cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליס דור-כהן
כוריאוגרפיה וביצוע במסגרת להקת מחול 'בת שבע'
על פי "בעל זבוב", ספרו של ויליאם גולדינג. מוזיקה מאת שוש רייזמן. אליקים ירון, מעריב: "יצירה השואבת את השראתה מעולם-הילדות ושעיקרה הוא בתרגום המצוין של משחקי-ילדים לשפת תנועה עשירה ומקורית." היצירה הוזמנה על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות כחלק מקונצרט זיכרון לאלכסנדר אוריה בוסקוביץ'.
מחול אותו רקדו בתוך וסביב אדמת חמרה אדומה, שהוצבה על הבימה העגולה. הרקדנים התפלשו באדמה והעיפו אותה. דור-כהן רקדה עם יוסי תמים לצלילי מוזיקה של ג'רג' ליגטי ודמיטרי שוסטקוביץ'. גיורא מנור כתב בעל המשמר: "קטע משחקי משעשע ודינמי, המתאר בצורה קולעת את היחסים... שבין שני בני הזוג... באליס... יש משהו ילדותי ותמים, המצדיק את אווירת החלום והחולמניות שבדואט."
המחול השתתף בתחרות הכוריאוגרפיה ה-15 של אקדמית הקיץ של קלן לריקוד וזכה בה בציון לשבח. במגזין "בלט אינטרנשיונל" נכתב עליו: ש"היא היצירה המבטיחה והמקורית ביותר בתחרות".
אליקים ירון כתב על העבודה במעריב: "הכוריאוגרפיה... צמחה מתוך אישיותם של הרקדנים. גישתה של הכוריאוגרפית אליס דור-כהן, מקרבת את המחול אל גבול המיצג ויצירתה המקורית עושה שימוש מעניין בתנועות "טבעיות" על רקע של מוזיקה אלקטרונית, המלווה בקטעי הברות".
שני זוגות חיים חיי שיגרה זה לצד זה, עד שצומח ביניהם פרח המפר את שלוותם ומוביל לסכסוך דמים.
נוצר בהשארת סרט אנימציה.
מופע המשלב מחול, מיצג ופנטומימה. אליקים ירון כתב על העבודה במעריב: "פנינה של מחול... תרגום חיי היום יום לשפת המחול הוא מלאכת-מחשבת של תנועה מסוגננת, שבה מבטאת הצורה, על תנועותיה המיכניות והאוטומטיות, עולם פנימי מאובן."
ניהול אומנותי כוריאוגרפיה וביצוע של מופעי מחול בכל הארץ
הועלה במסגרת פסטיבל עכו, מחוץ לתחרות. מחזה מאת יוסי סיאס. ניגן: דורי פרנס. דור-כהן ביימה וביצעה. בייעוצו המקצועי של אמיר אוריין. מונודרמה על רקדנית מזדקנת שפוטרה מלהקתה וחלומה להיות רקדנית ראשית בלהקה קלאסית נגוז.
אליס דור-כהן יצרה יחד עם דניאלה מיכאלי, על פי טקסטים אישיים ושירי לאה אילון. דור-כהן ומיכאלי שרו ורקדו, המופע עוסק ביחסים בין נשים, מהילדות לבגרות. בכורה בפסטיבל עכו 1990.
אליקים ירון כתב על העבודה במעריב: "...במקרה של דניאלה מיכאלי ואליס דור-כהן, הגבול בין שחקניות ורקדניות מאוד נזיל כאן, וזה כוחן העיקרי ...מופע תיאטרוני, שהרקדניות המבצעות אותו מעניקות לו איכויות נוספות... נשיות היא שם המשחק. במנטליות, בחן, בגעגועים, בקשיים, באווירה, בנוכחותו של הגבר. וזה גם סוד הקסם שלהן... פרק בפני עצמו הוא ההומור שלהן: ישיר, גלוי, פשוט וכובש." מופע אוטוביוגרפי הנפתח בטקס אשכבה שהיוצרת כתבה לעצמה ובו זכרונות מחייה לקול זמרתו של המוזיקאי איתי בכרך שגם הלחין את המוזיקה: החבר הראשון שנטש אותה, הקצין הבכיר בצבא שהטריד אותה, בן זוגה האלים שכמעט הרג אותה ואת תינוקה. שתי רקדניות צעירות הציגו את דמותה של דור-כהן בצעירותה. תיאטרון מחול אותו יצרה בגיל 55, אחרי 14 שנות היעדרות מהבמה. נעשה במסגרת קבוצת 'ממה' של אליס דור-כהן ונתמך בידי אמנות לעם. הועלה לראשונה במסגרת פרויקט "ניסוי כלים" במרכז ביכורי העתים והציג בישראל במשך שלוש שנים. דור-כהן רקדה עם אמנון דמתי, במופע העוסק בתקשורת בזוגיות; משולב בה טקסט בהשראת סרטו של ז'אן-לוק גודאר "לחיות את חייה. החלק הראשון והשני בביצוע דור-כהן ודמתי ובחלק המרכזי רקדה טליה פז את "סולו לשניים: מאת מאטס אק. 'דבר איתי' הועלה בפסטיבל 'מחול לוהט', מרכז סוזן דלל נעשה במסגרת קבוצת 'ממה' של אליס דור-כהן. נתמכה על ידי מפעל הפיס. זוהי גרסה חדשה של "קצת אחרי האמצע", אותו הפכה דור-כהן למופע סולו אישי שלה בשיתוף ובליווי איתי בכרך. המופע המתמקד בנושא אחד: אלימות פיזית ונפשית והדרכים לצאת מהן. בוצע בימי עיון בנושא אלימות במשפחה. נעשה במסגרת קבוצת 'ממה' של אליס דור-כהן, רץ בישראל כשלוש שנים. המופע נבחר להשתתף ב'מעבדה' בירושלים. במסגרת פסטיבל "מחול ברוח", ביוזמת בית אבי חי והמעבדה יחד עם עמותת הכוריאוגרפים ונתמך על ידם. רות אשל כתבה בעיתון הארץ: "אחד" של אליס דור-כהן הוא עבודה מרשימה שעוסקת בשאיפה המשותפת של שלוש הדתות המונותאיסטיות לטפס ולהגיע לרוחניות." במופע רוקדים שלושה רקדנים, כל אחד ריקוד סולו בתנועות המדמות תפילה, כל אחד מהם מייצג דת. על הבמה בנוי קיר, עליו ניתן לטפס, כל אחד מהרקדנים מטפס על הקיר בצורה שונה וקופץ ממנו. הרקדנים נאבקים ביניהם ובחלקו האחרון של המופע לומדים לחיות בשלום זה לצד זה. מלחין המוזיקה הוא פיליפ גלאס. נעשה במסגרת קבוצת 'ממה' של אליס דור-כהן והתקבל לסל תרבות ארצי. נעשה במסגרת קבוצת 'ממה' של אליס דור-כהן. מופע סולו, בכורה בפסטיבל יערות מנשה. מחול בביצוע הרקדניות יוצאת בת שבע: סאלי אן פרידלנד,
גליה ליוור ונועה רוזנטל; היצירה מתייחסת לפרשת חיי שרה ובוחנת את מקומה של אישה מבוגרת בעולם.
הועלתה במסגרת פסטיבל 'בין שמיים לארץ' במחסן 2, יפו.
מופע תיאטרון מחול לילדים. על ליאור, ילד היפראקטיבי בעל לקויות למידה, המתקשה בלימודים ומצליח בעזרת אימו ואחותו להתגבר על מכשוליו.
שותפה יוצרת ומבצעת בתיאטרון "הפירמידה"
הוצגה בגלריה דבל, ירושלים. תיאטרון החאן, ירושלים. הועלה גם במרכז התיאטרוני בנווה צדק ועל דשא חצר המצודה בעכו. עיבוד של אלי דור-כהן לרומן "העלם" מאת יצחק אוורבוך-אורפז,
על נער בן 17, שבעקבות מות אחיו בצבא, החליט להתאבד ביחד עם החתול שלו, במקום לשרת בצה"ל. ביצירה לקחו חלק אליס דור-כהן, משה מלכא ונטע מורן וחתולם של הזוג דור-כהן. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו, רצה ברחבי הארץ והוצגה ביוהנסבורג. מופע אירוטי בו השתתפו עשרים תרנגולים, שבא להמחיש את היחסים בין המינים ובין השולט לנשלט.
דור-כהן שותפה יוצרת ומבצעת בתפקיד הראשי של עליסה, לצד שתי שחקניות נוספות. הופיעה בכל הארץ, ההצגה לקחה חלק בפסטיבל עכו. ההצגה בהשתתפות הקהל, הועלתה לראשונה בפסטיבל ערד, בהשתתפות שמונה שחקנים, רקדנים ולוליינים, הופיעה בכל הארץ.
כוריאוגרפיה ללהקת "תיאטרון מחול ירושלים" (1989-1987)
ארבע נשים המערערות על סמכותו של גבר אותו הן משרתות. דור-כהן עורכת מבחן בד לשלוש רקדניות הנאבקות על תפקיד.
עיצוב תנועה וביצוע במחול ובהצגות
הועלה כחלק מאירועים על אלימות וניצול מיני. המופע הורכב מ-3 יצירות: 1. אבני דרך – סיפור חייה של דור-כהן, 2. פילגש בגבעה, 3. סיפור – שיר של מיה לוי ירון.
קישורים חיצוניים
מאמרים שכתבה
הסכם פויניקי
הסכם פויניקי היה הסכם שלום אשר נחתם בעיר פויניקי שביוון בשנת 205 לפנה"ס. ההסכם סיים את המלחמה המוקדונית הראשונה בין הרפובליקה הרומית למוקדון.
היסטוריה
בשנת 214 לפנה"ס, לאחר שנחשפה האמנה המוקדונית-קרתגית, הכריזה הרפובליקה הרומית מלחמה על פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. המלחמה נמשכה 9 שנים כשהיא מתנדנדת ללא הכרעה. הרומאים לא יכלו להילחם בכל כוחם, כיוון שהיו שקועים במלחמה הפונית השנייה נגד קרתגו. לפיכך הם שכנעו את הליגה האיטולית וערי מדינה יווניות נוספות להילחם כנגד המוקדונים. עם זאת בהדרגה הבינו האיטולים שהם אינם מרוויחים מהמלחמה דבר, ולפיכך בסוף שנת 204 לפנה"ס חתמו על הסכם שלום נפרד עם פיליפוס. במקביל, הצליח פיליפוס להוציא מהמלחמה גם את פרגמון על ידי כך ששיסה בה את ביתיניה.
בראשית שנת 205 לפנה"ס נחת באפידמנוס מצביא רומאי חדש, פובליוס סמפרוניוס טודיטאנוס, עם 35 אוניות מלחמה ו-11,000 לוחמים. כוח מכובד, אולם לא מספיק כדי להכריע את פיליפוס. סמפרוניוס שלח שליחים אל האיטולים בניסיון להחזיר אותם לברית עם רומא, אולם הם נאלצו לשוב כלעומת שבאו. בלית ברירה נע סמפרוניוס צפונה והטיל מצור על העיר דימאלי. פיליפוס מצדו, ניסה את כוחו כנגד אפולוניה, והשחית את שדותיה. סמפרוניוס נטש את המצור והחל נע אל אפולוניה במטרה לצאת לקרב מול פיליפוס. אולם בינתיים הצליחו מתווכים מערי מדינה יווניות בהנהגת אפירוס אשר הפסידו מהמלחמה, לשכנע את פיליפוס וסמפרוניוס לחתום על הסכם שלום.
ההסכם נחתם בעיר פויניקי שבאפירוס, וכונה לפיכך הסכם פויניקי. חתמו עליו הרפובליקה הרומית, פרגמון, ספרטה, מסניה, אליס, האילירים, איליון ואתונה. ייתכן עם זאת, ששתי האחרונות לא חתמו מעולם על ההסכם והוספו בידי כותבי היסטוריה רומאיים לצורכי תעמולה. מהצד השני, חתמו על ההסכם מוקדון, הליגה האכאית, ביתיניה, אפירוס, תסליה, בויאוטיה, אקרנאניה ואפירוס. במסגרת ההסכם, נאלץ פיליפוס להסתלק מבריתו עם קרתגו, ובתמורה להמשיך ולשלוט באיליריה ואף קיבל באופן זמני את אטינטניה (Atintania). הרומאים לעומת זאת סיפחו את דימאלי, ברגולום (Bargullum) ואאוגניום (Eugenium).
ההסכם שרד שלוש שנים בלבד בטרם הפרו אותו הרומאים בפותחם במלחמה המוקדונית השנייה בשנת 200 לפנה"ס.
AUKUS
AUKUS (הלחם בסיסים של הקיצורים AU - אוסטרליה, UK - בריטניה ו-US ארצות הברית) היא ברית הגנה בין אוסטרליה, בריטניה וארצות הברית, שהוכרזה ב-15 בספטמבר 2021 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון וראש ממשלת הממלכה המאוחדת בוריס ג'ונסון. מטרת הברית, הכוללת שיתוף פעולה בתחום המודיעין, הסייבר וההצטיידות הצבאית, היא להציב כוח מערבי מול הרפובליקה העממית של סין באזור ים סין הדרומי עקב המחלוקות באזור זה. במסגרת זו הוסכם שארצות הברית תסייע לאוסטרליה לספק שמונה צוללות גרעיניות לשם ביצור הכוח המערבי באזור. לפי ניתוחים שונים, הברית נתפסת כהתערבות בענייניה של סין, עקב תמיכתה הלא-מוצהרת בטאיוואן. עבור בוריס ג'ונסון סימלה הברית הישג בינלאומי ראשון לאחר הברקזיט וגיבוש מערך כוחות חליפי לממלכה המאוחדת ללא אירופה.
תגובת צרפת
צרפת, לה נודע דבר הברית אך שעה לפני פרסומה הפומבי, הגיבה באופן קשה להודעה על הברית, זאת כיוון שהברית הביאה לביטול עסקת צוללות של צרפת עם אוסטרליה. מעבר לכך, מדובר בברית הגנה מקבילה של מדינות נאט"ו באזור האוקיינוס השקט מבלי לערב את צרפת, חברה מרכזית אחרת בברית נאט"ו ומאחורי גבה. גם לצרפת אינטרסים באזור (בטריטוריות שלה שם מתגוררים 1.6 מיליון מאזרחיה, ולצדם 8,000 חיילים ועשרות כלי שיט) שאינם באים לידי ביטוי בברית. פיטר ריקטס, שגריר בריטניה לשעבר בצרפת, אמר בראיון ל-BBC כי "יש בצרפת תחושה עמוקה של בגידה, מפני שזו לא עוד עסקת נשק – זו הייתה שותפות אסטרטגית שצרפת יזמה מול אוסטרליה, והאוסטרלים זרקו אותה כעת ודנו מאחורי גבם של הצרפתים עם שתי בעלות בריתה בנאט"ו, ארצות הברית ובריטניה, על החלפת השותפות בהסכם אחר לגמרי... זה יוצר שבר עמוק במרכז נאט"ו".
בתגובה, לראשונה מאז 1778, צרפת החזירה את שגרירה מוושינגטון. במקביל החזירה פריז גם את השגריר באוסטרליה. בוטל גם טקס לציון קרב צ'ספיק. הזעם של צרפת נבע מעסקת צוללות בין ארצות הברית לבין אוסטרליה שגרמה לביטול רכש צוללות מצרפת בעשרות מיליארדי דולרים.
תגובת סין
סין הרשמית הגיבה שהברית פוגעת בשלום וביציבות באזור. שגריר סין בארצות הברית הצהיר שהכנסת צוללות גרעיניות נוספות לזירת הים הדרומי מדגישה מנטליות של מלחמה קרה חדשה.
מאידך, ישנם גורמים הסוברים כי הבקיעים שיוצרת אוקוס בקרב בנות ברית נאט"ו והזעם הגלוי של צרפת מסייעים לסין.
קורל ספרינגס
קורל ספרינגס (באנגלית: Coral Springs) היא עיר בפלורידה שבארצות הברית. העיר ממוקמת כ-32 קילומטרים צפון-מערבית לפורט לודרדייל. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-134,000 תושבים.
כמה מבין תושביה הידועים של קורל ספרינגס הם אדם קול, רוברט לווינסון ולייני סלווין.
מבחינה פוליטית, מועצת העיר מורכבת מחמישה חברים. ראש העיר וסגנו נבחרים אחת לשנתיים ושער הנציגים נבחרים אחת לארבע שנים. לאף אחד מן הנציגים אסור להשתייך לאף מפלגה.
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (בצרפתית: Terres australes et antarctiques françaises בראשי תיבות: TAAF) הוא שם של טריטוריה בשליטת צרפת שנמצאת באוקיינוס ההודי ובאנטארקטיקה. הטריטוריה מחולקת ל-5 אזורים שאף אחד מהם לא מיושב באופן קבוע. השליטה של צרפת על איי אפארסה אינה מוכרת על ידי מדינות העולם, והשליטה על ארץ אדלי ניתנה לצרפת במסגרת הברית האנטארקטית עד 2041.
קורל ספרינגס
מבחינה כלכלית, אחוז האבטלה (נכון ל-2020) עומד על כ-5%.
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
מחוזות
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת מחולקות לחמישה מחוזות, שלושה מחוזות היסטוריים של צרפת (איי קרגלן, איי קרוזה ואיי סן פול ואמסטרדם) שהתגלו במאה ה-18 וה-19 ומאז מהווים טריטוריה של צרפת, ארץ אדלי ששייך לצרפת מ-1949 ואיי אפארסה החל מ-2007.
קורל ספרינגס
היסטוריה
קורל ספרינגס היא עיר מתוכננת אשר הוקמה בשנת 1963 וצמחה באופן משמעותי בעשורים שלאחר מכן. האזור עליו הוקמה העיר הורכב בעיקר מביצות אשר נוקזו באופן מבוקר לאזורים אחרים בפלורידה במהלך שנות ה-50. הקמת העיר הייתה חלק מתנופת הנדל"ן שפלורידה חוותה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
הבחירות הראשונות לעירייה נערכו בשנת 1967. בשלושים השנים שלאחר מכן הוקמו כ-19 בתי ספר ומרכזים מסחריים רבים. בשנות ה-90 נפתחו התיאטרון והמוזיאון המקומיים.
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
הטריטוריות הדרומיות
הטריטוריות הדרומיות של צרפת הן שלושה מחוזות שנמצאים בשליטת צרפת ומוכרים גם על ידי הקהילה הבינלאומית. המחוזות הם שלושה ארכיפלגים:
הטריטוריות האנטארקטיות
הטריטוריה הצרפתית באנטארקטיקה היא טריטוריה אחת המוכרת בשם ארץ אדלי. הטריטוריה התגלתה לראשונה על ידי ז'ול דומון ד'אורוויל ב-1840 ונקשרה לטריטוריות הדרומיות של צרפת בשנת 1942. התביעות הצרפתיות על ארץ אדלי לא מוכרות על ידי כל מדינות העולם וכל התביעות מושעות בהתאם לברית האנטארקטית.
היסטוריה
חוק צרפתי משנת 1955 הכפיף את איי קרגלן, סן פול ואמסטרדם, איי קרוזה וארץ אדלי לטריטוריות צרפת מעבר לים ובכך איים אלו הפכו מנותקים מנהלית ממדגסקר. חוק משנת 1960 מנתק את איי אפארסה משלטונה של צרפת על מדגסקר, לפני מתן עצמאות למדגסקר ומנהלתית האיים נוהלו על ידי השר הממונה על צרפת מעבר לים. ב-2007 איי אפארסה צורפו לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת כמחוז חמישי.
שמחה פינסקר
שמחה פינסקר (31 במרץ 1801 – 29 באוקטובר 1864) היה חוקר קדמוניות ומדקדק. אביו של יהודה לייב פינסקר.
תולדות חייו
נולד בטרנופול שבגליציה. אביו שבח הלוי היה מגיד חסידי ופינסקר התחנך בנעוריו חינוך דתי-חסידי, אך למד גם גרמנית ומתמטיקה. בגיל 15 התייתם מאביו ועבר לפולין, שם התחתן עם מייטא, בתו של חיים וועליר והחל לעסוק במסחר. הוא לא עשה חיל בעסקיו ולאחר שנדד ברחבי פולין כמורה פרטי לבני יהודים עשירים התיישב ב-1827 באודסה. באודסה היה בין מייסדיו של חדר מתוקן ובית ספר לנערים. פינסקר שקד במיוחד על פיתוחה של ספריית המוסד על ידי רכישת ספרים רבים בשפות שונות. ב-1836 ייסד גם בית ספר לנערות, ליד בית הספר לנערים.
במקביל התחיל לחקור בנושאי חכמת ישראל ואסף ספרים רבים בנושא. בין היתר רכש כתבים קראיים עתיקים שהביא לאודסה אברהם פירקוביץ' מחצי האי קרים והחל לפענחם, לשם כך למד ערבית. בשנת 1858 עבר לווינה על מנת להתמקד במחקריו ולהוציא לאור את ספריו. בשנת 1860 הוציא לאור את ספרו "לקוטי קדמוניות", שהיה המחקר המקיף ביותר על תולדות הקראים. למרות שבתחילת דבריו ציין ש"הדת הקראית [לעומת היהדות הרבנית] היא כלבנה כנגד השמש", התייחס אליה בכבוד רב ובאופן מקצועי ומעמיק בלי השיפוטיות שאפיינה קודם לכן את יחסם של היהודים הרבניים אל הקראים. ב-1863 ראה אור ספר הדקדוק העברי השיטתי שלו "מבוא אל הנקוד האשורי או הבבלי", המבוסס על מחקריו ברבדי העברית העתיקה. לספר זה צירף בנספח את ספרו של אברהם אבן עזרא "יסוד מספר". באותה עת ביקש אהרן ילינק מפינסקר לפרסם בקובצי "בית המדרש", אך למרות הענות חיובית חלה פינסקר ונפטר זמן קצר לאחר מכן והיוזמה לא יצאה לפועל.
החקירה המקראית הייתה תכליתו העליונה. כתב עליו בר טוביה: "באמת היה אחד מ'בעלי המקרא' המועטים ששתלם הקדוש-ברוך-הוא בישראל בדורות שונים, החל מרבי חנינא קרא ורבותיו ותלמידיו בימי התנאים והאמוראים, וכלה ברבי שמעון קרא, ברבי יוסף קרא וחבריהם בימי הביניים, וברבי שמואל דוד לוצאטו ורבי יוסף הלוי ויחידי סגולה שכמוהם, שעל דגלם יימנה גם רבי שמחה פינסקר, בדור החדש".
זבוב הצה צה
זבוב הצֶה צֶה (שם מדעי: Glossinidae) היא שם משפחה בת סוג יחיד בסדרת הזבובאים שמיניה חיים ברוב שטחי מרכז אפריקה, בין מדבר סהרה בצפון למדבר קלהארי בדרום. הם ניזונים מדם של בעלי חיים ובני אדם והם המעבירים העיקריים של הפרוטיסטים הגורמים למחלת השינה אצל בני האדם ולמחלות אחרות בקרב בעלי חיים.
הוא דומה במראהו לזבוב הבית אולם קיימים הבדלים שניתנים להבחנה בעין: זבוב הצה צה מקפל את כנפיו לגמרי בזמן מנוחה, כך שהן מונחות אחת על השנייה וחופפות את שטחה של הבטן. בנוסף יש לו חדק ארוך שמזדקף ישר קדימה ומחובר לתחתית ראשו במעין בלוטה נראית לעין.
מחזור חיים ואנטומיה
בסוג Glossina יש בין עשרים לשלושים מינים שמחולקים לשלוש קבוצות. התנהגות הזבובים משתנה בהתאם למין ולמזג האוויר. מינים מסוימים חיים בסביבה מיוערת בעוד אחרים נמשכים לשדות עשב בהם שוהות חיות גדולות. מינים אחרים מעדיפים סביבה של צמחייה עבותה לגדות גופי מים. גם הזכרים וגם הנקבות ניזונים מדם, אולם לא כל המינים בהכרח נשאים של מחלת השינה.
נזקים לאדם
הנזק העיקרי והחמור שגורם הזבוב הוא העברת פרוטיסט Trypanosoma שחי כטפיל בגופו של הזבוב. בעת עקיצה, מועבר הטפיל לגוף הנעקץ וגורם למחלת השינה. המחלה גורמת בדרך כלל למוות ומדי שנה מתים ממנה עשרות אלפי אנשים. ב-2012 ירד לראשונה מזה 50 שנים מספר המתים מתחת ל-10,000. בנוסף, הזבובים עוקצים גם חיות משק שחולות ומתות ובכך נגרם נזק כספי לחקלאים. הדלדלות משק החי מובילה גם להתפתחות של רעב באזורים הנגועים, כתוצאה מחוסר היכולת לעבד את השדות. לעיתים, כתוצאה מנזקים גבוהים מדי, היגרו כפרים שלמים לאזורים הרריים בהם לא חי הזבוב.
אמצעי הדברה
בגלל הסיכון הרב שבעקיצות הזבוב, מופעלים מגוון אמצעים על מנת לצמצם את נושאי המחלה שנישאים על ידו או לצמצם את אוכלוסיית הזבובים עצמה.
אחד האמצעים העיקריים הוא ביעור קרקע באזורים לא מיושבים משיחים ועצים בהם הוא חי. אמצעי זה דורש שרפה מחזורית של השטח כדי למנוע צמיחה מחודשת. עם זאת, הנזקים הסביבתיים שנגרמו כתוצאה מכך והקושי להפעלתה, גורמים לזניחת השיטה. שיטות נוספות שיעילות ברמה מקומית אך לא פותרות את הבעיה לגמרי הן הדברה, הדבקה בטפילים נייטרליים ומלכודות פשוטות. אמצעי נוסף שננקט ונחשב מוצלח הוא חשיפה של זבובים זכרים במעבדה לקרינת גמא ועיקורם, ואחר כך שחרורם לטבע. הזכרים המעוקרים מתחרים עם הזכרים בטבע על זיווג עם הנקבות, אך אלו לא משריצות זחלים בעקבות זיווג כזה וכך מצומצמת אוכלוסיית הזבוב בדור הבא.
צל על פני העשב
צל על פני העשב הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים האחים ראובני בנובמבר 1990. הוא נכלל כרצועה והשישית מאלבום האולפן החמישי של הזמרת, חומות חימר.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי רחל שפירא והופק על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך חומות חימר, על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו. ב-27 בנובמבר 1990 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום ה-20. ב-4 בדצמבר אותה השנה עלה למקום התשיעי – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-19 בפברואר 1991 יצא השיר מהמצעד לאחר תשעה שבועות רצופים.
וידאו קליפ
"צל על פני העשב" לא הועלה באופן רשמי לערוץ היוטיוב של צנעני, אך בשנת 2014 הועלה אודיו לא רשמי שלו ליוטיוב.
יורם באומן
יורם באומן (נולד ב-14 במאי 1953 בפתח תקווה) הוא איש עסקים ישראלי, נשיא קבוצת פובליסיס ישראל ויועץ אסטרטגי. באומן נמנה עם דור המייסדים של מפלגת יש עתיד וניהל את הקמפיין של יש עתיד במערכת הבחירות לכנסת ב-2013. פעיל למעלה מ־40 שנים בתפקידי ניהול בחברות פרסום, אד-טק וייעוץ אסטרטגי ופוליטי. ממקימי מנהלת הליגות לכדורגל בישראל.
ביוגרפיה
הוריו של יורם באומן הם הדסה (לבית ון-וריסלנד) והפרסומאי עודד באומן. בילדותו, התרחק יורם מהעיסוקים של אביו אך כשהתבגר, מצא את עצמו עוסק בדיוק באותו התחום בו עסק אביו.
בשנת 1971 התגייס לצה"ל. שירת בפלס"ר נח"ל, בבקעת הירדן. בהמשך שירת בדובר צה"ל, במילואים שירת כ־20 שנה בצוות החשיבה של דובר צה"ל.
בין השנים 1975–1979, היה בצוות הביטחון של אל על באמסטרדם.
לימודים
באומן סיים לימודי פרסום ושיווק באנגליה ב-Watford College of Advertising.
פרסום
תחילת דרכו בעולם הפרסום הייתה בין השנים 1979–1982, כשעבד בסוכנות Saatchi & Saatchi בלונדון, בתפקיד ניהול לקוח. סאצ'י & סאצ'י היא אחת מסוכנויות הפרסום הגדולות בעולם, המפעילה שלוחות ב־140 משרדים ב־76 מדינות.
לאחר שחזר לישראל, עבד בין השנים 1983–1984, בפרסום אריאלי, בתפקיד ניהול לקוחות.
בשנת 1985, הקים באומן את משרד הפרסום באומן בר. בהמשך, עם הצטרפות שוני ריבנאי למשרד, השתנה שם המשרד ל"באומן בר ריבנאי". המשרד גדל להיות קבוצת פרסום, מהמובילות בישראל, באמצעות רכישת חברות פרסום וקידום מכירות.
בשנת 1994, משרד הפרסום באומן, בר ריבנאי חתם על הסכם ייצוג מול חברת סאצ'י & סאצ'י העולמית.
בשנת 2012, נרכשה קבוצת באומן בר ריבנאי על ידי קבוצת פובליסיס העולמית. מקבוצות הפרסום הגדולות בעולם, הפועלת משנת 1926 במעל 120 מדינות ומעל 200 ערים בעולם. ובשנת 2015, התמנה באומן להיות יו"ר קבוצת פובליסיס ישראל ועיקר תפקידו התמקד בביסוס הקבוצה והגדלתה בעיקר על ידי רכישת חברות נוספות, כשהמשמעותית היא רכישת "גליקמן שמיר סמסונוב".
בשנת 2018, מונה באומן לנשיא קבוצת פובליסיס ישראל. באותו מעמד בתאריך ה-8.8.2018 מונה יוסי לובטון לתפקיד יושב ראש הקבוצה והמנכ"ל שלה במקום יורם באומן.
קבוצת פובליסיס ישראל
פובליסיס ישראל היא קבוצת אחזקות בתחום הפרסום שבבעלות Publicis Groupe הצרפתית והבינלאומית. בין החברות בקבוצת פובליסיס בישראל: באומן בר ריבנאי – סאצי' אנד סאצ'י, ליאו ברנט, גליקמן שמיר סמסונוב פובליסיס, סופר-פוש, חברת C - תוכן שיווקי, פובליסיס מדיה, סמרט מדיה, ואקספרט. הקבוצה מעסיקה כ־450 עובדים.
בין לקוחות הקבוצה נמצאות חברות גדולות במשק: שטראוס, סופר פארם, נסטלה, שיכון ובינוי, הראל חברה לביטוח, ישראכרט ואמריקן אקספרס, קופת חולים מאוחדת, הסתדרות העובדים בישראל, טיב טעםקבוצת דלק מוטורס, סלקום, בנק הפועלים, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (על רוב מותגיה, וביניהם: קוקה קולה, קרלסברג, פריגת, נביעות ועוד), ביטוח ישיר, דואר ישראל, פרוקטר אנד גמבל, פיצה האט ועוד. בנוסף מטפלת הקבוצה, בהתנדבות, בכ־10 עמותות.
פרסים
בשנת 2012, משרד הפרסום באומן בר ריבנאי, זכה, ב־4 אריות זהב בפסטיבל הפרסום בקאן, שנחשב ליוקרתי בעולם. את אריות הזהב גרף המשרד בזכות הפרויקט "קשרי דם", שנערך בשיתוף מרכז פרס לשלום ופורום משפחות שכולות ישראליות ופלסטיניות, וחיבר בין ישראלים ופלסטינים דרך תרומות דם משותפות באמצעות המסר "לא תפגע במישהו שדמך זורם בעורקיו". באותה השנה, הפרויקט העניק למשרד את מדליית הזהב מטעם האו"ם בפסטיבל ניו-יורק.
ספורט
בשנים 2014–2017, באומן היה שותף בהקמת מנהלת הליגות לכדורגל בישראל ושימש כיו"ר המנהלת.
במסגרת הקמת מנהלת הליגות לכדורגל בראשותו של באומן, הוכנסו לניהול הכדורגל בישראל פרמטרים רבים חדשים ביניהם גם שידורי ספורט ברמה ובאיכות מהגבוהות בעולם.
במסגרת מנהלת הליגות, נערך מכרז תקדימי על זכויות שידורי הספורט בישראל. תוצאות המכרז היוו הישג כלכלי חסר תקדים של כ־600 מיליון שקלים ל־5 שנים לליגות הכדורגל בישראל. כתוצאה מתקדים זה, פני כלכלת הכדורגל בישראל השתנו.
ב־6 באפריל 2018 באומן הודיע על סיום תפקידו במנהלת הליגות, כדי להתרכז בחברות בקבוצת פובליסיס ישראל.
באומן היה מועמד מוביל לתפקיד יו"ר ההתאחדות לכדורגל. כשלושה שבועות לפני הבחירות לתפקיד יורם באומן הודיע שהוא מסיר את מועמדותו לתפקיד.
כאיש עסקים
בשנת 2005 רכש באומן, יחד עם צביקה גיור (בעליה של חברת ניופאן), כדורסלן העבר שוקי שוורץ ורואה החשבון פרופ' יצחק סוארי, את חברת טולמנ'ס, יבואנית רהיטי מותגים וכלי בית לשוק היוקרה.
באומן ודורון שמואלי מחזיקים בחברת "שעשועים וספורט", המקימה מתקני שעשועים בגנים ציבוריים ובגני ילדים.
לבאומן אחזקות ברשת המזון המהיר פיצה האט. הוא גם מחזיק בווילה בקוסמוי, הכוללת חוף פרטי ו-12 סוויטות.
באומן הוא גם יו"ר פלטפורמת הפרסום והתוכן גיקס.
באומן הוא גם בעל מניות בחברת עושרד.
מרצל קומור
מרצל קומור (במקור כהן, שהפך בסגנון ההונגרי-אוסטרי לקוֹהְן, בהונגרית: Komor Marcell; פשט, 7 בנובמבר 1868 – דויטשקרויץ, 29 בנובמבר 1944) היה אדריכל הונגרי-יהודי שנרצח בשואה. קומור יחד עם דז'ה יאקאב ואדן לכנר, היו דמויות מרכזיות בסגנון האר נובו באדריכלות הלאומית ההונגרית שיזם אדן לכנר שהיה המבוגר משלושתם.
משפחתו
אביו היה הרב שאלאמון קוהן (שלמה כהן), אמו הייתה לואיזה אייבנשיץ (או אייבנשוץ). להוריו נולדו שבעה ילדים: איזידור, זיגפריד, ארנולד, דיולה, קמילה, רגינה ומרצל. כילד שמיני הם גידלו ילד מאומץ כבנם פאל אוילקי שהפך לימים לרופא הבטבי של המלכה וילמה של הולנד. מרצל קומור היה בן המשפחה המפורסם מכולם.
ביוגרפיה
קומור סיים את לימודיו בשנת 1891 מהאוניברסיטה לטכנולוגיה וכלכלה של בודפשט. תחילה עבד במשרד האדריכלות של דייזה ציגלר ואחר כך אצל אלאיוש האוסמן לבסוף התמקם אצל אדן לכנר. אצלו השתתף בעיצוב הפנים של המוזיאון לאמנות שימושית ובהכנת התוכנית שזכתה בפרס הראשון של המכון הגאולוגי. בשנת 1897 פתח משרד משותף עם דז'ה יאקאב שפעל עד שנת 1918. זו הייתה התקופה המוצלחת ביותר בחייו, הוא ושותפו זכו במספר מכרזים ואת תוכניותיהם אלה גם יישמו, בנו, על פי רוב.
הם תכננו בנייני מגורים, מבני ציבור, את בית כנסת בסובוטיצה, בשנת 1902, את ארמון התרבות והיכל העירייה בטרגו מורש, את מלון הנשר השחור באוראדיה בשנים 08–1907, לאחר 1930 פנתה האדריכלות שלו לנטיות מודרניסטיות. עדות לכך היא וילה שתכנן ביחד עם בנו יאנוש קומור ברחוב ארוואצ'קה 4 בבודפשט. גם פעילותו העיתונאית הייתה משמעותית. הוא ייסד בשנת 1901 דו שבועון בשם עיתון הייזמים שקומור היה עורכו הראשי. הוא הביע דעה שהאדריכלות ההונגרית המודרנית יכולה להתפתח רק באמצעות שילוב של מוטיבים לאומיים, צורות מסורתיות וטכנולוגיה מודרנית. בסוף שנות העשרים העביר את עריכת מגזין היזמים לבנו יאנוש, וממנו צמח במהרה מגזין האדריכלים האוונגרדי הנודע "חלל וצורה".
בשנת 1944 גורש מרצל קומור על ידי השוטרים ההונגרים או על ידי אנשי מפלגת צלב החץ החמושים. הוא נשלח כנראה ברגל באחת מצעדות המוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) לכיוון מערב הונגריה אל הגבול אוסטריה-הונגריה ונמסר שם לידי האס אס. הוא הנרצח באוסטריה בסוף נובמבר 1944.
"הבית שבו גר הוכרז כאחד מבנייני הטלאי הצהוב בקיץ 1944. משפחות יהודיות רבות עברו לבית מדירותיהם ברחבי העיר. מרצל קומור נשאר לדור בבית. באמצע נובמבר יצא לבקר את אחותו קמילה ברחוב פאלק מיקשה. אנשי צלב החץ עצרו אותו כנראה והצעידו אותו ברגל למערב המדינה לכיוון הגבול האוסטרי. הוא נרצח באוסטריה (דויטשקרויץ). הוא היה בן 76".
יצירותיו
מבנים ועיצוב תחרויות עם דז'ה יאקאב :
נילי בלאק
נילי בלאק (באנגלית: Nili Block) היא אמנית לחימה ישראלית, אלופת העולם באיגרוף תאילנדי בשנים 2013, 2014, 2016, 2017, 2018 ו-2019, אלופת העולם בקיקבוקס לשנת 2015, אלופת אירופה באיגרוף תאילנדי בשנים 2016, 2017 ו-2018, וזוכת מדליית כסף במשחקי העולם בברמינגאהם, אלבמה 2022.
ביוגרפיה
בלאק נולדה בבולטימור שבארצות הברית למשפחה יהודית חרדית-לאומית. בשנת 1996. בהיותה בת שנתיים עלתה משפחתה עמה לישראל והשתקעה בבית שמש. בגיל 10 החלה להתאמן בקיקבוקס, בכדורגל, בכדורסל ובפוטבול דגלים. בגיל 11, כשהוריה התגרשו ואמה יצאה בשאלה, בלאק מצאה לדבריה באמנויות הלחימה מקום מפלט והחלה להתמיד בהן. בגיל 12 החלה להתחרות בענף. למדה באולפנת "נגה" בבית שמש. בגיל 18 החלה להתחרות בטורנירים ברחבי העולם. בשירותה הצבאי הוכרה כספורטאית מצטיינת וסיימה אותו ביולי 2015.
קריירה מקצועית
בשנת 2013 השתתפה באליפות העולם באיגרוף תאילנדי של התאחדות IFMA, שהתקיימה בחרקוב, אוקראינה, וזכתה בתואר אלופת העולם.
ב-28 בספטמבר 2014 הגנה על התואר כשזכתה באליפות העולם לאיגרוף תאילנדי שהתקיימה בקרקוב, פולין.
ב-31 באוקטובר 2015 השתתפה בתחרות אליפות העולם בקיקבוקס שנערכה בבלגרד סרביה, הביסה בגמר את המתמודדת הקרואטית, מריה מלינקה, וזכתה באליפות העולם בקיקבוקס.
ב-28 במאי 2016 השתתפה בתחרות אליפות אירופה באיגרוף תאילנדי שהתקיימה בשוודיה. בלאק העפילה לגמר, ניצחה את המתמודדת האוקראינית אירנה צ'רנובה, וזכתה בתואר אלופת אירופה באיגרוף תאילנדי. בכך הבטיחה את מקומה במשחקים העולמיים שהתקיימו בפולין בשנת 2017. לאחר הזכייה, נשיא התאחדות אילת, אריק קפלן, טען כי בלאק היא אחת מספורטאיות העלית הגדולות של ישראל.
ב-26 בנובמבר 2016 זכתה בלאק בגביע העולם בתחרות לאיגרוף תאילנדי שנערכה בקאזאן, רוסיה. בלאק זכתה בזהב לאחר שניצחה בקרב הגמר את המתמודדת הצרפתייה, אנלה אנגרלי.
במאי 2017 זכתה בפעם הרביעית באליפות העולם באיגרוף תאילנדי לאחר שהביסה את הלוחמת הרוסייה אנסטסיה נפיאנידי בסיבוב השלישי. ביולי 2017 זכתה במדליית ארד במשחקי העולם.
באוקטובר 2017 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה באיגרוף תאילנדי שהתקיימה בפריז.
במאי 2018 זכתה במדליית זהב באליפות העולם באיגרוף תאילנדי שהתקיימה במקסיקו. ביולי 2018 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה באיגרוף תאילנדי שהתקיימה בפראג.
ביולי 2019 זכתה בפעם הרביעית ברציפות באליפות העולם באגרוף תאילנדי באליפות שנערכה בבנגקוק, תאילנד.
בנובמבר 2020, נפצעה קשה ברגלה במהלך אימון, בינואר 2021 עברה ניתוח, ומאז שיקמה את עצמה ונערכה להתחרות בשנת 2022, ב-UFC.
ביולי 2022 במשחקי העולם בברמינגהאם אלבאמה זכתה במדליית הכסף, לאחר קרב צמוד בו נוצחה על ידי צ'רסלי מנר (ארצות הברית), בתוצאה 30-27.
התוכנית ליישובה מחדש של ביתא ישראל
התוכנית ליישובה מחדש של ביתא ישראל (בקיצור: תוכנית חומרה) הייתה תוכנית התיישבות לקהילת ביתא ישראל באתיופיה. בתחילה מטרתה הייתה לפתור את בעיית חוסר הרסת של יהודי אזור גונדר ובהמשך הפכה לחלופה העיקרית לעליית הקהילה לאור התנגדות ישראל.
תוכניות ליישובם של יהודי סביבות גונדר, או חלק מהם, על מנת לפתור את בעיית חוסר הרסת והאריסות, החלו עם פניות של ראשי ביתא ישראל לקיסר היילה סלאסי במהלך המחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20. באוקטובר 1946, עם ביקורו של היילה סלאסי באזור גונדר פנו אליו ראשי הקהילה, בראשם הליקה כהנת ברהן ברוך, ושטחו בפניו את הבעיות הכלכליות והחברתיות שעמדו בפני הקהילה, בהן בעיית חוסר הרסת, גירושם של אריסים יהודים מאדמות שעבדו שנים רבות והמסים הכבדים ששולמו לבעלי האדמות, לכנסייה ולממשלה. הקיסר השיב כי תינתן פקודה להגנה על הקהילה וכן אדמות עתידיות שהקיסר יפנה אליהם. בנוסף נתן מושל המחוז הוראה מהקיסר למסור את האדמות שמעובדות בידי אריסי הקהילה לקהילה עד שתימצא אדמה.
בשלהי שנות ה-50 פנו שוב ראשי הקהילה, שבראשם ליקה כהנת ברהן ברוך, לקיסר ודיווחו שוב על אותם הנושאים, בנוסף להידרדרות המצב הכלכלי-חברתי מאז וכן טענו שהבטחות הממשלה אשר לא קוימו. בשנת 1958 נמצא מקום התיישבות באזור שירה שבמחוז תיגראי ובהרשאת מושל המחוז, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
בשנות ה-60 הסתמן כי ממשלת ישראל מתנגדת לעליית הקהילה ופעילים החלו להציע יישוב מחדש באתיופיה כחלופה לכך. במקביל הציע הקיסר ליונה בוגלה, כנציג הקהילה, את הפניית "מיזם הפיתוח החקלאי סתתי-חומרה" אשר באזור ארמצ'הו, בין היישובים חומרה עבדארפי ואברה ג'רה, שבמחוז בגמדר לביתא ישראל. ההצעה אומצה על ידי האגודה לרווחת הפלאשים וזו החלה במשא ומתן עם ממשלת אתיופיה בנושא. יחד עם מימון של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי ומהארגונים שהרכיבו את האגודה, לרבות יק"א, הוצאה התוכנית לפועל.
בתחילה, עם ראשית ההתיישבות במקום, התברר כי האזור הוא במחלוקת בין אתיופיה לסודאן, והמתיישבים היו למטרות של צבא סודאן, לאחר מכן יושמה התוכנית באזור אחר של המיזם שלא היה במחלקות.
בשל העובדה שיהודי באתיופיה היו נתונים תחת הנהגתו של ליקה כהנת ברהן ברוך, פנה יונה בוגלה לקס הגדול, כדי שיברך ויקרא לעם להגר לחבל חומרה. קס ברהן התנגד בתוקף לרעיון, הן משום שחבל הארץ לא התאים לאורח החיים של היהודים והן בשל העובדה שבאזור היו נפוצות מחלות הקדחת והמלריה. עם זאת, מאוחר יותר מכל הבחין בסכנה הטמונה בהתיישבות בסמוך לגבול עם סודאן. בזכות סירובו של הקס הראשי נמנע אסון גדול.
התוכנית באה לסופה עם פרוץ מלחמת האזרחים במדינה, כאשר הפך האזור למרכז הפעילות של ארגוני מורדים, בעיקר האיחוד הדמוקרטי האתיופי הפרו-מלוכני, שגרמו למתיישבים לנטוש את המקום.
טרקלין נייד
טרקלין נייד (באנגלית: Mobile Lounge) הוא כלי רכב בשדה תעופה, המשמש להעברת נוסעים בין שערי עלייה למטוס לבין מטוסים.
הרכב הוא למעשה אוטובוס - קרון ובו מושבים לעד כמאה נוסעים, המותקן על גבי שלדה ממונעת. תחת הקרון מותקן מנגנון המאפשר להגביה או להנמיך אותו, באופן שניתן להביא את גובה רצפת הקרון לגובה מפלס שער היציאה או פתח המטוס. באופן זה, ובשונה מבאוטובוס, הנוסעים בטרקלין אינם נדרשים לשימוש במדרגות לצורך מעבר אל הקרון או ממנו. בחלק מדגמי הטרקלין מותקן תא נהג בשני קצותיו לשימוש לפי הצורך.
הטרקלין הנייד פותח בשנות החמישים על ידי חברת קרייזלר בשיתוף עם חברת באד (Budd), במחשבה להשתמש בו לצורך עלייה למטוסים כמו גם לשם העברת נוסעים בין טרמינלים בשדות תעופה. השימוש בו שולב בתכנון הטרמינל הראשי בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס על ידי האדריכל אירו סארינן. הטרקלין היה מצוי בשימוש נרחב גם בנמל התעופה שארל דה גול שליד פריז ובנמל התעופה הבינלאומי מונטריאול-פייר אליוט טרודו.
פיתוח גשר העלייה למטוס והרכבות הפנימיות, המובילות נוסעים בין הטרמינלים, דחקו את רגליו של הטרקלין הנייד. כיום הוא מצוי בשימוש במספר מוגבל של שדות תעופה. נמל התעופה דאלס ונמל התעופה במונטריאול מוסיפים להשתמש בו, אך בהיקף מצומצם יותר.
בתחילת עידן מעבורות החלל השתמשה נאס"א בטרקלין הנייד בבסיסיה במרכז החלל קנדי ובבסיס חיל האוויר אדוארדס על מנת להסיע אסטרונאוטים בין בניין המוצא לבין המעבורות לקראת המראה ובכיוון ההפוך לאחר נחיתתם.
שלמה נאה
שלמה נאה (נולד בכ"א בתשרי תשט"ו, 18 באוקטובר 1954) הוא פרופסור מן המניין בחוגים לתלמוד ולמחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
שלמה נאה למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לתלמוד וללשון העברית. בשנת תש"ן הגיש את עבודת הדוקטור שלו, שעסקה בנושא "לשון התנאים בספרא על-פי כתב-יד וטיקאן 66".
מכהן כמרצה בחוגים לתלמוד ולמחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים – בחלק מהשנים כראש החוג לתלמוד – וכן שימש ראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטה. משמש עמית במכון שלום הרטמן בירושלים.
בשנת תשנ"ט נבחר לחבר-יועץ של האקדמיה ללשון העברית, ובשנת תשס"ה נבחר לחבר מלא. בשנים תשס"ה-תשע"ב שימש יו"ר ועדת המינוח המרכזית.
משפחתו המורחבת
שלמה נאה נולד למשפחת רבנים וחוקרי תלמוד. אֶחָיו הם חוקר הלשון והתלמוד אלחנן נאה, והרב אלעזר נאה, רב היישוב קשת שברמת הגולן.
קילי הוז
קילי הוז (באנגלית: Keeley Hawes; נולדה ב-10 בפברואר 1976) היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה. הוז ידועה בתפקידיה הרבים בטלוויזיה, הבולטים שבהם הם זואי ריינולדס בסדרת הטלוויזיה "ספוקס" ואלכס דרייק בסדרה "מאפר לעפר". עוד היא ידועה בדיבוב דמויות במשחקי וידאו כגון לארה קרופט בסדרת המשחקים "טומב ריידר". היא פעילה בארגון הצדקה "CHASE Hospice Care for Children" שבסארי.
ביוגרפיה
בתחילת הקריירה שלה כיכבה בוידאו קליפים של השירים "Saturday Night" של להקת סווייד, "Marvellous" של "Lightning Seeds", "Come Around" של הלהקה הניו זילנדית The Mutton Birds ו"She's a Star" של להקת ג'יימס.
בטלוויזיה התפרסמה לראשונה בשנות התשעים בסדרה "Troublemakers" ובדרמה התקופתית "אבן הירח", עיבוד לרומן באותו שם מאת וילקי קולינס. מאז הופיעה בדרמות טלוויזיוניות נוספות, בהן "קריוקי" מאת דניס פוטר (1995), "Heartbeat" (1995), "אותלו" (2001), "הודעה על רצח" (2005) ו"אחרי תומאס" (2006).
ב-2006 הופיעה הוז בסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" בכיכובה של דון פרנץ'. ב-2007 שיחקה בקומדיה "למות בלוויה" שבה גילמה את ג'יין, אשתו התומכת של מת'יו מקפדיין (שהוא בעלה בחיים), אשר לוויית אביו מתבררת כאסון משפחתי.
ב-2007 לוהקה הוז לתפקיד אלכס דרייק בסדרה "מאפר לעפר", סדרת ספין אוף של סדרת המשטרה המדע הבדיוני "חיים על מאדים". הסדרה מגוללת את סיפורה של שוטרת במשטרת לונדון אשר נפגעת מירי בשנת 2008 ומתעוררת בשנת 1981. הסדרה, ששודרה החל מפברואר 2008, עוקבת אחרי מאמציה לחזור מהעולם של 1981 לעולמה הנוכחי כדי להציל את בתה מולי. הוז כיכבה לצדו של פיליפ גלניסטר, שגילם את דמותו של השוטר ג'ין האנט (אותה דמות שגילם בסדרה הקודמת "חיים על מאדים"). היא זכתה ב-Glamour Awards בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה הבריטית". בספטמבר 2008 החלה הסרטת העונה השנייה של הסדרה "מאפר לעפר", והיא שודרה בתחילת 2009. בסוף 2009 שיחקה בעונה האחרונה של הסדרה.
ב-2010 כיכבה הוז בסדרה משטרתית "Identity" של רשת ITV בתפקיד מפקחת המשטרה מרתה לוסון. עוד ב-2010 שיחקה בעיבוד מחודש לסדרה הקלאסית "על אדונים ומשרתים" בתפקיד ליידי אגנס הולנד.
בקולנוע הופיעה הוז בסרטים "הנוקמים" (1998), "ספטמבר האחרון" (1999), "שותף לפשע" (2000), "טריסטרם שנדי" (2006) ו"הג'וב הבריטי" (2008). עוד ב-2008 כיכבה בסרט הקולנוע "Flashbacks of a Fool" עם דניאל קרייג.
חיים אישיים
להוז שלושה ילדים. הבכור, מיילס, הוא בנו של צייר הקומיקס ספנסר מק'קלום, שאיתו החלה לצאת ב-1995 ולו נישאה ב-2001, כאשר מיילס היה בן 20 חודש. השניים נפרדו כמה שבועות אחרי נישואיהם בעקבות רומן שניהלה הוז עם מת'יו מקפדיין, שותפה לסדרה "ספוקס". הוז ומקפדיין התחתנו באוקטובר 2004, בתם מגי נולדה חודשיים אחר כך וילדם השני, ראלף, נולד בספטמבר 2006.
קולדו
חסוס לואיס אלברס דה אאולאטה גוארגואה (בספרדית ובקטלאנית: Jesús Luis Álvarez de Eulate Güergue, נולד ב-4 בספטמבר 1970), הידוע גם בכינוי "קולדו" אלברס (Koldo" Álvarez") הוא שוער כדורגל עבר ספרדי-אנדורי, המאמן כיום את נבחרת אנדורה. בשנת 2003 קיבל את פרס כדורגלן הזהב של אופ"א כנציג של אנדורה.
ביוגרפיה
קולדו נולד בויטוריה, ספרד. התחיל את הקריירה שלו באאורארה. בינואר 1991 חתם באתלטיקו מדריד אך לא זכה לשחק בקבוצה הראשונה ושיחק עבור קבוצת המילואים של המועדון. בשנת 1992 חזר קולדו לליגות הנמוכות כאשר חתם בטולדו ושנה לאחר מכן בסלמנקה. בשנת 1994 הוא חתם בפ.ק. אנדורה הקבוצה האנדורית היחידה המשתתפת בליגות הנמוכות בספרד. לאחר שהרשים במועדון, קיבל אזרחות אנדורית והפך לאחד מהשחקנים החשובים בנבחרת. ב-3 ביוני 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 נגד. ב-10 ביוני 2009 גילה יכולת טובה במשחק של הנבחרת לקראת נבחרת אנגליה, אף על פי שספג 6 שערים. בתוספת הזמן, קולדו נפצע וכאשר הוחלף הקהל באצטדיון קם ומחא כפיים עבורו.
ב-2 בפברואר 2010 מונה למאמן נבחרת אנדורה.
קוצן נקוד (סדרת טלוויזיה)
קוצן נקוד (ברוסית: Катра́н) היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של סרגיי קורוטאייב, שצולמה בשנת 2020. שידור הבכורה נערך בסתיו 2020 בערוץ הראשון. הסדרה היא השביעית בסדרת הסדרות על מייג'ור צ'רקאסוב. בסדרה מככבים אנדריי סמוליאקוב, מרינה אלכסנדרובה, מקסים אברין ואחרים. העונה השביעית של סדרת הטלוויזיה עוסקת בקצין המשטרה איוואן צ'רקאסוב ממחלק החקירות הפליליות, הכוללת את סדרות הטלוויזיה "מוסגז", "התליינית", "העכביש", "התן", "מבצע שטן", "נוסחת הנקמה".
עלילה
שנת 1978. צוותו של צ'רקאסוב מתחיל בחקירה חדשה: המהרת קירה מילר ואהובה, קולונל פוטפנקו, נהרגו בדאצ'ה ליד מוסקבה. מתברר כי זמן קצר לפני מותה איבדה קירה ארבע מאות אלף רובל ב"קוצן נקוד" - קזינו מחתרתי. כדי לברר את כל נסיבות המקרה, מייג'ור צ'רקאסוב מחליט לשלוח את סוניה טימופייבה למקום. בקזינו פוגשת סוניה את בוריס (שמכונה "המוזיקאי"), שעובד שם כפסנתרן. מערכת יחסים רומנטית, אבל יום אחד, מול סוניה, בוריס מבצע פשע. צ'רקאסוב חושש מסוניה, כשהוא מבין שהיא בסכנה והוא מחפש דרך להציל אותה.
במעגל
במעגל הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני, בהשתתפות שלמה גרוניך. הוא יצא לאור ביוני 1992, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי אהוד מנור והופק על ידי גרוניך. ב-21 ביוני 1992 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום ה-14. ב-12 ביולי אותה השנה עלה למקום התשיעי – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-16 באוגוסט יצא השיר מהמצעד לאחר שמונה שבועות רצופים.
פור-דה-בוק
פור-דה-בוק (בצרפתית: Port-de-Bouc) היא עיירת נמל קטנה בדרום צרפת השוכנת לחוף הים התיכון. מתגוררים בה 16.516 תושבים (נכון ל־1 ינואר 2017). היא שייכת למחוז בוש-דו-רון באזור פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. תושביה מכונים פור-דה-בוקים.
מיקום
העיירה נמצאת בשפך תעלת המים קרונטה המחברת את הלגונה/אגם אטנג דה בר  למפרץ פוס  שבים התיכון. כמו כן בפור-דה-בוק מסתיימת תעלת מים נוספת מהעיר ארל שבצפון, שנחפרה במקביל ולאורך נהר הרון.
מזג אוויר
הטבלה המובאת למטה מבטאת את הטמפרטורות והמשקעים הממוצעים לתקופה שבין השנים 1971 ועד שנת 2000.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שכבר בתקופות הפרהיסטוריות התקיים ציד באזור פור-דה-בוק של ימינו. במאות הראשונה ועד הרביעית לספירה נמל פור-דה-בוק היה קיים. קברים רבים השתמרו מימי הביניים הראשונים. בשנת 1834 הוקמה תעלת המים מארל לפור-דה-בוק. זה היה אירוע מרכזי בתולדות המקום. בשנת 1866 נפוליאון השלישי חילק את העיירות פוס-סור-מר ומארטיגוס והקים את העירה פור-דה-בוק. ב-2 בספטמבר 1866 נפגע המקום משיטפון כבד. במחצית השנייה של המאה ה-19 עלתה חשיבות של המקום והנמל שלו. כי בשנת 1899 התמקמה בפור-דה-בוק החברה להקמת אזורי תעשייה ומפעלים בפרובנס שהקימה במקום מספנה גדולה. עד שנת 1966 שבה המספנה פשטה רגל, נבנו בה כ-200 אניות. כעבור כמה שנים הגיעו לאזור שתי חברות לייצור כימיקלים שנקראו Saint-Gobain ו- Kuhlman. בשנת 1966 התגוררו בעיירה 14,000 תושבים מכל רחבי העולם. באותה שנה המספנות נסגרו כתוצאה מספר לבן שהוציאה ממשלת צרפת לצמצום בניית אניות בנמלים, דבר שהיה אסון לעיירה. 2000 משרות אבדו ביום אחד. עם זאת, 7,500 תושבים חדשים הגיעו לעיר בשנות השבעים של המאה העשרים, בזמן שהוקם אזור התעשייה הענק בפוס-סור-מר. אזור התעשייה לא ממש את הצפיות שתלו בו בגלל משברים ושביתות. משבר כלכלי זה הביא שוב להפחתת האוכלוסייה בפור-דה-בוק. בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה היה רנה ריאובון ראש עיריית במשך שנים רבות בשנים 1944–1990.
מבצע אואזיס
בכל אותם ימים נמל פור-דה-בוק היה הומה בתושבי העיירה, אנשי הפלי"ם, הגדעונים וההגנה, אנשי המוסד לעליה ב', אנשי הג'ויינט והסוכנות היהודית. עיתונאים רבים מסוכנויות החדשות הגדולות והחשובות ביותר בעולם המערבי. רופאים ואחיות מהצלב האדום. אשר עסקו באספקת מזון טרי ובגדים למעפילים שעל האניות, טיפול בחולים. העלאת המורל של המעפילים וקריאה לא לרדת מהאניות. סיקור עיתונאי נרחב מהנמל ומהאניות עצמן שדיווח לעולם על ההפגנות, ושביתות הרעב של המעפילים. אחד הצילומים המיוחדים ששודרו לעולם היה ממהלך ההפגנה שלאחר מתן האולטימטום לחזרה לגרמניה. בהפגנה זו המעפילים הניפו את דגלי הצי הבריטי שעליהם צוירו צלבי קרס גדולים. בתום האולטימטום, ביום שישי 22 באוגוסט 1947, הרימו האניות עוגן והפליגו לגרמניה דרך גיברלטר. מתוך 4515 המעפילים שהיו על אניות הגירוש ירדו בנמל פור-דה-בוק רק כ-160 מעפילים ברובם חולים, חולי נפש שנתבקשו לרדת מהאניות על ידי מנהיגי המעפילים ואנשי ההגנה שהתגנבו לאניות. אנשי המוסד לעליה ב' ביקשו גם שהמתנדבים האמריקאים שהפליגו על האקסודוס ירדו מאניות הגירוש על מנת שימשיכו להפליג על אניות מעפילים אחרות. בין המתנדבים שירדו בפור-דה-בוק היו סם שולמן שהמשיך להפליג על אניות המעפילים העצמאות וקיבוץ גלויות והכומר המתנדב ג'ון סטנלי גראוול.
שימור מורשת האקסודוס
ב־10-15 באוקטובר 2018, כ־71 שנים לאחר חניית מעפילי האקסודוס בנמל פור-דה-בוק, צוות שימור מורשת הגבורה של מעפילי האקסודוס ארגן סיור של מעפילי ה"אקסודוס" ובני משפחותיהם בנמלי דרום צרפת. בביקור בבניין עיריית פור-דה-בוק ראש העיירה פטריסיה פרננדז פדיניאלי - (בצרפתית: Patricia Fernandez-Pédinielli) העניקה את מדליית העיירה לגליה וידבסקי אשכנזי שנולדה על אניית הגרוש אמפייר רייבל בזמן שעגנה בנמל העיירה באוגוסט 1947. בביקור, צוות שימור המורשת העניק את מדליית 70 שנה לאירועי האקסודוס לראש העיירה ולמנהלת המרכז הקהילתי היהודי על שם אדמונד פלג - ( Centre Edmond Fleg (centre communautaire juif לשימור מורשת יהדות דרום צרפת לגברת מרטין יאנא - (בצרפתית: Martine Yana).
קוויי תחבורה
בפור-דה-בוק עוברים 2 כבישים ראשיים N568, אשר מוביל לעיר ארל Arles בכיוון צפון מערב והכביש השני המחבר את המקום בכיוון ההפוך מזרחה הוא כביש A55 המגיע עד מרסיי.
עונת 1999 בליגת העל הרוסית בכדורגל
האליפות יצאה לדרך ב-3 באפריל והסתיימה ב-8 בנובמבר 1999.
מבנה
העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לאליפויות הקודמות.
התפתחויות
במהלך העונה שיניק ירוסלבל החליפה 4 מאמנים עקב כישלונה להתבסס בליגה הבכירה, בעוד אוראלאן אליסטה החליפה 5 מאמנים.
הקבוצות
בעונת 1999 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:
פרעה בפיג'מה
פרעה בפיג'מה באמצע הלילה הוא שיר ילדים היתולי מיצירתו של כוכב הילדים החרדי רבי אלתר, המתאר את הלעג של ילדי ישראל בליל יציאת מצרים כלפי פרעה. ר' אלתר סיפר, שאת ההשראה לשיר קיבל בביקורו ב"חדר" ירושלמי, שם המלמד המחיש לילדים את פרעה מסתובב בלילה עם גטקס.
השיר מתאר את ההתרוצצות של פרעה לבוש בפיג'מה בליל יציאת מצרים, מיד אחרי מכת בכורות, כדי לחפש את משה ואהרון, והילדים העומדים בחלונות, מכוונים אותו לכיוונים סותרים ולועגים לו. המוטיב המרכזי של השיר הוא הניסיון ללעוג לפרעה, וכן להמחיש את היפוך היוצרות שהתרחש בליל יציאת מצרים כאשר פרעה, שהיה מושא העריצות והעביד את בני ישראל במשך מאות שנים, הפך ללעג בידי ילדי ישראל.
השיר הפך לנפוץ מאוד בציבור החרדי. הוא נלמד בגנים בתקופת פרשת בשלח העוסקת ביציאת עם ישראל ממצרים, ולקראת חג הפסח.
מנגינת השיר היא ניגון לשמחת תורה וכן לתיקון ליל שבועות מישיבות ליטא על המילים "ברוך אלהינו שבראנו לכבודו" מתוך תפילת ובא לציון.
מקור המילים
מילות השיר מבוססות על דברי מכילתא דרבי ישמעאל לפסוק בקטע המתאר את מכת בכורות:. המדרש מתאר כי באותו לילה בני ישראל שיטו בפרעה ולא גילו לו היכן משה ואהרון גרים.
ניצול מיני
ניצול מיני הוא קיום של פעילות מינית (החל בדיבורים בעלי אופי מיני וכלה בקיום יחסי מין), תוך ניצול של פער כוחות בין המשתתפים, הנובע בעיקר מיחסי תלות, מרות, חינוך או השגחה.
עבירות של ניצול מיני בחוק הישראלי
פעולות שונות של ניצול מיני הן עבירות מין בחוקי מדינת ישראל: בחוק העונשין:
לפי חוק למניעת הטרדה מינית, הצעות חוזרות בעלות אופי מיני, המופנות לאדם אשר הראה למטריד כי אינו מעוניין בהצעות האמורות, וכן התייחסויות חוזרות המופנות לאדם, המתמקדות במיניותו, כאשר אותו אדם הראה למטריד כי אינו מעוניין בהתייחסויות האמורות, נחשבות להטרדה מינית. כאשר פעולות אלה נעשות תוך תוך ניצול יחסי מרות, תלות, חינוך או טיפול, הן נחשבות להטרדה מינית גם כאשר האדם לא הראה למטריד כי אינו מעוניין בכך.
אל בורות המים (שיר)
אל בורות המים הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר על ארץ ישראל.
היסטוריה של השיר
השיר "אל בורות המים" נכתב והולחן בשנת 1982 על ידי נעמי שמר בעבור הסרט התיעודי "אל בורות המים" שביים מוטי קירשנבאום. זהו גם שיר הנושא של האלבום "אל בורות המים" שהוציאה שמר בשנת 1982.
П (כתב קירילי)
פֶּה היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית פאי וצורתה כשל פאי גדולה, וכמו כן גם מזכירה בצורתה את האות העברית ח|חי"ת, אך כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה N לטינית קטנה (n). האות מייצגת עיצור דו-שפתי, סותם, אטום /p/, וערכה המספרי הוא 80. שמה העתיק היה פּוֹקוֹי (Покои), שמשמעו "ארץ השלווה".
אל בורות המים (שיר)
היסטוריה של השיר
מלבד נעמי שמר את השיר ביצעו הגבעטרון, להקת הכל עובר חביבי, עמיר בניון, דני רובס, דורית פרקש, סיון טלמור ורונה קינן - שביצעה את השיר בהלווייתו של קירשנבאום.
ניתוח
יש הרואים קשר לשיר "ירושלים של זהב", בעקבות השימוש החוזר בביטוי "בורות המים".
בשיר ירושלים של זהב בתחילה נאמר על בורות המים "איכה יבשו", ולבסוף, בבית שנוסף לאחר שחרור העיר ירושלים והר הבית – "חזרנו אל בורות המים".
בשיר "אל בורות המים" מתוארת השיבה לבורות המים כשיבה למולדת – בה ניתן למצוא "צל בקיץ" ולבנות "עיר ובית".
אוגוסט האקה
משפחה
אוגוסט האקה נולד ב-7 בדצמבר 1889, ילדם היחיד של איש העסקים קרל ה.ג האקה ורעייתו אנה האקה, לבית אהלרס, בברמן. האב קרל האקה ניהל חנות לריהוט, טפטים, בדים ועוד. ביתם משנת 1909 היה באחוזת וילה האקה ברוקווינקל בפארק ענק עם אגם גדול. בסביבת וילה האקה הייתה גם אחוזתו של דוד קרל אהלרס.
ילדות ונוער
אוגוסט האקה חווה ילדות מוגנת בבית עם סבתו. בריאותו לא הייתה יציבה, וליקויי הדיבור שלו והפרעת הדיבור היו בעייתיים במיוחד. הגמגום גבר כשהוא התרגש עד כדי חוסר יכולת דיבור מוחלט. תחילה למד בבית הספר הפרטי של ד. מולר לבנים ולאחר מכן בבית הספר תיכון, למרות האינטליגנציה שלו הוא ניתקל בקשיים עקב ליקוי בדיבור, כך שהיה עליו לחזור על כמה שיעורים. בשנת 1908 הוא עזב את בית הספר אחרי כיתה י"א במטרה להיות של איש עסקים ואז עבר קורסים מתאימים כמו כתיבת במכונת כתיבה וניהול חשבונות במטרה להתקרב למטרה המקצועית הזאת שקיווה אביו. כאשר טופל בהפרעת הדיבור שלו במכון מיוחד בברסלאו, הטיפול לא הביא לו שיפור בדיבור. כעת הבין אביו כי אוגוסט אינו מתאים למקצוע המסחרי וכי הוא לא יכול למצוא יורש לחברה שלו. לאחר מכן תמך בבנו בשאיפת הקריירה שלו להיות צייר.
הכשרה אמנותית
בנו של הסוחר מברמן, ולטר ברטלסמן, שעבד כצייר נוף עצמאי בוורפסוויד, העביר לו שיעורי ציור בסטודיו שלו ובחוץ בטבע בשנת 1908 והפך ליועצו וחברו. הוא יעץ לו לעסוק במקצוע הציור והמליץ לו להמשיך לצייר בטבע. בסמסטר הקיץ של 1909 אוגוסט האקה עבר קורס ציור אצל פרופסור ולטר מגנוסן בבית הספר לאמנויות יישומיות בברמן. לאחר מכן עקב אחר הצעתו של ולטר ברטלסמן להתחיל ללמוד בבית הספר לאמנות בוויימאר.
הוא למד שם מסמסטר החורף 1909/1910 עד 1914 אצל פריץ תדי, הנס אולד, תיאודור האגן ופריץ מקנסן. בשנת 1912 הוא הפך לתלמיד אמן של פריץ מקנסן. הוא חלק את הסטודיו בוויימאר עם חברו למכללה פריץ רוש. משנת 1911 נסע בקיץ לצייר לפישרודה, שם היה עם חבריו האמנים. תקופות הקיץ בפישרודה היו הפוריות ביותר בחייו של אוגוסט האקה.
הם התאספו סביב אוטו מודרסון, שהפך לדמות המובילה של האמנים הצעירים לאחר שהכריע בוויכוח בעניין רכישת הציור "שדה פרגים" של וינסנט ואן גוך על ידי המוזיאון בברמן. התמונות של ציירי פישרודה היו לפי המסורת של בית הספר ברביזון.
בעבודתו האמנותית אוגוסט האקה היה מקורב לציירים ז'אן פרנסואה מיליי, וינסנט ואן גוך, לוביס קורינת ואדוארד מונק, אך הוא פיתח את סגנון הציור העוצמתי שלו ובבחירת הנושאים. הוא צייר לצד דיוקנאות ונופים ציורים נוספים הכוללים גם מוטיבים של כפר עם כל מה שראה בפישרודה והסביבה.
מוות וקבורה
מאחר שאוגוסט האקה השתמש בעופרת לבנה כפיגמנט לבן בציוריו במשך שבע שנים, הבחין בסימפטומים של הרעלת עופרת בסתיו 1914. הוא כנראה היה נוהג להחזיק את מכחוליו בין שפתיו לפני שצייר. הוא נפטר ב-2 בינואר 1915, בגיל 25 ו -26 יום, במהלך ניתוח קיבה שהיה נחוץ עקב הרעלת עופרת.
הוא נקבר באוברנוילנד בבית העלמין של כנסיית סנט יוהאן בקריפטה המשפחתית.
מורשת
הציורים של אוגוסט האקה, שנשמרו בבית הוריו, הכילו למעלה מ-350 רישומים וציורים. הוריו רצו להיות צמודים אליהם בצערם. פרט לכמה תמונות שהיו ברשות חבריו הציירים עבודותיו של האקה לא היו נגישות לציבור במשך שנים רבות.
לאחר מות הוריו קרל ואנה האקה, האחוזה של אוגוסט האקה עם הציורים, והמכתבים עברה תחילה לאחיה של אמו של אוגוסט קרל אהלרס ולאחר מותו לבן דודו של בן אוגוסט ובן דודו מנו אהלרס ולאשתו סיביל אהלרס. הם מכרו את האחוזה בהדרגה, והפכו אותה לזמינה לציבור.
כ-52 שנה לאחר מותו של אוגוסט האקה, רכש ולקרט קוך את החלק העיקרי של נכסיו והשתמש בה לביוגרפיה שלו "אוגוסט האקה 1889– 1915 " שפורסמה בשנת 2006.
דלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח
דלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח (באנגלית: Subacute sclerosing panencephalitis, ובראשי תיבות: SSPE) היא מחלה ניוונית מתקדמת ונדירה של מערכת העצבים שבה נפגע החומר הלבן במוח כסיבוך מאוחר של זיהום בחצבת. המחלה מתבטאת בשינויים התנהגותיים, ירידה קוגניטיבית והפרעות תנועה, אשר הולכים ומתגברים עם התקדמות המחלה. המחלה היא קטלנית ברוב המכריע של המקרים, ועיקר הטיפול הוא טיפול תומך, אם כי ישנם ניסיונות לשיפור בתסמינים עם אינוזין פרנובקס ואינטרפרון אלפא. המחלה ניתנת למניעה עם חיסון נגד חצבת.
אפידמיולוגיה
המחלה תוארה לראשונה על ידי ג'יימס ר' דוסון בשנת 1933 בנער בן 16 עם הידרדרות נוירולוגית הולכת ומתקדמת, אשר נתיחה של מוחו הדגימה דלקת עם גופיפי הסגר בתאי העצב. דוסון תיאר מקרה דומה שנה לאחר מכן בילדה בת 5. אשר על כן נקראה המחלה בעבר דלקת מוח על שם דוסון.
שיעור הימצאות המחלה בעולם מוערך ב-1 ל-100,000 מקרי חצבת, כאשר שיעור ההיארעות צנח משמעותית לאחר הופעת החיסון לחצבת. ישנה שונות גאוגרפית ניכרת בתפוצת המחלה, כתלות במידת הפיתוח של המדינה, כך שבמדינות מתפתחות שיעור היארעות המחלה גבוה יותר. השיעור הגבוה ביותר דווח בפפואה גינאה החדשה – 51 מקרים למיליון איש בין השנים 2007–2009.
כ-85% מהאנשים הלוקים במחלה הם בגילאי 5-15. עוד נמצא כי המחלה שכיחה יותר בבנים.