cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ורג' ווקר בוש
מינויים לבית המשפט העליון
ניסיונו של בוש למנות את היועצת המשפטית האישית שלו הארייט מאיירס נכשל בשל הביקורת שהושמעה בקרב חברים משתי המפלגות. נטען שאין זה ראוי למנות מקורבת וכי אין די בניסיון שיש לה במשפט חוקתי. הימין השמרני הביע חשש שמאיירס לא תהיה מחויבת לנושאים הקרובים לליבו, כמו המאבק נגד התרת ביצוע הפלות מלאכותיות. בוש המשיך להתעקש על קידום המינוי בסנאט למרות הביקורת שספג, וכתוצאה מכך נגרם קרע בינו לבין רבים מתומכיו. רק לאחר סדרת פגישות בין מאיירס לבין חברי הסנאט שבהן התברר שהמינוי שלה לא מובטח, היא נאלצה לפרוש ובמקומה מינה בוש את השופט השמרן סמואל אליטו, שהיה אהוד על המפלגה הרפובליקנית. מינויו זכה לאישור הסנאט ב-31 בינואר 2006, בהצבעה שהתפלגה כמעט לחלוטין על פי סדר יומן של שתי המפלגות.
המשך המלחמות במזרח התיכון
בדומה לכהונתו הראשונה, גם בזו השנייה, עמדו במרכז נשיאותו של בוש ענייני הביטחון הלאומי ומדיניות החוץ במזרח התיכון. במסע הבחירות לנשיאות בשנת 2004, הבטיח בוש כי אם ייבחר ימשיך לבטא מחויבות בלתי מתפשרת למלחמה בטרור, עד להשגת הכרעה. לאורך רוב שנות כהונתו הראשונה של בוש כנשיא, המצב הביטחוני בעיראק ובאפגניסטן היה יציב יחסית, אך עם תחילת כהונתו השנייה, התפרצה אלימות שהדרדרה למלחמת אזרחים כוללת. כוחות אל-קאעידה תפסו בעיראק אחיזה משמעותית במערב המדינה והצליחו להסב לכוחות האמריקניים אובדן של מאות הרוגים מדי שנה. תמונה דומה התפתחה גם באפגניסטן לאחר שבשנת 2006 התגברה פעילות הטליבאן באופן משמעותי. נוכח התגברות ההתנגדות למלחמות באזור ונוכח הביקורת על התנהלותו של בוש, נרשמה ירידה בפופולריות שלו. בשלהי שנת 2006 יצא בוש בסדרת נאומים בנושא המלחמה בעיראק, שבהם הודה כי נעשו שגיאות אסטרטגיות בעיראק ואמר כי הוא נוטל אחריות עליהן. למרות זאת טען כי על ארצות הברית "להמשיך במסלול", והאשים את אלו הקוראים לנסיגה, ברצונם "לברוח" מעיראק, מבלי לקחת בחשבון את האינטרס הלאומי האמריקני. מאוחר יותר קבע בוש: "אני לא מתכוון להסיג את חיילנו משדה הקרב לפני שהמשימה תושלם". ב-10 בינואר 2007, הציג בוש אסטרטגיה חדשה לניהול המלחמה ("The New Way Forward", "The Surge"), שמטרתה הייתה להשיג הכרעה בעיראק ולייצב את הביטחון במדינה באמצעות תגבור הצבא האמריקני ששוהה במדינה בכוח נוסף של כ-21,500 לוחמים. לצד תמיכה מצומצמת בתוכניתו של בוש, היא עוררה התנגדות חריפה ונרחבת, בין השאר גם בקרב נציגים רפובליקניים שהביעו מורת רוח מכוונות הממשל. גם בקרב הציבור האמריקאי שהיה שבע מלחמות, שררה ההתנגדות מקיפה לתוכנית, שמשמעותה הייתה העמקת המעורבות האמריקנית בלחימה. מכל מקום, התוכנית יצאה אל הפועל כבר באותו חודש. בתחילה לא היה כל שינוי משמעותי במפלס האלימות, אך לאחר מספר שבועות החלה להירשם ירידה מתמדת במספר ההרוגים, דעיכה משמעותית בעוצמת הטרור, ושליטה יציבה יותר של ממשלת עיראק במדינה. גורמים רשמיים בארצות הברית ובעיראק ציינו לטובה את תגבור הכוחות האמריקנים שיזם בוש, כגורם להחזרת השקט לעיראק. גם במערכת הפוליטית ובתקשורת, רווחה בדיעבד דעה חיובית על המהלך. במרץ 2007 הורה בוש על תגבור הכוח האמריקני באפגניסטן ב-3,500 לוחמים נוספים.
המשבר הכלכלי העולמי
נתוני הצמיחה הכלכלית שהיו חיוביים בתום כהונתו הראשונה של בוש, החלו להצביע על מגמת ירידה החל מראשית כהונתו השנייה.
בראשית שנת 2006 התפוצצה בועת הנדל"ן בארצות הברית ובחודש דצמבר 2007 חוותה המדינה משבר כלכלי רחב, שהיה המשבר הכלכלי הגדול ביותר שפקד את ארצות הברית מאז השפל הגדול שהתרחש בשנת 1929. ההשלכות המידיות של המשבר, היו צניחה במדדי המניות השונים בבורסות, ערעור יציבותם של מוסדות פיננסיים, קריסה של ענף המשכנתאות, עלייה ניכרת במחירי הנפט וירידה בערך הדולר. כמו כן האבטלה המריאה ועברה את סף ה-8% בשנת 2009, הכנסות המדינה צנחו, והצמיחה הכלכלית ירדה באופן חד.
תגובת ממשל בוש למשבר הייתה גיבוש תוכנית חילוץ חסרת תקדים שמטרתה הייתה לייצב את כלכלת ארצות הברית. התוכנית כללה העברת מהלך חקיקה בקונגרס (Emergency Economic Stabilization Act of 2008) שיסמיך את הממשל להשקיע 700 מיליארד דולר מכספי הציבור האמריקאי לצורך רכישת משכנתאות בעייתיות מידי הבנקים האמריקאים שנקלעו למצוקה, על מנת להצילם מפשיטת רגל. ב-29 בספטמבר 2008 דחה בית הנבחרים של ארצות הברית את הצעת החוק המקורית של תוכנית החירום, ברוב של 228 מתנגדים מול 205 תומכים. ב-3 באוקטובר 2008 אישר בית הנבחרים גרסה מתוקנת של החוק ברוב של 263 תומכים מול 171 מתנגדים. שעות ספרות לאחר אישור החוק בקונגרס, חתם עליו בוש והוא נכנס לתוקף. התומכים בתוכנית החילוץ טענו כי התערבות הממשל בשוק נועדה למנוע משבר אמון בתחום האשראי, ולמנוע את החרפת המצב הכלכלי. המתנגדים לתוכנית החילוץ מחו על עלות התוכנית והרחבת הגירעון, וטענו בין השאר כי לא נלקחו כלל בחשבון אלטרנטיבות נוספות.
רוב הציבור האמריקני סבר כי בוש היה האחראי המרכזי למשבר הכלכלי. מומחים רבים טענו כי המדיניות הרגולטורית שהנהיג בוש בתחומי הנדל"ן הייתה בעייתית וכי הסחר בניירות ערך היה אחד מהסיבות לפרוץ המשבר. עוד טענו נגדו כי הקיצוצים במיסים ומימון המלחמות במזרח התיכון תרמו אף הם לגידול בגירעון ולהתפתחות המשבר. אחרים טענו כי המדיניות הרגולטורית של בוש הונהגה כבר על ידי הנשיא ביל קלינטון, וכי בוש דווקא מיתן מדיניות זו.
יחסו לישראל
בוש נכנס לתפקידו בבית הלבן בעיצומה של האינתיפאדה השנייה, כארבעה חודשים לאחר שפרצה, וזמן קצר לפני עלייתו של אריאל שרון לשלטון בישראל. לנוכח כישלון ועידת קמפ דייוויד, החל ממשל בוש למתן את התערבותו בכל הקשור לסכסוך הישראלי-ערבי בכלל, ולסכסוך הישראלי פלסטיני בפרט. בוש נחשב לנשיא ידידותי במיוחד למדינת ישראל, ולפיכך זכה לאהדה רבה בקרב הציבור הישראלי. בוש הגן באופן עקיב על ישראל בשדה הדיפלומטי, וביטא את תמיכתו בה בהזדמנויות שונות. היו שהסבירו כי מספר גורמים תרמו להיווצרות היחסים ההדוקים עם ישראל: יחסיו הטובים של בוש עם גורמים בפוליטיקה הישראלית טרם היבחרו לנשיא, קרבתו לחוגים נוצריים אוונגליסטיים פרו ישראלים, התגברות הנטייה הפרו ישראלית בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר, והתמקדות הממשל האמריקאי במלחמה בטרור. במהלך הקדנציה הראשונה של בוש, שחפפה במידה רבה את זו של שרון בישראל, התעצמה תמיכתו של הממשל האמריקני בישראל. החל משנת 2002 ניתק ממשל בוש כמעט לחלוטין את הקשר עם הנשיא הפלסטיני יאסר ערפאת, והאשימו בעידוד הטרור ובהכשלת תהליך השלום. עם זאת באשר לנושאים כמו הקמתם והרחבתם של התנחלויות וכן חדירת תוואי גדר ההפרדה אל עומק תחומי יהודה ושומרון, שמר הממשל על התנגדותו לכל שינוי בסטטוס קוו. במהלך כהונתו הראשונה, ניסה בוש מספר פעמים להחיות את תהליך השלום בין ישראל לפלסטינים. ב-24 ביוני 2002 נשא נאום בבית הלבן שכונה לימים "חזון הנשיא בוש", נאום שבו הציע מתווה שעיקרו פתרון שתי המדינות. ניסיון נוסף נעשה ב-26 בפברואר 2003, כאשר הציג את תוכנית "מפת הדרכים לשלום", שהייתה דומה מחד במתכונתה לתוכניתו הקודמת, אך הציגה מאידך לוח זמנים ברור יותר לפתרון הדרגתי של הסכסוך. ב-5 ביוני 2003, התקיימה ועידת פסגה בעקבה בהשתתפות בוש, אריאל שרון, אבו מאזן, והמלך עבדאללה, שהייתה אמורה לסמן את תחילת יישום מפת הדרכים אך ההתקדמות בתהליך הייתה איטית, שכן לאור ההידרדרות הביטחונית בשטח, וההסתבכות האמריקנית בעיראק, מיתנה ארצות הברית את פעילותה בזירה הישראלית-פלסטינית.
לאחר פרסום תוכנית ההתנתקות של שרון בדצמבר 2003, התייצב בוש לצידו של שרון ופרסם מכתב תמיכה במהלך, שמטרתו בין השאר הייתה לרכך את ההתנגדות להתנתקות של חלק מהציבור וממקבלי ההחלטות בישראל. בוש גרס כי בעיית הפליטים הפלסטינים אמורה להיפתר במסגרת המדינה הפלסטינית, וכי יש להתחשב בגושי ההתנחלויות בעת קביעת קו הגבול העתידי. בינואר 2006, מונה אהוד אולמרט לראשות הממשלה בישראל במקום אריאל שרון שחווה שבץ קודם לכן. בדומה לקודמו בתפקיד, רקם בוש יחסים קרובים גם עם ראש הממשלה החדש. בנובמבר 2007, לקראת סוף כהונתו של בוש, יזמה ארצות הברית את ועידת אנאפוליס – ועידה בינלאומית שהתכנסה בעיר אנפוליס, בירת מרילנד – שבמסגרתה חתמו כל הצדדים על הצהרה משותפת הקוראת להגיע לפתרון של פתרון שתי המדינות לא יאוחר מסוף שנת 2008 והייתה אחת התוצאות של השיחות בין אבו מאזן לאולמרט. כקודמותיה, גם יוזמה מדינית זו לא הצליחה להביא לפריצת דרך.
לאחר נשיאותו
לאחר תום כהונתו כנשיא, שב ג'ורג' ווקר בוש לטקסס, רכש בית חדש בדאלאס, ועבר להתגורר שם עם רעייתו. במשך השנתיים הבאות מיעט להופיע בציבור. בשנים אלו הקדיש חלק ניכר מזמנו לכתיבת ספר זיכרונות (Decision Points), וכן להקמת מרכז נשיאותי הקרוי על שמו.
בשנים 2010 ו-2011, העניק שורה של ראיונות לתקשורת במטרה לקדם את ספר הזיכרונות שכתב. ב-2 במאי 2011, התקשר הנשיא המכהן, ברק אובמה, לבוש ובישר לו על חיסולו של אוסאמה בן לאדן, ולאחר מכן הזמינו להשתתף בטקס יום השנה העשירי לפיגועי 11 בספטמבר שנערך בניו יורק. זו הייתה הזדמנות עבור בוש להתייחס לנושא הפיגועים והטרור במספר ראיונות שהעניק באותה עת לתקשורת. בוש קידם גם יוזמות חברתיות שונות, ובין השאר הקים עם ביל קלינטון קרן סיוע לגיוס תרומות להאיטי, בעקבות רעידת האדמה שפקדה את המדינה בשנת 2010.
ב-2 באפריל 2013, חנך בוש בקמפוס של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (SMU) את המרכז הנשיאותי ג'ורג' ווקר בוש (George W. Bush Presidential Center). המרכז כולל מוזיאון שבו מוצגים באופן אינטראקטיבי הדילמות שאיתן התמודד במהלך כהונתו, קורות חייו ומורשתו, ספריה נשיאותית גדולה, ומכון מחקר הנושא את שמו. בשנת 2014 פרסם בוש ביוגרפיה פרי עטו על אביו, (41: A Portrait of My Father) הנשיא לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
בשנים שלאחר כהונתו, מלבד הבעת תמיכה במועמד הרפובליקני מיט רומני בבחירות 2012 (וב-2008, הבעת תמיכה בג'ון מקיין, דבר אשר למעשה התרחש עוד קודם סיום כהונתו), נמנע בוש בדרך כלל ממעורבות משמעותית בפוליטיקה האמריקנית, ושמר לרוב על פרופיל נמוך בנושא. כך למשל הקפיד גם במעט הופעותיו התקשורתיות להימנע מהצגת ביקורת ישירה על יורשו בבית הלבן, ברק אובמה.
לקראת סוף כהונתו של אובמה וככל שהתקרבו בחירות 2016, חרג ממנהגו והחל להגביר את מעורבותו בפוליטיקה. באפריל 2015, בכינוס של קואליציית היהודים הרפובליקנים בלאס וגאס, ביקר את מדיניות החוץ של הנשיא ברק אובמה, וציין שתי שגיאות אסטרטגיות עיקריות לדעתו שנעשו - נסיגת הכוחות האמריקנים מעיראק ב-2011 וקידום הסכם הגרעין עם איראן על ידי הממשל (אשר נחתם לבסוף כחודשיים לאחר מכן). שיא פעילותו הפוליטית הגיע לבסוף בעיצומן של הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לקראת בחירות 2016. כבר חודשים רבים טרם תחילתן הביע בוש תמיכה באחיו, מושל פלורידה לשעבר ג'ב בוש, ואף סייע לו בגיוס כספי תרומות למירוץ. לאחר ההצבעה בניו המפשייר ולקראת ההצבעה בקרוליינה הדרומית, כאשר הקמפיין של ג'ב בוש נקלע לקשיים, הובא ג'ורג' בוש לקדמת הבמה, והופיע עם אחיו במספר כנסי בחירות וראיונות לתקשורת, במהלכם קרא לציבור להצביע לאחיו. על אף זאת, ג'ב בוש רשם לבסוף תוצאה מאכזבת בקרוליינה הדרומית, ועם פרסום תוצאות האמת פרש מהמירוץ, ובנאום ההפסד שלו הודה לאחיו ג'ורג' על התמיכה בו.
מורשתו
יש ביקורת על מורשתו של ג'ורג' בוש, אך עם זאת הוא נחשב על ידי רבים כאחד מהנשיאים החשובים ביותר בהיסטוריה האמריקנית. תומכיו של בוש מדגישים את הצלחותיו על פי ראות עיניהם במלחמה העולמית בטרור, במניעת הישנותם של פיגועים נוספים בארצות הברית לאחר 11 בספטמבר, בקיצוץ המשמעותי של המיסים שהוציא לפועל, במאבק המקיף באיידס באפריקה, במינוי שופטים שמרנים לבית המשפט העליון, וכן ברפורמות שיזם בתחומי הרווחה, החינוך והבריאות. מבקריו של בוש מצביעים בעיקר על הניהול הכושל לדעתם של מלחמת עיראק, על מדיניותו הכלכלית שלתפיסתם הרחיבה את הפערים בחברה והייתה חסרת אחריות, וכן על כישלונו לדעתם בהתמודדות עם הוריקן קתרינה ועם המשבר הכלכלי העולמי. תומכיו ומבקריו אינם יכולים להתעלם מהמשברים יוצאי הדופן שאירעו בתקופתו של בוש: פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 – מתקפת הטרור הגדולה בהיסטוריה, הוריקן קתרינה בשנת 2005 – אחת הסופות הקטלניות בהיסטוריה של צפון אמריקה, והמשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008 – המיתון הכלכלי החריף ביותר מאז השפל הגדול. המהלכים שנקט מוצגים לעיתים אף הם כמרחיקי לכת: התגובה הנרחבת לפיגועי 11 בספטמבר (המלחמה העולמית בטרור), הגדלת סמכויות הרשות המבצעת במסגרת חוק הפטריוט, קיצוצי המס הגדולים ביותר מאז ממשל רונלד רייגן, ההרחבה התקציבית המקיפה בתגובה למשבר הכלכלי העולמי, ועוד.
הפופולריות של בוש בקרב הציבור, הייתה נמוכה במיוחד עם סיום כהונתו, והוא הוצב במקום השני אחרי ריצ'רד ניקסון. כך למשל זכה בוש בסקר של מכון גאלופ שנערך בינואר 2009, בקרב הציבור הכללי ל-34% אחוזי אהדה שכללו 28% מקולות העצמאיים ו-6% מקולות הדמוקרטים (ובכך החל ירידת במגמה של המנהג של מצביעים דמוקרטים ועובדי צווארון כחול שהצביעו לבוש בדומה ל"דמוקרטים של רייגן"), עם זאת בקרב תומכי מפלגתו הרפובליקנים הוא עדיין זכה לתמיכה רחבה יחסית של 75%. בפברואר 2012, דיווח מכון המחקר גאלופ שאף על פי שהפופולריות של בוש השתקמה במידה מסוימת עם השנים, "האמריקאים עדיין מדרגים את ג'ורג' בוש כאחד הנשיאים הגרועים ביותר שהיו להם". עד לשנת 2013 חלה עלייה בפופולריות שלו ובסקר מאותה השנה זכה בוש לאהדה בקרב 49% מהציבור. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 2005 שיותר אזרחים הביעו את אהדתם כלפיו מאשר כאלו שהביעו את הסתייגותם ממנו. סקרים הצביעו כי עיקר ההסתייגויות ממדיניותו של בוש מתייחסים לניהול מלחמת עיראק (57%) ולטיפולו במשק האמריקני (53%).
טריי יאנג
רייפורד טריי יאנג (באנגלית: Rayford Trae Young; נולד ב-19 בספטמבר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA. יכולתו הגבוהה ברגעים מכריעים במשחק הקנתה לו את הכינוי "Ice Trae".
קריירת תיכונים ומכללות
במרץ 2018 הודיע יאנג על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט הNBA באותה תקופה זכה יאנג להשוואות רבות לשחקן ה-NBA סטפן קרי, בשל סגנון משחקו ויכולות הקליעה שלו.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר יאנג על ידי דאלאס מאבריקס בבחירה החמישית, ומיד נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה ללוקה דונצ'יץ'. ב-1 במרץ 2019 קלע יאנג שיא קריירה של 49 נקודות במשחק שנגרר לארבע הארכות מול שיקגו בולס. לאורך עונת הרוקי קלע 19.1 נקודות ומסר 8.1 אסיסטים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונתו השנייה ב-NBA נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, כשחקן חמישייה ב"נבחרת המזרח". ב-20 בפברואר 2020 שבר את שיאו האישי, כאשר קלע 50 נקודות בניצחון קבוצתו מול מיאמי היט. לאורך אותה עונה קלע 29.6 נקודות ומסר 9.3 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 20/21 לאחר שנים גרועות של אטלנטה יאנג הוביל אותם אל הפלייאוף, במשחק הראשון פגשו אטלנטה את ניו יורק ניקס ונצחו את הסדרה 4-1 לאחר מכן פגשו את פילדלפיה 76 לאחר שיאנג מוביל את קבוצתו לסדרה מותחת 4-3. בגמר המזרח פגשו את מילווקי באקס שכבר במשחק הראשון בסדרה יאנג סיים עם 48 נקודות בניצחון קבוצתו. ההוקס הפסידו בסדרה 4-2 לאחר שבמשחק השלישי במצב 1-1 בין הקבוצות נפצע יאנג כאשר נתקל בשופט הקו וסובב את קרסולו. בעונת 21/22 נבחר בפעם השנייה בקריירה למשחק האולסטאר לקבוצה של קווין דוראנט. ב-4 בינואר שבר יאנג את שיא הקריירה שלו שסיים עם 56 נקודות והוסיף להם גם 14 אסיסטים בהפסד קבוצתו לפורטלנד טרייל בלייזרס.
קהילה
קהילה היא קבוצה של בני אדם שיצרו ביניהם קשרים ויחסים חברתיים, הפועלים בגבולות מסוימים, מקושרים למקום/מרחב (פיזי או וירטואלי), ויש להם מאפיין, רצון או עניין משותפים.
קהילה יכולה לחלוק מיקום גאוגרפי, תרבות או היסטוריה משותפת, אך במקרים אחרים להיות בלתי תלויה במקום או מוצא, אלא באינטרסים ורעיונות משותפים, מקצוע, אמונות או זהות שיוצרות תחושת שותפות.
דליפת הנפט מטורי קניון
דליפת הנפט מהמכלית "טורי קניון" הייתה אחת מדליפות הנפט החמורות בעולם. ה-מכלית SS Tory Canyon עלתה על סלעים מול החוף הדרום-מערבי של בריטניה בשנת 1967, וכ-25–36 מיליון גלונים (94–164 מיליון ליטר) של נפט גולמי נשפכו לים. הניסיונות לצמצם את הנזק כללו הפצצת שברי המכלית ההרוסה על ידי מטוסים מה הצי המלכותי ו-חיל האוויר המלכותי. מאות קילומטרים של קו חוף בבריטניה, צרפת, גרנזי, ו-ספרד הושפעו מהנפט ומחומרים אחרים ששימשו במאמץ לצמצם נזקים. הייתה זו דליפת הנפט החמורה ביותר בעולם באותה תקופה והדליפה הגרועה ביותר בהיסטוריה של בריטניה. זה הוביל לשינויים משמעותיים בחוק הימי וחוקים כתגובות לדליפת נפט.
רקע
כאשר נבנתה בארצות הברית ב-1959, היה ל"טורי קניון" קיבולת של 60,000 טון. מאוחר יותר הוגדלה המכלית ביפן ל-120,000 טון. היא נקראה על שם אתר גאוגרפי בקליפורניה.
נמק העצם
נמק העצם (למחלה מספר שמות בלעז: osteonecrosis, aseptic (bone) necrosis, ischemic necrosis of bone ו-avascular necrosis המוכר בראשי התיבות AVN) הוא הפרעה באספקת דם לעצם, הגורמת למוות של רקמת העצם, המוביל להרס של העצם. בארצות הברית לבדה כ-20,000 חולים חדשים בשנה. הגורם העיקרי לנמק העצם הוא טראומה גופנית והוא יכול לגרום לכאב ולהרס מפרקים או הפרעה בתפקודם. בשלבים מוקדמים של נמק העצם ניתן להאט או למנוע את התקדמות המחלה בעזרת ניתוחים אך בשלבים מתקדמים של המחלה הפתרון היחיד הוא החלפת מפרק.
דליפת הנפט מטורי קניון
רקע
בזמן התאונה, הייתה "טורי קניון" רשומה בליבריה ובבעלות Barracuda Tanker תאגיד, חברה בת של יוניון אויל מקליפורניה. אך הושכרה לבריטיש פטרולאום. היא הייתה באורך 974.4 ft, רוחב 125.4 ft וגובה 68.7 ft.
קהילה
הסוציולוגיה רואה באדם יצור חברתי, שיש בו צורך להשתייך לקהילה. גם מבחינה אטימולוגית, המילה קהילה באה מלשון "קהל", משמע, קבוצת אנשים. למרות השוני בהגדרות הקהילה, המשותף לסוגי הקהילות הוא הרגשת הזהות של חברי הקהילה, היוצרת תחושה שהאדם אינו לבד, ומכאן ניסיון ליצור סמלי זהות ייחודיים (שפה ייחודית, לבוש, סמלים, ערכים, נורמות ודפוסי התנהגות וכו')
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
רקע
מיאנמר מורכבת מעיקרה מבודהיסטים (88%-90% מהאוכלוסייה), עם מיעוט קטן של דתות אחרות, הכולל מיעוט מוסלמי שגודלו כ-4% מהאוכלוסייה. על רובם נאסר להצביע והם משוללי אזרחות (למעט הקמאנים). האומה נשלטת על ידי הקבוצה האתנית "באמאר" (או בורמן - בורמזים) הבודהיסטית ברובה והמהווה את רוב האוכלוסייה (68%). כמה קבוצות אתניות נוספות סובלות מאפליה, התעללות והזנחה על ידי הממשלה. במחוז ראקין מדובר בשתי קבוצות: הראקין (בודהיסטים ברובם) והרוהינגיה (מוסלמים ברובם) אשר סבלו רבות מידי הממשל. המתחים בין קהילות בודהיסטים ומוסלמיות הובילו לאלימות, כאשר הבודהיסטים תוקפים לעיתים קרובות את הרוהינגיה. הרוהינגיה הם קבוצת אתנית נכחדת, עם שפה ותרבות משלהם, אך הטוענים לחיבור היסטורי ארוך למדינת ראקין.
דליפת הנפט מטורי קניון
המסע והתאונה
במסע האחרון שלה, יצאה "טורי קניון", ב-19 בפברואר 1967, מבית הזיקוק של חברת הנפט הלאומית של כווית באל-אחמדי, עם מטען מלא של נפט גולמי. יעד האונייה היה נמל מילפורד - הבן בויילס. ב-14 במרץ היא הגיעה ל. בעקבות שגיאת ניווט, פגעה ב-18 במרץ 1967בסלע פולארד בקצה המערבי הקיצוני של שונית שבע האבנים בין קורניש ואיי סקילי.
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
רקע
הרוהינגה מתוארים במקומות מסוימים כ"אחד המיעוטים הנרדפים ביותר בעולם", בין היתר בשל כך שהם משוללי אזרחות ומשוללי הזכות לנדוד באופן חופשי ולרכוש השכלה גבוהה. בעבר אף נחקק חוק האוסר עליהם להביא לעולם יותר משני ילדים (אם כי החוק לא נאכף בצורה רצינית). שטחים מסוימים במחוז ראקין הוחרמו מבני הרוהינגיה והועברו למתנחלים בודהיסטים מאזורים אחרים במיאנמר.
נמק העצם
פתופיזיולוגיה
נמק עצם נגרם מהפרעה בזרימת דם. במרבית מקרי נמק העצם נוצרת ההפרעה במהלך טראומה כגון שבר או פריקה הפוגעת בכלי הדם של העצם. אולם חלק ניכר מהמקרים אינו טראומטי.
הסיבה הנפוצה ביותר לנמק עצם טראומטי היא שבר עם תזוזה של ראש עצם הירך (subcapital). בברכיים שכיח נמק של העלי (condyle) של עצם הירך או של השוקה בעקבות שבר של דלדול עצם.
לנמק עצם שאינו טראומטי יש גורמים רבים, בהם מחלת דקומפרסיה, נזק מקרינה, כימותרפיה, עישון, ביספוספנטים, מחלת גושה ועוד. הגורמים השכיחים ביותר הם שימוש ממושך בקורטיקוסטרואידים ושתייה מרובה של אלכוהול. עדיין, כחמישית ממקרי נמק העצם שאינו טראומטי נגרמים ממקור לא ידוע (אידיופטי). במקרים לא טראומטיים מופרעת זרימת הדם על ידי לחץ חיצוני על כלי הדם או על ידי תסחיף או פקיק.
ללא אספקת דם, מתים תאי העצם ומח העצם. תהליך החלמה עשוי להחליף את העצם הנמקית ברקמה חדשה, אך לרוב, ובעיקר כאשר הנגעים גדולים והעצם נושאת במשקל הגוף (כגון עצמות הגפה התחתונה), נכשל תהליך הריפוי והעצם קורסת.
טיפול
הטיפול המניעתי הטוב ביותר לנמק עצם לא טראומטי הוא צמצום בשימוש בקורטיקוסטרואידים ובצריכת אלכוהול.
טיפולים שמרניים אפשריים הם הורדת עומס ממפרקים נושאי משקל (בסיוע עזרי הליכה או סדים) ותרופות לשיכוך כאב ודלקת, יש שמשתמשים בביספוספנטים להאטת קצב הרס העצם (שנעשה על ידי אוסטאוקלסטים). קיימות ראיות חלשות ליעילותם של טיפולי פיזיותרפיה הכוללים שימוש במכשיר גלים קצרים (SW) ובמכשיר על-שמע (US). טיפולים שמרניים משמשים יותר לטיפול בנמק עצם של הברך או של הכתף.
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
רקע
הרוהינגיה מתארים עצמם כצאצאים של סוחרים ערבים שהתיישבו באזור לפני דורות רבים. חוקרים מעריכים כי הם היו נוכחים באזור מאז המאה ה-15. עם זאת, הממשלה שוללת את אזרחותם בטענה כי הם מהגרים מבנגלדש. היא אינה משתמשת במילה "רוהינגיה" אלא מכנה אותם "באנגאלי", כלומר בנגלים.
בעקבות הרדיפה, גמביה תבעה את מיאנמר בבית המשפט הבינלאומי בהאג. במשפט גמביה הגישה בקשה לאינדיקציה לאמצעי הגנה זמניים. ב-23 בינואר 2020 בית המשפט אישר את הבקשה למשך ארבעה חודשים. השלב הבא במשפט יתקיים ב-23 ביולי 2021 - התגובה של מיאנמר לתגובת גמביה לארבעת חודשי אמצעי ההגנה. על פי ניתוח של ד"ר מרקו מילנוביץ', תוצאת המשפט עד עכשיו הייתה "ללא ספק ניצחון של גמביה ושל בני הרוהינגיה".
נמק העצם
טיפול
מגוון ניתוחים יכולים לטפל בנמק העצם ושכיחים בטיפול בנמק העצם של ראש הירך. ניתוחים המעודדים החלמה יעילים יותר בשלב הקודם להתמוטטות העצם. בניתוח "דה-קומפרסיה" של העצם מסירים חלקים מהעצם הנמקית כדי להפחית את הלחץ על כלי הדם וכדי לעודד תהליך החלמה. ל"דה-קומפרסיה" 65-80 אחוזי הצלחה, הגדולה יותר במקרים של נגעים קטנים ובמקרים שנערכו בטרם התמוטטות העצם. ניתוחים נוספים כוללים השתלת פיסות עצם בתוך העצם הנמקית, פעמים עם אספקת דם משל עצמן. הידע לגבי תוצאות ניתוחים אלו אינו מבוסס.
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
משבר פליטים
מספר העקורים כתוצאה מהאלימות מוערך בכ-92,000 נכון לינואר 2017, כאשר 65,000 נמלטו לבנגלדש הגובלת במיאנמר, ו23,000 נותרו עקורים במיאנמר. בפברואר 2017 הודיעה ממשלת בנגלדש שתעביר את 232,000 הפליטים הרוהינגיים שבשטחה לאי ת'נגר צ'אר שממול לחוף הבנגלי, אך אמצעי תקשורת שונים העבירו ביקורת על התוכנית, וטענו כי מדובר בטרנספר בלתי חוקי וגירוש, בנוסף לביקורת שלילית על האפשרות לתנאי מחיה טובים על האי.
ביקורת
הדיכוי הצבאי נגד בני הרוהינגיה משך ביקורת של האו"ם (אשר העלה את האפשרות כי מדובר ב"פשעים נגד האנושות"), ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל", משרד החוץ של ארצות הברית, כמו גם בנגלדש ומלזיה, מדינות אליהן ברחו פליטים רבים מהדיכוי. ראש הממשלה דה-פקטו במיאנמר, אונג סן סו צ'י, ספגה ביקורת על כך שלא פעלה מספיק על מנת למנוע את האירועים, אך ישנן טענות כי הצבא הוא גוף חזק מדי עד כדי כך שהיא אינה יכולה לשלוט בו לגמרי. האו"ם העביר גם ביקורת חריפה על הרשת החברתית פייסבוק, לפיה מעשי הזוועה ההמוניים לא היו יכולים להתבצע ללא התעמולה וההסתה אליה נחשפו המבצעים בפיד שלהם. לדברי חוקרי האו"ם, בלי הפעילויות של השלטון ברשת החברתית, לא ניתן היה להרים את האופרציה; קנאים בודהיסטים מפעילים עמודים עם מאות אלפי תומכים, שקוראים להרג הרוהינגה. תומכי הרוהינגה טענו שפייסבוק מוחקת פוסטים שעוסקים ברדיפות, ולעיתים אף את חשבונות המפרסמים.
באוגוסט 2018 פורסם דו"ח של צוות חוקרים של האו"ם על רדיפת בני הרוהינגיה, ובו נקבע כי בכירים בצבא מיאנמר חתרו לביצוע רצח עם; ועל כן, יש מקום להעמידם לדין. צוות החוקרים שמע כ-875 עדויות ובחן צילומי לוויין, תמונות וסרטונים וקבע כי העדויות על רצח המוני ומקרי אונס קבוצתי היו אמיתיות. בדו"ח נקבע כי מועצת הביטחון של האו"ם צריכה להיות האחראית לכך שכל האחראים (מפקד צבא מיאנמר וחמישה גנרלים נוספים) רצח העם יועמדו לדין, בבית הדין הבינלאומי בהאג או בית דין שיוקם במיוחד לכך, וכי על מועצת הביטחון להפעיל סנקציות אישיות עליהם. בדו"ח נכללה קריאה להטלת אמברגו נשק על מיאנמר והוטלה ביקורת קשה על ראש הממשלה אונג סן סו צ'י.
דליפת הנפט מטורי קניון
המסע והתאונה
נתיב המכלית לא היה מתוכנן ולכן חסרה מפה של איי סקילי. כאשר האפשרות להתנגשות עם צי הדייגים באזור הפכה קרובה, היה ויכוח מסוים בין הקברניט להגאי באשר למיקומם המדויק. בעיה נוספת נוצרה עקב אי ודאות אם האונייה נמצאת במצב היגוי ידני או אוטומטי. עד שהבעיה תוקנה, הפגיעה בסלעים הייתה בלתי נמנעת. בימים שלאחר מכן, ניסיונות להרחיק את כלי השיט מהחוף לא צלחו ואף הובילו למותו של ימאי מצוות החילוץ ההולנדי, קפטן הנס בארנד סטאל.
נמק העצם
טיפול
לאחר הרס נרחב של ראש עצם הירך, הטיפול הרצוי הוא החלפת מפרק מלאה של הירך. לניתוח תוצאות טובות או מעולות ב-95 אחוזים מהמנותחים להחלפת מפרק מלאה של הירך או של הברך, אלא שאורך החיים של המפרק המלאכותי מוגבל (15–20 שנה) ולכן אין הוא מתאים לחולים צעירים. ניתוח חדשני אפשרי הוא השתלת מתכות על ראש הירך ובמרחשת ליצירת מפרק של מתכת-על-מתכת.
דליפת הנפט מטורי קניון
המסע והתאונה
ב-28 במרץ 1967, שלחה הזרוע האווירית של הצי מטוסים שהטילו ארבעים ושתיים פצצות במשקל 1,000 ק"ג כל אחת על המכלית. לאחר מכן, שלח חיל האוויר המלכותי מטוסי הוקר האנטר להטיל פחי דלק תעופה כדי לגרום ללהבה של הנפט. אך גאות גבוהה במיוחד כיבתה את האש. ונדרשו הפצצות נוספות על ידי מטוסי הצי וחיל האוויר עם ג'לי נפט נוזלי כדי להצית את השמן. ההפצצות נמשכו גם למחרת עד ש"טורי קניון" שקעה. בסך הכל כ-161 פצצות של 1,000 פאונד, 11,00 ליטרים של נפט, 3,00000 גלונים של נאפלם ו-16 טילים נוספים כוונו אל הספינה. ניסיונות להשתמש בצינורות צפים מלאי קצף היו לא יעילים, בגלל הים הפתוח.
הנזק הסביבתי
כ-50 מיל ימי של חופי צרפת ו-120 מיל ימי של חוף קורניש בבריטניה זוהמו בנפט. בסביבות 15,000 ציפורי ים נהרגו, יחד עם מספרים עצומים של אורגניזמים ימיים, לפני שהדלק התפזר. נזק רב נגרם מהשימוש הרב בחומרי ניקוי שנשפכו כדי לפרק את הדלק. אלו היו גרסאות דור ראשון של מוצרים שנוצרו במקור לניקוי משטחים בחדרי מכונות של ספינות, ללא חשש מהרעילות של המרכיבים שלהם. משקיפים רבים האמינו שהם כונו באופן רשמי 'דטרגנטים', ולא 'חומרי ניקוי ממיסים' המדויקים יותר, כדי לעודד השוואה עם מוצרי ניקוי ביתיים הרבה יותר שפירים.
חלק מנפט האונייה הושלך למחצבה על לשון יבשת צ'ואט בגרנזי באיי התעלה, שם הוא נשאר. המאמצים לפטור את האי מהנפט נמשכו, בהצלחה מוגבלת.
אחרי האירוע
ממשלת בריטניה ספגה ביקורת חריפה על טיפולה בתקרית, שהייתה באותה תקופה אסון השילוח היקר ביותר אי פעם. גם חיל האוויר המלכותי והצי המלכותי היו נתונים ללעג כתוצאה מפעולותיהם לסייע בפתרון העניין. בהתחשב בכך שרבע מ-42 הפצצות שהטילו על המכלית החטיאו את המטרה העצומה והנייחת.
ממשלות בריטניה וצרפת הגישו תביעות נגד הבעלים של כלי השיט. ההסדר שנקבע היה הגדול ביותר אי פעם בהיסטוריה הימית עבור תביעת נפט. בחוק הימי המסורתי, אוניות יכולות לתבוע ולהיתבע, אך החבות שלהן היא מוגבל לערך הספינה והמטען שלה. מאחר ש"טורי קניון" נהרסה, ערכה היה כמו של סירת הצלה אחת שנותרה בשווי 50 דולר.
החוק הליברי לא קבע אחריות של בעלי הספינה. ממשלת בריטניה הצליחה להגיש כתב תביעה נגד בעלי הספינה על ידי מעצר הספינה האחות של "טורי קניון", "אגם פאלורד", כשהיא הגיעה לסינגפור, ארבעה חודשים לאחר דליפת הנפט. עורך דין בריטי צעיר, אנתוני אוקונור, ממשרד עורכי דין סינגפורי, Drew & Napier, ניסה לעצור את הספינה בשם ממשלת בריטניה על ידי הצמדת צו משפטי לתורן שלה. אוקונור הצליח לעלות על הספינה ולהדביק את כתב התביעה מכיוון שצוות הספינה חשב שהוא מוכר וויסקי. ממשלת צרפת, שהוזעקה לנוכחות "אגם פאלורד", שלחה רודפים אחריה עם סירות מנוע, אך הצוות לא הצליח לעלות ולהפעיל את כתב התביעה שלהם.
האסון הוביל לשינויים בתקנות הבינלאומיות, כמו "האמנה הבינלאומית בדבר אחריות אזרחית לנזק בזיהום נפט" משנת 1969. אשר הטילה אחריות נזיקין על בעלי האוניה המזהמת ללא הצורך להוכיח רשלנות. והאמנה הבינלאומית למניעת זיהום מאוניות משנת 1973.
בירור בליבריה, שם נרשמה הספינה, מצא כי קברניט הספינה, Pastrengo Rugiati, היה אשם בכך שקיבל החלטה גרועה בהיגוי "טורי קניון" בין הסילי ושבע האבנים. הקצין הראשון ביצע תיקוני קורס לא מוצלחים בזמן שהקברניט ישן. היו חלופות למסלול בטוח יותר אך לא נקטו בהן בגלל הלחץ להגיע לנמל במילפורד הייבן בגאות ב-18 במרץ.
מקרי המוות בעקבות התקררות היפותרמיה בטבילה שהודגשו על ידי האסון הובילו לפיתוח טכניקות חדשות לבטיחות והצלה בים ולשינויים באופן שבו ניצולים מוצאים מהים.
שני פגמים צוינו גם בעיצוב בקרת ההיגוי: שברי האונייה כעת מפורקים ומפוזרים על פני שטח רחב
בתרבות
הבוטנאי דייוויד בלאמי הגיע לפרסום ציבורי כיועץ סביבתי במהלך האסון. הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה לאחר שפרסם דיווח על הפרק. הוא המשיך להיות פעיל מוביל בתחום הסביבה והטבע למשך עשרות שנים.
בשנת 1967 כתב הזמר הצרפתי סרז' גינסבורג שיר בשם "טורי קניון" על האסון.
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
ביקורת
על רקע רדיפת בני הרוהינגיה, עלו קריאות בישראל להימנע ממכירת נשק למיאנמר. בספטמבר 2017 קיבל בג"ץ החלטה, שנאסרה לפרסום בישראל, בעקבות עתירה שדרשה להפסיק את יצוא הנשק הישראלי למדינה.
הנס זקס
חייו
בצעירותו למד בבית הספר הלטיני בנירנברג והשתלם כשוליית סנדלרים. לאחר סיום התמחותו המקצועית בגיל 17, החל סובב ברחבי גרמניה כמקובל אז, לצורכי פרנסתו. בין היתר ביקר בערים הגדולות מינכן, לייפציג וזלצבורג.
לאחר כ-5 שנים, בשנת 1513 לערך, בזמן שהותו באינסברוק בחצרו של הקיסר מקסמיליאן הראשון, החליט להשתלם בשירה הלירית הגרמנית, ולאחר מכן חזר למינכן לתקופה נוספת כשוליית משוררים. בשנת 1516 חזר לנירנברג עיר הולדתו והשתקע בה.
האירוע המרכזי שהשפיע ועיצב את חייו הייתה הרפורמציה. זקס הפך לתומך נלהב של מרטין לותר, ובשנת 1523 כתב לכבודו את הפואמה: "הזמיר מוויטנברג שקולו בכל מקום" (Die wittenbergisch Nachtigall, die man jetzt höret überall). נוסף לכך חיבר לכבוד לותר ארבעה דיאלוגים במבנה סיפורי, שבהם הוא מביע תמיכה ברפורמאטור ומפציר בו לנהוג במתינות.
תמיכתו של זקס בלותר לא התקבלה בעין יפה בעירו, הוא זכה לגינוי ממועצת העיר נירנברג, ונאסר עליו לפרסם עוד דברי תמיכה וסנגוריה בנושא הרפורמציה. בשנת 1555 לערך, מונה כראש גילדת אמני השירה בעירו נירנברג, שאז כבר נסחפה גם היא ברוח הרפורמציה.
יצירתו של זקס נחשבת לעדות חשובה אודות חיי המעמד הבורגני בערים במאה ה-16. זקס נחשב עד ימינו למשורר הלירי החשוב והזכור ביותר. חשיבותו מתעצמת עוד יותר לאור העובדה כי השירה הלירית נועדה בראש וראשונה לשימושם ולהנאתם של מקורבים למשורר ולא לצורך פרסום והפצה נרחבים.
במהלך המאה ה-17 נשכחו זקס ויצירתו. הוא "נתגלה מחדש" שנים רבות לאחר מכן על ידי גתה, וילנד, ומעל כולם הודות ליצירתו של ריכרד וגנר, האופרה "אמני השירה מנירנברג".
מורשתו
יצירתו של זקס כוללת כ-4,200 קטעי שירה לירית (Meisterlieder), מחזות, שירים, וקטעי פרוזה של סיפורים ומשלים. היצירות המקוריות לא הודפסו שכן הן נועדו לשימוש בלעדי בבית הספר לשירה לירית בנירנברג, בו שימש זקס כרוח החיה של המוסד.
הספק היצירה העצום שלו ראוי לציון מכיוון שלכל אורך חייו המשיך לעבוד לפרנסתו במקצועו כסנדלר.
רדיפת הרוהינגיה במיאנמר (2016–הווה)
ביקורת
בדצמבר 2018 הכריז בית הנבחרים של ארצות הברית כי רדיפת הרוהינגיה בידי כוחות הביטחון של מיאנמר היא בגדר רצח עם. ההחלטה עברה ברוב מוחץ של 394 תומכים לעומת מתנגד אחד. התאריך 25 באוגוסט מצוין על ידי בני רוהינגיה כ"יום רצח העם".
הרעלת מים
הרעלת מים נוצרת כתוצאה משתיית כמות גדולה של מים עם ריכוז נתרן נמוך (כמו מים מינרליים בבקבוקים), בתוך זמן קצר. כתוצאה מכך נגרמת ירידה בריכוז יוני הנתרן (+Na) בפלזמת הדם, ועלייה בכמות המים בתאי המוח. נוצרת בצקת במוח, כלומר תאי המוח מתנפחים, ובסופו של דבר מפסיקים לתפקד. בצקת עלולה להופיע גם ברקמות נוספות בגוף, שעשויות לעבור ציטוליזה (הרס התא) אשר נגרמת כאשר קרום התא, שאינו יכול לעמוד בלחץ האוסמוטי של המים, מתפוצץ והתא מת.
אם ריכוז הנתרן יורד מתחת ל-135 mEq (מיליאקוויוולנט) לליטר נחשבת הרעלה זו למצב מסכן חיים. להרעלת מים אין סימפטומים מובהקים. הסובל ממנה חש בהתחלה בחילה וכאב ראש המלווה בתחושה כללית רעה. עם התקדמות המחלה מופיעים סימפטומים של בצקת מוחית, פרכוסים ותרדמת שלאחריהם נפטר החולה בתוך שעות ספורות.
מקובל כי ניתן לשתות עד ליטר בשעה ללא סיכון גבוה להרעלת מים באנשים נורמטיבים, אך מומלץ שלא להרבות בשתייה מרוכזת כך.
אנשים המועדים להרעלת מים
כל אדם שישתה כמויות מופרזות של מים, עלול ללקות בהרעלת מים, אך ישנם אנשים שנמצאים בסיכון גבוה מהרגיל:
רובה סלילי
רובה סלילי ("רובה גאוס") הוא סוג של רובה שמשתמש בסלילים אלקטרומגנטיים כדי להאיץ קליעים מגנטיים למהירות גבוהה.
השם רובה גאוס מתייחס למתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס, אשר ניסח את התיאורים המתמטיים של האפקט האלקטרומגנטי הנגרם על ידי האצה מגנטית. רובים סליליים פועלים לפי אותו עקרון לפיו פועל רובה גאוס, אבל השיטות שלהם שונות: שני סוגי הרובים משתמשים בכוח משיכה מגנטי כדי להאיץ את הקליע, אבל רובה גאוס משתמש באלקטרומגנט ולעומת זאת רובה סלילי משתמש בסולנואיד (סוג של סליל).
בילי קורגן
ויליאם פטריק קורגן הבן (באנגלית: .William Patrick Corgan, Jr; נולד ב-17 במרץ 1967) הוא זמר אמריקאי, מלחין, גיטריסט ומשורר. קורגן הוא הסולן והגיטריסט המוביל של להקת הרוק האלטרנטיבי הסמאשינג פאמפקינס. קורגן תרם רבות לעיצוב עולם הרוק האלטרנטיבי. עיתונאי המוזיקה ג'ים דרוגטיס אמר כי "מבין כל האמנים והדמויות הבלתי נשכחים שצמחו בעידן האלטרנטיבי, קורגן היה כוכב הרוק הכי מסורתי, עם כל התכונות הטובות והרעות הנובעות מכך." בשנת 2000, התפרקו הסמאשינג פאמפקינס, ואילו קורגן הקים את הלהקה קצרת הימים Zwan, ביחד עם מתופף הפאמפקינס, ג'ימי צ'מברלין. לאחר שכתב אלבום סולו בשם TheFutureEmbrace ופרסם אוסף שירים שנקרא Blinking with Fists, הקים קורגן מחדש את הסמאשינג פאמפקינס ב-2006, יחד עם צ'מברלין.
ילדות ושנים ראשונות
קורגן נולד באילינוי שבארצות הברית. הוא הילד הבכור לוויליאם קורגן האב, גיטריסט בלוז, ומרתה לואיז מאייס קורגן לוטז. הוריו הביאו לעולם ילד נוסף, ריקי, לפני שהתגרשו ב-1970. לוויליאם היה גם בן חורג, אבל קורגן מעולם לא גילה את זהותו. לאחר גירושי הוריו, נישא אביו שוב במהרה לדיילת, וקורגן ואחיו עברו לחיות איתם בגלנדייל הייטס שבאילינוי.
קורגן טוען, שהוא היה נתון במהלך שנים אלה להתעללות פיזית ונפשית מצד אימו החורגת. לקורגן נולד אח חורג נוסף בשם ג'סי ב-1976. ג'סי לקה בשיתוק מוחין מתון, תסמונת טורט ובמוגבלויות נוספות, וקורגן בילה זמן רב בנעוריו בטיפול בו ובהגנה עליו. כשאביו ואימו החורגת נפרדו, נותרו קורגן ושני אחיו לגור עם אימם החורגת, בשעה שהוריהם הביולוגיים גרו בנפרד, במרחק של כשעת נסיעה.
קורגן, שהתפתחותו הגופנית הייתה מהירה משל חבריו לכיתה, היה אתלט מוביל בבית הספר היסודי. עם עלייתו לתיכון גלנברד שבקרול סטרים, אילינוי, הוא נחשב לאתלט בינוני בלבד. הוא החליט להתחיל ללמוד לנגן על גיטרה כשראה בבית חבר את הגיבסון מדגם Flying V שלו. קורגן הפקיד את חסכונותיו בידי אביו, שקנה לו חיקוי משומש של גיבסון לס פול.
התעניינותו של קורגן במוזיקה בשנותיו המוקדמות התמקדה בלהקות רוק כבד כמו Led Zeppelin, חלוצי ההבי מטאל Black Sabbath, ושאר להקות רוק כמו Queen, Boston, ELO ו-Cheap Trick. בתיכון, נחשף קורגן לרוק האלטרנטיבי באמצעות Bauhaus ,The Cure ו-The Smiths.
קורגן היה חבר במספר להקות במהלך התיכון וקיבל תעודת הערכה עם סיום לימודיו. מספר מוסדות הציעו לו מענקים ומלגות לימודים, ביניהם אוניברסיטת מישיגן. סבתו הותירה לו חיסכון שנועד ללימודיו המתקדמים, אך קורגן החליט להשקיע את כל מרצו במוזיקה. קורגן ולהקתו The Marked, עברו לסנט פטרסבורג, פלורידה ב-1985. מקור שם הלהקה בסימני הלידה (אנגלית: Birth marks) של קורגן ומתופף הלהקה, רון רוסינג. הלהקה לא נחלה הצלחה והתפרקה לבסוף, מה שהוביל את קורגן לשוב לשיקגו ולעבור לגור במחיצת אביו. לא חלף זמן רב והוא החל להרכיב להקה חדשה בשם "Smashing Pumpkins".
זינו פרנצסקאטי
זינו פרנצסקאטי (בצרפתית: René-Charles (Zino) Francescatti, 9 באוגוסט 1902 – 17 בספטמבר 1991) היה כנר צרפתי.
בילי קורגן
הסמאשינג פאמפקינס
בעת שעבד בחנות תקליטים, קורגן פגש בגיטריסט ג'יימס איהא, והשניים התחילו להקליט איי-סייד ובי-סייד של חומרים מוזיקליים. קורגן תיאר אותן מאוחר יותר כ"הקלטות גות-פופ פסימיות". אחר כך, הוא פגש בבסיסטית דרסי רצסקי במופע מקומי, שעה שניהל עימה ויכוח שנגע ללהקה שניגנה. לא חלף זמן רב ולהקת הסמאשינג פאמפקינס הורכבה. השלישייה החלה לנגן יחדיו במועדונים מקומיים בליווי מכונת תופים. הלהקה צירפה במהירות לשורותיה את המתופף ג'ימי צ'מברלין. כרביעייה, הלהקה הופיעה לראשונה במועדון המטרו בשיקגו, ב-5 באוקטובר 1988.
זינו פרנצסקאטי
קורות חייו
פרנצסקאטי נולד במרסיי לאב כנר, שלמד אצל קאמילו סיבורי. הוא החל לנגן בגיל חמש והופעתו הראשונה לפני קהל הייתה בנגינת הקונצ'רטו לכינור (בטהובן) בגיל 10. פרנצסקאטי התמחה בפאגאניני וההקלטה שלו לקונצ'רטו הראשון של פאגאניני נחשבת עד היום לאחת הטובות ביותר מאז ומעולם. עוד הקלטה היסטורית של פרנצסקאטי היא לסונאטות לכינור ופסנתר של בטהובן עם רובר קאסאדסי. נוסף להצטיינותו בטכניקה כנרית, גם הפליא לנגן את כל הקונצ'רטי הגדולים. הביצוע שלו לקונצ'רטו השלישי של סן-סאנס נחשב למעולה, וכמוהו גם ביצועי הקונצ'רטי של מנדלסון וברוך. הטון הכנרי של פרנצסקאטי נחשב לקל ושירתי במיוחד.
בילי קורגן
הסמאשינג פאמפקינס
הלהקה הרעננה שילבה מגוון סגנונות, כגון רוק פסיכדלי והבי מטאל, לכדי צליל ייחודי, הניכר באלבום הביכורים שלה, Gish, שראה אור ב-1991. Gish עלה על הציפיות, והאלבום הבא, Siamese Dream, נחל הצלחה מסחררת. על תקופה זאת העיבו התככים הפנימיים בין חברי הלהקה. קורגן תואר בתקשורת כ"חולה שליטה" ופרפקציוניסט, מפני שנטען לגביו שהקליט בעצמו את קטעי הגיטרה והבס של איהא ורצסקי ב-Gish ו-Siamese Dream. חרף הנאמר, האלבום זכה לשבחים מקרב המבקרים, והשירים "Today" ו-"Disarm" הפכו ללהיטים.
זינו פרנצסקאטי
קורות חייו
ב-1927 נסע לפריז ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה (אקול נורמל דה מוזיק) ובמקביל גם ניצח על ה-Concerts Poulets.
בילי קורגן
הסמאשינג פאמפקינס
האלבום הכפול Mellon Collie and the Infinite Sadness ב-1995, התקבל בתשואות רבות אף יותר, וכלל מספר רב של להיטים חדשים. האלבום היה מועמד לשבעה פרסי גראמי באותה השנה, והוענקו לו תשעה אלבומי פלטינה לרגל מכירותיו. השיר "1979" היה הלהיט הגדול ביותר של קורגן עד לימי כתיבת שורות אלה, בהגיעו לראש מדרגי המגזין בילבורד לשירי רוק. ההופעה של הלהקה בתוכנית האירוח סטרדיי נייט לייב ב-11 בנובמבר 1995, שנועדה לקדם את החומר החדש, הייתה גם הופעתו הראשונה של קורגן בראש מגולח. הוא שומר על מראה זה עד היום. לפני כן נהג לשנות את תסרוקתו לעיתים תכופות.
זינו פרנצסקאטי
קורות חייו
בשנת 1931 יצא לסיור הקונצרטים העולמי הראשון שלו והופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-1939.
בילי קורגן
הסמאשינג פאמפקינס
במהלך סיבוב ההופעות לאלבום החדש, נחתה על הלהקה מהלומה. ב-12 ביולי 1996, צ'מברלין וג'ונתן מלוויין, הקלידן שצורף לסיבוב ההופעות, לקחו מנת יתר בחדר מלון. צ'מברלין שרד, אך לא כן מלוויין. שאר חבריי הלהקה החליטו לפטר את צ'מברלין לנוכח התמכרותו להרואין והתקרית שאירעה, ולהמשיך כשלישייה. אלבומם הבא, Adore, הופיע ב-1998, והוקלט בליווי מכונת תופים ומתופפים שנשכרו למטרות אלה. תוכנו נחשב יותר מאופק מעבודתה הקודמת של הלהקה. Adore זכה במחמאות רבות מצד חלק מהמבקרים והמון מעריצים, אבל מבקרים אחרים ורוב המאזינים הפחות אדוקים טענו שהלהקה סטתה יותר מידי מכור מחצבתה. הדבר הוביל לירידה משמעותית במכירות האלבום (1.3 מיליון מכירות בארצות הברית).
זינו פרנצסקאטי
קורות חייו
פרנצסקאטי מת בפרובנס-אלפ-קוט ד'אזור, צרפת בגיל 89.
בילי קורגן
הסמאשינג פאמפקינס
צ'מברלין שב ללהקה ב-1999. ב-2000 הופיע Machina/The Machines of God, אלבום קונספט שהוביל שנית למחלוקת בקרב המבקרים, וגרר מכירות נמוכות מתמיד. עם גמר הקלטת האלבום, הבסיסטית רצסקי פרשה מהלהקה, והוחלפה בבסיסטית הקודמת של הלהקה Hole, מליסה אוף דר מאוור, לטובת סיבוב ההופעות הבא. ב-2000 הוציאה הלהקה את האלבום Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music להורדה חופשית ברשת האינטרנט.
הלהקה התפרקה בשנת 2000, וניגנה את הופעתה האחרונה ב-2 בדצמבר במועדון המטרו באותה השנה. באפריל 2006, הכריזה הלהקה רשמית על איחוד קרב והקלטתו של אלבום חדש. לחברים הוותיקים, בילי קורגן וג'ימי צ'מברלין, הצטרפו ג'ף שרודר, ג'ינג'ר רייס וליסה האריטון. ב-22 במאי 2007, שבה הלהקה להופיע, לקידום אלבומה החדש, Zeitgeist.
קריירת סולו
קורגן החל לפרסם רשומות אוטוביוגרפיות בבלוג שבאתר שלו ובדף ה-MySpace שלו, וכתב "איני רוצה להגן עוד על האנשים שעיניתי". ב-17 בפברואר 2004, קורגן פרסם כי הגיטריסט ג'יימס איהא אחראי לפירוק הסמאשינג פאמפקינס ארבע שנים קודם לכן. הוא התייחס גם כן לבסיסטית דרסי רצסקי וכינה אותה "מסוממת מנוולת". ב-3 ביוני 2004, הוא פרסם התנצלות לאיהא, בכותבו "אני אוהב אותו מאוד... עומק הפגיעה שספגתי (מאיהא) זהה לשיעור ההערכה שאני רוכש לו". בשלהי 2004, קורגן פרסם ספר שירים בשם Blinking with Fists. למרות המבקרים שחככו בדעתם, הספר והופיע ברשימת רבי-המכר של העיתון הניו יורק טיימס.
איחוד הסמאשינג פאמפקינס
ב-2005, פרסם קורגן מודעה על פני עמוד שלם בשני העיתונים החשובים בשיקגו, והודיע על רצונו להשיב את הלהקה לפעילות. מספר ימים מאוחר יותר, ג'ימי צ'מברלין נעתר. ב-20 באפריל 2006, האתר הרשמי של הלהקה אימת שהלהקה אכן מתעתדת להתאחד. הלהקה בילתה באולפן הקלטות ב-2006 ובתחילת 2007, והופיעה לראשונה מזה שבע שנים ב-22 במאי 2007. לצד קורגן וצ'מברלין, הופיעו חברים חדשים: ג'ינג'ר רייס (גיטרה בס) וג'ף שרודר (גיטרה) שהחליפו את רצסקי ואיהא, וליסה האריטון (קלידים). האלבום החדש, Zeitgeist, הושק בארצות הברית ב-10 ביולי 2007, ודורג שני במדרג המגזין בילבורד. קורגן ושאר חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות נרחב במהלך 2007 ו-2008, במהלכו התפרסמו המיני-אלבום American Gothic והסינגל "Superchrist". הלהקה עובדת כיום על אלבום חדש.
חיים אישיים
קורגן ניהל מערכת יחסים עם קורטני לאב טרם התפתח הקשר בינה ובין סולן Nirvana, קורט קוביין, ונישואיה אליו. ב-1993 הוא נשא לאישה את חברתו כריס פביאן, אמנית ומשחזרת ספרים. לפני נישואיהם, השנים היו זוג, נפרדו ושבו להיות יחדיו מספר פעמים. חתונתם נערכה בטקס צנוע בביתו בצפון שיקגו, אילינוי. שמועות סיפרו שאחרי מות קוביין, בפסטיבל לולהפלוזה שנערך ב-1994, ניצת מחדש הרומן בין קורגן ולאב. קורגן ופביאן נפרדו אי-שם ב-1995, והתגרשו ב-1997. קורגן סירב להתייחס לנושא בראיונות, באומרו "אין ולא תהיה עדות ציבורית לנישואי - עליי למחוק אותם בקו". למרות זאת, הוא תיאר לבסוף את הנסיבות שסבבו את נישואיו בפרסום בבלוג שלו, ב-2005.
בסוף 1995, נרקמה מערכת יחסים בינו ובין הצלמת ילנה ימצ'וק, שתרמה למספר קליפים ועטיפות אלבומים של הלהקה. להיט הלהקה "Stand Inside Your Love" מ-2000, נכתב אודותיה. הקשר בינם נמשך עד 2004. לדברי קורגן, פרידתם היוותה בסיס לכמה מן הנושאים בהם עוסק אלבום הסולו שלו מ-2005, TheFutureEmbrace.
בראשית 2006, הוא עבר להשתכן עם קורטני לאב וביתה, פרנסיס בין קוביין. לדברי לאב, עמד לרשותו אגף פרטי באחוזה שלה.
אימו, מרתה, נפטרה ב-1996. השיר "For Martha", מהאלבום Adore, נכתב אודותיה. בתחילת שנות ה-2000, קורגן קרא לחברת ההקלטות שברשותו Martha's Music גם כן על שמה. תמונה של מרתה מילדותה, בעודה יושבת על ירח מלאכותי, מופיעה בספרון המצורף לאלבום Siamese Dream.
קורגן הוא מעריץ ספורט נלהב. עוד בילדותו העריץ את קבוצת הבייסבול השיקגו קאבס, ומאוחר יותר אף היה פרשן שלה בתחנת רדיו מקומית בשיקגו. הוא הופיע במשחקים של הקבוצה פעמים רבות, ולעיתים זרק את ההגשה הראשונה המסורתית או שר את "Take Me Out to the Ball Game", שיר מראשית המאה שעברה, שהפך נחלת כל אוהד בייסבול באשר הוא. קורגן היה מעריץ אדוק של קבוצות הכדורסל השיקגו בולס וקבוצת הוקי-הקרח השיקגו בלאקהוקס בשנות ה-90, והתיידד עם השחקנים דניס רודמן וכריס צ'יליוס. מאז ומתמיד אהד היאבקות מקצועית, כינה עצמו "חולה היאבקות", והופיע בקרב היאבקות מקצועי של ECW, כשהוא מחזיק גיטרה אקוסטית כנשק. ב-2008, נעשה שימוש בשיר של הפאמפקינס, "Doomsday Clock", בקדימון לקרבות היאבקות שנערכו במסגרת Ring of Honor. קורגן ציין בעבר שהוא צופה בטלוויזיה בשידורי ספורט ובתוכנית "Three Stooges". ב-2017 רכש את הבעלות על ארגון ההיאבקות המקצועית NWA.
Slut Pop
Slut Pop (בעברית: זוֹנַת פּוֹפּ) הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס. הוא יצא לאור ב-11 בפברואר 2022, בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, שלוש שנים לאחר יציאת אלבום האולפן השני שלה, Turn Off the Light, שיצא לאור בשנת 2019 לכבוד ליל כל הקדושים.
המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-Heatseekers.
רקע והפקה
קים פטרס חתמה על חוזה הקלטות עם ריפבליק רקורדס ב-2021 ולאחר מכן החלה לעבוד על מוזיקה חדשה עבור אלבום הבכורה במסגרת החברה, כמו גם פרויקטים מוזיקליים אחרים. לגבי השירים החדשים, פטרס הצהירה שהיא חקרה נושאים מיניים, קיבלה השראה מאמנים אחרים, וציינה את בריטני ספירס כדוגמה. תהליכי ההקלטות של המיני-אלבום הושלמו תוך חודשיים, ורשימת הרצועות פורסמה כאשר הזמרת הבינה שיש לה מספיק שירים על אותו הנושא כדי להוציא פרויקט שלם בעצמה.
הוצאה
בשבועות שקדמו לו, פטרס פרסמה סרטונים שכללו קטעים מתוך השירים ברשתות החברתיות, כמו גם תמונות מקליפ חדש, שצולם עבור המיני-אלבום. כדי לקדם את המיני-אלבום פטרס ערכה סיבוב הופעות קטן במועדוני לילה שמותג כ-"Slut Tour". במסגרתו, היא הופיעה במספר מועדוני לילה בערב אחד.
ביקורות
המיני-אלבום זכה לביקורות מעורבות. בעוד שכמה מבקרים שיבחו את האופי המיני-חיובי שלו,  אחרים מתחו ביקורת על הקשר של פטרס עם ד"ר לוק.
קנדארם2
מערכת שירות נייד (Mobile Servicing System – MSS), הידועה יותר בשם של המרכיב העיקרי שלה קנדארם2 (Canadarm2), היא מערכת רובוטית וציוד נלווה על גבי תחנת החלל הבינלאומית. עם שיגורה לתחנה בשנת 2001 במהלך משימת STS-100, היא ממלאת תפקיד מרכזי בהרכבת התחנה ותחזוקתה, מעבירה ציוד ואספקה בתחנה ותומכת באסטרונאוטים אשר נמצאים בפעילות חוץ-רכבית, בנוסף היא מספקת שירותי מטען אחרים. האסטרונאוטים מקבלים הכשרה מיוחדת על מנת לאפשר להם לבצע פעולות אלה עם מערכות שונות של MSS.
ה-MSS עוצבה ויוצרה על ידי MDA Space Missions ועבור סוכנות החלל הקנדית.
ויקטור אלטר
ויקטור אלטר (בפולנית: Wiktor Alter; 7 בפברואר 1890 האימפריה הרוסית - 17 בדצמבר 1941\17 בפברואר 1943 ברית המועצות) היה ממנהיגי הבונד בפולין וממארגני הקמתו של הוועד היהודי האנטי פשיסטי.
ביוגרפיה
הוא נולד בעיר מלבה, בפולין של היום, במשפחה חסידית עשירה. הוא למד בבלגיה, באוניברסיטת גנט, שם קיבל את התואר ב-1912 בהנדסת מכונות. לאחר קבלת התואר הוא חזר לוורשה והצטרף אל תנועת הבונד. הוא נעצר על ידי השלטונות עקב פעילותו הפוליטית ונשלח לסיביר. הוא הצליח להימלט והגיע לבריטניה, שם הצטרף אל מפלגת הלייבור.
לאחר מהפכת אוקטובר הוא חזר לרוסיה, לאחר 1918 הוא השתקע בפולין שזה עתה זכתה בעצמאות. הוא היה אחד המנהיגים של תנועת הבונד בפולין בתקופה שבין מלחמות העולם.
עזיבת פולין עם פלישת הנאצים
עם פלישת הגרמנים לפולין ב-1 בספטמבר 1939 התקיים דיון בקרב חברי ההנהגה של הבונד האם נכון להישאר בפולין הכבושה, או לעזוב את פולין לרוסיה. דיון זה הושפע מדיונים שהיו בקרב חברי המפלגה הפולנית הסוציאליסטית (פפ"ס).
חברי הנהגת הבונד והפפ"ס סברו כי על חברי ההנהגה הסוציאליסטית לעזוב את פולין הכבושה שכן הבונד ראה עצמו שותף למאבק של פועלי פולין נגד הפולש הפשיסטי גרמני ובעצם הישארותם על אדמת פולין הם מסכנים את עצמם. אך היו גם כאלה שסברו כי יש להשיב מלחמה, ולאחד את כל הפועלים כדי להילחם בגרמנים הפולשים. לבסוף הוחלט כי ההנהגה תעזוב את פולין, והם עזבו קבוצות קבוצות מזרחה. באחת הקבוצות שעזבה היה ויקטור אלתר. אלתר וחבריו פנו לכיוון מזריץ' שמטרתם הייתה להגיע ללובלין. ב-9 בספטמבר הגיעו למזריץ', וב-11 בספטמבר הגיעו ללובלין.
עם פלישת הסובייטים למזרח פולין השתנו תוכניותיהם של חברי הבונד, וחברים שונים פנו וניסו להגיע לגבול הליטאי. גם ויקטור אלתר הבין כי הסובייטים עתידים להגיע אל לובלין, ניסה לצאת מלובלין ולהגיע אל הגבול הליטאי, אך הוא נתפס בידי הסובייטים והכניסו אותו לכלא הסובייטי.
המאסר בכלא הסובייטי
ויקטור אלתר נתפס בידי הנ.ק.ו.ד ב-26 בספטמבר 1939, הוא הועמד למשפט בפני בית דין צבאי, וב-20 ביולי 1941 נגזר עליו עונש מוות באשמת פעילות אנטי סובייטית. מנהיג בונד נוסף שנתפס אף הוא וישב בכלא הסובייטי היה הנריק ארליך ואף עליו נגזר גזר דין מוות. ארליך ואלתר הואשמו כי עסקו בפעילות ריאקציונית, קשרו קשר עם הבורגנות הבין-לאומית, שיתפו פעולה עם מתנגדי המשטר הסובייטי וקיימו קשרים עם המערב. חבריהם חברי הבונד עסקו רבות בשאלה מדוע נתפסו, ועשו פעולות רבות כדי להביא לשחרורם. גזר דינם הומתק לבסוף ל-10 שנות מאסר, וב-14 בספטמבר 1941 שוחררו במפתיע מבית הכלא הסובייטי.
אופ ארט
"אופ-ארט" (באנגלית: Op art) או "אמנות אופטית", היא סוג של אמנות חזותית, בעיקר בתחום הציור, העושה שימוש באשליות אופטיות ובהפשטה גאומטרית.
לאופ ארט קשר הדוק אל האמנות המושגית ואל המינימליזם כיוון והוא בוחן את אופן התפיסה של האדם ואת הקשר שבין אשליה ומישור התמונה - "בין הבנה לראייה". מרבית עבודות האופ-ארט הן מופשטות, ורבות מהן הן בצבעי שחור ולבן בלבד. כאשר הצופה מביט בהן, מתקבל הרושם של תנועה, מראות חבויים, הבזקים וויברציות, תבניות או לחלופין, נפח או עיוות.
הקשר היסטורי
מקורו של האופ-ארט בשיטות הקונסטרוקטיביסטיות של הבאוהאוס. האסכולה הגרמנית, שהוקמה על ידי ולטר גרופיוס, הדגישה את הקשר שבין צורה לתפקיד במסגרת של ניתוח ורציונליות. סטודנטים למדו להתמקד בעיצוב הכולל, או בקומפוזיציה המלאה, כדי להציג עבודות מגובשות. כאשר הבאוהאוס נאלץ להיסגר ב-1933, רבים ממוריו עברו לארצות הברית, שם השתקעה התנועה בשיקגו ולבסוף ב- BLAC MOUNTAIN COLLEGE, שבאשוויל, צפון קרוליינה.
מקור האופ-ארט
המונח הופיע לראשונה בכתב העת טיים באוקטובר 1964, אם כי עבודות שייתכן שכעת מתוארות כ"אופ-ארט" נוצרו מספר שנים קודם לכן. לדוגמה ציורו של ויקטור וסרלי, "זברות" (1938), עשוי כולו מפסים עקומים לבנים ושחורים, שאינם תחומים בקווי מתאר. כתוצאה מכך, הפסים נראים הן כמתערבבים אחד לתוך האחר, והן כפורצים קדימה מתוך הרקע המקיף של הקומפוזיציה. גם לוחות ה"DAZZLE" השחורים לבנים המוקדמים של ג'ון מקהייל בתערוכה THIS IS TOMORROW ב-1956, וסדרת הפאנדורה שלו במכון לאמנויות בנות זמננו ב-1962, מפגינים מגמות קדם-אופ.
The Responsive Eye
בשנת 1965, בתערוכה בשם "The Responsive Eye" ("העין המגיבה") אשר נוצרה על ידי וויליאם סייץ (William C. Seitz) והתקיימה במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק, הוצגו עבודות בעלות טווח נרחב שחבק את המינמליזם של פרנק סטלה, הפלסטיות החלקה של אלכסנדר ליברמן, המאמצים המשותפים של קבוצת Anonima, לצד המאסטרים של התנועה: ויקטור ואסרלי, בריג'יט ריילי ועוד. התערוכה התמקדה בהיבטים התפיסתיים של האמנות, הנוצרים שניהם מאשליית תנועה והאינטראקציה של יחסי צבעים. התערוכה הייתה פופולרית מאוד בקרב כלל הציבור, אם כי פחות בקרב המבקרים. מבקרים פטרו את האופ-ארט כמציגת אמנות וטענו כי היא מציגה אך ורק טריקים המתהלים בעין. למרות זאת גברה הפופולריות של האופ-ארט בקרב הציבור ובעקבות כך תמונות האופ-ארט שימשו לאורך השנים בהקשרים מסחריים שונים.
שחור לבן ויחסי צורה-רקע
אופ-ארט היא חוויה תפיסתית הנוגעת לאופן שבו פועלת הראייה. מדובר באמנות ויזואלית דינמית, הנובעת מיחסי צורה-רקע צורמים, הגורמים לשני המישורים להימצא בסמיכות זה לזה באופן מתוח וסותר. אופ ארט נוצרת ויוצרת אפקטים באמצעות שימוש בתבנית ובקו. לעיתים קרובות ציורים אלו הם בשחור ולבן או לחלופין בגווני אפור. תגובה נוספת הנוצרת היא שקווים יוצרים מראות לוואי של צבעים מסוימים בהתאם לאופן שבו הרשתית קולטת ומעבדת אור. כפי שגתה הראה בספרו תאוריית הצבעים, בקצה בו בהיר וכהה נפגשים, עולה צבע, מאחר שבהירות וכהות הן שתי תכונות מרכזיות ביצירת צבע.
צבע
עבודות בצבע נשלטות על ידי אותם מאפיינים של תנועת הצורה-רקע, אך נוסף להם האלמנט של צבעים סותרים, שלהם השפעות שונות על העין. הצבת שני צבעים סותרים זה לצד זה, מביאה לתחושת עומק בחלל אשלייתי תלת־ממדי, כך שנראה כאילו הצורות בקומפוזיציה פולשות לחלל הצופה.
אינטראקציית צבע
יש שלוש קבוצות מרכזיות של אינטראקציית צבע: סתירה בו-זמנית, סתירה עוקבת וסתירה מהופכת (קונטראסטית).
סתירה בו-זמנית עשויה להתרחש כאשר שטח אחד של צבע מוקף בשטח שונה של צבע אחר. ככלל, הסתירה מגבירה את השונות בבהירות או בצבע בין המשטחים באינטראקציה. אפקטים של סתירה הם הדדיים, אך אם השטח התוחם הוא גדול ועז יותר מהשטח התחום, אז הסתירה יוצאת מאיזון ועשויה להיראות כמופעלת בכיוון אחד בלבד.
בסתירה מהופכת (המכונה לעיתים גם היטמעות צבע או אפקט ההתפרשות), בהירותו של הלבן או כהותו של השחור עשויים להיראות כמתפרשים לתוך או נטמעים בשטחים שכנים. כל האפקטים הללו נוטים לגרום לאזורים שכנים להיראות דומים יותר, ולא להגביר את ההבדלים ביניהם כפי שקורה בסתירה הבו-זמנית המוכרת יותר. מכאן המונח סתירה מהופכת (ג'יימסון והורוביץ, 1975).
יש לשים לב כי באינטראקציית צבע, הצבעים המרכיבים שומרים על חלק ניכר מזהותם העצמית, על אף שהם עשויים להשתנות במידת מה באמצעות הסתירה.
תל חי הנדסאים
תל חי הנדסאים (בעבר "המכללה הטכנולוגית תל-חי") היא מכללה למדעים, תקשורת ועיצוב, מראשונות המכללות בישראל, ממוקמת באצבע הגליל, מצפון לקריית שמונה. המכללה נמצאת בקמפוס תל חי שבו נמצאת גם המכללה האקדמית תל-חי.
בוגרי המכללה זכאים לתואר הנדסאי. המכללה הטכנולוגית תל-חי כוללת כ-5 מגמות לימוד לתואר הנדסאי יישומי המאוגדות תחת שלוש חטיבות מדעים, תקשורת ועיצוב.