cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משטרת הביטחון של אסטוניה
תולדות משטרת הביטחון האסטונית
בין השנים 1920–1924 המשטרה נאבקה קשות נגד המודיעין הסובייטי. המשטרה הכילה אז 220 שוטרים. ב-1925 משטרת הביטחון הפכה למשטרה הפוליטית (Poliitiline Politsei ,PolPol). עם כיבוש אסטוניה בידי גרמניה הנאצית משטרת הביטחון פורקה. ב-1944 הייתה אסטוניה לרפובליקה סובייטית ובמקום משטרת הביטחון פעל ברפובליקה הקג"ב הסובייטי.
משטרת הביטחון חידשה את פעולתה ב-1991, המשטרה החלה לפעול ב-18 ביוני 1993. החל מה-1 במרץ 2001 התקבל חוק בפרלמנט האסטוני שהגדיר את מעמדה של המשטרה כארגון ממלכתי לביטחון המדינה. תפקידי הארגון הוגדרו כלוחמה בפשיעה, חקירות ומלחמה בטרור.
הארגון ניהל חקירה נגד הרמן סים שריגל לטובת רוסיה. בשנת 2012 אלכסיי דרסן עובד הארגון הואשם בבגידה ונשפט ל-16 שנות מאסר.
ארגון
עובדי הארגון עצמו הם עובדי מנהלה בלבד. כל סוכני הארגון ואנשיו עובדים תחת כיסוי של חברות מסחריות אסטוניות. הארגון פועל באינטנסיביות רבה כנגד מרגלים רוסים ואוסף מידע אודות התעשייה והטכנולוגיה המודרנית ברוסיה. לא ידוע מהי החלוקה המבנית של הארגון ואלו מחלקות פועלות (למעט זה של השירות הקרימינולוגי), ידועה רק החלוקה האזורית של משטרת הביטחון האסטונית.
ראשי משטרת הביטחון
משנת 1925 ועד 1991 כל ענייני הביטחון בשטחי אסטוניה נוהלו על ידי המשטרה החשאית הסובייטית
רמת שלמה
רמת שלמה (מכונה גם רכס שועפט או "הרכס") היא שכונה יהודית בצפון ירושלים, הממוקמת בין שכונת רמות לשכונת שועפאט, בשטח שצורף לירושלים עם הרחבת גבולותיה לאחר מלחמת ששת הימים. השכונה קרויה על שמו של הרב שלמה זלמן אוירבך, והיא בעלת צביון חרדי. נכון לנובמבר 2017, מספר התושבים בשכונה הוא כ-17,000.
מיקום
השכונה ממוקמת בין רמות ממערב, שועפאט במזרח וכביש 1 בדרום, ומכונה גם "רכס שועפאט", או "הרכס" מפני שנמצאת על הרכס עליו נמצאות שתי השכונות. השכונה ממוקמת בגובה של בין 690 - 810 מטרים מעל פני הים.
עקב מיקומה של רמת שלמה מעבר לקו הירוק, הפלסטינים וכן רבות ממדינות העולם רואים בשכונה, כשאר השכונות היהודיות שנבנו מעבר לקו הירוק, התנחלות.
תשתיות ופיתוח
השכונה הוקמה כ"שכונה ללא מוצא", כשלה כניסה אחת, בצומת על כביש 1. במהלך העשור השני של המאה ה-21 קודמו שתי תוכניות לשיפור הכניסה לשכונה: כביש 21, שיצר כניסה נוספת לשכונה, לכיוון מחלף שער מזרח, כשתוכנית לחיבור הכביש לנקודה נוספת בצפון השכונה, נדחו על ידי התושבים בגלל היות הכניסה המוצעת ברחוב צר מכדי תנועה כבדה. בנוסף הוקם מחלף בכניסה לשכונה, כשהתוכנית היא לבנות כביש מקשר מן המחלף אל הר חוצבים (כביש 22).
ב-9 במרץ 2010 אושרה הרחבת השכונה והקמת 1,600 יחידות דיור חדשות. ההודעה על כך יצרה תקרית דיפלומטית, בעיקר משום שפורסמה בעיצומו של ביקור סגן נשיא ארצות הברית דאז, ג'ו ביידן, בישראל וברשות הפלסטינית במטרה להביא לחידוש שיחות השלום בין הצדדים. ביידן ומחלקת המדינה האמריקנית מחו על התוכנית, כמו גם שרת החוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון. במאי 2010, הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו כי הבנייה בשכונה תיפסק למשך שנתיים.
תוכנית להקמת האצטדיון העירוני ברכס שועפט
בטרם נבנתה השכונה, בראשית שנות ה-70, יזם ראש העירייה טדי קולק, תוכנית להקמת קריית ספורט לאומית שבמרכזה אצטדיון כדורגל על "רכס שועפט". תכנון הפרויקט השאפתני החל בשנת 1971. בשלב א', בנובמבר 1971, אושרה הקמתו של אצטדיון כדורגל בו 23,000 מקומות ישיבה, עם אפשרות הרחבה ל-50,000 מקומות. ב-1973 הוגשה תוכנית להקמת קריית ספורט לאומית המתאימה לסטנדרטים אולימפיים, כשבכללה אצטדיון כדורגל, היכל ספורט, 3 בריכות שחייה, ומגרשי אימונים. עבודות הסלילה של כביש הגישה לאצטדיון החלו ב-1976, ולאחר השלמת התכנון וקבלת האישורים הכריז קולק, בשנת 1977, על תחילת עבודות ההקמה, כשבמקביל החל מאבק של הקהילה החרדית בירושלים נגד התוכנית. גיוס הכספים להקמת הפרויקט ארך מספר שנים ולבסוף סוכם שהממשלה תכסה מחצית מעלות ההקמה וקרן ירושלים את מחצית השנייה, באמצעות תרומות. עבודות התשתית באזור החלו בשנת 1979,כשאליהן מתלוות הפגנות חרדים נגד התוכנית. סיעת אגודת ישראל בעיריית ירושלים החלה להפעיל לחץ להפסקת העבודות, ואיימה לפרוש מהקואליציה העירונית. פעילי ארגון קש"ת גם חיבלו בכלים ההנדסיים שעבדו במקום. באותה תקופה עוד לא נסלל כביש בגין והגישה לאזור הייתה רק דרך שדרות גולדה מאיר ("כביש רמות"), החרדים נהגו לחסום אותו בהפגנות}. החרדים התנגדו לבנייתו של מרכז הספורט בטענה שכדורגל הוא "עבודה זרה" ובטענה שהמכוניות הרבות שייסעו בכביש יפריעו למנוחת השבת.
לאחר שהעבודות נמשכו פרשה סיעת אגודת ישראל מהקואליציה העירונית, ובנוסף פנתה לראש הממשלה מנחם בגין שיתערב במשבר. בגין הסכים להקפיא את העבודות ולהפסיק את המימון הממשלתי לפרויקט. תחילה הוסכם על הפסקה של חודשיים כדי לדון שוב בתוכנית ולמצוא מיקום חלופי. מנכ"ל משרד הפנים, חיים קוברסקי, הציע שהאצטדיון יוקם באזור הר חומה. בינואר 1980, העבירה עיריית ירושלים החלטה שאתר שועפאט מועדף להקמת האצטדיון ושיש להמשיך בעבודות, אך סיעת הליכוד העירונית בראשות ראובן ריבלין הצטרפה למתנגדים לתוכנית והעבודות לא חודשו.
בריאיון לאתר ynet סיפר האדריכל דוד קרויאנקר כי הקמת מרכז הספורט נועדה לחזק נוכחות של אוכלוסייה חילונית בצפון ירושלים.
יהודה משי זהב, בריאיון לאתר ynet, סיפר כיצד הוא וחבריו היו עולים על הרכס בחשאי כדי לזרוע חול ואבנים במנועי הטרקטורים שעבדו במקום, כדי לעכב ולסכל את העבודות.
הקמת השכונה
לאחר ביטול פרויקט "אצטדיון שועפאט" הוחל בתכנון להקמת שכונה לציבור החרדי על גבי הרכס. כדי להוזיל עלויות ולזרז את בניית השכונה הוחלט לשווק ולפתח את כל המתחם במקשה אחת. ב-1989, פנה שר האוצר שמעון פרס ליזמי הנדל"ן קבוצת "האחים רייכמן" שייקחו על עצמם את הפרויקט. במאי 1990 חתמו על ההסכם עם מינהל מקרקעי ישראל להקמת 2,400 יחידות דיור בשכונה. קבלן הביצוע הראשי היה מתתיהו ליפשיץ והשיווק נעשה באמצעות שבע עמותות חרדיות, למשפחות נזקקות ולזכאים.
הקמת השכונה החלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, על פי תוכנית של האדריכל יעקב יער. על פי דברי המתכנן הושם דגש על שילוב השכונה בנוף הירושלמי. אכלוס השכונה החל בשנת 1997. בשנת 2003 שווקו בשכונה לראשונה 76 מגרשים בשיטת בנה ביתך.
אוכלוסייה
נכון לשנת 2017 מתגוררים בשכונה 16,736 תושבים ב-2,341 יחידות דיור.
קהילת חב"ד
בשנת תשנ"ב נקרא יעקב שנור על ידי אגודת חסידי חב"ד בישראל להקים קריית ליובאוויטש עבור חסידי חב"ד, כמאה ועשרים משפחות מחסידות חב"ד מתגוררות בשכונת רמת שלמה, בקהילה פעילה יחסית בירושלים. בהמשך פעל שנור לקריאת רחוב "האדמו"ר מלובביץ'", על שם רבי מנחם מנדל שניאורסון ובמרכזו שוכן בית הכנסת 770 כהעתק לבית מרכז חב"ד העולמי – 770 בברוקלין, רב הקהילה הוא הרב יוסף יצחק הבלין.
הקהילה הדתית לאומית
בשכונה קיימת קהילה דתית לאומית, בת עשרות משפחות, שמרוכזת ברובה ברחוב הרב עוזי קלכהיים. לקהילה בית כנסת על שם אדמונד ספרא וסניף בני עקיבא שנסגר עקב צמצום אוכלוסייה לפני 4 שנים.
רחובות השכונה
רחובות השכונה קרויים על-שם רבנים ואישי ציבור.
עתיקות
במהלך חפירות שנערכו בשכונה נמצאה מחצבה עתיקה המשתרעת על שטח של כחמשה דונם וממצאי החפירה הוצגו לציבור בשנת 2007. ייחודה של המחצבה הוא בגודלן העצום של האבנים שנחצבו ממנה. אורכן הוא כחמישה-שישה מטרים, והן מזכירות בגודלן את אבני הכותל המערבי.
באתר אף נמצאה לראשונה יתד ביקוע שלמה שהושארה במקום על ידי החוצבים, וזאת לצד מטבעות ושברי כלי חרס מהמאה הראשונה לספירה.
בנוסף נמצא בשולי השכונה מול שכונת שועפאט גת עתיק ליצירת יין.
בסיס ויליוצ'ינסק
בסיס ויליוצ'ינסק (רוסית: Вилючинск) הוא בסיס של צי האוקיינוס השקט של רוסיה. בשנת 2015, היה הבסיס היחיד שחנו בו הצוללות האטומיות וצוללות הטילים הבליסטיים של צי האוקיינוס השקט. במהלך המלחמה הקרה, בגלל ריבוי הצוללות הסובייטיות, שנמצאות בבסיס ושייטו לחופי ארצות הברית, האמריקנים כינו את הבסיס בשם "קן צרעות".
מיקום גאוגרפי
הבסיס ממוקם על שטח קמצ'טקה, בסמיכות לעיר עם אותו שם, השוכנת לחוף מפרץ אבצ'ינסקי, 25 ק"מ דרומית-מערבית לעיר פטרופבלובסק-קמצ'טסקי.
מיניאפוליס
מיניאפוליס (באנגלית: Minneapolis) היא הגדולה בערי מדינת מינסוטה שבארצות הברית, ומשמשת כמושב מחוז הנפין. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו בה 382,578 תושבים. נכון לשנת 2019 ההערכה היא כי מתגוררים בעיר 429,606 תושבים.
העיר יושבת רובה ממערב לנהר המיסיסיפי, כאשר חלקה הקטן נמצא במזרח הנהר, בצמוד לסיינט פול, העיר הסמוכה ובירת מדינת מינסוטה. שתי הערים, יחד עם פרבריהן, מהוות מטרופולין, המכונה "הערים התאומות". השם מיניאפוליס מורכב מהמילה "מינא" שפירושה "מים" בניב אינדיאני ומהמילה היוונית פוליס שמשמעותה "עיר".
העיר הוקמה במחציתה הראשונה של המאה ה־19 ליד מפלי סנט אנתוני שחסמו בעבר את הנהר ושימשו כמקור כוח להפעלת מנסרות עצים, טחנות קמח ותעשיות אחרות. כיום משמשת העיר כמרכז מסחרי ותעשייתי לאזור חקלאי נרחב ומרכז לטחינה ושיווק קמח מהחשובים בארצות הברית. כמו כן ישנה בעיר בורסת סחורות לתבואה מן הגדולות בעולם.
היסטוריה
במאי 2020 פרצו מספר מהומות והפגנות בעיר בעקבות רצח ג'ורג' פלויד ב-25 במאי.
באפריל 2021 פרצו מספר מהומות והפגנות בעיר בעקבות פרשת מותו של דונטה רייט ב-11 באפריל.
יהדות מיניאפוליס
יהודים התיישבו במיניאפוליס סמוך להקמתה. ב־1878 התארגנה שם קהילה רפורמית בשם "שערי טוב", שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"היכל ישראל". מוצא רוב המשפחות היהודיות הראשונות שהתיישבו בעיר היה מגרמניה. משנות ה־80 החלה הגירה של יהודים ממזרח אירופה לעיר. אלו בנו בתי כנסת רבים והתארגנו בקהילות אורתודוקסיות. בשנת 1900 מנו יהודי מיניאפוליס כ־6000 איש, שרובם עסקו בענף המסחר. ב־1912 יצא לאור לראשונה שבועון יהודי בקהילה המקומית, "העולם של היהודים האמריקנים". בשנות ה-40 גל של אנטישמיות פרץ בעיר והעיר אף נקראה "בירת האנטישמיות של ארצות הברית". ב־1961 נבחר היהודי ארתור נפתלין לראש העירייה. כמו כן בשנה זו נוסד בית חולים יהודי בעיר, "הר סיני". ב־1967 מספר היהודים הגיע ל־20,500 איש.
הקהילה האורתודוקסית גרה ברובה בפרבר סנט לואיס פארק.
ערים תאומות
לעיר מיניאפוליס 12 ערים תאומות:
קשר דם (סרט)
קשר דם הוא סרטו השביעי באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט יצא לאקרנים 1996. זהו סרט אפל על משולש אהבה מסוכן ששאב את מקורותיו מהסיפור המקראי של יעקב, רחל ולאה.
תקציר העלילה
ינקל'ה ורחלי היו צעירים, אוהבים ונשואים. רחלי באה מבית מבוסס ולינקל'ה היה עתיד מבטיח כספורטאי. כשרחלי נכנסה להריון באה לאה, אחותה המאומצת, לעזור לה. בין לאה וינקל'ה מתפתח קשר שהוא מעבר לידידות, למורת רוחה של רחלי. פעם, כשתפסה אותם "על חם", התנפלה רחלי על ינקל'ה עם סכין מטבח בידה. ינקל'ה נותר עם זרוע משותקת ועתיד שהפך לעבר. רחלי איבדה את התינוק ואת שפיות דעתה. לאה וינקל'ה הפכו לזוג, עברו לגור בבקתה הררית ונותרו מבודדים מהעולם.
ערב אחד מופיעה רחלי במעונם. לינקל'ה ולאה יש לא מעט סיבות לחשוש ממנה, אולם רחלי שזה עתה שוחררה ממוסד לחולי נפש, חסרת ישע - והם מכניסים אותה לביתם.
לשלושתם נדמה שאפשר יהיה לסלוח, לכפר, לרפא את פצעי העבר. רחלי, הולכת ומבריאה, הולכת ונעשית יפה. ינקל'ה נמשך אליה והיא לא נשארת אדישה. לאה נטרפת מקנאה.
משולש רומנטי שהתחיל בחטא מסתיים באסון.
תומאס קרופורד
תומאס קרופורד (באנגלית: Thomas Crawford; 1814, ניו יורק – 1857, לונדון) היה פסל אמריקאי.
קרופורד נולד בעיר ניו יורק להורים ממוצא אירי.
הוא למד בניו יורק החל מגיל 19 אצל ג'ון פרייזי, ואצל רוברט אברהרד לאוניץ.
בגיל 20 נסע ללמוד ברומא אצל ברטל תורוואלסן מצויד במכתב המלצה של לאוניץ, ותחת הדרכתו של תורוואלסן הקדיש את עצמו ללימודי פיסול קלאסי ופיסול עם מודל חי.
רפלקסים מולדים
רפלקסים מולדים (באנגלית: Primitive Reflexes) הם תגובות אוטומטיות או "טבועות מראש" המתעוררות בתגובה לגירויים ספציפיים הקיימים באדם החל מלידתו. דוגמה לרפלקס מולד הוא מצמוץ העין כאשר מקרבים אליה דבר מה בניסיון להגן עליה. תינוקות נולדים עם קשת רחבה של שבעים רפלקסים (המכונים "תגובות ראשוניות"). חלקם מופיעים ממש עם הלידה, ונעלמים ככל שהילד גדל ומשתלבים בתנועות רצוניות מורכבות יותר, בעוד אחרים מופיעים בגיל מאוחר יותר.
חוקרי ההתפתחות עוסקים בעיקר ברפלקסי הישרדות הקיימים בלידה ונעלמים כאשר התינוק רוכש מיומנויות מתקדמות יותר. חוקרים טוענים כי רפלקסים נשלטים על ידי מרכזי המוח הנמוכים ובמהלך התפתחות וגדילת התינוק השליטה עוברת למרכזי המוח הגבוהים. מעבר השליטה ממרכזי המוח הנמוכים לגבוהים מתאפשרת הודות להתפתחות נוירונים בקליפת המוח. העלמות או שינוי חלק מהרפלקסים בחודשים הראשונים לחיים תומכת ברעיון שיש לכך קשר עם הבשלת המוח.
חשיבות הרפלקסים
התינוק חווה גירוי שמפעיל אצלו רפלקס וכך הוא לומד איך להתנהל מבחינה תנועתית.
תהליך ההתפתחות
בתהליך ההתפתחות יש להתייחס לשני נושאים מרכזיים:
התפקידים המשלימים של הגנטיקה וההתנסות
על מנת להבין את התפקיד המשלים של הגנטיקה וההתנסות נעזר בהתפתחות המוח בדגש על התפתחות קליפת המוח. נגדיר תחילה את המושג קליפת מוח : באנגלית cerebral cortex והיא החלק האחרון שמתפתח במוח ונמצאת כשכבה חיצונית. בשכבה הזו מתרחשים תהליכים שכליים ברמה גבוהה מאוד ונחשבת למרכז בקרה עיקרי להרבה יכולות למשל : בתפיסה, פתרון בעיות והתנועה הרצונית בגוף.
בעת הלידה קיימים כמעט כל הנוירונים, אך נוירונים רבים בקליפת המוח עדיין לא מתפקדים ביעילות.
אחרי הלידה קליפת המוח מתפתחת:
תהליך ההתפתחות שתואר מעלה יכול להוות חלק מההסבר לשינויים הרבים ביכולות של התינוק.
בנוסף לכך, התפתחות מערכת העצבים מטפחת ומגבילה את יכולותיו של התינוק מחד גיסא, ומאידך גיסא היא עצמה מטופחת ומוגבלת על ידי ההתנסויות.
הקשר בין מיומנויות מולדות לבין מיומנויות המתפתחות מאוחר יותר בשנה הראשונה
עוד דוגמה לכך היא הראייה: בשל יכולת הראייה המוגבלת אצל תינוקות, הם מתבוננים בעיקר בפרטים גדולים של אובייקטים קרובים כמו פנים אנושיות, ובכך מגבלה זו עוזרת להם להתעלם מפרטים שהם לא מבינים.
התפתחות מוטורית של תינוקות
המיומנות המוטורית של התינוק מתפתחת בהקשר של צמיחה גופנית מהירה ומזורזת. בשנת החיים הראשונה, תינוקות ממוצעים משלשים את משקלם ומתארכים בכ-25 סנטימטרים. העצמות שבשעת הלידה היו רכות וגמישות, נעשות קשות ונוקשות יותר והשרירים הולכים ומתחזקים ככל שנפחם גדל. חלקים שונים של הגוף גדלים בזמנים שונים ובמהירויות שונות, והממדים היחסיים של הגוף משתנים. בסוף השנה הראשונה, הראש עדיין גדול לעומת שאר הגוף (אך פחות מכפי שהיה בלידה), והגוף ארוך ביחס לזרועות ולרגליים.
החוקרים חקרו את גיל התינוקות שבו הם מסוגלים "לעקוב" אחר אובייקט נע מעקב של העין. כאשר אובייקט מתחיל לנוע במפתיע, העיניים נעות בחדות כדי להדביקו ואז הן עוקבות אחר האובייקט בתנועות מעקב חלקות ומתמשכות. אם מציגים בפני היילוד אובייקט נע, עיניו נוטות לנוע בכיוונו, אך תנועתן אינה מדויקת או חלקה. כעבור חודשיים, תנועות מעקב חלקות הן תופעה שכיחה. זו לכל הנראה הסיבה לנטייתם של מבוגרים להניע את ראשם באיטיות מצד אל צד כאשר הם מדברים אל תינוקות קטנים מאוד: תינוקות אלה פשוט אינם מסוגלים לעקוב אחר תנועות מהירות מצד אל צד או מעלה ומטה. היכולת לעקוב אחר אובייקטים הנעים מהר יותר מתפתחת בתקופה שבין גיל חודשיים לארבעה חודשים.
רפלקס מורו
רפלקס שגורם לתינוק להתעורר בבהלה ברגע שאתם מנחים אותו במיטה. הרפלקס קרוי על שם רופא אוסטרי, ד"ר ארסנט מורו, שהיה הראשון לתאר אותו. רפלקס זה מכונה גם רפלקס הבהלה מאחר שהוא מתבטא בכך שהתינוק פורש ידיים ורגליים ומתכווץ כולו כתגובה לבהלה, לרעשים פתאומיים, לתחושת נפילה, לכאב פתאומי ועוד. הוא מופיע בלידה ולרוב נעלם בסביבות גיל שלושה-ארבעה חודשים, אם כי שרידים של הרפלקס עשויים להמצא גם בחודשים מאוחרים יותר (מופיע לעיתים אצל מבוגרים בתגובה לתחושת נפילה שמופיעה בזמן שינה או הירדמות). תגובת הרפלקס מתרחשת בעיקר כאשר התינוק שכוב על הגב ומוכרת להורים רבים כאשר הם מנסים להניח במיטה את תינוקם לאחר שנרדם על הידיים, והוא בתגובה מתעורר מבוהל (לעיתים בבכי) ומושיט את הידיים לפנים. ככל הנראה, הרפלקס נובע מפחד הטבוע בתינוקות מזמן לידתם ומבטא שריד לתקופה של הישרדות פוטנציאלית, של היצמדות או היאחזות באם או במטפל. עם תחילת תקופת הזחילה, רפלקס מורו מתחלף ברפלקס ה"צנחן", המתבטא בפרישת הידיים קדימה בתגובה לתחושת נפילה. רפלקס זה מאפשר לתינוק להגן על פניו בזמן נפילה ולו חשובות רבה בעיקר בזמן שלקראת התיישבות, עמידה והליכה.
חשיבות רפואית: הרפלקס יכול להעיד על תפקוד מערכת העצבים המרכזית ועל תקינות השמיעה של התינוק. רפקס זה מורכב מארבעה חלקים : פרישת הזרועות, קיפול הזרועות, בהלה ובכי.
מתי צריך לשים לב: כאשר אחד מארבעת המרכיבים חסרים (פרט לבכי) או כאשר מבחינים באסימטריה בתנועות. כמו כן, המשך קיומו של הרפלקס בשלבים מאוחרים יותר בהתפתחות (לאחר גיל ארבעה חודשים לערך) יכול להעיד על בעיה קיימת, ומומלץ לפנות לקבלת ייעוץ רפואי.
רפלקס הגישוש אחר הפטמה (Rooting Reflex)
כשמלטפים את לחיו של היילוד או נוגעים בזווית הפה שלו, הוא מגיב בהפניית הראש לצד שנגעו בו כמו בניסיון לחפש משהו למצוץ.
מתי: החל מלידה ועד לגיל שלושה חודשים לערך.
רפלקס היניקה/ המציצה (Sucking Reflex)
המציצה האוטומטית של התינוק בכל פעם שנכנס דבר מה לפיו.
חשיבות רפואית: חוץ מחשיבות המציצה לתזונה, הרפלקס נחשב לחלק ממנגנון בן שלושה שלבים: מציצה-בליעה- נשימה. הסנכרון בין שלושת אלה הוא דפוס ההתפתחות הראשון הדורש תזמון ורצף של תנועות. מחקרים מצאו כי הוא קריטי להתפתחות הסנסורית-מוטורית, להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות הדיבור והשפה, לשליטה בתנוחה, לאכילה ולהאכלה ולהתפתחות האישיות.
רפלקס הלפיתה (Grasping Reflex)
מתי: גירוי בכף היד של התינוק יגרום לו ללפיתה אוטומטית. בסוף החודש השלישי רפלקס הלפיתה נעלם ותגובה זו הופכת ליכולת רצונית של התינוק.
חשיבות רפואית: קיומו של הרפלקס מעיד על תפקוד של העצבים וטונוס השרירים בגוף התינוק.
רפלקס ההקאה (Gag Reflex)
חשיבות רפואית: תפקיד הרפלקס הוא למנוע כניסת חפצים לפה שעלולים לגרום לחנק, שכן התינוקות עדיין לא שולטים בתהליך הבליעה. השינוי קורה בעקבות הכנסת ידיים לפה, אשר "מזיזה" את תגובת הרפלקס מהאזור הקדמי של הפה לעבר הלוע. כדי לשכך את תגובת רפלקס ההקאה במעבר לאכילת מזון מוצק, מומלץ תחילה לקרב את הכפית לפיו של התינוק (מבלי להכניסה לתוך הפה) ולתת למזון להחליק בפנימה אל הפה.
רפלקס ההליכה (Stepping Reflex)
הפעוט "יודע ללכת" זמן רב לפני שהוא מבצע זאת בפועל. כאשר עקב רגלו של התינוק נוגע במשטח שטוח, הוא ינסה ללכת על ידי הצבת כף רגלו לפני השנייה. רפלקס ההליכה מופיע החל מהלידה ועד גיל שישה שבועות, אם כי בגיל זה רגליו לא יכולות לתמוך במשקלו.
בגיל 8–12 חודשים רפלקס ההליכה מתבטא בהעמידה והליכה של ממש, אך הפעם באופן רצוני הנתון לשליטת התינוק.
חשיבות רפואית: קיומו של הרפלקס מעיד על תפקודה התקין של מערכת העצבים ושיווי המשקל של התינוק.
רפלקס בבקין (Babkin Reflex)
רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין מתאר תופעה נוירולוגית שכיחה אצל תינוקות, שבה לחיצה קלה בכפות ידיהם גורמת למספר תנועות ידועות בגופם, כמו פתיחת הפה, עצימת עיניים, הטיית הראש וכיפופו כלפי פנים כאשר הם במצב פרקדן. לעיתים רק אחד מהסימנים מופיע, בדרך כלל פתיחת הפה, ולפעמים כל התנועות הנ"ל מופיעים גם יחד.
רפלקס בבקין מקונה על שמו של ד"ר בוריס בבקין (Boris Petrovitch Babkin), חוקר נוירו-פיזיולוג רוסי החי בסוף המאה התשע עשרה (1877–1950), שחקר תופעה זו ותיארה.
רפלקס הסייף (Asymmetrical tonic neck reflex Asymmetrical tonic neck reflex)
רפלקס הסייף מחלק את הגוף לימין ושמאל: כאשר הראש מופנה ימינה התינוק יפשוט את ידו ורגלו הימניות, ויכפוף את גפיו השמאליות, ולהפך.
העדפה לסיבוב ראש אסימטרי מובילה להבדל בשפעול העצבי, האוטומטי והרפלקסיבי של הזרועות. אסימטריה במנח הצווארי של היילוד עלולה להוביל לאסימטריה גם בשאר עמוד השדרה, וכן אסימטריה בהתפתחות כללית. לכן יש להקפיד לגרות את התינוק לסובב עצמאית את ראשו ימינה וגם שמאלה.
מתי: הרפלקס קיים אצל התינוק עוד מהיותו עובר ומוטמע בהדרגה סביב גיל ארבעה חודשים. מצב של המשכיות רפלקס הסייף לאחר גיל 6 חודשים עשוי להעיד על בעיה התפתחותית במוח ובהבשלת מערכת העצבים של התינוק, וכדאי להתייעץ באיש מקצוע רפואי בעל הכשרה מתאימה. בשנת החיים הראשונה אפשר לצפות לסימטריה בין שני צידי הגוף. אם התינוק מציג הבדלי צד, חשוב לבצע "אפליה מתקנת" לצד הנגדי.
רפלקס בבינסקי / פלנטר
הרפלקס נקרא על שם החוקר שמצא אותו גוז'ף בבינסקי. הרפלקס הוא תופעה תקינה אצל יילודים בה מתעורר רפלקס של יישור אצבעות כף הרגל של התינוק כתוצאה מגירוי של כף הרגל הקדמי. האצבע העיקרית שבה נצפית התגובה היא האגודל.
מתי: החל מהלידה ועד שנתו הראשונה של התינוק. אצל אנשים מבוגרים גירוי כף הרגל מעורר תגובה הפוכה של כיפוף אצבעות.
רפלקס השחייה (Swimming Reflex)
הרפלקס זה מתעורר כאשר משכיבים את התינוק על הבטן במים ובתגובה הוא מבצע ברגליו תנועות בעיטה במים. בעת הכנסתו מתחת למים תגובת הרפלקס תלך ותתגבר. מגיל 4 חודשים, ובמיוחד כאשר התינוק מתחיל ללכת, הרפלקס נחלש עד להעלמות מוחלטת. ניתן להיעזר באימון נכון ושיטתי על מנת להפוך את התנועות הרפלקסיביות לתנועות של שחייה רצונית.
רפלקס לנדאו (Landau reflex)
מתייחס לרפלקס הנראה אצל תינוקות כאשר הוא מוחזק אופקית באוויר במצב שכיבה.
תגובה נורמלית של תינוקות כשהם מוחזקים במצב שכיבה אופקי היא לשמור על קשת קמורה כשהראש מורם והרגליים מכופפות מעט.
מתי: מופיע 3 חודשים לאחר הלידה ונמשך עד גיל 12 חודשים עד 24 חודשים.
נפרולוגיה
נפרולוגיה (בכתיב לועזי: Nephrology) היא ענף ברפואה הפנימית וכן ברפואת ילדים העוסק בתפקוד ובמחלות של הכליות.
נפרולוגיה היא הלחם של המילים היווניות נפרוס (ביוונית: νεφρός), שפירושה, "כליה", ולוגיה (ביוונית: λογία) שפירושה "תורה". המרכיב הפעיל בכליה הוא הנפרון (כל כליה מורכבת ממיליוני נפרונים).
נפרולוגיה עוסקת באבחון ובטיפול של מחלות כליה, בעיות מבניות בכליה ומחלות כרוניות שמשפיעות על הכליה (כגון סוכרת). הכליות הן איבר חשוב מאוד בגוף האדם, ויש להן תפקידים פיזיולוגיים רבים. בהיעדר תפקוד מלא של הכליות, מתפתחים סיבוכים הקשורים בבריאות (כגון אנמיה, מחלות עצם ומחלות אלטרוליטריות). מחלות כליה מהוות גורם סיכון להתפתחות אירועים קרדיו-וסקולריים.
נפרולוג הוא מומחה ברפואה פנימית או רפואת ילדים שגם עבר התמחות בנפרולוגיה. הנפרולוג מטפל במטופלים עם מחלות כליה כרונית, מחלת כליות חריפה, חולים במצב כליות סופני הנזקקים לטיפול בדיאליזה ובמטופלים שעברו השתלת כליה. ענף נוסף בו מטפלים רופאים נפרולוגים הוא יתר לחץ דם.
עיקרי הנפרולוגיה
תחום הנפרולוגיה מתייחס לאבחון וטיפול במחלות כליה, כולל מחלות הקשורות בחוסר איזון אלקטרוליטים, חוסר איזון של חומצה-בסיס, יתר לחץ דם, מחלות אוטואימוניות המשפיעות לרעה על הכליות (כגון זאבת אדמנתית מערכתית), מחלות כליה חדות ומחלות כליה כרוניות.
רופאים המתמחים בנפרולוגיה מתמחים בנושאים הבאים:
ארגונים העוסקים בנפרולוגיה
החברה הראשונה של נפרולוגיה שנוסדה בעולם הייתה החברה הצרפתית שנקראה 'Societe de Pathologie Renale'(החברה לפתולוגיה של הכליה) והפגישה הראשונה של החברה הזאת הייתה ב-1949 בפריז. שנה לאחר מכן, ב-1950 נוסד "The UK's Renal Association" בממלכה המאוחדת.
החברה הבינלאומית לנפרולוגיה the International Society of Nephrology (ISN, International Society of Nephrology) נוסדה ב-1960 וגוף זה הוא החברה הגלובלית הגדולה ביותר בכל העולם העוסקת בתחום של רפואת הכליות.
בארצות הברית נוסדו גופים שונים בתחום הנפרולוגיה, לדוגמה:
טירת בלוודיר
טירת בלוודיר (באנגלית: Belvedere Castle) היא מבנה שטות הממוקם במרכז סנטרל פארק שבאי מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
נפרולוגיה
Kidney Disease Improving Global Outcomes (KDIGO)
גוף שנוסד ב-2003 ומטרתו לשפר את הטיפול ותוצאות הטיפול במטופלים עם מחלות כליה בכל העולם על ידי פיתוח והוצאה לפועל של קווי מנחה קליניים גלובליים.
טירת בלוודיר
המבנה משמש כיום כמרכז מבקרים ומרכז מידע וכן כולל חדרי תצוגה ומרפסת תצפית. מאז שנת 1919 ממוקמת במבנה תחנת מזג האוויר הרשמית של הפארק.
נפרולוגיה
Kidney Disease Improving Global Outcomes (KDIGO)
גוף זה אמנם יוסד בארצות הברית אבל כיום הוא מנוהל בצורה בינלאומית, ומשלב מומחים בתחום הנפרולוגיה ממדינות שונות.
טירת בלוודיר
מקור השם
שמה של הטירה מקורו באיטלקית ומשמעו "נוף יפה".
נפרולוגיה
The European Renal Association
האגודה האירופאית לכליה, הוא גוף שמונה כ-7,000 חברים. הגוף הוא גוף שנרשם בממלכה המאוחדת אך הוא פועל ברחבי אירופה והמזרח התיכון. מטרות האגודה הן לקדם את המחקר המדעי והעבודה הקלינית בנפרולוגיה, דיאליזה, השתלת כליה, יתר לחץ דם ותחומים הקשורים בזה.
טירת בלוודיר
היסטוריה
הטירה נבנתה בשנת 1869 בסגנון ויקטוריאני כמבנה שטות, על מצוק ויסטה - הגבעה השנייה בגובהה בפארק. הטירה בנויה מצפחת מנהטן (Manhattan schist) שנכרתה במהלך בניית הפארק, וצופתה בגרניט אפורה. מגדל הטירה הוא המבנה הגבוה ביותר שבפארק.
הטירה תוכננה על ידי האדריכלים קלוורט וו וגיי'קוב וורי מולד, אשר מונו, יחד עם פרדריק לו אולמסטד לתכנן את הפארק בשנת 1865. בסמוך לטירה נבנו שני ביתנים עשויים עץ מעוטר (על מנת לחסוך בהוצאות הבנייה).
לאחר הקמת הטירה היא שימשה כתחנת תצפית לשירותי כיבוי אש עד שנת 1867 עת שעברה להנהלת הפארק. בנייני העץ הוסרו בשנת 1900 לערך, בשל תחזוקה לקויה.
החל משנת 1919 שימשה הטירה כתחנת תצפית עבור שירות חיזוי האוויר של ניו יורק, וגם כיום ממוקמת בטירה תחנת מדידה אוטומטית.
בשנות ה-60 עברו משרדי שירותי חיזוי מזג האוויר למרכז רוקפלר, מתקני החיזוי שבטירה עצמה הפכו אוטומטיים, והטירה נסגרה לעובדים ולציבור. בהיעדר פעילות במבנה סבל המבנה מוונדליזם ונזק רב נגרם לו.
בשנת 1983 החל שיפוץ המבנה, ובשנת 1995 הוקמה מחדש הכניסה למבנה - עשויה מעץ, בהתאם לתוכניות המקוריות.
אזכורים תרבותיים
הטירה מוזכרת בסדרות וסרטים רבים העוסקים בעיר ניו יורק, ובהם הסרטים "חנה ואחיותיה" משנת 1986 ובסרט "הדרדסים" משנת 2011 כמפקדתו של גרגמל.
בר צברי
בר צברי (נולד ב-10 ביוני 1992) הוא זמר-יוצר ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
צברי נולד וגדל בעיר חדרה.
קריירה מקצועית
צברי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2012, כשהשתתף בתוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך". באודישן שר את השיר "עכשיו", אותו כתב לחברתו, שנפטרה ממחלת הסרטן. השיר יצא כסינגל הבכורה שלו באותה השנה, בהפקתו המוזיקלית של תמיר צור, לאחר שאייל גולן אהב את ביצועו באודישן והתחבר לסיפור של השיר, והחליט להפיק לו את הסינגל.
בשנת 2013, הוציא את אלבום הבכורה שלו, "עכשיו", בחברת התקליטים פליי רקורדס. האלבום כולל בתוכו גרסה אקוסטית של השיר "עכשיו" וגרסת כיסוי לשירו של אביב גפן, "האם להיות בך מאוהב".
בשנת 2017, השתתף באלבומו השני של הראפר טונה, "טונהפארק", בשיר "אחרי האהבה".
בשנת 2019, השתתף במחזמר זה אני, המבוסס על שירי אייל גולן, לסירוגין עם יוסי שטרית, בתפקיד "אליהו אליאס".
בשנת 2020, הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "ג'וני". השיר זכה לאהדה בתחנות הרדיו ואף הגיע למקום השני במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום הראשון במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט, וכן להשמעות רבות בסטרימינג, תוך שהגיע בשיאו אל המקום השני במצעד השירים הישראלי השבועי של רשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
במקביל להקלטות האלבום, השתתף צברי בסדרת דרמה של yes הטלוויזיה בלוויין – "מנגן ושר", לצידם של ששון גבאי, דפנה דקל, ג'וי ריגר ועוד.
ביולי 2021, יצא אלבומו השני, "רוקנ'רול בצהריים".
בשנת 2022, הוציא את השיר "מיליון עננים" בשיתוף עם יובל דיין. באותה שנה, הוציא את השיר "בפרק הבא".
חיים אישיים
צברי נשוי, אב לבן, ומתגורר בחדרה.
תצוגת אופנה
תצוגת אופנה היא אירוע בו מעצב אופנה מציג את יצירותיו לציבור הרחב. תצוגות אופנה נערכות בראשית כל עונה מעונות השנה, ובמסגרתה מוצגים הבגדים שעוצבו עבור העונה הבאה. התצוגה נועדת לפרסם קולקציה או ליין אופנה.
אירועים של מספר תצוגות אופנה המועלים על ידי בתי אופנה אחדים באתר אחד במשך שבוע ימים נקראים שבוע אופנה. הידוע באירועי אופנה אלה הוא שבוע האופנה של ניו יורק.
תצוגת אופנה מוצגת לרוב על מסלול הליכה כאשר הצופים בתצוגה יושבים בתצורת האות "ח" סביב המסלול בו עוברים הדוגמנים והדוגמניות ומציגים את פרטי הלבוש. תיתכן תצוגת אופנה בה הדוגמנים והדוגמניות ניצבים במקום אחד והצופים עוברים בין תצוגה אחת לאחרת.
היסטוריה
יבואן בגדים אמריקאי יבא את הרעיון לארצות הברית בראשית המאה ה-20 ותצוגת האופנה הראשונה ביבשת אמריקה נערכה בשנת 1903 בעיר ניו יורק בחנות הבגדים של האחים ארליך. במהלך השנים הבאות החלו חנויות אופנה בניו יורק ובפילדלפיה להעלות תצוגות אופנה משלהן, והדבר הפך נפוץ עד שנת 1910. בתצוגות אלה הוצגה אופנה המיובאת מפריז והעתקים מקומיים של הביגוד המיובא, והן נועדו בעיקר עבור קהל של נשים (לא הוצגו בהם בגדי גברים).
בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית החלו להציג בתצוגות אופנה אופנה מקומית. בתקופה זו החלו להעלות תצוגות אופנה המבוססות על תמה אחת כגון תמה תרבותית (לדוגמה תצוגת אופנה בסגנון רוסי).
עד ראשית שנות ה-70 הוצגו תצוגות האופנה בחנויות בגדים ובסלוני אופנה. רק החל מאמצע שנות ה-70 החלו מעצבי אופנה לשכור שטחים שונים עבור התצוגות (פארקים ציבוריים, מוזיאונים, מבני תעשייה).
השפעה תרבותית
תצוגות אופנה מהוות רקע לסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, ולספרים רבים.
בישראל
בישראל נערכים אירועי אופנה רבים בשבוע האופנה בתל אביב, חברת הביגוד קסטרו עורכת מדי שנה תצוגת אופנה במוזיאון תל אביב ודוגמנית העבר סמדר גנזי ידועה כמארגנת ובמאית תצוגות אופנה.
נבחרת סוריה בכדורסל
נבחרת סוריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של סוריה.
נבחרת סוריה השתתפה שבע פעמים באליפות אסיה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 2001.
נבחרת סוריה הוזמנה להשתתף באופן חד פעמי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1949. סוריה הפסידה בחמישה משחקים והצליחה לנצח רק את לבנון כדי לסיים במקום השישי בטורניר מתוך שבע נבחרות.
נבחרת סוריה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
ריקוד השלדים
ריקוד השלדים (באנגלית: The Skeleton Dance) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929, אשר הפיק וביים וולט דיסני ואייר אב אייוורקס. בסרט, ארבעה שלדים מאונשים רוקדים ומנגנים סביב בית קברות גדול ומפחיד - זוהי דוגמה קולנועית מודרנית לדימוי "ריקוד המוות" האירופאי מימי הביניים. זהו הסרט הראשון בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
עלילה
הסרט מתחיל כאשר ינשוף יושב על ענף, מול ירח מלא, אשר מתנפח ומתרוקן כאשר הרוח נושבת. ענף מופיע מימינו של הינשוף והופך ליד גדולה ומרושעת אשר מנסה לגעת בו, מה שמפחיד את הינשוף. לאחר מכן, הסרט הקצר מציג כנסייה ברקע. מולו יש גזע עם כמה ענפים הנעים ברוח. מחוג הדקות בשעון הכנסייה מצלצל בשעה שתים עשרה בחצות, שגורם לפעמון הכנסייה להתחיל לצלצל, מה שגורם לקבוצת עטלפים לברוח ממגדל הפעמונים. שני העטלפים האחרונים עפים לעבר המסך לפני שעכביש נופל מהעץ וזוחל ימינה, ולאחר מכן הולך מחוץ למסך.
בשלב הזה צללית של כלב מתנפחת ומתרוקנת עם יללה לעבר הירח, בעוד שני חתולים נלחמים על קבר. הקרב מסתיים כאשר שלד מגיח לפתע מהקבר. מה שמפחיד את החתולים, ובסופו של דבר גורם להם לברוח. השלד הולך, רץ וקופץ עד שהוא שומע את קול הינשוף. אשר מפחיד אותו, אז הוא מסתתר מאחורי קבר אחר. השלד זורק את ראשו לעבר הינשוף, מוציא אותו החוצה. ולאחר מכן, הראש נע בכוחות עצמו אל הקבר וחוזר לגופו. בקבר היו ארבעה שלדים. הם בודקים שאין סכנה. ואחר כך, הם יוצאים מהקבר ומתחילים לרקוד. בזמן הזה, אחד מהם מוציא שתי עצמות מאחד מבני זוגם ומנגן את עמוד השדרה, החוליות והראש שלו על מנת להפיק מוזיקה. שלד אחר רוקד לבדו ואז מנגן בזנב של חתול ככינור. קריאת התרנגול מפחידה אותם. והם ממהרים להסתתר, אך גופם מתנגש ומתמזג יחד. השלדים, שהתערבבו כעת, חוזרים לקבר, ובכך מסתיים הסרט.
ביקורות
מגזין וראייטי (17 ביולי 1929): "הכותרת בעצם מספרת את הסיפור, אבל לא את מספר הצחוקים הכלולים בסרט המצויר הזה. המספר גבוה. השיא מושג כאשר שלד אחד מנגן על עמוד השדרה של אחר בצורת קסילופון, תוך שימוש בזוג עצמות ירכיים כפטישים. תזמון מושלם ליווי קסילו משלים את האפקט. השלדים עושים פרסה ומשתוללים. אחד זורק את הגולגולת שלו על ינשוף ומפיל את נוצותיו של האחרון. ארבעה עצמות עושים שגרה אחידה שזה יללה. כדי לקבוע את הסיום, תרנגול צועק עם שחר. השלדים, במשך הלילה, צוללים לתוך קבר סמוך, מושכים את המכסה למטה אחריהם. לצדם מגיעים זוג רגליים, איכשהו נותרו מאחור. הם בועטים בלוח וזרוע גרומה מושיטה את ידה כדי למשוך אותם פנימה. המקום בבית קברות. לא להביא את הילדים שלך".
הסרט היומי (21 ביולי 1929): "הנה אחד הנושאים המצוירים החדשים ביותר שהוצגו אי פעם על המסך. כאן יש לנו חבורה של שלדים שמפילים את הצחוק על עצמותיהם, ועוד איך. הם עושים קסילופון כשאחד מנגן את המנגינה על עמוד השדרה של האחרים. הכל מתרחש בבית קברות, וזו יללה מההתחלה ועד הסוף, עם ינשוף ותרנגול מובאים לאווירה".
בשנת 1994, "ריקוד השלדים" נבחר במקום ה-18 מתוך 50 הקריקטורות הגדולות בכל הזמנים על ידי חברי תחום האנימציה.
הפצה
על מנת למשוך מפיץ ארצי לסדרת "סימפוניות טיפשיות", וולט ורוי דיסני ארגנו את ריקוד השלד בתיאטרון קארתאי סירקל בלוס אנג'לס ובתיאטרון פוקס בסן פרנסיסקו ביוני 1929, בעוד פאט פאוורס ארגן זאת. בתיאטרון רוקסי בניו יורק מיולי. בתחילת אוגוסט, סרטי קולומביה הסכימה להפיץ את סדרת הסרטים, וריקוד השלדים נוגן כהקרנה של קולומביה בספטמבר ברוקסי, מה שהפך אותו לתמונה הראשונה בתולדות התיאטרון עם אירוסין חוזר.
במרץ 1931 דיווח הניו יורק טיימס שהסרט נאסר לצפייה בדנמרק בגלל היותו "מקאברי מדי".
מדיה ביתית
ריקוד השלדים הופץ לצפייה ביתית ב-4 בדצמבר 2001 באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות – הסרטים המוזיקליים המונפשים ההיסטוריים וב-2 בדצמבר 2002 באוצרות וולט דיסני: מיקי מאוס בשחור לבן.
משחק וידאו
הסרט מופיע במשחק הווידאו Epic Mickey 2: The Power of Two כסרט קצר שניתן לנעילה.
צ'לאדז'
צ'לאדז' (בפולנית: Czeladź) היא עיר בזגלמביה (שלזיה) שבדרום פולין סמוך לגבול עם סלובקיה. בזמן מלחמת העולם השנייה שכנה העיר על גבול גרמניה. בשנת 2008 התגוררו בעיירה 34,072 תושבים.
עד 1999 הייתה העיר משויכת לפרובינציית קטוביץ, וכאשר הוקמה פרובינציית שלזיה שויכה אליה. העיר היא חלק מהמרחב העירוני קטוביץ המונה כ-2.7 מיליון נפש המהווה כשלעצמו חלק מהמטרופולין של שלזיה המונה כ-5.3 מיליון נפש.
הקהילה היהודית
עד שנת 1863 חל איסור על היהודים להתיישב בעיר. בסביבות שנת 1850 נתגלו ליד העיר מכרות פחם, דבר שהפך את העיר מעיירה שכוחה, לעיר תעשייתית. בשנת 1863 החלו ראשוני היהודים להגיע לעיר שכונה ביידיש טשעלאדז, והם התניעו את הכלכלה המקומית. על פי מקור אחד, ראשון היהודים בעיר היה ראש משפחת שוויצר, שהיה אחד מעשירי אזור זגלמביה. על פי מקור אחר, היהודי הראשון שהגיע לעיר היה רבי אלתר נחום שוויצר חמיו של רבי חיים דוב שטענצל הדיין של העיר ושל ר' הענדיל אביו של ראש ישיבת חכמי לובלין רבי אריה צבי פרומר שטנצל.
על פי ספר סוסנוביץ והסביבה, לפני מלחמת העולם השנייה, התגוררו בעיירה קרוב ל-2,000 יהודים, רובם חסידי רדומסק וסוכוטשוב. הקהילה היהודית יוצגה במועצת העיר על ידי חיים שוויעצר. במשך תקופה היה רב הקהילה היהודית הרב שלמה שטענציל, אחיו של המשורר היידי אברהם נחום שטנצל. הקהילה היהודית התקיימה בעיירה עד השואה. עם תום המלחמה ניסו מספר ניצולים לחזור לעיר, אולם משנרצחו שניים מהם, עזבו כולם את המקום.
גביע דייוויס 1921
אתגר הטניס הבינלאומי 1921 (באנגלית: 1921 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-16 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בארצות הברית. לתחרות נרשמו 12 נבחרות.
המשחק על התואר נערך ב-5-2 בספטמבר 1921 בניו יורק, ארצות הברית. נבחרת יפן שלראשונה נרשמה לתחרות זכתה להתמודד על התואר נגד נבחרת ארצות הברית. המשחק הסתיים עם תוצאה 0:5. בכך האמריקאים זכו בתואר בשנה השנייה ברציפות.
משחקי פלייאוף
לתחרות נרשמו 12 נבחרות, אך נבחרת הפיליפינים לא התייצבה למשחקים. בהתאם לכך, לפני משחקי רבע הגמר נערכו 3 משחקים מוקדמים:
חיה ארבל
חיה ארבל (18 ביוני 1921 – 14 בדצמבר 2006) הייתה מלחינה ישראלית וממייסדי קיבוץ המעפיל.
ילדות בגרמניה
חיה ארבל, בתם של לודוויג ודינה שלוס, נולדה כגרדה שלוס (בגרמנית: Gerda Schloss) בנירנברג שבגרמניה כבת בכורה למשפחה יהודית מתבוללת מהמעמד הבינוני-גבוה שהייתה מעורה היטב בחברה ובתרבות הגרמנית. לודוויג ששרת כקצין בצבא הגרמני ונפל בשבי הצרפתי במלחמת העולם הראשונה, היה בעל בית חרושת לנייר אך גם סוציאליסט שדאג לרווחת עובדיו וצעד בראשם בהפגנות האחד במאי. לודוויג, שהיה פסנתרן חובב וקיים קונצרטים ומפגשים מוזיקליים בביתו, דאג להעניק חינוך מוזיקלי עשיר לבנותיו. בבית עמדו שני פסנתרים וגרדה למדה לנגן בכינור ובפסנתר מגיל צעיר והאזינה לקונצרטים ואופרות בבית האופרה של נירנברג. לבושתה היא גם הייתה מהילדים היחידים שהגיעו לבית הספר עם מכונית ונהג. על פי עדותה של אחותה, הציירת רות שלוס, לא ידעו גרדה ושתי אחיותיה עד לעליית הנאצים לשלטון כי הן יהודיות. חיה סיפרה שהילדים בבית הספר קראו לה יהודייה מלוכלכת וכשסיפרה לאמה על כך וביקשה לדעת מה זה יהודייה אמרה לה האם לענות להם: אני יהודייה ואתם מלוכלכים.
עליית הנאצים לשלטון שמה קץ לאורח חיים זה, בעקבות חוקי הגזע הוצאו הבנות מבתי הספר הממלכתיים והועברו לבתי ספר פרטיים ולבסוף גורשו גם משם. לודוויג, שלא היה ציוני קודם לכן, אמר למשפחתו שאם עליית הנאצים התרחשה בגרמניה אז היא עלולה להתרחש באותה מידה בכל ארץ אחרת, לכן יש לעזוב את גרמניה ולעלות לא"י, אז פלשתינה.
גרדה, הבת הבכורה נשלחה כחלוץ לפני המחנה. בשנת 1933 הגיעה לארץ עם ההורים ונשארה לבד במסגרת עליית הנער בבן שמן. עם עלייתה נקטע החינוך המוזיקלי ואת מקומו תפסו העבודה ולימודי החקלאות וגרדה הפכה לחיה. שנה לאחר מכן עלתה כל המשפחה לארץ ישראל המנדטורית כאשר היא משאירה מאחוריה את מרבית הרכוש אך נושאת עימה את התרבות הגרמנית, ערכי הסוציאליזם ואהבת המוזיקה.
עלייה לארץ ישראל והקמת קיבוץ המעפיל
המשפחה התיישבה בכפר שמריהו, אז מושב לולים נידח ועסקה בחקלאות. המעבר מאירופה למזרח התיכון, מרווחה כלכלית לצמצום ומעבודות הצווארון הלבן לחקלאות היה קשה מאוד בתחילה, וגרדה נשלחה כחלק מעליית הנוער לבית הספר בן שמן שם עברתה את שמה לחיה.
חיה, שגודלה על ערכי הסוציאליזם הצטרפה לקיבוץ השומר הצעיר המעפיל שבו הייתה חברה עד ליומה האחרון, בשנת 1945 עלה הקיבוץ להתיישבות בעמק חפר, חיה התחתנה עם שלמה מרכוס גם הוא תלמיד בן שמן לשעבר אשר עלה עם אחותו אך בלי הוריו מגרמניה ומנישואים אלו נולדה בתה אסתר, עקב הבדלי הטמפרמנט לא החזיקו נישואים אלו זמן רב ולאחר גירושיה נישאה חיה לדניאל ארבל שאיתו חיה עד לסוף ימיו, מנישואים אלו נולדו בנותיה אביטל ונעמי ובנה איתי, בנוסף פתחה את ביתה לשאול, נער עולה חדש מעיראק אשר הגיע לקיבוץ בעקבות החורף הקשה שפקד את המעברות בשנת 1952.
בקיבוץ עסקה חיה בחקלאות וריכזה את ענף המטעים. במקביל המשיכה במעורבות פוליטית והשתתפה בהפגנות השמאל גם לאחר שמלאו לה שבעים.
פעילות מוזיקלית
רק כעבור 25 שנים התאפשר לחיה ארבל לחדש את לימודי ההלחנה בהדרכת פרופסור לאון שידלובסקי. היא החלה לעסוק בחינוך מוזיקלי וניהלה את הקונסרבטוריון האזורי.
בזיקנתה החלה לחבר יצירות מוזיקליות אשר הפכו לנועזות יותר ויותר עם השנים וכללו בן השאר תיפוף על כינורות לצד קטעי מוזיקה קונבנציונליים יותר.
ארבל זכתה בפרס אקו"ם על יצירתה "דיאלוג לקלרינט ותזמורת".
ארבל נפטרה בקיבוץ המעפיל ב-14 בדצמבר 2006.
רומן אבראן
רומן אבראן (בצרפתית: Romain Habran; נולד ב-14 ביוני 1994) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בהפועל עפולה.
קריירה
אבראן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן ובגיל 18 הצטרף לקבוצת המילואים.
בקיץ אבראן הושאל לסושו מהליגה הצרפתית השנייה. ב-2 באוגוסט 2014 אבראן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאורלאן. ב-1 במאי 2015 אבראן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לניור. עונה לאחר מכן הושאל לסטאד לאוואל ובעונה שאחריה לבולון.
ב-15 באוגוסט 2018 אבראן חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.
ב-18 ביולי 2019 אבראן חתם בז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה. ב-31 בינואר 2020 חתם אבראן במלייה. ב-14 בינואר 2021 חתם בסודובה הליטאית.
ב-27 בינואר 2022 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.
סטטיסטיקה פלילית
רקע היסטורי
במהלך השנים נוצרו שני מחנות של בעלי גישות שונות בסטטיסטיקה הקרימינולוגית: "הריאליסטים" ו"המוסדיים". "המוסדיים" טענו כי יש להסתמך אך ורק על נתונים מהרשעות בבתי המשפט, הואיל ורק השופט רשאי לקבוע אם אומנם בוצעה עבירה ומהי. "הריאליסטים" טענו לעומתם כי יש להשתמש באוסף הנתונים של דיווחי המשטרה מאחר שלא כל מעשי הפשע מגיעים לשלב של דיון משפטי.
הוויכוח בין שתי האסכולות נמשך שנים מבלי שאף אחד מן הצדדים היה מוכן להודות כי שתי השיטות טובות, וכי הפתרון אינו טמון בנתונים אלא בשימוש הנעשה בהם. רק בשנת 1897, במהלך קונגרס של סטטיסטיקאים, הציע אחד החוקרים בשם Morrison W. לאסוף נתונים מהמשטרה, מבתי המשפט ומבתי הסוהר, וכן להרחיב את בסיס הנתונים מעבר לגיל, מין, מקצוע וכדומה.
שיטות דיווח
תופעת הפשע קשה מטבעה למדידה. הפשע הוא נושא מתמיד להעלמת הנתונים מצד הפושעים, אך לעיתים גם מצידם של הקורבנות. כמו כן יש והשלטונות, בעיקר במקרים לא פתורים או "רגישים", נוטים לפעמים להעלים נתונים מסוימים. מכאן שהמספרים הכלליים יהיו פחותים מן הנעשה במציאות. ישנם תחומים של עבריינות שאינם מדווחים כלל למשטרה, בעיקר בקשר לעבירות מין (זנות), עבירות במשפחה, סמים ועוד. אלו עבירות המכונות "עבירות בלתי מדווחות". במקרים רבים, מוסתרות עבירות צווארון לבן כתוצאה מנורמות חברתיות מסוימות. ישנם גם נפגעי עבירה רבים החוששים לדווח למשטרה בעיקר בגלל הפחד והבושה מפרסום. כך הלכו והתמסדו שלוש דרכים ראשיות, המשלימות זו את זו, למדידת הפשיעה.
הסטטיסטיקה הרשמית
הסטטיסטיקה הרשמית היא נתוני פשיעה המתפרסמים על ידי השלטונות וסוכנויות אכיפת החוק. זו השיטה הנפוצה והוותיקה למדידת העבריינות. בעבירות הבלתי מדווחת הסטטיסטיקה הרשמית משקפת אך ורק את יעילותה או חוסר יעילותה של המשטרה ולא את המצב לאשורו. ובאשר לעבירות המדווחות, יש ומוגשות למשטרה תלונות רבות בעבירות מסוימות, בשונה משנים קודמות, בעקבות שינוי ביחס הציבור ולא בגלל צמיחתה של תופעה חדשה - למשל בעבירות בתחום המשפחה. הנתונים הרשמיים על מקרי רצח מדויקים למדי, אולם הנתונים על גנבות ופגיעות ברכוש הם חלקיים בלבד. לעיתים קרובות אין הנפגע מדווח על פגיעה ברכוש כדי להימנע מטרדה מיותרת, או כדי להימנע מסכסוך עם העבריין או עם הקרובים אליו.
תהליכי קרימיניליזציה ודה-קרימיניליזציה מעוותים אף הם את התמונה העולה מהסטטיסטיקה הפלילית. כך יימנו עבריינים בסטטיסטיקות בשנים מסוימות, ואילו בשנים אחרות הם לא ייספרו בכלל. מגבלה נוספת של הסטטיסטיקה הפלילית נובעת מקודקס החוקים השונה מארץ לארץ ומעת לעת. במטרה להתגבר על מגבלות הסטטיסטיקה הרשמית, פותחו במהלך השנים טכניקות נוספות למדידת עבריינות והן: סקר קורבנות ודיווח עצמי.
סקר קורבנות
אחת המגרעות היסודיות של הסטטיסטיקה הרשמית שאין היא יכולה לענות על השאלה המטרידה את האדם הפשוט: "מהם סיכויי שלי להיות קורבן למעשה פשע", הואיל והיא מכוונת לדווח על מידת פעילותם של מנגנוני אכיפת החוק ולא על צרכיה ובעיותיה של האוכלוסייה. על-מנת לנסות ולהשיב כראוי על שאלה זו ולהתגבר על מספר נקודות תורפה של דיווח הפשיעה הרשמי, אין אלא לצאת ולחפש את הקורבנות, לאסוף נתונים מהשדה באמצעות סקרים, ולנתח בהתאם את הממצאים.
הסקרים מראים כי מעשי הפשע המבוצעים בפועל רבים פי כמה מונים ממה שמצוין בסטטיסטיקה הרשמית. הממצאים של סקרי הנפגעים יכולים לסייע באבחון ואפיון נפגעי עבריינות ואיכון אזורים הנגועים בפשע. תוצאות הסקרים יכולים לשמש גם אינדיקטור לתופעת הפחד מפני הפשע. בנוסף, ניתן לנצל את נתוני הסקרים להערכת היעילות של הפעילות המשטרתית, ולפתח תוכניות שמטרתן להגביר את הדיווח למשטרה, על ידי האזרחים, על מעשים פליליים.
לסקרי הנפגעים יש מספר מגבלות: לעיתים הנשאלים משיבים תשובות לא מדויקות בקשר לזמן ביצוע העבירה. כמו כן הכנת הסקר מצריכה תקציבים רבים.
הסקרים, אשר בדרך כלל מתבצעים על ידי ראיונות אישיים, או באמצעות שאלון הנמסר לכל משק בית הנכלל במדגם וממולא על ידי נציג אחד של אותו משק בית, יניבו ממצאים דלים במיוחד כאשר מדובר בעבירות מסוימות כמו עבירות מין. הדיווח יהיה חלקי בגלל הבושה או בגלל מקור הדיווח: לא בהכרח ידוע לנציג משק הבית המשיב על השאלון, כי אחד מבני משפחתו נפגע מעבירת מין.
דיווח עצמי
בשנת 1947 נעשה ניסיון חדשני לקבל מידע נוסף על הפשיעה בארצות-הברית, באמצעות דיווח עצמי. 1,020 גברים ו-678 נשים שהיו מעורבים בביצוע עבירות שונות התבקשו למלא שאלונים על פעילותם העבריינית. 99% מהנבדקים הודו בביצוע של עבירה אחת או יותר. תוצאות הסקר הצביעו על פעילות עבריינית גדולה בהרבה ממה שהמשטרה ידעה. יחד עם זאת לסקרי דיווח עצמי ישנם מספר מגבלות. מדובר בסקר שבדרך כלל מתבצע באמצעות שאלון מובנה ואנונימי. אין דרך לוודא כי התשובות אכן נכונות. לא ברור אם חלק מהמשיבים אינם מגזימים בתיאור מעשיהם, או להפך. לא תמיד יהיה הפירוש שאדם מסוים נותן למעשה שעשה, מתאים לקודקס הפלילי. סוג האנשים אשר מסכים לענות על שאלונים אלה יכול להיות שונה במהות מאלו המסרבים להשיב לשאלונים. כך מאבד הדיווח העצמי מתוקפו.
הסטטיסטיקה הפלילית בישראל
במדינת ישראל מתפרסמת סטטיסטיקה פלילית מאז שנת 1949, כחלק משנתון הממשלה ובסדרת פרסומים מיוחדים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. כן ניתן למצוא נתונים על עבירות ועבריינים בפרסומים של משרד הרווחה, שירות בתי הסוהר ובעיקר בדוחות השנתיים שמפרסמת משטרת ישראל. הנתונים המתפרסמים על ידי משטרת ישראל בקשר לתיקי חקירה מתייחסים בדרך כלל לתיקים שסווגו תחת הקוד 'פ"א'. בנוסף לסיווג זה ישנן עבירות פליליות רבות המטופלות ונחקרות על ידי המשטרה ואשר אינן מסווגות, מסיבות סטטיסטיות שונות, כפ"א, אלא בסיווגים אחרים.
קישורים חיצוניים
Crime statistics Polizeiliche Kriminalstatistik (Deutschland) Kuritegevuse tase Délinquance Misdaadcijfers Правовая статистика
משה קפלינסקי
משה (קפלן) קפלינסקי פלג (נולד ב-20 בינואר 1957) הוא אלוף בצה"ל בדימוס. לשעבר מנכ"ל החברות בטר פלייס, נשר ובתי זיקוק לנפט וכיום מכהן כיושב ראש הדירקטוריון של חברת בתי זיקוק לנפט. בעבר כיהן בין היתר כסגן הרמטכ"ל, כמפקד פיקוד המרכז, כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה וכמפקד עוצבת האש.
קורות חייו
משה קפלינסקי נולד, גדל והתחנך במושבה גדרה וכיום הוא מתגורר בתל אביב. הוא בנם של לאה וברוך, חבר ארגון ההגנה שסייע למעפילי שבתאי לוז'ינסקי וגורש למחנות המעצר בקפריסין. הוא נשוי לפנינה ואב לשני בנים. אחיו הוא אלוף-משנה במילואים רזי קפלינסקי, בתפקידו הצבאי האחרון סגן מפקד עוצבת אדום.
קפלינסקי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומינהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (האחרון בהצטיינות). הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל ובוגר קורס מתקדם לקציני חי"ר של צבא ארצות הברית.
שירותו הצבאי
בשנת 1976 התגייס לצה"ל ובחר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במבצע ליטני לחם כמפקד מחלקה בגדוד 17 של קורס מ"כים. בהמשך שירת כקצין מבצעים גדודי, כמפקד פלוגה וכקצין אג"ם של החטיבה. בשנת 1981 שימש כקצין אג"ם ביחידת שלדג. בשנת 1982 שימש כמפקד סיירת גולני בדרגת רב-סרן. בהיותו בתפקיד זה במהלך מלחמת לבנון נפצע קפלינסקי בקרב על כיבוש מצודת הבופור, בו נהרג קודמו בתפקיד, גוני הרניק, וחמישה חיילים נוספים. לאחר שלושה חודשים החלים מן הפציעה, שב לתפקיד מפקד הסיירת והוביל אותה בלחימה בגזרת ביירות. בשנת 1985 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 13 בחטיבת גולני והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1987 מונה לסגן מפקד חטיבת גולני. בשנת 1990 הועלה לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבת החרמון (810), ושנה לאחר מכן למפקד עוצבת חירם, החטיבה המרחבית המזרחית בגבול הצפון.
בשנת 1993 החל לשמש כמפקד חטיבת גולני. בעת שפיקד על החטיבה החליטו הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק ומפקד פיקוד הצפון, עמירם לוין, להקים יחידה ייעודית למלחמה בחזבאללה בלבנון. ביוזמת קפלינסקי, אשר טען כי ליחידה החדשה נדרשת תמיכה, חניכה וליווי כמו גם סיוע אג"מי ולוגיסטי מצד גוף מנוסה, הבקי בלחימה בלבנון ולמוד ניסיון מבצעי, הוקמה יחידת אגוז במסגרת חטיבת גולני. בשנת 1995 יזם קפלינסקי ופיקד על פשיטה שביצעה סיירת גולני לפעולה כנגד כוח האבטחה שהציב חזבאללה בכפר שקרא. הכוח, אותו הוביל מפקד הסיירת ארז נהיר, פגע במחבלים והשלים את משימתו בהצלחה. מבצע זה היווה אבן דרך בלחימה כנגד החזבאללה. בשנת 1997 הועלה לדרגת תא"ל ושימש כמפקד עוצבת האש. בשנת 1999 מונה למפקד עוצבת הגליל (אוגדה מרחבית 91). קפלניסקי פיקד על האוגדה במהלך נסיגה מלבנון בחודש מאי שנת 2000 ובעת חטיפת החיילים בהר דב באוקטובר של אותה שנה.
כאלוף בצה"ל
בשנת 2001 הועלה לדרגת אלוף, ומונה לתפקיד המזכיר הצבאי לראש הממשלה, אריאל שרון, שם זכה להערכה רבה מצדו. באוגוסט 2002 נכנס לתפקיד מפקד פיקוד המרכז, משימתו העיקרית של קפלינסקי באותה עת, הייתה להשלים את מה שצה"ל התחיל במבצע חומת מגן ולמגר את הטרור הפלסטיני. קפלינסקי זכה להערכה רבה לאחר שבתקופת כהונתו חלה ירידה תלולה בכמות פיגועי הטרור. החל משנת 2003 למעשה, חלה ירידה בכמות פיגועי ההתאבדות, כאשר לקראת סוף 2004 ובשנת 2005 ירדה כמות פיגועי ההתאבדות באופן ניכר וגם כמות פיגועי הירי בצירי התנועה פחתו באופן משמעותי.
בשנת 2005 מונה לתפקיד סגן הרמטכ"ל, על ידי הרמטכ"ל דן חלוץ. במסגרת תפקידו, ב-8 באוגוסט 2006, לקראת תום מלחמת לבנון השנייה, נשלח על ידי הרמטכ"ל דן חלוץ לשמש כנציגו בפיקוד הצפון, לצד מפקד הפיקוד דאז אודי אדם. בעקבות התפטרות הרמטכ"ל דן חלוץ ב-17 בינואר 2007 נחשב קפלינסקי לאחד המועמדים המובילים להחלפתו, אך לאחר שדווח כי שר הביטחון פרץ כבר בחר בגבי אשכנזי כמועמדו לתפקיד הרמטכ"ל, הודיע כי הוא מסיר את מועמדותו. ב-1 באוקטובר 2007 סיים את תפקידו כסגן הרמטכ"ל ויצא לחופשת לימודים. האלוף דן הראל החליף אותו בתפקיד זה.
לאחר הפרישה מצה"ל
בשנת 2013 התמנה למנכ"ל נשר מפעלי מלט ישראליים ומילא את התפקיד במשך שבע שנים עד לפרישתו בסוף 2019.
ביולי 2019 מונה לשמש כיו"ר עמותת גולני.
בפברואר 2020, במקביל לכהונתו כמנכ"ל נשר, מונה כדירקטור חיצוני לדירקטוריון חברת אלביט מערכות, התפטר מתפקיד זה בחודש יוני 2020. באפריל 2020 החל לכהן כדירקטור בדירקטוריון חברת אוגווינד אנרגיה טק אחסון, וביוני 2022 מונה ליו"ר דירקטוריון החברה, ובפברואר 2023 הודיע על פרישתו ממשרה זו.
ביוני 2020 מונה למנכ"ל בתי זיקוק לנפט. . ב-13 באוגוסט 2021 נכנס לתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של החברה במקום יושב הראש הפורש עובדיה עלי.
קישורים חיצוניים
;מכתביו:
יחזקאל בראון
יחזקאל בּרַאוּן (18 בינואר 1922 – 26 באוגוסט 2014) היה מלחין ישראלי, פרופסור מן המניין בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב. חתן פרס ישראל למוזיקה (תשס"א).
ילדות ונעורים
בראון נולד בברסלאו שבגרמניה, בן לאב מיהדות מזרח אירופה ואם קתולית גרמניה שהתגיירה. ב-1924, כשהיה בן שנתיים, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, תחילה לתל אביב ואחר לרחובות. בשנותיו כילד ברחובות קלט את רשמיו המוזיקליים הראשונים, הן מתקליטי האופרות של הוריו והן משירת הנשים התימניות, שעסקו בכביסה בחצר ביתם. כשהיה בן שש, מיד אחרי שהתחיל את לימודיו ברחובות, עברה המשפחה לתל אביב, שם למד בבית הספר תל נורדאו. בין חבריו של בראון היו הסופרים משה שמיר ובנימין גלאי. בהמשך, לאחר נסיעה לגרמניה לבקר את המשפחה בברסלאו, עברו לגור בראשון לציון, שם למד בבית הספר חביב. לאחר סיום לימודיו שם למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. בילדותו ובנעוריו למד נגינה על כינור, אצל מורה מקונסרבטוריון שולמית בתל אביב, שהיה בא פעם בשבוע לראשון לציון. לאחר זמן הפסיק את שיעורי הנגינה בכינור והתחיל לנגן מוזיקה קאמרית עם מוזיקאים חובבים בראשון לציון
שנים ראשונות בקיבוץ
בראון הצטרף לתנועת הנוער השומר הצעיר ובמסגרתה הצטרף לקיבוץ משמר העמק, שם התוודע אל ע. הילל, בן הקיבוץ, ונקשרה ביניהם ידידות רבת שנים. במסגרת פעילותו בקיבוץ הדריך מקהלה להופעה בוועידת התנועה, ולצורך זה נסע לועד הפועל, שם נפגש עם הממונה על מדור המוזיקה, נסים נסימוב, שצייד אותו בתווים ובעצות טובות של מנצח מקהלה מנוסה. תווים אלה העלו בו, לא בפעם הראשונה, את הדחף להלחין בעצמו, אך גם הפעם פטר משאלת-לב זו במחשבה, כי הלחנת סימפוניות וכיוצא בהן לא לו נועדה. "היא שייכת לענקים כמו באך, מוצרט ובטהובן, שחיו בעבר הרחוק ובארצות רחוקות".