cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלבונואיד
הפלבונואידים הם מטבוליטים משניים, כלומר אינם חיוניים באופן מיידי לחיי התא הצמחי. יחד עם זאת, יש להם מספר תפקידים: הפלבונואידים התגלו במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי הביוכימאי ההונגרי אלברט סנט-גיירגי שכינה אותם בשם ויטמין P.
הערך התזונתי
ניסויים שונים אין ויטרו (כלומר: במעבדה ולא על יצורים חיים) הראו שייתכן שפלבונואידים שונים יכולים לטפל באלרגיות, דלקות, ועוד.
סוגים ומקורות
ישנם מעל 5,000 סוגים שונים של פלבונואידים הנבדלים זה מזה במבנה הכימי שלהם. להלן מספר דוגמאות של פלבונואידים מצויים:
ממלכת קיליקיה הארמנית
ממלכת קיליקיה הארמנית, שנודעת גם כארמניה הקטנה (בארמנית: Կիլիկիոյ Հայկական Թագաւորութիւն) הייתה מדינה שהוקמה בימי הביניים על ידי פליטים ארמנים מארמניה וממזרח אסיה הקטנה, שנמלטו מפני הסלג'וקים, החל ברבע האחרון של המאה ה-11 ואשר התקיימה עד שנת 1375. הממלכה קמה במרכז השטח המהווה את מרכז דרומה של טורקיה בת ימינו, והקיפה בשיאה את חופי הים התיכון והרי הטאורוס שבקיליקיה, מפמפיליה במערב ועד נהר הפרת במזרח. בתקופת קיומה הממלכה שיתפה פעולה עם ממלכת ירושלים ומדינות צלבניות אחרות נגד האויב המוסלמי המשותף, אך שיתוף הפעולה ביניהן לא הגיע לעולם לרמת של ברית הדוקה. ממלכת קיליקיה הארמנית ראתה בעצמה יתד של הנצרות במזרח ומוקד לתרבות וללאומיות של הארמנים, שמולדתם לא הייתה עצמאית. בירתה של הממלכה הייתה בעיר סיס, היא קוזן הסמוכה לאדנה של ימינו.
רקע והתפתחות
קיליקיה נכבשה מהערבים יחד עם קפריסין ואנטיוכיה על ידי הקיסר הביזנטי ניקפורוס השני בשנת 965 לערך. הקיסר גירש את המוסלמים והחל לעודד נוצרים מסוריה וארמניה להתיישב באזור. מדיניות זו נמשכה בתקופתו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס אשר הרחיב את תחומי האימפריה לסוריה בדרום ולארמניה במזרח, והתעצמה עם פלישת הסלג'וקים לארמניה בשנות השישים של המאה ה-11.
מסע הצלב הראשון שינה את תמונת המצב באזור. הארמנים מצאו בצלבנים בני ברית אשר סייעו להם לבסס את מעמדם באזור ולהתגונן נגד הסלג'וקים מצפון. בד בבד, בשנת 1098 הוקמו בסמוך לנסיכות שתי מדינות צלבניות - רוזנות אדסה שבירתה בעיר אורפה ממזרח לנסיכות הארמנית, ונסיכות אנטיוכיה סביב אנטקיה של ימינו מדרום לה. הנסיכות הארמנית המשיכה להתפתח ובמהלך המאה ה-12 ביססה את מעמדה לצידן של שתי הממלכות הצלבניות, כיישות הארמנית העיקרית באזור. עם נפילתה של רוזנות אדסה ב-1149, התפשטה הנסיכות הארמנית מזרחה אל שטחיה והפכה לגורם פוליטי כה חשוב, עד כי ראש הכנסייה הארמנית העביר את מקום מושבו לתחומיה בשנת 1151.
שקיעה
הנסיך לאו השני מארמניה עלה לשלטון בנסיכות בשנת 1187, וב-6 בינואר 1199 הוכתר כמלך לאו הראשון באישור האפיפיור ואמלריך השני מלכה של ממלכת ירושלים. המלך לאו הראשון התמודד עם כל שכניו והצליח להרחיב את תחומי ממלכתו מערבה לאורך חופי הים התיכון עד פמפיליה. לאחר מותו של ב-1219 עבר השלטון בממלכה לשושלת ההֶתוּמית שהצליחה להתמודד עם הגעת המונגולים לאסיה הקטנה בשנת 1242. המונגולים לא פגעו בממלכה ולא ניסו לכבשה, ואף ביססו יחסי ידידות עימה, והארמנים מצידם ניסו לנצרם. ב-1341 נרצח אחרון מלכי השושלת ההתומית, ובן דודו, הקתולי קונסטנטין הרביעי מארמניה, נבחר למלך וייסד את השושלת הלוזיניאנית שהייתה ממקור צרפתי. קונסטנטין הרביעי ניסה לכפות את האמונה הקתולית על הממלכה ובעוד שהאצולה הסכימה למהלך, נתקל המלך בהתנגדות אשר הובילה לחוסר שקט בקרב המוני העם. סופה של הממלכה בא בשנת 1375 עת הממלוכים כבשו את בירתה, והמדינה הארמנית העצמאית האחרונה בימי הביניים ירדה מעל בימת ההיסטוריה.
אצטדיון טרנר
אצטדיון טרנר, ידוע גם כ"טוטו טרנר" (ובשמו המלא "אצטדיון טוטו באר שבע ע"ש יעקב טרנר"), הוא אצטדיון כדורגל בעיר באר שבע המשמש את קבוצת הפועל באר שבע, והחליף את אצטדיון וסרמיל המיושן. האצטדיון נבנה בעלות של מעל 220 מיליון שקלים, ומכיל 16,126 מקומות ישיבה. האצטדיון קרוי על שם יעקב טרנר, ראש עיריית באר שבע לשעבר. סביב האצטדיון ישנם כ-2,600 מקומות חנייה. מלבד משחקי הפועל באר שבע, מארח האצטדיון לעיתים גם משחקים בינלאומיים של נבחרת ישראל.
הקמת האצטדיון
האצטדיון העירוני הוא חלק מקריית הספורט הממוקמת בצפון העיר אשר כוללת גם את אולם הקונכייה, היכל ספורט רב תכליתי בן 3,000 מקומות, בריכת שחייה חצי אולימפית שבתכנון, ומתחם אימונים שנקרא ע"ש וסרמיל, על מנת להנציח את הילד ארתור וסרמיל אשר נרצח בשואה.
פרט לתמיכה מהמועצה להסדר ההימורים בספורט, עיקר המימון לבנייתו הגיע ממכירת הקרקע של אצטדיון "וסרמיל".
מועצת עיריית באר שבע החליטה שקריית הספורט שמוקמת בצפון העיר תיקרא על שם ראש העיר לשעבר, יעקב טרנר. המועצה להסדר הימורים בספורט (טוטו) החליטה שהאצטדיון שיוקם בקריית הספורט ייקרא "אצטדיון טוטו באר שבע על שם יעקב טרנר". במועצה להסדר הימורים גם הוחלט ששמו של יעקב טרנר יעוצב ויובלט במקומות שונים באצטדיון.
פתיחת האצטדיון
עד למשחק הפלייאוף נגד מכבי תל אביב, בעונת 2017/2018 לא הפסידה הפועל באר שבע משחק ליגה באצטדיון (שיא של 56 משחקים).
ב-14 באוקטובר 2018 אירחה לראשונה נבחרת ישראל באצטדיון את נבחרת אלבניה במסגרת ליגת האומות, במשחק צפו 14,950 צופים, המשחק הסתיים בניצחונה של נבחרת ישראל בתוצאה 0–2.
ליקויים בגג
ב-17 ליוני 2020, התגלו ליקויים בגג האצטדיון, והוא נסגר באופן זמני. את משחקי הליגה הנותרים לעונת 2019/2020 אירחה הפועל באר שבע באצטדיון הי"א באשדוד.
ב-2 באוגוסט 2020, הודיע ראש עיריית באר שבע, רוביק דנילוביץ', כי הליקויים שהתגלו חמורים, והאצטדיון מוגדר כמבנה מסוכן לציבור. עקב כך, את משחקיה בתחילת עונת 2020/2021, אירחה הפועל באר שבע באצטדיון טדי.
תחילה הוחלט להסיר את גג האצטדיון לחלוטין, אך מאוחר יותר התקבלה החלטה לשפץ את הגג הקיים.
ב-25 בינואר 2021 חזרה הפועל באר שבע לארח את משחקיה באצטדיון והשיפוצים המשיכו להתבצע במקביל תוך אילוצים של סגירת חלק מהיציעים בהם בוצעו העבודות עד שהושלמו בעלות של מעל 51 מיליון שקלים.
יציעי האצטדיון
אצטדיון טרנר מכיל 16,126 מקומות ישיבה המתחלקים בין ארבעה יציעים:
קומפלקס האצטדיון נבנה בעלות של קרוב ל-250 מיליון שקלים והוא האצטדיון השני מסוגו בארץ בעל גג המכסה את כל יציעי האצטדיון. באצטדיון שני מסכי LED ענקיים בגודל 60 מ"ר כל אחד. האצטדיון מכיל 32 רמקולים ענקיים ואיכותיים התלויים בגג היציעים. חלקו החיצוני של האצטדיון ויציעי האצטדיון מרושתים בעשרות מצלמות במעגל סגור הנשלטים על ידי חדר בקרה מיוחד. באצטדיון 8 מזנוני אוכל הממוקמים בלובי היציעים ומאות תאי שירותים לרווחת הקהל.
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת)
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת), התשס"ח-2007, המכונה "חוק האח הגדול", מסדיר דרכים שונות של משטרת ישראל ורשויות אכיפה אחרות לקבלת מידע אודות נתוני תקשורת. במהלך החקיקה ספגה הצעת החוק ביקורת קשה מצד קשת רחבה של גורמים. הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת ב-11 ביולי 2006, החוק אושר בכנסת ב-17 בדצמבר 2007, ונכנס לתוקף ב-27 ביוני 2008. המידע אמור לשמש לאיתור עבירות פליליות ולמניעתן.
במאי 2012 קבע בג"ץ כי החוק חוקתי, אבל הורה על פרשנות מצמצמת של חלק מהסדריו.
הצעת החוק
הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת על ידי הממשלה ב-11 ביולי 2006. דברי ההסבר להצעת החוק מפרטים את הנימוק להגשתה:
החוק
לפי החוק, נתוני תקשורת כוללים:
החוק קובע שלושה מסלולים שלפיהם יכולה רשות חקירה לקבל את המידע.
הביקורת על החוק
הביקורת על החוק היא על היותו גורף, בדרך שמאפשרת למשטרה ורשויות אחרות גישה קלה מדי לנתוני התקשורת של אזרחים רבים, ללא בקרה מספיקה על השימושים השונים, ובמיוחד ללא בקרה שיפוטית במסלולים לפי ו. החוק פוגע, לפי מתנגדיו, בזכות לפרטיות, שמוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ובחוק הגנת הפרטיות, במידה שעולה על הנדרש כדי להשיג את המטרות של אכיפת החוק. במהלך הדיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת העלתה המועצה הציבורית להגנת הפרטיות הצעה לכלול סעיף של פסילת ראיות שהושגה תוך פגיעה בחוק, אך הצעה זו לא אושרה.
הגופים שהתנגדו לחוק במתכונתו הם לשכת עורכי הדין, האגודה לזכויות האזרח, הסניגוריה הציבורית והמועצה הציבורית להגנת הפרטיות. הוויכוח אודות הוראות החוק נמשך אף לאחר חקיקתו, בין היתר בכנס השנתי של לשכת עורכי-הדין שנערך באילת במאי 2008, שבו משך הפאנל על "חוק האח הגדול" מספר גדול של משתתפים שהאזינו לנציגי משרד המשפטים והמשטרה שהדגישו את נחיצות החוק, לעומת נציגי האגודה לזכויות האזרח והמועצה להגנת הפרטיות, שטענו שמדובר בחוק הפוגע במידה העולה על הנדרש ולא מוצדקת בזכות לפרטיות.
העתירות נגד חוקתיות הוראות החוק
במאי 2012 פסק הרכב מורחב של שבעה שופטי בג"ץ, בראשות הנשיאה בדימוס דורית ביניש שהחוק אמנם פוגע בזכות לפרטיות, אבל הסדריו עומדים בדרישת המידתיות. בית המשפט קבע כי יש לפרש בצמצום את המקרים שבהם יינתן צו שיפוט למשטרה, וכי יש למסור פרטים כאלה רק כאשר יש חשוד או עבירה קונקרטיים. בית המשפט קבע עוד כי יש לפרש בצמצום את הערוץ המנהלי - שבו קצין משטרה מוסמך מוציא צו בעצמו, בלי פנייה לבית המשפט. הפרשנות המצמצמת חלה במיוחד כאשר מדובר בחסיון עיתונאי. שאר הטענות בעתירות נדחו.
תקנות שעת חירום (נתוני מיקום)
הותקנו ב-16 במרץ 2020 על ידי ממשלת ישראל מכוח סמכותה לפי. התקנות מתקנות באופן זמני את חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת) באו לסייע במאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל, והן מאפשרות למשטרת ישראל לבצע איכון סלולרי (כלומר לקבל מידע ממפעיל סלולרי על מיקומו של טלפון סלולרי) של חולה במחלת נגיף קורונה 2019 ושל אדם החייב בבידוד בית עקב חשש שחלה במחלה זו, גם ללא צו בית משפט המורה למסור נתונים אלה. המשטרה רשאית להעביר את המידע למשרד הבריאות. המידע שנאסף יימחק 60 יום לאחר גמר תוקפן של התקנות, וניתן להשתמש בו אך ורק לשם מאבק במגפת הקורונה בישראל. בהתאם ל, תוקף התקנות הוא לשלושה חודשים מיום התקנתן.
קבועים טריגונומטריים מדויקים
250px|ממוזער|הקבועים הבסיסיים על [[מעגל היחידה הם כפולות של 30 ו45 מעלות.]] ייצוג קבועים טריגונומטריים מדויקים על ידי ביטויים מתמטיים שימושי להמרת ביטויים טריגונומטריים לביטויים רדיקלים (ביטויים מהצורה \sqrt[n]{a}).
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת)
תקנות שעת חירום (נתוני מיקום)
בנוסף אישרה הממשלה את . התקנות מסמיכות את השב"כ לקבל, לאסוף ולעבד, לצורך סיוע למשרד הבריאות בביצוע חקירה אפידמיולוגית לצמצום ולמניעת התפשטות נגיף הקורונה, מידע טכנולוגי לשם ביצוע בדיקה, בנוגע לתקופה של 14 הימים שלפני אבחונו של חולה, שמטרתה זיהוי נתוני מיקום ונתיב תנועת החולה, וזיהוי אנשים שבאו במגע קרוב עמו. מעקב יתבצע על פי פנייה מטעם נציג משרד הבריאות לראש אגף בשירות, במטרה לסייע לפיקוח ואכיפה על הפרת חובת בידוד, אכיפה שלא תבוצע על ידי השב"כ עצמו. המידע שנאסף לפי תקנות שעת חירום הנ"ל יימחק 60 יום לאחר גמר תוקפן של התקנות, וניתן להשתמש בו אך ורק לשם מאבק במגפת הקורונה בישראל. נגד התקנות הוגשו עתירות לבג"ץ, בטענה שהן מהוות פגיעה קשה בזכויות האדם. בג"ץ לא פסל את התקנות, אך התנה את המשך הפעלתן בהקמת ועדה של הכנסת שתפקח עליהן.
קבועים טריגונומטריים מדויקים
ערכי סינוס, קוסינוס וטנגנס של כפולות 3° ניתנים לפיתוח על ידי זהויות טריגונומטריות מתוך הערכים הידועים של 0°, 30° ו-45°.
רשימת קבועים
ערכים נוספים מחוץ לטווח הרשימה ניתן לחשב בקלות על ידי זהויות טריגונומטריות.
דב (ברוניסלב) לוין
דב ברוניסלב ("ברק") לוין (כ"ה בתשרי תרס"ז, 14 באוקטובר 1906 – 8 בדצמבר 1986) היה איש עסקים, תעשיין, עיתונאי ישראלי, פעיל עלייה, פעיל בארגון "ההגנה" ופעיל ציבורי.
ילדותו
לוין נולד בכ"ה בתשרי תרס"ז בעיירה וייניאווה (Wieniawa) שבפולין (כיום חלק מהעיר לובלין) לשרה לבית פאבריקאנט ולשמואל מרדכי לוין. בגיל שנתיים עברה המשפחה לוורשה.
בשנת 1921 הצטרף לוין לתנועת "מכבי" והתחרה מטעמה במכביה באיגרוף ובחתירה.
לימודיו
למד בבית ספר יהודי, וב-1924 סיים את לימודיו בגימנסיה "אסכולה" בוורשה. בין השנים 1925–1926 שירת שירות חובה צבאי בצבא הפולני.
בין השנים 1926–1928 למד שלוש שנים בבית ספר גבוה לכלכלה. בתקופה זו היה פעיל באגודות אקדמיות כגון "זיאלי" (אגודה יהודית אקדמית לספורט) ו"זאקמיק" (אגודה אקדמית של חובבי ידיעת הארץ), שאותה ייסד.
עסקי התעשייה
עוד בהיותו סטודנט קירב אותו אביו לעסקי התעשייה, וב-1929 קיבל אותו כמנהל שותף למפעלים המשפחתיים – מפעל למוצרי עור ובית חרושת לחפצי מתכת בשם A. Ewelinski & S. Lewin (אוולינסקי לוין ובניו), שעסק בציפויים ויציקות מתכת של גביעים, מדליות ופסלונים.
באותם ימים התעניין דב בפעולות המסחר פולין–ארץ ישראל, והגיע לארץ ישראל במסגרת נסיעה שאורגנה למנהלי מפעלים למצרים וישראל במרץ 1932, כאשר חזר לפולין צורף לסוכנות היהודית מטעם הלא-ציונים בוורשה, כמומחה לתחום בעלי בתי-חרושת זעירים (בראש הוועדה עמד ליאון לויטה), וכפעיל עלייה של המעמד הבינוני.
העלייה לארץ ישראל
באקדמיה שבה למד למדו גם יהודים וגם נוצרים, ולעיתים היו בה גילויים של אנטישמיות. במרץ 1932 התנפלו עליו בריונים והכו אותו עד שאיבד את הכרתו. לאור זאת קיבל החלטה כי מקומו אינו בפולין כי אם בארץ ישראל. אביו ניסה לשכנעו לחזור בו מהחלטתו, אולם הדבר לא עלה בידו.
בנובמבר 1932 עלה דב ארצה והתיישב בתל אביב, שם יסד בית חרושת למנורות חשמליות בשם "לייט", חברת "כלכלה" לסחר חליפין בין פולין וארץ ישראל ובית חרושת "הכיסא" לרהיטים כפופים (בעזרת מומחים פולניים), שהיה השני בגודלו בארץ.
בערב פסח ב-10 באפריל 1933, בגיל 27, נישא לשפרה בת יוסף יוטשנקה (Jutrzenka) מהעיר קיילצה שבפולין במשרד אגודת ישראל בת"א, לחתונה הגיע שמואל אביו לביקור בארץ ישראל, אך בגמר החתונה חזר לפולין (שם נספה בשואה).
לאור ניסיונו כשייט ב"מכבי וורשה", בשנת 1935 היה ממייסדי מועדון השייטים תל אביב (תעודת חבר מספר #36), וקיבל בו מינוי של מזכיר כבוד. המועדון נוהל באותם ימים על ידי עמנואל טובים, וא.ז. הופין. במסגרת המועדון עסק בעיקר בשיט מפרשיות.
עסקים בארץ ישראל
בין השנים 1935–1936 שימש כמפקח מטעם בנק PKO הפולני ומנהל מחלקת הביטוח של הבנק. באותה תקופה שימש גם כסוכן קונסולרי של פולין בקפריסין.
ב-1936 החל להתעניין בקפריסין, וניסה ליזום יישובם של 200 אלף יהודים (מפליטי גרמניה) בקפריסין לתקופת מעבר עד שיוכלו לעלות ארצה וזאת בעקבות המנדט הבריטי שהגביל את רישיונות העלייה שניתנו ליהודים. בתקופה זו ביקר פעמים רבות בקפריסין, והתיידד עם ואנשי שלטון קפריסאיים. ממשלת פולין אף עמדה למנותו לקונסול בקפריסין (בתנאי שיתנצר) אולם לאור סירובו להתנצר והתגברות האנטישמיות בפולין תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל.
ב-1937 עזר ביסוד הקו האווירי הפולני לוט פוליש איירליינס (LOT) בין וורשה ללוד.
באותה תקופה ייצג פירמות זרות (מפולניה, צרפת, הולנד, הונגריה, ושווייץ) בארץ ישראל מהתחומים הבאים: חמרי מזון (פולניים), אורז ומכשירים לכיבוי אש (הולנדיים), יוטה (מבלגיה), סחורות פרמצטיות.
בין השנים 1932 ל-1939 נסע 16 פעמים לפולין לנסיעות עסקיות. בביקורים אלו אף ביקר את משפחתו. אולם ביקורים אלו נפסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. באותה שנה הספיק לבקר את אביו ואף ניסה לשכנעו לעלות לישראל אך ללא הצלחה. דב יצא מפולין באחת מהטיסות האחרונות שיצאו ממנה. משפחתו לא רצתה לעזוב את פולין (אפילו אחיו הציוני – יוסף) כמו יהודים רבים אחרים, כי האמינו שהמצב ישתפר וכן פחדו לאבד את כל רכושם ועסקיהם אם יעזבו את פולין.
תקופת מלחמת העולם השנייה
בראשית מלחמת העולם השנייה הוזמן על ידי מנהלי חברת "מסחר ותעשייה" לארגן ולנהל את תערוכת המשק העברי לשעת מצור שעמדה להתקיים במגרשי התערוכה של יריד המזרח בהנהלתם של אלכסנדר עזר יבזרוב, אברהם אידלסון ושלמה יפה, אך התוכנית לא יצאה לפועל בגלל כניסת איטליה למלחמה.
ממאי 1940 ועד 1945 שירת במשרד המלחמה הבריטי בארץ כמומחה לענייני כלכלה (עבירות כלכליות, תקנות חרום וכו'). באותה תקופה שירת בהתנדבות, במסגרת הש"י (שרות הידיעות) של ה"ההגנה", במלחמה בריגול הגרמני. דב התמנה להיות הבודק הראשי במשרד הדואר הבריטי (צנזור), כך שהיה ביכולתו להכניס ולהוציא מכתבים משקי דואר בהתאם לרצון המחתרות: הגנה, לח"י ואצ"ל. איש הקשר שלו עם מפקד ההגנה באותם ימים (אליהו גולומב) היה שמחה אבן זוהר (מפקד יחידת ה"גדעונים") מי שהיה מאוחר יותר מזכיר ועד הפועל.
באפריל 1945 עזר למנהלי "מסחר ותעשייה" (אלכסנדר עזר יבזרוב, ואברהם אידלסון) בהוצאת הקטלוג הממשלתי וניהל את תערוכת הבולים הראשונה בארץ, בשם "פילא". התערוכה התקיימה בתל אביב (8 באפריל עד 11 באפריל 1945). ביום פתיחת התערוכה התפרסמה בעיתון "הפלשתיין פוסט" הידיעה הבאה: תערוכת הבולים של פלשתינה "פילא 1945" תיפתח היום. כמו כן בשנה זו הצטרף לחברת המו"לות "דפוס ופרסום" של אידלסון ויברזוב.
פעילות ציבורית והתנדבותית
ב-1938 יסד את אגודת "עזרה הדדית" לביטוח הדדי של אזרחיים, ובו בזמן ניסה לארגן את כל הגופים הכלכליים האזרחיים בחזית התגוננות אחידה.
דב הוא היה בין ראשוני מפקדי מחוז צפון תל אביב המשמר האזרחי (שלישו של המפקד הראשי חיים הלפרין). בשנת 1948 בעת מלחמת העצמאות הודיעו לו על נפילת שתי פצצות, האחת התפוצצה והשנייה לא. דב הגיע למקום, פיזר את הקהל ונכנס לבניין. הוא מצא את הפצצה בקומה השלישית. ללא פחד הוריד אותה בידיו והוציאה מהבניין וקרא לחבלנים לפוצצה. הפצצה נוטרלה ללא נזק לבניין או פגיעה באנשים.
דב היה פעיל בחיים הציבוריים כחבר ועד אגודת חברי "מכבי" וורשה בארץ, היה פעיל בהתאחדות עולי פולין (1932–1935), חבר הנהלת "אוצר המעמד הבינוני".
ביולי 1963 התמנה כנציג המחלקה הכלכלית של הסוכנות היהודית לקנדה, וכנציג מחלקת העלייה למחוז אונטריו שבקנדה. הוא כיהן בתפקידים אלה עד שנת 1965.
ב-1967 נבחר כנשיא לשכת יצחק ילין של בני ברית, בתפקיד זה כיהן עד סוף 1969.
עד 1977 ניהל את המרכז לגמילות חסדים של הסוכנות היהודית.
עסקי העיתונות
בסוף פברואר 1948, בהיותו בעל משרד פרסום ותעמולה, הוזמן לנהל את עסקי העיתון היומי "ידיעות אחרונות", ואחר כך גם את השבועון "לאשה" (בתפקיד זה כיהן עד סוף 1953). דב היה חבר אגודת העיתונים היומיים, וועדת הביקורת שלה. כמו כן בשנה זו ניהל את השבועון "לאורור".
במסגרת ניהול שבועון "לאשה", היה שופט בתחרויות מלכת היופי של ישראל בשנים 1952, ו-1953, וכן תחרויות ספורט שונות.
ב-1958 הוא ניהל את עיתון "הבוקר" וערך את המוספים הכלכליים הבינלאומיים של העיתון.
בשנת 1963 נבחר כנשיא כבוד של אגודת המו"לים של העיתונות התקופתית "סיכעת" בישראל.
כמו כן ביהן כעורך הכלכלי של השבועון "יידשע צייטונג" ביידיש.
ב-1967 נבחר למועצת איגוד העורכים של כתבי העת בישראל.
כללי
דב לוין דבר שבע שפות: עברית, גרמנית, פולנית, אנגלית, יידיש, רוסית וצרפתית.
לדב ושפרה לוין היה בן יחיד יוסף לוין, אשר זכה בשנת 1986 בפרס ביטחון ישראל.
דב נפטר ב-8 בדצמבר 1986 בגיל 80 בבית חולים איכילוב, ונקבר בבית העלמין בחולון.
מיכאל אומאנייה
מיכאל אומאנייה (בספרדית: Míchael Umaña Corrales; נולד ב-16 ביולי 1982) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כמגן בקבוצת סנטוס דה גואפילס ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה
אומאנייה החל את הקריירה שלו בקבוצות קרמליטה וארדיאנו (Herediano) מהליגה העליונה בקוסטה ריקה לפני שעבר ב-2005 לקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS. בעקבות כישלון בקבוצה הוא חזר לקוסטה ריקה לאחר עונה אחת ושיחק בברוחס (Brujas) עונה, ב-2006 חזר לארדיאנו. לאחר עונה אחת הוא עבר למוניסיפאל ליבריה, שם שיחק במשך שלוש עונות.
ב-2010 חזר לליגה בארצות הברית לקבוצת צ'יבאס ארצות הברית. בינואר 2012 חתם בקבוצה הגואטמלית קומוניקאסיונס ולאחר שנה עבר לסאפריסה מהליגה בקוסטה ריקה.
ב-17 באוגוסט 2014 חתם בפרספוליס האיראנית לשנתיים.
אומאנייה שיחק במספר קבוצות נוער של נבחרת קוסטה ריקה ואף השתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדת אתונה. מ-2006 השתתף באופן קבוע במשחקי הנבחרת הבוגרת של קוסטה ריקה. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
יחסי אפגניסטן–הודו
יחסי אפגניסטן–הודו הם היחסים הדיפלומטיים בין אפגניסטן להודו.
היסטוריה
בשנות ה-80, הפכה הרפובליקה של הודו למדינה היחידה בדרום אסיה שהכירה ברפובליקה הדמוקרטית הפרו-סובייטית של אפגניסטן. בשנות ה-90 נפגעו היחסים בין המדינות עקב עליית הטליבאן (האמירות האסלאמית של אפגניסטן) שעלו לשלטון כתוצאה ממלחמת האזרחים באפגניסטן. הודו השתתפה בהפלת משטר הטליבאן והפכה לספקית האזורית הגדולה ביותר של סיוע הומניטרי לאפגניסטן. הודים מעורבים בפרויקטים שונים של בנייה במסגרת תוכנית השיקום של אפגניסטן. פקיסטן מאשימה את סוכנות הביון ההודית אגף מחקר וניתוח בכך שהיא תורמת ליצירת תדמית שלילית של פקיסטן ומעורבת בהכשרת המורדים. האשמות אלו הוכחשו על ידי הודו וארצות הברית, למרות העובדה שארצות הברית היא בעלת ברית היסטורית של פקיסטן.
ב-7 ביולי 2008 נערכה מתקפת טרור בקאבול, היעד של הפיגוע היה שגרירות הודו. כתוצאה מהתקיפה נהרגו 58 בני אדם, יותר מ-100 נפצעו בדרגות חומרה שונות. ב-8 באוקטובר 2009, טרוריסטים תקפו שוב את שגרירות הודו בקאבול. כתוצאה מהתקיפה נהרגו 17 בני אדם, עוד 63 נפצעו בדרגות חומרה שונות. הטליבאן לקח אחריות על שני הפיגועים. לאחר האירועים הללו, משרד החוץ של אפגניסטן הצהיר כי הודו היא מדינה אחות ושום אויב לא יכול להרוס את היחסים ביניהם. בשנת 2011, היחסים בין אפגניסטן להודו קיבלו תנופה חזקה לפיתוח בקשר לחתימת הסכם השותפות האסטרטגית, אשר היה ההסכם הבילטרלי הראשון בין אפגניסטן מאז הפלישה הסובייטית ב-1979. בשנת 2010 פרסמה גאלופ נתונים ש-75% מהאפגנים מרגישים טוב יותר לגבי הודו מאשר ארצות הברית וסין, ו-50% מהאפגנים מביעים שביעות רצון מלאה מהמדיניות של הודו, שהיא הדירוג החיובי ביותר להודו מבין כל מדינות אסיה-פסיפיק.
בלתי שביר
עלילת הסרט
אלייג'ה פרייס (סמואל ל. ג'קסון) נולד עם מחלת פרכת, הגורמת לעצמותיו להישבר בקלות. בילדותו הוא מתחבר לעולם הקומיקס, מאמין בקיום גיבורי-על, ובטוח שאם קיים בעולם אדם פגיע ושברירי כמוהו, ייתכן שקיים גם אדם שהוא ההפך הגמור ממנו - אדם חזק ו"בלתי שביר".
דייוויד דאן (ברוס ויליס) הוא מאבטח המחפש משמעות לחייו, הוא ויתר על קריירת פוטבול כדי להיות עם אשתו אודרי (רובין רייט) אך גם לאחר הולדת בנם הוא מרגיש שמשהו חסר בחייו. לאחר שדייוויד שרד ללא פגע מתאונת רכבת קטלנית שבה הוא הניצול היחידי פונה אליו אלייג'ה עם התאוריה שלו שהוא מין גיבור-על אמיתי. בתחילה מסרב דייוויד להפגש עמו אך מאחר שבנו משוכנע שהוא אכן גיבור-על והעובדה שהוא מעולם לא נפצע או היה חולה, הוא מסכים להפגש עם אלייג'ה.
אלייג'ה מסביר לו את התאוריה שלו שספרי הקומיקס וגיבורי-על למעשה מבוססים על אנשים בעלי יכולות על-אנושיים אמיתיים בעולם ושהוא מאמין שדייוויד הוא אחד מאותם אנשים מיוחדים, כאשר דייוויד מספר לו שהוא לא בלתי פגיע כמו שהוא חשב כי כאשר היה ילד כמעט טבע בבריכה, אלייג'ה משער שייתכן ומים הם החולשה שלו כמו שלכל גיבור-על יש חולשה.
דייוויד מגלה את יעודו בחיים ובעידודו של אלייג'ה יוצא לבצע את "אקט הגיבור" הראשון שלו, הוא מגלה בעזרת חושיו על פושע שפרץ לבית, רצח את ההורים ומחזיק את הילדים קשורים. הוא נחלץ לעזרתם ומצליח לגבור על הפושע. בבוקר למחרת הוא מראה לבנו ידיעה בעיתון על "זר מסתורי" אשר הציל 2 ילדים ואומר לו שהוא צדק לגביו לאורך כל הדרך.
הכל מסתדר על הצד הטוב ביותר, דייוויד מגלה משמעות לחייו ויחסיו עם בנו ואשתו משתפרים. הוא ניגש לאלייג'ה כדי להודות לו על עזרתו ומגלה שאלייג'ה הוא למעשה "ארכי-נבל" האחראי לשורה של אסונות נוראיים, ביניהם גם תאונת הרכבת שממנה ניצל. אלייג'ה מצדיק את מעשיו בטענה שהם נועדו כדי לחפש אדם כמותו אך דייוויד מסגיר אותו למשטרה ואלייג'ה נשלח בידי הרשויות למוסד לפושעים לא שפויים.
ביקורות והכנסות
מגזין "טיים" רשם את הסרט כאחד מבין סרטי גיבורי-העל הטובים ביותר בכל הזמנים.
מוזיקה
את הפסקול לסרט הלחין וכתב ג'יימס ניוטון הווארד, שידוע בהלחנת פסקולי הסרטים של שאמלאן.
סרט המשך
אחרי שנים של פיתוח סרט המשך, "ספליט" - המשך תימאטי ל"בלתי שביר" - יצא לאקרנים בינואר 2017. בסרט זה, ברוס וויליס שב לגלם את דמותו של דאן, בהופעת קמע. שאמלאן הצהיר על כוונתו ליצור סרט שלישי, שבו יככבו השחקנים הראשיים משני הסרטים הראשונים, הסרט יצא לבסוף תחת השם מיסטר גלאס.
להיות, או לא להיות
להיות, או לא להיות (באנגלית: To be, or not to be) הוא משפט הפותח מונולוג המהווה אחד משיאי המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר. משמעות המשפט, שהגיבור שואל האם להישאר לחיות או להתאבד, ומשקף את הסתכלותו על המציאות, שהיא חסרת משמעות ועל כן אין שווה להישאר בייסורים. המונולוג נכלל בתמונה הראשונה של המערכה השלישית. המלט אינו לבדו על הבמה כאשר הוא נושא את המונולוג: על הבמה נוכחים המלך קלאודיוס ועמו שר החצר פולוניוס, וכן אופליה. השאלה אם המלט רואה את אופליה, או את המלך ואת פולוניוס, כאשר הוא נושא את המונולוג, נתונה לפרשנות.
תחילת המונולוג מפי המלט, בנוסחו המקורי: <DIV align=center dir=ltr>
</DIV>
בתרגומו הנודע בעברית של אברהם שלונסקי:
תרגומו של ט. כרמי:
עיבוד לקולנוע
במאי הסרט "המלט" משנת 1948 נותן לנסיך המלט זמן שונה ובמה אחרת לשאת את המונולוג. הוא לא נישא לקראת מפגשו עם אופליה ובכך לייצור אווירה מתאימה לקראת המפגש. רק בהמשך המחזה הוא מעלה את המלט לרחבת השמירה של המבצר, מיישר את מבטו מול גלי הים המתנפצים על יסודות המבצר, ובכך הוא מבטא את המשפט מתוך המונולוג: "לצאת מול ים התלאות, וקץ לשים להן תוך מאבק". בפני העולם והצופים בסרט הוא הציג את לבטיו של האדם: האם עליו ללחום נגד הגורל או לנסות לשים קץ לחייו. בשני המקרים הוא יגיע לקיצו, אם כן למה עליו גם לשאת את גורלו ואפילו לשאת בסבל עקב זאת. השאלה היא רק אם כאשר ימות, מרצונו, האם בכך יסתיימו הייסורים. יש לו חרדה ממה שיקרה אחרי המוות - ולכן המוות המוקדם עלול להתגלות כפתרון נוח רק להתלבטות ההווה. הוא מתנסח בביטוי: "לסגור חשבון באיבחת פגיון", המחזיר אותנו לסיפור המעשה.
בסרט "המלט" משנת 2000 נעשה שימוש במונולוג פעמים אחדות:
בתרבות הפופולרית
לאורך השנים, היו אזכורים רבים לציטוט זה בתרבות הפופולרית. להלן רשימת חלקית שלהם.
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה (בגרמנית: Bernhard VII. zur Lippe; 4 בדצמבר 1428 – 2 באפריל 1511) היה הלורד של ליפה משנת 1429 עד מותו. בשל הסכסוכים הרבים בהם היה מעורב, הוא זכה לכינוי "המתלהם". הוא היה השליט האירופי ששלט במשך הזמן הארוך ביותר.
ביוגרפיה
ברנהרד נולד ב-4 בדצמבר 1428, והיה הבן הבכור של זימון הרביעי, הלורד של ליפה, ומרגרטה מבראונשווייג-גרובנהאגן. בשנת 1429, עוד לפני יום הולדתו הראשון מת אביו, וברנהרד עלה לשלטון במקומו, ועמד תחת העוצרות ואפוטרופסות של דודו אוטו. בשנת 1446 מת אוטו, ודודו הגדול הארכיבישוף דיטריך השני מקלן, מונה לעוצר. דיטריך יוצג על ידי עוזרו בליפה, יוהאן מלנבק.
בשנת 1444, ברנהרד חתם על הסכם עם אדולף הראשון, דוכס קלווה, שבו הוא ויתר לאדולף 50% מהשליטה בעיר ליפשטדט, אשר הייתה משועבדת לקלווה. באותו הזמן, הוא הצטרף לברית, במה שנקרא סכסוך זסט, נגד הארכיבישוף דיטריך השני מקלן. בשנת 1447, דיטריך קרא לצבא הבוהמי, אשר הרס את הצד של ליפה ולא החריב את העיר בלומברג על המישור. הצבא הבוהמי גם הטיל מצור על הערים ליפשטדט וזסט, אבל לא הצליח לכובשן.
לאחר שיושב הסכסוך בשנת 1449, התיישב ברנהרד בטירת בלומברג. בשנת 1468, הוא עבר לדטמולד, אשר באותה העת הייתה העיר הקטנה ביותר בליפה, עם רק 350 תושבים, והרחיב את טירת דטמולד.
ברנהרד היה מעורב במספר רב של סכסוכים נגד אויבים שונים, עם העברת בריתות. בשנת 1469, הוא תמך בלודוויג השני, רוזן הסן התחתית נגד אחיו היינריך השלישי, רוזן הסן העילית. מצד שני, בשנת 1464, הוא תמך באחיו, הנסיך-בישוף זימון השלישי מפאדרבורן נגד לודוויג השני, רוזן הסן התחתית, כאשר הם לחמו בסכסוך הסן-פאדרבורן על טירת קאלנברג.
משפחתו
ברנהרד התחתן עם אנה מהולשטיין-שאוינבורג, בתו של הרוזן אוטו השני של הולשטיין-שאוינבורג, ממנה נולדו לו הילדים הבאים:
פרס טשרניחובסקי
פרס טשרניחובסקי לתרגום מופת הוא פרס המוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו. הפרס נקרא על שם המשורר שאול טשרניחובסקי, בהתאם להחלטת מועצת העיר משנת 1942. טשרניחובסקי השתתף בניסוח תקנון הפרס ואף נכח בחלוקתו הראשונה בשנת תש"ג-1943.
הפרס מתחלק לשני חלקים: חלקו הראשון, פרס לתרגום מופת בתחום הספרות יפה. חלקו השני, פרס לתרגום מהספרות המדעית.
בעקבות רפורמה בחלוקת הפרסים העירוניים, הפרס מחולק מדי שנתיים.
Dear Jessie
Dear Jessie (בעברית: ג'סי היקרה) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Like a Prayer. השיר יצא כסינגל החמישי מהאלבום ב-10 בדצמבר 1989, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי מדונה עצמה ופטריק לאונרד ונכתב בהשארת בתו של לאונרד, ג'סי. "Dear Jessie" לא הופץ בכל העולם אלא במספר מדינות מוגבל כמו: הממלכה המאוחדת, אוסטרליה ויפן. מבחינה מוזיקלית, השיר עצמו הולחן יותר כשיר ערש לילדים ופחות שיר פופ וכולל מחרוזות סינתיסייזר ואקוסטיקה. בנוסף לכך, חל שינוי חד ונשמע קטע של חצוצרות. מבחינה לירית, השיר עצמו גם נכתב כשיר לילדים וכולל סיפורי פנטזיה על פילים ורודים משוטטים, ירחיים רוקדים ובתולות ים.
ביקורות והצלחה
עם יציאתו, השיר הוא זכה לביקורות מעורבות שכן מבקרים ציינו שמילות הפנטזיה שלו מוגזמות אך החמיאו ללחן. מבקרים אחרים השוו את השיר לשירים של הביטלס.
השיר זכה להצלחה באירופה כאשר הגיע למקום החמישי בממלכה המאוחדת, למקום השלישי באירלנד ולמקום ה-17 בספרד ובאופן כללי למקום התשיעי במצעד האירופאי אך השיר לא נכנס למצעד האמריקאי והקנדי ובאוסטרליה גם לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-51 בלבד, אף על פי ששם השיר כן הופץ. גם בניו זילנד השיר לא נכנס למצעד של המדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ אשר צולם עבור השיר, הוא קליפ אנימציה ברובו בו רואים ילדה קטנה במיטה שמקיימת אינטראקציה עם דמויות פנטזיה. מדונה אינה מופיעה בקליפ אלא רק בתור אנימציה של טינקר בל, שנעשתה בעזרת עיצוב גרפי וטכניקות עיצוב מיוחדות שהיו באותה התקופה.
דארת' ויידר
דארת' ויידר (באנגלית: Darth Vader) – או בשמו הקודם אנאקין סקייווקר (באנגלית: Anakin Skywalker) – הוא דמות בדיונית מסדרת הסרטים "מלחמת הכוכבים", אשר מופיעה כדמות ראשית בסרטי הסדרה 1–6. דארת' ויידר הוא אדון סית', המפקד העליון של צבא האימפריה הגלקטית ומשרתו של הקיסר פלפטין. הוא משמש כאנטגוניסט הראשי בטרילוגיה המקורית, ובזכות אכזריותו, הופעתו המאיימת, עיצוב החליפה השחורה והדיבוב שסיפק ג'יימס ארל ג'ונס הפך ויידר לסמל הרוע האולטימטיבי, אך בהמשך הוא מתגלה כדמות מורכבת וטרגית.
דארת' ויידר החל את דרכו בתור אנאקין סקייווקר, אביר ג'דיי צעיר שנחשב לעילוי, אך עקב הזעם שבו על מות אמו וחשש לגורלה של אשתו פאדמה אמידאלה, אותה נשא בסתר, פנה לצד האפל של ה"כוח". עוד משחר ילדותו היה ידוע כאחד מטייסי הקרב הטובים בגלקסיה, ובנוסף לכך היה מהנדס מוכשר – הוא בנה את C-3PO בגיל עשר ומעט אחרי כן פוצץ את תחנת החלל של פדרציית הסחר באמצעות חללית קרב קלה. לאחר שפנה לצד האפל, הוא תכנן ספינות חלל עבור האימפריה. בדו-קרב נגד אובי ואן קנובי במוסטאפר שהתרחש בעת השתלטות כוחות הסית' על הגלקסיה, הוא איבד את ידו השמאלית ואת שתי רגליו, וסבל מכוויות קשות ושאיפת עשן ואפר וולקני, כששכב פצוע על קרקע לוהטת וחלק מגופו נשרף בלבה. על מנת לאפשר לו לשרוד, הוחלפו חלקים רבים בגופו בתותבים ביוניים והוא עוטה חליפה ובה מערכות החייאה. הוא יכול לנשום באופן תקין רק באמצעות מערכת הנשמה מיוחדת הנמצאת בקסדתו. הוא עוטה שריון שחור, שביחד עם גפיו הביוניות, מעניק לו כוח פיזי מוגבר. ויידר הוא אדם אכזרי מאוד ומבסס את שלטונו באמצעות הטלת פחד וטרור הן בפקודיו והן באויביו. ויידר לא מהסס להרוג את אלה שחולקים על דעתו ודתו או את אלה שנכשלו במילוי משימה שהטיל עליהם. אובי ואן קנובי תיאר אותו כ"יותר מכונה מאדם, מעוות ורשע".
בעקבות הצלחתם הרבה של שני הסרטים הראשונים שהופקו (פרקים 4 ו-5) הפך דארת' ויידר לסמל הרוע האולטימטיבי ולנבל-על קולנועי. בטרילוגיה המקדימה (פרקים 1–3) מוסברים המניעים למעברו של ויידר לצד האפל, ואילו בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי" מכפר ויידר על הרע שעשה וחוזר לצד הטוב של ה"כוח" (מספר דקות לפני מותו), אחרי שהוא מציל את בנו מעינויי הקיסר המרושע פלפטין, בהשליכו את הקיסר אל תוך כור ליבת האנרגיה של כוכב המוות ובכך מקריב את חייו למען בנו. התפניות בחייו הופכות את אנאקין/ויידר לאחת הדמויות המורכבות והנוגעות ללב בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. ג'ורג' לוקאס, יוצר "מלחמת הכוכבים", כינה את פרקים 1–6 של סדרת הסרטים "הטרגדיה של דארת' ויידר".
דארת' ויידר הוא הדמות הידועה ביותר מסאגת מלחמת הכוכבים ואחד האייקונים המפורסמים והידועים ביותר בעולם של התרבות הפופולרית והקולנוע ההוליוודי. דמותו זכתה למחוות רבות (בהן גרגויל ב) וכן לפארודיות רבות.
אימוני ג'דיי
אנאקין הפך ל"פדוואן" של אובי ואן קנובי ולמד ממנו את דרכי הג'דיי. אנאקין הפך במהרה לחניך מצטיין ביכולותיו הקרביות, אך ניכר היה בו חוסר הסבלנות ויהירות. במהלך מתקפת הדרואידים של פדרציית הסחר על הרפובליקה, נשלח אובי ואן למשימת גיוס צבא חיילים משובטים. באותו זמן, קיבל אנאקין משימה: לשמור על הסנאטורית פאדמה אמידאלה בכוכב נאבו. אנאקין קיבל את המשימה ובמהלך שהותו שם מתאהב בפאדמה. בשיחותיו עם פאדמה מביע אנאקין תסכול מחוסר כוחה של הרפובליקה להילחם ברשע ומחוסר יכולתו למנוע מהיקרים לו למות.
כאשר מרגיש אנאקין שאמו בסכנה, הוא ממהר להגיע לטטואין על מנת להצילה. הוא מגיע מאוחר מדי, ואמו מתה בזרועותיו, לאחר שעונתה על ידי אנשי החול. מתוך מתקפת זעם בלתי נשלט, טובח אנאקין בכולם, כולל נשים וילדים. בעקבות שדר בהול ממורו, אובי ואן קנובי, אנאקין ופאדמה יוצאים לחלצו בכוכב ג'נוסיס. בכוכב ההוא הם מתמודדים עם הרוזן דוקו, ראש מועצת הבדלנים וג'דיי לשעבר שמתגלה כלורד סית'. במהלך הקרב אנאקין מציל את חייו של אובי ואן אך מאבד את ידו הימנית וניצל באמצעות יודה, שמתערב בזמן.
מלחמת המשובטים
אנאקין נלחם יחד עם אובי ואן במלחמת המשובטים והוכיח את עצמו כאחד מאבירי הג'דיי החזקים והמוכשרים בצבא הרפובליקה. הוא זכה לתהילה רבה והמשיך ללמוד את דרך ה"כוח" מאובי ואן. כהכרה בהצטיינותו וביכולתו הגבוהה הוא מקבל ממועצת הג'דיי את האחריות לחנוך את הפדוואנית המוכשרת אסוקה טאנו.
בתקופה זו, סנאטור פלפטין שהיו לו כוונות נסתרות לגבי אנאקין, מתקרב אליו ומתיידד איתו. בזמן שאנאקין צובר מוניטין כגיבור מלחמה ומנהל רומן סודי עם פאדמה, הסנאטור פלפטין נהפך לקאנצלר, נשיא הסנאט, ומתחיל לרכז את סמכויות הסנאט בידיו על מנת לנהל את המלחמה ביתר יעילות.
נפילה לצד האפל
נפילתו המשיכה במלחמת המשובטים, המשלימה את החלל בין הסרט השני לשלישי, שם אנאקין נלחם במתנקשת סית' בשם אסאג' וונטרס, בזעמו הוא מכה אותה בעוד היא מגינה על עצמה עם חרב האור שלה, עד שהצוק שעליהם עמדו נשבר ואסאג' נופלת אל מותה. אנאקין ניצח בקרב הודות לזעם שלו, אך לאביר ג'דיי אסור להיכנע לכעסו.
הסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' מתאר את נפילתו של אנאקין לצד האפל ובמקביל את קריסתם של הרפובליקה הישנה ומסדר הג'דיי.
כאשר הקאנצלר פלפטין נחטף על ידי גנרל גריווס, הגנרל העליון של קונפדרציית המערכות העצמאיות, אובי ואן ואנאקין מובילים מבצע חילוץ מסוכן שבו אנאקין מציל את הקנצלר ואת מורו מאסון. הוא מגרד מספינתו של אובי ואן רובוטי חבלה, מביס את הרוזן דוקו בקרב חרבות והורג אותו. אחר כך הוא מצליח להנחית חצי סיירת-חלל בשלום. כאשר אנאקין נלחם ברוזן דוקו, הוא מצליח להביסו ומצמיד את חרבו לגרונו. פלפטין מורה לאנאקין להרוג את דוקו, ואף שאנאקין מסתייג מלהרוג שבוי לא חמוש הוא מבצע את הפקודה, ועורף את ראשו של דוקו. אחר כך אנאקין מתייסר על כך וזה משפיע עליו בהמשך.
בלילות, אנאקין רואה חיזיון של אשתו מתה בייסורים תוך כדי לידה והוא נשבע למנוע מכך לקרות. מועצת הג'דיי ואפילו יודה, מגלים אטימות למצוקותיו. יתרה מכך, הם אף מתחילים לחשוד בו ולהתנכר כלפיו כאשר הוא זוכה לשבחים וכיבודים מצד פלפטין, שאף ממנה אותו לנציגו האישי במועצת הג'דיי.
בשיחות פרטיות מספר פלפטין לאנאקין ש"הצד האפל" של "הכוח" יכול לברוא חיים ואף להציל אנשים ממוות. מאוחר יותר פלפטין חושף בפני אנאקין את עובדת היותו אדון סית' (דארת' סידיוס) ומציע לו להצטרף לצד האפל כדי להציל את אשתו ממוות בטוח. אנאקין מסרב ומסגיר את פלפטין למועצת הג'דיי. מאחר שיודה ואובי ואן קנובי היו הרחק במשימות, מאסטר מייס ווינדו לוקח את הפיקוד לידיו ומורה לאנאקין להישאר בבניין המועצה בעוד הוא ומספר מאסטרים אחרים יוצאים לעצור את פלפטין, ולהביאו למשפט בסנאט הגלקטי. בין פלפטין ומייס וינדו מתפתח קרב חרבות-אור שבסיומו מנסה פלפטין לחשמל את וינדו אך הג'דיי משתמש בחרבו כדי להפנות את מתקפת הברקים של פלפטין כנגדו. מייס וינדו מחליט להוציא להורג את פלפטין ללא משפט ובדיוק אז אנאקין מגיע. מושפע מהטראומה של הריגת דוקו, הוא מונע ממייס וינדו להרוג את פלפטין וכורת את ידו. פלפטין מנצל זאת והורג את וינדו במכת ברק.
פלפטין מאשים את מסדר הג'דיי בניסיון לבצע הפיכה ברפובליקה ומורה לצבאות המשובטים להשמיד את כל אבירי הג'דיי ברחבי הגלקסיה, באמצעות פרוטוקול חירום "פקודה 66". אובי ואן קנובי ויודה מצליחים לשרוד ולברוח. הוא מורה לאנאקין ללכת למקדש הג'דיי ולהשמיד את כל מי שמתחבא שם, כולל את הילדים. הוא מסביר לאנאקין שרק כך יתחזק הצד האפל שבו והוא יקבל מספיק כוח כדי להציל את פאדמה. אנאקין מבצע את הפקודה ללא היסוס וטובח את כל הג'דיי, בסיוע לגיון המשובטים מס' 501. אחרי ביצוע המשימה הוא מורה לאנאקין לטוס לכוכב הלבה הגעשי של מוסטאפר ולהשמיד את מנהיגי הבדלנים (אותם פלפטין ניצל בשביל לעורר את מלחמת המשובטים). אנאקין מבקר בדרך אצל פאדמה להרגיעה ומבטיח לה שהוא לא ייתן לה למות בלידה.
אובי ואן ויודה מגיעים לשרידי מקדש הג'דיי ושומעים שאנאקין פנה לצד האפל וטבח את כל הילדים שם. יודה מחליט כי עליו ועל אובי ואן להשמיד את הסית'. אובי ואן, שהבין מה מהות ההחלטה, מתחנן בפני יודה לא להעמידו שמצב כזה, אלא לשלוח אותו להרוג את דארת' סידיוס, הוא לא מסוגל להילחם ולהרוג את אנאקין, שכן הוא כמו אח עבורו. יודה קובע כי אובי ואן לא חזק מספיק על מנת לגבור על סידיוס ומורה לו להשתמש ברגשותיו על מנת למצוא את תלמידו לשעבר ולבצע את המוטל עליו. אובי ואן נאלץ להסכים למשימה בעל כורחו. אובי ואן מגיע אל פאדמה, אשתו בסתר של אנאקין כדי לברר אצלה היכן אנאקין נמצא. הוא מספר לה על בגידתו של אנאקין בג'דיי ומעבר לצד האפל, לצד העובדה כי הקאנצלר פלפטין הוא אדון סית'. פאדמה שמתקשה להאמין לא מסוגלת להסגיר את מיקומו של אנאקין. לקראת סוף השיחה אובי ואן גם מבין כי פאדמה בהריון ושאל אותה "אנאקין האב, הלא כן?". כדי למצוא אותו, הוא מתגנב על ספינתה של פאדמה, שטסה למוסטאפר כי היא חשה שאנאקין בסכנה. היא נוחתת שם ומגלה שאנאקין אכן פנה לצד האפל. אנאקין מנסה לפתות אותה לצד האפל ומסביר לה שבאמצעות טבח הבדלנים הוא הביא "שלום וצדק לאימפריה שלי" ומציע לה להצטרף אליו ולשלוט ביחד בגלקסיה אחרי שיפילו את פלפטין. פאדמה המומה ומזועזעת, מסרבת להיענות להצעותיו של אנאקין ואומרת: "בחרת בדרך שבה לא אוכל ללכת אחריך". כאשר הוא רואה את אובי ואן יוצא מהספינה הוא בטוח שהיא בגדה בו וכמעט חונק אותה למוות באמצעות ה"כוח". הוא משחרר אותה ברגע האחרון כאשר הוא מבין שהוא כמעט הרג אותה בגלל זעמו. אובי ואן מנסה לדבר אל אנאקין ולגרום להתעשת ומוכיח אותו על מעשיו. משזה לא עזר בינו לבין אובי ואן מתפתח קרב חרבות-אור לחיים ולמוות. אנאקין ביהירותו מנסה תמרון נועז אך נכשל. אובי ואן כורת את רגליו וידו השמאלית ומשאיר אותו להתגלגל אל תוך הלבה הרותחת. אחרי הקרב מחלץ אובי ואן את פאדמה ומביא אותה לבית חולים, אך היא גוססת בגלל חוסר רצון לחיות. היא יולדת תאומים לפני מותה וקוראת להם לוק וליאה. הללו מוסתרים מפני אביהם ומותם מבוים בהלוויה לזכר פאדמה אמידאלה וזוג התאומים שבבטנה. מילותיה האחרונות של פאדמה היו לאובי ואן ובהן היא אמרה לו שבאנאקין יש עדיין טוב.
לידתו של דארת' ויידר
אנאקין עולה באש אך מצליח לשרוד הודות ליד הרובוטית שלו, זעמו הרב ושנאתו לג'דיי שבגדו בו. הנשיא פלפטין, דארת' סדיוס, שבינתיים ביצע את ההפיכה והכריז על עצמו כקיסר, מגיע לכוכב הלבה, מגלה את הפציעה החמורה שלו ומציל את אנאקין. בחדר ניתוחים סודי, גפיו הקטועות של אנאקין מוחלפות בחלפים ביוניים ועל גופו החרוך מותקנות מערכות החייאה, בעיקר באזור על הריאות. מערכות אלו כוסו בחליפת שריון שחורה ומאיימת שנועדה לספק לו הגנה ולהפיל פחד על אויביו. על ראשו מותקנת קסדה בעלת מכונת הנשמה ואמצעי ראייה ביוניים. בסיום הניתוח, כ-19 שנה לפני הקרב ביאבין 4, נולד הסייבורג המאיים דארת' ויידר.
הדבר הראשון שוויידר שואל הוא לשלומה של פאדמה, אשתו האהובה. הקיסר אומר לו ש"בזעמך, כנראה הרגת אותה", כאשר הוא מתייחס לחניקת הכוח שאנאקין הפעיל עליה בכוכב מוסטאפר, אך ויידר מתעקש שזה לא יכול להיות ושהוא הרגיש שהיא חיה. לבסוף, הוא מבין שפאדמה אכן מתה ומרוב כעס וכאב ליבו מתאבן. בתסכולו וזעמו הוא גורם להפרעה בכוח שהורסת את חדר הניתוח על ציודו. מאחר שפאדמה הייתה הדבר החשוב ביותר בחייו, מקדיש ויידר את מה שנותר מחייו להרס ונקמה על גורלו האומלל ולשירות הקיסר לו הוא נשבע אמונים.
משימתו הראשונה של ויידר בשירות הקיסר היא להשיג חרב אור חדשה, שלהבה אדום. לשם כך עליו לאתר מאסטר ג'דיי, להביס אותו, לקחת את חרבו ו"לגרום לגביש הקייבר [של החרב] לדמם". ויידר מאתר מאסטר ג'דיי בשם קילאק אינפילה ששרד את טיהור הג'דיי הגדול מאחר שנדר נדר פרישות וחי בסתר ויוצא להילחם בו. בקרב הראשון מצליח קילאק לגבור על ויידר ולפגוע קשה בתותבים הביוניים שלו, כולל הריסת רגלו השמאלית. ויידר משתמש ב"כוח" ובדרואיד שפירק על מנת לבצע תיקוני שדה ולתקן את גפיו הביוניות. הוא מתעמת שנית עם קילאק והפעם מביס אותו באמצעות חניקת כוח תוך שהוא מטביע עיר שלמה השוכנת מתחת לסכר. הוא לוקח את גביש הקייבר שלו וגורם לו לדמם, ובכך הופך אותו לגביש אדום ממנו הוא יוצר חרב אור של הסית'. אחרי שהוא מציג לקיסר את החרב החדשה ואת הצלחתו במשימה, הוא מתקן ומשדרג את השריון שלו, וכן טובל במיכל בקטה כדי לרפא את פצעיו. בהמשך ממונה ויידר לאחראי על האינקווזיטורים שתפקידם לצוד את אבירי הג'דיי שנותרו אחרי טיהור הג'דיי הגדול ומצוידים בחרבות אור ואימון סית' בסיסי לשם כך. הוא בונה טירה גדולה במוסטאפר על-מנת לתעל את הצד האפל של ה"כוח" בניסיון להשיב לחיים את פאדמה.
ויידר נהפך ליד ימינו של הקיסר בשליטה באימפריה הגלקטית. בקרב הסנאט (שהיה עדיין קיים אך נטול סמכויות) וקציני הצי, ויידר נחשב לאחד מהמפקדים האכזריים ביותר והמאיימים בצי הקיסרי. מלבד היותו לוחם מטיל אימה, ויידר המשיך לגלות נטייה להנדסה והוא מתכנן עבור האימפריה ספינות חלל, כולל את משחתות הכוכבים המפורסמות ואת משחתת הכוכבים הגדולה שמשמשת כספינת האם שלו.
הוא גם ממונה על ידי הקיסר פלפטין להשגיח על בנייתם של שני כוכבי המוות ולדאוג שצוותי הבנייה וההנדסה המרכיבים את כוכבי המוות יעמדו בלוח הזמנים.
המאבק בברית המורדים
כעבור 19 שנה, בהם האימפריה הגלקטית הטילה את מרותה על רוב הגלקסיה והפכה את הסנאט למוסד סמלי בלבד, מתחיל להתארגן מרד כנגד האימפריה.
בתקופה זו דארת' ויידר נשלח על ידי הקיסר פלפטין למשימות מיוחדות, העיקריות שבהן הן לצוד את אבירי הג'דיי שהצליחו לשרוד את טיהור הג'דיי הגדול (פקודה 66) ולטפל בכוחות מורדים שצבא האימפריה הרגיל לא מצליח להביס. הוא פועל בחתימה נמוכה כמתנקש בפיקודו הישיר של הקיסר, ולעיתים כמפקד משחתת כוכבים הכפוף לצי הקיסרי, המסייע להם בעת הצורך.
כאשר מתגבר המרד כנגד האימפריה, והקיסר מגלה שהסנאטור בייל אורגנה ובתו ליאה מנסים לחתור תחתיו ואף השיגו את התוכניות של כוכב המוות, הוא שולח את דארת' ויידר למצוד אחריה. דארת' ויידר אכן מצליח לתפוס את ליאה, אך היא משגרת את התוכניות בזוג דרואידים, R2-D2 ו-C-3PO, לכוכב הלכת החולי טטואין.
ויידר לוקח את ליאה לכוכב המוות ושם מנסה לחקור אותה בנוגע למיקומו של בסיס המורדים. על החקירה משתלט במהרה המושל גראנד מוף טארקין, שבטוח בעליונות הטכנולוגית של צי האימפריה ובז למיסטיקה ולדת העתיקה של ה"כוח". טארקין מאיים על ליאה שאם לא תספר לו את מיקום כוכב המורדים הוא ישמיד את כוכב הבית שלה, אולדריאן. ליאה מוסרת לו מידע שקרי אך טארקין מפר את הבטחתו ומשמיד את הכוכב בכל מקרה ובכך מדגים את האפקטיביות של כוכב המוות. ויידר מבין שליאה שיקרה להם ומנצל את ניסיון החילוץ שלה בידי לוק סקייווקר, אובי ואן קנובי, האן סולו וצ'ובאקה כדי לשתול מתקן ביות ב"מילניום פלקון". לוק, האן, צ'ובאקה, ליאה והדרואידים מצליחים לברוח, אך אובי ואן נהרג בדו-קרב חרבות-אור עם דארת' ויידר (לשעבר תלמידו של אובי ואן).
מכשיר המעקב של ויידר עובד והם מאתרים את בסיס המורדים בכוכב הלכת יאבין 4. ברית המורדים משגרת מתקפת נגד שאותה מוביל לוק סקייווקר. ויידר יוצא עם קרבית TIE ניסיונית מתקדמת X1 מיוחד שבנה בעצמו ומצליח להפיל ספינות קרב רבות של ברית המורדים. הוא כמעט מצליח ליירט גם את לוק אך התערבות של האן סולו מצליחה להעיף את ויידר מהמסלול אל תוך החלל החיצון. לוק סקייווקר משתמש ב"כוח" ומצליח להשמיד את כוכב המוות.
בעקבות השמדת כוכב המוות מעמדו של ויידר מתערער. הקיסר נוזף בו ומכפיף אותו למרותו של המצביא הערמומי והחכם אדמירל טאג (Tagge). ויידר מבצע משימות בעבור טאג אך מאחורי הקלעים הוא פועל בחשאי ובאופן עצמאי כדי לאסוף מידע על בנו ולאתר אותו. הוא מגלה שהקיסר הורה למדען קיברנטיקה בשם סיילו (Cylo) לפתח מתנקשים סייבורגים בעלי תוספים ביוניים ויכולות מיוחדות שישמשו תחליף לוויידר. ויידר מצליח במשימות שהוטלו עליו ובנוסף משמיד את הסייבורגים הקטלניים של סיילו. הקיסר חושד שסיילו בגד באימפריה ומתכוון לחתור תחתיו ומורה לוויידר לחסלו. בדו-קרב בין ויידר לסיילו ושומריו מתגלה שסיילו הוא זה שפיתח את התותבים הביוניים, החליפה והקסדה שמחזיקים את ויידר בחיים ומאפשרים לו לתפקד, לזוז ולהילחם. הוא מפעיל מתג מיוחד שמשבית את החליפה והמערכות הביוניות של ויידר ומשתק אותו. בעוד שסיילו לועג לוויידר המשותק, ויידר מתרכז ב"כוח" ומצליח לחזור לתפקד ולהשיב מלחמה נגד סיילו, אותו הוא הורג באמצעות חרב האור שלו. הוא משמיד את המתג ומערכותיו הביוניות חוזרות לתפקוד מלא. הוא ממשיך ומביס את סיילו סופית על ידי השמדת ספינת הדגל שלו שעליה כל שיבוטיו של סיילו. בזכות הצלחתו במשימותיו והשמדת מתחריו/מחליפיו, ויידר ממונה על ידי הקיסר למפקד העליון של צבא האימפריה והצי הקיסרי.
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" דארת' ויידר ממשיך את מרדפו אחרי ברית המורדים, כאשר הוא ממקם את בסיסו על ספינת הדגל של האימפריה: משחתת כוכבים ענקית בשם Executor אותה הוא תכנן ביחד עם מדעני האימפריה. כאשר גשושית של האימפריה מאתרת סימנים מוזרים על כוכב הלכת הקפוא של הות', מפקדי הצי האימפריאלי מסתייגים משליחת כוחות, אך ויידר - שחש בנוכחות בסיס המורדים - מורה על פתיחה במתקפה מלאה על הכוכב. תמרון כושל של האדמירל הורס את אלמנט ההפתעה (דבר שגורם לוויידר לחנוק אותו למוות) אך כוחות האימפריה מצליחים להשמיד את בסיס המורדים. המורדים מצליחים לשלוח מספר ספינות מילוט, כאשר האן, ליאה, צ'ואי ו-C-3PO בורחים ב"מילניום פלקון" ואילו לוק בורח לדגובה עם R2-D2 בחללית ה-X-Wing שלו.
העימות עם לוק סקייווקר
הקיסר מגלה לוויידר שלוק סקייווקר הוא בנו ומבטא דאגה רבה ממנו. ויידר מציע לקיסר לפתות את לוק לצד האפל והקיסר מקבל בשמחה את ההצעה.
ויידר מנהל מרדף אחרי ה"מילניום פלקון" ואף מציע פרס על ראשם. צייד ראשים בשם בובה פט מאתר אותם בעיר העננים של בספין וויידר מחליט להציב שם מארב. ויידר כופה עסקה על לנדו קלריסיאן, המנהל של בספין וחבר של האן, ולוכד שם את ה"מילניום פלקון" על צוותה. ויידר משתמש בהם כפיתיון ללוק. לוק אכן מגיע לשם על מנת לחלצם ומתעמת עם דארת' ויידר. בקרב החרבות שמתפתח לוק חסר הניסיון מובס בסופו של דבר על ידי ויידר החזק והמנוסה, שכורת את ידו הימנית. באותו קרב מגלה לו ויידר שהוא אביו ומציע לו לשלוט בגלקסיה יחדיו, כאב ובן, אחרי שישמידו את הקיסר.
לוק מוכה בהלם ומסרב להאמין. דארת' ויידר אומר לו שאין לו ברירה ושעליו להצטרף אליו אך לוק מסרב ומעדיף לצנוח אל מותו תוך שהוא קורא טלפתית לליאה. צ'ובאקה ולנדו, שהצליחו לברוח בזמן שוויידר ולוק נלחמו, מצילים את לוק ומטיסים אותו אל פריגטת הרפואה של ברית המורדים. האן סולו נשאר מאחור לאחר שהוקפא במתקן שיועד ללוק. ויידר מנסה לתקשר טלפתית עם לוק, שמעכל סוף סוף את העובדה שדארת' ויידר הוא אכן אביו.
הכפרה והגאולה
אחרי שנמלט קטוע יד מאביו, מקדיש לוק את זמנו לשיפור מיומנויותיו ב"כוח" והצלת חברו שנשבה, האן סולו. במהלך תהליך ההחלמה ידו הימנית של לוק מוחלפת ביד ביונית והוא בונה לעצמו חרב אור חדשה (בצבע ירוק) במקום החרב של אביו, שנפלה לתהום (יש האומרים שחרב האור של לוק שייכת ליודה כי ליודה אין צורך בה יותר). בנקודה זו מתחיל הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי" החותם את הטרילוגיה המקורית.
אחרי שהתחזק יוצא לוק עם חבריו אל ארמונו של ג'אבה ההאט שבכוכב הלכת המדברי טטואין, והם מחלצים את האן סולו, שהוקפא בפחמן וניתן כפרס לבובה פט. באותו מבצע לוק מוכיח שהוא התבגר והתחזק וגם דארת' ויידר והקיסר פלפטין חשים בכך.
האימפריה מקימה כוכב מוות חדש והקיסר פלפטין מנצל אותו על מנת לטמון מארב לברית המורדים. הוא נותן להם לחשוב שהמודיעין שלהם השיג מידע על הכוכב החדש וכיצד להשמידו ומפתה אותם לפתוח בהתקפה על הכוכב, שנמצא בתהליכי בניה ליד הירח של אנדור. הקיסר אומר לוויידר שלוק יבוא אליו, ומאחר שהתחזק אל לו להתעמת איתו לבד אלא להביאו בפני הקיסר, אז - במאמץ משותף - הם ינסו לפתות את לוק לצד האפל.
יודה ואובי ואן קנובי מודיעים ללוק שאימוניו תמו ושכדי להפוך לאביר ג'דיי עליו להתמודד עם ויידר. לוק אומר להם שהוא לא רוצה להורגו כי הוא חש שיש בו עדיין טוב. כאשר לוק מגלה לנסיכה ליאה שהיא אחותו, הוא מסביר לה שעליו להתייצב בפני ויידר, אביו, בשביל לנסות להחזירו לצד הטוב.
ואכן, ויידר לוקח את לוק אל הקיסר ושם הם מנסים לפתותו לצד האפל על ידי פיתויו להשתמש בזעם שבו. בהתחלה הם מנסים להציע לו להצטרף לצד האפל תמורת חיי חבריו (הקיסר מגלה ללוק שמדובר במארב) אך לוק מסרב להצטרף. בשלב מסוים לוק מאבד את קור הרוח ומנסה לתקוף את הקיסר אך ויידר מונע בעדו והשניים נלחמים קצת עד אשר לוק נרגע ומעדיף להסתתר כדי לא להילחם באביו. ויידר מנצל את הקשר הטלפתי ביניהם ולומד על כך שללוק יש אחות, הנסיכה ליאה. כעת ויידר מאיים על לוק שהוא יפתה את אחותו לצד האפל: "אם אתה לא תפנה אל עבר הצד האפל, אז אולי היא כן..." דבר זה שובר את לוק והוא תוקף את ויידר בחמת זעם והשניים מנהלים דו-קרב חרבות-אור סוער. ויידר החלש מכל התלאות לא מסוגל לעמוד בעוצמה ובאינטנסיביות של ההתקפה ובסיומה הוא יושב מתנשף על הרצפה, אחרי שלוק כרת את ידו הימנית. לוק מתמלא חלחלה כאשר הוא רואה את הדמיון בינו לבין אביו (אצל שניהם יד ימין היא יד ביונית, שניהם לבשו עליה כפפה שחורה) ומסרב להרוג את אביו, למרות עידודו של הקיסר. לוק זורק את החרב שלו על הרצפה ואומר "אני ג'דיי, כמו אבי לפני."
הקיסר מבין שנכשל, שלא יצליח להעביר את לוק לצד האפל, ומחליט לחסלו. הוא משגר כנגד לוק מטח ברקי כוח ומתחיל לחשמל אותו למוות תוך גרימת ייסורים רבים. ויידר מתאושש בינתיים ועומד לצד הקיסר. הוא מביט בקיסר צורח באקסטזה ואז בבנו צורח בכאב. הוא נזכר בהחלטתו הנמהרת לפני כשני עשורים בקרב בין מייס וינדו לפלפטין אך רגשי החמלה על בנו גוברים. ויידר פונה אל הקיסר, תופס אותו ומניף אותו באוויר, ובכך מזיז את שטף הברקים הרחק מלוק. מכות הברקים פוגעות בוויידר קשה אך הוא ממשיך להתקדם עם הקיסר מונף בזרועותיו השבורות עד אשר הוא מגיע אל שפת התהום וזורק את הקיסר אל מותו - בליבה של כור גרעיני. בכך, ארבע שנים לאחר הקרב ביבין, הציל דארת' ויידר הוא אנאקין סקייווקר את בנו והגשים את הנבואה העתיקה על איזון ה"כוח" והשמדת הסית'.
31 שנה לאחר מכן, ריי נאבקה מול הקיסר שהצליח בדרך מסתורית לחזור לחיים. במהלך הקרב ריי כמעט ומבוסת, אך קולותיהם של אנאקין סקייווקר ואבירי ג'דיי נוספים מהעבר מדברים עליה ומעודדים אותה להמשך להילחם. אנאקין אומר לריי להשיב את האיזון בכוח כפי שהוא בעצמו עשה בעבר. ריי בסופו של דבר הצליחה להביס את הקיסר אחת ולתמיד עם עזרה מנכדו של אנאקין, בן סולו.
סיכום - אירועים מרכזיים לפי שנים
שיטת התאריכים במלחמת הכוכבים מתבססת על הקרב ביבין, זהו הקרב המתואר בסרט המקורי "תקווה חדשה - פרק 4" בו לוק סקייווקר משמיד את כוכב המוות הראשון. ראשי התיבות הם: BBY = לפני הקרב ביבין, ABY = אחרי הקרב ביבין.
מראה ותיאור פיזי
אנאקין הוא בן אדם רגיל עם הופעה רגילה. כמבוגר, גובהו הוא 1.88 מטרים. שערו כילד היה בלונדיני אך בבגרותו הוא נהפך לחום-זהוב. אחרי שהרוזן דוקו כורת את ידו של אנאקין מתחת למרפק אנאקין מקבל תותב קיברנטי המשמשת כיד ביונית. מאחר שהתותב לא מכוסה בעור אנושי, אנאקין מכסה אותה בכפפה שחורה מעור. במהלך מלחמת המשובטים הוא מקבל צלקת אנכית ליד עינו הימנית, עקב דו-קרב בינו לבין אסאג' וונטרס.
אנאקין לובש בגדי ג'דיי מסורתיים, אם כי הוא נוטה לצבעים כהים יותר מאשר רוב הג'דיי. הוא מתכסה בטוניקה העשויה מעור סינתטי שחור.