cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניית המערכה היאיי
1942: פעילות מבצעית וטביעה
בשעה 02:00 הורה אבה לכוחו לסגת, לאחר הפגיעה הקשה שספגה היאיי. קירישימה ניסתה לגרור את היאיי, אך ההגה של האחרונה היה תקוע לצד ימין. לאורך יום ה-14 בנובמבר תקפו את היאיי מטוסים אמריקנים מגוודלקנל, אך היא המשיכה לנוע במעגלים גדולים לצד ימין במהירות חמישה קשרים. בשעה 11:30 פגעו לראשונה שני מפציצי טורפדו TBF אוונג'ר בהיאיי עם נשקם. לאחר מספר פגיעת פצצות וטורפדו נוספות נתנה הפקודה לנטוש את הספינה, ולאחר שמשחתות משו את כל הניצולים מהמים, הן טיבעו אותה באופן סופי. היאיי שקעה בשעות הערב של 14 בנובמבר עם 188 מאנשי צוותה והייתה לאוניית המערכה הראשונה שאיבדו היפנים בקרב.
הורורקור
הורורקור או דת' ראפ הוא תת-ז'אנר במוזיקת היפ הופ שבו המילים עוסקות במוטיבים החוזרים בסרטי אימה או שהמילים טרנסגרסיות (מפרות כללי מוסר בסיסיים וברורים). הז'אנר התפתח מאמני הארדקור היפ הופ שהתחילו לעסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר, ולא כמו רוב אמני ההארדקור היפ הופ, דיברו על אלימות עד לנקודה שהמוזיקה נהיית מבעיתה, אימתנית, מטרידה ולא נוחה למאזין. אלימות מוגזמת ועיסוק בעל טבעי הם מוטיבים ליריים חוזרים ונשנים בהורורקור, אך אמני הז'אנר לעיתים קרובות מדברים באופן יותר מציאותי, אך עדיין מטריד על מחלות נפש והתמכרות לסמים. המונח "הורורקור" נהפך למקובל על ידי קבוצות היפ הופ שהושפעו מסרטי אימה, כגון גרייבדיגאז ופלאטליינרז.
קבוצת הראפ הראשונה שעשתה ראפ הורורקור באופן לא אקראי היא גטו בויז, שהוציאו את שיר ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1988, את אלבום ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1991. בשנת 1994, ההורורקור נהיה משמעותי בעקבות אלבומים אפלים של גרייבדיגאז ופלאטליינרז. בשנת 1999, אמן ההורורקור אמינם הוציא את אלבומו השני (והראשון הפופולרי), The Slim Shady LP, ובשנת 2000 את אלבומו השלישי, The Marshall Mathers LP, ששניהם מכרו מיליוני תקליטים, ולפי חלק מהחוקרים, הפכו את ההורורקור לטרנדי לזמן קצר. בשנת 2009, אמינם הוציא את אלבומו השישי, Relapse, שעסק בדברים יותר קיצוניים אפילו מההורורקור השגרתי. Relapse הוא אלבום ההורורקור הפופולרי האחרון עד ימינו. אמינם וקבוצתו D12 הם אמני ההורורקור היחידים שהיו פופולריים במיינסטרים.
מאפיינים
"הורורקור" מתייחס לסוג ראפ שנושאיו אפלים, גותיים, טרנסגרסיים, ו/או נושאים המושפעים מסרטי אימה כגון מוות, פסיכוזה, כת השטן, הפרעות נפשיות, פגיעה עצמית, קניבליזם, הטלת מום, נקרופיליה, התאבדות, רצח, עינויים, אונס והתמכרות לסמים, ולעיתים קרובות עיסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר. לפי הראפר מארז, "אם תיקח את סטיבן קינג או וס קרייבן ותשים להם ביט ראפ, זה מי שאני". התכנים הליריים נוטים להיות דומים לאלו בדת' מטאל, מה שהוביל לשם נוסף לסוגה, "דת' ראפ".
טורה אנונציאטה
בימי קדם נודעה העיר בשם אופלונטיס (Oplontis) והיא הופיעה במפת פויטינגר. העיר שהייתה ככל הנראה פרבר חצי עירוני של פומפיי, חרבה כמוה וכמו הרקולנאום בעת התפרצות הר הגעש וזוב ב-24 באוגוסט 79 וכמו הרקולנאום נקברה תחת שכבת אפר געשי שזרם בנחשולים פירוקלסטיים.
ב-4 בדצמבר 1997 הוכרז האתר הארכאולוגי שבעיר, יחד עם פומפיי והרקולנאום, כאתר מורשת עולמית.
The Grand Vizier's Garden Party
The Grand Vizier's Garden Party The Grand Vizier's Garden Party The Grand Vizier's Garden Party The Grand Vizier's Garden Party The Grand Vizier's Garden Party The Grand Vizier's Garden Party
לירון נירגד
לירון נירגד (נולדה ב-28 בספטמבר 1957) היא שחקנית קולנוע ישראלית לשעבר. התפרסמה בשל גילום דמותה של מיקי בסרט "הלהקה".
ביוגרפיה
נירגד היא הבכורה למשפחה בת שלוש בנות, אחותה היא הסופרת ליה נירגד. בילדותה התגוררה עם משפחתה במספר מדינות במסגרת תפקידיו של אביה, ובהן בארגנטינה, שם שימש אביה רם נירגד כשגריר ישראל. כשחזרו לישראל התגוררה משפחתה בסביון.
התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת פיקוד הדרום. היא לוהקה לסרט "הלהקה" משנת 1978 לאחר שרוני בראון המליץ עליה. לאחר שהשתתפה בסרטים נוספים בתחילת שנות השמונים, פרשה ממשחק והחלה ללמוד פסיכולוגיה, ועברה להתגורר בארצות הברית.
נירגד נשואה ואם לשני בנים. בנה הבכור, מיכאל נירגד-גיא, שירת בגלי צה"ל, הלחין את המוזיקה לסרטו של ירמי שיק בלום – "הסדרן", שימש כמגיש במסגרת שידורי הרדיו של חדשות 10, וכיום עוסק בקריינות. בנה הצעיר, אלון נירגד-גיא, הוא פסיכולוג ומורה לתיאטרון אימפרוביזציה.
קמין (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פיטר טורקסון
פיטר קודוו אפיה טורקסון (Peter Kodwo Appiah Turkson; נולד ב-11 באוקטובר 1948) הוא קרדינל של הכנסייה הקתולית וחבר הקוריה הרומאית.
תולדות חייו
נולד במערב גאנה לאם מתודיסטית ואב קתולי. לאחר לימודים בסמינר מקומי לכמורה המשיך לימודים לתואר שני בתאולוגיה בניו יורק ומונה לכומר ב-1975. בין 1976 ל-1980 למד במכון האפיפיורי למקרא ברומא, מוסד אליו שב ב-1992 לשם דוקטורט בכתבי הקודש.
ב-6 באוקטובר 1992 מונה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני לארכיבישוף קייפ קוסט, גאנה. ב-21 באוקטובר 2003 הועלה לדרגת קרדינל ומונה לכומר כנסייתי ברומא. כקרדינל ברומא היה שותף בקונקלווה שבחרה בבנדיקטוס השישה עשר לאפיפיור ב-2005.
באוקטובר 2009 מינה אותו האפיפיור לחבר בקוריה הרומאית ולנשיא המכון האפיפיורי לצדק ושלום. ב-2010 נבחר לאספת הדוקטרינה של האמונה, האחראית על קביעת ההכוונה הרוחנית של הנצרות הקתולית. ב-30 במרץ 2011 מינה אותו האפיפיור לשליחו המיוחד ולמגשר בסכסוך בחוף השנהב.
טורקסון דובר פנטה (ניב של שפת אקאן, שפת אמו), אנגלית, צרפתית, איטלקית, גרמנית ועברית ומבין יוונית עתיקה ולטינית.
בפברואר 2013, עם הצהרתו של בנדיקטוס השישה עשר על התפטרותו, עלה שמו של טוקסטון כמחליף אפשרי (פפאביל).
אמונות ודעות
ב-2009 הצהיר טורקסון ששימוש בקונדום, אותו מעודדת המדיה כאמצעי למניעת התפשטות איידס איננו הפתרון ושיש לחנך למין במסגרת הנישואין ובהפניית המשאבים למציאת תרופות ולא בפרסום קונדומים.
טורקסון ביקר במסמך שחיבר יחד עם הקרדינל מריו טוסו את קרן המטבע הבינלאומית וקרא להקמת בנק גלובלי שיסייע לאומות להחלץ מן המשבר הכלכלי העולמי.
דב קולני
דב קולני (נולד ב-1930) הוא עורך דין ישראלי, אשר כיהן כיועץ המשפטי של משרד התיירות, שירת כקונסול בארצות הברית וייסד ארגון בינלאומי שמאגד משפטני תיירות, תעופה ונסיעות מ-45 מדינות.
ביוגרפיה
דב קולני נולד בירושלים ולמד בגימנסיה העברית רחביה. מוסמך המחזור הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, 1954. בשנת 1957 הוסמך כעורך דין. בשנים 1947–1948 היה חבר בארגון ההגנה. בין השנים 1953- 1955 שירת בצה"ל במסגרת השלמת שירות, כתובע וסנגור פיקודיים וכמדריך בבית הספר לקצינים (בה"ד 1).
בשנת 1953 ארגן קולני בירושלים את הכנס הבינלאומי הראשון על ההיבטים המשפטיים של תיירות ונסיעות. במסגרת הכנס הוחלט ביוזמתו על ייסוד ארגון IFTTA, (ראשי תיבות של "International Forum of Travel and Tourism Advocates") וקביעת המרכז הראשון של הארגון בירושלים. IFTTA הוא ארגון עולמי המוקדש בלעדית להיבטים המשפטיים הנוגעים לתיירות ונסיעות. בארגון חברים פרופסורים, שופטים, יועצים משפטיים ועורכי דין מ-45 מדינות. במסגרת פעילותו בוחן הארגון את הרקע המשפטי של החקיקה בתחומי התיירות והתעופה, בדגש על זכויות התיירים מול ספקי שירותי תיירות ותעופה. בעקבות הבדיקות מוגשות הצעות לגופים בינלאומיים כגון ארגון התיירות העולמי המסונף לאו"ם וארגונים של האיחוד האירופי, מתוך רצון ליצור הרמוניזציה של החקיקה במדינות העולם. כנשיא הארגון, חתם קולני על הסכם לשיתוף פעולה עם UNWTO – ארגון התיירות העולמי המסונף לאו"ם. במסגרת ההסכם שותפים מומחי IFTTA להכנת אמנה בינלאומית, העוסקת בזכויות התיירים וספקי שירותי התיירות.
במהלך השנים 1955 עד 1997 שירת קולני כמשפטן בשירות המדינה.
בין השנים 1964–1975 לימד כ"מורה מן החוץ" בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, בקורס "שיטת המשפט האנגלי". בין השנים 1993–1998 לימד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה לניהול מלונאות ותיירות של הפקולטה לניהול. באותן השנים הוא לימד גם בפקולטה לחקלאות ברחובות, בקורס "תחיקת מלונאות". בין השנים 1973–1975 היה חבר הוועד המנהל של תיאטרון החאן הירושלמי. בין השנים 1973–1975 ו- 1983–1988 כיהן כדירקטור בחברות לפיתוח אזורי תיירות: "החברה לפיתוח מפעלי תיירות", "פיתוח מזרח ירושלים", "אתרים בחוף תל אביב'" ובערים אחרות.
קולני נישא פעמיים, בשנת 1963 ובשנת 1975. בשנת 1992 נפטר בנו היחיד, בעקבות גידול בראשו.
קריירה ציבורית
בין השנים 1956–1962 שימש קולני כעוזר ראשי ליועץ המשפטי במשרד התחבורה. בין השנים 1963–1968 שימש כעוזר בכיר ליועץ המשפטי לממשלה במשרד המשפטים, לרבות ייצוג בבית המשפט העליון במסגרת פרקליטות המדינה. בין פעילויות החקיקה שלו: במשרד התחבורה – תקנות התעבורה (תקנות התעבורה, תשכ"א, 1961, 6.4.1961); במשרד התיירות – חוק שירותי תיירות, תשל"ו – 1976.
בשנת 1969 התמנה קולני ליועץ המשפטי של משרד התיירות. באותה השנה הוא כיהן כסגן ראש המשלחת הרשמית של ישראל לוועידה הדיפלומטית לחוזי נסיעות בבריסל (Diplomatic Conference on the Travel Contract). בשנת 1975, במסגרת כהונתו, נשלח על ידי משרד החוץ כיועץ לרשות התיירות של קוסטה ריקה. בשנת 1975, עם סיום כהונתו הראשונה כיועץ המשפטי של משרד התיירות, התמנה קולני לקונסול באטלנטה, ארצות הברית, עד שנת 1980. בשנת 1981, לאחר הקמתו מחדש של משרד התיירות כמשרד עצמאי, מונה קולני בשנית לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה של משרד התיירות. כהונתו הסתיימה בשנת 1988. בין השנים 1988 עד 1993, שירת קולני כקונסול בסן פרנסיסקו, דאלאס ולוס אנג'לס. בדאלאס, טקסס, הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר.
בדצמבר 1993 הכין קולני את פרק "התיירות" בפרוטוקול פריז – הנספח הכלכלי של הסכמי אוסלו, שכלל התחייבות של אש"ף ושל ישראל לשמר את אתרי המורשת שבתחומם. קולני היה שותף לשיחות עם הרשות הפלסטינית, שהתייחסו בעיקרן לנושאי תיירות ומעברי הגבול, לפני ואחרי החתימה על פרוטוקול פריז אשר נחתם בשנת 1994. בשנת 1995 הכין את ההסכם לשיתוף פעולה תיירותי עם ירדן, שנחתם בנובמבר 1994. בשנת 1995 עמד קולני בראש המשלחת הישראלית לקהיר, לצורך השתתפות בדיונים על הקמת ארגון אזורי לקידום התיירות, בהשתתפות מדינות ערביות שאין להן יחסים דיפלומטיים עם ישראל (מרוקו, סעודיה, תוניסיה, תימן ועוד).
מאז צאתו לגמלאות בשנת 1997, פועל קולני בהתנדבות בתור יועץ למשרד התיירות, בעיקר בנושאים הנוגעים להיבטים משפטיים בינלאומיים, כגון הסכמי שיתוף פעולה עם מדינות זרות לקידום התיירות, וסיוע במגעים עם וועדת התיירות של ה-OECD וגופים בין-לאומיים שונים.
פרסומים
ספרים
תסכיתי רדיו קולני כתב בתור פרילנסר עשרות תסכיתי רדיו לנוער בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, בנושאי מדע והמצאות. תסכיתים אלו סיפקו ידע במתכונת מומחזת, וזכו לעשרות אזכורים בעיתונות בין השנים 1955-1969.
מאמרים לאורך השנים פורסמו בארץ ובעולם עשרות מאמרים של קולני, המבוססים ברובם על הרצאות שנשא במסגרת שירותו הציבורי כמשפטן ובמסגרת תפקידו כנשיא ארגון IFTTA. בין המאמרים שפורסמו:
נרקיס וגולדמונד
נרקיס וגולדמונד (בגרמנית: Narziß und Goldmund) הוא ספר מאת הסופר הגרמני הרמן הסה על הקשר שבין נזיר לאמן המתמכר ליצריו שהם חברים מילדות.
עלילת הסיפור
הסיפור מתרחש בתקופת ימי הביניים בגרמניה. הוא מספר על שני חברים מאוד קרובים - האחד נרקיס, השני גולדמונד. נרקיס הוא מורה צעיר במנזר וגולדמונד הוא תלמיד חדש. נרקיס בעל השכל הישר ובעל העין החדה מבחין בנטייתו הטבעית של גולדמונד לאמנות למרות ניסיונותיו של גולדמונד להיות נזיר. נרקיס משחרר את גולדמונד מהניסיונות הללו ומלבה בתוכו את האמנות. בשל כך גולדמונד עוזב את המנזר ועובר לחיי הוללות. בעקבות מפגשיו עם נשים רבות, נשארות חקוקות בו רק מעט שהן מהוות בשבילו השראה למחשבה. לבסוף הוא מגיע לעיר כלשהי בה הוא לומד לפסל והופך לאמן. בו בזמן נרקיס הופך להיות ראש המנזר.
גולדמונד שחי חיי נדודים, רודף נשים ומסתבך בהרפתקאות מסוכנות נקלע במסעותיו למגפת דבר שמשתוללת בגרמניה. הוא מסתבך בהריגת אדם ובעבירות אחרות המביאות אותו כמעט אל עץ התלייה. אולם נרקיס, שכעת הוא כבר ראש מנזר מכובד, מציל את חייו.
הקונפליקט שבין שתי הדמויות
נרקיס - הנזיר בעל יכולת חשיבה לוגית גבוהה. עולם מושגיו מופשט ואבסטרקטי. הרמן הסה כותב עליו במהלך הספר: הוא אינו רואה תמונות לנגד עיניו כאשר הוא מדבר על העולם. הוא עוסק בהבהרות והנהרות של העולם, ולא בעיצוב דמויות בראשו.
גולדמונד - משתמש בחושיו ובתפיסתו כדי להתחבר לאלוהות. בניגוד לנרקיס, גולדמונד אינו מכונס בתוך עצמו, הוא מודע לכל מה שסובב אותו.
הבחירה בשמות הגיבורים מגלמת בתוכה את אופיים המנוגד אך בו בעת את הניגודים הפנימיים שבכל דמות. כך, ניתן לראות בחירה זו כנוגדת את אופיים אך ניתן לראותה כתואמת אותם באותה העת.
הפירוש הנוגד: השם "נרקיס" מפנה אותנו אל המיתולוגיה היוונית. נרקיס היה עלם יפה תואר שהתאהב בהשתקפות של עצמו ובשל כך טבע בנהר. לעומתו "גולדמונד" בגרמנית אומר "פה זהב" כלומר אדם שמשתמש באומנות הלשון ברמה גבוהה. נרקיס הדמות המיתולוגית מייצגת את היצרים הקדמוניים בהם משתמש האמן בסיפור. לעומתו המילה "גולדמונד" מייצגת את הלוגיקאי שמשתמש בשפה ובהנהרותיה כדי להסביר את עצמו, או כפי שמצוין בספר עצמו, משתמש באידיאות וברעיונות ללא תמונות.
הפירוש התואם: עונשו של נרקיס המיתולוגי כי לעולם לא יוכל לאהוב אלא את עצמו ניתן לו מכיוון שכולם אהבו אותו אך הוא התנכר לסביבתו. כך גם נרקיס בסיפורנו מעיד על עצמו כגבה-לב שאינו מעניק אהבה לאיש במנזרו ומנוכר מכל רגש. גולדמונד לעומתו הוא טיפוס אוראלי בכל מהותו. תחילה, הקשר התלותי והמשמעותי של התינוק לאם הוא בהנקה, דרך הפה, ואכן מוטיב האם הוא משמעותי ומרכזי מאוד בהוויתו של גולדמונד. בנוסף, כמו בביטוי "הוא רוצה לבלוע את העולם" כך היה גם גולדמונד שהסתער על העולם והחיים בניסיון לחוש ולטעום מהכל. אכן, תיאוריו של הסה על חוויותיו של גולדמונד עם הנשים מפרטים ומתמקדים בנשיקותיו ובמתיקות שבדברי אהבתו.
שילוב הפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית בספר
הסה בחר בתקופת ימי הביניים כרקע לעלילה. כנראה מכיוון שהרמן הסה שלמד בבית ספר פרוטסטנטי ועזב על מנת להיות אמן הוא מצדד בגולדמונד לאורך הספר. עד כדי כך שלבסוף הוא מעלה שאלות מנפשו של נרקיס האם הדרך להגיע לאלוהים היא באמת דרך הלוגיקה.
הצידוד של הסה בגולדמונד נוגד את מאפייני התקופה של ימי הביניים בהם הכנסייה והדת שלטו באורחות החיים של הפרט ועל כן לא היו גילויים חילוניים בתקופה זו. אבל מאחר שהסה שם דגש על המרד המחשבתי של גולדמונד בכנסייה ובאלוהות, היה עליו לבחור כרקע לסיפורו תקופה זו. על כן ניתן להבין מדוע הסה כותב על גולדמונד כאדם חילוני מודרני, ומסתמך על שני פילוסופים אקזיסטנציאליסטים מודרניים (ניטשה וקירקגור).
פרידריך ניטשה בספרו "הולדת הטרגדיה" כותב על שני כוחות מנוגדים אצל האדם- הכוח האפוליני והכוח הדיוניסי. אפולו שהוא אל השמש, מייצג את התבונה, האיפוק, שלוות הנפש והמחשבה הבהירה. לעומתו דיוניסוס הוא אל היין והוא מייצג את האקסטטיות והיצריות שבאדם.
לפי ניטשה, האמנות נוצרת מתוך הקונפליקט הזה שבין שני המודלים והיא מובילה את האדם לשלמות רוחנית. אדם שיוצר את עצמו באופן מתמיד הוא "אדם אותנטי".
אמנם אפולו יותר קרוב לנרקיס וגולדמונד יותר קרוב לדיוניסוס, אבל במהלך הסיפור דמותו של גולדמונד נעה בין שני המישורים הרוחניים הללו. מעניינת העובדה שגם גיבורו של ניטשה בספר "כה אמר זרתוסטרא" וגם גיבורו של הסה "גולדמונד" אינם מצליחים להשתלב בחברה וחיים חיי נדודים.
סרן קירקגור טוען שהאדם נע במהלך כל חייו בין שלושה מעגלים - המעגל האתי, המעגל האסתטי והמעגל הדתי.
קירקגור טוען שאדם שעבר בין שלושת המעגלים יעדיף לבסוף את המעגל הדתי שכן הוא האותנטי ביותר. אדם שנמצא במעגל הדתי נמצא בתוך פרדוקס מתמיד - האדם שהוא סופי וחולף קובע לעצמו מערכת נצחית שבה הוא מאמין. מתוך הסופיות נוצרת האינסופיות.
זהו הפרדוקס שבו חי נרקיס - מתוך חייו שעוברים הוא יוצר רעיונות מחשבתיים על זמניים והוא מאמין באל ומכאן שורש ההבדל בין נרקיס וגולדמונד. גולדמונד אינו מחויב לאל, המיזוג בין המישור האפוליני והמישור הדיוניסי מחייב טומאה שאינה מתאימה לאמונה באל, אבל למרות כל זה הוא קרוב מאוד לשורשיו הקדמוניים. לעומתו נרקיס מחויב להאמין באלוהים בעל כרחו, שכן הוא ברא את האינסופיות ומכיוון שהוא סופי, הוא אינו יכול להשתחרר ממנה.
Mellon Collie and the Infinite Sadness
Mellon Collie and the Infinite Sadness הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק-האלטרנטיבי הסמאשינג פאמפקינס, שהושק ב-24 באוקטובר 1995. את האלבום הפיקו סולן הלהקה, בילי קורגן, אלן מולדר ופלוּד. הוא כולל 28 שירים והופיע בחנויות בגרסאות שני תקליטורים ו-LP משולש. לשירי האלבום קשת סגנונית רחבה. גיטריסט הלהקה ג'יימס איהא והבסיסטית דרסי רצקי לקחו בו חלק רחב יותר, לעומת אלבומיה הקודמים.
הסינגל הראשון שקידם את האלבום היה "Bullet with Butterfly Wings". בדירוג המגזין בילבורד פתח האלבום במקום הראשון – זאת לראשונה בתולדות הלהקה. ארבעה סינגלים נוספים מהאלבום יצאו במהלך 1996 שהצלחתם הובילה למכירות של תשעה אלבומי פלטינה. האלבם היה אהוב גם בקרב מבקרי המוזיקה שהרעיפו שבחים על המאמצים שהושקעו ביצירת האלבום, על מגוון הנושאים בהם הוא עוסק והסגנונות שבו. כמו כן, האלבום היה מועמד לזכייה בשבע קטגוריות בטקס פרסי הגראמי ב-1997.
הקלטה והפקה
קורגן חש שדרכה המוזיקלית של הלהקה מתקדמת במגמה ראויה ורצה שחברי הלהקה יחושו כלפי האלבום כאילו יהיה האחרון שיכתבו. בשעתו, כינה קורגן את האלבום בתקשורת בתור "The Wall" של דור ה-X. זאת, בהשוואה לאלבום הקונספט הכפול של Pink Floyd משנת 1979.
חברי הלהקה החליטו לוותר באלבום זה על שירותי ההפקה של בוטש ויג, שהפיק את אלבומיה הקודמים, ובחרו לתפקיד המפיקים את פלוּד ואת אלן מולדר. קורגן הסביר את השינוי באומרו: "במלוא הכנות, אני חושב שהגענו לשלב בו היינו כה קרובים לבוטש, עד ששכר העבודה יצא בהפסדה... הרגשתי שעלינו לכפות על עצמנו את המצב, מן הפן המוזיקלי, ולסטות מגישת ההקלטה הנורמלית של הפאמפקינס. לא רציתי לשחזר חומרים מהעבר".
במהלך ההקלטות, התעקש פלוּד לפנות מדי יום זמן מספיק לנגינה מאולתרת או לכתיבת שירים, שגרה שהלהקה לא התנסתה בה קודם לכן במהלך הקלטות. קורגן אמר על כך כי "צורת העבודה הזאת שימרה עניין בכל התהליך ומנעה את השחיקה".
בתקופת ההקלטה, ביקש קורגן להסיר את המתח שאפיין את תקופת ההקלטות של Siamese Dream. בנוגע לבעיות שליוו את הקלטתו, ציין קורגן כי "מבחינתי, המטרד המשמעותי ביותר היו פרקי הזמן הנוראים שבהם כולם המתינו לעיבוד קטעי הגיטרות. בלית ברירה, אנשים בילו שבועות שלמים בהמתנה." הפתרון שהוצע היה להשתמש בשני חדרי הקלטה בעת ובעונה אחת. טקטיקה זו אפשרה לקורגן לעבוד על הקולות וארגון השירים, בשעה שההקלטות המשיכו בחדר השני. במהלך הקלטות אלה, פלוּד וקורגן עבדו בחדר אחד, בעוד שמולדר, הגיטריסט ג'יימס איהא והבסיסטית דרסי רצקי עבדו בחדר השני. איהא ורצקי לקחו, כאמור, חלק גדול בהקלטת האלבום, שלא כמו ב-Siamese Dream. שם, לפי שמועות שנפוצו, כל קטעי הגיטרה והבס הוקלטו על ידי קורגן בלבד. ג'יימס איהא הגיב בנושא:
לאחר שהסתיימו ההקלטות באולם החזרות, נערך האלבום ב-Chicago Recording Company. לצורך העריכה, נעשה שימוש בתוכנת Pro Tools של חברת Digidesign. כך נערכו קטעי הגיטרה בשכבות על גבי שכבות והוספו דגימות של מוזיקה אלקטרונית. רצקי הקליטה אינספור קטעי קולות-רקע, אך כולם נגנזו בעריכה, פרט לקטעים בשיר "Beautiful". עם סיום ההקלטות, היו ללהקה 57 שירים מוגמרים שהועמדו לבחירה ל-Mellon Collie. הוחלט לכלול באלבום 32 שירים, אך מתוכם ראו לבסוף אור רק 28.
מוזיקה
ניתן להגדיר את Mellon Collie and the Infinite Sadness כאלבום קונספט, אך יסודותיו ככזה רופפים. השירים בו מובנים רעיונית כסמל למחזוריות החיים והמוות. בילי קורגן אמר שהאלבום מבוסס על "המכאוב הנמרץ שבהווית האדם". אופיו רחב
הידיים של האלבום נעוץ בסגנונותיו המוזיקליים – השירים בו רבגוניים בסגנונותיהם. אופי זה מנוגד לדעות המבקרים על שני אלבומיה הקודמים של הלהקה, אשר טענו כי השניים "חלקו מימד מוזיקלי אחד". ניתן לשמוע בו מספר כלים רב יותר, כמו פסנתר ("Mellon Collie and the Infinite Sadness"), סינתיסייזרים ומקצבים אלקטרוניים מחזוריים ("1979"), תזמורת חיה ("Tonight, Tonight"), נגן MIDI ("Beautiful"), ואף מלחיות ומספריים ("Cupid de Locke"). לצורך הקלטת האלבום, כוונו כל הגיטרות בחצי טון מטה, על מנת "להפוך את המוזיקה למעט נמוכה יותר", לדברי קורגן. בחלק מהשירים, כמו "Jellybelly", כוּון המיתר הראשון מטה בסקונדה ל-C# (דו דיאז) (אותו מכנה קורגן "כיווּן הגאראנג'"). בהשוואה לאלבומים הקודמים, נעשה במסגרתו שימוש רב יותר בשילוב של רצועות גיטרה שונות. השיר "To Forgive" מורכב מקטע גיטרה אחד בלבד, בשעה שאת "Thru The Eyes of Ruby" מרכיבים כמעט 70 קטעים. המקטעים השונים של "Porcelina of the Vast Oceans" הוקלטו בהזדמנויות שונות, באמצעות כלים והתקנות הקלטה שונות, ונערכו דיגיטלית ב-Pro Tools. קורגן ואיהא חלקו את מטלות הקלטת הסולואים לגיטרות, כשאת חלקו של כל אחד מהם במסגרת האלבום אמד איהא בחצי. קורגן כתב את כל שירי האלבום בעצמו, פרט לשניים. השיר המסכם של הדיסק הראשון, "Take Me Down", נכתב והושר בידי איהא, ואת כתיבת השיר החותם את האלבום כולו, "Farewell and Goodnight", חלקו קורגן ואיהא, והוא הושר בידי כל ארבעת חברי הלהקה. איהא כתב מספר שירים נוספים במהלך יצירת האלבום, אך הם לא נכללו בגרסתו הסופית. בראיון שנערך עבור מגזין המוזיקה "רולינג סטון" ב-1995, אמר קורגן כי "יש כמה בי-סיידס ממש טובים שג'יימס כתב. הם פשוט לא תואמים בהקשרם לאלבום. יש לי תחושה רעה בחלקה, אבל לאורך כל שבע השנים שהיינו ביחד, המוזיקה היוותה מקור זניח לכעס ומתח".
רשימות השמעה
Mellon Collie and the Infinite Sadness הופץ בסט של שני תקליטורים או קלטות. בגרסאות אלה, השמות לשני הכותרים, לפי הסדר, הם "Dawn to Dusk", ו-"Twilight to Starlight". גרסת הוויניל, לעומתם, חולקה לשלושה תקליטים, בעלי שישה צדדים מוטבעים – שניים לכל אחד. גרסה זו כוללת שני שירים נוספים ("Tonite Reprise" ו-"Infinite Sadness") ורשימת השמעה שונה לגמרי. כל השירים נכתבו על ידי בילי קורגן, פרט לאלה בהם מצוין אחרת.
אלכסיי ורלאמוב
ביוגרפיה
אלכסיי ורלאמוב נולד במוסקבה בשנת 1963. הוא למד בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, בה סיים דוקטורט ומלמד כעת כפרופסור לספרות הרוסית מהמחצית הראשונה של המאה ה-20. עבודת הדוקטור שלו דנה ב"חיים ויצירה ביומן ובפרוזה האמנותית של פרישבין". עם מוריו האהובים נמנו ורה בלופשקובה, מיאיל פאנוב וניקיטה טולסטוי.
ורלאמוב הוא חבר באיגוד הסופרים של רוסיה החל משנת 1993, מנחה סמינר במכון לספרות ע"ש גורקי, וכותב במגזינים ספרותיים שונים. הוא נמנה עם חברי חבר השופטים שלה פרס יסנאיה פוליאנה לספרות. בעבר לימד ורלאמוב כפרופסור אורח באוניברסיטת איווה.
ורלאמוב פרסם לראשונה בשנת 1987 בירחון "אוקטיאבר" את הסיפור Тараканы "מקקים". אולם תהילתו באה עם הנובלה "אידיוט" וזכה פרסים רבים על ספרו "הלידה". ורלאמוב כתב ביוגרפיות של כמה סופרים רוסים מפורסמים: מיכאיל פרישבין, אלכסנדר גרין, אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי, מיכאיל בולגקוב, אנדריי פלטונוב.
Come Undone (שיר של רובי ויליאמס)
Come Undone הוא סינגל של הזמר הבריטי, רובי ויליאמס, שיצא, על ידי חברת התקליטים קרייסליס רקורדס, ב-31 במרץ 2003. השיר מופיע כסינגל השני של אלבום האולפן החמישי של ויליאמס, Escapology. השיר נכתב על ידי רובי ויליאמס, בוטס אוטסטאד, אשלי המילטון ודניאל פייר, והופק על ידי סטיבי פאוור וגאי צ'יימברס.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי מפיק הסרטים השוודי, יונס אוקרלונד. הוא הועלה לערוץ היוטיוב של ויליאמס ב-16 במרץ 2011. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-20 מיליון פעמים.
בווידאו קליפ, ניתן לראות את ויליאמס מתעורר בבוקר עם חמרמורת, לאחר מסיבת בית גדולה בערב הקודם. לאחר מכן, הוא ממשיך להסתובב בבית, לבוש בגרביים ורודות, ומתחיל להיזכר, באמצעות פלשבקים, באירועי הלילה הקודם. כשהשיר מגיע לשיאו, ויליאמס נראה משתתף בשלישייה עם שתי נשים (שבסוף הווידאו קליפ, הוצגו כשני גברים בדראג), בשילוב עם נחשים, חולדות וחרקים.
מחלוקת
הסרטון צונזר בכבדות על ידי MTV Networks Europe בגלל תיאור של רובי ויליאמס בלבוש מלא מקיים שלישייה עם נשים וגברים כאחד. הגרסה הלא מצונזרת של הסרטון יצא כ-DVD באירופה ונכללה גם בסינגל התקליטור המורחב. בשל תוכנו המפורש, תחנת הרדיו הבריטית, BBC Radio 2, אסרה על השמעת השיר בתחנת הרדיו.
Wanderlust (אלבום)
Wanderlust (בעברית: משוטטת) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האנגלייה סופי אליס-בקסטור. האלבום יצא לאור ב-20 בינואר 2014 על ידי חברת התקליטים EBGB's. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
הצלחה
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לאלבום את תואר הכסף על מכירות של למעלה מ-60,000 עותקים במדינה.
פטרולול פלוישט
מועדון הכדורגל פטרולול פלוישט (ברומנית: Fotbal Club Petrolul Ploiești) הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר פלוישט, המשחק בליגת העל הרומנית. לזכות המועדון 4 אליפויות ו-3 גביעים.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1924 תחת השם "יובנטוס בוקרשט", לאחר איחוד בין רומקויט בוקרשט וטריומף בוקרשט. במהלך השנים שמו של המועדון השתנה מספר פעמים לפלאקרה, קומפטרול, פרטיזנול ופטרולול. בשנת 1952 עבר המועדון לעיר פלוישט תחת השם "פלאקרה פלוישט". בשנת 1957 השתנה השם ל"פטרולול פלוישט". בשנת 1992 השתנה השם שוב ל"פ.צ. פלוישט", ולאחר שנה המועדון חזר לשמו הקודם שנשאר עד היום.
בקיץ 2016 הכריז המועדון על פשיטת רגל, ולאחר מכן הוקם מחדש בליגה הרביעית ברומניה. בתום עונת 2017/2018 חזרה הקבוצה לליגה השנייה.
בושינסקי
בושינסקי הוא שם משפחה.
לגונת דוס פאטוס
לגונת דוס פאטוס (פורטוגזית: Lagôa dos Patos) היא הלגונה הגדולה ביותר בעולם. היא מצויה בדרום-מזרח ברזיל בשטחה של מדינת ריו גראנדה דו סול.
בין הלגונה לבין האוקיינוס האטלנטי ישנם שרטוני חול שרוחבם המרבי 32 ק"מ, ותעלה בדרומה של הלגונה מחברת אותה אל הים. הלגונה מחוברת בתעלה צפונית אל לגונת מירים אשר מנקזת אליה את מימיה. הלגונה אמנם רדודה אך נחפרו בה תעלות המשמשות לשיט. בחלקה הצפוני ממוקמת העיר פורטו אלגרה ובחלקה הדרומי העיר ריו גראנדה. הלגונה משמשת לדיג רב.
צאנה צאנה
צֵאנָה צֵאנָה (ידוע גם באנגלית: Tzena, Tzena) הוא שיר עברי מסוף שנת 1941 אשר נכתב על ידי יחיאל חגיז והולחן על ידי יששכר מירון. זהו אחד מהשירים העבריים המוכרים ביותר בעולם, והוא הוקלט בכ-600 ביצועים שונים, רובם באנגלית.
השיר, ולו 4 בתים, מתאר חיילים היוצאים לחופשה במושבה (בבית הראשון) ובעיר (בבית השלישי) תוך שהם קוראים לבנות המקום לצאת לקראתם.
חיבור השיר והתקבלותו
באביב של שנת 1941, בימי מלחמת העולם השנייה, קיבל יששכר מירון (מיכרובסקי), אשר שירת בבאפס של הצבא הבריטי, מילים שכתב עבור מסיבה של הבאפס יחיאל חגיז – גם הוא מהמתנדבים לצבא הבריטי, שניהל להקת בידור צבאית וחיבר פזמונים רבים. מירון סיים את המנגינה כעבור שש שעות, ובאותו ערב ביצע אותו לראשונה. השיר נפוץ במהרה ומנגינתו הקליטה בכל רחבי הבריגדה והיישוב העברי בסוף אותה שנה שודר ברדיו קול ישראל.
בשנת 1947 בוצע השיר במחזה מוזיקלי של תיאטרון החיילים המשוחררים "גחלילית" בתל אביב, והוא הוקלט לראשונה באולפן לתקליט על ידי הזמרת שרה יערי בליוויו של מירון בפסנתר.
סכסוך לגבי הזכויות על הלחן
השיר הגיע לארצות הברית בתקליט של שירי ההגנה. כאשר שמע אותו ג'וליוס גרוסמן, מלחין יהודי אמריקני צעיר, עיבד אותו במקצב חדש, והוסיף לו סיומת חדשה אשר הפכה לחלק בלתי נפרד מהגרסה המוכרת של השיר.
השיר בעיבוד החדש זכה להצלחה אדירה והיה לאחד מהשירים העבריים המוכרים ביותר בעולם. עם מבצעיו המפורסמים של השיר נכללים פיט סיגר והאורגים, ג'ודי גארלנד, קוני פרנסיס ובינג קרוסבי, פרי קומו, ארלו גאת'רי, ארת'ה קיט, נט קינג קול והספרינגפילדס. השיר זכה לביצועים באנגלית, בצרפתית, בספרדית, באיטלקית, בשוודית, בגרמנית, ביוונית ובשפות נוספות.
ואולם העובדה שהשיר התפרסם בעיבוד החדש של גרוסמן הוביל לשאלה לגבי זכויות היוצרים של המלחין המקורי מירון. הסכסוך הגיע לבית המשפט בארצות הברית, זכה להד תקשורתי רב ובסופו (1954) פסק בית המשפט כי מירון יקבל שני שלישים מהתמלוגים וגרוסמן כשליש.
בעת שנערך המשפט בניו יורק טען המלחין ומנצח המקהלות הישראלי משה ביק כי הוא אחראי ללחן המוכר של הבית הראשון של השיר. ביק היה הראשון שעיבד את הלחן של מירון לקול ולפסנתר, וגם ניצח על השיר בביצוע הבכורה שלו בבריגדה. לטענתו, כאשר מירון הציג לו את השיר, כתב לו ליווי כקונטראפונקט שהושמע יחד עם הקול הראשון, אולם לאחר זמן הקונטראפונקט הפך ללחן של פתיחת השיר. מירון הכחיש את הטענות של ביק וטען שהוא בסך הכול כתב גרסת קאנון לשיר. בשנת 1955 הגיש ביק תביעה לבית המשפט המחוזי בחיפה, אשר לאחר שמיעת עדויות פסק נגדו.
דנה אברהם-סמו
דנה אברהם-סמו (נולדה ב-25 בספטמבר 1977) היא מדבבת ושחקנית ישראלית, ידועה בעיקר בתור ויקי המזכירה מהסדרה "פולישוק", בתור אורית, האחות הבכורה בסדרה "האחיות המוצלחות שלי", בתור אהובה בן זקן מהסדרה "בת אל הבתולה" ובתור חגית כהן מהסדרה "משפחה בהנפקה".
קריירת משחק
סמו למדה משחק בבית צבי. תפקידה הראשון שקיבלה לאחר לימודיה, היה ב-2002, בסדרה "שאול" בה גילמה את כרמיאלה.
ב-2003 השתתפה בסדרה "שוטטות" בתפקיד מרגלית, ובסרט "צימרים" בתפקיד עיתונאית.
ב-2004 השתתפה סמו בהצגות הילדים "בנצי", "זהירותי מהירותי" בהפקת התיאטרון שלנו, ו"פים פם פה" בהפקת מילשטיין הפקות
ב-2005 השתתפה סמו בהצגת הילדים "במבוני אין כמוני" בהפקת מילשטיין הפקות.
ב-2006 שיחקה בסדרה "בשורות טובות" בתפקיד נילי. באותה שנה השתתפה סמו בהצגת הילדים "עכבר העיר ועכבר הכפר" בהפקת התיאטרון שלנו.
ב-2007 השתתפה סמו בהצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" בהפקת התיאטרון שלנו.
ב-2008 גילמה מוכרת בקיוסק שבמרינה בסדרה "האי" וגילמה את שרית בסדרה "אולי הפעם". ב-2010 גילמה קצינת מבחן בסדרה "הכל דבש" ואת מישל בסדרה "רביעיית רן".
ב-2012 גילמה את כנרת בסדרה "סרוגים" ואת שמרית ייעגר חמיץ בסדרה "המופע של שביט ונטורה".
החל מ-2016 מככבת בקומדיה של "יס", "האחיות המוצלחות שלי", לצד נלי תגר וטס השילוני. בנוסף שיחקה באותה שנה בתפקיד אורח בגרסה הישראלית ל"נשואים פלוס". בנוסף התארחה בשעשועון "פיצוחים 50". בשנת 2017 שיחקה בסרט הילדים "מבצע ביצה". בשנים 2017–2021 שיחקה בסדרה "צפוף" בה גילמה את מירי.
בשנת 2016 הייתה פרזנטורית של מותג "עוף טוב".
במרץ 2019 החלה לשחק בסדרה בת אל הבתולה בתפקיד אהובה בן זקן.
במרץ 2020 שיחקה בסדרה "משפחה בהנפקה" בתפקיד אם המשפחה, חגית כהן. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של הסדרה שב"ס בתפקיד המורה שירלי.
ב-2021 החלה לשחק בסדרת הילדים שקשוקה בכאן חינוכית בתפקיד ליסה. ביולי אותה שנה גם החלה לשחק בסדרה "פלמ"ח" בתפקיד ויקטוריה בנקס - סוכנת בריטית הפועלת בשירותו של המלך ג׳ורג׳. בינואר 2023 שיחקה את נעמה אמא של גילי ואחותו של איתן בסדרה מדרסה.
ב-2023 כיכבה בעונה האחרונה של "אבא מטפלת" בתור קרובת המשפחה של אייל וגבי, גבי מנסיני.
כמדבבת
סמו דיבבה בסדרות המצוירות "מרווין הסוס המרקד", "שאמן קינג", "באטמן", "וואן פיס", "הלו קיטי", "פיפי והניצנים", "ראגרטס - בא לגן", "קיד פאדל", "מטאור ומשאיות המירוץ", "לילו וסטיץ'", "מגלים עם דורה", "בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ'", "סדריק", "טיטוף", "שירי אוהבת ללמוד", "קסם של הורים", "לאקי פרד" ו"טוטלי ספייס". דיבבה בסרטים המצוירים "שרק השלישי", "ג'ננה בסוואנה", "תזיזו ת'רגליים 2", "זמביזיה", "בית ספר למפלצות" ו"גנוב על המיניונים".
חיים אישיים
סמו-אברהם נולדה בקריית ים וגדלה ביישוב הקהילתי יובלים. למדה בבית הספר האזורי משגב ושירתה בצה"ל כמדריכת גדנ"ע ונוער במצוקה. למדה לתואר ראשון באנגלית וחינוך מסמינר הקיבוצים. נוסף על עבודת המשחק היא מלמדת אנגלית בבית ספר של רשת החינוך אנקורי בפתח תקווה. היא נשואה לשחקן והקומיקאי יובל סמו, אותו פגשה במהלך לימודיה בבית צבי. הזוג מתגורר בגבעתיים ולהם שלושה ילדים.
אקווריום (להקה)
אקווריום (ברוסית Аква́риум) היא להקת רוק רוסית וסובייטית, מהמבוגרות ומהפעילות ברוסיה כיום. הרכב הלהקה השתנה בשלושים שנות פעילותה, ורק הסולן ומנהיג הלהקה בוריס גרבנשצ'יקוב נשאר בה מאז היווסדה בשנת 1972. בזמנים שונים משתתפי הלהקה היו: אנטולי גוניצקי, דיושה רומנוב, סרגיי קוריוחין, אולג סקמרוב, וסבולוד גקל ואחרים. ביחד עם זאת ניגנו עם להקה אמני מוזיקה רבים מארצות שונות.
הלהקה הוציאה מספר אלבומי אולפן וכן מספר אלבומי הופעה חיה.
עיצור מכתשי-חיכי, אפי
עיצור מכתשי־חיכי אפי הוא צליל עיצורי המצוי במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɲ̟/, אך גם ניתן לסמנו כ-/n̠ʲ/ או כ-/ȵ/.
הידשנמטי
הידשנמטי (בהונגרית: Hidasnémeti) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי הידשנמטי
לא ידוע הרבה על הקהילה היהודית במקום מלבד היותה כפופה לקהילת סניה ותיעודה במפקד קהילות הונגריה שם כתוב כי בקהילה 31 יהודים ורבה הוא הרב של קהילת סניה, הרב טוביה שוויגר.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים
ארצ'יבלד מקליש
ארצ'יבלד מקליש (אנגלית: Archibald MacLeish; ) היה משורר אמריקאי, מגדולי המשוררים של מלחמת העולם הראשונה והספרן הראשי של ספריית הקונגרס.
חייו
ארצ'יבלד מקליש נולד באילינוי שבארצות הברית למורה ומנהלת של בית ספר ולסוחר וסוכן נוסע, וגדל בבית המשפחה שלחוף ימת מישיגן. לאחר תום לימודי התיכון שלו, החל בלימודיו באוניברסיטת ייל, עם התמקדות בספרות האנגלית, ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של אותה אוניברסיטה.
במהלך לימודיו פרצה מלחמת העולם הראשונה, והוא התגייס לחיל המשלוח האמריקאי, שיצא להילחם באירופה. תחילה שרת מקליש כנהג של אמבולנס וכעוזר בגדוד רפואה, ואחר כך, לקראת תום המלחמה, שרת כקפטן בחיל התו
במהלך לימודיו פרצה מלחמת העולם הראשונה, והוא התגייס לחיל המשלוח האמריקאי, שיצא להילחם באירופה. תחילה שרת מקליש כנהג של אמבולנס וכעוזר בגדוד רפואה, ואחר כך, לקראת תום המלחמה, שרת כקפטן בחיל התותחנים. בשדות הקרב הנוראים של פלנדריה חווה את חוויות התשתית של אובדן וצער על החיים הצעירים שנגדעו. חוויות אלו שימשו יסוד לשירתו האנטי מלחמתית.
בשנת 1919, שב מקליש לארצות הברית וסיים את לימודיו, ואחר כך עסק בהוראה כמה שנים. בשנת 1923 יצא ארצ'יבלד מקליש לפריז, וחי בעיר כחמש שנים. הוא יצא בעקבות גדולי הסופרים האמריקאים של דורו, המכונה גם "הדור האבוד". בפריז הכיר והתיידד עם ארנסט המינגוויי, גרטרוד סטיין, סקוט פיצג'רלד, ואחרים.
עם שובו מפריז, בשנת 1928, עסק מקליש בעבודות עריכה והצטרף אל המחנה הפוליטי הליברלי ומאוחר יותר אל המחנה האנטי פשיסטי. הוא הגה הערכה רבה לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, והיה בין תומכיו הפומביים. בשנת 1939 התמנה על ידי רוזוולט לספרן הראשי של הספרייה הלאומית האמריקאית, ספריית הקונגרס, ותרם רבות לחידושה.
עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס ארצ'יבלד מקליש למערכת ההסברה האמריקאית, והצטיין בעיקר בכתבי התעמולה שלו. בתום המלחמה גם שירת זמן קצר כנציגה של ארצות הברית במוסדות התרבות של ארגון האומות המאוחדות, ופרש מהחיים הציבוריים. אך החיים הציבוריים לא פרשו ממנו, והוא הפך לאחד מהנחקרים המפורסמים של הוועדה של הסנטור מקרתי. ארצ'יבלד מקליש עמד בפני חקירות הוועדה, והיה בין הנחקרים שגברו עליה והביאו לביטולה. הוא לא הלשין על חבריו האמנים, ודחה בבוז את האשמות מקרתי.
מראשית שנות החמישים מילא ארצ'יבלד מקליש תפקידי כבוד ויוקרה באקדמיה האמריקאית, זכה לפרסים רבים וכיבודים, היה משורר הקונגרס, והיה בין המשוררים האמריקאים הנערצים. ארצ'יבלד מקליש פרסם עשרות כרכים של שירה, דרמה, מאמרים, מסות ופולמוסים. כתביו, ובעיקר שיריו, תורגמו ללשונות רבות. לעברית לא תורגם עדיין אף ספר מספריו, אך שירים בודדים משלו תורגמו, נדפסו בכתבי העת והתפרסמו.
"החיילים הצעירים שמתו"
שירו הידוע ביותר הוא הקינה "החיילים הצעירים שמתו", והוא תורגם לעברית בידי כמה מתרגמים, ובהם אהרן אמיר, אברהם שלונסקי, רנה ליטוין ואחרים. שירים נוספים משלו תורגמו בידי אורי ברנשטיין ואחרים.
הנה כמה שורות מתוכו, בתרגומו של אהרן אמיר:
ארצ'יבלד מקליש נחשב לאחד מגדולי המשוררים של מלחמת העולם הראשונה, יחד עם המשוררים האנגלים סיגפריד ששון, רופרט ברוק ווילפרד אוון.
דולב חזיזה
דולב יצחק חזיזה (נולד ב-5 ביולי 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
חזיזה נולד בנתניה וגדל בלוד, להוריו סיגלית ודניאל חזיזה. החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל לוד. לאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה, בגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של סקציה נס ציונה, עם מעברה של משפחתו לקריית עקרון הסמוכה.
סקציה נס ציונה
ב-21 בפברואר 2014 ערך חזיזה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סקציה נס ציונה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–4 להפועל מחנה יהודה בליגה א'. ב-7 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–1 על מכבי באר יעקב, ואת העונה הוא סיים עם שלושה שערים ב-11 הופעות ליגה.
בני יהודה תל אביב
לקראת עונת 2014/2015 חתם לארבע שנים בבני יהודה תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-1 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על מכבי יבנה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית. את שערו הראשון במדי בני יהודה תל אביב כבש חזיזה ב-2 בפברואר 2015, בניצחון 6–1 על מכבי אחי נצרת. בסך הכל בעונתו הראשונה בקבוצה כבש חזיזה ארבעה שערים ב-26 הופעות בליגה הלאומית – וסייע לקבוצתו להעפיל בחזרה לליגת העל, מהמקום הראשון בטבלה.
במחזור הראשון של עונת 2015/2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של ליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון החוץ 3–0 על מכבי חיפה. בעונתו הראשונה בליגה שותף ב-16 משחקים, רובם כמחליף, וב-9 באפריל כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במצב של 0–0 מול הפועל כפר סבא, ובדקה ה-89 כבש את שער הניצחון. ב-7 ביולי 2016 פורסם כי חזיזה קרע את הרצועה הצולבת, והוא סיים את העונה עוד בטרם החלה.
השאלה להפועל רמת גן
ב-5 בספטמבר 2017 האריך את חוזהו בבני יהודה תל אביב בשנתיים, והושאל להפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה ערך 31 הופעות בעונת 2017/2018.
מכבי חיפה
ב-20 ביוני 2019 חתם במכבי חיפה מליגת העל. ב-11 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–2 על מורה הסלובנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-25 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על מכבי נתניה. ב-21 בדצמבר 2019, במסגרת הסיבוב השמיני של גביע המדינה, כבש צמד שערים בתוספת הזמן, בניצחון 1–3 על סקציה נס ציונה.
בעונת 2020/2021 היה אחד הגורמים המשמעותיים בזכייה בתואר אליפות ליגת העל של מכבי חיפה, כשחזיזה מסיים את העונה עם שמונה שערים ושישה בישולים. ב-20 ביולי 2022 כבש בדקה ה-92 את שער הבכורה שלו לעונה, בשלב המוקדמות השני של עונת 2022/2023 בליגת האלופות של אופ"א, במשחקה הראשון של מכבי חיפה מול אולימפיאקוס היוונית, שהסתיים בתיקו ביתי לקבוצתו 1–1. ב-27 ביוני בישל שער בניצחון 0–4 במשחק הגומלין מול אולימפיאקוס במגרשה הביתי. ב-3 באוגוסט חזיזה בישל שער נוסף בשלב המוקדמות השלישי בניצחון 4–0 מול אפולון לימסול. ב-17 באוגוסט 2022 בישל את כל שלושת השערים של קבוצתו במשחקה הראשון בשלב הפלייאוף של עונת 2022/2023 בליגת האלופות של אופ"א, מול הכוכב האדום בלגרד הסרבית, שהסתיים בניצחון ביתי למכבי חיפה 2–3. כמו כן, שותף כשחקן הרכב משמעותי גם במשחק הגומלין מול הכוכב האדום בלגרד הסרבית, שהסתיים בתיקו בחוץ 2–2, ובכרטיס ההעפלה של קבוצתו מכבי חיפה לשלב הבתים של ליגת האלופות 2020/2023. חזיזה דורג באופן רשמי על-ידי UEFA כמלך הבישולים (חמישה בישולים) של קמפיין המוקדמות והפלייאוף של ליגת האלופות, לאותה עונה. ב-14 בספטמבר 2022 בישל בפעם השישית בסך הכול בעונת 2022/2023 בליגת האלופות של אופ"א, הפעם במשחק בשלב הבתים מול פ.ס.ז' הצרפתית, בהפסד הביתי של מכבי חיפה 1–3.
ב- 9 לאוגוסט 2023 עלה למשחק נגד סלובן ברטיסלבה במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות, לראשונה אי פעם עם סרט הקפטן זאת לאחר שקפטן הקבוצה צ'רון שרי נעדר עקב הולדת בנו.
נבחרות ישראל
ב-2015 לזכותו של חזיזה שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
ב-2 באוקטובר 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, וב-16 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-42 במשחק מול במסגרת מוקדמות יורו 2020, שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–1.
ב-1 ביוני 2021 הושעה זמנית מנבחרת ישראל לשני משחקי מוקדמות יורו 2020, לאחר שהצטרף לשירה של שירי אוהדים שכללו בין השאר גם מילים גזעניות לעבר מכבי תל אביב, במהלך חגיגות אליפות ליגת העל של קבוצתו מכבי חיפה.
חיים אישיים
ב-2021 נישא לבת זוגו הישראלית אילנה מאיליאן. ב-15 ביולי 2023 נולד בנם.
לו גם דרכון צרפתי.
רודופי
רוֹדוֹפִּי (בבולגרית: Родопи, ביוונית: Ροδόπη) הוא רכס הרים בדרום-מזרח אירופה, חלק מהמסיב רילו-רודופי, בדרום בולגריה וצפון יוון. שטחו של הרכס הוא 14,637 קמ"ר, והוא משתרע על 240 מייל ממערב למזרח ו -97 ק"מ מצפון לדרום.
גאוגרפיה
זהו רכס הרים אלפיני בעל גובה ממוצע של 800 מטר. שוכן ממזרח להרי פירין ומדרום לנהר מריצה. גובהם של ההרים גורם לכך שלא יהיו מושלגים זמן רב מדי ולכן ניתן להתגורר בהם בנוחות ולעבד אדמות על צלע ההר ובעמקים. זו הסיבה שההרים מיושבים בצפיפות יחסית לרכסי ההרים האחרים בבולגריה. בגובה 3,750 מטר שוכן מנזר רילה, שנוסד במאה העשירית, ושמור היטב ומכיל מגדל מבוצר. תחנות כוח הידרואלקטריות ממוקמות בנהרות איסקור ורילסקה. הרכס היה מעוז של התרבות הסלאבית בתקופת השלטון הטורקי. הפסגות הגבוהות, העמקים הציוריים ואגמי ההרים מהווים בסיס לתעשיית תיירות מקומית. על הר מוסאלה נמצאת תחנת קרינה קוסמית. מצפון לרכסי רילה, המשקיף על אגן סופיה, נמצא רכס ויטושה המגיע לגובהו המקסימלי בצ'רניברך, 2,292 מטר.
במנזר בצ'קובו (Бачково) שעל המורדות הצפוניים של הרי רודופי, קבורים שני חסידי אומות עולם, המטרופוליט סטפן והמטרופוליט קיריל, שהיו פעילים בהצלת יהודי בולגריה. המטרופוליט סטפן נולד בכפר שירוקה לאקה (Široka Lăka, בקירילית: Šирока Лăка) שבהרי רודופי.
סטפן קרשניניקוב
סטפן קרשניניקוב (11 בנובמבר 1711 - 8 במרץ 1755) היה מגלה ארצות, בוטנאי וגאוגרף רוסי.
ביוגרפיה
קרשניניקוב נולד במוסקבה במשפחת איש צבא. עוד בהיותו סטודנט היה חבר של משלחת, שיצאה בשנת 1733 לחקר סיביר. הוא חזר לסנקט פטרבורג רק כעבור 10 שנים, בשנת 1743. במהלך השנים 1733 - 1736 הוא היה חבר במשלחת שחקרה אזורים דרומיים של סיביר כולל אזור הרי סאיין, נהר יניסיי ואגם באיקל. בחורף 1737 הוא הגיע לעיר יקוטסק. לקראת קיץ 1737 הוא הגיע לחוף האוקיינוס והחלו הכנות למעבר ימי לקמצ'טקה. בחצי האי קמצ'טקה הוא השתתף במסעות רבים במשך 4 שנים, עד לשנת 1741. הוא חקר שטחים נרחבים כולל אזורי החוף ואזורים הפנימיים של חצי האי. במהלך השנים הוא טיפס על כל הרי הגעש הגדולים בקמצטקה, חקר את הנהרות, תיאר תיאור מפורט של האקלים והחי והצומח באזור. בקיץ 1741 הוא התחיל בדרך חזרה לסנקט פטרבורג.
בסנקט פטרבורג הוא עבד בגן הבוטני של האקדמיה למדעים והחל משנת 1747 היה מנהלו. בשנת 1750 הוא נבחר להיות חבר של האקדמיה הרוסית למדעים.
קרשניניקוב נפטר באופן פתאומי בשנת 1755.
עבודתו הראשית "תיאור אדמת קמצ'טקה" (Описание Земли Камчатки) פורסמה כבר לאחר מותו. היא תורגמה למספר שפות והייתה מקור ללימוד האזור במשך שנים רבות.
על שמו נקראו מספר מקומות בחצי האי קמצ'טקה (אי, כף, מפרץ והר) ומספר סוגי צמחים.
טרי תומאס
טרי תומאס (באנגלית: Terry-Thomas; 10 ביולי 1911 – 9 בינואר 1990) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי. התפרסם בעיקר בסרטים בהם הופיע בתפקידים של נוכל מהמעמד העליון עם חיוך שטני שחשף את סימן ההיכר שלו – רווח בין שתי שיניו הקדמיות. ברפואה יש אפילו סימן רנטגני שנקרא "סימן טרי תומאס" – רווח בין עצמות כף היד לאחר חבלה כמו הרווח בין שיניו של טרי תומאס.
ביוגרפיה
תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "חייו הפרטיים של הנרי השמיני" בכיכובו של צ'ארלס לוטון (1933) שם הופיע בתפקיד קטן ללא קרדיט. לאחר מכן הופיע בעוד סרטים בריטיים ללא קרדיט. במלחמת העולם השנייה שירת בלהקת בידור לחיילים.
לאחר המלחמה החל להופיע בתיאטרון, בטלוויזיה ובסרטים כמו "Private's Progress" (1956), "The Green Man"  (1956) ועוד.
ב-1958 השתתף בסרט "אצבעוני" לפי אגדות האחים גרים ביחד עם פיטר סלרס איתו הופיע בארבעה סרטים.
ב-1963 השתתף בסרט "מטורף, מטורף, מטורף העולם" בתור אחד המחפשים אחרי אוצר כסף שדוד.
ב-1965 השתתף בסרט "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" בתור סיר פרסי שמנסה בנוכלותו לרמות את כל המשתתפים בטיסה לפריז אבל בסוף נכשל כישלון חרוץ. כן השתתף באתה שנה בקומדיה "כיצד לרצוח את אשתך" לצידו של ג'ק למון.
תומאס החל לסבול ממחלת פרקינסון משנת 1971 ומצבו הלך והידרדר. הטיפולים עלו לו הון והוא נאלץ לחיות בבדידות וחוסר כל. מצבו התגלה ב-1989 ומיטב אמני בריטניה ביניהם פיל קולינס ומייקל קיין ערכו למענו ערב התרמה בו נאספו 75,000 לירות שטרלינג למענו ולמען אגודת חולי פרקינסון בבריטניה. הוא הועבר למוסד סיעודי מכובד במחוז סארי שם מת בגיל 79.
יגודינה (כדורגל)
מועדון כדורגל יגודינה (בסרבית: Фудбалски клуб Јагодина) הוא מועדון כדורגל סרבי, המשחק בעיר יגודינה שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. המועדון משחק נכון לעונת 2016/2017 בליגה הסרבית השלישית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1919 בשם מועדון כדורגל זורה. בשנת 1921 המועדון התפרק ונוסד מועדון כדורגל חדש בשם מועדון כדורגל ספרטה. בהמשך השנה שינה את שמו למועדון כדורגל בודוצ'נוסט ששיחק במערכת הליגות של יוגוסלביה. בשנת 1923 זכה באליפות הליגה היוגוסלבית השלישית. בשנת 1935 שחקנים מקבוצות שהתפרקו הקימו את מועדון ספורט יגודינה. עד שנת 1945 המועדון שיחק בליגות אזוריות ביוגוסלביה. בשנת 1947 המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל ניקשביץ' ושיחק בסיבוב הראשון של הגביע היוגוסלבי.
בסוף עונת 2007/2008 סיים את הליגה השנייה במקום הראשון והעפיל לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית ברציפות מעונת 2008/2009. בעונה זו העפיל לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד שוב לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2010/2011 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת וויבודינה נובי סאד.
בעונת 2011/2012 הקבוצה סיימה את הליגה במקום הרביעי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת אורדבסי מקזחסטן והודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה בגביע הסרבי בפעם הראשונה והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת רובין קאזאן והודחה מהטורניר. בעונה זו הגיעה לגמר הגביע הסרבי והפסידה לקבוצת וויבודינה נובי סאד, סיימה את הליגה במקום השלישי והעפילה לליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת צ'.פ.ר. קלוז' והודחה מהטורניר. את עונת 2015/2016 גמר המועדון במקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. בעונת 2017/2018 ירד ליגה פעם נוספת, לליגה הסרבית השלישית. בעונת 2018 המועדון נקלע למשבר כלכלי חמור וירד ליגה. בשנת 2020 הוחלט על תחילת הליך פשיטת רגל של המועדון.
ישעיהו פונדק
ישעיהו פונדק (16 בינואר 1912 - 29 במרץ 2000) היה מחנך ומדריך בתנועות נוער ציוניות, מראשי תנועת "החלוץ הצעיר" במזרח אירופה ומראשי תנועת "הנוער העובד" בישראל.
חייו בפולין
פונדק נולד וגדל בעיירה סמיאטיץ' שבפולין. הוריו, לאה פועה לבית רודזינסקי ומשה פונדק, בן סמיאטיץ', נישאו ב-1904, עלו לארץ ישראל עם אחיו הבכור מנחם בשנת 1909, לאחר שהאב משה הכשיר עצמו לעבודת כפיים בסדנת יזע בשיקגו במשך תקופה. בעקבות קשיי ההתאקלמות שבו ב-1911 לסמיאטיץ', בכוונה לעלות שוב בהמשך, אך בשל מלחמת העולם הראשונה והמלחמה הפולנית-סובייטית, לא יצאה התוכנית לפועל.
ישעיהו פונדק גדל בסמיאטיץ'. ב-1924 החל את פעילותו בסניף תנועת "החלוץ הצעיר" בעיירה. ב-1926 עבר ללמוד בסמינר למורים בוורשה. היה חבר פעיל בסניף "החלוץ הצעיר" בוורשה, ובין מייסדי החוג הציוני "חוג מגשימים", שחבריו הם תלמידי הסמינר למורים ותלמידות הסמינר העברי לגננות בוורשה. ב-1929 הצטרף למזכירות הפעילה של "החלוץ הצעיר" בפולין, ויצא לביקורי הדרכה בסניפי התנועה. ב-1930 השתתף בסמינר מדריכים עולמי של "החלוץ", לאחריו נשלח לרכז את מחוז וילנה של "החלוץ הצעיר", עד 1933. בתקופה זו התרחבה פעילות הסניפים וגדל מספרם. ב-1933 נשלח לקרפטורוסיה שבצ'כיה כדי להקים שם את תנועת החלוץ הצעיר.
הפעילות בישראל
באוקטובר 1933 עלה פונדק לארץ ישראל, והתיישב בקיבוץ גבעת חיים. ב-1935 גויס על ידי בני מהרש"ק לפעילות בתנועת הנוער העובד, כמחליפו של המזכיר דוד כפרי, מרכז סניף ירושלים של התנועה. ב-1937 עבר לקיבוץ גשר ונשא לאישה את צילה ברו. בשנים 1942–1944 היה פעיל בנוער העובד בסניף תל אביב, ושותף בגיוס בני הנוער לפלמ"ח. ב-1946 היה חבר מזכירות התנועה המאוחדת, שהייתה מיזוג של המחנות העולים ותנועת גורדוניה. היה ממקימי הסניף הירושלמי של התנועה המאוחדת.
פונדק הדריך מספר חברות נוער בארץ, כל אחת למשך שנה או שנתיים. מ-1940 הדריך את חברת הנוער שחבריה הקימו את בית הערבה. מ-1946 הדריך את חברת הנוער "הטורקית", שהקימה את קיבוץ נחשולים. מ-1948 הדריך את נוער ח', שחניכיה התגייסו לנח"ל. כן הדריך את חברת הנוער "הפרסית" ב-1954, וב-1971 את גרעין ה"בונים" מאנגליה שעלה להתיישבות במבוא חמה.
פונדק היה גם פעיל בתנועה הקיבוצית. בשנים 1958–1960 היה מזכיר קיבוץ אשדות יעקב איחוד, ובשנתיים הבאות היה פעיל בתנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים, במדור עלית הנוער. בשנים 1963–1970 עבד כמרכז מדור תרבות במזכירות הנוער העובד. עד 1973 עבד כמרכז השקיית הבננות בשטחי ה"זור". ערך במשך שבע שנים את עלון קיבוץ אשדות יעקב איחוד, עד 1980. במקביל עבד בשנים 1973–2000 כפועל בבית החרושת "לוג מוצרי פלסטיק" בקיבוצו. כן היה מרכז חוג תנ"ך בקיבוץ, במשך 14 שנה.
נפטר בשנת 2000, והובא למנוחות בבית העלמין אשדות יעקב. אשתו צילה נפטרה בשנת 2009, ונטמנה לצידו.
בנו נספה בתאונת מטוס במכתש הגדול, בהיותו מפקד קורס נווטים ב-1964. בן נוסף שלו הוא פרופסור דוד פונדק.
בחזרה לעתיד (סדרת אנימציה)
בחזרה לעתיד (באנגלית: Back to the Future: The Animated Series) היא סדרת אנימציה בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1991 עד 1992 המבוססת על טרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנות התשעים בשפת המקור בליווי כתוביות, ובתחילת שנות האלפיים הסדרה שודרה בערוץ 2, זכיינית טלעד בדיבוב לעברית.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה ממשיכה מהמקום בו הפסיקה עלילת הסרט השלישי בסדרה – דוק בראון מחליט לעבור ולחיות בשנת 1991 בעיירה היל וואלי יחד עם אשתו קלרה, ילדיהם ז'ול וורן וכלבו איינשטיין. בדומה לכל סרטי "בחזרה לעתיד", המסע בזמן בסדרה המצוירת מתאפשר באמצעות מכונית דלוריאן, אשר כביכול נבנתה מחדש לאחר שהושמדה בסוף הסרט השלישי. בנוסף, הדמויות נוסעות בזמן גם באמצעות הקטר אותו דוק הסב למכונת זמן בסוף הסרט "בחזרה לעתיד 3".
למרות שלאורך הסדרה מרטי מק'פליי והחברה שלו ג'ניפר פארקר מופיעים מדי פעם, עלילת הסדרה המצוירת מתמקדת בעיקר בהרפתקאותיהם של דוק ומשפחתו. בריון העיירה ביף טאנן מופיע גם כן מעת לעת. בנוסף, קרובי משפחתם של משפחת מק'פליי ומשפחת טאנן מופיעים בתפקידים רבים גם בעבר וגם בעתיד. שלא בדומה לסדרת הסרטים אשר עלילתם מתרחשת בעיירה היל וואלי בלבד, הסדרה המצוירת לוקחת את הדמויות לעיתים קרובות גם למיקומים שונים ברחבי העולם.
מדבבים
שניים מן השחקנים המקוריים בסדרת הסרטים השתתפו בדיבוב דמויותיהם בסדרה המצוירת - מרי סטינבורגן, אשר גילמה בסרטים את קלרה, ותומאס פ. וילסון, אשר גילם בסדרת הסרטים את ביף טאנן. כריסטופר לויד שיחק את דוק בראון בקטעי הלייב אקשן בתחילה ובסיום של כל פרק, בעוד הדיבוב של דמותו של דוק בסדרה המצוירת בוצע על ידי דן קסטלנטה.
בן זוטא
בן זוטא (או בן זיטא) הוא פרשן מקרא קראי בן המאה העשירית. עיקר המידע עליו נובע מאזכורו בפירוש לתורה של רבי אברהם אבן עזרא, השולל בחריפות את פרשנותו של בן זוטא. מתעודות הגניזה הקהירית מוכר לנו חכם קראי בשם בן עטא, ולדעת נחמיה אלוני זהו שמו המקורי, ונתכנה "בן זוטא" ככינוי גנאי.
לדעת ש"א פוזננסקי בן זוטא התווכח עם רב סעדיה גאון פנים אל פנים, אך לא העלה על הכתב מאומה, אולם אלוני הוכיח מתעודות הגניזה כי בן עטא (דהיינו בן זוטא לפי זיהויו) היה פולמוסן שנתפלמס בכתב, ושלושה חיבורים חיבר: "איגרת לעיר", "ספר השגות על רס"ג" ו"עשר שאלות בעניין הנחש".
זמנו ומקומו של בן זוטא
היו שייחסו את בן זוטא לירושלים, אחרים ייחסו אותו למצרים ואחרים ייחסוהו לבבל. אלוני סבור כי מקום מושבו היה בבגדאד.
באשר לזמנו, אין חילוקי דעות, וברור שהיה בן דורו של רס"ג, במחצית הראשונה של המאה העשירית, והיה קשיש ממנו.