cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טנדיל
תחבורה
בעיר עובר הכביש הלאומי מספר 226, המקשר בין העיר מאר דל פלאטה ובין צפון-מערב פרובינציית בואנוס איירס, וכן מספר כבישים פרובינציאליים נוספים.
ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים
UN Women או ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים הוא גוף של האו"ם, שפועל למען שוויון מגדרי ולקידום והעצמת נשים. הארגון החל לפעול בינואר 2011. נשיאת צ'ילה מיצ'ל בצ'לט הייתה המנהלת הראשונה, ונכון ל-2021 מנהלת אותו פומזייל מלאמבו-נקוקה. הנהלת הארגון שוכנת בניו יורק. הארגון עוסק בין היתר במאבק באלימות נגד נשים, בעידוד השתתפות נשים בפוליטיקה, ובארגון אירועי יום האישה הבינלאומי.
היסטוריה
בעקבות החלטה 63/311 שהתקבלה בעצרת הכללית של האו"ם, בינואר 2010, הציג המזכ"ל באן קי-מון את דו"ח A/64/588, שכותרתו "הצעה מקיפה לגוף המשלב שוויון מגדרי והעצמת נשים". בדו"ח זה, קבע המזכ"ל שתפקידו של הגוף החדש לא יהיה לפטור חלקים אחרים במערכת האו"ם מהאחריות לתרום לקידום שוויון מגדרי והעצמת נשים, אלא לשאוף לחידוד ההתמקדות וההשפעה של הפעולות למען שוויון מגדרי בכל מערכות האו"ם. בנוסף, העריך המזכ"ל שיהיה צורך בכ-125 מיליון דולר בשנה כדי לכסות את עלויות התפעול ו"להתניע" את הגוף ברמה הארצית, ברמה האזורית וברמת המטה. יותר מכך, יידרשו 375 מיליון דולר נוספים בשנה בשלב הראשוני כדי לאפשר היענות לבקשות של מדינות לתמיכה בתוכניות מקומיות.
אחרי שנים של משא ומתן בין המדינות החברות באו"ם, ארגוני נשים, והחברה האזרחית, ב-2 ביולי 2010 אימצה העצרת הכללית פה אחד את החלטה 64/289, ובכך יצרה את UN Women באמצעות מיזוג של המחלקה לקידום נשים (DAW); המכון הבינלאומי למחקר והדרכה לקידום נשים (INSTRAW, הוקם ב-1976); המשרד של היועץ המיוחד לסוגיות מגדריות וקידום נשים (OSAGI, הוקם ב-1997), והקרן לקידום נשים של האו"ם (UNIFEM, הוקם ב-1976).
מבנה ותפקוד
החלטה 64/289 קבעה שעל הגוף להיות מנוהל על ידי תת-מזכ"ל, שימונה על ידי המזכ"ל בהתייעצות עם המדינות החברות, לקדנציה של ארבע שנים, עם אפשרות להאריכה בקדנציה נוספת אחת בלבד.
הגוף מנוהל באמצעות מבנה פיקוח רב-מדינתי מדורג, שאחראי לקבוע מתווה אתי ומדיניות תפעולית. העצרת הכללית, המועצה הכלכלית-חברתית והוועדה למעמד האישה מתוות את הקווים המנחים לאתיקה של הגוף. את המדיניות התפעולית של הארגון מתוות העצרת הכללית, המועצה הכלכלית-חברתית ומועצת המנהלים של הארגון.
מטרות
ל-UN Women הכוח :
מרמוסט גמדי
מרמוסט גמדי (שם מדעי: Cebuella pygmaea) הוא מין מרמוסט קטן החי בדרום אמריקה והוא הקטן שבקופים. מין יחיד בסוגו.
מאפיינים
אורכו עד 16 ס"מ וזנבו ארוך מגופו. צבעו הוא תערובת לא אחידה של כתמים קטנים בצבע חום-בהיר, שחרחר ואפור. המרמוסט הגמדי אוכל פירות רכים וחרקים המצויים בשפע ביער. בני מין זה אינם קלי תנועה ובשעת סכנה הם עוברים מיד ומסתתרים בצד האחר של הגזע או הענף, כך שהענף יחצוץ בינם לבין האויב, שם הם קופאים ללא תנועה עד יעבור זעם. אויביהם בטבע הם עופות דורסים ונחשים החיים על העצים, אך אויבם העיקרי כיום הוא האדם. תפוצתו היא היער הטרופי אשר לחוף האמזונאס בדרום ברזיל, צפון פרו ואקוודור.
מרמוסטים צעירים מתרגלים במהרה לחיים בשבייה ואוהבים מאוד לשבת על גופם של המטפלים בהם, כשם שהם יושבים על גב הוריהם. עד מהרה מגלים את כיסי הבגדים ויודעים להתכנס לתוכם כשקר להם או כשהסביבה נראית להם עוינת. מכירים היטב את כל בני הבית, אך אל זרים מתייחסים בחשדנות רבה ומגיבים בהשמעת קולות קרקור וצקצוק.
שער טיבורטינה
שער טיבורטינה (בלטינית: Porta Tiburtina, השער הטיבורטיני), או פורטה סן לורנצו (Porta San Lorenzo) הוא שער בחומת אורליאנוס של רומא. בשער זה החלה ויה טיבורטינה.
היסטוריה
במיקום בו ניצב השער ניצבה קשת שנבנתה על ידי הקיסר אוגוסטוס במפגש שלוש אמות מים – אקווה מרקיה, אקווה יוליה ואקווה טפולה  – שעברו מעל ויה טיבורטינה.
מבנה הקשת תוקן בימי הקיסרים טיטוס וקרקלה, והקיסר אורליאנוס שילב אותו כשער בחומה שבנה סביב. בעת שלטונו של הקיסר הונוריוס, במאה החמישית שופץ השער ונוסף לו מבנה קדמי.
במהלך ימי הביניים נקרא שמו "שער סן לורנצו" משמה של הבזיליקה הסמוכה סן לורנצו פואורי לה מורה. השער זכה בכינויים נוספים, בהם "קאפו דה בווה" (Capo de' Bove) או "שער טאורינה" (Porta Taurina), היינו "שער השוורים" על שום תגליפי גולגולות השוורים שבראש השער.
בחזית השער נערך קרב ב-20 בנובמבר 1347, שניטש על השליטה ברומא, ובו גבר קולה די ריינצו על יריביו.
בסמוך לשער נמצאת כיום כנסיית סנטה ביביאנה.
כתובות השער
על השער שנבנה על ידי אוגוסטוס מצויות שלוש כתובות:
כפרה שלי
כפרה שלי הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הישראלי נצ'י נצ'. השיר יצא לאור ב-20 באוגוסט 2017, כסינגל השני מתוך אלבומו הרביעי של פלוטניק, "שפל וגאות", על ידי חברת התקליטים התו השמיני.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי רביד פלוטניק והופק על ידי איציק פצצתי. השיר הוא בסגנון הבוסה נובה אשר משלב בתוכו את סגנון הראפ.
השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום, תוך שצבר, נכון לאפריל 2020, למעלה מ-1.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של פלוטניק ב-20 באוגוסט 2017, בסמוך לצאתו של הסינגל. בקליפ ניתן לראות את פלוטניק בהופעה, תוך שהוא שר את מילות השיר.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8 מיליון.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
תנועת המחאה נגד הגבלות הקורונה היא רב גונית, וכוללת גורמי מקצוע בכירים לרבות חברי 'מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה', עיתונאים, תנועות מחאה עממיות לרבות מחאה למען החופש ; התו האנושי - אנשים ללא סלקציה ; מגן לחופש הפרט ; עת לאהוב - מחאה של אהבה ומחאת הריבון. כמו כן, מספר רבנים משפיעים בציבור החרדי נקטו בעמדה אגרסיבית נגד מדיניות הממשלה בנושא הקורונה, לרבות הרב אמנון יצחק שהואשם גם בהפצת קונספירציות. למרות היעדר של ביקורת משמעותית בכנסת, ח"כ גדי יברקן מהליכוד הפך לקול דומיננטי כנגד הגבלות הקורונה. כמו כן, חבר הכנסת לשעבר משה פייגלין יצא בביקורת חריפה על ממשלה השלושים ושש בנושא הקורונה.
רקע כללי
חלק מהפגנות בלפור זלגו גם לכיוון מחאה נגד מדיניות הקורונה כבר בשנת 2020. ההפגנות הקשורות במשבר הפוליטי הסתיימו לאחר שממשלת ישראל השלושים ושישית, בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד בהסכם חלוקת כוח, הושבעו ב-13 ביוני 2021, וסיימו את כהונתו השנייה של נתניהו כראש ממשלה.
בתקופת ממשלת ישראל השלושים וחמש
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל החלה בתקופת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים ושש. באפריל 2020 אלפי ישראלים הפגינו תוך ריחוק חברתי כחלק מהמחאה נגד בנימין נתניהו נגד הצעדים האנטי-דמוקרטיים שננקטו, לדבריהם, על ידי הממשלה. רבים מהמפגינים לקחו חלק באירועי המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, ובאחד מהאירועים נערכה בירושלים הפגנה נגד מדיניות הממשלה.
הפגנות נוספות נראו בשכונה החרדית בירושלים במאה שערים כאשר גברים ובני נוער יידו אבנים לעבר המשטרה לפני שנעצרו.
ב-27 בדצמבר 2020, עם החלת הסגר השלישי בישראל, אורגנה בתל אביב הפגנה נגד הסגר עצמו תחת הכותרת "הצלת המדינה – לא נסכים לסגר פוליטי" המארגנים טענו כי זוהי ההפגנה "הראשונה" בסדרת הפגנות וכי זוהי הסתעפות מתבקשת של מחאת בלפור.
בסוף שנת 2020 לקראת הפצת חיסון נגד וירוס הקורונה, נשמעו קולות רבים המתנגדים לחיסוני הקורונה. הטיעונים אותם השמיעו המתנגדים דומים לטיעונים שהעלו בעבר, בנוסף לטיעונים המתייחסים למהירות שבו פותח החיסון, ועל כך שלא נבדקו השפעותיו לטווח ארוך. המתנגדים טענו כי על מנת לפתח את החיסון במהירות, דילגו על מספר שלבים של מבדקי בטיחות, או התעלמו מסימנים בעייתיים, זאת על אף שארגוני הבריאות העולמיים הבהירו כי לא היו קיצורי דרך במבדקי הבטיחות והיעילות של החיסון, כמו כל חיסון אחר.
בדצמבר 2020 הקימו 18 מומחים בתחומי הרפואה, מדעי החברה והאפידמולוגיה, שהביעו גם הם ספקות לגבי מדיניות משרד הבריאות, את 'מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה' (מח"צ). מח"צ קיבלה חשיפה רחבה דרך סרט של אורלי וילנאי וגיא מרוז - "ומה אם כל העולם טועה?". בסרט שולבו אנשי מדע ורפואה המתנגדים למדיניות הטיפול בקורונה בישראל ובעולם. הסרט זכה למאות אלפי צפיות תוך מספר ימים וספג ביקורת מאנשי מדע ורפואה אחרים.
בינואר 2021 פרצו מהומות בבני ברק, נגד ניסיונות המשטרה לפזר כיתות ישיבות והתכנסויות דתיות שנערכו בניגוד למדיניות הסגר, ובהן מפגינים השחיתו רכוש ויידו אבנים.
בתקופת ממשלת ישראל השלושים ושש
ב־23 ביולי 2021 התאספו עשרות מפגינים ברעננה סביב ביתו של נפתלי בנט, ראש ממשלת ישראל השלושים ושש, חסמו את התנועה, והתעמתו עם כוחות הביטחון. המשטרה עצרה חמישה בני אדם בגין הפרעה לציבור וסירוב פקודות.
ב-31 ביולי 2021 התקיימו הפגנות בתל אביב על ידי מאות מפגינים שהביעו זעם על מגבלות חדשות שפרסם משרד הבריאות, שנועדו לצמצם את השפעת הקורונה.
ב-22 בנובמבר 2021, חבר הכנסת לשעבר משה פייגלין הגיע למחאה מול משכן הכנסת נגד חיסון הילדים בנוכחות כ-200 משתתפים, ואמר בין היתר כי "מייבאים לפה ערכים של המשטר בסין".
במוצאי שבת, 11 בדצמבר 2021, מספר ארגוני מחאה נגד מדיניות הקורונה ונגד פגיעה בדמוקרטיה, לרבות "מחאה למען החופש", "התו האנושי - אנשים ללא סלקציה", "מגן לחופש הפרט", "עת לאהוב - מחאה של אהבה", חברו למחאה רחבה ברחובות רעננה שהביאה לחסימת צירים מרכזיים בעיר ועימותים מול כוחות המשטרה. גם ברחוב החרדי פולמוס חיסוני הילדים הביא לקרע. ב-14 בדצמבר פורסם כי בקרב החברה החרדית נשמעו איומים כלפי הרב קנייבסקי, מנהיג הליטאים, על שם תמיכתו במתן חיסונים לילדים.
בהמשך לפולמוס הפעלת תו ירוק בקניונים (שנדחה לבסוף) ומדיניות חיסוני הילדים בבתי הספר, ב-18 בדצמבר 2021, ארגוני המחאה נגד מדיניות הקורונה הוציאו לפועל מחאה ברעננה סמוך לביתו של ראש הממשלה נפתלי בנט, בהנחיית גיא מרוז ואורלי וילנאי והשתתפות רופאים מארגון "מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה", תנועות המחאה הפרו-דמוקרטיות "מחאה למען החופש", "התו האנושי - אנשים ללא סלקציה", "מגן לחופש הפרט", "עת לאהוב" ודמויות ציבוריות נוספות לרבות אושרת קוטלר. המחאה גלשה להתנגשויות עם המשטרה, הפעלת אמצעים לפיזור הפגנות וחסימת כביש 4. בהפגנה נפצעו שני שוטרי יס"מ, אחד שבר את רגלו ואחד את ידו; מספר מפגינים נזקקו לטיפול רפואי ובוצעו מעצרים. להערכת 'הארץ', כ-600 מפגינים הגיעו להפגנת המחאה לרבות רופאים, אם כי לדעת מארגני המחאה היה מדובר ב4–5 אלף מפגינים.
קרב ארטואה השלישי
קרב ארטואה השלישי (בצרפתית: Troisième Bataille d'Artois), היה אחד מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הקרב, אשר נערך בין 21 בספטמבר ל-14 באוקטובר 1915, היה מתקפה משולבת של הצרפתים, אשר תקפו בחלקה הדרומי של הגזרה, ושל הבריטים, אשר חלקם בהתקפה זו נקרא קרב לוס, מצפון להם. למרות אבדות כבדות מאוד, בעיקר לתוקפים, אך גם למגינים, המתקפה לא השיגה כמעט דבר.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
בתקופת ממשלת ישראל השלושים ושש
הפגנה נוספת של ארגוני המחאה ברעננה נערכה במוצאי שבת 25 בדצמבר, בהשתתפות כמה אלפי מנהיגים ודוברים מארגון מח"צ לקורונה וארגונים נוספים. המשטרה נערכה בכוחות מתוגברים לאירוע לרבות פרשים, אך ללא אירועים מיוחדים. ב-26 בדצמבר, יום לאחר מכן, חבר הכנסת מהליכוד גדי יברקן מחה על ההגבלות הנוגעות לאזרחים שלא התחסנו בתקנות התו הירוק והוצא מהדיון בוועדת החוקה בעקבות דבריו. כי "רק חסרים מחנות ריכוז" עבור חמישה מיליון אזרחי המדינה שלא מחזיקים בתו ירוק, "כמו באוסטריה". מספר ימים לאחר מכן, מנהיגי המחאה התפרצו לכנס חירום של ענף התעשייה והמסחר על התמודדות הענף עם התו הירוק בקריאות "אתם צריכים להתנגד לתו הירוק ולא לשתף איתו פעולה. רק כסף מעניין אתכם". ראשי המסחר איימו: "אם התו הירוק יוארך - נשבית ביום שלישי את הענף".
כתב העת "בראשית"
בתחילת שנת 2022 החל לצאת כתב העת "בראשית", המתמקד במחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל. גבי ניצן עורך את העיתון, ובין הכותבים בו נמנים אשרת קוטלר ובועז כהן.
קרב ארטואה השלישי
רקע
בהדרגה החלו להגיע לחזית המערבית כוחות בריטיים וכוחות מן האימפריה הבריטית, במספרים הולכים וגדלים, ואלה נטלו חלק גדול יותר ויותר באותם קרבות. זאת לאחר שבשנים 1914 ו-1915, נשאו הצרפתים בעיקר העול. אלא שלמרות התגבור, כל הניסיונות לשינוי הסטטוס קוו נכשלו תוך אבדות כבדות.
ב-21 באפריל 1915 החל צפונה לארטואה קרב איפר השני. עם זאת, באותו שלב, ולמעשה בכל מהלכה של שנת 1915, הגרמנים החליטו לרכז את מאמציהם בכיוון החזית המזרחית, ופרט לקרב איפר השני, הסתפקו במגננה במערב. אחת הסיבות ליוזמות ההתקפיות של מדינות ההסכמה בחזית המערב, היה הרצון לנצל מגמה גרמנית זו, כל עוד התקיימה.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
התנגדויות למדיניות בתוך הממשלה
באוגוסט 2021, הסוגיה של הכנסת החיסונים נגד קורונה לבתי הספר עוררה ויכוח סוער בין שרת החינוך יפעת שאשא־ביטון לשר הבריאות ניצן הורוביץ. בעוד הורוביץ היה נחוש בדעתו להכניס את החיסונים לבתי הספר, שאשא־ביטון התנגדה לכך, בין היתר בשל החשש שמתן חיסונים בתוך בית הספר יגרום ללחץ חברתי ויגרום לילדים לא מחוסנים לסבול מהצקות וחרמות
קרב ארטואה השלישי
רקע
הרמטכ"ל הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, למרות האבדות הכבדות, החזיק בדעה כי המשך הסטטוס קוו מועיל לגרמנים יותר מאשר למדינות ההסכמה, שכן הזמן החולף מאפשר להם לייצב את הישגיהם מתחילת המלחמה. ואכן, הגרמנים חיזקו בהתמדה את קו ההגנה שלהם בחזית המערבית בכלל, ובגזרה האמורה בפרט. מספר התקפות מקומיות שערכו הצרפתים במרס ובאפריל הוכיחו את עמידות המערך הגרמני. בכל זאת, שיפורים מסוימים בהתנהלות הצרפתים, כתוצאה מהתקפותיהם רוויות האבדות, כולל סיוע ארטילרי רב יותר, נתנו לדעת ז'ופר מקום לאופטימיות, ולפיכך, לאפשרות לתקוף פעם נוספת. דעה זו לא השתנתה גם לאחר קרב ארטואה השני, הגם שזה הביא לתוצאות דלות תוך ספיגת אבדות עצומות. מטרת ההתקפה הייתה להגיע למישור שבאזור דואה (Douai), שם היה מוקד מערכת האספקה הגרמנית לחזית, ואשר היה ממוקם כ-30 ק"מ מזרחה לקו החזית. כיבושו, לדעת ז'ופר, היה מאלץ את הגרמנים לסגת מחלק נכבד מאדמת צרפת, עד לגבול בלגיה באזור מונס (Mons). עם זאת התוכנית לא הייתה ברורה דיה, ועל סמך ניסיון הקרבות הרבים שנערכו בחזית המערב עד שלב זה - אופטימית באופן לא סביר בעליל. הבריטים - מפקד חיל המשלוח הגנרל ג'ון פרנץ' ומפקד הארמייה הראשונה דאגלס הייג - לא ששו לבצע התקפה נוספת, אך שר המלחמה לורד קיצ'נר כפה זאת עליהם. מפקד הכוחות המשולבים, בריטים וצרפתים, היה הגנרל פרדיננד פוש.
פני השטח והכוחות
סיום מלחמת התנועה בסוף סתיו 1914 הביא להיווצרות בליטה בקו הגרמני, החודרת מערבה אל תוך הקו הצרפתי, מצפון לאראס ומדרום ללנס, שם עבר קו החזית מצפון לדרום, ולזו היה פוטנציאל לסכן את קווי התחבורה של כוחות מדינות ההסכמה שבסמוך לחזית באותו מקום. בליטה זו, יחד עם היותה של לנס צומת כבישים ומסילות ברזל חשוב, היוותה מטרה לשורת התקפות של צבאות מדינות ההסכמה החל מן החודשים האחרונים של 1914. כך הפכה ארטואה למוקד של כמה מן הקרבות המרים ביותר במלחמה. בין 17 בדצמבר 1914 ל-13 בינואר 1915 לחמה הארמייה העשירית הצרפתית בקרב ארטואה הראשון, תוך שהיא מקבלת סיוע מהארמיות השנייה והשמינית, בהמשך השנה נערך בסמוך קרב רכס וימי. עד לאמצע 1915, כל הקרבות האלה הביאו לשינויים מעטים בלבד. קרב ארטואה השני הביא לכרסום מה בבליטה בקו הגרמני.
כללית, פני השטח בארטואה מישוריים, אך משובצים בגבעות סלעי גיר נמוכות. רכס וימי, המורכב משרשרת גבעות המתמשכת מספר ק"מ מדרום מזרח לצפון מערב, נמצא בבסיסה המזרחי של הבליטה בחזית הגרמנית. מצפון מערב לרכס וימי משתרע רכס נוטרה דאם דה לורט (Notre Dame de Lorette) העובר ממזרח למערב, בקירוב, והוא נכלל בחלקו בשטח שבשליטה צרפתית, וחלקו בשטח בשליטה גרמנית. בין שני הרכסים הנמוכים עבר מצפון לדרום הכביש מלנס לאראס. שני נהרות חוצים את הזירה, שניהם ממזרח למערב, סקארפ, מעט מצפון לאראס, וקארנסי (Carency), מלנס ועד לקצה המערבי של הבליטה.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
התנגדויות למדיניות בתוך הממשלה
בסוף ספטמבר 2021, במהלך הצבעה על אישור התו הירוק החדש למרות תמיכה רחבה בקבינט מספר שרים הסתייגו מדרישת סורק ברקוד בעסקים, כאשר לטענתם אכיפת התו הירוק החדש תיקח זמן לצורך היערכות ותדרוש הוצאה כספית נוספת לבתי העסק. בעקבות זאת, ההצבעה על ההכרעה בעניין חיוב בעלי עסקים לסרוק את הברקוד של התו הירוק החדש נדחתה ליום ראשון 03 באוקטובר במסגרת קבינט הקורונה.
קרב ארטואה השלישי
פני השטח והכוחות
על גזרת ארטואה, ממנן (Menin) בצפון, לאורך 90 ק"מ, ועד דרומה לאראס, הגנה הארמייה השישית בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. אותה ארמייה כללה 13 אוגדות, מהן שתיים בעתודה. מולה עמדה הארמייה העשירית הצרפתית, בפיקודו של הגנרל ויקטור דורבאל. זו כללה שישה קורפוסי רגלים, קורפוס פרשים ועוד שלוש אוגדות בעתודה. הבריטים החזיקו בקטע של קו החזית צפונית לארמייה העשירית הצרפתית, עד לאיפר. באזור לאנס תפסה את קו החזית של מדינות ההסכמה הארמייה הראשונה הבריטית, בפיקודו של גנרל דאגלס הייג.
הקרב
בעת שתקפו צבאות מדינות ההסכמה בארטואה, הם נעזרו בשלוש התקפות מקבילות, אשר ריתקו את צבאות מעצמות המרכז, האחת באזור איפר, השנייה, של האיטלקים, באיזונצו והשלישית, של הצרפתים, באזור שמפאן (קרב שמפאן השני).
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
סגרים
טענות רבות הועלו על ידי תנועות המחאה כנגד הסגרים - כן נגד הסגרים בפועל שהנהיגה הממשלה ה-35 של בנימין נתניהו וכן כנגד הסגר הלא רשמי של הממשלה ה-36 במהלך גל האומיקרון של הקורונה.
קרב ארטואה השלישי
קרב לוס
ב-21 בספטמבר 1915 פתחו הבריטים בהפגזה בת ארבעה ימים. ב-25 בחודש החלו בהתקפה רגלית, לכדו את לוס-אן-גואל (Loos-en-Gohelle) ומכאן ואילך התקדמותם נבלמה. יתרה מזו, חלק מהשטח שהבריטים כבשו, נכבש חזרה בהתקפות נגד גרמניות. קרב לוס נמשך עד 13 באוקטובר. ובסיכומו, הבריטים הצליחו לכבוש שטח קטן תוך ספיגת אבדות מחרידות: כ-60,000 חיילים, כולל בהתקפת הסחה באזור איפר. אבדות הגרמנים היו כ-26,000 חיילים.
ההתקפה הצרפתית
במקביל לבריטים באזור לוס, תקפו גם הצרפתים דרומה משם, בכוח של 12 אוגדות, ועד 26 לחודש הצליחו לכבוש את סושה (Souchez). לעומת זאת, התקפתם באזור נוויל (Neuville), מעט דרומה משם, העלתה תוצאות דלות. התקדמות קלה נוספת באזור גבעה 140 שבין סושה לנוויל, הושגה עד ל-28 לחודש. מכאן ואילך התקשחה ההגנה הגרמנית והגרמנים אף החלו בהתקפות נגד עזות. ניסיון נוסף של הצרפתים לתקוף בגזרה זו ב-11 באוקטובר, נהדף. כך, כמו הבריטים, גם הצרפתים, כבשו שטח זעיר, תוך ספיגת אבדות עצומות. אבדות הצרפתים היו 48,230 חיילים.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
פגיעה בפרטיות
ראה תקנות שעת חירום (נתוני מיקום)
קרב ארטואה השלישי
אחרית דבר
לקראת סופה של שנת 1915 הוכח כי, ככל הנוגע לחזית המערב, האסטרטגיה הגרמנית ולפיה על כוחותיהם באותה חזית להחזיק מעמד ולשמור על הקיים, נחלה הצלחה מלאה. התקפות מדינות ההסכמה התנפצו פעם אחר פעם על מערכי ההגנה הגרמניים וקרב ארטואה השלישי היה רק דוגמה אחת, עקובה מדם, לכך. יחד עם הצלחתם בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה, הייתה שנת 1915 שנה מוצלחת למדי לצד הגרמני.
קישורים חיצוניים
(כולם באנגלית)
תיאור מקוצר של קרב לוס באתר אודות מלחמת העולם הראשונה:
תיאור נרחב של קרב לוס, וקצר יותר עבור ההתקפה הצרפתית, באתר אודות מלחמת העולם הראשונה:
תמונות משדה הקרב:
קברות הרוגי הקרב הבריטים:
בלדת הנצחה סקוטית:
ערך תזונתי
ערך תזונתי הוא הרכב החומרים אותם יכול הגוף לעכל המצויים במזון. סימון תזונתי הוא ציון הערך התזונתי של מזון על גבי אריזתו.
מזון מתעכל ונספג במערכת הדם. הגוף סופח אליו חלק מרכיבי המזון שעוכל, בהתאם לצרכיו, כאשר עודפים ושאריות שאינם בני-עיכול נפלטים אל מחוצה לו. הרכב החומרים שהגוף יכול לעכל מכונה ערך תזונתי. הרכב זה נרשם בדרך כלל על אריזות של מוצרי מזון תעשייתיים. נהוג לחלק את הערכים התזונתיים לקבוצות כגון פחמימות, חלבונים, שומנים, מינרלים, ויטמינים וכדומה.
כל ערך תזונתי הוא מרכיב אותו הגוף יכול לנצל לצרכיו השונים: המרת החומרים לאנרגיה זמינה (פחמימות ושומנים), בנייה של רקמת שריר בעזרת החלבונים הנמצאים במזון, שמירה על רמת חמצון אופטימלית של מערכת הדם באמצעות יסודות כמו ברזל וכיוצא בזה.
לעיתים הנתונים המתפרסמים על תוויות הערך התזונתי אינם מדודים באופן ספציפי לגבי המזון המסומן, אלא מתבססים על רשימות של ערכים תזונתיים של המרכיבים מהם הוכן המזון המסומן. משרד הבריאות בישראל, כמו גם ה-FDA בארצות הברית מתירים חוסר דיוק של עד 20% בין הערך הקלורי המפורסם לבין הערך הקלורי האמיתי של מזון. לדוגמה, מזון בעל ערך של 200 קלוריות יכול להיות מסומן כבעל 160 עד 240 קלוריות.
בישראל המידע על אריזת המזון חייב לכלול את תכולת החלבונים, הפחמימות, השומנים והנתרן שבמזון, וכן את ערכו הקלורי. המוצרים המכילים מעל 2% שומן, יש להתייחס גם לשיעור הכולסטרול, השומן הרווי וחומצות שומן טראנס. כאשר המוצר כולל התייחסות למרכיב מסוים, (לדוגמה, סיבים תזונתיים, ויטמינים, מינרלים), והוא נמצא בכמות הגבוה מערך הסף שנקבע בתקנות, חובה להתייחס לכמותו במזון. בשנת 2020 נכנסו לתוקף תקנות המחייבות סימון אדום על מוצרי מזון ארוזים המכילים כמויות גבוהות של שומן רווי, נתרן או סוכר.
הבנת המידע המופיע בסימון התזונתי
בישראל, הסימון התזונתי של הפחמימות מפרט את כמות הסוכרים וכפיות סוכר. כמות הפחמימות כוללת בתוכה גם את כמות העמילן שבמוצר, אך אין חובה לציין אותה באופן ספציפי. כמות הסיבים התזונתיים מהווה מרכיב נפרד, ואין חובה לציין אותה. אם כמות הסוכר עולה על 2% מהתוצר, היא נרשמת לא רק ביחידות של גרם, אלא גם ביחידות של כפיות. כלומר, אם המוצר מכיל 4% סוכר (4 גרם סוכר בתוך 100 גרם תוצר), יש לרשום בנוסף לכך שהמוצר מכיל 1 כפית סוכר.
בארצות הברית הסימון התזונתי של הפחמימות (Total Carbohydrates) כולל בתוכו את כמות הסיבים התזונתיים (Dietary Fiber) והסוכר הכולל (Total Sugars). הסוכר הכולל מתייחס לסוכר הנמצא באופן טבעי במזון, כמו סוכר הנמצא בחלב או בפירות וגם לסוכר מוסף (Added Sugars). סוכר מוסף יכול לכלול דבש, סירופ, רכז פרי, סוכר לבן ועוד.
גופי בריאות ציבוריים שונים מפרסמים לעיתים המלצות על הכמות היומית הממוצעת שיש לצרוך מחומרים מסוימים. המלצות אלה מכונות ערך יומי (באנגלית DV) ולעיתים גם אלו נרשמות כחלק מהסימון התזונתי.
איגוד תעשיית ההקלטות הקולומביאני
איגוד תעשיית ההקלטות הקולומביאני (בספרדית: Asociación Colombiana de Productores de Fonogramas; בקיצור: ASINCOL) היה ארגון אשר ייצג את תעשיית המוזיקה הקולומביאנית.
ביראג' מוהאן דאס גופטה
פרופ' בִּירָאג' מוֹהָאן דָּאס גּוּפְּטַה (בבנגלית: বিরাজ মোহন দাশগুপ্ত, 1889–1945) היה פרזיטולוג בנגלי נודע, אשר התפרסם בעקבות גילוי הטפיל Plasmodium knowlesi, אחד ממחוללי מחלת המלריה באדם אשר נפוץ בעיקר בדרום-מזרח אסיה, גילוי משותף לו ולפרזיטולוג הבריטי רוברט נולס (Robert Knowles).
קורות חייו
עם סיום לימודי הרפואה החל דאס גופטה, בשנת 1921, לעבוד בתור חוקר במחלקה לפרוטוזואולוגיה בבית הספר לרפואה טרופית שבקולקטה. בשנת 1931 הובא מסינגפור אל בית הספר מקוק סרטנים אשר הפגין סימנים ברורים של מלריה. G. H. Campbel, אחד החוקרים בבית הספר, הצליח לזהות את טפילי ה-Plasmodium בדמו של המקוק וסיפר על כך למנהלו ליונל אברארד נאפייר (Lionel Everard Napier), אשר הזריק בתורו את טפילי ה-Plasmodium לשלושה קופים בריאים (שני מקוקי סרטנים ומקוק רזוס). מקוק הרזוס פיתח סימני מלריה חריפים ונאפייר, שהיה מודע למחקר שהתנהל במחלקת פרוטוזואולוגיה אודות מחלת המלריה בקופים, החליט להעביר לדאס גופטה את המקוק החולה. דאס גופטה, אשר עבד עם נולס, שמר על הטפיל עד לשובו של האחרון מחופשה ויחד החלו לחקור את המיקרוביולוגיה, המורפולוגיה והפתוגנזה של הטפיל. תחילה הם הראו כי בהיותם מאכסנים טבעיים של הטפיל, מפגינים מקוקי סרטנים פרזיטמיה נמוכה לעומת מקוקי רזוס. בשנת 1932 פרסמו השניים מאמר בו הם תיארו מין חדש של Plasmodium וכיצד יש ביכולתו להדביק הן קופים והם בני אדם, וזאת לאחר ביצוע ניסוי מוצלח בו הדביקו במלריה שלושה מתנדבים. במאמר אף ציינו כי לטפיל זה מחזור אריתרוציטי של כ-24 שעות ולו מורפולוגיה המזכירה את Plasmodium malariae. נולס ודאס גופטה לא נתנו שם לטפיל החדש והיו אלה החוקרים Sinton ו-Mulligan, אשר בשנת 1932 הוכיחו כי המחזור האריתרוציטי של הטפיל המדובר אכן אורך כ-24 שעות, תבעו את השם המדעי Plasmodium knowlesi כהוקרה לפועלו של רוברט נולס.
בשנת 1943 מונה דאס גופטה לתפקיד מנהל בית הספר לרפואה טרופית בקולקטה, תפקיד אותו מילא עד למותו בשנת 1945. בכך היה למנהלו ההודי השני של המוסד.
בנו, הַרִיסְדְּהָאן דָּאסגּוּפְּטַה (Harisadhan Dasgupta), היה במאי קולנוע הודי.
פרסומיו
במהלך חייו פרסם דה גופטה למעלה מ-70 מאמרים בתחום הפרזיטולוגיה והבקטריולוגיה בכתבי עת מדעיים שונים, דוגמת: Indial Medical Gazette, Indian Journal of Medical Research ו-Parasitology. כמו כן הוציא לאור שלושה ספרים:
עכשיו עכשיו
עכשיו עכשיו הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1970 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבום האולפן הרביעי של הצמד "אילן ואילנית".
בילבורד הוט 100 (1958–1969)
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה
אמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד
להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר הגיעו לצמרת המצעד בין אוגוסט 1958 עד לסוף שנות ה-60:
אמנים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
להלן האמנים אשר בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד בין אוגוסט 1958 עד לסוף שנות ה-60:
השירים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
להלן השירים אשר בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד בין אוגוסט 1958 עד לסוף שנות ה-60:
Unorthodox Jukebox
Unorthodox Jukebox הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי ברונו מארס, שיצא ב-6 בדצמבר 2012. את האלבום כתב והפיק מארס יחד עם חבריו לסמיזינגטונס. האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200.
מהאלבום יצאו חמישה סינגלים: Locked Out of Heaven ששיחזר את הצלחת להיטיו הקודמים והגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 ושהה שם במשך שישה שבועות, When I Was Your Man שיצא בינואר 2013 שגם הגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100, ושהה שם במשך שבוע אחד, Treasure שמשמש כסינגל השלישי, Gorilla שמשמש כסינגל הרביעי, והסינגל החמישי Young Girls.
פרויקט ספרות זולה
ספרות זולה היא חוברת קומיקס אלטרנטיבית שיצאה לאור תחת "הוצאת הברווז", ביוזמתו של דודו גבע (שבוע לפני מותו בפברואר 2005) ועופרה רודנר.
רקע לפרויקט
בשנת 2001 עבר דודו גבע, אחד מאמני הקומיקס והאיור המובילים בארץ, תפנית אמנותית ומהפך בתפיסת עולמו. גבע, שהיה מוכר בזכות עשייתו האמנותית הממוסדת בתחום הקומיקס, בעיקר בספרים שיצר יחד עם קובי ניב וחנוך מרמרי ומדורים מפורסמים שכתב ואייר לעיתונים הגדולים, החל לעשות צעדים לעבר תרבות הקומיקס האלטרנטיבית העצמאית שהתפתחה באותה תקופה, ובלטה בעיקר בזכות אמנים שונים שהשתייכו לקבוצות קומיקס כמו Plan B וכלום בפיתה. באותה שנה עבר גבע מהפך משמעותי; הוא עבר לדירת סטודיו אישית והחל לעסוק בצורה מאוד אינטנסיבית בקומיקס אלטרנטיבי.
את צעדיו הראשונים בעולם הקומיקס העצמאי עשה גבע דרך התחברותו לזאב אנגלמאיר ולתמיר שפר, ביחד שלושתם יצרו את "חבורת החור"- מפעליה העיקריים של החבורה באו לידי ביטוי ברעיונותיהם האידאולוגיים המהפכניים בנושא עולם האמנות בכלל ועולם הקומיקס בפרט. הם הוציאו לאור פוסטר דו-צדדי שאויר באופן חתרני וקיצוני והופק והופץ באופן עצמאי, עיצבו את עטיפת האלבום של "צמד ראות" ויזמו פרויקטים שונים. כעבור פחות משנה החבורה התפרקה, אך קשריהם האישיים והמקצועיים נמשכו גם בשנים הבאות. גבע, חדור רעיונות מהפכניים, לא נח ויצר ביחד עם יובל כספי, רפאל פוגל ואחרים את "חבורת A4"- חבורה שמטרתה להוציא כמות גדולה של סיפורי קומיקס, מאוירים על ידי מגוון רחב של אמנים, על דפי A4 מקופלים שימכרו בשקל אחד בלבד. פרויקט זה זכה לתהילה רבה, עד שכמעט כל אנשי הקומיקס האלטרנטיבי (ואף אנשים שראו בפרויקט התנסות ראשונית) יצרו "חוברות" משלהם כך שנוצרו יותר ממאה חוברות. כעבור פחות משנה, גם חבורה זו התפרקה.
לאחר פירוק החבורה, בשנת 2002, עבד גבע בעיקר על ארבעת ספרוני "האביר זיק" ועל מדורו החדש בעיתון העיר - "שתיקת הברווז". למרות זאת, גבע לא הפסיק בחיפושיו אחר הניסיון ליצור חבורת קומיקס אלטרנטיבית. הוא החל לפתח איבה כלפי הוצאות הספרים והעיתונות הגדולות וניסה למצוא מקום אחר שבו יוכל ליצור, ביחד עם קבוצה בלתי מוגבלת של אמנים, באופן עצמאי. באותה שנה חבר גבע לעופרה רודנר, סופרת וכתבת בעיתון העיר", ובעזרת ימי ויסלר, מוזיקאי (להקת "הבילויים") פיתחו השניים את רעיונותיהם המשותפים על חוברת אמנות עצמאית שתהייה פתוחה לאמנים שונים מתחומים שונים בעולם האמנות הישראלי, שאת רובם הכיר (ואף גילה) גבע ב"פרויקט A4". עופרה רודנר ודודו גבע יצרו מספר דגמים של חוברות תוך עיון רב בחוברות ועיתונים ישראליים ישנים משנות ה-70 של המאה ה-20 כמו "בול", "פופאי" "טרזן" ו"העולם הזה" ובמשך שנתיים עמלו על הקמת "הוצאת הברווז" העצמאית. לאחר שהקימו את ההוצאה העצמאית ניגשו גבע ורודנר לעבוד על פרויקט "ספרות זולה", פרויקט שהיה אמור להיות ראשון לרבים. האירוע שקטע תהליך עבודה ממושך זה הוא מותו של דודו גבע מהתקף לב במהלך פברואר 2005, שבוע לאחר יציאת החוברת הראשונה לאור.
רעיונות הפרויקט
"ספרות זולה" ו"הוצאת הברווז" עומדים על כמה עקרונות ברורים ומוצהרים אותם הגדירו גבע ורודנר:
משתתפי הפרויקט
חלק מהתפקידים מצוטטים מעמודה השני של החוברת:
ספרות זולה 6
ספרות זולה 6 היא חוברת שנערכה על ידי עופרה רודנר ב-2005 - 2006 כמחווה לאמנותו ולאישיותו של גבע שמת מהתקף לב באופן פתאומי. ביוני 2005 החלה רודנר לערוך את החוברת הנוספת, בעזרת אהרון ותמי, ילדיו של גבע. בחוברת, שיצאה לאור ב-15 בפברואר 2006, יום השנה למותו של גבע, מופיעים חומרים שיצר גבע וכן עבודות של חבריו ועמיתיו - חלקן מחוות לאמן.
וילהלמינה, מלכת הולנד
וילהלמינה (וילהלמינה הלנה פאולין מרי - Wilhelmina Helena Pauline Marie; 31 באוגוסט 1880 – 28 בנובמבר 1962) הייתה מלכת הולנד בין 1890 ל-1948. היא מלכה בהולנד במשך חמישים ושמונה שנים, יותר מכל מונרך הולנדי אחר. בתקופת מלכותה הייתה הולנד מעורבת במלחמת העולם הראשונה, ידעה את השפל הגדול, כיבוש נאצי בזמן מלחמת העולם השנייה, וכוחה כמעצמה קולוניאלית עולמית ירד. מחוץ להולנד ידועה וילהלמינה בשל עמידתה האיתנה במלחמת העולם השנייה, בה גלתה לבריטניה, עמדה בראש הממשלה ההולנדית הגולה, והיוותה מקור עידוד והשראה ללוחמי המחתרת ההולנדית.
ילדות ונעורים
הנסיכה וילהלמינה הלנה פאולין מרי, נולדה ב-31 באוגוסט 1880 בהאג. היא הייתה בתם היחידה של וילם השלישי, מלך הולנד ואשתו השנייה, אמה, נסיכת ולדק ופירמונט. ילדותה אופיינה בקשרים חזקים עם הוריה, ובמיוחד עם אביה, שהיה בן 63 שנים כשנולדה.
לוילם היו שלושה בנים מאשתו הראשונה, סופיה, נסיכת וירטמברג. אך כאשר וילהלמינה נולדה, שניים מהם כבר לא היו בין החיים, ובהיותה בת ארבע מת האחרון שבהם, אלכסנדר, ווילהלמינה הוכרזה כיורשת העצר.
ב-23 בנובמבר 1890 מת המלך וילם, ועל אף שהנסיכה וילהלמינה הפכה, על פי החוקה ההולנדית, למלכת הולנד באופן מיידי, מונתה אמה של וילהלמינה, המלכה אמה, כעוצרת. ב-1895 ביקרה וילהלמינה את המלכה ויקטוריה אשר התרשמה לחיוב מהנערה הצעירה.
כשמלאו לווילהלמינה שמונה עשרה שנים, ב-31 באוגוסט 1898 פסקה אמה מלשמש עוצרת, ווילהלמינה הייתה למלכה לכל דבר.
נישואים ולידה
ב-7 בפברואר 1901 נישאה וילהלמינה בהאג להיינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין, בנו של פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. הנישואים היו בשידוך, ונראה כי חיי הנישואים של הזוג לא היו מאושרים. וילהלמינה סבלה מהפלות חוזרות ונשנות, אך באפריל 1909 ילדה את בתה יוליאנה. יוליאנה הייתה בת יחידה, ווילהלמינה הפילה עוד פעמיים לאחר מכן.
תחילת מלוכתה
מאחר שבלוקסמבורג נהג החוק הסאלי שלא מאפשר לנשים לשלוט לא יכלה וילהלמינה לשלוט גם שם, ובמקומה עלה בלוקסמבורג לשלטון קרוב משפחה, אדולף, דוכס נסאו.
וילהלמינה הייתה אישה בעלת רצון חזק, והשתדלה להשפיע ככל יכולתה בזירה הפוליטית, אך לשמור על המגבלות להן ציפו ההולנדים ממלכתם. עם תחילת מלכותה, בשנת 1900, הורתה לספינת מלחמה הולנדית לשוט לדרום אפריקה על מנת להציל את פול קרוגר נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית, מנהיג המאבק נגד הבריטים במלחמת הבורים. במלחמה זו נקטה וילהלמינה עמדה לטובת הבורים, שהיו צאצאיהם של מתיישבים הולנדים. את ענייניה הכספיים ניהלה בתבונה, ונחשבה לאחת הנשים העשירות בעולם. לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ביקרה את וילהלם השני, קיסר גרמניה, שהתפאר בפניה כי כל חיילי חיל המשמר שלו הם בגובה מטר ותשעים, וכי חיילי משמרה האישי מגיעים רק עד לכתפיהם. בתגובה ענתה וילהלמינה - "נכון מאוד, הוד מעלתו, שומרייך הם בגובה מטר ותשעים. אך כאשר אנו פותחים את הסכרים בהולנד, המים מגיעים לגובה של שלושה מטרים."
מלחמת העולם הראשונה ולאחריה
במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרה הולנד נייטרלית. גרמניה הייתה בעלת השקעות ניכרות בכלכלה ההולנדית, ושותפה במסחר בטובין בינלאומיים. על מנת להחליש את הכלכלה הגרמנית הטילה בריטניה מצור על נמלי הולנד. בתגובה הגבירה הולנד את הסחר עם גרמניה. עם זאת הולנד נשמרה מפני האפשרות של מתקפה גרמנית, ושמרה על צבאה בכוננות. במהלך המלחמה גדשו מאות אלפי פליטים מבלגיה את הולנד, אך לאחריה, העניקה הולנד מקום מקלט לוילהלם השני, קיסר גרמניה הגולה. מהלך זה בוצע בתמיכתה המלאה של וילהלמינה, שהייתה גם בעלת קשרי משפחה עם וילהלם השני. בתגובה לדרישות להסגיר את וילהלם הזמינה וילהלמינה באופן אישי את שגרירי מדינות ההסכמה, והירצתה להם על זכות המקלט המדיני.
בין המלחמות
בין שתי מלחמות העולם, בשנות ה-20 ושנות ה-30, עברה הולנד תהליך של תיעוש. ניקוז אזור זאודרזיי היה הישג חשוב במפעל כיבוש הים.
בשנת 1934 עברה וילהלמינה משבר אישי קשה כאשר מתו בעלה ואמה, הנסיכה אמה. עם זאת, בשנות ה-30, ובמיוחד לאור המשבר הכלכלי העולמי הגיע כוחה האישי של וילהלמינה לשיאו. ביחד עם ראש הממשלה המונרכיסט הנדריק קוליין, מהמפלגה האנטי מהפכנית, הייתה וילהלמינה מעורבת בכל ההכרעות החשובות שהתקבלו במדינה.
ב-1939 נפלה ממשלתו החמישית והאחרונה של קוליין בהצבעת אי אמון שלושה ימים לאחר הקמתה. נטען כי וילהלמינה עצמה הייתה מעורבת בהקמת הממשלה, שהייתה אמורה להיות מעין "קבינט מלכותי" שיעקוף את הפרלמנט. תרגיל זה כשל.
ב-1937 השיאה וילהלמינה את יוליאנה לנסיך גרמני, ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. על אף ההיסטוריה הקשה של יחסי גרמניה והולנד מאז, היה ברנהרד לדמות פופולרית, הן כבעלה של המלכה יוליאנה, והן כאביה של ביאטריקס, מלכת הולנד.
מלחמת העולם השנייה
גם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שמרה הולנד על נייטרליות, אך נייטרליות זו חוללה כאשר תוכניותיו של היטלר לכיבוש צרפת דרשו מעבר דרך שטחה של הולנד. ב-10 במאי 1940 החלה המערכה על צרפת. הצבא ההולנדי ניסה להתנגד לתוקפים, אך הפצצתה של רוטרדם, שהביאה לחורבן העיר ולאבדן בתיהם של עשרות אלפים, הביאה את הממשלה ההולנדית להיכנע, ב-15 במאי על מנת שגורל יתר עריה של הולנד לא יהיה כגורל רוטרדם. יומיים לפני כניעת הולנד, כאשר היה ברור כי גורלה נחרץ, פונתה המלכה ומשפחתה באמצעות משחתת בריטית אל בריטניה. וילהלמינה רצתה להישאר בהולנד ולתאם את ההתנגדות לפולש מאזור זיילנד שהיה קשה יותר לכיבוש, אך תוכניות אלו לא יצאו לפועל, שכן אזור זיילנד הותקף על ידי הלופטוואפה ולא נחשב עוד לבטוח, וזאת לאחר שכאשר עלתה וילהלמינה על המשחתת הבריטית הייתה בטוחה שזו תיקח אותה לזיילנד. לא נותר לווילהלמינה אלא לקבל את הצעת המלך ג'ורג' השישי למקלט מדיני, בתקווה שתוכל לשוב להולנד מוקדם ככל האפשר.
במהלך המלחמה שהתה וילהלמינה בקנדה, והתארחה באחוזת רידו. היא הרשימה את התושבים באורח חייה הצנוע. בגלות, עמדה וילהלמינה בראש הממשלה ההולנדית הגולה, ודאגה לשרשרת הפיקוד לכוחות המזוינים של הולנד במושבות שלא נכנעו, ושלחה מסרים לעמה כי עליו להתנגד לכובש, וכי הישועה עוד תבוא.
ממשלתה של וילהלמינה, שנמלטה אף היא לבריטניה, גילתה נטיות תבוסתניות, וראש הממשלה דירק יאן דר גאר רצה לשוב להולנד ולהקים שם ממשלה משתפת פעולה בנוסח ממשלת צרפת של וישי. הממשלה שבגלות הייתה בעלת שליטה במשאב חשוב מבחינה בינלאומית, והוא תפוקת הנפט האינדונזית, בטריטוריה שנקראה אז עדיין "איי הודו המזרחיים ההולנדיים". נפילת משאב זה לידי מדינות הציר הייתה עלולה להביא לתבוסת בעלות הברית. מכיוון שכך, פיטרה וילהלמינה את ראש הממשלה, ומינתה במקומו את פייטר סיורדרס גרברנדי, שנקט במדיניות של התנגדות לגרמנים. צעד זה הביא את צ'רצ'יל להתבטאות כי וילהלמינה היא "הגבר היחיד" בממשלתה (בעוד שלמעשה הייתה האישה היחידה).
במהלך המלחמה שימשה תמונתה של וילהלמינה כאות להתנגדות לכיבוש בהולנד. היא שידרה מסרים לעמה בתחנת רדיו, שכונתה "רדיו אורנג'". במסרים אלו כינתה את היטלר "אויבו הגרוע ביותר של המין האנושי". ההאזנה לשידורים אלו נאסרה בהולנד הכבושה, אך הציפייה להם וההאזנה להם הייתה רבה.
במהלך המלחמה עמדה וילהלמינה בסיכון אישי כאשר פצצה התפוצצה במעונה בסאות' מימס, באנגליה. ב-1944 הוענק לה תואר אבירת מסדר הבירית, והיא הייתה האישה השנייה שזכתה לתואר זה.
שנותיה האחרונות
בגלות פיתחה וילהלמינה רעיונות לשיטת הממשל שלאחר המלחמה. היא רצתה קבינט חזק שבו יהיו מעורבים אנשים שהיו מעורבים בתנועת ההתנגדות בעת המלחמה. אך לאחר שובה להולנד, עם הניצחון במלחמה ב-1945 התאכזבה לראות את אותם הפוליטיקאים שבים למשרותיהם. עם שובה התקבלה באהבה ובחום על ידי העם ההולנדי. היא החליטה שלא לשוב לארמונה, אלא לעבור למעון בהאג בו חיה מספר חודשים תוך שהיא מבקרת את אזורי הכפר בהולנד, לעיתים כשהיא רכובה על אופניים. ב-1947 איבדה המלכה מן הפופולריות שלה בעקבות ביקורת שנמתחה על טיפולה במרידה באינדונזיה, שבסופו של דבר הובילה להכרה של הולנד בעצמאות אינדונזיה בדצמבר 1949. אירועים אלו הביאו להסתלקותה מן הכתר בספטמבר 1948, לטובת בתה, יוליאנה. לאחר סיום תקופת מלכותה פחתה השפעתו הפוליטית של הכתר על הפוליטיקה ההולנדית, אם כי חיבתו של העם ההולנדי לבית המלוכה שלו נותרה בעינה.
וילהלמינה פרשה לארמון הט לו, ומיעטה להופיע בציבור, עד לאחר אסון הצפת הים הצפוני ב-1953, בו אבדו חייהם של אלפי הולנדים. היא נסעה לאזורים שהוכו באסון, וסייעה לרומם את רוחם של הנפגעים.
במהלך שנותיה האחרונות כתבה אוטוביוגרפיה בשם "בודדה, אך לא לבד" (Eenzaam, maar niet alleen), בה סיפרה על קורות חייה, וחשפה את אמונתה הדתית העמוקה.
ב-28 בנובמבר 1962 מתה המלכה וילהלמינה בארמון הט לו ונטמנה במרתף הקבורה המלכותי שבכנסייה החדשה בדלפט. לבקשתה, לבשו הבאים להלווייתה, שהתקיימה ב-8 בדצמבר, לבן, על מנת לבטא את אמונתה שהחיים הארציים הם אך פתח לחיי הנצח.
סלילונית ענק
סלילונית ענק (שם מדעי: Spirobranchus Giganteus), הנקראת גם סלילונית צבעונית ותולעת חג המולד, היא תולעת רב-זיפית ישיבה. תולעת זו היא הנפוצה, הצבעונית והגדולה ביותר במשפחת הסלילוניתיים.
מאפיינים
קוטר הסלילונית הוא 2–3 סנטימטר והיא חיה במים בעומקים של עד 8 מטרים ולעיתים אפילו יותר.
התולעת הסלילנית מפרישה צינור גירני קשיח, הנקרא גם נרתיק, הנבנה בעזרת זוג רכסים דמויי שפתיים הנמצאים מתחת למערכת זרועות הציד שלה. בתוך צינור זה מוסתר כל גופה והיא אינה יכולה לעזוב אותו במשך כל ימי חייה. צינור זה, שבקצהו נמצא קוץ, מחובר בדרך כלל באמצעות קידוח כימי לשלדי אלמוגים חיים. מפתח הצינור היא פורשת אל המים שני זרי בחנינים מסועפים, צבעוניים ומנוצים, בעלי צבע זהה. הזרים מסודרים בצורה ספירלית כפולה והם הולכים ומתקצרים ככל שמתקרבים לקצותיהם. הבחנינים מזכירים פגודה עגולה קטנה או עץ אשוח קטן, והם מופיעים במגוון צבעים כגון: שחור, לבן, צהוב, כתום, אפור, אדום, ירוק וסגול.
בחנינים אלו משמשים בתור זרועות הזנה. זרועות ההזנה בעלות ענפים צדדיים שבזכותם הן נראות מנוצות. הזרועות מכוסות בשיערות מיקרוסקופיות אשר מניעות את המים לכיוונן וכך הן לוכדות חלקיקי מזון כגון חיידקים, פיסות חומר אורגני ופלנקטון. חלקיקי מזון אלה נכנסים לתוך פתח מזון הנמצא במרכזו של כל ענף צדדי בכל זרוע. בפתח המזון מפוזרים תאים המפרישים ריר דביק שאליו נדבקים אותם חלקיקי מזון. ריר זה, המורכב מחלבונים וסוכרים והזורם במורד פתח המזון בעזרת תנועת השיערות המיקרוסקופיות, מוביל את חלקיקי המזון לקצה הענף הצדדי. משם הם מועברים לפתח מזון מרכזי בזרוע הציד, ולאחר מכן לפתח מזון גדול יותר, המוביל אל תוך פי התולעת.
בתהליך זה נבררים חלקיקי המזון כך שחלקיקים גדולים מדי מוחזרים לים, ולכן ניתן לראות שזרי הבחנינים משמשים לאיסוף וסינון מזון זעיר מהמים. הבחנינים משמשים גם לנשימה. כך ניתן לומר שהתולעת הסלילנית היא צרכן שניוני, כלומר טורף. בנוסף לזרי הבחנינים, התולעת שולחת מפתח הנרתיק גם אונת ראש מוארכת בעלת קצה מעובה, הנראה כחרוט קצר והפוך שגודלו כקוטר הנרתיק והמשמש כמכסה בעת סכנה. על הבחנינים מפוזרות עיני התולעת, המשמשות כאיברי חישה מפותחים ביותר, והן מגיבות במהירות לכל שינוי בעוצמות האור. לכן, ברגע שהיא מבחינה בצל מתקרב או בסכנה כלשהי, היא מתכנסת במהירות אל תוך הנרתיק ומושכת יחד איתה את זרי הבחנינים. כשהבחנינים נכנסים אל תוך הנרתיק גם אונת הראש המוארכת נמשכת, וכתוצאה מכך נתקעת וסותמת את פתח הנרתיק. כך התולעת מוגנת מטורפים הנמשכים אל צבעיה, וכשהסכנה חולפת היא יוצאת החוצה.
לתולעת הסלילנית הענקית מערכות איברים הדומות במורכבותן לאלו של בעלי חוליות בגודל דומה, כגון מערכת הובלה סגורה בעלת עורקים, ורידים ונימים, המונעת על ידי מספר זוגות של לבבות. בנוסף, דמה מכיל המוגלובין.
תולעים אלו יכולות ליצור רקמות חדשות במקרים בהם הן נטרפות חלקית על ידי דגים. לפעמים הן יוצרות מושבות של סלילוניות הבולטות בשל צבעי הבחנינים.
תולעים מסוג זה יכולות להתרבות בדרך מינית ובדרך א-מינית. רבייה מינית מתרחשת לעיתים רחוקות בבית הגידול, מכיוון שהיא כוללת עובר וזחל, ששיעור הישרדותם בתנאי בית הגידול נמוך. רבייה זו מתחילה בדרך כלל כאשר הזכרים מפרישים תאי זרע למים. חומר הנמצא בתאי הזרע גורם לנקבות הנמצאות באזור להשריץ. אם מתרחשת הפריה נוצר עובר, שהופך תוך מספר ימים לזחל בעל יכולת שחייה. אם במשך כמה שבועות הוא ישרוד את תנאי בית הגידול הקשים וימצא מזון בכמות מספקת, הוא יתיישב על אלמוג ויהפוך לתולעת קטנה.
רבייה אל-מינית יכולה להתרחש בשתי דרכים. דרך אחת היא על ידי גידול "ניצנים" על גופה של תולעת בוגרת, הפרדתם והתחלת קיומם העצמאי. דרך שנייה וכלל אינה פשוטה היא בעזרת התפצלות התולעת הבוגרת למספר חלקים שכל אחד מהם יכול להפוך לתולעת חדשה.
פגיות התולעת פיתחו יכולת לזהות את סוג האלמוג הרצוי עבורן בתור יעד להתיישבות. לאחר ההתיישבות, המספקת הגנה, הן גדלות יחד עם האלמוג.
לואיג'י פיסטילי
לואיג'י פיסטילי (באיטלקית: Luigi Pistilli; 19 ביולי 1929 – 21 באפריל 1996) היה שחקן קולנוע טלוויזיה ותיאטרון איטלקי.
ביוגרפיה
פיסטילי נולד בגרוסטו. הוא למד משחק ב-"Milan's Piccolo Teatro" עד 1955. פיסטילי שיחק במערבוני ספגטי רבים כגון "הצלפים" (1965) שם הוא משחק בתפקיד גרוגי, ובסרט ההמשך שלו "הטוב, הרע והמכוער" (1966) שם הוא מגלם את אחיו של טוקו, הוא גילם את אלברטו הרצחני בסרטו של מריו בבא "Twitch of the death nerva", ושיחק בתפקיד קבוע בדרמת הפשע האיטלקית הפופולרית "התמנון".
פיסטילי התאבד ב-21 באפריל 1996, מספר דקות לפני שאמור היה להופיע במערכה האחרונה של האופרה טוסקה מאת טרנס רטיגן. המופע בוקר באכזריות על ידי המבקרים והקהל, והדבר כנראה הביא את פיסטילי לדיכאון עמוק.
לשון כנען
לשון כנען או כנענית היה כינוי בפי יהודי אירופה לשפה סלאבית מערבית, שהייתה מדוברת בעיקר באזור בוהמיה (צ'כיה).
השם "ארץ כנען" בפי יהודי אירופה בימי הביניים
בימי הביניים השתמשו היהודים בשמות מתוך התנ"ך עבור ארצות רבות באירופה וסביבתה. כך זיהה רש"י את ספרד המקראית עם אספמיא שנקראת עד ימינו ספרד. צרפת התנ"כית גם זוהתה כארץ אירופית, פרנצא. אשכנז ידועה ככינוי לגרמניה. טורקיה נקראת "ארץ תוגרמה" (על שם תוגרמה בן גומר), והונגריה - ארץ הגר. בוהמיה נקראה בשם "ארץ כנען", ויש המשייכים זאת לקשר בין המילה "סלאבים" ו"עבדים" שמתקשר לכנען.
זיהוי שפת "לשון כנען"
חנוך קאהוט במבוא לספר ערוך השלם, כותב כי לשון כנען המוזכר בכמה מקומות ב, הוא כינוי לשפה סלאבית ובייחוד לשפה המדוברת בארץ בוהמיה. כך גם פרופ' אברהם ברלינר בליקוטים שבסוף פירוש רש"י עם ביאור זכור לאברהם, מזהה את השפה עם שפה סלאבית. חוקרים נוספים מזהים את השפה עם צ'כית עתיקה ודיאלקטים דומים. באופן דומה מזכיר רש"י במקומות אחדים את "לשון אשכנז" כאשר הכוונה לגרמנית המדוברת בארץ אשכנז.
יש הטוענים כי השם "שפת כנען" התייחסה לצ'כית יהודית, שפה קרובה לצ'כית ולסלובקית, שהיהודים היו משתמשים בה החל מהמאה ה-9 עד למאה ה-16, שאז נדחקה בהדרגה מפני היידיש.
Secrets (שיר של דה ויקנד)
Secrets הוא סינגל של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Starboy. השיר מסמפל שני שירי גל חדש: "Pale Shelter", שיר של הלהקה הבריטית Tears for Fears, ו-"Talking in Your Sleep" של הלהקה האמריקאית דה רומנטיקס. השיר נכתב על ידי דה ויקנד, מרטין מקיני, הנרי וולטר, דה ויגלס, רונלד אורזבל, קוז קנלר, ג'ימי מרינוס, וולי פלמרצ'וק, מייק סקיל ופיטר סולי, והופק על ידי מקיני, דה ויקנד וסירקט. השיר יצא לרדיו שבאיטליה ב-10 בנובמבר 2017, כסינגל הבינלאומי האחרון מתוך האלבום.
הצלחה מסחרית
בדומה לשאר רצועות האלבום, "Secrets" נכנס למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיע בשיאו למקום ה-47. במצעד הקנדה הוט 100, הגיע בשיאו למקום ה-27.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ ל-"Secrets" בוים על ידי פדרו מרטין-קלרו וצולם באוניברסיטת טורונטו סקארבורו ובספריית העיון בטורונטו. הוא יצא לאור ב-11 ביוני 2017. בקליפ משתתף הזמר הקנדי בלאק אטלס.
חזק חזק ונתחזק
חֲזַק חֲזַק וְנִתְחַזֵּק (או וְנִתְחַזַּק) היא קריאה שנוהגים לומר בני קהילות אשכנז בסיום כל אחד מחמישה חומשי תורה. מנהג דומה מקובל גם במקצת מקהילות הספרדים.
בשבת שבה פרשת השבוע היא הפרשה האחרונה של החוּמש, (כגון פרשת ויחי בספר בראשית), נהוג כי לפני קריאת הפסוק האחרון של הפרשה הקהל קם על רגליו, ולאחר סיום קריאת הפסוק על ידי בעל הקריאה אומר כל הקהל את המילים "חזק חזק ונתחזק". לאחר מכן חוזר בעל הקריאה ואומר גם הוא "חזק חזק ונתחזק". משמעות הקריאה היא איחול לעולה לתורה ולציבור כולו שיתחזקו וימשיך ללמוד.
מקור המנהג
לעומת זאת, האבודרהם למד מכאן את הדברים שהובאו ב'ספר המנהיג' - שנוהגים לומר חזק רק כשמסיימים את כל הפרשה, ובספרד החמירו עוד יותר שמנהג זה שייך רק למסיים אחד מחומשי התורה. מאוחר יותר נהגו לומר "חזק חזק חזק", ובדורות מאוחרים התגבש הנוסח "חזק חזק ונתחזק", על פי הפסוק (מובא למשל בערוך השולחן או"ח קלט טו). במנהג פרנקפורט, אומרים "חֲזַק וְנִתְחַזַּק".
טעם המנהג
לדעת הפרי חדש, אומרים "חזק" בסיום התורה על פי הגמרא (מסכת ברכות לב ע"ב): "ארבעה צריכין חיזוק, ואלו הן: תורה ומעשים טובים תפלה ודרך ארץ. בשו"ת מהר"ם מינץ, כמו שאומרים "הדרן עלך" בסיום מסכת, כך אומרים "חזק" שסיימת את החומש, יישר כוחך והתחל מחדש את הלימוד. ישנן קהילות מיוצאי ספרד ופורטוגל שבהן נהוג מנהג דומה, לפיו אומר הקהל "חזק ונתחזק חזקו ויאמץ לבבכם כל המיחלים לה'".
בשו"ת באר משה הביא טעם נוסף על פי הכתוב במסכת יומא "וזאת התורה אשר שם משה, זכה נעשית לו סם חיים, לא זכה נעשית לו סם מיתה". וכן אמר במקום אחר רבי בנאה, ועל כן מברכים 'חזק חזק' שיזכה לאור התורה ותהיה לו סם חיים.
וכתב הלבוש לעניין סיום ספר התורה בשמחת תורה "ואז החתן תורה קורא אותו פסוק עד לעיני, והקהל מסיים לעיני כל ישראל והחתן עימהם, ועונין ואומרים בקול רם, חזק". ובאליה רבה כתב על זה "והחזן חוזר לומר אותו והקהל עונין אותו, רמז למשה רבינו, שג' פעמים חזק בגימטריא משה".
האורחות חיים כתב שכשמסיים את הקריאה אומרים לו "חזק ואמץ", ומכאן יש מנהג לומר חזק בצרפת ובפרובינציה בסיום הקריאה, אך בספרד אין אומרים זאת אלא בסיום התורה. הבית יוסף הביא את חלקם הראשון של הדברים.
העולה עצמו אינו צריך לומר את הקריאה, שמיועדת אליו, ויש מהפוסקים שאוסרים עליו לומר, מפני הפסק בין הקריאה לברכת התורה. וכך כתב קצות השולחן, ובספרו 'בדי השולחן' הוסיף שאין שייך שיאמר לעצמו חזק. וכן כתבו באר משה ומשנה הלכות. הרבי מלובביץ' כתב דחיות לשתי הטענות, שאין זה הפסק מפאת שהאמירה שייכת לקריאת הסיום, וכן מאריך להסביר שעניין הברכה זהה לעניין 'חזק חזק ונתחזק', ולטענה שזו ברכת הקהל לעולה, משיב "שעל פי נוסחא שלנו היא 'ונתחזק'", כלומר שהברכה מופנית גם לקהל, בלשון רבים.
הגיית הביטוי
המנהג הרווח בציבור הוא לומר "ונתחזֵּק", בצירי, וכך גם כתוב במנהגי חב"ד. עם זאת, כמה מדקדקים העירו שיש לומר בפתח, "וְנִתְחַזַּק", כפי שמנוקד הצירוף "חֲזַק וְנִתְחַזַּק" בספר שמואל ב (י יב), שאפשר שהשפיע על הקריאה.
מטרו 2033
מטרו 2033 (ברוסית: Метро 2033) הוא רומן בדיוני פוסט-אפוקליפטי משנת 2002 מאת הסופר הרוסי דמיטרי גלוכובסקי. עלילת הספר ממוקמת במטרו של מוסקבה, שם מסתתרים הניצולים האחרונים לשואה גרעינית עולמית. אחריו הגיעו שני ספרי המשך, "מטרו 2034" ו"מטרו 2035" והולידו את זיכיון "מטרו".
המהדורה האנגלית של הספר התפרסמה כקישור לעיבוד משחקי הווידאו בשנת 2010. בשנת 2019 החלה הפקת עיבוד קולנועי רוסי בשם זה.
רקע כללי
בשנת 2013, מלחמה גרעינית אילצה חלק גדול מהאוכלוסייה שנותרה בחיים במוסקבה לעבור למערכת המטרו בעיר בחיפוש אחר מקלט. בסופו של דבר התיישבו קהילות בתחנות הרכבת התחתית והתפתחו למדינות עצמאיות לאורך זמן. סיעות עלו, בין שומרי השלום העצמאיים, "מסדר הסדר", לסיעת "הקו האדום" הנאו-סטליניסטי ו"הרייך הרביעי" הנאו-נאצי, ועד הפלגים החזקים יותר כמו "פוליס", שהכילו את הכוח הצבאי הגדול ביותר ואת הידע הרב ביותר ומשטר "הנזה" ששלט על הטבעת הראשית של תחנות המטרו בכוחו הכלכלי העצום.
כאשר קבוצות אלה החלו להתפתח, "הקו האדום" ו"הרייך הרביעי" נכנסו במהירות למצב של מלחמה, מכיוון ששניהם ביקשו להשמיד את האחר. בזמן שהמלחמה התרחשה, התחנות שסירבו להצטרף לשני הצדדים נהרסו על ידי הסיעות, התמזגו למשטר הנזה, נפשטו על ידי שודדים עבריינים, או הקימו מדינות עצמאיות משלהן. תחנות אחרות נהרסו על ידי בעלי חיים שעברו מוטציות, כהשפעה של הנשורת הגרעינית. בעוד שרוב התחנות נשלטו על ידי שלושת הפלגים העיקריים, היו כמה תחנות שכרתו ברית עצמאית, כולל תחנת VDNKh ("תערוכה"). בתחנה זו מתרחשים אירועי "מטרו 2033".
עלילה
גיבור הרומן הוא אדם בן 24 בשם ארטיום שנולד לפני מלחמת הגרעין. הוא ניצל מעדר חולדות טורפות שהרג את אמו ואת תושבי תחנתו כתינוק על ידי קצין צבאי בשם סוחוי. סוחוי הוא כיום אחת הרשויות של VDNKh, אחת התחנות במטרו, וגידל את ארטיום כבנו. ארטיום מבלה את זמנו בסיור במנהרות ועבודה במפעלי הפטריות.
ארטיום פוגש אדם בשם האנטר שמחפש את סוחוי. השלושה נפגשים ודנים במצב ב-VDNKh. תחנת VDNKh מתמודדת עם התקפות הולכות וגוברות של יצורים מסתוריים המכונים "האפלים", המעוררים טרור ברחבי התחנה. האנטר עוזב, אך מבקש לדבר עם ארטיום. ארטיום מודה כי 10 שנים קודם לכן, הוא וחברו עלו לפני השטח בתחנה השכנה, תחנת הגנים הבוטניים. הם לא הצליחו לאטום את היציאה לאחר ביקורם והאנשים האפלים משתמשים מאז בכניסה זו למטרו. האנטר אומר לארטיום כי בכוונתו לאסוף מודיעין על האפלים, ואם הוא לא יחזור ארטיום חייב להביא הודעה לאדם בשם מלניק בפוליס וליידעו לגבי האיום. ארטיום מקבל תחושת אחריות למתקפות של אנשי האפל ויוצא להרפתקאות.
ארטיום מתחיל לנסוע לעבר מרכז המטרו. בן לווייתו הראשון, בורבון, נהרג על ידי כוח המועבר דרך הצינורות ואז ארטיום מונחה על ידי מיסטיקן בשם חאן. חאן מוביל אותו לקיטאי-גורוד שנשלטת על ידי כנופיות פושעות, אך הם נפרדים במהלך מתקפה של "הרייך הרביעי". ארטיום בורח, רק כדי להילכד בידי הרייך שגוזר אותו למוות בגין הרג קצין. רגע לפני הוצאתו להורג מתערבת כנופיית לוחמים מהפכניים ומחלצת אותו. ארטיום נרדף על ידי הרייך ונשאר בתחנת פאבלצקאיה ודרכו לפוליס נחסמת על ידי הנזה ששולטים על מעבר הגבול בקולצביה. מאחר ש של ארטיום אבד במהלך מעצרו, ואחרי ניסיון כושל להשיג ניירות נסיעה באמצעות הימורים על מרוצי חולדות, ארטיום נלקח למעצר. לאחר שברח, הוא סוף סוף מגיע לפוליס. הוא מעביר את המסר שלו למלניק והנהגת פוליס מתכנסת כדי לקבוע את דרך הפעולה שלהם.