cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תקרת השכר של ה-NBA
חוק דריק רוז
"חוק שחקן צעיר ייעודי" (אנגלית: Designated Player Rule) ניתן להחלה על שחקנים מבטיחים בשנותיהם הראשונות בליגה, וגרסה מסוימת שלו, הנקראת "חוק דריק רוז" (אנגלית: Derrick Rose Rule), נותנת בידי קבוצותיהם אפשרות אטרקטיבית להשאירם בקבוצה ובידי השחקנים אפשרות לרווח גדול יותר. על פי חוקי החוזים, לשחקנים בשנותיהם הראשונות בליגה ניתן להגיש חוזה שאורכו עד 4 שנים, הנקרא חוזה רוקי. חוק דריק רוז מאפשר לשני שחקנים מכל קבוצה שנמצאים תחת חוזה כזה לחתום על הארכת חוזה ל-5 שנים אחרי שחוזה הרוקי שלהם מסתיים (במקום ההגבלה הכללית ל-4 שנים בחוזה מהסקאלה הזו), שבו המשכורת יכולה להגיע ל-25% מתקרת השכר (על פי חוקי תקרת השכר האישית). בתנאים מסוימים שהשחקן צריך לעמוד בהם, המעידים על כך שהוא אכן יגיע לגדולות, השכר יכול להגיע ל-30% מהתקרה. אלו הם הקריטריונים לחוזה של 5/30% על פי הסכם ה-CBA מ-2011: הקריטריונים העדכניים שנקבעו בהסכם ה-CBA של 2017 הם אלו: במידה והשחקן לא עמד באף אחד מהקריטריונים, החוזה קטן בחזרה לממדיו הקבועים בחוק הראשוני - חוזה של 25% מתקרת השכר למשך 5 שנים (ולא 4, כאמור). החוק נקרא על שם דריק רוז, שבהיותו שחקן שיקגו בולס זכה בתואר ה-MVP של עונת, והיה השחקן הראשון שעליו הוחל החוק.
החוק, כאמור, יכול לחול על שני שחקנים בכל קבוצה, אך זאת רק השני הועבר בטרייד בעת שהיה חתום על חוזה ייעודי, והראשון האריך את חוזה הרוקי שלו לחוזה ייעודי באותה קבוצה, או ששניהם השתמשו בחוק באותה קבוצה דרך הארכת חוזה. לא ניתן לקיים שני חוזים כאלו אם שני השחקנים הועברו בטרייד.
אלו הם השחקנים שחתמו על חוזים תחת חוק דריק רוז:
חריגות מתקרת השכר
כאמור, תקרת השכר של ה-NBA נחשבת לתקרה "רכה" - כלומר, ישנן דרכים לעקוף את המגבלות שהיא מציבה. בהסכם ה-CBA ישנו פירוט על מגוון האפשרויות והמקרים בהם קבוצות יכולות לחרוג מתקרת השכר. אלו הם יוצאי הדופן:
חריגה בינונית
מאז עונה זו, סכום החוזה המקסימלי התקף לחריגה הבינונית עלה ב-3% בכל שנה. לפני הסכם ה-CBA של 2011 חריגה בינונית לא הייתה תקפה לקבוצות שנמצאו מתחת לתקרת השכר, והשכר המקסימלי הקבוע בה היה שווה לשכר הממוצע בליגה. בהסכם שנחתם בסוף נקבע שהסכום המקסימלי של חוזה תחת החריגה הבינונית יעמוד על 9 מיליון דולרים.
חריגת שחקן בשנת ה"רוקי"
קבוצה יכולה להחתים שחקן בשנתו הראשונה בליגה (רוקי) שנבחר על ידיה בסיבוב הראשון של הדראפט, אפילו אם היא מעל תקרת השכר.
חריגת לארי בירד
אחת החריגות הידועות ביותר היא חריגת לארי בירד. שמה של חריגה זו נובע מהנסיבות שבהן היא אופשרה לראשונה - כשבירד סיים את חוזהו בבוסטון סלטיקס, הוא רצה להמשיך ולשחק בקבוצה. לשם כך נוצרה חריגה בתקרת השכר, המאפשרת לקבוצה, תחת תנאים מסוימים, להחתים שחקן חופשי ששיחק אצלה בעונה הקודמת מחדש, על חוזה שערכו יכול להגיע לחוזה מקסימום - אפילו אם זה עובר את תקרת השכר. שחקנים העונים לקריטריונים של חריגה זו נקראים "שחקנים חופשיים וטרנים מאושרים" או "שחקנים חופשיים בירדיים" (באנגלית: "Qualifying Veteran Free Agents" או "Bird Free Agents"). הקריטריונים לחריגה כזו הם שעל השחקן לשחק בקבוצה שמחתימה אותו מחדש לפחות שלוש שנים, מבלי להיות מנופה (Waiver) או להחליף קבוצה כשחקן חופשי. במידה ושחקן מועבר בטרייד, "זכויות החריגה" שלו עוברות איתו. הזכויות לחריגה זו לשחקנים שנופו מהקבוצה תחת סעיף האמנסטי היו נשמרות בקבוצתם החדשה - כלומר, תקופת שלוש השנים מתחילה מתחילת תקופתם בקבוצה שהפעילה עליהם את סעיף האמנסטי, שבוטל ב-2016. חוזים תחת החריגה הזו יכולים להגיע לאורך של חמש שנים.
חריגת שכר מינימום
קבוצת NBA יכולה להחתים שחקן בשכר המינימום של הליגה, גם במצב שבו הקבוצה נמצאת מעל לתקרת השכר, לחוזה של עד שנתיים. במקרה של חוזה לשנתיים, שכר השחקן בשנה השנייה יותאם לפי שכר המינימום הנקבע של אותה שנה. בחוזה כזה לא יכול להיות סעיף של בונוס חתימה לשחקן. חריגה זו מאפשרת גם להחתים שחקנים בשכר מינימום דרך טרייד. אין הגבלה על מס' השחקנים שניתן להחתים או לצרף לקבוצה באמצעות חריגה זו, ולכן קבוצות שנמצאות מעל תקרת השכר אך חסרים להן שחקנים בסגל יכולות למלא את הסגלים שלהם בשחקני בעלי חוזה מינימום.
חריגת טרייד
אם קבוצה מעבירה ב עם סכום משכורות גבוהה יותר משל הקומבינציה שהיא קיבלה בתמורה, אזי תקבל הקבוצה אפשרות לחריגת טרייד. לקבוצות עם חריגת טרייד יש עד שנה למלא את תקרת השכר באמצעות טריידים נוספים, שבהם הפער נוטה לכיוון ההפוך - משמע, הקבוצה מקבלת קומבינציה בעלת סכום משכורת גבוהה יותר ממשכורתו של השחקן ששלחה - שימומשו כל עוד ההפרש הכספי בין המשכורות של הטריידים המאוחרים נמוך או שווה לפער של הטרייד הראשון. בכך הקבוצה יכולה לשמור על חריגות אחרות (אישיות או קבוצתיות) מתקרת השכר שקיבלה בעבר. חריגה זו שימושית ביותר במיוחד במקרים של טרייד בין זכויות בחירות דראפט לשחקן; מאחר שלבחירות בדראפט אין שום ערך כספי, על פי רוב הדרך היחידה למלא את תקרת השכר תהיה באמצעות השימוש בחריגת הטרייד, אשר מאפשרת לבצע חילופי שחקנים למרות שהמשכורות אינן מאוזנות. חריגה זו יכולה גם לפצות קבוצות שמאבדות שחקן חופשי, מאחר שהן יכולות להחתים אותו מחדש ולהעבירו בטרייד באמצעות החריגה, שאותה הקבוצה תוכל לנצל בשלב מאוחר יותר (כלומר, כדי לשחרר שחקן חופשי, תעדיף הקבוצה להצהיר עליו כטרייד, וכך ליצור מצב שהיא תוכל לנצל את הפער בשכר שעזיבתו יצרה לטובת טריידים עתידיים).
ניפוי (Waiver)
למעט מקרים חריגים, חוזיהם של שחקני הליגה מובטחים כך שקבוצה המחתימה שחקן על חוזה למספר שנים מחויבת לשלם לו את הסכום שנקבע למשך כל שנות החוזה. קבוצה יכולה לנפות שחקן ממצבת השחקנים שלה, אך כאמור, היא תהיה מחויבת לשלם את חוזהו, שיישאר גם כנגד תקרת השכר שלה.
בעת ניפוי שחקן מהסגל, נרשם השחקן ברשימת המנופים (Waivers) של הליגה ל-48 שעות בטרם הוא הופך לשחקן חופשי. במהלך הזמן הזה, יכולה קבוצה אחרת לקבל עליה את החוזה שלו, ולהעבירו לשחק בשורותיה. אם לא נמצאה קבוצה שתקבל עליה את החוזה בפרק הזמן הזה - הופך השחקן להיות שחקן חופשי.
אם לא נמצאה לשחקן מנופה קבוצה שתסכים לקבל על עצמה את חוזהו, תמשיך הקבוצה המנפה לשלם את החלק המובטח של החוזה עד תומו, אך יתפנה לה בסגל מקום להחתמת שחקן אחר על פניו. מתקרת השכר של הקבוצה יגרע החלק הבלתי-מובטח של החוזה עם שחרורו מהקבוצה, אולם החלק המובטח בחוזהו, אותו תמשיך הקבוצה לשלם לשחקן בפועל, יגרע מתקרת השכר רק לכשיהפוך לשחקן חופשי.
שחקן מנופה יכול לשמור על זכויות בירד מוקדמות אם נמצאה קבוצה שתקבל עליה את חוזהו, אך הוא ישמור על זכויות בירד מלאות, רק אם ינופה דרך סעיף האמנסטי.
אם קבוצה מעבירה שחקן בטרייד, והקבוצה הקולטת מנפה את השחקן שהועבר - לא תוכל הקבוצה שהעבירה את השחקן לקבל עליה את החוזה שלו במשך שנה מיום העברתו, או עד 1 ביולי שלאחר סיום החוזה - המוקדם מבניהם.
אמנסטי (פטור/חנינה)
על פי ההסכם שנחתם בין הנהלת הליגה לשחקנים בשנת 2011, לכל קבוצה ישנה אפשרות חד-פעמית, תחת עמידה בתנאים מסוימים, לשחרר שחקן דרך תהליך הניפוי (ראו ניפוי (Waiver)), ולגרוע את משכורתו מחישוב סך המשכורות של הקבוצה ומס המותרות. סעיף זה בוטל ולא נכלל בהסכם ה-CBA הנוכחי שנחתם בדצמבר 2016.
תנאים
על מנת שקבוצה תוכל לשחרר שחקן תחת סעיף אמנסטי, על השחקן לעמוד בשני קריטריונים:
חרף התנאים, יכולה קבוצה שניפתה שחקן לפני ה-1 ביולי בשנת הליגה הנוכחית, ועדיין משלמת את הסכום המובטח שבחוזהו, להפעיל על חוזהו של שחקן זה את הסעיף.
מס מותרות
בעבר, קבוצות היו משלמות מס מותרות באופן ליניארי לכמות שבה עברו את הסכום המותר (שנקבע על פי 53.51% מה-BRI, פחות מספר משתנים, חלקי מספר הקבוצות) - דולר על כל דולר מעבר לתקרה. כיום המס מחושב באופן שונה לקבוצות שחוזרות על הפרה של תנאי השכר (ריפיטר, אנגלית: Repeater) - קבוצות שעברו את התקרה בשלוש מתוך ארבע השנים הקודמות, ולקבוצות שלא חוזרות על הפרה כזו (נון-ריפיטר, אנגלית: Non-repeater), באופן הבא:
להלן טבלה של תשלומי מס המותרות לפי קבוצה במשך 12 שנים, בין לבין, במיליוני דולרים:
מאושרים
מאושרים הוא סינגל של צמד הפזמונאים והמפיקים הישראלי דולי ופן. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2019, בשיתוף הזמרים לירן דנינו ונועה קירל, על ידי חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות, השיר משלב את סגנונות הקאנטרי והפופ. עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ. בעקבות הצלחתו של השיר, הוא גם זכה לגרסה אקוסטית שגם אותה ביצעו קירל ודנינו.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת ונתן לשיר כשלושה וחצי כוכבי זהב.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי לירן סגל, והועלה לערוץ היוטיוב של דולי ופן ב-6 באוקטובר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את דנינו וקירל ביחד עם רם וחזות נוסעים במכונית באמצע המדבר.
הופעות חיות
קירל הופיעה עם השיר בטקס הדלקת המשואות ה'תש"ף, ללא דולי ופן ודנינו.
דיגלוסיה בשפה הערבית
דיגלוסיה בשפה הערבית (בערבית: ازدواجية اللغة العربية או الازدواجية في اللغة العربية) הוא מונח המתאר את השימוש בשתי הצורות של השפה הערבית - ערבית ספרותית (اللّغة العربيّة الفصحى) וערבית מדוברת (اللّغة العربيّة المحكيّة/ العاميّة ), כל אחת בנסיבות השימוש המתאימות לה.
דיגלוסיה
ככלל, המונח דִּיגְלוֹסְיָה (ביוונית: διγλωσσία, "שפה כפולה") מתייחס למצב לשוני-חברתי נדיר יחסית, שבו קיים פער גדול בין השפה הכתובה לשפה המדוברת, עד כדי כך שדוברי השפה נאלצים ללמוד את השפה הכתובה כאילו הייתה שפה זרה. הפער מתבטא בכל אחד מרובדי השפה: הפונולוגי, המורפולוגי, התחבירי והסמנטי. אפשר לראות בדיגלוסיה מקרה פרטי של דו־לשוניות (Bilingualism), אולם המונח דו-לשוניות מתאר קשת רחבה הרבה יותר של מצבים לשוניים.
בהתייחס לשפה הערבית, מדובר בפער שבין הערבית הספרותית והערבית המדוברת, ובתפקידים החברתיים השונים הקשורים בכך.
השפה הערבית
השפה הערבית (العربية (אל-ערביה) או פשוט عربي (ערבי)) היא שפה שמית דרום-מערבית, המדוברת על ידי כ־350,000,000 איש כשפת אם. לפיכך, שפה זו היא המדוברת ביותר מבין השפות השמיות והחמישית מבין כלל השפות בעולם. אזור התפוצה של הערבית הוא ממרוקו ומאוריטניה במערב לעומן במזרח ומסומליה בדרום לעיראק וסוריה בצפון. השפה הערבית מורכבת למעשה משתי שפות, שפה ערבית ספרותית (اللغة العربية الفصحى, "אללע'ה אלערביה אלפצחא") ושפה ערבית מדוברת (הנקראת בניבים המזרחיים: العامية, "אלעאמיה", ובניבים המערביים: الدارجة, "אד-דארג'ה").
ערבית ספרותית
השפה הערבית הספרותית היא שפה אחת, עם כללי דקדוק והגיה אחידים וברורים. היא משמשת בראש ובראשונה כשפת הקוראן והתפילה, ובהמשך כשפה אחת לכל דוברי הערבית באשר הם. כשפת הקוראן ושפת הספרות הערבית הקלאסית, בייחוד השירה, הערבית הספרותית נהנית מיוקרה רבה, וכל מוסלמי, גם מי שאינו ערבי, נדרש לדעת אותה לצורכי הפולחן.
זו גם השפה המאחדת את כל דוברי הערבית במזרח התיכון, והייתה לכן מיסודות הפאן-ערביות.
עם התפתחות אמצעי התקשורת והגלובליזציה נוצרו בערבית הספרותית רמות שונות ויותר קלות שלה, המשמשות בעיקר לתקשורת ולמטרות פחות רשמיות.
ערבית מדוברת
הערבית המדוברת מורכבת מלהגים שונים הנבדלים זה מזה הן גאוגרפית (ערבית מדוברת מצרית, ערבית לבנונית וכדומה), והן סוציולוגית, בין שכבות אוכלוסייה שונות - להג עירוני, כפרי או בדואי. הלהגים השונים נוצרו בתקופת התפשטות האסלאם, כשהערבית הושפעה בכל מקום מהשפות השונות שבאה איתן במגע.
הלהגים הערביים נחלקים לשתי קבוצות עיקריות: מזרחיים ומערביים. המזרחיים מדוברים בחצי האי ערב, בעיראק, בסוריה, בלבנון, בירדן, בישראל, בחצי האי סיני ובמצרים. המערביים בלוב, בתוניס, באלג'יריה, במרוקו ובמאוריטניה.
בהשפעת הגלובליזציה והשימוש בערבית המדוברת גם באמצעי התקשורת (למשל, ראיונות ותוכניות אירוח בטלוויזיה), נחשפים היום דוברי הערבית ללהגים שונים, ומבינים טוב יותר גם להגים שזרים לסביבתם.
הערבית המדוברת נחשבת לשפה נחותה מהערבית הספרותית.
המשמעות החברתית-תרבותית של הדיגלוסיה
השפה הערבית הספרותית משמשת כלשון הכתיבה בספרים, בעיתונים, בנאומים, בקריינות של מהדורות חדשות ושל הודעות רשמיות ברדיו ובטלוויזיה וכיוצא באלה, והשפה המדוברת משמשת בכל האינטראקציות היומיומיות בבית, ברחוב ובמצבים לא רשמיים.
מבחינה חברתית-תרבותית יוצרת הדיגלוסיה הבחנה ברורה וחדה בין מצבים לשוניים שונים, מצבים לשוניים שבהם נדרשת "השפה הגבוהה" (הכתובה) ומצבים לשוניים שבהם נדרשת "השפה הנמוכה" (המדוברת). למשל, כתיבת מכתב למשרד ממשלתי היא מצב לשוני של "השפה הגבוהה", לעומת שיחה בין ידידים שהיא מצב לשוני של "השפה הנמוכה". אמנם, גם בקהילות לשוניות שאין בהן דיגלוסיה קיימת הבחנה בין רמות שונות של השפה, אבל ההבחנה ביניהן אינה כה חדה כמו בקהילה שמקיימת דיגלוסיה. ההבחנה החדה הזאת עלולה אף להביא למבוכה במצבי־ביניים, ושימוש בשפה שאינו מתאים לנסיבות (למשל, שפה ספרותית במצב שבדרך כלל ישתמשו בו במדוברת) ייחשב למוזר. בעולם הערבי ניטש בעבר ויכוח, האם דיאלוגים בספרות יפה או במחזות יכולים להיכתב בשפה המדוברת, כדי שיישמעו אותנטיים, או שחובה לכתוב גם אותם בשפה הספרותית, (בסופו של דבר התקבלו שתי הגישות, אם כי הגישה הרווחת יותר היום היא כתיבת דיאלוגים בשפה המדוברת, בייחוד כשמדובר במחזות ובסרטים). בטלוויזיה וברדיו מתנהלים ראיונות תוך עירוב של שתי השפות, בהתאם למצב הלשוני המסוים שאליו נקלע הריאיון (למשל: דיון באידאולוגיה, לעומת ענייני דיומא). מעקב אחרי שיחות וראיונות מסוג זה בקהילות לשוניות שמקיימות דיגלוסיה מצריך מיומנות לשונית גבוהה.
שליטה בערבית ספרותית היא המפתח להשכלה. בחלקים מן העולם הערבי (מרוקו, מצרים, סודאן, עיראק, תימן) שיעור האוריינות (ידיעת קרוא וכתוב) נמוך יחסית לארצות מתפתחות. זהו מחסום בפני ניידות חברתית שההשכלה מאפשרת. בנוסף לכך, במצבים חברתיים הדורשים שימוש בשפה הספרותית, מי שאינו שולט בה (שיעור האוריינות בקרב נשים נמוך עוד יותר) יהיה מודר וקולו לא יישמע.
השפעת הדיגלוסיה על תהליך רכישת השפה הערבית
דיגלוסיה מקשה על רכישת מיומנויות אורייניות, משום שבמצב של דיגלוסיה לימוד קריאה וכתיבה מחייב לא רק לימוד של שיטת הכתב, ולא רק העשרת אוצר מילים, אלא לימוד של שפה חדשה, שיש לה אמנם קשר לשפה המדוברת, אולם היא שונה ממנה במידה ניכרת.
ככל שהילד נחשף לשפה הספרותית בגיל צעיר יותר, ייקל עליו ללמוד קרוא וכתוב בהגיעו לבית הספר. מידת החשיפה לשפה הספרותית לפני גיל בית הספר תלויה לרוב בסביבת הילד ובמשפחתו. קריאת ספרים מגיל צעיר נחשבת לדרך טבעית לחשיפה לשפה הספרותית ולהעשרת השפה. למשל, ספרי ילדים חושפים את הילדים לשפה הספרותית מגיל צעיר ומעשירים את אוצר המלים הספרותי שלהם. אלא שנמצא שגם כאשר קוראים לילדים סיפורים בשפה הספרותית, האם לרוב עושה פרפרזה ו"מתרגמת" את הסיפור לילד לשפה המדוברת, ואינה מדברת איתו די על השפה הכתובה.
בעשור השני של המאה ה-21 החל תהליך מקביל של פרסום ספרי ילדים דווקא בשפה המדוברת, הן מתוך התפיסה שכך הסיפור יהיה קרוב יותר לעולמו של הילד, אך גם מתוך צורך שהורגש אצל דוברי השפה שהיגרו לארצות מערביות. כשהילד רוכש שם מיומנויות אורייניות בשפה אירופאיות, מבקשים בעזרת ספרי הילדים בערבית מדוברת לשמר אצלו את שפת האם.
הערות שוליים
__ללא_יצירת_הערה__
חמסה חמסה
חמסה חמסה הוא סינגל של הזמרת הישראלית עדי ביטי, אשר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2020.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עדי ביטי, עומרי 69 סגל והוד "BEMET" מושונוב, והוא מכיל בתוכו את סגנונות הפופ והטראפ. בשיר, על פי דברי מאקו, עוסקת ביטי ב"תחושת 'העין הרעה' שעשו ועושים לה בתור זמרת מוכרת שהתפרסמה בגיל צעיר".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הופק על ידי טל הנדלסמן, בוים על ידי אדם דויטש ופורסם בערוץ היוטיוב של ביטי בסמוך לצאת הסינגל עצמו. בקליפ נראית ביטי במקומות שונים, תוך שהיא מחליפה תלבושות שונות (רובן מינימליות) למשך הקליפ, לצד רקדנים המלווים אותה ואישה עירומה ממוצא אסייתי, שגופה משמש כמגש ממנו אוכלים מנות סושי. תוך פחות מיממה, הגיע הקליפ ללמעלה מחצי מיליון צפיות והתברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של יוטיוב.
דיון ציבורי
הקליפ עורר עניין בשל תוכנו המיני. חברת הכנסת תהלה פרידמן מתחה ביקורת על תוכנו של הקליפ בציוץ טוויטר, בו כתבה:. ביטי הגיבה לפרידמן ואמרה כי "אנשים בלי עבודה, בלי יכולת קיום, מפעלי חיים של אנשים קורסים – והגברת תהלה בזה עוסקת. מסתבר שיש הרבה זמן פנוי בכנסת". כיוון שהתראיינה והגיבה ללא אישור דובר צה"ל, היא נשפטה ונגזרו עליה חמישה ימי מחבוש על תנאי. העיתונאית יסמין לוי מתחה ביקורת על גישתה של פרידמן ועל תגובת צה"ל.
גם מבקרי מוזיקה ביקרו את הקליפ, ותיארוהו כ"סרט פורנוגרפי" המתאים באופיו לקהל הילדים והנוער. לעומתם יצאה קורין גדעון להגנתה של ביטי.
ביקורת
לצד המחלוקת על הווידאו קליפ הנלווה לו, השיר ספג גם ביקורת מוזיקלית. מתן שרון הגדיר את סגנון השיר ב-Time Out ישראל כ"אריאנה גרנדה מעלי אקספרס" וטען כי "הטראפ-פופ הישראלי החקייני מיצה את עצמו ומת". באופן דומה, דודי פטימר ממעריב אונליין תיאר את השיר כ"נועה קירל לעניים" ואמר כי "השיר חרא. בעצם זה אחד משירי הפופ הגרועים שביטי הוציאה, גם מבחינת הטקסט המטופש שמתיימר ללא לאות להשתמש בסלנגים עכשוויים ללא שום משמעות, 'בשר' או עניין, השירה של ביטי גרועה וטכנית מדי והלחן? ובכן, נשמע כמו גרסת 'מיליון דולר' (של נועה קירל) לעניים". מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי הגדיר את השיר כ"תפארת הרע", וכ"חד־ממדי, דליל, פלקטי, רדוד, שטחי". באתר "וואלה!" תוארה היצירה כ"שיר מאוד גרוע עם קליפ נוראי".
אלדד רגב
אלדד רגב (16 באוגוסט 1980 – 12 ביולי 2006) היה חייל ישראלי שנחטף ביחד עם אהוד גולדווסר על ידי חזבאללה כחלק מאירוע חטיפת חיילי צה"ל בגבול ישראל–לבנון, שבו גם נהרגו 3 חיילים ובעקבותיו יצאה ישראל למלחמת לבנון השנייה.
החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם מיום 12 באוגוסט 2006, קראה, בין השאר, להחזרת החטופים ללא תנאי. ב-16 ביולי 2008, שנתיים לאחר החטיפה, הוחזרו גופות שני החיילים שנחטפו לישראל כחלק מעסקה עם חזבאללה. ההערכה היא כי השניים נהרגו כבר ביום החטיפה, אולם לציבור ולבכירי הצמרת המדינית-ביטחונית בישראל לא היה מידע חד משמעי על מצבם.
ביוגרפיה
אלדד רגב נולד וגדל בקריית מוצקין לצבי וטובה רגב, הבן הצעיר מבין שלושה אחים. אמו טובה נפטרה כשהיה בכיתה י"ב.
הוא למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרון שבקריית שמואל. רגב התנדב ושירת בצה"ל בחטיבת גבעתי. לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, נסע למזרח הרחוק כחלק מטיול אחרי צבא, שצעירים ישראלים נוהגים לעשות לאחר השירות הצבאי.
לאחר ששב לישראל הוא נרשם למכינה קדם אקדמית לקראת לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן, חודשיים לאחר חטיפתו ולקראת תחילת שנת הלימודים, הודיעה האוניברסיטה כי רגב התקבל ללימודים לתואר ראשון, ואף נשיא האוניברסיטה, משה קוה כתב לבני המשפחה כי הוא מקווה שרגב יוחזר לישראל, ויתחיל בלימודי המשפטים שרצה.
רגב היה ידוע בחיבתו הרבה לספורט והיה מאוהדי מכבי תל אביב.
חטיפתו
בבוקר 12 ביולי 2006 בשעה 09:05, פתח ארגון חזבאללה בהפגזת יישובי צפון ישראל בירי מרגמות וקטיושות כפעולת הסחה. באותו זמן באזור מושב זרעית סמוך למוצב ליבנה (שלא היה מאויש), בקו דיווח 105, במקום שבו כביש זרעית-שתולה נושק לגדר המערכת, עברה חוליית חזבאללה בסולם את גדר המערכת ולא התגלתה. החוליה תקפה בטילי נ"ט שני כלי רכב של צה"ל מסוג האמר שנקראו לסיור על קו הגבול. מהרכב הראשון בו נסעו רגב וגולדווסר, הצליחו שני חיילים להיחלץ כשאחד מהם פצוע קשה. אנשי החזבאללה לא גילו אותם. הרכב השני ספג פגיעת נ"ט ישירה ובו נהרגו שלושה לוחמים – אייל בנין, שני תורג'מן, וואסים סלאח נזאל. מיד לאחר מכן פרצה חוליית חזבאללה נוספת את גדר המערכת, חדרה לשטח ישראל וחטפה שני חיילי מילואים מחטיבה 5 של צה"ל, את רגב ואת רס"ל שככל הנראה מצאו את מותם כבר בפיגוע או נפצעו קשה בו ומתו מפציעהם זמן קצר לאחר מכן. החוליה נסוגה עם החיילים לשטח לבנון, שם עמד רכב סמוך לגדר שהעביר אותן במהירות למקום מסתור בכפר עייתא א-שעב. חוליה נוספת חמושה ברובים ובמקלעים גיבתה את החוטפים. העיתון הלבנוני "אל-אחבאר" תיאר את ההכנות הרבות ופירוט של החטיפה.
האירוע התרחש בוואדי נמוך ולא נראה על ידי תצפית מעמדות צה"ל, ולכן לקח שלושת רבעי שעה לגלות את דבר החטיפה ולהכריז על נוהל חניבעל בתגובה טנק צה"לי מגדוד 82 ונגמחון נשלחו לאחר כשעה ללבנון בעקבות החטופים במטרה לאתרם. הטנק עלה על מטען גחון שנאמד בחצי טון של חומר נפץ וארבעת אנשי צוותו נהרגו. בהמשך נהרג חייל נוסף מגדוד 50 מירי מרגמה.
עסקת השבויים וקבורתו בישראל
ב-29 ביוני 2008 אישרה ממשלת ישראל ברוב של 22 מול 3 עסקת חילופי שבויים. העסקה, שהושגה בעזרת מאמציו של עופר דקל.
השלב השלישי והאחרון של ההסכם הוגדר מחווה לעם הפלסטיני, ובו שוחררו כ-5 אסירים פלסטינים. זהותם של אסירים נקבעה על ידי מדינת ישראל.
ב-17 ביולי 2008, יום לאחר ביצוע העסקה, הובאו לקבורה החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, בעוד בלבנון התקיימו חגיגות ראווה והוכרז על יום חג. בהלוויותיהם השתתפו רבבות אנשים. אהוד גולדווסר נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה ואלדד רגב נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. לאחר השבת ארונותיהם הועלו השניים בדרגה. ב-6 באוגוסט שוחררו מספר אסירים נוספים.
יעקב פישר
ביוגרפיה
יעקב פישר נולד בדונפלדוואר כבנם של הרב חנוך פישר ושל אנה (נינה) הרמן. אביו למד ישיבה בברטיסלאבה ולאחר מכן למד פילוסופיה באוניברסיטת פראג. המשפחה עברה מאוחר יותר לעיר מאקו. אמו נפטרה בשנת 1873 ואביו גידל את ילדיו לבד מאז. שני בנים וארבע בנות: אמיל, יעקב, הרמינה, רוזליה, רגינה וריזה. מאוחר יותר הפך אמיל למשורר בשם אמיל מקאי.
בסיום ילדותו במאקו למד יעקב פישר בגימנסיה הפיאריסטית בסגד, אך בשל השיטפון וההצפות בעיר סיים את בחינות הבגרות בשנת 1879 בעיר נובי סאד. בין השנים 1879–1885 היה סטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד) ואז בשנים 1885–1886 שירת שרות צבאי בבית החולים של חיל המצב של וינה. בשנים 1886–1887 היה מתמחה בחדר הניתוחים של המרפאה הכירורגית בבודפשט, ובין השנים 1888–1890 היה מתמחה בבית החולים הפסיכיאטרי המלכותי בבודה. בשנת 1890 מונה לרופא הראשי של בית החולים הממלכתי של ברטיסלאבה. משנת 1892 עבד גם כרופא משפטי מלכותי.
אשתו הייתה הרמינה לייטרסדורף, אותה פגש בנשף בשנת 1892. היא באה ממשפחה יהודית ותיקה בברטיסלאבה ואביה, ליפוט לייטרסדורף, היה בעל בתים בברטיסלאבה וסיטונאי בדי לבד, מאבות העיר ואיש ציבור. הם התחתנו בספטמבר 1893. היא נשארה אלמנה במשך 18 שנים לאחר מותו ונפטרה ב-3 בנובמבר 1938 בבודפשט. בנם אנטל פישר היה גם הוא רופא וראומטולוג, ומשנת 1965 גם Ph.D. ברפואה (בנוסף לתואר M.D.)
יעקב פישר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
עבודתו
שמו של יעקב פישר קשור להקמת המחלקה הפסיכיאטרית בברטיסלאבה והוא עמד בראשה כמעט שלושים שנה. בנוסף לייסוד טיפול פסיכיאטרי, הוא גם ביצע פעילויות ארגון מדעיות מצטיינות. הוא היה גם מזכיר האגודה למדעי הרפואה והטבע בברטיסלאבה.
מאמריו הרבים פורסמו כלהלן:
ג'ון אוונס
ג'ון ויקטור אוונס האב (באנגלית: .John Victor Evans Sr; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-27 של מדינת איידהו בשנים 1977–1987. אוונס, חבר המפלגה הדמוקרטית, היה טרם היבחרו לתפקיד המושל חבר הסנאט של איידהו ולאחר מכן סגן המושל.
ביוגרפיה
אוונס נולד במאלאד סיטי (Malad City) שבאיידהו, היה לוחם חיל רגלים בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה שב לארצות הברית ולמד באוניברסיטת סטנפורד שם השלים את לימודיו הגבוהים בשנת 1951. הוא ורעייתו לולה דניאלס אוונס (2015-1927) היו נשואים למעלה מ-69 שנה, וביחד חבקו חמישה ילדים, מהם שלושה בנים ושתי בנות.
לאחר לימודיו האקדמיים שב לעיר הולדתו במטרה לסייע בניהול חוות החיטה והבקר המשפחתית. בשנת 1952, בגיל 27, נבחר אל הסנאט של איידהו ובשנים 1954 ו-1956 נבחר מחדש אל הבית העליון של בית המחוקקים המדינתי. בתקופת כהונתו האחרונה היה מנהיג סיעת הרוב. בשנת 1960 נבחר לראש עיריית מאלאד סיטי ומילא תפקיד זה עד 1966. ב-1969 חזר לסנאט של איידהו שם כיהן כמנהיג סיעת המיעוט בשנים 1969–1975. בבחירות 1974 נבחר לסגן מושל איידהו, ובינואר 1975 אוונס הושבע לתפקידו. ב-1977 התמנה למושל איידהו כאשר המושל ססיל אנדרוס מונה למזכיר הפנים של ארצות הברית בידי הנשיא ג'ימי קרטר.
אוונס השלים את כהונתו של אנדרוס ונבחר למושל כהלכה בנובמבר 1978, כשהביס את יו"ר בית הנבחרים של איידהו ומועמד המפלגה הרפובליקנית אלן לארסן מהעיר בלקפוט. נכון ל-2022, אוונס הוא המורמוני היחיד שנבחר למושל איידהו (ארנולד ויליאמס אמנם היה גם הוא מושל מורמוני במשך קצת יותר משנה החל מסוף 1945, אך מעולם לא נבחר באורח רשמי לתפקיד ואף הפסיד בבחירות 1946). אוונס נבחר מחדש ב-1982, והביס בקושי את סגן המושל הרפובליקני פיל באט בתחרות כה קרובה בליל הבחירות שלפחות רשת טלוויזיה אחת באיידהו הכריזה בטעות על באט כמנצח.
בזמן כהונתו כמושל ב-1981, בנו ג'ון בן ה-29 היה יעד לניסיון חטיפה שסוכל בעיר בורלי. לאחר כמעט עשור כמושל, אוונס התמודד בשנת 1986 אל הסנאט של ארצות הברית, אך הובס על ידי הסנאטור הרפובליקני המכהן סטיב סימס. מכהונתו זכורה התוכנית "עיר בירה ליום" – במסגרתה נסעו פקידי ממשל ביחד עם המושל לעיירות נידחות ברחבי איידהו במטרה להאזין לתושבי המדינה שנחשבו "שקופים" וללמוד את בעיותיהם השונות. מחליפו בלשכת המושל היה קודמו בתפקיד ססיל אנדרוס, שכיהן שתי קדנציות נוספות והעניק לדמוקרטים ניצחון בשש מערכות בחירות רצופות למושל במדינה בשנים 1971–1995.
בערוב ימיו היה אוונס נשיא בנק "D. L. Evans" בבעלות משפחתו, אשר נוסד בשנת 1904 על ידי סבו דייוויד לויד אוונס האב (1854–1929). ביולי 2014 נפטר אוונס בגיל 89 בבית מגוריו שבבויסי. פחות משנה לאחר מכן נפטרה אלמנתו לולה ב-19 במאי 2015. הם נטמנו בבית העלמין מאלאד סיטי שבעיר הולדתו.
מגנוליה
מַגנוֹליה (שם מדעי: Magnolia) הוא סוג צמח ממערכת בעלי הפרחים ובו כ-210 מינים. שמו ניתן לו על שם הבוטנאי הצרפתי פייר מַניוֹל.
צמח זה, שהתפתח לפני היות הדבורים, האבקתו מתבצעת על ידי חיפושיות. כדי להימנע מנזק שעלולות לגרום החיפושיות, שחלותיו חזקות ביותר. התגלו מאובנים של המין Magnolia acuminata מלפני 20 מיליון שנים, וצמחים אחרים ממשפחת המגנוליים התגלו במאובנים מלפני 95 מיליון שנים. מאפיין נוסף המיוחס להיותו צמח ראשוני וקדום הוא עלי גביע ועלי כותרת משותפים.
התפוצה הטבעית של המגנוליה מתרכזת במזרח אסיה ובדרום-מזרח אסיה ומרכז נוסף נמצא במזרח אמריקה הצפונית ובמרכזה, אזור הקריביים ומינים מסוימים באמריקה הדרומית.
אריק פאולסן
אריק פאולסן (בדנית: Erik Pauelsen; באוקטובר 1749 – 20 בפברואר 1790) היה צייר דני בולט במיוחד בנופיו ובדיוקנאות. עם זאת, הוא לא חווה את אותה רמת הצלחה כמו ינס יול וניקולאי אבידגור, בני דורו, ובשנת 1790 התאבד.
ביוגרפיה
אריק פאולסן נולד בהימרלנד בתאריך לא ידוע באוקטובר 1749. מגיל צעיר הוא החליט להיות אמן. הוא נסע לקופנהגן ולמד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות בשנים 1770 עד 1777 שם זכה במדליית הכסף הגדולה ובמדליית הזהב הקטנה בשנת 1775 ולבסוף במדליית הזהב הגדולה בשנת 1777 יחד עם מלגת נסיעות של האקדמיה. הוא נסע לרומא דרך המבורג, דיסלדורף ופריז וביקר בדרזדן ובברלין בדרכו חזרה. במהלך מסעותיו הפך לחבר במספר אקדמיות זרות לאמנות וזכה לתואר פרופסור בדיסלדורף.
לאחר שובו לדנמרק, הוא הפך לחבר באקדמיה לאמנות אך נשלח למלא תפקיד פרופסור על ידי יאנס יול בשנת 1784 ולאחר מכן מונה לצייר בחצר המלוכה על ידי ויגיליוס אריקסן. שינויים אלה הפכו את פאולסן לאמן מתוסכל והוא נהיה ממורמר.
הוא נשאר צייר דיוקנאות פופולרי וגם נהנה מהצלחה כצייר נוף. בשנים 1785 עד 1786 הוא עיטר חדר באחוזה של פרדריק דה קונינק בברדגאדה. העיטורים, ציורי הקיר ודלתות הבית הציגו סצנות מסביבתו של הבית הכפר של דה קונינק מצפון לקופנהגן.
בשנת 1788 נסע לנורווגיה והחזיר סדרה של ציורי נוף אשר נרכשו על ידי אספני הציורים המלכותיים. עם זאת, הוא סבל מתחושה שמזלזלים בו, לעומת עמיתיו.
בשנת 1790 הוא התאבד בקפיצה מחלון בביתו.
פאולסן בולט במיוחד בנופיו. הוא ביקר בנורווגיה וצייר את סרפספוסן (1789), בין אלה שדיוקניהם צייר היו יוהנס אוולד (כ -1780, מוזיאון פרדריקסבורג), סורן גילדנדל ואשתו (1780), ופרידרייק ברון עם בתה אידה ברון (1789).
חטיפה בידי חוצנים
חטיפה בידי חוצנים הוא מונח המתאר טענות על חטיפה בידי ישויות לא אנושיות, או זיכרון סובייקטיבי של אירועים כאלה. אין אף ראיה פיזית אובייקטיבית לחטיפה של ממש, ולכן המדענים ואנשי המקצוע בתחום בריאות הנפש מסבירים את הטענות בהטעיה או אשליה עצמית, הונאה, סוגסטיה, בתופעות שינה (כגון שיתוק שינה), וכדומה. אחת מהראיות לכך שאין ממש בטענות על חטיפה בידי חוצנים היא שמרבית המקרים שתוארו דמו מאוד לאלו המופיעים בסרטי מדע בדיוני שונים. טענות אופייניות לחטופים הן שהחוצנים עשו עליהם ניסויים, לעיתים כאלו הקשורים במערכת הרבייה. טענה נפוצה נוספת היא שהחוצנים הזהירו את החטוף מפני הסכנות בשימוש בנשק גרעיני. למרות שרוב החטיפות מתוארות כאירוע מפחיד וטראומטי, חלק מהסיפורים מתארים את החטיפה כאירוע מהנה או מכונן.
סיפור חטיפת החוצנים הראשון שזכה לסיקור תקשורתי נרחב היה סיפור חטיפתם של בטי ובארני היל בשנת 1961. מאז ועד היום התפרסמו באמצעי התקשורת לאורך השנים דיווחים שונים על חטיפות חוצנים ברחבי העולם. התופעה נפוצה בעיקר בארצות דוברות אנגלית, ובמיוחד בארצות הברית. תוכן הסיפור משתנה בהתאם לתרבות החטוף. חטיפות בידי חוצנים היוו כר נרחב לתאוריות קשר וסיפורי מדע בדיוני (למשל, בסדרה תיקים באפלה), שפיתחו את המניעים האפשריים והטכנולוגיות הנצרכות עבור מעשי החטיפות.
סקירה
מדענים רבים דוחים את הטענות כי התופעה של חטיפה בידי חוצנים אכן מתרחשת. עם זאת, ישנם אנשים רבים יציבים מבחינה נפשית וטוענים שנחטפו בידי חוצנים. בשנת 1992 חקר ד"ר ג'ון א. מאק מעל 800 "חטופים", ביניהם בעלי מסעדה, מזכירות, סוהרים, סטודנטים, מנהל אוניברסיטה ועקרות בית. "רוב החטופים אינם מפגינים חוסר שלווה, שקרנות או מחלת נפש ברורה," הוא ציין. מומחים נוספים אשרו כי למרות הטענה שמעשי החטיפה הן תוצאות של מחלות נפש, רבים מן החטופים בריאים בנפשם. דיווחי חטיפה רבים היו מפורטים למדי. סביב הנושא התפתחה תת-תרבות, בעלת מיתוס מפורט המסביר את הסיבה לחטיפות: לחוצנים השונים (אנשי לטאה, אפורים וכן הלאה) תפקידים, מוצאים ומניעים שונים. חלק מהמאמינים בתקריות מאמינים בטיוח ממשלתי סביב הנושא.
היסטוריה
חטיפתם של אנטוניו וילאס בואס (1957) ושל הזוג היל (1961) היו המקרים הראשונים בהם חטיפה בידי עב"מ זכתה לתשומת לב נרחבת.למרות ששני מקרים אלו נתפסים כחטיפות המוקדמות ביותר, הספקן פיטר רוג'רסטון מציין כי היו סיפורי חטיפה לפניהם, אבל שני מקרים אלו הניחו את היסודות לקאנון סיפורי החטיפה, ושמעטים מהסיפורים לאחר מכן סטו מן התבנית של בואס והיל.
חטיפות מוקדמות
בעוד שחטיפה בידי חוצנים לא זכתה לתשומת לב נרחבת עד 1960, היו סיפורי חטיפה בעשורים שלפני כן. סיפורים אלו זכו לכינוי "חטיפות מוקדמות" בידי חוקר העב"מים ג'רום קלארק.
ציוני הדרך
אירוע החטיפה הבולט הראשון שזכה לחשיפה תקשורתית נרחבת היה סיפור חטיפתו של אנטוניו בואס אשר אירע לכאורה בשנת 1957. מקרה זה זכה לחשיפה תקשורתית נרחבת רק מספר שנים לאחר מכן. סיפור החטיפה לכאורה של הזוג היל ב-1961 זכה לחשיפה תקשורתית ופרסום נרחב במיוחד, שהגיע לשיא עם הקרנת הבכורה של הסרט הטלוויזיוני "The UFO Incident" ב-1975, בכיכובם של ג'יימס ארל ג'ונס ואסטל פרסונס, שגולל את סיפורם. סיפור החטיפה לכאורה של הזוג היל היה הסיפור הראשון מסוגו שהתפרסם בהרחבה באמצעי התקשורת בעולם. מקרה זה היה גם בין הראשונים מסוגו שבו נעשה שימוש בהיפנוזה על מנת לדלות פרטים נוספים לגביו. הסיפור עודנו מהווה אחד ממקרי החטיפה על ידי עב"ם המפורסמים ביותר בהיסטוריה של חקר העב"מים, וממשיך להיות שנוי במחלוקת. המקור לגזע החוצנים "אפורים", אשר עם השנים הפך נפוץ במיוחד בתרבות הפופולרית בכלל ובספרות המדע בדיוני בפרט לאחר שהאירוע התפרסם, מיוחס לרוב לתיאור שניתן בעדות של בטי ובארני היל (חוצנים דמויי אנוש, בעלי עור אפור, ראשים בצורת אגס, עם עיניים גדולות מלוכסנות, ואפים קטנים).
התפתחויות מאוחרות
ד"ר ר' ליאו ספרינקל (פסיכולוג מאוניברסיטת וויומינג) החל להתעניין בתופעת החטיפות ב-1960. במשך כמה שנים הוא היה הדמות האקדמית היחידה שהקדישה מזמנה ללימוד התופעה. ספרינקל האמין בקיום התופעה והיה מהראשונים שהצביעו על הקשר בין חטיפות להשחתת בקר. בסופו של דבר ספרינקל החל להאמין שהוא בעצמו נחטף בילדותו, והוא פוטר מעבודתו ב-1989.באד הופקינס התעניין בעב"מים במשך כמה שנים. בשנת 1970 הוא החל להשתמש בהיפנוזה כדי לחלץ פרטים נוספים מחטופים. הופקינס היה ממייסדי תת-תרבות החטיפה בידי חוצנים.בשנת 1980 תשומת לב רבה הופנתה לנושא. עבודותיהם של הופקינס, הסופר וויטלי סטרייבר, ההיסטוריון דוד מ. בן יעקב והפסיכולוג ג'ון א. מאק הציגו את תופעת החטיפה בידי חוצנים כאמיתית. באותה שנה גם פרסם חוקר הפולקלור ד"ר תומאס א. בולארד דו"ח ניתוח של סיפוריהם של 300 חטופים לכאורה.הדו"חות של הופקינס, בן יעקב ומאק היוו את הבסיס לעב"מולוגיה.בן יעקב והופקינס טענו כי החוצנים ניסו ליצור בן כלאיים אנושי-חוצני, אם כי לא ברור מה היו המניעים לניסיונות אלו. דיווחים שונים על הריונות מדומים הקשורים בעב"מים פורסמו בשנים אלו.
ג'ון א' מאק
מאק היה פסיכיאטר מוערך, שחיבר מעל 150 מאמרים מדעיים והיה חתן פרס פוליצר. מאק החל להתעניין בתופעה באזור שנת 1980, ראיין מעל 800 אנשים וכתב שני ספרים בנושא.ג'ון א' מאק הקדיש כמות משמעותית של זמן לחקירת מקרים אלו ולבסוף הגיע למסקנה שהתופעה הפסיכיאטרית היחידה המתאימה להסבר תחושותיהם של החטופים היא הפרעת דחק פוסט טראומטית. הפרעה שכזו רומזת שייתכן שהאירוע שהמטופל מאמין שקרה אכן התרחש- וזו העמדה בה תמך מאק.ביוני 1992 מאק והפיזיקאי דייוויד א. פריצ'רד ארגנו כנס בן חמישה ימים ב-MIT בו דנו על תופעת החטיפה. הכנס משך מגוון רחב של אנשי מקצוע, מה שייצג נקודות מבט רבות. כאות הוקרה על מאמציהם למקד תשומת לב מדעית רצינית בנושא "חטיפה בידי חוצנים" זכו מאק ובן יעקב בפרס איג-נובל בשנת 1993.הסופר קד"ב ברייאן נכח בכנס, תחילה מתוך כוונה לאסוף מידע עבור מאמר הומוריסטי, אולם דעתו השתנתה במהלך הכנס והוא כתב ספר רציני על התופעה בו ראיין חטופים, ספקנים ומאמינים רבים.
חטופים
מספרם המדויק של החטופים לכאורה אינו ודאי. אחד מהמחקרים המוקדמים ביותר על התופעה ראיין 1700 חטופים. סקרים שונים טענו כי 5-6% מהאוכלוסייה הכללית טוענים שנחטפו.
דמוגרפיה
ממחקר שחקר את המניעים של החטופים לכאורה, ג'ני ראנדלס מצאה כי בכל 4 מחמישים מקרים החטוף היה מעל גיל 40. היא טוענת כי החוצנים ממעטים לקחת אנשים זקנים כי כבר אין להם יכולות רבייה. למרות שרוב החטופים הם מבוגרים, לעיתים גם ילדים צעירים מדווחים על חוויות דומות. רוב הילדים החטופים נחטפו יחד עם קרוב משפחה מבוגר וסיפרו סיפור הדומה מאוד לסיפורו. הרבה מהילדים החטופים גרו ליד בסיסים צבאיים.
בריאות נפשית
המחקרים על החטופים מראים תוצאות שונות מאוד לגבי בריאותם הנפשית. חלק גדול מהמחקרים מראה כי הם חלשים נפשית, ואילו מחקרים אחרים טוענים כי הם יציבים כמו שאר האוכלוסייה. ד"ר אליזבת סלייטר ביצעה מחקר עיוור על תשעה חטופים ומצאה כי הם "מועדים לפרנויה ולסיוטים ויש להם זהות מינית חלשה". לעומת זאת, ד"ר ריצ'רד מקנלי מבית הספר הרווארד לרפואה קבע במחקר דומה שחקר 10 חטופים כי "איש מהם לא סבל מבעיה נפשית כלשהי".
סיפור החטיפה
למרות שיש שוני בפרטים בין מקרים שונים (לעיתים באופן משמעותי), ישנם עב"מולוגים הטוענים שיש מספר מאפיינים דומים ל"מפגש מהסוג הרביעי" טיפוסי. ג'ייקובס תיאר את החטיפה כך:.
ניסויים
שלב הניסויים מאופיין בבדיקות והליכים רפואיים המבוצעים בחטוף כנגד רצונו. ניסויים רבים מתעסקים במערכת הרבייה. לרוב הישות שאחראית על הפעולה נוטה להיות גבוהה יותר משאר הישויות החוטפות ולעיתים אפילו מגזע חוצני אחר. תהליכים רפואיים שונים נפקדים משלב הניסויים, בין אם והחוצנים אינם מתעניינים בהם בתהליך הבדיקה של גזע זר או שיש להם טכנולוגיות שעוקפות תהליכים אלו. החוצנים מתעניינים בעיקר בגולגולת, במערכת העצבים, בעור, במערכת הרבייה ובמפרקים, אבל מייחסים חשיבות מועטה למערכת הלב וכלי הדם, מערכת הנשימה ומערכת הלימפה. הבטן התחתונה מועדפת על פני הבטן העליונה. הבודקים לא לובשים כפפות בזמן הניסויים. לעיתים החטוף מולעט בנוזלים או גלולות. זריקות הן נדירות.
שלבי החטיפה הבאים
לאחר הבדיקה הרפואית כביכול, מדווחים החטופים על תהליכים אחרים שבוצעו עליהם. תהליכים אלו הם הדמיה, דימוי חזותי, בימוי והתנסות. במהלך ההדמיה מוצגות לחטוף תמונות שונות במטרה לעורר בו תגובות רגשיות. תהליך הדימוי החזותי דומה, מלבד העובדה שהתמונות לא מוצגות על מסך אלא מוקרנות ישר למוחו של החטוף. בתהליך הבימוי החטוף נוטל חלק מרכזי יותר בזמן שהוא עובר הזיה ממשית של מציאות מדומה. בתהליך ההתנסות מוצב החטוף מול מכשיר אלקטרוני מורכב ומקבל הוראה להפעילה. החטוף לרוב מבולבל מאחר שאינו מכיר את המכשיר אולם הוא מגלה כי הוא יודע כיצד להפעילו.
נוכחות ילדים
לעיתים החטוף רואה בין חוטפיו ילדים, לרוב הם נראים כבני כלאיים בין בני אנוש לחוצנים.
מגע מיני
לעיתים קרובות החטוף חווה סוג של מגע מיני עם החוצנים. לעיתים נלקח ממנו חומר גנטי במהלך המגע.
מאפיינים פחות שכיחים
צוינו גם מאפיינים פחות שכיחים בחטיפות שחזרו בסיפורים רבים: לאחר הבדיקות, בהם החוצנים היו קרים כלפי החטוף, הם נעשים מסבירי פנים ומדברים עמו לגבי החטיפה. במהלך שלב הוועידה תועדו חמישה סוגי שיחות: חקירות, הסברים, הקצאת משימות, אזהרות ונבואות. לעיתים ייקחו החוצנים את החטוף לסיור בחללית. לעיתים מדווחים החטופים על מסע בחלל.
טראומה
חטופים רבים חווים טראומה בשל החטיפה. המונח בו הם משתמשים לתיאור הבעיה הוא "תסמונת פוסט-חטיפה", אם כי המונח אינו מוכר על ידי ארגוני טיפול מקצועיים. אנשים המאמינים שנחטפו בידי חוצנים מפתחים סימפטומים הדומים להפרעת דחק פוסט-טראומטית.
היפנוזה
חטופים רבים נזכרים בחטיפה רק לאחר טיפול בהיפנוזה. ספקנים רבים מאשימים את ההיפנוזה בהמצאת הזכרונות הכוזבים של החטיפה.
טענות נגד השימוש בהיפנוזה
חטופים לכאורה מחפשים מהפנטים כדי לפתור בעיות כמו זמן חסר או כאבי ראש לא מוסברים. בתחילה המהפנט אוסף מידע לגבי הסימפטומים, ואז מבצע היפנוזה לחטוף לכאורה. הספקנים טענו שהתהליך עשוי ליצור זכרונות כוזבים על פי התהליך הבא:
הסברים
הסברים רבים הוצעו לתופעת סיפורי החטיפה בידי חוצנים.
חלק מהחוקרים כלל לא טרחו להסביר את התופעה אלא רק רשמו אותה והשוו אותה לתופעות דומות.
אחרים סוקרנו מהתופעה, אבל היו הססניים בקבלת מסקנות מוחלטות. מאק אמר כי "מה שברור הוא שישנה כאן תעלומה. רחוק מזה, אני לא חושב שאפשר לומר."הפרופסור לספרות טרי מאתסון התעלם משאלת הממשות של סיפורי החטיפה והוקסם מהפופולריות שלהם. "אלו סיפורים שמעוררים הזדהות בשל המאפיין של חוסר האונים האנושי."
נקודת מבט ספקנית
רוב המדענים וההיסטוריונים מאמינים כי סיפורי החטיפה לא התרחשו באמת.
השערות שונות הוצעו על ידי הספקנים כדי להסביר את הסיפורים. השערות אלו מתמקדות בעיקר בבעיות פסיכולוגיות שונות. ספקנים גם טוענים כי ייתכן שסיפורים רבים הומצאו מסיבות אלו ואחרות.
חטיפות חוצנים בתרבות הפופולרית
לאורך השנים חטיפות החוצנים הופיעו פעמים רבות בסרטי, ספרי וסדרות מדע בדיוני שונים, ביניהם:
מיכאל לורנס
מיכאל לורנס (Michał Lorenc), (נולד ב-5 באוקטובר 1955 בוורשה, פולין) הוא מלחין קולנוע פולני וחתן ״מסדר הנשר הלבן״ (Order of the White Eagle). נודע בעיקר בעבודתו על הסרטים Little Rose (2010), Bastard (1997), Blood and Wine (1996) ו-300 Miles to Heaven (1989), נחשב כיום לאחד המלחינים החשובים והנודעים ביותר בתעשיית הקולנוע הפולנית והאירופאית.
קריירה
נולד ב-5 באוקטובר 1955 בוורשה, פולין. בשנת 1973, הצטרף ללהקת הפולק רוק Wolna grupa Bukowina שהוקמה על ידי Wojciech Belon ונשאר חבר בלהקה במשך 4 שנים. בשנות ה-70, שיתף פעולה עם מרסין וולסקי בעבודה על Polish Radio Programme 3 והופיע לעיתים בתוכנית הרדיו ״Zgryz״ של Maciej Zembaty. בין השנים 1979–1981, היה חבר ב-Teatr panoramiczny together יחד עם Jacek Kleyff ו Michał Tarkowski.
מאז 1979, לורנס כתב והלחין מנגינות למעל מכ-150 סרטי קולנוע, דוקומנטריים, סדרות טלוויזיה ומחזות תיאטרון. הוא זכה ב-5 פסלי ״אריה הזהב״ Golden Lion בפסטיבל הסרטים בגדיניה ובפסטיבל הסרטים הפולני בפרס הסרט הטוב ביותר. בין הסרטים וסדרות הטלוויזיה שבהם לקח חלקת כלולים גם: Sekal Has to Die, Little Rose, 300 Miles to Heaven, A Prominent Patient, Ojciec Mateusz, Bastard, Fotoamator, Four Nights with Anna, Kołysanka, Exit in Red, Kanalia, Sauna, Kroll, Deborah, Przedwiośnie, Żurek, Glina, Złoto dezerterów, Amok and Nic.
בשנת 1996, כתב לורנס את הפסקול לסרטו של בוב רפלסון, ״דם ויין״ (Blood and Wine) בכיכובם של ג׳ק ניקולסון, ג׳ניפר לופז ומיכאל קליין. הסרט נבחר למועמד פרס אוסקר ע״י ״אולפני המאה ה-20 של פוקס״
חסורי מחסרא
חַסוּרֵי מְחַסְּרָא וְהָכִי קָתָּנֵי (בתרגום חופשי מארמית: "הנוסחה [=של המשנה, או של הברייתא] חסרה ולקויה, אלא כך יש לשְנות:") הוא ביטוי וכלל תלמודי המופיע בתלמוד כתירוץ קושייה על דברי המשנה (או הברייתא) - באמצעות "הגהת" דברי המשנה ועריכתה על ידי הוספת מילים הנותנים למשנה הבנה שונה מכפי שהיא הייתה נראית בפשטותה בנוסחה המקורית שלה. כלל זה עשוי להופיע כהפרדה והבדלה בין שני חלקי משפט, שעל ידו נוצרים מהם שני מקרים או דינים שונים.
יישומים
הכלל משמש במקומות בהם דברי המשנה (או הברייתא) כפי שהם בנוסחה המקורית נראים סותרים את עצמם או שאינם מובנים. לדוגמה, במשנה העוסקת בחיוב קטן במצוות סוכה (מדין חינוך) נאמר:. התלמוד מקשה על דברי המשנה, שכן בתחילתה מבואר כי תינוק אינו חייב בסוכה, ואילו מהמעשה של שמאי עולה כי גם תינוק חייב בסוכה (בלשון התלמוד: "מעשה לסתור?"). התלמוד מתרץ זאת באמצעות כלל זה:.
רמזים
בספר פנים יפות הביא בשם האר"י, ש"חסורי מחסרא" נרמז בפסוק "חמוקי ירכיך כמו חלאים מעשי ידי אמן", "חמוקי" ראשי תיבות "חסורי מחסרא והכי קתני". וכדרשת חז"ל מה ירך בסתר אף דברי תורה בסתר.
הקבלות וביטויים דומים
בדומה לביטוי "חסורי מחסרא", קיימים בתלמוד גם ביטויים אחרים מקבילים או דומים, כמו "אי איתמר, הכי איתמר" (בתרגום מארמית: "אם שנינו, כך שנינו"), או "אלא הכי איתמר", וכן "הכי קאמר", המופיעים לרוב באמרות שנמסרו מאמוראים, ומתוך קושיה או הכרח אחר התלמוד מברר את דברי אותו האמורא ומנסח אותם באופן שונה. כך גם הביטוי "מה טעם קאמר", מופיע כביאור למימרה שנראית כמרכיבה חלק שחסר בו הקשר, ובתלמוד מבארים שההקשר הוא "מה טעם".
אלפא רומיאו ספורטוט
אלפא רומיאו ספורטוט (באיטלקית: Alfa Romeo Sportut) היא מכונית קונספט, בתצורת SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1997.
יליד דיגיטלי
יליד דיגיטלי (באנגלית: Digital native) הוא מטבע לשון לתיאור אנשים שנולדו לאחר 1980, השנה בה המחשב האישי זכה לראשונה לתפוצה גבוהה הראשון ובה עלה הגלגול הראשון של הפורום ("יוזנט"). אנשים אלו מאופיינים במיומנות גבוהה בכל הקשור לתפעול, שימוש וניצול האמצעים הטכנולוגיים למילוי צורכיהם. עצם האינטראקציה של הילידים בתקופה זו עם האמצעים הטכנולוגיים מיום היוולדם ולאורך כל חייהם מאפשרת להם להיות בקיאים באופן השימוש בה.
ילידים מול מהגרים
כל אלו שנולדו לפני 1980 ואימצו את הטכנולוגיה בשלב מאוחר יותר בחייהם מכונים "מהגרים דיגיטליים". לאור פערי המיומנויות נוצרת תופעה המכונה "פער דיגיטלי".
הבדלים בולטים בין הילידים והמהגרים באים לידי ביטוי בקצב הלמידה ובנפח העיסוק הדיגיטלי במהלך חייהם. בעוד הילידים לומדים את השימוש באמצעים הטכנולוגיים כשם שלומדים שפת אם, למידת המהגרים משוות ללמידת שפה חדשה.
נפח העיסוק הדיגיטלי בקרב ילידים דיגיטליים גדול מנפח השימוש בקרב מהגרים דיגיטליים. לטענת פרנסקי, השימוש בטכנולוגיה טבעי לילידים, משום שהם גדלו לסביבה רוויה בטכנולוגיות והיו חשופים יותר לטכנולוגיה, לעומת המהגרים אשר להם שימוש זה מסובך יותר ומחייב למידה ואימון לצורך הגעה לשליטה סבירה.
בנוסף, הילידים הדיגיטליים רגילים לשינויים טכנולוגיים מהירים, ועל כן מסתגלים אליהם בקלות. המהגרים הדיגיטליים חוששים יותר מהטכנולוגיה החדשה ושופטים את הטכנולוגיה בהתאם להרגלים הישנים והמוכרים שלהם.
המהגרים הדיגיטליים מתייחסים באופן שיפוטי שלילי אל הטכנולוגיה החדשה. בעוד הילידים הדיגיטליים רואים בתקשורת דיגיטלית, למשל בפייסבוק, חיי חברה ראויים ומספקים, המהגרים הדיגיטליים נוטים לראות את הקשרים הדיגיטליים כנחותים לקשרים אישיים פנים אל פנים. על רקע הבדלים שיפוטיים אלו נוצרים לעיתים קונפליקטים בין דוריים.
התמודדות עם הבדלים
על פי מארק פרנסקי, חינוך הוא סוגיה מרכזית בהתמודדות של המהגרים הדיגיטליים - הם דוברים שפה לא מעודכנת ובעקבותיה נוצרים חיכוכים לעיתים קרובות.
מרבית הספרות בנושא הפער הדיגיטלי עוסקת בחלוקה שבין מהגרים וילידים דיגיטליים. בניסוי שערכה אסתר הרגיטאי, נבדקו תוצאות החיפוש של נושאים שונים על ידי אנשים בגילאים שונים. היכולת למצוא מידע באינטרנט מאפשרת לאנשים למצות את הפוטנציאל של האינטרנט. לפי תוצאות המחקר ישנו הבדל דורי מובהק בקשר ליכולת של אנשים להשתמש באינטרנט. ככל שהנבדקים יותר מבוגרים, כך הם השיגו פחות תוצאות בחיפוש, מתוך חמש קטגוריות, וכן החיפוש נמשך יותר זמן. המחקר הראה שצעירים שהסתגלו לאינטרנט בגיל צעיר יותר, השיגו תוצאות יותר טובות. למהגרים הדיגיטליים יכולה להיות גישה טכנית, אך הגישה האפקטיבית שלהם לוקה בחסר, כיוון שהם אינם יודעים למצות את המידע לפי צורכיהם מבין המידע הקיים ברשת. כלומר, ישנו פער דיגיטלי מדרגה שנייה שמשפיע על השימוש היעיל במדיום זה.
כיום, שפת האם של תלמידים היא שפת העולם הדיגיטלי: בו-זמניות, מיידיות וגישה בלתי מוגבלת למידע מאפיינים את אופן החשיבה הטבעי שלהם. לפי פרנסקי, ייתכן שאופני החשיבה החדשים אפילו שינו את מבנה המוח של הילידים, שנבדל כעת מזה של המבוגרים. עבור מבוגרים, כמו כל מהגר, שפת הרשת היא שפה שנייה, שאפשר לחוש בה את שרידי המבטא הישן. דוגמאות למבטא כזה לא חסרות: למשל הרצון להדפיס דואר אלקטרוני ולשמור עותק שלו, בדיקה טלפונית שדואר אלקטרוני הגיע ליעדו, וגם חיפוש מידע באינטרנט רק אחרי סריקת הספריות המסורתיות.
רומנטיקה ומערכות יחסים
אחת הדרכים המשמעותיות ביותר שבהן הטכנולוגיה עיצבה מערכות יחסים עבור הילידים הדיגיטליים היא באמצעות עלייתן של פלטפורמות ההיכרויות באינטרנט והרשתות החברתיות. הן מקלות על אנשים לפגוש בני זוג פוטנציאליים, והן גם שינו את הדרך שבה אנשים מתקשרים זה עם זה. לדוגמה, פרופילים בפלטפורמות היכרויות מקוונות מאפשרים לאנשים להציג את עצמם בצורה שאולי לא יוכלו להציג עצמם באופן פיזי בשל מגבלות של ביטחון עצמי. בנוסף, ישנו מגוון רחב מאוד של אנשים המשתמש בפלטפורמות אלה. האפליקציות שואפות להתאים בני זוג פוטנציאליים למשתמש על ידי זיהוי העדפות, מרחק גיאוגרפי וגילאים. כיום קיימות פלטפורמות היכרויות פופולאריות כגון: Tinder, OKcupid ועוד.
דרך נוספת שבה הטכנולוגיה עיצבה מערכות יחסים עבור ילידים דיגיטליים היא באמצעות שימוש ברשתות החברתיות. הרשתות החברתיות מאפשרות לאנשים להתחבר זה לזה בדרכים חדשות, וניתן להשתמש בהן גם כדי לפתח מערכות יחסים עם אנשים במרחק גיאוגרפי גדול. הטכנולוגיה יכולה להקל על הילידים הדיגיטליים למצוא שותפים שחולקים את תחומי העניין והערכים שלהם. עם זאת, הרשת החברתית יכולה להיות גם מקור לתסכול ותשישות עבור אנשים, מכיוון שהם עשויים להרגיש צורך לעדכן כל הזמן את הפרופיל האישי שלהם, לשתף את הפעילויות שלהם עם העוקבים שלהם או להתעדכן במתרחש, כפעולת תחזוקה שוטפת.
לפלטפורמות ההיכרויות יש השפעות חיוביות ושליליות על מערכות היחסים הרומנטיות של ילידים דיגיטליים. מצד אחד, הטכנולוגיה והפלטפורמות יכולות להקל על מהירות המפגש עם אנשים חדשים ולהתחבר אליהם. מצד שני, הטכנולוגיה יכולה להוביל גם לציפיות לא מציאותיות ולקונפליקטים הנגרמים מאי הבנה בין הצדדים, ואף להוביל למצג שווא שעשוי להוביל לחוסר ביטחון אישי ותחושות של בידוד ובדידות. הבעיות הנוספות הן שקשה למשתמשים להעביר להעביר באמצעות הטקסט והתמונות טון מדויק בו הם מעוניינים. כמו כן, הזמינות והמבחר הרבים בפלטפורמות מעלה את הסבירות לכך שהאנשים יהיו בתוך מספר קשרים רומנטיים במקביל, והקשרים יהיו קצרים ומזדמנים בשל הרצון לחוות מכל האפשריות הקיימות.
ישנה עלייה בקרב ילידים דיגיטליים במודעות להשפעה הפוטנציאלית של הטכנולוגיה על מערכות היחסים, ובעיקר ההבנה כי יש להיזהר לא לתת לטכנולוגיה לשלוט במערכות היחסים שלהם ולהשתמש בה באופן בריא ופרודוקטיבי. לפיכך, נוצרו בלוגים, ספרים, מאמרים ואתרים רבים המסייעים ומלמדים על דרכי התנהלות במרחב החדש שנוצר.
אשדוד נט
אשדוד נט הוא אתר חדשות מקומי ישראלי ועצמאי אשר הוקם בשנת 2009 על ידי אייל בן שמחון והוא מקומון אינטרנטי אשר מסקר באופן יומיומי את החדשות המתרחשות באזור אשדוד והסביבה.
עפר צפריר
עפר צפריר (נולד ב-26 ביוני 1967) הוא קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כקצין שריון ראשי בזרוע היבשה (מיולי 2012 עד יולי 2013).
קורות חייו
עם גיוסו לצבא בשנת 1985 התנדב לקורס טיס. שנה לאחר מכן, לאחר שהודח מהקורס, עבר לחיל השריון. בשריון עבר צפריר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בהמשך שימש כמ"פ, סמג"ד, ראש לשכת מפקד פיקוד הצפון, מג"ד וסמח"ט בשריון. ב-2001 מונה לקצין אג"ם של עוצבת הגליל, בהמשך שירת כקצין אג"ם של פיקוד הדרום בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות, מפקד חטיבת הראל וסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. ביוני 2007 מונה למפקד חטיבה 188, אותה שיקם לאחר מלחמת לבנון השנייה והוביל במהלך מבצע עופרת יצוקה. בנובמבר 2009 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת נתיב האש. לאחר מכן שימש כמפקד המרכז לאימוני מפקדות. ביולי 2012 מונה לתפקיד קצין שריון ראשי, ושימש בתפקיד זה בין היתר במבצע עמוד ענן. ביולי 2013 הוחלף בתפקיד על ידי תא"ל שמואל אולנסקי.
אשדוד נט
היסטוריה
אייל בן שמחון זיהה בשנת 2009 שבעתיד אתרי אינטרנט יהיו ספקי המדיה העיקריים בעולם ובקרוב העיתונות המודפסת, במיוחד המקומית תהפוך לפחות רלוונטית ומכאן בחר להקים את המקומון אשדוד נט, למרות שהציבור בעיר עדיין לא נהג להשתמש באינטרנט כחלק מתרבות צריכת המדיה היומית שלו.
עפר צפריר
קורות חייו
בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.
אשדוד נט
היסטוריה
בין השנים 2009–2012 גברה החשיפה לאתר בקרב תושבי אשדוד והסביבה, בעיקר בעקבות מבצעי עמוד ענן ועופרת יצוקה אשר במהלכם סבלה אשדוד מהפצצות רבות והאתר היווה את אחד המקורות היחידים לעדכונים על ההפצצות מרצועת עזה, התקשורת הלאומית השתמשה בידיעות מהאתר במסגרת שידוריה בשביל לעדכן את שאר תושבי המדינה בנוגע להפצצות המתרחשות.
עפר צפריר
הערות שוליים
{
אשדוד נט
היסטוריה
בשנת 2012 במהלך תוכנית הלילה של עידו רוזנבלום, נבדקו החיפושים הפופולריים בגוגל בישראל, באותה תוכנית התגלה שהביטוי "אשדוד נט" נמצא בין ארבעת החיפושים הראשונים, שידור זה תרם לתפוצת המקומון.
פעילות האתר
כיום מעסיק האתר צוות גדול ביחס למקומונים אחרים, 12 אנשים, מתוכם שישה עיתונאים בעלי תעודות עיתונות ממשלתית, צוות האתר מסקר את העיר אשדוד באופן יומיומי והתוכן באתר עוסק ברובו בחדשות מקומיות של העיר אשדוד והסביבה וחדשות ארציות הנוגעות באופן ישיר לחיי התושבים, הכנסותיו של האתר מגיעות בעיקר מהצגת פרסומות וכתבות ממומנות.
הבחירות באשדוד
בבחירות 2013 ובבחירות 2018 הצליח אשדוד נט לנבא את תוצאות הבחירות בעיר אשדוד ברמת דיוק של למעלה מ-90%, לרבות הבחירות לראשות העיר ולרשימות מועצת העיר ,יותר מ30 אלף מצביעים השתמשו במערכת הסקר באתר, ובעזרת אלגוריתם הדוגם גם אוכלוסייה אשר לא משתמשת באינטרנט כגון חרדים, מבוגרים ותושבים אשר לא קוראים עברית, הצליח האתר לנבא כמה מנדטים יקבלו כל ה20 מפלגות וכמה אחוזים יקבל כל אחד מהמעומדים לראשות העיר, באותה שנה רוב מכוני הסקרים היו רחוקים מתוצאות האמת.
מחאת השבת
בינואר 2018, בפעם הראשונה מאז הקמתה איימה עיריית אשדוד במתן דוחות לעסקים אשר ייפתחו במהלך יום שבת החלטה זו סוקרה בהרחבה במקומון, והסיקור עצמו הוביל למחאה מקומית אשר נקראה "מחאת השבת". במסגרת המחאה התחלקה העיר אשדוד לשני מחנות ברורים - בעד ונגד פתיחת העסקים. כמעט בכל שבוע התרחשו הפגנות של שני הצצדים ברחבי העיר, ישיבות מועצה הפכו לסוערות וטעונות ובוצעו פרובוקציות על ידי צוות המעודדות של מכבי אשדוד-באר טוביה במהלך משחק חצי הגמר בכדורסל מול מכבי תל אביב. לאחר כמעט שנה המחאה נעצרה לחלוטין בעקבות הצהרת ראש העיר כי לא ייתנו יותר קנסות על פתיחת העסקים בשבת. בתקופה של שנה פורסמו יותר מ80 כתבות שסיקרו את המחאה ובעקבותיה גדל הייצוג החילוני במועצת העיר והצביון הדתי של העיר התמתן משמעותית.
רובע י"ד
במסגרת תחקיר התגלה שרובע י"ד בעיר אשדוד רלוונטי לבניית שכונות מגורים קודם לתחקיר, גורמים מקצועיים בעירייה ובמשרד השיכון הצהירו שלא נותרו באשדוד שטחים פנויים לבניית שכונות וכי ייעוד הקרקע ברובע י"ד אינו מאפשר מגורים. ההד התקשורתי שיצר התחקיר הוביל לשחרור הקרקע לבנייה וכיום נמצא האזור בשלבי תהליכי בנייה ובנייה מתקדמים.
ערוצי תוכן
אשדוד נט מתפעל קבוצה של מדורי תוכן המעודכנים באופן יומיומי על ידי צוות העיתון.