cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת קאפל השנייה
תגובת הפרוטסטנטים
בתגובה לתבוסה בקאפל יצאו כוחות הפרוטסטנטים מברן ומקנטונים נוספים במטרה להציל את ציריך. בין ה-15 ל-21 באוקטובר צעד צבא פרוטסטנטי גדול במעלה עמק של. באותו זמן חנה הצבא הקתולי על מורדות הצוגרברג, והצבא המאוחד של ציריך וברן שלח לעבר ההר כוח בן 5,000 חיילים במטרה להקיפו. עם זאת, הייתה צעידתו של הצבא הפרוטסטנטי איטית בשל בעיות משמעת ובזיזת יישובים בדרכו, ועד ליל ה-23-24 באוקטובר הגיע רק עד גובל (Gubel) שבמֶנציגֶן. באותו הלילה הותקף הצבא הפרוטסטנטי על ידי כוח קטן של הקתולים ונאלץ לסגת, כאשר כ-800 חיילים נהרגו בהתקפה ובמהלך הנסיגה המבוהלת שלאחריו.
תוצאות
היינריך בולינגר (Heinrich Bullinger), שהיה מורה בקאפל והפך מאז 1523 לתומך בולט של צווינגלי, שירת בזמן המלחמה ככומר בברמגרטן. כתוצאה מקרב קאפל הפכה ברמגרטן בחזרה לקתולית, וב-21 באוקטובר נמלט בולינגר לציריך עם אביו וב-9 בדצמבר הוכרז כיורשו של צווינגלי.
ב-15 בנובמבר 1531 נחתם ההסכם שסיים את המלחמה וכונה "השלום הטריטוריאלי השני" (Zweiter Landfrieden), אשר הביא להתפרקותה של הברית הפרוטסטנטית והעניק לקנטונים הקתולים רוב בטגסטונג - הדיאט הפדרלי של הקונפדרציה. ההסכם העניק לקתוליות את הבכורה בשטחים המעורבים אך הותיר קהילות שכבר הפכו לפרוטסטנטיות על מכונן, מלבד מספר מקומות אסטרטגיים, כגון דרך המסחר החשובה בין קנטון שווייץ לעמק הריין, בהן הוכרחו התושבים לשוב לנצרות קתולית. בטריטוריות שלהם עצמם יכלו הקנטונים הפרוטסטנטים לשמור על דתם. אחת מתוצאות ההסכם, אשר ככל הנראה לא נחזה על ידי חותמיו, היה ביסוסו של דו-קיום ארוך טווח בין שני הזרמים במספר טריטוריות. לדוגמה, בקנטונים של תורגאו וארגאו החלו קהילות קתולים ופרוטסטנטים להתפלל באותן כנסיות, דבר שהביל למתחים ולעימותים נוספים במהלך המאות ה-16 וה-17. ההסכם גם אישר את זכותו של כל קנטון לקיים בשטחו את האמונות הקתוליות או הפרוטסטנטיות, ובכך הוגדרה הקונפדרציה כמדינה דו-דתית, אשר היוותה חידוש במערב אירופה. המלחמה גם ייצבה את הקתוליות כרוב בקרב שלושה-עשר הקנטונים בקונפדרציה: שבעה ושני חצאי קנטונים (לוצרן, אורי, שווייץ, אונטרוולדן, צוג, פריבור, זולותורן ומחצית מגלרוס ואפנצל) לעומת ארבעה ושני חצאי קנטונים שהפכו רשמית לפרוטסטנטים (ציריך, ברן, בזל, שפהאוזן ומחצית מגלרוס ואפנצל).
ניסיון כושל של הקנטונים הפרוטסטנטים, בעיקר של ציריך, לשנות את תנאי הדו-קיום ב-1656 הביא למלחמת וילמרגן הראשונה וכתוצאה מכך אושר הסטטוס קוו מחדש ב"הסכם השלום הטריטוריאלי השלישי". מלחמת אזרחים נוספת על רקע דתי ב-1712, מלחמת וילמרגן השנייה, הסתיימה בניצחון פרוטסטנטי מכריע ולתיקון עמוק של סעיפי "הסכם השלום הטרטוריאלי הרביעי", אשר שינה את מאזן הכוחות הפוליטי של הקונפדרציה.
בניין ספרד
בניין ספרד (בספרדית: Edificio España) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל חוליאן אוטמנדי ואחיו חואקין, ובנייתו הושלמה ב-1953. הבניין, הממוקם בפלאסה דה אספניה, מתנשא לגובה של 117 מטר ב-26 קומות, ומהווה דוגמה בולטת לאדריכלות המאה ה-20 בספרד. הבניין מכיל משרדים, דירות מגורים, חדרי מלון ובריכת שחיה בקומת הגג. מאז מכירתו בשנת 2005 עומד הבניין ללא שימוש ונמצא בתהליכי שיפוץ.
נקודת גבול
בטופולוגיה, נקודת גבול של קבוצה היא נקודה שהיא גבול של סדרה של איברים שכולם שייכים לקבוצה זו (דהיינו, לכל סביבה של נקודת הגבול, כמעט כל אברי הסדרה שייכים לסביבה זו).
נקודת גבול של קבוצה, שאינה שייכת לה מהווה תמיד נקודת הצטברות של הקבוצה : בכל סביבה שלה ישנם אינסוף מאיברי הסדרה, ולכן בכל סביבה שלה יש לפחות איבר אחד של הקבוצה.
אם נקודת הגבול היא חלק מהקבוצה, זה לא כך בהכרח (למשל, אם נקודת הגבול היא נקודה מבודדת והסדרה היא בעלת ערך קבוע, של נקודת הגבול) מכאן נובע שנקודת גבול של קבוצה שייכת תמיד לסגור של הקבוצה.
חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים
חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א-2000 קובע כי מי שעיסוקו באספקת מוצר או שירות ציבורי או בהפעלת מקום ציבורי, לא יפלה באספקת המוצר או השירות הציבורי, במתן הכניסה למקום הציבורי או במתן שירות במקום הציבורי, מחמת גזע, דת או קבוצה דתית, לאום, ארץ מוצא, מין, נטייה מינית, גיל, השקפה, השתייכות מפלגתית, מעמד אישי או הורות. בנוסף לעילות מפורשות אלה קובע החוק "רואים כהפליה גם קביעת תנאים שלא ממין העניין".
החוק
החוק נחקק בשנת 2000 ביוזמת האגודה לזכויות האזרח. התקשורת נוהגת לעיתים לכנותו "חוק הסלקציה", שכן אחת התופעות שזירזו את חקיקתו הייתה פרקטיקת האפליה בכניסה למועדוני לילה (המכונה בשפה עממית "סלקציה").
בחוק קיימים שלושה סייגים מרכזיים, לפיהם אין רואים אפליה לפי החוק במקרים הבאים:
החוק אינו חל ישירות על אפליה מחמת מוגבלות, שכן בעניינם של נכים חלים הסדרי הנגשה ואיסור הפליה ספציפיים הקבועים בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
גובה הפיצוי
העובר על הוראות החוק חייב בפיצוי נזקיו של מי שהופלה, וכן עשוי לחוב בפיצויים ללא הוכחת נזק בגובה של עד 61,000 ש"ח (נכון לאוקטובר 2009, הסכום מתעדכן לפי מדד המחירים לצרכן). הפרת הוראות החוק מהווה עבירה פלילית, ובמקרה של פגיעה בקבוצה גדולה ניתן להגיש, בהתקיים תנאים מסוימים, תובענה ייצוגית על הפרת החוק. בפועל, בתי המשפט לתביעות קטנות פסקו פיצויים בגובה של בין 3,000 ל-9,000 ש"ח על כל מקרה של מניעת כניסה למועדון על רקע מפלה. בתביעות בבית משפט השלום נפסקו סכומים גבוהים בהרבה שהגיעו גם ל-30,000-60,000 ש"ח בתוספת הוצאות משפט.
פסיקה
פסקי דין העוסקים בהפרת החוק ניתנו בערכאות שונות, החל מבית משפט לתביעות קטנות וכלה בבית המשפט העליון, ועסקו בשלל סוגי הפליה המנויים בחוק.
במקרים רבים טוענים מנהלי מקומות בילוי שהכניסה נמנעה לא ממניעי אפליה אסורים אלא משום שהכניסה למקום היא על סמך רשימות מוזמנים. בתי המשפט התייחסו בחשדנות לטענות אלו, אולם במקרים בהם הוצגו רשימות כאלו ועדות מנהלי המקום נמצאה אמינה נדחתה התביעה, גם כאשר הוכח מקרה של אדם שהוכנס על אף שלא היה ברשימת המוזמנים
שופטי בתי המשפט המחוזיים נחלקו בשאלה האם סירוב שרירותי להכניס אדם למועדון שלא על רקע השתייכותו לקבוצה מופלית הוא בר פיצוי על פי החוק. השופט צבי זילברטל ביטל בערעור פסק דין של בית המשפט לתביעות קטנות לאחר שקבע שלא הוכח שהסירוב היה על רקע של אפליה. לעומת זאת, השופט ר' שפירא, בדעת מיעוט שהסכימה למסקנת עמיתיו אך מסיבות שונות, קבע שלא הוכח במקרה הנדון שהתובע לא הוכנס למועדון בגלל גוון עורו, אך שהדבר אינו נדרש לצורך תביעה על פי החוק. לדבריו: "מאחר שניתן על פניו יחס שונה למשיב משניתן לאחרים, וללא כל סיבה מוצדקת, הרי שמדובר בהפליה אסורה. זאת גם אם אין מדובר על הפליה על רקע של גוון עור". פסיקה של בית משפט מחוזי קבעה שגם אפליה על רקע מקום מגורים, למרות שאינה מוזכרת מפורשות בחוק, היא אפליה בת פיצוי.
למרות שהחוק נודע בעיקרו ככלי למאבק בסלקציה במועדונים, הוא שימש בתביעות במגוון תחומים. הוא היווה עילה עיקרית בתביעה לפיצוי שני ערבים שעברו הליך בידוק משפיל לקראת עלייתם למטוס של אל על וכן של קטינים שעלו מאתיופיה אשר הורחקו מגן ילדים ממלכתי דתי בערד משום שהיה בגן מספר גדול של ילדים מעולי אתיופיה. כן מוזכר החוק במספר פסקי דין הנאבקים נגד אפליה עדתית בקבלה לבתי ספר פרטיים ונגד סירוב לערוך מסיבות חתונה חד מיניות.
באוגוסט 2018 פסק בית משפט השלום בראשון לציון כי הקצאת שעות נפרדות לציבור הדתי בספרייה עירונית מהווה הפרה של החוק, שכן "גם אם קיימת אוכלוסייה דתית שתימנע מטעמים אידאולוגיים מהגעה לספרייה בשעות שחילונים עשויים להגיע אליה [...] אין די בכך כדי להפוך את השירות לכזה שמעצם טיבו מצדיק הבחנה בין חילונים לדתיים". באותו חודש קיבל בית המשפט המחוזי מרכז תובענה ייצוגית נגד איי.די.איי. חברה לביטוח, על שהעניקה לנשים החלפת צמיג חינם במקרה של תקר, ואילו גברים נדרשו לשלם על שירות זה, וחייב את החברה לשלם 1.1 מיליון ש"ח שיועברו לקרן שתקדם שוויון מגדרי בישראל והעצמת נשים.
בנובמבר 2018 פסק בית המשפט לתביעות קטנות בהרצליה שעל בנק אוצר החייל לשלם פיצוי בסך 15,000 ש"ח לאדם שאותו סירב לקבל כערב מחמת גילו.
בדצמבר 2021 פסק בית משפט השלום בהרצליה שעל בנק לאומי לישראל בע"מ לשלם פיצוי בסך 18,000 ש"ח לאדם שהופלה על ידו במתן אשראי מחמת גילו.
בתובענה ייצוגית שהגישה עמותת "קולך" נגד תחנת הרדיו "קול ברמה", על שזו סירבה להעלות נשים לשידור ובכך הפרה את החוק, פסק בית המשפט המחוזי בירושלים שעל תחנת הרדיו לשלם מיליון ש"ח לקרן תובענות ייצוגיות לטובת העצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות, ועוד 300 אלף ש"ח עבור גמול ל"קולך" והוצאות המשפט. בערעור לבית המשפט העליון הוגדל התשלום בגין הגמול ל"קולך" והוצאות המשפט ל-430 אלף ש"ח.
בינואר 2023 חייב בית משפט השלום בירושלים את חברת ערוץ ישראלי יהודי בע"מ, מפעילת ערוץ 20, לשלם לתנועה ליהדות מתקדמת ולתנועה המסורתית פיצוי של 132,480 ש"ח ו-26,624 ש"ח הוצאות משפט, משום שבהיותו ערוץ מורשת הדיר את התנועות משידוריו, ובכך הפר את החוק.
כתובת (קבוצת משוררים)
כתובת היא קבוצה ספרותית המונה שישה משוררים ועורכים ירושלמים, אשר שמה לה למטרה לעודד, לפתח ולהשריש את השירה בירושלים, כחלק מיעד של פיתוח מרכז ירושלים כמוקד תרבות איכותי.
רקע
הקבוצה נוסדה בשנת 2002 על ידי שישה משוררים ירושלמיים, כולם בוגרי סדנאות כתיבת שירה: גלעד מאירי, שי דותן, גיל אלרואי, אריאל זינדר, יאיר אלדן וליאור שטרנברג. בשלב מאוחר יותר של פעילות הקבוצה פרשו ממנה המשוררים יאיר אלדן וגיל אלרואי ואילו המשוררת דורית ויסמן, הסופר יובל יבנה והעורכת נועה שקרג'י הצטרפו לקבוצה. יבנה פרש מהקבוצה בשנת 2007. כיום (2011) הקבוצה מונה את המשוררים והעורכים שי דותן, דורית ויסמן, אריאל זינדר, גלעד מאירי, ליאור שטרנברג ונועה שקרג'י.
בשונה מקבוצות ספרותיות אחרות, "כתובת" לא התאגדה סביב זרם פואטי מסוים, חברי הקבוצה בעלי פואטיקות שונות, החל מהלירי וכלה באוונגרד. כל חברי הקבוצה פרסמו ספרי שירה, תרגום ועיון. כל חמשת המשוררים הם זוכי פרסים, ששיריהם, מאמריהם ותרגומיהם התפרסמו בכתבי עת ספרותיים שונים. "כתובת" בעלת אפיון חברתי-קהילתי בולט: היא מפעילה פרויקט סדנאות כתיבה לאוכלוסיות מיוחדות ברחבי ישראל ופעילותה מוצעת לקהל הרחב ללא תשלום.
פעילויות
הקבוצה מפעילה אשכול של פעילויות הקשורות בשירה, וכן אתר אינטרנט. בין הפעילויות: ערבי קריאת שירה ומוזיקה, סדנאות לכתיבת שירה, מפגשים עם משוררים ופסטיבל השירה הירושלמי "מטר על מטר - פסטיבל ירושלים לשירה".
כתובת (ספר)
בשנת 2008 פרסמה הקבוצה יצירה משותפת, ספר הנקרא "כתובת", שיצא לאור בהוצאת אבן חושן והוא מאגד בתוכו יצירות של כל חברי הקבוצה, שנכתבו במיוחד עבור הספר בפרק זמן מסוים.
מקום לשירה
בשנת 2002, "כתובת" הקימה את "מקום לשירה" - גוף ספרותי הפועל במסגרת מינהל קהילתי לב העיר, מתנ"ס השוכן בשכונת נחלאות בירושלים.
בית הספר לאמנויות המילה
בשנת 2015, "כתובת" הקימה בירושלים את "בית הספר לאמנויות המילה" - מוסד ללימודי כתיבה ואמנות המילה, המנוהל בידי ד"ר גלעד מאירי ונועה שקרג'י. במסגרת בית הספר נלמדים שירה, פרוזה, מחזאות, תסריטאות, ספרות ילדים, תרגום ופזמונאות. תוכניות הלימודים בבית הספר היא תוכנית דו-שנתית והלימודים בה מוכרים לטובת ניקוד אקדמי מהאוניברסיטה הפתוחה.
כיסא צבעוני
"כיסא צבעוני" (באנגלית: Tulip chair) הוא כינויו של כיסא שעוצב בשנת 1956 בידי אירו סארינן, אדריכל ומעצב פיני-אמריקאי עבור חברת "קנול" (Knoll) האמריקאית, שהחלה בייצורו בשנת 1957.
שמו של הכיסא, "כיסא צבעוני", נבע מדמיונו לפרח הצבעוני. סארינן עיצב את הכיסא, בגובה של 80 ס"מ וברוחב של 50 ס"מ, כחלק מסדרת ריהוט שלמה בעלת גוון עתידני, ברוח "עידן החלל" של שנות החמישים והשישים של המאה ה-20. הכיסא מעוצב ללא זוויות, בקווים נקיים ומעוגלים. המושב, העשוי פיברגלס לבן, נדמה כהמשך טבעי של הבסיס, אף שהוא עשוי מיציקת אלומיניום. סארינן עיצב וריאציה על הכיסא, בשם "כיסא כן" (Pedestal chair), הכוללת גם משענת לידיים. בראיון, אותו העניק ל"טיים מגזין" בשנת 1956, טען סארינן כי תכנן את סדרת הרהיטים כדי "לנקות את הבית האמריקאי מגיבוב הרגליים".
כנסיית ישו הקדושה
כנסיית ישו הקדושה (Sei Iesu Kai, 聖イエス会) היא כנסייה יפנית עצמאית, אשר נוסדה על ידי האב טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji, 大槻武二) בשנת 1946. כנסיית ישו הקדושה היא השלישית בגודלה מתוך הכנסיות שנוסדו ביפן.
היסטוריית הקהילה
כנסיית ישו הקדושה הוקמה על ידי האב טקג'י אוצוקי, שהחל את דרכו בנצרות בכנסיית יפן הקדושה של ג'וג'י נקאדה, אך לאחר הארה רוחנית שחווה ב-1938, שינה את עיקרי אמונתו והחליט להקים קהילה חדשה. הקבוצה, שבימיה הראשונים מנתה כשלושים מאמינים. החלה את דרכה בנאגנו, משם עברה במהרה להירושימה, ולבסוף מצאה את מקום משכנה הסופי בקיוטו ב-1949. הכנסייה משרתת את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל", הידועה גם בשם "בית שלום יפן".
עיקרי האמונה של כנסיית ישו הקדושה כוללים תפילה למען התקומה הרוחנית של ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. בכך ממשיכה הכנסייה החדשה את עיקרון אמונתו של נקאדה בהכרת תפקידם החשוב של היהודים ושל ישראל בחזרתו של ישו. עם זאת, בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, בזמן הקמתה של מדינת ישראל ומלחמת העצמאות, ולאור הלכי הרוח הפציפיסטיים ביפן, הובילו את הכנסייה לנטוש את האלמנטים הלאומנים בדוקטרינה של נקאדה ולשים דגש רב יותר במקומם על ערכים של שלום ואי-אלימות.
בשנת 1992 הקים אוצוקי את אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים - "מזרע". ב-1995 הוקם מרכז חינוך לזכר 1.5 מיליון הילדים היהודיים שנספו בשואה (Holocaust Education Center). בפברואר 1998 העניקה ישראל לאב אוצוקי את התואר נאמן ירושלים, לאות כבוד והערכה לפעילותו ותפילותיו למען המדינה. אגודת בית שלום סייעה בהקמת גן יפני בפארק יצחק רבין.
The Best of Sonny & Chér
The Best of Sonny & Chér (בעברית: המיטב של סוני ושר) הוא אלבום האוסף השני של הצמד סוני ושר. אלבום האוסף יצא לאור בשנת 1967, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ואטקו רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-19 במצעד האלבומים הקנדי.
ראיין קוגלר
ראיין קייל קוגלר (באנגלית: Ryan Kyle Coogler; נולד ב-23 במאי 1986) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי. סרטו העלילתי הראשון, תחנת פרוטוויל, זכה בפרס הקהל ובפרס חבר המושבעים של פסטיבל סאנדנס לדרמה אמריקאית ב-2013. הוא כתב וביים את הסרט השביעי בסדרת הסרטים רוקי, "קריד" (2015), ואת הסרט "הפנתר השחור" (2018), המבוסס על הדמות הפנתר השחור מחוברות הקומיקס של מארוול ושמהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
סרטיו של קוגלר זוכים לשבחים מרובים ולהצלחה מסחרית. ב-2013, הוא נכלל ברשימת 30 האנשים מתחת לגיל 30 המשנים את העולם של מגזין טיים. עם זאת, מבקריו טוענים כי עבודותיו של קוגלר מתמקדים יתר על המידה בתרבויות ובדמויות רבות, בעיקר באדם השחור. לעיתים תכופות משתף קוגר פעולה עם השחקן מייקל בי. ג'ורדן, שהופיע בכל סרטיו, כמו גם עם המלחין לודוויג גרנסון, אשר הלחין את כל סרטיו.
ראשית חייו
קוגלר גדל והתחנך באוקלנד. בגיל שמונה עברה משפחתו לריצ'מונד, קליפורניה. הוא למד בבית הספר התיכון הפרטי והקתולי סנט מרי באולבני שבקליפורניה, והצטיין במתמטיקה ומדעים. את לימודיו הגבוהים החל במכללת סנט מרי בקליפורניה שבעיירה מורגה. הוא התחבר לקבוצת הפוטבול של המכללה, שהשתתפה בקורס כתיבה יוצרת. המורה של קוגלר בקורס זה שיבח את עבודתו, ועודד אותו להמשיך בכתיבת תסריטים.
לאחר שמכללת סנט מרי ביטלה את תוכנית הפוטבול שלה ברץ 2004, הוא עבר למכללה אחרת וזכה במלגת לימודים על מנת לממן את לימודיו באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסקרמנטו. בסקרמנטו התמקד קוגלר במימון לימודיו ולקח שיעורי קולנוע רבים ככל שיכל לשלב יחד עם אימוני הפוטבול שלו באוניברסיטה. לאחר סיום לימודיו בסקרמנטו החל ללמוד בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, שם הכין סדרה של סרטים קצרים.
ראשית נתיבתו המקצועית
בעודו סטודנט בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה ביים קוגלר ארבעה סרטים קצרים, אשר שלושה מהם זכו או היו מועמדים לפרסומים שונים: "נעולים" (2009), שהוקרן בפסטיבל הסרטים טרייבקה וזכו בפרס ההפקה המצוינת על-שם דנה ואלברט ברוקולי; "פיג" (2011), שנכתב על ידי חברו לכיתה, אלכס ג'ורג' פיקרינג, וזכה בתחרות הסרטים הקצרים של HBO בפסטיבל הקולנוע השחור האמריקאי ובפרס DGA לסרט סטודנטים והועמד לסרט הקצר העצמאי הטוב ביותר בטקס פרסי הסליל השחור; ו"פער" (2011), אשר זכה בפרס ג'ק ניקולסון עבור הישג בימתי, ותסריטו נכתב בידי קרול ס. לשוף.
"תחנת פרוטוויל"
סרטו הראשון של קוגלר באורך מלא, "תחנת פרוטוויל" (אשר שמו המקורי היה "פרוטוויל" בלבד), מגולל את היממה האחרונה בחייו של אוסקר גרנט, שנורה למוות על ידי שוטר בתחנת הרכבת התחתית בשכונת "פרוטוויל" שבאוקלנד ב-1 בינואר 2009. הסרט פותח והופק על ידי השחקן פורסט ויטאקר, שב-2006 זכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. לאחר עליית הסרט לאקרנים, זכה הסרט בפרסים רבים ובשבחים מצד מבקרי אמנות, בהם פרס "הסרט הראשון באורך מלא הטוב ביותר" של פרס אינדפנדנט ספיריט.
בעת שבוע עליית הסרט לאקרנים, ג'ורג' זימרמן, מתנדב היספני במשמר האזרחי, זוכה בידי חבר מושבעים בפלורידה מאשמת רצח הנער האפרו-אמריקאי טרייבון מרטין. הזיכוי הזה הביא לסיומו של משפט מתוקשר שהעלה על פני השטח את המתיחות הגזעית בחברה האמריקאית. "תחנת פרוטוויל", שבסופו ציין כי השוטר שהרג את אוסקר גרנט קיבל עונש קל, הצית מחדש את השסע הגזעי בארצות הברית והפך לסרט מחאה. "תחנת פרוטוויל" גרף למעלה מ-17 מיליון דולר אמריקני ברחבי העולם לאחר שידוריו בבתי הקולנוע. באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט ציון של 94% המבוסס על 195 ביקורות.
"קריד"
בחודש יולי 2013 דווח כי אולפני מטרו גולדווין מאייר הציעו לקוגלר לביים את הסרט "קריד". את התסריט לסרט כתב בצוותא עם ארון קובינגטון. הסרט הוא השביעי בזיכיון סרטי רוקי, אך מהווה גם ספין אוף מהסדרה המקורית.
צילומי הסרט החלו בליברפול ב-19 בינואר 2015, ולאחר מכן המשיכו בפילדלפיה, העיר בה נולד וגדל רוקי. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בנובמבר 2015, יום השנה ה-40 לסצנת הפתיחה של הסרט "רוקי" המקורי. הסרט זכה לשבחי המבקרים שטענו שהוא הסרט הטוב ביותר בסדרה מזה שנים רבות. סטאלון זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בסרט. זו הפעם הראשונה שסטאלון היה מועמד לפרסים אלה מאז "רוקי" הראשון, וזכייתו הראשונה בפרס גלובוס הזהב.
"הפנתר השחור"
בחודש ינואר 2016, חתם קוגלר על חוזה לכתיבת וביום הסרט השמונה עשר ביקום הקולנועי של מארוול: "הפנתר השחור". בכך נהפך קוגלר לבמאי והתסריטאי הצעיר ביותר באולפני מארוול. את הסרט, בכיכובו של צ'דוויק בוזמן כפנתר השחור, החלו להפיק בינואר 2017, ועלה לאקרנים בראשית 2018. מייקל בי. ג'ורדן, שכאמור הופיע בכל סרטיו של קוגלר, כיכב כאנטגוניסט הראשי בסרט: אריק קילמונגר.
עם עלייתו לאקרנים, היה הסרט להצלחה מסחרית מרשימה, ההכנסות הגלובליות מהסרט עומדות חצו כשבוע לאחר הקרנתו את רף החצי מיליארד דולר הודות להשקתו בשוק הקולנוע בסין העממית, שם הכניס באותו היום 22 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית גרף הסרט שיא של כ-202 מיליון דולר מה שהיווה את הפתיחה החזקה ביותר של סרט שבוים על ידי במאי אפרו-אמריקאי. לאחר שחרורו של הסרט "קמט בזמן" במרץ 2018, הייתה זו הפעם הראשונה בה שני הסרטים המובילים בקופות בוימו על ידי במאים אפרו-אמריקאים: קוגלר, במאי פנתר השחור, ואווה דוברני, במאית "קמט בזמן".
הסרט קיבל מידרוג חיובי של 97% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 365 ביקורות (353 מהן "טריות" ו-12 "רקובות") בציון של 8.2 מתוך 10. האתר מציין כי הסרט "מעלה את רף סרטי גיבורי-העל לגבהים חדשים בשעה שמספר את אחד הסיפורים המרתקים ביותר ביקום הקולנועי ומציג כמה מהדמויות המציאותיות ביותר. הסרט ניצח בדירוג סרטי גיבורי-על כדוגמת "האביר האפל" ו"איירון מן", שהחזיקו שניהם מידרוג חיובי בן 94%. אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 88 מתוך 100 בהתבסס על 55 ביקורות. אתר הסקרים CinemaScore נתן לסרט ציון A פלוס על-פי סקאלת דירוג מ-A פלוס ל-F - הסרט השני באתר לקבל את הדירוג הנ"ל אחרי "הנוקמים". האתר "RelishMix" ציין כי ההאשטאגים של הסרט ברשת החברתית טוויטר שברו שיא ביום עלייתו לאקרנים, עם מעל ל-550 אלף פוסטים.
המיליונרים הצעירים
המיליונרים הצעירים (באנגלית : Secret Millionaires Club) היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים המשודרת בישראל בערוץ זום. בכל פרק המנחה הידוען וורן באפט מלמד את הילדים אלנה ג'ונס ליסה וברדלי כיצד להצליח בעסקים בגיל צעיר וכיצד לעזור לאנשים בצרות רבות.
שיר הפתיחה לא דובב לעברית.
בשנת 2013 בתחילת דיבוב הסדרה הצטרפו רוני דלומי ואיזי לדבב בתור אורח את הידוענים את ג'יי זי ואת קלי רולנד.
קראודה, מלך מרסיה
קראודה היה בנו של קינוולד, נכדו של קנבה ונינו של איסל. גנאלוגיה זו מהווה בסיס להשערה כי קראודה היה דור רביעי בלבד לאנגלים שהתיישבו באנגליה.
ישנה סברה לפיה אביו וסבו מלכו לפניו על השבט, ורק בתקופתו של קראודה עבר השבט להתיישב באזור בו ממוקמת ממלכת מרסיה.
פרטים מועטים מצוינים בכרוניקות בדבר שנות מלכותו. "דברי הימים האנגלו סקסים" מציינים כי קראודה נפטר בשנת 593.
פיבה, מלך מרסיה
ב"היסטוריה בריטונום" נכתב כי היו לו 12 בנים, וכי פנדה, בנו, מלך אחריו.
על פי ההיסטוריה בריטונום, כל אחד ממלכי בריטניה מאז פנדה ועד שלטונו של קאולוולף הראשון נחשב לאחד מצאצאיו של פיבה.
שב שמעתתא
שב שמעתתא הוא חיבור העוסק בשבע סוגיות הלכתיות סבוכות שונות. הספר נכתב בצורה עיונית על ידי הרב אריה לייב הכהן הלר, מחבר ספרי ההלכה הפופולריים בעולם הישיבות, קצות החושן ואבני מילואים.
הוצאה לאור
הרב הלר חיבר את הספר כבר בנערותו סביב שנת ה'תק"כ (1760) ואולם הוציאו לדפוס (תקס"ד) רק בשלב מאוחר יותר של חייו "מאשר יגורתי מפני השגיאה אשר עלי נתיב מחקר בני הנעורים ... על כן לא קדמתי להעלותו לבית הדפוס" (מהקדמת המחבר).
פרשנות על הספר
הספר, בחריפותו, עורר עניין רב בין תלמידי חכמים רבים ונכתבו עליו פירושים וביאורים שונים המפלפלים סביב דבריו.
בין מפרשי הספר נמצאים:
שון פול
שון פול ראיין פרנסיס הנריקז (באנגלית: Sean Paul Ryan Francis Henriques; נולד ב-8 בינואר 1973), הידוע יותר רק בשני שמותיו הפרטיים, שון פול, הוא זמר ומפיק מוזיקלי ג'מייקני ממוצא יהודי מצד אביו.
הפלות חיל האוויר הישראלי
מאז היווסדו במלחמת העצמאות צבר חיל האוויר הישראלי רקורד מבצעי ומורשת קרב מרשימים ביותר. רקורד זה כולל בין השאר הפלות רבות של כלי טיס של האויב ובהן הפלות היסטוריות והפלות בכורה עולמיות עבור כלי טיס ומערכות הגנה אווירית שונות.
שון פול
פול מתמחה בעיקר בסגנון הדאנסהול, שמקורו בג'מייקה, ושאיתו הוא משלב בשיריו מקצבי R&B, ראפ, היפ-הופ ואף רגאיי.
הפלות חיל האוויר הישראלי
הפלות מטוסי אויב בקרבות אוויר
במהלך המלחמות, הצליחו טייסי חיל האוויר להשיג הפלות רבות של מטוסי אוויר, ולהשיג עליונות על פני חילות האוויר היריבים. על פי נתוני חיל האוויר, בסך הכל הפילו טייסי חיל האוויר בקרבות אוויר, מאז 1948, 687 מטוסי אויב. מספר מטוסי החייל שהופלו על ידי טייסי אויב מאז 1948 עומד על 25. נתונים אלה מעמידים את יחס ההפלות על 1:27.5. בין הגורמים המשפיעים על יחס ההפלות יש למנות את ההבדלים בין דוקטרינות ההגנה האווירית של חילות האוויר השונים. בחיל האוויר הישראלי עושים שימוש רב יותר במטוסי קרב להפלת מטוסי אויב, בהשוואה לחילות האוויר של מדינות ערב שמשתמשים בעיקר בכלי נ"מ ייעודיים להפלת מטוסים ישראליים, ואלו אינם נכללים בסטטיסטיקה. להלן פירוט תוצאות קרבות האוויר במלחמות השונות:
אלופי הפלות בחיל האוויר הישראלי
39 טייסים בחיל האוויר הישראלי הפילו מעל חמישה מטוסים. עשרה טייסים הפילו מעל 10 מטוסים. אלוף ההפלות הראשון של חיל האוויר הישראלי היה גיורא רום שזוכה בהפלתו החמישית ב-7 ביוני 1967, יומה השלישי של מלחמת ששת הימים. שיאן ההפלות בחיל האוויר, שהוא גם הטייס בעל מספר ההפלות הרב ביותר בקרבות אוויר במטוסי סילון, הוא תת-אלוף גיורא אבן אפשטיין שלזכותו 17 הפלות.
שון פול
ראשית חייו ומשפחתו
שון פול נולד וגדל בעיר קינגסטון שבג'מייקה למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה. שני הוריו הם ספורטאים ילידי ג'מייקה. סבו מצד אביו הגיע ממשפחה יהודית-ספרדית מפורטוגל אשר היגרה למקום במאה ה-17 ואשתו (סבתו של שון) הייתה ממוצא אפרו-קאריבי. אימו ציירת ממוצא אנגלי וסיני-ג'מייקני. פול למד במוסד האקדמאי היהודי "הלל" שבג'מייקה.
הפלות חיל האוויר הישראלי
רשימת אלופי הפלות
אלו אלופי ההפלות בחיל האוויר הישראלי, שהשיגו 10 הפלות ומעלה:
שון פול
ראשית חייו ומשפחתו
פול שיחק בנבחרת הפולו מים הלאומית של ג'מייקה מגיל 13 עד 21, אך לאחר מכן ויתר על הספורט כדי לפתח קריירה מוזיקלית. בינואר 2017 נולד בנו הראשון, לוי בלייז, בתו רמי נולדה בשנת 2019. נשוי לג'ודי סטיוארט, דוגמנית אשת טלוויזיה ורקדנית מג'מייקה.
הפלות חיל האוויר הישראלי
מטוסים אלופי הפלות
בנוסף לספירת הפלות עבור טייסים, נוהגים לספור גם את ההפלות שביצע כל מטוס קרב והללו מסומנות על דופן המטוס (לרוב בצורת רונדל חיל האוויר שלו הופל המטוס).
שון פול
קריירה מוזיקלית
סינגל הבכורה של שון פול הוא ""(Baby Girl (Don't Cry" שיצא ב-1996. הסינגל זכה להצלחה בג'מייקה ובעקבותיו הוציא להיטים נוספים. בשנת 1999 החל שון פול למשוך גם תשומת הלב של הקהל האמריקאי.
הפלות חיל האוויר הישראלי
מטוסים אלופי הפלות
מטוס מיראז' 3 מספר 159 של חיל האוויר הישראלי הפיל 13 מטוסים, וזהו שיא עולמי להפלת מטוסי סילון. מטוס F-16A נץ מספר 107 של חיל האוויר הישראלי הפיל 6.5 מטוסים, שיא עולמי עבור מטוס F-16.
שון פול
קריירה מוזיקלית
ב-28 במרץ 2000, הוציא פול את אלבום הבכורה שלו Stage One, שנמכר ב-190,000 עותקים.
הפלות חיל האוויר הישראלי
מערך ההגנה האווירית
מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר (שהיה ידוע בעבר גם בשם "מערך הנ"מ") רשם אף הוא הפלות בכורה היסטוריות:
שון פול
קריירה מוזיקלית
ב-26 בנובמבר 2002, יצא אלבומו השני "Dutty Rock", שזכה להצלחה רבה, מכר למעלה מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם, הגיע למקום ה-9 במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי ושהה בו במשך 85 שבועות. הסינגל "Get Busy" מתוך האלבום והסינגל המשותף שכתב ושר עם ביונסה, "Baby Boy", מאלבומה Dangerously in Love, כבשו את ראשות מצעד להיטי הבילבורד האמריקאי.
ב-27 בספטמבר 2005 יצא אלבומו השלישי, "The Trinity", שכלל את הלהיטים: "We Be Burnin'", "Ever Blazin'", "Give It up to Me". האלבום מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, וכמיליון עותקים גם באירופה.
פול הפיק את כל אלבומיו ואת אלבומה השני של הזמרת ריהאנה, A Girl Like Me.
ב-28 ביוני 2007 הגיע שון פול להופעת יחיד בישראל. ב-23 בינואר 2016 חזר לישראל, והופיע בהיכל מנורה מבטחים. ב-22 באוגוסט 2017 הופיע בלייב פארק ראשון לציון. בשנת 2011, הוציא שון פול את השיר "Got 2 Luv U", ביחד עם אלקסיס ג'ורדן, שהפך ללהיט בינלאומי.
בשנת 2018, הוציא את השיר "Mad Love", ביחד עם דייוויד גטה ובקי ג'י. במקור, השיר היה מיועד עבור הזמרת הקולומביאנית שאקירה, אשר הייתה אחת מן הכותבים שלו, אך לבסוף החליטה כי היא לא תשתתף בו. בשנת 2021 הוציא עם איימנבק וסופיה רייס את "Dancing on Dangerous".
קרב מרטון
קרב מרטון (באנגלית: Battle of Marton; מכונה לעיתים גם Battle of Meretun) נערך ב-22 במרץ 871 במיקום לא ברור, ככל הנראה בווילטשייר או בדורסט, בין כוח הפלישה של הוויקינגים הדנים לבין האנגלו-סקסונים של ממלכת וסקס. על פי הכרוניקה האנגלו-סקסונית, בה מתוארת המערכה כולה, התקיים הקרב כחודשיים לאחר קרב בסינג והסתיים בניצחון דני, אם כי נגרמו בו אבדות כבדות לשני הצדדים.
רקע לקרב
במהלך הפלישה הדנית לממלכת וסקס, אשר החלה בכיבוש רדינג ב-28 בדצמבר 870, נערכו ארבעה קרבות ומספר גדול של התכתשויות מקומיות לא מתועדות. רצף הקרבות והאבדות הכבדות פגע מאוד בכוח האדם שעמד לרשות הצבא האנגלו-סקסוני, אשר נסמך בעיקר על גיוס מקומי לשעת חירום של איכרים (פירד) ולא היה ערוך למלחמה ממושכת. במהלך החודשיים שלאחר הקרב בבסינג נערכו ככל הנראה שני קרבות לא מתועדים נוספים, שלא עצרו את כוח הפלישה הדני אשר המשיך להתקדם אל תוך הממלכה בכיוון בירתה, וינצ'סטר. הצבא האנגלו-סקסוני המוחלש, בפיקודם של המלך אתלרד הראשון ואחיו אלפרד נאלצו לעמוד שוב מול הדנים בניסיון לחסום את דרכם.
הקרב
בדומה לקרב אשדון, פיצלו האנגלו-סקסונים את צבאם לשתי יחידות, והכוחות היריבים התעמתו מתוך מערכים המכונים "קיר מגנים" (Shield wall). בתחילה נטה הקרב לטובת האנגלו-סקסונים, אך ככל שנמשך גברה עליונותם המספרית של הדנים, ובסופו של היום זכו בניצחון. בין ההרוגים הרבים בקרב היה גם המונד, בישוף שרבון, אשר ליווה את הצבא על מנת לספק תמיכה רוחנית ונהרג לצד אנשיו.
תוצאות
האנגלו-סקסונים ספגו פעם נוספת אבדות כבדות אותן לא יכלו להרשות לעצמם. בנוסף, לאחר הקרב החלו להגיע ידיעות על הגעת צי תגבורת דני לרדינג (המכונה "צבא הקיץ הגדול", Great Summer Army). לאחר כחודש מת אתלרד הראשון ב-23 באפריל (או ב-15 באפריל), ככל הנראה כתוצאה מפציעה שספג במהלך הקרב, ואלפרד, האחרון מבין חמישה אחים, הפך למלך וסקס. זמן קצר לפני הקרב, ומחשש לתוצאותיו, נועדו אתלרד ואלפרד בסווינבורג וגיבשו הסכם ירושה חדש. תנאי ההסכם קבעו שבמקרה מוות של אחד מהם יועבר הרכוש המשותף אשר הוריש להם אביהם, אתלוולף, לידי האח שיישאר בחיים. חלק מרכושו של האח המת יועבר לאחיו וחלק לידי ילדיו. בהסכם זה הכתיר אתלרד את אלפרד כיורשו, אך למעשה קבע שגם בנו של אלפרד, אדוארד, ימלוך אחריו וישאיר את בניו של אתלרד, אתלהלם ואתלוולד, מחוץ לירושה. בניו של אתלרד היו צעירים מדי, ובמצב בו הייתה שרויה הממלכה היה זה הצעד ההגיוני למנות את אלפרד כיורש.
המלך אלפרד נאלץ לעמוד בפני צבא דני מתוגבר בעוד צבאו שלו הלך והתדלדל כתוצאה מהקרבות וממספר רב של התכתשויות לא מתועדות, וכחודש לאחר הכתרתו נחלו האנגלו-סקסונים תבוסה נוספת בקרב וילטון. על מנת להרוויח זמן, נאלץ אלפרד להגיע להסכם עם הדנים, אשר ספגו גם הם אבדות כבדות ומצידם העדיפו לפעול בשטחים בהם ייתקלו בהתנגדות פחותה. תמורת תשלום נכבד פינו הדנים את כוחותיהם מהממלכה, תוך שהם נוטשים את רדינג ומקימים בסיס חדש בלונדון שבממלכת מרסיה, בו בילו את החורף. במהלך חמש השנים הבאות ערכו הדנים מסעות כיבוש וביזה באזורים אחרים באי הבריטי והניחו לממלכת וסקס, עד לחידוש פלישתם בשנת 876.
קובי קרני
קובי קרני הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל המכהן כסגן מפקד מחוז הצפון.
ביוגרפיה
קרני החל את שירותו במשטרת ישראל כלוחם במשמר הגבול. לאחר קורס קצינים שימש מדריך במגמת לוט"ר, סגן מפקד יחידת אלון, מפקד פלוגה במג"ב איו"ש, מפקד פלוגה במג"ב ירושלים, קצין מתקנים ארצי, מפקדה הראשון של יחידת שחר 101 במג"ב חוף וב-2013 מונה לסגן מפקד תחנת זבולון.
באוקטובר 2014 מונה למפקד תחנת עכו, באוקטובר 2016 מונה למפקד תחנת זבולון ובמאי 2020 מונה לקצין אג"ם של מחוז חוף. באפריל 2021 מונה למפקד בסיס ההדרכה של משמר הגבול. במהלך המהומות בלוד מונה למפקד הכוח המשימתי של מג"ב שנשלח לעיר להשלטת הסדר. בשנת 2023 מונה לתפקיד סגן מפקד המחוז הצפוני של משטרת ישראל.
קרני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומנהל עסקים ותואר שני בהיסטוריה. נשוי לאורית ואב לשלוש בנות.
ر
האות רא (בערבית: راء) היא האות העשירית באלפבית הערבי. לפניה באה האות ذ|ד'אל ואחריה האות ز|זאי.
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא מצד שמאל, כמו בשאר אותיות דוד'ארז.
מקור האות רא הוא ב"ריש" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
צמד חמד
"צמד חמד" (1995) הוא מיצב מאת האמן הישראלי גדעון גכטמן.
המיצב מכיל שתי דמויות פורצלן לבנות וכחולות של גבר ואישה בסגנון אירופי. דמויות אלו נשברו וחוברו מחדש, תוך שימוש בהעתקים של חלקי הפסל, המודגשים בעזרת צבע מוזהב. עירוב זה יצר שני פסלונים שונים מכל דמות, המוצבים על מעין כני שיש אפורים ומלבנים. בנוסף, מופיע ייצוג צילומי מוגדל של שתיים מהדמויות, הממוסגר במסגרת מוזהבת.
בעוד שמה של היצירה - "צמד חמד" - מרמז על קשר חד פעמי וייחודי, הרי שהשימוש המודגש בהעתקים בעבודה מצביע על חוסר היכולת לייצוג אמיתי ונכון של המציאות. שימוש זה מלווה באירוניה הנוצרת מן העימות בין הייצוגים השונים. בנוסף, אלמנט הפירוק חושף גם ממד של מוות וכליון ביצירה, ובו כני השיש יכולים להיות מפורשים גם כרמזים למעין מצבות קבורה.
על פי גכטמן השימוש בחיקוי ובתחליף נובע משני מניעים מקבילים - "האחד הוא מתחום האמנות - היחס בין דימוי למקור, הפער שביניהם ונקודת הדמיון והחפיפה. [...] המקור השני הוא ההקשר הכללי-תרבותי; השאלה מדוע התרבות שלנו מוצפת בתחליפים ומהן ההשלכות מרחיקות הלכת של התופעה"
המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב
המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב (ברוסית: Музей архитектуры имени А. В. Щусева) הוא מוזיאון לאומי במוסקבה, המוקדש לאדריכלות הרוסית, ומהווה מרכז מחקר ללימוד ולקידום המורשת האדריכלית והעירונית של רוסיה. המוזיאון נוסד בשנת 1934, ונקרא על שמו של האדריכל הסובייטי הרוסי אלכסיי שצ'וסב, שתכנן מבנים בולטים רבים בתקופה הסובייטית. האוספים שבמוזיאון כוללים למעלה ממיליון פריטים.
בעבר, הפעילות העיקרית של המוזיאון הייתה מחקר, איסוף, קידום ושיקום של מונומנטים. בעשור האחרון, מארגן המוזיאון תערוכות ופעילויות מסחריות נוספות. המוזיאון כולל ספרייה, ארכיון מדעי, וסדנאות שיקום ושיחזור אדריכלי.
גביע העולם בשחמט 2021
גביע העולם בשחמט 2021 הוא הטורניר ה־11 של גביע העולם בשחמט, שמארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים, שנערך לפי שיטת המפסיד יוצא. בתחרות השתתפו 206 שחמטאים והיא נערכה בין ה־10 ביולי 2021 ל־6 באוגוסט 2021 בסוצ'י, רוסיה. במקום הראשון זכה יאן-קשישטוף דודה, שניצח בגמר את סרגיי קריאקין בתוצאה	½ : ½1. השניים העפילו לתחרות המועמדים 2022. אלוף העולם, מגנוס קרלסן, סיים במקום השלישי.
משתתפים
206 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
טודור ארגזי
טודור ארגזי (ברומנית: Tudor Arghezi), שם העט של '''יון נ. תאודורסקו''' (Ion N. Theodorescu) (21 במאי 1889 - 14 ביולי 1967) היה משורר, סופר, מחזאי ועורך רומני.
גביע העולם בשחמט 2021
מבנה התחרות
בכל סיבוב שני השחמטאים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 30 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים משוחקים בשני ימים רצופים. אם בתום שני המשחקים התוצאה היא שוויון, למחרת המשחק השני מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
טודור ארגזי
נעוריו, נזירותו ותחילת עבודתו העיתונאית
טודור ארגזי נולד בבוקרשט, רומניה, בשם יון נ. תאודורסקו ולפי טענתו, את שם העט, יצר, מהשם הלטיני של נהר הארג'ש, Argesis. בפועל, Ergesi או Ergezi לא היה אלא שם המשפחה של אמו, רוזליה (רוז'י), משרתת ממוצא סקלרי-גרמני ילידת הכפר ולאכיצה (בהונגרית - סנטקרסטבאניה, קרוב לבראשוב, בטרנסילבניה) שהוריה היו ז'וז'אנה אגושטון מוולאכיצה ויאנוש ארגזי או ארגזי, כורה רומי-קתולי ממוצא גרמני מבוקובינה. רוזליה ארגזי הגיעה בגיל 17 לבוקרשט כדי למצוא עבודה. האב של הסופר היה נאיה תאודורסקו, קונדיטור רומני בבוקרשט שלא התחתן רשמית עם רוזליה ארגזי. ליון תאודורסקו - טודור ארגזי היה עוד אח בכור למחצה - אלכסנדרו פרבולסקו -שנולד מקשר זוגי לא רשמי של אמו עם הסוחר הרומני מנולה פרבולסקו מבוקרשט. ארגזי למד בבית הספר היסודי ע"ש "פטראקה פויינארו" ולאחר מכן בגימנסיה "דימיטריה קנטמיר" וב"בית הספר התיכון על שם הרדוש סאווה". בגלל המצב הכלכלי במשפחתו היה צריך לפרנס את עצמו מגיל 11 ועשה זאת במתן שיעורי עזר. בגיל 16, תחת שם העט "יון תאו" (Ion Theo), פרסם את השיר הראשון, "לאבי" (Tatălui meu). השיר פורסם בכתב העת הליגה האורתודוקסית, שנערך על ידי אלכסנדרו מצ'דונסקי (Alexandru Macedonski) ובמוסף הספרותי של אותו כתב עת פרסם עוד 14 שירים. בכתב עת זה פרסם צעיר נוסף, גריגורה פישקולסקו (Grigore Pişculescu), מי שנודע לאחר מכן בשם העט גאלא גאלאקטיון, והשניים התיידדו, ידידות שנמשכה שנים רבות. תחת שם העט "יון ת. ארגזי" הוא פרסם בכתבי עת שונים. בגלל המצוקה הכלכלית נאלץ להפסיק את לימודיו ולאחר שעמד במבחן בכימיה, עבד כטכנאי בבית חרושת לסוכר עד 1899. בגיל 19 נכנס למנזר ולאחר חצי שנה של חניכות במנזר צ'רניקה, מונה לדיאקון במיטרופוליה של בוקרשט. מאוחר יותר, בכתביו, סיפר ארגזי שלא הייתה לו משיכה לדת, להפך, היה אתאיסט וכניסתו למנזר הייתה מטעמי נוחיות, בהתבסס על כך שהיה לו דוד בתפקיד רם דרג בכנסייה. הוא נשאר במנזר עד שנת 1904, כשפתח יחד עם שותף כתב עת משלו בשם Linia Dreaptă ( ליניה דריאפטה "הקו הישר", שברומנית יש לו גם משמעות של "הקו הימני"). כתב עת זה חדל להופיע אחרי 5 גיליונות.
היציאה מרומניה
טודור ארגזי המשיך לפרסם בכתבי עת שונים ונטה אחרי סימבוליזם והזצסיון הווינאי ומשום כך התפלמס בעיתונים עם גאורגה פאנו מכתב העת ז'ונימיה בנושא הספרות המודרניסטית של התקופה. אהובתו באותה תקופה, קונסטנצה זיסו (Constanţa Zissu), נסעה לצרפת וב-30 בינואר 1905 ילדה את בנם, Eliazar Lotar Teodorescu (אליעזר לוטר תאודורסקו), מי שהיה לצלם הקולנוע אלי לוטר. ארגזי המודאג נסע בעקבותיהם, ישב זמן מה בפריז ולאחר מכן בפריבור, שבשווייץ, שם כתב שירים והשתתף בקורסים של אוניברסיטת פריבור. האווירה הקתולית לא מצאה חן בעיניו, לכן עבר לז'נבה, שם למד באוניברסיטה המקומית ולפרנסתו עבד אצל צורף.
גביע העולם בשחמט 2021
מבנה התחרות
בסיבוב הראשון יתמודדו 156 המועמדים עם מד הכושר הנמוך ביותר. 78 המנצחים ו־50 השחמטאים עם מד הכושר הגבוה ביותר יתמודדו בסיבוב השני. ומהסיבוב הזה ואילך המנצחים מתקדמים לשלב הבא.
טודור ארגזי
היציאה מרומניה
דברי ביקורת שנכתבו על ידו על דיכוי מרד האיכרים ברומניה, ב-1907, גרמו לכך שמשטרת שווייץ החלה להשגיח על תנועותיו. ב-1909 יצא אל איטליה וב-1910 שב לרומניה.
גביע העולם בשחמט 2021
העפלה לתחרות המועמדים
שני שחמטאים יעפילו לתחרות המועמדים 2022. המעפילים יהיו שני המדורגים הגבוהים ביותר ב־4 המקומות הראשונים מלבד קרלסן, נפומניאשצ'י וראג'בוב שכבר העפילו לתחרות המועמדים. מפני שאף אחד מהם לא העפיל לגמר שני העולים לגמר יאן-קשישטוף דודה וסרגיי קריאקין העלו לתחרות המועמדים.
העלבת עובד ציבור
סעיף זה משקף את גישתו של המחוקק, לפיה עובד הציבור, המשרת את הציבור, חשוף יותר מאחרים לביקורת על מעשיו, ולכן זקוק להגנה מיוחדת מפני גלישתה של הביקורת להעלבה, ולא די לו בהגנה הניתנת לכלל התושבים, למשל באמצעות דיני לשון הרע.
שאלת ההצדקה להגנה מיוחדת זו, ובפרט שאלת התנגשותה עם חופש הביטוי, עולה מפעם לפעם לדיון ציבורי, בפרט כאשר נוצר הרושם להפעלה בלתי מידתית של הגנה זו. חברי כנסת הגישו לאורך השנים כמה הצעות חוק פרטיות לביטול סעיף זה בחוק העונשין.
בשנים 2012–2014 הוגשו בכל שנה 1,255–1,620 כתבי אישום שכללו אישום על העלבת עובד ציבור. בין האנשים שהורשעו בהעלבת עובד ציבור נכללים צ'רלי ביטון ואבי כהן.
מיהו עובד ציבור?
החוק, כפי שנקבע עוד בימי המנדט הבריטי, כלל בעובדי הציבור שופטים, דיינים, חברי ועדות חקירה, בוררים וכל עובדי המדינה ורשויות מקומיות. השופטת דפנה ברק ארז הציגה את העמדה שגם מתנדב של המשמר האזרחי נחשב ל"עובד ציבור".
דרך העברת העלבון
ברוב המקרים, הורשעו אנשים בהעלבת עובד ציבור על דברים שהטיחו בעובד פנים מול פנים. כתבי אישום על העלבת עובד ציבור הוגשו גם על פרסום מאמר באינטרנט בגנות הרב הצבאי הראשי והעלבת שוטר בעמוד פייסבוק שלו.
אלו עלבונות
בית המשפט העליון דן בשאלה איזה עלבון נדרש כדי להרשיע אדם בעבירה זו וקבע בהרכב מורחב ש"השאלה המרכזית העומדת על הפרק היא שאלת האיזון בין חופש הביטוי מחד לבין ההגנה על תפקודו התקין של המנהל הציבורי מאידך". השופט סלים ג'ובראן הבחין בין עלבונות כלליים שהם פחות חמורים מגידופים אישיים, הנוגעים לתכונותיו הפרטיות של עובד ציבור זה או אחר, ונוגעים לליבת כבודו. כן הוא הבחין בין עלבונות שנאמרו בלהט הרגע לבין עלבונות שנאמרו בתכנון מראש, הנחשבים לחמורים יותר.
פסיקות בית המשפט העליון
בבית המשפט העליון גם הובעה העמדה שככל שהעובד יותר בכיר, הוא זכאי פחות להגנה של סעיף העלבת עובד ציבור.
לאחר ההתנתקות הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד אליצור סגל על מאמר שכתב באתר אינטרנט, נגד הרב הצבאי הראשי. סגל הורשע בבית משפט השלום, וההרשעה אושרה במחוזי. בבית המשפט העליון המליצו השופטים לפרקליטות לחזור בה מהאישום ולאחר שהפרקליטות סירבה, זוכה סגל פה אחד על ידי הרכב מורחב של תשעה שופטים, שקבעו כי חופש הדיבור במקרה של אמירה פוליטית גובר כמעט תמיד על חוק העלבת עובד ציבור.
Sonny & Cher's Greatest Hits
Sonny & Cher's Greatest Hits (בעברית: הלהיטים הגדולים של סוני ושר) הוא אלבום האוסף השלישי של הצמד סוני ושר. האלבום יצא לאור ב-1968, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ואטקו רקורדס.
ב-AllMusic קיבל אלבום האוסף דירוג של שניים וחצי כוכבי זהב.
הספרה הציבורית
במדעי החברה, הסְפֵרָה הציבורית או המרחב הציבורי הם כינויים לכל הפעילויות האנושיות הנעשות בציבור, מחוץ למסגרת המשפחתית.
הספרה הציבורית מתאפיינת במפגשים ודיונים שהתקיימו לאורך ההיסטוריה במקומות שונים, לדוגמה ב"אגורה" ביוון העתיקה, ב"ארנה" ברומא העתיקה, בכנסייה בימי הביניים, ובעת החדשה בבתי הקפה ובטברנות, בפארקים, במזנון המפעל ואפילו בפינת הרחוב.
תנאי הבסיס לקיום מרחב ציבורי מחייבים:
הברמאס משתמש בהקשר היסטורי של התפתחויות בגרמניה (תנועת הנאורות), בבריטניה (הליברליזם האזרחי) ובצרפת (המהפכה הצרפתית, שהביאה את רעיונות של שוויון וזכויות אזרח) שגרמו להיווצרות מודל של מרחב הציבורי בורגני בצרפת. בני אדם התאספו ויצרו ציבור המקיים דיון על סוגיות כלכליות ופוליטיות. מרחב זה משמש כמתווך בין המדינה, בה הם אזרחים לבין צורכיהם כבני אדם פרטיים.
הברמאס הצהיר בכנס שהתקיים בארצות הברית ב-1992 כי "הספר הראשון שכתבתי על המרחב הציבורי, נע בתוך הביקורת המרקסיסטית הקלאסית. לפחות כפי שהיא נתפסת באסכולת פרנקפורט". לטענתו, ההתדיינות הפתוחה והרציונלית, המובילה לגיבוש הדעות במרחב הציבורי, היא בעלת חשיבות להתהוותה של הדמוקרטיה הן במדינה קפיטליסטית והן במדינת רווחה. חשיבות זאת נובעת מתוך העובדה שהמדינה היא בעלת הסמכות להפעלת כוח, בין אם היא מפעילה אותו ובין אם לאו. על כן, כדי שמדינה תוכל לפעול באופן דמוקרטי, הכרחי שיתקיים דיון ציבורי ותתגבש דעת קהל ביקורתית שתוכל להיות כוח נגד אל מול הסמכות של המדינה, ותייצר את הבסיס ללגיטימציה הדמוקרטית.
בספרו הראשון הוא קובל על כך שבמדינת הרווחה לא מתקיימת זירה ציבורית פתוחה להתדיינות, אלא החלטות מתקבלות באמצעות פשרות של הסכמים בין קואליציות והסכמי שכר ומאבקי כוח בין ארגוני מגזר שלישי למדינה. מסיבה זאת הוא מציע מודל של מרחב ציבורי חדש, שבו הציבור יתבע פומביות של הארגונים היריבים הפועלים בתוכה.
של (חברה)
היסטוריה
החברה נוסדה בפברואר 1907 בעקבות מיזוג שתי חברות מתחרות - חברת הנפט ההולנדית "רויאל דאטש", וחברת התובלה והמסחר הבריטית "של", במטרה להתחרות בחברת האנרגיה האמריקנית "סטנדרד אויל" (כיום אקסון מוביל) שייסד ג'ון רוקפלר. "רויאל דאטש" נוסדה בשנת 1890 בידי ז'אן בפטיסט אוגוסט קסלר והנרי דטרדינג, בחסות המלך ויליאם השלישי. "של" נוסדה בשנת 1897 בידי האחים היהודים מרקוס וסמואל סמואל. מקור שם החברה בעסק שהפעיל אביהם, לייבוא ולמכירת קונכיות. בשנת 1952, החברה הייתה הראשונה לרכוש ולהפעיל מחשב מסחרי בהולנד - פרנטי סימן 1, שהופעל במעבדת החברה באמסטרדם.
מטה החברה נמצא בהאג שבהולנד, והיא רשומה בלונדון שבאנגליה. מניות החברה נסחרות בבורסת לונדון (החברה הגדולה ביותר במדד FTSE 100), בורסת יורונקסט באמסטרדם ובורסת ניו יורק. של סיפקה את התשתית לחברת האנרגיה הישראלית פז, כאשר השנייה רכשה את פעילותה של הראשונה בארץ לפני קום המדינה. בנוסף, סמל חברת פז עוצב בהשראת סמל חברת של.
באפריל 2015 דווח ששל צפויה לרכוש את חברת BG הבריטית ב-69.6 מיליארד דולר. עסקת הרכישה הושלמה בפברואר 2016.
לשל פרויקטים בתחום הנפט והגז הטבעי בכל רחבי העולם, ובין היתר באגן פרמיאן במערב טקסס. באזור זה פועלות חברות נפט נוספות, דוגמת אקסון מוביל ותאגיד שברון. פעילותן של חברות הנפט באזור, לרבות של, הורידה את רמת האבטלה והביאה לפריחה בתעשייה אך גם יצרה מספר רב של בעיות, ביניהן צפיפות בבתי הספר, עליה במספר תאונות הדרכים הקטלניות ובעיות ברשת החשמל המקומית. לפיכך, בנובמבר 2018 הודיעה חברת של על הצטרפותה לקבוצת "השותפות האסטרטגית של פרמיאן". השותפות פועלת עם גורמי ממשל מקומיים ופדרליים, כמו גם עם ארגונים ללא כוונת רווח ועם עסקים מקומיים, כדי לטפל בחלק מן הבעיות שהן יצרו בתחומי התעסוקה, הדיור ושירותי הבריאות.
הפרת זכויות אדם בניגריה
בשנת 1996 מספר ארגוני זכויות אדם טענו שחברת "של" אחראית למקרים בהם בוצעו הפרות לכאורה של זכויות אדם בניגריה, ביניהם הוצאה להורג, מקרי פשע נגד האנושות, עינויים, יחס בלתי אנושי ומעצר מנהלי שרירותי. בפרט נטען ששיתוף הפעולה בין החברה לבין המשטר הצבאי בניגריה גרם ישירות לרציחתם של שמונה מראשי שבט האוגוני, ביניהם קן סארו-ויוה, בשנת 1995.
נגד החברה הוגשו מספר תביעות משפטיות בנושא זה, ובהסכם פשרה היא הסכימה לשלם 15.5 מיליון דולר. החברה לא קיבלה כל אחריות על הטענות נגדה.
בשנת 2009 נטען בדו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל שהחברה אחראית לפגיעה בזכויות האדם בדלתת הניז'ר, כתוצאה מטיפול לקוי בדליפות גז ונפט.
בשנים 2009–2010 פורסמו מסמכים מודלפים בהם נאמר שחברת "של" החדירה סוכנים לכל משרדי הממשלה בניגריה ומצליחה להשפיע על החלטות פוליטיות. כמו כן נאמר שם שהחברה העבירה באופן סדיר תשלומי שוחד לאנשי הצבא הניגרי על מנת למנוע מהומות.
קממבר
קממבר (בצרפתית: Camembert) היא גבינה צרפתית רכה וקרמית, הקרויה על שם הכפר קממבר בנורמנדי, בצפון מערב צרפת, אשר שם יוצרה לראשונה. נהוג לאכול את הגבינה לצד לחם ויין.
ייצור
הגבינה מיוצרת מחלב פרה לא מפוסטר, אם כי יש המייצרים קממבר גם מחלב צאן. לרוב בצורת עיגולים קטנים במשקל של כ-250 גרם. הגבינה נוקשה לאחר יצורה, ועם הזמן הופכת רכה יותר ובעלת טעם וריח חזק יותר. הגבינה מבשילה בעזרת עובש הפנציליום קנדידה (Penicillium candida) והפניציליום קממברטי (Penicillium camemberti) - תהליך שאורך לפחות כשלושה שבועות.
היסטוריה
לפני שנערך מחקר מדעי שבדק את הפטריות על קליפת הגבינה, היה המעטה של הגבינה שונה מגבינה לגבינה. רוב הגבינות היו בצבעי כחול-אפור עם נקודות חומות. רק החל מתחילת המאה ה-20, בעקבות המחקר המדעי הפך צבע המעטה להיות לרוב לבן צחור.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הגבינה הונפקה במיוחד בשביל חיילים צרפתיים - והפופולריות שלה גדלה בכל רחבי צרפת.
ישראל
בשנת 1967 החלה שטראוס לייצר גבינת קממבר. תנובה הצטרפה גם היא והחלה לייצר גבינת קממבר בשם "עין גדי". במקביל שווקו בישראל גבינות מיובאות, יקרות יותר. את גבינת הקממבר רכשו בעלי אמצעים, שכן מחירו היה קרוב לפי 10 ממחיר גבינה לבנה ופי 2.5 מגבינה צהובה באותו משקל, והעלייה בצריכת גבינת קממבר בישראל הייתה לאחד מסמלי עליית רמת החיים בישראל. בתחילת שנות ה-70 הוחל במשקים קטנים לייצר גבינת קממבר מחלב עיזים, בשם "עזיזה".
השפעה אמנותית
הגבינה שימשה השראה עבור הצייר הסוריאליסטי סלבדור דאלי בציורו המפורסם "התמדתו של זיכרון". השעונים הנמסים ביצירה הושפעו מגלגל גבינת קממבר בשלה מדי.
פרד הולנד דיי
פרד הולנד דיי (באנגלית: Fred Holland Day; 8 ביולי 1864 – 12 בנובמבר 1933) היה צלם ומו"ל אמריקאי. הוא היה הצלם הראשון בארצות הברית שתמך בהכרה בצילום כאמנות.
ביוגרפיה
דיי נולד בבוסטון לאב סוחר, ולאורך כל חייו היה בעל אמצעים כלכלים. קשרו הראשון לאמנות היה כשהתחיל להתאמן בציור.
אורח חייו של דיי היה שנוי במחלוקת. מרבית נושאי הצילום שלו היו נערים עירומים. פאם רוברטס כתבה: "דיי מעולם לא נישא, ונטייתו המינית, שההנחה היא שהיה הומוסקסואל, כמו האינטרסים, נושאי הצילום שלו, התנהגותו הכללית היו נושאים מאוד פרטיים שלו."
דיי הקדיש זמן רב לילדי מהגרים עניים בבוסטון, חנך אותם ולימד אותם קריאה. בין אותם נערים היה גם בן מהגרים לבנונים, בשם ח'ליל ג'ובראן, אשר גדל להיות אחד מגדולי משוררי לבנון.
דיי ייסד ותמך כלכלית בחברה בשם "קופלנד ודיי", אשר עסקה בהוצאה לאור. משנת 1893 עד 1899 החברה הוציאה כמאה ספרים. החברה הושפעה מתנועת האמנויות והאומנויות. החברה הייתה המו"ל האמריקאי של המחזה "שלומית" של אוסקר ויילד, שאויר על ידי אוברי בירדסלי.
עבודתו
בתחילת המאה ה-20, הפופולריות וההשפעה של דיי היו גדולים אף יותר מאשר אלפרד סטיגליץ, והוא היה בשיא הקריירה שלו. הוא היה אחראי לארגון תערוכת הצילומים באגודה הממלכתית לצילום בשנת 1900. "בית הספר החדש של צילום אמריקאי" הציג באותה תקופה תערוכה של 375 צילומים שצולמו על ידי 42 צלמים, ו-103 מתוך כל הצילומים היו של דיי, ומשכו תגובות טובות מאוד, אך גם ביקורת מלגלגת רבה מצד המבקרים. המגזין הפופולרי "חדשות הצילום" הכריז כי התמונות נובעות מ"דמיון חולה, שטופח על ידי חבורה של מטורפים... לא אקדמי... אקסצנטרי".
דיי השתייך לקבוצת הפיקטוריאליזם, אשר חבריה ראו בצילום אמנות ואשר לעיתים קרובות כללו דימויים רבים בתמונותיהם. קבוצה בשם "פרושי הצילום" אשר דגלו בקידום הפיקטוריאליזם כזרם המרכזי בצילום הזמינו אותו להצטרף אליהם, אך הוא דחה את ההצעה. כפי שהיה מקובל באותה עת, התצלומים שלו מתייחסים אל האמנות הקלאסית העתיקה, הן בקומפוזיציה והן בנושאי הצילום. בשנים 1896-1898 הוא התנסה בצילום נושאים נוצריים, כשהוא משתמש בעצמו כמודל לישו. שכניו בנורווד, מסצ'וסטס, עזרו לו לביים ולצלם סצנה של צליבת ישו. השיא היה סדרה של פורטרטים עצמיים בשם "שבע מילים", כשבכל אחת מהתמונות מופיעה אחת משבע המילים האחרונות של ישו.
לעיתים קרובות הדפיס דיי רק עותק אחד מן התשליל. הוא השתמש רק בהדפס פלטינום, ולא היה מרוצה מאף שיטה אחרת. כאשר הפלטינה נעשתה בלתי מושגת בעקבות המהפכה הרוסית, הוא איבד עניין בצילום.
מורשת
דיי תרם רבות לצילום, אך ממספר סיבות הוא כמעט ונשכח. הוא הואפל על ידי אלפרד סטיגליץ, שצילם בסגנון דומה. כמו כן, הסגנון בו צילם יצא מהאופנה לחלוטין עם התקדמותה של האמנות לעבר המודרניזם. 2,000 מההדפסים והתשלילים שלו נהרסו לחלוטין בשריפה בשנת 1904. המאות שנשארו נשלחו אל האגודה הממלכתית לצילום בשנות ה-30 ושם שומרו.
מאז 1990 יצירתו של דיי זוכה לפופולריות מחודשת, עבודותיו נכללות בתערוכות גדולות במוזיאונים ורטרוספקטיבה שלו הוצגה במוזיאון בוסטון לאמנויות בשנים 2000/2001. כן הוצגו תערוכות יחיד שלו באגודת הממלכתית לצילום באנגליה ובמוזיאון פלור לאמנות. מאמרים רבים נכתבו על הדיוקנאות ההומו-אירוטיים שלו ועל הדמיון בינו לבין תומאס אייקינס ו-וולטר פיטר.
ביתו במסצ'וסטס משמש גם הוא כמוזיאון לעבודותיו.
מייק האקבי
מייקל דייל האקבי (באנגלית: Michael Dale "Mike" Huckabee; נולד ב-24 באוגוסט 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, מושל ארקנסו לשעבר. התמודד פעמיים על מועמדות מפלגתו בבחירות לנשיאות, ב-2008 וב-2016.
תחילת דרכו
סיים בהצטיינות אוניברסיטה מקומית שמשויכת לכנסייה הבפטיסיטית הדרומית, ואחר כך בסמינר תאולוגי בפטיסטי בטקסס. אחרי לימודיו היה עוזר של מטיף טלוויזיוני אוונגליסטי, ואחר כך שימש ככומר במספר קהילות בפטיסטיות-דרומיות בארקנסו. בין 1989 ל-1991 היה נשיא ארגון הגג של הקהילות הבפטיסטיות-הדרומיות בארקנסו. באותה תקופה היה גם נשיא של תחנת טלוויזיה בעל גוון דתי.
הקריירה הפוליטית
האקבי נכנס לפוליטיקה ב-1992 כרפובליקני במדינה שהממסד הפוליטי שלה נשלט באופן מסורתי על ידי המפלגה הדמוקרטית. הוא התמודד על נציגות ארקנסו בסנאט האמריקני מול הסנטור הדמוקרטי המכהן, והפסיד לו. באותה שנה נבחר מושל ארקנסו ביל קלינטון לנשיא ארצות הברית, ופינה את משרת מושל המדינה לסגנו ג'ים גאי טאקר. ביולי 1993 התמודד האקבי על משרת סגן המושל שהתפנתה עקב כך, וניצח בהתמודדות. הוא נבחר בשנית לתפקיד, לתקופת כהונה מלאה, כעבור שנה.
ב-1996 התפטר המושל טאקר מתפקידו עקב הסתבכותו בפרשת ווייטווטר והאקבי הושבע במקומו לתפקיד. הוא נבחר כמושל בבחירות של 1998 ושוב ב-2002. הוא נבחר על ידי הטיים מגזין כאחד מחמשת המושלים הטובים ביותר בשנת 2005, ושימש כיו"ר איגוד המושלים בארצות הברית לשנת 2005–2006.
עם תום כהונתו, בתחילת 2007 הכריז על כוונתו לרוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית. במשך רוב השנה הוא נחשב לאחד מהמועמדים המשניים, עם אחוזי תמיכה חד ספרתיים, ועם כוח ארגוני מצומצם ותרומות מעטות. אולם הופעתו הטובה בעימותים הפומביים שהתקיימו בין המועמדים וחוסר שביעות הרצון של ציבור הבוחרים מהמועמדים הקיימים הביאו לזינוקו בסקרים. בדצמבר 2007 הגיע למקום הראשון בסקרים על ההתמודדות הראשונה באיווה, והוא הגיע למקום השני בסקרים הארציים.
לאחר פרישתו מן המרוץ החל לשמש כפרשן של רשת החדשות פוקס ניוז, והחל מספטמבר 2008 מגיש שם תוכנית שבועית הקרויה על שמו, בה הוא מראיין אורחים ופרשנים בהשתתפות קהל חי.
עמדות פוליטיות
האקבי מזוהה עם הימין הנוצרי אוונגליסטי בארצות הברית, וככזה, עמדותיו בנושאים חברתיים הן שמרניות מובהקות; הוא מתנגד להפלות מלאכותיות ותומך בתיקון לחוקה שיאסור אותן. הוא גם מתנגד למחקר בתאי גזע עובריים. הוא מתנגד לכל צורה של הכרה בזוגיות חד מינית (בין אם בצורת נישואים חד-מיניים ובין אם בצורת איחוד אזרחי).
נושא נוסף שבו הוא נמצא בקצה הימני של הספקטרום הפוליטי הוא נושא הפיקוח לכלי נשק. האקבי מצדד בפירוש כוללני לתיקון השני לחוקת ארצות הברית, ומתנגד לכל ניסיון להטיל מגבלות על אחזקת ומכירת נשק.
בתחום הכלכלי, האקבי תומך בתוכנית המכונה "FairTax" לביטול מס ההכנסה הפדרלי ומיסים פדרליים נוספים והחלפתם במס קניה פדרלי.