cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שישי בבוקר (קשת 12)
שישי בבוקר (נקראה בעבר גם "הבוקר", "יום חדש" ו"הבוקר של קשת") היא תוכנית בוקר של שידורי קשת, בעבר בערוץ 2 וכיום בקשת 12. בעקבות שידורה של "חדשות הבוקר" בימי חול (א'-ה'), הועברה התוכנית לשידור בימי שישי בלבד, ומוגשת על ידי יואב לימור וגלית גוטמן.
היסטוריה
את התוכנית בשמה הראשון "הבוקר", הנחה תחילה מ-1996 עד 1997 ירון לונדון, ומה-3 בפברואר 1997 גבי גזית ורבקה מיכאלי. בשנת 2001 פרשה מיכאלי מהתוכנית, וגזית הנחה אותה עד 2003, ובשנים 2004 עד 2005 המנחים היו מני פאר ואפרת רייטן (שלימים תבחר להיות חברת כנסת)
את "יום חדש" שהחלה את שידוריה בינואר 2006 הנחו גידי גוב ושירי ארצי. במאי 2006 הוחלפה ארצי בסיון רהב-מאיר, וב-2007 הוחלף גוב בדני קושמרו.
ב-2008 פרשו קושמרו ורהב-מאיר מהתוכנית ובמקומם הנחו יורם בינור ושרון כידון, ולאחר מכן באותה השנה עד סוף 2009 התחלפו המנחים לאורן וייגנפלד ולינוי בר גפן.
מ-2010 עד סוף 2011 המנחים היו דן שילון וטלי מורנו.
מ-2012 הנחו את התוכנית דליה מזור ויואב לימור. ביולי 2012 הוחלפה מזור בדרור גלוברמן. בינואר 2013 הוחלף גלוברמן בלוסי אהריש.
החל מ-3 בנובמבר 2017 התוכנית עברה להיות משודרת בימי שישי בלבד, שמה שונה ל"שישי בבוקר" והמנחים שלה הם יואב לימור וגלית גוטמן, ששבה להנחיית התוכנית לאחר שמונה חודשים.
עבד אל-קאדר
עבד אל-קאדר הוא שם פרטי ושם משפחה ערבי.
ראו גם
}}
קולין מקריי
קולין סטיל מקריי (באנגלית: Colin Steele McRae; 5 באוגוסט 1968 – 15 בספטמבר 2007) היה נהג ראלי מסקוטלנד וחבר מסדר האימפריה הבריטית. מקריי נולד בעיר לאנארק, בנו של חמש פעמים אלוף בריטניה בראלי, ג'ימי מקריי, ואחיו של נהג הראלי אליסטר מקריי. קולין מקריי זכה באליפות בריטניה בראלי ב-1991 ו-1992. בשנת 1995 זכה באליפות העולם בראלי ובכך הפך לבריטי הראשון שזכה באליפות. מקריי היה הנהג הצעיר ביותר שזוכה באליפות, הישג שנשמר עד לעונת 2022, אז זכה קאלה רובנפרה באליפות.
ביצועיו יוצאי הדופן של מקריי הביאו גם לזכייתה של קבוצתו סובארו בתואר אליפות העולם בראלי ליצרנים בשנים 1995, 1996 ו-1997. לאחר מכן עבר מקריי לקבוצת פורד בה השיג תשעה ניצחונות. ב-2003 עבר לקבוצת סיטרואן שלה, אף על פי שלא השיג ניצחונות, עזר להשיג את אליפות היצרנים הראשונה משלוש רצופות. מקריי קיבל תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית עבור הישגיו בספורט מוטורי בשנת 1996.
מקריי נהרג בשנת 2007 לאחר שהתרסק עם מסוקו ליד ביתו. בתאונה נהרגו גם בנו ועוד שני חברים של המשפחה. בנובמבר 2008, לאחר מותו, הוכנס מקריי לרשימת היכל התהילה של הספורט הסקוטי.
חייו האישיים
מקריי היה נשוי לאליסון, והיו לו שני ילדים, הולי וג'וני. מקריי עבר להתתגורר בנסיכות מונקו ב-1995, בין השאר בגלל ידידותו עם נהג הפורמולה 1 דייוויד קולת'ארד. עם זאת, כשמשפחתו הצעירה גדלה, הוא החל לבלות יותר זמן בביתו שבסקוטלנד.
תחילת הדרך
קולין מקריי החל בקריירה תחרותית בספורט המוטורי ברכיבת שבילי אופניים בגיל מוקדם יחסית. כשהחליף את אופניו במיני קופר החל להתחרות עם מכוניות. כשזמן קצר לאחר מכן התחרה עם הילמן אוונג'ר. ב-1986 החל מקריי להשתתף באליפות הראלי בסקוטלנד עם טלבוט סאנבים ומהר מאוד, עם המהירות וסגנון הנהיגה שלו, בנה לעצמו שם, מה שהוביל להשוואתו לאלוף העולם לשעבר, הפיני ארי וטנן שאותו מקריי תמיד העריץ. הוא זכה באליפות סקוטלנד ב-1988 עם ווקסהול נובה צנועה תוך הצגת ביצועים יוצאי דופן. מכוניתו הבאה הייתה כבר חזקה בהרבה, הפורד סיירה XR 4x4.
המירוץ הראשון של מקריי באליפות העולם היה בראלי שוודיה של 1987 עם הנובה ושנתיים מאוחר יותר עשה את הופעתו השנייה עם הסיירה. באותה שנה גם הגיע במקום החמישי בראלי ניו זילנד. ב-1990 הגיעו מקריי והסיירה למקום השישי בראלי בריטניה למרות מספר תאונות תוך כדי המירוץ. ב-1991 הפך מקריי לנהג מקצועי לאחר שהוחתם על ידי הבעלים של חברת פרודרייב, דייוויד ריצ'רדס, לקבוצת הסובארו שלו בעבור שכר שנתי של 10,000 ליש"ט. מקריי זכה באליפות בריטניה ב-1991 וב-1992 עם הסובארו לגאסי של הקבוצה וקודם בעקבות כך לקבוצת סובארו העולמית להשתתף באליפות העולם. ב-1992 השתתף מקריי גם באליפות בריטניה למכוניות סלון עם הופעה אחת מאחורי ההגה של הב.מ.וו של פרודרייב. במירוץ זה מקריי היה מעורב בתאונה.
1993-1998: סובארו
כשצורף לאליפות העולם באופן קבוע במהלך עונת 1993, נהג מקריי בתחילה בסובארו לגאסי של קבוצת פרודרייב לצידם של הפינים ארי וטנן, האנו מיקולה ומרקו אלן. מקריי זכה בניצחון הראשון בראלי ניו זילנד. היה זה הניצחון הראשון של קבוצת פרודרייב ושל הלגאסי לפני החלפתה בסובארו אימפרזה. בעונת 1995 זכה מקריי באליפות הנהגים תוך מאבק עיקש בבן קבוצתו ופעמיים זוכה האליפות, הספרדי קרלוס סאינס. באותה שנה, הביאו מקריי וסאינס לסובארו את אליפות היצרנים. מקריי הביא לסובארו את אליפות היצרנים גם ב-1996 וב-1997 אך הוא עצמו לא הצליח להגיע גבוה יותר ממקום שני באליפות הנהגים, אחרי הפיני טומי מקינן. ב-1998 ניצח מקריי בשלושה מרוצים נוספים והגיע שלישי בדירוג הנהגים. באותה שנה זכה בגביע מרוץ האלופים שהתקיים בגראן קנריה שבאיים הקנריים.
1999-2002: פורד
לאחר מספר שנים בסובארו עבר מקריי לקבוצת M-ספורט, שבאותו זמן הריצה את מכונית המפעל של פורד, והחל לנהוג בפורד פוקוס החדשה. החוזה של מקריי עמד על שישה מיליון ליש"ט למשך שנתיים, מה שהפך אותו באותו הזמן לנהג הראלי המרוויח בהיסטוריה. מקריי פתח עם שני ניצחונות רצופים בראלי ספארי ובראלי פורטוגל אך למרות זאת, בעקבות מספר בעיות אמינות במכונית החדשה, סיים את העונה רק במקום השישי בדירוג הנהגים. גם בשנה שלאחר מכן השיג מקריי ניצחונות בקטאלוניה ויוון כדי לסיים את העונה במקום הרביעי בדירוג. המשך בעיות האמינות ברכב הובילו את מקריי לאיים בעזיבה אך לבסוף החליט להאריך את חוזהו בשנתיים נוספות. ב-2001 זכה מקריי להצלחות לא מבוטלות, מה שהביאוהו להתמודד על האליפות עד למירוץ האחרון בבריטניה בו התרסק, תוך שהוא משאיר את האליפות לנהג הסובארו הבריטי ריצ'רד ברנס.
עם ניצחון בראלי ספארי ב-2002 הפך מקריי לנהג עם מספר הניצחונות הגבוה בהיסטוריה עד לאותה תקופה, שיא שנשבר בהמשך על ידי מספר נהגים כמו קרלוס סאינס, סבסטיאן לב ומרקוס גרונהולם. בסוף אותה שנה חוזהו בפורד הגיע לסיומו. על פי דיווחים שונים, ביקש מקריי שכר של חמישה מיליון ליש"ט לשנה, דרישה שפורד דחתה. מקריי אמר על הזמן שלו בפורד ש"אלו היו ארבע שנים מוצלחות מאוד, השגנו הרבה תוצאות טובות ואני ממש שמח על שיתוף הפעולה שהיה לנו".
2003: סיטרואן
לעונת 2003 חתם מקריי עם קבוצת סיטרואן שכבר הייתה למודת ניצחונות עם הנהג הצרפתי הצעיר סבסטיאן לב. כבר בהופעת הבכורה עם הסיטרואן קסארה WRC הגיע מקריי למקום השני בראלי מונטה קרלו לצד לב וקרלוס סאינס וכך השלימו סיום במקומות 1-2-3. בהמשך השנה לא השיג מקריי תוצאות מרשימות וסיים את העונה במקום השביעי ללא ניצחונות. בעונת 2004 תקנה שנוספה הקובעת שקבוצה יכולה לרשום רק שני נהגים להיכלל בניקוד הקבוצתי הובילה את סיטרואן להחלטה להשאיר את סאינס לצד לב ולוותר על מקריי. דייוויד ריצ'רדס, הבוס לשעבר של מקריי בסובארו, שכעת החזיק בזכויות השיווק של האליפות העולם בראלי, חשש שאיבוד דמות כמו זו של מקריי ייפגע באטרקטיביות הענף וניסה לעזור למקריי למצוא קבוצה. ניסיון זה לא צלח ובפעם הראשונה מזה עשר שנים מקריי לא השתתף באליפות העולם.
קריירה מאוחרת
לאחר שלא מצא קבוצה לעונת 2004, פנה מקריי לענפי ספורט מוטורי אחרים והשתתף במרוצים כמו ראלי דקר ומרוץ 24 השעות של לה מאן. ב-2004 ו-2005 ייצג מקריי את בריטניה במרוץ האלופים לצד נהג הפורמולה 1 הסקוטי דייוויד קולת'רד. באירוע של 2006, אנגליה וסקוטלנד הציגו צוותים נפרדים כשמקריי וקולת'רד מייצגים יחד את סקוטלנד. ב-2005 חזר מקריי למספר מרוצים בודדים באליפות העולם בראלי בקבוצת סקודה. בראלי בריטניה הגיע מקריי למקום השביעי ובראלי אוסטרליה הוא פרש ביום האחרון לאחר שהיה צפוי לסיים על הפודיום. סיום שכזה היה מעניק לסקודה את הפעם השנייה על הפודיום מאז ראלי ספארי ב-2001.
ב-5 באוגוסט 2006 התחרה מקריי עם סובארו בראלי הטלוויזיוני הראשון של X Games שהתקיים בלוס אנג'לס והועבר בשידור חי. בפניה האחרונה התהפך מקריי לאחר נחיתה לא טובה מקפיצה. למרות זאת, מקריי המשיך לסיום וסיים במקום השני כשהוא רק 0.13 שניות איטי יותר מאשר המנצח טראוויס פסטראנה. באותה שנה השתתף מקריי באופן בלתי צפוי במירוץ הראלי האחרון שלו בטורקיה בו החליף את סבסטיאן לב בסיטרואן של הקבוצה הפרטית קרונוס, זאת לאחר שלב נפצע בתאונת אופניים לפני האירוע. בעיה מכנית בשלבי הסיום גרמה לפרישה של מקריי אחרי הופעה לא תחרותית שבה הוא היה במקום השביעי, ובקרונוס החליטו שהוא לא ימשיך איתם לסיום העונה מקריי התנסה בענפי ספורט מוטורי אחרים עוד בזמן השתתפותו באליפות העולם בראלי. בחודש ספטמבר 2002 הוא השתתף במירוץ אסקאר (הגרסה הבריטית של מרוצי הנאסקאר) שבו סיים במקום השישי. מקריי שב והצטרף לפרודרייב במירוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 2004. הוא התחרה בקטגוריית ה-GTS עם פרארי מראנלו 550 GTS. הוא וצוותו סיימו במקום השלישי בקטגוריה והתשיעי בדירוג הכללי, מה שגרר גם התפעלות מצד עמיתו הסקוטי אלן מקניש.
בינואר 2004 עשה מקריי את הופעת הבכורה שלו בראלי דקר עם קבוצת ניסאן והרשים כשניצח בשני מקטעים. הוא חזר לדקר ב-2005 והיה המהיר ביותר בשניים משלושת הקטעים הראשונים לפני שפרש בסוף הקטע השישי בעקבות תאונה.
נסיבות מותו
מקריי נהרג ב-15 בספטמבר 2007 לאחר שהתרסק עם מסוקו בסמוך לבית משפחתו שבסקוטלנד. בנוסף אליו, נהרגו בנו בן החמש, ג'וני, חבר המשפחה גראמי דאנקן ובנו של גראמי בן השש, בן פורצ'לי. הלווייתם של מקריי ובנו נערכה ב-26 בספטמבר בגלאזגו.
לאחר ההתרסקות, צוות החקירה של האגף לחקירת תאונות אוויריות בבריטניה הגיע למקום והריסות המסוק נאספו ונלקחו לצורך החקירה. דו"ח תוצאות החקירה פורסמו ב-12 בפברואר 2009. על פי הדו"ח, האגף לא הצליח להגיע לתוצאות חד משמעיות בדבר נסיבות התאונה תוך שהם מציינים שהמסוק התרסק לתוך עמק מיוער תוך תמרון במהירות גבוהה וגובה נמוך. בנוסף צוין שהמסוק היה תקין בעת ההתרסקות ושהממצאים מראים שהמנוע סיפק כוח בזמן ההתרסקות. בדו"ח עוד מופיע שעל אף שלא נמצא כשל טכני, לא ניתן לשלול לחלוטין שכשל כזה הוא שגרם להתרסקות, עם זאת, סביר יותר להניח שהמסוק התרסק בעת שהטייס ניסה לבצע תמרון פנייה בגובה נמוך שבמהלכה סטה המסוק מהנתיב המתוכנן, בין אם מכיוון שהטייס נקלע לקושי לשלוט במסוק, טעה בשיפוט, סבל מדיסאוריינטציה, דעתו הוסחה או שילוב של הדברים. כמו כן היו ממצאים המצביעים על כך שהטייס ביצע ניסיון היחלצות מהמצב אבל בלא גובה מספיק להשלים אותו, המסוק פגע בצמרות העצים בעמק והתרסק. חקירת התאונה מהכיוון של הרשויות בסקוטלנד קבעה ב-6 בספטמבר 2011 שמקריי הוא האשם בהתרסקות שהביאה למותו ומותם של נוסעיו. שריף ניקולה סטוארט ציין, לאחר 16 ימי חקירה, שמקריי ביצע טיסה לא בטיחותית ולא הכרחית בגובה נמוך בזמן ההתרסקות.
מורשת
לאחר מותו זכה מקריי להרבה כבוד מצד עמיתיו בעולם הספורט המוטורי. נהג הפורמולה 1 וחברו הטוב דייוויד קולת'רד, התחרה בגרנד פרי היפני של 2007 עם קסדה דומה לזו של מקריי כמחווה. אירועים רבים בספורט המוטורי נקראים על שמו של מקריי, כך לדוגמה מארגני הראלי השוודי מעניקים כיום פרס על הקפיצה הארוכה ביותר באחת הקפיצות המרשימות בראלי. הקפיצה הזו ידועה כיום בשם "פסגת קולין". כמו כן, מספר משחקי מחשב נקראו על שמו.
הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית
הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (באנגלית: International Atomic Energy Agency) או בראשי תיבות סבא"א (IAEA) היא סוכנות בין-לאומית שהוקמה ב-29 ביולי 1957, ביוזמת האומות המאוחדות וארצות הברית, במטרה לקדם את השימוש באנרגיה אטומית לצרכים אזרחיים, ולמנוע את השימוש בה לצרכים צבאיים.
מטה הסוכנות נמצא בעיר וינה, בירת אוסטריה. משרדים נוספים נמצאים בערים טורונטו (קנדה), ז'נבה (שווייץ), ניו יורק (ארצות הברית) וטוקיו (בירת יפן). הסוכנות מפעילה מעבדות באוסטריה ובמונקו, ומרכז מחקר באיטליה (בשיתוף האו"ם).
הסוכנות עוסקת בסיוע מדעי וטכני לשימושים אזרחיים באנרגיה אטומית, קובעת תקני בטיחות ומפקחת על שמירתם. בנוסף, הסוכנות עורכת בדיקות וחקירות בחשד להפרת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, בחסות האו"ם. הבדיקות הבולטות ביותר הן בדיקת תוכנית הגרעין של עיראק (עד להשמדת הכור הגרעיני אוסיראק על ידי חיל האוויר הישראלי בשנת 1981), ובדיקת תוכנית הגרעין של איראן.
משנת 1981 עד שנת 1997 כיהן בתפקיד מנכ"ל הסוכנות השוודי הנס בליקס. אחריו כיהן בתפקיד מוחמד אל-בראדעי, נציג מצרים. ב-2009 נבחר נציג יפן, יוקיה אמאנו, לעמוד בראש הסוכנות וכיהן בתפקיד עד פטירתו ב-18 ביולי 2019. במקומו נבחר לתפקיד הדיפלומט הארגנטינאי רפאל גרוסי.
הסוכנות זכתה (במשותף עם מנהלה אל בראדעי) בפרס נובל לשלום לשנת 2005 על מאמציה למיגור הנשק הגרעיני בעולם לצרכים הצבאיים.
מבנה הסוכנות ותחומי פעולתה
מועצת המנהלים של הסוכנות היא אחת משני הגופים האחראיים לקביעת מדיניות הסוכנות. המועצה מורכבת מ-13 נציגי מדינות אשר כיהנו תקופת כהונה במועצה הקודמת ומ-22 נציגים שנבחרו על ידי האספה הכללית. המועצה הפורשת ממנה 10 נציגים ממדינות שהן המתקדמות ביותר בפיתוח טכנולוגיה גרעינית ושלושה נוספים ממדינות מתקדמות ביותר, שלא באזורי העולם מהם נבחרו עשרת הנציגים הראשונים, זאת מתוך האזורים הבאים: צפון אמריקה, אמריקה הלטינית, מערב אירופה, מזרח אירופה, אפריקה, המזרח התיכון ודרום אסיה, דרום מזרח אסיה, האוקיינוס השקט והמזרח הרחוק. נציגים אלה נבחרים לתקופת כהונה של שנה אחת. 22 הנציגים הנוספים במועצה נבחרים על ידי האספה לתקופת כהונה של שנתיים, 11 מתוכם נבחרים מדי שנה. חוקת הסוכנות מחייבת אף גיוון גאוגרפי עולמי לנציגים הנבחרים לתקופת כהונה של שנתיים.
מועצת המנהלים מתכנסת חמש פעמים בשנה ואחראית לקבלת רוב החלטות המדיניות של הסוכנות. המועצה מגישה המלצותיה, באשר לתקציב הסוכנות ופעילויותיה, לאספה הכללית של הסוכנות. המועצה אחראית לפרסום תקני הסוכנות וממנה את המנהל הכללי של הסוכנות, בכפוף לאישור האספה הכללית. לכל חבר במועצה קול בודד בהצבעותיה והחלטותיה בענייני תקציב צריכות להתקבל ברוב של שני שלישים הקולות, בעוד שבעניינים אחרים די ברוב רגיל.
האספה הכללית של הסוכנות היא הגוף המשני לקביעת מדיניות. האספה מורכבת מנציגי המדינות החברות. האספה מתכנסת אחת לשנה, בחודש ספטמבר, כדי לאשר את פעולות הסוכנות ותקציבה, כפי שהוגשו בפניה על ידי מועצת המנהלים. האספה הכללית ממנה לה נשיא בכל התכנסות שנתית. תפקודה של האספה הכללית של הסוכנות דומה לזה של האספה הכללית של האומות המאוחדות.
מזכירות הסוכנות היא הגוף המקצועי של הסוכנות לאנרגיה אטומית. בראש המזכירות עומד המנהל הכללי, האחראי לאכיפת הפעולות שעליהן החליטו מועצת המנהלים והאסיפה הכללית. המנהל הכללי נבחר על ידי מועצת המנהלים ומינויו מאושר על ידי האספה הכללית לתקופת כהונה של ארבע שנים. המנהל הכללי מפקח על פעולתן של שש מחלקות בסוכנות המוציאות לפועל את מדיניותה. מחלקות הסוכנות הן: אנרגיה אטומית, בטיחות גרעינית וביטחון, מדעי הגרעין וישומים, אמצעי בטיחות, שיתוף פעולה טכני וניהול.
תקציב הסוכנות מורכב משני חלקים. התקציב השוטף ממנו ממומנות רוב פעולות הסוכנות ואשר בשנת 2006 היה בסך 290 מיליון דולר, בא מדמי החבר השנתיים שמשלמת כל מדינה. תקציב שיתוף הפעולה הטכני ממומן מתרומות של חלק מן המדינות החברות מתוך מטרה לאסוף כ-80 מיליון דולר לשנה.
פעילות ישראל בסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א)
ישראל חברה בסבא"א מאז הקמתה של הסוכנות בשנת 1957. הוועדה לאנרגיה אטומית מופקדת מטעם מדינת ישראל על הקשר בין ישראל לסבא"א.
ישראל מיוצגת בסבא"א על ידי נציג במעמד של שגריר. השגריר הנוכחי הוא דוד נוסבאום, שנכנס לתפקיד ב-9 ביולי 2019. השגרירה הקודמת הייתה מירב-צפרי אודיז.
ישראל משתתפת בוועידות הכלליות של סבא"א, המתקיימות מדי שנה במטה הסוכנות בווינה, אוסטריה. בראש משלחת ישראל עומד מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. עם זאת, ישראל אינה יכולה להיבחר להנהלת הסוכנות בשל התנגדות מדינות ערב.
בשל העובדה כי ישראל לא חתמה מעולם על "האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני", אין לסבא"א סמכת פיקוח על הנעשה ב"קריה למחקר גרעיני – נגב" הסמוכה לדימונה. מנגד, כור המחקר בממ"ג נתון לפיקוחה, מכוח הסכם פיקוח שנחתם בין ישראל לבין הסוכנות בשנת 1966 בנוסף, ישראל חברה במספר אמנות בנושאי גרעין, אשר נחתמו במסגרת סבא"א לבין הוועדה לאנרגיה אטומית.
בספטמבר 2016, נערך הכנס השנתי של הארגון, במסגרתו פתחה ישראל לראשונה ביתן משלה, בה הוצגו פיתוחים שונים בהם, קרינה מותאמת אישית לחולי סרטן ושימוש בקרינה למטרת הדברת מזיקים בחקלאות.
הר איילמר (אלברטה)
הר איילמר (באנגלית: Mount Aylmer) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר הוא הגבוה בהרי רכס פאליסר, והגבוה בהרי הרכסים המזרחיים של באנף.
גובהו של ההר 3,162 מטרים, והוא ההר ה-24 בגובהו באלברטה. ניתן לראות מפיסגתו את אגם מינוונקה.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1890, אשר קרא להר על שם עירו - איילמר שבקוויבק.
הטיפוס על ההר
הראשון שטיפס על פסגת ההר היה ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1889.
ערעור מנהלי
בישראל, ערעור מנהלי הוא הליך משפטי המתקיים בבית משפט מחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים, ובו מתבקש בית המשפט לבטל החלטה מנהלית שהתקבלה על ידי גורם ציבורי.
היסטוריה
בשנת 2000 נחקק חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, תש"ס-2000 שמטרתו המוגדרת הייתה "להסמיך באופן הדרגתי את בית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים לדון בעניינים מינהליים הנדונים בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק (בג"ץ) או בבתי משפט אחרים, על ידי שופטים של בית המשפט המחוזי שייקבעו לצורך זה, ולפי סדרי דין מיוחדים שייקבעו".
בדברי ההסבר להצעת החוק, נכתב כי הוא נועד להפחית את העומס שהיה מוטל עד אותה עת על בית המשפט העליון:
במסגרת העברת הסמכויות מבית המשפט העליון לבתי המשפט המחוזיים, נקבעה סמכותו של בית המשפט לעניינים מנהליים לדון בערעור מנהלי, עתירה מנהלית ותובענה מנהלית.
העניינים שבגינם ניתן להגיש ערעור מנהלי
ערעור מנהלי מוגש כנגד החלטה של רשות ציבורית המנויה בתוספת השנייה בחוק בתי משפט לעניינים מינהליים. מדובר ברשימה סגורה הכוללת את העניינים הבאים בלבד (מעודכן לפי תיקון מס' 126 לחוק בתי משפט לעניינים מנהליים מיום 17 בדצמבר 2020):
עקרונות הדיון בערעור מנהלי
ערעור מנהלי נועד לתקוף החלטה מנהלית של גורם ציבורי, כלומר לא מדובר בסכסוך בין שני גופים פרטיים שבגינם ניתן להגיש תביעה אזרחית, או בעבירה פלילית שמטופלת במסגרת המשפט הפלילי, אלא במחלוקת שבין גורם פרטי ובין גוף ציבורי אשר קיבל את ההחלטה.
דוגמה אחת לערעור מנהלי היא של נהג מונית שהגיש בקשה לוועדת המוניות בעניין מתן רישיון להפעלת מונית לפי פקודת התעבורה, אך בקשתו נדחתה. דוגמה נוספת היא של מפעילת מעון יום שהגישה בקשה לקבל רישיון להפעלת מעון לפי חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, אך בקשתה סורבה על ידי מנהל האגף למעונות יום, והערר שהגישה על ההחלטה נדחה גם הוא. דוגמה שלישית היא של טייס שרישיון הטיס שלו בוטל בהחלטת מנהל רשות התעופה האזרחית לפי חוק הטיס.
על אף סמכותו של בית המשפט לעניינים מנהליים להתערב בהחלטה של גוף מנהלי, נקבע בפסיקה כי הוא לא יתערב בדרך כלל ולא יפגע בסמכותו לקבל החלטות מקצועיות, אלא אם כן יימצא כי הרשות לא השתמשה בשיקול דעתה כדין. בית המשפט יעשה כן, למשל, מקום שהרשות לא שקלה את כל השיקולים הענייניים או לא נתנה להם את המשקל הראוי.
במקרה שבו הכריע בית המשפט שהערעור המנהלי מוצדק, הוא רשאי לפסול את ההחלטה שלגביה הוגש הערעור, להורות לרשות הציבורית לדון שוב בסוגיה שבמחלוקת ולרפא את הפגם שנפל בהחלטה הקודמת, או לקבל במקומה את ההחלטה.
סדרי הדין בערעור מנהלי
סעיף 22 לתקנות בתי משפט לעניינים מינהליים (סדרי דין), תשס"א-2000 קובע כי ערעור מנהלי יוגש לבית המשפט שבאזור שיפוטו מצוי מקום מושבו של בית הדין שעל החלטתו מוגש הערעור. הערעור יוגש בתוך 60 ימים ממועד קבלת ההחלטה שעליה מערערים, אלא אם קבוע מועד אחר בדין מיוחד.תקנה 23 לתקנות בתי משפט לענינים מינהליים (סדרי דין), תשס"א-2000
לכתב ערעור מינהלי יצורף העתק צילומי של ההחלטה נושא הערעור, ויפורטו בכתב הערעור כל הפרטים הבאים:
המשיב בערעור מינהלי יהיה כל מי שהיה בעל דין להליך לפני בית הדין, למעט המערער. מכיוון שהערעור מוגש כנגד החלטה קיימת, לא נדרש המשיב להגיש כתב תשובה (בניגוד לעתירה מנהלית, שבה המשיב רשאי להגיש כתב תשובה).
בית המשפט רשאי לקיים דיון מקדמי בערעור המנהלי לצורך הכנת הדיון בערעור ובמגמה לייעלו, ולשם כך הוא רשאי לתת כל החלטה הנדרשת לעניין זה. כמו כן רשאי בית המשפט לבחון אפשרות של סיום הערעור בהסדר מוסכם בין הצדדים, ולתת תוקף של פסק דין להסדר שהושג בין הצדדים.
ארסן, נסיך יוגוסלביה
ארסניג'ה "ארסן", נסיך יוגוסלביה (בסרבית: Арсен Карађорђевић; 16 באפריל 1859 - 19 באוקטובר 1938) היה נסיך סרבי מבית קאראג'ורג'ביץ', וקצין בצבא האימפריה הרוסית. בנו של אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה נכדו של קאראג'ורג'ה ואביו של פאבלה, נסיך יוגוסלביה.
ביוגרפיה
ארסן נולד ב-16 באפריל 1859 לאלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה ופרסידה ננאדוביץ'. סבו קאראג'ורג'ה היה גיבור המרד נגד האימפריה העות'מאנית שהוביל להכרה בסרביה כנסיכות אוטונומית ונחשב למכונן סרביה המודרנית. אחיו הגדול היה פטר קאראג'ורג'ביץ'. שנה לפני לידתו של ארסן, הודח אביו בידי מילוש אוברנוביץ' והמשפחה גלתה לרומניה. ארסן נולד בטימישוארה, והתחנך בפריז ובסנקט פטרבורג. כמו אחיו הגדול, הוא הצטרף ללגיון הזרים הצרפתי, ובין השנים 1883-1885 לחם במלחמת סין–צרפת. לאחר מכן הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית.
ב-1 במאי 1892 הוא נישא בסנקט פטרבורג לאאורורה פבלובנה דמידובה, בתם של פאבל פבלוביץ' דמידוב, הנסיך השני מסן דונאטו ואלנה פטרובנה טורביצקוי. נולד להם בן אחד, פאבל שלימים היה לעוצר יוגוסלביה. הם התגרשו ב-26 בדצמבר 1896. ב-1905 הוא לחם במלחמת רוסיה–יפן, ובקרב מוקדן פיקד באומץ על יחידות פרשים. על חלקו במהלך הקרב, קודם לדרגת גנרל מיור וקיבל עיטורי גבורה. במאי 1911 הוא הצטרף לארגון הטרור היד השחורה. במהלך הוא הצטרף לצבא סרביה ופיקד על דיוויזיית פרשים. הוא היה פופולרי מדי בסרביה, ואחיו הגדול החל לראות בו איום על שלטונו. לפיכך, הוא ביקש ממנו לחזור לרוסיה. ארסן המאוכזב חזר לרוסיה ומונה למפקד במשמר הקיסרי.
בעקבות מהפכת אוקטובר, הוא הושם במעצר ונשפט בפני בית משפט סובייטי. הוא זוכה, ועזב את רוסיה. הוא התיישב בפריז, והפעם היחידה בה הופיע בסרביה הייתה בהלוויית אחיינו אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה שנרצח ב-1934. הוא מת בפריז ב-19 באוקטובר 1938. הוא נחשב לקצין המעוטר ביותר בהיסטוריה הסרבית.
סן פרננדו
סן פרננדו היה קדוש נוצרי. על שמו מקומות רבים. {{פירושונים|
קישורים חיצוניים
}}
ליסטרוזאורוס
ליסטרוזאורוס (שם מדעי: Lystrosaurus; מילולית: "לטאת את חפירה") הוא סוג נכחד של זוחל מקבוצת התראפסידה שחי בסוף תקופת הפרם ותחילת תקופת הטריאס לפני 250–255 מיליון שנה. הוא חי באזור שבעתיד יהפוך לדרום אפריקה, הודו ואנטארקטיקה.
מאפיינים
יצור זה נע בעדרים במשך תקופות הפרם והטריאס הקדום והיה מהנפוצים ביותר שביצורי תקופתו שהתגלו. הוא נע לאורך היבשות הדרומיות בחיפוש אחר צמחים.
נליס (בסיס)
בסיס חיל-האוויר נליס (באנגלית: Nellis Air Force Base) הוא בסיס צבאי של חיל האוויר האמריקני השוכן במחוז קלארק, נבדה, בצידה הצפון-מזרחי של העיר לאס וגאס. בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית הבסיס 8,896 איש.
נליס משמש כבסיס אימון עבור טייסי מטוסי הקרב של חילות האוויר של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וחילות אוויר זרים. הבסיס מארח מספר פעמים בשנה מאז 1975 את תרגיל הרד פלאג הבינלאומי.
הבסיס נקרא על שם ויליאם הראל נליס, תושב לאס וגאס וטייס P-47 שנפל בקרב הארדנים במלחמת העולם השנייה.
שטח הבסיס הוא 46 קמ"ר. 62 אחוז מתוכו לא מפותח, והיתר סלול או כולל מבנים.
הבסיס כולל שלושה אזורים תפקודיים עיקריים:
מטווח נליס המסונף לבסיס שוכן ממערב במחוז ניי ובמספר מדינות נוספות.
הבסיס מופיע במשחק הווידאו: Fallout New Vegas כמקום מושבם של הבומרס.
אווטאר צ'יבי שורט
אווטאר צ'יבי שורט (באנגלית: Avatar Chibi Short; מכונה גם: Super Deformed Shorts) היא מיני-סדרת הנפשה אמריקאית של ניקלודיאון, המתארת פארודיות מעוצבות בסגנון צ'יבי על דמויות מסדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון".
רקע והפצה
במקביל לשידורי סדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון" בין 2005 ל-2008, הופצו גם שלושה אוספי DVD ובלו-ריי המאגדים כל אחת עונה שלמה מתוך הסדרה. באוספים של עונה 2 ועונה 3, אשר הופצו בשנים 2007 ו-2008, נכללו בנוסף לפרק י הסדרה גם שלושה "פרקי בונוס" אשר נוצרו במיוחד לאוספים אלו.
אף על פי שבכתיבת התסריט השתתפו מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, יוצרי הסדרה המקורית, פרקי "צ'יבי שורט" אינם נחשבים כחלק מעלילת הזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" אלא כפארודיות.
במהלך 2020 הועלו הסרטונים לערוץ היוטיוב הרשמי של "אווטאר: כשף האוויר האחרון" וגרפו מיליוני צפיות כל אחד. בינואר 2021 הועלה סרטון בשם "Every Avatar Chibi Short Ever" (בעברית: "כל אווטאר צ'יבי שורט אי פעם") אשר איגד את שלושת הפרקים.
בפברואר 2023 פורסם כי אחד מהפרויקטים עליהם עובדים אולפני אווטאר הוא סדרת צ'יבי נוספת אשר מתוכננת לצאת בשנת 2026.
קבלה
האתר IMDb העניק לפרק הראשון 8.2 כוכבים (מתוך 10), לפרק השני 7.4 ולשלישי 8.0. ג'ונתן גרינל מ-CBR תיאר את כי הפרקים כמצחיקים, אך הביע את התאכזבותו מהעובדה שלא יצאו עוד פרקים לסדרה וציין כי זו הייתה דרך מבריקה בה הכותבים יכלו ללעוג ולצחוק על מאפייני הדמויות שבסדרה. וויליאם פאם, גם הוא מ-CBR, תיאר את "אווטאר צ'יבי" כחמודים ומהנים אשר עזרו להפיג קצת את הרצינות של אווטאר.
Irelande Douze Pointe
Irelande Douze Pointe הוא שיר פרודיה שנכתב והולחן בידי דארן סמית וסיימון פיין ובוצע בידי דסטין תרנגול ההודו. השיר ייצג את אירלנד בחצי גמר האירוויזיון 2008, אולם לא הצליח להגיע לגמר.
רקע
דסטין תרנגול ההודו (Dustin the Turkey) הוא בובת יד של תרנגול הודו וכוכב טלוויזיה אירי מפורסם המככב מאז 1990 בתוכניות ילדים של רשת השידור הממלכתית האירית RTÉ. למרות קולו הצורמני, והעובדה שתרנגול הודו אינו ציפור שיר, לדסטין יש קריירה מוזיקלית משגשגת באירלנד, המבוססת ברובה על פרודיות לשירי עם או שירים פופולריים. בין השנים 1994-2005 הוציא דסטין 6 אלבומים. בעקבות כישלונה של אירלנד לזכות באירוויזיון מאז 1996, והמקום האחרון בו היא זכתה באירוויזיון 2007, החליט דסטין להתגייס להצלת כבודה האבוד של מולדתו, שבעבר זכתה בשבע תחרויות אירוויזיון - יותר מכל מדינה אחרת, ולהחזיר עטרה ליושנה על ידי זכייה באירוויזיון 2008. לשם כך הוא הציג את מועמדותו בקדם האירוויזיון האירי, עם השיר "Irelande Douze Pointe" אותו כתב יחד עם דארן סמית וסימון פיין.
תוכן השיר
שם השיר הוא בצרפתית, למרות שהשיר כולו נכתב באנגלית. משמעות המילים "Irelande Douze Pointe" הן - "אירלנד 12 נקודות". השם מתייחס להליך ההצבעה של האירוויזיון, שבו כל תוצאות ההצבעה נקראות באנגלית ובצרפתית, ושתים עשרה (צרפתית: douze) נקודות היא התוצאה הגבוהה ביותר האפשרית. מלים אלו נכתבו בכוונה בצרפתית קלוקלת, המילה "Pointe" משמעה בצרפתית "נקודה", בעוד "נקודות" הן "points". גם המילה "Irelande" לא נכונה מאחר שהצרפתים מכנים את אירלנד "Irlande".
בשיר, דסטין מבכה את מצבה העגום של אירלנד באירוויזיון ("Oh I come from a nation what knows how to write a song\ Oh Europe where oh where did it all go wrong? ‎ ") מכה על חטאי ארצו ("Give us another chance, we’re sorry for Riverdance"), ומתחנף למצביעים בארצות שונות, ובייחוד בבלוק מדינות מזרח אירופה (השורה "Eastern Europe we love you do you like Irish stew? ‎" שאחריה השיר מונה את שמות מדינות מזרח אירופה) כל זאת על רקע מוזיקת דאנס וקריאות חוזרות ונשנות "Irelande Douze Pointe".
אירוויזיון
ב-23 בפברואר 2008 השיר זכה בתחרות קדם האירוויזיון האירי (Eurosong 2008) שערך ה-RTÉ בלימריק וגבר על חמישה מתחרים אחרים. למרות הניצחון בקולות המצביעים בבית, התקבל השיר באולם בצורה מעורבת, שכללה קריאות בוז רמות, לצד מחיאות כפיים נלהבות. גם פאנל המומחים שחיווה את דעתו אחרי כל שיר היה חלוק בדעתו, כאשר דנה, הזוכה הראשונה מטעם אירלנד באירוויזיון, ב-1970, אף אמרה שעדיף שאירלנד תפרוש מהתחרות מאשר תשלח אליה תרנגול הודו.
השיר הצליח לגרום לתקרית דיפלומטית, משום שבין המדינות אותן הוא מונה נמצאה מקדוניה בשמה זה, ולא כ"רפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה" כפי שיוון דורשת שיקראו למדינה. בעקבות כך ביקשו המארגנים מהמשלחת האירית לשנות את מילות השיר.
דסטין לא נכלל בין עשרת המקומות הראשונים בחצי הגמר הראשון שנערך ב-20 במאי 2008, ולכן לא עלה לשלב הגמר.
'Til You Can't
הוא שיר של זמר הקאנטרי האמריקאי קודי ג'ונסון. הוא יצא לאור ב-18 באוקטובר 2021, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השמיני שלו Human: The Double Album. השיר נכתב על ידי בן סטניס ומאט רוג'רס, והפיק טרנט ווילמון.
השיר זכה בפרס סינגל השנה בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי לשנת 2022.
אלייזה לינץ'
אלייזה אליסיה לינץ' (באנגלית: Eliza Lynch; 1835–1884) הייתה פילגשו של רודן פרגוואי פרנסיסקו סולנו לופז.
ביוגרפיה
לינץ' נולדה בעיר קורק באירלנד והיגרה עם משפחתה לפריז בתקופת רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, בהיותה בת שתים עשרה.
בהיותה בת 15 נישאה לרופא צבאי צרפתי בשם ז'אן לואי ארמנד דה קאטרפז'. היא חיה עמו באלג'יריה אך לא הייתה מאושרת עמו, והתגרשה ממנו בתוך שלוש שנים. היא שבה לפריז, ייתכן שבמחיצת מאהב רוסי, ושימשה כמורה לשפות, וכך נהגה לפגוש גברים עשירים, ולשמש כקורטיזנה. בצורה זו פגשה בשנת 1853 בפרנסיסקו סולנו לופז שהיה בנו של שליט פרגוואי קרלוס אנטוניו לופז, ושהה בחצרו של שליט צרפת נפוליון השלישי. לופז התאהב בקורטיזנה הצעירה, שהייתה בת 19 כאשר השניים נפגשו. על אף שמעולם לא נישאו, הם הפכו לזוג בלתי נפרד עד מותו של לופז, ולינץ' ילדה לו חמישה ילדים, אשר כולם נשאו את השם לופז.
על פי תיאורים בני התקופה הייתה לינץ' בצעירותה נאה מאוד. התמונות שבידינו, בהן זו המופיעה בערך זה, צולמו בשנות השישים של המאה ה-19, לאחר שילדה חמישה ילדים.
בשנת 1855 הגיעה לינץ' לפרגוואי בלווייתו של לופז. בדרך, בבואנוס איירס, ילדה את הראשון מחמשת ילדיהם, חואן פרנסיסקו "פאנצ'יטו" לופז.
במהלך 15 השנים הבאות תהיה האישה רבת העוצמה ביותר במדינה. תחת הכינוי "מאדאם לינץ'" או "לה לינץ'" רכשה עוצמה פוליטית, רכוש וקרקעות. בשלב מסוים הייתה, כפי הנראה, לאישה העשירה בעולם. עושרה רק גדל, כאשר בתקופת מלחמת הברית המשולשת העביר לופז רכוש רב על שמה. לינץ' ניסתה להפוך את אסונסיון לבירה אירופית נוסח פריז, והנהיגה "חצר" משלה. השפעתה על בעלה לופז הייתה גדולה ביותר. יש אומרים שתחת השפעתה בנה לופז את הצבא הגדול ביותר בדרום אמריקה, וחימש אותו במיטב החימוש המודרני.
בשנת 1862, עם מותו של אביו, הפך לופז לשליט פרגוואי, ולצידו "הגברת הראשונה" לה לינץ'. שלטונו של לופז היה שלטון אימים דיקטטורי, אשר הגיע לשיאו במלחמה חסרת סיכוי כנגד ברית משולשת שכללה את ברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי. רבים מאמינים כי הייתה זו השפעתה של לינץ' שהייתה בין הגורמים שהביאו את לופז, שסבל מאישיות בלתי יציבה, לפתוח במלחמה. במלחמה זו, המכונה מלחמת הברית המשולשת הפסידה פרגוואי, וספגה שיעור אבדות נוראי. לפי מקורות מסוימים נהרגו במלחמה 90% מהגברים הבוגרים בפרגוואי. אומדן ההרוגים נע בין 300,000 ל-1.2 מיליון איש.
בשנת 1869 נכבשה אסונסיון על ידי כוחות צבא ברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי. המשטר החדש שהוקם, החרים את כל רכושה של לינץ'. לינץ' עצמה ולופז נמלטו ליערות שבצפון המדינה והמשיכו להילחם שם. לופז נהרג בשנת 1870, ועמו בנה האהוב של לינץ' פנצ'יטו. לינץ', שנכחה במעמד, הורשתה לחפור במו ידיה את קברי אהובה ובנה. כאחת הנשים השנואות במדינה, גורשה לינץ' בחזרה לצרפת.
לינץ' הצליחה להבריח עמה הון עתק בזהב ובתכשיטים, אך זמן מה ניסתה לקבל בחזרה את רכושה בפרגוואי, באמצעות תביעות משפטיות, אשר כשלו. בשנת 1875 הורשתה לשוב לפרגוואי לפי הזמנת הנשיא חואן חיל, אך לא ארך זמן רב והיא גורשה לפריז. בפריז מתה כאלמונית בשנת 1884.
מאה שנים לאחר מכן, הושבה גופתה של לינץ' לפרגוואי, ונקברה ברוב טקס כגיבורה לאומית. רחוב ראשי באסונסיון נקרא על שמה. סרט שהופק בפרגוואי בשנת 1978 בשם "סרו קורה" (על שם המקום בו מתו פרנסיסקו סולנו לופז ובנו פאנצ'יטו), מנציח את דמותה. "סרו קורה" הייתה הפקת ענק גרנדיוזית, שנועדה לצורכי פנים, על מנת לקדם את השקפת העולם הפאשיסטית של משטרו של אלפרדו סטרסנר, וככזו, מונצחת בה לינץ' (אותה משחקת השחקנית רוזה רוס), באופן חיובי ביותר.
ברוך קמין
ברוך קמין (נודע גם כבוריה קמינקר; 15 באפריל 1914 – 10 ביולי 1988) היה מצנחני היישוב וחבר הכנסת מטעם מפא"י.
חייו
ברוך קמין נולד באקרמן, בסרביה, אז תחת שלטון האימפריה הרוסית ואחרי כמה שנים חלק מרומניה. הוא היה חבר ההנהגה הראשית ברומניה של תנועת הנוער הציונית "גורדוניה". קמין למד חקלאות באוניברסיטאות קישינב ויאשי ובשנת 1939 עלה לארץ ישראל.
בין השנים 1939–1947 היה חבר קיבוץ ניר עם. כחבר הפלמ"ח התנדב לצנוח באירופה הכבושה. הוא הוצנח ביום 31 ביולי 1944 יחד עם דב הררי (לשעבר ברגר) ברומניה. השניים ארגנו, בברכת ההנהגה הציונית המקומית ובידיעתם של וילהלם פילדרמן והרב שפרן, את צעירי היהודים להגנה עצמית ואספו ידיעות עבור בעלות הברית. גם אחרי סיום מלחמת העולם, נשאר קמין ברומניה כשליח הבריחה.
בשנים 1948–1949 הוא היה בשליחות בצ'כוסלובקיה ובאוסטריה ומאוחר יותר בשנים 1964–1965 בשליחות בארצות הברית. בין השליחויות הספיק קמין לכהן כשנה וחצי בכנסת השנייה מטעם מפא"י ולאחר מכן כמזכיר מועצת הפועלים בהרצליה. גם אחרי חזרתו מארצות הברית היה קמין פעיל בתחום הפוליטי ושימש כמנהל מחלקה במרכז לתרבות של הוועד הפועל של ההסתדרות.
בשנת 1969 פרש קמין ממפא"י ועבר לליברלים העצמאיים, מפלגה בה היה חבר עד שנת 1981 כשחזר למפלגתו הקודמת.
סטן ואן גנדי
סטנלי אלן "סטן" ואן גנדי (באנגלית Stanley Alan "Stan" Van Gundy: נולד ב-26 באוגוסט 1959) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. אימן בעברו את קבוצות ליגת ה-NBA מיאמי היט, אורלנדו מג'יק, דטרויט פיסטונס וניו אורלינס פליקנס. בעונת הוביל את אורלנדו למעמד גמר ה-NBA.
נעוריו
סטן ואן גנדי נולד באינדיו שבקליפורניה. אביו ביל ואן גנדי היה מאמן כדורסל שאימן את נבחרת אוניברסיטת מדינת ניו יורק (SUNY). סטן שיחק כרכז תחת שרביטו של אביו ולאחר מכן במסגרת בית ספר תיכון באלהמברה שבקליפורניה. אחיו הצעיר הוא הפרשן ג'ף ואן גנדי, שהיה אף הוא מאמן ב-NBA.
מיאמי היט
את דרכו ב-NBA החל ואן גנדי במיאמי היט בשנת 1995, בתחילה כעוזר לפט ריילי, ומעונת 2003-2004 כמאמן ראשי. כמאמן ראשי הוביל את ההיט למאזן הטוב במזרח ומשום כך היה למאמן הראשון של ההיט שמאמן באולסטאר. הוביל את ההיט לגמר המזרח שם הפסידו לדטרויט פיסטונס, בדצמבר 2005 התפטר מתפקידו כמאמן ראשי, ריילי חזר לאמן וההיט זכו באליפות הראשונה שלהם.
אורלנדו מג'יק
באפריל 2012 במסגרת מסיבת עיתונאים מסר ואן גנדי הצהרה יוצאת דופן ואמר כי הוא יודע שדווייט הווארד (כוכבה הגדול של הקבוצה) רוצה בפיטוריו. האוורד נכנס לחדר, חיבקו והכחיש את הדברים, אך בחודש מאי של אותה שנה סיים ואן גנדי את דרכו באורלנדו.
דטרויט פיסטונס
ב-14 במאי 2014 החל לאמן בקבוצת דטרויט פיסטונס, בנוסף להיותו המאמן הוא גם הג'נרל מנג'ר (או נשיא פעולות הכדורסל). ואן גנדי דרש סמכויות נרחבות וחתם על חוזה לחמש שנים. במאי 2018 פוטר ואן גנדי מתפקידיו בדטרויט, לאחר 4 שנים בקבוצה.
ניו אורלינס פליקנס
ב-21 באוקטובר 2020 החל לאמן בקבוצת ניו אורלינס פליקנס, עימה חתם על חוזה לחמש שנים.
ב-16 ביוני 2021 סיים ואן גנדי את תפקידו כמאמן הקבוצה.
ממשלת איראן
ממשלת הרפובליקה האסלאמית של איראן (בפרסית: نظام جمهوری اسلامی ایران) היא הגוף השולט באיראן מאז המהפכה האיראנית ונפילת שושלת פהלווי בשנת 1979.
חוקת איראן אומצה במשאל עם לאחר מעשה, ובה נקבע כי המדינה תתנהל במודל הפרדת רשויות עם גוף חקיקה גוף שיפוט וגוף מבצע. על פי החוקה, המנהיג העליון הוא ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של איראן.
ממשלת איראן היא אחת משלוש ממשלות בעולם המשתמשות בתואר "הרפובליקה האסלאמית".
היסטוריה
הרפובליקה האסלאמית של איראן נוצרה זמן קצר לאחר המהפכה האיראנית. בתחילת ינואר 1978 החלו הפגנות גדולות במטרה להפיל את השאה מוחמד רזא פהלווי.
השאה נמלט מאיראן בינואר 1979, והאייתוללה ח'ומייני חזר בפברואר של אותה שנה לאחר תקופה ארוכה של גלות, והתקבל בטהראן על ידי מיליוני איראנים.
הקריסה הסופית של שושלת פהלווי התרחשה זמן קצר לאחר מכן, ב-11 בפברואר, כאשר צבא איראן הכריז על עצמו רשמית "נייטרלי", לאחר שכוחות גרילה וכוחות המורדים הכריעו כוחות נאמנים לשאה בקרבות רחוב ברחבי המדינה.
לאחר ניצחון המהפכה האיראנית, נערך משאל עם על ידי ממשלת איראן הזמנית ב-30 וב-31 במרץ 1979 (10 ו-11 פארווארדין 1358), ובה נתבקשו התושבים להצביע כן או לא לרפובליקה אסלאמית.
תוצאות משאל העם הוכרזו זמן קצר לאחר מכן על ידי האייתוללה ח'ומייני ב-2 באפריל 1979, כאשר 98.2 אחוזים מאזרחי איראן הצביעו בעד רפובליקה אסלאמית.
החוקה החדשה, המבוססת חוקי האסלאם ותיאוקרטית מיסודה, הוקמה בדצמבר 1979, ובזאת הסתיימה תקופת המלוכה באיראן.
חוקה
ב-2–3 בדצמבר 1979 אושררה חוקת הרפובליקה האסלאמית של איראן במשאל עם עממי. במשאל עם זה, 99.5 מהמצביעים האיראנים אישרו את החוקה.
עשר שנים מאוחר יותר, בקיץ 1989, הבוחרים האיראנים אישרו את התיקונים בחוקה של 1979 במשאל עם נוסף. החוקה כונתה "היברידית" ובעלת "אלמנטים תיאוקרטיים ודמוקרטיים". בעוד שסעיפים 1 ו-2 מקנים את הריבונות לאל, סעיף 6 "מחייב בחירות עממיות לנשיאות ולמג'לס, או לפרלמנט". עם זאת, כל ההליכים והזכויות הדמוקרטיים יישארו כפופים למועצת השומרים ולמנהיג העליון,
עקרונות
ממשלת הרפובליקה האסלאמית של איראן היא באופן רשמירפובליקה תיאוקרטית. סעיף 2 של החוקה מסביר את העקרונות של ממשלת הרפובליקה האסלאמית של איראן:
מנהיגים
המנהיג העליון של הרפובליקה האסלאמית של איראן הוא בעל הסמכות העליונה באופן רשמי באיראן. תפקיד זה נכתב בסעיף 5 של החוקהבהתאם לתפיסת שלטון חכם ההלכה המוסלמי. תפקיד זה ניתן לכל החיים.
על פי סעיף 110 של החוקה, המנהיג העליון אחראי לשרטט את המדיניות הכללית של הרפובליקה האסלאמית. בנוסף, המנהיג העליון הוא אחראי על הצבא. ורשויות המדינה (המחוקקת, המבצעת ומערכת המשפט) יפעלו תחת פיקוחו. לרפובליקה האסלאמית היו שני מנהיגים עליונים: האייתוללה רוחאללה חומייני, שמילא את התפקיד מהמהפכה האיראנית ב-1979 ועד מותו ב-1989, והאייתוללה עלי חמינאי, שכיהן בתפקיד מאז מותו של חומייני.
בית מחוקקים
לבית המחוקקים של הרפובליקה האסלאמית של איראן יש שני חלקים: האספה המייעצת האסלאמית ומועצת השומרים.
רלית פפואה מקורקעת
זו רלית קטנה. אורך הזכר 36-38 ס"מ, והוא גדול מעט מהנקבה.לרלית זו מקור צהוב וארוך, עיניים אדומות, חזה אפור, גוף וכנפיים חומים וזנב שחור. הרגליים ורודות ואצל הצעירים הצבע פחות בולט. . הרלית אינה מסוגלת לעוף אך היא מסוגלת לשחות.
רלית זו חיה ביערות לחים וטרופיים, ביערות מנגרובים או ביצות שונות בגינאה החדשה ובפפואה ניו גיני. מצב השימור שלה: ללא חשש.
לרלית זו יש 2 תת-מינים:
Dare (La La La)
(Dare (La La La הוא שיר של הזמרת הקולומביאנית שאקירה מאלבום האולפן העשירי שלה, Shakira שיצא לאור ב-24 באפריל 2014 ובנוסף הגרסה של מונדיאל 2014 (מכונת הגרסה של ברזיל), יצאה ב-27 במאי 2014. השיר הוא הסינגל השלישי מתוך האלבום. לשיר יצאו ווידאו קליפ רבים בערוצה של הזמרת, כאשר יצאה שני קליפים לגרסאות המקוריות מהאלבום, גרסה אחת בספרדית וגרסה אחת באנגלית. לאחר מכן יצאו שתי גרסאות נוספות לקראת המונדיאל של 2014, שוב גרסה אחת בספרדית וגרסה אחרת באנגלית, ובנוסף שתי הגרסאות הללו כללו שיתופי פעולה רבים עם זמרים רבים. הווידאו קליפים שנועדו למונדיאל הביאו עמם שחקני כדורגל מוכרים רבים, ובנוסף בעלה של הזמרת ג'רארד פיקה הצטלם גם כן הוא לווידאו קליפ של מונדיאל 2014 בשתי הגרסאות. בנוסף לכל הארבע ווידאו קליפים והגרסאות בשפות השונות, הועלתה לערוצה של הזמרת לפני הכל תמונה של השיר אשר נכון למאי 2017 צברה קרוב ל-10 מיליון צפיות והיא אחת מהתמונות הנצפות ביותר של הזמרת. במצעדים ובמכירות הסינגל זכה להצלחה עולמית כאשר נכנס לאינספור מצעדים ומכר כמויות רבות של עותקים. בנוסף הסינגל הוא בין המצליחים ביותר של הזמרת, ובנוסף אחד מפזמוני המונדיאל הגדולים ביותר בכל הזמנים.
רקע
תחילה השיר נכלל באלבומה Shakira, ולאחר מכן כל שלל הגרסאות יצאו. ווידאו קליפים רבים בגרסאות שונות, תמונות וכולי. כל אלו גרפו מיליוני צפיות והפכו את ערוצה של הזמרת לאחד מן הערוצים הנצפים ביותר ביוטיוב. את השיר כתבו שאקירה, ג'יי סינג, לוקאש גוטוואלד, מתיו ג'ומפה, מקס מרטין, הנרי וולטר, ג'ון ג'יי קונטה, ג'וניור, והפיקו שאקירה, ד"ר לוק, J2, קרקוט, בילבורד. השיר הפך במהרה ללהיט היסטרי ברחבי העולם ולאחד מהפזמונים המזוהים ביותר עם המונדיאל. השיר הוא השיר השני ברציפות של הזמרת שנעשה עבור המונדיאל, כשקודמו היה אחד השירים המצליחים ביותר בכל הזמנים "(Waka Waka (This Time for Africa", שנעשה עבור, מונדיאל 2010 והיה לאחד ממשחקי המונדיאל המוכרים והחשובים בהיסטוריה של הכדורגל. השיר נכתב על ידי שאקירה, ג'יי סינג, לוקאש גוטוואלד, מתיו ג'ומפה, מקס מרטין ורבים אחרים.
וידאו קליפ
לשיר יצאו ווידאו קליפים רבים, ארבע גרסאות. שתי גרסאות צולמו עבור מונדיאל 2014, ושתי גרסאות אחרות צולמו עבור אלבומה של הזמרת אך כולם כולל כולם נכללו באלבום. הקליפ הנצפה ביותר מתוך כל הארבעה הוא הגרסה באנגלית (ברזיל 2014), אשר נכון לדצמבר 2017, צבר למעלה מ-929 מיליון צפיות.
לאחר מכן הקליפ השני המצליח ביותר, הוא הגרסה בספרדית (ברזיל 2014), אשר נכון לדצמבר 2017, צבר למעלה מ-117 מיליון צפיות. שתי הגרסאות האחרות צברו כמות נכבדת של צפיות; הגרסה המקורית באנגלית צברה למעלה מ-73 מיליון צפיות, והגרסה המקורית בספרדית צברה למעלה מ-33 מיליון צפיות.
בנוסף להכל, לפני כן יצא אודיו מצליח של השיר אשר צבר למעלה מ-10 מיליון צפיות. בקליפ שצולם עבור המונדיאל ניתן לראות שחקני כדורגל רבים ביניהם בעלה, ורבים אחרים. בקליפ ניתן לראות חיות רבות כגון: נשר, נמר וכולי. הקליפ היה אחד מקליפים המושקעים ביותר של הזמרת מבחינת המבקרים. לקליפ שצולם עבור המונדיאל יצאה גרסה של מאחורי הקלעים אשר גם כן היא צברה כמות צפיות רבה.
מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, והגיע בשיאו אל המקום ה-53 במצעד הבילבורד הוט 100.
אימה אמריקאית
אימה אמריקאית (באנגלית: American Horror Story; בתרגום חופשי: סיפור אימה אמריקאי) היא סדרת אימה אנתולוגית אמריקאית שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'וק. הסדרה משודרת ברשת FX האמריקאית.
"אימה אמריקאית" התקבלה באהדה על ידי מבקרי הטלוויזיה, צוות השחקנים זכה לשבחים וג'סיקה לאנג בפרט אשר זכתה בפרס אמי, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך על משחקה בסדרה. הסדרה גורפת באופן עקבי אחוזי רייטינג גבוהים.
העונה הראשונה, בית הרצח, מתרחשת בלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-2011, ובמרכזה משפחה שעוברת לגור בבית רדוף על ידי דייריו לשעבר. העונה השנייה, המוסד הסגור, מתרחשת במסצ'וסטס ב-1964 ועוקבת אחר סיפוריהם של המטופלים והצוות של מוסד למשוגעים מורשעים. העונה השלישית, הכישוף, מתרחשת בניו אורלינס, לואיזיאנה, בשנת 2013, ועוקבת אחר ברית של מכשפות שמתמודדות מול מי שרוצה להשמיד אותן. העונה הרביעית, פריק שואו, מתרחשת ביופיטר, פלורידה, במהלך שנת 1952 ומתרכזת סביב אנשי מופע פריק שואו אמריקאי ומאבק ההישרדות שלהם. העונה החמישית, המלון, מתרחשת בלוס אנג'לס, קליפורניה, במהלך שנת 2015 ומתמקדת בצוות ובאורחים של מלון על טבעי. העונה השישית, רואנוק, מתרחשת בצפון קרוליינה בשנים 2014–2016 ומתמקדת בבית חווה מבודד רדוף על ידי המושבה רואנוק שנהרסה. העונה השביעית, הכת, מתרחשת בשנת 2016 במישיגן, ובמרכזה כת המטילה אימה על התושבים לאחר הבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. העונה השמינית, אפוקליפסה, מציגה את המכשפות מהכישוף כשהן נלחמות באנטיכרייסט מבית הרצח כדי למנוע את האפוקליפסה. העונה התשיעית, 1984, מתרחשת מחוץ ללוס אנג'לס במהלך שנות ה-80 ומתמקדת בצוות של מחנה קיץ שנפתח מחדש לאחר טבח 14 שנים קודם לכן. העונה העשירית, 10 בת שני חלקים, מתמקדת במשפחה בשנת 2021 בפרובינסטאון, מסצ'וסטס, בחלקה הראשון, Red Tide, שם הם פוגשים את תושביה האמיתיים של העיירה, ומאוחר יותר, במחצית השנייה שלה, Death Valley, קבוצה של סטודנטים יוצאת לקמפינג ומוצאת את עצמה בקונספירציה המערבת חייזרים במקלט. העונה האחת עשרה, ניו יורק, מתרחשת בניו יורק של שנות ה-80, ומתמקדת בשורה של רציחות שבהן מעורבים גברים הומוסקסואלים, כמו גם בהופעתו של וירוס חדש. בינואר 2020, רשת FX חידשה את הסדרה לשלוש עונות נוספות, כולל העונה האחת עשרה.
בישראל שודרה הסדרה ב־Yes. ומוזרמת בשירות דיסני+.
רקע כללי
הסדרה היא אנתולוגית וכל עונה נתפסת כמיני-סדרה עצמאית בעקבות קבוצה נבדלת של דמויות ורקעים, ועלילה ייחודית עם התחלה, אמצע וסוף. עם זאת, מרפי הצהיר כי עד סוף הסדרה הצופים יבינו את הקשר שבין העונות השונות. חלק מהאירועים המתרחשים בסדרה הושראו באופן רופף מאירועים אמיתיים.
עונה 1: בית הרצח
העונה הראשונה, בשם אימה אמריקאית: בית הרצח מתרחשת בהווה ועוקבת אחר סיפורה של משפחה שעוברת לאחוזה משופצת, לא מודעת לכך שהבית רדוף על ידי רוחות דייריו לשעבר.
העונה הראשונה היא על בגידה ובוחנת נושאים כגון: משפחה, אהבה וסליחה. הסיפור מתרחש בשנת 2011 ועוקבת אחרי משפחת הרמון: הפסיכיאטר בן (דילן מקדרמוט), אשתו ויויאן (קוני בריטון) ובתם המתבגרת ויולט (טאיסה פרמיגה) שעוברים מבוסטון ללוס אנג'לס לאחר שוויויאן עוברת הפלה ובן מנהל רומן עם אישה אחרת. משפחת הרמון עוברת לאחוזה משופצת ועד מהרה נתקלת בדיירי הבית לשעבר - משפחת לנגדון: קונסטנט לנגדון (ג'סיקה לאנג), שני ילדיה, טייט (אוון פיטרס) ואדי (ג'יימי ברואר) ובן זוגה שפניו הושחתו, לארי הארווי (דניס או'הר). ויויאן ובן מנסים להחיות מחדש את יחסיהם בעוד שוויולט הסובלת מדיכאון, מוצאת נחמה אצל טייט. משפחת לנגדון ולארי משפיעים לעיתים קרובות על חייהם של משפחת הרמון בזמן שזו מגלה שביתם החדש רדוף על ידי רוחות הדיירים הקודמים.
עונה 2: המוסד הסגור
העונה השנייה, שכותרתה אימה אמריקאית: המוסד הסגור, מתרחשת בשנת 1964 ועוקבת אחר סיפוריהם של פושעים הכלואים במוסד לחולי נפש המנוהל על ידי רופאים ונזירות.
העונה השנייה בוחנת סוגיות הקשורות לשפיות. הסיפור מתרחש בשנת 1964, ומלווה את החולים, הרופאים והנזירות שנמצאים במוסד הפסיכיאטרי בראיירקליף - מוסד לחולי נפש שנוסד על-מנת לטפל בפושעים לא שפויים. הסוהרים שמנהלים את המוסד כוללים את הנזירה ג'וד מרטין (ג'סיקה לאנג), סגניתה, הנזירה מארי יוניס (לילי רייב) ומייסד המוסד, הכומר טימותי הווארד (ג'וזף פיינס). הרופאים שהואשמו בטיפול בחולים במוסד כוללים את הפסיכיאטר ד"ר אוליבר תרדסון (זאכרי קווינטו) ואת המדען הסדיסט ד"ר ארתור ארדן (ג'יימס קרומוול). החולים, שרבים מהם טוענים שנכלאו שלא בצדק כוללים עיתונאית לסבית בשם לנה וינטרס (שרה פולסון), אדם החשוד כרוצח סדרתי קיט ווקר (אוון פיטרס) ורוצחת לכאורה בשם גרייס (ליזי ברושר). בנוסף, מפעילים על דיירי המוסד מניפולציות בדמות אלמנטים רוחניים ומדעיים וחזקה על ידי חייזרים שטניים ושדים.
עונה 3: הכישוף
העונה השלישית, אימה אמריקאית: הכישוף, מתרחשת בשנת 2013 ובשנת 1830 במקביל ומתמקדת בקווי עלילה אודות ציד המכשפות בסיילם.
העונה השלישית של "אימה אמריקאית", "אימה אמריקאית: הכישוף", עלתה לשידור ב-9 באוקטובר 2013 ומתמקדת ביריבותן של מכשפות צאצאיות סיילם לבין מכשפות הוודו בניו אורלינס. הנושאים שבהן מתמקדת העונה הם ציד מכשפות, גילוי עריות, מיעוטים, עבדות, אמהות ובנות וכישופי וודו. העלילה מתרחשת במקביל בימינו אנו ובשנת 1830.
העונה מביאה את סיפורה של נערה בשם זואי בנסון (טאיסה פרמיגה) שלאחר תקרית טרגית שבה היא מעורבת, לומדת על היותה מכשפה, ונשלחת על ידי אמה לניו אורלינס לפנימייה לבנות בשם "האקדמיה של גברת רובישואו לנערות יוצאות דופן", הלא הוא מסדר מכשפות שפועל במסווה. מנהלת בית הספר היא קורדליה פוקס (שרה פולסון), מכשפה נעימה ומסבירת פנים. לאחר רצח מסתורי של מכשפה צעירה, מגיעה מלוס אנג'לס אמה של קורדליה, פיונה גוד (ג'סיקה לאנג), אישה אמידה ומרשימה שמשמשת כמכשפה עליונה של הדור הזה, נחושה להשיב את הסדר במסדר, להגן עליו, ולחנך את הנערות הסוררות, וכמו כן, לאחות את הקרעים עם בתה קורדליה, לאחר שנים רבות של ניכור וניתוק.
עונה 4: פריק שואו
הנושא בו העונה מתמקדת הוא אפליה בין סוגים שונים של אנשים וקבלת האחר, ובמיוחד בין האנשים ה"נורמליים" ל"פריקים". העלילה מתרחשת בשנת 1952, בעיירה השקטה ג'ופיטר שבפלורידה, ועוקבת אחרי מופע פריקים נודד בראשותה של אלזה מארס (ג'סיקה לאנג), הנאבק באפליות שאנשי העיירה מנהלים נגדם. עשרות שנים לאחר שהציבור ראה את הפריקים כמופע בידור צדדי, אלזה עדיין חולמת למצוא לפריקים שלה בית חם ואוהב, ובד בבד היא חולמת גם לעלות לגדולה ולהיות כוכבת מוכרת. כאשר התאומות הסיאמיות בט ודוט טאטלר (שרה פולסון) נלקחות לבית החולים, אלזה מאמינה כי הן המפתח שלה להשגת הגדולה עליה היא חולמת, ומגייסת אותן למופע שלה. בין החברים האחרים במופע, נמצאים בין היתר ג'ימי דרלינג (אוון פיטרס), גבר שנולד עם צבתות במקום ידיים החולם לעזוב את חיי המופעים מאחוריו ולחיות חיים נורמליים, ואימו של ג'ימי, אתל דרלינג (קתי בייטס), הגברת המזוקנת ויד ימינה של אלזה. כאשר גבר מעברה של אתל, דל טולדו (מייקל צ'יקליס), האיש הכי חזק ואשתו, דזירה דופרי (אנג'לה באסט), האישה בעלת שלושת השדיים, מצטרפים לקרקס, נקלע המופע למהומות שמסתובבות סביב העיירה, והחברים במופע נאלצים להתגבר על אלו שרודפים אותם על בסיס השוני שלהם.
עונה 5: המלון
העונה החמישית, אימה אמריקאית: המלון מתרחשת בשנת 2015 עם פלאשבקים לשנים שונות בעברם של דיירי המלון, ומתמקדת בצוות ובדיירים המוזרים ששוכנים ב"מלון קורטז" המסתורי.
הנושא בו העונה מתמקדת היא התמכרות ותלותיות בנושאים שונים, מסמים ואלכוהול ועד למין. העלילה מתרחשת בשנת 2015 ובמקביל בשנת 1930 עם פלאשבאקים לשנים שונות בעברם של הדיירים. הבלש ג'ון לאו (וס בנטלי) חוקר מקרי רצח זוועתיים בלוס אנג'לס שהקשר היחיד ביניהם הוא שהקורבנות עברו על דיבר מסוים מעשרת הדיברות, כשהוא מקבל טיפ אנונימי המוביל אותו למלון קורטז המסתורי. במהלך החקירה, ג'ון ואשתו, אלכס (קלואי סביני), נתקלים גם בצוות המלון הכולל את איריס (קתי בייטס), ליז טיילור (דניס או'הר), ג'יימס מארץ (אוון פיטרס), מייסד המלון הפסיכופתי (מבוסס על דמותו של ה. ה. הולמס) ובעלת המלון המסתורית, הרוזנת אליזבת, (ליידי גאגא), וגם בדיירי המלון הכוללים את סאלי "המזריקה" (שרה פולסון), בנה של איריס, דונובן (מאט בומר), רמונה רויאל (אנג'לה באסט), שחקנית קולנוע והמאהבת של אליזבת לשעבר, טריסטיאן דאפי (פין ויטרוק) ואייקון האופנה, ויל דרייק (שאיין ג'קסון).
עונה 6: רואנוק
העונה השישית, אימה אמריקאית: רואנוק, מוצגת לצופים כסדרת טלוויזיה דוקומנטרית בשם "סיוט הרואנוק שלי", העוקבת אחר בעל ואשתו בשם מאט ושלבי מילר (אנדרה הולנד ולילי רייב), המספרים לצופים על חוויותיהם במושבת רואנוק המסתורית. חוויותיהם של הזוג משוחזרות כביכול על ידי צוות שחקנים מקצועי (שרה פולסון, קובה גודינג ג'וניור, אנג'לה באסט, וס בנטלי, קתי בייטס, אוון פיטרס, מאט בומר, פין ויטרוק, ליידי גאגא ושאיין ג'קסון).
עונה 7: הכת
העונה השביעית של הסדרה נקראת אימה אמריקאית: הכת, והיא עלתה לשידור ב-5 בספטמבר 2017. העונה מתרחשת בסוף 2016, מיד לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 והיא עוסקת בכת סודית השואפת לעלות לשלטון אזורי בעל דעות זהות לנשיא, דונלד טראמפ, דרך הפחדת תושבי האזור במעשי רצח מגונים ומתוקשרים. אלי (שרה פולסון), בעלת מסעדה מהקהילה הגאה, בעלת פוביות המטרידות אותה ומונעות ממנה לנהל חיים רגילים, הופכת לכלי במשחק האימה הפוליטי של הכת.
עונה 8: אפוקליפסה
העונה השמינית של הסדרה נקראת אימה אמריקאית: אפוקליפסה והיא עלתה לשידור ב-12 בספטמבר 2018. כפי שעולה משמה, הסדרה נסובה סביב סוף העולם שהתרחש כתוצאה ממלחמה אטומית, כאשר השורדים מנסים להילחם נגד האנטיכריסט שמנסה להשמיד את העולם באופן סופי. זו העונה הראשונה בה יש קישור עלילתי ישיר לעונות אחרות - העונה השלישית, אימה אמריקאית: הכישוף, העונה החמישית, אימה אמריקאית: המלון, והעונה הראשונה, אימה אמריקאית: בית הרצח.
עונה 9: 1984
העונה התשיעית של הסדרה נקראת אימה אמריקאית: 1984 והיא עלתה לשידור ב-18 בספטמבר 2019 העונה היא מחווה של סרטי האימה של שנות ה-80. העונה שואבת השראה רבה מסרטי סלאשר קלאסיים שהיו בשיאם במהלך שנות ה-80, דוגמת "ליל המסכות" ו"יום שישי ה-13".
עונה 10: Double Feature
בשנת 2022, סופר מתקשה (פין וויטרוק), אשתו ההרה (לילי רייב) ובתם (ריאן קירה ארמסטרונג) עוברים לעיירת חוף מבודדת לקראת החורף. ברגע שהם מתיישבים, התושבים האמיתיים של העיירה מתחילים לגלות את עצמם. שני מקומיים אקסצנטריים (אוון פיטרס ופרנסס קונרוי) מציעים להארי יד עוזרת במחסום הכתיבה שלו.
עונה 11: ניו יורק
העונה האחת עשרה, ניו יורק, מתרחשת בניו יורק של שנות ה-80, ומתמקדת בשורה של רציחות שבהן מעורבים גברים הומוסקסואלים ובמקביל, בהופעתו של וירוס חדש.