cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אל-ח'נסאא
ביוגרפיה
המשורר הערבי בן זמנה אל-נע'אבה כתב עליה "אל-ח'נסאא היא המשוררת הנפלאה ביותר מבין בני האדם והג'ינים". על פי מסורת נוספת אל-נע'אבה אמר לאל-ח'נסאא יום אחד: "לולא אבו באסיר כבר הקריא לי (את שיריו), הייתי אומר שאת המשוררת הגדולה ביותר של הערבים. לכי, שכן את המשוררת הגדולה ביותר מבין אלו עם שדיים". אל-ח'נסאא השיבה לו: "אני המשוררת הגדולה ביותר מבין אלה עם אשכים, גם כן".
שפרה קורנפלד
שפרה קורנפלד (נולדה ב-9 בדצמבר 1980) היא מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו, בעלת טור, תסריטאית וסופרת ישראלית. זוכת העונה הראשונה של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה
קורנפלד נולדה, גדלה והתחנכה בירושלים, למשפחה חרדית. אביה הוא רב חוזר בתשובה בישיבת התפוצות בהר ציון. אחיה הוא הטיפוגרף אברהם קורנפלד. כשהייתה נערה התגרשו הוריה, ולאחר מכן קורנפלד יצאה בשאלה.
התגייסה לצה"ל, שם שירתה כלוחמת וכמ"כית במג"ב.
לקורנפלד תואר ראשון בעיצוב תעשייתי מהאקדמיה לאמנות בצלאל. בטרם נכנסה לתוכנית "האח הגדול" עבדה כדיילת באל על, והשתתפה בשעשועון "השעון" בהנחיית גיורא חמיצר.
קריירה
ב-1 בספטמבר 2008 החלה להשתתף בתוכנית המציאות "האח הגדול" בערוץ 2 של "קשת". ב-16 בדצמבר הוכתרה כמנצחת העונה הראשונה של התוכנית, וזכתה בפרס הגדול של מיליון ש"ח.
ב-2008, לאחר זכייתה בתוכנית, החלה להגיש בערוץ 2 את תוכנית הבוקר "יום חדש" לצד לינוי בר-גפן.
קורנפלד כתבה טור אישי בשבועון "לאִשה".
השתתפה בתוכנית "עושות חג" ששודרה ב-yes, לצדן של מרב בטיטו, רביטל ויטלזון-יעקבס ודפנה לוסטיג.
ב-2009, לתחילת שידורי התוכנית "האח הגדול VIP 1", הגישה קורנפלד תוכנית ספיישל על "האח הגדול" בשם "המפורסמים באים". בנוסף בשנה זו, השתתפה בתפקיד אורח ב"ארץ נהדרת" (התוכנית שיצר בן זוגה שגב).
ב-2009 הגישה את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה" בגלי צה"ל, לצד קובי אריאלי.
ב-2010 הייתה תסריטאית של התוכנית "מה קורה" בערוץ 2 של קשת, בהנחייתה של בר-גפן.
בשנת 2012 הוציאה לאור את ספרה הראשון, "החצי השני של הלילה". מנובמבר 2012 עד מרץ 2014 כתבה טור שבועי בעיתון "מעריב".
ב-2017 הצטרפה לצוות המנחות של התוכנית היומית "מועדון תרבות" בערוץ כאן 11, לצדן של אסתר רדא, דפנה לוסטיג ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר."
בשנת 2022 יצא לאור ספרה השני, "אין מקום כזה".
בשנת 2023 קריינה הֶסְכֵּת בן חמישה פרקים בעריכת גיא בן נון שעסק בגנבת אוסף השעונים מהמוזיאון לאמנות האסלאם.
חיים אישיים
מאז 2008 היא בזוגיות עם המפיק מולי שגב. ב-2011 נולדה להם בת משותפת. ביוני 2011 הם התחתנו בנישואים אזרחיים בניו יורק. ב-2014 נולדה בתם השנייה.
מסטיטיס
דלקת בשד, בלועזית מסטיטיס (Mastitis), היא מצב דלקתי של השד שלעיתים מלווה בזיהום. זוהי דלקת חריפה של רקמת החיבור התוך-כלית של השד. מסטיטיס בדרך כלל גורמת לנפיחות, אודם, חום מקומי וכאב ברקמת השד. מסטיטיס אופיינית בקרב נשים מניקות, אחת מכל עשר נשים מניקות עלולה ללקות במסטיטיס במהלך שלושת החודשים הראשונים לאחר הלידה. עם זאת, מסטיטיס יכולה להתרחש בכל שלב של הנקה.
מסטיטיס יכולה להיגרם משני מצבים עיקריים: הצטברות חלב בשד (סטאזיס) וזיהום. החלב העומד מספק קרקע לצמיחה של חיידקים. החיידק הנפוץ ביותר שגורם למסטיטיס הוא Staphylococcus aureus. חיידקים אחרים כוללים מיני Streptococcus, Escherichia coli ו-Haemophilus influenzae. מסטיטיס נחשבת אחת הבעיות הנפוצות ביותר בקרב נשים מניקות. מסטיטיס היא מצב כואב הגורם לאי נוחות, יכול להוביל להפסקת הנקה ולעיתים מצריך טיפול באשפוז בבית החולים. דלקת בשד עלולה להתפתח לאבצס בשד.
סימנים וסימפטומים
נשים מאובחנות במסטיטיס כאשר מופיעים לפחות שניים מהסימנים או הסימפטומים הבאים:
אבחנה מבדלת
האבחנה המבדלת כוללת טווח רחב של תהליכים פיזיולוגיים תקינים כגון מלאות טבעית של חלב, גודש בשד, ציסטה המכילה חלב (גלקטוצלה) וצינורות חסומים וכן מצבים פתולוגיים כגון אבצס, תסמונת רנו של הפטמה וסרטן שד.
טיפול
טיפול תומך להקלת סימפטומים כולל מנוחה במיטה, שתייה מרובה, משככי כאבים ותרופות נוגדות דלקת, היעילים ביותר הם איבופרופן ופרצטמול. אם הסימפטומים הסיסטמיים הם קלים טיפול זה יכול להספיק. כמו כן חשוב להמשיך לרוקן את השד, על מנת להימנע מגודש.
לעיתים יש צורך בטיפול אנטיביוטי כאשר הסימנים חמורים מההתחלה, אם ישנה פיסורה נראית לעין בפטמה, תרבית חיובית לחיידק וסימפטומים שלא משתפרים תוך 24 שעות לאחר ריקון החלב. התרופות האנטיביוטיות הנפוצות הן צפלקסין ודיקלוקסצילין. טווח הטיפול המומלץ הוא 10–14 יום.
מניעה
מסטיטיס ניתנת למניעה לרוב, באם ההנקה מצליחה ויעילה. הנקה נכונה מונעת מצבים של הצטברות חלב ועל כן מקטינה את הסיכוי לפתח דלקת. בנוסף על כך, אם מצליחים לטפל בסימנים מוקדמים לדלקת כמו גודש, צינורות חלב חסומים וכאבים בשד, הדבר גם כן מקטין את הסיכון. על מנת להימנע מבעיות אלו אפשר להיעזר ביועצת הנקה כבר לאחר הלידה. נשים המחליטות להפסיק להניק (לא משנה למה) רצוי לעשות זאת באופן הדרגתי, ואף להתייעץ, על מנת להימנע מדלקות כאלה גם כן.
שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר
שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר (באנגלית: Sherlock Holmes and the Baker Street Irregulars) היא סדרת דרמה של ה-BBC משנת 2007 על שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר, חבורת ילדים שעוזרים לו מדי פעם. בסרט מככב ג'ונתן פרייס בתפקיד שרלוק הולמס וביל פטרסון כדוקטור ווטסון ועם אנה צ'נסלור ואהרון ג'ונסון.
עלילה
הפרחחים מרחוב בייקר חוקרים כי כמה מחבריהם נעדרים נעדרים, ובמקביל מנסים למנוע את שרלוק הולמס - שעובר משבר אישי - מורשע ברצח.
פיתוח
הסרט מבוסס על סיפור מקורי מאת קורטי ודויל. הופק על ידי אנדי רולי. הצילומים ועבודת הפוסט-פרודקשן נערכו בדבלין, אירלנד.
פודו
הפודו (שם מדעי: Pudu), הוא סוג של אייל קטנטן בתת-משפחת איילי העולם החדש הכולל שני מינים החיים באזורים נפרדים באמריקה הדרומית. הפודו הוא האייל הקטן ביותר במשפחת האייליים, אך עם זאת ישנם מעלי גרה ננסיים יותר ממנו כגון האיילון, אנטילופה מלכותית ודלקרן המושק. מבחינה גנטית מיני האיילים הקרובים אליו ביותר הם בני הסוג מזאמה, ובמיוחד הצ'וני הקטנטן שזהה כמעט לגמרי לפודו במראהו החיצוני.
מאפיינים
הפודו הוא האייל הקטן ביותר במשפחת האייליים. הוא מתאפיין בגוף חסון ועגלגל המתאים להליכה מהירה בצמחייה סבוכה ובאזור הררי, ברגליים קצרות ודקות, ובפרווה עבה ונוקשה המגנה עליו מפני מזג אוויר קפוא בבית גידולו. העיניים והאף שלו קטנים ושחורים, והאוזניים קצרות ומעוגלות. הפנים קצרות ואלכסוניות יותר מאיילים אחרים. בשונה מיתר האיילים, לפודו יש רק לעיתים רחוקות סיעופים בקרניים ובדרך כלל הן נראות כקרני דוקרן פשוטות. הזכרים והנקבות דומים למדי בחזותם, וניתן להבדיל ביניהם על ידי הקרניים המצויות אצל הזכרים בלבד.
תפוצה ואקולוגיה
תפוצתו של הפודו היא במדינות: אקוודור, קולומביה, ארגנטינה, פרו, וצ'ילה. הפודו חי ביערות גשם בסבך במבוק צפוף המגן עליו מפני טורפים, עם זאת מדי פעם הוא יוצא לשטחים פתוחים כדי לרעות. הפודו מאכלס בעיקר אזורים הרריים גבוהים, אולם יש כאלה הנמצאים גם במקומות נמוכים ליד החוף.
הפודו הוא בעל חיים יחידאי, הפעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות, ושעות הצהריים והערב. הפודו מייצר לעצמו בצמחייה הצפופה רשת של שבילים ומנהרות קטנות המובילות לאזורי אכילה נוחים, ואורכם עשוי להשתרע עד ל-40 - 60 דונם. לעיתים קרובות נמצאים בצדדי השבילים ערימות זבל, ככל הנראה באזורים שבהם הוא עוצר לאכול ולנוח.
הפודו הוא יונק חששן וביישן, ומדי פעם הוא עוצר או עומד על רגליו האחוריות ומרחרח את האוויר; אף על פי כן, במקומות רבים ניתן להתקרב אליו עד למרחק מטרים בודדים. כאשר הפודו נרדף הוא נמלט בזגזוגים מהירים כדי להקשות על הטורפים לתפסו, והוא עשוי לקפוא על עומדו בצמחייה בתום ריצה קצרה עקב הסיבולת הנמוכה שלו. בשל גודלו הקטן, אויביו של הפודו בטבע הם רבים וביניהם ניתן למנות את שועל קולפאו, נמרון, חתול בר, עופות דורסים גדולים ובמיוחד פומת ההרים. תזונתו של הפודו כוללת עלים ענפים וקליפות של עצים, שיחים, זרעים, ופרות. בשל גודלו הזעיר הוא נאלץ מדי פעם לעמוד על רגליו האחוריות או לקפוץ על גזעי עצים שנפלו, כדי להגיע לצמחייה גבוהה יותר.
משך החיים הארוך ביותר שתועד אצל הפודו הוא 15 שנים ותשעה חודשים, תוחלת חיים היא 8 - 10 שנים.
מצב
מצבם של מיני הפודו נע בין קרוב לסיכון (NT) לפגיע (VU), בעיקר עקב כריתת יערות לצורך שטחי מרעה או למטעי פירות. ציד, תאונות דרכים, תפיסה על ידי תיירים או ציידים למכירה כחיית מחמד, הכנסת מין פולש כמו אייל אדום, תמותה גבוהה בקרב העופרים, ורגישות למחלות וטפילים - גורמים אף הם לצניחה משמעותית במספרי הפודו בטבע. למרות מאמצי השימור כדוגמת אמנת וושינגטון האוסרת סחר בבעלי חיים בסכנת הכחדה, ציד הוא עדיין בעיה רצינית. נכון לשנת 2016, האוכלוסייה בצ'ילה מתייצבת מהירידה שחוותה בעקבות הרס בית גידול, והן בצ'ילה והן בארגנטינה הוקמו פארקים מוגנים כדי לשמר את הפודו, לצד מספר גרעיני רבייה בגני חיות.
החבורה מרחוב בייקר
החבורה מרחוב בייקר (באנגלית: The Irregulars, בתרגום חופשי: החריגים) היא סדרת פשע טלוויזיונית אמריקאית בת עונה אחת, שעלתה לשידור ב"נטפליקס" ב-26 במרץ 2021. הסדרה מבוססת על ספריו של סר ארתור קונאן דויל, ובמרכזה חבורת פרחחים מרחוב בייקר העובדים עבור ד"ר ווטסון, ומצילים את לונדון מאלמנטים על-טבעיים.
הפקה
התסריטאי טום בידוול תיאר את התוכנית כ"פרויקט החלומות שלי והרעיון הוותיק ביותר שלי" והיא מנקודת מבט שונה על הולמס ועל יחסיו עם הפרחחים מרחוב בייקר.
צילומי התוכנית נערכו בבריטניה, כאשר ג'וני קנטון משמש כבמאי מוביל. הצילומים נערכו בסוף 2019 בליברפול ונמשכו עד מרץ 2020 כשהופסקו בעקבות מגפת הקורונה. עם זאת, בספטמבר 2020 הצילומים חודשו.
ביטול הסדרה
ב-4 במאי 2021 נמסר על ביטול הסדרה אחרי עונה אחת. זאת, על אף שבסוף חודש אפריל הסדרה נכללה ברשימת עשר הסדרות הנצפות ביותר של "נטפליקס", והקדימה אף את "הפלקון וחייל החורף".
עמק פרי
עֵמֶק פּרי (1 בנובמבר 1932 – 19 ביוני 2001) היה שדרן וקריין בקול ישראל, ולאחר מכן שדרן, מפיק ובמאי בטלוויזיה הישראלית. נחשב לאבי סגנון ההגשה האישית בקריינות הרדיו בישראל.
ביוגרפיה
עמק פרי נולד בשנת 1932 בפולין, ובגיל שנתיים עלה עם הוריו לארץ ישראל והם התיישבו בחיפה. בשנות ה-50 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1956, במקביל ללימודיו האקדמיים, החל לעבוד בקול ישראל. במשך כמה שנים שימש עורך וכתב חדשות. בשנת 1961 יזם מנהל קול ישראל חנוך גבתון הגשת ארבע מהדורות חדשות יומיות בסגנון אישי על ידי עורכי החדשות עצמם. בשנת 1963 צומצמו ארבע המהדורות לשתיים, ואותן ערך והגיש במשך תקופה ארוכה עמק פרי. שתי מהדורות החדשות היו בשעות קבועות - בעשר בבוקר ובשש בערב. המהדורה הוגשה בסגנון אישי וקליל, בניגוד לסגנון הרשמי של קריינים אחרים ובראשם משה חובב. בסוף כל מהדורה נהג להוסיף סיפור אנושי משולי אירועי היום. לימים סיפר כי רבים מסיפוריו לא אירעו במציאות והוא בדה אותם מלבו.
בספר "פרידה משרוליק" מנתח הסוציולוג פרופ' עוז אלמוג את השפעתו של פרי על סגנון ההגשה בקול ישראל:
בספר "איפה היינו ומה עשינו", העוסק בנוסטלגיה של מדינת ישראל משנות ה-50 וה-60, נכתב בערך עמק פרי:
באפריל 1968, בעקבות מגבלות שונות שהטילו עליו הממונים ושמנעו ממנו להמשיך בסגנונו האישי, החליט להפסיק לשדר את מהדורות החדשות ה"אישיות". במשך תקופה המשיך כעורך חדשות, אשר הוקראו על ידי קריינים אחרים בסגנון רשמי. בסוף אותה שנה היה אמור לעבור לטלוויזיה הישראלית, אך לבסוף החל את עבודתו בטלוויזיה ב-1970. במשך תקופה הגיש מהדורת חדשות יומית קצרה, ולאחר מכן עבר לעסוק בהפקה ובבימוי סרטים דוקומנטריים בטלוויזיה ובנוסף ביים בשנת 1984 את הדרמה הטלוויזיונית "מתבן במנהטן" על פי "שונאים, סיפור אהבה" של יצחק בשביס-זינגר.
בשנת 1985 היגר ללוס אנג'לס. בתקופת מגוריו בלוס אנג'לס פרסם מספר ספרים, בהם שיבץ רבים מן הסיפורים שסיפר למאזיניו במהדורות החדשות בקול ישראל. כמו כן פרסם את הספר "הוליבוד הוליבוד", הכולל ראיונות אישיים עם צמרת תעשיית הקולנוע של הוליווד.
פרי נפטר בלוס אנג'לס בשנת 2001.
חיים אישיים
באמצע שנות ה-50 נישא למיכאלה, ונולדה בתם רותי. לימים נישאה בתו בארצות הברית, ונולדו לה בן ובת.
בסוף שנות ה-60 נישא לנערת הזוהר והדוגמנית שרונה מרש (Marash), כלת תחרות "נסיכת הנעורים הבינלאומית" (International Teen Princess) לשנת 1969, שהייתה אז תלמידת תיכון בת 18. כעבור זמן קצר נפרדו.
מעכה בת אבישלום
מַעֲכָה בַּת־אֲבִישָׁלוֹם היא אשת מלך יהודה. היא מזוהה עם תמר – בתו היחידה של אבשלום.
חייה
בספר מלכים א' ובדברי הימים ב' ישנם אזכורים שונים בקשר למעכה בת אבישלום. מצד אחד, במלכים א נכתב שמעכה הייתה אמו של אביה (אֲבִיָּם):
מצד שני, בדברי הימים ב נראה שמעכה הייתה אם אביה:
ומצד שלישי, בדברי הימים נראה שמיכיהו בת אוריאל מן גבעה הייתה אם אביה:
ישנן שתי שיטות להסברת פסוקים אלה: שיטה אחת אומרת שמעכה היא אשת אביה (ואם אסא) והשיטה האחרת אומרת שמעכה היא אשת רחבעם (ואם אביה).
שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת אביה
בשיטה הראשונה אוחזים הפירוש המיוחס לרש"י, רבי אברהם בן הרמב"ם, מהרש"א והחיד"א. לפי שיטה זו, אשת רחבעם היא מיכיהו בת אוריאל ואשת אביה היא מעכה בת אבישלום. הסיבה שבחלק מהמקומות מוזכר ששם אשת רחבעם הוא מיכיהו בת אוריאל, היא שמעכה נקראה על שם כלתה, אשת רחבעם שהייתה "אשת חיל גברתנית".
שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם
בשיטה זו אוחזים התרגום לדברי הימים, רד"ק, רלב"ג, אברבנאל, המצודות, מור וקציעה, הפלאה, רש"ש, מלבי"ם ושמואל ייבין. לפי שיטה זו, מעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם, והשם מיכיהו נוסף לה לאחר שנעשתה גבירה (שם עם סיומת יהו הוא שם מכובד לנשים בתקופת המקרא). שם אביה אבשלום הוסב ל"אוריאל מן הגבעה" כדי לא להזכיר את שם אבשלום. מעכה נקראה אם אסא כי היא גידלה אותו.
מפלצת לאשרה
חוקרים מודרניים סבורים שהיה זה גזע אילן או עמוד עץ ששימש בפולחן האשרה.
מפלגת הפיראטים של גרמניה
מפלגת הפיראטים של גרמניה (בגרמנית: Piratenpartei Deutschland) היא מפלגה גרמנית הדוגלת במדיניות מתירנית כלפי שיתוף קבצים, בביטול זכויות יוצרים ופטנטים, ובהגברת השקיפות השלטונית, חופש המידע והגנת הפרטיות. המפלגה אינה רואה את עצמה חלק מהקשת הפוליטית המסורתית של ימין ושמאל.
היסטוריה
המפלגה נוסדה ב-10 בספטמבר 2006 והיא חברה בארגון הגג הבינלאומי של מפלגות הפיראטים, האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים.
בבחירות לפרלמנט של ברלין שהתקיימו בספטמבר 2011 זכתה מפלגת הפיראטים ב-8.9% מהקולות. זו הייתה הפעם השנייה אי פעם שמפלגת פיראטים זוכה במושבים בפרלמנט כלשהו בעולם, אחרי מפלגת הפיראטים של שוודיה שנכנסה ל ב-2009.
במהלך 2012 זכתה מפלגת הפיראטים לייצוג בפרלמנטים של שלוש מדינות נוספות בגרמניה (נורדריין-וסטפליה, חבל הסאר ושלזוויג-הולשטיין).
לאחר שבבחירות 2013 לא הצליחה לזכות במושבים לפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, זכתה המפלגה ל-424,510 בבחירות האירופיות בשנת 2014, שהבטיחו לה נציג אחד בפרלמנט האירופי, מתוך 96 נציגי גרמניה. המפלגה החליטה להצטרף לקבוצה של הברית החופשית של הירוקים האירופאים בפרלמנט.
בבחירות לפרלמנט של ברלין שהתקיימו בספטמבר 2016 זכתה מפלגת הפיראטים ב-1.2% מהקולות ולא נכנסה לפרלמנט.
גדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה
גדול המצווה ועושה יותר ממי שאינו מצווה ועושה הוא כלל הלכתי המופיע ארבע פעמים, בתלמוד, בשם רבי חנינא, ומשמעותו היא שמי שמקיים מצווה שהוא חייב בה גדול ממי שמקיים מצווה זו אף שהוא פטור ממנה.
מקור הכלל
מקור כלל זה הוא במסכת קידושין שם הובא הכלל אגב דיון בשני סיפורים:
טעמים
התוספות במסכת עבודה זרה מנמקים כלל זה:. התוספות במסכת קידושין מביאים נימוק שונה:.
בתוספות הרא"ש כתב נימוק נוסף:.
ביתר ביאור כתב ר' יוסף אלבו בספר העיקרים:
יחסי לוב–קטר
ביוני 2017 הודיעה לוב על ניתוק היחסים עם קטר, אך היחסים חודשו מאוחר יותר.
גדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה
טעמים
בדרשות הר"ן כתב נימוק נוסף:
יחסי לוב–קטר
יחסים פוליטיים
היחסים שבין לוב בשליטת מועמר קדאפי לבין קטר התאפיינו בשיתוף פעולה הדדי. קדאפי וחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני היו חברים טובים לפני הידרדרות היחסים משנת 2011 ומעברה של קטר לתמיכה במועצת המעבר הלאומית. היחסים בתקופה זו היו מאופיינים גם בדואליות ובחוסר ידיעה, רק כשקטר הבינה את מעשי הזוועה שנעשים בלוב היא התפקדה לעזרת המורדים.
כאשר קטר הבינה את מעשי הזוועה שנעשים בלוב היא התפקדה לצד המורדים ולחמה לצדם נגד אנשי קדאפי, קטר הטילה אט אט סנקציות על משטר קדאפי דוגמת אי קניית גז מאזורים בשליטתו והכירה במועצת המעבר הלאומית כישות הממשלתית הבלעדית בלוב.
גדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה
טעמים
המהר"ל מפראג בספרו "חידושי אגדות" מרחיב בעניין זה:
שכרו של מי שאינו מצווה ועושה
מניסוח הכלל של רבי חנינא ניתן ללמוד שגם מי שאינו מצווה ועושה ראוי לשכר מצווה. עניין זה נאמר במפורש במסכת עבודה זרה, אגב דיון בגויים העוסקים בתורה: "שאין מקבלין עליהם שכר כמצווה ועושה אלא כמי שאינו מצווה ועושה". רש"י בפירושו למסכת סוטה מציין, ביחס לאישה הלומדת תורה: "כיון דאינה מצווה אין שכרה גדול כמצווה ועושה". עיקרון זה בא לידי ביטוי בדברי הרמב"ם: "אשה שלמדה תורה יש לה שכר אבל אינו כשכר האיש, מפני שלא נצטווית, וכל העושה דבר שאינו מצווה עליו לעשותו אין שכרו כשכר המצווה שעשה אלא פחות ממנו". גם המגן אברהם מציין זאת, באומרו, ביחס למי שפטור ממצוות ציצית ומקיימה: "דאף מי שאינו מצווה ועושה יש לו שכר".
הריטב"א בשם הרמב"ן מציין "שהמצוּוה קיים גזירת מלך, ולפיכך שכרו הרבה יותר מזה שלא קיים גזירת מלך".
צ'ארלס בסט
צ'ארלס הרברט בסט (באנגלית: Charles Herbert Best; 27 בפברואר 1899 – 31 במרץ 1978) היה מדען רפואי קנדי ואחד ממגלי האינסולין.
ביוגרפיה
בסט נולד במערב פמברוק, מיין, ללואלה פישר ולהרברט הואסטיס בסט, שניהם קנדים שהגיעו מנובה סקוטיה. בסט נישא למרגרט הופר מאהון בטורונטו בשנת 1924 ונולדו להם שני בנים. אחד מהבנים, ד"ר הנרי מקלאוד בסט, היה היסטוריון מוערך שמאוחר יותר הפך להיות הנשיא של אוניברסיטת לאורנטיאן בקנדה. בן אחר של בסט הוא צ'ארלס אלכסנדר בסט, פוליטיקאי וחוקר גנטיקה קנדי. צ'ארלס מת ב-1978, בטורונטו, אונטריו. לאחר מותו, צ'ארלס בסט נקבר בבית הקברות מאונט פלזנט בטורונטו (חלקה 29), לא רחוק מסר פרדריק בנטינג.
הגילוי המשותף של האינסולין
ב-1915 בסט עבר לגור בטורונטו, אונטריו, שם החל ללמוד תואר ראשון באוניברסיטת טורונטו. ב-1918 התגייס לצבא קנדה, שם שירת בגדוד הטנקים הקנדי השני. לאחר המלחמה השלים את התואר שלו בפיזיולוגיה וביוכימיה. בגיל 22 היה סטודנט לרפואה והחל לעבוד כסייע של המנתח פרדריק בנטינג ותרם לגילוי של הורמון הלבלב אינסולין, שהוביל לטיפול יעיל של סוכרת. באביב של 1921, בנטינג נסע לטורונטו לבקר את ג'ון מקלאוד, פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת טורונטו וביקש ממנו להשתמש במעבדה שלו על מנת לבודד תמציות של רקמות לבלב מכלבים. בתחילה מקלאוד היה ספקן, אך לבסוף הסכים לכך לפני שיצא לחופשת הקיץ שלו בסקוטלנד. לפני שעזב הוא סיפק לבנטינג עשרה כלבים עבור הניסוי ושני סטודנטים לרפואה, צ'ארלס בסט וקלארק נובל, שישמשו כעוזרים. מאחר שבנטינג ביקש עוזר אחד בלבד, בסט ונובל הטילו מטבע כדי להכריע מי יסייע לבנטינג ראשון.
בסט ניצח וקיבל את המשמרת הראשונה. ההפסד של נובל בהטלת המטבע היה מצער, מאחר שבנטינג החליט להשאיר את בסט בתפקיד במהלך כל הקיץ, ולבסוף חלק עמו מחצית מכספי פרס נובל וחלק מהקרדיט על גילוי האינסולין. אם נובל היה זוכה בהטלת המטבע, הקריירה שלו הייתה עולה ככל הנראה על מסלול אחר לחלוטין. מקלאוד פיקח על עבודתו של בנטינג, שהיה חסר ניסיון בתחום הפיזיולוגיה ועל עוזרו צ'ארלס בסט.
בדצמבר, כאשר לבנטינג ולבסט היו קשיים לבודד תמציות של רקמות לבלב ולנטר רמות גלוקוז, מקלאוד מינה את הביוכימאי ג'יימס קוליפ לצוות על מנת שיסייע להם. בינואר 1922, כאשר קוליפ עבד על בידוד האינסולין, בסט ובנטינג הזריקו לילד בן 14 בשם לאונרד תומפסון תמציות לבלב, שסבל מתגובה אלרגית חמורה. לבסוף קוליפ הצליח למצות אינסולין טהור יותר. בנטינג, בסט וקוליפ חלקו את הפטנט על האינסולין ואותו מכרו לאוניברסיטת טורונטו. ב-1923 ועדת פרס נובל העניקה לבנטינג ולמקלאוד פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על הגילוי של האינסולין. הוועדה התעלמה מבסט ומקוליפ. בנטינג בחר לחלוק את מחצית מכספי הפרס עם בסט. תרומת המפתח של קוליפ הוכרה גם היא בנאום הנובל של מקלאוד, שגם העניק מחצית מכספי הפרס לקוליפ.
פרופסור לפיזיולוגיה
בסט ירש ממקלאוד את תפקיד פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת טורונטו ב-1929. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא השתתף בהקמת תוכנית קנדית בשמירה ושימוש בנסיוב אנושי מיובש. בשנים המאוחרות יותר הוא היה יועץ של ועדת המחקר הרפואי של ארגון הבריאות העולמי.
פרסים
בסט נבחר לחבר זר באקדמיה ההולנדית המלכותית למדעים ולאמנויות ב-1946. כמו כן קיבל מעמד של כבוד כחבר זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1948.
ב-1967 הוא מונה לדרגת שותף במסדר קנדה כהכרה ב"תרומתו לתחום הרפואי, בייחוד הוקרה על תפקידו כאחד ממגלי האינסולין".
הוא היה מפקד בחטיבה האזרחית של מסדר האימפריה הבריטית ומונה כחבר במסדר עמיתי הכבוד ב-1971 על "תרומותיו למחקר הרפואי". כמו כן היה חבר בחברה המלכותית של לונדון בחברה המלכותית של קנדה והיה הקנדי הראשון שנבחר להיות חבר באקדמיית האפיפיורות למדעים. כמקבל מקום של כבוד במסדר קנדה, הוא קיבל את הגרסה הקנדית של מדליית כסף היובל של המלכה אליזבת' השנייה ב-1977. ב-1994 נכנס להיכל התהילה הרפואי הקנדי.
ב-2004 נכנס להיכל התהילה של הממציאים הלאומיים. על שמו קרויים מספר בתי ספר, ובהם: בית ספר תיכון על שם ד"ר צ'ארלס בסט בקולומביה הבריטית, בית ספר יסודי על שם סי אייץ' בסט באונטריו וחטיבת ביניים על שם סי אייץ' בסט בטורונטו. מקום הולדתו במיין רשום במאגר הלאומי של האתרים ההיסטוריים של ארצות הברית.
תוארי כבוד
ד"ר צ'ארלס בסט קיבל 18 תוארי כבוד מאוניברסיטאות ברחבי העולם, ובהן:
ויליאם גורדון ברן מרדוך
ויליאם גורדון ברן מרדוך (באנגלית: William Gordon Burn Murdoch; 22 בינואר 1862 – 19 ביולי 1939) היה צייר, סופר של ספרי מסע, ומגלה ארצות סקוטי. הוא הרבה לנסוע ובמסעותיו ביקר בהודו והן בחוג הארקטי והן באנטארקטיקה. נאמר עליו, שהיה הראשון שניגן בחמת חלילים באנטארקטיקה. מרדוך הוציא לאור כמה ספרי מסע בנוסף להיותו צייר מוכשר. כף באיי אורקני הדרומיים קרוי על שמו.
ביוגרפיה
ברן מרדוך למד משפטים באוניברסיטת אדינבורו, אך לאחר קבלת התואר פנה ללימודי אמנות באנטוורפן ובפריז.
למשלחת הגדולה הראשונה שלו יצא ברן מרדוך ב-1892, כשהצטרף למשלחת דנדי לציד לווייתנים באנטארקטיקה, בתפקיד עוזר לויליאם ספירס ברוס, סטודנט לרפואה שגילה עניין באוקיינוגרפיה. ברן מרדוך, שנודע בשם וי.ג'י. לחבריו, ניצל את ההזדמנות הזאת לצייר תמונות של מסעותיהם והיה לו חוזה ליצירת ספר. בעזרת תמונות אלה והרשימות שהכין, כתב את הספר "אדינבורו לאנטארקטיקה", שיצא בהוצאת לונגמנס ב-1894. נאמר עליו, שהיה "צייר הבית" הראשון באנטארקטיקה. רגשותיו של ברן מרדוך כלפי המסע היו מעורבים. המשלחת ביקרה באיי פוקלנד ובאי רוס, וגילתה וקראה בשם את האי דנדי, אבל התפקיד המדעי שקיווה למלא במשלחת היה זניח, וגם הוא וגם ברוס נדרשו לעזור בקטל 5,000 כלבי-ים, שהיו התקווה היחידה של המשלחת להצלחה מסחרית, כיוון שנכשלה במציאת לווייתנים סחירים. על אף אכזבות אלה והעובדה, ששיניו התרופפו מחמת צפדינה, התאהב ברן מרדוך בחקר הקטבים.
ברן מרדוך רחש אהבה רבה לארצו, ובסגנון הכתיבה שלו משולבים אזכורים רבים לסקוטלנד. היו תוכניות ליצור ציור קיר מסביב למאגר המים קסלהיל, ובשיתוף פעולה הם פטריק גדס יצר ברן מרדוך כרזה באורך 1.4 מ', שהציגה דמויות בהיסטוריה הסקוטית. ציור הקיר לא יצא לפועל אבל גרסאות בצבע ובשחור-לבן של עשר הליתוגרפיות שהיוו את תוכניתו הוצאו למכירה.
ברן מרדוך שמר על קשר ידידות כם ויליאם ספירס ברוס, שאותו הכיר באוניברסיטה. הוא עזר בהלוואת כסף ובהמשך בארון מספר מיזמים, בהם המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1902–1904. במסע המשלחת הזאת סקר ברוס ומדד את האי לורי באיי אורקני הדרומיים. כף ברן מרדוך על אי זה קרוי על שמו. בשנים הבאות היה שניהם חלק בחברה, שהתעתדה לנצל מסחרית את האי שפיצברגן.
בשנת 1905 נלווה ברן מרדוך אל הנסיך והנסיכה מוויילס בביקורם בהודו, שבו השתמש כבסיס לספר המתאר את מסעותיו בהודו ובבורמה ב-1906 התקבל כחבר בהחברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד והתמיד בפעילותו שם. בבעלות החברה אוסף של יצירותיו, בהן ציור שמן גדול בחדר המועצה שלה.
לאחר מסעות ציד לווייתנים, פרסם ברן מרדוך את הספר "Modern whaling and bear hunting", הכולל איורים שלו ומתאר את עניינו בדובי הקוטב. בחברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד יש קריקטורות משעשעות שיצר ובהן דובי קוטב. אחד מרישומי דוב הקוטב שלו שימש ככרטיס ברכה לחג המולד של החברה. הוא לכד דובי קוטב, והעניק דב קוטב צעיר לחבר הזואולוגית של סקוטלנד.
ברם מרדוך מת בשנת 1939 באדינבורו. הוא ואשתו התגוררו בארתור לודג', שם אירחו מבקרים, בהם רואלד אמונדסן ורוברט פלקון סקוט. נוסף להיותו צייר, היה ברן מרדוך גם מוזיקאי נלהב, והתפאר בהיותו הראשון שניגן בחמת חלילים באנטארקטיקה.
מורשת
כתביו וציוריו שמורים במספר מוסדות, בהם החברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, ומוזיאון דנדי של מועצת פרת' וקינרוס.
בין כוכבים
בין כוכבים (באנגלית: Interstellar) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2014. את הסרט ביים הבמאי הבריטי כריסטופר נולאן ומככבים בו מתיו מקונוהיי, מייקל קיין, ג'סיקה צ'סטיין ואן האת'וויי. הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר. הסרט מתאר את מסעם של קבוצת מומחים הנשלחים בחללית דרך חור תולעת, במטרה לחפש כוכב לכת ראוי ליישוב בני אדם עקב אסון אקולוגי המאיים להחריב את האנושות בכדור הארץ. תסריט הסרט נכתב בהשראת עבודתו של הפיזיקאי קיפ תורן הגורסת כי חורי תולעת מהווים שער פוטנציאלי למסע בזמן. אחיו של נולאן, ג'ונתן, משמש כתסריטאי ראשי. הסרט מבוסס באופן מסוים על תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין ועוסק בנושאים כגון מסע בחלל, חורי תולעת, פרדוקס התאומים והתארכות זמן כבידתית, חורים שחורים והעברת מידע רב־ממדית באמצעות כבידה.
אולפני האחים וורנר, שהפיצו בעבר את סרטיו של נולאן, ניהלו משא ומתן מול אולפני סרטי פרמאונט לצורך הפצת הסרט. הסרט צולם במצלמה אנאמורפית של 35 מ"מ כשהצילומים החלו באוגוסט 2013 באלברטה, קנדה והמשיכו באיסלנד. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2014. הסרט הכניס 54 מיליון דולר בשבוע הראשון לאחר צאתו לאקרנים.
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים נרחבים ברחבי העולם מצד מבקרי קולנוע והקהל. הסרט זכה לשבחים על האפקטים פורצי הדרך שלו, המוזיקה של הנס צימר, הצילום, המשחק, הרעיון המקורי, הכתיבה ועבודת הבימוי ונחשב כאחד מסרטי המדע הבדיוני הטובים בכל הזמנים, אם כי קצב הסרט ואורכו הרב זכו לתגובות שליליות.
עלילת הסרט
בעתיד משאבי כדור הארץ נשחקו במידה כזו שהחברה הדרדרה בחזרה לחברה אגררית על סף חידלון. ג׳וזף קופר (מתיו מקונוהיי) הוא אלמן המגדל את שני ילדיו טום (טימותי שאלאמה) בן החמש עשרה, ומרפי ("מרף") (מקנזי פוי) בת העשר יחד עם חותנו דונלד (ג'ון לית'גו). קופר היה מהנדס וטייס ניסוי בסוכנות החלל נאס"א בעברו, וכיום הוא חקלאי שגר בחווה. בתו הקטנה, מרפי, מאמינה כי חדרה רדוף על ידי רוח, בעקבות גילויה שחלק מהספרים בספרייה שלה נפלו מהמדפים במשך הלילה – ובכך יצרו חללים בספרייה אשר מזכירים סימונים של קוד מורס. מרפי ואביה מגלים שהפולטרגייסט הוא בעצם יצור תבוני אשר שולח מסרים אליהם באמצעות גלי כבידה. המסר שהועבר אליהם מגלה להם קואורדינטות על בסיס בינארי שמובילות אותם למיקום לא ידוע במפה. הם יוצאים לבדוק את המיקום, ומגיעים למרכז הסודי של נאס"א, סוכנות החלל האמריקאית. בהגיעם הם פוגשים את פרופסור ברנד (מייקל קיין), מנהל הסוכנות ומכר ותיק של קופר.
ברנד מגלה להם שחור תולעת, שככל הנראה נוצר למען האנושות על ידי אינטליגנציה חוצנית, מציע סיכוי להישרדות המין האנושי בכוכב לכת חדש, דרכו ניתן לעבור מרחקים עצומים ולהגיע לאזורים של הגלקסיה שהאדם טרם הגיע אליהם. לאחר ששיגרו 12 מתנדבים דרך חור התולעת במשימה הקודמת של נאס"א, "משימת לאזרוס", הצליחו הסיירים לזהות שלושה כוכבי־לכת עם פוטנציאל להתיישבות אנושית אשר חגים ליד חור שחור ענק ("גרגנטואה") לו ניתנו השמות : "מילר", "אדמונדס" ו"מאן", אשר נקראים על שמם של האסטרונאוטים שסקרו אותם. ברנד מגייס את קופר כטייס של החללית הניסיונית "אנדורנס" כדי להגיע למידע שנאסף על ידי האסטרונאוטים של משימת לאזרוס. ברנד מציג שתי חלופות למשימה של האנדורנס: תוכנית A, לאחר חזרתה של האנדורנס עם המידע הנחוץ כדי לקבוע איזה כוכב מתאים ליישוב מחדש, האנושות תצא באמצעות חור התולעת על גבי תחנות חלל ענקיות. תוכנית B, במקרה והאנדורנס לא תוכל לחזור מכל סיבה שהיא או במקרה שתושבי כדור הארץ לא יוכלו לצאת לחלל, צוידה האנדורנס מבעוד מועד בעוברים קפואים ממגוון אנושי רחב, אשר ניתנים לגידול והתפתחות תקנית. בתוכנית B האנושות תוכל להתחיל מחדש באחד מהכוכבים שיימצאו מעבר לחור התולעת, אף אם לא ימצא פתרון לאנשים החיים כיום על פני כדור הארץ.
צוות האנדורנס כולל את קופר הטייס, בתו של ברנד אמיליה (אן האת'וויי) הביולוגית, רומילי (דייוויד גייאסי) הפיזיקאי, דוייל (וס בנטלי) הגאוגרף ושני רובוטים בעלי אינטליגנציה מלאכותית בשם טארס (קולו של ביל אירווין) וקייס (קולו של ג'וש סטיוארט). החלטתו של קופר לצאת למסע, שוברת את ליבה של בתו שמנסה לשכנעו להישאר. מרף, אשר מבינה שאינה מצליחה לשכנעו, מסרבת בכעסה לדבר איתו, וקופר עוזב מבלי שנפרדו כראוי.
אנדורנס נכנסת לחור התולעת וטסה לכיוון "מילר". הצוות מגלה שכוכב הלכת קרוב כל כך ל"גרגנטואה" שהכוח הכבידתי סביב החור השחור יוצר התארכות זמן חמורה: שעה אחת על שטח כוכב הלכת שווה לשבע שנים שעוברות בכדור הארץ. קופר, אמיליה, דויל וקייס יורדים לכוכב, ומגלים שהוא לא ניתן ליישוב מאחר שהוא מכוסה לחלוטין על ידי אוקיינוס רדוד וסובל מגלי ענק אשר עוברים על פניו לעיתים תכופות. בזמן שאמיליה מנסה להשיג את המידע שאספה מילר, גל פוגע בהם והורג את דויל ומעכב את יציאתם מהכוכב. כאשר הם שבים לאנדורנס, הם מגלים שעברו 23 שנים מאז שירדו אל הכוכב.
על פני כדור הארץ, מרפי הבוגרת (ג'סיקה צ'סטיין), היא מדענית בנאס"א שמנסה לפתור בעיה בפיזיקה שהטרידה את פרופ' ברנד במשך שנים: כיצד תחנת החלל הענקית שנבנתה על ידי נאס"א תוכל להישלח לחלל, ללא משגרים, כיוון שאלו אינם רלוונטיים בשל גודלה העצום של התחנה. על ערש דווי, חושף ברנד בפני מרפי שהוא פתר את הבעיה לפני שנים, ושהדבר אינו אפשרי ללא מידע נוסף מתוך הסינגולריות של החור השחור – מידע שלא ניתן להשיג. בהסיקו שהאנושות לא תוכל לברוח מכדור הארץ, שם ברנד את מבטחו בתוכנית B, דבר אותו לא חלק עם קופר בזמן שביקש ממנו להצטרף למשימה כטייס של האנדורנס.
מלאי הדלק של האנדורנס ירד מעבר לצפוי עקב התעכבותם על גבי "מילר", ולכן יש בידם את האפשרות לבקר רק בעוד כוכב לכת אחד מבין השניים הנותרים, טרם יחזרו לכדור הארץ. אמיליה סבורה שלכוכב הלכת של אדמונד יש מידע מבטיח יותר, אבל קופר ורומילי מעדיפים את עולמו של מאן, מכיוון שמאן עדיין משדר, ואילו אדמונדס הפסיק לשדר לפני שנים. מתגלה כי אמיליה מאוהבת באדמונדס וקופר מאשים את אמיליה בכך שהיא נותנת לרגשות שלה לערפל את שיקול הדעת שלה, בעוד שאמיליה טוענת שניתן לחקור את שני הכוכבים אם קופר יוותר על רצונו לחזור לכדור הארץ. הצוות בוחר ב"מאן". האנדורנס נכנסת למסלול סביב הכוכב, והצוות יורד לכוכב עם ספינת סיור. עם כניסתם לאטמוספירה הם מגלים עולם קרח מכוסה בגז אמוניה שלא נראה ראוי למגורי אדם. הם מגיעים לבסיס של מאן (מאט דיימון), אשר נמצא בתוך מתקן שינה שמטרתו לשמר את חייו תוך שימוש במינימום משאבים. הם מעירים אותו, כדי ללמוד ממנו שהכוכב אכן יכול ליישב בני אדם. מאן יוצא עם קופר לסיור על פני הכוכב כדי לקבוע היכן ההתיישבות האנושית תתחיל. אולם במהלך הסיור, חושף מאן לקופר שהוא זייף את הנתונים של הכוכב שלו, כדי שהאנדורנס תבוא להציל אותו. מאן סודק את הקסדה של קופר ומשאיר אותו למות בשטח. בינתיים במעבדה, רומילי נהרג מפיצוץ שנגרם עקב ניסיונו של מאן להסתיר את המידע האמיתי על הכוכב שלו. מאן גונב את חללית הסיור ויוצא לכיוון האנדורנס כדי לשוב לכדור הארץ. אמיליה מצילה את קופר עם חללית הסיור השנייה שהייתה על פני השטח, והם יוצאים במהרה לכיוון האנדורנס. בהגיעם הם רואים את מאן עוגן באופן לא מדויק את החללית לתחנת החלל. למרות הפצרותיהם, מאן משחרר את תא לחץ האוויר, ובגלל העגינה השגויה התא מתפוצץ, הורג את מאן והאנדורנס נפגעת ונכנסת לסחרור, אבל קופר מצליח באמצעות חללית הסיור לייצב אותה.
עם מעט דלק שנותר בעקבות התאונה, קופר ואמיליה מתכננים להיעזר בחור השחור "גרגנטואה", כדי להיעזר בו כמקלעת כבידתית שתכוון אותם לעבר הכוכב של אדמונדס. טארס וקופר מפעילים ידנית את המנועים של שתי חלליות הסיור אשר מחוברות לתחנת החלל אנדורנס, וכך מרחיקים את האנדורנס מהחור השחור. בסוף הפעולה, קופר וטארס מנתקים את עצמם מהאנדורנס. קופר וטארס נשאבים לחור השחור ומגיעים למימד המזכיר בצורתו טסרקט, בו הזמן נראה כמימד פיזי. קופר מבין שהוא בעצם נמצא באינסוף וריאציות של חדר הילדות של בתו, מרפי. קופר מבין, שהיישויות החוצניות הם למעשה בני אדם מהעתיד שיצרו את המרחב הזה כדי שהוא יוכל לתקשר עם מרפי בתור "הפולטרגייסט" מהילדות שלה, כדי להציל את האנושות. תוך שימוש בגלי כבידה, קופר מעביר מידע שטארס אסף על הסינגולריות של החור השחור למרפי המבוגרת. באמצעות מידע זה, מצליחה מרפי להשלים את המשוואה של פרופ' ברנד ולפנות את כדור הארץ. מאוחר יותר, קופר מתעורר בתחנת חלל ליד שבתאי. קופר פוגש את מרפי, כעת קשישה על ערש דווי (אלן בורסטין), מוקפת במשפחתה (ילדים ונכדים). היא מעודדת אותו לצאת ולחפש את אמיליה, שכבר התחילה במשימה של יישוב כוכב הלכת אדמונדס.
הפקה
הסרט בוים על ידי כריסטופר נולאן בהתבסס על תסריט שכתב יחד עם אחיו ג'ונתן נולאן. העבודה על הפרויקט החלה כבר בשנת 2006, כאשר ביוני אותה שנה אולפני סרטי פרמאונט וסטיבן ספילברג הכריזו על תוכניותיהם לעבד סרט מדע בדיוני שיתבסס על רעיון מאת הפיזיקאי קיפ תורן. לינדה אובסט צפויה הייתה להפיק את הסרט. במרץ 2007 התברר כי ג'ונתן נולאן נשכר לכתוב את התסריט. מאוחר יותר באותה שנה קיפ תורן התראיין וטען כי הסרט יתבסס על רעיונו התאורטי בדבר מסע בזמן באמצעות חורי תולעת.
בינואר 2013 כריסטופר נולאן ניהל מגעים מול אולפני האחים ורנר ואולפני פרמאונט כדי לביים את הסרט. נולאן היה נחוש לכתוב תסריט משלו ובמרץ אותה שנה אושר הצטרפותו לצוות ההפקה כבמאי. באפריל 2013 מתיו מקונוהיי ואן האת'וויי לוהקו לתפקידים הראשיים.
הצילומים החלו באוגוסט 2013, כשחלק מהצילומים נערכו באיסלנד. על מנת לשמור על מעטה חשאיות בדבר פרטי העלילה, הסרט צולם תחת הכותרת "מכתבה של פלורה". הצילומים נמשכו ארבעה חודשים, הם החלו ב־6 באוגוסט 2013 באלברטה, קנדה. באוגוסט לוהק מאט דיימון לתפקיד קטן בסרט והוא השתתף בצילומים שנערכו באיסלנד. לאחר הצילומים באיסלנד, צוות ההפקה עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם נמשכו הצילומים 54 יום נוספים והושלמו לבסוף בנובמבר 2013.
מוזיקה
המלחין הנס צימר, שנטל חלק בהלחנת הפסקול לחלק נכבד מסרטיו של נולאן, נשכר גם לכתוב את הפסקול לסרט זה. הפסקול יצא לאור בשלוש מהדורות שונות: מהדורה רגילה (עם 16 שירים), מהדורת דלוקס שמהווה המשך למהדורה הרגילה (עם 24 שירים) ומהדורה נוספת עם 2 דיסקים.
פרידריך השני, דוכס אנהלט
פרידריך השני, דוכס אנהלט (גרמנית: Friedrich II. von Anhalt; 19 באוגוסט 1856 - 21 באפריל 1918) היה דוכס אנהלט בין השנים 1904–1918.
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-19 באוגוסט 1856 בדסאו, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו-קתן ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן. בצעירותו יצא פרידריך לטיול עם אחיו לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט, וביקרו בז'נבה, בון ומינכן. לאחר מכן התגייסו השניים לצבא האימפריה הגרמנית, ושירתו בו עד לשנת 1883. בשנת 1886 מת אחיו לאופולד, ופרידריך מונה לנסיך הכתר, והחל להתוודע לצורכי הממשל במדינה. ב-2 ביולי 1889 התחתן פרידריך עם מריה, נסיכת באדן, בתם של וילהלם, נסיך באדן ומריה מקסימיליאנובה, נסיכת לויכטנברג, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1904 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. פרידריך אהב מאוד מוזיקה, ובמהלך שלטונו טיפח מאוד את התיאטרון במדינה. פרידריך קיבל את תואר אביר מסדר העיט השחור, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הקים את עיטור צלב פרידריך. ב-21 באפריל 1918 מת פרידריך בעיר באלנשטדט, ואחיו אדוארד, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו.
זולטן זבסקן
זולטן זבסקן (בגרמנית: Zoltán Sebescen, בהונגרית: Sebestyén Zoltán, נהגה שבשצ'ן, נולד ב-1 באוקטובר 1975 באהינגן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא הונגרי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני, והצליח בעיקר בבאייר לברקוזן, עמה השתתף בגמר ליגת האלופות 2002. לזבסקן הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
זבסקן החל את הקריירה בשטוטגרטר קיקרס, בה שיחק מאז שהיה בן שבע. בשנת 1994 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שטוטגרטר קיקרס, ששיחקה אז בליגה השלישית בגרמניה. בעונת 1995/96 העפיל זבסקן עם שטוטגרטר קיקרס לבונדסליגה השנייה. זבסקן שיחק שלוש עונות נוספות עם שטוטגרטר קיקרס בבונדסליגה השנייה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. בקיץ 1999 עזב זבסקן את שטוטגרטר קיקרס, בה שיחק 17 שנים, וחתם בוולפסבורג מהבונדסליגה. עונת הבכורה של זבסקן בוולפסבורג, 1999/00, הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר הוא הבקיע שישה שערי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום השביעי המפתיע, כשהוא משתף פעולה עם אנדז'יי יוסקוביאק, ג'ונתן אקפובורייה, דורינל מונטאנו ויורגן רישה. בעונת 2000/01 הבקיע זבסקן ארבעה שערי ליגה, וקבוצתו סיימה במקום התשיעי.
בקיץ 2001, לאחר שתי עונות בוולפסבורג, חתם זבסקן בבאייר לברקוזן שהייתה באותן שנים המתחרה העיקרית של באיירן מינכן בצמרת הבונדסליגה, ושיתף פעולה בקישור עם מיכאל באלאק, ברנד שניידר, זה רוברטו, קארסטן ראמלו ויילדיריי בשטורק. עונת הבכורה של זבסקן בבאייר לברקוזן, 2001/02, הייתה מוצלחת מאוד עבורו מבחינה אישית, כאשר הוא ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. עם זאת, עונה זו הסתיימה במפח נפש עבור באייר לברקוזן, שאיבדה את כל התארים על אף שהייתה קרובה אליהם. זבסקן ובאייר לברקוזן איבדו את ההובלה בבונדסליגה במחזור האחרון, והפסידו הן בגמר הגביע הגרמני בתוצאה 4-2 לשאלקה 04, במשחק בו זבסקן לא שיחק, והן בגמר ליגת האלופות 2002 לריאל מדריד. בגמר זה זבסקן פתח בהרכב, והוחלף בדקה ה-65 במצב של 2-1 לריאל מדריד על ידי אולף קירסטן, אך התוצאה נשארה בעינה. בעונת 2002/03 ערך זבסקן שבע הופעות ליגה בלבד במדי לברקוזן, מאחר שסבל מפציעות רבות בברכיו, שנגרמו בין השאר כתוצאה ממחלת ליים. הופעתו האחרונה של זבסקן בבונדסליגה נערכה בפברואר 2003, בהפסד באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 לבוכום. באוגוסט 2005 הצהיר זבסקן על פרישתו ממשחק פעיל באופן סופי בגיל 29 בלבד, לאחר שלא שיחק תקופה ארוכה.
קריירה בינלאומית
זבסקן הוא השחקן הראשון בהיסטוריה של מועדון הכדורגל וולפסבורג ששיחק בנבחרת גרמניה. משחקו היחיד של זבסקן בנבחרת גרמניה היה בהפסד 2-1 מול נבחרת הולנד במשחק ידידות. זבסקן פתח בהרכב במשחק זה והוצב בעמדה זרה לו. הופעתו של זבסקן במשחק זה הייתה חלשה, כאשר כשל בשמירתו על ההולנדי בודווין זנדן, והוחלף במחצית המשחק. לאחר משחק זה, לא זומן זבסקן שוב לנבחרת. לזבסקן שלוש הופעות בנבחרת המשנה של גרמניה.
לאחר הפרישה
החל מיולי 2007 זבסקן מועסק במועדון נעוריו שטוטגרטר קיקרס כמתאם נוער.
אליפות צרפת הפתוחה 1977
אליפות צרפת הפתוחה 1977 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-5 ביוני. זו הייתה האליפות ה-76 מאז ייסודה.
הפרסים
סך הפרסים היה 35 אלף $.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1976 סו ברקר לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מימה יאושובץ נפגשה עם השחקנית הלא מדורגת פלורנצה מיכאי ( רומניה) וניצחה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1976 פרדריק מקנייר ושרווד סטיוארט הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1975 בריאן גוטפריד וראול רמירס  נפגשו עם וויטק פיבק  ויאן קודש  וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחות תחרות 1976 רק פיורלה בוניצ'לי השתתפה בתחרות. במשחק הגמר השתתפו זוגות שלא זכו בדירוג. רגינה מרשיקובה ופם טיגרדן  נפגשו עם רייני פוקס  והלן גורליי  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
זוג מנצחי תחרות 1976 אילנה קלוס ( דרום אפריקה) וקים ווריק לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר מרי קרילו וג'ון מקנרו נפגשו עם פלורנצה מיכאי ( רומניה) ואיוואן מולינה  וניצחו בשתי מערכות.
חיים גרשוני
חיים גרשוני (1 בפברואר 1922 - 4 באפריל 2006) היה ממייסדי חיל הים הישראלי, ממתנדבי מח"ל מארצות הברית.
ביוגרפיה
חיים גרשוני נולד בשנת 1922 בשיקגו ארצות הברית ושמו היה הארולד גרשונוב (Harold Gershenow). הוא למד הנדסה ימית ואדריכלות ימית באוניברסיטת MIT שבה היה גם שחיין בנבחרת מרוץ השליחים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצי האמריקאי בתפקיד קצין תיקונים. בתום המלחמה חזר לאוניברסיטת MIT ללימודי מאסטר בהנדסת הטקסטיל. בשנת 1947 החל לעבוד ולסייע לסוכנות היהודית בניו-יורק ברכש אוניות מעודפי המלחמה של חיל הים האמריקאי.
בשנת 1948 עבר לישראל לשם הקמת מספנות חיל הים את תקופה זו תיאר בספרו האוטוביוגרפי "כך היה" ("The Way it Was"). במהלך מלחמת השחרור היה קצין התיקונים שהיה אחראי על שיקום והסבת צי הצללים לאוניות הראשונות של חיל הים בעידודו של פול שולמן. בשל מחלוקות על אופי בניית התשתית הטכנית של חיל הים עזב ועבר לתעשייה. בתקופה מסוימת היה מרצה בפקולטה לתעשייה וניהול שבטכניון שם היה אחראי על נושא חקר העבודה ופיתח שיטות יעול בייצור הטקסטיל עם פרופ בקר, בתקופה זו היה גם מרצה אורח בMIT ופיתח שיטות אופטימאליות לחיתוך בדים.
היה פרופסור במכללת שנקר לאופנה וטקסטיל ורשם מספר פטנטים בנושא.
פרסם ספרים בנושאים נוספים
התגורר בתל אביב עם אשתו יונה. בנו הוא פרופ' יונתן (ג'וני) גרשוני, וירולוג באוניברסיטת תל אביב.
נפטר בשנת 2006 ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה.
הפארק הלאומי סגווארו
הפארק הלאומי סגווארו (באנגלית: Saguaro National Park) הוא פארק לאומי השוכן בתחום מחוז פימה בדרום-מזרח מדינת אריזונה בארצות הברית. הפארק, השייך לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, משתרע על שטח בן 370 קילומטרים רבועים המתחלקים לשני אזורים נפרדים, האחד הקרוי "נפת הרי רינקון" (Rincon Mountain District), כ-15 קילומטרים מזרחית לעיר טוסון, והשני הקרוי "נפת הרי טוסון" (Rincon Mountain District), כ-15 קילומטרים מערבית לה. הפארק הוקם במטרה לשמר את הנוף המדברי, הצמחייה ובעלי החיים הכלולים בתחומי שני חלקי הפארק, ולהגן על הקקטוס הענק שהפארק נושא את שמו, הסגווארו (Carnegiea gigantea). צמחי הסגווארו בתחומי הפארק הם בסמוך לגבול הצפוני ביותר של התחום שבו הם גדלים באופן טבעי בתוך מדבר סונורה.
הסלעים הגעשיים הניצבים על פני השטח של נפת הרי טוסון שונים מאוד מהסלעים על פני השטח בנפת הרי רינקון. לפני מעל ל-30 מיליון שנים גרמה התמתחות קרום כדור הארץ לעקירת סלעים מתחת להרי טוסון שבנפת הרי טוסון על מנת ליצור את הרי רינקון של נפת הרי רינקון. הרי רינקון שהתרוממו ועברו סחיפה גבוהים באופן משמעותי ולכן גם גשומים יותר מהרי טוסון. הרי רינקון, כחלק מאיי השמיים המדרייניים, בין הרי הרוקי הדרומיים לסיירה מאדרה אוריינטל במקסיקו, מאפשרים מגוון ביולוגי רב, והם משכן לצמחים ובעלי חיים רבים שאינם חיים בנפת הרי טוסון.
התושבים והמבקרים הראשונים באדמות בפארק וסביבו לפני הקמתו כללו את בני התרבויות הוהקם, סובאיפורי (Sobaipuri), טוהונו אודהאם ואפאצ'י, חוקרי ארצות ספרדיים, מיסיונרים, כורים, חוואים ובוקרים. ב-1933 הקים נשיא ארצות הברית הרברט הובר בהרי רינקון את הפארק המקורי, המונומנט הלאומי סגווארו, על בסיס סמכותו לפי חוק העתיקות. ב-1961 הוסיף הנשיא ג'ון קנדי את נפת הרי טוסון למונומנט ושינה את שם החלקה המקורית לנפת הרי רינקון. הקונגרס של ארצות הברית איחד את נפת הרי טוסון ונפת הרי רינקון על מנת ליצור פארק לאומי ב-1994.
הפעילויות הפופולריות בפארק כוללות סיורים רגליים בשבילים המוסדרים באורך כולל של 266 קילומטרים וצפייה בנוף לאורך הכבישים הסלולים בסמוך לשני מרכזי המבקרים. שני החלקים מאפשרים רכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים על הדרכים והשבילים המיועדים לכך. נפת הרי רינקון מאפשרת לינה מוגבלת בשטח, אבל אין אפשרות כזו בנפת הרי טוסון.
שמות
שם הפארק מנציח את הסגווארו (Carnegiea gigantea), קקטוס ענק שגדל במדבר סונורה ואינו גדל באופן טבעי בשום מקום אחר. מקור המילה רינקון, כמו בהרי רינקון, רינקון קריק ועמק רינקון, הוא מספרדית: Rincón, שפירושה "פינה", והיא מתייחסת לצורת רכס ההרים. השם טוסון נגזר מצירוף מילים בשפת אודהאם של בני הפימה (ˡtʃukʂɔn) שפירושם "מעיין כהה" או "מעיין חום". השם טאנק (Tanque), שיוזכר בהמשך הערך, מתייחס לבריכה מלאכותית קטנה שנוצרת מאחורי סכר הלוכד את מי הנגר בשקע טבעי קיים. מקור השם מדרייניים בהקשר ל"איי השמיים המדריינים" הוא במילה הספרדית Madre שפירושה אמא, והוא מתייחס לרכס ההרים סיירה מדרה ("הרי אמא") במקסיקו.
גאוגרפיה ואקלים
הפארק משתרע על שטח בן 370 קילומטרים רבועים המתחלקים לשני אזורים נפרדים, האחד הקרוי "נפת הרי רינקון" (Rincon Mountain District), כ-15 קילומטרים מזרחית לעיר טוסון, והשני הקרוי "נפת הרי טוסון" (Rincon Mountain District), כ-15 קילומטרים מערבית לה. נפת הרי טוסון משתרעת על שטח של 100 קילומטרים רבועים, בעוד שנפת הרי רינקון הגדולה הרבה יותר משתרעת על 270 קילומטרים רבועים. כ-290 קילומטרים רבועים משטח הפארק, כולל חלקים גדולים משני חלקי הפארק הוכרזו כאזור טבע בראשיתי.
אקלים הפארק הוא אקלים מדברי (סיווג BWH על פי שיטת קפן). שני חלקי הפארק משמרים חלקות במדבר סונורה, כולל רכסים של הרים משמעותיים, הרי טוסון במערב והרי רינקון במזרח. גובה פני השטח בנפת הרי טוסון נע בין 664 ל-1,429 מטרים מעל גובה פני הים, הגובה של פסגת ואסון (Wasson Peak). כמות המשקעים הממוצעת בנפת הרי טוסון היא כ-250 מילימטרים בשנה. גובה פני השטח בנפת הרי רינקון נע בין 814 ל-2,641 מטרים מעל גובה פני הים, הגובה של פסגת מיקה (Mica Peak), כשכמות הגשמים והשלגים השנתית הממוצעת היא 760 מילימטרים. המשקעים יורדים בשתי הנפות בעיקר במהלך שתי עונות קצרות, בדצמבר ובינואר כגשמים קלים קבועים וביולי ובאוגוסט כגשמים עזים קצרים המלווים בברקים ולעיתים בסופות חול ושיטפונות בזק (המונסון של אמריקה הצפונית). חלק מהמשקעים במקומות הגבוהים בהרי רינקון יורדים כחורף כשלגים. הפשרת השלגים תורמת לכמות המים המוגבלת במקומות הנמוכים יותר מאוחר יותר במהלך השנה.
בין אוקטובר ואפריל מגיעה הטמפרטורה במהלך היום בין 21°C ל-27°C והטמפרטורה בלילה יכולה לרדת מתחת לנקודת הקיפאון. בתקופה החמה ביותר בין מאי לספטמבר הטמפרטורה במהלך היום היא בממוצע מעל ל-38°C. מחקרים על השפעת שינוי האקלים בפארק הראו שהטמפרטורה השנתית הממוצעת עלתה מ-17°C ב-1900 ל-19°C ב-2010.
ויקטור אונמונו
ויקטור אונמונו (בספרדית: Victorio Unamuno Ibarzabal; 21 במאי 1909 – 20 במאי 1988) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
הפארק הלאומי סגווארו
גאוגרפיה ואקלים
הפארק הלאומי סגווארו שוכן בתחום פרשת המים של הנהר סנטה קרוז הזורם צפונה, שהוא בדרך כלל יבש. נחל רינקון קריק בחלק הדרומי של נפת הרי רינקון, זורם לפחות בחלק מהשנה וכולל את אזור צמחיית הגדות הנרחבת ביותר בפארק. הנחל הוא יובל של פנטנו וואש (Pantano Wash), החוצה את טוסון מדרום-מזרח לצפון-מערב בדרכו לטנק ורדה וואש (Tanque Verde Wash). שני נחלי האכזב מתחברים לנחל אכזב נוסף, נחל ריאיטו (Rillito River), יובל של הסנטה קרוז שכיוונו ממזרח למערב. נחלי האכזב בשתי הנפות יבשים בדרך כלל, אבל מדי פעם מתרחשים בהם שיטפונות בזק. אזורי צמחיית גדות קטנים יותר מצויים במעיינות ובגבים (המכונים על בסיס השם הספרדי טינאחה – tinaja) בנפת הרי רינקון. המעיין הגדול ביותר הוא במחנה מנינג (Manning Camp), גבוה בהרי רינקון.
ויקטור אונמונו
חיים אישיים
אונמונו נולד ב-21 במאי 1909 בברגארה שבספרד. אחיו הצעיר, ויסנטה, היה גם כן כדורגלן, ובזמן מסוים במהלך הקריירה שלהם הם שיחקו יחדיו בעונת 1939/40 באתלטיק בילבאו. שניהם עזרו לקבוצתם לזכות באליפות חבל הבסקים באותה שנה. אונמונו נפטר ב-20 במאי 1988, יום לפני יום הולדתו ה-79.
הפארק הלאומי סגווארו
גאולוגיה
הסלעים העתיקים ביותר בפארק הלאומי סגווארו, צפחת פינאל (Pinal Schist), קודמים להיווצרות פרובינציית אגן ורכס, שהפארק הוא חלק ממנה, בכ-1.7 מיליארד שנים מהפרקמבריון. הצפחה נחשפת בנפת הרי רינקון לאורך נחל אכזב מרחק קצר מכביש הלולאה יער הקקטוס (Cactus Forest Loop Drive). סלעים עתיקים נוספים, סלעי גרניט בני 1.4 מיליארד שנים מהווים את מרבית רכס טאנק ורדה (Tanque Verde Ridge) בנפת הרי רינקון.
ויקטור אונמונו
קריירת משחק
אונמונו החל את הקריירה בקבוצה דפורטיבו אלאבס, ולאחר שסייע לה להגיע עד לחצי גמר הגביע הספרדי בשנת 1928, הוחתם אונמונו על ידי אתלטיק בילבאו. הוא זכה עם אתלטיק בילבאו בשני תוארי ליגה, ובארבע תוארי גביע רצופים בין השנים 1930–1933. אונמונו היה שם חלק מההתקפה שכללה את באטה, גיירמו גורוסטיסה, צ'יררי השני ולפואנטה.
הפארק הלאומי סגווארו
גאולוגיה
זמן רב אחר כך בפלאוזואיקון, לפני כ-600 מיליון שנים, כיסו ימים רדודים את האזור סביב טוסון של ימינו, במהלך השנים שקעו בהם סלעי משקע: אבן גיר, אבן חול ופצלים. אבן גיר, הקיימת בפארק בכמה מקומות, נחצבה מכאן בשלהי המאה ה-19 על מנת לייצר מלט. בשטח הפארק לעתיד היו שישה כבשני סיד, שניים בנפת הרי טוסון וארבעה בנפת הרי רינקון. בשלושה מתוכם, כולם בנפת הרי רינקון אפשר לבקר כיום. שניים לאורך שביל יער הקקטוס (Cactus Forest Trail), ואחד לאורך שביל רואיז (Ruiz Trail).
אגן טוסון וההרים הסמוכים – כולל הרי טוסון במערב, הרי סנטה קטלינה מצפון והרי רינקון ממזרח – הם חלק מפרובינציית אגן ורכס המשתרעת מצפון מקסיקו ועד דרום אורגון בארצות הברית. הפרובינציה שמקורה בפעילות צעירה במונחים גאולוגיים, נוצרה כאשר עקב תנועת הלוחות הטקטוניים קרום כדור הארץ התמתח ונעשה דק יותר בחלק זה של מערב אמריקה הצפונית עד שהקרום נקרע לאורך העתקים. העתק קטלינה (Catalina Fault), העתק התנתקות תשתית (Detachment fault), החל להיווצר לפני כ-30 מיליון שנים כ-10 עד 13 קילומטרים מתחת להרי טוסון. הסלעים שמתחת להעתק, הסלעים שבתחתית הלוח הטקטוני, נעקרו בסופו של דבר 26 עד 35 קילומטרים מזרחית-צפונית-מזרחית יחסית לסלעים שמעל להעתק, ואז התרוממו, עברו סחיפה והתעגלו בצורת כיפה על מנת ליצור את הרי רינקון והרי סנטה קטלינה של ימינו. אף שהסלעים הגעשיים אותם רואים על פני השטח של נפת הרי רינקון, אינם מצויים בנפת הרי רינקון, הגרניט הקריסטליני (גנייס קטלינה) מתחת להרי טוסון נחשף על פני השטח של נפת הרי רינקון. גנייס מפוספס (banded gneiss) זה הוא סוג הסלע הנפוץ בהרי רינקון וניתן לראותו בנפת הרי רינקון באתרים כדוגמת סלעי ג'אוולינה לאורך כביש הלולאה יער הקקטוס.
אקולוגיה
התפשטות אורבנית, זיהום אוויר ומים, רעשים, זיהום אור, וההגבלות שהתשתית האנושית מטילה על בתי הגידול יוצרים עקה על היונקים ובעלי החיים האחרים בפארק, אבל האיום הרציני ביותר עליהם הוא דריסה. כ-50,000 חולייתנים נדרסים למוות בכבישי הפארק כאשר פוגע בהם רכב. בנפת הרי רינקון יש מעט כבישים, אבל כביש הסלעים הציוריים (Picture Rocks Road), כביש מהיר החוצה את נפת הרי טוסון ממזרח למערב, מסוכן מאוד לבעלי חיים. ניסיון ב-2002 להפוך אותו לשביל הליכה נכשלו לאחר שההצעה נתקלה בהתנגדות ציבורית עזה.
צמחים ופטריות
חבורות הצמחייה בתוך הפארק משתנות עם הגובה. בנפת הרי טוסון יש כ-400 מיני צמחים בשתי חבורות מובחנות, צמחיית מדבר נמוכה, כדוגמת מלוח מאפיר (Atriplex canescens) ו-Encelia farinose (באנגלית brittlebush שיח ממשפחת המורכבים), בגבהים הנמוכים וערבת עשב מדברית גבוה קצת יותר. בנפת הרי רינקון יש כ-1200 מיני צמחים בשתי חבורות הצמחייה כשל נפת הרי טוסון ובארבע חבורות נוספות בגובה רב יותר, יער אלונים, יער אלונים-אורנים, יער אורנים, וגבוה בהרי רינקון, יער מעורב מחטניים – רחבי עלים, אשוח דאגלס מתת-המין Pseudotsuga menziesii glauca (באנגלית Rocky Mountain Douglas fir, "אשוח דאגלס של הרי הרוקי"), אורן הזפת, אשוח לבן, אלון גמבל (Quercus gambelii) ומינים רבים אחרים של עצים, שיחים וצמחיית תת-היער. במהלך ספירת המלאי השנתית ב-2011 ו-2013, זיהו מאות של מדענים ואלפי מתנדבים 389 מינים של צמחים וסקולריים, 25 מינים של צמחים שאינם וסקולריים ו-197 מינים של פטריות בפארק הלאומי סגווארו.
בעלי חיים
למרות האקלים הצחיח שוכנים שלושה מינים של דו-חיים בפארק. אילנית הסלעים (Hyla arenicolor), Lithobates yavapaiensis (באנגלית lowland leopard frog) ומין החפרית אמריקאית Scaphiopus couchii (באנגלית Couch's spadefoot toad), החיה במחילות תת-קרקעיות, מהן היא יוצאת להתרבות במהלך גשמי הקיץ. שרפות יער, היוצרות שטחים שרופים המועדים לסחיפה, החריבו שלוליות רבות שבהן נהגה הצפרדע Lithobates yavapaiensis להתרבות, כיוון שהתמלאו בסחף. מחלקת הציד והדגה של מדינת אריזונה מציינת מין צפרדע זה כראוי להשגחה מיוחדת.
36 מיני הזוחלים בפארק כוללים את צב המדבר (Gopherus agassizii), עכסן אימתן (אחד הנחשים הנפוצים ביותר), פתן אלמוגי, הלודרמה מרירית, איגואנית קצרת-קוצים (Phrynosoma hernandesi), Sceloporus magister (באנגלית Desert spiny lizard) ולטאת זנב הזברה.