cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תפסיר אל-קוראן אל-עט'ים
תפסיר אל-קוראן אל עט'ים (تفسير القرآن العظيم; תעתיק מדויק מערבית: תפסיר אלקראן אלעט'ים; הגייה מקורבת: תפסיר אל-קוראן אל-עזים) ובשמו הפופולרי תפסיר אִבן כת'יר ("تفسير ابن كثير") הוא תפסיר סוני-קלאסי, שנכתב על ידי אבן כת'יר. נחשב לאחד התפסירים המקובלים ביותר של הקוראן.
רותם
כיוון שרוב השנה הצמח חסר עלים, מתבצע תהליך ההטמעה על ידי הגבעולים.
תפוצת הצמח סהרו-ערבית, עם חדירה לבתי גידול יבשים בחבל הים-תיכוני. בסוג חמישה מינים, בארץ נפוץ המין רותם המדבר.
יש המפרשים את השם כנגזר מהשורש רת"ם, מפני שבהיותו גדל באזורי דיונות בהם החול נודד ממקום למקום, שורשיו נאלצים 'לרתום' את האדמה שמסביבם, כדי לא לעוף עם החול ולהינתק מן האדמה.
כדי להתגבר על המחסור במים, המאפיין את סביבת הגידול הטבעית שלו, יש לרותם מערכת שורשים כפולה: האחת, עמוקה, ששורשיה חודרים אל עומק האדמה- נועדה לאסוף המים שחלחלו לעומק בתקופת הקיץ היבשה; והשנייה שטחית, המכסה פני שטח גדול מאוד, שנועדה לקלוט מי שיטפונות לפני שיאבדו.
תכונה נוספת המשותפת לצמחי מדבר נוספים: הרותם מסוגל להמית חלק מעצמו כדי לחסוך במים ובאנרגיה. וכך, לאחר תקופת היובש, כשמגיע הגשם, הרותם מסוגל לשוב ולהחיות את החלק שיבש.
גשר מלח
באלקטרוכימיה, גשר מלח הוא מכשיר המחבר בין שני חצאי תאים בתא גלווני. המטרה שלו היא לאזן את המטען החשמלי בחצאי התאים, על מנת לשמור על הזרם לאורך זמן.
מטרת גשר המלח היא לשמור על איזון מטענים חשמליים בתא, שמופר כאשר האלקטרונים נעים בין האנודה לקטודה. באנודה נוצרים יונים חיוביים ואלקטרונים, האלקטרונים מחומצנים בידי היונים בחצי התא השני. במצב הזה נוצרים בחצאי התא מטענים שונים. כאשר נוצרים מטענים שונים נוצרים שדות חשמליים שמשפיעים על מעבר האלקטרונים מאנודה לקטודה וגורמים להפסקת הזרם. גשר המלח מאזן את התא בכך שהיונים השליליים בגשר המלח נמשכים לאנודה והיונים החיוביים נמשכים לקטודה.
תיאור פעילות הגשר מלח
עקב מעבר האלקטרונים בתא, נוצר מצב בו יש עודף אלקטרונים בקתודה ועודף יונים חיוביים באנודה. עודף האלקטרונים, דוחה את האלקטרונים, ואילו עודף היונים החיוביים, מונע מהאלקטרונים לעזוב את פס המתכת. בעזרת גשר המלח, היונים השליליים בתמיסה, יכולים לנוע בין צד חצי תא לחצי תא. גשר המלח מושרה בתרכובת יונית, ומאפשר את מעבר היונים השליליים בעזרת כוחות חשמליים. כך, נוצר מעגל סגור - אלקטרונים נעים מחצי תא אחד לשני, והיונים השליליים נעים מחצי תא השני לראשון.
מערכות המסתור של בר כוכבא
מערכות המסתור של בר כוכבא הן חללים תת-קרקעיים חצובים בסלע, המקושרים זה לזה במעברים נמוכים וצרים, שמצויים בשפלת יהודה ובגליל. על-פי המחקר נחצבו מערכות אלו בידי אנשי צבאו של בר כוכבא כהכנה למרד שניהלו היהודים נגד האימפריה הרומית בשנים 135-132. מערכות המסתור היו ידועות למקומיים במשך מאות שנים, ונחקרו לראשונה באופן מסודר בידי הקרן לחקר ארץ ישראל במאה ה-19. תיארוכן למרד בר כוכבא נקבע רק בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, ונכון ל-2008 רק מעטות מהן נחקרו ביסודיות, ובשפלת יהודה, למשל, נבדקו ומופו פחות מרבע מכלל מערכות המסתור הידועות. בסך הכול ידועות היום למעלה מ-300 מערכות מסתור, שהתגלו בקרבת כמאה יישובים ואתרים בשפלת יהודה, ובכשלושים וחמישה יישובים בגליל. במחקר מסכם שפורסם בשנת 2019 סיכם ינון שבטיאל את מחקר הגליל והצביע על מאות מערות מפלט, המכונות בפיו "מקלטי מצוקים", ומעל ל-74 מערכות מסתור ברחבי הגליל הדומות לחלוטין לאלו שבארץ יהודה. לדעת המחבר, רוב מכלולי מערות אלו היו בשימוש או הוכשרו על ידי יהודים לזמני מצוקה, והן תואמות לזמני המצוקה בתקופת המרידות ברומאים בתקופה הרומית.
רקע
כשישים שנה לאחר המרד הגדול שהביא לחורבן ירושלים בשנות 70 לספירה, הנהיג שמעון בר כוכבא מרד חדש, במטרה לגרש את הרומאים מארץ ישראל ולבנות מחדש את בית המקדש. המרד התחולל במשך שלוש שנים, ובתחילה נחלו המורדים הצלחה רבה, ואף זכו לתמיכת חכמי הדור, ובראשם רבי עקיבא. בחלוף הזמן דוכא המרד ביד ברזל. מאות אלפי יהודים נהרגו, והיישוב היהודי בארץ ישראל חרב. תקופת שלוש שנות המרד, שבהן שלט בר כוכבא בממלכת יהודה, הייתה לתקופת העצמאות האחרונה של עם ישראל בארצו, עד להקמת מדינת ישראל בשנת 1948.
המורדים פעלו בעיקר בשפלת יהודה ומעט בגליל, ובשנים שלפני המרד עסקו בתכנון מקיף ורציני. הם אגרו כלי נשק וחצבו מערכות מסתור, שבהן יחיו ומתוכן ייצאו להתקפה במהלך המרד, כפי שתיאר ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס:
תיארוך
רק שני מקורות היסטוריים מתארים הסתתרות ממוסדת בארץ ישראל: ההיסטוריון היהודי-רומי, יוסף בן מתתיהו, תיאר את הסתתרות היהודים במהלך המרד הגדול מפני הרומאים במאה הראשונה לספירה, ודיו קסיוס תיאר את הסתתרותם בימי מרד בר כוכבא במאה השנייה לספירה. סקירה מדוקדקת של מערכות המסתור מלמדת כי הן זהות כמעט לגמרי בצורתן, גודלן, ובטכנולוגיה בה השתמשו החוצבים הן בשפלת יהודה והן בגליל, דבר המלמד על יד אחת מכוונת שבנתה אותן. תארוכן למרד בר כוכבא הסתמך על העדויות ההיסטוריות, ובעיקר על מיקומן ועל הממצאים שנתגלו בהן.
מיקום
כל מערכות המסתור בשפלת יהודה, ורוב המערכות בגליל, נחצבו בתוך מתקנים תת-קרקעיים קדומים שתוארכו כולם לתקופה ההלניסטית והרומית הקדומה, והיו בני כ-100–200 שנה לפחות בעת ששולבו במערכות המסתור. המאוחרים שבהם נחצבו במאה הראשונה לספירה, כלומר, גם הם לפני מרד בר כוכבא, אך אולי מימי המרד הגדול. בשפלת יהודה משתרעות מערכות המסתור מאגן הניקוז של נחל מודיעים ונחל איילון בצפון, עד לדרום שפלת יהודה ומורדות הר חברון באזור חבל יתיר, ברצועה שאורכה כשבעים קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבה הממוצע הוא כ-15 קילומטר. בגליל משתרע מרחב מערכות המסתור על שטח קטן יותר, ומתרכז בגליל המזרחי, מהכנרת במזרח ועד למורדות הצפוניים של הרי הגלבוע בדרום.
ממצאים
הממצא הקרָאמי והנומיסמטי (ממצא המטבעות) במערכות המסתור דל ונטול סדר, בשל פעולה ענפה של שוד עתיקות. עם זאת, ממצא שברי קנקנים וכלים בחדרים ובאולמות (לא במחילות) תוארכו כולם באופן טיפולוגי למחצית השנייה של המאה הראשונה, ולמחצית הראשונה של המאה השנייה לספירה (בין 50 ל-150 לספירה), וזאת מתוך השוואה לממצא כלי חרס ואבן דומים מירושלים, מצדה ומערות המפלט במדבר יהודה.
מטבעות
עשרות מטבעות נתגלו במערכות המסתור, ורובם המוחלט הוא מהשנים השונות של מרד בר כוכבא (שנת המרד מופיעה על כל מטבע). גם ביישובים שתחתיהם הותקנו מערכות המסתור נתגלו מטבעות מרד רבים, וכן מטבעות הלניסטיים, חשמונאיים ורומיים, כולם קודמים למרד בר כוכבא. בחלק מהאתרים נתגלה גם ממצא דל של מטבעות מהמרד הגדול.
רבים מהמטבעות הבר כוכבאיים שנתגלו במערכות המסתור הם למעשה "מטבעות רומיים ממוחזרים": המורדים הטביעו מחדש מטבעות כסף רומיים, ובכך הוציאו אותם מכלל שימוש. שימוש משני שכזה נתגלה על מטבעות של נירון קיסר ועד אדריאנוס, וכן על מטבעות מקומיים של אשקלון ועזה. החוקרים עמוס קלונר ויגאל טפר גורסים כי מוצא רוב מטבעות בר כוכבא שהגיעו לשווקים בעקבות שוד עתיקות הוא ממערכות המסתור, אך הדבר אינו ניתן להוכחה מדעית.
התקופה הקצרה יחסית שחלפה בין המרד הגדול למרד בר כוכבא מקשה על תארוך מדויק של התקנת מערכות המסתור, אולם הממצאים מלמדים כי נעשה בהן שימוש ודאי במרד השני. בשל כך, ובשל השוני בתיאורים ההיסטוריים בין יוסף בן מתתיהו ודיו קסיוס, סוברים רוב החוקרים כי מערכות המסתור הותקנו בידי אנשי בר כוכבא, בעוד שמיעוטם (גדעון פרסטר למשל) טוען כי לא ניתן להוכיח שהם לא עשו שימוש חוזר במערכות מסתור מימי המרד הגדול. כך או כך, הכל מסכימים כי מערכות המסתור שימשו יהודים במרידותיהם נגד הרומאים בתקופה הרומית. מאחר שמערכות המסתור נתגלו, כאמור, רק מתחת לשרידי יישובים ולא ביניהם, ניתן להסיק כי יישובים אלה היו יהודיים באותה עת, ולכן גם לא פלא שחלק מהם פרחו ושגשגו עד המאה השנייה לספירה, ולאחריה, כנראה בעקבות דיכוי המרד, סבלו מפגיעה קשה.
משקולת
במחקר ידוע על שימוש במשקולות שהיו בשימוש בזמן מרד בר כוכבא, קיום משקולות אלו מצביע על שלטון מרכזי מסודר בעל מערכת מנהלתית סדורה. מתוך שבע משקולות שנמצאו עד עתה, שש משקולות מקורן בשוק העתיקות, ורק אחת מהן נתגלתה בסקר ארכאולוגי ופורסמה על ידי עמוס קלונר. המשקולת עשויה עופרת נמצאה בשנת 1987 במערכת מסתור תת-קרקעית בחורבת אלים שליד בית גוברין. משקלה 803 גרם, מעוטרת בורדה מסוגננת ומוקפת בכתובת באלפבית עברי מרובע:. במרכז המשקולת צוירה רוזטה. קלונר הזכיר במאמרו משקולת נוספת שנקנתה בשנת 1967 עבור מוזיאון ארץ ישראל ונגנבה ממנו בשנת 1976. המשקולת שקלה כ-400 גרם. עד למציאת המשקולת על ידי קלונר ב-1987, לא היה ידוע כי משקולת זו הייתה שייכת לתקופת בר כוכבא. גם על משקולת זו ניתן לקרוא באלפבית עברי מרובע:, ובמרכזה צוירה רוזטה.
מבנה מערכות המסתור
המסלע הבונה את רוב שפלת יהודה הוא סלע קירטון רך, המכוסה בקרום קשה בשם נארי, שעוביו מגיע עד שני מטרים. הקירטון היה שימושי ביותר עבור תושבי שפלת יהודה בכל התקופות, ובעיקר בתקופה ההלניסטית, שכן מסלע הקירטון הרך איפשר להם לחצוב את אבני בתיהם בצד אתר הבנייה ולא במחצבה מרוחקת, דבר שהוזיל את עלות הבנייה. כדי להימנע ממאמץ מיותר בחציבת שכבת הנארי, פערו בה המקומיים פתחים צרים, והרחיבו את חציבתם כאשר הגיעו אל הקירטון הרך. המבנה המיוחד, של חללים רחבים בעלי פתחים צרים ויציבים בתקרתם, איפשר שמירה על לחותו של הקירטון, ובכך מנע את התפוררותו. חללים אלה, המצויים עדיין בשפע בשפלת יהודה, נקראים בשם מערות פעמון. מערות מלאכותיות אלו נוצלו על ידי התושבים כמחסנים וכמתקנים תת-קרקעיים בעלי מגוון רחב של שימושים כמו בורות מים, מחסנים, בתי בד, אורוות, מתקני קולומבריום ועוד. השימוש הרב במתקנים תת-קרקעיים מסוג זה הביא לקיומן של אלפי מערות ובורות באזור שפלת יהודה, עד הפיכתן של גבעות רבות למעין "גבינה שווייצרית" מחוררת.
מורדי בר כוכבא, שרבים מהם התגוררו ביישובים בשפלת יהודה, ניצלו את המתקנים התת-קרקעיים, כדי ליצור בהם מערכות מסתור, כעין "שימוש משני". הם סתמו את פתחי המוצא של המתקנים התת-קרקעיים, וחיברו אותם במחילות ובמעברים צרים, עד יצירת מערכות ארוכות, המבוססות על המתקנים המקוריים. ביסוס מערכות המסתור על המתקנים התת-קרקעיים חסך עבודת חציבה מיותרת וזמן רב. כן איפשר הדבר את הסתרתן של מערכות המסתור תחת יישובים קיימים, באופן שהקשה על הרומאים להתחקות אחר עקבותיהן.
חלק מן המתקנים הקדומים נוצל בעת המסתור בתפקיד המקורי, כבורות מים, מחסנים וכדומה. מתקנים אחרים עברו שינוי ייעוד, ושימשו את המסתתרים למטרות שונות, כמו אולמות התכנסות, חדרי מגורים וכדומה. הפקעת מתקנים קדומים לטובת מערכות המסתור שיבשה בוודאי את אורח החיים התקין של היישוב, ומכאן ניתן להסיק כי אנשי היישוב שיתפו פעולה עם המורדים, וכי המורדים היו נחושים במלחמתם, גם על חשבון האפשרות לשקם בעתיד את חיי היישוב התקינים.
חלקי מערכות המסתור
סקירת מערכות המסתור מעלה כי ישנם מכנים משותפים רבים, ואפילו זהים, לכל מערכות המסתור שהותקנו לקראת מרד בר כוכבא. עמוס קלונר ויגאל טפר, שחקרו מערכות מסתור רבות, סיכמו באופן ממצה את מרכיבי מערכות המסתור לסוגיהם:
פיר כניסה
ברוב מערכות המסתור הייתה הגישה דרך פיר כניסה אנכי, אליו ניתן היה להיכנס רק בעזרת סולם או חבל. פיר הכניסה היה למעשה מחילה מפותלת, שכללה פיר אנכי, מחילה אופקית קצרה ופיר אנכי נוסף, כך שגם אם פתח הכניסה למערכת המסתור נתגלה על ידי האויב, לא התאפשרה לו כניסה מידית פנימה. מעניין כי במערכות המסתור בגליל נחצב פיר הכניסה באופן זהה, אף על פי ששם היה המסלע שונה לגמרי. יעילותו של פיר הכניסה הייתה בניטרולו של האויב המסתנן, שכן צורת הפיר חייבה את הנכנס להשתלשל פעמיים, כשידיו ורגליו נאחזות בקירות, והוא אינו יכול להשתמש בנשק או להתגונן. עומק הפיר העליון היה בדרך כלל בעומק שכבת הנארי הקשה, והמחילה האופקית והפיר השני נחצבו בשכבות הקירטון.
פיר הכניסה התאפיין בשלושה סוגי מתקנים: מתקן הסוואה, מתקן טיפוס ומתקן נעילה: הפתח הוסווה על ידי עץ גדול או שיח רחב; בפיר העליון נחצבו שקעים קטנים לכל האורך, כנקודות אחיזה לידיים ולרגלים בעת טיפוס פנימה או החוצה; ובמעבר מפיר הכניסה אל תוך המחילה האופקית נקבע מתקן נעילה: דלת אבן, שהקיר שמאחוריה הורחב מעט, כדי לאפשר הצבתם של אביזרי תמיכה עבורה מבפנים. פירי הכניסה נועדו להיסתם במהירות המרבית במקרי חירום. כל פתחי המוצא של הפירים סתומים היום, ברובם על ידי בנייה מכוונת, או בשל מפולות. הכניסה למערכות אפשרית, אם כן, דרך פרצות מאוחרות.
מחילות
המחילות נועדו לקשר בין אגפי מערכת המסתור, והן מרכיבות את רובה. המחילות נמוכות וצרות, ולכן מחייבות זחילה על ארבע. רק במקרים חריגים ניתן להלך במחילות בהליכה שפופה. צורתן ומידותיהן של המחילות דומות ברוב המערכות: מהלכן בדרך כלל אופקי ומידותיהן הן 60X70 ס"מ בקירוב. קלונר וטפר גילו כי במקרים בהם ניכר שינוי משמעותי ברוחב או בגובה המחילה, יש לבדוק אם מדובר במחילת אוורור צרה, או לחלופין - במחילה שהורחבה לצורך שילוב מתקן נעילה.
המחילות נועדו לקשר בין חללים שונים, ולכן הושקעו מחשבה ותכנון מדוקדקים מאוד בחציבתן, כדי להקשות ככל האפשר על אויב פוטנציאלי. לשם כך נתיבן לעולם אינו ישר, אפילו במקרים בהם, לכאורה, יכלו החוצבים להתקין מחילה פשוטה וישרה מחלל אחד למשנהו. חלק מהן כוללות הבדלי מפלסים דרך פירי מעבר אנכיים, שהתקנתם נוצלה כדי לשלב מתקני נעילה, או פשוט בורות עמוקים, המהווים מלכודת מוות למי שאינו מכיר את המחילה.
חדרים
החדרים הם חללים רחבים יחסית למחילות, ואשר הותקנו כחלק ממערכת המסתור כולה. יש להבדיל בינם ובין המתקנים הקדומים, ששולבו במערכת בשימוש משני, וכן בינם ובין האולמות (להלן). ברוב המקרים שימשו החדרים למגורים ולאחסון. חלקם נחצבו בצורה מסודרת ונאה, וחלקם בצורה מרושלת וחפוזה, כנראה בהתאם לזמן חציבתם (מקובל לראות באחרונים פעולות מסופו של המרד). גובה התקרה בחדרים הוא כקומת אדם ממוצעת, ולעיתים מעט נמוך יותר. גובה זה, בנוסף לשטחם הקטן של החדרים, מעיד כנראה על חישוב המידות לפי הצורך המינימלי לשהיית בני אדם בתוכם, לעיתים עד כדי הליכה ועמידה שפופה. חישוב זה נבע, כנראה, מן הצורך לחסוך כמה שאפשר בזמן ובמאמץ שהיו כרוכים בהתקנת מערכות המסתור. ישנן מערכות מסתור בעלות חדרים לא מושלמים, וכן מערכות שבהן מחילות קטועות, שאינן מובילות לשום מקום ("מחילות עיוורות"). כמעט לכל החדרים שבמערכות המסתור, אלה ששימשו למגורים ואלה ששימשו כמחסנים, נחצב פתח הדומה בצורתו לפתחי הבתים ביישוב שמעל: משקוף, אבן סף, מזוזות ולעיתים אף מתקן נעילה לדלת. בדפנות החדרים ניתן לזהות בבירור בשקעים וגומחות לנרות, בדרך כלל לנר אחד או שניים בכל חדר.
אגודת הים
אגודת הים הייתה חברת ספנות עברית בתקופת היישוב, שנוסדה והחלה לפעול בשנת 1925.
מערכות המסתור של בר כוכבא
חדרים
בחלק מהחדרים נתגלו גומחות חצובות בפתחי החדרים בצד ימין, ולעיתים בצד שמאל עבור מה שנראה כמו בתי מזוזות. אם הנחה זו נכונה, הרי שמדובר בממצא הקדום ביותר לקביעת מזוזות בפתחי חדרים ובתים, המקדים את הממצא המוכר מיישובי דרום הר חברון בכמה מאות שנים. מקורות ארצישראליים אינם עוסקים במנהג קביעת המזוזה בצד הדלת, לעומת המקורות הבבליים, המלמדים כי נוהג זה היה פופולרי מאוד בבבל באותה עת. קביעת בתי המזוזה במערכות המסתור בצד שמאל או ימין לפתחי החדרים ללא הבחנה, מעידה, כנראה, על הכרעת ההלכה בעניין זה רק בשלב מאוחר יותר.
אגודת הים
החברה הייתה בבעלות רב חובל אריה באייבסקי, ונוסדה על ידו לשם דיג עם קבוצת דיג עברית במימי הים התיכון, לחופי ארץ ישראל. בבעלות החברה היו שתי ספינות דיג: "חלוץ" ו"חץ". "חלוץ", שנרשמה בנמל יפו כנמל בית. הספינה נקראה על שם האונייה "החלוץ", האונייה העברית הראשונה, שבתורה נקראה כך על שם תנועת החלוץ ועל שם יוסף טרומפלדור. האוניה השנייה "חץ" - כלי שיט לדיג מסקנדינביה, שאי-התאמתו לדיג במימי הים התיכון הביא לכשלונה הכלכלי של הקבוצה.
מערכות המסתור של בר כוכבא
אולמות
בחלק ממערכות המסתור מצויים חדרים ששטחם גדול מ-15 מטר מרובע. חדרים אלה נחצבו על ידי המורדים כחלק ממערכת המסתור, והם אינם מתקנים קדומים. תקרת האולמות גבוהה מתקרות החדרים, דבר שאיפשר שהייה נוחה בהם. אף אמצעי התאורה בהם רבים בהרבה מאשר בחדרים, ולעיתים כוללים מתקני תאורה תלויים (להלן), שאפשרו את הארת האולם כולו. נראה כי האולמות נועדו לשמש להתכנסויות ציבוריות של יושבי מערכות המסתור. במערכות מסוימות נבחרו לתפקיד אולם ההתכנסות מתקנים קדומים גדולים, כמו בית בד או בור מים. כמעט בכל מערכות המסתור הותקנו האולמות על פי תוכנית אחידה של צורה ומידות.
אגודת הים
בעיות ארגוניות וקשיי מימון אילצו את באייבסקי לפזר את קבוצת הדיג ולמכור את הספינה.
מערכות המסתור של בר כוכבא
מחילות אוורור
כל חלל תת-קרקעי המשמש בני אדם או בעלי חיים מצריך פתח אוורור. עם זאת, במתקנים קדומים בשפלת יהודה, כמו בתי בד תת-קרקעיים, מערות קולומבריום ועשרות מתקנים לגידול בהמות, לא אותרו כל מתקני אוורור או פתחים מיוחדים לצורך כך, אלא האוויר נכנס דרך פתחי הכניסה. החוקרים סבורים שהטמפרטורות בחללים תת-קרקעיים נמוכות בהרבה מאלה שבחוץ, ולדבר יש קשר גומלין ישיר להיעדר תחושת מחנק בעת שהייה ממושכת בהם.
לעומת המערכות הקטנות, לא נוצרה כלל בעיה של אוורור במערכות המסתור הגדולות והמסועפות. הסיבה לכך היא שילובם של מתקנים קדומים גדולים, בעיקר מערות פעמון שפתחיהם העליונים הוסתרו, ולא היה צורך לחסום את פתחי המחילות שיצאו מהם. המתקנים שימשו כ"מכלי אוויר" רזרביים, וכך התאפשרה זרימת אוויר חופשית אל תוך המערכת.
מתקני נעילה
מתקני נעילה היו אמצעי בטיחות, שנועדו למנוע את כניסתם של זרים לתוך המערכת. מתקני הנעילה מופיעים בכל מערכות המסתור, והם כוללים צורות שונות: לעיתים ניתן למצוא מתקני נעילה מצורות שונות באותה מערכת מסתור, דבר המעיד כי מתקיני מערכות המסתור פעלו מתוך ידע נרחב בטכניקות נעילה. במערכות המסתור הקטנות היה מתקן הנעילה משולב בפיר הכניסה והיווה למעשה את אמצעי הביטחון היחיד של המערכת כולה.
אמצעי תאורה
מערכות המסתור, מעצם היותן תת-קרקעיות, הפכו את אמצעי התאורה להכרחיים בכל שעות היממה. דיו קסיוס, בתארו את מערכות המסתור, ציין כי "היהודים החדירו אור למערכות המסתור באמצעות פירים, שנחצבו במיוחד לשם כך". לדברים אלה לא נתגלה ביסוס בשטח, וניכר כי המסתתרים ביכרו שימוש באמצעי תאורה מלאכותיים על פני חשיפה, ואפילו קטנה, של המערכת כלפי חוץ למטרות תאורה. הארת המערכות נעשתה בעיקר באמצעות נרות חרס, שהיו אמצעי התאורה הפופולרי ביותר בתקופות הקדומות. הנרות הוצבו במערכות המסתור בתוך שקעים, במתקני תלייה ומעל בליטות:
מתקני סניטציה
פתרונות תברואה וסניטציה היו חלק בלתי נפרד משהיית בני אדם במקומות סגורים לאורך זמן, קל וחומר כאשר מדובר בציבור גדול החי בתוך חללים קטנים, כפי שהיה במערכות המסתור. סקרים וחפירות ארכאולוגיות לא העלו כל ממצא מובהק למתקני סניטציה במערכות המסתור, וסביר כי כל חדר צדדי ומנותק יחסית, או מתקן קדום מרוחק, יכלו להתאים לצרכים אלה. מתקני סניטציה היו קיימים עוד בתקופת בית ראשון וגם בתקופה הרומית, אך היה זה רק בערים הגדולות ולא בכפרים ובישובי הפריפריה.
מתקני אחסון ואיסום
שלושה סוגי מתקנים שימשו במערכות המסתור לאחסון מזון ותוצרת חקלאית: מתקנים ניידים; מתקנים שנחצבו כחדרים במערכת; ומתקנים קדומים, ששימשו מלכתחילה להסתרת תוצרת חקלאית או כמחסנים. המתקנים הניידים שימשו בעיקר במערכות המסתור הקטנות, ושרידי קנקני אגירה רבים נמצאו ברוב מערכות המסתור, הרבה יותר מכל כלי החרס האחרים. מתקני האחסון והאיסום שנחצבו כחלק מתוכנית המערכת דומים כמעט בכל לחדרי מגורים רגילים, אלא שבולט בהם מאוד העדר תנאי האוורור החיוניים למגורי בני אדם. לעיתים מדובר בחדר כה צדדי ומוסתר, עד כי נדמה שאפילו המסתתרים במערכת לא ידעו על קיומו. דוגמה לכך הוא חדר 'הסליק' בחורבת נקיק, שייתכן כי שימש להסתרת נשק; או 'חדר הגומחות' שבחורבת עיטון, ששימש אולי להטמנת מגילות.
מחסנים ומתקנים קדומים ששימשו להסתרת תוצרת חקלאית מפני גנבה, שולבו כהווייתם במערכות המסתור. המאפיין אותם הוא רצפת שקערוריות להצבת קנקנים, ומערות שברצפתן חצובים פתחי בקבוקונים. ניתן היה, להניח כי מתקנים אלה נחצבו כחלק ממערכות המסתור, אך צורת חציבתם המסוגננת, מיקומם ומתקני התאורה המעוצבים שבהם, מסגירים את שימושם המקורי.
אספקת מים
מתקני המים במערכות המסתור נועדו לאגור ולספק מים למסתתרים במהלך המרד. למטרה זו שולבו מתקנים קדומים, וגם נחצבו מאגרים מיוחדים במהלך התקנת מערכות המסתור. לעיתים שימש המתקן לאגירת מים שנאספו לפני המרד, ולעיתים שולבה בו מערכת תעלות חיצוניות לניקוז מים במהלך המרד עצמו, אולי מפני חשש שהכמות שנאספה מראש לא תספיק. שיטת התקנת מתקני המים הייתה שונה ומגוונת במערכות שונות, וזאת על פי טיב החציבה, ובהתאם לבעיות מקומיות שעמדו בפני המתקינים: התמודדות עם מסלע וטופוגרפיה, האפשרות להעביר את המים בתעלות במורד פיר הכניסה או מתקני הנעילה וכדומה.
חציבה במחתרת
המחקר מצביע על מתודה של חפירת מערכות המסתור שהוכתבה על ידי גודל המערכת, שילוב של חללים קיימים ופינוי הפסולת. במחילות הצרות עבד אדם אחד ובתחילת החציבה נאלצו החוצבים לשכב על בטנם או גם על גבם בקטעי-חציבה שונים, במחילות ואפילו בחדרים ,עד להרחבת החלל הנחצב. ככל הנראה לצדו של כל חוצב הייתה חוליה של מסייעים שפינו את חומר החציבה לאחור. במקרים אחדים אוחרו פירים שדרכם הוצא חומר החוצה, בעת החציבה, והם נסתמו לאחר-מכן בבנייה. בחישוב שנערך באחד האתרים בו השתמשו החוצבים בחללים קיימים נמצאו שמונה נקודות-חציבה שונות בעת ובעונה אחת: שתי כניסות מבור-מים דמוי-פעמון, שלוש כניסות ממערת-קולומבריום ושלוש כניסות מפירים שנסתמו אחר-כך. החוקרים מעריכים כי מערכת של 100 מטר הושלמה תוך כחודש ימים של עבודה ומערכות שכללו חדרים גדולים ואולמות נחצבו במספר חודשים. באתר אחר, קטן יותר שבו כניסה יחידה מפני השטח נמצא, כי משך החציבה של המחילה העיקרית יכול היה להסתיים תוך כעשרה שבועות, כאשר במקביל מתקינים חוצבים אחרים את החדרים, צוואר הבקבוק של העבודה היה פינוי החומר דרך אותה מחילה יחידה עובדה שהאריכה את הזמן הנדרש לסיום הכנת מערכת המסתור
קיומן של מערכות המסתור הרבות והענפות מעוררת שאלות רבות, ובהן - כיצד הספיקו המורדים לחצוב כמות כה גדולה ומחוכמת של מערכות מסתור בזמן כה קצר? וכן, כיצד העלימו את פסולת הגיר והקירטון, מבלי שהרומאים הבחינו בכך? בראשית שנות ה-90 נערך ניסוי ליד בית גוברין, בו בני נוער נתבקשו לחצוב מחילה בקירטון, שעומקה כמטר וחצי, רוחבה כ-60 סנטימטרים וגובהה כ-80 סנטימטרים. על אף החציבה החובבנית וגילם הצעיר של המתנדבים, הם עמדו במשימה ללא קושי מיוחד בתוך שלוש שעות בלבד. הניסוי הוכיח כי התקנת מערכות המסתור לא הצריכה עבודה רבה, שכן המסלע הרך היה פשוט לחציבה.
באשר לסילוק פסולת הקירטון: בדיקות מדגמיות שנערכו בפריפריית מערכות המסתור העלו משארי קירטון חצוב פזורים בקשת רחבה בכל האזור, דבר שלימד כי החוצבים הוציאו את החומר בערימות קטנות ופיזרו אותו על פני שטח נרחב, כנראה בלילה. חורבת עקד, שהותקנה בתוך גיר, היוותה בעיה, שכן רסיסי הגיר הלבן בולטים למרחוק. פתרון התעלומה נמצא, כאשר החוקרים איתרו מערומים נמוכים של שברי סלע ושיירי חציבה מאחורי קיר נמוך בשדות. ההנחה היא שהחוצבים הקימו את הקיר כדי להסתיר מעיני הרומאים את שברי הגיר במהלך היום, ופיזרו אותם בלילות.
חיסול המרד
ההסבר המקובל לניצחון הרומאים הוא שהם איתרו את פתחי האוורור של מערכות המסתור, הדליקו מדורות בקרבתם והיפנו את העשן פנימה, עד שהמחסור בחמצן הרג את המורדים, או אילצם לצאת ולהיכנע. עם זאת, בחורבת עקד נתגלה פתח מערכת המסתור חסום בדרדרת אבני גזית גדולות, שפורקו בעמל רב מבית סמוך. במערכת נתגלה שלד אדם אחד ומטבע משנה ג' למרד בר כוכבא. באזור יתיר נתגלתה מערכת מסתור חסומה, ובה כמה שלדי קשישים, נשים וילדים, שנלכדו בה כנראה בידי הרומאים. מערכות מסתור רבות טרם נבדקו, ולכן קשה לדעת אם המורדים נחנקו בעשן או נקברו חיים. בכל אופן, נראה כי לאחר דיכוי המרד התירו הרומאים ליהודים לאסוף את מתיהם מתוך מערכות המסתור ולהביאם לקבורה, כך שלא ניתן היום לדעת כמה מתו ובאילו נסיבות.
מערכות המסתור בגליל
בגליל נסקרו מערכות מסתור הדומות לאלו שבשפלת יהודה, בשטח שבין גוש חלב ומרות בצפון ותל עמל בדרום, ובין אעבלין במערב לבין איילת השחר וחוקוק במזרח. בסקרים האחרונים שנעשו על ידי שבטיאל (2009) נמצאו 65 מערות ב-35 אתרים בהם גוש חלב, עיילבון, יודפת, ציפורי, בית שערים, בית נטופה, טורען, נצרת, מגדל העמק, אילניה, כפר כנא ועוד. שבטיאל מסווג את המערות לטיפוסים הבאים: מערכות מסתור פשוטות, הדומות למערכות מסתור בשפלת יהודה, מתקופת הבית השני. מערכות מסתור מפותחות, הדומות למערכות מסתור בשפלת יהודה מתקופת מרד בר כוכבא. מערכות מסתור שנחצבו מתוך מתקנים ששימשו לחיי שגרה, מערכות מסתור שנחצבו מתוך מערות קבורה. מחילות מילוט דומות למערכות שנמצאו בנחל יתיר ובחורבת עקד ביהודה.
רוב הממצא הארכאולוגי המועט מן המערות, מתוארך לזמן שבין המרידות. בעקבות פלויוס יוספוס המזכיר בספרו מחילות ומנהרות בקשר למרד הגדול, הניח גדעון פרסטר כי יש לתארך את מערכות המסתור לתקופת המרד הגדול.כתוצאה מכך שאין ולו מטבע אחד מזמן מרד בר כוכבא במערכות המסתור בגליל, הניח מוטי אביעם כי מערכות המסתור בגליל שייכות לתקופה שבין שתי המרידות. לעומתם יובל שחר רואה במערכות המסתור בגליל חלק מההכנות למרד בר כוכבא. לדעתו, מערכות המסתור בגליל לא שייכות לתקופת המרד הגדול, מכיוון שבעוד שבזמן המרד הגדול בוצרו היישובים ההרריים בלבד, מערכות המסתור נחצבו בגליל ביישובים רבים, כולל אלו שבבקעות.
לדעת שחר הנתונים הטיפולוגיים וצורת החציבה מצביעה כי יהודי הגליל התכוננו לקראת מלחמת בר כוכבא. וכי שיתוף הפעולה של היהודים בגליל ניכר גם בחציבה עצמה וגם בשמירה על החשאיות המוחלטת שהסתירה את מערכות המסתור מהרומאים. התקוממות בגליל בתחילת מרד בר כוכבא ריתקה כוחות לאזור זה, אולם הידוק השליטה הצבאית בגליל כנראה מנע את התפשטות שלטון בר כוכבא לאזור זה.
על פי ינון שבטיאל יש במערות הללו עדות לפחד מהשלטון הרומי בזמנים שונים, והיו מערות שנחצבו בתקופת המרד הגדול (הפשוטות ללא גימור), והיו מערות מהמאה השנייה (המפותחות), שנחצבו או לקראת מרד בר כוכבא, או לאחריה על ידי אנשים שבאו מיהודה לגליל וידעו את החיוניות שיש במערות מעין אלו.
מערכות מסתור תת-קרקעיות נוספות בעולם
מערכות מסתור תת-קרקעיות אינן נפוצות. בקפדוקיה שבאסיה הקטנה נתגלו מערכות מסתור תת-קרקעיות בכעשרה אתרים שונים, אך הן שונות מאוד ממערכות המסתור שנתגלו בישראל, ולכן סביר כי אינן קשורות זו בזו. מערכות המסתור בקפדוקיה מאופיינות בחדרים גדולים, במחילות ארוכות מאוד ומשופעות, באגנים גדולים לניקוז נוזלים ובפירים עמוקים ביותר. נראה כי מערכות אלו שימשו למסתור למשך תקופות ארוכות ותארוכן אינו חד משמעי. עם זאת, מקובל כי שימשו נוצרים שהסתתרו מפני השלטון או ההמון המוסלמי.
ג'ין ובסטר
ג'ין ובסטר (באנגלית: Jean Webster; 24 ביולי 1876 – 11 ביוני 1916) הייתה סופרת אמריקנית, הידועה בעיקר בזכות ספרה "אבא-ארך-רגליים".
חייה
אליס ג'יין צ'נדלר ובסטר נולדה בניו יורק וגדלה כשהיא מוקפת ספרים, הן בזכות אביה שהיה מוציא לאור והן בזכות אמה שהייתה אחייניתו של הסופר המפורסם מארק טוויין.
הסיפורים הראשונים שכתבה נדפסו כשהייתה סטודנטית במכללת ואסר, אחת המכללות היוקרתיות של אותה תקופה ויועדה לבנות עשירים. ג'ין ובסטר כתבה על חיי סטודנטיות ועל נערות מתבגרות. בבגרותה הייתה פעילה בעניינים חברתיים באמריקה ולחמה למען עניים ולקידום נשים. ובסטר הרבתה לנסוע בעולם וכתבה ספרים ומחזות
ספרה המפורסם ביותר, 'אבא ארך רגליים', שנכתב בעקבות פעילותה למען ילדים חסרי בית, תורגם לשפות רבות והיה לקלאסיקה עולמית. הספר מספר על נערה יתומה שנשלחה לקולג' על ידי מיטיב אלמוני. בספר ניכרות שאיפתה של המחברת לשוויון זכויות האישה ודעותיה הסוציאליסטיות.
ג'ין ובסטר מתה בגיל 39, שעות ספורות לאחר שילדה את בתה הבכורה, שנקראה על שמה.
פורט לינקולן
פורט לינקולן (באנגלית: Port Lincoln) היא עיר במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. העיר שוכנת בחלקו הדרומי של חצי האי אייר (Eyre) על חופו של מפרץ בוסטון שהוא סעיף של מפרץ ספנסר. זוהי העיר הגדולה ביותר בחופו המערבי של מפרץ בוסטון והיא שוכנת במרחק של 280 ק"מ בקו אווירי (646 ק"מ בכביש) מבירת המדינה אדלייד. פורט לינקולן ידועה כעיר שבה מספר המיליונרים ביחס לגודל אוכלוסייתה הוא הגבוה ביותר באוסטרליה וטוענת לתואר "בירת מאכלי הים של אוסטרליה". אוכלוסיית העיר מנתה 14,088 תושבים במפקד 2011.
היסטוריה
חצי האי אייר היה מקום משכנם של שבטי באנגאלה (Barngarla) אבוריג'יניים במשך עשרות אלפי שנים. שם המקום המקורי, בשפת הבאנגאלה, היה גאליניאלה (Galinyala).
כלכלה
כלכלת העיר מבוססת על גידול תבואה (337,500 טונות לשנה), תעשיית עיבוד דגים, גידול צאן ובקר ודייג טונה (בעיקר לשוק היפני. העורף החקלאי של העיר מקושר במסילת ברזל לנמל. הצעה של חברת מתכות גדולה להשתמש בנמל לייצוא עפרת ברזל נתקלה בהתנגדות ציבורית עקב החשש לפגיעה בתעשיית מאכלי הים של העיר וההצעה ירדה מהפרק.
העיר משמשת גם כמרכז מנהלי של משרדי הממשלה הנותנים שירות ליישובים בחצי האי אייר, אם כי רובם עדיין נמצאים באדלייד. בעשורים האחרונים עלתה הדרישה לנדל"ן בעיר הן למגורים והן למסחר. את העיר משרתים נמל ים ונמל תעופה.
תיירות
התיירות מתחילה לתפוס חלק חשוב בכלכלתה של העיר, הודות לנופיה החופיים. קרבתה של פורט לינקולן הן למפרץ ספנסר והן למפרץ האוסטרלי הגדול, הפכו אותה לאתר לפעילויות כמו: שיט יאכטות, צלילה ודייג תת-ימי.
סטלה גוט
סטלה גוט (גוטשטיין)  (נולדה: 24 באפריל 1988) היא זמרת - יוצרת, כותבת, מלחינה, מורה, מפיקה ומוזיקאית ישראלית.
מודסטוס
מודסטוס (ביוונית: Μόδεστος; נפטר ב-17 בדצמבר 634) היה פטריארך ירושלים משנת 630 ועד מותו, ופטריארך בפועל מאז שהפטריארך הקודם, זכריאס מירושלים, הוגלה מהעיר עקב כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614. פעילותו העיקרית הייתה שיקום כנסיות ירושלים שהוחרבו על ידי הפרסים. שנות שלטונו בירושלים היו תחת הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית.
סטלה גוט
ביוגרפיה
גוטשטיין נולדה בקייב, אוקראינה בשנת 1988 ועלתה לארץ עם משפחתה בשנת 1990. למדה בבית הספר הדמוקרטי בתפן במגמת מוזיקה. היא בוגרת המחלקה למוזיקה וטכנולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
מודסטוס
חייו
נולד בסיוואס שבמרכז אנטוליה. כיוון שהתייתם בגיל צעיר, חונך על ידי נזירים. לפי האגדות על חייו, בנעוריו נמכר כעבד למצרים, אך הצליח להמיר את דתו של אדונו הפאגאני ושוחרר. לאחר שחרורו עבר לחיי פרישות וסיגוף במנזר סנטה קתרינה. לאחר מכן עבר למנזר תיאודוסיוס שבעובידייה, ליד בית לחם.
סטלה גוט
קריירה
גוטשטיין החלה את דרכה במקהלה. בילדותה כתבה שירים ולמדה פסנתר וגיטרה. בנערותה שרה בלהקה "הפודל שייפרס". גוטשטיין הופיעה עם חומרים שכתבה, בין היתר הופיעה בלבונטין 7 ובאוזן הבר בתל אביב.
מודסטוס
חייו
בשנת 614 נכבשה ירושלים על ידי הפרסים, שהרגו רבבות נוצרים, החריבו את כנסיות העיר ירושלים, ולקחו בשבי את פטריארך העיר, זכריאס עם הצלב האמיתי. בהיעדרו של זכריאס נבחר מודסטוס לפטריארך ירושלים בפועל. הוא הביא לקבורה את גופות הנרצחים במנזר מר סבא, ושיקם את כנסיות העיר, בהן כנסיית הקבר, כנסיית העלייה, קבר מרים, כנסיית האלאונה וכנסיית הפרובטיקה (בריכות הצאן). את המימון לפרויקט השיקום השיג פטריארך אלכסנדריה, יוחנן הנדבן. במרץ 630 קיבל מודסטוס את פני הקיסר הרקליוס, שהחזיר את הצלב האמיתי לכנסיית הקבר בירושלים, והוכתר כפטריארך העיר.
סטלה גוט
קריירה
בשנת 2010 הקליטה את האלבום "Lost and Found" שיתוף פעולה שלה ושל נדב בילו במסגרת פרויקט שנקרא NEXUS. אחרי הקלטת האלבום הקליטה מיני אלבום של שלושה שירים שכתבה והלחינה בשם "סטלה גוט". שני האלבומים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
מודסטוס
חייו
מודסטוס נפטר בירושלים ב-17 בדצמבר 630. טרטוליאנוס העלה השערה שהוא הורעל.
סטלה גוט
קריירה
בשנת 2011 החלה לעבוד כעוזרת טכנאי באולפן של אלי פיקובר ולאחר מכן הועסקה באולפני לונה של ליאור טבת. גוט הייתה האישה הראשונה במחלקת הפלאגינים של WAVES AUDIO - החברה המובילה בעולם בתחום של מעבדי קול וכלי נגינה דיגיטליים.
מודסטוס
חייו
מודסטוס נקבע כקדוש של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. יום הקדוש שלו נקבע ל-18 בדצמבר.
סטלה גוט
קריירה
בשנת 2012 הקימה עם דייוויד בלאו את הרכב הסינטי פופ "Bill & Murray".
בשנת 2013 הוציאה גוט קאבר לשיר "Mad Routine" של להקת רוקפור כחלק מפרויקט קאברים של הלהקה. היא הוזמנה להופיע עם הלהקה במועדון הבארבי.
בשנת 2015 הוציאו "Bill & Murray" אלבום בכורה בשם "A New Kind of High". האלבום יצא בלייבל הרוסי Other Voices. הצמד הופיע עם שירי האלבום בישראל ומחוצה לה, בין היתר בפסטיבל Youbloom שבדבלין Povalec Festivel בצ׳כיה, Canadian music week בטורונטו ועוד. ההרכב חימם את הופעתו של גארי ניומן בישראל שנערכה במועדון הבארבי, את רונה קינן ואת נעם רותם.
במאי 2015 הוציאה גוט אלבום סולו ראשון בשם "Wounded Ladies" בהוצאה עצמית. סינגלים מהאלבום קיבלו חשיפה גם בתקשורת המקומית וגם בבלוגים בינלאומיים כמו "The "405. את הופעת ההשקה של האלבום הוזמנה לעשות במוזאון ישראל בירושלים כחלק מפסטיבל הג׳אז השנתי באוצרותו של החצוצרן אבישי כהן.
בשנת 2017 הלחינה את פסקול לסרט ארט של האמנית רייצ'ל מונוסוב, "מלודיקה".
בשנת 2019 השתתפה בפסטיבל דרך הנדיב שהתקיים בפרדס חנה, לצד ירונה כספי, זאב טנא, יובל מנדלסון, דן תורן ואחרים.
באוגוסט 2020 הוציאה גוט סינגלים מתוך אלבום סולו חדש, הראשון שלה בעברית. האלבום, יצא ביולי 2021 על ידי נענע דיסק נקרא "ככה מרפאים". באותה השנה התחילה לעבוד בתיכון החברתי כמורה לעיצוב קול וסאונד. הסינגל "קח את הכל" יצא ב-30 באפריל 2021. לסינגל צולם קליפ בבימויה של הכריאוגרפית עדי פז.
בשנת 2021 השתתפה באלבום האוסף "הוצאו מהקשרם", אלבום המוקדש לשיריו של יענקל'ה רוטבליט. במסגרתו ביצעה והפיקה יחד עם זוהר גינזבורג את השיר "היא תבוא" ששר במקור אריק איינשטיין. בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, יובל מנדלסון, האחים צברי, עומר מושקוביץ, נומקה, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
גוט שותפה לצד פלורה ולי אוסי במיזם "נשים בסאונד" - יוזמה לקידום ועידוד של נשים בתחום המוזיקה והסאונד.
מאז שנת 2017 היא טכנאית הבית באולפן של אסף אמדורסקי. גוט גם מנגנת על קלידים בלהקתו.
בטיחות בדרכים
בטיחות בדרכים היא מכלול הצעדים הננקטים לשם מניעת תאונות דרכים, למזעור מספר הנפגעים והפחתת חומרת הפגיעות השונות בתאונות אלו. תחום זה נועד למנוע את הפגיעות של כלל סוגי כלי הרכב (מכוניות, אופנועים, אופניים, רוכבי גלגיליות) בינם לבין עצמם, ובינם לבין הולכי הרגל. שיפור הבטיחות בדרכים נעשה באמצעות שיפור הכבישים, שיפור טכנולוגי בכלי הרכב ופעולות חינוך והסברה.
בטיחות בדרכים בישראל
בישראל, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא גורם מרכזי לטיפול בבטיחות בדרכים. הרשות הוקמה ב-2007 עם חקיקתו של חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והיא פועלת בתוך משרד התחבורה, שגם שמו שונה למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
גוף מרכזי נוסף הפועל בתחום הוא עמותת "אור ירוק" הפועל כגוף עצמאי ומוכר בציבור בעיקר בזכות פעילותו בקרב בני נוער ונהגים חדשים.
פוסקים רבים פרסמו כי ישנה חובה על פי ההלכה היהודית לשמור על חוקי התנועה בדרכים.
מגמות בתאונות דרכים
מגמה נוספת של תאונות דרכים בישראל היא מגמת תאונות אופנוע בקרב צעירים. ב-2011 הוגש דו"ח על ידי אגף תאונות דרכים בקרב צעירים אשר הראה כי 10% מצעירים בעלי רישיון הם בעלי רישיון על אופנוע. מתוך עשרת האחוזים הללו נמצא כי 55% מבעלי רישיון על אופנוע יקלעו לתאונת דרכים במהלך חייהם. מספרם של רוכבי האופנועים והקטנועים ההרוגים מתאונות דרכים גדל גם בחלקם היחסי מכלל הרוגי תאונות הדרכים. בשנת 2010 עמד חלקם של רוכבי הדו גלגלי מסך כל ההרוגים באותה שנה מתאונות דרכים על 11.4% ועשור לאחר מכן בשנת 2019 גדל שיעור רוכבי האופנועים ההרוגים בתאונות דרכים מסך כל ההרוגים ל-18.5%. הנתון הלא צפוי הזה העלה השערות בקרב הפקולטה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר הוכחות מסקרים וראיונות, נמצא כי הסיבה לאחוז גבוה לתאונות דרכים בקרב צעירים היא מוסכמות חברתיות שרוב הצעירים אינם עומדים בהן, כגון מודל הגבריות והיופי.
דוחו"ת משטרתיים בנוגע לנזקי הרכב לאחר התאונה, הצביע על פגיעה עיקרית באגן. מכאן נובע, כי הצעירים מרבים לסובב בצורה חדה מהרגיל על מנת לבצע פניות חדות יותר, אשר במהלכן נשמע צליל צורם. תופעה זו נובעת גם מסרטי פעולה, אשר בהן הגיבורים מרבים להשתמש באופנוע ככלי תעבורה, ולבצע פעלולים עליהם.
הסתברות של תושב ישראל להיפגע בתאונת דרכים היא כחצי אחוז. בתל אביב-יפו כמות הנפגעים היחסית הגבוהה ביותר, עם 29.3 נפגעים ל-1000 תושבים בשנת 2008. אחריה ממוקמות הערים חיפה עם 26.9 נפגעים ל-1000 תושבים ועפולה עם 26.1 נפגעים ל-1000 תושבים. לירושלים, למרות היותה עיר מרכזית, יחס נפגעים נמוך יחסית, 10.1 נפגעים ל-1000 תושבים. מבין הערים בישראל, ביתר עילית היא הבטוחה ביותר, עם 1.6 נפגעים בתאונות דרכים ל-1000 תושבים.
תוכניות אקדמיות
בשנת תשס"ד נפתחה תוכנית אקדמית ללימודי בטיחות בדרכים באוניברסיטת בר-אילן. הלימודים מתקיימים במסלול לתואר ראשון בהתמחות בטיחות בדרכים וכן במסגרת לימודי תעודה בתחום המיועדים לאנשי מקצוע ולאקדמאים. הלימודים מיועדים בעיקר לבעלי תפקידים כגון מנהלי מטה בטיחות עירוני, ממונה בטיחות, מורים לנהיגה, מרצים בתחום הנהיגה המונעת, עובדי משטרת התנועה ועוד. במהלך הלימודים לומדים על מקצועות כהנדסת תנועה ובטיחות וכן על היבטים פסיכולוגיים, סוציולוגיים ומשפטיים של ענף הבטיחות בדרכים.
באוניברסיטת בן-גוריון בנגב מתקיימת תוכנית לתואר שני בבטיחות בדרכים. זהו מסלול הנערך במסגרת תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול. מטרת התכנית היא הכשרת חוקרים בתחום הבטיחות בדרכים בישראל ובה מתמקדים בין היתר בהנדסת מערכות תחבורה ובהשפעות של תעשיית הרכב על הנהגים.
בבתי הספר
תלמידים בישראל לומדים את תחום הזהירות בדרכים בבתי הספר ובחינוך הקדם יסודי, החל מגני ילדים וכיתות א' ועד לבתי הספר התיכוניים. בכיתות י' מתקיימים שיעורי חינוך תעבורתי בהיקף שעה שבועית. בשיעורים אלה מתוודעים התלמידים לנוהלי בטיחות בדרכים ולחובות נהגים והולכי רגל בישראל.
במשרד החינוך מגדירים בתי ספר כבתי ספר מקדמי זה"ב, בתי ספר שנמצאים על ידי המשרד כמהווים דוגמה בתהליכי ההוראה בתחום הזהירות בדרכים ומובילים יוזמות ופרויקטים ראויים לציון בתחום . בתי ספר העומדים בקריטריונים שמציבים במשרד החינוך יכולים להגיש מועמדותם לשיפוט, כאשר זוכים בתחרות הארצית והמחוזית זכאים לפרסים.
מערכות בטיחות בכלי רכב
מתוך מטרה לצמצם את מספר תאונות הדרכים, מתקינים יצרני הרכב מערכות בטיחות בדגמיהם. יש לחלק בין שני סוגי מערכות בטיחות: מערכות אלו נועדו להפחית את עצמת הפגיעה בנוסעי הרכב במקרה של תאונה. בין מערכות אלו ניתן למנות את כריות האוויר, חגורות בטיחות, שלדות הסופגות חלק מאנרגיית הפגיעה ועוד.
מערכות אלקטרוניות המיועדות למנוע את התאונות שעלולות להתרחש, או לכל הפחות להפחית את עצמת הפגיעה. למעשה, מערכות אלה הן חלק ממערך הנהיגה האוטונומית שיצרני הרכב מפתחים. יש להבדיל בין שני סוגי מערכות- מערכות התרעה, ומערכות תיקון. ישנן מערכות שמתריעות לנהג על סכנה (כגון- קרבת יתר לרכב שלפניו, סטייה מנתיב הנסיעה וכדומה), וישנן מערכות מתקדמות יותר שמחוברות למחשב הניהול של הרכב ומונעות את הסכנה (כגון- בלימה אוטונומית, מערכת תיקון סטייה מנתיב, בקרת שיוט אדפטיבית ועוד).
בישראל משווקות מערכות התרעה של החברות מובילאיי, איווקס ו-movon הקוריאנית.
עידוד הרגולטורים להתקנת מערכות בטיחות
ממשלות העולם וגופים רשמיים מעודדים את יצרני הרכב להתקין בדגמיהם מערכות בטיחות. כך למשל במבחני הריסוק האירופאיים מתחילת שנת 2017 חייבת להיות מותקנת מערכת בלימה אוטונומית כדי שדגם יוכל לקבל ציון של חמישה כוכבים. עוד לפני כן, הכניסו לשקלול ציון הבטיחות את מערכות הבטיחות.
בישראל, החל משנת 2017 חייבים יבואני הרכב להוסיף לכל פרסומת שיווקית סרגל ניקוד בטיחות שנקבע על-פי משרד התחבורה, ובו הניקוד שניתן לדגם המפורסם.
ז'לובין
ז'לובין (בבלארוסית: Жло́бін, ברוסית: Жло́бин, בפולנית: Žlobin) היא עיר במחוז הומל שבבלארוס, על גדת נהר דניפר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
ז'לובין נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-16. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1880 פרצה דליקה גדולה בעיר, אשר כילתה את כל בתי הכנסת בה.
יהודי ז'לובין
טרם מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,700 יהודים, כחמישית מכלל תושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי.
ב-14 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו עד מהרה גזירות שונות על יהודיה. בהמשך, רוכזו יהודי העיר בשני גטאות שהוקמו בה.
בכ"ה בניסן ה'תש"ב 12 באפריל 1942 נרצחו כ-1,200 היהודים שנותרו בעיר ליד הכפר הסמוך לבדווקה.
נונאטאק באחו
נונאטאק באחו (באנגלית: Bajo Nunatak) הוא נונאטאק בקצה הדרומי כיפת הקרח של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. גובהה של פסגת הנונאטאק 210 מטרים מעל פני הים. הוא מתנשא מעל נקודת זהרי הממוקמת דרומית -מזרחית לנונאטאק באחו ומעל מפרצון מיקאלבי הממוקם מזרחית - דרומית-מזרחית לנונאטאק באחו וכן מעל מצר אינגליש הממוקם דרומית-מערבית לנונאטאק באחו.
נונאטאק באחו ממוקם 1.9 קילומטרים מזרחית - דרומית לנקודת ברון; 2.69 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת אדוארדס; 5.88 קילומטרים צפונית לנקודת סנטה קרוז וכן 6.34 קילומטרים צפונית-מזרחית לנקודת אש.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה לראשונה על ידי סוקרים צ'יליאנים בין מהלך משלחת החקר הצ'יליאנית לאנטארקטיקה (Chilean Antarctic Expeditions) בין השנים 1948–1950, ולאחר מכן על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005. מיפוי נוסף נערך על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם
שמו של הנונאטאק הוא תיאורי וניתן לו על ידי משלחת החקר הצ'יליאנית לאנטארקטיקה.
אלפין (קבוצת מרוצים)
אלפין פורמולה 1 (באנגלית: Alpine F1 Team או בשמה המסחרי BWT Alpine F1 Team) היא קבוצת מרוצים המתחרה באליפות הפורמולה 1. הקבוצה, בבעלות קבוצת רנו, הצטרפה לאליפות בעונת 2021 במקומה של קבוצת רנו מתוך מטרה לקדם את מותג רכבי הספורט של החברה, אלפין.
רקע
רנו פעילה באליפות הפורמולה 1 מאז שנת 1977 במגוון של צורות. לאורך השנים שינתה הקבוצה מספר פעמים את שמה. בסוף שנת 2015 רכשה רנו את הקבוצה מידי חברת האחזקות ג'ני קפיטל שהריצה אותה תחת השם לוטוס ושינתה את השם ל"רנו ספורט". לקראת עונת 2021 שינתה הקבוצה את שמה לאלפין.
היסטוריית מרוצים
פרננדו אלונסו, שזכה בעבר פעמיים באליפות הנהגים יחד עם רנו, שב לעונת הבכורה של הקבוצה לאחר שנתיים של העדרות מהאליפות, לצידו של אסטבן אוקון. סיריל אביטבול, שניהל את קבוצת רנו הודיע על עזיבת הקבוצה עם המעבר לאלפין. במקומו הגיע לקבוצה דויד בריביו, שהיה מנהל קבוצת סוזוקי באליפות ה-MotoGP.
אלונסו נאלץ לפרוש במהלך המרוץ הראשון לאחר ששברים שהיו על המסלול גרמו להתחממות המנוע. סבסטיאן פטל התנגש באוקון, שסיים את המרוץ במקום ה-13. למרות הפתיחה החלשה, הקבוצה צברה נקודות ב-15 המרוצים הבאים, כולל ניצחון של אוקון בגרנד פרי הונגריה.
בינואר 2022 מנהל הקבוצה, מרסין בודקובסקי, ואלן פרוסט שהיה דירקטור בקבוצה עזבו את תפקידם. אוטמר שפנאואר התמנה למנהל הקבוצה בהמשך אותו החודש. בפברואר 2022, חתמה חברת BWT האוסטרית על הסכם כנותנת חסות ראשית של הקבוצה. בגרנד פרי קנדה סיים אלונסו את מקצה הדירוג במקום השני אחרי מקס ורסטאפן. במרוץ עצמו הוא סיים רק במקום התשיעי. אוקון השיג את התוצאה הטובה של העונה כשסיים רביעי במקסיקו. לאחר קרב צמוד עם מקלארן הצליחה הקבוצה לעקוף אותה ולסיים במקום הרביעי באליפות היצרנים.
בחודש אוגוסט הודיע אלונסו על עזיבת הקבוצה ומעבר לקבוצת אסטון מרטין לקראת עונת 2023. אלפין מיהרה להכריז על החתמתו של פיאסטרי, נהג האקדמיה של הקבוצה, כמחליף לאלונסו. פיאסטרי, מצידו, מיהר לפרסם הודעה בה הוא מכחיש שחתם על חוזה עם הקבוצה והודיע שלא יתחרה עבור אלפין אלא עבור קבוצת מקלארן. הנושא הגיע לדיון במועצת ההכרה בחוזים של ה-FIA, שקבעה כי פיאסטרי יוכל להתחרות במקלארן ואינו מחויב לאלפין. בעקבות ההחלטה הוחתם פייר גאסלי במקומו של אלונסו.
ביולי 2023 הוחלף לורן רוסי בתפקיד מנכ"ל אלפין על ידי פיליפ קריאף. במהלך סוף השבוע של גרנד פרי בלגיה הודיעה הקבוצה כי אוטמר שפנאואר, מנהל הקבוצה, ואלם פרמאן, המנהל הספורטיבי, יעזבו את תפקידם מיד לאחר המרוץ. פאט פריי, המנהל הטכני, יעזוב בסיום העונה.
זלינקה
זלינקה (ברוסית: Злы́нка) היא עיירה במחוז בריאנסק שבמערב רוסיה, על גדת נהר זלינקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
זלינקה נוסדה בשנת 1702, ובשנת 1925 הוענקו לה זכויות עיר.
יהודי זלינקה
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-450 יהודים. ב-25 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו תוך זמן קצר 27 מיהודיה, לאחר שנכלאו כשבוע ללא מזון ושתייה.
כעבור כחודש רוכזו כ-200 עד 230 היהודים שנותרו בעיירה במבנה תחזוקה סגור בסמוך לעיירה. ב-15 בפברואר 1942 נרצחו כל יושבי המבנה בתעלות נגד טנקים בידי גרמנים ושוטרים מקומיים.
שפת סתרים
שפת סתרים או לשון סתרים היא שיטה להפעלת מניפולציות על מילים מדוברות, כך שיהפכו בלתי מובנות לשומע בלתי מיומן. בשפות סתרים משתמשות קבוצות המעוניינות להסתיר את תוכן שיחותיהן מזרים. שפת הבי"ת היא דוגמה לשפת סתרים המופעלת על העברית. דוגמאות נוספות הן Pig Latin, שפת סתרים המופעלת באנגלית ובשפות נוספות (ההברה הראשונה מועברת לסוף המילה ומוסיפים אחריה "ay") ו-Verlan, המופעלת על צרפתית (החלפת סדר ההברות ויצירת אנגרמות).
בכל שפה כזו משתמשים בטרנספורמציה, פשוטה בדרך כלל, להצפנת השפה המקורית. דובר מיומן מסוגל לקודד את שפתו לשפת הסתרים ולפענח דיבור בה, בקצב הדיבור הרגיל. מאזינים שאינם מכירים את מפתח ההצפנה או אינם מיומנים בשפת הסתרים יקלטו רק ג'יבריש.
שפות סתרים מועברות בדרך כלל בעל פה. כתיבתן אפשרית, אך לרוב אינה מעשית, כיוון שהיא עלולה להיות מאויתת באופן בלתי אחיד, במגוון איותים.
אברהם גולדברג (חוקר תלמוד)
אברהם גולדברג (22 בינואר 1913 — 13 באפריל 2012) היה פרופסור לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקר ספרות התנאים והאמוראים. חתן פרס ישראל לחקר התלמוד (2000).
שפת סתרים
שפות סתרים משמשות לרוב ילדים, כאמצעי ליכוד קבוצתי וכמשחק מיומנות דיבור. מילים שנוצרו בשפת הסתרים עשויות להיטמע בסלנג של שפת המקור. מילים עבריות ששוקעו בשפות היהודיות שימשו לעיתים כשפת סתרים של יהודים, למניעת הבנה על ידי גויים, כגון שפת הלכודיש בכפר שופפלוך בגרמניה.
אברהם גולדברג (חוקר תלמוד)
קורות חיים
נולד ב-1913 בפיטסבורג שבארצות הברית. למד ב"ישיבת תורה ודעת" וב"ישיבת חפץ חיים" בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1937 קיבל תואר ראשון מסיטי קולג' בניו יורק, ובשנת 1941 קיבל תואר שני מבית המדרש לרבנים באמריקה, שם למד אצל לוי גינצבורג ושאול ליברמן.
שפת סתרים
ישנן שפות סתרים שהשימוש בהן כה נפוץ עד כי בפועל אינן יכולות לשמש למטרת הסתרה, שכן כמעט כל דובר של שפת המקור, גם אם אינו מיומן בדיבור בשפת הסתרים, מכיר את עקרון ההצפנה שלה.
אברהם גולדברג (חוקר תלמוד)
קורות חיים
בדצמבר 1941 סיים את לימודיו והתגייס לשירות כרב צבאי בצבא ארצות הברית. במשך ארבע שנים, עד לתום במלחמת העולם השנייה, שירת בחזית האוקיינוס השקט. בשנת 1946 עלה לארץ ישראל והחל ללמוד באוניברסיטה העברית, כתלמיד מחקר בחוג לתלמוד. במלחמת העצמאות התנדב לשירות צבאי במסגרת המח"ל. למעשה נמנה עם מארגני השירות הזה ושימש, על סמך ניסיונו בצבא האמריקאי, כקצין תנאי שירות עבור הלוחמים המתנדבים, יהודים ולא יהודים שבאו לסייע ליישוב היהודי במלחמתו.
היה נשוי לרבקה לבית אברמוביץ, ולהם ארבע בנות.
צפעיים
צפעיים (שם מדעי: Viperidae) היא משפחה של נחשים ארסיים. לעיתים מכונים בשם "צפעוניים", אך מדובר בטעות שכן זוהי משפחת נחשים קטנים יותר ובעלי ניבי ארס ארוכים יותר שבולטים מאחורי הראש.
הארס של בני משפחה זו קטלני וגורם לקרישת דם מהירה, הרס של כלי דם ובשר ולעיתים לנמק והוא פועל באיטיות יותר מארסם של הפתניים, מה שגורם לעיתים קרובות לייסורים לקורבן, אף לאחר שניצל ממוות מיידי.
מיני משפחת הצפעיים הנפוצים בישראל
כל המינים החיים בישראל שייכים לתת-משפחת הצפעונים:
גראן-בור
גרַאן-בּוּר (בצרפתית: Grand-Bourg) היא קומונה בגוואדלופ, מחוז צרפת מעבר לים. העיר נמצאת בצפון מערב האי מארי גאלאנט והיא הקומונה המאוכלסת ביותר באי ומשמשת כבירתה.
האזור יושב עוד לפני עידן הקולוניאליזם המתוארכת לתחילת האלף הראשון. ככל הנראה, כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במסעו השני, בו הוא גילה את גוואדלופ. ב-1653 הצרפתים בנו טירה בעיר.
בקומונה נמצאת כנסיית נוטר-דה-מארי-גאלאנט. למרות סופות הוריקן רבות, נשמרה החזית הנאו-קלאסית המוקדמת שלה מהמאה התשע עשרה. בית העירייה בסגנון אר דקו הוקם בשנת 1931, בעקבות סופת ההוריקן משנת 1928.
החוק ההבסבורגי
החוק ההבסבורגי (בגרמנית: Habsburgergesetz), או בשמו המלא: חוק בדבר גירוש והשתלטות על נכסי בית הבסבורג-לוריין, היה חוק שחוקקה האספה הלאומית של אוסטריה הגרמנית ב-3 באפריל 1919. במסגרת יישום החוק גורשו מאוסטריה בני בית הבסבורג ששלטו בה בעבר, ורכושם הוחרם. החוק בוטל ב-1935 וההבסבורגים קיבלו את רכושם חזרה; אולם לאחר האנשלוס חידש היטלר את החוק, והוא חודש פעם נוספת עם הקמת הרפובליקה האוסטרית השנייה לאחר המלחמה וקיים באוסטריה גם כיום. הודגש כי החוק נועד לשמירת היותה של אוסטריה לרפובליקה תוך שימור על מורשתה של אוסטריה ומורשת בית הבסבורג אך ללא המשך שלטון הירושה.
רקע
בית הבסבורג שלט באוסטריה עוד מאז ימי רודולף הראשון, מלך גרמניה. שלטון זה נודע בתחילה בתור "האימפריה הרומית הקדושה" ולאחר מכן "האימפריה האוסטרית" ואז "האימפריה האוסטרו-הונגרית". עם זאת, תבוסתה של אוסטריה במלחמת העולם הראשונה, כמו גם התנתקות הונגריה מהאיחוד הדואלי שלה עם אוסטריה, החלישו מאוד את שלטונם של ההבסבורגים באוסטריה. ב-11 בנובמבר 1918, הונחה קרל הראשון, קיסר אוסטריה האחרון מבית הבסבורג לפרסם כרוז בו הוא מודיע על נטישת זכותו לקחת חלק בענייני המדינה. הקיסר עזב את וינה אל אחוזת הנופש שלו באקרטסאו, וב-13 בנובמבר מסר הודעה דומה לעם ההונגרי. האספה הלאומית האוסטרית הודיעה שהיא נוטלת אחריות על החלקים דוברי הגרמנית של מערב האימפריה, והכריזה על הפיכתה של אוסטריה לרפובליקה, לראשונה בתולדותיה, תחת השם "אוסטריה הגרמנית".
עם זאת, הקיסר קרל לא ויתר רשמית על שלטונו, כדי להותיר בידיו חופש פעולה למקרה שהעם האוסטרי יחליט לשוב ולתמוך בו. האספה הלאומית חשה שלא בנוח עם המצב, והציגה בפניו שלוש אופציות: לוותר על כל זכויותיו ולגור באוסטריה כאזרח רגיל, לעזוב את הארץ, או להישלח למאסר. על המשפחה הקיסרית עברו מספר חודשים קשים באקרטסאו, כשהם מתמודדים עם חוסר ודאות וחשש לגורל דומה לגורל משפחתו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. למרבה ההפתעה, בריטניה נחלצה לעזרתם. משלחת צבאית בריטית אורגנה ללא דיחוי בפיקודו של לוטננט קולונל אדוארד ליזל שטראוט, סטודנט לשעבר באוניברסיטת אינסברוק. שטראוט הצליח לארגן רכבת מאוסטריה לשווייץ, וב-24 במרץ 1919 עזבה המשפחה הקיסרית את אוסטריה תחת פיקוחם של חיילים בריטים. בעקבות כך, ב-3 באפריל העבירה האספה הלאומית ביוזמתו של קנצלר אוסטריה קרל רנר את החוק ההבסבורגי.
פרטי החוק
כאשר ב-1920 נכנסה חוקת אוסטריה לתוקף, קיבל החוק מעמד רשמי. עם זאת, החוק לא חל אוסטריה כולה: באותה תקופה בורגנלנד לא היה חלק מאוסטריה אלא חלק מהונגריה, אולם מכיוון שרוב אנשי החבל דוברים גרמנית, פינו אותו ההונגרים ב-1921 ומסרו אותו לידי האוסטרים. כיוון שכך, החוק ההבסבורגי, כמו גם חוק ביטול האצולה, לא חלו על חבל זה, ובני אצולה אוסטרים המשכו להשתמש בו בתואריהם. רק ב-1 בינואר 2008 הוכנס לחוק תיקון נוסף אשר מחיל אותו גם בבורגנלנד.
בתקופת הנאצים
ב-13 ביולי 1935 ביטל קנצלר אוסטריה קורט שושניג את החוק, והוקמה קרן מיוחדת אשר החלה בהחזרת רכושם של בני הבסבורג. חלק מבני הבסבורג ואף חלק מבניו של הקיסר לשעבר ביניהם ראש הבית אוטו פון הבסבורג, קיבלו אישור לחזור לאוסטריה. עם זאת, ב-1938 סיפחה גרמניה הנאצית את אוסטריה. יחסם של הנאצים למלוכנים היה מורכב. מחד, הם גילו סבלנות רבה כלפי המלוכנים הגרמנים, אולם מאידך גילו אפס סובלנות כלפי המלוכנים האוסטרים. יחס זה נבע בין היתר בשל ההתבטאויות האנטי-נאציות המובהקות של הנסיך אוטו מבית הבסבורג. ב-14 במרץ 1939 חידש מושל אוסטריה ארתור זייס-אינקווארט את החוק ההבסבורגי בעקבות צו מהיטלר, והרכוש שהוחזר נלקח שוב ללא פיצוי.
הרפובליקה האוסטרית השנייה
עם סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945, הוכרז על הקמת הרפובליקה האוסטרית השנייה (אוסטריה של היום). כבסיס לחוקה החדשה, נבחרה החוקה מ-1933. לפיכך, כל החוקים שנחקקו בין 1933 ל-1945 אשר נוגדים את החוקה של לפני 1933, בוטלו. לפיכך, שוקם החוק ההבסבורגי. גם הרכוש שהוחרם בידי הנאצים ללא קשר לחוק, לא הוחזר. ב-1955, על פי בקשה מפורשת מברית המועצות, נכלל החוק ההבסבורגי באמנת המדינה האוסטרית. משנת 1960 ואילך, הסכימו הבסבורגים רבים וחתמו על ויתור כדי שיוכלו לחזור לאוסטריה. השיא היה ב-1961, עת הסכים בנו של הקיסר קרל, הנסיך אוטו, לוותר על כל זכויותיו כדי לקבל דרכון אוסטרי. ב-24 במאי 1963 אישר בית המשפט האוסטרי את הצהרתו, וב-20 ביולי 1965 ניתנה לאוטו אזרחות אוסטרית. אולם, על אף כל מאמציו, חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית סירבו להיפגש עם אוטו. ב-1 ביוני 1966 זכתה מפלגת העם האוסטרית ברוב מוחלט בבחירות הארציות, ולאחר מכן קיבל אוטו דרכון אוסטרי, וב-31 באוקטובר אותה שנה נחת אוטו באוסטריה, לאחר 48 שנים שלא ביקר במדינה. לאמו של אוטו, זיטה, נסיכת בורבון-פארמה כמו גם לאשתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ניתן אישור להיכנס לאוסטריה גם ללא ויתור, כיוון שהן היו קשורות לבית הבסבורג רק באמצעות נישואים, כך שלא יכלו להגיש תביעות כלשהן לכתר.