cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צבי טאובר
צבי טאובר (נולד ב-1951) הוא פילוסוף ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב וראש החוג לשעבר.
ביוגרפיה
פרופסור טאובר קיבל את הדוקטורט בפילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב והשתלם במכון גתה במאנהיים ובאוניברסיטה ע"ש גתה בפרנקפורט.
תחומי העניין שלו כוללים פילוסופיה פוליטית, היסטוריה של הרעיונות, מטאפיזיקה ואסתטיקה. במחקרו עסק בין היתר בהיינריך היינה כהגליאני-צעיר (התזה שלו לתואר המאסטר הייתה: "מושגי דיכוי ושחרור בכתביו של היינריך היינה" ), הרלוונטיות של קרל מרקס לימינו והחינוך האסתטי לפי פרידריך שילר.
פזארו
פזארו (באיטלקית: Pesaro) היא עיר בת כ- 96,000 תושבים (נכון ל-2021) במחוז מארקה באיטליה, לחוף הים האדריאטי. פזארו, יחד עם אורבינו, היא בירת הנפה פזארו אה אורבינו. היא העיר השנייה בגודלה במחוז, אחרי אנקונה.
כלכלת העיר מבוססת על דיג, תעשיית רהיטים ותיירות.
גאוגרפיה
פזארו שוכנת לחוף הים, עובדה המאפשרת לה לקיים תעשיית תיירות. חוף הים החולי מושך רוחצים והנמל הנוח הוא בסיס למרינה - מעגן לספינות פרטיות. העיר בנויה בשטח מישורי. בינה לבין הערים הסמוכות מצויות גבעות אחדות. בצפונה נמצא פארק סן ברטולו. ממערבה הרי האפנינים המגינים עליה מפני הרוחות הבאות ממערב ומצפון מערב. בפזארו נשפך לים נחל פוליה (Foglia), אשר מקורו בהרי האפנינים. יחד עם תושבי היישובים בעמק הפוליה עולה אוכלוסיית העיר המורחבת ל-150,000. אזור התעשייה של העיר מתאפיין בפיתוח נמרץ וממלא את רובו של עמק הנהר.
מאז 2005 הוענק לעיר "דגל כחול" (Bandiera Blu) המעיד על איכות המים בחופי הרחצה והשרות לתיירות בערים השוכנות על שפת הים.
אקלים
בעיר שורר אקלים יבשתי. הרי האפנינים והגבעות מגינים עליה מפני זרמי אוויר קר מכיוון מערב. בחורף האקלים הוא קר ולח, הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר היא בדרך כלל בין 3 ל-4 מעלות צלזיוס. בקיץ חם מאוד ולח, עם טמפרטורות המגיעות עד ל-35 מעלות צלזיוס. יוצא דופן היה הקיץ של 2003, כאשר הטמפרטורה הגיעה ל-43.8 מעלות צלזיוס. רוחות חזקות הן נדירות ביותר, מרוכזות בעיקר בסתיו. השלג הוא חריג.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 184 לפנה"ס על ידי רומא העתיקה ונקראה בשם Pisaurum, על-שם נחל פוליה. היא הוקמה כמושבה באזור פיצ'נום (Picenum), מושבו של העם הפיצ'ני (Piceni), אשר חי במחוז מארקה בתקופת הברזל. שרידי ישוב קדומים של שבט זה נמצאו בנובילרה (Novilara). לצפון פיצ'נוס פלשו במאה ה -4 לפנה"ס הסנונס (Senones), חלק מהעם הגאלי. כאשר הרומאים הגיעו לאזור האוכלוסייה הייתה שילוב של שני הגזעים.
במהלך תקופת הרנסאנס נשלטה העיר על ידי המשפחות: מלטסטה (Malatesta) בין השנים 1285–1445, ספורצה (Sforza) בשנים 1445–1512 ודלה רוברה (Della Rovere) בשנים 1513–1631. תחת שלטונה של המשפחה האחרונה, אשר בחרה בה בתור בירתה, עברה פזארו תקופה משגשגת ביותר, ונבנו בה ארמונות ציבוריים ופרטיים רבים. כן הוקמה בה חומה חדשה, אשר הגנה עליה מהים. בשנת 1631 מת אחרון שליטי דלה רוברה, והשליטה על העיר עברה במלואה למדינת האפיפיור.
ב-11 בספטמבר 1860 נכנס צבא פיימונטה לעיר ופזארו סופחה לממלכת איטליה.
יהודי פזארו
יהדות פזארו הוא שמה של קהילה יהודית שהתגבשה בסוף המאה ה-15 בעיר פזארו שבאיטליה.
בשנת 1631 הוקם גטו בעיר ובו היו כ-600 איש. עם נפילת חומות הגטו ירד מספר היהודים ובשנת 1938 עם חקיקת חוקי הגזע באיטליה היו בעיר 55 אנשים. כיום אין קהילה יהודית בעיר.
אתרים יהודים
בעיר ניתן לבקר באזור הגטו לשעבר ובמבנה בית הכנסת הספרדי. תחום הרובע שניתן לזיהוי היום במבנים מקוריים בני שלוש עד ארבע קומות באזור המצוי בין הרחובות: Castelfidardo, Sarah Levi Natan, dell Scole (בתי הכנסת) ו-della Botteghe. מבנה בית הכנסת האיטלקי ננטש אך בשנים האחרונות מתבצעות עבודות שחזור לבית הכנסת הספרדי. שניהם ללא ארונות קודש והבמות לקריאה בספר התורה, אשר הועברו לישראל. בית הקברות היהודי נמצא בדרך הנוף היורדת לים האדריאטי.
פוסום זנב-טבעת זהוב
פוסום זנב-טבעת זהוב (שם מדעי: Pseudochirops corinnae; קרוי גם פוסום זנב-טבעת עטוי-פילוסין), הוא מין של פוסום גדול בסוג פוסום זנב-טבעת מדומה שאנדמי לקורדילרה המרכזית של גינאה החדשה. הוא תואר מדעית בשנת 1897 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ולו 3 תת-מינים. הפוסום הזהוב הוא המין השלישי בגודלו בסוג לאחר פוסום זנב-טבעת נחושתי ופוסום זנב-טבעת נזירי.
תיאור
מבנה גופו של הפוסום הזהוב כבד ומגושם, ראשו רחב, נפוח וחרוטי וגפיו עבות. עיניו גדולות ואפו גדולים ואוזניו קצרות ועגלגלות. כפות ידיו ורגליו של הפוסום גדולות ורחבות עם כריות הצמדה וטפרים ארוכים וחזקים. בכל אחת מהכפות יש בהונות מנוגדות (אחת ברגל ושתיים ביד) שמאפשרות לו לתפוס בענף משני צדדיו. זנבו ארוך, שעיר ועבה עם טבעת לפיתה בקצהו. אורך ראשו וגופו של הפוסום הזהוב: 34-31 סנטימטרים; אורך זנבו: 34-28 סנטימטרים ומשקלו: 1.3-0.9 קילוגרם. הפרווה של הפוסום הזהוב צפופה ועבה, והיא בעלת מרקם פילוסין רך ומבריק שהעניק למין את אחד משמותיו הנפוצים. הפרווה מנומרת בצבעי קפה ופשתן, וצבעה הכללי נע בין זהב-מתכתי לחום-זהוב בהיר, כהה או זיתני; בכך הוא נבדל בנקל מהמינים האחרים בסוג שמצויים בגינאה החדשה ובעלי פרווה ערמונית-נחושתית ודומה יותר לפוסום הטבעת הירוק מאוסטרליה. לאורך הגב יש רצועה בהירה שבמרכזה פס שחור צר ועל הצלעות שברי פסים בצבע חום כהה. המפשעה והבטן בצבע זהב חיוור או חאקי, וסביב החזה והצוואר יש סינר או כתם יהלום בצבע לבן בוהק.
הראש בצבע זהוב כיתר הגוף, והפנים והכפות אפרפרים. סימוני הפנים כוללים פס שחור על המצח, שברי פסים בצדדי הגולגולת, לחיים וסנטר לבנבנים. האוזניים זהובות ומוכתמות בחום ולבן. הזנב חום-זהוב בבסיסו ומתכהה בהדרגה בקצהו.
תפוצה וביולוגיה
הפוסום הזהוב מצוי לאורך רכסי ההרים של גינאה החדשה המחולק בין פפואה ואינדונזיה: החל מרכס אואן סטנלי דרך רכס ביסמרק וכלה ברכס מאוקי; אוכלוסייה מבודדת נוספת נמצאת בחצי האי הואון. בית גידולו של הפוסום הזהוב כולל יערות גשם ממוזגים וטרופיים או יערות עננים ברום 2,900-900 מעל פני הים.
הפוסום הזהוב ישן במהלך היום בחללי עצים או הצטלבות עצים, ויוצא לתור אחר מזון לאחר רדת החשיכה. הוא ניזון בעיקר מעלים ופירות. הפוסומית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה. מין זה ידוע במזגו הנוח שאינו חושש מן האדם, מה שהופך את לכידתו או הריגתו לקלה מן הרגיל. מעבר לכך, אין מידע נוסף על הביולוגיה של הפוסום הזהוב.
מצב
הפוסום הזהוב מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), ועשוי להעפיל למצב פגיע (VU) בשל ירידה משמעותית בגודל האוכלוסייה שקרובה לרמה של 30% במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-20. למרות התפוצה הרחבה של הפוסום, מספריו מצטמצמים בחלקים מסוימים בשל רגישות גבוהה לבירוא יערות וציד. הפוסום מצוי במספר אזורים מוגנים שהבולט שבהם הוא YUS בחצי האי הואון.
קישורים חיצוניים
תמונה של פוסום זנב-טבעת זהוב בטבע.
אלכסנדר צ'אקובסקי
אלכסנדר בוריסוביץ' צ'אקובסקי (ברוסית: Алекса́ндр Бори́сович Чако́вский'; 26 באוגוסט 1913 - 17 בפברואר 1994) היה כתב צבאי, סופר, ועורך יהודי סובייטי.
קורות חיים
נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית ובילה את רוב שנות ילדותו ונעוריו בעיר סמרה. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מנעוריו. משנת 1937 עבד כעיתונאי ומבקר ספרות בכתב העת "אוקטובר".
במלחמת העולם השנייה היה כתב צבאי מגויס לצבא האדום וסופח לחזית וולחוב. במרכז דיווחיו והספרים שחיבר לאחר המלחמה ניצב המצור על לנינגרד. על חוויות אלה פרסם את טרילוגיית ספריו, שבמרכזם ניצבים אנשי העיר: "זה היה בלנינגרד" (1944), "לידה" (1945) ו"ימי שלום" (1947). בספרים אלה שילב תיעוד דוקומנטרי עם סיפורים אישיים ואנושיים. בין 1968 ל-1975 פרסם סדרה של חמישה רומאנים על המצור. בין 1978 ל-1981 פרסם את הטרילוגיה "ניצחון", אודות האירועים שהובילו לניצחון במלחמת העולם השנייה.
ב-1955 מונה לעורכו הראשי של כתב העת "ספרות זרה" (Иностранная литература) וב-1962 היה לעורכו הראשי של כתב העת ליטרטורניה גזטה.
ב-1973 היה בין החותמים על מכתב גינוי לדיסידנטים אלכסנדר סולז'ניצין ואנדריי סחרוב.
חבר הסובייט העליון משנת 1966. ב-1986 מונה לחבר מלא בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.
כמהין
הכמהין נחשבות לפטריות היקרות ביותר בעולם הן בשל טעמן המשובח, הן בשל הקושי הרב באיתורן בטבע, ובעיקר בשל הקושי לגדלן באופן מלאכותי. הן מוערכות במיוחד במטבחים של מערב אירופה.
מינים
באירופה ידועים כ-30 מינים של כמהין, רק בחלק קטן מהם נעשה שימוש למטרות קולינריות. המינים המבוקשים ביותר של כמהין הם:
ציד כמהין
מציאת כמהין נקראת "ציד כמהין". זו התבצעה באופן מסורתי באמצעות חזירים או כלבים.
באיטליה נאסר בשנת 1985 לעשות שימוש בחזירים למציאת כמהין בשל הנזק שגורמים החזירים לתפטיר של הכמהין בעת שהם חופרים באדמה כדי למצוא אותן, דבר שהשפיע על כמות הכמהין הצומחת. רבים משתמשים כיום גם בכלבים על מנת למצוא כמהין. לכלבים יש יתרון בכך שאין להם רצון עז לאכול את הכמהין ולכן, בניגוד לחזירים, ניתן לאמן כלבים לאתר כמהין מבלי לחפור אותן החוצה.
בישראל
בארץ ישראל גדלה פטרייה ממין כמהת-השמשון (Terfezia leonis) בנגב המערבי, במיקוריזה עם שיח שמשון יושב ומציאת הפטרייה נעשית על ידי בדואים ותושבי האזור, המכירים את השטח ואת הצורה שיוצרת הפטרייה על פני האדמה. בעונה (מרץ-אפריל) היא משווקת בשוקי באר שבע, תל אביב וירושלים. על שמה של הפטרייה קרוי מושב כמהין שבנגב.
ב-2015 הצליחו חקלאים וחוקרים לגדל פטריית כמהין בגליל, לאחר מאמץ של מעל 15 שנה. בשנת 2019, לאחר שבע שנות מחקר במרכז המחקר והפיתוח של רמת הנגב, הצליחו לגדל פטריית כמהין לבנה במשקל של יותר מחצי ק"ג, בתנאי מעבדה.
הרמוניה דיסוננס
הרמוניה דיסוננס היא להקת בנות קרואטית המונה שבע חברות: מירה צרנצ'יץ', מגדלנה צביטן, מרטה צביטן, קטרינה מנדיץ', פרנצסקה פאלקה, יאנה רדיץ' וחנה זדוניץ'. הוקמה בשנת 2018 בזאגרב, בירת קרואטיה.
קריירה
לאחר שנוסדה ב-2018 על ידי חברותיה החלה הלהקה להקליט מספר גרסאות כיסוי לשירים קרואטים מוכרים. במהלך שנותיה הראשונות לא הוציאה סינגלים באופן מסחרי.
הנרי פרדריק, נסיך ויילס
הנרי פרדריק, נסיך ויילס (19 בפברואר 1594 - 6 בנובמבר 1612) היה בנו הבכור של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, סקוטלנד ואירלנד. מכיוון שנפטר לפני אביו, לא זכה לעלות לשלטון.
ביוגרפיה
כאשר אביו של הנרי פרדריק, המלך ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, משפחתו וחצר המלוכה, עברו מאדינבורו ללונדון, התקבלו המלך החדש ומשפחתו בהתלהבות על ידי הציבור האנגלי. המלכה אליזבת הייתה חשוכת ילדים ומעולם לא טרחה למנות יורש לכתר האנגלי והיה חשש בקרב הציבור שפטירתה תביא לפריצת מאבק על כס המלכות שיתדרדר למלחמת אזרחים; אולם העברת השלטון הסתיימה בשלום ואנגליה קיבלה בברכה מלך צעיר שכבר הספיק להינשא ולהוליד בנים.
במהרה הפך הנרי פרדריק לחביב העם. בנוסף למראהו הנאה והאתלטי, הוא הפך מוקד לתקוות פוליטיות; התקווה שעלייתו לכס המלוכה תביא עידן חדש של שגשוג לאנגליה וחידוש עוצמתה הצבאית, וכן שהוא יהיה מלך פרוטסטנטי לוחם, שיסיים את מדיניות השלום והסובלנות הדתית של אביו ויצא למסע צלב כנגד הנצרות הקתולית.
הנרי קיבל בחיוב את הציפיות שתלו בו וניסה לעמוד בהם. הוא התעניין בנושאים צבאיים, תמך בקולוניזציה של אמריקה, וכאשר הציע אביו להשיאו לאחת מבנות משפחת המלוכה הצרפתית, הוא דחה את הרעיון בנימוק שלא ראוי שיורש עצר פרוטסטנטי יישא אשה קתולית.
חולופניצ'י
חולופניצ'י (בבלארוסית: Халопенічы, חלופניצ'י; ברוסית: Холо́пеничи; ביידיש: חאלאפעניץ) היא עיר במחוז המשנה קרופקי שבמחוז מינסק, בבלארוס.
מיקום גאוגרפי
היישוב ממוקם כ-27 ק"מ צפונית לעיירה קרופקי. 22 ק"מ דרומית-מערבית לעיר נובולוקומל, ו-129 ק"מ צפונית-מזרחית לבירת המדינה מינסק.
הדוכסות הגדולה של ליטא
באמצע המאה ה-15, העיר הייתה בשטח מחוז אורשה בדוכסות הגדולה של ליטא, ובבעלות הנסיך פיודור דובגובד. לאחר מותו של דובגובד, עברה העיר לרשות הנסיך הגדול קז'ימייז' הרביעי. האזכור הראשון בכתב של חולופוניצ'י מתוארך לשנת 1451, כאשר מסר אותה קז'ימייז' כמחוות הוקרה לקנצלר מיכאיל קזגילוביץ' יחד עם מספר כפרים במחוז לוקומל. בשנת 1476 עברה חולופניצ'י לרשות אחיינו של קזגילוביץ', ניקולס ונותרה בידי צאצאיו.
לאחר חלוקת פולין הראשונה בשנת 1772, שבעקבותיה הפכה אורשה לחלק מהאימפריה הרוסית, קיבלה חולופניצ'י זכויות עיר והיא הפכה להיות בירת שרידי מחוז אורשה.
האימפריה הרוסית
בשנת 1844 היו בחולופניצ'י 586 צמיתים, 5 משפחות אצילים, 6 משפחות בורגניות, 105 משפחות יהודיות, 2 בתי ספר יהודיים, כנסייה, בית כנסת. בשנת 1897 היו בחולופניצ'י 2,254 תושבים, היו בית כנסת וכנסייה, בית ספר ציבורי, בית חולים, משרד דואר וטלגרף, 15 חנויות ושני ירידים שנתיים.
בשנת 1900 היו ביישוב 255 משקי בית, 2,193 תושבים. בשנת 1917 היו 413 משקי בית, 1,923 תושבים. בפברואר–נובמבר 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי כוחות גרמנים.
ברית המועצות
ב-1 בינואר 1919 הפכה העיירה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, במחוז בוריסוב שבמחוז מינסק. בשנת 1923 היו 413 משקי בית, 1923 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בין 1 ביולי 1941–29 ביוני 1944, הייתה חולופניצ'י תחת כיבוש גרמני. היישוב שוחרר ב-29 ביוני 1944. בחזיתות נהרגו 137 בני אדם, במאבק הפרטיזני נהרגו 24. לאחר השחרור הוקם מחדש בית החולים. בשנת 1944 נהרסה כנסיית ההנחה חלקית מירי ארטילריה של כוחות סובייטים. לאחר המלחמה המשיכה הכנסייה להידרדר. בשנות ה-50 החלו לפעול כבול ומאפייה. מאז 20 בינואר 1960 כחלק ממחוז קרופסקי, מרכז מועצת הכפר וחוות המדינה "חולופניצ'י".
אגודת פאראדיי
אגודת פאראדיי (באנגלית: The Faraday Society) הייתה אגודה מדעית בממלכה המאוחדת לחקר כימיה פיזיקלית, שנוסדה בשנת 1903 ושמה ניתן לכבודו של הכימאי מייקל פאראדיי. בשנת 1980, האגודה התמזגה עם ארגונים דומים, ביניהם האגודה הכימית, המכון המלכותי לכימיה והאגודה לכימיה אנליטית והקימו את החברה המלכותית לכימיה שהיא אגודה מדעית וגם אגודה מקצועית. באותה תקופה הפכה מחלקת פאראדיי לאחת מתשע מחלקות במסגרת האגודה המלכותית לכימיה.
אגודת פאראדיי פרסמה בשנים 1905–1971, את כתב העת Faraday Transactions, עד שהחברה המלכותית לכימיה השתלטה על הפרסום. לאחר ההתמזגות חלק מהפעילויות שאורגנו על ידי אגודת פאראדיי הפכו לחלק מהעבודה שביצעה מחלקת פאראדיי, דהיינו הדיונים בפרדיי וסדרת כנסים בין־לאומיים עם יותר מ־100 שנות היסטוריה. עבודות המחקר מופצות לכל המשתתפים לפני הכנס, ורוב הכנס מוקדשת לדיון בעבודות מאשר למחבר המציג את המאמר. עבודות המחקר והדיונים מתמקדים בתחומים המתפתחים במהירות בכימיה פיזיקלית והם מתפרסמים בכתב העת Faraday Discussions.
פוסום זנב-טבעת נזירי
פוסום זנב-טבעת נזירי (שם מדעי: Pseudochirops coronatus; קרוי גם פוסום זנב-טבעת מתבודד), הוא מין פוסום בינוני ונדיר בסוג פוסום זנב-טבעת מדומה שאנדמי למערב גינאה החדשה. הוא תואר מדעית בשנת 1897 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ונחשב בעבר כתת-מין של פוסום זנב-טבעת אלברטיס עד שהוכר כמין נפרד בשנת 1993.
מידע כללי
הפוסום הנזירי הוא המין השני בגודלו בסוג; מבנה גופו כבד וחסון וראשו חרוטי וקטן יחסית. אוזניו קצרות ושעירות, עיניו גדולות וחוטמו ריבועי ומוקף בזיפים ארוכים. זנבו של הפוסום ארוך, גמיש ועבה, ובניגוד לפוסומים טבעתיים רבים הוא שעיר לכל אורכו; בקצהו טבעת לפיתה האופיינית למשפחה. לפוסום טפרים ארוכים וחזקים וכריות הצמדה בכפות הרגליים שמסייעות לו בטיפוס על עצים. רגליו עבות ושרירות, ובאצבעות היד והרגל בהונות מנוגדות (1 ברגל 2 ביד) שמשפרות את האחיזה בענף. אורך ראשו וגופו של הפוסום הנזירי כ-35 סנטימטרים, אורך זנבו 28–33 סנטימטרים ומשקלו עד 1.5 קילוגרם.
הפרווה של הפוסום הנזירי עבה, צפופה ושעירה במיוחד. צבעה הכללי חום-קפה או חום-שוקולד כהה, והיא נוטה לגוון אפרורי בצדדים ולגוון קקאו במותניים. לאורך הגב יש פס שחור עבה שמסתיים באזור המצח, והחלק האחורי של הגוף מתכהה בהדרגה עד שהופך לשחור באזור הזנב. צידו התחתון של הפוסום בצבע לבן-שמנת או כתמתם-קרמי והגפיים והסנטר זהובים. הראש זהה בצבעו לגוף עם כתמים אפלים סביב האוזניים, העיניים והחוטם, והאף ורוד כהה. הכפות שחרחרות והטפרים בהירים. הפוסום הנזירי דומה חיצונית לפוסום זנב-טבעת אלברטיס שאף חופף איתו בטווח התפוצה, אך יש בין השניים מספר הבדלים: הפוסום הנזירי גדול וכבד משמעותית, פרוותו כהה וארוכה יותר, שיניו הטוחנות גדולות יותר ועצמות החוטם צרות.
מצב
הפוסום הנזירי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), היות שטווח התפוצה הכולל שלו קטן מ-7,500 קילומטרים רבועים, הוא מצוי ב-5 מקומות בלבד, בית הגידול שלו מצטמצם בהדרגה כתוצאה מבירוא יערות והפרעה אנושית, ובנוסף יש ירידה במספריו כתוצאה מציד למזון על ידי הילידים המקומיים. הפוסום הנזירי מצוי באזור מוגן אחד. ארגון השימור IUCN ממליץ לבצע מחקר אודות האקולוגיה, הביולוגיה והתפוצה המדויקת של המין, על מנת להעריך טוב יותר את האיומים המרחפים עליו.
צבי בורודו
צבי בורודו (7 באוגוסט 1929 – 30 דצמבר 2021) היה זמר בריטון, שחקן תיאטרון, פזמונאי ומעבד מוזיקלי ישראלי. היה שותף לאריק לביא ושמעון ישראלי ב"טריו ערבה" ("שלושת המיתרים").
ביוגרפיה
נולד בשם הירש (גרישה) בורודובסקי לג'ניה לבית לוריא ואברהם בורודובסקי בווילנה שבליטא. בעקבות פלישת הנאצים לליטא הם גורשו לגטו וילנה. אביו ואחיו, אריה, נרצחו בטבח פונאר. ביוני 1942 נמלט עם אמו מן הגטו. בדרכם באחד הכפרים פגשו מכר פולני שהמליץ להם לפנות לכומר יאן סילביץ', שנהג לסייע ליהודים (על פועלו להצלת יהודים הוכר בשנת 2000 כחסיד אומות העולם). בעזרתו הצליחו להסתתר אצל כפריים עד כיבוש האזור בידי הצבא האדום בקיץ 1944.
בשנת 1948, בגיל 19, עלה לארץ ישראל. הוא עבד כשחקן תיאטרון עם שמעון ישראלי ואריק לביא בתיאטרון הקאמרי ויחד עמם שר וניגן בגיטרה אחרי הופעות ובמהלך חזרות. תוצאת ניסיונות אלו הייתה יצירת שלישיית-זמר שהחלה בשם "שלושת המיתרים" ב-1957 והפכה ל"טריו ערבה". בעקבות ההרמוניות המיוחדות שיצרו לביא הטנור, בורודו הבריטון וישראלי בעל קול הבס זכתה השלישייה להכרה ארצית ובינלאומית מרשימה. בין שיריה הנודעים ניתן למנות את "שדמתי", "בוקרי לכיש" ("הו לכיש לכישה") ולהיטה הגדול ביותר: "שיר הבוקרים" ("ערבה ערבה אין קץ"), שגם העניק לה את שמה הפופולרי. השלישייה הופיעה באירופה, כאשר שיא מסע ההופעות שלה היה בסדרת הופעות באולם ה"אולימפיה" בפריז עם שארל אזנבור וז'אק ברל. כתב את המוזיקה למערבון "דו-קרב בשקיעה" (Duel at Sundown ;Duell vor Sonnenuntergang) של אריה להולה שהופק ב-1965 בגרמניה. לאחר החזרה לארץ התפרקה השלישייה ובורודו פנה לעולם האופרה. במקביל כתב שירים, בהם השירים לתקליט הבכורה של הזמר יגאל בשן (שנקרא "יגאל בשן שר משירי צבי בורודו") ב-1968.
ב-1971 השתתף כשחקן וזמר בהצגת תיאטרון חיפה "שמח בנמל" שכתב שמעון ישראלי (שגם שיחק) וביים יוסף מילוא, את מילות השירים להצגה כתב דן אלמגור והלחין משה וילנסקי, ההצגה הוקלטה ויצאה בתקליט באותו שם. שירים אלו ואחרים שולבו ב-1973 באלבום הסולו הראשון והיחיד שלו בעברית. לאחר מכן עזב בורודו את הארץ והשתקע בצרפת. לאחר התפרקות ברית המועצות שב להופיע ברוסיה.
נפטר ב-30 לדצמבר 2021 בצרפת. הותיר אחריו את אשתו דניס.
שמחה בונים ארנפלד
הרב שמחה בונים ארנפלד (בכתיב מיושן: עהרנפלד; תרפ"ט, 1929 – א' בסיוון תשע"ח, 15 במאי 2018) היה אב בית דין קהילת מטרסדורף, ראש ישיבת 'חתן סופר' בבורו פארק, מזקני ראשי הישיבות וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.
קורות חיים
נולד בעיירה מטרסדורף באוסטריה, לרב שמואל ארנפלד שכיהן כרבה האחרון של העיר מטרסדורף לפני מלחמת העולם השנייה וצאצא של החת"ם סופר, ולבת הרב דוד צבי ארנפלד, ששניהם היו נכדים משותפים של הרב שמחה בונים ארנפלד, בעל "מענה שמחה" שעל שמו הוא נקרא.
באותן שנים הלך ללמוד ביחד עם אחיו הרב עקיבא בישיבת תורה ודעת אצל הרב שלמה היימן והיה מתלמידיו הקרובים.
לאחר שפתח אביו את ישיבת "חתן סופר" עבר ללמוד בה.
נישא לשיינא, בתו של אב בית דין טשאקווא, הרב שמואל אברהם זלטנרייך.
בשנת ה'תשי"ח (1958) ייסד אביו בירושלים את השכונה החרדית קריית מטרסדורף. מאז היה מגיע מעת לעת להנהיג גם את הקהילה בישראל, בה הוקמו מוסדות מענה שמחה וישיבת בית שמואל על שם אביו.
לאחר פטירת אביו בחג השבועות תש"ם, מילא את מקומו כגאב"ד מטרסדורף.
מלבד זאת נטל חלק בפעילות מועצת גדולי התורה של ארצות הברית, ופעל רבות בהמשכת נחלת מורשת ותורת ה'חתם סופר', ואף נטל חלק פעיל בהנהגה של יהדות ארצות הברית.
בחודש האחרון לחייו אושפז בבית החולים במצב קשה, ובבית מדרשו 'חתן סופר' מטרסדורף בשכונת בורו פארק בברוקלין נערכו תפילות רבות וחיזוקים להחלמתו, בא' בסיוון תשע"ח נפטר, הלווייתו התחילה בארצות הברית מישיבת חתן סופר בבורו פארק, במעמד רבנים ומאות אנשים, ארונו הובא ארצה ויצא מהיכל ישיבת בית שמואל בקרית מטרסדורף בירושלים שם ספד לו בין השאר אחיינו הרב יצחק יחיאל ארנפלד, ונקבר בהר המנוחות ליד קבר אביו.
שורש 166
שורש 166, או לי בּוּ (בסינית: 里部, פיניין: Lǐ bù) הוא השורש המאה שישים-ושישה של הכתב הסיני. פירושו "כפר" או "לי (יחידת מרחק סינית מסורתית)" והוא האחרון מתוך 20 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 290 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
בסינית מפושטת, 裏 או 裡 שפירושן "בתוך" או "פנימי" היא מוזג אל 里 ונמצא בשימוש נפוץ במשמעות זו.
שלושת המיתרים
שלושת חברי השלישייה עבדו כשחקנים בתיאטרון הקאמרי כאשר אחרי הופעות ובמהלך חזרות שרו יחדיו להנאתם. תוצאת ניסיונות אלו הייתה יצירת שלישיית-זמר שהחלה לפעול בשם "שלושת המיתרים" ב-1957. עוד לפני כן הופיעו השלושה בפני חיילים בעת מבצע סיני. בעקבות ההרמוניות המיוחדות שיצרו לביא, בורודו וישראלי זכתה השלישייה להכרה ארצית ובינלאומית. בחו"ל השתמשה השלישייה בשם "טריו ערבה".
בין שיריה הנודעים ניתן למנות את "דודו" (מתוך ההצגה "הוא הלך בשדות"), "שדמתי", "אורחה במדבר" ("ימין ושמאל רק חול וחול"), "למדבר" ("לך לך למדבר"), "בוקרי לכיש" ("הו לכיש לכישה") ולהיטה הגדול ביותר: "שיר הבוקרים" ("ערבה ערבה אין קץ"), שגם העניק לה את שמה הפופולרי. השלישייה הופיעה באירופה, כאשר שיא מסע ההופעות שלה היה בסדרת הופעות באולם ה"אולימפיה" בפריז עם שארל אזנבור וז'אק ברל.
תאי פאנט
תאי פאנט (באנגלית: Paneth cell) הם תאים שמהווים חלק מהתאים באפיתל המעי הדק, לצד תאי גביע, אנטרוציטים, ותאים אנטרואנדוקרינים. חלקם יכולים להימצא גם במעי העיוור (Caecum) ובתוספתן. הם נמצאים מתחת לתאי האב של המעי בבלוטות המעי (הנקראות גם קריפטות של Lieberkühn).
שלושת המיתרים
לאחר החזרה לארץ התפרקה השלישייה.
תאי פאנט
כאשר הם נחשפים לחיידקים או לאנטיגנים חיידקיים, תאי פאנט מפרישים מספר תרכובות אנטי-מיקרוביאליות (בעיקר דפנסינים וליזוזימים) לתוך לומן בלוטת המעי, ובכך תורמים לשמירה על מחסום מערכת העיכול על ידי שליטה בחיידקי המעיים. לכן ניתן לטעון כי תאי פאנט ממלאים תפקיד במערכת החיסון המולדת.
תאי פאנט נקראים על שם הפתולוג האוסטרי יוזף פאנט שחי במאה ה-19.
מבנה
תאי פאנט נמצאים בכל המעי הדק ובappendix השוכן בבסיס בלוטות המעי. יש יותר תאי פאנט באזור סוף המעי הדק מאשר באזורים אחרים של המעי הדק. כמו שושלות תאי האפיתל האחרות במעי הדק, מקורם של תאי הפאנט באזור תאי הגזע הסמוך לתחתית הבלוטה. בכל קריפטה של המעי הדק ישנם בממוצע 5–12 תאי פאנט.
בניגוד לשאר סוגי תאי האפיתל, תאי פאנט מקורם באזור תאי הגזע, הם נודדים מטה ממנו, אך נשארים ממש בסמוך אליו. אם כי תפקידם אינו ידוע לחלוטין מיקומם מצביע על כך שתאי פאנט חשובים בהגנה על תאי הגזע של הבלוטה מפני חיידקים. יתר על כן, מבין ארבעת שושלת תאי המעי שהוזכרו לעיל, תאי פאנט חיים הכי הרבה זמן (כ-57 ימים).
פונקציה
קריפטות המעי הדק מכילות תאי גזע המשמשים לחידוש תאי אפיתל מתים שנעלמו מהווילי. תאי פאנט תומכים במחסום הפיזי של האפיתל על ידי מתן אותות נישה חיוניים לתאי גזע של המעיים שנמצאים לידם. הגנה וגירוי של תאי גזע אלו חיוניים לתחזוקה ארוכת הטווח של אפיתל המעי. תאי פאנט ממלאים תפקיד חיוני בתחזוקת אפיתל המעי.
חישת מיקרוביוטה
תאי פאנט מפרישים דפנסינים כאשר הם נחשפים לחיידקים (הן בקטריה גראם חיובית והן בקטריה גראם שלילית) או לחומרים בקטריליים כגון ליפופוליסכריד או חומצה ליפוטאיכואית, מורמיל דיפפטיד או ליפיד A. הם מתעוררים לפעילות בעקבות איתות כולינרגי, שמגיע בדרך כלל לפני הגעת מזון שעלול לטמון בחובו חיידקים חדשים.
תאי פאנט מזהים בקטריה בזכות אות שהם מקבלים מ Toll-like receptor התלוי בMyD88. הפעלת הנ"ל גוררת תגובה אנטי-מיקרוביאלית. מחקר הראה שתאי פאנט של עכברים ובני אדם מבטאים רמות גבוהות של TLR9 בגרגירי הפרשה. TLR9 מגיב ל- CpG-ODN ולאוליגונוקלאוטידים ללא מתילציה (unmethylated oligonucleotides), דפוסים מולקולריים הקשורים לפתוגן (PAMPs) האופייניים ל-DNA חיידקי. הפנמת PAMPs האלה וכתוצאה מכך הפעלת TLR9 מובילה לדה-גרנולציה ושחרור של פפטידים אנטי-מיקרוביאליים והפרשות אחרות. באופן מפתיע, תאי פאנט עכבריים אינם מבטאים תעתיקי mRNA עבור TLR4.
חשיבות קלינית
קיים קשר בין תאי Paneth המפרישים כמות מופחתת של הדפנסינים HD-5 ו-HD-6 (באדם) ופפטידים אנטי-מיקרוביאליים לבין מחלות מעי דלקתיות. בנוסף לכך, כמה מהאללים המעלים את הסיכויים להתפתחות מחלת קרוהן קשורים לתפקוד לקוי של תאי Paneth בתהליכים כמו אוטופגיה, תגובה לחלבון לא מקופל וויסות תפקוד המיטוכונדריה.
יש הסוברים כי תפקוד לקוי של תאי Paneth פוגע בפפטידים אנטי-מיקרוביאליים, פגיעה שמובילה לשינוי בהרכב המיקרוביוטה ואף גורמת לדיסביוזה. חולי מחלת קרוהן אצלם אחוז גבוה יותר של תאי הPaneth אינו תקין סובלים ממגוון חיידקי מופחת משמעותית בהשוואה לחולים עם אחוז נמוך יותר של תאי Paneth חריגים. כלומר, חוסר תפקוד של תאי Paneth עלול להפחית את כמות החיידקים המייקרוביוטים שתפקידם הוא הגנה. ביחד, ממצאים אלה תומכים בתיאוריה לפיה תפקוד לקוי של תאי Paneth עלול להוביל למיקרוביוטה דיסביוטית, אשר בתורה עלולה להוביל להתפתחות מחלת קרוהן. עם זאת, טרם נקבע האם תפקוד לקוי של תאי Paneth הוא הגורם לדיסביוזיס, או ההשפעה הנלווית שלו.
דמיון
דמיון הוא התהליך ההכרתי שמתחולל כאשר אדם מרגיש תחושות וחווה מאורעות שאינם קשורים ישירות למציאות סביבו. הדמיון מושפע מפעילות החושים בדרך עקיפה, כשאלו מספקים לאדם את מכלול התחושות כלפי אירועים חיצוניים. בעת פעולת הדמיון, התחושות שמקורן בחושים, עוברות עיבוד במוח.
המילה דמיון מציינת לא רק את התהליך ההכרתי המשותף לכל בני האדם, ואולי גם לחלק מבעלי חיים, אלא גם את מידת השוני בין התחושות שמתלוות לתהליך ובין המציאות.
יש הגדרות למונח "דמיון" העושות הפרדה בין ההיבט החישתי של האובייקט או החוויה המדומיינים, לבין ההיבט הרגשי שלו - כלומר, הרגשות שהוא מעורר בחווייה הנפשית של הפרט.
שימושים
"דמיון מפותח" הוא תכונה שמאפיינת סופרים, משוררים, ואמנים אחרים; ואף מדענים וחוקרים. הדמיון מוביל לחשיבה מדעית משום שהוא מספק תשובות ומסייע ביצירת פתרונות ביניים במצבים בהם הידע וההבנה אינם מספיקים.
הדמיון ביהדות
אין בתנ"ך מילה מיוחדת המתייחסת לדמיון; אבל ברמזים אליו שתמיד מובאים בהקשר תאולוגי, קיים יחס דואלי כלפיו. בהקשר שלילי, הדמיון מאוזכר בבראשית ו:ה: 'וכל יצר מחשבות לבו, רק רע כל היום'; וכמו כן, קיים האיסור 'לא תעשה לך פסל וכל תמונה אשר בשמים ממעל ואשר בארץ מתחת ואשר במים מתחת לארץ' (שמות כ:ב). בהקשר החיובי הוא מאוזכר בשמות לא:ד-ה: 'לחשוב מחשבות לעשות בזהב ובכסף ובנחושת ובחרושת אבן למלאת ובחרושת עץ לעשות בכל מלאכה'; וכן אין ספק כי לנבואה המקראית סממנים מובהקים של דמיון. כמו כן, האנתרופומורפיזמים המרובים הקיימים במקרא, וכן ספר שיר השירים כמטפורה לאהבת האל את כנסת ישראל הם דוגמאות ליחסה המכיל של היהדות המקרית כלפי הדמיון.
בעקבות אריסטו, הרמב"ם טען שהדמיון מוגבל על ידי קליטתם של החושים – ואינו מסוגל להתעלות לעבר האמיתות המופשטות של הפילוסופיה. ואולם בה בשעה שלדידו תוצר הדמיון הוא תפישות גשמיות של האל וחזיונות שווא, כן הוא נותן מקום לנבואה. אדרבה, לפי הפילוסופיה היהודית הדמיון הוא הכושר האנושי הקולט את ההשפעה האלוהית ואף מתקשר בה. יחד עם זאת, הרמב"ם מעמם את תפקידו הנעלה של הדמיון, בכך שהוא מורה כי הנבואה לא תתקיים עד לדורו של המשיח. מהרטמן עולה כי יחסה הדו-ערכי של היהדות כלפי הדמיון, גרם לריכוז האנרגיות הטמונות בו בכיוון של כתיבה ולא בכיוון של האמנות הפלסטית – כבשאר התרבויות של העולם הקדום. אדרבה, עיקר גדול ביהדות הוא שלאל אין גוף ואין דמות הגוף – כמאמר הרמב"ם, במורה נבוכים, פרק א:
על פי הרטמן עוד עולה כי דווקא מה שנראה על פניו כדיכוי הדמיון, הניב את המיסטיקה היהודית. אבל למעשה כאשר קמה תנועת הקבלה, חדרו אל עולם הפרשנות רעיונות של פנטזיות קוסמיות ודמונולוגיות, אשר היו בנמצא כבר במדרשי האגדה של חז"ל. למעשה המיסטיקה מזמינה עצמים וישויות מופלאים לקרום עור וגידים. הן מעשה בראשית והן מעשה מרכבה היו למוקד הפנטזיה הספקולטיבית. יתר על כן, כסיפור של גאולה הקבלה מעיזה לגרור את אלוהים אל תוך תחום התשוקות ואף משווה לו דמות נקבית ואימהית (השכינה). גם אלוהים מתואר כנמצא בגלות. במאמרו, הרטמן עורך ניסיון לאפיין את 'הדמיון היהודי'. לדידו, הוא תמיד תחת שלטון המילה הכתובה וטקסטים - אם זה התנ"ך, התורה שבע"פ, או סידור התפילה - ואילו לזוהר סממנים של יצירה פסידו-אפיגרפית. למרות שלטונה של האות הכתובה, לא התהווה קרע בינה לבין הרוח, והפרשנות היצירתית גישרה בין שתיהן.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
נמצאו מאפיינים דומים ברשמת המוח החשמלית של אנשים המדמיינים, מתבוננים או מבצעים תנועות. ממצאים אלה תומכים בסברה כי קיימת חפיפה מסוימת בין התהליכים המשמשים לתכנון פעולות, זיהוי פעולות והעלאתן בדמיון.
התפתחות הדמיון
הדמיון מתפתח לאורך חייו של האדם כבר בגילאי 3–6 לילדים יש עולם דמיון עשיר. אחת הדרכים להעשיר ולפתח את הדמיון היא על ידי משחק.
ועדת לנדס
הוועדה לבחינת המתווה לשידור הציבורי העתידי בישראל (נקראת גם: ועדת לנדס) היא ועדה ציבורית אשר מונתה על ידי שר התקשורת לשעבר גלעד ארדן ומשימתה הייתה לבחון את המתווה לשידור הציבורי העתידי במדינת ישראל. המלצות הוועדה הובילו לחקיקת חוק השידור הציבורי הישראלי אשר קבע את סגירת רשות השידור והטלוויזיה החינוכית הישראלית והקמת תאגיד השידור הישראלי. הוועדה הגישה את מסקנותיה במרץ 2014.
רקע
בחודש יולי 2013 שכר שר התקשורת גלעד ארדן חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות, ובספטמבר 2013 הציג ארדן את הוועדה לבחינת השידור הציבורי בראשות איש התקשורת רם לנדס שהוקמה, לדברי ארדן, משום שרשות השידור זקוקה לשינוי משמעותי שבניגוד לעבר לא יובל על ידי אנשי הרשות עצמם. במעמד זה הבהיר ארדן כי אין כל כוונה לסגור לחלוטין את השידור הציבורי בישראל בשל הרב-תרבותיות בחברה הישראלית המצדיקה את קיומו של ערוץ ציבורי שאינו מוכוון רייטינג ובשל המבנה הכלכלי של ישראל, שכן בהיעדר שידור ציבורי גופי השידור יהיו בידי בעלי הון המונעים מאינטרסים. לוועדה הוקצבו שלושה חודשים לגיבוש מסקנות בטרם יחל הליך החקיקה המבוסס על המלצותיה.
הרכב הוועדה
הוועדה פעלה במשך שלושה חודשים לניסוח דו"ח אשר עוסק בשידור הציבורי במדינת ישראל. בראש הוועדה עמד איש התקשורת והמפיק רם לנדס, ובשל כך נקראת הוועדה גם "ועדת לנדס".
מהלך העבודה
במהלך עבודתה קיימה הוועדה למעלה מ-20 ישיבות וראיינה למעלה מ-70 אנשי מקצוע, מומחים, יועצים, מנהלים ועובדי השידור הציבורי. כמו כן הוועדה הסתייעה בחברת ייעוץ מקצועית בראשות רם בלינקוב, אשר עסקה בניתוח שוק השידורים בארץ ובעולם. כמו כן, במסגרת עבודת הוועדה פעלה גם ועדת משנה בראשות רם לנדס.
סגירת רשות השידור
הוועדה קבעה כי יש לגנוז את הרפורמה ברשות השידור שנחתמה זמן קצר קודם לכן, וכי יש להקים גוף חדש שיחליף את רשות השידור. רשות השידור נסגרה לבסוף לאחר עיכובים ומאבקים רבים במאי 2017. בעניין המפוטרים, הוועדה המליצה כי לעובדי רשות השידור הפורשים ישולמו פיצויים הוגנים ונדיבים.
ביטול האגרה
כחלק מהמלצותיה קבעה הוועדה כי יש להפסיק את גביית אגרת הטלוויזיה, וכך המשדר הציבורי לא יעסוק עוד בגבייה ישירה מן הציבור, אלא יקבל תקציב קבוע מתוך תקציב המדינה. עם זאת, רוב תקציב תאגיד השידור הציבורי כיום (כ-650 מיליון ש"ח) מגיע מתוך תשלום אגרת הרדיו של אזרחי המדינה.
הקמת תאגיד השידור הציבורי
הוועדה המליצה על הקמת תאגיד שידור ציבורי חדש, אשר יפעיל שלושה ערוצי טלוויזיה ואת תחנות "קול ישראל", ויכלול בתוכו את פעילות רשות השידור והטלוויזיה החינוכית. כמו כן הוועדה המליצה כי התאגיד יפעל בתקציב של 670 עד 720 מיליון ש"ח, בצמוד למדד המחירים לצרכן.
מועצת תאגיד השידור הציבורי
תפקידי מועצת התאגיד לפי הוועדה הם לפקח על חטיבת שיווק הפרסומות, לקבוע את יעדי התאגיד ולאשר את לוחות השידורים העונתיים של תאגיד השידור.
מנכ"ל תאגיד השידור
על פי המלצות הוועדה, מנכ"ל התאגיד יהיה אדם בעל כישורים המתאימים לתפקיד. המנכ"ל ימונה על ידי ועדת איתור המורכבת משלושה מחברי מועצת התאגיד, ובראשה יעמוד יושב ראש המועצה. תקופת כהונתו של המנכ"ל תהיה 4 שנים, כאשר ניתן יהיה להאריכה בכהונה אחת בלבד.
טלוויזיה
ועדת לנדס המליצה שתאגיד השידור יפעיל שלושה ערוצי טלוויזיה, שיחליפו את ערוצי רשות השידור. כמו כן הוועדה המליצה כי התאגיד ירכוש תוכן מידי חברות הפקה חיצוניות ותוכני רכש מחו"ל (אשר עלותם לא תעלה על 10% מתקציב התוכן), ולא יפיק תוכניות בעצמו (למעט חדשות).
פיקוח
הוועדה המליצה שהתאגיד יפוקח על ידי הרשות לשידורים מסחריים, ועד להקמתה יפוקח על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
ארכיון רשות השידור
באשר לארכיון רשות השידור, המליצה הוועדה לבצע הליך דיגיטציה של ארכיון הרדיו והטלוויזיה, כיוון שמצבו נכון לכתיבת הדו"ח היה בכי רע, ולהנגיש אותו לציבור באמצעות אתר אינטרנט.
סגירת הטלוויזיה החינוכית
במסגרת עבודתה, הפעילה הוועדה ועדת-משנה אשר עסקה בעתיד הטלוויזיה החינוכית. בסיכום מסקנותיה, המליצה הוועדה על סגירת הטלוויזיה החינוכית והחלפתה בערוץ טלוויזיה לילדים ולנוער והתנתה זאת בהקמת תאגיד השידור הציבורי. אם תאגיד השידור לא יוקם, המליצה הוועדה לבצע התייעלות משמעותית בפעילות הטלוויזיה החינוכית.
הוועדה המליצה לרכז את השידורים בערוץ נפרד ששידוריו ייועדו לקהל בגילאים 6–15, ולצורך כך להקצות 40 מיליון ש"ח מתקציב התאגיד, וכי משרד החינוך יקצה עוד 40 מיליון ש"ח לשידורים לילדים ולנוער.
אם יפוטרו עובדים מהטלוויזיה החינוכית, המליצה הוועדה להעניק להם תנאי פרישה דומים במידה רבה מאוד לאלו של רשות השידור.
יישום המלצות הוועדה
עם הגשת מסקנות הוועדה, ב-11 ביוני 2014 החלה ועדה מיוחדת בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר וב-29 ביולי אושרה הצעת החוק. כמה ח"כים מתחו ביקורת על המהירות בה הועבר החוק, בשל הרצון לאשר את הצעת החוק עוד לפני סיום מושב הכנסת בחודש יולי. על פי חוק השידור הציבורי, הפסיקה רשות השידור את שידוריה ב-14 במאי 2017, וב-15 במאי עלה לשידור תאגיד השידור הישראלי. נוסח החוק המקורי קבע שב-31 במרץ 2015 יחלו שידוריו של תאגיד השידור הציבורי ויפסקו שידורי רשות השידור. מועד זה נדחה פעמים אחדות, עד ל-15 במאי 2017, היום בו עלה התאגיד לשידור. הרשות תיסגר באופן סופי כשיודיע הממונה על פירוקה כי סיים לממש את נכסיה ולשלם את כל חובותיה.
בתחילת אוגוסט מונה פרופסור דוד האן לכונס הנכסים של הרשות. עם מינויו, הוא פיטר את מנכ"ל הרשות, יוני בן מנחם ומינה את יונה ויזנטל, לשעבר סמנכ"ל התוכן של yes, לעורך הראשי של הרשות לתקופת הפירוק.
בספטמבר 2014 החל לפעול אתר האינטרנט של תאגיד השידור הישראלי ובו מכרזים לאיתור סמנכ"לים ולמיתוג. בו בזמן החלה בניית הדירקטוריון של הגוף החדש, ובמקביל נמשך תהליך סיום עבודתם של עובדים ותיקים ברשות השידור.
במרץ 2015 פורסם כי אלדד קובלנץ מונה לעמוד בראש תאגיד השידור הציבורי החדש. יו"ר דירקטוריון התאגיד הוא גיל עומר. דוברת התאגיד היא העיתונאית גילי שם טוב. לתאגיד הצטרפו מספר עיתונאים, בהם אריה גולן, אסתי פרז ומלאכי חזקיה מרשת ב'.
ב-3 בספטמבר 2015 תוקן חוק רשות השידור כך שסגירתה תידחה ממרץ 2015 למרץ 2016, התיקון גם מרחיב משמעותית את סמכויות המנכ"ל הזמני של תאגיד השידור החדש אלדד קובלנץ ומאריך את כהונתו. כמו כן חוקק "סעיף ההשתקה", שקובע כי בשידורי הרשות יש להימנע מחד צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, ממתן ציונים והדבקת תווים, מהעלמת עובדות או מהטמעתן באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי". סעיף זה עורר ביקורת רבה ועתיד להיות מתוקן בעתיד.
ב-7 ביוני 2016 מונתה שלומית אברהם גלוברזון למנהלת חטיבת החדשות. עוד באותו יום מונה לתפקיד מנהל כאן ב' עומר בן רובי, שב-15 השנים האחרונות מילא תפקידי ניהול ועריכה בכירים בגלי צה"ל. למנהל רשת ג' מונה יובל גנור, שכיהן בין השנים 2008–2011 כמנהל רדיו 88FM ומשנת 2012 ערך מהדורות חדשות בקול ישראל וערך והגיש תוכניות ויומני אקטואליה ברשת ב'. כן הוחלט כי משה מורד ימשיך בתפקידו כמנהל רדיו 88FM תחת התאגיד החדש.
בסוף אוקטובר 2016, לאחר שוועדה שמונתה כדי לטפל בנושא לא הגיעה להכרעה, הודיע בנימין נתניהו בפתיחת מושב הכנסת כי יפעל לסגירת תאגיד השידור הישראלי ולשיקום רשות השידור הודעה שעוררה ביקורת רבה מכל קצוות הקשת הפוליטית.
נכון לנובמבר 2016 גויסו כ-600 עובדים לשורות התאגיד, רובם אנשי מנהלה, כספים וטכנולוגיה. תקציב כוח האדם שהועמד לטובת גיוס עובדים מאפשר גיוס של עד 912 עובדים.
בוסאסו
ליד העיר, נמצאים נמל התעופה בוסאסו ונמל בוסאסו.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת לחופי מפרץ עדן, כ-1,093 ק"מ מבירת סומליה, מוגדישו.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (34 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (26 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 201 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (73 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
עקבה
עַקַבָּה (בערבית: العقبة; תעתיק: "אל-עקבה") היא עיר בדרום-מערב ירדן, השוכנת לחופו של מפרץ אילת, ממזרח לעיר אילת שבישראל. העיר היא בירת מחוז עקבה ומשמשת כמרכז תיירותי, בעיקר לצלילה. בשנת 2021 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-95,048 תושבים. נמלה הוא היחיד במדינה, ודרכו עובר רובו המכריע של הסחר הבינלאומי של ירדן.
העת העתיקה
האזור שבו שוכנת עקבה נודע בשם אילת בעברית (וככל הנראה, גם באדומית) בימי קדם. באזור שכן יישוב כבר בשנת 4000 לפני הספירה לערך, ובתל חליפה, כ-4 ק"מ מערבית למרכז העיר, סמוך לגבול הבינלאומי עם ישראל, נחשפו שרידיו של מרכז עיבוד נחושת שפעל בין המאה ה-10 למאה ה-5 לפנה"ס. מטבעות אקסומיים וקרמיקה מסין מעידים על כך שהעיר שימשה כמרכז מסחרי בינלאומי, שהיה מקושר באמצעות דרך המלך אל פטרה ודמשק בצפון, ואל מצרים במערב. העיר הייתה מרכז אדומי ולאחר מכן שימשה את הנבטים. בתקופת בית תלמי כונה המקום בשם "ברניקה" ובפי הרומאים נקראה בשמהּ העתיק "איילה" וגם "אאלאנה". בתקופה הרומית העיר ונמלה פרחו, והקיסר טראיאנוס חידש את דרך המלך, שזכתה לשם "ויה טראיאנה נובה". בתקופתו של הקיסר דיוקלטיאנוס הועבר הלגיון העשירי פרטנסיס מירושלים אל איילה, ובעיר נחשפה כנסייה ביזנטית המתוארכת לסוף המאה ה-3.
ימי הביניים
בשנת 650 נכבש האזור על ידי עות'מאן בן עפאן, שהקים בעקבה את העיר המוסלמית איילה מדרום ליישוב הרומי-ביזנטי. העיר שאורכה הגיע ל-175 מטרים ורוחבה עמד על 145 מטרים, הוקפה בחומה בעובי של 2.6 מטרים ובגובה של 4.5 מטרים, ונקבעו בה 24 מגדלים. איילה שגשגה תחת שלטונם של בית אומיה, בית עבאס והפאטימים; אך בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13 החלה לשקוע בעקבות התקפות הבדואים והצלבנים ובשל רעידת אדמה שפקדה אותה ב-1068. ב-1116 כבש בלדווין הראשון מלך ירושלים את העיר ללא התנגדות, והקים עיר חדשה כחצי קילומטר מדרום לעיר המוסלמית. בעיר החדשה הוקמה מצודה, ובמקביל בוצר אי האלמוגים השוכן מולה, לחופי סיני. ב-1170 לכל המאוחר, כבש צלאח א-דין את העיר מידי הצלבנים, וב-1250 היא נכבשה בידי הממלוכים. לקראת סוף השלטון הממלוכי הקים הסולטאן אל-מלכ אל-אשרף קאנצוה אל-ע'ורי (1501–1516) מצודה במקום ששכנה בו המצודה הצלבנית, אך הדבר לא מנע את כיבוש העיר בידי האימפריה העות'מאנית. חשיבותה של עקבה ירדה, והיא הייתה לכפר דייגים קטן.
בין השנים 1841–1892 הוצב חיל מצב מצרי בעקבה וסביבתה כדי להגן על עולי הרגל ממצרים. בשנת 1892 הוחלף הכוח המצרי בידי הסולטאן הטורקי.
המאה ה-20
בקיץ 1932 בעת המרד של אבן רפאדה נגד אבן סעוד בערב הסעודית עגנה אוניית מלחמה בריטית ליד עקבה ופורסם שבריטניה מספחת את עקבה לשטחה כמושבת כתר, שמועה שהוכחשה על ידי בריטניה. אולם השמועות הביאו לזעזועים בממשלת עבר הירדן ותסיסה בעולם הערבי.
בשנת 1965, כדי לסייע לעקבה ולממלכה הירדנית, נחתם חוזה החלפת שטחים בין ירדן לערב הסעודית. ירדן הגדילה את המוצא שלה לים על ידי תוספת של 19 קילומטרים של חוף במפרץ עקבה וקיבלה שטח של 6,000 קמ"ר בפנים הארץ. בתמורה העניקה לממלכה הסעודית שטח מדברי של 7,000 קמ"ר. הממלכות מקיימות משא ומתן לגבי עסקה נוספת שתגדיל עוד יותר את המוצא הימי היחיד של ירדן.
עקבה הייתה השער העיקרי ליבוא מוצרים לעיראק בשנות השמונים של המאה ה-20, כאשר המוצא הימי של עיראק אל המפרץ הפרסי היה מוגבל בשל מלחמת איראן–עיראק, ועד פרוץ מלחמת המפרץ בשנת 1991.
כלכלה ותיירות
מאז שנת 2001 מוכרזת עקבה כאזור כלכלי מיוחד המנוהל על ידי "רשות האזור הכלכלי המיוחד של עקבה" (Aqaba Special Economic Zone Authority או ASEZA). כלכלת העיר מתבססת על התיירות ועל פעילות נמלה, ושיעור הצמיחה הכלכלית שלה גדול מהממוצע הלאומי. בעיר הנהנית מהקלות מיסוי מסוימות, הולכים ומוקמים מספר פרויקטים נדלניים רחבי היקף, בעיקר בתי מלון, דוגמת "מפרץ טטלה", "סריאת אל-עקבה" ו"איילה אואזיס". פרויקט רחב היקף נוסף הוא "מארסה זאייד" שיכלול מרינה ובה מקום עגינה לכ-300 סירות, מסוף לאוניות תענוגות ומספר בתי מלון.
מאחר שנמל עקבה הוא הנמל היחיד בירדן, כמעט כל הסחר הבינלאומי של המדינה עובר דרכו, ובכלל זה ייצוא הפוספטים של המדינה. לצד הנמל התפתחה תעשייה כבדה והוא משמש גם כמרכז לוגיסטי של מספר חברות בינלאומיות. מסוף הפוספטים והתפזורת שוכן מייד מדרום לעיר, בעוד שנמל המכולות ורציף המעבורת לסיני שוכנים כשבעה ק"מ דרומית למרכז העיר. נמל צבאי ומסוף דלק פועלים בדרומה של רצועת החוף הירדנית. קיימות תוכניות להקים נמל חדש סמוך לגבול הסעודי, ולחסל את הנמל הקיים. ביוני 2022 אירע בו אסון דליפת כלוריד שהוביל למותם של 13 אנשים.
התיירות היא אחד מענפי הכלכלה החשובים בעיר, ולצד חופי העיר והספורט הימי המשגשג בה, היא משמשת כנקודת מוצא לתיירים המבקרים בפטרה ובוואדי ראם. עקבה נבחרה כעיר התיירות הערבית לשנת 2011.
רועי בר-נתן
רועי בר-נתן (נולד ב-18 בדצמבר 1976 בתל אביב) הוא קומיקאי, שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
רועי בר-נתן נולד בתל אביב וכשהיה בן שנתיים עבר להרצליה. לבר-נתן שתי אחיות גדולות.
אביו גבריאל (גבי) בר-נתן היה מאוהדיה הידועים של קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב. סבו מצד אביו היה יהודה בר-נתן, הנשיא השני של התאחדות התעשיינים. סבו מצד אמו היה משה מילר מולאור, משפטן, עיתונאי ופעיל ציוני. רב סבו (סבה של אמו) היה אלכסנדר מאכט, אלוף ליטא בשחמט והמנהל הראשון של הבנק לתעשייה. בן דודו הוא הפסנתרן הישראלי ינון ברנתן.
בר-נתן הוא בוגר תיכון אלון ברמת השרון, במגמת תיאטרון.
במהלך שירותו בלהקה צבאית החל להופיע במועדון הסטנד-אפ "דומינו גרוס" ובסוף שנת 1998 נבחר על ידי עמירם גרוס להשתתף בתוכנית הטלוויזיה "דומינו", לצד קומיקאים כמו רותם אבוהב, אסי כהן וגורי אלפי. התוכנית כללה מערכונים וקטעי סטנד-אפ ונונסנס ושודרה בטלוויזיה החינוכית במשך שתי עונות, ביניהן התחלפו חברי הצוות. בר נתן יצר וגילם ב"דומינו" דמויות נשים בשם פריצי ומאשה והן הפכו מזוהות עמו.
עם סיום התוכנית בשנת 2000 העלה עם שגית סול ואדיר מילר את מופע הבידור "אפקט הדומינו". לאחר מכן שיחק בהצגה "הם יורים גם ביונים" בתיאטרון הבימה. בשנת 2002 הצטרף לעונתה השנייה של תוכניתו של אדיר מילר, "ערב אדיר", והשתתף בה עד רדתה משידור בשנת 2004. בתוכנית זו התפרסם בחיקוי של מושא הערצתו גידי גוב.
בשנת 2002 השתתף בסרט הקולנוע "פיתוי" של ערן ריקליס לצד דפנה רכטר, אורנה פיטוסי ושרון אלכסנדר.
בשנים 2003 ו-2005 השתתף בפסטיגל ובשנת 2004 שיחק בהצגה "מאמאמיה" לצד ציפי שביט וחני נחמיאס. בנוסף דיבב בסדרת האנימציה של אסף הראל "מ.ק 22".
בשנת 2006 הנחה את התוכנית "קטן עלי" באותו ערוץ לצד רותם אבוהב והשתתף בדיבוב סדרת האנימציה "סוד כמוס" עם טלי אורן וניקו בר. כמו כן התארח בתוכנית "גריל" וחיקה בה את רבקה מיכאלי בפרק שהוקדש לה.
בשנת 2007 השתתף בגרסה הישראלית ל"אבניו Q" ובמחזמר "היפה והחיה". בחנוכה 2008 הנחה את "פסטיבל שירי הילדים המחודש" לצד טלי אורן. באותה שנה יצר יחד עם גורי אלפי ושחר סגל את הקומדיה "שולץ" ששודרה ב-yes. בר נתן גילם את אברם שולץ, במאי בידור פיקטיבי, וראיין אמנים ישראלים כמאמן אישי המשיא להם עצות הומוריסטיות.
בשנת 2008 הוצב במקום ה-10 ברשימת "תל אביב אחת" בראשות רון חולדאי, אך לא נכנס למועצת העירייה, לאחר שהרשימה זכתה ב-5 מנדטים בבחירות המוניציפליות.
בשנת 2009 העלה מופע משירי להקת "גזוז" עם גורי אלפי וטלי אורן לרגל 30 שנים להתפרקות הלהקה, ולאור ההצלחה המשיכו השלושה להופיע גם בשנים הבאות. באותה שנה השתתף בסדרה "דני הוליווד" בתפקיד אורח הידועה בשם "פריץ" מעצב החתונה של האחים.
מאפריל 2010 ועד סוף 2011 הגיש בהתנדבות את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מתגעגעות" בגלי צה"ל, לצד התסריטאית ואשת הטלוויזיה שחר סגל. תוכנית זו עסקה בנוסטלגיה ובעולם התרבות הישראלי ובה בא לידי ביטוי זיכרונו יוצא הדופן של בר נתן ובקיאותו בתחום. התוכנית זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2012.
בשנת 2010 הצטרף לצוות העונה השלישית של התוכנית "שבוע סוף!" של הזכיינית רשת. התוכנית עברה בעונה זו שינויים ניכרים בפורמט, לא זכתה להצלחה וירדה משידור לאחר ארבע תוכניות בלבד.
בשנת 2011 החל להנחות את תוכנית הבידור "מה נסגר?" בערוץ 10. ב-2018 עברה התוכנית לכאן 11 ושודרה עד תום עונתה השמינית.
באוקטובר 2015 החל שידורה של הסדרה הקומית "מריו" בערוץ הילדים, ובה משחק בר-נתן בתפקיד הראשי, לצד מיה דגן ודב נבון.
בשנת 2023 השתתף בסדרה מדרסה ושיחק את דמותו של איתן כץ, המורה בבית הספר דו-לשוני.
וולפגנג, נסיך הסן
וולפגנג, רוזן הסן (בגרמנית: Wolfgang von Hessen; 6 בנובמבר 1896 – 12 ביולי 1989), היה נסיך גרמני מבית הסן וחתנו של מקס פון באדן.
ביוגרפיה
וולפגנג נולד ב-6 בנובמבר 1896 באופנבך, לפרידריך קרל, נסיך הסן ולמרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. בשנת 1918 הוכתר אביו למלך פינלנד, ווולפגנג מונה ליורש העצר, אולם עד מהרה הפכה פינלנד לרפובליקה, בעקבות תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
ב-17 בספטמבר 1924 התחתן וולפגנג עם מריה אלכסנדרה, נסיכת באדן, בתם של מקסימיליאן, נסיך באדן ומריה לואיזה, נסיכת הנובר, אולם לא היו להם ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצב וולפגנג בלפלנד, ושהה שם כשלוש שנים. בשנת 1943 נהרג אחיו כריסטוף, נסיך הסן, ווולפגנג אימץ את בנו קרל. בשנת 1944 נהרגה אשתו במהלך התקפה אווירית על פרנקפורט, ובסוף המלחמה נפל וולפגנג בשבי בעלות הברית. ב-12 ביולי 1989 מת וולפגנג בפרנקפורט, ובעת מותו היה הצאצא האחרון של המלכה ויקטוריה שנולד בחייה.
ויקטור בלנקו
ויקטור איוונוביץ' בֵּלֵנְקוֹ (ברוסית: Виктор Иванович Беленко; נולד ב-15 בפברואר 1947) הוא טייס סובייטי לשעבר שערק למערב עם מטוסו.
ביוגרפיה
בלנקו היה טייס בחטיבת הטיס 513 של חיל האוויר הסובייטי בצ'ונגויבקה. הוא התפרסם ב-6 בספטמבר שנת 1976, כאשר ערק למערב באמצעות הטסת מטוס המיג-25 "פוקסבט" שלו להָקוֹדָטֵה שביפן. הייתה זו הפעם הראשונה בה יכול היה המערב לבחון מטוס זה מקרוב.
מראשית שנות השבעים שבהם נכנס מטוס המיג 25 לשירות מבצעי בברית המועצות מטוס זה נחשב לבעל מעטפת ביצועים חריגה וכאיום ממשי על מטוסי נאט"ו (בעיקר כמטוס ירוט). בין היתר נודע על יכולתו לטוס במהירות של מעל 3 מאך ברום טיסה של מעל 80,000 רגל. בחינתו של המטוס הפתיעה את האמריקאים לנוכח הטכנולוגיה הפשוטה שנתגלתה במטוס ורמת הגימור הנמוכה של חלקיו.
לבלנקו הוענק מקלט מדיני על ידי נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד וסודרה לו קרן נאמנות שהעניקה לו תנאי מחיה נוחים מאוד לשנים הבאות. ארצות הברית תחקרה אותו במשך חמשת החודשים הראשונים שלאחר עריקתו.
מטוס המיג-25 פורק, נבדק ולאחר מכן הוחזר לברית המועצות ב-30 מכולות. בלנקו הביא איתו את מדריך הטיסה של המטוס, מתוך רצון לעזור לטייסים אמריקאים בהערכת ובבחינת המטוס. עם זאת, ממשלת יפן אסרה להטיס את המטוס, והתירה לארצות הברית רק לבדוק את המטוס, ולבצע מבחנים על הקרקע במערכות המכ"ם ומנועי המטוס.
בהיותו בארצות הברית התחתן ונולדו לו שלושה ילדים. בשנת 1995, לאחר התפרקות ברית המועצות ביקר במוסקבה בהקשר לעסקיו.
המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית
המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית הוא מכון מחקר הפועל כחברה בע"מ, ועוסק בחקר הנדסה ימית וחופית ובאוקיינוגרפיה פיזיקלית, בבעלות הטכניון וחברת נמלי ישראל. המכון נודע גם בראשי התיבות שלו בשפה האנגלית- CAMERI - The Israeli Coastal and Marine Engineering Research Institute. ב, מועסקים במכון כ24 עובדים.
המכון ממוקם בקמפוס הטכניון בחיפה בחצרי הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית. המכון מפעיל מערכי איסוף נתוני אוקיינוגרפיה פיזיקלית במתקנים שונים לאורך חופי הארץ. מאז 2021, המכון מפעיל שלוחה באילת.
הקמת המכון
המכון הוקם ב-1976 בקמפוס הטכניון בנווה שאנן, חיפה על ידי הטכניון ורשות הנמלים (לימים: חברת נמלי ישראל) כחלק ממגמה ששלטה באותן השנים במדינות מערביות (כגון דנמרק, הולנד ובריטניה) של הקמת גופי מחקר שיעסקו בחקר יישומי, תחת קורת גג אקדמית.
כבר מראשית ימיו כלל המכון מתקני מחקר נסמך על חברי סגל טכניוני בעיקר שהתמחו במחקר הנדסה ימית במדינות אירופה, בדגש על דנמרק (במכון DHI). בשנותיו הראשונות הוביל המכון, בין היתר, מחקרים בתכנון שוברי הגלים בתל אביב-יפו במתקן שהבניין שאכלס אותו נקרא על שם יהודי אוסטרליה (בהוקרה לקהילות מלבורן וסידני). בניין הידראוליקה, שבו ממוקמים חלק ממשרדי החברה ותעלת הגלים של המכון, נכלל ברשימת המבנים לשימור של הטכניון, בהיותו אחד המבנים הראשונים בקמפוס שבנווה שאנן.
מאז 2021, המכון עומד בתקן האיכות ISO9001:2015 על פי בדיקת מכון התקנים הישראלי.
מדידה ועיבוד נתוני אוקיינוגרפיה פיזיקלית
חוקרי המכון היו הראשונים לזהות גלי פרא ב-2018 מול חופי אשדוד. מדובר בתיעוד היחיד עד כה של גלים מסוג זה במזרח הים התיכון.
מודלים נומריים
במרוצת השנים המכון קנה מוניטין של גוף המחקר המוביל בישראל בתכנון, הרצה וניתוח מודלים נומריים (ממוחשבים). מודלים אלה מתבססים על נתוני אוקיינוגרפיה פיזיקלית (מדודים ומעובדים), ובונה תחזיות ארוכות טווח המתבססות על תשומות (INPUT) אופרטיביות-הנדסיות. מודלים אלה משמשים בראש ובראשונה לצורכי תכנון מרחבי, תסקירי השפעה על הסביבה ותהליכי קבלת החלטות במרחב הימי והחופי.
מודלים פיזיקליים
המכון מתייחד בשני מתקנים ייחודיים בארץ שמאפשרים ביצוע מודלים פיזיקליים בתחומי הנדסה ימית: במסגרת פעילותו בתחום המודלים הפיזיקליים המכון מציע את שירותיו לשורה של חברות הזנק ומאיצי סטארט אפים הפועלים בתחומי החדשנות בתחומי הנדסה ימית וחופית.
חינוטגה
חינוטגה (בספרדית: Jinotega) היא בירת מחוז חינוטגה בניקרגואה. העיר מרוחקת כ-105 ק"מ מעיר הבירה מנגואה.
היסטוריה
חינוטגה הייתה עיר ילידית עוד לפני בואם של הספרדים. לא ידוע מתי בדיוק הספרדים התחילו להתיישב בעיר, על פי ההערכות באזור סוף המאה ה-16, אבל גם בתחילת המאה ה-18 לא הייתה התיישבות קבע שלהם. כמה עשרות שנים לאחר מכן הספרדים כבר התחילו להתיישב בחינוטגה באופן קבוע. ב-1851 חינוטגה קיבלה מעמד של עיירה, וב-1883 היא קיבלה מעמד של עיר.
העיר הייתה מוקד לעימותים שונים במהלך המאה ה-20, כמו הקרבות בין כוחותיו של אוגוסטו ססאר סנדינו לכוח הכיבוש האמריקאי בין 1927 ו-1934, והקרבות במהפכה הניקרגואית בשנות ה-70.
כלכלה
הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על גידול קפה באזור וייצואו. בנוסף מגדלים בסביבת חינוטגה דגנים, כמו תירס וחיטה, ירקות, כמו עגבניות, בצלים ותפוחי אדמה, ופירות שונים. כמו כן, הכלכלה מסתמכת על גידול מקנה וכרייה.
Super Mario Odyssey
Super Mario Odyssey הוא משחק של חברת נינטנדו מסדרת סופר מריו, אשר יצא בלעדית לקונסולת הנינטנדו סוויץ'. המשחק הוא מסוג עולם פתוח שמאפשר לשחקן ללכת בחופשיות ברחבי המפה. המשחק יצא ב-27 באוקטובר 2017. במשחק זה מריו מתאחד עם cappy, (מהמילה cap באנגלית, שמשמעותה כובע) רוח אשר הופכת לכובע של מריו ומאפשרת לו להשתלט על דמויות וחפצים אחרים בעזרת זריקה של הכובע עליהם. במסעם הם יוצאים מסביב לעולם בעזרת חיפוש ירחים המוחבאים ברחבי המפה, על מנת להציל את הנסיכה פיץ' מאויבו באוזר אשר מתכנן להינשא לה. צורת המשחק דומה לזו של Super Mario 64 ו-Super Mario Sunshine.
תקציר העלילה
באוזר, יחד עם הברודאלים, משפחה של ארנבים אשר מתכננים את החתונה, חוטפים את הנסיכה פיץ' מממלכת הפטריות ולוקחים אותה אל ספינת האוויר, שם באוזר מתכנן להתחתן איתה. מריו מגיע להציל אותה אולם לרוע המזל באוזר סילק אותו באמצעות כובעו ומריו נפל אל ממלכת הכובעים. כאשר מריו נעלם, באוזר דרך על כובעו של מריו והתחיל את החתונה כדי להינשא לפיץ'. באוזר קרע את הכובע לחתיכות והעיף אותן באמצעות המדחף. חתיכה מהכובע נמצא על ידי קאפי. מריו פגש את קאפי, אחד מתושבי ממלכת הכובעים, ולמד שבאוזר חטף גם את טיארה, אחותו הקטנה של קאפי. קאפי הצטרף אל מריו ולקח את צורתו של כובעו של מריו, ונתן לו כוח ללכוד יצורים וחפצים אחרים ולשלוט בהם. הם מטיילים בממלכה הקרובה על מנת לשפר את הספינה שלהם, האודיסי, ומתחילים לרדוף אחרי את באוזר.