cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינסוף
האינסוף כגודל מוחשי
הישג גדול של קנטור היה ההוכחה שאין מקום לדבר על גודל אינסופי יחיד, אלא יש סוגים רבים של גדלים אינסופיים. העוצמה של קבוצת המספרים הממשיים, למשל, גדולה מזו של קבוצת המספרים הטבעיים. את העוצמה של המספרים הטבעיים סימן קנטור באות העברית \ \aleph_0 (קרי: אָלֶף אֶפֶס), ואת עוצמת הממשיים סימן באות \ \aleph.
יתרה מזו, משפט קנטור קובע שעוצמתה של קבוצת החזקה של A גדולה מעוצמתה של A, ובפרט אין עוצמה 'גדולה ביותר'. ניתן להוכיח כי קבוצת כל העוצמות היא כה גדולה עד כי לא ניתן לדבר על העוצמה שלה עצמה (כלומר, על פי תורת הקבוצות האקסיומטית, אוסף העוצמות גדול מכדי להיות קבוצה, והוא נחשב למחלקה). לקבוצת כל העוצמות (ולקבוצות השקולות לה), שלא ניתן לטפל בהן במסגרת תורת הקבוצות האקסיומטית, קרא קנטור "האינסוף המוחלט".
פעולות באינסוף
יש כמה דרכים שבהן ניתן לצרף את הסמל \ \infty למערכות מספרים מוכרות. בכל אחת מדרכים אלה מקבלות פעולות מסוימות משמעות, ובאותה עת מאבדים כמה מן התכונות המקוריות של המערכת. למערכות שונות הכוללות את סמל האינסוף יש שימושים שונים בהקשרים מתמטיים שונים, ולא קיימת דרך מוסכמת, "נכונה", לטפל באריתמטיקה של הסמל הזה.
ראו גם שדה המספרים הסוריאליסטיים.
האינסוף בגאומטריה
אחת התוצאות הראשונות הנובעות מהאקסיומות של הגאומטריה היא שכל ישר מכיל אינסוף נקודות. תוצאות נוספות הן שבכל מישור נמצאים אינסוף נקודות שונות ואינסוף ישרים שונים, וכן ישנם אינסוף מישורים שונים.
אחת הדרכים בהן נוהגים להתבונן על המישור המרוכב היא כעל כדור, המכונה הספירה של רימן, שמכיל את כל איברי המישור המרוכב בתוספת נקודה אחת, בקוטב הצפוני של הכדור - האינסוף. זוהי דוגמה למצב שבו האינסוף הוא נקודה לכל דבר במרחב, והיא מאפשרת טיפול נוח בפונקציות שמקבלות ערכים אינסופיים.
בגאומטריה פרויקטיבית, מוסיפים נקודה שבה נחתכים כל הישרים. זוהי נקודת האינסוף.
באלקטרודינמיקה קוונטית
באלקטרודינמיקה קוונטית ובתורת השדות הקוונטית, שני ענפים של תורת הקוונטים שהיא נושא מרכזי בפיזיקה המודרנית, עלתה בעיה של משוואות המציגות מציאות פיזיקלית ותוצאתן אינסוף. הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן הציע פתרון לבעיה זו, הקרוי רנורמליזציה.
בקוסמולוגיה
סינגולריות כבידתית, הנקראת בקיצור סינגולריות וגם ייחודיות, היא נקודה במרחב בה צפיפות החומר אינסופית. תורת היחסות הכללית מאפשרת את קיומן של נקודות סינגולריות, וצופה בהן עיקום אינסופי של המרחב-זמן. מודל המפץ הגדול של היקום מכיל נקודה סינגולרית בתחילתו של הזמן. בסינגולריות המפץ הגדול, המודל חוזה שצפיפות החומר ועיקום המרחב-זמן יהיו אינסופיים. במודלים קוסמולוגיים מסוימים קיימת נקודה סינגולרית נוספת של היקום, הקרויה הקריסה הגדולה, והיא מציינת את קץ הזמן ביקום.
האינסוף באמנות
הצייר מאוריץ קורנליס אשר הרבה לחקור את מושג האינסוף ביצירותיו. רבות מיצירותיו מציגות דמויות ההולכות וקטנות לאינסוף. דוגמה מובהקת לכך היא הציור "גבול מעגל 4 - שמים וגיהנום" משנת 1960.
בטכניקת מיז-אנ-אבּים (בצרפתית: Mise en abyme) סיפור נמצא בסיפור או תמונה נמצאת בתמונה בין שיהיה אינסוף ליניארי כמו באפקט דרוסטה ובין שיהיה מחזורי (סיפור אחרון מתחבר לסיפור ראשון). אפקט דומה מתקבל בצילום בהצבת מראה מול מראה.
האינסוף בפילוסופיה
בירור ראשוני של המשמעות הפילוסופית של מושג האינסוף מופיע בפרדוקסים של זנון אותם הגה ביוון העתיקה במאה החמישית לפנה"ס. טיעוניו עוסקים בפרדוקסליות של התנועה ושל הזמן כאשר מחלקים גודל סופי נתון לחלקים רבים והולכים לבלי גבול. פתרון לפרדוקסים אלה נמצא רק בביסוס התאורטי של מושג האינסוף במתמטיקה, החל מהמאה ה-17.
תיאור של האינסוף מופיע בכתביו של אריסטו:
רעיונותיו של אריסטו נוסחו ביתר פירוט בימי הביניים, למשל על ידי הפילוסוף בן המאה ה-14 ויליאם איש אוקאם.
ביהדות
בתורת הסוד היהודית, מכונה התגלות האל הראשונית והעילאית ביותר כ"אור אין סוף". האור שמגיע מהאינסוף. המקובלים כינו את ההתגלות האלוהית בשם אור, מכיוון שהאור מתייחד בתכונות רבות שיכולות להוות דוגמה ומשל ביחס להתגלות האלוהות - להלן חלק מהתכונות: 1. האור מחובר למקורו. 2. האור הוא "מעין המאור" כלומר דומה בתכונותיו למאור. (לדוגמה אור השמש הוא בהיר כמו גוף כדור השמש) 3. האור מאיר באופן פסיבי ממקורו ואין לו מציאות כשלעצמו. (הוא אינו "מחליט" האם להאיר או לא). כך גם האור האלוהי - 1. מחובר למקורו = עצם האלוה. 2. האור האלוהי ש"מאיר" בעולם הוא כמו השתקפות של המקור - האל. 3. האור אינו אלוהים נפרד אלא התפשטות "אוטומטית" של האלוהים. ביטוי רווח בספרות הקבלה לגבי "אור אין סוף" הוא "לית מחשבה תפיסא ביה" = אין מחשבה נתפסת בו. כלומר בלתי ניתן "לתפוס" בחוש כלשהו את האור מכיוון שהוא למעלה מחושי האדם, ובכל זאת הוא מתגלה אצל בני האדם על אף ש"כליהם" מצומצמים והבנתם יחסית ומוגבלת. נושא זה נחקר רבות בחסידות ובקבלה.
שקיעה
שקיעה היא זמן לקראת הערב שבו מתכסית השמש אל מעבר לקו האופק במערב.
מסלול קרני השמש בזמן שקיעה
קרני השמש בזמן שקיעה אינן נעות לאורך קווים ישרים. האטמוספירה, בדומה למנסרה, שוברת את הקרניים וכתוצאה מכך הן נעות במסלולים שבורים (בקווים ישירים בזוויות שונות) הנקבעים מעקרון פרמה. הסטת מסלול קרני השמש היא בשיעור של 0.6°, זווית הקרובה למפתח הזוויתי של השמש עצמה. לכן בזמן שרואים את השמש נוגעת בקו האופק, מיקומה האמיתי כבר מתחתיו. תופעה נוספת הקשורה בשבירת הקרניים באטמוספירה היא הנפיצה אשר מובילה במקרים נדירים לתופעת ההבזק הירוק.
צבעי השקיעה
צבע השמים, אם בזמן שקיעה ואם בצהרי היום, הוא תוצאה של פיזור קרני השמש מחלקיקי החומר המרכיבים את האטמוספירה. פיזור זה נקרא פיזור ריילי, והוא נעשה משמעותי ככל שאורך הגל של הקרינה המתפזרת קצר יותר, כלומר קרניים הנוטות לצבע הכחול יבלטו יותר כאשר מתרחש פיזור ריילי. זוהי הסיבה לצבע הכחול של השמים במשך היום. לעומת זאת, הפיזור של קרני האור הנוטות לאדום (בעלות אורך גל גדול ומשרעת גבוהה), חלש יותר. בזמן שקיעת השמש, הדרך שקרני האור צריכות לעבור בתוך אטמוספירה, כדי להגיע לצופה, מתארכת ככל שהשקיעה מתקדמת. הקרניים בעלות הסיכוי הגדול ביותר להגיע לצופה ללא פיזור הן הקרניים בעלות אורך גל גדול ולכן צבע השקיעה נוטים לאדום. אורך גל גדול מאפשר לגל האור לעקוף את החלקיקים הרבים הנמצאים בחתך האטמוספירה הגדול הקיים בזמן שקיעה, וכן לעקוף את הגזים והאבק המצטבר על פני כדור הארץ. ככל שיש יותר גזים ואבק על פני כדור הארץ, כך צבעי השקיעה יהיו בגוונים יותר חזקים של אדום, זו גם הסיבה שמעל פני הים צבעי השקיעה בגוונים חזקים יותר של אדום. צבעה האמיתי של השמש לבן, אך בעקבות פיזור ריילי הצבע המתקבל בצפייה מתוך כדור הארץ יהיה צהוב. בזמן השקיעה יש פיזור יותר גדול, ולכן השמש נוטה אל גוני הכתום והאדום.
ככל שמשרעת גל האור גדולה יותר, כך גוני הצבע יהיו חזקים יותר. למשל, גל אור אדום עם משרעת גדולה יראה כגוון אדום חזק, לעומת גל אור אדום עם משרעת קטנה שיראה גוון אור אדום חלש.
בנוסף, גוני השקיעה יכולים להיות מושפעים גם מאירועים כגון אפר מהתפרצות געשית, או כתוצאה מתופעות אטמוספירות, כגון עננים, עשן וערפיח. לאחר ההתפרצות של הר הגעש פינטובו בשנת 1991 או ההתפרצות של הר קרקטואה ב-1883, נצפו זריחות ושקיעות בגוונים מיוחדים, כמו ירוק זוהר, בכל רחבי העולם.
שקיעה וזריחה
בדרך כלל, גוני הזריחה רכים וחלשים יותר מאשר גוני השקיעה. דבר זה נובע מההבדלים בתנאים שדרכם עובר אור השמש בין שעות היום לשעות הלילה. במשך היום, בדרך כלל מתרבות מהירות הרוחות, האבק, סופות החול וכיוצא בזה, דבר הגורם להעלאת כל האבק והחלקיקים שנצבר במשך הלילה על האדמה, למעלה.
כתוצאה מכך, האבק והחלקיקים משמש כמעין מסננת לקרני השמש, כך שבנוסף לאטמוספירה יש עוד שכבת סינון בין הקרניים ועד כדור הארץ. רק הקרניים הכהות יותר מצליחות לעבור דרך שכבת האבק, ולכן בכדור הארץ רואים את השקיעה בצבעים כהים יותר מאשר את הזריחה זריחת השמיים בצבע אדמדם.
זמנים
באזור קו המשווה, השמש עולה בצד מזרח ושוקעת במערב, משום ששם זמני היום והלילה קבועים תמיד, 12 שעות יום ו-12 שעות לילה (ישנן סטיות מזעריות עקב סטייה במסלול כדור הארץ אל מול השמש). בחצי הדרומי של כדור הארץ, נוטה השמש לכיוון צפון, ובחצי הכדור הצפוני נוטה השמש לכיוון דרום.
נטיית השמש לכיוון צפון או דרום מצטמצמת ככל שמתקרבים לקוטב הצפוני או הדרומי. משך זמן השקיעה עצמה, החל מכניסת השמש מתחת לאופק ועד היעלמותה, וכן משך הזמן שבין סוף השקיעה עד צאת הכוכבים, הוא ארוך יותר ככל שמתרחקים מקו המשווה ומתקרבים לקטבים, הצפוני או הדרומי.
ביהדות
בהלכה היהודית זמן השקיעה קובע את מועד קיומן של מצוות שונות, כגון תפילת מנחה, זמן כניסת השבת, ועוד.
ביהדות זמן שקיעת החמה מוגדר, ככניסת כל גלגל החמה מתחת לקו הראיה. מיד לאחר השקיעה מתחיל זמן הנקרא בין השמשות, שהוא נחשב בין יום ללילה. זמן זה מסתיים עם צאת הכוכבים.
ב, מובא שהיה אפשר להסביר שצבעה האדום של השמש בשקיעה ובזריחה הוא מכיוון שהשמש חולפת בערב מעל הגיהנום ("דחלפא אפתחא דגיהנום") ובבוקר מעל הוורדים של גן עדן. למסקנת הסוגיה זה לא כך, אלא הצבע האמיתי של השמש הוא אדום כמו שרואים בשקיעה ובזריחה, והסיבה שבשאר היום אנו לא רואים את הצבע האמיתי זה כי עקב האור החזק העיניים שלנו לא יכולים לראותו טוב ("נהורין הוא דלא בריין" = הראייה שלנו לא בריאה מספיק).
אמפתיה
אמפתיה (Empathy, ἐμπάθεια) היא תהליך פסיכולוגי, רגשי-שכלי, שבו אדם מבין ומרגיש במידה מסוימת את מצבו הנפשי של הזולת, מנקודת המבט של הזולת. בשפת הדימויים הפסיכולוגית, מוסברת אמפתיה כמו "כניסה לנעליו של האחר".
מקור המילה הוא תרגום של המילה הגרמנית Einfühlung שמשמעותה הוא להרגיש לתוך (Feeling into).
תהליך זה דורש יכולת לצאת לזמן-מה מן האני, ולכוון את הרגש וההבנה לקליטת מצבו הנפשי של הזולת. יכולת זו נקראת יכולת אמפתית. יכולת אמפתית מתבססת על תאוריה של תודעה. בתהליך האמפתי מתפתחת רגישות וקרבה כלפי הזולת. אמפתיה מופיעה לעיתים קרובות כתגובה למצוקה אצל הזולת. רבים כוללים בהגדרת האמפתיה לא רק את קליטת מצבו הנפשי של הזולת והבנתה, אלא גם את העברתה לזולת, כך שהוא ירגיש מובן-נפשית, או ש״מרגישים יחד איתו״.
הגדרה
מקור המושג הוא במילה היוונית empatheia ("אמפתיה"), שפירושו המילולי "קרבה גופנית". המושג אומץ בסוף המאה ה-19 על ידי הפילוסוף הגרמני תיאודור ליפס, תחת המינוח בגרמנית שפירושו "להרגיש כלפי", או "להרגיש לתוך". ליפס ביקש להשתמש במושג כדי לתאר את החוויה האסתטית באומנות, מזווית המבט של הצופה ביצירה.
אפשר להגדיר אמפתיה כתגובה של אדם באופן ההולם את מצבו של הזולת יותר מאשר את מצבו שלו. לפי היינץ קוהוט (1966), אמפתיה היא דרך לאסוף נתונים פסיכולוגיים על הזולת, דימוי חווייתם הפנימית וקליטה של מצבים פסיכולוגיים מורכבים אשר לשם איסוף מידע שיטתי עליהם נדרשות פעולות מורכבות וארוכות מאוד.
דייוויס (1983) פיתח מודל להגדרת האמפתיה, והציע כי לאמפתיה ארבעה היבטים משלימים, שניים מהם קוגניטיביים: (1) התייחסות פרספקטיבית (Perspective taking) ו-(2) פנטזיה; ושניים אפקטיביים: (3) דאגה אמפתית ו-(4) מצוקה אישית.
על בסיס מודל זה פיתחו מרשל ועמיתיו מסגרת תאורטית לתהליך של אמפתיה המתרחש בארבעה שלבים קבועים: א. זיהוי המצב הרגשי של הזולת; ב. ראיית העולם מנקודת המבט של הזולת; ג. העתקה והתנסות ברגש זהה לרגש הנצפה אצל הזולת (שיחזור); ד. מעשה המפחית מצוקה אצל הזולת או מעשה אחר הנובע מתוך הזדהות עימו.
מהגדרות אלה ניתן ללמוד כי אמפתיה היא מבנה רגשי וקוגניטיבי רב-גורמי, ונדרשים מספר רכיבים ותהליכים מורכבים, כדי לייצר תגובה אמפתית. כל שינוי ברכיבים האלו, בעוצמתם או באינטראקציות ביניהם יוביל לתגובה אמפתית אחרת.
סוגי אמפתיה
חוקר התרבות חן למפרט, בחן את תופעות האמפתיה והחמלה בתרבויות שונות. הוא מבחין בין שלושה סוגים של הזדהות-אמפתית, אשר מופיעים בצורה כלשהי בתרבויות ובנקודות זמן שונות, אך מציינים חוויות דומות:
הגדרת אמפתיה רגשית
אמפתיה היא היכולת של אדם אחד להרגיש רגש תואם למצבו הרגשי של אדם אחר. לתגובה אמפתית רגשית ישנן קטגוריות עיקריות שניתן לראותן בזמן צפייה באדם אחר החווה כאב: תגובות המכוונות לעצמי ותגובות המכוונות לאחר. תגובות רגשיות המכוונות לעצמי הן תחושות מצוקה וחרדה בעת צפייה בחוויה שלילית של אדם אחר, בעוד שתגובות המכוונות לאחר מכילות בתוכן רגשות הממוקדים ברווחה הנפשית של אדם אחר, כולל דאגה או סימפתיה כלפי אותו אדם
עקרון המערכות המשותפות
מודל מוחי לאמפתיה רגשית המתמקד בביטוייה הפיזיולוגיים הוא מודל המערכות המשותפות. בהתאם למודל זה קיימות מערכות מוחיות רבות (למשל, המערכת התחושתית (סומטו-סנסורית), האחראית על תפישת תחושות הגוף) אשר מגיבות בצורה דומה גם כאשר אדם חווה חוויה רגשית או תחושתית וגם כאשר הוא צופה באדם אחר אשר חווה חוויה דומה. דמיון מוחי-גופני זה בין אדם החווה מצוקה לבין אדם אחר שצופה בו מהווה בסיס לשיתוף רגשי גופני ביניהם ומהווה תשתית מוחית לחוויית האמפתיה. המערכות המשותפות שמדווחות באופן הכי שכיח בספרות הן המערכת התחושתית, האינסולה הקדמית ופיתול החגורה הקדמי, והמערכת הלימבית.
פרדיגמת הכאב לחקר אמפתיה רגשית
צפייה בכאבו של אדם אחר מגבירה את המוטיבציה להתנהגות פרו חברתית שמטרתה לסייע לאחר להפחית את כאבו. בגלל הבולטות של מצבי הכאב, חשיפה לכאבו של האחר משמשת כאחת הפרדיגמות המרכזיות בחקר מוחי של אמפתיה רגשית. השאלה שמובילה מחקרים אלו היא האם כאבו של האחר מפעיל בנו את אותן המערכות המוחיות שהיו פועלות אילו אנחנו עצמנו היינו חשים את הכאב.
אל-מסתנג'ד
אל-מסתנג'ד באללה (מילולית: המבקש עזרה מן האל, בערבית: المستنجد بالله) היה שם שלטונם של מספר ח'ליפים מבית עבאס.
אמפתיה
פרדיגמת הכאב לחקר אמפתיה רגשית
מטריצת הכאב במוח בנויה משני מרכיבים, הראשון הוא מרכיב תחושתי המערב את קליפת המוח התחושתית הראשונית והמשנית. מערכות אלו מספקות מיפוי של מוקדי הכאב והתחושה המדויקת שהתלוותה לכאב. המרכיב השני הוא מרכיב רגשי מוטיבציוני העומד בבסיס החוויה של חוסר נעימות והמעורר את הרצון להימנע מתחושת הכאב. מרכיב זה מערב את פעילותן של האינסולה הקדמית ואזור פיתול החגורה הקדמי כאשר לאינסולה יש תפקיד מרכזי באינטגרציה של מידע גופני ורגשי.
מודל המערכות המשותפות מנבא הפעלה של מטריצת הכאב במוח הן במצבי כאב אישיים והן בעת צפייה בכאבו של האחר. מחקר פורץ דרך בחן היפותזה זו באמצעות קבוצת נשים ובני זוגן אשר קיבלו מכות חשמל לסירוגין. לפעמים האישה חוותה כאב אישי ולפעמים ידעה כי בן זוגה חווה כאב זה בעצמו. הממצאים הראו תגובה דומה באינסולה ובאזור פיתול החגורה הקדמי כאשר הפרט חש כאב בעצמו וכאשר אדם אחר היקר לו חש כאב. מחקר נוסף בחן דפוס זה במהלך משחק כלכלי, כאשר בתנאי אחד השחקן השני התנהג בצורה הוגנת ואילו בתנאי השני התנהגותו לא הייתה הוגנת. התוצאות הראו שכאשר השחקן השני שיחק בצורה לא הוגנת התגובה באינסולה לכאבו הייתה נמוכה יותר ביחס לשחקן ששיחק בצורה הוגנת. מחקר נוסף הראה שתמונות של כאב עם פרטים ויזואליים ברורים של הפגיעה מעוררות הפעלה של המרכיב התחושתי של הכאב בנוסף להפעלת האינסולה הקדמית. התגובות המשותפות באינסולה הקדמית למצבי כאב ומצוקה אישיים וכן לכאבו של האחר הביאו לכינויו של אזור זה "מוקד האמפתיה המוחית".
אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית
ניתן לזהות שלושה סוגים שונים של אמפתיה:
ראשית, אמפתיה רגשית (/"אמפתיה חמה"  )מוגדרת כיכולת לחוות רגש מותאם בתגובה למצבו הפנימי של האחר  לכאוב בכאבו של האחר ולשמוח בשמחתו – אלה הן דוגמאות לאמפתיה רגשית. מחקר שנעשה בנושא, בדק התנהגות של סטודנטים בעת שחוו אמפתיה רגשית , עם מדגם של 172 סטודנטים ומצא שכאשר הם חווים זאת, הם - א. נוטים פחות לאגרסיביות, ב. יותר נוטים לעזור לזולת כשהם מזהים אנשים במצוקה.
שנית, אמפתיה קוגניטיבית (/"אמפתיה קרה"  ), מוגדרת כיכולת להבין מצב מנטלי או נקודת מבטו של האחר. יכולת זו מערבת יכולות של הסקת מסקנות על מצבים רגשיים, פסיכולוגים ומנטליים של האחר. אם אמפתיה רגשית נשענת על תהליכי זיהוי רגש ותהליכים גופניים, הרי האמפתיה הקוגניטיבית מערבת חשיבה והבנת הקשר. ב-1950, 2 חוקרים המציאו 6 פרטים למדידת אמפתיה, ומדדו אותם על מדגם של 80 סטודנטים
ושלישית, ישנם חוקרים הסבורים כי אמפתיה היא למעשה תהליך הכולל מרכיבים קוגניטיביים ורגשיים - כלומר, הם נוקטים בגישה כלפיה אמפתיה המשלבת את 2 הסוגים הנ"ל.
המשותף לשלוש הגישות הנ"ל להבנת מושג האמפתיה, הוא שעל מנת שתתקיים אמפתיה על הפרט לראות את נקודת המבט של האחר, בין אם בדגש על מחשבותיו או רגשותיו
בתסמונות על הספקטרום האוטיסטי נפגעת בעיקר המערכת הקוגניטיבית, אך לעיתים יש פגיעה בשתי המערכות.
מר שועל המהולל (סרט)
מר שועל המהולל (אנגלית: Fantastic Mr. Fox) הוא סרט אנימציה בסטופ מושן, משנת 2009 בבימויו של וס אנדרסון ושנכתב על ידו במשותף עם נואה באומבך. הסרט מבוסס על ספר ילדים בשם זה, מאת רואלד דאל. גיבור הסרט הוא שועל הגונב בלילות מזון משלושה בעלי חוות מרושעים ועשירים ומתעמת איתם.
אמפתיה
אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית
ניתן גם לכנות אמפתיה קוגניטיבית "מנטלזיציה", או התאוריה של התודעה (שגם על פי הגדרה זו, על פי מחקרים לא חסרה לפסיכופתים ), הנשענת על מערכת עצבית לייחוס מצבים מנטליים. מחקרים רבים מראים שקליפת המוח הקדם מצחית האמצעית (mPFC), המפגש בין האונה הרקתית והקודקודית (TPJ), גירוס הסינגולום האחורי (PCC/PCU) והחריץ צידי עליוני (STS) פעילים במערכת זאת. מערכת מוחית זו מופעלת כשאנשים חושבים על מצבים מנטליים של עצמם ושל אנשים אחרים. זו המערכת שמאפשרת לנו להשתמש בידע שיש לנו לגבי האחר בכל רגע נתון, אפילו לפני שהאחר פעל או הראה רגש. ליתר דיוק, ה-mPFC מעורב בחשיבה מנטלית אודות מצביו פנימיים של אדם אחר, כגון כוונתו, רגשותיו והקונטקסט הכללי למצבו. בנוסף, המעורבות של מערכת זו בהתבוננות עצמית הופך אותה לחשובה ביכולת להבחין בין המצבים המנטליים של העצמי ושל האחר
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
בתחילת הסרט, מר שועל מפעיל בשוגג מלכודת שועלים, במהלך ניסיון פריצה לחווה ביחד עם אשתו פליסיטי. פליסיטי מגלה לבעלה שהיא בהריון ומפצירה בו למצוא עבודה בטוחה יותר, אם יצליחו להימלט. מר שועל מסכים בחוסר חשק. שנתיים אנושיות (12 שנות שועל) לאחר מכן, השועלים ובנם הזועף, אש, גרים בבור באנגליה הכפרית. מר שועל, שהפך לבעל טור בעיתון, חש חוסר סיפוק מחייו ומחליט להגר לבית טוב יותר בתוך עץ, תוך התעלמות מההתרעות של עורך דינו, קלייב גירית, בשל קרבתו לשלושה חקלאים מרושעים.
אמפתיה
אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית
סדרה של מחקרים בחנה את התשתית העצבית המאפשרת את יכולת הדיוק האמפתי (EA – Empathetic Accuracy), היכולת לזהות במדויק את רגשותיו של האחר. בניסוי אחד קבוצת אנשים הציגו בסרטון סיפור אוטוביוגרפי ודירגו בעצמם את מצבם הפנימי. הסרטונים הוקרנו לקבוצה של צופים שהתבקשו לדרג את מצבם פנימי של המשתתפים בסרטונים. הדירוגים של המשתתפים בסרטונים ושל הצופים הושוו, ונבחנו האזורים המוחיים ב-fMRI על מנת לבדוק איזה מערכות פועלות בעת הצפייה בסרטונים. הממצאים המוחיים הראו שפעילות באזורים הנמנים עם הרשת של האמפתיה הקוגניטיבית, ובעיקר חלקה המדיאלי האמצעי, ניבאה את הדיוק האמפתי של הצופים. בנוסף, מערכות רגשיות וסומטיות, התומכות באמפתיה רגשית היו מעורבות בתהליך. תוצאות אלו מביאים למסקנה כי הבנת מצבו של האחר באופן מדויק, מצריכה הן תשומת לב לרמזים גופניים לא מילוליים כגון הבעות פנים ומחוות גוף, הן הבנת רמזים מילוליים, ואינטגרציה של שני ערוצים אלו.
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
זמן קצר לאחר שעבר השועלים, אחיינו של פליסיטי, קריסטופרסון סילברפוקס, בא לגור איתם, מאחר שאביו חלה. אש מוצא מצב זה בלתי נסבל; בן דודו מתעלה עליו כמעט בכל דבר,וכולם מוקסמים על ידיו.
מתוך כמיהה לימיו כגנב, מר שועל וחברו גונבים תוצרת ועופות משלושת המשקים במשך שלושה לילות רצופים. החקלאים הכעוסים מחליטים להרוג את מר שועל כנקמה. הם מגיעים לעץ, וכשמר שועל מגיח הם פותחים באש, אך מצליחים רק לירות בזנבו. תוך ניסיון לחפור ולשלולת את מר שועל החוצה, הם הורסים את אתר העץ, ומגלים שהשועלים חפרו מנהרת בריחה. החקלאים מבינים שהשועלים יצטרכו בסופו של דבר לצאת לפני האדמה, כדי לצרוך מזון ומים, ומחליטים להמתין להם בפתח המנהרה. במחתרת, פליסיטי מוטרדת מכך שמר שועל חזר לסורו.
אמפתיה
גורמים המשפיעים על אמפתיה רגשית
חוויית האמפתיה היא חוויה אנושית בסיסית, ולמרות זאת נראה כי אנשים חווים אמפתיה ברמות שונות תחת תנאים שונים. עוצמת התגובה האמפתית מווסתת על ידי מגוון גורמים, כגון מאפיינים של הרגש האמפתי (למשל, עוצמה, בולטות וערך), מאפיינים של האדם החווה את האמפתיה (למשל, מגדר, אישיות ומצב רוח), מערכת היחסים בין האדם שחווה את האמפתיה לאדם השני (למשל, מוכרות, קשר רגשי והערכה של האחר) והערכה של הסיטואציה. גורמים אלו משפיעים על המערכות המוחיות המתווכות את התגובה האמפתית.
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
בהמשך הקבוצה נפגשת עם גירית ותושבים מקומיים רבים אחרים, שבתיהם נהרסו גם הם על ידי החקלאים. כאשר החיות מתחילות לרעוב, מר שועל מוביל אותם למסע חפירה למנהרה לשלושת המשקים, ושודד אותם בהצלחה.
אמפתיה
גורמים המשפיעים על אמפתיה רגשית
המערכת המוחית המתווכות את חוויית האמפתיה הרגשית כוללת את האזורים: האינסולה הקדמית, פיתול החגורה הקדמי, חלק מהאונה המצחית וחלק מהאונה הקודקודית. מערכת זו תומכת בשיתוף הרגשי עם מצבו של האחר. המערכת היא אוטומטית ופועלת מטה-מעלה בתגובה לצפייה במצוקה של האחר. המערכת הקוגניטיבית, כוללת אזורים בקליפת המוח הקדם-מצחית (vmPFC ו-dmPFC), המפגש בין האונה הרקתית והקודקודית (TPJ) והאונה הרקתית-האמצעית (MTL). מערכת זו מאפשרת הבנה קוגניטיבית של מצבו של האחר ואת ההקשר של המתרחש. זוהי מערכת הפועלת מעלה-מטה ויכולה לווסת את התגובתיות של המערכת הרגשית. בנוסף, מעורבות מערכות בקרה מוחיות בוויסות של התגובתיות הרגשית.
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
בעוד שאר בעלי החיים חוגגים, אש וקריסטופרסון מתחילים להתפייס לאחר שקריסטופרסון מגן על אש מפני בריון. בני הדודים חוזרים לחווה של בין, מתוך כוונה להחזיר את הזנב החסר של מר שועל. כאשר הם מופרעים על ידי הגעת אשתו של בין, אש בורח, אך קריסטופרסון נלכד.
אמפתיה
גורמים המשפיעים על אמפתיה רגשית
אחד הגורמים שיכול לשנות באופן אוטומטי את התגובה האמפתית של המערכת הרגשית ולווסת אותה הוא עוצמת הרגש, ובפרט עוצמת הכאב הנתפסת או המוצגת. מחקרים מראים הפעלה גבוהה יותר באינסולה הקדמית ובפיתול החגורה הקדמי לתפיסת כאב עוצמתית יותר של האחר.
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
כשגילה שמר שועל גנב את התוצרת שלהם, החקלאים ומפקד האש הציפו את רשת המנהרות של בעלי החיים בסיידר. לאחר שהבין כי החקלאים מתכננים להשתמש בקריסטופרסון כדי לפתות אותו למארב, מר שועל פונה לפני השטח כדי להיכנע, אך חוזר כאשר העכברוש, המאבטח של בין, מתעמת עם בעלי החיים ומתנפל על אש ופליסיטי. קטטה בין מר שועל לחולדה מביאה לכך שהאחרון נדחף לגנרטור ומכניס אותו לחשמל. לפני שמתה, חולדה חושפת את מיקומו של קריסטופרסון. מר שועל מבקש מהחקלאים להיפגש בעיר ליד רכזת הביוב, שם ייכנע תמורת חירותו של קריסטופרסון. החקלאים מכינים מארב, אך בעלי החיים, בציפייה לכך, פותחים במתקפת נגד שמאפשרת למר שועל, אש וקיילי להיכנס לחווה מבלי להיחשף. אש משחרר את קריסטופרסון תחת אש האויב כדי ומאפשר לקבוצה לברוח.
אמפתיה
גורמים המשפיעים על אמפתיה רגשית
גורם מווסת נוסף של התגובתיות האמפתית הוא המאפיינים של מגיש האמפתיה, הכוללים את ניסיון העבר שלו. כך, בקרב רופאים, החשופים באופן שכיח למצבים מעוררי כאב, ישנה פחות פעילות של אמפתיה הקשורה בכאב בפיתול החגורה הקדמי, באינסולה הקדמית ובקורטקס הסומטו-סנסורי כאשר הם צופים במצבים מעוררי כאב באחר. חוץ מהפחתה של תגובתיות אמפתית בקרב יחידים החשופים באופן שכיח למצבים מעוררי כאב, מתקיים ויסות רגשי מוגבר הפועל בתהליך מלמעלה-למטה.
מאפיין נוסף של מגיש האמפתיה שרלוונטי בתור גורם מווסת הוא קשיים בזיהוי ושיום רגשות ותחושות פיזיות (= אלקסיתימיה), הנמצא כמנבא שלילי ליכולות אמפתיות. אנשים הלוקים באלקסתימיה מראים פחות הפעלה מוחית בתגובה למצבים רגשיים של אחרים.
מר שועל המהולל (סרט)
עלילת הסרט
לאחר מכן, החיות מתרגלות לחיות בביוב עם אחרים ששוקלים לעבור לגור איתם, כולל אביו המחלים של קריסטופרסון. אש וקריסטופרסון הופכים לחברים טובים חרף ההבדלים ביניהם.
בסיום הסרט, מר שועל מוביל את משפחתו, קיילי, ואגנס אל פתח ניקוז המובנה ברצפת סופרמרקט בבעלות החקלאים. החיות חוגגות את מקור המזון החדש שלהן ואת החדשות שפליסיטי שוב בהריון. החיות רוקדות לצלילי "Let Her Dance" של The Bobby Fuller Four.
אמפתיה
גורמים המשפיעים על אמפתיה רגשית
גורם מווסת נוסף של התגובתיות האמפתית המוחית הוא הבנה של ההקשר. במחקר שבו נבדקים היו משוכנעים כי כאב הסובל הוא למטרה מועילה, נמצא כי התגובות האמפתיות המוחיות היו מווסתות יותר. מאפיין נוסף של ההקשר שרלוונטי בתור גורם מווסת הוא קשב. במחקר נמצא כי בקרב נבדקים שהקשב שלהם היה מופנה למטלה אחרת בזמן צפייה בסיטואציה מעוררת אמפתיה, נמדדו תגובות האמפתיות חלשות יותר.
גורם מווסת נוסף לתגובתיות אמפתית מוחית לסבל של אדם אחר, הנחקר רבות לאחרונה, הוא השייכות הקבוצתית שלו. מחקרים הראו תגובות אמפתיות חלשות יותר בתגובה לכאבם של חברי קבוצת חוץ לעומת חברי קבוצת פנים (נבדקו הבדלים בשייכות הקבוצתית, גזע או לאום). אחד המחקרים חשף הבדלים משמעותיים בתגובתיות המוחית לכאב של יחיד מלאום אחר, לעומת יחיד בעל לאום זהה בקרב יהודים וערבים. המחקר זיהה שני שלבים בתגובה המוחית לכאב של אדם מקבוצת החוץ. השלב הראשון הוא השלב בו מתעוררת תגובה אמפתית אוטומטית באזור התחושתי (סומטו-סנסורי) הראשוני. השלב השני, הוא שלב הערכת השייכות הקבוצתית של הסובל – קבוצת פנים לעומת קבוצת חוץ – בו נעשה עיבוד גבוה יותר המווסת את התגובתיות האמפתית המוחית באזורי מוח קדמיים. תוצאות המחקר מראות כיצד התגובתיות האמפתית האוטומטית לכאב הזולת מווסתת על ידי עיבוד גבוה יותר, כאשר התגובה האמפתית המוחית נחלשת בעקבות שיוך הסובל לקבוצת החוץ, ואילו מתעצמת בעקבות שיוך הסובל לקבוצת הפנים. במחקר נוסף, שבו נבחנה ההשפעה של אהדת קבוצות כדורגל שונות, חלה ירידה בהפעלה של האינסולה הקדמית העומדת בבסיס התגובה האמפתית, בתגובה לכאבם של חברי קבוצת חוץ. לעומת זאת, הייתה הגברה של פעילות בגרעין האקומבנס (NAc), אזור שלרוב מעורב בתהליכי תגמול ומקושר לרצון בנקמה ושמחה לאיד. מחקר זה הראה שהפעלה של האינסולה הקדמית ניבאה עזרה לאחר, ואילו חוסר מוטיבציה לעזרה לחברי קבוצת החוץ נובא באופן הטוב ביותר על ידי פעילות בגרעין האקומבנס.
אדם יכול לווסת באופן מכוון את התגובתיות הרגשית שלו לכאבו של האחר. תמיכה לכך מגיעה ממחקרים שבהם נבדקים הונחו לאמץ את הפרספקטיבה של עצמם או של אחרים, בעת צפייה בגירויים מכאיבים, כגון תמונות של זריקות. כאשר הנבדק אימץ פרספקטיבה של אדם קרוב ואהוב, נצפתה תגובתיות אמפתית מוחית מוגברת, לעומת פרספקטיבה של אדם זר, בה נצפתה תגובתיות אמפתית מוחית מווסתת יותר. מחקר זה הראה את האפשרות של אימוץ פרספקטיבה כאסטרטגיה מווסתת לתגובתיות האמפתית, כאשר מערכות מוחיות המאפשרות לקיחת פרספקטיבה והבנת הקשר מווסתות את אופן ההפעלה של מערכות רגשיות העומדות בבסיס התגובה האמפתית.
אמפתיה מול סימפתיה
לעיתים נוטים לבלבל בין אמפתיה ובין סימפתיה. שני המושגים באים כדי להתמודד עם אדם קרוב שחווה קושי או משבר מסוים, אך בעוד האמפתיה היא היכולת לחוש ברגשותיו של השני ולהשתתף עמו ברגשות אלה (למשל השתתפות בצער) בצורה של הזדהות, אזי הסימפתיה היא תחושת החמלה כלפי האחר והרצון לראות אותו שמח יותר, לרוב על ידי סיוע ועזרה ממשית.
יש הבדל מהותי בין להרגיש בדיוק כמו האדם האחר ובין לחוש כלפיו חמלה או רחמים, וזו במהותה ההבחנה העיקרית בין אמפתיה ובין סימפתיה.
שצ'ז'ץ
שצ'ז'ץ (באוקראינית: Щирець, שצ'ירץ; בפולנית: Szczerzec; ביידיש: שטשעריץ) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
שצ'ז'ץ החלה כיישוב מבוצר במאה ה-12, ובשנת 1397 הוענקו לה זכויות עיר. בשנים 1516 ו-1620 נהרסה העיירה מפשיטות הטטרים, ובשנת 1656 נהרסה בידי השוודים.
במאה ה-18 עברה שצ'ז'ץ לבעלות משפחות אצולה פולניות, ובחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה בתחום גליציה האוסטרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי שצ'ז'ץ
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17, ובתקופה זו ריכזו את המסחר בה. מהמאה ה-19 היוו היהודים רוב מוחלט של תושבי העיירה, ובשנת 1880 נמנו בה 1,385 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 850 יהודים מתוך 936 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, שכללה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות.
הפיגוע בבית שאן (1974)
הפיגוע בבית שאן היה פיגוע ירי של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין בראשות נאיף חוואתמה שהתרחש ב־ה' בכסלו ה'תשל"ה (ה־19 בנובמבר 1974) בבית שאן. בפיגוע נרצחו ארבעה מתושבי בית שאן ונהרגו שלושת המחבלים. הפיגוע התפרסם גם בגלל התגובה הסוערת של תושבי בית שאן, שהתעללו בגופות המחבלים.
חדירת המחבלים
שלושה מחבלים פלסטינים, חברי ארגון החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין שבראשות נאיף חוואתמה, שחדרו מירדן מחופשים כפועלים נכנסו לפנות בוקר לבניין בן 4 קומות בשכונת טירת צבי בבית שאן. הם היו מצוידים ברובי קלשניקוב, רימוני יד, מטעני חבלה, גרזנים, רמקול וכרוזים לניהול משא ומתן. הם ירו בדלתות הדירות ופגעו במזל אדרי, שמתה מאוחר יותר מפצעיה, בחדר המדרגות. אז פרצו לתוך הדירה של בני משפחת ביבס בקומה השלישית. אחרי שרצחו את אם המשפחה, זהרה ביבס ביריות, הם זרקו רימונים מן החלונות, ודרשו את שחרור מחבלים, ביניהם הארכיהגמון הילריון קפוצ'י, מן הכלא הישראלי. שלושת ילדי משפחת ביבס קפצו בהוראת הוריהם מחלון הקומה השלישית, ויצאו בפציעות בלבד. בדירה המקבילה גרו משפחת מלול. אב המשפחה הוריד את בנו התינוק באמצעות סל למטה ולאחר מכן קפץ יחד עם אשתו מהחלון ובכך ניצלו. בפיגוע נפצעו גם כ־17 ישראלים נוספים, חלקם ילדים שקפצו מן הבניין וחלקם נפגעו מהרסיסים של הרימונים שנזרקו לחצר. ג'אן פייר אלימי, תושב השכונה, נהרג מיריות המחבלים בחצר הבניין כשעזר בפינוי הפצועים. אחד הנמלטים מן הבניין, ברטו אסרף, הזעיק כוח של משמר הגבול שכיתר את הבניין והחל בניסיון למשא ומתן.
תגובת האזרחים
לאחר שנהרגו המחבלים ותמה הפעולה, נכנסו מספר תושבים נזעמים לדירה, מבלי שהמשטרה וצה"ל הצליחו לעצור בהם, והשליכו מן החלון את גופות המחבלים. ההמון הרב שפך עליהן בנזין והצית אותן. גופת אחד הקורבנות הוצתה בטעות גם כן. ההתעללות בגופות המחבלים גונתה על ידי שר הביטחון, שמעון פרס והרב הראשי לישראל, שלמה גורן, שהשתתפו בהלווית הקורבנות.
על שם הרוגי הפיגוע נקרא רחוב ראשי בבית שאן "שדרות הארבעה" ובית הכנסת "היכל הארבעה" בעיר.
חגי ארליך
חייו ופועלו
חגי ארליך גדל במשפחת פועלים בצפון תל אביב, בנעוריו היה חניך ומדריך בתנועת השומר הצעיר ולמד בבית ספר הר נבו ובמגמה מזרחנית בתיכון עירוני ד'. את שירות החובה של בצה"ל עשה בנח"ל מוצנח, במלחמת ששת הימים נלחם עם גדוד 28 של הצנחנים, שהשתייך לחטיבת המילואים 55 של מוטה גור, אשר נמנתה על החטיבות שלחמו על שחרור ירושלים. כתב שירי צנחנים המושרים עד היום ("בית נבאללה" ו"שיר הצניחה"). בין השנים 1959 ל-1969 היה מקום ראשון ושני בישראל בקפיצה לגובה, בשנת 1989 היה מקום שני בעולם ב-World Masters Game (אולימפיאדת הוותיקים) בקפיצה לגובה עד גיל חמישים (1.65). בשנות השישים שיחק כדורסל בליגה הלאומית (אס"א ת"א, אליצור ת"א, הפועל רמת גן).
השלים את חוק לימודיו לתואר הראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני באוניברסיטה העברית בהיסטוריה של עמי האסלאם. סיים את המאסטר בהצטיינות אצל פרופסור גבריאל בר בשנת 1969, נושא התזה היה "השבטים בתימן ותפקידם במלחמה 1962 - 1969". עשה דוקטורט בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה שבאוניברסיטת לונדון SOAS, הדוקטורט הוגש בשנת 1973 ונושאו היה ביוגרפיה של ראס אלולה, הגיבור הלאומי של אתיופיה. מדריכיו היו פרופסור ריצ'רד גרי ופרופסור אדוארד אולנדורף.
ארליך כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב מ-1973 עד פרישתו ב-2004, והיה ראש לימודי התואר השני בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול 1978 - 1979, באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון, 1985 - 1986, ו-1992 - 1993, ובאוניברסיטת סן-דייגו, 1999 - 2000. עד 2002 היה עורך נלווה לכתב העת Northeast African Studies היוצא במישיגן. היה עורך ערכי האסלאם ב-Encyclopaedia Aethiopica היוצאת בהמבורג עד השלמת הפרויקט בשנת 2015. היה ראש מערכת כתב העת הראשי של המזרחנות הישראלית – "המזרח החדש" עד 2012, וחבר הוועדה הבינלאומית לחקר אתיופיה שהיא גוף העל המנווט את פעילות קהילת החוקרים העולמית בתחום זה עד שנת 2007. מאז 1983 ועד 2012 היה האחראי על פיתוח לימודי המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה.
ב-2004 פרש כאמריטוס מאוניברסיטת תל אביב, בדרגת פרופסור מן המניין והתמקד בהעמקת לימודי המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה. התוכנית שפיתח, המבוססת בין היתר על שורה ארוכה של ספרים שחיבר, קיבלה ב-2007 אישור מהמל"ג כתוכנית לתואר ראשון ב"היסטוריה של המזרח התיכון ותרבויותיו". הדגש בה הוא על רב-תרבותיות, כלומר לימוד תולדות האזור לא רק כאסלאמי וערבי, אלא גם כמרחב התפתחותן של קהילות יהודיות ונוצריות, וכל זאת גם תוך לימוד תולדות הציונות כחלק ממרחב היסטורי זה.
נשוי ליוכי לבית ליברמן ולו ארבעה ילדים וחמישה נכדים. אב לתסריטאי עמרי ארליך.
תיאור מחקריו
מחקריו של חגי ארליך עוסקים בהיסטוריה של אתיופיה, בהיסטוריה של המזרח התיכון הערבי-אסלאמי, ובקשר שבין היסטוריות אלה. מחקריו על אתיופיה מתמקדים ביריבות הפנימית בין העמים החבשים התגרים לאמהרים, בהיבטים המזרחניים של אתיופיה, בנצרותה המזרחית, באסלאם שלה כשלוחה של האסלאם המזרח תיכוני, בבעיית אריתריאה, ביחסים בין אתיופיה למצרים סביב הנילוס, וביחסי אתיופיה ושאר ארצות המזרח התיכון, סעודיה, סודאן, המערכת הכול-ערבית, וישראל. מחקריו על המזרח התיכון מתמקדים בעיקר בהיסטוריה של מצרים, בהיסטוריה של סטודנטים, חינוך גבוה ונוער בפוליטיקה הערבית.
אתיופיה ואריתריאה, ראס אלולה, 1875 - 1897
ספרו הראשון (1875 - 1897 ,Ethiopia and Eritrea, Ras Alula) של חגי ארליך הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו. זוהי ביוגרפיה של הגיבור הלאומי של אתיופיה, אלולה אנגדה אשר כונה "ראס אלולה", האיש שבסוף המאה ה-19 היה אדריכל הניצחונות של אתיופיה על האיטלקים, המצרים, והסודנים המהדיסטים. ניצחונות אלה הבטיחו את עצמאותה של אתיופיה, בעידן בו האימפריאליזם משל בכיפה. ראס אלולה היה בן איכרים פשוט שעלה לגדולה כמצביא ומדינאי, ודרך הפריזמה של השתלשלות חייו ונסיקתו בסולם החברתי, חקר ארליך את הקשר שבין החברה, תרבותה, מוסדותיה, לבין הפוליטיקה והאסטרטגיה. ראס אלולה היה מושל מחוז מארב מאלש (אריתריאה של היום) והקים את אסמרה כבירת המחוז. הוא השתייך לקבוצה אתנית קטנה יחסית, התגרים, שמאז 1991 חזרו להנהיג את אתיופיה עד היום. המחקר הזה והמחקרים שבאו בעקבותיו תורגמו לאמהרית. הספר על ראס אלולה נבחר לאחד מעשרת הספרים המשפיעים ביותר בחקר אפריקה על ידי האתר האקדמי האמריקאי H-Africa.
המאבק על אריתריאה 1962 - 1978
ספר זה (The Struggle Over Eritrea, 1962 - 1978) עוסק בניתוח לידתה של התנועה הלאומית של אריתריאה ומאבקה לעצמאות. הספר מתמקד בעיקר במאבקים הפנימיים של האריתראים שהיו שזורים בשתי התפתחויות בעת ובעונה אחת. האחת, ענייני הפנים של אתיופיה בשלהי מלכותו של היילה סלאסי ותקופת החונטה הצבאית האתיופית. השנייה, ההתפתחויות שחלו בעולם הערבי והקונפליקט הישראלי-ערבי באותה עת.
אתיופיה והאתגר של העצמאות
זוהי אסופה (Ethiopia and The Challenge of Independence) של תריסר מאמרים שפורסמו בכתבי עת שונים, כולם נסובים סביב החוויה האתיופית המודרנית, ומהווים ניסיון לתהות על קנקנה של הצלחתה הייחודית של הארץ בשמירתה על עצמאותה.
סטודנטים ואוניברסיטה בפוליטיקה המצרית של המאה העשרים
ספר זה (Students and University in Twentieth Century Egyptian Politics) מתחקה אחר שני ממדים בהיסטוריה של מצרים המודרנית האחד הוא פיתוח האוניברסיטה כרעיון לאומי וכמוסד חינוכי. הספר משחזר את תפקיד הפוליטיקאים בעיצובה של ההשכלה הגבוהה החל מ-1908, עת נוסדה האוניברסיטה המצרית ומגיע עד ההרחבה המהפכנית של סאדאת את מערכת ההשכלה. המימד האחר הוא תפקידם של הסטודנטים בפוליטיקה. הספר מנתח את השפעת מערכת ההשכלה הגבוהה על עיצוב הסטודנטים כמעמד סוציו-פוליטי פעיל, הוא סוקר את תפקיד הסטודנטים בצמתים היסטוריים רבי חשיבות, ומתאר את התפקיד המרכזי של הנוער המשכיל בעשייה הפוליטית המודרנית בארץ.
אתיופיה והמזרח התיכון
בספר זה (Ethiopia and the Middle East) עורך ארליך דיון במערכת היחסים בין אתיופיה למזרח התיכון מימי הביניים להווה. הוא מתחקה אחרי שני אספקטים השלובים זה בזה. האחד הוא שיחזור הצמתים העיקריים של המפגשים הפוליטיים וההתנגשויות אסטרטגיות. השני הוא ניתוח הדימויים ההדדיים שעוצבו מלכתחילה בראשית האסלאם ועוצבו מחדש תוך כדי ההתפתחות ההיסטורית. הספר דן בקשר בין דימויים אלה, על השתנותם, למערכות היחסים הקונקרטיות ועושה כך מימי הנביא מוחמד ויחסיו עם מלך אתיופיה (לשעבר, קיסרות אקסום) ועד בעיות ימינו – הנילוס, אריתראה, העימות הישראלי-ערבי.
הנילוס - היסטוריות, תרבויות ומיתוסים
יחד עם פרופסור ישראל גרשוני ארגן ארליך שתי ועידות בינלאומיות על הנילוס כמערכת רב-תרבותית. זהו ניסיון לחבר מחדש את ההיסטוריות של מצרים, אתיופיה וסודאן והספר (The Nile – Histories, Cultures, Myths, Boulder 2000) הוא אסופה של 18 מאמרים שכתבו משתתפי הוועידה, היסטוריונים של מצרים, סודאן ואתיופיה. המבוא שוטח את התמות המרכזיות של הספר: תפקידו של הנהר הגדול בתקשורת, אך גם בהפרדה בין החברות והתרבויות שלחופיו.
הצלב והנהר - אתיופיה, מצרים והנילוס
ארליך מנתח בספרו (The Cross and the River –Ethiopia, Egypt and the Nile) היסטוריה של שש עשרה מאות של תלות הדדית: אתיופיה הייתה המקור העיקרי לנילוס של מצרים, מצרים הייתה המקור הראשי לנצרות האתיופית. המורכבויות של שכנות טובה וקונפליקטים, של חשדות, מיתוסים, ומלחמות נדונה מהמאה הרביעית עת נוצרה הכנסייה האורתודוקסית האתיופית כשלוחה של הכנסייה המצרית ועד בעיות ימינו סביב חלוקת מימי הנילוס.
אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות
הספר 'אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות', שכתב ארליך ביחד עם הגר סלמון וסטיבן קפלן, פורש היסטוריה דתית מפורטת של אתיופיה. דיון בפרשנות האתיופית של כל אחת משלוש מערכות האמונות האלו, המוסדות המקומיים שלהן, והיחסים הפנימיים ביניהן. זהו מבוא (חגי ארליך הוא העורך הראשי) המסכם את טבעה הגמיש של הדתיות האתיופית. החלק "נצרות", אותו חיבר פרופסור סטיב קפלן, מנתח את ההיסטוריה ופניה הרבות של הדת ההגמונית של הארץ. החלק "אסלאם" אותו כתב חגי ארליך, דן בהתפתחות דת זאת בקרב מיעוטים אתניים ובשוליים החברתיים עד חדירתה לליבת הארץ בשנות התשעים. החלק "יהדות", אותו חיברה הגר סלמון, סוקר את תרבות ביתא ישראל.
ערב הסעודית ואתיופיה - נצרות, אסלאם ופוליטיקה שזורים
ספר זה (Saudi Arabia and Ethiopia – Christianity, Islam and Politics Entwined) הוא היסטוריה של היחסים המודרניים בין המדינה הווהאבית-אסלאמית ואתיופיה, שתחילתם בשנות השלושים של המאה העשרים ושיאם בחדירתו בימינו של אסלאם רדיקלי לקרן אפריקה. הספר מתחקה אחר התפתחות היחסים האסטרטגיים מאז כיבושו של מוסוליני את אתיופיה דרך מלחמת אוגדן ופעילויות טרור מקומיות של ארגוני מחבלים בשנות התשעים. הדילמות הרעיוניות של האתיופים הנוצרים, של הקהילות המוסלמיות של אתיופיה ושל הסעודים מנותחים על רקע תמורות אלה.
אתיופיה והמזרח התיכון – תרבות מצור ואלפיים שנות
הספר פורש ומבאר את תולדות הארץ מהתנצרות שליטיה במאה הרביעית ועד עליית יהודיה לישראל בימינו. הוא מנסה לפצח את החידה כיצד הצליחה אתיופיה לשמור על חירות מדינית לאורך אלפיים שנה אל מול שניים מהכוחות הראשיים בהיסטוריה – האימפריאליזם האירופי והאסלאם הפוליטי. לוז הדיון הוא מערכת היחסים עם ארצות האסלאם המזרח-תיכוני אך הוא כולל גם ניתוח מערכות הפנים של אתיופיה ומרקם יחסיה עם היהדות וישראל.
אסלאם ונצרות בקרן אפריקה – סומאליה, אתיופיה, סודאן
הספר (Islam and Christianity in the Horn of Africa, Somalia, Ethiopia, Sudan) מהווה דיון היסטורי במרחב בו נפגשו מוסלמים ונוצרים לראשונה בהיסטוריה ובו הם עדיין מתעמתים בימינו אלה. בחלקו הראשון עוסק הספר ביחסים המורכבים בין אתיופיה לסודאן ובין אתיופיה לסומאלים בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. היו אלה שנות שיא לפוליטיקה הדתית, הנוצרית צלבנית מצד אחד, והאסלאמית לוחמנית מצד שני. בחלקו השני דן הספר ביחסים ובעימותים בדורנו, עת שבה הקנאות הדתית להשפיע על תולדות קרן אפריקה ועל יחסי מוסלמים ונוצרים בעולמות שסביבה. הספר ממחיש עד כמה מושגי היסוד שנוצרו בימי הבראשית של דתות אלה עדיין רלוונטיים לתהפוכות ימינו.
דורות של מרי – סטודנטים ואוניברסיטאות במזה"ת
ניתוח תולדות החינוך הגבוה במזרח התיכון המוסלמי מראשית העת החדשה, משולב בדיון בתפקיד הסטודנטים בהנעתן של שמונה מהפכות היסטוריות - מהופעתן של התנועות הלאומיות המודרניות בראשית המאה העשרים ועד "האביב הערבי" והמצב באזור בראשית המאה העשרים ואחת.
ברית ושבר – ישראל ואתיופיה בימי הילה-סלאסה
דיון במערכת היחסים בין היישוב והמדינה היהודית לבין אתיופיה בימי הילה-סלאסה על רקע תרבותה הנוצרית. תוך הסתמכות על שלל מקורות ארכיוניים נשפך אור חדש על דרמה שהחלה כברית השואבת גם ממסרים דתיים-היסטוריים, והסתיימה בשבר וקרע דווקא בשעתה הקשה של ישראל בימי מלחמת יום הכיפורים. קרע שתרם גם לקריסת משטרו של הקיסר "אריה יהודה".
ספר יובל לכבודו ולקריאה נוספת
Israel Gershoni, 'Honoring Haggai Erlich" (pp. 233 - 239)
המערכת הגבישית המונוקלינית
בקריסטלוגרפיה המערכת הגבישית המונוקלינית או המערכת החד-נטייתית היא מערכת גבישית שהגבישים שבה הם בעלי יחידה בסיסית שאורכה, רוחבה ועובייה שונים זה מזה.
מערכת גבישית מוגדרת על ידי שלושה וקטורים או גם צירים (a, b ו-c) והזוויות ביניהם (α, β, ו-γ), כאשר כל זווית נמדדת במישור הניצב לציר והיא הזווית בין שני הצירים הנגדיים לאות, למשל α היא הזווית בין b ל-c. במערכת המונוקלינית כל שלושת הווקטורים הם באורך שונה (a ≠ b ≠ c), בדומה למערכת הגבישית האורתורומבית, אבל בשונה ממנה שתיים משלוש הזוויות שביניהם בלבד הן זוויות ישרות. (90° = β ≠ 90° α, γ). הפאון הנוצר במצב זה הוא מקבילון. זוהי המערכת הגבישית הנפוצה ביותר, שליש מכלל המינרלים שייך למערכת זו.
בסריג המונוקליני ייתכן ציר סימטריה אחד בזווית של 180° (שתי פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה), ומישור סימטריה (מישור המחלק את הגביש לשני חלקים שכל אחד הוא בבואת ראי של החלק השני) אחד. במערכת הגבישית המונוקלינית כלולים 13 חבורות סימטריות מרחביות, שני סריגי בראבה ושלוש חבורות סימטריות נקודתיות.
שני סריגי בראבה הכלולים במערכת הגבישית המונוקלינית הם: מונוקליני פשוט, ומונוקליני ממורכז בסיס כפי שמופיע בשרטוט להלן:
שלוש החבורות הסימטריות הנקודתיות הכלולות במערכת הגבישית המונוקלינית הן:
הטבלה הבאה מפרטת את שלוש החבורות על פי הסימונים המקובלים בקריסטלוגרפיה: סימון הרמן-מוגן וסימון שנפליס.
יחסי נורווגיה–פורטוגל
עד 1905
בתחילה כמעט ולא היו יישובים ויקינגיים על חוף פורטוגל, אלא מגעים מסחר סדירים, וכן שוד תכוף של הוויקינגים. בעידן הוויקינגים, אנשי הצפון מנורווגיה סחרו גם עם עיירות חוף פורטוגזיות עד המאה ה-11. ויקינגים ביצעו שוב ושוב פשיטות אל מה שהיא כיום פורטוגל. ראוי לציון במיוחד הפשיטות בשנת 844, במהלך הפשיטות הוויקינגיות ל, במהלכן הותקפו שפת הטז'ו באזור ליסבון במשך שלושה עשר יום. הפשיטות הבולטות האחרונות התרחשו בשנות ה-60 של המאה ה-10.
בתחילת המאה ה-17, החל יצוא נורווגי של דגי בקלה לפורטוגל, אשר הם מרכיב חיוני של מאכלים פורטוגזיים עד עצם היום הזה. בקלה לפורטוגל הפכה לאחת הסחורות היצוא החשובים ביותר של נורווגיה והוא עדיין חלק חשוב של הסחר הבילטראלי היום.
מהאיחוד האישי עם דנמרק בשנת 1380, היחסים נקבעו על ידי היחסים הדנים-פורטוגלים, עד לעצמאותה הזמנית של נורווגיה בשנת 1814. לאחר מכן נכנסה נורווגיה לאיחוד אישי עם שוודיה והיחסים נקבעו על ידי היחסים השוודיים-פורטוגלים.
ממשלת נורווגיה פיתחה במקביל יוזמות משלה. נורווגיה ופורטוגל סיכמו את הסכם הספנות והסחר הראשון בליסבון ב-31 בדצמבר 1895.
היחסים משנת 1905 עד 1974
בשנת 1905 פירקה נורווגיה את האיחוד האישי שלה עם שוודיה. ממלכת פורטוגל הכירה דה פקטו בנורווגיה העצמאית ופתחה נציגות דיפלומטית באוסלו בשנת 1906. הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, שהוכרזה בשנת 1910, הכירה לבסוף בעצמאותה המלאה של נורווגיה ב-13 בספטמבר 1911 דה יורה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918), נורווגיה ופורטוגל נותרו בתחילה נייטרליות עד שלאחר הכרזת המלחמה הגרמנית בשנת.1916, פורטוגל יצאה למלחמה לצד מדינות ההסכמה. נורווגיה הצליחה לשמור על נייטרליותה עד סוף המלחמה.
בשנת 1921 נורווגיה פתחה את השגרירות הראשונה שלה בליסבון. נורווגיה ופורטוגל חתמו על הסכם ספנות וסחר חדש ב-13 בנובמבר 1930, שוב בליסבון.
במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945), נורווגיה ופורטוגל נותרו נייטרליות. בעוד שהפעם פורטוגל הצליחה לשמור על נייטרליותה עד סוף המלחמה והפכה לאחד מנמלי ההצלה האירופיים הבודדים לפליטים, נורווגיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה נוסדה ברית ההגנה המערבית נאט"ו בשנת 1949, שנורווגיה ופורטוגל היו ממייסדיה.
נורווגיה ופורטוגל היו שתי החברות המייסדות של EFTA, שהושק ב-4 בינואר 1960, אזור סחר חופשי שנועד כחלופה ל. החברות המשותפת באזור הסחר החופשי אפט"א ספקה תנופה למיזמים משותפים בין המדינות, כולל הקמת יצרנית הרהיטים וריהוט הפורטוגזית TemaHome ב-1981 בתור מיזם משותף בין החברה הנורווגית Norema SA והחברה הפורטוגזית SA Mendes Godinho. החברה, שמטה המטה בליסבון והייצור בתומר, נחשבת כיום למובילת השוק בפורטוגל. מעצבים ידועים כמו פיליפה אלארקאו עובדים בחברת TemaHome, והם מייצאים לכ-40 מדינות ברחבי העולם.
משטר אסטדו נובו הסמכותי בפורטוגל דבק באימפריה הקולוניאלית הפורטוגזית. בעוד שנורווגיה חוותה פריחה עצומה, במיוחד מאז יצוא הנפט שלה התגבר בשנת 1969, פורטוגל נותרה מאחור למרות התפתחות כלכלית מסוימת מאז הצטרפה ל-EFTA, גם בגלל העלויות העצומות של המלחמות הקולוניאליות של פורטוגל. נורווגיה הליברלית הייתה גם אחת מתורמות הסיוע ההומניטרי, שתמכה גם בתנועות העצמאות במושבות פורטוגל. עם זאת, היחסים נותרו טובים במידה רבה, מעוצבים על ידי חברות משותפת ל-EFTA ונושאים כלכליים. כך ששתי המדינות כללו ב-24 ביוני 1970 אמנה לביטול כפל מס.
היחסים מאז 1974
לאחר מהפכת הצפורנים שלה בשנת 1974, פורטוגל סיימה את המלחמות הקולוניאליות והפכה לדמוקרטית. הליברליזציה והשילוב המערבי של פורטוגל קירבו את המדינה לנורווגיה. ב-8 בפברואר 1977 הם חתמו על הסכם תרבות דו-צדדי, וב-1 בספטמבר 1981 נחתם הסכם ביטוח לאומי הדדי.
לאחר מכן המדינות עברו מעט זעזוע כלכלי, לאחר שפורטוגל עזבה את EFTA בשנת 1986 והצטרפה למה שהוא כיום האיחוד האירופי, אך היחסים נותרו טובים.
היחסים הדו-צדדיים המשיכו להתפתח, דבר הניכר בביקורים שמיים הדדיים בכל הרמות ובהסכמים דו-צדדיים. שתי המדינות חתמו על הסכם תנועה בכבישים ב-23 ביולי 1993, אמנת מס ב-24 בנובמבר 2000, והסכם מתוקן על מניעת כפל מס והעלמת מס ב-10 במרץ 2011 (נכנס לתוקף ב-15 ביוני 2012), ב-4 במאי 2015 על הצהרת כוונות על שיתוף פעולה בהגנה והסכם שיתוף פעולה בין נמלי ליסבון ואוסלו, ובמאי 2017 הסכם שיתוף פעולה בתחומי השימוש הימי ואנרגיות מתחדשות. בשנת 2015 ביקר נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה בנורווגיה.
הגירה
794 נורווגים נרשמו בפורטוגל בשנת 2018, רובם באזור ליסבון (362) ובאלגרבה (243). סכום ההעברה הכולל שלהם היה 0.77 מיליון אירו.
בשנת 2018 נרשמו 4,452 אזרחים פורטוגלים בנורווגיה ו-3,328 תושבים נורווגיים נולדו בפורטוגל. 3.30 מיליון אירו הועברו לפורטוגל.
כלכלה
בשנת 2016 נורווגיה ייבאה סחורות ושירותים בשווי 303.3 מיליון אירו מפורטוגל. חלק הסחורות הסתכם ב-176.5 מיליון אירו, מתוכם 16.6% מינרלים ועפרות (במיוחד עפרות אבץ), 10.6% מתכות, 8.9% פלסטיק וגומי, 7.9% נעליים ו-6.6% מכונות ומכשירים. יותר ממחצית כ-154.6 מיליון אירו מסך השירותים (86.2 מיליון אירו) מגיעים מהוצאות תיירים נורווגיים בפורטוגל.
באותה תקופה, פורטוגל ייבאה סחורות ושירותים מנורווגיה בשווי 129.5 מיליון אירו. חלק הסחורות הסתכם ב-106.4 מיליון אירו, מתוכם 78.1% דלק, 13.6% מתכות, 3.4% מוצרים כימיים-פרמצבטיים, 2.6% מוצרים חקלאיים ו-1.9% מינרלים ועפרות.
בסחר החוץ של פורטוגל בסחורות, נורווגיה הייתה ה-31 בתור לקוחה וה-44 כספקית. בסחר החוץ של נורווגיה בסחורות דורגה פורטוגל במקום ה-20 כרוכשת ובמקום ה-35 כספקית.
עקיבה במהלך סריקה
מעקב במהלך סריקה (TWS – TRACK WHILE SCAN) הוא מוד של פעולת מכ"ם שבו המכ"ם מפנה חלק מההספק שלו לרכישת (מעקב אחר) מטרה או מטרות בעוד שחלק אחר מההספק שלו מופנה לסריקת המרחב, שלא כמו מוד המעקב הישיר, שבו המכ"ם מפנה את כל ההספק שלו למעקב ממוקד אחר המטרות הנרכשות. במוד זה למכ"ם יש יכולת לרכוש מטרות נוספות בנוסף לאלו שכבר נרכשו כמו גם לספק ראייה כוללת טובה יותר של המרחב האווירי ולהשיג מודעות טובה יותר למצב.
מכ"מים בעלי יכולת מעקב במהלך סריקה הפכו לאפשריים טכנולוגית עם הבשלתן של שתי טכנולוגיות: מכ"ם מערך מופע ואמצעי זיכרון מחשב. שלא כמו במוד המעקב הישיר, מכ"מי מעקב במהלך סריקה צריכים לפתור בעיה נוספת של הבחנה עבור כל אתרעה האם מדובר במטרה חדשה או במטרה שכבר נעקבת. ההבחנה הזאת והמעקב החישובי מתבצעת באמצעות אלגוריתמים מתוחכמים המתבססים על ההיסטוריה של כל מטרה לצורך חיזוי תנועת המטרה (עקב מגבלת הרזולוציה הזוויתית של המכ"ם יש תמיד שגיאה בכל "מדידה" של מיקום המטרה, על כן מחשב המערכת נדרש כל העת לבצע תהליך מתמיד של רגרסיה לא ליניארית כדי לאכן במדויק את מקור החזרי המכ"ם).
אופן פעולה
במכ"מי עקיבה במהלך סריקה האותות החשמליים הנוצרים במקלט כתוצאה מאותות המכ"ם נשלחים אל המחשב במקום אל תצוגת האוסצילוסקופ. המחשב פותח "קובץ מעקב" (track file) לכל מטרה שנתוני המיקום שלה שנתקבלו על ידי הסריקה זוהו כאינם תואמים נתוני מיקום חזויים של מטרות שכבר נעקבות ונפתחו להן קובצי מעקב על ידי המחשב. הקובץ מכיל את נתון המיקום ההתחלתי של המטרה ומעתה והלאה מעודכן מסריקה לסריקה. מרגע שמטרה נכנסת למעקב היא עוברת שלושה שלבים : "שער" רכישה (Acquisition Gate), שער מעקב (Track Gate), ושער גילוי פנייה (Turn Detection Gate).
תפקיד שלב שער הרכישה הוא "דקלרטיבי"; אחרי שמטרה זוהתה כמטרה חדשה ונתוני המיקום שלה (מרחק, אזימוט, הגבהה) נשמרו בקובץ המעקב החדש, המחשב צריך אמצעי "לזכור" שהמטרה כבר זוהתה בעבר ברגע שהאלומה הסורקת מגיעה לאותו אזור שוב. לכן מערכת המכ"ם מייצרת אלומה (בפקודת המחשב) רחבה לכיוון אזור המטרה החדשה. אם המטרה נמצאת בתוך גבולות שער הרכישה, אזי המחשב מסוגל לקשר בין המטרה לקובץ החדש, המטרה "נרכשת", המחשב מאתחל מעקב, ונתוני המיקום של הסריקה השנייה נשמרים בקובץ. מהירות המטרה מחושבת על בסיס שני המיקומים וזמן הסריקה, והמעקב נכנס לשלב הבא. בשלב שער המעקב המחשב מייצר אלומה צרה יותר שממוקמת במיקום הצפוי של המטרה על בסיס התנועה שהייתה לה בשתי הסריקות הקודמות. בסריקה הבאה אם המטרה נמצאת שוב בתוך שער המעקב המחשב מייצר שער מעקב חדש שוב על בסיס ההיסטוריה של המטרה. כך נוצרת אלומה העוקבת אחרי המטרה באופן רציף כמעט. במקרה של מטרה מאיצה המאיצה קווית או מבצעת תמרון, אם המטרה אינה נמצאת בתוך שער המעקב המחשב מייצר שער גדול יותר - "שער גילוי פנייה" (Turn Detection Gate). ממדי שער גילוי הפנייה נקבעים על ידי המחשב בהתאם לתאוצות מקסימליות אופייניות של מטרות. כך ממשיך המעקב אחרי המטרה גם כאשר היא מאיצה. לאחר מכן המחשב חוזר לייצר שערי מעקב וכך הלאה.
כאן טמון היתרון הגדול של מכ"מי מערך המופע. היכולת של המכ"ם לייצר מספר אלומות בכיוונים שונים ובעלי רוחב זוויתי שונה בו זמנית מאפשרת לו לעקוב אחרי מספר מטרות סימולטנית ולהשיג הבנה טובה יותר של המצב האווירי המתהווה. מהירות סריקת המרחב הגבוהה מאפשרת למכ"ם להשיג קצב עדכון נתונים גבוה ההכרחי למעקב אחרי כמה מטרות. כך למשל, מכ"ם ה-AN/AWG-9 של מטוס ה-F-14 יכל לעקוב אחרי 24 מטרות בו זמנית. האלגוריתמיקה העומדת בבסיס המעקב אחרי המטרות מאפשרת מעקב כמעט רציף אחרי המטרה ובכך מאפשרת לטילים "להינעל" על מטרה (המוארת על ידי אלומת המכ"ם).
דקלה אלקסלסי
דקלה ג'יקה אלקסלסי (נולדה ב-1 בנובמבר 1979) היא מפיקה, במאית, שחקנית ותסריטאית ישראלית.
ראשית חייה והשכלה
נולדה בקריית ים וגדלה בחיפה.
ב-1997 למדה אנימציה בבית הספר School of Visual Art. ב-2003 החלה ללמוד משחק במסלול המלא בבית ספר לאמנויות הבמה 'הדרך', של איל כהן. ב-2013 סיימה תואר ראשון בקולנוע בבית הספר מנשר לאמנות והייתה מצטיינת המחזור.
קריירה
ב-2007 שימשה פרזנטורית של "WE המועדון של הצרכנים", והשתתפה בפרסומת שביים שלומי אלקבץ. באותה שנה החלה לשחק בתיאטרון קרוב של ניקו ניתאי בהצגות "12 המושבעים" שביימה אילנה קיוויתי וב"מעגל הגיר הקווקזי" שביים מוטי אברבוך. ב-2008 גילמה את דמותה של איריס בסרט "שבעה" של רונית ושלומי אלקבץ. ב-2009 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הקצרה "לחיות מחדש" של חיים בוזגלו, סדרה המגוללת את סיפורה של "יהודה הלוי", אוניית המעפילים הראשונה שהגיעה לארץ ישראל ממרוקו, בשנת 1947.
ב-2010 ביימה את סרטה הקצר הראשון "הירושה" (10 דקות). הסרט מציג משפחה המתמודדת עם מות האב. את הסרט צילם עמית יסעור והפיק מרקו כרמל. כמו כן שיחקה בעונה השנייה של "רביעיית רן", בתפקיד קומי של אושרת, מזכירתו של מוריס כהן ובבימויו של שלומי אלקבץ.
את החשיפה המשמעותית הראשונה שלה קיבלה ב-2011, בעונה השלישית של הסדרה "סרוגים", בה גילמה את תהילה, אמנית חוזרת בתשובה המתגוררת בנחלאות, שנתי (אוהד קנולר) מתאהב בה. באותה שנה שיחקה בסרט "אחותי היפה" של הבמאי מרקו כרמל. היא גילמה בו את לבנה, בתם של רוברטו (משה איבגי) וראמה (אוולין הגואל). כמו כן ביימה באותה שנה את הסרט הקצר "ילדה שלי" (My Girl, 20 דקות), לו גם כתבה את התסריט ובו שיחקה בתפקיד הראשי לצדם של אוולין הגואל ומיכאל אלוני. בנוסף כתבה את התסריט ושיחקה באחד משני התפקידים הראשיים בסרט "Pretty Mess", שאותו גם ביימה יחד עם דני טננבאום. הסרט צולם במשך חודש בשפה האנגלית בניו יורק.
ב-2013 שיחקה בסרטו של ניר ברגמן "יונה" על חייה של יונה וולך, בתפקיד נעמי.