cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוסה גספר רודריגס דה פרנסיה
חייו
כיום יש הרואים בפרנסיה את האחראי לבנייתה של פרגוואי חזקה ועצמאית מבחינה מדינית וכלכלית, ולכך שכוחן של האליטות הישנות, מן המוצא הספרדי דעך, דבר שאיפשר את איחודה של פרגוואי לידי ישות מדינית אחת. יש הרואים בו דיקטטור אכזר ובעל מוזרויות, אב טיפוס לדיקטטורים מסוגו בכל אמריקה הלטינית. פרנסיה הוא גיבורו של הרומן מאת אחד מגדולי סופרי פרגוואי, אוגוסטו רואה בסטוס, "Yo, el Supremo" (אני, העליון), אשר יצא לאור בפרגוואי בשנת 1974. הדים לחייו של פרנסיה ניתן לגלות גם ביצירתו של גבריאל גארסיה מארקס "סתיו של פטריארך". מוזיאון לזכרו של פרנסיה הוקם בעיירת הולדתו יגוארון.
התנועה הדרוזית הציונית
התנועה הדרוזית הציונית היא תנועה המקדמת את הרעיון הציוני בקרב הדרוזים בישראל.
בשנת 2009 קיימה את הקונגרס הציוני הדרוזי הראשון בהשתתפות כ-1,700 בני נוער מהמגזר. יו"ר התנועה הוא יוסף נאסר אדין, איש עסקים מדלית אל-כרמל. התנועה מפעילה בשיתוף הסוכנות היהודית את הפרויקט "ברית חיים", פרויקט המפגיש בין בני נוער יהודים ודרוזים. כמו כן עוסקת התנועה בקידום מעמד האשה הדרוזית ומפעילה קרן לחלוקת מלגות לסטודנטים דרוזים.
רון ברווזון
רון ברווזון (באנגלית: P. King Duckling) היא סדרת אנימציה אמריקאית-סינית ששודרה לראשונה בשנת 2016 בארצות הברית. הסדרה נוצרה על ידי ג'וש זליג (Josh Selig), שהיה הכותב של רחוב סומסום והמפיק של מטוסי על. הסדרה משודרת בישראל בערוץ הופ! בדיבוב לעברית החל משנת 2017.
מטרת הסדרה היא לעורר חשיבה חיובית, סקרנות ולהיות נאמן לעצמך.
אופנה במדינות המערב בשנות ה-70 של המאה ה-20
האופנה במדינות המערב בשנות ה-70 של המאה ה-20 עסקה באינדיבידואליות. פריטי אופנה נפוצים בשנות ה-70 כללו, בין השאר, חצאית מיני ומכנסי פעמון. סגנונות אופנתיים בולטים כללו, בין היתר, את תסרוקת פארה פוסט והסגנונות האנדרוגיניים של סצנת הגלאם רוק והדיסקו, בהם בלטו פריטי אופנה כגון נעלי פלטפורמה, צבעים בהירים, וסאטן.
כמה מדוגמניות האופנה המובילות בשנות ה-70 כללו בין היתר את ג'יה קרנג'י, ג'ניס דיקנסון, ג'רי הול ואימאן.
תחילת שנות השבעים
בתחילת העשור בלטה עדיין במיוחד אופנת התרבות ההיפית של שנות ה-60 שכללה בין היתר ג'ינסים מרופטים, וחולצות Tie dye.
בנוסף לחצאית המיני, שמלות באורך בינוני, שכונו "midis" ושמלות באורך הקרסול שנקראות "Maxis", היו גם פופולריות במיוחד ב-1970 וב-1971.
ב-1971 היו מכנסיים קצרים ודקים במיוחד, שכונו "Hot pants", היו גם פופולריות מיוחד בקרב נערות ונשים צעירות.
אופנת הגלאם רוק
לאמני הגלאם רוק דייוויד בואי, רוקסי מיוזיק ומרק בולן הייתה השפעה רבה על האופנה בבריטניה ובארצות הברית בין השנים 1972 ל -1974. גברים לבשו לעיתים קרובות חליפות לאמה, חליפות כסף בסגנון אסטרונאוט, מעילים מרופדים בסאטן, מכנסי ג'ינס רחבים או מכנסי קטיפה וחולצות משובצות באבני חן.
בהשראת אופנה זו גם נעלי פלטפורמה עם סוליות בעובי של 2 עד 15 סנטימטרים הפכו פופולריות בקרב גברים ונשים כאחד.
אופנת הדיסקו
הז'אנר המוזיקלי דיסקו הוליד שיגעון אופנה ייחודי מאמצע עד סוף העשור. צעירים התאספו במועדוני לילה לבושים בבגדי דיסקו חדשים שהיו אמורים להבריק תחת אורות רחבת הריקודים. פריט אופנת הדיסקו הפופולרי ביותר עבור נשים היה שמלת גלימה. בגדי דיסקו שלבשו נשים כללו חולצות צמר, בלייזרים, מכנסיים רופפים, חצאיות מקסי, שמלות כלה, ושמלות ערב. נעליים פופולריות כללו מגפיים בגובה הברך, אך הנעליים הפופולריות ביותר היו נעליים עם עקבים עבים אשר לעיתים קרובות היו עשויות מפלסטיק.
אופנת הפאנק-רוק
פאנק-רוק היה ז'אנר מוזיקלי שהשפיע רבות הן על אופנת נשים והן על אופנת גברים לאורך העשור. חלק ניכר מאופנת הפאנק של שנות ה-70 התבססה על העיצובים של ויויאן ווסטווד ושל שותפה מלקולם מקלארן. סמנת הפאנק-רוק החלה בסצנות המוזיקה של לונדון וניו יורק. אופנת הפאנק כללה בדרך כלל בגדים קרועים, חולצות שחורות, מכנסי ג'ינס, מכנסי עור הדוקים, מעילי עור (מעוטר לעיתים קרובות בשרשראות או בדוקרנים), מעילים וחולצות עם תמונות או מסרים שנויים במחלוקת או יוצאי דופן, ונעלי דוק מרטינס.
תסרוקות נשים
אחת מתסרוקת הנשים האייקוניות ביותר משנות ה-70 הייתה תסרוקת פארה פוקט. התסרוקת שהפכה פופולרית בשנת 1976 הפכה פופולרית מיוחד בקרב נשים אמריקאיות רבות באותה התקופה. נשים ונערות עם תסרוקת זו נהגו גם לחמצן את השיער.
תסרוקת נשים פופולרית נוספות בעשור הייתה תסרוקת האפרו.
תסרוקות גברים
בהמשך שנות השישים, תספורת "דרקיל ופומפאדור" (שנודעה אז בשם "תסרוקת אלביס פרסלי") הייתה פופולריות במיוחד בקרב צעירים איטלקים-אמריקאים ומקסיקנים-אמריקאים בערים גדולות כמו ניו יורק. כמויות גדולות של שומן שימשו בדרך כלל כדי לשמור על השיער במקום. שיער ארוך אצל גברים הפך פופולרי בשנות השבעים המוקדמות ובאמצע שנות השבעים, כדרך למרוד בנורמות החברתיות. פאות לחיים הפכו גם פופולריים במהלך העשור.
גלריית תמונות
תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור
רות זלוצ'נקו
רות זלוצ'נקו (נולדה ב-23 בינואר 1958) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל (1975, 1976 ו-1977), אלופת המכביה העשירית (1977), שיאנית המכביה ובעלת מדליית ארד מאליפות אסיה (1975) בקפיצה לגובה, אלופת ישראל בקפיצה לרוחק (1974), אלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות (1976) ואלופת ישראל וסגנית אלופת אסיה בקרב חמש (1976).
ביוגרפיה
זלוצ'נקו התאמנה בהפועל רמת גן בהדרכתו של דוד קושניר.
אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1974 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.55 מטר, לפני זיוה רבינוביץ' מהפועל תל אביב (5.50 מטר) ומיה קלה ממכבי חיפה (5.42 מטר).
סגנית אלופת אסיה
באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה בסיאול קוריאה הדרומית ביוני 1975 זכתה זלוצ'נקו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקרב חמש בתוצאה של 3687 נקודות, אחרי קיוקו שימיזו (4064 נקודות) ולפני הוצומי הרדה (3667 נקודות), שתיהן מיפן ומדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי היסאו צושיאה ומיצ'יו אינאוקה אף הן מיפן ושתיהן קבעו תוצאה של 1.74 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.
1976
באליפות ישראל שנערכה ב-1976 זכתה זלוצ'נקו ב-3 מדליות זהב בקרב חמש בתוצאה של 3766 נקודות, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.0 שניות ובקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.
אלופת המכביה
בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-26 בפברואר 1977 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.77 מטר, ס"מ פחות מהשיא הישראלי של אורית אברמוביץ' והתוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת. באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר, לפני אירן מלך מהפועל חדרה 1.66 מטר וורד עצמון מהפועל ירושלים (1.61 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני ורד עצמון (1.65 מטר) ולפני איירן מלך (1.60 מטר).
קרב האוויר של 13 בספטמבר 1973
קרבות האוויר של 13 בספטמבר 1973 הם סדרה של קרבות אוויר שהתקיימו מעל רצועת החוף הסורית והלבנונית כשלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים שבמהלכן הופלו 12 מטוסי מיג סוריים ומטוס ישראלי אחד. לאירוע הייתה השפעה על האווירה הכללית בארץ והוא חיזק את תחושת האופוריה הישראלית.
רקע
ב-13 בספטמבר בשעה 13:00 יצאו שני זוגות של מטוסי פנטום למשימת צילום ארוכת טווח בצפון סוריה. אתרי הצילום היו שדות תעופה ומתקנים בקרבת היישובים חומס, נאצריה, קוצר, חמה ולטקיה. בחיל האוויר הישראלי צפו כי הסורים יזניקו מטוסי יירוט ולכן הוזנק מבעוד מועד כוח משמעותי של 12 מטוסים שטסו בגובה נמוך מאוד מעל לים התיכון מול חופי סוריה ולבנון מתחת לגובה כיסוי המכ"ם בסמוך לנתיב החזרה של רביעיית הצילום כך שיוכלו להפתיע את המטוסים הסורים אם ירדפו אחרי מטוסי הצילום. לאחר גמר הצילום של רביעיית הפנטומים ובמהלך חזרתם מערבה לכיוון הים הוזנקו כנגדם מטוסי מיג 21 שרדפו אחריהם מערבה בנתיב חזרתם מעל לים.
קרב האוויר עם המטוסים הישראלים שהמתינו לאורך רצועת החוף
משהתקרבו מטוסי המיג עלו מטוסי הפנטום שהמתינו לבואם בגובה נמוך מול חוף לטקיה והפתיעו אותם. עם ההיתקלות בשעה 13:28 שיגר הטייס שלמה אגוזי אל אחד המיגים טיל אוויר-אוויר ממרחק 2,100 מטרים שפגע במטוס וסחרר אותו אך לא הפילו. באותו יעף התקרב למטוס שני וירה עליו בתותח מטווח 350 מטרים, הפילו וטייס המיג נטש. המוביל באותו המבנה, יפתח ספקטור, שיגר שני טילים והפיל שני מטוסים.
בשלב זה נקראה רביעיית המיראז'ים שהמתינה מול ראש הנקרה להצטרף לקרב ובמקביל הזניקו הסורים מטוסים נוספים לאזור הקרב. עם הגיעם שיגר מוביל רביעיית המיראז'ים, ישראל בהרב, שני טילים שפגעו במיג אחד שטייסו נטש. לאחר מרדף קצר שיגר מספר 4 במבנה המיראז'ים, אברהם שלמון, טיל והפיל מיג נוסף. בשלב זה הופל באש תותחים מיג נוסף על ידי בהרב. תוך כדי תמרוני הקרב הבחין מספר שלוש ברביעיית המיראז'ים בדליפת דלק ממטוסו, ככל הנראה עקב פגיעה בו. הוא דיווח למבנה והרביעייה כולה ניתקה מגע וחזרה דרומה לכיוון ישראל. המטוס הפגוע נחת בבסיס רמת דוד.
בשלב זה הוכנסה לקרב רביעיית המיראז'ים שהמתינה מול חוף ביירות. הטייס עמוס בר ביצע מרדף קצר אחר מיג והפיל אותו באמצעות טיל צפונית לביירות. לאחר שבקר הטיסה הודיע למיראז'ים כי מטוסים סוריים נוספים מגיעים מצפון התפצלה הרביעייה כך שמספר 2 ו-3, יהודה קורן וסגן יוסי שמחוני, יצאו לקראתם צפונה במטרה לנהל עמם קרב ולמנוע מהם להגיע לאזור הקרב שהתחולל מול ביירות. בקרב שניהלו מספר 2 ו-3 מול החוף הסורי כנגד שמונה מטוסי מיג 21 לא הופלו מטוסים. אך בינתיים מדרום להם הופל מיג נוסף על ידי בר. בשל מחסור בדלק מספר 2 ו-3 ניתקו מגע ופנו דרומה אך במהלך הטיסה דרומה נפגע מטוסו של שמחוני מטיל והחל לבעור. שמחוני הודיע בקשר כי נפגע, ולמרות סכנת ההתפוצצות של מטוסו הבוער, ובמטרה להימנע מנטישה מעל אדמת סוריה, המשיך בטיסה לכיוון הים, נטש מעל לחוף טרטוס וצנח מגובה אל הים במרחק של כ-2 ק"מ מהחוף. הסתבר שסירת ההצלה שמותקנת בכיסא המפלט נפגעה מהטיל שפגע במיראז' ולא נפתחה. שמחוני צף במים והמתין. שלושת המיראז'ים הנותרים ניתקו מגע ופנו דרומה לכיוון ישראל.
הקרב כולו ארך כשלוש דקות. בסך הכל בקרבות שבין המטוסים הסוריים שהוזנקו כנגד מטוסי הצילום לבין שלוש הרביעיות שהמתינו להם, הופלו שמונה מטוסי מיג 21 סוריים ומטוס מיראז' ישראלי אחד שטייסו צנח אל המים הטריטוריאליים הסוריים.
המשך קרבות האוויר עם הכוח שהגן על הטייס הישראלי שצנח לים
במהלך הקרב סייר מעל לים מסוק יסעור, שנועד לחילוץ במידת הצורך. יסעור החילוץ, שהוטס על ידי ישראל יהלום, נשא שני לוחמים משייטת 13, רופא, חובש ומכונאי. היסעור הופנה לחלץ את הטייס שמחוני שצנח לים וזוג מטוסי F-4 פנטום הוזנק להגן עליו מפני ניסיונות אויב לשבות אותו, ביבשה או בים. בתגובה הוזנק מבנה נוסף של מטוסי מיג ליירוט הפנטומים. שניים ממטוסי המיג הופלו בטילי אוויר-אוויר ששיגרו הפנטומים - הראשון בטיל ששיגר עמרי אפק והשני בטיל ששיגר רפי קורן. בינתיים קלט טייס הפנטום את קריאת הטייס שמחוני במכשיר הקשר בדבר צניחתו אל הים והוברר שמצבו טוב.
מחשש להזנקת מטוסי מיג נוספים מסוריה, ולאור הסכנה שנשקפה לשמעוני שצף על מי הים שמול חופי סוריה, הוזנקו לעזרתו שישה מטוסי פנטום נוספים: רביעיית מטוסים מטייסת הפטישים בהובלת אביהו בן-נון וזוג מטוסים של אמנון ארד ומשה מלניק. מלניק, שהספיק להנחית את פנטום הצילום ולהמריא שנית עם מטוס פנטום חמוש, נכנס לקרב אוויר-אוויר תוך הפלת מטוס מיג. אחריו הפיל אמנון ארד מיג נוסף באמצעות טיל סיידווינדר. אחד הטייסים הסורים המופלים, אחמד חאדר אל-חסן, צנח במרחק כמאה מטרים משמחוני, עלה על סירת ההצלה המתנפחת והמתין גם הוא לחילוץ. בשלב זה החלו מטוסי המיג הסוריים הנותרים להתפזר, לאחר הפלת תריסר מחבריהם, והבשילה שעת הכושר למשיית שמחוני מהים. מאחר שששת מטוסי הפנטום שהגנו על שמחוני היו קצרים בדלק ונדרש חיפוי אווירי להגנה על שמחוני ועל מחלציו, הוזנקה בשעה 15:00 רביעיית נוספת של מטוסי פנטום מטייסת הפטישים.
במהלך ההמתנה ליסעור החילוץ, זיהתה רביעיית מטוסי הפנטום הטרייה הזנקה של סירת מנוע סורית לעבר אל-חסן ושמחוני. טייס הפנטום יצחק גת תקף אותה והטביעה. בינתיים שחה שמחוני אל סירת ההצלה של אל-חסן ואחז בה בידיו מבלי שהלה ירגיש. תחת חיפוי אווירי של מטוסי הפנטום ריחף היסעור והוריד לוחם מהקומנדו הימי ששלה את שמחוני. משעלה שמחוני למסוק, אמר למחלצים כי במים יש גם טייס סורי. הוחלט להעלות גם אותו, אך היה חשש שיתנגד ויתקוף את חיילי הקומנדו במהלך טיסתם באוויר. בינתיים התהפכה סירת ההצלה ברוח שחולל מדחף המסוק. חיילי הקומנדו משו את אל-חסן מהמים בטרם יטבע ופנו לעבר ישראל. אל-חסן הושב לארצו במסגרת חילופי השבויים לאחר מלחמת יום הכיפורים.
חדקן קצר אף
חדקן קצר אף (שם מדעי: Acipenser brevirostrum) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, החי במימי נהרות, שפכי נהרות וחופי האוקיינוס האטלנטי של מזרח אמריקה הצפונית שבין ניו ברנזוויק לפלורידה. במראהו הוא מזכיר את המין חדקן אטלנטי אך קטן ממנו בהרבה. למעשה זהו אחד הדגים הקטנים בסוג חדקן.
חדקן זה מגיע לאורך 1.43 מטר ומשקל ממוצע של 25 ק"ג. הוא בעל גוף חום כהה עם בטן בהירה וכשמו הוא בעל ראש וחוטם קצרים יחסית. עצמותיו בנויות מסחוס ולאורך הגוף רצועת לוחיות סחוסיות אפורות. בנוסף הוא בעל מספר צלחות לאורך הוושט, העוזרות לו לעכל מזון, מאחר שהוא חסר שיניים. הצעירים בעלי מראה מוארך יותר ועם חוטם וראש דקים וארוכים יותר.
החדקן ניזון לאורך הקרקעית מחלזונות, צדפות ותולעים רב-זיפיות ומגוון גם בדגים. החדקן הוא דג המותאם הן למים מתוקים והן למים מלוחים אך הנקבות נודדות לנהרות ואגמים כדי להשריץ. גם לאחר מכן הם מבלים במים רדודים ולא מגיעים לאוקיינוס העמוק. ההתבגרות המינית של החדקן תלויה באקלים בו הוא חי - פרטים החיים במים חמימים יכולים להתרבות כבר בגיל 3–4 שנים אך פרטים צפוניים החיים במים קרים יותר יתרבו לרוב מגיל 10–14 שנים.
חדקן זה מצוי בסכנה עקב סכרים לאורך הנהרות בהם הוא חי ועקב זיהום מים מתועש. הוא נפגע גם מסירות, דיג מסחרי ודיג ספורט והיתפסות כשלל לוואי.
אור (אלבום של אודיה)
את השיר "אין אותי יותר" כתבה אודיה במקור עבור הזמר גל אדם, אך היא הקליטה אותו וכללה אותו באלבום גם כן.
רקע והפקה
בנובמבר 2019 הוציאה אודיה את "האהבה שלנו" כסינגל הבכורה שלה וכסינגל הפותח מתוך האלבום. כמה חודשים לאחר מכן, הוציאה את "רק שיישאר", ובהמשך את שיר הנושא של האלבום, "אור"; הוא זכה להצלחה רבה ובמאקו נכתב שהוא "כבש את המקום הראשון במצעד הוויראלי של ספוטיפיי בישראל, ומטפס מאז בצמרת מצעד אפל מיוזיק". לאור הצלחתו, חדלה אודיה מלהוציא סינגלים נוספים עד שבאוגוסט 2020 החליטה להוציא את "מה אשיב לך" כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
בשנת 2021 הוציאה את "כפיים" כסינגל החמישי מתוך האלבום, תוך שב-18 באפריל 2021 הוציאה את "הביתה לחזור" מתוך "יעלה ויבוא"; פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב. את השיר ליווה וידאו קליפ רשמי, תוך שהוא נכלל באלבום גם כן. חודשיים לאחר מכן, הקליטה את "אין אותי יותר" שכתבה עבור גל אדם, כסינגל רשמי מתוך האלבום, עם עטיפה נלוות. ב-20 ביוני באותה השנה, ביום בו יצא האלבום עצמו, הכריזה כי השיר "נצנצים" יופץ כסינגל השמיני מתוכו, לצד וידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב שלה.
ברבי: הרפתקאות בבית החלומות
ברבי: הרפתקאות בבית החלומות (באנגלית: Barbie: Dreamhouse Adventures; מכונת החל מהעונה הרביעית !Barbie Dreamhouse Adventures: Go Team Roberts, "ברבי הרפתקאות בבית החלומות: קדימה צוות רוברטס!") היא סדרת הנפשה ממוחשבת קנדית-אמריקאית, המבוססת על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל", כמו כן, היא משמשת כאתחול לסדרה "ברבי בבית החלומות". הסדרה מופקת על ידי Mattel Creations, ומונפשת על ידי Rainmaker Studios.
הסדרה הוכרזה לראשונה באוקטובר 2016, כאשר נאמר שהיא פותחה לבקשת המעריצים שרצו ללמוד עוד על האופי של ברבי, משפחתה וחבריה. כריסטופר קינאן, מפיק בכיר באותה תקופה ב-Mattel Creations, אמר שהסדרה היא סדרת קומדיה המכוונת לילדים בגילאי 6 עד 11. הסדרה עוקבת אחר ברבי, משפחתה וחבריה, אשר בכל פרק עוברים הרפתקה חדשה ומצחיקה.
ב-17 בספטמבר 2017, שודר בקנדה סרט טלוויזיוני בשם "ברבי וקסם הדולפינים", אשר משמש כפיילוט וספיישל של הסדרה, וכסרט ה-36 בסדרת סרטי ברבי. יום למחרת, ב-18 בספטמבר 2017, הסרט הופץ בנטפליקס ארצות הברית. לאחר מכן, ב-3 במאי 2018, הופצה העונה הראשונה של הסדרה בנטפליקס. העונה השנייה של הסדרה הופצה ב-12 בספטמבר 2018, השלישית הופצה ב-14 בפברואר 2019, הרביעית הופצה ב-1 בנובמבר 2019, והחמישית והאחרונה הופצה ב-21 במרץ 2020. ב-1 בספטמבר 2020 הופץ הסרט "ברבי: הרפתקת הנסיכה", אשר מבוסס על הסדרה ומשמש כסרט ה-37 בסדרת סרטי ברבי. ב-16 באפריל 2021 הופץ סרט נוסף שמבוסס על הסדרה בשם "ברבי וצ'לסי ויום ההולדת האבוד", אשר משמש כסרט ה-38 בסדרת סרטי ברבי. ב-1 בספטמבר 2021 יצא סרט נוסף שמבוסס על הסדרה בשם "ברבי: עיר גדולה, חלומות גדולים".
בישראל הסדרה משודרת בדיבוב לעברית בערוץ KidZ, כאשר הדיבוב העברי נעשה באולפני דאבי דאב, בביומה של מאיה מיטלפונקט, והפקתה של ענבר שטגר עזרא. שלוש העונות הראשונות של הסדרה שודרו כעונה אחת, החל מ-11 באפריל 2019 עד 23 במאי באותה שנה, כאשר בסוף השבוע הראשון של השידור, ב-19 באפריל 2019, שודר הסרט "ברבי וקסם הדולפינים". עונות ארבע וחמש של הסדרה שודרו כעונה אחת, החל מ-31 במרץ 2020 עד 12 במאי באותה שנה. באוגוסט 2021 שודרו הסרטים "ברבי: הרפתקת הנסיכה" ו"ברבי וצ'לסי ויום ההולדת האבוד" בערוץ ג'וניור, וב-24 בדצמבר של אותה שנה שודר הסרט "ברבי: עיר גדולה, חלומות גדולים".
לסדרה הופקו 5 עונות ו-52 פרקים באורך 22 דקות, כמו כן הופקו בהשראתה ספיישלים, סרטים, ומרצ'נדייזינג הכולל, בין היתר, בובות, ספרי קריאה ופרטי לבוש. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית, צרפתית ואיטלקית). בפברואר 2022 הוכרז שלסדרה תופק סדרת המשך בשם "ברבי: הכי טוב בשתיים", אשר עלילתה מתרחשת לאחר אירועי הסרט "ברבי: עיר גדולה, חלומות גדולים". סדרת ההמשך עלתה לשידור ב-8 באפריל 2022.
תקציר העלילה
כל פרק בסדרה בנוי כבלוג של ברבי, בו היא מדברת אל הצופים ומספרת על ההרפתקאות השונות והמצחיקות שלה, משפחתה, וחבריה, בבית החלומות החדש והמשוכל שהם עברו אליו.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי מאיה מיטלפונקט, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא, באולפני דאבי דאב. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי יובל גרבש (2019), סער בדישי (2020) ואורי זלצמן (2020).
ין יפני
ין יפני (סמל: ¥; ביפנית: 円, נהגה "אֶן") הוא המטבע הרשמי של יפן. זהו המטבע השלישי הנסחר ביותר בשוק מטבע החוץ אחרי דולר אמריקני והאירו. הקיצור הבנקאי לשם המטבע לפי תקן ISO 4217 הוא JPY.
מקור השם
משמעותה המילולית של המילה היפנית 円, אשר בעבר נכתבה בצורה 圓, היא חפץ עגול, בדומה למקבילותיה הסינית "יואן" והקוריאנית "וון". בתחילה סחרו הסינים בכסף לפי משקל, וכאשר הגיעו מטבעות הכסף הספרדיים והמקסיקניים הם כונו בשם "עיגולי כסף" – 銀圓. בשלב מאוחר יותר החליפו הסינים את הסימנית 圓 ב-元, שלה הגייה דומה בסינית אך לא ביפנית, ואילו היפנים נשארו עם הסימנית עד לפישוטה לאחר מלחמת העולם השנייה לצורה 円.
מקור ההגייה "ין", להבדיל מהגייה היפנית "אן", הוא בשיבוש של דוברי האנגלית שביקרו ביפן בתקופת אדו ובתקופת מייג'י ושל מיסיונרים פורטוגזים מן המאה ה-16, אשר הגו את הפונמות え (אֶ) ו-ゑ (וֶ) בתור יֶ.
היסטוריה
במאה ה-19 נפוץ הדולר הספרדי בכל דרום-מזרח אסיה, חופיה של סין ויפן. מטבעות אלה הגיעו אל האזור דרך העיר מנילה במשך תקופה של למעלה מ-250 שנה על אוניות מאקפולקו שבמקסיקו. אוניות אלה נודעו בשם גליאוני מנילה. במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו להופיע באזור מזרח אסיה מטבעות מקומיים בדמות הפזו המקסיקני. ציוד ההטבעה לא היה מאוד פופולרי בסין, ולכן נמכר בשלב מסוים ליפן.
הין איבד מערכו במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה נקבע שער החליפין של הין על 360 ין לדולר אמריקני, כחלק מתוכנית אמריקנית, אשר הייתה בעצמה חלק מהסכם ברטון-וודס, לייצב את המחירים בכלכלה היפנית. שער חליפין זה נשמר עד 1971, עת ארצות הברית נטשה את תקן הזהב, גורם מפתח במערכת ברטון-וודס, והטילה מכס על יבוא. בין הסיבות שהניעו את ארצות הברית לנקוט פעולות אלה הייתה העובדה שב-1971 הוערך ערכו של הין בחסר. שוויו של היצוא היפני היה מועט בשווקים הבינלאומיים, ואילו היבוא ליפן עלה ליפנים יותר מדי, דבר שהתבטא במאזן עובר ושב שעלה מגירעונות לעודף של 5.8 מיליארד דולר אמריקני.
בעקבות צעדים אלה של ארצות הברית לפיחות בדולר, הסכימה ממשלת יפן לשער חליפין קבוע חדש כחלק מההסכם הסמיתסוני. ההסכם קבע את השער על 308 ין יפני לדולר, אולם היה קושי לשמור על שער זה בשל כוחות שוק מטבע החוץ. בראשית שנת 1973 ננטשו שערי החליפין, והמדינות אפשרו תנודות בשער החליפין.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נפוצה ביפן הדאגה שמא העלייה בערך הין תפגע בגידול הייצוא, שכן העלייה בערכו של המטבע מחלישה את המוצרים היפניים בתחרות בשוק העולמי. הדבר הוביל להתערבות עמוקה של הממשלה בשוק מטבע החוץ אשר התבטאה בקנייה ובמכירה של דולר אמריקני, גם לאחר ההחלטה לאפשר תנודות בשער הין. למרות ההתערבות, לחצי השוק הובילו להאמרת ערך הין עד לשיא של 271 ין לדולר בשנת 1973, טרם ניכרו השפעותיו של משבר האנרגיה העולמי. אולם, העלייה במחירי הנפט המיובא גרמה לפיחות בין עד לשער של 300 ין לדולר. ב-1978 החזירו עודפי המסחר חזרה למעלה כאשר הגיע לערך של 211 ין לדולר, אך מגמה זו התהפכה בשנית עם משבר האנרגיה השני ב-1979. במחצית הראשונה של שנות ה-80 לא הצליח הין לעלות בערכו למרות מאזן חיובי בחשבון העובר ושב היפני, בין היתר בשל שיעורי ריבית גבוהים יותר בארצות הברית לעומת יפן ומהלכים מתמשכים להסרת הבקרה על זרימת הון בשוק הבינלאומי, אשר הובילו לזרימה של הון החוצה מיפן.
בשנת 1985 חל מפנה חד, עת נחתם הסכם פלזה, אשר אישר שערכו של הדולר היה גבוה מערכו האמיתי. הסכם זה, יחד עם לחצי השוק, הוביל להכפלה כמעט בערך הין מממוצע של 239 ין לדולר ב-1985 לשיא של 128 ין לדולר בשנת 1988. לאחר ירידה קלה בשנים 1989–1990, הגיע הין לשיא חדש של 123 ין לדולר בדצמבר 1992. באפריל 1995 נשבר שיא נוסף כשהין ירד מתחת לסף ה-80 ין לדולר.
אליקים ירון
אליקים ירון (11 בפברואר 1937 – 24 בינואר 2016) היה עיתונאי, מתרגם, מחנך, ומרצה לתיאטרון. היה מבקר התיאטרון, המחול והאופרה בעיתון "מעריב" עד לסגירתו.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב. בתקופת לימודיו בתיכון הצטרף לתיאטרון הנוער "קלעים" ביוזמתו ובניהולו של עודד קוטלר. במסגרת זו השתתף במספר הצגות בבימויו של איזי אברהמי. תקופה זו היוותה עבורו פתיחה מעשית לעיסוק בתיאטרון. לפני גיוסו לצה"ל הוסמך להוראה בסמינר הקיבוצים. שירת בצבא בשנים 1960-1957 בלהקת פיקוד הגדנ"ע, וכאסיסטנט של שולמית הראבן בתוכנית "חץ וקשת" בגלי צה"ל.
ין יפני
היסטוריה
ערכו של הין פחת בעת התפוצצות בועת הנדל"ן ביפן ולאחריה במהלך תקופת העשור האבוד. מדיניות בנק יפן של מתן ריבית אפסית עודדה משקיעים שלא להשקיע בין, ומסחר הריביות הגיע להיקף של 1,000 מיליארד דולר. מגמה זו של פיחות התהפכה לאחר המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008.
אליקים ירון
ביוגרפיה
מתום שירותו הצבאי ועד לשנות ה-80 שימש מחנך ומורה לתולדות האמנות בבית הספר התיכון העירוני י"ד (ויצו) בתל אביב, ולימד גם אנגלית בסמינר הקיבוצים בתל אביב. כשנפתח בית הספר לדרמה בסמינר הקיבוצים ב-1970 לימד בו דרמה ותולדות התיאטרון, מיום היווסדו ועד לפרישתו של ירון מהוראה בשנת 2003. בשנות ה-70 היה מרצה בחוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, ובו בזמן הרצה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. עד הפרישה לגמלאות בשנת 2008 לימד בתוכנית הרב-תחומית באוניברסיטת תל אביב נושאים בתרבות המערב.
אליקים ירון היה נשוי לנילי, אב לשני בנים וסב לשני נכדים. נפטר בתל אביב ב-2016, בגיל 79. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
ין יפני
היסטוריה
במהלך העשור השני של המאה ה-21, ערכו של הין שב לפיחות מול הדולר.
אליקים ירון
תארים אקדמיים
בשנת 1973 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב, בחוג לספרות עברית ובחוג לספרות אנגלית. בשנת 1979 קיבל תואר שני בלימודי התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1982 הוענק לו תואר דוקטור באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת הדוקטור: "הוראות הבמה – מקומן ותפקידן בדראמה האירופית שלאחר מלחמת העולם השנייה", בהדרכת פרופ' אריה זקס.
בתקשורת
בשנות ה-60 המאוחרות היה מבקר תיאטרון בעיתונים "הבוקר" ו"היום" עד לסגירתם. כמו כן היה מבקר תיאטרון ואמנות בשבועון "מבט חדש" עד לסגירתו. החל בשנות ה-80 ועד לסגירת העיתון בשנת 2014 היה מבקר תיאטרון ומחול בעיתון מעריב. המאייר זאב נהג להצמיד קריקטורה משלו לביקורות שפרסם ירון. כמו כן שימש מבקר התיאטרון ברשת ב' בקול ישראל.
ין יפני
מטבעות
מטבעות של הין היפני הופיעו לראשונה בשנת 1870. על המטבעות עשויי הכסף הוטבעו העריכים 5, 10, 20 ו-50 סן, וכן 1 ין, ועל מטבעות הזהב הוטבעו העריכים 2, 5, 10 ו-20 ין. מטבע זהב בן 1 ין הופיע שנה לאחר מכן, וב-1873 הוטבעו מנחושת מטבעות בערכים של 1 רין ושל חצי, 1 ו-2 סן. מטבע מסגסוגת של נחושת וניקל בן 5 סן הופיע לראשונה ב-1889. ב-1897 הוצא המטבע המוזהב של 1 ין מן המחזור, וגודלם של מטבעות הזהב הוקטן בחצי. בשנת 1920 הונפק מטבע של 10 סן מנחושת-ניקל.
אליקים ירון
בתקשורת
במשך שנים רבות היה מבקר פעיל בתוכנית הרדיו "בימות ובדים", שהייתה בעצם ההזדמנות הראשונה שלו לעסוק בביקורת תיאטרון. במסגרת עיסוקיו הרב-תחומיים בתולדות האמנות ערך והגיש ברדיו פינה אישית קבועה בשם "תמונות בתערוכה", שבה תיאר בפירוט רב ובהקפדה יצירות אמנות הממוקמות במוזיאונים שונים בארץ.
ין יפני
מטבעות
הטבעתם של המטבעות עשויי כסף הופסקה ב-1938, כאשר לאחר מכן נעשה שימוש במגוון של מתכות פשוטות להנפקת מטבעות של 1, 5 ו-10 סן בתקופת מלחמת העולם השנייה. מטבעות חרס בני 5 ו-10 סן הוטבעו ב-1945, אך לא נעשה בהם שימוש במחזור. לאחר המלחמה, בין 1946 ל-1948, הונפקו מטבעות פליז של 50 סן ושל 1 ו-5 ין. ב-1949 הונפקה הצורה הנוכחית של מטבע 5 ין אשר במרכזה חור, ושנתיים לאחר מכן הונפק מטבע ארד של 10 ין.
אליקים ירון
פרסומים
אליקים ירון כתב ותרגם ספרים ומחזות:
ין יפני
מטבעות
מטבעות בעלי עריכים הנמוכים מ-1 ין חדלו להיות הילך חוקי ב-31 בדצמבר 1953, לאחר חקיקת החוק לסילוק מטבעות קטנים ולעיגול תשלומים. בשנת 1955 הונפק מטבע אלומיניום בן 1 ין, אשר משמש עד היום, יחד עם מטבע ניקל של 50 ין, ללא חור במרכזו. ב-1957 הונפקו מטבעות כסף בני 100 ין, אשר הוחלפו עשר שנים מאוחר יותר במטבעות נחושת-ניקל שמשמשים עד היום. לאלה הצטרף מטבע 50 ין עם חור במרכזו. ב-1982 הונפקו לראשונה מטבעות בני 500 ין.
אליקים ירון
פרסומים
ירון תרגם מגרמנית את המחזה של פרידריך שילר "השודדים", שהוצג בבית צבי בשנת 1984, ואת המחזה "תופים בלילה" מאת ברטולט ברכט, שהוצג ב-1983 בתיאטרון באר שבע ובבית צבי. הוא תרגם את ספרו של המבקר האנגלי מרטין אסלין, "תיאטרון האבסורד", שיצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1985. כמו כן כתב ערכים באנציקלופדיה העברית.
ין יפני
מטבעות
השנה מוטבעת על צד הערך של מטבע יפני בצורה של מניין שנות השלטון של קיסר יפן הנוכחי. בצד הנושא של רוב המטבעות מופיע שם המדינה, אשר עד 1945 היה "יפן הגדולה" (大日本) והחל משנה זו היה "מדינת יפן" (日本国), לצד עריך המטבע בסימנית קאנג'י בצד הנושא, למעט במטבע הנוכחי של 5 ין, בו שם המדינה מופיע בצד הערך.
בשל ההבדל הגדול בעיצוב המטבעות, לרבות הכנסת חור במרכז המטבע ושוליים מחורצים בחלק מן המטבעות, המטבעות נוחים יחסית ללקויי ראייה.
שטרות
הנפקת שטרות הין היפני החלה ב-1872. הנפקה בוצע על ידי בנקים פרטיים. בשנת 1885 בנק יפן החל להנפיק שטרות. השטר היה בערך של ין וצויר בו דאיקוקו. לאורך ההיסטוריה נעו עריכי השטרות בין 10 ין ל-10,000 ין. לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה הנפיקו מספר גופים שטרות של המטבע היפני, כגון משרד האוצר והבנק הלאומי הקיסרי היפני. לאחר המלחמה, אף בעלות הברית הנפיקו לתקופה מסוימת שטרות בעת הכיבוש האמריקאי. החל מסוף הכיבוש האמריקאי בנק יפן הוא הגוף היחיד המורשה להדפיס שטרות. בנק יפן הנפיק עד כה חמש סדרות של סדרות. האחרונה שבהן, E, כוללת עריכים בגובה 1,000, 2,000, 5,000 ו-10,000 ין, אם כי השטר של 2,000 ין הוא נדיר ולעיתים קרובות אינו מתקבל כאמצעי תשלום, אף לא בכספומטים.
מסחר במטבע
הין היפני הוא המטבע השלישי הנסחר ביותר בעולם אחרי הדולר האמריקני והאירו. אחריו במסחר המטבע נמצאים הלירה שטרלינג, הדולר הקנדי והדולר האוסטרלי. הין היפני מהווה כ-20%-27% במסחר המטבע העולמי.
שובו של הנוסע השמיני
שובו של הנוסע השמיני (או: הנוסע השמיני 2; במקור: Aliens) הוא סרט אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1986 בבימויו של ג'יימס קמרון, השני בסדרת סרטי "הנוסע השמיני". בסרט מככבים סיגורני ויבר, פול רייזר, מייקל ביהן, ג'נט גולדשטיין, ביל פקסטון ומארק רולסטון.
תקציר העלילה
לאחר שריחפה 57 שנים בחלל, חללית המילוט של אלן ריפלי (סיגורני ויבר) מחולצת על ידי החברה בה הועסקה. לאחר שהיא עומדת בפני ועדה המתחקרת את האירועים ב"נוסטרומו", ריפלי לומדת שבכוכב LV-426 עליו אספו את היצור, התיישבו בינתיים מתיישבים שעוסקים בשינוי פני הכוכב לשם קולוניזציה אנושית בו.
לאחר איבוד קשר עם המושבה, החברה מבקשת את עזרת ריפלי (בהיותה האדם היחיד שהתמודד עם היצור) בהצטרפות לכוח נחתי-חלל שיבדוק מה התרחש במושבה. ריפלי, החוששת ממפגש נוסף עם היצור לאור חוויות העבר, מסרבת תחילה להצטרף. אולם, לבסוף היא מסכימה לאחר שנציג החברה קרטר בורק (פול רייזר), מציע לחדש את רישיון העבודה שלה כקצינה בספינת חלל (שבוטל בעקבות השמדתה את ה"נוסטרומו"), ומבטיח לה שמטרת המסע היא חיסול היצור ולא החזרתו לחללית לשם מחקר מדעי.
במושבה הנטושה מוצאים ריפלי, בורק והנחתים ילדה קטנה בשם ניוּט, הניצולה היחידה ממתקפת היצורים. הם מגלים שהיצורים השתלטו על המושבה והקימו בה מדגרה, בה הם משתמשים בשאר המתיישבים בתור פונדקאים ליצירת עשרות יצורים, מולם ריפלי והנחתים צריכים להתמודד. המצב מסתבך עוד יותר, כאשר הקצין המפקד על צוות הנחתים מתגלה כחסר ניסיון וריפלי נאלצת לגלות תושייה בעצמה, בעוד האמת אודות כוונותיהם של בורק והחברה לגבי היצורים מתבררת כאפלה משסברה.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד ולציון 98% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 63 ביקורות.
גדר ההפרדה של סאוטה
גדר ההפרדה של סאוטה (בספרדית: Valla de Ceuta) היא מחסום הפרדה בין מרוקו לבין סאוטה, עיר ספרדית השוכנת לחופה של צפון אפריקה. הגדר נבנתה על ידי ספרד במטרה לעצור הגירה בלתי חוקית והברחות. עלות ההקמה של גדר ההפרדה הייתה 30 מיליון אירו והיא מומנה על ידי האיחוד האירופי. הגדר היא הראשונה מבין שתי גדרות שנבנו בין המובלעות הספרדיות בצפון אפריקה לבין מרוקו.
מחסום ההפרדה מורכב משתי גדרות תיל מקבילות שגובהן 6 מטרים, מצופות תלתלית. בין הגדרות עובר כביש מערכת המשמש לפטרולים משטרתיים ולגישה של רכבי הצלה במקרה הצורך. לאורך הגדרות מפוזרות נקודות תצפית קבועות. כבלים תת-קרקעיים מחברים זרקורים, חיישני תנועה וקול ומצלמות וידאו לחדר פיקוד מרכזי.
מרוקו התנגדה לבניית הגדר שכן היא איננה מכירה בריבונות הספרדית בסאוטה.
סנאי רטופה הודי
סנאי רטופה הודי (שם מדעי: Ratufa indica) הוא מין של סנאי גדול מהסוג רטופה אשר חי בתת-היבשת ההודית ביערות של הודו.
מאפיינים
זהו אחד מהסנאים הגדולים ביותר בעולם והוא מגיע לגודל של חתול בוגר, באורך של 36 ס"מ, זנב באורך 0.9 מטר ומשקל של 2 ק"ג בבגרות. הסנאי בעל פרווה עבה בצבע אדום-ערמוני והזנב, הכתפיים והעורף בצבע צהבהב-קרם עד לבן. האוזניים גדולות ושחורות והפנים ורדרדות-חומות כהות. לסנאי זנב ארוך העוזר לו לשמור על איזון תוך כדי תנועה בין הענפים.
עש הקיסר
עש הקיסר (שם מדעי: Attacus caesar) הוא מין של עש השייך למשפחת השבתאיים מסדרת הפרפראים. הוא נפוץ בבתי הגידול בדרום הפיליפינים.
העש, שתואר לראשונה ב-1873, הוא העש השני בגודלו בעולם, ומוטת כנפיהן של הנקבות יכולה להגיע ל-255 מילימטרים.
הזחלים חיים על סוגים שונים של שיחים ועצים, ויכולים לנצל מגוון של צמחי מזון. הפרפרים הבוגרים אינם ניזונים, אלא שורדים משומן שאגרו בתקופתם כזחלים.
יוסי הרי
יוסי הרי, הידוע גם בשם הבמה מיסטר הרי, הוא זמר־יוצר ישראלי.
ביוגרפיה
הרי פרץ לתודעה כאשר השיר "אל תשכחי אותנו", שכתב והלחין, יצא לרדיו כתקליטון וזכה להצלחה רבה. השיר יצא בסוף דצמבר 1979, ובתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה־12 במצעד הפזמונים תש"ם של התוכנית "מקום בצמרת" באותה תחנה. באותה שנה נכלל אחר שיר של הרי, "מעולם לא זרחו לי הכוכבים" בביצועו של גיל רן, באלבום "סולו ראשון | פרויקט הכישרונות הצעירים", שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון). באותו תקליט קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אז אלמוניים (ובהם פבלו רוזנברג).
בעקבות הצלחתו של "אל תשכחי אותנו" הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה, כגון "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש" ו"או לה לה". אלה נכללו באלבומו הראשון, "אל תשכחי אותנו!!!", שיצא גם הוא ב־1980. אילן וירצברג, שעיבד את "אל תשכחי אותנו" וניגן ב"סולו ראשון", היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום, ונוסף אליו השתתפו בהקלטות נגנים אחרים שניגנו באותו פרויקט, כמו אלון הלל, שלמה חממי ומאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה ומיקי שביב בבס, גיל דור וחיים רומנו בגיטרות ועוד.
ב־1983 הוציא הרי את הסינגל "מה קורה לך בייבי", שזכה להצלחה ברדיו. ב־1984 יצא "הייתה לי גברת הייתי אדון", שהצליח ברדיו גם הוא. בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה", שעיבד גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה, ובעקבות זאת דעכה הקריירה המוזיקלית של הרי.
בשנות השמונים שימש הרי תקופה קצרה מדריך בכפר הנוער דוד רזיאל.
ליפוט שאטורי
קורות חיים
ליפוט שניידר נולד בשנת 1899 כילד במשפחה יהודית. לא ידועים מקומות הולדתו ומותו (סביר בהחלט שנספה בשואה) ואף לא התאריכים המדויקים של שני אירועים אלה. הוא המשיך את לימודיו (אחרי סיום התיכון) בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב). כרזות הסרטים הראשונות שלו פורסמו כבר בשנת 1917 בגיל 18 בלבד. בשנים הראשונות לקריירה עבד באופן קבוע ב"תיאטרון הלאומי לקולנוע - אורניה" (Uránia Nemzeti Filmszínház). במהלך מלחמת העולם הראשונה עיצב כרזות בעיקר לסרטי תעמולת מלחמה. בשנת 1919 הכין כרזה לרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
בשנים 1918–1919 פתח את הסטודיו לגרפיקה עם אימרה פלדש, בו עבדו על כמה עיצובים של כרזות, אך לא יצרו רק כרזות קולנוע. הם יצרו את החתימה המשותפת שלהם של földeSSátori מסגסוגת, מתוך החתימות של שניהם. בשנות העשרים והשלושים קיבלו מספר משימות. לאחר שפלדש עזב את בודפשט, שאטורי יצר לבד או עם דיולה פייש. מספר איורי ספר קשורים בשמו. הוא נפטר בשנת 1943.
סגנונו
עד מהרה זכה לשבחים על היכולת לסכם סרטים בצורה של כרזות שמושכות את העין. הכרזות הראשונות שלו מייצגות את סגנון האר נובו המעוטר של העשור הראשון של המאה ה-20 עד שנות ה-20. עבודות אלה ריאליסטיות יותר ומבליטות את ההיסטוריה של הסרטים. שאטורי עיצב על הכרזה לעיתים קרובות את אחת הדמויות הראשיות בסרט או בסצנה חשובה בסרט. לרוב הכרזות שלו שנעשו בשנות העשרים והשלושים יש מאפיינים של טרנד האר דקו. הם כבר מאופיינים באזורים גדולים וצבעוניים וקווים חזקים מבעבר.
אחד המוטיבים הפופולריים ביותר של שאטורי היה האישה, בדרך כלל גיבורת הסרט. הדמויות האלה תוארו בכרזה בדרך כלל בצורה דמונית וארוטית. בעבודותיו השתמש לעיתים קרובות באפקטים חזקים של אור. הסגנון והנושא של יצירותיו דומים מאוד לאלה של שותפו, אימרה פלדש. בעוד שהכרזות של פלדש התבססו על איור, הרי עבודותיו של שאטורי ביטאו יותר ציור ואקספרסיביות. הוא השתמש לעיתים קרובות בצבעים עזים ותוססים ובצורות דינאמיות. סגנונו השתלב היטב בעולם הוויזואלי של עידן הסרט האילם.
DIDO (לוויין)
לווייני DIDO הם משפחת לוויינים זעירים מסוג קיובסאט הנבנים לבחינת ניסויים בתנאי מיקרו כבידה על ידי חברת ספייס פארמה. DIDO-2 שוגר ב-15 בפברואר 2017 ו-DIDO-3 שוגר ב-3 בספטמבר 2020.
משימת הלוויין
הלוויינים תוכננו על ידי חברת ספייס פארמה (Space Pharma, חברה שווייצרית וישראלית), לבדיקת ניסויים בתנאי מיקרו כבידה. מעבדת המיקרו-כבידה שעל הלוויין נקראת mGnify (מבוטאת MA-Gni-FY).
מבנה לוויין DIDO
הלוויין הוא לוויין זעיר מסוג קיובסאט בגודל של 10x10x30 סנטימטר. נפח של 2U ששווה ערך ל-10x10x20 סנטימטר מוקצה לניסויים והחלק הנותר מיועד לתפעול מערכות הלוויין. משקל הלוויין 4.5 קילוגרם. ייחודיות הלוויין היא בכך שהוא מאפשר לשלוט על הניסויים על ידי החוקרים דרך המחשב או הטלפון הסלולרי. בכך החוקרים יכולים לשלוט בזמן אמת בניסוי, לקבל מידע ותמונות ללא תיווך תחנת הקרקע.
DIDO-1
DIDO-1 תוכנן להיות משוגר על משגר פאלקון 9 במהלך שנת 2016. לאחר פיצוץ משגר הפאלקון ועליו הלוויין עמוס 6 נדחה השיגור למועד לא ידוע ובהמשך בוטל. במקום זאת שיגרה החברה ב-12 בנובמבר 2017 מעבדת חלל בשם "נקסוס" באמצעות חללית המטען סיגנוס אל תחנת החלל הבינלאומית. מעבדת החלל שקלה 2.3 ק"ג וגודלה היה נפח של 2U ששווה ערך ל-10x10x20 סנטימטר. לאחר תום הניסויים הונחתה המעבדה האוטומטית ב-13 במרץ 2018 חזרה בכדור הארץ והניסויים שנשאה הושבו למעבדות המחקר. שנה אחריה שוגרה בנובמבר 2018 מעבדה נוספת בשם נקסוס 2 לתחנת החלל הבינלאומית.
DIDO-2
DIDO-2 שוגר ממשגר PSLV ב-15 בפברואר 2017. השיגור, היה שיגור שכלל מספר שיא של 104 לוויינים מאותו משגר, מתוכם 88 לוויינים זעירים ממערך הלוויינים של חברת Planet Labs, וגם הנאנו-לוויינים הישראליים BGUSAT ו-PEASSS.
DIDO-3
DIDO-3 שוגר ב-3 בספטמבר 2020 מבסיס החלל האירופי בגינאה הצרפתית. הלוויין הוא פרויקט של שיתוף פעולה בין ספייס פארמה וסוכנויות החלל הישראלית והאיטלקית ולכלול ניסויים של חוקרים ישראליים מהטכניון לצד חוקרים איטלקיים. הלוויין מעט יותר ארוך מקודמיו וכן כולל לוחות סולאריים נפרסים מה שמגדיל את יכולת ייצור החשמל שלו שכן הניסויים בו דורשים שמירת טמפרטורה של 37 מעלות צל', כחום גופו של אדם בריא.
קבוצת עבודה (אנסמבל תיאטרון)
קבוצת עבודה היא קבוצת תיאטרון שנוסדה בשנת 2011 בניהולו האמנותי של יגאל זקס, המתמקדת בפיתוח והפקה של מחזאות ישראלית עכשווית, ובוחנת בהצגותיה את הקשר בין דמיון, מציאות, אמת ואמונה במציאות הישראלית. אנסמבל התיאטרון 'קבוצת עבודה', פועל במסגרת "קבוצת עבודה" - עמותה ליצירה וקידום של תיאטרון מקורי ועצמאי, שנוסדה בשנת 2011. העמותה שותפה בהקמה ותפעול של "אתר מחזאי ישראל" ומפיקה מיזמים נוספים לקידום מחזאות ישראלית, שהבולט ביניהם הוא תוכנית הפיתוח "נקודת פתיחה" שבסיועה פותחו עשרות מחזות ישראלים חדשים.
נכון ליוני 2023 הפיקה "קבוצת עבודה" 12 הצגות וסרט קולנוע אחד באורך מלא, עשר מההצגות הועלו בבימויו של יגאל זקס, עשר מתוכן על פי מחזות מקוריים, ושישה מהם פרי עטו של נעם גיל.
אביה (מלך יהודה)
אֲבִיָּה (אֲבִיָּם) הוא דמות מקראית, מלך על ממלכת יהודה בשנים 911 לפנה"ס עד 908 לפנה"ס. בנם של רחבעם מלך יהודה ומעכה.
תפיסת השלטון
כאשר מת רחבעם מלך יהודה ב-911 לפנה"ס, אביה בנו תפס את מקומו, למרות שלא היה בכור הבנים. הוא נבחר בשל היותו בכור בניה של מעכה, שהייתה האשה האהובה על רחבעם:
מלכותו ומלחמתו
אביה הפיח רוח תנופה חדשה במלחמת האחים הממושכת בין יהודה לממלכת ישראל, ויזם את חידוש המלחמה נגד ירבעם בן נבט: . במלחמה זו הצליח אביה לכבוש לא רק את שארית שטחו של בנימין, שהשתייך מבחינה מדינית ליהודה, אלא גם חלק ניכר מדרום אפרים: בית אל (ביתילו), יְשָנָה (בורג' אל איסאנה), עפרון (טייבה) והגיע עד הר צמרים אשר בהר אפרים. (החוקר יהודה אליצור מזהה את הר צמרים כראס א-טחונה שמצפון לאל-בירה).
מותו
אביה מלך שלוש שנים ומת ב-908 לפנה"ס. בנו אסא מלך תחתיו.
במקרא
אביה בן רחבעם מוזכר בספר מלכים א (פרק ט"ו, פסוקים א'-ח') ובספר דברי הימים ב (פרק י"ג). בעוד שספר מלכים סוקר בקצרה בלבד את תקופת מלכותו, בדברי הימים מוזכרת הלחימה נגד ירבעם בן נבט, והניצחון בה.
בחז"ל
על פי ספר מלכים וחז"ל, אביה היה דמות שלילית, השטופה בעבודה זרה (בניגוד לבנו, אסא). לאחריותו נזקף רצח הנביא אחיה השילוני. כמו כן נמתחה ביקורת על אביה על כי חירף ברבים את ירבעם בן נבט בעת שנלחם עמו. מותו של אביה לאחר תקופת מלוכה קצרה נחשב כעונש על חטאיו.
סיבובים
סיבובים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-7 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים Mobile1 Music ושרית הפקות, כסינגל מתוך אלבום 2.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון וסתיו בגר, והופק על ידי בגר. עם בגר יצר חסון גם את להיטו, "אין יותר מועדונים". לדברי חסון, השיר "מוקדש לכל הבנות שיודעות מה הן רוצות, אבל לא מה הן צריכות".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הונפש על ידי נדב נחמני ופורסם בערוץ היוטיוב של חסון ב-7 ביולי 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות.
ביקורת
עמי פרידמן מישראל היום סקר את השיר, באומרו כי "מדובר בלהיט קיץ. לא בהכרח בסדר הגודל של 'אין יותר מועדונים', הסינגל הקודם של עדן, שהפך מאז למטבע לשון ש'חזה את משבר הקורונה'. ועם זאת, קשה שלא להשוות ביניהם: גם הפעם מדובר בשיתוף פעולה עם סתיו בגר המוכשר וגם כאן מוצג לראווה הצד הפופי יותר באישיותו של המוזיקאי בן ה-25. מפגש בין שירה קצבית מסולסלת ומה שמגדיר הזמר באותה הודעה לעיתונות כ'ביט פריך ופזמון שיודע את התפקיד שלו'. באנגלית קוראים לזה הוק. וגם אם בהאזנות ראשונות הוא מעט מעצבן, ולא מסתיר את היותו מיועד לפני הכל להרמות במועדונים (דוממים כעת) עם בסים אימתניים, אכן מדובר בפזמון שממלא את הפונקציה העיקרית שלו - להידבק לכם במוח".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר אף הוא, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה, ואמר כי "חסון מנסה הבעה תאטרלית שבין קלילות לרצינות, הדמות שהוא שר עליה נשארת בסופו של דבר יותר אמצעי שטוח מאשר מטרה שיש בה אמירה לעומק. הקלילות הזו אפקטיבית, הופכת את השיר נגיש מאוד, מקום טוב ברשימות הפלייליסט הקייציות".
גם נועם אסולין מאתר פרוגי הביע דעה חיובית על השיר: "הלהיט החדש לגמרי מסתמן להיות ההצלחה הבאה של חסון ואנחנו בטוחים שיצליח לעבור את הרף של הקודמים לו. אין ספק ששיתוף הפעולה הזה הוא בין הטובים ביותר שראינו ולגמרי גורם לנו לעשות סיבובים ברחבי הבית".
אברהרד קינצל
אברהרד קינצל (בגרמנית: Eberhard Kinzel; 18 באוקטובר 1897 – 23 במאי 1945) היה גנרל בוורמאכט במלחמת העולם השנייה שפיקד על כוחות במלחמה.
קריירה מוקדמת
קינצל נולד ב-18 באוקטובר 1897 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-16 באוקטובר 1914 התגייס יאהר לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-20, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו במהלך המלחמה עוטר קינצל בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה נותר קינצל לשרת ברייכסווהר, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מילא קינצל תפקידי מטה במדור "פרדה הייר אוסט", FHO או צבאות זרים במזרח, עד לאביב 1942 כאשר הוחלף על ידי ריינהרד גהלן. ה-FHO הכין מפות מצבים של ברית המועצות, פולין, סקנדינביה והבלקן; והרכיב מידע על יריבים פוטנציאליים. ב-1 בפברואר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-2 ביוני 1942 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-29, ועל פעולותיו בקרבות הוא עוטר ב-22 בדצמבר אותה שנה בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-22 בינואר הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות צפון. ב-1 בספטמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובאוגוסט 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-570, שהפכה באוקטובר אותה שנה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-337. ב-28 במרץ 1945 הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות ויסלה, וב-20 באפריל הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-22 באפריל הוא מונה לראש מטהו של קרל דניץ, וככזה היה חלק מהמשלחת שהשתתפה במשא ומתן על הכניעה הגרמנית בלינבורג עם פילדמרשל מונטגומרי ב-4 במאי 1945.
קינזל, יחד עם חברתו אריקה פון אשוף, התאבדו ב-23 במאי 1945.
חיים אישיים
אחותו של קינצל הייתה נשואה לאדמירל פרידריך ליצו, ואילו אחיינו היה גינתר ליצו, טייס קרב ואלוף הפלות בלופטוואפה.
כפר ילדים
כפר ילדים היה מוסד חינוכי ליתומים יהודים שהובאו ממזרח אירופה, בעיקר יתומי פרעות פטליורה שהתחוללו באוקראינה, שפעל ב"חוות בלפוריה", בשנים 1923-1931. החווה הוקמה בשנת 1919 עבור מתיישבי בלפוריה ולאחר הקמת מושב בלפוריה הועבר לשימוש כפר ילדים ונקרא "בלפוריה עילית". כפר ילדים היה ממוקם בגבעת המורה היום בתחומה של העיר עפולה, סמוך למרכז רפואי העמק.
הקמה
השטח, 950 דונם, נרכש על ידי הקרן הקיימת ו-500 דונם ממנו הוחכרו לקהילת ציון אמריקאית, לצורך הקמת חוות בלפוריה. בשנת 1922 הוקמה המושבה בלפוריה והחווה פורקה. באופן זמני התגוררו מתיישבי בלפוריה במבני החווה במהלך שנת 1923, עד השלמת בתיהם. לקראת סוף 1923 הוחכר השטח לוועד היתומים של דרום אפריקה ובפברואר 1924 הגיע כח חלוץ לניקוי המקום והקמת כפר ילדים. כמנהל המוסד נתמנה גרשון גפנר שניהל קודם לכן את חוות בלפוריה.
בהווסד המוסד נאמר עליו כי ארבע יבשות משתתפות בו אסיה נתנה את האדמה, אמריקה שילמה עבור האדמה, אפריקה הקימה את הבניינים ואירופה נתנה את היתומים.
כפר ילדים
יתומי אוקראינה שהובאו לישראל על ידי ישראל בלקינד שהו תחילה בחוות חפציבה ולאחר מכן בחדרה. על הטיפול בהם הוטחה ביקורת רבה ולאחר שבלקינד לא הצליח לגייס משאבים מספקים להקמת בית הספר "קריית ספר" עליו חלם, הועברו רוב הילדים לאחריות הג'וינט ושוכנו בכפר ילדים ובירושלים. בלקינד לא הורשה להישאר עם הילדים וחלק מהילדים ברחו מירושלים ומכפר ילדים אל בלקינד. התפתח ויכוח בין בלקינד ובין מנהלי כפר ילדים ולבסוף נלקחו שאר הילדים ששהו עם בלקינד בהר כנען ליד צפת לכפר ילדים. משנת 1924 נוהל המוסד על ידי המחנך העברי שניאור זלמן פוגצ'וב, ששימש בתפקיד במשך קרוב לשבע שנים. בספטמבר 1929 הותקף כפר ילדים בידי שודדים ערבים שרצחו את השומר. עם עזיבת הילדים הגדולים שהגיעו לגיל 18 החל הכפר לקלוט תלמידים ארצישראליים. אולם בשנת 1931 נסגר כפר הילדים, סמוך למותו של פוגצ'וב.
בוגרי המקום הקימו את "ארגון יוצאי כפר ילדים" וחלקם הצטרפו לקיבוץ נען, עוד בעת היותו ברחובות.
בית ספר ילדי עובדים
מבני בית הספר נותרו ריקים עד שבאמצע 1934 נחתם הסכם להעברת בית הספר לידי המרכז לחינוך של ההסתדרות לצורך הקמת חטיבת ביניים לילדי עובדים בסביבת עפולה. בית ספר זה התפתח להיות "בית הספר לילדי עובדים". בשנת 1935 הוקמה במקום פנימייה. משה סמילנסקי מונה אותו בשנת 1935 בין בתי הספר לחקלאות שהיו באותה עת בארץ ישראל בכפר לימדו הסופר והמחנך אליעזר שמאלי, כותבו של הספר "ילדי היורה", והמוזיקאי עמנואל עמירן וישראל בן אריה.
בסיס צבאי
במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם בחלק מתחום הכפר בית חולים לשעת חירום, ליד בית החולים העמק. בחלק אחר מן האתר הוקם בית ספר לנוטרים והיה בו גם מחנה לפעולות דאייה מטעם קלוב התעופה לישראל, שהיה מן השלבים המוקדמים של התעופה שהובילו לחיל האוויר הישראלי.
במאי 1948, עם תחילת מלחמת העצמאות, הוקם במקום בסיס של חטיבת גולני, ובשנים מאוחרות יותר שכן בו גדוד מרגמות כבדות של צה"ל, ולאחר מכן מפקדה של הג"א. המחנה נעזב בראשית שנות ה-90 של המאה העשרים. המקרקעין עליהם נבנה הכפר נמצאים בבעלות קרן היסוד, ומהווים קרקע לבנייה, שבגלל גודלה ומיקומה היא ראויה לבנייה בהיקף גדול. במקביל, מתנהלים מגעים בין המועצה לשימור אתרים ובין עיריית עפולה, על בינוי השטח תוך שימור ושחזור כפר הילדים ההיסטורי. כרגע המתחם מגודר ונעול. עדיין אפשר לצפות במבנה האבן הדו-קומתי, אחד המבנים המרכזיים במקום, המצוי במצב הדורש שיקום.
מפרצון סמוקיניה
רוחב פתחו של המפרצון 3.5 קילומטרים; המפרצון נפתח אל מצר תעלת הנסיך גוסטב; אורכו של המפרצון (מרחק חדירתו אל היבשה) 21.2 קילומטרים.
המפרצון ממוקם מצפון לגבעת אזימוט.
קרחון ראסל המזרחי נשפך אל המפרצון.
היווצרות המפרצון
המפרצון היה מוסתר מתחת לפני מדף הקרח הנסיך גוסטב. עם הישברו של מדף הקרח, במחצית השנייה של המאה ה-20, התגלה המפרצון.
מיפוי המפרצון
המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים גרמנים-בריטיים בשנת 1996.
מקור השם
המפרץ נקרא על שם היישוב סמוקינה, שלחוף הים השחור, בדרום-מזרח בולגריה.
כלכלת רוסיה
כלכלת רוסיה היא כלכלה מעורבת עם בעלות ממשלתית בתחומים אסטרטגיים. רוסיה היא אחת הכלכלות הגדולות בעולם (ה-11 בגודלה בעולם) ומסתמכת במידה רבה על הכנסות ממשאבי טבע, ובעיקר נפט, גז טבעי ומתכות, כדי למנף את צמיחתה. המטבע של רוסיה הוא רובל רוסי.
רפורמות שוק ההון הרוסי של שנות ה-90 לאחר פירוק ברית המועצות, הביאו להפרטה נרחבת בתעשייה ובחקלאות ובמידה מועטה יותר במגזר האנרגיה והתעשיות הביטחוניות. במסגרת ההפרטה, מספר אנשי עסקים המכונים אוליגרכים, רכשו חברות ממשלתיות שהופרטו, במחירים נמוכים, ובכך צברו עושר רב.
מאז 2008 העיר מוסקבה הוכתרה כבירת המיליארדרים העולמית על פי מגזין פורבס. בעקבות העלייה המתמדת ברמת החיים, רוסיה חזרה בשנת 2005, לרמת פיתוח אנושית גבוהה כפי שהיה לפני התפרקות ברית המועצות. בשנים 2000–2012 קצב ייצוא האנרגיה הכפיל את עצמו וההכנסה הריאלית קפצה ב-160%. נכון לשנת 2012 מגזר הגז הרכיב 16% מהתמ"ג, 52% ממסים והתקציב הפדרלי ומלמעלה מ-70% מהייצוא הכולל.
לרוסיה תעשייה צבאית מפותחת מאוד וכוללת פיתוח ועיצוב טכנולוגית מתקדמות לרבות מטוסי קרב דור חמישי. נכון לשנת 2013 עמד היקף הייצוא על 15.7 מיליארד דולר, שנייה רק לארצות הברית.
בשנת 2014, מדינות המערב ובראשן האיחוד האירופי וארצות הברית הטילו סנקציות כלכליות על רוסיה, עקב משבר אוקראינה והחשד למעורבות צבאית רוסית ישירה בסכסוך. הדבר הביא לצמצום בצמיחה הכלכלית וצלילת ערך הרובל. זאת לצד ירידה חדה במחיר הנפט המהוה הכנסה משמעותית לכלכלת רוסיה. סנקציות נוספות הוטלו בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, ובעקבותיהן ערך הרובל צלל לשפל חסר תקדים, חברות בינלאומיות רבות עזבו את המדינה, וחברות דירוג אשראי הורידו משמעותית את דירוג האשראי של המדינה. רוסיה נותרה מבודדת וחלק מהבנקים נותקו ממערכת התשלומים SWIFT, אף שכ-20 אחוז מהבנקאות הרוסית מתנהלת באמצעות המערכת להעברת הודעות פיננסיות, המקבילה הרוסית ל-SWIFT. הכלכלה הרוסית נפגעה אנושות מהסנקציות וכתוצאה מכך נוצר במדינה משבר כלכלי חמור. בנוסף, המסחר בבורסת מוסקבה נפסק למשך 33 הימים שלאחר הטלת הסנקציות בפברואר 2022. כל האירועים האמורים הביאו להפחתה בהשקעות הזרות והמקומיות ברוסיה, לאי יעילות של המשק ולבריחת מוחות משמעותית, שהתחזקה אף יותר בשל הגיוס ההמוני ברוסיה (2022).
רקע
על פי מדד הפיתוח האנושי רוסיה נחשבה עד ל-1991 למדינה בעלת רמת פיתוח אנושית גבוהה (מעל 0.8) אך בשנים הראשונות לאחר התפרקות ברית המועצות, נאבקה רוסיה (כמו רוב מדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר) לקיים כלכלת שוק וצמיחה כלכלית בריאה. עם נפילת המשטר הסובייטי ב-1991, הוגדר מצבה הכלכלי של רוסיה כ"קטסטרופה", עם נפילה חדה בתמ"ג, גרעון תקציבי עצום, רזרבות מט"ח אפסיות ואינפלציה משתוללת.
הסיבות לכך היו התעשייה הבלתי תחרותית, אובדן שוקי הגוש הסובייטי לשעבר, היעדר יכולת להמשיך ולתמוך במגזר החקלאי, העדר תשתית עסקית חלופית לשלטון הכלכלי הריכוזי והתנגדות הממסד הקיים לביצוע רפורמות כלשהן. הייתה חשיבות עליונה לנטילת כל המעצורים להתפתחות כלכלית, בין היתר למנוע התערבות ממשלתית ולתת חופש מוחלט בהתנהלות כלכלת שוק על פי הוגה תורת הקפיטליזם, אדם סמית.
המאמצים לשלב את רוסיה בכלכלה העולמית, לכונן בה כלכלת שוק הוגנת (הפרטות שקופות וביסוס מנגנונים אנטי-מונופוליים) ולערוך שינויים מבניים טורפדו על ידי קבוצות כוח וביניהם האוליגרכים. אף על פי קשיים אלו חוותה רוסיה צמיחה כלכלית מסוימת ב-1997, אך זו ירדה לטמיון לאחר המשבר הכלכלי שחוותה רוסיה-"משבר הרובל" באוגוסט 1998: במשבר זה זינקה האינפלציה ל-85%, שער החליפין צנח, המערכת הבנקאית קרסה והממשלה הודיעה על אי עמידה בחובותיה (פשטה רגל).
מאז 1999 נהנתה רוסיה מצמיחה כלכלית, שנשענת על מחירי נפט וגז גבוהים ורפורמות בתחום המיסוי, תחבורה, רגולציה ועוד; שהאטה ונפגעה קשות עם ירידת מחירי הנפט ב-2014. הצמיחה הכלכלית והעודפים הגדולים בתקציב מובילים לצמצום החוב הציבורי. במקביל להפרטה שמתבצעת, ישנה גם הלאמה של מגזרים מסוימים במשק בעלי חשיבות אסטרטגית גדולה לממשל כמו אנרגיה, מכרות, הגנה ואווירונאוטיקה.
ההתאוששות, שנמשכה בשנת 2000 עם עלייתו של ולדימיר פוטין לשלטון, באה עם צמצום ההוצאות הממשלתיות והורדת החוב הציבורי, תהליך, שנמשך עד היום (נכון ל-2011). הורדת המיסוי להכנסה ליחידים ל-13% (הכנסה רוחבית) ולחברות ל-24% מהרווחים, הביאה לגידול ביוזמה עסקית והשקעות חוץ ברוסיה.
רוסיה עדיין תלויה מאוד ביצוא חומרי גלם כמו: נפט, גז טבעי, מתכות, ועץ, והם מרכיבים חלק עיקרי מהתוצר הלאומי, אף שחלקם ירד עם העלייה בצריכה הפרטית שעלתה בקצב של 12% בין השנים 2001 - 2006 וגידול בתוצר הפיננסי. העודף בחשבון השוטף של רוסיה הגיע בשנת 2006 ל-105 מיליארד דולר (רביעית בעולם בתחום זה בזמנו).
הצריכה הפרטית הונעה מעליית המשכורות מ-62 דולר ב-1999 לכ-700 דולר בחודש במרץ 2008, כמו גם מהגדלת קצב לקיחת ההלוואות ומשכנתאות מבנקים בשליטה ממשלתית בשם סברבנק, ונשטורגבנק (VTB) ואחרים.
החוב הציבורי של רוסיה ירד מ-90% מהתמ"ג בשנת 1999 ל-8% בשנת 2006 ועלה ל-19.5% בשנת 2019.
לאחרונה רוסיה ביטלה את כל המגבלות על הסחר במטבע המקומי (רובל רוסי), בניסיון לגרום להתחזקותו בשווקים הבינלאומיים ולהגברת הזרימה של ההשקעות הזרות בכלכלה המקומית.