cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HC-128
תיאור הצופן
ישנן 6 פונקציות עזר בצופן. הפונקציות f_1(x) ו-f_2(x) שאולות מפונקציות דומות שהן חלק מפונקציית התמצות של SHA-2. לצורך הפונקציה h_1(x) משתמשים בטבלה Q כתיבות החלפה (s-box) ועבור הפונקציה h_2(x) משתמשים בטבלה P. הפונקציות הן:
כאשר הוא מילה בגודל 32 סיביות והאלמנטים x_i הם ארבעת הבתים המרכיבים את המילה לפי סדר בתים קטן. כאשר בית אפס מייצג את החלק הפחות משמעותי של המילה.
תהליך אתחול
תהליך האתחול של הצופן כולל הרחבת וקטור האתחול והמפתח הסודי לשתי הטבלאות P ו-Q בדומה ל-SHA-256. ואז מריצים את הצופן 1024 צעדים בהם לא משתמשים בפלט הצופן כמפתח אלא הפלט מוזן בחזרה לעדכון אלמנטים בטבלאות. יהי וכן  כאשר כל K_i ו-IV_i בגודל 32 סיביות. משכפלים את המפתח ווקטור האתחול ארבע פעמים בניסוח פורמלי: K_{i+4}=K_i ו- עבור 0\le i<4. המפתח ווקטור האתחול מורחבים למערך עזר זמני W בגודל 1280 אלמנטים של 32 סיביות כדלהלן:
מעדכנים את הטבלאות כדלהלן: עבור i=0 עד 511 בצע:. מריצים את הצופן 1024 צעדים כדלהלן:
הצפנה ופענוח
הפלט הוא s_i. חוזרים על תהליך זה שוב ושוב עד שמתקבל זרם מפתח באורך הרצוי, עד לאורך מקסימלי של 2^{64} סיביות או 2^{59} מילים. לאחר מכן רצוי להחליף וקטור אתחול או מפתח.
ביטחון
פונקציות הפלט וההזנה של הצופן הן בעלי תכונת אי-ליניאריות גבוהה, לכן התקפת קורלציה והתקפה אלגברית אינן ישימות כנגד צופן זה. בנוסף הטבלאות מתעדכנות בזמן ריצה לכן קשה לפתח יחס ליניארי כלשהו בין הקלט לפלט של תיבות ההחלפה. מצב הצופן מכיל בסך הכול 32,778 סיביות, כך שהוא מכיל מחזוריות גבוהה למדי, אם כי קשה להעריכה במדויק. בממוצע מדובר על 2^{256} סיביות. כן המספר הגדול של מצבי צופן, מסכל התקפת איזון זמן/זיכרון/דטה כנגד צופן זרם.
אף על פי שפונקציית הפלט האי-ליניארית מדליפה מעט מידע בכל צעד, פונקציית ההזנה מבטיחה שלא ניתן יהיה לנצל מידע זה כדי לשחזר את המפתח הסודי. בשלב האתחול הושם דגש על פיזור טוב והשפעה של סיביות המפתח ווקטור האתחול על כל סיביות טבלאות המצב הפנימי, כדי למנוע התקפה דיפרנציאלית.
קוד לדוגמה
הערה: הפונקציה OneStep בשלב האתחול זהה למעט שתי שורות המסומנות בהערה, יש להחליף את השורות הללו בשורות שלפניהן ולקרוא לפונקציה בהתאם InitOneStep (הפונקציה הושמטה כאן מטעמי חסכון מקום).
הווילות הפלדיאניות בוונטו
הווילות הפלדיאניות בוונטו הן קבוצה של וילות הנמצאות במספר יישובים במחוז ונטו שבאיטליה, אשר נבנו בתקופת הרנסאנס האיטלקי על ידי האדריכל אנדראה פלדיו וכמה מתלמידיו. אונסק"ו הכירה באוסף המבנים יחד עם מרכזה ההיסטורי של העיר ויצ'נצה כאתר מורשת עולמית משנת 1994.
המושג "וילה" מתייחס לבתים כפריים מחוץ לעיר, בניגוד לבתי אצולה עירוניים. ברוב המקרים תוכננו על ידי האדריכל עבור משפחות העשירים הוונטיאניים שני בתים, אחד בכפר ואחד בעיר, ורוב הבתים העירוניים נמצאים במרכז ויצ'נצה. שמות האתרים נקראים על שם אותן משפחות בתוספת "וילה" או "פאלאצו" (ארמון) כאשר מדובר באתרים עירוניים.
המורשת התרבותית של אתרים אלו היא חדשנותם ופשטותם האדריכלית, אשר היוו נקודות ציון באדריכלות הרנסאנס והשפיעו רבות על התפתחות האדריכלות הפלדיאנית כמאתיים שנה לאחר מכן. חיקויים רבים לסגנון הווילות הפלדיאניות נבנו במאות ה-18 וה-19 ואפילו עד תחילת המאה ה-20 ברחבי בריטניה, אירלנד וצפון אמריקה.
הידועה ביותר מבין הווילות היא וילה קפרה "לה רוטונדה". היא תוכננה על ידי פלדיו והוא שהחל בבנייתה, והיא הושלמה על ידי האחים קפרה ב-1580, לאחר מותו של פלדיו.
רשימת הווילות
בנוסף למרכזה ההיסטורי של ויצ'נצה, להלן רשימת הווילות המוגדרות כחלק מהקבוצה:
אליפות אירופה בכדורסל 1957
אליפות אירופה בכדורסל 1957 הידועה גם בשם יורובאסקט 1957 היא האליפות העשירית שנערכה על ידי פיב"א אירופה. 16 נבחרות השתתפו בטורניר. הטורניר נערך בסופיה,בולגריה. באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם הרביעית בתולדותיה ובכך "החזירה" לעצמה את התואר שאבד לה שנתיים לפני כן. נבחרת ישראל לא השתתפה באליפות, בפעם השנייה ברציפות, שוב עקב חוסר במקורות מימון להשתתפותה.
שיטת המשחקים
16 הנבחרות הוגרלו לארבעה בתים בני 4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית הגמר שנערך בשיטת ליגה בת שמונה קבוצות. הראשונה בבית הגמר זכתה באליפות. הקבוצות שלא העפילו לבית הגמר שיחקו ביניהן בשיטת ליגה בת 8 קבוצות על המקומות 9-16.
סמסונג גלקסי פולד
סמסונג גלקסי פולד (באנגלית: Samsung Galaxy Fold) הוא סמארטפון מתקפל מבוסס אנדרואיד, המיוצר ומפותח על ידי סמסונג אלקטרוניקה, כחלק מסדרת Z של סמסונג גלקסי. הוא הושק ב-20 בפברואר 2019. הוא הסמארטפון מתקפל הראשון של סמסונג.
הכרזה והשקה
הגלקסי פולד נחשף ב-20 בפברואר 2019, באירוע שערכה בסן פרנסיסקו, לאחר הדלפות רבות בנוגע לפרטיו השונים. הטלפון הוכרז ביחד עם סדרת הגלקסי S10.
השקתו המתוכננת של המכשיר הייתה ב-26 באפריל באותה שנה בארצות הברית.
"וול סטריט ג'ורנל" דיווח ב-24 באפריל, יומיים לפני ההשקה המתוכננת, שענקית הטכנולוגיה החליטה לדחות את השקת הטלפון המתקפל בעקבות תלונות של עיתונאים על בעיות במסך לאחר שקיבלו לידיהם את המכשיר.
מסכים
הגלקסי פולד הוא טלפון מתקפל שלו שני מצבים: מצב פתוח - שבו נפתח המכשיר לגודל של מיני טאבלט עם מסך Dinamic AMOLED בגודל של 7.3 אינץ', ברזולוציה של 1,536×2,152 (+QXGA) ביחס תצוגה של 4.2:3, ובצפיפות פיקסלים של 420ppi. ומצב סגור, שבו המכשיר בצורת טלפון נייד רגיל עם מסך Super AMOLED בגודל של 4.6 אינץ' וברזולוציה של 840×1,960 ביחס תצוגה של21:9.
טעינה וסוללה
טעינת הטלפון מתבצעת באמצעות טעינה דרך מחבר USB-C או באמצעות טעינה אלחוטית. המכשיר תומך גם בטעינה אלחוטית הפוכה, מה שאומר שהמכשיר יכול להפוך למטען אלחוטי ולטעון מכשירים סלולריים אחרים (כגון: טלפונים סלולריים וטאבלטים) שתומכים בטכנולוגיית טעינה אלחוטית.
הסוללה מחולקת לשני חלקים שיושבים בתוך שני הפנאלים של המכשיר, וקיבולתה הכוללת היא 4380 אמפר שעה.
מערכת שבבים
בשונה מרוב מכשיריה, שבהם משולבת מערכת השבבים Exynos, המיוצרת על ידי סמסונג, במכשיר זה משולבת מערכת השבבים Snapdragon 855 מבית קוואלקום, שתומכת בקישוריות 5G ומיוצרת בתהליך 7 ננו-מטר. במערכת השבבים 8 ליבות שפועלות בשלוש שכבות עיבוד שונות: ליבת ביצועים Kyro 485 Gold שרצה בתדר מרבי של 2.84GHz, שלוש ליבות Kyro 485 Gold שרצות בתדר מרבי של 2.42GHz ו-4 ליבות Kyro 485 Silver שרצות בתדר מרבי של 1.8GHz.
אחסון
במכשיר יש זיכרון עבודה (RAM) בנפח של 12 ג'יגה בייט, ובנוסף לכך 512 ג'יגה בייט של אחסון. אין אפשרות להרחבת האחסון.
מצלמות
במכשיר פועלות 6 מצלמות שונות: 3 מאחורה, בכל המצבים (מקופל ופתוח), 1 מקדימה במצב מקופל, ושתיים נוספות מקדימה במצב פתוח.
שלוש המצלמות האחוריות הן גם שלוש המצלמות האחוריות בסדרת הגלקסי S10. החיישן הראשי, ברזולוציה של 12 מגה פיקסל, בעל מפתח צמצם משתנה של f/1.5/f2.4, תמיכה במייצב אופטי ועם פוקוס אוטומטי בטכנולוגיית Dual Pixel. לצידה נמצאת עדשת טלפוטו ברזולוציות של 12 מגה פיקסל שמאפשרת זום של עד פי 2, עם מפתח צמצם של f/2.4. חיישן הצילום האחרון במערך הצילום האחורי כולל רזולוציה של 16 מגה פיקסל, וזה מספק למשתמשים את האפשרות לצלם בזווית רחבה במיוחד דרך מפתח צמצם של f/2.2.
מצלמת הסלפי שמצלמת במצב מקופל מציעה רזולוציה של 10 מגה פיקסל, עם תמיכה בפוקוס אוטומטי בטכנולוגיית Dual Pixel ובמפתח צמצם של f/2.2.
למכשיר יש עוד שתי מצלמות סלפי כשהוא במצב פתוח: חישן 10 מגה פיקסל שתומך בפוקוס אוטומטי בטכנולוגיית Dual Pixel, עם מפתח צמצם של f/2.2 וצילום בזווית רגילה. וחיישן 8 מגה פיקסל שמספק את העומק בתמונה, ומאפשר צילומי פורטרט דרך מפתח צמצם של f/1.9.
ממשק ומערכת הפעלה
מערכת ההפעלה של המכשיר היא אנדרואיד 9.0. ממשק המכשיר הוא One UI מבית סמסונג.
מיי מולר
קריירה
מולר נולדה למשפחה יהודית בקנטיש טאון שבצפון לונדון להוריה מאט מולר וניקולה ג'קסון. יש לה אח תאום, סאם. סבה הוא יליד גרמניה שהצליח לברוח מגרמניה הנאצית בגיל 12, בטרם פרצה השואה.
בשנת 2007 כילדה, מולר הופיעה בקליפ גרייס קלי של מיקה.
ב-5 באפריל 2019, הוציאה מולר לאור את אלבום האולפן הראשון שלה, בשם פרק 1. בעקבות סיבוב ההופעות, היא הוציאה סינגל נוסף בשם "Therapist", אותו ביצעה בסיבוב ההופעות בטרם יציאתו. לצד יציאתו של "Therapist", הכריזה מולר גם על סיבוב ההופעות הלאומי הראשון שלה, בו הופיעה בחמש ערים ברחבי הממלכה המאוחדת. בספטמבר 2020, הודיעה מולר שהמיני אלבום השלישי שלה ייצא לאור ב-6 בנובמבר 2020 בשם ו No One Else, Not Even You.
בשנת 2021, מולר הופיעה כסולן אורח ב-"When You're Out", ההמשך של בילן טד ללהיט מספר 1 שלהם "Wellerman". היא הצטרפה לקולקטיב האמנים השוודי Neiked והראפר האמריקאי פולו ג'י בסינגל "Better Days", שיר שהיה כניסה חדשה במקום ה-57 במצעד בילבורד הוט 100 ב-30 באוקטובר, מאוחר יותר הגיע לשיאו במקום ה-23. "Better Days" זכה במצעד 40 שירי המיינסטרים בארצות הברית וגם התברג במצעד הסינגלים הבריטי, והגיע למיקום שיא כשהגיע למקום ה-32.
ב-27 באוקטובר 2022, מולר הוציאה לאור את הסינגל I Just Came To Dance.
ב-3 במרץ 2023, היא הוציאה סינגל בשיתוף פעולה עם סטפלון דון, קייטי בייסר וסיגלה בשם "Feels This Good". זמן קצר לאחר מכן יצא לאור הסינגל "I Wrote A Song", וב-9 במרץ נחשף שעמו תייצג את בריטניה בתחרות אירוויזיון 2023 שיתקיים במדינתה בעיר ליברפול בחודש מאי.
אנדי
אנדי (באנגלית: Andi Mack) היא סדרת דרמה קומית לילדים ונוער שנוצרה על ידי טרי מינסקי. בסדרה מככבים פייטון אליזבת' לי, ג'ושוע ראש, סופיה ויילי, אשר אנג'ל, ליאן באוודן ולורן טום. הסדרה החלה לשדר בארצות הברית החל מה-7 באפריל 2017 ובישראל החלה את שידוריה ב-1 ביוני 2017. הסדרה סיימה את שידוריה ב-26 ביולי 2019 לאחר 3 עונות.
הפקה
פיתוח הסדרה החל ב-2015 כאשר נשיא ערוצי דיסני העולמיים שכנע את טרי מינסקי ליצור עוד סדרה לערוץ דיסני. מינסקי יצרה ב-2001 את הסדרה "ליזי מקגוויר" אבל היא בתחילה לא רצתה ליצור עוד סדרה המבוססת על נערה מתבגרת. לבסוף היא מצאה השראה ממאמרו של ג'ק ניקולסון אשר גודל על ידי סבתו אך סבר כי היא אימו ואימו התחזתה לאחותו הגדולה. צילומי הסדרה בסולט לייק סיטי החלו בספטמבר 2016 והסתיימו בדצמבר 2016.
לפני בכורת הסדרה, הפרק הראשון של הסדרה היה זמין באפליקציית ערוץ דיסני, ערוץ דיסני על פי דרישה, ערוץ היוטיוב של ערוץ דיסני, iTunes ו-Google Play ב-10 במרץ 2017 והפרק השני היה זמין למנויי ערוץ דיסני על פי דרישה באותו היום. העונה הראשונה הייתה אמורה לכלול 13 פרקים, אך לבסוף התברר שהפרק האחרון של העונה אוחד עם הפרק הראשון של העונה השנייה לפרק כפול.
ב-25 במאי 2017, הסדרה חודשה לעונה שנייה. העונה השנייה עלתה לשידור בארצות הברית ב-27 באוקטובר 2017 וב-15 בפברואר 2018 בישראל. ב-25 באוקטובר 2017, "TVLine" חשף שבעונה השנייה סיירוס יתחיל להבין שיש לו רגשות כלפי ג'ונה, מה שהופך אותו לדמות ההומוסקסואלית הראשונה בערוץ דיסני. העונה סיימה את שידוריה בארצות הברית ב-13 באוגוסט 2018.
ב-19 בפברואר 2018, הסדרה חודשה לעונה שלישית שעלתה ב-8 באוקטובר 2018. ב-20 בינואר דיסני הוציאו הודעה על המשך העונה השנייה והוספת 12 פרקים שיעלו ביוני 2018
ב-24 באפריל 2019 הוכרז כי העונה השלישית היא העונה האחרונה לסדרה.
טיילת ארמון הנציב
טיילת ארמון הנְציב הוא כינוין של שלוש טיילות הממוקמות בדרום מזרח ירושלים.
הטיילות נמתחות משכונת אבו תור, לאורך קו הרכס של הר אצל דרך יער השלום וארמון הנציב, עד לשכונת נוף ציון. תוואי הטיילות סמוך לקו פרשת המים בין הים התיכון לים המלח על גבול מדבר יהודה. מהטיילות נשקף נוף פנורמי מרהיב על אגן העיר העתיקה, הר הזיתים, מדבר יהודה ואף חלקים ממערב העיר. מקור הכינוי של הטיילות הוא בשל סמיכותן לארמון הנְציב הבריטי שניצב על הר אצל.
שלוש הטיילות
הטיילת המכונה טיילת ארמון הנְציב מורכבת, למעשה, משלוש טיילות משנה, אשר נבנו אחת אחר השנייה, על ידי אדריכלים שונים. הטיילות מקושרות ביניהן פיזית, אך בנויות בסגנונות ארכיטקטוניים שונים: טיילת גבריאל שרובר, טיילת דניאל האז וטיילת ריצ'רד גולדמן.
טיילת שרובר
טיילת שרובר היא טיילת הממוקמת בין שכונת תלפיות מזרח לשכונת צפון תלפיות, מערבית לטיילת האז. הטיילת נבנתה ביוזמת הקרן לירושלים במימון "קרן גבריאל שרובר", וקרויה על שמו של גבריאל שרובר, בנה של הנדבנית גיטה שרובר. בנייתה החלה ב-1987, והיא נחנכה שנתיים לאחר מכן. הטיילת נבנתה על פי תוכניות של אדריכל הנוף שלמה אהרונסון. הטיילת ממוקמת בין קצה טיילת האז על רכס הר אצל בקרבת ארמון הנְציב לבין רחוב נעמי בשכונת אבו תור.
הטיילת אמורה לדמות שני עולמות שונים בו זמנית: האחד דמוי-מדבר וכפרי, ואילו השני עירוני ומתוחכם. המתח בין שני העולמות מתאפשר בין הקרבה לעיר מחד, והצמחייה והקרבה למדבר מאידך. לאורך הטיילת נבנו פרגולות המצלות על ספסלים הצופים לעבר יער השלום, הר הזיתים והרי מואב.
במרכז הטיילת נבנתה רחבה למופעים, ומולה ספסלי אבן. לצדי הרחבה מצויים חדרי הלבשה. בעת בניית הטיילת נטעו לאורכה שבעת המינים וכן למעלה מ-600 עצי זית, עצי חרוב ודובדבן. בנוסף, בטיילת אף שוחזר מוביל מים מימי בית שני שנועד להביא מים לירושלים מכיוון דרום.
פסגת איצ'רה
גובהה של הפסגה 2,600 מטרים מעל פני הים.
הפסגה נמצאת ברמת מאגלניק; ומשקיפה על קרחון אלן שמדרום - מערב לפסגה; ועל קרחון יאנג שמצפון - מזרח לפסגה.
טיילת ארמון הנציב
טיילת שרובר
טיילת שרובר היא אחת מארבע היצירות הארכיטקטוניות שנבחרו לייצג את ישראל בביאנלה של ונציה בשנת 1991.
פסגת איצ'רה
הפסגה ממוקמת 18.8 קילומטרים ממזרח להר אנדרסון; 4.21 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית להר גוזור; 9.78 קילומטרים דרומית-מערבית לפסגת זימורניצה; 15.18 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית להר בץ'; ו-5.93 קילומטרים צפונית - צפונית-מערבית מפסגת צ'פמן.
טיילת ארמון הנציב
טיילת האז
טיילת האז הממוקמת על הר אצל, בסמיכות לארמון הנציב, נשקפת אל עבר העיר העתיקה, הר הבית והר הזיתים. טיילת מישורית זו, המקבילה לרחוב דניאל ינובסקי, נמתחת לאורך 600 מטר וברוחב של כ-6 מטר, מטיילת שרובר לארמון הנְציב. בנייתה החלה ב-1984, והיא נחנכה בשנת 1987. הטיילת נבנתה כחלק מפיתוח כביש הגישה לארמון הנציב, במקום נזרקה פסולת בנייה והקרן לירושלים נרתמה לשיקום השטח. הטיילת נבנתה על פי תוכנית של אדריכלי הנוף שלמה אהרונסון, יהודית גרין ולורנס הלפרין, והייתה הטיילת הראשונה שנבנתה באזור זה. לימים, נבנתה ממערב לה טיילת שרובר וממזרח לה טיילת גולדמן. הטיילת קרויה על שם בני הזוג וולטר ואליס האז, מבעלי חברת לוי שטראוס ושות', שתרמו את הכסף להקמתה.
פסגת איצ'רה
מיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961. מיפוי מעודכן נערך בשנת 1988.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם היישוב איצ'רה שבמזרח בולגריה.
ציפורי נוצה (סרט, 1931)
ציפורי נוצה (באנגלית: Birds of a Feather) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, ה-16 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הסרט בוים על ידי ברט ג'ילט.
טיילת ארמון הנציב
טיילת האז
לטיילת, הבנויה בראש הרכס, צורה מישורית השומרת על צורת הרכס. הטיילת בנויה בצורה של אמת מים, ומזכירה אמות מים עתיקות שנמצאו באתר, וכן מבנה הטיילת נועד להוות משקל נגד לנוף החומות של העיר העתיקה. הטיילת מעוצבת בסגנון אר דקו מנדטורי התואם את מבנה ארמון הנציב הסמוך. בטיילת נבנו רחבה למופעים, בית קפה ומסעדה.
ציפורי נוצה (סרט, 1931)
עלילה
ברבורים שוחים, טווס מציג את נוצותיו בשחור-לבן מפואר, ברווז חולף צוחק, ציפורי שיר מגוונות מצייצות, נקר רודף אחרי זחל ומקהלת ינשופים קורנת. תרנגולת רודפת אחרי תולעים תוך שהיא מתעלמת מהגזע שלה עד שנץ מסתובב. כאשר הנץ לוכד אפרוח, העורבים יוצרים טייסת תקיפה.
טיילת ארמון הנציב
טיילת האז
באוקטובר 2013 גילה באקראי מנהל מחוז ירושלים של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל כי פרגולת מתכת חריגה בגודלה הוקמה בצמוד למסעדת המקום. זו פוגעת בנוף הנשקף מרחבת המצפור של הטיילת לכיוון העיר העתיקה. אישור הבנייה הוענק על ידי ועדת הרישוי העירונית. בנוסף, גודלה וגובהה של הפרגולה, שגרמו לסערה בקרב פעילי סביבה ובמועצה לשימור אתרי מורשת, אינם עומדים בקנה אחד עם שמירה על זכויות היוצרים של מתכנני המקום.
ציפורי נוצה (סרט, 1931)
עיבוד קומיקס
רצועת הקומיקס של סימפוניות טיפשיות יום ראשון הרצה עיבוד בן שלושה חודשים של ציפורי נוצה מ-11 במרץ עד 17 ביוני 1934.
טיילת ארמון הנציב
טיילת גולדמן
טיילת גולדמן היא המזרחית מטיילות רכס הר אצל שבמזרח ירושלים בתכנונו של לורנס (לארי) הלפרין. טיילת זו נמתחת מארמון הנציב, לכיוון מזרח, עד לכפר ג'בל מוכבר. הטיילת נבנתה על ידי תרומתו של ריצ'רד גולדמן, ונפתחה לקהל הרחב בשנת 2003. במקום מצויות חפירות ארכאולוגיות והתגלתה בקרבת הטיילת אמת מים מתקופת החשמונאים.
ציפורי נוצה (סרט, 1931)
ביקורת
וראייטי (15 באפריל 1931): "הנושא הזה סובל מדמיון רב מדי לסרטי הנפשה קודמים של סדרה זו ואחרים... החולשה הזו הופכת אותו לחומר מילוי עבור תוכניות הביניים ונקודות פחותות בלבד. זו תערובת של תנועות קצביות של עופות שונים."
טיילת ארמון הנציב
תוכניות פיתוח
ארגונים ירוקים מתנגדים ליוזמות תיירותיות שהוצגו לוועדה המקומית לתכנון ובנייה של ירושלים הנוגעות לפיתוח אזור הטיילת ובהם רכבל מטיילת גולדמן לטיילת שרובר, מגדל תצפית בגובה 135 מטר, ומתחם מלונות שיבנה לאורך רחוב ינובסקי.
ציפורי נוצה (סרט, 1931)
מדיה ביתית
הסרט הקצר הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפונית טיפשיות - קלאסיקות האנימציה המוזיקליות ההיסטוריות.
המלך דידידי
המלך דידידי (באנגלית King Dedede, ביפנית デデデ) הוא דמות בדיונית בסדרת המשחקים קירבי של חברת נינטנדו, שנוצרה על ידי מסאהירו סאקוראי ופותחה על ידי מעבדות HAL. דידידי הופיע לראשונה בשנת 1992 במשחק הווידאו Kirby's Dream Land כאנטגוניסט הראשי, וחזר לכל שאר המשחקים בסדרה חוץ מ-Kirby & the Amazing Mirror (2004) ו- (2015) Kirby and the Rainbow Curse. הוא גם הופיע בכמה ספרי קומיקס של קירבי, בסדרת האנימה משנת 2001 Kirby: Right Back at Ya!, ובמשחקים Super Smash Bros. Brawl, Super Smash Bros. for 3DS and Wii U ו-Super Smash Bros. Ultimate.
המלך דידידי הוא אויבו המושבע ובעל בריתו של קירבי, המתואר כ"פרנמי" (חבר וגם אויב) שלו. אף על פי שדידידי נלחם לעיתים קרובות נגד קירבי וממלאת את תפקידו של הנבל, על אופיו המוסרי היו דעות חלוקות של מבקרי משחקי וידאו; הוא מונע יותר על ידי תאוות בצע ואנוכיות מאשר זדוניות גמורה, עובד ברצון עם קירבי כדי להילחם ביחד באיומים גדולים יותר (כמו ב-Kirby 64: The Crystal Shards), וניתן לראות אותם קלים ונינוחים לפעמים (כמו במיני-משחקים שבהם דידידי מוצג כדמות הניתנת למשחק). יתר על כן, בחלק מתפקידיו כאנטגוניסט, הוא נשלט כנגד רצונו (כמו ב-Kirby's Dream Land 2 ו-Kirby's Dream Land 3) או מתגלה כגיבור במפתיע, כמו שבירת מוט הכוכב על מנת לשמור על האנשים של ארץ החלומות מוגנים במשחק Kirby's Adventure.
מאפיינים
המלך דידידי הוא ציפור עגולה וכחולה דמוית פינגווין המתלבשת במעיל אדום, מלכותי, עם חוטי פרווה לבנים והסמל האישי שלו, גרסה מסוגננת של ידו המכהה בסימן V, מובלט על גבו. הוא גם לובש כפפות צהובות, כובע גרב אדום דמוי כתר עם פרווה לבנה של פונפון, אבנט בצבע אדום וצהוב בצורת זיגזג וגופייה ללא שרוולים בצבע באף. פטיש העץ הענק של דידידי הוא נשק החתימה שלו, המתואר במשחקים מסוימים כבתכונות מיוחדות המובנות בתוכו, כמו מנוע סילון רב עוצמה, מסבי דיוק, ובמשחק Kirby: Triple Deluxe תותח לייזר נטען המשמש לירי לעבר מטרות מרחוק. על ראש פטישו מוטבע סימן צהוב בצורת כוכב על רקע אדום.
כמו קירבי, גם המלך דידידי יכול לשאוף חפצים ולירוק אותם בעוצמה אדירה, והוא יכול לשאוף אוויר בכמויות אדירות בבת אחת כדי לעוף. אולם בניגוד לקירבי, הוא אינו מסוגל לתפוס יכולות מאויבים שנשאבו. אנטגוניזם ותפקידו של המלך דידידי משתנים בין משחקים, החל מאנוכיות לתחרות ידידותית לעבודת צוות. עם זאת, ב-Kirby: Right Back at Ya! דידידי עושה ניסיונות מרובים להטיל אימה על תושבי עירו. לדוגמה, בפרק הראשון הוא קונה מפלצת דיונון שהורגת רבים מהכבשים של ראש העיר לן בלוסטגאס, אך מכחיש זאת.
בסדרת משחקי הווידאו קירבי
המלך דידידי מוצג בסדרה לראשונה כאנטגוניסט הראשי של המשחק Kirby's Dream Land (1992), בו הוא גונב את אספקת המזון של דרים לנד, מה שמניע את קירבי לצאת למסע לכיוון הטירה שלו ולהתעמת איתו. במשחק Kirby's Adventure משנת 1993 וחידושו משנת Kirby: Nightmare in Dream Land 2002, דידידי מפרק את מקל הכוכב, מקור כל החלומות, למספר חלקים, ומונע מתושבי ארץ החלומות לחלום. בנוסף לכך, דידידי מפקיד את חתיכות המקל בידי חבריו (הבוסים בהם קירבי נלחם במהלך המשחק) כדי שישמרו עליו. קירבי מנצח אותו, אך לא ידוע בפניו שהוא רק הבוס הלפני אחרון ושבר את מקל הכוכב כדי לשמור על סיוט, שהוא בעצם הנבל, אטום במזרקת החלומות. דידידי מסייע לקירבי להביס את סיוט ולהפסיק את מזימתו נגד ארץ החלומות. במשחק Kirby's Dream Land 2 (1995), דידידי מופיע כבוס הלפני אחרון, ונלחם בעודו נשלט על ידי ישות דמוית רוח המכונה "Dark Matter", הבוס הסופי האמיתי של המשחק. ב-Kirby Super Star (1996) דידידי משיב את תפקידו מארץ החלומות של קירבי במשחק "Dream Land", מופיע במיני-משחקים "מרוץ הגורמה" ו-"קירבי סמוראי", ונלחם לצד שאר הבוסים ב-"זירה". הוא מוחזק שוב על ידי Dark Matter ב-Kirby's Dream Land 3 משנת 1997, דידידי נלחם נגד קירבי בתור הבוס האחרון לפני האזור הסודי.
המלך דידידי מופיע גם במשחק Kirby 64: The Crystal Shards משנת 2000, ועוזר לקירבי באזורים מסוימים לאחר שקירבי שוב מציל אותו מ-Dark Matter. בנוסף, דידידי הוא דמות הניתנת למשחק בשלושת המיני-משחקים במשחק זה. מתמונות גרסת הבטא של המשחק עולה כי דידידי היה במקור דמות הניתנת למשחק מתחילתו. ב-Kirby Tilt 'n' Tumble (2001) דידידי גונב לעצמו את כל הכוכבים מהשמיים וקירבי צריך להילחם בו כדי להחזיר אותם. לאחר היעדרותו מ-Kirby and the Amazing Mirror (2004), המלך דידידי מופיע כבוס הראשון ב-Kirby Squeak Squad (2007) והוא זהה להופעתו במשחקים קודמים, למעט היכולת החדשה שלו לזמן Waddle Dees. ב-Kirby Super Star Ultra (2009), דידידי חוזר בסגנון המשחק שלו, נקמת המלך, שהוא ספין-אוף של משחק המשנה Revenge of Meta Knight. בכל פעם שדידידי מתחיל להילחם, הוא מסמל תואר חדש, Masked Dedede, כשהוא חובש מסכת כסף עם 3 קרניים, מחזיק פטיש חדש הכולל את היכולת לירות טילים ומסוגל להסתובב עם הפטיש במהירות גבוהה.
המלך דידידי מופיע גם במשחק Kirby's Return to Dream Land משנת 2011 כדמות הניתנת למשחק במצב רב-שחקן, לצד מטה נייט ובנדנה וודל די, ב-Kirby: Triple Deluxe (2014), המלך דידידי נלכד על ידי טרנזה, וקירבי רודף אחרי טרנזה כדי לחלץ אותו. בסוף המשחק טרנזה משתמש בכוחותיו כדי להפוך אותו ל"בובה על חוטים". עם סיום מצב הסיפור, מצב "דידידיטור" נפתח, ומאפשר לשחקנים לשחק במשחק כדידידי. טריפל דלוקס כולל גם מצב פלטפורמה מבוסס קצב, "Dedede's Drum Dash", בו ניתן לשחק רק כדידידי. Drum Dash Deluxe של דידידי, גרסה משופרת ועצמאית של "Dedede's Drum Dash" שיצא ב- Nintendo eShop, מציין את הופעת הבכורה של המלך דידידי בכיכובו במשחק שלו. הוא מופיע בסצנות ההתחלה והסיום של Kirby: Planet Robobot. דידידי חוזר בתור בוס (בשם דידידי השרירי, מכיוון שבקרב יש לו עלייה בשרירים וכוח), ודמות ניתנת למשחק ב-Kirby Star Allies.
המלך דידידי מופיע גם במספר משחקי ספין אוף בסדרה. הוא מופיע בתור הבוס הסופי ב-Kirby's Pinball Land משנת 1993. ב- Kirby's Avalanche משנת 1995, הוא מופיעה כיריב הסופי. הוא מופיע כבוס הבודד ב-Kirby's Dream Course (1995), יחד עם גרסה רובוטית שלו. במשחקKirby's Block Ball (1996) הוא בוס סופי נסתר. במשחק (1997) נדמה שדידידי מחקה את קירבי במהלך משחק המשנה "Round Clear", בו קירבי צריך לרוקן לחלוטין את נקודות הפגיעה שלו כדי לעבור לשלב הבא. בנוסף הייתה עוד גרסה למשחק שפורסמה רק ביפן בשנת 1998 והציגה אותו כבוס האחרון במצב סיפור קצר. הוא דמות הניתנת להשגה במשחקים Kirby Air Ride (2003) ו- Kirby :Canvas Curse (2005). המלך דידידי הוא בוס גם במשחקיםKirby's Epic Yarn (2010) ו-Kirby Mass Attack (2011). אף על פי שהוא נעדר מהסיפור המרכזי, המלך דידידי מופיע ב-Kirby and the Rainbow Curse (2015) כפסלון אספנות. המשחק תואם גם את האמיבו שלו, שקירבי יכול להשתמש בו לצורך עלייה זמנית בנקודות הפגיעה. ב-Kirby's Blowout Blast (2016), אף על פי שלא קיים סיפור, הוא מופיע כבוס הסופי. Masked Dedede מופיע כבוס הסיום הסודי, לאחר שסיים את המשחק עם כל גביעי הזהב.
הופעות נוספות
המלך דידידי הציג מספר הופעות מחוץ לסדרת משחקי הווידאו קירבי. הוא מופיע בכל עיבוד של קירבי מנגה; הראשון נכתב על ידי יושיקו סאקומה, ופורסם על ידי שוגקוקן במקור בשנת 1992, והאחרון הוא מאנגה יוקי קוואקאמי מ -2012 מאת שוגקוקן, Hoshi no Kirby: Pack to Daibaku Show. דידידי היא דמות ראשית ב-Kirby: Right Back at Ya!, בה הוא שליט ארץ החלומות שמנסה להביס את קירבי בכל מחיר, בדרך כלל על ידי הזמנת מפלצות מ-Nightmare Enterprises (NME). דידידי הוצג גם בסדרת משחקי הווידאו Super Smash Bros. בזמן שתוכנן במקור להכללה במשחק הראשון של הסדרה ובמשחק ההמשך שלה, הוא לא הופיע כדמות ניתנת למשחק עד ל- Super Smash Bros. BrawlSuper Smash Bros. Brawl (2008). הוא חזר כדמות הניתנת למשחק ב-  Super Smash Bros. BrawlSuper Smash Bros. for Nintendo 3DS and Wii U ושוב ב- Super Smash Bros. Ultimate. בניגוד לרוב הלוחמים במשקל כבד בסדרה, הקפיצות המרחפות שלו נותנות לו מרחק אנכי גדול באוויר.
ביקורת
מאז הופעתו הראשונה בארץ החלומות של קירבי, זכה המלך דידידי לקבלת פנים חיובית באופן כללי. GamesRadar כללו את דידידי ברשימת "'9 'אנשים רעים' במשחקי וידאו שהם לא ממש רעים בכלל", וציינו כי ב-Kirby: Nightmare in Dream Land,"הוא למעשה רק ביצע את הפשע כי הוא ידע שסיוט הצית את המזרקה ורצה למנוע ממנו להסתנן לחלומותיהם של אזרחי המדינה באמצעות כוח המוט." אף על פי שדידידי "היה היסטורית האויב העיקרי של כדור הצמר הוורוד", הקומפלקס הצהיר כי הפופולריות שלו עלתה בסופו של דבר על ידי מטה נייט.
ב -2007, IGN העלתה השערה נכונה כי דידידי יכול להופיע בסדרת המשחקים .Super Smash Bros, מכיוון ש"הוא הנבל הקלאסי החוזר ונשנה בסדרה קירבי", ויוצרו, מסאהירו סאקוראי, הוא גם מנהל המשחק. UGO Networks העירו כי הוא "מגניב" מכיוון שהוא "פינגווין מרושע עם כפפות." הם גם רשמו את המאבק נגד דידידי בKirby's Dream Land כקרב הבוס השביעי הקשה ביותר במשחקי וידאו ב"טופ 50" שלהם. המלך דידידי צוטט על ידי יאהו! קולות כאחת מחמש הדמויות המובילות ב-Super Smash Bros. Brawl.
חרדון מים
חרדון מים (שם מדעי: Hydrosaurus) הוא סוג של לטאות ממשפחת החרדוניים שבו 3 מינים החיים בדרום-מזרח אסיה וגינאה החדשה באזורים טרופיים. סוג זה הוא היחיד בתת-משפחה Hydrosaurinae. באנגלית הם מכונים "sailfin lizards", עקב מראה זנבם דמוי המפרש.
חרדונים אלה מזכירים במראם איגואניים או לבסיליסקיים יותר מרוב החרדונים המוכרים. הם מהגדולים שבמיני המשפחה והגדול שבהם, חרדון מים פפואני (Hydrosaurus amboinensis), מגיע לאורך 110 ס"מ. הם בעלי "כרבולת" עטורה על ראשם, רגליהם בעלות סנפירים וזנבם ארוך ובעל "מפרש", כשהנקבות קטנות ומקושטות פחות מהזכרים. מאפיינים אלה עוזרים להם לחיות באזורים הקרובים למקווי מים כמו בביצות, גדות נהר ועצי מנגרובים.
לטאות אלה הן אוכלות כל הניזונות מצמחייה, פירות, עלים ומבעלי חיים קטנים והם מחפשים את המזון הן על היבשה, על העצים ובתוך המים. חלק מהמינים נמצאים בסכנת הכחדה עקב פגיעה ביערות.
לאורה באסי
לאורה מריה קתרינה באסי (באיטלקית: Laura Maria Caterina Bassi; 31 באוקטובר 1711 – 20 בפברואר 1778) הייתה מדענית איטלקייה, האישה הראשונה בעולם שזכתה במשרה אוניברסיטאית בתחום המדעים. היא קיבלה תואר דוקטור במאי 1732, שהיה התואר האקדמי השלישי בלבד שהוענק מעולם לאשה על ידי אוניברסיטה אירופאית. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטה אירופאית, והראשונה לה הוצעה משרת הוראה באוניברסיטה באירופה.
ביוגרפיה
באסי נולדה בבולוניה למשפחה אמידה בשלהי 1711 (לתאריך הלידה המדויק שלה נתונות גרסאות אחדות, שונות מעט זו מזו). אביה, שהיה עורך דין, דאג לחינוכה באמצעות מורים פרטיים החל מגיל חמש. מגיל 13 עד גיל 20 למדה אצל גאטאנו טאקוני, רופא המשפחה ופרופסור באוניברסיטה בתחומי הביולוגיה והרפואה. בזמן זה לכדה את תשומת לבו של הקרדינל פרוספרו למברטיני, שעודד את עבודתה המדעית.
ב-17 באפריל 1732 התקיים אירוע ההגנה על התואר, ובמאי 1732 הוענק לה תואר דוקטור. ההגנה על התואר, טקס הענקת הדוקטורט וההרצאה הראשונה שהעבירה בבולוניה התקיימו בפאלאצו פבליקו, מבנה ממשל מרכזי. לאירועים אלה הוענקה חשיבות מיוחדת כאשר נכחו בהם "לא רק סטודנטים וסגל האוניברסיטה, אלא כובדו בנוכחותם של פוליטיקאים ואנשי דת בכירים מבולוניה, מהלגט האפיפיורי ולגט המשנה, הארכיבישוף של בולוניה, הגונפלונייר, זקני העיר, סנאטורים ומגיסטראטים, בנוסף נכחו בהם כל הגבירות של בולוניה והאצולה". נכבדי הקהילה של בולוניה הגיעו על מנת להתוודע להישגיה של באסי שזכתה בתואר הנכסף.
כדמות פוליטית הסנאט ציפה מבאסי להפגין נוכחות באירועים שונים. קרנבל האנטומיה, אירוע שכלל ניתוחים פומביים שהיה פתוח לקהל הרחב, היה אירוע בו ציפו ממנה להיות נוכחת מפני שנחשב באותה עת לאירוע מרכזי בחיים הציבוריים באוניברסיטה - אשר עורר את התעניינותם של מבקרים רבים זרים וחברי הקהילה המקומית. החל מ-1734 החלה באסי לבקר בקרנבל האנטומיה מדי שנה.
ב-1738 התחתנה באסי עם ג'וספה וראטי, דוקטור בפילוסופיה וברפואה, אותו הכירה באוניברסיטה. לזוג נולדו שמונה ילדים (ולפי גרסה אחרת: 12 ילדים), אך בדומה למשפחות רבות באותה תקופה רק חמישה מהם שרדו את גיל הילדות. בשל הזמן שהקדישה לטפל בילדים בבית, החלה להרצות מביתה על בסיס קבוע והגישה בקשה (שנענתה בחיוב) לאוניברסיטה להרחיב את תחומי אחריותה, ולהגדיל את משכורתה על מנת שתוכל לרכוש את הציוד המדעי הנדרש לה בכוחות עצמה.
אחד מהפטרונים המרכזיים שלה היה הקרדינל לורנצו למברטיני, שלימים נתמנה לאפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר, ועודד את עבודתה המדעית. הוא תמך בעקביות באוניברסיטת בולוניה והתערב לטובתה כאשר חברים אחרים במוסד ניסו להפריד בין באסי לבין שאר הפרופסורים. כאפיפיור הוא נחשב לליברלי, דגל בהפחתת הצנזורה וההגבלות על המחקר המדעי, מהם סבל גלילאו בזמנו, והוא תמך בנשים שבחרו ללמוד לימודי השכלה רחבה ומדעית, בהן מריה גאטנה אנייזי.
באסי התעניינה בעיקר בפיזיקה הניוטונית והעבירה קורסים בנושא במשך 28 שנים. היא הייתה אחת מהדמויות המרכזיות שהפיצו את רעיונותיו של ניוטון על פיזיקה ועל הפילוסופיה של הטבע באיטליה. באסי ערכה גם ניסויים משלה בכל תחומי הפיזיקה. על מנת ללמד את הפיזיקה הניוטונית ותורת החשמל של פרנקלין, נושאים שלא היו במוקד תוכנית הלימודים האוניברסיטאית באותה עת, העבירה באסי שיעורים פרטיים. במשך חייה היא חיברה 28 מאמרים, רובם בנושאי פיזיקה והידראוליקה. עם זאת היא לא כתבה ספרים והוציאה לאור רק ארבעה מהמאמרים שחיברה.
על אף שהותירה מאחוריה רק מספר מוגבל מעבודותיה המדעיות, חלק ניכר מהשפעתה המדעית מתבטא במכותביה הרבים שכללו אישים מפורסמים מרחבי אירופה, בהם הפילוסוף הצרפתי וולטר, פרנססקו אלגרוטי, הפיזיקאי רוג'ר בוסקוביץ', חוקר הטבע שארל בונה, ז'אן-אנטואן נולט, המשפטן האיטלקי צ'זארה בקאריה, האסטרונום פאולו פריזי והפיזיקאי אלסנדרו וולטה (ממציא הסוללה החשמלית). וולטר כתב לה פעם: "בלונדון אין באסי, והייתי הרבה יותר שמח להתקבל לאקדמיה שלך בבולוניה מאשר לזו האנגלית, על אף שיצא ממנה ניוטון". פרנססקו אלגרוטי חיבר מספר פואמות המתייחסות לטקסי קבלת התואר שלה.
אחד מקרובי משפחתה היה לאדזרו ספלנצאני, הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת בולוניה, אך ויתר על לימודים אלה לאחר זמן קצר ועבר ללמוד מדעים. חושבים כי משיכתו לתחום המדעי קשורה להשפעתה. הוא למד איתה פילוסופיה ומתמטיקה. לימים הפך ספלנצאני אחד מאבות המיקרוביולוגיה, ותרם רבות להפרכת תאוריית הבריאה הספונטנית.
ב-1745 ייסד למברטיני (האפיפיור בנדיקטוס ה-14) קבוצת עלית של 25 מלומדים שנודעו כבנדטיני ("בנדיקטים", על שמו). באסי לחצה להיכלל בקבוצה זו. אך בקשתה עוררה תגובות מעורבות בקרב שאר המלומדים. בסופו של דבר בנדיקטוס אכן מינה אותה – האשה היחידה בקבוצה.
בין 1746 ל-1777 היא העבירה דיסרטציה רשמית אחת מדי שנה. ב-1749 הציגה דיסרטציה על בעיית הגרביטציה.
במהלך שנות ה-60 באסי ובעלה עבדו ביחד על מחקר ניסויי בחשמל. מחקר זה עורר עניין באירופה ומשך סטודנטים מוכשרים כאבה נולט (Jean-Antoine Nollet, מגלה תהליך האוסמוזה) ואחרים להגיע לבולוניה וללמוד את תורת החשמל.
באסי נבחרה לחברה באגודות ספרותיות רבות וניהלה התכתבות ענפה עם האישים המפורסמים של התקופה. היא הכירה היטב הן את הספרות הקלאסית והן את מיטב הספרות של צרפת ואיטליה באותה תקופה.
ב-1776, בגיל 65, נתמנתה באסי לפרופסור ראשי בתחום הפיזיקה הניסויית על ידי המכון למדעים של בולוניה, כאשר בעלה שימש לה כעוזר מחקר והוראה. שנתיים לאחר מכן מתה, לאחר קריירה ממושכת ופורייה בתחום הפיזיקה, כשהיא מכשירה את הקרקע במידה רבה לנשים בחוגים האקדמיים.
עבודותיה
באסי פרסמה רק ארבע עבודות מחקר (בלטינית) במשך חייה:
הנצחה
לאחר מותה הוכן פסל שיש בדמותה שהוצב מעל חדר הימאים במכון.
מכתש בקוטר 31 ק"מ בנוגה נושא את שמה. כמו כן יחד קרויים על שמה בית ספר תיכון ורחוב בבולוניה.
ב-17 באפריל 2021 פרסם מנוע החיפוש של גוגל, דודל המנציח את פועלה.
חילופי משמרות
חילופי משמרות הוא טקס רשמי, בו קבוצת חיילים, הממלאת תפקיד של משמר טקסי במוסדות חשובים, מוחלפת בקבוצה אחרת של אותו משמר. לטקסים אלו, לעיתים קרובות, כוריאוגרפיה מוקפדת ומורכבת.
דנמרק
בארמון אמליאנבורג, משכן המלוכה בקופנהגן, חיילי המשמר המלכותי עומדים על המשמר 24 שעות ביממה. המשמר מתחלף בשעה 12:00 בצהריים כל יום. קיימים שלושה סוגי משמרות וטקסים שונים של חילופי משמרות:
צ'ילה
חילופי משמרות נערכים בארמון הנשיאות בסנטיאגו דה צ'ילה בימים אי-זוגיים. שתי יחידות רכובות מובילות תזמורת צועדת צבאית ואת המשמר החדש אל ככר שלפני הארמון, שם הם נפגשים עם המשמר העוזב. התזמורת מנגנת נעימות פטריוטיות ופופולריות ומשמר הכבוד בשער הראשי מחליף ברכות עם קציני שתי היחידות.
צ'כיה
במצודת פראג מוחלף המשמר בכל יום בצהריים.
קנדה
בחודשי הקיץ מבוצע כל יום טקס חילופי משמרות באחוזת רידו, בגבעת הפרלמנט ובאנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה באוטווה. כן נערכים בקיץ חילופי משמרות במצודת קוויבק.
רוסיה
לאורך כל השנה מתקיימים מדי יום טקס חילופי משמרות במתחם קבר החייל האלמוני מול חומות הקרמלין על ידי המשמר הנשיאותי.
סורת אל-חדיד
סורת אל-חדיד (בערבית: الحديد, "הברזל") היא סורה מספר 57 בקוראן, המונה 29 פסוקים.
שם הסורה נלקח מפסוק 25, בו נזכרת המילה "הברזל".
תוכן הסורה
לפי חלק מפרשני הקוראן, ניתן לחלק את התוכן של סורת אל-חדיד לשבעה חלקים, או שבעה נושאים:
The Works
The Works (בעברית: העבודות) הוא אלבומה ה-11 של להקת הרוק קווין, שיצא לאור בשנת 1984.
הפקה
האלבום "The Works" הוקלט באולפני "Record Planet" בלוס אנג'לס שבקליפורניה ובאולפני MusicLand במינכן, החל מאוגוסט 1983 ועד ינואר 1984.
תעשו מקום
תעשו מקום הוא האלבום החמישי של הראפר והמוזיקאי סגול 59. האלבום יצא לאור ב-2008 דרך התו השמיני ו-JDUB Records.
שירים בולטים באלבום הם "תעשו מקום", "לך קדימה", "איך היא רוקדת" ו "פינג פונג". האלבום יצא בחברת התקליטים הניו יורקית JDUB Records. בין המשתתפים באלבום: שאנן סטריט, לירון תאני, דן תורן, רוי אדרי, עמרי אנג'ל, אלפרבר 100% כותנה ונועה פארן. האלבום הופק בשלמותו על ידי יונתן גולדשטיין, פרט לשירים "אדמה, רוח וקאש" (אורי שוחט) ו"רוקדים ברחובות" (מארקי פאנק).
גאיוס לוקיליוס
גאיוס לוקיליוס (בלטינית: Gaius Lucilius; 180 לפנה"ס, קאמפאניה – 103 לפנה"ס, נאפולי) היה סאטיריקן רומי, שמוצאו ממשפחת פרשים אמידה. אחייניתו הייתה אמו של פומפיוס. ב-133 ו-134 לפנה"ס הוא שירת במלחמת נומנטיה. מפקדו היה פובליוס קורנליוס סקיפיו איימיליאנוס, שהיה בין חבריו הקרובים ביותר, גם כשהוא חזר לרומא. בשנותיו האחרונות הוא חי בנאפולי.
קריירה
הוא חיבר 30 ספרים, שקובצו לשלושה קבצים. הקובץ השני קדם כנראה לאחרים מבחינה כרונולוגית, וממנו נשתמרו רק מילים וקטעים בודדים. סה"כ נשתמרו מיצירתו של לוקילוס כ-1,380 חרוזים. לשונו הייתה תוקפנית, שנונה, אבל מעט מרושלת, ולא נקייה מתערובת יוונית. חרוזיו היו לקויים גם מבחינת המבנה, אך בשל היותו מקורי ורב-גוני הוא זכה להערכה רבה ברומא העתיקה והורטיוס ראה בו את רבו.
עלבון
עלבון התנהגותי
עלבון אינו בהכרח מילולי. כללי ההתנהגות קובעים גבולות, שאם נחצים יכולים להיות מעליבים. אורח המגיע לאירוע רשמי בלבוש לא הולם, עלול להעליב את המארח. לבוש צבאי מרושל, יתפרש בדרך כלל כעלבון לצבא ולמדיו. שימוש מכוון בסגנון דיבור מליצי, עלול להתפרש כעלבון. שריפת דגלים לאומיים, למשל, יכולה לשמש להעלבה (אך לעיתים גם לאמירה פוליטית).
עלבון מילולי
לעיתים קרובות משתמשים בניבולי פה כחלק מעלבון על מנת להגביר את הפגיעה הרגשית. חלקי גוף מסוימים יכולים להתפס כפחותי ערך; המילה במקרה זה יכולה לשמש לעלבון.
עלבונות עשויים להיות מכוונים כלפי מאפיינים שונים של האדם (כגון מראהו, רמת האינטליגנציה שלו, התנהגותו המוסרית, לקות שקיימת אצלו או מיומנותו בתחומים שונים), כלפי הרקע הדמוגרפי שלו (כגון עלבונות על רקע מגדרי, גזעני, מיני, משפחתי או דתי), ועוד.
עלבון סמוי
אמירה, מחמאה או התנצלות הנאמרים באופן מתמם או ציני וחווים בתוכם עלבון, לדוגמה התנצלות לאחר עלבון קודם: "אני מצטער, לא תיארתי לעצמי שניתן להעליב אותך". הדובר רומז שלא משנה מה יאמרו עליך, זה בטח לא יהיה עלבון עבורך. כך שההתנצלות היא בעצם עלבון נוסף. דוגמה נוספת יכולה להיות מחמאה, שבעצם מהווה עלבון, לדוגמה: "את נראית מצוין! עלית במשקל, ויפה לך שמנה".
תפיסת העלבון
סוציולוגים טוענים שעלבונות מצביעים לפעמים על הסקת מסקנות מוטעית על אופיים או המוטיבציה של אחרים. הגם שעלבונות הם נפוצים ונאמרים לעיתים בבדיחות הדעת, האקסיומה הבסיסית בסוציולוגיה גורסת ששימוש בסגנון דיבור מבזה יוצר טעות ביחוס על המוטיבציה של אדם. אנשי אקדמיה מסווגים את ההנחות המוטעות כטעות הייחוס הבסיסית.
תפיסה תרבותית
התפיסה של שפה מעליבה משתנה בין אנשים, ולעיתים תלויה בהקשר שבה נאמרה והאנשים המעורבים. לדוגמה תושבים אפרו-אמריקאים בארצות הברית, צאצאי העבדים, תופסים את השימוש במילה nigger בצורה מעורבת. חלקם משתמשים לעיתים במילה ככינוי מחוספס להבעת חיבה זה כלפי זה, אך מתרעמים כאשר אחרים, בעיקר מקבוצות אתניות אחרות, משתמשים בה בצורה מבזה. חלק מהאפרו-אמריקאים נעלבים מכל שימוש במילה, גם בין חברים, בטענה שהשימוש בה, גם כסימן לעוצמה, מהווה בעצם הפחתת ערך עצמית, ומשפילה באופן כללי את כלל האוכלוסייה האמריקאית אפריקאית. דוגמה נוספת היא השימוש (אפילו כבדיחה) בסטריאוטיפים, לדוגמה בדיחה על הקשר בין אדם ממוצא פרסי עם קמצנות, בין אדם ממוצא מרוקאי עם עצבנות או אדם ממוצא רומני עם גנבה.
התמודדות עם עלבון
העלבה עלולה ליצור אצל הנעלב "כעס" או טינה על המעליב הכורכת בחובה תגובת ה"תקוף", או לחלופין התכנסות פנימה המוגדרת כתגובת "ברח" ועשויה להכניסו לדיכאון.
בחז"ל שיבחו את הנעלב ואינו משיב, ואמרו: "הנעלבין ואינן עולבין, שומעין חרפתן ואינן משיבין, עושין מאהבה ושמחין ביסורין – עליהן הכתוב אומר ואהביו כצאת השמש בגברתו".
החוק וחופש הביטוי
מדינות ורשויות מקומיות רבות אוכפות איסורים כנגד גסות רוח, דיבור תוקפני או פוגעני ומשאירות לרשויות החוק את הסמכות להחליט מה נחשב עלבון ומה לא. בישראל חוק איסור לשון הרע עוסק בהגנת כבודו ושמו הטוב של אדם באמצעות הטלת איסור על פרסום ביטויים העלולים להשפילו ולבזותו. קובע איסור על העלבה בתנועות, במילים או במעשים של עובד הציבור בעת מילוי תפקידו. עם זאת עלבון המתבצע במסגרת סאטירה אומנותית, כגון רומן, סרט קולנוע או שיר יוגן בדרך כלל במסגרת חופש הביטוי.
פרשת מצורע
פָּרָשַׁת מְצֹרָע היא פרשת השבוע החמישית בספר ויקרא. הפרשה עוסקת כולה בדיני טומאה וטהרה, ויש הקוראים לה בלשון נקייה פרשת טהרות או פרשת זאת תהיה. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.
בשנים שאינן מעוברות קוראים את פרשת מצורע ביחד עם הפרשה שלפניה, פרשת תזריע. בשנים המעוברות שאינן מתחילות ביום חמישי, כלומר בשנים מסוג בחה, זחג, זשה, בשז וגכז, חלה פרשת מצורע בשבת שלפני פסח, שבת הגדול.
תוכן הפרשה
הפרשה עוסקת כולה בדיני טומאה וטהרה:
תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת מצורע יכולה לחול בתשעה תאריכים שונים.
יחד עם פרשת תזריע: בנפרד:
הפטרה
מפטירים ב, בסיפור על ארבעת המצורעים בעת המצור על העיר שומרון. התימנים והאיטלקים מתחילים ב, והספרדים והאשכנזים (וכן בנוסח רומניא) מתחילים ב; בכל המנהגים מסיימים ב, אך התימנים והאיטלקים מוסיפים גם את הפסוק ב.
אם השבת חלה בשבת הגדול מפטירים ברוב הקהילות בהפטרת שבת הגדול, "וערבה לה' מנחת יהודה וירושלים", אמנם בקצת קהילות קוראים הפטרה מיוחדת זו רק בערב פסח שחל בשבת, ואצל התימנים לא נוהגים לקרוא הפטרה זו כלל, ואם כן קוראים את ההפטרה הרגילה של הפרשה (ובנוסח רומניא הפטירו הפטרה זו דווקא בפרשת צו, ואם כן, כנראה הפטירו בהפטרה הרגילה בשבת הגדול שחל בפרשת מצורע).
אם השבת חלה בערב ראש חודש אייר, קוראים את הפטרת "מחר חודש".
צפור (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דוד שלזינגר
ביוגרפיה
שלז נולד בשם "דרקו" בעיר אוסייק ביוגוסלביה - כיום קרואטיה. כתינוק עלה לישראל יחד עם הוריו רבקה ואימרה שלזינגר ואחיו הגדול יוסף. עם עלייתם לישראל, התגוררה המשפחה לתקופה קצרה בקיבוץ שער העמקים ולאחר מכן עברה לגור בקריית עמל, שם שלז התגורר ולמד עד גיוסו לצבא. שלז נשוי, אב לשניים וסב לחמישה נכדים. מתגורר במושב גן חיים. דובר ארבע שפות: עברית, אנגלית, סרבו - קרואטית וגרמנית.
שלז הוא בוגר בית הספר הטכני של חיל האוויר. בחלקו הראשון של השירות הצבאי, שירת בבסיס רמת דוד במגוון תפקידים, ביניהם קצין חימוש לטייסות קרב ומפקד גף. תוך כדי השירות, השלים שלז תואר ראשון בהיסטוריה כללית וצבאית באוניברסיטת תל אביב במסגרת המכללה לפיקוד ומטה של צה"ל. בשנת 1988, עם חגיגות 40 שנה למדינת ישראל, סופח שלז למרכז ההסברה ושם עבד כבמאי בפרויקטים הקשורים בחיל האוויר. לאחר מכן עבר שלז לבסיס חיל האוויר לוד, שם שירת בתור מפקד יחידה. פרש מהקריירה הצבאית בשנת 1995 בדרגת סגן-אלוף (מיל').
תיאטרון
בילדותו בקריית עמל השתתף בחוגי תיאטרון ובגיל 12 למד ושיחק בתיאטרון הילדים והנוער של בית רוטשילד בחיפה. במהלך שירותו הצבאי היה חלק מצוות הווי של בסיס רמת דוד ובמקביל שיחק בתיאטרון צוותא בחיפה, שם נפגש בשנית עם מורו הראשון - ארד פדר, שלימים הפך ל"מנטור" שלו אשר ליווה אותו בהתפתחותו בתחום. עם סיום השירות הצבאי, נרשם שלז לבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים במגמת בימוי והוראת תיאטרון. סיים בהצלחה לימודי תעודה ולאחר הלימודים עבד בבתי ספר תיכונים במגמת תיאטרון. בתקופה זו, עמל על הקמת חברת ההפקות "שהם".
ב 1995 שלז הגה את הרעיון לעבוד עם גמלאים ולקדם תיאטרון קהילתי וחוגי דרמה עם בני הגיל השלישי. הוא פיתח מספר טכניקות לימוד ייחודיות לעבודה עם גמלאים. עבד ברחבי הארץ עם מבוגרים וגמלאים והעלה איתם הפקות רבות ומגוונות, כולל מחזות של חנוך לוין.
פרויקט תיאטרון ייחודי העוסק בהנצחת השואה מיסודה של א.ש.ל. ג'וינט ובניהולה של מגי גד. שלז עם עוד מספר מצומצם של במאים הוסמך על ידי א.ש.ל לניהול ובימוי פרויקטים חשובים אלה, וחבר אל הבמאית אביבית שקד לביצועם. מטרת הפרויקט היא לקדם מפגשים חינוכיים אשר עושים שימוש בתיאטרון ככלי תקשורת, הסברה וקירוב בין משתתפי התוכנית: ניצולי שואה אשר משתפים את סיפוריהם האישיים, ובני נוער אשר זוכים ללמוד ולשמוע ממקור ראשון את סיפורי השואה. בסיום התהליך המובנה והמודרך, מעלים משתתפי הפרויקט הצגת תיאטרון מסכמת.
בין עבודותיו במסגרת תיאטרון תיעודי להנצחת השואה בקהילה ביים את:
"שהם הפקות"
חברה להפקת אירועים המתמחה באירועים וטקסים רבי משתתפים משולבי תוכן ויזואלי, קיימת מאז 1995. בתחילת דרכה של "שהם הפקות", הקים שלז את תשתית התרבות בשוהם, אז יישוב צעיר. משם פנה להפקת חגי יובל ואירועים במסגרת צה"ל ומשרד הביטחון. במקביל החל להפיק אירועים, טקסים ומופעים ברשויות מקומיות, עיריות ומושבים, כגון נאות גולן, גבעת יואב, רמת צבי, כפר אז"ר, רעננה, כפר סבא. שלז למעשה עבד בכל רחבי הארץ, יחד עם יוחנן קלדי והגר אנוש, אשר היו מחלוצי הז'אנר של "החוויה האורקולית". כיום עובד בשיתוף פעולה עם הסופרת אורנה הדס, המבצעת תחקיר ותוכן, ועם אביעד פייקראש, שעושה את רוב התוכן ויזואלי המלווה את המופעים של שהם הפקות.
סילבי גולאר
סילבי גולאר (בצרפתית: Sylvie Goulard; נולדה ב-6 בדצמבר 1964) היא פוליטיקאית צרפתית שכיהנה כשרת ההגנה והכוחות המזוינים של צרפת ממאי 2017 ועד ה-20 ביוני באותה שנה, במסגרת ממשלתו של אדואר פיליפ, תחת הנשיא עמנואל מקרון. היא התפטרה מהממשלה עקב חקירת סיעתה הפרלמנטרית באיחוד האירופי בחשד למימון פסול של עוזרים על חשבון הפרלמנט, לצד מנהיג מפלגתה שכיהן כשר המשפטים, פרנסואה ביירו. לפני כן הייתה חברת הפרלמנט האירופי במסגרת מפלגת מרכז ופרו-אירופית מתונה, וב-2016 הצטרפה למפלגתו של מקרון, קדימה! (En Marche!). היא האישה השנייה לכהן כשרת ההגנה הצרפתית, לאחר מישל אליו-מארי. ירשה אותה בתפקיד פלורנס פרלי, מהמפלגה הסוציאליסטית.
היסטוריה
גולאר נולדה במרסיי.
עמדות
היא תומכת באיחוד האירופי ובנאט"ו ומחזיקה בעמדות ניציות נגד משטרו של ולדימיר פוטין.
חיים אישיים
גולאר נשואה ואם ל-3 ילדים.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1820
הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1820 היו הבחירות התשיעיות בארצות הברית. הן התרחשו החל מיום רביעי, 1 בנובמבר, עד ליום רביעי, 6 בדצמבר 1820. בחירות אלו היו הפעם השלישית והאחרונה בהיסטוריה של ארצות הברית בהן התקיימו בחירות נשיאותיות כאשר מועמד רץ לנשיאות ללא מתחרים אחרים (הפעמיים הקודמות היו הבחירות ב-1789 ו-1792 בהן ג'ורג' וושינגטון התמודד על הנשיאות בלי תחרות ממשית). הנשיא ג'יימס מונרו וסגן הנשיא דניאל טומפקינס נבחרו מחדש ללא מאמץ משמעותי וזכו בכל האלקטורים פרט לאחד. המפלגה הפדרליסטית כבר קרסה, ואמנם התמודדה כשהציעה את ריצ'רד סטוקסון כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, היא לא הצליחה להעמיד מועמד אחד לנשיאות. היא לא השתתפה שוב בבחירות. זאת הייתה הפעם האחרונה עד 2012 בה שלושה נשיאים נבחרו לכהונה ברצף (עת אובמה נבחר לכהונה שנייה, לאחר קלינטון ובוש הבן).
רקע
למרות המשך המערכת החד-מפלגתית (שידועה בתור "עידן הרגשות הטובים"), בעיות רציניות עמדו על הפרק בבחירות של 1820. האומה הייתה בהלך-רוח דיכאוני בגלל מיתון שפקד את ארצות הברית באותה תקופה (בהלת 1819), והרחבת העבדות אל הטריטוריות החדשות נעשתה למוקד של ויכוח בעם. למרות זאת, ג'יימס מונרו לא התמודד עם אופוזיציה רצינית בבחירתו, אך לא קיבל את כל הצבעות האלקטורים.
פנסילבניה, טנסי ומיסיסיפי שלחו אלקטור אחד פחות ממה שהיו צריכות, כי אלקטור אחד מכל מדינה מת. דבר זה גרם למיסיסיפי לשלוח רק שני אלקטורים, בעוד שכל מדינה זכאית לשלוח לפחות שלושה.
אלו היו הבחירות הראשונות של מיסיסיפי, אילינוי, אלבמה ומיזורי. מיזורי עדיין לא הייתה מדינה באופן רשמי והשתתפותה הייתה שנויה במחלוקת. רק ב-1836 השתתפו מדינות חדשות בבחירות, לאחר שארקנסו הצטרפה ב-1836 ומישיגן ב-1837 (אחרי ההצבעה, אבל לפני ספירת האלקטורים).
מועמדים דמוקרטים-רפובליקנים
בגלל שמועמדותו של מונרו לא הייתה בספק, מעטים טרחו להגיע לאספה המפלגתית באפריל. רק 40 צירים היו שם, ללא צירים ממדינות גדולות כמו וירג'יניה, פנסילבניה, קרוליינה הצפונית, מסצ'וסטס וניו ג'רזי. במקום לספור את הקולות לנשיאות, האספה החליטה לא לבצע הגשת מועמדות פורמלית. הצירים תמכו בכך פה אחד, ולכן הנשיא מונרו וסגן הנשיא דניאל טומפקינס הפכו למועמדים בפועל.
מסע הבחירות
לא היה מסע בחירות, כיוון שלא הייתה התנגדות למונרו ולתומפקינס.
ערעורים
ב-9 במרץ 1820, הקונגרס העביר חוק שדרש ממיזורי לכונן חוקה וליצור ממשלה מקומית. נאמר שכשמיזורי תיווצר, היא תצטרף לאיחוד כמדינה מן המניין. אולם כשהקונגרס התכנס בנובמבר, צירופה של מיזורי הפך לבעייתי. חלקו טען שמיזורי עשתה את המוטל עליה, וחלקו טען שחוקת מיזורי נוגדת את חוקת ארצות הברית.
כשהקונגרס נפגש כדי לספור את האלקטורים, הסכסוך הזה נמשך כבר חודשיים. נוצרה בעיה: אם הקונגרס יספור את קולותיה של מיזורי, היא תהפוך למדינה. ואם לא, היא לא תיחשב למדינה. כיוון שמונרו ממילא ניצח ולכן קולותיה של מיזורי לא שינו, הסנאט החליט ב-13 בפברואר 1821 שאם לא יערערו על כך, לא יספרו את קולותיה של מיזורי אלא אם הן ישפיעו על זהות הנשיא. נשיא הסנאט הכריז על התוצאות פעמיים, עם או בלי מיזורי.
לאחר ויכוח, ההחלטה עברה. למרות זאת, נציג ניו המפשייר התנגד לספירת קולותיה של מיזורי כיוון שעוד לא הפכה למדינה באופן רשמי. נציג וירג'יניה דרש שכן יספרו את קולות מיזורי. לאחר ויכוח, הסדר חזר רק כשהתוצאות הוקראו לפי החלטת הסנאט.
תוצאות
אף על פי שכל אחד מחבר האלקטורים היה מחויב למונרו, מספר פדרליסטים הצביעו לסגן נשיא פדרליסט. אפילו במסצ'וסטס, מדינה בה האלקטורים היו פדרליסטיים, הם תמכו במונרו.
רק אלקטור אחד (מניו המפשייר) הצביע נגד מונרו. טענו שניסה לשמור על מעמדו של ג'ורג' וושינגטון כנשיא היחיד שנבחר פה אחד, אולם למעשה הוא לא חיבב את מונרו.
נהר הרזדאן
הרזדאן (בארמנית: Հրազդան) הוא הנהר השני בגודלו בארמניה. מקורו בחלק הצפון-מערבי של ימת סוואן והוא זורם דרומה דרך מחוז קוטיאק ובירת ארמניה, ירוואן; האגם בתורו מוזן על ידי מספר נחלים. בערבות אררט הוא מתמזג עם נהר אראס, לאורך הגבול עם טורקיה. סדרה של מפעלים הידרו-חשמליים נבנו לאורך הנהר. מימיו משמשים להשקיה חקלאית.
שמות
הנהר נקרא אילדרוני באוררטו. אחר כך היה מוכר בשמו הטורקי זאנגו (בארמנית: Զանգու), זאנגה, זאנגי, או זנגי (באזרית: Zengi בטורקית: Zəngi).
גאוגרפיה
אגמי סוואן (להם 30 נהרות התורמים למימיהם), יחד עם נהר הרזדאן אשר מקורו באגמים, יחד יוצרים את "שטח הניהול סוואן-הרזדאן", אשר הוא אחד מתת-האגנים של האגנים קורה ואראקס של ארמניה. הנהר נובע מאגם בגובה של. הנהר אשר זורם מן האגם בכיוון דרום עובר דרך נקיק עמוק שם הוא נכנס לצד המערבי של ירוואן, ואז נשפך לתוך נהר אראס בצד הדרומי של העיר. המבנה הגאולוגי של ערוץ הנהר מורכב מזרמי לבה (בצורת בזלת) שנוצרו משלושה הרי געש ברכס גגהאם. משטחי הלבה מייצגים סביבות שהתקיימו בצורת אגמים, ערוצי נהרות ושטחי הצפה. הכרונולוגיה של הנוף של השכבה העליונה ביותר של שכבת הבזלת מצביעה על גיל של 200,000 שנים.
עולם החי
עולם החי בנהר כולל 33 מינים של chironomids ו-23 מינים של blackflies. 25 מינים של חסרי חוליות, הכולל שני מינים של רוטייפרה, 13 מינים של קלדוסרה, ו-10 מינים של copepods.
אדמונד
{{פירושונים|
Follow Your Fire
Follow Your Fire הוא סינגל של הלהקה האירית קודאליין. השיר יצא, על ידי בי-יוניק רקורדס, ב-23 במרץ 2018 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Politics of Living. השיר נכתב על ידי קודאליין, ג'וני מקדייד וסטיב מק והופק על ידי סטיב מק.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-56 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-23 במרץ 2018. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-29 מיליון פעמים.
ז'אן ניקולה
ז'אן ניקולה (אנגלית: Jean Nicolet ) (נולד 1598 - נפטר 1 בנובמבר 1642) היה סוחר פרוות צרפתי שנודע בזכות גילוייו וחקר אגם מישיגן, האי מקינאק, מפרץ גרין, והיותו האירופי הראשון שסייר באזור הנוכחי של מדינת ויסקונסין האמריקאית.
ראשית החיים
ניקולה נולד בשרבורג-אוקטוויל בצרפת, בנו של תומאס ניקולה, שהיה "שליח של המלך בין פריז לשרבורג", ומרגריט דה לאמר. הם היו חברים בכנסייה הרומית הקתולית. הוא היה ידיד ידוע של סמואל דה שמפליין ואתיין ברולה. הוא עבר לקנדה להשתתף בתוכניתו של שמפליין להכשרת צעירים צרפתים כחוקרים וסוחרים שיגורו בקרב הילידים באמריקה. הצרפתים פיתחו באזור את הסחר בפרוות.
הגעה לקוויבק
בשנת 1618 הגיע ניקולה לקוויבק להתאמן כמתורגמן עבור חברת המסחר - שהייתה מונופול בבעלות חברי האצולה הצרפתית. כשכיר, ז'אן ניקולה היה תומך נאמן של המערכת הכלכלית-פוליטית המלכותית שהתקיימה עד המהפכה הצרפתית.
כדי ללמוד את שפת המקום, ניקולה נשלח להתגורר עם האינדיאנים באי אלומט, יישוב ידידותי שנמצא לאורך ציר הסחר החשוב של נהר אוטווה. עם שובו לקוויבק בשנת 1620 הוטל עליו להתגורר בקרב תושבי אודאווה ואלגונקין באזור אגם ניפיסינג. במהלך שהותו בת תשע שנים הוא ניהל חנות וסחר עם העמים הילידים באזור.
היו לו קשר זוגי הדוק עם אחת מנשות ניפיסינג, ונולדה להם בת, אותה כינה את מדלן אפרוסין ניקולה. כשחזר ניקולה לקוויבק, הוא הביא עמו את בתו מדלן כדי לחנך אותה בין הצרפתים. ב־19 ביולי 1629, כאשר קוויבק נכבשה על ידי האחים קירק שהשתלטו עליה עבור אנגליה, ז'אן ניקולה נמלט עם בתו לשבט הורון. הוא פעל משם כנגד האינטרסים האנגלים עד להחזרת השלטון לצרפתים בקוויבק.
חקר ויסקונסין
ניקולה ידוע כאירופי הראשון שחקר את אגם מישיגן. בשנת 1634 הוא הפך לאירופאי הראשון שחקר את מה שתהפוך למדינת ויסקונסין. ז'אן ניקולה נחת ברד בנקס, ליד מפרץ גרין המודרני בוויסקונסין, בחיפוש אחר מעבר למזרח. הוא וחוקרים צרפתים אחרים נודעו במגעיהם עם האנשים המקומיים שנקראו הו-צ'ונק, שחיו לאורך חופים אלה. שם שכמה צרפתים תרגמו בטעות כ"אנשי הים ". בשפת הו צ'ונק, השם אומר שהם אנשים בעלי "קול גדול", מכיוון שהם האמינו ששפתם הייתה המקור למשפחת שפות שבטים נוספים. עקב הפרשנות של השם, ניקולה הסיק כי האנשים האלה היו חייבים להגיע מהאוקיינוס השקט או מקרבתו, והם ידעו על קשר ישיר עם סין.
ניקולה הפך לשגריר צרפת בקרב אנשי הו-צ'ונק. הוא לבש גלימות בצבע בהיר ונשא שני אקדחים כדי להדגיש את מעמדו וסמכותו. אנשי הו-צ'ונק העריכו את התצוגה הטקסית שלו. עם כמה מדריכי הו-צ'ונק, יצא ניקולה לנהר פוקס, והגיע דרכו לוויסקונסין. הוא שט במורדו של הנהר עד שהנהר החל להתרחב. הוא היה בטוח שהגיע לאוקיינוס. הוא עצר את התקדמותו וחזר לקוויבק כדי לדווח על גילויו של מעבר ל"ים הדרומי". הוא לא היה מודע לכך שהוא החמיץ ולא מצא את נהר המיסיסיפי העליון.