cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריכלות מוגולית
תקופת גַ'אהנְגִיר (Jahangir)
התפיסה הרווחת גורסת כי תקופת שלטונו של ג'אהנגיר, שערכה כ-22 שנה (1605–1627), הייתה דלה בבניה ובהתפתחות ארכיטקטונית עקב התמקדותו של ג'האנגיר באומנות הציור. אולם, בספר זיכרונותיו מעיד ג'האנגיר מספר פעמים רב יותר על התלהבותו מארכיטקטורה מאשר על תשוקתו לאומנות הציור. תקופת שלטונו התאפיינה ביציבות וביטחון, ואצילים קיבלו עידוד מהמדינה לפתח ערים, לבנות פונדקי ציד ודרכים מפוארים, גנים ומקדשים כעדויות לפריחתה ושגשוגה של האימפריה. עם זאת, ניתן דגש קטן יותר על מבני דת. תחת שלטונו נראה כי חלה בשלות בסגנון האדריכלות המוגולית, שבשלב זה התגבש והתעצב לכדי עקרונות מגובשים. בדומה לאכבר אביו, השתמש ג'האנגיר בארכיטקטורה ומפעלי בנייה כדי לשוות לשליט מעמד אלוהי למחצה. דוגמאות לכך ניתן לראות במבנה הקאלה בורג' (Kala Burj) שבמבצר לאהור (Lahore Fort). בדומה לסבו, באבור, שם ג'האנגיר דגש רב גם על הסביבה בה ממוקם המבנה, ולא רק על תכנון המבנה עצמו. כך מבנה כמו צ'סמאי נור (Chesma-i Nur) אינו מרשים מבחינה ארכיטקטונית כלל, אך מיקומו מרהיב עין.
ניתן לזהות בסגנון הבנייה של ג'האנגיר אלמנטים אדריכליים רבים ששורשיהם במורשת אביו אכבר. יחד עם זאת, ניתן לזהות תשומת לב רבה יותר לסוג ציפוי המבנים. שיש לבן, שנהוג היה להשתמש בו רק עבור מבני קבורה ומקדשים, הפך פופולרי גם בקרב ארמונות. התהודה לה זכה השיש הלבן תחת שלטונו של ג'האנגיר מהווה את הפלטפורמה עבור תפיסתו האדריכלית של יורשו, שאה ג'האן, אשר מאופיין בשימוש בציפוי זה עבור בנייתו המונומנטלית. גם אשתו של ג'האנגיר, נור ג'אן, הייתה בעלת השפעה רבה על התפתחות האדריכלות תחת שלטונו. היא בנתה פונדקים, גנים ומבני קבורה מפוארים, ועשתה גם היא שימוש בציפוי השיש הלבן שהלך ותפס תהודה רבה בכל תחומי הבנייה המוגולית.
ג'האנגיר עודד תנופת בנייה בקרב האצולה ותגמל בקידום ובמשרות את העוסקים במלאכה. בעוד בתקופת אכבר ארכיטקטורה ייצגה את העוצמה מוגולית, בזמן ג'האנגיר היא היוותה סמל לנוכחות יציבה באזור, שימשה באופן פרקטי את האוכלוסייה המקומית ועודדה מסחר ברחבי האימפריה.
תקופת שאה ג'האן
יותר מכל שליט אחר, שאה ג'האן השתמש באדריכלות כדי לרומם את תהילתו של השליט ולהציגו כבעל נופך אלוהי. הוא הגדיל לעשות ואימץ מוטיבים מערביים וסממנים הודיים מקוריים, שילב אותם בעיצוב המוגולי והעניק להם מראה מלכותי. בנוסף, הוא הרחיב את היקפי הבנייה של מבני דת ומסגדים ובכך ניכס לעצמו דמות של מרומם האסלאם הפועל תחת חסדיו של האל. גם בתחום אדריכלות הנוף – גני הצ'אר באג, חלה פריחה תחת שלטונו. גני שאלימאר המפורסמים, לדוגמה, המייצגים את האהבה המוגולית לסדר וארגון מופתי של הטבע, מבטאים את חיבתו הרבה של שאה ג'האן לתחום זה. גנים אלו, אשר ממוקמים בקשמיר ובלאהור שבפקיסטן, מושכים עד היום מבקרים רבים ומהווים דוגמה לאדריכלות מוגולית בשיאה.
תקופת אוּרַנְגְזֶב (Aurangzeb)
שלטונו של אורנגזב (1658–1707), יורשו של שאה ג'האן, מאופיין בדעיכת האימפריה. יציבותה של האימפריה התערערה ואורנגזב נאלץ להשקיע את רוב מרצו ומשאביו בלחימה ובפלגנות פוליטית שאיימו על שלטונו. כפועל יוצא, תפסה האדריכלות מקום משני ומקומה בסדר עדיפות שלטוני גבוה ירדה באופן משמעותי. תחת אורנגזב וממשיכיו, מקומו של השליט כפטרון האדריכלות השתנה בצורה ניכרת, ומושכות ההובלה בתחום זה עברו לידי האצולה, שהיקפי בנייתה היו חסרי תקדים ביחס לאלו שהיו נהוגים תחת השליטים הקודמים. עם זאת, כיוון שנעדרה הסמכות האדריכלית, שיקפה בנייתם את סגנונו של הפטרון הקודם – שאה ג'האן. עם זאת, ניתן לזהות המשך בנייה בממדים קטנים יותר, בייחוד של מבני דת. בנייה זו מאופיינת בהתארכות לגובה ונעדרת סממנים המקנים לשליט דמות בעלת מאפיינים אלוהיים. כמו כן, הופחת השימוש בשיש היקר וחל מעבר לאבן ולטיח. בנוסף, סממנים אדריכליים שהיו נהוגים רק בקרב מבני השליט החלו להימצא גם בקרב מבני האצולה אשר ניכסה אותם לעצמה.
שבוע טוב
שבוע טוב הוא סינגל של הזמר הישראלי אברהם טל, שיצא לאור ב-15 באפריל 2020.
רקע וכתיבה
השיר הוא שיר פופ קצבי שנכתב על ידי טל עצמו, יחד עם הזמר בניה ברבי והפזמונאי אבי אוחיון, והולחן על ידי השלושה, יחד עם מתן דרור, שהפיק את השיר.
על הפצתו של השיר במהלך משבר הקורונה בישראל אמר טל: "תקופה לא קלה, שונה ומאתגרת עוברת על כולנו. כמו סיר לחץ של אנרגיה שרוצה לפרוץ. זו מהות השיר הזה, פרץ של שמחה. כמה אפשר לנוח, לשמוע מוזיקה רגועה? חייבים לקפוץ, לרקוד, גם אם זה לבד בבית". עוד סיפר כי השיר הוא "לא שיר סטנדרטי" שלו, ואמר: "האמת, שלא חשבתי בכלל לשחרר אותו, אבל השמעתי את השיר לאמא של חברה ירושלמית והיא הפילה לי את האסימון… שמחה זו שמחה וקדימה להוציא. שיהיה לכולנו שמח בלב. לשבוע חדש ובכלל לחיים".
הצלחה
בצאתו, זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע היישר אל המקום החמישי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, וצבר באותו השבוע כ-99 השמעות בתחנות הרדיו בישראל. גם במצעד הרשמי של גלגלצ זכה השיר להצלחה, כשהגיע בשיאו למקום הרביעי. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, נכון לאוגוסט 2020, צבר השיר כ-688 אלף השמעות.
ביקורת
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי ביקר את השיר באתרו "יוסמיוסיק", כשאמר: "טל התנדב אולי ראשון בעת הזו לפתוח את הסגר בשיר אסקפיסטי. דמעות עושות לו מנגינות, מנגינות מייצרות קצב: תוכן? לא חייבים עומק. שתשאל בחלומות מה יהיה עליהם גם בעצב וגם בשמחות. עצב – לא כאן. הוא אוהב לראות אותה רוקדת (למה היא גונבת שמיכות?) ולמרות הטעויות – יד אוחזת ביד ו'שיהיה לנו שבוע טוב / כל מה שנשאר זה לאהוב'. זה הכל. זה המסר. חולף עם רוח השמחה", ונתן לשיר כארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ של השיר פרסם טל בערוץ היוטיוב שלו ב-7 ביוני 2020, כחודשיים לאחר צאת הסינגל. בקליפ מופיעים אביו של טל וסַפָּרו. נכון לאוגוסט 2020, לקליפ של השיר כשני מיליון צפיות, ולאודיו הרשמי שלו כ-3.8 מיליון.
עיצור דו-שפתי, אפי
עיצור דו־שפתי אפי הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא M לטינית קטנה /m/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>m</tt>. זהו הצליל לאות מ.
יחסי הממלכה המאוחדת–טרינידד וטובגו
יחסי הממלכה המאוחדת–טרינידד וטובגו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. טרינידד וטובגו מיוצגת בממלכה המאוחדת באמצעות נציגות גבוהה שהיא מחזיקה בלונדון. הממלכה המאוחדת מיוצגת בטרינדד וטובגו באמצעות נציגות גבוהה שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין. שתי המדינות הם חברות מלאות בחבר העמים הבריטי. מאז עצמאותה של טרינידד וטובגו ב-1962, היחסים בין שתי המדינות ידידותיים וישנם תחומים רבים אשר גם טרינידד וטובגו וגם הממלכה המאוחדת מפעילים את היחסים כאשר הם עוסקים בהם. יש קשרים תרבותיים וחברתיים בין שני העמים. בטרינידד וטובגו, אנגלית היא אחת השפות הרשמיות, וקריקט הוא ענפי הספורט הפופולריים ביותר. בבריטניה, קרנבל הקריביים שמתרחש כל שנה בטרינידד וטובגו מאוד פופולרי.
יחסים כלכליים
הממלכה המאוחדת היא הספקית השישית בגודלה בקריביים וטרינידד וטובגו היא המייצאת הגדולה ביותר לממלכה מהקריביים.
סמל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית
סמל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הוא סמל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, מדינה לא מוכרת בצפון-מערב אפריקה, שהכריזה על עצמאותה בשנת 1976.
כותרת
הסמל מורכב מזוג רובים מוצלבים, מכל אחד מהם יוצא דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית. לצדי הרובים תומכים זוג עלי זית מוזהבים. המוטו של הסמל, הנמצא מתחת לרובים ולעלים הוא: "حرية ديمقراطية وحدة", חירות, דמוקרטיה, אחדות. מעל הסמל מוצבים כוכב וסהר אדומים.
מפקד האוכלוסין באוקראינה (2023)
המפקד האוקראיני הבא הוא מפקד אוכלוסין שייערך על ידי שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה. המפקד האחרון (ועד כה היחיד שנערך באוקראינה העצמאית ) נערך ב-2001; באופן טנטטיבי, המפקד הבא היה אמור להתקיים עשר שנים מאוחר יותר, על פי סטנדרטים שנקבעו על ידי האומות המאוחדות. עם זאת, המפקד התעכב כל הזמן מאז.
מפקד האוכלוסין של 2001 רשם את אוכלוסיית אוקראינה על 48,457,100 איש. עד מאי 2021, מספר האוכלוסייה ירד ל-41,442,615 (לא כולל קרים וסבסטופול).
היסטוריה
בספטמבר 2013 ממשלת אזרוב השנייה קבעה את תאריך המפקד ב-2016. בדצמבר 2015, ממשלת יאצניוק השנייה דחתה את תאריך המפקד לשנת 2020.
באוקטובר 2019, שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה אישר כי המפקד הלאומי מתוכנן להתקיים בין 10 בנובמבר ל-23 בדצמבר 2020. אבל באפריל 2020 מזכיר קבינט השרים אולה נמצ'ינוב אישר שבשנת 2020 לא יתקיים מפקד אוכלוסין באוקראינה וכנראה גם לא ב-2021 כי המפקד נחשב ל"תענוג יקר". נמצ'ינוב הצהיר בדצמבר 2020 כי המפקד הבא באוקראינה מתוכנן לשנת 2023.
ארץ לאבקראפט
ארץ לאבקראפט (באנגלית: Lovecraft Country) הוא רומן אימה ופנטזיה אפלה משנת 2016 מאת מאט רוף, הבוחן את הקשר בין בדיון האימה של ה.פ. לאבקרפט לגזענות בארצות הברית בעידן חוקי ג'ים קרואו, כפי שחווה זאת חובב המדע הבדיוני השחור אטיקוס טרנר ומשפחתו. הרומן פורסם על ידי HarperCollins ועובד לסדרת טלוויזיה מצליחה מבית HBO.
דמויות
הדמויות הראשיות כוללות את:
עלילה
הרומן מורכב משמונה סיפורים הקשורים זה בזה:
ארץ לאבקרפט
אטיקוס טרנר, שעבד בפלורידה לאחר שעזב את הצבא, חוזר לביתו בשיקגו לאחר שקיבל מכתב מסתורי מאביו המנוכר, מונטרוז, האומר כי הוא עזב את שיקגו לנסוע לארדהם, מסצ'וסטס, שם האמין שהוא יכול למצוא מידע על משפחת אמו של אטיקוס (שלא היה ידוע להם בעבר). אטיקוס, דודו, ג'ורג', וחברת הילדות שלו לטיצ'יה נוסעים לארדהם כדי למצוא את מונטרוז. הם נרדפים, מאושפזים ומאוחר יותר כמעט נרצחים על ידי גזענים לבנים בדרך.
בהגיעם לארדהם הם מוצאים בית אחוזה גדול בשם ארדהם לודג'. אטיקוס לומד שהוא צאצאיו של מייסד האכסניה, טיטוס בריית'ואיויט. מונטרוז מוחזק כבני ערובה, כבול במרתף. הבעלים הנוכחי של הבית, סמואל בריית'וואייט, מתכנן טקס עם כל חברי האכסניה שלו (כת מכשפים המכונה "מסדר השחר העתיק") במהלכו הוא זקוק לצאצא שיהיה צינור עבור חלק מהכוח העתיק. בידיעה שזה יהרוג את אטיקוס, קיילב בריית'וואייט (בנו היחיד של סמואל) נוכח גם הוא ומורה בחשאי לאטיקוס להטות אמירה במהלך הטקס. אטיקוס עושה זאת וזה גורם לכוח "לצרוך" את סמואל ואת כל חברי האכסניה ולהפוך אותם לאבק תוך הגנה על אטיקוס.
חלומות בית המכשפות
לטיציה מקבלת ירושה מאביה המנוח, מהמר הידוע לשמצה ומשתמשת בה כדי לקנות, בשכונה לבנה, בית גדול בן 14 חדרי שינה בשם "בית וינת'רופ" (על שם הבעלים המקורי, היראם וינת'רופ) שנמכר בזול בשל היותו רדוף. לטיציה מתכננת לתקן ולשפץ את הבית ולהשכיר את החדרים. לאחר שעברה לגור בו, היא מבינה שהבית רדוף ברוחות רפאים של וינת'רופ שלא שמח יותר מדי לחלוק את הבית עם תושבים חדשים. הוא ולטיציה נאבקים והוא כמעט הורג אותה עד שהיא משכנעת אותו שאם היא תישאר ותהפוך לרוח רפאים היא תרדוף אותו חזרה. לאחר מכן הם מגיעים להסכמה ואף מוצאים קצת שקט מאהבתם המשותפת לשחק במשחקים כמו שחמט, לטיציה מעולם לא ראתה את וינת'רופ אלא הכלים שלו נעים בעצמם.
בינתיים האנשים הלבנים בשכונה מתחילים במהרה להטריד את לטיציה מכיוון שהם לא רוצים שאנשים שחורים יגורו בשכנותם, הם מקללים אותה, משחיתים את מכוניתו של אחד מחבריה, מאיימים עליה וזורקים זבל על דלת הכניסה שלה. לילה אחד פורצים שלושה צעירים מתוך כוונה לשרוף את הבית. רוח הרפאים של וינת'רופ מתערבת ומובילה את הגברים למרתף בו הם נכלאים באימה עד להגעת המשטרה.
מאוחר יותר מגלה אטיקוס כי קיילב בריית'וואייט היה זה שסידר את מכירת הבית ללטיציה.
ספרו של עבדאללה
קיילב בריית'וואייט הונה את ג'ורג' ומונטרוז לפרוץ למוזיאון להיסטוריה של הטבע ולהשיג ספר סודי מוסתר מאחורי קסמים שנועדו להגן עליו. הם מביאים לעזרה זוג מאנשי הבונים החופשיים של הנסיך הול (כת שג'ורג' ומונטרוז שייכים אליה): עבדאללה מוחמד וג'ו השודד, השדכן. עבדאללה כמעט מת בניסיון, אך הגברים מצליחים להשיג את הספר. קיילב מכבד את העסקה שלו עם הגברים. ברגע שהם מפנים את הספר ("ספר שמות" שהיה בעבר בבעלותו של היראם וינת'רופ) הוא מוסר להם את הספר שגנב מהם יחד עם סכום כסף ניכר.
היפוליטה מטרידה את היקום
היפוליטה מוצאת תא סודי באחד החדרים בבית וינת'רופ ובו ספר ומפתח. הספר נותן כתובת למצפה כוכבים בוורלוק היל, ויסקונסין. היפוליטה, בעלת תשוקה ארוכת שנים לאסטרונומיה, מחליטה לצאת לטיול כדי לראות אותו. היא מוצאת את המצפה ומצליחה להיכנס עם המפתח. כשהיא בפנים היא מגלה שאין בה טלסקופ, רק מסוף בקרה המכיל 64 חלונות שכל אחד מהם מציג מספר בן שלוש ספרות וכפתור. עד מהרה היא מגלה שעל ידי שינוי המספרים בחלונות ולחיצה על הכפתור, מוקרנת סצנה בתוך המצפה ממקומות אקראיים ביקום. בצד השני של המצפה יש מסגרת דלת שהיא חושדת שתניח לה לצאת למקום האקראי הזה.
הספר שמצאה כלל 64 מספרים בני 3 ספרות, כך שהיא מחייגת ולוחצת על הכפתור. הוא מציג חוף חולי לבן. היפוליטה עוברת דרך מסגרת הדלת אל החוף ומגלה בית במרחק. בחקירה, היא נלכדת על ידי אישה בשם אידה. אידה מסבירה שהיא וכמה אחרים נלקחו לשם לפני כמעט 20 שנה על ידי היראם וינת'רופ, בזעם עליהם שבנו ברח עם אחת המשרתות, והוא מתכוון להחזיק את כולם שם עד שיאמרו לו לאן הבן נמלט. כדי להראות להם שהוא רציני, הוא משאיר אותם שם ואמר שהוא יחזור בעוד כמה ימים. הוא מעולם לא חזר. (ההשלכה היא שהוא נהרג לפתע לפני שהספיק לחזור, אולי בידי סמואל בריית'וואייט, עמו היה מסוכסך).
אידה הורסת את הספר עם המיקום בן 64 הספרות והיא בסופו של דבר נותנת להיפוליטה לעזוב, אך מבטיחה להבטיח להשמיד את המפתח, בטענה שהיא רוצה להישאר לבד. היפוליטה אכן עוזבת, אך לא הורסת את המפתח.
ג'קיל בהייד פארק
רובי (אחותה של לטיציה) פונה לקיילב בריית'וואייט עם הצעה. הוא זקוק למישהו שיעשה עבודות מזדמנות עבורו וגם יפקח עין על בית וינת'רופ. בתמורה הוא ייתן לה שיקוי שיהפוך אותה לאישה לבנה אדומת שיער ויפה לפרק זמן. רובי מנסה זאת ומגלה שזה אמיתי. היא חוקרת חלקים משיקגו כאישה לבנה עם חופש שמעולם לא הייתה לה כאישה שחורה. היא מסכימה לעבוד עבור קיילב בצורה זו.
אחד התפקידים שהיא עושה אותה היא להשתתף בפגישה של נציגי אכסניות של מכשפות שונות מרחבי הארץ, בתחפושת כאדומת שיער (שרובי מכנה את עצמה הילרי). שם מציע קיילב לכל בית אכסניה כי הם יאגדו כוחות, ייווצר מעין איחוד ביניהם, לחלוק ידע ולעזור זה לזה. כשנשאל מי יוביל את האיגוד הזה, הוא מציע שכולם ייפגשו בשיקגו בעוד מספר חודשים ביום קיץ לצורך תחרות. מי שיש לו את האלכימיה החזקה ביותר להציג בפני האחרים, זוכה בתואר המנהיג שלהם.
מאוחר יותר מגלה רובי שהשיקוי מיוצר מדמה של אישה בתרדמת שקיילב שומר כמעט קפואה בארון זכוכית במרתף שלו. רובי אומרת שהיא לא רוצה יותר לשתף איתו פעולה, אך אינה יכולה להביא את עצמה לעזוב. הסיפור מסתיים בכך שקיילב מבקש ממנה להיות בטוחה במה שהיא רוצה.
הבית הצר
קיילב מבקש מאטיקוס ומונטרוז למצוא את הנרי וינת'רופ, בנו של היראם. הנרי לוקח כמה מספרי אביו כשהוא בורח, כולל המחברות שלו וקיילב רוצה אותם. אטיקוס ומונטרוז יוצאים למסע לאקן, אילינוי, שם על פי השמועות הנרי נמצא. עם זאת, מהר מאוד הם מגלים שמאז שהנרי ברח עם אישה שחורה שנהגה לעבוד בבית אביו, הם נהרגו שניהם על ידי המון גזעני. בביתם, מונטרוז פוגשת את רוח הרפאים של הנרי ומשפחת אשתו והם חיים מחדש את היום האחרון בחייהם מדי יום (כולל הרצח). מונטרוז מוצאתאת ספריו של היראם, אך מחליט לספר לקיילב שהם לא מצאו שם דבר.
הוראס ובובת השטן
בן הדוד הוראס מופיע בפרק זה, לאחר שפנו אליו שני בלשים וקפטן לנקסטר. ספר קומיקס שצייר נמצא ליד מצפה הכוכבים של היראם וינת'רופ והם דורשים מהוראס לשאול את אמו היפוליטה על כך ולדווח להם.
חותם קיין
כולם נפגשים כדי לחלוק את סיפוריהם על קיילב. לקיילב יש תוכנית להיפטר מלנקסטר, אך המשפחה מחליטה שהם צריכים להיפטר משניהם. הם מחליטים להעמיד פנים שהם עוברים עם התוכנית של קיילב, אך מבקשים את רוח הרפאים של וינת'רופ. קיילב מושך את לנקסטר לחדר שבו מפלצת בולעת אותו בשלמותו, ואז אטיקוס משתמש בקסם כדי לשנות את חותם קין של קיילב. החותם מונע מכיילב להיכנס למקומות מסוימים ולעשות קסמים. הם משליכים אותו למשאית שלהם, מורידים אותו באינדיאנה ונוסעים משם.
עיבוד טלוויזיוני
בשנת 2020 הוציאה HBO עיבוד לרומן מאת הסופר והמפיק מישה גרין עם ג'ורדן פיל וג'יי ג'יי אברמס כמפיקים בפועל.
בני לם
בנימין לם (נולד ב-9 באפריל 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן מכבי פתח תקווה.
קריירה ככדורגלן
לם נולד בנתניה. למשפחתו קשר משפחתי למגן באיירן מינכן בעבר פיליפ לאם. לם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת וזכה עם המועדון באליפות המדינה ובגביע המדינה. לם שיחק בנתניה במשך 13 עונות, שותף ב-250 משחקים וכבש 72 שערים, וזכה עם המועדון בשלוש אליפויות, בנוסף לשתי זכיות בגביע הטוטו ושתי זכיות בתואר אלוף האלופים. בסיום עונת עזב את נתניה וחתם בהפועל אשדוד מהליגה הארצית (אז הליגה השנייה). במהלך העונה עבר למכבי שעריים, אך במדיה לא זכה לדקות משחק רבות. בעונת חתם בהפועל טייבה, עמה עלה לליגה הארצית, ועונה לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של לם שתי הופעות בנבחרת ישראל.
קריירת אימון
בשנת מונה לם למאמן מכבי נתניה בצוותא עם אלברט גזל, כשהקבוצה שיחקה בליגת המשנה, אך השניים לא נחלו הצלחה ועזבו את המועדון לאחר חודשים ספורים. בדצמבר מונה למאמן הפועל טייבה, אך לאחר שני הפסדים עזב את המועדון ומונה למאמן מחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. במהלך שנותיו בטוברוק אימן שחקנים רבים שישחקו לימים בליגת העל, וביניהם שמעון אבו חצירא, שלומי ארבייטמן, שי בירוק, אלירן דנין, אלמוג כהן, זאב חיימוביץ' ואבי כנפו. לאחר 13 שנה כמאמן במחלקת הנוער של טוברוק עזב את המועדון, וחזר למכבי נתניה כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של המועדון. לאחר שנתיים בנתניה מונה למאמנה של מכבי עירוני כפר יונה ששיחקה אז בליגה א'. בשנת  חזר לקדנציה שנה כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של מכבי נתניה. לאחר שלוש שנים בתפקיד, הפך למאמן ראשי בקבוצת הנוער.
ב-4 באוקטובר 2021 מונה למאמנה של מכבי נתניה. ב-6 בנובמבר 2022 התפטר מאימון הקבוצה. ב-26 בדצמבר 2022 מונה למאמנה של מכבי פתח תקווה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
כדורגל חופים
בשנת מונה למאמן נבחרת ישראל בכדורגל חופים שהוקמה באותה עת, ובמקביל גם למאמנה של מכבי נתניה. בסיום העונה הראשונה של הליגה הישראלית בכדורגל חופים זכה עם המועדון באליפות ראשונה. שנה לאחר מכן זכה עם נבחרת ישראל בגביע האתגר, המפעל השני בחשיבותו באירופה, לאחר ניצחון 3–4 בגמר נגד גרמניה. ב-15 במרץ 2009 הודח מתפקידו כמאמן הנבחרת לאחר שהורשע על ידי ההתאחדות לכדורגל בזיוף חתימה. לאחר שנה חזר לתפקיד.
ויטלי פושקר
ביוגרפיה
פושקר התאמן בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט ושחה עבור קבוצת הפועל ירושלים.
2001
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2001 קבע פושקר במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 27.74 שניות.
2002
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2002 זכה פושקר במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.90 שניות, אחרי איתן אורבך ממכבי קריית ביאליק (26.98 שניות) ועידו פיינברג מבני הרצליה (27.72 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.44 שניות.
2003
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2003 סיים פושקר במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.23 שניות, במאית איטי ממדליית ארד.
2004
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2004 זכה פושקר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.62 שניות, לפני עופר פינקלר הפועל ירושלים (23.77 שניות) ושי לבנת מכבי חיפה (23.99 שניות) ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.98 שניות.
2005
בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכה פושקר במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
2007
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2007 זכה פושקר במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.20 שניות, אחרי אלון מנדל מהפועל עמק חפר (24.87 שניות) ונדב כוכבי ממכבי קריית אונו (25.04 שניות).
2008
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2008 זכה פושקר במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.38 שניות, אחרי פיטר מנקוץ' שחיין אורח מסלובניה (24.42 שניות), אלון מנדל ממכבי קריית ביאליק שקבע שיא אישי חדש של 24.50 שניות, מאית אחת איטי משיאו הלאומי של נדב כוכבי שסיים שלישי ושני מבין הישראלים (25.14 שניות).
2009
בתחרויות השחייה של המכביה ה-18 בשנת 2009 זכה פושקר במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.35 שניות, אחרי ג'ייסון ליזאק מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש ושיא בינלאומי חדש של 22.19 שניות ולפני אנדרו לנגנפלד מארצות הברית (23.36 שניות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.22 שניות, אחרי נמרוד שפירא בר אור מירושלים רבתי שקבע שיא ישראלי חדש של 22.75 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-14 שנים של יואב ברוק (22.79 שניות) וגיא ברנע מהפועל ירושלים (22.84 שניות).
חייו האישיים
בשנת 2010 החל פושקר ללמוד ארכיטקטורה ועיצוב גרפי ולהתאמן באוניברסיטת סאוונה שבג'ורג'יה. כיום (2015), הוא מתגורר עם רעייתו, בסן אנטוניו, טקסס.
מפקדי אוכלוסין באוקראינה
מפקדי אוכלוסין באוקראינה הוא אירוע שלראונה נערך בשנת 2001 נערך על ידי שירות הסטטיסטיקה הממלכתית של אוקראינה בסמכות השיפוט של ממשלת אוקראינה. המפקד נועד לאסוף נתונים על אוכלוסייתה של המדינה, כדי ליצור מאגר מידע מדויק ומלא ככל האפשר על תכונותיה הדמוגרפיות והכלכליות של האוכלוסייה ברמה של אזורים סטטיסטים. נתונים אלה מתפרסמים ועומדים לרשות מקבלי ההחלטות והציבור הרחב. אף שעל פי תקנות האו"ם יש לערוך מפקד אוכלוסין אחת לעשור, נערך מפקד אחד בלבד מאז אוקראינה נפרדה מברית המועצות באוגוסט 1991.
הצעדים הראשונים
המפקד הרשמי הראשון בשטח אוקראינה התרחש בשנת 1818 כאשר מערב אוקראינה הייתה חלק מהאימפריה האוסטרית. אולם מפקד אוכלוסין מודרני לא התקיים עד 1857. מאז נערכו מפקדי האוכלוסין הבאים של אוסטריה-הונגריה בשנים 1869, 1880, 1890, 1900, 1910. חמשת המפקדים האחרונים הללו כללו גם את השטח של מחוז זקרפטיה של היום, שהיה חלק מממלכת הונגריה.
מפקדי האוכלוסין הנוספים פסקו כשהמדינה התפרקה. שאר חלקי אוקראינה שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית ערכו את מפקד האוכלוסין הראשון שלה במסגרת מפקד אוכלוסין 1897 של האימפריה הרוסית. המפקד הלאומי הבא ברוסיה התקיים רק לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת ברית המועצות. בשנת 1920 נערך מפקד אוכלוסין רק באותם אזורים שלא היו מעורבים במלחמת האזרחים הרוסית.
מפקדים בין המלחמות
כבר במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים מפקד אחד נוסף בשנת 1941 בהונגריה שבעבר בזזה וכבשה את שטחה של קרפטו-אוקראינה (היום מחוז זקרפטיה). כפי שהוזכר קודם לכן, המפקד הלאומי הרוסי הראשון מאז 1897 התקיים רק בשנת 1926 כחלק ממפקד האוכלוסין הראשון של ברית המועצות. המפקד הבא בברית המועצות התקיים ב-1937, אך הוא הוכר כלא רשמי ומעולם לא נחשפו נתוניו. המפקד הוכר גם כקנוניה נגד המשטר הסובייטי. רגע לפני מלחמת העולם השנייה ב-1939 ערכה ברית המועצות מפקד אוכלוסין נוסף שהתקבל כרשמי.
מפקדים לאחר המלחמה
לאחר מלחמת העולם השנייה, אוקראינה אוחדה בגבולותיה המודרניים (כולל קרים) ובתוך ברית המועצות. המפקד הסובייטי הראשון לאחר המלחמה התקיים ב-1959, ואחריו שלושה נוספים ב-1970, 1979 ו-1989. המפקד המתוכנן הבא מעולם לא התקיים כאשר ברית המועצות התפרקה ב-1991.
לאחר התפרקות ברית המועצות
המפקד הלאומי הראשון של אוקראינה העצמאית התקיים בשנת 2001. במקור תוכנן שהמפקד הבא ייערך ב-2010, אך מאז הוא נדחה ל-2020 ואז ל-2023.
באוקטובר 2019 אישר שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה כי המפקד הלאומי הבא של אוקראינה מתוכנן להתקיים בין 10 בנובמבר ל-23 בדצמבר 2020. אבל באפריל 2020 מזכיר קבינט השרים אולה נמצ'ינוב אישר שבשנת 2020 לא יתקיים מפקד באוקראינה וכנראה גם לא ב-2021 כי המפקד נחשב ל"תענוג יקר". לבסוף הממשלה אישרה עריכת מפקד בשנת 2023.
לווייתן ה-52 הרץ
היסטוריה
הלווייתן זוהה לראשונה על ידי צוות של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול מארצות הברית. הקריאה אותרה לראשונה ב־1989, ואז שוב מדי שנה עד 2004.
מאפיינים
מסלול הנדידה של לווייתן ה־52 הרץ אינו דומה לזה של לווייתני הענק האחרים. הוא מזכיר במקצת את מסלולם של הלווייתנים הכחולים, אבל מתוזמן יותר בדומה לזה של הלווייתנים המצויים. הקריאה מאותרת מדי שנה באוקיינוס השקט בין החודשים אוגוסט ודצמבר, ומתרחקת מטווח המיקרופונים התת-מימיים בחודשים ינואר-פברואר. היא מאוכנת בצפון עד האיים האלאוטיים ואי קודיאק שבצפון האוקיינוס השקט, ובדרום עד חופי קליפורניה, והלווייתן המשמיע אותה נע מרחק של 30–70 ק"מ מדי יום. מרחק הנדידה העונתי (המתועד) שלו נע מ־708 ועד 11,062 ק"מ.
מדענים במכון האוקיינוגרפי וודס הול לא הצליחו לקבוע את מין הלווייתנאים שאליו פרט זה משתייך. הם משערים שהוא עשוי להיות מעוות, או בן כלאיים של לווייתן כחול ומין נוסף. על פי "הניו יורק טיימס", צוות המחקר קיבל פניות מחרשים שסבורים שייתכן שהלווייתן חירש. קולו של הלווייתן העמיק במקצת מאז 1992, וייתכן שהדבר מעיד כי הוא גדל או התבגר. העובדה שהלווייתן שרד והתבגר מעידה על כך שהוא ככל הנראה בריא.
לוקה וילדוזה
לוקה וילדוזה (בספרדית: Luca Vildoza; נולד ב-11 באוגוסט 1995) הוא כדורסלן ארגנטינאי ממוצא איטלקי המשחק בעמדות הרכז והקלע.
קילמס (2012–2017)
הקריירה של וילדוזה החלה במועדון ליגת העל הארגנטינאית קילמס, המועדון של עיר הולדתו, בעונת 2011/12. לאחר מכן שיחק בליגה הארגנטינאית השנייה עם קילמס, במהלך עונת 2012/13. את שלוש העונות הבאות הוא בילה בליגה הארגנטינאית הראשונה בקילמס.
סאסקי בסקוניה (2016–2021)
בעונת 2018/19, תפקידו של וילדוזה בקבוצה גדל וכך גם הסטטיסטיקה שלו, שכן הוא העמיד ממוצעים של 9.1 נקודות ו-3.8 אסיסטים ב-34 משחקי היורוליג. במרץ 2019, וילדוזה חתם על הארכת חוזה עם באסקוניה כדי להישאר עד סוף עונת 2023/24. ב-ACB הוא הופיע ב-32 משחקים, עם ממוצע של 9.3 נקודות למשחק. ברבע גמר הליגה הפסידה באסקוניה 2–0 לסרגוסה.
בעונת 2019/20 זכה וילדוזה עם בסקוניה באליפות הליגה הספרדית ואף זכה בתואר ה-MVP של הגמר, כשהוביל את הניצחון 69–67 על ברצלונה עם 17 נקודות ו-20 נקודות מדד.
מילווקי באקס (2022–הווה)
ב-6 במאי 2021, וילדוזה חתם בניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, אך הם ויתרו עליו ב-3 באוקטובר לאחר ששיחק שני משחקים בליגת הקיץ 2021. ב-5 באוקטובר הודיע וילדוזה שהוא עבר ניתוח ברגל ימין.
ב-6 באפריל 2022 חתם במילווקי באקס על חוזה לשנתיים. ב-5 ביולי 2022 הוא שוחרר מהקבוצה, וב-9 ביולי הוחתם שוב על חוזה לעשרה ימים.
בחודש אוקטובר 2022 חתם לעונה אחת בכוכב האדום, בלגרד.
בנבחרת הלאומית
וילדוזה היה חבר בנבחרות הצעירות של ארגנטינה. הוא שיחק עם הנבחרת הצעירה של ארגנטינה בגביע העולם עד גיל 17 2012. הוא גם חבר בנבחרת הבוגרת של ארגנטינה. עם הנבחרת הבוגרת של ארגנטינה, הוא שיחק במשחקים הדרום-אמריקאיים 2014, במשחקים הפאן-אמריקאיים 2015, באליפות דרום אמריקה 2016 ובאליפות האמריקות בכדורסל 2017.
בשנת 2019, וילדוזה לקח חלק בנבחרת שזכתה במדליית הזהב הפאן-אמריקאית בלימה. וילדוזה נכלל בסגל הארגנטינאי לגביע העולם בכדורסל 2019 וזכה במדליית כסף אחרי שהפסיד בגמר לספרד.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1995
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1995, הייתה האליפות האזורית ה-25 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בצ'כיה בין ה-8 ביוני ל-18 ביוני 1995.
באליפות השתתפו מספר נבחרות שהיו בעבר חלק של נבחרות גדולות:
ספרד שניצחה באליפות הקודמת לא העפילה מהמוקדמות.
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 14 נבחרות. הם חולקו ל-2 בתים. ארבע נבחרות מכל בית המשיכו התמודדות על המדליות בשיטת פלייאוף.
משחקי הגמר
למשחקי הגמר העפילו 7 נבחרות שהוקמו על בסיס מדינות שהתפרקו.
משחק הגמר
משחק על המקום השלישי
נבחרת ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל נשים התמודדה על מקום באליפות במסגרת בית א'. המשחקים נערכו בהשתתפות 6 קבוצות. הנבחרת הפסדה בכל המשחקים ולא העפילה.
גלן רובינסון
גלן אלן רובינסון הבן (באנגלית: .Glenn Alan Robinson, Jr; נולד ב-10 בינואר 1973) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הסמול פורוורד. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 20.7 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
בנו הבכור, גלן רובינסון השלישי, נבחר בדראפט 2014 ומשחק עבור קבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
נעורים ומכללות
רובינסון נולד בעיר גארי שבאינדיאנה, ולמד ב"תיכון תאודור רוזוולט" המקומי. בשנת הלימודים האחרונה שלו, 1990/1991, הוביל את קבוצת הכדורסל של התיכון לאליפות התיכונים של אינדיאנה, וזכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של המדינה ("Indiana Mr. Basketball"). בסיום העונה השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ובשנת 2012 נבחר כאחד מ-35 השחקנים הגדולים בתולדות משחק הראווה היוקרתי.
בשנת 1992 החל רובינסון ללמוד באוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה, אך בעקבות ציוניו הנמוכים לא הורשה לקחת חלק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בעונה הבאה הצטרף לקבוצה, והוביל אותה להופעה בטורניר ה-NCAA עם 24.1 נקודות ו-9.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בתום העונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-Big Ten, ולחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות.
בעונת ה שלו הוביל את מחוז ה-Big Ten בממוצע ריבאונדים (11.2), ואת ליגת המכללות כולה בממוצע נקודות (30.3), וכן קבע את שיא המחוז לנקודות בעונה בודדת, עם 1,030 נקודות בסך הכול. באותה עונה העפילה פרדו לשלב "8 הגדולות" (Elite Eight) של טורניר ה-NCAA, בפעם השלישית בלבד בתולדות האוניברסיטה. בסיום העונה זכה רובינסון בפרס נייסמית' ופרס ג'ון וודן המוענקים לשחקן המצטיין של ליגת המכללות, והפך בכך לשחקן הראשון מאוניברסיטת פרדו הזוכה בתואר מאז ג'ון וודן עצמו. בתקופת המכללות שלו קיבל רובינסון את הכינוי "Big Dog" ("כלב גדול"), המרמז על סגנון המשחק האנרגטי והאגרסיבי שלו.
מילווקי באקס
רובינסון נבחר על ידי מילווקי באקס בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA לשנת 1994. לפני תחילת העונה חתם רובינסון בבאקס על חוזה הרוקי העשיר בתולדות הליגה - 68 מיליון דולר ל-10 עונות. בעונתו הראשונה במילווקי הוביל את כל מחזור הרוקיז עם 21.9 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בהצבעה לתואר רוקי השנה סיים רובינסון במקום השלישי, אחרי ג'ייסון קיד וגרנט היל שחלקו בפרס. בשלוש עונותיו הראשונות הוביל את הקבוצה לצד הפאוור פורוורד וין בייקר, ובעונות הבאות היה חלק מקו אחורי דומיננטי לצד הקלע ריי אלן והרכז סם קאסל.
בעונת שיחק לראשונה בשלב הפלייאוף, תחת מאמן הקבוצה החדש ג'ורג' קארל, אך הבאקס הודחו כבר בסיבוב הראשון מול אינדיאנה פייסרס (3-0). בעונות ו- נבחר רובינסון להשתתף במשחק האולסטאר, יחד עם ריי אלן, בפעמיים היחידות בקריירה. בפלייאוף 2001 הובילו רובינסון, אלן וקאסל את מילווקי לשלב גמר המזרח, לראשונה מאז פלייאוף, לאחר שגברו על אורלנדו מג'יק (3-1) ושארלוט הורנטס (4-3) בשני הסיבובים הראשונים. בגמר המזרח התמודדו הבאקס מול פילדלפיה 76' של אלן אייברסון, והפסידו לה בשבעה משחקים. ב-8 עונותיו במילווקי רשם רובינסון ממוצעים של 21.1 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק, וב-7 מהעונות קלע מעל 20 נקודות למשחק. 12,010 הנקודות שקלע במדי הבאקס מציבים כקלע השני בתולדות המועדון, אחרי כרים עבדול-ג'באר (14,211).
אטלנטה הוקס
לקראת עונת נשלח רובינסון בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לטוני קוקוץ' ובחירת דראפט עתידית. רובינסון המשיך ביכולתו הטובה באטלנטה, כשקלע 20.8 נקודות למשחק, והרכיב לצד ג'ייסון טרי ושריף עבדור-רחים שלישיית סקוררים שקלעו יחד כ-58 נקודות בממוצע למשחק. עם זאת, ההוקס סיימו את העונה במאזן שלילי 35-47 שהשאיר אותם מחוץ לפלייאוף.
פילדלפיה 76'
בסיום אותה עונה הועבר רובינסון לפילדלפיה 76', כחלק מטרייד בין 4 קבוצות ששלח את קית' ואן הורן (מפילדלפיה) לניו יורק ניקס, את לטרל ספריוול (מהניקס) למינסוטה טימברוולבס ואת טרל ברנדון (ממינסוטה) לאטלנטה. בעונת הוגבל רובינסון בעקבות פציעות ברכיים ל-42 משחקים בלבד, בהם קלע 16.6 נקודות למשחק, ופילדלפיה פספסה את שלב הפלייאוף לראשונה מזה 6 עונות.
סן אנטוניו ספרס
לאורך מרבית העונה הבאה לא שותף רובינסון בשל פציעתו, ולקראת סוף העונה, ב-24 בפברואר 2005, נשלח בטרייד לניו אורלינס הורנטס עבור הפורוורדים ג'מאל משבורן ורודני רוג'רס. כשבוע לאחר הטרייד שוחרר רובינסון מהקבוצה, וב-4 באפריל חתם על חוזה עד סיום העונה בסן אנטוניו ספרס. בתשעת המשחקים האחרונים של העונה הסדירה שימש כמחליפו של הסמול פורוורד הפותח ברוס בואן, וקלע 10.0 נקודות למשחק. בפלייאוף ה-NBA שותף ב-13 ממשחקי קבוצתו, ועזר לספרס לזכות באליפות ה-NBA לאחר שגברו בסדרת הגמר על דטרויט פיסטונס בתוצאה 4-3. בתום העונה הודיע על פרישה ממשחק, בשל הפציעות החוזרות בברכיו.
סמואל בלמי
בלמי נולד באנגליה בשנת 1689, והחל להפליג בצי המלכותי הבריטי כנער. לאחר שנסע לקייפ קוד בשנת 1715, הוא נסע דרומה לחוף פלורידה במאמץ לאתר אוצרות שטבעו בים. משם עשה את דרכו לבהאמה, ושט תחת פיקודם של בנג'מין הורניגולד ואדוארד טיץ'. הוא לכד ספינת סחר עבדים בשם "ווידה גאלי" בתחילת האביב של 1717. מספר חודשים מאוחר יותר הספינה נקלעה לסערה מול חופי מסצ'וסטס ושקעה עם בלמי ורוב אנשי הצוות שלו. שרידי "הווידה" התגלו בשנת 1984, מה שהפך אותה לספינת הפיראטים המאומתת הראשונה שהתגלתה אי פעם בצפון אמריקה.
ראשית חייו
בלאמי היה הצעיר מבין שישה ילדים שנולדו לסטיבן ואליזבת בלאמי בקהילה של היטסליי בדבונשייר, אנגליה, ב-1689. אליזבת נפטרה זמן קצר לאחר, ונקברה ב-23 בפברואר 1689, שלושה שבועות לפני הטבלתו של סמואל ב-18 במרץ. הפיראט העתידי הפך למלח בגיל צעיר. בשנות העשרה המאוחרות שלו הצטרף לחיל הים המלכותי ונלחם בכמה קרבות. אף כי משערים כי ייתכן שהייתה לו אשה וילד, אין הוכחה מוגדרת לכך.
בלמי נסע לקייפ קוד בסביבות 1715, לכאורה כדי לחפש כמה מקרובי משפחתו שם. ההערכה היא שהוא ניהל רומן עם אשה מקומית בשם גודי האלט. פרופסור אליזבת ריינארד, בספרה "הארץ הצרה״ משנת 1934, העניקה לה את השם "מריה", ואף על פי שאין שום עדות לכך שהיא נשאה את השם הזה, הוא בכל זאת הפך לשם פופולרי עבורה. מחברים מודרניים אחרים כינו אותה "מריה" ו"מרי". גילה ומצבה המשפחתי נותרו נושא לוויכוחים רבים. יש סיפורים המתארים אותה כגברת צעירה בין גיל 16 ל-25, ואילו אחרים מתארים אותה כאישה מבוגרת.  בכמה סיפורים, הוריה חיבבו אותו, אך לא חשבו שמלח עני בעל ביטחון עצמי מתאים להיות בעלה. ראיות נסיבתיות מצביעות על כך שהיא אולי הייתה כבר נשואה, ומאשרות כמה סיפורים כי בכוונתו של בלמי הייתה לצבור את הונו ולחזור ולקחת אותה משם.
בלמי עזב את קייפ קוד בתחילת 1716 עם קבוצת גברים כדי לחפש את האוצרות העצומים בחוף פלורידה בהריסות הצי הספרדי מ־1715. התכשיטן העשיר פאלגראבס ויליאמס, בנו של התובע הכללי של רוד איילנד ג'ון ויליאמס, הצטרף לבלמי ומימן את משלחתו. לאחר שבלמי עזב את הכף, התגלה כי גודי הלט נמצאת בהריון מבלמי. סופר שהיא ילדה בן והסתירה את הילד באסם בזמן שהיא יצאה להצטייד במזון, וכאשר חזרה גילתה שהילד נחנק למוות בתוך הקש. אגדות מסוימות אומרות כי האסם היה של משפחת נואלס המכובדת, אחרות טוענות שזהו האסם של השופט ג'וזף דויין שגירש אותה. בשני המקרים, היא נעצרה בגין רצח הילדה ונכלאה בכלא העתיק של ברנסטבל, מסצ'וסטס (בית הכלא הבנוי מעץ העתיק ביותר בארצות הברית). גזר הדין שלה היה יחסית קצר, אך היא הוגלתה מהעיירה.
קריירה
ציידי האוצרות ככל הנראה לא זכו בהצלחה גדולה, מכיוון שהם פנו עד מהרה לעסוק בפיראטיות בצוות של קברניט הפיראטים, בנג'מין הורניגולד, שפיקד על "מריאן" עם הקצין הראשון, שהפך במהרה למפורסם - אדוארד טיץ' "שחור הזקן". בקיץ 1716 התמרד הצוות בגלל חוסר הנכונות של הורניגולד לתקוף ספינות אנגליות - ארץ מולדתו. ברוב קולות של הצוות, הוא הודח כמפקד של מריאן ועזב את הספינה עם חסידיו כולל אדוארד טיץ'. הצוות שנותר בן 90 איש בחר את סמואל בלמי כקפטן.
לאחר לכידת ספינה שנייה בשם "סולטנה", בלמי הפך אותה לספינתו העיקרית ונתן לחברו ויליאמס פאלסגרייב את תפקיד המפקד של "מריאן". הם הפליגו זמן קצרה לצד הספינה "אוליבייה לבאסור", שיצאה בתחילת 1717 לפשיטה על דרום אמריקה. עם זאת, הלכידה הגדולה של בלאמי הייתה באביב 1717, כשהוא הבחין בספינה "ווידה" ששטה במיצר בקריביים בין היספניולה וקובה. הווידה הייתה ספינת עבדים חדשה ומרשימה - נבנתה באנגליה בשנת 1715 בגודל 300 טון, ובאורך 31 מ' עם 18 תותחים, ומהירותה הגיעה עד 13 קשר. הווידה הייתה במסע הבכורה שלה בשנת 1716 וסיימה בדיוק את הסבב השני - מאפריקה לקריביים בסחר העבדים האטלנטי. הספינה הייתה עמוסה הון רב בזהב, אינדיגו, שנהב וסחורות יקרות אחרות ממכירת 312 עבדים.
בלמי רדף אחרי הווידה במשך שלושה ימים לפני שהתקרב מספיק כדי לירות בה. לאחר ירייה יחידה, הקפטן לורנס פרינס נכנע והוריד דגלה. נאמן למוניטין שלו בנדיבות, בלמי גמל על חוסר ההתנגדות של פרינס באמצעות החלפה של הספינה ״סולטנה״ שלו תמורת הווידה. הוא הסיר את מגורי הקברניט ושדרג את הספינה ל-28 תותחים, בלמי הפנה את ספינת הדגל החדשה שלו צפונה לאורך החוף המזרחי של קרולינה ובהמשך לניו אינגלנד.
קפטן צ'ארלס ג'ונסון כתב את מה שהפך לטקסט ההיסטורי הסטנדרטי הראשון על שודדי ים, "היסטוריה כללית של השוד ורציחות הפיראטים הידועים לשמצה ביותר". מקור זה מספר את סיפורה של ווידה שתפסה ספינה בפיקודו של קפטן באר. בלמי רצה לתת לקברניט לשמור על ספינתו, אך צוותו הצביע לשרוף אותה, וקברניט ספינת הסוחר דחה הזמנה להצטרף לפיראטים. לבלמי מיוחס הנאום שאמר לקברניט כי הוא פועל עבור העשירים ששודדים את העניים בחסות החוק, ואילו "אנו שודדים את העשירים בעזרת אומץ הלב שלנו. האם לא עדיף לכם להיות חלק מאתנו, מאשר להתרפס בפני העשירים שיתנו לכם תעסוקה?" ג'ונסון מייחס את הנאום הזה לסמואל בלמי מבלי לנקוב בשמו באופן ספציפי. סופרים אחרים כמו פיליפ גוס מייחסים את הנאומים לצ'ארלס בלמי, פיראט נפרד שאינו קשור לסמואל בלמי. הם פעלו באותו זמן באותם אזורים ומעלליהם בדרך כלל משולבים.
מוות
אם בלמי התכוון לבקר שוב את אהובתו מריה האלט, הוא לא הצליח. ה"ווידה" נסחפה לצפון מזרח בסופה חזקה מול חופי קייפ קוד בחצות, ב -26 באפריל 1717 ועלתה על שרטון כ-500 מטרים מן החוף של המקום שכיום הוא וולפליט במסצ'וסטס. אחרי חצות, התרנים של האונייה נשברו ומשכו את הספינה העמוסה בכבדות לתוך המים, שם שקעה במהירות, ולקחה איתה את בלמי ואת כולם מלבד שניים מאנשי הצוות של הווידה שהיה בן 145 איש.
היה ידוע כי מאה ושלוש גופות נשטפו את החוף ונקברו על ידי העיירה. גם "מרי אן" נהרסה באותו לילה כמה קילומטרים דרומית לווידה, והשאירה שבעה ניצולים. כל תשעת הניצולים משתי הספינות נלכדו והועמדו לדין בגין פיראטיות בבוסטון. שישה מהם נתלו באוקטובר 1717 (החנינה של המלך ג'ורג' לפיראטים, שהוכרזה בחודש ספטמבר, הגיעה לבוסטון שלושה שבועות מאוחר מדי), בעוד שניים שוחררו, ובית המשפט האמין לעדותם כי נאלצו לעסוק בפיראטיות. האחרון, אינדאיני ממרכז אמריקה, ג'ון ג'וליאן, ככל הנראה נמכר לעבדות לג'ון קווינסי - סבא רבא של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס. ויליאמס חיכה לפגישה עם בלמי. כאשר בלמי לא הופיע, ויליאמס הבין מה קרה, והפליג דרומה לנסאו ב"מריאן". נולנד חיפש גם את בלמי מחוץ למיין, כשלא מצא אותו, הוא לקח את הספינה "אן גאלי" דרומה, פשט על אוניות לאורך הדרך לפני שקיבל חנינה בבהאמה.
תהילה מאוחרת
ביולי 1984, בלמי התפרסם שוב כאשר הוכרז על גילוי שרידי ספינת הדגל שלו "ווידה", שהפכה לספינת הפיראטים האמיתית הראשונה שהתגלתה אי פעם בצפון אמריקה. בזמן שקיעתה, הווידה הייתה האוצר הגדול ביותר של הפיראטים שנלכד אי פעם. האוצר שצברה היה בערך 4.5 עד 5 טון, כולל כמויות אדירות של אינדיגו, שנהב, זהב, ו-20,000 עד 30,000 לירות שטרלינג, המחולק ל-180 שקים של 23 ק"ג כל אחד. תגלית האונייה נעשתה בשנת 1982 על ידי צוות צלילה שהובל ומומן על ידי החוקר התת-ימי בארי קליפורד. השרידים היו מתחת ל-4.5 מ' מים בלבד וחצי מטר של חול.
השרידים האפשריים של גופתו של סם בלמי נמצאו בסמוך לספינתו, בפברואר 2018. הגופה הייתה בסמוך לאקדח שזוהה כשלו, ובדיקות DNA נעשו עם קרובי משפחתו לאישור. במאי 2018, בדיקות אישרו כי השרידים הם ממוצא מזרח אירופי, והם אינם אלה של סם בלמי.
כיכר הירדן
כיכר הירדן הוא אזור בבקעת הירדן, אזור מישורי המצוי מעל ומסביב לעמק גאון הירדן בו זורם נהר הירדן.
גאוגרפיה
<mapframe latitude="31.915" longitude="35.376" zoom="7" width="200" height="150" align="left"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 35.54276905953884,         31.795491691117473        ]      }    }  ] } כיכר הירדן היא מישור הממוקם משני עברי בקעת הירדן בין מורדות ההרים לעמק גאון הירדן בו זורם נהר הירדן. אזור כיכר הירדן ("ע'ור" בערבית), על שם מישוריותו, שהיא שטוחה כמו כיכר לחם (לחם מסורתי עגול ושטוח כמו פיתה, לאפה, אש-תנור, פטיר, ליבה וכו'). כיכר הירדן נמצאת באזור צחיח, אך חלקה מושקה היטב במי מעיינות ומי נחלים.
זיהוי הכיכר בדרום ים המלח
על אף האמור, במשך מאות שנים רווחה שיטה, שמקורה בספרי יוסף בן מתתיהו, המזהה את כיכר הירדן מדרום ללשון הדרומית של ים המלח. בין היתר מתבססת שיטה זו על זיהוי העיר א-צאפי עם העיר "צוער" המקראית. על זיהוי זה הקשו מספר קושיות:
פרהיסטוריה
ראשית התיישבות האדם בכיכר הירדן מתוארכת לכ-6,600 שנים לפני זמננו. התנאים בכיכר הירדן, המזכירים את אלו של עמק הנילוס, מייצרים תנאי מחיה שתמכו באוכלוסייה שבשיאה הגיעה לכ-50,000 בני אדם.
שלושת היישובים הגדולים ביותר היו תל אל-חמאם, תל נימרים ותל יריחו, יישובים עירוניים שהיו מוקפים בישובי לוויין קטנים. רבים מהיישובים ננטשו סביב ראשית המאה ה-16 לפנה"ס, ואוכלסו מחדש רק לאחר כמה מאות שנים.
מקור השם
תרגומי התורה לארמית (תרגום אונקלוס, תרגום יונתן) מתרגמים את המילים "כיכר הירדן" כ"מישר ירדנא", כלומר "מישור הירדן". שם זה תואם את היות הכיכר באזור מישורי רחב ידיים בתוך בקעת הירדן.
במקרא
על פי המקרא ישבו בכיכר הירדן חמש הערים סדום, עמורה, אדמה, צבויים וצוער. ארבע הראשונות חרבו במהפכת סדום לאחר שאלוהים העניש את יושביהן על חטאיהם הרבים, בעיקר בשל יחס מפלה ומתאכזר לחלשים בחברה ולעוברי אורח. לאחר המהפכה הפך כיכר הירדן לאזור מליח, צחיח ויבש, שהפך לסמל ומשל לענישה האלוהית על חטאים ורוע. נווה המדבר שבתוך כיכר הירדן הוא העיר יריחו, שנודעה בעצי התמר המשובחים שבה.
כיכר הירדן מוזכרת במקרא מספר פעמים. רוב אזכוריה מצויים בספר בראשית, סביב סיפור מגורי לוט בסדום, והפיכתה: בסוף ספר דברים מוזכרת כיכר הירדן כאחד המקומות התוחמים את ארץ כנען, אותם הראה ה' למשה סמוך למותו:.
בתקופת המלכים, אזור כיכר הירדן כלל שטחים נרחבים יותר של בקעת הירדן, ולכן בתיאור פרויקט יציקת העמודים יכין ובועז במעבה האדמה שבמרכז בקעת הירדן, סמוך ליישובים סוכות וצרתן, נוקט המקרא בביטוי 'כיכר הירדן' כאשר הוא מציין את מיקום היציקה:.
ערי הכיכר וסופן
על-פי הסיפור המקראי, בשל ריבוי חטאי יושבי הערים, ערך ה' מבחן לאנשי סדום באמצעות שני מלאכים שהתחזו לעוברי אורח שנקלעו לעיר, כדי לבחון האם יש תקווה שמעשיהם יתוקנו על ידי קבוצה מתוך אוכלוסיית העיר שאינה שותפה במעשי הרוע. תוצאות המבחן היו תביעה של כל אנשי העיר מלוט, שאירח אותם בביתו, להסגיר אליהם את האורחים על מנת להתעלל בהם מינית, כאמצעי ענישה שנועד להרתיע אורחים מלבוא לסדום. בעקבות זאת, החליט ה' להחריב את חמש ערי הכיכר ולמלט מתוכן את לוט.
שכונת קריית חשמל
שכונת קריית חשמל הוקמה במזרח קריית חיים בשנות ה-30 של המאה ה-20, ביוזמתו של פנחס רוטנברג, עבור עובדי חברת חשמל שעבדו במתקני החברה בצפון. השכונה כוללת 3 מבנים מאורכים והדירות שהוצעו לעובדי החברה אובזרו בציוד חשמלי מודרני. בניית המתחם כללה גינה גדולה במרכזה וכן חורשה בשוליה. החל משנות ה-60 החלו לאכלס את הבניינים תושבים שאינם עובדי החברה. השכונה מוגדרת, אומנם, כאתר מורשת, מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, אולם המבנים במצב ירוד מאחר שאין ביכולתה של האוכלוסייה שגרה במקום לשפץ את השכונה וסביבתה.
כיכר הירדן
ערי הכיכר וסופן
שני המלאכים הוציאו את לוט מסדום על מנת שיוכלו להתחיל בהחרבת הערים, אך לוט הפציר במלאך שיאפשר לו להימלט לעיר בלע, שהיא חדשה יחסית ועוונות תושביה מועטים ועוד לא הגדישו את סאתם. המלאך אִפשר לו זאת, ובשל כך ניצלה העיר מהפיכה, ושמה שונה ל"צוער". לאחר שנמלט לוט לצוער, החריב ה' את ארבע הערים הנותרות: סדום, עמורה, אדמה וצבויים, בהמטרת גופרית, אש ומלח על האזור. מה שהפך את הים הסמוך לסדום, שעד כה מימיו (שמקורם מהכנרת) היו מתוקים, לים המלוח ביותר בעולם, ומכאן שמו: ים המלח. גם כל האזור שסביב ים המלח הפך חרב עקב המליחות הרבה שספחה האדמה.
שכונת קריית חשמל
רקע
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 החלה הקמתה של תחנת הכוח חיפה בשפך נחל קישון שבחיפה. הקמה זו לוותה במעבר הנהלת חברת החשמל, ופנחס רוטנברג בראשם, לחיפה. תהליך זה הפך את חיפה למרכז משמעותי של פעילות החברה והגדיל את מספר העובדים שחיו בעיר ובסביבתה.
במקביל להקמת התחנה בחיפה והרחבת פעילות חברת חשמל בצפון חלה התדרדרות במתח הביטחוני ששיאה היו מאורעות 1936–1939. האתגרים הביטחוניים הקשו על עובדי החברה להתייצב באופן סדיר לעבודתם לכן שאף רוטנברג לרכז את בתיהם של עובדיו בקרבת התחנה ומשרדי החברה כדי לאפשר תפעול מערכות הייצור והחלוקה של החשמל ללא הפרעה.
כיכר הירדן
ערי הכיכר וסופן
אמנם בחלק הצפוני של כיכר הירדן נותרה אדמה פורייה, שבמהלך השנים הוקמה בה העיר יריחו שהתהדרה בעצי תמר משובחים, עד שכוּנתה בתורה בשם "עיר התמרים".
שכונת קריית חשמל
רקע
המודל שראה רוטנברג מול עיניו היה שכונת מגורים לעובדי החברה ומשפחותיהם שמציעה את כל השירותים הנדרשים לעובדים בתחום החינוך, הצריכה, שעות הפנאי ועוד. מודל זה היה קיים באירופה כבר ממחצית המאה ה-19 ורוטנברג כבר מימש אותו ב-1928 כשהקים את תל אור עבור עובדי תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים. המודל מבוסס על מימון הפרויקט באופן משותף על יד המפעל והמשתכנים וזאת ללא תמיכה ממשלתית.
ההיסטוריה של השכונה
ב-18 ביוני 1939 התקיימה הנחת אבן הפינה לשכונה בנוכחות פנחס רוטנברג, אבא חושי ונכבדים נוספים. הבנייה נמסרה לחברת סולל בונה וב-1940 הסתיימה בנייתם של שנים משלושת הבתים וב-1941 הסתיימה בנייתו של הבניין השלישי.
על מנת לעודד את עובדיה להצטרף לפרויקט הציעה החברה הלוואות נדיבות לדיירים וכן ציידה את הדירות במכשירי חשמל שלא היו בהישג ידם של רוב תושבי המדינה באותה תקופה. במסגרת השירות לתושבי השכונה נפתחו במקום חנות מכולת, חנות ירקות, ספרייה, גן ילדים ובית ספר יסודי. מבחינה מוניציפלית הייתה השכונה בעלת מעמד עצמאי והיא נוהלה על ידי ועד מקומי.
השכונה, שאוכלסה בתחילת דרכה רק על ידי עובדי החברה, החלה לעבור שינויים אחרי קום המדינה כשדיירים ותיקים עזבו ומכרו את דירתם לדיירים שאינם עובדי החברה. במסגרת מהלכים של משרד הפנים לאיחוד רשויות צורפה השכונה לקריית חיים.
מאז הקמתם לא שופצו המבנים וההזנחה ניכרת בכל פינה. ההזנחה בולטת לעין במיוחד בשטחים המשותפים בקומת הקרקע וכן בגינה. השכונה הוגדרה כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובניין לשימור מטעם עיריית חיפה. הגדרה זו מציבה קשיים בפני דיירי השכונה המעוניינים להרחיב את דירתם ולהוסיף בה ממ"ד
תיאור המבנים וסביבתם
המתחם נבנה בין רחוב שבטי ישראל לציר המרכזי "שדרות ההסתדרות" (כביש 4) כשחזית הבניינים פונה לשדרות ההסתדרות. המתחם כולל 3 בניינים שכיוונם צפון דרום והם סודרו במדורג כך שהחלונות לא פונים לבניין אחר.
בכל בניין נבנו 3 קומות מגורים מעל קומת הקרקע והם הכילו 72 דירות מגורים של 2 ו-3 חדרים (70-60 מ"ר). בקומת הקרקע נבנו חדרים ואולמות שנועדו לשירות הקהילה. מאחר שהבתים פנו לציר האסטרטגי עכו-חיפה הנחה רוטנברג לחזק את המבנים בבטון מזוין כדי שבמקרה הצורך ישמשו כעמדות הגנה.
אחד המוטיבים הבולטים במבנים הוא הקשת בה נעשה שימוש בארקדות שבקומת הקרקע, בפתחים הפונים מזרחה ובחלונות שהאירו את חדרי המדרגות. שימוש במוטיב זה נעשה בניסיון לדמות לבניינים סגנון איטלקי.
במרכז המתחם נשתל גן שכלל צמחים ועצים ושימש למרכז חיי הקהילה של הדיירים. כמו כן הוקם בגן מגרש ספורט שהיה מואר בלילות ושימש קבוצות ספורט של קריית חיים.
חורשת האקליפטוסים
במקביל להקמת השכונה רכשה חברת חשמל שטח של כ-9 דונם בסמוך לשכונה ונטעה בו עצי אקליפטוס לרווחת דיירי השכונה. מאחר שהבעלות על החורשה היא פרטית היא קיימת עד היום לרווחת תושבי העיר.
1705 בצרפת
1705 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 718 שנות לאום
מפקד האוכלוסין באוקראינה (2001)
מפקד אוכלוסין 2001 של אוקראינה, רשמית מפקד האוכלוסין הכל-אוקראיני 2001 היה למפקד האוכלוסין הראשון באוקראינה העצמאית, שנערך בין ה-5 ל-14 בדצמבר 2001. בשל בעיות כלכליות, פוליטיות וחברתיות, אוקראינה היא אחת ממדינות חבר המדינות הבודדות עם מפקדי האוכלוסין הנדירים והבלתי סדירים ביותר, שנייה רק לאוזבקיסטן במדד זה, שבה לא נערכו מפקדי אוכלוסין כלל מאז מאז קריסת ברית המועצות (הגם, שמפקד האוכלוסין הראשון באוזבקיסטן מתוכנן לשנת 2023).
היסטוריה
בברית המועצות, מפקד האוכלוסין האחרון בוצע בשנת 1989, באוקראינה הסובייטית היו איש. על פי תקני האו"ם, מרווח המפקד צריך להיות 10 שנים. לפיכך, אוקראינה הייתה אמורה לערוך מפקד אוכלוסין ב-1999 יחד עם שאר מדינות חבר המדינות, אך באותה שנה ערכו את המפקד רק בלארוס, אזרבייג'ן, קזחסטן וקירגיזסטן. ההחלטה לערוך מפקד אוכלוסין התקבלה על ידי קבינט השרים של אוקראינה ב-20 ביולי 1995 בהתאם להחלטה מספר 536 "אודות מפקד האוכלוסין הכל-אוקראיני בשנת 1999", אך בשל חוסר מימון ב-28 בספטמבר 1998, המפקד נדחה שנתיים קדימה.
רקע כללי
לפי תוצאות מפקד האוכלוסין הכל-אוקראיני לשנת 2001, מנתה אוכלוסיית אוקראינה 48,240,902 מיליון איש. האוכלוסייה נספרה החל מהשעה 0:00 שעון קייב ב-5 בדצמבר 2001.
הרכב לאומי
האוכלוסייה לפי מפקדי אוכלוסין בשטח אוקראינה הסובייטית ואוקראינה. בשנים 1926 ו-1939, הרפובליקה האוקראינית לא כללה את קרים, אזור ווהלין, אזור רובנה, זקרפטיה איוואנו-פרנקיבסק, לבוב, טרנופול, צ'רנוביץ, מחוז אקרמן ואיזמאיל של בסרביה (האזור הדרומי של איזמאיל העתידי חלק מאזור אודסה המודרני).
הרכב לשוני
על פי מפקד האוכלוסין 2001, 67.5% מכלל האוכלוסייה באוקראינה כינו את האוקראינית כשפת אם (ב-1979הם היוו 88.5% מהאוכלוסייה ברפובליקה). השפה האוקראינית אינה מדוברת על ידי עשרות אלפי רוסים, רוב הפולנים, חלק ניכר מהצ'כים, הסלובקים, המולדובים, הרומנים ועמים אחרים.
חיים אלפאנדרי השני
רבי חיים אליפנדרי או אלפאנדרי או אלפאנדארי (? - 1733) היה רב ופוסק מפורסם בקושטא, מגדולי דורו, ומחבר ספר אש דת.
ביוגרפיה
נולד לרבי יצחק רפאל, בנו של רבי חיים אלפאנדרי הזקן. למד אצל דודו, רבי יעקב אליפנדרי, מחבר ספר מוצל מאש. בשנת תמ"ו, בעודו צעיר, השיב על פסק של מהר"ם בן חביב בנוגע לכשרות ספר תורה או תפלין שנמצא בהם האות י|י' מובלעת בנ' בתוך שם ה'. בפסק זה כותב על עצמו רבי חיים:
התכתב בהלכה גם עם רבי אליעזר אבן שנג'י, ועם קרובו, רבי אליהו אלפאנדרי, שכותב לו:
במצרים
נדד לארץ מצרים, ושם ביקר בבית שהתגורר בו רבי חיים ויטאל, תלמיד האר"י. בביתו, ראה כתב יד של תיקוני הזוהר שהוגה בידי מהרח"ו, ועל פיו הדפיס הרב אלפאנדרי מהדורה חדשה של תיקוני הזוהר. במצרים פגש גם את רבי ישועה שבאבו, מרבני מצרים המוזכר תכופות בספר גנת ורדים.
צפת
עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת, שם סבל מאד יחד עם יהודי עירו מידם הקשה של השלטונות, כנראה ממכתב ששלח בשנת תפ"ז (1727) יחד עם הרבנים רפאל מיכאל מלמד, רבי משה ששון, ורבי אברהם מוצירי, ובו ביקשו מקהילת פיזה לתרום להם על ידי השד"ר ששלחו.
בירושלים
עבר לימים מספר לירושלים, וכך תיאר את עלייתו לעיר רבי ישראל מאיר מזרחי, מחבר ספר פרי הארץ:
בימים אשר שהה בירושלים הרצה לפניו הרב מזרחי תשובה שנתן לגבי בכור ראוי ומוחזק.
צאצאיו ותלמידו
בנו היה רבי שלמה אליפאנדרי, שהיה דיין בקושטא, ותלמידו המובהק היה רבי גדליה חיון, מיסד בית המדרש בית אל בירושלים.
חברת הפיתוח של קליפורניה
חברת הפיתוח של קליפורניה (באנגלית: California Development Company) הוקמה ב-1896 במטרה לבנות מערכת השקיה עבור חלקו הדרומי של מדבר קולורדו בקליפורניה שבארצות הברית. קרקע הטין העשירה של האזור נמצאה מתאימה לחקלאות, אבל בארות שנחפרו באזור וניצלו את מי התהום לא היו מסוגלות לספק את כמות המים הנדרשת לאזור חם וצחיח זה. חברת הפיתוח של קליפורניה הוקמה במטרה להטות את מי הנהר קולורדו לתוך שקע סלטון, קרקעית של אגם יבש במדבר קולורדו, במטרה להפריח את השממה ובמקביל להרוויח ממכירת המים ומכירת חלקות למתיישבים.
הקמת החברה
במהלך ההיסטוריה זרם נהר הקולורדו למפרץ קליפורניה, ועם זאת, בתקופת שיטפונות האביב היה הנהר עולה על גדותיו ונשפך לנחל האלאמו, נחל אכזב שמקורותיו במדינת באחה קליפורניה במקסיקו. מי הנחל התנקזו לאזור שקע סלטון בדרום מדבר קולורדו. הצפות כאלו נצפו בשנים 1884, 1891, 1892 ו-1895.
התעלה שכונתה תעלת אלאמו הושלמה תוך פחות משנתיים וכבר ב-1901 החלו לזרום בה מים, והחקלאות בעמק אימפריאל פרחה כצפוי. ב-1902 נוצרו חיכוכים בין מנהלי החברה לפיתוח קליפורניה וצ'אפי החליט לפרוש ממנה.