cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי גאנה–הודו
היסטוריה
הודו פתחה קונסוליה באקרה ב-1953 וכוננה יחסים דיפלומטיים מלאים עם גאנה מיד לאחר עצמאותה ב-1957. הנציבות העליונה ההודית באקרה מוסמכת במקביל גם לבורקינה פאסו, טוגו וסיירה לאון. גאנה הקימה את הנציבות העליונה שלה בניו דלהי לאחר עצמאותה. הנשיא הראשון של גאנה, קוואמה נקרומה, וראש הממשלה הראשון של הודו, ג'ווהרלל נהרו, חלקו קשר ידידות אישי חזק. הנשיאים נקרומה, הילה לימן, ג'רי ג'ון רולינגס וג'ון קופור ביקרו בהודו בזמן שראש הממשלה פ.ו.נרסימהה ראו ביקר בגאנה ב-1995. הודו וגאנה הן חברות מייסדות של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות, יוזמת צוות-9 של ממשלת הודו והן חברות בחבר העמים הבריטי.
הודים ותרבות הודית בגאנה
כיום חיים בגאנה כ-10,000 הודים גאנים ואנשים ממוצא הודי, וחלקם נמצאים שם למעלה מ-70 שנה. גאנה היא ביתם של אוכלוסיית הינדים ילידים הולכת וגדלה המונה היום 13,000 משפחות. ההינדואיזם הגיע לגאנה לראשונה רק בסוף שנות ה-40 עם הסוחרים הסינדיים שהיגרו אליה בעקבות חלוקת הודו. הוא צמח בגאנה ובטוגו השכנה מאז אמצע שנות ה-70 כאשר הוקם מנזר הינדי אפריקאי באקרה.
סחר
הסחר בין הודו לגאנה הסתכם ב-818 מיליון דולר בשנים 2010–2011, והיה צפוי להיות בשווי של מיליארד דולר עד 2013. גאנה מייבאת מכוניות ואוטובוסים מהודו ולחברות כמו Tata Motors ואשוק ליילנד יש נוכחות משמעותית במדינה. היצוא של גאנה להודו מורכב מזהב, קקאו ועץ בעוד שהיצוא ההודי לגאנה כולל תרופות, מכונות חקלאיות, ציוד חשמלי, פלסטיק, פלדה ומלט.
שיתוף פעולה כלכלי
ממשלת הודו העניקה קווי אשראי של 228 מיליון דולר לגאנה אשר שימשו לפרויקטים במגזרים כמו עיבוד חקלאי, עיבוד דגים, ניהול פסולת, חשמול כפרי והרחבת מסילות הברזל של גאנה. הודו גם הציעה להקים מכון הודו-אפריקה לטכנולוגיית מידע (IAIIT) ומרכז הכשרה עסקית לעיבוד מזון בגאנה במסגרת פסגת הפורום של הודו-אפריקה.
השקעות
הודו היא בין המשקיעים הזרים הגדולים ביותר בכלכלת גאנה. בסוף 2011, ההשקעות ההודיות בגאנה הסתכמו ב-550 מיליון דולר המכסים כ-548 פרויקטים. ההשקעות ההודיות הן בעיקר בתחומי החקלאות והייצור של גאנה בעוד שחברות מגאנה מייצרות תרופות בשיתוף עם חברות הודיות. גם למגזר ה-IT בגאנה יש נוכחות הודית משמעותית בו. להודו וגאנה יש ביניהן גם הסכם הגנה על השקעות דו-צדדיות. Rashtriya Chemicals and Fertilizers בהודו נמצאת בתהליך של הקמת מפעל דשנים בגאנה בניאנקרום במחוז שאמה שבאזור המערבי של גאנה. הפרויקט כרוך בהשקעה של 1.3 מיליארד דולר ולמפעל יהיה כושר ייצור שנתי של 1.1 מיליון טון, שעיקרו ייצא להודו. כמו כן, ישנן תוכניות לפתח מפעל לעיבוד סוכר הכרוך בהשקעה של 36 מיליון דולר. Bank of Baroda, Bharti Airtel, טאטא מוטורס וטק מהינדרה הם בין החברות ההודיות הגדולות בגאנה.
שיתוף פעולה טכני
הודו מרחיבה את המלגה להכשרת אנשים מגאנה בהודו באמצעות תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי ותוכנית הסיוע המיוחד של חבר העמים לאפריקה (SCAAP). הודו הכשירה למעלה מ-1,100 סטודנטים ואנשי מקצוע מגאנה מאז תחילת התוכנית. הודו גם סייעה לגאנה עם מומחיות ב-IT ותקשורת (ICT) ועזרה לפתח את המרכז הקהילתי Tema למתקן ICT מודרני. מרכז המצוינות של קופי אנאן גאנה-הודו ב-ICT הוא תוצאה נוספת של שיתוף הפעולה של הודו עם גאנה בתחום זה. המרכז לפיתוח מחשוב מתקדם בפונה אמור לספק PARAM טכנולוגיית מחשוב-על והדרכה למרכז החל משנת 2012. ממשלת הודו תמכה בוועדת הבחירות של גאנה בביצוע הסקרים הנשיאותיים והפרלמנטריים שם בדצמבר 2012 בכך שסיפקה לה דיו בל יימחה, וכן סייעה לגאנה לפתח מערכת אלקטרונית לגיוס הכנסות. גאנה היא גם חלק מפרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית שיזמה הודו ואוניברסיטת קוואמה נקרומה למדע וטכנולוגיה של גאנה החלה קורסים לתואר בשיתוף עם מוסדות להשכלה גבוהה בהודו. הארמון החדש של נשיא גאנה, הנקרא Flagstaff House, נבנה על ידי הודו באמצעות הלוואה של 60 מיליון דולר מממשלת הודו.
משפט סביץ'
משפט סביץ' (באנגלית: Savitch's theorem), שהוכח בידי וולטר סביץ' בשנת 1970, הוא משפט בתורת הסיבוכיות שקושר בין הזיכרון הנדרש לצורך פתרון בעיות בדרך דטרמיניסטית ובין הזיכרון הנדרש כאשר ניתן להשתמש באי-דטרמיניזם.
מבוא
בתורת הסיבוכיות ממדלים בצורה מתמטית פתרון של בעיות מתחום מדעי המחשב. המודל המקובל הוא מכונת טיורינג, שמדמה את פעולתו של מחשב בסיסי במיוחד (ועם זאת, כזה שניתן לפתור בו כל בעיה שניתנת לפתרון במחשב רגיל). אחד מהמדדים למורכבות של בעיה הוא כמות הזיכרון הנדרש כדי לפתור אותה, וכמות זו נמדדת במכונת טיורינג על ידי מספר תאי הזיכרון שנעשה בהם שימוש במהלך ריצת המכונה. מכיוון שעבור קלטים גדולים יותר נדרש באופן טבעי יותר זיכרון על מנת לפתור את הבעיה, נהוג למדוד את החסם על הזיכרון שדורשת מכונת טיורינג מסוימת בתור פונקציה על גודל הקלט.
משפט סביץ' מראה כי אם נדרשת כמות כלשהי של זיכרון כדי לפתור בעיה בצורה אי-דטרמיניסטית, מספיקה כמות זיכרון זו בריבוע כדי לפתור את הבעיה בצורה דטרמיניסטית.
ניסוח פורמלי
בצורה פורמלית נהוג לראות את הבעיות החישוביות כבעיות של זיהוי שפות פורמליות.
בצורה פורמלית, ניסוחו של משפט סביץ' אומר:
הוכחה
ההוכחה של המשפט היא קונסטרקטיבית ומדגימה את הצורה שבה, עבור בעיה השייכת ל- ניתן לקבל מכונה דטרמיניסטית מתאימה בהינתן מכונה אי דטרמיניסטית שפותרת את הבעיה.
על מנת להוכיח את המשפט ראשית מוכיחים כי ניתן לפתור את הבעיה של בדיקה האם קיים מסלול בין שני צמתים בגרף תוך שימוש בסיבוכיות זיכרון של \ \log^2(n). לאחר מכן משתמשים בפתרון לבעיה זו כדי להריץ חיפוש על הגרף המייצג את המצבים האפשריים בעת ריצת מכונת הטיורינג האי דטרמיניסטית שבודקת האם מילה מסוימת שייכת לשפה. ניתן להניח כי קיים מצב יחיד שבו המכונה מסיימת את ריצתה ומודיעה על קבלת המילה הנבדקת, ועל כן כל שיש לעשות הוא לבדוק האם קיים מסלול מהמצב ההתחלתי אל המצב המקבל. מכיוון שגודל הגרף הוא אקספוננציאלי בסיבוכיות הזיכרון של המכונה האי דטרמיניסטית, ומכיוון שאת החיפוש ניתן לבצע בסיבוכיות זיכרון לוגריתמית בריבוע ביחס לגודל הגרף, נובע כי סיבוכיות הזיכרון הכוללת הנדרשת היא ריבוע הזיכרון של המכונה האי דטרמיניסטית.
משמעות
המשמעות המיידית הנגזרת ממשפט סביץ' היא קיום השוויון. כלומר, כל בעיה שניתנת לפתרון בזיכרון פולינומי באמצעות מכונה אי דטרמיניסטית ניתנת לפתרון בזיכרון פולינומי גם באמצעות מכונה דטרמיניסטית. התוצאה המקבילה במונחי סיבוכיות זמן היא P=NP, אך בניגוד לתוצאה עבור זיכרון, לא ידוע אם P=NP וההשערה המקובלת היא שהדבר אינו נכון.
הסיבה שבגללה המשפט תקף עבור זיכרון אך לא עבור זמן היא שלא ידועה דרך לביצוע חיפוש מסלול בגרף בזמן לוגריתמי בריבוע (האלגוריתם שעושה זאת בסיבוכיות זיכרון לוגריתמית בריבוע "משלם" על כך בזמן ריצה גבוה מאוד). היתרון של סיבוכיות הזיכרון על פני הזמן בהקשר זה נובעת מכך שניתן "למחזר" זיכרון.
תיאטרון גבעתיים
תיאטרון גבעתיים על שם יצחק ירון הוא מרכז לאמנויות הבמה בעיר גבעתיים.
היסטוריה
תיאטרון גבעתיים ממוקם במגרש בו הוקם, בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, מפעל ליצור ציוד לעבודות עפר בשם "גיברה", שהיה בבעלות חברת "סולל בונה". בשנת 1976 נסגר המפעל עקב חוסר כדאיות כלכלית, אך במקום המשיך לפעול מוסך של "סולל בונה" עוד מספר שנים.
בשנת 1986 הציעה חברת "סולל בונה" לחברת "שיכון עובדים" לרכש את המגרש, עם תוכנית להקמת 400 יחידות דיור במקום. שנה אחר כך אוחדו שני החברות ליצירת חברת "שיכון ובינוי". בהמשך שונתה התוכנית למתחם והוחלט להקים בחלק מהשטח גם משרדים. כחלק מהליך אישור התוכנית, עיריית גבעתיים דרשה להקצות חלק מהמגרש לצורכי ציבור, והוחלט שהשטח הציבורי יוקצה לטובת הקמת מרכז תרבות קהילתי. בתחילה נקרא המבנה "מרכז תרבות קהילתי – בית אסלינגן", על שם העיר אסלינגן אם נקר בגרמניה, עיר תאומה של גבעתיים אשר תרמה כסף להקמתו של המבנה. כאשר החדרים בקומה העליונה במבנה, משמשים כאכסניית נוער למשלחות של מחוז "אסלינגן", המבקרות בעיר מדי שנה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20.
מבנה התיאטרון הוקם בשנים 1995–1998 ונחנך רשמית כ"תיאטרון גבעתיים" ב-23 ביולי 1998. בשאר השטח הוקמו שני בניני משרדים ושטחים מסחריים, "בית הוורד" ששימש כמטה חברת "פלאפון" מאז שהושלם בשנת 1996, ועד שנת 2020 ו"מגדל הפניקס" שהושלם בשנת 2000.
כמנהלו הכללי והאמנותי הראשון של תיאטרון גבעתיים מונה יוסי אלפי, שהעביר לתיאטרון את פסטיבל מספרי סיפורים (שייסד ב-1993), ומתקיים מאז בתיאטרון מדי שנה. אירוע נוסף שיזם היה פסטיבל מיצירותיו של הכוריאוגרף רמי באר בשנת 2001, פסטיבל "רוק N בלוז" שנערך במשך מספר שנים, ומספר הפקות מקור של מספרי סיפורים.
בינואר 2003 דחה בית משפט תביעה נגד התיאטרון, בעקבות ביטול הופעה של אמנון יצחק בתיאטרון, ואף הורה לנציגיו לשלם לתיאטרון הוצאות משפט. ביטול האירוע התרחש לאחר של נציגים מטעמו חתמו על הסכם עם התיאטרון, על השכרת האולם לקיום ערב לזכרה של לאה זיסהולץ, מחנכת תושבת גבעתיים. אולם, לתדהמת התיאטרון, לאחר חתימת ההסכם הפיצו המבקשים מודעות על הרצאתו של הרב אמנון יצחק ולא כפי שנקבע בהסכם.
בשנת 2004 מונה רן גואטה למנכ"ל במקומו של יוסי אלפי, הוא שימש בתפקיד עד 2007. אחריו שימשו בתפקיד המנכ"ל אלינור מנור-שחם ויוסי כהן.
בתחילת 2014, דוד קיגלר מונה למנכ"ל התיאטרון. באותה עת התיאטרון נקלע לחובות בסך מיליון וחצי שקל ובמרץ 2014 עובדי התיאטרון הכריזו על סכסוך עבודה, לאחר שהעירייה החליטה להעביר את ניהולו לחברה חיצונית, וסירבה להיכנס אתם למשא ומתן על תנאי העסקתם החדשים. כחלק ממאבקם בעירייה, הכריזו העובדים שהכניסה למופעים תהיה חופשית. בתגובה קיגלר שכר עובדי קבלן שהחליפו את העובדים הקבועים.
בסוף שנת 2016 החליטה עיריית גבעתיים לקרוא את התיאטרון העירוני על שם יצחק ירון, ראש העיר בשנים 1978–1993.
בשנת 2019 מונה אוהד קנולר למנהל התיאטרון.
בשנת 2020 החליטה עיריית גבעתיים בשיתוף הנהלת התיאטרון, לשנות את שם הרחוב המוביל לתיאטרון - על מנת שיקראו לרחוב ע״ש ליא קניג במקום דוד רמז.
מבנה ופעילות
מבנה התיאטרון ממוקם ברחוב ליא קניג 1, פינת הרחובות דרך השלום ודרך יצחק רבין. המבנה, בסגנון הדה-קונסטרוקטיביזם תוכנן על ידי זוג האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין ונבנה על ידי עיריית גבעתיים באמצעות חברת "יעד, החברה הכלכלית העירונית". על תכנון המבנה זכו האדריכלים חיוטין בפרס רכטר לאדריכלות בשנת 1996.
המבנה כולל שלושה אולמות: בנוסף במבנה בית קפה, אכסניה וגן פסלים.
רוב המופעים המוצגים בתיאטרון גבעתיים הם הפקות חיצוניות, אך מדי פעם עולות בתיאטרון הפקות מקור, עם זאת אין לו להקת שחקנים קבועה. בין ההפקות שעלו במשך השנים היו: בשנת 2023 עלה המחזה להוריד את הכלב מאת יואב בר-לב ו שלומית ארנון, ובכיכובם, בבימויו של ארז שפריר.
אירוויזיון 1963
תחרות האירוויזיון לשנת 1963 (התחרות השמינית במספר) נערכה ב-23 במרץ אותה שנה באולפני הטלוויזיה של ה-BBC שבלונדון, לאחר שנציגי צרפת, שניצחה שנה קודם לכן, סירבו לארח במדינתם את התחרות.
מנחת התחרות בשנה זו הייתה קייטי בויל, שהנחתה גם את אירוויזיון 1960, שנערך אף הוא בבריטניה.
באירוויזיון זה בפעם הראשונה והיחידה משתתפי התחרות ביצעו את שיריהם ללא ציוד נלווה, וגם הם ביצעו את שיריהם בתפאורה שונה באולפן ללא קהל, וכן בריטניה, הולנד, שווייץ ולוקסמבורג לא שלחו מנצחים על התזמורת.
במהלך ההצבעה השיר השווייצרי, "T'en vas pas" (אל תעזוב), ששרה אותו הזמרת הישראלית אסתר עופרים, והשיר הדני, "Dansevise" (בלדת ריקוד), הסתמנו כשני המועמדים המשמעותיים ביותר לניצחון. אולם לאחר שנורווגיה הקריאה את הצבעתה, המנחה ציינה כי היא לא שמעה את חלוקת הנקודות בבירור, ואמרה לנורווגים שהיא תחזור אליהם בהמשך, לאחר הקראת הצבעות של מדינות אחרות. בהקראה הראשונה שמסר הדובר הנורווגי ניתנו לשווייץ שלוש נקודות ולדנמרק שתי נקודות. בהקראה השנייה שונו נתוני ההצבעה: נורווגיה העניקה ארבע נקודות לדנמרק ונקודה אחת בלבד לשווייץ. בסיכום הכללי גברו הדנים על השווייצרים בהפרש של שתי נקודות - 42 לעומת 40 בלבד. למעשה, הסיבה האמיתית לכך שנורווגיה הייתה צריכה לחזור שוב על הצבעתה היא שהדובר הנורווגי לא הקריא את הנקודות על פי הנוהל (כל מדינה הייתה אמורה להעניק 1 - 5 נקודות לחמשת השירים המועדפים עליה).
דנמרק, שיוצגה באותה שנה על ידי הצמד גרטה ויורגן אינגמן, זכתה לראשונה בתחרות אירוויזיון זו. פינלנד, נורווגיה ושוודיה לא קיבלו ולו נקודה אחת זו הפעם הראשונה מבין תחרויות האירוויזיון שבהן השתתפו, ואילו הולנד לא זכתה בנקודות כלל זו הפעם השנייה ברציפות.
באותה שנה השתתפו בתחרות שתי זמרות ישראליות: כרמלה קורן, שייצגה את אוסטריה, ואסתר עופרים, שייצגה את שווייץ.
מגדל אירופה
מגדל אירופה (בספרדית: Torre Europa) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 1985 כחלק מאזור העסקים AZCA. המגדל מתנשא לגובה של 121 מ' ב-30 קומות, והוא אחד מגורדי השחקים הגבוהים במדריד.
ב-5 באוקטובר 1990, פרצה שרפה בקומה ה-29 של המגדל, מבלי שנגרם נזק משמעותי. ב-1 במאי 2001, הפעיל ארגון אט"א פצצה במשקל 20 ק"ג במגדל. הפיצוץ לא גרם לנפגעים בנפש, והנזק העיקרי היה חלונות שבורים.
.tv
tv. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של טובאלו.
כל אדם בעולם יכול לרכוש שם מתחם עם הסיומת tv. תמורת תשלום (מלבד סיומות שמורות, כמו com.tv ,.net.tv ,.org.tv. ודומיהן). ממשלת טובאלו מקבלת קרוב למיליון דולר אמריקני מדי רבעון תמורת היתר השימוש בסיומת הפופולרית, בגלל היות הצירוף TV קיצור למילה האנגלית Television (טלוויזיה). התוצר המקומי הגולמי של טובאלו הוא 12.2 מיליון דולר בלבד (נכון ל-2005) ולכן הכנסה זו מהווה חלק מרכזי מאוד בכלכלת המדינה הקטנה. כיום שייכת הסיומת ל-dotTv שבבעלות חברת וריסיין (VeriSign). הממשלה הטובאלית מחזיקה בעשרים אחוז ממניות החברה.
צ'אנגשו
צַ'אנְגְשׁוּ (במנדרינית תקנית: 常熟; בפין-יין: Chángshú; מילולית "צמיחה תמידית") היא נפה עירונית השייכת לנציבות העירונית סוּג'וֹאוּ במחוז ג'יאנגסו שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. הנפה שוכנת באזור שאקלימו נוח ואדמתו פורייה, ולכן התאפיינה בתרבות חקלאית מפותחת עוד מימי קדם ומכאן שמה. שלא במפתיע, עיירת הנמל הסמוכה מכונה טַאיצַאנְג (太倉) שפירוש שמה "הממגורה הגדולה ביותר".
בנפת צ'אנגשו 21 עיירות ופלכים ושתי מועצות מחוזיות לאזורי פיתוח כלכלי וטכנולוגי. צ'אנגשו היא אחת הנפות העשירות ביותר בסין, התמ"ג של הנפה מדורג לעיתים קרובות בין 10 הנפות העשירות ביותר בסין.
היסטוריה
צַ'אנְגשׁוּ קיבלה מעמד של נפה עצמאית בשנת 540, אך ב-1581 היא הוכפפה לסוג'ואו. האזור קודם למעמד של נציבות מלאה ב-1295, והעיר נבנתה מחדש ובוצרה במאה ה-14, אך ב-1370 הורדה שוב לדרגת נפה. במאות ה-15 וה-16 הותקפה העיר כמה פעמים על ידי פיראטים יפניים.
גאוגרפיה
נפת צַ'אנְגשׁוּ שוכנת בפינה הדרום-מזרחית של מזרח מחוז ג'יאנגסו בתחומי הדלתה של היאנגצה וגובלת בנהר היאנגצה בגבולה הצפון מזרחי, בנפה גַ'אנְגגְ'יַאגַאנְג (张家港) בגבולה הצפון מערבי, בנציבות סוג'ואו בגבולה הדרום מערבי ובנפה טַאִיצַאנְג (太仓) בגבולה הדרומי. העיר צַ'אנְגשׁוּ שוכנת כ-20 קילומטרים דרומית לנהר היאנגצה, כ-50 ק"מ צפונית מזרחית לעיר סוג'ואו ו-72 קילומטרים צפונית מערבית לשאנגחאי.
רוב שטח הנפה מישורי וגובהה הממוצע בין 3 ל-6 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר בנפה היא גבעת יוּ, 261 מטרים. הנפה זוכה לכמות גבוהה של משקעים, כ-1,000 מ"מ לשנה (בין השאר בהשפעת המונסון של מזרח אסיה), ולכן יש בה גופי מים רבים: שלושה אגמים, וארבעה נהרות. אקלים הנפה לח, אך נוח יחסית. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 20°C, ועונות השונות מובחנות.
כלכלה
צ'אנגשו הייתה מסורתית עיר שוק לתוצרת החקלאית המקומית העשירה: אורז, תירס, חיטה, תה, ירקות, צמחי מרפא ועלי תות, ומאז המאה ה-13 היה אזור מרכזי לגידול כותנה. בהיותה אזור עשיר בגופי מים מהווה הדיג ענף חשוב בחקלאות הנפה: דגים, חסילונים, סרטנים, ומגוון צמחי מים נמכרים בשווקים. סוג סרטן (Eriocheir sinensis), המכונה "סרטן סיני שעיר", שגדל במקור באגם יַאנְגצֶ'נְג שבשטח הנפה, נחשב למעדן מבוקש והוא מיוצא לשאנגחאי והונג קונג. עם זאת, התיעוש המהיר של הנפה גרם לכך שהחקלאות, שמילאה תפקיד חשוב בכלכלת צ'אנגשו בעבר, היא כיום מגזר קטן שמהווה כ-2% ופחות מהכנסות הנפה. בשנת 2006 הגיע ההכנסה מתעשייה ל-30 מיליארד דולר (גידול של 24% בהשוואה לשנה קודמת). התיעוש המהיר גבה מחיר אקולוגי יקר, בעיקר בזיהום הנהרות והאגמים. לדוגמה, בתעשיית הלבנים נפלט פלואוריד שנטמע על ידי תות העץ ומופיע בעליו. טוואי המשי, שהמזון היחיד שלהם הוא עלי תות העץ, הורעלו ומתו. כיום הנפה עושה מאמצים גדולים בקביעת מדיניות להגנת הסביבה ואף זכתה במספר פרסים בתחום.
אף על פי שמנהלתית צַ'אנְגשׁוּ כפופה לסוג'ואו, היא הבסיס המחוזי לסחר החוץ. בשנים האחרונות מפותח נמל על נהר היאנגצה על מנת לשרת את סוג'או וווּשִׂי.
חינוך
צ'אנגשו מתגאה ברמת אוריינות גבוהה. 99% מהילדים בגילאי בית הספר לומדים. ובעיר יש שני מוסדות להשכלה גבוהה:
תחבורה
קשרי התחבורה של צ'אנגשו עם ערים אחרות כוללות כבישים, ונתיבי מים ומתוכננת מסילת ברזל:
תיירות
מוקדי המשיכה העיקריים הם:
טיטוס (שליח)
טיטוס היה שליח וקדוש נוצרי שהוזכר בברית החדשה.
קורות חיים
טיטוס היה עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) על פי המסופר בחלק מאיגרות פאולוס ובעיקר באיגרת אל טיטוס.
טיטוס התלווה אל פאולוס ואל בר-נבה בעת שהם הטיפו לנצרות באנטיוכיה ומאוחר יותר התלווה אליהם במסעם לועידת ירושלים (האיגרת אל הגלטיים ב' 1 - 3; מעשי השליחים ט"ו 2 - אף ששמו לא מוזכר בספר זה).
ככל הנראה טיטוס היה גוי שהתנצר (מאחר שפאולוס סירב למול אותו לאור אמונתו של פאולוס כי הבשורה של ישו שחררה את המאמינים מחובות תורת משה ובהם החובה לקיים ברית מילה.
אזכור מאוחר יותר מציין כי טיטוס התלווה לפאולוס ולטימותיוס בהיותם באפסוס ומשם נשלח על ידי פאולוס לקורינתוס שביוון על מנת שיאסוף תרומות לעניי ירושלים (האיגרת השנייה אל הקורינתים ח' 6, י"ב 18).
טיטוס שב ופגש את פאולוס בהיותו במקדוניה (האיגרת השנייה אל הקורינתים ז' 6 - 15).
בעת שפאולוס נכלא, שהה טיטוס בכרתים - לשם נשלח על ידי פאולוס במטרה שיארגן את מבנה הכנסייתי בה (האיגרת אל טיטוס א' 5).
האזכור האחרון של טיטוס מתייחס להגיעו לרומא ולשהייתו עם פאולוס בעת כליאתו השנייה (האיגרת השנייה אל טימותיוס ד' 10), משם נשלח לדלמטיה במשלחת מיסיונרית.
הברית החדשה אינה מצינת את תאריך ומקום פטירתו, אולם לפי המסורת הנוצרית מונה לבישוף גורטין שבכרתים ונפטר בשנת 107 בהיותו בן 95.
יום קדוש
חגו של טיטוס לא נכלל בלוחות הקדושים של הכנסייה הקתולית עד שנת 1854 עת הוקצה לטיטוס ה-6 בפברואר. בשנת 1969 שונה יום חדו ל-26 בינואר, יחד עם חגו של טימותיוס, במטרה לחגוג את שני תלמידיו של פאולוס יחד יום לאחר חג ההתנצרות של פאולוס.
טיטוס וטימותיוס
ריצ'רד ג. פלוז טוען כי השם "טיטוס" הוא שמו הפרטי של טימותיוס ולמעשה מדובר בשלוש איגרות (איגרת זו וכן האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיוס) הממוענות אל אותו אדם. פלוז תומך טענתו במספר פסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתים (ד' 17, ט"ז 10) ובאיגרת השנייה אל הקורינתים (ב' 13, ז' 6, ז' 13 - 14 ו-י"ב 18) וכן במעשי השליחים 19 כ"ב. לדבריו, פסוקים אלה מראים כי מדובר באדם אחד שהיה עוזרו של השליח פאולוס. יחד עם זאת באיגרת השנייה אל תימוטיוס מצוין בפרק ד' פסוק 10 כי טיטוס הגיע לדלמטיה - דבר שאינו סביר אם מדובר באותו אדם אליו מופנית האיגרת.
בילי אייליש
בילי אָייליש פייראט ביירד או'קונל (באנגלית: Billie Eilish Pirate Baird O'Connell; נולדה ב-18 בדצמבר 2001) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. היא זכתה לתשומת לב ראשונה כאשר הוציאה בשנת 2015 את סינגל הבכורה שלה, "Ocean Eyes", ב-SoundCloud. לאחר צאתו, פנו לאייליש חברות התקליטים אינטרסקופ ודארק-רום. ב-11 באוגוסט 2017 יצא המיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me, שזכה להצלחה רבה. בעקבות הצלחת המיני-אלבום, אפל מיוזיק הכתירו את אייליש כאמנית החדשה הבאה שלהם.
ב-29 במרץ 2019 יצא אלבום הבכורה של אייליש,  שהופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, והפך לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בשנת 2019. האלבום הגיע למקום הראשון ברוב המצעדים בעולם, ביניהם ארצות הברית, ובריטניה. הסינגל החמישי מהאלבום "Bad Guy", הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2020 ביצעה את שיר הנושא "No Time to Die" עבור אחד מסרטי ג'יימס בונד באותו השם. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. מאוחר יותר, הסינגלים שלה "Everything I Wanted" ו-"Therefore I Am" הגיעו לעשיריות הפותחות בארצות הברית ובריטניה. אלבום אולפן השני שלה, Happier Than Ever יצא לאור ב-30 ביולי 2021 והגיע למספר 1 ב-25 מדינות.
בין הפרסים שזכתה בהם ניתן למנות: שבעה פרסי גראמי, שני פרסי המוזיקה האמריקאית, שני שיאי גינס, שלושה פרסי הווידאו קליפים של MTV ופרס המוזיקה בריטית. כמו כן, היא האדם הצעיר ביותר והשני בהיסטוריה שזכה בארבע הקטגוריות העיקריות בטקס פרסי גראמי – "תגלית השנה", "הקלטת השנה", "שיר השנה" ו"אלבום השנה" – באותו הטקס. בשנת 2019, הציב אותה המגזין טיים ברשימה הבאה של טיים 100. בנוסף לכך, הוכתרה אייליש על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כאמן ה-26 במרבית תוארי המכירות בארצות הברית. בשנת 2022 זכתה בפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר "No Time to Die".
ילדות ותחילת הקריירה
אייליש גדלה במשפחה של שחקנים ומוזיקאים בשכונת היילנד פארק שבצפון-מזרח לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. אמה, מגי ביירד, היא זמרת-יוצרת, שחקנית, מדבבת ולוליינית, ואביה הוא השחקן פטריק או'קונל. אחיה המבוגר ממנה בארבע שנים הוא פיניאס או'קונל, אף הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקה ושחקן.
אייליש הוא שמה הפרטי השני. לפני שנולדה, הוריה צפו בסרט תיעודי על שתי תאומות סיאמיות מאירלנד שנקראו "אייליש" ו"קייטי", והחליטו שאם תיוולד בת, שמה יהיה אייליש. אולם בזמן ההריון מת אביה של מאגי, ביל, וההורים קראו לתינוקת בילי על שמו. אחיה באותה עת קרא לאחותו פייראט (Pirate; בעברית: פיראטית), וכך נוצר שם פרטי משולש: בילי אייליש פייראט. היא נולדה מהפריה חוץ-גופית.
אייליש קיבלה חינוך ביתי והצטרפה למקהלת הילדים של לוס אנג'לס בגיל שמונה. בגיל אחת עשרה, החלה לכתוב ולשיר שירים משלה, ובכך הלכה בעקבותיו של פיניאס שבאותה תקופה כבר החל לכתוב, להפיק, ולבצע את שיריו יחד עם להקתו.
2015–2017: Don't Smile at Me
בעקבות ההצלחה של הרמיקסים ל-"Ocean Eyes", הוציאה אייליש את הסינגל "Bellyache" ב-24 בפברואר 2017. "Bellyache" נכתב והופק על ידי אייליש ואחיה, פיניאס. קליפ השיר, שאותו ביימו Miles ו-AJ, יצא ב-22 במרץ. ב-30 במרץ, אייליש הוציאה לאור שיר בשם "Bored" כחלק מפסקול סדרת הנטפליקס "13 סיבות".
ב-30 ביוני, אייליש הוציאה סינגל בשם "Watch" עם הסינגל שאחריו, "Copycat" שהשתחרר ב-11 ביולי, ביחד עם הכרזה לדיסק הבכורה שלה Don't Smile at Me. בכל יום שישי בחודש יולי, אייליש הוסיפה סינגל חדש לדיסק הבכורה שלה. בעקבות זה השתחררו הסינגלים "Idontwannabeyouanymore" ו"My Boy". הדיסק השתחרר ב-12 באוגוסט. אחרי השחרור, אייליש עשתה שיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי Vince Staples בשביל רמיקס לשיר "Watch" הנקרא "", שלאחר מכן נכנס לדיסק אחרי הוצאה מחדש שלו.
2018–2020:
ב-12 בפברואר 2018, אייליש החלה את סיבוב ההופעות הראשון שלה "Where's My Mind Tour", אשר הסתיים בחודש אפריל. לכבוד Record Store Day, היא הודיעה על תקליט המכיל גרסה אקוסטית לשיר "Party Favor" וגרסה אקוסטית לשיר "Hotline Bling" של הזמר דרייק. אייליש קיימה שיתוף פעולה עם הזמר חאליד בשביל הסינגל "Lovely", שיצא באפריל 2018, ונכנס לפסקול של העונה השנייה לסדרה "13 סיבות". בנוסף, היא גם הוציאה את הסינגלים "Bitches Broken Hearts" ואת "You Should See Me in a Crown". ב-17 באוקטובר 2018, אייליש הוציאה את הסינגל "When the Party's Over".
ב-29 בינואר 2019 הכריזה אייליש על שמו של האלבום, וחשפה את העטיפה שלו בעמוד האינסטגרם שלה. באותו יום הכריזה גם על הסינגל הבא שלה ופרסמה חלק קצר מקליפ של "Bury a Friend", אשר יצא יממה לאחר מכן בתור הסינגל השלישי של האלבום ב-30 בינואר, באותו יום גם יצא הזמנה מראש לאלבום. ב-4 במרץ, אייליש הוציאה השיר " Wish You Were Gay", שנכנס לאלבום שלה כשיר השני שנכתב. ב-29 במרץ, יצא האלבום הבכורה של אייליש שנקרא:, האלבום הגיע למקום הראשון ברוב המצעדים בעולם, ביניהם ארצות הברית, בריטניה. כמו כן באותו יום הוציאה את הסינגל החמישי "Bad Guy", שכלל קליפ לסינגל.
ב-24 באפריל החל סיבוב ההופעות השלישי של אייליש הנקרא, "When We All Fall Asleep Tour", באירופה, אוקיאניה וצפון אמריקה. סיבוב ההופעות צפוי להסתיים ב-17 בנובמבר באותה השנה. ב-24 בספטמבר, חשפה אייליש כי סבב ההופעות הרביעי שלה נקרא "Where Do We Go? World Tour", התחיל ב-9 במרץ 2020. בעקבות וירוס הקורונה, כל ההופעות של סבב ההופעות הנוכחי נדחו וסבב ההופעות צפוי להתחיל רק בתחילת שנת 2021.
ב-14 בינואר 2020 הוכרז כי אייליש תבצע את שיר הנושא של הסרט "לא זמן למות", שיצא לאחר מספר דחיות, ב-8 באוקטובר 2021, במסגרת סדרת סרטי "ג'יימס בונד". השיר, שנושא את שם הסרט: "No Time to Die", זכה בפרס גראמי בקטגוריית השיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית, בטקס פרסי גראמי ה-63 שהתקיים ב-14 במרץ 2021. זהו אירוע נדיר, שבו זוכה בפרס שיר נושא של סרט קולנוע, עוד לפני שהסרט עצמו יצא.
2020–הווה: Happier Than Ever
ב-30 ביולי הוציאה אייליש את הסינגל "My Future". ב-12 בנובמבר הוציאה אייליש את הסינגל "Therefore I Am". אייליש היא הזמרת המושמעת ביותר לשנת 2020 בפלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי, זאת השנה השנייה ברציפות. בשנת 2020 הפכה לאדם הצעיר ביותר שהופיע ברשימת פורבס סלבריטי 100, עם רווחים של כ-53 מיליון דולר.
ב-21 בינואר 2021 הוציאה אייליש את הסינגל "Lo Vas a Olvidar", ביחד עם הזמרת רוסליה. ב-26 בפברואר, יצא הסרט הדוקומנטרי "Billie Eilish: The World’s A Little Blurry" ב-Apple TV. הסרט עוסק בחייה האישיים של אייליש ופריצתה ובמיוחד בתהליך היצירה מאחורי הקלעים של אלבום הבכורה שלה .
ב-27 באפריל, הודיעה אייליש בחשבון האינסטגרם שלה כי תוציא את אלבום האולפן השני שלה, Happier Than Ever, ב-30 ביולי 2021.
ב-29 באפריל, הוציאה אייליש את הסינגל "Your Power". ב-2 ביוני, הוציאה אייליש את הסינגל "Lost Cause". ב-9 ביולי, הוציאה אייליש את הסינגל "NDA".
ב-30 ביולי, יצא לאור אלבומה האולפן השני שלה Happier Than Ever. באותו השנה זכתה בפרס אשת השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של mako וגלגלצ.
אייליש ואוקונל כתבו 3 שירים מקוריים עבור הסרט "אדומה אש" של פיקסאר משנת 2022, "Nobody Like U", "U Know What's Up" ו-"True Love 1", השירים בסרט בוצעו על ידי להקת הבנית הדמיונית 4*Town
ב-7 באפריל, הוציא "Labrinth" את הסינגל "never felt so alone", ביחד עם אייליש
ביולי 2023, אייליש הוציאה את השיר "" מתוך הסרט "ברבי". את הקליפ לשיר ביימה אייליש בעצמה.
פעילויות אחרות
בהיותה נפגעת נפש בעצמה, אייליש השתתפה במאי 2019 במסע פרסום של Ad Council – המועצה האמריקאית לפרסום, שנועד להגביר את המודעות לבריאות הנפש תחת הכותרת "Seize the Awkward". מסע הפרסום התקיים במסגרת חודש המודעות לבריאות הנפש המתקיים בארצות הברית מדי חודש מאי.
ב-2 בינואר 2020 השיקה חברת האופנה השוודית "H&M" קולקציה בשיתוף פעולה עם אייליש. הקולקציה כללה פריטים שעוצבו בסגנון המאפיין את לבושה של אייליש: בגדים בגזרה רחבה ורפויה הנושאים את הלוגו שלה, ואביזרים נלווים כגון כובעים, גרביים ותיקים.
חיים אישיים
במשך מספר שנים כילדה, אייליש הייתה רקדנית. בגיל 13, בעת שהשתתפה בשיעור היפ הופ עם תלמידים מבוגרים ממנה, נקרע סחוס הגדילה בירכה והיא נאלצה לחדול מריקוד. בעקבות האירוע, אייליש סבלה מתקופה של דיכאון ופציעה עצמית. לדבריה, תקופת הדיכאון דעכה עם פריחת הקריירה שלה כזמרת פופ. כילדה רקדנית, אייליש סבלה מהפרעת גוף דיסמורפית, וגם כנערה מתבגרת היא נוהגת ללבוש בגדים אנדרוגיניים רחבים וגדולים מכפי מידתה. בסרטון פרסומת שהופק עבור מעצב האופנה קלווין קליין, אייליש הסבירה שהיא לובשת בגדים גדולים ורחבים גם בהופעות כדי שאיש לא יוכל לשפוט את גופה.
בנערותה הייתה מעריצה של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר ובשנת 2020 חשפו הוריה בריאיון כי הם אף שקלו לשלוח אותה לטיפול פסיכולוגי בגלל אובססיה לסינגל ולקליפ של ביבר ל־"As Long as You Love Me" ב־2012.
ב-27 בנובמבר 2018 חשפה אייליש שהיא מתמודדת עם תסמונת טורט שאובחנה אצלה בהיותה ילדה קטנה. זאת, לאחר שבאינטרנט הופצו סרטונים שבהם היא נראית במצבים שונים חווה טיקים של התסמונת. אייליש הגיבה לסרטונים בחשבון האינסטגרם שלה באומרה שנמנעה מלחשוף את הדבר כי לא רצתה להיות מזוהה עם התסמונת. אייליש הוסיפה שהיא למדה טכניקות שונות לצמצום ודיכוי הטיקים.
אייליש חווה סינסתזיה, המשפיעה על יצירתה ועל הקליפים של שיריה. אייליש הסבירה שהיא חושבת על מוזיקה במושגים של ויזואליזציה, וכל דבר שהיא יוצרת נקשר בתודעתה לצבע, מרקם, יום בשבוע, מספר וצורה גאומטרית. היא הוסיפה שמאחר שפיניאס חווה גם הוא סינסתזיה, שניהם חושבים על מוזיקה באותו אופן. לדוגמה היא מתארת את השיר "Bad Guy" כ"צהוב, אבל גם אדום, מספר 7, לא חם אלא חמים כמו תנור, ויש לו ריח של עוגיות". באותו אופן היא מתארת בני אדם: "פיניאס, לדוגמה, הוא משולש כתום".
טבעונות ופעילות למען הסביבה
אייליש גדלה כצמחונית מראשית חייה, ובשנת 2014 עברה לטבעונות. היא פועלת לעידוד טבעונות והגברת המודעות לפגיעה בבעלי חיים. ב-2019 השתתפה לצד וודי הרלסון בסרטון הסברה של עמותת גרינפיס להעלאת המודעות לבעיית ההתחממות העולמית ולבעיות סביבתיות נוספות. הסרטון הקורא בין השאר לצמצם את צריכת הבשר והחלב בשל הנזקים הסביבתיים של ייצור מזון מהחי.
ג'יזי
ג'יי ויין ג'נקינס (באנגלית: Jay Wayne Jenkins; נולד ב-28 בספטמבר 1977), ידוע בשם הבמה ג'יזי (Jeezy), לשעבר יאנג ג'יזי (Young Jeezy), הוא ראפר, פזמונאי ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
ג'יי וויין ג'נקינס נולד ב-28 בספטמבר 1977 בקולומביה שבקרוליינה הדרומית. כשהיה פעוט, עבר ג'נקינס להתגורר באטלנטה, שם התגורר עם בני משפחה שונים, כתוצאה מניתוק מהוריו.
ב-2001, תחת השם ליל ג'יי (Lil J), הוציא יאנג ג'יזי את אלבומו הראשון,.
ב-26 ביולי 2005, הוציא את אלבומו השלישי והראשון בשם "יאנג ג'יזי", Let's Get It: Thug Motivation 101. האלבום היה לפריצת הדרך של הראפר, כאשר הגיע למקום השני בבילבורד 200 ומכר כ-172,000 עותקים בשבוע הראשון של יציאתו. לאחר זמן מה, אושר כ-"אלבום פלטינה" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-12 בדצמבר 2006 הוציא את אלבומו הרביעי, The Inspiration. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 ומכר בשבוע הראשון ליציאתו כ-352,000 עותקים.
ב-2 בספטמבר 2008 הוציא את אלבומו השישי, The Recession. בניגוד לקודמיו, האלבום לא הגיע למעמד פלטינה, והסתפק במעמד "אלבום זהב".
במרץ 2010 דווח כי הוציא יאנג ג'יזי מתוך שם הבמה שלו את ה-"יאנג".
ב-20 בדצמבר 2011 הוציא את אלבומו השישי, TM:103 Hustlerz Ambition. האלבום זכה לשבחים רבים, אך לא הצליח לשחזר את הצלחת האלבומים הקודמים.
ב-28 באוקטובר 2016, הוציא את אלבומו התשיעי, Trap or Die 3. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 והפך לאלבום השלישי של ג'יזי לעשות זאת.
ב-15 בדצמבר 2017, הוציא את אלבומו העשירי, Pressure.
ב-23 באוגוסט 2019, הוציא את אלבומו האחד עשר, TM104: The Legend of the Snowman. ג'יזי הודיע כי זה אלבומו האחרון.
דיסקוגרפיה
אלבומי אולפן
מיקסטייפים
אנטוניו די נטאלה
אנטוניו די נטאלה (איטלקית: Antonio Di Natale; נולד ב-13 באוקטובר 1977 בנאפולי שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. קבוצתו האחרונה הייתה אודינזה. די נטאלה הוא מלך שערי אודינזה בכל הזמנים עם 227 שערים במדיה.
קריירה
בצעירותו שיחק די נטאלה בקבוצת הנוער של אמפולי. הוא הושאל למספר קבוצות קטנות לפני שהפך לשחקן קבוע באמפולי ב-1999. בזכות יכולתו הטובה במדי אמפולי בסרייה א' זומן לסגל נבחרת איטליה. די נטאלה האריך את חוזהו בקבוצה ב-2003, אך לאחר שהקבוצה ירדה לליגה השנייה, הוא עבר לאודינזה. בעונת חבר די נטאלה לוינצ'נצו יאקווינטה ולדויד די מיקלה בחוד הקבוצה, ויחד הם עזרו לאודינזה לסיים את העונה במקום הרביעי ובכך להעפיל לליגת האלופות בעונה שלאחר מכן. בעונה זו הבקיע די נטאלה שבעה שערים ב-33 משחקי ליגה. בעונת הופיע די נטאלה ב-36 משחקי ליגה, בהם הבקיע 17 שערים. בעונות ו- זכה פעמיים ברציפות בתואר מלך השערים של הליגה האיטלקית, לאחר שהבקיע 29 ו-28 שערים בהתאמה.
משפחת אדמס (סדרת טלוויזיה, 1992)
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת המבוססת על דמויות שהופיעו ברצועות קומיקס באותו השם מאת צ'ארלס אדמס. הסדרה הופקה על ידי חברת האנה-ברברה ושודרה ברשת "ABC" למשך שתי עונות מ-12 בספטמבר 1992 ועד ל-6 בנובמבר 1993. מפיקי הסדרה החליטו להפיק אותה בעקבות התחייה לה משפחת אדמס זכתה לאחר הצלחת הסרט משנת 1991. בסדרה בישראל שודרה בשנת 1998 בערוץ 2 בזכיינית קשת בשעות הבוקר המוקדמות.
עלילה
לסדרה היה פרק פיילוט שלא שודר שכלל עלילה במהלכה נרקמת עלילה נגד דוד פסטר על ידי אחד מאויביו של נורמן נורמנמאייר, גנגסטר חסר פנים; עם זאת לסדרה שודר פרק ראשון חלופי ובפרקים לא היה הסבר מדוע לנורמן יש אויב שמופיע במהלך הסדרה. שאר הסדרה הציגה את אויביה של משפחת אדמס, ואת משפחת נורמנמאייר הטיפוסית המתגוררת בשכנות למשפחת אדמס, והם אובססיביים ועם זאת מלאי שנאה ובוז כלפי אורח חייהם של משפחת אדמס, מלבד בנם נ. ג'יי.
פרקים שעסקו במשפחת בנורמנמאייר בדרך כלל כללו קווי עלילה במהלכם נורמן ובנורמינה ניסו להיפטר ממשפחת אדמס ולסלק אותם מהאפידייל הייטס או לחלופין, לרגל אחריהם; בזמן שבנם נ. ג'יי. עבר הרפתקאה עם וונסדיי ופאגסלי, דבר שהוביל לקונפליטים בין שתי המשפחת. בחלק מהפרקים, כשהסכסוך נפתר, גומז בדרך כלל הציע ריקוד משפחתי. ההצעה לרקוד בפעם הראשונה הוצעה בדרך כלל בעקבות דרישה מוזרה כלשהי, ודוד פסטר הוא זה שבדרך כלל מציין את הסיבה מדוע ההצעה אינה אמורה להתקבל, אם כי לפעמים גומז והדוד פסטר מצאו את עצמם בהיפוך תפקידים (כאשר הדוד פסטר הציע את ההצעה וגומז הצביע על הסיבה שלא לעשות זאת). הפעם השנייה בה ההצעה הוצעה התקבלה, ובדרך כלל גם ההצעה השנייה הייתה דרישה לרקוד.
קרובים של משפחת אדמס
למרות שרוב קרוביהם של משפחת אדמס מוזכרים רק בשיחות בין בני המשפחה, כמו בסדרה המקורית, ישנם מספר קרובים שמופיעים בהופעות אורח במהלך הפרקים:
רוזנות ויד-רונקל
רוזנות (נסיכות) ויד-רונקל (בגרמנית: Grafschaft (Fürstentum) Wied-Runkel) הייתה מדינה ריבונית גרמנית קטנה שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה.
סקירה כללית
ויד-רונקל הייתה ממוקמת סביב העיירה והטירה של רונקל, הממוקמת על נהר לאהן. היא השתרעה מהעיירה רונקל עד צפונה יותר לשופבאך, אך החזיקה גם במובלעת ממזרח לווילמאר.
ויד-רונקל הוקמה כתוצאה מחלוקת רוזנות ויד, והועלתה מרוזנות לנסיכות ב-1791. ויד-רונקל סופחה לנסאו בשנת 1806.
מגדלי קולון
מגדלי קולון (בספרדית: Torres Colón) הם גורד שחקים המורכב משני מגדלים זהים במדריד, בירת ספרד.
מגדלי קולון ממוקמים בפלאסה דה קולון שבשדרת רקולטוס, אחד מהאזורים המסחריים החשובים במדריד ובנייתם הושלמה בשנת 1976. המגדלים מתנשאים לגובה של 116 מטר ב-23 קומות והם מהגבוהים בגורדי השחקים במדריד. המגדלים ידועים בפי המקומיים כ"תקע", בשל דמיון האגף המחבר ביניהם לתקע חשמלי. בשנת 2008, נבחרו המגדלים על ידי האתר VirtualTourist כאחד מעשרת המבנים המכוערים בעולם.
Fighter
Fighter (בעברית: לוחמת) הוא הסינגל השלישי יצא מהאלבום של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, Stripped. הסינגל יצא ב-13 במרץ 2003, והצליח להגיע למקום ה-20 במצעד הבילבורד הוט 100, שבאמריקה, כשהוא הופך להיות הלהיט התשיעי של אגילרה שהצליח להיכנס לעשרים המקומות הראשונים בארצות הברית.
לעומת זאת, הצליח השיר להגיע למקום השלישי בבריטניה, והפך ללהיט עולמי נוסף בידי אגילרה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק בידי אגילרה וסקוט סטורצ'. השיר בשיתוף פעולה עם הגיטריסט הידוע, דייב נאבארו, שהיה חלק בהרכבים רד הוט צ'ילי פפרז וג'יינס אדיקשן (Jane's Addiction). השיר הוא הסינגל הראשון של אגילרה כשהיא מניבה אלמנטים במוזיקת הרוק. השיר מדבר על כך שאגילרה מבטאת ופורצת החוצה את כל הכעס והעצבים שצברה במשך הזמן מבן זוגה הבוגדני שהתעלל ברגשותיה, בניגוד, היא רוצה להודות לבן הזוג על שחישל אותה והפך אותה חזקה יותר רגשית. אגילרה כתבה את השיר על אבא שלה, שזנח והתעלל במשפחתה.
הסינגל הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר של אגילרה, והפך להיות ההמנון הרשמי למשחקי ה-NBA לשנת 2003 והושמע במלואו בפרסומות של משחקי הגמר שנצפו בידי מיליוני צופים בעולם. בנוסף, קליפ רשמי צולם למען שידור השיר במשחקי הגמר בו כריסטינה מצולמת בכוריאוגרפיה יחד עם רקדניה על רחבת המגרש.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר הופק על ידי פלוריה סיגיסמונדי, שידועה כאחת המפיקות קליפים של אגילרה האמנותיות ולא רגילות. בקליפ, לובשת אגילרה חלוק קטיפה יפני שחור כשהיא אוחזת במוט עור שחור בידה, עם שיער שחור ארוך, במראה לאדם העוקב אחר האופנה הגותית. שלוש יתדות תקועות מאחורי גבה, כשהם יוצרים לה גבנון. בתחילת הקליפ, היא כלואה בקופסת זכוכית, והחלוק שלה מתנפח כמו בלון. שלוש בלרינות גותיות אוכלות פירות ומתמוטטות, ככל הנראה סממן לאכילת הפרי האסור. לאחר מכן, אגילרה פורצת לחופשי דרך הקופסה בעזרת חבטות עד לשבירת הזכוכית.
אגילרה נוטלת לצד את החלוק לאחר שזורקת בזעם את היתדים מגבה. מתחת לחלוק מתגלה שמלה לבנה חשופה מרופטת, מכוסה בעשים, שהיא סממן לאבולוציה המטפורית שעברה מגולם לפרפר. בנוסף, השיער שלה הופך לבן, ועשים עפים סביבה.
לקראת הסוף, אגילרה לובשת שמלת לוחמת, בהשראת מראה העכביש, כשהיא נראית זועמת מתמיד ושלמה בתהליך האבולוציה שעברה. בסוף הקליפ, היא בועטת במסך המצלמה ושוברת אותו.
הקליפ מראה בצורה איטית את שלב שינויי הצורות של אגילרה, ובהדרגה את שאיבת הכוח בהתקדמות, ממצב שבורת-לב למצב בלתי-שביר.
הקליפ זכה בארבעה פרסים בטקס פרסי קליפים MVPA: קליפ פופ השנה (המפיקה פלוריה סיגיסמונדי), הסטייל הטוב ביותר בקליפ (קארול בידל & טריש סאמרויל), איפור הטוב ביותר בקליפ (פרנסס טולט), הסינמטוגרפיה (אמנות הקולנוע) הטובה ביותר בקליפ (כריסטופר סוס). ובפרס נוסף, בטקס פרסי ג'ונו: קליפ השנה (מפיקת הקליפ פלוריה סיגיסמונדי).
דן רונן
דן רונן (נולד בשנת 1954) הוא קצין משטרה, לשעבר מנכ"ל המשרד להגנת העורף. שירת במשטרת ישראל בדרגת ניצב כראש אגף מבצעים וכמפקד מחוז הצפון. עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל.
ביוגרפיה
רונן נולד במושב מטע שבהרי ירושלים, שם גדל והתחנך. בשרותו הצבאי (1972–1975) היה חבר גרעין נח"ל בני עקיבא ובהמשך עבר לחיל השריון.
מצה"ל השתחרר בדרגת רס"ן, לאחר תפקיד מפקד פלוגה. את שירותו במשמר הגבול החל בשנת 1976 בתפקיד קצין ביטחון שוטף בגזרת יהודה והמשיך למלא בחיל תפקידים בכירים, בהם: קצין מבצעים בפלוגה בירושלים, מ"פ טירונים בבסיס ההדרכה בית חורון, קצין הדרכה מג"ב ירושלים, מ"פ בבסיס ההדרכה, ראש מגמת קצינים, מדריך ראשי של בסיס ההדרכה בית חורון וקצין אג"מ של יהודה ושומרון. בשנת 1986 התגייס למשטרת ישראל ושירת כקצין מבצעים של מחוז המרכז וכסגן מפקד תחנה בראשון לציון. בשנת 1987 מונה למפקד תחנת אשקלון וזכה לעיטור מופת על תפקודו בחילוץ בני משפחה מאירוע ירי והצלתם. בשנת 1990 מונה לשמש ראש מדור מבצעים במטה הארצי, בתקופת מלחמת המפרץ, ולאחר מכן שימש קצין אג"מ של המחוז הדרומי. בשנים 1992–1993 היה נציג המשטרה בצוות ההקמה של פיקוד העורף.
בשנת 1996 חזר רונן למשמר הגבול והועלה לדרגת תת-ניצב. עד שנת 2000 כיהן כמפקד משמר הגבול ביהודה ושומרון. בשנת 2000 הועלה לדרגת ניצב ומונה לסגן וממלא מקום מפקד מחוז מרכז. בין השנים 2001–2003 כיהן כראש אגף מבצעים של משטרת ישראל (בתקופת האינתיפדה השנייה). בין השנים 2003–2004 כיהן כראש המטה המבצעי של השר לביטחון הפנים צחי הנגבי, ובסיום תפקיד זה מונה לכהן כמפקד המחוז הצפוני. בתקופת כהונתו פרצה מלחמת לבנון השנייה, במהלכה פיקד רונן על כוחות המשטרה בעורף הצפוני. המחוז הצפוני, תחת פיקודו של רונן, זכה לשבחים על עמידתו במשימותיו, לצד ביקורת שהוטחה ברונן על אימוץ שיטת הפעלה שעמדה בסתירה להוראות חוק ההתגוננות האזרחית. בתקופתו גם אירעה פרשת רצח תאיר ראדה.
בשנת 2007 סיים שלושים וחמש שנות שירות בשירותי הביטחון. עד 2008 עמד בראש פרויקט "מסדרון השלום" במשרד ראש הממשלה, ובסיום תפקידו עבר לשמש יו"ר מועצת המנהלים של קבוצת ח.א.ש. המתמחה בביטחון ואבטחה בישראל ובעולם.
רונן הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. נשוי ואב לשלושה.
פטריק ראפטר
פטריק מיכאל "פאט" ראפטר (באנגלית: Patrick Michael "Pat" Rafter, נולד ב-28 בדצמבר 1972) הוא טניסאי אוסטרלי בעבר. הוא דורג ראשון בעולם (26 ביולי 1999) לפי דירוג ה-ATP וזכה בשלושה טורנירי גראנד סלאם, 2 ביחידים, באליפות ארצות הברית (1997, 1998) ו-1 בזוגות באליפות אוסטרליה, עם יונס ביורקמן משוודיה (1999). באליפות וימבלדון הוא הגיע למשחק הגמר, פעמיים ברציפות (2000, 2001). בשנת 2002, נבחר לאיש השנה של אוסטרליה.
חיים אישיים
ראפטר תרם מחצית מסכום זכיותיו באליפות הפתוחה בארצות הברית בשנים 1997 ו-1998 לארגון צדקה בשם "Starlight Children's Foundation". בנוסף ראפטר גם פעיל לזכויות בעלי החיים.
לאחר פרישתו החל ראפטר לדגמן הלבשה תחתונה עבור מותג ההלבשה האוסטרלי "Bonds".
באוקטובר 2010 הוכרז שראפטר מונה למאמן נבחרת אוסטרליה בגביע דייוויס.
להיות כוכב
להיות כוכב הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2003 בבימויו של ארנון צדוק, עם ארנון צדוק ואלונה טל בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי חיים ובני אידיסיס, והוא מבוסס על סיפורים אמיתיים של בני נוער מ"בית השנטי".
תקציר העלילה
צוריאל (צורי) אבן-חן (ארנון צדוק) הוא מורה לתיאטרון בתיכון לאמנויות בתל אביב המנוהל על ידי בלהה (איריס ברנע). הוא מורה קפדן וקשוח שלא עושה הנחות לשום תלמיד. כאשר התלמידה לילך (אלונה טל) מאחרת לחזרה, הוא מסלק אותה מההופעה. אביה מפעיל לחץ על המנהלת אך צורי מסרב לחזור מהחלטתו.
לילך קובעת פגיעה בבית קפה עם צורי. בלילה נעצר צורי ושני חוקרי משטרה (עודד לאופולד ויונתן צ'רצ'י) מאשימים אותו בתקיפה ובאונס של לילך שנמצאה חבולה ומדממת באחד הרחובות. צורי מכחיש בתוקף אך העניין מתפרסם והוא מושעה מיד לעבודתו. הוא משוחרר בערבות של אביו החורג דוד (גבי עמרני) עד למשפט.
עולמו של צורי חרב עליו. הוא משוטט ברחובות ומגיע להוסטל של סימונה (אורית שר) שאליו מגיעים נערים ונערות שנפלטו ממשפחותיהם. הוא מציעה לסימונה לארגן חוג תיאטרון בקרב הנערים והיא מסכימה למרות שהיא לא בטוחה שיצליח.
צורי מבחין בלילך בין הנערים אך היא מתעלמת ממנו. העלילה מתרכזת במספר בני נוער:
צורי רוצה לרתום את הנערים להופעה. בתחילה הוא נתקל בחוסר רצון אך בהמשך הם משתפים פעולה. אביה של לילך (פיני מיטלמן) מגיע להוסטל וחוטף את לילך. צורי רודף אחריהם ולילך זורקת את עצמה מהרכב. מתברר שהאב התעלל מינית בלילך. האב בורח לגרמניה וצורי מזוכה מאשמה. כעת מגיעה בלהה ומציעה לצורי לחזור לבית הספר. הוא מסכים בתנאי שההופעה של נערי ההוסטל תיערך באולם של בית הספר. בלהה מסכימה ההופעה נערכה לפני קהל בהצלחה. זוהר מופיע בסטנד אפ, צ'ולוט ולבנה מופיעים בריקוד ולילך מסיימת בשיר.
לבסוף צורי מחליט לעזוב את בית הספר ולהדריך קבוצות נוער בדרום תל אביב.
Harem World Tour
Harem World Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. סיבוב ההופעות החל ב-10 בינואר 2004, והסתיים ב-23 בדצמבר באותה השנה. סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום, Harem.
סיבוב ההופעות הפך לאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר בשנת 2004, כאשר גרף למעלה מ-60 מיליון דולר.
רשימת השירים
להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות: קטע מעבר
אלבום וידאו
ב-27 בספטמבר 2004, הוציאה ברייטמן את The Harem World Tour: Live from Las Vegas, שהוקלט ב-13 במרץ באותה השנה.
ההצהרה המשולשת (1950)
ההצהרה המשולשת של 1950 הייתה הצהרה משותפת של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת כדי להבטיח את קיום הסטטוס קוו הטריטוריאלי שנקבע לאחר חתימת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות בין מדינת ישראל למדינות ערב שמסביבה, מצרים, ירדן, סוריה ולבנון.
ההצהרה התוותה את מחויבותם של הצדדים לשלום וליציבות במזרח התיכון. המעצמות אף התחייבו לנקוט בפעולות כדי למנוע הפרות של ההסכם, הן בעצמן והן בעזרת האומות המאוחדות.
רקע
מעצמות המערב שאפו לשמור על יציבות על מנת לשמור על זרימה חופשית של נפט ממדינות ערביות במזרח התיכון וכן כדי לצמצם את הסכסוך הישראלי-ערבי ולשכנע את הערבים והישראלים להתאחד על מנת להיות מוכנות לאיום מצד ברית המועצות עליהן.
ארצות הברית הייתה הכוח המרכזי מאחורי ההסכם: נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר ראה ב"ההצהרה המשולשת" כלי ראוי להבטיח נייטרליות של המערב, ובמיוחד של ארצות הברית, בסכסוך הישראלי-ערבי. המטרה הסופית הייתה למנוע כל תפיסה במזרח התיכון בכוח.
כחלק מתפיסת הנייטרליות התחייבו שלושת המעצמות לערוב לקיומו של סטטוס-קוו במזרח התיכון ולקיומו של מאזן נשק ומאזן כוחות באזור. בהצהרה נכללה הגדה המערבית בשטח ירדן, ובעמאן ראו זאת כהכרה דה-יורה של צרפת וארצות-הברית בסיפוח הגדה המערבית לירדן.
השפעת ההצהרה
לדבריו של חוקר מדע המדינה ג'רלד שטיינברג, ההצהרה לא מנעה ממדינות ערב להשיג נשק באמצעות בריתות שנחתמו עם ספקי תעשיית הנשק, אך ישראל קיבלה רק סיוע-חוץ מצומצם מארצות הברית. בקשות של פקידי צבא ישראלים לרכוש נשק מהאמריקאים נענו בשלילה.
הפרת ההצהרה
בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית שנערכה בספטמבר 1955, הסכימה ברית המועצות שצ'כוסלובקיה תמכור למצרים נשק מודרני בשווי שהוערך בכ-250 מיליוני דולרים. הבריטים, הצרפתים והאמריקאים ראו בכך הפרה של תנאי ההצהרה המשולשת וניסו, ללא הצלחה, למנוע את עסקת הנשק ומימושה.
לאחר עסקת הנשק, החלו גם הצרפתים להעביר נשק מודרני רב לישראל תוך הפרה של ההסכמות בהצהרה המשולשת אך בעידוד אמריקאי. בכך תמו דה פקטו התחייבויות הצדדים.
אליפות העולם באתלטיקה באולם 1987
אליפות העולם באתלטיקה באולם התקיימה לראשונה בשנת 1987 באינדיאנפוליס, ארצות הברית. האליפות מהווה המשך להמשחקים העולמיים באולם שהתקיימו לראשונה בשנת 1985 בפריז, צרפת.
האליפות התקיימה בין התאריכים 6 - 8 במרץ. באליפות השתתפו 401 אתלטים מ-85 מדינות. מכיוון שהייתה זאת האליפות השנייה בלבד נקבעו במהלכה מספר שיאי אליפות רבים, בכל 11 מקצועות הנשים וב-10 מתוך 13 מקצועות הגברים.
דרוסילה (בית הורדוס)
דרוּסילה (נולדה בשנת 38) הייתה נסיכה יהודייה משושלת בית הורדוס.
היא נולדה בממלכת יהודה לאגריפס הראשון, מלכה האחרון של יהודה, ואשתו קיפרוס (בת פצאל בן פצאל, אחי הורדוס, ושלומציון בת הורדוס ומרים החשמונאית). אחותם של אגריפס השני, דרוסוס (נפטר כשהיה ילד), ברניקי ומרים. היא נקראה על-שם דרוסילה, אחותו האהובה של הקיסר קליגולה.
לפני מותו, אירס אותה אביה לאפיפאנס, בנו של אנטיוכוס הרביעי מלך קומגנה. התנאי למימוש האירוסין היה שאפיפאנס יתגייר, אולם בסופו של דבר חזר בו מהבטחתו וסירב להמיר את דתו. המלך אגריפס השני, אחיה של דרוסילה, ביטל את האירוסין והשיא אותה לאזיזוס (עזיז) מלך אמסה (חמת), שהסכים להתגייר כדי להתחתן עמה. אבל נישואיה לעזיז לא החזיקו מעמד זמן רב:
לפי הברית החדשה דרוסילה ישבה לצד בעלה בשעה שהוא שפט את פאולוס: "אחרי כמה ימים בא פליקס עם דרוסילה אשתו, שהייתה יהודיה".
לאחר סיום תקופת שירותו של פליקס, חזרה דרוסילה עם בעלה לרומא. בשנת 79, עם התפרצות הר הגעש וזוביוס, נעלמו עקבותיהם של דרוסילה ובנה אגריפס.
קתדרלת נוטרדאם (פריז)
משמעות שמה של הקתדרלה בצרפתית היא "גבירתנו", על שם מרים, אם ישו. כנסיות וקתדרלות רבות בצרפת ובמדינות דוברות צרפתית אחרות קרויות בשם "", ולכן נהוג להבדיל את זו שבפריז על ידי הוספת הסיומת "דה פארי", כלומר: "של (העיר) פריז". הקתדרלה נחשבת ללבה ההיסטורי של העיר ולאחד מסמליה המפורסמים, והיא אחד ממוקדי התיירות החשובים והמרכזיים בעיר עד היום.
הקתדרלה נבנתה תחילה בסגנון גותי מוקדם (Early Gothic) בעקבות בזיליקת סן-דני והקתדרלות בסנס, בנואיון ובלאן באמצע המאה ה-12, במטרה להתעלות עליהן, אך בעקבות הדוגמה של קתדרלת שארטר, עברה שיפוצים בסגנון גותי בשל (High Gothic). ב־1240 הייתה קתדרלת נוטרדאם אחת הראשונות ששילבו באדריכלותן את הסגנון הגותי הקורן (Rayonnant Gothic), דבר שהתבטא בעיקר בשני חלונות רוזטה בקצות בית הרוחב הנחשבים לטובים מסוגם. בניית הקתדרלה הושלמה רק ב־1345 ומאז היא מהמבנים הידועים בפריז. בזכות מעמדה הרם שרדה הקתדרלה גם בתקופות קשות כמו המהפכה הצרפתית שבה נהרסו עשרות מבני דת וכנסיות גותיות. במאה ה-19, בעקבות התחזקות התנועה הרומנטית והתחייה הגותית ומאמציו של ויקטור הוגו, החלו עבודות לתיקון ושיפוץ הקתדרלה, עליהן הופקד אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק, אדריכל נאו-גותי, משמר והיסטוריון ידוע, מחשובי האדריכלים של התקופה. לה-דוק הוסיף צריח מחודד מעל מקום המצלב במקום מגדל פעמונים שנהרס במאה ה-18 וכן פסלי גרוטסק, חימרות וגרגוילים. מלבד אדריכלותה הקנונית, הקתדרלה ידועה באוצרות האמנות שלה הכוללים פסלים, ציורים, חלונות ויטראז' ושרידי קדושים.
הקתדרלה היא אתר סיפורו של ויקטור הוגו, הגיבן מנוטרדאם. הוגו היה פעיל מרכזי בתנועת התחייה הגותית לשימור ולשחזור מבנים וקתדרלות שנבנו בסגנון הגותי.
ב־15 באפריל 2019 בערב פרצה בקתדרלה שרפה גדולה אשר כילתה את גג הקתדרלה והובילה לנפילת הצריח ולנזק רב.
רקע כללי
לקראת סוף המאה ה-12 החלה באירופה תקופה של פריחה דתית, תרבותית, אדריכלית וכלכלית. הערים גדלו והתחזקו והמסחר פרח. מסעי הצלב הפכו את הבנייה בלבנים לנפוצה הרבה יותר, לצד השפעות נוספות באמנות ובתרבות שבאו מהמזרח התיכון. תקופה זו של יציבות ופריחה אפשרה בניית מבנים מפוארים מלבנים, בניגוד למבני העץ שהיו נשרפים חדשות לבקרים. כוחה של הכנסייה בתקופה זו היה חזק, והעושר הרב שלה התבסס על נחלות ורכוש שתוגברו בתרומות של אצילים ושל פשוטי העם. בערים, הבישופים היו בעלי מעמד רם והשפעה רבה, ולעיתים אף ניהלו רבעים שלמים. על רקע זה החלה בנייה של קתדרלות אבן מפוארות שהוקמו כדי לרומם את מעמד הכנסייה בעיני פשוטי העם, וכן כדי להוות ביטוי נשגב לאמונה הנוצרית. תחילה נבנו מבנים אלה בסגנון הרומנסקי הכבד, אך במרכז צרפת החל להתפתח הסגנון הגותי (1136, 1140–1144) שהעמיד מבנים מפוארים, גדולים ויפים הרבה יותר.
המקום
איל דה לה סיטה, האתר של קתדרלת נוטרדאם, משמש כמקום פולחן זה כאלפיים שנה. תחילה היה בו מקדש גאלו-רומאי לכבוד האל יופיטר, ובהמשך נבנתה במקום הכנסייה הנוצרית הראשונה של פריז – בזיליקת סנט אטיין, שהוקדשה לסטפנוס הקדוש. בשנת 528 הקים כילדבר הראשון, מלך הפרנקים, על חורבות המבנים הקודמים כנסייה גדולה יותר, אשר הפכה לקתדרלה הראשונה של העיר כבר במאה ה-10. בהמשך נבנתה קתדרלה רומנסקית, ולבסוף הקתדרלה הגותית.
בניית הקתדרלה
במאה ה-12, לאחר שהבזיליקה במקום הפכה ל"כנסייה הקהילתית של מלכי אירופה", החליט הבישוף מוריס דה סילי (Maurice de Sully) שהבזיליקה הרומנסקית אינה ראויה דיה לתפקידה הרם. הוא הורה על הריסתה עם כניסתו לתפקיד הבישוף של פריז, ב־12 באוקטובר 1160. דה סילי הושפע מהכנסיות הגותיות הראשונות – בזיליקת סן-דני בפריז (1140-1144), קתדרלת סנס (1142) והחזית של קתדרלת שארטר (1145) שהציגו מבנים מפוארים ותמירים, מרובים בקישוטים, פיסול גותי ואור לעומת האדריכלות הרומנסקית הפסאודו-מבצרית שהתבטאה בכנסיות חשוכות ופשוטות יחסית. לפי האגדה, דה סילי שרטט את חזונו למבנה בחול שמחוץ לכנסייה המקורית.
כדי להתחיל את הבנייה הרס הבישוף מספר בתים באי וסלל דרך חדשה (Rue Neuve-Notre-Dame") ברוחב של שישה מטרים להובלת חומרי בנייה לכנסייה החדשה. שאיפתו הייתה גם לבנות קתדרלה שתהיה גבוהה יותר מכל קודמותיה, והרף שהוצב היה אולם תווך הגבוה בשליש מהאולם הגבוה ביותר שהיה בצרפת עד אז.
הבנייה החלה ב־1163 תחת שלטון לואי השביעי, והדעות חלוקות אם היה זה הבישוף מוריס דה סילי או האפיפיור אלכסנדר השלישי שהניח את אבן הפינה של הקתדרלה, אך מוסכם ששניהם נכחו בטקס זה. הבישוף דה סילי הקדיש את מרבית חייו ועושרו לבניית הקתדרלה. ב־1175 החלו העבודות על הספינה הראשית, וב־1182 הושלמו בניית האפסיס ובניית בית המקהלה (Choir). ב־1196, שנת מותו של הבישוף דה סילי, הושלמה הספינה הראשית.
הקמת החזית המערבית ושני מגדליה החלה בסביבות שנת 1200, לפני שהספינה הראשית הושלמה. הקתדרלה הייתה אחד מן המבנים הראשונים שנעשה בהם שימוש בתמיכות דואות, תמיכות חיצוניות דמויות צלעות בצורת חצי קשת, שתמכו בעומס הרב של המבנה הגבוה. למעשה, פיתוח טכנולוגיית התמיכות הדואות נולד מהרצון ליצור אולם תווך (nave) גבוה כל כך בנוטרדאם. לאחר כמה ניסיונות ומודלים מבניים של סוג התמיכות החדש החלה בנייתן, ובעקבות כך החלו להיבנות תמיכות דואות גם בקתדרלות נוספות ברחבי צרפת.
בעת הבנייה עבדו על הקתדרלה מספר אדריכלים, כפי שעולה מן הסגנונות השונים בקומות השונות של המגדלים. בין השנים 1210–1220 השגיח האדריכל הרביעי על בניית הקומה עם חלון הרוזטה וההיכלים הגדולים מתחת למגדלים, וב־1220 הותקנה הרוזטה בחזית המערבית, בקוטר 9.6 מטר. ב־1225 נשלמה העבודה על החזית המערבית, והמגדלים הושלמו ב־1250. חזיתות בית הרוחב נבנו בסגנון גותי קורן (שאך נולד בפריז): ב־1250 הותקן חלון הרוזטה הצפוני מאת ז'אן דה של (Jean de Chelles), בקוטר 12.9 מטר, וכעבור עשור נוסף תואמו הדרומי שקוטרו זהה, מאת פייר דה מונטריי (Pierre de Montreuil). הקתדרלה כולה הושלמה בסביבות 1345.