cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניואיה קראסטוס, קיסר אתיופיה
חרף פעולותיו המוקדמות כנגד הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, לקראת סוף תקופת מלכותו הוא עזר לפטריארך אלכסנדריה מארק הרביעי, שנכלא על ידי אל-סאליה, סולטאן מצרים. ניואיה קראסטוס כלא את כל הסוחרים המצריים בממלכתו, ופנה לעבר מצרים בראש צבא. על פי המסורת שבעל פה הפטריארך שוחרר והקיסר חזר לממלכתו. ניואיה קראסטוס חזר, אך השאיר את המשלחת לחסום אורחים בלתי רצויים.
ניואיה קראסטוס הוא הקיסר אשר בנה מחדש את בנין הכנסייה העתיקה דאברה יגזיבהר הנמצא באגם האיק. הכנסייה נגזלה ונשרפה על ידי אחמד אבן איברהים אל-גאזי בשנת 1531.
דגראסי
דגראסי היא זיכיון טלוויזיוני קנדי שעוקב אחר קורותיהם של בני נוער מרחוב דגראסי, שבטורונטו, קנדה.
שש הסדרות העיקריות בזיכיון הן הילדים מרחוב דגראסי (1979-1986), חטיבת הביניים דגראסי (1987-1989), תיכון דגראסי (1989-1991), דגראסי: הדור הבא (2001-2015), דגראסי: הכיתה הבאה (2016-2017) ו-"דגראסי". הסדרות (מלבד "הילדים מרחוב דגראסי") פונות לבני הנעורים וייחודן בכך שהן משקפות באופן כן את הצדדים הלא זוהרים, ואת האפרוריות שנושא עמו גיל ההתבגרות.
הילדים מרחוב דגראסי
"הילדים מרחוב דגראסי" (The Kids of Degrassi Street) היא הסדרה הראשונה בזיכיון והיא נוצרה על ידי לינדה סקיילר. היא שודרה בין השנים 1979–1986 במשך 26 פרקים והופנתה בעיקר לילדים, מומנה על ידי הממשלה הקנדית. הסדרה התפתחה מתוך סדרה של ארבעה סרטים קצרים ששודרו כסרטים חינוכיים בטלוויזיה הקנדית: "איידה מכינה סרט" (1979), "קוקי הולכת לבית החולים" (1980), "איירין עוברת לגור" (1981) ו"נואל קונה חליפה" (1982). לאחר מכן הסדרה המשיכה עד שנת 1986. שחקנים רבים ששיחקו ב"ילדים מרחוב דגראסי" המשיכו גם ל"חטיבת הביניים דגראסי" ו"תיכון דגראסי", אבל גילמו דמויות אחרות מהדמויות המקוריות שלהם.
חטיבת הביניים דגראסי ותיכון דגראסי
"חטיבת הביניים דגראסי" (Degrassi Junior High) שודרה בין השנים 1987–1989 במשך 42 פרקים. רבים מהשחקנים המשיכו לגלם את אותן הדמויות גם בסדרת ההמשך, "תיכון דגראסי" (Degrassi High) ששודרה בשנים 1989–1991. התוכנית הושוותה רבות לצלצול הגואל ובוורלי הילס 90210, כשבוורלי הילס החלה את שידוריה בארצות הברית באותו הזמן כמו דגראסי. בניגוד לסדרות כמו בוורלי הילס שהשתמשו בשחקנים בני 20 פלוס לגלם בני נוער, בדגראסי ליהקו נערים אמיתיים לגלם את התפקידים. כמו בצלצול הגואל, תיכון דגראסי עוקבת אחר בני נוער כשהם עוברים אירועים ומכשולים בגיל הנעורים, אבל בדגראסי רבות הבעיות שלא נפתרות בסוף הפרק, והרבה מהן ממשיכות ללוות את הדמויות לאורך הסדרה. בניגוד למקבילותיה מאמריקה, דגראסי הופקה בתקציב נמוך ולרוב השחקנים הלבישו ואיפרו את עצמם, מה שעזר לתחושת האותנטיות בסדרה.
כשנה אחרי סיומה של תיכון דגראסי, שודר סרט טלוויזיה באורך 90 דקות בשם "School's Out", שתפקד כפרק האחרון של התוכנית. בניגוד ללשון הנקייה שהשתמשו בה בסדרה, השפה בסרט הייתה בוטה יותר והדמויות של הנערים סנייק (סטפן ברוגרן) וקייטלין (סטייסי מיסטישן) היו הראשונים שאמרו את המילה "Fuck" בשידורי ברודקאסט בטלוויזיה הקנדית.
דגראסי: הדור הבא
כמעט עשור מאוחר יותר, בשנת 2001, לינדה סקיילר (היוצרת המקורית) וסטיבן סטון חידשו את התוכנית שמותגה מחדש בשם "דגראסי: הדור הבא" (Degrassi: The Next Generation). ב"חטיבת הביניים דגראסי" הדמות ספייק (אמנדה סטפטו) נכנסה להיריון בגיל 14 וילדה את בתה, אמה. "הדור הבא" עוקבת אחרי אמה (מרים מקדונלד) וחבריה, שעכשיו הולכים בעצמם לחטיבת הביניים (ומאוחר יותר לתיכון) דגראסי. התוכנית זכתה לפופולריות רבה בצפון אמריקה וברחבי העולם, והמשיכה את מסורת הסדרה בכך שעסקה בנושאים קשים ומורכבים, שסדרות נוער אחרות נמנעות על פי רוב מלגעת בהם. בין הנושאים האלה ניתן למנות נטייה מינית, אונס, התאבדות, הפרעות אכילה וירי בבית הספר. בישראל הסדרה שודרה ברציפות בערוץ הראשון, מדי יום לאורך השבוע.
בזמן שידור הסדרה דגראסי הדור הבא ודגראסי, בערוץ היוטיוב של דגראסי ובערוץ family האמריקאי עלו סדרות קטנות שהשחקנים עזרו בכתיבתם, השחקנים שיחקו בדמויותם המקוריות ובתור עצמם ולפעמים גם הסדרות החזירו שחקני עבר שכבר סיימו להשתתף בסדרה.
הסדרות המשיכו את העלילה ולפעמים אפילו העלילות שלא ממשיכות את העלילה נכנסו לתוך הסדרה המקורית. כל פרק ארך כ-7 דקות. הסדרות נקראו "Degrassi Mini" אשר כללה 6 עונות, "חיי המעונות של איליי" שעסקה בחיים של איליי בזמן שהוא באוניברסיטה לקולנוע בניו יורק (העלילה מוזכרת בעונה 13 כשאיליי מספר לקלייר שהוא בגד בה בזמן שהוא היה באוניברסיטה) הסדרה כללה 4 פרקים באורך 5 דקות, "champagne supernova" שעסקה בזיג ומיילס אשר מוצאים את עצמם אזוקים זה לזה ומנסים להבין מה קרה ולמה הם אזוקים. הסדרה כללה 7 פרקים באורך דקה עד שתי דקות (הסדרה מתרחשת בין עונה 14 לעונה 1 של דגראסי הכיתה הבאה).
משנת 2010 (עונות 10–14) הסדרה שודרה בערוץ ניקלודיאון, "הדור הבא" הוסר משם התוכנית והיא שודרה תחת השם "דגראסי" בלבד. זו גם העונה שבה התוכנית עברה לפורמט של אופרת סבון והופקו כ-40 פרקים לעונה, כפול ממה שהיה נהוג עד אז. הסדרה סיימה את שידוריה בערוץ ניקלודיאון בשנת 2015, לאחר הצלחה מסחררת בכל העולם ו-14 עונות מוצלחות, עקב שינוי תדמית של ערוץ ניקלודיאון.
דגראסי: הכיתה הבאה
בשנת 2015, לאחר שירדה "דגראסי" מהערוצים TeenNick ו־MTV קנדה, רשת נטפליקס קנתה את הזכויות והפיקה את דגראסי: הכיתה הבאה, שהיא המשך ישיר ל"דור הבא" ובכיכובן של אותן הדמויות. הסדרה למעשה ממשיכה בקו העלילה של "דגראסי: הדור הבא", אך נטפליקס החליטה למתג את הסדרה עם שם חדש כדי לא לבלבל את הצופים החדשים שיצפו בסדרה בנטפליקס.
העונה הראשונה יצאה לנטפליקס ב-15 בינואר 2016, והחלה את שידוריה בערוץ Family ב-4 בינואר 2016.
העונה השנייה יצאה לנטפליקס ב-22 ביולי 2016, והחלה את שידוריה בערוץ Family ב-30 במאי 2016.
באוקטובר 2018, הבמאי והשחקן (המנהל) סטפן ברוגרן הודיע שהוא לא חלק מהתוכנית יותר ושהסדרה לא תמשיך בזמן הקרוב. חודש לאחר מכן, הודיעו רשמית על ביטול הסדרה.
באפריל 2019 נמכר אתר הצילומים של הסדרה ששימש אותם לצילומי "דגראסי: הדור הבא" ו"דגראסי: הכיתה הבאה" מיוצרי הסדרה לקונה לא ידוע.
5 שנים לאחר סיום שידור הסדרה, ב-13 בינואר 2022 חברת הטלוויזה HBO הכריזה כי תחדש את הסדרה ותפיק לה עונות חדשות, עם דמויות חדשות. בנובמבר 2022 הוכרז כי הסדרה לא תופק.
בריאן
בריאן הוא שם פרטי ושם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
מגפת הקורונה בסלובניה
מגפת הקורונה דווחה לראשונה בסלובניה ב-4 במרץ 2020.
ציר זמן
ב-4 במרץ מקרה הקורונה הראשון דווח בסלובניה. החולה היה אדם שחזר ממרוקו דרך איטליה.
ב-10 במרץ טיפס מספר הנדבקים ל-34, 15 מתוכם בליובליאנה הבירה וסביבתה. שר הבריאות אלש שבדר הציג כמה צעדים: כלל משקי הבית יקבלו עלון מידע בנושא הקורונה. כל השבים מחו"ל יקבלו הודעת SMS, שתודיע להם כי עליהם להתקשר לרופא במקרה שחום גופם עלה. נעצרה נחיתת טיסות מסין, איטליה, איראן ודרום קוריאה. הגבול היבשתי בין סלובניה לאיטליה נסגר, למעט תנועת סחורות.
ב-11 במרץ התגלו מקרים נוספים במורסקה סובוטה ובפוסטוניה. מספר החולים עלה ל-57.
ב-12 במרץ הוכרזה מגפה בסלובניה. הממשלה הודיעה על סגירת מוסדות החינוך החל מ-16 במרץ. על עובדי הבריאות נאסר לקחת חופשה. מקרים חדשים של קורונה התגלו בנובה גוריצה ובקראן. סך הנדבקים גדל ל-89.
ב-13 במרץ נכנסה ממשלה חדשה לתפקידה בסלובניה בראשות ראש הממשלה בעבר יאנז יאנשה, לאחר שנבחר בפרלמנט בעקבות התפטרותו של ראש הממשלה מריאן סארץ'. הוקם צוות מיוחד לניהול המשבר (CMS). כל הפרוצדורות הרפואיות הלא הכרחיות נדחו. 45 מקרים נוספו והסך המצטבר של החולים היה 141.
ב-14 במרץ החליט הצוות המיוחד לניהול המשבר על השעיית כל התחבורה הציבורית במדינה. במועד זה נרשם מקרה מוות ראשון מקורונה במדינה. מדובר בקשיש שגר בבית אבות במטליקה וסבל ממחלות רקע. מספר החולים הכללי תפח ל-181.
ב-15 במרץ הורתה הממשלה על סגירת כל המסעדות והברים.
ב-18 במרץ עמד מספר הנדבקים על 286. ב-20 באפריל, החלו הקלות אחרי תקופה של סגר שהיה במדינה.
ב-15 במאי, הודיעה הממשלה כי מגפת הקורונה במדינה הסתיימה. עם זאת, הודיעה הממשלה כי תמשיך לנקוט צעדים כגון בדיקות בהיקף נרחב, איסור על התקהלויות וחובת חבישת מסכה - וזאת עד בחינה מחדש שתיערך ב-31 במאי. סלובניה החליטה להקל כמה מהצעדים שנקטה בכל הנוגע לגבולותיה: אזרחי האיחוד האירופי שייכנסו למדינה לא יחויבו עוד בבידוד, בתנאי שלא עזבו את האיחוד לתקופה של יותר משבועיים. אזרחי שאר המדינות שייכנסו לסלובניה יידרשו להיכנס לבידוד של 14 יום.
בספטמבר 2020 התחיל גל נוסף שהגיע לשיאו בתחילת ינואר 2021 עם 1600 נדבקים למיליון. הגל ירד למספר חד ספרתי של נדבקים בסוף יולי 2021.
דבון (מחוז)
דבון (באנגלית: Devon; ידוע גם כדבונשייר) הוא מחוז בדרום-מערב אנגליה, התחום בתעלת בריסטול בצפון ובתעלת למאנש בדרום. מסביב למחוז מצויים המחוזות קורנוול, סאמרסט ודורסט. בירת המחוז היא העיר אקסטר, וערים גדולות נוספות במחוז הן פלימות' וטורביי. אוכלוסיית המחוז מונה כ-1.1 מיליון תושבים.
שם המחוז הוא מן הממלכה הקלטית דומוניה, שהייתה ממוקמת באזור בעידן האבן והתקופה הרומאית. בעקבות הכיבוש האנגלו-סקסי של בריטניה, הפכה דומוניה לחלק מממלכת וסקס במהלך המאות ה-8 וה-9. כחלק מממלכת אנגליה, הפכה דבון למחוז.
למחוז רצועות חוף גם מדרום וגם מצפון. שתי רצועות החוף כוללות הרים וחופים חוליים, ועל כן, מפרציה הרבים של דבון מכילים ערי נופש רבות, כפרי דייג ונמלים. פנים המחוז הוא כפרי ופחות מיושב יחסית לשאר מחוזות אנגליה. כלכלת המחוז מבוססת רבות על תיירות.
מועצת המחוז מורכבת מכ-62 נציגים. המפלגה השמרנית היא הגדולה ביותר, עם כ-38 נציגים. לאחר מכן ישנן המפלגה הליברל-דמוקרטית (תשעה נציגים), מפלגת הלייבור (שבעה נציגים), מפלגת יוקיפ (ארבעה נציגים) וכארבעה עצמאיים. בבחירות הכלליות 2015 ניצחה המפלגה השמרנית ב-11 מתוך 12 מחוזות הבחירה בדבון.
היפרטריכוזיס
למחלה לא קיימים סימפטומים נוספים ולמרות שמראהו החריג של הצימוח גורם לסובלים ממנה לקושי חברתי (ובעבר אף לנידוי), למחלה אין השפעה על יכולות קוגניטיביות או אחרות. שכיחותה של ההיפרטריכוזיס נמוכה ביותר ומוערכת בכאחד למיליארד. הטיפול בהיפרטריכוזיס כיום הוא הסרת שיער בלייזר.
מקדוניה הצפונית במשחקים הפאראלימפיים
מקדוניה הצפונית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים המקדונים במסגרת המשלחת היוגוסלבית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו ספורטאים מקדונים, לצד ספורטאים ממדינות סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, כמשתתפים עצמאיים. במשחקי החורף לא נטלה מקדוניה הצפונית חלק מעולם.
היסטוריה
הופעת הבכורה של מקדוניה הצפונית כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת ספורטאי יחיד, הספורטאי שנשלח היה הקלע ברנימיר יובנובסקי, שזכה במדליית הזהב באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) בירי ברובה אוויר, אולם הוא לא הצליח לשחזר את ההישג, ולא שב למולדתו עם מדליה פאראלימפית.
לאורך ההיסטוריה השתתפו רק שלושה ספורטאים מקדונים במשחקים הפאראלימפיים. הספורטאים המקדונים השתתפו בתחרויות הקליעה בלבד, וזכו בשתי מדליות פאראלימפיות. ונקו קרנפילוב זכה במדליית הכסף באולימפיאדת הנכים אתונה (2004), ואוליברה נקובסקה-ביקובה זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) בירי מ-10 מטרים.
עמותת טולקין הישראלית
עמותת טולקין הישראלית נוסדה בשנת 1996 במטרה לקדם את העיסוק והמחקר בספריו של ג'ון רונלד רעואל טולקין במדינת ישראל.
מטרות העמותה הן: עידוד קריאת יצירותיו של טולקין בישראל, עידוד וסיוע למחקר הקשור לטולקין ויצירותיו, ארגון פעילויות חברתיות סביב יצירותיו, ארגון ופיתוח קשרים בין חובבי יצירות הסופר בישראל, וייצוגם בצורה הולמת בישראל ומחוץ לה. העמותה לא מפעילה מועדון חברים, ופעילותיה פתוחות לכל אדם. ועד העמותה נבחר כל שלוש שנים.
פעילויות
העמותה שותפה בכנסים שונים, כגון כנס עולמות וכנס אבק כוכבים, ומשנת 2005 מארגנת את כנס מיתופיה, כנס לספרות פנטזיה. בנוסף, העמותה מארגנת מפגשים וטיולים בישראל לחובבי הסופר.
העמותה גם מתחזקת ותורמת לאתרים על טולקין בישראל, מפעילה דפי וקבוצות פייסבוק, ותומכת בקהילות ספרותיות אחרות, על ידי ייצוג הולם בכנסים ועל ידי תמיכה כספית ולוגיסטית.
וילהלם שנמן
שנמן חלק מקום 8-9 בתחרות המבורג 1910, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1913 (ניצח: פאול קריגר), ניצח את עמנואל לסקר במשחק סימולטני בשנת 1914 והגיע למקום ה-15 בתחרות מנהיים באותה שנה (ניצח: הלגואה)
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע שנמן למקום השני בתחרות ברלין 1920, למקום הרביעי בתחרות קיל בשנת 1920 (ניצח: היינריך וגנר ), חלק מקום ראשון בתחרות וינה 1926 (דרג ב'), חלק מקום 6-7 בתחרות ברמן 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 10-11 בתחרות מגדבורג בשנת 1927 (ניצח: רודולף שפילמן), ניצח בתחרות לובק בשנת 1928, חלק מקום ראשון בתחרות המבורג 1930, הגיע למקום השני, אחרי הרברט הייניקה בתחרות המבורג 1932 והגיע למקום השמיני בתחרות אאכן 1935 (האליפות השלישית של גרמניה, ניצח: קורט ריכטר).
שנמן ייצג את גרמניה באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט. , ובאולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה. . בין היתר ניצח את יאן שולץ ואת יאנוש בלוג וסיים בתיקו עם גזה נאגי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק במספר תחרויות בינלאומיות בשחמט בהתכתבות.
יוליוס סימון
יוליוס סימון (Julius Simon; 1875 – 1969) היה איש עסקים, כלכלן ופעיל למען הציונות.
ביוגרפיה
סימון נולד במנהיים, גרמניה למשפחה יהודית אמידה. בשנת 1898 הצטרף לתנועה הציונית וכיהן בתפקידים רבים למען קידום העלייה לישראל. בין היתר שימש ציר בקונגרסים הציוניים בשנים 1903–1921, חבר הוועד הפועל הציוני הגדול בשנים 1913–1920, חבר מועצת המנהלים של בנק אוצר התיישבות היהודים וההנהלה הציונית. היה ממתנגדי חיים ויצמן וממתנגדי תוכנית אוגנדה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר להולנד ועסק בענייני הקרן הקיימת לישראל. באותה עת היו מושב הוועד הפועל והמשרדים הראשיים של ההסתדרות הציונית העולמית בברלין, בהנהגתם של שלושה: ארתור מנחם הנטקה (יו"ר ההסתדרות בגרמניה), אוטו ורבורג (הנשיא העולמי של ההסתדרות הציונית) וויקטור יעקובסון (שניהל את הסניף בקופנהגן יחד עם ד"ר מרטין רוזנבליט וד"ר שמעון ברנשטיין). חיים ויצמן וליאופולד קסלר, שנתמכו על ידי יעקובוס קאן, יזמו במהלך המלחמה את העברת המשרדים מברלין לארצות הברית, בטענה ששהיית הוועד הפועל באחת מבירות המדינות המשתתפות במלחמה, היא הפרת הנייטרליות שההנהגה הציונית מצהירה עליה. סימון, יחד עם ד"ר לואיס פרנק, הנהיג את ההתנגדות להעברת הוועד הפועל הציוני מאירופה לניו יורק וטען שאין דבר כזה כמו "נייטרליות מוחלטת" (גם לא במדינות שהכריזו על עצמן כנייטרליות), וכי ממילא בסיום המלחמה יחס המנצחים לציונות יושפע מאינטרסים, ולא כתגמול או עונש על מיקום התכנסותו של הוועד הפועל. נוסף על כך, אליבא דסימון, מרכז הכובד של התנועה הציונית באירופה, ולכן יש להימנע מלהעביר את מושב הוועד הפועל לאמריקה.
לזכרו נקרא רחוב במפרץ חיפה בשם "דרך יוליוס סימון".
קרו (יין)
קרו (בצרפתית: Cru) הוא מונח יין צרפתי שמשמעו "מקום גידול". באופן פרטני יותר, משתמשים במילה "קרו" על-מנת לכנות את מקום הגידול המסוים, במקום בשימוש במילה כרם. משתמשים במונח גם כדי להתייחס למוצרים המופקים באותו אזור גידול, כלומר: היינות. משתמשים לעיתים במונח "קרו" כחלק משיטת הסיווג של היינות הצרפתיים. כפי שמשתמע מכך, יין שמציג (או מאפשרים לו להציג) את שמו של ה"קרו" על-גבי תווית היין שלו נחשב ליין בעלי מאפייני טרואר של אותו קרו. נוהגים לתרגם את המונחים "פרימייר קרו" (Premier Cru) ו"גראן קרו" (Grand Cru) בשפה האנגלית כ"גידול ראשון" (First Growth) ו"גידול גדול" (Great Growth).
פרימייר קרו
פרימייר קרו (Premier Cru) הוא מונח יין בשפה הצרפתית המקביל ל"גידול ראשון", וניתן להשתמש בו כדי לסווג כרמים, יקבים, יינות, כשמשמעות המונח משתנה באזורי יין שונים.
גראן קרו
גראן קרו (Grand cru, המונח הצרפתי שמשמעו באנגלית great growth גידול ראשון) מיועד לכרמים שמפיקים יינות באיכות גבוהה. אף-על-פי שלעיתים תכופות משתמשים בו על-מנת לתאר ענבים, יין או קוניאק, המונח אינו סיווג טכני של איכות היין לשמה, אלא כוונתו להצביע על הפוטנציאל של הכרם או הטרואר. זוהי רמת הסיווג הגבוהה ביותר של כינוי המקור המבוקר בבורגון או באלזס. באותו המונח משתמשים ל"שאטואים" (כינויה של אחוזת יין באזור בורדו) בסנט אמיליון, למרות שבאזור זה יש למונח משמעויות שונות והוא אינו מייצר את הדירוג העליון של הסיווג. בבורגון הרמה שמתחת ל"גראן קרו" היא "פרימייר קרו", והיא נכתבת לפעמים בקיצור כ-1er cru.
ההיסטוריה של בורגון
בהיסטוריה הקדומה של יינות בורגון נזירים ציסטרציאנים והכנסייה הקתולית היו בעלי הכרמים העיקריים במשך רוב ימי הביניים. הם קיבלו אדמה באמצעות מעשר, תרומות ובתמורה לשטרות מחילה יכלו הנזירים לשקוד על לימוד איכותם של היינות מרמת החלקה הבודדת ובמרוצת הזמן החלו לחלק את האזורים שנהגו להניב יינות בעלי ארומה, גוף, צבע ועוצמה דומים וקראו להם "קרוס" (crus).
בעקבות הצלחת סיווג היינות של 1855 בבורדו, פיתח ז'ול לאוואל סיווג בלתי רשמי של כרמי הקוט ד'אור בספרו History and Statistics of the Côte d'Or. ב-1861, הפך סיווגו של לאוואל רשמי בידי ועדת החקלאות של בון. ייעודם של "גראן קרו" ו"פרימייר קרו" התפתח והורחב לימים בשנות השלושים על ידי יצירתה של שיטת הכינוי מקור מבוקר.
כתיב כימי
כתיב כימי הוא אוסף של כללים ומוסכמות בהם משתמשים בכימיה לתיאור אטומים, מולקולות, מבנים כימיים אחרים, תגובות כימיות ומנגנונים של תגובות כימיות.
אטומים
כל אטום מיוצג על ידי אוסף של סימנים המבטא את התכונות העיקריות של האטום. סימנים אלו כוללים: במקרים מסוימים מציינים אחד או יותר מהנתונים הבאים בנוסף לסמל הכימי עצמו:
בטבלה המחזורית נהוג במקרים רבים לציין את מספר המסה ואת המספר האטומי יחד:
תרכובות: יונים, קשרים קוטביים, פולימרים
להלן מספר דוגמאות:
תרכובות: נוסחאות קו
נוסחאות קו נפוצות מאוד בכימיה אורגנית. נוסחאות הקו חוסכות מקום ועומס של סמלים, והן מתאפשרות עקב העובדה שכל התרכובות האורגניות בנויות משלד של אטומי פחמן הקשורים אחד לשני ולאטומי מימן. לפיכך, מושמטים אטומי הפחמן והמימן בנוסחאות הקו, כיוון שקיומם ברור מאליו. אטומים אחרים (חמצן וחנקן, למשל) מוצגים תמיד. הצגת אטומי הפחמן והמימן גמישה, ולעיתים הם מוצגים לשם הבהרה והדגשה.
בנוסחאות הקו מיוצגים הקשרים שבין אטומים הפחמן השונים ובין אטומי פחמן ואטומים אחרים (חוץ ממימן) באמצעות קווים ישרים. אטומי הפחמן עצמם אינם נכתבים, כאמור; כל קצה של קו מייצג אטום פחמן. אטומי המימן אינם מוצגים כלל (ואף הקשרים שלהם אינם מוצגים), וקיומם מוסק מספירת הקשרים של אטומי הפחמן. אטום פחמן מסוגל ליצור ארבעה קשרים קוולנטיים; לפיכך, לאטום פחמן הקשור בקשר בודד לאטום פחמן אחר נותרים שלושה קשרים, אשר מוקדשים בהכרח (אלא אם מצוין אחרת) לקשירת שלושה אטומי מימן.
כך, למשל, קו שבור מייצג מולקולת פרופאן (CH3—CH2—CH3). כל קצה של קו, כולל השבירה באמצע המולקולה, מייצג אטום פחמן; שני אטומי הפחמן שבקצוות קשורים לאטום פחמן אחד נוסף, כך שבאפשרותם לקשור שלושה אטומי מימן. אטום הפחמן האמצעי, לעומת זאת, קשור לשני אטומי פחמן, כך שנותרים לו רק שני קשרים לקשירת אטומי מימן. מימין מוצגת נוסחת הקו המקוצרת של פרופאן, ומשמאל נוסחת המבנה המלאה:
חיצים
כחלק מהסימונים בכימיה, חיצים משמשים להסבר מעבר שונה בהתאם לסוג החץ.
שופה
שופה (בערבית: شوفة) הוא כפר פלסטיני הנמצא כ-6 ק"מ דרום-מזרחית לטולכרם, כקילומטר דרומית להתנחלות אבני חפץ ובסמוך לכביש 557 (עוקף טולכרם). שופה הוא כפר חקלאי, הנסמך כלכלית על קרבתו לטולכרם. בשנת 1990 נבנו בצמוד לכפר היישוב אבני חפץ ובסיס צבאי קטן.
משמעות שמו "צופה" וייתכן שמקורו בהיותו צופה על סביבתו, מאחר שהכפר בנוי על גבעה שולטת. יש המזהים אותו עם מקומות הנזכרים במקורות קדומים בשמות: "שפתן", "שבתן" או "שפכן".
כביש הגישה לכפר מכיוון טולכרם פתוח לתנועת כלי רכב פלסטינים, ומשמש ישראלים ופלסטינים גם ככביש גישה לאבני חפץ וגם ככביש גישה לכפר שופה.
בכפר 1,253 תושבים (2006). הגידול העיקרי באדמות החקלאיות שבסביבות הכפר הוא זיתים.
אזנית חשופה
אזנית חשופה (שם מדעי: Padina gymnospora) היא אצה חומית דמוית אוזן ממשפחת הדוקרניתיים שצבעה חום-כתום, חום-ירקרק או חום חיוור. גובהה של אזנית בוגרת מגיע ל 5 עד 15 ס"מ. האזנית החשופה היא אצה קיצית שמופיעה בעיקר בחודשים מאי עד אוקטובר. לעיתים רחוקות אף ניתן להבחין בה (בכמויות מזעריות) בתחילת דצמבר.
מבנה האצה
האזנית מפרישה גיר שמכסה את כל שטח הפנים שלה. הגיר מתרכז בעיקר בפסים מחזוריים סביב מרכז המניפה. האוזנית היא אחד המינים היחידים של החומיות אשר צובר בתוכו גיר, והיחיד שמפריש גיר.
היצע (גוף האזנית) מורכב מ 3–4 שכבות של תאים: שתי שכבות חיצוניות של תאים קטנים המכילים כלורופלסטים זעירים רבים, וביניהן 1–2 שכבות של תאים גדולים חסרי כלורופלסטים.
מקומה של האוזנית החשופה בבית הגידול
האזנית גדלה בתחום הכרית והתת כרית. היא מסוגלת לגדול בברכות מים המתנתקות מהספקת מים סדירה לזמן ממושך.
האזנית החשופה פועלת בעיקר במים חמים, וזהו למעשה מנגנון להקטנת התחרות עם שאר מיני האצות בבית הגידול. בניגוד לאצות אחרות, שרגישות לטמפרטורות גבוהות, האזנית מסוגלת לפעול ולהתרבות גם בטמפרטורות גבוהות של המים. בחודשי הקיץ החמים, כאשר האצות האחרות מתות, האזנית משתלטת על כל בית הגידול בלי תחרות כמעט.
עמידותה של האוזנית החשופה לטמפרטורה גבוהות היא אינדיקטור לזיהום תרמי - לרוב זו האצה הרב תאית הראשונה שמופיעה במקומות בהם נשפכו מים חמים לים.
בית קונדה
בית קוֹנְדֶה או ליתר דיוק בית קוֹנְדֶה-בּוֹרְבּוֹן (בצרפתית: Maison de Bourbon-Condé) נקרא על שמו של היישוב, כיום במחוז אן, היה בית נסיכות צרפתי ו של בית בורבון. שמו של הבית נגזר מהתואר נסיך קונדה (בצרפתית: prince de Condé) שניתן במקור בסביבות 1557 למנהיג הפרוטסטנטי הצרפתי, לואי דה בורבון (1530–1569), דודו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, והועבר לצאצאיו הזכרים.
שושלת זו נכחדה בשנת 1830 כאשר צאצא הדור השמיני שלו, לואי אנרי ז'וזף דה בורבון, מת מבלי שהשאיר אחריו צאצא זכר. האחרון שנשא את התואר נסיך קונדה היה, שמת ב-1866.
היסטוריה
נסיכי קונדה היו צאצאים של משפחת ונדום (Vendôme) – האבות הקדומים של בית בורבון המודרני. מעולם לא הייתה נסיכות, ריבונית או וסאלית, של קונדה. השם רק שימש כמקור טריטוריאלי לתואר שאומץ על ידי לואי, שירש מאביו, שארל הרביעי דה בורבון, דוכס ונדום (1489–1537), את הנחלה של קונדה-אן-ברי בשמפאן, שכללה את הטירה, ותריסר כפרים כחמישים קילומטרים מזרחית לפריז. הנחלה הפכה לרכוש המשפחה, כחלק מהנדוניה של כשנישאה לפרנסואה, רוזן ונדום.
דוכס בורבון
לאחר ששושלת הדוכסים מבורבון נכחדה ב-1527 הפך בנו של פרנסואה, שארל (1489–1537), לראש בית בורבון, כצאצא זכר של רובר, רוזן קלרמון (1256–1318), בנו הצעיר של לואי התשיעי, מלך צרפת ומייסד בית בורבון. מבין בניו של שארל מוונדום, הבכור, אנטואן, הפך למלך נווארה בזכות אשתו, והוליד את אנרי הרביעי.
הבן הצעיר, לואי, ירש את הנחלות של מו,, קונדה וסואסון כ. לואי כונה בתואר "נסיך קונדה" במסמך פרלמנטרי ב-15 בינואר 1557, וללא כל סמכות חוקית מעבר לכבודם כנסיכים מ, הם המשיכו לשאת תואר זה במשך שלוש המאות הבאות. ירש אותו בנו אנרי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה.
לואי, הנסיך הראשון, למעשה העניק את טירת קונדה לבנו הצעיר, (1566–1612). בנו היחיד של שארל (1604–1641) השאיר את קונדה וסואסון ליורשות נשים ב-1624, שנישאו לשושלות  ו.
נסיך קונדה
עם עלייתו לכס המלכות של צרפת של אנרי הרביעי מבורבון בשנת 1589, בן דודו הרחוק, אנרי, נסיך קונדה (1588–1646), היה יורש העצר המיועד של הכתר עד 1601. אף על פי שצאצאיו של אנרי עצמו החזיקו לאחר מכן בתפקידים הבכירים. בתוך משפחת המלוכה של הדופן, מ-1589 עד 1709, נסיכי קונדה אחזו במקרה בדרגת החצר של "הנסיך הראשון של הדם המלכותי" (premier prince du sang royal), שאליה נלוו הכנסה צמודה, עדיפות ופריבילגיה טקסית (כגון הזכות הבלעדית להיקרא "האדון הנסיך" (Monsieur le prince) בבית המשפט).
עם זאת, תואר הנסיך הראשון נמסרה לדוכס אורליאן בשנת 1710, ולכן הנסיך השביעי, לואי השלישי (1668–1710) סירב להשתמש בתואר, והעדיף במקום זאת להיות מוכר על ידי תוארו התורשתי של דוכס בורבון, שעדיין הקנה לו את הזכות להיות ידוע כ"האדון הדוכס" (Monsieur le Duc). גם היורשים הבאים העדיפו את התואר דוכס על התואר נסיך.
לאחר מכן
לאחר מותו של אנרי השלישי ז'יל דה בורבון, הנסיך דה קונדה בשנת 1709, המשפחה הייתה נוכחת קבועה בחצר המלוכה. לואי דה בורבון-קונדה (בשלב זה הידוע כדוכס בורבון) נישא בשנת 1685 ללואיז פרנסואז דה בורבון, בתם הלגיטימית של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ופרנסואז-אתנה דה רוששור, מרקיזת מונטספאן.
לבני הזוג היו ילדים רבים והולידו יורש לתארים ולאדמות של קונדה. בנם היה לואי אנרי דה בורבון-קונדה, דוכס בורבון. הוא ניהל חיים שקטים ונודע בחצר המלכות כ"האדון הדוכס" (Monsieur le Duc) לאחר אובדן דרגת הנסיך הבכיר בשנת 1723. לאחר מותו נסוגה המשפחה מחיי החצר אך לואי ז'וזף, נסיך קונדה היה חיוני בהקמת שנועד לתמוך בבן דודו לואי השישה עשר, מלך צרפת במהלך מאסרו במהלך המהפכה הצרפתית. הוא החזיק בתואר לזמן הארוך ביותר, כשהוא ידוע בתור הנסיך דה קונדה במשך שבעים ושמונה שנים.
בנו התחתן עם אחותו של לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן הידוע יותר בשם פיליפ אגליטה. שמה היה לואיז מארי תרז בתילד ד'אורליאן. היא הייתה הנסיכה האחרונה של קונדה ואמו של לואי-אנטואן-אנרי דה בורבון-קונדה - שתוארו דוכס אנייה (Duc d'Enghien). הוא הוצא להורג על ידי נפוליאון בונפרטה בטירת ונסן. עם מותו של דוכס אנייה, היורש של השם קונדה, אביו היה המחזיק האחרון בתואר.
לאחר מותו ב-1830 עברו אדמות קונדה לבן דודו של הנסיך האחרון אנרי אז'ן פיליפ לואי ד'אורליאן, דוכס אומאל שבנו הבכור, היה מאוחר יותר נסיך קונדה לאחר שזכה בתואר מאביו.
מגורים
הפך לבסיס הפריזאי של משפחת קונדה בשנת 1610, במה שהוא כיום הרובע השישי של פריז. בשנת 1722 החלה לואיז פרנסואז דה בורבון, אשתו של לואי השלישי דה בורבון, לבנות את ארמון בורבון אשר בשנת 1764 הפך לבית המגורים הפריזאי הראשי של משפחת קונדה. הם מכרו את אוטל דה קונדה לשעבר למלך בשנת 1770, והוא נהרס בסביבות 1780 כדי להיות מוחלף בשכונה חדשה סביב התיאטרון שנודע מאוחר יותר בשם האודיאון. נכס פריזאי אחר, שעדיין ידוע בשם ( rue Monsieur 12), נבנה ואוכלס בין השנים 1780 ל-1789 על ידי.
למשפחה היו כמה בתי מגורים מחוץ לפריז: ב, כיום במחוז אן, שאותו הם חדלו להחזיק ב-1624;, שנבנתה מ-1548 עבור , שנרכשה על ידי לואי הראשון דה בורבון ב-1564 ונשמרה על ידי המשפחה עד 1747; ואת טירת שנטילי, בעבר נכס של בית מונמורנסי מ-1484 עד 1632 ואחוזת קונדה מאז. האחרונה היה ביתו של הגראנד קונדה במהלך גלותו מחצר, והטירה שבה נערכה מסיבה לכבודו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בשנת 1671. היא הוחרמה במהלך המהפכה הצרפתית ולבסוף הגיעה לרשותו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, שהעניק אותה לבנו הצעיר, אנרי, דוכס אומאל.
ניואיה מריאם, קיסר אתיופיה
ניואיה מריאם היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. בנו של הקיסר ניואיה קראסטוס, יירש את אביו כאשר נפטר ב-1372 תחת השם "וודאם אספר" והיה ידוע גם בכנוי "גרמה אספר".
במשך מלכותו, חאק אד-דין השני משושלת וולאשמה הצליחה להביא תחת שליטתה של יפאט הנמצאת על הגבול הדרום-מזרחי של אתיופיה ב-1376 פשיטות על האימפריה האתיופית. ההיסטוריה המלכותיות מציינת שהיה ידוע מעט על ניואיה מריאם, והוא נפטר ללא התעניינות. על פי המסורת מריאם הודח על ידי אחיו הצעיר דווית הראשון ב-1382 ומת באותה שנה, נקבר בכנסיית גאורגיוס הקדוש שבמנזר אטרסנה אגזאטנה מריאם שבסאינט.
גשפאלטנהורן
גשפאלטנהורן (Gspaltenhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,436 מטר, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה
ההר ממוקם באזור היונגפראו בין ההרים צ'ינגלשפיץ (ממזרח) דודלנהורן (ממערב) בוטלאסה (מצפון) וקרחון צ'ינגל (מדרום).
וובה בראון
ולדימיר (וובה) בראון (נולד ב-6 במאי 1989) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל ראשון לציון.
קריירה
בראון נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן (אז אוזבקיסטן הסובייטית כחלק מברית המועצות), ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן ארבעה חודשים. בצעירותו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, וב-3 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–3 להפועל עכו במסגרת גביע הטוטו לליגה הלאומית.
בעונת 2008/2009 המשיך בראון לשחק בקבוצת הנוער של המועדון ושותף רק במשחק גביע הטוטו אחד במדי הקבוצה הבוגרת, אשר העפילה בתום העונה לליגת העל. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק מול מכבי פתח תקווה. בסך הכל שותף בעונת 2009/2010 בשישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע הטוטו.
Passarim
Passarim הוא אלבום של המלחין הברזילאי אנטוניו קרלוס ז'ובים שיצא בשנת 1987. בתקופת הכתיבה של האלבום התעוררה מודעות אצל ז'ובים לנזקי הסביבה ואפשר לראות זאת בטקסטים, במיוחד בשיר שעל שמו קרוי האלבום, Passarim, שם יש ביקורת חריפה על הריסת יערות הגשם בברזיל. כששומעים את האלבום אפשר לחוש בז'ובים בוגר יותר מאשר בתקופה המוקדמת יותר בקריירה שלו. מקצבי הבוסה נובה בשילוב עם קולו המחוספס של ז'ובים מהווים שילוב מנצח ועל כן הצלחתו.
וובה בראון
קריירה
בעונת 2010/2011 זכה בראון לשחק הרבה יותר, ואף פתח בהרכב הקבוצה במספר משחקים. ב-7 באוגוסט 2010 כבש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בליגה ערך 16 הופעות בעונה זו, אשר בסופה ירדה הפועל רמת גן לליגה הלאומית.
בעונת 2011/2012 שותף בראון כמעט בכל משחקי הפועל רמת גן, ובסופה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. במחזור הלפני האחרון אף כבש בראון את שער הליגה הראשון בבוגרים, במשחק מול מכבי אחי נצרת שהסתיים בניצחון 3–0. בעונת 2012/2013 זכה בראון עם הפועל רמת גן בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין, אך בליגה סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה בחזרה לליגה הלאומית.
Passarim
באלבום כלולים גם שני שירים שכתב בנו של ז'ובים, פאולו, שגם הפיק את האלבום והיה שותף בביצוע השירים.
וובה בראון
קריירה
בעונת 2013/2014 חתם בראון בעירוני קריית שמונה לעונה אחת עם אופציה לחמש עונות נוספות. ב-25 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 למכבי חיפה. ב-29 במרץ 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–1 על בני סכנין. בתום העונה, בה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, זכה בראון עם הקבוצה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, והשני שלו ברציפות, לאחר שפתח במשחק הגמר בו גברה קבוצתו 0–1 על מכבי נתניה.
בעונת 2014/2015 כבש בראון שער ליגה אחד, בתיקו 1–1 מול מכבי תל אביב. בעונה זו סייע לקבוצה לסיים במקום השני בליגה, ובתחילת עונת 2015/2016 זכה עמה בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה את מכבי תל אביב. בסך הכל שיחק שנתיים וחצי בקריית שמונה, וערך במדיה 74 הופעות ליגה במהלכן כבש שני שערים.
ב-19 בינואר 2016 חתם בראון לארבע וחצי שנים בקבוצת הפועל באר שבע, אשר שילמה עבורו 1.9 מיליון שקלים. חמישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים באצטדיון טרנר. ב-22 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על בני יהודה. עד תום העונה ערך 12 הופעות בליגה והיה שותף לזכייתה של הפועל באר שבע באליפות.
בעונת 2016/2017 זכה בראון עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר ניצחון על מחזיקת הגביע מכבי חיפה, ובהמשך השתתף במשחקי הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות והגיע עמה לשלב הפלייאוף בו הודחה מול סלטיק, וכתוצאה מכך נשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 בדצמבר 2016 זכה בראון עם הקבוצה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
ב-31 בינואר 2018 עבר בראון בהשאלה לקבוצת מועדון ספורט אשדוד עד תום העונה.
ב-21 באוגוסט 2018 חזר בראון לעירוני קריית שמונה, כאשר חתם על חוזה לשנתיים.
ב-18 בספטמבר 2019 חתם בראון לעונה אחת בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-6 באוגוסט 2020 חתם בראון בהפועל רמת גן.
רומניה במשחקים הפאראלימפיים
רומניה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972), ולאחר מכן נעדרה עד למשחקי אולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף החלה רומניה להשתתף החל באולימפיאדת הנכים ונקובר (2010).
הספורטאי הבולט בתולדות המשלחת הרומנית, הוא רוכב האופניים אדוארד נובאק, שהיה לספורטאי הרומני היחיד שזכה במדליה פאראלימפית. נובאק זכה במדליית כסף באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008), ובאולימפיאדת הנכים לונדון (2012) זכה במדליית כסף ובמדליית זהב אחת.
האם נגי, קיסר וייטנאם
הָאַם-נָגִי (בוייטנאמית: Hàm Nghi, משמעות מילולית: "מלוא צדק"; 3 באוגוסט 1872 – 4 באוגוסט 1943), בשמו הפרטי נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' (Nguyễn Phúc Ưng Lịch), היה קיסר וייטנאם השמיני משושלת נֵגוֹייְן אשר משל בין השנים 1884 – 1885. הָאַם-נָגִי פתח במרד נגד סמכויות השלטון בהודו-סין הצרפתית, מה שהוביל להדחתו בידי הצרפתים ולגירושו לגלות באלג'יריה הצרפתית. כיבוש הבירה הווייטנאמית הואה בידי הצרפתים בסוף שלטונו של הָאַם-נָגִי הוביל לנפילתה של הקיסרות הווייטנאמית תחת שלטון האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
ביוגרפיה
נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' היה אחיינו של הקיסר טוּ-דּוּקּ, שמותו בשנת 1883 הוביל למשבר ירושה בין בניו המאומצים. שלושת בניו המאומצים נפטרו או נהרגו בטווח זמן קצר לאחר שירשו את הכס. היה זה במצב פוליטי בעייתי זה שהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית ייצבה את מעמדה בתור שלטת על דרום וייטנאם והשיגה השפעה על הצפון לאחר מלחמת סין–צרפת. נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' על כס המלוכה באמצעות תככים פוליטיים של שני יועצים יריבים בחצר המלוכה הקיסרית בהואה, שראו בקיסר הצעיר פשרה פוליטית שתאפשר לממשל הווייטנאמי להעניק את מרב תשומת הלב למאבק בצרפת, אשר איימה על ריבונותה של וייטנאם. בהסכמת ממשלת הרפובליקה הצרפתית השלישית הוכתר נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' בן ה-14 לקיסר "אנאם" (וייטנאם) בשנת 1884, תוך שהוא לוקח את השם הקיסרי הָאַם-נָגִי.
ביוזמת יועצים בחצר המלוכה הקיסרית וחברי משפחת המלוכה, הריבון הצעיר עמד בראש התקוממות נגד הצרפתים שהחלה ב-4 ביולי 1885. הקיסר הצעיר פרסם את צו צְ'אַן ווּאוֹנְג (Cần Vương); "עזרו לריבון", אשר החל מרידה כללית ברחבי הארץ נגד הסמכות השלטונית הצרפתית. המטרה של המרידה הייתה להסדיר את מעמדה הבינלאומי הריבוני של וייטנאם בפני המעצמות האירופאיות. המרד נכשל, והָאַם-נָגִי נמלט ביחד עם יועציו ומקורביו, מהעיר הקיסרית בהואה אל מקלט הררי. הכוחות הצרפתים מצאו ועצרו את הָאַם-נָגִי והחליפו אותו רשמית עם אחיו דּוֹנְג קָ'אן, שהיה נאמן לשלטון הצרפתי. הָאַם-נָגִי גורש לאלג'יריה הצרפתית, שם נפטר בשנת 1944. בשנת 1965, בהצעתו של נשיא צרפת, שארל דה גול, בתו של הָאַם-נָגִי העבירה את קבר אביה למעון אצולה שהיה ברשותו במערב צרפת, שם הוא קבור עד היום.
יובל רון ואזרחי העתיד
יובל רון ואזרחי העתיד (Yuval Ron and Residents of the Future) הרכב פיוז'ן ישראלי מתקדם המשלב ג'אז עם רוק בצורה ייחודית, בהשראתם של יוצרים מוכרים מתחום הג'אז המודרני, פיוז'ן, רוק מתקדם, ושורשי מטאל, תוך הדגשה מתמדת של עושר הרמוני, תחכום קצבי, דיאלוגים בין המוזיקאים, ושימוש נרחב בכלי נגינה אלקטרונים וחשמליים.
לייב אייד
לייב אייד (באנגלית: Live Aid) היה מופע צדקה שנערך ב-13 ביולי 1985. האירוע אורגן על ידי בוב גלדוף ומידג' יור במטרה לאסוף כספים לסיוע לנפגעי הרעב באתיופיה. האירוע התרחש במספר מקומות בעולם: אצטדיון ומבלי בלונדון ואצטדיון JFK בפילדלפיה. בנוסף, התרחשו גם מספר הופעות קטנות יותר במוסקבה ובסידני. אירוע זה היה גדול ממדים מבחינה טלוויזיונית, והועבר דרך שידורי לוויין, ל-1.5 מיליארד צופים ברחבי העולם בשידור חי.
במופע השתתפו גדולי אמני הרוק ביניהם להקת בלאק סבאת', U2, קווין (בהופעה שנבחרה להופעה החיה הטובה ביותר בכל הזמנים), להקת הביץ' בויז, לד זפלין, ניל יאנג, דה הו, אלטון ג'ון, דייוויד בואי, מיק ג'אגר, טינה טרנר, אריק קלפטון, בי בי קינג, סטינג, פול מקרטני, פיל קולינס (שהופיע באותו היום בלונדון וגם בפילדלפיה), שאדיי, דריל הול וג'ון אוטס, מדונה, ניק קרשו, טום פטי ושוברי הלבבות, בוב דילן ואולטראווקס.
את הרעיון למופע הגו בוב גלדוף ומידג' יור, לאחר הקלטת הלהיט Do They Know It's Christmas?"", שבוצע על ידי מספר אמנים ולהקות בריטיות ואיריות בשנת 1984. כמופע צדקה, הקונצרט השיג את מטרותיו ויותר: בתוכנית טלוויזיה ב-2001, אחד המארגנים ציין שהם קיוו שהלייב אייד יכניס כמיליון פאונד, אך ההכנסה הסופית הייתה כ-150 מיליון פאונד.
כעבור 20 שנה, בשנת 2005, ארגן בוב גלדוף מופע רוק נוסף למען המלחמה בעוני, לו הוא קרא לייב 8 כרמיזה לשמונה המדינות המתועשות שקיימו ועידת פסגה כשבוע אחרי המופע.
כעבור 25 שנה, בשנת 2010 חשף ה-BBC שחלק מהתרומות מימנו את המורדים במדינה לקניית נשק.
הרעב באתיופיה
רעב כבד ונרחב השפיע על אתיופיה בין השנים 1983–1985. הוא נחשב לאחד ממקרי הרעב הקשים באתיופיה, שגרם לכ-1.2 מיליון הרוגים, 400 אלף פליטים שנמלטו מהמדינה, 2.5 מיליון תושבים שאיבדו את ביתם או הועברו לאזור אחר בתוך המדינה, וכ-200 אלף יתומים. הרעב הוחמר משמעותית עקב התנגשויות בין כוחות המורדים המקומיים, החזית העממית לשחרור תיגראי (Tigray People's Liberation Front) בראשות מלס זנאווי (Meles Zenawi), לבין שלטון הממשל - החונטה הצבאית האתיופית (Derg), ובראשה מנגיסטו היילה מריאם (Mengistu Haile Mariam).
הרעב נגרם עקב בצורת קשה כאשר במחוזות רבים באתיופיה נרשמו שיאי שפל של משקעים בשנות ה-80. בנוסף, על פי משמר זכויות האדם (Human Rights Watch), יותר ממחצית מההרוגים היו כנראה כתוצאה מ"הפרת זכויות אדם, מה שגרם לרעב להגיע מוקדם יותר, לפגוע חזק יותר, ולהימשך לזמן ארוך יותר".
לפי משמר זכויות האדם, גורם עיקרי לרעב שפגע באתיופיה הייתה מדיניות ממשלתית, שהונהגה על ידי מנגיסטו. המדיניות כללה בעיקר אסטרטגיות כנגד מורדים (בעיקר נגד חיילי גרילה של החזית העממית לשחרור תיגראי). האסטרטגיה העיקרית הייתה הגבלת האוכל ומצרכים בסיסיים אחרים מלהגיע לחלקים באתיופיה – בעיקר למדינת תיגראי. חלק ניכר מתוך 1.2 מיליון הרוגים מהרעב היו מאזור תיגראי וחלקים אחרים בצפון אתיופיה.
יוזמת הקונצרט
היוזמה לקונצרט התהוותה כהמשך לסינגל הצדקה המצליח "Do They Know It's Christmas?", פרי יצירתם של בוב גלדוף ומידג' יור. באוקטובר 1984 תמונות של מאות אלפי אנשים שגוועים ברעב באתיופיה הוצגו בחדשות ה-BBC בתשדיר של מייקל בורק (Michael Buerk) בנושא הרעב של 1984. הצוות של חדשות ה-BBC היו הראשונים לתאר את הרעב עם התשדיר של בוורק ב-23 באוקטובר כ"רעב תנ"כי במאה ה-20", וכ"הדבר הכי קרוב לגיהנום עלי אדמות". התשדיר זעזע את בריטניה, ועודד את האזרחים להוציא סוכנויות סיוע, כדוגמת "Save the Children" ולהעלות מודעות בעולם בנוגע למשבר באתיופיה. בוב גלדוף גם כן ראה את התשדיר, וקרא למידג' יור מאולטראווקס (Ultravox) וביחד הם כתבו במהירות את השיר "Do They Know It's Christmas?", זאת בתקווה לגייס כספים על מנת לסייע לרעב באתיופיה. גלדוף לאחר מכן יצר קשר עם קולגות בתעשיית המוזיקה ושכנע אותם להקליט את הסינגל תחת הכותרת "Band Aid" בחינם. ב-25/11/1984 השיר הוקלט ב-Sarm West Studios שבנוטינג היל, לונדון והוא יצא לאור ארבעה ימים לאחר מכן. הוא נותר במקום הראשון במשך חמישה שבועות במצעדים של אנגליה. בנוסף על כך הוכתר השיר במקום הראשון של חג המולד באותה שנה והפך לסינגל הנמכר המהיר ביותר אי פעם בבריטניה כאשר גייס 8 מיליון פאונד, ולא 70,000 פאונד כפי שגלדוף ויור ציפו תחילה. גלדוף בזמנו שם לעצמו למטרה להפיק קונצרט ענק במטרה לגייס תרומות נוספות.
הרעיון להפיק קונצרט צדקה על מנת לגייס עוד תרומות עבור אתיופיה הגיע במקור מבוי ג'ורג', (Boy George) הזמר הראשי של להקת מועדון תרבות (Culture Club). ג'ורג' והמתופף של הלהקה, ג'ון מוס, לקחו חלק בהקלטת השיר "Do They Know It's Christmas?" ובדצמבר 1984 Culture Club התחייבו למסע הופעות באנגליה, ששיאו הגיע לפסגה תוך שישה לילות באצטדיון ומבלי (Wembley Stadium) בלונדון. בלילה האחרון באצטדיון, בשבת ה-22/12/1984, התאספות מאולתרת של כמה מהאמנים האחרים מהBand Aid הצטרפה לCulture club על הבמה בסוף המופע בשביל הדרן בו הם שרו את "Do They Know It's Christmas?". ג'ורג' היה כל כך נרגש מהאירוע עד כדי שהוא אמר לגלדוף שעליהם לשקול לארגן קונצרט תרומה. היה ברור שלגלדוף כבר היה את הרעיון ליזום קונצרט שיתרחש בשני מקומות במקביל וכי תכנן כיצד על הקונצרטים להיות בנויים.
הפקת האירוע ומארגניו
בין אלו אשר היו מעורבים בארגון הLive Aid היה הארווי גולדסמית' (Harvey Goldsmith), אשר היה אחראי על הקונצרט באצטדיון ומבלי, וגם ביל גרהם, אשר ארגן את החלק האמריקאי של הקונצרט. הקונצרט גדל בהיקפו, כשעוד מופעים התווספו בשני צידי האוקיינוס האטלנטי. טוני ורנה (Tony Verna), ממציא הריפליי המיידי (Instant Replay), הצליח להשיג את אצטדיון ג'ון אף קנדי בפילדלפיה (John F. Kennedy Stadium) באמצעות החברות שלו עם ראש העיר הפילדלפי וילסון גוד (Wilson Goode). כמו כן, השתמש בקשריו עם מנהל הפריים טיים של הABC ג'ון המלין, בנוסף, הצליח להשלים את המופע הארוך באמצעות פגישות שהתוצאה שלהן הביאה לתוספת של רשת טלוויזיונית בארצות הברית אשר כיסתה 85 אחוז מהטלוויזיות בארצות הברית. ורנה עיצב את הלוויין הנצרך ונהיה המפיק בפועל לצד האל הופלינגר. הופלינגר הגה את הרעיון להפיק עריכת וידאו של 4 שעות של הלייב אייד על מנת להפיץ למדינות שאין להן את ציוד הלוויין ההכרחי כדי לעשות שידור מחדש.
בוב גלדוף
ב-1984 גלדוף צפה בכתבה של העיתונאי מייקל בורק (Michael Buerk) ששידרה BBC על הרעב הכבד שהתחולל באתיופיה. כתגובה לכתבה יזם שיתוף פעולה עם האמן מידג' יור (Midge Ure) וכתבו את השיר "Do They Know It's Christmas In Africa?" על מנת לגייס כספים שישמשו כתרומה למטרה. את השיר שרו מספר זמרים תחת הכותרת "Band Aid".
על מנת להפגין רצינות כלפי המטרה ויצירת תודעה ציבורית, אנשי ההפקה של קרן "Band Aid" הפצירו בגלדוף לטוס למספר מינימלי של ימים לאתיופיה מוכת הרעב על מנת לחזק את השיח הציבורי על הנושא ואת הלגיטימציה של פעילתו. באתיופיה, גלדוף הלך למחנות פליטים מוכי רעב קשה. בראיון איתו, הוא מתאר את נקודת המפנה שחווה בביקורו כאשר נעמד פנים מול פנים עם הזוועה ששררה שם, כשראה בממוצע 40 אנשים בכל יום מתים מהרעב. ביקורו לאתיופיה כלל פגישה עם בכירי השלטונות של אתיופיה ובין היתר, מנהיג אתיופיה, מנגיסטו היילה מריאם (Mengistu Haile Mariam).
כאשר חזר לאנגליה הצליח גלדוף לקבל במה מול ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, מרגרט תאצ'ר. בשיחתם התעמת גלדוף עם תאצ'ר לגבי המצב הנוכחי באתיופיה וכיצד אנגליה ובפרט ממשלתה של תאצ'ר לא פועלים דיו על מנת למגר את תופעת הרעב. לאחר גיוס הכספים של מיזם ה-"Band Aid" בעיה חדשה שעלתה הייתה שהממשלה מנעה את מעבר הסיוע ההומנטרי שנקנה מהנמלים למחנות פליטים. הממשלה החרימה את המשלוחים שנתרמו על ידי Band Aid על מנת שיוכלו לשלם לחיילי הצבא במזון ולקנות מהרוסים כלי נשק. לכן, כדי לקנות את שיתוף הפעולה של הקרטלים וההנהגה גנדלוף הגה רעיון חדש לגיוס כספים, מופע גיוס ענק. מאמציו, עקשנותו וחוצפתו של גנדלוף הם מה שאפשרו למופע ענק הזה לרקום עור וגידים, משימה שנראתה לכל המעורבים כמשימה בלתי אפשרית.
ג'יימס "מידג'" יור
ג'יימס "מידג'" יור (נולד ב-10 באוקטובר 1953) הוא מלחין, משורר, מוזיקאי ומפיק יליד סקוטלנד. הוא עלה לתודעה ציבורית בשנות ה-70 ו-80 כחבר בלהקות "סליק", ת'ין ליזי, Rich Kids, Visage והידועה מכל אולטראווקס.
ב-1984, בזמן שהופיע עם להקת אולטראווקס בתוכנית מוזיקה בערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית פנתה אליו מנחת התוכנית עם שיחת טלפון מבעלה בוב גלדוף. גלדוף שיתף בתלונותיו כלפי המצב באתיופיה כפי שראה אותו בכתבה בערוץ ה-BBC ובעקבות שיחה זו נולד שיתוף הפעולה ביניהם. יחד הם החליטו לכתוב ולהלחין שיר לגיוס כספים למטרה זו. לאחר כתיבה והקלטה של השיר, הקימו גלדוף ויור את הקרן "Band Aid" והמשיכו להפיק יחד את אירוע ה"לייב איד".
תוכנית הקונצרט וגיוס אמנים ותומכים
הקונצרט התחיל בשעה 12:00 (בשעון בריטי) באצטדיון ומבלי בבריטניה והסתיים ב-22:00, ובמקביל באצטדיון ג'ון פ. קנדי בארצות הברית בשעה 13:51 והסתיים ב-4:05 לפנות בוקר יום למחרת. הקונצרט נמשך למעלה מ-16 שעות, אך למעשה משום שהופעות רבות נערכו במקביל בשני האצטדיונים אורך הקונצרט היה הרבה יותר ארוך. כל אחד מהקונצרטים הסתיים עם ביצוע שיר המייצג את המאבק למלחמה ברעב ובעוני, כאשר בבריטניה השיר היה "Do they know it's Christmas?" ובארצות הברית השיר היה "We are the world" אשר סגר באופן כללי את המופע עצמו.
אצטדיון ומבלי
להקת 'Coldstream Guards' פתחה את המופע ואחריה הופיעה להקת 'Status Quo' עם כמה משיריה המוכרים ביותר. גם הזמר בוב גלדוף הופיע עם להקתו 'The Boomtown Rats' ואלביס קוסטלו ששר את 'All you need is love' של להקת הביטלס (The Beatles).
הופעתם של להקת קווין (Queen) נמשכה 21 דקות ונבחרה להופעה החיה הטובה ביותר בהיסטוריה של מוזיקת רוק (לפי סקר שנערך ב־2005 של יותר מ-60 אמנים, עיתונאים ומנהלי תעשיית המוזיקה).
בין ההופעות הנוספות המוצלחות ניתן היה למצוא את להקת U2, אשר לפי המבקרים הופעתם היוותה עבורם קפיצת מדרגה והפכה אותם לכוכבים, ודייוויד בואי (David Bowie), אשר ביצועיו תוארו על ידי הרולינג סטון (Rolling Stone) כ"ניצחון האחרון של בואי בשנות ה-80".
מספר תקלות התרחשו במהלך הקונצרט, ביניהן בעיות קליטה בבריטניה, ותקלות טכניות בכלי הנגינה (למשל - תקלה במשמע הבס של ג'ון אנת'ויסטל) בנוסף, בזמן שפול מקרטני (Paul McCartney) ניגן את השיר "Let it be", המיקרופון שהכוון לפסנתר שלו לא עבד בשתי הדקות הראשונות של שיר, מה שהקשה על הצופים בטלוויזיה ועל הקהל באצטדיון לשמוע אותו. כתוצאה מכך, מארגן המופע בוב גלדוף וחלק ממשתתפי המופע (דייוויד בואי, אליסון מיוט ופיט טאונסנד) עלו על הבמה כדי לשיר עם מקרטני ולגבות אותו, כאשר באותו זמן המיקרופון של מקרטני חזר לעבוד.
האצטדיון על שם ג'ון פ. קנדי
המנחה של הקונצרט בפילדלפיה היה השחקן ג'ק ניקולסון (Jack Nicholson). האמנית הפותחת הייתה ג'ואן באז (Joan Baez) שהובילה את הקהל לשיר איתה את "Amazing Grace" ו - "We Are The World".
שידור האירוע
לטובת הפקה זו גויסו 16 לוויינים שפעלו במשך 16 שעות רצופות על מנת לשדר את ההופעה ברחבי העולם. אירוע הלייב איד נחשב להצלחה טכנולוגית שרבים האמינו שהיא בלתי אפשרית לחלוטין, וזאת על אף ריבוי התקלות הטכניות שקרו במהלכו (כגון בעיות שידור, בעיות שמע, ציוד במה שחדל לעבוד זמן הופעה וכו').
השידור של האירוע נפתח על ידי המפיק ריצ'רד סקינר (Richard Skinner) במילים:
האירוע ידוע בתור האירוע הטלוויזיוני הבינלאומי השאפתני ביותר ששודר באמצעות לוויינים בזמנו. באירופה, השידור הטלוויזיוני סופק על ידי ה-BBC, הונחה על ידי מספר אנשי תעשייה מובילים וכלל מספר ראיונות ושיחות בין ההופעות. השידור הטלוויזיוני בארצות הברית סופק על ידי רשת ABC אשר במקביל לכך ששידרה את ההופעה בפילדלפיה גם שידרה את שלוש השעות האחרונות של ההופעה בלונדון. שלא כמו ב-BBC, רשת ABC שידרה במהלך האירוע פרסומות, מה שמנע צפייה של מספר הופעות בקרב הצופים האמריקאים. בנוסף, מאחר שההופעות שהתרחשו בלונדון החלו שעות רבות לפני ההופעה בפילדלפיה, קטעים נבחרים מתחילת ההופעה של לונדון שודרו בדיעבד לקהל הבינלאומי עד לשידור השעות האחרונות בשידור חי מלונדון.
גיוס כספים
לאורך ההופעה קראו השדרנים לקהל בבית להירתם למטרה ולתרום מכספם למען הרעבים באפריקה. לטובת המיזם אוישו 300 קווי טלפון על ידי אנשי ה-BBC כדי שיתאפשר לציבור הרחב לתת תרומות באמצעות כרטיס האשראי שלהם. מידי 20 דקות חזרו ואמרו השדרנים את פרטי הקשר על מנת לעודד את הצופים להתקשר ולתרום.
"F*** the address, go to the phone number!”
למרות זאת, בזיכרון הקולקטיבי של הקהל בבית נחרט כי בוב גלדוף עלה לשידור וצעק על השומעים ואמר:
“Give us your f***ing money”
אירוע זה זכור בתור הפעם הראשונה שהקללה הזו נאמר בשידור חי. למרות זאת, וייתכן שאף בזכות זאת, קצב קבלת התרומות עלה ל-300 פאונד בשנייה.
אירוע נוסף שתרם רבות לעלייה בקצב קבלת תרומות היה שידור מראות קשים של הרעב באתיופיה שצולם על ידי רשת CBC הקנדית.
הסכום הסופי שנתרם, אירלנד הייתה המדינה שתרמה הכי הרבה כסף (ביחס להכנסה ממוצעת של אדם במדינה), זאת על אף המשבר הכלכלי הכבד ששרר במדינה בזמנו. התרומה הבודדת הגדולה ביותר הייתה של ראשיד בן סעיד אל מאקטום (Rashid bin Saeed Al Maktoum), שהיה בן למשפחת האצולה של דובאי, שתרם סכום של מיליון פאונד.
היעדרויות ניכרות
ברוס ספרינגסטין (Bruce Springsteen) החליט לא להשתתף בלייב אייד, למרות הפופולריות הגלובלית הענקית שלו בשנת 1985. לאחר מכן הוא הצהיר שהוא "פשוט לא הבין עד כמה גדול כל הדבר הלך להיות". מאז הוא הביע חרטה על כך שויתר על ההזמנה של גלדוף להופיע בקונצרט בלונדון, ואמר שהוא היה יכול לנגן כמה שירים אקוסטיים אם לא היה מרווח פנוי עבור הופעה של להקה שלמה.
מייקל ג'קסון (Michael Jackson) סירב להופיע. ג'ואן באאז טענה שהיא שמעה שמועות שג'קסון וסטיבי וונדר (Stevie Wonder) החרימו את האירוע בעקבות "פוליטיקה של כוכבי על שחורים". למרות זאת, הסוכן של ג'קסון, נורמן ווינטר הוציא הצהרה בזמנו שאומרת שג'קסון "עובד מסביב לשעון בסטודיו על פרויקט בעל התחייבות משמעותית כלפיו", ובעקבות זאת לא היה יכול לפנות זמן מספק על מנת לעשות חזרות ולהופיע בלייב אייד. ג'קסון החל לצלם את "Captain EO" יומיים לאחר לייב אייד.
פרינס (Prince) גם כן לא הופיע בפועל אך שלח וידאו מוקלט מראש של גרסה אקוסטית לשיר "Four The Tears In Your Eyes", אשר נוגן במהלך הקונצרט בפילדלפיה. הגרסה המקורית מופיעה באלבום "We Are The World", בעוד שגרסת הווידאו יצאה ב-1993 בלקט של פרינס "The Hits/The B-Sides". הוא כתב את השיר "Hello", לגבי הביקורת שקיבל.
בילי ג'ואל (Billy Joel), בוי ג'ורג', ויילון ג'נינגס, קריס קריסטופרסון, Tears for Fears, הווי לואיס והחדשות ופול סיימון היו אמורים לקחת חלק בקידום של הקונצרט בפילדפיה אך לא הופיעו. בוי ג'ורג' הופיע בקונצרט שאירע בלונדון. פול סימון והווי לואיס הסכימו בתחילה להופיע בפילדלפיה אך לאחר מכן הם החליטו שלא להופיע, זאת כתוצאה מחוסר הסכמה עם היזם ביל גרהאם.
הפוסטר הסופי עבור הקונצרט בפילדלפיה מציג את המופעים של פיטר, פול ומרי ורוד סטיוארט. פיטר, פול ומרי היו אמורים להצטרף לבוב דילן ולהופיע עם "Blowing In The Wind", אבל בוב דילן התקשר למארגנים מספר ימים לפני הקונצרט ואמר שהוא ינגן עם רוני ווד וקית' ריצ'רדס במקום. ביל וויימן אמר לגלדוף לפני ההופעה שלא יצור קשר עם הרולינג סטונז מכיוון ש"לקית' לא אכפת". סטיוארט לא עשה מסע הופעות באותו הזמן ולבסוף לא היה מסוגל להרכיב להקה בזמן לקונצרט, לכן גם בילי ג'ואל שלמעשה לא אהב את הרעיון של הופעת סולו מול קהל כה גדול. גלדוף טען, "סטיבי וונדר בסופו של דבר הסכים להופיע אבל אז התקשר אליי ואמר, 'אני לא מתכוון להיות הסמל השחור שלכם במופע".
קליף ריצ'רד לאחר מכן הצהיר שהוא לא יכול להופיע היות שהוא מחויב לקונצרט צדקה של גוספל בברמינגהאם, אף על פי שגלדוף רמז שהוא לא זוכר שהוא בכלל הציע לו להשתתף.
להקת Tears for Fears לא הגיעה לקונצרט, אך פיצו על כך מאוחר יותר על ידי תרומה של ההכנסות שלהם ממספר מופעים במסע העולמי שהם עשו באותה השנה, ואף הקדישו הקלטה חוזרת של "Everybody Wants to Rule the World" עבור אירוע ההתרמה Sport Aid שהתרחש ב-1986.
לייזה מינלי, יוקו אונו וסינדי לאופר היו אמורות להופיע באצטדיון הJFK אך לבסוף לא השתתפו.
איחוד של הלהקה Deep Purple גם היה אמור להתרחש ולהיות משודר משווייץ דרך לוויין, אך הם ביטלו לאחר שהגיטריסט שלהם ריצ'י בלקמור סירב לקחת חלק בהופעה. הצמד יורית'מיקס גם היו אמורים לנגן בוומבלי אבל ביטלו מאחר שאנני לנוקס סבלה מבעיות גרון חמורות.
פרנק זאפה הוזמן להופיע אך סירב לעשות זאת מכיוון שהאמין שהכסף שגויס על ידי הלייב אייד שהיה אמור להיות מכוון לבעיות האמיתיות מולן עומד העולם המתפתח, יועד למטרה אחרת של אספקת דרכים להשגת סמים, וכן הוא כינה את המופע "המזימה הכי גדולה בכל הזמנים של הלבנת כספי קוקאין".
היו ספוקלציות שלהקת הביטלס תופיע, גלדוף השיב לספקולציות אלו בשלילה.
המשתתפים שהופיעו בסיום הקונצרט בוומבלי עם השיר "Do They Know It's Christmas?" היו ג'סטין היווארד וג'ון לודג' מלהקת The Moody Blues, סטיוארט קופלנד מלהקת הפוליס וחברי להקת "Big Country". בפילדלפיה הופיעו ליונל ריצ'י, הארי בלפונט, דיון וורוויק, מליסה מנצ'סטר, שינה איסטון ושר בשיר הסיום "We Are The World".
דיאנה רוס, ואן היילן, "פרנקי הולך להוליווד", Talking Heads ודונה סאמר סירבו להופיע גם כן. דפש מוד, אחת מן הלהקות האנגליות המוצלחות בכל הזמנים, לא הוזמנו להופיע. הזמר המוביל של להקת UB40 שגם להקתו לא הוזמנה על ידי גלדוף.
הקלידן של להקת Thin Lizzy דארן ווארון הביע חרטה על כך שהלהקה לא התבקשה להופיע.
רוג'ר ווטרס סיפר כי הוא התבקש לעשות איחוד של פינק פלויד לכבוד הקונצרט אך סירב ואמר כי הוא מוכן להביא את הלהקה החדשה שלו להופעה, אך סירבו לו.