cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליהוא רוט
חייו
רוט נולד בקלינטון שבניו יורק לאורן וננסי רוט. אביו עבד כפרופסור למתמטיקה במכללת המילטון, בה רוט סיים לימודים אקדמיים. הוא עבד כשנה בהוראה ובשנת 1867 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ניו יורק והחל לעסוק בתחום באופן עצמאי. תחום התמחותו היה בדיני תאגידים ורוט היה חבר בצוות ההגנה של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר ויליאם טוויד שהואשם בשחיתות. בין לקוחותיו נמנה גם צ'סטר אלן ארתור, אשר בהיותו נשיא ארצות הברית מינה את רוט לתובע מחוזי בניו יורק.
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות
היסטוריה
ב-1 בנובמבר 1886 הפרלמנט הסרבי (סוקופשטינה) החליט על הקמת האקדמיה המלכותית הסרבית. המלך מילאן הראשון בחר בחבריה הראשנים. בהמשך חברי האקדמיה עצמם עמדו לבחור בעמיתיהם לעתיד. בהתאם לחוק מ-5 באפריל 1887 האקדמיה המלכותית הסרבית מנתה 16 חברים ו-4 מחלקות: מדעי הטבע, מדעים פילוסופיים, מדעי החברה ואמנויות. היושב ראש הראשון שלה היה יוסיפ פאנצ'יץ'.
מחלקות
בימינו המחלקות של האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות הן: היושב ראש הנוכחי של האקדמיה (החל משנת 2003) הוא ניקולה חיידין, מדען בתחום ההנדסה האזרחית.
אליהוא רוט
חייו
כמזכיר המדינה, בשנים 1905–1909, הכניס רוט שינויים ארגוניים גם בשירות החוץ והוביל להכרתו כחלק מהשירות הציבורי. רוט קידם את מדיניות הדלת הפתוחה שבה החל קודמו בתפקיד, ג'ון היי, ובין פעולותיו הבולטות נמנו חתימת הסכם רוט-טאקאירה עם יפן. כן נפתרה בתקופתו המחלוקת עם בריטניה בנוגע לגבולות אלסקה וגבולות אזורי הדיג בצפון האוקיינוס האטלנטי.
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות
מושב האקדמיה
בשנת הקמתה, 1886, האקדמיה ישבה בעיר ניש. בין השנים 1909–1952 בניין האקדמיה היה ברחוב ברנקובה מספר 15 בבלגרד. אחרי שבניין זה נהרס בשנת 1963 המוסד עבר לרחוב מיכאילובה מספר 35.
אליהוא רוט
חייו
בשנים 1909–1915 כיהן רוט בסנאט כנציג מדינת ניו יורק מטעם המפלגה הרפובליקנית. במקביל לתפקידו כסנאטור הוא שימש נשיא קרן קרנגי לשלום בינלאומי (1910–1925), שהקימה באותה עת את האקדמיה למשפט בינלאומי בהולנד. בשנת 1912 הוענק לו פרס נובל לשלום בגין פעילותו לקידום גישור ושיתוף פעולה בינלאומי.
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות
פרסומי האקדמיה
כתבי העת של האקדמיה הם:
אחד היעדים העיקריים של האקדמיה הוא פרסום "המילון של השפה הסרבית-קרואטית הספרותית והעממית", ממנו הופיעו 17 כרכים עד שנת 2006.
אליהוא רוט
חייו
בתום מלחמת העולם הראשונה תמך רוט בייסוד חבר הלאומים והיה חבר בצוות ההקמה של בית המשפט הבינלאומי לצדק. בשנת 1921 היה רוט יו"ר מייסד של הוועידה ליחסי חוץ, ובשנת 1922 מונה על ידי הנשיא וורן הרדינג לנציג האמריקני בכנס הבינלאומי להגבלת השימוש בנשק.
במקביל לתפקידיו השונים המשיך רוט לעסוק בתחום המשפט. בשנת 1906 הוקמה על ידיו האגודה האמריקנית למשפט בינלאומי ובשנת 1923 הוא נמנה בין מקימי המכון למשפט אמריקני. כמו כן הוא שימש סגן נשיא החברה האמריקנית לשלום.
רוט נפטר בשנת 1937 בניו יורק. מנישואיו לקלרה לבית וילס נולדו לו שלושה ילדים. הבית בו חיה המשפחה משנת 1893 הוכרז ב-1972 כאתר לאומי היסטורי.
ימי התום
ימי התום הוא שם האלבום השני של הזמרת ריטה, אשר יצא לחנויות ב-22 במרץ 1988. האלבום הופק מוזיקלית על ידי רמי קלינשטיין בחברת התקליטים הליקון-כנען. בגרסת התקליט כלולים 10 שירים ואילו הדיסק כולל בנוסף שני קטעי בונוס: "העלמות אסורה" ו"תחת ירח ערבי" - שיר שהוקלט באותה שנה אך יצא רק על גבי סינגל. האלבום נמכר עד היום בכ-120 אלף עותקים ונחשב לאחד האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
מהאלבום יצאו הסינגלים "בוא", "כמו בתמונה", "עטוף ברחמים" ו"אני חיה לי מיום ליום". השירים שזכו להצלחה הם "בוא" (שחידש בהמשך עברי לידר), "עטוף ברחמים", "נוצה ברוח", "אני חיה לי מיום ליום" (ששרה במקור בלחן שונה תיקי דיין) ו"חברה". השיר "חברה" נכתב עוד בנעוריה של ריטה, כמכתב לחברתה פנינה עסיס (לימים טורנה), אשר עזבה את ישראל ועברה לגור בצרפת.
בעקבות צאת האלבום יצאה ריטה לסיבוב הופעות בשם "ריטה בהופעה".
ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי ביקר באופן חיובי את האלבום באומרו "היא ממשיכה להיות השתקנית הגדולה של שיריה. סערת החושים המלודרמטית של הכאב. את זה אי אפשר לקחת ממנה. ריטה כנראה אינה מסוגלת לשיר בהבעה נטולת פתוס. התערטלות רינשית, אינטרפרטציות של חיים. היא לא מספרת סיפורים כמו זמרות השנסון הגדולות אלא זועקת רגשות, ובסערתם - אתה מאבד לעיתים את הסיפור של השיר ונותר נפעם מעצם ההבעה...ימי התום הם עוד מחזמר של ריטה. מונולוגים עתירי חושניות וכאב. סול מיוסיק".
מיכאל וולפה
מיכאל ווֹלפֶה (Wolpe; נולד ב-4 במרץ 1960) הוא מלחין, מעבד, מורה ומנצח ישראלי המשמש כפרופסור מן המניין באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה
מיכאל וולפה נולד בתל אביב להורים יוצאי גרמניה, ולמד בין השאר בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. תווים ידע לקרוא עוד לפני שלמד קריאה, מתוך התבוננות בסבתו שהרבתה לנגן על ידו. וולפה הוא קרוב משפחה של המלחין שטפן וולפה, שהוא בן דוד של סבו ושל סבתו.
את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים, ולאחר מכן בחיל החינוך והנוער. עם סיום השירות הצטרף לקיבוץ שדה בוקר בו הוא חי עד היום ובו התמסר לפעילות מוזיקלית אזורית נרחבת, וייסד, בין השאר את הפסטיבל "צלילים במדבר" ברמת הנגב הנערך מדי שנה בחג החנוכה.
למד קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אצל המלחינים צבי אבני, חיים אלכסנדר, מרק קופיטמן ובאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה אצל אלכסנדר גהר. השלים את עבודת הדוקטורט שלו במוזיקולוגיה בנושא "המוזיקה הסימפונית באנגליה במאה ה-20: רייף וון ויליאמס, רוברט סימפסון ומייקל טיפט - מסורתיות מול חדשנות אוניברסליזם מול פרטיקולריזם", בהנחייתו של פרופ' יהואש הירשברג מן האוניברסיטה העברית בירושלים.
יצירתו
וולפה הוא מלחין נאו-רומנטי וביצירתו ניכרת השפעה של חוויות מעצבות בתרבות הישראלית ואהבתו לזמר העברי. השפעה זו מתבטאת בהשקפת עולם הומניסטית שמטרתה לקרב בין כל חלקי החברה הישראלית ופרויקטים אמנותיים רבים המנציחים יוצרים ישראליים מהעבר ומבליטה יוצרים ומבצעים עכשוויים. השפעה נוספת היא מותה של אימו בהיותו בן 14 ואשר לזכרה כתב סטאבט מאטר. מקום מיוחד ביצירתו תופסות יצירות שכתב לאנסמבל קפריזמה הירושלמי, שהיה בין מייסדיו, יחד עם הגיטריסט חנן פיינשטיין ונגן הויולה גדי עבאדי. וולפה כתב לאנסמבל תשע יצירות רחבות יריעה ("קפריזמה" מספר 1–9), שלושה מחזורי שירים ויצירות נוספות. היצירה האחרונה שהוקדשה לקבוצת "קפריזמה" היא "שנים עשר הירחים" לשלושה עשר נגנים, אשר מתארת את לוח השנה העברי.
בין השנים 1993 ו-1997 שימש כמלחין הבית של התזמורת הקאמרית הקיבוצית ומשמש כיום כמלחין כבוד של הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
פעילותו החינוכית
מיכאל וולפה הוא מורה ומרצה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, שם הוא מכהן כדקאן הפקולטה למוזיקה רב-תחומית. הוא מלמד קומפוזיציה כמקצוע ראשי ומרצה במספר רב של קורסים מתקדמים בתורת המוזיקה, פיתוח שמיעה, עיבוד, תזמור, ספרות המוזיקה, צורות ואנליזה, סימינרי קומפוזיציה, מוזיקה של המאה ה-20 וזמר עברי. בין השנים 2003 ו-ב-2014 כיהן כראש החוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח וכיושב ראש ועד ארגון הסגל הבכיר בין השנים 2017 עד 2021. החל משנת 2019 הוא מכהן כדקאן הפקולטה למוזיקה רב-תחומית.
בין השנים 2018 ועד 2021 ערך והרצה את הסדרה "מדברים מוזיקה" של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ובה שוחח על תכנים מוזיקליים נבחרים מתוך עונת הקונצרטים של התזמורת.
מיכאל וולפה נמנה עם מייסדי המגמה למוזיקה בתיכון הישראלי למדעים ואמנויות בירושלים, אותה ניהל בעבר ובה הוא מלמד גם בהווה. בשנת 2016 הוזמן וולפה להצטרף אל צוות ההקמה של המסלול ללימודי מוזיקה במצפה רמון ולימודים לתואר ראשון, בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר. את המסלול ייסד ומנהל נגן הקונטרבס ויוצר הג'אז אהוד אטון. הוא משמש כיום כמרצה אורח לקומפוזיציה.
במסגרת פעילותו הענפה בנגב ייסד וולפה את מגמות המוזיקה בתיכון לחינוך סביבתי במדרשת בן-גוריון ובתיכון "השלום" למדעים ואמנויות מצפה רמון ע"ש יצחק רבין.
בין השנים 2014 ל-2017 שימש כפרופסור אורח בחוג למוזיקה של המכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון.
ב-9 בינואר 2022 החל וולפה לשדר סדרת רשת, בשם ״רגע על מוזיקה״ בערוץ שלו ב- YouTube, בה הוא מנגיש לקהל הרחב דיוני עומק ברמה אקדמית הנוגעים למוזיקה קלאסית ולמוזיקה בכלל, ולעיתים גם דן בסוגיות אקטואליות במוזיקה הפופולרית מנקודת מבט מקצועית (כמו למשל בפלייליסט בנוגע לשיר קאקדילה של עומר אדם)
פסטיבל פסנתרים
בעשר השנים האחרונות מכהן כמנהל האמנותי של פסטיבל "פסנתרים" בתיאטרון ירושלים, שאת הקמתו יזם יחד עם אנשי הנהלת התיאטרון. פסטיבל זה מוקדש כולו לפסנתר, ומהווה מענה אמנותי בלתי מתפשר לכמה פסטיבלי פסנתר מסחריים. הפסטיבל נותן במה לפסנתרנים ישראליים בני כל הדורות, ומשלב מגוון רחב של מוזיקה קונצרטית עם מוזיקת ג'אז ומוזיקה פופולרית
חג המוזיקה הישראלית
בין השנים 2005–2011 היה מנהלו האמנותי של "חג המוזיקה הישראלית", אשר בתקופת כהונתו התרחב משעותית והפך לפסטיבל בן שבוע ימים הנודד ברחבי הארץ.
פסטיבל דיאלוגים מוזיקליים, לונדון
יזם וניהל אמנותית את פסטיבל "דיאלוגים מוזיקליים" במתחם הגדה הדרומית בלונדון, בחסות הארגון למוזיקה יהודית באנגליה, אשר שם למטרה את החיבור בין מוזיקאים ישראלים לבין מוזיקאים בריטיים: JMI Jewish Culture Day at the South Bank, "Musical Dialogues" – British and Israeli Music. מיזם זה זכה לתהודה ציבורית בבריטניה, וחשף יצירות ישראליות רבות לקהל האנגלי, וזאת כאמור באמצעות דיאלוג עם המוזיקה הבריטית. הפסטיבל התקיים בין השנים 2008–2011
התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד
בין השנים 2015–2017 כיהן כיועץ אמנותי וכמנצח של התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד. במהלך עבודתו חיבר מספר רב של עיבודים לתזמורת, יצר שיתופי פעולה עם אמני פיוט ועם זמרים יוצרים, ביניהם חיים לוק, שלמה בר, עמיר בניון, עומרי מור, יורם אזולאי ואחרים. במהלך עבודתו אף יצר מספר מופעי מקור, ביניהם מופע המוקדש לשירי מתתיהו שלם בפרשנות אנדלוסית ומופע המוקדש למפגש בין הפיוט האנדלוסי לאופרה האיטלקית.
851
נולדו
אוטו הראשון, דוכס סקסוניה (נפטר ב-912)
זיכרונות מאפריקה
זיכרונות מאפריקה (באנגלית: Out of Africa) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1985 בבימוי סידני פולאק, ובכיכובם של מריל סטריפ ורוברט רדפורד. הסרט זכה בשבעה פרסי אוסקר, כולל לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ובשלושה פרסי גלובוס הזהב. הסרט מבוסס על ספר זיכרונותיה של הסופרת הדנית קארן בליקסן משנת 1937.
עלילה
העלילה מתארת את השנים בהן חיה הסופרת הדנית קארן בליקסן (מריל סטריפ), בקניה שבאפריקה. היא מגיעה לקניה (באותה תקופה מושבה בריטית) בשנת 1914 עם בעלה, הברון השוודי ברור בליקסן (קלאוס מריה ברנדאואר), במטרה להקים חווה חקלאית, ומתחברת עם הצייד הבריטי דניס פינץ' האטון (רוברט רדפורד).
הברון בליקסן מחליט לרכוש מטע קפה במקום חווה והוא מרבה לצוד להנאתו וממעט לעבוד. הוא מרבה לבגוד באשתו קארן, ובעקבות כך היא חולה בעגבת ונאלצת לחזור לדנמרק לקבלת טיפול רפואי. עם החלמתה ושובה לקניה היא מתחילה לנהל רומן עם דניס. בעקבות שרפה שמשמידה את מטע הקפה שלה, ומותו של דניס שנהרג בהתרסקות מטוס קארן נאלצת לחזור לדנמרק בשנת 1931.
אברהם אלקנה זקס
תולדות חייו
נולד בעיר העתיקה בירושלים לשד"ר משה זאקס, שנחשב לנחשב לראשון העולים מגרמניה במאה ה-19 ולחל לבית קרויז, בתו של הגביר הירושלמי רבי צדוק הלוי קרויז (שנחשב באותה עת על ידי תושבי העיר ל"רוטשילד" הירושלמי). למד בתלמוד תורה ובישיבה, נישא לדאבע (דובא) לבית גרבוז.
זיכרונות מאפריקה
הפקה
הסרט הופק על ידי סידני פולאק, וצולם בקניה בתקציב של 31 מיליון דולר.
אברהם אלקנה זקס
תולדות חייו
הרב אברהם אלקנה עמד בראש כולל הולנד ודויטשלנד (אגודת יהודים יוצאי הולנד וגרמניה בארץ ישראל במאה ה-19) מייסודו של אביו, משה זאקס, ראשון העולים מגרמניה במאה ה-19.
היה חבר ועד העיר ליהודי ירושלים, ממנהלי הוועד הכללי כנסת ישראל ומנאמני הקרן מזכרת השר משה מונטיפיורי, שהקימו את שכונת מזכרת משה בין השאר יחד עם יואל משה סולומון, יוסף ריבלין.
היה ממנהלי חברה קדישא הראשית והכללית (החברה קדישא לעדת הפרושים) יחד עם הרב יוסף חיים זוננפלד, שלמה זלמן בהר"ן לעווי, יעקב שרהזון ואריה ליב הורביץ.
משפחתו
בתו פרומה זוננפלד-ימיני נישאה לשמואל בנימין זוננפלד, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד, רבה הראשון של העדה החרדית בירושלים. בנישואים שניים היא נישאה לדב ימיני. בתו חיה רישקה נישאה לאליהו אהרון כהנא, ממייסדי תל אביב. נכדו הוא הרב יהושע פישל זקס, רב ואיש חינוך. נינו הוא ראש ישיבת ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, שגם נקרא על שמו. מצד אביו, הרב שפירא הוא נכדו של המקובל הרב צבי אשר כהנא שפירא. נינים נוספים הם הרב עמרם יצחק זקס, ראש ישיבת סלבודקה בבני ברק, הד"ר משה חיים זקס, ד"ר לבוטניקה ואגרונום, והד"ר יצחק זקס.
דובוני אכפת לי: הרפתקה בפארק השעשועים
דובוני אכפת לי: הרפתקה בפארק השעשועים (באנגלית: !Care Bears: Oopsy Does It, "דובוני אכפת לי: דובי גליץ' עושה את זה!") הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי לילדים, מסוגת קומדיה, הרפתקאות ומוזיקה, שהופק על ידי American Greetings לכבוד יום הולדת 25 של הזיכיון "דובוני אכפת לי". הסרט בוים על ידי דייוויס דוי, ונכתב על ידי תומאס הארט, ג'יל גורי וברברה הרנדון. הנפשת הסרט נעשתה על ידי SD Entertainment.
הסרט משמש כפיילוט לסדרה "דובוני אכפת לי" ששודרה לראשונה בשנת 2007, ומשמשת כסדרה השנייה של הזיכיון לאחר סדרה בעלת אותו שם. הסרט עוקב אחר דובי גליץ' אשר בטעות הרס את פארק השעשועים שבנו שאר הדובים, דבר הגורם לו להרגיש רע עם עצמו. כשדובי גליץ' מרגיש רע עם עצמו, דוב זדון מחליט לנצל את המצב וגונב את כל סמלי הבטן של הדובונים.
הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית על ידי Kidtoon Films ב-4 באוגוסט 2007. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2009 בערוץ הופ!. DVD של הסרט הופץ לראשונה ב-23 באוקטובר 2007 בארצות הברית, ובשנת 2012 בישראל על ידי "קלסיקלטת". אורך הסרט הוא כ-71 דקות.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר דובי גליץ', הדובון היחיד בארץ אכפתיה שאין לו סמל על הבטן. דובי גליץ' בטעות הרס את פארק השעשועים שבנו שאר הדובונים לחברים שלהם, דבר שגורם לו להרגיש רע עם עצמו. בזמן הזה, דוב זדון מחליט לנצל את המצב וגונב את כל סמלי הבטן של הדובונים בעזרת מתקן מיוחד. דובי גליץ' עושה הכל בשביל להציל את כולם.
דמויות ומדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
וולט פרייז'ר
וולטר "קלייד" פרייז'ר (באנגלית: Walter "Clyde" Frazier; נולד ב-29 במרץ 1945 באטלנטה, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק כרכז בליגת ה-NBA.
הוא התאפיין בשילוב ייחודי של ראיית משחק מפותחת, מהירות רבה וממדים פיזיים מרשימים לשחקן בעמדתו. כמי שניהל את העניינים על המגרש, הוביל את קבוצתו, ניו יורק ניקס, לזכייה בשתי אליפויות ה-NBA היחידות בתולדות המועדון, ב-1970 וב-1973. ב-1987 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל. עם פרישתו מהמשחק, פנה פרייז'ר לתחום השידור וכיום הוא פרשן ברשת השידור MSG המשדרת את משחקי הניקס.
בית הספר התיכון והמכללה
פרייז'ר, בכור מבין תשעה ילדים, למד בבית ספר תיכון באטלנטה. הוא היה הקוורטרבק של קבוצת הפוטבול ותופס בקבוצת הבייסבול. הוא למד את רזי הכדורסל במגרש מלוכלך ומשובש, המתקן היחיד שהיה זמין בבית ספרו, בו כל התלמידים היו שחורים במדינות הדרום הגזעניות של שנות ה-50 בארצות הברית. לאחר קריירה מוצלחת בבית ספרו, התקבל פרייז'ר ללימודים באוניברסיטת דרום אילינוי, שקבוצות הספורט שלה משחקות בדיוויז'ן 2, בשל היותה מוגדרת כמוסד קטן, מה שמונע את השתתפותה בטורניר היוקרתי יותר של ה-NCAA. על אף העובדה שהוצעו לו מלגות על ידי מוסדות שהתעניינו ביכולותיו כשחקן פוטבול, פרייז'ר בחר במלגת כדורסל. עד מהרה הפך לאחד משחקני המכללות הטובים בארצות הברית. הוא נבחר ב-1964 וב-1965 לאול-אמריקן של ליגת הדיוויז'ן 2. ב-1965 הוביל פרייז'ר את אוניברסיטת דרום אילינוי לגמר ליגת הדיוויז'ן 2 של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, שם הפסידה קבוצתו לאוניברסיטת אוונסוויל 82-85 בהארכה. ב-1966 נפסלה השתתפותו בתחרויות ספורט מסיבות אקדמיות. ב-1967 זכתה קבוצתו בטורניר ההזמנה הלאומי (National Invitation Tournament) לאחר שניצחה את אוניברסיטת מרקט שבמילווקי, 71-56. פרייז'ר נבחר ל-MVP של הטורניר.
קריירה מקצוענית
פרייז'ר נבחר על ידי הניו יורק ניקס כבחירה החמישית בדראפט. בתקופתו בניקס בחר לעצמו את הכינוי קלייד, בשל העובדה שחבש כובע דומה לזה שחבש וורן בייטי בסרט בוני וקלייד. הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-1968. שבע פעמים השתתף במשחק האולסטאר וב-1975 זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. הוא נבחר ארבע פעמים לחמישיית העונה ב-NBA, פעמיים נבחר לחמישייה השנייה ושבע פעמים נכלל בחמישיית ההגנה של העונה ב-NBA. פרייז'ר היה גורם משמעותי בזכייה של הניקס באליפות ה-NBA, ב-1970 וב-1973. במשחק השביעי בגמר הפלייאוף של שנת 1970 מול הלייקרס, משחק שנודע בשל הופעתו מעוררת ההשראה של ויליס ריד הפצוע, היה זה פרייז'ר הגיבור האלמוני ששסיפק תפוקה מדהימה של 36 נקודות ו-19 אסיסטים שהובילו את הניקס לאליפות ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון. לאחר 10 שנים בניו יורק סיים פרייז'ר את הקריירה שלו בקליבלנד קאבלירס.
פרייז'ר זכה להירשם בהיסטוריה של הניקס כמחזיק בשיאים במספר קטגוריות: מספר המשחקים ששיחק (759), מספר הדקות ששיחק (28,995), ניסיונות זריקה מהשדה (11,669), סלי שדה שקלע (5,736), ניסיונות קליעה מקו העונשין (4,017), קליעות מוצלחות מקו העונשין (3,145), אסיסטים (4,791) ונקודות (14,617). השיאים הללו, ברובם, נשברו בסופו של דבר על ידי הסנטר פטריק יואינג, אולם שיא האסיסטים של פרייז'ר ניצב על עומדו.
פרייז'ר היה מראשוני השחקנים שהפכו את החטיפה לצורה של אומנות. הוא הרבה לחטוף כדורים בפתאומיות ולהפתיע את ההתקפה. כשנשאל על יכולותיו ההגנתיות ענה, שהוא אינו מאמין בהגנה הכרוכה במגע גופני רב. במקום זאת, הוא שמר באופן שנראה כאילו הוא כלל לא היה משחק בהגנה.
קריירה תקשורתית
פרייז'ר מועסק כיום כפרשן, לצדו של מייק ברין ברשת MSG, בשידור משחקי הניקס. הוא עבד עם ברין גם בתחנת הרדיו לפני המעבר שלו לטלוויזיה ב-1997. הוא אף שיתף פעולה בתחום עם מארב אלברט. כשדרן, טבע פרייז'ר ביטויים בחרוזים דוגמת "dishing and swishing", "duping and hooping", "posting and toasting", "wheeling and dealing", "winning and grinning", "using and abusing", "shaking and baking", "bounding and astounding," ועוד.
מחוות כבוד
ב-15 בדצמבר 1979 הודיעו ראשי הניו יורק ניקס כי אף שחקן של הקבוצה לא ילבש יותר את הגופייה הנושאת את המספר 10, בה שיחק.
ב-1987 נבחר פרייז'ר להיכל התהילה של הכדורסל, לצדם של פיט מרוויץ' וריק בארי.
ב-1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, לרגל יובל ה-50 לקיומה של הליגה.
ליאון רוזנברג
לִיאון רוזנברג (נולד ב-14 בפברואר 1973) הוא שחקן, זמר, מוזיקאי, עורך ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
רוזנברג נולד לאילן ואלישבע, ולו אח ואחות. נקרא ליאון על שם סבו אריה. גדל בשכונת נווה יהושע ברמת גן ולמד בתיכון בליך בעיר.
הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב, בלימודים שעשה כעתודאי.
בתחילת דרכו המקצועית, עבד רוזנברג ככתב הכלכלי של גלי צה"ל. במקביל, במשך פרק זמן לא רב, שימש דוגמן, והוא יוצג בסוכנות הדוגמנות של בטי רוקאווי.
בשנת 1998 הצטרף ללהקה "בתרי זוזי" עם רם אוריון, וניגן בה על גיטרה בס. באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הקומיקס הישראלי "זבנג!" בתפקיד הראשי. הסדרה שודרה בערוץ 2 וזכתה להצלחה רבה.
בשנת 1999 החל להגיש תוכניות טלוויזיה בערוץ הראשון, תחילה את התוכניות לנוער "לאב דווקא" ו"זאפ לראשון" ולאחר מכן גם את מגזין הקולנוע השבועי של הערוץ, "טלסינמה". באותה שנה גם הנחה את טקס בחירת מלכת היופי.
בשנת 2000 הצטרף לצוות המנחים של ערוץ הנוער YTV שהוקם ב-yes והחל להנחות תוכנית דו-שבועית בשם "Y בלילה" יחד עם רפיק קמחי והשחקן אריק משעלי. במהלך התוכנית ייעצו השלושה לצופים בענייני זוגיות ואהבה.
ב-2001 שיחק בדרמה המוזיקלית "דקות של תהילה", ובשנת 2003 הנחה את תוכנית הכישרונות "בראבו" בערוץ 2.
בשנת 2004 שיחק בסדרה "אסתי המכוערת" ולאחר שנה בסדרת ההמשך "אלביס רוזנטל והאישה המסתורית". כן השתתף ב-2004 בסרט "דמיונות" של נמרוד עציון-קורן לצדן של ריקי בליך ואיריס אברמוביץ' והגיש שני פרקים של הסדרה "Y בעולם". רוזנברג שיחק גם ב"אהבה מעבר לפינה".
בשנת 2005 החליף את יונתן קוניאק כעורך הראשי של תוכנית הנוער "אקזיט".
ב-2006 הוציא אלבום עם ההרכב "בורדו" לצד יסמין בקר ומושיק שלומי. במסגרת ההרכב ניגן, שר, הלחין וכתב. ההרכב, ששילב מוזיקה אלקטרונית עם כלים אקוסטיים, הופיע מספר פעמים בטרם התפרק. באותה שנה הנחה רוזנברג את תוכנית החדשות לילדים בערוץ הראשון, וכן מונה לעורך של תוכנית בשם "switched on" בערוץ MTV.
לקראת סוף שנת 2006 מונה רוזנברג למנהל התוכניות של ערוץ ביפ, תפקיד בו כיהן למעלה משלוש שנים. בשנת 2008 הנחה במקביל את התוכנית "פרויקט ביפ" בערוץ זה, וכן הנחה בערוץ הראשון את תוכנית הנוער "תראו אותי".
בשנת 2010 עזב את ביפ והחל להנחות בערוץ הוט בידור ישראלי של HOT את התוכנית "חדשות הבידור", שהחליפה את "ערב טוב עם גיא פינס" לאחר מעברה לערוץ 10. בשנת 2015 עזב רוזנברג את "חדשות הבידור" לאחר 6 עונות.
בשנת 2014 הנחה יחד עם מייקל לואיס את התוכנית "ישנן בנות", בערוץ 24. באותה שנה החל גם להגיש יחד עם אשתו פאולה את התוכנית "חשבון משותף" בערוץ 2, ומאוחר יותר את התוכנית "בוקר בריא".
משנת 2017 משמש כזמר ומפיק מוזיקלי של להקת "שמונים ומשהו", שאיתה גם הופיע בתוכנית הריאליטי "הכוכב הבא לאירוויזיון 2020", אך לא עבר את שלב האודישנים.
החל מיוני 2019 מגיש יחד עם פאולה רוזנברג את פודקאסט הזוגיות "יחיסנו לאן" ברשת עושים היסטוריה. רוזנברג מגיש פודקאסטים ממותגים נוספים עבור הרשת.
בינואר 2021 ,יצא לאור האלבום הראשון של להקתו "The Trippin Shamans", להקת רוק ומוזיקה אלקטרונית ישראלית.
חיים אישיים
רוזנברג נשוי לנטורופתית ואשת התקשורת פאולה רוזנברג והשניים הורים לשתי בנות. הם מתגוררים בהוד השרון.
לחץ דם
לחץ דם הוא הלחץ שמפעיל הדם על דפנות כלי הדם. המונח לחץ דם מתייחס ללחץ דם עורקי, בדרך כלל בעורק הזרוע בזמן ישיבה, אלא אם מצוין אחרת. לחץ הדם העורקי הוא הלחץ בעורקים המובילים דם לאיברי גוף (למעט הריאות), והוא משתנה בזמן, במקום, בפעילות ובמנח הגוף בהם הוא נמדד. לחץ הדם נמדד ביחידות של מילימטר כספית (mmHg). לחץ דם גבוה מאוד או נמוך מאוד עלול להוביל להפרעה בתפקוד ולהרעה במצב הבריאותי.
נהוג להתייחס לשני ערכי לחץ דם בולטים: לחץ דם סיסטולי, שהוא לחץ השיא בזמן התכווצות חדרי הלב, ולחץ דם דיאסטולי, שהוא הלחץ הנמוך ביותר בזמן הרפיית החדרים. ערכים תקינים עבור אדם בוגר בריא, בזמן מנוחה במצב ישיבה, נעים סביב לחץ סיסטולי של 120 מ"מ כספית ולחץ דיאסטולי של 80 מ"מ כספית (נכתב בצורה 120/80 מ"מ כספית). הערכים הממוצעים משתנים עם הגיל: הלחץ הסיסטולי עולה בהדרגה וברציפות ככל שהגיל עולה, בעוד הלחץ הדיאסטולי מגיע לשיא סביב גיל 55 ויורד בהמשך.
המשמעות של לחץ דם הסיסטולי היא כושר ההתנגדות של כלי הדם (TPR), ושל לחץ הדם הדיאסטולי הוא נפח הדם. שינויים בכושר ההתנגדות או בנפח הדם עשויים לגרום לשינויים בלחץ הדופק.
על לחץ הדם משפיעים גורמים גנטיים, כמו מחלת לחץ דם נמוך כרונית העוברת בתורשה, וכן גורמים סביבתיים, כמו פעילות גופנית, תזונה, עישון ודחק. למשל, תזונה עתירת מלח, ועל פי השערה גם שומן חד בלתי רווי או תזונה עתירת פחמימות ובעיקר פרוקטוז מגבירות את הסיכון ליתר לחץ דם.
מרכיבי לחץ הדם
הלחץ הדינמי הגבוה ביותר הוא באבי העורקים, וגם הוא יחסית זניח לעומת הלחץ הצדי, כך שהלחץ הצדי בכלי דם שווה ללחץ הכללי. אולם, במספר פתולוגיות ישנה חשיבות ללחץ הדינמי. בהיצרות מסתם אבי העורקים שטח החתך של המסתם קטן, ובעקבותיו גדלה מהירות הזרימה בו. כתוצאה מכך עולה הלחץ הדינמי, התלוי בריבוע במהירות, לכדי משמעותי והלחץ הצדי קטן מאוד. הפיצולים לעורקים הכליליים נמצאים במאונך לכיוון הזרימה, כך שבעקבות ירידת הלחץ הצדי פוחתת גם אספקת הדם אליהם, וכפועל יוצא לשריר הלב. בנוסף, ההיצרות מעלה את ההתנגדות לזרימה, דבר שגורם לנפילה בלחץ הכללי. עליית ההתנגדות גורמת לגדילה של רקמת שריר הלב, בניסיון לפצות על כמות הדם המועטה שהוא מזרים בכל פעימה עקב ההתנגדות. שני הדברים יחד עלולים לגרום לתעוקת חזה. פתולוגיה נוספת הקשורה בלחץ הדינמי והצדי היא שבעת מפרצת באבי העורקים יש הרחבה של הכלי והלחץ הדינמי קטן עוד יותר ממה שהוא, דבר שמגדיל את הלחץ הצדי על דפנות העורק וגורם להרחבה נוספת שלו.
נוסף על הלחץ הדינמי והצדי, קיים גם מרכיב כבידתי בלחץ הדם. בנקודה יותר נמוכה לחץ הדם יהיה גבוה יותר, בשל השפעת כוח הכובד, וההפרש תלוי בצמיגות הדם, בתאוצת הכובד ובהפרש הגבהים בין הנקודות. לחץ דם נמדד כאמור בזרוע, בגובה הלב. לכן, בזמן שהאדם הנבדק יישב או יעמוד, לחץ הדם הנמדד יהיה גבוה יותר מלחץ הדם של עורקי המוח. זאת בעוד שבשכיבה, פוחתים ההבדלים בלחצי הדם שבחלקי הגוף השונים. נפילת לחץ דם בקימה (אורתוסטטיזם) יכולה אף לגרום לאירועים מוחיים חולפים.
משוואת האגן-פואזיי
לפי משוואת האגן-פואזיי, בהינתן זרימה שכבתית (למינרית), צינורות קשיחים ונוזל ניוטוני, הספיקה עומדת ביחס ישר להפרש הלחצים (בכניסה וביציאה מהמערכת) ולרדיוס הצינור ברביעית וביחס הפוך לצמיגות הנוזל ולאורך הצינור – מוגדר כהתנגדות R, ומכאן. הביטוי של משוואה זו בלב היא שההפרש בין הלחץ בכניסה למערכת, הוא הלחץ באבי העורקים, ללחץ ביציאה ממנה, הוא הלחץ בעלייה הימנית, שווה למכפלת ספיקת הלב בהתנגדות ההיקפית הכוללת. מכיוון שבמצב תקין הלחץ בעלייה הימנית הוא זניח לעומת הלחץ באבי העורקים (ראו ערכים להלן), ניתן לומר שהלחץ באבי העורקים שווה למכפלת ספיקת הלב בהתנגדות ההיקפית הכוללת.
היענות
היענות כלי דם מוגדרת כמידת שינוי הנפח בשינויי לחץ הדם. היענות גבוהה מאפשרת את הרחבת כלי הדם בקלות. הופכי ההיענות הוא ה-elastance. גיל מבוגר, מחלות יתר לחץ דם וטרשת עורקים גורמים להקטנת היענות העורקים.
כלים תמיטים
בכלים תמיטים משפיע גורם נוסף על היחס בין הלחץ לספיקה, והוא הלחץ החיצוני. כאשר הלחץ החיצוני קטן מהלחץ בכניסה למערכת וביציאה ממנה, הזרימה תקינה. אולם, כאשר הלחץ החיצוני גדול משני ערכים אלה, כלי הדם יעבור תמט והספיקה תתאפס, שכן לא יעבור דרכו דם כלל. כאשר הלחץ החיצוני גדול מהלחץ ביציאה מהמערכת אך קטן מהלחץ בכניסה אליה, נפסקת הזרימה במפל הלחצים בעת שהלחץ משתווה ללחץ החיצוני. עם הפסקת הזרימה משתווה הלחץ בכניסה למערכת ללחץ ביציאה ממנה, וכלי הדם ייפתח. אז שוב יהיה מפל לחצים וחוזר חלילה. התמט של כלי הדם משמש למדידת לחץ דם במד לחץ דם.
היצרות
כאשר קיימת היצרות בעורק, נוצרת התנגדות מקומית לזרימה, המביאה להבדלי לחצי דם מוגברים: בצד הכניסה הקרוב ללב (פרוקסימלי) יהיה לחץ הדם גבוה מאשר בצד המרוחק מהלב (דיסטלי). לדוגמה, בהחמרה של היצרות עורקים המובילים למוח, עשוי להיווצר הבדל ניכר בין לחץ הדם גבוה הנמדד בזרוע לבין לחץ דם נמוך בעורקי המוח שאחרי-ההיצרות.
אבי העורקים
במהלך פעימת הלב משתנה ערך לחץ הדם באבי העורקים. עם התכווצות החדרים עולה לחץ הדם באבי העורקים עד ללחץ שיא המוגדר כלחץ סיסטולי. עם דעיכת זרימת הדם מהחדר השמאלי לאבי העורקים, יורד לחץ הדם, כאשר בעת סגירת מסתם אבי העורקים ישנה עלייה קלה הנקראת החריץ הדו-פסגתי (dicrotic notch). במהלך הרפיית החדרים ומילוים, יורד לחץ הדם באבי העורקים. הנקודה הנמוכה ביותר מוגדרת כלחץ דיאסטולי. מדדים אלה של לחץ הדם אינם סטטיים ועוברים שינויים בין פעימת לב אחת לשנייה במהלך היום.
עורקים היקפיים
תבנית לחץ הדם והערכים הנמדדים במקומות שונים במערכת העורקים משתנה ככל שמתרחקים מאבי העורקים. כך למשל, ערכי לחץ הדם הסיסטולי בעורק האמה יכולים להיות גבוהים מהערכים באבי העורקים. ערכים ממוצעים בזרוע, בזמן מנוחה בישיבה, משתנים עם הגיל ונעים בין 138/91 מ"מ כספית בגיל 50 עד 159/91 מ"מ כספית בגיל 70 בגברים, ובנשים בין 123/79 מ"מ כספית בגיל 38 ל-168/93 מ"מ כספית בגיל 70, כאשר קיימות סטיות גדולות עבור מקרים פרטניים.
מכיוון שלחץ הדם משתנה לאורך הפעימה, מוגדר לחץ ממוצע אשר מחושב כאינטגרל של הלחץ לפי הזמן חלקי הפרש זמני המדידה –. ניתן להעריך את הלחץ העורקי הממוצע בדרכים לא פולשניות על ידי ממוצע משוקלל של הלחץ הסיסטולי והדיאסטולי, כאשר הלחץ הדיאסטולי מקבל משקל כפול, משום שבמחזור שלם של פעימת לב משכה של הדיאסטולה הוא כשני שלישים ממשך הפעימה ומשכה של הסיסטולה הוא כשליש ממנה. בדופק מהיר של מעל 120 פעימות בדקה, משכי הסיסטולה והדיאסטולה כמעט שווים, ולכן החישוב של הלחץ הממוצע בדופק כזה הוא ממוצע פשוט בין שני הערכים.
ערך נוסף המשמש סימן לפעילות הלב הוא לחץ הדופק, אשר מוגדר כהפרש בין הלחץ הסיסטולי לדיאסטולי.
מדורי הלב
באמצעות צנתר סוואן-גנץ, המוחדר דרך וריד במפשעה, בצוואר או בווריד התת-בריחי ומחובר למד לחץ, ניתן למדוד לחצים בעלייה הימנית, בחדר הימני, בעורק הריאה ובעקיפין גם בעלייה השמאלית. המדידה העקיפה של הלחץ בעלייה השמאלית, המכונה גם לחץ יתד, מתבצעת על ידי החדרת הצנתר אל אחד מסעיפיו הקטנים של עורק הריאה וניפוח הצנתר. בעת שבלון הצנתר מנופח, הלחץ בכניסה לריאות שווה ללחץ ביציאה מהן, ששווה ללחץ בעלייה השמאלית.
עורק הריאה
ניתן למדוד את הלחץ בעורק הריאה, כאמור, על ידי צנתר סוואן-גנץ. הלחץ התקין בעורק הריאה הוא 8 מ"מ כספית בדיאסטולה ו-25 מ"מ כספית בסיסטולה, עם ממוצע של 12 מ"מ כספית.
מדידת לחץ דם
עוד בסין העתיקה היו מודדים לחץ דם בצורה עקיפה על ידי מדידת דופק הנבדק. לחץ הדם נמדד בפועל לראשונה במאה ה-18 על ידי הכומר סטפן היילס, אם כי לא בבני אדם אלא במספר חיות, הסוס היה הראשון שבהן, וזאת על ידי הצבת המד ישירות לתוך עורק החיה עם מדידת הגובה אליו מגיע הדם מן העורק. את ממצאיו פרסם היילס בספרו "המסטטיקס" ("Haemastatics") משנת 1733. זוהי שיטה מדויקת אך פולשנית למדידת לחץ דם. בשנת 1828 מדד ז'אן לואי מארי פואזיי, רופא ופיזיקאי צרפתי, לחץ דם של חיה עם מנומטר ממולא בכספית.
בשיטה הלא-פולשנית אשר בה משתמשים כיום מניחים את השרוולית של מד לחץ הדם על עורק הזרוע בגובה הלב ומאזינים למסכת מתחת לגובה השרוולית תוך חישת הדופק בעורק החישור. מנפחים את השרוולית ללחץ של כ-200 מ"מ כספית, שבו עורק הזרוע עובר תמט ולא זורם דרכו דם. בשלב זה לא יישמעו קולות במסכת ולא יוחש דופק בעורק החישור. אט אט מורידים את הלחץ בשרוולית עד לתחושת דופק בעורק החישור. מכיוון שהזרימה אז דרך העורק היא זרימה טורבולנטית, ניתן לשמוע דרך המסכת את קולות קורוטקוף. הלחץ בנקודה זו הוא הלחץ הסיסטולי. ממשיכים להוריד את הלחץ בשרוולית עד שחדלים לשמוע את קולות קורוטקוף, דבר שמעיד על כך שהזרימה חזרה להיות שכבתית. הלחץ בנקודה זו הוא הלחץ הדיאסטולי.
יתר לחץ דם
את יתר לחץ הדם (קרוי גם "לחץ דם גבוה") מכנים לרוב "הרוצח השקט", מפני שהאדם הסובל ממנו לעיתים קרובות אינו מודע לכך. יתר לחץ דם משפיע, בממוצע, על אחד מכל ארבעה אנשים בעולם המערבי. הסכנה בלחץ דם גבוה היא פגיעה מתמשכת בכלי דם של רקמות רגישות כגון הלב, כלי הדם בעין, ורקמת העצבים במוח שפגיעה בה עלולה לגרום לשבץ מוחי. פגיעה כזו בכלי דם גורמת לחסימה שלהם על ידי טרשת עורקים או לקרע בהם וסיבוכים אלו עלולים לגרום למחלות שונות או למוות.
לחץ דם נמוך
לחץ דם נמוך עלול לגרום לסחרחורת, לבחילה ואף לאירוע מוחי חולף או אובדן הכרה, ובמקרים קיצוניים הוא מתבטא באירוע מוחי איסכמי, בהלם ואף במוות. אמנם, רוב האנשים בעלי לחץ דם נמוך באופן קבוע (שרובם הם נשים) הם רזים יותר, בעלי מסת שריר קטנה יותר ומוגנים יותר מאחרים מפני הפגיעות השונות של יתר לחץ דם בלב ובכלי הדם. אך במצב של לחץ דם נמוך ממושך (כרוני), הוא עלול להוביל לעייפות יתר ובעיות ריכוז וקשור בדיכאון ובחרדה וייתכן שגם לפגיעה קבועה בתפקודי הזיכרון והחשיבה (דמנציה כגון מחלת אלצהיימר), במיוחד אצל מי שנטל תרופות נגד יתר לחץ-דם ואצל מי שלחץ הדם הדיאסטולי שלו היה נמוך או שחלה ירידה חדה בלחץ הדם הסיסטולי שלו.
במקרים של ירידה חריפה בלחץ הדם, כמו בהלם, מופעלים בגוף מנגנוני פיצוי להעלאת לחץ הדם, במטרה לשמור על הומאוסטזיס, וזאת על ידי העלאת אחד מהגורמים הבאים: נפח הפעימה, קצב הלב וההתנגדות היקפית של זרימת הדם המושגת באמצעות כיווץ העורקיקים. לכן, למשל, בהלם תת-נפחי, שבו יש איבוד נוזלים ודם, נפח הפעימה יורד, והגוף מנסה לפצות על כך באמצעות העלאת הדופק והצרת העורקיקים הסמוכים לעור, דבר שמתבטא בחיוורון וקור של פני העור. המערכת העיקרית המפעילה מנגנונים אלו באופן מיידי היא המערכת הסימפתטית.
קשרים הנדסיים
קשרים הנדסיים (באנגלית: Richard Hammond's Engineering Connections) היא תוכנית טלוויזיה תעודית בריטית שבועית המשודרת בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, שהחלה את דרכה בשנת 2008, ומוגשת על ידי הבדרן האנגלי ריצ'רד האמונד.
על התוכנית
בתוכנית, האמונד יוצא לשלל מקומות ברחבי העולם כדי לחקור ולגלות את ההיבט המדעי וההנדסי שמאחורי המצאות שונות. האמונד בוחן ומסביר על שיטת הפעולה של מבנים מיוחדים, המצאות יוצאות דופן ומכונות שונות, באמצעות ניסויים, הדרכה והסברים שונים. במהלך ההסברים הוא משווה את הרעיונות והעקרונות שבסיס הפלאים ההנדסיים למקרים אחרים, יומיומיים או מן העבר, המיושמים על עקרונות אלה.
באחד מן הפרקים האמונד מציץ אל מאחורי ההנדסה של מטוס האיירבאס A380 (מטוס הנוסעים הגדול בעולם), ובפרק אחר מבקר האמונד בגורד השחקים טאיפיי 101 (לשעבר גורד השחקים הגבוה בעולם), ומסביר על הייחוד שמאחורי ההנדסה של הבניין. בין היתר, האמונד חוקר גם את הקשרים ההנדסיים של: טלסקופ החלל האבל, אסדת קידוח ועוד.
התוכנית שודרה לראשונה ב-15 במאי 2008 כחלק מרצועת השידורים המכונה: "שני הגדול" ("Big New Mondays"), ומשודרת גם בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק שבישראל.
חוליו סלינאס
קריירת מועדונים
סלינאס החל את דרכו במחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו, ומאוחר יותר החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, "בילבאו אתלטיק", ב-1981. בעונת 1983/1984 הוא זכה בתואר מלך השערים ("פיצ'יצ'י") של ליגת המשנה הספרדית בה סיימה הקבוצה במקום השני. הוא הבקיע שער לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במרץ 1983 נגד סלטה ויגו, ושיחק 13 משחקים במשך שתי עונות רצופות בהן זכתה בילבאו באליפות הליגה הספרדית, בנוסף לזכייה בגביע המלך הספרדי שהשלים עבורה "דאבל" ב-1984.
בשתי העונות הבאות סייע סלינאס לבילבאו לסיים במקום השלישי בליגה, תוך שכבש 12 שערים במשותף בשתיהן. ב-1986 הוא עבר לקבוצת אתלטיקו מדריד, במדיה הרשים כאשר כבש 31 שערי ליגה בשנתיים. הוא כבש צמד שערים במשחק בו ניצחה קבוצתו 0-7 את ריאל מיורקה בפברואר 1988.
לפני עונת 1988/1989 חתם סלינאס בברצלונה, בה חבר למספר שחקני מפתח בסקים נוספים, כדוגמת חוסה רמון אלשנקו הוותיק, צ'יקי בגיריסטיין, יון אנדוני גויקוצ'אה וחוסה מריה באקרו. הוא היה חלק מקבוצה מצליחה במיוחד של ברצלונה שכונתה "קבוצת החלומות". סלינאס הבקיע 20 שערי ליגה בעונתו הראשונה בברצלונה, שסיימה במקום השני בליגה אחרי ריאל מדריד, וכן הבקיע שער בניצחון 0-2 על סמפדוריה בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. בעונה הבאה הוא הוסיף שער בניצחון על ריאל מדריד בגמר גביע המלך הספרדי.
בעונות 1990/1991 ו-1991/1992 כבש סלינאס 18 שערים במשותף, וסייע לברצלונה לזכות בשתי אליפויות ספרד ובגביע אירופה לאלופות. ברצלונה השלימה ארבע זכיות רצופות באליפות בשתי העונות שלאחר מכן, אך סלינאס עצמו זכה לדקות משחק מועטות בשל הפריצה שעשה חריסטו סטויצ'קוב הבולגרי בקבוצה. בינואר 1994 כבש סלינאס צמד שערים לאחר שעלה כמחליף בניצחון 1-2 על אלבסטה; הוא שיחק בשישה משחקים נוספים בלבד במשך אותה עונה, בה זכתה ברצלונה באליפות האחרונה הרצופה שלה.
לאחר אותה עונה עזב סלינאס את ברצלונה ועבר לדפורטיבו לה קורוניה, עמה סיים במקום השני בליגה וזכה בגביע הספרדי בעונת, היחידה שלו בקבוצה. על אף שלא היה שחקן הרכב קבוע בלה קורוניה הוא הבקיע 12 שערי ליגה, כשרק בבטו כבש יותר ממנו. בשל החתמתם של הרוסי דמיטרי רדצ'נקו ואחרים בלה קורוניה לסלינאס לא נמצא מקום בסגל, ובעקבות כך עבר לספורטינג חיחון. הוא הבקיע 18 שערים עבור הקבוצה בעונת וסייע לה להימנע מירידה לליגת המשנה. יכולתו המרשימה של סלינאס במדי חיחון בשנה וחצי בה שיחק בקבוצה זיכתה אותו בהערצה רבה ברחבי העיר, ואוהדי המועדון נהגו לשיר שירי עידוד קבועים לכבודו.
בראשית 1997 עבר סלינאס לשחק בקבוצה ביפנית יוקוהמה מרינוס, במדיה המשיך להפגין את כישורי ההבקעה שלו. הוא שיתף פעולה ביפן עם חברו לשעבר בברצלונה, גויקואצ'קה. לאחר מכן הוא חזר לספרד וסיים את הקריירה שלו בקבוצת דפורטיבו אלאבס. אלאבס סיימה במקום השישי בליגה בעונת, שהקנה לה מקום בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן. את משחקו האחרון בקריירה שיחק סלינאס ב-19 במאי 2000 מול הקבוצה בה החל את הקריירה, אתלטיק בילבאו, ופרש לאחר שהבקיע 152 שערים ב-417 משחקי ליגה בסך הכול.
נבחרת לאומית
סלינאס שיחק 56 פעמים במדי הנבחרת הלאומית של ספרד, והבקיע 23 שערים שמציבים אותו במקום השישי בדירוג כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד נבחרת ברית המועצות בינואר 1986, והבקיע שער בניצחון 0-2.
במהלך הקריירה השתתף סלינאס עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע העולם (ה"מונדיאל"). ב-1986 הוא סייע לנבחרתו להגיע עד לרבע הגמר, ואף הבקיע שער במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד. ב-1990 הודחה נבחרתו כבר בשמינית הגמר, על אף שער שכבש בהפסד לנבחרת יוגוסלביה. הוא השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1994 בו הבקיע שער נגד נבחרת קוריאה הדרומית, ובנוסף שיחק בשתי אליפויות אירופה, ב-1988 וב-1996.
במשחק רבע גמר מונדיאל 1994 נגד נבחרת איטליה, החמיץ סלינאס הזדמנות גדולה להביא לעלייתה של ספרד לשלב חצי הגמר. פחות מעשר דקות לסיום המשחק, כאשר עמדה התוצאה על 1-1, הוא החטיא בעיטה מקרבת השער, במצב נוח במיוחד להבקעה כשרק השוער ג'אנלוקה פליוקה ניצב מולו. כעבור מספר דקות הבקיע רוברטו באג'ו שער ניצחון לזכות איטליה. סלינאס זכור במיוחד על אותה החמצה, אף יותר מאשר על השערים הרבים שהבקיע במהלך הקריירה שלו.
ורד סלונים-נבו
ורד סלונים-נבו (נולדה ב-22 בספטמבר 1953) היא פרופסורית ישראלית לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היא עוסקת בחקר משפחות החיות בעוני ומשפחות של מהגרים והיא מטפלת זה שנים רבות ביחידים, בזוגות ובמשפחות.
נולדה בירושלים. למדה עבודה סוציאלית (BSW ו- MSW) באוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר דוקטור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ( UCLA.) בשנת 2004 קיבלה את תואר יקיר באר שבע מהעיר באר שבע על עבודתה. בשנת 2006 מונתה סלונים-נבו על ידי שר הרווחה הישראלי אריאל שרון, לבדיקת תפקודם של עובדים סוציאליים המספקים דיווחי משמורת על ילדים בדיוני גירושין, והקימה את "ועדת סלונים-נבו". חברה באקדמיה לשוויון, ארגון הפועל למען דמוקרטיזציה של המרחב האקדמי בישראל.
קריירה אקדמית
ורד סלונים-נבו מתמקדת בעבודתה בקשר בין תיאוריה לפרקטיקה במקצועות הסוציאליים. כחוקרת וכקלינאית, היא מקדישה את מאמציה לפרויקטים בעלי השפעה ישירה על רווחת לקוחות העבודה הסוציאלית, והיא משלבת בין מחקר תאורטי ומעשי. תחומי המחקר המגוונים שלה הם: נוער בסיכון ומניעת איידס; הגירה ופליטים; פוליגמיה; הערכת טיפול; שיטות מחקר והתערבויות המתאימות למקצוע העבודה הסוציאלית; ילדים ומשפחות החיים בעוני; טיפול בסליחה ובסלחנות; וגורמים פסיכולוגיים הקשוריםלמחלות כרוניות.
בשנים האחרונות סלונים-נבו וחוקרים אחרים התמקדו במחקרם בגורמים הפסיכו-חברתיים המשפיעים על הרווחה הרפואית והרגשית של חולי קרוהן. הוראה, המבוססת על ניסיון קליני, היא מרכיב מרכזי בעבודה סלונים-נבו.
סלונים-נבו כתבה שני ספרים על ביצוע התערבויות בעבודה סוציאלית המבוססים על חוויותיה הקליניות והמחקריות ומשמשים סטודנטים ואנשי מקצוע. המאמרים המדעיים של סלונים-נבו דנים בדילמות המרכזיות של המקצוע: השמה מחוץ לבית של ילדים שעברו התעללות, תרגול מבוסס ראיות או הוכחות, הערכת טיפול ושילוב התערבויות מגוונות לרווחתם ובריאותם של יחידים ומשפחות. האוכלוסיות אותם היא חוקרת עומדות במרכז פעילויות המקצוע: משפחות החיים בעוני, פליטים וילדים בסיכון.
הגירה
סלונים-נבו וחוקרים נוספים בחנו את הסתגלותם של עולים חדשים ומהגרים מתבגרים והורים מברית המועצות לשעבר בישראל ובגרמניה. אחד הממצאים העיקריים היה ההשפעה של יחסי משפחה על ההסתגלות: יחסים פתוחים ותומכים השפיעו מאוד על ההסתגלות.
פוליגמיה בחברה הבדואית-ערבית
סלונים-נבו ואחרים בחנו את ההשפעה של מבנה משפחתי זה, פוליגמיה בקרב הבדואים בישראל, על מצבים פסיכו-חברתיים של ילדים, נשים ובעלים החיים במשפחות פוליגמיות, בסדרת מחקרים כמותיים ואיכותיים. הם מצאו, כי יחסי משפחה הם גורם מפתח, יחד עם מעמד כלכלי, המסביר את מצבם של ילדים, נשים ובעלים.
הערכת טיפול
סלונים-נבו הוציאה ספר לימוד המשמש סטודנטים לעבודה סוציאלית וחוקרים מזה שנים רבות. בהמשך, היא ערכה מחקר שבדק האם פעולת ההערכה עצמה משפיעה על תוצאות ההתערבות. המחקר מציע, כי ביצוע הערכה של התערבות משפר את תוצאותיה.
שיטות מחקר והתערבות המתאימות לעבודה סוציאלית
יחד עם יצחק נבו, דנה סלונים-נבו באחת השאלות המרכזיות במקצוע העבודה הסוציאלית: האם עלינו ללמד ולתרגל תרגול מבוסס ראיות, או אולי לקדם פרקטיקה מושכלת ראיות? הם כתבו מאמר תאורטי, שהציע את האחרון.
ילדים ומשפחות החיים בעוני
סלונים-נבו יחד עם חוקרים אחרים פרסמו מאמרים המנסים להציע הוראות לעבודה עם ילדים ומשפחות החיים בעוני ובשוליות - התערבויות המקדמות את חוזקות המשפחות הללו ומונעות השמה מחוץ לבית במקרה של התעללות והזנחת ילדים.
פליטים ומבקשי מקלט
סלונים-נבו ואחרים בוחנים את מצבם הפסיכו-סוציאלי של מבקשי המקלט מדרפור בישראל. תוצאות כמותיות ואיכותניות מראות כי קבוצה בעייתית זו בישראל סובלת מהפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD), חרדה, דאגות קיצוניות לגבי עתידם. הם זקוקים לטיפול משפטי, חברתי וקליני.
עבודה קהילתית
יחד עם אחרים, ורד מיישמת את הממצאים והתפיסות שלה בעבודה בקהילה. היא בין מייסדי "באר-שובע" - ארגון חוץ ממשלתי למען המגזר השלישי הפועל בנגב מאז 1999.
לארגון יש השפעה ישירה על חייהם של מאות אנשים בדרום ישראל. הוא נותן שירות לאזרחים רבים החיים בעוני ומספקים מטבח מרק שנפתח מדי יום, ארוחות על גלגלים, סיוע משפטי, קבוצת נשים, פרויקט מתנדבים ומרכז נוער.
בשנת 2015, יחד עם ד"ר מיה לביא-אג'איו בשיתוף סטודנטים למען פליטים באוניברסיטת בן-גוריון בישראל, היא בנתה קורס בן 8 שבועות עבור פליטים ממתקן המעצר הפתוח של חולות.
ספרים
"טיפול קצר מועד"- הוצ' אונ' ת"א
"הערכת טיפול מערכים חד-מחקריים ושיטות נוספות" – הוצ' אונ' בן-גוריון.
משה בר-נסים
ביוגרפיה
נולד בירושלים בשנת 1882 (ה'תרמ"ב) למזל ולרב יעקב חי בכור נסים (בן הרב שמואל נסים בן הרב אליהו יעקב נסים) וג'מילה. הוא למד בישיבות הספרדיות של ירושלים ורבותיו, בהם ר' בן ציון אברהם קואינקה, ציינו לשבח את חריפותו. שאיפתו ללמוד בבית ספר חילוני לא התגשמה עקב התנגדות הוריו, אך הוא למד באופן אוטודידקטי את השפה הערבית ומגוון שפות אירופאיות.
פועלו
מלבד הכנת המילון, עסק בר-נסים בעבודות ספרותיות נוספות, כגון תרגום מלאדינו לעברית של נובלות היסטוריות העוסקות ביהדות ספרד.
המדינה המאוחדת
האיחוד של רוסיה ובלארוס (ברוסית: Союз России и Белоруссии; או בשמו הרשמי הרוסי: "Союзное государство России и Белоруссии" - "המדינה המאוחדת של רוסיה ובלארוס") הוא רעיון לישות על-לאומית הכוללת את הפדרציה הרוסית ואת בלארוס. בדיונים ביניהן מכנות המדינות את האיחוד בתור "המדינה המאוחדת".
משה בר-נסים
חיים אישיים
נישא לתמר בת חיים טרבולוס, ונולדו להם תשעה ילדים: אהוד, שמואל, אליעזר, עמנואל (מנו), פנינה אבולעאפיה, אבשלום, חנוך, ויקטוריה אגבאבא, ושושנה שמחון. משה החליט לשנות את שם משפחתו ולהוסיף לו את המילה 'בר'. כנראה בגלל עושרו בשפה העברית החליט על התוספת, וחלק מילדיו נשאו את השם בר-נסים.
המדינה המאוחדת
יצירת רעיון האיחוד
"חבר העמים של רוסיה ובלארוס" נוצר ב-2 באפריל 1996, וחוזק ב-2 באפריל 1997 כאשר מנהיגי שתי המדינות חתמו על "אמנת איחוד בין בלארוס ורוסיה" אשר שינתה את שם הישות שנוצרה ל"האיחוד של רוסיה ובלארוס". בדצמבר 1998 נחתמו אמנות נוספות, על מנת להעניק לישות החדשה איחוד פוליטי, כלכלי וחברתי רב יותר.
משה בר-נסים
הנצחתו
ב-27 בפברואר 1997 נחנכה כיכר על שם משה בר-נסים בין הרחובות הנביאים והרב קוק (מול תחילת רחוב אתיופיה) בירושלים, לא רחוק מבית בן-יהודה ברחוב אתיופיה בו עבד משה 22 שנים יחד עם אליעזר בן-יהודה. הטקס היה מטעם עיריית ירושלים במעמד נשיא המדינה יצחק נבון, ראש העיר אהוד אולמרט, פרופסור שלמה הרמתי (החוקר שחשף אודותיו של משה בר נסים) ג'ו חוזה נסים ויוסף עזרא (נציגי משפחת נסים), יעקב אלעזר (מגיש הבקשה לקריאת הכיכר על שם משה) ועוד. כיום הזכר היחיד לכיכר הוא שלט רחוב על שם משה בר-נסים מ'חלוצי החייאת השפה עברית'.
המדינה המאוחדת
יצירת רעיון האיחוד
הישות נוצרה עקב שילוב אינטרסים בין בלארוס, שבראשה עמד אלכסנדר לוקשנקו, שרצה לקשור את כלכלתה החלשה של ארצו בכלכלת הפדרציה הרוסית, לבין בוריס ילצין, שעמד תחת לחצם של יריביו הפוליטיים, שתמכו באיחוד מלא בין רוסיה ובלארוס. הצעה דומה הציע בעבר נשיא קזחסטן, נורסולטאן נזרבייב, שהיה בעל חזון ליצירת "איחוד אירואסיאתי". חזונו של נזרבייב התגשם כשהאיחוד החל לפעול בשנת 2015.
עם זאת, טיבה של הישות שיצרו האמנות מעורפל למדי. "האמנה ליצירת מדינה מאוחדת של רוסיה ובלארוס" היא האחרונה שנחתמה, ב-8 בדצמבר 1999, ובה מוצהר על כוונה עתידית להשיג בסופו של דבר פדרציה בנוסח ברית המועצות עם נשיא משותף, פרלמנט משותף, דגל וסמל משותפים, המנון, חוקה, צבא, אזרחות, ומטבע משותפים. האיחוד הנוכחי אושר על ידי הדומה הרוסית ב-22 בדצמבר 1999 והאספה הלאומית של בלארוס ב-6 בינואר 2000, שהוא המועד בו נכנסה האמנה לתוקף, והאיחוד בין המדינות קם והיה.
מוסדות משותפים והמסגרת החוקית
על פי אמנות האיחוד השונות היו צריכים להיווצר המוסדות הבאים:
על פי האמנה כל מדינה שומרת על ריבונותה הן כלפי פנים והן כלפי חוץ, ומכאן שרוסיה ובלארוס ממשיכות להיות אחראיות לחלוטין לענייניהן הפנימיים וליחסי החוץ שלהן. האיחוד כשלעצמו אינו יכול לטעון לייצוג במוסדות חיצוניים או לבטל חקיקה או החלטות ממשלה של חברותיו, פרט למקרים נדירים המופיעים באמנת האיחוד. ככזה, האיחוד מזכיר יותר קונפדרציה מסוג האיחוד האירופי.
התפתחויות
נראה כי זמן קצר לאחר אישור האיחוד איבדו המדינות החברות בו את העניין באיחוד, כאשר בתחילה רוסיה, ולאחר מכן בלארוס, החזירו את מנגנוני המכס בין שתי המדינות ב-2001, ובזאת סיימו את איחוד המכס שהיה התוצר המעשי הבולט של האמנות. נעשו תוכניות לביסוס מטבע משותף, אך אלו נדחו כמה פעמים. בלארוס ורוסיה שמרו על סמליהן הלאומיים ולא יצרו סמלים משותפים לשימוש האיחוד. שיר בשם "איחוד האומות הריבוני" (Державный союз народов) הוצע כהמנון לאיחוד. השיר, המבוסס על המנון ברית המועצות מתייחס לאיחוד רחב יותר מזה של רוסיה ובלארוס.
בתחילה הבטיח אלכסנדר לוקאשנקו כי מטבע משותף ייכנס לתוקף ב-1 בינואר 2004, אך הדבר לא בוצע, ונדחה מספר פעמים.
מדינות נוספות בברית המועצות לשעבר הביעו את רצונן להצטרף לאיחוד, אם כשותפות מלאות ואם בתנאי איחוד המכס. ביניהן נמצאות קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, ואף סרביה (שמעולם לא הייתה תחת שליטה רוסית).
ב-15 בדצמבר 2006 החלו שיחות על חידוש ביצוע אמנת האיחוד, אך לאחר זמן מה חלו עיכובים נוספים. בינואר 2007 טען לוקאשנקו כי מטרתם של הרוסים הוא צירוף בלארוס לפדרציה הרוסית ואובדן עצמאותה לחלוטין. באוקטובר 2007 הכריז ראש ממשלת רוסיה ויקטור זובקוב כי תקציב האיחוד יוגדל בעשרה אחוזים בשנת 2008, על מנת לספק מימון ראוי לפרויקטים משותפים. הצהרה זו הביאה להשערה כי רוסיה חידשה את עניינה באיחוד. פגישה בין בורודין ובין לוקאשנקו ובין ולדימיר פוטין ששימש אז כנשיא הפדרציה הרוסית, במינסק בדצמבר 2007 חיזקה השערה זו. על פי בורודין נדונה בפגישה הקמת הפרלמנט המשותף, והסדרי המעבר הדרושים לשם כך. כן נדונו עניינים הקשורים באנרגיה ובמסחר.
במהלך שנת 2010 לאור התקררות של היחסים בין המדינות קידום הפרויקט למעשה הופסק. בשנת 2011 הדיונים חודשו אך ללא מעשים של ממש.
בינואר 2019 נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין נפגשו בסוצ'י ודנו ביחסים בין המדינות. במסיבת עיתונאים משותפת חשף לוקשנקו שהוא מוכן לאיחוד עם רוסיה.
ימת יורון
ימת יורון (באנגלית: Lake Huron) היא אחת מחמש הימות הגדולות באמריקה הצפונית והאגם החמישי בגודלו בתבל. גודלה 59,596 קילומטר רבוע.
ימת יורון היא המפורצת ביותר בין חמש הימות, אבל אין בה נמלים טבעיים טובים. כשני שלישים משטחה בחלקה המזרחי שייכים לקנדה ואילו חלקה המערבי שייך לארצות הברית. את צדה המזרחי היא חולקת עם הפרובינציה הקנדית אונטריו וממערב עם המדינה מישיגן שבארצות הברית. היא מחוברת באמצעות מצר מקינק (Mackinac) אל ימת מישיגן, באמצעות נהר סנט מארי אל ימת סופיריור, ובאמצעות נהר סנט קלייר אל ימת אירי. בין ימת יורון לימת אירי מצויה העיר דטרויט.
בימת יורון נמצא האי מאניטולין, שהוא האי הגדול ביותר המצוי בתוך אגם. שטחו 2,776 קילומטר רבוע וחופיו המפורצים משמשים לנופש ולדיג. באי עצמו נמצאת ימת מאניטו ששטחה 106.42 קילומטר רבוע ובתוכה ישנם כמה איים קטנים.
מישל פייבר (סופרת)
מישל פייבר (באנגלית Michelle Paver; נולדה ב-7 בספטמבר 1960) היא סופרת פנטזיה בריטית.
ביוגרפיה
פייבר נולדה במלאווי לאב ממוצא דרום אפריקאי ולאם ממוצא בלגי. האב הפעיל עיתון צנוע בשם Nyasaland Times והאם כתבה מדור רכילות שבועי. בגיל שלוש היגרה המשפחה לבריטניה. מישל למדה בבית הספר Lady Margaret Hall באוקספורד וקבלה תואר ראשון בביוכימיה באוניברסיטת אוקספורד. העדיפה כתיבה על קריירה מדעית. הייתה שותפה במשרד עורכי דין כיוון שלא חשבה שתוכל להתפרנס מכתיבה. לאחר מות אביה בשנת 1996 עזבה את המשרד לשנת חופשה, טיילה בדרום אמריקה, בצרפת ובארצות הברית, במהלך שנה זו כתבה טיוטה לספרה הראשון Without Charity (ללא צדקה) וכששבה לבריטניה החליטה להגשים את חלומה להיות סופרת.
את הסיפור הראשון שלה כתבה בהיותה בת 5. פייבר כתבה את הסדרה "דברי ימי האופל" שהביאה לפרסומה הנרחב. הסדרה כוללת שישה ספרים ושלושת הספרים הראשונים בסדרה אח זאב, הולך הרוח וטורף הנשמות תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת "כתר".
Mario & Sonic at the Olympic Games Tokyo 2020
Mario & Sonic at the Olympic Games Tokyo 2020 (מילולית: מריו וסוניק במשחקים האולימפיים טוקיו 2020) הוא משחק וידאו מסוגת הספורט המבוסס על אולימפיאדת טוקיו 2020. זהו המשחק השישי בסדרת מריו וסוניק, קרוסאובר בין סופר מריו של נינטנדו לבין סוניק הקיפוד של חברת סגה, והמשחק הראשון בסדרה זו מאז מריו וסוניק במשחקים האולימפיים בריו 2016. המשחק פותח על ידי חברת סגה בשביל קונסולת הנינטנדו סוויץ' בשנת 2019 ובשביל תחנות הארקייד בשנת 2020. המשחק זכה לביקורות שונות, עם שבחים למיני-המשחקים, הומור, עיצוב הדו-מימד וסגנון המולטיפלייר אך הביקורות הרעות התרכזו בעיקר בחוסר התוכן למשחק אונליין, בזמן שהביקורות למצב הסיפור היו שונות.
אופן המשחק
כמו הכותרים הקודמים של מריו וסוניק, מריו וסוניק במשחקים האולימפיים טוקיו 2020 הוא משחק ספורט המציג צוות קרוסאובר של דמויות מסופר מריו של נינטנדו וסדרת סוניק הקיפוד של סגה. השחקן, המשתמש באחת הדמויות, מתחרה בשלל אירועים המבוססים על ענפי ספורט מהמשחקים האולימפיים. המשחק כולל מגוון אירועים; אלה שחזרו מתארים קודמים של מריו וסוניק כוללים אגרוף, כדורגל, שחייה והתעמלות, ואילו חדשים כוללים קראטה, סקייטבורד, טיפוס ספורטיבי וגלישה.
גרסת הנינטנדו סוויץ' תומכת במגוון בקרים, כולל בקרי התנועה Joy-Con. המשחק כולל גם מערכת יחידה מרובת משתתפים במסך מפוצל ומשחק רב משתתפים ברשת. מצב 2D נוסף כלול גם הוא, בהתבסס על אולימפיאדת טוקיו 1964, ובו סגנונות 8 סיביות ו-16 סיביות עבור מריו וסוניק, בהתאמה. לאירועים במצב דו-ממדי אלה יש בקרות מוגבלות יותר ואפשרות לאפשר כיסוי CRT.
פיתוח ושחרור
באוקטובר 2016 הודיעה סגה כי הבטיחה את זכויות הרישוי מהוועד האולימפי הבינלאומי לפרסום משחקי וידאו המבוססים על אולימפיאדת קיץ 2020, עם תוכניות לשחרור משחקים במכשירים שונים. מריו וסוניק במשחקים האולימפיים בטוקיו 2020 הוכרזו לצד המשחקים האולימפיים טוקיו 2020 - משחק הווידאו הרשמי ב־29 במרץ 2019, בתערוכת הבמה של סגה פס ביפן. זה היה המשחק הראשון של מריו וסוניק מאז מהדורת המשחקים האולימפיים בריו 2016 עבור ה-Wii U ו- Nintendo 3DS, ושוחרר ברחבי העולם עבור Nintendo Switch בנובמבר 2019; גרסה למכונות ארקייד תשוחרר בזמן כלשהו בשנת 2020. משחק נלווה לאנדרואיד ו- iOS, סוניק במשחקים האולימפיים טוקיו 2020, שוחררה גם בשנת 2020. המשחק הוצג ב- E3 2019 וב- Gamescom 2019.
מריו וסוניק במשחקים האולימפיים טוקיו 2020 היה המשחק האחרון עליו עבדה AlphaDream לפני שהגישה בקשה לפשיטת רגל בשנת 2019. Racjin, Yuke's ו- Success Corp עבדו גם הם על המשחק; Racjin עזרה בפיתוח משחקים קודמים של מריו וסוניק, ואילו של יוקה סייע לסגה בפיתוח המשחקים האולימפיים טוקיו 2020 - משחק הווידאו הרשמי.
משחק טלפון סלולרי חופשי שנקרא סוניק במשחקים האולימפיים טוקיו 2020 שוחרר ב־7 במאי 2020 ב- iOS וב- Android. כמו קודמו סוניק במשחקי החורף האולימפיים, הוא כולל משחק דומה למשחק הראשי, אם כי היעדר דמויות מריו ומצב 2D, אירועים נוספים וסיפור חדש.
למרות העיכוב של המשחקים האולימפיים בטוקיו מ-2020 עד 2021 עקב מגפת הקורונה, המשחק ישמור על השם "המשחקים האולימפיים טוקיו 2020" למטרות מיתוג.
ביקורות
המשחק קיבל "ביקורות מעורבות או ממוצעות" ב-Metacritic.