cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגפת הקורונה בדנמרק
טיסות בינלאומיות, בידוד לאחר חזרה מחו"ל ומבקרים זרים
מ-9 במרץ 2020 נוסעים שהגיעו בטיסות מאזורי עתירי סיכון לקורונה הועברו באוטובוסים מיוחדים הישר מן המטוס לביתם, תוך מעבר מהיר בתוך נמל התעופה. יומיים לאחר מכן בוטלו כל הטיסות מאזורים בהם הייתה התפרצות גבוהה של קורונה: חלקים גדולים מצפון איטליה, אזור סקי באוסטריה, מחוז חוביי בסין, איראן ואזורים בדרום קוריאה.
במהלך המגפה, עודכנו כללי הטיסות לקולא ולחומרא.
M82
אפילו בטלסקופ קטן ניתן לראות את M82 יוצרת זוג מרשים עם שכנתה הקרובה, הגלקסיה הספירלית M81. M82 מושפעת מכוחות הכבידה של שכנתה הגדולה יותר וכוחות הגאות הפועלים עליה מעוותים אותה. תהליך זה של אינטראקציה בין שתי הגלקסיות, שהחל לפני כ-100 מיליון שנה, הוא כנראה האחראי לקצב יצירת הכוכבים המוגבר ב-M82, בהשוואה לגלקסיות רגילות. זוג הגלקסיות הן שתיים מתוך 12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן מאפיי 1, מאפיי 2, IC 342, גלקסיית המחוגה, גלקסיית הפסל, M83, M94, M94, NGC 4945 וקנטאור A.
מבנה
בעבר האמינו כי M82 היא גלקסיה לא-סדורה. עם זאת, בשנת 2005, בתצפיות בתחום התת-אדום הקרוב (NIR) התגלו שתי זרועות ספירליות סימטריות. הזרועות התגלו על ידי החסרת מודל דיסק מעריכי מהתצלומים, וניתן לראות כי הן נובעות מקצוות המוט הנראה בתמונות. הגורמים לכך שהזרועות לא התגלו קודם לכן הם הבהירות המשטחית הגבוהה של M82, האוריינטציה שלה ביחס לקו הראיה מאיתנו (כ-80°, כמעט מאונכת) ונוכחות של כמות גדולה של אבק בתצלומים בתחום האופטי. גודלה הזוויתי של M82 הוא כ-11.2 דקות קשת, שממרחק של כ-12 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-39,000 שנות אור.
אזורי יצירת כוכבים
בליבתה של M82, אזור יצירת הכוכבים הפעיל הוא בעל קוטר של כ-1,550 שנות אור. בתצפיות בתחום האופטי ניתן לזהות ארבעה אזורים (או גושים) בעלי בהירות משטחית גבוהה (המסומנים ב-A, C, D ו-E). אזורים אלה מתאימים למקורות מזוהים בתדרים קרינת X, תת-אדום וגלי רדיו. לכן סבורים כי מדובר בצבירי יצירת כוכבים מוסתרים. נראה שהזרימה הדו-קוטבית הייחודית של M82 (או "רוח-העל") מתרכזת באזורים A ו-C ומונעת על ידי האנרגיה המוזרקת על ידי סופרנובות, המתרחשות מדי 10 שנים.
טלסקופ החלל צ'נדרה גילה פליטות קרינת רנטגן בעוצמה משתנה מאזור המרוחק כ-600 שנות אור ממרכז הגלקסיה. אסטרונומים העלו את ההשערה שמדובר בקרינה הנובעת מחור שחור בינוני, הראשון מסוגו, בעל מסה בתחום 200 עד 5,000 מסות שמש.. M82, כמו מרבית הגלקסיות, היא בעלת חור שחור על-מסיבי במרכזה, בעל מסה של כ-30 מיליון מסות שמש, כפי שנמדד וחושב מדינמיקה כוכבית.
תצפית
עם דרגת בהירות נראית 8.4 ניתן לצפות ב-M82 באמצעות טלסקופ חובבים ולהבחין שצורתה מאורכת. גודלה הזוויתי כפי שנראה בטלסקופ קטן הוא כ-5 דקות קשת ורק באמצעות טלסקופים גדולים ניתן להבחין בחלקיה החיצוניים שמשתרעים לגודל זוויתי של כ-11 דקות קשת – כשליש מקוטרו של הירח המלא. הגלקסיה נמצאת במרחק של כ-10.5 מעלות מצפון-מערב לכוכב דובהה (α בדובה הגדולה) וכ-0.6 מעלות מדרום לה נמצאת M81.
סופרנובות
ב-M82 נצפתה סופרנובה אחת ודאית ושתיים נוספות אפשריות:
ליזי מקגוויר ממריאה לרומא
על אף ביקורות שליליות רבות שקיבל, הסרט זכה להצלחה כלכלית והרוויח יותר מ-55.5 מיליון דולר ברחבי העולם.
גרסת ה-DVD יצאה ב-12 באוגוסט 2003.
עלילה
אחרי שליזי מקגוויר (הילרי דאף) סיימה את חטיבת הביניים, היא יוצאת עם כיתתה וחברה הטוב גורדו (אדם למברג) לטיול קיץ לרומא בליווי המנהלת שלהם לעתיד (אלכס בורסטיין). במהלך הטיול ליזי נתקלת ב"זמר" פופ איטלקי מפורסם בשם פאולו (יאני גלמן) אשר נפרד מחברתו לבמה שמאוד דומה לליזי, הזמר האיטלקי מזמין את ליזי להצטרף אליו להופעותיו כמחליפה לשותפה הקודמת שלו שעזבה כי הוא לא יודע לשיר, ליזי נענית בחיוב. גורדו, חברה מהכיתה, שנאלץ להעביר חלק מהטיול בלי ליזי ובחיפוי עליה בזמן שהיא נעדרת, אינו מרוצה מהעניין ורוצה שליזי תהיה איתו. בסרט ליזי עוברת עליות ומורדות ולומדת עם גורדו מה היא חברות אמיתית.
פרסים ומועמדויות
מועמדויות
פרסים מועמדויות
אנציו, מלך סרדיניה
אנציו מסרדיניה (Enzo of Sardinia, סביב 1220 - 14 במרץ 1272) היה בנו מחוץ לנישואים של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
חייו
מעט מאוד ידוע על נסיבות הולדתו של אנציו, ידוע כי שם אימו היה אדלייד. שמו הוא הגרסה האיטלקית לשם הגרמני היינריך - שם אביו של הקיסר. הקיסר השיא אותו בשנת 1238, בעצת בני בריתו האיטלקים לאדלסייה מטורס שמשפחתה שלטה במחצית האי סרדיניה. בשנה בה נישא הכתיר אותו אביו כמלך סרדיניה. הכתרה זו לא הייתה מעשה טקסי או בעל עניין מקומי אלא חלק מהמאבק בין הקיסר לאפיפיור על השליטה באיטליה.
תפיסת האי חיזקה את הקיסר על חשבון האפיפיור שראה בצעד כהתקפה ישירה על מדינת האפיפיור, והטיל חרם מחודש על הקיסר. הפעם היה פרידריך מוכן לחרם, והגיב בגירוש פקידים של הכס הקדוש. איטליה הייתה במצב של לחימה מתמדת, כאשר שתי קבוצות של ערים מחוץ לתחום השליטה הקיסרי התעמתו ביניהן. פלג הגואלפים ובראשו בולוניה וג'נובה נתמך על ידי הכס הקדוש, ופלג הגיבלינים בראשות פיזה וסיינה נתמך ותמך בקיסרות. קשרים אלו ליבו את האיבה בין הקיסר לאפיפיור, העמיקו את העימותים והגבירו את התהום הפעורה בין הצדדים.
בשנת 1239 הוא מונה לתפקיד בא-כוח הקיסר בלומברדיה וברומאניה, והפך למעשה למושל-נציב בצפון איטליה, אזור בו הייתה ההתנגדות לקיסר עזה ביותר. מינוי זה גם לכך שאנציו עזב את האי סרדיניה, ממלכתו לכאורה, ואליו לא יחזור יותר. הוא ייצג את אביו הקיסר במסעות מלחמה כנגד הכס הקדוש. היעדרותו מסרדיניה הביאה להכרזה על ביטול נישואיו ואובדן התואר "מלך סרדיניה" בשנת 1245.
ביום 26 במאי 1249 הוא עמד בראש הצבא הקיסרי מול צבא העיר בולוניה בקרב הידוע בשם קרב פוסלטה (איטלקית: Battaglia di Fossalta) לאחר יום של קרבות מרים ניצחו הבולונזים וצבא הקיסר נמלט משדה הקרב. אנציו, בן 31 בעת הקרב, נלכד והובל לבולוניה שם הושם בכלא - ארמון הקרוי על שמו עד ליום מותו בשנת 1272, והיה השליט האחרון לבית שטאופן.
לובסטר תרמידור
לובסטר תרמידור (בצרפתית: homard Thermidor) הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המורכב מתערובת קרמית של בשר לובסטר מבושל, חלמון וקוניאק או ברנדי, ממולאים בתוך קליפת הלובסטר; ניתן להגישם עם גבינה שקליפתה הושחמה בתנור, על פי רוב גרוייר. הרוטב חייב להכיל חרדל.
לובסטר תרמידור נוצר ב-1894 ב"מארי'ס" (Marie's), מסעדה צרפתית הסמוכה לתיאטרון קומדי פראנסז, לכבוד הצגת הבכורה של המחזה "תרמידור" פרי עטו של ויקטוריין סארדו. המחזה קיבל את שמו מהחודש האחד־עשר בלוח השנה המהפכני בצרפת, שבמהלכו התרחשה הפיכת תשעה בתרמידור, שהדיחה מהשלטון את מקסימיליאן רובספייר ושמה קץ לשלטון הטרור. היות שהכנת המנה כרוכה בהכנות ארוכות ויקרות, לובסטר תרמידור נחשב בדרך כלל למתכון המוכן באירועים מיוחדים. לובסטר תרמידור דומה ל"לובסטר ניוברג" (Lobster Newberg), שנוצר עשרים שנה קודם לכן בארצות הברית.
פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון
פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית שנערך במשך ימים אחדים מדי שנה, מאז תחילת שנות ה-80, בכפר בלום שבגליל העליון. בעבר, הפסטיבל היה מאורגן על ידי תחנת הרדיו קול המוסיקה.
הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים.
בפסטיבל נערכות גם חזרות פומביות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של ביצוע מוזיקלי.
המנהלת האמנותית של הפסטיבל, מאז שנת 2021, היא הפסנתרנית עפרה יצחקי.
רכסי טאהצה
רכסי טאהצה (באנגלית: Tahtsa Ranges) הם רכסי הרים, המהווים תת-רכסים של הרי הייזלטון, שהם חלק מההרים הפנימיים בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שיא גובהם של הרכסים הוא 1,051 מטרים מעל פני הים, שטחם של הרכסים 7,531 קמ"ר, והם ממוקמים ממזרח לרכסי קיטימט שבהרי החוף לבין מאגר נצ'אקו (אגם אואוצה).
תת-רכסים
רכסים טאהצה כוללים את תת-הרכסים:
יונס בלהנדה
יונס בלהנדה (בערבית: يونس بلهندة; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן צרפתי-מרוקאי המשחק באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית בעמדת הקשר.
מונפלייה
בלהנדה נולד בצרפת להורים ממוצא מרוקאי. בלהנדה התחיל את לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצות מקומיות וסומן ככישרון גדול. לאחר שאולימפיק ליון, אולימפיק מרסיי וסנט אטיין הביעו בו עניין, הוא החליט לעבור למונפלייה בגיל 13 על מנת להישאר קרוב למשפחתו. לקראת סוף עונת בלהנדה הצטרף לקבוצת המילואים. בעונת זכה עם קבוצת הנוער בגביע הצרפתי לנוער.
ב-27 ביולי 2009 בלהנדה חתם לשלוש עונות בקבוצה הבוגרת. אף על פי שבלהנדה שיחק כקשר אחורי בקבוצת הנוער, בקבוצה הבוגרת תופקד כקשר כנף שמאל. בעונת בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד פריז סן-ז'רמן. ב-19 בספטמבר 2009 בלהנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2–4 לאולימפיק מרסיי. ב-13 בינואר 2010 בלהנדה הורחק לראשונה בקריירה שלו בהפסד 0–4 למונקו.
ב-19 באוגוסט 2010 האריך את חוזהו עד.
בעונת בלהנדה עבר לשחק כפליימקר. ב-27 באוגוסט 2011 הורחק בהפסד 1–2 לאולימפיק ליון, לאחר שבעט במיראלם פיאניץ'. בנובמבר נבחר לכדורגלן החודש בליגה הצרפתית. בסיום העונה, בלהנדה זכה עם מונפלייה באליפות הראשונה בתולדותיה.
דינמו קייב
ב-1 ביולי 2013 בלהנדה חתם לחמש עונות בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. ב-4 באוגוסט 2013 בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ווהלין לוצק. בלהנדה הבקיע שלושער בניצחון 1–9 נגד מטאלורג דונצק.
בעונת זכה עם דינמו בדאבל והגיע עימה לרבע גמר הליגה האירופית.
שאלקה 04
ב-5 בינואר 2016 בלהנדה הושאל עד לסיום העונה לשאלקה 04 מהבונדסליגה.
גלאטסראיי
ב-28 ביוני 2017 חתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
בלהנדה שנולד בצרפת, החליט לנצל את שורשיו המרוקאים ולייצג את נבחרת מרוקו.
ב-17 בנובמבר 2010, בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד. ב-31 בינואר 2012 בלהנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד במסגרת גביע אפריקה לאומות 2012.
נייתן גלייזר
נייתן גלֶייזר (באנגלית: Nathan Glazer; 25 בפברואר 1923 - 19 בינואר 2019) היה סוציולוג יהודי אמריקאי, מראשי קבוצת הנאו-קונסרבטיבים ולפני כן האינטלקטואלים של ניו יורק.
קורות חיים
גלייזר, כמו רבים מחבריו אנשי הניאוקון (נורמן פודהורץ, אירווינג קריסטול, קלמנט גרינברג, דונלד קגן ועוד), נולד בניו יורק להורים יהודים יוצאי מזרח אירופה (במקרה שלו פולין), הצעיר משבעה אחים ואחיות. כפי שסיפר ב-1990, האווירה בביתו הייתה: "סוציאליסטית, אך לא יותר מדי, דתית אורתודוקסית, אך לא יותר מדי, ידידותית לארץ ישראל, אך לא ציונית, דוברת יידיש, אך לא רק יידיש".
הוא למד בסיטי קולג' של ניו יורק (בוגר הקולג' בשנת 1944) ואף היה חבר ועורך ביטאון ארגון הסטודנטים הציוניים שם, "אבוקה". בנוסף היה חלק מחבורת "האינטלקטואלים של ניו יורק". חברים נוספים בקבוצה זו היו אירווינג קריסטול, דניאל בל, אירווינג האו ועוד. הייתה זו חבורה של יהודים בעיקר, בעלי השקפת עולם שמאלית-מרקסיסטית, אך לא דוגמטית קונפורמיסטית. בעיצומו של פולחן סטלין שהקיף את מרחבי השמאל, העזה חבורה זו לפקפק ב"שמש העמים" סטלין, ולתהות הכיצד יכול חזון סוציאליסטי נאצל להוליך למשטר עריצות רצחני כזה של האיש.
בשנת 1943 הוא נישא לאשתו הראשונה רות סטולקין, ונולדו להם שלוש בנות. הוא התגרש ב-1958 ונישא בשנית בשנת 1962. את לימודי הדוקטורט סיים גלייזר בשנת 1962 באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1963–1969 שימש פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כאשר במקביל כיהן כיועץ לענייני רווחה בממשלי ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון. באותה תקופה ניכרה בכתביו התרחקותו ההדרגתית מהשמאל, ממדיניות המלחמה בעוני, בפרט ומרעיונות הסיוע הממשלתי כפתרון לכל, בכלל. בשנים 1969–1993 שימש גלייזר פרופסור לחינוך באוניברסיטת הרווארד ודעותיו החברתיות הלכו והתייצבו במרכז המפה הפוליטית. בניגוד לחבריו, שהפכו רובם ככולם לרפובליקנים, נשאר גלייזר דמוקרט. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 למשל הוא תמך בג'ון קרי, מועמד הדמוקרטים, שהפסיד לבסוף במירוץ לג'ורג' בוש הבן.
גלייזר היה חבר מערכת "קומנטרי" כשירחון זה היה עדיין שמאלני-ליברלי, בשנים 1944–1953. משנת 1973 היה עורך שותף (יחד עם אירווינג קריסטול) של הירחון הימני-מרכזי רב ההשפעה, "פאבליק אינטרסט", ועד למותו הוא שימש כעורך שותף של הירחון "ניו ריפבליק", יורשו הימני-מרכזי ורב ההשפעה אף הוא של אותו ירחון.
כתיבתו
בספרו הידוע ביותר, "אחרי כור ההיתוך" (נכתב בשיתוף עם דניאל פטריק מויניהאן, 1963, הוצאת MIT), הוא טען לראשונה שניסיונה של ארצות הברית ליצור כור היתוך גזעי ואתני של המהגרים אליה, נכשל. על הספר זכה (יחד עם מויניהאן) בפרס אניספילד-וולף בשנת 1964. בספרו "כולנו רב תרבותיים כיום" (1997, הוצאת אוניברסיטת הרווארד) הוא מודה בצער רב כי תאוריית ה"רב-תרבותיות" היא שניצחה את כור ההיתוך; לדעתו, זה מה שגרם לעצירת השתלבותם של השחורים ושאר המיעוטים בחברה האמריקנית. ספר זה הביא לביקורת רבה עליו מצידה הימני של המפה - השמרנים טענו כנגדו, כי במקום להילחם ב"רב תרבותיות", שגם הוא לכאורה מתנגד לה וטוען שאיננה טובה לחברה האמריקנית, ובמקום לחתור לאידיאל הישן של כור ההיתוך החברתי תרבותי ולשלטון הערכים הליברלים-דמוקרטים, הוא מטיף בעצם להיכנע ל"רב תרבותיות" ולאפשר לכל מגזר לשמור ולחיות על פי התרבות המקורית שלו, מה שיביא להתפרקותה של החברה האמריקנית כולה.
גלייזר לא נטש את השקפתו הציונית ומורשתו היהודית ורבים מספריו עסקו בתחומים אלה, בהם "יהדות ארצות הברית" (הוצאת אוני' שיקגו, 1957) ו"פניה הרבות של האנטישמיות" (הוצאת הוועד היהודי האמריקני, 1967) ועוד.
בלוטה אקסוקרינית
בלוטה אקסוקרינית (באנגלית: Exocrine gland, Duct gland) או בלוטת הפרשה חיצונית היא בלוטה המפרישה חומר דרך צינור אל חלל המצופה אפיתל, כלומר אל הסביבה החיצונית של הגוף או אל חללים שלהם פתחים כלפי חוץ. דוגמאות של בלוטות אקסוקריניות הן בלוטות הזיעה, בלוטות חלב ובלוטות הדמע.
ההפרשה האקסוקרינית נחלקת לסוגים שונים לפי מבנה הבלוטה וצינורותיה: בלוטה פשוטה היא בלוטה שבה צינור ההפרשה משרת יחידת הפרשה אחת, ואילו בלוטה מורכבת היא בלוטה שבה הצינור מתפצל ומשרת מספר יחידות הפרשה נפרדות. בנוסף, גם האזור המפריש יכול להסתעף או להתקפל, ואז הבלוטה נקראת מסועפת (branched) או סלילית (coiled) בהתאם. כאשר האזור המפריש בבלוטה הוא גם כן בצורת צינור, הבלוטה נקראת צינורית (tubular), וכאשר הוא בצורת שק, הבלוטה נקראת אונית (acinar).
כמו כן, בלוטות אקסוקריניות נחלקות לשלושה סוגים, לפי האופן בו החומר המופרש יוצא מן הבלוטה: בלוטות מרוקריניות (נקראות גם אקריניות) הן בלוטות המפרישות חלבונים או גליקופרוטאינים באקסוציטוזה. זהו אופן ההפרשה הנפוץ ביותר, וכך מופרשת הזיעה בעור. בלוטות אפוקריניות מפרישות את החומר המיועד להפרשה יחד עם חלק גדול מן התא, העטוף ממברנה ומכיל ציטופלזמה. כך מופרשת זיעה בבית השחי. בלוטות הולוקריניות מפרישות תאים שלמים עם החומר המיועד להפרשה. הפרשה זו מאפיינת בלוטות חלב. הבלוטות המרוקריניות נחלקות אף הן לשני סוגים: נסיוביות (סרוזיות) וריריות (מוקוזיות), לפי החלבונים והגליקופרוטאינים שהן מפרישות.
עגור אדום כתר
עגור אדום כתר (שם מדעי: Grus japonensis) עגור יפני או עגור מנצ'ורי הוא מין של עגור מזרח אסיאתי, אחד ממיני העגורים הנדירים ביותר. בחלקים מסוימים של תחום תפוצתו, העגור היפני נחשב לסמל למזל, אריכות ימים ונאמנות.
מאפיינים
העגור אדום-הכתר קיבל את שמו מכיפת הנוצות האדומה שלו, שנעשית בוהקת יותר בעונת הרבייה. רוב גופו של העגור לבן, מלבד צווארו, לחייו, גרונו ונוצות התעופה המשניות שלו, שצבעם שחור. כשהוא עומד, נראה כאילו נוצות הזנב של העגור שחורות, אף שהן למעשה לבנות.
באביב ובקיץ, האוכלוסיות הנודדות של העגורים מתרבות בסיביר, צפון-מזרח סין וצפון-מזרח מונגוליה. אזור הרבייה המרכזי הוא אגם קהאנקה, על הגבול בין סין ורוסיה. בסתיו, העגורים נודדים לקוריאה ולמרכז מזרח סין, ומבלים באזורים אלה את החורף.
העגור ניזון מצמחי מים, דגים, דו-חיים, חלזונות, סרטנים, שפיריות, זוחלים קטנים ועופות אחרים. בתי הגידול המועדפים עליו הם ביצות, גדות נהר, שדות אורז ואזורים רטובים אחרים.
כיום, אוכלוסייתו של העגור עומדת על כ-2,750 פרטים, לפי ההערכות, 1,000 מהם ביפן. המין הוכרז בשנת 1970 על ידי IUCN כנתון בסכנת הכחדה, וקיימות תוכניות שימור שבמהלכן מודגרות ביצים של עגורים בגני חיות, והאפרוחים משוחררים לאחר מכן לטבע.
רבייה
העגור היפני מגיע לבגרות מינית בגיל 3-4 שנים. עונת הרבייה מתרחשת בין אפריל לתחילת מאי. העגורים עושים הרבה טקסים בין בני הזוג, על מנת לחזק את הקשר ביניהם. העגורים נעים בקצב, זורקים את ראשיהם אחורה וקוראים בקול יחד. לעיתים, הזכרים גם מבצעים מין "ריקוד".
גודל טריטוריית הרבייה הוא 1-7 קמ"ר, והעגורים משתמשים בדרך כלל באותה טריטוריה שנה אחר שנה. טריטוריית קינון בדרך כלל מוקמת באזור עם פני-שטח שטוחים, גישה לביצות ועשב גבוה. הנקבה בוחרת את טריטוריית הקינון, אך גם היא וגם הזכר מתאימים אותה להם. הנקבה מטילה בדרך כלל שתי ביצים, אך לעיתים מוטלות 1 או 3 ביצים. הזכר והנקבה דוגרים על הביצה במשך 30 יום, ומאכילים את הגוזלים לאחר הבקיעה. בגיל 3 חודשים, הגוזלים מתחילים להתלוות להוריהם בחיפוש אחר מזון. לקראת הסתיו, הגוזלים כבר פרחו מהקן ומצטרפים לנדידה. הם נשארים בדרך כלל עם ההורים 9 חודשים לאחר הבקיעה.
דים סאם
דים סאם (בסינית: 点心, פין-יין: Diǎnxīn, יוטפנג: dim² sam¹, מילולית: נגיעות קטנות בלב) הוא שמם הקנטונזי של מגוון רחב של מאכלים סיניים המאופיינים בכך שהם מוגשים במנות קטנות לצד תה, חלקן מאודות בכלי ייעודי וחלקן מטוגנות או מוקפצות.
היסטוריה
מסעדות הדים סאם החלו כבתי תה ששכנו לאורך דרך המשי. במאה העשירית לספירה עיר הנמל הדרומית גואנגג'ואו ראתה גדילה פתאומית מספר המבקרים בקרבה, ובעיקרם סוחרים ופרנסים. בתקופה זו בתי התה החלו להגיש שתי מנות אוכל קטנות ומעוצבות בקפידה לצד התה, בדומה לטאפס הספרדי. במאה השלוש עשרה, עם פלישת המונגולים לסין, החצר הקיסרית הדרימה למחוז גואנגדונג כדי להתרחק מהחזית. שם האליטה הפוליטית של סין נחשפה למנהגי המזון המקומיים והפיצו אותם ברחבי סין.
מסעדות
נהוג להגיש דים סאם בארוחת יָם–צַ'ה (סינית: 饮茶, יוטפנג: jam2 caa4, מילולית מקנטונזית: "לשתות תה"), הדומה לארוחת בוהריים או ארוחת מנחה ומקורה בגואנגדונג. מסעדות דים סאם לעיתים מוגדרות כבית תה, ומקורן, כמו מקור רוב המנות המוגשות בהן, במחוז גואנגדונג שבסין, אך כיום נפוצות בכל רחבי המדינה ומדינות נוספות בהם יש אוכלוסייה סינית גדולה. במסעדות דים סאם נהוגה שיטת הגשה לפיה המלצר עובר עם עגלה עמוסה כלי אידוי ובהן מנות שונות, הסועד בוחר את המנות אותן הוא רוצה והמלצר ממשיך הלאה. בתום הארוחה משלם הסועד לפי כמות כלי האידוי על שולחנו. מסעדות דים סאם במערב בדרך כלל מגישות רק את הכיסונים והלחמניות ולא את שאר המנות.
אוסטורלנד
אוסטורלנד (באיסלנדית: Austurland, בתרגום חופשי: הארץ המזרחית) הוא מחוז במזרח איסלנד. שטחו ובשנת 2020 מנתה האוכלוסייה 13,173. לאוסטורלנד קו חוף משונן המכיל פיורדים רבים, המכונה אסטיפירד'יר (הפיורדים המזרחיים).
בירת המחוז והעיירה הגדולה ביותר באזור היא איילססטאד'יר, המונה 2,300 תושבים. העירייה העתיקה ביותר היא Djúpivogur, שקיבלה את רישיון המסחר שלה בשנת 1589, נכון לשנת 2015 מנתה עיירה זאת 470 תושבים.
מעבורת הרכב והנוסעים היחידה המפליגה בין איסלנד ליבשת אירופה מגיעה לסייד'יספירד'יר פעם בשבוע בחודשי הקיץ ובכל שבוע שני בשאר ימות השנה.
Wikitribune
Wikitribune היה אתר חדשות ללא מטרת רווח שנוסד על ידי מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס, אך ללא קשר לוויקיפדיה או לקרן ויקימדיה.
צוות היועצים של המיזם כלל את גיא קוואסקי אשר היה חבר מועצת קרן ויקימדיה עד דצמבר 2016, וכן את העיתונאי האמריקני ג'ף ג'רוויס וכמו גם את השחקנית הבריטית לילי קול.
באוקטובר 2018 פוטרו כל העיתונאים באתר ובדצמבר באותה שנה אמר ג'ימי ויילס כי בכוונתו לגייס מחדש עיתונאים למיזם.
מודל עסקי
Wikitrubune היה אתר למטרת רווח, הממומן באמצעות תרומות; ככל שנתרם יותר, כך האתר יכול היה להעסיק יותר עיתונאים (אם כי כל העיתונאים פוטרו באוקטובר 2018). התורמים מתבקשים לתרום 10 ליש"ט או 15 דולר מדי חודש, בתמורה להבטחת המשך קיום האתר. כמו כן צוין כי אין בעלי מניות, מפרסמים או מנויים אשר ייצרו לחצים מסחריים. עם זאת, אלו שיתרמו לאתר יוכלו להשפיע בנושאים בהם יתמקד האתר.
העיתונאים באתר היו חייבים לספק מקורות או תמלילים מלאים והקלטות של הראיונות שהם עורכים. הציבור יכול היה לשנות או לעדכן מאמרים; עם זאת, עדכונים אלו היו טעונים אישור של הצוות או מתנדבים מהימנים.
"זו תהיה הפעם הראשונה בה עיתונאים מקצועיים ואזרחים יעבדו זה לצד זה כשווים לכתיבת סיפורים בזמן שהם קורים, יערכו אותם בזמן שהם מתפתחים ובכל עת יגובו על ידי קהילה שתבדוק ותבקש לבדוק מחדש את כל העובדות", אמר ויילס. ויילס אמר כי הוא מתכוון שהאתר יסייע במאבק בחדשות מזויפות (פייק ניוז) באינטרנט; עוד הוא אמר כי הוא החליט להקים את האתר לאחר ששמע את קליאן קונוויי, היועצת ומנהלת הקמפיין של דונלד טראמפ, משתמשת בביטוי 'עובדות חלופיות' במהלך ריאיון שקיימה בינואר 2017.
ליגות כדורגל מוספות
ליגות כדורגל מוספות היו ליגות כדורגל אזוריות בימיו הראשונים של הכדורגל התחרותי בסקוטלנד. הליגות הוקמו על ידי קבוצות שהיו חברות בליגות הבכירות בסקוטלנד, ושוחקו בשבתות פנויות, בהן לא התקיימו משחקים במסגרת הליגה או הגביע הסקוטיים. הליגות המוספות הראשונות הוקמו כאשר הליגה הסקוטית כללה עשר קבוצות בלבד, ששיחקו במהלך כל עונה שמונה-עשר משחקים כל אחת. התרחבותה ההדרגתית של הליגה הסקוטית החל משנת 1900 גרמה לביטול הליגות המוספות.
ליגת הכדורגל של אדינבורו
ליגת הכדורגל של אדינבורו הוקמה ב-1894. שם הליגה שונה ב-1896 לליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד, כאשר דנדי הצטרפה כחברה בליגה.
הקבוצות שנטלו חלק בליגה היו דנדי, איסט סטרילינגשייר, הארטס, היברניאן, לית' אתלטיק, ריית' רוברס וסנט ברנרדס. לאלופת הליגה הוענק גביע מק'רי (McRae Cup).
ליגת הכדורגל של גלאזגו
ליגת הכדורגל של גלאזגו הוקמה ב-1895. ב-1899 הצטרפו מספר קבוצות ששיחקו בליגת הכדורגל של אדינבורו וכך נוצרה ליגת הכדורגל הבין-עירונית. ליגת הכדורגל של גלאזגו חזרה למתכונתה המקורית ב-1904 למשך שתי עונות בלבד. במהלך שש העונות בהן התקיימה הליגה, השתתפו בה סלטיק, קלייד, פרטיק ת'יסל, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק.
ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד
ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד הוקמה ב-1898. הליגה בוטלה בשנת 1906, כאשר הליגה הסקוטית התרחבה לשמונה-עשר מועדונים.
שמונה החברות המקוריות בליגה היו אברקורן, אייר פארקהאוס (קבוצה שאינה מהליגה הסקוטית), קילמרנוק, לינטהאוס, מורטון, פרטיק ת'יסל, פורט גלאזגו אתלטיק וסנט מירן. במהלך שנות הליגה השתתפו בה גם איירדריוניאנס, קלייד, המילטון אקדמיקל ומודרוול.
ליגת הכדורגל הבין-עירונית
ליגת הכדורגל הבין-עירונית הוקמה ב-1899.
החברות המקוריות בליגה היו סלטיק, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק (ששיחקו קודם לכן בליגת הכדורגל של גלאזגו), יחד עם הארטס והיברניאן (אשר המשיכו לשחק במקביל גם בליגת הכדורגל של אדינבורו). ב-1902 הצטרפו לליגה דנדי, פרטיק ת'יסל וסנט מירן.
ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע
ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
בשל העובדה כי יום רביעי היה יומם החופשי של הפועלים בסקוטלנד, הוחלט בעונת 1912-1913 להקים ליגת אמצע שבוע לטובתם של הפועלים. שש קבוצות צמרת מהליגה הסקוטית נרשמו, אך הליגה בוטלה בחודש נובמבר 1912, לאחר ארבעה מחזורים בלבד, בשל פופולריות נמוכה ותפוסות קהל נמוכות.
ליגת הכדורגל הבין-מחוזית
בעונת 1916-17 הוקמה הליגה מחדש בהשתתפות אלביון רוברס, דאמברטון הארפ, קווינס פארק, רנטון וסטיבנסון יונייטד.
ליגת הכדורגל של רנפרושייר
ליגת הכדורגל של רנפרושייר הייתה תחרות כדורגל חד-פעמית שהתקיימה בסקוטלנד בין חודשים מרץ וספטמבר 1895. התחרות הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של המועדונים בליגה הסקוטית. הכוונה הייתה לאסוף את כל הקבוצות הבכירות ברנפרושייר, אך לאחר שארתורליי ואברקורן לא נענו להזמנה, התקיימה ליגה בין שלוש קבוצות בלבד, והתקיימו שישה משחקים בסך הכל.
ליגת הכדורגל הסקוטית המחוזית
ליגת הכדורגל הסקוטית המחוזית הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
אווה צ'מברלין
אווה מריה צ'מברלין (17 בפברואר 1867 – 26 במאי 1942) הייתה בתם של ריכרד וגנר וקוזימה, אשתו של יוסטון סטיוארט צ'מברלין ונכדתו של פרנץ ליסט. יחד עם אחיה, איזולדה וזיגפריד, אווה גדלה בחזקת המיינקת.
בשנת 1906, אווה טיפלה באופן מסור באימה קוזימה בביירוית. היא הייתה בן המשפחה היחידי בעל גישה לדואר ולארכיון לקוזימה. בשנת 1908, נישאה ליוסטון סטיוארט צ'מברלין. בשנת 1916, השניים עברו לגור במוזיאון ז'אן פול. בשנת 1933, קיבלה אזרחות כבוד מהעיר ביירוית. היא גם קיבלה את אות הזהב המפלגתי מהמפלגה הנאצית. היא נפטרה ב-1942 מסרטן.
המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע
היסטוריה
המכון הוקם בשנת 1970 תוך שיתוף פעולה בין משרד העבודה והרווחה והסתדרות הטכנאים וההנדסאים בישראל.
בישראל פועלות כיום 31 מכללות טכנולוגיות לציבור הכללי, ועוד 30 מסגרות לימודים המיועדות לציבור החרדי. נכון לשנת הלימודים תשע"ט (2018/2019), לומדים בפיקוח מה"ט כ-26,000 סטודנטים וסטודנטיות.
המכון פועל ממשרדים בתל אביב, בדרך בגין 86.
תחומי פעילות
מה"ט הוא הגורם המתקצב והמפקח על לימודי הנדסאים וטכנאים מוסמכים לאוכלוסייה הבוגרת. בין תפקידי מה"ט נכלל סבסוד שכר הלימוד במכללות טכנולוגיות, כאשר הוא מעביר תקצוב שגובהו כ-160 מיליון שקלים בשנה למכללות הטכנולוגיות. במקביל, אחראי משרד החינוך על הכשרת הנדסאים וטכנאים מוסמכים במסגרת כיתות י"ג-י"ד עבור צה"ל.
בין יתר תפקידיו, קובע מה"ט את תוכניות הלימודים וכותב את תוכן הבחינות הממלכתיות ואמון על ביצוען, וכך יוצר אחידות ברמת הלימודים והבחינות של ההנדסאים והטכנאים המוסמכים בישראל.
כמו כן, עוסק מה"ט בהכרה במכללות ללימודי הנדסאי ולהכשרת טכנאים מוסמכים וכן במתן שירותים פדגוגיים למוסדות הלימוד ופיקוח מקצועי שוטף עליהם. מה"ט שותף לכתיבת מדיניות לשדרוג כוח אדם בתעשייה, בהתאם למסלולי ההכשרה הטכנולוגיים הנמצאים תחת פיקוחו. כמו כן, הוא שותף בפיתוח פרויקטים טכנולוגיים וביצירה של מגמות חדשות ללימודים טכנולוגיים מתוך שאיפה לסייע לתעשייה ולמשק להתמודד עם צורכים עכשוויים.
הלימודים לקבלת תעודת הנדסאי או תעודת טכנאי מוסמך מתקיימים במגוון רחב של מגמות לימוד (לרבות מגמות משנה והתמחויות). בין המגמות ניתן למנות הנדסת מכונות, הנדסת חשמל, הנדסה אזרחית (בניין), הנדסת רכב, אדריכלות ועוד.
תוכנית הלימודים מאפשרת לסטודנטים לבחור בין מסלול בוקר הנמשך כשנתיים או מסלול משולב (לימודי ערב) הנמשך כשלוש שנים, מסלול המאפשר לשלב עבודה לצד הלימודים. עם השלמת כל חובות הלימודים מקבלים הבוגרים דיפלומה.
רפורמות
בקיץ 2018, בדק הכלכלן הראשי באוצר ומצא כי הכנסתם החציונית של בוגרי מה"ט המחזיקים בדיפלומה, דומה לזו של בוגרי מכללות אקדמיות בעלי תואר פרופסיונלי (כגון משפטים או כלכלה) וגבוה יותר מזה של בוגרי אוניברסיטאות בתחומי הרוח.
בינואר 2018, התקבלה הרפורמה במערכת ההשכלה הטכנולוגית בהחלטת ממשלה מספר 3419, כחלק ממדיניות הממשלה לפעול למען פיתוח ההון האנושי, שיפור רמת הפריון וחיזוק המשק הישראלי. הרפורמה מהווה הזדמנות לחיזוק המכללות הטכנולוגיות וטיוב ההכשרה, הכוללת שינוי במספר היבטים: מבנה לימודים מודולרי המאפשר קבלת תעודת טכנאי מוסמך לאחר כשנת לימודים אחת; חופש למכללות לקבוע 25% מתוכנית הלימוד, צמצום שעות הלימוד, התנסות מעשית ועוד. בנוסף, הגדלת התקציב למכללות בהן יילמדו מעל 800 סטודנטים.
תוכנית הלימודים לתעודת הנדסאי תהיה בהיקף של כ-1,700 שעות ועוד כ-300 שעות לפרויקט גמר או עבודה מעשית (סטאז'). סטודנט שישלים כ-1,100 שעות מתוך 1,700 שעות ויעמוד בתנאים אך לא יסיים את לימודיו לתעודת הנדסאי יהיה זכאי לתעודת טכנאי מוסמך.
במסגרת הרפורמה, הוטל בהחלטת ממשלה על שר העבודה ושר החינוך, לתקן את חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012, אשר ישנה את הרכב וסמכויות מועצת ההנדסאים והטכנאים המוסמכים והוועדות השונות במטרה לחזק את המועצה, לשפר את מערך ההשכלה הטכנולוגית ולהתאימו לצורכי המשק. במסגרת התזכיר ייקבעו סמכויות המועצה, לרבות בנושאי פדגוגיה, קידום איכות ומקצועיות במקצוע, התאמת מגמות הלימוד לצורכי המשק, יצירת מסלול לימודים מתקדמים להנדסאים מוסמכים ועוד.
מחלקות מה"ט
במה"ט מספר מחלקות :
עיראק סווידאן
עיראק סווידאן (בערבית عراق سويدان) היה כפר ערבי בשפלה הדרומית, כ-11 קילומטרים ממזרח לאל-מג'דל (היום אשקלון), בסמוך לכביש פאלוג'ה - אל-מג'דל (היום כביש 35 בקטע מקריית גת לאשקלון), בגובה כ-100 מטר מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת עזה שבמחוז עזה. על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, שטחי אדמותיו היו 7,529 דונם והוא מנה 660 נפשות. בסמוך שוכנת מצודת משטרה בריטית שנקראה על שם הכפר, משטרת עיראק סווידאן (כיום מצודת יואב).
לפי תוכנית החלוקה נכלל הכפר בשטח שיועד להקמת מדינה ערבית. במלחמת העצמאות פלש צבא מצרים לכפר, אולם ב-9 בנובמבר 1948, בעקבות כיבוש משטרת עיראק סווידאן במהלך מבצע שמונה, כבשה חטיבה 8 את מרחב הכפר.
משטרת עיראק סווידאן שכנה בחלקו המערבי של כיס פלוג'ה ועם נפילתה צומצם שטחו של הכיס למרחב הכפרים עיראק אל-מנשייה ופאלוג'ה.
חלקה (הרלדיקה)
בהרלדיקה, חלקה היא פרט הנוסף מתחת למגן - לרוב תל ירוק, או סלעים או כל סוג אחר של נוף - ושעליו התומכים נראים עומדים. יש הטוענים כי החלקה מסמלת את אדמתו של האדון. לא כל משטח או פריט לרגלי התומכים הוא חלקה.
היסטוריה
השימוש בחלקה כפרט רשמי בבלאזון החל בתקופה מאוחרת יחסית בהיסטוריה של ההרלדיקה, והוחל ככל הנראה בשל הצורך בתומכים שונים עבור משפחות אצולה, או ישויות ריבוניות שונות. עם זאת, לעיתים מופרד בבלאזון תיאור החלקה מתיאור התומכים.
עיטור מסולסל אשר אמני הרלדיקה נהגו להוסיף תחת רגלי התומכים נפוץ בעיקר במאה ה-19 וזכה לכינוי מעורר המחלוקת בסיס גז (כנראה בשל הדמיון לענן). כינוי זה לא זכה מעולם להתייחסות רשמית. הבלאסון היחיד הכולל אזכור לפריט דומה מציין "ערבסקה" ירוקה אשר משמשת לאיזון הלווייתנים התומכים של מחוז זאנסטאט בהולנד.
החלקה מוענקת ביחד עם תומכים כתוספת לשלט, ובמקרים נדירים – כתוספת לשלט שמכיל תומכים ללא חלקה. חלקה ללא תומכים היא תקנית, אולם למעט סמל אוסטרליה הדרומית, לא ידוע על מקרה מסוג זה.
חלקות מתארות לרוב נופים של יבשה (במקרה של ראשי שבטים סקוטים - בדרך כלל תל ירוק עטור בפרח הרשמי של השבט) או ים, ועשויות להיות מפורטות למדי - כגון חלק מההענקות הקנדיות האחרונות.
בחלקה של אוניברסיטת צפון קולומביה-הבריטית בקנדה (בעיצובו של רוב סבסטיאן) מתוארים דובה ואייל (תומכים) אשר דורכים על יער, פסגות הרים ושיבולי חיטה אשר מתנשאים כולם מתוך דוגמה של מים אשר עצמה טעונה בלוויתן אורקה.
חלקות יכולות לתאר אתר גאוגרפי מיוחד. החלקה בסמל טנזניה היא הר הקילימנג'רו, והחלקה של היישוב ארבלאס היא גלובוס.
קיימות חלקות יוצאות דופן. החלקה של התאחדות המכללות והאוניברסיטאות של קנדה היא חצר ריבועית. למועצת מחוז קמברלנד חומה בתור חלקה, ולאקדמיה להנדסה של קנדה גשר שמתחתיו נהר בתור חלקה.
לסמל גיזברן חלקה יחידה במינה – סמל מאורי.
הערות שוליים
Postament Sokkel (beeld)
מצעד הניצחון בלונדון (1982)
1,250 חיילים מכוח המשימה ביחד עם כלי רכב צבאיים ותזמורות צבאיות צעדו על פני נתיב של כקילומטר וחצי בסיטי של לונדון, מבית הנשק (Armoury House) ועד הגילדהול. המצעד לווה במטס של מטוסים צבאיים. קהל של כשלוש מאות אלף איש ניצב לאורך מסלול המצעד וצפה בצועדים, ומיליונים צפו בשידור המצעד בטלוויזיה. המצעד אורגן על ידי האיגוד של לונדון.
הלורד ראש העיר של לונדון כריסטופר ליוור (Christopher Leaver) צפה במצעד ממדרגות בית האחוזה כשעמו ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר וראש מטה ההגנה אדמירל סר טרנס לווין (Terence Lewin).
לאחר המצעד נערכה ארוחת צהריים חגיגית בגילדהול, שבה נשאה ראש הממשלה תאצ'ר נאום.
ווקסהול
ווקסהול (באנגלית: Vauxhall) היא שכונה ברובע למבת' של העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. השכונה הייתה בעבר חלק ממחוז סארי.
מקור השם
מניחים כי מקור השם של האזור בשמו של פולק דה ברט (Falkes de Breauté) מפקד צבא שכירי החבר של המלך ג'ון. לפולק היה באתר בית אחוזה שנקרא על שמו "Faulke's Hall" - "פוקס הול" - "אחוזת פוקס". שם זה התגלגל ל"פוקסהול" (Foxhall) ול"ווקסהול".
אזכורים קדומים
אזור ווקסהול אינו מוזכר בספר יום הדין משנת 1086 דבר המעיד על כך שהאזור היה בלתי מיושב. בשנת 1317 העניק המלך אדוארד השני את האזור לסר רוג'ר ד'אמורי עבור שירותיו בקרב בנוקברן.
במהלך ימי הביניים עברו באזור דרך דרום למבת', דרם קלפהם ודרך וונדסוורת'.
פיתוח האזור
האזור היה אזור ביצתי המיושב בדלילות עד אמצע המאה ה-18. כפרי האזור גידלו פירות וירקות עבור הסיטי של לונדון. בשנת 1816 הוקם גשר ווקסהול אשר קישר את האזור לחלקו הצפוני של הנהר וליתר שכונות לונדון. פיתוח האזור וגדילתו הביא להפיכתו לחלק מהעיר למבת' בשנת 1860.
חברת "ווקסהול" (שהפכה ל-ווקסהול מוטורס) נוסדה ב-1857 בידי אלכסנדר וילסון, בשכונת "ווקסהול", ולכן קרויה על שם השכונה. החברה פעלה כחברה לייצור מערכות הנעה ימיות. החברה נרכשה בשנת 1863 על ידי אנדרו בטס בראון, וב-1903 החלה בייצור מכוניות. מ-1925 הייתה החברה בבעלות ג'נרל מוטורס.
בעת הקמת מסילות הברזל המובילות אל תחנת ווטרלו נהרסו מבנים רבים באזור. מבנים עתיקים רבים נהרסו במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
כלכלה
עיקר כלכלת השכונה מתבססת על תעשייה זעירה ומבני משרדים הממוקמים בו. עלויות השכירות באזור נמוכות באופן משמעותי ביחס לוסטמינסטר שמעברו השני של נהר התמזה, ולכן האזור הוא אזור מועדף לבעלי משרדים הרוצים להיות סמוכים למרכז השלטון.
"ווהו"
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הפך אזור ווקסהול למרכז בילויים עבור הקהילה ההומוסקסואלית של לונדון. באזור נפתחו מועדונים גאים רבים (בייחוד מתחת לקשתות מסילות הברזל המובילות לתחנת ווטרלו). הצלחתם של אלה הביאו לכינוי הניתן לאזור - "ווהו" על משקל אזור הסוהו (המשמש אף הוא מרכז לקהילה ההומוסקסואלית).
אתרים בעלי חשיבות
בסמוך לגשר ווקסהול המקשר את השכונה לסיטי של ווסטמינסטר ממוקם בניין SIS, מפקדת ה-MI6 (השירות החשאי הבריטי). המבנה נבנה בין השנים 1989–1992. בסמוך לגשר נבנה מתחם גדול של מבני משרדים המכונה רציף סנט ג'ורג', בשל סמיכותו לווסטמינסטר. במסגרת המתחם מתוכנן להיבנות מגדל רציף סנט ג'ורג' הצפוי להיות מגדל המגורים הגבוה ביותר באנגליה.
ארוחה עסקית
ארוחה עסקית הוא כינוי לדגם שכיח של תפריט ארוחה המוצע לסועדים במסעדות. תפריט זה כולל רשימה מוגדרת של מנות המוצעות יחד (למשל - מנה ראשונה, מנה עיקרית, קינוח ושתייה) אשר מחירן הכולל הוא נמוך ממחירן הכולל של המנות הכלולות בו אם אלו יוזמנו כל אחת בנפרד.
תפריט ארוחה עסקית מוצע על ידי מסעדות במטרה למשוך אליהן סועדים, אשר היו נמנעים מלפקוד אותן (בכלל או בתדירות גבוהה) לולא הצעה זו. תפריט ארוחה עסקית מוצע לסועדים בדרך כלל בשעות הצהריים ואחר הצהריים, בהן עובדים יוצאים להפסקת צהריים.
תפריט ארוחה עסקית הוא מצומצם יותר מהתפריט הרגיל של המסעדה. הוא כולל מספר מנות מוגדרות מתוך התפריט הרגיל, או אפשרות של בחירה של מנות מתוך מספר מנות ספציפיות מתפריט זה. לעיתים מחיר הארוחה העסקית כולה עומד על המחיר הרגיל של המנה העיקרית הכלולה בה.
תפריט ארוחת ילדים המוצע במסעדות שונות וכולל מספר מנות פופולריות בקרב ילדים הוא למעשה סוג של ארוחה עסקית.
קישוא
קישׁוּא (שם מלא: דלעת הקישוא; שם מדעי: Cucurbita pepo var. cylindrica) הוא זן תרבותי (Cultivar) במשפחת הדלועיים. הקישוא הוא מאכל נפוץ הגדל במִקְשָׁה, ונפוץ בגני ירק. מבחינה בוטנית חלקו האכיל של הקישוא הוא פרי.
מאפייני הקישוא
צמח הקישוא מוציא פרחים זכריים ונקביים, וכדי שהפרי יתפתח דרושה הפריה על ידי העברת אבקנים מפרח זכרי לפרח נקבי. למרות גידולם הקל, צמחי הקישוא, כמו ירקות אחרים מסוגו, דורשים כמות גדולה של דבורים לצורך האבקה. באזורים שבהם נפגעת כמות המאביקים או היכן שנפוץ השימוש במדבירי חרקים נתקלים מגדלים לעיתים קרובות בהתפתחות כושלת של הפרי. את המחסור באבקה המועברת אל הפרח הנקבי ניתן להשלים על ידי האבקה ידנית או חיזוק אוכלוסיית הדבורים.
צבעו של הפרי הוא צהוב, ירוק או ירוק בהיר וצורתו זהה לרוב לצורת מלפפון חרוש קמטים. עם זאת ישנם כמה זנים מתורבתים אשר צורת פריים עגולה או דמוית בקבוק. שלא כמו המלפפון, הקישוא מוגש לרוב לאכילה כשהוא מבושל, לעיתים קרובות מאודה, צלוי, ממולא ואפוי או מטוגן. הוא גם משולב במאכלים אחרים כגון סופלה (תפיחה). יש שאוכלים אותו "חי" בסלט קר או מבושל קלות בסלטים חמים, כפי שנוהגים במתכונים תאילנדיים או וייטנאמיים. מבחינה קולינרית מתייחסים אל הקישוא כאל ירק אף שמדובר בפרי שאינו בוגר, השחלה התפוחה של צמח קישוא נקבי.
הקישוא המיועד למאכל נקטף כשלושה עד חמישה ימים לאחר הפריחה, הרבה קודם שהגיע לבשלות וכשהזרעים שבו רכים וצעירים ועדיין אינם מפותחים. אורכו בשלב זה הוא בדרך כלל פחות מ-20 סנטימטרים. טעמו של הפרי עדין. פרי קישוא בוגר יכול להגיע לאורך של 90 ס"מ, אך הוא כבר יהיה סיבי ולא מעורר תיאבון.
הקישוא נוח לגידול באקלים ממוזג ולכן זכה למוניטין של צמח המניב תפוקה מכובדת של ירק. פרחי הקישוא יקרים למדי בשוקי הפרחים בשל הקושי בהובלתם ובהחסנתם. הן הפרח הנקבי הן הזכרי אכילים. לשם אכילתם מסירים את העלי מהפרח הנקבי או האבקנים מהזכרי. בין השאר נהוג למלא את הפרחים בתערובות שונות ולבשל, או לאפות את הפרחים הממולאים. במקסיקו פרח הקישוא (הידוע כ-Flor de Calabasa) מועדף למאכל על פני הפרי, ומבושל במרקים, בקישים או כמילוי בטורטייה.
ערכו התזונתי של הירק אינו רב והוא דל יחסית בקלוריות - מכיל ב-100 גרם פרי כ-15 קלוריות, 280 מ"ג אשלגן, ו-115 מק"ג של ויטמין A.
מקור הקישוא
מוצאו של הקישוא ביבשת אמריקה. לאחר גילוי אמריקה הובא הקישוא לאירופה והתאקלם באיטליה, וממנה נפוץ גידולו במרבית ארצות אירופה ובמזרח התיכון. בארץ ניסו לגדל כמה וכמה זנים וטיפוסים של קישואים, ומהם נבחר הזן השיחי הלבן לגידול העיקרי של משפחת הקישוא. בשנים המאוחרות יותר הובאו לארץ זנים שעברו טיפוח בארצות אירופה ואמריקה, כמו זוקיני, קלריטה, ברייס ועוד.
שמו
הקישוא מוזכר במקרא:, אולם משערים כי שם הכוונה הייתה לירק הקרוי בימינו מלפפון. ייתכן כי מקור הבלבול בשמות הוא שמו בערבית - "כּוּסָא". בעבר הוחלט שיש לקרוא לירק "קישות" או "קישוא-בצל", וכיום השם הרשמי הוא "דלעת הקישוא", אם כי האקדמיה ללשון העברית מכירה בצורה העממית "קישוא".
בראשית תחיית הלשון העברית היו שהשתמשו במילה "קישוא" במשמעות "מלפפון". העיר על כך איתמר אבן-זהר: .
אורי גלר
אוּרי גלר פרויד (נולד בשם גאורגי גלר ב-20 בדצמבר 1946 בתל אביב) הוא אמן אשליות, קוסם, ואיש בידור ישראלי.
ביוגרפיה
גלר נולד בבית החולים עין גדי שבתל אביב-יפו ליצחק גלר ואמנזי פרויד, יוצאי הונגריה ואוסטריה. לטענתו של גלר, קיימת קרבה משפחתית, מצד אימו, בינו לזיגמונד פרויד.
בעשור השני של המאה ה-21 התגורר גלר בברקשייר שבאנגליה, באחוזה על גדות נהר התמזה. כיום הוא מתגורר ביפו. גלר נשוי לחנה ואב לבן ובת. הוא צמחוני אדוק. דובר שלוש שפות על בוריין: אנגלית, עברית, והונגרית. בשנת 1996, כאשר הופיע בתוכנית אירוח אמריקאית בשם "Esther", סיפר גלר כי במשך שנים סבל מאנורקסיה נרבוזה.
שנות השבעים
בתחילת שנות השבעים זכה גלר לפרסום רב בארצות הברית ובאירופה לאחר שביצע סדרה של הופעות טלוויזיוניות בהן הפגין על-טבעיות כביכול כגון טלקינזיס (הנעה מרחוק ללא מגע), דאוזינג (איתור מחצבים על ידי שימוש במאגיה), וטלפתיה. הביצועים הללו כללו כיפוף כפיות (עיקום כפיות מתכת ללא הפעלת כוח פיזי), תיאור מדויק של איורים אשר צוירו בסתר, וכמו כן בחלק מהמופעים נהג גלר לגרום לשעונים לעצור או לנוע מהר יותר. גלר טען כי הוא מבצע את הקסמים הללו באמצעות רצונו ומחשבתו בלבד. בעקבות הפרסום העולמי הרב אשר לו זכה בתקופה הזו, הופנתה אליו תשומת לבה של הקהילה המדעית, אשר ביקשה לבחון את היכולות העל-טבעיות שלו. בשיא הקריירה שלו בשנות השבעים גלר הופיע במשרה מלאה בפני קהל בתוכניות טלוויזיה רבות ברחבי העולם.
בשנת 1970 קיבלה העיתונות הישראלית דיווח על קשריו של אורי גלר עם השחקנית האיטלקייה סופיה לורן. הוא מסר לפרסום תמונה משותפת שלו עם השחקנית. בבדיקה עם המנהלים האישיים של השחקנית הם טענו כי השניים לא נפגשו, ונמצא שהתמונה שנמסרה פוברקה. גלר הודה במעשה, ולאחר מכן עזב את ישראל.
בארצות הברית, בשנת 1973, הוזמן גלר להתארח בתוכנית "The Tonight Show". כשנכנס לאולפן התוכנית גילה שהמארח - ג'וני קרסון - שהיה קוסם בעברו, הכין מבחן לכוחותיו בעזרת הספקן ג'יימס רנדי. באולפן הוצב שולחן מלא בכלי כסף וחפצים שונים בציפייה שגלר יכופף אותם. לאחר שלא הצליח לבצע את המשימות שהוכנו עבורו, טען שלא חש "חזק" באותו הלילה. הוא הסביר זאת באווירה הספקנית והמלחיצה, לטענתו. בכך מצאו מתנגדיו אישוש להנחה כי גלר מכין את הכפיות שעות לפני הופעותיו, על ידי כיפופן והפיכתן לגמישות על סף שבירה. ב-1993 הסביר רנדי בתוכנית "הסודות של קוראי המחשבות" עבור סדרת הטלוויזיה "נובה": "נתבקשתי למנוע רמאות ו'טריקים'. אמרתי להם לספק את האביזרים בעצמם ולא לאפשר לגלר או לאנשיו להתקרב אליהם". קטע מהתקרית שודר על ידי רשת NBC בתוכנית "פנומן". קטע זה בן שתי הדקות נפוץ ברשת האינטרנט מאז שג'יימס רנדי קיבל רשות מרשת NBC להשתמש בו וקרסון שילם על העברת הקלטת.
בשנת 1976 התנוססה תמונתו של גלר על שער המגזין "ESP" (תפיסה על-חושית) בליווי הכותרת: "ב-1 בספטמבר 1976, בשעה 11 בלילה שעון החוף המזרחי, שער עיתון זה יוכל לכופף את המפתחות שלכם". לדברי העורך הווארד סמוקלר, התקבלו למעלה מ-300 תגובות חיוביות, ורבות מהן כללו חפצים מעוקמים עם תיאור מפורט של הנסיבות, לרבות עיקום של מפתח העיר פרובידנס ברוד איילנד.
באמצע שנות השבעים גלר השתתף במשך תקופה של שלוש שנים במבדקים שונים אשר בדקו את היכולות העל-טבעיות שלו במעבדות שונות בארצות הברית. תוצאות הבדיקות התפרסמו לבסוף בכתב העת המדעי הבריטי היוקרתי Nature. לטענתו של גלר, לאחר שהשתתף במבדקים הללו הוא לא הרגיש יותר מחויב להוכיח שהוא יותר מקוסם.
שנות השמונים
ב-1980 הודיע גלר על תקוותיו להתעשר על ידי שימוש בדאוזינג למציאת מתכות ומינרלים יקרים ועבד עבור חברה ששכרה את שירותיו לצורך מציאת נפט, זהב ומינרלים שונים. בשנת 1982 פרסם הקוסם המפורסם בעולם אז, ג'יימס רנדי, את הספר The Truth About Uri Geller שבו רנדי מוכיח אחד לאחד כי את כל מה שאורי גלר עושה, כגון כיפוף כפיות או נהיגה כשהעיניים מכוסות למשל, גם קוסם יכול לעשות. רנדי הצליח לבצע את קסמיו של גלר בהצלחה. רנדי טען כי אורי גלר הוא קוסם טוב אך נטול כוחות על-טבעיים. גלר תבע את רנדי על הוצאת דיבה ופגיעה במוניטין, אך הפסיד במשפט וחויב לשלם פיצויים של מעל מאה אלף דולר.
שנות התשעים
בשנת 1996 השתתף גלר בתוכנית "מסיבת הבית של נואל" של מגיש הטלוויזיה נואל אדמונדס. בתוכנית נעשה שימוש במצלמות נסתרות כדי להקליט ידוענים במתיחות שונות. אדמונדס תכנן תעלול שבו מדפים יפלו מקירות החדר בזמן שגלר יימצא בו. במהלך הצילומים נקלט גלר מזווית אותה לא צפה, ובו הוא נראה אוחז בכפית בחוזקה בשתי ידיו בשעה שקם להציג אותה מכופפת.
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2002 מונה לתפקיד יו"ר משותף של קבוצת הכדורגל הבריטית אקסטר סיטי, והחזיק בתפקיד עד שנת 2007.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התארח גלר במספר רב של תוכניות אירוח ובידור ברחבי העולם בנוסף להופעות משנה בסדרות טלוויזיה וסרטים. בנובמבר 2006 הנחה את התוכנית "אורי גלר מחפש את היורש" בערוץ 2 בישראל בה זכה ברוב קולות ליאור סושרד. התוכנית השיגה אחוזי צפייה גבוהים, אך גם ספגה ביקורת. אחת הטענות כנגד אמינות התוכנית הושמעה לאחר שגלר נראה מרכיב חפץ על אצבעו במהלך ניסיונותיו להזיז מצפן ימי, כביכול באמצעות כוח המחשבה בלבד. הטענה הייתה שגלר הרכיב על אצבעו מגנט שאיפשר את תזוזת המצפן. בין החודשים אוקטובר-נובמבר 2007 השתתף גלר בהפקה האמריקנית לתוכנית "היורש" בשם "Phenomenon" - גלר שימש כשופט בתוכנית זו לצד הקוסם האמריקני כריס אנג'ל. התוכנית בוטלה לבסוף באופן רשמי, כאשר ב-2 באפריל 2008 לא כללה רשת NBC את התוכנית בלוח השידורים של הערוץ לעונת 2008–2009. במהלך שנת 2008 הנחה גלר מספר תוכניות נוספות באירופה אשר מתבססות על אותה התבנית - את תוכנית הטלוויזיה "The Next Uri Geller" בערוץ Pro7 הגרמני, את תוכנית הטלוויזיה "De Nieuwe Uri Geller" בטלוויזיה ההולנדית ואת תוכנית הטלוויזיה "A kiválasztott" בטלוויזיה ההונגרית (במהלכה הוא דיבר בהונגרית ובאנגלית).
לפי טענתו של גלר הוא הועסק בעבר בדאוזינג על ידי חברות שונות אשר שכרו את שירותיו לצורך איתור מחצבים יקרים, כאשר הוא הצליח באמצעות כוחותיו לאתר בהצלחה נפט ומתכות יקרות ובין היתר הוא הצליח לאתר עבור חברת הנפט הלאומית של מקסיקו "Pemex" שדות נפט. כאות הוקרה על כך הוענקה לגלר אזרחות מקסיקנית מנשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו. לא ידוע על הוכחות חד-משמעיות כי גלר אכן איתר נפט בכוחותיו המיוחדים. יש שטענו כי מדובר בפרסום לא מהימן.
כחלק מפעילויותיו ההתנדבותיות נוהג אורי גלר לארח בביתו קבוצות של חולי סרטן מישראל, רובם ילדים, כדי לעודד את רוחם במאבקם במחלה.
העשור השני של המאה ה-21
במרץ 2018 סיפר כי ברשותו ביצה של חייזר שקיבל מג'ון לנון: "ג'ון אמר שהוא ראה כדור אור שיצא ממנו חייזר שנתן לו איזה ביצה. הוא היה מאוד נרגש ואמר לי, 'זה שלך, שמור על זה לכל החיים'".
מנובמבר 2018, הוא שופט בתוכנית הראליטי גוט טאלנט ישראל.
במאי 2019 הכיר ספר השיאים של גינס בכף פלדה שיצר גלר כ"כף הפלדה הגדולה בעולם". אורך הכף 16.18 מטרים, והיא מוצבת בכניסה למוזיאון אורי גלר בתל אביב.
ב-2019 הציג תערוכת ציורים בגלריה אלטמן ביפו העתיקה.
טענות בדבר כוחות על-טבעיים
גלר טען בעבר שיכולותיו הן תוצאה של כוחות על-טבעיים אשר ניתנו לו על ידי חוצנים, אולם מדענים ידועים, קוסמים וספקנים הציעו דרכים אפשריות שבהן גלר יכול היה להונות את המדענים תוך שימוש בהסחת דעת והטעיה. מבקרים אלו, שכללו את ריצ'רד פיינמן, ג'יימס רנדי ומרטין גרדנר, האשימו את גלר כי עשה שימוש בהדגמותיו במרמה מחוץ לתחום עסקי השעשועים.
במאמר משנת 1974 נטען כי מנהלו של גלר, שיפי שטרנג, ואחותו, חנה שטרנג (לימים - אשתו של גלר ואם ילדיו), עזרו בחשאי לגלר במהלך הופעותיו.
זוכה פרס נובל לפיזיקה ריצ'רד פיינמן, שהיה גם קוסם חובב, כתב בספרו "אתה בטח מתלוצץ מיסטר פיינמן!" שגלר לא הצליח לכופף מפתח מולו ומול בנו.
מקרה ידוע נוסף, בשנת 1992, התבקש גלר לחקור את מקרה החטיפה של הדוגמנית ההונגרית הלגה פרקס (Helga Farkas). לאחר שחזה כי היא תימצא חיה ובריאה, התגלה שהיא נרצחה על ידי חוטפיה.
בשנת 2007 התרשמו ספקנים כי גלר מוותר על טענותיו בדבר כוחות מיוחדים. רנדי ציטט משפט שאמר גלר בגיליון נובמבר 2007 של המגזין Magische Welt (עולם הקסמים): "אני לא אומר יותר שיש לי כוחות על-טבעיים. אני עוסק בבידור. אני רוצה לתת מופע טוב. כל הדמות שלי השתנתה." בראיון מאוחר יותר, אמר גלר ל-Telepolis (מגזין מקוון בגרמנית): "אמרתי למגזין הגרמני הזה ששיניתי את אופיי, למיטב זיכרוני, ואני לא אומר עוד שאני עושה דברים על-טבעיים. זה לא אומר שאין לי כוחות. זה אומר שאני לא טוען 'זה על-טבעי', אני אומר 'אני מתעתע (mystifier)!' זה מה שאני אומר. הספקנים סובבו את דבריי ואמרו: 'אורי גלר אמר שהוא קוסם!'. מעולם לא אמרתי זאת." בראיון הזה גלר המשיך והבהיר שכאשר הוא נשאל כיצד הוא מבצע את פעלוליו הוא אומר לילדים "שכחו מהעל-טבעי. שכחו מכיפוף כפיות! במקום זאת, התמקדו בלימודים! הפכו לאנשים שחושבים חיובי! האמינו בעצמכם וצרו מטרה! לכו לאוניברסיטה! אל תעשנו!! אל תגעו לעולם בסמים! חישבו על הצלחה!".
מחקרים אודותיו
אנדריאה פוהריץ' אשר היה ידוע כחוקר הפאראפסיכולוגי הביא את גלר לחקירה מדעית בארצות הברית, בעזרת יצחק בנטוב, בנושאי היכולות השונות אשר נטענו על ידי גלר כעל-טבעיות. פוהריץ' חיבר ביוגרפיה על גלר בנושא העל-טבעי.
ברוב המקרים הדגים גלר את יכולות קריאת המחשבות וכיפוף הסכו"ם בתנאים בלתי מבוקרים כגון אלה שבראיונות טלוויזיה. בתחילת הקריירה איפשר למספר מדענים לחקור את טענותיו. מחקר שנערך במכון סטנפורד למחקר (Stanford Research Institute) ואשר בוצע בידי החוקרים הארולד פוטהוף וראסל טארג ב-1974, מצא שהצלחותיו של גלר היו מרשימות מספיק כדי להצדיק מחקר רציני נוסף, והמונח "אפקט גלר" נטבע כדי לתאר את היכולות המסוימות שנראה כי הודגמו.
בספרו "An Encyclopedia of Claims, Frauds, and Hoaxes of the Occult and Supernatural" כותב ג'יימס רנדי: "האל פוטהוף וראסל טארג, שחקרו את גלר במכון סטנפורד למחקר, היו מודעים לפחות במקרה אחד כי גלר הציג להם תעלול קוסמים." בנוסף לכך, מסביר רנדי, "הפרוטוקולים שבהם הם עשו שימוש בחקירה 'רצינית' זו של הכוחות שגלר טען להם תוארו על ידי ד"ר ריי היימן כ'מרושלים ולקויים' במסגרת חקירה של הפרויקט שביצע עבור DARPA״.
בין המבקרים של חקירה זו נמנים הפסיכולוגים ד"ר דוד מרקס וד"ר ריצ'רד קאמאן, שפרסמו תיאור כיצד גלר יכול היה לרמות במבחן בלתי רשמי של כוחותיו אשר נערך בשנת 1977. מאמרם במגזין "Nature" ב-1978 וספרם מ-1980 "הפסיכולוגיה של העל-טבעי" (הוצאה שנייה משנת 2000) סיפקו הסבר אפשרי פשוט ליכולות הטלפתיה לכאורה של גלר. מרקס וקאמאן מצאו הוכחות לכך שבמהלך הניסויים גלר יכול היה להציץ דרך חור בקיר המעבדה שחצץ בינו לבין הציורים שהתבקש לשחזר. הציורים הוצבו על הקיר שמול חור ההצצה, אותו סתמו טארג ופוטהוף בצמר גפן. בנוסף לכשל זה, ניתנה לגלר גישה לאינטרקום דו-כיווני שאיפשר לו להקשיב לשיחתם בזמן שהם בחרו או הציגו את הציורים. כשלים בסיסיים אלה מדגישים את החשיבות שבנוכחות פסיכולוגים, קוסמים ומומחי תפיסה אחרים - המאומנים בשיטות חסימה של רמזים תחושתיים - במהלך המבחנים שעוברים הטוענים לכוחות מיוחדים. לאחר סיכום הניסויים כתב מרקס כי אף אחת מטענותיו של גלר ליכולות על-טבעיות לא הוכחה בתנאים מבוקרים מדעית. הוא סיכם כי ״לגלר אין שום יכולת על-טבעית, לעומת זאת, אני חושב שהוא קוסם נבון ומוכשר ביותר.״
הקבלה לקסמים
בזמן הדגמות ציור טלפתיות, גלר טען שביכולתו לקרוא את מחשבותיהם של מתנדבים בזמן שציירו. אף על פי שבהדגמות אלו אין הוא מסוגל לראות את התמונה המצוירת, לעיתים קרובות הוא נוכח בחדר, מה שמאפשר לו להסיק צורות כלליות מתוך תנועות ורחשי העיפרון, כאשר כח הסוגסטיה עושה את שאר העבודה.
ייצרני שעונים העירו כי "שעונים רבים שנחשבים מקולקלים עומדים רק עקב הימצאותו של שמן דביק במנגנון. עצם החזקת השעון בכף היד מחממת ומרככת את השמן ועשויה להשיב את השעון לפעולה".
בשנת 1978 אמר סוכנו של גלר בבריטניה, יאשה כץ, שכל הופעותיו של גלר היו טריקים, והסביר כיצד באמת בוצעו.
התדיינויות משפטיות
גלר תבע או איים בהליכים משפטיים כנגד מספר מבקרים שלו בהצלחה חלקית. אלה כללו האשמות של הוצאת לשון הרע שהופנו כנגד ג'יימס רנדי ואמן האשליות ג'רארד מג'קס.
בשנת 1989 צוטט רנדי בריאיון לעיתון יפני כאומר שגלר גרם למדען "לירות לעצמו בראש" לאחר שגילה שגלר הונה אותו. רנדי טען לאחר מכן שזו הייתה מטאפורה שלא הובנה כראוי בשל קשיי תרגום. הסיפור דווח גם בעיתון קנדי, שציטט את רנדי כאומר בערך אותו הדבר: "מדען אחד, מטלורג, כתב מאמר שתומך בטענות של גלר על כך שהוא מסוגל לכופף מתכות. המדען ירה בעצמו לאחר שהראיתי לו כיצד מתבצע התעלול".
בשנת 1982 פרסם רנדי את הספר שחשף כי גלר הוא קוסם ואין לו כוחות על-טבעיים. גלר תבע את רנדי אך הפסיד במשפט ונאלץ לפצות את רנדי. בשנת 1990 גלר ניסה להחזיר את כבודו מול רנדי ותבע אותו בבית משפט ביפן בשל הציטטה שפורסמה בעיתון היפני. רנדי טען שהוא לא יכול להרשות לעצמו הגנה משפטית ולכן הוא הפסיד במשפט מסיבת ברירת מחדל. בית המשפט הכריז על התבטאותו כ"עלבון" (Insult) ולא כ"השמצה" (Libel), ופסק תשלום סמלי של "שליש אחוז ממה שנתבע". בסופו של דבר רנדי לא נדרש לשלם את הקנס. מאוחר יותר, בשנת 1995, הסכים גלר להפסיק לתבוע את תשלום הקנס היפני כי בין כך למעשה גלר לא זכה לפיצוי ממשי.