cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עולם ללא קץ
חלק ז' - ממרץ עד דצמבר 1361
אחיה המתוחכם של גוונדה, פילמון, שואף לקבל את תפקיד הבישוף של קינגסברידג', אך תוכניתו נהרסת לאחר שהנזיר תומס מת מזקנה. מרתין מקיים את הבטחתו לתומס, וחופר את המכתב שעזר להחביא בילדותו. הוא מגלה שהמלך המודח, אדוארד השני, שרד את ניסיון ההתנקשות ולקח לעצמו זהות בדויה של אחד מתוקפיו. הוא מגלה גם כי הרוזן רולנד ובניו היו אלה שהזהירו את המלך ועזרו לו להימלט. מרתין מוכר את המכתב לנציגו של המלך, תמורת עזיבתו של פילמון את קינגסברידג' לנצח.
כאשר המגפה מתפרצת בשנית, נחישותה וחוכמתה של קריס מאפשרות לתושבי העיר לדכא את ההתפרצות. היא סוגרת את שערי העיר, מטפלת בכל החולים בבית החולים שלה על אי המצורעים, ומפתחת שיטה שתאפשר את המשך המסחר בעיר. על כך, קריס זוכה למעמד של דמות פופולרית ונערצת בקרב התושבים. מרתין משלים את הצריח של המגדל החדש, ובכך מגשים את חלומו והופך את קתדרלת קינגסברידג' לבניין הגבוה ביותר באנגליה. הוא לוקח את קריס אל ראש המגדל, שם הוא חושף בפניה את פסל המלאך שהתקין שם, בדמותה של קריס המביטה אל עבר העיר.
אלזה, דוכסית וירטמברג
ביוגרפיה
אלזה נולדה ב-1 במרץ 1876 בשטוטגרט, ממלכת וירטמברג, והייתה הבת התאומה הבכירה של אויגן, דוכס וירטמברג, בנם של אויגן, דוכס וירטמברג ומתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה, וורה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. אחותה התאומה הצעירה הייתה אולגה, דוכסית וירטמברג.
ב-28 בינואר 1895 פרסם בית המלוכה הבריטי כי אלזה מיועדת להתחתן עם אלפרד, נסיך אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בנם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה ונכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אולם הנישואים מעולם לא התרחשו.
ב-6 במאי 1897 התחתנה אלזה בשטוטגרט עם אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה, בנם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים.
משפחתה
ב-6 במאי 1897 התחתנה אלזה בשטוטגרט עם אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה, בנם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים:
זרחיה הלוי
רבי זרחיה הלוי מגירונה (רז"ה), מן הראשונים, למדן, פרשן, פוסק ומשורר, מחשובי חכמי פרובנס במאה ה-12. מחבר "ספר המאור", ספר השגות על הרי"ף, ועל כן נקרא בפי כל: בעל המאור.
כמו כן, מפורסם הרז"ה בפיוטיו ושיריו. כמה מפיוטיו, סליחותיו וקינותיו נכנסו לסידור התפילה.
תולדות חייו
הרז"ה נולד לרבי יצחק בעיר גירונה שבספרד. שנת לידתו אינה ידועה, אך החוקר ישראל מ' תא-שמע משער שנולד סמוך לשנת 1115. בגיל צעיר הגיע עם הוריו לנרבונה, במחוז פרובאנס שבצרפת, שבאותה תקופה ניחן ביצירה יהודית תוססת. שם למד תורה בפני חכמי המקום, ר' משה בן יוסף (רמב"י) ור' אברהם בן יצחק אב בית דין (ראב"י אב"ד, בעל ספר האשכול). על הרב משה בן יוסף כותב הרז"ה (בספרו המאור הקטן מסכת חולין פרק שלישי): "והוא הרב המובהק שלנו ועליו היינו סומכים".
משפחתו
אביו, ר' יצחק, היה תלמיד חכם חשוב בגירונה; שמו של סבו היה זרחיה, ושל אבי-סבו – ר' שם טוב; אין ידוע דבר על פעלם של שני האחרונים, אף כי מסתבר כי חיו ופעלו בקטלוניה או בספרד.
לר' זרחיה היה אח צעיר בשם ר' ברכיה, ואשר כמה איגרות ביניהם השתמרו, ובהן שאלות ששאל ר' ברכיה את הרז"ה. ר' ברכיה כתב כמה פיוטים, ובנו, ר' יהודה, הוא מחבר שיטת ריב"ב המודפסת בדפוס וילנא של התלמוד הבבלי, על הרי"ף. בספר זה רבות מאוד המובאות בשם דודו הרז"ה, בעיקר מתוך ספר המאור.
לרז"ה היה בן בשם יצחק, שפעל בגירונה, ובן מבוגר יותר, בשם יוסף, שנשאר בלוניל.
עוד ידוע כי משפחת הרז"ה באה בקשרי נישואין עם ר' משולם בן יעקב מלוניל; הרא"ה שמייחס עצמו כדור רביעי לרז"ה, בן אחר בן, כותב: "תירץ אדוני זקני הרב ר' אהרן בן אדוננו הרב ר' משולם ז"ל".
על פי מגילות ייחוס עתיקות, משפחות הורוביץ ואפשטיין, אשר מהן יצאו רבנים, אנשי ציבור ואנשי דת, וכן מדענים, מוזיקאים ופילוסופים, מקורן במשפחתו של ר' זרחיה.
ספר המאור
כאמור, חיבורו המפורסם של הרז"ה הוא ספר ההשגות על הרי"ף: ספר המאור. ספרו זה מתחלק לשניים: המאור הקטן נכתב על מסכת ברכות וסדר מועד וכן על מסכת חולין, והמאור הגדול נכתב על סדרי נשים ונזיקין.
ספר המאור הוא תוספת לחיבור ההלכות של הרי"ף וכולל דיונים בהלכות הרי"ף והשגות עליהם, הוספות של דברי חכמים על הלכות המוזכרות בספרו של הרי"ף וביאורי סוגיות של התלמוד הנוגעות לעניינים שנדונו בהלכות הרי"ף. לטענת הרב בנימין זאב בנדיקט מגמתו של הרב זרחיה הלוי בספר המאור היה להגן על מסורות קדומות של חכמי פרובאנס מפני פסיקת הלכה על פי הרי"ף שהביא לחדירת מנהגי ספרד לפרובנס.
בראש חיבורו מובא בדפוס שיר קצר, שאינו שייך לחיבור זה במקורו. בהקדמה לחיבור הוא מאריך במעין התנצלות על שהעז להשיג על דברי הרי"ף. וכך הוא כותב שם על הרי"ף: '''ואינו צריך להאריך בגדולתו ובחכמתו. כי היא גלויה לכל בעלי עיניים. כשמש בחצי השמים. וכנפי צדקותיו. בחבור הלכותיו. פרושות על דורותיו. ועל כל דורות הבאים אחריו. כי לא נעשה חבור יפה כמוהו בתלמוד מאחרי סתימתו'''. ומסיים דבריו אלו: '''ועל כן חובה עלינו בכל דבר נכבד ומפואר, לכבדו ולפארו לקדשו ולטהרו ולהלבינו ולבררו כפי כחנו. ולזאת חברתי הספר הזה'''.
לאחר פתיחה זו, הוא מסביר בהקדמה מדוע בחר לקרוא בשמות הללו לחיבוריו: 'המאור' נקרא כך, משום שענינו להאיר עיני התלמידים. 'המאור הגדול', שנכתב על סדרי נשים ונזיקין, נקרא כך כיוון שדיני ממונות, המרובים בסדר זה, נקראו בפי חז"ל: מקצוע גדול בתורה. 'המאור הקטן', שנכתב על סדר מועד, נקרא כך כיוון שהמועדים נקבעים על ידי קידוש החודש, על פי חידוש הלבנה, שהיא המאור הקטן.
בספר ישנה מערכת הפניות פנימיות מפורטת ומסועפת - ומדויקת להפליא. דיוק זה נובע מהחלטתו שלא להפיץ את הספר עד שיעבור הגהה אחרי הגהה ושיפוץ אחרי שיפוץ, כך שלמעשה נכתב הספר עד סוף ימיו. רז"ה ביקר בחריפות את בן פלוגתו הגדול, הראב"ד, גם על התגאותו של זה בכך שחזר בו לעיתים קרובות. לדעת רז"ה, אין זה ראוי מצדו של פוסק לפרסם דעה שתתברר לאחר מכן כשגיאה.
שאר ספריו
ספר הצבא - חיבור זה הוא מעין השלמה לספר המאור. בספר זה מציג הרז"ה שלושה עשר כללים בדרכי לימוד הגמרא, שמתוכם נובעות כמה השגות על הרי"ף.
סלע המחלוקת - השגות על ספר "בעלי הנפש" של הראב"ד, בהלכות נידה.
כמו כן, חיבר הרז"ה חיבור על מסכת קינים, וכן חיבור קצר בשם 'הלכות שחיטה וטריפות', שכתב בנערותו וככל הנראה עוד בטרם הגיע לנרבונה.
מבקריו
למרות התנצלותו של הרז"ה בהקדמתו, השגותיו על הרי"ף נתקבלו ברעש גדול. הראב"ד, שהיה גם חברו, הגיב בחריפות רבה על ההשגות, בחיבורו 'השגות ותשובות' (המכונה 'כתוב שם'). גם הרמב"ן, הקדיש את חיבורו מלחמות ה' להגנת הרי"ף מפני 'בעל המאור'. יש האומרים שהרז"ה אף נאלץ לעזוב את העיירה לוניל בעקבות הביקורת על חיבורו.להגנתו של הרז"ה מפני השגות הרמב"ן בספר "מלחמות ה'", וכן לביאור דברי המאור, יצא דורות אחריו, ר' עזרא מלכי (גיסו של הפרי חדש, ומחבר הספר מלכי בקודש על הרמב"ם) בחיבורו 'שמן למאור'.
חידת שקילה
מגבלות של תורת האינפורמציה
לכל שקילה יש שלוש תוצאות אפשריות, ולכן מספר התוצאות האפשריות ב-a שקילות הוא 3^a. כדי שהמטבע החריג יהיה ניתן לזיהוי, מספר האפשרויות א-פריורי אינו יכול לעלות על המספר הזה. על מנת שאפשר יהיה לזהות מטבע מזויף אחד מתוך n מטבעות, מוכרח להתקיים 3^a \geq n אם ידוע שהמטבע החריג קל (או כבד) משאר המטבעות, או 3^a \geq 2n אם אופי החריגה אינו ידוע.
מכאן למשל שאם אופי החריגה אינו ידוע, אי אפשר למצוא מטבע חריג מבין 14 מטבעות בשלוש שקילות; ואי אפשר למצוא מטבע חריג מבין 5 מטבעות בשתי שקילות. חסמים דומים אפשר לחשב גם עבור חידות מסובכות יותר, שבהן יש לזהות יותר ממטבע חריג אחד.
מה אפשר לעשות בשקילה אחת
נניח שלפנינו שלושה מטבעות, שאחד מהם מזויף. בבעיה זו יש שש אפשרויות (כל מטבע עשוי להיות מזויף, ואז קל או כבד מהרגיל), ולכן לא ניתן לפתור אותה בשקילה אחת. עם זאת, שקילה אחת מאפשרת למצוא את המטבע המזויף ואת סוג הזיוף במקרים הבאים: (כל בעיה שבה יש שלוש אפשרויות שייכת לאחד הסוגים האלה).
12 מטבעות בשלוש שקילות
בחידה זו נתונים 12 מטבעות, שאחד מהם מזויף - ייתכן שהוא כבד יותר וייתכן שהוא קל יותר. באמצעות שלוש שקילות בלבד במאזני כפות יש למצוא את המטבע המזויף ולקבוע האם הוא קל יותר או כבד יותר ממטבע תקין.
חידה זו הייתה פופולרית במהלך מלחמת העולם השנייה, ולראשונה הופיעה בדפוס בשנת 1945, במאמר מאת האוורד גרוסמן.
פתרון החידה
נסמן כל אחד מהמטבעות באחד מהסימונים הבאים: "?" כדי לציין שהמטבע עלום (איננו יודעים אם הוא תקין, קל או כבד), "+" כדי לציין שהוא חשוד-ככבד (כלומר הוא כבד או תקין), "-" כדי לציין שהוא חשוד-כקל (כלומר הוא קל או תקין), ו-"0" כדי לציין שהוא תקין. בתחילת התהליך כל המטבעות מקבלים את הסימון "?", משום שאיננו יודעים עליהם דבר.
שוויון בשקילה הראשונה
אם בשקילה הראשונה הכפות מאוזנות, זו ראיה ששמונת המטבעות שנשקלו כולם תקינים (00000000) והמטבעות שלא נשקלו נותרו עלומים (????).
שקילה שנייה: משווים שלושה מטבעות תקינים כנגד שלושה מטבעות עלומים (000 כנגד ???).
אם בשקילה זו מתקבל שוויון, הרי שהמטבע המזויף הוא המטבע העלום הרביעי, וכדי לזהות האם הוא קל או כבד די להשוות אותו (בשקילה שלישית) למטבע תקין.
אם בשקילה השנייה מתקבל אי-שוויון ??? > 000, הרי שהמטבע המזויף כבד והוא אחד משלושת המטבעות העלומים שהשתתפו בשקילה זו. נסמן אותם ב+++. בשקילה שלישית שוקלים שניים מאלה זה כנגד זה. אם הכפות מאוזנות המטבע הכבד הוא השלישי, ואם אחת מהן כבדה הרי שמונח בה המטבע המזויף.
אם בשקילה השנייה מתקבל האי-שוויון ההפוך ??? < 000, הרי שהמטבע המזויף קל, וההמשך בדיוק באותו אופן.
אי-שוויון בשקילה הראשונה
אם בשקילה הראשונה הכפות אינן מאוזנות, זו ראיה שבכף אחת מונחים מטבעות ++++, ובשנייה ; ארבעת המטבעות שלא נשקלו הם תקינים: 0000.
שקילה שנייה: מניחים בכל כף שני מטבעות חשודים ככבדים ואחד החשוד כקל (++- כנגד ++-).
אם בשקילה זו מתקבל שוויון, הרי שהמטבע המזויף הוא אחד משני החשודים-כקלים הנותרים; משווים ביניהם (בשקילה שלישית), והקל הוא המזויף.
אחרת, כף אחת כבדה יותר: ++- > ++-. המטבע המזויף הוא או אחד משני החשודים-ככבדים בכף הכבדה, או המטבע החשוד-כקל בכף הקלה (כל השאר תקינים). משווים (בשקילה שלישית) את המטבעות החשודים-ככבדים זה לזה. אם אחד מהם כבד יותר, הוא המזויף; ואם הם שווים המזויף הוא המטבע השלישי.
חידה על שתי שקילות עם מטבעות צבעוניים
בחידה זו, שהמציא פול קרי (Paul Curry) ופרסם מרטין גרדנר בטורו בסיינטיפיק אמריקן, נתונים שלושה זוגות של מטבעות: שניים כחולים, שניים אדומים ושניים לבנים. ידוע שבכל זוג יש מטבע קל ומטבע כבד, שכל המטבעות הקלים הם שווי משקל, ושכל המטבעות הכבדים הם שווי משקל. יש למצוא, בשתי שקילות בלבד, את המטבע הכבד בכל זוג.
לחידה יש 8 תוצאות אפשריות (בכל זוג יש לקבוע מיהו המטבע הכבד). בשתי שקילות יש 9 תוצאות אפשריות, ולכן על פי שיקולי תורת האינפורמציה יכול להיות פתרון, אבל ללא מרווח רב לטעויות. עד כדי שינוי הצבעים, מתברר שהדרך היחידה לפתור חידה זו היא להשוות בשקילה הראשונה אדום וכחול לאדום ולבן: אם האדום+כחול כבדים יותר, סימן שהאדום בצד זה הוא המטבע הכבד, ובנוסף הכחול שנשקל הוא המטבע הכבד מבין הכחולים או שהלבן שנשקל הוא הקל מבין הלבנים. השוואת הכחול שנשקל ללבן השני מוצאת איזו משלוש האפשרויות האלה היא הנכונה. אם האדום+לבן כבדים יותר, התוצאה הפוכה, וההכרעה מתקבלת באותו אופן. ואילו כפות מאוזנות מראות שהמטבע האדום שבצד הכחול שווה במשקלו למטבע הלבן, ואילו המטבע האדום שבצד הלבן שווה במשקלו למטבע הכחול; אלו שתי אפשרויות ששקילה שנייה מכריעה ביניהן.
חברה לטיסות שכר
חברת שֶׂכֶר (נקראת גם צַ'רְטֶר, מאנגלית: Charter airline) היא חברת תעופה המפעילה טיסות מסחריות שאינן סדירות. מחיר כרטיס לטיסות אלה יהיה בדרך כלל זול יותר ממחיר כרטיס לאותו היעד בטיסה של חברה סדירה. לעיתים חברות השכר מפעילות טיסות ליעדים לפי הזמנה של קבוצת לקוחות.
הגדרה
טיסות שכר רבות נמכרות במסגרת חבילת נופש שבה המחיר ששולם כולל טיסות, בית מלון ושירותים אחרים. לעיתים מטוס נשכר על ידי קבוצה אחת גדולה כמו ועדי עובדים, קבוצות ספורט וחיילים.
חברות השכר כפופות לאמנת ורשה אולם אחריותם כלפי הצרכנים מוגבלת יותר מחברה סדירה. חלה אחריות על החברה במקרים בהם לא הוכח כי ננקטו כל האמצעים הדרושים למניעת הנזק לנוסעים. הנטל להוכיח העדר רשלנות הוא על החברה.
היסטוריה
כאשר הוקם ארגון חברות התעופה הבינלאומי - יאט"א ב-1945, הסדירו ביניהם חברות התעופה הסדירות (או "לאומיות"), את הכללים שלפיהם יתנהל הטיס המסחרי הבינלאומי. באמצעות רגולציה הובטח אז שהשליטה בקווי הטיסות תישאר בידי חברות התעופה הסדירות. הם קבעו כללים לפתיחת קווי תעופה, לתיאום מחירים והיצע. לרוב חברות תעופה אלו היו בבעלות ממשלתית ברוב העולם, כך שהממשלות בעולם שיתפו פעולה עם הסדרים אלו. בשנות ה-60 החלו חברות חדשות, שלא היו חברות ביאט"א, לעקוף הסדרים אלה באמצעות ביצוע טיסות שכר. בארצות הברית רשות התעופה הפדרלית התירה לטיסות שכר לפעול ללא הגבלה, קמו עשרות חברות תעופה חדשות, שטסו במחירים נמוכים. בהמשך גם באירופה החלו לפעול טיסות שכר שהיו חלק מחבילות נופש, וב-1992 עם הקמת "השוק האירופי האחיד" הוסרו כל ההגבלות על הפעלת טיסות פנים אירופיות.
טיסות שכר בישראל
טיסות שכר לישראל החלו לפעול בשנות ה-60 של המאה ה-20, לראשונה בשנת 1963 הותר לחברת איסתא (איגוד סטודנטים לתיור אקדמי) לארגן מספר טיסות שכר לסטודנטים. אך לכל טיסה בנפרד נדרש אישור גם בישראל וגם בארץ היעד. הטיסות של איסתא פעלו בשני הכיוונים, יציאה מאורגנת של סטודנטים מישראל לחו"ל וכניסה של סטודנטים זרים לביקור בישראל. גם מספר טיסות שכר לקבוצות מאורגנות של תיירים וצליינים אושרו באותה עת. אך בשנים 1965 ו-1966 לא אושרו טיסות שכר, בגלל לחץ של חברות התעופה הסדירות.
ב-1967, ועדה בראשות מנכ"ל משרד המשפטים יוסף קוקיה, המליצה לאשר שוב טיסות שכר באופן קבוע והן החלו לפעול בסוף אותה שנה. עם זאת, התנגדה חברת אל על לקיום הטיסות ופעלה נגד אישורן, אך באוקטובר 1977 הוקמה חברת בת של אל על בשם "אל על שירותי שכר בע"מ" ("סאן דור"), כחברה ישראלית לטיסות שכר. בין השנים 1981 ל-1984 פעלה חברת מעוף נתיבי אוויר כחברה ישראלית לטיסות שכר.
ארקיע וישראייר מפעילות גם הן טיסות שכר בעונת התיירות. גם מחו"ל מגיעות לישראל טיסות שכר רבות ומספר הטיסות הרב ביותר מגיע מיוון, איטליה, הולנד, טורקיה, ספרד ובריטניה.
ראו גם
חברה לטיסות חסך
Sexy and I Know It
Sexy and I Know It (בעברית:  [אני] סקסי ואני יודע את זה) הוא סינגל של הצמד המוזיקלי האמריקאי LMFAO, מתוך אלבום האולפן השני שלו, Sorry for Party Rocking. השיר יצא לאור ב-16 בספטמבר 2011, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי סטפן קנדל גורדי, גונרוק, ארין בק, ג'ורג' מ. רוברטסאן וקנת' אוליבר, והופק על ידי פארטי רוק. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ב-7 בינואר 2012, ונשאר שם כשבועיים.
השיר הפך לשירם השני של LMFAO שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, לאחר "Party Rock Anthem", מה שהפך את LMFAO לצמד הראשון שהכניס שני להיטים רצופים למקום הראשון במצעד מאז אאוטקאסט עם "Hey Ya!" ו-"The Way You Move" בשנים 2003–2004. השיר הגיע למקום הראשון גם באוסטרליה, קנדה, ישראל וניו זילנד.
הצלחה מסחרית
השיר נכנס למקום ה-76 במצעד הבילבורד הוט 100 ב-17 בספטמבר 2011. מאוחר יותר, קפץ השיר למקום ה-25 וב-1 באוקטובר 2011 הגיע לעשירייה הפותחת במצעד. ב-19 בנובמבר, הגיע למקום השני במצעד, נשאר שם לשבעה שבועות ונחסם על ידי "We Found Love" של ריהאנה מהגעה למקום הראשון, עד שהגיע לצמרת המצעד.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בוונציה שבקליפורניה והועלה לערוץ היוטיוב של הצמד ב-16 בספטמבר 2011. הוא כולל את רדפו יחד עם קבוצת גברים, בהם הוק מקווסט קרו, שאפל בוט, ניית'ן פייסלי ו-Q רוקדים ברחבי העיר לעיני נשים. במספר סצנות נראה רדפו מרים משקולות. בקליפ הופעות קמע של צ'לסי קורקה, רון ג'רמי, וילמר ולדראמה, אליסטר אוברים, ויקטור קים, סטיב טרדה, לולה בלאן, ריאן קונפרידו, ריאן פנג מקווסט קרו, מינדי רובינסון, אנג'לו מרקוני, דארן מייבי, דרלה ג'ורג' וסיימון רקס. הווידאו קליפ ביוטיוב סומן כתוכן מיני מספר פעמים מאז צאתו לאור. השוט האחרון בקליפ נותן מחווה לשוט האחרון ב-"Thriller" של מייקל ג'קסון: הוא מראה את שאפל בוט עוזב עם הבנות בזמן שהוא מפנה את ראשו לכיוון המצלמה שמאחוריו והתמונה קופאת.
מיקל דמסגור
מיקל קרוג דמסגור (בדנית: Mikkel Krogh Damsgaard; נולד ב-3 ביולי 2000) הוא כדורגלן דני, המשחק בעמדת הקיצוני בברנטפורד ובנבחרת דנמרק.
תחילת הקריירה
דמסגור החל לשחק כדורגל בעיר הולדתו בעודו בן שמונה בלבד, כשאביו היה המאמן שלו. במהלך משחק עם קבוצת הכדורגל של יילניה, דמסגור נצפה על ידי צייד כישרונות של מועדון הכדורגל נורשלן, שהיה במשימה לעקוב אחר שחקן אחר, אך לבסוף שם את עיניו על דמסגור. הוא הצטרף לשורות המועדון כשחקן מתחת לגיל 12 בחוזה נערים עד שנת 2020.
נורשלן
ב-27 בספטמבר 2017, דמסגור ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נורשלן, כשהיה בן 17. הוא שותף בכל דקות המשחק במשחק הגביע מול וייגור, ואף רשם בישול בניצחון 0–4 על האחרונה.
סמפדוריה
ב-6 בפברואר 2020, נודע שדמסגור חתם על חוזה לארבע שנים בשורות סמפדוריה מהסרייה א' האיטלקית, כאשר החוזה שלו יכנס לתוקף החל מ-1 ביולי, סכום העברה היה כ-6.7 מיליון אירו. ב-17 באוקטובר של אותה השנה, הוא כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון 0–3 על לאציו.
ברנטפורד
ב-10 באוגוסט 2022 חתם בברנטפורד מהפרמייר ליג. ב-27 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 1-1 עם אברטון.
קריירה בינלאומית
ב-21 ביוני 2021, דמסגור כבש שער בניצחון 1–4 על נבחרת רוסיה במסגרת שלב הבתים של יורו 2020, וכתוצאה מכך הפך לכובש הדני הצעיר ביותר אשר כובש באליפות אירופה בעודו בן 20 שנים ו-353 ימים. ב-7 ביולי, הוא הבקיע את השער הראשון במשחק חצי הגמר מול נבחרת אנגליה; לעומת זאת, שער זה לא הספיק לדנים כדי לנצח ולהעפיל לגמר הטורניר, זאת לאחר שהנבחרת ספגה הפסד 2–1 לאחר הארכה.
אנריקה גספר אי רימבאו
אנריקה לוסיו אאוחניו גספר אי רימבאו (בספרדית: Enrique Lucio Eugenio Gaspar y Rimbau; 2 במרץ 1842 – 7 בספטמבר 1902) היה דיפלומט וסופר ספרדי שכתב מחזות, סרסואלות (אופרטות ספרדיות) ורומנים.
ביוגרפיה
אנריקה גספר אי רימבאו נולד במדריד להורים שהיו במקצועם שחקנים. לאחר מותו אביו, עבר רימבאו עם אמו ושני אחיו לוולנסיה. הוא למד מדעי הרוח ופילוסופיה, הוא לא השלים את לימודיו משום שהפסיקם לאחר שהחל לעבוד בבנק המסחרי של המרקיז מסן חואן.
כבר בגיל 13 כתב את הסרסואלה הראשונה שלו, ובגיל 14 היה כתב בעיתון "לה אילוסטרסיון ולנסיאנה" (La Ilustración Valenciana). כשהיה בן 15 הופיעה אמו בקומדיה הראשונה שכתב. בהיותו בן 21 חזר למדריד על מנת להקדיש את עצמו לכתיבה.
שנות השיא שלו כסופר היו בין 1868 ל-1875, כשכתב אופרות דווקא עבור הקהל הבורגני ולא עבור האריסטוקרטיה. בתקופה זו הוא כתב גם דרמות היסטוריות והיה חלוץ התיאטרון החברתי בספרד.
כשהיה בן 23 נשא גספר אי רימבאו לאישה את אנריקטה באטייס אי ברטאן דה ליס (Enriqueta Batllés y Bertán de Lis), אריסטוקרטית יפהפייה, למורת רוחם של הוריה. לאחר שנולד ילדם השני, כשהיה רימבאו בגיל 27, הוא הצטרף לשירות החוץ הספרדי.
הוא שירת ביוון ובצרפת, ואז מדריד, ובסופו של דבר שירת כקונסול בסין, תחילה במקאו ואחר כך בהונג קונג. במהלך זמן זה המשיך לכתוב אופרות, בנוסף לכתיבה לעיתון "אל דיאריו דה מנילה" (El Diario de Manila).
משחזר לספרד הוא עקר לאולרון (Olorón), אף על פי שמשפחתו התגוררה בברצלונה שם הוא העלה על הבמה אופרה בקטלאנית. אחר־כך הוא התגורר במקומות שונים בדרום צרפת. אשתו מתה במרסיי היכן ששירת כקונסול. כשמצבו הבריאותי התדרדר, פרש רימבאו לאולרון עם בתו, חתנו ונכדיו. גספר אי רימבאו מת באולרון ב-1902 בהיותו בן 60.
אל אנאקרונופטה
"אל אנאקרונופטה" (El anacronópete - נאולוגיזם שמשמעו "מי שטס כנגד הזמן") הוא אחת מעבודותיו החשובות ביותר של גספר אי רימבאו. הרומן, שיצא לאור בברצלונה ב-1887, הוא מסוגת המדע הבדיוני ועוסק במסע בזמן בעזרת מכונה וקדם בכך לספרו הידוע של הרברט ג'ורג' ולס, "מכונת הזמן".
הרומן, בצורת סרסואלה, היה הראשון להעלות רעיון של שימוש במכונה הנוסעת בזמן, ה"אנאקרונופטה". האנאקרונופטה היא קופסת ברזל יצוק ענקית המונעת בחשמל המפעיל ארבעה מכשירים פנאומטיים גדולים המסתיימים בצינורות לשם הנסיעה, וגם מכשור נוסף, כולל מכונה המייצרת "נוזל גרסיה", המונע מהנוסעים להצעיר בשעה שהם נוסעים אחורה בזמן. פנים המכונה כולל כמה אביזרי נוחיות הכוללים, בין שאר הפלאים, מטאטאים הפועלים מעצמם.
המכונה מספקת רקע לסיפור בשלוש מערכות, בהן קבוצת הדמויות הבאות נוסעות בזמן: דון סינדולפו גרסיה, מדען מסרגוסה וממציא המכונה, חברו ועוזרו בנחמין, קלריטה, אחייניתו של סינדולפו ובת חסותו, משרתת, קפטיין לואיס, אהובה של קלריטה, כמה הוסרים ספרדים וכמה נשים צרפתיות קשישות בעלות "מוסר רופף" שראש עיריית פריז רוצה להצעיר על מנת שיחזרו לפרוח.
במערכה הראשונה מסביר דון סינדולפו את תאוריית הזמן שלו. האטמוספירה היא שיוצרת את הזמן כפי שמדגים שימור מזון בפחיות סגורות הרמטית.
בכך שהיא טסה במהירות כנגד כיוון סיבוב כדור הארץ "מבטלת" המכונה את חלוף הימים (מכונה דומה מוצגת בסרט סופרמן) הקבוצה יוצאת מפריז מהתערוכה העולמית של פריז (1878) וחוזרת בזמן לקרב טטואן ב-1860. קבוצת ההוסרים של לואיס שקלריטה ציפתה כי יגנו עליה מפני סינדולפו הפכו לילדים ונעלמו שכן הם לא היו מוגנים על ידי ה"נוזל של האי השתנות". המכונה יוצאת שוב למסע וחוזרת לפריז ביום לפני שיצאו למסע המקורי ואז עוזבות הנשים "שהתחדשו" את המכונה.
במערכה השנייה הם נוסעים שוב אחורה בזמן כשהם מחפשים את סוד חיי הנצח, כשהם עוצרים במועדים שונים בהיסטוריה, כמו בגרנדה ב-1492, שם הם ממליצים לאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה להקשיב לאיטלקי מגנואה או כמו ברוונה בשנת 690 (במטרה להשיג אספקה). הם מסיימים את מסעם בחונאן שבסין בשנת 220 שם סינדולפו מצפה כי יוכל להכריח את קלריטה להינשא לו. הקיסר הסיני "היאן טי" מראה לנוסעים כי המצאות רבות כדוגמת מכבש הדפוס וספינות ברזל כבר היו ידועות לסינים בתקופתו. מכיוון שהקיסרית "סון צה" מתה לא מכבר, הוא מציע עסקת חליפין, את קלריטה תמורת סוד חיי הנצח. לאמיתו של דבר נקברה הקיסרית על ידי בעלה כשהיא עדיין בחיים ומתברר כי היא בעצם המומיה הסינית שסינדולפו קנה והביא למכונה. כך, היא משתחררת ורוצה להינשא לסינדולפו. הדמויות בסיפור התפתחו כך שבנחמין נעשה כפייתי בנוגע לחיי נצח, דון סינדולפו מטורף מקנאה לקלריטה, וקלריטה מאוהבת בקפטן לואיס. בנחמין מגלה כי ההוסרים שנעלמו צצו שוב משום שנשמותיהם בנות האלמוות לא נטשו את האנאקרונופטה ושאשתו הראשונה של סינדולפו הייתה בעצם גלגול נשמות של הקיסרית הסינית. בעודם עוזבים מקים קאו פי את שושלת ווי (תקופת שלוש הממלכות).
במערכה השלישית, לאחר עצירת ביניים בפומפיי בזמן התפרצות הווזוב בשנת 79, הם מגיעים למאה ה-30 לפני הספירה לזמנו של נח. שם הם מגלים שסוד חיי הנצח הוא אלוהים. לבסוף, דון סינדולפו בטירופו מאיץ את האנאקרונופטה והיא מתפוצצת בהגיעה ליום הבריאה.
דון סינדולפו מתעורר. לאמיתו של דבר ישן עד כה בזמן הצגת מחזה של ז'ול ורן בתיאטרון בו צפה יחד עם הזוג הנשוי הטרי קלריטה ולואיס.
הרומן מתאים לרוח התקופה, שבה ספריו של ז'ול ורן הצליחו מאוד. הרומן ללא ספק הושפע מהספר "לומן" (Lumen) של הסופר הצרפתי קאמי פלאמאריון (Camille Flammarion). "אל אנאקרונופטה", שנכתב ב-1881, קודם לספרו של אז'ן מוטון (Eugène Mouton) "ל'היסטוריוסקופ" (L'historioscope) ולפיכך לא ייתכן כי הושפע מספר זה.
המהדורה המקורית בהוצאת דניאל קורטסו (Daniel Cortezo) אוירה בידי פרנססק סולר (Francesc Soler). ב-1999 הועלה הספר על מדיה מגנטית בידי אגודת המדע הבדיוני הספרדית (אסוסיאסיון אספניולה דה פנטסיה סיינסיה-פיקסיון אי טרור. - Asociación Española de Fantasía, Ciencia-Ficción y Terror) ובשנת 2000 יצאה לאור בהוצאת סירקולו דה לקטורס (Círculo de Lectores). מינוטאורו (Minotauro) הוציאה לאור את המהדורה של סירקולו ב-2005 עם האיורים המקוריים (ISBN 84-450-7565-9).
ארבעת המוסקטרים (טניס)
ארבעת המוסקטרים, (בצרפתית: Les Quatre Mousquetaires) על פי הסרט שלושת המוסקטרים (סרט, 1921) לפי קלאסיקה של אלכסנדר דיומא האב, היו טניסאים צרפתים ששלטו במשחק הטניס במחצית השנייה של שנות העשרים ותחילת שנות השלושים, וזכו ב-20 תארים של גראנד סלאם ו-23 תוארי זוגות של גראנד סלאם. הם גם הובילו את צרפת לשש זכיות ברציפות בגביע דייוויס, בשנים 1927–1932, בעידן בו משחקי הגביע נהנו מיוקרה דומה לגמר גביע העולם של פיפ"א של ימינו. עם הקמתו בשנת 1927, הטורניר, שנקרא לימים אליפות צרפת הפתוחה, נקרא Coupe des Mousquetaires (גביע המוסקטרים) לכבוד הרביעייה.
המוסקטרים
המוסקטרים היו:
בעוד שבריונון התמחה במשחק הזוגות, בורוטרה, קושה ולאקוסט זכו בתארים רבים לבודדים. הם זכו שלוש פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס, שישה תארים בווימבלדון, ברציפות, משנת 1924 עד 1929, ו-10 תארים ב-11 שנים באליפות צרפת, מ-1922 עד 1932 (עד 1924 כולל הטורניר היה פתוח רק לחברי מועדוני הטניס הצרפתים, לכן לא היה טורניר גדול עד 1925). משנת 1926 עד 1930 דורג "מוסקטר", לקוסט או קושה, במקום הראשון בעולם ובשנת 1926 וב-1927 דורגו כל ארבעת המוסקטרים בעשירייה הראשונה. השחקן היחיד שהצליח לאתגר את הדומיננטיות שלהם היה ביל טילדן האמריקאי (מספר אחד בעולם מ-1920 עד 1926, אז לקוסט ירש את מקומו). המוסקטרים הודחו ממעמדם לאחר הגעתם של אלסוורת' וויינס, פרד פרי וג'ק קרופורד לזירת הטניס הבינלאומית במחצית הראשונה של שנות השלושים.
מורשת
ההצלחה של ארבעת המוסקטרים בזכייה בגביע דייוויס ב-1927 נגד ארצות הברית הייתה אחראית ישירות להחלטה של פדרציית הטניס הצרפתית לבנות את מגרש הרולאן גארוס. ארבעת הטניסאים היו אייקונים לאומיים בצרפת וכולם האריכו חיים לפחות עד גיל 83, נהנים מתפארתם שנים רבות לאחר פרישתם מטניס. הם הוכנסו בו זמנית להיכל התהילה הבינלאומי בטניס בניופורט, רוד איילנד, בשנת 1976. המוסקטרים החדשים, (Nouveaux Mousquetaires או néo-Mousquetaires) לפי הכינוי הקבוצתי, שקיבלו מל'אקיפ ואומץ על ידי העיתונות הצרפתית, מתייחס לטניסאים המצטיינים: ז'ו-וילפריד צונגה, גאל מונפיס, רישאר גאסקה ו-ז'יל סימון. בשנת 2008 התפארה בצרפת בארבעה שחקני טופ-20, הישג שמעולם לא הושג מאז נקבע דירוג מחשבים בשנת 1973. הופעה זו של אותם ארבעת השחקנים בטופ-20 שוחזרה באמצע 2011, בתחילת 2012 ובתחילת 2016.
אורן כהן (קצין)
אורן כהן (נולד ב-14 בינואר 1973), הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד המכללה לפיקוד טקטי, מפקד חטיבת החרמון, מפקד גדס"ר גולני ומפקד גדוד 13.
שירותו הצבאי
כהן נולד וגדל בפתח תקווה. התגייס לצה"ל בנובמבר 1991, ושובץ בגדוד 12 בחטיבת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד 12 ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד, בין היתר במהלך מבצע ענבי זעם. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד, במהלך התפקיד נאלץ להתמודד עם מרד שביצעו לוחמיו, על אף הקשיים הצליח לשקם את הפלוגה. בספטמבר 2000 מונה לסגן מפקד גדוד 51. בגמר תפקידו יצא ללימודים. לאחר פרוץ מבצע חומת מגן, הפסיק את לימודיו, חזר לחטיבה, והצטרף למבצע כמפקד פלוגה זמני, לאחר פציעתם של שני מפקדי פלוגות. לאחר מכן שימש קצין אג"ם של חטיבת גולני.
באוגוסט 2007 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 13, והוביל אותו בין היתר בלחימה במבצע עופרת יצוקה, במהלכו אף נפצע קשה בתקרית ירי דו צדדי, לאחר המבצע חזר ושימש מפקד הגדוד עד 25 במרץ 2009. בחגיגות יום העצמאות ה-61 של מדינת ישראל, נבחר כנציג צה״ל להדליק משואה.
לאחר שיקום, מונה ב-12 באוקטובר 2009 למפקד גדס"ר גולני, ושימש בתפקיד עד יוני 2011. לאחר לימודים, הועלה לדרגת אל"ם, ומונה ב-8 באוגוסט 2012 למפקד חטיבת החרמון, וכיהן בתפקידו עד 9 בספטמבר 2014. במהלך שנת 2014 מונה למפקד המכללה לפיקוד טקטי, ושימש בתפקיד עד 31 באוגוסט 2017. ב-31 באוקטובר 2016 הוחלט על מינויו לנספח צה"ל בצ'ילה.
הטיית פרסום
הטיית פרסום, המכונה לפעמים אפקט המגירה (File-Drawer Effect), מתייחסת לתופעה שבה הסיכוי של מחקר המציג תוצאה מובהקת סטטיסטית להתפרסם גבוה יותר מזה של מחקר שמסתיים בתוצאות שאינן מובהקות סטטיסטית. התופעה גורמת לשכיחות גבוהה של תוצאות שגויות בספרות המדעית, כמו גם לכך שמטא-אנליזה של מאמרים שפורסמו תסתיים בתוצאות שגויות או מוטות.
לעיתים מגדירים הטיית פרסום באופן רחב יותר, כתופעה שבה המחקרים שמתפרסמים בספרות המקצועית אינם מייצגים את כלל המחקרים שהושלמו, בשל הטיה שיטתית כלשהי. גורמים נוספים היכולים ליצור הטיה הם מחסומי שפה וזמינות המחקר לגופים הבוחרים את המחקרים לפרסום. לעיתים עבור ההגדרה הרחבה משתמשים במונח אחר, dissemination bias (הטיית הפצה), ואת המונח הטיית פרסום שומרים בהגדרתו המקורית של הטיה על סמך מובהקות סטטיסטית.
תוצאות שגויות
נניח שקבוצת מחקר מסוימת בודקת האם תרופה X מועילה לטיפול במחלה Y. כמו כן נניח שבמציאות אין בה כל תועלת למחלה זו. המחקר יתבצע באופן הבא: קבוצה אחת של חולים תטופל בתרופה, בעוד קבוצה אחרת (קבוצת הביקורת) תטופל באינבו. לאחר מכן ייבדק האם ההבדלים בין הקבוצות מובהקים סטטיסטית. אם יתגלה שמצבם של החולים שטופלו בתרופה השתפר באופן מובהק סטטיסטי, המחקר ישלח לפרסום, וסיכוייו להתפרסם טובים. מכיוון שהנחנו שהתרופה לא באמת מועילה לטיפול במחלה, סביר שהמחקר יסתיים ללא הבדלים מובהקים בין הקבוצות. במקרה כזה סביר שהמחקר לא ישלח לפרסום, ואם ישלח סיכוייו להתקבל נמוכים.
מכיוון שחוקרים רבים ברחבי העולם מנסים לאשש השערות שונות, רובן שגויות, וחוזרים שוב ושוב על ניסויים שכשלו ולא פורסמו, התופעה של פרסום תוצאות עם שגיאה מסוג ראשון היא נפוצה.
תוצאות מוטות
נניח שחמש קבוצות מחקר בלתי תלויות בודקות את השפעתה של תרופה X על קצב הגדילה של ילדים. כמו כן נניח שבמציאות התרופה מגדילה את קצב הצמיחה ב-2.5 סנטימטר בשנה. המחקרים יתבצעו באופן דומה לזה שתואר בדוגמה לעיל, בעזרת קבוצת ילדים שתטופל בתרופה וקבוצת ביקורת. נניח שחמש הקבוצות הגיעו לתוצאות הבאות: מכיוון שכל מחקר בודק קבוצה מוגבלת בגודלה של ילדים, התוצאות אינן מדויקות. קבוצות 2 ו-5 קיבלו תוצאות נמוכות במיוחד, שגרמו להם להסיק בטעות שאין לתרופה כלל השפעה מובהקת סטטיסטית, ותוצאות אלה לא פורסמו.
כעת מתבצע עבודת מטא-אנליזה, שמשלבת יחד את כל התוצאות שפורסמו. מכיוון שעבודה מסוג זה מקבצת יחד נתונים רבים ממחקרים שונים, היא נחשבת אמינה מאוד. אך בפועל, העבודה יכולה לכלול רק את המחקרים שפורסמו, ומבצעיה לא יהיו מודעים כלל לתוצאות של קבוצות המחקר 2 ו-5. לכן הם יקבלו תוצאה קרובה ל-4 ס"מ בשנה, תוצאה שמוטה כלפי מעלה יחסית לנתון האמיתי. לו היו מתפרסמות כל התוצאות, ונכללות כולן במטא-אנליזה, התוצאה הייתה אכן קרובה יותר לנתון האמיתי.
מקור השם
את המונח "אפקט המגירה" טבע הפסיכולוג רוברט רוזנטל במאמר משנת 1979. במאמרו הוא טוען שבכל תחומי המחקר הספרות המקצועית מלאה בתוצאות מובהקות שגויות, בעוד שהמחקרים שלא הגיעו לתוצאה מובהקת נשארים במגירה.
אנליס
אנליס (באנגלית: Annelies) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי דייוויד ריגלהאם שיצא לאור בשנת 2019 ובו מתוארת מציאות שבה אנה פרנק שרדה את השואה.
רקע
לצורך כתיבת הספר, דייוויד צפה בראיונות של ניצולי שואה, וביקר במספר מחנות ריכוז. הוא היה בן 61 כשהוציא את הספר. זהו הספר השני שהוא כותב.
עלילה
עלילת הספר מתחקה אחר אנה פרנק. בספר מתוארת מציאות שבה אנה פרנק שרדה את השואה יחד עם אביה, אוטו פרנק. אוטו מסתיר את יומנה של ביתו, ולכן מתעורר ביניהם ויכוח. במהלך הספר אנה מתחילה לעשן יחד עם נער שפגשה. במהלך הספר אנה נעשית פחות לוחמנית ומשתמשת ביומן שלה כדי להראות לעולם מה קרה לה.
יין מחוזק
יין מחוזק הוא יין שנוסף לו אלכוהול מזוקק, לרוב ברנדי מכיוון שגם הוא עשוי מענבים. היין המחוזק לרוב מתוק יותר ובהכרח מכיל אחוז אלכוהול גבוה מזה של יין רגיל, לרוב בין 17–23 אחוז (לעומת 9–14 אחוז ביין רגיל).
שתיית יינות מחוזקים מקובלת הן כאפריטיף והן כקינוח.
ייצור
תהליך ייצורו של יין מחוזק זהה בתחילתו לזה של יין רגיל – לאחר סחיטת הענבים מועבר המיץ לתסיסה בחביות, אולם שלא כביין רגיל תהליך התסיסה נפסק על ידי הוספת תזקיק אלכוהול ליין. ריכוז האלכוהול הגבוה הורג את השמרים ביין, ולכן תהליך עיבוד הסוכרים לאלכוהול נפסק. כתוצאה מכך, היין המחוזק מכיל אחוז סוכר גבוה המקנה לו את מתיקותו, ואחוז אלכוהול גבוה ביחס ליין רגיל.
היינות המחוזקים נבדלים מהמשקאות המזוקקים (כגון הברנדי) בכך שכמות האלכוהול הגבוהה שבהם אינה נוצרת מתהליך של זיקוק אלא כאמור בדרך של הוספה (חיזוק).
היסטוריה
ראשית ייצור היינות המחוזקים לפני למעלה מ-500 שנה. הסיבה המקורית לייצורם הייתה הגברת העמידות של יינות בפני קלקול. ככל שאחוז האלכוהול גבוה יותר, נשמר היין לזמן ארוך יותר כיוון שהאלכוהול הורג את הבקטריות והפטריות שעלולות לקלקל את היין. גם לאחוז הסוכר הגבוה ערך מוסף בשימור היין.
בצרפת מייחסים את התחלת ייצור היינות המחוזקים הקרויים "יינות מתוקים טבעיים" (vins doux naturels) לארנאלדו מוויאנובה שחי במאה ה-13 ולימד רפואה באוניברסיטת מונפלייה. יינות אלו שכיחים עד היום באזור לנגדוק-רוסיון בדרום צרפת.
על תפוצת היינות המחוזקים השפיע מאוד המאבק של האימפריה הבריטית בצרפת, במסגרתו עודדו הבריטים צריכה של יינות אלו כמתחרים בקוניאק הצרפתי.
כיום ייצור היין המחוזק הוא למען הטעם, שכן קיימות טכניקות אחרות וזולות יותר לשימור.
העלייה לרגל הראשונה (אסלאם)
העלייה הראשונה לרגל באסלאם, אשר נקראת גם "עומרת ד'ו אל-קעדה", היא עלייה לרגל באסלאם שהתרחשה בסוף השנה השביעית להיג'רה (629 לספירה).
כשהגיע זמן העלייה לרגל אל הכעבה, ביקש הנביא מוחמד מכל מי שנשאר בחיים מאלה שהיו בהסכם חודיבייה, לצאת אל הכעבה כדי לערוך את העליה לרגל...כפי שהוסכם בין המוסלמים לבין נציג שבט קוריש.
המוסלמים לקחו אתם 60 גמלים כקרבנות. המוסלמים גם יצאו עם נשק, מחשש לבגידת שבט קורייש. לפני הגיעם למכה, שמו את כל הנשק שלהם במקום מסוים והפקידו עליו 200 לוחמים. כל אחד לקח את חרבו הפרטית צפונה בנדנהּ.
כשראו אנשי קורייש שהמוסלמים באו, כמוסכם, לערוך את העלייה לרגל, נסוגו לפסגות ההרים והתבוננו כיצד מבצעים המוסלמים את העלייה לרגל. אז נפוצה בין אנשי קוריש שמועה האומרת כי בין המוסלמים התפשטה מחלה המתישה אותם. כשנודע לנביא מוחמד על השמועה, הורה לרוץ בשלוש ההקפות הראשונות סביב הכעבה. כשעובדי האלילים ראו את המוסלמים רצים מסביב לכעבה, אמרו אחד לשני: "על אלה אתם אומרים מותשים ממחלות ?! הרי הם חזקים יותר מאתנו, ואנו בריאים!". אחרי שעברו המוסלמים שבע פעמים בין הרי הא-סאפא והא-מארוואה, ציווה הנביא מוחמד לזבוח את הגמלים שהביאו איתם כקרבנות. אחר כך שלח 200 מאלה שגמרו את העומרה לשמור על הנשק כדי שהשומרים יבואו ויערכו את העומרה מתחילתה.
בתום העומרה נשא מוחמד את מימונה לאישה.
אחרי החזרה מהעלייה לרגל הזאת שלח מוחמד כמה פטרולים צבאיים לשבטים שאיימו לתקוף את אלמדינה.
נתן שרוני
נתן (נתי) שרוני (נולד ב-13 ביוני 1934) הוא איש צבא ומנהל ישראלי, השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף, לאחר שכיהן כקצין תותחנים ראשי וכראש אגף התכנון. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל משרד התעשייה והמסחר וכיום משמש כדירקטור בחברות ציבוריות בולטות ובנוסף, משמש כנשיא המועצה לשלום ולביטחון.
ביוגרפיה
שרוני נולד בכפר גנים שבפתח תקווה, בנם היחיד של דב ופסיה פרלוב. למד בבית ספר ברנר המקומי. כנער, זייף את גילו וב-1949 ויצא לקורס מ"כים של הגדנ"ע במחנה 80 וב-1950 יצא לקורס סמלים של הגדנ"ע בשייח' מוניס. התגייס לצה"ל ב-1952, תחילה שירת ככוון בצוות תותח קרופ 75 בגדוד 403 של חיל התותחנים. לאחר קורס קצינים שירת כקצין בגדוד 406. בהמשך שימש מפקד סוללה בגדוד 334, גדוד מרגמות שהיה כפוף לחטיבת גולני. במהלך מבצע קדש היה מפקד סוללה של תותחנים נגררים, (תותח 25 ליטראות) של גדוד 404, השתתף בקרב כיבוש נח'ל ובקרב המיתלה בו הצטרף לחפ"ק של רפאל איתן. לאחר המלחמה ב-1957 סיים קורס מפקדי פלוגות שריון. הוא מונה לקצין ניהול אש (קנ"א) בגדוד 404 ולאחר מכן לקצין הסיור הגדודי ואף שימש ממלא מקום המג"ד. יצא להשתלמות בבית ספר לתותחנות של הצבא האמריקאי בפורט סיל שבאוקלהומה, בשובו הדריך בקורס קציני חת"ם ושימש מפקד סוללה בקורס. ב-1960 מונה לסגן מפקד גדוד תותחנים ובשנים 1961–1963 שימש קצין אג"ם של אגד ארטילרי 215.
לאחר שסיים את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה כיהן כמפקד גדוד 403, גדוד תותחים מתנייעים בין השנים 1964 ל-1966 ונטל חלק במלחמה על המים. במלחמת ששת הימים היה מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום שימש כמפקד גדוד 871, גדוד מילואים שלחם בחזית רמת הגולן וסייע לחטיבה 8. לאחר המלחמה התמנה למפקד אגד ארטילרי 215 וביולי 1969 מונה למפקד עוצבת כידון, אגד ארטילרי סדיר, תפקיד בו שימש במהלך מלחמת ההתשה. ב-1970 מונה לעוזר ראש מחלקת ההדרכה לתורת הלחימה. ביולי 1972 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הדרום, באוגוסט 1973 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו כיהן בזמן מלחמת יום הכיפורים, ועד שנת 1976. לאחר המלחמה הופקד על שיקום והתעצמות החיל, שהתרחב מאוד וקלט בתקופתו כלים וחיילים רבים. ב-1976 התמנה לעוזר ראש אג"ם במטכ"ל וב-1978 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון, תפקיד בו כיהן עד סוף 1981. במסדרת תפקיד זה מונה לחבר הוועדה הבינמשרדית למימוש תוכנית האוטונומיה כשטחים.
לאחר שחרורו שימש כסמנכ"ל לוגיסטיקה וסגן נשיא קבוצת תדיראן, וב-1985 מונה למנכ"ל חברת אל-אופ. כיהן כציר כלכלי לארצות הברית וקנדה. ב-1992 הצטרף למטה הבחירות של יצחק רבין ובשנים 1992 עד 1994 כיהן כמנכ"ל משרד התעשייה והמסחר תחת השר מיכאל חריש ולאחר מכן היה נשיא ארגון הבונדס עד 1997. אחר כך שימש כדירקטור בחברות רבות בהן אורמת, בנק אגוד, אלביט מערכות, התכוף ועוד.
חיים אישיים
שרוני היה נשוי לזלדה עד למותה ב-2023 ואב לשלוש בנות, הצעירה בהן היא השחקנית יעל שרוני. הוא מתגורר ביישוב סביון בו שימש כחבר מועצה וסגן ראש הרשות המקומית.
אנטוניו סנט'אליה
אנטוניו סנט'אליה (באיטלקית: Antonio Sant'Elia; 30 באפריל 1888 – 10 באוקטובר 1916) היה אדריכל איטלקי. סנט'אליה השתייך לזרם הפוטוריזם באמנות ונחשב לאדריכל הבולט ביותר בזרם זה (במקביל למספר אמנים שעסקו בעיקר בציור ופיסול).
ביוגרפיה
המניפסט "אדריכלות פוטוריסטית" שפורסם באוגוסט 1914 נכתב ככל הנראה על ידי סנט'אליה אולם עובדה זו שנויה במחלוקת. המניפסט, הפורש את משנתה של התנועה הפוטוריסטית בתחום האדריכלות, מציג את האדריכלות החדשה ככזו המציגה את הבניינים בעזרת מישורים ומסות בקנה מידה גדול ומביעה אקספרסיוניזם תעשייתי והירואי. רעיון זה התיישב גם עם תפישה מיליטריסטית בה החזיק סנט'אליה כמו גם חברים נוספים בתנועה הפוטוריזם.
כסוציאליסט אך גם אירידנטיסט איטלקי, התגייס סנט'אליה לצבא האיטלקי ב-1915 ולחם במסגרת קרבות מלחמת העולם הראשונה. הוא נהרג בקרבות איזונצו ב-10 באוקטובר 1916. במלחמה זו נהרגו עוד כמה מחברי התנועה הפוטוריסטית ופעילותה נגדעה למעשה בסוף שנת 1914. עם זאת, רעיונותיו של סנט'אליה בתחום האדריכלות הפוטוריסטית אותם הציג בתקופת פעילותה הקצרה מאוד כאדריכל, השפיעו רבות על אמנות ואדריכלות המאה ה-20, בעיקר זו שבין שתי מלחמות העולם שבה התבלטה אסכולת הבאוהאוס. השפעה ישירה מאוד של עבודותיו של סנט'אליה הייתה על עיצוב תפאורת הסרט "מטרופוליס" שיצא לאקרנים בשנות ה-20.
Born to Die (שיר)
רקע וכתיבה
השיר בדומה לשאר שיריה של לנה דל ריי, נכתב על ידה ועל ידי ג'סטין פארקר. הוא הופק על ידי פארקר ואמיל הייני. השיר הוא שיר בסגנון הטריפ הופ ומשלב בתוכו גם את סגנון הבארוק פופ והסאדקור. בנוסף לכך, קיבל השיר את תואר הזהב בגרמניה, על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנה דל ריי ב-13 בדצמבר 2011, כמה ימים לפני שיצא כסינגל. את הקונספט של הקליפ יצרה דל ריי בעצמה והוא בוים על ידי יואן למואן. הקליפ צולם בטירה השוכנת ברומניה.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-440 מיליון צפיות.
עפרונן טיבטי
עֶפְרוֹנָן טִיבֵּטִי (שם מדעי: Calandrella acutirostris) הוא מין של ציפור שיר קטנה במשפחת העפרוניים. הוא מצוי בדרום-מרכז אסיה מאיראן וקזחסטן ועד סין.
בישראל הוא נצפה פעם אחת ליד קיבוץ אילות על-ידי הדורם שיריחי בשנת 1986, הפרט היה מהתת-מין C. a. acutirostris.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Calandrella הוא צורת הקטנה של kalandros, השם ביוונית עתיקה שניתן למין אחר במשפחת העפרוניים, עפרוני ענק. שם המין הספציפי acutirostris הוא חיבור של המילים acutus - חד ו-rostrum - מקור.
שמו העממי באנגלית, Hume's short-toed lark, מנציח את חוקר הטבע הבריטי אלן אוקטביאן הום שתיאר את המין. לעיתים הוא מכונה בשם החלופי Lesser short-toed lark, מה שעשוי לבלבל עם השם הרשמי של מין אחר בעל אותו שם, עפרונן גמדי.
תת-מינים
ישנם שני תת-מינים מוכרים:
תיאור
העפרונן הטיבטי דומה בגודלו ובמראהו לעפרונן קצר-אצבעות, אך הוא בעל מראה פשוט יותר, עם ניצוי כהה יותר ומקור קטן יותר. כמו במקרה של עפרונן קצר-אצבעות, קיים שוני בצבעיהם של פרטים על פני טווח התפוצה שלו, דבר הגורם לכך שלא ניתן להסתמך על צבעיו בזיהויו. אורכו כ-13–14 ס"מ והזוויגים דומים. כיפתו חומה ומפסוספסת קלות, סוככות האוזניים חומות-אדמדמות ופס-הגבה לבן. החלקים העליונים בגווני חום-אפרפר או חום חולי עם פסים כהים יותר, וסוככות העל-הזנב בגוון בחום-אדמדם. הכנפיים בצבע חום-אפרפר עם פסי כנף שחורים וקצוות חיוורים לנוצות. החלקים התחתונים לבנבנים ברובם, מלבד כתם צוואר כהה ורצועה אפורה-צהבהבה על החזה. החזה חלק וללא פיספוס.
קולות
קריאותיו מקלות על זיהויו; הן כוללות "טריי" צווחני ו"צ'יררר" יבש ומתגלגל יותר מזה של העפרונן קצר-האצבעות.
סטטוס
למין זה טווח תפוצה נרחב למדי, ומגמות האוכלוסייה מוערכות כיציבות, ולכן המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
מאיר בנאי: הופעה חיה
הופעה חיה הוא אלבום ההופעה הראשון של מאיר בנאי ואלבומו השלישי בכלל. האלבום הוקלט בשתי הופעות שנערכו באותו הערב, זו אחרי זו, במועדון "צוותא" בתל אביב במאי 1988 במסגרת הסיבוב המצליח שליווה את האלבום "גשם". בנאי הפיק ועיבד את האלבום בעצמו ביחד עם הקלידן עדי דגני שעבד איתו גם באלבום גשם בשנת 1987 ובתקליטון "חלומות אחרים" בשנת 1986. השירים שנבחרו לאלבום ההופעה היו בעיקר שירים שלא ראו אור עד אז באלבום מלא של בנאי כמו "תפילת הדייג" ו"את שומעת" והלהיטים "חלומות אחרים" ו"שירו של שפשף". באלבום נכללו גם שני שירים חדשים שבוצעו לראשונה בסיבוב ההופעות והציגו את הצד הקליל וההומוריסטי של בנאי - "תותים" ו"יש לה אף כל כך ארוך".
השיר "חלומות אחרים" יוצא דופן באלבום, מאחר שהוא מופיע בו בגרסת אולפן. זהו שיר הנושא מתוך סרטו של אמנון רובינשטיין, "נאדיה", שיצא לאקרנים ב-1986. בנאי גם משחק בסרט לצד בן דודו, יובל. לסרט לא יצא פס-קול והשיר הופיע באלבום זה לראשונה.
ארמון הנשיאות (פינלנד)
ארמון הנשיאות (בפינית: Presidentinlinna) הוא מעון העבודה של נשיא פינלנד.
היסטוריה
אבן פינה לבניין בסגנון האמפירי הונחה בשנת 1816 במרכז הלסינקי, עוצבה על ידי האדריכל פר גראנסטדט (Pehr Granstedt) ונבנה בשנת 1820 על ידי סוחר עשיר מקומי בשם יוהאן היידנסטראוש (J. H. Heidenstrauch).
בשנת 1837, האחוזה נרכשה על ידי הממשלה לשימוש כבית המגורים של המושל הכללי, אך לבקשתו של הקיסר ניקולאי הראשון הבניין הוסב למעון מגורים מלכותי ונערך בו שיפוץ מקיף, שתוכנן על ידי האדריכל קארל לודביג אנגל. עבודות השיפוץ עצמם בוצעו כבר לאחר מות האדריכל — בשנים 1843–1845.
הבניין שימש כבית המגורים של המשפחה הקיסרית עד 1917, עם זאת, הקיסרים ביקרו בארמון לעיתים רחוקות (בפעם האחרונה בשנת 1915). בשנת 1907 הבניין שופץ על ידי האדריכל יוהאן יאקוב ארנברג ששיפץ את אולם קבלת הפנים וההיכל העגול.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-1915, הבניין שימש באופן זמני כבית חולים צבאי. ממרץ 1917 עד אפריל 1918 הארמון שיכן את הוועד המנהל של הפועלים והחיילים, הגוף ששימש בפועל כעיריית הלסינקי, בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
במחצית השנייה של 1918, הבניין באופן רשמי הפך לארמון הנשיאות. מ-1921 עד 1993, הבניין שימש גם כמעון המגורים של נשיא פינלנד, טרם בניית מעון המגורים מיאנטיניימי (Mäntyniemi) באזור מיילחטי, שבמפרץ טיילנלאחטי.
בדצמבר 2012, לאחר אירוע קבלת הפנים המסורתי, הנערך מדי שנה בארמון לכבוד יום העצמאות של פינלנד, הבניין היה סגור במשך שנתיים לצורך שיפוץ, לכן מעון העבודה הנשיאותי הועבר למשרדי ראש העיר של הלסינקי באלכסנדרינקאטו (Aleksanterinkatu) ומשרדי לשכת הנשיא עברו לבניין המטה הכללי ברחוב שמול מריאנקאטו ובית גוביניוס (Goviniuksen talo) ברחוב קטארינקאטו.
בנובמבר 2014 הארמון נפתח מחדש לאחר השיפוץ הגדול. ב-10 וב-13 במאי 2017, עקב ציון חגיגות המאה לעצמאות  פינלנד, הארמון נפתח לציבור המבקרים.
ביולי 2018 נערכה בארמון פגישת פסגה ראשונה בין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
סי היימן
סי היימן (נולדה ב-10 ביוני 1961) היא זמרת, מלחינה ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
היימן נולדה בקיבוץ בית אלפא בשם סמדר היימן, כבת זקונים לדליה, מטפלת אלטרנטיבית ולמלחין נחום (נחצ'ה) היימן, ולה אחות גדולה בשם בלהה (בילי).
בשנת 1967 הוריה עברו עמה ועם אחותה לצרפת, ולאחר מכן ב-1972 ללונדון שבממלכה המאוחדת. בעקבות התעללות פיזית ואנטישמיות שחוותה מצד בני גילה בתקופת לימודיה בלונדון גמלה בליבה החלטה כשתגיע לגיל בו תוכל לעשות זאת, תשנה את שמה הפרטי באופן רשמי. היימן בחרה בשם סי, ששימש שם חיבה עבורה בקרב משפחתה.
בהיותה בת 12, חזרה מיוזמתה, ללא הוריה, לישראל לקיבוץ בית אלפא. הוריה, שתמכו בהחלטתה ועמדו מאחוריה, נותרו עוד מספר שנים בלונדון והיימן חייתה אז כבת להורים מאמצים חברי הקיבוץ בסטטוס "ילדת חוץ" בקיבוץ בו נולדה.
את שירה הראשון אותו כתבה והלחינה בעצמה ושנקרא "תן לנו לחיות" הקליטה היימן כאשר הייתה בת 13, ואיתו התחרתה היימן בתחרות "גלבוזמר", שהנחה המורה שלה למוזיקה דוד עורי. השיר שארך כמעט שתי דקות זכה במקום הראשון, אבל לא דחף את היימן להקלטת אלבום בכורה.
את שירותה הצבאי עשתה היימן ביחידת עוקץ.
שנות השמונים של המאה ה-20
בשנת 1985 התפרסמה היימן לראשונה בסרט "שוברים" של אבי נשר. בסרט גילמה היימן דמות צעירה בשם גלדיס השואפת להיות כוכבת רוק. היימן שרה בסרט שני דואטים עם יזהר אשדות. באותה השנה הקליטה את השיר "באת אלי", שיצא כתקליט שדרים וזכה להצלחה.
ביוני 1987 - ביום הולדתה ה-26 - הוציאה היימן אלבום בכורה שנקרא "סי היימן ולהקה מקומית". הטקסטים שבאלבום שילבו בין נושאים חברתיים, פוליטיים ונשיים. את כל השירים (מלבד "לא עובדת בשביל אף אחד", של רן עפרון) כתבה והלחינה. מתוך שירי האלבום הצליחו "גיבור גדול", "אהבתי אותך אז","לא עובדת בשביל אף אחד" ו"עיר מתנתקת". היא ניגנה בו בפסנתר ויחד איתה ניגן באקורדיון אביה נחום היימן. בדצמבר אותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "תנו לי גיטרה חשמלית" שזכה במקום השמיני.
באפריל 1988 יצא אלבומה השני שנקרא "התקליט השני" ומתוכו הצליחו השירים "קרוב לקצה", "עולם תעשייתי", "משוטטת" וחידוש לשיר "כמו צמח בר" של רחל שפירא שהולחן על ידי אביה. באלבום נכלל גם השיר "יורים ובוכים", שנפסל לשידור בגלי צה"ל בראשית ימי האינתיפאדה בגלל תוכנו הפוליטי-תקשורתי. שיר זה זכה לגרסת כיסוי בעברית מפי הזמרת ג'ואן באאז. בדצמבר אותה שנה השתתפה לראשונה בפסטיגל עם השיר "את לא לבד" שזכה במקום השני.
בשנת 1989 הוציאה היימן את אלבומה השלישי, "עובדים בכביש", שכלל את השירים "ציפור לבנה", "גרפיטי תל אביב 89", "זה כואב", "עובדים בכביש", "פתח לי" (דואט עם מרגלית צנעני) ו"פוקר על הבוקר". בעקבות האלבום ״עובדים בכביש״ זכתה בתואר זמרת השנה במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תש"ן - 1990. לאחר צאת האלבום ולאחר הופעות פרשה היימן לטובת גידול בנה תומר שנולד ב-27 בדצמבר 1990 מנישואיה למוזיקאי רן עפרון, שהיה שותף בהקלטות שלה.
שנות התשעים של המאה ה-20
בשנת 1991 השתתפה היימן בשנית בפסטיגל עם השיר "בכל מצב" (את מילותיו היא כתבה, לחן ועיבוד: רן עפרון) שזכה במקום השני, ושרה בחלק האומנותי את השיר "לא עובדת בשביל אף אחד".
בשנת 1994 הוציאה היימן את אלבומה הרביעי "נפגשים". את רוב השירים לאלבום כתבה והלחינה בעצמה ובהם להיטים כמו "חצי עולם" (עיבוד: גלעד עצמון), "לב כזה" (שכתבה היימן יחד עם אודי הניס לעיבוד של גלעד עצמון ואודי הניס), ו"זיכרונות על הפינה". שיר נוסף מהאלבום "אדית פיאף של תל אביב הקטנה", נכתב לזכרה של השחקנית טליה שפירא.
במרץ 1995 השתתפה היימן בקדם אירוויזיון עם השיר "בטלוויזיה הלילה" (מילים: אהוד מנור, לחן: סי היימן וקובי אושרת, עיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום החמישי. ביולי של אותה שנה החלה להופיע במחזמר "גריז", לצד צביקה הדר ואקי אבני.
בשנת 1996 דיבבה את חתולית בסדרת הטלוויזיה "חתולי חצר".
בשנת 1997 התארחה באלבומו של אבנר גדסי "אתה לי ילד" וביצעה עימו בדואט את "חבל על הזמן".
בשנת 1998 שיחקה היימן בסרטו העלילתי של אלי כהן "באזז" המספר את סיפורם של שני הנערים בני ה-14 מהרצליה שרצחו את נהג המונית דרק רוט. באותה השנה היימן שרה את שיר הנושא של הסדרה "משפחה וחצי" שנקרא "תגיד תודה שיש לך עיניים".
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2002 הוציאה היימן דיסק אוסף כפול בשם "רגעי סי", שכלל את להיטיה עם להקה מקומית ולהיטי סולו, לצד שירי בונוס שלא הופיעו באלבומיה. חלק מהשירים הללו (כולל שירי הבונוס) אף הופיעו בגרסאות הופעה (LIVE), גרסאות מוקדמות, גרסאות רמיקס וגרסאות שהוקלטו במיוחד לאוסף. באלבום גם מופיע לראשונה על גבי דיסק שירה הראשון "תן לנו לחיות".
בשנות האלפיים, מנהלת היימן חברת הפקות עצמאית משלה בשם "היימן הפקות". היימן היא גם פעילה חברתית. בשנת 2007 לקחה חלק מרכזי בכתיבת ובהקלטת השיר "רוח האדם", יחד עם המשוקם סיני מיתקי מעמותת "אנוש", המסייעת לנפגעי נפש, ודוברת העמותה בשמת אדמון. הקשר בין היימן והעמותה נולד בעקבות צעדת "בראש מורם". מלבד היימן השתתפו בהקלטה אמנים שונים.
בשנת 2007 חידשה היימן את "שיר ארץ", שיר שבוצע במקור על ידי חוה אלברשטיין (מילים של נתן יונתן ולחן סשה ארגוב) בעיבוד של אריק רודיך. השיר הוא שיר הנושא של הסרט "רק כלבים רצים חופשי" בבימוי ארנון צדוק. כמו כן הוציאה היימן בשיתוף עם הדיג'יי מורן קריב ממוזיקה פלוס, רמיקס ללהיט הגדול שלה "גיבור גדול".
בסוף דצמבר 2008 יצא הסינגל הראשון "אני מחכה לגשם" (מילים של תרצה אתר, לחן יוסי פרץ), מתוך אלבומה הבא. בפברואר 2009 יצא הסינגל השני "עכשיו הכל בסדר, הימים הרעים עברו" (מילים של סי היימן ולחן של נחום היימן). במרץ 2009 יצא הסינגל השלישי "לא רוצה!!" (מילים ולחן: יוסי פרץ). במאי 2009 יצא האלבום החדש של היימן ושמו "שנה מעכשיו", בהוצאת התו השמיני. באוגוסט של אותה שנה שיחקה היימן תפקיד אורח בתפקיד עצמה בסדרה "דני הוליווד".
העשור השני והשלישי של המאה ה-21
בשנת 2020 השתתפה היימן בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים בחודש מאי, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.
ב-17 באוגוסט 2023 יצא לאור השיר "כתונת הפסים 2023" בו השתתפה לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.
חיים אישיים
היימן הייתה נשואה למוזיקאי רן עפרון ולהם בן משותף בשם תומר.
בשנת 2000 נישאה בשנית לרועי שוחט ולהם בן משותף בשם יהלי. ב-2015 היימן ושוחט נפרדו.
היימן מתגוררת בשכונת הדר יוסף בתל אביב.
מושל ג'ורג'יה
מושל ג'ורג'יה (באנגלית: Governor of Georgia) הוא ראש הרשות המבצעת, המושל והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, בעל סמכות לאשר חוקים שהועברו על ידי בית המחוקקים או להטיל עליהם וטו, ובסמכותו לכנס את בית המחוקקים. מושל ג'ורג'יה הנוכחי הוא הרפובליקני בריאן קמפ, שהושבע לכהונתו ב-14 בינואר 2019.
באופן רשמי כיהנו בתפקיד מאז קיבלה ארצות הברית ועד כה בעצמאותה 77 גברים, ואף לא אישה אחת, כולל 11 שכיהנו יותר מתקופת כהונה רצופה אחת. ימיה הראשונים של ג'ורג'יה התאפיינו בתהו ובהו, כאשר נוצרו כמה פערים ופיצולים במבנה השלטוני של המדינה, ובירת המדינה דאז, סוואנה, נכבשה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. לאחר השגת העצמאות, ועד לשנות ה-30 של המאה ה-19 היה השלטון במדינה באופן מוצק בידי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ואז החלה התמודדות על משרת המושל בין המפלגה הדמוקרטית לבין המפלגה הוויגית במשך כמה עשורים. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית פרשה ג'ורג'יה מן האיחוד כחלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, ולאחריה כיהנו בה כמה מושלים שמונו על ידי נשיא ארצות הברית ועל ידי השלטונות הצבאיים. במהלך תקופת השיקום כיהנו במדינה שני מושלים מהמפלגה הרפובליקנית, אך לאחר שהשלטון המקומי הושב על כנו, נבחרו אך ורק דמוקרטים במשך 131 השנים הבאות.