cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תשלומים (משפט עברי)
התשלומים במשפט העברי הם חיובים של אדם לשלם לאדם אחר כסף בגלל נזק, הלוואה, או חיוב משפטי אחר. במשפט העברי ישנה מערכת שלמה של תשלומים, המשתנה בין דין לדין ובין נושא לנושא.
אמצעי התשלום
ההלכה קובעת כי תשלום עבור חוב, נזק, לקדש אישה או תשלום אחר המושת על האדם, לא חייב להעשות באמצעות כסף ממש, אלא ניתן לשלמו באמצעות כל דבר בעל ערך.
דין זה נלמד משני פסוקים: העוסק בעבד עברי, ו, העוסק בדיני נזיקין. בתלמוד למדים מפסוקים אלה באמצעות מדרש: כלומר, ניתן לשלם בכל דבר השווה כסף, גם דבר פחות ערך. יש מהראשונים הסבורים כי אין צורך להסיק זאת מהמקרא, שכן זוהי סברה פשוטה שכאשר שני הצדדים מסכימים ניתן לשלם גם בחפצי ערך ולא רק בכסף ממש.
רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע מסבירים במסכת בבא קמא, כי כללים אלו שנאמרו גם בדיני מזיק וניזק, אינם סותרים את הפסוק האומר כי יש לשלם ממיטב - "מיטב שדהו ישלם", שכל דבר שניתן למכור נחשב כ"מיטב" - תשלום הוגן ויפה - שכן ניתן למכרו ולקבל כסף תמורתו. עם זאת, כאשר אדם רוצה לשלם בקרקע, חלות עליו הגבלות משפטיות מאיזה קרקע עליו לשלם.
עידית בינונית וזיבורית
התלמוד מונה שלושה סוגי קרקע: עידית - קרקע מעולה ומשובחת, רוב האנשים חפצים להשקיע בזריעה בקרקע כזו, ולא בקרקע מסוג ירוד, גם אם שטחה גדול בהרבה, ושוויה הכספי שווה לזו של העידית. זיבורית קרקע מסוג שאינו ראוי לזריעה משובחת, ופירותיה אינם מעולים. בינונית קרקע שאינה עידית ואינה זיבורית, אלא ממוצעת.
מזיק - צריך לשלם מעידית. רבי עקיבא ורבי ישמעאל נחלקו, באופן שגם למזיק וגם לניזק קרקעות, האם המדד לעידית וזיבורית היא לפי היחס שבין הקרקעות השונות של המזיק, או לפי היחס שבין קרקעותיו של הניזק. לפי רבי עקיבא התשלום מתבצע על פי היחס שבין קרקעותיו של המזיק, ודין זה נלמד מהפסוק "מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם", כלומר דין ה"מיטב" - העידית, הוא לפי המדד של ה"ישלם", המזיק המשלם את הנזק. לפי רבי ישמעאל התשלום הוא לפי היחס שבין קרקעותיו של הניזק, ולכן אם למשל הייתה הקרקע העידית של הניזק שווה רק כקרקע הזיבורית של המזיק, ישלם המזיק מהזיבורית שלו, שהיא כשווי העידית של הניזק. הוכחתו של רבי ישמעאל, היא מגזירה שווה, שכן בפסוק שבו נכתב חיוב התשלומים, כתוב "וכי יבער איש שדה או כרם ושלח את בעירה וביער בשדה אחר", ובסיום הפסוק כתוב "מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם", ומכאן שהמדד לעידית בשדה האמור בתשלומים, הוא כמו השדה האמור בראש הפסוק, שמדבר בשדהו של הניזק. מדרבנן מודה רבי ישמעאל שצריך לשלם מהעידית של המזיק (כהרתעה פסיכולוגית מפני מזיקים פוטנציאליים).
בעל חוב - התשלומים המתבצעים מלווה למלווה על הלוואה, הם בקרקע בינונית, כלומר לא עידית ולא זיבורית. לפי הסברו של עולא מהתורה התשלומים יכולים להיות גם בזיבורית, דבר זה נלמד מהפסוק האומר כי אסור למלווה להיכנס לביתו של הלווה, אלא הלווה עצמו הוא זה שיוציא למלווה את החפץ שירצה למסור על פי בחירתו של הלווה, ואפילו זיבורית. חכמים תקנו, שהתשלום יהיה מבינונית, כדי שלא לגרום לכך, שהמלוים ימנעו מלהלוות מכספם לאנשים הזקוקים לכך, תוך חישוב שיקבלו קרקע זיבורית וגרועה.
כתובה כתובה נגבית מזיבורית, ולפי רבי מאיר מבינונית
מלמד שהבעלים מטפלים בנבילה
במקרה של נזק שנגרם על ידי אחד מארבעה אבות נזיקין, התורה קובעת כי על בעליה של הבהמה הניזוקת לטפל בנבילה, ועל המזיק לשלם לו רק את ההפרש שבין שווי הבהמה לאחר מותה לבין שוויה בעודה חיה.
חכמי המשנה נחלקו מי הוא זה שצריך לטרוח במשא הנבילה מהבור בו נפלה, או המקום ששם היא מתה למקום המכירה, לפי תנא קמא פטור המזיק מלעשות זאת, ולפי אבא שאול ואחרים על המזיק לעשות זאת. האחרונים מסבירים, שלשיטתם הסברא היא שהרי גם נזק זה, שהבהמה נמצאת במקום ששם היא נמצאת, נחשב לחלק מהנזק. אמר ר' אמי דאמר קרא מכה נפש בהמה ישלמנה אל תקרי ישלמנה אלא ישלימנה חזקיה אמר מהכא והמת יהיה לו לניזק.
התשלומים בארבעה אבות נזיקין
לדין זה שלושה פסוקים: רב אמי מוכיח זאת מפסוק. הנסוב אודות אדם שהרג בהמה -, שמכאן יש לדרוש כי המילה "ישלמנה" באה לרמוז על "ישלימנה", מלשון השלמה, כלומר עליו להשלים את ההפרש הכספי של הבהמה בחייה, למחיר הנבילה. לפי הסברו של רב כהנא, ההוכחה לדין זה הוא מהפסוק, ומכאן יש לדרוש שרק "עד טרפה" ישלם, אבל את דמי הטרפה עצמה לא ישלם. לפי דרשתו של חזקיה, יש ללמוד דין זה מפסוק אחר המתייחס לשומר שפשע בשמירתו והבהמה ניזוקה ועליו לשלם, כלומר הנבילה תהיה לבעלים, ועל השומר לשלם רק את סכום ההיזק.
הגמרא מבארת כי דין זה, שהבעלים מטפלים בנבילה, נשלש שלוש פעמים, הן בשומר שיש להקל עליו מכיוון שלא הוא גרם לנזק לבהמה וחיובו בא רק מחמת פשיעתו ואי שמירתו, גם במי שהרג בהמה - למרות שמדובר בהיזק שאינו מצוי כך שאין סיבה להחמיר בעונש כדי ליצור הרתעה, והן בשור שנגח שור, למרות שבעל השור המזיק לא משלם בעבור נזק שהוא גרם, אלא רק בעבור נזק שממונו גרם.
אלתר טפליקר
הרב אלתר טפליקר היה כינויו של רבי משה יהושע בזשיליאנסקי (נרצח בי"ב באדר תרע"ט, 14 במרץ 1919), מהדמויות המרכזיות בין חסידי ברסלב בעיירה אומן בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, ומחשובי הסופרים של חסידות ברסלב.
תשלומים (משפט עברי)
החידוש שבדין
דין זה, שנלמד משלושה פסוקים שונים, מעלה תהיות, שכן גם אם המזיק חייב היה לשלם כסף בעבור כל הבהמה שמתה ולא רק על ההפרש, גם אז יכול היה לשלם עבור ההיזק בגוף הנבילה, ועל פי הכלל של "ישיב - לרבות סובין" האומר כי ניתן לשלם בכל חפץ שניתן למוכרו. ומכך מגיעה הגמרא למסקנה, שחידוש התורה הוא בכך, שפחת הנבילה שהוא הירידה בשווי הנבילה החל משעת המיתה עד שעת התשלומים, נזק זה הוא על חשבונו של הניזק, ואין המזיק חייב לישא בתוצאות.
אלתר טפליקר
קורות חייו
נולד לרבי אשר זעליג מהעיירה טפליק הסמוכה לאומן. אביו היה תלמידו של רבי נתן מנמירוב, תלמידו הקרוב של רבי נחמן מברסלב. הרב אלתר טפליקר עצמו התקרב לקבוצת החסידים באומן לאחר שנישא (בשנית) לאחותו של רבי אברהם חזן שהיה בנו של רבי נחמן חזן, תלמידו של רבי נתן ומנהיגם של חסידי ברסלב באומן. רבי אלתר טפליקר היה מתלמידיו של רבי נחמן מטשערין, ולמד גם משאר תלמידיו של רבי נתן.
תשלומים (משפט עברי)
החידוש שבדין
לפי רבי חיים מבריסק, בכך טמון חידוש של התורה, שכן מסברא על המזיק היה לשלם נזק זה, שכן גם נזק זה, הירידה בשווי הנבילה החל משעת הנזק עד שעת התשלומים, גם הוא נגרם מכוח המזיק, שהרי לולי מיתת הבהמה, שוויה לא היה יורד כלל. רבי חיים סולובייצ'יק מסתפק מה הפתרון לסברא זו, ואיזה דין מחדשת התורה המשנה את שיטת התשלומים, האם למעשה בחידוש זה של התורה נלמד אכן שעלינו לייחס את שעת התשלומים לשעת המיתה וממילא כל נזק שיגרם אחר כך יתייחס לניזק, אלא שהתורה מחדשת שהנזק שנגרם אחרי המיתה אינו מתייחס למזיק, ולא כמו הסברא העולה בהשקפה ראשונה.
אלתר טפליקר
קורות חייו
בשנת תרמ"ב (1882) ביקר בארץ ישראל. ב-1919, בהיותו בערך בן 70, נרצח בפוגרום בטפליק על ידי קבוצת מהפכנים בעיצומה של מלחמת האזרחים באוקראינה. על פי המסורת החסידית היה זה בעת שישב ולמד בביתו.
תשלומים (משפט עברי)
תשלומים בגנב וגזלן ושואל
בשונה מדיני התשלומים במזיק וניזק, שני דינים אלו, לא נאמרו בגנב וגזלן. הן אפשרות התשלומים באמצעות "סובין" הנלמד מהפסוק "ישיב", והן הדין האומר כי "בעלים מטפלים בנבילה". התוספות מסביר, כי בגזלן נאמר "והשיב את הגזילה אשר גזל", ומכאן נלמד כי עליו לשלם כעין שגזל, כלומר עליו לשלם את הבהמה עצמה כעין שנגזלה, או את שוויה הכספי כעין שנגזלה, ומכאן שאין לו לשלם סובין. גם הדין של "בעלים מטפלים בנבילה" לא נאמר בו, שכן דין זה נאמר רק במזיק שאין בהמה נקנית לו בשעת ההיזק, ומכיוון שהיא עדיין שווה לניזק, דין הוא שהוא ישא בהיזק שנגרם לה לאחר מכן, אך בגזלן יש דין האומר שמיד כאשר הוא גזל אותה הוא קנה אותה בקנייני גזילה, ולכן אין בהמה נחשבת כברשותו של הניזק, ולא הוא זה אשר צריך לישא בנזקיה.
נירלוגוש
נירלוגוש (בהונגרית: Nyírlugos) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נירלוגוש קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 3,007 תושבים ובשנת 2020 רק 2,529 תושבים.
אלתר טפליקר
חיבוריו
רבי אלתר טפליקר היה הראשון שיזם הדפסת כתבי רבי נחמן מברסלב ותלמידו רבי נתן במתכונת של חלוקה לנושאים שונים. ספריו המפורסמים הם משיבת נפש (למברג תרס"ב) העוסק בנושאי אמונה, תשובה ועבודת ה', והשתפכות הנפש (ירושלים תרס"ד) העוסק בענייני תפילה והתבודדות, נושאים מרכזיים בתורת ברסלב. לספריו הייתה השפעה רבה על חסידי ברסלב. כמה ממנהיגי החסידות בדורות שאחריו העידו על עצמם שהמפגש הראשון שלהם עם תורת ברסלב היה דרך ספרו "השתפכות הנפש". בדור האחרון הודפסו ספריו במהדורות רבות וזכו לתפוצה רחבה.
תשלומים (משפט עברי)
תשלומים בגנב וגזלן ושואל
הגמרא מסתפקת בדיון האם דינו של שואל הוא כמו גנב וגזלן, שכן במידה מסוימת ניתן לדמותו לגנב וגזלן, כי מכיוון שהוא חייב באונסין, הדבר מחשיב את החפץ לחפץ שלו במידה מסוימת, שכן כל האחריות על החפץ ונזקיו מוטלת עליו, או שמא דינו כמזיק, שיכול לשלם בחפץ עצמו, והבעלים מטפלים בנבילה.
אלתר טפליקר
חיבוריו
ספריו הנוספים הם: "אמונת עיתך" (למברג תרס"ג עם ימי מוהרנ"ת) - העוסק במעלת ניצול הזמן, "אור זורח" (ירושלים תרפ"ז) - פירוש על הגדה של פסח, "מילי דאבות" (פיוטרקוב תרע"ד) - על מסכת אבות ופירוש "מי הנחל" (בני ברק תשכ"ה) על חלק מספרו של רבי נחמן מברסלב, לקוטי מוהר"ן. רבים מכתבי היד שלו ובהם מסורות ושמועות מזקני החסידים וכן ספרים נוספים שהכין להדפסה - אבדו. ספרו של ד"ר צבי מרק "מגילת סתרים: חזונו המשיחי הסודי של ר' נחמן מברסלב" מתבסס על כתב יד של רבי אלתר טפליקר.
נירלוגוש
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13 והוא הפך לעיר בצורה רשמית בשנת 2005
תשלומים (משפט עברי)
החובל בחבירו
התורה שבעל פה מסכמת את כל התשלומים שחייב לשלם אדם שחבל בחבירו. למעשה ישנם חמישה סוגי תשלומים שונים המתייחסים לחמישה היבטים של הנזק. חמשת התשלומים הם: נזק, צער, ריפוי, שבת ובושת.
נירלוגוש
יהודי נירלוגוש
יהודים התיישבו בנירלוגוש במחצית הראשונה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר זעיר, ומיעוטם במלאכה. הקהילה התארגנה בראשית המאה ה-19 ובמקום קיים בית קברות יהודי
תשלומים (משפט עברי)
החובל בחבירו
ריפוי הוא התשלום של הניזק לצורך תהליך הריפוי מהמכה. שבת, פירושו הזמן שהתבטל מעבודתו בגלל המכה ותהליך הריפוי. ובושת כמשמעו, שהאדם מתבייש כאשר חובלים בו. ערך זה נישום בהתאם לכבודו של האדם הניזק, כבודו של המזיק ועוד פרמטרים.
נירלוגוש
יהודי נירלוגוש
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בקונגרס יהודי הונגריה בדצמבר 1868 בין חרדים למשכילים, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי.
באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נצטוו היהודים להסתגר בבתיהם. בלילה הועברו לנירג'האזה, ומחמת הצפיפות הועברו להאראנגוד (HARANGOD). במאי הוחזרו לתחנת הרכבת של נירג'האזה, ומשם הוסעו למחנה ההשמדה אושוויץ.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 30 חברים, נשארו בקהילה רק 3 גברים, ו-90 אחוז מהקהילה הם נשים וילדים, ורב המקום הוא קלמן פרידמן.
Shea Butter Baby (Remix EP)
הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת ארי לנוקס. האלבום יצא לאור ב-27 במרץ 2020, על ידי חברות התקליטים דרימוויל רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
רקע
האלבום כולל רמיקסים לשירים מתוך אלבום הבכורה של לנוקס, Shea Butter Baby, וכולל הופעות אורח של דוג'ה קאט, סמינו ודורנד ברנר, ברמיקסים לשירים "BMO", "I Been" ו-"Facetime" בהתאמה.
ישי עוליאל
ישי עוליאל (נולד ב-5 בינואר 2000) הוא טניסאי ישראלי. אלוף ישראל בשנים 2020 ו-2021. בשיאו (4 באפריל 2022) דורג במקום 331 בעולם. מדורג כיום, נכון למאי 2023, במקום ה-510 בעולם על פי דירוג ATP. חבר סגל נבחרת גביע דייוויס של ישראל
ביוגרפיה
עוליאל הוא תושב רמלה. מתאמן כיום אצל דודי סלע. מאמנו הראשון היה ז'אן פוצטר, שליווה אותו מגיל חמש.
בדצמבר 2018 התגייס לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין.
עוליאל נמנה עד קיץ 2019 עם סגל נבחרת דוד, קבוצת ילדים הממומנים על ידי המיליונר הבריטי-יהודי דייוויד קופר.
זכה ב-2012 בתחרות אוראנג'-בול לנוער בטניס היוקרתית עד גיל 12, התחרות העיקרית של טניסאים ילדים ונערים בעולם. ב-2013, הגיע לשלב רבע הגמר וב-2014 זכה בתחרות עד גיל 14, לאחר שגבר בגמר על צ'ן-ג'וי הו הטאיוואני. עוליאל הוא אחד מתשעה טניסאים שזכו בשני התארים, לגיל 12 ולגיל 14.
ביולי 2015 ניצח בסיבוב הראשון באליפות וימבלדון לנוער בזוגות, יחד עם שותפו וו ייבינג מסין. באותו חודש זכה גם במדליית כסף באליפות אירופה לנוער ליחידים, שנערכה בטביליסי.
ביוני 2016 העפיל עוליאל לסיבוב השני בטורניר היחידים לנוער ברולאן גארוס ואף זכה בגמר טורניר הזוגות לנוער ב-5 ביוני 2016 עם השותף הצ'כי פטריק ריקל. באליפות ארצות הברית הפתוחה לנוער 2016 הגיע בטורניר הזוגות עד לחצי הגמר.
בינואר 2017 העפיל לגמר טורניר אליפות אוסטרליה הפתוחה לנוער, והפסיד לז'ומבור פירוש מהונגריה בשלוש מערכות. בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גביע דייוויס של ישראל במשחק מול נבחרת פורטוגל. ביולי 2017 העפיל לסיבוב השני בטורניר היחידים לנוער באליפות וימבלדון.
בדצמבר 2017 זכה בטורניר הבוגרים הראשון בקריירה בזמן שהוא מנצח את טום ז'ומבי בגמר בשתי מערכות. בחודש מאי 2019 זכה בטורניר הרקליון שביוון.
ב-5 בספטמבר 2021 העפיל לגמר טורניר ITF בריקאני, צ'כיה. סיים במקום ה-2 לאחר שהפסיד לז'ומבור פירוש ההונגרי.
השתתף ב-26 באוקטובר 2021 בטורניר סנט פטרסבורג מסבב 250 ATP לאחר שקיבל כרטיס חופשי לבית הגמר של התחרות. הפסיד בסיבוב הראשון לג'ון מילמן האוסטרלי.
באוגוסט 2021 זכה בתחרות פיוצ'ר באקו, ברומניה.
ב-6 בנובמבר 2021 זכה בתחרות פיוצ'ר ITF מיתר, לאחר שניצח בגמר את פארקר הבריטי 6:2, 6:4.
גביע דייוויס
במרץ 2022 הוביל עוליאל את נבחרת גביע דייוויס של ישראל לניצחון 1:3 על נבחרת דרום אפריקה והעלה את נבחרת ישראל למשחקי ההעפלה לבית העליון שיערכו בספטמבר. עוליאל רשם במשחקים מול דרום אפריקה שני ניצחונות במשחקי היחידים לאחר שגבר על לויד האריס 4:6, 3:6 ועל רואן רולפוסה 2:6, 3:6.
בפברואר 2023 היה שותף לניצחון 2:3 על נבחרת לטביה, שבעקבותיו נשארה הנבחרת בבית העליון.
בוגרים
יחידים
זכיות
נוער
יחידים
סגנות זוגות
זכיות
זכויות להט"ב בצפון קפריסין
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בצפון קפריסין מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. הומוסקסואליות גברית הועברה אי-הפללה בשטח המדינה מאז 6 בפברואר 2014 בעוד שחוקים קודמים הטילו שלוש שנות מאסר על נאשמים, על פי סעיפים 171 ו-173 לחוק הפלילי. המעצרים האחרונים באישום הומוסקסואליות התרחשו לאחרונה בשנת 2011. הומוסקסואליות נשית היא חוקית מאז ומעולם.
מעמד בחוק
החוקים האנטי-הומוסקסואלים בשטחי המדינה היו מורשת של השלטון הקולוניאליזם הבריטי, שנותרו לאחר שהאי קיבל עצמאות בשנות השישים. בעוד שרפובליקה של קפריסין הפכה הומוסקסואליות לחוקית בשטחה בשנת 1998 על מנת להצטרף לחברות באיחוד האירופי (האיחוד האירופי) בשנת 2004, ההכרה השנויה במחלוקת בצפון קפריסין פירושה שהיא נמצאת מחוץ לתחום השיפוט של האיחוד האירופי ולפיכך, הומוסקסואליות גברית נותרה פלילית בשטחה.
ביטול ההפללה של הומוסקסואליות גברית החלה להיות מוגדרת בבחינה רצינית מאז שנת 2006. באוקטובר 2011 טענה חברת הפרלמנט האירופי מרינה יאנקודאקיס הידועה בתמיכתה בזכויות להט"ב כי במהלך ביקור בצפון קפריסין הבטיח לה הנשיא דרביש ארוגלו כי יתיר הומוסקסואליות בחוק עבור התאמתה של צפון קפריסין לחוק בטורקיה (אשר התיר הומוסקסואליות מאז 1858), הרפובליקה של קפריסין ושאר יבשת אירופה. בדצמבר 2011 נודע כי בשל לחץ גובר מצד חברי הפרלמנט, מחוקקים בצפון קפריסין יבטלו את החוק הפלילי כלפי הומוסקסואליות. הנשיא ארוגלו, מנהיג הממשלה המכהן, הביע כי יחתום על הצעת החוק בבואו.
חקיקת אי-ההפללה התעכבה עד שהובאו שני תיקים נגד צפון קפריסין לבית המשפט החוקתי הצפון קפריסאי ובית הדין האירופי לזכויות אדם (ECTHR). מיד לאחר שהוגשה התיק לבית הדין האירופי, מרכז התיאום של האיחוד האירופי ערכך יחד עם ראש ממשלת המדינה תיקון באפריל 2013 לביטול סעיפים 171, 172 ו-173 בפרק 154 של החוק הפלילי. התיקון היה צפוי להיות מאושר, אך עוכב. דיווחים קבעו כי אם החקיקה לא הייתה עוברת, בית הדין האירופי לזכויות אדם היה דן בנושא התיק וקובע כי הפללת יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בשטחי המדינה היא הפרה של סעיף 8, בהתאם לתיק דדג'ון נגד בריטניה אשר היה תיק של בית הדין האירופי לזכויות אדם, שקבע כי סעיף 11 לחוק התיקון בחוק הפלילי 1885 אשר הפליל מעשים הומוסקסואליים בין גברים באנגליה, ויילס וצפון אירלנד מפרים את האמנה האירופית לזכויות אדם.
ב-27 בינואר 2014 הצביעה עצרת רפובליקת הפרלמנט הצפוני קפריסאי, לביטול הוראות החוק הפלילי שהוציאו יחסים הומוסקסואלים בין גברים מחוץ לחוק. הצעת החוק נחתמה בכתב העת הרשמי ב-7 בפברואר 2014 ונכנסה לתוקף עם פרסומה.
הכרה בזוגיות חד מינית
ארגונים לא ממשלתיים קראו ללגליזציה של נישואים חד מיניים בצפון קפריסין לאורך השנים. בשנת 2012 הציעה מפלגת הדמוקרטיה הקומוניאלית חוק אשר יתיר נישואים חד-מיניים בשטחי המדינה, אם כי החקיקה נפסקה עקב התנגדותה של מפלגת האחדות הלאומית אשר הוגדרה בשלטון.
אייל מעוז
אייל מעוז (נולד ב־1969 בחיפה) הוא גיטריסט, מוביל הרכב, סולן ומלחין אמריקאי, יליד ישראל.
ביוגרפיה
המוזיקה שלו מתוארת כסינתזה של רוק, ג'אז ואוונגרד, עם מוזיקה אלקטרונית כבדה בשילוב מוזיקה "רדיקלית יהודית"-מזרח תיכונית. הוא מוביל מספר הרכבים מוזיקליים מקוריים, ביניהם "אדום" (Edom), "דמיון" ולהקת Crazy Slavic Band.
ההרכבים של אייל הופיעו בפסטיבלי מוזיקה גדולים ברחבי העולם כגון: פסטיבל הג'אז הבינלאומי במונטריאול, פסטיבל ג'אז החורף בניו יורק 2007, פסטיבל ה- BAM של ברוקלין, Verizon Jazz Festival, פסטיבל המוזיקה והמורשת היהודית בניו יורק, בפלורידה- Music Harvest, Jewzapalooza Festival בניו יורק ועוד רבים אחרים.
המוזיקה שלו הושמעה בסרט "שומרי עדן" של יורם פורת, ובסרט התיעודי "היסטוריה של הקולנוע הישראלי" של רפאל נג'ארי, כמו כן במופע " Undress " ב- MTV. בתחנת הרדיו הפופולרית WNYC / NPR ראיינו אותו והקדישו תוכנית של 90 דקות למוזיקה שלו.
אייל החל לחקור מוזיקת ג'אז, רוק ואוונגרד בגיל צעיר. הוא הוביל את הרכב Lemon Juice Quartet שהופיע בקביעות בפסטיבל הג'אז הבינלאומי בים האדום, הלהקה הוציאה שלושה דיסקים ואפיינו את התקליטור "Peasant Songs" כגרסה של המוזיקה של בלה ברטוק ואריק סאטי. התקליטור יצא בחברת Piadrum Records.
שיתוף הפעולה של אייל עם חבר ילדות ותיק, המתופף אסף סירקיס הביא לשני תקליטורים של הצמד; " "Elementary Dialogues" שיצאו לאור ביוני 2009 על ידי חברת Ayler Records (צרפת).
ההרכב האקוסטי המוזיקלי היהודי שלו, "דמיון", זכה לשבחי הביקורת לאחר הופעות בישראל ובאיטליה.
לאחר סיבוב הופעות סולו באוסטריה, אייל השלים סיבוב הופעות גיטרה בסין, הדיסק השני שלו Hope and Destruction, שיצא בחברת התקליטים Tzadik Records, עם אנסמבל אדום (Edom), יצא לאור בשנת 2009. תקליטור הבכורה של הקבוצה כלל את מעוז, את הקלידן ג'ון מידסקי, את נגן הבס שניר עזרא בלומנקרנץ ואת המתופף בן פרובסקי.
ג'קטה הוקס
בנוסף, הייתה שותפה להקמתה של התנועה לפירוק נשק גרעיני. וכן, היא כתבה ספרים רבים, ביניהם ספרי ארכאולוגיה ופרוזה, ספרה "(a land (1951" הוא המוכר ביותר. מעבר לספרים היא כתבה שירה, מאמרים, תסריט לסרט " (1946) the beginning of history", ומחזות ביחד עם בעלה השני, ג'יי.בי. פריסטלי.
ילדות ונערות
ג'סי ג'קטה הוקס נולדה בקיימברידג', אנגליה והייתה בתו של זוכה פרס נובל סר פרדריך גולנד הופקינס. בגיל 9, כתבה חיבור על המקצוע שהיא תבחר בו בעתיד - ארכאולוגיה. כאשר היא גילתה שביתה נבנה על בית קברות אנגלו-סקסי, היא הייתה נחושה לבצע מסע חפירה באדמת משפחתה. למרות האיסור, היא התגנבה בלילות עם פנס ואת חפירה וחפרה.
למדה בבית הספר פרס (the perse school) ולאחר מכן הייתה האישה הראשונה אשר למדה את התואר (החדש באותה התקופה) לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה, במכללת ניוהאם (newham college) באוניברסיטת קיימברידג'.
בעיה מתמטית
בעיה מתמטית היא שאלה שניתן לייצגה, לנתח אותה, ואולי גם לפתור אותה בעזרת הכלים של המתמטיקה. זו יכולה להיות שאלה מעשית, כגון מהם מסלוליהם של כוכבי הלכת במערכת השמש, או שאלה מופשטת, כגון הבעיות של הילברט.
ג'קטה הוקס
קריירה
בסוף השנה השנייה של התואר, היא נשלחה לחפירה בקולצ'סטר, שבוצעה בהובלתה של כריסטופר הוקס, אשר עמו התחתנה בשנת 1933. ג'קטה וכריסטופר יצאו למשלחות מרובות ביחד ובנפרד, ובשנת 1937 נולד בנם היחיד, ניקולס.
לאחר סיום התואר, ג'קטה הצטרפה למשלחת חפירה בבית הספר הבריטי לארכאולוגיה, בהנהגתה של דורותי גארוד. היא ועוד נשים רבות, ביניהן יוסרה, היו חלק בגילוי טאבון 1, גולגולת ניאדרטלית.
בעיה מתמטית
שאלות על מציאות חומרית הופכות לבעיות מתמטיות בעזרת מודל מתמטי של נושא המחקר, דבר הכרוך בדרך כלל בהפשטה שלו. למשל על מנת להפוך את השאלה "מהם מסלוליהם של כוכבי הלכת" לבעיה מתמטית בת פתרון נוח להתייחס אל כוכבי הלכת כאל כדורים או נקודות במרחב. הדבר כרוך בהפשטה כי כוכבי הלכת אינם תואמים את התכונות המתמטיות של כדור ונקודה. לאחר שרטוט מסלולם הנצפה של כוכבי הלכת כעקומה במישור או במרחב ניתן להסיק מהעקומה מידע על מסלולם של כוכבי הלכת.
ג'קטה הוקס
קריירה
בזמן מלחמת העולם השנייה היא עזבה את עולם הארכאולוגיה ועסקה בשירות ציבורי, היא עבדה עבור משרד החינוך הבריטי, ולאחר מכן בתור מנהלת ומזכירה של הוועדה הלאומית של האו"ם אצל אונסק"ו מ-1943 עד 1949.
בשנת 1949 ג'קטה עזבה את השירות הציבורי כדי לעסוק בכתיבה יצירתית, וביחד עם ג'ק היא כתבה ספרים רבים. מלבד הכתיבה, ג'קטה גם עבדה כיועצת הארכאולוגית לפסטיבל בריטניה משנת 1949 עד 1951. בשנת 1952 היא קיבלה תואר קצינה (OBE) ממסדר האימפריה הבריטית. היא הייתה המנהלת של מכון הסרטים הבריטי ובשנת 1971 היא מונתה לסגנית יו"ר המועצה לארכאולוגיה בריטית.
הצעת רכש
הצעת רכש היא הצעה לרכישת מניות או ניירות ערך אחרים של חברה או תאגיד דומה, המופנית לציבור בעלי אותו נייר ערך. הצעת רכש שונה מרכישה פשוטה של מניות במהלך המסחר השוטף בבורסה או מעסקה דו-צדדית אחרת להעברת מניות. הצעות רכש מיועדות, בדרך כלל, לרכישת בלוק מניות גדול יחסית בבת אחת, מניצעים (בעלי המניות שאליהם מופנית ההצעה) שזהותם האינדיבידואלית אינה ידועה למציע (מעבר להיותם בעלי נייר הערך המבוקש). הן יכולות לשמש למגוון מטרות, כאשר המטרה הידועה ביותר היא רכישת שליטה בחברה, או יותר מכך – את כל מניותיה. זה הנושא בו מתעוררות מרבית הסוגיות המהותיות בתחום הצעות הרכש. מטרות נוספות עשויות להיות הגדלת אחוזי האחזקה של המציע מבלי להגיע לשליטה, או, כאשר המציע הוא אותה חברה שהנפיקה את ניירות הערך, ביצוע רכישה עצמית.
סוגי הצעות רכש
הדין בישראל מחלק את הצעות הרכש בחברות ציבוריות לשלושה סוגים: הצעת רכש רגילה, הצעת רכש מיוחדת והצעת רכש מלאה. הדיון להלן מתייחס לחברות ציבוריות, אם כי גם בחברה פרטית יכול אדם להציע לבעלי המניות הצעת רכש, אלא שעל זו אין רגולציה וכללים משפטיים מדויקים כמו באשר לחברות ציבוריות. כמו כן, הדיון להלן מתייחס להצעת רכש למניות והמירים למניות ולא לניירות ערך אחרים, בין השאר עקב כך שרק ההצעה למניות מוסדרת באופן מפורש בדין החקוק. עם זאת, ניתן להגיש הצעת רכש גם למכשירי חוב (כגון אג"ח). על אף שאינם מחויבים לכך במפורש בחקיקה, הבורסה והמציעים נוהגים לעשות שימוש באותה מסגרת נורמטיווית כמו של הצעת רכש למניות, גם כאשר מדובר בהצעת רכש לאג"ח.
הוראות החלות על כל הצעת רכש
קיימות מספר הוראות דין המשותפות לשלושת סוגי הצעות הרכש – רגילה, מיוחדת ומלאה. כל הצעת רכש תהיה לא הדירה (שלא ניתן לחזור ממנה) ולא מותנית בתנאים (בניגוד לחופש ההתנאה הכללי שבדיני החוזים), זולת מספר תנאים מותרים (כגון קבלת אישור לעסקה מרשות רגולטורית; אם האישור לא מתקבל, המציע רשאי לחזור בו מההצעה). כל הצעת רכש תופנה לכל בעלי נייר הערך שאותו מוצע לרכוש. כל הצעת רכש תהיה על פי מסמך בכתב המכונה "מפרט". כל הצעת רכש תעניק מחיר שווה לכל הניצעים. לאחר סיום כל הצעת רכש, בין אם התקבלה או נכשלה, חובה על המציע להגיש לבורסה ולרשות ניירות ערך דו"ח על תוצאות ההצעה, במטרה שדו"ח זה יתפרסם לציבור. לכל הצעת רכש תהיה "תקופת קיבול", שהיא פרק הזמן במסגרתו הניצעים רשאים להודיע על קבלת ההצעה. לאחר מועד הקיבול האחרון, ההצעה "נסגרת" ותוצאותיה נעשות ידועות. אורך תקופת הקיבול יכול לנוע בין 14 ל-60 יום ממועד פרסום המפרט.
ייתכן מצב בו כמות ניירות הערך, שהניצעים הסכימו למכור, עולה על הכמות שהמציע ביקש לרכוש. לדוגמה, המציע פנה לבעלי המניות של חברה, ש-8 מיליון ממניותיה נמצאות בשוק, בהצעה לרכוש 2 מיליון מניות בלבד. אולם, בעלי כל המניות (8 מיליון) הסכימו וקיבלו את הצעת הרכש. במצב כזה, כל ניצע יזכה למכור 25% ממניותיו ויישאר עם ה-75% הנותרים. המציע יקבל לידיו 2 מיליון, כפי שביקש מלכתחילה, תוך שנשמר השוויון בין כל הניצעים.
הדין מייחס חשיבות רבה למפרט. זה המסמך שעל יסודו אמורים בעלי ניירות הערך (הניצעים) לגבש את דעתם, האם לקבל או להתנגד להצעת הרכש. זאת, בדומה למשל לתשקיף, המיועד לסייע למשקיעים עתידיים להחליט האם לרכוש ניירות ערך של חברה. לכן, חלק ניכר מהתקנות מוקדש לפירוט הצורה והתוכן הנדרשים מכל מפרט הצעת רכש. "כלל הזהב" הוא כי המפרט יכלול "כל פרט המצוי בידיעת המציע, העשוי להיות חשוב למחזיק סביר השוקל היענות להצעה על פיו".
הצעת רכש רגילה
כלומר, כל הצעת רכש, שלא ניתן לסווגה לאף אחת משתי הקטגוריות האחרות, היא הצעת רכש רגילה. לכאורה, את אותן תוצאות של הצעת רכש רגילה ניתן להשיג על ידי רכישה פשוטה של מניות במהלך המסחר השוטף בבורסה. אולם, קיימים מצבים בהם כדאי לבצע את הרכישה בדרך של הצעת רכש. מצב אחד כזה הוא כאשר המניות אינן סחירות ביותר (לדוגמה, נמצאות ברשימת השימור של הבורסה) וקשה או בלתי אפשרי לאסוף אותן לאורך זמן בעסקאות בורסה רגילות. מצב נוסף, בו ייתכן ויהיה צורך בהצעת רכש רגילה, הוא כאשר הרוכש מבקש לקנות מניות רבות בבת אחת והזרמת פקודות מסחר עלולה להקפיץ את מחירן או לשנות את דינמיקת ההיצע והביקוש בהן בדרך אחרת שאינה רצויה לרוכש. מצב שלישי, בו נפוצה הצעת רכש רגילה, הוא לשם רכישה עצמית של מניות.
כדי שתחולת דיני הצעת הרכש לא תהיה רחבה מדי, נקבע שהצעה ל-5% או פחות מההון העומד של החברה או מסדרת נייר הערך הנרכש, במשך לפחות 6 חודשים, לא תיחשב להצעת רכש רגילה. מצד שני, ייתכן ופירוש הדבר הוא שרכישה מחוץ לבורסה של יותר מ-5% במשך פחות מ-6 חודשים תחייב הצעת רכש רגילה.
הצעת רכש מיוחדת
בניגוד להצעת רכש רגילה, הן הצעת הרכש המיוחדת והן הצעת הרכש המלאה מוסדרות בעיקר בחוק החברות ולא בתקנות ניירות ערך. זאת, מכיוון שהן נתפסות כעניין מהותי בדיני החברות: הצעות אלה נוגעות לליבת התחום של מיזוגים ורכישות. בשני סוגים אלו של הצעת רכש, השליטה בחברה (או אף הבעלות בכל מניותיה) מחליפה ידיים. ההסדרים המשפטיים בנוגע לסוגים אלו של הצעת רכש מבקשים להגן על אינטרסים שונים (בעיקר של בעלי המניות הניצעים) המוטלים לקלחת באירוע הדרמטי של רכישת חברה.
הצעת רכש מיוחדת היא "רכישה של דבוקת שליטה או שליטה" בחברה ציבורית. על פי חוק, לא ניתן לבצע רכישה כזו אלא בדרך של הצעת רכש מיוחדת. כלומר, אדם אינו רשאי "לאסוף" מניות במסחר השוטף בבורסה ולהפוך כך לבעל שליטה. עם זאת, ייתכנו מצבים בהם אדם יהפוך לבעל שליטה שלא בעקבות הצעת רכש, אם המניות המקנות שליטה הוקצו לו בשוק הראשוני (על ידי החברה עצמה) או אם הוא רוכש אותן מבעל שליטה קיים.
הצעת הרכש המיוחדת מבחינה בין שני מצבים של רכישת שליטה: רכישה של "דבוקת שליטה", שהיא הגעה לאחזקה של 25% או יותר מהמניות בחברה, לעומת הגעה לאחזקה של מעל ל-45% מהמניות. המצב הראשון מתקיים רק אם אין בחברה בעל דבוקת שליטה אחר (מי שלו 25% או יותר מהמניות). אם אין אדם כזה, נדרשת הצעת רכש מיוחדת כבר כדי להגיע ל-25%. אם יש בעל דבוקה אחר, הרוכש החדש יכול (אף אם התחיל מ-0%) לאסוף מניות בבורסה, ללא כל הצעת רכש, תוך שהוא מגיע לאחזקה של 45%. בשלב זה, אם שואף הרוכש להמשיך ולהגדיל את אחזקתו, הוא נכנס למצב השני – הגעה לאחזקה של מעל 45%. כעת בודקים האם יש בחברה בעל מניות אחר המחזיק ביותר מ-45%. אם יש כזה, הרוכש יכול להמשיך ולרכוש מניות ללא הצעת רכש. אלא שמצב כזה (שני בעלי מניות שלכל אחד מהם יותר מ-45%) יתקיים רק באופן נדיר בחברה ציבורית הנסחרת בישראל, שכן כללי הבורסה דורשים שלפחות 15% מהמניות יהיו בידי הציבור. לפיכך, בפועל, כמעט בכל מקרה בו אדם מבקש להגיע לאחזקה של יותר מ-45%, לא יהיה בעל מניות אחר המחזיק בשיעור כזה ותקום החובה להצעת רכש מיוחדת.
לצד ההוראות שפורטו לעיל, הצעת רכש מיוחדת מפעילה מספר מנגנונים נוספים. אף על פי שהעסקה היא בין מציע ובעלי מניות (כלומר, נושאי המשרה בחברה אינם נוטלים בה חלק, בניגוד למצב במיזוג), דירקטוריון חברת המטרה נדרש לחוות את דעתו בדבר כדאיות העסקה לבעלי המניות; הדירקטוריון יכול גם שלא לעשות כן, אם הוא מדווח על הסיבה להימנעותו. חובה נוספת, המוטלת על הדירקטורים ונושאי המשרה האחרים בחברת היעד, היא שלא להכשיל את הצעת הרכש (אף לפני שהוגשה, בשלב בו היא רק "צפויה"). נושאי משרה עשויים לנקוט בטקטיקות התגוננות שונות כאשר הם מזהים סיכון להשתלטות עוינת – הצעת רכש שלאחריה בעל השליטה החדש יחליף את ההנהלה ונושאי המשרה. אלו צפויים לשאוף לשמור על כיסאם, אך החוק קובע שאין הם רשאים לעשות כן על חשבון בעלי המניות הניצעים. המקרה היחיד בו רשאים נושאי המשרה להכשיל הצעת רכש מיוחדת הוא כאשר הם פועלים בתום לב ויש להם יסוד סביר להניח שהכשלת ההצעה היא לטובת החברה. כלל נוסף החל בהצעת רכש מיוחדת הוא דרישת הרוב: יותר מ-50% מהמניות שהשיבו להצעה (בחיוב או בשלילה) צריכות להשיב בחיוב. אם הושג שיעור פחות מכך, ההצעה כולה תיכשל ולא ירכשו אף מניותיהם של אלו שהסכימו. ב"הצבעה" זו, לא נספרים קולותיהם של ניצעים שהם בעלי שליטה במציע, בעלי דבוקת שליטה בחברת המטרה או מי מטעמם. עוד מנגנון החל בהצעת רכש מיוחדת הוא זכותם של ניצעים, שלא השיבו להצעה או שהשיבו בשלילה, להסכים לה בדיעבד. לפיכך, אם התבדה ה"הימור" שנטלו בדבר כישלון הצעת הרכש, אין הם חייבים "להישאר בחברה" תחת בעל השליטה שלו הם מתנגדים. הם רשאים למכור לו את מניותיהם, עד ארבעה ימים לאחר מועד הקיבול האחרון, כאילו הסכימו מלכתחילה להצעת הרכש. לבסוף, קובע החוק כי הצעת רכש מיוחדת לא תתקבל, אלא אם כמות המניות שנרכשו בה היא לפחות 5% מההון המצביע. לדוגמה, אם המציע החזיק ב-44% לפני ההצעה וסך המניות שהסכימו למכור לו הוא 4% נוספים, לכאורה הושגו 48% – מעל המחסום של 45%. אולם, החוק סבור כי אותם 4%, שעברו בהצעת הרכש, הם שיעור נמוך מכדי שיכריע את זהות השולט בחברה. במקרה כזה, הצעת הרכש כולה תיכשל.
המנגנונים המפורטים לעיל מיועדים להתמודד עם האפקט הכפול של שינוי השליטה בחברה: הכלכלי והממשלי. בצד הכלכלי, בעלי המניות הניצעים נתפסים כמי שזכאים ל"פרמיית שליטה". מניות המקנות שליטה שוות יותר משיעור אחזקה שאין בכוחו לכוון את ענייני החברה. לפיכך, מי שמוכר את בלוק מניות השליטה (גם אם מדובר במוכרים רבים ושונים מקרב הציבור) זכאי למחיר גבוה יותר בעבורן, בהשוואה למחיר השוק שלפני שינוי השליטה. אין מאפשרים למציע (הרוכש) לאסוף מניות במחיר השוק בבורסה, אלא מחייבים אותו להתייצב מול בעלי המניות, להודיע להם שבכוונתו לרכוש את השליטה ולשלם להם את הפרמיה שהם דורשים בעדה. בצד הממשלי, הצעת הרכש המיוחדת דומה לאירועים אחרים בתחום הדמוקרטיה התאגידית, כמו ההצבעה באספה הכללית. שינוי השליטה בחברה נתפס כאירוע גורלי, העשוי לשנות את עתידה העסקי (לדוגמה, הרוכש החדש עשוי לקבוע שהחברה תעבור לעסוק בתחום אחר מזה שפעלה בו עד כה). לכן, מוודאים שלבעלי המניות עצמם יש אמירה בעניין. לכך מיועדים הכללים שלפיהם נדרש רוב של יותר מ-50% מהניצעים שהשיבו להצעה, נדרש כי לפחות 5% מהמניות ירכשו כדי שההצעה תתקבל וכיוצא בזה.
הצעת רכש מיוחדת בחברה שבה בעלי מניות כרתו הסכם לשיתוף פעולה
בכל הנוגע להחזקה בניירות ערך, מאמץ חוק החברות את כללי חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968 (להלן: חוק ניירות ערך). על מנת שתתקיים החזקה משותפתבין בעלי מניות בחברה, צריכים להתקיים, ביחד ולחוד, התנאים הבאים: (א) הסכם (בכתב או בעל פה) בין שני בעלי מניות או יותר בחברה, הכולל שיתוף פעולה בהחזקה או ברכישה של ניירות ערך בחברהו-(ב) שיתוף הפעולה הכלול בהסכם הוא בקשר להפעלת אמצעי השליטה הגלומים במניות החברה, כגון זכויות ההצבעה באסיפות הכלליות של החברה או זכות למנות דירקטורים, למעט הסכם המקנה זכויות מיעוט . לא קיימת רשימה סגורה של סוגי הסכמים אשר יוצרים "החזקה משותפת" במניות של חברה ובחינת שיתוף הפעולה המוסדרת בהסכם בין בעלי מניות לצורך קביעת קיומה של החזקה משותפת תיעשה בהתאם לנסיבות כל מקרה.אין חולק על כך, כי הסכם לשיתוף פעולה בין בעלי מניות בחברה בקשר להצבעותיהם בחברה הופך את הצדדים לו למחזיקים ביחד במניות אותה חברה. עד לאחרונה, הדעה הרווחת הייתה, כי אם בין בעלי מניות קיים הסכם ההופך אותם למחזיקים יחד, הרי שלעניין חובת פרסום הצעת רכש תבחן החזקתם המצרפית במניות החברה. לעניין זה, על פי החלטת רשות ניירות ערך משנת 2001 – התקשרות בהסכם הצבעה, היוצר לראשונה שליטה בחברה ציבורית, אינה אפשרית, אלא בדרך של הצעת רכש מיוחדת.. עם זאת, ביוני 2012 ניתן פסק דינו של בית המשפט העליון בפרשת דקסיה.בית המשפט העליון קבע בפסק דין דקסיה, כי "אין חולק כי הסכם לשיתוף פעולה מלא, בו מסכימים הצדדים להצביע באופן זהה בכל ההחלטות המצויות על סדר יומה של החברה, הופך את הצדדים לו למחזיקים במשותף במניות – כעין מחזיק בודד. אף על פי כן, טרם הותוו בפסיקה קווים מנחים ברורים באשר לעצמת שיתוף הפעולה המינימלית הנדרשת כדי לגבש "החזקה ביחד עם אחרים". על כן, נקבע עוד בפסק דין דקסיה, כי "ככלל, רוכש שליטה מחויב לפנות לכל בעלי המניות בהצעת רכש אלא אם החברה דיווחה במפורש לציבור כי אדם מסוים או קבוצת אנשים שפועלים במשותף, מחזיקים ביותר מ – 25% או 45% מזכויות ההצבעה בחברה. כלל זה מקנה ודאות ויציבות לכל הצדדים הנוגעים בדבר – הן רוכש השליטה הן בעלי מניות המיעוט הזקוקים למידע נגיש ושקוף שיאפשר להם לדעת אם רכישת שליטה בחברה זו תיעשה בעתיד בדרך של הצעת רכש מיוחדת אם לאו".
הצעת רכש מלאה
כאשר חברות נסחרות בבורסה לניירות ערך, קיימת ציפייה שלבעלי המניות מהציבור תהיה השפעה כלשהי על ענייניהן, דרך זכויות ההצבעה הגלומות במניות. גם כאשר יש בעל שליטה בחברה, עדיין קיים כוח מסוים בידי בעלי מניות המיעוט. אולם, כאשר שיעור האחזקה של בעל השליטה מגיע לרמה גבוהה במיוחד, מניחים כי למיעוט לא תהיה שום השפעה יעילה. בעל השליטה יכוון את החברה ללא כל דעה נפרדת מזו שלו. בנסיבות כאלו, בעלי מניות המיעוט מחזיקים רק בזכות כלכלית (דיווידנדים) אך לא בזכות ממשלית. בהיעדר השפעה על ענייני החברה, גם הזכויות הכלכליות עשויות להיפגע, משבעל השליטה יעשה בחברה כבתוך שלו. הדבר נוגד את רעיון ה"ציבוריות" של החברה. לכן, החוק קובע שאדם אחד לא רשאי להחזיק בשיעור גבוה מאוד מחברה ציבורית. אם הוא חפץ לשמור על החזקתו, עליו לרכוש את החברה כולה ולהפוך אותה לפרטית. בישראל, אותו שיעור הוא מעל 90% מהמניות. אם אדם הגיע להחזקה של 90% בדיוק, הוא אינו יכול לרכוש עוד מניה אלא בדרך של הצעת רכש מלאה, שתביא אותו להחזקה של 100% מהמניות. לא ניתן להיות הבעלים של בין 90% ו-100%.
בהקשר של הצעת רכש מלאה, החוק מאפשר הליך מיוחד: סעד ההערכה. כל מי שהיה ניצע בהצעת רכש מלאה יכול להגיש לבית המשפט בקשה לקבוע שהתמורה עבור המניות הייתה פחותה משוויין ההוגן. אם בית המשפט יקבע כך, המציע יחויב לשלם לניצעים את ההפרש בין השווי ההוגן ותמורת הצעת הרכש. ההפרש עשוי לנבוע מהערכה שגויה של השווי העתידי של החברה, שהוא לרוב גבוה משווי השוק הנוכחי שלה. לכן, שווי החברה בהצעת הרכש יקבע גם לפי תזרים הרווחים העתידי שלה. "פעולת ההערכה תעשה על פי שווייה של החברה כעסק חי (going concern value). הגיונו של עיקרון זה נעוץ בתפיסה, כי שווי חברה חיה ונושמת עולה על סך נכסיה הקיימים. בהנחה המתבקשת, כי בעלי מניות המיעוט היו נכונים להוסיף ולהחזיק בהשקעתם בחברה אלמלא הרכישה, הערכת מניותיהם על פי שוויין היחסי בעסק החי מעניקה להם את התמורה הכספית שוות הערך לרווחים שיכלו להיות מנת חלקם אילו מניותיהם לא היו נלקחות מהם." הצורך לאפשר את סעד ההערכה דווקא לאחר הצעת רכש מלאה נובע מה"לחץ למכור" המופעל על הניצעים: אם לא ימכרו את מניותיהם למציע במחיר שנקבע במפרט, הם עלולים להישאר בגדר מיעוט קטן מאוד בחברה. לכן, סבורים כי קיימת נטייה להיענות בחיוב להצעת הרכש, גם אם הוצע מחיר נמוך מדי. כמו כן, אלמנט המכירה הכפויה עשוי להביא למצב בו בעלי מניות נפרדו מהחזקתם, בניגוד לרצונם, במחיר שהיה מתחת לשווי ההוגן. ניתן להגיש את הבקשה לסעד ההערכה בדרך של תובענה ייצוגית.
מובן שלאחר שהצעת רכש מלאה מתקבלת, החברה הופכת מחברה ציבורית לחברה פרטית, שהרי היא אינה עונה עוד להגדרה של חברה ציבורית – אין בעלי מניות מהציבור. חוק החברות אף קובע זאת בפירוש. מניות מעל לשיעור של 90% שנרכשו שלא על דרך הצעת רכש מלאה יהפכו למניות רדומות.
כפי שצוין לעיל, דיני הצעת הרכש החקוקים מחילים עצמם על מניות ולא על אג"ח. עם זאת, קיים בדין הישראלי הסדר המאפשר לרכוש ולמחוק מהמסחר את כל סוגי ניירות הערך של חברה שהצעת רכש מלאה התקבלה לגביה. הדבר רצוי במקרים בהם החברה רשמה בבורסה גם מניות וגם אג"ח, כאשר לאחר הצעת הרכש המלאה, בעלי החברה החדשים מבקשים להתנתק כליל מהזירה הבורסאית ומהחובות (לפי חוק החברות וחוק ניירות ערך) החלים על חברות פרטיות שני"ע שלהן נסחרים בבורסה. ההסדר קובע כי אם התקבלה הצעת רכש מלאה והמציע הגיש גם הצעת רכש לכלל ניירות הערך של אותה חברה, אזי יחולו ההוראות בדבר רכישה כפויה של יתרת ניירות הערך ובדבר סעד ההערכה, כפי שהן בהסדר הרגיל של הצעת רכש מלאה למניות. לדוגמה, אם לאחר השלמת הצעת רכש מלאה (למניות), עדיין רשומה למסחר סדרה של 1,000,000 איגרות חוב של אותה חברה, המציע יכול להגיש הצעת רכש לגביהן ואם בעלי 950,000 מאיגרות החוב קיבלו את ההצעה, גם 5% הנותרים יגיעו לידי המציע והאג"ח ימחקו מהמסחר.
הצעת רכש חליפין
הצעת רכש חליפין היא "הצעת רכש אשר התמורה המוצעת בה, כולה או מקצתה, היא בניירות ערך, בתעודות התחייבות או שטרי הון אשר להצעתם נדרש תשקיף". מרבית הצעות הרכש נעשות תמורת מזומן, אך בהצעת רכש חליפין התמורה היא בניירות ערך. על כן, היא מהווה שילוב של הצעת רכש ושל הנפקה. יכול שהמציע עצמו יהיה זה שהנפיק את ניירות הערך המהווים את התמורה ויכול שהם יהיו ני"ע שהנפיק תאגיד אחר ונמצאים בבעלות המציע. על הצעת רכש חליפין חלים רוב ככל הדינים הנוגעים להנפקה. התשקיף הנדרש בהנפקה מהווה חלק ממפרט הצעת הרכש.
הצעת רכש חליפין הפכה פופולרית בישראל לביצוע ארגון מחדש של חובות: החברה המציעה רוכשת אג"ח שהיא-עצמה הנפיקה בעבר ומשלמת את התמורה בצורת איגרות חוב חדשות, שיש להן לרוב מועד פרעון מאוחר יותר. עם זאת, הצעת רכש חליפין רלוונטית גם בהצעה מיוחדת או מלאה למניות, כאשר החברה הרוכשת אינה חפצה לשלם במזומן ובמקום זאת מנפיקה ממניותיה-שלה לבעלי המניות של חברת המטרה.
חלופות להצעת רכש
כאשר חברה מבקשת לרכוש חברה אחרת, היא יכולה לעשות כן בדרך של הצעת רכש מלאה. אולם, כפי שניתן לראות לעיל, הדין מטיל מגבלות וקשיים רבי-משקל בכל שלבי הצעת הרכש. הקושי העיקרי נוגע לרוב הנדרש (95%) מכלל בעלי המניות בחברה כדי ש-100% ממניותיה יגיעו לידי המציע. לכן, בשנים האחרונות, חברות רבות פנו למנגנון חלופי, העוקף כליל את הצעת הרכש: המיזוג המשולש ההופכי. במיזוג נדרש רוב קטן בהרבה (יותר מ-50% מהמשתתפים בהצבעה) מבין בעלי המניות הנוכחיים של החברה הנרכשת. המיזוג המשולש ההופכי קיים בארצות הברית זה זמן רב, אך לאחר חקיקת חוק החברות שררה אי-ודאות באשר לשאלה האם ניתן לעשות בו שימוש בישראל. זו נפתרה כאשר בית המשפט המחוזי בתל אביב קבע שהדין אכן מתיר לעקוף את הצעת הרכש המלאה ולבצע במקומה מיזוג משולש הופכי. הבעיה בכך היא שעם עקיפת הצעת הרכש, נעקפים גם המנגנונים שבדיני הצעת הרכש המיועדים להגן על בעלי המניות הניצעים, בעיקר מפני רכישת מניותיהם במחיר נמוך מדי (סעד ההערכה).
Just a Dream (שיר של קארי אנדרווד)
Just a Dream (בעברית: רק חלום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Carnival Ride. השיר יצא לאור ב-21 ביולי 2008, על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי גורדי סמפסון, סטיב מקיואן והילרי לינדזי והופק על ידי מארק ברייט. השיר מעין בלדה, המגובה בגיטרה אקוסטית, מערכת תופים, גיטרת בס וכלי מיתר. השיר מדבר על מישהי בת 18 שהולכת לכנסייה בשמלת הכלה שלה. עם זאת, ככל שהשיר ממשיך, מתגלה שהיא למעשה הולכת להלוויה של בעלה, שהיה חייל שנהרג בפעולה.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-26 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. השיר זכה בשני פרסי ה-Country Universe Reader's Choice, בטקס שהתקיים בשנת 2009, בקטגוריות "הווידאו קליפ של השנה" ו-"סינגל השנה".
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-16 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2008.
פיטר בוס
פיטר בוס (בהולנדית: Peter Bosz; נולד ב-21 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר הולנדי ומאמן פ.ס.וו. איינדהובן בהווה.
קריירת משחק
בוס נולד באפלדורן ושיחק בנערותו בקבוצות קטנות מהעיר. את הקריירה המקצוענית שלו התחיל במדי ויטסה ארנהם בשנת 1981. בעונת 1984–1985 הוא הושאל בחזרה לקבוצת AGOVV אפלדורן שמשחקת בליגה החובבנית, וב-1985 עבר לשחק ב-RKC ואלוויק. ב-1988 עבר לצרפת ושיחק בקבוצה ספורטינג טולון. ב-1991 חזר להולנד ושיחק בקבוצת הצמרת פיינורד עד 1996. ב-1996 עזב את פיינורד ורשם תקופות קצרות באיצ'יהארה היפנית, הנזה רוסטוק הגרמנית ונאק ברדה ההולנדית. הוא רשם 8 הופעות בנבחרת הולנד ונכלל בסגל הנבחרת ביורו 1992. ב-1999 פרש ממשחק.
קריירת אימון
בינואר 2000 החל את קריירת האימון שלו בהולנד, שוב ב-AGOVV אפלדורן מעיר הולדתו ששיחקה אז בליגה החובבנית השנייה: הופטקלאס. ב-2002 זכה איתה באליפות הליגה הזו ועבר לאמן את דה חראפסחאפ המקצוענית. בין 2004 ל-2006 אימן את הראקלס אלמלו ואף זכה איתה באליפות הליגה השנייה והעפלה לליגה הראשונה. ב-2006 החל לשמש כמנהל ספורטיבי בפיינורד, תפקיד בו החזיק עד 2009. ב-2010 חזר לעמדת המאמן בהראקלס עד לשנת 2013. בין 2013 ל-2016 אימן את ויטסה ארנהם ובתחילת ינואר 2016 חתם במכבי תל אביב. את העונה סיים ללא תואר, כולל הפסד 0–1 בגמר הגביע למכבי חיפה. בתום העונה, הודיע בוס על עזיבתו לאייאקס.
בעונת 2016/2017 הוביל בוס את אייאקס לגמר הליגה האירופית בו הפסידה בתוצאה 0–2 למנצ'סטר יונייטד. את הליגה ההולנדית סיימה אייאקס במקום השני, כשבמאזנה נקודה פחות מפיינורד, שזכתה באליפות.
ב-6 ביוני 2017 מונה בוס למשרת המאמן בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. ב-10 בדצמבר 2017 פוטר מתפקידו. ב-23 בדצמבר 2018 מונה למאמן באייר לברקוזן. ב-23 במרץ 2021 פוטר בוס מתפקידו.
ב-29 במאי 2021 מונה למאמנה של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. ב-9 באוקטובר 2022 פוטר מתפקידו.
ב-12 ביוני 2023 מונה למאמן פ.ס.וו. איינדהובן. ב-4 באוגוסט זכה עם הקבוצה בתואר ראשון, מגן יוהאן קרויף, לאחר ניצחון 0–1 על פיינורד.
כמאמן
'''פ.ס.וו. איינדהובן'''
קרל יוזף בגס
קרל יוזף בגס (בגרמנית: Carl Joseph Begas; 30 בספטמבר 1794 – 24 בנובמבר 1854), היה צייר גרמני. נחשב לאביה של שושלת אמנים המשתרעת על פני כמה דורות ועיצב את האמנות הגרמנית בין רומנטיקה לריאליזם.
קורות חייו
משפחת בגס הגיעה במקור מבלגיה. ניתן היה לזהות אותם באזור היינסברג מאז המאה ה -17. קרל יוזף בגס היה ילדם השלישי של עורך הדין פרנץ אנטון בגס ואשתו סוזן הופשטט. בגס בילה את ילדותו בבית סבו וסבתו ליד דרממן. כשהמשפחה עברה לקלן בשנת 1802, הוא קיבל את הכשרתו האמנותית הראשונה שם מהשרטט והצייר המיניאטורי פרנץ כץ (1782–1851) ומאוחר יותר בליציאום בבון עם קלמנס אוגוסט פיליפארט (1751–1825). בשנת 1813 החל את הכשרתו בפריז אצל אנטואן-ז'אן גרו ואצל יוהאן פיטר ווייר, שלימים הפך לאדריכל העיר קלן. כאן בשנת 1814 מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי. הבחין בו ותמך בו בעבודות ובמענקים.
בגס שהה בפריז עד 1821. בעבודתו הראשונה הוא עסק אך ורק בנושאים נוצריים. בציור "ישו בהר הזיתים" שרכש המלך עבור כנסיית חיל המצב בברלין, הוא שילב אלמנטים של בית הספר הצרפתי עם רישום קפדני של האמנים הגרמנים הוותיקים וההולנדים. כישרונו כצייר פורטרטים היה מפותח כבר בשלב מוקדם זה.
במסעו לאיטליה בין השנים 1822–1825, שהתאפשר באמצעות מלגה, הצטרף לקבוצת הציירים של תנועת הנצרתיים. באיטליה הוא התחיל גם לחתום על הציורים בשם הגרמני בגס במקום בגאסה.
בשנת 1825 התיישב לצמיתות בברלין והתחתן עם וילהלמין בוק, בתו של בונה הארמונות בברלין, יוהאן לודוויג בוק. ביתו והסטודיו של בגס היו במהרה מקום מפגש של החברה הגבוהה בברלין. בגס התקבל לאקדמיה לאמנויות בברלין במהלך המסע לאיטליה, ובשנת 1826 הוא מונה לפרופסור באקדמיה. הוא לימד עד מותו בשנת 1854.
בתחום ההיסטוריה וציור הז'אנר, כמו גם בציורי המזכרות והדיוקנאות שלו, בגס ידע כיצד לתאם בין ההשפעות השונות של לימודיו האמנותיים בפריז וברומא ובכך לתרום באופן חלוצי לפיתוח הציור הברלינאי בין רומנטיקה לריאליזם. בסביבות 1828, בהשפעת בית הספר לציור בדיסלדורף, הוא עבר שינוי סגנוני זמני ויצר יותר עבודות עם אזכורים ספרותיים או היסטוריים, כמו הציור של היינריך הרביעי בקנוסה (1836). אך בגס חזר לצייר דיוקנאות, בין היתר מסיבות כלכליות.
עם כינון פרס המסדר פור לה מריט הוזמן בגס בשנת 1843 לתאר את הזוכים במדליות, בהם הפסלים כריסטיאן דניאל ראוך ויוהאן גוטפריד שדו, הפילולוג יעקב גרים ואלכסנדר פון הומבולדט.
בשנת 1846 מינה פרידריך וילהלם הרביעי את בגס לצייר החצר המלכותית הפרוסית.
בגס נפטר בגיל 60 לאחר שחזר משהייה ברומא.
ארבעה בניו נכנסו למקצוע האמנות וקיבלו את הדחפים האמנותיים המוקדמים שלהם בסטודיו של אביהם: הפסלים ריינהולד בגס וקרל בגס הצעיר והציירים אוסקר בגס ואדלברט בגס. שלושה מהם – אוסקר, שהחליף את אביו כפורטרט וצייר ז'אנר, ריינהולד וקרל לימים עבדו גם בבית המלוכה הפרוסי ובמשפחת הוהנצולרן.
דינאן (בלגיה)
דינאן (בצרפתית: Dinant) היא עיר הממוקמת על הנהר מז במחוז נאמור באזור ולוניה שבבלגיה.
היסטוריה
לאורך השנים חשף המיקום האסטרטגי על הנהר את העיר לקרבות ולביזה. ב-1466 דוכס בורגונדיה פיליפ השלישי "הטוב" ובנו, שארל "האמיץ", הענישו את מורדי דינאן, השליכו 800 מאזרחי העיר לתוך הנהר, והעלו את העיר בלהבות.
דינאן של ימי הביניים התמחתה בעבודות מתכת, וייצרה סחורות מוגמרות עשויות תערובת של כסף ונחושת קלל, ובהן פמוטות, קערות מנחה ופריטים אחרים לשימוש המזבח הנוצרי, שנמכרו בעמק המז ובחבל הריין שבגרמניה, וכונו בשם "דינאנטרי".
אתר התיירות העיקרי של העיר הוא כנסיית הקולג' של נוטרדאם, שנבנתה מחדש בסגנון גותי, אחרי שמפולת סלעים מן הצוק הנמצא בקרבתה החריבה את הכנסייה הרומנסקית ב-1227. מעל הכנסייה מתנשא מבצר מן המאה ה-11 המשקיף על עמק המז. ב-1530 בישוף העיר ליאז' בנה מחדש את המבצר. ב-1703 הצרפתים החריבו אותו. המבצר קיבל את צורתו הנוכחית, עם 408 מדרגות עשויות אבני סלע מסותתות, ב-1821 בתקופת הממלכה המאוחדת של הולנד.
אחד מבני העיר המפורסמים הוא אדולף סאקס, שהמציא את הסקסופון בשנות הארבעים של המאה ה-19.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה, כבשו הגרמנים ב-15 באוגוסט 1914 את מבצר דינאן, אך זמן קצר לאחר מכן גורשו במתקפת נגד של כוחות צרפתיים. בלילה שבין 21-22 באוגוסט פשטו הגרמנים לדינאן, בפשיטה שהסתבכה ועלתה ב-19 הרוגים ו-117 פצועים. הגרמנים בכעסם הוציאו להורג שבעה אזרחים ושרפו 15-20 בתים בהאשימם את האוכלוסייה בירי על כוחותיהם. ב-23 באוגוסט 1914 תקפו כוחות צבא הקיסרות הגרמנית שוב את דינאן וטבחו 674 אזרחים בלתי חמושים, בטבח הגדול ביותר שנעשה על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה.
נכון ל-1 בינואר 2005 מנתה העיר 12,907 תושבים. שטח העיר 99.80 קמ"ר. צפיפות: 128.33 תושבים לקמ"ר.
סנאי קרקע ארקטי
סנאי קרקע ארקטי (שם מדעי: Spermophilus parryii) הוא מין של מכרסם מבמשפחת הסנאיים המצוי באזור הארקטי.
אורכו של הסנאי הארקטי 40 ס"מ ומשקלו הממוצע 750 גרם כשהזכרים גדולים בערך ב-100 גרם מהנקבות. הם בעלי פרווה אפורה עם פנים, בטן וגפיים זהובים-בהירים והזנב כהה. לסנאי פנים קצרות ואוזניים קטנות והזנב שמוט ולא מורם למעלה כמו שאר הסנאים.
הסנאי חי באזור הארקטי שבין צפון קנדה ועד לקולומביה הבריטית ולדרום הטריטוריות הצפון-מערביות. הוא מצוי גם ברחבי אלסקה ובסיביר. תפוצתו היא בעיקר באזורי טונדרה.
הסנאי ישן במחילות בחורף ומתעורר באביב. הוא ניזון מגרגרים, זרעים ופירות שונים אותם הוא אוכל כדי להתפטם לקראת החורף. הוא מכין לעצמו מזווה במאורה מכוסת העלים ובה הוא מסתתר.
הסנאי הוא גם טרף חשוב לרוב החיות הארקטיות. הוא נטרף על ידי שועל אדום, שועל שלג, שונר, זאב, גרגרן, סמורים, דוב גריזלי, עיט זהוב ודורסי לילה.
תת-מינים:
ארון שוורץ
אֵרוֹן הִלל שווֹרץ (באנגלית: Aaron Swartz, 8 בנובמבר 1986, שיקגו, ארצות הברית – 11 בינואר 2013, ניו יורק, ארצות הברית) היה מתכנת, מסאי, פעיל אינטרנט, ופעיל פוליטי אמריקאי יהודי.
שוורץ נמנה עם מפתחי תקן הסינדיקציה לתוכן אינטרנט RSS, תשתית יישומי הרשת web.py, וטכנולוגיית תוכן בשם Infogami, אשר לימים שולבה באתר החדשות החברתי Reddit, בעסקה שהקנתה לו שותפות בחברה. כמו כן, תרם שוורץ לפיתוח תקנים שונים הקשורים לנתונים מקושרים (Linked Data) ולשימושים סמנטיים ברשת האינטרנט, בין היתר תוך שיתוף פעולה עם טים ברנרס-לי. בנוסף, פעל שוורץ להגברת מעורבות אזרחית ופוליטית בארצות הברית. בשנת 2010 הפך עמית מחקר במרכז ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד, בראשות לורנס לסיג. שוורץ יסד את האתר Demand Progress, שהוביל את המחאה נגד הצעת החוק האמריקאית SOPA, ובשנותיו האחרונות עבד עבור קבוצות אקטיביזם בשם Rootstrikers ו-Avaaz.
ב-6 בינואר 2011 נעצר על ידי סוכנים פדרליים ונחקר בחשד להורדה שיטתית של עותקים דיגיטליים של מאמרים אקדמיים מאתר JSTOR. שוורץ התנגד למדיניות של JSTOR לפיה שולמו תמלוגים למו"לים ולא למחברים, מתוך דמי המנוי שגובה האתר עבור גישה למאמרים. שוורץ גרס כי גביית התשלום מצד JSTOR מונעת מהציבור הרחב גישה ליצירה אקדמית אשר ממומנת ברובה על ידי הציבור מלכתחילה. הממשל האמריקאי פתח נגדו בהליכים פליליים.
ב-11 בינואר 2013 נמצא שוורץ תלוי ומת בדירתו בברוקלין שבניו יורק.
קורות חיים
ארון שוורץ נולד בשיקגו, בן בכור להורים ממוצא יהודי, סוזן ורוברט שוורץ. אביו יסד חברת תוכנה, ושוורץ גדל בסביבה עתירת מחשבים, תכנות, גישה לאינטרנט, והושפע מתרבות האינטרנט. בגיל 13, זכה בפרס ארסדיג'יטה (ArsDigita), תחרות לצעירים שיצרו "אתרים מועילים, חינוכיים, ושיתופיים, ללא מטרות רווח". הפרס כלל ביקור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ופגישות עם מובילי טכנולוגיה ותקינה ברשת. בגיל 14 השתתף שוורץ בקבוצת העבודה שתכננה את תקן RSS 1.0 אשר מסדיר סינדיקציה של תוכן ברשת.
שוורץ השתתף בקבוצת העבודה של ארגון ה-W3C (World Wide Web Consortium) שפיתחה את התקן RDF לתיאור משאבים סמנטיים בטכנולוגיית נתונים מקושרים (Linked Data). שוורץ חיבר מסמך RFC מספר 3870, שמגדיר "סוג תוכן" (content-type) מיוחד לביטוי RDF כניב XML.
שוורץ תרם משמעותית לשיפורים ושינויים בשפת הסימון Markdown של ג'ון גרובר (John Gruber), המשמשת לביטוי תיעוד ומסמכים אחרים בצורה נגישה לאדם ולמחשב כאחד.
אינפוגאמי ורדיט
בשנת 2004 החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אך עזב במהלך שנת הלימודים הראשונה והקים חברת הזנק בשם "אינפוגאמי" (Infogami), במימון קבוצת המשקיעים Y Combinator מייסודו של פול גרהם. אינפוגאמי פיתחה סביבת יישומים על גבי ויקי ושפת פייתון, ושוורץ שחרר תשתית יישומי רשת עבור שפת פייתון בשם web.py. בעצת המשקיעים, חבר שוורץ למייסדי אתר רֵדִיט (Reddit), ושילב את טכנולוגיית אינפוגאמי באתר החדשות הצעיר. לאחר שנרכשה רדיט על ידי חברת קונדה נאסט בשלהי שנת 2006, עבר שוורץ לעבוד עבור אתר וויירד (Wired), שהוא בבעלות קונדה נאסט, אך התבקש להתפטר לאחר זמן קצר.
בשנת 2007 יצר שוורץ, יחד עם סיימון קארסטנסן (Simon Carstensen), שירות רשת בשם Jottit, שמציע יצירה קלה של דפי אינטרנט במתכונת ויקי.
בשנים 2010 - 2011 שימש עמית מחקר במכון ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד.
אקטיביזם
שוורץ נמנה עם מייסדי קבוצת Demand Progress, אשר מעודדת אזרחים לפעול ברשת באופנים שונים, בהם יצירת קשר עם נבחרי ציבור אמריקאים, הפעלת לחץ על בעלי הון אשר מממנים מאמצי חקיקה או פעילות אחרת, והגברת מודעות לנושאים חברתיים ופוליטיים. באחרית דבר שחיבר שוורץ לרומן "Homeland" מאת קורי דוקטורוב, כתב: "זה אמיתי. הכלים הללו עומדים לרשות כל אדם עם די מוטיבציה וכישרון: אבל זה יצליח רק אם תשתתפו [...] עכשיו תורכם לשנות את השיטה [...] אמרו לי איך אוכל לעזור לכם."
SOPA
שוורץ היה מעורב במאבק למניעת חקיקת החוק SOPA בבית הנבחרים של ארצות הברית, חוק שמטרתו הייתה להילחם בהפרת זכויות יוצרים באינטרנט, אך זכה לקיתונות של ביקורת על כך שהיה מקנה כוח רב מדי לממשלת ארצות הברית לסגור אתרי רשת ללא הליך ראוי אף אם רק הואשמו בהפרת זכויות יוצרים. לאחר שהצעת החוק הזו נמשכה, נשא שוורץ את הנאום הראשי בכנס F2C:Freedom to Connect 2012 בוושינגטון הבירה ב-21 במאי 2012. כותרת נאומו הייתה "כיצד עצרנו את SOPA", והוא הודיע לקהל: שוורץ הוסיף, "ניצחנו במאבק הזה כי כל אחד הפך את עצמו לגיבור סיפורו הוא. כל אחד לקח על עצמו אישית להציל את החירות החיונית הזו." הוא התייחס לסדרה של מחאות נגד הצעת החוק, מחאות שתוארו על ידי ארגון זכויות הגולשים Electronic Frontier Foundation כגדולות ביותר בתולדות האינטרנט - למעלה מ-115 אלף אתרים שינו את דפיהם במחאה.