cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכאה
מתן צדקה
הקוראן והחדית' מדגישים את הכוונה של הנותן. הזכאת לא תקפה אם אין כוונה טהורה ברגע הנתינה של התורם. הכוונה האמיתית היא להתקרב לאלוהים ואם היא לא נמצאת אין תוקף לזכאת ולצדאקה. אבל גם הרצון להתקרב לאלוהים הוא אינטרס אישי, זה אמור לנבוע מאהבה ללא תנאי לאל. הקהילה יוצרת לחצים ומובילה את האדם להתנהגות מסוימת המניעים את הפרטים בה לתת צדקה. אל-ע'זאלי מציע לנתק את הנותן מהמקבל כדי להתמקד בטוהר הכוונות – מתן בסתר או מתן בגלוי לאוספי הזכאת.
הזכאים לקבל מכספי הזכאה
1. העניים – אין להם כסף, ואין להם פרנסה. או שיש להם כסף אך לא מספיק למחייתם.
2. המסכנים – יש לו כסף, אך לא מספיק ולא מכסה את צרכיו.
3. אלה העוסקים במלאכת אספת וחלוקת הזכאה מהאנשים ואליהם.
4. אלה אשר מקרבים את לבבם לאסלאם
5. לשחרור עבדים
6. השקועים בחובות ואשר לא יכול לכסות את חובותיהם.
8. עוברי אורח, נוודים.
הבחנה בין שני סוגי עוני:
עוני הוא מצב של מחסור מחסור בדברים חיוניים, חוסר יכולת (פיזית, נפשית או חברתית) לכלכל את עצמו. עם זאת זהו מושג יחסי, בעיה תלויה זמן ומקום; מפת העוני אינה רק כלכלית אלא גם חברתית. לעוני יכולה להיות הגדרה משפטית, חברתית, כלכלית וכל אחת מהן תהייה שונה. ההגדרה של עוני, של חוסר, תשפיע מאוחר יותר על מה נותנים לאותו עני, אדם. אדם עשיר עלול להיות נזקק ויש הכרה באנשים כאלו בטקסטים היסטוריים "העניים הנבוכים" – בעלי נכסים שירדו מנכסיהם ומתביישים לבקש סיוע. חברות רבות מכירות בהם כנזקקים בדיוק כמו עניים ונותנות להם סיוע באותה מידה. באסלאם כי כאשר מדובר על סיוע לעניים – הסיוע בהתאם למעמד האדם.
אצל הסופים קיימת תפיסה של עוני כדבר טוב ורצוי, סממן למעמד עליון יותר. החברה המוסלמית מעריכה קבוצות של אנשים שבוחרים לחיות בעוני, מחסור חומרי שמסמל עבורם עושר רוחני.
אלה שאסור לתת להם מכספי הזכאה
1. העשירים.
2. העבדים, כי הוא בבעלותו של אדונו.
אלים קטנים
אלים קטנים (Small Gods) הוא השלושה עשר בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט. הספר פורסם בשנת 1992, וטרם תורגם לעברית.
זכאה
אלה שאסור לתת להם מכספי הזכאה
3. בני האשים ובני עבד אלמוטאליב.
אלים קטנים
הספר הוא מיוצאי הדופן שבין ספרי עולם הדיסק בכך שאינו משתייך לאף אחת מתת הסדרות של הסדרה: אין לו ספרים קודמים או המשכים, והדמויות שמופיעות בו הן ייחודיות אליו, פרט למוות שמופיע מספר פעמים (כמו כמעט בכל ספרי הסדרה) ודמות נוספת שמגיעה להופעת אורח קצרצרה.
זכאה
אלה שאסור לתת להם מכספי הזכאה
4. מי שחובה על נותן הזכאה לפרנסם: בן, בת, ואישה.
5. הלא מאמין.
אלים קטנים
הספר שם דגש על עיסוק בדת ובפילוסופיה מנקודת מבט סאטירית; פראצ'ט מתאר את מערכת היחסים בין האל אום (Om) והנביא הנבחר שלו בראד'ה (Brutha), ותוך כדי כך מותח ביקורת נוקבת על הדת הממסדית והדוגמות שלה, ומציע נתיב אלטרנטיבי של אמונה ויחסים בין האל ומאמיניו.
זכאה
האתיקה של הזכאה
1. להסתיר את נתינתה, למרות שמותר לגלותה על מנת לעודד את האנשים.
2. לא לקלקלה באמירות כגון "נתתי להוא" "נתתי לזה" "אני כל הזמן נותן" וכו'.
3. לבחור אותה ממיטב כספו ומאהוב עליו.
אלים קטנים
הספר נחשב על ידי רבים ממעריצי הסדרה לאחד החכמים והעמוקים בה. הוא מכיל אזכורים וציטוטים רבים (לרוב בעלי ממד קומי או סאטירי) לדתות והשקפות פילוסופיות רבות.
זכאה
החכמה שמאחורי הזכאה
1. מונעת מהעשיר את קמצנות, וגורמת לו לאהוב את הנתינה והעזרה לאחר.
2. טיהור נפשו של העני מהקנאה וצרות העין.
אלים קטנים
תיאור העלילה
עלילת הסיפור מתרכזת בממלכת אומניה (Omnia) - בה תפיסות רבות הפוכות לאלו הנהוגות בשאר ארצות עולם הדיסק, ולפיכך - קרובות יותר לעולמנו. כך, בעוד שעולם הדיסק הוא שטוח מאמינים אנשי אומניה כי הוא עגול, ובניגוד לעובדה שהשמש סובבת את עולם הדיסק - לפי אומניה זהו העולם שמקיף אותה. בנוסף, ואולי באופן הבולט ביותר - בניגוד לעובדת קיומם של אלים רבים ושונים, אומניה נשלטת על ידי דת מונותאיסטית, דמוית הנצרות הקתולית של עולמינו, כולל ארגון דמוי אינקוויזיציה בשם "קוויזיציה". המדינה נשלטת מעיר המצודה אום, בעוד שהעם הפשוט עני מרוד.
זכאה
החכמה שמאחורי הזכאה
3. אחד הדברים שמקרבים את העשירים לאללה ושומרים את כספם ומקבלים שכר על זה.
4. תורם את הזכאה להפצת הטוב, הקמת מפעלים ועיבוד דרכים.
אלים קטנים
תיאור העלילה
העלילה מתחילה לקראת הופעתו הצפויה של הנביא השמיני, אשר אמור לחוקק חוקי דת שונים. כולם מצפים שזה יהיה וורביס (Vorbis), ראש הקוויזיציה אשר מוביל את צבאות המדינה למלחמות וכיבושים רבים. אלא שלמעשה הכנסייה הפכה לריקה מתוכן - והאנשים לא מאמינים עוד באל אלא רק בטקסים ובקוויזיציה. כשהאל אום (Om), יצור אמיתי אשר ניזון מאמונה, הזניח את עמו האמונה החלה להדלדל וכך גם כוחו - וכשניסה לבצע נס ולהופיע בדמות רבת הוד מצא עצמו הופך לצב. הוא בילה מספר שנים כך, ללא כל מודעות לעברו כאל, עד אשר במקרה נשר נשא אותו אל על כדי לנפץ את שריונו על האבנים והפילו בגן הירק של פרח הכמורה בראד'ה (Brutha) - המאמין האמיתי היחיד.
זכאה
החכמה שמאחורי הזכאה
5. מספקת פרנסה לעניים והמסכנים ובכך פוחת אחוז הגנבות והאנשים חיים בשלום.
הסוגים של הזכאה
קיימים שני סוגים:
אלים קטנים
תיאור העלילה
בראד'ה מתפקד כגנן בכנסייה, מאחר שבינתו היא מעטה והוא איננו יודע קרוא וכתוב - על אף שהוא בעל זיכרון מושלם של כל כתבי הקודש. אום מוצא שמעט מכוחו חוזר אליו בקרבת בראד'ה ומבין כי הוא הסיכוי היחיד שלו להנצל ממצבו. אט-אט הוא מכיר בדיכוי שנעשה בשמו ובחוסר האמונה שפשה, אך לפני שהוא מצליח להבין כיצד להנצל מכך בראד'ה נסחף על ידי וורביס למזימותיו להשתלט על הממלכה השכנה אפבה (Ephebe).
תושבי אפבה, מעין פרודיה על יוון העתיקה, מרובת האלים, לעגו למיסיונר של אומניה כשזה החל לטעון שיש רק אל אחד ותקף את פסלי האלים האחרים. הוא חזר מבויש, וורביס הרגו ושלח את הצי של אומניה כנגד אפבה - אך הפילוסופים הקלאסיים שלה השמידו אותו. בפועל - וורביס תכנן את הכישלון ובמקביל החל לשלוח צבאות דרך המדבר המפריד בין הממלכות. המדבר נחשב ללא עביר, אך הצבאות החלו להסליק מים ובכך לפלס דרך. וורביס ובראד'ה (אשר מביא עמו את אום הצב) יוצאים בראש משלחת שלום יחד עם משמר כבוד. וורביס משתמש בזכרונו המושלם של בראד'ה כדי לעבור במבוך הקטלני, לפתוח את שער המדבר ובכך להביא לכיבוש אפבה, ולשריפת הספרייה הגדולה של הממלכה.
זכאה
הסוגים של הזכאה
א. זכאת אלפיטר אשר משתייכת לגוף.
אלים קטנים
תיאור העלילה
בראד'ה מתחיל להבין כי הכנסייה לא תמיד צודקת, ובעודו נמלט עם אום כשאחריו דולק וורביס הם נסחפים לחוף המדבר בעקבות סערה. בראד'ה הופך להיות נביא, מבין את ערכי המוסר הראויים לדת ומגלה מידת רחמים לוורביס - אשר נמצא במצב כמו-קטטוני - בניגוד להוראותיו של אום. הוא מוליך אותו במדבר, אך כשהם מתקרבים לאומניה מתעורר וורביס, מבין אשר ארע, מכה את בראד'ה ומנסה להרוג את אום.
כעבור זמן מה מתעורר בראד'ה באומניה ומגלה שוורביס טוען שהוא היה זה שהציל את בראד'ה, והוא היה זה ששמע את דברי אום. וורביס מנסה לשכנע את בראד'ה לדבוק בגרסתו וממנה אותו לתפקיד בכיר, אך בראד'ה לא משתכנע וממשיך להתריס כנגדו. לבסוף בראד'ה מפריע במהלך טקס הכתרתו של וורביס לראש הכנסייה וזה מורה כי ימות בעינוי.
נחשון נגלר
נחשון נגלר (נולד ב-1974) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, המכהן כסגן מפקד משמר הגבול וכמפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל. בתפקידו הקודם כיהן כמפקד הימ"מ.
אלים קטנים
תיאור העלילה
בינתיים אום מצליח ללכוד שוב את עינו של הנשר וזה שוב נושא אותו אל על - אלא שהפעם אום מודע ונושך את הנשר באשכיו, ובכך מכריח אותו להטילו בדיוק רב על ראשו של וורביס, הרוכן מעל בראד'ה בעת שזה מתענה. בראד'ה אומר לוורביס שהוא הולך למות זמן מועט לפני הפגיעה, וכשוורביס אכן נפגע בראשו ומת כל הקהל מחדש את אמונתו באום לנוכח הנס הגלוי.
זכאה
הסוגים של הזכאה
ב. זכאת אלמאל אשר משתייכת לזהב ולכסף ומקרקעין, סחר, מקנה וצאן, ויבול ופירות, מחצבים ומטמונים.
נחשון נגלר
ביוגרפיה
נולד וגדל בקיבוץ בארי.
אלים קטנים
תיאור העלילה
בראד'ה הופך לראש הכנסייה ולנביא השמיני. הוא מצליח למנוע את חרון אפן של המדינות השכנות אשר מאסו באומניה ופותח את אומניה למסחר, תרבות ודתות אחרות. הספר מסתיים עם פגישתו של בראד'ה בוורביס בעולם שלאחר המוות - בו נדרשות נפשות המתים לחצות מדבר בודד בדרך לגאולה אפשרית. וורביס סירב לחצות את המדבר, אך בראד'ה מסייע לו פעם נוספת.
נחשון נגלר
ביוגרפיה
בשנת 1993 התגייס לצה"ל והתנדב ליחידת שלדג, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד. השתחרר מצה"ל ב-1998 בדרגת סרן, וב-1999 התגייס למשטרת ישראל כלוחם בימ"מ. ב-2007, במהלך שירותו, איבד את עינו בפעילות מבצעית.
אלים קטנים
עלילות נוספות
הסיפור מציג עלילה נוספת - של תנועת המרד באומניה המרוממת על כס את אחד מפילוסופי אפבה - דידקטילוס, אשר כתב ספר גאוגרפיה בו הוא מתאר את הצב הנושא את העולם השטוח. המורדים רואים בזאת סמל כנגד הדיכוי הדתי וביחד עם אחיינו של דידקטילוס מתכננים הפיכה צבאית באמצעות מעין טנק פרי פיתוחו המונע על ידי קיטור.
עלילה נוספת, המהווה גם סיפור מסגרת, היא של "נזיר ההיסטוריה" לו צה (Lu-Tze)- חלק ממסדר נזירים מאריכי ימים במיוחד אשר מטרתו לוודא שכל האירועים אשר אמורים להתרחש - יתרחשו. לו צה מפר את ההוראות ומתערב מספר פעמים באירועים - מציל את אום, מעודד את בראד'ה וגורם לתקלה בטנק אשר מאפשרת למרד להכשל ולבראד'ה להפוך לנביא.
דמויות מספרים אחרים
חלק מהדמויות המשניות בסיפור נמצאות כבר בספרים אחרים:
טריוויה
מקודד הקול Vorbis נקרא על שם דמות מרכזית מהספר: וורביס ראש הקוויזיציה.
זכאה
תנאי החובה של הזכאה
2. החירות.
4. שנה עברה על הסכום הזה שנצבר בידיו של אותו אדם.
5. הצאן שרועה בצורה חופשית.
זכאת הזהב והכסף
חובת הזכאה בזהב בהגעתה לרף של 20 מטבעות שמשקלן הוא 85 גרם. וזכאת הכסף, הגעת הכסף ל-200 דירהם, שמקלן 595 גרם. מי שיש לו את הרף הזה, חובה עליו להוציא 2.5% מזה. ואיל הזהב של האישה וכל קישוטיה, לא נחשבים לחישוב הרף של הזכאה.
זכאת המסחר
כל דבר אשר מיועד למסחר ולקנייה ולמכירה, מהמוצרים. האחוז הוא גם 2.5% מהערך.
זכאת היבול והפירות
הרף שלה הוא 653 ק"ג. אם הם הושקו ממי הגשמים, אז מוציאים 10%, ואם הם הושקו במים ממערכת השקיה, הוא ישלם 5%.
זכאת המטמונים והמחצבים
המחצבים שמוציאים מהאדמה זה 2.5%. המטמון והכספים שהגיעו מתקופת הבורות הם 20%.
זכאת שטרות הכסף
לפי הרף של הזהב, מכפילים אותו ב-85 גרם ואז יוצא החישוב הנכון. למשל: נניח שעלות גרם זהב היום היא 140 ₪, אז מכפילים ב-85, התוצאה היא 11,900 ₪. על כן יהיה מי שמחזיק סכום כסף, תהיה עליו חובה להוציא זכאה בשיעור של 2.5% מסכום זה.
כיצד מחשבים אחוז זכאת הכספים
נניח שהרף הוא 11,900 ₪. אדם מחזיק סכום כסף של 20,000 ₪. עברה עליו תקופת שנה, אז הוא מחשב את סכום זה כפול 2.5 אחוז ואז מחלק במאה. התוצאה המתקבלת זה 500 ₪, וזה הוא הסכום שהוא חייב להוציא כזכאה.
זכאת הצאן והמקנה
זה כולל גמלים, בקר, כבשים, עזים.
זכאת אלפיטר
סכום מסוים מכסף שצריך לתת ברמדאן, לפני החג, ביום או יומיים.
תנאי חובתה
1. אסלאם.
נחשון נגלר
ביוגרפיה
בשנת 2011 מונה לסגן מפקד הימ"מ (בדרגת סגן-ניצב), ובעת כהונתו אירע הפיגוע בכביש 12, בו נהרג פקודו פסקל אברהמי. על תפקודו באירוע, עוטר יחד עם אחדים מלוחמי היחידה בעיטור המופת.
בפברואר 2015, עם מינויו של מפקד הימ"מ שלומי מיכאל למפקד מחוז יהודה ושומרון, מונה נגלר לממלא מקום מפקד היחידה. בדצמבר של אותה שנה, מונה על ידי המפכ"ל רוני אלשיך לתפקיד מפקד היחידה באופן קבוע, וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב-משנה.
משך כהונתו כמפקד היחידה היה הארוך ביותר בתולדותיה. במהלך שנים אלה, התמודדה היחידה עם עשרות רבות של אירועים מבצעיים, ביניהם: מעצר רוצחי איתם ונעמה הנקין, סיכול המחבלים שביצעו את פיגועי הירי ברחוב דיזנגוף ובאזור התעשייה ברקן, מעצר רוצחה של אורי אנסבכר וסיכול המחבל שביצע את הפיגוע המשולב בצומת אריאל. כמו כן, הוביל מספר ביקורים של מנהיגי מדינות ושרים בבסיס היחידה.
במרץ 2021 הועלה לדרגת תת-ניצב, וביוני של אותה שנה מונה למפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל. בתקופת כהונתו נדרש להתמודד עם מפלס הפשיעה הגובר בנגב ובשלהי כהונתו נפצע בתאונת דרכים יחד עם כמה מבני משפחתו.
ביולי 2023 מונה לסגן מפקד משמר הגבול.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים
נגלר נשוי ואב לארבעה.
זכאה
תנאי חובתה
2. שקיעת החמה של היום האחרון ברמדאן
3. מי שיש לו כסף. מי שאין לו, זה לא חובה עליו.
הלכתה
חובה, ובעל הבית או בעל המשפחה או אב המשפחה, מוציא על אשתו ועל ילדיו הקטנים והגדולים.
כמותה
"צאע" של המאכל הכי פופולרי בכפר. הצאע מוערך היום בכ-2 קילו ו-180 גרם. מותר להוציא את שווה הערך שלו.
הזכאים לקבל ממנה
לעניים, ומומלץ לתת לעניים שהם קרובי משפחה.
יחסי מקדוניה הצפונית–רומניה
יחסי מקדוניה הצפונית–רומניה הם יחסי החוץ בין מקדוניה הצפונית ורומניה.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 בינואר 1995, לאחר שמקדוניה הצפונית (שנקראה אז מקדוניה) נפרדה מיוגוסלביה.
אישטוון אבאר
אישטוון אבאר (בהונגרית: Avar István, בגרמנית: Stefan Auer, ברומנית: Ștefan Auer; 28 במאי 1905 – 13 באוקטובר 1977) היה כדורגלן ומאמן רומני-הונגרי, ממוצא גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ. עם נבחרת הונגריה השתתף במונדיאל 1934.
ביוגרפיה
אבאר נולד בשנת 1905 בארד שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, שנפלה ברומניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, והחל את קריירת הכדורגל ב-AMEF ארד. עם העברתו לקולציה בראשוב ב-1926 היה קרוב מאוד לזכות בליגה הרומנית בעונת 1926/27 אך קבוצתו הפסידה במחזור הסיום. לאחר עונה זו הובא אבאר להונגריה לשחק באויפשט, עמה זכה ארבע פעמים בליגה ההונגרית. בנוסף לכך, זכה בגביע מיטרופה ב-1929 תוך כדי שהוא מסיים כמלך שערי הטורניר עם עשרה שערים. אויפשט גברה בצמד משחקי הגמר על סלביה פראג הצ'כוסלובקית ואבאר כבש שער אחד בכל משחק. בשנת 1936 חזר סטפן אבאר לרומניה והצטרף למועדון ראפיד בוקרשט, שם היה מאמן עד דצמבר 1939. אבאר סיים עמה כסגן אלוף בעונת 1937/38 והיה הכובש המצטיין בליגה הרומנית בעונת 1939/40 עם 21 שערים. באותה עונה הגיע איתה לגמר גביע מיטרופה בשנת 1940, שכבר לא נערך בשל מלחמת העולם השנייה. אבאר סיים את דרכו בראפיד בוקרשט לאחר המחצית הראשונה של עונת 1940/41, חזר להתיישב בהונגריה והמשיך את הקריירה בקאפושוואר. בשנת 1945 שיחק בקשב ופרש מכדורגל, ובסוף הפך למאמן קאפושוואר.
גלנו
גלנו (בטטום: Gleno) היא עיר הבירה של מחוז ארמרה במערב־מרכז מזרח טימור. נכון לשנת 2010 מתגוררים בה 8,133 תושבים.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בגובה 882 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מערבית לאילאו וכ־20 קילומטרים מדרום־מערב לדילי, בירת המדינה.
אקלים
האקלים בגלנו, כבשאר חלקי המדינה, הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן), אך היא מושפעת גם מאקלים מונסון טרופי (Am לפי שיטת קפן). עקב גובהה של העיר, יותר קר וגשום בה בהשוואה לדילי. ממוצע המשקעים השנתי הוא 1,918 מילימטרים, יותר מפי 2 מאשר בדילי. החודשים נובמבר–מאי הם הגשומים והחמים ביותר.
מהפכת הוורדים
מהפכת הוורדים (בגאורגית: ვარდების რევოლუცია, וַרדֶבּיס רֶבוֹלוּציה) הוא השם המיוחס למהפכה ללא שפיכות דמים שהתרחשה בגאורגיה בשנת 2003. היא התרחשה בסיומה של מחאה על בחירות שנויות במחלוקת, שגרמה להתפטרותו של הנשיא אדוארד שוורדנדזה וסימנה את סוף עידן ההנהגה הסובייטית במדינה, כעשור אחרי התפרקות ברית המועצות. שמה של המהפכה נובע מאחד מרגעי השיא שלה, כשהמפגינים בהנהגת מיכאיל סאקשווילי הסתערו על הפרלמנט בזמן דיון כשהם אוחזים בוורדים אדומים. המהפכה הסתיימה בבחירות חדשות לפרלמנט ולנשיאות, ובניצחון התנועה הלאומית הדמוקרטית של סאקשווילי, אך גיאורגיה המשיכה לסבול מחוסר יציבות וממשברים בשנים שלאחר מכן.
המצב הפוליטי לפני המהפכה
גאורגיה נשלטה על ידי אדוארד שוורדנדזה משנת 1992 (נשיא גאורגיה משנת 1995). ממשלתו ומשפחתו האישית היו שותפים במידה הולכת וגוברת בשחיתות שלטונית, שמנעה את צמיחתה הכלכלית של גאורגיה. המדינה נותרה ענייה מאוד בסטנדרטים האירופאיים. שני המחוזות המנותקים הנתמכים על ידי רוסיה (אבחזיה ודרום אוסטיה) נותרו מחוץ לשליטת הממשלה בטביליסי, והרפובליקה האוטונומית של אג'ריה נשלטה על ידי שליט חצי-בדלני, אסלן אבשידזה. המשבר הפוליטי והסוציו-אקונומי היה קרוב להגיע לשיאו לפני הבחירות הפרלמנטריות ב-2 בנובמבר 2003. בעלי הברית הפוליטיים של שוורדנדזה "עבור גאורגיה החדשה" ושל אבשידזה "איחוד התחיה הדמוקרטית של גאורגיה" התמודדו מול מפלגות האופוזיציה הפופולריות: "התנועה לאיחוד לאומי" של מיכאיל סאקשווילי ו"הדמוקרטים של בורג'נדזה" שהונהגו על ידי יושבת ראש הפרלמנט נינו בורג'נדזה וזוראב ז'ווניה, שמאוחר יותר מת, בנסיבות בלתי ברורות, מהרעלת גז בדירת חברו ב-8 בפברואר 2005.
בחירות ומחאה
ב-2 בנובמבר 2003 התקיימו בחירות פרלמנטריות בגאורגיה. הבחירות הוקעו על ידי משקיפים בינלאומיים בתואנה שהיו נגועים במשוא פנים של שוורדנדזה. מיכאיל סאקשווילי טען כי ניצח בבחירות (טענה שנתמכה בסקרים בלתי תלויים). טענה זו אושרה גם על ידי הצבעה מקבילה בלתי תלויה בבחירות מקומיות של קבוצה מקומית קטנה שבוצעה על ידי האגודה הבינלאומית למען בחירות דמוקרטיות הוגנות - ISFED. סאקשווילי והאיחוד של האופוזיציה קיבלו את התוצאות כאילו היו תוצאות הבחירות הרשמיות, ודחקו בעם הגאורגי למחות כנגד ממשלת שוורדנדזה, וארגנו אי-ציות ללא אלימות, כנגד שלטונות. המפלגות הדמוקרטיות העיקריות של האופוזיציה, התאחדו בתביעה לסילוקו של שוורדנדזה וקיום בחירות חוזרות.
באמצע נובמבר, החלו הפגנות אנטי-ממשלתיות מאסיביות ברחוב המרכזי של טביליסי, שדרות רוסתוולי. תוך זמן קצר, השתתפו בהפגנות כמעט כל הישובים העיקריים של גאורגיה. ארגון הצעירים קמארה ("די!"), העמיתים הגאורגים של התנועה הסרבית, אוטפור ("התנגדות!"), ומספר ארגונים שאינם ממשלתיים, כמו מכון החופש, היו פעילים בכל ההפגנות והפעילויות. ממשלת שוורדנדזה גובתה על ידי אסלן אבשידזה, מנהיג חצי-בדלני של המחוז האוטונומי אג'ריה, ששלח אלפים מתומכיו להפגנות פרו-ממשלתיות כמשקל נגדי להפגנות בטביליסי.
החלפת השלטון
הפגנות האופוזיציה הגיעו לשיאן ב-22 בנובמבר, יום פתיחת עונת הדיונים בפרלמנט החדש, שנחשב לבלתי חוקי. באותו יום, תומכי האופוזיציה, שהונהגו על ידי סאקשווילי, עם ורדים בידיהם (משום כך נקראה מהפכת הוורדים) לכדו את בנין הפרלמנט, כשהם מפריעים לנאומו של הנשיא אדוארד שוורדנדזה, ומכריחים אותו לברוח עם שומרי ראשו. הוא מכריז מאוחר יותר על מצב חירום במדינה, ומתחיל להניע כוחות ושוטרים ליד מקום מושבו בטביליסי. למרות זאת, היחידה העילית של הצבא סירבה לתמוך בממשלה. בערב 23 בנובמבר (שהיה גם יום גיאורגי הקדוש), שוורדנדזה נפגש עם מנהיגי האופוזיציה סאקשווילי וז'ווניה, כדי לדון במצב. פגישה שאורגנה על ידי שר החוץ הרוסי, איגור איוונוב. לאחר הפגישה, הנשיא הודיע על פרישה. הדבר גרם לתחושת אופוריה ברחובות טביליסי. מעל ל-100,000 מפגינים חגגו את הניצחון כל אותו לילה.
יושבת הראש היוצאת של הפרלמנט, נינו בורג'נדזה, מונתה לנשיאה עד לבחירות החדשות שהיו צריכות להתקיים. בית המשפט העליון של גאורגיה ביטל את תוצאות הבחירות הפרלמנטריות. ב-4 בינואר 2004 התקיימו בחירות לנשיאות גאורגיה בהן ניצח מיכאיל סאקשווילי ניצחון גדול, וב-25 בינואר הוכתר כנשיא החדש של גאורגיה. ב-28 במרץ 2004, התקיימו בחירות חדשות לפרלמנט, שהסתיימו ברוב מוחץ של תומכי סאקשווילי, התנועה הלאומית הדמוקרטית, והמיעוט שמיוצג על ידי האופוזיציה הימנית. (במקום התשיעי ברשימה נכללה היהודיה, מזיה פטרקצישווילי תורתלדזה).
The Record
The Record היה מגזין קנדי שסיקר את תעשיית המוזיקה.
היסטוריה
המגזין הוקם על ידי דייוויד פארל באמצע 1981. דייוויד פארל שימש כעורך המגזין עד 1991. הגיליון הראשון של המגזין היה ב-13 ביולי 1981. המגזין פרסם בדפוס עד 9 באוגוסט 1999, ומאוחר יותר באינטרנט עד מרץ 2001. מרטין מלשיש היה עורך העיתון ב-1991–1993. סטיב מקלין היה עורך המגזין ב-1993–2001.
המגזין פרסם מספר מצעדי מוזיקה ב-1983–1997. מצעדים אלו התבססו על נתוני נילסן סאונד-סקאן ודיווחים ידניים של קמעונאים ומפיצים קנדים. מצעדים אלו הופיעו בערוץ המוזיקה הקנדי Much וכן בתוכנית המוזיקה Video Hits  של CBC Television. להלן מצעדי המוזיקה שהופיעו באלבום.
פלור (שמרים)
פלור (בספרדית: flor; פרח) הם מגוון שמרים ייחודיים לאנדלוסיה שבדרום ספרד, הממלאים תפקיד חשוב בתהליך ייצור השרי.
בתהליך ייצור היין יש חשיבות לשימור יינות צעירים מחשיפה לאוויר באמצעות איטום בחביות על מנת למנוע זיהום של בקטריות ושמרים אשר יקלקלו אותו. עם זאת, בתהליך ייצור יינות השרי ממולאות חביות האלון הנקבוביות רק כחמש שישיות מנפחן במכוון. אופן מילוי זה מותיר "מרווח של שני אגרופים" המאפשר את גדילת שמרי הפלור. ציפוי הפלור נראה כספוג לבן.
חבית
חבית היא מכל גלילי העשוי, באופן מסורתי, אך לא בלעדי, מלוחות עץ קמורים המחושקים יחדיו בחישוק ברזל. חביות מודרניות עשויות גם ממתכת ופלסטיק. בעל המלאכה היוצר את החבית נקרא חבתן.
פלור (שמרים)
בהתאם להתפתחות היין נקבע אם המשך התיישנותו תעשה כליל תחת מעטה הפלור על מנת ליצור שרי מזן הפינו או המנסאנייה, או שיחוזק על מנת להגביל את התפתחות הפלור, ויעבור יישון תוך כדי חמצון על מנת לייצר שרי מסוג אמונטייאדו או אולורוסו.
חבית
לחביות גוף קמור. הן רחבות במרכז וצרות יותר בקצוות. צורה זו מאפשרת את גלגולן על צדן ותמרונן בקלות יחסית, וכן תורמת לחלוקה מאוזנת יותר של הלחץ על גוף החבית, שכן כך צורת המכל כדורית יותר.
בעת העתיקה באירופה הובלו נוזלים כגון שמן ויין בכלי קיבול אטומים בשרף אורני, כדים למשל. הרומאים החלו להשתמש בחביות במרוצת המאה ה-3 לפנה"ס, כתוצאה ממגעיהם הצבאיים והמסחריים עם הגאלים, אשר עשו שימוש בחביות מאות שנים.
משך כ-2,000 שנים הייתה החבית מכל האחסון וההובלה הנוח ביותר, למי שעמד בעלותה. מני טובין, החל במסמרים וכלה במטבעות זהב, אוחסנו בחביות. אמנם, שקים ותיבות היו זולים יותר, אולם החביות היו חסונות יותר, וקלות יותר לניוד, ביחס למשקל. החבית החלה לאבד מחשיבותה באטיות במהלך המאה ה-20 עם הנהגת השימוש במשטחים ומכולות. החל ממחצית המאה ה-20 החל השימוש בחביות מתכת גדולות, בנות כ-200 ליטרים, לאחסון והובלה של נוזלים ותרכיזים.
בתעשיית המשקאות משמשות חביות עץ הן לתהליך התסיסה והן לתהליך היישון, של יין. משקאות רבים אחרים, כמו ברנדי, שרי, פורט וויסקי, עוברים גם הם תהליכי התיישנות בחבית. בשנים האחרונות של המאה ה-20 החלו להשתמש יותר ויותר בחביות גם למשקאות כהילים שמסורתית לא שהו בחביות, למשל גראפה (תזקיק דורכאות ענבים).
המילה האנגלית העתיקה tun, שפירושה "חבית גדולה", היא מקור השם של יחידת המידה ton, המשמשת למדידת התפוסה (tonnage) של אוניות מסחריות, כלומר למדידת נפח המטען שהן מסוגלות להכיל.
בלשון חכמים חבית היא שם לכלי הגדול מכד וקטן מפיטס. בדרך כלל מדובר בכלי מחרס, אך הוא יכול להיות גם מחומרים אחרים (כגון מתכת).
קולדה (עיר בסנגל)
קולדה (בצרפתית: Kolda; בוולופית: Koldaa) היא עיר שנמצאת בנפת קולדה שבמחוז קולדה  שבסנגל.
גאוגרפיה
העיר נמצאת כ-325 ק"מ מדקר, 21 ק"מ מצפון לקו המשווה. בנוסף, העיר נמצאת ליד הנהר קאסאמנס.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,276 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר (390 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר נמצאת בסמוך לכבישים קולדה-סאקרת, קולדה-פאטה, קולדה-ולנגרה ו-N6. בנוסף, שדה התעופה קולדה צפון נמצא בסמוך לעיר.
סדקים (סרט)
סדקים הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2018, שנכתב על ידי מיכל אקרמן פרקש ובוים על ידי אריק לובצקי. הסרט עוקב אחר עודד (שמואל וילוז'ני), איש אקדמיה בכיר שמואשם על ידי הדוקטורנטית שלו לשעבר בהטרדה מינית ואשתו, מירב (צופית גרנט).
תקציר עלילה
עודד הוא איש אקדמיה בכיר שצריך לקבל פרס על עבודתו, אך באותו היום הוא מוזמן לתחנת המשטרה לאחר שמתברר לו שנועה, דוקטורנטית שלו לשעבר, הגישה נגדו תלונה כנגד הטרדה מינית. מכן מתחילה חקירה שאליה מתלווה גם אשתו של עודד, מירב. הסרט גולל את המציאות החדשה שהשלושה ומקורביהם נקלעו אליה מאז הגשת התלונה והתחלת החקירה, והשינוי בחייהם.
מפרק (שבת)
מפרק הוא הגדרה תלמודית הלכתית לפעולה האסורה בשבת, מכיוון שהיא תולדה של אחת מל"ט מלאכות שבת. בתלמוד לא מובהר תולדה של איזו מלאכה זו, וישנן בכך כמה שיטות של הראשונים; שיטה רווחת בקרב הראשונים משייכת פירוק למלאכת דש, ושיטות נוספות משייכות את פירוק למלאכת קוצר , ואף למלאכת טוחן וגוזז.
גדיד
גדיד הוא קטיף־תמרים. במסכת שבת, מובאות מספר דוגמאות לאיסור זה: האחת היא אמרתו של רב פפא, כי אדם שזרק חתיכת אדמה על דקל תמרים כדי לגרום להפלת תמרים מהעץ עובר על שתי מלאכות. מלבד ההנחה הפשוטה שהוא עבר על מלאכת תולש, עבר הזורק גם על "מפרק". רש"י במקום מפרש בשם רבינו לויה ורבינו משולם גאון, כי איסור זה הוא תולדה של מלאכת דש, שהדש, גם הוא מפרק את שיבולי התבואה מקניהם.
חליבה
חליבה היא פעולה האסורה בשבת, ובתלמוד נאמר כי בסיס האיסור הוא מכיוון שחליבה היא פעולה של פירוק. בקרב הראשונים מועלות כמה אפשרויות להסביר מדוע פעולה זו של פירוק אסורה: רש"י (וכך גם פרשנים נוספים) מסביר שהאיסור הוא תולדה של מלאכת דש; כלומר, הדישה היא פעולה של מיצוי האוכל מתוך דבר המכסה אותו, וחליבה היא פעולה מקבילה לכך. אפשרות נוספת שמובאת בתלמוד הירושלמי היא שפעולת הפירוק במקרה זה אסורה מכיוון שהיא תולדה של מלאכת קוצר.
פציעת בעל חיים
במסכת שבת חלוקים רבי יהודה וחכמים אודות הפוצע חילזון, רבי יהודה טוען שעובר על מלאכת דש, שכן פציעת בעל חיים הגורמת לחלק מדמו שיצא ממנו, ולכן היא תולדה של מלאכת דש הגורמת לשיבלים להתפרד מהתבואה. לעומתו חכמים טוענים ש. הרמב"ם פוסק כרבי יהודה, שפציעת בעל חיים היא תולדה של איסור דש, בד בבד - באותו סעיף עצמו - הוא פוסק כחכמים, שאין פציעה אלא בגידולי קרקע. מפרשי הרמב"ם מתייגעים לפרש את הסתירה שבדבריו. לדעת רבי אברהם בן הרמב"ם החילוק הוא בין האב, מלאכת דש, בו "אין דישה אלא בגידולי קרקע", לבין תולדתו, המפרק, שישנה גם שלא בגידולי קרקע. ולדעת המגיד משנה החילוק הוא בין חילזון שנחשב לעניין זה שלא כגידולי קרקע, לבין בהמה, שנחשבת לעניין זה כגידולי קרקע.
סטפן באהוקן
סטפן סדריק באהוקן (בצרפתית: Stéphane Cédric Bahoken; נולד ב-28 במאי 1992) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת החלוץ בקסימפאשה.
חיים אישיים
אביו של באהוקן, פול היה כדורגלן בעברו ששיחק בקבוצות שונות בצרפת ובנבחרת קמרון עמה אף השתתף עימה במונדיאל 1982. אימו היא צרפתית.
ב-20 באוקטובר 2020 נידון לארבעה חודשי מאסר בפועל עקב תקרית אלימה עם בת זוגו וקנס של 2000 אירו ושלושה חושים נוספים וקנס נוסף על תנאי.
קריירת מועדונים
באהוקן נולד בגראס והתחיל לשחק כדורגל בקבוצות ילדים מקומיות. בגיל 12 הצטרף לקבוצת הנוער של ניס. במחזור האחרון של עונת 2010/2011 לאחר שבילה שבע שנים באקדמיה של המועדון מאז גיל שתים עשרה. במשחק האחרון של העונה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 לוואלנסיין. במהלך העונה שלאחריה חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון. בעונת הפך לשחקן הרכב במועדון, אך במהלך העונה נפצע בברכו וכשהחלים שיחק בקבוצת המילואים של המועדון. עת ששיחק בה, נקלע לתקרית אלימה שבעקבותיה הושעה לשלוש משחקים.
ב-30 באוגוסט 2013 הושאל לסנט מירן מליגת העל הסקוטית עד לסיום העונה, אך בעקבות סכסוך עם ראשי המועדון באהוקן חזר לניס בינואר. אמנם, מאחר שבעקבות חוקי פיפ"א לא יכל לשחק עבור מועדון נוסף הוחלט להחזירו לסנט מירן לאחר שיחה עם מאמן הקבוצה.
ב-29 ביולי 2014 חתם בשטרסבורג. ב-2 בדצמבר 2017 הבקיע את שער הניצחון במשחק הליגה נגד פריז סן-ז'רמן.
ב-8 ביוני 2018 חתם לארבע שנים באנז'ה.
ב-15 ביולי 2022 באהוקן חתם בקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
באהוקן אמנם נולד בצרפת ואף שיחק בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 20, אך בשנת החליט לייצג את קמרון ולמעשה סגר מעגל כאשר לבש את מדי הנבחרת אותם לבש אביו. ב-25 בנמרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד.
באהוקן השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות.
בית הכנסת זלצמן (מינסק)
בית הכנסת זלצמן היה בית כנסת יהודי, שמוקם ברחוב ראקאוסקאיה 24 במינסק (רחוב אוסטרובסקי 24 בתקופת ברית המועצות).
היסטוריה
בית הכנסת הוקם בשנת 1864 על ידי סוחר יהודי בשם "זלצמן" בשביל יהודים עניים ממינסק בפרבר בשם "רקוב". במהלך מלחמת העולם השנייה בית הכנסת נחרב. לאחר המלחמה הוא נבנה מחדש כדי לשכן בו מועדון ספורט. כיום יש בו מרכז שחמט - בית ספר מיוחד לילדים ולנוער בשמורה האולימפית (SDYUSHAR-11).
בן המלך והנזיר
ספר 'בן המלך והנזיר' – אבן חסדאי נכתב בנוסח העברי על ידי אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי במאה ה-12 או ה-13. אבן חסדאי יצר יצירה חדשה שמבוססת על סיפורו של בודהא.
החיבור משויך לסוגת ספרות המוסר, והוא מיועד לבני כל המעמדות. הוא כתוב בפרוזה חרוזה, משולבת עם שירים, משלים וסיפורים שונים, מסוג האדב'. הספר השפיע על יוצרים יהודים רבים שבאו אחריו.
ספר בן המלך והנזיר – רווח והצלה
ספר 'בן המלך והנזיר' הוא ספר עצמאי שבחלקו תרגום אמנותי גלגול של סיפור בודהא, שהתגלגל לנצרות וקיבל עיבוד נוצרי, אשר כונה בשם ספר ברלעם ויואסף Barlaam and Josaphat.
הנוסח היווני הנוצרי תורגם לשפות רבות, ביניהם לערבית. ואבן חסדאי עיבד לעברית מהנוסח הערבי. אבן חסדאי עסק בתרגום אומנותי – שבמהלכו סיגנן וניסח בלשון עברית ברורה, בפרוזה חרוזה ובשירה, דברים שהובאו במקורם בעיקר בערבית ובפרוזה שאינה חרוזה.
אבן חסדאי הכניס לספר שינויים מגמתיים מפליגים: בצורה, בלשון, בסגנון, בסוגה, בחומרים ובהשקפת העולם. שינויים אלה מעמידים את הספר בגרסתו העברית כגרסה עצמאית, מקורית, בעלת מטרות שונות מאלה שבנוסח הערבי-נוצרי. הנוסח העברי של 'בן המלך והנזיר' הוא ביטוי לדעות ולאמונות המשותפות של היהודים, הנוצרים והמוסלמים, מבלי להתייחס לניגודים שיש בין הדעות.
אפשר לזהות את הפן האומנותי – חזותי הבולט בספר 'בן המלך והנזיר'. כך למשל, באחד מכתבי העת, יש איורים וציורים שונים, בנוסף לכותרות ומראי-מקום שבגוף הטקסט. הרעיון להוספת ציורים מעיד על הרצון להדמות לספרות העולם בכלל.
סיפור המעשה על-פי הנוסח העברי
ספר "בן המלך והנזיר" מורכב משלושים וחמישה פרקים. בפתיחתו מתואר רצף של אירועים שגרמו למלך בהודו לפתח איבה כלפי הנזירים במלכותו.
כעבור שנה נולד למלך בן, הייתה נבואה שלבן המלך יהיה כבוד אלוהי, כך הבן יידבק בדת ובנזירות ויכחיד את עובדי האלילים. נבואה זו החרידה את המלך, והתחיל לטכס עצה כיצד למנוע את הגזירה, וכיצד להבטיח שבנו יהיה מלך אחריו. לכן הרחיק אותו לאי מבודד שבנה בו מגדל ואסר עליו לצאת מחוץ למגדל זה.
בן המלך גדל, בגר, והתחיל לחשוב על הסיבות שבגללן נאסר במגדל, שאל אחד השומרים וידע ממנו שאביו המלך גזר עליו להיות לבד במגדל ואסר עליו כל יציאה. הבן התווכח עם אביו כדי לצאת החוצה ולבסוף קיבל אישורו לצאת מחוץ לאי. אבל המלך השתדל לשמור על בנו, והורה למשרתיו להישאר ערנים ברחובות כדי שבנו יכיר רק הדברים הטובים הנאים ומעוררי השמחה.
באחד הטיולים התרחק בן המלך מהמשרתים ונתקל בפעם הראשונה בחייו באדם עיוור ואדם חולה שצורתם השתנתה מחמת המחלה. ובטיול אחר הוא פגש זקן שאיבד את כוחו. וכך הוא ידע שאחרי הזקנה יש מוות ואחרי המוות יש גמול ועונש בעולם הבא.
בגלל שבן המלך נחשף לדברים אלה, למצוקות החיים ולמכאוביהם הוא התחיל לשאול שאלות הקשורות למהות החיים. ואכן נזיר אחד השומע על המצוקה של בן המלך התנדב לעזור לו, התחפש לסוחר והצליח להיכנס לביתו של המלך, ניפגש עם בן המלך וכשהיו לבד גילה הנזיר לבן המלך את זהותו האמיתית.
מהפרק השמיני ועד סוף הסיפור, מתנהל דיאלוג ביניהם. בן המלך שואל, והנזיר עונה לו ומחנכו דרך פתגמים, משלים, סיפורים ושירים. אחרי כך הנזיר עודד אותו לבחור בדרך הלמידה למרות הסכנות הכרוכות בכך.
מן הנושאים הבולטים העולים מן המפגשים החינוכיים בין בן המלך והנזיר
בן המלך תופס את הנזיר כמענה לשאלותיו, ומבקש להישאר אתו. והוא מביע את רצונו לנטוש את אביו ודרכו ולהישאר עם הנזיר שיהיה לו כאב רוחני. אבל הנזיר מעמיד אותו על חשיבות כיבוד ההורים.
הנזיר עוזב אותו לפרק זמן, כדי לבדוק אם בן המלך מסוגל להסתדר לבדו כפי שלימד אותו. כשחזר ידע שבן המלך העמיק בתלמודו, וכך הנזיר סיים את תפקידו, והוא יכול לעזוב את בן המלך ולסייע בחוכמתו לאחרים.
לפני שהנזיר הולך הוא משאיר לבן המלך את צוואתו ומלמדו שעל האדם לדבוק בעבודה שהוא אמון עליה. כך על בן המלך להישאר במקומו למלא את חובתו ולשלוט בעם. לסיום, מקנה הנזיר לבן המלך את חכמת הפילוסופיה, ובכך הסתיים תהליך החניכה, ונפרדו.
חומרים ביצירה
ביצירתו של אבן חסדאי נכללו סיפורים עממיים, אלגוריים ומשלים, שירים, אמירות חכמה, פתגמים, חידות וענייני מדע הרפואה והפילוסופיה. מדובר בתכנים שאינם מקוריים לאבן חסדאי, אלא שיבוץ, איסוף ומיזוג חומרים ממקורות קודמים.
הספר שייך לז'אנר ה'אדב', ספרות חצרנית שהמטרה שלה להוסיף חוכמה ומוסר השכל. ב'בן המלך והנזיר', יש חשיבות לספרות ה'אדב' בתחומים שונים, חומרים שאובים ממקורות שונים, מטרות, ניסוח, עומק, קהל יעד, מגוון התכנים, דרך ארגון וסידור הטקסט.
סיפורים בספר
לרוב הסיפורים הללו מקור הודי-מזרחי ומקבילות בסיפורי ה'גֶ'טַאקַה' – סיפורי לידתו וחייו של בודהא בגלגולים קודמים. אבל, אין במקורם ההודי של הסיפורים כדי להעיד בהכרח על קרבת הנוסח העברי לנוסח ההודי, שכן רבים מהם נפוצו במרחב האסלאמי בעל פה ובכתב.
הסיפורים שבנוסח העברי של ספר 'בן המלך והנזיר' נמנים בעיקר עם שני סוגים ספרותיים: משלים ונובלות. המשלים הם אלגוריים במובהק, ובחלקם מתפרש הנמשל בסוף המעשה, בעיקר משלי בעלי חיים, גם כן יש משל צמחים ומשלי בני אדם.
'נובלות' הם סיפורים המעוגנים במציאות הריאלית, וגיבוריהם הם אנשים 'רגילים', אשר מתמודדים עם תפניות פתאומיות בחייהם, באמצעות תכונותיהם ואופיים. עם התכונות הנבחנות בסיפורים נמנים: נאמנות, חכמה, אהבה, סיפורים בגנות הנשים, נימוסי שולחן ותכונות רבות אחרות.
לסיפורים מגמה דידקטית, הם באים על-פי רוב במסגרת השיעורים שמלמד הנזיר את בן המלך, ומציגים מופת שיש לחקותו ולנהוג על פיו. בסופם בא בדרך כלל סיכום מוסרי המחזק את המסר, מוסרי השכל מדגימים רעיון מסוים ומטרתם לשכנע הקורא לנהוג על פיהם.
הסיפורים בספר 'בן המלך והנזיר' שומרים על יציבות הסדר החברתי. הם מדריכים את קוראי הספר ואת שומעיו להסתפק במועט, להימנע ממעשים שאינם "ראויים" ולהיזהר בכבודה של מלכות. רק דבר אחד חשוב משמירה על הסדר הקיים והיא האמונה, שהדבק בה יידרש לעיתים להפר את צווי המלכות ואת כללי בני האדם.
מימרות חוכמה בספר
בטקסט נמצאות כמאתיים חמישים מימרות חכמה שיש בהן מוסר, כללי התנהגות ועצות לאופני התנהלות בחיים. מימרות אלו באות לידי ביטוי במגוון רחב של תחומים, כמו טוב ורע, חכמה וטפשות, שפלות רוח וגאווה, נדיבות וקמצנות, זקנה ונעורים, עצלות, קנאה, חמדנות, דברי הגות ואמונה, חנופה, חשיבות ההכנה לחיי העולם הבא והחיים היאים לעולם הזה. למימרות החוכמה יש מקור ערבי, כלומר יש השפעה לאנשים ערבים שספרו אותם.
בנוסף לכך יש עצות לאופני התנהגות בתוך החברה עם בני אדם, עם נתינים, שליטים, ידידים, הורים, אויבים, ילדים ונשים. ברוב המקרים החכמה נמסרת כמו אקסיומה, כאמת חיים נחרצת וחד משמעית. המימרות מנוסחות בבהירות ובישירות, על פי רוב בפרוזה לא חרוזה, ובאופן פתגמי-מכתמי, פעמים מנוסחים הדברים כשאלות (חידות) ותשובות. יתר על כן, יותר מחצי השירים שבטקסט אינם אלא ניסוח שירי של משלי חכמה ומוסר.
המכתמים ומימרות החכמה נאמרים מפי דמויות (בסיפור המסגרת ובסיפורים שבו), כדי לחזק ולסכם את דבריהן. פעמים הם נאמרים כפרי ניסיונן האישי של הדמויות הפועלות בעלילה, ואילו ברוב המקרים הדמויות עצמן תולות את דברי החוכמה שבפיהן בדמויות אנונימיות אך סמכותיות יותר, שיש בדעתן ובניסיון חייהן כדי להשפיע. פעמים אמירות החכמה מובאות בשם לאום. מקבילות לפתגמים ומכתבי החכמה שבספר 'בן המלך והנזיר' נמצאות ביצירות חכמה ומוסר כמו גם בשירים וביצירות פרוזה חרוזה, שכתבו יהודים.
השירים בספר
בנוסח העברי נמצא כמאה חמישים ושניים שירים, כך משולבים שירים הפזורים לכל אורך היצירה, בין פסקאות הפרוזה החרוזה, רוב השירים קצרים מאוד, בין שניים לארבעה בתים (טורי-שיר), הארוך בהם הוא בן עשרה בתים. בארבעה מקרים השירים באים בסוף השער כחתימה, ויש שני שערים שאין בהם שירים.
מבחינת תוכן השירים, הם מבוססים על דברי חכמה ומוסר שהמטרה שלהם להדריך את האדם כיצד לחיות. השירים מחזקים את המסרים המוצגים בעלילה, וגם נמצאים שירים שנחשבים כחלק בלתי נפרד מהעלילה שהגידו אותם הדמויות. ולפעמים העצות נמסרות מפי משוררים אנונימיים.
מבנה השירים, כל השירים בנויים בצורה ה'פסוקה' (קִטְעַה) (חוץ משני שירים הבנויים בסגנון ה'מֻסַמַּט') ובנויים לפי מוסכמות השירה העברית הספרדית הקלאסית מצד אמצעיה האומנותיים ומוסכמותיה בלשון ובסגנון. יש לזכור שאבן חסדאי הושפע ממשוררי ספרד העבריים שקדמו לו.
מסה פילוסופית
ארבעת השערים האחרונים בספר עוסקים בשאלות פילוסופיות, שהם אינם במקור לאבן חסדאי. יש התייחסות כללית לרעיון הניאופלטוני על מדרג הישויות ביקום על פי מידת קרבתן או ריחוקן ממקורן ב"יש המושלם". בראש המדרג הרוח ובתחתיתו החומר.
הנזיר מסביר את רעיון ההאצלה והשלבים שלה: בריאה, נוצרו יש מאין החומר ההיולי, הקדמון והצורה הקדומה. השכל הכללי נוצר מהתחברות החומר והצורה ואז נבעו ממנו כל הסוגים, המינים והזנים: הנפש המדברת, השכלית, הנפש החיה, הנפש הצומחת, והנחותים יותר הדוממים. הנזיר מפרט את היכולת והמוגבלות של כל סוג, והשוני ביניהן תלוי באיכות נביעת האור, ובאיכות קבלתו על ידי החומרים השונים והן בהבדל בין מאציל האור למקבלו. הנזיר מפרט את הדרגות השונות של כל נפש, לפי נטייתה כלפי מעלה אל המדרגה הקרובה אל מקור האור; כלפי מטה אל המדרגה התחתונה, הרחוקה ממנו או במדרגה האמצעית, הנוטלת משני הקצוות כאחד.
הנזיר ממשיך ללמד את בן המלך על גורל הנפש לאחר המוות. הוא פותח ברעיון נצחיות הנפש בניגוד לכיליון הגוף, וטוען שהנפש מגיעה לשלמותה דווקא כשהיא נפרדת מהגוף. בסוף, הנזיר מזכיר את השכר והעונש הצפויים לנפש האנושית לאחר המוות. מיקומה של המסה הפילוסופית בסוף היצירה מעמיד את התכנים העוסקים בתהליך הנביעה והאסכטולוגיה כשיא הידע שמלמד הנזיר את בן המלך. לאחר שהשלים בן המלך את הלמידה, בכל התחומים ולאחר שהתנהג בפועל, נמצא ראוי לקבל התורה החשובה. אבן חסדאי מגיש לקוראים ידע כללי נרחב באופן שווה לכל נפש.
ענייני הרפואה בתוך הסיפור
אבן חסדאי שילב את עיקרי 'תורת הליחות' בשלושה שערים בספר בן המלך והנזיר, אשר עמדה ביסוד הרפואה בימי הביניים עד ימי הרנסאנס. אבן חסדאי החזיק ברפואה ה'גלנית' אף שדבריו נשענים על דברי הרמב"ם. לפי הרפואה ה'גלנית': בגוף יש ארבעה סוגי נוזלים, שקוראים להם 'ליחות', ליחה צהובה, שחורה, לבנה ואדומה. כל אחת מהליחות אחראית על תכונה נפשית דומיננטית ועל תפקיד אחר בגוף. ערבוב נכון לליחות הוא חיוני לבריאות נפשית וגופנית, וחוסר איזון ביניהן נחשב כגורם אחראי על מחלות פיזיות ונפשיות.
בספר בן המלך והנזיר, בשער השני, הנזיר מפרש בצורה ברורה את עקרונות הרפואה ה'גלנית': הקשר בין הגוף לליחות ומינונן, תכונות כוחות הגוף: קליטה, ספיגה, עיכול ופליטה, חום וקור, יובש ולחות והשפעת היסודות (אש, אדמה, אוויר ומים) בעולם על תפקודו ובריאותו של הגוף. אחרי שהנזיר מעביר הידע התאורטי הוא פונה לעצה מעשית, הוא מדריך את בן המלך איך לשלוט בכמות האוכל שהוא אוכל, ומסביר שעל הרופא לפעול בשלבים כדי לתקן ולאזן את המזג המשובש: ראשית, ניקוי הגוף מגודש הליחות המיותרות שגרמו למחלה ואיזונו. שנית, ללמד החולה על המאכלים והשתייה הטובים לו כדי לשמור על האיזון. הנזיר מלמד בן המלך שיש השפעה באופן דומה לליחות על הנפש ועל הגוף. ולכן יתר התאוות מזיקות.
שמעון בר
שמעון בר (במקור: גולדשטיין; 1927 – 4 באפריל 1983) היה זמר, שחקן, קומיקאי ומתרגם ישראלי.
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
דמיון ושוני לספרות המקאמה
שמעון בר
ביוגרפיה
שמעון בר נולד בשם שמעון גולדשטיין ביאשי שברומניה. כבר בעת לימודיו בתיכון החל לשחק בתיאטרון "גוליבר הקטן". בגיל 18 התקבל לתיאטרון העירוני של בוקרשט. הוא סיים לימודי משחק בפקולטה לתיאטרון של אוניברסיטת בוקרשט והשתלם בניו יורק בסטודיו למשחק של לי סטרסברג.
בר עלה לישראל עם משפחתו בסוף שנת 1948, ואף על פי שלא ידע עברית, השתתף בהצגה "טרטיף" בתיאטרון הקאמרי כשלושה שבועות לאחר עלייתו. הצגות נוספות בהן שיחק בקאמרי היו: "פיגמליון", "הקמצן", "הטירה", "תעלולי נאסר-א-דין" ו"מריוס". בראשית שנות ה-50 החל לשחק בתיאטרון לי לה לו. בשנת 1958 הצטרף לרביעיית מועדון התיאטרון, שנוסדה על ידי יוסף מילוא. הרביעייה העלתה הצגות בידור וסאטירה, פעלה ברציפות כעשר שנים, והייתה מן הלהקות הבולטות של הבידור הישראלי.
בפסטיבל הזמר הראשון שנערך ב-1960 ביצע יחד עם עליזה קאשי את שירו של עודד אבישר, שהולחן ועובד על ידי אריה לבנון "ערב בא", שזכה במקום הראשון. להיט נוסף שלו היה "מסעות בנימין מטודלה".
בשנת 1964 חזר לשחק בקאמרי והשתתף, בין השאר, בהצגות הבאות: "המלט" (בתפקיד המלט), "השחף", "יוסף וכתונת הפסים", "גן הדובדבנים", "אסתר המלכה", "ביקור הגברת הזקנה", "אדם לכל עת", "המכתב האבוד", "ללא דמעות" ו"בשפל" ו"שעיר אחד לעזאזל" מאת נסים אלוני (בתפקיד הקוסם והסוכן החשאי הרוזן פלאטין).
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
הדמיון:
שמעון בר
ביוגרפיה
בשנת 1971 זכה בפרס משרד החינוך והתרבות לשחקן המצטיין.
בר היה חובב מוזיקה, קורא נלהב ודובר מספר שפות. הוא תרגם שירים רבים, בעיקר של היוצרים הצרפתים ז'ורז' ברסנס וז'אק ברל. כמו כן תרגם גם מחזות, בין הבולטים בהם היה "702 הנודע" של אלכסנדרו מירודן, שהוצג בתיאטרון ברומניה.
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
מבחינת הניסוח:
שמעון בר
ביוגרפיה
בר הופיע בכמה סרטים, שהבולטים שבהם "מבצע יונתן" ו"הצילו את המציל".
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
הניסוח הוא בלשון פשוטה, ברורה וקצרה דבר זה מקל על הקורא להבין את המסר ואת התוכן. כל עניין חדש מוצג בהתחלה דרך דו-שיח או סיפור, בדרך עלילתית ובפרוזה חרוזה, אחרי כן באים משלים המסכמים בקצרה את המסר שעלה מהסיפור, מחזקים אותו, באמירות מפורשות. דרך מהלך זה יש הפנמה לתכנים דידקטיים, בעצם יש חזרה על המסר. ולכן, הניסוח ב 'בן המלך והנזיר' מסייע לממש התכלית הספרותית האסתטית והתכלית העיונית חינוכית -דידקטית.
שמעון בר
ביוגרפיה
שמעון בר נפטר בשנת 1983, בגיל 56, בעקבות קריש דם במוח. הוא נקבר בבית עלמין הדרום בחולון. הוא הותיר אחריו את רעייתו, שושנה, בן ובת.
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
מבחינת הסגנון:
שמעון בר
ביוגרפיה
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו בכיכר היל 3.
בן המלך והנזיר
לשון וסגנון
בולטים מאפייני הסגנון של ספרות המקאמה, רוב הספר כתוב בפרוזה מחורזת מלאה שיבוצים ומשולבים בה שירים קצרים, שוויי משקל וחרוז, יסוד עלילתי, מגוון נושאים עשיר, פנייה לקהל חצרני ו'עממי' כאחד, חלוקת היצירה לשערים ובניית העלילה סביב שתי דמויות קבועות, מתוכן אחת המעוררת את חברתה לְסַפֵּר סיפורים – המשתנים משער לשער.
השוני:
הניסוח של היצירה מעיד על רצונו של אבן חסדאי לקרב את היצירה לטעם הקהל ולמשוך אותם. לשם כך הוא כתב את היצירה בסגנון הפופולרי של ספרות המקאמה, ומצד שני גם שינה ממנה כדי להקל על ההבנה. ולכן יצירתו :
ההקדמה של אבן חסדאי
ההקדמה של אבן חסדאי ומטרות הספר :
בפתיחת הספר מופיעות שלוש הקדמות שהביא אותן אבן חסדאי:
"הקדמת המעתיק" היא ההקדמה שכתב אבן חסדאי ליצירה, בה הוא מתלונן על מיעוט צרכני התרבות, ומביע תרעומת על מידותיהם הרעות של בני דורו. הוא טוען, שכולם החליפו תבונה וחוכמה, אמונה ומוסר ההשכל בטיפשות וסכלות ועסקו בחומרנות ותענוג בחיים. כך הוא מציג אותם כחצופים ושקרנים חסרי בושה, כמדברים הרבה ועושים מעט.
וכך אמר אבן חסדאי שכתיבת 'בן המלך והנזיר' בנוסח העברי באה כתגובה לרעות חולות אלו. אחרי כך, הוא מזדהה ומרחם על בני דורו שאיבדו את הדרך, והוא רוצה לעזור להם בתיקונה.
אבן חסדאי ניסה למשוך אליו את קהל הקוראים ולהתאים את היצירה שלו לטעמם. כך עשה שינוי ביצירה, כתב בלשון מודרנית לתקופתו, הוסיף פן פילוסופי אוניברסלי, ובחר במבנה לקוח מהספרות הערבית.
תכנים והשקפת עולם
היצירה לא מכילה אפיונים יהודיים מובהקים, מדובר באמצעי פואטי סגנוני ולא מהותי כך הטקסט עתיר בשיבוצים מתוך התנ"ך, מבואות מבוססות על המשנה, התלמוד, ועל המדרש. הנימה היהודית נתפסת רק במשפט הסיום, "הַמָּקוֹם בְּרַחֲמָיו הָרַבִּים / יְקַבֵּץ וְיָשִׁיב אֶל שַׁעַר בַּת רַבִּים / יְהוּדָה וְיִשְׂרָאֵל חֲבֵרִים!". לעומת זאת יש בטקסט אמירות פילוסופיות.
הנזיר מרחיב את הדיבור על האלוהות, על הנבואה ועל השטן, על הנשמה ועל מקורה, על החיים בעולם הזה ועל חשיבות הכנת נפש האדם לעולם הבא, שם תזכה הנפש לגמולה הראוי. אבן חסדאי לא תיאר הדברים בצורה מיוחדת וספציפית לאחת הדתות, הוא למשל מציין שכל אמונה מתייחדת בנביאיה. גם כן, אפשר למצוא בספר אלמנטים מהשקפת העולם הבודהיסטית, שאינם סותרים האמונות המונותיאיסטיות.
רעיונות בודהיסטיים כמו קַרְמָה, גלגול נשמות, ויסודות אתאיסטים ואגנוסטיים הוצאו מן הטקסט כבר בידי העורך הנוצרי, שאף החליף את רעיון השלווה המושגת באמצעות נירווַאנה, ב'עונג' הצפוי למאמין בעולם הבא. ואולם רעיונות בודהיסטים שניתן ליישבם עם הדתות המונותיאיסטיות לא הוצאו מן הטקסט.
עם רעיונות אלו נמנים המוּדעות לסבל ולרוע בעולם הזה, ארעיותן ואופיין הלא מספק של ההנאות המזומנות בו לאדם, הטוּב והשחרור מן הסבל באמצעות ההתנתקות מהבלי העולם והדבקות בחכמת האמת.
חשיבות היצירה והשפעותיה
ספר בן המלך והנזיר השפיע על היוצרים שקראו אותו, אשר השתמשו בשירים ואמירות שנלקחו מתוכו והוסיפו אותם ליצירות עבריות שלהם, כמו למשל:
ויש יוצרים שמזכירים אותו בצורה מפורשת וברורה ביצירותיהם, בהם:
המשורר היהודי-פרסי בן המאה ה-17 אלישע בן שמואל יצר גרסה פרסית יהודית ל"בן המלך והנזיר" של אבן חסדאי, וקרא לו בשם "שאהזאדה וצופי" (בן המלך והצופי).
קהל היעד
הספר מיועד לבני כל המעמדות בלי הבדל. בפרקים רבים נלמדים דברים מתוך התמקדות בדברי עשירים, מלכים, המלך ובנו שעמדו במרכז העלילה וסיפור המסגרת.
הרשות לביטחון לאומי (נורווגיה)
הרשות לביטחון לאומי (בנורווגית: Nasjonal sikkerhetsmyndighet, בראשי תיבות: NSM) היא סוכנות ביטחון נורווגית, שהוקמה ב-1 בינואר 2003 כיורשת של מטה הביטחון לשעבר (Forsvarets sikkerhetsstab, בראשי תיבות: FO/S). היא הרשות הממשלתית האחראית על מודיעין אותות, ביטחון לאומי, ביטחון תקשורת, כולל צוות חירום לאומי לטיפול באירועי מחשב (NorCERT), איתור אובייקטים לאומיים בעלי עניין מיוחד וצמצום פגיעותם לאיומים פנימיים וחיצוניים. הסוכנות מבצעת ניתוח איומים ברמה הלאומית, והיא ידועה גם כעובדת עם מומחים לאבטחת מחשבים ומומחים לקידוד נתונים.
זהו הארגון המרכזי לפענוח צפנים ואבטחת התקשורת הממשלתית. משתפת פעולה עם סוכנות הביטחון המשטרתית (PST) ושירות הביון הנורווגי כחלק ממערכת הביטחון הנורווגית. משתפת פעולה גם עם המינהל להגנה אזרחית ותכנון חירום (DSB), למניעת אובדן חיים ושמירה על בריאות הציבור, סביבה, תפקידי חברה חשובים ונכסים מהותיים שנפגעו בתאונות, אסונות, טרור ואירועים לא רצויים אחרים בעת שלום, במשבר ובמלחמה.
הרשות מנוהלת וממומנת על ידי משרד ההגנה, אך גם מדווחת למשרד המשפטים בעניינים אזרחיים.
העקומה הפוטופית
שמאל|ממוזער|250px|העקומה הפוטופית העקומה הפוטופית מתארת את יחס השטף האורי שיזוהה בעין האנושית בראייה פוטופית, כלומר ראייה באור יום, ביחס להספק נתון. העקומה מנורמלת כך ששיא גובהה הוא 1. גובה זה מתקבל באורך גל של 555 ננומטר (צבע ירוק).
כאן \ J הוא ההספק ביחידות ואט, \ V הוא גובה העקומה הפוטופית עבור אורך הגל הנתון ו-\ L הוא השטף האורי המתקבל, ביחידות לומן. בחישובים מעשיים משתמשים לרוב ב-683 בתור מקדם ומזניחים את ה-0.002.
בראייה בחשיכה (ראייה סקוטופית) עקומת הרגישות היא שונה, והמקסימום שלה מוזז לאורכי גל קצרים יותר. גם המקדם של האינטגרל שונה ושווה ל-1746. כלומר, רגישותם של הקנים (חיישני העין לראיית לילה) גבוהה בערך פי 2.5 מזו של המדוכים (החיישנים לראיית יום).
יחסי בולגריה–קוסובו
יחסי בולגריה–קוסובו מתייחסים ליחסים הבילטראליים של הרפובליקה הבולגרית והרפובליקה של קוסובו.
היחסים בין המדינות
קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, ואחרי הצבעה דרמטית בפרלמנט הבולגרי, בולגריה הכירה בכך ב-20 במרץ 2008 למרות התנגדויות מרוסיה. לבולגריה יש שגרירות בפרישטינה והרפובליקה של קוסובו פתחה את שגרירותה בסופיה החל מינואר 2010.
לאורך ימי הביניים, קוסובו הייתה חלק מהאימפריה הבולגרית העצומה.
שיתוף פעולה צבאי
לבולגריה יש כיום 48 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בצבא נאט"ו, כחלק מכוח קוסובו.
בית-הדין
בולגריה תמכה בקוסובו בבית הדין הבינלאומי לצדק בדיון בשאלת חוקיות עצמאות קוסובו.
מקלין סטיבנסון
ביוגרפיה
סטיבנסון החל את דרכו כשחקן בשנת 1969 בסיטקום בכיכובה של דוריס דיי "המופע של דוריס דיי" בתפקיד מייקל "ניק" ניקולסון עורך המגזין והבוס של דוריס מרטין (דיי). הוא הופיע בסדרה עד לשנת 1971 בה נבחן לסדרה הצבאית הקומית "מ.א.ש" בתפקיד "הוקאיי" פירס. סטיבנסון שוכנע לוותר על התפקיד הראשי ולהיבחן לתפקיד המשני של מפקד המחנה הצבאי רפואי האמריקאי בקוריאה הנרי בלייק . סטיבנסון הופיע בסדרה במשך 3 עונות וזכה בשנת 1973 בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. על אף הצלחת הסדרה סטיבנסון חש שמעמדו על סט הצילומים הוא נמוך בהשוואה לכוכב הראשי אלן אלדה ודרש להתיר את חוזהו בתום שלוש עונות. מהלך זה הסב נזק לקריירה של סטיבנסון ובראיון שהעניק הוא אף טען בעצמו שנטישת התוכנית הייתה טעות מצידו.
סטיבנסון לא הצליח להתרומם מקצועית לאחר "מ.א.ש" והוא השתתף בעיקר כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה כמו "Hello, Larry", "ריקוד מושחת" ו"ספינת האהבה" ובסרט הקולנוע הבדיוני הקומי "החתול מהחלל החיצון".
בשנת 1993 ביצע את תפקיד משחק האחרון שלו במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין.
חיים אישיים
סטיבנסון היה אב לשלושה ילדים ממערכותיו נישואיו לקארי ויליאמסון וג'יני פוסדיק.
סטיבנסון סבל בשנותיו האחרונות ממחלת סרטן שלפוחית השתן ממנה התרפא. הוא נפטר מהתקף לב ב-15 בפברואר 1996 בלוס אנג'לס בגיל 68. הוא נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון".
משה מרק
משה מרק (1904, מוסקבה - 1998, קבוצת כנרת) עלה לארץ בשנת 1922 והיה מאז חבר קבוצת כנרת. היה מפקדה של ספינת המעפילים יגור. הוא התמנה לתפקיד על ידי שאול אביגור, ראש המוסד לעלייה ב'.
בחודש יולי 1946 יצאה הספינה ממרסיי שבצרפת לכיוון ארץ ישראל ועליה כ־750 מעפילים, רובם ככולם ניצולי מחנות ההשמדה. לא רחוק מחופי הארץ נעצרה הספינה על ידי הבריטים ואנשיה הוגלו לאחר מאבק לקפריסין. משה מרק הוברח מהמחנה על ידי אנשי ההגנה והגיע עם עוד אחדים בסירה קטנה לחופי נהריה.
דגם של הספינה "יגור" הובא ב-2006 לארץ והוצב בעתלית.
בשנים 55–1954 היה נספח בשגרירות ישראל במוסקבה ועסק ביצירת ושמירת קשר עם היהודים שם. עקב פעילות זו, נדרש על ידי השלטונות הסובייטיים לעזוב את מוסקבה באיום שיוכרז "אישיות לא רצויה".
משה מרק היה ממייסדי ענף המדגה בארץ, הקים את חוות הניסיונות לגידול דגים על יד גנוסר והדריך דורות של מגדלי דגים.
בדפורד CA
בדפורד CA (באנגלית: Bedford CA) הוא רכב מסחרי קל שיוצר בין השנים 1952–1969 על ידי יצרנית הרכב המסחרי Bedford Vehicles שהייתה חברת בת של ווקסהול מוטורס. הדגם יוצר בגרסאות ואן וטנדר.
היסטוריה "Bedford Vehicles"
חברת "Bedford Vehicles" נוסדה בשנת 1930. מטרת החברה הייתה לייצר רכב מסחרי ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.
בשנת 1987 נמכרה "Bedford Vehicles" לחברת הרכב "AWD Ltd", בניהולו של "David John Bowes Brown". חברת "AWD Ltd" ייצרה עבור חברת "Bedford Vehicles" משאיות צבאיות. חברת "AWD Ltd" ייצרה משאיות קלות ומסחריות עד 1991, אשר התבססו על רכבי "ווקסהול מוטורס", "אופל", איסוזו, וסוזוקי מוטור.
משנת 1991 קונצרן הרכב "GM Europe" מייצר משאיות באמצעות "ווקסהול מוטורס" בבריטניה, או אופל ב-גרמניה.
חברת האם "ווקסהול מוטורס" משנת 2017 שייכת כמו החברה האחות אופל, לקבוצת PSA הצרפתית (פג'ו, סיטרואן, DS).
בישראל
מאמצע שנות החמישים של המאה ה-20 ועד אמצע שנות הששים שימש ה-בדפורד CA האמבולנס העיקרי של מגן דוד אדום, בישראל.
אלפא רומיאו
אלפא רומיאו היא חברה איטלקית לייצור מכוניות, שנוסדה ב-1910 במילאנו, איטליה. היא נמצאת בבעלות קבוצת פיאט שהחל מינואר 2021 היא חלק מתאגיד הרכב הבינלאומי סטלנטיס.
היסטוריה
בראשית דרכה נקראה החברה ALFA, ראשי תיבות של societa Anonima Lombarda Fabbrica Automobili (מפעל לומברדי לייצור מכוניות). הסמל הראשון שלה היה שונה מעט מכפי שהוא היום; בכל הוריאנטים של הסמל, מאז ועד היום, מאוחד סמל העיר מילאנו (צלב אדום) עם שלט האצולה של משפחת ויסקונטי ובית ספורצה (נחש מלכותי בולע אדם). שם החברה שונה כאשר התעשיין ניקולה רומיאו רכש את ALFA בשנת 1915, וצירף את שם משפחתו לשם החברה.