cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ציפי פליישר
כמלחינה
בשנות ה-70 המוקדמות נודעה פליישר בפעילותה בתחומי הג'אז, התיאטרון והמוזיקה הקלה. היא הרבתה להלחין ולעבד בז'אנרים אלה, וכבר אז כללה פעילותה מרכיב חינוכי בולט, שבא לידי ביטוי בין השאר בעבודתה עם התיאטרון לילדים ולנוער בניהולה של אורנה פורת בתל אביב וכמעבדת ומנצחת בסדרת הטלוויזיה הלימודית "מוזיקה בתיאטרון" בהנחייתו ובניהולו המוזיקלי של גארי ברתיני. בשנים 1970–1972 ייסדה וניהלה את להקת המוזיקה הקלה 'בנות חווה'; בשנים 1973–1975 הייתה מנהלת המוזיקה של תיאטרון באר שבע (שנוסד באותה עת), ועבדה בשיתוף פעולה הדוק עם במאי הבית של התיאטרון, חנן שניר. במסגרת פעילות זה חיברה גם את המחזמר "עלי כינור" (אופ' 1), לליברית של עדה בן-נחום המבוסס על סיפורו של שלום עליכם.
לקראת סוף שנות ה-70 עברה פליישר להלחנת מוזיקה לבמת הקונצרטים. מאז הלחינה שבע סימפוניות, ארבע אופרות מלאות, מוזיקה קאמרית, שירים אמנותיים, יצירות למקהלה (המשתרעות מיצירות למקהלה ללא ליווי ועד לאורטוריות וקנטטות למקהלה ותזמורת), ויצירות אלקטרוניות. חשיבתה היצירתית עברה תהפוכות מאז שנות ה-70: אז בלט בארץ סגנונה פורץ-הדרך בהשפעת לימודיה בתחום המזרח. בשנות ה-80 הביאו יצירותיה לעיצובו וגיבושו של סגנון זה. בשנות ה-90 העמיק מבטה בזמן ובמקום, תוך שילוב אלמנטים ממרחבי העולם השמי ואף מעבר לו, ובכלל זה התייחסויות אל תרבויות עתיקות. שנות האלפיים מתאפיינות בפריצתה אל הז'אנרים רחבי-היריעה של הסימפוניה והאופרה, שאפשרו לה להרחיב את מבעה האמנותי.
מחקריה
כחוקרת, מתמקדים עיסוקיה של פליישר בזמר העברי. כבר בהיותה תלמידת תיכון חיברה ספר מקיף בנושא זה, "התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי". בשנת 1990 יצא לאור ספרה "זמר עברי: מדריך לעולים חדשים". ספרה "הירמון שירים", שיצא לאור בשנת 2005, מכיל התייחסויות נרחבות לרפרטואר זה. כיום היא שוקדת על מחקר עדכני תחת השם הזמני "ההתפתחות המוזיקלית-היסטורית של הזמר העברי", המשלב סקירה היסטורית-סגנונית של התקופה מאז טרום העליות הציוניות ועד ראשית המאה ה-21; פרופילים מוזיקליים של כ-200 אמנים ולהקות; וניתוחים טקסטואליים ומוזיקליים מפורטים של שירים נבחרים, תוך התייחסות למיקומם ההיסטורי. בשנת 2013, התפרסמה המונוגרפיה "מתי כספי – הקסם והחידה", המציגה את עולמו ההרמוני העשיר והייחודי של מתי כספי על סמך ניתוח מעמיק של 40 משיריו.
משפחה
פליישר הייתה נשואה לבלשן אהרן דולגופולסקי, פרופסור באוניברסיטת חיפה, עד מותו ב-2012.
פרסים
יצירותיה של פליישר זיכו אותה בפרסים רבים, בהם:
כמו כן, זכתה במלגות ופרסים מטעם ממשלת פינלנד, ממשלת ארצות הברית, חברת ברהמס (גרמניה) והחברה הקנָדית למוזיקה אלקטרו-אקוסטית.
דיסקוגרפיה חלקית
(דיסקוגרפיה מלאה, כולל אפשרות לשמיעה והורדה של אלבומים מלאים או רצועות בודדות מתוכם, ניתן למצוא במדור דיסקוגרפיה באתר של פליישר.)
אילן פלד
אילן פלד (נולד ב-9 במרץ 1969) הוא קומיקאי, תסריטאי, זמר, מפיק ושחקן ישראלי.
פלד ידוע בעיקר בזכות משחקו בקומדיות "אחד העם 1" וסדרת ההמשך שלה "אחד העם 101", בזכות התפקידים הקומיים של נשים גרוטסקיות ואגוצנטריות שהוא נוטה לגלם, ובזכות שיתוף הפעולה היצירתי שלו עם יעל פוליאקוב.
ביוגרפיה
פלד נולד בחדרה בשם אילן חדד כבן זקונים למשפחה ממוצא טריפוליטאי, ויש לו שלושה אחים גדולים. למד בבית הספר "עמל" בעירו במגמת חשמל, ובשעות אחרי הצהריים למד תיאטרון בבית הספר בוסתן בנתניה.
פלד הוא בוגר בית הספר לתיאטרון בית צבי ברמת גן, שם השתתף בהצגות רבות, בהן "אופרת הקבצנים" מאת גיי ופפוש ו"גנרל של שטן" מאת קרל צוקמאייר.
בשנת 2000 השתתף בתוכנית ההומור והמערכונים הטלוויזיונית "דומינו" ששודרה בערוץ 2, לצדם של מיה דגן, עדי אשכנזי, ענת מגן-שבו, אופיר לובל, יובל סמו, שלומי קוריאט וקומיקאים נוספים.
בשנת 2003 השתתף בתוכנית "אחד העם 1" שם גילם בין היתר את הדמות המזוהה עימו ביותר מירי פסקל, פקחית תנועה וולגרית ובהמית.
בנוסף פלד השתתף בקומדיות הילדים: "בלאגן" ו"גור ואוח", שם גילם את דמותה של המורה לימונה, הדמות השנייה בזיהויה איתו.
בשנת 2010 שב לגלם את דמותה של הפקחית "מירי פסקל" בסדרת ההמשך ל"אחד העם 1" - "אחד העם 101", והפעם כדמות הראשית סביבה סובבת עלילת הסדרה.
בשנת 2013 השתתף לצד יעל פוליאקוב (חברתו עוד מימי "אחד העם 1") במערכונים המלווים את תוכנית הטלוויזיה "מה נסגר?".
ב-2014 השתתפו פלד ופוליאקוב בעונה ה-11 של תוכנית הסאטירה הפופולרית "ארץ נהדרת", בפינה משלהם הנקראת "להקת ארבע", אולם הפינה ירדה לאחר ארבע תוכניות בלבד לאחר שלא התקבלה היטב בקרב קהל הצופים. באותה השנה, השתתף בקליפ השיר "Everybody Needs a Man" של עופר ניסים ומאיה סימנטוב.
בשנים 2013–2015 השתתף פלד בקמפיין פרסומי של דגני בוקר עבור חברת תלמה שזכה לפופולריות רבה. בפרסומות גילם פלד את דמותה של "זמרת החתונות דנית". במסגרת הקמפיין יצא סינגל וקליפ פארודי בשם "דניס דניס". כמו כן, באותה השנה השתתף גם בקליפ "חיכיתי לו" של הזמרת שרית חדד.
בשנת 2016 השתתף פלד בתוכנית "פנס הקסם", ששודרה בערוץ הראשון לרגל סגירת רשות השידור.
בשנת 2017, בתום שנתיים של עבודה, מיני סדרה שפלד כתב, ביים, והפיק יחד עם יאיר קדר בשם "נעלמות" - מוקומנטריה על נשים אמניות שפעלו בארץ אך לא הוכרו - עלתה בערוץ YES-דוקו. הפרק הראשון בסדרה, "ליליאן", הוקרן בפסטיבל הסרטים בחיפה ב-2016, ושם זכה במקום הראשון בקטגוריית התעודה. באותה השנה החל להשתתף בתוכנית "מה הדיבור" המשודרת בחינוכית, והתארח בתוכנית המערכונים של רשת "טלוויזיה מהעתיד".
בשנת 2021 דיבב את דמותו של קפטן קרופניק בחידוש למשחק המחשב הישראלי "פיפוש". ב-21 ביוני באותה השנה הוציא את הסינגל "טרילילי טרללה" יחד עם הזמרת נועה קירל.
ב-8 בספטמבר 2022 פרסם פלד סינגל ראשון שלו בשמו האמיתי שנקרא "אימפורטנט". בהמשך הוציא עוד שני סינגלים, "דנה" ו"ומה נשאר" ביחד עם ברי סחרוף.
בשנת 2023 הוציא את השיר "אנא אנא"; שנחשב לשיר הגאווה הראשון שהוקלט בערבית, ביחד עם הראפר הערבי-ישראלי סאז.
פלד ידוע כסרבן ראיונות ובקנאותו לפרטיות, והוא מעולם לא הסכים לשתף פעולה עם אמצעי התקשורת או לקחת חלק במסע יח"צ של אחד מהפרויקטים שלו.
יבש גלעד
יָבֵשׁ גִּלְעָד היא עיר מקראית בנחלת חצי שבט המנשה שבעבר הירדן המזרחי המופיעה כמה וכמה פעמים בתנ"ך. כמשתמע משמה, העיר שכנה ממזרח לנהר הירדן, באזור הגלעד.
פרשת פילגש בגבעה
הופעתה הראשונה בתנ"ך היא בספר שופטים, בסיפור פילגש בגבעה. למרות המלחמה הכוללת של בני ישראל בשבט בנימין, לא השתתפו אנשי יבש גלעד במאמץ המלחמתי. משתמה המלחמה לחמו בהם בני ישראל, והרגו את כל תושבי יבש גלעד, חוץ מארבע מאות נשים. את הנשים לקחו לנשים לבני בנימין, שבשל שבועה לא הותרו להינשא לבנותיהם של בני ישראל אשר נלחמו בהם (שופטים):
פרשת נחש העמוני
הפעם השנייה שבה מוזכרת יבש גלעד, היא בסיפור המלכתו של שאול למלך. לאחר ששאול מומלך בפעם הראשונה, מאיים נחש מלך עמון לכבוש את יבש גלעד:
בני העיר ניגשים למשא ומתן על חייהם, ומקבלים הבטחה מנחש, על פיה אם ינקרו את עינו הימנית של כל אחד מהתושבים, הוא יחוס על חייהם: שאול המלך חש עם צבאו לעזרת אנשי יבש גלעד, ומציל אותם מציפורני המלך העמוני:
הקשר בין שלוש הפרשות
בפירוש המיוחס לרש"י בדברי הימים מופיע קשר בין שלוש הפרשות:
אנשי יביש גלעד סיכנו עצמם למען גופות שאול ובניו יותר משאר ישראל משום ששאול הצילם מנחש העמוני (ראה לקמן: "יבש גלעד בחז"ל"). הוא מציע שכנגד שבעת הימים שצמו והתענו בציפייה שמישהו מישראל יושיעם, כנגדם התענו שבעה ימים על מות שאול.
עוד הוא מסביר שהאבלות שלהם הייתה גם משום שרבים מהנופלים באותה מלחמה היו מבנימין, שבטו של שאול, והיו קרוביהם של בני יביש גלעד, כפי שעולה מפרשת פילגש בגבעה, במסירת בנות העיר לבני בנימין.
יבש גלעד בחז"ל
חז"ל הבינו שמעשה החסד של אנשי יבש גלעד בקבורת שאול ובניו נבעה מהכרת טובה על הצלתם מנחש העמוני. חז"ל משבחים את המעשה ודורשים שבזכותו, עתידים חצי שבט המנשה, שאנשי העיר משתייכים לו, להיגאל ראשונה מהגלות:
זיהוי האתר
במהלך המאה ה-20 הוצע לזהות את יבש גלעד עם שני אתרים בממלכת ירדן של ימינו: תל אבו אל-חַ'רַז (על-ידי נלסון גליק ואחרים) ותל אל-מקלוב (ישראל פינקלשטיין). שני האתרים שוכנים בסמוך לנחל וואדי יאבס, שייתכן ששימר את שמה הקדום של העיר.
תל אבו אל-ח'רז נמצא בצד המזרחי של בקעת הירדן. בחפירות שנערכו עד כה באתר, נחשפו ממצאים מתקופות שונות וביניהן גם מתקופת הברזל I ו-II המתאימות לתקופה המזוהה כתקופת המאורעות המתוארים בתנ"ך, אך לא נתגלו ממצאים שתמכו בזיהוי המדויק של האתר. באתר נמצאו עדויות ליישוב של גויי הים (או לכל הפחות קשרים עם הים האגאי), היחיד מיישוביהם שהתגלה בירדן.
תל אל-מקלוב שוכן במעלה הגלעד, כשמונה קילומטרים מזרחית לתל אבו אל-ח'רז, על הר החולש על וואדי יאבס. בסקר ארכאולוגי שנערך במקום, התגלו גם חרסים מתקופת הברזל I ו-II. חוקרים התומכים בזיהוייה של יבש עם תל אל-מקלוב סבורים כי מיקומו של התל תואם את התיאור באונומסטיקון של אוסביוס. מנגד, יש הטוענים כי תל אל-מקלוב רחוקה מדי מח'רבת אבזיק, המזוהה עם בזק המקראית, בה חנה צבא שאול ערב המלחמה עם העמונים ביבש. לפיכך, הם גורסים, יש לזהות את יבש גלעד בתל אבו אל-ח'רז, שנמצאת במרחק סביר מבזק ובאופן התואם את התיאור המקראי של מלחמת שאול בנחש.
נחל בזק
נַחַל בֶּזֶק (ואדי שובאש) הוא נחל אכזב הזורם מדרום לגלבוע, ומנקז את מימי הר הגלבוע והרי צפון-מזרח השומרון. הוא מפריד בין השומרון המזרחי ובין רכס הגלבוע.
אורכו של הנחל הוא כ־25 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ־163 קמ"ר. שמו נגזר משמה של העיר המקראית הסמוכה בזק (ח'רבת אבזיק).
הנחל יורד מאזור הכפר ראבא (בהר בזק, גובה 713 מטר) לכיוון צפון-מערב, פונה מזרחה ב"ברך", ונשפך ל מדרום לקיבוץ טירת צבי.
באזור הנחל שתי שמורות טבע:
בשנת 1969, במהלך תקופת המרדפים בבקעת הירדן נהרגו שישה לוחמי צה"ל, ובהם מפקד גדוד 50, משה פלס, וסגנו דורון מנור, במרדף אחרי מחבלי פת"ח במעלה הנחל.
בשנת 1984 התרחשה בו תאונת המסוק בנחל בזק.
קובייה קטומה
קובייה קטומה או הקסהדרון קטום היא פאון ארכימדי שפאותיו הן שישה מתומנים משוכללים ושמונה משולשים. לקובייה קטומה יש 24 קודקודים ו-36 מקצועות.
מאפיינים
את הקובייה הקטומה אפשר לבנות מקובייה שאורך מקצועה 3a, על ידי קיטום שמונה פירמידות משולשות ישרות, שאורך המקצוע של כל אחת מהן הוא a, מן הקודקודים שלה.
מורשה נגישות
מורשה נגישות הוא אדם שתפקידו לסייע באפיון, תכנון, בקרה, ופיקוח על יישום דרישות להתאמות נגישות השירות ללקוחות עם מוגבלות על פי דרישות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כך שאנשים עם מוגבלות יוכלו לצרוך שירותים אלה באופן שוויוני, עצמאי ובטיחותי.
יש להבחין בין מורשה נגישות מבנים תשתיות וסביבה (מתו"ס), האחראי לרכיבים הבנויים והתשתיתיים, לבין מורשה נגישות השירות, האחראי להתאמות בשירות, כולל אביזרים (ריהוט, שילוט, מערכות שמע) ונהלים (פטור מתור במקרים מסוימים, אפשרות להסתייע במלווה ובחיית שירות, התאמות בדרכי היבחנות).
דרישות תפקיד מורשה הנגישות
לקבלת הסמכה כמורשה נגישות השירות יש לעמוד באחת מההגדרות הבאות:
בנוסף, על מורשה נגישות לעמוד בתנאים שבחוק, הכוללים, בין היתר, קורס מורשי נגישות השירות, הכשרות מקצועיות, עמידה בבחינות ורישום בפנקס מורשי נגישות השירות המנוהל על ידי משרד הכלכלה.
תפקידי מורשה נגישות
מורשה נגישות מנחה את ספקי השירותים ביצירת תנאים שיבטיחו את מתן השירות לאנשים עם מוגבלות באופן שוויוני, וברמת נוחות, איכות ובטיחות כפי שניתנת לכלל הציבור. תנאים אלו נוספים על תנאי נגישות המבנה. דוגמה: שירות הניתן במבנה הומה אדם ודורש מעבר בין מספר נותני שירות, אינו נגיש לאנשים עם מוגבלות שכלית, המתקשים להתמצא, גם אם המבנה עצמו נגיש.
מורשי נגישות השירות מנחים את החייבים בנגישות לגבי:
יחסי איסלנד–סין
יחסי איסלנד–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה העממית של סין לבין איסלנד כוננו ב-8 בדצמבר 1971.
במאי 1972 שלחה סין את השגריר התושב הראשון לאיסלנד. ב-1995 הקימה איסלנד את שגרירותה בבייג'ינג ונשלחה אליה שגרירה תושבת סין. בדצמבר 1995, חודשים אחדים לאחר הקמת השגרירות האיסלנדית בסין, חידשה סין את הנוהג לשגר שגרירים תושבי איסלנד (בין השנים 1983 ל-1995, השגריר הסיני בקופנהגן, דנמרק, הואמן גם על איסלנד).
בשנת 2010 חתמה אנקס, חברה איסלנדית, על הסכם עם ממשלת סין שנותן לה בעלות על מכרות שונים במונגוליה הפנימית מהם היא מפיקה אנרגיה גאותרמית.
ב-2011 הציע איל ההון הסיני הואנג נובו לקנות את העיירה גרימסטאיר בצפון-מזרח איסלנד. לאחר משא ומתן ארוך ורציני העסקה נפלה.
בשנת 2013 חתמה איסלנד על הסכם סחר חופשי עם סין. זה היה הסכם הסחר החופשי הסיני הראשון עם מדינה אירופאית.
יחסי מסחר
סין היא שותפת המסחר הגדולה ביותר של איסלנד באסיה, והשביעית בגודלה בעולם. בשנת 2010 היה סך המסחר הבילטרלי בין שתי המדינות 112 מיליון דולר, שתוכו כ-71 מיליון דולר היה סך הייצוא מסין לאיסלנד וסך הייצוא מאיסלנד לסין היה כ-41.33 מיליון דולר. סחורת הייצוא מסין לאיסלנד כוללת קוק, בגדים, טקסטיל ועוד, ואילו 90% מהסחורה המיוצאת מאיסלנד לסין היא מוצרים מענף הדיג.
מיינץ
מיינץ (בגרמנית: Mainz; ; במקורות יהודיים ידועה גם בשם מגנצא) היא עיר עצמאית והבירה של מדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה והעיר הגדולה במדינה זו. בעיר חיו בשנת 2007 כ-196,000 תושבים.
הקהילה צמחה במהירות, וזכתה לזכויות מסוימות של ממשל עצמי בשנת 1118 והפכה לעיר אימפריה חופשית בשנת 1244. בתור "מיינץ גולדן", היא הייתה מרכז רב עוצמה בשנת 1254 ונסיכות הבוחר הכי חשובה באימפריה הרומית הקדושה. העיר אמנם נכבשה על ידי שוודיה וצרפת במלחמת שלושים השנים, אך היא נותרה מרכז מסחרי ותרבותי משגשג עד שנכבשה מחדש על ידי צרפת בשנת 1792. היא הייתה נצורה על ידי פרוסיה ואוסטריה (1793), אך היא ניתנה לצרפת על ידי אמנת קמפו פורמיו (1797) ואמנת לונוויל (1801).
אוניברסיטת מיינץ היא השישית בגודלה בגרמניה; בשנת 2007 למדו בה כ-35,000 סטודנטים. האוניברסיטה קרויה על שמו של יוהאן גוטנברג, ממציא הדפוס, אשר נולד וחי בעיר. בעיר נמצא כיום מוזיאון גוטנברג להיסטוריה ולאומנות הדפוס. במכללת מיינץ לומדים כ-4,400 סטודנטים. במיינץ נמצא מכון מקס פלאנק לכימיה ולחקר הפולימרים.
למיינץ ברית ערים תאומות עם העיר חיפה.
בשנת 2021 אונסק"ו הכירה באתרים היסטוריים יהודיים בגרמניה - בערים שפייר, וורמס ומיינץ - כאתרי מורשת עולמיים.
הקהילה היהודית
מיינץ נקראת במקורות היהודיים מגנצא, והייתה עיר מרכזית ומכוננת ביהדות אשכנז. במשך כאלף שנים התקיימה בה קהילה יהודית מפוארת. ביחד עם הערים וורמס (ורמיזא) ושפייר הרכיבה את שלוש הקהילות היהודיות הגדולות שלאורך הריין, שנודעו בראשי התיבות שו"ם.
במהלך מסע הצלב הראשון נפגעה הקהילה היהודית קשות על ידי הצלבנים שעברו בעיר בדרכם מזרחה. לאחר שטבחו ביהודי וורמס המשיכו הצלבנים אל מיינץ. בתחילה מצאו 1,300 יהודים מחסה בבית ההגמון, תמורת סכום כסף רב (חמש מאות מארקים של כסף). לאחר יומיים של משא ומתן בין הצלבנים לארכיהגמון נפתחו שערי העיר בפני הצלבנים, ביום מתן תורה. יהודי הקהילה, כשבראשם עומד ר' קלונימוס בן משולם, "לבשו שריונים וחגרו כלי מלחמתם" ולחמו אל מול הפורעים. כשהתברר שהפורעים מנצחים במערכה ברחו אנשי חיל המשמר של ההגמון ואף הארכיהגמון עצמו. כשהתברר שאין מנוס, בחרו יהודי הקהילה ללכת בדרכי מתבצרי מצדה ולהמית את יקיריהם בעצמם מאשר להפקיר אותם למוות באכזריות בידי הצלבנים, דבר שבתקופה זו היה ביטוי עליון של אצילות נפש. כמו כן הספיקו היהודים לשרוף בעצמם את בית הכנסת כדי שלא יחולל. הפליטים נרדפו ונטבחו ורק כ-60 מעשירי העיר הוברחו אל מחוץ לעיר אולם גם הם נתפסו ונרצחו. בפרעות אלה גם עלה באש חלק מהעיר. בסביבות 1472 גורשו יהודי העיר בידי הארכיבישוף אדולף השני מנסאו.
עלי עות'מאן
עלי עות'מאן (בערבית: علي عثمان; נולד ב-8 בפברואר 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדות המגן הימני והקשר האחורי בקבוצת אחווה כפר מנדא.
קריירה
עות'מאן גדל במחלקת הנוער של בני סכנין, ועבר דרך הקבוצות הצעירות השונות של המועדון. הוא החל את דרכו בתפקיד הקשר אך כשהגיע לקבוצת הנוער הוסט לעמדת המגן הימני. בעונת ערך עות'מאן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בני סכנין, במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. בעונה זו ובשנתיים הבאות הוא המשיך לשחק בעיקר בקבוצת הנוער. לקראת סיום עונת 2006/2007, תחת המאמן אלישע לוי, הפך עות'מאן לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת, אך שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעונת 2008/2009, תחת הדרכתו של המאמן ערן קוליק שהגיע לקבוצה באמצע העונה, עשה עות'מאן את התקדמותו הגדולה, והפגין יכולת מרשימה שהפכה אותו לאחד מטובי המגנים בליגת העל. הוא שיחק ב-31 משחקי ליגה בעונה זו, ובישל פעם אחת.
בספטמבר 2009 עבר עות'מאן למכבי חיפה ששילמה עבורו כחצי מיליון דולר, והוא חתם לשלוש שנים במועדון עם אופציה לשנתיים נוספות. בעקבות החתימה, השתתף עות'מאן עם מכבי חיפה בשלב הבתים של ליגת האלופות באותה עונה, והחל לתפקד לעיתים גם כקשר אחורי. במאי 2010 זומן עלי עות'מאן לראשונה לנבחרת ישראל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת אורוגוואי. את הופעתו השנייה והאחרונה במדי הנבחרת ערך כעבור ארבעה ימים במשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה.
במכבי חיפה סבל עות'מאן מפציעות וקיבל מעט דקות משחק, וב-25 ביוני 2012 הושאל לעונה אחת לבני סכנין. בתום תקופת ההשאלה שוחרר ממכבי חיפה וחתם על חוזה חדש בסכנין. בעונת 2015/2016 כבש ארבעה שערי ליגה. בתום עונת 2018/2019 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ביוני 2021 חתם בהפועל קלנסווה. בינואר 2022 הצטרף לאיחוד בני שפרעם.
טסטודו
הטסטודו (בלטינית: Testudo; מילולית: צב) הוא מבנה קרבי שהיה מקובל בצבא הרומי. זה היה מבנה פופולרי בקרב הלגיונרים באימפריה הרומית, יעיל במיוחד כנגד ירי חצים.
בטסטודו, הלגיונרים סגרו את הפערים ביניהם; החיילים בשורה הראשונה שמו את מגיניהם לפניהם, להגן עליהם מכף רגל ועד ראש, הלגיונרים בצדדים שמו את מגיניהם לימינם או לשמאלם, ושאר הלוחמים, אשר נמצאו באמצע המבנה, החזיקו את מגיניהם מעל ראשם. החסרונות של הטסטודו הם פגיעותו הרבה מצד תוקפים למיניהם, במיוחד חיל הפרשים, העדר היכולת ההתקפית בגלל המבנה הצמוד והתנועה האיטית והמסורבלת. צדו האחורי היה חשוף ופגיע במיוחד.
בדרך כלל המבנה שימש בעת הטלת מצור יותר מאשר בשדה הקרב באזור פתוח.
עקרון המקסימום
באנליזה מרוכבת, עקרון המקסימום קובע שאם \ f פונקציה הולומורפית בתחום \ D וקיים \ z \in D שהוא מקסימום מקומי של \ |f| אז \ f קבועה.
בנוסח שקול, אם f רציפה בקבוצה קומפקטית \bar{D}, והולומורפית בפנים שלה, אז המקסימום של |f| ב-\bar{D} מתקבל על השפה.
הוכחה
יהי z_0\in D מקסימום מקומי של |f|. משמע קיים 0<R קטן מספיק כך שבעיגול ברדיוס R סביב z_0, f הולומורפית ו-z_0 מקסימום מוחלט של |f|. יהי 0\le r<R. לפי משפט הערך הממוצע של גאוס:
לפי אי-שוויון המשולש האינטגרלי:
זוהי שרשרת אי-שוויונות חלשים שמתחילה ונגמרת באותו מספר, ולכן כל האי-שוויונות הם שוויונות. לכן:
נגדיר בקטע [0,2\pi]. g עולה חלש, שכן מהמקסימליות של |f(z_0)|:
הגה כיוון
הגה כיוון או מייצב כיוון הוא מתקן המשמש להיגוי אונייה, סירה, צוללת, רחפת, מטוס וכלי תחבורה אחרים הנעים בדרך כלל במים או באוויר. במטוס הגה הכיוון הוא משטח היגוי המורכב בצורה אנכית בזנבו ותפקידו לייצב ולשלוט בציר הסבסוב. הגה כיוון פועל על ידי הטיית זרם המים או האוויר החולף על פני גוף הרכב ומקנה בכך תנועה צידית, או סבסוב, לכיוון הראשי של תנועת הגוף. הגה כיוון בצורתו הבסיסית הוא משטח העשוי מיריעת חומר הצמודה בעזרת צירים לירכתי כלי השיט או הטיס. לעיתים קרובות הגה הכיוון מעוצב בדרך שתפחית את כוח הגרר ההידרודינמי או אווירודינמי. בכלי שיט פשוטים השליטה בהגה הכיוון נעשית בעזרת מוט ההגה, המחובר לחלקו העליון של הגה הכיוון. בכלי שיט גדולים ובכלי טיס קיימת מערכת של כבלים, או מערכת הידראולית המאפשרת שליטה בהגה הכיוון לגלגל ההגה בגשר האונייה, או לדוושות הגה הכיוון במטוס.
עקרון המקסימום
הוכחה
אולם מ-(*) נובע ש-, ולכן g(x)=0 לכל. מכאן ש- לכל, כלומר:
הגה כיוון
במטוס מייצב הכיוון הוא משטח היגוי עיקרי ומשמש לתיקון החלקות וייצוב כלי הטיס. כאשר המטוס מסתובב לצד אחד על מייצב הכיוון יפעל כוח בגלל חוק ההתמדה שיגרום לו לחזור למצב מאוזן.
עקרון המקסימום
הוכחה
קיבלנו ש-|f| קבועה בעיגול המוכל בתחום. לכן (כפי שניתן להסיק ממשוואות קושי-רימן) גם f קבועה בעיגול. ממשפט היחידות נובע ש-f קבועה בכל התחום.
הגה כיוון
מאפיינים
למרות שמו הגה הכיוון לא משמש כהגה ראשי במטוסים בביצוע פניות כיוון שהוא מייצר החלקה ולא פנייה (בשל גודלו הקטן), השימוש העיקרי של ההגה הוא ייצוב בציר הסבסוב, וביצוע פנייה מתואמת.
עקרון המקסימום
עקרון המקסימום לפונקציה הרמונית
ניתן לנסח גרסה דומה לעקרון המקסימום גם לפונקציות הרמוניות. בניגוד למקרה המרוכב, משפט היחידות איננו תקף לפונקציות הרמוניות (למשל, הפונקציה u(x,y)=x עם שווה זהותית לאפס על  אך איננה קבועה).
הגרסה הכללית היא:
משפט - אם u הרמונית בתחום חסום \Omega, ורציפה בשפה, אז אם קיימת כזו ש- אז היא קבועה ב-\Omega.
במיוחד, המשפט תקף עבור החלק המדומה והממשי של כל פונקציה אנליטית, ובעזרתו ניתן להוכיח טענות רבות.
למשל, אם f פונקציה שלמה ומתקיים, אז f קבועה, משום שמתקיים ולפי עקרון המקסימום , ואז הפונקציה  איננה העתקה פתוחה, ולכן היא קבועה, ולכן גם f קבועה.
חיים גולדברג (חגי)
חיים גולדברג (ביידיש: ח. גאָלדבערג; בכתב לטיני: H. Goldberg; 1888 או 1890, לוקוב, פלך שדלץ, פולין הרוסית – 1943, גטו ביאליסטוק), שנודע בכינויו האמנותי חַגַּי, היה גרפיקאי, מעצב גרפי, צלם, מאייר ודַּפָּס יהודי פולני ורשאי וכן סופר ומשורר בעברית וביידיש.
קורות חיים
חיים ישראל גולדברג נולד בעיירה לוּקוֹב שבפלך שדלץ בפולין הרוסית (כיום במחוז לובלין שבפולין) במשפחה חסידות, בנם של פייגה לבית ניסנבאום וזלמן גולדברג. קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בישיבה בעירו, אך משהתגלו בו כישרונות אמנותיים, עזב את הישיבה ונסע לגרמניה ללמוד אמנות בסדנאות ובבתי ספר לאמנות. ב-1912 שב לפולין, לעיר הפלך ורשה, ופתח סטודיו לצילום. בתוך זמן קצר שכרה ההוצאה "יהודִיה" שבבעלות העיתון היידי "היינט" את שירותיו כמעצב גרפי בהפקת כרטיסי ברכה וגלויות. את הכרטיסים הצבעוניים יצר בשיטה משולבת, תוך שהוא יוצר סגנון משלו בנישה זו של אמנות יהודית. תחילה צילם בסטודיו שלו סצנות מבוימות בגילום שחקנים חובבים, בביגוד ובתפאורה מתאימים, ולאחר מכן השתמש בטכניקות של ציור וגרפיקה כדי להוסיף לתמונות אלמנטים מצוירים ואיחולים מחורזים קצרים ביידיש שחיבר. כך יצר סדרות של גלויות פופולריות בנושאים שונים – איגרות שנה טובה, גלויות בנושא משלחי יד יהודיים ועוד. חוקר האמנות היהודית והפולקלור שלום צבר מגדיר את גולדברג כ"אולי החשוב מבין מעצבי הגלויות לשנה טובה שפעלו בפולין בראשית המאה ה-20... אמנם לא היה אמן מן השורה הראשונה, אך לכישוריו המגוונים כצלם, צייר חובב, מעצב גרפי ואף משורר לעת מצוא נמצאה במה מתאימה בעיצוב כרטיסי-הברכה. לפני שהודפסה הגרסה הסופית הוסיף גולדברג לתצלום הסצנה שבוימה בסטודיו שלו את הפרטים האחרונים: ציור יסודות נחוצים, ריטוש, המילים 'לשנה טובה' ולבסוף לוחית עיטורית, ובה חרוזים קלים ביידיש ה'מסבירים' את התמונה".
באותן שנים הוציא גם עלונים וקבצים הומוריסטיים, בכינוי שלקח לעצמו, "חגי". החל בסוף העשור השני של המאה ה-20 אייר שורה של ספרי ילדים ביידיש ובעברית שראו אור בוורשה, בהם הספרייה העברית המצוירת לילדים "שִׁבֳּלִים" ('שיבולים') – סדרה של כ-70 חוברות מנוקדות ומצוירות, ברובן עיבודים של מעשיות עם (הוצאת א. גיטלין, תחילת שנות ה-20); "אגדות יָוָן" (המיתולוגיה היוונית, 3 כרכים, א. גיטלין, תרפ"ב) בעברית בעיבוד אליעזר מיטרוֹפּוֹליטַנסקי ובמהדורה יידית מקבילה בתרגום ה"ז: "גריכישע מיטן: (לעגענדען)" (1922); מספרי ספריית "ציל צליל" העברית לפעוטות של הוצאת תרבות בוורשה, שאת ספריה גם עיצב והדפיס; והמקראה העברית "צפרירים" מאת יצחק קצנלסון ויצחק ברקמן (אחיספר, אמצע שנות ה-20). כמו כן, הִרבה לצייר שערי ספרים, בהם שער הסדרה לילדים "מעשהלאך פון דער גאנצער וועלט" ('מעשיות מכל העולם') מאת יוסף ראווין (הוצאת א. גיטלין, תחילת שנות ה-20) ושער ספר היובל השני של העיתון "היַינט" (1938).
בשנות ה-20 פתח ברחוב קרוּלֶבסקה 25 (פול') בוורשה בית דפוס וסטודיו לצינקוגרפיה אמנותית בשם "גראפיקוֹן" (גראפיקאָן, Grafikon). בבית המלאכה, שבו עבדה לצדו אשתו אסתר, עיצב גופנים, קישוטי דפוס וליתוגרפיה והכין גלופות עבור מספר הוצאות ועיתונים. לצד חיבתו לחריזת חרוזי שיר ולציור עמודי שער, רחש גולדברג אהבה מיוחדת להכנת אותיות. הוא שאף לשפר את הטיפוגרפיה העברית (בעיקר בהקשר לדפוס היהודי בפולין), שכן סבר שהיא טעונת שיפור ופוגמת בהנאה מהקריאה, וביקש להגות כתב חדש, שיתאים למילה החיה. בשנת 1922 פרסם בכתב העת הביבליוגרפי "ביכער-וועלט" ('עולם הספרים') של קולטור-ליגע מאמר על הצורך ברפורמה ובמודרניזציה של הגופן העברי. הוא השקיע מאמץ ניכר בסקיצות לאותיות. עבודות השרטוט שלו, שאותן פרסם בעיתונים עבריים ויידיים, מצטיינות בדמיון רב.
בשנות ה-30 פרסם שירים וסיפורים בעברית וביידיש בכתבי עת לילדים כגון "עולמי הקטן". שירים וסיפורים משלו התפרסמו גם הופיעו בספרים, שאת חלקם אייר ואף הדפיס בעצמו עם חידושיו הטיפוגרפיים. גולדברג היה ממייסדי אגודת האמנים הפלסטיים היהודים בפולין וחבר פעיל בה.
גולדברג שאף להוציא ספרים ביידיש בסגנון אירופי, במהדורה קטנה, מלווים בגרפיקה מקורית מאת אמנים יהודים נודעים. הוא עצמו פרסם ב-1931 מונוגרפיה על הצייר משה אַפֶּלבוים בלוויית רפרודוקציות באיכות גבוהה (1931). בשנת 1935 ראה אור בפריז בהוצאת "Le Triangle" (טריאנגל), שהתמחתה באמנות יהודית, אלבום של 50 מציוריו בנושאים יהודיים, עם מבוא מאת מבקר האמנות הצרפתי פול פירֶנס (Fierens). הביקורות שיבחו את האיכות הגרפית, וחרף התמה הספציפית, ציוריו של גולדברג היו מודרניסטיים, וגם רומנטיים-ריאליסטיים.
עם הפלישה הגרמנית לפולין בספטמבר 1939 הצליח לברוח לעיר ביאליסטוק, שנכבשה על ידי ברית המועצות, ובה התגורר בתקופת הכיבוש הסובייטי ועבד בצינקוגרפיה. עם כיבוש ביאליסטוק על ידי הגרמנים נכלא בגטו. בגטו היה גולדברג מופקד על רישום הכרזות הרשמיות של היודנראט, שנתלו על בניין המועצה, בכתב ציורי מהודר.
חיים גולדברג נספה ב-1943 בגטו ביאליסטוק (לפי מקור אחר, בטרבלינקה). בשואה נספו גם אשתו אסתר (ילידת 1900) ובנם היחיד, מקס (יליד 1919), שהלך בדרך הוריו ולפני המלחמה למד גרפיקה וצילום אמנותי במכון הממלכתי הגבוה לגרפיקה בווינה (על פי השמועה, הוא נפל כפרטיזן).
בין הריסותיו של גטו ורשה נמצא אלבום ובו 32 מגלויותיו של גולדברג שהודפסו על ידי "יהודיה" בוורשה בשנים 1912–1918. הן שמורות כיום באוסף הספרייה הלאומית של פולין.
As I Am (שיר)
As I Am (בעברית: כמו שאני) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר בהשתתפות הזמר-יוצר האמריקאי חאליד, מתוך אלבומו השישי של ביבר, Justice. השיר יצא לאור ב-19 במרץ 2021, בתור הרצועה השלישית מתוך האלבום, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם, כסינגל שיווקי רשמי. ביבר וחאליד כתבו את השיר יחד ומפיקי השיר היו המפיקים המפלצות וה-Strangerz.
רקע וכתיבה
"As I Am" הוא שיר בלדת פופ, שמכיל בתוכו גם את סוגת הפופ שאפיינה שירים נוספים של ביבר מהאלבום. אשר נכתב בסולם בי מינור בזמן משותף של 100 ביטים לדקה.
השיר נכתב על ידי ג'סטין ביבר וחאליד, ומסמן את השיתוף הפעולה הראשון של שניהם יחד. השיר מתואר כ"מלא נשמה ומלא תקווה" משרת כ"תזכורת לאדם להיות אסיר תודה לבני אדם אשר אוהבים אותך למרות שאתה לא מושלם". ה"סינת' גבוה וכלי הקשה אינטנסיביים" מתפתחים ל"פזמון אופטימי וקליט".
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-23.9 מיליון השמעות.
בתאריך ה-19 במרץ 2021, במהלך ריאיון למגזין Vogue, ביבר על הטבע של השיר וגילה כי הסיפור מאחורי השיר הוא ההבטחות שהבטיח לאשתו היילי בולדווין:
ביקורת
בניגוד לאלי שטלר ממגזין דיילי טלגרף אשר דחתה את קאליד מהשיר כ"לא מרגש" ביאנקה גרסי מ-Uproxx הרגישה שהשיר הוא "בילוי נוסחתי של אלבומו הקודם Believe".
הצלחה
כאשר Justice יצא, הצליח השיר להתברג במקום ה-43 במצעד של בילבורד הוט 100, מבלי שיצא כסינגל. כמו כן, התברג במקום ה-9 במצעד של קנדה הוט 100 של קנדה והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מתוך האלבום, תוך שהצליח לצבור השמעות רבות בספוטיפיי לאחר שהועלה לשם כמה ימים מצאתו.
קליפ הוויזואלי של השיר שהועלה ליוטיוב ב-19 במרץ 2021, הצליח לצבור למעלה מ-16 מיליון השמעות.
Calling My Phone
Calling My Phone הוא סינגל של הראפרים והזמרים האמריקאים ליל טיג'יי ו-6lack. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של ליל טיג'יי, Destined 2 Win, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-8 ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״.
רקע
לפני צאתו, השיר קודם על ידי ליל טיג'יי בטוויטר, בטיקטוק וברשתות חברתיות אחרות החל מדצמבר 2020. השיר תואר כמתנה ליום ולנטיין למעריצים של ליל טיג'יי. ב-4 בפברואר 2021 הכריז ליל טיג'יי על צאת השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא ב-12 בפברואר 2021 ובוים על ידי קאם בוסבי. בקליפ נראים ליל טיג'יי ו-6lack עוברים מצבים שונים תוך כדי ניסיון לעצור מערכת יחסים.
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, השיר הגיע היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר של ליל טיג'יי ו-6lack בהתאמה שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד, וכן לסינגל הראשון של שני האמנים שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד.
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-30 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
באקמינסטר פולר
ריצ'רד באקמינסטר "באקי" פולר (באנגלית: Richard Buckminster “Bucky” Fuller; 12 ביולי 1895 - 1 ביולי 1983) היה אדריכל, מהנדס, ממציא, פילוסוף ואיש רוח וחזון אמריקאי. עסק במגוון רחב מאוד של תחומים, ביניהם עיצוב, מתמטיקה, קרטוגרפיה וחקר החלל. פולר ידוע בעיקר בזכות פיתוח הכיפה הגאודזית ולזכותו המצאות ופיתוחים רבים נוספים.
ביוגרפיה
פולר נולד במילטון, מסצ'וסטס, למשפחה שנודעה כמורדת במוסכמות, והחינוך שקיבל השפיע עליו בכיוון זה. בין השנים 1913 עד 1915 למד באוניברסיטת הרווארד עד שסולק משם בשל בעיות משמעת ו"היעדר אחריות". הוא מעולם לא השלים את לימודיו והשכלתו הרבה הייתה אוטודידקטית. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בחיל הים האמריקאי כמפקד שייטת סירות. לאחר המלחמה התקבל לאקדמיה של חיל הים בזכות כמה המצאות ושיטות להצלת חיי אדם שפיתח במהלך שירותו בצי. באותה תקופה גם התחתן עם אן היולט שהייתה בתו של אדריכל וצייר אמריקאי. היולט, שהיה פעיל מאוד בענף הבנייה והמציא אף הוא פטנטים, הזמין את פולר להיות שותף עסקי בחברת בנייה שהתבססה על בלוק לחץ מיוחד שהמציא. בשנת 1922, במהלך עבודתו כמפקח בנייה בחברה נפטרה בתו בת ה-4 ממחלה קשה, ומעט לאחר מכן הוא פוטר מהחברה בשל קשיים כלכליים אליהם נקלעה החברה. שנת 1927 הייתה שנה משברית עבור פולר והיוותה נקודת מפנה בחייו. בעקבותיה, הוא החליט להקדיש את חייו לפיתוח טכנולוגי ולמציאת דרכים יעילות לניצול אנרגיה לרווחתם של בני האדם ולטובת החברה האנושית.
עוד באותה שנה פיתח פולר את "בית הדימקסיון" (ראו בהמשך), מבנה מגורים קומפקטי וידידותי לסביבה. לאחר מכן פיתח דגם מכונית בעל אותו שם - "מכונית הדימקסיון", שהייתה מכונית ל-12 אנשים, מהירה, נוחה וחסכונית מאוד באנרגיה - כ-12 ק"מ לליטר בנזין. בתחילת שנות ה-40 היה ניסיון לייצר את הרכב החדשני בייצור המוני, אך התוכנית נגנזה מסיבות לא ברורות. יש הטוענים כי מודל "Type 2" המפורסם של פולקסווגן עוצב בהשראת מכונית זו.
במהלך שנות ה-40 פיתח את הכיפה הגאודזית כפתרון לבעיות סביבתיות בכדור הארץ. המצאה זו היא הידועה ביותר של פולר והיוותה השראה לאדריכלים, סופרים ובמאי קולנוע רבים (ראו בהמשך). ההישג המעשי הגדול ביותר שלו בתחום זה הייתה בניית הכיפה הגאודזית בתערוכה העולמית במונטריאול ב-1967.
מ-1958 עבד באקמינסטר פולר כמרצה באוניברסיטת דרום אילינוי והוענקו לו תוארי כבוד על ידי אוניברסיטאות שונות. הוא נהייה מרצה מבוקש, ופופולרי במיוחד בקרב הדור הצעיר. בשנת 1968 אף ביקר בישראל והשתתף בוועידה לתכנון ירושלים שלאחר מלחמת ששת הימים.
פולר נפטר ב-1983 בגיל 88, ובאותה שנה, מעט לפני מותו, העניק לו הנשיא רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
פילוסופיה והשפעה
דווקא לאחר המשברים שחווה פולר בסוף שנות ה-20, הוא החל להגות רעיונות שונים ופיתח תפישות פילוסופיות וחברתיות. פולר תהה לגבי עתיד האנושות - האם תוכל לשרוד למשך דורות רבים נוספים, או שמא כיוון התפתחותה יביא אותה לבסוף לכליה. מעבר לכך, הוא תהה כיצד הוא - באופן אישי - יוכל לתרום לכך שתשרוד. בין השאר, חשב - כאינדיבידואל יוכל לסייע רבות לחברות, ארגונים גדולים ומדינות, ואף לאנושות בכלל, באמצעות "חוברת ההפעלה לספינת החלל כדור הארץ" שהוא כתב (Operating manual for Spaceship Earth), בה הסביר כיצד יש לנהל נכון את משאבינו על פני כדור הארץ על מנת לשרוד ב"מסע של האנושות". מתקן "ספינת החלל כדור הארץ" שנמצא במרכז אפקוט שבפלורידה, נבנה בהשראתו ב-1982 וצורתו - ככיפה גאודזית ענקית.
פולר, או בכינויו "באקי" (Bucky), היה ידוע כנונקונפורמיסט מושבע, וייתכן שמסיבה זו היה אהוד במיוחד על דורות של צעירים משנות ה-60 ועד מותו ב-1983. הוא היה בעל השפעה רבה גם על דור "ילדי הפרחים" וחברי תנועות נוער בזכות השקפת עולמו אודות "הסינתזה החדשה שיש ליצור בין האדם לטבע, והצורך לסגת מתרבות הצריכה הבזבזנית וההרסנית". ילדי הפרחים האמינו אמנם בכוחה של האהבה, בעוד שפולר האמין בכוחו של היחיד ובכוחה של הטכנולוגיה - אך מטרתם הסופית הייתה זהה.
הכיפות הגאודזיות שפיתח פולר נבנו מתוך תפישה של קירוי שטחים עצומים על ידי מבנה קל וחזק. אף שהכיפות הגדולות ביותר מסוג זה שהוקמו עד היום אינן גדולות מכ-200 מ', חזונו של פולר היה קירוי של ערים שלמות. רעיונות אלו היוו השראה לסופרי מדע בדיוני רבים, שראו את הכיפה הגאודזית כסמל ליכולת יצירת סביבות מקורות ומוגנות.
רבים רואים את באקמינסטר פולר כאדם רב כישורים, צאצא ישיר של דור "אנשי האשכולות" של הרנסאנס דוגמת לאונרדו דה וינצ'י, פיליפו ברונלסקי, מיכלאנג'לו ועוד. גישתו הפילוסופית של פולר הייתה דומה מאוד לזו של ארכימדס לפניו, אשר אמר - לפי המסורת -"תנו לי נקודת משען וארים את העולם".
בית הבנים בקיבוץ כפר מנחם
אחת מהייחודיות שבכיפות הגאודזיות שתכנן פולר נמצאת באולם המופעים "בית הבנים" שבקיבוץ כפר מנחם. אחד האולמות השאפתניים ביותר שנבנו בארץ בכלל ובקיבוצים בפרט. הבניין הענק שנחנך ב-1979 ומתהדר בכיפה גאודיזית ייחודית, תוכנן בידי פולר בשיתוף האדריכל שוג'י סאדאו, כשאת התכנון המפורט תכנן האדריכל מנחם באר.
שורשיו של "בית הבנים" בכפר מנחם נטועים במותם של בני הקיבוץ שנפלו במלחמות. האחים עמרם ויוחנן בן-חורין נהרגו שניהם ביום השני של מלחמת ששת הימים. עמרם הבכור (28) נפל ברצועת עזה ולאחר מותו הוענק לו עיטור המופת על גילוי אומץ לב במהלך הקרב. יוחנן (22) נפל בסיני. ההורים תקווה ויהודה בן-חורין, ביקשו להנציח את בניהם. בקיבוץ התלבטו אם להקים אולם ספורט, אולם רב-תכליתי או אולם מופעים. ההורים העדיפו את הקמתו של אולם מופעים, היות והבנים שניהם עסקו כל אחד במוסיקה כתחביב וכך הוחלט.
הפרסום לו זכה פולר הודות לתערוכה במונטריאול ב 1976 הביא את התורמים מצפון-אמריקה ל"בית הבנים" לבחור בו כמתכנן המבנה בקיבוץ. פולר ושותפו סאדאו ערכו את התכנית הראשונית לבניין, שבה ניתן דגש למשחק צורני של מצולעים. החלק הבולט בבניין הוא הכיפה הגאודזית שנבחרה לקרות את האולם. הכיפה הורכבה למעשה משכבה כפולה שהורכבה ממשוש י אלומיניום מוזהבים עם חצי מטר מרווח ביניהן. פולר ביקש תחילה להשתמש בכיפה אחת בלבד, אלא שמסיבות של בידוד תרמי ואקוסטי הוחלט להכפיל את הכיפה, מהלך שייקר את הבנייה ועיכב את השלמת הפרויקט במשך שנים.
האולם הגדול, המכיל 865 מקומות, משמש עד היום למופעי תרבות ואמנות.
רון קרטר
רונלד לוין "רון" קרטר (באנגלית: Ronald Levin "Ron" Carter; נולד ב-4 במאי 1937) הוא קונטרבסיסט וצ'לן המנגן בעיקר ג'אז. הוא התפרסם בשנות ה-60, כאשר ניגן עם החמישייה הגדולה השנייה של מיילס דייוויס, מאז השתתף בהקלטת מאות תקליטים ופעיל עד ימינו.
קורות חייו
קרטר נולד בעיר פרנדייל שבמדינת מישיגן בארצות הברית, הוא התחיל לנגן על צ'לו כשהיה בן 10, אולם כשעבר עם משפחתו לדטרויט נתקל בבעיות הנובעות מסטריאוטיפים גזעניים בנוגע לנגינה בצ'לו, ולכן החל לנגן על קונטרבס. קרטר עבר לניו יורק, שם עבד עם אריק דולפי, ת'לוניוס מונק, בובי טימונס ואחרים, ואף למד ב-Manhattan School of Music. ב-1963 הצטרף לחמישייה של מיילס דייוויס, פרט לויין שורטר בסקסופון בחטיבת הקצב ניגנו עם קרטר הרבי הנקוק וטוני ויליאמס, שלושת אלה יצרו חטיבת קצב אגדית בתחום הפרי ג'אז.
רבים טוענים כי קרטר הוא למעשה הבסיסט המוקלט ביותר בז'אנר הג'אז ומעריכים כי השתתף בכ-2,220 הקלטות.
אבוד בין כוכבים
אָבוּד בֵּין כּוֹכָבִים (באנגלית: Lost in the Stars) הוא מחזמר אמריקאי משנת 1949 מאת מקסוול אנדרסון (מילים) וקורט וייל (לחנים), המבוסס על ספרו של הסופר ולוחם זכויות השחורים בדרום אפריקה אלן פטון, "זעקי, ארץ אהובה".
המחזמר מספר על הכומר סטפן קומאלו, שבנו, אבשלום, נוסע לעיר הגדולה יוהנסבורג לחפש את מזלו. הוא מסתבך שם ברצח ונידון למוות. אביו נוסע ליוהנסבורג בניסיון שווא להצילו.
באחד השירים הידועים מופיעות המילים:
בישראל הועלה המחזמר בתיאטרון הבימה עם אהרן מסקין בתפקיד הכומר.
נמייה דקה
נמייה דקה (שם מדעי: Galerella) היא סוג של נמייתיים החיים ברחבי אפריקה וכוללים 4 מינים בעלי גוף מוארך וזנבות ארוכים עם קצה שחור. הם חיים בסוואנות, בקבוצות קטנות בהם הם מחפשים ואוכלים מזון הן מהחי והן מהצומח. חלק מהחוקרים רואים בסוג זה טקסון מבוטל הכלול בסוג נמייה (Herpestes).
מיון
ישנם 4 מיני נמיות בסוג:
מספר חוקרים משייכים לסוג גם את הנמייה המצויה, החיה בישראל.
אייל שכטר
אייל שכטר (נולד ב-10 במרץ 1964 בקריית ביאליק) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי. זוכה פרס השחקן הטוב ביותר, עכו 2013 ("תג מחיר") זוכה תיאטרונטו 2010 ("רצח בכביש המהיר"), סולן להקת אבטיפוס (בוקר טוב עולם, תשאירי לי מקום לחבק אותך, מועקה, זוכת להקת השנה של גלי צה"ל וקול ישראל 1995), השתתף בזוכי פרסי וולגין: "לנגד עיניים מערביות" (תפקיד ראשי, זוכה פרס האקומני בברלין), "בסמה מוצ'ו", "שנת אפס", "פעם הייתי".
מוזיקה
בתקופת התיכון ניגן עם ערן צור בלהקת "Mother Brain Crazy", שהתפרקה לאחר הופעה אחת.
בשנת 1985 הקים עם אמיר בן-דוד את להקת "אבטיפוס", שהוציאה שלושה אלבומים: "מה החזאי מבין" (1995) "איך עושים מים" (1997) ו"הודעה לנוסעים מחוץ לזמן" (2015). שכטר שר כסולן הלהקה ברוב שיריה וכתב לה מספר שירים (ביניהם "מועקה").
בשנת 2002 הוציא אלבום סולו אלקטרו-רוק ראשון בשם "פעם אחרונה שאני ככה". את האלבום הפיק טל יניב והוא כולל שיתוף פעולה עם ההרכב אינפקטד משרום בשני שירים: "רעש" ו"פעם אחרונה שאני ככה". במהלך שנת 2009 הוציא את הסינגל "מתוק ומר" (שכתב אורן רוזן-דהן) שיר הנושא מסרט באותו שם.
כתב מוזיקה לסרטים וסדרות: "סופרוומן", "כתב פלילי", "שניים יוסי", "בקבר יוסף", "עכשיו אני", "כוכבים נוצצים", "ראיתי ציפור", "המורדים האחרונים", "כישרון לארץ ישראל", ההצגה "המלט מאשין" (מועמדת לפרס המוזיקה, קיפוד הזהב 2016), ההצגה "בכל מקום באמבטיה שאין בו מים", ההצגה "תהיי יפה ותשתקי", "שלושה יוסי" (יחד עם חברי אבטיפוס, 2020), מוזיקה ועריכת מוזיקה להצגה "אנטיגונה" (תמונע 2022, יחד עם טל יניב ועידית אשל)
במקביל למוזיקה ולמשחק, שכטר כתב וערך בעיתונים ומגזינים שונים.
קולנוע וטלוויזיה
בשנת 1995 שיחק בסרטה של דינה צבי-ריקליס "שבעה". בשנת 1996 גילם את גרי בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "לנגד עיניים מערביות" ועל משחקו בסרט זה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2000 גילם את איגי בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו". בשנת 2003 גילם את תומר/ריקרדו בטלנובלה "משחק החיים", וגילם את ירמי בסרט הטלוויזיה של הבמאי אבי כהן "אמצע הסרט".
בשנת 2004 גילם את בועז בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "שנת אפס".
בשנת 2005 גילם את גבי מצליח בסדרת הטלוויזיה "אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית", ספין אוף של הסדרה "אסתי המכוערת". באותה שנה גילם את הכתב הפלילי אודי תבור בסדרת הטלוויזיה שביים חיים בוזגלו, "כתב פלילי". לסדרה זו אף כתב את הפסקול, ועל משחקו בסדרה זו היה מועמד לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2006 גילם את מוטי בעונה השלישית של הדרמה היומית "ראש גדול", והשתתף בסרט האימה הקצר שביים ליאור חפץ, "טוב שחזרת הביתה", לצד לוסי דובינצ'יק. סרט זה הופק במימון "קרן רותם מוריה" לזכרו של רותם מוריה שנרצח בפיגוע בסיני בשנת 2004, והוקרן בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים - ביניהם פסטיבל סרטי האימה בהוליווד "Screamfest".
בשנת 2007 גילם את רן בסרט הקולנוע של דורון בנבנישתי "מתוק ומר" והנחה את תוכנית התרבות "זמן אוויר" בערוץ 1.
בשנת 2009 גילם את דרור קליין בטלנובלה "חשופים". גילם את מיקי ברוש בדרמה הקומית "דני הוליווד", ואת היועץ החינוכי ניב רוזן בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "האמת העירומה".
בשנת 2010 גילם את אריק בורשטיין המבוגר בסרטו של אבי נשר "פעם הייתי", גילם את יואב בכר בסדרת הטלוויזיה "גירושים נפלאים" והשתתף בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק". באותה שנה החל להנחות את התוכנית "אבן גבירול פינת יהודה הלוי" בערוץ 23.
החל משנת 2011 מדבב את עכבראסטה בערוץ הופ!.
בשנת 2016 שיחק בסדרת הנוער "Oboy" בתפקיד מולי רוזן, אביו הפושע של חבר הלהקה מייקל רוזן (גפן ברקאי), אשר שונא את אביו וטוען שהרס לו את החיים.
בשנת 2018 גילם את אוריה אטלס, אביהן של שתי הדמיות הראשיות קירקי (גילי איצקוביץ) ולילה (אביה מלכה) בסדרה "כדברא".
סרטים וסדרות נוספים: "שירת החטאים", "ג'ק" (פרויקט 48 שעות), "יומני החופש הגדול", "בית המשאלות", "סרט פסטיגל 2016", "משפחת כספי", "אולי הפעם", "אהבה בשלייקס".
תיאטרון
אדם גייסט (תמונע), האישה מן הים (תמונע), בכל מקום באמבטיה שאין בו מים (תמונע), רצח בכביש המהיר (תיאטרונטו, עליו זכה בפרס הראשון), הנחשול (אורנה פורת, 2010, מועמד לפרס השחקן 2012), תיאור של בוקר (פסטיבל תיאטרון קצר), לב (פסטיבל עכו), חלום על נייר זכוכית (תמונע), תג מחיר (פסטיבל עכו, ההצגה זכתב בפרס המחזה ואייל זכה בפרס השחקן המצטיין יחד עם אלי מנשה), אחוזת וייס (אנסמבל אספמיה), חולת אהבה (אנסמבל אספמיה), זרעים רעים (חג המחזמר), זרעים של שתיקה (הבימה, 2014), החולה ההודי (הבימה), אדיסון (אורנה פורת), חשמלית ושמה תשוקה (הבימה), צ'יקו ומיקו (הסימטה), השליח (תמונע), מידה כנגד מידה (קבוצת התיאטרון הירושלמי), בוקר טוב מר היימר (קבוצת התיאטרון הירושלמי), לרעך כמוך (תמונע), בחוץ לפני הדלת (אנסמבל תמונע), שייקספיר מתהפך בקברו (אנסמבל אספמיה), "חוצ מזה הכל בסדר", מופע משיריו של דן אלמגור, "קין", הצגת יחיד (תמונע, 2018), "פדרה אהובתי" (תמונע, 2018), "שברי לוחות" (אספקלריא, 2018), "אהבה וכאב" (התיאטרון העברי, 2018) מהפכניות (אנסמבל אספמיה, 2018), נמר חברבורות (קבוצת התיאטרון הירושלמי, 2018), "חופש מוחלט" (תמונע, 2019), "חבק אותי לנצח פטריסיו" (פרינג' באר שבע, 2019), "חולי אהבה" (אספמיה, 2019), playפסטיגל (2019–2020), "הצוענייה והים" (פסטיבל ישראל, במסגרת "קשרי רוח" - נאוה צוקרמן בעקבות טליה שפירא, 2021), #הדה (פרינג' באר שבע, 2021), "מנחם יוצא למלחמה" (תמונע, 2021), FAKE (תמונע, 2021), "ביבר 7" (אדפטציה ל"ביבר הזכוכית", פרינג' באר שבע, במאי: יואב מיכאלי, 2022), "אלוף העולם" (מחזה מוזיקלי המבוסס על שיריו של חנן בן-ארי, תיאטרון אורנה פורת, 2022), "אנטיגונה" (תמונע, 2022, במאית: נאווה צוקרמן)
דיבוב, פרסומות, הנחיה
עכברסטה (דמות ראשית), אבירי הטנקאי (מערכת המחשב), פרסומות למגזין בלייזר, הקראת ספרים icast (תעתועון, דרוש לחשן, חופש מוחלט), הנחיית פרס הבמה לילדים ונוער 2021 (יחד עם פזית ירון מינקובסקי).
This Kiss
This Kiss (בעברית: נשיקה זו) הוא שיר של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2012 כסינגל השלישי מתוך האלבום השני של ג'פסן, Kiss.
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שהשוו אותו ל-Call Me Maybe ו-Good Time. השיר זכה להצלחה נחמדה בעולם והגיע למקום הראשון במצעדים של בלגיה ואוקראינה ולמקום 23 במצעד הקנדי ונכנס ל-100 הגדולים בהרבה מצעדים, ביניהם המצעד האמריקאי הבילבורד הוט 100.
השיר נכתב על ידי ג'פסן, מתיו קומה, קלי קובל וסטפן קנגל גורי הידוע בשם הבמה Redfoo מצמד האלקטרופופ LMFAO, באמצעות דואר אלקטרוני, הודעות טקסט ושיחות טלפון. ג'פסן הסבירה "אף פעם לא כתבתי שיר באמצעות דואר אלקטרוני, הודעות טקסט ושיחות טלפון, אז בהחלט הייתי אומרת שזה משהו חדש".
S.T.A.L.K.E.R: Shadow of Chernobyl
S.T.A.L.K.E.R: Shadow of Chernobyl (בקיצור: STALKER) הוא משחק פעולה בגוף ראשון (FPS) שמשלב אלמנטים של משחק תפקידים עם חופש פעולה של השחקן ועלילה דינמית. המשחק פותח על ידי חברת GSC האוקראינית במשך שש שנים, ועורר הד תקשורתי רב.
This Kiss
קידום והופעות
ג'פסן הופיעה עם השיר לראשונה בתוכנית המופע של אלן דג'נרס ב-18 בספטמבר 2012. היא הופיעה איתו בעוד מקומות, ביניהם טקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2012.
S.T.A.L.K.E.R: Shadow of Chernobyl
עלילת המשחק מתרחשת במציאות אלטרנטיבית שבה הכור בצ'רנוביל נפגע פעם נוספת, והקרינה שדולפת ממנו יוצרת אזור רדיואקטיבי שיוצר מוטציות והפרעות טבע שונות. לאחר האסון הצבא משתלט על האזור ומכריז עליו שטח צבאי סגור. השחקן מגלם שוהה בלתי חוקי באזור הזה, המתפרנס מאיתור ומכירת חפצים מסתוריים שנוצרו באזור, ומעניקים למחזיקם כוחות מיוחדים.
This Kiss
וידאו קליפ
הצילומים לקליפ הרשמי החלו ב-20 בספטמבר 2012. ג'פסן אמרה שהיא מתכוונת להראות צד בוגר יותר בקליפ. הקליפ יצא ב-28 באוקטובר. הקליפ מתחיל עם ג'פסן וחבריה כשהם נוהגים ברכב מסוג פיאט. לאחר מכן הם נכנסים למסיבה, שם ג'פסן מתחילה עם בחור (השחקן קורט קלוניס). הבחור נמשך אליה מיד. בסוף הקליפ ג'פסן והבחור קופצים לבריכה ומתנשקים בתוך המים.
S.T.A.L.K.E.R: Shadow of Chernobyl
המשחק שואב אלמנטים ורעיונות רבים מתוך ספרם של האחים סטרוגצקי "פיקניק בשולי הדרך", כמו גם מהסרט "סטאלקר (Сталкер)" בבימויו של אנדריי טרקובסקי, המבוסס אף הוא באופן רופף על הספר.
עלילת המשחק
השחקן מגלם אדם שסובל משכחה, ומתעורר בעיירה קטנה אצל סוחר בשוק השחור. הרמזים היחידים לזהותו הם קעקוע מסתורי שעל ידו, שבו כתוב "S.T.A.L.K.E.R.", והטקסט במחשב כף היד שלו "למצוא את סטרלוק" ו"להרוג את סטרלוק". במהלך המשחק השחקן חוקר את זהותו ומיהו אותו סטרלוק, בעזרת דמויות שונות ועל ידי ביצוע משימות מגוונות בתמורה למידע. המידע מוביל את השחקן עמוק יותר לתוך האזור הרדיואקטיבי, לתחנת הכוח צ'רנוביל, שם על פי האגדה קיים קריסטל מופלא שמגשים משאלות.
במסעו לתחנת הכוח דמות המשחק תתמודד עם מוטנטים, שכירי חרב וזומבים שמנסים לעצור בעדו, וחיילים שמגנים על אותו קריסטל. בסוף המשחק לשחקן מוצעות אפשרויות בחירה רבות, שיוצרות 7 סיומים שונים למשחק.
אפשרויות משחק
האזור הרדיואקטיבי מהווה את מפת המשחק, והוא מחולק לאזורים שונים בהם השחקן יכול לשוטט בחופשיות. כל אזור שונה מאופיין בסוגים שונים של תוואי שטח, אוכלוסייה, מוטציות ותופעות טבע. במהלך המשחק השחקן יכול לבחור בין לשוטט בחופשיות באזור ובין קידום העלילה. לרשות השחקן מאות משימות צדדיות שמזכות אותו בכסף, תחמושת ועוד. בנוסף, השחקן יכול לסחור בציוד ובחפצים מסתוריים.
גרפיקה
המשחק מבוסס על מנוע גרפי שפותח במיוחד עבור המשחק, במטרה ליצור עולם משחק אפל וקודר, וחוויית משחק מציאותית. למשל, לאחר פיצוץ רימון, אדים יופיעו במקום ויטשטשו את שדה הראייה למספר רגעים. בנוסף, תנאי הראות והאקלים בעולם המשחק משתנים בהתאם לשעת היום במשחק.
אליפות וימבלדון 1928
אליפות וימבלדון 1928 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות נפגשו אלוף שנת 1927 אנרי קושה (צרפת) ורנה לקוסט (מנצח שנת 1925) גם הוא מצרפת. רנה לקוסט ניצח ב-4 מערכות ובכך זכה באליפות בפעם השנייה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 80 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר הלן וילס ניצחה את לילי דה אלברס בשתי מערכות. בכך היא זכתה בתחרות בפעם השנייה ברציפות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. כמו בשנה שעברה 4 זוגות דורגו. מנצחי תחרות 1927, הזוג האמריקאי פרנק הנטר וביל טילדן הודחו במשחק חצי גמר.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 40 זוגות. זוג מנצחות תחרות 1927 אליזבת ריין והלן וילס לא השתתפו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שיחקו הבריטיות פגי סאונדרס ופיבי ווטסון נגד זוג בריטי נוסף ארמינטרוד הארבי ואיילין בנט וניצחו אותן בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1927, בני זוג גודפרי לא השתתפו בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שיחקו פטריק ספנס (דרום אפריקה) ואליזבת ריין (ארצות הברית) נגד הזוג האוסטרלי ג'ק קרופורד ודפני אקהרסט וניצחו אותם בשתי מערכות.
דאגמאר לואיז, נסיכת דנמרק
דאגמאר לואיז אליזבת, נסיכת דנמרק (בדנית: Prinsesse Louise Elisabeth at Danmark; 23 במאי 1890 – 11 באוקטובר 1961), הייתה בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
דאגמאר נולדה ב-23 במאי 1890 בארמון שרלוטנלונד, קופנהגן, לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק, בנו הבכור של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, וללוביסה, נסיכת שוודיה, בתם של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה ולואיזה, נסיכת הולנד, והיא נקראה על שם דודתה הקיסרית דאגמאר, נסיכת דנמרק (מריה פיודורובנה), אשתו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. בשנת 1906 מת סבה כריסטיאן התשיעי, ואביה עלה לשלטון במקומו.
ב-23 בנובמבר 1922 התחתנה דאגמאר עם יורגן קסטנסקולד, שהיה ממשפחת אצולה דנית ותיקה, שהייתה נאמנה לבית המלוכה במשך דורות, ונולדו להם 5 ילדים. ב-11 באוקטובר 1961 מתה דאגמאר בקונגסטדלונד, ובעת מותה הייתה הילדה האחרונה של פרדריק השמיני, מלך דנמרק שנותרה בחיים.
משפחתה
ב-23 בנובמבר 1922 התחתנה דאגמאר עם יורגן קסטנסקולד, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
יחסי ארצות הברית–ברזיל
בנוסף, שתי המדינות חולקות חברות במגוון ארגונים בינלאומיים, בהם האו"ם, ארגון הסחר העולמי, ארגון המדינות האמריקאיות, ה-G-8+5, וה-G-20. ברזיל היא אחת מהמדינות הפרו-אמריקאיות בעולם. על פי סקר דעת הקהל העולמי, 65% מהברזילאים ראו את ארצות הברית באופן חיובי בשנת 2014, והמספר עלה ל-73% בשנת 2015. בשנת 2015, טענו 63% מהברזילאים שהם בטוחים שאובמה יעשה את הדבר הנכון בענייני עולם. בסקר אחר שנערך בסוף 2013, 61% מהאמריקאים ראו את ברזיל באופן חיובי, ו-15% ראו אותה באופן שלילי.
היסטוריה מוקדמת
לאחר העברת חצר המלוכה הפורטוגזית לריו דה ז'ניירו ופתיחת הנמלים לאחר מכן לספינות זרות, ארצות הברית הייתה בשנת 1815 המדינה הראשונה שהקימה קונסוליה בברזיל, בעיר רסיפה, מחוז פרנמבוקו. זו הייתה גם האומה הראשונה שהכירה בהכרזת העצמאות של ברזיל משנת 1822 מפורטוגל בשנת 1824. הכרה בעצמאותן של מדינות אמריקה מהשליטה האירופיות בהן הייתה מדיניות של ארצות הברית, שקיוותה לערער את ההשפעה האירופית באזור. במהלך המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה העשרים, האינטראקציה בין השתיים הוגבלה לפורומים רב-צדדיים, כמו ועידת המדינות האמריקאיות. בכנס הפאן-אמריקני הראשון בשנת 1890, מדינות רבות באמריקה, בהן ארצות הברית וברזיל, דנו בשורה של פרויקטים לאינטגרציה אזורית. אלו נעו משילוב צבאי וכלכלי. ארצות הברית תכננה ליצור גוש כלכלי פאן-אמריקני, אנטי-אירופי, ואיחוד מכס. הכוונה הייתה להשעות את התעריפים החיצוניים שיוחלו על סחר בין אמריקני, אך לא על סחר אירופי-אמריקני.
המהפכה הברזילאית בשנת 1930 הפילה את בעלי מטעי הקפה האוליגרכים והביאה לשלטון מעמד בינוני עירוני ואינטרסים עסקיים שקידמו את התיעוש והמודרניזציה. קידום אגרסיבי של התעשייה החדשה קוים בכלכלה עד שנת 1933, ועודד את המשקיעים האמריקאים. מנהיגי ברזיל בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים החליטו כי מטרת מדיניות החוץ המרומזת של ארגנטינה היא לבודד את ברזיל דוברת הפורטוגזית משכנותיה דוברות הספרדית ובכך להקל על הרחבת ההשפעה הכלכלית והפוליטית הארגנטינאית בדרום אמריקה. חמור מכך, היה החשש שצבא ארגנטינאי חזק יותר יפתח במתקפת פתע על צבא ברזיל החלש. כדי להתמודד עם איום זה יצרה ברזיל קשרים הדוקים יותר עם ארצות הברית. בינתיים, ארגנטינה התקדמה בכיוון ההפוך.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה, ברזיל הייתה בעלת ברית איתנה של ארצות הברית ושלחה את צבאה להילחם נגד גרמניה. ארצות הברית העמידה סכום של 100 מיליון דולר במלווה חכירה בתמורה לשימוש בשדות תעופה למעבורת חיילים ואספקה ברחבי האוקיינוס האטלנטי ובסיסים ימיים להילחם בסירות הגרמניות. לעומת זאת, ארגנטינה הייתה נייטרלית באופן רשמי, אם כי לעיתים הביעה העדפה ותמיכה בגרמניה.