לא מבוטלת הודות לפעילותו בחברת יתר העורכים, כולם סופרים משכילים. בתקופה זו קושבוק מתמקד יותר ויותר באידיליות, תחום בו נחשב עדיין למשורר הרומני הטוב ביותר. בשנת 1889 כתב העת טריבונה עבר למצב גרעוני, לכן נאלצו לבטל כמה משרות וביניהן גם את משרתו של קושבוק. העורך הראשי של "טריבונה", יואן סלביץ', השתדל למען קושבוק אצל טיטו מאיורסקו והאחרון הזמין אותו לבוקרשט, אליה הגיע בדצמבר.
תקופת בוקרשט
בבוקרשט הוצג על ידי מאיורסקו בז'ונימאה, שם הקריא משיריו והוצעה לו משרה פקידותית במשרד החינוך והתרבות. הוא הופיע פעם נוספת בפני ז'ונימאה ואף פרסם מיצירותיו בשיחות ספרותיות, אך היחסים בינו ובין החוג היו קרירים, כנראה בגלל העמדות הפוליטיות השונות.
לאחר כמה שנים התפטר ממשרתו הפקידותית והצטרף לאגודת סופרים שחברו לצורך הוצאתה לאור של מקראה לתלמידי בית הספר. הוא המשיך לפרסם בכתבי עת שונים, ב-1893 מופיע כרך ראשון של שירים מפרי עטו, הוא עורך יחד עם יואן סלביץ' ויון לוקה קאראג'אלה את כתב העת Vatra (הקמין) וב-1895 נשא אישה, את אלנה ובאותה שנה נולד בנו היחיד, אלכסנדר.
קושבוק כמתרגם
לצד עבודתו כעורך, קושבוק עסק רבות בתרגום. הוא תרגם לרומנית את אינאיס של ורגיליוס, תרגום עבורו קיבל את פרס האקדמיה הרומנית. הוא המשיך בתרגום יצירות נוספות של ורגיליוס, אך תרגם גם את "דון קרלוס" של פרידריך שילר, את אודיסיאה של הומרוס ושקע לחלוטין בעבודה על תרגום הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי, החשוב בתרגומיו. קושבוק תרגם תחילה מגרמנית, אך זה לא סיפק אותו וכדי לבצע תרגום טוב יותר של הקומדיה האלוהית למד איטלקית ואף נסע לשם כך לאיטליה.
מות בנו והקבלה לאקדמיה
במאי 1916 הוצעה מועמדותו של קושבוק לאקדמיה הרומנית ובאסיפה, שנוהלה על ידי יאקוב נגרוצי, הוחלט ברוב של 4 קולות מתוך 6 לקבל אותו לשורות האקדמיה.
מותו ב-1918 צוין על ידי אישים דוגמת ניקולאיה יורגה וליביו רבריאנו.
יצירתו
השיר המפורסם ביותר של קושבוק הוא !Noi vrem pământ (אנו רוצים קרקע!), שיר המבטא את חייו הקשים של האיכר הרומני ואת שאיפתו לבעלות על קרקע. לפני פרסום השיר הזה, המפורסמת ביצירות קושבוק הייתה Nunta Zamfirei (חתונת זמפירה), שיר רחב יריעה המתאר דרך אגב את מנהגי החתונה הרומנים.
הערות שוליים
Cosbuc
Outside (אלבום של דייוויד בואי)
Outside (בחוץ) הוא אלבום קונספט של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא לאור בשנת 1995. במקור, תוכנן האלבום להוות את חלקה הראשון של יצירה שאפתנית בת חמישה חלקים שלבסוף לא יצאה אל הפועל, בשל כך שמו הרשמי של האלבום הוא '''1. Outside'''.
התוכנית המקורית שליוותה את הפקת האלבום, הייתה הוצאת אלבום בשיתוף בואי והמוזיקאי בריאן אינו, מדי שנה עד לשנת 1999, וכן מחזה מוזיקלי בברודוויי שיתבסס על שירי האלבומים. שם האלבום השני תוכנן להיות Contamination, ושם השלישי Afrikaan.
יעד סופי 3
יעד סופי 3 (באנגלית: Final Destination 3) הוא סרט אימה משנת 2006, אשר בוים ונכתב על ידי ג'יימס וונג, הבמאי של הסרט המקורי. הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-24 בפברואר 2006, אך יצא ב-10 בפברואר, שבועיים קודם לכן. הסרט דורג לצפייה מעל גיל 17 ומעלה, עקב האלימות הרבה שיש בסרט.
עלילה
הסרט מתרחש 6 שנים לאחר אסון טיסת 180. ונדי כריסטנסן, נערה צעירה בעלת אינטואיציה מפותחת, העומדת לסיים את לימודיה בתיכון, חוגגת עם חבריה לכיתה בפארק שעשועים. לאחר עליות אין סופיות על מתקנים שונים, החבורה מחליטה לעלות על רכבת הרים בשם "טיסת השטן". בעודם מתכוננים לנסיעה, ונדי חוזה כי היא וכל שאר האנשים שעל המתקן יהרגו בתאונת רכבת הרים מחרידה. בעקבות החיזיון שלה, ונדי מצליחה להוציא מהמתקן מספר אנשים, כשהתאונה אכן מתרחשת, חייהם ניצלים ללא ספק. אולם, גורלם היה למות, ומשום ששיטו במוות, עתידם למות בסדר זהה לזה שהיו צריכים למות בו מלכתחילה.
התאונות
אשלי פריונד ואשלין האלפרין- אשלי ואשלין ישבו יחד ברכבת ולכן גם מתו יחד. הן הלכו להשתזף במכון יופי אך אשלי לא שמעה להוראות המנהל והכניסה שתייה לחדר השיזוף. אחרי שנכנסו לחדר, הן העלו את טמפרטורת החדר מעל לטמפרטורה המומלצת. כתוצאה מכך, השתייה שהכניסו לחדר מטפטפת על תאי השיזוף ויוצרת קצר, אשר גורם לטמפרטורה בתאים לעלות לרמה מסוכנת עד שהנורות עצמן מתפוצצות. אשלי ואשלין לא יכלו לצאת מהתאים, כי כשתלו את מעליהן על הקולב המשקל הרב גרם לו ליפול על מדף רופף והמדף התנתק מהקיר ונתקע בין שני התאים, ובכך מנע מהן לצאת, ושתיהן נשרפו בעודן בחיים. בתמונה נראות הבנות כאשר פניהן אדומות בגלל אורות אדומים הבוקעים מהמתקן בו שיחקו.
פרנקי צ'יקס- לאחר לוויתן של אשלי ואשלין, ונדי וקווין עוצרים להזמין אוכל בדוכן מזון מהיר כשרכבים מקיפים אותם מקדימה ומאחורה. לפתע משאית מתחילה להתדרדר במורד הכביש אך האנשים שבמכונית מאחורה לא שמים לב אליה. באותו זמן, משאית אחרת חונה לידם קרוב מדי ובכך אין באפשרותם לברוח. בצעד נואש קווין מנפץ את השמשה הקדמית, ובכך הם מצליחים להימלט, אך מעוצמת פגיעת המשאית המנוע של רכבם עף אל עבר ראשו של הנהג מקדימה. לפי התליון שעף ממנו, ונדי וקווין מזהים שזה פרנקי. בתמונה נראה פרנקי ומאחוריו מאוורר, שכאילו חותך את ראשו.
לואיס רומאו- לאחר מותו של פרנקי, ונדי וקווין הולכים להזהיר את לואיס שהוא הבא בתור למות, אך הוא לא מאמין להם. בזמן אימון של הקבוצה, אחד מחברי הקבוצה נפגע בעינו מציפורן של פסל של דוב, וגורם לשתי חרבות ליפול על לואיס. החרבות לא הורגות את לואיס, אך חותכות את הרצועות של המשקולות שלו, וכשלואיס מרים שוב את המשקולות הן מוחצות את ראשו. ''בתמונה לואיס נראה כשכדור של מתקן כוח נמצע ממש קרוב לראשו ומטושטש בגלל תנועתו המהירה. בנוסף, נראות בתמונה גם החרבות אשר חתכו את רצועות המשקולות שלו''.
ארין אולמר- ארין הייתה אמורה למות יחד עם איאן מכיוון שישבו יחד ברכבת, אך המוות של איאן נמנע על ידי ונדי וקווין. בחנות לחומרי בניין, בה עובדים איאן וארין מתחילה תגובת שרשרת בה מוצרים נופלים זה על זה עד להפעלה של מלגזה המתנגשת באחד המדפים ומפילה קורות עץ מחודדות על ונדי, קווין, איאן וארין. ונדי וקווין מצליחים להציל את איאן, אך ארין עפה אחורה במטרה להתחמק מהקורות ונתקלת באקדח ניטים. האקדח מופעל ויורה סיכות לתוך ראשה, ובכך הורג אותה.
פרי מאלינוסקי- ונדי ראתה באחת התמונות את הצמיד שהעניקה לה סבתה והבינה שגם אחותה ג'ולי הייתה על הרכבת. ג'ולי לא מספיקה לספר לה והנערה משתפדת על מוט שהועף מאחד הסוסים שנכנס לפאניקה.
ג'ולי כריסטנסן, קווין פישר וונדי- חצי שנה לאחר האירועים, שלושת הניצולים האחרונים נפגשים במקרה ברכבת תחתית, בה מופיעים סימנים המייצגים את כל התאונות שקו, כולל המספר 180. ונדי חוזה שהרכבת תוסט ממסלולה וששלושתם ימותו. ואכן, חטיף שנזרק על פסי הרכבת מושך עכבר שמצליח לשנות את כיוון הרכבת ולשבש את תפקודה. ונדי לא מצליחה לרדת מהרכבת בזמן והחיזיון שלה מתממש.
ת'לאטוסוכים
מינים אלה היו טורפים גדולים בעלי שיניים אימתניות שניזונו מזוחלים ימיים אחרים ומדגים. חלקם היו בעלי לסתות צרות יותר וניזונו רק מדגים כנראה. בניגוד לתנינים הרגילים הם היו בעלי קשקשים נוקשים פחות שהתאימו לזרימה ימית והיו בעלי סנפירים גדולים וזנב ארוך ששימש כהגה.
הנרי ויקטור
הנרי ויקטור (באנגלית: Henry Victor; 2 באוקטובר 1892 – 15 במרץ 1945) היה שחקן אנגלי, שגדל בגרמניה.
קורות חייו
הנרי ויקטור נולד ב-2 באוקטובר 1892 בלונדון, אנגליה. בשנת 1916 החל את הקריירה הקולנועית שלו בסרט "The Picture of Dorian Gray". ככל הנראה, ויקטור זכור בעיקר בשל תפקידו כאיש השרירים "הרקולס" בסרטו של טוד בראונינג "פריקס" משנת 1932. לפני כן היה מהשחקנים הבולטים של הסרט האילם בבריטניה. בהמשך הקריירה הוא גילם, עם מבטאו הגרמני שהיה לסימן היכר, בעיקר תפקידי רשעים או נאצים, בסרטים אמריקאיים ובריטיים כאחד.
מרטינו מרטיני
מרטינו מרטיני (באיטלקית: Martino Martini;בסינית: 卫匡国; בסינית מסורתית: 衛匡國; בפין-יין: Wèi Kuāngguó; 20 בספטמבר 1614, טרנטו, איטליה - 6 ביוני 1661, האנגג'ואו, סין) היה כומר ישועי ומיסיונר איטלקי, הגאוגרף והקרטוגרף הראשון של סין בעת החדשה.
ילדות והשכלה
ב-8 באוקטובר 1632, עם סיום לימודיו התיכוניים בקולג' של טרנטו, נכנס מרטיני למסדר הישועים. ב-1634 בסיום תקופת הכשרתו הראשונה, ביקש ממנהל הקולג' להישלח כמיסיונר לסין. הוא המשיך את לימודיו הקלאסיים עוד שלוש שנים באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא ולמד מתמטיקה ואסטרונומיה אצל המלומד אתנסיוס קירכר. בשנים 1637 עד 1639 למד תאולוגיה בקוימברה שבפורטוגל. שם הוסמך לכמורה.
במקאו וסין
ב-1640 הפליג מרטיני לסין. הוא הגיע למקאו ב-1642. הוא החל ללמוד סינית, ושנה לאחר מכן חצה את הגבול, והשתקע בהאנגג'ואו. משם הוא תר את הפרובינציות השונות של האימפריה, ואסף ידיעות מדעיות, בעיקר אודות הגאוגרפיה של האימפריה הסינית. הוא גם ביקר בבייג'ינג ובחומה הגדולה.
כאשר שבטי המנצ'ו פלשו לסין, השתלטו על בייג'ינג ב 1644 והפילו את שושלת מינג מצא מרטיני הגנה בקרב הפקידות הנמוכה, שהעריכה את ידיעותיו וחוכמתו. הוא התערב לעיתים אצל השלטונות האזרחיים והצבאיים כדי להציל נפשות.
החזרה לאירופה ופרסום ספריו
ב-1650 שלח ראש משלחת המיסיון את האב מרטיני לרומא כדי להסביר ולהגן על גישת האינקולטורציה של הישועים בסין. לפי גישה זו, המנהגים הסינים אשר אינם סותרים את האמונה הנוצרית זכו להערכה ואף לעידוד מצד הישועים, מה שגרר מחלוקת עם מסדרים נוצריים אחרים בסין. דרכו חזרה לאירופה ארוכה ורצופת תלאות. בקיץ 1653 הוא הגיע לאמסטרדם. שם ובאנטוורפן, וינה ומינכן הוא פגש בבעלי בתי דפוס והוציא לאור 3 יצירות חשובות:
משום כך הוא הגיע לרומא רק באביב 1655. הוא מסר תזכיר המסביר את הגישה הישועית ולאחר חמישה חודשים של דיונים הוציאה האספה הקתולית הקדושה להפצת האמונה (Sacra Congregatio de Propaganda Fide) צו לזכות המסדר הישועי.
חזרה לסין
מרטיני מפרסם בסינית אנתולוגיה בשם "אודות החברות" ובה חיבורים שתורגמו מיוונית עתיקה ולטינית. עוד כתב בסינית מספר חיבורים פדגוגיים המנסים להוכיח בעזרת ההיגיון את קיומו של האל ואלמותיותה של הנשמה.
הוא הספיק לנכוח בפתיחת הכנסייה הגדולה בעלת שלוש הספינות אותה יזם (כיום קתדרלת העיבור ללא חטא של האנגג'ואו) וזמן קצר אחר-כך הוא נפטר מכולרה בגיל 47.
גראנד ארמי פלאזה
גראנד ארמי פלאזה או רחבת הצבא הגדולה (באנגלית: Grand Army Plaza) היא כיכר המצויה ברובע ברוקלין של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחבה מהווה את רחבת הכניסה הראשית של פארק פרוספקט. הרחבה ידועה בשל שער הניצחון המצוי בה המכונה "שער הזיכרון לחיילים ולמלחים" (באנגלית: the Soldiers' and Sailors' Memorial Arch), בשל אנדרטת הזיכרון של ג'ון פיצג'רלד קנדי ופסלי הגנרלים של מלחמת האזרחים האמריקנית המצויים ברחבה.
שער הניצחון
הכיכר עוצבה על ידי מתכנני פארק פרוספקט, אדריכלי הגנים פרדריק לו אולמסטד וקלוורט ווקס כרחבת כניסה לפארק. בשנת 1889 הציע ג'ון ה. דנקן, מתכנן קבר גרנט להקים במקום שער ניצחון לחיילים והמלחים שלחמו במלחמת האזרחים, בדומה לשער הניצחון המצוי בפריז. ב-30 באוקטובר 1889 הניח גנרל ויליאם טקומסה שרמן את אבן הפינה לשער הניצחון, והשער נחנך על ידי נשיא ארצות הברית, גרובר קליבלנד ב-21 באוקטובר 1892.
הפסלים והמזרקה
הפסלים נוספו לשער הניצחון תשע שנים לאחר חניכתו. היוזמה להקמת הפסלים הייתה יוזמה של משרד האדריכלים מקים, מיד ווייט כחלק מתוכנית לשפר את מראה הכיכר במסגרת תנועת העיר היפה. המפקח על הפארקים של העיר ניו יורק, פרנק סקוייר, התלהב מהרעיון, ושכר את פרדריק מקמוניס בשנת 1894 לתכנן את הפסלים עבור שער הניצחון:
הקוודריגה ניצבת בראש שער הניצחון ובה נוהגת קולומביה - דמות אלגורית המסמלת את ארצות הברית. את המרכבה מושכים שני סוסים. שני אלות ניצחון מכונפות מריעות בחצוצרות ומבשרות את בואה של קולומביה. על כנים נמוכים המצויים בקרבת הכניסה לפארק מצויים פסלי "רוח הצבא" ו"רוח הצי". הפסל הראשון שהוצב היה הקוודריגה - ב-4 בדצמבר 1898, לאחר מכן הוצבו פסלי רוח הצבא, ולבסוף, ב-13 באפריל 1901 פסלי "רוח הצי".
צפונית לשער הניצחון (בצד הכיכר המרוחק ביותר מהפארק) ניצבת מזרקת ביילי (באנגלית: Bailey Fountain) - המזרקה הרביעית שנבנתה באתר זה. המזרקה המקורית שנבנתה כללה עמוד מים אחת. זו הוחלפה בשנת 1873 בהתאם לתוכנית של קאלוורט וקס, במזרקה המוארת על ידי תאורת גז צבעונית, ובה מספר מזרקות אנכיות. ב-1897 הותקנה במקום מזרקה חשמלית שתוכננה על ידי מהנדס החשמל פ. וו. דארלינגטון (F.W. Darlington) - במזרקה זו היו 19 מנורות חשמל שיצרו מופע תאורה עם תנועת המים. מזרקה זו הוסרה בשנת 1915 בשל הקמת מערכת הרכבת התחתית מתחת לכיכר.
ב-1932 נבנתה מזרקת ביילי על פי תוכניות האדריכל אדגרטון סוורתוט (Edgerton Swarthout) והפסל יוג'ין סאוואג' (Eugene Savage). המזרקה קרויה על שם הנדבן המקומי פרנק ביילי (Frank Bailey) אשר מימן את המזרקה לזכר אשתו מארי לואיז ( Mary Louise). המזרקה בנויה בסגנון קלאסי ומוצגים בה דמות אל הים היווני נפטון וכן דמויות של זוג נשים עירומות המייצגות חוכמה ושלווה.
הרחבה כיום
בשנת 1973 הוגדרה הרחבה כאתר לשימור, ובשנת 1975 הוכרזה הרחבה כאתר היסטורי של העיר ניו יורק.
הרחבה לא שופצה מאז נבנתה, ובשנת 1976 נפלה אחת מדמויות הניצחון מראש השער. הקוודריגה ודמויות הניצחון שוקמו בשנת 1980. שיפוץ נוסף נערך בשנת 2000.
שער הניצחון עצמו סגור למבקרים, אולם לעיתים נערכים בו מופעים מיוחדים. גרם מדרגות מאפשר לעלות לראש השער ולצפות ממנו לעבר הפארק.
הרחבה עצמה היא אחת הכיכרות העמוסות ביותר בברוקלין. בכיכר נפגשות שדרות פלטבוש, שדרון ואנדרבילט, הדרך המזרחית של ברוקלין, דרך פרוספקט פארק מערב, ורחוב יוניון.
בסופי שבוע, בעונת הקיץ, נערך ברחבה שוק איכרים שבועי.
יעל ארן
יעל ארן (נולדה ב-5 ביולי 1954) היא פעילה פוליטית ואשת חינוך ישראלית. מ-1989 מכהנת כראש מרחב ירושלים בנעמת, ונציגתה בוועדת הנוער של העירייה ובעמותת "חופש, מדע, דת, תרבות".בעבר כינהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי.
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב ובהמשך עברה משפחתה להתגורר בירושלים, שם סיימה את לימודיה התיכוניים בבית חינוך תיכון עירוני ג'. שירתה בצה"ל כסמלת בחיל האוויר. סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1994 סיימה באוניברסיטה זו תואר שני בתקשורת ועיתונאות, ובהמשך השלימה תואר שני נוסף בהצטיינות במדיניות ציבורית. בנוסף, ארן מחזיקה בתעודת הוראה של בית הספר לחינוך. בתקופת לימודיה החלה בפעילותה הפוליטית במפלגת העבודה, ובהמשך נבחרה למזכירת "המשמרת הצעירה" של המפלגה בירושלים.
בשנים 1984–1989 שימשה מנהלת לשכת הקשר של ההסתדרות בכנסת. בתקופה זו קידמה חוקים בעלי צביון חברתי, ובהם חוק שכר מינימום, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, חוק גיל פרישה שווה וגמיש לנשים וחוק ביטוח סיעוד.
ב-1989 נבחרה ליושבת ראש נעמת בירושלים. בשנים 1994–1996 כיהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי, חברה ממשלתית מיסודו של משרד הבינוי והשיכון. במקביל כיהנה בשנים 1995–1996 כחברת דירקטוריון בחברת התעופה הלאומית אל על.
ב-1999 מונתה למנהלת מרחב ירושלים של האוניברסיטה הפתוחה, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2021 (אז פרשה לגמלאות). הובילה פרויקטים להנגשת השכלה גבוהה ולהגדלת מספר הסטודנטים הלומדים באקדמיה לאוכלוסיות כגון יוצאי אתיופיה, חרדים וערבים.
בשנת 2000 מונתה מטעם משרד הפנים כחברה בוועדה שבחנה והמליצה על שינוי מעמדה המוניציפלי של ביתר עילית ממועצה מקומית לעירייה. ב-2002 מונתה ליושבת ראש דירקטוריון המועצה הישראלית לצרכנות מטעם משרד התעשייה והמסחר, תפקיד אותו מילאה עד לשנת 2012. בין השנים 2007–2010 שימשה כחברת דירקטוריון ויו"ר ועדת הכספים של החברה הממשלתית לתיירות.
ב-2008 המליצה עליה ועדת איתור ממשלתית לתפקיד מנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. למרות זאת החליט מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, למנות את יאיר גלר, אשר דורג במקום השני. בעקבות עתירה שהגישה ארן לבג"ץ, הורה בג"ץ למשרד לביטחון פנים לבחון מחדש את ההחלטה. הממשלה שבה והחליטה למנות את גלר למנכ"ל הרשות, ארן עתרה שוב לבג"ץ, שדחה את עתירתה וקבע שנלקחה חובת הייצוג ההולם בחשבון במידה הראויה במסגרת הליך המינוי החוזר.
לאורך השנים הייתה ארן חברה בוועדות ציבוריות, בהן ועדת הנוער של עיריית ירושלים ונציגת נעמת בהנהלת עמותת חמד"ת (חופש, מדע, דת, תרבות). כמו כן מכהנת כחברת המועצה המקומית מבשרת ציון מטעם סיעת "סיעת מבשרת ברמה אחרת".
ב-2012 התמודדה בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, אך לא זכתה במקום ריאלי ברשימה. היא שבה להתמודד על מקום ברשימת המפלגה לכנסת בבחירות המקדימות לקראת הכנסת העשרים וארבע, בשנת 2021, ושובצה במקום ה-17.
ארן נשואה ואם לשניים. מתגוררת במבשרת ציון.
נוב (עיר מקראית)
נוב (במקרא כתוב נֹב) היא עיר מקראית הממוקמת בנחלת שבט בנימין. על פי אזכור העיר ב, עולה כי העיר הייתה עיר כהנים, בה היה המשכן בימי שאול המלך, שם ישבו הכהנים בני עלי לאחר חורבן שילה. הסיפור המפורסם ביותר במקרא הנוגע לעיר מופיע ב שם מסופר על בריחתו של דוד אל העיר ועל תגובת שאול לכך שמצווה לטבוח את כל כהני העיר.
על פי התלמוד, המשכן מוקם בעיר במשך שלוש-עשרה שנה. ספר הזוהר מציג דעה כי העיר נוב היא בעצם ענתות המקראית, אך דוחה אותה בנימוק שענתות לא הייתה עיר אלא כפר. הרב ראובן מרגליות מפרש את סברת שוויון המקומות על פי הפסוקים בספר נחמיה (פרק יא) וספר ישעיה (פרק י) המזכירים אותם זה לצד זה.
הארכאולוג חנן אשל זיהה בשועפאט את מיקומה של נוב עיר הכהנים, מתקופת בית ראשון.
הטבח בנוב
דוד ברח לנוב בעת ששאול המלך רדף אחריו להורגו. שם ביקש מאחימלך בן אחיטוב הכהן, לחם וחרב. אחימלך נתן לו מלחם הפנים, ואת חרב גוליית הפלישתי. מוזכר שדואג האדומי נכח שם באותו זמן.
שאול הלין על צוותו שאינו נאמן לו, אלא מצדד בדוד. בתגובה, גילה דואג האדומי לשאול שראה את דוד בנוב, ושקיבל סיוע מהכהן, אחימלך. שאול זימן אליו את אחימלך, שהתייצב אצל המלך עם 85 כהנים מבני משפחתו, צאצאי עלי הכהן.
שאול האשים את אחימלך, את אביו ואת כל הכהנים בתמיכה בדוד וציווה על עבדיו להרוג אותם. העבדים סרבו לבצע את הפקודה, לכן דואג האדומי הרג בעצמו את כולם. לאחר-מכן, הוביל דואג טבח בעיר נוב כולה, וכל יושביה נרצחו מנער עד זקן, חוץ מפליט אחד שנמלט מהטבח: אביתר, בנו של אחימלך.
אזכור המאורע שובץ בתהילים נ"ב.
משכן נוב
משכן נוב היה מבנה מקודש שהוקם, על פי המקרא, בעיר נוב, לאחר חורבן המשכן בשילה ומות עלי הכהן. לפי חז"ל, המבנה בנוב התקיים 13 שנה וחרב בתחילת ימי מלכות דוד, ואז הוקם המשכן בגבעון. בזמן קיום המבנה הותרה ההקרבה בבמות הפרטיות. בזמן שהות המבנה בנוב היה ארון הברית בקריית יערים. לפי המסורת היהודית משכן נוב עמד בין השנים ב'תתע"א - ב'תתפ"ד (889 לפנה"ס - 876 לפנה"ס).
זיהוי העיר
ממה שנאמר במקרא בתיאורים הגאוגרפיים השונים, ברור למדי מהו האזור שבו יש לחפש את נוב. העיר משקיפה על ירושלים והיא נמצאת דרומית לגבעת שאול וסמוכה לענתות וענניה. יש חוקרים שהציעו למצוא קשר בין נוב לבין ראשו של הר הזיתים שבו עבר דוד בבריחתו מפני אבשלום לפני הגעתו לבחורים, אבל זוהי סברה שאין לה יסוד מספק. לדעת ג'ון קנינגהם גייקי מיקום העיר הוא בשועפט.
הקושי העיקרי בזיהוי המיקום של נוב הוא שעל אף שברור היכן היא אמורה להיות, אין באזור אתר ארכאולוגי שניתן למצוא בו הוכחות לזיהוי העיר. חירבת א-צ'ומע או חירבת אל-קמעה (כעמה) בסביבת שועפאט אינן משקיפות על ירושלים ואף אין בהן ממצא ארכאולוגי מתאים. ראס אל משארף, בפסגת הר הצופים, מסתבר מבחינה טופוגרפית אולם גם בו אין ממצא חומרי המוכיח את זיהוי המקום. היו מי שהציעו לזהות את נוב באל עיסאויה, שבה נמצאו חרסים מתקופת הברזל, אבל אין אתר זה משקיף על ירושלים. ספק אם חרסים מתקופת הברזל שנמצאו בבית הקברות הצבאי בקרבת אל עיסאויה, הניצב על הרכס, מעידים על יישוב של ממש במקום זה. אפשרות נוספת שהועלתה על ידי אולברייט היא לזהות את נוב בא-טור, אולם לא הובאו ראיות ארכאולוגיות לכך.
כאן הסכתים
כאן הסכתים היא חטיבת הפודקאסטים של תאגיד השידור ורשת הפודקאסטים המובילה בישראל.
היסטוריה
עם הקמת התאגיד ב-2017 הוקמה חטיבת פודקאסטים עצמאית שמותגה בשם "כאן OD" כמשחק של מילים אודיו ועוד.
במקביל לחטיבת הפודקאסטים של כאן, התפתחו פודקאסטים גם בערוצים בחטיבות שנות כמו "כאן חינוכית" ו"כאן תרבות", עד שבפברואר 2020 הועברו כל ההסכתים של החטיבות השונות אל חטיבת הפודקאסטים – שמותגה מחדש בשם "כאן הסכתים".
בתחילת 2021 נבחר ניר גורלי להיות העורך הראשי של החטיבה. באותה שנה צמח מאוד תחום הפודקאסטים בישראל וכאן הסכתים צמחה משמעותית אף היא ובעקבות כך נמתחה ביקורת על הצדקת קיומה של הרשת כמתחרה בשוק.
מגישים
בכאן הסכתים פועלים מספר מגישים ביניהם: מאיה קוסובר, רום אטיק, מתן צור, יאיר יעקבי, שאול אמסטרדמסקי, צליל אברהם, ג'רמי פוגל ואחרים.
נבחרת סלובניה בכדורגל
נבחרת סלובניה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סלובניה.
היסטוריה
מדינת סלובניה הייתה במהלך רוב המאה ה-20 חלק מהפדרציה היוגוסלבית, שהייתה מיוצגת על ידי נבחרת יוגוסלביה המצליחה, אך בעקבות פירוק יוגוסלביה בתחילת שנות ה-90 הכריזה סלובניה על עצמאותה, דבר שהוביל לאחר מכן להקמת נבחרת סלובניה. נבחרת סלובניה שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-19 ביוני 1991 נגד קרואטיה. במשחק הפסידה סלובניה 0:1.