cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ורנר מלדרס
ורנר מלדרס (בגרמנית: Werner Mölders; 18 במרץ 1913 - 22 בנובמבר 1941) היה טייס בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה ואלוף ההפלות עם 101 הפלות מאושרות, בין האייסים המובילים בתחילת מלחמת העולם השנייה. מלדרס היה טייס קרב מבטיח וכוכב עולה בלופטוואפה, הוא היה הטייס הראשון בהיסטוריית התעופה להשיג 100 הפלות והוא היה מבין 27 חיילים בלבד לקבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. הוא נהרג בהתרסקות מטוס נוסעים מעל שמי פולין.
שירות צבאי
מלדרס התגייס ללופטוואפה בגיל 21 בשנת 1934, הוא הוסמך כטייס ובשנת 1938 התנדב לשרת בלגיון הקונדור במסגרת מלחמת האזרחים הספרדית. במהלך מלחמת האזרחים הפיל 18 מטוסי אויב, מה שהפך אותו לאחד מאלופי ההפלות הראשונים של הלופטוואפה הצעיר. בתקופה זו שירת בטייסת 3 של כנף קרב 88 בפיקודו של אדולף גאלאנד. בדצמבר 1938 שב מלדרס לגרמניה והוצב בלהק 1 של כנף קרב 133, בנוסף הוא קיבל תפקיד מטה באגף הקרב של משרד התעופה, שם הוא השתתף בפיתוח טקטיקות לחימה אוויריות.
במרץ 1939 קיבל מלדרס את הפיקוד על טייסת 1 בכנף קרב 133 שבהמשך שונה שמה לכנף קרב 53. עם תחילת המלחמה בספטמבר 1939, הוצבה הטייסת בפיקודו של מלדרס בחזית המערבית לאורך הגבול בין צרפת לגרמניה במטרה להגן על שמי גרמניה במקרה של תקיפה אווירית של צרפת או בריטניה. ב-19 בספטמבר הוא הפיל מטוס קרטיס P-36 צרפתי וזכה כך בצלב הברזל (דרגה שנייה). כשבוע לאחר מכן מלדרס התחיל בהקמת להק III ותוך שבועיים הלהק תחת פיקודו הפך למבצעי עם 40 טייסים ו-48 מטוסי Bf 109. במהלך חודשי המלחמה הראשונים ועד לפלישה הגרמנית לצרפת וארצות השפלה במאי 1940, מספר ההפלות של מלדרס הגיע לכדי 27, בקרבות אוויר באזור הגבול המערבי של גרמניה הפיל מלדרס תשעה מטוסים בריטיים וצרפתיים (מטוס בריסטול בלנהיים, שני מטוסי מוראן-סולנייה M.S. 406, שני מטוסי קרטיס P-36 הוק וארבע מטוסי הוקר הוריקן).
הקרב על בריטניה
עם פרוץ הקרב על בריטניה ביולי 1940, מונה מלדרס ב-19 ביולי למפקד כנף קרב 51 והוא הועלה לדרגת מיור. הכנף הוצבה באותה עת במנחת סינט-אינגלוורט בפה-דה-קאלה וב-28 ביולי מלדרס לקח חלק בקרב האוויר הראשון שלו בגזרה כנגד מטוסי טייסת 41, במהלכו מטוסו נפגע והוא נפצע מרסיסים ברגלו.
לקראת סוף אוגוסט 1940, חזר מלדרס לשירות מלא לאחר החלמתו והוא שב לקרבות האוויר הקשים כנגד חיל האוויר המלכותי. ב-20 בספטמבר הוא הפיל בקרב מעל דרום-מזרח אנגליה שני מטוסי ספיטפייר (מטייסת 92), מה שהביא את מספר ההפלות הכולל שלו לכדי 40 ועל כך עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון. הוא היה הטייס הגרמני הראשון במלחמה להשיג 40 הפלות, הוא היה גם לחייל השני סך הכל מתחילת המלחמה שעוטר בצלב האבירים עם עלי אלון, אותו הוא קיבל באופן רשמי על ידי היטלר ב-23 בספטמבר.
ב-25 באוקטובר הגיע מלדרס לכדי 50 הפלות, על כך הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. בתקופה זו חלה בשפעת מה שמנע ממנו לטוס במשך מספר שבועות, לאחר ששב לטוס ב-1 בדצמבר הוא השיג את הפלתו ה-55 ולאחר מכן הוא יצא לחופשה של מספר שבועות במערב אוסטריה. לקראת סוף פברואר 1941, לאחר ששב לחזית הגיע מלדרס לכדי 60 הפלות, מספר שעלה ל-68 כשהכנף שלו יצאה מחזית הלחימה בצרפת להתארגנות. מתחילת שירותו בלופטוואפה, טס מלדרס ב-238 טיסות מבצעיות בנוסף ל-71 טיסות תצפית, במהלכן הוא השתתף ב-70 קרבות אוויר והפיל כאמור 68 מטוסי אויב סך הכל.
החזית המזרחית ומפקד ענף מטוסי הקרב
ביוני 1941 הועברה כנף 51 בפיקודו של מלדרס, יחד עם חלק נכבד מיחידות הורמאכט, לגבול ברית המועצות בהכנה למבצע ברברוסה. ביום הלחימה הראשון ב-22 ביוני, ורנר הפיל שלושה מפציצי טופולב SB ומטוס קרב קרטיס P-36 הוק סובייטיים, על כך הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. מלדרס היה החייל השני שזכה בעיטור זה, לאחר שחברו אדולף גאלאנד מפקד כנף קרב 26, זכה בו יום לפני כן. ב-30 ביוני הפך מלדרס לאלוף ההפלות המוצלח ביותר כאשר הפיל חמישה מטוסי אויב והגיע כך לכדי 82 הפלות, שתיים יותר משיא ההפלות שקבע מנפרד פון ריכטהופן (שהגיע ל-80 הפלות במהלך מלחמת העולם הראשונה).
ב-12 ביולי 1941, טייסי כנף 51 תחת פיקודו של מלדרס, הגיעו לכדי 1,200 הפלות מתחילת המלחמה בהן 500 רק מתחילת מבצע ברברוסה (במהלך כשלושה שבועות). ב-15 ביולי, השיג מלדרס את הפלתו ה-100 וה-101, על כך הוא הפך לחייל הראשון מבין 27 חיילים סך הכל שעוטרו בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. ב-20 ביולי הוא הועלה לדרגת אוברסט ונאסר עליו להשתתף בקרבות אוויר משום דרגתו ומעמדו בצבא, משום כך הועבר לתפקיד זמני במשרד התעופה של הרייך בברלין ובתחילת אוגוסט מונה למפקד ענף מטוסי הקרב במשרד התעופה. בתפקיד זה נדרש מלדרס לפעול לפיתוח וזיקוק הטקטיקות והדוקטרינות של יחידות מטוסי הקרב בלופטוואפה, הוא המשיך לפקד בפועל על כנף 51 ואף לטוס טיסות מבצעיות, למרות שנאסר עליו לעשות כן.
זקני ציון (מגזין)
זקני ציון הוא מגזין סטודנטים ירושלמי המופץ באוניברסיטה העברית ובמכללות נוספות בירושלים לעשרות אלפי סטודנטים.
זקני ציון החל לצאת בשנת 2012, לקראת סוף שנת הלימודים האקדמאית תשע"א. המגזין הוקם בעקבות התמרמרות סטודנטים באוניברסיטה העברית ממגזין הסטודנטים היוצא לאור באוניברסיטה, פי האתון. הטענות כנגד פי האתון הופנו בעיקרן כנגד רמתו ונקיטת אג'נדת שמאל - קיצוני שאינה מייצגת את הסטודנטים, וכן כנגד היותו מגזין היוצא לאור מטעם אגודת הסטודנטים אשר ככזה לא יכול לבקר את אגודת הסטודנטים ביעילות.
זקני ציון התיימר להציג מגזין מאוזן פוליטית ולהוות אלטרנטיבה עיתונית- סטודנטיאלית לפי האתון. כבר בתחילת דרכו ניתנה במה לגוף המבקר את האגודה בשם "הוג'י ווטש" בדמות טור קבוע במגזין, ובכך נהיה למגזין היחיד באוניברסיטה העברית עם טור ביקורת קבוע על אגודת הסטודנטים. נוסף על כך, זקני ציון מסקר אירועים בירושלים, את המתרחש בעיריית ירושלים, סיקור סוגיות על הפרק באוניברסיטה, מדור תרבות, פורום ועוד.
מקימי המגזין הם סטודנטים מהאוניברסיטה העברית. העורך הראשי של זקני ציון בתחילת דרכו היה יאיר יעקב. בשנת 2013 נתמנתה רננה הרמן להיות העורכת הראשית של זקני ציון. בין עורכי המגזין ניתן למנות את אבנר שאקי, אמרי סדן, הילה מלמד (אשר עברה לעבוד בעיתונים מקור ראשון ומעריב), עידן דוייב, רעות המבורגר, רון גביאן ועוד.
אבובית ישרה
אַבּוּבִית יְשָׁרָה (שם מדעי: Solen Marginatus) היא מין של צדפה ממשפחת האבוביתיים. צדפה זו גדלה במי ים, ונפוצה בים השחור, ים השיש, הים התיכון ומזרח האוקיינוס האטלנטי.
לאבובית הישרה קונכייה מוארכת ופחוסה, הפעורה בשני קצותיה כצינור פתוח. אורכה יכול להגיע ל-15 סנטימטרים.
אוחטירקה
אוחטירקה (באוקראינית: Охтирка) היא עיר במחוז סומי שבאוקראינה.
היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים, לפני 3,000 שנים התגוררו בקרבת המקום שבטים סקיתים. בתקופתה של רוס של קייב היו כאן יישובים של עמים סלאבים שנהרסו בזמן פלישות מונגוליות.
במאה ה-17 הוקם על ידי הפולנים מבצר, אך כמה שנים לאחר מכן הועבר השטח לידי הרוסים, המבצר נהרס והתושבים המקומיים נלקחו לשטח הפולני.
ב-1703 קיבלה אוחטירקה מעמד של עיר.
ב-2022 במהלך המתקפה על מזרח אוקראינה התרחש קרב אוחטירקה בין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית לבין הכוחות המזוינים של אוקראינה.
אוכלוסייה
אוכלוסיית אוחטירקה לפי שנים:
הרכב אוכלוסיית אוחטירקה לפי לאום ב-1897:
לוק סיקמה
לוקאס קלייטון סיקמה (באנגלית: Lucas Clayton Sikma; נולד ב-30 ביולי 1989) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק באולימפיאקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג. סיקמה הוא בנו של שחקן ה-NBA לשעבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל ג'ק סיקמה.
קריירה מקצועית
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2011 חתם סיקמה בלה פלמה מהליגה הספרדית השנייה לעונת 2011/12. הוא העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות ו-7.7 ריבאונדים לפני שעבר לפורד בורגוס בעונה שלאחר מכן. בעונת 2013/14 הוא עבר לטנריפה מהליגה הראשונה בספרד.
לאחר שנתיים בטנריפה חתם סיקמה לשנתיים בוולנסיה. בשנת 2017 הוא זכה עם הקבוצה באליפות הליגה לאחר ניצחון 3–1 על ריאל מדריד בגמר.
ב-5 ביולי 2017 חתם סיקמה באלבה ברלין מהבונדסליגה הגרמנית. ב-28 באפריל 2018 הוא נבחר ל-MVP של הליגה ולחמישיית העונה. ב-12 ביוני 2019 הוא האריך את חוזהו באלבה ל-4 שנים נוספות.
ב-13 ביולי 2023, לאחר 6 שנים עם 3 אליפויות, שני גביעים והגעה לגמר היורוקאפ ב-, עזב סיקמה את אלבה ברלין וחתם באולימפיאקוס.
דניס דיטון
דניס דיטון (באנגלית:Denis Dighton; 1792 – 8 באוגוסט 1827) היה צייר אנגלי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו הצבאיים וסצינות הקרב.
קורות חייו
הוא נהנה מחסותו של הנסיך מוויילס, שהיה חבר קרוב של אמו. באמצעות השפעת הנסיך הוא קיבל עבודה כצייר צבאי בשנת 1811, אולם הוא חזר במהרה לחיים האזרחיים. ב־1814 הוא קיבל את התואר צייר צבאי של הנסיך יורש העצר. הנסיך שלח את דיטון לדרום הולנד רגע לפני קרב ווטרלו, ונראה כי קנה את כל תמונותיו שצייר מקרב זה. דיטון ביקר בשדה הקרב בווטרלו חמישה ימים לאחר הניצחון וצייר תשעה ציורי קרב.
הוא איבד את פטרונות המלוכה כאשר הוחלף האחראי על הציירים בבית המלוכה, סר בנג'מין בלומפילד, ובמקומו התמנה סר ויליאם נייטון. לאחר שאיבד את החסות המלכותית, דיטון חלה במחלת נפש. הוא עבר עם אשתו ובנו לברטאני, שם גר בתמיכת קרן הכספים של האמנים, עד מותו בגיל 35 ב־8 באוגוסט 1827.
דיטון ידוע בעיקר בזכות ציורי סצינות קרב במיוחד את מלחמת חצי האי ווטרלו. הוא גם צייר תמונות של נלסון שנורה בקרב טרפלגר.
דניס התחתן עם אחותו של אוגוסטוס ארל, פיבי ארל, שהייתה בעצמה אמנית והציגה באקדמיה המלכותית, והפכה לציירת פרחים של המלכה אדלייד, בשנת 1812 ונולדו להם שני בנים.
יצחק הלפרין
יצחק הלפרין (17 באוקטובר 1890, זכרון יעקב – 3 בינואר 1960, בנימינה) היה חקלאי בזכרון יעקב ובבנימינה. חבר אגודת הגדעונים ושותף במחתרת ניל"י.
ביוגרפיה
הלפרין נולד ב-1890 בזכרון יעקב לירחמיאל ורבקה הלפרין שהיו ממייסדי המושבה ב-1882 התחנך בבתי הספר במקום ומגיל צעיר השתתף בעבודה החקלאית במשק הוריו. ב-1911 גויס לצבא האימפריה העות'מאנית והשתתף במלחמת הבלקן הראשונה שלאחריה שוחרר וחזר לזכרון יעקב. ב-1913 רכש מיק"א אדמה בשוני והחל לעבד אותה ולשמור עליה. ב-1914 הצטרף לאגודת הגדעונים שנוסדה במושבה והשתתף בשמירה על שדותיה.
ב-1915, עם הקמת מחתרת ניל"י, הצטרף לשורותיה ועסק בהעברת ידיעות בין חבריה. ב-1917 כשנחשפה הרשת וחילים טורקים הקיפו את המושבה הצליח הלפרין לברוח להרים שמסביב אולם כשניסה לחזור נלכד. תחילה נשלח לכלא בחיפה שם עונה על מנת שיגלה את מקום מחבואו של יוסף לישנסקי. לאחר 10 ימים נשלח עם חברו למחתרת מנשה ברונשטיין לכלא "חאן עלי באשה" שבדמשק שם המשיכו עינוייו. הלפרין שהה בכלא כשנה ושוחרר לבסוף עם כיבוש דמשק ב-1918 וחזר למושבה.
משפחתו
הלפרין נישא ב-1920 לשושנה בת ישראל שניאור זלמן סמסונוב. לזוג נולדה בת ו-2 בנים. נפטר ב-1960 והובא למנוחות בבית הקברות בבנימינה. אשתו, שושנה, נפטרה ב-1962 ונקברה לצידו.
אבוביתיים
אַבּוּבִיתִיִּים (שם מדעי: Solenidae) היא משפחה של צדפות הגדלות במים מלוחים.
האבוביתיים נפוצים בים השחור, ים השיש, הים התיכון ומזרח האוקיינוס האטלנטי. לבני המשפחה קונכייה מוארכת ופחוסה, הפעורה בשני קצותיה כצינור פתוח. אורכם יכול להגיע ל-15 סנטימטרים. הם מסוגלים להתחפר במהירות בחול רך, באמצעות רגל היוצאת מתחתית הקונכייה. בחופי ארץ ישראל חמישה מינים של משפחה זו, ובהם אבובית ישרה.
דודג' מיראדה
דודג' מיראדה (באנגלית: Dodge Mirada) היא מכונית קופה בסגנון מכונית סלון מפוארת מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאיות קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1980 – 1983 בקנדה.
פסל האחדות
פסל האחדות (בהינדי: स्टैच्यू ऑफ यूनिटी; בגוג'ראטית: સ્ટેચ્યુ ઓફ યુનિટી) הוא הפסל הגדול בעולם ומשמש כאנדרטה המוקדשת למנהיג התנועה לעצמאות הודו, ואלאבאי פאטל. הפסל הוקם במדינת גוג'ראט בהודו. הוא ניצב על אי בנהר הקרוי סאדהו בט (Sadhu Bet) סמוך לעיר ראג'פיפלה בגוג'ראט, כשהוא צופה אל סכר סרדר סרובר המרוחק ממנו כ-3.2 קילומטרים. אתר האנדרטה משתרע על שטח של 20 דונם והוא מוקף באגם מלאכותי בשטח של 12 קילומטרים רבועים. זהו הפסל הגדול ביותר בעולם וגובהו 182 מטרים. קרן מיוחדת, "Sardar Vallabhbhai Patel Rashtriya Ekta Trust", הוקמה על ידי ממשלת גוג'ראט למטרת שיתוף תושבים רבים ברחבי הודו בתרומות להקמת הפסל החל מדצמבר 2013.
ממשלת הודו העריכה בתחילה את העלות הכללית של המיזם ב-30.01 מיליארד רופי הודי (כ-420 מיליון דולר).
באוקטובר 2014 זכתה החברה ההודית לארסן וטוברו (Larsen & Toubro), שהוקמה במקור על ידי צמד דנים, במכרז כיוון שהציעה את העלות הנמוכה ביותר, 29.89 מיליארד רופי לתכנון, בנייה ותחזוקה. הבנייה החלה ב-31 באוקטובר 2013, והושלמה באמצע אוקטובר 2018.
האנדרטה נחנכה ב-31 באוקטובר 2018 על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי.
המיזם
אנדרטת הפסל מייצגת את מנהיג תנועת העצמאות ההודית וסגן ראש ממשלת הודו הראשון, סרדר ואלאבהבי פאטל. הפסל הוקם על אי בנהר הקרוי סאדהו באט כשפניו אל סכר סרדר סרובר במרחק 3.2 קילומטרים משם. הגובה הכולל של הפסל מבסיסו הוא 240 מטרים, כולל בסיס בגובה 58 מטרים ופסל בגובה 182 מטרים. הוא בנוי משלד פלדה, המחוזק בבטון מזוין ומחופה בלוחות מארד. בבניית הפסל השתמשו ב-75,000 מטרים מעוקבים של בטון, 5,700 טון של מבנה פלדה, 18,500 טון של מוטות פלדה מחוזקים ו-22,500 טון של לוחות ארד. בנוסף נבנו בשלב הראשון גשר המקשר בין האנדרטה לחוף האגם, מבני מרכז מבקרים, גן הנצחה, בית מלון, מרכז כנסים, פארק שעשועים ומכוני מחקר.
פסל האחדות תוכנן כייצוג היסטורי וטבעי מדויק של סרדר ואלאבהבי פאטל, כשהוא לבוש בגד מסורתי בתנוחת הליכה. המיזם כולל:
מימון
הפסל נבנה על ידי מודל של שותפות ציבורית-פרטית, שמרבית הכסף גויס על ידי ממשלת גוג'ראט.
ממשלת גוג'ראט הקציבה מיליארד רופי הודי למיזם בתקציב של 2012-13 ו-5 מיליארד רופי ב-2014-15. באותה שנת תקציב הקציבה ממשלת הודו 2 מיליארד רופי לבניית הפסל.
בנייה
קונסורציום של טרנר קונסטרקשן (Turner Construction, מנהל הפרויקט של בורג' ח'ליפה), מייקל גרייבס וקבוצת מיינהרדט (Meinhardt Group) פיקח על המיזם. המיזם ארך 56 חודשים: 15 חודשים לתכנון, 40 חודשים לבנייה וחודשיים למסירת המיזם. במקור הייתה הערכת העלות הממשלתית של המיזם 20,630 מיליון רופי. המכרז עבור השלב הראשון פורסם באוקטובר 2013 והוא נסגר למענה בנובמבר 2013.
ראש ממשלת גוג'ראט דאז נרנדרה מודי (ראש ממשלת הודו בשנת 2018) הניח את אבן הפינה לפסל ב-31 באוקטובר 2013, ביום ההולדת ה-138 של סרדר ואלאבהבי פאטל.
חברת תשתיות הודית לרסן וטוברו זכתה במכרז ב-27 באוקטובר 2014 כשהציעה את העלות הנמוכה ביותר, 29,890 מיליון רופי הודי, לתכנון, בנייה ותחזוקה. הבנייה התחילה ב-27 באוקטובר 2014. בשלב הראשון של המיזם הוקצו 13,470 מיליון רופי עבור הפסל המרכזי, 2,350 מיליון רופי עבור מרכז הכנסים ואולמות התצוגה, 830 מיליון רופי עבור הגשר המחבר את האנדרטה לחוף ו-6,570 מיליון רופי בגין תחזוקת המבנה במשך 15 שנים לאחר השלמתו. אקסנצ'ר סיפקה את המדיה הדיגיטלית לתוכנית הפנייה לציבור. את האנדרטה תכנן ראם סוטאר (Ram V. Sutar). הפסל הושלם באמצע אוקטובר 2018. הפסל נחנך ב-31 באוקטובר 2018 על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי.
תיירות
למעלה מ-128,000 תיירים ביקרו בפסל האחדות ב-11 הימים שלאחר פתיחתו לציבור, ב-1 בנובמבר 2018. כמות הביקורים היומית הממוצעת של התיירים בפסל האחדות במהלך נובמבר 2019 הגיעה ל-15,036, ועלתה על כמות הביקורים היומית הממוצעת של פסל החירות (כ-10,000 מבקרים ביום בממוצע). הפסל נכלל ברשימת '8 פלאי SCO' של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה. בשנת הפעילות הראשונה שלו, בפסל האחדות ביקרו כ-2,900,000 מבקרים, והרוויח 11.64 מיליון דולר בהכנסות מכרטיסים. נכון למרץ 15 במרץ 2021, כ-5,000,000 תיירים ביקרו במקום משנת פתיחתו.
מחלוקות
חקלאים מקומיים כועסים על ההוצאה הגדולה בהקמת הפסל במקום לסייע להם בטיפול במחסור ההולך וגובר במים. תושבים מקומיים התנגדו לקניית הקרקע לפיתוח תשתית תיירותית סביב הפסל. הם גם טענו שסאדהו בט היה קרוי במקור וראטה באווה טקרי (Varata Bawa Tekri), על שם אלוהות מקומית, ולכן יש לו חשיבות דתית.
פעילי איכות הסביבה כתבו מכתב לממשלה המרכזית שהפרויקט הזה התחיל ביישום ללא אישור מהמשרד שאינו מזיק לסביבה.
תושבי הכפרים קוודיה (Kevadia), קוטהי (Kothi), ואגהודיה (Waghodia), לימבדי (Limbdi), נאווגם (Navagam) וגורה (Gora) התנגדו לבניית הפסל ודרשו לקבל בחזרה 3.75 קילומטרים רבועים שנרכשו במקור במטרה להקים סכר. הם התנגדו להקמת הרשות לפיתוח אזור קוודיה ולבניית סכר העפר גרודשוור (Garudeshwar) שישמש גם ככביש. ממשלת גוג'ראט קיבלה את דרישותיהם.
כאשר הוקצו 2 מיליארד רופי להקמת הפסל בתקציב 2014 של הממשלה ההודית, כמה אישים ומפלגות פוליטיות ביקרו את ההחלטה להוציא כסף על פסל במקום לטפל בעניינים חשובים יותר כדוגמת ביטחון לנשים, חינוך ותוכניות חקלאיות. ההחלטה של חברת הבנייה לפנות לחברה סינית לקבלת לוחות הארד שמצפים את הפסל ספגה ביקורת ממפלגת הקונגרס ההודית, מפלגת האופוזיציה באספה המחוקקת של גוג'ראט.
מייקל ג'ייסטון
מייקל ג'ייסטון (נולד ב-29 באוקטובר 1935) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
ג'ייסטון נולד בעיר נוטינגהאם שבנוטינגהאמשייר. הוא שיחק בתפקידים שייקספיריים בטלוויזיה בהם דמטריוס במחזה "חלום ליל קיץ" (1968), גרציאנו במחזה "הסוחר מוונציה" (1973), ואמונד במחזה "המלך ליר" (1975). ב-1969 הופיע בדמות דאולינג, עובד מדינה, בעונה האחרונה של הדרמה "The Power Game".
ב-1970 גילם ג'ייסטון את הנרי איירטון בסרט ההיסטורי "קרומוול". ב-1971 כיכב בדמות הצאר ניקולאי בסרט "ניקולס ואלכסנדרה", וב-1972 שיחק בתפקיד סר הנרי רויס לצדו של רוברט פאוול בסדרת דרמה של ה-BBC בשם "The Edwardians" בפרק "מר רולס ומר רויס". ב-1973 הופיע בתפקיד ראשי בדמות מר רוצ'סטר בעיבוד של ה-BBC ל"ג'יין אייר" לצדה של סורקה קיוזאק. ב-1974 שיחק בתפקיד גרצינו בסרט של התיאטרון הלאומי "הסוחר מוונציה" בכיכובו של לורנס אוליבייה ששיחק בדמות שיילוק. ב-1974 הופיע ג'ייסטון פעמים בסדרת האנתולוגיה "Thriller", וב-1975 שיחק בתפקיד המרגל קווילר בסדרת הטלוויזיה הבריטית באותו שם. ב-1977 גילם את ג'ונתן מנסל בעיבוד של ה-BBC לספר "She Fell Among Thieves" מאת דורנפורד ייטס. ב-1979 הופיע בתפקיד פיטר גווילאם לצדו של אלק גינס במיני-סדרה "החפרפרת" המבוססת על רומן באותו שם.
ב-1986 שיחק ג'ייסטון בתפקיד ואליארד בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו" במיני-סדרה בשם "The Ultimate Foe". הוואליארד הוא התגלמות הצד האפל של הדוקטור. הוא חזר וגילם את הדמות בתסכיתי האודיו, "Sixth Doctor's Last Adventure" ו-"Trial of the Valeyard" בהפקת Big Finish Productions.
ב-1989 גילם ג'ייסטון את נוויל באדג'ר בעיבוד הטלוויזיוני לקומדיה "A Bit of a Do" מאת דייוויד נובס. ב-1990 גילם את דמותו של ג'יימס בונד בעיבוד הרדיופוני של הרומן "אתה חי רק פעמים". ב-1991 הופיע בתפקיד קולונל מוסטרד בסדרת הטלוויזיה "קלואדו" ובשנה שאחר כך שיחק בתפקיד אורח בפרק "UnXpected" של הסדרה "Press Gang". עוד בטלוויזיה השתתף בסדרה "איסטאנדרס", באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בסדרה הקומית "על שוטים ואנשים", בסדרה "The Darling Buds of May", בסדרה "Tales of the Unexpected", בסדרה המשטרתית "The Bill", ובתפקיד דונלד דה סוזה בסדרה "אמרדייל". עוד הופיע ב"הולבי סיטי" ובדמות מר ספונר בסדרה "Tracy Beaker Returns".
ג'ייסטון הקליט ספרי שמע של כל ספרי ג'ון לה קארה, כהמשך לתפקידו בדמות פיטר גווילאם בסדרה "החפרפרת" משנת 1979.
חיים אישיים
בין השנים 1965 ל-1970 היה ג'ייסטון נשוי לשחקנית לין פארלי. מ-1970 עד 1977 היה נשוי להת'ר סנדון. מאז 1979 הוא נשוי לאן סמית'סון.
המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית
המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית (CCDH) הוא ארגון בריטי ללא מטרות רווח המחזיק משרדים בלונדון ובוושינגטון די. סי. המרכז מקדם מחקרים ומבצע קמפיינים מול חברות טכנולוגיה גדולות המפעילות רשתות חברתיות להפסיק לספק שירותים לאנשים שעלולים לקדם שנאה ומידע מוטעה, כולל נאו-נאצים, מכחישי שינוי אקלים ומתנגדי חיסונים, וכן קמפיינים להגבלת ארגוני מדיה כמו ברייטברט ניוז ו-The Daily Wire מפרסום. המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית הוא חבר בקואליציית Stop Hate For Profit.
פעילויות
המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית מתמקד בפלטפורמות מדיה חברתית שלדבריו אינן משקיעות מספיק מאמצים כדי להילחם בתנועות קיצוניות כמו נאו-נאצים ומתנגדי חיסונים.
קמפיין נגד גאלווי והופקינס
בינואר 2020, המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית פעל נגד קייטי הופקינס, פרשנית פוליטית ימנית קיצונית, וגו'רג' גאלוווי, פוליטיקאי ושדר שמאלי קיצוני. מגישת הטלוויזיה רייצ'ל ריילי ו-CCDH לחצו ישירות על חברות "ביג טק" כדי להסיר אנשים אלה מפלטפורמות המדיה החברתית הגדולות. על פי דיווחים בתקשורת, ריילי ועמראן אחמד קיימו "פגישה חשאית" עם הצוות של טוויטר בלונדון בינואר 2020, בדרישה להרחיק את הופקינס וגאלווי מהפלטפורמה שלהם.
הניסיון של CCDH להסיר את גאלווי מטוויטר נכשל, אך הופקינס הושעתה לשבוע בפברואר 2020, ופוטרה לצמיתות ביולי 2020.
קמפיין נגד דיוויד איקה
באפריל 2020 השיק המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית קמפיין נגד מפיץ הקונספירציה הבריטי דייוויד אייק, שזכה לתשומת לב תקשורתית מוגברת במהלך הסגר הקשור ל- COVID-19 בבריטניה בנובמבר 2020, הסירה טוויטר את החשבון של אייק בשל הפרת כללי האתר נגד הפצת מידע מוטעה על מגיפת COVID-19.
הפסיקו לממן מידע מוטעה
הקמפיין נקרא במקור "הפסיקו להפיץ פייק ניוז" Stop Funding Fake News, ומבקש ממפרסמים להפסיק לפרסם מודעות באתרי אינטרנט שלטענתו מפיצים מידע מוטעה ("חדשות מזויפות"). הקמפיין החל כקמפיין עממי במרץ 2019, בהשראת ההצלחה האמריקאית של Sleeping Giants ששכנעה מספר מפרסמים שלא לפרסם באתר Breitbart News, חברות כמו Adobe Inc., Chelsea FC, טד בייקר, eBay ומנצ'סטר יונייטד היו בין 40 המותגים וארגוני הצדקה שהקמפיין שכנע להפסיק לפרסם במה שהוא כינה אתרי חדשות מזויפות.
במרץ 2019, ארגון הצדקה Macmillan Cancer Support הסיר פרסומת מאתר The Canary לאחר תלונות מהקמפיין ומאחרים. הקמפיין טען כי האתר קידם תיאוריות קונספירציה, הגן על אנטישמיות ופרסם חדשות מזויפות. אנשי The Canary אמרו ששינויים באלגוריתמים של גוגל ופייסבוק ובקמפיין Stop Funding Fake News הובילו לכך ש-The Canary צמצמה את פעילותה; הם אמרו כי הם "נגד פעולות של מדינה, לא נגד העם היהודי כקבוצה אתנית" וכי הקמפיין היה "מרוח בהאשמות אנטישמיות על ידי אלה שחימשו את המונח למטרות פוליטיות". חבר הפרלמנט של מפלגת הלייבור כריס וויליאמסון תיאר קמפיין זה כ"מרושע".
קמפיינים נגד פרסומות בגוגל עבור ארגוני מדיה
המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית פעל להגבלת טווח הפרסום של ארגוני המדיה הבאים על ידי מיקוד השימוש שלהם בפלטפורמת הפרסום של Google:
ה-CCDH כתב לגוגל כי האתר Zero Hedge פרסם "כתבות גזעניות" על מחאות Black Lives Matter. כתוצאה מכך, ביוני 2020 גילתה גוגל שהערות קוראים על Zero Hedge הפרו את המדיניות שלה ואסרה על Zero Hedge לפרסם בפלטפורמה שלה.
קמפיין נגד מכחישי שינויי אקלים
בנובמבר 2021, מחקר של המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית זיהה "עשרה מפרסמי-שוליים" שיחד היו אחראים לכמעט 70% מהחשיפה של משתמשי פייסבוק להכחשת שינויי אקלים. פייסבוק אמרה שהאחוז מוגזם וכינתה את המחקר מטעה. המפרסמים שכונו "עשרת הרעילים" היו ברייטברט ניוז, הווסטרן ג'ורנל, ניוזמקס, Townhall, Media Research Center, הוושינגטון טיימס, הפדרליסט, ה-Daily Wire, RT ו- The Patriot Post. המחקר ציטט הודעה של ג'ון סטוסל שקבעה כי "מיתוס מספר שלוש הוא שבגלל שינויי האקלים, ההוריקנים מחמירים" והודעה של אלכס אפשטיין שקבעה כי "עליך להסתכל ברצינות על... היתרונות של הפיכת העולם לירוק יותר" כעדויות לדיסאינפורמציה.
טיק טוק
בדצמבר 2022, המרכז דיווח כי פלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק מקדמת פגיעה עצמית ותכני דיאטה למשתמשים.
טוויטר/X קורפ
ביוני 2023 דיווח המרכז כי לאחר רכישת טוויטר של אילון מאסק, האתר "אינו מצליח לפעול מול 99% מהודעות השנאה שפרסמו מנויי Twitter Blue". החברה היורשת של טוויטר, X Corp. הגיבה על כך בהגשת תביעה נגד המרכז ב-31 ביולי 2023, ואמרה כי הם "טוענים בטעות שיש להם תמיכה סטטיסטית המראה שהפלטפורמה מוצפת בתוכן מזיק".
קשר עם ממשלות
משרד הפנים של בריטניה היה בקשר עם קבוצות כמו המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית "כדי להבין טוב יותר את האופי המשתנה של הקיצוניות המקוונת".
המרכז נתן עדויות לממשלות בריטניה וארה"ב, כולל בנוגע לחוק הבטיחות המקוון בבריטניה. המרכז הצהיר שההנחיות שלו לגבי מידע מוטעה לגבי נגיף הקורונה "מאומצות על ידי ממשלת בריטניה".
חקירת הצנזורה של הקונגרס האמריקני
ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית שלחה מכתב למרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית בנוגע ל"עד כמה הרשות מבצעת כפתה ושיתפה פעולה עם חברות ומתווכים אחרים לצנזר דיבור" וביקשה את כל המסמכים והתקשורת בין המרכז לבין הרשות המבצעת בארה"ב או חברות מדיה חברתית, רשימת עובדים, קבלנים ומענקים שהתקבלו. הוועדה ציינה במכתבה כי בסמכותה לחקור "נושאים הקשורים להפרת חירויות האזרח של אזרחי ארצות הברית".
רישום, ניהול ומימון
על פי רישומים ציבוריים, הארגון התאגד בשנת 2018 בלונדון בשם Brixton Endeavors Limited. באוגוסט 2019 שינה הארגון את שמו ל"מרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית". בשנת 2021 נרשם משרד הארגון בארה"ב כארגון ללא מטרות רווח בארה"ב. המנכ"ל הנוכחי הוא עמרן אחמד.
ב-2020 דווח ב-BBC שהמרכז קיבל מימון מPears- Foundation, קרן הצדקה ג'וזף רונטרי וקרן בארו קדבורי.
בשנת 2021 תרמה קרן פול המלין 100,000 ליש"ט למרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית.
בדוח שלה למרץ 2022, התחייבה Pears Foundation בסך 100,000 ליש"ט, שסומנו כחידוש של מימון ליבה עבור המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית.
ביגה צ'אי
היסטוריה
בעת העתיקה וביוונית מודרנית הוא מוכר בשם גרניקוס (Γρανικός), ולצידו התקיים בשנת 334 לפנה"ס קרב גרניקוס, שהיה הקרב הראשון שנערך על אדמת הממלכה האחמנית בין הצבא היווני-מקדוני שפלש לשטחיה בראשותו של אלכסנדר הגדול לצבא הפרסי. על שמו של הנהר קרוי עמק גרניקוס על הכוכב מאדים.
על הנהר הוקם גשר רומי מאבן ושיש שכונה בשם "הגשר הלבן" (Akköprü). על-סמך סגנונו מקובל לתארך את הקמתו לימיו של הקיסר קונסטנטינוס בראשית המאה ה-4, ובסוף המאה ה-17 היה עדיין שלם. הגשר נהרס במאה ה-19, וחומרי הבניין שלו נשדדו לסלילת דרך סמוכה.
Life Support
Life Support (בעברית: תמיכת חיים) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדיסון ביר. האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
סינגלים
"Good in Goodbye", יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-31 בינואר 2020. הוא הגיע למקום 15 במצעד האיגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי ויצא לרדיו הלהיטים העכשווי באיטליה ב-3 באפריל 2020. השיר קיבל וידאו קליפ שליווה את יציאת השיר. "Selfish", יצא כסינגל השני של האלבום ב-14 בפברואר 2020. הוא הגיע למקום 19 במצעד הסינגלים במצעד השירים מתחת להוט 100 וכן נכנס למצעדים רשמיים בקנדה, אירלנד ובריטניה. זה השפיע על רדיו הלהיטים העכשווי בארצות הברית ב-19 במאי 2020. השיר קיבל גם קליפ שביימה ביר עצמה. "Baby", יצא כסינגל השלישי של האלבום ב-21 באוגוסט 2020, יחד עם וידאו קליפ. "Boyshit", יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-11 בדצמבר 2020. וידאו קליפ של השיר יצא ב-22 בינואר 2021.
שור (אתר מקראי)
שׁוּר הוא חבל ארץ בצפון סיני, בסמוך לגבול המזרחי של מצרים העתיקה, ששימש כשער למצרים עבור הבאים אליה או היוצאים ממנה. מוזכר מספר פעמים במקרא. הדרך העוברת דרכו או אליו מכונה "דרך שור", והמדבר הסמוך אליו (ככל הנראה ממזרח) מכונה "מדבר שור".
מיקום
יש המשערים כי השם "שוּר" המוזכר במקרא הוא "חומה" (כמו בארמית, שוּר=חומה) ועל פי כן מזהים את המקום עם "חומות המושל" המוזכרות בתעודות מצריות עתיקות. משערים כי אלו שרשרת מצודות שהקימו המצרים מעבר לאגמים המרים ואף עד חבל קנטרה (כיום במרכז תעלת סואץ), שהגנו על המצרים מפני פולשים נוודים שבאו מאזור סיני אל האגמים המרים. אזור זה המשיך להיות מבוצר גם בתקופת החיקסוס ובתקופת הממלכה החדשה.
אחרים משערים כי "שוּר" מורה על מקור מים, ועל פי כן מזהים את המקום עם תעלת מים עתיקה שהייתה נמשכת בסמוך לזרוע המזרחית של הדלתה של הנילוס, "הזרוע הפֵּילוסית" (הזרוע התייבשה בהדרגה בימי הביניים). תעלה זו יצאה מהזרוע הפילוסית באמצעה, ונמשכה רוחבית לכיוון מזרח עד לאגם תמסח (על גדותיו קיימת כיום העיר אסמאעיליה), ומשם סובבה צפונה בקו תעלת סואץ שכיום. התעלה שימשה כגבול למצרים, והיוותה מכשול הפרדה מפני פלישות אויבים הבאים אל הדלתה. שרידים מתעלה זו התגלו בסוף המאה ה-20.
מדבר שור
לאלו המזהים את "שור" עם "חומות המושל", שטח "מדבר שור" הוא ממזרח לאזור האגמים המרים, בצפון-מערב רמת א-תיה. אך גם לאלו ניתן – וכך מעדיפים במחקר – להרחיב את שטח המדבר על פני כל אורך הגבול המזרחי של הדלתה של הנילוס, מהאגמים המרים ועד לחוף הים התיכון.
בספרות חז"ל מזוהה המקום עם "מדבר כוב". המקום "כוב" מוזכר בספר יחזקאל, ונראה מהפסוק כי הוא מקום בסמיכות למצרים, אולם זיהויו הברור אינו ידוע.
דרך שור
הקצה המערבי של דרך שור הוא באזור "שור". לאלו המזהים את "שור" עם "חומות המושל", והמצמצמים את שטח מדבר שור, "דרך שור" מסתיימת באגמים המרים והתוואי של דרך זו חופף לכביש איסמעיליה–ניצנה–באר שבע שנסלל על ידי הבריטים בימי מלחמת העולם השנייה. לאלו המרחיבים את שטח מדבר שור, מערב דרך שור ממוקם צפונה מהאגמים המרים - במבצר הגבול "סילה" (כיום סמוך לקנטרה), המקום שממנו החל דרך הים (או "דרך ארץ פלשתים").
במקרא
המקום "שוּר", וסביבותיו המכונות על שמו, מופיעים מספר פעמים במקרא, בעיקר בספר בראשית:
אופי מדבר שור
את "מדבר שור" מתארים חז"ל:, וכן מתארים את האפעה המצוי בו: ש. חז"ל מספרים גם על אדם שהלך במדבר זה וראה נחש שהיקפו היה "כקורת בית הבד", ואף על פי שהנחש עצמו לא ראה אותו משום שישן, נחרד אותו אדם מנחש זה עד שנשרו שערותיו והוא נותר קירח לצמיתות. מעשה נוסף מופיע במדרש על שבור מלך פרס, שעברו במדבר זה שלוש שיירות השייכות לו ונחש בלע אותן בזו אחר זו; עד שמצאו תחבולה לתת לו לבלוע 10 שקי תבן, מה שגרם למותו.
שמו של מדבר שור
בספרות חז"ל נדרש "מדבר שור" במספר אופנים:
בספר הזוהר דורש אף הוא את השם "מדבר שור":
רבי יעקב אנטולי דרש את "שור":.
ג'סיקה שוורץ
ביוגרפיה
ג'סיקה שוורץ נולדה בארבך אים אודנוולד וגדלה במיכלשטאדט. בשנת 1993 היא זכתה בתחרות נוער של ירחון נועד גרמני. בהמשך היא התחילה לעבוד כדוגמנית ומנחה בטלוויזיה.
בשנת 2006 היא שיחקה בסרט "הבושם: סיפורו של רוצח" וזכתה להצלחה מחוץ לגבולות גרמניה. בשנת 2008 היא שיחקה בעיבוד לקולנוע על ספר "בית בודנברוק".
בשנת 2020 שוורץ שיחקה תפקיד ראשי בסדרה של נטפליקס "ביו-האקרים" בתור פרופסור טניה לורנץ; בהמשך היא הצטלמה לעונה השנייה של הסדרה.
חיים אישיים
במשך חמש שנים היא ניהלה מערכת יחסים עם דניאל בריהל והם נפרדו בשנת 2006. במאי 2021 היא התחתנה עם בן זוגה שהכירה שנה לפני זה.
אנטרפרייז (CVN-65)
עד להוצאתה משירות ב-1 בדצמבר 2012, האנטרפרייז הייתה הספינה השלישית הוותיקה ביותר הנמצאת בשירות פעיל בצי האמריקני, אחרי הקונסטיטושן – פריגטת מפרשים תלת-תורנית והאונייה המפורסמת ביותר בתולדות הצי ו-USS Pueblo. אנטרפרייז שירתה 51 שנים בשירות פעיל, יותר מכל נושאת מטוסים אמריקנית בהיסטוריה.
עיצוב
חימושה כולל 2 משגרי טילים של טיל קרקע-אוויר RIM-7 סי ספארו (Sea Sparrow) המשמש גם כטיל נגד ספינות, 2 מערכות פלנקס – תותחים אוטומטיים להשמדת טילים, רקטות וארטילריה בטווח קצר, ו-2 משגרי טילי נ"מ ימיים קצרי טווח מסוג RAM. עד שנות ה-80 צוידה האנטרפרייז במכ"ם מערך מופע שתוכנן כך שיוכל לעקוב אחרי מספר רב של מטרות אוויריות.
שנות ה-60
ב-12 בינואר 1962 ערכה האנטרפרייז את הפלגת הבכורה שלה, במהלכה עברה סדרת מבחנים ואימונים שארכו כשלושה חודשים, במטרה לבחון את יכולותיה המלאות של הספינה.
משבר הטילים הקובני
ב-אוקטובר 1962 נשלחה האנטרפרייז למשבר הבינלאומי הראשון שלה. בעקבות החשיפה כי ברית המועצות מקימה אתרי שיגור לטילים גרעיניים בקובה, הורה הנשיא האמריקני ג'ון פ. קנדי להטיל על קובה סגר ימי ואווירי, ודרש מהסובייטים לפרק את אתרי השיגור. האנטרפרייז, מגובה בנושאות המטוסים אינדיפנדט, אסקס ורנדולף השתתפה בהטלת המצור כחלק מהצי השני. ב-28 באוקטובר המשבר הסתיים.
דרום מזרח אסיה
בנובמבר 1965 הצטרפה הספינה לצי השביעי של חיל הים האמריקני. חודש לאחר מכן, ב-2 בדצמבר, היא השתתפה לראשונה בקרב כאשר שיגרה מטוסי קרב מסיפונה כנגד הווייטקונג בביין הואה. באותו יום שיגרה האנטרפרייז 125 גיחות שהטילו 151 טון של פצצות וטילים על קווי האספקה של האויב. למחרת, ב-3 בדצמבר, שברה שיא כששיגרה 165 גיחות ביום בודד.
בינואר 1968 קיבלה האנטרפרייז פקודה לשייט במי קוריאה הדרומית בעקבות פרשת פואבלו, בה נלכדה ספינת ביון אמריקנית על ידי הצפון קוריאנים.
בבוקר של ה-14 בינואר 1969, התפוצץ טיל במטוס F-4 פנטום שחנה על הסיפון. בעקבות הפיצוץ הוצתו שריפות והתרחשו פיצוצים נוספים על סיפון ההמראה. השריפה גרמה למותם של 27 אנשי צוות ולפציעתם של 314 נוספים, ולהשמדתם של 15 מטוסים. האנטרפרייז נאלצה לעגון בנמל פרל הארבור לתיקונים, בעיקר של סיפון ההמראה.
שנות ה-70
בשנים 1969–1970 חזרה האנטרפרייז למספנת ניופורט ניוז ועברה שם שיפוצים. בינואר 1971 היא השלימה מבחני ים לאחר שהותקנו עליה כורים גרעיניים חדשים, המכילים אנרגיה מספקת ל-10 שנים. לאחר מכן הפליגה לווייטנאם, לספק סיוע אווירי לכוחות האמריקנים והדרום וייטנאמים במלחמה.
באפריל 1975, האנטרפרייז, יחד עם עוד מספר ספינות מלחמה, הוצבה ליד וייטנאם לפעולות חילוץ אפשריות לאחר שהצפון וייטנאמים, תוך הפרה של הסכמי השלום של פריז, פלשו לדרום וייטנאם. ב-29 באפריל החלו האמריקנים במבצע לפינוי אזרחים אמריקנים ווייטנאמים מסייגון בעזרת מסוקים. במהלך המבצע שיגרה האנטרפרייז 95 גיחות של מטוסי קרב.
שנות ה-2000
בין השנים 2003–2004 סיפקה האנטרפרייז סיוע אווירי לכוחות הקואליציה הלוחמים בעיראק. במאי 2006 סייעה למבצעים כנגד הטרור בעיראק ובאפגניסטן למשך חצי שנה. ב-19 בדצמבר 2007 חזרה האנטרפרייז לבסיס האם שלה בנורפוק, וירג'יניה לאחר שהייה של שישה חודשים במפרץ הפרסי.
בחודש אפריל 2010 הודיע הצי האמריקני כי עלות שיפוצה של האנטרפרייז תפח ל-655 מיליון דולר, ותוכנן להסתיים באותו חודש. שיפוצה ארך שמונה חודשים יותר מהמתוכנן, כשהעלות הכוללת מגיעה ל-662 מיליון דולר, כ-46 אחוז מעל לתקציב. הצי הצהיר כי האנטרפרייז תמשיך לשתי פריסות צבאיות נוספות במשך של 6 חודשים כל אחת. ב-1 בדצמבר 2012 הוצאה האנטרפרייז משירות פעיל.
פריז (כדורגל)
מועדון הכדורגל פריז (בצרפתית: Paris Football Club או PFC) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר פריז. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון שארלטי, הממוקם ברובע ה-13 בפריז.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1 באוגוסט 1969 שמטרתה הייתה לשחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל עד 1970. לאחר סירובה של סדאן לאיחוד, פריז החלה לשחק בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, ותוצאה מכך התאחדה עם סטאד סן ז׳רמן כדי ליצור את פריז סן-ז׳רמן והמועדון המקצועני שיחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל. הגלגול הנוכחי של המועדון החל בשנת 1972 לאחר פיצולה של מועדון הכדורגל פריז ופריז זן-ז’רמן, בעקבות לחף כבד מצידו של ראש העיר של פריז, שסירב לתמוך בקבוצה שהיא לא פריזאית (הקבוצה שכנה במקור ב סן-ז'רמן-אן-לה). כתוצאה מכך, התרחש פיצול מר, וגם פריז וגם פריז סן ז'רמן נשארו כמועדון כדורגל נפרד, כשההסכמה העיקרית הייתה שלפריז הייתה הזכות לשמור על הפיצול הליגה הראשונה והמעמד המקצועי של הישות, כמו גם כל השחקנים המקצועיים. פריס סן ז'רמן, לעומת זאת, ירדה מנהלית לליגה השלישית וקיבלה את כל השחקנים החובבים של הישות לשעבר. בתחילת עונת 1972–1973 אירחה פריז את משחקיה הביתיים בליגה הראשונה בפארק דה פרינס. שתי עונות לאחר מכן, המועדון ירד לליגה השנייה, מה שחפף עם עלייתה של פריס סן ז'רמן לצמרת ולרכישת הפארק דה פרינס. לאחר ארבע שנים שהן שיחקו בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, שבה פריז חזרה לליגה הראשונה לעונת 1978–1979. עם זאת, העונה הייתה קשה והביאה לכך שהמועדון ירד חזרה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל לאחר עונה אחת בלבד. מאז טרם שבה פריז לליגה הבכירה של צרפת. ב-1983 התמזגה פריז, אז בראשותו של התעשיין ז'אן-לוק לגארדר, עם ראסינג פריז. בעוד ראסינג נשארה בליגה הראשונה, הישות הנותרת ירדה מנהלית לליגה הרביעית. בשל משאבים מוגבלים, נשרה פריז לליגה המחוזית לאחר עונה אחת, ולאחר מכן, בילתה ארבע עונות בליגה החמישית לפני שחזרה לליגה הרביעית ב-1988. עלייה נוספת בעונה שלאחר מכן גרמה לפריס להרוויח מקום בהליגה הצרפתית השלישית. פריז נשארה בליגה במשך 12 שנים והפכה לקבוצה הראשונה בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל שתיווסד. בשנת 2000, המועדון סיים במקום ה-17 ונשרה לליגה הרביעית. פאריס בילתה שש שנים בליגה לפני שחזרה לליגה הצרפתית השלישית בכדורגל בעונת 07–2006. לאחר קמפיין מוצלח של 2014–2015, המועדון עלה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, הליגה השנייה בצרפת, לצד יריבתה המקומית רד סטאר F.C. עם זאת, היא נותרה בליגה השנייה למשך שנה אחת בלבד ונשרה חזרה לליגת השלישית בעונת 17–2016. בעונת 2016–2017 הגיעה פריז לגמר הפלייאוף/הדחה מול אורלינס, אך הפסידה בסיכום שני המשחקים. פריז עלתה אז מנהלית לליגה 2 לאחר שספורטינג קלוב דה בסטיה הורדה לליגה השלישית בשל אי סדרים פיננסיים. בעונת 2017/2018 בליגה השנייה, סיימה פריז סיימה במקום השמיני בטבלה אך בשלבים מסוימים בעונה תפסה את המקומות המובילים לעלייה.
בעונת 2018–19 סיימה פריז במקום הרביעי והתמודדה במשחקי הפלייאוף מול ראסינג קלוב דה לאנס, אך הפסידה בדו-קרב הפנדלים לאחר תיקו 1–1.
ב-30 באפריל 2021 אסרה פיפ"א על העברות שחקנים לפריז, יחד עם מועדון ספורט אנז'ה, בשל הפרת תקנות לגבי פניות לשחקנים באוגוסט 2020. האיסור היה בתוקף עד לחלון ההעברות בקיץ 2021.
מאדאם ד'אוטלינגר
רקע
בין השנים 1803 - 1805, שהה מלך שוודיה, גוסטב הרביעי אדולף בגרמניה, שם התגורר עם משפחת רעייתו בקרלסרוהה, בירת דוכסות באדן. מטרתו הייתה לשהות בסביבה בה משפחתו תהיה מוגנת יותר, אך גם להכיר מקרוב את הפוליטיקה הגבוהה ולהיות קרוב יותר לגבול הצרפתי, לבחון את צעדיה של צרפת ולנסות לנהל משא ומתן עם המלוכנים הצרפתים הגולים ועם בני משפחת בורבון. בתקופה זו, התמלאה העיר במרגלים צרפתים שהקיפו את המלך, אך כנראה שהמוצלחת ביותר הייתה ד'אוטלינגר.
פעילותה
השמועות סיפרו כי היה לה חלק בנפילתו של הדוכס מאנייה, שהוצא להורג על ידי נפוליאון בשנת 1804 וכי היא הייתה בשירותו של שארל-מוריס דה טלראן. בזכות יכולתה המפותחת להקסים אנשים, היא יצרה קשר עם שרלוט לואיז דה רוהן, אשר נישאה בחשאי לאנייה, והציגה את עצמה בפניה כמעריצה של הדוכס.
עם הגעתה של ד'אוטלינגר לקרלסרוהה, כתבה הרוזנת השוודית קרוליין לוונהאופט, שהתגוררה אז בשטרסבורג, לחברתה הרוזנת גילדנשטול :
למרות האזהרות סביב הגעתה לקרלסרוהה, ד'אוטלינגר הצליחה לצבור פופולריות רבה בקרב החברה הגבוהה בעיר. השמועות אודותיה סיפרו כי ניהלה מערכת יחסים עם הדוכס שנרצח, והיא אכן הציגה את עצמה כצרפתייה מלוכנית גולה, מוכת יגון עקב מותו של אהובה אנייה, שאף הופיעה בפני הרוזנת גילדנסטולפה לבושה בבבגדי אבל.
המלך השוודי רחש אהדה גלויה לאנייה, וזעם מאד על פשעו של נפוליאון כלפיו, כך שמי שנחזתה להיות אהובתו המתאבלת זכתה בקלות בקרבתו.
הפעם האחרונה בה נראתה הייתה בפריז בשנת 1815, על ידי האציל השוודי דה לה גרדי. הימצאותה שם תומכת במידת מה בחשדות נגדה.
צ'יף קיף
קית' פארל קוזארט (באנגלית: Keith Farrelle Cozart; נולד ב-15 באוגוסט 1995), הידוע בשם הבמה צ'יף קיף (Chief Keef), הוא ראפר, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי. קיף סומן על ידי מבקרים כהשפעה גדולה על תת-סוגת ההיפ הופ דריל.
ביוגרפיה
המוזיקה של קוזארט הפכה לפופולרית לראשונה בנעוריו בתחילת העשור השני של המאה ה-21 בקרב תלמידי תיכון מדרום שיקגו. בשנת 2012, הסינגל המקומי הפופולרי שלו "I Don't Like" זכה לרמיקס של הראפר קניה וסט והגיע ל-20 הראשונים במצעד שירי הראפ של הבילבורד, תוך שעזר לפופולריות של המוזיקה של קוזארט.
מלחמה בין חברות תקליטים מרכזיות שונות הובילה את קיף לחתום עם חברת אינטרסקופ רקורדס. בדצמבר 2012 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Finally Rich, מתוכו הסינגלים "I Don't Like" ו-"Love Sosa", שסייעו לפופולריות סוגת הדריל בשיקגו. האלבום עצמו זכה לשבחים, הגיע למקום השני במצעד אלבומי הראפ והגיע למעמד הזהב, לפי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בשנת 2013, התארח בשיר "Hold My Liquor" של קניה וסט, מתוך אלבומו החמישי Yeezus.
מילדרד מקדניאל
מילדרד לואיז "מילי" מקדניאל-סיינלטון (באנגלית: Mildred Louise "Millie" McDaniel-Singleton; 4 בנובמבר 1933 – 30 בספטמבר 2004) הייתה אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) ושיאנית עולם בקפיצה לגובה.
צ'יף קיף
ביוגרפיה
צ'יף קיף התמודד עם בעיות משפטיות מתמשכות במהלך הקריירה שלו, כולל אישומי החזקת נשק, עונשי מעצר בית ואיסור הופעות שהוטל על ידי רשויות שיקגו. אף על פי שעזב את אינטרסקופ רקורדס וחתם בלייבל 1017 רקורדס בסוף 2014, המשיך להוציא פרויקטים עצמאיים באמצעות לייבל משלו בשם גלו גאנג, שכללו את אלבומו המשותף עם המפיק 12מיליון, Nobody והמיקסטייפ Back from the Dead 2 משנת 2014, אלבום האולפן השני שלו Bang 3 משנת 2015 והמיקסטייפ Thot Breaker משנת 2017.
מילדרד מקדניאל
ביוגרפיה
מילדרד נולדה באטלנטה שבג'ורג'יה. היא התאמנה במכון טוסקגי שבאלבמה שבו גם שיחקה בקבוצת הכדורסל. בשנת 1953 זכתה לראשונה באליפות ארצות הברית בקפיצה לגובה. בשנים 1955 ו-1956 היא זכתה באליפות ארצות הברית הן באולם והן באצטדיון.
צ'יף קיף
ביוגרפיה
ב-30 בנומבר 2017 הוציא צ'יף קיף את אלבום האולפן השלישי שלו, Dedication, שהגיע למקום ה-97 במצעד הבילבורד 200.
מילדרד מקדניאל
ביוגרפיה
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי שבמקסיקו בשנת 1955 זכתה מקדניאל במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה מקדניאל במדליית זהב, בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 1.76 מטר, שיפור לשיא בן 4 חודשים וחצי של יולנדה באלאש מרומניה (1.75 מטר) שסיימה במקום חמישי, לפני מריה פיסרבה מברית המועצות ותלמה הופקינס מבריטניה (1.67 מטר) שזכו בצוותא במדליית הכסף.
קייגו
שירה גרוול-דאל (בנורווגית: Kyrre Gørvell-Dahll, נולד ב-11 בספטמבר 1991), הידוע בשם הבמה שלו, קייגו (Kygo), הוא די ג'יי, יוצר, מפיק ומוזיקאי נורווגי. קייגו זכה להכרה בינלאומית בעקבות רמיקס שהפיק לשיר "I See Fire" של אד שירן, שקיבל מעל ל-33 מיליון השמעות ב-SoundCloud ו-60 מיליון צפיות ב-YouTube וגם על הסינגל שלו "Firestone", שזכה למעל מ-410 מיליון צפיות ב-YouTube ו-350 מיליון השמעות בשירות הזרמת המוזיקה Spotify, נכון לאוגוסט 2016. קייגו זכה למעל מ-2 מיליארד צפיות על המוזיקה שלו, ב-SoundCloud ו-YouTube.
קייגו הוציא סינגלים נוספים, כגון "ID", "Stole The Show", "Here for You", ו-"Stay", אשר הגיעו למספר מצעדי פזמונים בינלאומיים. אלבום הבכורה של קייגו, Cloud Nine, יצא ב-13 במאי 2016. ב-21 באוגוסט 2016 קייגו הופיע באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו והיה למפיק מוזיקת ההאוס הראשון שהופיע בטקס סיום של אולימפיאדה.
ראשית חייו
קייגו החל ללמוד נגינה על פסנתר בגיל שש. הוא הפסיק בנגינה כאשר היה בן 15–16 והתחיל לייצר מוזיקה עם Logic Studio וקלידי MIDI  תוך צפייה במספר הדרכות ביוטיוב. כאשר הוא הגיע לבסוף להחלטה להתמיד במוזיקה, קייגו כבר היה לקראת השלמת התואר לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת הריוט ואט (Heriot-Watt), אדינבורו, סקוטלנד.
2014: פריצת דרך
ב-1 בדצמבר 2014, יצא הסינגל "Firestone", בהשתתפות קונרד סוול. השיר זכה להכרה בינלאומית והגיע למספר מצעדי פזמונים ברחבי העולם. לאחר שזכה השיר ליותר מ-80 מיליון צפיות ב-YouTube וSoundCloud, קייגו יצר קשר עם אביצ'י וכריס מרטין מלהקת קולדפליי על מנת ליצור רמיקס רשמי לשיר "Midnight". הוא גם תמך באביצ'י בפסטיבל פיינדינגס באוסלו, נורווגיה לשנת 2014. ב-19 בספטמבר 2014, אושר כי קייגו יחליף אביצ'י בפסטיבל Tomorrowland, בשל בעיות בריאותיות של אביצ'י. באפריל 2014, התראיין קייגו למגזין הבילבורד בו דיבר על הפקת רמיקסים עבור דיפלו וקולדפליי, ועל סיבוב ההופעות בצפון אמריקה. ביולי 2014, קייגו שיתף פעולה עם Electric Family לייצור צמיד שכל ההכנסות ממכירתו נתרמו לארגון רופאים ללא גבולות. באותו חודש, חתם קייגו לחברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
2015–2016: Cloud Nine וKygo Life
בפברואר 2015, שירו של קייגו ,"ID", הופיע בטריילר הרשמי לאולטרה מיוזיק פסטיבל. אותו השיר מושמע גם במשחק הווידאו הפופולרי של חברת EA Sports, פיפא 16. באוגוסט 2015, קייגו היה featured headliner בפסטיבל לולפלוזה בשיקגו, אחד מפסטיבלי המוזיקה הגדולים ביותר בעולם. באוקטובר 2015, הופיע קייגו לראשונה בטלוויזיה, בתוכניתו של ג'יימס קורדן, The Late Late Show.
ב-15 במרץ 2015, הוציא קייגו את הסינגל, "Stole The Show", השיר הגיע למצעדים רבים ברחבי העולם, ביניהם למקום הראשון בנורווגיה ושוודיה. ב-31 ביולי 2015, הוא יצא הסינגל השלישי שלו, "Nothing Left", בו השתתף וויל הרד. "Nothing Left" הגיע לפסגת מצעד הסינגלים הנורווגי. ב-4 בספטמבר 2015, יצא הסינגל הרביעי של קייגו, "Here for You" בהשתתפות אלה הנדרסון. שלושה חודשים מאוחר יותר, הסינגל החמישי שלו, "Stay", שהופק יחד עם המפיק הנורווגי ויליאם לארסן ושר בו מאטי נויס, יצא ב-4 בדצמבר 2015. ב-18 במרץ 2016, קייגו הוציא את הסינגל השישי שלו, "Fragile", בהשתתפות Labrinth. ב-1 באפריל 2016, קייגו הוציא את הסינגל השביעי שלו, "Raging", בו משתתפת הלהקה האירית קודאליין.
הסינגלים של קייגו, בתוספת שירים נוספים, נמצאים באלבום הבכורה שלו, Cloud Nine, שיצא ב-13 במאי 2016.
ב-21 באוגוסט 2016, בטקס הסיום של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ביצע יחד עם הזמרת האמריקאית ג'וליה מייקלס, את השיר "Carry Me".
2017–2018: Stargazing ו-Kids in Love
ב-9 בפברואר 2017 העלה קטע קצר מתוך שיתוף הפעולה שלו עם הזמרת והשחקנית סלינה גומז. השניים הודיעו באופן רשמי על הוצאת הסינגל תחת השם "It Ain't Me" דרך הרשתות החברתיות ב-13 בפברואר 2017. הסינגל יצא ב-16 בפברואר 2017, והוא סינגל הבכורה מתוך המיני אלבום הראשון של קייגו, Stargazing. השיר הושמע למעלה מ-500 מיליון פעמים ביוטיוב והוזרם בספוטיפיי למעלה ממיליארד פעמים בספוטיפיי, זהו השיר הראשון של קייגו שהוזרם למעלה ממילארד פעמים. כמו כן, השיר הגיע לפסגת מצעדי הפזמונים בקרואטיה, לבנון ונורווגיה, ולחמשת המקומות הראשונים במצעדים של כ-20 מדינות נוספות. ב-28 באפריל 2017 הוציא את הסינגל השני מאלבומו החדש יחד עם הזמרת הבריטית אלי גולדינג שנקרא "First Time". תוך יממה זכה הסינגל ללמעלה מ-2 מיליון צפיות. כמו כן, ב-20 בפברואר 2020, הוא הוגדר לסינגל זהב בממלכה המאוחדת לאחר שנמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים.
ב-19 באוקטובר 2017, קייגו הודיע דרך הפייסבוק כי שמו של אלבום המוזיקה השני שלו הוא Kids in Love. האלבום יצא ב-3 בנובמבר באותה השנה. ב-20 באוקטובר, הוא הוציא את הסינגל הראשי, ששמו כשם האלבום, "Kids in Love", בשיתוף עם דה נייט גיים. זמן קצר לאחר שחרור האלבום, קייגו הצהיר על סיבוב ההופעות Kids in Love.
ב-16 במרץ 2018, האמן הוציא את השיר "Remind Me to Forget", בשיתוף עם האמן האמריקאי מיגל, כסינגל השלישי מתוך האלבום. שיר זה הוזרם כ-400 מיליון פעמים בספוטיפיי, נכון ל-2 בינואר 2020, ולאחריו הוציא האמן את השיר "Stranger Things", בשיתוף עם להקת הפופ-רוק ואן ריפאבליק. שיר זה זכה לרמיקס של אלן ווקר.
2018–הווה: Golden Hour
ב-19 באפריל 2019 הוציא עם ריטה אורה את השיר "Carry On", מתוך פסקול הסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו".
ב-29 במאי 2020, יצא אלבום האולפן השלישי של האמן, Golden Hour. בהמשך השנה, הוציא עם טינה טרנר חידוש ללהיטה "What's Love Got to Do with It". בספטמבר אותה שנה חידש עם דונה סאמר את הלהיט "Hot Stuff".
מנהל התקשורת בבית הלבן
מנהל התקשורת של הבית הלבן (באנגלית: White House Communications Director), הידוע גם כעוזר לנשיא לענייני תקשורת, הוא חלק מהצוות הבכיר של נשיא ארצות הברית, והוא אחראי על פיתוח וקידום סדר היום של הנשיא והובלת קמפיין התקשורת שלו. המנהל עובד יחד עם אנשי הצוות שלו על נאומים כגון נאום ההשבעה ונאום מצב האומה. מנהל התקשורת ממונה באופן אישי על ידי הנשיא ללא צורך באישור הסנאט. משרד המנהל שוכן בדרך כלל באגף המערבי של הבית הלבן.
המשרד הוקם על ידי הרברט ג'ורג' קליין בינואר 1969 במהלך ממשל ניקסון. הוא היה נפרד ממשרד דובר הבית הלבן בשנים 1969 עד 1974.
משמעות התפקיד
מקובל שמשרתו של מנהל התקשורת בבית הלבן ניתנת לאיש הצוות הבכיר של יחסי ציבור בצוות מערכת הבחירות של המועמד. לעיתים קרובות התפקיד מקביל לסגן מנהל מערכת הבחירות או מנהל התקשורת של מערכת הבחירות. מנהל התקשורת עובד בשיתוף פעולה הדוק עם דובר הבית הלבן, שהוא בדרך כלל עמית לעבודה במערכת הבחירות של הנשיא.
כדי להעביר את דבריו וחזונו של הנשיא, מבטיח מנהל התקשורת שכל ההיבטים של התקשורת יכוסו על מנת להבטיח כי המסר של הממשל נמסר בצורה ברורה ומוצלחת. יש לפתח אסטרטגיה תקשורתית לקידום סדר היום של הנשיא בכל אמצעי התקשורת. זה יכול לכלול, אך בהחלט לא מוגבל, לנאום מצב האומה, מסיבת עיתונאים משודרת, הצהרות לעיתונות, ונאומים ברדיו. משרד התקשורת גם עובד בשיתוף פעולה הדוק עם מחלקות ברמת הממשלה ועם סוכנויות ביצוע אחרות כדי ליצור אסטרטגיה עקבית, באמצעותה ניתן להפיץ את המסר של הנשיא.
עם החשיבות ההולכת וגדלה של האינטרנט ושל התקשורת החדשה במונחים של תקשורת נשיאותית, משרד התקשורת הסתעף כדי לנצל את האינטרנט, ובעיקר אתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק וטוויטר, על מנת להושיט ולהעביר את חזון הנשיא לאחוז גדול יותר של הציבור.
בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", שהציגה תמונה ריאליסטית של הבית הלבן, הוצגה דמותו של מנהל התקשורת בבית הלבן כאחת הדמויות החשובות ביותר בצוות המצומצם המקיף את הנשיא.
כריסטר פוגלסנג
כריסטר פוגלסנג (גרמנית: Arne Christer Fuglesang; ) הוא אסטרונאוט לשעבר מטעם סוכנות החלל האירופית ופרופסור לפיזיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה של KTH.
השכלה
עוד בזמן הלימודים פוגלסנג החל לעבוד במתקני CERN בז'נבה. בשנת 1988 הוא התקבל עעמית CERN. בשנת 1990 הוא קיבל משרה במכון לפיזירה בסטוקהולם, אך עוד שנה הוא עבד במאיץ LHC. בשנת 1990 הוא התחיל ללמד מתמטיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה.
קריירה כאסטרונאוט
בשנת 1992 פוגלסנג התקבל ליחידת האסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1992 הוא עבר קורס של מספר חודשים במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ברוסיה. בשנת 1993 ביחד עם תומאס רייטר הוא נבחר להמשך הכנות לטיסה משותפת של רוסיה-האיחוד האירופי. הטיסה התקיימה בשנת 1995 ופוגלסנג היה חבר בצוות גיבוי.
בשנת 1996 פוגלסנגר עבר למרכז החלל ג'ונסון ועבר הכנות לטיסה במעבורת חלל.
בשנת 2006 פוגלסנגר טס לחלל בפעם הראשונה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). מטרת הטיסה בנוסף להבאת מצרכים הייתה להרחיב תחנת החלל ולבצע החלפת צוות. במהלך הרכבת החלקים החדשים של תחנת החלל פוגלסנג ביצע שלוש פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 18 שעות. פוגלסנג היה אלוף שוודיה בפריסבי. הוא לקח איתו לתחנת החלל את הצלחת ועשה איתה ניסויים.
בשנת 2008 פוגלסנג טס לחלל בפעם השנייה. הוא היה מומחה משימה של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (פרדריק סטרוקו היה מפקד צוות). משימה זו נועדה לחדש את האספקה בתחנת החלל הבינלאומית בעזרת מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי "לאונרדו", מקפיא נוסף לניסויים מדעיים, מסילת כושר חדשה, ומערכת לבקרת בריאות של צוות התחנה. בעקבות פעילויות אלו היה ניתן להרחיב הרכב צוות של תחנת החלל ל-6. במהלך הטיסה פוגלסנג ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית כך שאורך כולל הגיע ל-32 שעות.
בשנת 2012 הוא חזר לסטוקהולם וחזר ללמד במכון המלכותי לטכנולוגיה של KTH. בשנת 2021 הוא נבחר לאקדמיה שווית למדעי ההנדסה.
פיינל פור היורוליג
פיינל פור היורוליג היא תחרות כדורסל בפורמט פיינל פור המהווה חצי גמר וגמר של תחרות כדורסל הקבוצות האירופית יורוליג. חברת יורוליג בסקטבול השתמשה בפורמט הפיינל פור לראשונה בשנת, לאחר פיינל פור הסופרוליג , שהיה הפיינל פור האחרון שנערך על ידי פיב"א אירופה. בתחרות המקורית של פיב"א אירופה, שימש הפיינל פור לראשונה ב-עונת 1965/1966 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. פורמט הפיינל פור שימש שוב בשנה שלאחר מכן, ב-, אך אז ננטש.
הפיינל פור של היורוליג משודר בטלוויזיה ב-213 מדינות וטריטוריות.
שינויים היסטוריים
הפעם הראשונה שהיורוליג השתמש בפורמט פיינל פור כדי להכריע את אלופת הליגה שלה הייתה בסיום העונות ו-. בשני טורנירי הפיינל הפור הללו זכו סימנטל מילאנו וריאל מדריד (בהתאמה). פיב"א אירופה לא השתמשה שוב בפורמט זה עד לעונת, בה זכתה טרייסר מילאנו.
פיינל פור היורוליג מתקיים מאז מדי שנה, כאשר פיב"א אירופה מארגנת אותו עד 2001, וחברת יורוליג בסקטבול מארגנת אותו מאז 2002.
במהלך עונת 2000/01 התקיימו שתי תחרויות אירופיות. הסופרוליג שאורגנה על ידי פיב"א והיורוליג שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול. תחרות היורוליג, בשנת פתיחתה, השתמשה בפורמט פלייאוף, כאשר שתי הקבוצות המקצועיות מבולוניה (וירטוס ופורטיטודו), א.א.ק אתונה וטאו ויטוריה הגיעו לחצי הגמר של הטורניר. וירטוס הייתה המנצחת בגמר היורוליג 2001.