cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תל חי הנדסאים
היסטוריה
בשנת 1957 הקימה המועצה אזורית הגליל העליון גוף בשם המכללה האזורית תל-חי להעשרת ידע למבוגרים, שכלל מכון לאומנויות, לימודי חוץ והשתלמויות. מתוך המכללה האזורית התפתחה בשנת 1976, בחסות המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע (מה"ט), המכללה הטכנולוגית תל חי למדעים, תקשורת ועיצוב. בשנת 1993 החלה לפעול בקמפוס גם המכללה האקדמית תל-חי. המכללה מוכרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג) ומעניקה מלגות של 90% לחיילים משוחררים.
החטיבה לתקשורת
החטיבה לתקשורת עובדת בשיתוף פעולה עם ערוץ 10, סוכנות רויטרס, והמוזיאון הפתוח לצילום באזור התעשייה תל-חי.
המכינה הטכנולוגית
המכינה הטכנולוגית מכשירה את הסטודנטים לקראת לימודים לתואר הנדסאי במכללת תל-חי, ברוב מסלולי הלימוד דרישות הקבלה הן אישור ציון עובר בבחינות הבגרות במקצועות מתמטיקה ואנגלית ברמה של 3 יחידות לימוד ובנוסף הבעה ולשון או ספרות ברמה של 2 יחידות לימוד.
ירין פרץ
ירין פרץ (נולד ב-17 ביולי 1998) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הבלם במכבי שעריים.
קריירה
פרץ התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל באר שבע ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. ב-27 במרץ 2018, פרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד הפועל אורנית. באותה עונה, כבש מעמדת הבלם 9 שערים בקבוצת הנוער והיה שותף לחזרה שלה לליגת העל בכדורגל לנוער.
ב-2 ביולי 2018, פרץ חתם בהפועל תל אביב מליגת העל, וכעבור כחודש הושאל להפועל חדרה. ב-7 באוגוסט, פרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד מכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו. ב-12 בינואר 2019, פרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד בני סכנין.
בקיץ, פרץ חזר לסגל של הפועל תל אביב ורשם 4 הופעות במדיה במסגרת גביע הטוטו, אך לא חזר למגרשי הכדורגל עקב פציעות חוזרות ונשנות.
ב-31 ביולי 2020, פרץ חתם בקרמיוטיסה מליגת העל הקפריסאית.
ב-11 ביולי 2021, פרץ חזר לישראל וחתם בהפועל נוף הגליל.
בינואר פרץ חתם בבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. ב-11 באוגוסט חתם במכבי שעריים מליגה א.
פרץ, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל.
הקרב בצפון צ'אד
הקרב בצפון צ'אד היה קרב בצפון צ'אד, שהיה חלק מהמרד בצפון צ'אד, שבו השתתפו צ'אד וFACT - החזית לשינוי בצ'אד. הקרב פרץ ב-11 באפריל 2021. הקרב החל במחוז טיבסטי בעקבות הבחירות לנשיאות צ'אד ב-2021. במהלך הקרב נשיא צ'אד אידריס דבי נהרג, ולכן החליף אותו בנו מחמוד דבי איטנו בתור הנשיא בפועל. בעקבות הקרב מתוכננות בחירות מיוחדות לנשיאות צ'אד ב-2022.
אירועים
לאחר ההתקפה על הגבול, כוחות של FACT נכנסו לצ'אד בשיירות, ונלחמו עם צבא צ'אד במספר ערים, במטרה להגיע אל נג'מנה, עיר הבירה של צ'אד. כתוצאה מהגידול באי היציבות, כוחות של ארצות הברית ובריטניה נסוגו מצ'אד. ב-19 באפריל, FACT השתלטה על המחוזות: בורקו, אנדי המזרחית, אנדי המערבית, וטיבסטי.
באותו היום, הקרבות בין FACT לצבא של צ'אד המשיכו, ו-FACT דרשה שמחוז טיבסטי יקבל עצמאות. במהלך הקרבות, נהרגו לפחות 300 חיילי FACT, אבל גם 5 חיילים מצבא צ'אד נהרגו, מה שהגביר את המתח הפוליטי במדינה. צבא צ'אד אמר ב-19 באפריל כי שיירות FACT המובילות אל עיר הבירה "הושמדו לחלוטין". דובר הצבא אמר גם שהשיירות הושמדו בקרב על הנפה הצפונית במחוז קאנם. גנרל אזם ברמנודה אגאונה טען שהצבא שבה 150 חיילי FACT, ודיווח ש-36 חיילי צ'אד נפצעו.
ב-19 באפריל 2021, יממה לאחר שזכה בפעם הששית בנשיאות, נהרג נשיא צ'אד אידריס דבי. בנו מחמוד דבי איטנו המשיך אותו בתור ראש המועצה הצבאית הזמנית של צ'אד (TMC). הקרבות המשיכו גם לאחר מותו של דבי.
ב-21 באפריל 2021 הופצץ מתחם של המורדים. המורדים טענו שההפצצה נעשתה בניסיון לחסל את ראש FACT מחמוד מחדי עלי, וטענו כי צרפת סייעה לצ'אד בהפצצה. צרפת הכחישה שסייעה לצ'אד.
ב-24 באפריל דובר FACT אמר שהמורדים "מתכוננים להתקדם" אל נג'מנה ושהם "לא מכירים בסמכותו של שום נשיא צבאי".
ב-25 באפריל טענה ממשלת צ'אד כי חלק מהמורדים נמלטו לניז'ר, וכי ניז'ר מסייעת לצ'אד. ב-27 באפריל, הממשלה טענה שהשמידו ארבעה כלי רכב של FACT. ב-28 באפריל גם כוחות יבשתיים וגם כוחות אוויריים של צבא צ'אד נלחמו במורדים. ב-29 באפריל נטען על ידי המורדים שהם כבשו את העיר נוקאו, עיר הבירה של נפת נורד קאנם בצ'אד, הנמצאת רק מרחק קטן מנג'מנה, תוך כדי שהשמידו מסוק. ממשלת צ'אד הכחישה את הטענה ואמרה שהם הפגיזו עמדה של המורדים. דובר הצבא טען כי המסוק התרסק בגלל בעיות טכניות רחוק משדה הקרב.
ב-30 באפריל הכוחות הצ'אדים טענו שהם כבשו מחדש את כל האזור סביב העיר נוקאו, ושמהצבא הצ'אדי נפלו בקרב רק 6 חיילים ו-22 נפצעו, בעוד שמלוחמי המורדים נהרגו מאות. ב-6 במאי כוחות צ'אד טענו שכוחות FACT הובסו, לאחר שנלחמו על יד גבול ניז'ר, וכך הכריחו אותם לסגת צפונה. כוחות הביטחון פינו את האזור.
ב-9 במאי ה-TMC טען כי הושג ניצחון על המורדים. למרות זאת, הקרבות המשיכו, ודובר FACT אמר שלא היה מודע שזה סוף הלחימה. הוא הוסיף שהמורדים יודיעו כשיהיה מידע אמין יותר. בינתיים, התקבלו דיווחים מעודדים על שיבתם של החיילים מהצפון. הניצחון הצ'אדי אושר כאשר בשיר מחדי, דובר FACT, ביקש מהצבא של צ'אד זכויות של שבויי מלחמה, ולתת ל"אלו שעדיין במרד מחוץ למדינה, להצטרף אל מערכת המשפט, כך שביחד נוכל לתרום לבניית מערכת המשפט והדמוקרטיה במדינה".
תגובות
התגובות למותו של דבי כללו בעיקר תנחומים, בניגוד לקרבות המתמשכים שהיו בצפון צ'אד. התגובות באו מהארגונים הבאים: האיחוד האפריקאי, האיחוד האירופי ומהאו"ם. כמו כן, צ'אד קיבלה תנחומים גם מהמדינות הבאות: ארצות הברית, טורקיה, ישראל, מאלי, מרוקו, ניז'ר, סין, סנגל וצרפת. ב-22 באפריל צרפת אמרה באופן רשמי שההשתלטות על השלטון של מחמוד דבי איטנו הייתה נחוצה מ"נסיבות יוצאות דופן".
Cher
Cher (בעברית: שר) הוא אלבום האולפן ה-18 של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור ב-10 בנובמבר 1987.
האלבום הוא קאמבק של שר לעולם המוזיקה לאחר הפסקה של חמש שנים בהן התמקדה בתחום המשחק וזכתה בפרס אוסקר. האלבום היה להצלחה וזכה למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית ומעמד זהב בבריטניה.
רקע
המחצנית השנייה של שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 היו שנים בעייתיות עבור שר בתחום המוזיקה ובחייה האישיים, על אף קריירה טלוויזיונית מצליחה באותה התקופה. לאחר גירושים מבעלה סוני בונו ופירוק הצמד סוני ושר, המשיכה הזמרת בקריירת הסולו המוזיקלית שלה. בלי ידו המכווינה של בונו שהפיק את כל אלבומיה עד הגירושין, וללא סיועו של המפיק סנאף גרנט (Snuff Garent) שהוביל אותה לשלושה שירים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, שר התקשתה למצוא את מקומה בתחום המוזיקלי. בין השנים 1975 ל-1982 שחררה שר שמונה אלבומים, כאשר שבעה מהם נכשלו במכירות ובמצעדים. האלבומים היו מסגנונות מגוונים בין גל חדש, פופ, דיסקו ואף שני אלבומי רוק, אחד מהם עם בעלה השני גרג אולמן, נישואין שנגמרו בגירושים לאחר 4 שנים בלבד. האלבומים לא הצליחו להניב ולו סינגל מצליח אחד, למעט Take Me Home, שהיה להיט דיסקו קצר ימים בעקבות הירידה החדה בפופולריות של הסגנון.
לאחר הכישלון של האלבום האחרון I Paralyze בשנת 1982, עזבה שר את חברת קולומביה רקורדס ואת עולם המוזיקה בכלל והחליטה להתמקד בקריירת משחק. אחרי חמש שנים פוריות מאוד בתחום המשחק שכללו הישגים משמעותיים לרבות זכייה בדקל הזהב על הסרט מסכה, ובפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הסרט מוכת ירח ב-1987, הוחתמה שר בחברת גפן רקורדס. על מנת לנצל את המומנטום של ההצלחה הקולנועית שלה שר הובלה לאולפן עם טובי המפיקים של התקופה, בין היתר- ג'ון בון ג'ובי ומייקל בולטון.
אחרי שנים בתחום הדיסקו, פולק רוק ופופ, שר אימצה תדמית חדשה בתחום הפופ רוק, סגנון שהיה מאוד פופולרי בשנות ה-80, דבר שסייע לשר לזכות להתייחסות חיובית מתחנות הרדיו. שר דבקה לסגנון למשך כעשור עד צאתו של Believe לאחריו החלה להקליט שירי דאנס. לשלושה מתוך חמשת הסינגלים של האלבום צולמו וידאו קליפים, שזכו גם הם לחשיפה גדולה ב-MTV.
האלבום מכיל שמונה שירים מקוריים, כמו גם קאבר לשיר I Foung Someone של לורה ברניגן וחידוש בגרסת מטאל-רוק ללהיט של שר Bang Bang מ-1966.
זהו אלבום האולפן השלישי של שר שנושא את שמה הפרטי; בשנת 1966 יצא אלבומה השני Chér, ובשנת 1971 הוציאה אלבום נוסף באותו השם, אשר שונה בדיעבד ל-Gypsys, Tramps & Thieves, לאחר הצלחת הסינגל המוביל.
עם צאתו נכנס האלבום אל המקום ה-32 במצעד הבילבורד 200.
ישיבת ברכת יוסף
ישיבת ברכת יוסף (מוכרת גם בשם: ישיבת אלון מורה) היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה השוכנת בהתנחלות אלון מורה. בראש הישיבה עומדים הרב אליקים לבנון והרב שחר אימבר.
פעילות
הישיבה שוכנת בגבעת נווה עפרה הנמצאת ביישוב אלון מורה שבשומרון. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ה ולומדים בה למעלה מ-180 בחורים ואברכים, הישיבה מפעילה שני מסלולים: מסלול ישיבת הסדר, ומסלול ישיבה גבוהה. בשנה הראשונה כל התלמידים מוגדרים כישיבה גבוהה והפיצול נעשה בשנה השנייה. הרב לבנון נחשב לתלמיד מובהק של הרב צבי יהודה הכהן קוק, וכמו כן היה קשור בקשר תורני עמוק עם הרב אברהם שפירא. ראש הישיבה הרב לבנון היה אחד מראשי ישיבות ההסדר שפסק שאסור לחייל להשתתף בתוכנית ההתנתקות. בעקבות זאת ניסה ראש אגף משאבי אנוש האלוף אלעזר שטרן לבטל את מסגרת ההסדר עימה, אך הוא לא הצליח בכך.
הישיבה ממשיכה את האידאולוגיה של ישיבת מרכז הרב וחלק מהרבנים, כולל הרב לבנון, הם בוגרי ישיבה זו. בישיבה משלבים שיעורים באמונה, בעיקר בכתביהם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובמקביל לימוד מעמיק בעיון בתלמוד הבבלי כשיטת ישיבת מרכז הרב, לימודי הוראה, וכן לימוד הלכה לקראת מבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים מתגייסים דרך מסלול ההסדר בישיבה ומיעוטם לשירות מלא או להסדר מרכז.
ישיבת גבעת אולגה הוקמה בתחילה כשלוחה של ישיבת אלון מורה.
ר"מים
רבנים בולטים המלמדים בישיבה: הרב משה כץ - ראש עמותת "כושרות", הרב מרדכי וולנוב, רב היישוב אלון מורה והרב חנינא משלוף - עורך הספר "טוב רואי" של הראי"ה על סוגיות התלמוד. רבנים נוספים המלמדים בישיבה הם: הרב נחם צפרי, הרב יעקב סביר והרב אליהו שחור מבוגרי ישיבת מרכז הרב. בראשות כולל ההלכה של הישיבה עומד הרב נתניאל חייט ובתפקיד ראש כולל עיון משמש הרב צבי גולדפישר. בשנת התשע"ח נכנסו ללמד שני רמי"ם בוגרי הישיבה, הרב אפרים בן שחר והרב שחר אימבר.
הרב יעקב ידיד, שלימד שנים רבות בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת כרמיאל, בה לומדים כמה עשרות תלמידים. הרב יוסף שטרן, שלימד מספר שנים בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת ההסדר עכו, בה לומדים מאות תלמידים. הרב אחיקם גץ, שלימד מספר שנים בישיבה, עומד כיום בראשות מכינת אבנר בעכו.
הישיבה התיכונית
לצד ישיבת ההסדר פועלת ישיבה תיכונית כחלק ממוסדות ישיבת אלון מורה. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשס"ו (2006). בראש הישיבה עומד הרב אריאל שיוביץ, ונשיא הישיבה הוא הרב אליקים לבנון. כיום לומדים בישיבה התיכונית כ-120 תלמידים. הישיבה שמה דגש על האווירה המשפחתית ועל שימת דגש אישי על כל אחד ואחד. בישיבה יש מספר מגמות לימוד, ביניהן: פיזיקה, ארץ ישראל, חקלאות וחשמל. כמו כן ישנה בחירה במקצועות מתמטיקה ואנגלית בין 3–5 יחידות לימוד.
ישיבת אבינועם
בשנת תשע"ט (2018), הוקמה בכפר תפוח שלוחה, ישיבה גבוהה והסדר, בשם "ישיבת אבינועם" על שם סג"ם אבינועם כהן, תלמיד ישיבת אלון מורה, שנהרג שנה לפני במהלך אימון ברמת הגולן. בישיבה כ-150 בחורים ואברכים. בראשות הישיבה עומד הרב דוד אמיתי, תושב היישוב יצהר.
סוליקא - מחזמר ישראלי מקורי
סוליקא הוא מחזמר ישראלי מאת מאור סבג ותאיר סיבוני, בהשראת סיפורה האמיתי של סול חגואל, הרוגת המלכות מטנג'יר. זוכה "פרס התיאטרון הישראלי" לשנת 2017 בתחום המוזיקה לתיאטרון. המחזמר הועלה לראשונה בפסטיבל חג המחזמר בת-ים ב-30 בדצמבר 2016
ב-30 בדצמבר 2017 התקיימה הצגת הבכורה של המחזמר בהפקת תיאטרון באר שבע בבימויו של רפי ניב. את המחזמר מלווה תזמורת חיה של 9 נגנים המופיעה על הבמה. המחזמר זכה להצלחה רבה והופיע למעלה מ-100 הצגות בכל רחבי הארץ עד אוגוסט 2019.
שחקנים בהפקת 2017
נסרין קדרי, רעות אלוש, עלאא דקא, גיל כהן, יקיר אליהו ואקנין, אורי זגורי, עדי זורע, יגאל מזרחי, אסתי אסרף, תום חודורוב, אליה לסרי, ספיר מנור, לירן מזרחי, ענבל מילוא, יהב מרום, כרמל קנדל, אלעד סננס, אור משה.
גביע המדינה בכדורסל 1978/1979
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1978/1979 היא התחרות ה-19 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-16 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על הפועל רמת גן.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בתואר ה-16 בתולדותיה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2015
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2015 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-31 באוגוסט והסתיימו ב-13 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-135 מאז ייסודה.
הפרסים
סך הפרסים היה $33,017,800.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: מנצח תחרות 2014 מרין צ'יליץ' הודח בחצי הגמר. נובאק ג'וקוביץ' נפגש במשחק הגמר עם רוג'ר פדרר  וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2014 סרינה ויליאמס הודחה בחצי הגמר. פלאביה פנטה נפגשה במשחק הגמר עם הלא מדורגת רוברטה וינצ'י  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2014 בוב ומייק בריאן הודחו בסיבוב הראשון. פייר-איג ארבר וניקולה מאי נפגשו במשחק הגמר עם פייר-יוג ארבה ניקולה מהו  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מזוג מנצחות תחרות 2014 רק ילנה וסנינה השתתפה בתחרות. מרטינה הינגיס וסניה מירזה  נפגשו במשחק הגמר עם קייסי דלקוא  ויארוסלבה שבדובה  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג: מנצחי תחרות 2014 סניה מירזה וברונו סוארס  הודחו בסיבוב הראשון. מרטינה הינגיס ולאנדר פאיס  נפגשו במשחק הגמר עם הזוג הלא מדורג בת'אני מאטק-סנדס וסאם קווארי  וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
ישראל בתחרות
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים. הוא הפסיד בסיבוב הראשון לפבלו קואבס מאורוגוואי ב-4 מערכות.
יוני ארליך השתתפה בתחרות זוגות גברים לצד ארטיום סיטק מאוסטרליה. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אביתר לזר
אביתר לזר (נולד ב-16 ביולי 1967 בצרפת) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי.
קורות חייו
לזר נולד בצרפת. אביו, דוקטור למדע המדינה, ואימו בעלת תואר שני בתולדות האמנות שהו בישראל ובחו"ל לסירוגין עקב לימודיהם, לכן נולד בצרפת. חודש לאחר שנולד עברה המשפחה לישראל והתגוררה בירושלים. בילדותו שהתה המשפחה עוד מספר פעמים בחו"ל לצורך הלימודים: שנתיים וחצי באנגליה וחמש שנים בצרפת - שם למד בבית ספר יסודי של ילדי שליחים מישראל, והשתתף בין השאר בחוג דרמה.
בתיכון למד בגימנסיה העברית בירושלים. בצה"ל שירת כפקח טיסה בחיל האוויר בבסיס עובדה צפונית לאילת. לאחר השחרור מצה"ל למד חשמלאות ועבד כחשמלאי במשך כשנה וחצי, עד שהחל ללמוד במשך שנתיים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר מכן עבר לבית הספר למשחק בית צבי אותו סיים בשנת 1993.
קריירה בתיאטרון
לאחר סיום לימודיו בבית צבי שיחק במשך כתשע שנים בתיאטרון הקאמרי: ב-1993 בהצגה "גורודיש" מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו; ב-1994 בהצגה "תמול שלשום" ע"פ ספרו של ש"י עגנון בעל אותו השם בבימויו של יורם פאלק, וב"השיבה הביתה" מאת הרולד פינטר בבימויו של איתן בלום; ב-1995 בהצגה "פולארד" מאת מוטי לרנר בבימויו של אילן רונן ובהצגה "פעורי פה" בבימויו של רוברט סטורואה; ב-1996 בהצגה לילדים "מסע הנסים והנפלאות" בבימויו של יוסף כרמון; ב-1997 בהצגה "הלילה השנים-עשר" מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של מיכאל גורביץ' ובהצגה "רצח" מאת חנוך לוין בבימויו של עמרי ניצן; ב-1999 בהצגה "אלמה" מאת יהושע סובול ובבימויו ובהצגה "אשכבה" שכתב וביים חנוך לוין. ב-2000 בהצגה "נורה" בבימויו של אילן רונן ע"פ המחזה בית בובות מאת הנריק איבסן; ב-2001 לצד יוסי גרבר בהצגה "מר גרין" מאת ג'ף ברון בבימויו של אלון אופיר שנבחרה להצגת השנה לשנת 2001 בטקס פרס התיאטרון הישראלי. על משחקו בהצגה זו זכה לצד מיכה סלקטר בפרס ראש עיריית תל אביב יפו על-שם השחקן אברהם בן-יוסף לשחקנים ולעובדים המצטיינים בתיאטרון הקאמרי.
בתיאטרון הנפש: שיחק לצד עמי ויינברג בהצגה "מגפי פלדה" מאת דוד גאו שביים האוורד ריפ.
בתיאטרון תמונע: בשנת 2000 שיחק בהצגה "כינים" שכתבו וביימו עדו בורנשטיין ושלמה פלסנר.
בתיאטרון תאיר: בשנת 2007 שיחק במחזה "שרשרת הזהב" ("די גאלדענע קייט", תורגם גם כ"שלשלת הזהב") גרסה עברית למחזה ביידיש של י"ל פרץ, שהועלה לראשונה במחצית הראשונה של המאה העשרים בפולין.
בתיאטרון גלעד אלפסי: ב-2015 גילם את ערן בהצגת היחיד "אבאל'ה" המבוססת על סיפורו האישי, שכתב וביים גלעד אלפסי.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1991 השתתף בסרטו של שמעון דותן "אריות הים" לצד אורי גבריאל, ובהפקה האמריקאית "שעתנו היפה ביותר" שביים שמעון דותן והפיק מנחם גולן. ב-1994 שיחק בסרט ההוליוודי "שרשרת הפיקוד" שביים דוד וורט, לצידו של מייקל דודיקוף. ב-1995 שיחק בדרמת הטלוויזיה "בילויי"ם" שכתב צביקה קרצנר וביימה רינה הררית. ב-1996 השתתף בסרטו של אייל חלפון "האיטלקים באים" לצד שרון רג'יניאנו. ב-1998 גילם איש שב"כ בסרט "מותה של רקדנית דיסקו" שכתבו יאיר רוה ורועי צהר וביים אמנון וינר. ב-1999 גילם את דניאל בסרט זוכה 8 פרסי אופיר של אריק קפלון "החברים של יאנה". לזר השתתף בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני" שביים ערן ריקליס ושודרה בין השנים 1996-1999. בשנת 2000 שיחק בסדרה "לתפוס את השמיים" שכתב שלמה משיח וביים ינקול גולדווסר. ב-2002 גילם את יואב בסרט דל תקציב (בי מובי) בשם "תזזית" שביים יוסי פורקוש המספר על משפחה המגלה כי לבנם יש "דיבוק". ב-2004 גילם גמ"ח צעיר לצד שולי רנד בסרטו של גידי דר "האושפיזין". בין השנים 2003–2005 גילם את זבולון רוטנברג, בנו הבכור של האדמו"ר בטלנובלה החסידית "החצר" ששודרה בערוץ התכלת ומאוחר יותר בערוץ 10. ב-2007 גילם את גיל בסדרת הטלוויזיה האי. ב-2010 גילם את רפי בסדרת הטלוויזיה "טקסי דרייבר". ב-2012 השתתף בסרט "זוהר הרקיע" המספר את סיפורו של טייס קרב הנשלח רגע לפני קבלת כנפי הטיסה לאימון פסיכולוגי לקראת תוכנית ההתנתקות; ובסרט "קשר חופשי" שביימו עמיאור והילה ארציאל.
ב-2020 גילם את יונתן פולארד בקליפ "יונתן בוא מהר" שכתבו ביימו והפיקו אברהם שפירא ואביה נתן וביצע אריאל זילבר.
חזרה בתשובה
בשנת 2001 החל תהליך של חזרה בתשובה בעקבות חברו לדירה ולימודים בבית צבי שלומי צים שחזר בתשובה ("שלישיית הופל'ה"), ובמהלכו למד בכולל בתל אביב. על תהליך זה סיפר ריאיון לעלון השבת "גילוי דעת": "הייתה לי עבודה בתיאטרון, משכורת גבוהה והימים היו פנויים. הרגשתי שעמום נוראי שהוביל לתחושת חידלון, עצבות, דיכאון, אבדון וייאוש שהולידו כעס וזעם. היה לי חבר שחקן שהתחיל תהליך של חזרה בתשובה, ובפעם הראשונה סיפר לי על ההסתכלות האלטרנטיבית. אני זוכר שזה פגע בי חזק בבטן. הרגשתי פתאום שיש לי נקודה של תקווה, נקודה להיאחז בה, נקודת מוצא מהפלונטר שנקלעתי אליו. מרגע שהחבר שלי התחיל לדבר איתי, עברתי תהליך של שנה וחצי עד שהשתכנעתי והסכמתי שיש אלוקים. זו הייתה עבודה שכלתנית אקדמית ללא אמונה. חשיבה חילונית גמורה. הגעתי למסקנה שמעל לספק סביר שיש כח מכוון יותר משאין".
לאחר חזרתו בתשובה החל לשחק בסרטי "קולנוע חרדי", ובתיאטרון תאיר - שם גילם בין היתר את יוספוס פלביוס במחזה "יודפת" ושיחק לצד גולן אזולאי במחזה "שברי לוחות" ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו. תקופה מסוימת לימד משחק בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי. לזר שיחק במספר גדול של סרטים חרדים כגון "הנקמה היהודית", "הנקמה היהודית 2: חטיפת אייכמן", "יש דין ויש דיין" ו"הזכייה הגדולה" של יהודה גרובייס, "הנבל הכחול" של מוטי גל ושוקי בן פורת ("פרי עץ הדעת"), "חבל"ש" ו"72 שעות" (אולפני דינור), "תעלומת אבני החושן" של יגאל הושיאר ("ניצוצות של קדושה"), "מקום בטוח" של אהרן אוריאן (עולם ומלואו") ועוד.
על משחקו בתיאטרון תאיר אמר בריאיון לעלון השבת "גילוי דעת": "מבחינת הסטנדרטים התקציביים, המעטפת, הרמה הטכנית היא ברמה פחות מושקעת באופן טבעי אך התכנים הם בעלי חשיבות וערך. אני לא מרגיש לרגע אחד שתיאטרון תאיר נופל מבחינה מקצועית ואף להפך. אני מרגיש היום שאני נמצא במקום הטוב והנכון ביותר. תיאטרון תאיר משתווה ברמתו לתיאטרון הקאמרי ועולה עליו מבחינת התכנים".
חיים אישיים
נשוי ואב לשלושה. מתגורר בבני ברק.
סינגלט
סינגלט (אנגלית: Singlet) הוא מצב קוונטי בו יכולים להימצא אטום או מולקולה, המוגדר עבור מספר קוונטי של ספין כולל, S, השווה לאפס (S=0).
כאשר אטום או מולקולה בולעים פוטון בתחום הנראה או בעל-סגול (UV) יכול להתרחש עירור של אלקטרון, כלומר עליה של אלקטרון מהרמה האנרגטית בה הוא נמצא לרמה אנרגטית גבוהה יותר. סינגלט יכול להוות מצב יסוד (המצב האנרגטי הנמוך ביותר) ונקרא S0, אך לרוב מדובר במצב מעורר (S1), כלומר בעל אנרגיה גבוהה יותר ממצב היסוד. המונח סינגלט מקורו ב-single, שפירושו יחיד, כיוון שקיים רק מצב קוונטי אחד עבור סינגלט נתון. לעומת זאת, טריפלט, שגם הוא מצב מעורר אבל עם ספין השווה לאחד (S=1), כולל שלוש אפשרויות מבחינה קוונטית (מיוונית, טרי - שלוש).
במצב סינגלט, לאלקטרון המעורר ולאלקטרון ברמת היסוד ספינים בכיוונים מנוגדים זה לזה. במצב טריפלט, לאלקטרון המעורר ולאלקטרון במצב היסוד ספין באותו כיוון.
רומן זובנין
רומן סרגייביץ' זובנין (ברוסית: Роман Сергеевич Зобнин; נולד ב-11 בפברואר 1994) הוא כדורגלן רוסי המשחק בספרטק מוסקבה ובנבחרת רוסיה בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
זובנין התחיל את הקריירה שלו באקדמיקה טוליאטי מהליגה הרוסית השנייה. ב-30 באפריל 2011 זובנין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד אופה.
בקיץ חתם בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-19 באפריל 2013 זובנין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-18 במאי 2015 זובנין הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2-1 לאוראל. בעונת זובנין הצליח לתפוס את מקומו בהרכב, אך בסיום העונה ירדה דינמו לליגה השנייה.
בקיץ זובנין חתם בספרטק מוסקבה, עימה זכה באליפות רוסיה בתום עונת 2016/2017.
קריירה בינלאומית
ב-31 במרץ 2015 זובנין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה במשחק ידידות נגד.
זובנין נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
Z1
Z1 היה מחשב מכני שנבנה על ידי קונראד צוזה בשנת 1937. היה זה מחשבון מכני אלקטרוני בעל יכולת תכנות מוגבלת. קריאת הפקודות התבצעה מסרט מנוקב. שחזור של מכונה זו מוצג כיום ב Deutsches Technikmuseum Berlin.
המכונה הייתה במהותה מחבר ומחסר בשיטת הנקודה הצפה. היא עשתה שימוש ב-22 סיביות ובלוגיקת בקרה שהפכה אותה לתומכת פעולות מורכבות כגון כפל (על ידי פעולות חיבור חוזרות) וחילוק (על ידי פעולות חיסור חוזרות).
Z1 היה הראשון בסדרה של מחשבים שתוכננו על ידי קונראד צוזה. Z2 ו-Z3 היו מחשבים עוקבים שהתבססו על רעיונות זהים לאלו של Z1.
המחשב הכיל זיכרון בן 64 מילים. פעולות כתיבה לזיכרון וקריאה מתוכו התבצעו על ידי כרטיסי הניקוב ויחידת הבקרה. הזיכרון המכני היה בעל תכן ייחודי והומצא על ידי קונראד צוזה בשנת 1936. המכונה הייתה מסוגלת לבצע רק פעולות שנקראו מכרטיסים מנוקבים כך שהתוכנית עצמה לא נטענה לזיכרון.
צבע הכשף
צבע הכשף (באנגלית: The Colour of Magic) הוא ספר פנטזיה הומוריסטי מאת טרי פראצ'ט, הספר הראשון בסדרת "עולם הדיסק". הספר ראה אור ב-1983, תורגם לעברית על ידי איה בר ב-1997.
עלילה
כתוצאה מצירוף מקרים הוא מוכרח על ידי שליט העיר אנק מורפורק, האציל האבלוק וטינרי, לשמש כמדריך של זוגפרח. זוגפרח הוא תייר עשיר ונאיבי שהגיע כל הדרך מהאימפריה האגאטיאנית כדי לטייל ולחזות בפלאיה של העיר אנק מורפורק. במולדתו הוא עובד כסוכן ביטוח.
סתמרוח מדריך את זוגפרח במרחבי העיר ושמו של התייר העשיר יוצא למרחקים. זוגפרח מוכר פוליסת ביטוח לבעלי הפאב התוף השבור וזה מצית אותו כדי לגבות את הכסף, דבר שמביא לפריצת שרפה ענקית ברחבי העיר. סתמרוח וזוגפרח מצליחים להימלט מן העיר, ופותחים במסע ברחבי עולם הדיסק. מבלי ידיעתם, מסעם מונחה על ידי משחק בין האלים: הגבירה מפעילה את סתמרוח וזוגפרח, בעוד גורל מנסה להכשיל ולהצר את צעדיה.
נחל דליה
נַחַל דָּלִיָּה הוא נחל איתן שזרימתו מתחילה בסמוך לקיבוץ דליה. זהו אחד הנחלים הראשיים המנקזים את מי אזור רמות מנשה לכיוון מערב אל הים התיכון.
הנחל נמצא דרומית לנחל מהר"ל וצפונית לנחל התנינים. יובליו העיקריים הם נחל שלף, נחל מנשה ונחל רון.
בשנת 2008 הוכרז אזור המשתרע על פני כ-800 דונם באזור נחל דליה ויובליו כשמורת טבע.
נתונים גאוגרפיים והידרולוגיים
אורכו של הנחל כ-17 ק"מ, שטח אגן ההיקוות שלו הוא 95 קמ"ר, כמות המשקעים הממוצעת על פני האגן היא כ-600 מ"מ בשנה וזרימת הבסיס ההיסטורית שלו היא עד 1 מלמ"ק בשנה.
תוואי הנחל
נחל דליה מתחיל בנביעה של מספר מעיינות בין קיבוץ עין השופט לקיבוץ דליה, וזורם מערבה במקביל לתוואי של כביש 67. הנחל עובר מתחת לכביש 6 החוצה אותו, ומעט מערבה ממנו הוא מתמזג עם יובליו, נחל שלף ונחל מנשה. בהמשך, מעט דרומית ליישוב בת-שלמה, מתמזגים עם נחל דליה גם נחל אלקנה ונחל טלימון. נחל דליה זורם בסמוך לכפר הנוער על-שם מאיר שפייה והכפר הערבי פוריידיס, חוצה את כביש מספר 4, כביש מספר 2 ומסילת הברזל ולבסוף נשפך לים התיכון בקטע שבין מושב דור לקיבוץ מעגן מיכאל.
החי והצומח בנחל
לאורך ערוץ נחל דליה ניתן למצוא צמחייה מגוונת ובתוכה: ערבה מחודדת, הרדוף הנחלים, קנה מצוי, עבקנה שכיח, פטל קדוש, שומר פשוט, אלון התבור ואלה ארצישראלית. מבין הצמחים הנדירים ניתן למנות: בוקיצה שעירה, ורד צידוני, נורית המים וכף צפרדע איזמלנית. מימי הנחל מהווים בית גידול טבעי לדגי לבנון הירקון.
סטון גוסארד
חייו
גוסארד נולד בסיאטל, וושינגטון. לסטון שתי אחיות בשם סטאר ושלי, והוא הבן האמצעי. הלהקה הראשונה שאליה הצטרף גוסארד נקראה "March of Crimes". לאחר מכן הוא עבר ללהקת גרין ריבר, שם נפגש עם ג'ף אמנט, לימים הבסיסט של פרל ג'אם. לאחר התפרקות הלהקה הם הקימו את להקת מאת'ר לאב בון ביחד עם אנדרו ווד. לאחר מותו הם הקימו את להקת פרל ג'אם, בה הם פעילים עד היום.
ב-1992 הופיע גוסארד בסרט "Singles".
במהלך השנים גוסארד תרם הרבה מאוד לשירי הלהקה: הוא הלחין חלק ניכר משיריה המוקדמים, שמאוחר יותר הפכו ללהיטים כגון Alive, Even Flow, Black ו־Once. דוגמאות לשירים מאוחרים יותר שאותם הלחין ואף כתב הם Do The Evolution, Of The Girl, Life Wasted, Bushleaguer ועוד. למרות שגוסארד נחשב בדרך כלל לגיטריסט הקצב של הלהקה ותפקד ככזה בימיה הראשונים, הדינמיקה בינו לבין הגיטריסט המוביל מייק מקרידי החלה להשתנות עם הפיכתו של הסולן אדי ודר לנגן גיטרה שלישי, וכיום גוסארד מנגן לפעמים על תקן גיטריסט מוביל ואפילו מספק נגינת בס וכלים אחרים ואף שירה. במקביל לפעילותו בלהקה, גוסארד הוא חבר בלהקת בראד, שהוציאה עד היום ארבעה אלבומים, ובמשך מספר שנים היה בעל חברת תקליטים בשם LOOSEGROOVE, אותה הוא מסר מאוחר יותר לאחותו. גוסארד הוציא אלבום סולו ראשון בשם "Bayleaf" ב־2001, שם גם המחיש את יכולתו לנגן על מספר רב מאוד של כלים. האלבום אינו אלבום גראנג' מובהק, וכולל סגנונות מוזיקליים שונים.
הרכבת התחתית של איסטנבול
הרכבת התחתית של איסטנבול (בטורקית: İstanbul metrosu) היא רכבת תחתית בעיר איסטנבול בטורקיה הכוללת, נכון לשנת 2018 שישה קווי רכבת המסומנים כ-M5, M4, M3, M2, M1 ו-M6. אורכה הכולל של מערכת הקווים הוא 105.8 קילומטרים ובה 82 תחנות.
קו המטרו M2
בנייתו של הקו החלה ב-19 באוגוסט 1992 והוא נחנך ב-16 בספטמבר 2000. הקו נבנה בשיטת "חפור וכסה" (cut-and-cover) שבמהלכה נחצבת המנהרה כתעלה ולאחר מכן מכוסה, והוא סוגל לעמוד ברעידות אדמה בעוצמה של עד 9.0 בסולם ריכטר. הקו משתרע בחלקה האירופי של העיר ונכון לשנת 2012 הוא כולל 13 תחנות ואורכו 17.65 ק"מ, מתחנת שישהנה (Şişhane) בדרום ועד תחנת "האג'יאוסמן" (Hacıosman) בצפון. בתחנת טקסים נפגש קו הרכבת התחתית עם החשמלית הנוסטלגית ועם פוניקולר קבאטש-טקסים המודרני. אורכן של התחנות הוא 235 מטר ועומקן נע בין 20 ל-35 מטר מתחת לפני האדמה. רוחב המסילה הוא 1,435 מ"מ ואספקת החשמל נעשית בשיטת "פס שלישי".
לפני הארכת קו הרכבת, נסעו לאורכו 34 רכבות שבכל אחת ארבעה קרונות. הקו הוביל מדי יום כ-195,000 נוסעים ב-394 נסיעות יומיות. הקו מופעל על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.) בשיתוף עם חברת "החשמליות והטונל של איסטנבול" (İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel, İETT).
עם סיום העבודות להארכת קו הרכבת התחתית דרומה, חוצה מסילת הרכבת את קרן הזהב על גבי גשר, ומשרתת שלוש תחנות נוספות שהאחרונה שבהן הוקמה ביניקפי (Yenikapı). בתחנה זו לחופי ים השיש בדרום העיר, מתאפשר מעבר אל קו הרכבת הקלה (Hafif Metro) ואל רכבת הפרברים ששודרגה במסגרת פרויקט מרמריי. עתה, הקו כולל הקו 16 תחנות לאורך 23 ק"מ.
צלילי הכרם
צלילי הכרם הייתה להקה שהוקמה ב־1972 על ידי דקלון (יוסי לוי), והגיטריסט בן מוש (משה בן משה). הלהקה שילבה בין מוזיקה תימנית מפיוטי יהודי תימן, מוזיקה ערבית, ומוזיקה יוונית.
היסטוריה
דקלון ובן מוש הופיעו יחד עוד בסוף שנות השישים, תחת השם "דקמוש". הם זכו להצלחה רבה, תחילה בשכונת ילדותם, כרם התימנים, ובהדרגה בכל רחבי ישראל. תחילה הושפעו ממוזיקה יוונית, ובהמשך שילבו ברפרטואר שלהם גם שירים תימניים. אחר כך הם הופיעו בעיקר בשמחות ואירועים יחד עם משה משומר ושלמה מורי (דובל'ה), שבמקביל עבדו לפרנסתם במלטשת יהלומים. ללהקה לא היה שם קבוע, מדי פעם הופיעו בשם "להקת העוד" ו"צלילי הבוזוקי" (מאחר שדקלון נהג לשיר גם מוזיקה יוונית).
אלבומם הראשון, "בזכרי ימים ימימה", הוקלט ויצא ב-1972 תחת השם "צלילי הכרם", שנתנו להם מפיקי האלבום אשר ומאיר ראובני. מתחילת דרכם היו "צלילי הכרם" בתחרות עם להקת "צלילי העוד" של רמי דנוך ויהודה קיסר. "צלילי העוד" הוציאו את אלבומם הראשון במקביל ל"צלילי הכרם", והיו כמה שירים שהופיעו הן באלבומה של "צלילי הכרם" והן באלבומה של "צלילי העוד".
ביולי 1976 הוציאו הצמד "דקמוש" את אלבומם השלישי "שושנת תימן" שוב בעיבודיו של יגאל חרד, כשלצוות הנגנים צורפו גם נגני חליל ומנדולינה. במסגרת האלבום חודשו "שושנת תימן" (מילים: נתן אלתרמן, לחן: נחום נרדי) שמנגינתו מוכרת כ"לעבודה ולמלאכה", "אסתר אסתר" (מילים: עממי, לחן: מרדכי שלם), "דרור יקרא" (מילים ולחן: מסורתי עממי), "אהבת היחפן" (מילים: עודד ספיר, לחן: יהודה בדיחי). עטיפת האלבום, בה צולמו דקלון ובן-מוש על שפת האגם בפארק הלאומי ברמת גן כללה את הכיתוב: "הטובים ביותר!" ובמאמר על העטיפה היה גם פירוט: "לא לחינם נחשבת להקת צלילי הכרם כלהקת הקצב הטובה ביותר".
באמצע 1977 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה "זיכרונות בכרם". יגאל חרד עיבד, ובין הנגנים בלטו חברים מסצנת הפופ והרוק הישראלי של התקופה, ביניהם מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה, מוטי דיכנה בגיטרה בס, גלי עטרי ועירית בולקא בקולות רקע. פרט לחידוש לשיר "שלכת" (מילים: יעקב אורלנד, לחן: מרדכי זעירא היו כל שירי האלבום חדשים. ביניהם "זיכרונות בכרם" ו"בלדה לנערה שגדלה" (מילים: יואל ריפל, לחן: יהודה בדיחי), "לקראת שבת", "אהיה אשר אהיה" ו"איומה בהר המור" (מילים רבי שלום שבזי, לחן: אביהו מדינה), "שריקה" (מילים: יואל ריפל ריפל, לחן: אביהו מדינה) ואפילו שיר שאת מילותיו כתב דקלון: "ללחום בעדך מדינה". באותה שנה גם השתתפו בפסטיבל הזמר התימני שנערך לראשונה.
בשנת 1978 יצא לאור האלבום החמישי של צלילי הכרם, "להיטי זהב בתימנית", שכלל את מיטב להיטי הלהקה, בגרסאות מושרות בתימנית. האלבום כלל בעיקר שירים של רבי שלום שבזי ולחנים עממיים תימניים או כאלה שהלחין אביהו מדינה. אחר כך נסעו דקלון ובן מוש לנסות את מזלם בלונדון. בן מוש חזר לאחר כמה חודשים, ואילו דקלון נשאר בלונדון ועבד בעסק בתחום המתכות היקרות. ללהקה הצטרף חיים משה כסולן נוסף. ב-1981 עזב חיים משה את הלהקה, לאחר שהקליט אלבום סולו ראשון, ואהרון ירימי החליף אותו.
אלבום השישי של הלהקה "יום שישי הגיע" יצא לאור ב-1981 בחברת התקליטים "סי.בי.אס" (שהקימה באותה תקופה אגף מיוחד למוזיקה ישראלית מזרחית בניהולו של האמרגן אשר ראובני). האלבום כלל בעיקר שירים שכתב והלחין אביהו מדינה, ביניהם "מנגינות", "יום שישי הגיע", "סוד המזלות", "הולך אדם הולך" ועוד. לצוות הנגנים של הלקה צורף גם נגן הקלידים והסינטיסייזר חיים חדד, שהיה שותף גם לעיבודי השירים באלבום.
בשנת 1986 יצאה לאור אלבום האוסף "חפלה לכל החברים", שכלל שירים של "צלילי הכרם" ולהיטים שהקליט דקלון לבדו.
בסוף 1987 הוציא דקלון את אלבום הסולו הראשון שלו - "מורי". האלבום זכה להצלחה רבה ולאחריו המשיך דקלון בקריירה עצמאית ו"צלילי הכרם" התפרקה.
במשך ארבעים וחמש שנים שררה מערכת יחסים עכורה בין דקלון לבין סולן הלהקה המתחרה "צלילי העוד" רמי דנוך. בשנת 2018 הכריזו השניים על פיוס ועל כוונתם לצאת במופע משותף.
בלום אונד פוס
בלום אונד פוס (בגרמנית: Blohm+Voss נכתב גם Blohm & Voss או Blohm und Voß) היא חברה הנדסית ומספנה גרמנית, שנוסדה בעיר המבורג בשנת 1877 והתמחתה בבניית ספינות מסוג steel-hulled, הספינה המפורסמת ביותר שנבנתה על ידם היא אוניית הקרב ביסמרק במלחמת העולם השנייה.
בשנות ה-1930 בעלי החברה ייסדו חברת בת בשם Hamburger Flugzeugbau לייצור כלי טיס. היא נוסדה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך בהמשך התמזגה עם חברת האם.
לאחר מלחמת העולם השנייה החברה חוותה קשיים כלכליים, היא הצליחה להתגבר עליהם על ידי הפיכתה לחברה אזרחית תוך החלפת הבעלים.
בשנת 2016 רכשה את חברת הספנות הגרמנית Lürssen וממשיכה להיות ספקית לשווקים האזרחים וגם לצבאיים.
פעילות החברה כעת מתרכזות בעיקר בשלושה תחומים עיקריים והם בניית כלי שיט צבאיים, שירותי תפעול ותיקון לספינות סחר ושייט (אוניית תענוגות), ושיפוץ יאכטות.
החברה פעילה בתחומים הללו מזה 144 שנים.
שנים מוקדמות
Blohm & Voss נוסדה ב-5 באפריל 1877 על ידי הרמן בלום (Hermann Blohm) וארנסט פוס (Ernest Voss או Voß בגרמנית) בשותפות כמספנה המתמחה בבניית ספינות מסוג steel-hulled. את המספנה הקימו בנמל Kuhwerder על האי Steinwerder בהמבורג על הגדה הדרומית של נהר אלבה, גודלה של המספנה הכיל 15 אלף מטרים רבועים עם 250 מטרים ימיים וכלל שלושה מבנים, כאשר שנים מהם התאימו לספינות עד אורך 100 מטר.
עד שנת 1955 שם החברה כלל את הסימן "גם" (&) בין שני השמות ונכתב B&V.
בשנים אלו השוק ובניית הספינות נשלט על ידי הבריטים כאשר גם לקוחות גרמנים העדיפו ספינות בריטיות. ובשנים הראשונות החברה התמקדה בשירותי תיקון, אך הצליחה לבנות ולמכור שלוש ספינות מסוג Barque. בהמשך החברה בנתה גם אוניות משוטה קטנות מסוג Burg, לאחר מכן עסקי החברה השתפרו ופרחו מאוד, ובשנת 1882 לחברה כבר היה מוניטין של מספנה איכותית העומדת בזמנים והחברה הייתה לריוחית.
בשנים 1930–1945 (התקופה הנאצית)
כאשר הרמן בלום נפטר בשנת 1930, שני בניו רודולף בלום (Rudolf Blohm) ו-וולטר בלום (Walther Blohm) ירשו את החברה. לאחר מותו שותפו ארנסט פוס (Ernst Voss) עזב את החברה זמן קצר לאחר מכן.
עם עליית המפלגה הנאצית בגרמניה לשלטון בשנת 1933 החלו השלטונות לחמש את הצבא וחברות אלו נעשו מעורבות יותר ויותר בפעילות זו ובנתה לשוק האזרחי והצבאי ספינות עבור הממשל הנאצי, ספינת הקרב הבוטלת ביותר שייצרו הייתה הביסמרק, בהמשך ייצרו ספינות קרב רבות מסוג U-boat.
בשנת 1944 בשטח המספנה בהמבורג הוקם מחנה ריכוז משנה למחנה הריכוז נוינגמה (Neuengamme concentration camp) כאשר האסירים של המחנה היוו את כח העבודה לחברה בין יולי 1944 לאפריל 1945.
במהלך ההפצצות של בעלות הברית על העיר המבורג במלחמת העולם השנייה נפגעה המספנה ולבסוף בניית הספינות בה נאסרה.
Club Can't Handle Me
Club Can't Handle Me (בעברית: המועדון לא יכול להתמודד איתי) הוא שיר של הזמר האמריקאי פלו ריידה בהשתתפות המפיק הצרפתי דייוויד גטה וניקול שרזינגר. הוא פורסם להורדה דיגיטלית באייטונס ב-28 ביוני 2010 כסינגל המוביל של פסקול הסרט סטפ אפ 3D ונכלל גם באלבום האולפן השלישי של פלו ריידה, (Only One Flo (Part 1.
השיר הגיע לראש המצעדים בישראל, אירלנד, פולין, פורטוגל, בריטניה, ונכנס לחמשת הראשונים באוסטרליה, בלגיה, פלנדריה, קנדה, פינלנד, גרמניה, ניו זילנד והולנד. בארצות הברית, הגיע למקום התשיעי בבילבורד הוט 100. בדצמבר 2013, והגיע שם לסך מכירות בהיקף של 3 מיליון עותקים. הקליפ צולם בלוס אנג'לס, ובוים על ידי מארק קלספלד.
הופעות חיות
ב-14 ביולי 2010, ביצע פלו ריידה את השיר במהלך תוכנית הלילה עם ג'יי לנו. . הוא אף ביצע את השיר ב-2 באוגוסט במופע של וונדי ויליאמס, למחרת בתוכנית של ג'ימי קימל בשידור חי, וב-5 באוגוסט בתוכנית המציאות So You Think You Can Dance. השיר גם הוצג במופע ריקודים במטרה לקדם את סטפ אפ 3D בתוכנית "מאוחר בלילה עם ג'ימי פאלון" ב-13 באוגוסט. ב-9 בספטמבר, הוא ביצע את השיר בשידור חי ב-ASAP XV.
I Don't Want It at All
I Don't Want It at All (בעברית: אֲנִי לֹא רוֹצָה אֶת זֶה בַּכְּלָל) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס. הוא יצא לאור ב-1 באוגוסט 2017, על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-54 במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ארון ג'נינגס, ארון ג'וסף, הנרי ראסל וולטר, קים פטרס ולוקאס גוטוואלד והופק על ידי סירקט, ד"ר לוק וארון ג'וסף. השיר הגיע למקום הראשון במצעד 50 השירים הוויראליים של ספוטיפיי בשנת 2017, ולאחר מכן דורג במקום ה-54 במצעד שירי הדאנס קלאב, כמה חודשים לאחר יציאתו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-40 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "I Don't Want It at All" יצא לאור באוקטובר 2017 ובו ישנה הופעת קמע של פריס הילטון.
פטר בקטוב
פֵּטְר בֶּקֶטוֹב (ברוסית: Пётр Бекетов) (1600–1661) היה קוזאק רוסי שייסד מספר ערים בסיביר.
חייו
על פי מסמכים בארכיון פטר בקטוב נרשם לשירות צבאי ב-1624. ב-1628 נשלח לסיביר בתור מפקח (ווֹיבוֹדָה) אל בוריאטים כדי לאסוף מיסים. במשך המסע הקשה זה הוא בנה את מצודה ריבינסק. בשנת 1632 פטר בקטוב היה בראשו של המסע לנהר לנה. על חוף נהר לנה הוא בנה את המצודה החשובה ביותר בהמשך המסעות הבאים -יקוטסק. ביקוטיה פטר בקטוב ייסד באותה שנה את ז'יגנסק וב-1636 את אולקמינסק. בשנת 1640 הוא חזר למוסקבה עם 11 אלף רובלים וקיבל תואר "ראש הקוזאקים במצודות על חוף נהר יניסיי". בשנת 1652 יצא בקטוב שנית למסע אל בוריאטים. ב-1653 הקוזאקים שלו בנו מספר מצודות כגון איגרן וצ'יטה ובשנה שלאחר מכן נבנתה נרצ'ינסק על חוף נהר נרצ'י. פטר בקטוב נאלץ לנטוש את מצודת שילקה כי הבוריאטים מרדו וסירבו לשלם מיסים. הוא חזר לאמור ואחר כך הוא חי בטובולסק שבה מת אחרי שנת 1660.
מוסא חללה
מוסא (משה) כהן חללה (בערבית: موسى حلالا كوهين; 1921 – 1995) היה זמר יוצר, קומיקאי ושחקן יהודי מצרי וישראלי.
קורות חיים
מוסא חללה נולד בשנת 1921 בעיר קהיר שבמצרים למשפחה יהודית. חללה עבד בנפחות בעיקר בבקרים, ובערבים היה נוהג לשיר ולהופיע בתיאטראות ואירועים שונים במצרים (לרוב באזור קהיר).
משנות החמישים
חללה עלה לישראל בשנת 1950 והתגורר בתל אביב, שם המשיך לעבוד כנפח (בעיקר בבקרים) וכמו במצרים היה נוהג לשיר ולהופיע (בעיקר בערבים).
בין היתר, חללה היה נוהג להופיע ב"קפה נח", בשכונת כפר שלם בדרום העיר תל אביב ("קפה נח" חדל מלהתקיים ב-1990). הופיע מספר פעמים בקול ישראל בעברית ולעיתים גם עם תזמורת קול ישראל בערבית. בנוסף, הופיע מספר פעמים בערוץ 1 הישראלי.
חללה מת בשנת 1995.
משה חגיז
רבי משה חגיז (כונה גם "המני"ח"; ה'תל"ב, (1672) - נפטר אחרי שנת ה'תק"י - 1750), היה מחכמי ירושלים במאה ה-18, מראשי הלוחמים בשבתאות.
ביוגרפיה
נולד לרבי ישראל יעקב חגיז בירושלים. התייתם מאביו כשהיה כבן שלוש שנים בלבד, ולכן קיבל את חינוכו מאבי אמו, רבי משה גאלנטי רבה של ירושלים והראשון לציון הראשון, ולמד אצלו בבית יעקב שאביו היה מייסדה. אחרי פטירתו של רבי משה גאלנטי בשנת ה'תמ"ט נותר חגיז בלי תומך, ויצא כשד"ר לאיטליה ומשם לאמשטרדם. בשנת ה'תנ"ד היה שד"ר במצרים. בשנת ה'תס"ד הדפיס בוונציה את ספרו של זקנו רבי משה גאלנטי, "קרבן חגיגה", ואת ספרו של אביו, שו"ת הלכות קטנות. כמו כן הוסיף הערות לספר אחר של זקנו, "זבח השלמים", וכתב הקדמות לספרים רבים.
אשתו הייתה בתו של רבי רפאל מרדכי מלכי, אחותו של חכם עזרא מלכי ואחות אשתו של רבי חזקיהו דה-סילווה מחבר הספר "פרי חדש". לא נולדו להם ילדים.
בשנת ה'תצ"ח חזר לארץ ישראל. לפי דברי החיד"א ישב בצפת עד מותו, והאריך ימים עד למעלה מתשעים שנים. לפי גרסה אחרת יצא מצפת לביירות להתרפא, נפטר שם והובא לקבורה בצידון, ויש המקדימים את תאריך פטירתו.
בשכונת זיכרון משה בירושלים יש רחוב על שמו.
מאבקו בשבתאות ועוד
בשהותו באמשטרדם החל את פעילותו הגלויה נגד שרידי השבתאים, בצאתו לעזרו של רבי צבי הירש אשכנזי, ה"חכם צבי", במלחמתו נגד נחמיה חיון ובחשיפת שבתאותו. בשל מעשיו אלו הוא נרדף באמשטרדם על ידי תומכיו של חיון, שבראשם עמד רבי שלמה אאיליון, רבה הספרדי של העיר, ורבי משה הוכרח לעזוב את העיר בשנת ה'תע"ד.
כחלק ממאבקו בשבתאות ביקש לאסור את לימוד הקבלה, הן בארץ ישראל והן בחו"ל.
חיבוריו
רבי משה חיבר ספרים הן בתחום ההלכה והן ספרי פולמוס. להלן רשימת ספריו.
לקריאה נוספת
*
רוני איכר
רוני איכר (נולד 2 ביולי 1947) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל ששימש כקצין בחיל הים, בין תפקידיו פיקד על שייטת ספינות הטילים וכיהן כראש מספן כוח האדם. בתפקידו הצבאי האחרון עמד בראש מספן המודיעין. כיהן כמנכ"ל חברת אחוזות החוף ועיריית נתניה.
ילדות
רוני איכר נולד ב-1947 בעיר ורוצלב שבפולין ונקרא רומיאן קולנקו. בגיל 9 נהרג אביו בתאונת רכבות. בשנת 1956, עלה לישראל עם אמו אנה והם גרו בחולון. בשנת 1958 נישאה אמו לאברהם איכר, אישיות ביטחונית בתקופת היישוב שאימץ את הבן ומאז נקרא רוני איכר. והמשפחה עברה לגור במושב אביחיל. במושב שהוקם על ידי יוצאי הגדודים העבריים ספג איכר מסביבתו הקרובה תודעה ציונית וביטחונית.
לאחר שסיים את בית הספר היסודי במושב אביחיל, המשיך ללימודי תיכון, בבית הספר התיכון האזורי רופין בעמק חפר. לפני הגיוס זומן למבדקי קורס טיס. היות שמילדות חלם על שירות בים ויתר על קורס הטיס והתנדב לקורס חובלים.
שירות צבאי
איכר ביצע שירות מגוון בתפקידי פיקוד ימי הדרכה ומטה בחיל הים. ב-1997 השתחרר משירות הקבע ופרש לגמלאות.
לימודים והשכלה
איכר סיים בית הספר התיכון רופין עם תעודת בגרות. בעת השירות בצה"ל עבר קורסים שונים והשלים שני תארים אקדמיים.
תפקידים ציבוריים
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן איכר במספר תפקידים ציבוריים. בעקבות הנישואים לראש עיריית נתניה מרים פיירברג-איכר, נאלץ להתפטר מתפקידים הקשורים לעירית נתניה.
משפחה
אימו של רוני איכר, אנה לבית למקר איבדה את משפחתה הורים, בעל ובת בשואה. נישאה ללודוויג קולנקו שהצילה מגורל דומה. בשנת 1947 ילדה את בנה שנקרא אז רומיאן. האב התפרנס מייצור ממתקים ונהרג בשנת 1956 בתאונת רכבות בפולין.
באותו זמן אפשרו שלטונות פולין הקומוניסטית ליהודים לצאת לישראל. במסגרת עליית גומולקה יצא עם אמו את פולין והגיע לישראל. בשנת 1958 נישאה אמו לאברהם איכר והם התגוררו במושב אביחיל שהיה ממייסדיו. אברהם איכר אימץ את הבן שקיבל את שמו הנוכחי  רוני איכר - השם הרשום בתעודות הוא אכר.
ב-16 בפברואר 1980 הלך האב אברהם איכר לעולמו. האם אנה המשיכה להתגורר באביחיל עד פטירתה בשנת 2001.
בחודש מרץ 2004 נישא איכר למרים פיירברג-איכר, המכהנת כראשת העיר נתניה. אלה נישואים שניים לשני בני הזוג והם מתגוררים בנתניה.
פרשת הצלילות בקישון
איכר נחשף למי הקישון בעת שעבר קורס צלילה בילת"ם, במהלך קורס חובלים. במהלך מלחמת ההתשה השתתף בצלילות לבדיקת תחתיות של כלי השיט. בעת הבדיקות התקופתיות הנערכות לאותם הנמצאים בסיכון אובחנו אצלו בדצמבר 2003 תסמיני מחלה.
הליכי המשפט היו תצהירים שהגישו מומחים מטעם התביעה וההגנה וחקירת המומחים. לפי טענות התובעים התגלו ביניהם 30 מחלות שונות. השופט ד"ר עדי זרנקין התרשם חיובית מהמומחים ההגנה ונתן משקל פחות למומחים מטעם התובעים. בפסק הדין שניתן ב-17 ביוני 2013 פסק ש
לגבי רוני איכר ספציפית קבע השופט זרנקין, כי הוא מקבל את דברי המומחים מטעם הנתבעים ודחה את התביעה.
בסיכומו של דבר קבע השופט כי.
בנפרד מתביעת הצוללים הגישו רבים מאלו שעבדו בספינות הדיג במשך השנים תביעה כנגד החברות המזהמות ונגד בעלי הספינות בהן עבדו. תביעה זו נדחתה והתובעים בתיק זה חויבו בהוצאות משפטיות. הוגש ערעור מטעם התובעים וערעור שכנגד מצד הנתבעים על כך שלא הוחזרו להם הוצאות המשפט. הערעורים אוחדו והובאו לבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים אזרחיים.
הדיון בערעורים נערך לפני השופטים יעקב עמית, צבי זילברטל ונועם סולברג. בית המשפט העליון דחה את הערעורים ולא חייב בהוצאות משפט נוספות. ולדברי השופט נועם סולברג
ולדימיר דבאלישווילי
ולדימיר דבאלישווילי (בגאורגית: ვლადიმერ დვალიშვილი, ולדימיר דוואלישווילי; נולד ב-20 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר גאורגי.
קריירה
דבאלישווילי שיחק במשך שתי עונות במועדון הגאורגי דינמו טביליסי, עמו זכה באליפות ליגת העל הגאורגית ב-2005, ולאחר מכן עבר לאולימפי רוסתווי, עמה זכה באליפות נוספת ב-2007. לאחר עונתו היחידה ברוסתווי הוא עבר לקבוצה הלטבית סקונטו ריגה.
בקיץ 2009 עבר לקבוצה הישראלית מכבי חיפה. בעונתו הראשונה בחיפה סייע דוואלישווילי לקבוצה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שכבש 5 שערים במשחקי המוקדמות. בליגת העל כבש 16 שערים ובישל 9 נוספים אך חיפה הפסידה האליפות בעונת והודחה נגד דינמו מינסק אחרי הופעה לא מוצלחת בשלב הבתים. דבאלישווילי הבקיע 12 שערי ליגה ובישל 3 בעונת האליפות של מכבי חיפה בעונת. בעונת מעמדו בקבוצה נחלש ועקב כך דיבורים על עזיבה התחזקו. בדצמבר שב דבאלישווילי להרכב הפותח של חיפה והבקיע 7 שערי ליגה.
בינואר 2012 עבר לפולוניה ורשה מליגת העל הפולנית. לאחר שנה במועדון, עבר בפברואר 2013 ליריבתה העירונית, לגיה ורשה עימה זכה בדאבל לאחר שכבש חמישה שערים ב-13 הופעות עד תום העונה. בעונת כבש עשרה שערי ליגה וזכה עם לגיה ורשה באליפות שנייה ברציפות, והחמישית שלו בקריירה.
ב-13 באוגוסט 2014 חתם באודנסה בולקלוב הדנית. בקיץ 2015 חתם בפוגון שצ'צ'ין הפולנית. ב-10 ביולי 2016 חזר לאחר עשור לדינמו טביליסי. בשלוש הקבוצות לא הצליח להשאיר חותם והבקיע מעט שערים.
בינואר חתם באטיראו מליגת העל הקזחית. ב-25 בינואר 2018 חזר דבאלישווילי לישראל וחתם בהפועל אשקלון. ב-19 ביולי 2018 חתם דבאלישווילי בסבורתלו טביליסי, וביוני 2019 חתם בדינמו בתומי.
נבחרת לאומית
בנבחרת גאורגיה משחק דבאלישווילי מאז שנת 2009, ואת שער הבכורה שלו כבש במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה ביוני 2009. במוקדמות מונדיאל 2010 כבש שני שערים במדי הנבחרת.
טטיאנוס
טטיאנוס (ביוונית עתיקה: Τατιανός; בסורית: ܛܛܝܢܘܣ; 120–180 לערך) היה אחד מאבות הכנסייה של הנצרות לפני ועידת ניקיאה. ספרו החשוב ביותר, דִיאַטֶסָרוֹן ("דרך הארבעה"), הוא חיבור המשלב את כל ארבע הבשורות של הברית החדשה לטקסט אחד. טקסט זה היה כתב הקודש המרכזי של הכנסייה הסורית והכנסייה האשורית עד המאה השישית, אז הוחלף על ידי הפשיטתא.
תולדות חייו
בספרו Oratio ad Graecos ("איגרת ליוונים") כתב שנולד באשור. ככל הנראה מדובר על ממלכת חדייב, בשטח סוריה על גדות הפרת. הוא לא נולד כנוצרי, והכיר את הנצרות רק בביקורו ברומא, שם נטש את אמונותיו הפגניות והיה לתלמידו של יוסטינוס מרטיר. לא ידוע הרבה על טטיאנוס לאחר מותו של יוסטינוס ב-165. ידוע כי הקים בית ספר לפילוסופיה נוצרית. אירנאוס מעיר כי טטיאנוס הודח מהכנסייה בשל נטייתו לסיגוף והיותו חסיד של הגנוסטיקאי ולנטינוס. ברור שעזב את רומא ועבר לאלכסנדריה (שם אולי היה מורו של קלמנס מאלכסנדריה שלמד אצל "אשורי") או יוון. אפיפניוס מסלמיס כותב שטטיאנוס ייסד בית ספר במסופוטמיה שהשפעתו הגיעה עד אנטיוכיה, קיליקיה ופיסידיה. התאולוגיה של טטיאנוס השפיעה על גיבוש הכנסייה הסורית ותפוצתה.
רנין
רנין (באנגלית: Renin) הוא אנזים המפרק את הפפטיד אנגיוטנסינוגן. אנזים זה משתתף במערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון האחראית בעיקר על בקרה על משק המים בגוף האדם, באמצעות בקרה על לחץ הדם ועל נפח הנוזל החוץ תאי.
הרנין הוא פרוטאזה אספרטית, בעל אתר הכרה יחיד לאנגיוטנסינוגן. הרנין התגלה ב-1898 על ידי רוברט טייגרשטדט ופר ברגמן ממכון קרולינסקה שבסטוקהולם.
רקע
בגוף קיים מצב ביולוגי קבוע "הומאוסטזיס" שבו תפקוד המערכות השונות מיטבי. אחד ממרכיבי ההומאוסטזיס הוא כמות הנוזלים בכלי הדם. מצד אחד יש לשמור על מספיק נוזלים כדי למנוע מצב של התייבשות, ומהצד השני יש לשמור שלא יצטברו יותר מדי נוזלים, כדי למנוע למשל יתר לחץ דם, פגיעה ביכולת הסינון הכלייתי, פריצה של כלי דם קטנים וכו'. לגוף כמה מנגנונים שבאמצעותם נשמר האיזון: תחושת הצמא, כמות הנוזלים (או ריכוז המומסים) בשתן וקוטר כלי הדם.
הרנין הוא חלק ממערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, מערכת הורמונלית המהווה חלק חשוב בבקרה ארוכת הטווח על לחץ הדם ועל נפח הנוזל החוץ תאי. הרנין מסוגל לחתוך את הפפטיד הלא פעיל אנגיוטנסינוגן, שהופך בהמשך לאנגיוטנסין. האנגיוסין הוא הורמון המגביר את תחושת הצמא ומצר את כלי הדם.
תיאור ומנגנון פעולה
התרגום התאי של ה-mRNA של הפרו-רנין, החלבון הראשוני שלאחר חיתוך הופך לרנין, מתבצע ברקמות רבות: בלוטות יותרת הכליה, המוח, הכליה ומערכת הדם ההיקפית. עם זאת, רק בכליות, בתאים הג'וקסטה-גלומרולרים (Juxtaglomerular), מתבצע חיתוך הפרו-רנין לרנין. בניגוד לפרו-רנין שמופרש לזרם הדם באופן קבוע, רנין מופרש לזרם הדם עקב גירוי:
רנין חותך את אנגיוטנסינוגן ויוצר פפטיד בעל 10 חומצות אמינו בשם אנגיוטנסין 1. חיתוך נוסף יוצר אנגיוטנסין 2, הגורם לכיווץ כלי הדם ולהגדלת ההפרשה של ADH ואלדוסטרון. אלה גורמים לעלייה בלחץ הדם. החיתוך יכול להתבצע בזרם הדם עצמו או בתווך הבין תאי, כאשר רנין נקשר לקולטן ממברנלי חיצוני שמייעל את תהליך ההכרה והחיתוך פי 4. הקולטן בעל אפיניות זהה גם לפרו-רנין וכאשר שניהם מחוברים, פועל פרו-רנין ביעילות דומה לזו של רנין.
כאשר לחץ הדם נמוך, תאים שנמצאים בסמוך לפקעית נימי הדם בכליה מפרישים לדם רנין. בדם פוגש הרנין חלבון המיוצר בכבד - אנגיוטנזינוגן 1 וגורם לכך שיהפוך לחלבון פעיל - אנגיוטנזין 1, זהו חומר מהפך שבריאות הופך לאנגיוטנזין 2 שזורם במחזור הדם, מגיע לכליה וגורם להפרשת אלדוסטרון. כתוצאה מכך יהיו פחות נוזלים בשתן ולחץ הדם יעלה. בנוסף האנגיוטנזין 2 גורם להצרת העורקים בכליה וכך לעלייה בלחץ הדם.
משמעות רפואית
מכיוון שרנין הוא חלק חשוב במערכת מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, הוא מהווה מטרה טבעית לטיפול להפחתת יתר לחץ דם. חשיבות רבה לאזן רמות רנין בזמן טיפול תרופתי להפחתת יתר לחץ דם באמצעות תרופות מקבוצת מעכבי ACE, מכיוון שטיפול זה גורם לעליה ברמות רנין בדם עקב דיכוי משוב שלילי טבעי. תרופות ממשפחת חוסמי קולטן בטה מפחיתות רמות רנין. קיימות גם תרופות חוסמות רנין מסוג ARB, אבל הן יקרות יותר ועל כן לא נמצאות בשימוש נרחב. נמצא כי קיים קשר הפוך בין רמות ויטמין D לבין רמות הרנין בדם. מחקרים הראו כי תוספת ויטמין D מפחיתה את רמות שעתוק הגן לרנין, זאת על ידי מניעה של פקטור שעתוק תלוי cAMP מלהקשר למעצם של הגן.
התיישבות-ים
התיישבות-ים (באנגלית: Seasteading) הוא הרעיון של יצירת ישובי קבע בלב ים, מחוץ לשטחה של מדינה קיימת. רוב צורות ההתיישבות שהוצעו עד כה היו ספינות מותאמות, אסדות קידוח נפט, מתקני נ"מ נטושים, או בניית אי צף. טרם נוצרה בשיטה זו מדינה שהוכרה כמדינה ריבונית, אף על פי שנסיכות סילנד, שהיא מיקרו-מדינה שנויה במחלוקת אשרנוצרה בבסיס ימי נטוש ליד סאפוק, אנגליה.
הדבר הקרוב ביותר להתיישבות-ים שנבנה נכון לעכשיו הן ספינות גדולות הנקראות לפעמים "ערים-צפות", או קטנות הנקראות "איים-צפים".
היבטים חוקיים
מחוץ למים הכלכליים של מדינה, שהם אזור כלכלי בלעדי שמדינה יכולה לתבוע לעצמה לפי חוק הים. הים אינו נתון לשיפוטה של אף מדינה. דוגמאות ארגונים המנצלים אפשרות זו הם "נשים על גלים", המאפשר הפלות לנשים ממדינות בהן אלה אינן חוקיות, ותחנות רדיו הנמצאות במים בינלאומיים. בדומה לאלה, ינצלו התיישבויות ים את העדר החוקים והתקנות מחוץ למדינות, ויבחרו מבין מגוון רחב שיטות ארגון וחוק אפשריות אחרות, כגון זו שנכתבה על ידי Las Portadas.
"כשתהפוך התיישבות ים לבת-קיימא, מעבר בין שיטת ממשל אחת לשנייה תהיה פשוט הפלגה מהאחת לשנייה, אפילו בלי לעזוב את הבית". אמר פטרי פרידמן בכנס ה-Seasteading השנתי הראשון.
The Seasteading Institute
מכון ההתיישבות בים נוסד על ידי ויין גרמליך ופטרי פרידמן, נכדו של זוכה פרס נובל הכלכלן מילטון פרידמן, ב-15 באפריל 2008.הארגון נוסד על מנת להקל את הקמתן של קהילות אוטונומיות וניידות על מצע ימי והפועלות במים בינלאומיים.
הפרויקט קיבל חשיפה תקשורתית רחבה ב-2008 לאחר שהובא לידיעת מייסד פייפאל פיטר ת'יל, ולאחר שזה תרם לו חצי מיליון דולר ודיבר בשבחו במאמריו.
אחד מראשיו של המכון המשיך לימים לייסד את "בלוסיד" מיזם התיישבות הים המסחרי הראשון.