cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הצי הדרום-אפריקאי
מדים ודרגות
מהקמתו ב-1922 ועד לשנות החמישים היה למעשה הצי הדרום אפריקאי חלק מהצי המלכותי הבריטי והמדים והדרגות בו היו זהים. ב-1959 הוחלף הכתר בסמל הצי באריה של נאסאו כפי שהופיע על סמל דרום אפריקה. כומתה שחורה החליפה את כובע המצחיה. בשנת 2000 שונה סמל המדינה ובוצע שינוי במדים כדי שיתאימו לסמל החדש. במסגרת מהלך זה שונו סימני הדרגות לנגדים והוכנס לשימוש כובע צד (Side cap). סולם הדרגות של הצי הדרום אפריקאי מבוסס על זה של הצי המלכותי הבריטי.
מסוקים
למרות שהצי הדרום אפריקאי לא מפעיל כלי טיס באופן עצמאי, הוא מקבל תמיכה אווירית מטייסת מס' 22 של חיל האוויר הדרום אפריקאי. המסוקים שמופעלים הם:
הקומנדו הימי
"פלגת הקומנדו הימי" (Maritime Reaction Squadron – MRS) הוקמה כ"צוות הימי לתגובה מהירה" (Naval Rapid Deployment Force – NRDF) ב-2006.
הכוח כולל את המרכיבים הבאים:
אליפות העולם בראלי
אליפות העולם בראלי (באנגלית: WRC - World Rally Championship) היא סבב מרוצי מכוניות שנתי המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). האליפות כוללת בתוכה את האליפות לנהגים ואת אליפות היצרנים, שתי תחרויות שונות, המבוססות על אותו חישוב של צבירת נקודות. הסבב מונה כ-14 תחרויות, כאשר כל תחרות נמשכת שלושה ימים. כל תחרות מורכבת מ-15–25 מקטעים ובכל מקטע מתקיים מרוץ נגד השעון. במהלך העונה נדרשים הנהגים להתמודד עם מסלולים מסוגים שונים - אספלט, עפר ושלג.
מכוניות הראלי המתחרות באליפות מבוססות על מכוניות עם מנועי 1.6 ליטר וארבעה צילינדרים המיוצרות באופן סדרתי. המכוניות עוברות התאמה הכוללת הוספה של מגדשי טורבו, מערכות הנעה כפולה, תיבת הילוכים רציפה ותוספות חיצוניות לצורך הגברת האווירודינמיות והבטיחות של כלי הרכב.
במקביל לאליפות העולם מתקיימות עוד שלוש אליפויות משנה:
שלוש האליפויות מתקיימות על אותם מסלולים, אך לכל אחת יש כללים וספירת ניקוד נפרדת.
מספר התחרויות משתנה מעונה לעונה. באליפות הראשונה ב-1973 התקיימו 13 תחרויות, אך שנה לאחר מכן רק שמונה. בין 2004 ל-2007 התקיימו 16 תחרויות בעונה, המספר הגדול ביותר.
היסטוריה
סבב אליפות העולם בראלי החל לראשונה בשנת 1973. המרוץ הראשון התקיים ב-19 בינואר באותה שנה במסלול המפורסם של מונטה קרלו. מאז ועד היום משמש ראלי מונטה קרלו, באופן מסורתי, כאירוע פתיחת העונה.
רנו זכתה באליפות הראשונה עם הרנו Alpine A110, לאחר מכן זכתה לנצ'יה בשלוש אליפויות רצופות עם הסטרטוס HF. הסטרטוס היה הדגם הראשון שתוכנן עבור תחרויות הראלי והורכבו מנוע V6 של חברת פרארי. אליפות הנהגים החלה באופן רשמי רק בשנת 1979, אף על פי שגם בשנים 1977 ו-1978 חולקו גביעים לנהגים על ידי ה-FIA. פיאט זכתה באליפות היצרנים בשנים 1977, 1978 ו-1980 עם פיאט 131 אבארת'. ב-1978 וב-1980 זכו נהגי החברה גם באליפות הנהגים.
עידן קטגוריה B
בין השנים 1982–1984 זכתה אאודי עם דגם הקוואטרו פעמיים באליפות הנהגים ופעמיים באליפות היצרנים. ייחודו של הקאווטרו היה בעובדה שהרכב היה בעלת הנעה בכל הגלגלים (4X4), בניגוד לשאר המכוניות שהיו בעלי הנעה אחורית. הנעה כפולה אושרה לשימוש כבר בשנת 1979, אבל יצרני הרכב לא חשבו שההשקעה הנדרשת משתלמת. בעקבות הצלחת הקוואטרו, הפכה ההנעה הכפולה לסטנדרט המקובל מאז במכוניות הראלי. בשנת 1982 נכנסו לתוקף תקנות קטגוריה B (B Group). בניגוד לקטגוריות הקודמות, קטגוריה B הטילה מספר מצומצם של מגבלות טכנולוגיות על כלי הרכב הנכללים בקבוצה. הדבר אפשר ליצרנים להגביר את הכוח במנועי המכוניות בצורה ניכרת – בפורד אסקורט RS1800 שזכתה באליפות ב-1981, בטרם כניסת התקנות החדשות, הפיק המנוע 250 כוחות סוס. המנוע של לנצ'יה דלתא S4 בשנת 1986 כבר הגיע להספק של 500 כוח סוס. בתוך פחות מחמש שנים הכפילו המנועים את כוחם.
עונת 1986 לוותה במספר אסונות – בראלי פורטוגל, המרוץ השלישי בעונה, נהרגו שלושה צופים ועוד 30 נפצעו לאחר שג'ואקים סנסטוט איבד שליטה על הפורד RS200 שבה נהג. במרוץ החמישי בעונה, שנערך בקורסיקה שבצרפת, נהרגו הנהג הנרי טויבנן והנווט סרג'יו קרסטו, לאחר שרכב הלנצ'יה שלהם עלה באש לאחר נפילה מצוק. התאונה של צמד נהגי הלנצ'יה הגיעה שנה אחרי שבעונת 1985 נהרג נהג אחר של הקבוצה, אטילו בטגה, לאחר שהתנגש בעץ במהלך ראלי ארגנטינה. שרשרת האירועים הקטלניים הובילה לכך שבסיום עונת 1986 הוכרז על ביטול קטגוריה B.
עידן קטגוריה A
את מקומה של קטגוריה B תפסה קטגוריה A (Group A) – כלי הרכב הנכללים בקטגוריה זאת הם מייצור סדרתי (מינימום ייצור של 5,000 יחידות) והוטלו מגבלות רבות על עלות, משקל וטכנולוגיות שבהם ניתן להשתמש. לנצ'יה מיהרה להתרגל לתנאים החדשים, כאשר זכתה שש שנים ברציפות (1987–1992) באליפות היצרנים וארבע שנים באליפות הנהגים (1987–1989, 1991). תחילת שנות ה-90 שיקפה את עליית כוחה של תעשיית הרכב היפנית בעולם. טויוטה זכתה ארבע פעמים באליפות הנהגים (1990, 1992–1994) ופעמיים באליפות היצרנים (1993–1994) עם הטויוטה סליקה. האימפרזה של סובארו העניקה לה אליפות נהגים בשנת 1995 ושלוש אליפויות יצרנים (1995–1997) ומיצובישי זכתה בשתי אליפויות נהגים (1996–1997).
ראובן קרלנשטיין
הרב ראובן אליצור קרלנשטיין (ט"ז באלול תש"ז, 1947 – י' בטבת תשע"ד, 13 בדצמבר 2013) היה דרשן חרדי-ליטאי ישראלי, נחשב תלמידו המובהק (בדרשנות) של הרב שלום שבדרון.
אליפות העולם בראלי
עידן מכוניות הראלי
בשנת 1997 שונו שוב הקריטריונים ונקבעו הגבלות שונות לגבי הרכבים הרשאים להשתתף בתחרות - הרכבים עדיין היו חייבים להיות מבוססים על כלי רכב מייצור סדרתי, אבל המינימום לייצור הופחת בחצי ונקבע על 2,500 יחידות. הרכבים היו מבוססים על כלי רכב מייצור סדרתי, אבל לא נדרשו להיות זהים - פז'ו 206, סיטרואן קסארה וסקודה פאביה התחרו עם כלי רכב בעלי מגדשי טורבו והנעה 4X4, אף על פי שמאפיינים אלו לא היו קיימים בגרסאות הכביש של דגמים אלו. כמו כן, המנועים הוגבלו לעד 300 כוח סוס.
גם לאחר כניסת התקנות החדשות לתוקף מיצובישי המשיכו את רצף הזכיות עם צמד אליפויות נהגים ב-1998 ו-1999. פז'ו, שהאליפות האחרונה שלה הייתה בשנת 1986, זכתה שוב באליפות הנהגים בשנת 2000 והוסיפה זכייה בשנת 2002, לזכות הקבוצה גם שלוש זכויות רצופות באליפות היצרנים בין השנים 2000–2002. סובארו זכתה פעמיים באליפות הנהגים בשנים 2001 ו-2003, בטרם החל עשור של שליטה צרפתית בתחרות. בין השנים 2002–2012 זכתה סיטרואן שמונה פעמים באליפות היצרנים וסבסטיאן לב נהג הקבוצה רשם הישג חסר תקדים של זכייה בתשע אליפויות רצופות. את האליפויות השיג עם שלושה דגמים שונים של החברה - קסארה WRC (בשנים 2004–2006), C4 WRC (בשנים 2007–2010) ו-DS3 (בשנים (2011–2012). בסיום עונת 2012 הודיע לב על פרישה ממרוצי הראלי ותואר האליפות עבר לסבסטיאן אוז'ייה, בן קבוצתו לשעבר, שעבר להתחרות עבור פולקסווגן.
ראובן קרלנשטיין
תולדותיו
נולד בבני ברק, בנם היחיד של בת-ציון לבית ויספיש ויצחק מאיר קרלנשטיין ונכדו של חזקיהו יוסף קרלנשטיין, תעשיין חרדי ממקורבי החזון איש ומתומכיה של ישיבת פוניבז'. למד בישיבה הקטנה של ישיבת פוניבז' וב"ישיבה למצוינים" בירושלים, אצל הרב חיים אהרן טורצ'ין. בתקופת לימודיו בירושלים התקרב למגיד המישרים הרב שלום שבדרון, ממנו רכש את יסודות הדרשנות. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת סלבודקה בבני ברק. בשנת תשכ"ח (1968) נישא לבלהה קליין. למד בכולל וולוז'ין בבני ברק ובכולל של גיסו הרב אריה אברהמס.
אליפות העולם בראלי
עידן מכוניות הראלי
בשנת 2011 שונו התקנות ונקבעו הגבלות על גודל המנוע, נאסרו שימוש בחומרים מתקדמים דוגמת טיטניום (למעט אם קיימים גם בדגמים מייצור סדרתי) ונקבע משקל מינימום של 1,200 קילוגרם לרכב ללא נהג ו-1,350 קילוגרם לרכב כולל נהג ונווט.
ראובן קרלנשטיין
תולדותיו
החל משנות ה-70 החל לפעול כדרשן. הוא דבק בסגנונו של הרב שבדרון, שעמו שמר על קשר הדוק במשך עשרות שנים ואף הספידו בהלווייתו. במשך שנים נדד ביישובי הארץ ודרש בפני התושבים המקומיים. כמו כן מסר דרשות ושיחות מוסר בפני אברכים ובחורי ישיבות וכן בעצרות חיזוק בריכוזים החרדיים. במשך שנים רבות מסר מדי ליל שבת דרשה מרכזית בבית הכנסת איצקוביץ' שבמרכז בני ברק שמשכה אליה קהל רב. בכל יום שישי מסר שיעור קבוע בתל אביב, ולאחר שחלה עבר שיעורו לבית המדרש ירחי כלה בבני ברק. דרשותיו שודרו בקול הלשון.
אליפות העולם בראלי
מבנה התחרות
על פי רוב התחרויות מתפרסות על פני הימים שישי עד ראשון, כאשר ביומיים לפני התחרות ניתנת לצוותים הזדמנות לערוך סיור מקדים במסלול ולרשום הערות המשמשות את הנווט במהלך המרוץ. כל תחרות מורכבת מ-15 עד 25 מקטעים (Stages) הסגורים לצורך התחרות. אורך המקטעים שונה ונע בין שני קילומטרים ל-50 קילומטרים. המעבר בין מקטע למקטע מתבצע בנסיעה על כבישים רגילים, תוך הקפדה על חוקי התנועה. הנהגים נדרשים לתזמן את המעברים בין המקטעים על מנת שיוכלו להגיע בזמן לתחילת המקטע הבא.
ראובן קרלנשטיין
תולדותיו
באמצע שנות ה-80 חלה, כליותיו קרסו, והוא נזקק לדיאליזה. אך למרות חוליו התמיד בפעילותו כשהוא מובל בכיסא גלגלים. בשנה האחרונה לחייו התדרדר מצבו ולבסוף שתי רגליו נכרתו, ולאחר שבוע ימים (בעשרה בטבת) נפטר ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. לאחר פטירתו הוציאה משפחתו והסופר יעקב ישראל פוזן, חלק מדרשותיו בסדרת ספרים המבוססים על פרשיות השבוע בשם "יחי ראובן". תקופה לאחר מותו, בנו הרב חזקיהו יוסף קרלנשטיין התפרסם כדרשן ומעביר דרשות והרצאות בהרבה קהילות הפזורות בארץ.
אליפות העולם בראלי
מבנה התחרות
בכל מקטע הנהגים מוזנקים זה אחר זה בהפרש של שתי דקות זה מזה ולכל נהג נמדד הזמן ברמת דיוק של עשיריות השנייה. הזמן המצטבר הוא שקובע את המיקום הסופי בתחרות. במהלך התחרות ישנן מספר עצירות לטיפול, בהן מותר לנהגים ולצוותים הטכניים לבצע תיקונים נדרשים. עצירות הטיפול מוגבלות בזמן, 10, 30 או 45 דקות ורק במהלכן מותר לבצע טיפולים ברכבים. במהלך הלילה נמצאים כל הרכבים בחניון שמור.
ראובן קרלנשטיין
תולדותיו
מתלמידיו: הדרשנים שלמה לוונשטיין וברוך רוזנבלום.
אליפות העולם בראלי
שיטת הניקוד
על פי שיטת הניקוד מוענקות בסוף כל תחרות נקודות למסיימים בעשרת המקומות הראשונים, בכל אחת מקטגוריות התחרות, בהתאם לפירוט שבטבלה הבאה:
ראובן קרלנשטיין
תולדותיו
לרב קרלנשטיין היו 4 אחיות. גיסיו הם הרבנים: ישראל יצחק קלמנוביץ (בנו של הרב אברהם קלמנוביץ), אריה אברהמס, זלמן לייב ברלין וזלמן נטע ליבוביץ, מחבר הספר "ברכת יעקב".
אליפות העולם בראלי
שיטת הניקוד
הנהג שצובר את מספר הנקודות הגבוה במהלך העונה כולה מוכתר לזוכה באליפות הנהגים. אף על פי שאין מגבלה על מספר הרכבים שכל קבוצה יכולה לשתף בתחרות, לצורך חישוב הנקודות באליפות היצרנים נלקחים בחשבון התוצאות של מקסימום שני כלי רכב לכל קבוצה.
ראובן קרלנשטיין
קישורים חיצוניים
שיחותיו של הרב ראובן קרלנשטיין באתר קול הלשון
אליפות העולם בראלי
Power stage
החל משנת 2011 המקטע האחרון בכל תחרות מוגדר כ"Power stage" ומעניק נקודות נוספות לשלושת הנהגים המהירים ביותר באותו מקטע, ללא קשר למיקומם בתחרות. הנהג המהיר ביותר מקבל 3 נקודות נוספות, הנהג שמגיע שני זוכה ב-2 נקודות והנהג השלישי בנקודה אחת. מקסימום אפשרי לצבירה בתחרות הוא 28 נקודות. בעונת 2017 שונו התקנות וחמשת הנהגים הראשונים ב"Power Stage" יזכו לנקודות כאשר המקסימום כעת הוא 30 נקודות
ראלי 2
ראלי 2 הוא שם כולל למספר תקנות המאפשרות לנהג שפרש במהלך יום מרוצים לשוב לתחרויות במהלך היום שלמחרת, תמורת "קנס" של 5 דקות לזמן הכי מהיר בסטייג'. המטרה היא לאפשר לנהגים לחזור ולהתחרות על מנת לנסות ולצבור נקודות במרוץ האליפות.
קבוצות ונהגים
במהלך השנים 21 יצרנים שונים השיגו ניצחונות במרוצי הראלי ועוד 11 יצרנים הגיעו לפודיום. ב-2018 השתתפו בתחרות רק ארבע יצרניות שונות: סיטרואן, פורד, טויוטה ויונדאי.
אנדוקרדיטיס זיהומית
אנדוקרדיטיס זיהומית (באנגלית: Infective endocarditis) היא דלקת של פנים הלב, ובכלל זה של מסתמי הלב, כתוצאה מזיהום, על פי רוב חיידקי, ובמיעוט המקרים פטרייתי. המחלה מתאפיינת בהיווצרות וגטציות – צבר של טסיות דם, פיברין ומושבות חיידקים – על פני מסתמי הלב ועל פני מכשירים מלאכותיים בלב דוגמת קוצבי לב. וגטציות אלו עלולות להביא לפגיעה בתפקוד הלב וכן לפגיעה מערכתית הנובעת משליחת תסחיפים מזוהמים לאיברים שונים.
שכיחות המחלה עומדת על 3–10 מקרים ל-100,000 איש לשנה. בעבר, גורם הסיכון העיקרי למחלה זו היה מחלת לב שיגרונית, אולם במדינות מפותחות גורמי הסיכון העיקריים קשורים להימצאותם של גופים זרים כגון מסתמים תותבים, קוצבי לב ודפיברילטורים, וכן לשימוש בסמים בהזרקה.
התמותה המקושרת עם מחלה זו היא עדיין גבוהה יחסית, למרות יכולות ההדמיה המתקדמות, טיפול אנטיביוטי מסיבי ואפשרויות טיפול ניתוחי כגון החלפת מסתם.
אפידמיולוגיה
לזאר ריבייר, רופא צרפתי, היה הראשון שדיווח בספרות הרפואית, בספרו "Opera Medica Universa" בשנת 1674, על מקרה שמאוחר יותר יוחס לתיאור של אנדוקרדיטיס זיהומית. בספרו הוא תיאר מטופל שהתייצג עם פעמת ודופק לא סדיר ונפטר לאחר זמן קצר. בנתיחתו נמצאו נגעים עגולים בחדר השמאלי שצורתם כצבר אגוזי לוז ואשר ממלאים את פתח אבי העורקים. מתיאורו עולה גם כי מסתם אבי העורקים היה קשיח – ביטוי אולי לגורם סיכון של מחלת לב מסתמית.
שיעור ההיארעות של אנדוקרדיטיס זיהומית עומד, נכון ל-2016, על 3–10 מקרים ל-100,000 איש בשנה. בעוד שבעולם המתפתח אופי המחלה, על גורמי הסיכון והמחוללים האופייניים, דומה לאופייה בראשית העידן האנטיביוטי, בעולם המפותח המחלה מופיעה בגילאים מבוגרים יותר ונקשרת בגורמי סיכון אחרים, לרבות גורמי סיכון הקשורים בנוכחות מכשירים רפואיים. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 עמד הגיל הממוצע על אמצע העשור החמישי לחיים, ואילו בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 חצה הגיל הממוצע את ה-70. שכיחות המחלה בקרב גברים גבוהה יותר מבנשים. הסיבה לכך אינה ברורה, אך ייתכן שיש מרכיב של מחלות ניווניות של מסתמי הלב, שלהן גורמי סיכון מולדים אשר בחלקם נפוצים יותר בגברים.
מחוללים
ניתן לחלק את החיידקים הגורמים לאנדוקרדיטיס בכמה דרכים. דרך אחת היא על פי אופן הגעתם ללב - כך למשל, חיידקים מקבוצת Viridans Streptococci, Staphylococcus ומקבוצת ה-HACEK (Haemophilus, Aggregatibacter, Cardiobacterium, Eikenella  ו-Kingella). מגיעים מהלוע, העור ודרכי הנשימה העליונות. Enterococci הם חיידקים ששכיחותם נמצאת בעליה בגרימת אנדוקרדיטיס, הם חיידקים המגיעים לרוב דרך מערכת הדם ממערכת המין והשתן (המערכת הגניטו-אורינרית). החיידק ה-Streptococcus bovis, מגיע ממערכת העיכול ונמצא מקושר עם פוליפים וגידולים במעי הגס.
חולים עם מסתם תותב (מכני או ביולוגי) נמצאים בסיכון לפתח אנדוקרדיטיס בעיקר במהלך החודשים הראשונים שלאחר הניתוח. במידה ומתפתח זיהום בחודשיים הראשונים שלאחר הניתוח, הזיהום נחשב ככזה שנרכש במהלך הניתוח או בשלב שלאחר הניתוח, דהיינו "זיהום נוזוקומיאלי" (שלרוב מערב גם קוצבים או דפיברילטורים מושתלים). זאת מאחר שהפתוגנים (מזהמים) הם כאלה הנרכשים בעיקר בבתי חולים, כגון Staphylococcus aureus או Coagulase-negative Staphylococci אשר עמידים למתיצילין ולכן דורשים טיפול אנטיביוטי משודרג. במידה וחולים עם מסתם תותב פיתחו אנדוקרדיטיס לאחר יותר משנה לאחר הניתוח, הסיבה לכך איננה נוזוקומיאלית אלא לרוב זיהום שנרכש בקהילה.
אצל כ-5% עד 15% מהחולים עם אנדוקרדיטיס לא ניתן למצוא עדות לחיידקים בתרבית דם. כלומר, תרביות הדם הן שליליות. הסיבה אחת לכך יכולה להיות שימוש באנטיביוטיקה טרם ביצוע התרבית (עד מחצית מן המקרים), או חיידקים מסוימים שלא גדלים על תרבית סטנדרטית (קרויים גם fastidious organisms).
גורמי סיכון
בעולם המתפתח, כמו גם בעבר בעולם המפותח, גורם הסיכון העיקרי לאנדוקרדיטיס זיהומית הוא מחלת לב שיגרונית. המניעה של קדחת שיגרונית, וכתוצאה מכך של מחלת לב שיגרונית, באמצעות טיפול אנטיביוטי מתאים לדלקות גרון סטרפטוקוקליות, יחד עם ההתפתחות הרפואית בהשתלת מסתמים תותבים ומכשירים רפואיים מלאכותיים אחרים, כגון קוצבי לב ודפיברילטורים, הביאו לשינוי במפת גורמי הסיכון בעולם המפותח. מומי לב מולדים שלא תוקנו או שתוקנו חלקית, מסתמים תותבים, בין אם ביולוגיים או מלאכותיים, וקוצבי לב ודפיברילטורים מושתלים הם גורמי סיכון לפיתוח אנדוקרדיטיס זיהומית. בנוסף, נוכחות צנתרי עירוי ורידי ממושכים ודיאליזה הם גורמי סיכון נוספים הקשורים במערכת הבריאות. שימוש בסמים בהזרקה הוא גורם סיכון בלתי תלוי במערכת הבריאות לאנדוקרדיטיס זיהומית.
פתוגנזה
האנדוקרד מהווה את השכבה הפנימית המצפה את הלב, לרבות מסתמי הלב. במצב רגיל, האנדוקרד הוא שכבה הנחשבת עמידה בפני התיישבות של חיידקים, אלא אם מתרחשת פגיעה מסוימת באנדוקרד המאפשרת התיישבות של חיידקים בו. כך, חיידקים יכולים להתרבות על גבי האנדוקרד, באמצעות התיישבותם על גבי פקיק דם לא זיהומי, הנוצר מסיבות שונות (כגון היצרות מסתם אבי העורקים, אי-ספיקת המסתם הצניפי, פגם במחיצה הבין-חדרית וכן מצבים של קרישיות יתר בדם). מצב זה קרוי התיישבות חיידקים על גבי nonbacterial thrombotic endocarditis, ובראשי תיבות, NBTE.
החיידקים מתיישבים ומתרבים באזור שעל גבי המסתם, לרוב יחד עם טסיות ופיברין העוטפים אותם. יכולתם להתיישב ו"להידבק" לרקמה תלויה בהימצאותם של מולקולות תאחיזה (אדהזיה) שונות, כאשר חיידקים אלימים במיוחד כגון Staphylococcus aureus, מבטאים יכולת היצמדות וחדירה לאנדוקרד בריא לחלוטין.
תסמינים קליניים וממצאים גופניים
לאנדוקרדיטיס זיהומית תסמינים קליניים מגוונים. אולם במרבית המקרים יש חום (90%) וניתן למצוא איוושה לבבית (ב-85%, בד״כ אוושה שהייתה קיימת בחולה עוד טרם הזיהום עקב פתולוגיה לבבית כלשהי). במקרים מסוימים ניתן לאבחן גם אוושה חדשה או שינויים של האוושה הקיימת (3-5%). חיידקים מסוימים מביאים להסתמנויות קליניות שונות: Staphylococcus aureus לרוב יביא לתמונה קלינית חריפה, בעוד ש-Viridans Streptococci מביאים לתמונה קלינית שהיא סאב-אקוטית במרבית המקרים.
בדיקות מעבדה
תוצאות בדיקת מעבדה יציגו את הממצאים הבאים:
אבחנה
האבחנה של אנדוקרדיטיס זיהומית נערכת על פי קריטריונים הקרויים Duke criteria. לצורך אבחנה של אנדוקרדיטיס זיהומית, יש להוכיח כי קיימים שני קריטריונים מג'וריים, לחלופין קריטריון אחד מג'ורי ושלושה מינוריים או חמישה קריטריונים מינוריים.
טיפול
על מנת לתת טיפול יעיל, נדרש שכל החיידקים על פני הווגטציה יושמדו, ועל כן יש לתת טיפול אנטיביוטי שמטרתו המתת החיידקים (טיפול בקטריוצידי) וכן מתן טיפול ממושך. לרוב, הטיפול ניתן תוך-ורידית ולמשך מספר שבועות, כאשר אין מניעה מלהמשיך את הטיפול בבית ולא תחת אשפוז. כל זאת בתנאי שהחולים הם ללא חום ותרביות הדם שלהם סטריליות, וכן ללא ממצאים באקו לב או ממצאים קליניים העלולים לרמז על בעיה אשר עלולה להסתבך תחת טיפול ביתי. נמצא שתגובה אלרגית לתרופות תתרחש במהלך השבוע השלישי למתן הטיפול ולכן יש חשיבות לניטור החולה כמו גם לבדיקת רמות תרופות מסוימות בדם (וונקומיצין, אמינוגליקוזידים) כדי למנוע רמות טוקסיות שלהן.
יש לקחת תרביות דם מדי יום עד לקבלת תרבית סטרילית (שלילית). סטריליות, המושגת בהתאם לסוג החיידק המעורב - ככל שהחיידק נחשב אלים יותר, כך ייקח זמן רב יותר עד להכחדתו (לשם השוואה, זיהום עם Viridans Streptococci מביא לתרבית סטרילית תוך 2 ימי טיפול, בעוד שזיהום עם Staphylococcus aureus מסוג MRSA לרוב יימשך כשבוע עד שבוע וחצי טרם קיומן של תרביות סטריליות).
אחת השאלות הנשאלת בהקשר של טיפול באנדוקרדיטיס היא מידת הדיוק במתן טיפול אמפירי. טיפול אמפירי הוא טיפול הניתן טרם תוצאות של תרבית דם והוא מבוסס על מחקרים שנעשו בהקשר לסיכוי לבודד את החיידק הרלוונטי הגורם לפגיעה. הסיבה לטפל בחולה באופן אמפירי היא מניעת התדרדרות החולה על ידי טיפול אנטיביוטי מהיר. עם זאת, יש לשקול גם את החסרונות של הטיפול אמפירי. מקובל לתת טיפול אמפירי במקרים בהם הרמזים הקליניים והאפידמיולוגיים מצביעים על החיידק הספציפי המעורב. כך למשל, אצל משתמשי סמים קיימת סבירות גבוהה למעורבותו של Staphylococcus aureus, ולכן הטיפול התרופתי צריך "לכסות" חיידק זה. כך גם אצל חולים מאושפזים, אצלם קיים גם כן סיכון למעורבות של Staphylococcus aureus. במידה ויש מסתם תותב, יש להשתמש באנטיביוטיקה עם יעילות מוכחת כנגד שתלים זרים (למשל, ריפמפין).
ניתוח
במקרים מסוימים קיימת התוויה לניתוח על מנת להימנע מסיבוכים העלולים לגרום לתחלואה קשה ותמותה. בין 25% עד 40% מן המטופלים עוברים ניתוח בסופו של דבר כתוצאה מהמחלה. הניתוח יכול להתבצע באותו היום (במצבים חריפים ומסכני חיים, כגון אי ספיקה חריפה של מסתם אבי העורקים, קרע לתוך השק הפריקרדיאלי), ברמת דחיפות גבוהה (urgent - כלומר יום או יומיים לאחר מכן, במצבים כגון חור בספטום, חוסר תגובה לטיפול אנטיביוטי) או ניתוח אלקטיבי (במצבים שאינם דורשים ניתוח מהיר, אולם עדיין יש חשיבות לקיום הניתוח בזמן קרוב - למשל, זיהום פטרייתי או עדות להחמרה בתפקוד המסתם). יוצא מן הכלל לעניין זה הוא בעיה נוירולוגית שהתהוותה בעקבות הזיהום (למשל, תסחיף ספטי למוח כגון מפרצת מיקוטית) אשר עלולה להתדרדר בעקבות ניתוח. על כן, במידה והחולים מגיעים עם תסמינים נוירולוגיים, יש לחכות עם הניתוח למשך מספר שבועות.
מניעה
מניעה של אנדוקרדיטיס אצל חולים הנמצאים בדרגת סיכון גבוהה היא תחום בו נערכו שינויים מרחיקי לכת בעשורים האחרונים. בעבר, היה נהוג לתת טיפול אנטיביוטי רחב טרם ביצוע פרוצדורות רבות העלולות להביא לזיהום ובקטרמיה, כגון טיפולי שיניים רבים ועוד. עם זאת, נמצא כי טיפולי שיניים אינם מביאים לשכיחות יתר לאנדוקרדיטיס כפי שהיה נהוג לחשוב, בהשוואה מול קבוצת ביקורת. מחקרים אחרים הקשורים לפרוצדורות גסטרואינטסטינאליות (למשל, קולונוסקופיה) או גניטו-אורינריות (היסטרסקופיה וכך הלאה) גם הן לא הניבו ממצאים המעידים על עליה בסיכון.
על כן, פורסמו המלצות חדשות על ידי ה-American Heart Association וה-European Society of Cardiology, לטיפול מניעתי אך ורק לאותם מטופלים הנמצאים בסיכון הגבוה ביותר לתחלואה קשה או מוות מאנדוקרדיטיס (להלן, "אינדיקציות למתן טיפול מניעתי"). אחת מההמלצות האמורות היא שמירה על היגיינת פה.
נטילת תרופות מניעתית מומלצת רק כאשר יש פעולה הכוללת ביצוע מניפולציה על רקמת החניכיים או באזור הפריאפיקלי של הפה, או פרפורציה של המוקוזה המצפה את הלוע (לרבות ניתוח של מערכת הנשימה). אין המלצה לתת טיפול מניעתי לחולים העומדים לעבור פרוצדורות הקשורות למערכת העיכול או למערכת המין והשתן, אלא אם מערכות אלו מזוהמות על ידי חיידקים לרבות זיהום של עור ורקמות רכות, כאשר נושא זה גם הוא שנוי במחלוקת.
הטיפול המניעתי כולל מתן פניצילין (אמוקסיצילין) כשעה לפני ביצוע הפרוצדורה, ובמידה ויש אלרגיה לפניצילין אזי ניתן לתת טיפול בקלריתרומיצין, קלינדמיצין, אזיתרומיצין או צפזולין/צפטריאקסון.
יוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד
יוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Johann Ernst IV, von Sachsen-Coburg-Saalfeld; 22 באוגוסט 1658 – 17 בפברואר 1729) היה דוכס סקסוניה-זאלפלד בין השנים 1675–1729, ומשנת 1699 היה אף דוכס סקסוניה-קובורג.
ביוגרפיה
יוהאן ארנסט נולד ב-22 באוגוסט 1658 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה, לארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, ולאליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ואליזבת מבראונשווייג-וולפנביטל.
לאחר מותו של אביו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675 שלטו ארנסט ואחיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
בשנת 1699 מת אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, והתעוררה מחלוקת ירושה שהתקיימה עד לשנת 1735, אך לבסוף הוחלט לצרף חלק ניכר מאדמותיו ליוהאן ארנסט, והנחלה נקראה מעתה דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
יוהאן ארנסט מת ב-17 בפברואר 1729, ובמקומו עלה לשלטון בנו כריסטיאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
משפחתו
ב-18 בפברואר 1680 התחתן יוהאן ארנסט עם סופיה הדוויג מסקסוניה-מרזבורג, בתם של כריסטיאן הראשון, דוכס סקסוניה-מרזבורג וכריסטינה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. ממנה נולדו לו 5 ילדים:
ב-2 בדצמבר 1690 התחתן יוהאן ארנסט עם שרלוטה יוהאנה, רוזנת ולדק-וילדונגן, בתו של יוזיאס השני, רוזן ולדק-וילדונגן, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
גל לוי
ביוגרפיה
לוי נולד בפתח תקווה ללילי לבית קז'ימירסקי-יהודאי ולמשה לוי (אביו התמנה מאוחר יותר לרמטכ"ל ה-12 של צה"ל, ודודו ברוך לוי, היה גם הוא איש צבא הקבע ופיקד על הגדנ"ע). בשנות חייו הראשונות גר במבטחים (מושב) על גבול רצועת עזה. משם עבר לירושלים כאשר הוריו יצאו ללימודים אקדמיים, ועם גירושי הוריו עבר לגור בקיבוץ שפיים. בגיל 12 חזר לגור עם אמו בתל אביב, והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר תיכון חדש. לאחר סיום לימודיו, יצא לשנת שירות בדימונה, ולאחריה שירת שירות חובה בצבא.
בשנים 1981–1983 גר ועבד בלונדון, אנגליה.
בשנים 1983–1986 למד לתואר ראשון במדע המדינה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
אחר כך, עבד תקופה קצרה באגף התקציבים במשרד הביטחון.
בשנים 1989–1995 חזר לאוניברסיטת תל אביב ללימודי תואר שני במדע המדינה, וסיים את לימודיו בהצטיינות. את עבודת המ"א, שעסקה בפוליטיקה של אתניות מזרחית בישראל, כתב בהנחייתם של פרופ' יואב פלד ופרופ' גד ברזילי. במקביל ללימודיו, עבד כעוזר מחקר באוניברסיטה.
לאחר סיום התואר השני, נסע ללימודי תואר שלישי במדע המדינה בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE), אותם השלים בשנת 2002. את עבודת הדוקטור, שעסקה בקשר בין אתניות לחינוך בתהליך הבנייתה של מערכת החינוך הישראלית, כתב בהדרכתם של ו. עבודה זו הציעה ניתוח היסטורי פוליטי של התפתחותה של הקטגוריה "מזרחים", וביסודה ניצבת הטענה כי הסדר החברתי בישראל מבוסס על "חשיבה אתנית" שמשמעה תרגום של בעיות כלכליות, חברתיות ופוליטיות לסוגיות של פערי תרבות.
מאז 2002 ועד היום (2022) לוי חוקר ומלמד כמרכז הוראה בכיר בסגל ההוראה במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה.
במקביל לעבודתו באוניברסיטה הפתוחה שהה לוי במספר מוסדות אקדמיים אחרים בחו"ל:
בשנים 2008–2013 היה המנהל האקדמי המייסד של תוכנית NYU Tel Aviv, תוכנית לימודי חו"ל של אוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2014–2015 היה במעמד של פרופסור אורח במרכז ללימודים גלובליים ובינלאומיים באוניברסיטת קנזס.
מאז 2014 הוא חבר סגל בבית ספר לעברית של מידלברי קולג' במדינת ורמונט בארצות הברית.
בשנים 2018–2017 היה עמית אורח במרכז ללימודים מתקדמים (CRASSH) באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה, וחבר ב, ומאז 2018 הוא חבר קולג' לצמיתות (Life Member).
בשנים 2022-23 הוא עמית אורח במרכז פרנקל ללימודי יהדות מתקדמים במסגרת קבוצת מחקר העוסקת במזרחיות ובפוליטיקה אתנית.
מחקרו
לוי חוקר את הפוליטיקה של מעמד, אתניות וחינוך, ושל יחסי הגומלין בין חינוך לבין אקטיביזם פוליטי ואזרחות.
בין מחקריו, כתב ופרסם לוי, מחקרים על בית הספר קדמה תל אביב, על הפוליטיקה המזרחית ומפלגת ש"ס, ועל חינוך אלטרנטיבי בחברה הפלסטינית בישראל. מחקריו העכשוויים מתמקדים בהתפתחותה של אזרחות רדיקלית בשולי החברה בעקבות המחאה החברתית בישראל 2011, בעיקר במאבק הדיור הציבורי. מאמרו על קבוצת הפעולה "לא נחמדים-לא נחמדות" שפורסם בכתב העת סוציולוגיה ישראלית, זכה בפרס המאמר המצטיין של האגודה הישראלית למדע המדינה (2017). יחד עם הפעילה החברתית ריקי כהן בנלולו, חקר לוי סיפורי חיים של נשים בעוני. מאז תחילת משבר הקורונה שותף לוי בצוות של פעילות חברתיות ונשות אקדמיה החוקר את חוויית החיים בעוני באמצעים של תיעוד עצמי. על פעילות זו זכה לוי בפרס המעורבות האזרחית והקהילתית של האגודה הישראלית למדע המדינה לשנת 2022. פרויקט מחקר זה זכה גם להוקרה של האגודה הסוציולוגית הישראלית כאשר מאמר שפורסם במסגרתו זכה בפרס השני בתחרות המאמר המצטיין בכנס האגודה בשנת 2023. מאר נוסף מפרויקט זה היה מבין חמשת המאמרים הנקראים ביותר בכתב העת הבינלאומי בו הוא פורסם.
פעילות פוליטית
בשנת 1996 הצטרף לוי לקבוצת המייסדות והמייסדים של הקשת הדמוקרטית המזרחית. לוי השתתף במפגשים הרעיוניים בהם התעצבה דרכה של התנועה, ואף היה חבר מזכירות התנועה בשתי קדנציות. כמו כן לקח לוי חלק בהפגנות ובאירועים שיזמה התנועה לאורך השנים. בשנים האחרונות, בעקבות מחקריו שעוסקים ב"מחאה שלאחר המחאה" – המחאות שצמחו בשוליים החברתיים לאחר מחאת האוהלים ב-2011 – נעשה לוי חוקר-אקטיביסט במאבק הדיור הציבורי ובמאבק נגד העוני. כמו כן, מפרסם לוי טורי דעה בנושאים שעל סדר היום בעיקר באתר העוקץ ולעיתים במדור הדעות של עיתון הארץ.
חיים אישיים
חי בזוגיות עם ד"ר דנה קפלן (מרצה לסוציולוגיה באוניברסיטה הפתוחה). אב לשלוש בנות.
מתגורר בתל אביב.
פרסומיו
לוי פרסם כ-40 מאמרים ופרקים בספרים. להלן מבחר מהם:
הנסיכה חוכמולוגה
הנסיכה חוכמולוגה (באנגלית: Princess Smartypants) הוא ספר ילדים שנכתב ואויר על ידי בבט קול בשנת 1986, ותורגם לשפה העברית על ידי דני פלג.
עלילה
חוכמולוגה היא נסיכה המסרבת להינשא מכיוון שמוטב לה להיות רווקה. מוטב לה גם לגור בארמון עם החיות שלה. יופייה ועושרה מהווים רצון לכל הנסיכים להינשא לה אבל היא עומדת על שלה. היא רוצה לעשות כרצונה אולם התנהגותה מרגיזה את אמה. יום אחד מבינה הנסיכה כי עליה לציית לאמה למרות התנגדותה החריפה. על-מנת להישאר רווקה בכל זאת היא מציבה לנסיכים שבאו לחזר אחריה אתגרים קשים לביצוע. אמנם הנסיך שיבצע את המשימה בהצלחה יוכל להנשא לה, אך הנסיכים כולם כשלו ולא נותר להם אלא לעזוב. נדמה היה כי העניין נגמר וכך אכן היה לולא הגיע נסיך נוסף, נסיך בשם בלשחצר. במקום לתת גם לו משימה הוא מבצע את המשימות שכשלו בהן הנסיכים האחרים והוא מבצע אותן בהצלחה. אין הוא נכשל אף לא במשימה אחת ובטוח בכך שהנסיכה, על-אף שמה, לא חכמה במיוחד. אבל הסתבר לו שטעה בעניין משום שהיא הפכה אותו, על ידי נשיקה, לקרפד. הדבר העניק לנסיכה ניצחון סופי משום שהנסיכים לא רצו שייקרה להם מה שקרה לבלשחצר ומכאן לא רצו בנישואין עמה לעולם. המשימות שנתנה הנסיכה לנסיכים ונעשו בהצלחה על ידי הנסיך בלשחצר בלבד, היו כדלקמן:
איריס בר
איריס בר (באנגלית: Iris Bahr), היא שחקנית יהודייה-אמריקאית, קומיקאית, סופרת, במאית ומפיקה. שיחקה בסדרות טלוויזיה רבות, הצגות תיאטרון, סרטי קולנוע וכתבה שני ספרים.
ראשית חייה
בר גדלה בברונקס, בניו-יורק, ועלתה לישראל עם אמה כשהייתה בת 13. לאחר שירות צבאי בישראל החליטה לחזור לארצות הברית כדי ללמוד תואר ראשון בנוירו-פסיכולוגיה ופילוסופיה סינית באוניברסיטת בראון. במהלך לימודיה שיחקה מעט במסגרת קורס תיאטרון וכך הבינה בסיום התואר שהיא רוצה לאמץ זאת כמקצוע. לכן, חזרה לניו יורק והחלה לשחק במשך מספר שנים, ולאחר מכן, עברה ללוס אנג'לס, שם החלה לפרוח קריירת המשחק שלה.
קריירה
הקריירה של בר החלה בניו יורק, שם שהתה מספר שנים ובהן למדה משחק והשתתפה בהצגות תיאטרון שונות. יום אחד, בדרכה חזרה משיעור ליצנות דרסה אותה משאית בזמן שרכבה על אופניים. התאונה השביתה את פעילותה למספר חודשים.בעקבות התאונה בר החליטה לעבור ללוס אנג'לס במטרה לשחק באופן מקצועי יותר. בר החלה להופיע כסטנדאפיסטית אך הבינה שהיא פחות אוהבת את עולם הסטנד-אפ, העדיפה להתמקד במשחק, והחליטה לכתוב הצגת יחיד - "Planet America" שעסקה בביטחון לאומי ובחוויה של מהגרים ההצגה הייתה מועמדת לפרס הצגת היחיד הטובה ביותר מטעם המגזין LA Weekly.
בלוס אנג'לס בר החלה לחוש כיצד הביקורת על ישראל מתעצמת, במיוחד בקרב עולמם של האמנים הליברליים. היא הרגישה שהם אינם מבינים את התחושה של הפחד וחוסר האונים של האנשים בישראל מאירועי הטרור ולכן כתבה את "די" (באנגלית : Dai), הצגת יחיד עם עשר דמויות שונות שאת כולן בר מגלמת. הדמויות יושבות בבית קפה תל אביבי דקות לפני שעומד להתרחש פיגוע התאבדות במקום. ההצגה זכתה בפרס לוסיל לורטל למופע היחיד הטוב ביותר והוצג ברחבי העולם ובבניין האו"ם אל מול מאה שגרירים ונציגים.
במהלך הקריירה בר שיחקה תפקידי אורח רבים בסדרות שונות, ביניהן חברים, מלך השכונה (King of Queens), סוכנות הביון, המופע של דרו קארי, ותרגיע של לארי דייוויד.
בהמשך המשיכה לייצר לעצמה תפקידים וכתבה את הקומדיה "סבטלנה" שבמרכזה זונת צמרת רוסייה שעברה להוליווד. הסדרה התנהלה ברחוב ובר הייתה מסתובבת בבוורלי הילס ומדברת עם אנשים שונים בזמן שגילמה דמויות שונות כל פעם. הסדרה כללה שתי עונות ושודרה במסגרת רשת הכבלים האמריקאית HD Net (בבעלותו של מרק קובן) אשר לה עשרים מיליון מנויים. היא נחלה הצלחה גדולה ושודרה בארצות הברית, רוסיה וגרמניה.
ספרה הראשון Dork Whore היה רב מכר בגרמניה ונקנה גם כאופציה לסרט עלילתי שנמצא בשלבי פיתוח. ספרה השני שיצא לאור בשנת 2011 היינו ספר המשך בשם Macchu My Picchu שתורגם לגרמנית, פורטוגזית ואיטלקית. ספריה הם אוטוביוגרפיים ומתארים בהומור שלבים שונים בחייה. היא מספרת על הטיול שלה לדרום אמריקה, על מיניות ועל החוויה שלה באוניברסיטה בארצות הברית בתור יהודיה.
גם בתחום הקולנוע כתבה, ביימה ושיחקה בסרט קצר בשם The Unchosen Ones שמבוסס כולו על אימפרוביזציות שצולמו ברחובות ישראל. הסרט הוצג בפסטיבלים ברחבי העולם. בנוסף, שיחקה תפקיד ראשי בסרט העלילתי המצליח בהפקתו של אלי רוט The Last Exorcism ובקומדיה המצליחה Larry The Cable Guy.
בישראל השתתפה בשנת 2015/2016 בסדרה בלתי הפיך שכתבה עדי אשכנזי, שם שיחקה את אחותה של הדמות הראשית.
מגדלור סטלה מאריס
מגדלור סְטֶלָה מַארִיס (ידוע גם כמגדלור הר הכרמל; מלטינית: Stella Maris – מגדלור "כוכב הים"), הוא מגדלור בתוך בסיס של חיל הים בחיפה, בסמוך למנזר סטלה מאריס. מאפיין אותו הבזק אור אחד מדי 5 שניות הנראים למרחק של כ-12 מייל. המגדלור סגור לציבור ואין גישה אל הבניין, אך ניתן לצפות בו ממקום סמוך.
היסטוריה
במהלך השנים נבנו מגדלורים במספר מקומות על הר הכרמל.
המבנה ניזוק קשות במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר שהוחזר לידיהם של הכרמליתים בשנית, הם הוסיפו בשנת 1926 קומה שנייה למבנה, ובשנת 1928, בעזרת תרומה של קונסול הכבוד הספרדי, נבנה המגדלור הנוכחי. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך הממשל הבריטי את המתקן למחנה צבאי, ולאחר פינוי הבריטים מארץ ישראל בשנת 1948, שימש תקופה קצרה כבסיס של האו"ם. מאוחר יותר הפך למחנה של צה"ל וכיום שוכן בו בסיס של חיל הים אשר משלם שכירות לכנסייה.
שירות רווחה בין-לאומי
שירות הרווחה הבין-לאומי או בכינויו שר"ב, הוא שירות סוציאלי, הפועל במסגרת המחלקה ליחסים בין-לאומיים במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
השר"ב מרכז ומתאם את הטיפול במקרי רווחה בין-לאומיים המטופלים במדינת ישראל. מקרה רווחה בין-לאומי הוא מקרה בו יש צורך בשיתוף פעולה עם מדינה אחרת, אחת או יותר. בשנת 1965, פעל משרד הרווחה (הסעד) בישראל כמשרד מקומי - ישראלי של ה-, ארגון גג הפועל ב-120 מדינות ומשרד המטה יושב בז'נבה, שווייץ.
משנת 1995, לאחר 30 שנות פעילות בארגון, קיבלה המחלקה ליחסים בין-לאומיים מעמד של משרד מוסמך בארגון. ההכרה ביחידה הישראלית כמשרד מוסמך הקנתה למדינת ישראל מעמד בעל חשיבות והשפעה בארגון, זכות השתתפות בוועד המנהל ובמועצה המייעצת המקצועית. בנוסף התבקשה ישראל להשתתף בפעולות שונות: מחקרים, והתייעצויות לגבי עתיד הארגון, וכנסים מקצועיים הנוגעים למדיניות בין-לאומית בסוגיות רווחה.
בשנים האחרונות, עם עליה במספר המקרים והרחבה משמעותית של המדינות עמן עובד השר"ב, נעשו צעדים משמעותיים בפיתוח ויצירת שיתופי פעולה חוצי גבולות, עם ארגונים בינ"ל נוספים.
ב-10 השנים האחרונות, כמות המקרים השנתית של השר"ב עלתה ב-1,500%, כאשר השר"ב מטפל במאות מקרים ופניות בשנה.
האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים
חלק מהמקרים בהם נדרשת התערבות שירות הרווחה הבין-לאומי, הם במסגרת "האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים", הנקראת גם "אמנת האג". זוהי אמנה שנחתמה בהאג בשנת 1980 בדבר משמורת ילדים. לפי האמנה, המשמורת צריכה להיקבע במקום מגוריו הקבוע ואוסרת על העברת ילד ממדינה למדינה ללא הסכמת הוריו או האפוטרופוס. אם הוברח הילד לארץ אחרת ניתן להגיש בקשה להחזרתו והמדינות החתומות על האמנה מתחייבות להשיבו למדינה ממנה נחטף, שם תיקבע המשמורת החוקית. ברוב המקרים נועדה אמנה זו להילחם בתופעה של לקיחת המשמורת בכוח על ידי אחד ההורים אחרי סכסוך או גירושין.
ליווי של שירות הרווחה הבין-לאומי נדרש גם במקרים אחרים, בהם אין מדובר בצו בית המשפט, אלא בצורך לתיאום שירותי רווחה בין מדינות בהסכמה.
עבד אל-פתאח א-סיסי
עַבְּד אֶל-פַתָּאח סַעִיד חוסיין חַ'לִיל אֶ-סִּיסִי (בערבית: عبد الفتاح سعيد حسين خليل السيسى; נולד ב-19 בנובמבר 1954) הוא נשיא מצרים החל מ-8 ביוני 2014. בעבר כיהן כשר ההגנה בממשלת מצרים ומפקד בכיר בצבא מצרים.
תחילת דרכו
א-סיסי נולד ב-19 בנובמבר 1954 בקהיר, לסעיד חוסיין ח'ליל א-סיסי ומליקה תיתאני. הוא גדל בשכונת אל-גמאליה, ליד מסגד אל-אזהר, ברובע בו התגוררו יחדיו מוסלמים, יהודים ונוצרים, ושבו נזכר מאוחר יותר כיצד שמע בילדותו את פעמוני הכנסיות ואת מראה היהודים הנוהרים לבית הכנסת באין מפריע. משפחתו, שמקורה ממחוז אל-מִנופיה, הייתה ידועה בשל היותה ממושמעת, אדוקה ועשירה. הוא השני מבין שמונה אחים ואחיות (מאוחר יותר, אביו הוליד שישה ילדים נוספים עם אישה שנייה). אביו, שהיה נחשב למוסלמי אדוק אך לא קיצוני, היה בעל חנות עתיקות מעץ לתיירים בבזאר ההיסטורי של חאן אל-חלילי.
א-סיסי, שתואר לעיתים קרובות כממושמע, שקט ואדוק, העדיף להתרכז בלימודים או לסייע לאביו בחנות, מאשר להשתתף בכדורגל עם ילדי השכונה. הוא ואחיו נהגו ללמוד בספרייה הסמוכה הממוקמת באוניברסיטת אל-אזהר. שלא כמו אחיו - אחד מהם הוא שופט בכיר, אחר עובד מדינה - א-סיסי הלך לבית ספר תיכון מקומי המנוהל על ידי הצבא, היכן שהחל במקביל את מערכת היחסים שלו עם בת דודתו מצד אמו, אנתסאר עאמר הם נישאו עם סיום לימודיו באקדמיה הצבאית המצרית ב-1977
תפקידים בולטים
א-סיסי הוסמך לקצונה בשנת 1977, כאשר שירת בחיל רגלים ממוכן עם התמחות בנושאים של נשק נגד טנקים ומרגמות. לימים התקדם בסולם הדרגות, ובשנים 2006–2005 השתלם במכללת זרוע היבשה של צבא ארצות הברית בקרלייל, פנסילווניה. בשנת 2008 מונה למפקד הפיקוד הצפוני באלכסנדריה, ולאחר מכן למפקד מודיעין שדה.
הוא גם היה לצעיר הקצינים במועצה העליונה של הכוחות המזוינים.
במהלך ההפיכה במצרים בשנים 2011–2012 הביע ביקורת על הדרך הכוחנית בה נהג השלטון נגד המפגינים.
שר ההגנה
ב-12 באוגוסט 2012 הדיח נשיא מצרים מוחמד מורסי את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקיד ראש המועצה ושר ההגנה, ומינה את א-סיסי במקומו. במקביל החליף מורסי את הרמטכ"ל וקצינים בכירים נוספים. באתר הרשמי של "מפלגת החירות והצדק" המצרית תואר כ"שר ביטחון בעל טעם מהפכני". א-סיסי נשאר בתפקידו גם לאחר הדחתו של מורסי והקמת ממשלה חדשה ביולי 2013.
נשיא מצרים
בינואר 2014 הועלה א-סיסי לדרגת פילדמרשל (מֻשִיר). ב-26 במרץ 2014 התפטר מתפקידו כשר ההגנה כדי להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2014. בבחירות אלה זכה ב-96.91% מקולות המצביעים.
בינואר 2018, א-סיסי הכריז על התמודדותו בבחירות לנשיאות מצרים 2018. המאפיין הבולט של הבחירות הללו הוא מספר המועמדים הרב שהכריזו על מועמדות נגדו, וכולם לא הגיעו בשלום לבחירות, למעט אחד בלבד. חלקם נפסל בהאשמות משונות, חלקם פרשו תוך אמירות על חוסר אמון מוחלט בטוהר הבחירות, וחלקם נאסרו על לא עוול בכפם. רק אחד נשאר, וכמובן, הוא הואשם בהיותו מתחרה למראית עין. בבחירות זכה א-סיסי לכ-97.11% מהקולות ונבחר לכהונה שנייה כנשיא מצרים.
מדיניות פנים
עם כניסתו לתפקיד, עודד א-סיסי צריכת דלק נמוכה אשר עלותה היא מיליארדי דולרים בשנה. א-סיסי עודד גם את האזרחים להשתתף מחדש בבניית הכלכלה המצרית ואמר כי הוא ייתן דוגמה בכך שהוא ייתן חצי ממשכורתו וחצי מנכסיו האישיים, כולל ירושתו, לתמיכה בכלכלה המצרית. מהלך זה, נועד גם לעודד בכירים ואנשי עסקים מצרים לעשות כמוהו. א-סיסי קרא גם למודרניזציה של האסלאם. לשם כך, הוא נקט בהסדרת דרשות המסגד והסרת חומרים מסיתים של סלאח א-דין ועוקבה בן נאפע מספרי הלימוד.
א-סיסי גם היה נשיא מצרים הראשון אשר השתתף במיסה של חג המולד.
הוא הקים מועצה מייעצת, המורכבת ממדענים ומומחים מצרים, שתפקידם לייעץ לנשיא בפרויקטים לאומיים.
ממשלתו קידמה את הקמת בירת מצרים החדשה.
זכויות אדם
לפי ארגון Human Rights Watch, מפעיל משטר א-סיסי עינויים, ומעצר של מתנגדיו הפוליטיים. כמו כן, לפי הארגון מפעיל הצבא המצרי כוח לא מידתי במערכה נגד מחוז סיני של המדינה האסלאמית. בנוסף לכך, המשטר עוצר ומאיים על פעילי זכויות אדם שמעבירים ביקורת על פעילות הממשלה ועל הנשיא.
כמו כן נמסר בדו"ח הארגון כי הרשויות במצרים כלאו כ-60 אלף מתומכי מוחמד מורסי, חלקם נעלמו וחלקם הוצאו להורג. א-סיסי אישר לקציני משטרה והמשמר הלאומי לבצע עינויים בחקירות, דבר שהוביל להצטברות תלונות על פשע נגד האנושות. "האזרחים נותרו ללא כל תקווה לצדק", אמר דובר הארגון.
משטר א-סיסי מבצע מעצרים המוניים גם בהפגנות ענק שמופנות נגדו. בשנת 2019 פרסם הקבלן המצרי מוחמד עלי עדויות לשחיתויות בסביבתו של א-סיסי, הנהיג גל מחאות באותה השנה ובהמשך נמלט ממצרים, לאחר שהשלטונות אסרו כ-4,000 מפגינים, על פי הערכות של ארגון אמנסטי. עלי המשיך להיות מעורב במחאות במצרים גם מגלותו, ובשנת 2020 היה בין הגורמים לגל מחאה נוסף, במהלכו עצרו כוחות הביטחון המצרים כ-2,000 מפגינים, על פי הערכות של פעילי זכויות אדם מקומיים. תחקיר של עיתון עין המזרח התיכון הצביע על שיתוף פעולה בין הממשל המצרי לאינטרפול במטרה ללכוד את מתנגדי המשטר גם כאשר הם בחו"ל.
רפורמות כלכליות
מצרים שעמדה בתחילת כהונתו בפני משבר כלכלי קשה, החליטה להעלות את מחירי הדלק בכ-78% כמבוא לקיצוץ בסבסודיות של מזון ואנרגיה אשר מהוות כרבע מהתקציב השנתי של מצרים. מצרים הוציאה כ-96 מיליארד דולר על סבסוד אנרגיה בעשור שהפך את הדלק במצרים לאחד הזולים בעולם. הקיצוץ בסבסוד האנרגיה, נועד להוסיף מימון לשירותים כגון חינוך ובריאות. הנשיא א-סיסי הגן על העלאת מחירי הדלק באומרו כי מדובר ב"רפואה מרירה" שהייתה אמורה להתרחש לפני 50 שנה, אך לא התרחשה עקב חשש הממשלות מפני תגובה חריפה של העם כמו "מהומות הלחם" של 1977. א-סיסי גם העלה את המס על סיגריות ואלכוהול. מחירי האוטובוסים והמוניות עלו בכ-13%. א-סיסי שמקבל רק כמחצית משכרו, קרא למצרים "להקריב קורבנות", ונשבע לתקן את הכלכלה המצרית אשר צמחה בקצב איטי ביותר במשך שני עשורים. א-סיסי הזהיר את המצרים מפני כאב נוסף שעלול להתרחש תוך שנתיים, כתוצאה של בעיות כלכליות ב-4 העשורים האחרונים שהצטברו וצריך לתקן. בנוסף, מצרים שילמה חוב של יותר מחצי מיליארד דולר תוך חודשיים לחברת נפט זרה. לאחר 8 חודשים א-סיסי, במרץ 2015, ירד החוב הלאומי של מצרים לכ-39.9 מיליארד דולר, ירידה של 13.5%.
פרויקטים לאומיים
בחודש אוגוסט 2014, יזם הנשיא א-סיסי את תעלת סואץ החדשה - נתיב ימי נוסף אשר מכפיל את הקיבולת של תעלת סואץ מ-49 ספינות ליום לעד 97 ספינות ביום והגדלה של כ-259% מההכנסות השנתיות של מצרים. ובהתאם ללוח הזמנים, התעלה נחנכה באוגוסט 2015 ועלותה כשישים מיליארד לירות מצריות השוות לכ-8.4 מיליארד דולר. א-סיסי עמד על כך שמימון התוכנית יגיע ממקורות מצריים בלבד. התעלה עמדה בלוח הזמנים ונחנכה ב-6 באוגוסט 2015.
א-סיסי גם הציג פרויקט פיתוח אזורי לתעלת סואץ, אשר יכלול כחמישה נמלי ים בשלושת המחוזות המקיפים את התעלה, אזור תעשייה חדש ממערב למפרץ סואץ, אזורים כלכליים סביב נתיב המים, בניית עיר אסמאעיליה חדשה, חוות דגים ענקיות ועמק טכנולוגי בתוך אסמאעיליה.
א-סיסי גם יזם את פרויקט הדרכים הלאומי הכולל בניית רשת כבישים של מעל 4,400 ק"מ והיא משתמשת בכ-104 דונמים של קרקעות.
בנוסף, א-סיסי יזם תוכנית שאפתנית לבניית עיר בירה חדשה מזרחית לקהיר והתוכנית נועדה להקל על לחצי התנועה של אוכלוסיית קהיר רבתי.
הנשיא א-סיסי קבע יעד לאומי לחיסול כל שכונות העוני הלא-בטוחות בתוך חודשיים. השלב הראשון של הפרויקט נחנך ב-30 במאי 2016, המכיל 11,000 יחידות דיור חדשות שנבנו בעלות של 1.56 מיליארד לירות מצריות (סכום השווה לכ-177.8 מיליון דולר). המטרה הסופית היא בניית 850,000 יחידות דיור חדשות.
אפריקה
ביקור החוץ הראשון של א-סיסי בתפקידו היה באפריקה. א-סיסי ביקר באלג'יריה וביקש תמיכה נגד ארגוני הטרור המוסלמים בצפון אפריקה. זמן קצר לפני כן, ביקר א-סיסי במלאבו שבגינאה המשוונית כדי להשתתף בפסגה ה-23 של האיחוד האפריקאי. בנאומו בפסגה זו, הוא האשים את האיחוד האירופי בהקפאת החברות המצריות כשנה קודם לכן. א-סיסי גם הכריז על הקמת סוכנות שותפות מצרית לפיתוח אפריקה. הוא גם ביקר כמה שעות בסודאן.
ישראל והפלסטינים
אחרי הדחתו של הנשיא מוחמד מורסי, היחסים בין ישראל למצרים השתפרו מאוד וא-סיסי אף טען כי דיבר "הרבה" עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. א-סיסי תומך בפתרון שתי המדינות עם גבולות 1967, כאשר ירושלים המזרחית היא הבירה הפלסטינית וירושלים המערבית היא בירת ישראל. בנוסף, א-סיסי הצהיר כי צריך להיות הסדר מדיני בין ישראל לפלסטינים אשר יענה לצרכיהם של הפלסטינים ויבטיח לישראל ביטחון.
במהלך מבצע צוק איתן, מצרים השתתפה במאמצי התיווך להפסקת אש בין ישראל לחמאס. מצרים גם ביקרה את צה"ל בכך שהוא פועל בכוח רב מדי ברצועת עזה לטענתה. עם זאת, א-סיסי גם ביקר את החמאס. בעת הלחימה ברצועת עזה הורה א-סיסי להעביר כ-500 טון של מזון לפלסטינים ברצועת עזה.
ממשל א-סיסי רואה בחמאס אויב, ומאשים אותו בהרג של 16 חיילים מצרים ב-2012.
במרץ 2017, א-סיסי נפגש בקהיר עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. פגישתם התמקדה במגעים הבינלאומיים אשר נערכו אז בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בספטמבר 2017, א-סיסי נפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, בשולי עצרת האו"ם בניו יורק. בפגישתם, א-סיסי הביע את רצונו לסייע במאמצים להשגת שלום בין ישראל לפלסטינים.
רוסיה
היחסים הצבאיים והפוליטיים בין מצרים לרוסיה עדים לשיפור משמעותי מאז עלייתו של א-סיסי לשלטון במצרים. זאת, במקביל להידרדרות ביחסים בין מצרים לארצות הברית. מצרים נחשבת לבעלת ברית מרכזית של ארצות הברית במזרח התיכון, אך נוכח מצב זכויות האדם והתקרבות המשטר המצרי למוסקבה, היחסים בשנים האחרונות הפכו למתוחים. רוסיה ביקשה להחזיר את עמדת ההשפעה שלה במצרים, ותמכה במועמדותו של א-סיסי לנשיאות. רוסיה הפכה בשנים האחרונות לספקית נשק מרכזית עבור מצרים. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין היה המנהיג הראשון לברך את א-סיסי לאחר השבעתו.
בביקורו של א-סיסי ברוסיה כנשיא, התקבל א-סיסי בברכה על ידי הגנרל סרגיי שויגו שהראה לו כלי רכב צבאיים שונים וכלי נשק בשדה התעופה. עיתון העסקים וודמוסטי מוסקבה דיווח כי רוסיה ומצרים מתקרבות לחתימה על הסכם נשק בהיקף של 3 מיליארד דולר. בהצהרות המשותפות של שני הנשיאים, הודיע פוטין כי הושג הסכם בין שתי המדינות להגדלת היצע הסחורות החקלאיות של מצרים לרוסיה ב-30%, בעוד שארצו תספק למצרים 5.5 מיליון טון חיטה. בנוסף, נידון גם אזור סחר חופשי.
ב-11 בדצמבר 2017, במהלך ביקורו של הנשיא פוטין בקהיר, חתמו שתי המדינות על הסכמים שבהם תבנה רוסיה את הכור הגרעיני הראשון של מצרים ותספק דלק גרעיני. כמו כן, הוסכם כי אזור תעשייה רוסי ייבנה לאורך תעלת סואץ.
מדינות ערב
אל-ג'זירה דיווח ביוני 2014, כי ערב הסעודית, כווית ואיחוד האמירויות הערביות סיפקו למצרים יותר מ-20 מיליארד דולר סיוע מאז הדחת מורסי. בשנת 2015, מצרים הייתה שותפה להתערבות הסעודית במלחמת האזרחים בתימן.
באפריל 2016, ערך סלמאן, מלך ערב הסעודית ביקור בן חמישה ימים במצרים. במהלך הביקור, שתי המדינות חתמו על הסכמים כלליים בהיקף של 25 מיליארד דולר, וכן חתמו על הסכם לפיו מצרים תחזיר את האיים טיראן וסנפיר לשליטה סעודית. ההודעה על העברת האיים לשליטה הסעודית עוררה מחאה חריפה מצד הציבור המצרי ברשתות החברתיות.
בנובמבר 2016, הודה א-סיסי כי הוא תומך בנשיאותו של בשאר אל-אסד בסוריה "למען היציבות".
ביוני 2017, הודיעה מצרים על הצטרפות לערב הסעודית בחרם על קטר.
בשנת 2019 ביחד עם מדינות ערביות נוספות באזור ניסה לקדם יוזמת הלבנט החדש.
ארצות הברית
היחסים בין מצרים לארצות הברית היו מתוחים לאחר הפלת שלטונו של מורסי. מצרים גונתה כמה פעמים על ידי ארצות הברית, זאת לפני שארצות הברית החליטה לעכב את מכירת ארבעת מטוסי קרב מסוג F-16, מסוקי אפאצ'י וטנקי אברמס. ארצות הברית גם ביטלה תרגיל צבאי עם הצבא המצרי.
לאחר כניסתו של דונלד טראמפ לבית הלבן נפגש א-סיסי עימו שש פעמים והיחסים בין המדינות השתפרו.
חיים אישיים
א-סיסי הוא אב לשלושה בנים, מוסטפא, מחמוד וחסן, ולבת אחת - איה. סיסי נוהג לשמור על עמימות בחייו הפרטיים. כמי שבא ממשפחה דתית, א-סיסי נודע כמי שאוהב לתבל את דבריו לעיתים קרובות בפסוקים מהקוראן בשיחות לא-רשמיות. רעייתו של א-סיסי נוהגת לעטות על עצמה את הכיסוי המסורתי, החיג'אב. הוא ידוע כאיש שקט ולעיתים קרובות מכונה "הגנרל השקט". כבר בצעירותו דבק בו הכינוי "הגנרל סיסי" וזאת בשל מה שנתפס כמראה מדוגם. תחומי העניין שלו כוללים קריאה בתחומי היסטוריה ומשפטים.
השכלה צבאית
השכלה צבאית גבוהה שרכש:
קליאן קונוויי
קליאן אליזבת קונוויי (באנגלית: Kellyanne Elizabeth Conway; נולדה ב-20 בינואר 1967) היא יועצת אסטרטגית, סוקרת ומנהלת קמפיין בחירות. קונוויי ניהלה את קמפיין הבחירות של הנשיא דונלד טראמפ החל מ-17 באוגוסט 2016, והיא האישה היחידה שהובילה קמפיין של מועמד שנבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית. בשנים 2017–2020 כיהנה כיועצת בצוות הנשיאותי של טראמפ.
ביוגרפיה
היא למדה מדע המדינה בקולג' בוושינגטון.
קריירה
קונוויי עסקה בתחום הסקרים לפני שהקימה בשנת 1995 חברת סקרים. החברה שלה עסקה בעיקר בתחום של טרנדים צרכניים, ובין לקוחותיה הייתה חברת אמריקן אקספרס.
בהמשך החלה לייעץ לפוליטיקאים, ובהם דן קווייל ומייק פנס. ב-2012 הייתה יועצת בכירה בקמפיין הבחירות של ניוט גינגריץ'.
קונוויי הרבתה להופיע כפרשנית בנושאי סקרים ומצב פוליטי ברשתות טלוויזיה בארצות הברית ובתוכניות רדיו רבות. היא קיבלה מהעיתון וושינגטון פוסט פרס "כדור הבדולח" על שחזתה בדייקנות את תוצאות הבחירות בארצות הברית ב-2004.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016
בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, תמכה תחילה בטד קרוז, ואף עמדה בראשות ועדה פוליטית שתמכה בו. בתפקידה זה מתחה ביקורת על יריבו של קרוז, דונלד טראמפ.
לאחר השבעתו של טראמפ, עוררו חלק מהתבטאויותיה תשומת לב תקשורתית. כך, למשל, היא טענה כי דובר הבית הלבן לשעבר, שון ספייסר לא שיקר אלא השתמש "בעובדות אלטרנטיביות" בפרסמו פרסומים מוגזמים על הנוכחות בהשבעתו של טראמפ; התייחסה מספר פעמים בראיונות ל"טבח בבאולינג גרין", תקרית טרור איסלמית דמיונית; וטענה שלנשיא יש אמון מלא במייקל פלין שעות לפני שפוטר. חברי קונגרס משני הצדדים קראו לחקירתה על עבירות אתיות בטענה שהמליצה על מוצרים מסחריים המשווקים על ידי איוונקה טראמפ, בתו של הנשיא; וביוני 2019 המליץ משרד היועץ המיוחד לפטרה עקב התבטאויות פוליטיות המנוגדות לתקנות הנוגעות לעובדי ציבור.
ב-23 באוגוסט 2020 הודיעה על התפטרותה מהתפקיד על מנת להקדיש זמן למשפחתה.
חיים אישיים
קונוויי נישאה לג'ורג', שותף במשרד עורכי דין גדול בניו יורק, ב-2001, ולהם ארבעה ילדים ובהם זוג תאומים. הם גרים בניו ג'רזי. בדצמבר 2019 בעלה, ג'ורג', היה שותף להקמת "פרויקט לינקולן", הפועל למניעת בחירתו של טראמפ מחדש ב-2020. בתגובתו לביקורת כינה טראמפ את ג'ורג' "לוזר" ו"בעל מהגיהנום". בוויכוח התייצבה קונוויי לצד הנשיא. בתה של קונוויי, קלודיה (נולדה ב-2004) היא פעילת טיקטוק וטוויטר שהתפרסמה ב-2020 בעקבות סרטונים נגד טראמפ שיצרה.
איתות (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רכניץ
רכניץ (בגרמנית: Rechnitz, בהונגרית: Rohonc) היא עיירה במדינת המחוז בורגנלנד שבאזור אוברוורט, אוסטריה. בעיירה נמנו 3,133 תושבים בתחילת 2013.
גאוגרפיה
העיירה שוכנת בדרום בורגנלנד, על הגבול עם הונגריה, ליד בוז'וק וסומבטהי. ההר הגבוה ביותר בבורגנלנד (בגרמנית: Geschriebenstein) ומרגלותיו המזרחיים של האלפים נמצאים בחלקם בתחומי העיירה.
היסטוריה
עד 1920 הייתה העיירה חלק מהונגריה, בדומה לכלל מחוז בורגנלנד. ב-1898 נקבע שהיא תקרא בשמה ההונגרי Rohonc, כחלק ממדיניותה של ממשלת בודפשט. בשנת 1919, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה, מחוז בורגנלנד הועבר לאוסטריה בהתאם לחוזה סן-ז'רמן וחוזה טריאנון. מ-1921 הייתה העיירה חלק מהמדינה האוסטרית בורגנלנד.
מלחמת העולם השנייה
בלילה שבין 24 ו-25 במרץ 1945 נרצחו כ-200 עובדי כפייה יהודים הונגרים ליד רכניץ, על ידי קבוצה של תושבים מקומיים מהחברה הגבוהה שהתאספו למסיבה בטירה של רוזנת בתיאני (Batthyany), שנולדה בשם מרגיט תיסן-בורנמיסה. בשלב מסוים במהלך הערב חולקו רובים לבאי המסיבה, והם יצאו כדי לטבוח בפועלים היהודים במקום. לאחר הטבח חזרו האורחים לטירה והמשיכו לחגוג.
פאות קדושות
פאות קדושות הוא שמו של הרכב מלכות דראג ישראלי העוסק בהופעות דראג מוזיקליות אמנותיות וקומיות, המשלבות לעיתים סטאנד-אפ (ידוע גם בשם סטנד-דראג).
חברות הקבוצה
בהרכב משתתפות מספר מלכות דראג ישראליות:
בעבר כללה הקבוצה גם את מלכת הדראג הירושלמית גלינה פור דה-ברה.
היסטוריה
הרכב הדראג "פאות קדושות" הופיע לראשונה ב-27 בפברואר 2004 בירושלים, במטרה "להחזיר את הדראג לתיאטרון" ולרשת את מקומן של "בנות פסיה". ההרכב כלל ששה אמני דראג ירושלמים: דני יאיר (דיווה D), ליאור כהן (קיארה דופלה), טל קלאי (טלולה בונט), גיל נוה (גלינה פור דה ברה), ג'ינג'ר, וליידי דיי. יאיר, כהן וקלאי שעברו לתל אביב עם השנים, צירפו אליהם את יובל אדלמן (ציונה פטריוט) בשנת 2007.