cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן מרטין ברנאץ
קורות חייו ופועלו
יוהאנס רוֹת הזמין את ברנאץ להצטרף אליו למסע מחקר בהודו. ברנאץ הגיע לכלכותה ב-1841, אבל מכשולים למיניהם גרמו לביטול מסע המשלחת ולשינוי בתוכניותיו. ממשלת הודו הבריטית העסיקה אותו כצייר הרשמי של נציגות שנשלחה לסהלה סלאסי שליט שאווה באתיופיה לשם חיזוק קשרי מסחר. הנציגות, שפעלה בשנים 1841–1843 בראשות קצין הצבא חובב הטבע ויליאם קורנווליס האריס, עסקה גם בסקרים מדעיים. סדרת ליתוגרפיות, שהוכנו מתוך הציורים הרבים שברנאץ ביצע באתיופיה, נדפסה ופורסמה בלונדון ב-1852 בכותר "מראות באתיופיה" (Scenes in Ethiopia) שהוקדש למלכה ויקטוריה. ב-1854 וב-1855, בשטוטגרט ובהמבורג, ראו אור שתי מהדורות בגרמנית של הסדרה הזו (Bilder aus Aethiopien).
עבודותיו של ברנאץ נכללו בספרי מסעות שונים. אחד הידועים בהם הוא ספרו של היינריך בארת, "מסעות ותגליות בצפון אפריקה ובמרכזהּ בשנים 1849 עד 1855", שנדפס בחמישה כרכים. ברנאץ לא השתתף במסעות הללו ואת הציורים יצר על פי רישומים מקוריים שנעשו במהלכם.
ברנאץ מת ב-1878, אחרי מחלה ממושכת, בעיר מגוריו מינכן.
נאמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נשיא פינלנד
נשיא הרפובליקה של פינלנד (בפינית: Suomen tasavallan presidentti, בשוודית: Republiken Finlands president) הוא (או היא) ראש המדינה של פינלנד. הנשיא מחזיק בסמכויות משניות וטקסיות, כאשר סמכות הביצוע היא של הממשלה ("מועצת העם") בפיקוח הפרלמנט. מאז 1994 הנשיא נבחר ישירות על ידי הבוחרים, לתקופה של שש שנים ולשתי תקופות כהונה לכל היותר. הנשיא חייב להיות אזרח פיני יליד המדינה. נשיא פינלנד המכהן ממרץ 2012 הוא סאולי ניניסטה.
היסטוריה
עקב הדיון שנערך לאורך מלחמת האזרחים הפינית, אם פינלנד העצמית צריכה להיות מונרכיה, נבחר מודל נשיאותי המהווה פשרה ומעניק לנשיא סמכויות נרחבות בתחום יחסי החוץ של המדינה ויכולת לקבוע את ממשלותיה ולפזר את הפרלמנט. החוקה החדשה, מגבילה את סמכויות הנשיא ומחדדת את הפרדת הרשויות, הנשיא איננו יכול עוד לפזר את הפרלמנט ללא הסכמת ראש הממשלה ואינו יכול למנות לבדו ראש ממשלה ושרים.
בחירת הנשיא
כל מפלגה שלה לפחות מושב אחד בפרלמנט יכולה להציע מועמד לנשיאות. לפי החוקה, גם קבוצה בת 20,000 בעלי זכות בחירה יכולה להציע מועמד לנשיאות. בין 1919 ל-1988 נבחר הנשיא על ידי גוף-בוחר (מועצת אלקטורים, שנבחרו על ידי הבוחרים). השיטה עברה בהדרגה לשיטה של בחירות ישירות מ-1994.
אם יש מועמד יחיד לא נערכות בחירות, אם מועמד זוכה ביותר ממחצית הקולות הוא נבחר לכהונה, אם אף מועמד לא זוכה ביותר מ-50% מהקולות נערך סיבוב שני בין בעלי מספר הקולות הרב ביותר. אם מושג תיקו, מבצעת הממשלה הגרלה. הבחירות לנשיאות נערכות תמיד ביום ראשון השלישי בינואר, הסיבוב השני (אם מתקיים) נערך שלושה שבועות לאחר מכן. הנשיא נכנס לתפקידו ב-1 בפברואר או ב-1 במרץ (בתלות אם התקיים סיבוב שני או לא).
מקרים יצאי דופן
בשנת 1919 נבחר הנשיא הראשון, קארלו יוהו סטולברג על ידי הפרלמנט. ב-1940 ו-1943 לא התקיימו בחירות ציבוריות עקב מלחמת ההמשך וחבר האלקטורים שנבחר ב-1937, המשיך לבחור את הנשיא. ב-1944, לאחר שריסטו ריטי התפטר במהלך כהונתו, נבחר קארל גוסטף אמיל מנרהיים באמצעות חקיקה מיוחדת לכהונה בת שש שנים. ב-1946, לאחר שמנרהיים פרש לפני תום תקופת כהונתו הוסמך הפרלמנט למנות לו מחליף למשך שארית הכהונה ומינה לתפקיד את ראש הממשלה יוהו קוסטי פאסיקיבי. ב-1973 האריך הפרלמנט באמצעות חקיקה מיוחדת את כהונתו של אורהו קקונן עד 1978, שבה שב ונבחר בבחירות.
סמכויות
סמכויות הנשיא קבועות בחוקה, אך ניתן להוסיף סמכויות באמצעות חקיקה רגילה. עד שורת רפורמות שנערכו מאמצע שנות השמונים ועד 1994 היו בידי הנשיא סמכויות נרחבות. סמכויות אלה צומצמו בעקבות כהונתו בת 26 השנים (1956-1982) של קקונן.
בין 1919 ל-1991 הייתה בסמכות הנשיא האפשרות לפזר את הפרלמנט ולקבוע קיום בחירות, ללא כל צורך באשרור ממקור סמכות אחר (כדוגמת ראש הממשלה). סמכות זו הוגבלה בתיקון לחוקה ומ-1991 הפכה זו להיות סמכות טקסית, כאשר ראש הממשלה, לאחר התייעצות עם סיעות הבית, מביא לנשיא המלצה לפיזור הפרלמנט, ההנחיה לפיזור הבית מגיעה מהנשיא.
הנשיא, לאחר תוצאות של בחירות כלליות, או כאשר הממשלה מתפטרת, ממליץ על מועמד המסוגל להרכיב ממשלה. לאחר שהמועמד מאושר בפרלמנט ממשיך הנשיא, ממנה את המועמד לראש ממשלה וממנה את השרים שהוצעו לו על ידי ראש הממשלה (סמכות זו הייתה נרחבת ביותר בעבר והנשיא יכל למנות שרים בלי התייעצות עם ראש הממשלה).
הנשיא מקבל את התפטרות ראש הממשלה אם הפסיד בהצבעת אי אמון בפרלמנט.
הנשיא ממנה, בין השאר, את ראש הבנק המרכזי, את התובע הכללי, את שגרירי פינלנד ואת ראש הביטוח הלאומי. כל המינויים נעשים לפי המלצת משרדי הממשלה הרלוונטיים.
הנשיא אחראי על מדיניות החוץ והביטחון, בתיאום עם הממשלה. חוזים בינלאומיים בעלי השפעה על חקיקה פנימית חייבים לעבור אשרור של הפרלמנט. הנשיא מחליט על יציאה למלחמה או לחתימת חוזה שלום, בהסכמת הפרלמנט.
ככלל, הנשיא אינו יכול להעביר את סמכויותיו לאחר, פרט לתפקידו כמפקד העליון של הצבא, אותו הוא יכול להעביר לאזרח פיני אחר.
במצב חירום יכול הנשיא לקבל סמכויות חירום נרחבות, לתקופה של שנה, בצו ממשלתי ובהסכמת הפרלמנט.
הנשיא נושא נאומים ציבוריים בפתיחת הפרלמנט ובנעילתו ובכל 1 בינואר.
לנשיא אין סגן, היה ואינו מסוגל למלא את תפקידו, הופכים ראש הממשלה או סגנו לנשיא בפועל. אם המצב בו נבצר מהנשיא למלא את תפקידו הופך לקבוע או אם הנשיא נפטר תוך-כדי כהונתו, נערכות בחירות חדשות לנשיאות מוקדם ככל האפשר.
רשימת נשיאי פינלנד
מקרא צבעים לפי השתייכות מפלגתית:
פות
פּוֹת (בלטינית: Vulva) היא מכלול של איברי מין חיצוניים הנמצאים במפשעה הנקבית.
תפקידיה הביולוגיים העיקריים של הפות כוללים מתן שתן, לידה, יחסי מין והפרשת נוזלי הווסת. הפות מתפתחת בשלבים אחדים, בעיקר בתקופת ההיריון ובגיל ההתבגרות. על פתח הנרתיק, הדגדגן ופתח צינור השופכה מגינות שפתי הפות.
בפות ובמיוחד בדגדגן מצויים תאי עצב בריכוז גבוה יחסית לאיברי גוף אחרים, ומכאן הרגישות הרבה לכאב או לעונג (שנועד מבחינה ביולוגית לשמש תמריץ לקיום פעילות מינית).
מבנה
האיברים העיקריים בפות הם: איברים נוספים:
התלולית הרכה מעל איבר המין, כף הערווה, היא שומן המכסה את עצם הערווה. היא מתפצלת בסופה לשני קפלי עור – השפתיים הגדולות. השסע בין השפתיים הגדולות קרוי שסע הערווה. צבע העור של השפתיים הגדולות דומה בדרך כלל לצבע העור של האישה, אולם לעיתים יש הבדלים ניכרים. העור הפנימי והקרום הרירי הם בדרך כלל בגוון ורוד או חום. עם תחילת גיל ההתבגרות כף הערווה מתכסה בשיער הערווה. השיער בדרך כלל מתפשט לכיוון הירכיים וחיץ הנקביים, אך בצפיפות פחותה יותר.
השפתיים הקטנות הן שני קפלים רכים בתוך השפתיים הגדולות. אף ששמן "השפתיים הקטנות", לעיתים הן בעלות גודל ניכר, ואף בולטות מחוץ לשפתיים הגדולות. השוני הרב בפותות שונות טמון בהבדלים המשמעותיים בצורה, בגודל ובגוון של השפתיים הפנימיות.
הדגדגן ממוקם בחלק הקדמי של הפות, במקום שבו השפתיים הקטנות נפגשות. החלק החשוף של הדגדגן קרוי עטרת הדגדגן. בדרך כלל, גודלה וצורה של העטרה כגודלו וצורתו של גרגר אפונה, אם כי אפשר שהיא תהיה גדולה או קטנה יותר באופן משמעותי. בדומה לעטרה של הפין, בעטרת הדגדגן עצבים ההופכים אותה לרגישה במיוחד. הנקודה שבה שתי השפתיים הגדולות מתחברות לדגדגן קרויה רִסְנִית הדגדגן. קפל עור מכסה ומגן על הדגדגן. כאשר הדגדגן גדול במיוחד או קפל עור קטן במיוחד, קפל העור מכסה רק חלק מהדגדגן. קפל עור זה מקביל לעורלה אצל הזכר, ומכונה אף הוא "עורלה".
האזור שבין זוג השפתיים הקטנות קרוי פרוזדור הפות, ובו נמצאים פתח הנרתיק, המוביל לנרתיק, וכן פתח השופכה, שממנו יוצא השתן. פתח השופכה ממוקם מתחת לדגדגן ובקדמת הנרתיק. פתח הנרתיק ממקום בתחתית הפרוזדור, לכיוון חיץ הנקביים. פתח הנרתיק מכוסה בחלקו על ידי קרום הבתולים. קרום זה עשוי להיקרע במהלך יחסי מין או במהלך פעילות גופנית (כגון רכיבה על סוסים) או עקב שימוש בטמפון או בגביעונית. מעט מתחת לפתח הנרתיק, מצד ימין ומצד שמאל, ישנן בלוטות (בלוטת ברתולין), המייצרות חומר דמוי־שעווה המבוסס על פרומון (שמטרתו עדיין לא ידועה במלואה).
עוררות מינית
עוררות מינית גורמת למספר שינויים פיזיים בפות. ניתן לחלק את הגירוי לארבעה שלבים שרירותיים במקצת:
עובר
לאחר ארבעה שבועות איבר המין הוא גבשושית. במהלך שמונה השבועות הראשונים לעובר מתפתחים איברי רבייה בסיסיים. ההורמנים של האם שולטים בהתפתחות האיברים. איברי המין הזכריים והנקביים מתחילים להיות ברורים כאשר העובר מסוגל לייצר הורמונים משל עצמו, אם כי זיהוי נראה לעין של מין העובר קשה עד לאחר השבוע השנים-עשר.
במהלך השבוע השישי, הגבשושית מתפתחת מול הקרומית הצואתית. לגבשושית חריץ המכונה "חריץ השופכה". הסינוס (חלל בתוך העצם) של מערכת המין והשתן נפתח אל תוך חריץ זה. משני צדי החריץ נמצאים קפלי המין ודרכי השתן. לצד הגבשושית יש צמד רכסים הקרויים "labioscrotal swellings".
ילדות
בלידה, הפות של התינוקת עשויה להיות נפוחה או מוגדלת משום שנחשפה להורמונים של האם במהלך ההיריון. הדגדגן יחסית גדול יותר ממה שצפוי בשלב מאוחר יותר בחיים. בתוך פרק זמן קצר, ההורמונים מתפוגגים והפות מתכווצת.
גיל ההתבגרות
בתחילת גיל ההתבגרות מתרחשים מספר שינויים. מבנה הפות הופך לגדול יותר באופן יחסי, ועשוי להיות בולט יותר. גוון העור סביב הפות עשוי להשתנות, ושיער הערווה מתחיל לצמוח, תחילה בשפתיים הגדולות ומשם הוא מתפשט לכיוון כף הערווה, ולעיתים לירכיים ולחיץ הנקביים.
בטרם ההתבגרות, הפות גבוהה יותר לעומת אצל מבוגרות: במהלך ההתבגרות המינית, כף הערווה גדל ודוחף את השפתיים הגדולות הרחק מעצם הערווה עד שהן מקבילות לרצפה כאשר עומדים. שינויים ברמות השומן בגוף עשויים להשפיע על מידת התזוזה.
לידה
במהלך הלידה, הנרתיק והפות מתרחבים על מנת לאפשר לראש התינוק (כ־9.5 ס"מ) לעבור בהם. הלידה עשויה לגרום לקרעים בפתח הנרתיק, בשפתיים, ובדגדגן. פיום הערווה (חיתוך של חיץ הנקביים קודם הלידה) מבוצע לעיתים על מנת להגביל את הקרעים.
לאחר גיל המעבר
במהלך גיל המעבר יש ירידה ברמות ההורמונים, ולפיכך רקמות הרגישות להורמונים אלו מתכווצות. כף הערווה, השפתיים והדגדגן מתכווצים לאחר גיל המעבר, אולם בדרך כלל לא עד לגודלם המקורי שלפני גיל ההתבגרות.
הומולוגיה מינית
מקורם של רוב איברי המין הזכריים והנקביים באותן רקמות בעובר, ובכלל זה הפות. האנטומיה של הפות קשורה לאנטומיה של איברי המין הזכריים בהתפתחות הביולוגית המשותפת. איברים שהתפתחו באמצעות אותו תהליך התפתחותי, קרויים "איברים הומולוגיים".
עטרת הדגדגן הומולוגית לעטרת הפין אצל הזכר. הדגדגן הומולוגי לרקמה הזקיפתית (corpora cavernosa) אצל הזכר. שפתי הפות, והעורלה של הדגדגן, הומולוגים לשק האשכים, עור הפין והעורלה של הזכר, בהתאמה. פרוזדורי הפקעות שמתחת לעור השפתיים הקטנות הומולוגיים לגוף הספוגי (corpus spongiosum) - הרקמות של הפין המקיפות את השופכה. בלוטת ברטולין הומולוגית לבלוטות קאופר אצל הזכר.
חברה ותרבות
בחברות רבות נהוג שלא לחשוף את הפות והערווה בפומבי. בתרבויות מסוימות, בהן התרבות המערבית המודרנית, חלק מהנשים מגלחות או מסירות שיער מאזור הפות, באופן חלקי או מלא. אחת הסיבות להורדת שיער מאזור צדי הערווה היא שינוי אופנת בגדי ים לנשים, שהחלו לחשוף שטחי עור שבעבר נהגו לכסותם. תופעה זו חדשה למדי בארצות הברית, קנדה ומערב אירופה, אולם בתרבויות מזרח־אירופיות ומזרח־תיכוניות היה נפוץ יותר להוריד שיער באזור זה באמצעות שעווה. באסלאם ישנה מסורת שעל פיה מורטים את השערות בבית השחי ומגלחים את שערות הערווה.
כינויים
בעברית תקנית קרוי אזור הפות גם "ערווה" או "מבושים" (שם המשמש גם לתיאור איברי המין של הזכר). לפות מספר כינויים בסלנג העברי, כשהנפוץ שבהם הוא "כוּס", כינוי שמקורו בערבית.
הר גרדנר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
התקפת גלוי-נבחר
בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-נבחר או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט נִבְחָר (באנגלית: Chosen-plaintext attack) היא מודל התקפה נגד מערכת הצפנה שמניח כי ליריב היכולת להשיג תוצאות הצפנה של טקסטים גלויים כלשהם, לפי בחירתו, שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה המותקף. מטרת ההתקפה היא להשיג באמצעותם מידע כלשהו על האלגוריתם כמו חשיפת חלק ממפתח הצפנה או כולו ובכך לרופף את ביטחונו או להביא לשבירתו המוחלטת.
אורקל הצפנה
בהתקפת גלוי-נבחר ההנחה היא שהמתקיף או הקריפטואנליסט מסוגל להשיג באופן אדפטיבי תוצאות הצפנה של כמות מוגבלת של טקסטים גלויים בהם הוא מעוניין. היכולת הזו באה לידי ביטוי באופן תאורטי באמצעות אורקל שנקרא כאן אורקל הצפנה שהוא מעין קופסה שחורה בתוכה מוטמע מפתח הצפנה סודי ובאמצעות פרוטוקול חיצוני כלשהו הוא יכול להצפין באמצעותה מסרים כלשהם ולקבל את תוצאת ההצפנה, אך הוא אינו רשאי או אינו יכול לראות את תוכן הקופסה. מטרתו היא לחשוף סיביות ממפתח ההצפנה המוטמע בתוכה, או לחלופין לפענח טקסט מוצפן מסוים. במציאות לא קורה לעיתים קרובות שהמתקיף ניחן ביכולת כזו, למרות זאת ההתקפה עדיין ברת-ביצוע במקרים מסוימים. יש לזכור שמערכות הצפנה מורכבות מאוד והתקשורת מתבצעת בין מחשבים ללא מעורבות אנושית.
יחסי גיאנה–שווייץ
יחסי גיאנה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה כוננו ב-1977 - אחת עשרה שנים לאחר קבלת עצמאות מלאה של המדינה מהממלכה המאוחדת. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים".
התקפת גלוי-נבחר
מודל כללי
התקפת גלוי-נבחר מתחלקת לשני סוגים:
מסור מוזיקלי
מסור מוזיקלי (או מסור מזמר) הוא כלי נגינה בן 300 שנה לפחות, השייך לקבוצת האידיופוניים. זהו מסור נגרים עשוי מפלדה שבו מנגנים בעזרת קשת. כל מסור שאינו חשמלי יכול לשמש ככלי נגינה. השיניים שבמסור אינן דרושות לנגינה, ולכן נגני מסור מוזיקלי רבים משייפים את השיניים כדי שהכלי יהיה פחות מסוכן. טיב הצליל נקבע על ידי האורך, הרוחב וטיב הפלדה של המסור.
התקפת גלוי-נבחר
מודל כללי
התקפת גלוי-נבחר חזקה יותר מהתקפת גלוי-ידוע היות שבניגוד אליה המתקיף יכול לבקש הצפנה של טקסטים כרצונו ובכך יעלה בידו להשיג זוגות רבים של טקסטים גלויים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם מה שמגדיל את סיכויי ההצלחה שלו. כל צופן שהוא עמיד נגד התקפת גלוי-נבחר יהיה עמיד נגד התקפת גלוי-ידוע. לעומת זאת התקפת גלוי-נבחר חלשה יותר מהתקפת מוצפן-נבחר שבה המתקיף מסוגל לבקש טקסט גלוי של כל טקסט מוצפן שירצה (שזה בכיוון ההפוך מהתקפת גלוי-נבחר), מודל זה נחשב למודל הביטחון החזק ביותר. למשל צופן אל-גמאל בטוח נגד התקפת גלוי-נבחר אך לא נגד התקפת מוצפן-נבחר.
יחסי גיאנה–שווייץ
סקירה כללית
גיאנה ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם: הסכם הסגרה הדדי, הסכם פטור מאשרה הדדי, אמנה למניעת כפל מס והגנה על השקעות.
מסור מוזיקלי
הנגינה במסור מוזיקלי הופיעה בארצות רבות בסוף המאה ה-17, כך שאין ארץ מוצא יחידה לכלי. נגינה במסור מוזיקלי הייתה פופולרית בתחילת המאה ה-20 אך לאחר מלחמת העולם השנייה כמעט נעלמה. כיום קיימים בעולם רק נגני מסור מעטים. המפורסמת שבהם היא המוזיקאית הישראלית-אמריקאית נטלי פרוז. גם שחקנית הסרטים מרלן דיטריך הייתה נגנית מסור מוזיקלי.
יאן ואוטרס
יאן יאקובוס ואוטרס (בהולנדית: Jan Jacobus Wouters, נולד ב-17 ביולי 1960 באוטרכט שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי, בעיקר באייאקס אמסטרדם.
ואוטרס נבחר לכדורגלן השנה בהולנד בשנת 1990.
מסור מוזיקלי
כיום מתעורר מחדש העניין בנגינה במסור מוזיקלי. ניתן לשמוע נגינת מסור מוזיקלי בפסי קול של סרטים ומלחינים מודרניים כותבים יצירות לכלי זה.
התקפת גלוי-נבחר
התקפת גלוי-נבחר נגד מערכת הצפנה סימטרית
התקפת גלוי-נבחר הכללית מתוארת באמצעות ניסוי המתנהל בין המתקיף לאורקל הצפנה היפותטי.
יאן ואוטרס
אוטרכט
ואוטרס גדל במועדון הכדורגל אוטרכט מליגת העל ההולנדית, שם שיחק בבוגרים החל משנת 1980. עם אוטרכט זכה ואוטרס פעם אחת בגביע ההולנדי, בשנת 1985. ואוטרס סיים את תקופתו באוטרכט בשנת 1986, לאחר שש עונות בקבוצה, בהן כבש 21 שערים ב-186 הופעות.
התקפת גלוי-נבחר
התקפת גלוי-נבחר נגד מערכת הצפנה סימטרית
הבדל מהותי בין תיאור המודל במערכת הצפנה סימטרית לעומת א-סימטרית הוא בכך שבאחרונה בנוסף ניתנת למתקיף גישה למפתח ההצפנה הציבורי. עובדה זו למעשה משליכה על כך שכעת המתקיף אינו זקוק לאורקל כלל כדי לבצע את ההתקפה, הוא יכול פשוט לדמות את האורקל בעצמו על ידי הטלת מטבע והצפנה של מסר אקראי כלשהו ולבחון את התוצאה. מהיבט תאורטי המשמעות היא שכל מערכת הצפנה א-סימטרית שהיא בטוחה נגד יריב פאסיבי, בטוחה גם במסגרת מודל התקפת גלוי-נבחר. זאת בניגוד להצפנה סימטרית שבה יכול להיות מצב שההצפנה תהיה בטוחה כנגד יריב פסיבי, לעומת זאת יריב אקטיבי יוכל לשבור את המערכת בהתקפת גלוי-נבחר בקלות.
יאן ואוטרס
אייאקס אמסטרדם
בקיץ 1986 חתם ואוטרס באייאקס אמסטרדם, עמה זכה בתארים רבים, הן בזירה המקומית והן בזירה הבינלאומית. ואוטרס זכה פעם אחת באליפות הולנד, ופעמיים בגביע ההולנדי. בשנת 1987 זכה ואוטרס עם אייאקס אמסטרדם בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על לוקומוטיב לייפציג מליגת העל המזרח גרמנית, משער של מרקו ואן באסטן. בשנת 1992 זכתה אייאקס בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בשערי חוץ במפגש כפול מול טורינו, אך ואוטרס היה שותף רק לחצי הראשון של אותה עונה, מאחר שבפגרת החורף חתם בבאיירן מינכן. ואוטרס עזב את אייאקס אמסטרדם לאחר חמש עונות וחצי, בהן הבקיע 21 שערים ב-150 הופעות. בשנת 1990, לאחר הצטיינות ואוטרס הן באייאקס אמסטרדם והן בנבחרת הולנד, נבחר ואוטרס לכדורגלן השנה בהולנד.
באיירן מינכן
בפגרת החורף של עונת 1991/92 חתם ואוטרס בבאיירן מינכן, שם שיחק שנתיים, וכבש שישה שערים ב-66 הופעות. גם את באיירן מינכן עזב ואוטרס בפגרת החורף של עונת 1993/94, כאשר בהמשך עונה זו זכתה באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה.
פ.ס.וו. איינדהובן
בפגרת החורף של עונת 1993/94 חתם ואוטרס בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית, עמה זכה בגביע ההולנדי בשנת 1996, כפי שזכה גם באוטרכט ובאייאקס אמסטרדם. בתום עונה זו, פרש ואוטרס ממשחק פעיל, לאחר שנתיים וחצי באיינדהובן, בהן כבש חמישה שערים ב-52 הופעות.
התקפת גלוי-נבחר
התקפת גלוי-נבחר נגד מערכת הצפנה סימטרית
אם תוצאת הניסוי או הניסויים היא 1 המשמעות היא שאלגוריתם ההצפנה נפרץ, כי כעת עלה בידי המתקיף להבחין בין הצפנה של טקסטים שונים. חשוב להדגיש שאין מדובר כאן בהגדרה תאורטית בלבד, אלא לעובדה זו השלכות מעשיות ולא מומלץ כלל להשתמש באלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי מפני כמה סיבות. לא רק שבמקרה כזה למתקיף קל לזהות הצפנה חוזרת של מסרים זהים עם אותו מפתח, אלא שהוא יכול אפילו לפענח את הטקסט המוצפן בהסתברות גבוהה, אם במקרה טווח המסרים האפשריים קטן. לצורך המחשה, אם נניח שפרופסור באוניברסיטה מצפין את הציונים של הסטודנטים שלו עם RSA, עם מפתח הצפנה גדול. היות שטווח הציונים הוא המתקיף יכול פשוט להצפין עם המפתח הציבורי של הפרופסור את כל הציונים האפשריים, להכין טבלה של ציונים מוצפנים ואז להשוות את הציונים בפועל של הסטודנטים עם ציונים המוצפנים בטבלה.
יאן ואוטרס
קריירה בינלאומית
לואוטרס הייתה קריירה בינלאומית עשירה מאוד בנבחרת הולנד, עמה השתתף ביורו 1988, בו זכתה הנבחרת ההולנדית לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ברית המועצות. ואוטרס היה ממצטייני הטורניר, ואף נבחר לנבחרת יורו 1988. בהמשך, ייצג את הולנד גם במונדיאל 1990, יורו 1992 ומונדיאל 1994, שאחריו פרש מהנבחרת, עם ארבעה שערים ב-70 הופעות.
התקפת גלוי-נבחר
ביטחון מערכת סימטרית נגד התקפת גלוי-נבחר
באופן פורמלי מערכת הצפנה סימטרית אקראית תוגדר בלתי ניתנת להבחנה (indistinguishable) או בטוחה סמנטית תחת מודל התקפת גלוי-נבחר אם עבור כל מתקיף פולינומי \mathcal{A} קיימת פונקציית זניחות  עבור פרמטר הביטחון n המייצג את אורך הקלט כך שמתקיים:
יאן ואוטרס
קריירת אימון
לאחר הפרישה, ואוטרס פתח בקריירת אימון, ומילא תפקידים שונים בכל שלוש הקבוצות ההולנדיות בהן שיחק, ואימן אף בקבוצות מחוץ להולנד, כמו גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית וקסימפשה מליגת העל הטורקית. נכון לשנת 2015, ואוטרס משמש כעוזר מאמן בפיינורד מליגת העל ההולנדית.
תארים
עם אוטרכט:
התקפת גלוי-נבחר
ביטחון מערכת סימטרית נגד התקפת גלוי-נבחר
פירוש הביטוי הוא שסיכוייו של המתקיף \mathcal{A} לשבור את \Pi תחת מודל התקפת גלוי נבחר אינם עולים על חצי יותר משיעור שנקבע על ידי פונקציית הזניחות שמשמעה שהיתרון של המתקיף שולי ביחס ל-n. יש לציין שאם \Pi הייתה דטרמיניסטית התכונה האמורה לא הייתה מתקיימת, כיוון שבמקרה כזה קל מאוד למתקיף לדעת האם ההצפנה היא של m_0 או m_1, הוא יכול פשוט לשלוח את שניהם ולרשום את התוצאות, כי הרי בכל הצפנה של קלט זהה התוצאה תהיה תמיד זהה. לעומת זאת תכונת אי-יכולת הבחנה תקפה כאשר אלגוריתם ההצפנה הסתברותי. כלומר בכל הצפנה גם אם הקלט זהה תתקבל תוצאה שונה בגלל אקראיות ההצפנה. המסקנה היא שאלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי אינו יכול להיות בטוח תחת מודל התקפת גלוי-נבחר.
יאן ואוטרס
תארים
עם אייאקס אמסטרדם:
התקפת גלוי-נבחר
ביטחון מערכת א-סימטרית נגד התקפת-גלוי-נבחר
מערכת הצפנת מפתח ציבורי נקראת בטוחה סמנטית או בעלת אי-יכולת הבחנה תחת מודל התקפת גלוי-נבחר (בקיצור CPA) אם עבור כל אלגוריתם פולינומי הסתברותי \mathcal{A} ופונקציית זניחות  מתקיים:
יאן ואוטרס
תארים
עם באיירן מינכן:
התקפת גלוי-נבחר
ביטחון מערכת א-סימטרית נגד התקפת-גלוי-נבחר
ההגדרה דומה לזו של צופן סימטרי למעט העובדה שהמתקיף מקבל בנוסף את מפתח ההצפנה הציבורי. גם כאן ההצפנה חייבת להיות הסתברותית כי לא קיימת מערכת הצפנה דטרמיניסטית בטוחה סמנטית וכן במקרה זה אורקל ההצפנה אינו נחוץ למתקיף \mathcal{A} היות שהוא יכול להצפין כל מסר בעצמו באמצעות המפתח הציבורי. לכן, עצם העובדה שמערכת הצפנה א-סימטרית בטוחה נגד יריב פאסיבי מלמדת בהכרח שהיא בטוחה גם נגד התקפת גלוי-נבחר. הבדל נוסף הוא שבניגוד למערכת הצפנה סימטרית לא ניתן להגיע בשום אופן למערכת הצפנה א-סימטרית בעלת ביטחון מושלם ואין זה משנה כמה ארוכים המפתחות או כמה המסר קצר.
יאן ואוטרס
תארים
עם פ.ס.וו. איינדהובן:
התקפת גלוי-נבחר
התקפות מעשיות
דוגמה קלאסית להתקפת גלוי נבחר היא סיפור שהתרחש במלחמת העולם השנייה. במאי 1942 חשדו מפצחי הקודים של הצי האמריקאי שהיפנים מתכננים פלישה לאטול מידוויי בצפון האוקיינוס השקט. הם יירטו שדר שהכיל בין היתר את הטקסט המוצפן "AF" והאמינו שהוא קוד המתייחס לאי "מידוויי" אך כדי לשכנע את הגנרלים בטענה הם ביצעו את הטריק הבא, הם ביקשו מהחיילים האמריקאים המוצבים באי לשדר בקשה להספקת מים וכאשר החיילים היפנים יירטו את התשדורת האמריקאית הם מיהרו לדווח לממונים עליהם. למותר לציין שהתשדורת המוצפנת של היפנים הכילה את הקוד AF ובכך ניתנה ההוכחה, מה שהוביל את הכוחות האמריקאים לשגר שלוש נושאות מטוסים לאזור, האי ניצל והיפנים ספגו אבדות רבות. יש אומרים שאירוע זה היה לנקודת מפנה במלחמה של ארצות הברית נגד יפן באוקיינוס השקט.
יאן ואוטרס
תארים
עם נבחרת הולנד:
התקפת גלוי-נבחר
התקפות מעשיות
הטריק שביצעו מפצחי הקודים האמריקאים הוא דוגמה קלאסית של התקפת גלוי-נבחר. הם כביכול "ביקשו" מהיפנים להצפין עבורם את המילה "מידוויי" אף על פי שהיפנים לא היו מודעים כלל למתרחש והתשובה שקיבלו אפשרה להם להסיק את מיקום הפלישה בסבירות גבוהה. אילו היה הצופן היפני חסין נגד התקפת גלוי-נבחר, ייתכן שההיסטוריה הייתה נראית אחרת.
יאן ואוטרס
תארים
תארים אישיים:
התקפת גלוי-נבחר
התקפת גלוי-נבחר נגד צפנים מודרניים
צופן DES היה במשך שנים מטרה להתקפות קריפוטואנליטיות תאורטיות ומעשיות, בראשן הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית שמסתמכת על כמות נכבדה של זוגות טקסטים גלויים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם (בערך 2^{47}). אפשר לבצע את ההתקפה עם פחות טקסטים נבחרים אולם סיבוכיותה עולה בהתאם. הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית היא התקפת גלוי-נבחר במהותה כיוון שמתקיף צריך להכין תחילה מאגר של טקסטים קריאים בעלי דיפרנציאל מסוים, אותם הוא צריך להצפין ומתוכם הוא אמור לבחור טקסטים מסוימים. אף על פי ש-DES גילה עמידות גבוהה נגד התקפה זו, צפנים אחרים כמו FEAL ,Khafre ,REDOC-II ,LOKI ולוציפר פוצחו לגמרי בשיטה זו.
הרמין נגהדליאן
ביוגרפיה
נגהדליאן נולדה בירוואן. יש לה דוקטורט בכלכלה מהמכון הלאומי לכלכלה של ירוואן.
נגהדליאן נבחרה לאספה הלאומית לייצג את מחוז 49 כנציגת המפלגה הרפובליקנית של ארמניה ב-1995. היא חברה בוועדת חוק ומשפט ובוועדת הכלכלה של הממשלה. ב-31 במאי 2012 היא נבחרה לשמש כסגנית יו"ר האספה הלאומית. בשנת 2014, היא הפכה לנשיאת ארמניה דה פקטו למשך שלושה ימים בזמן שהנשיא סרז' סרקזיאן ויו"ר האספה הלאומית הוביק אברהמיאן היו מחוץ למדינה.
נגהדליאן עמדה בראש קבוצת ידידות ארמניה-ארצות הברית הפרלמנטרית. ב-2015, שגריר ארצות הברית ריצ'רד מ מילס קרא להתפטרותה מהקבוצה בשל חברותה במועדון "גריבויידוב" הרוסי, והיא הגישה את התפטרותה.
נגהדליאן עמדה בראש המשלחת הארמנית לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE). ב-25 בפברואר 2011 היא נבחרה כיו"ר ועדת PACE הוועדה לענייני כלכלה ופיתוח, ובינואר 2016 היא הפכה לסגנית הנשיא של PACE, והנהיגה את המושב השני של הארגון.
נגהדליאן היא ראש מועצת הנשים של המפלגה הרפובליקנית הארמנית, אשר משמשת כחברה נבחרת במפלגת העם האירופית.
חיים אישיים
נגהדליאן נשואה לדאוויט בגלריאן, ויש להם חמישה ילדים. ב-2016, החברה שלהם Sisian BUAT זכתה בחוזה ממשלתי לבניית כבישים השווה מעל ל-636 מיליון דרכמונים (1.3 מיליון דולר).
טוסה האן
טוסה האן (נחלת טוסה, בקאנג'י: 土佐藩) הייתה נחלה פאודלית באזור טוסה ביפן, המחוז הנוכחי קוצ'י, בימי תקופת אדו. שמה הרשמי הוא "קוצ'י האן" (高知藩). ביפן היו קיימות אז כ-300 נחלות מסוג זה. כמה מבני המקום הטביעו חותמם בהיסטוריה של יפן בשלהי תקופת השוגונות טוקוגאווה, למשל: ריומה סקמוטו, מיצואה יוי, שוז'יו גוטו, טאיסוקה איטאגאקי, שומין נאקאה.
בשנת 1868 בימי שינויי השלטון ביפן יאמאושי טויושיגה נמנה עם תומכיו הראשיים של הממשלה הקולגיאלית של הדאימיו בראשות השוגון האחרון, טוקוגאווה יושינובו. אך לא הצליח למנוע את היגררות האזור טוסה למלחמה נגד השוגון מיוזמת קצינים ממורמרים שעשו ברית עם השליטים באזורי סצומה וצ'ושו. אחרי החזרה של המונרכיה בימי מייג'י בני נחלת טוסה מילאו תפקידים חשובים בחברה היפנית. עוד לפני מועד ה"רסטורציה" בלטה דמותו של סאקאמוטו ריומה שהקים את חברת הצי הסוחר ממנה התפתחה חברת ההובלה הימית של איוואסאקי יאטארו, שהפכה מאוחר יותר את שמה למיצובישי.
איטאגאקי טאיסוקה, גם הוא שותף בזמנו במאבק נגד השוגון האחרון, הקים בשנות ה-1870 את התנועה הראשונה לדמוקרטיה פרלמנטרית ומאוחר יותר ייסד את המפלגה הליברלית ביפן.
הומל (תומ"ת)
הומל (Hummel, מגרמנית: בומבוס) היה תותח מתנייע 15 ס"מ אשר התבסס על שלדת הטנק ההיברידי גשיצוואגן IV/III, ופותח בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. שמו המלא 15cm Schwere PanzerHaubitze auf Fahrgestell Panzerkampfwagen III/IV (SF) (Sd Kfz 165 ('הוביצר כבד ממונע 15 ס"מ על שלדת פנצר IV/III').
פיתוח
הניסיון של הצבא הנאצי בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה (1941) הראה כי ישנו צורך בפיתוח כלי ארטילרי נייד שיספק סיוע צמוד לכוחות השריון. משרד המלחמה הגרמני (Waffenamt) הציע להתקין תותח הוביצר 105 מ"מ leFH על שלדת הפנצר 3, אך הרעיון נדחה לטובת התקנת התותח על שלדת הפנצר 4. דגם אבטיפוס אחד הושלם. אולם מאחר שהפנצר 2 נמצא מתאים לנשיאת תותח ה-105 מ"מ ונכנס לייצור בתור הוספה, הוחלט ב-25 ביולי 1942 להתקין תותח הוביצר עוצמתי יותר בקוטר 15 ס"מ על שלדת הטנק ההיברידי גשיצוואגן IV/III של חברת Alkett, אשר שילב אלמנטים מהפנצר 3 (בעיקר רכיבי ההיגוי והנעה) ומהפנצר 4 (מתלים ומנוע). ההומל נועד במקור להיות פתרון ביניים עד לפיתוחה של שלדה ייעודית לתותח מתנייע. ב-27 בפברואר 1944 הורה היטלר כי הכינוי הומל, שמשמעו דבורה מזמרת, אינו ראוי לרכב לחימה.
תא הלחימה בחלקו האחורי של ההומל היה פתוח כלפי מעלה ומוגן מסביב על ידי לוחות שריון דקים. המנוע הועבר קדימה כדי לפנות מקום לתא הלחימה. תותח ההוביצר הותקן באמצע מעל למנוע, ובכך יצר לכלי צללית גבוהה מאוד. ההומל ירה פגזים במשקל 43.5 קילוגרם עד לטווח של 13,325 מטר. הכלים הראשונים שיוצרו עשו שימוש בבלם לוע, אולם הניסיון הוכיח כי אין בכך צורך. מאחר שההומל יכל לנשוא רק כ-18 פגזים, פותח ה-Munitionsträger Hummel (הומל נושא פגזים), אשר היה בעצם הומל רגיל בלי התותח שנשא כמות גדולה יותר של פגזים. בין השנים 1942 עד 1944 יוצרו כ-666 כלים ו-150 נושאי תחמושת.
שירות קרבי
ההומל שירת בסוללות ארטילריה כבדות של דיוויזיות הפנצר הגרמניות כשבכל סוללה 6 כלים, ולאחר מכן נוספו 2 נושאי תחמושת. טבילת האש של ההומל הגיעה בקיץ 1943 בחזית המזרחית בקרב קורסק. ההומל הוכיח עצמו ככלי יעיל ופופולרי, ושירת בכל החזיתות.
קורמאק מקארתי
קורמאק מקארתי (באנגלית: Cormac McCarthy; 20 ביולי 1933 – 13 ביוני 2023) היה סופר אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על ספרו מ-2006 "הדרך". ספרו מ-2005 "לא ארץ לזקנים" (באנגלית: No Country For Old Men) עובד לקולנוע על ידי האחים כהן לסרט "ארץ קשוחה". הסרט זכה בפרסי האקדמיה ובהם פרס הסרט הטוב ביותר.
מקארתי כתב עשרה ספרים אודות דרום ארצות הברית, בהם Blood Meridian מ-1985, שהוכתר על ידי השבועון "טיים מגזין" כאחד מ-100 הספרים הטובים ביותר בספרות האנגלית משנת 1925 עד שנת 2005. המבקר הרולד בלום הכתיר אותו כאחד מארבעת הסופרים האמריקאים המובילים בזמננו, ביחד עם דון דלילו, תומאס פינצ'ון ופיליפ רות.
ביוגרפיה
בשנים 1951–1953 למד באוניברסיטת טנסי. ב-1953 עזב את הלימודים והתגייס לחיל האוויר האמריקאי למשך ארבע שנים, חלקן שירת באלסקה. ב-1957 חזר לאוניברסיטה, אז גילה את אהבתו לכתיבה. כסטודנט פירסם שני סיפורים קצרים בעיתון סטודנטים. הוא עזב את האוניברסיטה בטרם השלים את התואר.
מקארתי החל להקדיש את זמנו לכתיבה תוך שהוא חי בעוני. ב-1961 נישא ללי הולמן (Lee Holleman), סטודנטית באוניברסיטה. ב-1962 נולד להם בן, קלן (Cullen). הם התגרשו זמן לא רב לאחר מכן. את ספרו הראשון, "The Orchard Keeper", השלים מקארתי בזמן שעבד בשיקגו במחסן לחלקי חילוף לרכב.
ב-1965 יצא מקארתי למסע לאירופה, אותו מימן מכספי מילגות ופרסים בהם זכה בעקבות ספרו הראשון. בדרך פגש את אן דה-לייל (Anne DeLisle), אותה נשא לאשתו השנייה באנגליה ב-1966. השניים המשיכו את מסעם באירופה, עד שהגיעו לאיביזה, שם השלים את ספרו השני, "Outer Dark".
ב-1969 חזרו מקראתי ואשתו לארצות הברית והתיישבו בלואיסוויל שבטנסי (הסמוכה לנוקסוויל). ב-1973 פרסם את ספרו השלישי, "Child of God". ב-1976 נפרד מקארתי מאשתו ועבר לאל פאסו, טקסס. ספרו הרביעי, "Suttree", ספר אוטוביוגרפי למחצה עליו שקד במשך כעשרים שנה, יצא לאור ב-1979.
ב-1981 זכה מקארתי במלגת מקארתור היוקרתית. כספי הפרס אפשרו לו לתור בדרום-מערב ארצות הברית ולשקוד על ספרו החמישי, "קו אורך דם, או אדום של ערב במערב" ("Blood Meridian, Or the Evening Redness in the West") שיצא לאור ב-1985.
ספריו הראשונים אמנם הוערכו על ידי הביקורת, אך לא הצליחו מבחינה מסחרית, ועד 1991 אף אחד מהם לא נמכר ביותר מ-5000 עותקים בכריכה קשה. מקארתי זכה להצלחה מסחרית לראשונה עם צאת ספרו "כל הסוסים היפים" ("All the Pretty Horses") ב-1992, הראשון בטרילוגייה "The Border Trilogy". הספר זכה בפרס הספר הלאומי, הופיע ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ונמכר ב-190,000 עותקים בכריכה קשה בחצי השנה הראשונה מאז יציאתו. הטרילוגיה הושלמה עם יציאת "The Crossing" ב-1994 ו-"Cities of the Plain" ב-1998.
ב-2005 פרסם את "לא ארץ לזקנים" ("No Country for Old Men"). במקור מקארתי חשב לכתוב תסריט לסרט לפני שהפך אותו לרומן. הספר עובד על ידי האחים כהן לסרט ארץ קשוחה. ב-2006 פרסם את ספרו "הדרך" ("The Road") שזכה להצלחה בינלאומית וזכה בפרס פוליצר לסיפורת.
משנת 2013 ועד למותו היה מקארתי חבר במכון סנטה פה, מכון מחקר בסנטה פה, ניו מקסיקו העוסק במחקר מדעי אינטר-דיסציפלינרי של מערכות מורכבות. בניגוד לחברי המכון האחרים, למקארתי אין רקע מדעי. במהלך שנותיו במכון פרסם את עבודתו הלא-בדיונית הראשונה, "The Kekulé Problem", מאמר העוסק בתת-מודע ומקורות התפתחות השפה.
כתיבתו
ספרו הראשון, The Orchard Keeper, התפרסם ב-1965. ספרו החמישי Blood Meridian התפרסם בשנת 1985 וגרר תגובות מעורבות. עם השנים עלתה חשיבותו הספרותית ובשנת 2006, במשאל שערך השבועון "טיים מגזין" בין סופרים וקוראים לבחירת 100 הספרים האמריקאיים החשובים ברבע המאה האחרונה, נבחר ספרו Blood Meridian במקום השלישי, אחרי "חמדת" של טוני מוריסון ו"תת עולם" של דון דלילו. ב-1992 זכה בפרס הספרות הלאומי בארצות הברית על ספרו "כל הסוסים היפים", שהיה הראשון ב"טרילוגיית הגבול", שהמשיכה ב-"The Crossing" וב-"Cities of the Plain". ב-2005 פרסם את "לא ארץ לזקנים" שעובד על ידי האחים כהן לסרט בשם "ארץ קשוחה" וזכה ב-75 פרסי קולנוע ברחבי העולם. ב-2006 זכה בפרס פוליצר על ספרו "הדרך" שעובד לסרט בשם זה שיצא לאקרנים בשנת 2009. זכה בפרס פן על מפעל חיים ב-2009.
בשנת 2013 כתב את התסריט לסרט "היועץ" שביים רידלי סקוט.
הכתיבה של קורמאק מקארתי נחשבה לפסימית, והרבה מהספרים שכתב נחשבים לאלימים.
על יצירתו
קו אורך דם - או אדום של ערב במערב
לא ארץ לזקנים
הדרך
דניאל מחובר
דניאל מחובר (נולד ב-1 בנובמבר 1963) הוא עורך-דין בריטי ופעיל למען זכויות אדם.
מחובר נולד בישראל לפרופ' משה מחובר, ממייסדי "מצפן" והוא בעל אזרחות ישראלית.
מחובר הוא שותף במשרד עורכי דין Hickman & Rose, בה הוא עומד בראש המחלקה לזכויות האזרח. נמנה עם מייסדי העמותה "עורכי דין למען זכויות אדם של הפלסטינים", שנוסדה ב-1988. לצד פעילותו למען פלסטינים בתחום המשפט הבינלאומי, הוא עסק גם בייצוג משפחות אסירים שנפטרו במהלך תקופת מאסרם, בסדרה של תביעות שהוגשו במהלך השנים בנושא נגד ממשלת בריטניה והמשטרה הבריטית.
מחובר זכה לפרסום בינלאומי כאשר כמייצג של "המרכז הפלסטיני לזכויות האדם" הביא את רשויות אכיפת החוק בבריטניה להוציא צו מעצר נגד האלוף דורון אלמוג, בטענה כי אלמוג ביצע לכאורה פשעי מלחמה במהלך כהונתו כאלוף פיקוד הדרום. בעקבות צעדו של מחובר, הועלו במערכת הפוליטית הצעות להטיל עונש מאסר על מגישי תביעות מסוג זה נגד אנשי כוחות הביטחון, כמו גם הצעות לשלילת אזרחותם של מגישי תביעות שכאלה המתגוררים בחו"ל.
לאחר מבצע עופרת יצוקה הודיע מחובר כי צוותים משפטיים במדינות אירופה שונות, ואף מעבר לה, מתעתדים להגיש הליכים דומים נגד בכירים ישראלים, בטענה כי במהלך המבצע בוצעו פשעי מלחמה.
לאחר המשט לעזה (2010) ייצג מחובר 29 מתוך 33 הבריטים שהשתתפו במשט שביקשו להעיד בפני ועדת טירקל שמונתה לחקור את אירועי המשט.
שמעון בן-שלמה
שמעון בן שלמה (נולד 1942) הוא איש ציבור חרדי ישראלי, מייסד ומנהל מוסדות תורה "תורה ושלום" וחבר הכנסת מטעם ש"ס בכנסת ה-11.
בן שלמה נולד בשרעב שבתימן ב-1942, ועלה לישראל ב-1949. למד בישיבת באר יעקב ובבית מדרש גבוה בבית שמש,
בשנת 1984 נבחר בן שלמה לכנסת ה-11 מטעם ש"ס. בכנסת כיהן בוועדת החוץ והביטחון וועדת העבודה והרווחה. לקראת סוף הקדנציה פרש בן שלמה מהסיעה והפך לח"כ יחיד. במהלך כהונתו עורר בן שלמה סערה ציבורית בעקבות אמירתו כי "בגלל הפריצות בצבא נהרגים חיילים". בבחירות לכנסת ה-12 התמודד בראשות מפלגת יהודי תימן, ישי - יחד שבטי ישראל, שזכתה ל-2,947 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 2008 המשיך בן שלמה לעמוד בראש מוסדות "תורה ושלום". בשנת 2003 לקח חלק בשביתת הרעב שיזם מאיר פרוש במחאה על התוכנית הכלכלית של הממשלה שבמסגרתה נכללו קיצוצים נרחבים בתקציב מוסדות תורניים.
לואיג'י בוסי
לואיג'י בוסי ויסקונטי (באיטלקית: Luigi Bossi Visconti; 28 בפברואר 1758 מילאנו - 10 באפריל 1835 מילאנו) היה ארכיבר, היסטוריון, סופר ופוליטיקאי איטלקי. בימי הרפובליקה הציסאלפינית שימש כנציג הממשל הצרפתי בטורינו. אחרי סיפוח פיימונטה לצרפת בשנת 1803 התמנה למנהל (פרפקט) הארכיב והספריות של "ממלכת איטליה" שהוקמה על ידי הכובש הצרפתי ב-1805–1814
ילדות וצעירות
בוסי נולד במילאנו, אז באימפריה ההבסבורגית, בשנת 1758 במשפחת אצילים לומברדית. הוא היה בנם הצעיר של המרקיז בניניו בוסי ויסקונטיושל תרזה בנדוני. הוא נועד לקריירה של כמורה ולמד משפטים ומשפט קאנוני קתולי בבית הספר הפלטיני (Scuole Palatine) העיר הולדתו ואחר כך באוניברסיטת פאביה. בפאביה הוא התקבל כחבר ב"אקדמיית הנאמנים" (Accademia degli affidati) והחל משנת 1779 נמנה עם חברי ה"קפיטולום המטרופוליטני", אספת כלי הקודש של קתדרלת מילאנו וקיבל את התואר "מונסיניורה".
פעילותו בימי המשטר הישן
הוא יצר קשרים עם האילומינטי מבוואריה, קשר התהדק בעקבות ביקורו בווינה בשנת 1789. הוא הפך לבונה חופשי וניהל את העיתון הספרותי "ג'ורנאלה לטראריו די מילאנו".(Giornale letterario di Milano) ששיקף את רוח הבונים החופשיים הגרמנים בבירת לומברדיה.
ימי הכיבוש של נפוליאון באיטליה
בעקבות נפילת העמדות הצרפתיות בידי הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה וכיבוש מילאנו על ידי הצבאות האוסטרי הרוסי בפיקודו של הגנרל סובורוב נמלט בוסי לשאמברי, בה פעל להנפקת דרכונים לשם חילוצם מאיטליה של הגולים הליגורים. עם חזרתו של נפוליאון מהמסע במצרים ואחרי קרב מרנגו (14 ביוני 1800 חזר השלטון הצרפתי לצפון איטליה ונמשך עד שנת 1814. בתקופה זו עלה בוסי בהייררכיה המנהלית והאריכונאית. ב"רפובליקה האיטלקית" (1805-1802) וב"ממלכת איטליה" הנפוליאונית (1814-1805) התמנה לואיג'י בוסי על ידי נפוליאון "פרפקט של הספריות והארכיונים" של המדינה, שמושבו היה בטורינו. בוסי התמנה גם ליועץ ממלכתי, ליושב ראש מועצת המשפטנים (Consiglio degli Uditori), מפקח על שרותי הרווחה הציבוריים, חבר במכון המלכותי למדעים וספרות. כמו כן ב-17 בספטמבר 1811 הוענק לו התואר של "רוזן של ממלכת איטליה", על אף היותו ממוצא אצילי מלידה. בהתערבותו של פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, סגן נשיא הרפובליקה האיטלקית הנפוליאונית שוכנע האפיפיור פיוס השביעי להכיר לו מעמד חילוני שהיה נדרש לצורך מילוי תפקידיו.
בוסי נשאר בטורינו עד שנת 1808 כשהוא שב למילאנו אחת ולתמיד. בעיר הולדתו המשיך לנהל את שלושת ארכיוני המדינה שנמצאו בעיר, בעזרת שלושה מזכירים האחראים על כל אחד מהם - ארכיון בית הנבחרים, אריון הסנאט וארכיון הממשלה. הוא התוודע באותה תקופה לאנשי רוח רבים כמו הסופרות דיודאטה סלוצו רוארו ומאדאם דה סטאל, המשורר ומבקר הספרות הגרמני אוגוסט וילהלם פון שלגל, המשוררים אוגו פוסקולו ווינצ'נצו מונטי. בזכותו של בוסי הוקם בשנת 1807 ארכיון דיפלומטי שנשאר נפרד עד שנת 1852. כמו כן הודות למאמצים שלו ושל עוזריו הארכיון של שושלות ויסקונטי וספורצה נקלטו בארכיון הלאומי.
בימי הממלכה הלומברדית-ונטית תחת שלטון אוסטרי
אחרי נהפיילת ממלכת איטליה הנפוליאונית נכבש צפון איטליה על ידי הצבא האוסטרי בפיקודו של הגנרל היינריך יוהאן בלגארד. בוסי סולק מניהול הארכיון הלאומי והחלף על ידי בטולומאו סמברוניקו, שנודע כנאמן להבסבורגים. הוא איבד את כל תפקידיו הציבוריים. בוסי התחיל לכתוב בכתב העת לספרות "ביבליוטקה איטליאנה" והקדיש את זמנו לחיבור ספרי היסטוריה ("היסטוריה של איטליה העתיקה והמודרנית", "היסטוריה של ספרד העתיקה והמודרנית"), מדעים ("לקסיקון לגאולוגיה, ליתולוגיה ומינרלוגיה"), התחיל לכתוב רומן היסטורי "הנזיר מלמדפוזה" שנשאר בלתי גמור. תנאי מחייתו היו דלים למדי, על אף פעילותו הספרותית והוא הצליח לשרוד הודות לקצבה מטעם הממשלה האוסטרית שאושרה עבורו בהתערבותו של עמית, ההיסטוריון והאציל ג'ורג'ו ג'וליני. את ימים האחרונים בילה בוסי בדירה בתוך ארמון בררה. הוא מת במילאנו בשנת 1835.
ספרים וכתבים אחרים
(מכתב של מר בוסי למר ד'אלמבר בנושא מכתב שקיבל מר לנקה בקשר לוויתור הכנסייה על נכסים שלה Gouvernement français,'' Venezia רשימת חפצי מדע ואמנות שנלקטו באיטליה על ידי קומיסרים של הממשלה הצרפתית, ונציה (תרגום מאנגלית של "המסע לנורווגיה, דנמרק ורוסיה בשנים 1788, 1789, 1790 ו-1791 מאת אנדרו סווינטון 1830 -תרגום של Gli amori di Saffo e Faone ,Napoli (האהבות של סאפו ופאון.
תוכנית דוז
תוכנית דוז (Dawes Plan) היא תוכנית שנועדה להסדיר את תשלום פיצויי המלחמה של גרמניה למדינות ההסכמה, לאחר מלחמת העולם הראשונה. חמש המדינות שיוצגו בוועדת הדוז היו ארצות הברית, בריטניה, איטליה, בלגיה וצרפת. כל מדינה העבירה שני מומחים בתחום הכספים.
התוכנית נחתמה ב-1924 ונקראה על שם צ'ארלס דוז, ששימש באותה עת כמנהל היחידה למנהל ותקציב הממשל בארצות הברית; דוז עמד בראש הוועדה שגיבשה את התוכנית בשנת 1923, ואף זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1925 על פועלו לשיקום גרמניה בזכות גיבוש התוכנית. התוכנית פעלה עד 1928 וסייעה לשיקומה הכלכלי של גרמניה, והזרימה לה השקעות חוץ, בעיקר אמריקאיות, אך לא הצליחה כמצופה, ובשנת 1929 הוחלפה בתוכנית יאנג.
סעיפי ההסכם
ההסכם, שנחתם באוגוסט 1924 כלל הפחתה של חוב הפיצויים הגרמני ל-132 מיליארד גולדמרק, במקום הסכום שננקב בחוזה ורסאי שעמד במקורו על 269 מיליארד גולדמרק, שווה ערך ל-100,000 טונות של זהב טהור. כלומר, למעלה ממחצית מכמות הזהב שהייתה באותה עת בעולם כולו. כלכלנים רבים, בהם ג'ון מיינרד קיינס, סברו שהסכום אבסורדי. ההסכם התיר לבנקים אמריקאים להעניק לגרמניה הלוואות לשם כיסוי חובותיה, בפיקוח מחלקת המדינה של ארצות הברית ובתנאי שהרייכסבנק, הבנק המרכזי הגרמני, יאורגן מחדש תחת פיקוח מדינות ההסכמה. ההסכם התיר לגרמניה לממן את התשלום באמצעות תשלומי מיסי בלו ומכס.
פריסת התשלומים לא הייתה חדה ולא קבעה תקופה מוגדרת לסיום התשלומים, נאמר רק שהתשלום הראשון יהיה בן מיליארד מרק ויעלה בהדרגה לשני מיליארד מרק בתשלום האחרון.
צרפת, שהחזיקה באזורי תעשייה ומכרות בחבל הרוהר, בהם העיר דיסבורג, נתבעה לסגת מהם.
קיינוגנתוס
קיינוגנתוס (שם מדעי: Cynognathus; מיוונית: "לסתות כלב") הוא סוג תראפסיד מתור הטריאס אשר חי באזור דרום אפריקה, נמיביה וארגנטינה של ימינו ואף באנטארקטיקה (בהרים הטראנס-אנטארקטיים). הוא השתייך לקיינודונטיים שהיו מאבותיהם הקרובים ביותר ליונקים המודרניים. בסוג זה היה מין אחד - Cynognathus crateronotus.
מאפיינים
לקיינוגנתוס הייתה גולגולת גדולה באורך 30 ס"מ עם לסתות חזקות וניבים בולטים וחדים. הוא הגיע לאורך 1.2 מטר וככל הנראה היה טורף. בדומה ליונקים היה הקיינוגנתוס בעל צורות שיניים מותאמות כאשר הקדמיות מביניהם הותאמו לחתיכת בשר. יצור היה יכול לנוע ולנשום בעת ובעונה אחת אך הוא היה בעל גפיים הנוטות לצדדים, צורה נדירה אצל היונקים המפותחים. ממבנה תעלות לאורך העצמות, ייתכן שגופו כוסה בפרווה או שיער והוא היה בעל דם-חם.
הוא נכחד לאורך אמצע הטריאס והוחלף בידי קיינודונטים קטנים יותר ודומים יותר ליונקים.
בתרבות
יצור זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
תנין צ'קצ'אי
תנין צ'קצ'אי (שם מדעי: Crocodylus checchiai) הוא מין נכחד של תנין הקרוב יחסית לתנין היאור (Crocodylus niloticus) וכמה מהחוקרים מכלילים אותו למין זה. הוא התקיים במשך הנאוגן מסוף המיוקן עד לתחילת הפליוקן באפריקה. מאובניו התגלו בתצורות סהאבי שבלוב ובאזור תצורות נאווטה (Nawata Formation) שבאגן טורקאנה שבקניה.
התנין הקדום ידוע משרידים בודדים והוא הוגדר ב-1957, אף שתואר כבר לפני זה באופן שגוי כתנין יאור. הוא נחשב לקדום שבבני הסוג תנין, ובדיקות פילוגנטיות מרמזות על קשר בינו למיני התנינים הנאוטרופים כמו תנין אורינוקו ותנין אמריקאי, יותר מלרוב התנינים האפריקאים, כמו תנין מערב-אפריקני ותנין צר-חרטום.
צאצאיו של תנין זה כוללים את תניני הענק תנין אנתרופופאגוס ותנין תורביארנרסון, אשר צדו את ראשוני ההומיניניים שהתקרבו למים.
מושל ורמונט
בוורמונט אין הגבלה על מספר הכהונות שבהן רשאי המושל לכהן. אם אף מועמד לתפקיד לא גורף לפחות 50% מקולות הבוחרים בנוסף לקול אחד נוסף, מושל ורמונט ייבחר בידי בית המחוקקים המדינתי. מושל ורמונט המכהן הוא פיל סקוט, שנבחר לתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא הושבע לתפקיד ב-5 בינואר 2017, ונתמנה למושל ה-82 של ורמונט.
סמכויות
משרדי העבודה של המושל ממוקמים במעון רשמי הקרוי "הביתן" בעיר הבירה מונטפלייר. הלשכה הטקסית של המושל, בו עושה המושל שימוש במהלך התכנסויות בית המחוקקים, ממוקם בבית המדינה של מדינת ורמונט.
חוקת ורמונט מפרטת את סמכויותיו של המושל כדלהלן:
תחת המושל מכהן סגן מושל, שנבחר לתפקידו בפתק הצבעה נפרד. סגן המושל מתמנה למושל ורמונט במקרה בו המושל נפטר, מתפטר או מודח.
מושלי רפובליקת ורמונט
רפובליקת ורמונט התקיימה החל מ-15 בינואר 1777 כמדינה עצמאית ועד לקבלתה כמדינה ה-14 של ארצות הברית ב-4 במרץ 1791. בראש המדינה עמדו מושל, סגן מושל ומועצה, ואת הרשות המחוקקת היוותה אספה לאומית, המורכבת מבית אחד.
מושלי מדינת ורמונט
81 גברים ואישה אחת כיהנו עד כה כמושלי ורמונט. עד 1870 התקיימו הבחירות למשרת המושל אחת לשנה. מאז מתקיימות הבחירות אחת לשנתיים.
אגוז קולה
אגוז קולה (שם מדעי: Cola) הוא סוג בן כ-125 מיני עצים הגדלים ביערות הגשם הטרופיים של אפריקה. הסוג קולה נמנה עם תת-משפחת הסטרקוליים, שבעבר נחשבה למשפחה נפרדת, וכיום נכללת במשפחת החלמיתיים. תת-משפחה זו כוללת גם את הסוג Theobroma, עץ הקקאו. בדומה לקקאו, קפה ותה, פרי אגוז הקולה מכיל חומרים מעוררים, ומשמש ללעיסה ולהכנת תמצית משקה.
מרכיבים
בין מרכיבי אגוז הקולה ניתן למנות: קפאין (2%-3.5%); תאוברומין (1%-2.5%); תאופילין; קטכין; פנול; בטאין; חלבון; עמילן; שומן; תיאמין; ריבופלאבין; ניאצין; חומצה אסקורבית; סוכר; גומי; תאית; מים; סידן; אשלגן; ברזל; בטא קארוטין; חומצה טאנית.
ג'יין אשר
ג'יין אשר (באנגלית: Jane Asher; נולדה ב-5 באפריל 1946) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית ממוצא יהודי, וסופרת שכתבה מספר רומנים. התפרסמה גם בקשר רומנטי של מספר שנים עם פול מקרטני.
ביוגרפיה
ג'יין אשר נולדה במרילבון שבלונדון, אנגליה, הבת השנייה מתוך שלושה ילדים של ריצ'רד ומרגרט אשר. סבתה מצד אביה הייתה יהודייה. הייתה שחקנית כבר בילדותה, הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בגיל 6 בסרט "מאנדי". אחרי שהופיעה בסרטים אחדים בקולנוע ובטלוויזיה, כגון סדרת המדע בדיוני "Quatermass Xperiment", השתתפה כחברת צוות בתוכנית "Juke Box Jury" של ה-BBC.
ב-18 באפריל 1963 פגשה אשר את פול מקרטני, כאשר הופיעו הביטלס באלברט הול. מקרטני שכנע אותה להיות חברתו. ג'יין אשר היוותה השראה לשירים רבים שכתב מקרטני כגון "Here, There and Everywhere", "I'm Looking Through You", "And I Love Her" ,"You Won't See Me". ב-25 בדצמבר 1967, אשר ומקרטני הודיעו על אירוסיהם. אשר ביטלה את האירוסין בתחילת 1968 לאחר שחזרה מבריסטול ומצאה את מקרטני במיטה עם אישה אחרת. לאחר מכן, הם ניסו לשפר את היחסים ביניהם, אך לבסוף נפרדו ביולי 1968. אחיה פיטר היה חבר בצמד פיטר וגורדון, שלהם כתבו לנון-מקרטני את הלהיט "A world without love".
ב-1964 הופיעה אשר בסרטו של רוג'ר קורמן "מסכת המוות האדום" ("The Masque of the Red Death"). ב-1965 גילמה את דמותה של מגי טוליבר בסדרת הטלוויזיה "הטחנה על הנהר פלוס" לפי ספרה של ג'ורג' אליוט. ב-1966 שיחקה בסרט "אלפי" לצידו של מייקל קיין. ב-1970 שיחקה ב-"Deep End" סרטו של ג'רזי סקולימובסקי. אחר כך נראתה בעיקר על מסכי הטלוויזיה בסדרות "The Stone Tape", בתפקיד אורח בסדרה "רמפול", בסדרה "חמדת ימים" (Brideshead Revisited), ובתפקיד פיית' אשלי בסדרה "Wish Me Luck" שנמשכה שלוש עונות מ-1987 עד 1989. בשנת 2001 הופיעה בסדרה "Crossroads".
ב-1994 גילמה את תפקיד המלווה, סוזן פורמן, בגרסה רדיופונית של סדרת המדע בדיוני דוקטור הו, הדרמה-הקומית "מה קרה לסוזן פורמן?" שודרה ברדיו-4 של ה-BBC. הופעת רדיופונית בולטת נוספת הייתה בפרק מתוך "הרפתקאותיו הנוספות של שרלוק הולמס" ששודר ב-2002.
ב-1971 פגשה את המאייר ג'רלד סקרף והם נישאו עשר שנים מאוחר יותר, לזוג נולדו שלושה ילדים.
אשר פרסמה שלושה רומנים שהפכו לרבי מכר "The Longing", "The Question" ו- "Losing It". כיום היא ידועה ככותבת ספרי בישול, וכמנהלת חברה לאפיית עוגות לאירועים מיוחדים. היא עדיין מופיעה בטלוויזיה ובתיאטרון, ב-2006 כיכבה בעיבוד של ריצ'רד פל לסדרת המדע בדיוני משנות השישים, "A for Andromeda".
אשר היא גם נשיאת האגודה האוטיסטית הלאומית (של הממלכה המאוחדת). היא פעילה מאוד באגודה, והיא נאמה בפתיחת הקמפיין "הפכו את בית הספר להגיוני", של האגודה.
מיס צרפת 2011
מיס צרפת 2011 היא תחרות מיס צרפת ה-71 במספר שהתקיימה ב-4 בדצמבר 2010.
בתחרות התמודדו 33 מתחרות מרחבי צרפת, בשלב הראשונים חבר השופטים ערך עמן ראיונות ובחר את 12 המתמודדות העולות לגמר. בשלב השני 12 העולות דורגו מתוצאות שהורכבו 50% מקולות השופטים ו-50% מתוצאות הקהל.
בפעם הראשונה בתחרות 12 המתמודדות שעלו לגמר הוכרזו על ידי 12 זוכות מיס צרפת לשעבר.
הזוכה הייתה נציגת ברטאן לורי תילמן.
גוסטף (זמר)
ביוגרפיה
קארס נולד ב-5 ביולי 1980 בלוון שבפלנדריה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כשלמד בקונסרבטוריון המלכותי של גנט. שם אימץ את שם הבמה הראשון שלו, סטפן. בשנת 2000 הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "Gonna Lose You", שהפך ללהיט בבלגיה והגיע למקום ה-22 במצעד הסינגלים הפלמי. לאחר מכן הוציא שיר נוסף בשם "Sweetest Thing".
לאחר ההוצאות האלו החל קארס להתמקד יותר בכתיבת שירים ובהפקתם. הוא גם התחיל לעבוד כולן משנה של וילי זומרס וליידי לין. בשנת 2010 הצטרף ללהקת הרקולס אנד לאב אפייר כאחד הסולנים הראשיים.
בנובמבר 2022 הוכרז קארס כאחד משבעת המתחרים בקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, "Eurosong 2023". ב-14 בינואר 2023 הוכרז שירו לתחרות, "Because of You", כמנצח בתחרות. ב-11 במאי 2023 ביצע גוסטף את "Because of You" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. בלגיה הופיעה כמדינה ה-16, לפני ארמניה ואחרי אוסטרליה. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום השביעי, עם 127 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-12, עם 55 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום השביעי, כשבסך הכל זכה ב-182 נקודות.
גמלה
גִּמְלָה היא תגמול המשולם לאדם או לזכאים בגינו, בדרך כלל בגין עבודתו או בגין שירות שנתן או בגין פגיעה שנפגע. גמלה ניתנת בעין (כלומר על ידי מתן שירותים או מצרכים) ובכסף. גמלה ניתנת בצורת מענק חד-פעמי או באופן תקופתי (פנסיה), בדרך כלל בתשלומים חודשיים.
החובה בחוק למתן גמלה בעין היא על מנת להבטיח את קבלת השירותים הנדרשים לזכאים לגמלה, ללא התניה בתשלום מוקדם. כך גמלה בעין לנפגעי תאונות עבודה מבטיחה כי הנפגעים יקבלו את הטיפולים הרפואיים הנחוצים והשיקום הנדרש. לגמלה בעין במקרים אלו חשיבות רבה, שכן נפגע שהכנסתו נמוכה אם יאלץ לשלם מראש עבור הטיפול הרפואי הוא עלול לוותר כשהעלות גבוהה לו.
גמלאות אחרות הן גמלאות נכות, הניתנות למי שנפגע מסיבה כלשהי והוא זכאי לגמלאות כתחליף לפרנסתו או כפיצוי על הפגיעה שנפגע. גמלאות כאלה מוקנות מכוח מנגנוני ביטוח לאומי או מכוח ביטוח פנסיוני לסוגיו.
מבחינים בין שני סוגי פנסיה, פנסיה צוברת, המשולמת מתוך כספים ששילם העובד במהלך כל שנות עבודתו עד לפרישה, לעומת פנסיה תקציבית, לה זכאים בעיקר עובדי מדינה במקרים מסוימים, והיא משולמת מתוך תקציב המדינה או על ידי מעביד אחר.
בית המשפט העליון פסק בשנת 2011 (ובכך אישר פסק דין שנתן בית הדין הארצי לעבודה בשנת 2002), כי ארגון עובדים רשאי לייצג גמלאים (עובדים לשעבר) אל מול המעביד, ואף לשבות עבורם, וכל זאת על מנת להיטיב עמם ולשפר את זכויותיהם..
המוסד לביטוח לאומי משלם סוגים אחדים של גמלאות מחליפות שכר. בניגוד לגמלאות המתוארות לעיל, המשולמות לטווח ארוך, גמלאות מחליפות שכר משולמות לטווח קצר, עקב פגיעה זמנית ביכולת ההשתכרות. גמלאות אלה כוללות:
A5 (מגזין)
מגזין A5 הוא מגזין אמנות ועיצוב רב תחומי עצמאי שנוסד בשנת 2007 ללא מטרות רווח. המגזין יוצא שלוש פעמים בשנה ומציג תצלומים, ציורים ועבודות גרפיות אחרות של יוצרים מישראל ומדינות אחרות. על-פי עורכיו מטרתו היא לתת במה ליוצרים מוכרים ומתחילים ולקדם את היצירה הישראלית בישראל ומחוצה לה. עורכי ומעצבי המגזין הם גולן גפני, קרן גפני וטלי גרין, שלושה מעצבים גרפיים המתמחים בעיצוב גרפי לחומרים מודפסים.
אפר געשי
אפר געשי או אפר וולקני הוא אחד מסוגי החלקיקים הנפלטים מהר געש בעת התפרצות געשית, אשר במהלכה מאגמה יכולה לפרוץ החוצה ולזרום בצורת לבה, או ליצור תגובה עם מים הגורמת להתפוצצויות, שחרור כמויות גדולות של עשן וקיטור, העפת סלעים, ושחרור אפר געשי וחלקיקים נוספים לאוויר.
עמוד העשן שנראה פעמים רבות מעל הר געש מתפרץ מורכב בעיקר מאפר ומקיטור. החלקיקים הזעירים יכולים להיות מועפים למרחקים רבים, בהתאם למהירותה וכיוונה של הרוח. שלא כמו אפר שנוצר לאחר שרפה של עץ או חומר דליק אחר, אפר געשי הוא חומר שוחק וקשה, אינו מסיס במים ואף מוליך חשמל, בעיקר כשהוא רטוב.
כשאפר מתחיל ליפול במהלך שעות היום, השמים מתמלאים באובך, וצבעם נעשה צהבהב, אך לפעמים האפר הנופל יכול להיות כל כך צפוף עד שהראות נעשית לקויה ואף בלתי אפשרית וצבע השמים נעשה שחור.
בעת הנפילה, הטמפרטורות צונחות, רעמים וברקים נשמעים וריח חזק של גופרית נישא באוויר, ואם מתלווה להתפרצות גם גשם, אזי הבוץ הנוצר זורם במהירות עצומה ויוצר נהר בוץ הנקרא "להאר" והמסוגל להרוס כמעט כל מה שימצא בנתיבו.
בהתאם לכמותם, משקעי אפר על הקרקע לאחר התפרצות יוצרים השפעה הרסנית על המערכת האקולוגית המקומית והאזורית – קריסת גגות של מבנים, נפילת עצים, זיהום מקורות מים, הרס תשתיות ועוד.
אפר געשי כשלעצמו איננו רעיל, אך אם הוא נשאף על ידי בני אדם או בעלי חיים, הוא יסכן את חייהם שכן הוא יוצר בצקות בריאות, ויכול אף לגרום לחנק (אפר געשי יכול לספוח כמות עצומה של נוזלים ואם הוא מגיע לריאות, אדי המים נספחים אליו ונוצר משקע מוצק בריאות).
חלקיקי אפר קטנים מאוד יכולים להישאר באטמוספירה למשך שנים רבות והם יכולים להתפזר בכל העולם באמצעות רוחות וזרמי סילון (דוגמה לכך היא זיהויו של הר הגעש טובה באינדונזיה שהתפרץ לפני כ-76,000 שנים). לחלקיקים הנשארים באטמוספירה ישנה גם משמעות אקלימית שכן הם חוסמים מעבר של קרני אור וגורמים לצניחת טמפרטורות עולמית כמו במקרה של התפרצות הר הגעש פינטובו בפיליפינים בשנת 1991.
מקורה של המאגמה יכול להיות בתא מאגמה או בצינור הזנה. בשני המקרים, המאגמה תפרק חתיכות מהסלע שיוצר את תקרת תא המאגמה או צינור ההזנה (וייווצרו קסנוליתים) ולעיתים אף יתחילו להתגבש מינרלים מסוימים, לפי שורת בואן, אם הטמפרטורה נמוכה מספיק כדי לגרום לגיבוש מינרלי.
כשמאגמה עולה ממעמקי האדמה, מתנדפים ממנה מים וגזים שהיו מומסים בה עוד בהיותה בבטן האדמה, בתהליך של הפחתת לחץ (דקומפרסיה), בדומה לפתיחה של פחית משקה מוגז. לכן, כאשר מתרחשת התפרצות געשית היא מלווה בענני עשן שצבעו בדרך כלל לבן, אלא אם כן הוא מכיל גם חלקיקים מוצקים ואז יהיה צבעו אפור עד שחור. בעת ההתפרצות המאגמה עולה לפני השטח כתערובת של גזים לוהטים וחלקיקים מותכים. החומר המוצק נקרע לרסיסים ומתפשט במהירות ונע במהירויות עצומות של יותר מ-160 קמ"ש.