cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ולטר שטייניץ
שילוב מדע וציונות
ולטר שטייניץ היה ציוני ששילב בין פעילות מדעית ועשייה ציונית. הוא השתתף בקונגרסים הציוניים בבזל ובלונדון. בעשור השני והשלישי של המאה ה-20, עוד בהיותו באוניברסיטת ברסלאו, ערך כמה מסעות לארץ ישראל. הוא הגיע ב-1925 לטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בביקורים אחרים ערך מחקרים מדעיים על הפאונה הימית במזרח אגן הים התיכון, והיה חלוץ הזואולוגים הימיים בתחום חקר הדגה בארץ ישראל. הוא מצא ותיעד מינים חדשים של דגים בארץ ישראל, וגילה שבאזור המזרחי של אגן הים התיכון חיים, לצד מיני דגים ים-תיכוניים, מיני דגים לא-מקומיים שהאוקיינוס ההודי הוא בית גידולם הטבעי. שטייניץ סבר שמיני הדגים הזרים הגיעו לים התיכון בנדידה מהים האדום (שהוא שלוחה צפונית של האוקיינוס ההודי) אל תוך מזרח הים התיכון דרך תעלת סואץ. היות שתעלת סואץ נפתחה ב-1869, עשורים בודדים לפני ששטייניץ ביצע את מחקריו, הוא הבין שהנדידה של בעלי חיים מהאוקיינוס ההודי אל תוך הים התיכון היא תופעה אקולוגית חדשה יחסית, והיה מראשוני הביולוגים שקרא לבצע מעקב שיטתי אחר נדידה של בעלי חיים בין שני הימים. מאז, מחקר נדידת חי ימי דרך תעלת סואץ הסתעף, העמיק, ונמשך גם במאה ה-21. תופעת הנדידה הביולוגית דרך תעלת סואץ מכונה כיום הגירה לספסית.
כביולוג ימי, שטייניץ הכיר בחשיבותן המדעית והכלכלית של תחנות למחקר ביולוגי-ימי ואוקיינוגרפי. בשנת 1919 הגה ונסח את חזונו להקמת תחנת מחקר כזאת בארץ ישראל, ובמשך שני העשורים העוקבים השקיע מאמצים רבים להגשמת התוכנית. הוא הציג את תוכניתו וקבל תמיכה מאישים שונים בתחומי המדע, בתנועה הציונית, ובתחומי העשייה בשטח: פרופסור אלברט איינשטיין, איתו ולטר שטייניץ היה בקשר התכתבות לאורך שנים, צידד ברעיון; המנהיג הציוני והמדען ד"ר חיים ויצמן הכיר בערך והתרומה שתחנה כזאת יכלה להביא ליישוב; ישראל רוקח, ראש עיריית תל אביב, ראה חשיבות בהקמת אקווריום ותחנת מחקר ימי בהקשר לפיתוח העיר בכלל ונמל תל אביב בפרט; עיריית תל אביב הקצתה שטח בחוף העיר למען הקמת התחנה. במקביל, שטייניץ זכה לשיתף פעולה מאנשי מעשה כגון המהנדס ד"ר מאיר גורביץ, איש רב-פעלים שהקים בין היתר את ועדת המים והיה יו"ר שלה, ופעל לפיתוח הדיג והימאות בארץ ישראל. בשנת 1937 נוסדה "חברת אקווריום ותחנת הים תל אביב בע"מ", שפרופ. איינשטיין היה נשיא הכבוד שלה, ולטר שטייניץ מנהלה המדעי, וד"ר מאיר גורביץ נמנה, לצד אנשים ומלומדים נוספים כגון ד"ר פליקס דנציגר, יהושע מרגולין וד"ר אלפרד קלופשטוק, על קבוצת המייסדים. תחילה פעלה החברה מה"חדר הכחול" בבית הספר הימי זבולון על גדת נחל הירקון.
חזון הקמת תחנת מחקר לביולוגיה ימית של ולטר שטייניץ התממש לאחר מותו כאשר בנו, פרופ' היינץ שטייניץ, זואולוג וביולוג ימי במחלקה לזואולוגיה של האוניברסיטה העברית, יזם הקמת תחנת מחקר לביולוגיה ימית באילת, על חוף הים האדום. התחנה נחנכה ב-1968, והמעבדה לביולוגיה ימית נקראה על שמו של היינץ שטייניץ לאחר שנפטר בעת היותו מנהלה הראשון. הפעילות המחקרית במעבדה התפשטה עם הזמן אל תחומים נוספים של אוקיינוגרפיה ואקולוגיה ימית. תחנת המחקר המשגשגת ובתוכה המעבדה לביולוגיה ימית הורחבה, גדלה והפכה למכון הבין אוניברסיטאי למדעי הים באילת.
כלנית הים Cribrina steinitzi קרויה על שמו של ולטר שטייניץ, והדג Tylognathus steinitziorum שנקרא גם Hemigrammoncapoeta nana, ניתן בשעתו על שמם של ולטר שטייניץ ובנו היינץ שטייניץ
ראובן נמדר
ביוגרפיה
ראובן נמדר נולד וגדל בירושלים, דור ראשון בישראל למשפחה מצאצאי אנוסי משהד. אחותו היא התסריטאית אסתי נמדר ואחיו הוא מעצב המוצר שלומי נמדר. שפת הדיבור בביתו הייתה עברית, אך סבתו לימדה אותו גם פרסית. אחרי סיום שרותו הצבאי, בשנת 1986, נסע לניו יורק, שם התוודע אל חיי הקהילה היהודית-משהדית שממנה באה משפחתו. באותה עת סחר לפרנסתו ביהלומים ובאבני חן, למד את השפה הפרסית על בוריה וגילה את מכמני התרבות והשירה הפרסית הקלאסית.
בשנת 1990 שב לישראל, למד באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים בה בהצטיינות תואר ראשון בסוציולוגיה, פילוסופיה ולימודים איראניים ותואר שני בסוציולוגיה (מגמת אנתרופולוגיה).
באותן שנים התחיל לכתוב ולפרסם סיפורים קצרים שחלקם נאסף בקובץ "חביב" (1998) שיצא לאור בהוצאת פראג וזכה בפרס "ספר הביכורים" מטעם משרד המדע, התרבות והספורט לאותה שנה. כתב היד של הספר "חביב" זכה גם בפרס מפעלות ירושלים לספרות יפה (1998). הקובץ "חביב" מכיל חמישה סיפורים קצרים ונובלה שחלקם מתאפיינים בטכניקה ספרותית אקספרימנטלית הבוחנת את מהותה וגבולותיה של הכתיבה הספרותית תוך כדי מעשה הכתיבה. מנעד הנושאים שבספר הוא רחב ומגוון, החל מהקצנה של הדיון במיניות הגברית דרך מעקשי ומוראות הילדות וגיל ההתבגרות, וכלה בסיפורים פנטסמגוריים העוסקים במלאכים נופלים, במשיחי-נפל, בחיים שלאחר המוות ובתהיות לגבי טיב צחוקו של הקטגור בבית-הדין-של-מעלה. במקביל התחיל לתרגם ולפרסם מבחר מן השירה הפרסית הקלאסית, ובעיקר משל המשוררים עומר ח'יאם, חאפז וג'לאל א-דין רומי.
בשנת 2000 עבר להתגורר בניו יורק ומאז הוא מחלק את זמנו בין ישראל לארצות הברית. מלמד ספרות עברית ויהודית במסגרות אקדמיות שונות ופעיל בבית המדרש לאמנים LABA המסונף ל-14th Street Y בלואר איסט סייד של מנהטן.
בשנת 2010 חבר את הליברטו לאופרה "שלושה שבועות" מאת המלחין הישראלי-ניו יורקי יואב גל. הליברטו, פרי של מלאכת מחקר נרחבת, מורכב כולו מקטעי מקורות תלמודיים ומדרשיים המתארים את המצור הרומאי על ירושלים, הפגישה המפורסמת של רבן יוחנן בן זכאי עם המצביא הרומי אספסיאנוס וחורבן הבית. גרסת הקונצרט של האופרה הועלתה על מספר במות בניו יורק וברחבי ארצות הברית.
בשנת 2013 יצא לאור הרומן "הבית אשר נחרב" (כנרת זמורה ביתן, 2013, עורך: ד"ר חיים וייס) הרומן מתאר שנה בחייו של פרופסור אנדרו כהן, מרצה בכיר באוניברסיטת ניו יורק ומומחה עולמי לתרבות השוואתית. הספר זיכה את נמדר בפרס ספיר לשנת 2014. בשנת 2018 הוא תורגם לאנגלית בידי הילל הלקין; התרגום זכה לביקורת מהללת ב"ניו יורק טיימס" שהגדירה אותו כ"יצירת מופת". באותה שנה תורגם גם לצרפתית והיה מועמד לפרס הצרפתי היוקרתי "פרמייר רומן".
קישורים חיצוניים
על כתביו:
מכּתביו:
המחלקה לכירורגיה פלסטית, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר עוסקת בקשת רחבה של פעילויות בתחום הכירורגיה הפלסטית, חלקן ייחודיות רק לה בישראל.
המחלקה הוקמה בשנת 1951 על ידי פרופ' ליאו בורנשטיין והייתה המחלקה הראשונה שנפתחה בישראל לכירורגיה פלסטית. משנת 1978 נוהלה בידי פרופ' חגי צור, משנת 1995 ועד אפריל 2011 נוהלה בידי פרופ' אריה אורנשטיין, והחל מחודש מאי 2011 מנוהלת בידי ד"ר אייל וינקלר.
יחידות המחלקה
להלן תחומי ההתמקצעות העיקריים של המחלקה:
המחלקה לכירורגיה פלסטית מבצעת ניתוחים רבים לשחזור שד, בניהולו של ד"ר אייל וינקלר. שחזורי השד מתבצעים בשיטות ניתוחיות מתקדמות, הן באמצעות שימוש במשתלי סיליקון ומותחני רקמות, והן על ידי שימוש ברקמות עצמיות בניתוחי שחזור מיקרוכירורגיים.
יחידת הכוויות, היא המרכז הגדול ביותר בישראל לטיפול בפצועי כוויות, והמרכז היחיד בארץ הכולל גם מערך אינטגרטיבי של יחידת טיפול נמרץ, לטיפול בפצועי כוויות קשים הזקוקים לטיפולי החייאה. נכון ל-2013 מטופלים ביחידה כ - 100–120 מאושפזים לשנה, מתוכם בין 20–30 פצועי טיפול נמרץ כוויות. היחידה פתוחה לקבלת פצועי כוויות קשים מכל רחבי הארץ ללא מגבלה, משום שבית החולים נחשב למרכז על. ביחידה ישנן 6 מיטות אשפוז בלבד. בשל הצורך בהרחבת המערך נערכים, נכון ל-2013 מאמצים רבים להעלאת מודעות הציבור וגיוס תקציבים לשם הרחבתה ושיפורה של יחידת הכוויות. הטיפול ביחידה כולל טיפול שמרני מתקדם בפצעי הכוויה, וטיפול כירורגי הכולל ניתוחי השתלת עור, ניתוחים שחזוריים וניתוחי טיפול בצלקות.
יחידת הכוויות בשיבא עוסקת דרך קבע בעבודת מחקר ופיתוח פרוטוקולים לטיפול הספציפי בכוויות ויזמה ימי עיון ארציים ופרסום ספרות מקצועית, במטרה לתרום להדרכה וללימוד כלל ארצי של הנושא המורכב של טיפול בכוויות.
היחידה מעניקה שירות של ניתוחי שחזור מתקדמים עבור מגוון רחב של פציעות טראומה, גידולים ממאירים ועוד.
המרכז הרב מקצועי לטיפול בפצעים הוקם בשנת 2000. צוותו כולל את רופאי המחלקה לכירורגיה פלסטית, רופאים שיקומיים, אחיות המתמחות בטיפולי פצעים, תזונאית וצוות פיזיותרפיה. במרכז מטופלים חולים עם פצעי לחץ, פצעי אי ספיקה ורידית ועורקית, פצעים סוכרתיים ופצעים לאחר חבלה או ניתוח, באמצעות מגוון טיפולים שמרניים וכירורגיים בטכנולוגיות המתקדמות בעולם. יחידת הלייזרים הארצית בניהולו של פרופ' אריה אורנשטיין מספקת מענה טיפולי מתקדם טכנולוגית למספר רב של פונים הסובלים מבעיות רפואיות שונות. באמצעות המגוון הגדול של מכשירי לייזר הקיימים ביחידה, מתבצעים טיפולים במגוון התוויות רפואיות כגון יבלות, נגעים פיגמנטריים שפירים, כתובות קעקע, נגעים וסקולאריים מולדים ונרכשים, ציפורן חודרנית, שיעור יתר, צלקות, שינויי פיגמנטציה ועוד.
מדי שנה מבוצעים במחלקה לכירורגיה פלסטית עשרות ניתוחים בחולי מלנומה חדשים ובחולים הנמצאים במעקב, בניהולו של ד"ר אייל וינקלר. המחלקה נמצאת בקשר הדוק עם מכון אלה המוביל את המחקר והטיפול בחולי מלנומה.
שכיחות מומים מולדים ובעיקר החמורים שביניהם, נמצאת בירידה הודות לאבחון תוך רחמי מוקדם. צוות המחלקה, המיומן בטיפולים שחזוריים מורכבים, מעניק שירות למטופלים הסובלים ממומים מולדים. הטיפול בשפה שסועה וחך שסועה מתבצע על ידי צוות מיוחד הכולל כירורג פלסטי, רופא פה ולסת מומחה לאורתודנטיה, קלינאי תקשורת, רופא ילדים ועובד סוציאלי. הצוות מלווה את הילדים ומשפחותיהם לאורך אבני הדרך השונות בהתפתחותם, תוך מטרה להביאם להתפתחות מלאה ותקינה עד כמה שניתן. ניתוחי שחזור אוזן מבוצעים זה שנים רבות במחלקה, אשר רכשה ידע וניסיון רב במרוצת השנים, והגיעה לתוצאות שיחזור ברמה בינלאומית. הניתוח מבוצע לפני התערבות רופאי אף אוזן וגרון במידת הצורך, ותוך שיתוף פעולה ביו הצוותים.
ישראל נמנית עם מדינות ספורות בעולם שבהן מבוצעים ניתוחים להתאמה מגדרית אך ורק במערכת הבריאות הציבורית. נכון ל-2013, המרכז היחיד בישראל שמבוצעים בו ניתוחים להתאמה מגדרית הוא המרכז הרפואי שיבא, תל השומר. בתל השומר מכהנת ועדה רב תחומית שהוקמה על פי הנחיות משרד הבריאות. ביצוע הניתוח מותנה בקבלת אישור הוועדה, לאחר תקופת מעקב של שנתיים שבה הפרט חי חיים מלאים כבן המין השני. הניתוחים מבוצעים על ידי צוות רב תחומי הכולל את מנתחי המחלקה לכירורגיה פלסטית, אורולוגים וגינקולוגים, ששם לעצמו למטרה לסייע למטופלים להגשים את זהותם המגדרית תוך שמירה על בריאותם ובטיחותם באופן מקסימלי, והגעה לתוצאה אסתטית ותפקודית אופטימלית.
שיתוף פעולה בינלאומי
המחלקה לכירורגיה פלסטית משתתפת באופן קבוע במסגרת "תיקון עולם" בשליחויות משרד החוץ, ומציעה את שירותי הכירורגים המטפלים בניתוחים והדרכה של צוותים ברחבי העולם (קזחסטן, קניה, קמרון, פרו, פרגוואי, קפריסין). המחלקה מכשירה מתמחים ישראלים בוגרי בתי הספר לרפואה בישראל ומחוצה לה, והיא בין המחלקות המבוקשות לקבלה להתמחות בארץ. בנוסף, המחלקה מציעה תוכנית התמחות לרופאים ממדינות זרות ועד כה קיבלה להתמחות והכשירה כירורגים פלסטיים מקפריסין, מקסיקו וגרמניה.
יצחק פולקר
יצחק בן יוסף אבן פולקר (Pollegar/Polqar) – פילוסוף יהודי בספרד של המאה ה־14, פייטן ופולמוסן. תלמידו של אבנר מבורגוס, המלומד היהודי שהמיר את דתו לנצרות. לא ידוע רבות על חייו, אך משערים (על סמך שיר שנכתב על אודותיו) כי היה נכבד מאוד במקומו, חכם בתורה ומדע, וכנראה גם רופא ומשורר.
חיבורו המפורסם ביותר של פולקר הוא 'עזר הדת' המחולק לחמישה ספרים, וכולל פולמוסים מחורזים בסוגת הדיאלוג. פולקר הגן על ההלכה והתלמוד, אך כפר בסמכותה של האגדה. ההלכה לא נועדה לסייע לאלהים, אלא לאדם. לכן גם לא צפויה לאדם תמורה אלהית על שמירת ההלכה מעבר לתועלת האנושית הישירה בעצם שמירתה. בכך ביקש פולקר לענות בפשטות על שאלת 'צדיק ורע לו'. הגמול האמיתי על צדקות ותורה מצוי אך ורק בעצם השגתן של מעלות אלו.
הספר הפותח את 'עזר הדת' מוקדש להצדקת היהדות מול המומרים והנוצרים. הספר השני מתפלמס כנגד ספקני האמונה. הספר השלישי מתפלמס כנגד האסטרולוגיה. הספר הרביעי מוקדש לפרשנות הנכונה למקרא ובו מתפלמס פולקר הן כנגד פרשנות מילולית מדי של כתבי הקודש והן כנגד פרשנות אלגורית, בנוסח הנוצרי. הספר החמישי החותם את החיבור מתפלמס כנגד הכופרים בנצחיותה של הנשמה. ואולם, בניגוד לאבנר מבורגוס שהתיימר להצדיק את נצחיותה של הנשמה, הסכים פולקר רק לנצחיותה של 'נשמה' כללית עולמית, ולא של נשמה אינדיבידואלית כלשהי.
ספר ב' (כנגד ספקני האמונה) נכלל ונדפס מחדש כחיבור נפרד בתוך ספרו של ר' אליעזר אשכנזי, טעם זקנים (פרנקפורט 1855). הדיאלוג בספר זה הוא בין 'תורני' זקן לבין צעיר 'פילוסוף'. בספר ד' של עזר הדת תוקף פולקר, בין השאר, גם את המקובלים ואת הנוהים אחר מאגיה. חלק ספציפי זה של חיבורו נדפס מחדש על ידי ישעיה (איזידור) לייב. במאה העשרים הוהדר ספר 'עזר הדת' ונדפס בשלמותו. תחילה בלונדון 1906 ולבסוף במהדורה אקדמית מוערת ומבוארת בידיו של יעקב לוינגר (תל אביב תשמ"ד).
מלבד ספרו (1) עזר הדת, חיבורים נוספים של פולקר הם: (2) 'אגרת החרפת' - פולמוס כנגד 'מנחת קנאות' של אבנר מבורגוס. (3) חיבור בשפה הספרדית כנגד האסטרולוגיה, (4) תרגום עברי (הושלם בשנת 1307) לחלק ג' בספר 'כוונות הפילוסופים' של אל-ע'זאלי. [זהו ניסיון להמשיך את מלאכת התרגום לעברית בה פתח יצחק אלבלג]. (5) כמה שירי חרוזים.
ניקולס רוסולימו
ניקולס רוסולימו (באנגלית: Nicolas Rossolimo; ) היה שחמטאי אמריקאי-צרפתי-יווני-אוקראיני בדרגת רב אמן. זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ובדרגת רב-אמן בשנת 1953.
רוסולימו נולד באוקראינה ועבר לפריז עם אמו בשנת 1929. סיים במקום השני אחרי חוסה ראול קפבלנקה בתחרות פריז 1938.
! !! !!01!!02!!03!!04!!05!!06!!תוצאה
הוא היה אלוף פריז 6 פעמים - 1934, 1936, 1937 ובנשים 1947-1949 (בשנת 1935 ניצח לאון מונוסון שהיה גם סגנו של רוסולימו ב-1936 ו-1937).
בשנת 1947 שיחק בתחרות האזורית, שם ניצח בין היתר את קונל יו אודונל אלכסנדר. רוסולימו ניצח באליפות צרפת בשנת 1948 והיה אלוף פריז בשחמט שמונה פעמים. סיים בתיקו שני דו-קרבות עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, בשנים 1948 ו-1949. בשנת 1948 ניצח גם בתחרות הייסטינגס, להלן ניצחונו על וינטר, באותה שנה ניצח בתחרות סאוסי (לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ולודק פאכמן, בתחרות באד גסטיין חלק מקום 2–3 עם פאל בנקו עם 14.5/19 (ניצח: אריק לונדין). להלן ניצחונו המהיר מול מולר בתחרות זו, ניצחונו מול הנרי גרוב , ניצחונו מול ויליאם פיירהורסט, הנחלת תבוסה ב-12 מסעים לקוטנאור וניצחונו על אריק לונדין. בשנת 1949 סיים במקום השני בתחרות הייסטינגס אחרי לאסלו סאבו.
באותה שנה שיחק גם בתחרות אולדנבורג, להלן ניצחונו על יפים בוגוליובוב.
הופעותיו באולימפיאדות
רוסולימו השתתף באולימפיאדות כחבר של נבחרת צרפת וארצות הברית.
על התוצאה באולימפיאדה התשיעית שהתקיימה בדוברובניק קיבל רוסולימו מדליית כסף אישית, על התוצאה באולימפיאדה השלוש עשרה שהתקיימה במינכן קיבל רוסולימו מדליית ארד אישית. באולימפיאדות של 1960 ו-1966 קיבל מדליית כסף קבוצתית.
לבן:   שחור:    ניקולס רוסולימו   הייסטינגס 1950
רוסולימו מחליף כלים כדי להיפטר מהרץ הלבן שעדיין לא זז מערוגת המוצא שלו. כל המטרה היא שבארדן יישאר עם הרץ הרע שתנועתו מוגבלת על ידי הרגלים בשעה שלו יישאר פרש חזק. למעשה רוסולימו משחק עם "כלי יותר" וזוכה בקלות בסיום הרגלים.
לבן: ניקולס רוסולימו  שחור:    פאול רייסמן  פוארטו ריקו  1967
התקפה מרשימה של הלבן בפתיחה איטלקית
הסתעפות רוסולימו
אחד מחידושיו של רוסולימו בתיאורית הפתיחות היא ההסתעפות של ההגנה הסיציליאנית שנושאת את שמו. 1. ה4 ג5 2. פו3 פג6 3. רב5 בשעה ששומרים מרחק מזיקוקי די נור טקטיים האופייניים לסיציליאנית הפתוחה, הסתעפות רוסולימו (כמו גם הסתעפות מוסקבה הסגורה) מציעה יתרון קל ללבן בשלב הפתיחה ומאפשרת ללבן להתחמק מכמויות הענק של התאוריה הקיימות בסיציליאנית הפתוחה.
ההסתעפות של ההגנה הסיציליאנית הקרויה על שמו של רוסולימו. השחור יכול לשחק 3...ז6, ד6 או ה6.
דונלד או'קונור
דונלד או'קונור (באנגלית: Donald O'Connor; 28 באוגוסט 1925 - 27 בספטמבר 2003) היה שחקן קולנוע קומי, זמר ורקדן אמריקאי. נודע במיוחד בשל תפקידו בסרט שיר אשיר בגשם לצד ג'ין קלי, על תפקיד זה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי לשנת 1952.
תולדות חייו
נולד בשיקגו להורים שהיו שחקני וודוויל. בהיותו ילד חווה תאונת דרכים בה מתה אחותו, אביו נפטר שבועות מספר לאחר מכן. ב-1937 החל בקריירה של שחקן ילד לצד בינג קרוסבי בסרט Sing You Sinners. לאחר מכן הופיע במספר סרטים בחברת סרטי פרמאונט, בהם בתפקיד האקלברי פין בסרט "טום סוייר, בלש" ובו ג'סט בתפקיד הנער בו.
ב-1942 עבר לסרטי יוניברסל. ב-1944 גויס לצבא ארצות הברית. טרם גיוסו צולמו מספר סרטים בהשתתפותו, ששוחררו תוך כדי שירותו הצבאי. בין 1949 ל-1955 השתתף במספר סרטי Francis the Talking Mule (פרנסיס הפרד המדבר), סרטי קומדיה בשחור-לבן בהשתתפות חייל (או'קונור) המתיידד עם פרד מדבר.
ב-1952 השתתף בסרט "שיר אשיר בגשם" בתפקיד קוזמו הפסנתרן, בסרט ביצע מספר קטעי שירה וריקוד יחד עם ג'ין קלי ודבי ריינולדס וקטע סולו וירטואוזי בשיר Make 'Em Laugh. על תפקידו זכה בפרס גלובוס הזהב. ב-1953 הופיע בסרט המוזיקלי "אני אוהבת את מלווין" לצידה של דבי ריינולדס. בשנת 1954 הנחה את טקס האוסקר והשתתף בסרט "אין כעסקי השעשועים". ב-1953 השתתף בסרט המוזיקלי "קרא לי מאדאם" לצידה של אתל מרמן. ב-1965 שיחק ב"דירת הפגישות" לצידו של בובי דארין.
משנת 1952 היה מנחה קבוע בתוכנית "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC ואירח מספר תוכניות בטלוויזיה. ב-1981 השתתף בסרט עטור הפרסים "רגטיים" לצד ג'יימס קאגני. ב-1997 שיחק בסרט "קומדיה בלב ים" לצידם של ג'ק למון וולטר מתאו.
הוא נפטר בהוליווד ב-2003 מאי-ספיקת לב.
רומי אבולעפיה
רומי אבולעפיה (נולדה ב-21 בינואר 1984) היא שחקנית, דוגמנית, תסריטאית ויוצרת ישראלית.
ביוגרפיה
אבולעפיה נולדה בתל אביב. למדה קולנוע בתיכון עירוני א' שבתל אביב. אחיה אדם ואמה רינת כיכבו גם הם בהפקות קולנועיות וטלוויזיוניות. היא שירתה בצבא ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל, אמה היא שדרנית ועורכת בגלי צה"ל ואחותה למחצה מאיה נשואה לשחקן מארק איווניר.
ב-2004 עזבה לראשונה אבולעפיה את ישראל ללימודי קולנוע ב-London Film School שבאנגליה, ולאחר כארבע שנים שבה ארצה.
משחק
ב-2010 שיחקה בסרט האמריקאי החוב לצד הלן מירן וסאם וורת'ינגטון, שיצא לאקרנים ב-2011. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "החברים של נאור" בערוץ 10 וגם כיכבה בסרט הקולנוע העצמאי של רוני קידר בשם "ג'ו + בל". שנה אחר-כך כיכבה בסרטו של נוני גפן "לא בתל אביב". בשנת 2012 כיכבה בסדרת המתח "אלנבי" בערוץ 10. בשנת 2014 השתתפה בסדרה "איש חשוב מאוד" לצד יהודה לוי. לאחר מכן, השתתפה גם בסרט "זינוק בעלייה", בבימוי אורן שטרן. בשנת 2015 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרה "החדש של עומרי גורדון" בערוץ 2 של קשת. ב-2017 הצטלמה לסדרה "הרמון" של רשת בה היא מגלמת את הודיה. בשנת 2019 כיכבה בסדרה הקומית ״מזל טוב את אבא״ עבור ערוץ טדי. בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה ״הטבח״ לצד גל תורן וגורי אלפי. בשנת 2022 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה ״כפולים״.
עיסוקים אחרים
בגיל 18 אבולעפיה לוהקה כנערת קסטרו הראשונה, היא דגמנה במשך עונה אחת לקמפיין של החברה. במהלך לימודי הקולנוע בלונדון, אבולעפיה העבירה כתבות מוזיקה עבור "המגזין" של ערוץ 24, וכתבות שטח עבור ערב טוב עם גיא פינס. במקביל לקריירת המשחק שלה, היא עובדת גם כעורכת וידאו.
בשנת 2019 היא התחילה לפתח סדרת טלוויזיה לענקית התוכן Endevour Content, אותה היא יוצרת עם בעלה בן גלעדי וחגי לוי.
חיים אישיים
היא נשואה למפיק הקולנוע וטלוויזיה בן גלעדי, בנם של השחקנית חנה לסלאו ואיש התקשורת אביב גלעדי. ב-2013 עברו השניים להתגורר בלונדון שבאנגליה. בראשית 2018 נולד לבני הזוג בן ובשנת 2022 נולדה בתם.
שיתוק הגפיים התחתונים
שִׁתּוּק הַגַּפַּיִם הַתַּחְתּוֹנִים (פָּארַאפְּלֶגְיָה, paraplegia) הוא שיתוק – איבוד יכולת התנועה או חישה – בשתי הרגליים. שיתוק זה יכול להיגרם כתוצאה מפגיעה בחוט השדרה או ממומים מולדים הפוגעים במרכיבים העצביים בתעלת השדרה, כגון ספינה ביפידה. השיתוק יכול להיות מגובה חוליות החזה, המותניים או העצה כלפי מטה, אולם כאשר הוא כולל גם את הגפיים העליונים, הוא נקרא שיתוק ארבעת הגפיים.
סיבות
נהוג לסווג את הסיבות לשיתוק לפי שיתוק חריף ולכרוני, כאשר הכרוני נחלק לכזה המתחיל בילדות ולכזה המתחיל בבגרות. הסיבה הנפוצה ביותר לשיתוק חריף של הגפיים התחתונים היא חבלה לחוט השדרה. על פי רוב החבלה מערבת שבר או פריקה של החוליות. סיבות אחרות לפגיעה בחוט השדרה כוללות איסכמיה של חוט השדרה, למשל כתוצאה מאוטם בעורק עמוד השדרה הקדמי או מחסימה שלו, וכן דימום לחוט השדרה.
שיתוק כרוני של הגפיים התחתונים במבוגרים נובע לרוב מטרשת נפוצה או מגידול הלוחץ על חוט השדרה. מלבד זאת ישנן סיבות רבות העלולות לגרום לשיתוק מסוג זה, בהן סיבות מבניות, ניווניות וזיהומיות. לעומת זאת, בילדים יכול לנבוע השיתוק משיתוק מוחין, ממומים מולדים או ממחלות תורשתיות הפוגעות במערכת העצבים או במערכת התנועה.
תסמינים וסימנים
מלבד איבוד יכולת התנועה בגפיים התחתונים ואיבוד התחושה בהם, יכול שיתוק הגפיים התחתונים לערב גם אי-נקיטת שתן ואי-נקיטת צואה, וכן אין-אונות, בשל המעורבות של חוט השדרה בעצה. כאשר הפגיעה בחוט השדרה היא ברמת העצב המניע העליון יתאפיין השיתוק בטונוס עוויתי ובהחזרים גידיים מוגברים. כאשר הפגיעה בחוט היא ברמת העצב המניע התחתון, יתאפיין השיתוק בטונוס רפה ובדלדול של השרירים.
טיפול
הטיפול המידי בשיתוק הגפיים התחתונים, כאשר הוא מתרחש באופן חריף, למשל בעקבות חבלה גופנית, תלוי בסיבת הפגיעה. למשל, טיפול בסטרואידים נועד להפחית את הבצקת המתרחשת בשעות הראשונות לאחר חבלה לחוט השדרה, וכך למזער את הנזק הנגרם לחוט.
מטרת הטיפול ארוך הטווח באנשים עם שיתוק של הגפיים התחתונים היא השגת תפקוד ועצמאות עד כמה שניתן. במסגרת השיקום נלמדת מיומנות ההתניידות בכיסא גלגלים החשובה לעצמאות בניידות. בשיקום ממלאים תפקיד גם בעלי מקצוע פארא-רפואיים כגון פיזיותרפיסטים ומרפאים בעיסוק.
סיבוכים
שיתוק של הגפיים התחתונים גורם לירידה בניידות, ירידה אשר עלולה להביא להתפתחות של פצעי לחץ, פקקת ודלקת ריאות. פיזיותרפיה ושימוש באמצעי עזר לניוד עשויים להפחית את שיעור הסיבוכים בקרב משותקי הגפיים התחתונים.
מרטין רייניש
מרטין רייניש (צ'כית: Martin Rajniš, נולד ב-16 במאי 1944) הוא אדריכל צ'כי וממייסדי איגוד האדריכלים הצ'כי.
חייו
רייניש נולד בפראג למשפחה אמידה שירדה מנכסיה בעקבות הכיבוש הבולשביקי. ב-1969 סיים את לימודי האדריכלות בפראג. ב-1986 זכה בפרסום עולמי עם תכנון ביתן התקשורת הבינלאומי בתערוכת אקספו שהתקיימה בוונקובר. משרדו בו היה שותף הפך באותן שנים לגדול מבין משרדי האדריכלים שפעלו בארצו ושיאו היה תכנון מרכז עירוני חדש ומודרני בפראג במסגרתו נערך שיתוף פעולה עם אדריכלים בכירים כמו האדריכל ז'אן נובל הצרפתי.
ב-1995 בחר לפרוש מהשותפות והוא הקדיש את זמנו במשך כמה שנים למסעות באפריקה, באמריקה ובמזרח הרחוק. מסעות אלה השפיעו על גישתו האדריכלית באופן משמעותי, ועם חזרתו לצ'כיה פתח מחדש משרד אדריכלים והחל לתכנן מבנים שהתבססו על שימוש בעץ, וזאת מתוך גישה אותה הגדיר כ"אדריכלות טבעית". בנובמבר 2017 חנך בבית הנסן בירושלים מגדל תצפית המתנשא לגובה 15 מטרים ומייצג את גישתו האדריכלית. את המגדל תכנן בהתנדבות וכל החומרים כמו גם צוות העבודה הובא מצ'כיה.
איי הבתולה
איי הבתולה הוא ארכיפלג באיי ליווארד שבים הקריבי. האיים נחלקים לאיי הבתולה הבריטיים, טריטוריה בריטית שמעבר לים, במזרח ובצפון, ולאיי הבתולה האמריקניים, טריטוריה בחסות ארצות הברית, בדרום ובמערב.
כריסטופר קולומבוס נתן לאיים את השם "אורסולה הקדושה ואחד עשר אלף הבתולות" (בספרדית: Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes), על שם קדושה נוצרייה שעל פי האגדה יצאה עם 11,000 הבתולות שליוו אותה לחתונתה למסע צליינות, והיא ומלוותיה נטבחו על ידי ההונים. השם קוצר בהמשך ל-Las Vírgenes, "הבתולות".
האוכלוסייה הילידית שחיה באיים בעת גילויים על ידי הספרדים נכחדה כולה כתוצאה ממחלות, שעבוד ומעשי טבח. התושבים הנוכחיים הם ברובם צאצאי עבדים אפריקאים, שהובאו כדי לעבוד במטעי הסוכר.
הדולר האמריקני הוא המטבע החוקי בשני חלקי איי הבתולה.
האיים הסמוכים לאי המרכזי של פוארטו ריקו, המשתייכים לטריטוריה של פוארטו ריקו, נקראים על ידי המקומיים "איי הבתולה הספרדיים", אך הם אינם נכללים במפות של הארכיפלג.
סטנטון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
צ'יטה ריברה
צ'יטה ריברה (באנגלית: Chita Rivera; נולדה בשם דולורס קונצ'יטה פיגרואה דל ריברו, ב-23 בינואר 1933) היא שחקנית, רקדנית, וזמרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות התפקיד שלה ב"סיפור הפרברים" (West Side Story) ותפקידה הראשי במחזה. היא מחזיקה בשלושה פרסי טוני, ובפרס מרכז קנדי.
ביוגרפיה
ריברה נולדה בוושינגטון די סי לקתרין דל ריברו ופדרו חוליו פיגרואה. היא אחת מחמישה אחים. אביה נפטר כאשר היא הייתה בת שבע. בגיל 11 אמא של צ'יטה שלחה אותה לבית ספר לבלט ובגיל 15 היא הוזמנה לאודישן לבית הספר האמריקאי לבלט של ג'ורג' בלנשין והתקבלה. בשנת 1986 ריברה נקלעה לתאונת דרכים, שברה את רגלה באופן חמור ונזקקה לטיפול רפואי מתקדם, דבר שלא הפריע לה להמשיך לרקוד ולהופיע לאחר ההחלמה.
ב-1 בדצמבר 1957 ריברה נישאה לשחקן שהכירה על הסט של סיפור הפרברים, ולשניים נולדה בת בשם ליסה בשנת 1958. הזוג התגרש בשנת 1966.
קריירה
בשנת 1953 צ'יטה זכתה בתפקיד בסרט "קרא לי מאדאם" (Call Me Madam), למרות שכוונתה הייתה ללוות את חברתה לאודישן ולא להתנסות בו בעצמה. לאחר מכן זכתה בתפקידים נוספים בהצגות בברודוויי כגון: "ברנשים וחתיכות" (Guys and Dolls), "קאן קאן", "" ובשנת 1957 היא זכתה בהתפקיד שהוביל לפריצתה, התפקיד של אניטה ב"סיפור הפרברים" (West Side Story).
בשנת 1960 היא הייתה מועמדת בפעם הראשונה לפרס טוני על התפקיד שלה במחזה ב-1969 צ'יטה שיחקה את התפקיד של ניקי בסרט "צ'ריטי המתוקה" (Sweet Charity) והייתה מועמדת לטוני על סרט ההמשך של "ביי ביי בירדי", "" בשנת 1981.
בשנת 1984 ריברה זכתה בטוני הראשון שלה בשביל התפקיד הראשי שלה במחזה "The Rink" וגם ב בשביל אותו תפקיד.
ב-1993 ריברה זכתה בפרס דרמה דסק ובפרסי טוני נוספים על תפקידה ב"נשיקת אשת העכביש" (Kiss Of the Spider Woman). בשנת 2002 צ'יטה זכתה בעיטור הכבוד של מרכז קנדי וב-2009 ברק אובמה העניק לה את מדליית החירות הנשיאותית (Presidential Medal of Freedom). ב-2018 היא זכתה בפרס טוני מיוחד על הישגיה בחיים.
ז'וזאן סיגאר
ז'וזאן סיגאר (בצרפתית: Josane Sigart; 7 בינואר 1909, בריסל – 20 באוגוסט 1999) הייתה שחקנית טניס, זוכת אליפות וימבלדון וחסידת אומות העולם מבלגיה.
קריירת טניס
ז'וזאן סיגאר הייתה שחקנית טניס פעילה בשנות העשרים והשלושים. בשנים 1928, 1929, 1931, 1932, 1936 ו-1946 זכתה באליפות בלגיה בטניס לנשים. בשנת 1932 זכתה באליפות וימבלדון בטניס, בקטגוריית זוגות נשים, והגיעה לגמר בקטגוריית זוגות מעורבים. בשנה זו דורגה עשירית בעולם על ידי ווליס מאיירס.
הכרה
ב-2001 הוכרה ז'וזאן סיגאר על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם.
התנ"ך המרושע
התנ"ך המרושע (באנגלית: The Wicked Bible; ליתר דיוק הביבליה המרושעת) המכונה גם תנ"ך הנואפים (The Adulterous Bible) או תנ"ך החוטאים (The Sinners' Bible) הוא כינוי למהדורה של תרגום המלך ג'יימס של הביבליה, כתבי הקודש הנוצריים, שיצאה לאור בשנת 1631 בידי בית הדפוס של רוברט ברקר ומרטין לוקס - בית הדפוס המלכותי בלונדון שבאנגליה באותה עת.
שמו של תנ"ך זה נובע מטעות דפוס שבו, כאשר המילה "לא" נשמטה בעת הדפסת הדיבר השביעי של עשרת הדיברות בספר שמות - וכך נכתב בו "תנאף" ("Thou shalt commit adultery") במקום "לא תנאף".
כאשר התגלתה טעות הדפוס הובאו המדפיסים לדין בבית המשפט של חדר הכוכבים ונקנסו בשל טעות הדפוס בסך של 300 לירות שטרלינג (סכום גבוה מאוד באותה עת, שווה ערך ל-62,026 לירות שטרלינג נכון לסוף 2019) על ידי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה.
מרבית העותקים של הספר נאספו ונשרפו. עותקים מעטים שרדו באוספים. טעות דפוס זו נחשבת לאחת מטעויות הדפוס המפורסמות בהיסטוריה.
אחד העותקים של הספר מצוי בספריית העיר ניו יורק ואחר בספרייה הבריטית.
ז'ואל אורסול
ביוגרפיה
אורסול נולדה בפואנט-א-פיטר שבמושבה הצרפתית גוואדלופ.
היא זכתה בתחרות יופי מקומית ולאחר מכן 1979 נבחרה למיס גוואדלופ, בתחרות מיס צרפת לשנת 1979 ייצגה את גוואדלופ והייתה הסגנית הרביעית, היא עסקה תקופה בתחום הדוגמנות.
בין השנים 1986–1988 הייתה חברה בלהקה "Zouk Machine", היא הוציאה אלבום משותף ביחד עימם.
ב־1988 יצא אלבום הסולו הראשון שלה "Miyel".
ב־1990 ייצגה את צרפת באירוויזיון והייתה לאדם השחור הראשון לייצג את המדינה בתחרות, היא הופיעה עם השיר "White and Black Blues", אשר עוסק בדעות הקדומות על בני אדם עם צבע עור מסוים, היא הייתה במקום השני.
בשנה זו גם הוציאה אלבום נוסף.
היא ילדה שתי בנות ולאחר שנהפכה לאמא עזבה תקופה את עבודתה על מנת להקדיש את עצמה לגידול ילדיה.
ב־2003 הוציאה סינגל בשם "Babydoo".
בין 2004–2006 הופיעה מספר פעמים בפריז ובאיים הקריביים.
תאסוס (מיתולוגיה)
תאסוס (ביוונית: Θάσος) היה נסיך פיניקי במיתולוגיה היוונית והאפונים של האי תאסוס. תאסוס מוזכר במיתולוגיה בהקשר של סיפור חטיפת אירופה, שלרוב נחשבת אחותו.
ההיסטוריון היווני הקדום הרודוטוס סיפר שתאסוס הפיניקי ואנשיו הפיניקים, שייסדו את האי שכיום נושא את שמו בהפליגם בחיפוש אחר אירופה חמישה דורות לפני הרקלס בן אמפיטריאון, הקימו בו מקדש למלקרת־הרקלס, וכן גילו בו מכרות זהב נפלאים בין איינירה לקוינירה, מול סמותרקה. גם הגאוגרף היווני פאוסניאס הזכיר שאנשי האי תאסוס הם פיניקים שהפליגו מצור ומפיניקיה כולה עם תאסוס בן אגנור מלך צור החיפוש אחרי אירופה, והם זכרו שבעבר עבדו את הרקלס הצורי (מלקרת), ורק כשנכללו בין היוונים אימצו את פולחן הרקלס בן אמפיטריאון.
בסיכום של הסופר הביזנטי פוטיוס לסיפורים שכתב המיתוגרף היווני קונון, נמצא אחד המספר על איך האי תאסוס קיבל את שמו מתאסוס הפיניקי אחי קדמוס, שנשלח על־ידי מלך הפיניקים לחפש אחר אירופה, כי קדמוס השאירו שם, בנותנו לו חלק מצבאו. בסיפור אחר מסופר שפויניקס שלח את בניו, ביניהם קדמוס, לחפש אחר בתו אירופה שנעלמה (אם כך, קדמוס בן פויניקס הוא אחי אירופה, וכך גם תאסוס אחיו). הגאוגרף היווני פסאודו־סקימנוס סיפר שאת האי תאסוס יישבו בתחילה ברברים, אחריהם פיניקים שחצו מאסיה עם קדמוס ותאסוס – ממנו קיבל האי את שמו.
המיתוגרף פסאודו־אפולודורוס תיאר את שושלת בית אגנור, ולעיתים מביא מסורות שונות למוצא אותו אדם (כמו לאירופה ולסרפדון). הוא סיפר שלאחר שהגיע אגנור בן פוסידון לפיניקיה הוא התחתן עם טלפסה, והוליד בת – אירופה, ושלושה בנים – קדמוס, פויניקס וקיליקס; לאחר שחטף זאוס את אירופה לכרתים, אביה אגנור שלח את בניו לחפשה, באמרו להם לא לחזור עד שימצאוה. הם יצאו עם אמם, טלפסה, ותאסוס בן פוסידון – ואפולודורוס מזכיר שלפי פרקידס הוא בנו של קיליקס, לחפש אחריה. אך לאחר חיפוש חרוץ בו לא מצאו את אירופה, הם ויתרו על המחשבה לחזור לביתם והשתכנו במקומות שונים: פויניקס בפיניקיה, קיליקס בקיליקיה, קדמוס וטלפסה השתכנו בתראקיה ובדומה להם תאסוס ייסד עיר על שמו באי מול תראקיה והתיישב בה.
דניאל לשם
דניאל לשם (נולד ב־1 ביוני 1946), מהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. מדען ראשי לשעבר של רפא"ל וזוכה פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה
לשם נולד בחיפה ושירת במסגרת העתודה האקדמית. בשנים 1965–1969 למד לתואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית בטכניון, אותו סיים בהצטיינות. בשנת 1967 נפצע במלחמת ששת הימים ממוקש ושוחרר משירותו הצבאי כנכה צה"ל. על אף פציעתו המשיך בשירות מילואים כמדריך דאייה בגדנ"ע אוויר, לאחר שהוכשר בשנים 1966–1973 בקורסים אזרחיים לדאייה והדרכת דאייה. במהלך השנים הוא הוכשר גם בטיס פרטי (1984) ובטיס מסחרי והדרכת טיסה (1996-1999). בשנים 1970–1976 סיים לימודי תואר שני בהנדסה אווירונאוטית בטכניון. עבודת התזה שלו נערכה בנושא חקירת בעיית תותחנות בקרבות אוויר.
בשנים 1969–1997 ובשנית משנת 1999 ועד כיום (2008) עובד ברפא"ל. הוא החל עבודתו כמהנדס אווירונאוטיקה בצוות חקר מערכות תחת דוקטור צבי מאירי. בשנים 1972–1974 עבר לשמש כראש מדור כינון חימוש, שבו פותחו אלגוריתמים לכינון חימוש ממטוסי קרב והועברו לטיפולו האישי נושאי תותחנות אווירית בקרבות אוויר ושילוב טילי אוויר-אוויר במטוסי קרב. לאחר מכן מונה למהנדס מערכת, תפקיד במסגרתו יזם רעיון לגיבוש מערכת לוחמה נגד טנקים חדשנית. לאחר אישור הפרויקט ושיווקו לגורמים במערכת הביטחון הוא מונה בשנת 1979 למהנדס ראשי של הפרויקט, שבראשו הועמד דוקטור פאול כץ. בשנים 1982–1985 עבר לשם לארצות הברית והשלים לימודי דוקטורט באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחום משחקים דיפרנציאליים. במהלך תקופה זו, בשנת 1984, הוא נמנה עם חברי צוות זוכה פרס ביטחון ישראל.
בשובו ארצה שימש לשם מנהל קו מוצר נ"ט (נגד טנקים) בחטיבת הטילים ברפא"ל, מן המנהלות הגדולות ברשות, ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים, עד 1996. במנהלה תחתיו פותחו באותה עת שורת מערכות לוחמה דוגמת טילי "גיל". לאחר תפקיד זה הוא מונה למוביל נושאי יבשה מתקדמים בחטיבת הטילים, עד צאתו לשבתון בשנת 1997 ומעברו לחברת "אלסינט", שבה שימש חודשים ספורים כמנהל הפיתוח של חטיבת הרפואה הגרעינית. באותה שנה נוסדה חברת "אלג'מס" על ידי אלסינט וחברת GE Medical Systems ולשם מונה לסגן נשיא החברה ומנהל המחקר והפיתוח. החברה התמחתה בתחום רפואה גרעינית ועסקה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות לחיישנים בתחום. בין פיתוחי החברה בתקופתו נמנו התקן CT לשילוב צילום תפקודי ואנטומי ברפואה גרעינית ופיתוח מוצרים על בסיס גישת שש סיגמא.
בשנת 1999 שב לרפא"ל ומונה לממונה על פיתוח עסקי רוחבי, תפקיד במסגרתו עסק בין היתר בחלופות הגנה לרכב קרבי משוריין ובתחום החלל. כעבור שנה מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח ברפא"ל. בתקופתו הוקמו ברשות מוקד לניהול ידע ומנהלת חלל. בשנת 2003 עבר לשמש מהנדס מערכות ראשי בדרג סמנכ"ל ובשנים 2005–2006 שימש כמדען ראשי של רפא"ל.
משנת 2007 עוסק לשם בייעוץ טכנולוגי ברפא"ל, במסגרת חצי משרה, משמש דירקטור בחברת ההזנק Eltics, וכן מרצה באוניברסיטת אריאל, באוניברסיטת חיפה, במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל ובטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
במהלך השנים פרסם לשם עשרות מחקרים בתחומי התמחותו. בשנת 1990 הוא הוכשר בצה"ל בהשתלמות למפקדי חטיבות.
לשם הוא אב לשלושה: ניר, מהנדס מחשבים ובעבר קצין בחיל הים, רועי, טייס ובעבר קצין בחיל האוויר, ורותם, רופאה.
גב
הגב הוא החלק האחורי של גוף האדם, המתחיל בחלק העליון של הישבן ומסתיים בעורף הצוואר ובכתפיים. הגב הוא החלק המקביל לחזה ולבטן בקדמת הגוף, והוא נתמך על ידי עמוד השדרה, בית החזה והכתפיים. לאורך עמוד השדרה עובר חוט השדרה המקשר בין המוח לשאר חלקי הגוף.
מבנה העצמות בגב
המאפיין הראשי של הגב האנושי הוא עמוד שדרה, במיוחד אורכו ממרום חוליות בית החזה עד לתחתית חוליות המותניים. בתוך עמוד השדרה מאוחסן חוט השדרה בתעלת השדרה. הקימורים בעמוד השדרה מעניקים לגב את צורתו. בית החזה משתרע מעמוד השדרה בקצה העליון של הגב (החוליה המתאימה לצלע העליונה היא T1), עד לאמצעיתו של הגב. התפרשות זו מותירה אזור חסר הגנה יחסית בין תחתית הצלעות לירכיים. רוחב הגב נקבע על ידי השכמות, העצמות הרחבות והשטוחות של הכתפיים.
השרירים בגב
עמוד השדרה מתוחם על ידי מספר קבוצות של שרירים, בתוכם השרירים הבין-רוחביים (Intertransversarii) המסייעים לתנועה בין החוליות, השריר המסודק (Multifidus), שעוזר לתנועת עמוד השדרה כמכלול וזוקפי הגב (Erector spinae).
כאבי גב
הגב כולל עצבים מקושרים, עצמות, שרירים, רצועות וגידים, כולם יכולים להוות מקור לכאב. כאב גב תחתון הוא אחד מהכאבים היותר נפוצים אצל מבוגרים. מקורות נפוצים לכאבי גב כוללים בעיות דיסק כגון: מתנת, שברים ודלדול עצם.
האיברים בגב
הריאות נמצאות בתוך בית החזה ומשתרעות עד אחוריו. הכליות ממוקמות מתחת לשרירים האחוריים התומכים בצלעות מתחתן, הן מקושרות באופן רופף לצפק. מכה בגב התחתון יכולה לפגוע בכליות.
שטח הגב
העור בגב האנושי עבה יותר ובעל פחות עצבים המסתיימים בו יחסית לכל חלק אחר בגו. למעט מקרים יוצאי דופן, הגב הגברי שעיר פחות מהחזה הגברי.
חשיבות הגב בתרבות
לגב משמעות חברתית ואומנותית, בעצם היותו "בד הציור" הגדול ביותר על גוף האדם. קימורי הגב הנשי משמשים נושא בציורים רבים. בגלל הרגישות בתרבויות רבות בכל הנוגע לציור עירום, ציור הגב הנשי נפוץ ביותר, הוא מאפשר להציג עירום מבלי להראותו ממש.
ניבים ופתגמים רבים עוסקים בגב, בעיקר כסמל למקום עליו קשה לאדם לשמור. פתגמים נפוצים: "לתקוע סכין בגב" במשמעות של בגידה, "לשמור על הגב" במשמעות של לנקוט משנה זהירות.
באמונות ודתות עתיקות, בעיקר בהודו, הגב התחתון נחשב כמקום בגוף האוצר בתוכו הרבה אנרגיה.
יחסי ארצות הברית–טורקיה
יחסי ארצות הברית–טורקיה ידעו עליות ומורדות רבות מאז הקמתה של טורקיה המודרנית. לראשונה כוננו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות בדצמבר 1943.
כינון היחסים
היחסים בין טורקיה לארצות הברית, מוסדו לראשונה במסגרת ועידת קהיר השנייה בדצמבר 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. בשל כך, טורקיה הצטרפה לאו"ם בצורה מהירה, ונמנתה מבין מייסדיו. במסגרת דוקטרינת טרומן, הוחלט במרץ 1947, על הענקת סיוע כלכלי לטורקיה, בנימוק שגורמים קומוניסטיים מנסים להשתלט על המדינה. במאי 1950, כאשר נבחר אדנאן מנדרס לראש ממשלה, הוא הדגיש את חשיבות חיזוק הקשרים עם ארצות הברית. בעקבות זאת, טורקיה בשנת 1950 השתתפה במלחמת קוריאה לצד ארצות הברית במסגרת כוחות האו"ם, ובשנת 1952, הצטרפה לברית נאט"ו.
בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין, שנעשה בעזרת נשק שסופק על ידי ארצות הברית, הכריזה ארצות הברית על אמברגו נשק על טורקיה.
הידרדרות היחסים
בתחילת שנות ה-2000, חלה הרעה ניכרת ביחסים בין המדינות, בעיקר בשל מלחמת המפרץ השנייה שניהלה ארצות הברית בשטחה של עיראק. טורקיה רואה את מלחמה זו כאיום משמעותי על ביטחונה, משום שאזור צפון עיראק משמש כיום לאזור מקלט למחתרת הכורדית (PKK). מלחמה זו הגדילה את הסיכויים שהכורדים יכריזו על עצמאות בצפון עיראק, ויתסיסו את המיעוט הכורדי בטורקיה.
בנוסף לכך, מערכת היחסים הרעועה בין ישראל לטורקיה, עוררה שאלות גם בממשל האמריקאי, וגם בין חברי המפלגה הרפובליקנית בסנאט. במהלך חודש אוגוסט 2010 הביעו סנאטורים רפובליקנים את התנגדותם למינויו של שגריר אמריקני חדש באנקרה, וזאת על רקע התייחסותה של טורקיה לתוכנית הגרעין האיראנית, ויחסי אנקרה-ירושלים. ב-13 באוגוסט 2010 כינסה מזכירת המדינה הילרי קלינטון ישיבה מיוחדת של בכירי מחלקת המדינה והמועצה לביטחון לאומי בבית הלבן, כדי לדון בעתיד יחסי ארצות הברית עם טורקיה. ב-15 באוגוסט דיווח ה-Financial Times כי הנשיא ברק אובמה העביר מסר לטורקים בו נאמר, כי אם לא ישנו את יחסם לישראל, עלול הדבר לפגוע בביצוע עסקאות ביטחוניות, בינם לבין ארצות הברית. דובר הבית הלבן הבהיר כי אמנם התקיימה שיחה בנושא בין אובמה לארדואן, אך אין מדובר בהצבת אולטימטום.
במאי 2018 עברה שגרירות ארצות הברית בישראל לעיר ירושלים, כתוצאה מכך החזירה טורקיה את השגריר שלה מארצות הברית וחל ניתוק ביחסי המדינות. באוגוסט ארצות הברית וטורקיה הטילו סנקציות הדדיות בעקבות המשך מעצרו של הכומר האמריקני אנדרו ברנסון, כמו כן הסנאט האמריקאי הצביע לעכב את העברת מטוסי הF-35 לטורקיה.
ב-10 באוגוסט 2018 הכפילה ארצות הברית את המכס על פלדה המיובאת מטורקיה ל-50% ועל אלומיניום ל-20%, וכתוצאה מכך הלירה הטורקית צנחה ב-40% ביחס לדולר. בתגובה לכך פנה הנשיא ארדואן לעמו וביקש להמיר את הדולרים ואת הזהב ללירה טורקית. בעקבות צניחת הלירה הכריז ארדוואן ב-14 באוגוסט על החרמת מוצרים אלקטרוניים מארצות הברית. כמו כן אסר ארדואן על ייבוא טבק ופחם מארצות הברית.
ב-12 באוקטובר 2018 לאחר כשנתיים בהן שהה במעצר, קבע בית המשפט הטורקי כי ברנסון ישוחרר ויחזור לארצות הברית. על ברנסון נגזרו 3 שנות מאסר, אך אלה יקוזזו עם הזמן שכבר ישב בכלא. בכלי התקשורת פורסם כי טורקיה נענתה להסכם עם ארצות הברית בתמורה לכך שממשל טראמפ יקל בסנקציות הכלכליות שהטיל על המדינה, חלקן המכריע בתגובה למעצר והסירוב של טורקיה לשחרר את ברנסון.
באוקטובר 2021 איימה טורקיה לגרש את שגריר ארצות הברית בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי.
לאור הפלישה הרוסית לאוקראינה, יחסי אוקראינה–טורקיה ויחסי טורקיה–רוסיה, עלו מחלוקות בין ארצות הברית וטורקיה על יחסה של טורקיה לרוסיה, במקביל לניסיונות לשיתוף פעולה בין המדינות
ישיבת סורא
ישיבת סורא הייתה אחת משתי הישיבות הגדולות בבבל, מתחילת תקופת האמוראים ועד לסוף ימי הגאונים, במקביל לישיבת פומבדיתא. הוקמה על ידי האמורא רב, תלמידו של רבי יהודה הנשיא. עם החכמים המפורסמים שעמדו בראש הישיבה נמנו רב הונא, רב חסדא, רב אשי, רב יהודאי גאון, רב נטרונאי גאון, רב סעדיה גאון, ועוד.
היסטוריה
האמורא רב הגיע לסורא וראה את חיי הציבור הדתיים שאינם מפותחים, ומשום שחרד להמשכה של קהילת היהודים בבבל, עזב את נהרדעא ואת חברו שמואל, והחל ליצור גרעין של ישיבה בסורא. לאחר בואו של רב לסורא, נהרו לישיבתו החדשה תלמידים רבים (לאו דווקא מסורא, אלא גם ממקומות אחרים). הקמת ישיבת סורא הייתה בשנת 225 לספירה, וכ-6 או כ-7 שנים לאחר בואו לבבל.
מדי זמן, הועברה ישיבת סורא ל"מתא מחסיא", פרברים של העיר סורא, שלאחר זמן רב הוקם גם בהם מרכז של תורה. ישיבת רב כללה בזמנו כ-1,200 תלמידים, ומפני הקהל הרב, החלה הישיבה להתחלק לכמה חלקים: "אכסדרא" (מעין מבוא לישיבה, המהווה חציצה בין רחובות העיר לישיבה), "קיטון" (חדרים קטנים בישיבה, שהיו משמשים לצרכיהם המיוחדים של רבני ומורי הישיבה), "גינתא" (גינת ירק, שתנובותיה היו משמשים לכלכלת הישיבה ותלמידיה) ו"ציפי" (מחצלאות ששימשו לישיבה לשם מנוחה ונופש). זמן קצר לאחר היווסדה של ישיבת סורא, היא עלתה גם על ישיבת נהרדעא.
על פי רב שרירא גאון, סורא עצמה היא העיר מתא מחסיא המוזכרת בתלמוד, ואולם, מתא מחסיא, המוזכרת בתלמוד, מובאת שם פעמים רבות כעיר סמוכה או כפרבר של העיר סורא, והישיבה שהתקיימה במתא מחסיא הועברה או שימשה מעת לעת כסניף נוסף לישיבת סורא.
מסופר כי רב משרשיא שלח את בניו ללמוד בישיבת מתא מחסיא, כשהוא מזהיר אותם כי עדיף להתגורר בבית חרב וישן במתא מחסיא, מאשר להתגורר בארמון בפומבדיתא, שכן בישיבת מתא מחסיא היו תלמידי חכמים מופלגים ראויים להוראה, ויראי שמים במיוחד, לעומת ישיבת פומבדיתא.
בשנת 1038 החלו להיסגר ישיבות חשובות בבבל, וביניהן נסגרה גם ישיבת סורא.
לפי השערותיו של פרופ' רוני אלנבלום, סגירת הישיבות נבעה מגל קור קיצוני שנמשך משנת 1027 ועד 1060, שהשפיע באופן עקבי על גידולי החקלאות וגרם לרעב גדול, מגפות ותופעות של נוודים אלימים שחיפשו מזון וכרי מרעה פוריים במקביל לפשיטות ביזה על יישובים.
ראשי ישיבת סורא
תקופת האמוראים:
תקופת הסבוראים:
תקופת הגאונים:
לוקומוטיב פלובדיב
לוקומוטיב פלובדיב (בבולגרית: ПФК Локомотив Пловдив) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר פלובדיב שבבולגריה. המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2001/2002. המועדון זכה באליפות אחת והגיע לגמר הגביע הבולגרי 7 פעמים.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1926 ממיזוג של שני מועדוני ספורט בעיר פלובדיב ונקרא ספורט קלאב פלובדיב. בשנים הראשונות המועדון שיחק בעיר פלובדיב בטורניר אליפות העיר. בשנת 1935 הצטרפו למועדון עובדי הרכבת של העיר פלובדיב. בשנת 1936 זכה באליפות העיר פלובדיב בפעם הראשונה.
בעונת 1938/1939 הצטרף המועדון בפעם הראשונה לליגת העל הבולגרית ושיחק בליגה 5 עונות ברציפות עד עונת 1943. בשנת 1940 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי. בשנת 1942 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה. בשנת 1943 המועדון שינה את שמו ללבסקי פלובדיב. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1947 ושיחק עונה אחת. בשנת 1948 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לוקומוטיב סופיה.
המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1948/1949 ושיחק 7 עונות ברציפות עד עונת 1955. בשנת 1950 המועדון שינה את שמו לטורפדו פלובדיב ובשנת 1951 שינה את שמו שוב לשם הנוכחי לוקומוטיב פלובדיב. בסוף עונת 1955 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה בעונת 1961/1962. בשנת 1960 הגיע לגמר הגביע הבולגרי.
המועדון שיחק 19 עונות ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1961/1962 ועד עונת 1979/1980. בעונת 1963/1964 שיחק בפעם הראשונה במפעלים האירופאים במסגרת גביע ערי הירידים. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בראשוב. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת אויפשט מהונגריה והודח מהטורניר. בעונת 1964/1965 שיחק שוב בגביע ערי הירידים. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת וויבודינה נובי סאד. בסיבוב השני ניצח את קבוצת פטרולול פלוישט מרומניה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס והודח מהטורניר.
בעונת 1965/1966 שיחק בפעם הראשונה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פ.צ ברנו והודח מהטורניר. בעונת 1967/1968 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פרטיזן בלגרד והודח מהטורניר. בעונת 1968/1969 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1969/1970. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת יובנטוס והודח מהטורניר.
בעונת 1970/1971 הגיע לגמר הגביע הבולגרי וסיים את הליגה במקום הרביעי. המועדון העפיל לגביע אופ"א בעונת 1971/1972. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת קרל צייס יינה מגרמניה והודח מהטורניר. בעונת 1972/1973 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1973/1974. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלימה וונדררס ממלטה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת בודפשט הונבד מהונגריה והודח מהטורניר.
בעונת 1973/1974 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1974/1975. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת גיור מהונגריה והודח מהטורניר. בעונת 1975/1976 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1976/1977. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד והודח מהטורניר. בסוף עונת 1979/1980 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1982/1983 עלה לליגה הראשונה.
בשנת 1982 הגיע לגמר הגביע הבולגרי ובשנת 1983 זכה בגביע של הצבא הסובייטי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1983/1984. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פאוק סלוניקי והודח מהטורניר. בסוף העונה ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת בליגה השנייה, חזר לליגה הראשונה.
המועדון שיחק 14 עונות ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1985/1986 ועד עונת 1998/1999. בעונת 1991/1992 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1992/1993. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אוסר והודח מהטורניר. בעונת 1992/1993 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1993/1994. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת לאציו והודח מהטורניר. בסוף עונת 1998/1999 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. אחרי 3 עונות חזר לליגה הראשונה.
בעונת זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע הבולגרי, לאחר שגברה בגמר על יריבתה העירונית בוטב פלובדיב בתוצאה 1-0 משער של אלן אוז'בולט בדקה ה-73. היה זה ניצחונה הראשון במעמד גמר הגביע לאחר ארבעה הפסדים בעבר.
פאולוס
פאולוס מתרסוס (במקור: שאול התרסי) או פאולוס השליח (10-5? – 67-64?) היה לפי האמונה הנוצרית והמתואר בברית החדשה אחד מהחשובים שבשליחי ישו, על אף שלא היה שייך לשנים-עשר השליחים המקוריים ומעולם לא פגש בישו. פאולוס הוא מחברן של רוב האגרות בברית החדשה, ואחת מהדמויות המרכזיות בהפצתה וביסוסה של הנצרות בימיה הראשונים.
פאולוס נולד בתרסוס שבאסיה הקטנה (טורקיה), ובצעירותו הוא היה יהודי פרושי-הלניסטי. לפי עדותו בכתביו קיבל חינוך פרושי מקיף ובתחילה שנא את הנוצרים והיה מופקד על רדיפתם, אך בדרכו לדמשק כדי לבער את הקהילה הנוצרית המקומית, נגלה אליו ישו בחיזיון והמיר אותו. הוא הצטרף למאמיניו והפיץ את בשורתו ברחבי האימפריה הרומית, תוך שהוא עצמו נרדף על ידי הממסד היהודי. לבסוף נאסר ונשלח לרומא למשפט, שם הוסיף להטיף לנצרות ולבסוף הוצא להורג. פאולוס נחשב לקדוש. הוא קידם בעיקר את הפצת האמונה בישו בקרב לא-יהודים ומתייהדים, ונחשב לאחד מיוצריה של הדוקטרינה הנוצרית המוקדמת. איגרותיו מהוות חלק חשוב מן הברית החדשה. הדעה המקובלת במחקר ההיסטורי היא כי תרם תרומה עצומה להתגבשות הנצרות מזרם של היהדות לדת חדשה לגמרי, בכך שקבע כי נכרים הרוצים להצטרף אל האמונה אינם צריכים לשמור את התורה ופטורים מברית מילה.
בשל השפעתו העצומה על התפתחות התאולוגיה הנוצרית ועל התרחקותה מהדת היהודית, מאז ראשית המחקר הביקורתי בנושא רואים בו רבים את מייסדה האמיתי של הנצרות. הוא נתפש כמי שחרג מהגותו של ישו והוסיף דוקטרינות חשובות חדשות. חוקרים בעלי השקפה נוצרית טוענים לעומת זאת כי לא שונתה כל הגות, וכי פאולוס רק הרחיב והעמיק את ההתגלות של ישו.
המקורות אודות פאולוס
מכיוון שחוץ מהכתוב בספרי הברית החדשה לא שרדה עדות היסטורית מקבילה על פאולוס וחייו, אין ביוגרפיה רציפה של חייו בתקופה של טרם התנצרותו.
קיימים שני מקורות מרכזיים המלמדים על קורות חייו של פאולוס, אשר נכתבו עוד בחייו, או זמן קצר לאחר מותו: המקור הראשון הוא איגרות פאולוס ששרדו (אם כי קיימת מחלוקת כמה מתוך האגרות הוא אכן כתב בעצמו). המקור השני הוא הסיפור במעשי השליחים, שבנקודות מסוימות מצטט דיבור ישיר של עדי ראייה. לשני המקורות יש חולשות: איגרות פאולוס ששרדו נכתבו בתקופה קצרה של חייו, אולי רק בין השנים 50–58, ומחבר 'מעשי השליחים' מוסר כמה פרטים חשודים (לדוגמה: הטענה כי פאולוס היה נוכח במותו של אִסְטְפָנוֹס הקדוש, 7:58).
קיים גם חיבור אפוקריפי בשם "מעשי פאולוס ותקלה"; אולם האירועים שנרשמו בחיבור זה אינם מתאימים לאף אחד מהאירועים כפי שהם מתוארים באיגרות פאולוס או ב"מעשי השליחים", ועל פי רוב אין החוקרים מתייחסים ברצינות לחיבור זה.
ישנן נקודות רבות במחלוקת בין החוקרים; הכרונולוגיה שתפורט להלן היא שרטוט האירועים העיקריים בחייו של פאולוס בהתבסס על הגישה הרביעית.
מוצאו ומעשיו בצעירותו
פאולוס תיאר את עצמו כיהודי משבט בנימין וכפרושי. הוא נולד כשאול (סאולוס) בתרסוס שבקיליקיה באסיה הקטנה וקיבל חינוך יהודי. לפי מעשי השליחים 22:3, הוא למד בירושלים אצל רבן גמליאל הזקן; תומאס רובינסון מתאר את פאולוס כמי שלמד אצל רבן גמליאל, כאשר שמאי מונה לאב בית דין של הסנהדרין ועם עליית בית שמאי מ־20 לספירה. אולם לחוקרים אחרים, כמו הלמוט קוסטר, יש ספקות לגבי הימצאותו של פאולוס בירושלים בזמן זה או ביחס ללימודיו אצל רבן גמליאל. פאולוס פירנס את עצמו במסעותיו, עובדה שהוא מתייחס אליה מספר פעמים. לפי מעשי השליחים 18:3, הוא עבד כמייצר אוהלים (יש הטוענים, כי 'מייצר אוהלים' משמעו 'אורג טליתות'). פאולוס מספר גם שהוא נכח בסקילתו של סטפנוס הקדוש.
במעשי השליחים 22, 25-29 מציינים, כי פאולוס היה אזרח רומאי, פריבילגיה שבה השתמש על מנת להגן על עצמו, כולל דרישה להישפט ברומא לאחר שהורשע ביהודה. מכיוון שפאולוס עצמו אינו מציין את אזרחותו, יש חוקרים שהטילו בכך ספק; כבוד כזה היה יוצא דופן בתקופה זו. אזרחות הייתה מצריכה השתתפות בפולחן הקיסר, דבר שהיה אמור להיות סתירה להשקפות היהודיות שהחזיק בהן.
פאולוס עצמו מודה, כי הוא עצמו עסק ברדיפה אחר נוצרים, אך אחר כך הוא קיבל את האמונה שנגדה לחם. במעשי השליחים 1-9:9 מתוארת ההתגלות שהייתה לו בדרך לדמשק; ישו או אלוהים התגלו אליו וגרמו למהפך גמור בדעותיו. פאולוס עצמו אינו מוסר תיאור ברור של המאורע באף אחת מאיגרותיו, ועובדה זו, יחד עם העובדה שהמחבר של מעשי השליחים מוסר את האירוע בשינויים קלים בשני מקומות שונים, הביאו לכך שיש חוקרים המטילים ספק בחזון הזה. אולם פאולוס כן כתב שישו הופיע לפניו "אחרי כולם נראה גם אלי, אני, האחרון, אשר כנפל אני;", וטען פעמים רבות כי הסמכות שלו כשליח הגיעה ישירות מהאל. לא ידוע אם פאולוס עצמו הוא ששינה את שמו, אך כחלק מפעולתו המיסיונרית, בדרכו לקפריסין אחרי שנת 44 לספירה, השתנה שמו משאול לפאולוס. החל מפרק י"ג בספר מעשי השליחים ואילך הוא מופיע כפאולוס (בלטינית: קטן, צנוע), בלי שניתן הסבר מפורש לשינוי השם.
מסעותיו המיסיונריים
לאחר שהצטרף לעדה הנוצרית, עבר פאולוס לחיות בממלכה הנבטית (לה הוא קורא "ערב") למשך שלוש שנים, ואחר כך חזר לדמשק עד שהיה חייב לברוח מן העיר בלילה. הוא הגיע לירושלים, שם הוא פגש בפטרוס וביעקב, אחיו של ישו (שאין להתבלבל בינו לבין יעקב הקדוש, בנו של זבדי ואחיו של יוחנן).
כתביו של פאולוס עצמו והתיאור של מעשי השליחים מתארים תיאור שונה במקצת לגבי מעשיו לאחר הביקור בירושלים. לפי מעשי השליחים הוא הלך לאנטיוכיה, ומשם טייל ברחבי קפריסין ודרום אסיה הקטנה לדרוש על ישו, מה שנודע כמסע המיסיון הראשון שלו. פאולוס עצמו מציין רק כי הוא דרש בסוריה ובקיליקיה, ואף על פי שמעשי השליחים אומר כי פאולוס מאוחר יותר "עבר בסוריה וקיליקיה, וחיזק את הכנסיות", הוא לא מציין בפירוש כי כנסיות אלה נבנו על ידיו במסע הראשון.