cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיאט אונו
דור ראשון (1983–1989)
סדרת האונו הושקה בשנת 1983 על מנת להחליף את הפיאט 127 המזדקנת. הרכב עוצב על ידי ג'ורג'טו ג'וג'ארו ונחשב למתקדם בזמנו. הרכב מתאפיין במבנה קופסתי מרובע בעל מקדם גרר 0.34. המכונית נודעה בצריכת הדלק הנמוכה שלה ובמרווח הפנימי הנרחב. בתכנון הרכב שולבו לקחים רבים מתכנון המיניוואן הניסויי לנצ'ה מגא-גאמא של ג'וג'ארו. הרכב זכה בתואר "מכונית השנה באירופה" בשנת 1984.
בשנת 1987 הופיעה גרסת הדיזל 60DS בעלת מנוע בנפח של 1,700 סמ"ק. תוספת המשקל של המנוע הקשתה על ההיגוי כי לא היה למכונית זו הגה כח. מנוע הדיזל היה חלש, גס ורועש וגרסה זו לא זכתה להצלחה. אונו דיזל לא יובאה לישראל כלל.
דור שני (1989–1995)
בשנת 1989 עבר הדגם מתיחת פנים קלה, שופרה שילדתו ומקדם הגרר שופר ל-0.30. תצורה זו קרויה "אונו דור שני". גם פנים הרכב שודרג בעיצוב חדש. מנוע בנפח 1,400 סמ"ק החליף את מנוע ה-1,300 הישן והושק דגם טורבו בעל ביצועים שנחשבו מעולים לאותה תקופה באותה קטגורית המחיר. מעל ל-6,000,000 מכוניות פיאט אונו נמכרו ברחבי אירופה.
נאסים טאלב
נאסים ניקולאס טאלב (בערבית: نسيم نيقولا طالب; נולד ב-1960) הוא מסאי-פילוסוף אמריקאי ממוצא לבנוני, בעברו סוחר ניירות ערך ומומחה לניהול סיכונים, הידוע בכתביו בנושאי אקראיות, הסתברות ואי-ודאות. טאלב הוא מחברם של רבי המכר תעתועי האקראיות, הברבור השחור ואנטי-שביר, הדנים בחשיבות האקראיות בחיי הפרט ובשוק ההון, וכיצד ניתן להתמודד עימה. בכתביו הוא פיתח את תאוריית הברבור השחור, המתייחסת להשפעה העצומה של אירועים חריגים שקשה לצפותם, אך ניתן להניח בוודאות גבוהה שיקרו, על הכלכלה הבינלאומית. את הקריירה הפיננסית שלו עשה טאלב בתור סוחר אופציות במספר בתי השקעות ובוול סטריט ואף ניהל קרן גידור פרטית משלו. היום טאלב מרצה כבוד בתחום ניהול סיכונים באוניברסיטת ניו יורק ולונדון ביזנס סקול.
קורות חייו והשפעות על הגותו
טאלב נולד ב-1960 לרופא נג'יב טאלב ולאשתו מינרבה ג'וסן, תושבי הכפר היווני-אורתודוקסי אמיון שבלבנון. מאז השלטון העות'מאני מילאו רבים מבני משפחתו משרות ממשלתיות מרכזיות באזור. סבו ואבי סבו מצד אמו כהנו כשרי פנים של לבנון. עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-1975 איבדה משפחתו את הונה ואת השפעתה הפוליטית במדינה. טאלב מציג את המלחמה ההרסנית הזו כמי שהופיעה בפתאומיות לאחר דורות של שלום לכאורה. מאורע זה השפיע על הגותו, שמקדישה חשיבות עליונה לאותם אירועים בלתי צפויים אותם כינה טאלב ברבורים שחורים, במסגרת תאוריית הברבור השחור אותה פיתח.
טאלב הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מוורטון שבארצות הברית ותואר דוקטור מאוניברסיטת פריז-דופין. ספרו על גידור דינאמי העניק לו שם בעולם המתמטיקה הפיננסית. עם זאת, טאלב דוגל בחוסר אמון מוחלט בכל הנוגע להערכת סיכונים בעזרת חישובים מתמטיים, משום שכלים אלו מתעלמים מאירועים חריגים ומתבססים על הנחות שלא תואמות את המציאות. טאלב מאמין שדווקא אותם אירועים חריגים שלא ניתנים לחיזוי (ברבורים שחורים) הם בעלי השפעה מכרעת. קרן הגידור, אמפיריקה אל.אל.סי, אותה הקים, מנסה להימנע מאותם "ברבורים שחורים שליליים" בהשקעת רוב הונה באיגרות חוב ממשלתיות. עם שארית ההון הקרן מהמרת על הסיכויים הקלושים של "ברבורים שחורים חיוביים", כגון קניית אופציות מחוץ לכסף או השקעות הון סיכון למיניהן.
טאלב הוא אדם-רב לשוני השולט בשפות אנגלית, צרפתית וערבית. ביכולתו לתקשר גם בספרדית, איטלקית ועברית, ולקרוא ביוונית, לטינית וארמית. בספריו מציג עצמו כלבנטיני עם הסתייגות מן המונח ה"מלאכותי" לבנון.
הגותו
טאלב מחשיב עצמו כאפיסטמולוג אמפירי-ספקן; אולם ספקנותו מכוונת רק לאותם תחומים בהם אירועים קיצוניים, ברבורים שחורים, אפשריים. לפיו, תחומים אלו, כגון עושר או הצלחה כלכלית, נמצאים במישור אותו הוא מכנה "קיצוניסטן". לעומת זאת המישור "ממוצעיסטן" כולל תחומים, כגון משקל או אורך הגוף, בהם חשיבותם של אירועים בודדים היא שולית. לכן הוא טוען שבמישור זה ספקנות ביקורתית היא מיותרת.
האמפיריציזם של טאלב מכוון דווקא לחוסר היעילות של תרחישים בעבר. לפי טאלב, יש להיות ביקורתי כנגד אותן אינדוקציות שמתבססות על נתונים היסטוריים, כיוון שנתונים אלו יכולים להיות ספציפיים או פשוט אקראיים. למשל, אם המדד המוביל של המניות האמריקאיות, הדאו ג'ונס, הניב תשואה משוקללת של שישה אחוזים בשלושת העשורים האחרונים אין זה אומר שבשנה הבאה הוא לא יאבד את כל ערכו. מאותה סיבה טאלב מתנגד נחרצות לחיזויים בתחום מדעי החברה, כגון תרחישים פוליטיים מסוימים.
המפלגה הדמוקרטית האזרחית
ה-ODS חברה בסיעת השמרנים והרפורמיסטים האירופיים בפרלמנט האירופי.
אידאולוגיה
ה-ODS נחשבת למפלגה ליברלית-שמרנית, התומכת בליברליזם כלכלי ואירוסקפטיות.
הרעיונות של המפלגה הושפעו ממפלגות ליברליות ושמרניות באירופה, ובהן המפלגה השמרנית הבריטית ומפלגת המתונים השוודית. פוליטיקאים רבים מהמפלגה מתנגדים בגלוי לתקינות הפוליטית וקוראים לצעדים נוקשים על מנת להילחם באסלאם הקיצוני שמושווה על ידם לנאציזם.
אמנם המפלגה הייתה בשלטון כשאמנת ליסבון אושררה בצ'כיה, ה-ODS תומך בשמירת ריבונותה של צ'כיה לעומת האיחוד האירופי. המפלגה תומכת ברפורמה יסודית באיחוד ומתנגדת נחרצות לכל סוג של פדרליזציה באירופה. ה-ODS תומכת בחיוב מהגרים ללמוד את השפה הצ'כית, וכן להסתגל לתרבות המקומית. המפלגה מתנגדת גם למכסות המהגרים של האיחוד האירופי מתוך רצון להגן על ריבונותה של צ'כיה.
ה-ODS תומכת גם בזכותם של אזרחים שומרי חוק להחזיק בנשק חם.
נאסים טאלב
הגותו
הגותו של טאלב הושפעה מההתפחויות בחקר הכלכלה ההתנהגותית ותורת המשחקים, והוא מתכתב פעמים רבות עם עבודתו של זוכה פרס נובל לכלכלה, פרופ' דניאל כהנמן.
חיזוי המשבר הכלכלי העולמי
כבר ב-2006 הזהיר טאלב מהתקרבותו של משבר כלכלי עולמי. בספרו הברבור השחור הוא תיאר את סוכנות המשכנתאות פאני מאי כ"יושבת על חבית דינמיט שעלולה להתפוצץ מכל גיהוק".
טאלב מגדיר משבר מסוג "ברבור לבן" כאירוע שהיה ניתן לצפות את הגעתו, בניגוד ל"ברבור שחור", שקשה מאוד לחזותו. הוא רואה בריכוז הגדל של הבנקים ובחוסר התועלת של המודלים שלהם את הסיבה למשבר. לפיו, העולם הפיננסי הוא הונאת פונזי, בו נלקחים סיכונים עצומים אך ורק בגלל חוסר הידע של הבנקים והמשקיעים. טאלב אכן פעל לפי החיזוי הזה. קרן הגידור יוניברס, המנוהלת על ידי מרק שפיצנגל שטאלב יועץ שלה, רשמה תשואה של 65% ב-2008.
הברבור השחור
בספרו "הברבור השחור" שיצא ב-2007, טאלב טוען שרוב האירועים המכוננים בהיסטוריה היו בלתי צפויים בשעתם, בדומה לברבורים שחורים, בעוד שבדיעבד אנו מביטים לאחור ומסבירים אותם באמצעות סיבתיות רציונלית. הוא מדגיש כי אירועים מסוימים הם חסרי תקדים לחלוטין ולא ניתן היה להסיקם בשום אופן מתוך אירועי העבר. הסיבה לכך שבמערכות רבות (למשל, במערכת של אטמוספירה, שקובעת את מזג האוויר) מספיק לעשות שגיאה קטנה מאוד בהערכה של תנאי התחלה כדי לאבד לגמרי את יכולת החיזוי. בספרו הוא מגדיר סוג של הטיה קוגניטיבית, לה הוא קורא "כשל לודי", המוגדרת כשימוש שגוי במשחקים (או סימולציות) בתור מודל למצבים מציאותיים, ומגנה את הניסיון לכפות מודלים סטטיסטיים פשטניים על מצבים מורכבים, בשעה שהמציאות הרבה יותר מורכבת ומבלבלת.
טאלב רואה הרבה מהתגליות המדעיות החשובות בהיסטוריה כברבורים שחורים, לא מכוונים ובלתי צפויים. דוגמאות אחרות של טאלב לאירועי ברבור שחור הם פיגועי 11 בספטמבר, מלחמת העולם הראשונה, פירוקה של ברית המועצות, תחילת השימוש באינטרנט והתמוטטויות בורסה שונות ואסונות טבע. למשל, גל הצונאמי המתרחש רק לאחר רעידת אדמה משמעותית הוא אירוע נדיר כל כך, שנוטים להתעלם מאפשרות התרחשותו. אלא שהשפעותיו עשויות להיות כה כבדות, עד שהתעלמות שכזו תוביל בהכרח ובוודאות של מאה אחוזים לאסון רב נפגעים, ביום שבו תתרחש רעידת האדמה. טאלב ממליץ, לפיכך, להתייחס לאפשרות של התמוטטות הרת-אסון בתחום מסוים כאל ודאות, ולהיות מוכן להתמודד איתה.
בונו
פול דייוויד יוּסוֹן (באנגלית: Paul David Hewson; נולד ב-10 במאי 1960), הידוע בשם הבמה בונו (Bono), הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, פילנתרופ ואיש עסקים אירי, ידוע בשל היותו סולן להקת הרוק האירית U2.
ביוגרפיה
ב-1975, הכיר בונו את אליסון סטיוארט (Stewart). הזוג נישא ב-21 באוגוסט 1982. לזוג ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות: אלייז'ה, ג'ון, ג'ורדן ואיב. בונו הוא נוצרי מאמין, אם כי מסרב לשייך את עצמו לכנסייה מסוימת. בריאיון ב-2022, בונו אמר שיש לו חצי אח.
ב-1976, הוקמה להקת U2. תחילה נקראה הלהקה "Feedback", ולאחר מספר חודשים שונה שמה ל"The Hype". בונו כותב את רוב המילים והלחנים של שירי הלהקה. ב-2005, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול. בונו זכה במספר פרסים ביחד עם להקתו, הכוללים: 22 פרסי גראמי ופרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שיר השנה" (על השיר "The Hands That Built America", שיר שנכלל בפסקול הסרט "כנופיות ניו-יורק"). נכון ל-2016, הוציאה הלהקה 14 אלבומי אולפן, 7 אלבומי אוסף ושני אלבומי הופעה חיה. בשנת 2020 הוציא בשיתוף פעולה עם מרטין גריקס את השיר של יורו 2020. בונו הוא האיש היחיד שהיה מועמד לפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גראמי ולפרס נובל לשלום. בונו היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנים 2003, 2005 ו-2006. בשנת 2005, הוא נבחר לאיש השנה של המגזין "טיים" יחד עם ביל ומלינדה גייטס. באותה שנה זכה בפרס TED. ב-29 במרץ 2007 קיבל את התואר "אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית".
ב-1 בנובמבר 2022, בונו הוציא ביוגרפיה בשם "Surrender: 40 Songs, One Story".
בונו כמעט תמיד נראה בפומבי עם משקפיים מכיוון שיש לו גלאוקומה. ב-2010 בונו נפצע בעמוד השדרה בזמן ההכנות לסיבוב הופעות של U2 ועבר ניתוח במינכן. עקב הפציעה, U2 דחתה את ההופעות שלה בצפון אמריקה ל-2011. ב-16 בנובמבר 2014, בונו היה מעורב בתאונת אופניים בסנטרל פארק בניו יורק ועבר ניתוח. ב-2016, בונו עבר ניתוח לב פתוח.
מקור השם בונו
בונו כונה תחילה "בונו ווקס", עיוות של "בונה ווקס", שמה של חנות למכשירי שמיעה בדבלין. משמעות הביטוי בלטינית היא "קול טוב". נטען כי כונה כך על ידי חברו גאווין פריידיי, מפני שנהג לשיר בקול רם כל כך שנדמה היה שהוא שר לחירשים. בתחילה בונו סלד מהכינוי, אבל לאחר שלמד שהוא מתורגם בצורה חופשית ל"קול טוב", אימץ אותו. למרות שזהו שם הבמה שלו, אשתו, משפחתו, חבריו ללהקה ומקורביו משתמשים גם הם בשם.
פעילות הומניטרית
אמונתו הדתית של בונו תמיד הייתה חזקה והדריכה את פעולותיו ההומניטריות. מאז 1999, בונו נעשה פעיל יותר ויותר במערכה לביטול החובות של מדינות עולם שלישי והעלאת המודעות למצוקה של יבשת אפריקה, כולל מגפת האיידס. הוא נפגש עם פוליטיקאים נחשבים ברחבי העולם, ונושא נאומים בכנסים בינלאומיים למען אפריקה. הוא עזר להקים ארגונים שנועדו להעלות את המודעות לצורך בעזרה דחופה ליבשת השחורה. ב-2005, בונו שיתף פעולה עם בוב גלדוף וביחד הם ארגנו את מופע הלייב 8.
כותב טור פובליציסטי בעיתון הניו יורק טיימס.
טלוויזיה וקולנוע
בשנת 2021 דיבב בסרט האנימציה "לשיר 2", את דמותו של האריה וכוכב הרוק קליי קאלאווי.
פרויקט יום הדין
פרויקט יום הדין של ה-BBC (באנגלית: BBC Domesday Project) היה פרויקט חינוכי שנעשה בשיתוף פעולה ובמימון ה-BBC והחברות אייקורן מחשבים בע"מ, פיליפס ולוג'יקה וכן בהשתתפות של הנציבות האירופית ותוכנית אספיריט של האיחוד האירופי, לציון 900 שנים לכתיבת ספר יום הדין במאה ה-11. הפרויקט ניסה ליצור קובץ דיגיטלי המתאר את החיים בבריטניה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
תיאור הפרויקט
בין השנים 1984–1986 נאספו קטעי מידע רבים שהוכנו על ידי תלמידי בתי ספר בכל רחבי הממלכה המאוחדת. התלמידים הכינו מידע גאוגרפי, היסטורי וסוציאלי על מקום מגוריהם ותיאורים של חייהם היומיומיים. מידע זה צולם והותאם למיקום מגורי הילדים על גבי המפות. המידע כלל נוסף על קטעי וידאו גם תצלומים סטטיים, מידע סטטיסטי, ו"סיורים וירטואליים". למעלה ממיליון משתתפים תרמו את המידע עבור הפרויקט.
אחסון המידע
המידע נשמר על גבי לייזרדיסקים בשיטת LV-ROM אשר הכילה את קטעי הווידאו (בפורמט אנלוגי), תמונות ומידע דיגיטלי. כל דיסק הכיל כ-300 מגהבייט של מידע. מחשבים ייעודיים שנבנו (Philips VP415 "Domesday Player") איפשרו את הצגת המידע.
הפרויקט נשמר על גבי שני דיסקים:
שיקום ושימור המידע
בשל התדרדרות מצב המדיה המגנטית עליה נשמר הפרויקט, החלו בשנת 2002 בפעולות של הורדת המידע מהדיסקים. בעיה נוספת התעוררה בשל צורת שמירת המידע, ובשל העובדה שהתמונות נשמרו בצורת וידאו אנלוגי ולא כ-JPEG.
פרויקט CAMiLEON של ה-BBC בשיתוף אוניברסיטת לידס ואוניברסיטת מישיגן אפשר גישה למידע השמור על גבי דיסקי לייזר, הורדת המידע והקלטתו מחדש בצורה דיגיטלית. הורדת המידע ושינוי אופן שמירתו אפשרה העלאתו והצגתו ברשת האינטרנט.
לאונידים
בדרך-כלל הקז"ש של הלאונידים הוא בסביבות ה-20 מטאורים לשעה. אך היות שהשביט טמפל-טאטל מקיף את השמש במחזור קצר יחסית, 33 שנה, הרי ששובל-האבק שלו מתחדש לעיתים קרובות. אם כדור-הארץ חולף דרך השובל זמן קצר לאחר מעבר השביט, מתקבל מטר מרשים ביותר, "סופת מטאורים" של ממש. בשנים שכאלה מגיע הקז"ש לאלפי מטאורים בשעה.
"סופות לאונידים" מרשימות שכאלה נצפו בשנים 1698, 1799, 1833, 1866, 1966, 1999, 2000, 2001 ו-2002. מישראל, נצפו בהרחבה על ידי אסטרונומים מקצועיים וחובבים כאחד הפעילות המוגברת בשנת 1998 וכן סופות המטאורים בשנים 1999, 2001, 2002 ופעילות מוגברת בשנת 2008 . תחזיות שבישרו על היתכנותה של סופת לאונידים בשנת 2009 התמתנו ככל שתאריכי המטר התקרבו, ונכון לנובמבר 2009 הן עמדו על כ-200 מטאורים בשעת השיא.
המעברים הקרובים של טמפל-טאטל ליד השמש לא יניבו סופות לאונידים: כוח-הכבידה של צדק צפוי להטות את השביט מעט ממסלולו, ולפי החישובים הסופה הבאה תהיה רק בשנת 2099, אם כי צפויות בכל זאת חזרות של המטר בפעילות מוגברת (פחות מרמת סופה אך יותר מהקז"ש בשנים רגילות) גם סביב השנים 2032 ו-2065.
פורניקס
הפורניקס (מלטינית; בעברית: קשת) הוא רשת סיבים עצביים (ותאי עצב) במוח, שמעבירים אותות חשמליים מההיפוקמפוס לגופים הדדיים של ההיפותלמוס.
תפקיד
הפורניקס הוא חלק מהמערכת הלימבית. בעוד שהתפקיד והחשיבות המדויקים שלו טרם הובנו, הוכח כי הסרת חלק זה של המוח בניתוח יכולה לגרום לאיבוד או פגיעה בזיכרון.
ישנן כמה השערות בנוגע לסוג הזיכרון המושפע מחלק זה, אך ככל הנראה ההשפעה היא בעיקר על זיכרון שליפה (זיכרון לטווח ארוך), יותר מאשר על זיכרון מיידי וזיכרון זיהוי. כלומר, נזק לפורניקס עלול לגרום לבעיות ופגיעה בזיכרון לטווח ארוך (כמו זיכרון פרטים על אירועים מהעבר), ולמעט פגיעה בזיכרון לטווח הקצר.
הפורניקס מכיל שלוחות של אקסונים דופמינרגיים מהטגמנטום הגחוני.
מבנה
הסיבים של הפורניקס יוצרים צורה הדומה לאות C. הסיבים מתחילים בהיפוקמפוס בכל צד של המוח (סיבים אלו נקראים גם פימבריה). מספר רב של סיבים נפגשים באמצע המוח, ויוצרים את הפורניקס. הצד הפנימי של הקרום שמפריד בין שני החדרים הלטרליים במוח מחובר לחלק העליון של הפורניקס. ישנה הפרדה בין החלק השמאלי של הפורניקס וחלקו הימני, וכמו כן, יש גם הבדל בין החלק התחתון לעליון. הסיבים האחוריים (שנקראים פוסטקומיסורל פורניקס) מכל צד ממשיכים לעבור לכוון גוף האדם או החיה דרך ההיפותלמוס ותאי התלמוס.
גרכינג ליד מינכן
גרכינג ליד מינכן (בגרמנית: Garching bei München), או גרכינג, היא עיר בבוואריה שבגרמניה. העיר, השוכנת סמוך לנהר האיזר, גובלת במינכן מצפון, ומחוברת אליה באמצעות קו 6 של הרכבת התחתית של מינכן. גרכינג היא ביתם של מספר רב של מוסדות מחקר ומחלקות אוניברסיטאיות. היא הוכרזה כעיר ב-14 בספטמבר 1990.
לעיר ארבעה אזורים: גרכינג (Garching), דירניסמנינג (Dirnismaning), הוכברוק (Hochbrück), ואזור האוניברסיטאות ומרכז המחקר (Hochschul- und Forschungszentrum). מרכז המחקר כולל מספר רב של מוסדות ומתקני מחקר, ביניהם מאיץ חלקיקים קווי, וכור מחקר גרעיני. הכור הגרעיני, המכונה "Atomei" (ביצה אטומית), מופיע בסמל העיר, והחל את התהליך שהביא לריכוז מוסדות המחקר באזור. מספר דרכים ומקומות בעיר נקראים על שם מדענים, מתמטיקאים, ויזמים טכנולוגיים, ביניהם קרל פון לינדה, רודולף דיזל, אלברט איינשטיין, לאונרד אוילר, ורנר הייזנברג, מקס פלאנק, וילהלם רנטגן, וארווין שרדינגר.
מוסדות חינוך ומחקר
בין מוסדות המחקר והחינוך המדעיים בגרכינג ניתן למנות את:
קורה דיימונד
קורה דיימונד (באנגלית: Cora Diamond ; נולדה ב-30 באוקטובר 1937) היא פילוסופית אמריקאית. מחקריה מתמקדים בפילוסופיה של לודוויג ויטגנשטיין ושל גוטלוב פרגה, ובענפי הפילוסופיה של המוסר, הפילוסופיה פוליטית, הפילוסופיה של שפה ובזיקות שבין פילוסופיה וספרות. כיום היא משמשת פרופסור אמריטה לפילוסופיה באוניברסיטת וירג'יניה.
ביוגרפיה
דיימונד קיבלה תואר הראשון באומנויות ממכללת סווארת'מור בשנת 1957 ותואר ראשון בפילוסופיה ממכללת סנט יו באוקספורד בשנת 1961.
אחד המאמרים המפורסמים ביותר של דיימונד "What Nonsense Might Be" ("מה שנונסנס עשוי להיות") מבקר את האופן בו הפוזיטיביסטים הלוגיים חשבו על נונסנס. מאמר ידוע נוסף, "אכילת בשר ואכילת אנשים" ("Eating Meat and Eating People") בוחן את טבען הרטורי והפילוסופי של עמדות עכשוויות כלפי זכויות בעלי חיים. כתביה של דיימונד על ויטגנשטיין "המוקדם" (בתקופת הטרקטוס) ועל ויטגנשטיין "המאוחר" (בתקופת חקירות פילוסופיות) הפכו אותה לחוקרת מובילה של גישת הויטגנשטייניאיות החדשה, לצד אליס קרי, ג'יימס פ. קוננט ואחרים, שהדגישו את האופי התרפוייטי שבהגות ויטגנשטיין.
דיימונד פרסה קובץ מאמרים שכותרתו "The Realistic Spirit: Wittgenstein, Philosophy, and the Mind" (בתרגום חופשי: "הרוח המציאותית: ויטגנשטיין, פילוסופיה ותודעה"). בנוסף, היא ערכה את אוסף הרצאותיו של ויטגנשטיין בקיימברידג בשנת 1939 על יסודות המתמטיקה, שהורכב מרשימות תלמידיו (נורמן מלקולם, רוש רייז, יוריק סמית'יס ור'. ג'י בוסנקט).
הספר "ויטגנשטיין והחיים המוסריים: מאמרים לכבוד קורה דיימונד" ("Wittgenstein and the Moral Life: Essays in Honor of Cora Diamond") מציג בין היתר מאמרים מאת אליס קרי (שערכה את הספר), ג'ון מקדואל, מרתה נוסבאום, סטנלי קאבל וג'יימס פ. קוננט.
דיימונד נבחרה לחברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 2007.
גביע הפדרציה 1993
גביע הפדרציה 1993 הייתה התחרות ה-31 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מרכז הטניס בפרנקפורט. התחרות נערכה בחסות של NEC.
תחרויות אזוריות החלו באפריל 1993. התחרות של הבית העולמי החלה ב-19 ביולי בהשתתפות 32 נבחרות והסתיימה ב-25 ביולי 1993.
נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת אוסטרליה וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
בעקבות גידול הנבחרות תחילה נערכו תחרויות אזוריות:
משחקי הבית העולמי בהשתתפות 32 קבוצות נערכו בגרמניה.
בסיום התחרות של הבית העולמי נערכו משחקים נוספים בהם נקבעו 8 קבוצות (,, , , , , ו) שבגביע הפדרציה 1994 יחלו את התחרות בבית העולמי. יתר 8 קבוצות (,, , , , , ו) ירדו לתחרויות אזוריות.
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו יעל סגל, אילנה ברגר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה במוקדמות בבית אזורי אירופה/אפריקה. לאחר זכייה במקום הראשון בבית היא ניצחה 3:0 ועלתה לבית העולמי.
במשחקי מבחן הן נפגשו עם והפסידה 1:2. כתוצאה מכך הנבחרת ירדה מהבית העולמי לתחרויות אזוריות.
בלוך
בלוך הוא שם משפחה יהודי שמוצאו באיטליה או באזורים קלטיים, ומשמעותו היא "בני לוי כולנו". מדרש שמות אחר מעניק לשם זה את פענוח ראשי התיבות: "בר לבב ונקי כפים".
פייר לואיג'י ברסאני
פייר לואיג'י ברסאני (באיטלקית: Pier Luigi Bersani; נולד ב-29 בספטמבר 1951), פוליטיקאי איטלקי, המזכיר לשעבר של המפלגה הדמוקרטית, מפלגת השמאל-מרכז העיקרית באיטליה. ברסאני זכה במועמדות מפלגתו לראשות ממשלת איטליה לאחר שהביס בפריימריס את ראש העיר פירנצה מתאו רנצי. בשנים 1996–1999 כיהן כשר התעשייה והמסחר, שר התחבורה מ-1999 עד 2001, וכשר לפיתוח כלכלי בשנים 2006–2008.
שנותיו הראשונות
פייר לואיג'י ברסאני נולד ב-29 בספטמבר 1951 בבטולה, עיירה הררית בעמק ה-נוּר (Nure), בנפת פיאצ'נזה, מחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. אביו היה מכונאי ופקיד בתחנת דלק. לאחר שהשלים את חובותיו לקבל תעודת בגרות בפיאצ'נצה, נרשם ברסאני לאוניברסיטת בולוניה, שם סיים תואר ראשון בפילוסופיה. התזה שלו עסקה באפיפיור גרגוריוס הראשון.
ב-1980 נישא ברסאני לדניאלה פרארי והזוג הביא לעולם שתי בנות: אליסה ומרגריטה. לאחר התנסות קצרה כמורה, הקדיש ברסאני את חייו לפוליטיקה ולמינהל הציבורי.
ראשית הקריירה הפוליטית
ברסאני הצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית ולאחר מכן למפלגה הדמוקרטית של השמאל. כחבר המזכירות הלאומית של המפלגה הדמוקרטית של השמאל, היה ברסאני אחראי על הסקטור הכלכלי. בגיל צעיר מאוד הפך ברסאני לסגן נשיא של קהילת ההר של פיאצ'נצה ולאחר מכן נבחר למועצה האזורית של מחוז אמיליה-רומאניה ואז, ב-1990, נבחר לכהן כסגן הנשיא של המחוז. בין השנים 1993–1996 כיהן ברסאני כנשיא המחוז.
קבינט המרכז-שמאל (1996 - 2001)
לאחר הבחירות הכלליות שהתקיימו באיטליה ב-1996 נבחר ברסאני לכהן כשר התעשייה, המסחר והמלאכה, תפקיד בו כיהן בין ה-18 במאי 1996 ל-22 בדצמבר 1999 ולאחר מכן, בין ה-22 בדצמבר 1999 ל-11 ביולי 2001, כיהן כשר התחבורה, בקבינט של רומנו פרודי, מאסימו דאלמה וג'וליאנו אמאטו.
הפרלמנט האירופי (2004 - 2006)
ב-2004 נבחר ברסאני לפרלמנט האירופי כמייצגו של האזור הצפון-מערבי, מטעם המפלגה הדמוקרטית של השמאל, חלק ממפלגת הסוציאליסטים האירופאים, וכיהן בוועדה לכלכלה ולעניינים מוניטריים של הפרלמנט האירופי. הוא היה ממלא מקום בוועדה לשוק פנימי ולהגנת הצרכן. הוא היה חבר בוועדה הפרלמנטרית לשיתוף פעולה בין האיחוד האירופי לקזחסטן, לקירגיזסטן ולאוזבקיסטן, וליחסים לטג'יקיסטן, טורקמניסטן ומונגוליה, וכממלא מקום למשלחת ליחסים עם בלארוס. הוא עזב את הפרלמנט האירופי בעת בחירתו מחדש ל-Chamber of Deputies של איטליה ב-2006, והוא מונה לשר לפיתוח כלכלי בממשלתו של רומנו פרודי ב-17 במאי 2006.
הקבינט השני של פרודי (2006 - 2008)
הפרלמנט השני של פרודי הטיל על השר לפיתוח כלכלי, פייר לואיג'י ברסאני, את המשימה להביא ליותר תחרותיות וליברליזציה של השווקים. ב-30 ביוני 2006 הגיב השר בצו 223 שמאוחר יותר הומר לחוק 248/2006, שנודע בציבור כ"ברסאני 1", אשר הטיל גזירות על נהגי מוניות ובתי מרקחת, אם כי התייחס גם למגזרים אחרים.
מדיניות הממשלה באשר לליברליזציה ותחרותיות לא עצרה כאן. לאחר "ברסאני 1" בא גם "ברסאני 2", מה-31 בינואר 2007, שלאחר מכן הומר לחוק 40, מה-2 באפריל 2007, ולאחר מכן שורה של הצעות חוק לקידום ליברליזציה של מקצועות ושל שידורי טלוויזיה, שירותים ציבוריים מקומיים, אנרגיה, כמו גם צמצום ופישוט של זמנים ונהלים לצורך הקמת עסקים חדשים.
הצעת חוק נוספת הוצעה על מנת להנחיל היגיון בתחומי השיפוט של רשויות הפיקוח, ולשנות ולחזק את הסמכויות שלהן, במיוחד בכל הקשור לתחרות. הצעת חוק אחרת הציגה והסדירה את הנהלים המשפטיים לתביעות ייצוגיות.
מזכיר המפלגה הדמוקרטית של איטליה (2009 - היום)
ב-25 באוקטובר 2009 הביס ברסאני את דאריו פרנצסקיני ואת איגנזיו מארינו בבחירות על ראשות המפלגה הדמוקרטית כשהשיג 55.1% מהקולות, ובכך הפך למנהיג הראשי של האופוזיציה באיטליה. מאז ה-7 בנובמבר 2009, כפי שהוחלט על ידי האספה הלאומית, לקח פייר לואיג'י ברסאני את תפקיד מזכיר המפלגה הדמוקרטית של איטליה.
ברסאני התמודד בבחירות הכלליות באיטליה 2013. ב-22 במרץ 2013 הטיל הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו על ברסאני להקים ממשלה, אך הדבר לא עלה בידו.
חוסיין עלי מונתזרי
אייתוללה חוסיין עלי מונתזרי (בפרסית: حسین‌علی منتظری; 1922 – 20 בדצמבר 2009; תעתוק מדויק: חסין עלי מנתט'רי) היה הוגה דת אסלאמי איראני, פעיל זכויות אדם ודמוקרטיה באיראן. מונתזרי היה בין מנהיגי המהפכה האיראנית בשנת 1979. ב-1985 נקבע מונתזרי ליורשו של אייתוללה רוחאללה ח'ומייני אך הודח ממעמד זה ב-1989, על רקע מדיניות ממשלת איראן שבה ראה מונתזרי פגיעה בחירות ובזכויות העם. את שנותיו האחרונות חי מונתזרי בעיר הקדושה קום, אולם הוא נותר בעל השפעה באיראן, במיוחד בקרב חוגים רפורמיסטים. מונתזרי שימש מרג'ע תקליד באסלאם השיעי.
בעשורים האחרונים לחייו מונתזרי היה מן המבקרים החריפים של הרפובליקה האיסלאמית של איראן ומדיניותה. מונתזרי היה אף מחבר פורה וחיבר מספר ספרים ומאמרים.
תחילת דרכו
מונתזרי נולד בשנת 1922 למשפחה חקלאית סמוך לנג'אפבד, מערבית לאספהאן. את חינוכו הדתי החל באספהאן והמשיך בעיר הקדושה קום, שם היה תלמידו של ח'ומייני. עם סיום לימודיו היה למורה בבית ספר דתי. ביוני 1963 הוא נענה לקריאתו של ח'ומייני, הצטרף למחאה כנגד המהפכה הלבנה של השאה פהלווי, והפך פעיל בחוגים דתיים אשר פעלו כנגד השאה.
לאחר צאתו של ח'ומייני לגלות, הפך מונתזרי למרכז הרשת הדתית שאותה ייסד ח'ומייני לפעילות נגד השאה. בשנת 1974 נשלח למעצר בכלא אווין על פעילותו כנגד השלטון ושוחרר בשנת 1978. כך התאפשר לו ליטול חלק פעיל במהפכה כנגד השאה.
המהפכה האיראנית
בשנת 1979, לאחר הדחת השאה, נטל מונתזרי תפקיד מכריע בניסוחה של החוקה האיראנית החדשה. הוא הוביל בדרישה להחליף את טיוטת החוקה החילונית שהוצעה למדינה עם חוקה המכילה הוראות באשר לתפקיד הייעוץ והפיקוח של פוסקי ההלכה. הצעת החוקה שקידם הכירה בזרם התריסריים בשיעה - ולא האסלאם באופן כללי - כדתה הרשמית של המדינה וכי לפוסקי ההלכה נתונה הסמכות למינוי שופטים ולהטלת וטו על כל חקיקה המנוגדת לעקרונות הדת. מאוחר יותר הוא כיהן במועצת המומחים האיראנית אשר ניסחה את החוקה ואשר אימצה רבות מהמלצותיו.
באותה עת שימש מונתזרי כמנהיג תפילות ימי שישי בעיר קום, כחבר במועצת המהפכה וסגנו של המנהיג העליון ח'ומייני. בשנת 1980 החל ח'ומייני להעביר חלק מתפקידיו למונתזרי. עד לשנת 1983 התנוססה תמונה קטנה של מונתזרי, לצד תמונתו הגדולה יותר של ח'ומייני, בכל משרדי הממשלה באיראן. לאחר שח'ומייני הביע רצונו בכך שמונתזרי יהיה ליורשו, מונתזרי דחה בתחילה את הרעיון וטען כי יש להותיר את הבחירה בבוא העת בידי מועצת המומחים. לבסוף נעתר מונתזרי למינוי ולאחר ישיבה של מועצת המומחים בחודש נובמבר 1985, הוא הוכרז כיורשו של המנהיג העליון.
אולם סיכוייו של מונתזרי לרשת את ח'ומייני נפגעו כיוון שבניגוד לח'ומייני, ואף ליורשו לימים, האייתוללה עלי ח'אמנאי, מונתזרי לא יכול להתהדר בתואר סייד כאחד מצאצאי משפחת הנביא מוחמד. אף בסיס התמיכה של מונתזרי באותם הימים, בניגוד לתמיכה הגואה בו בעשרים השנים האחרונות לחייו, היה מצומצם יחסית והוא היה ללעג בעיני בני המעמד הבינוני והגבוה.
הקרע עם ח'ומייני והדחה ממעמדו
בעיותיו של מונתזרי, כבעל מעמד היורש לח'ומייני, החלו בקרבתו עם מהדי האשמי אשר ניהל מתוך משרדו של מונתזרי ארגון אשר שאף לייצא את המהפכה האסלאמית. יש הטוענים כי האשמי גרם מבוכה לרפסנג'אני בכך שהדליף מידע על מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס. האשמי נעצר, הורשע בדין והוצא להורג בשנת 1987 בגין פעילות כנגד המהפכה.
בחודש נובמבר 1987 גרם מונתזרי למחלוקת נוספת כאשר קרא להכרה חוקית בריבוי מפלגות, אף שבתנאי פיקוח הדוק. הוא המשיך אף וקרא לבחינה גלויה של כישלונות המהפכה ולסיום הניסיון לייצא את המהפכה. הוא טען כי איראן חייבת לשמש השראה לאחרים בשמשה דוגמה, ולא באמצעות אימון כוחות לוחמים זרים. בחודש פברואר 1988 מתח ח'ומייני ביקורת על מונתזרי וחודש אחר כך קרא לכינוס מועצת המומחים כדי לדון בעניינו של מונתזרי.
העימות עם מונתזרי הגיע לשיאו בסוף הקיץ ותחילת סתיו 1988 כאשר התבצעה הוצאה המונית להורג של אסירים מדיניים. מונתזרי נשא אותה עת סדרת הרצאות בהן תמך במדיניות פתוחה הרבה יותר, ובראיון שהתפרסם בעיתון קייהאן בתחילת 1989, מתח ביקורת על ח'ומייני באופן שלדעת רבים חתם את גורלו הפוליטי:
בחודש מרץ 1989 נגרם למעמדו של מונתזרי נזק רב מידיעה שהתפרסמה ב-BBC בדבר מכתבים שכתב בהם גינה את גל ההוצאות להורג לאחר המלחמה. מונתזרי אף מתח ביקורת על פתווה של ח'ומייני בה ציווה על רציחת הסופר סלמאן רושדי, באומרו: "אנשים בעולם מתרשמים שבאיראן אנו עוסקים רק ברציחת אנשים".
ב-26 במרץ 1989 גינה ח'ומייני בחריפות את התבטאויות מונתזרי ויומיים אחר כך הודיע כי מונתזרי התפטר ממשרתו. מונתזרי לא מחה על פיטוריו ופרסם הודעה המסתיימת באמירה: "אני מבקש מכל אחי ואחיותי לא לומר מילה בתמיכתי".
בנוסף לאיבוד מעמדו כיורש לח'ומייני, נשלל ממונתזרי אף תוארו אייתוללה עליון ומאותה עת לא פורסמו עוד הרצאותיו בעיתון קייהאן ולא נשמעה עוד כל התייחסות אליו בתחנת הרדיו הממלכתית. אף תצלומיו הורדו מקירות משרדי הממשלה והמסגדים ובוטל משמר האבטחה שליווה אותו. מנגד הופיעו מאמרים שניסו להפחית מתרומתו למהפכה.
יש שטענו כי התיקון לחוקה האיראנית ולפיו הוסרה הדרישה כי המנהיג העליון חייב להיות אייתוללה עליון, נעשה בעקבות העובדה שלא היו עוד אייתוללה עליונים שהיו מוכנים לקבל את תפקידו של מונתזרי. מנגד, היו שטענו כי הסיבה שלא נבחר אייתוללה עליון למלא את תפקידו של מונתזרי היה כיוון שלאף אחד מהם לא הייתה תמיכה במועצת המומחים.
התנגדותו למשטר לאחר הדחתו
לאחר מות ח'ומייני בחודש יוני 1989 נבחר על ידי מועצת המומחים האיראנית פוסק הלכה אחר, סייד עלי ח'אמנאי, לתפקיד המנהיג העליון. בטרם הדחתו של מונתזרי היה ח'אמנאי פוסק הלכה בדרג הביניים בלבד. קידומו בהיררכיה הדתית עורר ביקורת על ידי מנהיגי דת רבים בשיעה, כולל מונתזרי.
בחודש דצמבר 1989 הפיצו תומכיו של מונתזרי בקום עלונים שבהם פקפקו בכישוריו של ח'אמנאי לכהונה הרמה של מרג'ע תקליד. בתגובה עצרו אנשי משמרות המהפכה את מונתזרי והשפילוהו כשהם מכריחים אותו לחבוש מצנפת לילה ולא את הטורבן הלבן המסורתי עמו הילך.
בחודש אוקטובר 1997, לאחר שמתח ביקורת פומבית על סמכותו של המנהיג העליון של איראן, האייתוללה ח'אמנאי, הושם מונתזרי במעצר בית, תחת העילה כי הדבר נעשה לשם הגנתו מפני קיצונים. הוא שהה בתנאי מעצר בית עד לשנת 2003, כאשר למעלה מ-100 חברי בית המחוקקים האיראני קראו לנשיא מוחמד ח'אתמי לשחררו ממעצר. יש הטוענים כי ממשלת איראן ביטלה את מעצר הבית מחשש שמא תפרוצנה מהומות במידה ומונתזרי החולני ימות בביתו בעודו נתון במעצר.
ביקורתו על אחמדינז'אד
ב-22 בינואר 2007 מתח מונתזרי ביקורת על מדיניותו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד בתחומי הגרעין והכלכלה.
בעוד שמונתזרי תמך בדעה כי לאיראן הזכות לפתח אנרגיה גרעינית, הוא טען כי גישתו של אחמדינז'אד לנושא זה היא תוקפנית מדי, ואמר: "יש להתמודד עם האויב בחוכמה, לא להתגרות בו... התגרויותיו רק יוצרות בעיות למדינה." הוא שאל: "האם אין לנו זכויות אחרות גם כן?" כשהוא מתייחס לזכויות הפרט ולזכויות האדם. מונתזרי אף מתח ביקורת על הישגיה של ממשלת אחמדינז'אד בתחום הכלכלה, כשהוא מציין את שיעור האינפלציה הגואה - כולל עליה של 50% במדד הדיור - וטען שלא ניתן לנהל מדינה על יסוד ססמאות. בחודש מאי 2008 מונתזרי אף פרסם הודעה התומכת בזכויות בני הדת הבהאית באיראן, תוך שהוא מציין כי אף שהבהאים אינם משתייכים לעמי הספר:
מותו
ב-19 בדצמבר 2009 נפטר מונתזרי בשנתו מהתקף לב, בעודו בביתו בעיר קום. הוא היה בן 87 במותו. סוכנות הידיעות של הרפובליקה האסלאמית, שהיא סוכנות הידיעות הרשמית של איראן, לא ציינה את התואר אייתוללה בדיווחים הראשונים על מותו, אלא כ"איש דת המשתייך לפורעים". אף דיווחי הרדיו והטלוויזיה באיראן על מותו בלטו במתח אשר שרר בין עמדותיו לאלו של השלטון. ב-21 בדצמבר 2009 צעדו מאות אלפי אבלים בהלווייתו בעיר קום, ורבים מתומכי התנועה הירוקה באיראן הגיעו במיוחד להלווייה והפכו אותה למפגן מחאה כנגד המשטר באיראן. גופתו הוצגה לציבור בהיכל הקבר של פטימה בינת מוסא, אחת מן הקדושות הבולטות במסורת השיעית. הוא נקבר לצד קברו של בנו אשר נהרג בשנת 1981.
הצלה של יהודים על ידי מוסלמים בתקופת השואה
ניסיונות הצלה של יהודים על ידי מוסלמים בתקופת השואה התרחשו בעיקר במדינות הבלקן וצפון אפריקה. מספר מוסלמים השתתפו בניסיונות הצלת יהודים במהלך השואה, באזורים שהיו תחת שליטה של משטרים פשיסטיים. רק מצילים שהוכח לגביהם כי סיכנו את עצמם למען הצלת יהודים, זכו לתואר חסיד אומות העולם. באירופה, ובעיקר באלבניה, הוכרו עשרות מוסלמים כחסידי אומות העולם. בצפון אפריקה הוכר רק אדם אחד (במצרים) כחסיד אומות העולם.
אירופה
בגרמניה הנאצית פעל להצלת יהודים הרופא המצרי מוחמד הלמי. בצרפת פעלו הדיפלומט הפרסי עבדול חוסיין סרדארי וראש המסגד הגדול בפריז, סי קאדור בנגאבריט להצלת יהודים בפריז. בין השאר הציל בנגאבריט את הזמר היהודי סלים הללי, שהצליח לשרוד את השואה באמצעות התחזות למוסלמי. מספר היהודים שניצלו בזכות הסיוע של בנגאבריט לא ידוע. אלברט אסולין, יהודי שברח ממחנה השמדה גרמני, טען שיותר מ-1,700 לוחמי מחתרת, חלק קטן מהם לא-יהודים, מצאו מחסה במסגד. אחרים טוענים שהמספר נמוך בהרבה, כמה עשרות זכו לעזרה מהמסגד ומבנגאבריט.
אלבניה
בפרוטוקול ועידת ואנזה ננקב המספר "200" כמספרם של יהודי אלבניה נכון לעת ההיא, ינואר 1942. באותה תקופה נמלטו לאלבניה מאות יהודים, ורבים מהם זכו למחסה אצל מוסלמים תושבי אלבניה בזכות המסורת האלבנית של "בסה", שפירושה "קיום הבטחה" ו"מילת כבוד", מסורת הכוללת חובת הכנסת אורחים והגנה עליהם. יהודים ספורים בלבד גורשו מאלבניה למחנות הריכוז וההשמדה, וכך הייתה אלבניה המדינה היחידה באירופה שמספר היהודים בה בתום מלחמת העולם השנייה היה גבוה יותר מאשר מספר היהודים שחיו בה לפני תחילת המלחמה.
תחת הכיבוש האיטלקי של אלבניה, שהחל באפריל 1939, וכן תחת הכיבוש הגרמני, שהחל עם כניעת איטליה לבעלות הברית בספטמבר 1943, עשרות אלבנים הסתירו בבתיהם יהודים - בין היתר משפחות פליטים מיוגוסלביה.
רפיק וסלי היה תושב אלבניה הראשון שהוכר כחסיד אומות העולם (בשנת 1987). אחדים מבני משפחתו זכו אף הם לאות. עלי שק'אר פאשקאי הוכר כחסיד אומות העולם (האחרון, ב-2002), שהסתיר יהודי שלא הכיר, למרות איומי חיילים גרמניים במהלך החיפושים אצלו בהוצאה להורג ושריפת בתי כפרו.
בוסניה
בני משפחת הרדגה המוסלמית בסרייבו, מוסטפא, זיינבה ובני ביתם, הצילו יהודי בשם יוסף חביליו וניסו להציל יהודי נוסף אך זה נתפס ונרצח. בני המשפחה הוכרו כחסידי אומות העולם.
הקווקז
בכפר הצ'רקסי המוסלמי בסלניי שבהרי הקווקז, הוצלו 36 ילדים, מהם 32 יהודים. הילדים אומצו למשפחות הכפר, ועל אף שהנאצים חנו בו למעלה מ-150 ימים, חיפשו את הילדים תוך איומים על תושבי הכפר, אף אחד מהם לא הסגיר את הילדים.
צפון אפריקה
מיוני 1940 ועד מאי 1943 שלטו מדינות הציר - גרמניה, איטליה ומשתפי הפעולה עמם - בחלקים גדולים של צפון אפריקה. הנאצים שאפו לחסל גם יהודים מחוץ לאירופה שהיו תחת שליטתם. בתוניסיה פעל ח'אלד עבד אל-והאב להצלת יהודים במתחם שהשתייך למשפחתו. כך עשה גם סי עלי סקעת (Si Ali Sakkat), בכיר בממשל התוניסאי, בתקופת הכיבוש הנאצי בתוניסיה, שנמשך מנובמבר 1942 ועד מאי 1943. הוא הסתיר בחוותו כשישים יהודים שברחו ממחנה כפייה בעמק זג'ואן וסיפק להם מעון ומזון, עד כניסת בעלות הברית לאזור. יש לציין ששארי משפחתו של סי עלי טוענים כי לא היה מדובר ביהודים, אלא שסיפור ההצלה היה דווקא עבור חיילים גרמנים שחששו להתפס כשבויי מלחמה על ידי בעלות הברית לאחר תבוסת צבא גרמניה הנאצית בתוניסיה.
מספר מוסלמים אלג'יראים סייעו ליהדות אלג'יריה בתקופת שלטונו של משטר וישי באלג'יריה, בהם שייח' טייב אל עוקבי (Taieb el-Okbi), חבר מפלגת הרפורמה האסלאמית באלג'יריה ומחליפו של הרפורמיסט האלג'יראי עבדלחמיד בן באדיס (Abdelhamid Ben Badis) שמת באפריל 1940, לפני נפילת אלג'יריה בידי משטר וישי.
ספרו של רוברט סטלוף "בין צלב הקרס לסהרה: יהודים וערבים בצפון אפריקה בצל השואה" מביא סיפורים אישיים של הצלת יהודים בצפון אפריקה בידי שכניהם המוסלמים בתקופת הכיבוש הנאצי. בעקבות הספר החלה ממשלת גרמניה לשלם פיצויים ליהודים ניצולי מחנות הכפייה בצפון אפריקה.
אחד מפרקי הספר מוקדש לסיפורה של אנני בוכריס שמשפחתה הוסתרה בידי ח'אלד עבד אלוהאב (1911 - 1997), שאביו חסן בעל אדמות עשיר ושר לשעבר היה מיודד עם אביה. לאחר כניסת הגרמנים לעיירה מהדיה הם גרשו את משפחת בוכריס מביתה והפכו אותו לקסרקטין לחיילים. המשפחה הסתתרה בבית חרושת לשמן ולשם הגיע ח'אלד והזהיר אותם כי הם נתונים בסכנה. הוא שיכן את המשפחה המורחבת - 25 נפשות - בחווה בכפר טללסה כ-35 ק"מ מן העיירה, שם שהו כארבעה חודשים עד אפריל 1943 עם כניסת חיילים בריטים למהדיה. אותו ח'אלד עבד אלוהאב גם ניסה להגן על נערות יהודיות שהגרמנים ריכזו בבית בעיר ו"היו מבקרים אותן ועושים כל מה שהתחשק להם", כעדותה של אנני שנתנה שישים שנה לאחר מכן בגיל 71.
טורקיה
הסרט The Turkish Passport (2012) חושף את סיפורם של יהודים שניצלו בידי דיפלומטים טורקים שפעלו בתקופת מלחמת העולם השנייה להצלת יהודים במבצע של הנפקת דרכונים טורקיים והברחת יהודים ב-12 רכבות מאירופה מזרחה אל החופש.
הערות שוליים
(Robert Satloff, Among the Righteous: Lost Stories from the Holocaust's Long Reach into the Arab Lands (2006
פיגוע ההתאבדות בתוניס (2015)
הפיגוע בתוניס אירע בתוניס, בירת תוניסיה, ב-24 בנובמבר 2015. מחבל מתאבד עלה על אוטובוס ברחוב ראשי ובו חיילי המשמר הנשיאותי בתוניסיה, ופוצץ עצמו. בפיגוע ההתאבדות נהרגו 12 בני אדם ונפצעו 20.
משרד הפנים בתוניסיה הודיע כי מדובר בפיגוע שנעשה באמצעות חומר נפץ סמטקס שמקורו בלוב. ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגוע, אף על פי שגופי הביטחון בתוניסיה לא זיהו קשר בין הארגון לבין המחבל. הארגון נטל אחריות גם לשני פיגועים אחרים שבוצעו במהלך 2015: הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו, ב-18 במרץ, והפיגוע בסוסה, ב-26 ביוני.
לאחר הפיגוע הכריז נשיא תוניסיה, אל-באג'י א-סבסי על עוצר ומצב חירום למשך חודש. בוצעו מעצרים רבים של פעילי טרור, ובהוראת ממשלת תוניסיה נסגרו חשבונות פייסבוק ואתרי אינטרנט הקשורים לארגוני טרור הפועלים במדינה.
הפיגוע גונה על ידי מנהיגי צרפת וארצות הברית. מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, הודיע על תחילתו של שיתוף פעולה צבאי ומודיעיני בין ארצות הברית לממשלת תוניסיה, שבמהלכו גם יאושר שימוש במזל"טים.
סאונדקס
סאונדקס הוא אלגוריתם פונטי שמאפשר לזהות שמות לפי צלילם ואופן הגייתם, ובכך להתגבר על הבדלי כתיב לא משמעותיים, העלולים לנבוע משגיאות כתיב נפוצות. סאונדקס הוא הנפוץ מבין האלגוריתמים הפונטיים.
אלגוריתם סאונדקס מתאים לכל שם קוד בן ארבעה תווים: אות ואחריה שלוש ספרות. האות היא האות הראשונה של השם, והספרות הן פונקציה של יתר העיצורים שבשם. לעיצורים בעלי צליל דומה מותאמת אותה ספרה. כך, למשל, העיצורים השפתיים B, F, P, V מקודדים כולם כ-1. אמות קריאה עשויות להשפיע על הקידוד, אך הן מקודדות באופן ישיר רק כאשר הן האות הראשונה בשם.
האלגוריתם במלואו:
באלגוריתם זה, השמות Robert ו-Rupert מקבלים קוד זהה, R163, ואילו Rubin מקבל את הקוד R150.
האלגוריתם מאפשר להתגבר על טעויות שמיעה, טעויות לשוניות וטעויות הקלדה, שעלולות להיווצר בעת איסוף והקלדה של נתונים העוסקים בבני אדם, ששמם הוא מרכיב חשוב בזיהוים.
אלגוריתם סאונדקס המתואר לעיל יוצר יחס שקילות בקבוצת השמות (שני שמות הם שקולים כאשר האלגוריתם מתאים להם קוד זהה). לכל שני שמות נתונים ייתכן אחד משני מצבים אפשריים: הם שקולים זה לזה, או שאינם שקולים זה לזה. תשובות מגוונות יותר מתקבלות מאלגוריתם המגדיר מרחק (מטריקה) בין שני שמות. דוגמה לאלגוריתם כזה הוא מרחק המינג. אלגוריתם נוסף המחזיר מרחק בין שמות, בשם Graphex, פותח בצה"ל על ידי אסא כשר, בעת שהיה חייל בשירות סדיר. המשתמש באלגוריתם מסוג זה יכול להחליט על המרחק הרצוי לו (אולי לפי מידע נוסף שיש לפניו).
אלכסנדר סובולב
אלכסנדר סרגייביץ' סובולב (ברוסית: Александр Сергеевич Соболев; נולד ב-7 במרץ 1997 בברנאול) הוא כדורגלן רוסי המשחק כחלוץ מרכזי בקבוצת הפרמייר ליג הרוסי ספרטק מוסקבה ובנבחרת רוסיה.
דינמו ברנאול, טום טומסק
סובולב הוא בוגר בית הספר לכדורגל של מועדון דינמו ברנאול. בשנת 2015 הופיע בהרכב הקבוצה הבוגרת של דינמו-2 ברנאול שהתמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
לפני פתיחת עונת 2016/17 עבר לטום טומסק ושיחק בהרכב קבוצת הנוער והבקיע תשעה שערים ב-15 הופעות. ב-21 בנובמבר 2016 זומן לקבוצה הבוגרת למשחק בליגת העל הרוסית בכדורגל, במשחק נגד אחמט גרוזני, אך בפועל ישב על הספסל ולא עלה למגרש.
ב-5 בדצמבר 2016 עשה את הופעת הבכורה בפרמייר-ליג הרוסי כשעלה בהרכב הפותח במשחק נגד אופה. ב-10 באפריל 2017 הבקיע את שער הבכורה במשחק נגד רובין קאזאן שהסתיים בשוויון 2:2. בעונת הבכורה שלו בקבוצה מטומסק הוא הבקיע שלושה שערים.
קריליה סובייטוב ויניסיי
ב-29 בדצמבר 2017 חתם לארבע שנים בקבוצת קריליה סובייטוב סמרה. את שער הבכורה במדי הקבוצה מסמרה הבקיע ב-4 במרץ 2018 נגד דינמו סנקט פטרבורג. את השלושער שלו הבקיע לראשונה ב-7 באפריל 2018 נגד ספרטק-2 מוסקבה במשחק בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בתחילת 2019 ועד לסוף העונה הושאל לקבוצת יניסיי קרסנויארסק, במדיה הבקיע שלושה שערים בעשר הופעות. הוא חזר להרכב של קריליה סובייטוב בתחילת עונת 2019/2020 בליגת העל הרוסית בכדורגל וכבר במחזור הפתיחה הבקיע דאבל לזכות קריליה סובייטוב, במשחק נגד צסק"א מוסקבה שהסתיים בניצחון קבוצתו. בחודש יולי רשם שלושה שערים ובישול אחד בשלושה משחקים והוכתר למצטיין החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל והיה לשחקן הראשון בקריליה סובייטוב סמרה שזוכה בפרס זה.
ספרטק מוסקבה
בינואר 2020 הושאל עד סוף השנה לספרטק מוסקבה בסכום של 5 מיליון אירו.
ב-31 בינואר 2020, הוא ערך את האימון הראשון שלו במדי ספרטק במחנה האימונים בקטר ב-8 בפברואר 2020, במשחק המחזור השלישי של טורניר הידידות גביע Match Premier, כבש מול פרטיזן בלגרד (3:2) וסייע לקבוצתו החדשה לזכות בטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ספרטק בליגת העל הרוסית בכדורגל ב-29 בפברואר 2020 במשחק החוץ של המחזור ה-20 מול דינמו מוסקבה (2:0), כשנכנס להרכב הפותח ובישל שער לזלימחאן בקאייב בדקה ה-29 של המשחק. ב-18 במאי 2020, נרכש מקריליה סובייטוב בסכום של 4.5 מיליון יורו על ידי ספרטק שחתמה עמו על חוזה ארוך טווח, כששכרו של סובולב עומד על 1.2 מיליון יורו בשנה. ב-20 ביוני 2020, במשחק החוץ של המחזור ה-23 באליפות רוסיה מול ארסנל טולה (3:2), בזכות בישול של זלימחאן בקאייב, הוא כבש את שערו הראשון במדי ספרטק בליגה. ב-19 ביוני 2020, בחצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל מול זניט סנקט פטרבורג (1:2), בדקה ה-45 של המשחק עם בישול של זלימחאן בקאייב, הוא כבש את שער הבכורה שלו בספרטק בגביע. בסך הכל, בעונת 2019/20 עבור ספרטק הוא שיחק 13 משחקים (11 בליגה ו-2 בגביע הרוסי), כבש 3 שערים (2 בליגה ואחד בגביע הרוסי) ועשה 3 בישולים (2 בליגה ו-1 בגביע רוסיה).
לפני תחילת עונת 2020/21, סובולב אימץ את מספר 7. ב-9 באוגוסט 2020, במשחק הביתי של המחזור הראשון באליפות רוסיה מול סוצ'י (2:2), הוא כבש את השער הראשון של ספרטק בעונה החדשה והוכתר לשחקן המשחק. ב-23 באוגוסט 2020, במשחק המחזור הרביעי באליפות רוסיה מול לוקומוטיב (2:1), כבש את שער הניצחון לספרטק שהעניק את הניצחון בדרבי. ב-29 באוגוסט 2020, במשחק הביתי של המחזור הששי באליפות רוסיה מול ארסנל טולה (2:1), הוא נכנס לראשונה בהרכב הפותח ושיחק 90 דקות, כשהוא מבקיע שער בדקה 41 מבישול של זלימחאן בקאייב. ב-7 בנובמבר 2020, במשחק המחזור ה-14 באליפות רוסיה מול אורל (2:2) בדקה הששית הבקיע שער מבישול של איירטון ובדקה ה-45 הוא כבש שער שני ובישל פנדל והוכתר כשחקן המשחק.
ב-7 במרץ 2021, ביום הולדתו, במשחק המחזור ה-21 באליפות רוסיה מול קרסנודאר (6:1) כבש שער בדקה 2 ונבחר לאיש המשחק בזכות כיבוש השער הראשון שהיה המהיר ביותר באותה עונה. ב-13 במרץ 2021, במשחק החוץ של המחזור ה-22 באליפות רוסיה מול דינמו מוסקבה (2:1), בדקה ה-30 של המשחק, הוא בישל שער לוויקטור מוזס, ובדקה 63 ארגן בעיטת עונשין ובכך סייע לקבוצתו להשיג ניצחון חשוב בדרבי. בסוף מרץ 2021 סובולב הגיע למאזן של 5 שערים וקצב הבקעות ממוצע של 50 דקות לשער והיה ממוקם במקום השלישי ברשימת מלכי השערים בקרב כדורגלני עשר הליגות הטובות בעולם. במרץ, הוא נבחר לשחקן החודש. בסך הכל, בעונת 2020/21 הוא שיחק 24 משחקים (22 באליפות ו-2 בגביע), בהם כבש 15 שערים (14 באליפות ו-1 בגביע) ועשה 4 בישולים באליפות. בסיום העונה סיים עם ספרטק במקום השני באליפות.
הוא הבקיע את שערו הראשון בעונת 2021/22, ב-30 ביולי 2021 במשחק החוץ של המחזור השני באליפות רוסיה מול קריליה סובייטוב (1:0), לאחר שהבקיע פנדל בדקה 68 והוכר גם לשחקן המשחק. ב-13 באוגוסט 2021, הוא חתם על חוזה חדש עם ספרטק עד 2026. ב-20 באוקטובר 2021, במשחק הביתי של המחזור השלישי ב מול לסטר סיטי (3:4), הוא כבש צמד ובכך כבש את שעריו הראשונים במפעלים האירופיים. הוא המשיך להפתיע עם צמד מול נאפולי בניצחון קבוצתו 2:1 ב-24 בנובמבר 2021.
בעונת 2022/2023, כבש 6 שערים ב־12 המחזורים הראשונים.
קריירה בנבחרת
ב-17 בינואר 2018 זומן לנבחרת הצעירה של רוסיה. ב-8 באוקטובר 2020 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 לנבחרת שוודיה במשחק ידידות כשהוא כובש את השער המצמק עבור הנבחרת הרוסית.
פרנק מרקאוסקי
פרנק יוז מרקאוסקי (באנגלית: Frank Hughes Murkowski; נולד ב-28 במרץ 1933) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלסקה בשנים 1981–2002 ולאחר מכן כמושל אלסקה השמיני מתום כהונתו בסנאט ועד לשלהי 2006. כאשר ניסה להיבחר מחדש באותה השנה, סיים את הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית במקום השלישי אחרי שרה פיילין וג'ון בינקלי. הוא נודע בשל החלטתו למנות את בתו, ליסה מרקאוסקי, למושב הסנאט ממנו פרש עם היבחרו למושל.
ראשית חייו
מרקאוסקי נולד בסיאטל, הגדולה שבערי מדינת וושינגטון, בנם של הלן (לבית יוז) ופרנק מ. מרקאוסקי. סבו מצד אביו היה ממוצא פולני. מרקאוסקי למד בבית הספר התיכון של קטצ'יקן שבאלסקה, שם סיים את לימודיו ב-1951. הוא למד באוניברסיטת סנטה קלרה בשנים 1951–1953, וב-1955 קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סיאטל. לאחר מכן שירת במשמר החופים של ארצות הברית עד 1957 — אותה השנה בה בתו ליסה נולדה. לאחר שעבד בבנק הלאומי הפסיפי ובבית הספר לבנקאות בחוף הפסיפי, מרקאוסקי היה לנציב הצעיר ביותר ברשות המבצעת של אלסקה עת מונה לנציב הפיקוח הכלכלי של המדינה בגיל 33.
ב-1970 התמודד למושב היחידי של אלסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הפסיד לניק בגיץ', מועמד המפלגה הדמוקרטית. ב-1971 התמנה לנשיא הבנק הלאומי של אלסקה. כמו כן, מרקאוסקי עמד בראשות איגוד הבנקאים של אלסקה וב-1977 היה יושב ראש לשכת המסחר של מדינת אלסקה.
בסנאט האמריקאי
למרקאוסקי היה דפוס הצבעות שמרני. הוא התנגד להפלות, לבקרה על כלי נשק ולמיסוד העדפה מתקנת. במהלך נאום שנשא במליאת הסנאט בדבר איסור על הומוסקסואלים לשרת בכוחות המזוינים של ארצות הברית, הצהיר מרקאוסקי כי מבחינתו יש להומוסקסואלים הזכות לבחור את אורח חייהם אך לא לשרת בכוחות המזוינים. תוך התנגדותו להותיר את האיסור, נאומו התמקד בהשלכות הכלכליות שיעיבו על המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית אם יתעורר צורך לטפל ביוצאי צבא שנדבקו בנגיף ה-HIV. לעומתו, בתו ליסה אשר מונתה למושב בסנאט של אביו על ידיו הצביעה בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר ובהמשך נהייתה לסנאטורית השלישית מהמפלגה הרפובליקנית שתצביע בעד אישור נישואים חד מיניים בעת כהונתה.
מושל אלסקה
ב-5 בנובמבר 2002 נבחר מרקאוסקי למושל אלסקה וקיבל כמעט 56% מקולות הבוחרים, אחו התמיכה הגבוה ביותר עבור מועמד רפובליקני כלשהו למשרה ציבורית בהיסטוריה של אלסקה עד לאותה נקודה. הוא החליף טוני נולס הדמוקרטי והושבע לתפקידו ב-2 בדצמבר 2002. עם השבעתו התפטר ממושבו בסנאט ומינה את בתו, ליסה מרקאוסקי, אז חברת בית המחוקקים של אלסקה. מתנגדיו של מרקאוסקי תפשו את המינוי כביטוי לנפוטיזם.
לקראת סיום תקופת כהונתו כמושל תיווך עסקה להקמת צינור גז שמעולם לא נבחנה בית הרשות המחוקקת של אלסקה. מרקאוסקי איים לחתום על העסקה ללא אישור חקיקתי, אם כי בית המחוקקים הוביל בהצלחה תובענה ייצוגית שהניאה אותו ממעשה שכזה.
המושל מרקאוסקי התמודד לתקופת כהונה שנייה בבחירות 2006, אך הגיע בבחירות המקדימות הרפובליקניות הגיע למקום השלישי אחרי ראש עיריית ואסילה לשעבר ואיש העסקים מפיירבנקס ג'ון בינקלי ואחרי שרה פיילין, לימים המועמדת הרפובליקנית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. הפרש ההפסד של מרקאוסקי היה הגדול ביותר בכל פריימריז רפובליקני כלשהו של מושל מכהן בהיסטוריה של ארצות הברית. מרקאוסקי עזב את תפקידו עם אחד משיעורי התמיכה הנמוכים ביותר בתולדות אלסקה בשיעור של 19% בלבד.
אחרי הפוליטיקה
ב-4 במרץ 2008, ראש הסגל לשעבר של מרקאוסקי, ג'ים קלארק הודה כי היה מודע לכך שהחברה "וקו קורפ" השתכרה ב-10,000 דולר אמריקני עבור משאל פוליטי כדי לאמוד את הפופולריות של המושל המכהן דאז מרקאוסקי. קלארק הואשם ב"הונאת שירותים כנים". לקראת הבחירות בארצות הברית ב-2018 שקל מרקאוסקי להתמודד לתפקידו הישן כמושל אך לבסוף החליט שלא לעשות כן.
הכחדת קרטיקון-פלאוגן
הכחדת קרטיקון-פלאוגן (נקראה בעבר הכחדת קרטיקון-שלישון ובקיצור "הכחדת K/T" או "הכחדת K-Pg") היא אירוע הכחדה המונית אשר התרחש במעבר מהקרטיקון לפלאוגן כ-66 מיליון שנה לפני זמננו. מעבר זה בין התורים נקרא "גבול קרטיקון-פלאוגן", והוא מבדיל גם בין העידנים מזוזואיקון וקנוזואיקון. באירוע זה נכחדו כ-50% מן המינים שחיו על פני כדור הארץ באותה תקופה, בהם הדינוזאורים, ויותר מ-80% מכלל היצורים. הכחדה זו השפיעה באופן לא אחיד על קבוצות בעלי חיים שונות – חלקן נכחדו לחלוטין, אחרות נפגעו קשה, וקבוצות אחרות הושפעו באופן קל בלבד.
הכחדה המונית
האבולוציה מתאפיינת באירועי הכחדה המונית ובהתפתחותם של מינים חדשים. על אף היותם של אירועי הכחדה ביטוי לכוח הרסני ומאיים, יש להם גם היבט חיובי: הכחדה מאפשרת התפתחות של מינים בעלי יכולת הישרדות גבוהה וקיום של גיוון ביולוגי. בגבול קרטיקון-שלישון ניתן לראות את ההבדל במגוון בעלי החיים שלפני ההכחדה – שפע של זוחלי ענק מפותחים לצד אוכלוסיות דלילות של יונקים ועופות לא מפותחים, ואחרי ההכחדה – התפתחות ענפה של בעלי חיים בסביבות מגוונות שהובילה למגוון היונקים והעופות המוכרים כיום.
הכחדות המוניות התרחשו כמה פעמים מאז הופיעו לראשונה חיים בכדור הארץ. לגבי חמש הכחדות המוניות שזוהו קיימת הסכמה נרחבת כי אכן התרחשו, והן מכונות "חמש ההכחדות ההמוניות הקלאסיות". הכחדות אלה מציינות את סופם של תורים גאולוגיים: אורדוביק, דבון, פרם, טריאס וקרטיקון.
ראיות גאולוגיות
העדות הראשונית לאירוע משמעותי באה מקטיעה של רצף המאובנים בשכבות סלע. מתחת לגבול קרטיקון-שלישון קיימות עדויות לצמחייה ולמינים של בעלי חיים אשר נעדרו מן השכבות המונחות מעל גבול זה, ובמקומם מופיעים מאובנים של בעלי חיים וצמחים אחרים.
ראיות נוספות מתעדות אירועים חריגים אשר חלו באותה תקופה:
במשך שנים היה מקובל לתארך את סוף עידן המזוזואיקון בתאריך של 65.5 משל"ז (65.5 מיליון שנה לפני זמננו) אך כיול חדש של שיטות התארוך הרדיומטרי שנעשה ב-2013 שינה אומדן זה ל-66 משל"ז.
מינים שנכחדו
הכחדת קרטיקון-שלישון אינה הגדולה בהכחדות ההמוניות, אך היא הידועה בהן מאחר שהיא האחרונה בהן וגם כי היא גרמה להיעלמם של הדינוזאורים. מחקר הנשען רק על הכחדת הדינוזאורים מוטעה מיסודו, מאחר שהדינוזאורים – שמאובניהם הראשונים נחשפו רק בתחילת המאה ה-19 – הם רק חלק קטן מן המינים שנעלמו בהכחדה זו. אירוע הכחדה זה בולט לא רק בשל העובדה שכילה את רוב המינים שחיו בסוף הקרטיקון, אלא בשל הסלקטיביות שחלה במיקום ובמינים שנכחדו באירוע מסתורי זה: מרבית המינים נכחדו באזורים טרופיים, ובאזורים אחרים חלה הכחדה מזערית והדרגתית שהושפעה מתנאי אקלים. לבד מן הדינוזאורים וזוחלים קדומים אחרים נכחדו במעבר בין הקרטיקון לשלישון אמוניטים, רודיסיטים, מיני חוריריות, יצורים חד-תאיים כפלנקטון ואצות ומינים רבים של צמחי יבשה. מינים אחרים – חלזונות, צדפות ואלמוגים – ספגו פגיעה קשה, אך לא נכחדו.
הגורמים להכחדה
לקטסטרופיזם של קיווייה קמה בתחילת המאה ה-19 התנגדות בדמות הלאמארקיזם – תורתו של ז'אן-בטיסט דה לאמארק, אשר גרס כי שינויים בסביבה גורמים לשינוי בצרכי בעלי החיים ולשינוי בפעולותיהם, כלומר: לשימוש מוגבר או מופחת באבריהם. לפי לאמארק, שינויים קטנים הנרכשים במהלך החיים של האורגניזם עוברים בתורשה לצאצאיו, דבר הגורם בטווח הארוך להתפתחותם או להתנוונותם של איברים. לאמארק טען כנגד הכחדה כי שרידים מאוחרים של יצורים שהשאירו מאובנים קדומים נמצאים באזורים שטרם נחקרו, ולכן טרם נמצאו.
תאוריית הסופרנובה
בשנת 1968 עלתה השערה כי התפוצצות של סופרנובה קרוב למערכת השמש אחראית להימצאות כמות חריגה של אירידיום בשכבות חרסית מגבול קרטיקון-שלישון, אולם השערה זו לא נתמכה במציאת תוצרים אחרים של התפוצצות סופרנובה – למשל פלוטוניום – בשכבות סלע מאותה תקופה. עם זאת, נוכחות האירידיום באותן שכבות הותירה על כנה את האפשרות שמקורו מחוץ לכדור הארץ.
תאוריית אלוורז
בשנת 1980 הציעו שני מדענים – לואיס אלוורז, חתן פרס נובל לפיזיקה, ובנו הגאולוג וולטר אלוורז – את התאוריה לפיה התנגשותו של מטאוריט (אסטרואיד שהגיע לפני השטח של כדור הארץ) היא שגרמה להכחדת הדינוזאורים. הסבר זה סיפק מענה סביר להימצאות כמויות גדולות של אירידיום בחרסיות המתוארכות לגבול קרטיקון-שלישון. כעשור לאחר הצגת התאוריה המשותפת שלהם התגלו במכתש צ'יקשולוב (Chicxulub – בשפת המאיה: זנבו של השטן) בחצי האי יוקטן במקסיקו ראיות המעידות לכאורה על פגיעת מטאוריט ענק באותה תקופה. הונח כי מטאוריט בקוטר של כ-10 ק"מ שמהירותו כמה עשרות אלפי קמ"ש התנגש בכדור הארץ.