cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לואיזה "לואה" גטסינגר
הביקור האחרון בארץ ישראל
כשהוכרז על הצטרפות ארצות הברית למלחמה, הבין עבד אל-בהאא שלואה לא יכולה להישאר, כאמריקאית, על אדמת אויב, לכן שלח אותה למצרים. במהלך שהותה במצרים העבירה לואה מכתבים לבהאים ברחבי העולם המדווחים על שלומו של עבד אל-בהאא ועל מסרו להמשיך להפיץ את הבשורה דווקא עכשיו. לואה התנדבה לטפל בחיילים פצועים עד שלקתה בדלקת ריאות.
בליל 2 במאי 1916, בגיל 43, נפטרה גטסינגר. היא נקברה בקהיר, במימון חברי הקהילה הבהאית.
עבד אל-בהאא נשא למענה תפילה המספרת את "מסעה לארצות רחוקות ומחוזות נידחים... תוך שהיא מטפלת בכל חולה בתרופת האל, עד שגופה השברירי בגד בה..." והוסיף שהיא תכונן "בגן העדן התיכון של האלמותיות".
חואן ברנאט
חואן ברנאט ולאסקו (בספרדית: Juan Bernat Velasco, נולד ב-1 במרץ 1993 בקויירה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בפריז סן-ז'רמן ובנבחרת ספרד.
ולנסיה
ברנאט נולד בעיר קויירה הנמצאת בקהילה האוטונומית של ולנסיה. ברנאט שיחק בקבוצות הנוער של ולנסיה, וערך הופעה בקבוצות הבוגרות כאשר שיחק בקבוצת המילואים בליגה הספרדית השלישית, וסייע לה להעפיל אל הליגה הספרדית השנייה. בשנת 2011 ברנאט עלה לסגל של הקבוצה הבכירה, וערך בכורה ב-27 באוגוסט באותה שנה בניצחון על ראסינג סנטאנדר. עם זאת, מיעט לשחק בקבוצה הבכירה באותה עונה, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. ב-28 בנובמבר 2012 הבקיע ברנאט את שערו הראשון בקבוצה הבכירה, במשחק גביע המלך נגד יאגוסטרה, וכעבור כשנה הבקיע לראשונה במשחק ליגה, נגד אלצ'ה. במהלך תקופתו בוולנסיה, שיחק ברנאט בעמדת הקשר השמאלי, ובהמשך בעמדת המגן השמאלי.
באיירן מינכן
ב-7 ביולי 2014 חתם ברנאט על חוזה לחמש שנים בבאיירן מינכן, תמורת 10 מיליון אירו. ברנאט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לבורוסיה דורטמונד בגמר הסופר קאפ הגרמני. את שערו הראשון במדי באיירן מינכן כבש ב-30 בינואר 2015 בתבוסה 1–4 לוולפסבורג. ברנאט הרבה לשחק בהרכב של פפ גוארדיולה כבר בעונתו הראשונה, כאשר הוא משחק בעיקר כקשר שמאלי וכמגן שמאלי. בעונת הבכורה שלו בקבוצה זכה ברנאט עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. בעונת 2015/16, זכה ברנאט עם באיירן מינכן בדאבל, ובשתי העונות הבאות, 2016/17 ו-2017/18, זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. ברנאט, בארבע עונותיו בבאיירן, הגיע עם הקבוצה שלוש פעמים לחצי גמר ליגת האלופות ופעם אחת לרבע הגמר, אך שימש בעיקר שחקן מחליף לדויד אלאבה.
פריז סן-ז'רמן
ב-31 באוגוסט 2018 נמכר ברנאט מבאיירן מינכן לפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית תמורת 15 מיליון אירו. ברנאט חתם על חוזה בפריז סן-ז'רמן לשלוש שנים. ב-14 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–4 על סנט אטיין. ב-6 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון במדי פריז בתיקו 1-1 נגד נאפולי בליגת האלופות.
קריירה בינלאומית
ברנאט שיחק בכל נבחרות הנוער והצעירים של ספרד. ברנאט זכה עם נבחרת ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19, שנערכה בשנת 2012 באסטוניה, וערך בכורה בנבחרת ספרד הבוגרת בשנת 2014, במוקדמות יורו 2016, וכבש את שערו הראשון נגד נבחרת לוקסמבורג.
יסעורון ירוק
יסעורון ירוק הוא מסל"ט (מסוק ללא טייס) בפיתוח התעשייה האווירית לישראל שנועד להעברה מהירה של אספקה למקומות אליהם קשה או מסוכן להגיע.
באוקטובר 2017 פורסם כי בוצעו שתי הדגמות של יסעורון ירוק למשרד הביטחון. הראשון דימה פינוי פצוע קשה, תוך ניטור מצב הפצוע באוויר ושליחת המידע לקרקע בזמן אמת. התרחיש השני הציג נשיאת אספקה לכוח מבודד.
פיתוח ונתונים טכניים
"יסעורון ירוק" פותח בהתבסס על מסוק מאויש קטן ממדים. הוא מסוגל לשאת בין 100-180 ק"ג, טס במשך שעתיים רצופות ובמהירות של עד 120 קמ"ש. הוא מונע בבנזין 95 אוקטן רגיל.
בנוסף ליכולת להימנע מסיכון חיי אדם, מחירו נמוך משמעותית ממחיר של מסוק תובלה מאויש.
אפקט בראדלי
אפקט בראדלי (באנגלית: Bradley effect) הוא כינוי לתופעה שבה מועמדים אפרו-אמריקאים שמתמודדים מול מועמדים לבנים על תפקידים ציבוריים בארצות הברית זוכים בבחירות לתמיכה נמוכה באופן משמעותי מזו שחזו להם סקרי דעת הקהל.
היסטוריה
התופעה נקראת על שם טום בראדלי, ראש עיריית לוס אנג'לס מהמפלגה הדמוקרטית, שהפסיד בבחירות למשרת מושל קליפורניה ב-1982, אף שהוביל בסקרים. ההשערה היא כי בוחרים לבנים רבים אינם מעוניינים להביע בפני אדם אחר (הסוקר) תמיכה במועמד הלבן, משום שהם סבורים כי הבעת עמדה כזו עלולה להצטייר כבלתי תקינה פוליטית, ואף כגזענות. לכן, הם מציינים בפני הסוקרים כי יצביעו עבור המועמד השחור, או כי טרם החליטו. מחקר שנערך באוניברסיטת הרווארד ובו נבחנו 133 מערכות בחירות מסוג זה בין 1989 ל-2006 מצא פער חציוני של 3.1% בין הערכות הסקרים לבין תוצאות האמת. המחקר בדק גם את האפשרות לקיומו של האפקט גם בבחירות בהן מתמודדת אישה מול גבר, ומצא דווקא תוצאות הפוכות, לפיהן הנשים מקבלות בסופו של דבר 1.2% יותר משחזו להן הסקרים.
מאז הפסדו של בראדלי יוחס האפקט לתוצאותיהן של מערכות בחירות נוספות בארצות הברית, בהן התמודדו מועמדים שחורים מול מועמדים לבנים. בין המקרים הבולטים:
סוקרים שונים טוענים כי האפקט אינו אמיתי. פיטר ברודניץ, שליווה את מועמדותו של הרולד פורד ג'וניור למשרת סנאטור מטעם מדינת טנסי, סבור כי הסיבה האמיתית לפער בנתונים נובעת מכך שמרבית המצביעים המתלבטים מעדיפים בסופו של דבר בחירה שמרנית יותר, בעוד שמרבית המועמדים השחורים הם ליברלים יותר. גארי לינגר, מאנשי הסקרים של רשת ABC, סבור כי מאחר שהאפקט לא קורה באופן עקבי, במיוחד מאז שנות התשעים, אין לו תוקף של ממש.
מועמדותו של ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הציבה בפני החוקרים מקרה מבחן חדש, אלא שבמהלך הפריימריז של המפלגה הדמוקרטית, זכה אובמה בממוצע ב-3% יותר ממה שחזו לו הסקרים, ובבחירות עצמן היו התוצאות דומות בדרך כלל לתחזיות הסקרים. היו שטענו שהדבר מהווה הוכחה לכך שאפקט בראדלי אינו קיים. דאגלס וילדר טען כי ייתכן שמדובר ב"אפקט בראדלי הפוך", שנובע מכך שבוחרים שמרנים רבים התקשו להודות בפני הסוקרים כי בכוונתם לבחור במועמד שחור. אותו "אפקט בראדלי הפוך" זכה גם לכינוי "אפקט פישטאון", על שם שכונה בפילדלפיה, שמרבית תושביה לבנים ממעמד הצווארון הכחול, שכ-81% מקולות הבוחרים בה ניתנו לאובמה. שני כינויים אחרים מבוססים על סדרות טלוויזיה שבהן הדמויות השחורות היו כאלה שללבנים קל יותר להזדהות איתן: אפקט האקסטבל, על שם ד"ר קליף האקסטבל, גיבור סדרת הטלוויזיה משפחת קוסבי בגילומו של ביל קוסבי, ששודרה בשנות ה-80 והציגה לראשונה משפחה שחורה בורגנית; ואפקט פאלמר, על שם דייוויד פאלמר, דמותו הכריזמטית של נשיא ארצות הברית השחור בכמה מעונות סדרת הטלוויזיה "24". לעומתם, היו שטענו שהערכת החסר של אובמה בסקרים נבעה מכך שהסוקרים פנו רק למי שבבעלותם טלפון קווי, בשעה שבוחרים צעירים רבים מחזיקים רק טלפון סלולרי.
שיזף סיני
שיזף סיני או שיזף תרבותי (שם מדעי: Ziziphus jujuba; שמות נוספים: תמר סיני, צ'ופפס, ענאב) הוא מין של עץ או שיח נשיר בסוג שיזף ממשפחת האשחרים, המתנשא לגובה של עד 12 מטרים. בעל נוף צר ונמוך, עליו מבריקים ומשוננים המגיעים לאורך של שמונה ס"מ, ענפיו דלי קוצים ופירותיו הם ענבה מוארכת בגודל 2 עד 6 ס"מ, אשר בהבשלתם הם בעלי צבע אדמדם-חום וטעמם מתוק מאוד. הפירות נאכלים טריים, יבשים או בתוספת לתבשילים שונים. יש שמכינים מהפירות סירופ, יין או חומץ.
מוצאו של העץ מסין והוא הופץ בידי האדם גם למזרח התיכון, וגם בין היתר לישראל שבה הוא צמח מוגן. ובמדגסקר נחשב לצמח פולש המופץ על ידי בעלי החיים.
עצי השיזף הסיני מצליחים לשרוד גם בתנאים קשים בכל הארץ ולאחר התבססותם ניתן לגדלם גם כמעט ללא השקיה. ועיקר תקופת ההבשלה של הפירות היא בעונת הקיץ.
הפרי משמש ברפואה סינית מסורתית (ומכאן קיבלנו את שמו), ומשמעות שמו הסיני Da Zao היא "תמר גדול", אף על פי שאין לפרי זה כל קשר בוטני לתמר.
בספרד עושים שימוש בעץ להכנת כלי נגינה כגון הדולזאינה (ספ').
בואשיים
בואשיים (שם מדעי: Mephitidae) הם משפחה בסדרת הטורפים.
הבואשיים הם יונקים בגודל בינוני, בעלי פרווה שחורה ולבנה. הם ידועים בעיקר בשל הנוזל המצחין שהם מתיזים על אויביהם בשעת סכנה ובשל צבעם, המכניס אותם ל"קבוצת" בעלי החיים השחורים-לבנים. משפחה זו שייכת לסדרת הטורפים ובה ארבעה סוגים: בואש חוטמני (Conepatus), בואש (Mephitis), בואשן הגירית (Mydaus) ובואשן (Spilogale). המינים מהסוג Mydaus נפוצים באינדונזיה ובפיליפינים, בעוד שהשאר נפוצים באמריקה, מקנדה ועד מרכז דרום אמריקה.
תיאור
מיני הבואשיים שונים בגודלם מכ־40 ס"מ ועד 70 ס"מ ובמשקלם מכ־0.5 ק"ג (הבואשנים) ועד 4.5 ק"ג (הבואשים החוטמנים). לבואשים גוף מוארך עם רגליים קצרות ושריריות וטופרים קדמיים ארוכים לחפירה.
על אף שצבע הפרווה האופייני ביותר הוא שחור ולבן, כמה מן הבואשים הם חומים או אפורים ומעטים בעלי צבע קרם. כל הבואשים מפוספסים כבר מלידתם. הם יכולים להיות בעלי פס עבה לאורך הגב והזנב, שני פסים דקים יותר, או סדרת נקודות ופסים שבורים (במקרה שזה בואשן). לחלקם יש אף פסים על רגליהם.
התנהגות
הבואשיים פעילים במהלך הלילה. הם ידועים בשל יכולתם להפריש נוזל דביק ומצחין המורכב בעיקר מאתאנתיול כהגנה נגד טורפים, ומכאן שמם. הפרשה זו באה מבלוטות ריח בפי הטבעת. הריח של הנוזל חזק דיו כדי להדוף דובים ותוקפים פוטנציאלים אחרים.
בדרך כלל חיים הבואשים לבד כשהם לא מתרבים, אך הם עשויים להתקבץ ביחד כדי לשמור על חום במאורות משותפות בחלקים הקרים של תפוצתם. במהלך היום הם נמצאים במאורות אותן הם חופרים באמצעות טופריהם הקדמיים החזקים, או בחורים שנעשו על ידי האדם או הטבע כאשר יש הזדמנות לכך.
בואשים אינם נכנסים לתרדמת חורף במהלך החורף. אולם הם נשארים בדרך כלל לא פעילים ואוכלים לעיתים נדירות. לעיתים קרובות הם עוברים את החורף בקבוצות של זכר יחד עם כמה נקבות (עד 12).
תזונה
הבואשים הם אוכלי כל, וניזונים גם מחומרים חיים וגם מחומרים צמחיים, אך בעיקר מבשר. הם אוכלים חסרי חוליות (חרקים והזחלים שלהם, אותם הם מוצאים באמצעות חפירה, ותולעים) ובעלי חוליות קטנים (מכרסמים, לטאות, סלמנדרות, צפרדעים, נחשים, ציפורים וביצים). בבר הבואשים תרים אחר מזונם ובאזורים מיושבים הם גם מחפשים באשפת האדם.
מחזור חיים
הבואשים מתרבים בדרך כלל בתחילת האביב. הנקבות חופרות מאורה שמוכנה לאחד עד ארבעה גורים שיוולדו בחודש מאי. הזכר אינו ממלא תפקיד בגידול הצאצאים, והוא עשוי אף להרגם. בסוף יולי או אוגוסט מתפזרים הגורים. כאשר הבואשים הצעירים נפגשים בשנית, הם מרימים את זנביהם במאונך. לאחר הצגה זו הם מתחילים להתחכך אחד בשני, ולעיתים קרובות מתגלגלים סביב. בואשים מבוגרים יותר פחות ידידותיים כלפי הגורים הצעירים.
על אף שהם ניחנים בחושי ריח ושמיעה מצוינים, תכונות אשר חיוניות לטורפים ליליים, ראייתם אינה טובה. הם אינם יכולים לראות עצמים באופן בהיר ממרחק של יותר מ־3 מטרים, דבר שהופך אותם לפגיעים מאוד לתנועת רכבים. בערך חצי ממיתות הבואשים נגרמות מבני אדם, כתוצאה מתאונות דרכים, או כתוצאה מירי והרעלה. אורך חייהם קצר; פחות מ־10% שורדים יותר מ־3 שנים.
ריח
התכונה המיוחדת והידועה ביותר של הבואשים היא בלוטות הריח המפותחות ביותר שלהם, שבהן הם יכולים להשתמש כנשק הגנתי. להם שתי בלוטות שנמצאות בפי הטבעת ואשר מסוגלות לייצר תערובת של חומרים כימיים שכוללים גופרית, שלה ריח דוחה מאוד. שרירים שנמצאים ליד בלוטות הריח מאפשרים לבואשים לרסס בדיוק רב למרחק של 2 עד 3 מטרים. בנוסף לריח, התרסיס יכול לגרום לגירוי ואף לעיוורון זמני במקרה של פגיעה בעיניים. דרך ידועה להסיר ריח של בואש מבן אדם שרוסס, מלבד לחכות כשלושה שבועות עד שהריח יתנדף בחלל הפתוח, היא שטיפת הגוף היטב במיץ עגבניות במשך מספר ימים. שיטה זו ידועה באמריקה כ-"אמבטיית מיץ עגבניות". השיטה אינה מועילה למעשה מפני שהיא רק מסוככת על ריח התרסיס בריח העגבניות. שיטה אמיתית להסרת הריח היא מריחת התערובת הבאה על האזור הפגוע: מי חמצן 3%, רבע כוס סודה לשתייה על כל רבע גלון מי חמצן, ומעט חומר ניקוי נוזלי.
מאחר שלבואשים יש מספיק ריח רק ל־5 או 6 "הטענות" – כ־15 גרם – ולוקח להם מספר ימים למלא מחדש את בלוטות הריח, הם נמנעים מבזבוז "תחמושת". בואשים לא מרססים בואשים אחרים (למעט זכרים בתקופת הרבייה); זאת על אף שהם נלחמים על חלל המאורה בסתיו באמצעות שיניהם וטופריהם.
רוב בעלי החיים, וכמעט כל היונקים הטורפים כגון הזאב, הגירית או השועל באמריקה נמנעים מלהטריד את הבואשים. אולם נראה שהכלבים האמריקאיים עוד לא הצליחו להתרגל לעובדה שהבואשים "מסריחים" אותם, וידוע על הרבה מקרים של כלב שרוסס על ידי בואש, וכשחזר הביתה הפיץ את הריח בכל הבית. יוצאי דופן נוספים הם דורסי הלילה ושאר העופות הדורסים חסרי חוש הריח.
בואשים מבויתים יכולים להיות מוחזקים באופן חוקי כחיות מחמד במדינות מסוימות בארצות הברית. כאשר בואש מוחזק כחיית מחמד בלוטות הריח מוסרות ממנו.
מיון
משפחת הבואשיים הכוללת את המינים:
מוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר
מוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר הוא בית ספר גבוה לאמנות הפועל בשכונת מוסררה שבירושלים מאז שנת 1986. בית הספר ידוע בזיקתו לשכונה שבה הוא נמצא ובמחויבותו לאמנות חברתית.
היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 1986 כמוסד ללימודי צילום, בקומה שרופה ונטושה בבניין שברחוב הע"ח 9. עם הצלחת בית הספר הוחלט להרחיבו ולפתוח מחלקות לימוד נוספות. עקב התרחבות הפעילות החל בית הספר לפעול גם במתנ"ס שכונת מוסררה שברחוב שבטי ישראל 22.
בשנת 2005 זכה בית הספר בפרס מרתה לקידום הסובלנות והדמוקרטיה בירושלים.
בשנת 2007 קיבל אבי סבג, מנהל בית הספר ומייסדו, את פרס טדי קולק למצוינות ציבורית מטעם הקרן לירושלים.
בשנת 2011 זכה סבג בפרס מפעל חיים מטעם מוזיאון ישראל הפרס הוענק גם לבית הספר על עשייה אמנותית וחברתית ועל קידום הצילום בישראל.
אופי בית הספר
בית הספר מתייחד באווירה חברתית וקשרי גומלין בלתי אמצעיים בין מורים לסטודנטים. הקבלה לבית הספר אינה מותנית בתעודת בגרות או במבחן פסיכומטרי אלא בכישרון אמנותי בלבד. בנוסף להשכלה בתחום האמנותי הנלמד, תלמידי בית הספר מעורבים בפרויקטים אמנותיים בעלי אופי חברתי וזוכים גם להכשרה בתור יזמים, דבר המכין אותם ליציאה מבית הספר.
בבית הספר פועלות חמש מחלקות: צילום, אמנות מדיה-חדשה, מוזיקה חדשה, תקשורת חזותית ופוטותפריה.
החל משנת 2012 משמש אנסמבל מוזיקה נובה כאנסמבל הבית של בית הספר.
הגלריה החברתית ואוסף מוסררה
הגלריה החברתית היא פרויקט של בית הספר שמטרתו הפניית המבט לסוגיות בוערות בחברה הישראלית והנגשת האמנות הגבוהה לקהלים שאינם חשופים לה באופן מסורתי. הגלריה החברתית מציעה סיורים מודרכים בתערוכות המתחלפות ובשכונת מוסררה. מדי שנה גם נערכת תערוכת בוגרי בית הספר.
"אוסף מוסררה" הוא פרויקט אמנותי-תיעודי של בית הספר שהחל בשנת 2011, במלאת 25 שנים לבית הספר. במסגרת הפרויקט הוקם ארכיון וירטואלי המאגד את סיפורי החיים של תושבי שכונת מוסררה, הצילומים, הסרטים והקולות של אנשי השכונה משנות החמישים ועד לפרוץ מחאת הפנתרים השחורים בשנות השבעים. באותה עת גם הושק כתב העת לאמנות וחברה "חממה".
שושלת (סדרת טלוויזיה)
שושלת (באנגלית: Dynasty) היא סדרת דרמה המשכית אמריקנית מסוגת אופרת סבון, אשר שודרה בין השנים 1981 עד 1989. הסדרה נוצרה על ידי אסתר וריצ'רד שפירו, והופקה על ידי אהרון ספלינג עבור רשת הטלוויזיה האמריקנית ABC.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בשנים 1981–1986 בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר בטלוויזיה, וזכתה בפרס בשנת 1984. בשנת 1985 הגיעה למקום הראשון במדרוג הסדרות בארצות הברית.
בשנת 2017 עלתה לשידור סדרה בשם זהה, המבוססת על סדרה זו.
שידור הסדרה בישראל
הסדרה שודרה בישראל בשנות השמונים בערוץ 1 בימי ראשון בשעה 21:30: שש העונות הראשונות שודרו מיולי 1986 ועד קיץ 1989, ברצף; בדומה לסדרה שעמה התחרתה בארצות הברית, "דאלאס", ואשר קדמה לה באותה רצועת שידור, גם את "שושלת" ביקשו קברניטי רשות השידור לגדוע באיבה. ואולם, בניגוד ל"דאלאס", הפעם מחאת הציבור (ואחוזי הצפייה העצומים, אשר רוקנו את הרחובות בזמן שידורה), החזירו מקץ חודשים ספורים את הסדרה לאקרנים, ויתר עונותיה שודרו עד מאי 1991. בהמשך שודרה גם המיני-סדרה "שושלת: האיחוד". שידורים חוזרים של עונותיה הראשונות נצפו בראשית ימיה של זכיינית ערוץ 2 שידורי קשת בשעות הבוקר, ובאמצעות ערוץ הלווין STAR PLUS בסופי שבוע. מ-2013, היא שודרה בישראל שוב בערוץ CBS Drama במשך שני סבבי הקרנה מלאים, אותם החליפה החל מ-אוגוסט 2014 הסדרה הבת, "משפחת קולבי", שעד כה לא הוקרנה מעולם רשמית בישראל, וניתן היה לצפות בה רק בערוץ הלווין RTL PLUS בראשית שנות ה-90'.
עלילה
הסדרה "שושלת" מגוללת לאורך תשע עונות את סיפורם של בני משפחת קרינגטון, משפחת אילי-נפט מיליונרים מדנוור, קולורדו.
העונה הראשונה נפתחת בהכנות לנישואי בלייק קרינגטון (המגולם על ידי ג'ון פורסיית'), בעל חברת הנפט "דנוור קרינגטון", לקריסטל גראנט ג'נינגס (לינדה אוונס) שעבדה כמזכירה אצלו. בלייק הוא איש עסקים מחוספס וממולח, בעוד קריסטל היפה, התמימה וטובת הלב היא צעירה ממנו ורגישה. הכניסה לעולמם של הקרינגטונים לא קלה עבורה, והיא נאבקת בקושי רב על מקומה כגברת האחוזה ומנסה להתגבר על "קשיי קליטה" רבים.
לבלייק קרינגטון שני ילדים מנישואיו הראשונים: סטיבן (אל קורלי, שמוחלף בהמשך הסדרה בשחקן ג'ק קולמן) ההומוסקסואל, ופאלון (פמלה סו-מרטין, שמוחלפת בהמשך הסדרה על ידי השחקנית אמה סאמס), ילדת שמנת מפונקת ומשועממת שמתקשה להסתיר את קנאתה בנישואיו החדשים של אביה. פאלון מנהלת רומן סודי עם מייקל, נהג המשפחה. במקביל, על מנת להציל את אביה ממשבר כלכלי, היא מבטיחה ליריבו העסקי של בלייק, נשיא חברת "קולביקו" ססיל קולבי (לויד בוכנר), כי תינשא לאחיינו, ג'ף קולבי (ג'ון ג'יימס), בתנאי שססיל יסייע כלכלית לאביה. פאלון וג'ף מתחתנים.
בהמשך הסדרה מתגלה, כיאה לאופרת סבון, כי לבלייק שני ילדים נוספים, אמנדה (קתרין אוקסנברג) ואדם (גורדון תומפסון), וכן אחות למחצה בשם דומיניק דוורו (דיאן קארול).
במהלך העונה הראשונה חושד בלייק כי אשתו הטרייה קריסטל מנהלת רומן עם מת'יו בלייזדל. כמו כן, בלייק מוטרד מפרשיית האהבים של בנו סטיבן, ובסערת רגשות הוא הורג את מאהבו של סטיבן, ובעקבות זאת מועמד לדין.
בפרק האחרון של העונה הראשונה נכנסת אישה מסתורית עם כובע ענק ומשקפי שמש לבית המשפט להעיד נגד בלייק במשפט הרצח. מתברר שמדובר באלקסיס קרינגטון (ג'ואן קולינס), אשתו הראשונה של בלייק, ערמומית, אלגנטית ונחשקת, ששבה לדנוור על מנת לנקום בבלייק על שגירש אותה מהעיר, התגרש ממנה והרחיק אותה מילדיה האהובים.
בראשית העונה השנייה מעידה אלקסיס נגד בלייק. היא עוברת לגור בסטודיו שבבעלותה בתוך אחוזת קרינגטון ומתחתנת עם ססיל קולבי על מנת להתנקם בבלייק. לאחר מותו של ססיל (בזמן חתונתם בבית החולים) הופכת אלקסיס לאשת עסקים שכל יעדה להפיל את בלייק ואת האימפריה הכלכלית שבנה. מאז ועד סוף הסדרה ממררת אלקסיס את חייו של בלייק, מתקוטטת עם קריסטל ומתחתנת עם מספר לא מבוטל של גברים.
המשולש בלייק-קריסטל-אלקסיס הפך לאייקון טלוויזיוני.
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קווי מטרו
מטרו תל אביב (נקראת גם MetroTLV) היא מערכת רכבת תחתית של שלושה קווים שתהיה מערכת משלימה לדנקל. היא נועדה להרחיב את רשת הקווים לפרברים המרוחקים יותר – כפר סבא ורעננה בצפון, פתח תקווה במזרח, ורחובות ונס ציונה בדרום, ולקצר משמעותית את זמני הנסיעה למרכזי התעסוקה בתל אביב. הקווים נועדו בין היתר כתחליף לקווי הרכבת הקלה שהוקפאו: הקו הצהוב והקו הוורוד.
תוואי הקווים הוגדרו לפי שלושה "מסדרונות ביקוש": הוערך שבניית כל קווי המטרו תושלם עד לשנת 2037 כאשר הקטעים הראשונים יושלמו בשנת 2034. משרדי הממשלה מעריכים שהתועלת הכלכלית מהקמת המטרו תהיה 390–550 מיליארד ש"ח עד 2040, ובלעדיו האבדן המשקי יגיע לכ-25 מיליארד ש"ח מדי שנה.
היסטוריה
התכנון הראשון של רכבת תחתית בתל אביב החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, שנים ספורות לאחר שתל אביב קמה, אך בעקבות מגבלות תקציב הפרויקט נדחה. הנושא חזר לדיונים בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר תל אביב הייתה עיר גדולה שצריכה פתרונות תחבורתיים. תוואי הרכבת תוכנן ונבנה מתחת למגדל שלום קומה תת-קרקעית שתוכננה להיות אחת מתחנות המטרו, אך גם פרויקט זה נדחה.
בפברואר 1997 הציגה חברת התכנון PBS, תכנון ראשוני למערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב, הכוללת שני קווי רכבת תחתית ושני קווי רכבת קלה, כאשר עלות הרכבת התחתית אז הוערכה בכ-3 מיליארד דולר ועלות הרכבת הקלה כמיליארד דולר. התוכנית הראשונה למערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא ומזרח המטרופולין בערים רמת-גן ובני-ברק כדי לאכלס קווי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של המערכת. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה. רק בקו האדום וקטע קצר בקו הירוק תוכנן לעבור במנהרה ותכנון לקווי מטרו (רכבת תחתית מלאה) נגנז.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של המערכת.התכנון המפורט אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4 בתוכנית זו, משיקולי עלות, חלק מהקווים תוכננו כמערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) וחלק כרכבת קלה.
בחודש ספטמבר 2016, התברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
ביולי 2018 הוחלט במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים לתקצב את תכנון קווי המטרו בעלות של יותר מחצי מיליארד שקלים, אולם הקמתם, הנאמדת ב-100–150 מיליארד שקלים, לא אושרה נכון לזמן הזה. התכנון הוא להתחיל להקים ב-2022, כאשר תאריך היעד הוא 2026 לכל המוקדם.
בפברואר 2019 נחשף התכנון הראשוני של מסלולי המטרו ופרטים נוספים לגבי הפרויקט. במסגרת הפרויקט מתוכננים בכל 3 הקווים מסילות באורך כולל של כ-145 ק"מ שיחלפו ב-24 רשויות מקומיות, וכן 109 תחנות. אומדן זמן הביצוע הוא כ-12 שנים (חנוכת הקווים ב-2032) ועלותו המשוערת כ-150 מיליארד שקל והתכנון הוא שניתן יהיה לבצע בו כ-450 מיליון נסיעות בשנה. כמו כן על פי התכנון, קרונות הרכבת יהיו אוטומטיים וללא נהגי קטר וניתן יהיה להפעילם בתדירות של מעבר רכבת בתחנות מדי 3 דקות.
בנובמבר 2020, פרסמה נתע מכרז לבחירת צוותי התכנון לשבעה מתח"מים (מרכזי תחבורה משולבים), שמהווים טרמינלים שיקשרו בין מערכות הסעת גדולות – הרכבת הקלה, המטרו, אוטובוסים ורכבת ישראל.
בפברואר 2022 אישרה ועדת השרים את חוק המטרו לקריאה שנייה ושלישית. מטרת החוק היא לייעל את הליכי הקמת המטרו ולעקוף חסמים בירוקרטיים ותכנוניים. החוק קובע הקמת רשות שתנהל את הפרויקט, קובע רגולציה ותיאום תשתיות וכן עוסק באזורים בהם יעבור המטרו. אף שהחוק היה מוכן, אישורו בכנסת נדחה למושב הקיץ.
במאי 2022 אישרה הממשלה את תוכניות קווי המטרו M1 במקטע הדרומי וכן את קו המטרו M3.
לפי התכנון העבודות יבוצעו בשלושה שלבים: תחילה יבצעו בנת"ע העתקת תשתיות, פינוי השטח, הפקעות ובדיקה של התשתיות הפרוסות מתחת לאדמה. לאחר מכן יתחיל השלב המכונה "אינפרא 1", שכולל את חפירת תחנות המטרו והמנהרות, ולבסוף יתחיל שלב "אינפרא 2" שכולל את עבודות התקשורת, התיאום והחשמול.
בניגוד לרשת הרכבות הקלות, שבה השלביות בוצעה על פי הקווים, השלביות במטרו נקבעה על הרשת כולה מתוך ליבת הביקושים ברדיוס שגדל כלפי חוץ. למשל, ה"גזע" בקו M1 מתחנת הראשונים ועד לצומת גלילות צפוי להבנות ראשון. בדרום זרוע אחת של הקו ללוד, רמלה ובאר יעקב, והזרוע השנייה לנס ציונה ולרחובות יוקמו בשלב מאוחר יותר.
ביוני 2022 התפרקה הממשלה בלי שהספיקה להעביר את חוק המטרו. הממשלה לא הצליחה לגייס רוב בשביל להעביר את החוק והחוק לא עבר.
בדצמבר 2022 נת"ע הודיעה על עיכוב בפתיחת הפרויקט, כך שהוא ייפתח חלקית ב-2034 ויופעל בצורה מלאה ב-2037.
טחבי כבד
טחבי כבד (שם מדעי: Marchantiophyta או Marchantiomorpha) קבוצה של צמחים פרימיטיביים הכוללת את המחלקות: לטחבי הכבד אופייני תאלוס שטוח, הנצמד לסובסטרט, ומתחלק באופן דיכוטומי. צורת התאלוס מזכירה כבד ומכאן שם הקבוצה. הרבייה היא מינית (מתרחשת רק בסביבה מימית, למשל כשיורד גשם) ואל-מינית (באמצעות איברים מיוחדים המכונים gemma cups). בדומה לטחבי העלים, השלב הדומיננטי בחיי טחב הכבד הוא ההפלואידי (הגמטופיט), ואילו השלב הדיפלואידי (הספורופיט) משני ביותר. טחבי הכבד יכולים להיות חד-ביתיים או דו-ביתיים.
טחבי הכבד שויכו בעבר לקבוצה Bryophyta, שכללה גם את טחבי הקרן וטחבי העלים. מחקרים פילוגנטיים הראו שקבוצה זו היא פאראפילטית, ובעקבותיהם הוצאו טחבי הכבד וסווגו בתור קבוצה נפרדת.
בישראל תוארו עשרות בודדות של מיני טחב כבד, חלקם נפוצים למדי.
Bitter Sweet Symphony
Bitter Sweet Symphony (תרגום חופשי לעברית: סימפוניה מרה מתוקה) הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי האנגלית הוורב מתוך אלבומם השלישי "Urban Hymns". השיר מבוסס על מוזיקה מתוך עיבודו של אנדרו לוג אולדהם לשירם של הרולינג סטונז "The Last Time", ואף נטען כנגד הלהקה כי מדובר בהפרת זכויות יוצרים וגנבה ספרותית.
השיר יצא כסינגל ב-16 ביוני 1997, ראשון מבין שירי "Urban Hymns" שיצא שלושה חודשים וחצי מאוחר יותר, וזכה להצלחה בבריטניה בה הגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבריטי. השיר התפרסם גם מחוץ לבריטניה ונמכר בעשרות מדינות ברחבי העולם, שיר ראשון מבין שירי הלהקה שמגיע להישג זה והוביל לפרסום הלהקה ברחבי העולם ויתר שירי האלבום, והשיר "Love Is Noise" מהאלבום שבא לאחריו, זכו לפרסום בינלאומי גם אם הצלחתם במצעדים שם פחותה מזו של Bitter Sweet Symphony. הסינגל הגיע למעמד כסף בבריטניה, ולזהב בארצות הברית ובאוסטרליה.
השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה "שיר הרוק הטוב ביותר" לשנת 1999 אך הפסיד אותו ל-"Uninvited" של אלאניס מוריסט.
השיר נחשב לתרומה העיקרית של הוורב לזרם הבריטפופ ובמשאל שערכו ב-BBC Radio 1 ב-1998 דורג השיר במקום השלישי ברשימת השירים הטובים מעולם.
בנובמבר 2004, המגזין רולינג סטון דירג את השיר במקום ה-392 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. בנוסף לכך, מגזין המוזיקה NME דירג את השיר במקום ה-18 ברשימת 50 המנוני האינדי הגדולים ביותר בכל הזמנים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, בבימויו של הבמאי הבריטי ולטר שטרן, מתמקד בסולן של להקת The Verve ריצ'רד אשקרופט אשר שר לעצמו את השיר בעת שהוא הולך לאורך המדרכה באזור העיר התחתית של לונדון כאשר הוא עיוור למה שקורה סביבו – בדרכו הוא נתקל כל העת בעוברים ושבים, נתקל בדרכו באישה וגרום לה לאבד שיווי משקל וליפול, כמעט ונפגע ממכונית, מדלג מעל רכב אחר שעצר בדרכו. בסוף הווידאו קליפ יתר חברי להקת The Verve מצטרפים לאשקרופט, כאשר בסצנה האחרונה של הווידאו קליפ חברי הלהקה עוברים על פני המצלמה בעודם צועדים לאורך הרחוב עד אשר הם נעלמים באופק.
הווידאו קליפ זכה להצלחה רבה והיה מועמד למספר פרסים, בהם שלושה פרסי MTV בטקס פרסי ה-MTV של שנת 1998.
הווידאו קליפ צולם באזור צפון לונדון מהפינה הדרום המזרחית של צומת הרחובות הוקסטון ופאלקירק, כאשר לאחר מכן אשקרופט צעד לכיוון צפון לאורך החלק המזרחי של רחוב הוקסטון. הווידאו קליפ נוצר בהשראת הווידאו קליפ של השיר "Unfinished Sympathy" של להקת הטריפ הופ Massive Attack אשר בו הזמרת שרה נלסון שרה תוך כדי שהיא צועדת לאורך שכונה בלוס אנג'לס.
אנתוצרוטה
אנתוצרוטה (שם מדעי: Anthocerotophyta) - קבוצה של טחבים או צמחים שאינם וסקולריים המוגדרים תחת מחלקת האנתוצרוטה.
ארמנדו קלדרון סול
ארמנדו קלדרון סול (Armando Calderón Sol; 24 ביוני 1948 — 9 באוקטובר 2017) היה נשיא אל סלוודור בשנים 1994–1999.
גלקסיית סקסטנט B
גלקסיית סקסטנט B היא גלקסיה לא-סדורה ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים סקסטנט במרחק של כ-4.65 מיליון שנות אור ממערכת השמש ונמצאת סמוך לקצה של הקבוצה המקומית. בסביבת הגלקסיה נמצאות גם גלקסיית סקסטנט A, גלקסיית משאבה הננסית ו-NGC 3109 שמהוות ביחד תת-קבוצה של גלקסיות שנקראת קבוצת NGC 3109 או קבוצת משאבה - סקסטנט. גלקסיות הקבוצה נמצאות במרחק של בין 5.2 מיליון שנות אור ל-5.8 מיליון שנות אור ממרכזה של הקבוצה המקומית (גלקסיית סקסטנט B היא הקרובה ביותר מביניהן) וחלק מהחוקרים רואים בה קבוצת גלקסיות נפרדת מהקבוצה המקומית, כך ששייכותה של גלקסיית סקסטנט B לקבוצה המקומית מוטלת בספק. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 11.9 וגילויה מיוחס לאסטרונום אלברט וילסון שזיהה אותה בצילומים של מצפה הכוכבים פאלומר, שנעשו בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הגלקסיה נמצאת כ-6 מעלות מצפון-צפון-מערב ל-α בסקסטנט וכ-7 מעלות מדרום-דרום-מערב לרגולוס. המרחק הזוויתי בינה ובין גלקסיית סקסטנט A הוא כ-10 מעלות, שממרחקן שקול לכ-840,000 שנות אור.
מרשנטאים
מרשנטאים (Marchantiopsida) היא מחלקה של טחבי כבד שהם צמחים שאינם וסקולריים.
רפיק הליט קראיי
רפיק הליט קראיי (בטורקית: Refik Halit Karay; 14 במרץ 1888 – 18 ביולי 1965) היה סופר טורקי.
ביוגרפיה
רפיק הליט קראיי היה בנו של פקיד האוצר מהמד אלי ביי, נצר למשפחת קראקייש (Karakayış), אשר היגרה לאיסטנבול ממודורנו (Mudurnu) שבמחוז בולו (Bolu). למד בתיכון גלאטסראיי שבבייאולו, ממוסדות החינוך הוותיקים של העיר, ובפקולטה למשפטים באוניברסיטת איסטנבול. עבד כפקיד במשרד האוצר. לאחר ההכרזה על עידן החוקה השנייה החל לעסוק בכתיבה עיתונאית; בין היתר שימש כמתרגם וככתב בעיתון Tercüman-ı Hakikat ("מתרגם האמת"). עקב דברים שכתב נאלץ לגלות מאיסטנבול: תחילה לסינופ, ואחר כך לצ'ורום (Çorum), לאנקרה ולבילג'יק (Bilecik). עם שובו לאיסטנבול שימש זמן מה כמורה לטורקית, וכן עבד במשרד הראשי של רשות הדואר, הטלגרפיה והטלפוניה (Posta, Telgraf, Telefon İşletmesi). בתוך כך הצטרף למפלגת החירות וההבנה (Hürriyet ve İtilaf Fırkası), ובשל דברי ביקורת שהשמיע נגד מלחמת העצמאות הוכנס לרשימת המאה וחמישים באשמת בגידה במולדת, ונאלץ לעזוב את ארצו ולחיות כגולה בביירות ובחלב.
במכתבים ושירים שכתב לאטאטורק מילא רפיק הליט קראיי תפקיד מרכזי בהחלטת הממשל להעניק חנינה לאנשי רשימת המאה וחמישים. עם חזרתו למולדתו הוא שב לפרסם את כתב העת ההומוריסטי Aydede ("סבא ירח"), שיצא לאור עוד קודם לכן. לראשונה עשה לו שם בספרות הטורקית עם יצירותיו הספרותיות על אנטוליה, אך הוא קנה את עולמו גם בזכות חיבוריו הסטיריים וההומוריסטיים. ביצירותיו, המתבססות על רשמיו והתנסויותיו, נקט לשון תיאורית והרבה להשתמש בדימויים, ובאמצעות לשונו הבהירה והקולחת, וכן טכניקת הכתיבה רבת-העצמה שלו קנה לו מקום של כבוד בקרב סופרי הרומנים של המאה ה-20. רפיק הליט, אשר הפליא להשתמש בשפה הטורקית, העניק יצירות מוצלחות רבות לספרות בשפה זו, ונמנה עם טובי המספרים בה.
חוק המכשיר
חוק המכשיר (באנגלית: Law of the Instrument; ידוע גם בשם הפטיש של מאסלו) הוא מושג שמשמעו הסתמכות יתרה על כלי מוכר, או בניסוח אחר: אדם המבקש לפתור בעיה מוצא עצמו לעיתים קרובות מוגבל על ידי הכלים והטכניקות שהוא מכיר.
המושג נוסח לראשונה על ידי הפילוסוף האמריקאי-ישראלי בספרו The Conduct of Inquiry (1964), שבו כתב: "תן לילד קטן פטיש, והוא יגלה שכל מה שהוא נתקל בו טעון חבטה. לא מפתיע במיוחד לגלות שמדען מנסח בעיות באופן כזה שכדי לפתור אותן צריך להשתמש באותן טכניקות ממש שהוא עצמו מוכשר בהן".
ב-1966 הציג את המושג הפסיכולוג האמריקאי אברהם מאסלו, שניסוחו הוא המוכר יותר: "אם כל מה שיש לך הוא פטיש, הכול נראה כמו מסמר."
המושג משמש בביקורת על שימוש בכלים שאינם תקפים או בגישות בלתי-רלוונטיות. דוגמה לכך נמצאת בדבריו של הפסיכולוג האמריקאי, שביקר את גישתה של הפסיכולוגיה הקלינית:
יונגרמנאים
יונגרמנאים (שם מדעי: Jungermanniopsida) הם מחלקה של טחבי כבד שהם צמחים שאינם וסקולריים. היונגמנאים מתאפיינים בגמטופיט בעל עלעלים.
מיכאיל שמבדל
מיכאיל אברמוביץ' שַׁמְבַּדָל (ברוסית: Михаил Абрамович Шамбадал, שמו היהודי: פסח מנדל שמבדל; 6 באוגוסט 1891, הומל, בלארוס, האימפריה הרוסית – 27 באפריל 1964, מוסקבה) היה סופר, משורר, מתרגם ועיתונאי יהודי-סובייטי בשפות רוסית ויידיש.
שמבדל מוכר במיוחד הודות לתרגומיו לרוסית מהקלאסיקה היידית. תרגומיו מתפרסמים עד ימינו ומשמשים להעלאת מחזות וסיפורים של שלום עליכם על במות התיאטראות ברוסיה. בזכותו נחשפה הספרות ביידיש, ובפרט כתבי שלום עליכם, לציבורים רחבים בברית המועצות ובעולם. הוא פעל לתחיית תרבות היידיש, בספרות ובתיאטרון, אל מול הדיכוי הסטליניסטי.
החל משנת 1911 פרסם סיפורים סאטיריים בעיתונים בווילנה ובמוסקבה תחת שם העט מיכאיל קמצ'דל. אחרי שנת 1926 עבד ברדיו רוסיה. בעת מלחמת העולם השנייה (בין אוקטובר 1941 לנובמבר 1943) פונה שמבדל לצ'יסטופול ברפובליקה האוטונומית הטטרית, שם עבד בתחנת הרדיו המקומית. בתקופה זו פרסם בעיתונים כ-400 פיליטונים בחרוזים, על ענייני דיומא.
הוא התפרסם במיוחד בתרגומיו לרוסית משפות שונות - פולנית, בלארוסית, אוקראינית, מארי, עברית ובמיוחד מיידיש - מכתבי שלום עליכם, משירי פרץ מרקיש, דוד ברגלסון, מהרש סמולר ואחרים.
אחרי מלחמת העולם השנייה עבד בוועד היהודי האנטי-פשיסטי ובעיתונים היידיים "אייניקייט" ו"דער אמת".
אלכסנדר בריילובסקי
אלכסנדר בריילובסקי (באנגלית: Alexander Brailowsky, 16 בפברואר 1896 – 25 באפריל 1976) היה פסנתרן רוסי-צרפתי ממוצא יהודי, שהתמחה ביצירותיו של פרדריק שופן. לעיקר פרסומו זכה בשנים שבין מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
קורות חייו
הופעתו הראשונה בקונצרט פומבי הייתה בפריז בשנת 1919. את הקלטותיו הראשונות עשה בברלין בשנים 1928 עד 1934 (בתקליטי 78). בשנת 1938 הקליט בלונדון לחברת "HMV". תקליטיו הבאים נעשו בחברת RCA ויקטור ולבסוף, בשנות ה-60', בחברת CBS. לצד תפוקתו העצומה ביצירות שופן, כלל ברפרטואר שלו גם את רחמנינוב, סן-סנס, ליסט, דביסי ועוד.
בריילובסקי היה הראשון לנגן מחזור שופן שלם בשנת 1934 בפריז, ובחלק מן הרסיטל ניגן בפסנתר של המלחין עצמו. בהמשך הגיש עוד שלושים רסיטלים מיצירות שופן, בניו יורק בשנת 1938 ואחר בפריז, בריסל, ציריך, מקסיקו סיטי, בואנוס איירס ומונטוידאו. בשנת 1960 החליט לחדש את המחזורים בבריסל ובפריז. נגינתו כבר לא הייתה בשיאה בשלב זה, אך היו בה עדיין מן הניואנסים המרהיבים שאפיינו אותה בעבר והשליטה הכללית בכלי.
אלכסנדר בריילובסקי מת בניו יורק בגיל 80, מסיבוכים של דלקת ריאות.
בסוף שנות החמישים בקר בישראל ונגן את הקונצרט השני של רחמנינוב
לטאות
לטאות (שם מדעי: Lacertilia) היא קבוצה של זוחלים המוגדרת ככוללת את כל הזוחלים בעל-סדרת הלפידוזאוריה, למעט מחודקי הראש והנחשים. בעבר נחשבה קבוצת הלטאות תת-סדרה, אולם בגלל היותה פרפילטית היא נחשבת כיום כקבוצה שאינה חלק מהטקסונומיה. קיימים כ-7,570 מינים של לטאות מ-36 משפחות, החל מלטאות זעירות ועד ללטאות דרקון קומודו הענקיות.
רוב הלטאות הן טורפות, אך חלקן גם צמחוניות. ככל הנראה, הלטאה הנדירה בעולם היא האיגואנה הג'מייקנית (Cyclura collei). ללטאות קוסמות יש יכולת לנתק את זנבן ולגדלו מחדש.
לרוב סוגי הלטאות יש זנב וארבע רגליים פרט למינים מסוימים שבהם הגפיים חסרות. דוגמה ללטאה חסרת-גפיים המצויה בטבע בישראל היא הקמטן. ישנן לטאות מתאפיינות בכושר שחייה מצוין ולחלקן לשון ארוכה מאוד, המשמשת לחישה וללכידת פרודות ריח המועברות לאיבר יעקובסון המשמש להרחה.
יוסוף קארש
יוסוף קארש (באנגלית: Yousuf Karsh, בארמנית: Յուսուֆ Քարշ; 23 בדצמבר 1908 – 13 ביולי 2002), היה צלם קנדי ממוצא ארמני שנחשב לאחד מגדולי צלמי הפורטרטים בכל הזמנים.
ביוגרפיה
קארש נולד במרדין, עיר במזרח האימפריה העות'מאנית, השוכנת כיום בטורקיה. הוא גדל בזמן רצח העם הארמני, ועל כך כתב בהמשך: "ראיתי את קרובי המשפחה שלי נרצחים ואת אחותי גוועת ברעב בזמן שגורשנו מכפר אל כפר."
בגיל 14 נמלט עם משפחתו לסוריה, ובגיל 16 עבר להתגורר עם דודו הצלם שהתגורר בקוויבק, קנדה. דודו היה זקוק לעזרה בסטודיו, ואף על פי שעד אותה תקופה לא גילה קארש מעולם כישרון מיוחד כאומן אלא שאף להיות רופא, הייתה זו הזדמנות עבורו לברוח מסוריה. הוא הגיע לקנדה ללא כל ידיעה בשפה האנגלית או הצרפתית, לכן בילה רק תקופה קצרה בבית הספר ואת רוב זמנו העביר בעזרה לדודו בסטודיו הצילום.
בשנת 1928 דודו, שראה את הפוטנציאל הטמון בו, ארגן לו עבודה כשוליה של צלם הפורטרטים המפורסם ג'ון ג'ארו בבוסטון, ארצות הברית. כעבור ארבע שנים חזר יוסוף לקנדה, נלהב להטביע את חותמו. הוא הקים סטודיו בעיר הבירה של אונטריו, אוטווה, בסמוך למקום מושבה של ממשלת קנדה. ראש ממשלת קנדה, ויליאם ליון מקנזי קינג, גילה עניין בכישרונו של קארש וארגן לו מפגשים עם כל המכובדים שביקרו בקנדה, כדי שיוכל לצלם את הפורטרט שלהם. העבודה של קארש משכה את תשומת לבם של מכובדים וסלבריטאים רבים.
קארש ביסס את שמו כצלם פורטרטים באופן סופי כשב-30 בדצמבר 1941 צילם את וינסטון צ'רצ'יל לאחר שנאם בבית הנבחרים הקנדי. מסופר על הצילום המפורסם של צ'רצ'יל, שקארש קיבל הזדמנות לצלם במשך שתי דקות בזמן שצ'רצ'יל מסיים את נאומו בקונגרס הקנדי והולך לארוחת צהריים. קארש כתב על כך: "שתי דקות זעומות, שבהן אני צריך להנציח בתמונה אדם שכבר כתב או לפחות היה גורם השראה לכתיבת ספרייה שלמה. אדם שהיה חידה בפני כל אלו שניסו לפצח אותו או לכתוב עליו ביוגרפיה, אשר מילא את העולם בתהילה שלו. אני ניגשתי למאורע הזה עם חששות רבים. צ'רצ'יל צעד לתוך החדר, הוא התייחס למצלמה שלי כאילו היא האויב הגרמני."
הבעת הפנים שלו התאימה לקארש מאוד, אבל הסיגר שבפיו לא התאים לאווירה הרשמית והחגיגית של התמונה. קארש כתב: "אני זוכר שבאינסטינקט לקחתי לו את הסיגר מהפה. צ'רצ'יל רק זעף יותר. ראשו נטה קדימה בעצבים והיד שלו עברה למותניים, תנוחת עצבים ידוע. הפוזה הנציחה את צ'רצ'יל ואת המצב באנגליה בצורה מצוינת: נלחמת ובלתי מנוצחת ואז.. אז צילמתי!" צ'רצ'יל, בתגובה, אמר לו: "אתה יכול אפילו לגרום לאריה שואג לעמוד רגע בשקט בשביל תמונה". בעקבות כך נקראה התמונה "האריה השואג" ("The Roaring Lion").
בשנת 1967 קיבל את אות מסדר קנדה, ובשנת 1990 קודם לדרגת "שותף".
בשנות ה-90 המאוחרות חזר קארש לבוסטון, וב-13 ביולי 2002, בגיל 93, נפטר בעקבות סיבוך לאחר ניתוח.
עבודתו
במהלך רוב הקריירה השתמש קארש במצלמת bellows Calumet בפורמט 8X10. קארש היה אמן תאורת הסטודיו. מאפיין ייחודי אשר מזוהה עמו, היה הארת הידיים של המצולמים בעזרת תאורה נפרדת. הוא גם נהג לעטוף את מושא הפורטרט במין הילה, שהיה יוצר בעזרת תאורה, כך היה יוצר דרמה על ידי משחקים באור וצל. בעזרת התאורה בחר להציג אנשים מסוימים באור "חיובי", כאנשים נאצלים ורוחניים, ואילו אחרים הציג בצורה דרמטית יותר, מאיימת.
על יוסוף קארש נכתב ב"סאנדיי טיימס": "כאשר המפורסמים חושבים על חיי נצח הם מתקשרים לקארש". קארש עשה שימוש באביזרים מגוונים כדי להעצים את התחושה שרצה להעביר, כמו מקטרת או מכחול לציירים. קארש היה בעל כישרון ייחודי לתפוס בתמונות הפורטרט את מהות הדמות שמולו, וכתב פעם: "בתוך כל גבר או אישה טמון סוד, ובתור צלם המטרה שלי היא לחשוף אותו בפני הצופה, אם אני יכול כמובן. חשיפתו של סוד זה תגיע, אם בכלל, ברמיזות קלות, שיעברו בחלקיקי שנייה. זה יגיע בעזרת מחוות קלות ובלתי מודעות, כמו נצנוץ בעין, הרמת גבה קטנה. פעולות שלרגע קצר ביותר מרימות את המסכה שכל אדם לובש כדי לגונן על עצמו מהעולם. בשבריר השנייה הזאת על הצלם לנצל את ההזדמנות ולפעול." קארש גם נהג לומר: "השמחה הגדולה ביותר שלי היא לצלם את הגדולים בלב, הגדולים במוח והגדולים ברוח, בין אם הם מפורסמים ובין אם לא."
הספרייה והארכיון הקנדי מחזיקים בכל אוסף התמונות שלו, כולל התשלילים והדברים שכתב. הם נתרמו על ידו בשנת 1992, כעשר שנים טרם מותו. תמונותיו מוצגות בתערוכות קבע במוזיאונים רבים, בהם מוזיאון ה-MOMA המפורסם בניו יורק.
ג'יימס, רוזן וסקס
ג'יימס, רוזן וסקס (באנגלית: James, Earl of Wessex; נולד ב-17 בדצמבר 2007), ובשמו המלא ג'יימס אלכסנדר פיליפ תיאו מאונטבאטן-וינדזור (James Alexander Philip Theo Mountbatten-Windsor) הוא בנם הצעיר של הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו ושל סופי, דוכסית אדינבורו. ג'יימס הוא נכדם הצעיר של המלכה אליזבת השנייה ושל הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, ואחיינו של המלך צ'ארלס השלישי. בעת הולדתו, הוא היה במקום ה-8 בסדר הירושה לכתר הבריטי. כיום, רוזן וסקס נמצא במקום ה-15.
ביוגרפיה
עד שנת 2020 הוא למד בבית הספר איגל האוס, בית ספר מעורב הממוקם סמוך לסנדהרסט שבברקשייר.
ג'יימס מתגורר יחד עם הוריו ואחותו בפארק באגשוט, סארי.
הופעות רשמיות
באפריל 2015 ג'יימס ואחותו, ליידי לואיז, השתתפו בסיור הראשון שלהם מעבר לים, בליווי הוריהם לדרום אפריקה. בספטמבר 2020 ג'יימס השתתף יחד עם משפחתו בפרויקט לניקוי חופים בחוף סאות'סי שבהמפשייר, בתמיכת החברה לשימור ימי.
במרץ 2022 ג'יימס השתתף בטקס האזכרה של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. ביוני 2022 השתתף באירועי יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה, ביניהם טקס ההודיה הלאומי ומסיבת הפלטינה בארמון.
ב-6 במאי 2023 נכח ג'יימס בטקס ההכתרה של דודו, צ'ארלס השלישי, במנזר וסטמינסטר יחד עם בני משפחתו ושאר משפחת המלוכה. הוא לקח חלק בתהלוכה אל עבר ארמון בקינגהאם, והופיע על מרפסת הארמון יחד עם בני משפחת המלוכה העובדים. ב-7 במאי נכח ג'יימס בקונצרט ההכתרה שהתקיים בטירת וינדזור.
תארים
תוארו של ג'יימס עד מרץ 2023 היה ויקונט סוורן. התואר "ויקונט סוורן" נועד להכיר בשורשיו הוולשים של ג'יימס מצד אמו: נהר הסוורן שמוצאו בוויילס. מכתב הרשאה שהונפק בשנת 1917 מקצה מעמד נסיכותי וכותרת "הוד מלכותו" לכל ילד שנולד לבנו של מונרך. כשהוריו נישאו, ארמון בקינגהאם הכריז כי ילדיהם יוכרו כילדיו של רוזן, ולא בתור נסיך או נסיכה. על כן, הודעות רשמיות התייחסו אליו כאל ויקונט סוורן. בשנת 2020 הצהירה רוזנת וסקס כי ג'יימס ואחותו שמרו על תאריהם המלכותיים, ויוכלו לבחור להשתמש בהם כאשר יגיעו לגיל 18. לדבריה, השניים לא צפויים לעבוד בתפקיד רשמי במשפחת המלוכה כאשר יגדלו, לכן הוחלט כי הם יגדלו ללא התארים, מתוך הבנה שהם "ככל הנראה יצטרכו לעבוד למחייתם".
ב-10 במרץ 2023, עם הפיכת אביו לדוכס אדינבורו, ג'יימס החל להיקרא בתואר רוזן וסקס, מאחר שזהו התואר הגבוה ביותר של אביו שאינו בשימושו. מאחר שדוכסות אדינבורו ניתנה לאביו כתואר לימי חייו, ג'יימס לא יירש את התואר עם מות אביו. עם זאת, הוא היורש לשאר תאריו של אביו: רוזן וסקס, ויקונט סוורן ורוזן פורפר.
עיטורי כבוד
ביוני 2008, לרגל ביקורו של אביו בפרובינציה הקנדית מניטובה, ממשלת המחוז קראה לאגם בצפון הפרובינציה על שם ג'יימס.
סדר הירושה לכתר הבריטי
ג'יימס, רוזן וסקס נמצא במקום ה-15 בסדר הירושה לכתר הבריטי, לפני אחותו הגדולה. זאת כיוון ששני האחים נולדו לפני תיקון חוק ההסדר, המבטל את העדפת הבן הבכור, שנכנס לתוקפו בשנת 2015.
הנה היא!
הנה היא! (באנגלית: !there she is, בקוריאנית: 떳다 그녀!) היא סדרת סרטונים בפלאש שנוצרה על ידי שלושה אנשים ומתפרסמת באתר הקוריאני "SamBakZa". הסדרה מספרת על מערכת יחסים שאינה מקובלת. סגנון הסרטונים המשותף לכל הסדרה הוא סיפור ללא מילים, רק תמונות מונפשות ושיר רקע שמנגן לכל אורך הסרטון אשר מעבירים את כל הסיפור. הסדרה כוללת 5 סרטונים שכולם נוצרו בשנת 2004. כבר באותה שנה הסדרה זכה בפרס ראשון בפסטיבל לסרטי אנימציה בברזיל.
הנה היא 1
הסרטון הראשון בסדרה מספר על חברה המאוכלסת על ידי חתולים וארנבים מואנשים כשיש טאבו חברתי על יחסים בין ארנבים לחתולים. עד שדוקי (ארנבת), מתאהבת בנאבי (חתול). עד מהרה הסרטון הופך למרדף של דוקי אחרי נאבי, שלא מעוניין ביחסים עם דוקי ובמיוחד לא מעוניין בהפרת הטאבו החברתי. נאבי מנסה לשכנע את דוקי שהיחסים ביניהם אינם אפשריים אך דוקי לא מוותרת עד שנאבי נכנע לזוגיות. הסרט מעביר מסר שלכל אהבה יש הזדמנות.
הנה היא 2: ריקוד העוגה
הסרטון השני בסדרה. שמו "ריקוד העוגה" (cake dance) מספר את תוכן הסרט בקצרה- לדוקי יש יום הולדת בבית הקפה השכונתי ונאבי אמור להביא לה את עוגת היום הולדת. בדרכו נאבי נכלא למכשולים בניסיונותיו לשמור על העוגה שלמה. בסוף הדרך הוא פוגש ב"ג'ינטה סט"- כנופיה שנטפלת על נאבי בגלל היתקלות של נאבי באחד מחבריהם, אך בעיקר משום שמנהיגם לא מרוצה בגלל היחסים של נאבי ודוקי. בסוף הסרט העוגה נופלת אך דוקי עדיין נהנית מהעוגה בעיקר בגלל העובדה שנאבי הביא אותה, אך בעל בית הקפה אינו מרוצה מהיחסים בין דוקי ונאבי (הטאבו החברתי) וזורק אותם מחוץ לבית הקפה.(הסוף מרמז על הסרט הרביעי.) בסרט זה מוצגים רוב הדמויות, כולל הלהקה: האנה (הבוסית של הלהקה), פיצה (שומר הראש של האנה) וארנב אפור (וחסר שם, שמאוהב בהאנה). דמויות אלה מופיעות בהמשך.
הנה היא 3: נאבי ודוקי
הסרטון השלישי בסדרה מספר על הדייט הראשון של נאבי ודוקי. דוקי מאוד מתלהבת אך נאבי מאוד אדיש. בהתחלה הוא אינו מתלהב מהדייט, אך בהמשך הוא מבין כמה הוא אוהב את דוקי, ואפילו מציע לה דייט שני. מהסרט הזה נאבי ודוקי הם חברים רשמית. הסרט מסתיים כשאבן נזרקת ומנפצת את חלון ביתו של נאבי. (רמז לסרט הרביעי.)
הנה היא 4: גן עדן
הסרטון הרביעי בסדרה. בגלל היחסים בין נאבי לדוקי מתחוללות מהומות בכל העיר: יש שמפגינים נגד היחסים ויש המפגינים בעד. זה הולך ומדרדר לפגיעה בדוקי ובקיפוד המחמד שלה. נאבי מיואש מהעובדה שדוקי נפגעה בגלל היחסים ביניהם ומחליט להיפרד ממנה. כשדוקי מטפלת בקיפודה, איל-הו מנהיג הג'ינטה סט צופה בה בחשאי ומחליט לגרום לנאבי לחזור אל דוקי, באלימות. קבוצה של מפגיני בעד רואה אותו מרביץ לנאבי וחושבת שזה היה כדי לפגוע בנאבי. איל-הו מתכנן לעזוב אבל אז קבוצה של מפגיני נגד מגיעה. איל-הו נותן אגרוף עיוור ומגלה שהוא פגע בחברו, יי-הו, ומתחילה קטטה המונית. דוקי מנסה ליצור קשר עם נאבי, שלא יכול לענות כי הוא במעצר. היא חושבת שהוא לא רוצה שום קשר איתה יותר ומחליטה לטוס למקום שנקרא "פאראדייס", גן עדן. הסרטון הזה הוא האפל ביותר מכל הסדרה כמעט כולו בשחור לבן, צבעים אשר משדרים אופל, דיכאון ואיבוד תקווה. הדברים הצבועים היחידים הם הצעיף של נאבי, העיטור של השמלה של דוקי, גומות החן של דוקי ושלטי ההפגנה. הכל למעט שלטי ההפגנה דוהה והופך לשחור בהמשך הסרט, סמליות לאיבוד התקווה. טיסה לגן עדן מתאימה מאוד לתבנית של התאבדות, גם כתוצאה מאיבוד התקווה.
צוות 211
צוות 211 (באנגלית: 211 Crew) היא תנועה גזענית אנטישמית הדוגלת בעליונות הגזע הלבן, אשר נפוצה בקרב אסירים בבתי כלא בארצות הברית. לפעילי התנועה יוחסו מספר מקרי התנקשויות, אשר זכו לפרופיל תקשורתי גבוה, וביניהן ההתנקשות בחייו של ראש אגף הכליאה של מדינת קולורדו, טום קלמנטס.
הקמת התנועה
התנועה הוקמה במהלך שנת 1995 בבית הכלא המחוזי של העיר דנוור בקולורדו. התנועה הוקמה על ידי בנג'מין דייוויס, אסיר מורשע ממוצא לבן אשר ריצה את עונשו בבית הכלא, וזאת בעקבות תקיפה מצד אסיר שחור, אשר בוצעה ככל הנראה ממניע גזעני וכמעט הסתיימה במותו.
בעקבות התקיפה, ולאחר התאוששותו, דייוויס החליט להקים כנופיית כלא חדשה, אשר תגן עליו ועל אסירים לבנים אחרים בבית הכלא מהתנכלויותיהם של אסירים ממוצא אפרו-אמריקאי ולטיני.
אידאולוגיה
פעילי התנועה מזהים עצמם עם עקרונותיה של האידאולוגיה הנאצית, ומשכך מבצעים שימוש שוטף בסמלים נאציים למיניהם, כדוגמת צלב הקרס. כמו כן, התנועה דורשת מפעיליה להימנע מקיום יחסי מין עם לא-לבנים, ופעילי התנועה אף קושרו לביצוע רציחות כנגד אפרו-אמריקאים מטעמים גזעניים.
עם זאת, פעילים שונים בתנועה, ולרבות מנהיגיה, תועדו בשעה שקיימו קשרים חיוביים עם אסירים שחורים. כמו כן, ישראל דייוויס, אביו של מייסד התנועה, טען כי בנו לא דוגל באידאולוגיה גזענית, ואף הבהיר כי לבנו יש שני ידידים שחורים. מסיבה זו, עמדתה של התנועה כלפי מדיניות הגזע מעורפלת במידת מה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2017
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2017 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-137 מאז ייסודה.
הפרסים
סך הפרסים היה $50,400,000.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2016 אנגליקה קרבר הודחה בסיבוב הראשון. הטניסאית הלא מדורגת סלואן סטיבנס נפגשה במשחק הגמר עם מדיסון קיז  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2016 ג'יימי מארי וברונו סוארס  הודחו ברבע הגמר. ז'אן-ז'וליין רוייר והוריה טקאו  נפגשו במשחק הגמר עם פליסיאנו לופס ומארק לופס  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג: מנצחי תחרות 2016 לאורה סיגמונד ומטה פביץ'  לא השתתפו בתחרות. מרטינה הינגיס וג'יימי מארי  נפגשו במשחק הגמר עם צ'ז'אן האו צין  ומייקל ונוס  וניצחו אותם ב-2 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
ישראל בתחרות
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים. הוא ניצח בסיבוב הראשון. בסיבוב השני הוא הפסיד ב-3 מערכות והודח מהתחרות.
יוני ארליך השתתף בתחרות זוגות גברים לצד סטיב דרציס מבלגיה. הם ניצחו בסיבוב הראשון והשני בשתי מערכות. בסיבוב השלישי הם הפסידו וסיימו את השתתפותם בתחרות.
עידו אקסברד
עידו אקסברד (נולד ב-16 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית.
קריירה
אקסברד החל את דרכו בקבוצות הילדים של מכבי תל אביב, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של שמשון תל אביב. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, בית"ר שמשון תל אביב, והעפיל עמה עד לחצי גמר גביע המדינה בזמן שהקבוצה הייתה בליגה השלישית. בקיץ 2008 אמור היה לעזוב את הקבוצה, אך בעיות בהשגת השחרור מקבוצתו השאירו אותו לעוד שתי עונות. בעונת כבש אקסברד 11 שערים במדי בית"ר שמשון תל אביב בליגה הלאומית. לאחר משא ומתן ארוך והתערבות הוועדה למעמד השחקן, עבר אקסברד להפועל פתח תקווה לקראת עונת, ובמדיה כבש בעונה זו חמישה שערים בליגת העל.
לקראת עונת חתם אקסברד ל-4 שנים בהפועל באר שבע, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש 8 שערים והיה הכובש המצטיין בקבוצה, בצוותא עם דובב גבאי. בעונת לא כבש שערי ליגה, אך כבש שער אחד בגביע המדינה, ושער אחד בגביע הטוטו. ב-17 בספטמבר 2013 חתם אקסברד בקבוצת מכבי נתניה מהליגה הלאומית. במשחק הבכורה שלו, נגד בית"ר תל אביב רמלה, נכנס אקסברד כמחליף והבקיע את שער הניצחון בדקה ה-83. בסך הכל הבקיע בעונה זו 13 שערי ליגה, הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה בחזרה לליגת העל.
לקראת עונת חתם אקסברד בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, וכבש 25 שערים בכל המסגרות באותה עונה. ב-28 ביוני 2015 חתם אקסברד לעונה אחת בעירוני קריית שמונה, אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובחלון ההעברות של ינואר 2016 חתם בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, במדיה כבש שני שערים ב-15 הופעות עד תום העונה. בתחילת עונת שותף בשני משחקים במדי הקבוצה, וב-7 בספטמבר 2016 חתם בהפועל עכו, במדיה כבש 13 שערים ליגה והיה שותף להעפלתה לליגת העל.
ב-29 במאי 2017 חתם בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, במשחק מול הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. עשרה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על הפועל פתח תקווה בגביע הטוטו, ובמחזור הראשון של עונת 2017/2018 כבש את השער הראשון של הקבוצה לעונה זו, בניצחון 3–0 על הפועל ראשון לציון. בסך הכל ערך 24 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב במהלך חצי השנה בה שיחק במועדון, בהן כבש שישה שערים.
ב-22 בינואר 2018 חזר אקסברד לקדנציה נוספת במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש חמישה שערים עד תום העונה. אקסברד המשיך בקבוצה גם בתחילת עונת 2018/2019, אך ב-5 בפברואר 2019 חתם בקבוצת סקציה נס ציונה, במדיה כבש שלושה שערים ב-12 הופעות, ובתום העונה העפיל עמה לליגת העל.
ביולי 2019 חתם אקסברד בהפועל מרמורק, שירדה מהליגה הלאומית לליגה א' דרום. בינואר 2021, לאחר עונה וחצי במרמורק, שוחרר מהמועדון וכעבור שבועיים חתם בשורות שמשון כפר קאסם מאותה הליגה, אך לאחר בתום העונה שב למרמורק לעונה נוספת. אחרי קדנציה שנייה בהפועל מרמורק, החלוץ חתם ב-25 ביולי בקבוצת הכדורגל מכבי הרצליה, המשחקת בליגה א' דרום.בעונת 2022/2023 כבש 32 שערים כולל שלושער שהעלה את הקבוצה לליגה הלאומית.
ג'ואל אוסטין
ג׳ואל סקוט היילי אוסטין (Joel Scott Hayley Osteen, נולד ב-1963) הוא הכומר הראשי של כנסיית לייקווד ביוסטון ונחשב בין הכמרים הפופולריים והמוכרים ביותר בארצות הברית.
אוסטין נולד ביוסטון בשנת 1963 לכומר ג'ון אוסטין, שהנהיג את הכנסייה לפניו. הוא אחד משישה ילדים. אביו עזב את הכנסייה הבפטיסטית על מנת לייסד את כנסיית לייקווד ב-1959. בזמנו של אביו מנתה הכנסייה 6,000 חברים ודרשותיו אף שודרו בערוץ מקומי עד מותו ב-1999. לאחר מות אביו לקח אוסטין על עצמו את הנהגת הכנסייה, וזאת למרות שרק פעם בודדת ניסה את כוחו בהטפה מעל הדוכן.