cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נקסוס 7 (2013)
חומרה ועיצוב
נקסוס 7 הוא דק וקל מקודמו. הוא כולל את פלטפורמת Snapdragon S4 PRO ומעבד מרובע ליבות במהירות 1.5GHz ומעבד גרפי Adreno 320. הוא כולל גם זיכרון RAM בנפח 2GB (הכפלה מגרסת שנה שעברה). הוא זמין בשתי נפחי אחסון: 16GB ו-32GB ללא אפשרות הרחבה. סוללת המכשיר היא בנפח של 3950mAh (קטן יותר מגרסת שנה שעברה, שכלל 4325mAh. למרות זאת, חיי הסוללה של המכשיר עולה על הדגם המקורי). הנקסוס 7 כולל מסך IPS ברזולוציית 1080X1920 (לעומת 800X1280). הנקסוס 7 היא זמין בהתחלה רק בצבע שחור, אך החל מדצמבר 2013 ניתן לרכוש אותו גם בצבע לבן. לנקסוס 7 מצלמה אחורית 5MP ומצלמה קדמית 1.2MP, רמקולי סטריאו, טעינה אלחוטית ותקשורת טווח אפס.
היחידות הימיות של המשמר הלאומי של רוסיה
היסטוריה
ב-1981 אומצו הדרגות הייעודיות כמו גם מראה המדים, ב-1983 קיבל השירות את דגלו המיוחד (רקע חום עם סמל הצי) ובשנת 1985, דרגות הקצונה עוגנו באופן רשמי. בשנת 1984, באמצעות צו כללי של ראש כוחות הפנים, הוקמו שתי אוגדות שהורכבו מסירות סיור. ב-1988, הוקמה מחלקה נפרדת לענייני סיור ימי והיא כללה מרכז להכשרת צוללנים (שהוקם בשנת 1987). ב-18 במאי 1989 ממשלת ברית המועצות אישרה את המבנה הארגוני המלא של השירות.
ב-1 באוקטובר 1996 הוקמה חטיבת ההכשרה הימית העצמאית החמישית בעיר סברובאיקאלסק. צוערי חטיבה זו מאומנים בתחומי התמחות רבים לרבות צלילה, מכונאות וסיור ימי.
ב-15 באפריל 2016, היחידות הועברו ממשרד הפנים לאחריותו של המשמר הלאומי, שאך זה הוקם ומדווח ישירות למועצה הרוסית לביטחון לאומי.
קופים בחלל
קופים בחלל (באנגלית: Space Chimps) הוא סרט הנפשה ממוחשבת בבימויו של קירק דמיקו. הסרט יצא לאקרנים ב-18 ביולי 2008. בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט המשך בשם "קופים בחלל 2".
תקציר העלילה
לאחר שמדענים מאבדים את החללית שלהם, קבוצת קופים נשלחת למשימה להשיב אותה. מפקד המשימה הוא שימפנזה, וסגנו הוא קוף עצלן בעל כוונות טובות. במהלך הסרט מוצגים הקופים מבצעים את המשימה ורואים כיצד האירועים מסתבכים. בסיום הסרט נערכת חגיגה לשובם של הקופים, כאשר הקופיף העצלן הופך לגיבור, אמיץ ואחראי.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט 44% המבוסס על 92 חוות דעת, הקונצנזוס של האתר כתב כי "האנימציה של קופים בחלל זולה, ההומור נמוך ומשחקי המילים לא משהו". מבקר הקולנוע האמריקאי רוג'ר איברט נתן לסרט סקירה חיובית של שלושה כוכבים וכתב כי "קופים בחלל זה תענוג מההתחלה עד הסוף". עיתון הניו יורק טיימס כתב כי הסרט "מצחיק".
בישראל הסרט קיבל ביקורות מעורבות אך לרב חיוביות.
תסמונות אהלרס-דנלוס
תסמונות אהלרס-דנלוס, Ehlers-Danlos) EDS) הן קבוצה של 13 תסמונות גנטיות, הגורמות לפגיעה ברקמות החיבור בגוף, כתוצאה מפגם במבנה, בייצור, או בעיבוד של קולגן - החלבון העיקרי המרכיב אותן. תפקידן העיקרי של רקמות החיבור הוא הענקת חוזק ויציבות לגוף. כמו כן הן שומרות על צורתם של איברים ומערכות.
בתסמונות אלו הפגיעה היא רב מערכתית ומאופיינת בעיקר בכאב כרוני, גמישות יתר כללית של המפרקים וחוסר יציבות שלהם, גמישות יתר של העור ורקמות שבריריות ועדינות. ייתכנו פריקות, תת-פריקות או נקיעות של מפרקים, מחלות עור, פגיעה במערכת העצבים, העיכול, כלי הדם, מערכת החיסון והלב.
התסמינים יכולים להיות קלים, ללא השפעה מהותית על אורח החיים, ועד לחמורים ביותר, היכולים להביא לנכות קשה ולהגבלה משמעותית ביכולת התפקוד העצמאית והיום יומית. באחד מהסוגים הפחות נפוצים, הסוג הווסקולרי, יכולה להיות סכנת חיים מתמדת.
אהלרס-דנלוס על כל סוגיה יכולה להתבטא בפגיעה רב מערכתית הגורמת לסיבוכים, אך הסוגים הנפוצים ביותר בדרך כלל לא גורמים לסכנת חיים.
הופעת התסמינים תיתכן בכל גיל, החל מהלידה ואף בגילאים מבוגרים מאוד. לנשים יש נטייה להתפרצות או החמרת הסימפטומים עם הגעה לבשלות מינית עקב שינויים הורמונליים, אם כי במקרים רבים ניתן להבחין בסימנים מוקדמים.
עקב חוסר המודעות לתסמונות, הזמן הממוצע לקבלת אבחון מאז הופעת התסמינים הוא 21 שנים, לעיתים רבות אחרי קבלת אבחנות שגויות, זאת לפי מחקר שפורסם ב-2015.
סיווג וגנטיקה
במרץ 2017 נערך עדכון משמעותי בסיווג האבחנות לתסמונות EDS והוגדרו 13 סוגים עיקריים. סוג גמישות יתר (בעבר נקרא סוג 3) הוא הסוג הנפוץ ביותר, אחריו הסוג הקלאסי (בעבר סוגים 1 ו-2), הסוג הווסקולרי (בעבר סוג 4), והשאר נדירים יותר. לכל הסוגים אותרו מוטציות גנטיות הגורמות להם פרט לסוג גמישות יתר שהגורמים לו עדיין לא ידועים. {| class="wikitable" | גמישות יתר Hypermobile EDS מתבטא ומאובחן יותר אצל נשים (80-90%).
סוג זה מאופיין בגמישות יתר כללית של המפרקים, כאבים כרוניים, פריקות ותת-פריקות של מפרקים, והתבטאות עורית פחות חמורה מהסוג הקלאסי. |- Classical EDS קולגן סוג 1 Classical-Like EDS Vascular EDS סוג זה נחשב לאחד מהצורות החמורות כיוון שכלי הדם והאיברים שבירים ונוטים לקריעה ספונטנית. חולים רבים מסוג זה הם בעלי מראה פנים טיפוסי (עיניים גדולות, סנטר קטן, לחיים שקועות, אף ושפתיים דקים, אוזניים ללא תנוך), הם נמוכי קומה עם מבנה גוף רזה, ופעמים רבות יש להם עור דק, חיוור ושקוף (בדרך כלל כלי דם נראים בבטן ובחזה) עם נטייה להציג חבלות ושטפי דם. בערך 1 מתוך 4 אנשים בעלי תסמונת אהלרס-דנלוס של כלי הדם מפתחים בעיה בריאותית חמורה עד גיל 20 ויותר מ-80% מפתחים סיבוכים מסכני חיים עד גיל 40. קולגן סוג 1 COL1A1 Cardiac-Valvular EDS Kyphoscoliotic EDS || LH1, FKBP22 FKBP14 |- |- Brittle Cornea Syndrome PRDM5 PRDM5 Spondylodysplastic EDS
Musculocontractural EDS DSE DSE Myopathic EDS Periodontal EDS
רוב הסוגים (כולל גמישות יתר, קלאסי ווסקולרי) עוברים בתורשה אוטוזומלית דומיננטית, כלומר שקיים סיכוי של 50% להעברה מהורה לילד, אם כי הופעת התסמינים אינה מחויבת ויכולה להיות קלה או חמורה. ישנם סוגים נדירים מאוד המועברים בצורה רצסיבית, כלומר סיכוי של 25% להתבטאות אצל ילדים כששני ההורים נשאים, ו-50% סיכוי שהילד יהיה נשא של הגן.
התסמונת יכולה להתרחש כתוצאה ממוטציה אקראית שלא עברה בתורשה.
בעוד שסוג התסמונת אינו יכול להשתנות בין בני משפחה, לא הוכח קשר בין מגוון וחומרת התסמינים של ההורה לצורת ההתבטאות אצל ילדיו. לכן ייתכנו ילדים חולים להורה שלא מציג התבטאות כלשהי.
נשים הן המאובחנות העיקריות בסוג גמישות יתר (80-90%) ובשאר הסוגים ההתפלגות בין המינים בדרך כלל שווה.
אבחון
האבחנה נעשית על סמך בדיקה קלינית והיסטוריה רפואית של האדם ובני משפחתו. לכל סוג קריטריונים שונים לאבחנה. ניתן לבצע בדיקה גנטית עבור רוב הסוגים, למעט הסוג הנפוץ ביותר (גמישות יתר) שהגן המעורב בו טרם נמצא.
גמישות היתר של המפרקים מוערכת על ידי סולם בייטון. גמישות יתר כללית מאובחנת כאשר מתקבל ציון של לפחות 5 נקודות מתוך 9 בסולם בייטון עבור מבוגרים עד גיל 50, ציון של 6 לפחות עבור ילדים ומתבגרים, וציון של 4 במבוגרים מעל גיל 50. סולם בייטון לא מספיק רגיש לאבחון כל הלוקים ב-EDS. ישנם אזורים שהסולם לא משקלל כמו הכתפיים, צוואר ועוד. קריטריונים עיקריים לאבחנת הסוגים הנפוצים הם: גמישות יתר של המפרקים, בעיות מפרקים ורקמות רכות: כאב כרוני, חוסר יציבות ופריקות, דלקות, נקעים וכו'. עור גמיש ורך, סימני מתיחה שלא מוסברים על ידי הריון או שינויים קיצוניים במשקל, פפולות לחץ בעקבים (בליטות כדוריות המופיעות בעמידה), בקעים, בעיות עור: פציעה, הופעת חבלות בקלות והצטלקות לא תקינה. צניחת איברים, צפיפות דנטלית או חך גבוה, והיסטוריה של בעיות לב וכלי דם.
תסמינים ותחלואה נלווית אפשרית
הפרעות עצביות, ליקוי של מערכת העצבים האוטונומית (POTS ודיסאוטונומיה מסוגים שונים), הפרעות במערכת החיסון (כגון אלרגיות, תסמונת שפעול תאי פיטום - MCAS), בעיות נשימה (אסתמה), פלטפוס, עקמת, תסמונת מפרק הלסת (TMJ), פיברומיאלגיה, כאב נוירופתי, נוירופתיה של סיבי העצב הדקים (SFN), הפרעות עיכול ובעיות פנימיות אחרות. לעיתים נצפית ירידה בצפיפות העצם. ישנן עדויות פרטניות על חולי אהלרס-דנלוס שהתפתחה אצלם תסמונת כאב אזורי מורכב (CRPS). אצל כמחצית מהחולים קיים סימן גורלין.
בדיקות נוספות
בדיקות גנטיות של מוטציות בגנים הקשורים לקולגן, זיהוי קולגן באמצעות ביופסיה של העור, אקוקרדיוגרפיה, ובדיקות ביוכימיות (פעילות של ליזיל היידרוקזילאז או אוקסידאז, ADAMTS2, B4GALT7). אם ישנם מקרים נוספים של EDS בקרב בני משפחה ניתן לבצע תאחיזה גנטית או בדיקת אקזום כוללת לקרובי המשפחה.
בישראל קיימת בדיקה גנטית לסוג הנדיר BCS שעובר בתורשה רצסיבית, עבור זוגות אשר שני בני הזוג הם ממוצא יהדות תוניסיה.
אבחנה מבדלת
ל- EDS סימפטומים המשותפים גם עם פיברומיאלגיה ותסמונת תשישות כרונית (CFS). אף על פי שישנם מקרים של תחלואה מקבילה, יש לשלול, כחלק מן האבחנה העיקרית, מחלות רקמת חיבור נרכשות, לרבות מצבים ראומטולוגים אוטואימוניים (זאבת, דלקת מפרקים שגרונית).
יש לשלול אבחנות חלופיות שעלולות לכלול גמישות יתר מפרקית כתוצאה מהיפוטוניה או גמישות של רקמת החיבור. אבחנות נוספות וקטגוריות אבחנתיות כוללות בין השאר: מחלות נוירו מוסקולריות (כגון מיופתית Bethlem), מחלות רקמת חיבור תורשתיות אחרות כגון: תסמונת מרפן, תסמונת על שם לויס-דיאץ, דיספלסיות של השלד כגון Osteogenesis Imperfecta. שלילת מצבים אלו יכולה להתבסס על היסטוריה, בדיקה גופנית, או בדיקה גנטית מולקולרית.
טיפול
טיפולים כגון פיזיותרפיה, הידרותרפיה, וריפוי בעיסוק יכולים לעזור בחיזוק השרירים, שיפור פרופריוצפטיבי והקלה על דלקות ופציעות ברקמות. שרירים חזקים יותר יכולים להגביר את יציבות המפרקים ואף להקל על חומרת הפריקות והפציעות. הטיפול יכול לעשות על ידי מגע, טכניקות עיסוי מיוחדות של הרקמות הרכות, ותרגול ביתי תוך שמירה על טווח תנועה מותאם.
ניתן להיעזר בעזרים אורתופדים כגון קיבועים, סדים ציריים, מגנים, ריפודים, טייפינג למפרקים, מקל הליכה, קביים, כיסא גלגלים ועוד. קיבועים יכולים להועיל כטיפול תגובתי הנלווה לחיזוק שרירים אך רצוי להשתמש בעזרים אלו בצורה חכמה ומותאמת ספציפית לכל אדם, מכיוון ששימוש בהם מפעיל לחץ גדול מאוד על השרירים מסביב לאזור וגם מחליש את המפרק עצמו, מה שיכול לגרום ליותר נזק וכאבים.
ישנם מקרים בהם מבצעים ניתוחים לייצוב מפרקים, איחוי קרעים, טיפול בשחיקת סחוס מתקדמת, החלפת מפרקים, שחרור לחץ עצבי, תיקון בקעים וצניחות.
ניתן לשלב טיפול תרופתי לכאב ולתחלואה הנלווית לפי הצורך.
תסמונות דומות בחיות
תסמונות מורשות הדומות לאהלרס-דנלוס כגון Cutaneous Asthenia נצפו בחתול מסוג הימלאיה, בחתולי בית קצרי שיער, בכלבים ובחלק מסוגי הבקר. Degenerative suspensory ligament desmitis היא מחלה דומה אשר נצפתה בסוגי סוסים רבים.
מוזיאון הנסיך פליפה למדע
מוזיאון הנסיך פליפה למדע (בוולנסית: Museu de les Ciències Príncep Felip, בספרדית: Museo de las Ciencias Príncipe Felipe) הוא מוזיאון ואתר תיירות מרכזי הממוקם בוולנסיה שבספרד. המוזיאון מהווה חלק ממתחם "עיר האמנויות והמדעים".
המוזיאון מנוהל על ידי הסופר והמדען הספרדי מנואל טואריה.
מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל סנטיאגו קלטרווה, ונפתח לציבור ב-13 בנובמבר 2000. שטחו של המוזיאון 40,000 מטרים רבועים, מהם 27,000 מטרים רבועים של שטחי תצוגה. בין השנים 2000 ו-2015 ביקרו במוזיאון כ-30.7 מיליון מבקרים.
צורת המבנה דומה לצורת שלד של דג הלויתן.
במוזיאון מוצגות תערוכות בנושאי מדע, חלל, שינוי אקלים, גוף האדם, וביומטריקה.
נור (אנגליה)
נור (באנגלית: Nore) הוא שמו של שרטון חול (sandbank) בשפך התמזה באנגליה. הוא מציין את נקודת המפגש בין נהר התמזה והים הצפוני, מחצית הדרך בערך בין מפרצון הֵייוֶונְגוֹר באֶסֶקְס לבין ווֹרְדֶן פּוֹינְט בקֶנְט.
עד 1964 הוא ציין את הגבול הפונה לים של נמל לונדון. מאחר ששרטון החול היה סכנה לכלי שיט הבאים אל לונדון ויוצאים ממנה, הוצבה בו ב-1732 אוניית מגדלור, הראשונה בעולם. המקום הפך לנקודת ציון מרכזית, ושימש כנקודת התכנסות לאוניות. כיום מסומן השרטון במצוף עזר לניווט.
במאי/יוני 1797 אירע מרד מלחים באוניות הצי המלכותי שעגנו אז בנור.
ב-1943 הוקם במקום אחד ממבצרי מונסל להגנה מפני מטוסי האויב. המבצר ניזוק קשות לאחר שאונייה התנגשה בו ב-1953 והוא פורק ב-1959-60.
אוניית המגדלור
שרטון החול בנור מהווה סכנה לשיט, ולכן נרתקה מעליו ב-1732 אוניית המגדלור הראשונה בעולם כחלק מניסוי שערך רוברט המבלין, מי שהגה את הרעיון. עדות להצלחתו של הניסוי היא העובדה כי ב-1819 היו בידי בריטניה כבר תשע אוניות מגדלור. אוניית המגדלור של נור הופעלה על ידי טריניטי האוז, רשות המגדלורים הבריטית.
אוניות המגדלור הראשונות בנור היו כלי שיט קטנים עשויים עץ, בדרך כלל גאליוטים ממסורת הבנייה ההולנדית. בסוף המאה ה-19 הוצבה במקום אונייה גדולה יותר, בעלת אור מסתובב. אחרי 1915 לערך פסק השימוש באוניית מגדלור ובמקומה נרתק מצוף. מאז 2006 נמצא מעל נקודת העגינה של אוניית המגדלור לשעבר מצוף מסוג Sea Reach No. 1, מחצית הדרך בערך בין שוברנס באסקס והאי שפי בקנט. המצוף מציין את הנקודה בה מסתיים נהר התמזה ומתחיל הים הצפוני.
מ-1899 עד 1955 החזיק הצי המלכותי קצין בכיר, המפקד העליון של נור, בידיו הופקדה האחריות על הגנת הכניסה לנמל לונדון ועל תנועת אוניות הסוחר לאורך חופה המזרחי של בריטניה.
מושע
מושע, משאע, מושה, מושעא או מושאע (בטורקית: muşah, מהמילה הערבית مشاع, מֻשַׁאע) הוא מושג מחוק הקרקעות העות'מאני של 1858 שהיה חלק מן המג'לה. המושג מקובל במדינת ישראל לתיאור בעלות משותפת על נכס מקרקעין על פי חוק המקרקעין (פרק ה').
פירוש השם משאע הוא "שותפות". שותפות כזו יכולה להיווצר כתוצאה מירושה, כאשר מספר יורשים ירשו יחד נכס שהיה בבעלות מוריש אחד, או מספר בעלי חלקות סמוכות שהפכו לשותפים בחלקה אחת חדשה בעקבות תוכנית איחוד וחלוקה, או כאשר הבעלות על הקרקע הייתה קהילתית והנהגת הכפר (המוח'תאר) או הנהגת החמולה חילקה כל שנה (או אחת למספר שנים) את הקרקעות שבחזקת הכפר בין בני הכפר או החמולה. אולם השותפות לא בהכרח מעידה על בעלות. למשל, בעל אדמה יכול היה להחכיר אותה למשפחה מסוימת וזו החליטה לחלק בינה לבין עצמה את השטח המוחכר לעיבוד משותף כמשאע. ברבות השנים התגלו מספר שיטות אחזקה משותפת מקרקע מעובדת ועד למרעה משותף. המשאע הקלאסי שמוזכר בדרך כלל בספרות הוא צורת עיבוד שלכל שותף יש חלק מסוים בקרקע (סהם) אבל אין לו קרקע מוגדרת כשלו משום שכל תקופה מסוימת, בדרך כלל שנתיים, המעבדים החליפו ביניהם חלקות. למרות שבעיניים מערביות השיטה נראתה לעיתים אווילית, הרי שבפועל, כפי שהציג החוקר עמוס נדן, הייתה זו שיטה מותאמת לצורכי הפלאחים ובמידת הצורך בוטל העיבוד בשיטת המשאע אפילו על ידי האיכרים/פלאחים בעצמם (פעולה שנקראת מפרוז). פרופסור דוד גרוסמן ופרופסור רות קרק חקרו את נושא המשאע בכלל ובארץ ישראל בפרט וכתבו סידרה מקיפה של מאמרים שהתפרסמו בכתבי עת וספרים בינלאומיים.
מאז חקיקת חוק המקרקעין ב-1969, פירוק שותפות במקרקעין מתבצע על פי הוראות החוק.
בכניסה לעסקה שכזאת על הקונה לקחת בחשבון שהרכישה היא רכישה על בסיס מזומן ללא הלוואת משכנתא, ובנוסף רכישה כזאת עלולה להוות בעיה במכירת נכס שכזה.
המנון פלאו
פלאו שלנו (בפלאואנית: Belau rekid) הוא ההמנון הלאומי של פלאו. מנגינתו אומצה רשמית ב-1981 והולחנה על ידי ימסיי או. אזקיאל, ומילותיו נכתבו על ידי כמה מחברים.
היסטוריה
המנון פלאו הולחן על ידי ימסיי או. אזקיאל (9 בינואר 1921 – 20 במאי 1984), מלחין, מוזיקאי ומורה למוזיקה, בתקופת המעבר מטריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט לרפובליקה של פלאו תחת טריטוריית הנאמנות. ועדה בראשות חבר בית הנבחרים של פלאו דמי אוטובד הוקמה במטרה לאמץ המנון לאומי למדינה בהתאם לחוקה. חברים נוספים בוועדה היו, חוץ מאוטובד ואזקיאל, ההיסטוריונים והמוזיקאים ריוסנג סלבדור, קבקול אלפונסו והרמנה אומטרו. חברי הוועדה כתבו ביחד את מילות ההמנון. ההמנון אומץ רשמית ב-1 בינואר 1981, כאשר חוקת פלאו נכנסה לתוקף.
האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה
האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה (ביפנית: 横浜国際総合競技場), או בשמו הרשמי אצטדיון ניסאן, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ביוקוהמה ומכיל 72,327 מקומות ישיבה.
היסטוריה
האצטדיון נחנך ב-1 במרץ 1998, ומשחקת קבוצת הכדורגל יוקוהמה אף. מרינוס. האצטדיון ממוקם בסמוך לאצטדיון הבייסבול אצטדיון יוקוהמה.
האצטדיון נבחר לארח את משחק הגמר של מונדיאל 2002, בו ניצחה את  בתוצאה 2-0. כמו כן, אירח האצטדיון שלושה משחקים נוספים משלב הבתים של הטורניר.
האצטדיון צפוי לקחת חלק באירוח משחקי גביע העולם ברוגבי שייערך ביפן בשנת 2019, בו יארח גם את משחק הגמר.
בשנים 2002-2004 אירח האצטדיון את הגביע הביניבשתי. האצטדיון אירח חלק ממשחקי גביע העולם למועדונים במהדורות 2005, 2006, 2007, 2008, 2011, 2012, 2015, ו-2016.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי הכדורגל ומשחק הגמר של טוקיו 2020.
בית הדין הרבני ביוהנסבורג
בית הדין הרבני ביוהנסבורג (באנגלית: Johannesburg Beth Din) הוא בית דין רבני של אגודת הקהילות (באנגלית: Union of Orthodox Synagogues, בקיצור UOS) שהיא הארגון היהודי האורתודוקסי ביוהנסבורג. בית דין זה מקובל גם במדינות נוספות באפריקה.
אנטרוביאזיס
אנטרוביאזיס היא מחלה טפילית הנגרמת בגלל תולעי הסיכה, ואחד מזיהומי הטפילים הנפוצים ביותר בעולם המפותח. הוא נגרם על ידי התפשטות של תולעת הטפילית העגולה, הידועה בכינויה- מרצעית. זהו זיהום המתרחש בדרך כלל באמצעות בליעה של הביצים, עקב בעיות היגיינה כגון ידיים, מזון, או מים מזוהמים.
בית הדין הרבני ביוהנסבורג
לצד שירותי בית דין כערכאה משפטית, וסידורי מעמד אישי כסידור חופה וקידושין, נישואים וגירושין (עריכת גט), מפעיל בית הדין גם מערכת כשרות.
אנטרוביאזיס
מאפייני המחלה
שליש מהאנשים עם זיהום מרצעית הם אסימפטומטיים לחלוטין, כלומר ללא תסמינים גלויים למחלה. הסימפטומים העיקריים הם גירוד סביב פי הטבעת, הגירוד מתרחש בעיקר במהלך הלילה. היא נגרמת על ידי נקבות תולעי הסיכה אשר נודדות להטיל את הביצים סביב פי הטבעת. המנגנונים אשר גורמים לגירוד העז לא מובנים לחלוטין. עוצמת הגירוד משתנה, זה יכול להיות מתואר כדגדוג, שינוי בעוצמות הגירוד ואפילו כאב אקוטי. הדבר גורם לגירוד בלתי פוסק סביב פי הטבעת, מה שעלול להגדיל את הסיכוי לקריעת העור וסיבוכים כגון זיהום חיידקי משני, ובהם דלקת עור חיידקית. תסמינים כלליים הם נדודי שינה וחוסר מנוחה. חלק ניכר מהילדים סובלים מאובדן תיאבון, ירידה במשקל, עצבנות, חוסר יציבות רגשית, והרטבה (חוסר יכולת לשלוט בשלפוחית השתן).
בית הדין הרבני ביוהנסבורג
בית הדין מפעיל מערכת לרישום נישואין, ואולמות בתי הכנסת האורתודוקסיים בדרום אפריקה, מתנים את קיום השמחה באישור רשמי מבית הדין על כשרותם של הנישואין.
אנטרוביאזיס
מאפייני המחלה
תולעי סיכה אינן יכולות לגרום לנזק עורי. הן בדרך כלל לא מצליחות לנדוד דרך הרקמות. עם זאת, בקרב הנשים הן עשויות לעבור דרך הפות ולתוך הנרתיק, משם הן עלולות לעבור לפתח החיצוני של הרחם, והלאה לחלל רחם, לחצוצרות ולשחלות. הדבר יכול לגרום לדלקת של הפות והנרתיק. הזיהום עלול לגרום להפרשות מהנרתיק וגירוד של הפות. בנוסף לכך, תולעי סיכה יכולות להיכנס לשופכה, והן נושאות עימן חיידקי מעיים שעלולים לגרום לנזק.
בית הדין הרבני ביוהנסבורג
בית הדין מפעיל עמוד אינטרנט במסגרת האתר של אגודת הקהילות, באמצעות דף זה, יכולים הגולשים לקבל תשובות בנושאי: אימוץ, גיור, גיטין, נישואין, ודין תורה.
אנטרוביאזיס
הגורמים למחלה
לאחר שהביצים התמקמו בתחילה באזור פי הטבעת, הן מועברות בקלות למשטחים אחרים באמצעות הזיהום. פני השטח של הביצים דביקים, הביצים מועברות בקלות מההפקדה הראשונית שלהם באזור פי הטבעת לציפורניים, ידיים, בגדים ומצעים של המיטה. בנוסף לזה, הביצים עלולות להיות מועברות למזון, מים, ריהוט, צעצועים, אביזרי אמבטיה וחפצים אחרים. במשקי בית רבים ישנן חיות מחמד הנושאות את הביצים בפרוותן, בעוד שלמעשה החיות עצמן לא יידבקו. אבק המכיל ביצים יכול להיות מועף ופיזור גדול עלול להתרחש ממשטחים, למשל בניעור בגדים ומצעי מיטה. כתוצאה מכך הביצים יכולות להיכנס לפה והאף באמצעות שאיפה, ולהיבלע מאוחר יותר.
סימנים ותסמינים
התסמין העיקרי הוא גירוד באזור פי הטבעת. זיהום מרצעית מתפשט דרך העברת בין אדם לאדם, על ידי בליעה של ביצי מרצעית זיהומית. הביצים שורדות בתנאים של לחות לתקופה של עד שלושה שבועות. הן לא סובלות חום, אבל יכולות לשרוד בטמפרטורות נמוכות, שני שלישים מהביצים עדיין קיימות לאחר 18 שעות ב-8 מעלות צלזיוס.
מחזור החיים של התולעים
נקבות יכולות לשרוד במשך 5 עד 13 שבועות, וזכרים כ-7 שבועות.
כל מחזור החיים של תולעי הסיכה החל משלב הביצה ועד לגדילתם לאורגניזם בוגר מתרחשים במערכת העיכול האנושית של אדם אחד.
מחזור החיים מתחיל כשהאדם בולע ביצים של תולעי הסיכה. הביצים בוקעות בתריסריון (כלומר, החלק הראשון של המעי הדק).
זחלי מרצעית מתעוררים לצמוח במהירות לגודל של 140–150 מיקרומטר ונעים דרך המעי הדק לכיוון המעי הגס. במהלך נדידה זו הם משירים את עורם פעמיים והופכים לבוגרים. לאחר מכן מתרחשת הפריה של הנקבות על ידי הזכרים, בשלב זה הזכרים מתים לרוב, ותולעי הסיכה הנקבות ההרות מתיישבות בהתחלה של המעי הגס, ומתחילות לאכול את תוכנו.
כמעט כל הגוף של הנקבה ההרה מתמלא ביצים. ההערכות של מספר הביצים בנקבת מרצעית הרה נעה בין 11,000 ל-16,000 ביצים.
תהליך הטלת הביצים מתחיל כחמישה שבועות לאחר הבליעה הראשונית של ביצי המרצעית על ידי המארח האנושי.
נקבות תולעי הסיכה ההרות נעות דרך המעי הגס לכיוון פי הטבעת בשיעור של 12–14 סנטימטר לשעה. הן יוצאות מפי הטבעת, ותוך כדי התנועה על פני העור באזור פי הטבעת. לאחר הפקדת הביצים, הנקבות הופכות להיות אטומות ומתות. הסיבה שנקבות יוצאות מפי הטבעת היא כדי לקבל את החמצן הדרוש להבשלה של הביציות.
אבחון המחלה
אבחנה תלויה במציאת הביצים או תולעי הסיכה המבוגרים. ביצים בודדות הן בלתי נראות לעין בלתי מזוינת, אבל ניתן לראותן באמצעות מיקרוסקופ. מצד השני, תולעי סיכה מבוגרים גלויים לעין וניתנים לגילוי בקלות, בדרך כלל בשעות הלילה כאשר הם עוברים באזור פי הטבעת, או על נייר טואלט. ניתן להצמיד נייר דבק לאזור פי הטבעת, לאסוף את הביצים ולראותם במיקרוסקופ. בדיקה זו היא מוצלחת ביותר, חשוב לעשות אותה בכל בוקר למשך כמה ימים, בגלל שהנקבות לא מטילות ביצים בכל יום, ומספר הביצים משתנה.
טיפול
הבעיה העיקרית בטיפול במחלת האנטרוביאזיס היא שהתרופות הקיימות הורגות תולעי סיכה בוגרות אך אינן פוגעות בביצים. לכן יש לקחת את התרופות באופן מתמיד עד לחיסול כל סימנים לביצי התולעים. מינון 100 מיליגרם אחד של mebendazole ופעם נוספת אחרי שבוע, נחשב לבטוח ביותר, והוא בדרך כלל יעיל עם שיעור ריפוי של 96%. בכל מקרה יש להיוועץ ברופא.
מניעה ובקרה
זיהום מרצעית לא ניתן למנוע לחלוטין בגלל מספר סיבות. זאת בשל השכיחות של הטפיל והקלות של העברתם דרך בגדים מלוכלכים בלילה, ביצים הנישאים באוויר, ריהוט מזוהם, צעצועים וחפצים אחרים. זיהום עלול להתרחש בשכבות הגבוהות ביותר של חברה, שבהן היגיינה האישית והתזונתית הן בדרך כלל גבוהות. פעולות מנע סובבת סביב היגיינה אישית וניקיון סביבת המגורים. האמצעים העיקריים הם שמירת ציפורניים קצרות, שטיפה וקרצוף ידיים ואצבעות בקפדנות, במיוחד אחרי עשיית הצרכים ולפני ארוחות. החלפת כיסויי מיטה, החלפה של מגבות הידיים לעיתים קרובות. מזון צריך להיות מכוסה כדי להגביל את הזיהום עם ביצי הטפיל שמקורן באבק. לחומרי ניקוי ביתיים יש השפעה מועטת על ביצי המרצעית, והם אינם מהווים פתרון לבעיה.
יצחק קוסובסקי
הרב יצחק קוסובסקי-שחור (ה' בתשרי תרל"ח, 1877 - כ' באלול תשי"א, 1951) היה רב בכמה מערי ליטא, רוסיה ובבלארוס, ולאחר מכן ראב"ד יוהנסבורג בדרום אפריקה. היה גיסו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי.
ביוגרפיה
בנו של הרב שאול קוסובסקי-שחור (בנו של חיים לייב שחור ממיר, גיסו של הנצי"ב מוולוז'ין). אביו נפטר בגיל צעיר (שנות השלושים לחייו) בהיותו ילד, ולאחר מכן התייתם גם מאמו. בצעירותו למד בישיבת טלז אצל הרב שמעון שקופ. נישא לבתו של הרב דוד שלמה גרודזנסקי (אביו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנא) שהיה רב באיוויה שבליטא. בשנת תרס"ד, אחרי פטירת חותנו, נבחר למלא את מקומו. בנו שנולד שנה לאחר מכן, נקרא דוד שלמה על שם החותן, ביום ברית המילה נפטרה אשתו היולדת.
בשנת תרע"ו התמנה לרב במריופול שבאוקראינה. בשנת תרפ"ב עבר לכהן כרב באוגוסטוב. בשנת תרפ"ה החליף ברבנות העיר וולקוביסק את הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב שעלה לארץ ישראל.
בסוף שנת תרצ"ג התמנה לראב"ד ביוהנסבורג. קורותיו במדינה מתוארים בהרחבה בספרים שיצאו לאור על ידי נכדיו שאלת יצחק, ובמיוחד 'עקבי יצחק'. מהמתואר שם עולה ששררה מתיחות גדולה בין הרב קוסובסקי לבין הרב יהודה ליב לנדא, על רקע טענותיו שהרב לנדא מתייחס בצורה חיובית מידי לתנועה הרפורמית שהחלה להתפשט במדינה. הרב לנדא מצידו טען שמלחמותיו הקולניות של הרב קוסובסקי רק מזיקות ומוסיפות כוח לרפורמים.
מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים: דבורה שנישאה לרב יהודה ליב קאגאן, חוה שנישאה לרב ישראל ליוואוויץ ונספתה עם כל משפחתה בשואה, והרב דוד שלמה שהיה עורך דין בתל אביב.
אחרי מות אשתו הראשונה נישא בשנית ונולדו לו שלושה ילדים נוספים, הרב יחיאל מיכל קוסובסקי שהיה רב בוולקוביסק ואחרי מלחמת העולם השנייה בדרום אפריקה, עו"ד חיים קוסובסקי שחור מת"א ואחותו התאומה, לאה חגי, שחייתה בניו יורק.
בספר השו"ת שלו 'שאילת יצחק' נדפס (במהדורת תשנ"ג) אחד מן ההספדים המובאים בספר הוא "על אחד הרבנים" בעוד שמובן מתוכנו שמדובר בהספד על הראי"ה קוק (במהדורת תשס"ו ההספד נשמט לגמרי).
על שמו של הרב קוסובסקי נקראת ישיבת נחלים, "נחל יצחק".
אחותו ליפשה נישאה לבן דודו, הרב יוסף דוד שחור.
קלבדיה שולז'נקו
קלבדיה שולז'נקו (ברוסית: Клавдия Ивановна Шульженко; 24 במרץ 1906 – 17 ביוני 1984) הייתה זמרת סובייטית ממוצא אוקראיני. היא התפרסמה במיוחד בתקופת מלחמת העולם השנייה במהלכה השתתפה במאות הופעות בקרבת חזית הלחימה.
ביוגרפיה
קלבדיה שולז'נקו נולדה בעיר חרקוב. אביה, שעבד כמנהל חשבונות במשרד מסילות הרכבת, היה חובב שירה ושלח את ביתו ללמוד מוזיקה ושירה בבית הספר למוזיקה. בתחילת שנות ה-20 היא החלה בהופעות עם שירי עם. בשנת 1923 שולז'נקו התקבלה לתיאטרון המקומי בתור שחקנית ובמקביל המשיכה להופיע כזמרת.
בשנת 1928 שולז'נקו עברה ללנינגרד והמשיכה בהופעות בתור זמרת. בשנת 1931 היא השתתפה במחזמר על מוזיקה של דמיטרי שוסטקוביץ' בתיאטרון מוזיקלי בניהול של איסאק דונייבסקי. בשנת 1934 היא הצטלמה לסרט. בשנת 1936 יצא תקליט הסינגל הראשון שלה. בשנת 1939 שולז'נקו זכתה בתחרות זמר ארצית.
בשנת 1940 בלנינגרד הוקמה תזמורת ג'אז בניהול של שולז'נקו ובעלה - ולדימיר קוראלי. במהלך מלחמת העולם השנייה התזמורת נישארה בלנינגרד הנצורה. במהלך מצור לנינגרד שולז'נקו השתתפה במעל 500 קונצרטים בחזית הלחימה. בין השירים המפורסמים שלה ניתן לציין תכול המטפחת, "בו נעשן" (Давай закурим), "חברים מאותו הגדוד" (Друзья-однополчане) ורבים אחרים שהביאו לזמרת תהילה כלל ארצית. גם לאחר סיום המצור, שולז'נקו והתזמורת המשיכו להופיע ביחידות הצבא הלוחם.
לאחר סיום המלחמה, שולז'נקו המשיכה בהופעות כזמרת. בשנת 1954 היא הצטלמה לסרט נוסף וגם יצאה תקליט אריך-נגן הראשון שלה.
בשנת 1971 היא קיבלה את תואר אמן העם ובשנת 1976 הוענק לה עיטור לנין. בשנת 1976 היא הופיעה בקונצרט שסיכם את הקריירה הארוכה באחד מאולמות הקונצרטים הגדולים במוסקבה.
בשנת 1980 הוצא התקליט האחרון שלה ובשנת 1981 היא כתבה ספר על חייה.
אה"מ אינטרפיד (L11)
אה"מ אינטרפיד (אנגלית: Intrepid, אמיצה, נועזת; סימול הצי L11) הייתה אוניית לוחמה אמפיבית בריטית בעלת מבדוק נחיתה (Landing Platform/Dock, LPD). האונייה שירתה בצי בין השנים 1967-1999, הייתה אחת משתי אוניות מסדרת פירלס (Fearless) והשמינית והאחרונה, לעת עתה, שנשאה את השם "אינטרפיד".
תיאור
"אינטרפיד" הייתה אוניית נחיתה, שחלקה האחורי נבנה כמבדוק צף. מטרתה הייתה להוביל כוחות לנחיתה אמפיבית, ולהנחית אותם בחוף המיועד באמצעות מסוקים או נחתות שאותן נשאה "אינטרפיד". בנמל היו כלי הרכב עולים לאונייה מן הרציף ומאוכסנים בסיפון רכב. בעת נחיתה הייתה האונייה יכולה להשקיע עצמה ולהציף את מבדוק הנחיתה, וכך היו נחתות יכולות להתקרב עד קצה סיפון הרכב, להעמיס רכבים ולצאת ישירות אל המים. "אינטרפיד" הייתה יכולה לשאת ארבע נחתות במבדוק הנחיתה, ועוד ארבע נחתות קטנות יותר על דוויתות שהיו קבועות במבנה העילי. האונייה יכולה הייתה לשאת כ-400 חיילים, ועד ל-700 אם האונייה לא נשאה כלי רכב. מעבר לנשיאת הכוח התוקף הייתה "אינטרפיד" מצוידת באמצעי קשר ושליטה, כדי לאפשר לחבורת הפיקוד של הכוח הנוחת לפעול מסיפונה.
שירות
"אינטרפיד" הייתה האונייה השנייה בסדרה, לאחר אה"מ פירלס (Fearless). האונייה נבנתה במספנת ג'ון בראון בקליידבנק, סקוטלנד, והושקה ב-1964. האונייה נכנסה לשירות ב-1967. ב-1969 הותקנה באונייה מערכת תקשורת לווינית ראשונה מסוגה בצי המלכותי הבריטי.
בשל קיצוצים בתקציב הצי הוצאה "אינטרפיד" ב-1976 משירות פעיל ונשמרה בעתודה. ב-1979 שוב הוחזרה לשירות פעיל, כאשר "פירלס" נכנסה לטיפול מקיף. ב-1981 הוחלט על הוצאת שתי האוניות משירות פעיל, ו"אינטרפיד" החלה בתהליך ההוצאה משירות. ואולם, עם פלישת ארגנטינה לאיי פוקלנד באפריל 1982 הוחזרו שתי האוניות לשירות פעיל והיו חלק מהמבצע הבריטי להשתלטות מחדש על האיים, במלחמת פוקלנד.
"אינטרפיד" הנחיתה חלק מחטיבת הקומנדו מס' 3 במפרץ סאן קרלוס ב-25 במאי 1982. בימים שלאחר הנחיתה תקפו מטוסים של חיל האוויר הארגנטינאי ושל הצי הארגנטינאי את האוניות הבריטיות והטביעו כמה מהן. "אינטרפיד" נפגעה קלות בתקיפות אלה. ב-6 ביוני השתתפה האונייה בהנחתה נוספת של כוחות בריטיים במפרץ בלאף (Bluff Cove). לאחר סיום המלחמה נכלאו על "אינטרפיד" השבויים הארגנטינאיים, ועל סיפונה נחתם הסכם הכניעה של הכוחות הארגנטינאיים.
בינואר 1984 נכנסה "אינטרפיד" לטיפול מקיף, שהסתיים ביוני 1985. במהלך הטיפול הוסרו משגרי הטילים נגד מטוסים "סי קאט", ונוספו שני תותחי נ"מ 30 מ"מ כפולים ושני תותחי נ"מ 20 מ"מ בודדים. מיוני 1985 עד 1990 הייתה האונייה חלק ממערך האימון וההכשרה לקצינים.
הוצאה משירות
"אינרטפיד" הועברה סופית לעתודה ב-1990, לאחר שהושלם שיפוץ רחב ב"פירלס". מצבה הפיזי של "אינטרפיד" היה גרוע, ולפיכך לא ניתן היה לבצע בה שיפוץ דומה. האונייה הוצבה בבסיס הצי בפורטסמות', ושם הפכה למאגר חלקי חילוף עבור "פירלס". "אינטרפיד" הוצאה משירות ב-1999, והועברה לפיירהאם קריק בהמפשייר בהמתנה לפירוק. הצי הבריטי הזמין אוניות סער אמפיביות חדשות שתמלאנה את מקומן של "פירלס" ו"אינטרפיד", והראשונה שבהן, אה"מ אלביון, נכנסה לשירות ב-2003.
היו כמה פניות של ותיקי מלחמת פוקלנד אל משרד ההגנה בבקשה למנוע את פירוק האונייה ולשמרה כמצבת זיכרון, ואולם ב-2008 הועברה האונייה לליברפול לפירוק סופי.
עצם בלתי מזוהה
עצם בלתי מזוהה (בראשי תיבות: עב"ם) הוא אובייקט שנצפה בשמיים שזהותו אינה ידועה. מרבית העב"מים מזוהים מאוחר יותר כחפצים או תופעות קונבנציונליות. המונח נמצא בשימוש נרחב עבור מקרים בהם נטען שמדובר בחללית שהגיעה מכוכב אחר. המונח שואב השראה מן המונח האנגלי UFO – Unidentified Flying Object, שתרגומו המילולי הוא "עצם מעופף בלתי מזוהה".
טרמינולוגיה
המונח "עב"ם" (UFOB) הוטבע לראשונה על ידי חיל האוויר האמריקני ב-1953. הגדרה הראשונית של המונח היא "כל אובייקט מוטס אשר על פי ביצועיו, המאפיינים האווירודינמיים שלו, או תכונות חריגות אחרות, אינו תואם כלי טיס או טילים מוכרים, או שלא ניתן לזהותם באופן וודאי כאובייקט מוכר". לפיכך, המונח הוגבל בתחילה לאותו חלק קטן מהמקרים שנותרו בלתי מזוהים לאחר החקירה הראשונית.
במהלך שנות ה-50 עב"מים כונו לעיתים רבות בארצות הברית גם "צלחות מעופפות" או "דיסקים מעופפים". המונח עב"ם הפך נפוץ יותר ויותר במהלך שנות ה-50. עב"מים החלו לזכות להתעניינות רבה במיוחד בארצות הברית במהלך המלחמה הקרה - תקופה בה עלתה בארצות הברית הדאגה מהממשל הסובייטי. עם זאת, מחקרים שונים הגיעו למסקנה שהתופעה אינה מהווה איום על הביטחון הלאומי, ועל כן, על אף שבעבר גופי ממשל שונים הקדישו משאבים רבים לחקר תופעת העב"מים (ראו לדוגמה, תוכנית המחקר של משרד ההגנה הבריטי בנושא עב"מים משנת 1951 ,הוועדה המדעית ברשות הווארד רוברטסון שנוסדה על ידי ה-CIA ב-1953, פרויקט הספר הכחול, וועדת קונדון ) אך עם השנים גופי הממשל חדלו בהדרגה לחקור את תופעת העב"מים.
לפי מילון אוקספורד האנגלי ההגדרה של עב"ם היא "חפץ מעופף בלתי מזוהה, צלחת מעופפת".
ראשי התיבות "עב"ם" (UFO) הוטבעו על ידי קפטן אדוארד ג'. רופלט, אשר עמד בראש פרויקט הספר הכחול, ולאחר מכן עמד בראש צוות החקירה הרשמי של חיל האמריקני בנושא תופעת העב"מים. הוא כתב, "המונח 'צלחת מעופפת' מטעה כאשר מייחסים אותו לכל אובייקטים שניתן להעלות על הדעת, ולכן הצבא מעדיף להשתמש בשם הכללי יותר, אף על פי שהוא מעט פחות מסקרן: חפץ מעופף בלתי מזוהה (או עב"ם בקיצור)."
המונח "צלחת מעופפת" זכה לתשומת לב רבה בתקשורת העולמית לאחר קיץ 1947. ב-24 ביוני 1947 דיווח הטייס האזרחי קנת' ארנולד על כך שהבחין בתשעה חפצים מעופפים שטסים במבנה בקרבת הר ריינייר. לטענת ארנולד מהירות העב"מים הייתה לכאורה מעל 1,931 קמ"ש. ארנולד ציין כי העב"מים התעופפו כמו "צלחות מעופפות" ובעקבות כן החל להיעשות בתקשורת שימוש רב במונחים "צלחות מעופפות" ו"דיסקים מעופפים".
המונח עב"ם (UFO) הפך בהמשך למונח הפופולרי לתיאור מקרים בהם נטען שמדובר בחלליות מכוכבים אחרים, אך בשל הלעג הציבורי והתקשורתי לנושא, חלק מהחוקרים העדיפו להשתמש במונחים כגון "תופעה אווירית לא מזוהה" (UAP) או "תופעות חריגות". גופים צבאיים שונים השתמשו גם במונחים "רכב אווירי חריג" (AAV) או "מערכת אווירית לא מזוהה" (UAS) לתיאור אובייקטים לא מזוהים.
מחקר
המחקרים שנעשו לאורך השנים בנושא תופעת העב"מים קבעו שבמרבית הדיווחים על עב"מים מדובר באובייקטים קונבנציונליים מזוהים או תופעות טבעיות, בדרך כלל מטוסים, בלונים, עננים, או אובייקטים אסטרונומיים כגון מטאורים או כוכבי לכת בהירים. עבור 5% עד 20% מהדיווחים אין הסבר, ועל כן מקרים אלו ניתן לסווג כאובייקטים בלתי מזוהים. בעוד שרבים מאמינים שאובייקטים מעופפים לא מזוהים (עב"מים) הם לכאורה חלליות מכוכבים אחרים אחרים טוענים שפשוט מדובר בתופעות עם הסבר הגיוני יותר שפשוט לא ניתן כיום עדיין לזהותם בשל מחסור במידע.
לאורך השנים כמעט ולא פורסמו מאמרים מדעיים על עב"מים בכתבי עת מדעיים רציניים. בעבר היה ויכוח בקהילה המדעית על השאלה האם יש צורך במחקר מדעי של תצפיות עב"מים, כאשר המסקנה הכללית הייתה שהתופעה לא ראויה למחקר רציני משום שמדובר בתופעת תרבות. לאורך השנים תופעת העב"מים היו הנושא למחקרים רבים שבוצעו על ידי גופי ממשל שונים אשר בהם נבחנו דיווחים רבים על תצפיות עב"מים. רבים מהחקירות החשובות ביותר שנערכו על ידי גופי ממשל הסתיימו לאחר שהסוכנויות הסיקו כי אין תועלת בהמשך המחקר בנושא.
בשל המחסור במחקר רציני של תופעות העב"מים מצד מגופים ממסדיים או מדעיים נוסדו לאורך השנים גופים עצמאיים שונים שהתמסרו למחקר תופעת העב"מים כגון National Investigations Committee On Aerial Phenomena (NICAP), הארגון Mutual UFO Network  (MUFON) והארגון Center for UFO Studies  (CUFOS). המונח עב"מולוגיה (באנגלית: Ufology) משמש לתיאור המאמצים הקולקטיביים של אלו החוקרים דיווחים וראיות הקשורות לאובייקטים מעופפים בלתי מזוהים.
היסטוריה
לאורך ההיסטוריה הופיעו בשמיים עצמים אשר בני אדם לא יכלו לזהותם. המקרה המפורסם המודרני הראשון התרחש ב-24 ביוני 1947, כאשר טייס חיל האוויר האמריקני בשם קנת ארנולד דיווח שראה 9 צלחות מעופפות בשמיים. ארנולד דיווח שהצלחות נעו במהירות מדהימה, אותה חישב לפי הזמן שלקח למטוסו לעשות את אותו המסלול ושהן נעו "כחלוקי נחל שהושלכו על מים".
מקרה זה חוסה בצל המקרה הידוע ביותר הנוגע, לכאורה, לעב"מים, אשר התרחש גם הוא בשנת 1947. במקרה זה מספר עדי ראייה בסמוך לעיירה רוזוול בניו מקסיקו בדרום מערב ארצות הברית טענו שחזו בנפילת חללית - אירוע שנודע כתקרית רוזוול. הטענות היו נרחבות ואף דווח על רסיסים רבים וגופות חוצנים שהוצאו מבין ההריסות. בתחילה הרשויות התייחסו למקרה באופן גלוי כהתרסקות עב"ם, אך לאחר מכן הכחישו זאת. ההכחשה נתפסת בעיני חובבי עב"מים רבים כניסיון חיפוי של הממשל האמריקני לטובת חקר החללית שהתרסקה, לכאורה, או למען הסתרת קונספירציה רחבה יותר. במהלך השנים התפרסמו מאות "עדויות" שמתעדות, לכאורה, את המחקרים והחיפוי הממשלתי למקרה, כולל אף תמונות אשר נטען כי הן מתעדות ניתוח שלאחר המוות בגופת אחד החוצנים. בקרב המאמינים בתאוריה זו רווחת הסברה כי גופות החוצנים, שרידי החללית ותוצאות המחקרים שכביכול נעשו בהם נמצאים בבסיס סודי של חיל האוויר האמריקני בשם "אזור 51".
הממצאים החדשים האלו לא סייעו להפריך את חשדותיהם של אלו המאמינים שאכן מדובר בעב"ם, אולם אין כל ממצא שיכול להוכיח זאת משום שאלו לא נמצאו והתעלומה נותרה פתוחה בעיני רבים.
עב"מים בתרבות הפופולרית
משנות ה-50 של המאה ה-20 ואילך העב"מים הפכו לתופעה תרבותית בינלאומית כאשר עב"מים וחוצנים נכללו בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, וספרים רבים לאורך השנים.
תצפיות של עב"מים בישראל
בתשובה לשאילתה של ח"כ אבי יחזקאל האם עב"מים נחתו בישראל, נמסר על ידי מנכ"ל משרד המדע (1997), צבי ינאי, כי התשובה היא שלילית והוסיף כי "אחד המאפיינים של פסבדו-מדע, הוא שהזמן לא מגדיל את הבנת התופעה, ואכן אחרי 50 שנות מפגשים כביכול עם עב"מים וחייזרים איננו יודעים עליהם היום יותר מכפי שידענו עליהם לפני 50 שנה. כך הדבר עם הדינוזאור השוכן כביכול באגם לוך נס, עם האסטרולוגיה, עם הפאראפסיכולוגיה, עם הקריאה בכף היד, וכיוצא באלו אמונות שונות ומשונות."
הארי קרוטו
סר הרולד וולטר (הארי) קרוטו, חבר החברה המלכותית (באנגלית: Sir Harold Walter (Harry) Kroto; ) היה כימאי בריטי ממוצא יהודי. זוכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1996, במשותף עם רוברט קרל וריצ'רד סמולי.
קורות חיים
נולד בשם הרולד וולטר קרוטושינר בקיימברידג'שייר שבאנגליה לאב יהודי, ולאם נוצרייה. הוריו, אדית והיינץ קרוטושינר (שם משפחתם מהשפה השלזית). אביו ואימו נולדו בברלין, גרמניה והגיעו כפליטי המשטר הנאצי שנות ה-30, מאחר שאביו היה יהודי. קרוטו גדל בבולטון, לנקשייר. בשנת 1955 קוצר שם המשפחה ל"קרוטו".
למד כימיה באוניברסיטת שפילד.
אף על פי שחונך כיהודי, הארי קרוטו אמר שהוא לא רואה היגיון בדת, ושהוא הומניסט בעל שלוש דתות: אמנסטי אינטרנשיונליזם, אתאיזם והומור.
חינוך וקריירה אקדמית
קרוטו למד בבולטון ונכנס לאוניברסיטת שפילד ב-1958. קיבל תואר ראשון בהצטיינות בכימיה ב-1961 ותואר דוקטור ב-1964. במהלך לימודיו שיחק בנבחרת הטניס והיה אף נשיא אגודת הסטודנטים האתלטים. מחקר פוסט-דוקטורט ביצע באוטווה שבקנדה. כיהן כנשיא החברה המלכותית לכימיה בשנים 2004-2002.
חייו האישיים
בשנת 1963 נשא לאישה את מרגרט הנרייטה האנטר, סטודנטית באוניברסיטה. לשניים שני בנים, סטפן ודויד.
קרוטו זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1996, במשותף עם רוברט קרל וריצ'רד סמולי.
דלק צהוב-גרון
דלק צהוב-גרון (שם מדעי: Martes flavigula) הוא מין של דלק ממשפחת הסמוריים החי בדרום-מזרח אסיה באזורים הרריים.
הדלק הוא בעל תפוצה רחבה במזרח אסיה ולא נחשב מאוים. הוא אינו מפחד מבני אדם או מכלבים ובמקרים מסוימים אף מאולף.
זהו דלק בינוני בעל פרווה שחורה, לבנה, זהובה (באזור החזה) וחומה וזנבו ארוך ביותר. משקלו הממוצע 2.5–5.7 ק"ג ואורכו 500–719 מ"מ.
כמו רוב הסמוריים הדלק הוא אוכל-כול, והוא ניזון מהצומח, מפירות ומצוף, וממגוון מהחי. הדלקים צדים בזוגות ויאכלו כל חיה קטנה שתיקרה בדרכם: חולדות, ארנבים, נחשים, תרנגולים וביצים. הם טורפים גם מיני טרף גדולים בהרבה כמו פרסתנים קטנים איילי מושק, קופים, חזירונים ואף גורים של טורפים.
דיספרופורציונציה
תגובת הדיספרופורציונציה הראשונה שתוארה במפורט על ידי הכימאי הפיני יוהאן גדולין בשנת 1788 הייתה של מלחי חומצה טרטרית של בדיל:
דוגמה לתגובת דיספרופוציונציה היא פירוק באור של קלומל Hg2Cl2:
דרגת החמצון של הכספית במולקולת הקלומל במגיבים 1+, בתגובה נשבר הקשר כספית-כספית ביון המורכב Hg2+2 ומתקבלת כספית מתכתית (דרגת חמצון 0) שהיא תוצר חיזור והחומר היוני HgCl2 בו דרגת החמצון של הכספית 2+ והוא תוצר החמצון של התגובה.
תגובות דיספרופורציונציה
בסביבה בסיסית מתקבל תוצר בו דרגת החמצון של הכלור 5+:
ביוכימיה
בעוד שבתהליך הנשימה התאית האירובית אלקטרונים מועברים מהסובסטרט (למשל גלוקוז) למקבל אלקטרונים (חמצן) הרי שבתהליכי תסיסה אנאירוביים חלק מהסובסטרט עצמו צריך לשמש כמחמצן וחלק כמחזר כך שחלק מהאטומים יחוזרו וחלק יחומצנו ותישמר דרגת החמצון הממוצעת של האטומים. תסיסה היא לכן מקרה פרטי של דיספרופורציונציה.
התגובה ההפוכה
התגובה ההפוכה לדיספרופורציונציה נקראת קומפרופורציונציה (comproportionation) היא מתרחשת כאשר אטום מופיע בשני מצבי חמצון שונים במגיבים ובמצב חמצון אחד (בין שניהם) בתוצרים. כך למשל בתגובה זו:
או בתגובת החמצון-חיזור של גפרית המתרחשת בהתפרצות געשית:
מקס פון פבק
מקס פון פבק (בגרמנית: Max von Fabeck; 6 במאי 1854 – 16 בדצמבר 1916) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון פבק נולד בברלין למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1871 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ושירת בחיל המשמר. פון פבק מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-28, בשנת 1910 מונה למפקד הקורפוס ה-15, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-13.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פבק מפקד הקורפוס ה-13 (וירטמברג) שהיה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון, שם פיקד על פלגת ארמייה בניסיון לכבוש את העיר איפר, אך לא הצליח במשימתו. ב-9 במרץ 1915 הועבר פון פבק לחזית המזרחית והקים את הארמייה ה-11. ב-27 במרץ 1915 נפצע אלכסנדר פון קלוק מפקד הארמייה הראשונה ופון פבק נשלח להחליפו, ועמד בראש הארמייה עד לפירוקה ב-17 בספטמבר 1915. על הצלחתו בקרבות קיבל את העיטור פור לה מריט. ב-22 בספטמבר 1915 הועבר פון פבק שוב לחזית המזרחית ומונה למפקד הארמייה ה-12. ב-5 באוקטובר 1916 מונה למפקד הארמייה השמינית ועמד בראשה עד ל-22 באוקטובר 1916, אז פרש מהצבא עקב מחלה.
בעקבות החמרת מחלתו התאבד פון פבק בגרמיש-פרטנקירכן שבבוואריה ב-16 בדצמבר 1916.
מכשיר חשמלי
היסטוריה
בסוף המאה ה-17 הומצא מנוע הקיטור, ובמהרה נוצל הקיטור להפעלת מגוון רחב של כלים ומכונות, ואף להמצאתם של חדשים. התפתחות זו הייתה אחד הגורמים ל.
על אף שתופעות חשמליות היו ידועות לאדם זה מכבר, רק באמצע המאה ה-19 התגלו חוקי הפיזיקה העומדים מאחורי תופעות אלו, והוחל בפיתוח האמצעים שיאפשרו את השימוש באנרגיה חשמלית להפעלת מכשירים - מאמצעי ייצור החשמל, הפצתו, וכמובן הטמעתו כמקור אנרגיה במכשירים השונים. כמו עם המצאת מנוע הקיטור, המעבר לשימוש באנרגיה חשמלית איפשר התפתחות מהירה של מכשירים רבים נוספים ואף ענפי משק שלמים חדשים, התפתחות הממשיכה עד עצם היום הזה.
שימוש בחשמל במכשירים
אנרגיה חשמלית ניתנת לניצול במכשירים בשלושה אופנים:
מכשירי חשמל רבים עושים שימוש בשניים או אף בכל שלושת האופנים הללו. לעיתים קרובות על אף שתפוקת המכשיר נראית כסוג מסוים מתוך השלושה, בפועל היא נעשית באופן אחר. לדוגמה, על אף שנורת להט משמשת להפקת אור, הרי שהאמצעי בו היא עושה שימוש הוא דווקא חום, כשהאור הוא תוצר לוואי של החום שהיא מייצרת. דוגמה נוספת היא חימום באמצעות מזגן - על אף שהתוצר הוא חום, האמצעי שמייצר את החום הוא תנועה של מנוע המזגן.
הספק
התכונה החשובה ביותר של מכשיר חשמלי היא ההספק שלו. מתכונה זו נגזרות כל יתר תכונותיו. ההספק של מכשיר נקבע על ידי העבודה אותה המכשיר מיועד לבצע. ההספק מאלץ תכונות של פיזור חום, בידוד חשמלי וחוזק חומרים במכשיר, ואלו בתורן מכתיבות את הגודל המינימלי של המכשיר. באופן הפוך, מגבלות על גודלו של מכשיר חשמלי מכתיבות הגבלה של ההספק שלו (למשל הצורך להחנות מכונית חשמלית בחניה בגודל סטנדרטי מכתיב את גודלה, וזה מציב גבול עליון להספק האפשרי שלה וכפועל יוצא גם לטווח הנסיעה שלה).
טווח ההספק של מכשירי חשמל נע ממכשירים הצורכים מילי-ואטים בודדים (למשל להפעלת שעון יד) ועד למכשירים הצורכים עשרות מגה-ואטים (למשל משאבות של באר נפט).
מקור מתח
מקור המתח של מכשיר חשמלי מספק למכשיר את האנרגיה הדרושה להפעלתו. מקור המתח נבחר בהתאם להספק של המכשיר - ככל שהספק המכשיר גבוה יותר, נדרשת רמת מתח גבוהה יותר להפעלתו. מקורות המתח העיקריים הקיימים הם:
כאמור, מקורות המתח מספקים את החשמל למכשירים בשיטות שונות. מכשירי חשמל שונים צורכים מתחים שונים - הן מתחי DC ברמות שונות (הנפוצות הן 12, 24 ו-50 וולט) והן מתחי AC מ-12 ועד אלפי וולט. לעיתים המתח הדרוש להפעלתו של מכשיר חשמלי אינו זהה למתח המסופק לו או שהמכשיר כולל רכיבים הפועלים במתחים שונים - במקרים אלה יכלול המכשיר ממירי זרם ושנאים שהופכים את המתח אותו הוא מקבל מהמקור למתח הדרוש להפעלתו.
בקרה
מכשירי חשמל מאפשרים רמות שונות של בקרה על פעולתם, וניתנים לתכנון ובניה כך שניתן לשלוט על פעולתם עד לרמת דיוק גבוהה ביותר. השליטה על פעולות המכשירים יכולה להיות באופן ידני, באופן אוטומטי, או שילוב של השניים. מכשירים רבים כוללים לוח בקרה הכולל ממתג בודד ועד מאות מתגים מסוגים שונים המאפשרים את הפעלת המכשיר באופן מיטבי.
תנאי סביבה
למכשירי חשמל רגישות גבוהה מאוד לתנאי סביבה - הם מכילים רכיבים העלולים להיפגע כתוצאה מתנאי סביבה וכן מצורת ההפעלה. הפעלת מכשיר חשמלי בטמפרטורה חמה מזו לה הוא תוכנן פוגעת בבידוד החיווט הקיים בו וכתוצאה מכך לקצר חשמלי ולשריפתו. פעולה בתנאי לחות או רטיבות עלולה להוביל לקצר כתוצאה מפריצות מתח - ברכיבים קטני ממדים (דוגמת מעגל מודפס) תוצאה כזו יכולה להיגרם אף מאבק שנכנס למערכת. טילטול של מכשיר חשמלי, גם במהלך פעולתו הרגילה, עלול להוביל להתרופפות של חיבורים חשמליים, לניצוצות להתחממות ולשריפה.
עם זאת, ניתן להתאים כמעט כל מכשיר חשמלי לעבודה בכל תנאי סביבה.
בטיחות
במכשירי חשמל רבים טמונים סיכונים בטיחותיים. הסיכון הבולט הוא התחשמלות, ועל מנת למנעה מכשירי חשמל הפועלים במתח מסוכן כוללים בידוד המונע מגע בחלקיהם המחושמלים. עם זאת, כאמור לעיל, בידוד זה עלול להיפגע ולחשוף אנשים ובעלי חיים לסכנת התחשמלות.
סכנה נפוצה נוספת היא חימום וניצוצות - מכשירי חשמל (למשל תנורי חימום) עשויים לפעול בטמפרטורות גבוהות מאוד, שבקרבה לחומרים דליקים עשויה להצית אותם. בנוסף, מכשירים רבים יוצרים בעצם פעולתם ניצוצות, אשר עלולים לגרום להתלקחות ולפיצוץ בסביבה של חומרים דליקים (למשל אדי דלק) או נפיצים.
הפעלה ותחזוקה
צורת ההפעלה של מכשירי חשמל נעשית בהתאם לתפקידם. קיימים מכשירים אשר מופעלים או מופסקים באמצעות מפסק ידני או אוטומטי או שילוב של השניים, מכשירים הפועלים כל הזמן (למשל מקרר), מכשירים שדורשים מפעיל בכל מהלך הפעלתם (למשל מלגזה) ועוד.
ההפעלה הפשוטה ביותר היא הדלקה וכיבוי, אולם כאמור לעיל היכולת לבצע בקרה מדויקת במכשירי חשמל הובילה לכך שלרבים מהם אמצעי הפעלה, שליטה, כוונון וקלט ברמות תחכום גבוהות (למשל מחשב).
תחזוקה של מכשירי חשמל מורכבת ממגוון רחב של פעולות, התלויות גם בסוג המכשיר. ככל שמדובר במכשיר שנועד לשימוש ממושך יותר כן עולה הכדאיות של תחזוקתו, ובדרך כלל גם מתרבים האמצעים לכך. מכשירים רבים כוללים בתוכם גם מנגנוני התראה בפני תקלות. עם זאת, בשל הסיכונים הטמונים במכשירי חשמל, פעולות תחזוקה רבות מומלצות לביצוע רק על ידי אנשי מקצוע. ישנן מספר פעולות תחזוקה נפוצות:
תקלות
תקלות נפוצות ברכיבים החשמליים של מכשירי חשמל:
השפעה בריאותית
מכשירי חשמל, והמערכות המזינות אותם, יוצרים שדה מגנטי בקרבתם. מחקרים שונים שנעשו לא מצאו ראיות חד משמעיות להשפעה של שדות אלו על בריאות אדם ובעלי חיים, ונכון ל אין מידע מבוסס מספיק כדי לקבוע חד-משמעית אם בשדה המגנטי שיוצרים מכשירים חשמליים קיימת סכנה ממשית לבריאות. עם זאת, גופי איכות סביבה שונים ממליצים על נקיטת זהירות מונעת.
דלק נילגירי
לא ידועים הרבה פרטים עליו. הדלק נחשב ליצור יומי היודע לטפס על עצים וניזון ממכרסמים ומעופות קטנים.
משטרת הסדר
הקמה והתפתחות
ביוני 1936 מינה אדולף היטלר את היינריך הימלר, מפקד האס אס, לראש המשטרה הגרמנית כולה בתואר ריכספיהרר-אס אס וראש המשטרה הגרמנית (Reichsführer-SS und Chef der Deutschen Polizei). הדבר איפשר להימלר להתחיל בתהליך ארגון המערכת המשטרתית מתוך עצמאות מלאה והכפפה למעשה של הארגון המדינתי (המשטרה) לארגון מפלגתי (האס אס). בתחילה גיבש הימלר שתי זרועות עיקריות של כוח המשטרה, משטרת הסדר ומשטרת הביטחון (סיפ"ו, SIPO; Sicherheitspolizei). אורפ"ו הופקדה על "שמירת הסדר הציבורי" וכללה את משטרת המגן (Schutzpolizei), הז'נדרמריה (המשטרה באזור הכפרי) ושירותי עזר טכניים; ב-1938 אוחדו לארגון זה שירותי כיבוי אש, וב-1942 גם ההגנה האזרחית; בעוד שבמשטרת הביטחון, סיפ"ו, נכללו הגסטפו ומשטרת הפלילים (KRIPO). בראש האורפ"ו הוצב קורט דליגה, שהוחלף באוגוסט 1943 על ידי אלפרד ויננברג (Alfred Wünnenberg), שפיקד על הארגון עד תום המלחמה.
עם פרוץ המלחמה ב-1 בספטמבר 1939 הועברה המשטרה לפיקוד והפעלה מבצעית של האס אס, אך המשטרה שמרה על זיהוי מובחן, מדים, סמלים ודרגות נפרדים. את השוטרים המצטיינים עודדו להתגייס לשורות האס אס. מפקדי משטרה מדרגת גנרל ומעלה היו אנשי אס אס. בשנת 1943 היטשטש כמעט לגמרי ההבדל שבין המשטרה והאס אס, כאשר רוב השוטרים הופעלו בפעילות קרבית בגדודים.
מבנה
מפקדת הארגון (Hauptamt Ordungspolizei) שכנה ברחוב וילהלמשטראסה 104 בברלין (סמוך למטה המשרד הראשי לביטחון הרייך) ומ-1943 שימשה גם כמטה האס-אס בברלין. המטה כלל שבע מחלקות ("משרדים" - Amt) לענייני מנהלה ומטה, כלכלה וכוח אדם, נושאים טכניים, הכשרה והדרכה וכן פיקוד שירותי ההצלה (מכבי האש).
הארגון נחלק ליחידות הבאות:
יחידות משנה כללו מתנדבים, או מגויסים שפעלו תחת פיקוד המשטרה ובהם:
גדודי המשטרה בחזית
עם ראשית המלחמה הוקמו גדודים לוחמים של אנשי המשטרה, שהוכפפו לואפן אס-אס, גדודים אלה (SS-Polizei-Bataillone) השתתפו בפלישה לפולין והיו אחראים על איסוף שבויים ושמירה עליהם ועל גירוש פולנים מאזור ורתגאו (מערב פולין, שיועדה לארים בלבד). לאחר השלמת הכיבוש הופעלו גדודים אלה למשמר על הגטאות היהודיים במרחב הכבוש (מדובר על שמירה חיצונית, כאשר על הניהול הפנימי הופקדו "המשטרה היהודית", האס אס, האס דה וה"קריפ"ו"). בנוסף הופעלו גדודי המשטרה למבצעים מיוחדים, הן מבצעי חיסול ורצח והן מיזמי בניית ביצורים, כגון הקמת החומה האטלנטית. בראש המערך בכל אזור עמד מפקד האס אס והמשטרה המקומי.
גדודי משטרה פעלו ככוח קרבי במהלך חציית הארדנים במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במאי 1940 ובמהלך המצור על לנינגרד ב-1941.
השתתפות ברצח יהודים ופשעי מלחמה
גדודי המשטרה היו פעילים מאוד ברצח יהודים במהלך תנועת הצבא הגרמני במזרח הן בכיבוש פולין והן במבצע ברברוסה, יחד עם כוחות האיינזצגרופן (אשר גייסו אנשים מקרב משטרת הסדר, כאשר נדרשו להשלמת כח אדם). בפרט ידוע טבח 3,000 יהודים על ידי גדוד המשטרה ה-309 בגטו ביאליסטוק ב-12 ביולי 1941 ופעולות גדוד מילואים 101 של משטרת הסדר. עם זאת, במשפטים שנערכו מיד לאחר המלחמה, טושטשו פשעי מלחמה אלה, עקב מחסור בראיות ועקב ההתמקדות באנשי האיינזצגרופן, שנחשבו פושעים אידאולוגיים ורצחניים יותר, בניגוד לאנשי המשטרה ה"אפורים", אשר כביכול עסקו בתפקידי שיטור ושמירה. דניאל גולדהגן מציין שחלקם של אנשי משטרת הסדר בטבח יהודי מזרח אירופה היה גדול מאוד והוא נוקב במספר מיליון יהודים לפחות שנהרגו על ידם, אם לא הרבה יותר.
בשלב השני השתתפו אנשי משטרת הסדר בחיסול הגטאות באקציית ארנטפסט ובגירוש יהודים למחנות ריכוז והשמדה, בכל אזורי הכיבוש הגרמני.
גדודי המשטרה נכללו במסגרת דיוויזיית המשטרה-פאנצרגרנדיר הרביעית של האס אס
גדוד מילואים 101 של משטרת הסדר
גדוד 101 של המילואים נחקר על ידי כריסטופר בראונינג ואחרים והידע עליו רב. ידע זה משמש על מנת להוות דוגמה לפעילות משטרת הסדר בכלל ובפרט לדרך בה הפכו גרמנים ללא אידאולוגיה נאצית לרוצחים. הגדוד (בגרמנית: Polizeibataillon 101) גויס ב-1939 בהמבורג ומנה כ-500 "אנשים רגילים", כשני שלישים נמנו על מעמד הפועלים, השאר היו בני מעמד בינוני-נמוך; חלק לא מבוטל מהם היו קומוניסטים, סוציאליסטים וחברי איגודים מקצועיים לפני 1933; גילם הממוצע היה 39.