cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כריסטיאנו רונאלדו
רונאלדו החל את הקריירה הבוגרת שלו בספורטינג ליסבון, לפני שעבר למנצ'סטר יונייטד ב־2003. הוא זכה בגביע ה-FA בשנתו הראשונה, שלוש אליפויות אנגליה רצופות, ליגת האלופות וגביע העולם למועדונים; ובגיל 23 זכה בכדור הזהב הראשון שלו. ב־2009 עבר רונאלדו לריאל מדריד ששברה את שיא ההעברות עם 94 מיליון יורו. בתשע שנים בקבוצה, הוא זכה בשתי אליפויות ספרד, ארבע ליגת האלופות בתוך חמש שנים וארבעה כדורי זהב. בנוסף, הוא הפך למלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים (450), מלך השערים בכל הזמנים בליגת האלופות, והיה מלך השערים של הטורניר שש עונות ברציפות (2012/13–2017/18), כולל שיא של 17 שערים בעונה אחת. ב־2018 עבר ליובנטוס תמורת 104 מיליון אירו וזכה עימה בשתי אליפויות איטליה, תוך שהוא הופך לשחקן הראשון שזוכה במלכות השערים בליגה האנגלית, הספרדית והאיטלקית. ב־2021 חזר למנצ'סטר יונייטד, שם שיחק במשך שנה וחצי עד שחוזהו בוטל בשלהי 2022.
את דרכו בנבחרת פורטוגל החל רונאלדו בגיל 18, ומאז רשם למעלה מ־200 הופעות ו־123 שערים ברמה הבינלאומית, והוא השיאן העולמי בשתי קטגוריות אלו של הופעות ושערים לשחקן בודד במדים הלאומיים, והראשון בהיסטוריה לרשום 200 הופעות בין-לאומיות. רונאלדו שיחק עם נבחרתו בשנים עשר טורנירים גדולים (חמש גביעי עולם, חמש אליפויות אירופה, גביע הקונפדרציות וגמר ליגת האומות) וכבש בכולם; הוא כבש את שערו הבינלאומי הראשון ביורו 2004, אז הפסיד עם נבחרתו בגמר לנבחרת יוון. ב־2008 הפך לקפטן הנבחרת, וב־2015 נבחר לכדורגלן הפורטוגלי הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי התאחדות הכדורגל הפורטוגלית. בשנה שלאחר מכן הוא הוביל את פורטוגל לזכייה ביורו 2016, זכייה שהייתה לתואר הבינלאומי הראשון של פורטוגל, ובנוסף זכה בנעל הכסף של הטורניר. על הישג זה הוא זכה בכדור הזהב השלישי שלו. ב־2017 הוא סיים עם נבחרתו במקום השלישי בגביע הקונפדרציות, וב־2019 הוביל אותה לזכייה בליגת האומות. אלו הם שני התארים היחידים בהם זכתה נבחרת פורטוגל אי פעם. ביורו 2020 הודחה פורטוגל כבר בשלב שמינית הגמר, אך רונאלדו זכה בנעל הזהב של הטורניר עם חמישה שערים. על הישגיו ותרומתו לנבחרת, זכה ב־2014 בתואר אצולה.
רונאלדו הוא אחד הספורטאים העשירים והרווחיים ביותר, והוא הכדורגלן הראשון והספורטאי השלישי לחצות את קו מיליארד הדולר בקריירה. רונאלדו היה הספורטאי המרוויח בעולם לפי פורבס בשנים 2016 ו־2017, ודורג כאתלט המפורסם בעולם בשנים 2016–2019 על ידי ESPN. ב־2014 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. רונאלדו הוא האדם הנעקב ביותר באינסטגרם ובפייסבוק.
ראשית חייו
כריסטיאנו רונאלדו דוס סנטוס אוויירו נולד ב־5 בפברואר 1985 בפונשל, בירת מדיירה שבפורטוגל. הוא היה הבן הרביעי והאחרון במשפחה קשת יום: אמו, מריה דולורס דוס סנטוס ויווירו דה אוויירו עבדה כטבחית, ואביו, חוסה דיניס אוויירו, היה חייל משוחרר בצבא פורטוגל שסבל מאלכוהוליזם ועבד כגנן עירוני. הוא נקרא על שם רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית דאז, שהיה כוכב קולנוע נערץ על אביו. אמו סיפרה כי רצתה לבצע הפלה מלאכותית בגלל העוני, האלכוהוליזם של אבי המשפחה והעובדה כי כבר היו לה שלושה ילדים, אך הרופא המקומי סירב לבצע את ההפלה. רונאלדו גדל בבית נוצרי־קתולי עני, כשהוא חולק את חדרו עם אחיו הגדול הוגו, ושתי אחיותיו אלמה וקטיה.
בגיל שבע הצטרף למחלקת הנוער של המועדון השכונתי אנדוריניה, בה אביו עבד כאפסנאי, ושם שיחק בשנים 1992–1995. לאחר מכן שיחק שנתיים בנסיונל מדיירה, אחת משתי הקבוצות הגדולות במדיירה. ב־1997, בגיל 12, הוא נשלח למבחנים בני שלושה ימים בספורטינג ליסבון, אחת משלושת הקבוצות הגדולות בפורטוגל, שהתרשמה והחתימה אותו תמורת 1,500 לירה שטרלינג.
ספורטינג ליסבון
בגיל 17, ערך רונאלדו את הופעת הבכורה שלו, נגד מוריירנסה. במשחק זה, כבש שני שערי בכורה. בהמשך דרכו בקבוצה, הרבה רונאלדו לעשות, כאשר כבש שער נוסף - נגד יריבתה של ספורטינג, אשר טענה אף היא לאליפות פורטוגל, בואבישטה. באליפות אירופה עד גיל 19, נצפה רונאלדו על ידי סקאוטים של הקבוצות ליברפול ויובנטוס, בעת משחקה של נבחרת פורטוגל עד גיל 19, נגד נבחרתה של אנגליה, בה הדיחה הנבחרת הפורטוגלית את האנגלית. סקאוטים אלה התרשמו עמוקות מיכולתו האישית הגבוהה.
מנצ'סטר יונייטד
לאחר שהצטיין ונבחר ל"שחקן המשחק" במשחק ידידות בו ניצחה קבוצתו ספורטינג ליסבון את מנצ'סטר יונייטד 1:3 ולאחר הפצרת השחקנים במאמן הוותיק אלכס פרגוסון להחתימו, חתם רונאלדו בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. ב-12 באוגוסט 2003 הוצג רונאלדו באצטדיון אולד טראפורד.
שערו הראשון במדי יונייטד היה ב-20 במרץ 2004, בניצחון 0:3 באולד טראפורד על טוטנהאם הוטספר.
עונת הייתה עונתו הטובה ביותר במועדון עד אז, במהלכה הבקיע 23 שערים ובישל 20 נוספים.
דואט (אלבום)
דואט הוא אלבום הופעה משותף של הזמרים הישראליים שלומית אהרון ויבגני שפובלוב. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2003 חברת התקליטים הד ארצי. באלבום נכללו ארבע גרסאות כיסוי למספר יצירות מוזיקליות, כמו "Adagio De Albinoni", "Ave Maria", "Santa Lucia Luntana" ו-"Love Child" של הסופרימס. "שיר העמק", שנכתב והולחן על ידי נתן אלתרמן ודניאל סמבורסקי, נכלל גם כן באלבום.
כריסטיאנו רונאלדו
מנצ'סטר יונייטד
בעונת כבש רונאלדו 43 שערים בכל המסגרות וכן סיים במקום השלישי בהצבעות לכדורגלן השנה בעולם של פיפ"א לשנת 2007, אחרי ליונל מסי וקאקה. בליגה, עזר למנצ'סטר יונייטד לזכות באליפות בפעם השנייה ברציפות עם 31 שערי ליגה שהובילו לזכייתו בנעל הזהב האירופית, כמבקיע המוביל ביבשת. הוא היה מלך שערי ליגת האלופות עם 8 שערים, אחד מהם היה במשחק הגמר מול צ'לסי, שבו ניצחה מנצ'סטר וזכתה בטורניר. רונאלדו נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. בעקבות עונה זו, זכה רונאלדו בפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם לשנת 2008.
בעונת רונאלדו הבקיע 18 שערי ליגה וזכה עם מנצ'סטר באליפות השלישית ברציפות, וכן סייע לקבוצתו להעפיל שוב לגמר ליגת האלופות, שבו הפסידה הקבוצה לברצלונה.
ריאל מדריד
ב-11 ביוני 2009, עבר כריסטיאנו רונאלדו לריאל מדריד הספרדית תמורת 94 מיליון אירו. בכך שבר את שיא ההעברה היקרה ביותר בהיסטוריית הכדורגל. את שערו הראשון במדי ריאל כבש כבר במחזור הפתיחה של עונת בלה ליגה, בניצחון נגד דפורטיבו לה קורוניה. את שערו ה-200 בכל הקריירה כבש במדי ריאל מדריד, במשחק מול ולנסיה, בעונת, במחזור ה-14, בו ניצחה ריאל מדריד 0:2 משני שערים של רונאלדו. כמו כן, באותה העונה, כבש רונאלדו רביעייה במשחק ליגה נגד סביליה. באותה העונה כבש רונאלדו ארבעים שערי ליגה, ושבר בזמנו את שיא ההבקעות לעונה בודדת, כשהשיא הקודם עמד על 38 שערים, אותם כבש הוגו סאנצ'ס, ששיחק אף הוא בריאל מדריד. את שערו ה-100 במדי ריאל מדריד, כבש רונאלדו בניצחון 0:2 נגד אולימפיק ליון בליגת האלופות. בעונה זו, בה זכתה ריאל באליפות ה-32 בתולדותיה, כבש רונאלדו 46 שערי ליגה ו-60 שערים בכל המסגרות.
כמו כן, הגיעה ריאל בעונה זו לחצי גמר ליגת האלופות, בו הפסידה לבאיירן מינכן.
ב-2 בפברואר 2013 כבש רונאלדו את השער העצמי הראשון בקריירה שלו, במשחק ליגה מול גרנאדה. שער עצמי זה גרם לריאל להפסיד במשחק זה 0-1.
ב-15 בספטמבר 2013, האריך רונאלדו את חוזהו בריאל מדריד בשלוש שנים נוספות מעבר לחוזה המקורי, ואמור היה לסיים את החוזה שלו בקבוצה ביולי 2018. בנוסף היה לכדורגלן המרוויח בעולם, והרוויח בכל עונה סכום של כ-21 מיליוני אירו נטו.
ב-13 בינואר 2014, זכה בכדור הזהב של פיפ"א.
ב-25 במאי 2014, זכה יחד עם מדריד בליגת האלופות. במשחק הגמר כבש רונאלדו שער אחד, שהיה השער ה-17 שלו באותה שנה בליגת האלופות. בכך שבר את שיאו של מסי, והפך שיאן המבקיעים בעונה של ליגת האלופות. עם כיבוש שער זה נקבע ציון דרך נוסף, כאשר רונאלדו היה לשחקן השני בהיסטוריה שכובש בגמר ליגת האלופות בשתי קבוצות שונות. באותה עונה כבש רונאלדו 31 שערים, והיה שוב למלך השערים של הליגה הספרדית, בעברו את דייגו קוסטה ואת ליאו מסי. בעונה זו אף זכה בנעל הזהב האירופית, בצוותא עם חלוץ ליברפול לואיס סוארס. בעונה זו קבע שיא נוסף, כאשר הפך השחקן הראשון בהיסטוריה שכובש במהלך חמש עונות רצופות למעלה משלושים שערים בעונה.
ב-6 בדצמבר 2014, במשחק של ריאל מדריד נגד סלטה ויגו, כבש רונאלדו את השלושער ה-23 שלו בליגה הספרדית, יותר מכל שחקן אחר בתולדות הליגה. עם כיבוש שערים אלה, קבע רונאלדו ציון דרך של כיבוש 200 שערי ליגה ב-178 הופעות במדי ריאל מדריד.
ב-12 בינואר 2015, זכה בפעם השנייה ברציפות בפרס כדור הזהב של פיפ"א.
ב-5 באפריל 2015, כבש לראשונה בקריירה חמישייה, במהלך משחק ליגה של מדריד נגד גרנדה. הייתה זו החמישייה הראשונה של שחקן ריאל מדריד מאז (פרננדו מוריינטס), והחמישייה הראשונה בליגה הספרדית הבכירה מאז  (רדאמל פלקאו). שלושה ימים לאחר מכן, כבש שער נוסף במשחק הליגה נגד ראיו ואיקאנו. היה זה שערו ה-300 במדי מדריד בכל המסגרות.
בעונת, כבש רונאלדו 48 שערי ליגה (שיא אישי), ו-61 שערים בכל המסגרות.
ב-12 בספטמבר 2015, כבש רונאלדו חמישייה ובישל שער נוסף בניצחון 0:6 של ריאל מדריד על אספניול. בכך הפך מלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים בליגה הספרדית.
ב-30 בספטמבר 2015, כבש רונאלדו צמד בניצחונה של ריאל מדריד על מאלמה במסגרת ליגת האלופות. בכך עבר את ה-500 שערים בקריירה, והפך מלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים, בעברו את ראול. בעת שבירת השיא, היו לזכותו 323 כיבושים ב-308 משחקים.
ב-12 באפריל 2016, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות נגד וולפסבורג, שיחק את אחד ממשחקיו הגדולים. קבוצתו הייתה בפיגור 0:2 מהמשחק הראשון. במשחק השני שנערך במדריד, כבש שלושער והוביל את קבוצתו לחצי הגמר. ב-28 במאי 2016, השתתף רונאלדו בגמר ליגת האלופות, בין ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד. המשחק נגמר בתוצאה 1:1 לאחר 120 דקות. כתוצאה מכך, נערך בין הקבוצות דו-קרב בעיטות עונשין מאחד עשר מטרים. כריסטיאנו כבש את הפנדל המכריע, שקבע 5–3 לריאל, ותואר אלופת אירופה.
בעונת של ליגת האלופות, רונאלדו לא בלט בשלב הבתים, אך הצטיין בשלבי הנוק-אאוט, תוך שהוא כובש כמות רבה של שערים ושובר שיאים. ב-12 באפריל 2017, במשחקה של קבוצתו נגד באיירן מינכן ברבע גמר ליגת האלופות, כבש צמד שערים, שהעלו את מאזנו למאה שערים במסגרות האירופאיות - והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה שהגיע למאזן הזה. במשחק הגומלין ב-18 באפריל, כבש רונאלדו שלושער, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שכובש מאה שערים בליגת האלופות. בזכות 5 שעריו ברבע הגמר עלתה ריאל מדריד לחצי הגמר. בחצי הגמר כבש רונאלדו שלושער נוסף בדרבי נגד אתלטיקו מדריד. בגמר עצמו הבקיע רונאלדו צמד מול יובנטוס והוביל את ריאל מדריד לזכייה שנייה ברציפות בליגת האלופות. בנוסף, זכתה ריאל מדריד באליפות לה ליגה. בעקבות הישגיו והובלת ריאל לאליפות ולזכייה בליגת האלופות זכה רונאלדו ב-7 בדצמבר 2017 בפעם החמישית בפרס כדור הזהב של פיפ"א.
יובנטוס
ביולי 2018 סוכמה רכישת רונאלדו מריאל מדריד על ידי יובנטוס, תמורת סכום של כ-100 מיליון אירו (116.7 מיליון דולר). ב-10 ביולי חתם רונאלדו על חוזה ל-4 שנים ביובנטוס בשכר של 30 מיליון אירו לעונה. ב-16 בספטמבר 2018 הבקיע רונאלדו את שער הבכורה בסרייה א' כאשר כבש צמד בניצחון של יובנטוס 2–1 על ססואולו. בינואר 2019 כבש רונאלדו את השער היחיד במשחק הסופר קאפ האיטלקי 2018 בו ניצחה יובנטוס את מילאן 1–0 וזכתה בתואר. רונאלדו כבש רק שער אחד בשלב הבתים של ליגת האלופות אך סייע ליובנטוס להעפיל לרבע הגמר אחרי ששלושער שלו במשחק הגומלין מחק פיגור של שני שערים מול אתלטיקו מדריד. בנובמבר 2020 הבקיע צמד נגד קליארי ובכך העלה את מאזנו ל-60 שערים בסרייה א' ב-69 הופעות. במאי 2021 רונאלדו כבש את שערו ה-100 במדי יובנטוס בכל המסגרות בניצחון 3–1 של קבוצתו על ססואולו.
לרונאלדו מאזן של 101 שערים ב-132 הופעות במדי יובנטוס.
החזרה למנצ'סטר יונייטד
ב-31 באוגוסט 2021 חתם רונאלדו במנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג, וחזר אליה לאחר 12 עונות. החוזה למשך שנתיים עם אפשרות לעונה נוספת. יונייטד שילמה ליובנטוס 12.8 מיליון ליש"ט. כבר במשחק הבכורה לאחר החזרה הבקיע צמד שערים בניצחון 4–1 מול ניוקאסל יונייטד, ב-11 בספטמבר 2021. ב-2 בדצמבר 2021 כבש את שעריו ה-800 וה-801 בקריירה כשהבקיע צמד בניצחון 3–2 על ארסנל. בכך הפך רונאלדו לכובש הפורה ביותר בכל הזמנים והראשון שכבש למעלה מ-800 שערים רשמיים בבוגרים (לפי ה-IFFHS). ב-12 במרץ 2022 כבש שלושער בניצחון 3–2 על טוטנהאם הוטס פר. ב-16 באפריל 2022 כבש שלושער נוסף, בניצחון 3–2 על נוריץ' סיטי. בסך הכל סיים רונאלדו את העונה עם 18 שערי ליגה. בסיום העונה זכה רונאלדו בפרס שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי בפעם הרביעית (שיא משותף עם דויד דה חאה).
בעונת התערער מעמדו בקבוצה, והמאמן החדש, אריק טן האך, השאיר אותו על הספסל במספר משחקים. בנובמבר 2022 שוחרר מהקבוצה לאחר ראיון בו מתח ביקורת על המאמן וההנהלה.
א-נסר
ב־30 בדצמבר 2022 חתם רונאלדו בקבוצת א-נסר מליגת העל הסעודית.
ב-2 בפברואר 2023 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, פנדל בדקה ה-93' שהשווה את התוצאה ל-2–2 מול אל-פתח.
ב-10 בפברואר 2023 כבש שלושער ראשון בקבוצה, וקבוצתו ניצחה 3–0.
בעונה זו הבקיע 14 שערים ב-16 הופעות, אולם א-נסר סיימה במקום השני, ללא תואר.
בתחילת עונת 2023/24 סייע כריסטיאנו לזכות בגביע האלופות למועדונים ערבים, אותו סיים גם כמלך השערים עם שישה כיבושים כולל צמד קריטי בגמר בו ניצחה א-נסר 2–1 בתוספת הזמן את אל-הילאל.
נבחרת לאומית
את משחק הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ערך רונאלדו מול נבחרת קזחסטן, באוגוסט 2003. הוא זומן לנבחרת לקראת יורו 2004, אותו אירחה פורטוגל, ואף כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק הפתיחה של הטורניר, נגד. בהמשך הטורניר, כבש רונאלדו שער נוסף בניצחון בחצי הגמר על נבחרת הולנד, ונבחר לנבחרת המצטיינת של הטורניר. פורטוגל הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 0–1 ליוון, ובסופו של המשחק נראה רונאלדו ממרר בבכי. רונאלדו השתתף גם באולימפיאדת אתונה, בה הודחה פורטוגל בשלב הבתים.
במוקדמות יורו 2008, כבש רונאלדו שמונה שערים, שני רק לאבי סמולארק הפולני, אך בטורניר עצמו כבש רק שער אחד, ולא הצליח למנוע מנבחרתו את ההדחה ברבע הגמר, לאחר המשחק נגד. עם סיום הטורניר וכניסתו של קרלוס קיירוש לתפקיד מאמן הנבחרת הפורטוגלית, מונה רונאלדו לקפטן.
במונדיאל 2010, בו הודחה פורטוגל בשמינית הגמר על ידי נבחרת ספרד, כבש רונאלדו שער בודד בניצחון 7–0 על נבחרת צפון קוריאה.
ביורו 2012, כבש רונאלדו שלושה שערים, והיה לכובש המצטיין של הנבחרת, שהגיעה עד שלב חצי הגמר של הטורניר. במשחק הניצחון על, אשר הסתיים בתוצאה 2–1, כבש את שני השערים לזכותה של נבחרתו. במשחק רבע הגמר נגד, כבש את השער היחיד במשחק. במשחק חצי הגמר התמודדה נבחרת פורטוגל נגד נבחרת ספרד, זוכת יורו 2008 ומונדיאל 2010, והפסידה לה בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים.
בנובמבר 2013, כבש את כל ארבעת שערי נבחרתו, בשני משחקי הפלייאוף נגד נבחרת שוודיה. כיבוש שערים אלו תרמו תרומה מכרעת להעפלת נבחרת פורטוגל למונדיאל. במשחק הראשון כבש שער אחד, ובמשחק הגומלין הבקיע שלושער. בעשותו כן, הפך מלך שערי נבחרת פורטוגל בכל הזמנים, בצוותא עם פאולטה, עם 47 שערים. ב-5 במרץ 2014, כבש צמד שערים בניצחון 5–1 על. כיבוש צמד שערים זה קיבע את מעמדו של רונאלדו כשיאן הכיבושים של נבחרת פורטוגל בכל הזמנים.
ב-20 בינואר 2014, קיבל רונאלדו את תואר האצולה השלישי בחשיבותו בפורטוגל, "קצין בכיר במסדר יורש העצר דון הנריקה" מנשיא פורטוגל, בזכות הישגיו ותרומתו לנבחרת.
ב-15 בינואר 2015, נבחר רונאלדו לגדול שחקני פורטוגל בכל הזמנים במסגרת אירוע לציון מאה שנים להקמת התאחדות הכדורגל הפורטוגלית, כשהוא מקדים את אאוזביו ולואיש פיגו.
ב-8 בספטמבר 2020 כבש את שערו המאה במדים הלאומיים בניצחון 2–0 על נבחרת שוודיה במסגרת ליגת האומות.
ב-1 בספטמבר 2021 כבש את שעריו ה-110 וה-111 במדי הנבחרת בניצחון 2–1 על נבחרת אירלנד בכדורגל. בכך הפך לשיאן הכיבושים ומלך השערים בכל הזמנים במשחקי נבחרות.
ב-20 ביוני 2023 רשם רונאלדו את הופעתו ה-200 בנבחרת והיה הראשון בהיסטוריה להגיע להישג זה, שהוכר כשיא גינס. באותו משחק ניצחה פורטוגל את נבחרת איסלנד בכדורגל 1–0 משער של רונאלדו בדקה ה-91, שהעמיד את מאזנו על 123 כיבושים.
יורו 2016
ב-22 ביוני 2016, כבש רונאלדו צמד במשחק נבחרתו בטורניר הגמר של יורו 2016 נגד הונגריה, ובכך היה לשחקן הראשון שכובש בארבעה טורנירי יורו ברציפות. לאחר מכן, העלה את מניין שעריו בטורנירי היורו השונים לתשעה: שיא כיבושים, בצוותא עם מישל פלאטיני. פורטוגל לא הרשימה בשלב הבתים המוקדם בטורניר: היא סיימה את כל משחקיה בתיקו, והעפילה בקושי מהמקום השלישי שמקדימים אותה נבחרות איסלנד והונגריה. בחצי הגמר היא גברה על 2–0, רונאלדו הבקיע את הראשון בנגיחה ובישל עבור נאני את השני. משחק הגמר נגד המארחת נערך ב-10 ביולי בסטאד דה פראנס רונאלדו נפגע כבר בתחילת המשחק מתיקול של דימיטרי פאייה ובדקה ה-25 נאלץ לעזוב לאחר 25 דקות משחק בלבד. היה זה חילוף לאחר 24 משחקים רצופים בטורנירי גמר במדי פורטוגל שבהם לא הוחלף. פורטוגל גברה 1–0 על צרפת משער בהארכה של אדר וזכתה בגביע אירופה בפעם הראשונה בתולדותיה. רונאלדו כקפטן הניף את הגביע.
מונדיאל 2018
במשחקה הראשון של פורטוגל במונדיאל 2018 כבש רונאלדו שלושער בתיקו 3–3 מול נבחרת ספרד, והיה לשחקן הרביעי בהיסטוריה שכובש בארבעה מונדיאלים שונים, ולראשון שכובש שער בשמונה טורנירים רצופים של מונדיאל ואליפות אירופה בכדורגל. כמו כן, הפך לשחקן המבוגר ביותר שכובש שלושער במונדיאל: בגיל 33 שנים ו-100 ימים.
יורו 2020
ביורו 2020 שהתרחש בשנת 2021 בגלל מגפת הקורונה העולמית כבש רונאלדו 5 שערים, מהם 3 בפנדלים, ובישל שער נוסף. במשחק של נגד  בשלב הבתים הפך רונאלדו לגדול כובשי השערים באליפות אירופה בכדורגל בכל הזמנים כשכבש את שערו ה-10 באליפויות אירופה בפנדל ושבר את השיא של עצמו ושל מישל פלאטיני (9 שערים). כמו כן באותו משחק הפך רונאלדו לשחקן שהופיע בהכי הרבה טורנירי אליפות אירופה (שיחק ב-5 טורנירי אליפות אירופה רצופים מ-2004) ולשחקן שכבש בהכי הרבה טורנירי אליפות אירופה (כבש שער בכל אחד מ-5 הטורנירים שהשתתף בהם). בנוסף, במשחק נגד בשלב הבתים כבש רונאלדו את שערו ה-109 במדי נבחרתו ובכך השווה את שיאו של עלי דאי של הכי הרבה שערים לשחקן אחד במסגרת משחקים בינלאומיים של נבחרות בכל הזמנים. בסיום הטורניר זכה רונאלדו בפרס מלך השערים של יורו 2020, כאשר הקדים את פטריק שיק הצ'כי, שגם הוא כבש 5 שערים, בזכות הבישול ופחות דקות משחק.
מונדיאל 2022
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. רונאלדו כבש שער בבעיטת עונשין בניצחון הנבחרת 3–2 על נבחרת גאנה בכדורגל, ובכך הפך לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שכובש לפחות שער אחד ב-5 טורנירי מונדיאל שונים וב-10 טורנירי מונדיאל ויורו ברציפות.
פרופיל שחקן
מלבד כישרונו של רונאלדו, הוא ניחן במספר תכונות המסייעות לו לכבוש שערים רבים:
רוברט קובאץ'
רוברט קובאץ' (קרואטית: Robert Kovač; נולד ב-6 באפריל 1974 במערב ברלין, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר קרואטי בינלאומי, ששיחק ברוב הקריירה שלו בבונדסליגה הגרמנית.
כריסטיאנו רונאלדו
פרופיל שחקן
מבחינה טקטית, שיחק רונאלדו במספר עמדות התקפיות לאורך הקריירה שלו: קשר התקפי, קיצוני ימני ושמאלי וחלוץ.
רוברט קובאץ'
קריירה
רוברט קובאץ', ואחיו הגדול ניקו קובאץ', נולדו במערב ברלין למשפחה ממוצא קרואטי, שמקורה מהעיר ליבנו שבבוסניה והרצגובינה. שני האחים היו חלק מקבוצה של שחקנים קרואטים שלא נולדו במדינה, ותרמו רבות לנבחרתב הביאם את קצב המשחק המהיר מן הבונדסליגה לנבחרת.
כריסטיאנו רונאלדו
פרופיל שחקן
בספורטינג ליסבון ובמהלך עונתו הראשונה במנצ'סטר יונייטד, שיחק כקשר התקפי ימני, אף על פי שלעיתים מוקם במרכז המגרש או בצדו השמאלי. בהכוונתו של אלכס פרגוסון, הוא שיחק לחלופין במרבית עמדות ההתקפה.
רוברט קובאץ'
קריירה
קובאץ' החל את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות, ראפיד ודינג והרטה צלנדורף (1994-1995) לפני שערך את הבכורה שלו בבונדסליגה בקבוצת נירנברג בשנת 1995. אחר כך הוא עבר לשחק בבאייר לברקוזן (1996-2001), לפני שעבר לשחק בבאיירן מינכן.
כריסטיאנו רונאלדו
נבחרת פורטוגל
נכון ל-20 ביוני 2023 סה"כ (נכון ל־20 ביוני 2023): 1,170 הופעות ו-838 שערים
רוברט קובאץ'
קריירה
לקראת עונת 2007/2008 חתם קובאץ' בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, איתה הגיע לגמר הגביע הגרמני שם הפסידה קבוצתו לבאיירן מינכן בתוצאה 2:1 בתום תוספת זמן. בינואר 2009 חתם קובאץ' בדינמו זאגרב הקרואטית שהתעניינה בשירותיו עוד באוגוסט 2007. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם קובאץ' 12 הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן סבל קובאץ' מפציעה, שגרמה לו להחמיץ חלק ממשחקי פתיחת העונה של קבוצתו, ממנה החלים בספטמבר 2009 עת חזר לשורות קבוצתו. בסיום אותה עונה הודיע קובאץ' על פרישתו ממשחק פעיל.
כריסטיאנו רונאלדו
משפחה
לרונאלדו חמישה ילדים:
רונאלדו היה מאורס לאירינה שייק, דוגמנית על רוסיה ונערת השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. בינואר 2015 נפרדו בני הזוג, לאחר חמש שנות זוגיות. כיום הוא בזוגיות עם הדוגמנית הספרדייה ג'ורג'ינה רודריגז.
פרסום ויחסי ציבור
רונאלדו שימש פרזנטור של חברות רבות והופיע במספר רב של פרסומות, עליהן נמנות גם פרסומות לחברת התקשורת הישראלית HOT.
רונאלדו רכש מכונית-על מדגם בוגאטי שירון, הנחשבת למכונית הכביש החזקה והמהירה בעולם.
צדקה
בצילומי טלוויזיה שסיקרו את אסון רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) נראה ילד כבן שמונה, לבוש בחולצה מספר 7 של נבחרת פורטוגל (המספר של רונאלדו באותו הזמן), הילד חולץ לאחר 19 ימים ומשפחתו נהרגה. בעקבות זאת ביקר רונאלדו באינדונזיה במחוז אצ'ה שנפגע קשות בצונאמי וגייס כספים לשיקום ובנייה מחדש.
תרומה גדולה ידועה נוספת הייתה של 100,000 יורו ב-2009. התרומה יועדה להקמת מרכז לחקר הסרטן בבית החולים במדיירה בו הייתה מאושפזת אמו. בנובמבר 2011 רונאלדו תרם זוג נעליים שלו למכירה פומבית, ובנובמבר 2012 מכר את נעלי הזהב שזכה בהם ב-2011 בעבור 1.5 מיליון יורו. הכספים משתי המכירות הועברו לקרן למימון והקמת בתי ספר ברצועת עזה.
במהלך מונדיאל 2014 במשחק של פורטוגל נגד ארצות הברית. הופיע כשלראשו תספורת בצורת זיג זג. מאוחר יותר פורסם שמדובר במחווה לילד חולה סרטן, הילד כבש את ליבו של רונאלדו, ששילם חלק מההוצאות הרפואיות עבורו, והתספורת היא בצורת צלקתו של הילד.
ב-2015, הוא השתתף בסרטון מיוחד, שהיה בחסות חברת ROC, ונועד לעורר את תשומת הלב הציבורית לחסרי הבית. במסגרתו, הוא התחפש לחסר בית ושיחק בכדור בכיכר במרכז מדריד. אף שהוא הפגין יכולת מרשימה עם הכדור, וניסה לעניין את העוברים ושבים, האחרונים לא מיהרו לשתף עמו פעולה בשל מראה המרושל. כעבור שעה חשף את עצמו, והעניק את הכדור עם חתימתו לילד שכן שיחק איתו.
מחלוקות ושערוריות
בדצמבר 2016, פורסמו נגד רונאלדו חשדות בדבר העלמת מס שיטתית שביצע באמצעות סוכנו, ז'ורז'ה מנדש. פרסומים אלו טענו, כי העלמות המס בוצעו באמצעות רשת של מקלטי מס באירלנד, איי הבתולה הבריטיים ושווייץ. ב-15 ביוני 2018, הורשע רונאלדו בעסקת טיעון בעקבות פרשיות אלו, ונגזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי, כמו גם תשלום קנס כספי בסך 18.8 מיליוני אירו.
בילי (סדרת טלוויזיה)
בילי היא קומדיית מצבים ישראלית שכתבו גיא עמיר וחנן סביון אשר הופקה בשנים 2007–2009 עבור ערוץ ג'טיקס. הסדרה נוצרה כגרסה פארודית לסרט "אי טי" ולקומדיית המצבים האמריקנית "אלף" ובהשראתם. הפקת העונה השלישית נקטעה ונפסקה עקב סגירת ערוץ השידורים.
כריסטיאנו רונאלדו
מחלוקות ושערוריות
ב-2017 פרסם המגזין הגרמני דר שפיגל כתבה ובה נטען שרונאלדו אנס אישה אמריקאית בלאס וגאס ב-2009 ולאחר מכן שילם לה דמי שתיקה. ב-28 בספטמבר 2018 פרסם העיתון פרטים נוספים על האונס לכאורה. רונאלדו וסוכנו הכחישו את ההאשמות. ביולי 2019 הודיעה הפרקליטות בלאס וגאס על סגירת התיק, אולם באוקטובר 2020 נקבע שבית המשפט של נבדה ידון בכשירותה המנטלית בעת שחתמה על הסכם הסודיות, וייתכן שהמשפט יתקיים בסופו של דבר.
בילי (סדרת טלוויזיה)
"בילי" הייתה מועמדת לפרס הסדרה הטובה ביותר בקטגוריית ילדים ונוער בטקס פרס האקדמיה לטלוויזיה, ואף שודרה החל מ-2009 באיטליה בדיבוב לאיטלקית.
כריסטיאנו רונאלדו
שיאי נבחרות
רונאלדו הוא שיאן ההופעות והשערים במשחקי נבחרות לאומיות.
שיאי ליגת האלופות
רונאלדו הוא הכובש הפורה ביותר בתולדות ליגת האלופות ושבר בה שיאי שערים רבים:
בילי (סדרת טלוויזיה)
עלילה
בילי (אילנית גרשון) היא חוצנית צעירה אשר שוגרה בטעות אל ביתם של משפחת שגב (משפחה ממוצעת ורגילה לגמרי) עקב רעידת אדמה (ליקוי חמה בין גלקטי) ששאב אותה לכדור הארץ שנבע אשר בהמצאה של עמוס (שמואל וילוז'ני). נועם הבן הבכור (ידידיה ויטל) היה באותו הזמן בבית וראה את בילי מגיעה לביתם.
השם בילי ניתן לה על ידי נועם, ראשי תיבות ביל"י - בת יקום לא ידוע.
התקופה הוויקטוריאנית
התקופה הוויקטוריאנית בבריטניה הייתה תקופת השיא במהפכה התעשייתית הבריטית ואף שיאה של האימפריה הבריטית. אף על פי שבדרך כלל המושג מתייחס לתקופת מלכותה של המלכה ויקטוריה, בין השנים 1837 ועד 1901, היסטוריונים אחדים סוברים כי התקופה הוויקטוריאנית – על פי מאפייניה הייחודיים מבחינה חברתית – התחילה עם קבלת חוק הרפורמה משנת 1832. לתקופה הוויקטוריאנית קדמה תקופת העוצרות ולאחריה באה התקופה האדוארדית.
המלכה ויקטוריה ישבה על כס המלכות יותר מכל ריבון בריטי אחר לפניה ובתקופתה עברה בריטניה שינויים משמעותיים בשטחי התרבות, הפוליטיקה, הכלכלה, התעשייה והמדע. כאשר עלתה ויקטוריה לכס המלכות, אנגליה הייתה ביסודה ממלכה אגררית ומבוזרת. בעת מותה של ויקטוריה, היא הותירה אחריה ממלכה תעשייתית ובה רשת מפותחת של מסילות ברזל. העשור הראשון למלכותה של ויקטוריה ידע סדרת מגפות (טיפוס וכולרה היו הבולטות בהן), ירידה ביבולים החקלאיים וכישלונות כלכליים. המדינה ידעה אף מהומות אזרחיות על רקע זכויות בחירה לנשים והטלת מיסי יבוא (אשר נודעו כ"חוקי הדגן"), אשר נועדו להגן על החקלאות האנגלית בתקופות מלחמות נפוליאון בתחילת המאה ה-19.
במהלך התקופה הוויקטוריאנית חל שינוי מחשבתי שנבע מתגליותיהם המדעיות של הגאולוג צ'ארלס לייל וחוקר הטבע צ'ארלס דרווין. תגליות אלו ערערו אמונות קיימות על טבע האדם ועל טבע הבריאה, על המדע וההיסטוריה ולבסוף אף על אמונות דתיות ותורות פילוסופיות. ככל שהשתרעה רשת מסילות הברזל על פני המדינה, נחשפו קהילות קטנות ומבודדות להשפעות הכלכליות והחברתיות של הערים הגדולות ומבנה הכלכלה במדינה השתנה בהתאם.
אמצע התקופה הוויקטוריאנית מאופיין אף בשינויים חברתיים מפליגים: תנועת תחייה אוונגלית וסדרה של שינויים בזכויות נשים. אף שנשים לא זכו בזכות בחירה בתקופה הוויקטוריאנית, הן קיבלו את הזכות להחזיק ברכוש משלהן, אף לאחר נישואיהן. זאת לאור חוק הרכוש לנשים נשואות. נשים קיבלו אף את הזכות להתגרש ואת הזכות לדרוש משמורת על ילדיהן עם הפרידה מן הבעל.
פוליטיקה
על אף שבריטניה הייתה מצויה במצב מלחמה בכל אחת משנות התקופה, מלחמות אלה התנהלו במושבות מרוחקות מהאי הבריטי. לפיכך נחשבה התקופה הוויקטוריאנית לתקופת שלום ארוכה מול שאר המדינות האירופיות, שבמהלכה התחזקו הכלכלה והתעשייה של האימפריה הבריטית. שלווה זו הופרעה באופן זמני על ידי מלחמת קרים. בשלהי המאה ה-19 גרמה מדיניות האימפריאליזם החדש לקונפליקטים גוברים במושבות הבריטיות והובילה בסופו של דבר למלחמת הבורים. בזירה המקומית המגמה השלטת הייתה הגברת המדיניות הליברלית, אשר התאפיינה במספר שינויים לכיוון רפורמה פוליטית והרחבת זכויות הבחירה.
בתחילת התקופה בית הנבחרים (הבית התחתון של הפרלמנט של בריטניה) נשלט על ידי שתי מפלגות, הוויגים והטורים. החל מסוף שנות החמישים של המאה ה-19 הפכו הוויגים לליברלים. מדינאים בולטים רבים הובילו אחת משתי מפלגות אלה, באותה תקופה, ביניהם הלורד מלבורן, סר רוברט פיל, לורד דרבי, לורד פלמרסטון, ויליאם יוארט גלאדסטון, בנג'מין דיזראלי, ולורד סולסברי. בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת הייתה שאלת השלטון העצמאי באירלנד אחד מן הנושאים המרכזיים בפוליטיקה הבריטית, במיוחד לאור נחישותו של גלדסטון להשיג הסדר מדיני באירלנד.
בחודש מאי 1857 פרץ המרד ההודי הגדול על רקע שליטתה של חברת הודו המזרחית הבריטית בתת-היבשת. המרד אשר כלל חיילים הודים ששירתו בצבא חברת הודו המזרחית הבריטית וכן מגזרים רחבים של האוכלוסייה ההודית, דוכא רק לאחר שנה. כתגובה לפרוץ המרד פורקה חברת הודו המזרחית הבריטית באוגוסט 1858 והודו עברה לשלטונה הישיר של הממלכה הבריטית.
בינואר 1858 הגיב ראש הממשלה הבריטי, הלורד פלמרסטון, לניסיון הקשר של המהפכן האיטלקי פליס אורסיני לרצח הקיסר הצרפתי נפוליאון השלישי על ידי שימוש בפצצות שנרכשו בברמינגהאם, בכך שניסה להוציא מגדר החוק פעולות שכאלה, אולם נאלץ להתפטר עקב תגובת הציבור.
ביולי 1866 פרצו בלונדון הפגנות מחאה המוניות על רקע התפטרותו של ראש הממשלה ג'ון ראסל. המשטרה מנעה מן ההמון להגיע להייד פארק ובמהלך ההתנגשויות נהרסו גדרות וגינות נוי. מהומות אלה ודומות להן, שכנעו את דרבי וד'יזראלי באשר לצורך ברפורמה פרלמנטרית.
בשנת 1875 רכשה בריטניה את מניותיה של מצרים בתעלת סואץ, כאשר האחרונה נאלצה לגייס כספים לתשלום חובותיה.
ביום ראשון, 13 בנובמבר 1887, התכנסו עשרות אלפי בני אדם, רבים מהם סוציאליסטים או מובטלים, בכיכר טרפלגר, כדי להפגין נגד הממשלה. מפקד משטרת המטרופולין, סר צ'ארלס וורן, ציווה כי חיילים חמושים ו-2,000 שוטרים יפזרו את ההפגנה. מהומות פרצו ומאות נפצעו, שניים מן המפגינים נהרגו.
תרבות
התקופה הוויקטוריאנית אופיינה בתחושת חדשנות ובעניין עמוק ביחס שבין מודרניות והמשכיות תרבותית. תחיית האדריכלות הגותית (התחייה הגותית) הייתה למאפיין בולט של התקופה והובילה למלחמת האופנות בין אידיאלים גותיים לאידיאלים קלאסיים. התכנון הארכיטקטוני של צ'ארלס ברי לארמון וסטמינסטר החדש, לאחר שהבניין הקודם ניזוק קשות בשריפה בשנת 1834, התבסס על סגנון ימי הביניים של אולם וסטמינסטר ששרד בשריפה. בכך סימן המשכיות תרבותית שעמדה בניגוד בולט לחדשנות של צרפת המהפכנית, השוואה שנעשתה לעיתים קרובות באותה תקופה. כך למשל בספרו של תומאס קרלייל, "המהפכה הצרפתית: היסטוריה" וכן בספרו של צ'ארלס דיקנס "בין שתי ערים". הסגנון הגותי אף זכה לתמיכה על ידי המבקר ג'ון ראסקין, אשר טען כי הסגנון מסמל ערכים חברתיים קהילתיים ומשותפים, להבדיל מן הסגנון הקלאסי, המסמל סטנדרטיזציה מכנית.
בשנת 1851 נערכה התערוכה הגדולה, אשר הייתה התערוכה העולמית הראשונה ובה הוצגו ההתפתחויות וההמצאות הגדולות של המאה. במרכז התערוכה עמד ארמון הבדולח (קריסטל פאלאס), מבנה ענק, מודולרי, עשוי זכוכית ופלדה – הראשון מסוגו בעולם. הביתן ספג ביקורת נוקבת של המבקר ג'ון ראסקין, אשר ראה בו דוגמה לחוסר האנושיות המכנית בעיצוב. מבנה זה הפך מאוחר יותר לאות ולמופת לאדריכלות מודרנית. המצאת הצילום, אשר הוצגה בתערוכה הגדולה, הובילה לשינויים מפליגים באמנות הוויקטוריאנית. ג'ון אברט מילייס הושפע באופן ניכר מטכניקת הצילום וכך גם אמנים פרה-רפאליטים אחרים. סגנון אמנותי זה חבר מאוחר יותר לסגנון האימפרסיוניסטי וריאליזם חברתי, אשר שלטו בשנים המאוחרות יותר של התקופה, בעבודותיהם של אמנים כגון וולטר סיקרט ופרנק הול.
מוסדות חברתיים
בטרם תקופת המהפכה התעשייתית היה בבריטניה מבנה חברתי קשיח שהורכב משלושה מעמדות: מעמד הכנסייה והאריסטוקרטיה, המעמד הבינוני ומעמד הפועלים.
המעמד העליון אשר כלל את הכנסייה והאצולה היה בעל השליטה העיקרית על ההון ובעל ההשפעה העיקרית על השלטון. בני המעמד העליון היוו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה, רובם בני אצולה אשר החזיקו במרבית אדמות במדינה. ביניהם, בני משפחת המלוכה, אצילים אחרים, אנשי כמורה, בעלי משרות שלטוניות גבוהות וכל מי שהחזיק בתואר גבוה מברון. בני המעמד העליון זכו לפריבילגיות שלטוניות שונות, כולל פטור מתשלום מסים.
המעמד הנמוך בבריטניה היה מחולק לשניים: "מעמד הפועלים" (אנשים בעלי משרה) ו"העניים" (מובטלים מעבודה, או עובדים ארעיים וכן אלה שחיו מנדבות הציבור). בין בני המעמד הנמוך היו גברים, נשים וילדים שביצעו עבודות מגוונות, כולל פועלי בתי חרושת, תפירה, ניקוי ארובות, עבודה במכרות, ושלל עבודות אחרות. על בני המעמד הבינוני והנמוך גם יחד הוטל עול כבד של מיסים. בני המעמד הנמוך היוו כשמונים וחמישה אחוז מכלל האוכלוסייה, אולם החזיקו בבעלות על חמישה אחוז בלבד מן הקרקעות במדינה.
החל מסוף המאה ה-18, שינה התיעוש את המבנה החברתי בבריטניה באופן דרמטי. נוצרה איבה גלויה בין המעמד הגבוה למעמדות שתחתיו. כתוצאה מן התיעוש קיבלו המעמדות הנמוכים יותר דחיפה כלכלית אדירה. ככל שהתקדמה המהפכה התעשייתית הלכו המעמדות ונעשו מפוצלים יותר. לדוגמה, הקפיטליסטים העסיקו עובדי תעשייה, אשר היוו חלק ממעמד הפועלים (במעמד זה היה מגוון של מקצועות ולכל אחד מהם היה מעמד והכנסה שונים; היה למשל פער גדול בין פועלים הדורשים מיומנות מיוחדת לבין פועלים "שחורים"), אולם מתחת למעמד הפועלים נוצר "תת-מעמד", לעיתים הוא מכונה "האנשים השקועים", אשר חי בדלות ובעוני. חברי תת-המעמד היו חשופים יותר לניצול ואכן במקרים רבים נוצלו על ידי בני המעמדות הגבוהים יותר.
הממשל הורכב ממונרכיה חוקתית שבראשה עמדה המלכה ויקטוריה. אך ורק בני המלוכה יכולים היו למשול. שאר המדינאים הגיעו משורות האצולה. רבים מתחו ביקורת על שיטה חברתית זו שבה ניתן יתרון לבני המעמד הגבוה ובסוף המאה ה-18 החלו פילוסופים וסופרים להעמיד בספק את מעמדם החברתי של בני האצולה.
הבידור בתקופה הוויקטוריאנית
תזמורות כלי נשיפה ו"ביתן התזמורת" הפכו לבילוי נפוץ בתקופה הוויקטוריאנית. ביתן התזמורת הוא מבנה פשוט הניצב בדרך כלל בלב גן ציבורי ואשר יצר נקודת מפגש לציבור ואף קישט את מראה הגן. הביתן אף תרם מבחינה אקוסטית לצלילה של התזמורת וסוכך עליה בעיתות גשם. בטיול בגן ציבורי באנגליה הוויקטוריאנית נשמעו לא אחת צליליה של תזמורת כלי הנשיפה. הקלטות מוזיקליות היו אותה תקופה עדיין בגדר דבר נדיר.
צורת בידור אחרת היו מופעים על-חושיים, כגון מופעי היפנוזה, תקשורת עם המתים באמצעות מדיום, העלאת רוחות באוב ועוד. מופעים מסוג זה היו אהודים מאוד באותה תקופה, יותר מכל תקופה אחרת בהיסטוריה.
מדע, טכנולוגיה והנדסה
עיקרה של המהפכה התעשייתית אירעה עוד בטרם החלה התקופה הוויקטוריאנית, אולם במהלך תקופה זו בא התיעוש לידי ביטוי מלא, אשר הוביל לחברת ההמונים של המאה העשרים. המהפכה התעשייתית הובילה להתפשטות מסילות הברזל לכל חלקי המדינה ולהתפתחויות אדירות בשטח ההנדסה, אשר הבולטות בהן היו פרי עבודתו של איזמבארד קינגדום ברונל.
נקודת ציון הנדסית אחרת ראויה לציון בתקופה הוויקטוריאנית הייתה בניית מערכת הביוב של העיר לונדון. את המערכת תכנן ג'וזף בזלגט, בשנת 1858. על פי תוכניתו נבנו כ-130 ק"מ של צינורות ביוב גדולים אשר קושרו ליותר מ-1,600 ק"מ של צינורות ביוב ברחובות העיר. אף שבמהלך ביצוע התוכנית התעוררו קשיים רבים היא בוצעה בסופו של דבר ובזלגט תכנן אף בניית גדה מלאכותית לנהר התמזה אשר הכילה את מתקני מערכת הביוב וכן מנהרת רכבת, מעליה עברה דרך ולצידה טיילת על שם המלכה ויקטוריה.
בתקופה הוויקטוריאנית התפתח המדע ולמעשה רכש לו את המעמד לו הוא זוכה עד היום. בנוסף להתמקצעות בלימודים אוניברסיטאיים מדעיים, רבים מבני המעמד הגבוה באנגליה הקדישו מזמנם ללימוד מדעי הטבע.
בשנת 1859 פורסם ספרו של צ'ארלס דרווין "מוצא המינים", אשר השפיע עמוקות על אמונות הציבור. בשנת 1882 נראו לראשונה ברחובות לונדון פנסי רחוב חשמליים, תקופה ארוכה בטרם נפוצו בכל רחובותיה.
מכללת ברקלי למוזיקה
מכללת ברקלי למוזיקה (באנגלית: Berklee College of Music) הוא בית ספר למוזיקה בת-זמננו בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית. המוסד מעניק תואר ראשון בתחומים כגון הלחנה של מוזיקת ג'אז ומוזיקה עכשווית, הפקה מוזיקלית, כתיבת פסקולים לסרטים, ניהול, חינוך מוזיקלי, טיפול במוזיקה, כתיבת שירים ותחומים משיקים נוספים.
במוסד לומדים, נכון ל-2017, כ-5,200 סטודנטים וסגל של כ-500 מורים. מכללת ברקלי נחשבת לבית הספר המוביל בעולם בתחום הג'אז והמוזיקה בת זמננו, ובמיוחד ידוע המוסד בתחום נגני הגיטרה בג'אז (בה למדו ולימדו למשל פט מתיני ואל דימיולה).
תולדות המוסד
מכללת ברקלי נוסדה ב-1945 על ידי לורנס ברק (Lawrence Berk), שקרא לה "בית המוזיקה של שילינגר" (Schillinger House of Music) על שם מורו יוסף שילינגר. מטרת בית הספר הייתה לפתח וללמד את שיטת שילינגר בקומפוזיציה. בשנת 1954 הורחב היצע הקורסים של המכללה וברק קרא לה על שם בנו, לי ברק (Lee Berk). המכללה קיבלה הכרה אקדמית ב-1973.
בשעה שנוסד כמעט כל המכללות למוזיקה התמקדו במוזיקה קלאסית. מטרת המכללה הייתה להקנות הכשרה רצינית, אקדמית ופורמלית בג'אז, במוזיקה מודרנית ועכשווית ובמקצועות משיקים כגון כתיבה לסרטים, הפקה, ניהול קריירה, ניהול וארגון מסע הופעות ועוד והייתה חלוצה בתחומים אלה. ב-1996 נפתחו פקולטות לחינוך מוזיקלי וטיפול במוזיקה ובשנת 1999 נפתחה מגמה להיפ הופ.
בוגרים נודעים
בין הבוגרים ניתן למנות את:
עד שנת 2008 זכו 61 מבוגרי ברקלי ב-175 פרסי גראמי, הפרס המשמעותי ביותר במוזיקה המודרנית.
דוקטורים לשם כבוד
דיוק אלינגטון היה הדוקטור לשם כבוד הראשון ב-1971 מאז החלה מסורת של הכתרת דמויות מפתח במוזיקה המודרנית בתואר. בין היתר ניתן התואר לממציא סינטיסייזר מוג, רוברט מוג, ל"מלכת מוזיקת הנשמה" אריתה פרנקלין, לפסנתרן מישל קמילו, למחברת השירים מליסה אתרידג', לזמרת צ'אקה חאן, לזמרים סמוקי רובינסון ופול סיימון ועוד.
קשר עם בית הספר רימון
לבית הספר הישראלי למוזיקה "רימון" יש הסכם עם מכללת ברקלי, לפיו תלמיד ברימון יכול, בכפוף להמלצת מוריו, להמשיך לימודים לתואר בברקלי, תוך הכרה בנקודות זכות שצבר ב"רימון".
ועידת מוסקבה (1944)
ועידת מוסקבה הרביעית (נקראת גם ועידת טולסטוי, על שם מילת הקוד "טולסטוי") הייתה ועידת פסגה בין בעלות הברית העיקריות במלחמת העולם השנייה, שהתקיימה בין ה-9 ל-19 באוקטובר 1944.
הנציגים הראשיים של ברית המועצות בוועידה היו יוסיף סטלין, מנהיגה, וויאצ'סלב מולוטוב, שר החוץ הסובייטי. נציגי הממלכה המאוחדת ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ומזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים אנתוני אידן. ראש המטה הכללי של הממלכה המאוחדת, פילדמרשל סר אלן ברוק נכח גם הוא בוועידה ושגריר ארצות הברית במוסקבה, אוורל הרימן וגנרל ג'ון דין, ראש המשלחת הצבאית של ארצות הברית במוסקבה נכחו כמשקיפים. בכנס השתתפו גם משלחות מטעם הממשלה הפולנית הגולה והוועד הפולני לשחרור לאומי היושב בלובלין.
הנושאים שנדונו בוועידה היו כניסתה של ברית המועצות במלחמה נגד האימפריה היפנית, חלוקת חבל הבלקן לאחר המלחמה, וכן עתידה של פולין. הבריטים גם הסכימו להחזיר לברית המועצות כל האזרחים הסובייטים ששוחררו מגרמניה הנאצית.
קריסטין א. ארנאדוטיר
'''קריסטין א. ארנאדוטיר (באיסלנדית: Kristín A. Árnadóttir'''; נולדה ב-18 בדצמבר 1957) היא דיפלומטית ופוליטיקאית איסלנדית.
ביוגרפיה
ארנאדוטיר היא בעלת תואר במינהל ציבורי וממשל מאוניברסיטת סירקיוז, במשך תקופה היא שימשה כעוזרת ראש עיריית רייקיאוויק.
מ-2001 ועד 2005 הייתה אחראית על אגף הפיתוח והמידע בעירייה. ב-2007 ניסתה איסלנד להצטרף למועצת הביטחון של האומות המאוחדות ובמסגרת התמודדות המדינה היא שימשה כמנהלת פרויקט.
ב-2010 מונתה לשגרירת איסלנד בסין, בנוסף כיהנה כשגרירה לא-תושבת באוסטרליה, וייטנאם, לאוס, מונגוליה, ניו זילנד, קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית, קמבודיה ותאילנד. במהלך כהונתה היא קידמה בין היתר את יחסי המסחר של איסלנד עם וייטנאם. בשנת 2013 היא מונתה לשגרירת איסלנד בפינלנד עם הסמכה לאסטוניה, לטביה וליטא וכיהנה בתפקיד זה עד לדצמבר 2017 כאשר הוחלפה על ידי ארני תור סיגורדסון. לאחר מכן מונתה לשגרירה לא-תושבת האחראית על סלובניה, ניו זילנד ועוד מספר ארצות ממקום מושבה ברייקיאוויק, ובנוסף כשליחה מיוחדת לשוויון מגדרי. ב-2021 מונתה לשגרירת איסלנד במוסדות הבינלאומיים בווינה שבאוסטריה - הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, CTBTO ומשרד האומות המאוחדות בווינה והגופים הכפופים לו.
מ-1995 ועד 2006 הייתה סגנית נשיאת ארגון הערים האירופאיות נגד סמים.
לודוויג ואן בטהובן
לודוויג ואן בטהובן (17 בדצמבר 1770 – 26 במרץ 1827) היה מלחין ונגן פסנתר וירטואוזי גרמני. נחשב לאחד מגדולי המלחינים במוזיקה הקלאסית והיה דמות בולטת בתקופה הקלאסית והתקופה הרומנטית, והוא המלחין הידוע ביותר של תקופת המעבר הקצרה שהייתה ביניהן. רעיונותיו וגאוניותו עוררו השראה בדורות של מוזיקאים וקהל אף שנים רבות לאחר מותו. כמעט כל המוזיקולוגים כיום מסכימים שהוא אחד משלושת ה-B - שלישיית מלחינים ששמם מתחיל באות "B", והשפיעו באופן ניכר על עולם המוזיקה הקלאסית. שני המלחינים האחרים בקבוצה הם בדרך כלל י.ס.באך וברהמס.
בשנות העשרים המאוחרות לחייו החל לאבד את שמיעתו, אובדן שיכול לפגוע קשות בתפקודם של אנשים בכלל, ונחשב מביש במיוחד לגבי בני תקופתו. אולם, בטהובן המשיך להפיק יצירות מופת אפילו לאחר שחירשותו נעשתה מוחלטת. באופן יוצא דופן בין בני זמנו, עבד כמלחין עצמאי, ארגן קונצרטים ונתמך בידי כמה פטרונים בעלי הון. אורח חיים זה, שהיה אפשרי בזכות מוניטין יוצא דופן, איפשר לו להסתיר את לקותו מסובביו. מרבית בני תקופתו גילו שהיה חירש רק מקריאת הווידוי שבצוואתו.
בין יצירותיו המפורסמות ביותר נמנות הסימפוניות השלישית ("הרואית" - Eroica), החמישית ("הגורל", "הניצחון"), השישית ("הפסטורלית" - Pastoral), השביעית והתשיעית, ("המקהלתית" - Choral), שמכילה את "אודה לשמחה" - An die Freude, ונכתבה כשכבר היה חירש לחלוטין. כמו כן, ידועות מיסה סולמניס, הקונצ'רטו לפסנתר מס' 5 ("קיסר" - Emperor), הקונצ'רטו לכינור, פרק רביעיית המיתרים "הפוגה הגדולה" המהפכני, הסונאטות לפסנתר: ה"פאתטית" (Pathétique), "אור הירח" (Mondscheinsonate), סונאטת "ולדשטיין" (Waldstein), "אפאסיונטה" (Appassionata), סונאטת "האמרקלאוויר" (Hammerklavier) וכן היצירה "לאליזה" (Für Elise).
ילדותו ונעוריו
בטהובן נולד בעיר בון שבנסיכות הבוחר מקלן, באימפריה הרומית הקדושה (כיום בשטח גרמניה), ליוהאן (1740–1792) ומגדלנה (1744–1787) ואן בטהובן. ידוע כי בטהובן הוטבל לנצרות ב-17 בדצמבר, וכי משפחתו חגגה את יום הולדתו ב-16 בדצמבר. סבו מצד אביו, לודווייק (Lodewijk) ואן בטהובן (1712–1773), היה מוזיקאי מדוכסות בראבנט (כיום בחלק הפלמי של בלגיה) שעבר לבון בגיל 21, היה זמר הבס בחצר נסיכות קלן וברבות הימים הקאפלמייסטר של המקום; בטהובן הנכד נקרא על שמו (לודוויג הוא המקבילה הגרמנית של לודווייק בפלמית). האב יוהאן, שעבד כטנור באותו מקום, גם נתן שיעורים בפסנתר וכינור כדי להשלים את משכורתו.
אביו של בטהובן החל ללמד אותו מוזיקה מאז שהיה בן חמש, בתקווה שיוכל לסייע בפרנסת המשפחה. בטהובן אכן הראה כישרון מוזיקלי מיוחד והתקדם במהירות בלימודיו. האב, שהיה נגן בתזמורת הדוכס, היה מורה קשוח ובלתי צפוי - הוא נהג לצוות עליו לבלות כל היום בחדרו ולהתאמן בנגינה. כיוון שהיה מודע להצלחתו של ליאופולד מוצארט עם בנו, רצה אף הוא לנצל את בנו להצגתו כ"ילד פלא" ועל אף שכבר מלאו לו שבע, הציגו כבן חמש במודעות על הופעתו הראשונה במרץ 1778. האב לחץ עליו להיקשר לתחום המוזיקה כבר מגיל צעיר, והכביד עליו בתביעות קשות כדי שיוכל לפרנס את משפחתו.
כשהגיע בטהובן לגיל תשע החל אחד מידידיו של אביו ללמדו לנגן בפסנתר. לא אחת היה האב שב עם חברו המורה לביתו באמצע הלילה, כשהם שתויים לחלוטין, וגורר את לודוויג הצעיר מחוץ למיטתו כדי שינגן לפניהם עד שיירדמו. השניים לא השניאו על בטהובן את הנגינה - אדרבא, המוזיקה היא שהמציאה לילד מקום מפלט ממכאוביו.
מורו המפורסם והמוערך הראשון של בטהובן, מגיל 11, היה כריסטיאן גוטלוב נפה (1748–1798). כשזה עזב כדי לעבוד במקום אחר, נקרא לודוויג למלא את מקומו בנגינה בכנסייה, ועשה זאת בהצלחה רבה. באותה עת הושפע בטהובן מאוד מיצירותיו של באך. בגיל 14 החל הנער לעבוד למחייתו כנגן בתזמורת החצר, ומלבד עיסוק זה החל לחבר יצירות משלו.
ב-1787 נסע בטהובן הצעיר לעיר וינה בפעם הראשונה, מתוך כוונה להיפגש, בין היתר, עם מוצרט, שהיה אז כבן שלושים. לא ברור אם פגישה כזו אכן התקיימה ואם כן, מה קרה בה. לפי דעה אחת בטהובן פגש שם את מוצרט וניגן לפניו וכשזה האזין לנגינתו, אמר: "יש לשים לב אליו - יבוא יום והעולם כולו ידבר אודותיו". בטהובן נאלץ לחזור לביתו במהרה עקב גסיסת אמו ממחלת השחפת. מאז ביקורו הראשון בווינה חלם בטהובן לחזור למרכז המוזיקה החשוב באותם ימים ולהגשים שם את שאיפותיו. עם מותה של אמו, כשהיה בן 17, השתנה אורח חייו באופן קיצוני. הוא ביכה אותה במשך ימים רבים ועתה, בגלל האלכוהוליזם המחמיר של אביו, גם נאלץ לגדל ולפרנס את שני אחיו הצעירים. בטהובן מצא את פרנסתו במתן שיעורי נגינה. בבית משפחתו של אחד מתלמידיו הכיר את כתביו של יוהאן וולפגנג פון גתה, אותו פגש אישית מאוחר יותר. בטהובן החל לצאת לבדו לטיולים ארוכים מחוץ לעיר, ולרשום מנגינות שעלו בדעתו בפנקס קטן - הרגל שליווה אותו כל ימיו. ממנגינות קצרות אלו היה מפתח לאחר מכן את יצירותיו.
בגרותו
בתחילת שנות העשרים לחיי בטהובן התעכב המלחין יוזף היידן בדרך מקרה בעיר בון בדרכו ללונדון, ושוב בדרכו חזרה לווינה. באחד הביקורים האלה פגש את בטהובן, שהראה לו קנטטה שחיבר, והיידן התרשם ממנה לטובה. נסיך העיר בון החליט, כי בטהובן ייצא ללמוד אצל היידן ודאג לממן את לימודיו ואת שהותו בעיר. בטהובן עבר לווינה ב-1792. הוא השתקע בעיר בהמלצת הרוזן ולדשטיין (Waldstein). בטהובן ראה בסיכוי ללמוד הלחנה אצל היידן פיצוי על החמצת הלימוד אצל מוצרט, שמת שנה לפני כן, לאחר כעשור שבו התערער מעמדו החברתי והפסיק לקבל תלמידים. אולם הקשר עם היידן לא עלה יפה. היידן כבר היה מבוגר מדי, שבע הצלחה ומפורסם בעולם כולו, ובטהובן המרדן לא הסב לו נחת. כמו רבים אחרים גילה היידן, כי אי אפשר להציב גבולות לעצמאותו של בטהובן הצעיר ולא ניתן לכבול את רוחו. השיעורים באו לקיצם בשנת 1794 כאשר היידן נסע לאנגליה. ידוע כי היידן היה מכנה את בטהובן "המונגולי הגדול". זאת כנראה בשל מראהו של בטהובן באותם הימים - בחור גוץ וגס למראה, שנחשב לחסר נימוסים, חם-מזג ועקשן.
מהווידוי שבצוואתו של בטהובן מתבררת הסיבה למוניטין שיצא לו כאדם גס רוח. בטהובן נאלץ להסתיר את אובדן השמיעה ההולך ומחמיר שלו, שנחשב אז לדבר שראוי להתבייש בו. בשל לקותו התקשה להבין את דברי זולתו והדבר תסכל אותו. הם מצידם לא הבינו מדוע דבריהם מעלים את חמתו. תקריות אלה הלכו ותכפו, וכאשר הייתה חירשותו של בטהובן מוחלטת, חשבו הבריות שהוא מתעלם מדבריהם - הם נואשו מלצפות ממנו לתגובות מנומסות ומאוזנות והוא התייאש מקבלת יחס סלחני ומבין. הנתק בין בטהובן לציבור הגיע לשיאו בעת שהקהל באולם הקונצרטים, המלא מפה לפה, קיבל בתשואות סוערות את ביצוע הבכורה של הסימפוניה התשיעית, אך בטהובן, שלא ראה ממקומו על דוכן המנצח את הקהל המריע מאחוריו, חשב שאיש אינו מוחא כפיים ועל כן לא הסתובב אל הקהל ולא השתחווה. על פי השמועה, בשלב זה קם הכנר הראשי (לפי סטנלי, אחד הסולנים) והפנה אותו בעדינות אל הקהל, כדי שיווכח במו עיניו במה שחירשותו העלימה מידיעתו.
על אף השם שיצא לו כאדם גס רוח, החל בטהובן קושר קשרים בווינה עם משפחות אצולה רבות השפעה וזכה להצלחה כפסנתרן בחצר הקיסר ובקונצרטים חשובים אחרים, כן לימד רבים מבני האצילים ופרסם יצירות חדשות כל העת. דומה שכולם העריכו את כישרונו בנגינה, בניצוח ובהלחנה. יצירותיו הראשונות שנשאו מספרי אופוס, שלושת הטריו לפסנתר, כינור וצ'לו בוצעו בשנת 1795. בטהובן החל בקריירה, שבה המשיך כל חייו: במקום לעבוד בשביל פטרון קבוע כמו הכנסייה או חצר אצולה (כשם שנהגו רוב המלחינים לפניו), עבד באופן עצמאי, אך עם זאת כתב לעיתים קרובות עבור פטרונים מזדמנים. הוא ביסס עצמו כלכלית דרך שילוב של מלגות שנתיות או מתנות בודדות מאנשי האצולה, הכנסות מביצועים בציבור, קונצרטים ושיעורים, ומכירות של יצירותיו.
חייו האישיים
בטהובן נמשך לאישה בלתי ניתנת להשגה, הנשואה לאציל, ומעולם לא נישא. פרשיית האהבה היחידה שלו עם אישה מוכרת החלה ב-1805 עם ז'וספין פון בראונשוויג, אלמנה ואם לארבעה ילדים קטנים, שעם כל ידידותה הקרובה וחיבתה אל בטהובן, הסתייגה מהידוק הקשרים ומן האינטימיות שבטהובן חפץ בה. 13 מכתבים שהוחלפו ביניהם והתפרסמו בשנת 1957 מלמדים על הקשר ביניהם ועל רצונם להסתיר את קרבתם מבני משפחת פון בראונשווייג, בין השאר בשימוש בגוף שלישי המסויג ולא בגוף שני, האינטימי. הפער החברתי בין השניים היה אחד הגורמים להסתייגותה של פון בראונשוויג, כיוון שלא יכלה להתחתן עם פשוט-עם בלי לאבד את ילדיה, אך גם לאישיותו הקשה והבעייתית של בטהובן היה חלק בדבר. בשנת 1810 נישאה פון בראונשוויג בשנית.
ב-1812 כתב בטהובן מכתב אהבה ארוך לאישה המזוהה רק כ"אהובה נצחית". ישנם המאמינים, שתקופת היצירתיות הנמוכה של בטהובן בערך בשנים 1812–1816 נבעה מדיכאון עקב הבנתו שלעולם לא יינשא. בטהובן לא פרסם דבר בתקופה זו, אך דווקא בשנת 1816 הלחין כמות גדולה מאוד של יצירות.
בטהובן היה בקשר עם המלחין טוביאס האסלינגר, אשר פרסם את יצירותיו (ויצירותיהם של מלחינים גדולים אחרים). ובטהובן יצר עמו קשר. לפי המסופר, הם היו חברים טובים. וקיימים מכתבים רבים של בטהובן להאסלינגר ולהפך. ואפילו נראה כי בטהובן נהנה בחברתו של האסלינגר.
בטהובן בעל הנפש המורדת לא השלים עם משמעת בחייו, תכופות הסתבך במריבות, התקשה בניהול ביתו ומשרתיו, לא הקפיד על לבושו והיה "מכור לתעלולים". הוא התווכח עם קרובי משפחתו ועם אחרים (כולל המאבק הציבורי הכואב בנושא אחיינו קארל, תחילה על האפוטרופסות עליו ואחר-כך נגדו), והחזיק בהרגלים אישיים מוזרים, ביניהם לבישת בגדים מלוכלכים. בהדרגה התכנס בטהובן יותר ויותר אל תוך עצמו ואל תוך המוזיקה שלו; הוא לא יכול היה עוד ליהנות מחברת אחרים, והמשיך את חייו כאיש גלמוד ועצוב. שנות חייו האחרונות היו מרירות וחסרות ביטחון כלכלי.
בריאותו ומותו
מצבו הבריאותי של בטהובן היה רע לעיתים קרובות. לפי אחד ממכתביו, כאבי הבטן החלו כשהיה עוד בעיר בון וכך ניתן לקבוע שאירעו לפני 1792. בשנת 1826 התדרדרה בריאותו באופן חריף, ודיווח הנתיחה שלאחר המוות מציין בעיות רציניות בכבד, בשלפוחית השתן, בטחול, ובלבלב.
אין הסכמה כללית לגבי הגורם המדויק למותו של בטהובן; אנליזה של תלתל משערו של בטהובן, שנגזר מראשו יום לאחר מותו, וכן חלק מגולגולתו, שנלקח מהקבר ב-1863, מראים שייתכן שהרעלת עופרת תרמה לבריאותו הגרועה ולבסוף למותו. שני הפריטים נמצאים כיום במרכז בטהובן בסן חוזה שבקליפורניה. מקור הרעלת העופרת אינו ידוע, אך ייתכן שהיו אלה דגים, תרכובות עופרת המשמשות להמתקת יינות, או כלי קיבול של שתייה עשויים בדיל.
אולם, לא סביר שהרעלת העופרת הייתה הגורם לחירשותו של בטהובן, שיכלה להיות תוצאה, לדעת מספר חוקרים, של הפרעה מחלה אוטואימונית כמו זאבת. ניתוח השיער לא גילה כספית, ממצא התואם את האבחנה, שלבטהובן לא הייתה עגבת (כספית שימשה לטיפול בעגבת באותם ימים). העדר מטבוליטים של תרופות מלמד על האפשרות, שבטהובן נמנע מנטילת משככי כאבים ותרופות הרגעה.
בטהובן נקבר בבית הקברות ווארינגר שבצפון מערב וינה, שם נטמנה כעבור עשרים חודשים גם גופתו של פרנץ שוברט בקבר סמוך לשלו. בשנת 1888 הועברו קבריהם של שוברט ושל בטהובן לבית הקברות המרכזי בווינה, לצד קברו של יוהאן שטראוס (האב); מאוחר יותר (בשנת 1897) נקבר לצדם גם יוהנס ברהמס.
יצירתו
הקריירה של בטהובן כמלחין מתחלקת בדרך כלל לתקופה המוקדמת, האמצעית והמאוחרת.
התקופה המוקדמת
בתקופה המוקדמת, בטהובן נראה כמחקה את מקורות ההשראה הגדולים שלו, היידן ומוצרט, ובמקביל חוקר כיוונים חדשים ומרחיב בהדרגה את ההיקף והשאיפות של יצירותיו. יצירות משמעותיות בתקופה המוקדמת הן הסימפוניה הראשונה והשנייה, שש היצירות הראשונות לרביעיית כלי קשת, שני הקונצ'רטי הראשונים לפסנתר, ועשרים הסונאטות הראשונות שלו לפסנתר, הכוללות את "הפתטית" ו"סונאטת אור הירח".
התקופה האמצעית
בתקופה האמצעית, החלה הירידה בשמיעתו של בטהובן, ובאחד ממכתביו מתוארים אף צפצופים באוזניים. התקופה ידועה ביצירות בעלות סולמות רבים, חדורות גבורה ומאבק; אלה כוללות רבות מן המפורסמות ביותר ברפרטואר המוזיקה הקלאסית. יצירות התקופה האמצעית כוללות שש סימפוניות (הסימפוניות ה-3 עד ה-8), שלושת הקונצ'רטי האחרונים לפסנתר, הקונצ'רטו המשולש, הקונצ'רטו היחיד לכינור, חמש יצירות לרביעיית כלי קשת (מס' 7 - 11), שבע הסונאטות הבאות לפסנתר, הכוללות את "ולדשטיין" ו"אפאסיונטה", והאופרה היחידה שלו - פידליו.
התקופה המאוחרת
האנס קלר, המוזיקאי והמחבר הבריטי הכריז על בטהובן כ"בינה הגדולה ביותר של האנושות כולה", לנוכח עומק והיקף חקירותיו האמנותיות של בטהובן, ופתיחות הקהל הרחב ליצירותיו.
סגנון המוזיקה וחידושים
בטהובן נחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר בין התקופות הקלאסית והרומנטית בתולדות המוזיקה. בטהובן בנה על עקרונות צורת הסונאטה ופיתוח המבנה שירש מהיידן ומוצרט, אך הרחיב אותם מאוד, בכתיבת פרקים ארוכים ושאפתניים יותר. אולם בטהובן גם הגדיר מחדש בצורה משמעותית את הסימפוניה, שינה אותה מבעלת מבנה נוקשה של ארבעה פרקים בתקופתו של היידן לצורה גמישה, שמספר פרקיה איננו קבוע ומתכונתה משתנה בהתאם לצורך על מנת להביא ללכידות היצירה.
לפני זמנו של בטהובן הייתה, על פי רוב, המוזיקה שחיברו מלחינים גדולים כמוצרט והיידן מלאת חן ומעודנת, מלבבת והרמונית, ונאמנה לתבניות הקלאסיות המקובלות, הן בצורה והן במבנה ההרמוני. המוזיקה של בטהובן הייתה סוערת יותר ומלאה רגשות עזים, עשירה בתוכן דרמטי והבעתי, ונועזת בשימוש בהרמוניות. היא הייתה מסוגלת להביע יגון עמוק או אושר צרוף. זו הייתה מהפכה של ממש בעולם המוזיקה של אותם ימים. אופיו החזק והעקשני ניצח את כל מה שהותווה לפניו; ערער את יסודות הסימפוניה ועיצב אותה מחדש בדרכו שלו. עם זאת, גם אצל היידן ומוצרט, כמייצגים העיקריים של תקופתם, היו חריגות מן המקובל, אם כי רחוקות מן ההעזה של בטהובן.