cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפולו 11
אפולו 11 (באנגלית: Apollo 11) הייתה טיסת חלל שבמסגרתה נחתו לראשונה בני אדם על הירח. מפקד המשימה ניל ארמסטרונג והטייס באז אולדרין הנחיתו את רכב הנחיתה הירחי איגל על פני השטח של הירח ב־20 ביולי 1969, בשעה 20:17 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC). 6 שעות ו־39 דקות מאוחר יותר ב־21 ביולי בשעה 02:56 UTC, ארמסטרונג עשה את הצעדים הראשונים של האדם על גרם שמיים אחר באמרו. באז אולדרין הצטרף אליו 19 דקות לאחר מכן. ביחד הם שהו כשעתיים ורבע מחוץ לחללית, ביצעו משימות מחקר ואספו 21.5 ק"ג של אדמה וסלעים מפני הירח. בעודם נמצאים על אדמת הירח, מייקל קולינס, טייס תא הפיקוד קולומביה, נשאר לבדו במסלול סביב הירח בתא הפיקוד של החללית אפולו. ארמסטרונג ואולדרין שהו 21 שעות ו־36 דקות על פני הירח באזור הנקרא "ים השלווה" ובסיומן המריאו מפני השטח וחברו עם קולינס ותאי הפיקוד/שירות של החללית אפולו במסלול סביב הירח.
אפולו 11 שוגרה ב־16 ביולי בשעה 13:32 UTC על ידי משגר הסטורן 5 ממרכז החלל קנדי, זו הייתה המשימה המאוישת השישית בתוכנית אפולו של נאס"א. חללית האפולו הייתה מורכבת משלושה חלקים: תא הפיקוד, בו שהו שלושה האסטרונאוטים במשך רוב המשימה וכן היה החלק היחיד שחזר לכדור הארץ; תא השירות אשר סיפק מערכת הנעה, חשמל, חמצן ומים עבור תא הפיקוד; ורכב הנחיתה הירחי אשר הורכב משני שלבים – שלב הנחיתה עבור נחיתה על פני השטח של הירח ושלב המראה המיועד לשגר את האסטרונאוטים בחזרה למסלול סביב הירח ולעגון עם תא הפיקוד.
לאחר שהשלב השלישי של משגר הסטורן 5 ביצע תמרון מעבר ירחי ושלח את חללית האפולו לכיוון הירח, החללית נפרדה מהמשגר ונעה במשך שלושה ימים עד אשר נכנסה למסלול סביב הירח. לאחר מכן ארמסטרונג ואולדרין עברו מתא הפיקוד אל רכב הנחיתה הירחי ונחתו בים השלווה ב־20 ביולי. בסיום שהותם על אדמת הירח, הם השתמשו בשלב ההמראה של רכב הנחיתה הירחי על מנת להיכנס למסלול סביב הירח ולעגון בחזרה אל תא הפיקוד בו שהה קולינס. לאחר עגינתם, הם נפרדו מרכב הנחיתה הירחי וביצעו מספר תמרונים אשר הוציאו אותם ממסלול סביב הירח ושלחו אותם לכיוון כדור הארץ. ב־24 ביולי תא הפיקוד ובו האסטרונאוטים, חדר לאטמוספירת כדור הארץ ונחת בצניחה אל מימי האוקיינוס השקט לאחר יותר משמונה ימים בחלל.
אפולו 11 נחשב על ידי רבים כהישג הבודד הגדול ביותר של האנושות. הצעד הראשון של ארמסטרונג על אדמת הירח שודר ישירות בטלוויזיה ברחבי העולם. אפולו 11 הביאה למעשה לסיום המרוץ לחלל והגשימה יעד לאומי משנת 1961 של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי אשר הכריז על כוונתה של ארצות הברית: "להנחית לפני תום העשור אדם על הירח ולהחזירו לכדור הארץ בשלום".
רקע
בסוף שנות ה־50 ותחילת שנות ה־60 של המאה ה־20, ארצות הברית התנהלה במלחמה הקרה מול ברית המועצות. ב־4 באוקטובר 1957, ברית המועצות שיגרה את ספוטניק 1, הלוויין הראשון. הצלחה זו הפתיעה את האמריקאים ועוררה פחדים בקרב העולם המערבי. שיגור זה הוכיח כי לברית המועצות היכולת לשאת ראש נפץ גרעיני על פני מרחקים בין־יבשתיים וערער את התפיסה האמריקאית לפיה יש לארצות הברית עליונות צבאית, טכנולוגית וכלכלית על פני הסובייטים. שיגור הלוויין הוביל למשבר הספוטניק והחל את המרוץ לחלל. הנשיא דווייט אייזנהאואר נענה לאתגר על ידי הקמת מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (נאס"א) והקמת תוכנית מרקורי, שמטרתה הייתה לשגר אדם למסלול סביב כדור הארץ. אולם ב־12 באפריל 1961, הקוסמונאוט הסובייטי יורי גגארין הפך לאדם הראשון בחלל ולאדם הראשון במסלול סביב כדור הארץ. כמעט חודש לאחר מכן, ב־5 במאי 1961, אלן שפרד הפך לאמריקאי הראשון בחלל, כאשר השלים טיסה תת־מסלולית בת 15 דקות. עם חזרתו הוא קיבל שיחת טלפון מיורשו של אייזנהאואר, הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, אשר בירך אותו על הצלחת המשימה. עם זאת, בניגוד לטיסתו של גגארין, טיסתו של שפרד הייתה תת־מסלולית ולא השלימה הקפה של כדור הארץ, מה שהותיר את ברית המועצות בעליונות בתחום.
מאחר שלברית המועצות היו משגרים בעלי יכולת נשיאה גבוהה יותר, קנדי בחר מבין האפשרויות אשר הוצגו על ידי נאס"א, באתגר עתידי אשר כולל משגרים מעבר לדור הקיים ויביא לנקודת מפנה ואף ניצחון אמריקאי במרוץ לחלל. בסופו של דבר הוחלט כי משימה מאוישת לירח תשרת מטרה זו.
ב־25 במאי 1961, קנדי נאם בפני הקונגרס של ארצות הברית בקשר ל"צרכים לאומיים דחופים" והכריז:.
לצד התומכים, אמריקאים רבים התנגדו לתוכנית, לרוב מבחינה כלכלית. ביוני 1961 כאשר קנדי נפגש עם מקבילו הסובייטי ניקיטה חרושצ'וב, הוא הציע להפוך את הנחיתה על הירח לפרויקט משותף, אך חרושצ'וב לא קיבל את ההצעה. ב־20 בספטמבר 1963, בנאום בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, קנדי הציע שוב משלחת משותפת אל הירח. הרעיון של משימה משותפת אל הירח ננטש לאחר מותו של קנדי.
ב־27 בינואר 1967, תוכנית אפולו נעצרה בפתאומיות בעקבות האסון של אפולו 1 בו קופחו חייהם של האסטרונאוטים וירג'יל "גאס" גריסום, אדוארד וייט ורוג'ר צ'אפי. באוקטובר 1968, משימת אפולו 7 בחנה את תפקודו של תא הפיקוד במסלול סביב כדור הארץ. ובדצמבר באותה השנה משימת אפולו 8 בחנה שוב את תא הפיקוד, הפעם במסלול סביב הירח. במרץ 1969, משימת אפולו 9 בחנה לראשונה את חללית אפולו במלואה, כולל רכב הנחיתה הירחי, במסלול סביב כדור הארץ. במאי 1969, משימת אפולו 10 הייתה למעשה חזרה גנרלית ובחנה את כלל החומרה והרכיבים של החללית במסלול סביב הירח. עד יולי 1969, הכל היה מוכן עבור נחיתה מאוישת על הירח.
ההובלה המוקדמת של הסובייטים במרוץ לחלל אבדה בסוף שנות ה־60 עקב קשיים בפיתוח המשגר N-1, אשר היה אמור לשרת אותם במשימות מאוישות לירח. כאשר כבר היה ברור שארצות הברית תהיה ראשונה לשלוח משימה מאוישת אל הירח, ניסו הסובייטים להיות הראשונים שמחזירים חומר מפני השטח של הירח לכדור הארץ. ב־13 ביולי, שלושה ימים לפני שיגור אפולו 11, שיגרה ברית המועצות את הגשושית לונה 15 אשר כשלה לנחות בהצלחה והתרסקה על אדמת הירח באזור ים המשברים כשעתיים לפני המראתם של ארמסטרונג ואולדרין מאדמת הירח בדרכם חזרה אל כדור הארץ. רדיו־טלסקופ במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק שבאנגליה, קלט אותות ושידורים מלונה 15 בעת ניסיון נחיתתה. הקלטות אלו פורסמו ביולי 2009, ביום השנה ה־40 למשימת אפולו 11.
הצוות הראשי
ניל ארמסטרונג
חפציבה (קומיקס)
חפציבה (באנגלית: Hepzibah) היא דמות בדיונית של גיבורת-על חייזרית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן וסדרת הבת אקס פורס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #107 מאוקטובר 1977 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.
אפולו 11
הצוות הראשי
ארמסטרונג היה מפקד המשימה. הוא בוגר הנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת פרדו, ומוסמך בהנדסת תעופה וחלל מאוניברסיטת דרום קליפורניה. בין 1949 ו־1952 היה טייס בצי האמריקאי, וטס במסגרת מלחמת קוריאה. הוא הצטרף ל-NACA, קודמתה של נאס"א, ושירת בה כטייס ניסוי במטוסים ניסיוניים, בהם המטוס הרקטי X-15 ששבר שיאי מהירות. הוא נבחר במסגרת הקבוצה השנייה של אסטרונאוטים בשנת 1962. היה מפקד ג'מיני 8 ב־1966, וביצע את העגינה המוצלחת הראשונה של שתי חלליות זו לזו.
חפציבה (קומיקס)
חפציבה היא חייזרית מכוכב הלכת טריל'סארט שהיה נתון לשליטתה של אימפריית השי'אר העריצה. כאשר קורסייר היה שבוי בידיו של הקיסר ד'קאן מאימפריית השי'אר, חפציבה עזרה לו להימלט מהשבי יחד עם אסירים נוספים, ואלה יסדו את קבוצת פיראטי החלל הבין-גלקטיים סטארג'אמרס. כאשר חפציבה ננטשת על פני כדור הארץ, היא מצטרפת לשורות האקס-מן. היא ו-וורפאת' חולקים בקשר מיוחד. לחפציבה יכולות על-אנושיות כמו מהירות, זריזות ורפלקסים מוגברים, כמו גם חושים מחודדים וטפרים נשלפים. ביכולתה לשנות את אופן התנהגותם של אחרים על ידי הפרשת פרומונים.
אפולו 11
הצוות הראשי
מייקל קולינס
קולינס היה טייס תא הפיקוד. הוא בוגר במדעים מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט. לאחר שסיים את לימודיו שם, הצטרף לחיל האוויר כטייס ניסוי. הצטרף לצוות האסטרונאוטים במסגרת הקבוצה השלישית, ב־1963. היה טייס גיבוי של ג'מיני 7. היה טייס במשימת ג'מיני 10, שפרצה דרך בתחום העגינה בחלל. במסגרת משימה זו, עגנה ג'מיני 10 עם רכב "אג'נה" ששוגר מראש, השתמשה בו כדי לעבור למסלול שונה, שם עגנה עם רכב "אג'נה" שני. במסגרת משימה זו גם השלים שתי פעילויות חוץ־רכביות.
אדווין "באז" אולדרין
אולדרין היה טייס רכב הנחיתה. בוגר במדעים מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט מ־1951. דוקטור למדעים באסטרונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. היה טייס במלחמת קוריאה, במהלכה הפיל שני מטוסי מיג 15. הצטרף לנאס"א במסגרת הקבוצה השלישית, ב־1963. ב־1966 טס עם ג'יימס לוֹוֶל בג'מיני 12, האחרונה בתוכנית ג'מיני.
צוות גיבוי
צוות הגיבוי הורכב מג'יימס לוול כמפקד המשימה, בוגר לימודי הנדסת מכונות וטייס לשעבר בשירות צי ארצות הברית, טס במשימות ג'מיני 7, ג'מיני 12 ואפולו 8. ויליאם אנדרס שימש כטייס תא הפיקוד, בוגר לימודי הנדסת חשמל והנדסה גרעינית וטייס לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית, טס במשימת אפולו 8. פרד הייז שימש כטייס רכב הנחיתה, מהנדס בעיסוקו, טייס קרב לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית.
שיגור וטיסה אל מסלול סביב הירח
לפי הערכות כמיליון איש נוכחו בשיגור אפולו 11 וצפו בו מחופי הים והכבישים בסביבת אתר השיגור. בכירים בפוליטיקה האמריקאית ושגרירים מעשרות מדינות נכחו בשיגור, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון צפה בשיגור ממשרדו בבית הלבן יחד עם קצין הקשר של נאס"א, האסטרונאוט פרנק בורמן. כ־3,500 נציגי תקשורת נכחו באירוע, כשני שלישים היו מארצות הברית והשאר הגיעו מ־55 מדינות שונות. השיגור הועבר ישירות בערוצי הטלוויזיה ב־33 מדינות ומיליונים רבים ברחבי העולם האזינו לשידורי הרדיו.
ב־16 ביולי 1969 בשעה 13:32 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC) או 9:32 לפי שעון מקומי, משימת אפולו 11 שוגרה על ידי משגר הסטורן 5 מכן השיגור 39A במרכז החלל קנדי שבפלורידה. 2 דקות ו־42 שניות אל תוך הטיסה, כאשר המשגר ועליו החללית נמצאים בגובה של 67 קילומטרים ונעים במהירות של 8,280 קמ"ש, נותק השלב הראשון של המשגר (S-IC) משני השלבים העליונים ונפל למימי האוקיינוס. מספר שניות לאחר מכן, הופעלו מנועי השלב השני, (S-II). 9 דקות ו־8 שניות אל תוך הטיסה כאשר המשגר נמצא בגובה 185 קילומטר ונע במהירות של 24,940 קמ"ש, נותק השלב השני ומספר שניות לאחר מכן הופעל מנועו היחיד של השלב השלישי (S-IVB). 12 דקות אל תוך הטיסה, השלב השלישי האיץ למהירות מסלולית של 28,100 קמ"ש על מנת להיכנס למסלול סביב כדור הארץ בעודו 185 ק"מ מעל פני הארץ.
בשעה 16:22:13 UTC, לאחר הקפה אחת וחצי של כדור הארץ, מנועו של השלב השלישי הופעל בשנית והאיץ את השלב למהירות של 40,000 קמ"ש אשר הייתה דרושה על מנת לשלוח את חללית האפולו לתמרון מעבר ירחי. כעבור כ־30 דקות, מייקל קולינס ביצע תמרון הנקרא "טרנספוזיציה ועגינה" אשר כלל היפרדות של תאי הפיקוד/שירות של החללית אפולו מהשלב השלישי, סיבוב חזרה ועגינה עם רכב הנחיתה הירחי איגל אשר עדיין היה מחובר לשלב. לאחר הוצאת רכב הנחיתה מהשלב השלישי, חללית האפולו בשלמותה עשתה את דרכה לכיוון הירח, בזמן שהשלב השלישי המשיך במסלול אשר גרם לו לחלוף על פני הירח. דבר זה נעשה כדי למנוע מהשלב השלישי להתרסק בחללית, כדור הארץ או הירח. בעקבות מקלעת כבידתית בעודו חולף על פני הירח, השלב נכנס בסופו של דבר למסלול הליוצנטרי.
ב־19 ביולי בשעה 17:21:50 UTC, בהגיעה לקרבת הירח, חללית האפולו הפעילה את מנועה על מנת להיכנס למסלול סביב הירח. במשך 30 ההקפות הבאות, חזה הצוות בנופי אזור הנחיתה המיועד בדרום ים השלווה. אתר הנחיתה נבחר בין היתר מפני היותו שטוח וחלק יחסית וכי לא היה נראה כמו אזור בעייתי לבצע בו נחיתה או פעילויות חוץ־רכביות.
הנמכה אל פני הירח
ב־20 ביולי בשעה 12:52:00 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC), אולדרין וארמסטרונג עברו מתא הפיקוד קולומביה אל רכב הנחיתה הירחי איגל והחלו בהכנות לקראת ההנמכה אל פני הירח. בשעה 17:44:00 UTC, רכב הנחיתה נפרד מתא הפיקוד. קולינס, ששהה בתא הפיקוד בחן בעיניו את רכב הנחיתה החג מולו כדי לוודא שהוא לא ניזוק ושציוד הנחיתה נפרס כהלכה.
בשעה 19:08:14 UTC, בעודם מקיפים את הירח בגובה של כ־110 ק"מ, הופעל מנועו של רכב הנחיתה למשך 30 שניות על מנת להיכנס למסלול אליפטי המנמיך אל פני השטח. בשעה 20:05:05 UTC, בגובה של פחות מ־15,000 מטרים מעל פני השטח, הופעל מנועו הראשי של רכב הנחיתה והחל הליך ההנמכה הממונעת שיימשך כשתים עשרה דקות וחצי עד לנחיתה. בהליך זה שלושה שלבים; שלב הבלימה, שלב ההתקרבות ושלב הנחיתה. שלב הבלימה נמשך ב־8 וחצי הדקות הראשונות להנמכה ובמהלכן רכב הנחיתה בולם את מהירותו ומנמיך אל פני השטח. באותן דקות, ארמסטרונג ואולדרין מצאו עצמם חולפים מעל אתרים בפני השטח כשלוש שניות מוקדם מהצפוי; מה שיגרום להם לנחות מספר קילומטרים מערבית מאתר הנחיתה המתוכנן, ודיווחו על כך למרכז הבקרה. מנהל הטיסה, ג'ין קראנץ סבר כי בעיה זו ככל הנראה נבעה מעודף של לחץ אוויר בתא העגינה. לפי סברה אחרת בעיה זו נבעה מהתמרון של רכב הנחיתה לאחר ההיפרדות מתא הפיקוד. חמש דקות אל תוך הליך ההנמכה, מחשב הניווט של רכב הנחיתה הפעיל אזעקה ראשונה מבין כמה, של בעיות תוכנית המכונות 1201 ו־1202. במרכז הבקרה, מהנדס המחשב ג'ק גרמן הודיע לקצין הניווט סטיב ביילס כי ניתן להמשיך בהליך ההנמכה, וזה מסר את ההודעה אל הצוות. אותם אזעקות הצביעו על "הצפה ביצועית", מה שאומר שמחשב הניווט לא יכול היה להשלים את כל משימותיו בזמן אמת ונאלץ לדחות חלק מהן.
לאחר 8 וחצי הדקות הראשונות להנמכה, בעודם כ־2,400 מטרים מעל פני השטח, החל שלב ההתקרבות אשר נמשך כדקה וחצי ובמהלכן רכב הנחיתה המשיך בהנמכה והסתובב בחזרה אל זווית בה יכלו האסטרונאוטים לראות את פני השטח ואת אזור נחיתתם המיועד. כעשר דקות אל תוך הליך ההנמכה בעודם כ־160 מטרים מעל פני השטח, החל שלב הנחיתה אשר נמשך כשתיים וחצי דקות ובמהלכן לקח ארמסטרונג שליטה ידנית על רכב הנחיתה.
נחיתה
בקרבתם ליעד הנחיתה המעודכן של המחשב, ארמסטרונג ראה שהיעד נמצא באזור מלא בסלעים והחליט לקחת שליטה חצי־אוטומטית על הטיסה. באותו הזמן, אולדרין הקריא נתוני ניווט לארמסטרונג, שהטיס את רכב הנחיתה איגל. ארמסטרונג ידע שאספקת הדלק שלהם מתדלדלת והיה נחוש לנחות בהזדמנות האפשרית הראשונה. בעודם 76 מטרים מעל פני השטח הם חלפו מעל מכתש קטן וכאשר ארמסטרונג מצא חלקת קרקע שטוחה יחסית, הוא תמרן את החללית לעברה. בשלב זה הם היו בגובה של 30 מטרים מעל פני השטח ונותרו עם 90 שניות של דלק. רכב הנחיתה המשיך בירידה ועם התקרבותו לפני השטח העיף מעלה אבק מאדמת הירח. מתחת למשטחי הרגליים של רכב הנחיתה היו תלויות מוטות חישה דקים באורך של 170 ס"מ, כאשר אחד ממוטות החישה נגע בפני השטח, הכריז אולדרין "Contact light!". ברגע זה היה אמור ארמסטרונג לכבות מיד את מנוע החללית ולתת לחללית ליפול את המרחק המעט שנותר, אך במקום זאת הוא המשיך בנחיתה ממונעת עד לנחיתה רכה בפני השטח.
ב־20 ביולי בשעה 20:17:40 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC) רכב הנחיתה הירחי איגל נחת על פני השטח של הירח באזור המכונה ים השלווה. לאחר הנחיתה הכריז ארמסטרונג ("Houston, Tranquility Base here. The Eagle has landed"). רכב הנחיתה הירחי הגיע לפני השטח עם 98 ק"ג נותרים של דלק. על פי המידע שהיה זמין באותה העת לצוות המשימה ולמרכז הבקרה, נשארו לרכב הנחיתה 25 שניות של טיסה ממונעת לפני שהנחיתה הייתה הופכת ללא בטוחה. אולם על פי ניתוח שלאחר המשימה, לרכב הנחיתה ככל הנראה נותרו כ־50 שניות. אפולו 11 נחתה עם פחות דלק מרוב משימות אפולו שבאו אחריה. לאחר נחיתתם ועל פי לוח הזמנים של המשימה, היו אמורים ארמסטרונג ואולדרין לקבל חמש שעות שינה לפני יציאתם אל פעילות חוץ־רכבית על אדמת הירח, אולם הם החליטו לוותר על השינה ולהתחיל בהכנות ליציאה מוקדם מהמתוכנן מפני שחשבו שלא יצליחו להירדם.
פעילות על פני השטח של הירח
ב־20 ביולי בשעה 23:43 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC), החלו ההכנות לקראת הליכתם של ניל ארמסטרונג ובאז אולדרין על הירח. ההכנות לקחו זמן רב יותר מהצפוי; שלוש שעות וחצי במקום שעתיים. במהלך האימונים בכדור הארץ, הכל היה מונח מראש אך על הירח, רכב הנחיתה הכיל מספר פריטים נוספים כמו כלים, חבילות מזון ורשימות. 6 שעות ו־39 דקות לאחר נחיתתם, כשהם לבושים בחליפות החלל, לחץ האוויר ברכב הנחיתה הופחת וארמסטרונג ואולדרין היו מוכנים לצאת החוצה. בשעה 02:39:33 UTC, פתח הרכב נפתח. תחילה ארמסטרונג התקשה להשתחל דרך הפתח בעודו לובש את חליפת החלל המגושמת. בשעה 02:51, ארמסטרונג החל בירידתו אל פני השטח של הירח. במהלך ירידתו במורד הסולם בעל תשעת השלבים, הוא משך ידית שהייתה משמאלו על מנת לפרוס את ציוד הצילום אשר היה מקופל בצידו של רכב הנחיתה, משמאל לסולם.
המצלמה שעל רכב הנחיתה השתמשה בשיטת שידור וידאו הנקראת "Slow-scan television" (SSTV) ואשר לא מותאמת עם שידורי טלוויזיה קונבנציונליים. השידור הועבר בזמן אמת לצג מיוחד ומצלמות הטלוויזיה צילמו את הצג. בכך ירדה משמעותית איכות הצילום, והתמונות שהתקבלו נראו כשקופות, כאשר האסטרונאוטים הנעים על פני השטח דמו לרוחות רפאים. ישנן הקלטות רבות של השידור הטלוויזיוני, אך הקלטות מקוריות בשיטת SSTV אשר הועברו מפני הירח, ככל הנראה אבדו בתחילת שנות ה־80 תוך כדי הליך שגרתי באותה התקופה, כאשר סרטים מגנטיים ועליהם הקלטות משימת אפולו 11 נמחקו ועליהם הוקלט וידאו ממשימות של לווייני תוכנית לאנדסאט. בשנות האלפיים ניסתה נאס"א למצוא את ההקלטות המקוריות, ללא הצלחה.
בשעה 02:56:15 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC), שש שעות וחצי לאחר הנחיתה, בעוד רגלו הימנית נתונה במשטח שבתחתית הרגל של רכב הנחיתה, ארמסטרונג הניח את כף רגלו השמאלית על אדמת הירח באמרו. שבע דקות לאחר מכן, ארמסטרונג אסף דגימה אקראית מהקרקע באמצעות שקית דגימה על מקל. הוא אז קיפל את השקית והכניס אותה לכיס שעל ירכו הימנית. דבר זה נעשה על מנת להבטיח שתוחזר דגימה כלשהי מאדמת הירח במקרה לא צפוי בו יידרשו האסטרונאוטים לנטוש את הפעילות החוץ־רכבית ולחזור לתוך רכב הנחיתה. 12 דקות לאחר איסוף הדגימה, אולדרין הצטרף לארמסטרונג על אדמת הירח ותיאר את הנוף הירחי כ"שממה מרהיבה". מספר דקות לאחר מכן, ארמסטרונג הוציא את המצלמה מצד הרכב, צילם את הסביבה בסיבוב פנורמי והרכיב את המצלמה על חצובה. כמו כן צולמו תמונות בעזרת מצלמת סטילס.
ארמסטרונג ציין שהתנועה תחת כוח המשיכה של הירח, אשר הוא שישית משל כדור הארץ, הייתה "אפילו קלה יותר מהסימולציות... זה ממש לא בעיה להתהלך כאן". כאשר אולדרין הצטרף, הוא בחן דרכים חדשות להתנועע, כולל קפיצות קנגורו על שתי רגליים. דווח שמערכת תמיכת החיים אשר הייתה בגב של חליפת האסטרונאוטים נטתה לאחור, אך שני האסטרונאוטים לא התקשו לשמור על שיווי משקל. קפיצות ודילוגים הפכו לשיטות התנועה העדיפות והאסטרונאוטים דיווחו שהם צריכים לתכנן את תנועתם שישה או שבעה צעדים מראש. האדמה הדקיקה הייתה חלקה למדי. אולדרין ציין כי המעבר מאור השמש לצלו של רכב הנחיתה לא הביא לשינוי בטמפרטורה בתוך החליפה, אם כי הקסדה הייתה חמימה יותר באור השמש. תוך כדי עבודתם, הם העיפו מעלה אבק ירחי אפור אשר לכלך את החלק החיצוני של חליפותיהם.
האסטרונאוטים נטעו את דגל ארצות הברית בפני השטח של הירח, אל מול מצלמת הטלוויזיה. במהלך ראיון אמר אולדרין כי "מכל העבודות שהיה עלי לבצע על הירח, האחת שרציתי שתעבור הכי חלק היא הנפת הדגל". אך האסטרונאוטים נאבקו עם המוט והצליחו לנטוע אותו רק כחמישה סנטימטרים אל תוך האדמה הקשה. אולדרין חשש שמא המוט יפול אל מול צופי הטלוויזיה אך בסופו של דבר השניים הצליחו להניף את הדגל. עוד לפני שאולדרין היה יכול לצלם את ארמסטרונג עם הדגל, הנשיא ריצ'רד ניקסון שוחח עמם דרך שידור טלפון־רדיו. לניקסון היה במקור נאום ארוך שרצה לקרוא במהלך שיחת הטלפון, אך פרנק בורמן, קצין הקשר של נאס"א במהלך המשימה אשר נכח עם הנשיא בחדר הסגלגל, שכנע אותו לומר את דבריו בקצרה.
הם פרסו על פני השטח כלי מדעי אשר נקרא Apollo Scientific Experiments Package (חבילת הניסויים המדעיים של אפולו), והכיל כלי סייסמי למדידת רעידות אדמה על הירח ומערך רפלקטור אשר נועד למדוד את המרחק המדויק בין כדור הארץ לירח. מאוחר יותר ארמסטרונג הלך 60 מטרים מרכב הנחיתה כדי לצלם תמונות של מכתש קטן אשר נקרא Little West אותו עברו במהלך ניסיון הנחיתה. בזמן זה, אולדרין אסף שתי דגימות ליבה והשתמש בין היתר בפטיש גאולוגי על מנת לשבור ולבקוע אבנים. לאחר מכן הם אספו סלעים באמצעות מוטות שבקצוותיהם צבתות. שני סוגים של סלעים נמצאו בין הדגימות; בזלת וברקציה. שלושה מינרלים חדשים התגלו בדגימות שאספו האסטרונאוטים: ארמלקולייט, טראנקוויליטייט ופיירוקספרוייט. ארמלקולייט נקרא על שמם של ארמסטרונג, אולדרין וקולינס. כל שלושת המינרלים החדשים שהתגלו לראשונה על אדמת הירח, נמצאו לאחר מכן גם בכדור הארץ.
מרכז הבקרה השתמש במילות קוד על מנת להזהיר את ארמסטרונג שקצב חילוף החומרים שלו גבוה וכי עליו להאט. הוא עבר במהירות ממשימה למשימה ככל שנגמר הזמן הקצוב. כאשר קצב חילוף החומרים נשאר באופן כללי נמוך מהצפוי עבור שני האסטרונאוטים לאורך הפעילות, מרכז הבקרה העניק לאסטרונאוטים הארכה של 15 דקות. בראיון משנת 2010, הסביר ארמסטרונג כי נאס"א הגבילה את זמן הפעילות על פני השטח ואת המרחק מרכב הנחיתה מכיוון שלא הייתה השערה מדויקת לכמות מי הקירור שתצרוך מערכת תמיכת החיים אשר הייתה בגב חליפת האסטרונאוטים כדי להתמודד עם ייצור חום הגוף בזמן עבודתם על הירח.
המראה מפני הירח וחזרה
אולדרין נכנס ראשון לרכב הנחיתה איגל. בקושי מסוים, הצליחו האסטרונאוטים להכניס לרכב הנחיתה שני ארגזים המכילים 21.55 ק"ג של חומר ירחי, ועשו זאת באמצעות מכשיר הדומה לגלגלת כבלים שטוחה ונקרא "Lunar Equipment Conveyor". מכשיר זה הוכיח עצמו כלא יעיל ובמשימות הבאות בתוכנית אפולו, העדיפו לשאת ביד ציוד ודגימות בחזרה לרכב הנחיתה. לאחר שארמסטרונג נכנס לאיגל, השניים נפטרו מפסולת וציוד מיותר; נעלי חליפת החלל, מערכת תמיכת החיים שבגב חליפת החלל, מצלמה ריקה וציוד אחר כדי להקל ככל הניתן על משקלו של שלב ההמראה של רכב הנחיתה. פתח הרכב נסגר בשעה 05:11:13 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC) וזמן מה לאחר מכן הם התכוננו לישון.
בעודו זז בתוך רכב הנחיתה, אולדרין פגע בטעות במפסק הזרם שאמור להתניע את המנוע הראשי עבור המראה מהירח. היה חשש שמא לא תהיה דרך להפעיל את המנוע והשניים יתקעו על הירח. בעיה זו נפתרה בעזרת טוש, שהיה מספיק בשביל להפעיל את המתג.
בנוסף למכשירים המדעיים, האסטרונאוטים השאירו על אדמת הירח טלאי משימה של אפולו 1 לזכרם של רוג'ר צ'אפי, וירג'יל גריסום ואדוארד היגינס וייט אשר נספו כאשר תא הפיקוד שלהם עלה באש במהלך בדיקות בינואר 1967. כמו כן הושארו שתי מדליות זיכרון של הקוסמונאוטים הסובייטים ולדימיר קומארוב ויורי גגארין אשר מתו בשנים 1967 ו־1968 בהתאמה. עוד הושאר תיק זיכרון המכיל העתק מזהב של ענף זית כסמל מסורתי לשלום, ודיסק מסיליקון הנושא הצהרות של רצון טוב מהנשיאים אייזנהאואר, קנדי, ג'ונסון וניקסון, יחד עם הצהרות ממנהיגים של 73 מדינות ברחבי העולם, ביניהם הצהרה מאת הנשיא הישראלי, זלמן שזר.
לאחר כשבע שעות מנוחה, מרכז הבקרה ביוסטון העיר את צוות האסטרונאוטים כדי להתכונן לטיסתם חזרה לכדור הארץ. שעתיים וחצי לאחר מכן, בשעה 17:54:01 UTC ולאחר 21 שעות ו־36 דקות על פני הירח, הם המריאו באמצעות שלב ההמראה של רכב הנחיתה איגל כדי לשוב ולהצטרף לקולינס בתא הפיקוד שבמסלול סביב הירח. בווידאו שצולם מתוך שלב ההמראה, נראה כי הדגל האמריקאי אשר ניטע במרחק של 8 מטרים מרכב הנחיתה, מתנועע בפראות מעוצמת דחף המנוע בעת ההמראה. אולדרין הסתכל מטה בעודם ממריאים, ובראיון סיפר: "אני התרכזתי במחשבים וניל התרכז במד הגובה, אך הסתכלתי מספיק זמן כדי לראות את הדגל נופל". במשימות אפולו הבאות, הדגל ניטע במרחק רב יותר של לפחות 30 מטרים מרכב הנחיתה.
ב־21 ביולי בשעה 21:24 UTC, רכב הנחיתה איגל נפגש עם תא הפיקוד קולומביה במסלול סביב הירח ובשעה 21:35 השניים עגנו. לאחר שארמסטרונג ואולדרין נכנסו אל תא הפיקוד והצטרפו אל קולינס, לא היה יותר צורך בשלב ההמראה של האיגל, אשר הושלך למסלול סביב הירח בשעה 23:41. קצת לפני משימת אפולו 12, דווח ששלב ההמראה של האיגל ככל הנראה עדיין הקיף את הירח. על פי דיווחים מאוחרים יותר של נאס"א, מסלולו של האיגל דעך עד אשר התרסק במיקום לא ידוע על פני השטח של הירח. לאחר מספר שעות במסלול סביב הירח, ב־22 ביולי בשעה 04:54:42 UTC הופעל מנועו הראשי של תא השירות של קולומביה למשך שתיים וחצי דקות בתמרון מעבר ארצי אשר הוציא את החללית מגרביטציית הירח ושלח אותה לכיוון כדור הארץ.
צניחה אל מימי האוקיינוס ובידוד
ב־24 ביולי בשעה 16:44 לפי זמן אוניברסלי מתואם (UTC) או 05:44 לפי שעון מקומי, נפתחו מצנחי הבלימה של תא הפיקוד קולומביה. כמעט שבע דקות לאחר מכן, בשעה 16:50:35 UTC, הקולומביה פגעה במימי האוקיינוס השקט בנקודת הציון 13.31667°N, -169.15°W, 2,660 ק"מ מזרחית מהאי וייק, 380 ק"מ דרומית מאטול ג'ונסטון ו־24 ק"מ מנושאת המטוסים הורנט. בעת הפגיעה, הקולומביה נחתה הפוך אך התיישרה בתוך עשר דקות בעזרת שקי צִיפָה אשר הופעלו על ידי האסטרונאוטים. צוללן ממסוק חיל הים שריחף מעל קפסולת הקולומביה חיבר אליה עוגן ים אשר מנע ממנה להיסחף. צוללנים נוספים חיברו אל הקפסולה חבלי ציפה כדי לייצב אותה ומיקמו רפסודות עבור חילוץ האסטרונאוטים.
הצוללנים העבירו לאסטרונאוטים בגדי בידוד ביולוגי וסייעו להם לעלות על הרפסודות. האפשרות להחזרה של פתוגנים קטלנים מפני השטח הירחי נחשבה לקלושה, אך נאס"א נקטה באמצעי זהירות עוד באתר החילוץ. האסטרונאוטים נמרחו בתמיסת נתרן תת־כלורי וקפסולת הקולומביה נוגבה בתרכובת הכימית פובידון־איודין כדי להסיר כל אבק ירחי שעשוי להימצא. האסטרונאוטים הועלו על מסוק החילוץ ולבשו את בגדי הבידוד הביולוגי עד אשר הגיעו למתקני הבידוד על סיפון ההורנט.
לאחר נחיתתם על נושאת המטוסים הורנט בשעה 17:53 UTC, המסוק הורד על ידי מעלית אל האנגר המטוסים, שם צעדו האסטרונאוטים כתשעה מטרים אל מתקן הבידוד הנייד (Mobile Quarantine Facility), שם החלו את תקופת הבידוד שנמשכה כמעט שלושה שבועות. נוהל זה המשיך בשתי משימות נוספות, אפולו 12 ואפולו 14, וכאשר הוכח כי הירח צחיח מחיים כלשהם, הופסק נוהל זה. הנשיא ניקסון קיבל בברכה את שובם של האסטרונאוטים אל כדור הארץ באמרו: "כתוצאה ממה שעשיתם, העולם קרוב זה לזה יותר מאי פעם". ב־10 באוגוסט 1969, לאחר אישור של ועדת מומחים, הוסר הסגר על שלושת האסטרונאוטים.
חגיגות
ב־13 באוגוסט, השתתפו האסטרונאוטים בשני מצעדים אשר נערכו לכבודם בניו יורק ושיקגו, עם כמות מוערכת של כשישה מיליון משתתפים. באותו הערב נכחו האסטרונאוטים גם בארוחת ערב חגיגית בלוס אנג'לס, בנוכחותם של חברי קונגרס, 44 מושלים, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ושגרירים מ־83 מדינות. הנשיא ניקסון חלק כבוד לכל אחד מהאסטרונאוטים והעניק להם את מדליית החירות הנשיאותית. ב־16 בספטמבר 1969, שלושת האסטרונאוטים נאמו בפני הקונגרס של ארצות הברית והעניקו לבית הנבחרים ולסנאט שני דגלי ארצות הברית, אותם נשאו עמם אל פני השטח של הירח.
חגיגות אלה החלו מסע עולמי בן 38 ימים במהלכו ביקרו האסטרונאוטים ב־22 מדינות זרות ונפגשו עם מנהיגים של מדינות רבות. השלושה תיירו מ־29 בספטמבר עד 5 בנובמבר. אומות רבות חלקו כבוד לנחיתה המאוישת הראשונה על הירח החל ממהדורות מיוחדות בכתבי עת ועד הנפקת בולי דואר או מטבעות המנציחים את משימת אפולו 11.
מורשת
אפולו 11 נחשב על ידי רבים כהישג הבודד הגדול ביותר של האנושות, שכן הייתה זו הפעם הראשונה בה דרך האדם על גרם שמיים שאינו כדור הארץ. אפולו 11 היוותה נקודת מפנה בהיסטוריה של האומה האמריקאית כאשר לאחר כעשור של הובלה סובייטית בחלל, ארצות הברית הוכיחה את עליונותה הטכנולוגית, ניצחה את המרוץ לחלל והשיגה את היעד הלאומי שהוכרז בידי הנשיא קנדי בשנת 1961 והוא: "להנחית לפני תום העשור אדם על הירח ולהחזירו לכדור הארץ בשלום". תוכנית אפולו בכללותה אשר נמשכה בין השנים 1961–1972, הייתה מאמץ אדיר שעלה 25.4 מיליארד דולר (שווה ערך לכ־194 מיליארד דולר של שנת 2020 ) ונחשב לפרויקט היקר ביותר ולהוצאה הגדולה ביותר בהיסטוריה שלא למטרות צבאיות.
במהלך משימה זו נאספו 21.5 ק"ג של סלעים וחומר ירחי וכן נעשו מספר תגליות מדעיות. ראשית, הוכח שפני השטח הירחי הוא מוצק. לפני נחיתתם של ארמסטרונג ואולדרין, היה ידוע מתצפיות וגשושיות שהירח מכוסה חול ואבק, אך חששו שמא החומר יכול להיות חול טובעני. תגלית נוספת, הודות לניתוח הסלעים שהובאו, היא שהירח וכוכבי לכת סלעיים נוצרו בהליך חם ולא קר כפי שהייתה אז התאוריה הרווחת בקהילה המדעית. כמו כן, ניתוח ההרכב הכימי של הסלעים שהובאו, חיזק את השערת ההתנגשות הענקית לפיה הירח נוצר מהשברים שנשארו מהתנגשות בין כדור הארץ לגוף בגודל של כוכב הלכת מאדים.
כ־600 מיליון איש, 20 אחוז מאוכלוסיית העולם באותו הזמן, צפו ישירות בטלוויזיה בבני אדם צועדים לראשונה על אדמת הירח. עד לאותו הזמן היה זה שידור הטלוויזיה הגדול ביותר. במדינות שבהן שידורי הטלוויזיה עוד לא החלו, הועבר המאורע ברשתות הרדיו. בישראל, הערוץ הראשון היה בימיו הראשונים ואף על פי שהמאורע לא הועבר בשידור ישיר, הוא סוקר במהדורות הערב של הערוץ וברשתות הרדיו. שליחי קול ישראל לארצות הברית, יגאל לוסין ויעקב רעואל דיווחו מאולפני קול אמריקה בניו יורק. ביטויים חדשים חלחלו אל השפה האנגלית ושפות רבות אחרות. הביטוי "אם אפשר לשלוח אדם אל הירח, אפשר..." הפך לנפוץ אחרי אפולו 11. האמרה האלמותית של ארמסטרונג "זהו צעד קטן לאדם, צעד גדול לאנושות" הפכה למפורסמת ונאמרת בווריאציות שונות כדי לתאר התקדמות או מהפכה בתחומים שונים. משימת אפולו 11 גם מוזכרת בשירים "Armstrong, Aldrin and Collins" של להקת הבירדס ו־"Coon on the Moon" של האולין וולף.
עם זאת, בזמן שרוב הציבור חגג את ההישג, אזרחים פחות פריבילגים ראו את ההישג כסמל לשסע באמריקה. יום לפני שיגור אפולו 11 מחו מפגינים מחוץ למרכז החלל קנדי. אין זה אומר שהם לא נדהמו מהמתרחש. ראלף אברנאת'י, פעיל זכויות אדם שהוביל מחאה, היה כה מרותק אל מראה השיגור של אפולו 11 עד ששכח מה הוא עמד לומר. אזרחים רבים זעמו על אי־שוויון גזעי וכלכלי ותהו מדוע הכסף שהוצא על תוכנית אפולו לא הוצא על רווחתם של בני אדם בכדור הארץ.
בעוד שאפולו 11 עוררה עניין רב בכל מדינות העולם, המשימות הבאות בתוכנית אפולו לא תפסו את תשומת לבה של אמריקה. בין היתר מכיוון שכבר היה תקדים לכך והיעד הלאומי של נחיתה מאוישת על הירח כבר הושג. כמו כן התוכנית הייתה מאמץ כלכלי אדיר ובשיאה הגיעה לחמישה אחוזים מההוצאה הממשלתית הכוללת. ללא תמיכת הציבור ולאור ההוצאה הממשלתית האדירה היה קשה להצדיק את המשך המשימות המאוישות לירח והוחלט שמשימת אפולו 17 תהיה המשימה האחרונה בתוכנית.
לאחר אפולו 11, גורמים בברית המועצות אמרו בהתייחסותם כי הנחתת בני אדם על הירח היא מסוכנת ומיותרת. באותה תקופה ניסתה ברית המועצות להחזיר דגימות ירח בעזרת גשושיות רובוטיות. באופן פומבי, הסובייטים הכחישו את עניין המרוץ לירח וטענו כי לא היה ניסיון מצידם לבצע נחיתה מאוישת על הירח. בשנת 1989 נחשף כי הסובייטים אכן תכננו לשלוח בני אדם אל הירח אך לא הצליחו בשל קשיים טכנולוגיים וכשלונות בפיתוחו של המשגר N-1. הממשלה הסובייטית הגבילה את שחרור המידע אודות הפרויקט והתגובות בציבור הסובייטי היו מעורבות. חלקן לא ייחסו לעניין חשיבות וחלקן זעמו.
אהורא מזדא
אַהוּרַא מַזְדָא (באווסטית: 𐬨𐬀𐬰𐬛𐬁 𐬀𐬵𐬎𐬭𐬀, "האדון החכם"; ידוע גם כארמזד, אורמזד, הורמזד, הורמוז ואזאנדארא) הוא האל הבורא והרוח העליונה בדת הזורואסטריות.
מאפיינים
אהורה מזדא מתואר כישות האלוהית הגבוהה ביותר בזורואסטריות, כמו כן כאל הראשון והמוזכר ביותר ביסנה. משמעות המילה "אהורה" היא אור, ו"מזדא" - חכמה. לכן אהורה מזדא הוא אל האור והחכמה. אהורה מזדא הוא היוצר והמחזיק של ארתא (אמת). אהורה מזדא הוא אל יודע כל (אך לא כל יכול), שהביס את הרשע. הרוח הרעה שברא אהורה מזדא נקראת אהרימן (שנקרא גם אנגורה מניו). אהרימן, כיוצר הרשע, הושמד לפי אגדת פרשוכרתי (השמדת הרשע).
אהורה מזדא הופיע לראשונה בתקופה האח'ימנית בכתובת הביסותון של דריווש הראשון. עד תקופת ארתחששתא השני (405 עד 359 לפנה"ס) עבדו את אהורה מזדא לבדו. בתקופת מלכותו של ארתחששתא השני עבדו את אהורה מזדא יחד עם מית'רה ועם אפאם נפאת. בתקופה האח'ימנית לא היו ייצוגים ויזואליים לאהורה מזדא מלבד המנהג שלפיו לכל קיסר הייתה מרכבה ריקה מובלת בידי סוסים לבנים, המזמינה את אהורה מזדא ללוות את הצבא הפרסי בקרבותיו. צלמים של אהורה מזדא החלו להופיע בתקופה הפרתית, אך הדבר נפסק והצלמים הוחלפו בדמויות אבן בתקופה הסאסאנית.
זרתוסטרה גם דיבר על יריב לאהורה מזדא, שבאופן דומה גם הוא לא נברא. אחת ממטרותיו של אהורה מזדא היא להשמיד את אנגורה מניו וליצור יקום שהוא טוב באופן מוחלט. כדי להגיע ליקום שכזה, ראשית הציע אהורה מזדא מנחת שלום לאנגורה מניו, אך אנגורה מניו סרב. אהורה מזדא יצא להקים צבא רוחני. אחד ממעשיו הראשונים היה יצירת 7 ישויות, האמשא ספנדאן, שהן רוחות שתפקידן לנטר ולהגן על כל אחד משבעת הברואים.
ההתגלות של זרתוסטרה
בגיל שלושים זרתוסטרה חווה התגלות. בעוד שזרתוסטרה שאב מים לטקס מקודש, הוא ראה דמות בוהקת של יזתה, והו מנה, שהוביל את זרתוסטרה לנוכחות אהורה מזדא, שם לימדו אותו את העקרונות העיקריים של הזורואסטריות. כתוצאה של חיזיון זה הרגיש זרתוסטרה שהוא נבחר להפיץ ולהטיף את הדת. הדת האיראנית הקדומה עבדה אלים רבים שנקראו יחד "דַאֵווֹת", יחד עם שלושת האלים הגדולים יותר. כל אחד משלושת האלים נשא את התואר "אהורה". זרתוסטרה טען שרק אחד משלושת האלים האלו, אהורה מזדא, הוא הבורא הבלתי-נברא של היקום. הוא טען שהמקור לכל הטוב הוא אהורה מזדא ורק אותו יש לעבוד. הוא טען הלאה כי אהורה מזדא יצר רוחות הידועות כ"יזתה" שמטרתם לסייע לו. זרתוסטרה טען שכל הדאוות האיראנים הם שדים שאינם ראויים להערצה. שדים אלו נוצרו על ידי אנגורה מניו, הרוח העוינת. הקיום של אנגורה מניו היה המקור לכל החטאים ולכל האומללות ביקום. זרתוסטרה טען שאהורה מזדא לא היה אל כל-יכול, אך השתמש בעזרת בני אדם במאבק הקוסמי נגד אנגורה מניו. ובכל זאת, אהורה מזדא עליון לאנגורה מניו, לא שווה לו. אנגורה מניו והדאוות שלו, המנסים להבריח את בני האדם מדרך הישר (אשה) יושמדו לבסוף.
האימפריה האח'ימנית
יש דיון מתמשך על האם האח'ימנים היו זורואסטרים. עם זאת, ידוע שהאח'ימנים עבדו את אהורה מזדא. את עבודת אהורה מזדא ואת ייצוגו ניתן לראות בכתובות מלכותיות שנכתבו על ידי המלכים האח'ימנים. העיקרית בהם היא כתובת ביסותון שנכתבה על ידי דריווש הראשון, המכילה אזכורים רבים של אהורה מזדא. החל משלטון דריווש ועד שלטון ארתחששתא השני עבדו את אהורה מזדא לבד. תחת שלטון ארתחששתא השני הפסיקו הכתובות המלכותיות להזכיר את אהורה מזדא לבדו והחלו להזכיר שלישיית ישויות – אהורה מזרא, מית'רה ואנאהיטא. כתובת שנכתבה ביוונית נמצאה במקדש מהתקופה האח'ימנית המאוחרת בפרספוליס שציינה את אהורה מזדא ושתי ישויות אחרות, קרוב לוודאי מיסרה ואפאם נפאת. לוח 377 שנמצאה במבצר עילמי בפרספוליס מוזכר אהורה מזדא עם מיסרה ועם וֹרוּנַה (אפאם נפאת). ארתחששתא השלישי גם הוא מציין את שלישיית הישויות בזמן מלכותו.
אין ייצוג של אהורה מזדא בתקופה האח'ימנית המוקדמת. הסמל המכונף עם דמות זכרית שמלומדים אירופיים חשבו שציין את אהורה מזדא מציין, לפי הקונצנזוס המדעי החדש, את ״xvarənah״ – האנשה של הכוח המלכותי ושל התהילה. עם זאת, היה זה מנהג של כל שליט מכורש הגדול ועד דריווש השני להשאיר מרכבה ריקה הנמשכת על ידי סוסים לבנים שילוו את צבא האימפריה הסאסאנית בקרבות. השימוש בצלמיות של אהורה מזדא החל אצל האחשדרפנים המערביים של האימפריה האח'ימנית במאה החמישית לפני הספירה. תחת שלטון ארתחששתא השני נכתב האזכור הכתוב הראשון וגם הוקם פסל של אהורה מזדא על ידי השליט הפרסי של לידיה בשנת 365 לפני הספירה.
האימפריה הפרתית
ידוע שיראת הכבוד שנרכשה לאהורה מזדא, וגם לאנאהיטא ולמית'רה, המשיכה עם אותן המסורות בתקופה זו. הערצת אהורה מזדא על פסליו וציוריו היא משהו מורגש, אך כל זה נעצר בתחילת התקופה הסאסאנית. איקונוקלאזם זורואסטרי, שניתן לתארך לסוף התקופה הפרתית ותחילת התקופה הסאסאנית, שם סוף, בסופו של דבר, לשימוש בצלמים של אהורה מזדא בעבודת האל. עם זאת, אהורה מזדא נשאר דמות זכרית מכובדת, עומדת או על סוס, כפי שנראה בטקס ההסמכה הסאסאני.
ליטון (בלשנות)
בבלשנות, רומאניזציה או לִטּוּן היא המרה ממערכת כתב לא לטינית לכתב לטיני. תהליך זה כולל לרוב תעתיק של השפה. משתמשים ברומאניזציה כדי לכתוב שמות מקוריים משפות שונות שנוקטות אלפבית לטיני, כמו אנגלית. רומאניזציה של שפה תלויה בפונטיקה של השפה, והיא מבוססת בדרך כלל על שפות שיש להן דמיון פונטי אליה, כמו שרומאניזציה של רוסית מתבססת על שפות כצ'כית או קרואטית. מכיוון שקיימות שפות שיש בהן יותר צלילים מאשר באלפבית הלטיני, או שיש בהן יותר אותיות מאשר באלפבית הלטיני, משתמשים בסימנים דיאקריטיים או בצירופי אותיות כדי להמיר את כל האותיות. בין השפות והאלפביתים שעוברים רומאניזציה (כגון פין-יין או רומאניזציה של השפה העברית) נמנים האלפבית העברי, הערבי, הקירילי, קאטאקאנה, הנגול, סינית, יוונית, ארמנית, גאורגית, הינדי ועוד.
אפרים צבי
אפרים צבי (נולד ב-9 באוקטובר 1951) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעיקר בעמדת החלוץ.
תסמונת האוזן המוזיקלית
תסמונת האוזן המוזיקלית (Musical ear syndrome - MES) מתארת מצב שנראה אצל אנשים הסובלים מאובדן שמיעה וכתוצאה מכך מפתחים הזיות שמיעתיות. תסמונת זו נקשרה גם עם הזיות מוזיקליות, שהיא סוג מורכב של הזיות שמיעתיות בהן אדם עלול לחוות מוזיקה או צלילים שנשמעים ללא מקור חיצוני. ניתן להשוות את תסמונת זו לתסמונת שארל בונה (הזיות ראייה אצל אנשים לקויי ראייה) והיו שהציעו לכלול תופעה זו תחת אבחנה זו.
אפרים צבי
ביוגרפיה
צבי נולד ב-9 באוקטובר 1951 בבאר שבע בשם אפרים דבי, כשני מתוך שבעה ילדים לעזרא וחביבה (חבו) דבי, שעלו מעיראק כמה חודשים קודם לכן, וגדל בשכונה ב'. עזרא דבי היה איש מפלגת העבודה והמערך, חבר במועצת פועלי באר שבע וסגן ראש העיר לשעבר. אחיו הגדול של אפרים, מאיר, ואחיו הצעירים ששון, עובדיה ויצחק, שיחקו גם כן במדי הפועל באר שבע.
תסמונת האוזן המוזיקלית
גורמים
הוצע שדרך תופעת השחרור, תסמונת האוזן המוזיקלית נגרמת כתוצאה מרגישות יתר בקליפה השמיעתית בעקבות חסך חושי, שבא בעקבות אובדן חוש השמיעה. הפערים ביכולות השמיעתיות "מפוצים" על ידי המוח המשלים פיסות מידע – במקרה הזה קטעי מוזיקה. מצב דומה ניתן לראות במקרי שבץ מוחי בקליפה הראייתית, בה החסך החושי והפגם בשדה הראייה מפוצים על ידי המוח באמצעות השלמת נתונים חזותיים. ההזויות השמיעתיות לרוב אינן לא נעימות, אך עלולות לגרום לחוסר נוחות בעקבות אופיהן המתמשך והמתמיד. תופעה נוספת בקרב סובלים מהתופעה היא היסטוריה של טיניטוס.
אפרים צבי
תחילת הקריירה
בעונת 1968/1969 החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע תחת המאמן היוגוסלבי סלבוליו סטפנוביץ, עת שיחקה הקבוצה בליגה הבכירה, כשאחיו הגדול מאיר נמנה עם סגל הקבוצה. משחק הבכורה שלו נערך במחזור השמיני, במסגרת הניצחון 3–5 על הפועל פתח תקווה, ובו גם כבש את שער הבכורה שלו. את העונה סיים עם שני שערים. הקבוצה הפגינה יכולת רעה בתחילת העונה ונקלעה לתחתית. משום כך פיטרה במחזור ה-16 את המאמן סטפנוביץ', ומינתה במקומו את משה ליטבק. תחת הדרכתו של ליטבק הצליחה הקבוצה לסיים במקום ה-14 ולהישאר בליגה. בנוסף, הגיעה הקבוצה למעמד רבע גמר גביע המדינה לאחר ניצחון 1–2 על מחזיקת הגביע של העונה הקודמת בני יהודה תל אביב בשמינית הגמר. ברבע הגמר ניצחה מכבי שעריים בתוצאה 3-2.
בעונה שלאחר מכן, עונת 1969/1970, בחר המאמן החדש אברהם מנצ'ל לתפקד את צבי כמגן. בעונה זו כלל הקבוצה מיעטה להבקיע שערים, והרבתה לספוג. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-16 והאחרון, וירדה לליגת המשנה אחרי חמש שנים בליגה הבכירה.
תסמונת האוזן המוזיקלית
טיפול
בהתחשב באופי הלא ידוע של תסמונת האוזן המוזיקלית, הטיפול תלוי במידה רבה על בסיס אישי למטופל. הטיפולים יכולים להשתנות בהיקפם, החל מחיזוק הביטחון העצמי ועד לטיפולים תרופתיים. טיפולים תרופתיים כגון תרופות אנטי-פסיכוטיות, בנזודיאזפינים או תרופות אנטי-אפילפטיות נמצאו כיעילות, אך ישנן רק עדויות מועטות לכך. מעבר לסטרואיד פרדניסולון לאחר טיפול ידי סטרואיד בטאמתסון  שהוביל להופעת תסמונת האוזן המוזיקלית, נמצא כיעיל בהקלת התסמינים. שימוש בדונפזיל, ממשפחת מעכבי אצטילכולין אסטראז, נמצא גם כן כיעיל בטיפול בתסמונת האוזן המוזיקלית. עם זאת, לא נייתן ליישם שיטות אלה כאמצעי טיפול כלליים, בגלל האטיולוגיה האישית שגורמת לתופעה אצל כל חולה. מעבר לטיפול תרופתיים, ניתן לטפל בתסמונת האוזן המוזיקלית באמצעות שתל שבלולי, האזנה לשירים שונים ממקור חיצוני, או על ידי ניסיון מודע להוציא את ההזיות מהתודעה, זאת על פי חומרת התופעה
אפרים צבי
תחילת הקריירה
בעונת 1970/1971 התמנה שוב משה ליטבק לאימון הקבוצה, צבי הוסט מחדש לעמדת החלוץ, והפך לשחקן קבע בהרכב. בסיום העונה שבה הקבוצה לליגה הבכירה מהמקום הראשון בליגה א' מחוז דרום, בפער של 14 נקודות מהשנייה הפועל יהוד, כשצבי מסיים את העונה עם 14 שערים. בסוף העונה נפגשה באר שבע, אלופת ליגה א' דרום, עם מכבי יפו, אלופת ליגה א' צפון, למשחק גמר במסגרת אלוף האלופים לליגה שנייה. המשחק נמשך מעבר להארכה והסתיים בניצחון של באר שבע בפנדלים. במהלך העונה עזב אחיו מאיר, שמיעט לשחק, את הקבוצה.
תסמונת האוזן המוזיקלית
אוכלוסיות
הופעת תסמונת האוזן המוזיקלית נמצאה בהימצאות גבוהה בקרב אנשים עם לקות שמיעה, באנשים עם חירשות נרכשת, או בקרב סובלים מטנטון. אף על פי שהסיבה המדויקת אינה ידועה, שוער כי תאוריית תופעת השחרור תקפה בתופעת האוזן המוזיקלית. לפי תופעת השחרור, אנשים עם חירשות נרכשת עלולים לחוות הזויות שמיעתיות בגלל החסך בגירוי שמיעתי, שיכול לאפשר למוח לפרש צלילים פנימיים כחיצוניים ולהשלים פיסות מידע חסרות.
אפרים צבי
תחילת הקריירה
בשבעת המחזורים הראשונים של עונת 1971/1972 נעדר צבי מהמשחקים עקב ניתוח שעבר, ומששב לא הבקיע שערים. באר שבע סיימה במקום ה-12 בטבלה. בעונה שלאחר מכן, עונת 1972/1973, מונה אלי פוקס לאימון הפועל באר שבע. הקבוצה פתחה בתחתית, אך השתפרה עם התקדמות העונה, הצליחה לשמור על מקומה בצמרת, וסיימה את העונה כשהיא במקום החמישי בטבלה, המיקום הטוב בתולדותיה עד אותה עת. צבי סיים את העונה עם עשרה שערים.
תסמונת האוזן המוזיקלית
אוכלוסיות
ההזיות השמיעתיות נבדלות מאלו הנחוות בפסיכוזה, אם כי ייתכן שקיימת חפיפה מסוימת. ההבחנה החשובה ביותר בין התופעות היא ההבנה כי ההזיות השמיעתיות אינן אמיתיות. תיתכן מידה מסוימת של מחשבת שווא לגבי אמיתות ההזיות, אך תימצא דרגה מסוימת של תובנה. תסמינים נוספים המקושרים לפסיכוזה, בייחוד הזיות שאינן שמיעתיות, לא ימצאו בקרב אנשים עם תסמונת האוזן המוזיקלית.
הטינה (משחק וידאו)
ג'ו-און: הטינה, הידוע ביפן בשם Kyōfu Taikan: Ju-On (ביפנית: 恐怖体感 呪怨) הוא משחק מסוגת אימה והישרדות שפותח עבור קונסולת המשחקים Wii. המשחק הופק לכבוד ציון עשור ליציאת סרטי ג'ו-און היפניים והוא בוים על ידי טאקאשי שימיזו, שגם ביים את סרטי הסדרה. המשחק פותח על ידי חברת feeplus והופץ ביפן על ידי חברת AQ Interactive, ב-30 ביוני 2009. המשחק הופץ באירופה ובארצות הברית באוקטובר של אותה השנה על ידי חברת Xseed Games ו-Rising Star Games בהתאמה.
המשחק מתמקד במשפחה בת ארבעה נפשות העוברת להתגורר בבית משפחת סא'אקי המקולל. המשחק עצמו מחולק לפרקים (בדומה לסרטי הסדרה) כשכל פרק הוא שלב בו השחקן שולט על בן משפחה אחר. המשחק נקטל על ידי המבקרים.
משחקיות
שלט ה-Wii משמש כפנס בעזרתו השחקן מסתובב ברחבי השלב. המשחק עושה שימוש גם בחיישן התנועה של השלט בעזרתו השחקן מזיז את הפנס לכיוונים שונים ויכול לברוח בעזרתו מהרוחות שתוקפות אותו. השליטה על כיוון ההליכה נעשית בעזרת לחצני החיצים בשלט ולחיצה על כפתור ה-B להתקדמות, בעזרתם הדמות פונה לכיוון אליו הפנס מאיר. על השחקן נפצר לא להישאר באותו המקום למשך זמן מה, כיוון שרוחותיהם של קיאקו וטושיו עשויות לתקוף אותו. המשחק גם מודד את תנועת השלט כך שאם השחקן "מהסס" או מפספס, סיכויו להינצל ממתקפת הרוחות נמוכים.
קדימון המשחק חשף חמישה שלבים בהם ניתן לשחק: המחסן הנטוש, בית החולים, מפעל בובות הראווה, בניין הדירות הנטוש ובית משפחת סא'אקי. ברוב המקרים, הפנס משמש כאמצעי התאורה היחיד עבור השחקן, ולכן על השחקן למצוא סוללות הפזורות ברחבי השלבים על מנת להטעין את הפנס. מיקומן של הסוללות הוא אקראי בכל שלב ובכל משחק מחדש כך שאין אפשרות לחזות היכן יופיעו סוללות נוספות. אם סוללות הפנס נגמרות, המסך יחשיך והרוחות יהרגו את השחקן והמשחק יסתיים. עוצמת הסוללות בפנס מוצגת בפינה השמאלית התחתונה במסך ומשמשת כמד חיים. אם קיאקו מנסה לאחוז בשחקן, על השחקן לנענע את שלט ה-Wii במטרה לברוח ממנה. בנוסף, בזמן שקיאקו תוקפת את השחקן, קולה האייקוני בוקע מהרמקול של השלט.
עלילה
על פי עלילת הסרטים והמשחק, כשאדם מת תחת זעם נוראי נוצרת קללה על מקום המוות. הקללה מחיה מחדש את רוחות הקורבנות בתור "" (רוחות נקמניות מהפולקלור היפני) ואלו בתורן ירצחו את כל מי שביקר במקום המוות או שהה בקרבת אדם שהיה במקום.
בשנת 1999, טאקאו סא'אקי רצח את אשתו, קיאקו סא'אקי לאחר שקרא ביומנה האישי על רגשותיה כלפי המורה של בנם, שינזוקה קוביאשי. הרצח הוליד קללה בבית הגורמת לקיאקו לחזור כרוח נקמנית ההורגת את טאקאו ואת בנם טושיו. מאז אותו היום, כל מי שייכנס לבית המשפחה או שהיה בקרבת אדם שנכנס לבית יקולל בקללה ויומת על ידי הרוחות.
המשחק מתמקד בבני משפחת יאמאדה שעברו להתגורר בבית חדש (שבסוף המשחק מתברר כבית משפחת סא'אקי המקולל) וכעת על כל בן משפחה בנפרד להצליח להילחם נגד הקללה. רק לאחר שהתגברו על הקללה ביחד, הם יהיו חופשיים.
המשחק מציג חמישה פרקים, כשכל פרק מתמקד בבן משפחה אחר שנחשף לקללה:
המחסן הנטוש
משפחתה של אריקה, משפחת יאמאדה עוברת להתגורר בבית חדש בטוקיו שביפן. בזמן שאריקה מטיילת עם כלבתה אייבי, האחרונה בורחת לתוך מחסן נטוש ועל אריקה למצוא אותה. בכניסתה למחסן, אריקה מוצאת מעלית מושבתת ומנסה למצוא דרך להפעיל אותה מחדש. לאחר שהיא הצליחה והמעלית חזרה לעבוד, אריקה ואייבי נכנסות למעלית, אך קיאקו מנסה לתקוף את השתיים. אייבי מצליחה להגן על אריקה מקיאקו, אך נהרגת. אריקה מצליחה לברוח מהמחסן ומנסה להתקשר לשאר בני משפחתה, אך אף אחד לא עונה והיא מחליטה לחזור לבית.
בית החולים הנטוש
מיצ'יקו (מיקי), אם המשפחה מאושפזת בבית החולים כבר יותר מחודש ומדי פעם בני משפחתה באים לבקרה. באחד הלילות, מיקי מתעוררת ומבחינה בילד קטן רץ במסדרונות. הטלפון במחלקה מצלצל, אבל מלבדה אין אף אחד במחלקה. מיקי מצליחה לברוח מהרוחות ולהגיע לגג בית החולים, אך שם טושיו מנסה לדחוף אותה מהגג ונכשל. בדיוק לאחר מכן, קיאקו מופיעה ומפילה את מיקי מהגג, הורגת אותה.
בניין הדירות הנטוש
קאנג'י (קן), אחיה של אריקה ובנה של מיקי הוא שליח שעושה דרכו לבית לאחר שסיים את עבודתו. בדרכו הוא מבחין בחבילה על המדרכה ומחליט למסור אותה לאחת הדירות בבניין שממוקם לא רחוק ממנו. כאשר קן מגיע לדירה אליה החבילה מיועדת, החבילה הופכת לקיאקו, שתוקפת אותו. קן מנסה לברוח בזמן שקיאקו וטושיו רודפים אחריו וכאשר הוא מגיע ליציאה מהבניין, הוא עוצר כדי לבדוק האם הם מאחוריו, אך הם לא. בדיוק כשהוא בא לצאת, קיאקו מופיעה למולו והורגת אותו.
עבודתו של המאבטח
הירושי (הירו) הוא בעלה של מיקי ואביהם של אריקה וקן והוא עובד בתור מאבטח במפעל לייצור בובות ראווה. הירו מבחין במצלמות האבטחה בילד שמתרוצץ במפעל ולפתע החשמל במפעל נופל. לאחר שהירו מחזיר את החשמל לבניין הוא פונה לעבר היציאה, אך קיאקו תוקפת והורגת אותו.
בסוף אלטרנטיבי לשלב, הדלת של המפעל נפתחת וקיאקו רודפת אחרי הירו והורגת אותו.
תסמונת האוזן המוזיקלית
היסטוריה
אף על פי שהזיות מוזיקליות ותסמונת האוזן המוזיקלית הופכות למוכרות בקרב מומחים רק בעשורים האחרונים, ישנם מקרים היסטוריים שתיארו את התסמינים של תופעה זו. נכתב כי המלחין רוברט שומאן שמע יצירות מוזיקליות שלמות בראשו, מהן שאב השראה ליצירות המוזיקליות שלו. בהמשך חייו של שומאן תופעה זו הלכה והתמעטה, רק לתו בודד שנוגן ללא הפסקה בראשו. הסברים חלופיים לתסמינים אלו הם תחלואתו בעגבת או הרעלת כספית שנגרמה מהטיפול בעגבת. בנוסף, המלחין הרוסי דמיטרי שוסטקוביץ' תועד כאדם שחווה הזיות מוזיקליות, בעקבות הסרת רסיסים מגולגולתו.
אפרים צבי
תחילת הקריירה
את עונת 1973/1974 פתחה באר שבע בצורה לא טובה, ובתום 18 מחזורים התמקמה במקום ה-14 בליגה. אולם עם התקדמות הליגה הצליחה להשתפר, ולסיים את העונה במקום השביעי בטבלה. בתחילת העונה הוסט צבי לעמדת המגן, אך משהוחזר להתקפה החל להבקיע שערים, וסיים עונה שנייה ברציפות עם עשרה שערים. בנוסף, הגיעה הקבוצה שוב למעמד רבע גמר גביע המדינה, לאחר ניצחון על מכבי הרצליה מליגת המשנה בשני משחקי שמינית הגמר בתוצאה 2–9 בחישוב הכללי (4-1 בבית ו-1–5 בחוץ). ברבע הגמר הפסידה להפועל פתח תקווה בתוצאה 1–3 בחישוב הכללי (הפסד 0–2 בחוץ, ותיקו 1-1 בבית).
אליפות ראשונה
בעונת 1974/1975 צורף לקבוצה הבוגרת אחיו הצעיר של אפרים, עובדיה, שזכה עונה קודם לכן באליפות עם קבוצת הנוער. הקבוצה, תחת מאמנה החדש אמציה לבקוביץ', התחילה את העונה עם שלושה ניצחונות, על בית"ר תל אביב, מכבי פתח תקווה, ועל האלופה היוצאת מכבי נתניה, וכל זאת מבלי לספוג ולו שער אחד. השער הראשון לחובתה, והפסדה הראשון של הקבוצה, הגיעו במחזור הרביעי, כשנוצחה על ידי בית"ר ירושלים בתוצאה 0–1. במחזור השישי הפסידה בפעם השנייה, בתוצאה 0–1 למכבי תל אביב וירדה למקום השישי. במחזור ה-11 עלתה למקום השני לאחר ניצחון חוץ על הפועל חיפה, בתוצאה 0–1 משער של צבי.
במחזור ה-21 טיפסה שוב באר שבע למקום הראשון, לאחר ניצחון 0–1 על הפועל כפר סבא, ובמחזור ה-26 הגדילה את הפער מהשנייה מכבי נתניה עד כדי 4 נקודות, לאחר ניצחון 0–1 על בית"ר ירושלים. בשלב זה השיגה נתניה שני ניצחונות, בעוד באר שבע השיגה תיקו עם שמשון תל אביב והפסד למכבי תל אביב.
האליפות הוכרעה במחזור ה-29, מחזור לפני סיום העונה. באר שבע שיחקה מול מכבי יפו, כאשר נקודה אחת מפרידה בינה לבין מכבי נתניה מהמקום השני. במשחק ניצחה באר שבע את מכבי יפו בתוצאה 0–1, משער שנכבש בדקה ה-36 מנגיחה של אפרים צבי להרמת קרן משמאל של אליהו עופר, בעוד מכבי נתניה הפסידה במשחקה המכריע באצטדיון קריית חיים 3-1 להפועל חיפה. לפיכך הוכרזה הפועל באר שבע באופן רשמי כאלופת המדינה בכדורגל לראשונה בתולדותיה, כשאפרים צבי משמש כמלך השערים של הקבוצה עם 10 שערים.
בטרום עונת 1975/1976 השתתפה הקבוצה באלוף האלופים של הליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, במשחק פגשה את מחזיקת הגביע הפועל כפר סבא, ובתום 90 דקות ניצחה באר שבע בתוצאה 1–2, משערים של ברד ואביטן, וזכתה בתואר.
אליפות שנייה
מהמחזור ה-20 של עונת 1975/1976 החלה באר שבע להתבסס במקום הראשון לאחר שניצחה בו 0–1 את מכבי תל אביב, ובמחזור שאחריו ניצחה 0–2 את השנייה בטבלה, בית"ר ירושלים, משערים של מאיר ברד ואחיו הצעיר של אפרים, עובדיה צבי. במחזור ה-22 הגדילה את הפער בפסגה לחמש נקודות מהשנייה בית"ר ירושלים לאחר ניצחון 1–3 על מכבי רמת עמידר משערים של רפי אליהו, שלום אביטן, ושערו הראשון והיחיד בעונה זו של אפרים צבי. במהלך העונה תפקד צבי לעיתים גם כמגן וכבלם קדמי.
הטינה (משחק וידאו)
הבית המקולל
פרק זה הוא פרק סודי שכדי לפתוח אותו, על השחקן למצוא מספר חפצים נסתרים בכל הפרקים הקודמים.
פיתוח
משחק וידאו שמבוסס על סרטי "ג'ו-און" הוכרז בתאריל 22 במאי 2009. לאחר מכן, גרסת הדגמה (דמו) של המשחק נחשף בתערוכת E3 2009 ובו אולפני Xseed Games תיארו את המשחק כ-"משחק שמדמה בית רדוף", ולא עוד משחק אימה הישרדות טיפוסי. במשחק אין מערכת קרב והוא מתמקד רק בחווית חקירה ובהפחדות. כתב של הבלוג "Joystiq" שנכח בתערוכה כתב על המשחק "ברוב משחקי האימה, שחקן מיומן יכול להביס את המפלצות שמולו (להוציא את המפלצת Pyramid Head ממשחקי Silent Hill) מה שגורם לשחקן להתמקד בשיפור היכולות שלו מאשר באימה שמוצגת לו. בשני המשחקים (הטינה ו-Silent Hill) הדבר הכי אפקטיבי שאפשר לעשות הוא פשוט לברוח".
נשיא החברה Xseed Games ג'ון איווסאקי הסביר שהמשחק "מספק הפחדות אפקטיביות לכל מי שיש בידו שלט של Wii. שחקנים אפילו יכולים לתת את השלט לאמם ולראות אותה משחקת ונבהלת". נשיא החברה Rising Star Games תיאר את המשחק כ-"סרט אימה אינטראקטיבי וציין שאפשר לסיים את המשחק תוך פחות מ-10 שעות. מפתחי המשחק ביקרו בסט הצילומים של בית משפחת סא'אקי במטרה למפות אותו עבור אחד השלבים במשחק.
אפרים צבי
המשך הקריירה
בטרום עונת 1976/1977 שיחקה הפועל באר שבע בגביע האינטרטוטו. היא הוגרלה לבית ב' וקיימה שישה משחקים בשיטת "בית-חוץ" נגד הקבוצות קוגה מדנמרק, הרטה ברלין מגרמניה וסטנדרד לייז' מבלגיה. מאזן הקבוצה במפעל היה ניצחון אחד, בתוצאה 1–2 על קוגה הדנית באצטדיון וסרמיל, שלוש תוצאות תיקו, 0-0 בבית מול ליאז', 3-3 בבית מול הרטה ברלין ו-1-1 בחוץ מול קוגה, ושני הפסדים, 5-1 בחוץ מול הרטה ברלין ו-1–3 בחוץ מול ליאז'.
הטינה (משחק וידאו)
ביקורות
המשחק קיבל ביקורות קוטלות מרוב המבקרים:
אפרים צבי
המשך הקריירה
בהמשך, השתתפה באר שבע עונה שנייה ברציפות באלוף האלופים, ופגשה את מחזיקת הגביע בית"ר ירושלים, אפרים צבי לא שותף והקבוצה הפסידה 2–3 בתום הארכה, ולא זכתה בתואר.
הטינה (משחק וידאו)
ביקורות
האתר Metacritic העניק למשחק ציון של 39/100.
אפרים צבי
המשך הקריירה
בעונה זו כמעט הפכה הפועל באר שבע לאלופה מכהנת ראשונה שיורדת ליגה. תחת הדרכתו של אלי פוקס, ששב לאימון הקבוצה, פתחה באר שבע רע את העונה ונקלעה לתחתית. עקב כך, לאחר 16 מחזורים התפטר פוקס מאימון הקבוצה, ושחקן העבר אליהו עופר, שפרש במהלך העונה ושימש כעוזרו של פוקס, נקרא לתפקיד המאמן. הקבוצה דשדשה מחזורים רבים, מיעטה לכבוש, ושלושה מחזורים לפני סיום העונה נפגשה בבית, כשהיא מתחת לקו האדום, עם מכבי פתח תקווה מהמקום האחרון. במשחק ניצחה באר שבע בתוצאה 0–2 ועלתה לראשונה מזה שבועות רבים מעל לקו האדום. שני מחזורים לסיום העונה נפגשה בחוץ עם מכבי חיפה מהמקום ה-13 למשחק הישרדות כשרק הפרש שערים עדיף מציב את באר שבע במקום ה-12. המשחק הוכרע בתוצאה 0–1 לטובת באר שבע. עקב כך הצליחה באר שבע לסיים במקום ה-13 ולהישאר בליגה, בעוד יריבתה מכבי חיפה ירדה לליגה השנייה. במהלך העונה תופקד צבי מספר פעמים כמגן וכבלם, אולם שיחק גם כחלוץ, ואף כבש שער אחד.
הטינה (משחק וידאו)
ביקורות
האתר GameRankings העניק למשחק ציון של 40% על סמך 27 ביקורות.
אפרים צבי
המשך הקריירה
בנוסף, הגיעה באר שבע שוב למעמד רבע גמר גביע המדינה, לאחר שניצחה בשמינית את מכבי חיפה בתוצאה 0–2. ברבע פגשה את בית"ר תל אביב והפסידה לה בתוצאה 3-0.
בעונת 1977/1978, עם עזיבתו של מאיר ברד להפועל חיפה, מונה צבי לקפטן הקבוצה. בעונה זו תופקד צבי באופן בלעדי כחלוץ. תחילת העונה שלו הייתה מצוינת, והוא כבש חמישה שערים בששת המשחקים הראשונים, כשבהמשך העונה הוסיף עוד שני שערים. באר שבע הציגה יכולת התקפית טובה לאורך כל העונה, וסיימה אותה עם 43 שערי זכות, מספר שערי הזכות הגבוה ביותר שלה בעונה אחת בתולדותיה עד אז, למעט העונה הכפולה של 1966/1968. הקבוצה שבה לצמרת, וסיימה את העונה כשהיא במקום החמישי בטבלה.
בעונת 1979/1980, תחת אמציה לבקוביץ' ששב לאמן את הקבוצה, פתח צבי כשחקן הרכב בעמדת החלוץ, אך בהמשך איבד את מקומו, הפך לשחקן ספסל ומיעט לשחק. כששיחק, תופקד כבלם וכמגן. הקבוצה סיימה במקום העשירי בטבלה. בתום העונה שוחרר ועבר למכבי קריית גת מליגה א' דרום, הליגה השלישית דאז.