cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנריקו קייזה
תחילת הקריירה
עונת הפריצה של קייזה בקרמונזה זיכתה אותו פעם נוספת במקום בסגל של סמפדוריה. אריקסון הרכיב סגל מרשים לקבוצה באותה העונה, כאשר קייזה מצטרף לסגל שכלל בין היתר את וולטר זנגה, קלרנס סיידורף, סינישה מיכאילוביץ' וכריסטיאן קארמבו. קייזה שיתף פעולה בחוד עם רוברטו מאנצ'יני וכבש 22 שערי ליגה ב-27 הופעות, שהפכו אותו עונה שלישית ברציפות למלך השערים של הקבוצה בה הוא משחק. על אף הסגל החזק, התקשתה סמפדוריה להתמודד בצמרת הליגה האיטלקית וסיימה שמינית בלבד בליגה.
גבריאל דארקו
קריירה
לאחר שסיים את לימודיו הופיע דארקו בפרק במיני סדרה, "Heroes Reborn: Dark Matters". שנה לאחר מכן הופיע בקומדיית המצבים, "מייק איט פופ", במותחן הטלוויזיוני קצר הימים, "עדי ראייה" ובפרק בסדרת הטלוויזיה "ציידי הצללים" עליו חזר בפרק עונה השנייה בשנת 2017. בשנת 2017 הופיע בפרק בסדרה "עיניים פרטיות" ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Save Room for Dessert".
אנריקו קייזה
תחילת הקריירה
בתום העונה עזב קייזה את סמפדוריה. בסך הכול זכה ל-54 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בהן כבש 23 שערים.
פארמה
לקראת עונת 1996/1997 נמכר קייזה לפארמה. תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי, הייתה פארמה לקבוצה מלהיבה ומצליחה, וסיימה כסגנית אלופת איטליה, עם שתי נקודות בלבד פחות מיובנטוס. במהלך תקופתו בקבוצה בלט שיתוף הפעולה של קייזה בחלק הקדמי עם החלוץ הארגנטינאי, הרנן קרספו. קייזה סיים את עונת הבכורה שלו עם 14 שערי ליגה ב-29 הופעות, והיה פעם נוספת למלך שערי הליגה של קבוצתו. עונה לאחר מכן כבש קייזה 21 שערים בכל המסגרות, כאשר תרם שישה שערים באותה העונה בליגת האלופות, חמישה בקופה איטליה ועשרה נוספים בליגה.
גבריאל דארקו
קריירה
בשנת 2019 התארח בפרק בסדרת הטלוויזיה "אלים אמריקאים".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "משפחת אוקטובר" המשודרת בנטפליקס. באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה "I Will Steal Your Life!", בסרט הטלוויזיה "Imperfect High". ובסרט הטלוויזיה "The Great Christmas Switch".
המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664)
המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) או המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית הרביעית הייתה מלחמה קצרה בין המלוכה ההבסבורגית לבין האימפריה העות'מאנית. המטרה העות'מאנית הייתה לחדש את ההתקדמות במרכז אירופה, לכבוש את וינה ולהכניע את אוסטריה. העות'מאנים הצליחו לכבוש מעוזים מרכזיים, אולם הצבא ההבסבורגי בראשותו של ריימונדו מונטקוקולי הצליח לעצור את הצבא העות'מאני בקרב על סנט גוטהארד.
אנריקו קייזה
פארמה
בעונתו השלישית והאחרונה בפארמה, עונת 1998/1999, זכה קייזה בתארים ראשונים בקריירת המשחק שלו. בליגה סייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי, עם תשעה שערים בשלושים הופעות, אך השלים זכייה כפולה בשני מפעלי הגביע בהם שיחקה קבוצתו. הוא פתח בהרכב בצמד משחקי גמר הגביע האיטלקי מול פיורנטינה, שהסתיימו בשוויון 3-3 בסיכום שני המשחקים ובזכייתה של פארמה בזכות חוק שערי חוץ. כמו כן, זכתה פארמה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע אופ"א. קייזה כבש שמונה שערים בשמונה הופעות במהלך הטורניר, והיה למלך שערי המפעל באותה העונה. במשחק הגמר גברה פארמה 3-0 על אולימפיק מרסיי, כאשר קייזה קובע את תוצאת המשחק בדקה ה-55 עם שער נאה מהאוויר, 3-0 מרשים לפארמה בסיום.
פיורנטינה
לקראת עונת 1999/2000, ולאחר שלוש עונות בפארמה, עבר קייזה לפיורנטינה תחת המאמן ג'ובאני טרפטוני תמורת כ-14.5 מיליון אירו. פיורנטינה חיפשה להרחיב את הסגל ולחזק אותו בשחקנים איכותיים, בין היתר על מנת לשמור על הקפטן ועמוד התווך של הקבוצה, גבריאל בטיסטוטה. בעונתו הראשונה בקבוצה התחרה קייזה עם פרדראג מיאטוביץ' על המקום בהרכב, ועל אף שזכה ל-24 הופעות בליגה, סיים קייזה את העונה עם שבעה שערי ליגה בסך הכול, ו-12 בכל המסגרות.
עזיבתו של בטיסטוטה לרומא בתום העונה, וכן הגעתו של פתיח טרים לתפקיד המאמן, סייעו לקייזה להפוך לחלוץ המוביל בקבוצה. לאחר שלא כבש בשמונת מחזורי הפתיחה, נכנס קייזה לכושר הבקעה עם שישה משחקי ליגה רצופים בהם כבש, כולל שני צמדים. רצף משחקים חלשים של פיורנטינה הביא להחלפתו של טרים בחברו לשעבר של קייזה להתקפת סמפדוריה, רוברטו מאנצ'יני. תחת המאמן החדש המשיך קייזה להוביל את ההתקפה של פיורנטינה וסיים את העונה עם 22 שערי ליגה, מקום שלישי בטבלת מלך השערים בסרייה א' באותה העונה. את העונה סיימה פיורנטינה במקום התשיעי בטבלה, אך בתום העונה זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי. קייזה היה שותף פעיל בזכייתה של הקבוצה, כאשר כבש חמישה שערים במהלך הטורניר, כולל את השער הראשון בשוויון 2-2 מול מילאן בחוץ במשחק הראשון של חצי הגמר, ואת השער הראשון בניצחון 2-0 בגומלין הביתי. במשחק הראשון בחוץ בשלב הגמר מול פארמה פתח קייזה בהרכב, כאשר פיורנטינה גוברת 1-0 על קבוצתו לשעבר משער בדקות הסיום. בגומלין הביתי בישל קייזה, שפתח בהרכב, את שער השוויון לנונו גומש. המשחק הסתיים בשוויון 1-1, ופיורנטינה השלימה זכייה בתואר.
שלהי הקריירה
לקראת עונת 2002/2003 שב קייזה לשתף פעולה עם רוברטו מאנצ'יני, שהחתים את החלוץ בלאציו. קייזה התקשה לשחזר את יכולתו טרם הפציעה, וסיים את העונה עם שני שערי ליגה ב-12 הופעות בלבד. את שני שעריו כבש באותו המשחק, בניצחון 3-0 על פרוג'ה במחזור השישי. לאציו סיימה את העונה במקום הרביעי בטבלה, והעפילה עד לחצי גמר גביע אופ"א, כאשר קייזה מוסיף ארבעה שערים במפעל האירופי.
עונה לאחר מכן הצטרף קייזה לסיינה, כאשר זו שיחקה בסרייה א'. עד מהרה הפך קייזה לשחקן מפתח בקבוצה, כאשר בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה הוביל את טבלת הכובשים שלה בליגה, עם כמות כיבושים דו-ספרתית בכל עונה.
לאחר העונות המוצלחות חלה ירידה בכושרו של קייזה, ובעונת 2006/2007 שותף ב-23 משחקי ליגה, אך לא מצא כלל את הרשת. עונה לאחר מכן שותף רק פעמיים בליגה, לא מצא את הרשת, ובתום העונה סיים את דרכו בקבוצה לאחר חמש עונות.
לקראת עונת הצטרף לפיגלין, העולה החדשה לליגה הרביעית. קייזה בן ה-38 ערך 21 הופעות ליגה באותה העונה במדי הקבוצה, ועם חמישה שערים סייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית. עונה לאחר מכן, תחת המאמן מורנו טוריצ'לי ובעונת הפרישה שלו ממשחק פעיל, כבש קייזה שני שערי ליגה ב-11 הופעות, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בטבלה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל ארבעים.
נבחרת איטליה
על אף שלא צבר הופעות בינלאומיות, היה קייזה בתוכניות של המאמן אריגו סאקי לקראת טורניר יורו 1996. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה ב-29 במאי 1996, כשבועיים לפני פתיחת הטורניר, במשחק ידידות מול. קייזה עלה מהספסל במחצית המשחק במקומו של אנג'לו די ליוויו, ובדקה ה-55 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, שער שקבע את תוצאת המשחק, שוויון 2-2.
קייזה זומן על ידי סאקי לסגל איטליה לטורניר היורו על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, כאשר חלוצים איטלקים בכירים כמו רוברטו באג'ו, ג'וזפה סיניורי וג'אנלוקה ויאלי נותרים מחוץ לסגל. הוא לא שותף בניצחון 2-1 על במשחק הראשון, אך עלה בהרכב למשחק השני מול. בדקה ה-18 כבש קייזה את שער השוויון הזמני לזכות נבחרתו, אך בסיום נוצחה איטליה 2-1. במשחק השלישי והאחרון מול, עלה קייזה מהספסל בדקה ה-67, אך לא הצליח לכבוש והמשחק הסתיים בשוויון 0-0, ששלח את איטליה הביתה כבר בתום שלב הבתים.
תחת המאמן צ'זארה מלדיני, קייזה שיחק לעיתים רחוקות בלבד. הוא ערך שתי הופעות בטורניר מוקדמות מונדיאל 1998, אך לבסוף זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר. תחילה זומן לסגל הרחב כמחליף אפשרי לאלסנדרו דל פיירו, שכשירותו הייתה בספק, ולבסוף מצא את מקומו בסגל הסופי במקום פבריציו רבאנלי, שנאלץ להחמיץ את הטורניר. במשחק הראשון, בו נפרדו איטליה ו בשוויון 2-2, עלה קייזה כמחליף לאחר כשעה, ולא שותף עוד בשלב הבתים. בשמינית הגמר החליף את דל פיירו פחות מרבע שעה לסיום הניצחון 1-0 על. הוא לא שותף בהפסד בדו-קרב בעיטות עונשין ל ברבע הגמר, וסיים את הטורניר עם שתי הופעות בלבד מהספסל.
ב-16 בדצמבר 1998, תחת המאמן דינו זוף, שותף קייזה במשחק הידידות לציון מאה שנים להיווסדה של התאחדות הכדורגל האיטלקית מול נבחרת הכוכבים של פיפ"א, וכבש שלושער בדרך לניצחון 6-2. את שערו האחרון במדי הנבחרת כבש כחצי שנה לאחר מכן, בניצחון 4-0 על במסגרת מוקדמות יורו 2000.
את הופעתו האחרונה במדי איטליה ערך ב-25 באפריל 2001, לאחר כשנתיים ללא הופעה בינלאומית, תחת המאמן ג'ובאני טרפטוני, בניצחון 1-0 על. בסך הכול ערך קייזה 17 הופעות במדי איטליה, מתוכן 12 כמחליף, וכבש שבעה שערים. הוא מחזיק בשיא השערים (יחד עם דל פיירו) לכדורגלן נבחרת איטליה העולה מהספסל, עם חמישה כיבושים.
קריירת אימון
ביוני 2010, עם פרישתו ממשחק פעיל, התמנה קייזה לתפקיד מאמן פיגלין, הקבוצה במדיה פרש. עם זאת, הקדנציה הייתה לקצרה במיוחד והסתיימה לאחר כחודש, עם פירוקה של הקבוצה כתוצאה מפשיטת רגל. לקראת עונת חזר לקבוצת נעוריו סמפדוריה על תקן מאמן קבוצת הנערים. לאחר עונה אחת קודם לתפקיד מאמן קבוצת הנוער, תפקיד בו החזיק כשנתיים עד לעזיבתו בתום עונת.
המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664)
רקע
הגורם למלחמה זו היה הפלישה לפולין בשנת 1658 על ידי הנסיך גיירג' ראקוצי השני מטרנסילבניה, ללא אישור השער הנשגב. טרנסילבניה הכירה לאחר קרב מוהאץ' בשנת 1526 בכוח העות'מאני והוכפפה לשער הנשגב ובתמורה קיבלה אוטונומיה פוליטית ודתית. לאחר ששמעו על מלחמתו הבלתי מורשית של ראקוצי, הכריזו העות'מאנים מלחמה על הוואסל שלהם. לא עבר זמן רב והווזיר הגדול מהמט פאשא קפרולו (וזיר 1656–1661) ניצח את ראקוצי וכבש את טרנסילבניה. הנסיך הטרנסילבני החדש, יאנוש קמני, ברח לוינה בחיפוש אחר תמיכה אוסטרית.
הקיסר לאופולד הראשון, שלא רצה לראות את טרנסילבניה נופלת לשליטה עות'מאנית ישירה, שלח את מונטקוצ'ולי להונגריה עם צבא קטן. מונטקוצ'ולי היה במיעוט אל מול העות'מאנים.
בינתיים, על מנת לשחרר את קרואטיה והונגריה, מיקלוש זריני, הבאן של קרואטיה, עשה מאז 1661 כמיטב יכולתו כדי לפתוח בעימות אוסטרו-עות'מאני חדש על ידי ארגון פשיטות לשטח העות'מאני ממעוזו, נובי זרין (בהונגרית: Zrínyijjár). פשיטות אלה ונוכחות צבא מונטקוצ'ולי גרמו לעות'מאנים לסיים את הסטטוס-קוו עם וינה, שהתקיימה ביניהם מאז 1606.
מערכת 1663
בקיץ 1663 נכנס צבא עות'מאני המונה יותר מ-100,000 לוחמים בפיקודו של הווזיר הגדול קופרו פאזיל אהמט להונגריה הבסבורגית ובספטמבר כבש את העיר ארסקובאר (נובה זמקי).
הקיסר לאופולד הראשון זימן את הדיאטה הקיסרית בינואר 1663, כדי לבקש עזרה ממלכי גרמניה ואירופה, בהצלחה. צבא של 30,000 לוחמים בוואריים, ברנדנבורגים וסקסונים גויס. אפילו האויב התמידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שלח כוח של 6,000 לוחמים תחת ז'אן דה קוליני-סליני בתמיכה.
טורקים וטטרים עות'מאניים פלשו למורביה בשנת 1663, ותפסו 12,000 שבויים.
מערכת 1664
בתחילת 1664 חולק הצבא הקיסרי לשלושה כוחות: בדרום 17,000 חיילים הונגרים-קרואטיים בפיקודו של מיקלוש זריני. במרכז הצבא הראשי של מונטקוצ'ולי, שכלל 28,500 חיילים, ובצפון כ-8,500 לוחמים בראשות הגנרל ז'אן לואי ראדואי דה סאוש. בעתודה נותרו כ-12,500 איש להגנה על המבצרים.
צבא זה של 66,500 איש לא היה מאוחד, שכן חילוקי הדעות בין המפקדים היו חזקים מאוד, במיוחד עם זריני.
כהכנה לקרבות המתוכננים ל-1664, זריני וחייליו יצאו להרוס את הגשר העות'מאני המבוצר מאוד (גשר אוסייק) אשר, מאז 1566, קישר בין Darda לאוסייק ברחבי דראווה וביצות ברניה. הרס הגשר ינתק את נסיגת הצבא העות'מאני ויהפוך כל חיזוק טורקי לבלתי אפשרי למשך מספר חודשים. הכוח כבש מחדש מבצרים חזקים (ברזנס, באבוצ'ה, העיירה פץ' וכו'). בדרכו, התקדם זריני 240 קילומטרים בשטח האויב והרס את הגשר ב-1 בפברואר 1664. הוא לא הצליח לכבוש את Nagykanizsa, המטרה העיקרית, ונאלץ להסיר את המצור כאשר ביוני התקרב הצבא הראשי של קופרו.
הטורקים צרו וכבשו את מעוזו של זריני נובי זרין, שנאלץ להינטש כאשר מונטקוקולי סירב לבוא לעזרתו. זריני לעולם לא סלח על כך, מה שבסופו של דבר יוביל לקונספירציית מאגנאט ("קונספירציית זרינסקי-פרנקופאן" בקרואטיה, ו"קונספירציית ווסלני" בהונגריה).
קרב סנט גוטהארד
לאחר כיבוש נובי זרין, הצבא הראשי העות'מאני צעד לכיוון וינה, אך נעצר בנהר הראבה בין מוגרסדורף למנזר סנט גוטהארד על ידי צבא מונטקוקולי. העות'מאנים איבדו 16,000 עד 22,000 מהחיילים הטובים ביותר שלהם.
בצפון הונגריה צבא דה סאוש זכה בכמה ניצחונות קטנים יותר מול קוצ'ק מהמט פאשה. החשוב ביותר בניצחונות אלה היה המצור על לאבה.
שלום ואסוואר
רק תשעה ימים לאחר מכן, ב-10 באוגוסט 1664, נחתם שלום ואשוואר, שביתת נשק שתימשך 20 שנה. למרות הניצחון האוסטרי בסנט גוטהארד, הוכרה השליטה העות'מאנית בטרנסילבניה ובארסקובאר, ואוסטריה הסכימה לשלם 'מתנה' שנתית לאימפריה העות'מאנית. מבצר נובי זרין היה עתיד להתפרק. מצד שני, העות'מאנים הסכימו לשלוח 'מתנה' שנתית לאוסטרים.
הגורם העיקרי בהחלטת ההבסבורגים היה האיום הצרפתי על האחוזות היקרות בהרבה בארצות השפלה, גרמניה ואיטליה. יתר על כן, מאמץ המלחמה הקיסרי איבד חלק מתנופתו לאחר ניצחונו בסנט גוטהארד, כאשר הצרפתים פרשו מהקואליציה בעוד נסיכים גרמניים אחרים נרתעו להתקדם מזרחה. מכאן שהאוסטרים לא האמינו שהם יכולים לשחרר את כל הונגריה ולא היו מוכנים להשאיר את ההתקדמות הצרפתית ללא השגחה בעד כמה מבצרים הונגריים.
השלכות
הקרואטים וההונגרים זעמו על אובדן השטחים שנכבשו והרגישו שהיה צורך לשמור על היוזמה והתנופה לאחר הניצחון בסנט גוטהארד.
זה הוביל לקנוניה של מאגנאט.
השלום למעשה נמשך 20 שנה עד שהעות'מאנים תקפו את וינה בפעם השנייה בשנת 1683 ונדחקו לאחור מהונגריה במלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה שלאחר מכן (1683–1699).
פקט
פָקְט (מערבית: فاختة "פַאחִ'תַה" - תור צווארון), נקרא גם α ביונה, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים יונה עם בהירות נראית מדרגה 2.65. הוא נמצא במרחק של כ-260 שנות אור ממערכת השמש.
מאפיינים
פקט הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B9 Ve (בעבר סווג גם כתת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B7 IV), מסתו מוערכת בכ-5 מסות שמש ורדיוסו כ-6 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא כ-13,000 קלווין והוא קורן בעוצמה גדולה פי 470 מהשמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה חלק ניכר מקרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא יותר מכפולה. לכוכב מהירות סיבוב עצמי גבוהה שמוערכת בכ-350 קילומטרים בשנייה והוא מעיף מפניו חומר שיוצר מעטפת המקיפה אותו ומגיעה לקוטר זוויתי של 5–7 אלפיות של שניית קשת השקולות לרדיוס של 40–60 רדיוסי שמש, כלומר בערך פי 10 מרדיוס הכוכב עצמו. הקרינה העל-סגולה מייננת את הגז שבמעטפת ויוצרת ספקטרום פליטה אופייני של מימן מיונן ובשל כך נוסף הסימון e לסיווג הספקטרלי שלו. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה והוא סווג כחשוד כמשתנה γ בקסיופאה, אך מדידות עדכניות לא זיהו השתנות של יותר ממאית דרגת בהירות.
What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine
What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine הוא סרט תיעודי אשר עוסק באופן רטרוספקטיבי בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק תשע". הסרט התיעודי בוים על ידי איירה סטיבן בר ודייוויד זאפונה.
הסרט יצא לאקרנים ב-13 במאי 2019.
רקע
בשנת 2017, אירה סטיבן באהר הכריז שגיבש חלק ניכר מהשחקנים ואנשי הצוות לשעבר של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" עבור סרט תיעודי בשם "What We Left Behind". נכון לפברואר 2017, הפקת הסרט הסתיימה באופן חלקי, על פי באהר, והחל פרויקט מימון המונים באמצעות Indiegogo לצורך גיוס הכספים הדרושים להשלמת הסרט. פרט לראיונות עם השחקנים ואנשי הצוות, הסרט יסקור את המורשת של הסדרה; כמו כן, באהר שב לחדר התסריטאים הישן של הסדרה על מנת לפתח תסריט עבור הפרק הראשון של עונה שמינית פיקטיבית, אשר יכלל בסרט. מועד ההפצה הסופי של הסרט נקבע לפברואר 2018. פרויקט ההתרמה נפתח עם יעד של 150,000$, שהושג תוך יום אחד בלבד.
הסרט אמור היה לצאת לאקרנים באמצע 2018 אך מועד ההפצה הרשמי שלו נדחה, ונקבע ל-13 במאי 2019.
בנז'מן מנדי
בנז'מן מנדי (בצרפתית: Benjamin Mendy; נולד ב-17 ביולי 1994 בלוז'מו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת לוריאן מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים
מנדי נולד וגדל בלוז'מו הסמוכה לפריז שבצרפת. בשנת 2000 החל לשחק בפאליזו. ב-2007 עבר ללה האבר. בשנת 2010 החל לשחק עבור קבוצת המילואים של המועדון, במדיה ערך 12 הופעות ליגה. ב-24 ביולי 2011 חתם על החוזה המקצועני הראשון בקריירה שלו לשלוש שנים בלה האבר, וב-9 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 לאמיין במסגרת הגביע הצרפתי. במשך שנתיים ערך 57 הופעות ליגה במדי הקבוצה, במהלכן לא כבש שערים.
ב-8 ביולי 2013 חתם במרסיי מהליג 1. במרסיי רשם 81 הופעות בעמדת המגן השמאלי, ועד מהרה הפך לאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, כששיחק בהרכב הפותח של הקבוצה באופן קבוע. ב-22 ביוני 2016 חתם על חוזה לחמש שנים במונקו. ב-12 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו בתיקו 2–2 עם גנגאן. ב-5 באוקטובר 2016 רשם בישול בניצחון מונקו 0–6 על נאנסי וב-4 בפברואר 2017 רשם צמד בישולים בניצחון מונקו 0–3 על ניס. ב-15 במרץ נבחר לשחקן המצטיין במשחק בניצחון 1–3 על מנצ'סטר סיטי במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות, כשבסיום המשחק העפילה מונקו לשלב רבע הגמר.
ב-24 ביולי 2017 חתם במנצ'סטר סיטי, תמורת סכום המוערך בכ-52 מיליון ליש"ט. ב-25 בספטמבר 2017 קרע מנדי את הרצועה הצולבת בברכו וסיים את העונה. ב-28 בנובמבר 2020 כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון קבוצתו 0–5 על ברנלי. ב-26 באוגוסט 2021 הושעה מהקבוצה בעקבות מעצרו בחשד למספר מעשי אונס.
ב-17 ביולי 2023, לאחר שזוכה באופן סופי מהאשמות של אונס ותקיפה מינית, חתם לשנתיים בלוריאן.
קריירה בינלאומית
מנדי שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של צרפת. בשנת 2011 היה בסגל נבחרת צרפת עד גיל 17 שהעפילה עד לרבע גמר גביע העולם עד גיל 17. במדי נבחרת צרפת עד גיל 19 מחזיק מנדי ב-12 הופעות ובנבחרת צרפת עד גיל 21 הוא מחזיק בתשע הופעות.
במרץ 2017 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת לקראת משחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת לוקסמבורג. מנדי פתח בהרכב נבחרתו במשחק החוץ בלוקסמבורג, שנגמר בניצחון נבחרתו 3–1.
חיים אישיים
ב-26 באוגוסט 2021 הואשם מנדי על ידי המשטרה בשבע עבירות של אונס ובאישום אחד של תקיפה מינית והוכנס למעצר. מנדי הואשם בשש עבירות אינוס ובעבירת תקיפה מינית נגד אישה נוספת. בקשתו לשחרור בערבות נדחתה, מכיוון שהפר את תנאי הערבות הקודמים שנקבעו כי אסור לו לקיים מסיבות בביתו. מנדי הושעה ממנצ'סטר סיטי עד לקיום המשפט. ב-13 בינואר 2023 זוכה ממרבית האישומים נגדו וב-14 ביולי של אותה שנה זוכה סופית מכל אשמה.
ניר גונטז'
ניר גוֹנְטז' (נולד ב-1 בספטמבר 1974) הוא עיתונאי ישראלי, ידוע בשל כתיבתו בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה
גונטז' נולד בבת ים. בשנת 1985 עברה משפחתו להתגורר בכפר סבא. לאחר סיום תיכון כצנלסון בכפר סבא, שירת בצה"ל כחובש גדודי.
גונטז' עבר לעיתון "הארץ", ומשנת 2015 הוא כותב את המדור "על הקו" בו הוא מראיין טלפונית אישים בנושאים שעלו לכותרות בתקופה האחרונה, ומציג את הריאיון כפי שבוצע ללא כל עריכה, ובדרך כלל ללא מעורבות דוברים ואנשי יחסי-ציבור. במקביל הוא כותב טור דעות באתר "העין השביעית".
בנובמבר 2016 עוכב גונטז' לחקירה על ידי המשטרה, לאחר שצלצל במשך יומיים 12 פעמים ממספר חסום לטלפון של חברת הכנסת יעל גרמן ללא מענה מצידה. בעקבות החקירה קראה מועצת העיתונות למשטרת ישראל לרענן את הנהלים הקשורים לחקירה של עיתונאים.
גונטז' השתתף בפרק הראשון של הסדרה "העיתונאים" ששודרה ב-yes דוקו שם נחשפו דרכי עבודתו ככתב פלילים.
בספטמבר 2018 חשף גונטז' בטוויטר במהלך קמפיין ברשתות חברתיות שהתפשט תחת האשטאג "לא התלוננתי" כי בהיותו כבן 15, בעת שהתנדב במשמר הגבול, ביצע בו מעשה מגונה מתנדב במשמר הגבול כבן 30 ומי שכיום משמש בתפקיד בכיר במשרד לביטחון פנים. בעקבות תלונתו שעוררה הדים, הורה השר לביטחון פנים על ביצוע בדיקה מקיפה בעניינו של בכיר המשרד עליו נטענו הדברים.
החל מינואר 2019 מגיש את הפינה "גונטז' TV" בתוכנית "הצינור" בערוץ רשת 13.
חיים אישיים
גונטז' מתגורר בתל אביב ואב לשני בנים. בת זוגו הייתה ננו שבתאי, והיא אם של אחד מבניו.
ג'רארד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אוטו שמידט
אוטו שמידט (18 בספטמבר (30 בספטמבר) 1891 - 7 בספטמבר 1956) היה גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי ממוצא גרמני. תרם רבות לחקר האזור הארקטי ולתחילת השימוש במעבר הצפון מזרחי. על פעילות זו הוענק לו עיטור לנין (3 פעמים) ותואר גיבור ברית המועצות.
חייו
אוטו שמידט נולד במוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית; כיום בשטחה של בלארוס). אביו היה סוחר ממשפחת גרמנים-בלטים ואמו הייתה ממוצא לטבי. בשנת 1907 המשפחה הגיעה לקייב בה שמידט סיים את בית הספר. בשנים 1909–1913 למד באוניברסיטת קייב בפקולטה למתמטיקה. לאחר סיום לימודיו עסק בחקר תורת החבורות.
ביוני 1917 נסע שמידט לפטרוגרד והחל לעבוד במשרד ממשלתי לאספקת מזון. לאחר מהפכת אוקטובר תמך שמידט בשלטון החדש והמשיך לעבוד במנגנון הממשלתי. בשנת 1918 הוא עבר למוסקבה והמשיך לכהן בתפקידים שונים במנגנון הממשלתי. בשנת 1924 הוא נסע לאוסטריה בה עבר סדרת טיפולים בשחפת. בשנת 1928 היה בין חברי משלחת מדעית סובייטית-גרמנית לחקר הרי פמיר.
בשנים 1929–1949 לימד מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה.
החל משנת 1930 הוא היה בין מובילי המדענים הסובייטים שחקרו את האזור הארקטי. עמד בראש מספר משלחות מדעיות כולל משלחת על אוניית צ'ליוסקין. בשנים 1930–1932 היה מנהל מכון "ארקטיקה" ובשנים 1932–1939 שמידט היה מנהל "המנהלת הראשית לנתיבי הצפון". בשנת 1936 שמידט יזם וניהל את הפרויקט של תחנת מחקר הקוטב הצפוני 1. על פעילות זו הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.
בשנת 1935 נבחר שמידט לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. תקופה מסוימת הוא אף מונה לסגן נשיא האקדמיה. בתקופה זו פעל לשיפור המבנה הארגוני של המוסד.
שמידט עבד על תאוריה קוסמוגונית ופיתח אותה עד סוף ימיו. במשך 20 שנים הוא היה עורך ראשי של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה.
בשנת 1943 מחלת שחפת החלישה אותו מאוד ושמידט נאלץ לצמצם את היקף פעילותו. במשך תקופה ארוכה הוא לא היה יכול לקום ממיטתו והרופאים אסרו עליו לעבוד. אוטו שמידט נפטר ב-7 בספטמבר 1956 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
לציון תרומתו לפיתוח האזור הארקטי נקראו על שמו עיירה, אי בים קרה, חצי אי הממוקם בנוביה זמליה, שובר קרח ובשנת 1995 הוכרז על מלגת שמידט לעבודות שתחום חקר האזור הצפוני.
היסטוריות
היסטורִיּוּת (באנגלית: Historicity) היא האמיתות ההיסטורית של אנשים ואירועים, כלומר באיזה מידה הם יכולים להיות חלק מההיסטוריה האנושית ולא מיתוס היסטורי, סיפור עם, מעשייה, סיפור פולקלור או בדיה. ההיסטוריות של טענה על העבר היא מעמדה העובדתי. היסטוריות מתייחסת לאמת ההיסטורית, האותנטיות, והעובדות, ומתמקדת בערך האמיתי של טענות על ידע של העבר.
יש תאורטיקנים המאפיינים את ההיסטוריות כממד של כל תופעות הטבע המתרחשות במרחב ובזמן. חוקרים אחרים מאפיינים אותו כתכונה השמורה להתרחשויות אנושיות מסוימות, בהתאם לפרקטיקה של ההיסטוריוגרפיה. הרברט מרקוזה הסביר את ההיסטוריות כזו ש"מגדירה את ההיסטוריה ובכך מבדילה אותה מ'טבע' או 'כלכלה'" ו"מסמנת את המשמעות שאנו מתכוונים כשאנו אומרים על משהו שהוא 'היסטורי'". מילון בלקוול של הפילוסופיה המערבית מגדיר את ההיסטוריות כ"מציינת את התכונה של מצבנו האנושי, שלפיה אנו נמצאים בנסיבות זמניות והיסטוריות קונקרטיות וספציפיות". עבור וילהלם דילתיי, ההיסטוריות מזהה את בני האדם כיצורים היסטוריים ייחודיים וקונקרטיים.
שאלות הנוגעות להיסטוריות נוגעות לא רק לסוגיית "מה באמת קרה", אלא גם איך צופים מודרניים יכולים לדעת "מה באמת קרה". סוגיה שנייה זו קשורה קשר הדוק לפרקטיקות מחקר היסטוריות, ומתודולוגיות לניתוח המהימנות של מקורות ראשוניים וראיות אחרות. כיוון שמתודולוגיות שונות מתייחסות לתמות היסטוריות בצורה שונה, לא ניתן לצמצם את ההיסטוריות למבנה אחד שיוכל להיות מיוצג בצורה חד-משמעית. מתודולוגיות מסוימות כמו היסטוריציזם יכולות להפוך את ההיסטוריות לכפופה להבניות של היסטוריה המבוססות על ערכיות. ההיסטוריוגרף פרנסואה הרטוג הציג את הרעיון של משטרים היסטוריים, כדי לתאר חברה שמתחשבת בעברה, ומנסה להתמודד עמו, תהליך המוגדר גם כ"שיטה למודעות עצמית בקהילה אנושית". ההיסטוריות של אירוע מדווח עשויה להיות שונה מההיסטוריות של אנשים המעורבים באירוע. לדוגמה, סיפור פופולרי אומר שכילד, ג'ורג' וושינגטון כרת עץ דובדבן, וכאשר התעמתו אתו על כך, הוא לקח בכנות אחריות על המעשה. אף על פי שאין ספק שוושינגטון התקיימה כדמות היסטורית, ההיסטוריות של האירוע הספציפי הזה נמצאה לוקה בחסר.
שאלות היסטוריות רלוונטיות במיוחד לתיאורים פוליטיים או פיוטיים של אירועי עבר. לדוגמה, ההיסטוריות של האיליאדה הפכה לנושא לוויכוח, מכיוון שממצאים ארכאולוגיים מאוחרים יותר מראים שהיצירה התבססה על אירוע אמיתי כלשהו.
שאלות של היסטוריות עולות לעיתים קרובות ביחס למחקרים על ההיסטוריה של הדתות. במקרים אלה, מחויבויות ערכיות יכולות להשפיע על בחירת מתודולוגיית המחקר.
חוה עציוני-הלוי
חוה עציוני-הלוי (נולדה ב-21 במרץ 1934) היא פרופסור אמריטה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן וסופרת העוסקת בכתיבת רומנים תנ"כיים.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1934 בווינה, בירת אוסטריה. בילדותה נמלטה משם עם הוריה בתחילת 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה שהתה עם הוריה באיטליה, בחלקן במחנה ריכוז. כאשר כבשו הנאצים את צפון איטליה נאלצה המשפחה להסתתר מפניהם.
ב-1945 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל. עד 1948 למדה ב"כפר הנוער הדתי" ולאחר מכן למדה בבית ספר תיכון לילדי עובדים בעפולה. למדה סוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1955 קיבלה תואר ראשון, ולאחר מכן שירתה בצה"ל. בשנת 1969 קיבלה תואר שני באוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "הזדהות יהודית של סטודנטים", ובשנת 1971 קיבלה באוניברסיטת תל אביב תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "דפוסי גישות של סטודנטים ישראליים לירידה מן הארץ: עימות בין שאיפות אינדיבידואליות וזיקות קולקטיביות". את עבודת הדוקטור כתבה בהנחייתו של פרופ' יונתן שפירא.
בשנת 1972 מונתה למרצה לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1976 עלתה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1978 עברה לאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. בשנת 1989 חזרה לישראל ומונתה לפרופסור באוניברסיטת בר-אילן, שם היא כעת פרופסור אמריטה. באותה עת חזרה בתשובה.
כתבה ספרים ומאמרים בסוציולוגיה. תחומי העניין שלה הם ליברליזם, דמוקרטיה, אליטות, סוציולוגיה פוליטית, בירוקרטיה וארגונים, שינוי חברתי והחברה הישראלית.
עוסקת גם בכתיבת רומנים תנ"כיים, שבמרכזם נשות המקרא.
נשואה לצבי ולה שלושה ילדים. מתגוררת בתל אביב.
רומנים תנ"כיים
כל הרומנים התנ"כיים שכתבה יצאו לאור בהוצאת אריה ניר.
קישורים חיצוניים
על ספריה:
למתנדבים בעם
למתנדבים בעם הוא שיר מאת המשורר חיים נחמן ביאליק, אשר חובר בזמן ששהה בעיר אודסה בשנת תר"ס (1899–1900).
השיר נתפס בציבור בעיקר כעוסק בהתעוררות רעיונית ומעשית שדרושה למאבקה של התנועה הציונית על כינון ההתיישבות היהודית בארץ ישראל. הוא נחשב בשל כך לחלק ממסכת היצירה הציונית, והוא הוקרא והושר בטקסים חגיגיים ביישוב היהודי החדש.
חלקים מהשיר הולחנו על ידי המוזיקאים משה לב ואברהם צבי אידלזון, אשר לחנו זכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21.
תכנים ואמירות
"למתנדבים בעם" הוא שיר תעמולה וגיוס לפעולה נחוצה ודחופה של יחידים וקבוצות למען כלל ישראל, "לְעֶזְרַת הָעָם!". מספר צירי תוכן מובעים בשיר במקביל, תוך שימוש בשפה פואטית המתכתבת עם סגנון פסוקי התנ"ך. הראשון ציר הזמן, האחד ההיסטורי, הנוגע לתקופת החשמונאים והמכבים, הריבונית בחלקה, ותקופת בית שני בכללה, שבה לדעת המשורר, ידע העם לשלב בין "צִחֲצוּחַ חֲרָבוֹת עִם רִנְנַת הַתְּהִלִּים"; ואילו תקופת הזמן העכשווית, שבה נכתב השיר - מפנה המאות ה-19 - ה-20 - מוצגת בניגוד רב לימי העבר הקדום, כאשר העם חסר ריבונות או כוח צבאי, ושרוי במצוקה כלכלית וחברתית בארצות הגולה; ועל כן הוא "דּוֹר דַּכָּא, קְצַר יָד, בְּנֵי עַם-עָנִי", שעתידו הקולקטיבי כאומה מעורר דאגה. הציר השני, קריאה לחשבון נפש לאומי, שבו נקט ביאליק ברוב שיריו הגדולים, ואף בלווית גערות לציבור (כגון בשירו "אכן חציר העם"), שנעדרו משיר זה, שיש בו המלצות חיוביות בלבד, כגון "חִשְׂפוּ הָאוֹר! גַּלּוּ הָאוֹר!", ולהתחברות אל התובנה הפנימית הלאומית; התחברות אשר תחולל את תעצומות הנפש הנדרשים כדי לערוך את התמורה החיונית, למשל במילים: "עַל-קַרְקַע הָעָם וּבְתַחְתִּיּוֹת נִשְׁמָתוֹ – עוֹד תִּגַּהּ וּתְנוֹצֵץ שְׁכִינָתוֹ". והציר השלישי, הכְוונות ועצות כיצד על האומה לפעול, שנכתבו גם ברוח ההגות הציונית בת הזמן. ביאליק סבר שבניין היישוב היהודי החדש, ובכלל זאת העזרה הציבורית שתוקצב לחפצים לעלות לארץ, צריך להעשות בידי כל מי שחפצים בכך ללא בררנות, במילותיו: "בַּמֶּה? אַל-תִּשְׁאָלוּ – בַּאֲשֶׁר נִמְצָאָה! בְּמִי? אַל-תִּבְדֹּקוּ – כֹּל לִבּוֹ יִדְּבֶנּוּ! מִי צָרַת הָאֻמָּה בִּלְבָבוֹ נָגָעָה"; לא הונם של העולים, ייחוסם, או תפיסת עולמם אמורה לקבוע האם ישוייכו אל מפעל ההתיישבות החדש בארץ, הממומן ברובו מקרנות לאומיות ועזרתם של נדבנים כגון הנדיב הידוע; אלא רק התמסרותם, הקרבתם, אכפתיותם ומעורבותם בשאלת גורל האומה ועתידה. המשורר קורא: "הוֹי, הָבוּ-נָא יַחְדָּו לָעֲבֹדָה הַגְּדוֹלָה!", באשר סבר כמו הוגים ומנהיגים נוספים, כי האחדות וההתלקטות האנושית והרעיונית המגובשת של האומה היא צורך חיוני וקובע; ולכן הכרחי איסוף משאבי הרוח והחומר המשותפים, שמבלעדיו לא תוכל להתבצע הפעולה הרחבה אשר תביא לתמורה בחייה, תחייתה התרבותית וכינונה הריבוני בארץ ישראל, ועל כך קורא המשורר: "הַעֲמִידוּ אֶת-עַמְּכֶם, הָקִימוּ הַדּוֹר!".
Celebration: The Video Collection
Celebration: The Video Collection (בעברית: חגיגה: אוסף הווידאו) הוא אלבום הווידאו השלישי זה הזמרת מדונה אשר יצא על ידי חברת התקליטים של האחים וורנר ב-29 בספטמבר 2009, במקביל להוצאת אלבום האוסף Celebration, אף על פי שתחילה תוכנן לצאת ביולי של אותה השנה.
אלבום הווידאו מכיל קליפים של מדונה מכל הזמנים: החל מתחילת הקריירה שלה ועד צאת אלבום הווידאו עצמו. אלבום הווידאו מחולק לשני חלקים; החלק הראשון כולל קליפים של מדונה משנת 1983 ועד שנת 1994 ואילו החלק השני מכיל קליפים שלה משנת 1994 ועד שנת 2009.
ביקורת והצלחה
הביקורות על האלבום היו מעורבות, חלק מהמבקרים מתחו ביקורת כלפי האיכות הירודה של הקליפים אך חלק נתנו ביקורות חיוביות על העובדה שהאלבום מציג את מדונה כאמנית חזותית. האלבום זכה להצלחה, הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות ביניהם ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד ואף הגיע למעמד פלטינה כפולה בברזיל וצרפת, למעמד פלטינה בארצות הברית ולמעמד זהב בפולין ופורטוגל.
מיקומי שיא
כל מצעדי האלבומים שלהלן, הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד, ובהם מדונה הצליחה לכבוש פסגות מצעדים רבות.
סמטת המלאכים
סמטת המלאכים (באוקראינית: Алея ангелів) היא אנדרטה בדונצק, אוקראינה שנבתה לזכרם של ילדי דונבאס שנהרגו במהלך המלחמה בדונבאס.
המבנה
בכניסה למתחם ההנצחה נמצאת קשת המעוטרת בעיטורי מתכת דמויי ורדים (המסמלים את העיר דונייצק) השזורים בין תרמילי פגזים וכדורי מקלעים (המסמלים את למלחמה) וכן יונים, שהן סמל השלום. מתחת לקשת מונח לוח גרניט עם השמות לפי הסדר האלפביתי והגילאים של הילדים שנהרגו. שניים מהילדים היו בני פחות משנה. מידות הקשת: גובה 2.5 מטרים ורוחב 2 מטרים.
הלוח ב"סמטת המלאכים" הותקן ב-3 במאי 2015 ובתאריך 5 במאי 2015 הוא נחשף לציבור הרחב. הקשת והלוח עם שמות הילדים הותקנו באוגוסט 2015. בשנת 2018 דיווח UNICEF אוקראינה בטוויטר כי 149 ילדים נהרגו או נפצעו ממוקשים במהלך המלחמה.
ב-1 ביוני 2017 הוקמה האנדרטה לילדי דונבאס ליד הקשת המעוטרת ולוח השמות. האנדרטה נוצרה על ידי הפסל הרוסי דניס סלזנב. הדגם לאנדרטה היה הילד קיריל סידריוק בן ה-12 (29 בספטמבר 2001 – 29 באוגוסט 2014), שנהרג בעת שהגן בגופו על אחותו.
מדי שנה, ביום הילד הבינלאומי, המצוין ב-1 ביוני, מתקיימות באנדרטה עצרות הנחת פרחים ותפילה לזכר ילדי דונבאס שנפלו.
חומר הזגה
חומרי הזגה טבעיים
ניתן למצוא חומרי הזגה טבעיים בצמחים או מיוצרים על ידי חרקים, כבשים ובעלי חיים אחרים. בטבע, חומרים אלה משמשים לשמירת הלחות של האורגניזם, אך האדם מנצל תכונה זו לציפוי מזון. חומרי ההזגה הטבעיים מיוצרים מחומרים שונים המסווגים כשעווה. שעווה טבעית מוגדרת כימית כאסטר בעל שרשרת פחמימנית ארוכה מאוד הכוללת גם שרשרת כוהלית ארוכה.
חומרי הזגה סינתטיים
המדע יצר חומרי הזגה המחקים את חומרי הזגה הטבעיים. רכיבים אלה מוספים בשיעור משתנה להשגת זיגוג מיטבי למוצרים שונים. בתעשיות הקוסמטיקה, הרכב והמזון יש דרישה לחומרים בעלי התכונות הבאות:
רשימת חומרי הזגה
חומרי ההזגה המשמשים בתעשיית המזון מסומנים במספרי E, לדוגמה:
דינוג
הסיבות העיקריות לדינוג הן מניעת איבוד לחות (המתרחשת, למשל, לאחר שטיפת השעווה הטבעית של פירות הדר ותפוחים) לצורך עיכוב התכווצות וריקבון, ושיפור מראה הפרי. לעיתים מוסיפים לשעווה קוטלי מזיקים או צבע לשיפור המראה. דינוג פירות ידוע כבר מהמאה ה-12 או ה-13, למטרת עידוד תסיסת הפרי. דינוג מסחרי של פירות הדר לצורך הארכת חיי המדף החל בשנות ה-20–30 של המאה העשרים, ומאז אסתטיקה הפכה לאחת הסיבות העיקריות, כשצרכנים מעדיפים פירות מבריקים. בנוסף לפירות, לעיתים מדנגים גם ירקות, כגון ירקות השורש מניהוט (קסאווה) ולפת, מלפפון ועגבניות ירוקות. ניתן להבחין בין שעווה למטרת אחסון, לשעווה למטרת מכירה מיידית ולשעווה עם דרגת ברק גבוהה לצורך אסתטי.
חומרי ההזגה המשמשים לדינוג תלויים בחוקי הרגולציה במדינת היצרן והייצוא: משתמשים הן בשעווה טבעית (למשל מצמחים או חרקים) הן בשעווה סינתטית מבוססת-נפט. השעווה ניתנת לריסוס בצורת ממס נדיף מבוסס-נפט, אך כיום נפוצה יותר בתחליב מבוסס-מים. על ירקות מקובל להשתמש בשעוות פרפין בצורת שמן או משחה.
מריון דנהוף
ביוגרפיה
דנהוף נולדה ב-1909, בטירה בקויטיינן שבפרוסיה המזרחית, הקיסרות הגרמנית (כיום קויטז'ני, צפון פולין; 19 ק"מ דרומית-מזרחית לקלינינגרד). היא הייתה הבת הצעירה מתוך שבעה ילדים, במשפחת אצולה גרמנית. אביה, הרוזן אוגוסט קרל פון דנהוף (1845–1920) היה דיפלומט, חבר בית הלורדים הפרוסי וחבר הפרלמנט הגרמני. אימה, מריה (1869–1940), הייתה בת אצולה אף היא (משפחת פון לפל), מנשות חצרה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה אשת וילהלם השני, קיסר גרמניה. האב נפטר כשדנהוף הייתה בת עשר בלבד. את לימודי התיכון היא החלה בפנימייה לנערות בברלין, אך התמרדה כנגד המשמעת הנוקשה שם והועברה כעבור שנתיים לבית ספר תיכון לנערים, בפוטסדם, שם הייתה הנערה היחידה.
דנהוף נתקלה בנאצים כבר ב-1931, עם תחילת תקופת לימודיה לתואר ראשון (כלכלה), באוניברסיטת פרנקפורט, והם הדביקו לה את הכינוי "הרוזנת האדומה", בין השאר עקב השתתפותה בעצרות של סטודנטים קומוניסטים. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, היא העדיפה לעזוב את מולדתה והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת בזל, בשווייץ. היא סיימה שם דוקטורט, ב-1935, כאשר תוכנית הדוקטורט המקורית שלה הייתה על קרל מרקס, אף כי בסופו של דבר שינתה את הנושא. ב-1938 חזרה דנהוף לאחוזת המשפחה בגרמניה, ושם היא העבירה את כל שנות המלחמה.
ב-1944 הייתה אחת המשתתפות הזוטרות בקשר כנגד היטלר, נחקרה על ידי הגסטאפו, אך הצליחה להטעות את חוקריה בנוגע להשתתפותה, ולהינצל מגורלם של מרבית הקושרים האחרים. גורלו של בן דודה היינריך פון לנדורף לעומת זאת, לא שפר כל כך ודבר השתתפותו בקשר נחשף על ידי הגסטפו והוא נתלה.
בינואר 1945, עם התקרבות כוחות הכיבוש הסובייטים ברחה דנהוף מאחוזתה על גבו של אחד מסוסיה, נדדה על פני מזרח גרמניה במשך שבעה שבועות, עד שהגיעה ולאחר מכן השתקעה בהמבורג. לימים, היא תיארה את מסעה זה באחד מספריה ("שמות שאיש איננו זוכר יותר" - 1962).
עיתונאית וסופרת
ב-1946, כשנה לאחר שהגיעה להמבורג היא הצטרפה כעורכת פוליטית לשבועון החדש שהקימו גרד בוצריוס ואחרים, "די צייט", עמו היא עתידה הייתה להמשיך במשך 55 השנים שלאחר מכן, עד יום מותה. דנהוף הייתה שמאלית בדעותיה, בייחוד יחסית לשבועון ולעורכו הראשי דאז ריכרד טונגל, השמרן בדרך כלל. ב-1955, עם עזיבתו של טונגל, פנה השבועון קצת יותר שמאלה ודנהוף מונתה לסגנית העורך הראשי, תחת יוזף מולר - מרין. ב-1968 היא הפכה לעורכת ראשית ומ-1972 עד 2002 כיהנה בתפקיד המוציאה לאור של השבועון (חלק מהתקופה יחד עם הקנצלר לשעבר הלמוט שמידט ובשנתיים האחרונות במשותף גם עם יוזף יופה). במשך כל שנותיה בשבועון דאגה דנהוף לשמור עליו במרכז המפה הפוליטית, כאשר כל התנודות, שמאלה או ימינה מזעריות לכל היותר.
דנהוף לא נישאה מעולם.
פרסים ותוארי כבוד שקיבלה
בנוסף לרשימת פרסים זו, דנהוף קיבלה מספר תוארי דוקטור לשם כבוד, ביניהם מאוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון (1988), מאוניברסיטת קולומביה שבניו יורק (1982), מאוניברסיטת ברמינגהאם ואוניברסיטת קלינינגרד (1999), ועוד.
ב-1992 התגלה ונקרא על שמה אסטרואיד חדש
לאחר מותה
דנהוף נפטרה ב-2002. את כל ירושתה היא הקדישה להקמת קרן, המעניקה מדי שנה מאז 2003 את "פרס מריון דנהוף", לקידום היחסים וההשלמה בין העמים. בין הזוכים עד כה היו דזמונד טוטו - 2007, מיכאיל גורבצ'וב - 2010, ועוד.
ב-2009 הנפיקה ממשלת גרמניה מטבע זיכרון מיוחד, בן עשרה יורו, וכן בול דואר, לכבוד יום הולדתה המאה. בנוסף לכך, לא פחות מתשעה בתי ספר שונים, בגרמניה ובפולין, קרויים על שמה ונכתבו עליה מספר ביוגרפיות, חלקן יצאו לאור עוד בימי חייה ורובן לאחר פטירתה.
ספריה
בנוסף ליותר מעשרים ספרים שכתבה בגרמנית, ושחלקם תורגמו גם לשפות אחרות, היא כתבה את ההקדמה לספר Jews In Germany From Roman Times To The Weimar Republic, מאת נחום גידל, שיצא לאור בהוצאת ברטלסמן ב-1988 ופעם נוספת בהוצאת קונמן ב-1998.
לוקאש סקורופסקי
קריירת מועדונים
ב-14 ביולי 2013, סקורופסקי חתם ל-4 עונות בקבוצת הסרייה א', רומא.
ב-1 ביולי 2015 הושאל לאמפולי לעונה אחת. בשנת 2018 עבר לבולוניה.
נבחרת פולין
סקורופסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פולין במשחק ידידות נגד באמצע חודש דצמבר בשנת 2012.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
תאגיד מים וביוב
היסטוריה
עד שנת 2001, האחריות על משק המים ומשק הביוב הייתה אחת מסמכויותיה של הרשות המקומית, סמכויות אלו הוגדרו בפקודת העיריות (אספקת מים) ובחוק הרשויות המקומיות (ביוב), תשכ"ב-1962.
רשות המים, הגוף הממשלתי המפקח על משק המים, קבעה שמצב משקי המים והביוב בתחומיהן של הרשויות המקומיות היה רחוק מלהיות סביר ובא לידי ביטוי באובדן של עשרות מיליוני מ"ק מדי שנה, השקעות נמוכות בתשתית מים וביוב ושיעורי גבייה נמוכים מאוד בעיקר בקרב היישובים החלשים.
המטרות העיקריות אשר עמדו מאחורי חקיקת החוק, היו יצירת "משק כספים סגור" בתחום המים והביוב, אשר יבטיח את יעוד ההכנסות מאספקת שירותי מים וביוב להשקעה בשיקום מערכות המים והביוב, תחזוקתן והפעלתן, אפשור גיוס הון לצורך השקעות בפיתוח משק המים והביוב העירוני, יצירת בסיס איתן להפרטת התאגידים והבאת משק המים והביוב לניהול עסקי מקצועי ובכך השגת שיפור באיכות השירות לצרכנים.
מעמדו החוקי של תאגיד מים וביוב
חוק תאגידי המים מסמיך ומחייב את הרשויות המקומיות להקים חברות לשירות ציבורי לאספקת מים, למנוע כל מעורבות של הרשות המקומית בניהול היומיומי של תאגיד המים, ולאפשר לתאגיד המים לתפקד כישות עצמאית המופקד באופן בלעדי על ניהול משק המים. תאגיד המים אינו פועל מטעמה של הרשות המקומית, אלא בנפרד ממנה ובאופן אוטונומי המציב 'חומה משפטית' בינו ולבין הרשות המקומית. אך יחד עם כל אלה, הדירקטורים ונושאי המשרות שבתאגידי המים מחויבים בהתנהלות תקינה של תאגיד המים מאחר שהאחרון מבצע עבור הרשות המקומית את הפעילות שהיא עצמה מחויבת לבצע לטובת התושבים.
כל רשות מקומית מחויבת בהקמת תאגיד מים (לרשות המקומית אין סמכות לסרב להקים תאגיד מים, אלא לכל היותר לבקש ארכה להקמת תאגיד או לבקש פטור מהחובה להקים תאגיד מים). לאחר הקמת תאגיד המים, חדלה הרשות המקומית לספק מים לתושביה מבחינה סטטוטורית, ועליה להעביר את כל נכסי משק המים לרשותו של תאגיד המים, ובכלל זה גם את הסמכויות לאספקת שירותי מים לתושבים.
חוק תאגידי המים מגדיר את מהות תפקידו של התאגיד באספקת המים: סעיף 31.0 לחוק קובע "חברה תמכור ותספק מים ברציפות, ביעילות, בכמות וביעילות לפי כל דין ותנאי הרישיון, לכל צרכן בתחומה, ללא אפליה, בהתאם לאמות מידה שנקבעו לפי סעיף 99.0 ולתעריפים שנקבעו בסעיף 102.0"; וסעיף 32.0 לחוק קובע: "להקים, לרכוש או לשכור מפעלי מים, להחזיקם להפעילם ולתחזקם".
לצידה של רשות המים כישות רגולטיבית המופקדת על הבטחת תהליכי הקמת תאגידי המים בכל רשות מקומית (בהתאם לחוק), קבע חוק תאגידי המים גורם מפקח נוסף - הממונה על תאגידי המים - כישות רגולטיבית ישירה המפקחת באופן יומיומי על התאגידים, שמתמנה על ידי ראש רשות המים, בכפוף לאישורו של שר הפנים. סמכויותיו של הממונה על תאגידי המים הן:
אולם יחד עם כל אלה, אין לממונה על תאגידי המים סמכות להורות לתאגידי המים לנהוג כפי שיחפוץ, אלא רק יכול להורות להם לפעול בהתאם לסמכויותיו המותקנות בחוק.
פרק כ' (סעיף 139.0) לחוק תאגידי המים מעגן את הרפורמה בגביית דמי המים - חוק ההתייעלות (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009-2010) - הפקיע מידי הרשויות המקומיות (מרגע הקמת תאגיד המים) את הזכות להטיל ולגבות תשלומי חובה מהתושבים לצורך מימון שירותי מים וביוב ועיגן את מנגנון גביית דמי המים כזכות בלעדית של התאגידים שהוקמו לצורך כך (תוך קביעה כי תעריפי המים ייקבעו באמצעות מועצת רשות המים).
ביקורות והניסיונות לשנות את מבנה תאגידי המים
רשות המים אשר הובילה את המהלך טוענת כי במסגרת הרפורמה, לאור הניהול המקצועי של התאגידים, שוקמו תשתיות מים וביוב רבות, הושקעו כספים רבים בבינוי תשתיות חדשות, שופרה הגבייה באופן מהותי וצומצמו אובדני המים באופן ניכר.
מאז שהציעו במשרד האוצר להקים את תאגידי המים הפגינו הרשויות המקומיות התנגדות נחרצת להקמתם ומשום כך דחו את הקמתם לאורך שנים. לאחר שהוקמו טענו כי הקמת התאגידים גרמה לייקור תעריפי המים בצורה ניכרת ובלתי סבירה, לא רק בשל העובדה שמאז הקמת התאגידים החלו הצרכנים הביתיים לשלם מע"מ על חשבונות המים, אלא גם עקב ניהול לא נכון ומשכורות גבוהות לעובדי התאגיד.
התנגדות נוספת היא על עצם הפקעת האחריות על משק המים העירוני והגורם לאובדן הכנסות ממכירת מים לרשות מקומית, לטובת חברה שאיננה עירונית, ללא נציגות עירונית. תאגידי המים אמנם נמצאים כיום בשליטה מלאה של העיריות אך החוק מכשיר את הקרקע להפרטתם, בכפוף לאישור מועצת העיר, שר האוצר וועדת שרים לענייני הפרטה.
כתוצאה מהמאבק הממושך של הרשויות המקומיות החליטה הממשלה בשנת 2011 להקים ועדה בראשות הממונה על התקציבים במשרד האוצר, ד"ר אודי ניסן, הוועדה קבעה כי יש לאפשר לרשויות שיוכלו להיות שותפות בניהול משקי המים שבשטחן ואף להשתמש בתקציבים העודפים. הממשלה קיבלה את המלצות הוועדה אך אלה טרם מומשו.
כחלק מהגשת הצעת התקציב הדו שנתי לשנים 2014-2013, הוצע לבצע מהלך התייעלות וחסכון אשר יכלול איחוד וצמצום תאגידי מים ל-15 תאגידים אזוריים בלבד. מהלך זה לא יצא אל הפועל בסופו של דבר אך משרד האוצר ממשיך לנסות לקדמו מעת לעת.
בוצין דמשקאי
מאפיינים
הגבעולים מעטים, עגולים, זקופים, לא מסועפים ומכוסים בשערות מסועפות. ברוב הפרטים לצמח עמוד בודד לא מסועף, אך מוצאים תמיד צמחים המסועפים בבסיסם למספר עמודי פריחה ולעיתים נדירות הם בעלי הסתעפויות משנית.
העלים פשוטים ומסורגים או ערוכים גם בשוֹשֶנֶת (rosette), כלומר העלים צמודים על פי רוב אל פני האדמה ומרוכזים בצורה מעגלית ולוליינית מסביב לבסיס גבעול זקוף. אורכם של עלי השושנת או של עלי הבסיס 3 עד 15 ס"מ ואינם עולים על 20 ס"מ. העלים תמימים או משונשנים, ופניהם מכוסים צמר או לבד צהבהב-לבנבן (שעירות העלים מלבינה קטיפתית ולא מחוספסת). העלים בבסיס הצמח אפורים לפחות בצדם התחתון. רק עלי השושנת בעלי פטוטרת ברורה, שאר עלי הגבעול קצרים יושבים; העלים תמימים בצורת מרית או דמוי ביצה הפוכה. העלים חסרי לוואים.
התפרחת ענפה, מכבדית וצורתה כעין חרוט הפוך (בשונה מבוצין קיסריון שתפרחתה שיבולת).
הפרחים ערוכים בקבוצות בנות 2 עד 8 לאורך גבעולי התפרחת וביניהן רווחים. מעל לחפה (שבחיקו הפרחים) יש 2 חפיות קצרות. כלומר, לכל פרח יש עלה מלווה זעיר הנקרא "חפה", ולפעמים בבסיס כל חפה משני צדדיו ישנם 1-2 עלים זעירים נוספים שנקראים "חפיות". מציאות או קיום חפיות היא תכונה משתנה מאוד בתוך האוכלוסיות.
הפרחים דו-מיניים, ובלתי נכונים (כמעט סימטריים), בעלי עטיף כפול. הם בעלי שחלה עילית, מאוחי עלי כותרת ועלי גביע. הפרחים ממוקמים בניצב למישור הקרקע, כלומר הם בעלי עמדה אנכית ולא אופקית כשאר הצמחים בעלי פרחי גלגליים.
הפרחים צהובים ומרכזם ארגמני, קטנים, קוטר כותרתם 10 עד 15 מ"מ (בשונה מבוצין מפורץ, בוצין המדבר, בוצין הגליל ובוצין טריפולי שקוטר פרחיהם גדול בהרבה). האבקנים מבשילים ביום הראשון לפתיחת הפרח, והשחלה מבשילה רק ביום השני.
הגביע קצר בעל 5 אונות שוות ודמויות סרגל (חוטיים) מפורדים עד לבסיס, ואורכו אינו עולה על 5 מ"מ בזמן הפריחה (בבוצין מפורץ רק 2 עד 3 מ"מ ובבוצין קיסריון 7 עד 10 מ"מ). הגביע משתייר גם בזמן הבשלת הפרי . אורך הגביע קצר גם בזמן הבשלת הפרי.
הכותרת גלגלית, כמעט סימטרית, בעלת 5 עלים וקוטרה 10 עד 15 מ"מ קצת יותר. חמשת עלי הכותרת פרושים לרווחה על מישור אחד ומאוחים בבסיסם, לכדי צינור כותרת קצר מאוד. עלי הכותרת (האונות) אליפיסיות, חופות במקצת זו לזו. בלתי שווים במקצת. הפרח אינו בעל סימטריה רב-צדדית (מעגלית), אלא בעל סימטריה דו-צדדית בגלל שעלה הכותרת התחתון קטן יותר משאר עלה הכותרת.
הכותרת נושרת יחד עם האבקנים אחר ההפריה. הפרחים שנשארים על הצמח מתקפלים ומצטמקים, נסגרים חלקית ונשארים כך, עד הבוקר הבא.
השחלה עילית בעלת שני עלי שחלה, שתי מגורות ושיליה זוויתית. עמוד השחלה אחד, והצלקת בראשו דמוית גולה.
הפרי הוא הלקט רב-זרעים קטן, צורתו כדורית מאורכת. הוא עטוף בגביע משתייר שבראשו נישא עמוד שחלה. הוא בולט מעל הגביע במקצת ועד חצי מאורכו. אורך הפרי גדול כמעט פי 2 מרוחבו. עוקץ הפרי ארוך כאורך הפרי או כמעט כך. עוקצי  הפרי קצרים מהחפים (גם תכונה זו היא משתנה בתוך האוכלוסיות). ההלקט נפתח בראשו על ידי 2 קשוות שהן שסועות לשניים.
הזרעים מרובים, קטנים, שחורים ומקומטים (בעלי גומות).
העלווה מתחילת נובמבר ועד תחילת ספטמבר, הפריחה מסוף אפריל ועד תחילת ספטמבר. הפרי הירוק מתחילת יוני, באוגוסט, ופרי מפיץ זרעים עד סוף דצמבר.
מיקסטורה
מיקסטורה היא שימוש באקורד כרומטי לשם יצירת גוון. להבדיל מתפקידם ה"רגיל" הפונקציונלי של אקורדים, להוביל ולמשוך אל מרכזים טונאליים ואל דרגות שונות, המיקסטורה מחליפה לרגע (או לפרק זמן) אקורד דיאטוני לשם גיוון והעשרת המצלול.
מלחינים חשובים לדוגמה שנהגו להשתמש רבות במיקסטורות הם שופן, שוברט ורחמנינוב. בנוסף, מלחיני מחזות זמר ומוזיקה לסרטים מרבים להשתמש במיקסטורות בזכות הרגשנות הרבה שלהן.
מיקסטורה פשוטה
שימוש באקורד השאול מהסולם שווה הטוניקה. לדוגמה בסולם מז'ורי שימוש בדרגה רביעית מינורית הוא מיקסטורה פשוטה. המיקסטורות הפשוטות האפשריות הן:
מיקסטורה שניונית
הגבהת טרצה של אקורד מינורי או הנמכת טרצה של אקורד מז'ורי שאינה יוצרת מיקסטורה פשוטה ואינה דומיננטה שניונית כלומר אינה באה ליצור משיכה למרכז טונאלי חדש. לדוגמה בסולם מינורי דרגה שנייה מז'ורית. המיקסטורות השניוניות האפשריות הן:
מיקסטורה כפולה
מיקסטורה פשוטה שאותה הופכים גם למיקסטורה שניונית לדוגמה בסולם מז'ורי, אקורד מינורי, שבנוי על מדרגה שלישית מונמכת. המיקסטורות הכפולות האפשריות הן:
מיקסטורות פשוטות
בדידו ואניאס מאת הנרי פרסל בסוף המערכה הראשונה במקהלה To the hills and the vales במילים cool shady האקורד הוא חמישית מינורית.
בסונטה לפסנתר מאת שוברט דויטש 958 מס' 1 בתיבה 5 ישנה שביעית מז'ורית הבנויה על מדרגה שביעית מונמכת.
מיקסטורות שניוניות
בסימפוניה התשיעית של שוברט בתיבה מספר 26 מופיעה הדרגה השביעית מז'ורית.
מנחם אריך קליבנסקי
מנחם אריך קְלִיבַּנסקי (בגרמנית: Erich Klibansky; 28 בנובמבר 1900 (ו' בכסלו ה'תרס"א) - 24 ביולי 1942 (י' באב ה'תש"ב, נספה בשואה)) היה מנהל הגימנסיה "יבנה" בקלן, הגימנסיה היהודית היחידה בחבל הריין. מפעילי הברחת הילדים מגרמניה במסגרת ה"קינדר-טרנספורט".
תולדות חייו
קליבנסקי נולד בשנת 1900 בעיר פרנקפורט שבגרמניה למשפחת רבנים שמוצאה מקובנה. קליבנסקי למד בגימנסיה ע"ש גתה בעיר והמשיך ללמוד באוניברסיטאות פרנקפורט, מַרבורג ומינכן היסטוריה, גרמניסטיקה ורומניסטיקה (לימודי השפות הרומאניות). לאחר מכן כיהן כמורה בבית הספר התיכון היהודי שנוסד בברסלאו. בשנת 1929 עבר עם אשתו מטה ושלושת ילדיהם לקלן והחל לכהן כמורה ומנהל בגימנסיה "יבנה". בית הספר זכה לשגשוג למרות המשבר הכלכלי. קליבנסקי חיבר מספר חיבורים על ספרות והיסטוריה גרמנית וערך ספרון עברי-גרמני המוקדש לשירו של חיים נחמן ביאליק "ברכת עם" ("תחזקנה").
ב-1937, נאלצה המשפחה לעבור מביתה למספר חדרים צרים באזור אחר, בו רוכזו היהודים. קליבנסקי פיתח תוכנית ללימוד אנגלית ועברית מודרנית במטרה לסייע לתלמידים להגר לאנגליה או לעלות לארץ ישראל. הוא השיג את הסכמת הלשכה המרכזית להגירת יהודים של ממשלת גרמניה הנאצית ואת הסכמתם של גורמים יהודים בלונדון, ליברפול ומנצ'סטר שהתחייבו לקלוט את התלמידים. עד סגירת השערים ב-1939 הצליח לסייע להצלתם של 130 תלמידים על ידי שילוחם ללא הוריהם לאנגליה.
ב-1990 נוסדה בקלן, במקום בו הייתה חצר בית הספר, כיכר על שמו ובה אנדרטה ועליה פסל גור אריה יהודה המנציחה את 1,100 ילדי הקהילה היהודית של קלן, רבים מהם תלמידי בית הספר "יבנה", שנספו בשואה.
קאריון קרוס
כמו כן, הוא הופיע בארגוני ההיאבקות Impact Wrestling, Lucha Libre AAA Worldwide (AAA) ו-Major League Wrestling (MLW), בנוסף להופעותיו בארגוני היאבקות עצמאיים שונים. בארגון ההיאבקות המקסיקני AAA, הוא היה חלק מהקבוצות Mad ולוס אינגוברנבלס. בעונה הרביעית של ארגון ההיאבקות Lucha Underground הוא הופיע תחת שם הבמה הארנב הלבן, כמנהיג קבוצתו של פול לונדון.
Global Force Wrestling (2015)
ב-24 ביולי 2015, קרוס הופיע לראשונה בארגון ההיאבקות GFW במהלך הקלטות התוכנית GFW Amped, כשהפסיד לבובי רוד במסגרת שלב רבע הגמר של הטורניר על האליפות הגלובלית של GFW. ב-21 באוגוסט, קרוס התמודד מול ג'ואי ריאן בהקלטות התוכנית GFW Amped, כשגם בקרב זה הוא היה בצד המפסיד. ב-23 באוקטובר, קרוס השתתף בקרב משולש אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות הגלובלית של GFW נגד בריאן מאיירס וקונגו קונג, שבסופו קונג ניצח.
Lucha Libre AAA Worldwide (2017–2020)
ב-19 במרץ 2017, קרוס ערך את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות המקסיקני AAA, כשעזר לג'וני מונדו לזכות באליפות מגה של AAA, אליפות אמריקה הלטינית של AAA ואליפות העולם במשקל קל של AAA. הקרב הראשון שלו בארגון היה ב-12 באפריל, כשחבר לשורות מונדו וטאיה בניצחונם על ארג'ניס, אייקו האמאדה ואל אל איחו דל פנטסמה בקרב ללא פסילות שלושה נגד שלושה. ב-4 ביוני, קרוס השתתף בקרב כלוב משולש נגד אל איחו דל פנטסמה ואל טחאנו ג'וניור, כשקרב זה הסתיים ללא הכרעה לאחר שגם פנטסמה וגם טחאנו ג'וניור יצאו מהכלוב באותו הזמן. ב-20 באפריל 2018, קרוס שב אל AAA, כשהפעם הוא התחבר לחובנטוד גררה וטדי הארט בתקיפתם על דוקטור וגנר ג'וניור והרננדז. השלושה כונו בשם Mad. באירוע טריפלמניה 27, שנערך ב-3 באוגוסט 2019, קרוס והלוס מרסנריוס (טחאנו ג'וניור וטאורוס) הפסידו לפסייכו קלאון, קודי רודס וקיין ולסקז (שרשם את הופעת הבכורה שלו בארגון זה). ב-14 בדצמבר, קרוס הצטרף לקבוצת לוס אינגוברנבלס.
Impact Wrestling (2018–2019)
ב-14 ביוני 2018 בפרק של התוכנית Impact, קילר קרוס ערך את הבכורה שלו במהלך קטע מאחורי הקלעים, כשגילם קצין משטרה אשר עצר את פיטי וויליאמס בגין החשד שהוא התוקף המסתורי שתקף מספר מתאבקים מאחורי הקלעים בשבועות הקודמים. לעומת זאת, קרוס תקף וחנק את וויליאמס האזוק באזור מרוחק מאחורי הקלעים, כשחשף את עצמו כתוקף המסתורי. את קרב הבכורה שלו בארגון רשם ב-5 ביולי בפרק של התוכנית Impact בניצחון על פאלה בהא. שבועיים לאחר מכן, קרוס ניצח את פיטי וויליאמס כתוצאה מפסיקת שופט לאחר שקרוס ביצע את אחיזת החנק שלו.
לאחר שהשותפות שלו עם אריס הסתיימה, קרוס היה מעורב בעלילה עם ג'וני אימפקט, כשבאירוע Homecoming, שנערך ב-6 בינואר 2019, הוא תקף את אימפקט ואשתו, טאיה ואלקירי, לאחר הקרב המרכזי שבו היה שותף אימפקט. ב-25 בינואר בפרק של התוכנית Impact, קרוס איתגר את אימפקט לקרב על תוארו, לעומת זאת, הקרב ביניהם הסתיים בפסילה כפולה. לאחר מכן, באירוע Impact Wrestling: Uncaged, קרוס הפסיד בקרב מרובע שהיה על התואר וכלל את מוס ובריאן קייג'. אז, קרוס נקלע לפיוד עם אדי אדוארדס בחודש מאי לאחר שהוא השמיד את מקל הבמבוק של אדוארדס, שאותו קיבל במתנה מטומי דרימר. זה הוביל לקיומם של קרב רחוב וקרב הראשון שמדמם בין השניים. ב-14 ביוני בפרק של התוכנית Impact, קרוס ניצח את הסאנדמן.