cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המתחם הישועי חסוס נסרנו דה אטוטונילקו
פנים הכנסייה
בצידה הצפוני של הספינה ישנן שתי קפלות עם ציורי קיר ועיטורים נוספים. קפלת בלן (בית לחם) מוקדשת ללידת ישו. היא נבנתה בין 1759 ל-1763, אך המזבח הוא עיצוב נאו-קלאסי מהמאה ה-19. הקישוט שלו מכיל מדליונים צבועים בצבע שמן. הקמרון כולל שילוב של מלאכים ששרים את בואו של המשיח, שלום וקבוצת רועים שבאים לסגוד לילד. גם המלאכים וגם הרועים מחזיקים שלטים עם נוסח השליחים. יש גם סצנה עם השילוש הקדוש שמלווה את מריה הבתולה עם כתר על ראשה. משמאל, אלילים נופלים לפני לידתו של ישו. קפייה דל רוסריו (Capilla del Rosario) או קפלת מחרוזת התפילה נבנתה בשנת 1763 והקמרון שלה מחולק לארבעה מקטעים משולשים. הקטע הצפוני מכיל קרב ימי שבו גלאונים, עם שלטי אצולה ספרדיים ועות'מאניים, יורים זה על זה, בהתייחס לקרב לפנטו. ל מיוחס הניצחון הספרדי. בצד הדרומי מתקיים ברומא טקס המוקדש למריה הבתולה, בראשותו של האפיפיור פיוס החמישי. המזבח הראשי מוזהב ומכיל את דמותה של הבתולה. יש 15 קטעים קטנים מעל מראות עם סצנות הקשורות למסתורי המחרוזת. על הקירות המזרחיים והמערביים יש תמונות של קדושים מקובצים לפי סדר נזירי. בחלק הפנימי של החדר, יש דיוקנאות של האב נרי, אסטבן ולריו דה אלפארו ומריה ולסקס דה קאסייטה (הוריו של נרי). ליד החלונות דיוקנאות של דוקטור דיאס דה גמארה (Díaz de Gamarra) והנזיר הדומיניקני פרנסיסקו אלונסו דה ריברה (Francisco Alonso de Rivera) ודיוקן עצמי של פוקאסנגרה, המדגיש את תווי הפנים הילידיים שלו. הגג של תא הפנימי הזה הוא בצורת קונכייה גדולה. על צלעות הקונכייה רשומים כתובות כמו אווה מריה, תפילות, שמות קדושים ועוד.
מבנים נלווים
בצד הדרומי יש שישה מבנים נספחים ראויים לציון. הקמרון של חדר תשמישי הקדושה הישן מכילה סצנות מחייו של האב נרי ובניית המקדש. יש גם 12 ציורי שמן על בד של השליחים. לפני שחזור לשכת התהילה, כיסו ציורי השמן מדליונים על הקירות. יש גם ציור של אנטוניוס מפדובה מאת חואן קוריאה (Juan Correa) וכן ציורים של מספר אנשי כנסייה חשובים ועוד של ציירים אנונימיים. שני ציורים משווים את ירושלים עם סן מיגל דה איינדה והמקדש.
הקפייה דה סולדד (Capilla de Soledad, "קפלת הבדידות") נבנתה בין 1740 ל-1748. המזבח הראשי מכיל את בתולת הצער, המבכה את ישו הצלוב. על הקיר הדרומי, יש פסל של פטרוס הקדוש בוכה מתוך חרטה על שהתכחש לישו. הקפלה הזו היא החשוכה ביותר במתחם מכיוון שהחלונות מכניסים מעט אור.
קפייה דה לורטו או קפלת לורטו (Capilla de Loreto) נבנתה בשנת 1754. אין גישה ישירה לקפלה זו מהספינה הראשית של הכנסייה; יש צורך להיכנס מחדר תשמישי הקדושה הנוכחי או דרך הקפייה דה סולדד. הממדים והצורה של הקפלה הזו תואמים בדיוק את קפלות לורטו במנזר ובכנסיית סן פליפה נרי בסן מיגל דה איינדה. שלוש הקפלות מבוססות על מבנה הקפלה של לורטו באנקונה באיטליה. קיר אחד מצויר בציור קיר של מלאך המבשר למרי על הריונה. ישנם גם תיאורים שונים הקשורים לבתולה ולילד ישו.
האזור המכונה "לה גלוריה אסקונדידה" ("La Gloria Escondida", "התהילה הנסתרת") ממוקם בצד הצפוני של אזור בית המקהלה, אך הגישה אליו קשה. זהו אזור מלבני נסתר חלקית. הוא עוטר על ידי פוקאסנגרה בתיאורים הקשורים ליום הדין האחרון, לגיהנום ולחטא. אין בו את שבעת החטאים, אלא שמונה המיוצגים על ידי שמונה חרבות שעליהן ראש של חיה אחרת. הקיר הצפוני מכיל טריפטיכון שבו אדם גוסס מוקף בכומר, מלאך שומר וכמה שדים המתחרים על נשמתו. בסופו של דבר, השדים מובסים. החלון היחיד הוא מימין שמציג סצנה מתוך יום הדין האחרון המבוססת על תחריט של גוסטב דורה. בצד שמאל, יש תיאורים של ייסורי הגיהנום.
קפייה דל סנטו ספולקרו (Capilla del Santo Sepulcro, "קפלת הקבר הקדוש") נבנתה בין 1759 ל-1763. ציורי הקיר כאן החלו ב-1760 ומתרכזים במותו, קבורתו ותחייתו של ישו. אזור זה מחבר את קפלת גולגולתא, שנמצאת מאחוריו, במעין גשר המעוגן לחומות. קפלה זו מכילה תמונה של ישו ששב לחיים, אך עדיין שוכב, דבר הבולט בפנים המדממות ובמספר האבנים היקרות שהונחו עליה. אבנים אלה נותרו למרות ההתקפות השונות שספגה הכנסייה במהלך ההיסטוריה שלה. הגג בצורת טרפז המעוטר בחלונות רוזטה ובארבעה תבליטים גדולים של צדפים. על הקירות מצוירים דמויות רבות כמו ארבעת השליחים, ארבעת מורי הכנסייה וכמות גדולה של מלאכים וכרובים. יש גם רמיזות לארבע המעלות העיקריות, ומדליונים עם סצנות של תחיית המתים.
קפייה דה קלוואריו (Capilla de Calvario, "קפלת גולגולתא") היא הגדולה במתחם ונבנתה בין 1763 ל-1766. היא גם האחרונה שהאב נרי בנה אף על פי שמת לפני השלמתה. יש לה צורת צלב ומעליה קמרונות וכיפה. עיטוריה הן בארוק מקסיקני כמעט טהור עם ציורי שמן מונומנטליים וקבוצות של פסלים צבועים המוצבים על הרצפה, הקירות והתקרה. העמודים מכילים כתובות של שירים שכתב האב נרי. שלושת המזבחות מכילים את מיטב הפסלים וסוגרים את הטרנספט. פסלים אלה מתארים את צליבתו, יסוריו וירידתו של ישו מהצלב לאחר מותו. בית המקהלה נבנה בין השנים 1759 ו-1763. הוא צויר במקור על ידי פוקאסנגרה, אך מעט נותר בשל הציורים המחודשים שלאחר מכן וסגירת החלל כאשר נוסף "בית התרגילים" (Casa de Ejercicios). רוב הציורים בחלל זה הם משנת 1867. האזור מכיל עוגב מעץ המשמש לליווי התפילות.
שני חלקי המתחם שאינם מתחברים ישירות או בעקיפין לספינה הראשית הם "בית הספר הקדוש של ישו" (Escuela Santa de Cristo) ו"בית התרגילים" (Casa de Ejercicios). "בית התרגילים" הוא מתקן תפילה ומדיטציה אשר נבנה על פי העקרונות של איגנטיוס מלויולה, מייסד מסדר הישועים. הם מבוססים על קבוצה של "תרגילים רוחניים" שתוכננו במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית כדי לעזור לקתולים להתחזק באמונתם. סוג זה של בניין הגיע למקסיקו בסביבות 1665, ו-100 שנים מאוחר יותר, הקים האב נרי את "בית התרגילים". בניין זה נפרד ברובו משאר המתחם ומעוטר בצורה שונה. רק כתובות כגון שירים מופיעות מתוך כוונה לספק עזרה במדיטציה. כשהאב נרי מת, היו שם 7,541 גברים שחיו ולמדו. כיום, יש שלושים, בהם 19 הן נשים. עם זאת, כ-75,000 מבקרים מדי שנה.
אתר צליינות
מאז הקמתו, מהווה המתחם אתר עלייה לרגל ותהלוכה. הארכיטקטורה והמאפיינים הדקורטיביים משקפים את משנתו של איגנטיוס מלויולה הקדוש, כפי שהיא נבנתה מתוך מחשבה על עקרונות הקונטרה-רפורמציה. תפקידו של המקדש כאתר לחזרה בתשובה, על פי תרגיליו של איגנטיוס לויולה, החל בשנת 1765 עם 25 אנשים שהשתתפו ובהנחיית האב נרי. המקדש היה אחד המקומות העיקריים במקסיקו לתרגל את התרגילים הרוחניים של איגנטיוס מלויולה, הכוללים פגיעה בבשר החי באמצעות הלקאה עצמית וסיגוף. על פי ההערכות מבצעים כ-5,000 אנשים את התרגילים הללו במהלך השבוע הקדוש, ועונדים כתר של קוצים על ראשם. זהו אחד מ-33 השבועות בשנה שבהם מגיעים מבקרים, בעיקר ממרכז הארץ ומצפון הארץ, ל"בית התרגילים" כדי לבצע חזרה בתשובה. מחזור שלם של תשובה, תפילות ומדיטציה נמשך שמונה ימים. המבנה יכול לקבל עד 5,000 מבקרים בכל שבוע.
בכל שנה ומאז 1812, מובל פסלו של ישו, המתואר כשהוא קשור לעמוד ומוכה, המכונה סניור דה לה קולומנה, בתהלוכה בין אטוטונילקו לסן מיגל דה איינדה. המנהג החל בשנת 1812 עקב בקשת התושבים בשל מגפה שפקדה את העיירה. הפסל מובל בשבת שלפני השבוע הקדוש, הוא נישא לסן מיגל וחוזר לאטוטונילקו ביום חמישי בלילה.
היסטוריה
ארגון המורשת העולמית מכנה את המתחם "דוגמה יוצאת דופן לחילופים בין תרבויות אירופה ואמריקה הלטינית" ו"אחת הדוגמאות הטובות ביותר של אמנות בארוק ואדריכלות הבארוק בספרד החדשה". בשל תפקידו במלחמת העצמאות של מקסיקו, הוא נרשם כאחד מ-61 האתרים ההיסטוריים של גואנחואטו. האזור נחשב לקדוש לפני הגעתם של הספרדים בגלל המעיינות המינרליים החמים. השם אטוטונילקו נפוץ במקסיקו, במיוחד ברמות המרכזיות, כשהידועים ביותר נמצאים בחליסקו. השם בא מביטוי בשפת נאוואטל: "במים חמים", המתייחס למעיינות התרמיים. הגיעו למקום הספציפי הזה כדי לערוך טקסי תשובה, דקרו את עצמם בקוצים מאגבה אמריקאית (Agave americana) ושטפו את האשמה במעיינות החמים.
על פי המסורת, האב נרי הגיע לכאן מהטפה במיסיונים בדולורס (שבהמשך שונה שמה ל). בעודו נח מתחת לעץ מסקיט שבו נמצא כעת המקדש, הוא חלם על ישו עונד כתר קוצים ונושא את הצלב. ישו אמר לאב נרי שרצונו שהאזור יהפוך למקום תשובה ותפילה. גרסה אחרת של הסיפור הזה מציינת שהאב נרי היה כאן בגלל בריאותו הלקויה וסייע בכנסייה קטנה בשם "קפייה דה סן מיגלטו" (Capilla de San Miguelito), שעדיין נמצאת על גדות נהר לאחה (Laja). באותה תקופה, הילידים בני הקבוצות האתניות של ה וה לא התנצרו לחלוטין והחשיבו את המעיינות התרמיים באזור למקודשים ומרפאים. זה היה גם כביכול מקום מועדף לטקסים שכללו זנות. אחת הסיבות לבנות את הכנסייה הייתה התנגדות לנוהג זה.
האב נרי קנה את כל אסיינדה דה אטוטונילקו (Hacienda de Atotonilco) כדי לבנות את המקדש וכדי שתהיה לו מספיק אדמה יצרנית כדי לתמוך בו. ב-3 במאי 1740 נערך טקס שבו בירך האב את אבן הפינה שהונחה לבניית המתחם. כשהאב נרי סימן את מתווה הכנסייה, זה היה בבוקר 3 במאי, יום הצלב הקדוש, שבו אומרים שהוא ראה שלוש קשתות בשמיים, אחת ממזרח, אחת מצפון ואחת מדרום, משאירים את המערב חופשי. המזבח הראשי פונה לכיוון זה, לכיוון ארץ הקודש. השלב הראשון של הבנייה נמשך בין 1740 ל-1748 וכלל את הספינה הראשית, המגדל וחדר תשמישי הקודש הישן, כיום קפלת פוריסיסמה. בסוף שלב זה, היא נחנכה והוצב בה פסלו של ישו מנצרת. השלב השני נמשך עד 1776 כאשר רוב הקפלות והמבנים הנלווים האחרים נבנו. עם בניית המתחם, נעשתה עבודת ציורי הקיר. הסיבה העיקרית מאחורי זה הייתה לחזק את העקרונות של ועידת טרנטו והקונטרה-רפורמציה. במהלך כל הבנייה הזו, התגורר האב נרי במקום עד מותו בשנת 1776. כל מה שהיה חסר באותה תקופה היה המבנה הנלווה של בית הספר הקדוש, חדר תשמישי הקודש החדש, כמה מסדרונות ובית הכומר, כמו גם פסלים שונים, מזבחות וציורי שמן. אלה נוספו במהלך 100 השנים הבאות.
הכנסייה קשורה לאירועי מלחמת העצמאות של מקסיקו בתחילת המאה ה-19. התחתן עם מריה דה לה לוס אגוסטינה דה לאס פואנטס (Maria de la Luz Agustina de las Fuentes) בשנת 1802 בכנסייה זו. חשוב מכך, הדגל הראשוני של צבא המורדים המתהווה המתאר את נלקח מכאן ב-16 בספטמבר 1810. לאחר המלחמה הפכה הקהילה לחלק מעיריית סן מיגל דה איינדה.
מאז סבלו האומנות והאדריכלות של המקדש מהידרדרות, בעיקר בגלל לחות גבוהה. לחות זו מגיעה מהמעיינות החמים הזורמים מתחת לאדמה עליה נשען המתחם, ואשר הם גם בעלי תכולת מינרלים גבוהה. הלחות והמינרלים חלחלו לתוך הקירות והיסודות, גרמו להתפוררותם וגרמו נזק לציורי הקיר, ציורי השמן והפסלים. עבודות השיקום החלו בשנת 1994, החל מהקפלות. כדי להדגיש את המאמץ הזה, האתר היה ברשימה של אתרים עולמיים בסכנה (World Monuments Watch 1996) של הארגון. כמחצית מציורי השמן וכל ציורי הקיר ניצלו. הכספים לעבודה הגיעו ממקורות שונים, ביניהם ממשלות המדינה והממשלות הפדרליות, קרן האנדרטאות העולמית ומקורות פרטיים כמו אמריקן אקספרס. לאחר תיקון נזקי מים בקירות ובגגות, בוצע איטום. עבודות שיקום נוספות בוצעו בשנת 2010 כחלק מההכנות ליום העצמאות ה-200 של מקסיקו. הקירות והגגות אווררו ובארות ישנות נוקו כדי לאפשר ניקוז הרחק מהיסודות. ביסודות נבנו תעלות לאותה מטרה. שרידי קפלת סגרדו קוראסון (Sagrado Corazon, "הלב הקדוש") נהרסו. זה לא היה חלק מהבנייה המקורית והמבנה חסם אור לתוך חלק מהמתחם. נחשפה הקשת לחצר לה איגרה. עם זאת, העץ הנטוע בחצר זו נותר כפי שנשתל לזכרו של מייסד המקדש. חצר זו שוחזרה מכיוון שהיא מהווה חלק חשוב במתן אור וניקוז לשמירה על המתחם יבש.
ווטסון (מחשב)
ווטסון (באנגלית: Watson) הוא מערכת מחשב מבוססת בינה מלאכותית המיועדת להשיב על שאלות בשפה טבעית. המערכת פותחה על ידי חברת IBM ונקראת על שמו של המנכ"ל הראשון של החברה, תומאס ווטסון. המערכת מסוגלת להגיע לביצועים של עד 80 טרה פלופסים.
בשנת 2011 המערכת התחרתה בשעשועון "מלך הטריוויה" (ג'פרדי! האמריקאי) והצליחה לנצח מתחרים אנושיים שזכו בעבר בשעשועון.
המערכת מבוססת על שילוב טכניקות מתחומים שונים כגון: עיבוד שפה טבעית, ייצוג ידע, אחזור מידע והסקה אוטומטית. הידע של מערכת ווטסון מבוסס על עיבוד מקדים של מאות מיליוני דפים באינטרנט. במהלך התחרות המערכת לא חוברה לאינטרנט ועדיין הצליחה לענות על מרבית השאלות בהצלחה.
יישומים של המערכת
למערכת ישנם מספר יישומים בתחום הרפואי:
עם היישומים הנוספים של המערכת נמנים:
שמן ארגן
שמן ארגן (קרוי בארץ בשם: שמן מרוקאי) הוא שמן צמחי המופק מאגוזי עץ הארגן, מין אנדמי הגדל במרוקו ובמחוז טינדוף במערב אלג'יריה. השמן המופק מעץ הארגן הוא השמן היקר ביותר בעולם. שמן הארגן עשיר בוויטמין E ומכיל חומצות שומן חיוניות כמו:אומגה 3 ו-אומגה 6.
תהליך הפקת שמן הארגן
על עצי הארגן מטפסות עיזים שאוכלות את עלי עץ הארגן הקוצניים. עיזים אלה מנערות את ענפי העץ והפירות, הלא הם האגוזים, נופלים על הרצפה. האגוז נאסף ומועבר אל מפיקי השמן בקואופרטיב הנשים המסורתי או אל המפעל המודרני המייצר את השמן. תהליך הפקת שמן הארגן מבוצע בעיקר על ידי קבוצות נשים בשיטה מסורתית של כתישת האגוזים באבן ריחיים לאחר יבושם בשמש וקלייה, הפיכתם לעיסה והוספת מים בתהליך ממושך שבסופו מופק השמן.
תהליך הפקת השמן בישראל
בישראל תהליך גידול העץ והפקת השמן נעשית באזורים חמים או מדבריים בנגב, הערבה, בקעת הירדן ובאזורים דרומית אל אשקלון.
ניתן לצפות בהליך ההפקה המלא לאורך כל ימות השנה בבית בד מיוחד להפקת שמן ארגן אשר נמצא במושב נתיב הגדוד שבבקעת הירדן.
שימוש למאכלים
שמן הארגן הוא בעל סגולות מאכל גבוהות מאלו של שמן זית ומשמש לתיבול של סלטים, קוסקוס, מאכלי בשר, דגים, ואורז. במרוקו משמש השמן להפקת ממרח הקרוי: "אמלו" המופק משמן הארגן בשילוב עם אגוזים ועם דבש.
שימוש לרפואה
שמן הארגן ידוע בסגולותיו הרפואיות הרבות ולכן מסייע נגד פגעים ונגעים רבים כגון: טיפול בפצעי בגרות, מניעת שטף דם ופצעי דם, מונע קמטים בעור ומרכך עור יבש, משמש גם בתור חומר מרפא לבצקת, לאקזמה, כוויות ואבעבועות רוח.
שימוש לקוסמטיקה
שמן הארגן ידוע כמועשר בנוגדי חימצון, ויטמינים ומינרלים ועל כן משמש השמן רבות את תעשיית הקוסמטיקה במגוון מוצרים לעור ולעור הפנים. כמו כן, משמש שמן הארגן למוצרים לחיזוק וטיפוח השיער והציפורניים.
Speak Now
Speak Now (בעברית: דַּבֵּר עכשיו) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים ביג משין רקורדס ב-25 באוקטובר 2010, כאלבום המשך ל-Fearless (2010). Speak Now ממשיך את סגנון הקאנטרי פופ שאפיין את אלבומה הקודם, ועוסק בנושאים הנוגעים לאהבה, לרומנטיקה ולשיברון לב.
אל האלבום הופנו בדרך כלל ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, שציינו לטובה את כתיבתו ונושאיו. האלבום הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הקאנטרי הטוב ביותר". זוהי המועמדות השנייה ברציפות של סוויפט בקטגוריה, לאחר שזכתה ב-2010 עבור אלבומה Fearless. כל שבעה עשר השירים ממהדורת הדלוקס של האלבום נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, ששת הסינגלים מהאלבום קיבלו את תואר הזהב או הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). בשנת 2011, יצאה סוויפט לסיבוב ההופעות "Speak Now World Tour", שנועד לקדם את האלבום. ההכנסות מ-"Speak Now World Tour" הוערכו ב-123 מיליון דולר – סיבוב ההופעות השלישי הרווחי ביותר עבור אמן קאנטרי.
Speak Now הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200 לאלבומים, והיה לאלבום השני ברציפות של סוויפט שעשה זאת. עם מכירות של 1.047 מיליון עותקים בשבוע הראשון, הוא הפך לאלבום עם נתון המכירות הגבוה ביותר לשבוע הבכורה מזה חמש שנים, שבוע הבכורה החמישי המוצלח ביותר בכל הזמנים עבור אישה, שבוע הבכורה השלישי הטוב ביותר בכל הזמנים לאלבום הקאנטרי (האלבום עם המכירות הגבוהות ביותר בשבוע הראשון הוא אלבומה של סוויפט, Red, שיצא שנתיים לאחר מכן) ושבוע הבכורה הטוב ביותר בארצות הברית בשנת 2010. Speak Now היה האלבום ה-16 בהיסטוריה של ארצות הברית שנמכר בלמעלה ממיליון עותקים בשבוע אחד. הוא זכה להצלחה בינלאומית והופיע בעשירייה הפותחת במצעדים בבריטניה, אוסטרליה ובקנדה. האלבום קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), והיה השלישי ברציפות של סוויפט שעשה זאת. נכון לאוקטובר 2012 Speak Now נמכר בלמעלה מ-4.4 מיליון עותקים במדינה. ברחבי העולם, הוא נמכר בלמעלה מ-11 מיליון עותקים. כמו כן, הוא האלבום הדיגיטלי העשירי הנמכר בכל זמנים.
Speak Now נכלל ברשימת "50 אלבומי הנשים הטובים ביותר בכל הזמנים" שפורסמה על ידי רולינג סטון בשנת 2012, ודורג בה במקום ה-45, כשסוויפט היא האמנית הצעירה ביותר ברשימה (בת 22).
רקע, יציאת האלבום ועטיפתו
לפי המנכ"ל לשעבר של ביג משין רקורדס סקוט בורצ'טה, השם המקורי של האלבום היה אמור להיות Enchanted. הוא הסביר: . לאחר כמה רגעים, סוויפט בחרה בשם Speak Now, שיותר מייצג את האבולוציה שהאלבום מייצג בקריירה של סוויפט ואת ההבנה הצעירה שלה את העולם.
Speak Now יצא לאור ברחבי העולם ב-25 באוקטובר 2010 בהוצאת ביג משין רקורדס. הוא היה זמין להורדה דיגיטלית גם בחנות האייטונס. העטיפה הרשמית נחשפה במגזין Us Weekly ב-18 באוגוסט 2010. כמו כן, גרסת אריך-נגן של האלבום יצאה ב-22 בנובמבר 2010. ב-20 בדצמבר 2010 יצאה גרסת קריוקי של האלבום בפורמטים של CD+G וב-DVD. מהדורת הדלוקס יצאה לאור באופן בלעדי עבור טארגט שהציגה עטיפה חלופית של סוויפט בשמלה אדומה במקום השמלה הסגולה מהעטיפה הרגילה. מהדורת הדלוקס יצאה לאור באותו היום כמו המהדורה הרגילה, אך כללה שלוש רצועות נוספות, שני שירים אקוסטיים, רמיקס פופ של "Mine", ו-30 דקות של תוכן וידאו: הווידאו קליפ של "Mine", כמו גם מאחורי הקלעים של צילום הווידאו קליפ. מהדורת הדלוקס הבינלאומית כללה את אותם התכנים כמו במהדורה הצפון אמריקאית ובנוסף גם שלוש גרסאות אמריקאיות לשירים "Mine", "Back to December" ו-"The Story of Us". ב-17 בינואר 2012, מהדורת הדלוקס הבלעדית לטארגט יצאה גם לחנויות קמעונאיות אחרות.
שירי האלבום
הרצועה הפותחת את האלבום, "Mine", יצאה לאור כסינגל המוביל מתוכו. סוויפט הסבירה כי שיר הקאנטרי פופ מדבר על נטייתה לברוח מאהבה. המבקרים שיבחו אותו, אף על פי שחלקם קראו לו. "Sparks Fly" הולחן על ידי סוויפט כשהייתה בת 16, לפני כניסתה לתעשיית המוזיקה, ובוצע לראשונה באחד מהקונצרטים שלה בשנת 2007. היא הסבירה שהשיר מדבר על. "Back to December" הוא הרצועה השלישית מהאלבום, ויצא כסינגל השני מתוכו. הוא זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, שראו אותו כאחד מרגעי השיא של Speak Now. כמו כן, הוא השיר הראשון של סוויפט שבו היא מתנצלת בפני חבר לשעבר שלה, שחלק מהמבקרים זיהו אותו כטיילור לאוטנר. שיר הנושא, "Speak Now", יצא כסינגל שיווקי, והוא שיר סיפורי מנקודת מבטה של בחורה המתפרצת לחתונה של אהובה שמתחתן עם אחרת ובניסיון לזכות בו ולמנוע ממנו להתחתן.
"Dear John" הוא הרצועה הארוכה ביותר באלבום, המונה שש דקות וארבעים ושלוש שניות. השיר הוא "מכתב פתוח" לחבר לשעבר, לפי ההערכות ג'ון מאייר. הוא מדבר על ניצול ובגידה על ידי מישהו אהוב. השיר זוכה פרס גראמי, "Mean", הוא הרצועה השישית באלבום. המילים שלו מתייחסות למי שמטיל ספק ביכולתה של סוויפט לשיר. שיר הפופ "The Story of Us", נוגע במבוכה שמתרחשת בין שני אנשים אחרי שהם נפרדו. "Never Grow Up" הוא בלדה הממוענת לסוויפט כשהייתה צעירה. היא הסבירה שהוא מדבר על.
הבלדה "Enchanted" היא הרצועה התשיעית באלבום. השיר עוסק בסוויפט שפוגשת בחור אליו היא נמשכת, אך היא תוהה אם התאהבותה המיידית היא הדדית. "Better than Revenge" הוא שיר נקמה של סוויפט בקמילה בל, השחקנית הצעירה אחריה ג'ו ג'ונאס חיזר לאחר פרידתו מסוויפט. "Innocent" נכתב בתגובה לתקרית של סוויפט עם קניה וסט בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2009. השיר מדבר על מישהו שמרגיש שאיבד את דרכו בחיים, אבל עדיין. "Haunted" מדבר על התקופה שלאחר פרידה.
בלדת הקאנטרי "Last Kiss" היא לדברי סוויפט, וההשערות הן שהנמען הוא ג'ו ג'ונאס. רצועת הסיום "Long Live" היא על הלהקה שלה ואוהדיה. השיר הוא מבט לעתיד, שתוהה מהו הסיפור שיסופר אז על מה שקורה היום. סוויפט אמרה כי.
הערכה ביקורתית
Speak Now זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה. לפי האתר Metacritic, אשר משקלל את הציון הממוצע לפי ביקורות ודירוגים ממבקרים נבחרים, האלבום קיבל ציון של 77. ב-AllMusic שיבחו את מילות השירים הבוגרות של וסוויפט וציינו כי היא. בלוס אנג'לס טיימס שיבחו את האלבום באומרו. בביקורת באתר Sputnikmusic נאמר שהאלבום. בניו יורק טיימס ציינו כי האלבום הוא. בווילג' ווייס ציינו שהאלבום דורש. ברולינג סטון תיארו את סוויפט כאחת הכותבים הטובים ביותר ב.
האלבום והשירים בו זכו בפרסים רבים ודורגו במקומות גבוהים ברשימות סוף שנה רבות. האלבום דורג במקום ה-13 ברשימת האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010 של רולינג סטון. ב-About.com הכריזו על Speak Now כאלבום הפופ הטוב ביותר של 2010, וכינו אותו. בוושינגטון פוסט היה האלבום העשירי הטוב ביותר לשנת 2010. בניו יורק טיימס דירגו את האלבום במקום השני, וקבעו כי. Speak Now נכלל ברשימת "50 אלבומי הנשים הטובים ביותר בכל הזמנים" שפורסמה על ידי רולינג סטון בשנת 2012, ודורג בה במקום ה-45. בשנת 2015 נכלל האלבום ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 השנים האחרונות" של Spin ודורג בה במקום ה-147. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-51 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-25 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. אלכס מקפרסון ממגזין הגרדיאן הכליל את האלבום במקום השישי ברשימתו 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. אנטוני ראמוס ממגזין Access Hollywood הכליל את האלבום במקום הרביעי ברשימת 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
פרסים ומועמדויות
בטקס פרסי גראמי ה-54, השיר "Mean" מתוך האלבום זכה בפרס בקטגוריית "שיר הקאנטרי הטוב ביותר" ו"הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר". האלבום עצמו היה מועמד בקטגוריית "אלבום הקאנטרי הטוב ביותר". האלבום היה מועמד לפרס ג'ונו בקטגוריית "האלבום הבינלאומי של השנה", בשנת 2011. בטקס פרסי הבילבורד הועמד בקטגוריית "אלבום השנה" ו"אלבום הקאנטרי הטוב ביותר", בשנת 2011. האלבום הועמד בקטגוריית "אלבום השנה" במהלך טקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי, פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי ופרסי הקאנטרי האמריקאי, וזכה בפרס בקטגוריית "אלבום הקאנטרי האהוב" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית בשנת 2011.
הצלחה מסחרית
Speak Now הופיע לראשונה בפסגת מצעד 200 האלבומים של הבילבורד והיה לאלבום השני ברציפות של סוויפט שעשה זאת. עם מכירות של 1.047 מיליון עותקים בשבוע הראשון, הפך האלבום לאלבום עם מכירות הפתיחה הגבוהות ביותר מזה חמש שנים ולאלבום השישה עשר בהיסטוריה של ארצות הברית שנמכר בלמעלה ממיליון עותקים בשבוע אחד. מכירות הפתיחה של האלבום היו השניות בגובהן עבור אישה (מאוחר יותר ירד למקום החמישי של סוויפט ואלבומה של ליידי גאגא, Born This Way) והשניות בגובהן עבור אמן קאנטרי (מאוחר יותר ירד למקום השלישי עם יציאת האלבום הבא של סוויפט, Red). האלבום נשאר בפסגת מצעד הבילבורד 200 במשך שישה שבועות, והיה לאלבום שנמכר במרבית העותקים בשבוע אחד בארצות הברית בשנת 2010. כעבור 10 שבועות בלבד מיציאתו, האלבום נמכר בלמעלה מ-2.96 מיליון עותקים בארצות הברית והפך לאלבום השלישי הנמכר ביותר בשנת 2010. נכון לינואר 2012, הוא נמכר בכ-681,000 עותקים דיגיטליים, מה שהופך אותו לאלבום הדיגיטלי העשירי הנמכר ביותר בכל זמנים. הוא הגיע למעמד פלטינה מרובעת לפי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), והיה האלבום השלישי ברציפות של סוויפט שהגיע למעמד זה.
כל ארבעה עשר השירים מהאלבום ושלוש רצועות בונוס נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100, המספר הרב ביותר של שירים מאלבום אחד שנכנסו למצעד אי פעם. אחד עשר מהשירים היו במצעד בו זמנית, מה שהפך את סוויפט לאמן השלישי ולאישה הראשונה שעושה זאת. ארבעה שירים מהאלבום נכנסו לעשרת הגדולים במצעד.
Speak Now זכה להצלחה גם מחוץ לארצות הברית. הוא נכנס למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי, כשמכר 62,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. כבר ביוני 2011, האלבום הגיע למעמד פלטינה משולשת, עם מכירות של 240,000 עותקים. באוסטרליה, נכנס למקום הראשון במצעד והגיע למעמד פלטינה משולשת לפי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) לאחר שמכירותיו הגיעו ל-210,000 עותקים. בניו זילנד, הפך האלבום לשני ברציפות של סוויפט אשר העפיל למקום הראשון במצעד והרוויח מעמד פלטינה לפי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ). הוא נכנס לעשירייה הראשונה המצעדים בחמש מדינות נוספות, בהן הממלכה המאוחדת, בו הגיע למקום השישי והגיע למעמד זהב.
נכון לאוגוסט 2014, הסינגלים "Mine" ו-"Mean" נמכרו בלמעלה מ-3 מיליון עותקים, "Back to December" נמכר בלמעלה 2 מיליון עותקים ו-"The Story of Us" נמכר בלמעלה 1 מיליון עותקים בארצות הברית. "Enchanted", אף על פי שלא יצא כסינגל, נמכר בלמעלה מ-500,000 עותקים במדינה והגיע למעמד זהב. נכון לפברואר 2012 "Ours" נמכר בסכום כולל של 1.224 מיליון עותקים; "Sparks Fly" ו-"Speak Now" נמכרו בכ-841,000 ו-500,000 עותקים.
סיבוב ההופעות
סיבוב ההופעות "Speak Now World Tour" הוכרז ב-23 בנובמבר 2010. סיבוב ההופעות נמשך לאורך 2011 ובתחילת 2012 והוא כלל 111 מועדים – מתוכם 80 באמריקה הצפונית, 12 באירופה, 12 באוסטרליה, ו-7 באסיה. המבקרים שיבחו אותו, תוך שבבילבורד נכתב כי. בניו יורק טיימס נטען שסיבוב ההופעות. סוויפט הזמינה מוזיקאים רבים להצטרף אליה לדואטים במהלך סיבוב ההופעות באמריקה הצפונית, בין השאר את ג'יימס טיילור, ג'ייסון מראז, שון קולבין, ג'וני רזניק, אנדי גרמר, טל בכמן, ג'סטין ביבר, סלינה גומז, ניקי מינאז', נלי, B.o.B, אשר, פלו ריידה, T.I, ג'ון פורמן, ג'ים אדקינס, היילי ויליאמס, Hot Chelle Rae, רוני דאן, דריוס רוקר, טים מקגרו וקני צ'סני. סוויפט ביצעה גרסאות כיסוי אקוסטית רבות במהלך סיבוב ההופעות באמריקה הצפונית – היא אמרה שגרסאות הכיסוי אפשרו לה להיות בהופעה מתורגלת היטב. בסיבוב ההופעות השתתפו יותר מ-1.6 מיליון מעריצים והכנסותיו הוערכו ב-123 מיליון דולר. אלבום ההופעה הראשון של סוויפט, Speak Now World Tour – Live, כלל את 17 ההופעות מהחלק הצפון אמריקאי של סיבוב ההופעות, והוא יצא לאור בנובמבר 2011.
השפעה
Speak Now היה לאלבום הראשון של סוויפט שיצא בעשור השני של המאה ה-21. השפעתו על עולם המוזיקה, ועל סוגת הקאנטרי בפרט הוזכרה במאמרים שונים. בריטני מק'קנה מבילבורד קבעה כי: "בעת שסוויפט התנדנדה באלבום הבכורה שלה, Taylor Swift, ונכנסה לספרי ההיסטוריה עם Fearless, Speak Now היה ונשאר האמירה האמנותית השלמה ביותר שלה, כמו גם העובדה שהוא ייצג אותה במלוא הדרתה ואת מי שהיא אוהבת ואכפת לה ממנו". במגזין Substream קבעו כי "Speak Now שינה את הקריירה שלה והפך למגנום אופוס שלה", והוסיפו ש"קשה לזכור תקופה בה טיילור סוויפט לא הייתה אחד האמנים הגדולים בעולם". אלכס מקפרסון מגרדיאן קבע ש"האלבום נחשב לאות הניצחון של סוויפט" וציין את השירים "Mine" ו-"Enchanted" כשירים שבולטים בו במיוחד. ב-NME קבעו ש"האלבום מתגאה במילים יוצאות דופן בקריירה של סוויפט".
השפעתו של Speak Now על עולם המוזיקה וסוגת הקאנטרי בפרט, התבטאה בכך שהוא קבע שני שיאי גינס כבר שיצא; "האלבום הדיגיטלי שנמכר במהירות הגבוהה ביותר – לזמרת" ו"האלבום שנמכר במהירות הגבוהה ביותר בארצות הברית – לזמרת קאנטרי". Speak Now הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200 לאלבומים, והיה לאלבום השני ברציפות של סוויפט שעשה זאת. עם מכירות של 1.047 מיליון עותקים בשבוע הראשון, הוא הפך לאלבום עם נתון המכירות הגבוה ביותר לשבוע הבכורה מזה חמש שנים, שבוע הבכורה החמישי המוצלח ביותר בכל הזמנים עבור אישה, שבוע הבכורה השלישי הטוב ביותר בכל הזמנים לאלבום הקאנטרי (האלבום עם המכירות הגבוהות ביותר בשבוע הראשון הוא אלבומה של סוויפט, Red, שיצא שנתיים לאחר מכן) ושבוע הבכורה הטוב ביותר בארצות הברית בשנת 2010. בסוף שנת 2011, הוכרז כי היה לאלבום הקאנטרי המצליח ביותר בארצות באותה השנה, כמו גם אחד מ-100 האלבומים הנשיים המצליחים ביותר בכל הזמנים במדינה. בנוסף, הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הקאנטרי הטוב ביותר" והיה לשני שלה ברציפות שמצליח לעשות זאת.
בדצמבר 2020, לאחר צאת אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore, נבחר Speak Now לאלבום הטוב והמשפיע ביותר של סוויפט על ידי מגזין Insider. צוין שם ש"כל סימני החתימה שלה נמצאים באלבום הזה, כמו גם היותו אלבום שמכיל מילים כנות להפליא על שברון לב ("Dear John", "Last Kiss"), רצועות דיס ("Mean", "Better than Revenge"), וסיפור מתפתח ("Mine")".
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Speak Now.
הוקואו
הוּקוֹאוּ (במנדרינית: 户口, פין-יין: hùkǒu) היא שיטת רישום אוכלוסין הנהוגה בסין. השיטה עצמה נקראת במקור הוּגִ'י ויסודה בסין העתיקה. הוקואו היא רישום אדם בעזרת השיטה. שיטת הרישום מזהה אדם כתושב אזור מסוים וכוללת רישום פרטים מזהים הכוללים שם, הורים, בן\בת זוג ותאריך לידה. לפעמים הוקואו מתייחס לרישום משפחה (הוקואו-בּוּ - 户口簿) בכמה קונטקסטים מפני שרישום הוקואו מקוטלג לפי משפחות וכולל רישום לידות, פטירות, נישואין, גירושין, מעברי דירה וכיוצא באלו, עבור כל בני המשפחה.
שיטת הוקואו השפיעה גם על שיטות רישום במדינות שכנות, כמו יפן ("קוסקי"), קוריאה ("הוג'ו"), טאיוואן ווייטנאם ("הו קהאו"). עקב ביקורות על פגיעה בחופש הפרט ועקרונות שוויוניות, שיטת "הוג'ו" הוצאה משימוש במדינה ה"מערבית", דרום קוריאה, בינואר 2008. השיטות הנהוגות בברית המועצות (פרופיסקה - Прописка) ולאחר מכן רוסיה (Регистрационный учёт в Российской Федерации), אף שאינן נובעות מאותו מקור, בעלות מטרה דומה ושימשו כמודל בעת יצירת מערכת הוקואו המתאימה לסין המודרנית.
בשל הקשר של השיטה לתוכניות סוציאליות המוגדרות על ידי הממשל, ומעניקות או שוללות הטבות על בסיס השתייכות לרישום הוקואו שמגדיר מגורים באזור חקלאי או לא חקלאי (בדרך כלל מכונה, אורבני או לא-אורבני), מערכת הוקואו מזכירה את שיטת הקאסטות, והיוותה מקור לרבים ממקרי האפליה במשך עשרות שנים מאז הקמת הרפובליקה העממית של סין, בשנת 1949, שקבעה עדיפות והטבות לשוכני ערים גדולות, כמו אפשרות לפרישה ופנסיה, חינוך ושירותי בריאות, כאשר באזורי ספר, התושבים נאלצים "להסתדר בעצמם". בשנים האחרונות, לאחר עליה במחאות על "מדיניות אפרטהייד" וגינויים שונים, החל הממשל לבצע רפורמות במערכת הכלכלית, אולם מומחים שונים הטילו ספק באשר ליכולת השינויים שנקט הממשל להיבא לשינוי ממשי עבור התושבים עצמם.
ז'יבנשי
ז'יבנשי (צרפתית: Givenchy) הוא בית אופנה צרפתי אשר הוקם בשנת 1952 על ידי המעצב אובר דה ז'יבנשי. המותג נמצא בעלותו של התאגיד LVMH ובשנת 1993 הגיעו למכירות בשווי של 176 מיליון דולר, דבר ההופך את המותג לשני בגודלו לאחר כריסטיאן דיור.
היסטוריה
ז'יבנשי היה ידוע בסגנונו המודני והנשי שאפיין את עיצוביו. עיצוביו התפרסמו בעיקר בזכותה של השחקנית אודרי הפבורן שלבשה את עיצוביו בסרטים כמו סברינה וארוחת בוקר בטיפאני. בין לקוחותיו המפורסמים של ז'יבנשי נמנים פארה דיבה, בית גרימלדי ומשפחת קנדי שאף לבשה את עיצוביו של ז'יבנשי להלווייתו של ג'ון פיצג'רלד קנדי. ז'יבנשי פרש מעולם האופנה בשנת 1995.
לאחר פרישתו של ז'יבנשי הצליח המעצב ג'ון גליאנו להוביל את בית האופנה להצלחה אך לזמן קצר. לאחר שעיצב עבור בית האופנה רק שתי קולקציות התמנה ב-1997 למעצב הראשי של בית האופנה כריסטיאן דיור. ב-2001 מונה המעצב ג'וליאן מקדונלד למנהל האומנותי של קו האופנה לנשים. בשנת 2005 הועבר הניהול לידיו של המעצב ריקרדו טיסקי. עיצוביו של טיסקי אופיינו במינימליזם ובנטייה לבדים כהים ומראה גותי. עיצוביו של טיסקי זכו לביקורות מעורבות בעולם האופנה. עיצוביו של בית האופנה ז'יבנשי נלבשו על ידי מפורסמים רבים וביניהם רוני מארה ומדונה.
קו בגדי הגברים של ז'יבנשי הושק מחדש בשנת 2005 בהנהגתם של סאביל רואו ואוסוולד בוטנג. בשנת 2009 הועבר קו בגדי הגברים לידיו טיסקי על מנת שיהפוך אותו לשמרני יותר. טיסקי הצליח להביא את קו האופנה למקומות חדשים בעיקר בזכות עבודתו עם קניה וסט.
כלא סוגאמו
כלא סוגאמו (ביפנית: 巢鴨拘置所) ברובע איקבוקורו, הוא בית מאסר המהווה כיום חלק מטושימה, טוקיו, יפן.
היסטוריה
כלא סוגאמו נבנה במקור בשנת 1895, תוך שימוש בבתי הכלא באירופה כמודל. בשנות השלושים נודע בכך שאכלס אסירים פוליטיים, כולל קומוניסטים רבים ומתנגדים אחרים לחוקי שמירת השלום בשנות השלושים והארבעים. שם נכלאו גם מרגלים מטעם בעלות הברית, כולל ריכרד זורגה שנתלה בכלא ב-7 בנובמבר 1944.
האסירים אכלו אוכל יפני שהוכן על ידי יפנים והגישו האסירים עצמם. היו מקרים שבהם הגיש ראש הממשלה לשעבר הידקי טוג'ו אוכל לכל שאר אסירי "A". חלק מהירקות ששימשו בארוחות אלה גודלו בתוך המתחם.
לאחר סיום כיבוש יפן עבר כלא סוגאמו לשליטה ממשלתית אזרחית יפנית. רוב פושעי המלחמה שנותרו קיבלו חנינה או שחרור על ידי הממשלה. בשנת 1962 תפקודו כבית סוהר הסתיים. בשנת 1971 פורקו בנייני הכלא.
בשנת 1978 הוקם בניין סאנשיין 60, עם השלמת גורד השחקים הגבוה ביותר ביפן, באתר כלא סוגאמו לשעבר. כל שנותר מהנצחת הכלא הוא אבן שעליה חרוטה, ביפנית הכתובת "התפללו למען שלום נצחי".
Please Excuse Me for Being Antisocial
Please Excuse Me for Being Antisocial הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי רודי ריץ'. האלבום יצא לאור ב-6 בדצמבר 2019, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ובירד ויז'ן אנטרטיינמנט. האלבום מכיל הופעות אורח של גאנה, ליל דורק, מיק מיל, מאסטרד, טיי דולה סיין וא בוגי ויט דה הודי. האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ושהה במשך ארבע שבועות לא רצופים במקום הראשון במצעד. האלבום מכיל את חמשת הסינגלים: "Big Stepper", "Start wit Me" בהשתתפות גאנה, "Tip Toe" בהתתפות א בוגי ויט דה הודי ו-"High Fashion". לפני צאתו כסינגל, השיר "The Box" הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשיר של רודי ריץ' שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד. לאחר מכן, הפך השיר לסינגל הרביעי מתוך האלבום. האלבום זכה בפרס BET לאלבום השנה. גם שירות המוזיקה אפל מיוזיק העניק לאלבום את תואר "אלבום השנה", על כך שהיה לאלבום המושמע ביותר לשנת 2020 בשירות המוזיקה.
רקע והפקה
בראיון ל-Revolt חשף טכנאי הקול של האלבום כריס דניס כמה ממפגשי ההקלטה של האלבום. דניס נזכר בפגישה הראשונה עם רודי ריץ' בישיבת אולפן ביום אחד במרץ 2019, שם אחרי שהם "פשוט המשיכו לעבוד מאז ועד היום" מאותו יום. ריץ' חזר זה עתה לארצות הברית לאחר שהשתתף בסיבוב ההופעות של פוסט מאלון על מנת לקדם את אלבומו של מאלון, Beerbongs & Bentleys. חברת התקליטים של ריץ' רצתה להתחיל לעבוד על אלבום הבכורה שלו, דבר שריץ' גם הביע בו עניין. דניס אמר שהם בילו "שנה סולידית" בעבודה על האלבום, שינו את רשימת הרצועות שלו כל הזמן והקליטו מוזיקה חדשה. ריץ' לא רצה להשתמש בהרבה אפקטים מוזיקליים, כי "הוא אוהב את הדברים שלו ממש נקיים, יבשים ובפנים שלך. זו הייתה עקומת הלמידה בהתחלה - השגת הקולות הנקיים שלו. אתה גם צריך לעבוד מהר כי הוא יכול להקליט שיר תוך 10 דקות", אמר דניס. "The Box", למשל, הוקלט בכ-15 דקות. בשיר "War Baby", נעשה שימוש במקהלה. המקהלה סודרה דרך בן דודו של ריץ'.
כ-250 שירים הוקלטו לאלבום. דניס הצהיר כי הרבה מהשירים האלו יופיעו במקום באלבומים אחרים.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 101,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון. זהו האלבום הראשון של רודי ריץ' שהגיע למקום הראשון במצעד. בשבוע השני, ירד האלבום למקום השלישי במצעד, עם 81,000 יחידות. בשבוע השלישי נותר האלבום במקום השלישי במצעד וצבר 73,000 יחידות נוספות באותו השבוע. בשבוע הרביעי עלה האלבום למקום השני במצעד עם 74,000 יחידות. בשבוע החמישי, חזר האלבום למקום הראשון וצבר 97,000 יחידות שקולות לאלבום, 31% יותר מסך היחידות בשבוע הקודם. האלבום הגיע לראש המצעד בפעם השלישית עם 95,000 יחידות שנמכרו בשבוע השמיני לצאתו. בהמשך, חזר האלבום למקום הראשון במצעד בפעם הרביעית, עם 79,000 יחידות שנמכרו בשבוע העשירי שלו במצעד. האלבום הפך לאלבום הראפ שצעד במצעד בזמן הרב ביותר, ולאבום הראפ הראשון שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד מאז 2003. ב-5 בנובמבר 2020, קיבל האלבום את תואר הפלטינה הכפולה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על יחידות משולבות של מכירות ויחידות שקולות לאלבום של למעלה מ-2 מיליון בארצות הברית.
משפחה אחת (סדרת ילדים)
משפחת אחת (באנגלית: The Fox-Badger Family) היא סדרת אנימציה המבוססת על קומיקס מצליח וזוכה פרסים שתורגם ל-17 שפות. הסדרה משודרת בישראל בדיבוב לעברית בערוץ הופ! החל משנת 2019.
עלילת הסדרה
הסדרה מספרת על גיריאל וצורי, זוג תאומי גיריות החיים במאורה ביער יחד עם אביהם איתן ואחותם התינוקת פטל. חיי המשפחה משתנים כאשר האב איתן מתאהב במיכאלה, שועלה שיש לה בת קטנה שעוברות לגור ביחד עם משפחת השועלים. ההתמודדות של הדמויות בתוך המשפחה המעורבת, שכוללת גיריות ושועלים, משחקת תפקיד חשוב ובכך מסייעת לילדים ללמוד על מודל משפחה אחר.
וילה סארגו
הווילה השוכנת קילומטרים אחדים מצפון-מערב לוורונה, הוזמנה על ידי האדון מרק-אנטוניו סארגו, שהיה בעל מחצבה לאבני גיר. זו ודאי הסיבה שרוב הבנייה שלה עשויה באבן גיר מסותתת (בעוד שמרבית הווילות הפלאדיאניות האחרות בנויות לבנים ומטויחות, וגם פרטי הבנייה, כגון עמודים, כותרות, כרכובים וכדומה, מכוירים בטיח). הווילה נבנתה בשנות השישים של המאה השש-עשרה. וילה סארגו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
אדריכלות
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מהשוואה עם התוכנית של פלאדיו שהתפרסמה בספרו עולה שרק כמחצית מן הבניין הוקמה, אך יש המשערים שלא התכוונו לבנות מעבר לכך.
תוכנית הבניין שונה מכל מה שמקובל בווילות האחרות של פלאדיו. חלקו העיקרי של הבניין היא חצר רבועה גדולה. במקור הייתה מתוכננת להיות מוקפת עמודים, אך רק שלושה מתוך ארבעת הצדדים הוקמו. החצר מוקפת בעמודים קולוסאליים (עמודים שגובהם כגובה שתי קומות, ולא כמקובל – כדי קומה אחת בלבד). לעמודים בסיסים אטיים וכותרות בסדר האיוני התומכים בארכיטרב מדורג ובאפריז המעוטר בזמורות מתפתלות. העמודים בנויים מחוליות, וקצותיהן מסותתות למשעי לשם התאמתן זו לזו, אך פניהן נותרו מחוספסים בסגנון המכונה רוסטיקלי (rustica - "כפרי"). פלאדיו עשה כבר קודם שימוש בסיתות אבן מחוספס (למשל בחזית האחורית של וילה פיזאני בבניולו), אך החזות כאן מיוחדת ומפתיעה.
לבניין שתי קומות. בקומה השנייה שני אולמות גדולים, הניצבים זה מול זה. חצר קדמית עם סטיו עמודים, ואכסדרה חצי עגולה בירכתי המבנה, המופיעים בתוכנית המבנה, לא בוצעו.
לשרוק בחושך
לשרוק בחושך הוא פזמון בביצוע אריק איינשטיין, שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט והולחן על ידי מיקי גבריאלוב. הפזמון שוחרר לראשונה באלבומו של איינשטיין "בדשא אצל אביגדור" ב-1971.
השיר נכתב בימים שבין מלחמת ההתשה למלחמת יום הכיפורים, בתקופה שבה המציאות הביטחונית בישראל הייתה מתוחה. עם צאתו, בשונה משירים אחרים באלבום שזכו להצלחה לרבה, השיר לא נכנס למצעדי הפזמונים. את עיקר תהילתו צבר רק בהשמעות מאוחרות יותר ברבות השנים, אז זכה למעמד של שיר קאנוני שמושמע לעיתים קרובות בעתות משבר.
השיר המחורז מסופר בגוף ראשון. הדובר, ככל הנראה ילד, מספר על חששותיו מן החושך ומשתמש בשריקה כדי להפיג את תחושת הפחד והבדידות. יש הרואים בחושך בשיר מטאפורה לייאוש, צער או דיכאון עמם מתמודד הדובר. בהמשך, הוא מביע תקווה לכך שהפחד ייעלם ושהמצב יחלוף.
לאורך השנים השיר זכה למספר גרסאות כיסוי בידי אמנים ישראלים: בשנת 2013, חודש השיר על ידי גבריאלוב ובתו שירה שביצעו את השיר כדואט כחלק מאלבום ההופעות "אמא אדמה" שעסק בלחניו של גבריאלוב.
עם מותו של איינשטיין ב-2013, ביצעו חברי ההרכב "החצר האחורית" גרסת כיסוי לשיר בתוכנית של יואב קוטנר בגלי צה"ל. בעקבות הצלחת הגרסה, הוסיפו את השיר לרפרטואר ההופעות שלהם ואף הקליטו אותו מחדש כסינגל שיצא ביולי 2014. על רקע מבצע צוק איתן, זכתה הגרסה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, צעדה במשך מספר שבועות במצעד השבועי של רשת ג' ואף דורגה בשיאה במקום השני במצעד.
על רקע מגפת הקורונה ב-2020, ביוזמת תחנת הרדיו "גלגלצ", חודש השיר במסגרת פרויקט בו השתתפו מיקי גבריאלוב, ישי לוי, רותם כהן, אליעד נחום, קורין אלאל, רן דנקר, שירה גבריאלוב וצוותים רפואיים בבית החולים סורוקה.
שירה גינצבורג
שירה גינצבורג (נולדה בשנת 1978) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר גב (1993) ובמשחה ל-200 מטר גב (1994) וזוכת מדליית ארד מהמכביה (1993) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה
גינצבורג התאמנה בהדרכתו של לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה עבור קבוצת הפועל נתניה.
אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה גינצבורג ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.00 דקות, 31 מאיות השנייה איטי מהשיא הלאומי של טימאה טוט (1:06.69 דקות), לפני ליטל כשריאל ממכבי מעלה אדומים (1:11.20 דקות) ושירה בש מהפועל נהריה (1:11.52 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.30 דקות, אחרי קרן רגאל מהפועל ירושלים (2:21.94 דקות) ולפני ליטל כשריאל ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.84 דקות, אחרי סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:06.22 דקות) וגוני יהודאי מהפועל ירושלים (1:08.27 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה גינצבורג במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.65 דקות, אחרי ליסה דובי מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 1:06.33 דקות והדס פדה מישראל (1:07.78 דקות).
1994
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה גינצבורג ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:27.25 דקות, לפני ליטל כשריאל (2:27.29 דקות) ואניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:30.65 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.01 דקות, אחרי ליטל כשריאל (1:07.58 דקות) ולפני אלה ברנוף מהפועל עמק חפר (1:10.89 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר, אחרי ליטל כשריאל (1:06.20 דקות) ומיכל צהרי מהפועל עמק יזרעאל (1:07.00 דקות).
מערכת שכר
מערכת שכר היא מערכת מידע המשמשת לחישובי שכר על פי פרמטרים שנקבעו מראש.
מערכות השכר מאפשרות חישוב אוטומטי של משכורת העובד על פי פרמטרים וחוקיות שנקבעו מראש לפי השיוך של העובד להסכם קיבוצי או לפי חוזה אישי, ובכך מקטינה את הסיכוי לתשלום שלא על פי חוק ומאפשרת לוודא קיום של דיני העבודה וזכויות העובד.
מערכות השכר משמשות בראש ובראשונה לחישוב שכרו והנפקת תלוש המשכורת של העובד, המסמך המפרט את פרטי השכר ששולם לעובד ממקום עבודתו אחת לתקופה מוגדרת (שבוע, חודש וכו', בהתאם למקובל במקום העבודה). על פי חוק ישנה חובה לספק לכל עובד תלוש משכורת עם כל הפרטים שנקבעו בחוק.
מלבד השימוש הבסיסי של הנפקת תלושי משכורת, מערכות השכר משמשות ככלי לבדיקת הוצאות הארגון, ביצוע סימולציות והערכת רווחיות של עובדים/מחלקות בארגון. סימולציות אלו מאפשרות לבחון את ההוצאות העתידיות של הארגון במצבים שונים.
סוגי מערכות שכר
בדומה למערכות מידע מתחומים אחרים, מערכות שכר עשויות להיות מערכות אינטרנטיות מלאות, תכנות מדף + תמיכה אופתרון כולל הכולל מערכת מידע וחשב שכר.
תוכנות מדף מפותחות עבור חישוב שכר כללי, בניגוד למערכות השכר המורכבות המפותחות במיוחד עבור ארגון מסוים. מערכות אלו פותחו על מנת לתת פתרון הולם לרוב החברות והעסקים במשק תוך התאמה מינימלית שמתבצעת בתוכנית המדף, תוכניות שכר אלה זולות יחסית ובתוספת תשלום ניתן לקבל תמיכה ועדכונים מבית התכנה שפיתח את תוכנת המדף.
מערכות השכר המורכבות מיושמות בדרך כלל בארגונים גדולים, בהם יש הסכמי שכר, נהלים וחוקים הדורשים מורכבות שאינה קיימת בתכנות המדף. מערכות מסוג זה ניתן למצוא בין היתר בחברות ענק ובמשרדי ממשלה. חברה המספקת פתרון של הפעלה ויישום מערכת שכר מורכבת, בדרך כלל נותן פתרון מלא הכולל תמיכה של חשבי שכר ותמיכה של אנשי מקצוע בתחום התכנה ומערכות המידע.
סלעי בובי (אנטארקטיקה)
סלעי בובי (באנגלית: The Bobby Rocks) הם קבוצת סלעים שאינם מכוסים קרח, או גבעה סלעית, בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הסלעים ממוקמים 7.4 קילומטרים דרומית לגבעות רייקר; ו-6.6 קילומטרים דרומית לסלע בנסון.
מיפוי הסלעים
הסלעים מופו לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956–1962.
מקור השם
שמה של קבוצת הסלעים ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
קבוצת הסלעים נקראת על שם בובי ג'יי. דייוויס (Bobby J. Davis), שהיה טבח, בתחנת הקוטב הדרומי (תחנת אמונדסן-סקוט) בשנת 1966.
קרחון אלברכט פנק
קרחון אלברכט פנק (באנגלית: Albrecht Penck Glacier) הוא קרחון באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין קרחון פריי והדום הקרח אוונס.
הקרחון זורם לכיוון דרום, כשהוא מנקז את ההרים סביבו.
הקרחון נשפך אל מפרץ טריפ.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת החקר הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
מקור השם
משלחת נמרוד נתנה לקרחון את שמו.
הקרחון נקרא על שמו של אלברכט פנק, שהיה מנהל המכון לאוקיינוגרפיה, והמכון לגאוגרפיה שבברלין.
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Charles Swithinbank, and Richard S. Williams, Jr., CCoastal-Change and Glaciological Map of the Ross Island Area, Antarctica: 1962–2005, USGS
אברהם דב ברומברג
הרב אברהם דב הלוי ברומברג (נולד ~1950) הוא ראש ישיבה ופוסק הלכה אמריקאי, ראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד, ניו ג'רזי. בעבר כיהן כר"מ ואחר כך כראש ישיבה בישיבת בית התלמוד בארצות הברית.
ביוגרפיה
הרב ברומברג נישא לחנה בת הרב בנימין ציילברגר, ראש ישיבת בית התלמוד, ונכדת הרב ישראל חיים קפלן.
כיהן כר"מ בישיבת בית התלמוד מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 ובהמשך התמנה לכהן כאחד מראשי הישיבה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התמנה כראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד שבניו ג'רזי.
בשנת 2002 נמנה כאחד מחברי בית דין מיוחד שהתיר את אחת מעגונות אסון מגדלי התאומים, על סמך שילוב של תוצאות בדיקת DNA והקלטת שיחת טלפון שהוצגה כהוכחה לכך ששהה בקומה ה-105. היתר עגונה זה זכה לאישורו של הרב יוסף שלום אלישיב.
יחד עם ראשי ישיבות אחרים היה מעורב בניסיונות לפתור את מה שכונה "משבר השידוכים ברחוב החרדי-אמריקאי". יחד עם חבריו חתם על מכתב הקורא לבחורים חרדים להינשא לבחורות בנות גילם, ועל מכתב הקורא לאפשר לבחורים לצאת לפגישות שידוכים בגיל צעיר יותר ממה שהיה מקובל.
סונדארה ראמאסוואמי
סונדארה ראמאסוואמי (בטמילית: சுந்தர ராமசாமி; 1931–2006) היה סופר, משורר, מתרגם טמילי ואבי הספרות המודרנית הטמילית. ספרו: סיפורו של עץ התמרהינדי. תורגם לאנגלית, הינדית, מלאיאלאם ולעברית והוא הספר הראשון שתורגם מטמילית לעברית.
חייו ופעילותו
סונדארה ראמאסוואמי נולד ב־30 במאי 1931 בדרום הודו בעיר קוטאיאם במדינת קרלה. משפחתו הייתה טמילית. מאידך מכוון שהטמילים היוו מיעוט בקרלה נאלץ סונדארה לרכוש את השכלתו העממית בשפת המלאיאלאם, בשפת סנסקריט ומעט באנגלית. רק בשנת 1947 למד הסופר קרוא וכתוב בשפת אבותיו, טמילית וזאת לאחר שהמשפחה עברה לנאגרקוייל המצויה בקצה תת-היבשת ההודית. לפיכך ספג הסופר את תרבות המעורבת של אזור הגבול בין קרלה לטמיל נאדו בה הטמילית והמלאיאלאם מעורבות זו בזו והערבוב הלשוני הזה שימש רקע לרומאן: סיפורו של עץ התמרהינדי. סונדארה החל לכתוב את הרומן בשנת 1959 והספר יצא לאור ב-1966. הספר נחשב למהפכני מבחינה לשונית ואף סגנון הכתיבה של הרומן מהווה פריצת דרך, סונדארה בחר לכתוב בסגנון פרוזה תיאורית בעוד הספרות הקלאסית הטמילית התאפיינה בחריזה ובתבניות קבועות. טמילית היא שפה המתאפיינת בפער גדול בין השפה הכתובה לבין השפה המדוברת, ועד צאת הספר לאור, לא הצליח איש להעביר את השיח העממי הטמילי לדפוס בשפה טמילית פורמלית. סונדארה היה החלוץ בתחום זה ולמעשה יצר במו ידיו את הספרות הטמילית המודרנית. החל משנות השישים החלו סופרים נוספים לכתוב ספרות מודרנית טמילית המצליחה להעביר במדויק את שפת היומיום הטמילית. ניתן לציין את שמו של הסופר ומבקר הספרות הטמילי B .Jeyamohan אשר הושפע מאוד מכתיבתו של סונדארה.
סונדארה הושפע מתפיסת העולם של המנהיג הדגול ההודי, מוהנדס קרמצ'נד גנדי, והמיסטיקן ההודי: ראמאקרישנה. בשנת 1957 נפגש עם הסופר M.Govindan שנחשב לאחד מבכירי הסופרים הכותבים בשפת המלאיאלאם והם הפכו לחברים טובים במשך כל חייהם וידידות זו אף הובילה להשפעות ספרותיות הדדיות. בשנת 1952 התוודע אל העיתונאי והמנהיג הקומוניסט הטמילי TM Chidambara Ragunathan. סונדארה הושפע מאוד מהפילוסופיה המרקסיסטית והיא החלה להשפיע על השקפת עולמו ועל יצירתו הספרותית. בשנת 1959 פרסם סונדרה את שירו הראשון תחת שם העט Pasuvia ותחת שם העט הזה פרסם את כל שיריו, ניתן לציין את אוסף שיריו: כלבים של חצות. מלבד היותו סופר ומשורר, היה סונדארה מבקר ספרות, מסאי ואף מתרגם. הוא תרגם יצירות מאנגלית לטמילית ויצירות חשובות משפת המלאיאלאם לטמילית ובכך הביא להתפתחות הספרות הטמילית המודרנית, בנוסף הרבה הסופר לבקר בחו"ל ולהשתתף באירועים ספרותיים בינלאומיים ולייצג בהם את הספרות המודרנית הטמילית ואת התרבות הטמילית. הוא נפטר בשנת 2006
אנטואן בושרון דה בואסוד
גנרל של דיוויזיה אנטואן פיליפ תומאס ז'וזף בושרון דה בואסוד (בצרפתית: Antoine Philippe Thomas Joseph Baucheron de Boissoudy; 12 באוקטובר 1864 – 17 במרץ 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
בושרון נולד ב-28 בפברואר 1860, בשרבור אשר השתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא היה בנו של האדמירל פיליפ בושרון דה בואסוד. ב-27 באוקטובר 1883 התגייס לצבא צרפת, ונכנס ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, אותה סיים בשנת 1885 בדרגת לוטננט משנה. ב-29 במרץ 1889 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ושרת במטה הכללי. ב-19 במאי 1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-30 בדצמבר 1908 הוא הפך לאביר בלגיון הכבוד. ב-10 בפברואר 1909 הוא מונה לראש המטה הכללי של הדיוויזיה ה-39, ב-23 בדצמבר 1912 הועבר לדיוויזיה ה-68 והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-13 בינואר 1914 מונה לראש מטה הקורפוס ה-21.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה בושרון ראש מטה הקורפוס ה-21. הוא לחם עם הקורפוס במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב לורן. לאחר מכן השתתף בקרב הראשון על המארן, קרב ויטרי וקרב אראס. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל. ב-3 במרץ 1915 מונה לראש המטה של פלגת הארמייה ווז' אשר הגנה על אזור לורן. ב-4 באפריל של אותה שנה הפכה הפלגה להיות הארמייה השביעית. ב-28 באוקטובר 1915 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד, וב-25 בנובמבר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של בריגדה. ב-3 בדצמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-43, ופיקד עליה במהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-16 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה, וחודש לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-4 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית. ב-15 באוקטובר 1918 מונה למפקד הצבא הצרפתי בבלגיה, ופיקד עליו במהלך מתקפת מאה הימים עד סיום המלחמה. ב-7 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד.
אחריתו
ב-27 בנובמבר 1918 הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, עד 11 בפברואר 1919. ב-10 במרץ של אותה שנה מונה למפקד האזור הצבאי ה-10 עד 5 במרץ 1920. במקביל פיקד על הקורפוס ה-10 מ-10 בספטמבר 1919 עד 30 באוקטובר 1920. ב-9 ביולי 1921 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. ב-7 בפברואר 1924 הוא מונה למפקח על בתי הספר הצבאיים עד 5 בדצמבר של אותה שנה. הוא נפטר בפריז ב-25 בדצמבר 1944 בגיל 61. הוא נקבר בבית הקברות בהאינווליד. בנו היה הגנרל גי בושרון דה בואסוד, אשר לחם בצבא צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.
מטוס מנהלים
מטוס מנהלים, המכונה לעיתים מטוס פרטי, או מטוס עסקים (Bizjet), הוא מונח המתאר מטוס סילון קטן יותר בדרך כלל ממטוס נוסעים טיפוסי, המיועד לתעבורת קבוצות של אנשי עסקים, או אנשים עשירים באופן מופלג. ניתן להסב מטוסי מנהלים אף לשימושים אחרים, כגון פינוי אווירי, או שילוח חבילות מהיר, וחלק מן המטוסים בעלי מאפיינים אלה אף נמצאים בבעלותם או בשימושם של גופים ציבוריים, ממשלות, או צבאות.
מאפיינים
כמעט כל מטוסי המנהלים הנמצאים בייצור המוני, כגון מטוסים מתוצרת ג'נרל דיינמיקס, גולפסטרים, או בומברדייה, הם בעלי שניים או שלושה מנועי סילון, אף שבעבר היו נפוצים יותר מטוסי מנהלים בעלי ארבעה מנועים. שיפור איכותם ואמינותם של מנועי הסילון הפחיתה את השימוש בארבעה מנועים במטוסי מנהלים, ובעתיד מתוכננים מטוסי מנהלים קטנים וקלים בעלי מנוע סילון בודד.
כמעט בכל מטוסי המנהלים המנועים מותקנים בזנב המטוס, כיוון שהכנפיים נמוכות בדרך כלל מכדי לשאת את המנועים ללא סכנת מגע בקרקע. לעיתים, מטוסי נוסעים רגילים עוברים הסבה לשימוש כמטוסי מנהלים מפוארים. מטוסים אלה נמצאים בדרך כלל בשימושם של עשירים מופלגים וידוענים הנוסעים יחד עם פמליות גדולות, או בשימושן של קבוצות ספורט. מטוסים אלה מוגבלים לעיתים בשדות התעופה בהם הם יכולים לנחות עקב מגבלות רעש, או אורך מסלול.
נתח השוק המתפתח בתחום מטוסי מנהלים הוא מטוסים קטנים וזולים יותר. רבים ממטוסים אלה הם בקטגוריה של מטוסי סילון קלים, וחלקם משמשים כמוניות אוויריות. חברת ססנה פיתחה את מטוס המוסטנג, מטוס סילון בעל שישה מושבים (2 טייסים ו-4 נוסעים), הנמכר בארצות הברית בכ-2.5 מיליון דולר, מחיר זול עבור מטוס מנהלים. חברות אחרות ניסו לפתח מטוסי סילון למנהלים במחיר זול אף יותר.
בעולם טסים בתחילת המאה ה-21 כ-11,000 מטוסי מנהלים, רובם נמצאים בארצות הברית, או בבעלות חברות אמריקאיות. אירופה היא היבשת השנייה בעולם במספר מטוסי המנהלים שבה.
מאז 1996 נפוצה בעלות חלקית על מטוסי מנהלים ולפיה מספר חברות קונות חלק במטוס מנהלים, המקנה לחברה מספר קבוע של שעות טיסה בשנה. בשיטה זו יכולות מספר חברות לחלוק בעלויות הכבדות של אחזקת המטוס, שכר צוות האוויר ועוד, ומנגד, ליהנות מן הגמישות שמאפשרת בעלות במטוס מנהלים.