cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כוח הביטחון של קוסובו
היסטוריה
בחודש מרץ 2008, נאט"ו יזמה את הקמת כוח קוסובו וחיל ההגנה של קוסובו (KPC) לצורך כוח הביטחון. לכוח הותר לשאת נשק קל וממשלת קוסובו והקהילה הבינלאומית תכננו להתאים את הכוח לסטנדרטים של נאט"ו. הכשרת אנשי הכוח החלה בתחילת יוני 2008, כאשר מומחים של ברית נאט"ו הגיעו לקוסובו כדי להנחות את התהליך ובתחילת דצמבר 2008, החל גיוס של מועמדים בגילי 18–30 שנים.
Dasein
Dasein (הגייה בגרמנית: []; לעיתים מאויתת כ-Da-sein) היא המילה הגרמנית ל'קיום'. זהו מונח יסוד במשנתו האקזיסטנציאליסטית של מרטין היידגר. היידגר משתמש בביטוי "Dasein" לתיאור חוויית ההוויה הייחודית לבני אדם. לפיכך זהו מופע של הוויה הטומן בחובו מודעות ומחייב התמודדות עם זהות אישית, היות האדם בן תמותה והדילמה או הפרדוקס הטמונים בהיות האדם קשור ביחסים לבני אדם אחרים ובו זמנית, דבר העומד בפני עצמו.
פירושו המחודש של היידגר למונח
בשפה הגרמנית, "Dasein" הוא המונח העממי ל"קיום". המונח שימש על ידי כמה פילוסופים לפני היידגר, בעיקר גיאורג וילהלם פרידריך הגל, במשמעות של "הוויה נחושה" ("bestimmtes Sein"), איחודה של ההוויה עם הלא-כלום (איכות). המונח הוא הלחם של שני מונחים: "da-sein", שפירושו המילולי "היות-שם"/"יש-שם" – אם כי היידגר היה נחוש בדעתו שזהו אינו תרגום הולם של המונח. Dasein עבור היידגר הוא האופן שבו מתאפשר לאדם ליטול חלק בעולם המיידי בו הוא חי ולהתערב בו, תוך מודעות מתמדת לאלמנט הקונטינגנטי של מעורבות זאת, של עדיפותו של העולם על פני העצמי וטבעו המתפתח של העצמי כשלעצמו.
ההפך של העצמי האותנטי הזה הוא "Dasein" היומיומי והלא אותנטי, חילוט המשמעות האישית, הגורל ותוחלת החיים של האדם, לטובת טבילה (אסקפיסטית) בעולם היומיומי הציבורי – העולם האנונימי והזהה של ה"הם והאלו". : 64–81
ה-Dasein עולה בקנה אחד עם ביקורתו של ניטשה על הסובייקט, כמשהו שניתן להגדיר במונחים של תודעה ואכן, היידגר מבחין בין "Dasein" לבין תודעה יומיומית על מנת להדגיש את החשיבות הקריטית שיש ל"הוויה" להבנתנו ולפרשנותנו את העולם. "ישות זו שמהווה בכל אחד מאיתנו את היותו הוא עצמו... נסמן במונח "Dasein'" (היידגר, מתורגם, 1927/1962, עמ' 27).
"[Dasein הוא] אותה ישות אשר בהווייתה יש את עצם הוויה זו כבעיה..." (היידגר, מתורגם, 1927/1962, עמ' 68). היידגר ביקש להשתמש במושג "Dasein" על מנת לחשוף את טבעה הראשוני של "ההוויה" ("Sein"), והסכים עם ניטשה ודילטי כי "Dasein" היא תמיד ישות העוסקת בעולם: לא סובייקט ולא העולם האובייקטיבי בלבד, אלא הקוהרנטיות של "היות-בעולם". בסיס אונטולוגי זה של עבודתו של היידגר מתנגד אפוא ל"סוכן המופשט" הקרטזיאני ומבין את ההוויה בהקשר זה כהוויה העוסקת באופן מעשי בסביבתה. "Dasein" מתגלה על ידי השלכה לתוך עולם אישי ועיסוק בו תהליך בלתי פוסק של מעורבות עם העולם כפי שמתווך על ידי השלכתו של העצמי על העולם.
היידגר חשב כי השפה, הסקרנות היומיומית, מערכות לוגיות ואמונות נפוצות מסתירים את טבעו של ה-"Dasein" מעצמו. : 69–70 בחירה אותנטית פירושה להתרחק מהעולם הקולקטיבי שלהם, להתמודד עם "Dasein", האינדיבידואליות של האדם, תוחלת החיים המוגבלת של האדם, ההוויה שלו. היידגר התכוון אפוא למושג "Dasein" לספק אבן דרך בשאלת מה זה אומר "להיות" – להיות בעל הוויה משלו, מוות משלו, אמת משלו.
היידגר גם ראה את שאלת ה-"Dasein" כמתעלה מעבר לתחומים שנחשפו על ידי המדע הפוזיטיביסטי או ההיסטוריה של המטאפיזיקה. "מחקר מדעי אינו רק אופן הוויה שעשויה להיות לישות זו, וגם לא זו הקרובה לכך ביותר. אדרבא, ל-Dasein כשלעצמו מובחנות ייחודית בהשוואה לישויות אחרות [...] הוא נבדל מבחינה אונטית מעצם עובדת הווייתו. הוויה זו היא בעיה עבורו". ב"הוויה וזמן" הושם דגש על הבדל אונטולוגי זה בין ישויות להוויה של ישויות: "הוויה היא תמיד הוויה של ישות". ביסוס ההבדל הזה הוא המוטיב הכללי השזור לאורך כל "הוויה וזמן".
עם זאת, כמה חוקרים חולקים על פרשנות זו, וטוענים כי עבור היידגר "Dasein" מסמן מודעות מובנית או "דרך חיים" מוסדית. אחרים טוענים שההתעקשות המוקדמת של היידגר על העדיפות האונטולוגית של "Dasein" הושתקה בכתביו שלאחר המלחמה. : 44
Dasein בנאציזם
היידגר השתמש במונח Dasein כחלק משיח האידאולוגיה הנאצית ותמיכתו בהיטלר. ביחס לרטוריקה של דם ואדמה, קבע היידגר כי:"בימינו מדברים רבות על דם ואדמה ככוחות המתעוררים תכופות. אנשי ספר, אשר עודם מצויים בימינו, כבר קנו להם אחיזה בהם. דם ואדמה הם אכן רבי עוצמה והכרחיים, אבל הם אינם תנאי מספיק להוות Dasein של עם."היידגר העלה את רעיון ה-Dasein כחלק מתמיכתו בבחירות בגרמניה בנובמבר 1933, שבהן הוצגה בפני ציבור הבוחרים רשימה אחת של מועמדים שאושרה על ידי הנאצים:"העם הגרמני זומן על ידי הפיהרר להצביע; אולם הפיהרר אינו מבקש דבר מהעם; אלא, הוא 'נותן' לעם את האפשרות לקבל, באופן ישיר, את ההחלטה החופשית הגבוהה מכולם: האם עם זה – כולו – רוצה את קיומו ('Dasein'), או אינו רוצה בו. [...] ב-12 בנובמבר, יבחר כלל העם הגרמני את עתידו ועתיד זה קשור לפיהרר. [...] אין מדיניות חוץ ופנים נפרדת. יש רק רצון אחד לקיומה ('Dasein') המלא של המדינה. הפיהרר העיר רצון זה בעם כולו והיתך אותו לכדי החלטה אחת."
מקור והשראה
היו שטענו למקורו של "Dasein" בפילוסופיה הסינית ובפילוסופיה היפנית: על פי טומונובו אימיצ'י, מושג ה-"Dasein" של היידגר – על אף שהיידגר מעולם לא התבטא בעניין זה – נוצר בהשראת מושג של אוקארורה קאקוזו: "Das-in-der-Welt-sein" (היות בעולם) המצוין "בספר התה" כדי לתאר את הפילוסופיה הטאואיסטית של ג'ואנגזי, אותה הציע המורה של אימאמצ'י להיידגר ב-1919, לאחר שלמד עמושנה קודם לכן. מושגים מקבילים נמצאים גם בפילוסופיה ההודית ובפילוסופיות של עמים ילידים ביבשת אמריקה.
"Dasein" ו-"Existenz" בפילוסופיה של קארל יאספרס
עבור קארל יאספרס, המונח "Dasein" פירושו קיום במובן המינימלי ביותר שלו, תחום האובייקטיביות והמדע, בניגוד למה שג'אספרס כינה "Existenz"," ממלכת ההוויה האותנטית.  בשל השימוש השונה באופן קיצוני במונח "Dasein" בין שני הפילוסופים, יש לעיתים קרובות בלבול מסוים אצל תלמידים שמתחילים בהיידגר או ביאספרס ולאחר מכן לומדים את השני.
ב"פילוסופיה" (3 כרכים, 1932), שוטח יאספרס את השקפתו על ההיסטוריה של הפילוסופיה והציג את הנושאים העיקריים שלו. החל מהמדע והאמפיריציזם המודרני, יאספרס מציין שכאשר אנו מפקפקים במציאות, אנו מתמודדים עם גבולות ששיטה אמפירית (או מדעית) פשוט אינה יכולה לצלוח אותם. בשלב זה, הפרט עומד בפני בחירה: לשקוע בייאוש ובהשלמה, או לקחת קפיצת אמונה לעבר מה שיאספרס מכנה "התעלות". בקפיצת המדרגה הזו, מתמודדים אנשים עם החופש הבלתי מוגבל שלהם, שג'ספרס מכנה "Existenz", ולבסוף יכולים לחוות קיום אותנטי.
שימושים אחרים
אירו טראסטי הציב את ה-"Dasein" כמונח בעל חשיבות מכרעת ב"סמיוטיקה הקיומית". אליבא דטרסאטי, למונח "Dasein" משמעות רחבה יותר וכבר אינו מתייחס למצבו של אדם שנפלט לעולם ובמקום זאת מסמן "שלב קיומי" עם המאפיינים הסוציו-היסטוריים שמהם שופעים המסמנים.
מנקודת מבט זו, ההתעלות היא השאיפה להתגבר על הקבלה הריאליסטית של העולם כפי שהוא ולהתקדם לעבר מציאות פוליטית, אתית ומתוכננת של סובייקטיביות ביחסים סמיוטים עם העולם.
ז'אק לאקאן השתמש בשנות ה-50 ב-"Dasein" של היידגר לאפיון הפסיכואנליטיקאי של היות-למוות ("être-pour-la-mort"). באופן דומה, הוא ראה את האנליטיקאי כמחפש דיבור אותנטי, בניגוד ל"סובייקט המאבד את משמעותו באובייקטיביות של השיח...[אשר] יעניק לו את האמצעים לשכוח את קיומו ואת מותו שלו".
אלפרד שיץ הבחין בין חוויה חברתית ישירה לעקיפה, והדגיש כי באחרונה, "ההכוונה שלי היא לא לקיומו ("Dasein") של אינדיבידואל קונקרטי. אין הכוונה כלפי חוויות סובייקטיביות כלשהן שיוצרות כעת במלוא ייחודן במוחו של אחר".
אלכסנדר דוגין משתמש ב-"Dasein" כבסיס לתיאוריה הפוליטית הרביעית, תוך שימת דגש על "Dasein" ותפקידו בחברה הרוסית. הוא מעמיד מונח זה כמנוגד לחברה המערבית (ליתר דיוק האמריקאית), שהיא אינדיבידואליסטי יתר על המידה ומחזיקה בהשקפה לא אותנטית של אינדיבידואליות.
ביקורת
תיאודור וו. אדורנו מתח ביקורת על תפיסתו של היידגר לגבי ה-"Dasein" כנסיגה אידיאליסטית מהמציאות ההיסטורית.
ריצ'רד רורטי חשב שעם "Dasein", היידגר יוצר מיתוס שמרני של הוויה, שהוא עקבי עם המרכיבים הרומנטיים של הנאציזם.
לפי ג'וליאן וולפריס, "אין קשר ישיר 'פנים'-אל-פנים' עבור היידגר; למרות הביקורת הבלתי נדלית שלו על האונטולוגיה, הוא עדיין מצמצם את היחס בין Dasein לבין Dasein כפי שהוא מעלה בשאלה והבעייתיות של ההוויה".
גויאס (כדורגל)
גויאס (פורטוגזית: Goiás Esporte Clube) הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר גויאניה שבברזיל. המועדון משחק בסרייה ב' שהיא הליגה השנייה בברזיל.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1943 ושיחק באליפות גויאס. במהלך השנים הוא זכה 27 פעמים באליפות גויאס. בשנת 1973 הוא לראשונה העפיל לליגה הבכירה בברזיל. במרוצת השנים הקבוצה ירדה מספר פעמים לסרייה ב', אך הייתה חוזרת תוך מספר עונות לליגה הבכירה. בשנת 1990 הקבוצה זכתה במקום השני בגביע ברזיל. בשנת 2005 הוא הגיע למקום השלישי בליגה הבכירה.
קנאביס רפואי
הקנאביס משמש להקלה על תסמינים של פוסט טראומה, כאב כרוני, הקלה על בחילות והקאות במטופלים בכימותרפיה וחולי איידס והטיפול בו ליישומים רפואיים אחרים נחקר.
לצד ההשפעות המשכרות של הקנאביס, יש לו השפעות פיזיולוגיות רבות, מהן הגורמות נזק, ומהן חיוביות. צריכה ממושכת או במינון גבוה, הניתן לעיתים לתרופה, כרוכה בהגברת הסיכון לבעיות שונות, כמו ירידה ביכולות קוגניטיביות, דלקת סימפונות כרונית אם נצרך באמצעות עישון, וכן סכנת התמכרות, אף על פי שמחקרים שונים מראים שהתמכרות זו נמוכה ופחותה משמעותית מזו הנגרמת בעקבות שימוש בסיגריות ובאלכוהול.
ניתן לצרוך קנאביס רפואי תוך שימוש במגוון שיטות, כולל אכילת מאכלים הכוללים אותו (בפרט עוגות ועוגיות), שתיית מיצוי המופק ממנו (כמו מעלי קנאביס שנטחנו למחית והורתחו במים עם מעט שמן שמסייע לספיגת קנבינואידים מסוימים), נטילת תמיסה או שמן המופקים מן הצמח, או אידוי (ואפורציה), עישון ועוד.
קנבינואידים סינתטיים אחדים זמינים כתרופות מרשם במדינות מסוימות; למשל: מרינול (זמין בארצות הברית וקנדה) ונאבילון (זמין בקנדה, מקסיקו, בריטניה, ובארצות הברית).
גם במדינות בהן צריכת קנאביס לצורכי פנאי אסורה בחוק, הצריכה הרפואית הוסדרה בחוק, למשל: אוסטריה, צ'כיה, פינלנד, גרמניה, ישראל, איטליה, הולנד, פורטוגל וספרד.
בארצות הברית, על אף שהחוק הפדרלי אוסר כל שימוש בקנאביס, הסדירו 21 מדינות ומחוז קולומביה בחוק את תחום הקנאביס הרפואי.
ההבדלים בין קנאביס רפואי לקנאביס לצורכי פנאי (סם)
קנאביס רפואי ניתן ואמור להילקח על פי הוראת רופא ובפיקוחו של רוקח והוא נבדל מקנאביס הנצרך בפנאי בעיקר בהקשרים אלה:
פרמקולוגיה
בקנאביס עשרות חומרים פעילים הנקראים בשם הכללי קנבינואידים. לא כולם בודדו ונחקרו, או אף זוהו. בגוף האדם יש קולטנים שנועדו לקלוט חומרים הדומים במאפייניהם לקנבינואידים, הנקראים אנדו - קנבינואידים והמיוצרים בגוף.
שני הקנבינואידים העיקריים הם ה-THC (החומר הפסיכו-אקטיבי העיקרי בצמח, מקל כאב, מרגיע, מעייף ומעורר תיאבון, נוגד בחילה) וה-CBD, לו פוטנציאל רפואי רחב יותר ובעל השפעה אנטי פסיכוטית, אפקטיבי לטיפול באפילפסיה מסוגים מסוימים ומאזן השפעות THC).
בגופנו לפחות שלושה קולטנים המופעלים על ידי קנבינואידים: CB1, CB2 ו - GRP55.
קולטנים מסוג CB1 נמצאים בעיקר במערכת העצבים המרכזית והשפעתם פסיכוגנית, ואילו קולטני CB2 מפוזרים ברחבי הגוף והשפעותיהם אנטי-דלקתיות וקשורות בכאב ובטונוס שרירים.
לקנבינואידים השפעות נוספות על הגוף, שאינן קשורות בקולטנים. הם נוגדי חמצון, הם מתפקדים כנוירופרוטקטורים המגנים על תאי עצב מפני הפעלת יתר שתוביל למותם ומפני התנוונות, והם מפחיתים את הלחץ התוך עיני. הם גם בעלי השפעות נוגדות דלקת, הקשורות בקולטני הקנבינואידים המצויים על תאי המערכת החיסונית ובגורמים נוספים.
ישנם מדענים החוקרים את ההשערה כי בצמח הקנאביס ישנו חומר אחד לפחות אשר יכול לעורר נוירוגנזה במערכת העצבים המרכזית (היווצרות תאים חדשים במוח הגולגולת ומוח השדרה) בבני אדם בוגרים אשר צמיחת גופם הגיעה להיקף מקסימלי מבחינה טבעית (נוירוגנזה מתרחשת באדם הבוגר בהיקף קטן על ידי למידה חושית מסוגים שונים ולפי מחקרים מסוימים גם מסוגים שונים של פעילות גופנית).
שימושים רפואיים
לקנאביס מיוחס מגוון השפעות בריאותיות מועילות כגון השפעות אנטי-אמטיות (נוגדות בחילה), אנלגזיות (נוגדות כאב) המסייעות בטיפול בכאב כרוני שאינו סרטני, טיפול להקאות ובחילות לרבות אלה הנגרמים על ידי כימותרפיה, השפעה נוגדת עוויתות, וכן עוררות תיאבון. קנאביס גם מסייע לטיפול בתסמינים של חולי איידס.
המכון לרפואה, המנוהל על ידי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ערך מחקר מקיף בשנת 1999 להערכת היתרונות הבריאותיים הפוטנציאליים של הקנאביס והקנאבינואידים בתוכו. המחקר הגיע למסקנה כי קנאביס מועיל לטיפול בבחילות, אובדן תיאבון, כאב וחרדה. אף על פי שהמחקר הסתייג מצריכת קנאביס בדרך של עישון בשל החסרונות הבריאותיים הקשורים לעשן, צוות המחקר הגיע למסקנה שבאין ברירה גם עישון יהיה טיפול יעיל. בנוסף, המחקר הצביע על הקושי הטמון בשיווק הצמח שאין אפשרות לרשום עליו פטנט, מכיוון שחברות התרופות לא ישקיעו בו.
בחילות והקאות
קנאביס נמצא יעיל במניעת בחילות והקאות אצל חולים המטופלים בכימותרפיה. מחקרים השוואתיים מצאו שקנאבינואידים יעילים יותר מאשר כמה תרופות קונבנציונליות נגד הקאות כגון prochlorperazine, פרומתזין ו-metoclopramide.
כאב
קנאביס יעיל לטיפול בכאב כרוני (בהינתן והכאב קשור במחסור גופני באנדוקנבינואידים), בין אלו, כאבים נוירופתיים, פיברומיאלגיה, ודלקת מפרקים שגרונית. בטיפול פליאטיבי השימוש בקנאביס נמצא בטוח יותר מאשר אופיואידים.
בעיות נוירולוגיות
לאורך השנים הוצעו טיפולים מבוססי קנאביס לטיפול בכמה בעיות נוירולוגיות, ובין אלו טרשת נפוצה, אפילפסיה, ובעיות תנועה, זאת למרות מחסור בנתונים לגבי יעילות הטיפול. תחילת טיפולים אלו הגדילו בהדרגה את כמות המידע הרפואי, וזו נסקרה בשנת 2017 על ידי מחקר חסר תקדים בהיקפו של האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה, שבחן ממצאים של 20 שנה, ומצא מצד אחד ראיות חד משמעיות לשיפור חלק מהסימפטומים של תסמונת טרשת נפוצה במספר מקרים ספציפיים (נמצא עבור קנבינואידים בתרופה אוראלית), ומצד שני הראה שלא נמצאה עדות רצינית ליעילותן של תרופות מבוססות קנאביס לאפילפסיה, טרשת אמיוטרופית צידית, מחולית ותסמינים נוירופסיכיאטריים מסוימים הקשורים למחלת הנטינגטון, תסמינים הקשורים למחלת פרקינסון או לסוגים של דיסקינזיה, דיסטוניה.
השימוש בקנאביס רפואי לטיפול בטרשת נפוצה מאושר בלמעלה מעשר מדינות. בדיקה שנעשתה ב-2012 העלתה שלא נמצאו בעיות סבילות, שימוש לרעה או התמכרות.
מחקר, שנערך בבית החולים איכילוב תל אביב ופורסם בפברואר 2021, מצא, ששימוש בקנאביס הפחית באופן ניכר את חומרת התופעה של נוירופתיה פריפרית, אצל חולי סרטן העוברים טיפולים כימותרפיים, ואפילו מניעת התופעה אצל חולים שהשתמשו בקנאביס לפני הטיפולים.
תופעות לוואי
עם זאת, קיימות תופעות לוואי נוספות. נמצא כי קיימת עלייה של 40% בסיכון לפסיכוזה בקרב המשתמשים בקנאביס. קנאביס מעורר הפרעות נפשיות נוספות כמו פסיכוזות, בייחוד בקרב צעירים, הזיות, פרנויה, אשליות והפרעה סכיזואפקטיבית, אופוריה, אפתיה, בלבול, שכחה, אי שקט, התקפי פאניקה וחרדות ולהפרעה בתפיסת המציאות. בנוסף, הקנאביס מעורר תחושת דיכאון בקרב משתמשיו עד כדי התפתחות של מחשבות אובדניות.
התוויות בישראל
נכון ליולי 2023 יש בישראל כ-120 אלף בעלי רישיון לקנאביס. ניתן לקבל קנאביס רפואי לטיפול במחלות הבאות:
התוויות נגד
הסובלים מאחת הבעיות הבאות לא יכולים לקבל קנאביס רפואי:
אי־ספיקת לב, פסיכוזה, מצב פסיכוטי בעבר, הפרעה חרדתית ובקרב צעירים עד גיל 30 גם מחלה פסיכיאטרית תורשתית בקרוב משפחה מדרגה ראשונה וכן היסטוריה של התמכרות או שימוש לרעה בסמים.
בישראל פועלת עמותת הקנאבוס הרפואי בישראל הפועלת לשם הגברת המודעות לטיפול הרפואי בקנאביס רפואי וסיוע למטופלים בו ולנזקקים לטיפול זה.
רישיון גידול קנאביס רפואי בישראל
רפורמת הקנאביס הרפואי בישראל אושרה ביוני 2016 על ידי ממשלת ישראל. הרגולציה בתחום הקנאביס מסדירה את השימוש בקנאביס רפואי למטרות רפואיות ומחקר תוך שמירה על גידול בתנאים נאותים של קנאביס רפואי. כל פעולה בצמח הקנאביס ובכלל זה גידול, ייצור, הפצה, החזקה, שינוע, בדיקות מעבדה, ניפוק או מחקר של צמח הקנאביס או מוצריו מחויבת ברישיונות מתאימים מאת יק"ר -היחידה לקנאביס רפואי במשרד הבריאות. במסגרת הרפורמה לא תוגבל כמות העוסקים בתחום ולא יוגבל מספר מקומות הגידול, אך כל מי שעוסק בענף יחויב להחזיק ברישיונות ייעודיים ולפעול לפי סטנדרטים מחייבים של איכות.
רישיון לחוות גידול/ריבוי קנאביס - קנאביס יגודל רק בחוות גידול קנאביס, בבתי צמיחה מתאימים, שיחזיקו רישיון תקף לפי פקודת הסמים המסוכנים. כל בעל רישיון גידול יהיה רשאי להוציא קנאביס מתחום החווה רק למפעל ייצור בעל רישיון. כל חברה פרטית שתרצה תוכל להגיש בקשה לרישיון גידול קנאביס.
הביקורת על הרפורמה
הרפורמה בקנאביס הביאה בפועל למחסור משמעותי במוצרי קנאביס ולירידה באיכות המוצרים, כגון הופעת עובש או אי התאמה של זנים למטופלים.
עדויות רבות על סבל של מטופלים התפרסמו וביקורת נמתחה על פגיעה במי שממשיך לספק מוצרי קנאביס חרף האיסור ועל שר הבריאות ליצמן בפרט.
בעקבות תחקיר נחשף ניגוד עניינים של ראש יחידת הקנאביס, עליו הצהיר רק שנתיים לאחר מינויו לתפקיד, בניגוד לתקנות.
ספינת השעשועים (סרט, 1951)
ספינת השעשועים (באנגלית: Show Boat) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1951 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם הווארד קיל, קתרין גרייסון ואווה גרדנר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזמר "ספינת השעשועים" של ג'רום קרן ואוסקר המרשטיין (1927) המבוסס על רומן בשם זה מאת עדנה פרבר (1926).
המחזמר מגולל את סיפורה של להקת בידור על סיפונה של ספינה בשם "פריחת הכותנה" (Cotton Blossom), שנעה במעלה הנהר מיסיסיפי מאזור ניו אורלינס לשיקגו בין השנים 1880 ועד 1926, שנה בה שקעה צורת בידור זו.
זאת הגרסה הקולנועית השלישית והמוצלחת ביותר. הגרסה הראשון הייתה סרט אילם משנת 1929 והשנייה בשנת 1936 עם איירין דאן ופול רובסון.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
קולה של אווה גרדנר מדובב על ידי הזמרת אנט וורן.
השיר המפורסם מהמחזר הזה הוא "Ol' Man River" אותו שר פול רובסון על הבמה ועל הסרט מ-1936. כאן שר אותו זמר הבס ויליאם וורפילד.
תקציר העלילה
ספינת נהר גדולה, "פריחת הכותנה" שטה על המיסיסיפי ובתוכה להקה גדולה של שחקנים, זמרים, להטוטנים ובדרנים ובראשם "קפטן" אנדי הוק (ג'ורג' בראון). איתו נמצאים גם אשתי פרתי (אגנס מורהד) ובתו הזמרת הצעירה, מגנוליה-"נולי" (קתרין גרייסון).
לקול הצפירה מתאספים כל תושבי הסביבה, השחקנים רוקדים ושרים "פריחת הכותנה" והקפטן מציג את המשתתפים כקדימון לקראת ההופעה. הזמרת ג'ולי לברן (אווה גרדנר) ובעלה סטיב רוברט סטרלינג) וצמד הרקדנים אלי ופרנק (גוור ומרג' צ'מפיון).
גיילורד רבנל (הווארד קיל) הוא מהמר מקצועי וגבר נאה. הוא מגיע לספינה ופוגש את מגנוליה בת ה-18 ושניהם מתאהבים אך שומרים זאת בינתיים בסוד ושרים "למראית עין" ("Make Believe"). נולי מתייעצת עם ג'ולי והיא שרה לה "Can't Help Lovin' Dat Man".
פרתי מתנגדת לנישואים של מגנוליה עם מהמר ללא בסיס קבוע אך קפטן אנדי מסכים והם מתחתנים ועוזבים לשיקגו.
בתחילה הם משתכנים במלון מפואר וגיילורד מעטיר על מגנוליה מתנות ותכשיטים יקרים אולם לאחר זמן הוא מתחיל להפסיד והם נאלצים למכור את כל תכשיטיה. גיילורד המבויש נעלם מחייה והיא נותרת לבד ובהריון.
היא עוברת לדירה זולה ושם פוגשים אותה אלי ופרנק ומציעים לה להופיע במועדון "טרוקדרו" שם הם מופיעים. באותו מועדון מופיעה גם ג'ולי שבעלה זנח אותה והיא הידרדרה לאלכוהוליזם. היא רואה את מגנוליה ומתפטרת כדי שמגנוליה תתקבל לעבודה שם.
בערב חג המולד מגיע קפטן אנדי להופעה ב"טרוקדו" ומוצא שם להפתעתו את מגנוליה. הוא לוקח אותה בחזרה לספינה ושם נולדת לה בת שבגיל צעיר מתחילה להופיע עם הסבא.
גיילורד ממשיך להמר ובאחד המועדונים פוגשת בו ג'ולי ומשפיעה עליו לחזור לספינה ולפגוש את מגנוליה ובתה. הוא חוזר לספינה, נפגש עם בתו שלא מכירה אותו ועם מגנוליה.
לבסוף הספינה מתחילה לשוט לקול "Ol' Man River" וג'ולי עומדת על החוף ושולחת לעברם נשיקה באוויר (סצנה שהייתה שנים רבות בתחילת תוכנית "היו סרטים" בטלוויזיה).
דוקטרינת המולדת הכחולה
דוקטרינת "המולדת הכחולה" (בטורקית: Mavi Vatan, "מאבי וטאן") היא דוקטרינה צבאית אסטרטגית של טורקיה, שמשמעותה ביסוס השליטה הימית של טורקיה בשטחי הים התיכון, לרבות בהיבט הצבאי והאנרגטי, שמטרתה לספק לטורקיה עצמאות אנרגטית וצמיחה כלכלית, והפיכתה למעצמה ימית אזורית.
תיאור כללי
את דוקטינת "המולדת הכחולה" הגה אדמירל טורקי לשעבר בשם ג'ם גורדניז (Cem Gürdeniz), כשהציג את הרעיון לראשונה במהלך סימפוזיון שנערך בשנת 2006 בפיקוד המרכזי של חיל הים הטורקי. גורדניז שירת בחיל הים הטורקי עד 2012, והוא בעל ניסיון מבצעי ופיקודי נרחב. בתפקידו האחרון שימש כראש אגף אסטרטגיה ותכנון בצי הטורקי.
לפי דוקטרינה זו, לטורקיה עומדת הזכות לבעלות על שטח ימי נרחב המשתרע על פני הים התיכון, הים האגאי והים השחור, עומד לפי גורדניז על כ-462,000 קמ"ר, ובין היתר כולל בתוכו שטחי מים כלכליים השייכים לקפריסין ולאיים יווניים כמו רודוס, קסטלוריזו או כרתים . הדוקטרינה מבקשת למעשה לשנות את הסטטוס קוו הקיים שאותו גורדניז רואה כהשפלה של הסכם סוור, הסכם כניעתה של האימפריה העות'מאנית למעצמות בתום מלחמת העולם הראשונה וקמה במטרה לבטל ההשפעות של הסכם לוזאן שנכפה על הטורקים בשנת 1923.
דוקטרינת "המולדת הכחולה" הציבה יעדים לבסיס השליטה הטורקית בשני מעגלים. המעגל הראשון כולל את שלושת הימים המקיפים אותה – הים התיכון, הים האגאי והים השחור. המעגל השני והאסטרטגי כולל את ים סוף, הים הכספי, והים הערבי לרבות המפרץ הפרסי.
ב-31 באוגוסט 2019 נשא נשיא טורקיה, רג'פ ארדואן נאום בטקס הענקת התעודות לבוגרי האקדמיה הימית, כאשר מאחוריו מוצגת מפת "המולדת הכחולה".
רקע
בצל התפרקות ברית המועצות ובמקביל התעצמותה הכלכלית והדמוגרפית של טורקיה, עלו צרכיה האנרגטיים, ודלק וגז נתפסו כמנוף כלכלי עבורה, כאשר מקורות האנרגיה שלה עד אותה עת היו ממקורות ייבוא חיצוני בלבד. ספקיות האנרגיה המרכזיות של טורקיה הן רוסיה, איראן, עיראק ולוב. ממדינות אלו ייבאה טורקיה בשנת 2018 למעלה ממיליון חביות נפט ביום ולמעלה מ-51 מיליארד קוב של גז.
ההיתלות וההתבססות על מקורות אנרגיה זרים הטילה על טורקיה מחויבות מדינית מול מדינות אלו. שרשרת של שינויים ואירועים גאופוליטיים במזרח התיכון בליווי השאיפה לעצמאות אנרגטית יצרו את התשתית לניסוח דוקטרינת "המולדת הכחולה".
טופוגרפיה יבשתית וגבולות ימיים
לאור הטופוגרפיה היבשתית הייחודית רצופת ההרים של טורקיה, המורכבת משני חצי איים - גליפולי ואנטוליה (אסיה הקטנה), מוקנה לה יתרון הגנתי מובהק מפני תקיפות קרקעיות. טורקיה ניחנת בשטח נרחב של מוצא לים בר-ניצול לצרכים ביטחוניים, כלכליים ומשאביים. גבולה הימי הנרחב שמשתרע על פני שלושה ימים הוא מחד גיסא בבחינת הזדמנות אסטרטגית, ומאידך - נקודת תורפה שיש להגן מפניה.
ייסוד פרויקט MILGEM
באמצע שנות ה-90 חיל הים הטורקי חקר משאבים לאומיים לעיצוב, פיתוח ובניית קורבטה בייצור טורקי עצמי. בשנת 2004 ייסד פיקוד המספנות הימי באיסטנבול את פרויקט MILGEM (אנ') במטרה לבנות ספינות מלחמה טורקיות תוך שימוש במשאבים מקומיים במידה המקסימלית האפשרית, וכן לשפר את היכולת והמיומנויות של בניית ספינות צבאיות לאומיות.
בספטמבר 2008 נמסרה לחיל הים הטורקי קורבטה מדגם (TCG Heybeliada (F-511 שהייתה לספינת המלחמה הראשונה בתולדות טורקיה, שנבנתה בייצור עצמי. עד אז, הסתמך חיל הים הטורקי על רכש ספינות מארצות הברית. זו נחשבה להצלחה המיושמת הראשונה של פרויקט MILGEM הלאומי.
במסגרת פרויקט זה מתוכננות להיבנות עד שנת 2028 כ-12 ספינות מלחמה לשימוש הצי הטורקי, והוא זכה להכרה גם מחוץ לגבולות טורקיה כאשר ביולי 2018 נחתמה עסקה בין טורקיה לבין פקיסטן, במסגרתה תספק טורקיה לחיל הים הפקיסטני ארבע קורבטות חדשות.
חזון הפיכה למעצמה ימית
החל משנות ה-2000 בנתה טורקיה מגוון של כלי שיט אחרים כגון ספינות סיור (TUZLA), נחתות טנקים (BAYRAKTAR) וספינות התערבות מהירה (MRTP16), אשר גם אותם כבר הצליחה לייצא למדינות אחרות דוגמת טורקמניסטן ומלזיה.
טורקיה עמלה על שני מיזמי ייצור צבאי משמעותיים נוספים: בניית נושאת מטוסים ראשונה בייצור עצמי (TCG Anadolu L-408) שעתיד להסתיים עד סוף שנת 2020, וכן פרויקט MiLDEN (ראשי תיבות של Milli Denizalti) לפיתוח ובניית 6 צוללות תחת רישיון מחברת טיסנקרופ הגרמנית עד לשנת 2040. הצוללות הטורקיות הראשונות יהיו עותקים של העיצובים הגרמניים, הכוללים יכולות שייט שקט, טילים מונחים ומערכות טורפדו כבדות מתקדמות. ב-22 בדצמבר 2019 נחנכה הצוללת הראשונה מבניהן (TCG Piri Reis S-330) בטקס חגיגי במעמד נשיא טורקיה ארדואן.
הסכם לתיחום השטח הימי עם לוב
ב-27 בנובמבר 2019 ראש ממשלת ההסכמה הלאומית של לוב (ה-GNA), פאיז א-סראג', הגיע לטורקיה ונפגש עם הנשיא הטורקי ארדואן. בפגישתם חתמו השניים על ההסכם הימי לתיחומו של הגבול הימי בין המדינות, או בשמו המלא - "מזכר הבנות בין ממשלת טורקיה לבין ממשלת ההסכמה הלאומית של לוב בנושא תיחום אזורי השיפוט הימיים בים התיכון" (אנ'). הממשל הטורקי, במסגרת ההסכם, התחייב להעביר ל-GNA אמצעי לחימה, תחמושת ואף לאמן את כוחות הצבא של ה-GNA.
עבור טורקיה, שנותרה כמעט מבודדות וללא בריתות אנרגיה אזוריות, הסכם זה הוא מהלך בעל יתרון מובהק, באמצעותו מתכוונת לחסום את האפשרות להביא לפועל את פרויקט צינור הגז איסטמד, מיזם שאפתני להנחתו של צינור גז משותף לישראל, קפריסין, יוון, איטליה והאיחוד האירופי.
בפברואר 2020 ארגון "הצבא הלאומי של לוב", ה-Libyan National Army) LNA), הפועל בחסות רוסיה, מצרים ואיחוד האמירויות, הודיע כי הפציץ אונייה טורקית בנמל טריפולי ועליה אמצעי לחימה רבים שיועדו לארגון ה-GNA, מיליציה המגנה על הממשל בלוב, אשר הוקמה בחסות האו"ם.
השלכות על ישראל
כוונותיה השאפתניות של טורקיה בנוגע לשימוש במרחב הימי באזור הים התיכון, בנוסף לחיזוק משמעותי של יכולותיה הימיות בשנים מאז חתימת הדוקטרינה, עלולים להוות אתגר על מדינת ישראל ועל בעלות בריתה בהיבטי ביטחון צבאי וכן בהיבטי משאבי אנרגיה כמו הגז הטבעי המצוי בים התיכון.
סערה אדומה עולה
סערה אדומה עולה (באנגלית: Red Storm Rising) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר מתאר כיצד תיראה מלחמת העולם השלישית בגרסתה הקונבנציונלית בין ברית נאט"ו לברית המועצות. הספר נכתב על בסיס משחק המלחמה "הארפון 3" ביחד עם לארי בונד. לצורך כתיבת הספר ערכו קלנסי ובונד תחקיר שכלל ביקורים בצוללות, נוכחות באימונים באש חיה, פגישות וראיונות עם קציני צבא וביון מכל הדרגים, וריאיון מיוחד עם עריק רם-דרג מברית-המועצות.
דוקטרינת המולדת הכחולה
ביסוס השליטה במרחב הימי והגברת העיונות
ב-14 בדצמבר 2019 פורסם בחדשות 13 כי שבועיים קודם לכן, נרשמה תקרית חריגה בה ספינות של חיל הים הטורקי גירשו ספינת המחקר הישראלית ששטה באזור המים הכלכליים של קפריסין. מדובר בספינת המחקר "בת גלים" ששייכת למכון חקר ימים ואגמים בישראל שכפוף למשרד האנרגיה שהייתה במשימה. על הספינה נכחו חוקרים מאוניברסיטת בן-גוריון יחד עם גאולוג קפריסאי שביצעו מחקר משותף באישורה של ממשלת קפריסין. במהלך השיט, התקרבו ספינות של חיל הים הטורקי לספינת המחקר, וקציני חיל הים הטורקי עלו מול קברניט ספינת המחקר ברשת הקשר והחלו לתשאל אותו על פעילותו באזור, אף על פי שזו שהתה באזור המים הכלכליים של קפריסין, שבו לטורקים אין כל סמכות. ספינת המחקר הישראלית נדרשה על ידי הטורקים לעזוב מיד את המקום, וזו אכן הפסיקה את פעילותה ונאלצה לשוט לאזור אחר.
סערה אדומה עולה
עלילה
עלילת הספר מתרחשת בשלהי המלחמה הקרה, באמצע שנות השמונים. קבוצת מחבלים הנמנית עם ארגון אסלמי קיצוני תקפה את בית הזיקוק החדש והגדול ביותר של ברית המועצות שבניז'ניווארטובסק ופוצצה אותו. כתוצאה מכך מצויה ברית המועצות במצוקת משאבים קשה, וצפויה להתמודד עם רעב, כלכלה במצוקה ועם פגיעה אנושה ביכולתה הצבאית. במטרה להתגבר על המחסור מציע שר ההגנה בפוליטבורו להשתלט בכוח צבאי על שדות נפט במפרץ הפרסי. מאחר שארצות הברית מחויבת להגן על מדינות המפרץ הפרסי, ובהן סעודיה, מתוכנן מבצע צבאי – "סערה אדומה" שמו – שמטרתו להעסיק בלחימה את כוחות נאט"ו וארצות הברית באירופה. לוטננט קומנדר בוב טולנד, קצין לוחמת שטח בצי האמריקני במילואים ואיש הסוכנות לביטחון לאומי הוא היחיד שמזהה את כוונות הסובייטיים. כתוצאה מכך הוא מועבר למדור "כוונות" במפקדת הצי שבוירג'יניה. מפקד המדור הוא קולונל הנחתים צ'אק לאו, שנפצע בבית הספר ללוחמה הררית רגע לפני שמונה למפקד חטיבה באוגדה השנייה של הנחתים.
לאחר תוכנית אב בת ארבעה חודשים, שכללה תמרונים דיפלומטיים והתעצמות צבאית מואצת, יוצאים הסובייטים למתקפה הן לעבר מערב אירופה והן באוקיינוס האטלנטי. כוחות נאט"ו מוצאים עצמם נתונים במלחמת עולם שלישית, בים, ביבשה ובאוויר. במהלך מתקפה אווירית מקדימה משמידים מטוסי קרב והפצצה של נאט"ו מעל מאתיים מטוסים של חיל האוויר הסובייטי כמו גם מעברים חיוניים על נהר האלבה שמשבשים את צליחתו על ידי כוחות הקרקע הסובייטים. מנגד, מבצעים הסובייטים מתקפה אווירית מתוחכמת על קבוצת הקרב של נושאת המטוסים נימיץ, במהלכה נפגעת נושאת המטוסים קשות ומספר ספינות בקבוצת הקרב מושמדות כליל. בנוסף מבצעת אוגדת רובאים מוטסת של הצבא האדום נחיתת סער אמפיבית על איסלנד ולוחמיה כובשים אותה מידי כוחות צבא ארצות הברית. לוטננט מייק אדוארדס, קצין מטאורולוגיה בחיל האוויר האמריקני, נמלט מבסיס קפלאוויק בחברת שלושה נחתים, בהם שני טוראים והסמל ג'יימס סמית', נחת ותיק ועתיר ניסיון. אדוארדס ואנשיו, המכונים ברשת הקשר באות הקריאה "כלב ציד", נעים ברחבי האי ומדווחים למפקדת נאט"ו בסקוטלנד על תנועות האויב. אמונם של הנחתים באדוארדס מתחזק כשהוא מוביל אותם לפשיטה על בית חווה מבודד בו מספר חיילים סובייטים עומדים לאנוס אישה הרה לכוח מצטרפת, כתוצאה מן הפשיטה, אישה צעירה ויפה בשם ויגדיס, בחודש רביעי להריונה.
מהינדרה XUV700
מהינדרה XUV700 (באנגלית: Mahindra XUV700) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי קבוצת מהינדרה משנת 2021. היא נחשפה ב-14 באוגוסט 2021.
סערה אדומה עולה
עלילה
בחזית אירופה נדרש מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, הגנרל יוג'ין רובינסון, להתמודד עם פלישת כוחות הצבא האדום לגרמניה. רובינסון, קצין צנחנים שלחם במלחמת וייטנאם פותח במבצע הונאה מתוחכם במטרה לבלום את הכוחות הסובייטים.
מהינדרה XUV700
מפרט טכני
שני המנועים משווקים לבחירה בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים לבין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
נמסטה
נַמַסטֶה (בדוונאגרי: नमस्ते) היא ברכה מקובלת בתרבות ההינדית הנפוצה בתת-היבשת ההודית, בקרב הפזורה ההינדית ברחבי העולם ובחלקים מסוימים של דרום-מזרח אסיה המסווגים לעיתים כחלק מ"הודו רבתי". במילה זו נעשה שימוש הן כברכת שלום והן כברכת פרידה. בדרך כלל, המילה נאמרת תוך קידה קלה והצמדת כפות הידיים יחד כך שהאצבעות פונות כלפי מעלה והאגודלים קרובים אל החזה. מקור המילה נמסטה מסנסקריט, ופירושה "אני קד לקדושה שבך".
על פי תורת היוגה המחווה נמסטה מייצגת את האמונה שיש ניצוץ אלוהי בתוך כל אחד מאיתנו שנמצא בצ'אקרת הלב. המחווה היא הכרת הנשמה באחד על ידי הנשמה באחר. עבור מורה ותלמיד, נמסטה מאפשרת לשני אנשים להתאחד באופן אנרגטי למקום של חיבור ונצח, חופשי מכבלי הקשר של האגו. אם זה נעשה בתחושה עמוקה בלב ועם הכוח שנכנע, איחוד עמוק של נשמות יכול לפרוח.
ג'יימס ת'רבר
ילדות ונעורים
ת'רבר נולד בקולומבוס שבאוהיו בשנת 1894. אביו, צ'ארלס ליאנדר ת'רבר, היה פקיד שעבד לעיתים מזומנות וגם כפעיל פוליטי שהיו לו יומרות להיות עורך דין או שחקן תיאטרון. האם, מרי אגנס "מיימי", לבית פישר, הייתה אישה אקסצנטרית וחומדת לצון. לדברי הסופר היא הייתה "שחקנית קומדיה מלידה" ו"אחד הכישרונות הקומיים הטובים שהכיר אי פעם". היא אהבה מתיחות ונתנה השראה לסיפורי בנה. פעם העמידה פנים שהיא נכה מרותקת לכיסא גלגלים, פנתה למרפא אמוני ואחרי הטיפול קפצה על רגליה ו"הבריאה". ת'רבר בילה את ילדותו ואת נעוריו בבית הוריו בקולומבוס. היו לו שני אחים, ויליאם ורוברט. בשלב מסוים, כשעבד האב כמזכיר של חבר קונגרס, עברה המשפחה לגור בווירג'יניה. שם, בגיל 7 בזמן ששיחק עם אחיו את סיפורו של וילהלם טל איבד ת'רבר את עינו השמאלית עקב פגיעה של חץ. מאוחר יותר החמיר מצב ראייתו גם בעינו הימנית עד לעיוורון כמעט מוחלט. ליקוי הראייה החמור מנע ממנו להשתלב בפעילויות ספורט ואחרות בילדות. עם זאת הוא גילה כישורים יצירתיים שמצאו ביטוי בכתיבתו.
מנקודת מבט רפואית שיער הנוירולוג וילאיאנור ס. רמצ'נדרן שסבל ת'רבר מסוג כלשהו של תסמונת שארל בונה שבה ליקוי הראייה גורם לנטייה להזיות חזותיות מורכבות וכי אלו יכלו להסביר משהו מדמיונו הפראי של הסופר כפי שבא לידי ביטוי בסיפורו "The Admiral on the Wheel" ("האדמירל על הגלגל") אחרי שמעבידו של אביו הפסיד בבחירות, חזרה משפחת ת'רבר לביתה בקולומבוס. אחרי שלמד בבתי ספר ציבוריים וסיים ב-1913 בהצטיינות את התיכון, בשנים 1913–1917 למד ת'רבר באוניברסיטת המדינה של אוהיו. הוא עזב את הלימודים בשנת 1918 ללא תעודה מכיוון שעל רקע ליקוי הראייה שלו התקשה להשתתף בתוכנית קורס הקצינים במילואים שהייתה חובה. עם זאת הוא רכש בשנות לימודיו ידע ספרותי רחב. אחרי מותו, בשנת 1995 העניקה לו אוניברסיטת אוהיו כפיצוי מאוחר את התואר דוקטור לשם כבוד.
בתום לימודיו, בשנים 1920-1918 הוא עבד כמפענח מסרים טלגרפיים קודם במשרד החוץ בוושינגטון, ואחר כך בשנת 1918 נשלח לעבוד בשגרירות ארצות הברית בפריז ובהמשך היה כתב של אחד העיתונים משיקגו בבירת צרפת. בשובו לקולומבוס בשנים 1921–1924 היה כתב של העיתון "קולומבוס דיספץ'". בתוקף תפקיד זה הוא חיבר מאמרי רוויו על ספרים, סרטים ומחזות במדור שבועי שנקרא "Credos and Curios". שם שניתן לימים לאוסף מיצירותיו. ת'רבר חזר גם לפריז כדי לכתוב כתבות ל"שיקגו טריביון" ולעיתונים אחרים. הוא שכר בתקופת לימודיו את הבית בשדרות ג'פרסון 77 בקולומבוס, שהפך ל"ת'רבר האוס" בשנת 1984.
המעבר לניו יורק
בשנת 1925 עבר ת'רבר לגור בגריניץ' וילג' בניו יורק, כשהועסק ככתב של "ניו יורק איבנינג פוסט". ב-1927, בעזרת ידידו אלוין ברוקס וייט הוא הצטרף בין השנים 1927–1933 כעורך לצוות המגזין "ניו יורקר" ותרם להצלחתו. אחרי שבשנת 1930 גילה וייט כמה מציוריו של ת'רבר בתוך פח אשפה ופרסם אותם, התחיל ת'רבר לתרום למגזין גם כסופר וגם כקריקטוריסט. וייט מילא כמה מרישומיו של ת'רבר בדיו כדי להתאים אותם לדפוס אך מאוחר יותר הצטער על כך. ת'רבר כתב וצייר ב"ניו יורקר" עד שנות ה-1950, אולם אחרי 1933 כ"פרי לנסר" ונסע יותר לחו"ל. סיפוריו הקצרים, מאמריו, המשלים וההומורסקות וגם איוריו והקריקטורות שצייר הטביעו את חותמם על תדמיתו של המגזין.
בהמשך פנה לכתיבה ספרותית, אישית מאוד, שסגנונה קשה להגדרה, ומתקרב לזה של הסופרים הצרפתים אלכסנדר ויאלאט ובוריס ויאן. בשנת 1932 הופיע ספרו "The Seal in the Bedroom" ובעקבותיו ב-1933 My Life and Hard Times. ב-1935 הוצא לאורThe Middle-aged Man on the Flying Trapeze וב-1937 Let Your Mind Alone! שקטף הצלחה רבה. בתחילת שנות ה-1940 בגלל החמרה מצב ראייתו נאלץ להכתיב את מאמריו ב"ניו יורקר" דבר שהכעיס אותו מאוד והפך אותו למריר נפש ובספריו באו לפעמים יותר לידי ביטוי רגשות מיזנתרופיים ועוינות לנשים. ב-1939 פרסם את Last Flower ושיתף פעולה עם וייט בכתיבת מחזה - The Male Animal שהפך ללהיט ב-1940. באותה שנה נאלץ לעבור סדרת ניתוחים בעין בגין ירוד וטרכומה. ב-1951 התעוור לחלוטין וצייר את ציורו האחרון. גם אחרי שהתעוור כליל נשאר פעיל כסופר ונכח תכופות בהצגות תיאטרון.
נישואיו ומשפחתו
בשנת 1922 התחתן ת'רבר עם אלתיאה אדמס אך כפי שכתב מאוחר יותר לידיד, נישואים אלה הפכו ל"קשר מקסים, מצוין ופוגע". בני הזוג חיו במחוז פרפילד, קונטיקט, יחד עם בתם רוזמרי שנולדה בשנת 1931, והתגרשו במאי 1935. ביוני 1935 נשא ת'רבר לאישה את הלן ויזמר (1986-1902)
מותו
בשנת 1961 הפכה התנהגותו למשונה ובלתי צפויה. אחרי מסיבה אצל נואל קאוורד נשלח בחזרה למלון אלגונקין בשש לקראת בוקר. וב-4 באוקטובר אובחן עם קריש דם במוח ועבר ניתוח חירום, עם שינויים תכופים בהכרתו. הניתוח נראה תחילה מוצלח אולם כעבור שבועות אחדים, ב-2 בנובמבר 1961 הוא נפטר עקב סיבוכים של דלקת ריאות. רופאיו גילו בנתיחה שלאחר המוות כי סבל מהסתיידות עורקים מוחית עם כמה אוטמים קטנים. דבריו האחרונים, פרט למילה "אלהים", היו לפי עדות אשתו "יברך האל.."ולעזאזל " ת'רבר הובא לקבורה בבית הקברות גרין לון בקולומבוס.
הפעילות הספרותית
רבים מסיפוריו הקצרים הם זיכרונות הומוריסטיים מעורבבים בדמיונות מחייו עצמו, אך הוא כתב גם חומר אפל יותר, כמו סיפור הרצח והטירוף "The Whip-Poor-Will". סיפוריו הקצרים הידועים ביותר הם "The Dog That Bit People" ו-"The Night the Bed Fell" שנכללו בקובץ My Life and Hard Times שציין פריצת דרך בדרכו הספרותית. עם ספריו הקלאסיים נמנים גם 'The Secret Life of Walter Mitty, The Catbird Seat, A Couple of Hamburgers, The Greatest Man in the World, If Grant Had Been Drinking at Appomattox Court House ' הקובץ The Middle-Aged Man on the Flying Trapeze כולל סיפורים קצרים הושפעו על ידי משבר גרושיו ופורסם בשנת גירושיו ונישואיו מחדש. סיפורו You Could Look It Up משנת 1941 מספר על אדם מבוגר שקומתו הייתה 90 ס"מ שהובא לשחק במשחק בייסבול. סיפור זה, אמרו שהסיפור נתן השראה ליוזמתו של ביל ויק, הבעלים האקסצנטרי של קבוצת הבייסבול סנט לואיס ברואנס שהכניס בשנת 1951 את אדי גדל, ננס שגובהו היה מטר, למשחק בייסבול של הקבוצה. ויק סיפר שלא משם בא הרעיון אבל הוא כן הכיר את סיפורו של ת'רבר.
ת'רבר כתב גם 75 משלים, שחלקם פורסמו ב"ניו יורקר" (1939) ונאספו בקבצים המאוירים Fables for Our Time & Famous Poems Illustrated (1940) ו-Further Fables for Our Time (1956). משלים אלה היו סיפורים קצרים שגיבוריהם בעלי חיים אנתרופומורפיים. (למשל - The Little Girl and the Wolf, גרסה שלו ל"כיפה אדומה") ושהסתיימו במוסר השכל קצר. יוצא מן הכלל היה המשל The Unicorn in the Garden משלו המפורסם ביותר, שכל גיבוריו היו בני אדם וחד-קרן אחד שלא דיבר. משליו של ת'רבר הם סאטיריים ומוסרי השכל שלו היו אמרות כנף ועצות לקורא, הם הסבירו את "מורכבות החיים על ידי תיאור העולם כמקום לא בטוח, שמעט הוראות שימוש מהימנות הולמות אותו".
ת'רבר חיבר גם כמה ספרי אגדות כמו The White Deer (1945) The 13 Clocks (1950) (The Wonderful O (1957. האחרון אויר על ידי מרק סיימונט. ת'רבר כתב גם מסות הומוריסטיות רבות. אחד הנושאים שהעסיקו אותו במיוחד לקראת סוף חייו היה השפה האנגלית. כך למשל במסות ""The Spreading 'You Know', שביכה את שימוש היתר בצמד מילים אלה בשיחות, "The New Vocabularianism", "What Do You Mean It Was Brillig? ורבים אחרים. את סיפוריו הקצרים ואת מסותיו היה נהוג ב"ניו יורקר" וגם בפי המחבר לסווג כ- "casuals"
ת'רבר כתב גם ספר ביוגרפיה על עורך ניו יורקר, הרולד רוס, תחת הכותרת "My Years with Ross" (1958). בשנים 1947–1948 כתב סדרת מאמרים על תופעת "אופרת הסבון", שהתייחסו לכל היבט שלה, לרבות התסריטאים, המפיקים, הספונסורים, השחקנים והקהל. הוא פרסם אותה מחדש בכותרת Soapland "סופלנד" באנתולוגיית The Beast in Me and Other Animals (1948), היה אחד המחקרים המעמיקים הראשונים על תופעת התרבות הפופולרית הטלוויזיונית. לגבי האמונה בדתית פיתח ת'רבר גיזה אגנוסטית .
ציוריו
ת'רבר נודע לא רק בכתיבתו אלא גם בציוריו הסוריאליסטיים הפשוטים ובקריקטורות שצייר. עודד אותו התחום הזה חברו א.ב. וייט, שהתרשם מהסטנדרד הגבוה על אמנותו. ת'רבר צייר שש עטיפות ואיורים רבים של "ניו יורקר" שהפכו ל"קלאסיקה".
החל מ-1931 הקריקטורות של תר'בר מצאו את מקומם בדפי המגזין "ניו יורקר". דמויות מסוגננות של בעלי חיים מוזרים- לווייתנים, אריות ים, טיגריסים, וגם של גברים מודאגים, נשים נחושות, וציורי כלבים למיניהם אכלסו רבים מספריו. קשיי הראייה שהלכו וגברו דרשו ממנו לשנות את הרגלי הציור. התחיל להשתמש בדפי נייר גדולים מאוד, בעפרון שחור עבה או בגיר לבן על גבי נייר שחור (אז הציורים צולמו ועברו הפיכת צבע בפרסום).האופי המיוחד של ציוריו שיקף את השקפתו המיוחדת על החיים. הוא סיפר פעם שאמרו לו שהם נראים כאילו צוירו מתחת למים. דורותי פארקר, שהייתה ידידה שלו, טענה שנראים כמו "עוגות שלא נאפו היטב". ציורו האחרון שפורסם ב-9 ביולי 1951 היה דיוקן עצמי שצויר בעפרון צהוב על נייר שחור. הוא הופיע על עטיפת המגזין "טיים". הוא שימש בעטיפת ה"Thurber Album" בשנת 1952.
כתביו
The Gentleman is Cold," "Everything is Wild," "Mr industrial sprays and atomization Preble Gets Rid of His Wife," "Hell Only Breaks Loose Once," "If Grant Had Been Drinking at Appomattox
דוגמאות של סיפורים:
קישורים חיצוניים
Thurber House
ארמון סורסוק
בית סורסוק, המכונה גם ארמון סורסוק (בצרפתית: Palais Sursock) היה בית מגורים מפואר, הממוקם ברחוב סורסוק בעיר ביירות בלבנון. נבנה בשנת 1860 על ידי מוסא סורסוק, נמצא כיום בבעלותה של ליידי קוקרנה סורסוק, התומכת בשימור מבנים היסטוריים בלבנון.
הארמון, סמל להיסטוריה העשירה של משפחת סורסוק, שכן ברחוב סורסוק ההיסטורי, ברובע אשרפייה בביירות. הבית מוקף בגנים ששימשו לאירועים מיוחדים, כמו חתונות. הארמון הפך למוזיאון סורסוק, וילה משנת 1912 שהועברה בירושה לעיר ביירות על ידי ניקולה סורסוק והפכה למוזיאון בשנת 1961.
המבנה נהרס במהלך הפיצוץ בנמל ביירות בשנת 2020.
סארדאנאפאלוס
חוקר הספרות הבריטי ארנסט הרטלי קולרידג', בהערותיו על עבודותיו של ביירון, קובע, "אין צורך להזכיר לקורא המודרני סארדאנאפאלוס ההיסטורי הוא דמות לא מאומתת אם לא בלתי ניתנת לאימות ... הדמות הנשית שקטסיאס תיאר או המציא, הוא נוכל ועצלן השקוע בהוללות, שבסופו של דבר נאלץ לאחוז נשק, ולאחר התנגדות ממושכת אך לא יעילה, התאבד על מנת שלא ייאסר".
תמצית הסיפור
הסיפור המקורי מפרי עטו שח קטסיאס אבד ונשמר בספריו של דיודורוס סיקולוס. דיודורוס אומר שסרדנאפאלוס, בנו של אנקינדארקסס, עלה על כל השליטים הקודמים בעצלות ובפאר. הוא בילה את כל חייו בשחיתות והשחתת מידות. הוא התלבש בבגדי נשים והתאפר. היו לו פילגשים רבים שני המינים. ודרש כי סיפוק פיזי הוא מטרת החיים היחידה. אורח חייו גרם לחוסר שביעות רצון בתוך האימפריה האשורית, ואיפשר לקנוניה נגדו להתפתח ברית של מדים, פרסים ובבלים ערערה על האשורים. סרדנפולוס עורר את עצמו לפעולה והצליח לנצח את המורדים מספר פעמים בקרב, אך לא הצליח לרסק אותם. מתוך אמונה שהביס את המורדים, סרדנאפלוס חזר לאורח חייו הדקדנטי, והורה על הקרבת קורבנות וחגיגות. אך המורדים בכוחות חדשים. חייליו של סרדנאפאלוס הופתעו במהלך החגיגות והצבא האשואי הובס בקרב המכריע.
סרדנאפאלוס חזר לנינוה כדי להגן על בירתו, בעוד צבאו הופקד בפיקודו של גיסו, שהובס ונהרג עד מהרה. לאחר ששלח את משפחתו למקום מחסה בטוח, נערך סרדנפלוס להחזיק את נינוה. הוא הצליח לעמוד במצור ארוך, אך בסופו של דבר גשמים כבדים גרמו להצפה של החידקל, מה שהוביל להתמוטטות אחת מחומות ההגנה. כדי למנוע ליפול לידי אויביו, סרדנאפאלוס בנה לעצמו מדורה לשריפת גופתו ענקית עליה הוא הערים את כל הזהב, הכסף והלבוש המלכותי שלו והעלה את עצמו, את הסריסים והפילגשים שלו וכל רכושו באש.
אזכורים מאוחרים
מות סארדאנאפאלוס (צרפתית: La Mort de Sardanapale) הוא ציור של הצייר אז'ן דלקרואה משנת 1827.
בדפי המבוא של הספר הראשון באתיקה של אריסטו, אלה שמשווים את החיים הטובים לחיים של התמסרות והשתעבדות לעונג, דומים לסרדנאפאלוס.
במערכה 4 בפאוסט של גתה, פוסט משיב בקריאה "סארדאנאפאלוס!" לשאלה של מפיסטופלס: למה פאוסט שואף. מפיסטופלס מציע את חיי ההנאה כמטרת חייו של פאוסט.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2021
בשנת 2021 התרחשו וסוכלו מאות פיגועי טרור נגד ישראלים במדינת ישראל וביהודה ושומרון.
השפעות הפיגועים
כתוצאה מפיגועי הטרור, בשנה זו נרצחו 18 ונפצעו 194, רובם במבצע שומר החומות ובמהומות בישראל
על פי נתוני צה"ל בשנה זו היו רק בגזרת יהודה ושומרון (נכון ל-10 בדצמבר) 5,532 אירועי זריקות אבנים, 1,022 אירועי השלכת בקבוקי תבערה, 61 אירועי ירי, ו-18 אירועי דקירה, עליה משמעותית (באירועי ירי ודקירה - פי שניים) לעומת השנה שעברה. אף שבשנה זו נרשמה עליה משמעותית בניסיונות הפיגועים לעומת השנים שקדמו, נרשם בה גם מספר ההרוגים והנפגעים הישראלים הנמוך ביותר בשנים האחרונות, זאת הודות לסיכול בארגוני טרור, מודיעין ומעצרים משמעותיים.
כרוניקה
להלן, נזכרים האירועים הבולטים יותר; לצידם, התרחשו מקרים רבים נוספים של ניסיונות פיגוע או פיגועים מתוכננים שלא פורסמו לפרטיהם. בנוסף, מאות פיגועים סוכלו על ידי כוחות הביטחון של ישראל בהובלת שירות הביטחון הכללי וצה"ל, ובסיוע הימ"מ ויחידות מסתערבים.
אוקטובר
בחודש הזה חלה עלייה בזריקות אבנים ביהודה ושומרון.
נובמבר
על פי נתוני הפלסטינים, בחודש נובמבר נרשמו 15 פיגועי ירי, 2 פיגועי דקירה ו-5 פיגועי השלכת מטעני נפץ לעבר כוחות צה"ל.
דצמבר
ממחנה הפליטים אל-אמערי חוסל.
רנו 14
רנו 14 (Renault 14) היא מכונית משפחתית, קומפקטית, 5 דלתות, האצ'בק, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1976–1983.
סך הכול יוצרו 999,063 יחידות.
לרנו 14 היה מנוע ייחודי בכך שעוקת-השמן של המנוע הייתה משותפת לתמסורת [גיר]. תיקון כל שהוא בתמסורת חייב פירוק המנוע והגיר שהיוו יחידה אחת. בנוסף, המנוע היה רוחבי ונטה אחורה, לכיוון השמשה. גם המצתים היו מוצבים בצד הקרוב לשמשה - לכן הקונה קיבל כלי מיוחד לפרוק והרכבה של המצתים.
אות האומץ הנשי הבין-לאומי
אות האומץ הנשי הבין-לאומי (באנגלית: International Women of Courage Awards) מוענק מדי שנה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית לנשים מרחבי העולם שגילו במעשיהן מנהיגות, אומץ לב, תושייה ונכונות להקרבה יוצאת דופן למען הזולת ובפרט להטבת ולקידום זכויות נשים.
חלוקת האות החלה במרץ 2007 והוא נוסד על ידי מזכירת המדינה קונדוליזה רייס לציון ביום האישה הבין-לאומי. לכל שגרירות אמריקאית בעולם מוענקת הזכות להמליץ על אישה אחת כמועמדת לקבלת האות הבינלאומי.
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי
בשנת 2008 הוענק האות ל-8 נשים משמונה מדינות שונות מתוך 95 מועמדות.
בשנת 2009 הוענק האות לשמונה נשים משמונה מדינות שונות מתוך 80 מועמדות.
קרל אפל
כריסטיאן קרל אפל (בהולנדית: Christiaan Karel Appel; 25 באפריל 1921 – 3 במאי 2006) היה צייר, גרפיקאי, פסל ומשורר הולנדי. ב-1948 היה ממקימיה של תנועת האוונגרד האמנותית קוברה.
ביוגרפיה
אפל היה בן למשפחה ממעמד הפועלים. החל לצייר בגיל 14 אך אביו הספר רצה שימשיך בדרכו ובתחילה עבר הכשרה מקצועית כספר. ב-1940 עזב את בית הוריו ולמד עד שנת 1943 ברייקסאקדמי (האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנות) באמסטרדם. הוא הושפע מז'אן דובופה, פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס ואחרים. ב-1948 הקים יחד עם קורניילה (Corneille) ועם קונסטנט (Constant) את הקבוצה האמנותית "Nederlands Experimentele Groep" ("הקבוצה הניסיונית ההולנדית") ואת כתב העת "רפלקס". באותה שנה היה גם ממקימי "קוברה" עם קורניילה, קונסטנט ועם אסגר יורן הדני, וכריסטיאן דוטרמון הבלגי. מת בציריך ונטמן בחלקה 22 של בית העלמין הפריזאי המפורסם פר לשז.
ג'ין קילבורן
ד"ר ג'ין קילבורן (נולדה ב-4 בינואר 1943) היא סופרת, דוברת ויוצרת קולנוע אשר זכתה להכרה בינלאומית על עבודתה בנושא דימויין של הנשים בעולם התקשורת והפרסום, וכן בזכות מחקריה פורצי הדרך אודות אלכוהול וטבק בעולם הפרסום. היא אחראית על החדרת הגישה המכירה בחשיבות חינוך על אוריינות מדיה על מנת למנוע בעיות שלראייתה מקורן בתקשורת המונים מסעות פרסום. היא ערכה הרצאות על הנושא, וסרטיה הדוקומנטריים (כגון הורגים אותנו ברכות סדרה) המבוססים על הרצאות אלו, מוצגות ברחבי העולם.
היא בוגרת וולסלי קולג', בעלת תואר דוקטור בחינוך מטעם אוניברסיטת בוסטון, וכן בעלת תואר דוקטור של כבוד שקיבלה ממכללת ווסטפילד, בעבור "מחקרה [ו] התובנות [אשר] הובילו אותנו מתרבות צרכנית לתרבות מודעת."
שנות פעילות מוקדמות
בשלהי שנות ה-60, ג'ין קילבורן חקרה את הקשר בין עולם הפרסום לבין תחלואה ובעיות בריאותיות בקרב הציבור, כולל אלימות נגד נשים, הפרעות אכילה, וגם התמכרות, והשיקה תנועה לקידום אוריינות מדיה כדי למנוע בעיות אלה. טיעונים ורעיונות אלו, שנחשבו באותה תקופה יוצאי דופן, מהפכניים וקיצוניים, נהיו למיינסטרים כיום, בעשור השני למאה ה-21, והם בעלי תפקיד משמעותי בתכנון תוכניות למניעת תחלואה של משרד הבריאות.
ב-1993, ג'ין קילבורן מונתה על ידי שר הבריאות ושירותי הסיעוד הלאומי של ארצות הברית להיות יועצת למועצה הלאומית למלחמה בהתמכרות אלכוהול ואלכוהוליזם. היא התראיינה על ידי ערוצי חדשות מרכזיים רבים כגון זמן, ניוזוויק, הניו יורק טיימס, והשתתפה במאות תוכניות טלוויזיה ורדיו, ביניהם תוכנית היום, 20/20, הכל נחשב, וגם אופרה וינפרי.
בשנת 2004, להקת רוק נשית קנדית, נקראה קילבורן לכבודה. באותה שנה הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ווסטפילד.
בשנים האחרונות, קילבורן התראיינה עבור "פמיניסטיות ששינה את אמריקה 1963-1975", והוא כולל גם מסחר כרטיס מדיה גיבורים אשר "לחגוג האהוב מדיה גיבורים" ככלי הוראה עם הטיפוגרף אמנות יחד עם ביוגרפיה קצרה.
עבודותיה
תרומתה של קילבורן הותירה חותם בעיקר בהבנת הקשר הישיר בין הדימוי השקרי המוצג בעולם הפרסום והתקשורת לבין בעיות בבריאות הציבור כגון הפרעות אכילה, אלימות, סמים והתמכרות לאלכוהול. באמצעות הרצאות, סרטים ומאמרים, רבים מרעיונותיה שהיו פורצי דרך ומקוריים הפכו לקונצנזוס.
בין המושגים והרעיונות שהגתה ובהם השתמשה נכללים רודנות הדימוי של היופי האידיאלי, הקשר בין חפצון של נשים לאלימות, נושאים של שחרור האישה והפיקוח על המשקל אותם מנצלת תעשיית הטבק לפרסום כשהיעד הוא הקהל הנשי, פילוח של אלכוהוליסטים על ידי תעשיית האלכוהול, רומנטיזציה של תהליך ההתמכרות ועוד רבים אחרים.
קילבורן שימשה כיועצת הארגון המנתחים הכללית, והיא בעלת תואר של כבוד בתפקידה הבכיר בוולסלי מרכזי עבור נשים. היא גם שירתה כיועצת או כחברת דירקטוריון של ארגונים רבים, כולל אקמי (פעולת הקואליציה למען מדיה חינוכית), קרן התיקשורת החינוכית, המועצה הלאומית למלחמה באלכוהוליזם ובתלות בסמים, נדה (האגודה הלאומית לטיפול בהפרעות אכילה) ומרכז המשאבים הלאומי למאבק באלימות מינית.
סרטים דוקומנטריים
פילמוגרפיה:
השימושים בתרומתה
עבודתה מצוטטת רבות בעולם האקדמי, הן במחקרים ומאמרים והן מוזכרת בחומרי לימוד של מוסדות אקדמיים ובכיתות הלימוד. טייסון סמית במאמרו שואבי אירוניה: בניית הגבריות בעולם פוסט-פמיניסטי בקמפיין פרסום מצטט את גישתה של קילבורן בעניין האופן בו עולם הפרסום משווק אלכוהול, בפסקה אודות קמפיין בורבון ג'ים בים, אשר התמקד במשיכת קהל היעד הצעיר, הלבן, מהמעמד הבינוני וההטרוסקסואלי. למרות ניסוחו מחדש, סמית מבסס את ביקורתו אודות מסעי הפרסום, על מחקריה וטיעוניה של קילבורן, כאשר מצהיר כי צריכת אלכוהול בדרך כלל מובילה להתמכרות, ומותגי אלכוהול בדרך כלל מפורסמים במטרה ליצור קשר ישיר בין מכור פוטנציאלי לבין המותג עצמו. הרעיון מאחורי מסעי הפרסום הוא ש"מכור הוא הלקוח האידיאלי" וכן, כי "עשרה אחוזים מצרכני אלכוהול, צורכים מעל ל-60% מסה"כ האלכוהול הנמכר." סמית מצטט שוב את קילבורן כשמנתח את הקשר בין שתיית אלכוהול לבין הדימוי של הגבריות. צריכת אלכוהול שנתפסת כ"מרדנית ומסוכנת" וכ"טקס של מעבר להיות 'גבר אמיתי'". ככלל, פרסום אלכוהול מתמקד על סצינות הנעות על "חבל דק בין ההתנהגות פראית לבין התנהגות אנטי-חברתית", כפי שטענה קילבורן, כי מודעות הפרסומת בדרך כלל מציגות שינויים באישיות כתוצאה מצריכת אלכוהול, "נרמול" השינוי, ולעיתים קרובות משייכות את הצריכה להתרסה. מודעת הפרסומת עצמה, שכותרתה חברים אמיתיים, בהשתתפות "הבחור הממוצע' כגון בר frequenter עם טקסט כגון "אם הבחורות לשאול, אנחנו צופים את משחק הכדורגל" ולא באמצעות היפר-גברי תמונה של הגברים, אך מחזקת את ההיפר-גברי הסטריאוטיפ מאז גברים בקמפיין "תקיף ומתריס בצורה של דחיית נשים דרישות".
עבודותיה "הורגים אותנו ברכות" וסדרת "קטלני השכנוע: למה נשים ובנות חייבות להילחם נגד עולם הפרסום המטעה", היוו הבסיס עליו הסתמך הסרט "אישור מחדש של הדימוי האידיאלי: ניתוח קבוצת מיקוד לקמפיין הפרסום ליופי אמיתי". קילבורן הציגה את העובדה שמפרסמים לא ישקיעו מיליארדי דולרים על מודעות פרסום אם אין למסעי הפרסום הללו השפעה מהותית על הצרכנים, תמונה זו הוצגה בסרטה "הורגים אותנו ברכות". על פי סרט זה, מפרסמים מתמקדים בהמצאת אידיאל יופי על מנת להשפיע על דימוי היופי הנשי. בנוסף, מסע הפרסום של חברת "Dove" ליופי אמיתי, הושפעה מעבודותיה של קילבורן, ומסע פרסום זה היה בעל תוכן חינוכי לנשים ברחבי העולם.
בתרבות הפופ
בנוסף להרצאותיה הרבות ולהשתתפותה בסרטים דוקומנטריים, קילבורן הופיעה בסרט גברת ייצוגית אודות הדימוי הנשי בעניי מפרסמים. kidsinthehouse.com בה יש לה סדרת וידאו על עצות הורות, וכן הייתה אורחת בתוכנית האירוח של קייטי קוריק וייעצה לנוער בסיכון.