cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איי אראן
תרבות מקומית
סוג מבקרים רביעי לאיים, הבולט בתחילת המאה ה-21, מגיע לאיים מסיבות רוחניות ומתוך הערכה לנצרות קלטית אשר שרידיה קיימים באיים, או על רקע אמונות העידן החדש. לבסוף, אלפי מבקרים מדי שנה מגיעים לאיים כתיירים גרידא: לראות את החורבות העתיקות, לשמוע אירית מדוברת כשפת העם בפאבים המעטים שעל האיים, לצפות בנופים מעוררי ההשראה ובגאולוגיה הייחודית של האיים. מספר התיירים המגיעים לאיים במאה ה-21 עולה בהרבה על מספרם של סוגי המבקרים שתוארו לעיל. אולם מעטים מן התיירים מפרסמים את תיעוד ביקורם במקום. ספריו של טים רובינסון "סלעי אראן: עלייה לרגל" ו"סלעי אראן: מבוך" מתמקדים בתיאור הגאוגרפיה של האיים והשפעתה על תרבות אוכלוסייתם מימי תקופת הברזל ועד לעידן המודרני.
אומנויות מקומיות
האיים ידועים כמקום יצורו של סוודר ייחודי, אשר זכה לשם "סוודר אראן", העשוי צמר כבשים מקומי בסריגה גסה, והפך למוצר הנמכר ברחבי תבל במהלך המאה ה-20. סירות הדייגים המקומיות, העשויות בד קנבס מרוח בזפת, המתוח על שלדה קלה, מסוגלות להתמודד עם תנאי הים הסוער לעיתים תכופות סביב האיים ואף לצאת לאוקיינוס הפתוח. בתחילת המאה ה-21 מעטות מסירות הדיג יוצאות עוד לדוג בים הפתוח, ורוב הדייגים עוסקים בדיג לובסטרים סמוך לחוף. חלק מן הסירות משמשות במרוצי סירות שנתיים הנערכים במקום.
כיוון שדופן סירות אלה עלולה להתנקב בקלות, הדייגים המקומיים אינם נועלים נעליים בעלות סוליה נוקשה בעת הדיג, אלא נעלי מוקסין רכות העשויות עור עגלים או עזים, והמכונות "פמפוטיס" (pampooties).
אוליבר סמיתיס
ביוגרפיה
סמיתיס ואחיו התאום נולדו בהאליפקס בבריטניה. סמיתיס זכה למלגה ללימודים בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, סיים תואר ראשון, במהלך לימודי הרפואה עבר ללימודי ביוכימיה וסיים תואר שני ושלישי (1951). בין 1953 ל-1960, כיהן סמיתיס כעמית מחקר באוניברסיטת טורונטו. בשנים 1960–1988 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1978 נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-1988 מונה לפרופסור לפתולוגיה במעבדה למחקר רפואי באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
סמיתיס זכה במספר פרסים ובהם פרס לסקר ב-2001, פרס וולף לרפואה ב-2003 יחד עם רלף ברינסטר ומריו קפקי ופרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2007.
אנדרה שורלה
אנדרה שורלה (בגרמנית: André Schürrle; נולד ב-6 בנובמבר 1990 בלודוויגסהאפן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני, אשר שיחק בעמדת הקשר.
מיינץ
בשנת 2009 עלה אנדרה שורלה לקבוצת הבוגרים של מיינץ. באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2:2 נגד באייר לברקוזן, במחזור הפתיחה של עונת. בחודש שלאחר מכן, ב-19 בספטמבר כבש שורלה צמד בניצחון החוץ 3:2 נגד בוכום. בעקבות ההופעה, חתם על חוזה מקצועני במועדון. הוא סיים את העונה הראשונה שלו בבונדסליגה כשהחמיץ רק משחק אחד, כבש 5 שערים ובישל 3 פעמים.
בעונתו השנייה בבונדסליגה, שורלה סיכם על חוזה בבאייר לברקוזן תמורת 8 מיליון אירו. הוא סיים את העונה עם 15 שערים ב-34 משחקים והפך לשיאן ההבקעות בעונה אחת של המועדון כאשר שבר את השיא של מוחמד זידאן בעונת. שורלה היה חלק משמעותי בהעפלה של מיינץ לליגה האירופית באותה עונה.
באייר לברקוזן
אנדרה שורלה חתם רשמית בבאייר לברקוזן ביולי 2011 תמורת 8 מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש שנים עד לשנת 2016. הוא כבש בהופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הגרמני נגד דינמו דרזדן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה עם באייר לברקוזן באוקטובר 2011 בתיקו 2:2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך. שורלה רשם את השער הראשון שלו במסגרת אירופאית במשחק ליגת האלופות נגד ולנסיה. הוא סיים את עונת עם שישה שערים. במאי 2012 סיכם את תנאיו בצ'לסי, אך בסופו של דבר הקבוצות לא הגיעו להסכמים לגבי דמי ההעברה והמעבר בוטל.
צ'לסי
ב-18 באפריל 2013, אישר המנהל המקצועי של באייר לברקוזן כי אנדרה שורלה יעבור לצ'לסי בסיום אותה עונה תמורת 18 מיליון פאונד. ב-25 ביוני 2013, הוצג שורלה רשמית בצ'לסי. שורלה חתם על חוזה ארוך טווח לחמש שנים וקיבל את חולצה מספר 14. בתחילת העונה שורלה לא קיבל דקות משחק רבות, אך אחרי שהבקיע צמד נגד סטוק סיטי ושלושער נגד פולהאם בליגה, הפך שורלה לשחקן כמעט קבוע בהרכב צ'לסי.
וולפסבורג
ב-2 בפברואר 2015 חתם שורלה בוולפסבורג תמורת 22 מיליון אירו. ב-7 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3:0 על הופנהיים. ב-4 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3:1 על שטוטגרט. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני. ב-1 במרץ הבקיע שורלה שער בניצחון 4:0 על הנובר 96.
בורוסיה דורטמונד
ב-22 ביולי 2016 חתם שורלה בבורוסיה דורטמונד לחמש שנים תמורת 30 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בדורטמונד זכה שורלה עם הקבוצה בגביע הגרמני.
פולהאם
ב-25 ביולי 2018 עבר שורלה לפולהאם העולה החדשה לפרמייר ליג בהשאלה לשנתיים.
ספרטק מוסקבה
ב-31 ביולי 2019 הושאל למשך עונה אחת לספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל.
פרישה
ביוני 2020 חזר לבורוסיה דורטמונד, וביולי שילמה לו הקבוצה 2.5 מיליון אירו בתמורה להתרת חוזהו.
ב-17 ביולי 2020 פרש ממשחק פעיל, בגיל 29 בלבד.
קריירה בינלאומית
שורלה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרות גרמניה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19, בניצחון 3:0 על נבחרת לוקסמבורג. לאחר שהרשים במדי מיינץ, זומן ב-2009 לנבחרת עד גיל 21. בנובמבר 2010, שורלה זומן לראשונה לנבחרת גרמניה הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה מהספסל בדקה ה-79 נגד שוודיה. שורלה ומריו גצה היו השחקנים הראשונים בנבחרת גרמניה שנולדו לאחר איחוד גרמניה. ב-29 במאי 2011, שורלה כבש את שערו הראשון במדי נבחרת גרמניה, בניצחון במשחק הידידות 2:1 על נבחרת אורוגוואי. בהמשך כבש שורלה גם נגד נבחרת אירלנד, נבחרת ישראל, וכן רשם שלושער נגד שוודיה והפך לשחקן הרכב בנבחרת הגרמנית.
יורו 2012
שורלה זומן לסגל נבחרת גרמניה למוקדמות יורו 2012. הוא כבש נגד אזרבייג'ן בניצחון 3:1 ב-7 ביוני 2011. לאחר ששורלה כבש 3 פעמים במוקדמות היורו, זומן לסגל נבחרת גרמניה ליורו 2012 וקיבל את חולצה מספר 9. ביורו 2012, הוא החליף בדקה ה-64 את לוקאס פודולסקי בניצחון 2:1 נגד דנמרק. הוא פתח בניצחון 4:2 נגד יוון, אך הוחלף על ידי מריו גומז לאחר שלא הבקיע.
יורו 2016
שורלה זומן למשחקי מוקדמות יורו 2016 והבקיע שלושער בניצחון 7-0 על, זומן לסגל יורו 2016, ועלה כמחליף נגד , ו בשלב הבתים. נבחרתו הודחה בחצי הגמר על ידי המארחת.
אורבאן
אורבאן (Orban או Urban) היה מזקק ברזל ויוצק תותחים הזכור במיוחד בגלל יצירת תותח-על, ששימש בכיבוש קונסטנטינופול.
מוצאו של אורבאן מברשוב, אז בממלכת הונגריה ועל לאומיותו יש מחלוקת. מרבית המקורות רואים בו הונגרי, חלקם גרמני בגלל ריבוי המומחים הגרמנים באותה תקופה בצבא הונגריה ויש גם הרואים בו רומני בגלל תיאורו כ"בן דאקיה" באחד המסמכים ההיסטוריים.
אורבאן הציע את שירותיו לקונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית, אך לקיסר לא היו המשאבים הכספיים לתשלום שכרו ולא היו לו חומרי הגלם הדרושים. אורבאן עזב את קונסטנטינופול והתקרב לסולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני והציע לו את שירותיו. מהמט קיבל את ההצעה והעמיד לשירותו את חומרי הגלם הדרושים.
אורבאן נהרג במצור, כנראה כתוצאה מהתפוצצות אחד התותחים, אירוע שכיח באותה תקופה.
אוסלטאמיביר
אוסלטאמיביר (באנגלית: Oseltamivir; שם מסחרי: טמיפלו) היא תרופה אנטי-ויראלית לטיפול ומניעה של שפעת מסוג A ו-B. ארגונים רפואיים רבים ממליצים לאנשים הסובלים מסיבוכי שפעת (או נמצאים בסיכון גבוה לסיבוכים) ליטול אוסלטאמיביר תוך 48 שעות מהתסמינים הראשונים של ההדבקה. כמו כן, ארגונים רפואיים רבים ממליצים על אוסלטאמיביר כתרופה למניעת זיהומים בקרב אנשים בסיכון גבוה, אך לא לאוכלוסייה הכללית. המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליץ לרופאים להשתמש באוסלטאמיביר, לטיפול באנשים בסיכון נמוך, לפי שיקול דעתם. אוסלטאמיביר נלקח דרך הפה, כגלולה או כנוזל. המלצות בנוגע לאוסלטמיביר שנויות במחלוקת וכך גם ביקורת על ההמלצות. סקירה של Cochrane משנת 2014 הגיעה למסקנה כי אוסלטמיביר אינה מפחיתה אשפוזים, וכי אין שום עדות להפחתה בסיבוכים של שפעת. שתי מטא-אנליזות הגיעו למסקנה שהיתרונות אצל מי שבדרך כלל בריאים אינם עולים על הסיכונים. כמו כן, הם מצאו מעט ראיות לגבי האם הטיפול משנה את הסיכון לאשפוז או למוות באוכלוסיות בסיכון גבוה. עם זאת, מטא-אנליזה אחרת מצאה כי אוסלטמיביר הייתה יעילה למניעת שפעת ברמה האישית.
תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, שלשולים, כאבי ראש ובעיות שינה. תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול תסמינים פסיכיאטריים והתקפים. בארצות הברית אוסלטאמיביר מומלצת לזיהום בשפעת במהלך ההיריון. וכבר נלקחה על ידי מספר קטן של נשים בהריון ללא סימנים של בעיות. ייתכן שיהיה צורך בהתאמת מינון בקרב אלו הסובלים מבעיות בכליות. אוסלטמיביר היא מעכב נוירמינידאז, מעכב תחרותי של האנזים נוירמינידאז של שפעת. האנזים נוירמינידאז חותך את החומצה הסיאלאית (הנמצאת על גליקופרוטאינים בפני השטח של תאי האדם) שמסייעת לוויריונים חדשים לצאת מהתא. לפיכך, אוסלטמיביר מונעת את שחרורם של חלקיקים נגיפיים חדשים. אוסלטמיביר אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1999 והייתה מעכב הנוירמינידאז הראשון שהיה זמין במתן דרך הפה. אוסלטאמיביר נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, אך הועברה למעמד "משלים" בשנת 2017. גרסה גנרית אושרה בארצות הברית בשנת 2016, ובשנת 2017 הייתה זו התרופה ה-159 הנפוצה ביותר בארצות הברית, עם יותר משלושה מיליון מרשמים.
תור: ראגנארוק
הסרט הוכרז בינואר 2014, כאשר המסוורת' והידלסטון אישרו את מעורבותם בו באוקטובר של אותה השנה. באוקטובר 2015 הוכרז כי טאיקה וואטיטי יביים את הסרט, וכי מארק רופאלו ישוב לגלם את דמותו של הענק הירוק מהסרטים הקודמים ביקום הקולנועי. אלמנטים שונים מקשת הסיפור "כוכב הענק הירוק" עובדו לסרט, בו תור מוצא את עצמו לכוד בכוכב הלכת סאקאר. תור יוצא עם לוקי, הענק הירוק ואחת מבנות הוואלקירי למאבק באלת המוות, הלה, היונקת את כוחותיה מכוכב הלכת אסגארד.
הסרט יצא לאקרנים ב-3 בנובמבר 2017 בארצות הברית, וב-2 בנובמבר 2017 בישראל ב-2D ,3D ו-IMAX 3D. הסרט הרוויח סכום שיא של 427 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו, זאת לעומת תקציב ההפקה שעמד על 180 מיליון דולר.
עלילת הסרט
כשנתיים לאחר אירועי "הנוקמים: עידן אולטרון", תור ממשיך במסעו ברחבי תשעת העולמות אחר אבני האינסוף. במהלך אחת מחקירותיו, הוא נכלא בידי השד סירטיר, אשר מספר לו על הראגנארוק הממשמש ובא, בו יגיע קץ אסגארד עת כתרו יתאחד עם הלהבה הנצחית. כמו כן, הוא חושף בפניו כי אביו, אודין, נעדר מאז אירועי "תור: העולם האפל", וכי כס המלכות נמצא בידי מתחזה. השניים נאבקים זה בזה לזמן קצר, כשלבסוף תור מביס את סירטיר ונוטל את כתרו, ובכך מאמין כי מנע את הראגנארוק.
כהרהור לדבריו של סירטיר, תור שב לאסגארד. שם, הוא מוצא את אחיו המאומץ, לוקי, מתחזה לאביהם כמלך, ומעמת אותו בדבר וחושף אותו לעיני כל. בזעמו של תור, הם עוברים בביפרוסט למידגארד, שם הם מחפשים אחר אביהם. הודות לעזרה מהמכשף דוקטור סטיבן סטריינג', הם מוצאים את אביהם בנורווגיה, שם הוא שוהה בגלות. הוא מספר להם כי הוא גוסס, וכי מותו יאפשר לבתו הבכורה, אלת השאול הלה - אשר נלחמה לצידו בכיבוש הממלכות והנהיגה את הצבאות, להשתחרר מהלהיים - שם היא נכלאה לאחר שפנתה לדרך הרשע. מיד לאחר שהוא מביע את צערו על חטאי העבר הרבים אותם ביצע, אודין מת. ואז, הלה מופיעה, ומכריזה כי הגיעה להשתלט על אסגארד ולכבוש את כל שאר הממלכות.
הלה מתעלה על תור ועל לוקי בקרב קצר והורסת את המיולניר. תור ולוקי מנסים לנוס דרך ביפרוסט, אך נדחקים על ידי הלה לשולי חור התולעת המוביל לאסגארד ונשאבים למסלול אחר בחלל. בזמן זה, הלה מגיעה לאסגארד, ושם היא מחריבה את הצבא, רוצחת את הלוחמים שלושה וממנה את סקורג' לתליינה. לאחר שהיא משלימה לחלוטין את כיבושה, הלה מספרת על תוכניתה להשתמש בביפרוסט כדי לפלוש ולכבוש את שאר הממלכות. אז מסתבר לה כי חרב הביפרוסט נמצאת בידי היימדל המסתתר יחד עם אסגארדים רבים נוספים. במקביל, תור מוצא עצמו במגרש גרוטאות בכוכב לכת מלאכותי. שם הוא נשבה בידי סוחרת עבדים המכונה "142", אשר מנטרלת אותו באמצעות מכשיר שהצמידה לצווארו.
תור נכבל למושב שנוסע דרך מיצג הולוגרמות המציג בפניו את העולם שאליו הגיע - סאקאר, בית ל"יצורים דחויים מכל פינות היקום". הוא מובל אל הגראנדמאסטר - השליט ובעל אצטדיון המנהל קרבות גלדיאטורים. הגראנדמאסטר מתרשם מתור ומחמיא ל"142" על הבאתו כמתמודד חדש.
החיזיון מעורר בתור את כוח הרעם העצמתי. כך תור מתחזק וכמעט מצליח להביס את האלק, אך הגראנדמאסטר מפעיל את המכשיר שעל צווארו של תור. תור משתתק והאלק מנצח.
תור מתעורר בחדרו של האלק, שכעת רגוע ומסביר לתור שהוא מעדיף להישאר בסאקאר מכיוון שהוא אינו רצוי בכדור הארץ. תור מנסה לשכנע את האלק ואת ולקירי לעזור לו לצאת מסאקאר ולהגיע לאסגארד, אך ללא הצלחה. תור מצליח לגנוב את המתג השולט על מכשיר השיתוק מוולקיריה ולהסיר את המכשיר מצווארו. הוא בורח מהארמון, מוצא את הקווינג'ט (החללית של שילד שאיתה הגיע האלק לסאקאר) וכמעט מצליח להפעילו אך נכשל. האלק נכנס ותור מפעיל בטעות את ההקלטה שהשאירה לו נטשה/האלמנה השחורה בסוף "הנוקמים: עידן אולטרון", מה שגורם להאלק לבלבול רב, מעורר אצלו רגשות והופך אותו בחזרה לברוס באנר בפעם הראשונה מאז אירועי סוקוביה. בעת שתור מעדכן את באנר בהשתלשלות הדברים, הגראנדמאסטר מורה לוולקיריה וללוקי לאתר את תור והאלק ולהביאם אליו. לוקי מתעמת עם ולקיריה ומזכיר לה את רגעי התבוסה של יחידת הוולקיריות בקרב האחרון נגד הלה, דבר שגורם לה לשנות את דעתה וללכוד את לוקי עבור תור כמחווה של רצון טוב. תור ובאנר פוגשים את ולקיריה, ולוקי, שלא מעוניין להישאר לבדו בסאקאר, מציין כי הצליח לגנוב את קודי הכניסה לצי החלליות של הגראנדמאסטר. הם משחררים את שאר הגלדיאטורים כדי ליצור הסחת דעת. לוקי מנסה לבגוד בתור בשנית וללכוד אותו עבור הגראנדמאסטר, אך תור מסביר שצפה זאת מראש ולכן שתל מכשיר שיתוק על גבו של לוקי. תור, ולקיריה ובאנר גונבים את הספינה של הגראנדמאסטר ובורחים מצי החלליות שהוא שלח כנגדם בניסיון למנוע את בריחתם מסאקאר. לאחר העימות, השלושה מצליחים לעבור דרך חור התולעת (המכונה "פי הטבעת של השטן") ומגיעים לאסגארד, אך נחרדים לגלות שהגיעו מאוחר מדי.
לאחר שלא נשארה לו ברירה, באנר הופך להאלק וגובר על פנריר. לוקי ושאר הגלדיאטורים מגיעים אף הם בספינה על מנת להצטרף להיימדל, ולקיריה ושאר תושבי אסגארד בקרב מול סקורג' וצבאה של הלה. הלה גוררת את תור הפצוע למרפסת הארמון ומראה לו את הקרב על גשר הביפרוסט. כאשר היא כמעט הורגת אותו, תור חווה חיזיון של אודין. תור מתוודה בפניו כי הוא הובס, אסגארד נפלה וכי אינו מסוגל להתעמת עם הלה ללא מיולניר. אודין מסביר לתור כי הכוח לשלוט ברעם ובברקים היה טמון אצלו כל הזמן ומיולניר רק מיקד את הכוח, וכי אסגארד אינה מקום אלא היכן שהעם האסגארדי נמצא. החיזיון באודין והתקווה שעורר בתור מביאים את כוח אודין לשיאו וכך תור מזמן ברק עוצמתי שמכה בהלה. היא נופלת ממרפסת הארמון ומוטחת בקרקע, אך אז היא קמה ומוכנה להשיב קרב.
סירטיר קם לתחייה, גודל לצורתו המלאה ומשמיד את אסגארד, דבר אשר מחליש את הלה במהירות. הלה תוקפת את סירטיר על מנת לעצור אותו, אך האחרון מחסל אותה. האלק, ולקיריה, לוקי ותור מצטרפים לשאר תושבי אסגארד בספינה. לאחר שתור הופך באופן רשמי למלך אסגארד, הוא מחליט להטיס את הספינה לכדור הארץ.
שחקנים ודמויות
טדאנובו אסאנו, ריי סטיבנסון וזאקרי לוי שבים לגלם את הלוחמים שלושה הוגון, וולסטאג ופאנדרל. בנדיקט קמברבאץ' מופיע כסטיבן סטריינג'/דוקטור סטריינג', נוירוכירורג לשעבר שנפצע בתאונת דרכים, ובדרכו להחלמה גילה את עולם המיסטיקה, הקסם והעולמות החלופיים ונעשה למאסטר האמנויות המיסטית. סקרלט ג'והנסון מופיעה בהופעת קמע כנטשה רומנוף. הבמאי טאיקה וואטיטי מופיע בלכידת תנועה כקורג, חוצן רב עצמה אשר גופו עשוי מסלעים וכלוא בסאקאר. נוסף לכך, וואטיטי מגלם באמצעות לכידת תנועה את דמותו של סירטיר, אותו מדבב קלנסי בראון. רייצ'ל האוס מגלמת את טופז, אחד מעוזרותיו של הגראנדמאסטר. לוק המסוורת', שרלוט ניקדאו, סם ניל ומאט דיימון מופיעים בתור שחקנים אסגרדיים המגלמים את תור, סיף, אודין ולוקי.
הפקה
באוקטובר 2013, כחלק מקידום "תור: העולם האפל", כריס המסוורת' הצהיר כי הוא חתם להופעה בסרט סולו נוסף. עוד באותו החודש, קווין פייגי ציין כי החלו שלבי פיתוח מוקדמים לסרט זה. בינואר 2014, כחודשיים לאחר צאתו לאקרנים של "העולם האפל", אולפני מארוול הכריזו על צאתו של המשך ב-28 ביולי 2017, אשר יענה לשם "תור: ראגנארוק" (Thor: Ragnarok). נוסף לכריס המסוורת' כתור, טום הידלסטון יועד לשוב ולגלם את דמותו של לוקי.
מפיק קווין פייגי הכריז כי הסרט ייקח חלק בשלב השלישי ביקום הקולנועי של מארוול, וכי בכך יש לו חשיבות רבה שכן גם הוא ישפיע על התקדמות העלילה בשלב כולו. כמו כן, הוא אישר את התקשרות אירועי הסרט לראגנארוק במיתולוגיה הנורדית, כפי שרומז לכך שמו. בפברואר 2015, בעקבות שינויים בלוחות הזמנים של מארוול, יציאתו לאקרנים של הסרט נדחתה ל-3 בנובמבר. ביוני, במאי "העולם האפל", אלן טיילור, הצהיר כי לא ישוב לסרט זה, באומרו כי "חוויית העבודה עם מארוול הייתה מעיקה במיוחד, משום שבזמן הצילומים קיבלתי חופש מוחלט בעוד לאחר מכן בפוסט-פרודקשן זה נהיה סרט אחר לגמרי, אז זה משהו שאני לחלוטין לא רוצה לחזור עליו או בכלל מאחל למישהו אחר". באוקטובר, רובן פליישר, רוב לטרמן, רוסן מרשל ת'ארבר וטאיקה וואטיטי נכנסו למשא ומתן משותף בנוגע לבימוי הסרט, כשהוצב להם אתגר עבודה כמעין "תנאי" לקבלה. לאחר משא ומתן ממושך, מארוול הביעו עניין בוואטיטי על פני כל האחרים והוא נבחר לתפקיד הבמאי. לאחר שבמקור למלאכת כתיבת התסריט נשכרו קרייג קייל וכריסטופר יוסט, בדצמבר סטפני פולסום נשכרה להחליפם, כשלבסוף אריק פירסון נשכר לשכתב אותו לגמרי. כמו כן, קווין פייגי אישר באופן סופי כי ישוב לשמש כמפיק כמו בכל שאר סרטי היקום הקולנועי.
פייגי הצהיר כי העלילה תתרחש ברחבי הקוסמוס וכמעט ולא תתקשר עם כדור הארץ אשר בו יתרחשו לא יותר מחמש סצנות בלבד, בציינו כי נטלי פורטמן לא תשוב לגלם את דמותה של ג'יין פוסטר. מארק רופאלו יועד לשוב לגלם את דמותו של ברוס באנר/הענק ירוק, לאחר שגילם את הדמות בסרטים "הנוקמים" ו"הנוקמים: עידן אולטרון", וקייט בלאנשט לוהקה לתפקיד לא ידוע.
חאווייר אגירסארובה נשכר לשמש כצלם ודן האנה כמעצב הפקה. שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ אישרה כי הצילומים יתרחשו בארצה. צילומי הסרט החלו ביוני 2016 בגולד קוסט שבאוסטרליה. במאי 2016, אולפני מארוול הכריזו על צוות השחקנים. השחקנים קייט בלאנשט, ג'ף גולדבלום, קארל אורבן וטסה תומפסון לוהקו לתפקידי הלה, גראנדמאסטר, מוציא להורג ו-ולקיריה, בהתאמה. בנוסף לכך, נודע כי השחקנים אנתוני הופקינס ואידריס אלבה עתידים לשוב לגלם את דמויותיהם של אודין והיימדל, בהתאמה, בסרט.
סרט המשך
ביולי 2019 פורסם שוואטיטי צפוי לכתוב ולביים סרט המשך. בהמשך החודש הוכרז כי שם הסרט יהיה "תור: אהבה ורעם", ובו תככב נטלי פורטמן כגרסה חדשה של תור.
קישורים חיצוניים
ביקורות
היינוזאורוס
היינוזאורוס (שם מדעי: Hainosaurus; קרוי על שם נהר היין בבלגיה, שם התגלה לראשונה) הוא סוג זוחל ימי קדום מתקופת הקרטיקון שהיה אחד הגדולים שבזוחלים הימיים בכל הזמנים. כמו כן הוא היה אחד מהגדולים שבמוזאזאוריים לצד המוזאזאורוס והטילוזאורוס. בסוג נמצא מין אחד - Hainosaurus bernardi, על שם בעל המכרה הבלגי בו נמצא - ליאופולד ברנרד.
מאפיינים
סוג זה שויך בעבר לסוג טילוזאורוס, אך נבדל ממנו בכמה מאפיינים. למרות זאת כמה חוקרים סוברים שהוא מין של טילוזאורוס.
ההיינוזאורוס היה זוחל עצום באורך של 15 מטר. בעבר סברו שאורכו היה 17 מטר אך ירדו ל-15 מטר. חוקרים מסוימים סוברים שהיה קטן עוד יותר, 12.2 מטר. הוא היה בעל לסתות צרות מלאות שיניים חדות וזנב רחב בעל הרבה חוליות. המאובנים שלו נמצאו בקנדה בשנת 1885 וגם בבלגיה.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
בולבול (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ברסבולדיה
ברסבולדיה (שם מדעי: Barsboldia) הוא סוג של דינוזאור בעל "מקור-ברווז" ממשפחת ההדרוזאוריים שחי בתור הקרטיקון במונגוליה לפני 70 מיליון שנה מזמננו. הסוג נקרא כך על שם החוקר המונגולי רינחן ברסבולד. הממצאים שלו כללו כמה חוליות גב, כמה צלעות ומאגן חלקי שהתגלו בתצורת נמגט שבמדבר גובי, מונגוליה. הסוג תואר בידי החוקרות טרזה מריאנסקה והלצ'קה אוסמולסקה.
מאפיינים
מאפייני הדינוזאור כללו מספר חוליות גבוהות דמויות זיזים שאולי יצרו מפרש נמוך ובמבנה שלו הוא דמה להיפקרוזאורוס, אליו שייכו אותו בעבר. עם זאת החוליות של הזנב היו שונות מעט, כשחלק מהחוקרים רואים בזה סימן לזקנה ותו לא. היה זה דינוזאור גדול והחוקר גרגורי ס. פאול העריך את האורך שלו בעשרה מטרים ואת משקלו ב-5 טונות. בדומה לקרוביו הוא היה בעל לסת מוארכת ורחבה בעלת שיניים טוחנות רבות, שעזרו לו לטחון צמחייה קשה.
משייכים את הדינוזאור לקבוצה זאורולופיים, הקרובים לזאורולופוס, שגם הוא חי במזרח אסיה באותה תקופה.
בתרבות
הברסבולדיה מופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי לצד דינוזאורים נוספים כמו התריזינוזאורוס והטרבוזאורוס.
גביע המדינה בכדורגל לנערות
גביע המדינה בכדורגל לנערות הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל לנערות בישראל אחרי אליפות המדינה לנערות.
השיטה
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל לנערות הרשומות בהתאחדות לכדורגל. במפעל מתקיימים מספר סיבובים לפי מספר הקבוצות שנרשמות באותה עונה. המפגשים בכל סיבוב נקבעים על ידי הגרלה, בה נקבעת גם הקבוצה המארחת את המשחק.
מחזיקות הגביע
הטבלה הבאה מסכמת את כלל גמרי גביע המדינה בכדורגל לנערות. בסוגריים מסומנת תוצאת המשחק בסיום 120 דקות ופנדלים.
Rolling in the Deep
Rolling in the Deep הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית אדל, מתוך אלבומה השני, 21. השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2010, כסינגל הראשון מהאלבום.
השיר זכה להצלחה עולמית והיווה כסינגל הפריצה של הזמרת, כאשר מכר למעלה מ-17 מיליון עותקים סביב כל רחבי העולם, כש-8.4 מיליון עותקים מתוכם בארצות הברית, בלבד. שיר זה הוא השיר הנשי ה-4 הנמכר ביותר בכל הזמנים, והוא הנמכר ביותר של הזמרת עד היום. בארצות הברית הפך השיר ל-4 הנמכר ביותר בכל הזמנים, ול-6 הנמכר ביותר בכל הזמנים בקנדה. בזכות הצלחתו העולמית של השיר, הסינגל השני מן האלבום "Someone like You", הצליח לשחזר את הצלחתו ומכירותיו בעולם עומדות על כ-14 מיליון עותקים. הסינגל השלישי "Set Fire to the Rain", זכה להצלחה עולמית גם כן, ומכירותיו עומדות על כ-9 מיליון עותקים גם כן, כש-5 מיליון מהם נמכרו בארצות הברית בלבד.
השיר הצליח להיכנס למצעדי סוף שנה, כל הזמנים, עשורים, ושבועיים רבים סביב כל רחבי העולם. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-1, והיה לראשון שלה שעשה זאת, ובמצעד הבריטי הצליח להגיע בשיאו למקום ה-2. בין 2010, ועד היום הועמד השיר מספר רב של פעמים בטקסי פרסים רבים, ואף זיכה את הזמרת ב-3 פרסי גראמי, ב-3 פרסי הווידאו קליפים של MTV, ב-2 פרסי המוזיקה של בילבורד, ובפרסים נוספים.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה אדל ביחד עם פאוול אפוורת', שגם הפיק לה את השיר, ועוד שירים רבים מן האלבום. השיר מדבר על שיברון לב נוסף שחוותה אדל בחייה, והוא נכתב בזמן שהיא הייתה שרויה בדיכאון והעצב שלאחר המאורע.
בשל הצלחתו העולמית, התראיינה אדל ללא הרף למגזינים, עיתונים, אתרי חדשות וכולי. שיר זה הוא סינגל הפריצה שלה, שהביא אותה למכירות בסדר גודל עולמית.
השיר היה זמין להורדה באתר אינטרנט של הזמרת מנובמבר 2010, מספר חודשים לפני צאת האלבום.
הצלחה
השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי מוזיקה וזכה בשלושה פרסי גראמי, בקטגוריות "הקלטת השנה", "שיר השנה" ו"קליפ השנה". הוא דורג במקום הראשון ב-11 מצעדי פזמונים ברחבי העולם ונכנס לחמישייה הפותחת במצעדים נוספים. השיר היה לשירה הראשון שמגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100, שם ניצב במשך 7 שבועות. במצעד הבילבורד השנתי לשנת 2011 דורג השיר במקום הראשון.
גזטה די אמסטרדם
גזטה די אמסטרדם (ספרדית: Gazeta de Amsterdam) היה עיתון בשפה הספרדית שיצא לאור באמסטרדם בין 1672 לכל המאוחר ועד 1702 לכל הפחות. היה זה העיתון היהודי הראשון בהיסטוריה המתועדת, והוא נקרא בקרב קהילת צאצאי המראנוס ברפובליקה ההולנדית.
GoldenEye 007 (משחק וידאו, 1997)
GoldenEye 007 הוא משחק ירי בגוף ראשון אשר יצא לשווקים ב-25 באוגוסט 1997. את המשחק פיתחה חבר, Rare Limited. המשחק הופץ על ידי חברת נינטנדו עבור קונסולת המשחק נינטנדו 64.
גזטה די אמסטרדם
מעט ידוע בוודאות על ה"גזטה". המהדורה הישנה ביותר שנמצאה בארכיבים היא מ-12 בספטמבר 1672, ולא ידוע מתי יצא גיליון הפתיחה שלו. המהדורה המאוחרת ביותר היא מ-22 במאי 1702. המוציא לאור היה דוד די קסטרו טרתס (1698 – 1630), שנולד בפורטוגל למשפחת אנוסים שנמלטה לאמסטרדם ושבה ליהדותה כשהיה בן עשר. ה"גזטה" נדפס בספרדית, שפתם של בני הקהילה המשגשגת שמנתה יותר מ-4,000 נפש, אם כי נמצאו כמה גליונות באיטלקית מ-1673. לא ברור אם ההדפסה באיטלקית הייתה מאפיין קבוע וכמה זמן נמשכה. העיתון גם לא יצא במתכונת קבועה: לעיתים הודפסו מהדורות מדי שבוע, ולעיתים קרובות היו מרווחים ארוכים בין כל אחת. ה"גזטה" עסק בעיקר בחדשות מסחר וספנות, והעתיק לרוב ידיעות מכתבי-עת נוצריים אם כי היו לו כנראה גם כתבים משלו. צוות העובדים היה יהודי כולו. לצד טרתס, עבדו יוסף ושמעון ויצנהויזן, יעקב די קורדובה, יששכר בן אליעזר וגר הצדק משה בר אברהם אבינו. טרתס היה אחד המוציאים-לאור היהודיים החשובים של זמנו, ובבית-הדפוס בבעלותו יצאו ספרים רבים. הוא אף הדפיס את העיתון היהודי השני בהיסטוריה, ה"קורנט" היידישאי.
GoldenEye 007 (משחק וידאו, 1997)
המשחק מבוסס על סרט הקולנוע הבריטי-אמריקאי משנת 1995 "גולדן איי" בזיכיון הסרטים של ג'יימס בונד. במשחק ישנה אפשרות לשחק כשחקן יחיד או לשחק במצב מרובי משתתפים. בחלק של המשחק המיועד לשחקן יחיד השחקן משחק את סוכן שירות הביון החשאי הבריטי ג'יימס בונד אשר מנסה למנוע מארגון פשע מלהפעיל בנשק לוויני מיוחד על לונדון. במצב מרובי משתתפים יכולים להשתתף בו זמנית עד ארבעה שחקנים שונים המתחרים זה בזה.
Rolling in the Deep
הצלחה
נכון לאוקטובר 2017, נמכרו 8,444,000 עותקים של השיר בארצות הברית, והוא שירה הנמכר ביותר מחוץ למולדתה, לאחר שעקף את "Chasing Pavements". מכירותיו בעולם מסתכמות ב-17 מיליון עותקים, והוא אחד מן השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
GoldenEye 007 (משחק וידאו, 1997)
בדיעבד המשחק נחשב למשחק חשוב בתולדות משחקי הירי בגוף ראשון, משום שהוא היה המשחק הראשון בז'אנר שהצליח להוכיח שמשחקים בז'אנר זה מסוגלים לזכות להצלחה רבה במיוחד כאשר הן מופעלים באמצעות קונסולות משחק במקום מחשב אישי, וכמו כן הוא היה המשחק הראשון בז'אנר שהחל את המעבר מהגישה הסטנדרטית של משחקי פנטזיה בסגנון דום לסגנון מציאותי יותר. בנוסף לכך המשחק היה חלוץ בכך שהיה ממשחקי קונסלות משחקי הווידאו הראשונים שהכיל מצב Deathmatch רב-משתתפים. המשחק מצוטט לעיתים רבות כאחד ממשחקי הווידאו הגדולים בכל הזמנים.
גזטה די אמסטרדם
אף שה"גזטה" פתח, ככל הידוע, את תולדות העיתונות היהודית, הוא פנה לקהל הכללי ואין ספק שסוחרים נוצרים הרבו לקרוא אותו. הוא כיסה באופן מפורט את זמני הגעת שיירות הסוחר מיתר ארצות השפלה ומאירופה, פרטים הנוגעים לשודדי ים ודרישות הכופר שהעלו תמורת פדיון שבויים שנפלו בידם, מכירת סחורות שהגיעו מהעולם החדש ואסיה וכיוצא בזה. ידיעות פוליטיות שלא היו קשורות ישירות למסחר היו נדירות יותר.
Rolling in the Deep
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם במבנה דמוי בית בבנייה, כאשר לאורכו ניתן לראות את אדל כשהיא יושבת על כיסא ושרה את השיר. בין לבין ניתן לראות מתופף בין פינות החדר, כשהוא מתופף על תופים, וברקע את כלי השיפוץ הנמצאים בבית. יש קטעים אשר ניתן לראות בהם שולחן, כשעליו צלחות מחרסינה בצבע לבן, ומעליהן זיקוקים. אותן צלחות מתנפצות על הקירות על ידי מקור לא מזוהה. לבסוף, ניתן לראות יצור דמוי בן אדם אשר רוקד בחדר סגור עם מקל כשמלח לרגליו.
הקליפ זכה להצלחה עולמית, ונכון לינואר 2022, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-1.9 מיליארד צפיות, דבר אשר הופך אותו לשני הנצפה ביותר של אדל.
מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה עולמית גם במצעדים, ובשיאו הצליח לכבוש פסגות מצעדים רבות סביב כל רחבי העולם.
הכתר האבוד
הכתר האבוד (באנגלית:  The Lost Crown) הוא סרט תיעודי (2018) ופרויקט אינטראקטיבי המתחקה אחרי תעלומת הדפים האבודים של כתר ארם-צובא, ספר התנ"ך העתיק והיקר בעולם, שהוברח לארץ מסוריה בשנות החמישים. במאי הסרט, אבי דבאח, נינו של שמש בבית הכנסת הגדול בחלב בו הוחזק הכתר במשך מאות שנים, יוצא לברר מה עלה בגורל הדפים שנעלמו - יותר משליש מספר התנ"ך אבד בסמוך להברחתו לארץ, וחלקים ממנו נסחרו ככל הנראה במהלך השנים. דבאח פוגש חבורת חוקרים - "מחתרת הכתר" המציגה בפניו גילויים חדשים ומעוררי מחלוקת. בסרט מופיעים אנשים שונים מהקהילה החלבית ומהממסד הישראלי, המספרים את סיפור הכתר בניסיון להבין לאן נעלמו הדפים החסרים ומי לקח אותם.
הופק על ידי מיכה פילמס, עבור תאגיד השידור הציבורי "כאן", ובתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, מועצת התרבות – מפעל הפיס, בית לעברית ראשון לציון- מרכז לעברית כשפה וכתרבות, וארגון הג'ויינט בארצות הברית (JDC).
הפרויקט מורכב מסרט תיעודי ומאתר אינטראקטיבי בו ניתן להעמיק בתוך חומרי החקירה ההיסטורית, ולהצטרף באופן פעיל למאמץ לפענח את התעלומה.
פול רייזר
'''פול ד. רייזר (באנגלית: Paul D. Reiser'''; נולד ב-30 במרץ 1957) הוא סטנד-אפיסט, שחקן, איש טלוויזיה, סופר, תסריטאי ומוזיקאי יהודי-אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בגין תפקידו כפול באקמן בסיטקום "משתגעים מאהבה" (1992–1999), בו כיכב לצידה של הלן האנט.
ביוגרפיה
רייזר נולד בניו יורק, להלן וסם רייזר. בילדותו רייזר למד בבית הספר היהודי "East Side Hebrew Institute" בשכונת הלואר איסט סייד שבמנהטן. בהמשך רייזר למד בתיכון "Stuyvesant" שבניו יורק.
קריירה
הקריירה הקולנועית של רייזר החלה בשנת 1982 כאשר שיחק בסרט "Diner" לצד קווין בייקון, סטיב גוטנברג ומיקי רורק. בשנת 1984 שיחק בסרט "השוטר מבוורלי הילס", ושלוש שנים לאחר מכן, שיחק גם בסרט ההמשך.
הפריצה הגדולה של רייזר הייתה בשנת 1986 כאשר שיחק בסרטו של ג'יימס קמרון "שובו של הנוסע השמיני". בין השנים 1987 ל-1990 כיכב בסיטקום "אבא יש רק שניים" בתפקיד מייקל טיילור.
במהלך שנות ה-90 זכה לפרסום רב כאשר כיכב בסיטקום "משתגעים מאהבה" בתפקיד פול בוכמן לצד הלן האנט. עבור תפקיד זה הוא היה מועמד, בין היתר בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי.
רייזר פרסם גם לאורך השנים 3 ספרים: "Couplehood" העוסק בזוגיות, "Babyhood" העוסק בחוויותיו כאב לבנו הראשון, ו-"Familyhood" המכיל אוסף של מאמרים הומוריסטיים שונים. "Babyhood" ו-"Couplehood" הצליחו להגיע לרשימות רבי המכר בארצות הברית.
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה הביוגרפית "פוסי/ורדון" אודות חייו של בוב פוסי, ששודרה ברשת FX Networks.
חיים אישיים
ב-21 באוגוסט 1988 נישא לפאולה רייבטס, עימה יש לו שני בנים: עזרא שמואל וליאון. רייזר ומשפחתו מתגוררים בלוס אנג'לס.
פילמוגרפיה
{|
ברוס קריין
יצירה מוקדמת
אביו של ברוס קריין, סולומון קריין, היה אמן חובב בעצמו והכיר לבנו את תחום האמנות בניו יורק מגיל צעיר. עם זאת, בטיול קיץ להרי האדירונדאק הוא שגרם להתעניינותו של ברוס בציור. בגיל שבע עשרה בסביבות 1874 עבר עם משפחתו לאליזבת, ניו ג'רזי שם הוא עבד כצייר אצל אדריכל. בתקווה להתחיל קריירה בתחום זה, הוא פנה לאמן המפורסם אלכסנדר הלוויג וויאנט וביקש להתחיל אצלו חניכה. וויאנט ביקש לראות כמה מעבודותיו של קריין, אך ברוס לא האמין כי כישוריו מספיקים כדי להרשים את וויאנט. לכן, הוא דחה את הבקשה ובילה את השנה שלאחר מכן, בשיפור כישוריו לפני שהראה את עבודתו בפני וויאנט והחל לעבוד אתו. הם נשארו חברים עד מותו של וויאנט.
תהילה
ברוס קריין החל ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנויות בניו יורק ובשנת 1876 הוצג לראשונה בתערוכה באקדמיה הלאומית לעיצוב, והגיש את ציור בשם "הכנסייה השוודית העתיקה, פילדלפיה " קריין החל לצייר נופים של איסט המפטון ולונג איילנד, מה שהביא לו שבחים ואישור ביקורתי (כמו גם הכנסה קבועה.) לאחר מכן עזב את ניו יורק ללמוד בצרפת אצל ז'אן צ'ארלס קאזין, צייר צרפתי ידוע של המאה ה-19. הוא חווה שם הצלחה אך הדברים עמדו להשתנות.
משבר משפחתי
אשתו הראשונה של ברוס קריין, ז'אן בוצ'ארד בריינרד, אושפזה במוסד סגור, אף כי מעולם לא הובהר אם הדבר נבע ממחלת נפש ממשית או היה זה מקרה של אלכוהוליזם, כפי שהסבירה אן קריין (בתה מנישואים קודמים). ז'אן החלה להאשים בפומבי את ברוס קריין בניאוף עם בתו החורגת אן, אך התיק נדחה והגירושין הסתיימו בשנת 1902. ברוס יתחתן עם אן בריינרד שנתיים לאחר מכן, למרות פער גיל 25. הייתה להם בת, שנקראה גם אן.
חזרה לתהילה
הוא גם היה קשור לגלריות האומנות של גרנד סנטרל והשתתף בתערוכת חבריו בשנת 1933. בשנת 1897 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר, והפך לאקדמאי מלא בשנת 1901.
מוות
קריין שבר את אגן הירכיים בנפילה בשנת 1935, שכמעט הרגה אותו. את שארית שנותיו בילה בברונקסוויל לפני שמת ב-30 באוקטובר 1937.
הוא קבור בבית העלמין גרין-ווד, ברוקלין.
פליקס פנאון
חייו
פנאון נולד בטורינו שבאיטליה. ב-1881, החל פנאון לעבוד במשרד ההגנה בפריז. פנאון עבד במשרד עד שפוטר כיוון שזוהה על ידי משטרת צרפת כ-"אקטיביסט אנרכיסטי". פנאון נעצר ב-1892 על ידי משטרת צרפת ולבסוף שוחרר עקב מחאתם של אינטלקטואלים, מוציאים לאור ועיתונאים אנרכיסטים. פנאון נשאר בפריז ועבד כמבקר אמנות עד לשנת 1944, שבה נפטר בגיל 82.
יש הטוענים כי היה מעורב בפעולות בעלות אופן טרוריסטי. בביוגרפיה שנכתבה אודותיו נטען שהוא היה מעורב בפיצוץ מסעדה.
חלק מכתביו ובהם "רומנים בשלוש שורות" נחשבים כמייצגים של הפרגמנט.
ריצ'רד ולנטיין מוריס
חייו
ריצ'רד מוריס נולד במוריסניה, אז במחוז ווסטצ'סטר, כיום ברובע הברונקס בעיר ניו יורק. אביו, לואיס מוריס, היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
הוא מונה לקפטן בצי האמריקני ב־7 ביוני 1798. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת פיקד על הפריגטה (28 תותחים) "אדמס", ותפס בשבי כמה אוניות צרפתיות. עם צמצום הצי לאחר המלחמה שוחרר מוריס מן השירות והוחזק בעתודה. ב־1802, כשפרצה המלחמה הברברית הראשונה, נקרא לעמוד בראש שייטת בת שבע אוניות, שמשימתה לשים קץ להתקפות הקורסארים הברברים מטריפוליטניה ואלג'יריה על אוניות סוחר אמריקניות. מוריס, שהניף את דגל מפקד השייטת (קומודור) על הפריגטה "צ'סאפיק" (38 תותחים), הטיל עם אוניותיו הסגר מן הים על טריפולי. ההסגר נכשל והאוניות עשו את רוב זמנן בנמל גיברלטר. מוריס שוחרר מתפקידו, והפיקוד על השייטת הועבר לידי אדוארד פרבל. הוא נקרא לשוב לארצות הברית, עמד בפני ועדת חקירה והודח מן הצי ב־14 במאי 1804.
מוריס היה חבר במפלגה הפדרליסטית ונציגה בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק ב־1814.
New Divide
New Divide הוא שיר של להקת הרוק לינקין פארק, שיצא לאור כסינגל ב-18 במאי 2009. השיר נכתב עבור פסקול הסרט רובוטריקים 2: הנקמה. השיר קיבל שבחים רבים וכבש את המקום הראשון בשלושה ממצעדי הבילבורד, הגיע אל המקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ואל המקומות הראשונים במספר מצעדים ברחבי העולם. בווידאו קליפ של השיר ניתן לראות חלקים מעורבבים של קטעים מהסרט משולבים בצבעים שונים ואת הלהקה מנגנת במערה כלשהי. הקליפ זכה ללמעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
סקירה כללית
בעקבות הצלחתו של הסינגל What I've Done בסרט הראשון בסדרה, ביקש הבמאי מייקל ביי שהלהקה תעבוד על השיר שיוביל את הסאונד של הסרט גם הפעם.
השיר נכתב כאשר הלהקה עבדה על אלבומה הרביעי A Thousand Suns, אך לא נכנס אל האלבום. תהליך העבודה על השיר תועד בפרק LPTV של הלהקה. לפי מה שתועד, השיר היה אמור להיקרא בשם "New Divide" או "Megatron" (על שם אחת הדמויות בסרט). מייק שינודה, שכתב את המילים לשיר והפיק אותו, תכנן לכתוב אותו כשיר שקט מאוד אבל הלהקה הסכימה שגרסה שהיא גם שקטה אך גם רועשת עדיפה.
אהרן מנחם מנדל גוטרמן
רבי אהרן מנחם מנדל גּוּטֶרְמַן (בכתיב ארכאי: גוטערמאן; י"ח באלול ה'תר"ך – ט' באלול ה'תרצ"ד, 20 באוגוסט 1934) היה אדמו"ר פולני, השלישי מראדזימין, ממנהיגי היהדות האורתודוקסית בפולין בין שתי מלחמות העולם ומהאדמו"רים הבולטים בה, היה פעיל רבות בענייני ציבור ובענייני יישוב ארץ ישראל, כיהן כנשיא כולל פולין, וייסד ישיבה בראדזימין בשם "ארחות חיים". היה הוגה חסידי פורה במיוחד. עסק גם במסחר בנדל"ן והיה עשיר ובעל נכסים.
ביוגרפיה
נולד כבן יחיד לרבי שלמה יהושע דוד מראדזימין, בנו וממלא מקומו של רבי יעקב אריה גוטרמן מראדזימין. נקרא מנחם מנדל על שמו של רבי מנחם מנדל מקוצק שנפטר בשנה שלפני כן (ה'תרי"ט) ושהיה מיודד עם סבו מימי שהותם יחד בחבורתו של רבי שמחה בונים מפשיסחה. נחשב כבר בצעירותו לעילוי ולתלמיד חכם והיה חביב על סבו, אצלו גם התחנך. בגיל 12 התארס עם מאטיל (נפטרה בי"ג בשבט ה'תרצ"ג), בתו של רבי רבי יצחק יעקב רבינוביץ. החתונה נערכה סמוך לבר המצוה שלו. חותנו החזיק אותו כלכלית במשך שנים רבות. בתקופה זו למד אצל רבי אברהם בורנשטיין לימודי נגלה, ולימודי קבלה וחסידות אצל רבי שלמה זלמן שניאורסון מקאפוסט. נסע גם לרבי דוד משה פרידמן מטשורטקוב, רבי אברהם מטריסק, רבי יהושע מבעלז ורבי רבי יוחנן מרחמסטריווקה; אף על פי שנוהג זה – לנסוע לאדמו"רים אחרים – היה בלתי נפוץ בקרב בני אדמו"רים בפולין.
הנהגתו
עם הסתלקות אביו בט"ו בשבט ה'תרס"ג מילא את מקומו באדמו"רות בראדזימין. נודע כבעל מופת, ונהג לומר שאין חילוק בין ישועה בדרך הטבע לישועה שלמעלה מדרך הטבע. התנגד לניתוחים וגם בחוליו סירב בתוקף שינתחו אותו. את תורותיו, שהיו בנויות על קבלה וחסידות בדרך קרובה לחב"ד, היה משמיע בהזדמנויות רבות, והן התאפיינו באורכן. על אף שהיה מרבה בתעניות, תואר כבעל הופעה חיצונית מרשימה ("גבה קומה ורחב גרם בעל זקן אדמוני"), התאפיין בקול חזק, והיה מתפלל בהתלהבות רבה ובתנועות בולטות.
בשנת ה'תרע"ב הקים ישיבה בראדזימין בשם "ארחות חיים", בראשה העמיד את מקורבו רבי פינחס מנחם זינגר (בעל "מגדים חדשים") ששימש גם כסופרו. מנהלה הרוחני משנת ה'תרפ"ה היה הרב ישראל פרנקפורטר. מדי פעם גם מסר בה ראמ"מ שיעורים בעצמו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבר לוורשה – כאדמו"רים רבים בפולין בתקופה זו. בוורשה קבע את חצרו ברחוב "פאוויה" (Pawia). הוא פתח מחדש את הישיבה בה היה מוסר שיעור בפני קבוצת צעירים מדי יום. בתקופה זו התעשר מאוד לאחר שרכש נדל"ן בוורשה. בוורשה התפרסמו במיוחד ההקפות שהיה עורך בחג שמחת תורה, הן ארכו שעות רבות במהלכן היה רוקד ללא הפוגה עם ספר תורה, ורבים מתושבי העיר היו באים לחזות בהן.
בשנת ה'תר"ץ עבר לנשלסק, שם כיהן כרב העיר.
פעילות ציבורית
ראמ"מ היה פעיל במיוחד בעסקי ציבור בפולין. הוא ייסד חברות "שומרי שבת" בערים ועיירות רבות ברחבי פולין, החברה פעלה לסגירת החנויות בערבי שבתות עם הדלקת נרות שבת, על ידי שליחת משגיחים מיוחדים, ובתקופת מגוריו בוורשה הוא עצמו היה יוצא עם השליחים להתריע על כניסת השבת.
פרסם פעמים רבות אזהרות שונות בנוגע לעניינים הלכתיים שהתעוררו, בעיקר בענייני כשרות. וכאשר נדרש, גם תרם ממונו לטובת העניין. כאשר בשנת תרס"ח התפרסם שבעיר סוקולוב פודלסקי מכר סופר סת"ם בתים של תפילין ללא פרשיות בתוכן, יצא ביוזמה לבדיקת תפילין ברחבי פולין תוך הסכמה לממן מכיסו את עלות הבדיקה לחסרי יכולת.
אופייני להנהגתו הוא המאורע שאירע בחורף תרצ"ג, כאשר שמע שבבית חולים בוורשה כלי הבשר והחלב מעורבים, הלך לשבור בעצמו את כל הכלים בפומבי, ומימן מכיסו מערכות כלים חדשות בעלות של אלפי זלוטי. בשנת 1930 הזמין אליו את עורכי העיתונים היהודיים בוורשה, ודרש מהם לחדול מחילולי השבת בעריכת העיתונים ובהדפסתם. בעקבות פעילותו הנמרצת בעניינים דתיים, נמתחו עליו ביקורות רבות על ידי החוגים החילוניים בפולין, ובפרט על ידי הבונד.
ארגן מספר אספות ציבוריות בוורשה בשלהי תקופת השלטון הצארי בפולין. כך למשל, בשנת תרע"א קרא לאספת רבנים לביטול החוק של שביתת יום ראשון.
הוא התפרסם גם בפעולותיו היו למען החיילים היהודים ששירתו בצבא. לקראת פסח תרס"ד בעיצומה של מלחמת רוסיה-יפן דאג הרבי למשלוח של חמישה קרונות רכבת של מצות בעבור החיילים היהודים שבפורט ארתור. על פועלו זה קיבל מכתב תודה ממפקדי הצבא הצארי. כך דאג גם לאוכל כשר בעבור האסירים היהודים, ולהכשרת מטבחי הצבא הפולני לחג הפסח. ואף ניסה ללא הצלחה לשכנע את ראשי הבונד להכשיר את מטבחיהם לפסח. לצורך עסקנותו נפגש רבות גם עם פקידי הממשלה על אף שלא שלט בשפה הפולנית והיה מדבר גרמנית מעורבת ביידיש. באחת הפעמים אף נפגש עם יוזף פילסודסקי.
בשנת תרע"ט נקלע לפולמוס ציבורי עם ועד הרבנים בוורשה, כאשר פרסם כי מותר לברך על אתרוגים שנשלחו מדמשק לפולין על ידי אגודת ישראל בפרנקפורט דמיין, על אף הרינונים שיצאו עליהן כי הם מורכבים. חברי בית הדין של ורשה התנגדו לדעתו זאת, ויצאו בקריאה כנגד פסק הדין, לעומת רבי אליהו קלצקין שהתיר לברך בלובלין ובסביבתה – על פי מכתב ששלח אליו ראמ"מ גוטרמן. בחול המועד סוכות נשלח אישור מהרב עזריאל מונק, רבה של קהילת עדת ישראל בברלין, על כשרות האתרוגים, וחלק מחברי בית הדין חזרו בהם מהאיסור.
יחסו לארץ ישראל
היה ידוע בחיבתו לארץ ישראל ובפעילות למען היישוב. בשנת ה'תרס"ו מונה לנשיא כולל פולין אחרי פטירת הנשיא הקודם רבי מרדכי הורוויץ מפיוטרקוב. לאחר כמה שנים, בסביבות שנת תרע"ג, התפטר מתפקידו כנשיא כולל פולין עקב העומס הרב בהנהגת הישיבה, אך המשיך לפעול רבות בענייני ארץ ישראל. הוא סייע רבות למתיישבים הראשונים בבני ברק בראשותו של יצחק גרשטנקורן שהתקבל אצלו באהדה מופגנת. באספה שנערכה בביתו בחורף תרפ"ב מונה לנשיא אגודת המייסדים "בית ונחלה", הוא תרם לאגודה 65,000 מארק, ומדי שבוע השתתף באספה של חברי האגודה, אך פרש ממנה לאחר שדרישתו להתיישב באחת מ"ארבע ערי הקודש" לא התקבלה.
כחלק מפעילותו ביישוב הארץ קנה גם נדל"ן בצפת, והשתתף גם בפדיון קברי צדיקים בארץ ישראל כמו מערות הקבורה של רבי יהודה בר אילעי, רב המנונא סבא ובניהו בן יהוידע ומימן מכיסו הדלקת נר תמיד על קברם של רבי שמעון בר יוחאי ושל הושע בן בארי בבית הקברות העתיק בצפת. קיים גם משא ומתן לקניית קבר יוסף בשכם, אך המשא-ומתן כשל.
באלול ה'תרפ"ח ביקר בארץ ישראל ביקור ממושך עד לאחר סוכות תרפ"ט, ובמהלכו עמד במוקד הסכסוך שפרץ בין היישוב היהודי בארץ לממשלת המנדט. בביקורו בכותל המערבי, נוכח לראות שאין הפרדה בין מקום התפילה של הגברים לעזרת נשים. ובערב יום הכיפורים תרפ"ט הוא הקים מחיצה ברחבת הכותל המערבי (בנוסף לתאורה וריהוט לרחבה שמימן מכספו), אולם היא נהרסה על ידי משטרת המנדט בעיצומו של יום הכיפורים בגלל הפרת ה"סטטוס קוו".
בעקבות זאת אורגנו בהמשך אספות מחאה מטעם היישוב היהודי ברחבי הארץ, באספת המחאה שנערכה בירושלים בהשתתפות כרבבה, נאם ראמ"מ ופרץ בבכי באמצע נאומו שהותיר רושם עז על הנאספים. בעקבות מחאות היישוב היהודי בארץ ישראל ובעולם על ההתנגשות, שבה נפגעו מתפללים יהודים, מינתה ממשלת בריטניה בהסכמת חבר הלאומים "ועדה לקביעת הזכויות והתביעות השנויות במחלוקת של היהודים והמוסלמים בכותל המערבי" – ועדה זו כונתה גם בשם "ועדת הכותל הבינלאומית". הוועדה קיימה דיון על גבולות הסטטוס קוו, כשבו נגבו עדויות מיהודים ומוסלמים על הרשאת היהודים להציב כיסאות, ספסלים ומחיצות בימי השלטון העות'מאני. לבסוף הוכרע הדיון לטובת המוסלמים ועל פי עדותם כי מעולם לא הובאו כיסאות או הוצבו מחיצות בכותל המערבי. למעשה היו מובאים לכותל המערבי ספסלים ותשמישי קדושה בהעלמת עין מצד המוסלמים על ידי תשלום לשומרי הווקף, וכך גם מופיע בתצלום מראשית המאה ה-20.
בשמחת תורה תרפ"ט ערך את התפלות וההקפות על יד הכותל המערבי ובהן השתתפו המונים, בהם רבי אהרן ראטה ורבי שמחה בונים אלתר (חתנה של בת אחותו).
במהלך ביקורו ערך מגבית דחופה למען הצלת ילדים יהודים מהמיסיון, והשתתף בה באופן אישי בתרומה בסך 50 דולר. על אף תמיכתו האיתנה ביישוב הישן, ביקר גם בתל אביב, ונפגש גם עם אישים חילוניים ממנהיגי הציונות כמו מאיר דיזנגוף וחיים נחמן ביאליק עמם שוחח על חשיבות שמירת השבת.
פטירתו
בשנותיו האחרונות חלה בסוכרת ובדלקת ריאות וסבל גם משושנה ברגלו. מצבו החמיר בקיץ תרצ"ד בעת ששהה באוטבוצק, והוא נותח בו' באלול תרצ"ד באוטבוצק, לאחר שסירב בתוקף שיעבירו אותו לוורשה לצורך הניתוח, על אף המלצת הרופאים להעברה. למחרת, ביום השבת, הוסיפו לו את השם "רפאל" על פי הוראת רבי יצחק זליג מורגנשטרן, האדמו"ר מסוקולוב. נפטר באוטבוצק באור ליום שני ט' באלול תרצ"ד לפנות בוקר. בית דין מיוחד שהתכנס לדון בשאלת מקום קבורתו הכריע לקבור אותו באוהל סבו רבי יעקב אריה בוורשה, ולא בראדזימין שם קבור אביו. מסע הלווייתו יצא מבית המדרש של חסידי פוריסוב בו שכנה ישיבתו, בהשתתפות המונים – בהם רבני ואדמו"רי ורשה.
מכיוון שלא הותיר אחריו צאצאים, מילא את מקומו בן אחותו רבי חיים יעקב אריה מורגנשטרן, חתן רבי מנחם מאמשינוב. רחי"א מורגנשטרן היה אדמו"ר בווישקוב ועבר לראדזימין לאחר פטירתו של ראמ"מ. חלק מהחסידים עברו לאחיו של רחי"א מורגנשטרין, רבי אברהם פנחס מורגנשטרן משדליץ, שכיהן כאדמו"ר בוורשה. שני אדמו"רים אלו נספו בשואה.
ספריו ותורתו
ראמ"מ היה יוצר תורני פורה ביותר. הוא הותיר אחריו יותר מ-200 כרכים של חידושי תורה בכתב יד, ובביתו ישבו כמה מעתיקים שכתבו בקביעות את דברי התורה שהשמיע, בהם רבי צבי הירש יאיר מרייוויץ ורבי אברהם נייערמן מהנריקוב.
ארין אוטול
ארין מייקל אוטול (באנגלית: Erin Michael O'Toole; נולד ב-22 בינואר 1973) הוא פוליטיקאי קנדי, שעמד בראש המפלגה השמרנית של קנדה בשנים 2020–2022 וכיהן כראש האופוזיציה. אוטול היה מועמדה של המפלגה השמרנית לראשות ממשלת קנדה בבחירות שהתקיימו ב-20 בספטמבר 2021.
ביוגרפיה
בשנת 2017, התמודד לראשות המפלגה השמרנית וסיים במקום השלישי לאחר מקסים ברנייה ואנדרו שיר. ב-2020 התמודד שוב על התפקיד וניצח. הוא הציג את עצמו כשמרן אמיתי ורמז שמתחריו אינם שמרנים. אוטול זכה בהנהגת המפלגה השמרנית בעזרת חיזור אחרי האגף הסוציאלי-שמרני של המפלגה, המתנגד להפלות, להגברת הפיקוח על הנשק ולהתערבות ממשלתית בכלכלה.
באוגוסט 2021, הקדים ג'סטין טרודו, ראש ממשלת קנדה, את הבחירות וספג ביקורת מאוטול. בתחילת מערכת הבחירות רץ אוטול עם הסיסמאות "Secure the future" (להבטיח את העתיד) באנגלית ו-"Agir pour l'avenir" (לפעול למען העתיד בצרפתית. פסקאות הפתיחה של המסמך בן 160 עמודים כוללות הצהרה כי "הגיע הזמן שהשמרנים יתייחסו ברצינות לאי השוויון". השמרנים תיארו את מפלגתם כמתמקדת בכלכלה, תעסוקה, ובהתאוששות ממגפת הקורונה בקנדה. מפלגתו שמרה על כוחה ואוטול הודה בהפסד, אך הודיע כי לא יתפטר מתפקידו.
עמדותיו
בנושאי מדיניות חוץ, תמך בהסכם קנזו"ק, האיחוד הפוליטי והכלכלי בין קנדה, בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד, בטענה כי ההסכם ייצור יותר מקומות עבודה לקנדים ויסייע להרחיק את קנדה מסין. הוא תמך בעידוד ייצור מקומי במידה מתונה. אוטול נחשב לידיד של ישראל, והוא הבטיח לתמוך בהעברת השגרירות הקנדית בישראל מתל אביב לירושלים.
אוטול ניסה להרחיב את קהל הבוחרים ולזכות בתמיכת המרכז הפוליטי. בשבועות שקדמו לבחירות, הדגיש אוטול כי הוא תומך בזכויות הקשורות להפלות, חזר בו מהבטחת הבחירות שלו להסיר את האיסור על כלי נשק מסוימים, והצהיר כי יגן על זכויותיהם של נשים ולהט"בים. הוא גם הבטיח ייצוג לעובדים בדירקטוריונים של תאגידים והגנה רבה יותר לעובדי קבלן – עמדות ששום מנהיג שמרני בקנדה לא נקט לפניו.
לאחר כישלונו בבחירות מול טרודו, הודח אוטול מראשות מפלגתו ב-2 בפברואר 2022, ברוב של 73 - 45.
דודג' קסטום רויאל
דודג' קסטום רויאל (באנגלית: Dodge Custom Royal, קרוי גם: Custom Royal Lancer) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1955–1959 בארצות הברית.
בורוגוויה
בורוגווייה (שם מדעי: Borogovia) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים שחי במשך הקרטיקון העליון שלפני 70 מיליון שנה במונגוליה. במראהו היה קרובם של הזאורורניתוידיז, ובעבר נחשב למין שלו אך הופרד עקב בדיקות חדשות בממצאיו.
המאובנים של הבורוגווייה התגלו בשנת 1971 בתצורת נמגט שבמדבר גובי במחוז אומנוגובי במונגוליה בידי משלחת פולנית-מונגולית ותוארו בידי הפלאונטולוגית הלצ'קה אוסמולסקה  ב-1987. את השם הדינוזאור קיבל מהדמיון ליצורים הבדיוניים "בורוגווים" (borogoves), מתוך שירי הג'ברווקי, מהספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות של לואיס קרול.
הממצאים שלו היו מועטים וכללו בעיקר את מפרקי כף הרגל, עצמות ירך ומספר אצבעות. אורך עצם הטיבוריסי שנמצאה הגיעה ל-28 סנטימטרים, אורך הדינוזאור הכולל הגיע לשני מטרים בקירוב ומשקלו כ-20 קילוגרם. הוא היה צייד זריז שאולי כוסה בנוצות וניזון מטרף קטן כמו לטאות ויונקים שתפס.
מבנה האצבעות שלו היו כפופות מעט והזכירו מבנה של יען, כשהאצבע השנייה הייתה ארוכה וחזקה בהרבה מהאצבע השלישית המנוונת יותר, ככל הנראה להתאמה לריצה מהירה.
עצמונה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תרבות להט"ב
תרבות להט"ב (לעיתים נקראת תרבות קווירית או תרבות גאה) היא תרבות המשותפת ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים וקווירים.
לא כל הלהט"בים מזדהים עם תרבות הלהט"ב. ייתכן וזה נובע ממרחק גאוגרפי, חוסר מודעות לקיומה של התת-תרבות, פחד מסטיגמה חברתית או העדפה לא להיות בתת-תרבות קווירית. התנועות קווירקור ו-Gay Shame מבקרות את המסחור וה-"גטואיזציה" הקיים של תרבות הלהט"ב.
בערים מסוימות, במיוחד באמריקה הצפונית ובהממלכה המאוחדת, ניתן למצוא גיי וילג'.
תרבות הומואית
על פי הרט, עד לתחילת המחצית השנייה של המאה ה-20,"הומוסקסואליות" ייחס לתרבות ההומואית: "התרבות ההומואית החדשה הזו מסמנת קשת מלאה של חיי חברה: לא רק רצונות חד-מיניים אלא הומואים, שכנים הומואים ושיטות חברתיות הומואיות המייחדות את החברה העשירה והפוסט-תעשייתית שלנו".
במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התרבות ההומוסקסואלית הייתה במידה רבה תת-קרקעית או מקודדת. ההשפעה של הומואים באמריקה הייתה, בעיקר, דרך התרבות הגבוהה. דוגמה לכך ניתן לראות בסרט מ-1953, גברים מעדיפים בלונדיניות. סצנה בסרט מציג את ג'יין ראסל שרה את "Anyone Here for Love" בחדר כושר בזמן שגברים רוקדים סביבה. התלבושות עוצבו על ידי גבר, כוריאוגרף הריקוד היה גבר והרקדנים, כפי שמציין התסריטאי פול ראדניק, "נראים מעוניינים יותר זה בזה מאשר בראסל".
לאחר שהתקיימו מהומות סטונוול בניו יורק ב-1969, בערוצי החדשות המיינסטרים שודרו תמונות של גברים הומואים שמתפרעים ברחובות, תרבות גברית הומואית בקרב מעמד הפועלים, אנשים בעלי צבע, אנשי רחוב, פעילים פוליטיים רדיקליים והיפים. קבוצות כמו, החזית לשחרור להט"ב, שהוקמו בניו יורק ואגודת מאטאשין, שעוסקת בתקשורת מאז 1950, זכו לנראות רבה יותר כאשר פנו להמונים ולתקשורת בעקבות ההתקוממויות בגריניץ' וילג'. ב-28 ביוני 1970, התקיים מצעד הגאווה בניו יורק, שציין את תחילתן של מצעדי גאווה ברחבי העולם.
ב-1980, קבוצה של שבעה גברים הומואים הקימה את המועדון הספרותי The Violet Quill בניו יורק. המועדון התמקד בכתיבה על החוויה ההומוסקסואלית כקו עלילה רגיל במקום קו צד "שובב" בסיפור שברובו הטרוסקסואלי. אחד מהספרים שנכתבו במועדון היה הרומן A Boy's Own Story של אדמונד וייט. ברומן, וייט כותב כמספר הומופילי צעיר שגדל עם אב מושחת ומרוחק, שלומד הרגלים רעים מאביו הסטרייט, ומיישם אותם בחייו ההומוסקסואלים.
סלבריטאיות, כגון לייזה מינלי, ג'יין פונדה ובט מידלר, בילו חלק ניכר מזמן החברתי שלה עם גברים הומואים עירוניים, בעוד סלבריטאים, כגון אנדי וורהול, היו פתוחים לגבי מערכות היחסים שלהם. יציאות מהארון ברמה כזו הייתה מוגבלת לאזורים העירוניים הגדולים והמתקדמים ביותר (כגון ניו יורק, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, בוסטון, פילדלפיה, סיאטל, שיקגו, דאלאס, יוסטון, אטלנטה, מיאמי, וושינגטון די. סי. וניו אורלינס). עם זאת, מספר ידוענים נוספים יצאו מהארון מאחר שחלו באיידס (בזמנו: "הסרטן ההומוסקסואלי").
אלמנטים המזוהים יותר עם גברים הומואים מאשר עם קבוצות אחרות כוללים בין היתר:
ישנן מספר תת-תרבויות בתרבות הגברית ההומוסקסואלית, כגון דובים, צ'אבים, לת'ר וסאדומאזוכיזם. המבקר מייקל מוסטו סבר כי: "אני מבקר חריף של הקהילה הגאה כי אני מרגיש שכאשר יצאתי מהארון לראשונה חשבתי שאכנס לעולם של אי-התאמה ואינדיבידואליות, ובצדק התברר שזהו עולם של שיבוט בצורה מסוימת. גם שנאתי את כל העניין הפשיזם של הגוף שהשתלט על ההומואים במשך זמן רב."
כחלק מהתרבות קיים אף סלנג להט"בי. השימוש בלשון דיבור זו אינו חורג בדרך כלל מגבולות הקהילה הגאה, ומשמש כאמצעי לבידול מהאוכלוסייה הכללית. ככל עגה, גם הסלנג הלהט"בי כולל המצאת מילים חדשות שלא קיימות במשלב התקני, וכן ייבוא של מילים משפה אחרת. הסלנג הלהט"בי בכל מדינה הוא תלוי תרבות. בשפה העברית, לדוגמה, הוא כולל מונחים שחלקם יובאו, למשל, מערבית ואף מיידיש.
זוגיות
מספר מחקרים בארצות הברית מצאו כי רוב זוגות הגברים ההומואים נמצאים במערכות יחסים מונוגמיות. מחקר מייצג בארצות הברית מ-2018 מצא כי ל-32% מהזוגות הגברים הומואים יש מערכת יחסים פתוחה. במחקר שנערך על ידי קולין הופ על 566 זוגות הומואים מאזור מפרץ סן פרנסיסקו במימון המכון הלאומי לבריאות הנפש מצא כי 45 אחוזים מהם היו במערכת יחסים מונוגמית. השחקן הגאה ניל פטריק האריס ציין כי: "אני חסיד גדול של מערכות יחסים מונוגמיות ללא קשר למיניות, ואני גאה על האופן בו המדינה ממשיכה בכיוון".
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20, שון מרטין יצר את רצועת הקומיקס דוק וריידר. הקומיקס הציג זוג הומואים המתגוררים בגיי וילג' (או בקרבתו) בטורונטו, קנדה. אף על פי שהקומיקס היה בעיקר הומוריסטי, הקומיקס התייחס לפעמים לנושאים כמו בריונות והטרדות נגד להט"ב, HIV ואלימות במשפחה.
מחקר אוסטרלי שנערך על ידי רופי וולינג ב-2016 גילה כיצד גברים הומואים מגיעים להיפר-סקסואליות. המשתתפים דיווחו כיצד גברים אחרים יניחו אוטומאטית שלכל אינטראקציה מינית איתם, יש מניע מיני. עם זאת, אם יובהר למשתתפים שלא היה מניע מיני, הם ירגישו הדרה חברתית, ואי אפשרות להשיג אהבה אפלטונית. אחד המשתתפים דיווח על תחושות זרות והתעלמות על ידי אנשים, שלא מחשיבים אותו כמושך מינית. חזקה וגישה זו של היפר-סקסואליות פוגעות, שכן היא כופה אידיאלים קבועים מראש על אנשים, שלאחר מכן נידונים אם אינם עומדים בהם.