cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כיבוש התודעה האמריקאית
ביקורת
בנג'מין פ. קרמר, חבר בבית הנבחרים של מרילנד, גינה את חסות העירייה על הסרט, ואמר: "מה הדבר הבא... האם עלינו לחשוב על גרמניה של 1933... אולי בקרוב תדרשו מבעלי העסקים היהודים להציב מגני דוד על חלונות הראווה שלהם, כך שבהמשך יהיה קל יותר לזהות אותם ולנפץ להם את החלונות, או אולי סתם שריפת בית כנסת או שניים..." גם פיטר פרנצ'וט, סמנכ"ל הכספים של מרילנד, הביע התנגדות להקרנת הסרט ולתכניו. לדבריו, "מועצת העיר צריכה להתקשר היום לבטל את ההצגה הזו ולהעביר את הסרט הזה - וערכיו האנטישמיים - בחזרה לשוליים האפלים של החברה שלנו". שמונה מתוך תשעת חברי מועצת מחוז מונטגומרי ביקשו לבטל את הקרנת הסרט התיעודי מכיוון שלטענתם הסרט אנטי-יהודי. טום האקר , חבר המועצה היחיד שלא חתם על הבקשה, אמר שלא נעים לו לעשות זאת כשהוא עדיין לא ראה את הסרט. רון הלבר, מנכ"ל המועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון, שהעדיף לא להשתתף בהקרנה, אמר: "יש לנו עיר שהחליטה להוציא כספי משלם המיסים על סרט אנטישמי באופיו..." הוא הוסיף כי הסרט "יכול היה להיכתב על ידי ספר התעמולה של החמאס".
מנגבי מצוייץ
מנגבי מצוייץ (שם מדעי: Lophocebus) הוא סוג של קופים מתת-משפחת הגנונים שבמשפחת קופים בעלי זנב החיים רק ביערות מערב אפריקה המשוונית. הם קרוביהם של המנגבים האמיתיים (Cercocebus) ובעבר נחשבו לחלק מהם. בסוג זה ישנם 6 מינים.
אלו קופים שחורים בעלי ציצת שערות ופנים שחורות. הם חיים על העצים ועל הקרקע ובעלי זנב ארוך וכפות חזקות. כמו רוב הפרימטים הם אוכלי כל וניזונים מהחי והצומח.
מינים
בעבר היה שייך לסוג המין היחידי קיפונג'י (Rungwecebus kipunji).
תה בועות
תה בועות (גם: תה חלב טפיוקה או תה פנינים) הוא משקה שמקורו בטאיוואן של תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
משקה תה הבועות הידוע ביותר מורכב מתערובת של תה שחור טייוואני חם, פניני טפיוקה (בסינית: 粉圓, פין-יין: fěn yuán; Pe̍h-ōe-jī: hún-î), חלב מרוכז וסירופ (בסינית: 糖漿; פין-יין: táng jiāng) או דבש. תה בועות מוגש לרוב קר. פניני הטפיוקה נוצרו במקור מהעמילן של הקסאווה, שיח טרופי הידוע בשורשיו העמילניים אשר הוכנס לטאיוואן מאמריקה הדרומית בתקופת השלטון הקולוניאלי היפני. פנינים גדולות יותר (בסינית: 波霸/黑珍珠; פין-יין: bō bà/hēi zhēn zhū) החליפו במהירות את אלו.
ג'יימס (ג'ים) קולינס
ג'יימס (ג'ים) קולינס (באנגלית: James C. "Jim" Collins; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא כלכלן בתחום מנהל עסקים, סופר ויועץ אמריקאי.
ביוגרפיה
קולינס נולד באורורה, קולורדו. בשנת 1980 הוא סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד. לאחר קבלת התואר הוא עבד כשנה וחצי בחברת ייעוץ מקינזי ושות' בסן פרנסיסקו. לאחר תקופה זו הוא חזר לאוניברסיטה וסיים תואר נוסף במנהל עסקים בשנת 1983.
את ספרו הראשוןBeyond Entrepreneurship: Turning Your Business into an Enduring Great Company הוא פרסם בשנת 1992.
בשנת 1994 הוא פרסם ספר "לנצח נבנו - 18 חברות מופת" שתורגם לעברית וזכה להצלחה בכל העולם.
בשנת 1995 הוא הקים מעבדה לחקר בתחום מנהל עסקים בבולדר. במקביל הוא עוסק במתן יועץ לגופים שונים.
בשנת 2001 הוא פרסם את ספרו "גלגל התנופה" שתורגמה לעברית.
Revelation (שיר של טרוי סיון ויונסי)
Revelation (בעברית: התגלות) הוא סינגל של הזמר והפזמונאי האוסטרלי טרוי סיון והמוזיקאי האיסלנדי יונסי. ביולי 2018, פורסמה הצצה ראשונה של השיר במהלך הפצת הטריילר של הסרט "ילד מחוק". השיר המלא יצא לאור ב-18 באוקטובר 2018.
השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-76, לפרס השיר המקורי הטוב ביותר עבור סרט עלילתי בטקס פרסי המוזיקה ההוליוודית במדיה התשיעי, ופרס סטלייט לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי סטלייט 2018.
רקע כללי
סיון הסביר למגזין בילבורד כי לאחר שקרא את התסריט הוא התכוון להכניס את המוזיקה שלו לסרט: "הייתי מוכן למכור את הנשמה שלי. אמרתי 'אתה יכול לקבל כל שיר שאי פעם כתבתי, אני אכתוב שירים חדשים, אני אעשה הכול'. סיון כתב כמה שירים מקוריים ללא הזמנה, שלא הוכנסו הסרט, אך הבמאי ג'ואל אדגרטון הגיש בקשה לסיון לטפל בסצנה ספציפית, שבה לג'ארד (בגילומו של לוקאס הדג'ס) יש אינטראקציה טהורה עם נער אחר לראשונה.
סיון אמר: "יונסי מסיגור רוס עבד על קצת מוזיקה לסצנה אחת בה הוא התחיל את המנגינה הקטנה הזו, אבל הוא לא ממש ידע לאן ללכת לירית או מלודית, אז זה הרגע שג'ואל, יונסי ואני הלכנו לארוחת בוקר במהלך אחד הבקרים והם דיברו איתי על הסצנה הספציפית ההיא, ובסוף כתבתי את השיר בהמשך אותו היום". סיון הסביר למגזין הבילבורד כי "הרעיון של האדם הזה שהוא התגלות בחיים שלך, שבו אתה יכול לעשות משהו שמרגיש כל כך טבעי וכל כך צודק ולהיות בסדר בצד השני, זה היה דבר באמת חזק בראשי".
הופעות חיות
באוקטובר 2018, סיון ביצע את השיר בשידור חי בתוכנית הטלוויזיה "המופע של אלן דג'נרס", בליווי של ארבעה נגני כלי מיתר.
ביקורת
יהושע בוט ממגזין הבילבורד תיאר את השיר בתור "בלדה אלוהית ובלתי נשכחת" והוסיף כי השיר "מלא במפתחות מוזיקליים כבדים, תוך שהוא מהווה מעין מחרוזת חורקת וקולנועית מסוגת פוסט-רוק. בנוסף, הקול של סיון בשיר נפלא וזאת, בנוסף לכך שהוא שר על אהבה צעירה ולהט"בית ומדבר על חופש ומהפכה".
רנדל קולברן מהמגזין Consequence of Sound, אמר כי "השיר נתמך על ידי פסנתר עדין וסוגי האטמוספירה בו גדלים במהלך השמיעה שלו. השיר המהורהר והמרגיע הזה מצליח להשיג סוג של הזדככות מלנכולית, מלאת תקווה וקורעת לב".
מייק נייד מהאתר Idolator, כינה את השיר "המנון מרגש עם מסר רב עוצמה".
הבנייה הפלסטינית הבלתי חוקית בשטחי C
הבנייה הפלסטינית הבלתי חוקית בשטחי C היא בנייה בלתי חוקית של מבנים בידי פלסטינים על קרקעות בשטחי C ללא קבלת אישורי בנייה מהשלטון הישראלי, וזאת באזורים שהוגדרו על ידי ישראל כאדמות מדינה. עד שנת 2022 הגיעה תופעה זו להיקפים של מעל 70,000 בתים שנבנו על כ-95,000 דונמים.
רקע
בשנת 1967, במלחמת ששת הימים, כבשה ישראל את יהודה ושומרון. בשנת 1993 נחתם הסכם אוסלו א', בו סיכמו מדינת ישראל ונציגי הפלסטינים על חתירה לקראת סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני בתוך חמש שנים. בהסכם אוסלו ב' ב-1995 סוכם בין הצדדים על חלוקה זמנית של השטח לשלוש קטגוריות:
לפי נתוני בצלם משנת 2013, בתוך שטח C, 63% מהאדמות נמצאות בתחום שטח השיפוט של מועצה אזוריות ומועצות מקומיות של התנחלויות יהודיות. 34% מאדמות אלה ו-2.5% נוספים מהאדמות בשטח C מוגדרות כ"אדמות מדינה". 30% מהאדמות בשטח C מוגדרות כשטח אש ו-14% כשמורות טבע או גנים לאומיים. 3.5% מהאדמות בשטח C נמצאות בין גדר ההפרדה לבין הקו הירוק. תחומים אלה, שחופפים זה לזה בחלקם, מהווים יחד כ-70% משטח C, שבו אסור לפלסטינים לבנות ולא ניתן להשיג בהם אישורי בנייה.
מוסדות וחוקי תכנון ובנייה בשטח C
לאחר מלחמת ששת הימים, ירש השלטון הישראלי את חוקי החוק ירדני, ובכלל זאת את חוק התכנון והבנייה הירדני (חוק תכנון ערים, כפרים ובנינים, מס׳ 79 לשנת 1966). החוק הירדני הגדיר את מועצת התכנון העליונה, שסמכותה כללה את כל תחומי ממלכת ירדן, כסמכות העליונה לתכנון וכלל היררכיה של סמכויות משניות ברמה המחוזית והמקומית, בנוסף לאפשרות למנות מועצת תכנון כפרית. מבנה זה איפשר ייצוג מסוים של האוכלוסייה המקומית בהחלטות תכנוניות. בנוסף, החוק הירדני חייב קבלת היתר בנייה בתוך מרחבי תכנון עבור כל שינוי מבני, כולל תיקונים ושיפורים קלים במבנה, כגון התקנת אביזרי סניטציה. החוק הירדני לא הגדיר עבירות בנייה כעבירות פליליות, אלא במקרה של הפרת צו הפסקת בנייה, וכלל אפשרות לערער למועצת התכנון העליונה על אי-מתן היתר על ידי ערכאות נמוכות יותר.
לאחר המלחמה עברו סמכויות מועצת התכנון העליונה לממשל הצבאי. בשנת 1971 הוציא הממשל הצבאי את צו מס' 418 ששינה את חוקי התכנון והבנייה. הצו ביטל את ועדות התכנון המחוזיות ואת האפשרות למינוי של מועצות תכנון כפריות וריכז את כל סמכויות התכנון למועצת התכנון העליונה וללשכת התכנון. מבנה זה מרכז את כל סמכויות התכנון בידי הממשל הצבאי, שאין בו ייצוג לאוכלוסייה. הצו מאפשר למפקד הצבאי למנות ועדת תכנון מקומית מיוחדת, בתנאי שמרחב התכנון לא כולל תחום של עירייה או מועצה כפרית. המשמעות המעשית של תנאי זה היא שניתן למנות מועצות מקומיות ("ועדות תכנון מיוחדות") המוסמכות להעניק היתרי בנייה, ואשר חבריהן הם נבחרי ציבור חברי המועצה המקומית, עבור ההתנחלויות היהודיות בלבד ולא עבור היישובים הפלסטינים, בהם הסמכות להעניק היתרי בנייה נתונה למועצת התכנון העליונה.
צו 418 מאפשר גם להקים ועדות משנה בתוך המועצה העליונה. בהתאם, הוקמה בשנת 1979 את ועדת המשנה להתיישבות שעוסקת ביישובים יהודיים בלבד. ועדת המשנה לתכנון ורישוי עוסקת בתכנון ובנייה בכל התחומים שלא שייכים למועצות המקומיות של ההתיישבות הישראלית, ובכלל זאת בכל היישובים הפלסטיניים.
בשנת 1981 הוקם המנהל האזרחי, שתחתיו נמצאות כיום כל רשויות התכנון והאכיפה בתחום הבנייה. בשנת 2011 עתר ארגון רבנים לזכויות אדם יחד עם מועצת הכפר דיראת-רפעיה ואחרים לבג"ץ נגד הדרתם של פלסטינים מייצוג כלשהו בוועדות התכנון ובדרישה להורות לממשל הישראלי לכונן מחדש את ועדות התכנון המחוזיות והמקומיות, כפי שהורה החוק הירדני לפני ששונה. בעקבות העתירה הודיעה המדינה, לראשונה מאז 1967, על נוהל תכנוני מחייב לשיתוף התושבים הפלסטינים. הנוהל מחייב את מועצת התכנון העליונה לעדכן את מועצות הכפרים, אך לא יוצר ייצוג של פלסטינים במוסדות התכנון. בג"ץ דחה ביוני 2015 את העתירה ובירך על הנוהל.
תוכנית פיאד
באוגוסט 2009 פרסם ראש הממשלה הפלסטיני סלאם פיאד, את ”תוכנית פיאד” שמטרתה המוצהרת היא ”סיום הכיבוש והקמת מדינה”. חלק מהותי בה עוסק בבנייה מאסיבית כדי ליצור רצף בין שטחי B. בדרך זו ינותקו היישובים היהודיים זה מזה. בנייה זו כוללת מבני מגורים, מבני חינוך, מבני בריאות, מסגדים ותשתיות ללא היתר בנייה. פיאד עצמו לא הצליח לממש את תוכניתו, אך המיזם שלו יצר את התשתית הרעיונית והארגונית לממשלות שקמו אחריו. עד שנת 2022 נבנו 72,274 מבנים המתפרסים על כ-95,200 דונמים, ללא אישורי בנייה ישראלים. לרוב מדובר בבנייה מרווחת וכל מבנה מתפרס בבמוצע על כ־1.3 דונם. לפי קלמן ליבסקינד, הבנייה הפלסטינית גדולה בהרבה מכל הבנייה הישראלית ביהודה ושומרון, שכן שטח כל ההתנחלויות והמאחזים יחד עומד על 64,365 דונם, כשני שלישים משטח הבנייה הפלסטינית.
באוקטובר 2022 פרסם קלמן ליבסקינד נתונים שאספה עמותת רגבים, לפיהם בין מאי 2021 לאפריל 2022 גדל קצב הבנייה הבלתי חוקית הפלסטינית בשטח C ב-80%, כך שמדי יום נבנים 15 מבנים בלתי חוקיים חדשים, 105 מבנים בלתי חוקיים חדשים מדי שבוע. 450 מבנים בלתי חוקיים חדשים מדי חודש, 5,355 מבנים בלתי חוקיים חדשים בשנה הנ"ל . על פי דו"ח של עמותת רגבים, ב-2023 הגיע היקף הבנייה הבלתי חוקית בשטח C ל-81,317 מבנים על שטח של כ-110,000 דונם.
נתונים
לפי סיכום נתונים של ארגון במקום, בשנים 2000–2018 אושרו רק 210 מתוך 6,532 בקשות של פלסטינים להיתרי בנייה בשטח C. בשנים 2016–2020 נדחו יותר מ-99% מהבקשות. ביוני 2018 מסר המנהל האזרחי כי לצורכי הפלסטינים הוקצו כ-1,625 דונם אדמות מדינה מאז 1967. לפי נתונים שהציגה תנועת שלום עכשיו, שטח זה מהווה 0.24% בלבד מסך כל אדמות המדינה שהוקצו ביהודה ושומרון. לפי נתונים שהציג המנהל האזרחי לעמותת במקום, רק כשישית מהבקשות שהוגשו על ידי פלסטינים בשנים 2019–2020 היו לאישור של מבנים חדשים, והשאר היו לאישור בדיעבד של מבנים קיימים. עם זאת, יותר מ-99% מכלל הבקשות נדחו. על פי המנהל, רק לכפרים פלסטיניים בודדים בשטח C קיימת תוכנית מתאר עדכנית, והתכנון התקף לכל השאר הוא מימי המנדט הבריטי. בעשור השני של המאה ה-21 מספר הריסות הבתים שבוצעו לפי צו היה גבוה פי 50 ממספר אישורי הבנייה שניתנו.
באוקטובר 2018 אמר ראש המנהל האזרחי בן חור אחוות בדיון בכנסת, כי למנהל אין מספיק משאבים ואילו "הפלסטינים לא קופאים על השמרים, הם הקימו רשות לרישום מקרקעין והם רושמים מקרקעין באופן בלתי חוקי בתוך שטחי C". באותו דיון הוא אמר כי "כפי שכולנו יודעים... אין בכלל תכנון לפלסטינים בעת הנוכחית בגלל הנחיות של דרג מדיני... ולכן כל משאבי התכנון שלנו, כמעט לחלוטין, הם רק למגזר הישראלי בעת הנוכחית". באותה שנה אמר יואב מרדכי, מתאם פעולות הממשלה בשטחים, בתגובה לטענות עמותת רגבים בוועדת החוץ והביטחון לגבי בנייה לא חוקית בדרום הר חברון, ש"באופן חד-משמעי – האכיפה מחמירה יותר עובדתית כלפי הפלסטינים. יתרה מכך, מרבית האכיפה כלפי פלסטינים מתבצעת על אדמות פרטיות פלסטיניות". ממסמך שפרסם המנהל האזרחי עולה כי למנהל ישנם סדרי עדיפות שונים באכיפת הבניה הבלתי חוקית במגזר הישראלי ובמגזר הפלסטיני.
במסמך שפרסמה עמותת רגבים בדצמבר 2019 נטען כי חלק מבקשות הפלסטינים לא קיבלו אישור משום שהם ביקשו אישורי בנייה באתרים ארכאולוגיים, גנים לאומיים ושטחי אש; וכי הגשת היתרי הבנייה נועדה לשם גרירת רגליים בהליך משפטי ארוך, שבסופו בית המשפט לא יממש את צו ההריסה שהוצא בשל העדר אישור; וכי הרשות הפלסטינית מוסמכת באופן בלעדי לאשר בנייה בשטחי A ו־B, שם אין כלל אישורי בנייה לישראלים, אולם הפלסטינים אינם מנצלים את השטחים האלה באופן מיטבי עבור בנייה לאוכלוסייה הפלסטינית המקומית.
בדוח זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2020 נכתב כי "מספר ארגוני זכויות אדם טענו כי הרשויות הישראליות מרבות להערים מכשולים בלתי ניתנים למעבר על פלסטינים המבקשים היתרי בנייה בשטח C שבשליטת ישראל. המכשולים כוללים את הדרישה שהמבקשים הפלסטינים יתעדו בעלות על קרקע למרות היעדר תהליך אחיד של רישום מקרקעין לאחר 1967, וכן תשלום אגרות גבוהות ודרישות לחיבור הבית לתשתיות עירוניות שלעיתים קרובות אינן זמינות. על פי האו"ם, הרשויות הישראליות גבו דמי הריסה בגין הריסת הבית, דרישה שלעיתים הביאה פלסטינים להרוס את בתיהם בעצמם כדי להימנע מהעלויות הגבוהות יותר במקרה של הריסה ישראלית". בנוסף, נכתב שהקושי שמציבה ישראל בפני השגת היתרי בנייה וההריסה של בתי ספר בשטחי C ובמזרח ירושלים משפיעים לרעה על הגישה של ילדים פלסטינים להשכלה. באותה שנה, לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, הרסו הרשויות הישראליות 673 מבנים ביהודה ושומרון, מתוכם 116 בתי מגורים, שבהם התגוררו 605 אנשים, מתוכם 315 קטינים. 98% מהמבנים נהרסו בעילה של היעדר היתרי בנייה. לטענת המשרד "כמעט בלתי־אפשרי עבור פלסטינים לקבל אישורי בנייה".
בשנת 2021 הגישה עמותת רגבים עתירה לבג״ץ נגד האפליה המובנית באכיפת תקנות הבנייה נגד בנייה בלתי חוקית ביהודה ושומרון. בעתירה, העמותה מבקשת לבטל את הנוהל לפיו המנהל האזרחי דוחק לתחתית הרשימה את הטיפול בבנייה פלסטינית בלתי חוקית, ומעדיף לטפל קודם בבנייה בלתי חוקית יהודית. בעקבות העתירה, המדינה הצהירה שהיא תתקן את האפליה. באוגוסט 2022 הגישה רגבים עתירה מחודשת בטענה שנוהל הקפאת ההליכים שנקבע יוצר פרקטיקה לא חוקית של מתן חסינות לעברייני בניה.
בינואר 2022 דוח של משרד המודיעין שהובא לוועדת החוץ והביטחון הציג את פרויקט התכנון הפלסטיני להשתלטות על שטחי C. הדוח מציג את המימון האירופי ואת העלמת העין של המנהל האזרחי באכיפת החוק כלפי הפלסטינים. על פי הדוח, הרש״פ באמצעות ”הרשות להסדרת המקרקעין והמים” מעסיקה כ-600 עובדים בפרויקט של הסדר מקרקעין הכולל את שטחי C, וזאת במטרה מוצהרת לתפוס בעלות על השטח. פרויקט ההסדר, שתפס תאוצה ב-2019 וצפוי להסתיים עד סוף 2022, נעשה לעיתים תוך איומים על בעלי הקרקעות, והוא חותר לתפיסת אזורי התיישבות יהודיים בנויים, שטחי אש ומחנות צה״ל. כמו כן, עולה מהדוח כי הרשות הפלסטינית בונה על אי רישום חלופי מצד ישראל, דבר אשר עשוי להביא להכרה משפטית ישראלית או עולמית דה-פקטו בבעלות הפלסטינית בקרקע.
במהלך שנת 2022 ביצעה הרשות הפלסטינית עבודות פיתוח מאסיביות על אדמות מדינה ואדמות בבעלות יהודית פרטית בשטח C, בסמוך לאזור התעשייה של קרני שומרון. העבודה כוללות פיתוח מגרשים, בניית מבנים, פריצת וסלילת כבישים וחיבורי תשתיות. בנוסף נבנו מספר רב של מבנים בלתי חוקיים ברכס סלע במטרה ליצור רצף טריטוריאלי פלסטיני בין שכם לציר גלעד המחבר בין יישובי גב ההר לקדומים וקרני שומרון, ובסמוך לגנים וכדים שנהרסו במסגרת תוכנית ההתנתקות.
לעיתים משפיעה בנייה בלתי חוקית על הליכים נרחבים. החל משנת 2021 נמנעה סלילת נתיב חדש לכביש 55 ("עוקף פונדוק", המיועד להקל על פקקי תנועה) בשל בית בלתי חוקי שנבנה על התוואי המיועד. בינואר 2023 עתרה עמותת רגבים לבית המשפט המחוזי בירושלים בדרישה להורות למנהל האזרחי להרוס את המבנה.
פיקוח ואכיפה
באחריות יחידת הפיקוח של המנהל האזרחי לאכוף את מניעת הבנייה הבלתי חוקית, היהודית והפלסטינית, בתחומי יהודה ושומרון. אולם יחידת הפיקוח אינה מצליחה לעצור לחלוטין את הבנייה הבלתי חוקית, בין היתר עקב מחסור בפקחים. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש נוספו כ-20 פקחים ליחידת הפיקוח, שהכפילו פי שלושה את גודלה של היחידה.
באוקטובר 2021 סיכמו ראש הממשלה נפתלי בנט ושר האוצר אביגדור ליברמן, על העברת 20 מיליון ש״ח ל־14 רשויות מקומיות ביהודה ושומרון, לשם הקמת מערך סיור ומעקב אחר הבנייה הפלסטינית. על פי הסיכום יפעילו הרשויות סיירי שטח, כלי רכב וציוד ייעודי דוגמת רחפנים ואמצעי צילום כדי להעבירם ליחידת הפיקוח של המנהל האזרחי.
עמותות העוסקות בבנייה הבלתי חוקית בשטחי C
עמותות שונות פועלות בשטחי C, עוקבות אחרי הבנייה הפלסטינית ומגישות עתירות לבתי משפט. ביניהן, עמותת רגבים שהיא עמותת ימין העוסקת במעקב ומחקר בנוגע לבנייה בלתי חוקית בשטחי C ובנגב, מוציאה דו"חות ומגישה עתירות לבית המשפט . פועלות גם עמותות שמאל, ביניהן עמותת במקום המורכבת מאדריכלים ומסייעת לקהילות המצויות בנחיתות מקצועית, בין היתר לפלסטינים בשטחי C. העמותה מנפיקה דוחות מצב ומגישה עתירות משפטיות . עמותת כרם נבות עוסקת במעקב ובמחקר מדיניות הקרקעות הישראלית.
סיוע ממדינות באירופה ובמזרח התיכון
בשנת 2014 הפעיל איגוד ועדות העבודה החקלאיות מיזם הנקרא 'שורשים' (בערבית: جذور), שמטרתו לעבד שטחים נרחבים בשטח C ולפתח בהם עיבוד חקלאי ובנייה קלה. המיזם התמקד בתחילה במורדות ההר המזרחיים של גוש עציון וצפון הר חברון, ומשם התפשט לכל רחבי יהודה ושומרון. 90% מהעלות של המיזם מומנה על ידי האיחוד האירופי, ונציגי האיחוד האירופי ברשות הפלסטינית אף נטלו בו חלק פעיל.
רפאל קארו קינטרו
לאחר שהקים את קרטל גוודלחרה בשנות השבעים, עבד קארו קינטרו עם גאיארדו, ארנסטו פונסקה קאריו ופדרו אבילס פרז באמצעות משלוח כמויות גדולות של מריחואנה לארצות הברית ממקסיקו. הוא היה אחראי לחטיפתו ורציחתו של סוכן מינהל אכיפת הסמים האמריקני (DEA) אנריקה "קיקי" קמארנה (אף על פי שעבד בשגרירות האמריקאית במקסיקו הוא לא החזיק בתפקיד דיפלומטי רשמי, אם היה מחזיק בתפקיד שכזה הרצח שלו היה מהווה עבירה פדרלית על פי החוק המקסיקני), טייסו של קמארנה אלפרדו זוואלה אווארר, הסופר האמריקני ג'ון קליי ווקר, ותלמיד לרפואת שיניים אלברטו רדלאט בשנת 1985. לאחר הרציחות, קארו קינטרו נמלט לקוסטה ריקה אך לאחר מכן נעצר והוסגר בחזרה למקסיקו, שם נידון ל-40 שנות מאסר בגין רצח. לאחר מעצרו התפרק קרטל גוודלחרה ומנהיגיו שולבו בקרטל טיחואנה, קרטל סינאלואה וקרטל חוארז.
קארו קינטרו שוחרר מהכלא ב-9 באוגוסט 2013, לאחר שבית משפט מדינתי הגיע למסקנה כי נשפט שלא כראוי. עם זאת, בתוך לחץ מצד הרשויות הפדרליות של ארצות הברית לעצור אותו מחדש, הוציא בית המשפט הפדרלי במקסיקו צו מעצר נגד קארו קינטרו ב-14 באוגוסט. הוא נותר כנמלט מבוקש במקסיקו, ארצות הברית, וכמה מדינות אחרות. בארצות הברית הוא היה עד ללכידתו ברשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI, ועל ראשו הושת פרס של 20 מיליון דולר על כל מידע שיוביל למעצרו.
ב-16 ביולי 2022 לכד חיל הנחתים של מקסיקו את רפאל קארו קינטרו. ממשלת ארצות הברית בירכה על מעצרו, ואמרה שהיא "לא תבזבז זמן בבקשת הסגרתו".
בתרבות הפופולרית
קארו קינטרו מגולם בסדרה נרקוס: מקסיקו על ידי טנוץ' הוארטה מחיה. שמו מוזכר והוא מופיע בקצרה בפרק הבכורה של הסדרה "אל צ'אפו".
יחיאל סאלם
יחיאל סאלם (נולד ב-22 ביולי 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. את רוב שנותיו ככדורגלן העביר בהפועל פתח תקווה איתם הוא מזוהה יותר מכל קבוצה אחרת, ונחשב לאחד השחקנים הבולטים ששיחקו במועדון בשנות ה-70, כאשר הופיע במדי הקבוצה לאורך 14 עונות רצופות.
קריירה
סאלם עלה לקבוצה הבוגרת בגיל 16, ובגיל 17 כבר היה שחקן הרכב קבוע. אחיו הגדול אהרון סאלם, עשה מסלול דומה, והשניים שיחקו ביחד במשך עשר עונות. באותה תקופה הופיע סאלם גם בנבחרת הנוער של ישראל, שם שימש כקפטן, וזכה איתה פעמיים בגביע אסיה, ב-1971 וב-1972. בהמשך רשם הופעה אחת בנבחרת הבוגרת (ב-1976, מול דרום קוריאה) ושימש בין היתר גם כקפטן הקבוצה לעיתים.
בתור בלם לא הרבה סאלם לעלות לעמדה התקפית יותר ולכבוש שערים, אולם בעונת העלייה של הקבוצה ב-1978/1979 הבקיע שבעה שערים, כמות גבוהה לבלם, והיה למלך שערי הקבוצה באותה עונה לצד דב רמלר. בין שעריו בלטו צמד מול הפועל בת ים, נגיחת ניצחון דרמטית בדקה ה-88 מול הפועל אשדוד, והשער שנחשב להכי חשוב של העונה - פנדל מוצלח לרשת הפועל חולון במשחק העלייה.
סאלם שיחק בהפועל פתח תקווה עד לאמצע עונת 1981/1982, ולאחר מכן שיחק בהפועל חולון, איתה עלה לליגה הראשונה, ובהמשך גם בהפועל רמת גן ומכבי לזרוס חולון. לאחר שפרש מכדורגל המשיך בעבודתו בעיריית פתח תקווה, שם עבד במקביל לאורך הקריירה ככדורגלן.
פלישה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ברוך צ'מרינסקי
ברוך צֶ'מֶרינסקי (ז' באלול תרמ"ט, 3 בספטמבר 1889 – י' בניסן תש"ו, 11 באפריל 1946) היה במאי, שחקן, דרמטורג ומתרגם לתיאטרון. בשנות השלושים והארבעים היה, לצד צבי פרידלנד, אחד משני הבמאים העיקריים של תיאטרון הבימה.
ביוגרפיה
צ'מרינסקי נולד בשנת 1889 במוראפה שבפודוליה, בדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). למד ציור בבית ספר באודסה. עבד בתור מורה בגימנסיה העברית בעיר ויניצה (1917–1919) והעלה ביחד עם תלמידיו הצגות בשפה העברית. באותה עת שיחק וביים בלהקות חובבים ביידיש והופיע איתן ברחבי פודוליה; חלק מההצגות היו עיבודים שעשה לסיפורים של שלום עליכם. כיהן כיושב ראש אגודת השחקנים היהודיים בעיירה ויניצה (1918–1920).
הוא התקבל להבימה במוסקבה וב-1920 צורף לקולקטיב. נבחר לגלם את דמותו של מאיר, שמש בית המדרש בהצגה "הדיבוק". מכיוון שהיה בקיא בתנועת החסידות, נבחר לשמש כעוזרם של הבמאים אלכסיי דיקי בהצגה "האוצר" ובוריס וורושילוב בהצגה "הגולם". ביוני 1927 כשהתגלע הפילוג בהבימה, הנהיג את קבוצת הרוב בתיאטרון ביחד עם אהרן מסקין וחנה רובינא, שעברה לברלין, מתוך כוונה להשתקע בארץ ישראל. בשנת 1928 עלה עם הלהקה לארץ ישראל.
במחצית השנייה של שנות העשרים כתב בעיתונים ביידיש שראו אור בקובנה, בוורשה ובריגה.
עד קום המדינה רוב המחזות שנכללו ברפרטואר של הבימה נכתבו במקור ביידיש ועסקו בהווי השטעטל. ב-1943 עלתה ההצגה "טוביה החולב" בבימויו של צ'מרינסקי, היא רצה 260 פעמים ובכך הייתה לאחת מההצגות הבימה בעלות ההצלחה הקופתית הגדולה ביותר עד קום המדינה. לפני כן ביים גם את "כבלים" (1931) ו"מי האיש" מאת לייוויק (1939) ואת "אלוהים, אדם ושטן" מאת יעקב גורדין (1943).
צ'מרינסקי ביים גם מספר הצגות המבוססות על סיפורי התנ"ך. מתוכן היחידה שנחלה הצלחה אמנותית וקופתית הייתה "מיכל בת שאול" מאת אהרן אשמן. בתפקידים הראשיים כיכבו חנה רובינא בתפקיד מיכל ואהרן מסקין בתפקיד שאול. צ'מרינסקי ביים בסך הכל עשרים הצגות (בשנים 1931–1943) וגילם עשרים ושמונה תפקידים. לימד בסטודיה של צבי פרידלנד וישב בהנהלת התיאטרון. חוקרת התיאטרון דורית ירושלמי מסכמת את דרכו בבימוי:
שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "עמך", אותה ביים ביחד עם צבי פרידלנד (1932). הוא גילם את דמותו של שימלי סורוקר, חייט עני, שחלומו לזכות בהגרלה הגדולה. הוא זוכה בפרס הגדול, אולם מתברר שחלה טעות והוא לא זכה בפרס. בתחילה הוא נתקף יאוש, אך לאחר מכן הוא מתאושש ושב לאיתנו. גילם את דמותו של הרב גבריאל המקובל בהצגה "היהודי זיס", בבימויו של פרידלנד (1933).
שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "החולה המדומה" מאת מולייר, בבימויו של לאופולד לינדטברג, בה גילם את דמותו של ארגן ההיפוכונדר (1934). באותה שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "מעשה כשפים" מאת שלום עליכם, אותה גם ביים (1934). הוא גילם את דמותו של החייט האביון שמעון-אלי ואשתו ציפה-ביילה-רייזה (תמימה יודלביץ) החולמים לזכות קצת באושר. שיחק בהצגה "האנוסים" מאת מקס צוייג, בבימויו של פרידלנד. בה גילם את דמותו של רבם של האנוסים, יוסף גלנטי. שיחק בתפקיד בנימין בהצגה "מסעות בנימין" מאת מנדלי מוכר ספרים שביים (1937).
הוא כתב בעיתון "דבר" תחת שם העט "בן בית". כמו כן כתב בכתב העת "כתובים".
היה בקיא היטב בשפות עברית, רוסית ויידיש.
ברוך צ'מרינסקי היה נשוי לדבורה. הלך לעולמו בשנת 1946, בגיל 57, חשוך ילדים. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
לאחר מותו הפכה אלמנתו את חדר עבודתו בדירתם שבקומה השנייה ברח' גורדון 36 למוזיאון צנוע המוקדש לפועלו; בקומת הקרקע הוקם אולפן לציור על שמו, שהיה מסונף למחלקת התרבות של מועצת פועלי תל אביב; וכן גלריה לאמנויות ("גלריה צ'מרינסקי"). על שמו נקרא רחוב בתל אביב.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
כתר מיס תבל
כתר מיס תבל הוא כתר הנחבש על ידי הזוכה במיס תבל, תחרות היופי הבינלאומית הנצפית והמסוקרת ביותר בעולם.
עיצוב הכתר השתנה מספר פעמים מאז החלה התחרות להתקיים מ-1952.
ארגון מיס תבל שומר אצלו את הכתרים אך כל זוכה מקבלת כפרס העתק של הכתר המקורי לאחר שנת כהונתה.
הכתר האימפריאלי של שושלת רומנוב
ב-1952 עוצב הכתר בדגם של כתר הצאר הרוסי, הוא היה עשוי מכ-1,535 יהלומים ללא רבב, הוא נחבש על ידי מיס תבל הראשונה ארמי קוסלה.
כתר הארד
ב-1953 שונה העיצוב לכתר העשוי מארד, הוא היה שונה מכל הכתרים אחרים בתחרות בכך שהיה בדגם יחסית מאוד סולידי ולא שובצו בו גבישים ואבני חן, הוא נחבש על ידי מיס תבל השנייה כריסטיאן מרטל.
פוליציטמיה ורה
פוליציטמיה ורה (באנגלית: Polycythemia vera) היא מחלה מיילופרוליפרטיבית (סוג של סרטן דם [לוקמיה] כרוני נדיר), בו מח העצם מייצר יותר מדי כדוריות דם אדומות. בנוסף, מחלה זו עלולה לגרום לייצור יתר של כדוריות דם לבנות וטסיות דם.
כתר מיס תבל
כוכב התבל
כתר זה שימש את התחרות בין 1954–1960, בראש הכתר היה כוכב, הוא כלל כ-1,000 פנינים שחורות מתורבתות המשובצות בזהב ובפלטינה, משקל הכתר היה 1.25 פאונד. שוויו הוערך ב-500,000 דולר.
פוליציטמיה ורה
תסמין קלאסי של פוליציטמיה ורה הוא גרד, במיוחד לאחר חשיפה למים חמים (למשל בעת אמבטיה) המופיע בכ-40% מהחולים ועשוי לנבוע משחרור עודף של היסטמין או ייצור עודף של פרוסטגלנדין. בנוסף, דלקת מפרקים גאוטית עשויה להופיע אצל עד 20% מהחולים ומחלת כיב פפטי נפוצה גם כן ככל הנראה בגלל עלייה בשחרור ההיסטמין מתאי המאסט, אך עשויה להיות קשורה לרגישות מוגברת לזיהום הליקובקטור פילורי. עם זאת, אנשים הסובלים מפוליציטמיה ורה עשוים לחיות כלל ללא תסמינים. ממצאי הבדיקה הגופנית בחולי פוליציטמיה ורה אינם ספציפיים, אך הם עשויים לכלול כבד או טחול מוגדלים, הסמקה או משקעי גאוט. לעיתים קרובות ניתן לחשוד בקיום המחלה עקב בדיקות מעבדה, כשהממצאים הנפוצים כוללים רמות המוגלובין והמטוקריט גבוהים (מדדים המשקפים את מספר כדוריות הדם האדומות) ומספר טסיות דם או ספירת תאי דם לבנים מוגברים. קצב שקיעת הדם (ESR) יורד במחלה עקב עלייה בפוטנציאל הזטה ומכיוון שפוליציטמיה ורה נובעת מעלייה חיונית בייצור תאי דם אדומים, לחולים יש חמצון תקין בדם ורמת אריתרופויאטין נמוכה (EPO). בהיותה פוליציטמיה ראשונית, המחלה נגרמת על ידי גידול שגורם לשגשוג והתבגרות של תאי דם אדומים, לבנים ומגריוקוציטיים (תאי המקור של הטסיות). בניגוד לפוליציטמיה משנית, המחלה קשורה לרמות נמוכות בסרום הדם של ההורמון אריתרופויטין. במקום זאת, תאי המחלה נושאים לעיתים קרובות מוטציה המפעילה את הגן טירוזין קינאז (JAK2), הפועל במסלולי האיתות של קולטן ה-EPO, מה שגורם לאותם תאים להתרבות ללא תלות בהורמון.
כתר מיס תבל
כתר הריינסטון
בין 1961–1962 שונה הכתר לציון עשור לתחרות, הכתר היה עשוי כולו מאבן.
פוליציטמיה ורה
פוליציטמיה ורה לא מטופלת יכולה להיות קטלנית ומחקרים מצאו כי עם טיפול ההישרדות החציונית של המחלה עומדת על כ-10–20 שנה, בעוד שבהיעדר טיפול היא מתקצרת לשנתיים עד 3 שנים. מכיוון שלא ניתן לרפא את המחלה, הטיפול בה מתמקד בתסמינים ובהפחתת הסיבוכים הפקקתיים של המחלה על ידי הפחתת רמות תאי הדם האדומים. פלבוטומיה היא סוג אחד של טיפול שלעיתים קרובות ניתן בשילוב עם טיפולים נוספים. הטיפול כולל הוצאת דם מהגוף הגורמת למחסור בברזל, ובכך מקטין את רמת ההמוגלובין ומפחית את הסיכון לקרישי דם.
כתר מיס תבל
כתר הנברשת
כתר זה היה דומה מאוד לכתר שרה קובנטרי אך שונה במעט לצורך הנוחות של חבישת הכתר, כתר זה היה בין 1973–2001.
כתר CAO
שוויו המוערך של הכתר הוא 120,000 דולר.
כתר השלום
בין 2009–2013 השתמשו בכתר שיוצר על ידי חברת "Diamond Nexus Labs" והיה מורכב מאבנים סינתטיות.
כתר DIC
בין 2014–2016 השתמשו בכתר שעוצב על ידי חברת "Diamond International Corporation", שוויו מוערך בכ-300,000 דולר.
The Life of Pablo
The Life of Pablo (בעברית: החיים של פאבלו) הוא אלבום האולפן השביעי של הראפר האמריקאי קניה וסט. האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר 2016, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם. מפגשי ההקלטה של האלבום התקיימו בין השנים 2013–2016, באיטליה, מקסיקו, קנדה וארצות הברית. את האלבום הפיק וסט בשיתוף מגוון מפיקים אחרים, בהם ריק רובין ונועה גולדשטיין. וסט גייס גם אמנים אורחים לאלבום, בהם צ'אנס הראפר, קיד קאדי, דיזיינר, ריהאנה, דה ויקנד, טיי דולה סיין ופוסט מאלון. האלבום קודם על ידי מספר סינגלים שיווקיים, בהם "Real Friends" ו-"No More Parties in LA".
במהלך החודשים שלפני צאתו, שם האלבום ורשימת הרצועות שלו עברו מספר שינויים מתוקשרים. גרסה מוקדמת של האלבום הוקרנה בבכורה על ידי וסט במדיסון סקוור גארדן ב-11 בפברואר 2016, כחלק מתערוכת האופנה שלו, "Yeezy Season 3". לאחר מספר מפגשים ושינויים נוספים באלבום, השקתו התרחשה באופן רשמי בשירות ההזרמה טיידל כעבור שלושה ימים.
לאחר הופעת הבכורה הרשמית של האלבום בסטרימינג, המשיך וסט לבצע שינויים ועדכונים באלבום, כולל מיקסים חלופיים ושינויים במילות השירים. האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ואף נבחר לאחד מהאלבומים הטובים ביותר של 2016 על ידי מגזינים ועיתונים רבים. בעוד שיצא לאור בסטרימינג בלבד, הצליח האלבום להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום הראשון שהגיע לצמרת המצעד בעקבות סטרימינג בלבד, ואף קיבל את תואר הפלטינה הכפולה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. כמו כן, הגיע האלבום לצמרת המצעד של נורווגיה, ולעשירייה הפותחת של המצעדים של קנדה, דנמרק, פינלנד, הולנד ושוודיה.
רקע והפקה
בנובמבר 2013 החל וסט לעבוד על אלבום האולפן השביעי שלו, ששמו היה אמור להיות "So Help Me God", והוא היה אמור לצאת בשנת 2014. כמו כן, הוכרז כי את האלבום הפיק וסט יחד עם ריק רובין וקיו-טיפ, בעוד הראשון היה אחד המפיקים באלבום האולפן השישי של וסט, Yeezus, שיצא לאור בשנת 2013. בסופו של דבר, האלבום נדחה. בשנת 2015 הודיע וסט על שמו החדש של האלבום, "SWISH", אם כי בו זמנית הבהיר כי ייתכן וישנה את שמו. בינואר 2016 הודיע וסט כי האלבום ייצא לאור ב-11 בפברואר, ובאותו החודש הוציא את השיר "Real Friends", המהווה כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום. ב-26 בינואר, חשף כי שינה את שמו של האלבום ל-"Waves".
בשבועות שקדמו לצאת האלבום, הוציא וסט מספר איטרציות משתנות של רשימת הרצועות, בעוד שהוא הסתבך בכמה מחלוקות ברשת החברתית טוויטר. מספר ימים לפני צאת האלבום, ב-9 בפברואר, שינה וסט את שמו בשנית ל-"The Life of Pablo". ב-11 בפברואר, תאריך היציאה המקורי של האלבום, הציג וסט גרסה מוקדמת של האלבום בהיכל "מדיסון סקוור גארדן", במסגרת הצגת קו הביגוד שלו, "Yeezy Season 3". לאחר הצגת האלבום, הודיע וסט כי ישנה בשנית את רשימת הרצועות לפני צאת האלבום, ועיקב את הוצאתו פעם נוספת על מנת לסיים את הקלטת השיר "Waves", עקב בקשתו של אחד מכותבי השיר, הראפר צ'אנס הראפר. בסופו של דבר, האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר. לפני יציאתו של האלבום, צייץ וסט בטוויטר כי מדובר באלבום היפ הופ, כמו גם באלבום גוספל.
מפגשים ראשוניים
האלבום הוקלט בין השנים 2013–2016, אם כי הקלטת השיר "No More Parties in LA", יחד עם קנדריק לאמאר, החלה בשנת 2010, במהלך מפגשי ההקלטות של האלבום My Beautiful Dark Twisted Fantasy. על פי דיווח המוזיקאי האמריקאי טיי דולה סיין, מפגשי הכתיבה וההקלטה לאלבום התרחשה במקסיקו בספטמבר 2014, תוך שהוא נזכר שהיו נוכחים בהם גם המוזיקאי הבריטי פול מקרטני והזמרת הברבדית ריהאנה. הראפרים האמריקאים פושה טי וקונסקוונס אישרו כי הם סיימו לעבוד עם וסט על מוזיקה שתצא על ידו מתוך האלבום.
במרץ 2015, במהלך ראיון עם MTV, דיבר הראפר ביג שון על מיקומי ההקלטות המרובים בהם הוקלט האלבום, תוך שהוא מציין את מקסיקו והוואי, ומקדם את אלבום האולפן השלישי שלו, "Dark Sky Paradise", שיצא באותה השנה. ב-27 בינואר 2016 חשף וסט את רשימת הרצועות הסופית של האלבום בחשבון הטוויטר שלו, שחשף שיתופי פעולה פוטנציאליים שלא הוכרזו באופן רשמי, שכללו, בין היתר, את דה-דרים, טיילר, דה קריאייטור, אייסאפ רוקי, קיד קאדי, ליל עוזי ורט, דרייק ופרנץ' מונטנה. בסופו של דבר, חלק ניכר מהאמנים שנחשפו לא השתתפו באלבום.
עדכונים לאחר צאת האלבום
לאחר צאת האלבום, וסט הכריז על כוונתו לשנות את השירים, והכריז על האלבום כ"נשימה חיה שמשנה ביטוי יצירתי". ב-13 במרץ 2016, כחודש לאחר צאת האלבום, העלה וסט גרסה מעודכנת של השיר "Famous", תוך שהוחלפו המילים "She be Puerto Rican day parade wavin", ל"She in school to be a real estate agent", וכן חלו מספר שינויים במיקס של השיר. שלושה ימים לאחר מכן, עדכן את רשימת הרצועות של האלבום ברשת הזרמת המדיה טיידל, תוך שהוסיף גרסה מעובדת מחדש לשיר "Wolves", שכללה קולות רקע נוספים של הזמר ויק מנסה, שהוסרו במקור מתוך השיר, וסיום השיר, אותו מבצע פרנק אושן, פוצל לרצועה נוספת, בשם "Frank's Track". ב-30 במרץ, קיבל האלבום עדכון גדול, בו כ-12 רצועות הופיעו בצורות משתנות. העדכונים כללו תוספות קוליות בולטות, מילים חדשות ומיקסים ששונו. חברת התקליטים דאף ג'אם אישרה זאת כ"גרסה שעודכנה, שודרגה ושוחזרה מחדש", והבהירה כי האלבום ימשיך לקבל עדכונים וגרסאות חדשים, וכינתה את האלבום כ"תהליך מתמשך". ב-14 ביוני, עודכן האלבום, תוך שכלל רצועה נוספת בשם "Saint Pablo", יחד עם שינויים שונים ומגוונים בשירי האלבום.
הוצאה וקידום
ב-31 בדצמבר 2015 הוציא וסט את הסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום, "Facts". גרסה חדשה של השיר היא זו שפורסמה באלבום, בשם "". ב-8 בינואר 2016 הודיעה אשתו של וסט, קים קרדשיאן, באמצעות טוויטר, על יציאתו של הסינגל השיווקי השני, "Real Friends", כחלק מיוזמתה של חברת התקליטים של וסט GOOD Music, להוציא שיר בכל יום שישי. השיר יצא לאור ב-SoundCloud של וסט במקביל להכרזה על תאריך צאת האלבום. בשבוע שלאחר מכן, הוציא את הסינגל השיווקי השלישי, "No More Parties in LA", בהשתתפותו של קנדריק לאמאר. ב-28 במרץ, כחודש לאחר צאת האלבום, יצא הסינגל הראשון מתוכו, "Famous", בהשתתפותה של ריהאנה. ב-7 ביוני יצא הסינגל השני, "Father Stretch My Hands", וב-9 בספטמבר יצא הסינגל השלישי, "Fade".
באוגוסט 2016, יצא וסט לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית על מנת לקדם את האלבום, בשם "Saint Pablo Tour".
ביקורת
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ב-Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 75 מתוך 100, בהתבסס על 35 ביקורות. אתר ביקורות המוזיקה AnyDecentMusic? נתן לאלבום ציון של 7.4 נקודות מתוך 10. אתר ביקורות האלבומים Album of the Year נתן לאלבום ציון של 77 נקודות מתוך 100, על סמך 35 ביקורות.
ג'ון קרמניקה ממגזין הניו יורק טיימס הצהיר כי וסט "שכלל את אמנות הבריקולאז' האסתטי והאינטלקטואלי, משתנה בזמן אמת וסומך על המאזינים באופן תמידי". ג'ייסון גריני מפיצ'פורק אמר כי שירי האלבום מאופיינים ב"חוש הומור מטורף", וטען כי לאלבום יש "תנועה חופשית" ו"אנרגיה מדביקה וייחודית לדיסקוגרפיה של וסט", והמשיך לשבח את האלבום באומרו כי האלבום הוא "הכי עמוק" של וסט. רוברט כריסטגאו מ-Vice תיאר את האלבום כ"סתמי וקל על האוזניים", וכתב כי "בניגוד ל-Yeezus, הוא לא יופיע ברשימות רבות של 2016 - הוא לא מושלם מדי, לא ממוקד מדי, אבל זה גם הקסם של זה, ואני מעדיף את זה". גרג טייט מ-Spin כתב כי "גם אם מר וסט מרגיש (לעת עתה, לפחות) שהשנים הטובות ביותר שלו כסופרסטאר ראפ עומדות מאחוריו, עדיין יש פעימות נהדרות של הללה המשוטטת בנוגין ההומה והמבולבל לאורך האלבום", ותיאר את האלבום כ"ארוך בביטחון מוזיקלי וקצר על פסוקים מעוררי השראה". פטריק ראיין מ-USA Today טען שאף על פי שהאלבום "עשוי לא לספק את הבטחתו של וסט להיות "אלבום החיים", אין ספק כי מדובר ביצירתו של אחד האמנים הדוחפים את גבולות המוזיקה ביותר".
ריי רת'מן מאנטרטיינמנט ויקלי התלהב פחות, תוך שכינה את האלבום "אלבום שאפתני שמגלה שהראפר נאבק לדחוס את זהויותיו הרבות לכדי שלם אחד מוזר". הוא פירט כי "בדומה לוסט עצמו, האלבום הוא רגשי, מתפרץ, בלתי צפוי ומרגש ללא ספק". אלכסיס פיטרידיס מהגרדיאן טען כי האלבום "מטושטש, כאוטי, עמוק למעורר רוח, נועז בצורה מרשימה ומרגיז לחלוטין", וכי האלבום נשמע כאילו "הושלכו רעיונות אליו עד שהוא מרגיש מבולגן ובלתי קוהרנטי", אף על פי שהסיק כי "האלבום אכן טוב מאוד". נייל מקורמיק מדיילי טלגרף העניק לאלבום ביקורת מעורבת: "האלבום בהחלט עשיר בהיקף מוזיקלי עם רעיונות מעוררי השראה", אך גם הרגיש שהאלבום הוא "כל כך מעורב בעצמו שהוא עובר לאשליה עצמית, המסומנת בהיעדר כה מוחשי של פרספקטיבה ואובייקטיביות".
המוזיקאי הישראלי מיכאל כהן, בביקורת על האלבום במאקו, אמר כי "האלבום הזה בעייתי, אבל באותה העת הוא עדיין מדהים ועדיין ראוי להיכנס לרשימה המכובדת של האלבומים שהגיעו לפניו, גם אם הוא לא עקבי ומחושב כמוהם. גם אם לא קיבלתי מקבץ של סינגלים מושלמים או אלבום קונספט מושקע, קיבלתי כאן הצצה לעולמו של האיש המשפיע ביותר בהיפ הופ כיום, וכמה רגעים מוזיקליים בלתי נשכחים. ושיר של קניה וסט, קנדריק לאמאר ומאדליב. בסופו של דבר האלבום הזה מוכיח שכמו במבחן במתמטיקה, גם בהיפ הופ לפעמים הדרך חשובה יותר מהתוצאה, וכמו בחיים, התוצאה היא בעצם הדרך עצמה". עמי פרידמן מ-ynet העניק לאלבום ביקורת חיובית, תוך שהגדיר אותו כ"אסון מרהיב לשמיעה" ו"רכבת הרים מרתקת, לא קוהרנטית ובוטה של אדם שהאגו שלו יצא מכלל שליטה", המשיך ואמר כי "בכל זאת, בזכות עושר הצלילים, הרעיונות וההפקה - הבלאגן הזה דווקא עובד היטב ומאתגר שוב ושוב את האוזן בכל האזנה". מבקר המוזיקה מתן שרון העניק למגזין Time Out תל אביב ביקורת חיובית גם הוא, באומרו כי האלבום הוא "ויזואלי, אסתטי, כלכלי, רוחני – ושואף להציג אותו באופן האותנטי ביותר כפי שהוא תופס אותו".
האלבום דורג על ידי מגזינים ועיתונים רבים כאלבום הטוב ביותר של שנת 2016, בהם הניו יורק טיימס וטיים אאוט לונדון. בין המגזינים שדירגו את האלבום בעשירייה הפותחת של האלבומים הטובים ביותר של השנה, היו בילבורד, הגרדיאן, NME ופיצ'פורק.
הצלחה מסחרית
בעודו זמין ברשת הזרמת המדיה טיידל בלבד, תחילה, האלבום לא נכנס למצעדי האלבומים. על פי הדיווחים, האלבום זכה לכ-500,000 הורדות לא חוקיות תוך 24 שעות מיום צאתו, שהיו שוות לכ-10 מיליון דולר, ובכך הפך לאלבום עם מספר ההורדות הלא-חוקיות הגדול ביותר אי פעם. במרץ 2016, חשף השירות כי תוך כעשרה ימים מאז שיצא, הוזרם האלבום יותר מ-250 מיליון פעמים.
ב-9 באפריל 2016 דווח על ידי בילבורד כי לאחר שהאלבום יצא בשירותי הזרמת המדיה שאינם טיידל, האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון מצעד הבילבורד 200, ונמכר באותה העת בכ-90,000 יחידות, ובכך הפך לאלבומו השביעי של וסט ברציפות שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד. זו הייתה הפעם הראשונה בה אלבום הגיע למקום הראשון במצעד הודות לסטרימינג בלבד.
ב-27 במרץ 2017 קיבל האלבום את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. ב-27 בפברואר 2020 קיבל את תואר הפלטינה הכפולה.
חקיקה פרסונלית
חוק מייצג נורמה כללית, הרלוונטית לציבור כולו או לחלק ניכר ממנו. לעיתים נחקק חוק הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד. חוק כזה קרוי חוק פרסונלי ותהליך יצירתו קרוי חקיקה פרסונלית, ונחשב בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה. אהרן ברק ציין כי יש הסבורים שחקיקה פרסונלית פוגעת בעיקרון של הפרדת הרשויות, בנמקם: "חוק לאיש מיוחד או לעניין מיוחד יש בו משום התערבות בעניין של הרשות המבצעת (אם העניין הוא מנהלי) או בעניינה של הרשות השופטת (אם העניין הוא שיפוטי), בלא לקיים את הדרישות המצדיקות התערבות זו."
מאפיינים
לעיתים רחוקות חוק פרסונלי נוקב במפורש בשם האדם או הגוף שהחוק עוסק בו. דוגמה לכך היא חוק החברה לישראל בע״מ, תשכ״ט–1969, המעניק הטבות מס לחברה לישראל בלבד. בדרך כלל גם חוק פרסונלי מנוסח בצורה כללית, כמקובל בחוקים, אך גלוי וידוע שהוא בא להתמודד עם מקרה ספציפי, הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד.
מקרה מובהק של חקיקה פרסונלית, שעל אף ניסוחה הכללי ידוע בוודאות שהיא נוגעת לאדם אחד בלבד, משום שהחוק מתייחס רק לאירועי העבר, הוא חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, שנתן תוקף למפרע למינויו של הרב שמחה אסף, ביולי 1948, לשופט בבית המשפט העליון, על מנת לתת ייצוג גם לחוגים הדתיים, אף שלא היה בעל הכישורים שנקבעו בחוק למשרה זו. החוק זכה לכינוי "חוק הרב אסף".
פעמים רבות חוק פרסונלי מכונה על שם האדם שאליו כוון החוק, אף שייתכן שבעתיד יושפעו מהחוק אנשים נוספים. דוגמה לכך הוא חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, המוכר בשם "חוק בשארה", משום שהאדם היחיד שהחוק רלוונטי לגביו בעת חקיקתו הוא חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.
מרדכי, קרמניצר ופוקס מציינים:
מיכל טמיר ציינה "חוק סלקטיבי פוגע אפוא באותם כללי מסגרת שהם הבסיס שעליו מושתתים גם חוקי היסוד שלנו. במקרים המתאימים שבהם מדובר בבירור בשימוש לרעה בכוחו של המחוקק על בית המשפט לא להירתע מהפעלת ביקורת שיפוטית על בסיס עקרונות היסוד של השיטה ולא להסתפק בבחינה חוקתית על בסיס פגיעה בשוויון ובחינת התקיימות מרכיביה של פסקת ההגבלה", ובהתייחסה לתיקון פרסונלי של חוק יסוד ציינה: "תיקון יכול שיהא לא חוקתי בשל הסלקטיביות שבו, שהרי אם שלטון החוק ועקרונות הפרדת הרשויות מחייבים כלליות של נורמות חקיקתיות, הדברים חלים מקל וחומר באשר לנורמות החוקתיות, אשר אמורות לכלול את עקרונות היסוד הבסיסיים ביותר של השיטה המשפטית שלנו."
סעיף 19 לחוקת גרמניה שולל במפורש חקיקה פרסונלית שבאה לפגוע בזכות יסוד: "אם על פי חוק יסוד זה ניתן להגביל זכות יסוד באמצעות חוק או על יסוד חוק, החוק חייב לחול על הכלל ולא על המקרה הפרטי." הגבלה דומה קיימת בסעיף 36 של חוקת דרום אפריקה. בית המשפט העליון של ארצות הברית פסל מקרים של חקיקה פרסונלית הפוגעת בזכויות, בנימוק שהיא סותרת את חוקת ארצות הברית.
בפסיקה בישראל
לעיתים מתעוררת מחלוקת האם חוק מסוים הוא בגדר חקיקה פרסונלית, ולכן אינו ראוי, או שהוא חקיקה ראויה, גם אם נוצרה בעקבות מקרה פרטי. בדיון בעתירה נגד חקיקה פרסונלית יכול בית המשפט לפסול את החקיקה הפרסונלית, בעילות המקובלות לפסילת חקיקה, כגון סתירה לחוק יסוד. דרך פחות אגרסיבית להגשמת מטרת העתירה היא השארת החקיקה על כנה, בנימוק שאין בה פסול כשלעצמה, תוך שלילת המרכיב הפרסונלי שבה, למשל בדרך של דחיית כניסתה לתוקף של החקיקה, כך שלא תשפיע על האדם שעליו נועדה להשפיע.
מחלוקת כזו עלתה בבג"ץ שיינפלד נגד הכנסת, שעסק בעתירה לביטול תיקון לחוק יסוד: הממשלה, שבו בסעיף 6(ג) המילה "מאסר" הוחלפה במילים "מאסר בפועל", ובכך התאפשר מינויו של אריה דרעי, למרות הרשעתו בעבירת מס. לטענת העותרים, עקב תחולתו המיידית של התיקון ובשל ההיבט הפרסונלי המובהק שבו, התיקון מהווה שימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת, ולא הוצג צידוק למהלך זה המעגן בחוק-יסוד הסדר הפוגע בטוהר המידות, בעקרון שלטון החוק ובאמון הציבור ברשויות השלטון. גם ארבעה פרופסורים למשפט ציבורי, ביקשו להצטרף כידידי בית המשפט בנוגע לשאלת חוקתיות התיקון לחוק היסוד, ובפרט בכל הנוגע לשאלה האם נעשה שימוש לרעה בסמכות המכוננת, וטענו שהתיקון נחזה כתיקון כללי, אך למעשה מדובר בתיקון פרסונלי ורטרוספקטיבי, המערער את היציבות החוקתית, שנועד לתת מענה לצורך פוליטי נקודתי של הקמת קואליציה וכינון ממשלה. לעומתם טענה הכנסת כי עצם העובדה שמקרה פרטי הוא זה שהיווה תמריץ לחקיקה או שקיימים מניעים פרסונליים שהניעו את תהליך החקיקה – אינה משנה מן המסקנה כי הוא עומד במבחנים שנקבעו בפסיקה לזיהויה של נורמה חוקתית.
נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות ציינה בפסק דינה שהליך חקיקת התיקון "אכן מדיף ריח חריף של פרסונליות משום שהוא נועד בראש ובראשונה כדי לסלול את הדרך למינויו של דרעי לשר." היא הוסיפה שהתיקון מהווה נקודת שפל של התופעה לפיה חברי הכנסת מנצלים את הקלות שבה ניתן לתקן את חוקי היסוד לצרכים פוליטיים נקודתיים, ובכך הם גורמים לשחיקה ולזילות מסוכנת במעמדם של חוקי היסוד שנועדו להיות פרקים מפוארים במפעל החוקה הישראלית. בסופו של דבר נפסק שיש לבטל את מינוי של דרעי לשר, אך התיקון לא נפסל.
גאורג וילהלם, נסיך הנובר (1880–1912)
גאורג וילהלם, נסיך הנובר (בגרמנית: Georg Wilhelm von Hanover; 28 באוקטובר 1880 – 20 במאי 1912), היה נכדם של גאורג החמישי, מלך הנובר, ושל כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
גאורג וילהלם נולד ב-28 באוקטובר 1880 בגמונדן, לארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר ולתירה, נסיכת דנמרק, בתם של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל. גאורג וילהלם היה בן דודם של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, ניקולאי השני, קיסר רוסיה, כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, הוקון השביעי, מלך נורווגיה, וקונסטנטינוס הראשון, מלך יוון.
גאורג וילהלם היה האופטמן ברגימנט ה-42 בצבא האוסטרו-הונגרי, וב-8 ביוני 1910 קיבל את עיטור אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי מג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת. בנוסף היה גאורג וילהלם חובב ציד ומרוץ מכוניות, ובשנת 1910 הוציא רישיון נהיגה, ולאחר מכן נטל חלק במרוצים שונים. בשל בריאותו העדינה שהה גאורג וילהלם הרבה באזור הים התיכון, וביקר כמה פעמים במצרים.
ב-20 במאי 1912 נהג גאורג וילהלם במכוניתו, בדרך להלוויית דודו פרדריק השמיני, מלך דנמרק, וכשנסע על יד העיר נאקל בברנדנבורג סטה לפתע עם מכוניתו מהכביש ונהרג במקום.
אנטי רינה
אנטי יוהאני רינה (בפינית: Antti Juhani Rinne; נולד ב-3 בנובמבר 1962) הוא פוליטיקאי פיני שכיהן כראש ממשלת פינלנד החל מ-6 ביוני 2019 עד 10 בדצמבר 2019. הוא משמש גם כיושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בארצו החל משנת 2014. בשנים 2014–2015 כיהן כשר האוצר וכסגן ראש הממשלה והוא נבחר לראשונה בפרלמנט בשנת 2015. בבחירות הכלליות בשנת 2019 הוביל רינה את מפלגתו לניצחון והחליף את ראש הממשלה יוהה סיפילה. לפני מינויו לראש הממשלה ב-6 ביוני 2019 היה יושב ראש זמני של הפרלמנט. רינה הוא עורך דין בהכשרתו.
ילדות וצעירות
אנטי רינה נולד בהלסינקי בשנת 1962 כבן להורים עורכי דין. אביו, יוהאני רינה היה ראש עיריית לוהיה. בילדותו התגוררה המשפחה בלוביסה ואחר כך בהיווינקה. למד מילדותו לנגן בקלרינט. אחרי סיום בחינות הבגרות בשנת 1980 עבד רינה במנסרה וכנהג. אחר למשך שנתיים שיחק תיאטרון ושיתף פעולה עם השחקן וייקו סיניסאלו. בשנים 1985–1987 תוך שנה וחצי למד משפטים לתואר ראשון. רינה סיים לימודי משפטים באוניברסיטת הלסינקי.
קריירה פוליטית וכמנהיג איגודים מקצועיים
בשנים 2002–2005 עמד בראש התאחדות העובדים המקצועיים של המגזר הפרטי - ERTO. ב-2005–2010 היה יושב ראש התאחדות העובדים השכירים בשנים 2010–2014 יושב ראש האיגוד המקצועי Pro. ב-9 במאי 2014 נבחר ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד כשהביס את יוטה אורפיליינן. אחרי ניצחונו בבחירות הכלליות ב-2019 ביוני 2019 התמנה לראש ממשלה והרכיב ממשלת קואליציה של שמאל-מרכז הכוללת, פרט למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, את מפלגת המרכז, את הליגה הירוקה, את ברית השמאל ואת המפלגה העממית השוודית. בממשלתו לנשים יש רוב. לממשלה רוב נוח של 117 מושבים מתוך 200. ב-3 בדצמבר התפטר בצל משבר דואר חריף במדינה, ובמקומו מונתה ב-10 בדצמבר סאנה מרין בת ה-34.
חייו הפרטיים
רינה נשוי להטה ראבוליינן.
מגיסטריום: מבחן הברזל
תקציר העלילה
קאלם האנט הוא ילד יתום מאם שגדל על ידי אביו. ילד בעייתי שמוכר וידוע בעיירה הקטנה בה הוא גר בהברחת מורים מחליפים, בהרגזת מנהלים, בהטרדת משגיחים ומשגיחות בקפטריה. וגם בהפרעה ליועצים פדגוגיים שרצו לעזור לו.
קאלם מוזמן למבחן קסם כדי להתקבל למגיסטריום, בית הספר לקסמים, אך אביו, מתנגד לקסמים ולכן הוא מנסה לעזור לו להיכשל במבחן. קאלם נכשל בכל חלק של המבחן. בחלק הכתיבה העט שלו מתפוצץ, במבחן הפיזי הוא שורף את הכדור שלו, ובמבחן האישי הקערה שלו נשברת. אך למרות כל הכישלונות, אחד מהמאסטרים, מאסטר רופוס, לוקח אותו תחת חסותו, ויחד עם עוד שני קוסמים צעירים (טמרה וארון), לומד קאלם לשלוט בארבעת היסודות דרך אימונים מפרכים.
במהלך תקרית בזמן שנת הלימודים, תלמידי שנה א' במגיסטריום נקלעים לקרב עם יצורים מוכי כאוס. אחד התלמידים בורח מחוץ לשטח בית הספר, קאלם מוצא אותו מגלה שקרסולו שבור, ומרפא אותו בעזרת קסם. חלק מהתלמידים נפצעים בקרב מול היצורים מוכי הכאוס, וארון המתוסכל, תוקף את היצורים עם כוח הכאוס שלו. בסוף השנה כל אחד מהתלמידים מקבל צמיד עם ריבוע ברזל, שמסמן כי הוא בוגר שנת הברזל, אך לצמיד של ארון מוצמד גם ריבוע שחור, המסמל את היותו קוסם כאוס.
אלימלך זורקין
אלימלך זוּרְקַין הוא שמו של נבל בדיוני, המופיע בסדרת הספרים חסמבה מאת יגאל מוסינזון ובעיבודים השונים של הסרטים לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה.
דמותו בספרים
חברי חסמבה פוגשים את אלימלך זורקין לראשונה (ואת אחיו זרח) בספר "חסמבה בבית האסורים" שיצא לאור בשנת 1950. אלימלך זורקין מתואר כפושע ובריון אלים, שמכה באכזריות את ירון זהבי, כשזה מנסה להזהיר את חבריו מסכנה. ירון ניצל הודות לאביו, שבמקרה נאסר באותו יום והוכנס לאותו תא בו היו ירון והפושע, והוא משיב לזורקין כגמולו על הכאת חלש ממנו. אך בספר זה דמותו של זורקין היא שולית, ועיקר המאבק הוא בבריטים. זורקין מופיע כנבל הראשי בשני ספרים אחרים "חסמבה ושודדי הסוסים" (1950) ו"חסמבה וילדי ההפקר" (1951). הוא מופיע כדמות שולית בספר "חסמבה במארבי הגבול" (1955), אך ללא קשר לעלילה הראשית בספר זה. כן מופיע זורקין כאויבם של החסמבאים בני "הדור השני" בהנהגת יואב צור, בספר "חסמבה בהרפתקאות עם הבלשית הנודניקית המופלאה" (1977). בספר "חסמבה בפחדים ובסכנות נוראות" (1983) מתעמתים החסמבאים עם משולם בנו של אלימלך זורקין ואחיינו פישקה (לא כתוב אם פישקה הוא בנו של זרח או של ירוחם).
זורקין הוא אחד משלושה אחים, שכולם פושעים ומראם החיצוני דומה, ומכונים "יאז"ז" (ירוחם, אלימלך, זרח זורקין) - זרח מגלה זאת לירון בספר "חסמבה בבית האסורים". בנוסף גילה זרח לירון כי טביעות האצבעות שלהם שונות, דבר שמקשה על המשטרה להאשים אותם בעבירות המיוחסות להם. כך, למשל, זרח הואשם בגנבת כסף מקופת בנק - אך מכיוון שטביעותיו לא תאמו את הטביעות שהגנב האמיתי (אלימלך או ירוחם) הותיר על הקופה, המשטרה נאלצה לבטל את ההאשמות נגדו. השלושה מופיעים בהרכב מלא בשניים מהספרים: "חסמבה וילדי ההפקר" ו"חסמבה בהרפתקאות עם הבלשית הנודניקית המופלאה". אלימלך הוא בבירור האלים והדומיננטי מבין השלושה, ועל אף שהוא מתייחס לזרח ולירוחם באופן משפיל, הם מצייתים לו, גם אם זה לא לרוחם.
זורקין מתואר כבעל הומור ורב תושייה, ובחלק מהספרים מסופר כי כדי להסתיר את זהותו וכוונותיו האמיתיות קרא לעצמו "פרופסור וסרצימס", אם כי לא הצליח בכך להוליך שולל את בני החבורה.
על אף שזורקין מופיע רק בחמישה מספרי הסדרה (יותר מכל אויב אחר של החבורה), ובמהלך הסדרה התעמתו החסמבאים עם פושעים מרושעים בהרבה ומסוכנים בהרבה, הרי שדמותו הפכה לאב הטיפוס של הנבל החסמבאי, והיא הזכורה ביותר מבין כל הנבלים שהופיעו בסדרת הספרים.
הופעות נוספות
זורקין הופיע כנבל בשני הסרטים שנעשו על פי הסדרה, חסמבה ונערי ההפקר (1971) שם גילם את דמותו זאב רווח, וחסמבה ושודדי הסוסים (1985) שם גילם את דמותו ספי ריבלין. דמותו של רווח היא המזוהה יותר עם זורקין, ושונה בפרטים רבים מהמקור הספרותי. הדמות הפכה לדמות פולקלוריסטית ואהודה. בגילומו של רווח קיבלה הדמות מאפיינים עדתיים מובהקים, ברוח סרטי הבורקס, שלא נמצאו בדמות הספרותית המקורית.
זורקין אף הופיע במחזמר על חסמבה בשנת 1998 בו גולם על ידי שלום אסייג.
בפרק של "זהו זה!", שנעשה בשנת 1990 על חסמבה, אלימלך זורקין הפך להיות חבר כנסת וגולם על ידי מוני מושונוב.
בסדרה "מנדלבאום בלש פרטי", הזורקינים, שנקראו ע"ש הזורקינים מחסמבה, היו זייפני יצירות אומנות וגולמו על ידי יורם יוספסברג.
בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" שהוקרנה בשנת 2010 בערוצי HOT, שב רווח וגילם את דמותו של זורקין. מסתבר שזורקין הוא אב לשני ילדים, פרדי וסאני, וביחד עמם הקים תאגיד פשע בשם "זורקום" ועודו ממשיך בפשעיו. בדומה לסרט "חסמבה ונערי ההפקר", שם משפחתו של אלימלך מבוטא זוֹרקין.
נקמת המרובעים
נקמת המרובעים (או: נקמת היורמים; במקור: Revenge of the Nerds) הוא סרט קומדיה-סאטירית משנת 1984, אודות חיי החברה בקמפוס מכללה בארצות הברית. את הסרט ביים ג'ף קאנו ומככבים של רוברט קאראדין, אנתוני אדוארדס, קורטיס ארמסטרונג, טד מק'גינלי, ג'וליה מונטגומרי, בריאן טוצ'י, לארי ב. סקוט, מישל מיירינק, ג'ון גודמן ודונלד גיב.
עלילת הסרט מתארת את קורותיה של קבוצת חנונים שמנסים להפסיק את מסכת ההטרדות שהם סופגים מקבוצת הסטודנטים האתלטיים שבקמפוס. הסרט נבחר למקום 91 ברשימת "100 הסרטים המצחיקים ביותר" של ערוץ הטלוויזיה בכבלים "בראבו".