cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספר שעשועים
הסיפורים ביצירה
הסיפור השלישי הוא "הצורף מבבל", הסיפור הרביעי "חרש העץ מדמשק", הסיפור החמישי "הבעל הנאמן והאישה הבוגדת", בקשר לסיפור זה הוא נמצא ביותר מגרסה אחת.
מדרש עשרת הדיברות
לא ידוע מי חיבר את מדרש עשרת הדיברות. החוקרים משערים שנכתב בעיראק או בפרס בתקופת הגאונים ויש משערים כי רבינו אשר הכהן חיברו.
ספר שעשועים
הסיפורים ביצירה
הסיפור השישי "הפרש והאלמנה", כאשר גם כאן מדברים על נוסחאות שונות של אבן זבארה ושל ר' ברכיה.
מדרש עשרת הדיברות
חוקר הספרות העברית עלי יסיף רואה בחיבור שלב מעבר בין ספרות האגדה הקדומה לבין הספרות העברית של ימי הביניים, שבה עמדה היצירה הספרותית בפני עצמה ולא רק כתוספת לטקסט הלכתי. מהדורה מדעית של החיבור יצאה לאור בידי ענת שפירא לביא.
ספר שעשועים
הסיפורים ביצירה
הסיפור השביעי "למה היה הקוף מקפץ על צווארי נשי המלך", וסיפור זה מסופר מפי בן לווייתו של עינן, לסיפור הזה ישנה גרסה דומה לו מאוד והוא בסיפור "למה שחק הדג", ומקורו הודי, כאן מתחילים לספר ולעשות השוואה בין שתי הנוסחאות, הנוסחה של אבן זבארה והנוסחה ההודית. בסופו של דבר הם מוצאים שבין שני הסיפורים ישנו דמיון רב, לכן משערים שהמקור משותף לשתי הנוסחאות. וישנה השפעה מערבית בולטת בנוסח של אבן זבארה.
הסיפור השמיני "החזן הגנב", סיפור זה מסופר גם כן מפי בן לווייתו של עינן.
הסיפור התשיעי "יעקב מקורטבה והשר".
הסיפור העשירי "העבד שהתימר להיות בן אדוניו".
הסיפור האחד עשר "מעשה טוביה", הסיפור השנים עשר "מעשה בנכה רגליים", סיפור שמסופר מפיו של בעל האכסניה, צונן ראה בסיפור זה דמיון לסיפור של ר' נסים ע"ד הקצב שזכה במעשיו הטובים לנוח בגן עדן סמוך לתלמיד חכם. וישנן שתי השערות למקורו של הסיפור, ההשערה הראשונה שבספרד הייתה כת יהודים, והשערה שנייה שהסיפור לקוח ממקור ערבי וההתייחסות במקורו אל הדרוזים.
הסיפור השלושה עשר "בת המלך והשושנה",סיפור זה מסופר מפי עינן. הסיפור הארבעה עשר שהוא גם כן מסופר מפי עינן "השועל והכרם".
הסיפור האחרון בספר שסופר גם כן מפיו של עינן והוא "הכובסת העושה שליחות של שד".
ניתוח הסיפורים והמשלים שבספר הראה לנו התפשטותם הרבה של האגדות המזרחיות במאה ה -12.
סגנון ודימוי למקאמה
ספר שעשועים נכתב בסוגה (ז'אנר) של המקאמה, סוגה שכבשה לעצמה מקום נכבד בספרות הערבית ובספרות העברית שהושפעה ממנה. הספר בנוי בסגנון ערבי, מקושט במשלי הודו וחידותיה, תוכו רצוף מבחר חכמת יוון ומואר בתורותיו של המזרח. הספר בכללותו זכר רב הוא לשקידת יהודי ימי הביניים בלימודי חול.
ישנן ארבע מידות שעזרו לסיווג יצירות עבריות כמקאמות:
נושא מרכזי בספרות המקאמות הוא הוויכוח. בהרבה מקאמות ישנה גם ביקורת חברתית, ביקורת זו נמתחת על בעלי תפקידים בקהילה ובחברה כמו חזנים ורופאים.
ספר שעשועים עונה לארבע אמות המידה של המקאמה כפי שהוצגו לעיל. היצירה כתובה בפרוזה מחורזת ומשובצים בה שירים שקולים, יש בה שיבוצים ומובאות רבות מן התלמוד ומן המדרשים. משתמש יוסף אבן זבארה בכל קישוטי השיר כמו צימודים ורמיזות.
מבנה ספר שעשועים
מבחינת מבנהו של הספר הוא מחולק לחמישה חלקים, הבנויים בצורה מיוחדת במינה – שני מעגלים, זה בתוך זה, מסביב לציר מרכזי. החלק הראשון של הספר המושלם על ידי החלק החמישי, מהווה את המעגל החיצוני, ואת המעגל הפנימי מהווים החלק השני של הספר המושלם על ידי החלק הרביעי. מהחלק השלישי של הספר משתרגים חוטים לחלקים שלפניו ושלאחריו. סיפור העלילה, הקורות את זבארה ועינן, עוטף את כל חלקי היצירה ועולה בכל חלק מחדש. הנושאים המועלים בחלק הראשון והשני של הספר באים לידי השלמה בחלקו החמישי והרביעי. מבנה זה, של שני חצאי מעגלים המשלימים זה את זה, ניתן לראות כבר בחלק הראשון ובחלק האחרון של הספר. שני חלקים אלה מוקדשים לנדיב רב ששת בנבנשת. בחלק הראשון מתואר הנדיב באמצעות שיר ארוך, ובחלק החמישי שהוא סיומו של הספר הוא שוב הקדשה ארוכה לרב ששת. שתי הקדשות אלו משלימות זו את זו הן בתוכנן והן בצורתן הספרותית, ויוצרות את המעגל החיצוני של "ספר שעשועים". המבנה של שני חצאי מעגלים המשלימים זה את זה ניכר עוד יותר בחלקו השני ובחלקו הרביעי של הספר. החלק השני, שבו מתרחשת העלילה בבית זבארה, הוא פשוט מבחינת מבנהו, ועיקרו-הצגת הגיבורים ותיאור מאמציו של עינן למשוך את זבארה לעירו. לעומת זאת, חלקו הרביעי של הספר ארוך ומורכב מבחינת מבנהו וצורתו. מתברר כי כל הנושאים המועלים בחלקו השני של הספר, אם ברמיזה ואם בקצרה, נשזרים מחדש וביתר אריכות בחלקו הרביעי, ולא פעם באופן שונה ומפתיע..
ספר שעשועים כרומן
ספר שעשועים שייך לסוג ספרותי שלא היה מצוי בלשון העברית לפני זבארה, אפשר לכנותו בשם רומן. זה מונח שהופיע בצרפת זמן קצר בלבד לפני דורו של זבארה. בניגוד לרוב אוספי המקאמות הערביים והעבריים, יש לספר שעשועים עלילה עיקרית רצופה הנמשכת מראשית הספר עד לסופו. שתי נפשות פועלות בקביעות בעלילה הזאת: אחת מהן המחבר, והאחרת היא דמותו של עינן הנטש. היצירה אינה מכוונת להטיף מוסר, ולא כל שכן לשמש דוגמה.
חוכמת הרפואה
אבן זבארה היה רופא, והוא משלב בספרו בין הסיפורים, השירים והפתגמים ידע רב מהרפואה של ימי הביניים, למשל: מהמידע הזה יכולים לראות שרובו נמצא בספרו של ר' גרשון בר שלמה מקשטלוניא "ספר שער השמיים", ויש לראות את זה מההערות הנמצאות בתוך הספר. יכולים לראות גם שאבן זבארה דן בעניין השיניים כשעינן שואל אותו למה שיני הילדים נופלות ואז מתחיל אבן זבארה להסביר והוא גם מסביר למה השיניים נופלות בעת זקנה.
בספר שעשועים, ניתן לראות שאבן זבארה היה בקי גם כן בחוכמת הכוכבים, חוכמת העבור, חוכמת השעור, הנגון, ההגיון, ועוד כמה, אבל הוא לא הרחיב את הדיבור על חוכמות אלו אלא הרחיב בחוכמת הרפואה, הטבע.
מטרות ספר שעשועים
כתוצאה מחווייתו של יוסף אבן זבארה עם עינן כתב את הספר, ולספר ישנן שלוש מטרות מרכזיות:
ב. מטרה שנייה היא לשעשע ולבדר, ולכן שזורים בו סיפורים, אנקדוטות ופתגמים.
ג. המטרה השלישית של הספר היא ללמד, ולכן נמצאים בספר שעשועים כברוב ספרי ימי הביניים היהודיים, הנוצריים והערביים, וגם דיונים במדעים שונים.
דוידזון ישראל בספר שעשועים גם כן מתייחס למטרות הספר, הוא אומר שתכליתו העיקרית של הספר היא כשמו, לשעשע את הקורא ולשם כך הוא מפנה מקום הגון לסיפור-העם שהוא השעשוע הרגיל בימי הביניים. הוא מזכיר לנו שהספר לא מתכוון רק לשעשע אלא גם להורות.
השפעות
בנוסף השפעת השירה הערבית ניכרת בשימושי הלשון והמבטאים, וגם במספר רב של פתגמים ומשלים שכלל ביצירה מגוון של נושאים על אהבה ושנאה, גבר ואישה, שמחה ויגון, חכמה וסכלות, טוב-לב ורע-לב, ייסורים והנאה, חריצות ועצלות ועוד. עוד כולל הספר מספר רב של משלים והן 190 פתגמים שמקורם הודי.
יש הטוענים שספר שעשועים הוא עיבוד לאגדת שלמה מרקולפוס, ונקודת הדמיון בין ספר שעשועים לבין האגדה היא שבשניהם יש פתגמים עממיים, ושמרקולפוס מתואר כמו עינן מבחינת המראה. ההבדל מתבטא בכך שההתייחסות לתוכן היא שונה, כאשר בספר שעשועים אין זכר לדת, והשאלות בספר שעשועים אינן קשורות לדת בכלל לעומת זה באגדה כשהשאלות והתשובות כמעט כולן דתיות.
כאשר קוראים את הספר חיבור יפה מהישועה ואת ספר שעשועים מזדקרים מיד לעין שני סיפורים מקבילים, והם סיפור האישה שלא עמדה במבחן וסיפור השועל והכרם. עיון נוסף מראה כי הספר חיבור יפה מהישועה היווה אחד המקורות של ספר שעשועים וממנו נשאבו לא רק סיפורים אלה, אלא גם מוטיבים, דרשות תלמודיות ואמצעים אומנותיים. נושא הנשים הוא נושא חשוב הן בספר חיבור יפה מהישועה והן בספר שעשועים. בשני הספרים מוקדש לנושא הנשים פרק שלם בעל מבנה אומנותי, סביר להניח כי בנושא הנשים הושפע זבארה גם מחיבור יפה מהישועה. קרוב לוודאי שמחבר ספר שעשועים הושפע גם כן, מספרות האדב הערבית, שברוב ספריה מוקדש פרק מיוחד לנשים הטובות והרעות. נראה שספר שעשועים הושפע מחיבור יפה מהישועה לא רק ברעיונות, סיפורים, מוטיבים ודרשות, אלא במידה מסוימת גם באמצעים אומנותיים. אמצעי אומנותי אחד שנלקח כנראה גם מהספר חיבור יפה מהישועה, הוא נתינת מסגרת אוטוביוגרפית לספר, הרי המסגרת האוטוביוגרפית של ספר שעשועים משוכללת במידה רבה מזו של הספר חיבור יפה מהישועה. אמצעי אחר שנלקח, אולי, מהספר חיבור יפה מהישועה הוא תיאור מסע משותף. ישנה גם השפעה בחלוקת הספר ליחידות גדולות, המוקדשים לנושאים מסוימים, כמו נושא הנשים. לכל הנאמר ראוי להוסיף,כי בחיבור יפה מהישועה ובספר שעשועים יש חומר סיפורי המצוי גם בספרים החיצוניים, כמו סיפור יהודית וסיפור האם ושבעת בניה בחיבור יפה מהישועה, וסיפור טוביה בספר שעשועים.
למרות שספר שעשועים הוא אחד הספרים החשובים, המרתקים והמעניינים בספרות העברית של ימי הביניים, לא היה לו מזל רב. רק שני סופרים יהודים בני זמנו של המחבר מזכירים אותו: יהודה אלחריזי בן ארצו של זבארה, ואברהם בדרשי מפרובאנס, שחי באמצע המאה הי"ג. יהודה אלחריזי מזכיר את יוסף אבן זבארה במחברת ה-18 בספר תחכמוני לאחר המשוררים הגדולים כיהודה הלוי ומשה אבן עזרא.
מהדורות הספר
הספר זכה למספר מהדורות: המהדורה הראשונה היא של רבי יצחק עקריש, שפורסמה בשנת 1577 בקושטא. כאשר פורסמו מספר ספרים ואחד מהם היה ספר שעשועים. יש לציין שבמהדורה עצמה לא הייתה שנת דפוס ולא נאמר בה מי הוא המוציא לאור.
בשנת 1865 נדפס ספר שעשועים על פי כ"י מאוסף הברון גינצבורג, ובשנה שאחריה הוסיף עליו שניאור זק"ש פתיחה לספרו של אבן זבארה ולשני ספרים אחרים שיצאו באותו כרך.
יהודית דישון פרסמה בשנת 2018 מהדורה מדעית של ספר שעשועים, בחלוקה שונה מזו של דוידסון, וצרפה לה ניתוחים, פרשנות ומקורות והשלמות מכתבי יד נוספים.
פועלים דינמיים וסטטיביים
בבלשנות, פועלים דינמיים וסטטיביים הם פועלים אשר יוצרים הבחנה בין שני סוגי פעולות: פעולות שהן סטטיות (מכאן לשון הסטטיב), ואינן משנות מיקום או מצב לאורך משך פעולה לבין פעולות דינמיות המייצגות את ההפך בדיוק, פעולות שכרוכות בשינוי מצב ותזוזה.
בדקדוק העברי לא קיימת הבחנה כזו בין פועלים אולם כן ניתן למצוא שינויים שנעשים על הפועל במטרה לשנות את תפקידו במשפט.
הפועלים וההבחנה שלהם בשפות שונות
הדרכים בהן השפות מקיימות את ההבחנה בין השניים יכולות להיות מגוונות, החל מיחסות, מילות יחס, זמנים ספציפיים, מוספיות, סיומות ועוד.
גרמנית
בגרמנית, ההבחנה בין הפועלים מתבצעת על בסיס היחסות ומילות היחס בשפה, כשהדינמיים מקבלים את יחסת האקוזטיב (מושא ישיר) ואילו הסטטיביים מקבלים את הדאטיב (מושא עקיף). לדוגמה: הפועל zu legen (להניח) במשפט הבא מתפקד כדינמי ולכן מקבל את יחסת האקוזטיב (מודגש): העט מונח על השולחן, מתבצע שינוי מיקום של החפץ, ועל כן דינמי והפועל מקבל את יחסת האקוזטיב לזכר יחיד: den.
אולם במשפט הבא, אותו הפועל מתפקד כסטטיבי ולכן מקבל את יחסת הדאטיב (מודגש): במשפט זה העט נמצא בתנוחה, מיקומו או מצבו אינם משתנים ועל כן סטטיבי והפועל מקבל את יחסת הדאטיב לזכר יחיד: dem.
אנגלית
באנגלית, ההבחנה בין הפועלים מתבצעת על בסיס זמנים. העבר הפשוט והעבר המתקדם - past simple ו-past progressive בהתאמה. באנגלית, פועלים דינמיים יכולים להתבטא בשני הזמנים (ובשאר) בעוד שלמעט כמה פועלים יוצאי דופן ובמצבים מסוימים, לא מבטאים פועלים סטטיביים בזמן העבר המתקדם, זאת מכיוון שכאמור, פועלים סטטיים מייצגים מצב כלשהו, לא פעולה - דבר הנוגד את עיקרון העבר המתקדם: להראות כי פעולה הושלמה עד סופה ברגע מסוים בעבר (ללא קשר לשימוש במילה when).
דוגמאות: פועלים דינמיים: פועלים סטטיביים:
ישנם פועלים סטיטיביים יוצאי דופן שבמצבים מסוימים יכולים להתבטא גם בצורת העבר המתקדם. אחד הנפוצים הוא to think, לחשוב. לדוגמה: אולם אם נדמיין את הסיטואציה הבאה בה סטודנט חושב וחושב על פתרון בבעיה מתמטית, המאמץ והפעילות המנטלית הדרושים ממנו יכולים להיחשב כפעולה ארוכה ומתמשכת, שיכולה לקבל ביטוי הגיוני בצורת העבר המתקדם: פועל סטטיבי נוסף שיכול לקבל ביטוי תקין בשני הזמנים הוא הפועל to see, לראות. אולם, כשנשים את הפועל בצורת העבר המתקדם הוא יקבל משמעות אחרת:
עברית
כאמור, בעברית אין הבחנה בין פועלים כאלה, אולם את הפועלים שניתן "להגדיר" או "לתרגם" כסטטיביים ניתן להפוך לדינמיים כאשר מטים אותם בצורת הסביל שלהם. לדוגמה: הפועל לשכב הינו סטטי במהותו, אדם ששוכב במיטה אינו מבצע פעילות רבה; אולם אם נשתמש בצורת הסביל להשכיב, הפועל יכול להיחשב כדינמי.
יום הנוער הבין-לאומי
יום הנוער הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי הנחגג מדי שנה ב-12 באוגוסט, אשר נקבע על ידי האו"ם בעצרת הכללית של בשנת 1999. הוא צוין לראשונה ב-12 באוגוסט 2000.
אוכלוסיית הנוער כיום היא האוכלוסייה הגדולה ביותר שחיה אי פעם, ומהווה כ-1.8 מיליארד בני-נוער, אך לאור העובדה כי 1 מתוך 10 מילדי העולם חיים באזורי סכסוך, ו-24 מיליון בקרב בני הנוער אינם לומדים בבתי ספר, גובר הבידוד של הנוער בחברה. לכן בכל שנה נבחר נושא רלוונטי, שהנוער מתמקד בו לקידום המעורבות של בני הנוער באופן פעיל יותר, בהפיכת תרומות חיוביות לקהילות שלהם, וגם לזיהוי המאמצים שלהם בעולם בשיפור החברה העולמית.
רקע כללי
הרעיון ליום הנוער הבינלאומי הוצע בשנת 1991 על ידי קבוצת צעירים ממדינות וינה ואוסטריה שנאספו לפגישה הראשונה של הפורום הנוער העולמי של האו"ם שהמליץ על הכרזת יום הנוער הבינלאומי, כדי לגייס כספים למטרות קידום יום זה ובנוסף עבור תמיכת קרן הנוער של האו"ם בשיתוף ארגוני נוער.
בוועידה העולמית של השרים האחראים לנוער שהתקיימה ב-12 באוגוסט 1998 התקבלה החלטה שהוכרזה כיום הנוער הבינלאומי. לאחר שנה המלצה זו אושרה על ידי העצרת הכללית של האו"ם. ביום זה העצרת המליצה על הקמת פעילויות ציבוריות לקידום מודעות התוכנית העולמית לקידום הנוער.
מטרת היום
נשים וגברים משתתפים ביום זה ואף חיוניים לשינוי להעלאת המודעות לאתגרים ובעיות העומדים בפני בני הנוער בעולם. יום זה נועד לכמה מטרות:
פעילויות ומנהגים
ביום זה מתרחשים פעילויות ואירועים רבים ברחבי העולם אשר עשויים לכלול כנסים לנוער בנושאים, כמו תעסוקה, פעילויות כגון קונצרטים, פעילויות ספורטיביות, תהלוכות ותערוכות ניידות. בנוסף קיימים מרחבים בטוחים אשר מאפשרים לנוער לעסוק בנושאים ממשלתיים, להשתתף בספורט ובפעילויות פנאי אחרות, וכן נפתחים מרחבים דיגיטליים אשר עוזרים לנוער לקיים אינטראקציה עם נוער ברחבי העולם.
ביום זה הפעילויות והאירועים מקדמים את היתרונות שצעירים מביאים לנו ומעידים על הישגי הצעירים. יום זה מאפשר לצעירים שיתוף פעולה עם מבוגרים לגילוי מעורבות וקבלת החלטות בתחומים מקומיים ולאומיים. היום קיים כדי לעודד בני נוער מרחבי העולם ליזום פעילויות שיגבירו את המודעות בנוגע למצבם של בני נוער.
רוזינה הייקל
אמה רוזינה הייקל (בפינית: Rosina Heikel; 17 במרץ 1842 – 13 בדצמבר 1929) הייתה רופאה ופמיניסטית פינית. בשנת 1878, היא הפכה לרופאה הראשונה בפינלנד, והתמחתה בגינקולוגיה ורפואת ילדים.
ילדות והשכלה
בשנת 1870 הורשתה הייקל להשתתף בהרצאות לפיזיולוגיה באוניברסיטת הלסינקי, ובשנת 1871 היא קיבלה אישור מיוחד ללמוד רפואה באוניברסיטה. היא קיבלה את התואר הרפואי שלה בשנת 1878, והפכה לרופאה הראשונה בפינלנד, וכן הראשונה במדינות הנורדיות.
רפואה
הייקל קיבלה רישיון מוגבל לעיסוק ברפואה, מה שאיפשר לה לטפל רק בנשים ובילדים. במהלך 1878, היא התאמנה בסטוקהולם ובקופנהגן, ועברה לוואסה ב-1879 כדי להתמחות בבריאות נשים וילדים. היא לא יכלה להירשם כחברה באגודת הרפואה הפינית עד 1884. בשנת 1883 נוצרה עבורה משרת גינקולוג עירוני בהלסינקי; בשנת 1889 הוחלפה המשרה לגינקולוג עירוני ורופא ילדים. הייקל נשארה בתפקיד עד 1901 והחזיקה במרפאה פרטית בהלסינקי עד 1906.
פעילות חברתית
מחוץ לעיסוק הרפואי, הייקל הייתה חסידה פעילה של תנועת זכויות הנשים והאגודה הפמיניסטית. דוגלת בחינוך נשים, סייעה לייסד את קונקורדיה, ארגון נשים אקדמאיות. ב-1888 דיברה הייקל בפגישה של החברה הרפואית הפינית נגד זנות חוקית, ובשנת 1892 היא פנתה ל-"איגוד אגודת נשים" כדי לקדם שוויון בהזדמנויות חינוכיות לבנות ולבנים. היא ניהלה בית מחסה לילדים ותמכה בבריאות הילדים בפינלנד הכפרית.
מוות
הייקל נפטרה ב-13 בדצמבר 1929 בהלסינקי, ללא משפחה. היא קבורה בבית הקברות הייטנימי בהלסינקי.
פטרישיה טולמן
פטרישיה טולמן (באנגלית: Patricia Tullman; נולדה ב-4 בספטמבר 1957) היא שחקנית, פעלולנית ומנהלת אולפנים אמריקאית. ידועה בזכות השתתפותה בסרט "ליל המתים החיים" ובסדרות המדע בדיוני "מסע בין כוכבים" ו"בבילון 5". היא המנהלת והמפיקה בפועל לשעבר של Studio JMS, אולפני ההסרטה של היוצר ג'יי מייקל סטרזינסקי.
קריירה
בתחום הטלוויזיה, טולמן עבדה באופרת הסבון "דורות" והופיעה בהופעת אורח בסדרה "מעשיות מהצד האפל" של ג'ורג' רומרו. כשחקנית וכפעלולנית, טולמן השתתפה בלמעלה מ-50 פרקים בזיכיון "מסע בין כוכבים" בין השנים 1992–1997, בין היתר בסדרות "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ו"מסע בין כוכבים: וויאג'ר". בהמשך היא גילמה את דמותה של הטלפתית ליטה אלכסנדר בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" (בפרק הפיילוט, תפקיד אורח בעונות 3,2 ותפקיד ראשי בעונות 5,4). שיתפה פעולה עם הבמאי ג'ורג' רומרו בסרטי האימה שלו "אבירי האתמול" (1981), "אדם שבחיה" (1988) ו"קריפשואו 2" (1987), שבו שימשה כפעלולנית. בשנת 1990 השתתפה ברימייק של "ליל המתים החיים", ובשנת 1992 השתתפה בתפקיד מכשפה אחוזת דיבוק ב"צבא האופל".
עבודת הפעלולנות הידועה ביותר של טולמן הייתה בסרט "פארק היורה" של סטיבן ספילברג משנת 1993 ככפילתה של השחקנית לורה דרן. בנוסף, שימשה ככפילתה של השחקנית לורל הולומן בתפקיד ציידת הערפדים ג'סטין קופר בסדרה "אנג'ל".
בשנת 2012 הפכה למנהלת אולפני JMS ושימשה כמפיקה בפועל בשותפות עם חברה לשעבר ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר הסדרה "בבילון 5". היא עזבה את החברה כשנה לאחר מכן.
סטריי קידס
סטריי קידס (באנגלית: Stray Kids או SKZ (ילדים משוטטים); בקוריאנית: 스트레이 키즈 (סוטוריי קיג'ו)) היא להקת בנים דרום קוריאנית המורכבת משמונה חברים, שהוקמה על ידי חברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט בשנת 2017 במהלך תוכנית ריאלטי הנושאת את אותו השם. חברי הלהקה הם: בַּאנגצ'אן, לִינוֹ, צַ'אנְגְבּין, היוֹנג'ין, הַאן, פליקס, סוּנְגְמִין ו-I.N. בהרכבה המקורי הכילה הלהקה 9 חברים, אך באוקטובר 2019 עזב החבר לשעבר ווּג'ין את הלהקה מסיבות אישיות.
2017-2018: הקמת הלהקה, אלבום הבכורה וסדרת אלבומי I am
באוגוסט 2017 הכריזה JYP Entertainment באופן רשמי על תוכנית הריאליטי העתידית שלה שמטרתה ליצור להקת בנים חדשה. פרטים נוספים וטייזרים פורסמו בחודשיים שלאחר מכן, כולל שם התוכנית - "stray kids survival show". לינו ופליקס הודחו בתחילה מהלהקה, אך בסופו של דבר כל תשעת החברים נכנסו להרכב הסופי. ב-17 באוקטובר פרסמה החברה את השיר הראשון של סטריי קידס, ששמו "Hellevator".
במקביל להשקת האתר הרשמי של סטריי קידס, הכריזה JYP Entertainment על פרסום מיני-אלבום טרום-בכורה בשם Mixtape. האלבום הכיל את "Hellevator" וששה שירים נוספים שחברי הלהקה ביצעו במהלך תוכנית הריאליטי.
ב-25 במרץ 2018 ביצעה הלהקה את מופע הראווה הראשון שלה. למחרת פורסם מיני-אלבום בשם I am Not. ב-14 באפריל 2018 ביצעה הלהקה את ההופעה הראשונה שלה מחוץ לקוריאה, כשהופיעה בפסטיבל המוזיקה שהתקיים ביפן. ב-6 באוגוסט פורסם המיני-אלבום השלישי של הלהקה, I Am Who.
2019: סדרת Clé ועזיבתו של ווג'ין
ב-19 ביוני פרסמה הלהקה את האלבום. ב-9 באוקטובר פורסם סינגל דיגיטלי בשם "Double Knot". בנובמבר יצאה לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה, "District 9: Unlock". ב-28 באוקטובר הודיעה JYP Entertainment כי חבר הלהקה ווג'ין יעזוב את הלהקה מסיבות אישיות. ב-13 בנובמבר פרסמה הלהקה את הסינגל "Astronaut", הסינגל הראשון שלה כלהקה בת שמונה חברים. ב-9 בדצמבר פורסם המיני-אלבום החמישי של הלהקה,, וב-26 בדצמבר פורסם סינגל דיגיטלי נוסף בשם "Mixtape: Gone Days".
2020: בכורה באנגלית וביפנית, אלבום אולפן ראשון
ב-24 בינואר 2020 פרסמה הלהקה גרסאות בשפה האנגלית של הסינגלים "Double Knot" ו-"Levanter", כאלבום סינגל בשם Step Out of Clé. ב-18 במרץ פורסם אלבום האוסף הראשון של הלהקה,, שכלל גרסאות מחודשות של שירים ישנים וגרסאות יפניות של השירים "My Pace", "Double Knot" ו-"Levanter". ב-26 במרץ פרסמה הלהקה סינגל דיגיטלי נוסף, בשם "Mixtape: On Track". ב-3 ביוני פורסם הסינגל הראשון של הלהקה בשפה היפנית, "Top", ואיתו שיר צד ב' בשם "Slump". "Top" שימש כשיר הנושא של סדרת האנימה "Tower of God", ואילו "Slump" שימש כשיר הסיום שלה. גרסאות קוריאניות לשירים אלה פורסמו ב-13 במאי, וגרסאות אנגליות ב-20 במאי.
ב-17 ביוני פרסמה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה,, עם הסינגל המוביל "God's Menu". האלבום דורג, לראשונה בתולדות הלהקה, בראש מצעד האלבומים השבועי של Circle Chart. באוגוסט 2020 קיבל האלבום תואר פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני. "God's Menu" הפך לסינגל הראשון של הלהקה שהופיע במצעד ההורדות השבועי של Circle Chart, כשדורג במקום ה-144. שלושה חודשים לאחר מכן פרסמה הלהקה את האלבום מחדש, תחת השם "In Life". במהלך קידום האלבום זכתה הלהקה בפרסים בתוכניות המוזיקה M Countdown ו-.
ב-4 בנובמבר פורסם המיני-אלבום הראשון של הלהקה בשפה היפנית,. המיני-אלבום קיבל תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות היפני. בנובמבר ערכה הלהקה את הקונצרט המקוון הראשון שלה, שנקרא "Unlock: Go Live In Life". בקונצרט זה ביצעה הלהקה לראשונה את הגרסה הקוריאנית לשיר "All In", שפורסמה בסופו של דבר ב-26 בנובמבר כסינגל דיגיטלי.
2021: Kingdom: Legendary War ו-Noeasy
בטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnet לשנת 2020 הוכרז שסטריי קידס תשתתף ב-"Kingdom: Legendary War", תוכנית בה התחרו להקות בנים דרום קוריאניות שונות. ב-3 ביוני 2021 זכתה הלהקה בתוכנית.
חברי הלהקה ערכו את מפגש המעריצים הרשמי הראשון שלהם, "'Stray Kids 1st #LoveStay 'SKZ-X", ב-20 בפברואר 2021, ואת מפגש המעריצים היפני הראשון שלהם - "STAYing Home Meeting" - ב-18 במרץ, לרגל יום השנה להופעת הבכורה שלהם ביפנית.
ב-19 במרץ פורסמה גרסה קוריאנית לשיר "Going Dumb" של המפיק המוזיקלי השוודי אלסו ושל המוזיקאי הסיני CORSAK, אותה ביצעו חברי סטריי קידס. השיר דורג במקום ה-13 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני של "בילבורד", לראשונה בתולדות הלהקה. ב-26 ביוני פרסמה הלהקה את השלישי בסדרת המיקסטייפים שלה, "Mixtape: Oh". המיקסטייפ היה השיר הראשון של הלהקה שהגיע לראש מצעד שירי העולם הדיגיטליים.
ב-23 באוגוסט פרסמה הלהקה את אלבום האולפן השני שלה,. האלבום דורג בראש מצעד האלבומים של Circle Chart וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני אישור על מכירת מיליון עותקים. הסינגל המוביל של האלבום, "Thunderous", דורג במקום ה-80 במצעד הבילבורד גלובל 200 וזכה בפרסים בשש תוכניות מוזיקה שונות. ב-13 באוקטובר פרסמה הלהקה סינגל יפני נוסף, "Scars"/"Thunderous (Japanese ver.)". הסינגל דורג במקום השני הן במצעד הסינגלים של אוריקון והן במצעד יפן הוט 100.
ב-29 בנובמבר פורסם אלבום סינגל מיוחד בנושא חג המולד בשם, שהכיל שיר בשם "Winter Falls" בנוסף לשיר הנושא. האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים של Circle Chart וקיבל תואר פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני. ב-23 בדצמבר פרסמה הלהקה גרסה מחודשת של אלבום האוסף SKZ2021.
2022 – 2023: Oddinary, Circus, Maxident ו-The Sound
ב-22 ביוני פרסמה הלהקה מיני-אלבום יפני בשם, וב-1 באוגוסט פרסמה סינגל בשם "Mixtape: Time Out". ב-7 באוקטובר פורסם מיני-אלבום נוסף,, שהגיע לראש המצעדים בדרום-קוריאה, בפולין ובארצות הברית, וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני אישור על מכירת שלושה מיליון עותקים. ב-21 בדצמבר פרסמה הלהקה את אלבום האוסף השלישי שלה,. בסוף השנה דורגה הלהקה במקום השביעי ברשימת האמנים הנמכרים ביותר של 2022 שפרסמה הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית, בעוד ש-Maxident ו-Oddinary מוקמו במקומות ה-6 וה-17 ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר של 2022.
אמנותיות
סטריי קידס היא להקה בעלת סגנון חופשי ועצמאי יותר מהמקובל בתעשיית המוזיקה הדרום קוריאנית בדרך כלל; כל חברי הלהקה משתתפים בכתיבת השירים ובהלחנתם, ולעיתים גם בהפקה ובעיבוד. כל המיקסטייפים של הלהקה נוצרו בשלמותם על ידי חברי הלהקה בלבד. בלהקה קיימות גם תת-קבוצות. חברי הלהקה באנגצ'אן, האן וצ'נגבין מהווים תת-קבוצה בתוך הלהקה, שאחראית על כתיבה והפקה. תת-הקבוצה מכונה "3RACHA". לינו, היונג'ין ופליקס מהווים תת-קבוצה של הרקדנים הראשיים. תת-הקבוצה מכונה "DANCERACHA". חברי הלהקה סנגמין וI.N מהווים תת-קבוצה של הסולנים הראשיים. תת-הקבוצה מכונה "VOCALRACHA".
הסגנון המוזיקלי של הלהקה מתמקד בעיקר בקיי-פופ, בהיפ הופ ובמוזיקת דאנס אלקטרונית, תוך שימוש רב באפקטים קוליים. המוזיקה של סטריי קידס תוארה כ"רועשת" וספגה על כך ביקורות שליליות, אך בראיון ל-"Teen Vogue" בספטמבר 2021 הצהירו חברי הלהקה שהם גאים בכך; "העובדה שהמוזיקה שלנו מתוארת כ'מוזיקה רועשת' פירושה שהיא באמת משאירה רושם", אמר סנגמין.
חברי הלהקה
הלהקה הכילה בהרכבה המקורי 9 חברים, ב-28 באוקטובר 2019 ווּג'ין עזב את הלהקה בגלל סיבות אישיות. בין החודשים פברואר ליוני בשנת 2021 לקח היוֹנג'ין פסק זמן מחברותו בלהקה בעקבות טענות לבריונות מצדו.
הפיגוע והחטיפה בנמל התעופה של רומא (1973)
הפיגוע והחטיפה בנמל התעופה של רומא התרחשו ב-17 בדצמבר 1973. מחבלים פלסטינים שפרצו לנמל הטילו רימוני זרחן לתוך מטוס נוסעים שעלה באש. הם גם חטפו מטוס נוסעים אחר ועליו 14 אנשים. המטוס הוטס לכווית ושם שוחררו בני הערובה. בפיגוע המשולב נהרגו 34 בני אדם, רובם במטוס שנשרף.
ההתקפה בנמל התעופה
ב-17 בדצמבר בשעה 13:10 נכנסו שישה עד עשרה מחבלים פלסטינים לטרמינל הנוסעים של נמל התעופה ברומא. הם הוציאו תת-מקלעים מתוך ארוניות אחסון בטרמינל ופתחו באש לכל עבר. מהיריות נהרגו שני בני אדם.
בהמשך יצאו המחבלים אל רחבת החנייה של המטוסים וחלקם תקפו את מטוס טיסת 110 של חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז, שעמד לצאת לדרכו. היה זה מטוס מדגם בואינג 707 שנועד לטוס לביירות שבלבנון וממנה לטהראן שבאיראן. היו עליו 167 נוסעים ועשרה אנשי צוות. עם תחילת ההתקפה בטרמינל הורה קברניט המטוס לנוסעים לשכב על רצפת המטוס. דלתות תא הנוסעים מלפנים ומאחור היו פתוחות והמחבלים הטילו דרכן לפחות שני רימוני זרחן. עקב התפוצצותם פרצה אש במטוס ותא הנוסעים התמלא בעשן. דיילות הצליחו לפתוח אחד מפתחי חירום של המטוס על כנפו; הפתח המקביל נחסם ליציאה על ידי יריות המחבלים. הצוות הצליח לפנות את רוב יושבי המטוס, אך 29 נוסעים ודיילת אחת נהרגו בתוכו, לרבות כל 11 נוסעי המחלקה הראשונה. בין ההרוגים היו ארבעה פקידים ממרוקו שהיו בדרכם לטהראן, 11 עובדים של חברת עראמקו, ואשתו של קברניט המטוס. המטוס עצמו נהרס.
החטיפה
במקביל להתקפה על טיסה 110 תפסו חמישה מחבלים אחרים עובדי קרקע איטלקים ועובדים גרמנים של חברת לופטהנזה והובילו אותם לתוך מטוס בואינג 737 של לופטהנזה בטיסה 303, שעמד להמריא למינכן שבגרמניה. שוטר מכס איטלקי שהתנגד למחבלים על הקרקע נורה ונהרג. המטוס המריא משדה התעופה ועליו חמשת החוטפים ו-14 בני ערובה - הקברניט וטייס המשנה, שתי דיילות, שני אנשי צוות קרקע ושמונה עובדים איטלקים.
בפקודת החוטפים טס המטוס אל נמל התעופה של אתונה שביוון ונחת שם. החוטפים דרשו באמצעות הרדיו לשחרר שני מחבלים שנעצרו לאחר התקפה באותו נמל תעופה. החוטפים איימו לרסק את המטוס במרכז אתונה אם דרישתם לא תיענה. הם גם הכריזו כי הרגו חמישה בני ערובה לרבות הקברניט. בפועל נהרג מיריותיהם בן ערובה איטלקי אחד ואחר נפצע. לאחר שהות של 16 שעות על הקרקע שב והמריא המטוס, אחרי שהחוטפים שחררו את בן הערובה הפצוע והטילו את גופתו של ההרוג על המסלול.
המטוס טס לביירות ולקפריסין, אך בשני המקומות סירבו השלטונות לאפשר לו לנחות (בביירות נחסם המסלול בכלי רכב). לבסוף קיבלו החוטפים אישור נחיתה בדמשק שבסוריה לאחר שטענו כי הדלק במטוס אוזל. מפקד חיל האוויר הסורי ניסה לשכנע את החוטפים לשחרר את בני הערובה, אך לשווא. הסורים תדלקו את המטוס, סיפקו לו מזון ואף טיפלו בפציעת הראש של אחד החוטפים. המטוס שב והמריא לאחר שהות של כשלוש שעות על הקרקע.
תחנתו האחרונה של המטוס הייתה בכווית, שם נחת למרות התנגדות השלטונות. לאחר שעה של משא ומתן בין החוטפים לבין השלטונות הכוויתיים שחררו החוטפים את כל בני הערובה בתמורה ל"מעבר חפשי" של החוטפים ליעד לא ידוע. הם הורשו להחזיק בכלי נשק וסימנו סימן V לאות ניצחון בעת שיצאו מהמטוס.
לאחר החטיפה
נמסר כי שלטונות כווית לקחו את החוטפים לחקירה בבסיס צבאי. כווית הכריזה שאין לה כוונה להעמיד אותם למשפט. הם נותרו בכווית עד מרץ 1974. אז הסכים נשיא מצרים אנואר סאדאת כי יבואו לארצו תחת אחריות הארגון לשחרור פלסטין. הם עזבו את מצרים בהמשך ולא ידוע מה עלה בגורלם לאחר מכן.
ניקלודיאון
ערוץ ניקלודיאון (באנגלית: Nickelodeon) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי, שהוקם בשנת 1977, והוא הערוץ הראשון בארצות הברית שרוב תכניו מיועדים לילדים ולנערים בגילאי 7–12. בתחילת החופש הגדול בשנת 2003 החלו שידורי ניקלודיאון לפעול כערוץ עצמאי בישראל. רוב שידוריו מורכבים מתוכניות מתורגמות או מדובבות, וכן תוכניות אירוח ושעשועונים בהפקה ישראלית. הערוץ משודר באפיק 91 ב-yes ובאפיק 84 ב-HOT. הערוץ התאפיין בסדרות האנימציה שלו ובסמליל שצורתו לא הייתה קבועה, והייתה כל צורה בצבע כתום שעליה שם הערוץ (בסוף שנת 2010 הוחלף לסמליל חדש שמכיל את שם הערוץ בצבע כתום). מקור השם "ניקלודיאון" בבית קולנוע שפתח הארי דייוויס בשנת 1905, שמחיר הכניסה אליו היה מטבע ניקל (5 סנט). בערוץ מוקרנות סדרות בולטות של אולפני ניקלודיאון ברחבי העולם כגון "בובספוג מכנסמרובע", "הפינגווינים ממדגסקר", "הרעשנים", "קסם של הורים", ו"אווטאר: כשף האוויר האחרון".
הערוץ נמצא בבעלות חברת פרמאונט גלובל האמריקאית.
Nicktoons הוא שם כולל המשמש את ניקלודיאון לסדרת האנימציה המקורית שלהם.
ב-1 ביולי 2023 הערוץ החליף את הלוגו הישן ללוגו חדש עם הצורה הכתומה והאותיות הלבנות.
שידורי הערוץ בישראל
בשנת 1996 החלו שידורי תוכניות מבית ניקלודיאון בערוץ הילדים, אשר מאוחר יותר קובצו לרצועה ששודרה בכל יום שבת תחת הכותרת "זמן ניקלודיאון".
ב-1 ביולי 2003 החלו שידורי ניקלודיאון לפעול כערוץ עצמאי בישראל. רוב שידוריו מורכבים מתוכניות מתורגמות או מדובבות, וכן תוכניות אירוח ושעשועונים בהפקה ישראלית. הערוץ משודר באפיק 91 ב-yes וSITNGTV, ובאפיק 84 ב-HOT וNEXT TV. ניקלודיאון ישראל נמצא בבעלות משותפת של קבוצת וואלה! תקשורת המחזיקה ב-33% מהמניות וויאקום (הבעלים של ניקלודיאון העולמית) המחזיקה ב-67% מהמניות.
רצועת TeenNick שודרה בערוץ ניקלודיאון עד פתיחת ערוצי TEENNICK בישראל מ-20:30 בערב ועד 23:00 עם תחילת שידור התוכנית "בובספוג מכנסמרובע" בתרגום עד שעות הבוקר המוקדמות (לפעמים שידורי הלילה כוללים את "דרגון בול סופר" ו"בלה והבולדוגס", ישנן מדינות שמשדרות בערוץ ניקלודיאון רצועה הדומה לרצועה זו והיא נקראת NickNight או Nick@nite).
ביולי 2015, עלה ערוץ TeenNick בחברת הכבלים הוט. שידוריו הסתיימו בסוף אוגוסט באותה שנה, וחודשו בנובמבר 2017.
ב-8 במרץ 2017, עלה ערוץ TeenNick בחברת הלווין yes. הפקת המקור הראשונה של yes בערוץ הייתה פרקי הספיישל של החממה.
ניק ג'וניור
לערוץ ניקלודיאון האמריקאי והישראלי ערוץ בת בשם "ניק ג'וניור" (Nick Jr.), המכוון לילדים בגילאי 2–8. בישראל שודרו תוכניות ערוץ הבת בערוץ ניקלודיאון ישראל ובערוץ הופ!. עד פברואר 2012 הערוץ שודר בשעות הבוקר בערוץ ניקלודיאון.
החל מפברואר 2012, הפך ניק ג'וניור לערוץ עצמאי בחברת HOT (אפיק 85) ובחברת yes (אפיק 85). באתר תוכניות המיועדות לגילאי 3–8 כגון: "מגלים עם דורה", חבורת הגופים", "מפרץ ההרפתקאות", "זהבית ופזית", "נלה הנסיכה האבירה" ו"ראסטי", כמו גם תוכניות ישראליות כגון "מיץ ושיר", "טל והתלתלים" ו"צוות הצלה".
ניק סקול
בשנת 2008 עלה ב-HOT ערוץ אינטראקטיבי בשם "ניק סקול". הערוץ הוא ערוץ משחקים בידורי-לימודי שמיועד לילדי הגן וכיתות היסודי. הערוץ נסגר בשנת 2014.
Teennick
רצועת TeenNick שודרה בישראל מ-20:30 בערב ועד 23:00 עם תחילת שידור התוכנית "בובספוג מכנסמרובע" בתרגום עד שעות הבוקר המוקדמות (לפעמים שידורי הלילה כוללים את "דרגון בול סופר" או את "בלה והבולדוגס", ישנן מדינות שמשדרות בערוץ ניקלודיאון רצועה דומה בשם NickNight או Nick@nite). רצועה זו הסתיימה בערוץ ניקלודיאון.
ביולי 2015 עלה לראשונה ערוץ TeenNick בחברת הכבלים HOT באפיק 73, שידוריו הסתיימו בסוף אוגוסט באותה שנה.
במרץ 2017 עלה ב-yes באפיק 94, ובנובמבר 2017 ב-HOT באפיק 81.
סדרות המקור של TeenNick:
טקס פרסי הילדים
בערוץ ניקלודיאון משודר מדי שנה "טקס פרסי הילדים" (Kids' Choice Awards, המכונה "KCA"), בו משתתפים שחקנים מסדרות ילדים, זמרים ולהקות. את הטקס מנחה בכל אישיות מוכרת מתחום הבידור לילדים. אחד המנהגים של הטקס הוא התזת נוזל ירוק המכונה "Slime" (רפש) על המנחים, על הקהל ואפילו על הזוכים. החל ממרץ 2016 ייצג את ישראל טל מוסרי, הרכש החדש של ערוץ ניקלודיאון ישראל.
סוכן כפול
סוכן כפול הוא סוכן (כלומר מרגל) שלכאורה מבצע את המשימה שאליה נשלח על ידי שולחיו, אך למעשה הוא משרת את הצד שכנגד, תוך הטעיית שולחיו. סוכן כפול פועל בדרך כלל בשירותן של שתי מדינות, אך המונח מתייחס גם להפעלה של סוכנים במסגרת אחרת, כגון סוכן משטרתי העוסק במלחמה בסמים.
דפני קרואנה גליציה
דפני אן קרואנה גליציה (במלטית: Daphne Caruana Galizia; 26 באוגוסט 1964 - 16 באוקטובר 2017) הייתה סופרת, עיתונאית, בלוגרית ופעילה נגד שחיתות מלטזית, שדיווחה על אירועים פוליטיים במלטה.
באפריל 2018 פרסם קונסורציום בינלאומי של 45 עיתונאים את "פרויקט דפני", שיתוף פעולה להשלמת עבודת התחקיר שלה. פרס השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק לעיתונאים, מלשינים ומגיני הזכות למידע הוקם בשנת 2018 על שמה.
ביוגרפיה
דפני אן וולה נולדה ב-26 באוגוסט 1964 בטאואר רואד, סלימה. היא הייתה הבכורה מבין ארבע אחיות שנולדו לאיש העסקים מייקל אלפרד וולה ולאשתו רוז מארי וולה (לבית מאמו). היא התחנכה במנזר סנט דורותי (מדינה) ובקולג' סנט אלויסיוס, בירקירקרה. קרואנה גליציה למדה באוניברסיטת מלטה וסיימה תואר ראשון (בהצטיינות) בארכאולוגיה עם מקצוע משני באנתרופולוגיה ב-1997.
קרואנה גליציה נחשפה לפוליטיקה בגיל 18, לאחר שנעצרה בעקבות השתתפות בהפגנות נגד הממשלה. השוטר שעצר אותה, אנג'לו פארוג'יה, הפך להיות יושב ראש הפרלמנט המלטזי.
בשנת 1985 נישאה לעורך הדין פיטר קרואנה גליציה, נכדו של ג'ון קרואנה ונין של אל גליציה וא.א. קרואנה. לזוג נולדו שלושה בנים, מתיו, אנדרו ופול. מתיו היה חבר בקונסורציום הבינלאומי של עיתונאים חוקרים. המשפחה עזבה את סלימה ב-1990 ועברה לבידניה, כפר בגבולות מוסטה.
קריירה
קרואנה גליציה הועסקה ב- סאנדיי טיימס של מלטה ככתבת חדשות ב-1987, והפכה לבעלת טור קבועה בין השנים 1990 ל-1992 ושוב בין 1993 ל-1996. היא הייתה עורכת שותפה של מלטה אינדפנדנט בשנת 1992, ונותרה כבעלת טור בשני העיתונים למשך שארית הקריירה שלה. היא התמקדה, בעיתונאות חוקרת, דיווח על שחיתות ממשלתית, נפוטיזם, חסות והאשמות על הלבנת הון, קשרים בין תעשיית ההימורים המקוונים של מלטה לפשע מאורגן, תוכנית אזרחות לפי השקעה של מלטה ותשלומים מממשלת אזרבייג'ן. המוניטין הלאומי והבינלאומי של קרואנה גליציה נבנה על דיווחיה הקבועים בנושא התנהגות בלתי הולמת של פוליטיקאים מלטזים ואנשים פוליטיים שונים. בנוסף, עבדה בייעוץ תקשורתי ויחסי ציבור. קרואנה גליציה הייתה גם העורכת המייסדת של "טעם וכשרון", מגזיני סגנון חיים חודשיים שהופצו יחד עם מלטה אינדפנדט בימי ראשון. קרואנה גליציה נשארה העורכת עד יום מותה. המגזין "טעם וכשרון" מתפרסם כעת על ידי קרן דפני קרואנה גליציה.
במרץ 2008 היא פתחה בלוג בשם Running Commentary, שכלל דיווחים, תחקירים ופרשנות על אקטואליה ואישי ציבור. הבלוג היה אחד מאתרי האינטרנט הפופולריים ביותר במלטה, משך באופן קבוע למעלה מ-400,000 צפיות - יותר מהתפוצה המשולבת של כל עיתוני המדינה. הבלוג שלה כלל דיווחים ופרשנות, תחקירים, שחלקם נחשבו כהתקפות אישיות על אנשים, שהובילו לסדרה של מאבקים משפטיים. בשנים 2016 ו-2017 היא חשפה מידע והאשמות רגישות שנויות במחלוקת הקשורות למספר פוליטיקאים מלטזים ולשערוריית מסמכי פנמה.
קרואנה גליציה הייתה מאוימת בגלל עבודתה ודעותיה. דלת הכניסה לביתה הוצתה ב-1996. הכלב המשפחתי הומת והונח על מפתן דלתה. שנים לאחר מכן, מכוניתו של השכן נשרפה, כנראה, בהתקפה שגויה. אירוע נוסף היה בשנת 2006, כאשר הבית הוצת בזמן שהמשפחה ישנה בפנים. לאחר ש-קרואנה גליציה התחילה לכתוב בלוג, כלב הטרייר שלה, זולו, הורעל וכלב הקולי שלה, רופוס, נמצא ירוי. לדברי מתיו קארואנה גליציה, איומים היו כמעט אירוע יומיומי. האיומים היו בצורה של שיחות טלפון, מכתבים, פתקים שהוצמדו לדלת הכניסה, הודעות טקסט, מיילים והערות בבלוג שלה.
קארואנה גליציה המשיכה לפרסם מאמרים במשך עשרות שנים, למרות ההפחדות והאיומים, תביעות דיבה ותביעות אחרות. היא נעצרה על ידי משטרת מלטה בשתי הזדמנויות.
קרואנה גליציה נעצרה ב-8 במרץ 2013 בגין שבירת השתיקה הפוליטית ביום שלפני הבחירות הכלליות ב-2013, לאחר שפרסמה סרטונים הלועגים לג'וזף מוסקט. היא נחקרה במשטרה לפני ששוחררה לאחר מספר שעות. בנובמבר 2010, לאחר שהתייחסה לשימור הווילה גווארדמנגיה (בית הנישואים המוקדמים של הנסיכה אליזבת והנסיך פיליפ מבריטניה), תוארה קרואנה גליציה על ידי הדיילי טלגרף כפרשנית המובילה במלטה. סיפורים ומחלוקות מרכזיות אחרות התרכזו סביב גילויי מסמכי פנמה, והאשמות כי כריס קרדונה ביקר בבית בושת במהלך ביקור ממשלתי רשמי בגרמניה בינואר 2017.
בשנת 2016, קרואנה גליציה שאלה כיצד המיליונר הבריטי פול גולדינג רכש את Palazzo Nasciaro ב- Naxxar, ומאמצע 2017 קרואנה גליציה הפכה למבקרת חריפה של מנהיג האופוזיציה הלאומנית החדשה אדריאן דיליה, בשל טענות שהלבין כספים עבור חברה המעורבת בזנות בסוהו.
מסמכי פנמה
ההדלפה של מסמכי פנמה מאפריל 2016 אישרה שמיצי החזיק בחברת פנמה הרנוויל בע"מ, וכי מיצי ושמברי הקימו גם חברה אחרת, טילגייט בע"מ. החברות היו בבעלות משותפת של אוריון ניו זילנד נאמנות מוגבלת, אותם נאמנים של מיצי ו-ניו זילנד נאמנות של שמברי, Rotorua ו-Haast בהתאמה. כאדם הראשון שפרסם חדשות על מעורבותם של מיצי ושמברי בפנמה, היא כונתה לאחר מכן על ידי פוליטיקו כאחת מ-"28 האנשים שמעצבים, מרעידים ומסעירים את אירופה". הפרסום תיאר אותה כ"וויקיליקס של אישה אחת, מסע צלב נגד חוסר שקיפות ושחיתות במלטה".
ב-2017, היא טענה ש- Egrant, חברה אחרת מפנמה, הייתה בבעלות מישל מוסקט, אשתו של ראש הממשלה ג'וזף מוסקט. מוסקט טען שההאשמות היו הסיבה שהוא כינס את הבחירות הכלליות ביוני 2017 מוקדם כמעט בשנה, הצבעה שגרמה למפלגת הלייבור שלו לחזור לשלטון. קרואנה גליציה ציינה כי כבר תוכננו בחירות מוקדמות.
בכותרת הפוסט האחרון בבלוג שלה לפני שנרצחה נכתב, "הנוכל הזה שמברי היה היום בבית המשפט, וטען שהוא לא נוכל", והסתיים בשורה "יש נוכלים בכל מקום שאתה מסתכל עכשיו. המצב נואש."
ב-20 בנובמבר 2019, המשטרה עצרה את יורגן פנץ', הבעלים של חברת 17 בלאק שבסיסה בדובאי, על היאכטה שלו. חברה זו הוצגה בעבודת התחקיר של העיתונאית על מסמכי פנמה ביחס לקית' שמברי וקונרד מיצי, אשר - יחד עם חבר הקבינט כריס קרדונה - התפטרו מתפקידם הממשלתי ב-26 בנובמבר. שמברי נעצר, ואז שוחרר יומיים לאחר מכן, מה שהביא אנשים רבים לרחובות במהלך סוף השבוע בבירה ולטה. מ-20 בנובמבר, המונים החלו לקרוא לראש הממשלה ג'וזף מוסקט להתפטר לאחר שאמר שהוא עשוי לחון את "המתווך" בתיק הרצח.
תיקי דיבה ולשון הרע
בשנת 2010, קרואנה גליציה השתמשה בבלוג שלה כדי לבקר את השופט קונסואלו סקרי הררה, שיחד עם שותפו של הררה, יועץ ממשלת הלייבור, רוברט מוסומצי, הגיש נגדה תלונה פלילית במשטרה ואילץ אותה להעמיד לדין את קרואנה גליציה. התיק בוטל בנובמבר 2011.
במאי 2017 תבע הבעלים והיו"ר של בנק פילטוס, עלי סאדר האשמיג'אד, את קרואנה גליציה בבית משפט באריזונה בשמו שלו ובשמו של בנק פילטוס. התיק היה על 40 מיליון דולר פיצויים. ל-קרואנה גליציה מעולם לא נמסרה על כך הודעה והתיק בוטל תוך שעות לאחר מותה.
בנק פילטוס כתב לכל כלי תקשורת הלא-ממשלתיים במלטה במהלך שנת 2017 ואיים לתבוע אותם, אבל המשיך רק עם האיום בעניינה של קרואנה גליציה, כאשר כלי התקשורת האחרים הסכימו לשינויים בתוכן המקוון שלהם. כלי תקשורת אחד דיווח כי מכתבי האיום נשלחו רק 12 שעות לפני שקרואנה גליציה נרצחה.
בזמן מותה, קרואנה גליציה עמדה בפני 48 תביעות דיבה.
מוות
ב-16 באוקטובר 2017, קרואנה גליציה נסעה קרוב לביתה בבידנייה, כאשר פצצה שהונחה בפיג'ו 108 השכורה שלה התפוצצה והרגה אותה מיד. הפיצוץ אירע ב-טריק איל בידנייה (כביש בידנייה), והותיר את הרכב מפוזר במספר חלקים על פני שדות סמוכים.
קרואנה גליציה ישבה באותה עת במושב הנהג, כשהפיצוץ זרק את המכונית למרחק של 80 מטרים, לתוך שדה סמוך, בו נמצאו שרידי גופתה על ידי בנה מתיו. הוא כתב בפייסבוק, "הסתכלתי למטה והיו חלקי הגוף של אמי מסביבי". זה היה פיגוע המכוניות השישי במלטה מאז תחילת 2016, וההרוגה הרביעית. ביתה של קרואנה גליציה לא היה בשמירה משטרתית מאז 2010, למעט במהלך הבחירות. לפי מקורות במשטרה, ההגנה עליה נחלשה עוד יותר לאחר החזרת מפלגת הלייבור לשלטון ב-2013
הסמכות להקים חקירה ציבורית כדי לבדוק האם ניתן היה למנוע את ההתנקשות בקרואנה גליציה, הייתה בידי ראש ממשלת מלטה דאז, ג'וזף מוסקט. מוסקט, לא פתח מיד חקירה ציבורית, ובקשה רשמית של יורשיה של קרואנה גליציה הוגשה במכתב לראש ממשלת מלטה מוסקט ב-9 באוגוסט 2018, בהתבסס על חוות הדעת המשפטית של דוטי סטריט צ'יימברס ו-בהט מרפי עורכי דין.
תגובות
משפחתה מתחה ביקורת על הרשויות המלטזיות על כך שלא עשו דבר נגד ה"תרבות של פטור מעונש" ההולכת וגוברת במלטה, ואמרה שג'וזף מוסקט, קית' שמברי, כריס קרדונה, קונרד מיצי, התובע הכללי פיטר גרך ורשימה ארוכה של נציבי משטרה שלא נקטו בפעולה, היו אחראים פוליטית למותה. משפחתה סירבה לבקשה לאשר בפומבי פרס ממשלתי של מיליון יורו עבור מידע, למרות לחץ של ראש הממשלה והנשיא, ועמדה על כך שראש הממשלה צריך להתפטר.
אחת מאחיותיה של קרואנה גליציה הצהירה כי "הנשיא וראש הממשלה 'מפחיתים' בחשיבות ההתנקשות" ו"פועלים להפיכתה לקדושה למען מטרתם". היא הצביעה על כך שהקריאות לאחדות לאומית היו מדומות וכי "קריאה לאחדות היא ניצול לרעה של המורשת שלה. לעולם לא צריכה להיות אחדות עם הפושע והמושחת."
פיגוע הפיצוץ במכוניתה זכה לגינוי על ידי ראש הממשלה ג'וזף מוסקט, שהצהיר כי הוא "לא ינוח לפני שהצדק ייעשה" למרות ביקורתה עליו. הנשיאה מארי לואיז קולירו פרקה, הארכיבישוף צ'ארלס סקיקלונה ומספר פוליטיקאים הביעו גם הם את תנחומים או גינו את פיצוץ מכוניתה. מנהיג האופוזיציה אדריאן דיליה כינה את מותה "התמוטטות הדמוקרטיה וחופש הביטוי" והצהיר כי "המוסדות [של המדינה] אכזבו אותנו".
הבלוגר עמית מנואל דיליה, פקיד לשעבר במפלגה הלאומית, כינה אותה "הקול האתי היחיד שנותר. היא הייתה היחידה שדיברה על נכון ולא נכון."
נשיא הנציבות האירופית, ז'אן קלוד יונקר והנציבות האירופית גינו את התקיפה בצורה חריפה ביותר.
נשיא הפרלמנט האירופי אנטוניו טאג'אני כינה את התקרית "דוגמה טראגית לעיתונאית שהקריבה את חייה כדי לחפש את האמת". ג'רארד רייל, מנהל הקונסורציום הבינלאומי של עיתונאים חוקרים, הצהיר כי הארגון "מזועזע" מההתנקשות של קרואנה גליציה ו"מודאג מאוד מחופש העיתונות במלטה".
ישיבת מליאה של הפרלמנט האירופי התקיימה ב-24 באוקטובר וחברי הפרלמנט האירופי שמרו על דקת דומיה לזכרה. כמה מבני משפחתה של קרואנה גליציה השתתפו בפגישה בשטרסבורג. שמו של חדר העיתונאים בבניין הפרלמנט האירופי שונה על שמה. כמו כן התקיים דיון על חופש העיתונות והגנה על עיתונאים במלטה. לאחר דיון זה והדיון הבא, אמורה הייתה להישלח משלחת על ידי הפרלמנט האירופי לחקור את שלטון החוק ומקרים ברמה גבוהה של הלבנת הון ושחיתות במלטה.
האפיפיור פרנציסקוס שלח מכתב תנחומים ואמר שהוא מתפלל למען משפחתה של העיתונאית והעם המלטזי.
פיצוץ המכונית דווח בתקשורת המקומית והבינלאומית כאחד. שמה של קרואנה גליציה פורסם ברחבי העולם דרך הטוויטר, ומלטזים רבים הביעו את אבלם על ידי השחרת תמונות הפרופיל שלהם בפייסבוק. ההאשטאג #JeSuisDaphne, המהדהד את המונח Je suis Charlie, הפך לתגובה מקומית.
העיתון מלטה אינדיפנדט כתב כי "עבור אנשים רבים, חיפוש הבלוג שלה היה הדבר הראשון שהם עשו בכל יום, וגם הדבר האחרון. עכשיו יש רק ריקנות. שתיקה שמדברת רבות." גם הגרסה היומית וגם הגרסה השבועית של הטור שלה פורסמו כעמודים ריקים בימים שלאחר מותה.
אלפי אנשים השתתפו במשמרת זיכרון בעיר הולדתה של קרואנה גליציה, סלימה, בליל 16 באוקטובר. משמרת נוספת נערכה בנציבות העליונה של מלטה בלונדון.
מייסד ויקיליקס, ג'וליאן אסאנג', הודיע כי ישלם פרס של 20,000 אירו "עבור מידע שיוביל להרשעת רוצחיה של קרואנה גליציה". נפתח קמפיין מימון המונים במטרה לגייס €1 מיליון שיינתן כפרס על מידע שמוביל "להעמדה מוצלחת לדין של המתנקש ושל האדם או האנשים שהורו על ההתנקשות". לאחר מכן הגיע פרס נוסף, באישור המדינה, בסך 1 מִילִיוֹן אירו.
תלמידים, בוגרים, מורים, הורים וחברי קהילת סן אנטון ערכו משמרת שקטה משער העיר ועד אנדרטת המצור הגדול בוולטה, לתמיכה במשפחת קרואנה גליציה. שלושת האחים קרואנה גליציה היו תלמידי בית הספר סן אנטון.
ב-22 באוקטובר 2017, רשת החברה האזרחית ארגנה מחאה בדרישה לצדק בוולטה. אלפי מפגינים דרשו צדק בעקבות פיצוץ המכונית, וקראו למפכ"ל המשטרה והיועץ המשפטי לממשלה להתפטר לאלתר.
ב-17 באפריל 2018, קונסורציום של 45 עיתונאים מ-18 ארגוני חדשות, כולל הגארדיאן, הניו יורק טיימס, לה מונד וה- הטיימס של מלטה, פרסמו את "הפרויקט של דפני", מאמץ משותף להשלמת עבודת התחקיר של קרואנה גליציה.
לאחר מותה, התאספו המונים מול בתי המשפט, כדי להתאבל, להביע הזדהות עם משפחת קרואנה גליציה ולדרוש צדק. אנדרטת המצור הגדול הפכה למוקד להפגנות וקריאות לצדק, עם מחוות, אזכרות ומשמרות שנערכו בה לעיתים קרובות. הבחירה באנדרטה זו כאתר מחאה, אף על פי שהיא ממוקמת אסטרטגית מול בתי המשפט, הייתה ספונטנית, המשך לפרחים שהונחו שם לראשונה על ידי תלמידי בית הספר סן אנטון.
פרס GUE/NGL לעיתונאים, מלשינים ומגינים על הזכות למידע, הוענק לכבודה של קרואנה גליציה בשנת 2018 ושוב בשנת 2019. הוא ממומן על ידי הקבוצה הקונפדרלית של השמאל המאוחד האירופי/השמאל הירוק הנורדי שחברים בה הם חברי שמאל בפרלמנט האירופי. הפרס "מוקדש ליחידים או קבוצות שהופחדו ו/או נרדפו בשל חשיפת האמת וחשיפתה לציבור".
הפרלמנט האירופי
הפרלמנט האירופי ערך דקת דומיה לכבודה של קרואנה גליציה. חדר התקשורת של הפרלמנט האירופי בשטרסבורג נקרא לזכרה בנובמבר 2017. דיוקן שלה מאת מארי לואיז קולד תלוי כעת מחוץ לחדר העיתונאים.
חקירת נסיבות הרצח
ג'וזף מוסקט הצהיר כי הבולשת הפדרלית של ארצות הברית התבקשה לסייע למשטרה בחקירת הפיגוע. צוות חקירה משפטית של המשטרה מהולנד הגיע גם הוא לסייע. אל החוקרים הצטרפו גם שלושה אנשי יורופול. הצוותים שאינם ממלטה סיפקו תמיכה טכנית. ב-4 בדצמבר 2017 הודיע מוסקט כי עשרה אנשים נעצרו, שלושה מהם הואשמו מאוחר יותר בביצוע הפיגוע. החשודים זוהו כג'ורג' דג'ורג'יו, אחיו אלפרד דג'ורג'יו, וחברו וינס מוסקט (אין קשר לג'וזף מוסקט, ראש הממשלה לשעבר).
איש העסקים המלטזי הבולט יורגן פנץ, הבעלים של חברת 17 בלאק שבסיסה בדובאי, נעצר על היאכטה שלו, ב-20 בנובמבר 2019 בקשר לרצח של קרואנה גליציה. ראש הסגל קית' שמברי התפטר מתפקידו הציבורי ב-26 בנובמבר 2019, ולאחר מכן נעצר על ידי המשטרה לחקירה. מאוחר יותר פורסם כי לפנץ לא תינתן חסינות כדי שיחשוף את הידוע לו על המקרה.
הפגנות המוניות רבות נערכו וקראו להתפטרותו של ראש הממשלה ג'וזף מוסקט, בין השאר בשל קשריו לכאורה לרצח של קרואנה גליציה.
מוסקט הודיע ב-1 בדצמבר 2019 כי יתפטר בשל המשבר הפוליטי, ואמר כי יישאר בתפקיד עד שייבחר מנהיג חדש למפלגת הלייבור בינואר, ויתפטר רשמית כראש ממשלה מספר ימים לאחר 12 בינואר 2020.
ב-23 בפברואר 2021, וינס מוסקט, המכונה "הלב", נידון ל-15 שנות מאסר לאחר שהודה באשמה ברצח קרואנה גליציה. בעדותו טען מוסקט כי אלפרד דג'ורג'יו, המואשם גם הוא בביצוע הרצח, קיבל מידע מהשר לשעבר כריס קרדונה על מקום המצאה של קרואנה גליציה לפני חיסולה, וטיפים לאחר מכן לפני המעצרים בדצמבר 2017. קרדונה דחה את ההאשמות הללו.
חקירה של שופטים לשעבר "האשימה את המדינה המלטזית ביצירת 'אווירה של פטור מעונש' שאפשרה לרוצחיה להאמין שיעמדו בפני השלכות מינימליות".
ביולי 2022, אחיו של אלפרד דג'ורג'יו, ג'ורג' דג'ורג'יו, שדיבר מהכלא, הודה בפיצוץ המכונית שהרגה את קרואנה גליציה וציין כי הוא יודה באשמה כדי לנסות להפחית את עונשם שלו ושל אחיו.
ביום הראשון של המשפט בבית המשפט המרכזי של ולטה באוקטובר 2022, גם ג'ורג' וגם אלפרד דג'ורג'יו שינו באופן דרמטי את הודאותיהם ל"אשמה" באישומים הכוללים רצח מכוון, גרימת פיצוץ קטלני, החזקת חומרי נפץ בלתי חוקיים וקנוניה פלילית. הם נידונו ל-40 שנות מאסר.
הלוויה
שרידיה של קרואנה גליציה שוחררו לקבורה ב-27 באוקטובר 2017, ונערכה לה הלוויה פומבית ב-3 בנובמבר 2017 ברוטונדה של מוסטה. אלפי אבלים השתתפו בהלוויה. היום צוין כיום אבל לאומי במלטה. את מיסת ההלוויה ערך צ'ארלס סקיקלונה, הארכיבישוף של מלטה, אשר בדרשה שלו אמר לעיתונאים "לעולם אל תתעייפו במשימתכם להיות העיניים, האוזניים והפה של האנשים".
הנשיאה מארי-לואיז קולירו פרקה וראש הממשלה ג'וזף מוסקט לא השתתפו בהלוויה, ואמרו כי משפחתה של קרואנה גליציה הבהירה שהם (פרקה ומוסקט) אינם רצויים. מנהיג האופוזיציה, אדריאן דיליה, "בלט בהיעדרו".
בין האנשים בהלוויה היו כמה פקידים בכירים: סילביו קאמילרי, השופט ראשי של מלטה; אנטוניו טאג'אני, נשיא הפרלמנט האירופי; הארלם דסיר, נציג OSCE בנושא חופש התקשורת; אדי פנך אדמי, נשיא מלטה לשעבר ולשעבר מנהיג המפלגה הלאומית; לורנס גונזי, לשעבר ראש ממשלת מלטה ולשעבר מנהיג המפלגה הלאומנית; וסיימון בוסוטיל, לשעבר מנהיג המפלגה הלאומית.
קרואנה גליציה נקברה בקבר המשפחה בבית הקברות סנטה מריה אדולורטה בפאולה, מגרש הקבורה הגדול ביותר של מלטה.
היינווקה
היינווקה (בפולנית: ; בבלארוסית: Гайнаўка, היינאוקה; ברוסית: Хайнувка, היינווקה) היא עיר בפולין המשמשת כבירת מחוז היינווקה בפרובינציית פודלסיה. אוכלוסייתה מונה כ-21,422 תושבים (נכון לשנת 2014).
דמוקרטיה אליטרית
דמוקרטיה אליטרית היא אחת מהענפים של החשיבה הדמוקרטית, והיא שואפת להשתתפות מעטה ככל האפשר של הפרט, ההחלטות הפוליטיות אינן מתקבלות על ידי העם (בניגוד לגישה הקלאסית) אלא על ידי אליטה נבחרת. חשוב להבין שהדמוקרטיה האליטירית מהווה פרשנות, או משקפיים בהן ניתן להסתכל על עולם הערכים הדמוקרטי ולתרגם אותו לדרכי פעולה, ולא דגם שלטוני של ממש.
היסטוריה
התפישה האליטרית הופיעה לראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה כתוצאה מפחדו של המערב הדמוקרטי מן ההמון הפשיסטי-נאצי שהוביל לעלייתה של המפלגה הנאצית באמצעים דמוקרטים. את המונח דמוקרטיה אליטרית טבע לראשונה ג'וזף שומפטר במאמרו "תאוריה אחרת על דמוקרטיה". במאמר, מציין שומפטר שבעה יתרונות ההופכים את התפישה האליטרית לנעלה על תפישות דמוקרטיות אחרות:
הרחבה
לפי גישה זו האדם הוא בור, לא רציונלי, אנוכי, וחסר כל ידע ותחכום פוליטי. העם אינו כשיר לשלוט. הליכתו לקלפי אחת לכמה שנים היא מכוח הרגל או מסורת משפחתית, ובחירתו במועמד זה או אחר אינה נובעת מהגיון אלא מקשר אישי אל המועמד, הופעה טלוויזיונית, דמגוגיה זולה או יכולתו הרטורית של המועמד), ולאו דווקא מתוך הבנה מעמיקה ורחבה של הפולטיקה. חשוב לציין שהדמוקרטים האלטירים אינם רואים בדמוקרטיה האלטירית את הרע במיעוטו אלא מצב רצוי, משום שרק בה שולטים המעטים והטובים מבלי לנגוס בחירות הרבים. ריבוי האליטות הוא זה שמבטיח שיהיו אופוזיציות וביקורת, ובעקבות כך גם מגביל את השלטון.
A Trick of the Tail
A Trick of the Tail הוא האלבום הראשון שהוציאה להקת ג'נסיס לאחר עזיבתו של פיטר גבריאל. האלבום יצא לאור בפברואר 1976.
השינוי בהרכב הלהקה
לאחר הוצאת האלבום The Lamb Lies Down on Broadway רצה הסולן פיטר גבריאל להפיק ממנו סרט או מופע, רעיון שנתקל בהתנגדות מצד שאר חברי הלהקה. באוגוסט 1975, לאחר סיבוב הופעות אחרון שביצעו חמשת חברי הלהקה יחד, עזב גבריאל את הלהקה, והם נותרו ארבעה.
לאחר עזיבתו קיימה הלהקה מבחני בד כדי למצוא סולן מחליף. לאחר קושי למצוא זמר שקולו וסגנונו דומים לזה של גבריאל, הקליט פיל קולינס את השיר Squonk, והוחלט שהוא יהיה הסולן החדש והמחליף של גבריאל בלהקה.
הסגנון המוזיקלי
האלבום התקבל באהדה אצל המבקרים והקהל הרחב כאחד, ומכירותיו עלו על אלו של האלבומים הקודמים. ההצלחה המסחרית הגדולה של האלבום עזרה רבות ללהקה, שהייתה בחובות גדולים בתקופה שלאחר עזיבתו של גבריאל.
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום כללה דמויות וכל אחת מתוארת בשירי האלבום. השודד מהשיר "Robbery, Assault and Battery", החיה משיר הנושא, האישה הזקנה שרואה את עצמה במראה כצעירה ב-"Ripples...", הסקוונק מ-Squonk ועוד דמויות.