cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאסלו ויינר
ביוגרפיה
לאסלו ויינר נולד במשפחה יהודית כבנם של נאנדור ויינר, סוחר, ושל אולגה קראוס. אחיו היה, זמר האופרה ג'רג' ויינר. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו ולאחר מכן בין 1934 לבין 1940 היה תלמידו של זולטאן קודאי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. כבר באקדמיה הצטיין עם יצירותיו האישיות הייחודיות. הוא רשם את חוויותיו מקונצרטים מבית ומחוץ להונגריה באמצעות תווים מוזיקליים.
זולטן קודאי, שלימד באקדמיה למוזיקה, כתב ביומנו על המפגש האישי הראשון שלהם, בשנת הלימודים 1933–1934, "אני עוצר ואיני יכול להמשיך הלאה. אני מסתכל, אני בוהה באדם הנפלא הזה. אולי אני פשוט מתפלא על כך שאף אחד לא פקח עין עד כה על המאסטרו הגדול." בשנים שהיה סטודנט באקדמיה למוזיקה לא קיבל ממוריו ציונים אחרים מלבד טוב מאוד ומצוין. כך כתב עליו כתב העת עבר ועתיד במאמר הזיכרון שלו מ-1994: במאי 1938 דיווחה הונגריה על הצגת דור חדש של מנצחים ונאמר כך: "בלאסלו ויינר פגשנו מוזיקאי גדול במלוא המידה".
כבר ב-1940 נלקח בפעם הראשונה לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והועבר לאזור שארוואר ובווספרם. זאת לא הייתה הפעם האחרונה.
אחד המיזמים הגדולים בהיסטוריה של פעילות האמנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך היה בשנת 1941 : ביצוע האורטוריה של גאורג פרידריך הנדל, "יהודה המכבי" בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. המנצח על ההפקה, שבה הופיעו 180 משתתפים (תזמורת, מקהלות, סולנים), היה לאסלו ויינר הצעיר. בן ה-25. בנוסף, ב-1942 ניצח שוב ושוב ונתן ליווי פסנתר בערבי קונצרטים של זמרים. ב-1943 הציג את הקונצ'רטו שלו לפסנתר, לחליל, לויולה ולתזמורת כלי קשת. באותה השנה, במכרז משרד התרבות, זכה בפרס השני של 800 פנגו עם הסונטה שלו לויולה-ולפסנתר. בהזדמנות זו סיפר בכתב העת "שוויון" על יחסיו המיוחדים עם קודאי, בין היתר אמר:
"למדתי להלחין מקודאי. להיות תלמידו של המאסטרו המפורסם בעולם זה היה כבוד בפני עצמו, אבל מאז שהכרתי את האינדיבידואליות הייחודית הזו טוב יותר, אני מאמין שלמדתי אותה לכל חיי. את האהבה ואת התודה שאני חש כלפיו אי אפשר לבטא במילים". באותה השנה הוא נשא את זמרת האופרה ורה רוז'ה, אותה פגש במהלך קונצרט. בשל מוצאו היהודי הוא הורשה להופיע במהלך מלחמת העולם השנייה רק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. לאחר נישואיו, הוא נלקח שוב לשירות העבודה ונשלח למחנה העבודה בצ'פרג. המלחין המפורסם זולטאן קודאי כתב מכתב בכתב ידו לשלטונות וביקש לחוס על חייו של ויינר, אך ללא הועיל. הוא נלקח עם חבריו למחנה העבודה בלוקוב בסלובקיה, שם נפטר ביולי 1944.
מעט מאוד מיצירותיו שרדו, אך ניתן להסיק אפילו מהמעט הזה שהוא היה הבטחה גדולה של המוזיקה ההונגרית המודרנית. אשתו ורה רוז'ה ורה, זמרת ומורה, טיפחה את מורשתה. אין טוב מעדותו של אחד המבצעים המחוננים ביותר, אמן הויולה דירק הגמן (Dirk Hegemann) בכתב העת פרלאנדו משנת 2010:
"בשבילי, המוזיקה של ויינר היא שיקוף של הקריירה שלו. מבין הקטעים המוקלטים, הסרנדה הייתה המוקדמת ביותר. זו עדיין מוזיקה "נצחית", רעננה ונשמעת חיובית, ואני חושב שזה מראה כאן שווינר היה פסנתרן-מלחין גם יחד. הבא בסדר הכרונולוגי, הדואו, עושה התקדמות אדירה מבחינת הטיפול בכלי הנגינה. כאן אנו נתקלים בדרך כתיבה אמיתית, אינסטרומנטלית-אידיומטית והטון מתחיל להיות מלנכולי יותר. הסונטה, למרות העצבות שלה, או רק בגללה, היא אולי הכי קרובה אלי מכל הקטעים. הקונצ'רטו יוצא דופן במובנים רבים, המורכב והכואב מבין ארבע היצירות".
הנצחתו
ב-2 במאי 1994 הונצחה יצירתו וזכרו בקונצרט באולם גולדמארק, בו הופיע בעבר. בקונצרט הופיעו הצ'לן יאנוש סטארקר, אמן הוויולה פטר לוקאץ', החלילנית גבריאלה פיבון וזמרת האופרה מרטה לוקין.
עופר ישראלי (איש חינוך)
עופר ישראלי (נולד ב-20 באוגוסט 1939) הוא איש חינוך, ממייסדי "גרעין עודד". כיהן כיועץ לראש הממשלה גולדה מאיר ולסגן שר החינוך אהרון ידלין בנושא טיפול בילדים ונוער במצוקה.
ילדות
ישראלי נולד בכפר ויתקין לעדה ויונה ישראלי ממייסדי תל חי וכפר גלעדי. אמו עדה שעלתה מרוסיה שם למדה רוקחות, הייתה מהאחיות הראשונות בארץ, בין השאר טיפלה ברחל המשוררת. רחל המשוררת אף הקדישה לה את השיר "אין בליבי עלייך". ישראלי הושפע רבות מהוריו ואימץ את ערכיהם החלוציים ציוניים. מגיל צעיר עסק בחקלאות ולאחר מכן בטיפול בנוער מנותק בשכונות מצוקה. בגיל 15 התנדב ישראלי להדריך ולסייע בקליטת עולים חדשים ביישובי עמק חפר המזרחית, שם נחשף עופר לעולם חדש של תרבויות שונות.
השכלה
חינוך - בית ברל, סוציולוגיה ופסיכולוגיה - אוניברסיטת בר-אילן, קרימינולוגיה – אוניברסיטת תל אביב.
פעילות ציבורית
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 עסק עופר בטיפול ושיקום חבורות רחוב באמצעות מודל שפיתח ביחד עם אריה לייסנר. אריה עמד בראש פרויקט ניסוי חדשני, בתחום הטיפול בחבורות רחוב, ביוזמת משרד הסעד ובמימון אמריקאי. בנוסף, עופר ביצע תוכנית מחקר בנושא עבודה עם חבורות נוער וטיפול בנוער עזוב בשכונות ובפרברי ת"א.
ב-1964 עופר ייעץ בנושא לעיריית תל אביב וב-1967 לסגן שר החינוך, אהרן ידלין, שמינה את עופר לנהל את היחידה לטיפול בחבורות נוער בכל רחבי הארץ.
ב-1969 השתתף בייסוד, הקמה וניהול של "גרעין עודד": קבוצות מתנדבים מהקיבוץ, מהמושב ומהעיר לפעולה התנדבותית קהילתית - הדרכתית בעיירות פיתוח, שכונות ופרברי ערים וכן במושבים. המתנדבים פועלים במסגרת שנת שרות מוקדמת, אחרי הלימודים בעל-יסודי ולפני השירות הצבאי. היוזמה המקורית הייתה "הקמת מסגרת התנדבותית לפעולה בישובי "ישראל השנייה" בעקבות התגברות הניכור בין קיבוצים וישובי הפיתוח שבשכנותם ומטרתה להביא לקרוב בין שתי האוכלוסיות". בנוסף הייתה ביוזמה זו הענות לצורך אישי של צעירים למימוש עצמי ולמתן ביטוי מקורי וחדשני למאווים אידיאליסטיים.
בשנים 1971–1973 מונה עופר ליועץ בנושא ילדים ונוער במצוקה עבור ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר.
ב-1975 הקים עופר במועצה האזורית עמק חפר את מערכת החינוך וניהל בה את אגף המחלקה לחינוך במשך 13 שנים.
בין הפעולות שיזם והוביל: אינטגרציה במערכת החינוך בין יישובים ותיקים לבין יישובי עולים וכן הכנסת 4 יישובים ערביים (ימה, ביר א-סיכה, מרג'ה ואיבתאן) לתוך מערכת החינוך של עמק חפר, פעולה שהגדילה מאוד את התקציבים שקיבלו עבור מוסדות החינוך שלהם. לימים הפכו ארבעת היישובים למועצה מקומית זמר.
בשנת 1988 עבר עופר לנהל את פארק תעשיות עמק חפר, בראשו עמד כ-10 שנים. במהלך תקופה זו צמח פארק התעשייה מ-14 מפעלים ל כ-100 מפעלים.
בשנים 1990–2005 כיהן עופר כיושב ראש ועד עובדי מועצה אזורית עמק חפר.
עופר מתגורר בכפר ויתקין, נשוי לעדי, אב לארבעה בנים וסבא ל 16 נכדים.
אנסטסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית
אנסטסיוס הראשון (פלאביוס אנסטסיוס; לטינית: Flavius Anastasius Augustus; יוונית: Ἀναστάσιος), המכונה דיקורוס (יוונית: Δίκορος; "דו-אישוני", בגלל צבע עיניו השונה), היה קיסר האימפריה הביזנטית מ-11 באפריל 491 עד מותו ב-9 ביולי 518.
ראשית חייו ועלייתו לקיסרות
אנסטסיוס נולד בדיראקיום שבבלקן (דורס באלבניה של היום) בסביבות שנת 431. ייתכן ששם אביו היה פומפיאוס. שני אחים של אנסטסיוס ידועים בשמם - פאולוס וקיסריה. אמו הייתה נוצרית אריאנית, אולם אנסטסיוס היה מונופיזיטי. בסביבות שנת 488 היה אנסטסיוס מועמד לשמש כבישוף של אנטיוכיה. במהלך השנים השתלב אנסטסיוס בחצר האימפריאלית, ושימש לפני עלייתו לשלטון כקצין בארמון הקיסרי בקונסטנטינופול.
ב-9 באפריל 491 נפטר הקיסר זנון ללא שאר שירש את מקומו. זנון עצמו ייחל שאחיו לונגינוס ימשיכו, וכן פטריארך קונסטנטינופול איופמיאוס. זנון לא היה אהוד, בעיקר בשל מוצאו האיסאורי (שנתפס כזר לתרבות הרומאית) ואמונותיו הדתיות. לאחר מותו התכנס המון בהיפודרום והפגין את התנגדותו לזנון ולונגינוס. מסופר שההמון קרא לעבר הארמון: "הבו לנו קיסר רומאי! הבו לנו קיסר אורתודוקסי!". הסמכות לבחור את הקיסר הבא עברה בפועל לידי אלמנתו של זנון, אריאדנה, בתו של הקיסר לאון הראשון. אריאדנה בחרה באנסטסיוס, מפני שהיה דמות מוכרת ואהודה יחסית, אנסטסיוס היה ידוע כאדם מוסמך, מלבב אך גם נתפס בתקופתו כקמצן בשל חיתוכיו בהוצאותיו. השניים נישאו ארבעים יום מאוחר יותר.
המלחמה האיסאורית
בחירתה של אריאדנה באנסטסיוס פגעה בכוחם של לונגינוס והחיילים האיסאורים בבירה. האיסאורים, יושבי חבל איסאוריה שבדרום אסיה הקטנה, היו באותה עת גורם פוליטי רב עצמה בחצר הקיסרים. זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון גירש אנסטסיוס את לונגינוס והאיסאורים מקונסטנטינופול בתואנה עוררו מהומה אלימה נגד שלטונו. האיסאורים הכריזו מרד, ושלחו חיל להילחם בקונסטנטינופול במטרה להדיח את הקיסר החדש. אנסטסיוס בתגובה שלח שני צבאות בפיקוד ג׳ון הסקיתי וג׳ון הגיבן. אלו הביסו את המורדים בקוטאיום, בצפון מערב אנטוליה. המרד צומצם לאיסאוריה עצמה, שם התבצרו המורדים עוד כשש שנים עד שהצליח אנסטסיוס להביסם. כישלון המרד דחק סופית את האיסאורים מעמדות כוח באימפריה, וסופם שהוגלו לתראקיה על ידי אנסטסיוס.
מלחמה עם פרס
בעלות אנסטסיוס לשלטון שרר בין האימפריה הרומית לבין האימפריה הפרסית שלום קרוב ל-60 שנים. במהלך תקופה זו הפרסים, בדומה לרומאים בשעתם, הותקפו לעיתים תכופות על ידי שבטים נוודים מזרחים - האפתליטים (המכונים גם 'ההונים הלבנים'). המלך הפרסי קבאד הראשון אולץ להתחייב לשלם לאפתליטים כופר גדול, שהכביד מאוד על שלטונו. עקב זאת החליט קבאד לפלוש לאימפריה הביזנטית. קבאד התרשם שהביזנטים מוחלשים עקב שורה של מהומות ופלישות, וראה בכך הזדמנות לביזה ואולי אף לכפות על אנסטסיוס תשלום כופר. כוחות פרסים פלשו לארמניה בשנת 502, בזזו את הערים תיאודוסיופוליס ומרטירופוליס, והחזיקו בעיר אמידה שעל גדות חידקל. אנסטסיוס בתגובה שלח כוח גדול של כ-52,000 חיילים, והצליח בשנת 504 לכבוש מחדש את אמידה ולהסיג את הפרסים מארמניה. קבאד, שבינתיים שוב הותקף על ידי האפתליטים, הגיע עם אנסטסיום להסכמה לפיה ישלם האחרון 39,600 נומיסמטות בתמורה להפסקת הלחימה. הסכם שלום רשמי נכרת בשנת 506. כהתגוננות נגד פלישות עתידיות, ביצר אנסטסיוס את עיר הגבול דארה.
הרפורמות הכלכליות של אנסטסיוס
אנסטסיוס ירש מקודמיו מצב כלכלי רעוע. קופת האימפריה לא התאוששה עוד ממסעותיו של הקיסר לאון נגד ממלכת הוונדלים, ובזמן שלטונו רצוף המלחמות והמרידות של זנון לא התאפשר טיפול ראוי בבעיה. עם עלייתו לשלטון הוביל אנסטסיוס שורה של רפורמות שמטרתן לשפר את מצבה הכלכלי של האימפריה. אנסטסיוס הנהיג משטר כלכלי מחושב וחסכן. הוא המיר ככל הניתן את הכנסותיה והוצאותיה של האימפריה מטובין חומריים למטבעות. מטבע נחושת (פוליס) חדש ויציב אפשר תשלום במזומן גם בסכומים קטנים (מטבע זה שמר על ערכו מאות שנים). מגמה זו עזרה להפחית את היקף המעילה ברכוש ציבורי והקלה על מעקב אחר המצב הכלכלי של האימפריה. אנסטסיוס בנוסף נלחם נגד השחיתות השלטונית, והטיל פיקוח על ההוצאות לצורכי צבא וממשל. כך, בניגוד לעבר, לא סיפק השלטון לחיילי האימפריה את הציוד הדרוש להם, אלא דרש מהם לקנותו ממשכורתם ששולמה במזומן. אנסטסיוס העביר את סמכות גביית המיסים ממעמד ה-Curiales לגובי מס רשמיים מטעם השלטון. בנוסף, אנסטסיוס העביר את עיקר נטל המס מיושבי העיר ליושבי הספר. כל אלו עזרו ליצור מערכת פיננסית יציבה יותר, יעילה יותר ואמינה יותר. הרפורמות של אנסטסיוס הניבו תוצאות חיוביות, ומוערך כי במותו השאיר אחריו הקיסר כ-146,000 קילוגרמים של זהב באוצר האימפריאלי.
מתחים דתיים בימי אנסטסיוס
בשלהי העת העתיקה אופיינה הדת הנוצרית במספר מחלוקות כריסטולוגיות. המחלוקת הבולטת במאה החמישית הייתה האם ישו היה בעל טבע כפול - טבע אנושי וגם טבע אלוהי (העמדה הדיופיזיטית), או שמא בעל טבע אחד בלבד, שהוא יחדיו גם אלוהי וגם אנושי (העמדה המונופיזיטיות). מחלוקת זאת התבטאה לעיתים קרובות באלימות ורדיפה. בשנת 451 הוקיעה ועידת כלקדון את העמדה המונופיזיטית ככפירה, אולם נשארו עדיין קיבוצים גדולים של נוצרים מונופיזיטים, והמתח בין שני הזרמים נשאר גבוה. בשטח האימפריה הרומית המזרחית קיבוצים גדולים של מונופיזיטים היו במצרים, סוריה וארץ ישראל, בעוד בקונסטנטינופול ובבלקן שלטה הדעה הדיופיזיטית. הקיסר זנון, במטרה לפייס את שני הצדדים, פרסם את ההנוטיקון (ביוונית: ἑνωτικόν henōtikón, ״פעולת איחוד״) - מסמך שאישר חלק ממסקנות ועדת כלקדון, אך עמעם במכוון את שאלת טבעו של ישו. ההנוטיקון לא פייס אף אחד מהצדדים, ולא רק זאת אלא שהוביל לפיצול בין הכנסייה המזרחית למערבית (הסכיזמה האכאית); פיצול זה נשאר בתוקפו בתקופת שלטונו של אנסטסיוס. קרע זה בין שני חלקי האימפריה היה מוקד מתמיד של מתח ואי-נחת בתקופת שלטונו של אנסטסיוס. בשנותיו האחרונות החל אנסטסיוס לתמוך בגלוי במונופיזיטיות. כך, בשנת 512 הדיח אנסטסיוס את הפטריארך של כלקדון, והציב במקומו מונופיזיט מוצהר. כמו כן, בשנת 514 הכניס אנסטסיוס שינוי במזמור הטריסאגיון (השילוש הקדוש), המביע תפיסה מונופיזיטית. גילויים אלו עוררו את חמת ההמון בבירה, ועלו קריאות הדורשות את הדחתו של אנסטסיוס. רק לאחר שהקיסר עצמו הופיע לפני העם ללא בגדי מלכות, והביע נכונות לפרוש מתפקידו, נרגעו הרוחות.
מרד ויטליאנוס
באותה שנה (514) הכריז ויטליאנוס, מפקד צבאי בתראקיה, מרד באנסטסיוס. ויטליאנוס הניס את נס ועידת כלקדון והנצרות הדיופיזיטית, אך יש מקום לשער שגם גורמים כלכלים ושאיפותיו האישיות לשלטון לקחו חלק בהחלטתו. ויטליאנוס, בראש צבא מהבלקן, חנה בחוצות קונסטנטינופול ואילץ את אנסטסיוס לכנס ועידה כנסייתית בראשות האפיפיור (שתמך בהחלטת כלקדון). לאחר שהדרישה לא נענתה, שוב צר ויטליאנוס על הבירה, והפעם הציב מולו אנסטסיוס צבא בפיקודו של מארינוס. מארינוס הביס את צבא המורדים, אך ויטליאנוס עצמו נמלט. מאוחר יותר חזר ויטליאנוס לבירה בהזמנת הקיסר יוסטיניוס, ונרצח בארמון בשנת 520.
הפארק הפרובינציאלי רייטינג-און-סטון
הפארק הפרובינציאלי רייטינג-און-סטון (באנגלית: Writing-on-Stone Provincial Park, מילולית "הפארק הפרובינציאלי כתיבה על אבן") שוכן כ-100 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר לת'ברידג', בפרובינציית אלברטה בקנדה, או 44 קילומטרים מזרחית לעיירה, כשהנהר (שהעיירה על שמו) חוצה את הפארק. זהו אחד האזורים הגדולים ביותר של פרריה מוגנת במערכת הפארקים של אלברטה, והוא משמש גם כשמורת טבע וגם להגנה על גילופי סלע וציורים רבים של האומות הראשונות (הילידים). הפארק קדוש לבני הבלאקפוט ולשבטים קַדְמוֹנָאִים רבים אחרים.
ב-6 ביולי 2019, נרשם "רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי" (Writing-on-Stone / Áísínai'pi) כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הפניה לאונסק"ו להכיר בפארק כאתר מורשת עולמית נעשתה במקור בשם "אייסינאיפי" (Áísínaiappi), מילה ב שמשמעותה "זה מצויר/כתוב". הפארק הפרובינציאלי הוא שם נרדף ל"האתר ההיסטורי הלאומי אייסינאיפי של קנדה" (Áísínaiʼpi National Historic Site of Canada).
תיאור
פארק רייטינג-און-סטון מכיל את הריכוז הגדול ביותר של אמנות סלע במישורים הגדולים של אמריקה הצפונית. ישנם למעלה מ-50 אתרי פטרוגליפים ואלפי יצירות. הפארק כולל גם מוצב של (NWMP) ששוחזר באתרו המקורי. המוצב המקורי נשרף על ידי אלמונים לאחר שנסגר ב-1918.
הפארק כולל מרכז מבקרים, אתרי מחנאות, אזורי פיקניק, אזורים לשימוש קבוצתי ומסלולי הליכה, כמו גם שייט בקאנו ובקיאקים על הנהר מילק.
צמחייה ובעלי חיים
הפארק משתרע על שטח של 17.80 קילומטרים רבועים של בית גידול של עמקי נהרות ופרריה, והוא משכן למגוון רחב של צמחים ובעלי חיים.
מיני עופות כוללים בז ערבות, אוח וירג'יניה, ינשוף שדות, בז אמריקאי ו-Petrochelidon pyrrhonota (באנגלית American cliff swallow), כמו גם פסיון מצוי וחוגלית אפורה.
הפרריה המקיפה את הפארק היא בית גידול טוב לאנטילוקפרה אמריקנית. בעלי חיים אחרים שנמצאו באזור הפארק כוללים אייל פרדי שחור-זנב, סנאי כיס צפוני (Thomomys talpoides), בואש מפוספס, דביבון מצוי, מרמיטה זהובת-בטן ושונר מצוי. סלמנדרה מנומנרת (Ambystoma tigrinum) מיני הצפרדע Pseudacris maculate (באנגלית boreal chorus frogs), וליטובטס ומין החפרית האמריקנית Spea bombifrons (באנגלית Plains spadefoot toad) מייצגים את הדו-חיים. זוחלים כוללים נחש בירית, נחש גופר ועכסן הערבות (Crotalus viridis).
סביבת עמקי הנהרות אופטימלית עבור צפצפה בלסמית מיני הערבה Salix amygdaloides (באנגלית Peachleaf Willow), ו-Salix exigua (באנגלית sandbar willow) ו-Prunus virginiana (באנגלית Chokecherry), ערער, ''Amelanchier alnifolia (באנגלית saskatoon) ושני מינים של ורד בר. בפארק גדלים גם כמה מהמינים הצפוניים ביותר של צבריים, כולל מהסוגים צבר (Opuntia) ו-
גאולוגיה
מחשופי אבן החול בפארק שייכים ל, שהושקעה בשולי ים יבשתי גדול לפני כ-84 מיליון שנים בתקופת קרטיקון עליון. מים מהפשרת הקרחונים הנסוגים בסוף עידן הקרח האחרון חצבו את עמק הנהר מילק הנוכחי, ומים, קרח ורוח סחפו את אבן החול כדי לייצר את העמודונים (באנגלית hoodoos) והצוקים שהם חלק מהפארק כיום.
היסטוריה
יש עדויות לכך שעמק הנהר מילק היה מיושב על ידי בני האומות הראשונות כבר לפני 9,000 שנה. שבטי האומות הראשונות כמו הבלאקפוט יצרו כנראה רבים מהגילופים בסלע (פטרוגליפים) והציורים (פיקטוגרפים). קבוצות אומות ראשונות אחרות כמו ה עברו גם הן בעמק ואולי גם יצרו חלק מהאמנות. גילופים וציורים אלה מספרים על חייהם ומסעותיהם של מי שיצר אותם, ועל הרוחות שמצאו כאן. לצוקים המתנשאים והעמודונים הייתה השפעה חזקה על המבקרים הילידים, שהאמינו שמדובר במשכן של רוחות עוצמתיות. המחסה של העמקים ושפע הציד ופירות היער הפכו את האזור שהוא כיום הפארק למקום מצוין עבור האנשים הנוודים הללו לעצור בנדידות העונתיות שלהם. בעוד שהשימוש הגדול ביותר בשטח נעשה על ידי הנוודים, ישנן עדויות מסוימות, כולל ו, שהיו כאן יישובי קבע.
החל מ-1730 בערך, החלו להופיע במישורים המערביים מספר רב של סוסים, מוצרי מתכת ורובים. אלו לא רק סימנו שינוי באורח החיים של האומות הראשונות, אלא שינוי בתוכן אמנות הסלע. הילידים החלו ליצור תמונות של ציידים רכובים על סוסים ולוחמים ללא מגני גוף.
בשנת 1887 הוקם ברייטינג-און-סטון מחנה של (NWMP) (שקדמה למשטרה הרכובה המלכותית של קנדה) כדי לנסות לצמצם את הברחת הוויסקי מעבר לגבול, שפגעה קשה באוכלוסייה המקומית, ולעצור את חבורות הפשיטה על סוסים של האומות הראשונות. אבל למעשה אף אחת מהבעיות מעולם לא הפכה רצינית במוצב הזה, וה-NWMP בילו את רוב זמנם בלחימה בשריפות עשב בקיץ, ניהוג בקר אמריקאי תועה בחזרה אל מעבר לגבול, ורכיבה מאות קילומטרים נטולי אירועים לאורך הגבול. בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה, החלו להגיע לאזור מתיישבים, מה שעזר להפיג חלק מהשעמום והבידוד שעמם התמודדו שוטרי ה-NWMP. ב-1918, נסגר המוצב, מכיוון שהרשויות הקנדיות חשו אפשרות מועטה לפעילות פלילית לאורך הגבול, וזמן קצר לאחר מכן, המוצב הוצת על ידי אלמונים.
הפארק נוצר בשנת 1957 והוגדר כשמורה ארכאולוגית בשנת 1977. כחלק מחגיגות המאה של ה-NWMP, שוחזר המוצב בין 1973 ל-1975, וכיום הוא אחת האטרקציות בפארק. ארכאולוגים ממחלקת הפארקים הפרובינציאליים של אלברטה סקרו וקטלגו אתרי פטרוגליפים ופיקטוגרפים רבים בתוך הפארק בשנת 1973. בשנת 1981, חלק מהפארק הוכרז כמשאב היסטורי פרובינציאלי כדי להגן על אמנות הסלע הזו מהשפעה גוברת של ונדליזם וגרפיטי. האזורים הרגישים ביותר מיועדים לסיורים מודרכים בלבד. בשנת 1977, הפארק שימר את הארכאולוגיה של הפיקטוגרפים והפטרוגליפים. הגנה זו הופכת את הפארק לאחד הריכוזים הגדולים ביותר של אמנות הסלע במישורים באמריקה הצפונית. בשנת 2004 הוסיפה רשות הפארקים של קנדה את הפארק לרשימה של קנדה של אתרי מורשת עולמית מועמדים. בבקשה צוין שבני הבלאקפוט היו רוצים שגם של מונטנה ייכללו כחלק מאתר המורשת העולמית. במרץ 2005 הוגדר הפארק כ. ב-20 ביוני 2007 נפתח רשמית מרכז המבקרים החדש של הפארק, עם נוף לעמק מהגדה הצפונית.
אתר מורשת עולמית
ב-6 ביולי 2019, נרשם חלק מהפארק ) כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי" (Writing-on-Stone / Áísínai'pi). בדברי ההסבר לבחירה באתר נכתב:
אלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך
ביוגרפיה
אלברטינה פרדריקה נולדה ב-3 ביולי 1682 בטירת קרלסבורג, דורלאך, לפרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ולאוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, בתם של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ומריה אליזבת, דוכסית סקסוניה.
ב-2 בספטמבר 1704 התחתנה אלברטינה פרדריקה עם כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין, ממנו נולדו לה 11 ילדים. בשנת 1726 מת בעלה כריסטיאן אוגוסט, ובנה אדולף פרידריך, נסיך אויטין ירש את נחלותיו ותאריו. מכיוון שבנה היה קטין, שימשה אלברטינה פרדריקה כעוצרת בשמו עד לבגרותו, ובנוסף הורישה לו אחוזות מנחלותיה. מכיוון שאלברטינה פרדריקה הייתה נכדתה של כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן, נבחר בנה אדולף פרידריך ליורש העצר השוודי, ובשנת 1751 הוא עלה לשלטון בשוודיה כאדולף פרדריק, מלך שוודיה.
ב-22 בדצמבר 1755 מתה אלברטינה פרדריקה בהמבורג, והיא בת 73 שנים.
משפחתה
ב-2 בספטמבר 1704 התחתנה אלברטינה פרדריקה עם כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין, ממנו נולדו לה 11 ילדים:
טקס פרסי אופיר לשנת 1999
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-10 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-16 בנובמבר 1999 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
פרס על מפעל חיים הוענק לשחקן יורם גלובוס ופרס על הישגים מקצועיים הוענק לדני שיק.
את הטקס הנחה צביקה הדר. בין מגישי הפרסים: אנטוניו בנדראס [ששהה בישראל באותו זמן לצורך צילומי סרט והגיש את פרס השחקנית הראשית], קארין אופיר, דודו דותן, לימור גולדשטיין, מכרם חורי, נתי רביץ, ג'וזי כץ, ג'וליאנו מר, אבי גרייניק ואורלי פרל.
עונת 2015/2016 בליגת העל ההולנדית
עונת 2015/2016 הייתה העונה ה-60 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. קמבור ודה חראפסחאפ ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (15 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו דה חראפסחאפ, רודה וניימכן שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
פלייאוף הירידה
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
Good for You
Good for You (בעברית: יופי לך) הוא שיר של הזמרת האמריקאית סלינה גומז, בהשתתפות הראפר האמריקאי אייסאפ רוקי. השיר יצא לאור ב-22 ביוני 2015 כסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו השני של גומז, Revival.
מבקרי המוזיקה שיבחו את השיר, את ההפקה, את השירה של גומז ואת בגרותה ואת צמיחתה האמנותית. היא תיארה את השיר כ"פיסה שהייתה רק כל מה שאני מרגישה שאישה צריכה לגלם, אבל לא בצורה הברורה". השיר היה חלק מתהליך שבו היא רצתה להציג את הסיפור שלה כאמנית וכחלק מאלבום מעבר שבו היא הייתה לוקחת שליטה מלאה.
השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-5 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, ונכנס לעשירייה הפותחת ביותר מ-15 מצעדים בעולם ביניהם המצעד הקנדי והאוסטרלי. השיר מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
קידום והופעות
גומז קידמה את השיר בראיונות לרדיו והופיעה איתו בכמה הופעות ביניהם "Today" ובסיבוב ההופעות של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, "The 1989 World Tour", שם גומז שימשה כאורחת מיוחדת.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי סופי מולר. הווידאו קליפ יצא ב-26 ביוני 2015. בסרטון, גומז רצתה להעצים את העצמה הנשית. גומז הרגישה שחשוב לשתף פעולה עם במאית נקבה כאמצעי להעצמה הנשית. נכון למאי 2017, השיר צבר למעלה מ-360 מיליון צפיות וצבר למעלה מ-2 מיליון לייקים.
השנים הכי יפות (שיר)
השנים הכי יפות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאה לאור חברות התקליטים מרגול הפקות וביג בוס רקורדס במאי 2004. הוא נכלל כרצועה וכסינגל הראשון מאלבום האולפן ה-11 של הזמרת גלה לי.
רקע וכתיבה
"השנים הכי יפות" נכתב והולחן על ידי זאב נחמה ותמיר קליסקי, והופק על ידי תמיר צור. השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך גלה לי, על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו. ב-9 במאי 2004 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום התשיעי. ב-23 במאי אותה השנה עלה למקום החמישי – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-18 ביולי יצא השיר מהמצעד לאחר עשרה שבועות רצופים.
וידאו קליפ
לשיר "השנים הכי יפות" לא הופק וידאו קליפ. אולם ב-13 באפריל 2011 הועלה לעמוד היוטיוב הרדמי של צנעני אודיו של השיר.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-20
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-20 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1967, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1966.
שירותים פיננסיים PNC
PNC Financial Services Group, Inc. (מסוגנן כ-PNC) היא חברת אחזקות בנקאית אמריקאית ותאגיד שירותים פיננסיים שבסיסה בפיטסבורג, פנסילבניה. חברת הבת הבנקאית שלה, PNC Bank, פועלת ב-27 מדינות ובמחוז קולומביה, עם 2,629 סניפים ו-9,523 כספומטים. בנק PNC נמצא ברשימת הבנקים הגדולים בארצות הברית לפי נכסים והוא אחד הבנקים הגדולים ביותר לפי מספר הסניפים, הפיקדונות ומספר הכספומטים.
החברה מספקת גם שירותים פיננסיים כגון ניהול נכסים, ניהול עושר, תכנון עיזבון, שירות הלוואות ועיבוד מידע. PNC הוא אחד המלווים הגדולים במנהל עסקים קטנים ואחד ממנפקי כרטיסי האשראי הגדולים ביותר. היא גם מספקת הלוואות מבוססות נכסים לחברות הון פרטיות ולחברות בשוק הביניים. PNC מפעילה את אחד מעסקי ניהול האוצר הגדולים והמארגנת המובילה השנייה בגודלה של סינדיקציות הלוואות מבוססות נכסים בארצות הברית. האריס ויליאמס ושות', חברת בת של החברה, היא אחת מחברות הייעוץ למיזוגים ורכישות הגדולות במדינה לחברות בעלות שוק בינוני. Midland Loan Services, חטיבה של PNC Real Estate שבסיסה באוברלנד פארק, קנזס ונוסדה בשנת 1991, מדורגת על ידי Mortgage Bankers Association בתור המנהלת השנייה בגודלה והשירות העיקרי של הלוואות בנקים מסחריים ומוסדות חיסכון.
מאז 1984, PNC ערכה את מדד מחירי חג המולד, אינדיקטור כלכלי הומוריסטי אשר מעריך את המחירים של הפריטים שנמצאו בשיר " The Twelve Days of Christmas ".
השם "PNC" נגזר מראשי התיבות של שתי החברות הקודמות של הבנק: Pittsburgh National Corporation ו-Providident National Corporation, שהתמזגו ב-1983. PNC Mortgage (לשעבר National City Mortgage) זוכה למימון המשכנתא הראשונה בארצות הברית ויש לה משרדים ברחבי הארץ.
הא בהא תליא
הָא בְּהָא תַּלְיָא הוא ביטוי בשפה הארמית, המובא בתלמוד, ופירושו: הדברים תלויים זה בזה, שני הדברים כרוכים זה בזה.
נעזרים בביטוי, בדרך כלל, כדי להסביר את הקשר בין שני טיעונים (או שתי הגדרות) הנובעים זה מזה.
המקור התלמודי
האמוראים דנים כאן בהלכות ברית מילה החלה בשבת. מובאות כאן שתי גישות לגבי מועד המילה, במקרה שהיום השמיני חל בשבת, ולגבי תאריך המילה של התינוק עצמו. הם מגיעים למסקנה, שאין הגישה האחת סותרת את השנייה, אלא נובעת ממנה – הא בהא תליא!
מקום נוסף בתלמוד שנעזר בביטוי נמצא בדיון במסכת נזיר.
אלישבע זהר
אלישבע זהר-רייך (נולדה ב-20 במאי 1946) היא משוררת ועובדת סוציאלית.
ציוני (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם הוא ציוני
}}
אלישבע זהר
ביוגרפיה
היא בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, משנת 1970, תואר שני בתחום תרפיה באמנויות מלסלי קולג', בוסטון משנת 1985.
לדבריה, "הנני עושה כל אשר ביכולתי על מנת לצמצם את נזקי הגירושים. למנוע תהליכים משפטיים מתמשכים והרסניים ולעזור למשפחות להתגרש באופן שמאפשר להם לבנות תקשורת תקינה והורות תקינה לטובת הילדים וההורים".
לאלישבע שלושה ילדים מנישואים קודמים. היא מתגוררת בתל אביב ונשואה לאשר רייך.
לקריאה נוספת
על כיתת חיים
קוצן מצוי
מאפיינים
הקוצן המצוי ניזון מן המשקעים. הוא קולט את המים דרך בטנו שמאפשרת לו לאגור את המים לאורך זמן
גבו של הקוצן המצוי מכוסה בזיפים קוצניים שצבעם חום -אפרפר. מין זה מצוי בכל חלקי הארץ וניזון מזרעים, חלזונות, חרקים וכדומה. הוא פעיל בשעות הלילה וחי בנקיקי סלעים ובמחילות. פעילותו של הקוצן המצוי בשעות הלילה גורמת לדחיקה תחרותית של הקוצן הזהוב לפעילות יום: במקומות בהם הוסר הקוצן המצוי, הרחיב הקוצן הזהוב את שעות פעילותו והחל להיות פעיל גם בשעות הלילה.
הקוצן המצוי נמצא כמפיץ זרעים איכותי של הצמח רכפתן המדבר. הקוצן נושא בפיו את אשכול הפירות העסיסיים של הרכפתן הרחק מצמח האם וניזון מהפירות באתרי האכילה המוגנים שלו בין הסלעים. הקוצן תועד כשהוא יורק את הזרעים בשלמותם בזמן אכילת הפרי.
אליפות אירופה בשחייה 2016
אליפות אירופה בשחייה נערכה בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בין ה-9 במאי ל-22 במאי 2016 במרכז ספורט המים. זו הפעם השנייה בה לונדון מארחת את התחרות, אחרי שכבר אירחה אותה בשנת 1938.
נבחרת בריטניה המארחת זכתה באליפות זו במקום הראשון, לאחר שזכתה ב-10 מדליות זהב, 11 מדליות כסף, 12 מדליות ארד ו-33 מדליות בסך הכל. נבחרת הונגריה שסיימה שנייה עם 10 מדליות זהב, 4 מדליות כסף, 6 מדליות ארד ובסך הכל 20 מדליות, צברה את כולן פרט למדליית ארד אחת בתחרויות השחייה שאותן סיימה במקום הראשון.
שחייה
נבחרת של 27 שחיינים (4 נשים ו-23 גברים), הנבחרת הגדולה בתולדות המדינה באירוע זה. נקבעו 4 שיאים ישראליים (3 אישיים ו-1 בשליחים).
מצר פוקלנד
גאוגרפיה
כאמור, המצר המפריד בין אי פוקלנד המזרחי לאי פוקלנד המערבי. כיוונו של המיצר דרום-מערב - צפון-מזרח.
אורכו של המצר 80 קילומטרים; רוחבו של המצר משתנה בין 2 קילומטרים ל-32 קילומטרים.
בתוך המצר נמצאים האי נרוז, האי גרייט, איי טייסן, ואיי סוואן.
סלע אדיסטון מצוי בקצה הצפוני של מצר פוקלנד, ואיי ארץ' מצויים בקצה הדרומי של מצר פוקלנד.
לחופי המצר נמצאים היישובים: אייקס ביי, ניו הייבן, נמל סן קרלוס, וסן קרלוס - באי פוקלנד המזרחי, והישובים: פורט האוורד, ופוקס ביי באי פוקלנד המזרחי.
מספר מפרצים נפתחים למצר פוקלנד:
באי פוקלנד המערבי: המפרצים פוקס (Fox Bay), פורט האוורד (Port Howard);
באי פוקלנד המזרחי: מפרצון גרנתהאם (Grantham Sound), מפרצון סן קרלוס (San Carlos Water), ומפרצון ראגלס (Ruggles Bay).
השם האנגלי
ג'ון סטרונג גילה את המצר במהלך ההפלגה שערך באזור בין השנים 1689–1691.
שמו של המצר ניתן לו על ידי סטרונג בשנת 1690.
סטרונג קרא למצר על שמו של אנתוני קארי, הוויקונט החמישי מפוקלנד, ששימש כלורד הראשון של האדמירליות.
השם שימש את המצר, ורק מאוחר יותר השם ניתן לארכיפלג כולו, ולשני האיים העיקריים שבו.
השם הספרדי
שמו הספרדי של המצר הוא "מצר סן קרלוס" (Estrecho de San Carlos), והוא קרוי על שם הספינה סן קרלוס, אשר הפליגה דרכו בשנת 1768. שם זה יוצר בלבול שכן מצר אחר באיים נקרא באנגלית "מפרצון סן קרלוס", אליו נשפך נהר סן קרלוס, ולחופו ממוקם נמל סן קרלוס.
לקריאה נוספת
• United States. Hydrographic Office, Sailing Directions for South America, Volume 2, P 151
מוסא יודעים
ביוגרפיה
יודעים נולד ב-1940 בטהראן, איראן. הוריו נולדו בטהראן ולהיזאן, ונולדו להם חמישה ילדים. בית הכנסת ברובע היהודי בטהראן היה בבעלות משפחתו. בגיל 12 נשלח לבריטניה לבדו, ולמד שם בפנימייה יהודית בברייטון. בשנת 1959 החל לימודי רפואה באוניברסיטת מקגיל שבקנדה. בשלב מסוים הפסיק את לימודי הרפואה, והחל לימודי דוקטורט בתחום הביוכימיה והפסיכיאטריה באותה אוניברסיטה. עם סיום לימודיו בקנדה ב-1966, היה עמית מחקר בכיר באוניברסיטת לונדון במשך חמש שנים, עבד כחוקר באוניברסיטת קיימברידג' וארבע שנים נוספות באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1977 עלה לישראל.
קריירה מקצועית
בשנת 1977 מונה לראש המחלקה לפרמקולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט של הטכניון.
מחקר ופיתוח תרופות
בשנת 1978 חברת "טבע" החלה לעסוק בפיתוח תרופות, ומחלקתו של יודעים נבחרה כמעבדה הראשונה של החברה לשם מחקר ופיתוח של תרופות. באותה תקופה יודעים ופרופסור ג'ון פינברג עבדו על תרכובות כימיות אותן הביא יודעים מבריטניה לטיפול במחלת פרקינסון. בשנת 1981 הוצעה התרופה לטבע, אך היא דחתה אותה. לאחר פיתוחים ומחקרים נוספים, הוצעה התרופה בשנית כ-5 שנים לאחר מכן, המדענית הראשית של טבע אישרה את המשך פיתוח התרופה וטבע רכשה את הזכויות עליה. בשנת 2006, לאחר שנים של פיתוחים על ידי טבע, החלה החברה בהפצת התרופה "אזילקט" שמבוססת על מחקריו של יודעים.
מחקריו של יודעים התפרסמו בכ-500 מאמרים מדעיים.
הקמת חברת אביטל
יודעים השקיע 5 מיליון דולר והקים את חברת אביטל לפיתוח תרופות. התרופה המובילה שנמצאת בפיתוח היא M30 לטיפול במחלת אלצהיימר ומחלות נוספות.
הארמייה השישית (איטליה)
הארמייה השישית של הצבא האיטלקי (באיטלקית: Armata 6), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר במהלך הפלישה לסיציליה.
מלחמת העולם הראשונה
הארמייה הוקמה לראשונה ב-1 בדצמבר 1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, והועמדה תחת פיקודו של אטורה מאמברטי. הארמייה לחמה ביוני 1917 בקרב הר אורטיגרה וספגה בו אבדות כבדות, ובעקבות כך פורקה הארמייה ב-20 ביולי אותה שנה.
שיין מקריי
שיין מקריי (באנגלית: Shane McRae; נולד ב-23 ביולי 1977) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
הוא נולד בגיינסוויל, פלורידה. מקריי קיבל תואר שני מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 2003.
הארמייה השישית (איטליה)
מלחמת העולם הראשונה
לאחר התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו בנובמבר 1917 הוקמה הארמייה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של לוקה מונטורי. הארמייה לחמה בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ובנובמבר 1918 עם סיום המלחמה פורקה הארמייה.
מלחמת העולם השנייה
ב-10 בנובמבר 1938 הוקמה ארמיית הפו, והועמדה תחת פיקודו של אטורה בסטיקו. הארמייה נפרסה בעמק הפו, והיוותה עתודה משוריינת של המטכ"ל האיטלקי. ב-6 בנובמבר 1940 שונה שם הארמייה לארמייה התשיעית שהועברה לאלבניה. בהמשך הוקמה ארמיית הפו מחדש, והופקדה על הגנת דרום איטליה סיציליה וסרדיניה. ביוני 1943 מונה אלפרדו גוצוני למפקד הארמייה, ושמה שונה לארמייה השישית. הארמייה ספגה אבדות כבדות במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה, ומאוחר יותר, כאשר הוורמאכט פלש לאיטליה, נכנעה כל הארמייה לגרמנים.
שיין מקריי
קריירה
בתיאטרון, מקריי שיחק במחזה Take Me Out שזכה בפרס הטוני. בשנת 2005 הופיע מקריי במחזה "ריצ'רד השלישי" בתפקיד, ריצ'מונד.
מקריי דיבב דמויות שונות 'בסרט צ'יקן רובוט של סת' גרין.
הוא שיחק בסרט "הקולקטיב" משנת 2008 ושיחק יחד עם קלי אוברטון בקליפ לשיר "מבועת" של קתרין מקפי עם זאקרי לוי. בשנת 2011, הוא הופיע בסרט "העזרה" בתפקיד "ראלי ליפולט". בשנת 2012 היה לו תפקיד בסרט "טרמפ קטן אחד". הוא הופיע גם בסדרת הנעורים אחת שיודעת. בשנת 2014 היה לו תפקיד חוזר בסדרה "המעקב" בתפקיד רוברט.
בשנת 2017 הצטרף מקריי לצוות השחקנים הקבוע של סדרת הטלוויזיה בהפקת אולפני אמזון "Sneaky Pete" בתפקיד טיילור.
בשנת 2014 הוא שיחק בסרט "עדייו אליס" בכיכובה של ג'וליאן מור.
בשנת 2021 שיחק בסרט "לנסקי"; בו גילם את המאפיונר האיטלקי לאקי לוצ'יאנו, ושיחק בסרט המתח "פלישה" של שירות פריים וידאו לצד אוקטביה ספנסר.
חיים קרייסל
חיים קרייסל (נולד בשנת 1951) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה יהודית של ימי הביניים במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומנהל המרכז הבינלאומי למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן.
ביוגרפיה
חיים קרייסל נולד בניו יורק בשנת 1951. הוא סיים לימודי תואר ראשון בפילוסופיה (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטת ברנדייס ב-1972 והמשיך בלימודים לתואר שני (1976) ודוקטורט (1981) במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ומדעי היהדות שם. את הדיסרטציה, "תאוריות על הנבואה בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים" הוא כתב בהדרכתו של אלפרד (אברהם) עברי.
הוא לימד לימודי היהדות של ימי הביניים במשך שלוש שנים בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת בווינקוט (Wyncote) שבפנסילבניה, לפני שעלה לישראל בשנת 1983. הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב משנת 1983 ועד 2019, והיה בעל הקתדרה למחשבה יהודית ע"ש מרים מרתה הוברט. בשנת הלימודים 1995–1996 הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קלגרי (קנדה) במחלקות ללימודי הדתות ופילוסופיה. בין תפקידיו הניהוליים, הוא כיהן כראש המחלקה הראשון של המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2002-1998), לפני שקיבל על עצמו את הניהול של המרכז הבינלאומי למחשבה יהודית על שם גולדשטיין-גורן (2003 עד היום) ועריכת הסדרה שהוא יסד "ספריית גולדשטיין-גורן במחשבת ישראל" (הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב). הוא המייסד ועורך הראשי של כתב העת החדש מטעם המרכז, "מחשבת ישראל" (הכרך הראשון הופיע ב-2019, והשני ב-2020).
מחקר
מחקרו של קרייסל מכסה את מכלול הנושאים של הפילוסופיה היהודית של ימי הביניים. הוא גילה עניין מיוחד בתחומים הבאים: נבואה, פילוסופיה אתית ופוליטית יהודית בימי הביניים, וכן הפרשנות הפילוסופית למקרא. במהלך העשור האחרון הוא הקדיש את עיקר פעילותו המדעית שלו להוצאה לאור של מהדורות ביקורתיות מוערות של חיבורים פילוסופיים עבריים מימי הביניים ששרדו רק בכתבי יד, בעיקר כתביהם של ניסים ממרסיי, משה אבן תיבון, לוי בן אברהם בן חיים (הופיעו ב-4 כרכים כל החלק היהודי של אנציקלופדיה המונומנטלית של האחרון, "לוית חן"), החמישה הביאורים הראשונים על פירוש התורה לר' אברהם אבן עזרא, וגם ביאורו של ר' יהודה משקוני, 'אבן העזר'. הוא חיבר 11 ספרים ויותר מ-50 מאמרים מדעיים. כמו כן הוא ערך 6 ספרים.
מיה דבש
ביוגרפיה
דבש נולדה בקהיר, מצרים. עלתה לישראל עם משפחתה כשהייתה בת שלוש וחצי שנים וגדלה בקריית ים. נכון ל-2021, מתגוררת דבש בתל אביב. היא בעלת תואר ראשון בספרות (1974) ותואר שני באמנות ואוצרות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2016). כמו כן היא בוגרת לימודי תעודה בעריכה מאוניברסיטת בר-אילן (1986) ולימודי עיתונות באוניברסיטת סינגפור (1978).
תפקידה הראשון של דבש כעורכת היה בהוצאת כנרת (1983–1987). בשנת 1987 מונתה לתפקיד עורכת ראשית של הוצאת דביר, תפקיד אותו מילאה עד 1995. לאחריו מונתה לעורכת של הוצאת מודן (1995–2001). במסגרת זו, יזמה וערכה סדרת ספרים בשם דברים של ספרות מתורגמת איכותית, וערכה אנתולוגיות יחד עם שולה מודן: "אמהות ובנות" ו"אבות ובנות".
שימשה כעורכת מגזין בניין ודיור (2001–2006) והחל משנת 2007 לימדה כתיבה ואוצרות בבצלאל.
בשנת 2009 הצטרפה לצוות ההקמה של מוזיאון העיצוב חולון כעורכת הראשית, בתפקיד זה ערכה למעלה מ-10 קטלוגים. בשנת 2016 מונתה לאוצרת הראשית של מוזיאון העיצוב חולון (מינוי קבוע ב-2017).
קישורים חיצוניים
כתבות על התערוכה ״מבט על״:
כתבה על התערוכה ״זגמייסטר & וולש: רטרוספקטיבה״:
כתבה על התערוכה ״אקסטרים״:
ספר יעץ
ספר יעץ הוא ספר או מאגר מידע שמטרתו לספק מידע עובדתי אמין, באופן קל לחיפוש והתמצאות. ספר יעץ הוא שם כולל למילונים, אנציקלופדיות, לקסיקונים, אטלסים, אלמנכים וקטלוגים, כלליים או ממוקדים בתחום ידע מסוים. המידע מסודר באופן שיקל על צרכן המידע להתמצא בו (במיון אלפביתי, כרונולוגי או לפי נושאים) ופעמים רבות כולל ספר היעץ מפתחות (אינדקסים) לפי חיתוכים שונים על מנת להקל את מציאת המבוקש. בשל התחדשות הידע נהוג שההוצאה לאור שמוציאה את הספרים מוציאה עדכונים תקופתיים ומהדורות חדשות. בעידן האינטרנט מתפרסמים בדרך-כלל עדכונים שוטפים באתרים ייעודיים של ספרי היעץ, עד כדי ביטול מוחלט של מהדורת הדפוס בתמורה למהדורה מקוונת בלבד. עקב ההשקעה הרבה באיסוף המידע ועדכונו השוטף, ספרי יעץ ברמה גבוהה הם ספרים יקרים מאוד ומיועדים בעיקר לספריות עיון. עם זאת, קיימים ספרי יעץ פופולריים וזולים יותר לרכישה על ידי משקי בית, תלמידים וכדומה. בספריות מרוכזים ספרי היעץ במדור מיוחד, לרוב סמוך לכניסה.
גבר טרנס
גבר טרנסג'נדר (בקיצור גבר טרנס, נקרא בלועזית, ובהשאלה גם בעברית, גם Female-to-male או בקיצור, FTM או F2M) הוא גבר שזוהה כנקבה בלידתו. הסיווג של גבר טרנסג'נדר לא תמיד חופף עם זה של גבר טרנסקסואל, אם כי שני הסיווגים משמשים לרוב בדרך זו. "טרנסג'נדר" הוא מונח מכליל הכולל בתוכו סוגים שונים של אנשים עם וריאציות מגדריות (כולל אנשים טרנסקסואלים). גברים טרנסים רבים בוחרים לעבור שינוי כירורגי או הורמונלי, או גם וגם (טיפול להתאמה מגדרית), כדי לשנות את מראם באופן שתואם את זהותם המגדרית או מקל על דיספוריה מגדרית.
אף על פי שהספרות מצביעה על כך שרוב הגברים הטרנסים מזדהים כהטרוסקסואלים (כלומר, נמשכים מינית לנשים), גברים טרנסים, בדומה לגברים סיסג'נדרים, יכולים להיות בעלי כל נטייה מינית או זהות מינית, כגון הומוסקסואליות, ביסקסואליות, פאנסקסואליות או א-מיניות, וחלק מהגברים הטרנסים עשויים להחשיב את תוויות הנטייה המינית השגרתיות כבלתי מתאימות או בלתי ישימות עבורם, ובמקרה זה הם עשויים לבחור להשתמש בתוויות כמו קוויר.
טרמינולוגיה
המונח "גבר טרנס" משמש בקיצור עבור כל אחת מהזהויות (גבר טרנסקסואל וגבר טרנסג'נדר). עבור כך בדרך כלל משתמשים בכינוי female-to-male (נקבה לזכר; בקיצור FTM או F2M – "אֶף טוּ אֶם"). "גבר טרנסג'נדר" הוא מונח מכליל הכולל בתוכו כל מי שזוהה כנקבה בלידתו (assigned female at birth, בקיצור AFAB), אך מזדהה כגבר. למשל, חלק מהאנשים האנדרוגינים, ביג'נדרים, וג'נדרקווירים עשויים להזדהות כטרנסג'נדרים. מכיוון ש"טרנסג'נדר" הוא מונח מכליל, הוא יכול להיות לא-מדויק ולא תמיד מתאר זהויות וחוויות ספציפיות. "Transmasculine" הוא מונח כללי ורחב יותר עבור אנשים שהם AFAB (כלומר שהוקצו נקבה בלידה) אך מזדהים קרוב יותר לצד הגברי (או הזכרי) בספקטרום המגדרי.
המונח "טרנסקסואל" מקורו בקהילות הרפואיות והפסיכולוגיות. עם זאת, בניגוד למונח טרנסג'נדר, טרנסקסואל אינו מונח מכליל, ורבים מהטרנסג'נדרים אינם מזדהים ככאלה. "טרנסקסואל" הוא מונח המתאר אנשים שזוהו כנקבה (AFAB) או כזכר בלידתם (AMAB) כאחד, שחשים שאיברי המין שלהם אינם משקפים את מגדרם ובחרו לשנות היבט כלשהו בגופם; זהו מונח ישן יותר, והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה קבעה כי הוא "עדיין מועדף על ידי אנשים ששינו לצמיתות – או מבקשים לשנות – את גופם באמצעות התערבויות רפואיות (לרבות, אך לא רק, הורמונים או ניתוחים)". לעיתים הקהילה הטרנסג'נדרית משתמשת במונח "מעבר" לתיאור יכולתו של אדם טרנסג'נדר להיראות כמו המגדר שהוא מזדהה איתו. המשמעות ההפוכה מועברת במונחים "להיקרא" (to be read) או "להיות מובחן" (to be clocked), ופירושה אי-מעבר.
מעבר
במקור, המונח "גברים טרנסים" התייחס באופן ספציפי לאנשים טרנסקסואלים female-to-male שעברו טיפול הורמונלי חליפי (HRT) או ניתוח להתאמה מגדרית (SRS), או גם וגם. ההגדרה של "מעבר" (transition) התרחבה כך שהיא כוללת גם תאוריות של התפתחות פסיכולוגית או שיטות קבלה עצמית משלימות. רבים מאלה המזדהים כטרנסג'נדרים עלולים להתמודד עם דיספוריה מגדרית.
גברים טרנסקסואלים וטרנסג'נדרים עשויים לבקש התערבויות רפואיות כגון שימוש בהורמונים וניתוחים כדי להפוך את גופם למתאים ככל האפשר להצגתם המגדרית. עם זאת, גברים טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים רבים אינם יכולים להרשות לעצמם או בוחרים שלא לעבור ניתוח או טיפול הורמונלי חלופי.
חלק מהגברים הטרנסים עשויים גם להחליט להשתמש ב"אריזה", לבישת ריפוד או חפץ פאלי (שמדמה את איבר המין הזכרי) במפשעת הבגד כדי לתת מראה של פין או בליטה. עם זאת, זה לא אוניברסלי. גברים טרנסים שמחליטים "לארוז" עשויים להשתמש בכל דבר, החל בגרביים מגולגלים ועד ל"פאקרים" (Packers) המיוצרים לכך, המדמים פין. חלק מה"פאקרים" נוצרים גם כדי שגברים טרנסים יוכלו להשתין דרכם (מכשירי השתנה בעמידה ), או עבור חדירה או פעילות מינית אחרת (המכונה "pack-and-play").
מעבר עשוי לכלול חלק מהשלבים הבאים או את כולם:
להתקבל מבחינה חברתית כגבר (מה שמכונה לפעמים "מעבר" ) עלול להיות מאתגר עבור גברים טרנסים שלא עברו HRT או ניתוח. גברים טרנסים מסוימים עשויים לבחור להציג את עצמם כנשים במצבים חברתיים מסוימים (למשל בעבודה). לאחר המעבר הגופני, גברים טרנסים בדרך כלל חיים באופן מלא כגברים. עם זאת, חלק מהאנשים הטרנסים-גבריים עשויים לבחור להשתמש ולערב את גופם להיריון, לידת תינוק והנקה (ראו היריון טרנסג'נדרי).
שכיחות, זהות ומערכות יחסים
במחקר שערכה קארה דבאני, שכותרתו "Transgender Research Literature Review", נכתב כי המונח "טרנסג'נדר" מקיף מספר עצום של זהויות שונות וייחודיות שאינן עומדות בכללי המגדר "הרגילים". מרים ג'יי אבלסון כותבת, "אין ספק שחוויותיהם של גברים טרנסים הן חוויות של גברים ונותנות תובנות לגבי גברים, גבריות ואי-שוויון מגדרי".
גבר טרנס עשוי להיות הומוסקסואל, ביסקסואל, פאנסקסואל, פוליסקסואל, א-מיני, דמיסקסואל, וכו', וחלק מהגברים הטרנסים עשויים להחשיב את תוויות הנטייה המינית השגרתיות כבלתי מתאימות או בלתי ישימות עבורם, ובמקרה זה הם עשויים לבחור להשתמש בתוויות כמו קוויר. הספרות בדרך כלל מציינת כי משיכה מינית לאותו המין (למשל, גברים טרנסים שאוהבים גברים ונשים טרנסיות שאוהבות נשים) נפוצה פחות בקרב גברים טרנסים מאשר בקרב נשים טרנסיות; הרוב המכריע של הגברים הטרנסים מגדירים עצמם כהטרוסקסואלים. סקרים של המרכז הלאומי לשוויון טרנסג'נדרים מראים יותר שוני בנטייה המינית או בזהות המינית בקרב גברים טרנסים. בסקר הטרנסג'נדרים של NCTE משנת 2015 שנערך בקרב משיבים שהזדהו כגברים טרנסים, 23% הזדהו כהטרוסקסואלים או סטרייטים. הרוב המכריע (65%) הגדירו את נטייתם המינית או את זהותם המינית כקוויר (24%), פאנסקסואל (17%), ביסקסואל (12%), או הומוסקסואל/נמשך לאותו מין (12%).
חלק מהגברים הטרנסים יוצאים עם נשים הטרוסקסואליות, בעוד שאחרים יוצאים עם נשים שמזדהות כקוויריות; ייתכן שהאחרון נובע מכך שנשים המזוהות-כקוויריות מושקעות פחות באנטומיה המגדרית והמינית של האדם בכל הנוגע לבחירת בן זוג אינטימי. מקובל גם שלגברים טרנסים יש היסטוריה משותפת עם הקהילה הלסבית או שהם מרגישים שהם מזדהים טוב יותר עם אותה קהילה בגלל הקבלה הרחבה שלה כביכול כלפי שונות מגדרית, כאשר ישנם גברים טרנסים שבתחילה הזדהו כלסביות (לרוב כ"לסביות בוצ'ות") לפני שהבינו שהם בעצם טרנסג'נדרים. גברים טרנסים מסוימים שהזדהו כלסביות כל חייהם ועדיין מרגישים חיבור חזק לתווית זו עשויים להזדהות גם כלסביות.
חלק מהחוקרים טוענים נגד ההנחות שגברים טרנסים הם בעיקר הטרוסקסואלים ובדרך כלל יש להם היסטוריה לסבית. בספרם של החוקרים איאן אירווינג ורופרט ראג', "Trans Activism in Canada", הם קובעים כי "עדיין קיימת תפיסה מוטעית נפוצה לפיה גברים טרנסים הם לרוב הטרוסקסואלים בקרב אלה המחברים בין זהות מגדרית ונטייה מינית. לעיתים קרובות מניחים שגברים טרנסים נמשכים אך ורק לנשים ויש להם היסטוריה לסבית לפני המעבר". הם מוסיפים כי "נתונים אחרונים מ-Trans PULSE Project מערערים על ההנחה הזו, כאשר 63% מכלל האנשים הטרנסים female-to-male באונטריו מדווחים על זהויות לא-הטרוסקסואליות או קיום יחסי מין עם גברים טרנסים או לא-טרנסים בשנה האחרונה". הם גם טוענים, בהתבסס על מעט מחקר, כי "גברים הומוסקסואלים רבים שאינם טרנסים קיבלו את פניהם של גברים טרנסים בקהילות הומוסקסואליות והכירו יותר ויותר בגברים טרנסים כשותפים מיניים ורומנטיים פוטנציאליים".
הישרדות מנילה
הישרדות מנילה היא העונה השתים עשרה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות". צילומי העונה התקיימו בעיר מנילה, בירת הפיליפינים וצולמה במהלך חודשי אפריל–יוני 2022. העונה עלתה לשידור ב-17 בדצמבר באותה שנה, ברשת 13 כאשר פרק הגמר שודר בשידור חי ב-1 באפריל 2023. את העונה הנחה גיא זו-ארץ והזוכה היא אלית מוסאיוף.
גבר טרנס
אלימות מינית
גברים טרנסים יכולים להיות קורבנות לפשעי מין, ובחלק מהמקרים גם אונס, כולל מצבים בהם הדבר נעשה מתוך כוונה לשנות את הביטויים המיניים או את המיניות של גברים טרנסים; תופעה זו ידועה בשם אונס מתקן. במאמר של בנגקוק פוסט משנת 2016, אמר חוקר, "שלא כמו בדרום אפריקה, שם אונס הומופובי משתולל, עם מגמות הולכות וגוברות מכיוון שגברים רבים עדיין רוצים להשתמש באלימות כדי לאלץ אנשים טרנסים לנטוש את זהותם המינית, אין סקרים רשמיים או מחקרים אודות בעיה זו בתאילנד. [...] לאחרונה הופיעו כמה קטעי וידאו המציגים אונס של אנשים טרנסים". יתר על כן, המאמר סיפר על שני מקרי אונס של גברים טרנסים בתאילנד, וטען כי "נראה כי לא מעט אנשים [בתאילנד] היו אומרים שהם שמעו או יודעים על מקרים כאלה בקהילותיהם".
הישרדות מנילה
זוהי העונה הראשונה מאז הישרדות פאלאוון, אשר שודרה בשנת 2017, שבה משתתפים מתמודדים אנונימיים.
גבר טרנס
בריאות
גישה לשירותי בריאות עבור גברים טרנסים יכולה להיות קשה. הידבקות ב-HIV בין גברים טרנסים ואחרים נמצאת עדיין במגמת עלייה.
הישרדות מנילה
מתמודדים
המתמודדים התחלקו לשני שבטים: השבט הצהוב, שנקרא על שם כתב פיליפיני שהיה נפוץ בעבר, בייבאין, ולשבט הסגול שנקרא על שם השפה העכשווית של הפיליפינים, טגאלוג. שבט האיחוד הוא השבט הירוק, אולן (גשם בשפה המקומית). בעונה זו השתתפו 18 שורדים.
קאלאפאט
קאלאפאט (ברומנית: Calafat) היא עיר נמל על הגדה השמאלית של נהר הדנובה ברומניה, בגבול עם בולגריה, מול העיר הבולגרית וידין.
באזור זה נבנה גשר מעל הדנובה, המאפשר תנועת רכבות וכלי רכב בין רומניה ובין בולגריה, גשר קאלאפאט-וידין.
שטח העיר הוא 1903,59 קילומטרים רבועים ומספר האוכלוסין הוא 17.336 על פי המפקד של 2011, מספר קטן מהמפקד שהיה ב-2002.
Trem das Onze
השיר מספר על נער המסביר לאהובתו מדוע אינו יכול להישאר איתה. הוא חייב להספיק לחזור לביתו ברכבת של שעה 11, כיוון שהוא גר בפרברים וזו הרכבת האחרונה באותו יום. הוא בן יחיד ואינו יכול להשאיר את אמו לבד. לשיר ביצועים רבים, ביניהם של Demônios da Garoa (הביצוע המקורי משנת 1964) ושל גל קוסטה (1973).
עיבוד עברי ראשון לשיר נעשה ב-1981 על ידי "הפרברים", לאלבומם "הפרברים טרופיקל". השיר נקרא "רכבת הלילה" ותורגם על ידי יעקב שבתאי בהפקתו המוזיקלית של מתי כספי. גרסה מאוחרת יותר, מ-1987 היא של מתי כספי באלבומו "ארץ טרופית משגעת", יחד עם הזמרת הברזילאית סילביניה אסקפה. המילים לגרסה זו, שנקראה "אפילו דקה", תורגמו על ידי אהוד מנור.
השיר בביצועה של גל קוסטה היה האות המוזיקלי לסיום תוכנית הצהריים של אלי ישראלי בגלי צה"ל בשנות ה-80.
בראקל
בְּרָאקֶל (בלועזית: Braekel) הוא גזע של תרנגול שמגיע מאזור בראקל בבלגיה.
מראה ותכונות
גזע הבראקל מופיע בשני מופעי צבע: האחד, חום כהה/שחור-לבן (מכונה גם "כסוף") באופן משובץ-מנומר, והשני, חום-כתום (מכונה גם "זהוב") באופן משובץ-מנומר. צווארו של העוף הוא בצבע אחיד (לבן או כתום, בהתאמה) ובעל נוצות ארוכות יותר.
גובהו של הזכר כ-60 סנטימטר, נוצות זנבו גדולות יותר, וכרבולתו אדומה ובולטת יותר. גובה הנקבה כ-35 סנטימטר. התרנגול ניזון מדגנים ומעלים, ומטיל כ־200 ביצים בשנה.
תרנגולת מזן בראקל מטילה בין 150 ל-180 ביצים לבנות בשנה, וביציהן יחסית גדולות במשקל של כ-65 גרם.
הבראקל היא תרנגולת שאינה דוגרת בדרך כלל, ולצורך רבייה משתמשים בתרנגולת מגזע אחר או במדגרה.
היסטוריה
מקורו של העוף הוא בבלגיה, שם גידלו אותו במשך מאות שנים והוא מוכר שם כבר משנת 1416. על פי ההערכות מקורו הוא בזן הפאיומי המצרי, ממנה הגיע לבלגיה על ידי צלבנים.
מייבאיו ומגדליו בישראל בעשור השני של המאה ה־21 טענו כי במאות השנים האחרונות, היה נפוץ בקהילות יהודיות במזרח ובמערב אירופה, במזרח התיכון ובאגן הים התיכון, שהשתמשו בו לאכילת בשרו וביציו, עד שזן זה נדחק בעקבות המהפכה שחוללה תעשיית הפטם והביצים, שפיתחה זני תרנגולים בעלי ערך כלכלי גבוה יותר, המבוססים על הכלאות בין זני תרנגולים שונים מכל רחבי העולם. כיום גזע הבראקל מגודל בעיקר לנוי או לשימור, בייחוד במשקים פרטיים בבלגיה ובסביבתה הקרובה.
בשנת 1968 הזן עמד בפני סכנת הכחדה והחלה פעילות לשימורו, לצורך כך הוקם ב-1971 מועדון ידידי הבראקל, שהצליח לאסוף כמה פרטים בודדים מהזן ולהצילו מהכחדה.
כשרות
בשנת 2017 החלה התעניינות סביב הזן לאחר שהוא יובא לגידול מסחרי על ידי חברת 'מסורת טהרת העופות', שהוקמה כדי להשיג עופות שאין עליהם חששות של הכלאה עם זנים אחרים, זאת לאחר שנשמעו טענות אודות הכלאה של עופות הפטם שנשחטו בישראל במשך השנים עם עופות שאינם מותרים באכילה, ויש שאף נמנעו מלאכלם בשל טענות אלו. החברה איתרה עופות אלו שלדבריה הם מגזע טהור ללא הכלאות. בתחילת ההליך קיבלה החברה התחייבות מטעם כשרות בד"ץ העדה החרדית לחייב את המשחטות שבפיקוחם לרכוש רק מהעופות שישווקו שאין בהם חששות אלו, אולם לא ניתן אישור ספציפי על זן הבראקל, וחלק מהרבנים החתומים על התחייבות זו טענו כי לגבי זן זה קיימות חששות כשרות.
אף שלבראקל סימני טהרה של עופות, עם תחילת שיווקו התפתחה מחלוקת הלכתית בשאלת כשרותו למאכל. הדיון נסוב על השאלה - האם מדובר בעוף שנאכל במשך השנים על ידי יהודים שומרי מצוות, דבר המעיד על כך שיש לעוף מסורת אודות כשרותו. תנאי זה כדי להתיר עופות באכילה לדעת הרמ"א, מחשש שמא העוף "דורס" ("שנועץ צפרניו בבעלי חיים ודורסן, וכעין דרוסת הנץ". הגדרה זו לא חופפת בהכרח למונח עופות דורסים).
המצדדים להתיר את הבראקל,טוענים כי מדובר בזן תרנגול עם שינויים קלים שאינם מצריכים מסורת, אך גם חיזקו את עמדתם בעדויות שוחטים לפיהם עוף זה נשחט בעבר במקומות שונים כעוף כשר, ועל כן ישנה מסורת כשרות עליו. כמו כן, נטען שהיות שהבראקל גדל בין תרנגולים טהורים, הרי שזה נחשב כמסורת לכשרותו.