cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ישראל–צ'ילה
הסוגיה הפלסטינית
מאז סיום מלחמת העצמאות בשנת 1949, צ'ילה קיבלה כמה אלפי מהגרים פלסטינים נוצרים מאחר שהייתה בה כבר קהילה פלסטינית נוצרית שחבריה הגיעו בעיקר מבית לחם, בית ג'אלא ובית סאחור. בשנת 2006 מספר פוליטיקאים צ'יליאנים הצהירו כי הם "מגנים בחריפות את התוקפנות הישראלית נגד העם הפלסטיני ברצועת עזה ובגדה המערבית" וקראו לממשלת צ'ילה להחזיר את השגריר מתל אביב "עד שהתוקפנות תסתיים". מנהיג הגוש הסוציאליסטי בפרלמנט הצ'יליאני, אלחנדרו נבארו, אמר כי "אמריקה הלטינית צריכה להגיב בקול אחד כנגד מה שקורה בשטחים הפלסטיניים הכבושים". נבארו גם הצהיר כי בכוונתו לארגן משלחת של אנשי בית המחוקקים הצ'יליאני שישמשו כמשקיפים בינלאומיים "בשטח הפלסטיני הכבוש תוך הבעת סולידריות עם העם הפלסטיני". עורך דין מוביל לזכויות אדם בצ'ילה וחבר המפלגה הקומוניסטית בצ'ילה, הוגו גוטיירז, תיאר את ישראל כ-"מדינת טרור" ודרש מהאו"ם "לפעול בשם החוק הבינלאומי להפסקת הטבח ולסייע לפלסטינים להשיג ריבונות בארצם". בינואר 2011 ממשלת צ'ילה החליטה להכיר בקיומה של מדינת פלסטין כמדינה עצמאית. פקיד ישראלי בכיר הגיב למעשה באומרו כי "זוהי מחווה חסרת תועלת וריקה מתוכן כי היא לא תשנה דבר, ההודעה הצ'יליאנית, כמו אלה שקדמו לה באמריקה הלטינית, לא תעודד את הפלסטינים לנהל משא ומתן". נשיא צ'ילה, סבסטיאן פיניירה, אמר כי "בדרך זו אנו תורמים לכך שבמזרח התיכון תתקיימנה שתי מדינות, מדינת פלסטין לצד מדינת ישראל וכך יהיה ניתן לחיות בשלום בגבולות מוכרים תחת שגשוג ועם גבולות בטוחים". בתגובה, גבריאל זליאסניק, נשיא הקהילה היהודית בצ'ילה, טען כי משרד החוץ הישראלי "עשה טעות". זליאסניק אמר כי עצם ההכרה של ממשלת צ'ילה במדינת פלסטין, תוך הכרה בזכותה של ישראל לביטחון, הוא "לא כישלון דיפלומטי, אלא למעשה ניצחון".
באפריל 2017 אסרה ישראל על אנואר מג'לוף, פעיל פלסטיני מצ'ילה בתנועת ה-BDS, להיכנס לשטחה. מג'לוף קרא בפומבי לחרם על ישראל וניסה לשבש את החתימה על הסכמי סחר וכלכלה דו-צדדיים בין צ'ילה וישראל. השר הישראלי לביטחון פנים ונושאים אסטרטגיים והסברה גלעד ארדן הצהיר כי פעילי BDS "הם אויבי ישראל" ולא יורשו להיכנס למדינה. פעולה זו עלתה בקנה אחד עם חוק שאושר חודש לפני כן בכנסת שמאפשר למשרד הפנים ולגורמים אחראים אחרים לא להכניס לשטח המדינה אנשים הקוראים לחרם על ישראל.
בשנת 2018 הכריזה בירת מחוז לוס ריוס, ואלדיביה, על עצמה כ-"חופשית מהאפרטהייד הישראלי". לדברי ראש העירייה עומר סבט, משמעות הדבר היא שהעירייה "תימנע מרכישת שירותים מחברות הקשורות לאפרטהייד הישראלי". בדצמבר 2018 הצו העירוני הוכרז כבלתי חוקתי על ידי המבקר הכללי של צ'ילה.
במהלך ביקורו של הנשיא פיניירה בישראל ביוני 2019, התרחשה תקרית דיפלומטית בין שתי המדינות בה משרד החוץ הישראלי נזף בשגריר צ'ילה בעקבות עלייתו של פיניירה להר הבית בליווי גורמים מהרשות הפלסטינית. בשגרירות צ'ילה הובהר בתגובה כי ביקורו של פיניירה היה פרטי ואינם היו מודעים לנוכחות הגורמים הפלסטינים.
אופני כביש
אופני כביש הם אופניים שנועדו לנסיעה מהירה על כביש סלול, בפרט לשם השתתפות במרוצי אופניים, הכוללים את הג'ירו ד'איטליה, טור דה פראנס ועוד מרוצים גדולים אחרים.
מבנה
בניגוד לאופני הרים הכוללים בולמי זעזועים, אופני הכביש הם נטולי בולמים, שכן פעולת הבולמים מאטה את האופניים ומעלה את משקל האופניים. על האופניים גם להיות קלים ככל שניתן על מנת להקל על הטיפוס בעליות הקשות ועל מנת להוריד את המאמץ שצריך כדי להגיע למהירויות גבוהות ככל האפשר.
כדי להתמודד עם שתי בעיות אלו פותחו אופניים בעלי מבנה מינימליסטי המכילים רק את הנדרש לשם תפעול יעיל שלהם. חברות האופניים המובילות כגון Trek, Specialized וPinarello מייצרות את שלדות האופניים מחומרים מתוחכמים, הלקוחים בחלקם מתעשיית החלל והתעופה. סגסוגות מתכת שונות הן בעלות קשיחות רבה ועם זאת יכולת לספוג זעזועים המגיעים מהכביש. אפשר למצוא אופניים מסקנדיום, סיבי פחמן, סגסוגות אלומיניום קלות, סגסוגות פלדה-אלומיניום-כרום (כרומולי), חברת ligtspeed מייצרת אופניים מטיטניום, חברת merida מייצרת אופניים ממגנזיום ופיתוחים חדשים מופיעים מדי שנה במרוצים ובחנויות האופניים.
לאנס ארמסטרונג, מנצח הטור דה פראנס שבע פעמים שזכיותיו נפסלו עקב רמיה בספורט, רכב על אופניים של חברת Trek שמשקלם 7.6 קילוגרם בלבד. היה זה המשקל המינימלי המותר על פי הוראות האיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI). כיום המשקל המינימלי הוא 6.8 קילוגרם, וישנם אף אופניים השוקלים פחות מכך.
חברות אחדות מקפידות, בעיקר מטעמי מסורת וקלאסיקה, לרתך, להלחים ולהרכיב את האופניים בעבודת יד בלבד. חברות אחרות מעדיפות את האיכות של פס יצור ממוכן.
גלגלי האופניים הם דקים מאוד כדי להקטין את החיכוך עם הכביש עד למינימום. הכידון מעוקל כלפי מטה במבנה של שתי קרניים, כדי לאפשר לרוכב לרכון קדימה לתנוחת רכיבה אווירודינמית בעת רכיבה מהירה.
פיתוחים אחדים הופיעו בשנים האחרונות. דוושות המתחברות לנעלי רכיבה מיוחדות שנועל הרוכב המנצלות את האנרגיה המושקעת בהרמת הרגל להנעת האופניים; מנופי העברת הילוכים זעירים, המשולבים בידיות המעצורים, בעזרתם מעביר הרוכב הילוכים במגע קל של האצבע; אוכף רכיבה ארגונומי המונע לחץ על המפשעה ופגיעה בצינורית הזרע, ומערכות גלגלי שיניים המשתלבות בצורה מדויקת ושקטה ביותר.
ספורט אופני הכביש
מרוצי אופני כביש נערכים על כבישים סלולים, ובכך הם נבדלים ממרוצי אופני השטח הנערכים בתנאי שטח משובשים ודרכי עפר. לרוב המרוצים נערכים על כבישים שנסללו לשם תעבורה יום יומית ולא נועדו במיוחד למרוצים.
שפה טבעית
שפה טבעית היא שפת הדיבור של בני האדם. זוהי שפה שיש לה דוברים ילידים. שפות טבעיות נבדלות מ"שפות מלאכותיות" כגון שפות מחשב, שפות לוגיות, תמרורים וכדומה, במספר מאפיינים, שיפורטו להלן. נכון לעשור השני של המאה ה־21, בעולם קיימות כ-6151 שפות טבעיות, בהן שפות המונות מאות מיליוני דוברים, ושפות המונות כמה מאות או עשרות דוברים בלבד.
אופן הפקה
רובן המכריע של השפות הטבעיות משתמשות בצלילים המופקים בחלל הפה, הגרון והאף להעברת המסרים. שפות טבעיות המשתמשות למטרה זו בתנועת ידיים ובמחוות גוף נוצרו רק בקרב אוכלוסיות של אנשים כבדי שמיעה או אילמים. שפות מסוג זה מכונות שפות סימנים. יש חוקרים הסבורים ששפות סימנים היו נפוצות לפני שאיברי הדיבור האנושיים קיבלו את צורתם הנוכחית, אולם אין לכך ראיות חד־משמעיות.
ההבדל בין שפה טבעית לתקשורת בין בעלי חיים
שפה טבעית נחשבת לתופעה אנושית. עד היום, לא ידועים בעלי חיים המשתמשים בשפות טבעיות. לבעלי חיים צורות מגוונות של תקשורת אולם הן נבדלות משפות טבעיות (אנושיות) בכמה עקרונות בסיסיים. אחד העקרונות האלה הוא היכולת להשתמש בסימן אחד שכל תפקידו להצביע על סימן אחר. לדוגמה, במשפט: "דני אמר שהוא רוצה לאכול", המילה "הוא" מצביעה על המילה "דני" שמצביעה על ישות בעולם. המילה "הוא" כשלעצמה היא רק סימן שאינו מצביע כלל על ישות כלשהי בעולם. כאשר המילה "הוא" נכתבת במשפט היא מצביעה על מילה אחרת במשפט ומקבלת את משמעותה מאותה מילה במשפט שעליה היא מצביעה. חוקרים הצליחו במידת־מה ללמד שימפנזים ובונובו להשתמש בשפת סימנים או בחיקויים של שפות טבעיות שהושפעו מהאפשרות המוגבלת של שימפנזים ובונובו להפיק קולות, אולם שליטתם בשפה לא הייתה מלאה (ראו: ניסויים בלשניים בקופי אדם). כמו כן לא נצפה שימוש בשפה טבעית כלשהי בקרב קופי אדם בטבע.
אפשר לסכם את תכונותיהן של השפות הטבעיות באופן הבא:
שפות ותיקות
רובן המכריע של השפות הטבעיות הקיימות היום הן גלגול כלשהו של שפות עתיקות המדוברות מזה דורות רבים. ההערכה היא שהשפות הראשונות הופיעו במהלך התקופה הפלאוליתית, לכל הפחות לפני כמה עשרות אלפי שנים. כתובות הן האמצעי המרכזי לניתוח התפתחות השפות לאורך השנים, וכיוון ששיטות הכתב הראשונות הומצאו לפני כ־5,000 שנים, אי אפשר למצוא עדויות מוצקות מתקופות קדומות יותר. אף על־פי כן יש שיטות לשחזור שפות קדומות גם בלי עדויות כתובות, מתוך השוואת שפות קרובות בין אם הן מודרניות או קדומות אך בעלות היסטוריה כתובה. הענף הבלשני שעוסק בפיתוח השיטות האלה, ובאופן כללי בחקר השתנות השפות והתפתחותן לאורך שנים, מכונה בלשנות היסטורית. תחום מחקר חדש יחסית, אבולוציה של השפה, מנסה בין היתר למצוא מה היו המאפיינים של השפות הראשונות ומדוע נוצרו, אולם המסקנות שהתגבשו בתחום זה עדיין אינן מקובלות על כל החוקרים.
היווצרות שפות חדשות: שפות סימנים ושפות קריאוליות
ידוע ששפות טבעיות נוצרות באופן ספונטני בקהילות של בני אדם. תהליך כזה נצפה כמה פעמים בבתי־ספר לחירשים, שבהם נוצרו קהילות של אנשים כבדי שמיעה, שלא שמעו שפה מימיהם, אך הצליחו תוך אינטראקציה ביניהם לפתח שפות סימנים טבעיות (התופעה בלטה במיוחד בקרב ילדים, ראו: שפת הסימנים של ניקרגואה). יש גם טענה ששפות קריאוליות הן שפות חדשות שהתפתחו באופן ספונטני בקהילות של אנשים דוברי שפות שונות, שנאלצו לתקשר ביניהם במעין שפת־ביניים חסרת דקדוק. הטענה היא ששפת הביניים (המכונה פידג'ין) התפתחה לשפה טבעית בפרט בקרב ילדים. טענה זו שנויה במחלוקת, כיוון שיש טענה נגדית שהפידג'ין הפך לשפה טבעית על ידי חיקוי הדקדוק של אחת השפות הדומיננטיות בקהילה.
היכחדות של שפות
מעריכים כי כיום קיימות כ־6,800 שפות ייחודיות. אולם, גורמים חברתיים, דמוגרפיים ופוליטיים תורמים להיעלמותן המהירה של שפות רבות, משום שחברות קטנות מתבוללות לתוך תרבויות עולמיות ובין-לאומיות.
במהלך ההיסטוריה של האדם נכחדו שפות טבעיות רבות בתהליך שניכר גם כיום. כ־3,000 מן השפות הטבעיות הולכות ונכחדות, בעיקר עקב מעבר של דובריהן הילידיים לדיבור בשפות נפוצות יותר. עקב ההגמוניה הרב־תחומית של ארצות מסוימות, והתרחבות השימוש באמצעי תקשורת המוניים, משתלטת שפתן על קהילות רבות, שמאבדות את שפותיהן הייחודית לטובת השפה ההגמונית. תהליך זה גורם להכחדת שפותיהן ותרבויותיהן של קהילות המיעוטים. עם זאת, תועדה גם היווצרות של שפות חדשות, אם בהתפצלות של שפות קיימות לשפות נפרדות חדשות, או במגע בין קהילות לשוניות שהביא ליצירת שפה חדשה ששימשה בתחילה מעין "גשר" לשוני בין הקהילות.
מיון השפות
נהוג לחלק את השפות למשפחות ותת־משפחות שהן קבוצות של שפות הדומות בתכונותיהן. למשל, השפות עברית, ערבית וארמית נכללות במשפחת שפות אחת – משפחת השפות השמיות, שהיא הענף המזרחי של משפחת השפות האפרו־אסיאתיות. אחת התאוריות הבלשניות הנפוצות גורסת כי כל משפחת שפות נוצרה משפה אחת קדומה שהתפצלה במהלך הדורות לשפות אחדות.
בעבר נהגו לכנות משפחות של שפות לפי המסורת המקראית המחלקת את עמי העולם לצאצאי בניו של נח – שם, חם ויפת. כשנתגלה קשר בין השפות השמיות לקבוצה של שפות המדוברות באפריקה, קראו להן ביחד "משפחת השפות השמיות־חמיות". כיום מקובל יותר לכנות משפחות של שפות על פי אזורים גאוגרפיים שבהם הן מדוברות בהווה או היו מדוברות בעבר, ולפיכך השם המקובל הוא: "השפות האפרו־אסיאתיות". משפחות אחרות הקרויות על שם אזורים גאוגרפיים הן: השפות ההודו־אירופיות, השפות הקווקזיות הצפון-מערביות, השפות האוּרליות, השפות הסינו־טיבטיות.
רכישת שפה טבעית
ילדים שנחשפים לשפה טבעית כלשהי, רוכשים אותה בלי צורך בהדרכה. ילדים מגיבים לשפת אמם בצורה מיוחדת כבר בגיל כמה שבועות. ילד בריא מגיע לשליטה טובה בשפת אמו עד גיל 3, ולשליטה מלאה עד גיל 6. רכישת שפה בלא הדרכה אפשרית עד תחילת גיל ההתבגרות. לא ידוע על מקרה שבו מתבגר או מבוגר רכשו שפה חדשה, כפי שילד רוכש שפה, כלומר בלי כל הוראה או הדרכה. ילד יכול לרכוש יותר משפה טבעית אחת עד תחילת גיל ההתבגרות, אם הוא נחשף לכמה שפות.
שפות מתוכננות והתפתחותן לשפות טבעיות
שפות מתוכננות הן חיקויים מלאכותיים של שפות טבעיות, שיצרו אותם לצורך תקשורת בינלאומית, לצרכים אמנותיים או לצורכי מחקר בלשני. אחת הדוגמאות לשפות כאלה היא שפת האספרנטו שמיוחדת בכך שבמשך הזמן קהילות קטנות בעולם אימצו אותה וילדים רכשו אותה באופן טבעי, ולפיכך ניתן להחשיב אותה כיום לשפה טבעית.
השפות הנפוצות ביותר
השפות הנפוצות ביותר הן:
הפצצת שדה התעופה אל-מאזה ב-13 באוקטובר 1973
הפצצת שדה התעופה אל-מאזה בדמשק ב-13 באוקטובר 1973 היא אחת מסדרת הפצצות שביצע חיל האוויר הישראלי בעומק סוריה ובשדה התעופה אל-מאזה בפאתי דמשק, במהלך מלחמת יום הכיפורים. בעקבות התקיפה התפתחו קרבות בין צבא סוריה לצה"ל, שניסה לחלץ טייס ונווט שנטשו אחד ממטוסי F-4 פנטום שהשתתף בהפצצה.
רקע
בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים פעל חיל האוויר הישראלי באינטנסיביות במשימות סיוע לכוחות הקרקע שניהלו קרבות בלימה קשים עם כוחות סוריים עדיפים ברמת הגולן.
החל מיומה הרביעי של המלחמה, ולאחר שנהדפו כוחות השריון הסוריים הגדולים ששטפו את רמת הגולן חזרה לשטח סוריה, יזמה ישראל סדרה של תקיפות עומק אוויריות בסוריה במטרה להוציאה ממעגל הלחימה ולצמצם את היוזמה ההתקפית שלה.
יעדי התקיפה היו שדות תעופה, תחנות כוח, מצבורי דלק, בתי זיקוק, תחנות מכ"ם, גשרים ומתקנים אסטרטגיים אחרים. ההפצצות גרמו נזק כלכלי כבד לסוריה וצמצמו את היוזמה ההתקפית הסורית.
אחת המטרות החשובות שיועדו לחיל האוויר הייתה הפצצת שדה תעופה אל-מאזה שבפאתיה הדרום-מערביים של דמשק. השדה היה שדה התעופה הבינלאומי הגדול בסוריה, וחלק ממנו שימש את חיל האוויר הסורי כשדה תעופה צבאי.
החל מימיה הראשונים של המלחמה שימש השדה בנוסף את הרכבת האווירית הסובייטית שהזרימה אמצעי לחימה לסוריה.
השדה היה מוגן באמצעי נ"מ צפופים שכללו טילי קרקע אוויר ותותחי נ"מ רבים. תקיפתו נחשבה כקשה ומסוכנת. בתקיפה קודמת באזור דמשק נפגעו שני מטוסי פנטום מתוך השביעייה שתקפה, ושני אנשי צוות אוויר נהרגו או נשבו.
ההפצצה של שדה התעופה אל-מאזה
ב-13 באוקטובר, יומה השמיני של המלחמה, עם שחר הוזנקו שתי רביעיות מטוסי פנטום מטייסת 201 לתקיפת שדה התעופה אל-מאזה. המבנים טסו צפונה ומזרחה בגובה נמוך כשהשמש מסנוורת אותם ומקשה על הנווט. עם הגיעם אל מעל המטרה נפתחה לעברם אש נ"מ כבדה. המטוסים הישראליים ביצעו את יעפי ההפצצה תוך כדי הירי הכבד וצפו בפגיעות טובות במטרות.
בשלב זה היה כבר מטוס הפנטום הישראלי מעל שטח לבנון. למרות סכנת ההתפוצצות של המטוס בחר צוות המטוס להמשיך בטיסה במערבה לכיוון ביירות ובכך להקטין את הסיכוי לנפילה בשבי. בסמוך לקו הים התיכון נתקעו ההגאים של מטוס הפנטום הבוער וחייבו את הצוות לנטוש אותו. הטייס והנווט ביצעו נטישה ובעודם צונחים מעל לשטח לבנון כוונו את מצנחיהם כך שיסחפו עוד מערבה לכוון הים התיכון.
הקרבות לחילוץ הטייס והנווט הישראליים
עוד בעת שדווחו על הפגיעה שיגר אליעזר כהן (צ'יטה) מפקד מרכז החיפוש וההצלה, מסוק לחילוצם. הטייס והנווט נסחפו מערבה ונחתו אל תוך הים קרוב לחוף הלבנוני. הטייס והנווט ניפחו מצוף המשמש למילוט בים ונותרו לצוף בעזרתו. כעשרים דקות לאחר צניחתם ריחף מסוק החילוץ מעליהם. בעוד המסוק מנמיך ונערך למשות את הצוות הישראלי מהים נפתחה לעברו אש מקלעים וירי מרגמות מהחוף. המסוק נאלץ לסגת מחשש להפלתו.
לאחר מספר ניסיונות חוזרים של מסוק החילוץ למשות את צוות מטוס הפנטום שהוטרדו על ידי אש מהחוף, הוזנקו זוג מטוסי סקייהוק ישראליים לשיתוק מקורות הירי. המטוסים הפציצו את כוחות הקרקע שבחוף ושיתקו אותם. לאחר מכן הטביעו סירת מנוע שיצאה ללכוד את הצוות הישראלי.
בשלב זה הזניקו הסורים רביעיית מטוסי מיג כנגד מטוסי הסקייהוק הישראלים (מטוסי הסקייהוק הם מטוסי תקיפה ואינם ערוכים לקרבות אוויר). בקרת האוויר הישראלית זיהתה את הזנקת המיגים, הורתה למטוסי הסקייהוק לסגת והזניקה כנגדם רביעיית מטוסי מיראז' 3.
בקרב אוויר שהתפתח מול החוף הלבנוני הופלו שני מטוסי מיג. טייס מיג אחד נטש מטוסו וצנח גם הוא לים. שני המטוסים הסוריים האחרים נמלטו. בינתיים, לאחר המתנה ממושכת חזר מסוק החילוץ בשל חוסר דלק לבסיסו. במקומו הזניקה יחידת החילוץ שני מסוקים. המסוקים משו את שני אנשי הצוות הישראלים וכן את הטייס הסורי ושבו בשלום לבסיסם.
תוצאות הקרבות
שדה התעופה אל-מאזה בדמשק הופצץ על ידי שמונת מטוסי הפנטום הישראליים כמתוכנן. אחד ממטוסי הפנטום נפגע וצוותו צנח אך חולץ על ידי כוחות צה"ל. במהלך החילוץ התנהלו קרבות שבהם הופלו שני מטוסי מיג סוריים וכן נפגעו כוחות חוף.
אגוז אריקה
אגוז האריקה (באנגלית: areca, נהגה: ; מכונה עממית בדרך כלל בשם אגוז בטל, בשל צריכתו בתערובת עם עלי הבטל ). הוא הזרע של דקל האריקה הגדל בחלק גדול מאיי האזור הטרופי של האוקיינוס השקט (מלנזיה ומיקרונזיה), בדרום-מזרח אסיה ובחלקים ממזרח אפריקה.
נהוג להתייחס אליו ולצרוך אותו כאגוז. מייחסים לו השפעות מעוררות בשל הארקולין, המרכיב הפסיכואקטיבי העיקרי שבו, שדומה לניקוטין.
לצריכת הבטל מיוחסות השפעות מזיקות רבות על הבריאות. הארקולין ותרכובות אחרות הקיימות באגוז תורמות לשינויים היסטולוגיים ברירית הפה. אגוז הבטל ידוע כגורם סיכון מרכזי לסרטן (קרצינומת תאי קשקש של הפה ושל הוושט).
שגרירות ישראל במוסקבה
שגרירות ישראל במוסקבה היא הנציגות הדיפלומטית העיקרית של מדינת ישראל ברוסיה. השגרירות שוכנת ברחוב בולשאיה אורדינקה 56 בראיון (רובע) יאקימנקה, מוסקבה. מאז יולי 2020 מכהן אלכסנדר בן צבי כשגריר קבוע במוסקבה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות ישראל כוננו לראשונה במאי 1948. ביוני אותה שנה הוקמה לראשונה במוסקבה נציגות רשמית של מדינת ישראל, שהוגדרה אז צירות (ולא שגרירות) מטעמי צניעות. גולדה מאיר נשלחה לעמוד בראש הנציגות החדשה.
ב-1953 בעקבות משפט הרופאים, הפיגוע בצירות הסובייטית וניתוק היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לישראל, נאלץ הציר, שמואל אלישיב, לעזוב את מוסקבה. ב-20 ביולי 1953, לאחר מותו של סטלין, נמסרה הודעה על חידוש היחסים, והציר אלישיב הגיש מחדש את כתב האמנתו. ב-1954 הועלה דרג היחסים בין המדינות והנציגות הפכה לשגרירות.
ביוני 1967, בעקבות מלחמת ששת הימים, נותקו היחסים בין שתי המדינות, והשגרירות נסגרה. היחסים חודשו רק ב-1987, וברמה קונסולרית בלבד.
בדצמבר 1991 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות, ואריה לוין מונה לשגריר ישראל במוסקבה. לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון יחסי ישראל–רוסיה, הפך לשגריר ישראל ברוסיה. במקביל פתחה רוסיה שגרירות משלה ברמת גן, שלאחר מכן עברה לרחוב הירקון בתל אביב.
יאקוב סילבסטר
יאקוב סילבסטר (בסלובקית: Jakub Sylvestr, נולד ב-2 בפברואר 1989) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת החלוץ בסקציה נס ציונה ובנבחרת סלובקיה.
קריירה
סילבסטר נולד בבאנסקה ביסטריצה שבצ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה). כבר בגיל שמונה הצטרף למחלקת הנוער של יופייל דופלביס. בגיל 15 עבר לדוקלה באנסקה. לאחר כשנה, התגלה יאקוב ככישרון גדול וכאחד עם פוטנציאל גבוה, שצפוי להוליך את הכדורגל הסלובקי בעתיד, ונמכר למחלקת הנוער של סלובן ברטיסלאבה בה שיחק כשנתיים. בשנת 2007, חתם החלוץ הצעיר ל-4 שנים במועדון הפאר הסלובקי, ובו רשם 77 הופעות וכבש 13 שערים. החלוץ אף הושאל לחצי עונה לארטמדיה ברטיסלאבה בה הצטיין עם שבעה כיבושים ב-14 הופעות.
בשנת 2010 חתם סילבסטר בדינמו זאגרב הקרואטית. לאחר שנתיים חלשות בהן לא הרבה לקבל דקות משחק, חתם החלוץ בארצגבירגה אווה מהליגה הגרמנית השנייה. סילבסטר רשם שנתיים מוצלחות בגרמניה בהן כבש 23 שערים ב-66 הופעות ובעונת 2013/14 אף היה מלך השערים של הבונדסליגה השנייה. בשנת 2014 החזיק החלוץ הצעה בשווי 1.7 מיליון יורו מהרטה ברלין, אך העדיף לחתום באותו הסכום בנירנברג. בסילבסטר נתלו תקוות שהוא יסייע לקבוצה במאבקי העלייה לבונדסליגה, אלא שהקבוצה הציגה יכולת רעה, ובאמצע העונה הוחלף מאמן הקבוצה ומקומו של סילבסטר בסגל הלך ודעך, עד שהושאל לחצי עונה לפאדרבורן 07 בה לא כבש.
אחרי האכזבה בנירנברג, סילבסטר נדד עד לדנמרק לאולבורג מאמצע הטבלה. ב-1 בפברואר 2018 עם סגירתו של חלון ההעברות באירופה חתם יאקוב סילבסטר בבית"ר ירושלים לחצי עונה, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-29 בינואר 2019 חתם סילבסטר בבני יהודה תל אביב, ושבוע לאחר מכן, ב-5 בפברואר 2019 שיחק במדיה במסגרת גביע המדינה. ב-10 בפברואר 2019 כבש שער ובישל שער נוסף בבכורה בליגת העל בכדורגל במדי בני יהודה בניצחון קבוצתו 4–0 על הפועל חדרה. ב-28 במאי 2019 סיים את חוזהו בקבוצה.
ב-22 בספטמבר 2019 חתם במועדון ספורט אשדוד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-8 באוקטובר 2019, בהפסד הליגה 0–2 לעירוני קריית שמונה. ב-26 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה במדי הקבוצה, בניצחון 2-4 על מכבי נתניה.
ב-23 בינואר 2020 חתם בהפועל חיפה כבש את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה ב-25 בינואר במשחקו הראשון בקבוצה במשחק שנגמר בתיקו 2-2 בין הפועל חיפה להפועל רעננה.
ב-9 בינואר 2023 חתם ברסוויה זשוב מהליגה הפולנית השנייה. ביולי 2023 חזר לישראל וחתם בסקציה נס ציונה.
נבחרת לאומית
בשנת 2010 זומן לראשונה סילבסטר לנבחרת סלובקיה, אך לא הרבה לשחק, וב-6 הופעות הוא לא מצא את הרשת.
הר צ'ייקובסקי
הר צ'ייקובסקי (באנגלית: Mount Tchaikovsky) הוא הר מכוסה שלג, בצידו הצפון מערבי של חצי האי דרוקר, בצפון מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 600 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948; המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
ההר נקרא על שמו של המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
אסיר (מיתולוגיה)
האֵסיר (בנורדית עתיקה: Æsir, ביחיד ás; כתיב חלופי בעברית: אייסיר) הם האלים העיקריים של הפנתאון במיתולוגיה הנורדית. באסיר כלולות רוב הדמויות העיקריות במיתולוגיה זו, כגון אודין, פריג, תור, בלדר וטיר.
במקביל לאסיר, קיים שבט שני של אלים, הוא הוואניר. הדמויות הבולטות בוואניר הן האל ניורד וילדיו פריה ופרייר. לאחר המלחמה בין האסיר לוואניר הצטרפו הללו לאסיר בתור בני ערובה.
מבחינת אופיים, הוואניר קשורים בעיקר לעיבוד ולטיפוח, ואילו האסיר לכוח ולמלחמה. האסיר נשארו צעירים לנצח בגלל תפוחיו של אודין, אם כי יכלו להיהרג באופן לא טבעי. על פי הנבואה, כמעט כולם צפויים למות בראגנארוק.
במיתולוגיה הנורדית
בו-בזמן שבתרבויות אחרות ישנן משפחות "מבוגרות" ו"צעירות" של אלים, כמו טיטאנים ואלים אולימפיים ביוון העתיקה, האסיר והוואניר הם בני אותו הזמן. שני שבטי האלים נלחמו, חתמו על הסכמים והחליפו שבויים.
יש יסוד להשערה כי האינטראקציות המתוארות בין האסיר לוואניר משקפות את סוג האינטראקציות שהיו נפוצות בין שבטים נורדיים באותה תקופה. לפי תאוריה נוספת, הקרב המיתולוגי בין האסיר לוואניר משקף קונפליקט דתי בין הערכים העתיקים של הוואניר (שעסקו בעיקר בפריון ובשלום יחסי) לבין הערכים הלוחמניים היותר מאוחרים של האסיר. ייתכן גם שהמאבק רומז לקונפליקט שבין הרומאים לסבינים. התאולוג מירצ'ה אליאדה טוען ששני הקונפליקטים הם בעצם גרסאות שונות של המיתוס ההודו-אירופי, שבו מתואר קונפליקט ושילוב בין אלי השמיים והשליטה לבין אלי האדמה והפריון.
פייס אפ
FaceApp היא אפליקציה סלולרית למכשירי iOS ואנדרואיד שפותחה על ידי חברת מעבדה אלחוטית רוסית המשתמשת בטכנולוגיית רשת עצבית כדי ליצור אוטומטית טרנספורמציות ריאליסטיות מאוד של פנים בתצלומים. האפליקציה יכולה להפוך פנים כדי לגרום לחיוך, להראות צעיר יותר, להראות מבוגר או לשנות מגדר. מדיניות הפרטיות של האפליקציה עוררה ביקורת בשנת 2019.
מאפיינים
FaceApp הושק ב- iOS בינואר 2017 ובאנדרואיד בפברואר 2017. ישנן מספר אפשרויות לתמרון הצילום שהועלה כמו אפשרויות עורך להוסיף רושם, איפור, חיוכים, צבעי שיער, תסרוקות, משקפיים, גיל או זקן. מסננים, טשטוש עדשות ורקעים יחד עם שכבות כיסוי, קעקועים, ורטיות הם גם חלק מהאפליקציה.
התמורות לשינוי המגדרי של FaceApp משכו עניין מיוחד בקרב קהילות הלהט"בים והטרנסג'נדרים, בשל יכולתן לדמות ריאליסטית את המראה של האדם במגדר ההפוך.
ביקורת
בשנת 2019, FaceApp עורר ביקורת הן בעיתונות והן במדיה החברתית על פרטיות נתוני המשתמשים. בתשובה לשאלות הרבות, מייסד החברה, ירוסלב גונצ'רוב, הצהיר כי נתוני משתמשים ותמונות שהועלו לא מועברים לרוסיה אלא עוברים על שרתים הפועלים ב-Google Cloud ו-Amazon Web שירותים. הסנאטור האמריקני צ'אק שומר הביע "חששות רציניים באשר להגנה על הנתונים הנצברים, כמו גם אם המשתמשים מודעים למי עשוי לקבל גישה אליו" וקרא לחקירתה של האפליקציה על ידי ה- FBI. החלק הספציפי בתנאים וההגבלות של האפליקציות שמעורר דאגה היה כדלקמן: אתה מעניק ל- FaceApp רישיון תמידי, בלתי ניתן להחלפה, לא בלעדי, ללא תמלוגים, עולמי, בתשלום מלא, הניתן להעברה לשימוש, לשכפול, לשינוי, להתאמה, לפרסום, לתרגום, ליצירתם של יצירות נגזרות, להפצה, לביצוע בפומבי ולהצגת תוכן משתמש וכל שם, שם משתמש או דמיון המסופקים בקשר לתוכן המשתמש שלך בכל פורמטי המדיה והערוצים הידועים כעת או מאוחרים יותר, ללא קבלת פיצוי אישי. כשאתה מפרסם או משתף תוכן משתמש בשירותים שלנו או באמצעותו, אתה מבין שתוכן המשתמש שלך וכל המידע הקשור אליו (כגון [שם המשתמש], מיקום או תמונת פרופיל שלך) יהיו גלויים לציבור.
טרנספורמציה "לוהטת" הייתה זמינה באפליקציה בשנת 2017 וכביכול גרמה למשתמשים שלה להראות אטרקטיביים יותר מבחינה גופנית, אך זו הואשמה בגזענות מפני שהבהירה את צבע עורם של אנשים שחורים וגרמה להם להיראות אירופיים יותר. הפונקציה קיבלה שינוי שם קצר ל"ניצוץ" לפני שהוסרה. מייסד ומנכ"ל החברה ירוסלב גונצ'רוב התנצל, ותיאר את המצב כ"תופעת לוואי מצערת של הרשת העצבית הבסיסית שנגרמה כתוצאה מהטיה שקבעה ההכשרה, לא התנהגות כוונתית" והודיע כי עבד על "תיקון מלא". באוגוסט של אותה שנה, FaceApp שוב התמודדה עם ביקורת על כך שהיא מכילה "פילטרים אתניים" המתארים "לבן", "שחור", "אסייתי" ו"הודי". המסננים הוסרו מייד מהאפליקציה.
פעילות משתמשים
בשנת 2019, התוקפים השתמשו באתר מזויף כדי להציע גרסת "premium" של FaceApp בחינם להתקנת תוכנות זדוניות באנדרואיד.
גונטיס אולמניס
ביוגרפיה
אולמניס נולד בריגה ב-13 בספטמבר 1939. סבו היה אחיו של הנשיא וראש הממשלה קרליס אולמניס. בשנת 1941 אולמניס ומשפחתו הוגלו למחוז קרסנויארסק שסיביר ובשנת 1946 חזרו ללטביה, אך המשפחה לא הורשתה לגור בריגה עצמה.
בשנת 1949 המשפחה עברה ליורמלה, שם סיים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד כלכלה באוניברסיטת לטביה
בשנת 1963 אולמניס גויס לצבא הסובייטי. ב-1965 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והחל לעבוד ככלכלן בתחום הבנייה. הוא התקדם בתחום זה, עד שבשנת 1971 פוטר מעבודתו בשל הקשר המשפחתי לקרליס אולמניס, והוא המשיך לעבוד בדרגים נמוכים. הוא אף עבד כמורה לכלכלה באוניברסיטת לטביה ובאוניברסיטה הטכנית של ריגה. עם פירוק ברית המועצות, וכשלטביה הייתה בדרך לחזור להיות מדינה עצמאית, הוא פרש מן המפלגה הקומוניסטית וחזר להשתמש בשם משפחתו המקורי- אולמניס. ב-1992 הוא התמנה לחבר מועצת הבנק הלאומי של לטביה. בשנת 1993 בחר בו הסאימה לכהן כנשיא לטביה הראשון מאז החזרה המלאה של עצמאותה.
כנשיא, התמקד מאוד במדיניות החוץ של לטביה. הוא ביטל את עונש המוות, לפי הסטנדרטים האירופאים. בשנת 1996 נבחר לקדנציה שנייה ברוב קולות. את הקדנציה השנייה שלו סיים בשנת 1999 ופרש מהפוליטיקה.
הוא זכה במספר אותות ועיטורים, כמו חברת במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ומסדר הפיל.
חורבן בית המקדש
חורבן בית המקדש הוא מונח המתייחס לשני אירועים היסטוריים, בהם הוחרבו בית המקדש הראשון ובית המקדש השני ששכנו על הר המוריה בירושלים. לאחר חורבן הבית הראשון, התעצמה גלות בבל (שהחלה בגלות יהויכין), ובית המקדש פסק מלשמש בית רוחני ופולחני לעם ישראל עד לימי עזרא ונחמיה. לאחר חורבן בית שני, פסקה עבודת הכהונה והלויה בעם ישראל ,הקרבת הקרבנות לה' ועבודת המשמר הישראלי גם כן עד עצם היום הזה, והתחילה תקופת הגלות.
תאריך החורבן של בית המקדש הראשון
בית המקדש הראשון הוחרב בשנת 586 לפנה"ס בידי נבוזראדן שר צבאו של נבוכדנצר מלך בבל, אשר כבש את ירושלים. השנה נקבעה על סמך מחקרים היסטוריים הלוקחים בחשבון את השנים החסרות. אמנם על פי המסורת היהודית, בית המקדש הראשון עמד על תילו 410 שנים, ונחרב בחודש אב שנת ג'של"ח לאדם הראשון (422 לפנה"ס).
באשר ליום המדויק של החורבן קיימת אי-בהירות, שכן התנ"ך מזכיר תאריכים מעט שונים לגבי חורבן בית המקדש הראשון. חז"ל דנו בנושא ויישבו סתירה זו בתלמוד:
למעשה התענית נקבעה לט' באב, שבו התחילה השריפה בבית המקדש, אך לדעת רבי יוחנן, מן הראוי היה לקבוע את התאריך בעשרה באב "מפני שרובו של היכל בו נשרף".
הסיבות לחורבן
ישנן כמה סיבות לחורבן בית המקדש הראשון, אך העיקרית מביניהן היא המרידות החוזרות ונשנות של ממלכת יהודה בבבל, בהובלת המלכים יהויקים וצדקיהו. המקרא וחז"ל זקפו את החורבן לדחיית המלכים את נבואתו של ירמיהו, אשר דרש מהם בשם ה' להיכנע לבבלים, כמו גם לחטאיו של עם ישראל ולריקבון מוסרי. לפי המקרא, הכהנים וחכמי העם עבדו עבודה זרה בבית המקדש עצמו . על פי חז"ל חרב בית המקדש הראשון בעיקר בשל שלוש העבירות החמורות שהיו בעם: עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים. במקורות אחרים מופיע שהחורבן לא התרחש בשל כך, אלא בשל מאיסת התורה או בשל שחיתות של בעלי השלטון והכח.
גורל כלי המקדש
לאחר חורבן בית ראשון, כלי המקדש נבזזו ונלקחו לבבל, כפי שמסופר בספר מלכים ב: לאחר הכרזת כורש, הושבו חלק מכלי המקדש לירושלים ונעשה בהם שימוש בבית המקדש השני.
גלות בבל
לאחר החורבן הוגלתה חלק מהאוכלוסייה מארץ ישראל לבבל. ההיקף המדויק שנוי במחלוקת. לאחר רציחתו של גדליהו בן אחיקם גלתה שארית הפליטה שהשאיר נבוכדנצר בממלכת יהודה למצרים. לאחר הכרזת כורש שבו חלק קטן מהגולים לארץ ישראל והחלו בהקמת בית המקדש השני.
חורבן בית שני
שיאו של הקרב במרד הגדול נערך בירושלים. בפסח שנת ג'תת"ל הטיל טיטוס מצור סביב ירושלים. עד לי"ז בתמוז ג'תת"ל הוא התקדם עם צבאו ופרץ את החומה השנייה והשלישית. בי"ז בתמוז נפרצה חומת הר הבית וביום ראשון ט' באב, 5 באוגוסט 70 (בלוח היוליאני), העלו הרומאים את המקדש באש.
העם היהודי לאחר תקופת בית שני
חורבן ירושלים ובעיקר נפילת המקדש השני הייתה בעלת משמעות מיוחדת, מכיוון שהמקדש מילא הרבה פונקציות: מעבר לתפקודו הדתי-פולחני היה המקדש השני גם מוקד פוליטי, כלכלי וחברתי, ומכאן שחורבנו היה נורא. כמו כן, חורבן המקדש ריסק למעשה את ההנהגה המסורתית - את מעמד הכוהנים, את האצילים והצדוקים. עם זאת לא פסקו החיים היהודיים בארץ ישראל. קיימת השערה כי את המקדש שחרב החליף בית הכנסת, אלא שמציאות ארכאולוגית של חשיפת בתי כנסת כבר בימי בית המקדש (גמלא, בית הכנסת של תאודוטוס בן וטנוס בירושלים) דוחה מכל-וכל הנחה זו. את ירושלים החליפה במידה מסוימת העיר יבנה. ביבנה שימש רבן יוחנן בן זכאי כנשיא זמני שהחליף את השושלת הנשיאותית של בית גמליאל שנתפסו בעיני הרומאים כשותפים למרד, בתלמוד במסכת גיטין מסופר שמינויו היה באישור קיסר רומי. הלה הקים ביבנה בית-דין ובית מדרש אשר תפס בהדרגה את מקומה של הסנהדרין בירושלים בזמנה.
רבן יוחנן בן זכאי התבלט כמנהיג שלחם נגד תכונת האבלות ואווירת הפרישות וההתנזרות ששררו לאחר החורבן, ושמקורן באובדן המקדש, על כל המשתמע ממנו. הוא בנה מסגרת אלטרנטיבית, שאמורה הייתה להתמודד במציאות חדשה של העדר מקדש. רבן יוחנן בן זכאי ביקש להתמודד עם שתי בעיות מרכזיות, ועשה זאת בהצלחה:
חשיבות מפעלי רבן יוחנן בן זכאי מתבארת גם על רקע המהפכה השקטה והזהירה שחולל. אמנם ללא התנגדותם המפורשת של הרומאים מצד אחד, אך גם ללא אישורם הרשמי והכרתם במעמדו מצד שני, שלא לדבר על הקשיים הרבים שחורבן הבית השני הביא בעקבותיו, בנה הנשיא החדש את מפעל השיקום ביבנה ב"עשר אצבעותיו".
רבן יוחנן בן זכאי הקים איפוא מרכז מחוץ לירושלים, מעין חלופה לעיר המרכזית, למקדש ולסנהדרין.
הגורם המרכזי שגרם לפילוג בחברה היהודית - הכיתתיות - נעלם, והנהגת הסנהדרין זכתה ליטול את ההובלה. אלא שכל זאת היה לכאורה, מכיוון שהמרכז ביבנה מעולם לא הצליח לרשת את מרכזיותה של ירושלים. בתוך הסנהדרין התגלעו ויכוחים משמעותיים ונוצרה מחנאות בתוכה, קהילות יהודיות מחוץ לירושלים לא סרו אוטומטית למרותו של המרכז ביבנה ומדי פעם התעוררו גורמים קנאיים שטלטלו את יהודה וכמעט הרסוה כליל.
ימי תענית
בעקבות החורבן של בתי המקדש, נקבעו ארבעה ימי תענית המציינים אבלות על החורבן:
ארבע תעניות אלו, או לכל הפחות תעניות מקבילות בארבעת החודשים האלו, מוזכרים בתנ"ך בספר זכריה:
זכר לחורבן
מלבד ימי התענית קבעו חז"ל כמה הלכות כזכר לחורבן בית המקדש:
אגדות החורבן
אגדות החורבן הן אגדות שמכונסות בעיקר בתלמוד הבבלי בפרק חמישי של מסכת גיטין, בתלמוד ירושלמי במסכת תענית פרק רביעי הלכה ה', במדרש רבה על איכה ובאבות דרבי נתן. האגדות עוסקות בעיקר בחורבן בית המקדש השני (70 לספירה) ומה שקדם לו, בהרוגי ביתר לאחר מרד בר כוכבא (135 לספירה), ובסיפורים אישיים קשים. לעיתים מתייחסים במונח 'אגדות החורבן' רק לאגדות שבמסכת גיטין.
בוביה דה פלאנדר
בוביה דה פלאנדר (מצרפתית: Bouvier des Flandres) הוא גזע כלבי רועים שמקורו בפלנדריה אשר בבלגיה. משמעות שמו בצרפתית היא "רועה הפרות של פלנדריה", בהתייחסו למוצאו הפלמי של הגזע.
הגזע שימש בעבר בעבודות החווה, כגון רעיית בקר או כבשים, וגרירת עגלות. כיום הכלבים הללו משמשים בעיקר ככלבי מחמד, כלבי שמירה וכלבי משטרה.
היסטוריה
נזירים מפלנדריה היו המגדלים הראשונים של הגזע. שורשיו של הגזע מגזעי כלבים כמו וולפהאונד אירי ודירהאונד סקוטי אשר הוכלאו עם כלבי חווה מקומיים, עד אשר נוצר האב הקדמון של הבוביה דה פלאנדר המודרני. הוא שימש ככלב עבודה לרעיית ושמירת הבקר, ואף למשיכת עגלות בזכות עוצמתו ואופיו, והתאים למזג האוויר המקומי בזכות הפרווה העבה שלו.
עד תחילת המאה ה-20 הגזע לא היה מוגדר וכלל מספר סוגים. ב-1912 ו-1913 מספר מועדוני כלבנות מקומיים אימצו סטנדרטים לבוביה.
מלחמת העולם הראשונה גרמה לגזע להיעלם כמעט לחלוטין, עקב הרס מקום מוצאו של הבוביה ושימושו במלחמה למטרות צבאיות. ואכן, ניק, כלב זכר מאולף לחפירות אשר שירת במלחמה, וזכה בתחרויות כלבים אחריה, נחשב למייסד הגזע. תקן אחיד לגזע נוצר ב-1936 על ידי ועדה צרפתית-בלגית. מלחמת העולם השנייה העמידה בסכנה שנית את הגזע. בגלל אילוצים אלה התפתחותו של הבוביה הייתה איטית, ורק ב-1964 הוכר על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות.
מאפיינים
התכונה הבולטת ביותר של הבוביה דה פלאנדר הוא הפרווה בפניו וזקנו. הוא כלב חסון, בעל פרווה ארוכה אפורה, שחור, חומה או זהובה ולעיתים מנומרת.
זהו כלב נאמן ומגן מטבעו, ולכן הוא חיית מחמד וכלב שמירה טוב. הוא בדרך כלל ממושמע עם אופי טוב, וקל יחסית לאילוף.
רשומה רפואית אישית
רשומה רפואית אישית היא אוסף המידע הרפואי שנאסף מהבדיקות הרפואיות שעבר מטופל במהלך חייו. מידע רפואי זה מפוצל בין מקורות רבים, ובדרך כלל רק חלק קטן מההיסטוריה הרפואית של מטופל נגיש לרופא המטפל בו. רשומה רפואית אישית, המרכזת את כל המידע הרפואי על אודות המטופל אמורה לשפר את הטיפול הרפואי, אך יצירתה כרוכה בבעיות אתיות.
בעיה מרכזית היא שאלת השליטה במידע זה: האם השליטה תהיה בידי החולה, שיחליט איזה חלק מהמידע לחשוף בפני רופאו, או בידי מערכת הבריאות, שתקבע קריטריונים לגישה למידע הרפואי.
מבנה הרשומה
המידע שברשומה הרפואית האישית כולל:
המושג "רשומה רפואית אישית" (personal health record) הופיע באנגלית לראשונה בשנת 1978, אך מרבית המאמרים המדעיים בתחום זה פורסמו משנת 2000 ואילך.
פלטפורמות של רשומות רפואיות
הרשומה הרפואית האישית עשויה להתבסס על מספר פלטפורמות:
ההתייחסות העיקרית כיום למושג "רשומה רפואית אישית" היא לחלופה הממוחשבת.
יש להבחין בין רשומה רפואית אישית, המשרתת את המטופל וכוללת מידע ממגוון רחב של ספקים של שירותי בריאות, ובין רשומה רפואית ממוחשבת (electronic health record), שהיא מערכת מידע המשמשת ספק מסוים של שירותי בריאות.
מימוש רשומה רפואית אישית ורשומה רפואית ממוחשבת
כיום פועלת בעולם רשומת בריאות ברמה הלאומית באוסטרליה משנת 2018, הנקראת My Health Record. מתקיימים דיונים במדינות שונות על הקמת רשומה כזו גם בארצות הברית, באנגליה ובקנדה. החשש הוא בעיקר מפני זליגת מידע וחדירה לפרטיות, אבל בענן מאובטח של חברות ענק ניתן לעשות זאת.
חברות שעוסקות בתחום בעולם: ביולי 2007 השיקה חברת מיקרוסופט השיקה את Microsoft health valut, אשר מציע ממשק של רשומה רפואית מצומצמת, עם חיבור לחברות שונות. ממשק זה קיים בשלב זה רק בארצות הברית.
חברת גוגל השיקה אף היא, במאי 2008, שירות דומה בשם Google Health.
בישראל, משרד הבריאות בשיתוף משרד האוצר החליטו על הקמת רשומה רפואית לאומית בישראל, בשנת 2004. כאשר התוכנית הייתה לממש את הפרויקט תוך 3 שנים, אולם התוכנית נזנחה, ובמקומה פותחה מערכת "שיתוף מידע" בין מוסדות רפואיים, על בסיס מערכת "אופק" שפעלה בשירותי בריאות כללית (ר' להלן).
בצה"ל פועלת רשומה רפואית ממוחשבת המכילה את התיקים הרפואיים של כלל חיילי צה"ל. מערכת זו נחשבת לגדולה מסוגה בארץ.
בקופת חולים "שירותי בריאות כללית" פועלת רשומה רפואית ממוחשבת, המאפשר צפייה במידע על המטופלים מגורמי טיפול שונים בבתי חולים ובמרפאות הקהילה, באמצעות תוכנת "אופק" (פיתוח של החברה הישראלית "די בי מושן"). מערכת 'אופק' מהווה כיום את התשתית לפיתוח מערכת לאומית לשיתוף מידע רפואי בין מוסדות רפואיים בישראל, בהובלה של משרד הבריאות.
מערכת שיתוף מידע הלאומית, הושקה בינואר 2014 ופועלת כיום בחלק נרחב ממוסדות הרפואה בישראל, אך עדיין לא בכולם. מערכת שיתוף מידע אינה יוצרת רשומה רפואית אישי מלאה, אלא מאפשרת גישה מנקודת הטיפול גם למידע השמור בתיק רפואי ממוחשב במוסדות רפואיים אחרים, ובכך אינה עונה על ההגדרה של "רשומה רפואית אישית" אך יוצרת פתרון קרוב לכך.
דורית גולנדר
דורית דרוקר גולנדר (1 באפריל 1949), כיהנה כשגרירת ישראל ברוסיה בשנים 2010–2015.
נולדה בווילנה שבליטא ב-1949 ועלתה לישראל עם הוריה, ליזה ושלומי דרוקר, ב-1967. היא למדה עברית בקיבוץ גליל ים ולמדה סובייטולוגיה ואנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1996–2010 הייתה מנהלת ועורכת תחנת הרדיו רק"ע, ונחשבת ממייסדי התחנה, שהוקמה ב-1991 ויועדה עבור העולים החדשים.
ב-18 באוקטובר 2010 מונתה על ידי שר החוץ אביגדור ליברמן לשגרירת ישראל ברוסיה במקומה של אנה אזרי אשר כיהנה כשגרירה מ-2006.
נשואה, אם לשני בנים, וסבתא לשבעה נכדים.
מנדט חבר הלאומים
מנדט חבר הלאומים הוא מעמד משפטי שבו היו נתונות מספר טריטוריות אשר נוהלו בתנאי סעיף 22 לאמנת חבר הלאומים, מיום 28 ביוני 1919. על יסוד ההנחה כי בטריטוריות המדוברות, שיצאו מרשות המעצמות שהפסידו במלחמת העולם הראשונה, קיימת אוכלוסייה אשר עדיין אינה בשלה לשלטון עצמי, ניתן מנדט (ייפוי כוח) לאומה אחרת - הנאמן, לשלוט באופן זמני על הטריטוריה - הפיקדון. עם כניסתה לתוקף של מגילת האומות המאוחדות בסוף שנת 1945, הפכו שטחי משטר המנדטים של חבר הלאומים (להוציא את דרום-מערב אפריקה) לשטחי נאמנות של האומות המאוחדות, כפי שהוסכם בוועידת יאלטה.
רקע
כל שטחי משטר המנדטים שפותח על ידי חבר הלאומים היו קודם לכן בשליטת אומות אשר הובסו במלחמת העולם הראשונה, במיוחד האימפריה הגרמנית והאימפריה העות'מאנית. שטחי המנדט היו שונים באופן מהותי משטחי פרוטקטוראט בכך שהמחזיקה בכוח המנדטורי התחייבה כלפי תושבי הארץ וכלפי חבר הלאומים.
הליך ייסודו של מנדט היה מורכב משני שלבים:
קובע סעיף 22 לאמנת חבר הלאומים:
אמנות
שלילת ריבונותה של האימפריה הגרמנית בשטחים שבהם שלטה הוסכמה בהסכם ורסאי משנת 1919 וסמכויות השליטה בשטחים אלה הועברו לידי מדינות ההסכמה ב-7 במאי 1919. חלוקת שטחי האימפריה העות'מאנית נוסחה בהסכם סוור משנת 1920 ומאוחר יותר בהסכם לוזאן משנת 1923. חלוקת שטחי האימפריה העות'מאנית בין מדינות ההסכמה נעשתה בוועידת סן רמו בשנת 1920, שטחים אלה נמסרו לידי חבר הלאומים, והוא העניק אותם כמנדט למדינות ההסכמה - בריטניה וצרפת. באופן דומה טופלו שטחים שנותקו מהאימפריה הגרמנית. השיטה הייתה בגדר פשרה בין עקרון ההגדרה העצמית לכל האומות לבין ההסכמים הסודיים שנעשו בזמן מלחמת העולם הראשונה בין מדינות ההסכמה בנוגע לאזורי ההשפעה הטריטוריאליים.
משה אפרתי
משה אפרתי (1934 – 26 בספטמבר 2020) היה רקדן וכוריאוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל למחול.
מנדט חבר הלאומים
סוגי המנדט
מידת ההתערבות והשליטה המנדטורית בשטחי המנדט הוחלטה באופן נפרד לגבי כל אחד מן השטחים על ידי חבר הלאומים. אולם, בכל מקרה הכוח המנדטורי היה מנוע מלהקים ביצורים או לבסס צבא בתוך שטח המנדט ונדרש להציג דין וחשבון שנתי על אופן ניהול השטח לחבר הלאומים, אשר הוצג בפני וועידת המנדטים הקבועה, בה ישבו נציגים מומחים ממדינות לא מנדטוריות. הוועדה התכנסה פעמיים בשנה והציגה את ממצאיה בפני חבר הלאומים. כמו כן ניתן לדעת הקהל בעולם להשמיע את קולה בפני חבר הלאומים כדי לנסות להשפיע על התנהגותם של המעצמות המנדטוריות.
למרות הגבלות אלה, שטחי המנדט נתפסו הלכה למעשה כשטחי מושבות של האומה המנצחת. הונהגו שלושה סוגי מנדט, בהתאם למידת הפיתוח של האוכלוסייה בשטח הנשלט בעת הנהגת המנדט.
משה אפרתי
ביוגרפיה
הוא הופיע בסטודיו בשנת 1958 בפני מרתה גרהם, בעת ביקורה בישראל, ולאחר מכן נענה להצעתה למלגת לימודים בבית ספרה לריקוד בניו יורק. בשנת 1962 התאפשרה נסיעתו מבחינה כלכלית ואפרתי הוכשר בבית הספר של גרהם במשך שנתיים. בתקופה זו למד גם אצל לואיס הורסט, אנתוני טיודור ודן פורוורת'. אפרתי התגורר בהארלם ונחשף לתרבות האפרו-אמריקאית.
בשנת 1964 הוזמן לשוב לישראל ולהצטרף ללהקת המחול "בת שבע", בה שימש רקדן ראשי לצד רנה שיינפלד ואהוד בן-דוד, וכעבור זמן היה לכוריאוגרף הראשי שלה. על הופעתו בלהקה כתבה אירנה גטרי: "ההפתעה הגדולה של הערב היווה עבורי סוליסט גברי בשם משה אפרתי. לרקדן זה יש כל הנתונים הדרושים: כשרון, משמעת, ריכוז, קצב וכח דרמטי, ובעל גוף אידיאלי לרקדן־גבר. אישיותו חזקה ואינה יכולה להישבר, לדעתי, או להשתנות". בשנת 1971 ייסד אפרתי את להקת המחול "דממה" שהורכבה מרקדנים חירשים, במהלך השנים הצטרפו לשורותיה רקדנים בעלי יכולת שמיעה, חברי "להקת מחול אפרתי", שייסד בשנת 1974, ושם הלהקה הוסב ל"קול ודממה". בין הרקדנים היה אמנון דמתי שהיה רקדן ראשי בלהקה, במשך 15 שנים. הלהקה פורקה על ידו בשנת 2001, עקב הפסקת התמיכה התקציבית שניתנה לה ממשרד החינוך והתרבות וקשייו הכלכליים האישיים.
אפרתי היה נשוי לתמר גוטשלק. באמצע שנות ה-60 הכיר את אביבה פז. בסוף שנות ה-60 נישאו ונולד להם בן. לאחר שפז הכירה את שוקי לוי ועזבה את הבית נפרדו בני הזוג והתגרשו לאחר מכן. משנות השבעים ועד שנת 2000 היה נשוי לרקדנית להקת "בת שבע", אסתי נדלר.
בשנת 2001 לקה אפרתי בשבץ, והשתקם משיתוק שנותר בפלג גופו הימני.
אפרתי נפטר ב-26 בספטמבר 2020. נטמן בבית העלמין ירקון.
מנדט חבר הלאומים
מנדט מסוג A
שטחים שהיו בשלטון האימפריה העות'מאנית לפני מלחמת העולם הראשונה, נשלטו במנדט מסוג A (אנגלית: Class A mandates), היות ש"...הגיעו לרמת התפתחות שבה ניתן להכיר בקיומם כאומה עצמאית בהינתן ייעוץ מנהלי וסיוע על ידי כוח מנדטורי, עד לאותה עת שבה הם יכולים לעמוד בזכות עצמם. שאיפותיהן של קהילות אלה צריכות להיות השיקול המנחה בבחירת המנדט."
מנדט מסוג B
למנדט מסוג B זכו כל הטריטוריות הגרמניות (גרמנית: Schutzgebiete) באזורים שמדרום לסהרה במערב ובמרכז אפריקה. ההנחה הייתה כי אזורים אלה זקוקים למידה רבה יותר של שליטה בכוח המנדט "...כוח המנדט חייב להיות אחראי לניהול השטח בתנאים שיבטיחו חופש המצפון והדת". נאסר על הכוח המנדטורי לבנות בסיסי צבא או נמלי צי בשטח המנדט.
שטחים שנשלטו במנדט מסוג B היו:
השליטה המנדטורית בשני שטחים נוספים שהיו בשליטה גרמנית, חולקה בין בריטניה לצרפת, בהתאם לשטחי השליטה הצבאית באזור:
מנדט מסוג C
בשטחים שנשלטו במנדט מסוג C נכללו שטחי דרום-מערב אפריקה וחלק מאיי האוקיינוס השקט, אשר לגביהם נקבע כי "מוטב שישלטו בהתאם לחוקי הכוח המנדטורי כחלק אינטגרלי של המדינה המנדטורית."
שטחי המנדט מסוג C היו שטחים בשליטה גרמנית לשעבר:
סיום המנדט
עם פירוק חבר הלאומים המשיכו השטחים שנשלטו במנדט של חבר הלאומים להיות נשלטים מכוח נאמנות של האומות המאוחדות, דבר שהקנה להם מעמד דומה. אולם יפן, אשר נמנתה על מדינות הציר שהובסו במלחמת העולם השנייה, איבדה את השליטה באיי דרום האוקיינוס השקט והנאמנות על שטחים אלה עברה לידי ארצות הברית.
השטח היחיד אשר המשיך להיות נשלט במעמד של מנדט, עד אשר זכה לריבונות עצמאית, היה דרום-מערב אפריקה. רק בשנת 1990 זכה השטח לעצמאות מידי משטר האפרטהייד של דרום אפריקה ונקרא מדינת נמיביה.
עד לשנת 1990 זכו כמעט כל שטחי המנדט של חבר הלאומים בעצמאות, זולת חלק מן האיים בדרום האוקיינוס השקט (אשר היו במנדט יפני), הבולטים שבהם הם איי מריאנה הצפוניים שהפכו לטריטוריה אמריקאית. קבוצות האיים של מיקרונזיה ואיי מרשל זכו לעצמאות ב-22 בדצמבר 1990 ואיי פלאו, אשר התפלגו מאיחוד מדינות מיקרונזיה וזכו לעצמאות ב-1 באוקטובר 1994.
ג'סטין ולבי
ביוגרפיה
נולד בלונדון לגֶ'ייְן גיליאַן פורטל, אחייניתו של הפוליטיקאי ראב באטלר, וגאווין ולבי, בן למשפחת מהגרים יהודית מגרמניה, שנישאו פחות משנה קודם לכן. אביו הביולוגי היה סיר ארתור מונטגיו בראון, מזכירו הפרטי של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל. זהות האב התגלתה רק בבדיקה גנטית ב-2016. בני הזוג ולבי היו שניהם אלכוהוליסטים, והתגרשו כשבנם היה בן שלוש. הילד, שהיה מבחינה חוקית בחזקת האב, גודל חליפות בידי קרובי משפחה שונים. כשהיה בן תשע-עשרה, נישאה אמו לברון צ'ארלס ויליאמס, וכעבור שנתיים גאווין ולבי מת ממחלת כבד. ויליאמס היה לו לאב חורג.
ג'סטין הצעיר התחנך באיטון ופנה ב-1974 ללימודי משפטים בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא נכשל פעמיים, ועבר ללמוד היסטוריה. ב-1975 החל להתרועע עם סטודנטים מן האחווה הנוצרית-אוונגליקלית CICCU. ולבי נטבל כאנגליקני בינקותו, אך קשריו לכנסייה היו אפסיים. ב-12 באוקטובר בחצות הליל, בעת שהתפלל יחד עם ידידו הנוצרי ניקי הילס, סיפר ולבי שחווה חוויה רוחנית עזה וקיבל את ישו. המומר החדש החל להשתתף באופן קבוע בפעילות הסטודנטים האוונגליקלים. כעבור שבועות ספורים, לאחר שקרא ביוחנן ג' ט"ז, חווה שוב רגש דומה, והחל לדבר בלשונות, פרקטיקה שהוא מתמיד בה מאז.
ביוני 1983 מתה בתם התינוקת של בני הזוג ולבי, ג'ואנה, בתאונת דרכים באמיין. המשבר האישי החמור שעברו העמיק את קשריהם עם הכנסייה. ב-1984 עבר ולבי לחברת Enterprise Oil החדשה, שגדלה במהירות, והוא נחל הצלחה מקצועית בתור הגזבר. הוא טען מאוחר יותר כי חוויותיו בתפקיד הפכו אותו למודע לצורך באתיקה ורגולציה בעסקים; הוא כתב מספר ספרים על הצורך בהגינות ויושרה נוצריות בתחום הפיננסים, והסיק שחברות מסוגלות לחטוא ממש כמו יחידים. במקביל, הוסיף להיות חבר פעיל מאוד בכנסיית השילוש הקדוש בדרך ברומפטון שבקנזינגטון, מוקד של תסיסה כריזמטית, אליה הסתפחו הוא ואשתו.
בדצמבר 2007 יצא מדיוקסיית קובנטרי וקיבל את תפקיד דיקאן קתדרלת ליברפול. כשהוא נעזר בניסיונו העסקי, הוא הצליח לאזן את תקציבה של הקתדרלה ולמשוך קהל חדש, דבר שהביא לו מוניטין של איש כנסייה בעל יכולת ניהולית. ב-2011 נבחר לכהן כבישוף דרהאם, וב-28 באוקטובר אותה שנה הוסמך כבישוף על ידי הארכיבישוף מיורק ג'ון סֶנְטַמוּ. בתוך שנה כבר הוזכר כמועמד להחליף את הארכיבישוף רואן ויליאמס כפרימאט הכנסייה, והוא אכן נבחר לארכיבישוף מקנטרברי בינואר 2013. מעת היבחרו, קידם בין היתר את מינויין של נשים לתפקידי בישוף, צעד שאושרר ב-2014, היה מעורב בחקירה של מקרי ההתעללות המינית בילדים בכנסייה, ערך רפורמות שהפכו את המוסד לריכוזי ומאורגן יותר. הוא הוסיף לנקוט בקו זהיר בסוגיית היחס ללהט"ב, סוגיה המפלגת בין הכנסיות האפריקניות השמרניות לאנגליקנים במערב, במאמץ להותיר את הקומוניון העולמי מאוחד.
קרב הר אוסטן, הסוס הדוהר וסוסון הים
קרב הר אוסטן, הסוס הדוהר וסוסון הים היה סדרת היתקלויות בין הצבא היפני הקיסרי וכוחות בעלות הברית, בעיקרם מצבא ארצות הברית ומחיל הנחתים של ארצות הברית, שנמשכה מ-15 בדצמבר 1942 עד 23 בינואר 1943 באי גוודלקנל שבאיי שלמה. הקרב היה חלק מקרב גוודלקנל במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
בקרב זה תקפו נחתים וחיילים אמריקנים, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, את חיילי הצבא הקיסרי, בפיקודו של הארוקיצ'י היאקוטאקה, שהתחפרו בעמדות מבוצרות באזור גבעות במערב האי. המטרה הראשונה עבור האמריקנים היה הר אוסטן, אותו כבשו לאחר קרבות ממושכים, ומשם המשיכו להר הסוס הדוהר, ולבסוף לסוס הים. סדרת קרבות אלה היו חלק מהניסיון האמריקני להשמיד את כל הכוחות היפנים בגוודלקנל, בעוד היפנים מנסים להחזיק מעמד עד הגעת אספקה ותגבורות.
הג'ונגל והאקלים הטרופי ששרר באי היו מכשולים רציניים בלחימה, עבור שני הצדדים. חיילים רבים משני הצדדים לקו במחלות טרופיות שונות, ורבים מהם לא היו במצב רפואי שאיפשר להם להילחם. נוסף על כך, מרבית החיילים היפנים סבלו מתת-תזונה, מכיוון שבעלות הברית הצליחו לסכל כל ניסיון אספקה יפני לאי בשבועות האחרונים. זמן קצר לפני פרוץ הקרב החליט הפיקוד העליון היפני להסיג את כוחותיו מגוודלקנל, והורה לכל החיילים להתכנס בחוף המערבי של האי, משם התפנו כולם בשבוע הראשון של פברואר 1943.
המערכה בגוודלקנל
ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, 8 באוגוסט. לאחר מכן פרס מפקד הנחתים בגוודלקנל, מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, את נחתיו בקווי הגנה סביב רמת לונגה, ששכנה לחופו הצפוני של גוודלקנל וכלל את שדה התעופה שדה הנדרסון. ב-20 באוגוסט נחתו בשדה המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל. על פני החודשיים הבאים שלחו בעלות הברית תגבורות לאי, ובחודש דצמבר היו באי מעל 20,000 נחתים.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה, והאלמנט הראשון נחת בגוודלקנל ב-19 באוגוסט.
בשל האיום ממטוסי כוח אוויר קקטוס, לא יכלו היפנים להשתמש בספינות תובלה איטיות כדי להוביל תגבורות לגוודלקנל, ולכן החלו להשתמש בסיירות ובמשחתות במקום. אוניות אלה היו מהירות דיין כדי להפליג מהבסיס היפני באיי שורטלנד שבאיי שלמה המערביים לגוודלקנל ובחזרה בתוך לילה אחד, בנתיב שכונה "החריץ" ("The Slot"), וכך נמנעו מלחשוף עצמן להתקפת מטוסי בעלות הברית, שלא פעלו בלילות. עם זאת, במשחתות לא היה די מקום כדי לשאת ציוד כבד, כלי רכב, ארטילריה ואספקה, והחיילים נאלצו לצאת לקרב עם ציוד קל וכל אספקה שיכלו לשאת עליהם בלבד. משימות הפלגה מהירות אלה במורד איי שלמה ולגוודלקנל וחזרה זכו לכינוי טוקיו אקספרס על ידי חיילי בעלות הברית, ו"תחבורת עכברושים" בפי היפנים. היפנים היו מיומנים ביותר בלחימת לילה, ולכן שלטו במימי איי שלמה במהלך הלילות, ובעלות הברית לא העזו לקרוא תגר על שליטה זו. אולם כל כלי שיט יפני שהיה בטווח 320 קילומטרים מגוודלקנל עם שחר היה בסכנה חמורה מצד מטוסי בעלות הברית בשדה הנדרסון.
הצבא היפני הקיסרי ניסה לכבוש את שדה הנדרסון לראשונה ב-21 באוגוסט בקרב טנרו, בשנית ב-12-14 בספטמבר בקרב רכס אדסון, ופעם נוספת ב-23 עד 26 באוקטובר בקרב על שדה הנדרסון, אך כל הניסיונות נכשלו במחיר אבדות רבות, והיפנים נאלצו לסגת מערבית למטניקאו. גם ניסיון נוסף להוביל אספקה ותגבורות לארמייה ה-17 נכשל בקרב הימי על גוודלקנל, ב-12-15 בנובמבר.
ב-22 בנובמבר החליט הפיקוד העליון היפני על שינוי במבנה הארגוני של הזירה. לוטננט גנרל היטושי איממורה קיבל את הפיקוד על הארמייה האזורית השמינית, ותחת פיקודו נמצאו הארמייה ה-17 היאקוטאקה והארמייה ה-18 בגינאה החדשה. עם היכנסו לתפקיד החל איממורה בתכנון שליחת שתי דיוויזיות לגוודלקנל, אך התקפת בעלות הברית בבונה, גינאה החדשה, שהייתה קרובה יותר לבסיס האזורי ברבאול, גרמה לו לדחות את התגבור.