cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנקה
המלצות תזונתיות
קלוריות: צריכה לא מספקת של קלוריות עלולה לדלדל את המאגרים של האם. צריכה מתחת ל-1,500 קק"ל ביום עלולה לגרום לעייפות ולירידה באספקת החלב. צריכת האנרגיה הכוללת המומלצת לאימהות מניקות נעה בין 2,300 ל-2,500 קלוריות ליום להנקת ילד יחיד, ו- 2,600 עד 3,000 קלוריות ליום להנקת תאומים. חלבון: הגידול בדרישות חלבון במהלך ההנקה הוא מינימלי לעומת דרישות האנרגיה. עם זאת, אם צריכת האנרגיה נמוכה, אז החלבון ישמש לייצור אנרגיה. הדרישות הנוספות במהלך ההנקה יכולות להיות מסופקות מהצריכה של מזונות עשירים בחלבון. אם צריכת החלבון אינה מספיקה, הריכוז של הקזאינים בחלב עלול להיות בלתי הולם. קזאין הוא מרכיב תזונתי של חלב, והוא נחוץ עבור ספיגת סידן ופוספט במעיים של התינוק ויש לו תפקודים אימונו-מודולטוריים. תנגודת לאינסולין תלויה באיכות החלבון שנצרך בדיאטה ולא בכמות הנצרכת שלו,  לכן, לצריכה של חלבונים שמקורם בדגים במהלך הנקה, יש השפעות מועילות לטווח ארוך על רגולציה של אינסולין ורגישות לאינסולין אצל האם. פחמימות: לקטוז הוא הפחמימה העיקרית בחלב האם, והוא מרכיב חיוני למוח של התינוק. בזמן שריכוז הלקטוז משתנה פחות מזה של חומרים מזינים אחרים, הייצור הכולל של לקטוז מופחת אצל אימהות עם תת-תזונה קשה שומן: השומנים בחלב אם תורמים הכי הרבה לתכולת האנרגיה שלו, והם הרכיבים שמשתנים בריכוזם ובאיכותם הכי הרבה. תת-תזונה אצל האם קשור בריכוזים נמוכים של שומן בחלב. דפוס ההתפלגות של חומצות השומן בחלב רגיש לתזונת האם. חומצות שומן מסוג אומגה 3 (Docosahexaenoic acid) מיוצרות בגוף של האם באופן מוגבל, ולכן חייבים לצרוך אותן מהמזון. שכן חומצות שומן אומגה 3 נחוצות להתפתחות מוח התינוק. תכולת הכולסטרול בחלב האם משתנה מאוד ותלויה במשך ההנקה, גיל האם, תזונת האם, עונה בשנה ומקום המגורים. ההמלצות לכמות שומן בתקופת ההנקה דומות להמלצות לנשים באופן כללי, והיא - צריכה מתונה.
מים: מים מהווים 85-95 אחוז מכלל נפח החלב. מספר מחקרים הוכיחו, כי לצריכת מים מוגברת של האם מעבר למה שנחוץ על מנת להרוות צימאון אין השפעה מטיבה על חלב האם או על ההנקה. מלח: לא נמצא קשר בין תזונה עשירה במלח בזמן ההנקה וריכוז המלח בחלב האם. מומלץ לצרוך מלח מועשר ביוד במתינות.
ויטמינים
ריכוזם של ויטמינים מסוימים תלוי ברמתם אצל האם, וחסרים של ויטמינים באם יכולים להוביל לחסרים גם אצל התינוק היונק, בעיקר תיאמין (B1), ריבופלאבין (B2), וויטמינים B6, B12, E ו-A. לכן מומלצת עלייה בצריכה של ויטמינים אלו, בתזונה בזמן בהנקה.
ויטמין A: כמות ויטמין A בחלב האם יורדת ככל שההנקה מתמשכת. הכמות הנצרכת בדיאטה מאוזנת של האם מספקת, ואין צורך בתוסף. עם זאת, במדינות מתפתחות מומלץ לצרוך תוסף במנה יחידה של 200,000 IU ויטמין A מיד לאחר הלידה.
ויטמין D: חוסר בוויטמין D שכיח למדי אצל נשים בהריון ונשים מניקות. אימהות עם דיאטה מוגבלת, צמחונית קפדנית או טבעונית, נשים שלא נחשפות לשמש או בעלות עור כהה יכולות להיות בעלות רמה נמוכה של ויטמין D בדם. העברה של ויטמין D מהאם לחלב היא נמוכה, לכן מומלץ לתינוקות יונקים לקבל תוסף של 400 IU ליום ויטמין D.
ויטמין E: ריכוז ויטמין E בחלב תלוי בכמותו הנצרכת על ידי האם. לכן, הכמות הנצרכת בתזונת האם צריכה להיות מנוטרת ואם הצריכה אינה מספקת יש לצרוך תוסף.
ויטמין K: מיוצר בגוף על ידי חיידקים במעי. בתזונה מאוזנת ומגוונת לאם המניקה אין צורך בתוסף.
ויטמינים מסיסי מים
כמותם של וויטמינים מסיסי מים בחלב האם תלויה מאוד בכמותם באם. כך שאם יש חוסרים באם יכולים להיות חוסרים בחלב האם ומכאן גם חוסרים לתינוק.
ויטמין B12: ריכוזו של ויטמין B12 בחלב האם של אימהות המוזנות היטב, נאות בדרך כלל. אך, הרמות בחלב של אימהות צמחוניות\טבעוניות או עם אנמיה עלול להיות לא מספק, גם אם הן לא מראות סימנים של חוסר. במקרים אלו חשוב שהאם תקבל תוסף לכל אורך תקופת ההנקה. חסרים של B12 בתינוק עלולים לגרום לבעיות נוירולוגיות בטווח הקצר ובטווח הארוך.
ויטמין C: נמצא בכמות קטנה יותר בדמם של אנשים מעשנים. לכן לאימהות שמעשנות מומלץ לשלב בתזונה ירקות עשירים בוויטמין C.
חומצה פולית: הכמות המומלצת של חומצה פולית בחלב האם מושגת בקלות בתזונה מאוזנת וגם על ידי נטילת תוסף במקרה הצורך.
מינרלים
נחושת ואבץ תלויים בעיקר בכמות הנאגרת בכבד של האם בשליש האחרון להריון ולצריכת האם יש מעט השפעה על כמותם.
ברזל: תוסף ברזל מומלץ בדרך כלל כדי להתגבר על אובדן הברזל בתהליך הלידה. נשים מניקות לרוב לא מקבלות ווסת במשך כ-6 חודשים, וכך לא מאבדות ברזל בזמן הדימום חודשי. באופן כזה, יש להנקה אפקט מגן נגד מחסור בברזל.
סידן: סידן הוא מינרל חיוני בזמן הנקה והוא מקבל "יחס מועדף" בזמן זה. הסידן נספג יותר טוב: פחות סידן מופרש מהכליות ויותר סידן נכנס לעצמות. על מנת להגיע לדרישה המומלצת של סידן לאם מניקה, ההמלצה של ארגון רופאי הילדים האמריקאי היא לצרוך חמש פעמים ביום מזון עשיר בסידן מכל סוג.
אבץ: אבץ חיוני לגדילה, למערכת החיסון ולסינתזה של אנזימים. בעוד שריכוז האבץ בחלב האם אינו גבוה הוא מספק את צורכי התינוק מפני שהזמינות הביולוגית שלו גבוהה מאוד. החוקרים ממליצים להעלות את צריכת האבץ במהלך ההנקה.
סלניום: הוא מינרל שמעורב בתהליך החיסוני, במטבוליזם של כולסטרול ובתפקוד בלוטת התריס. תכולת הסלניום בחלב האם היא פי 3 מהכמות שנמצאת בתרכובת מזון לתינוקות. כמות הסלניום בחלב האם מושפעת מאוד מתזונת האם.
יוד: מינרל זה נחוץ בכמות כמעט כפולה בנשים מניקות. יוד בנוסף לתפקודו בגוף של האישה עובר לחלב האם, ומספק לתינוק יוד לסנתז את הורמוני בלוטת התריס. כמות היוד בחלב האם משתנה, ותלויה בצריכה של האם.
נשים לא מניקות
נשים בוחרות שלא להניק, או להפסיק להניק מסיבות רבות. למרות שיש יתרונות רבים בהנקה, עדיין מדובר בנושא מורכב מאוד, מלווה בקשיים שונים, שלא תמיד מצליח. לדוגמה:
ביהדות
ההנקה מוזכרת במקורות שונים ביהדות. במקרא ניתן למצוא אזכורים להנקה, לדוגמה: "מי מלל לאברהם הניקה בנים שרה", "ותשב האשה, ותינק את בנה עד גמלה אותו". במקרא נזכרות נשים שהועסקו כמיניקות לדוגמה: "וישלחו את רבקה אחתם ואת מנקתה..." (בראשית, כד, נט), וכן "...האלך וקראתי לך אשה מינקת..." (שמות, ב, ז).
את התינוק, ניתן להניק ללא הגבלה, כפי שמשתמע מדברי התוספתא:. נראה שבדרך כלל הניקו את התינוקות לפחות עד גיל שנתיים וכפי שנאמר בברייתא (כתובות נט, ב) "יונק תינוק והולך עד כ"ד חודש". גמילה מוקדמת הייתה נחשבת כמסוכנת לתינוק, וחז"ל התירו את השימוש באמצעי מניעה להריון כדי למנוע סכנה כזאת, וכפי שמופיע ביבמות: "שלוש נשים משתמשות במוך - קטנה, מעוברת ומניקה... מניקה שמא תגמול בנה וימות" (יבמות יב, ב).
חלב אם נחשב ביהדות כפרווה.
הנקה וצום
צום יום כפור, יכול להוות אתגר לאם המיניקה הצמה. לפיכך, מומלץ לאכול יום קודם לצום, פחמימות מורכבות שמתפרקות לאט, כמו דגנים מלאים ופסטה, ועם צאת הצום ולמחרת, מומלץ להיניק לעיתים תכופות, כדי לעזור לגוף לייצר שוב חלב בכמויות הרגילות. במקרה הצורך, אם האישה חייבת לאכול ולשתות לשם הזנת התינוק, ההלכה מתירה לשתות ולאכול "בשיעורין".
באסלאם
על פי האסלאם, אם נשואה שאינה שפחה, חייבת להניק את היילוד, מומלץ עד גיל שנתיים. סורה 4 בקוראן אוסרת בפסוק 23 על קיום יחסי מין עם אמהות, דודות, אחיות, מניקות שהניקו את האדם, בנות אח, בנות אחות ובנות שינקו מאותה מינקת שהניקה את האדם. כך גם מספר הקוראן על המניקות של מוחמד (ח'לימה ותויבה).
תחליפים להנקה
על פי ארגון הבריאות העולמי (WHO) סדר העדיפות של האפשרויות להזנת התינוק בחודשיו הראשונים הוא: במקום הראשון חלב אם בהנקה, במקום השני חלב אם שאוב, במקום השלישי חלב אם מאמא אחרת ובמקום הרביעי תמ"ל (תרכובת מזון לתינוקות).
פוגו (כף ורדה)
פוגו (בפורטוגזית: Fogo; משמע "אש") הוא אי מהגדולים בקבוצת סוטאוונטו שבכף ורדה. גובהו מגיע לכמעט 3,000 מטר מעל פני הים, בפסגת הר הגעש פיקו דו פוגו. זהו אחד האיים הדרומיים ביותר בכף ורדה, והוא ממוקם בין האיים סנטיאגו ובראווה. למעשה האי כולו מורכב מהר געש שכבתי פעיל למחצה - התפרצותו האחרונה קרתה ב-2014.
העיר הגדולה ביותר באי היא סאו פיליפה, שקרוב אליה מצוי שדה תעופה. תושבי האי עוסקים בעיקר בחקלאות, כאשר בחלקו הדרום-מערבי אדמה ראויה לחקלאות. בדרום ובמערב ישנם גם כמה הרים נמוכים וגבעות. במדרונות התלולים בחלק הצפון-מזרחי של האי גדל עשב והם ירוקים כל השנה. שאר ההר יבש וצחיח.
האקלים באי מגוון למדי וכולל אזורים שונים של מיקרו אקלים. לאורך החוף האי מאופיין באקלים טרופי יבש למדי; בהמשך ההר, בערך 800 מטר מעל פני הים, יש אקלים צחיח למחצה; ומעל גובה 1,000 מטר יש אקלים סובטרופי קריר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת לאורך החוף היא 23-25 מעלות צלזיוס, ובפסגת ההר היא מגיעה ל-12-14 מעלות צלזיוס.
רוני לוי
רוני לוי (נולד ב-14 בנובמבר 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי וכיום מאמן הפועל חיפה.
כשחקן זכה לוי בשתי אליפויות, הראשונה עם בני יהודה תל אביב והשנייה עם מכבי חיפה. כמאמן זכה בשלוש אליפויות רצופות, גביע המדינה ושלושה גביעי טוטו, גביע הטוטו עם בית"ר ירושלים וכל היתר עם מכבי חיפה.
קריירת משחק
רוני לוי נולד וגדל בנתניה והצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה כבר בגיל 8, שם התבלט בקבוצות הנוער. בעונת 1985/1986 בגיל 18, עלה לקבוצה הבוגרת שם שיתף פעולה ביחד עם כוכבי הקבוצה שזכתה באליפויות מספר שנים לפני כן, עודד מכנס ודוד לביא, בגיל 19 כבר תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה בתור הקשר האחורי הבולט שלה. לקראת עונת 1989/1990 סוכמה העברתו לבית"ר ירושלים, אך נתניה התחרטה וביטלה את העברתו לבית"ר. לאחר בוררות מול נתניה הפסיד לוי אך לבסוף עבר לבני יהודה תל אביב בחלון העברות של העונה, עמה זכה באליפות היסטורית והיחידה בתולדותיה בסיום עונת 1989/1990, לאחר מכן חזר לנתניה שם שיחק עוד שנתיים במגוון תפקידים על המגרש.
ב-1992 נרכש לוי על ידי מכבי חיפה ובתחילה שיחק כבלם, אך מאחר שנכשל בתפקיד זה הוסב לעמדת הקשר האחורי על ידי מאמנו גיורא שפיגל, כאשר בעמדה זו פרח ועזר לקבוצה לזכות באליפות ללא הפסד ליגה (ב-39 מחזורים) בעונת 1993/1994. בהמשך שותף גם במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע אליה הגיעה הקבוצה באותה עונה, ובמיוחד זכור הניצחון הביתי נגד פארמה האיטלקית בהובלתו.
לוי גם זומן באותה התקופה לנבחרת ישראל על ידי מאמנה דאז שלמה שרף ושיחק בה בשנים 1993–1997, כשבין היתר שותף בניצחון הסנסציוני 3–2 על נבחרת צרפת במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994.
בקיץ 1997 נאלץ לוי לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה קשה בברכו, בגיל 31 בלבד, כיוון שסירב לעבור ניתוח מסובך.
קריירת אימון
לאחר הפרישה מונה לוי למאמן קבוצת נערים במחלקת הנוער. שנתיים לאחר הפרישה, בשנת 1999, מונה לוי לעוזר המאמן של מכבי חיפה תחת המאמן הראשי אלי כהן. לאחר שהאחרון עזב מונה לוי לתפקיד המאמן הראשי למספר משחקים, אך לא זכה להצלחה. בתום העונה הוחלט למנות את אברהם גרנט למאמן חיפה, כשלתפקיד העוזר מונה מרקו בלבול. בין השנים 2001–2003 שימש לוי כמאמן הנוער של מכבי חיפה שבמהלכה זכה עימה באליפות וב"דאבל" (אליפות וגביע, באותה עונה).
בעונת 2003/2004 מונה לוי למאמן הבוגרים של מכבי חיפה לאחר עזיבתו של יצחק שום לפנאתיאיקוס. למרות הדאבל בו זכה לוי עם קבוצת הנוער הוא לא נחשב לשם גדול מבחינת התקשורת והוצג כמאמן צעיר וחסר ניסיון. היו אף כאלה שרמזו שמינויו של לוי משמעו שיעקב שחר מתכנן "עונה פיננסית", שמטרתה איזון התקציב על חשבון זכייה בתארים. חשש זה התבדה כאשר הוביל את הקבוצה לאליפות, לגמר גביע הטוטו ולרבע גמר גביע המדינה. באותה עונה הגיע עם הקבוצה לסיבוב השני בגביע אופ"א והפסיד לקבוצת הפאר ולנסיה. בתחילת העונה נפצע לוי קל בפיגוע במסעדת מקסים.
רוני לוי ידוע כמאמן טקטי והיה (יחד עם אברהם גרנט) מבין החלוצים בארץ בשימוש בטכנולוגיה על מנת לשפר את רמת האימונים וההבנה הטקטית של השחקנים. ביחד עם עוזריו מרקו בלבול וסלובודן דראפיץ' הוא המשיך להנהיג את השימוש בתוכנת מחשב מיוחדת לניתוח משחקים, שיכולה לנתח סרטי וידאו וגם לבצע הדמיות טקטיות באמצעות תרשימים דינמיים. לוי השתמש בתוכנה זו על מנת להכין את שחקני מכבי חיפה למשחקים חשובים וכדי לשפר את ההבנה הטקטית והאימונים של שחקניו. מאידך, נודע לוי כבעל יחסי אנוש שנויים במחלוקת. במכבי חיפה טענו מספר שחקנים כי הוא "שומר דיסטנס" ואינו מתקרב אליהם. זכורה במיוחד התקרית בה סיים את קריירת המשחק של אדורם קייסי לעיני התקשורת. הטענות על הריחוק של לוי מן השחקנים המשיכו גם במכבי פתח תקווה.
בעונת 2006/2007 נחל לוי אכזבה בליגה ובגביע כאשר סיים את העונה במקום החמישי והודח מגביע המדינה בשלב רבע הגמר, אך בגביע אופ"א נחל הצלחה כאשר הוביל את מכבי חיפה לשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון מפתיע על צסק"א מוסקבה. בשמינית הגמר נכנע עם קבוצתו לאספניול הספרדית. בעונת 2007/2008 לא הצליח לוי להוביל את מכבי חיפה למפעלים האירופיים, כשהקבוצה הודחה מהסיבוב השני של גביע האינטרטוטו. בעונה זאת זכה לוי בגביע הטוטו השני שלו, אך בליגה סיימה חיפה שוב במקום החמישי המאכזב והודחה מסיבוב ח' של הגביע. ב-9 במרץ (לאחר רצף של הפסדים) ביקש לוי מיעקב שחר להתפטר באופן מיידי. שחר ביקש מלוי להמשיך ולאמן עד לתום העונה, ולוי נעתר לבקשתו. בתום העונה עזב לוי את מכבי חיפה לאחר 16 שנה.
בדצמבר 2008 החליף לוי בתפקיד מאמן מכבי פתח תקווה את גיא עזורי שהתפטר, ובנובמבר 2009 התפטר מהמועדון. ב-31 בדצמבר 2009 מונה לוי למאמן אוניראה אורזיצ'ני, אלופת ליגת העל הרומנית, אך בתום עונת הודיע על התפטרותו מהקבוצה.
ב-17 בינואר 2011 מונה למאמן בית"ר ירושלים. ביוני 2011 התפטר מתפקידו, ומונה למאמן סטיאווה בוקרשט, אך לאחר שלושה חודשים בלבד התפטר מתפקידו. מיד לאחר התפטרותו מסטיאווה חתם בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מהליגה הקפריסאית. לוי קיבל את הקבוצה לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה ובתום העונה הוביל אותה למקום הרביעי בטבלה. בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה לצמרת הטבלה ואף נבחר למאמן הסיבוב הראשון בקפריסין, אך לאחר מכן חלה ירידה ביכולת הקבוצה, וב-1 באפריל 2013 פוטר לוי מתפקידו.
ב-6 בדצמבר 2013 חזר לוי לקדנציה שנייה בבית"ר ירושלים, וחתם בקבוצה עד סוף העונה עם אופציה לעונה נוספת. בתום אותה העונה סיים לוי את תפקידו כמאמן בית"ר. ב-14 בינואר 2015 מונה לוי לתפקיד המאמן בקבוצת נעוריו, מכבי נתניה, בעקבות התפטרותו של מאמן הקבוצה יוסי מזרחי.
לקראת עונת 2015/2016 מונה בשנית למאמנה של מכבי חיפה לאחר שחתם על חוזה לשלוש עונות. ב-7 בדצמבר 2015 שבר לוי את שיא המשחקים כמאמן מכבי חיפה עם הופעתו ה-185 לאחר שעקף בדירוג את שלמה שרף. בליגה הציגה חיפה יכולת חלשה וסיימה במקום הרביעי, ולוי ספג ביקורת רבה מצד האוהדים. בסוף העונה זכה רוני לוי עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 1–0 במשחק הגמר על מכבי תל אביב. לוי המשיך לאמן את חיפה גם בפתיחת עונת 2016/2017 אך לאחר שקבוצתו הודחה מול נומה קאליו האסטונית, סיים לוי את תפקידו ביולי 2016.
ב-26 בספטמבר 2016 חזר לוי לאנורתוסיס פמגוסטה, והוביל אותה למקום השישי בתום העונה. בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה למקום השלישי, אך ב-26 בספטמבר 2018 פוטר מתפקידו.
ב-6 ביוני 2019 חתם לוי לעונה עם אופציה לעונה נוספת כמאמן בית"ר ירושלים, וחזר למועדון לקדנציה שלישית. ב־28 באוגוסט 2020 פוטר מתפקידו בבית"ר, לאחר כישלון בזירה האירופית.
ב-17 בפברואר 2021 מונה לוי למאמנה של הפועל באר שבע בחוזה לשנה וחצי. ב-1 במרץ 2022 פוטר מתפקידו.
ב-25 באוקטובר 2022 מונה למאמנה של הפועל חיפה.
בקרל
בקרל (סמל היחידה Bq) הוא יחידת המידה לרדיואקטיביות במערכת היחידות הבינלאומית, והוא שווה לאקטיביות של כמות חומר רדיואקטיבי בו בכל שנייה מתפרק גרעין יחיד. במילים אחרות, בקרל אחד הוא אירוע התפרקות אחד בשנייה. <BR> יחידת המידה הקודמת לרדיואקטיביות הייתה קירי (Ci).
Bq = Ci
יחידת המידה קרויה על שמו של הפיזיקאי אנרי בקרל, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1903, על גילויו בתחום הרדיואקטיביות. בקרל זכה בפרס זה יחד עם בני הזוג פייר ומארי קירי.
תחזקנה
רקע
התרבות הציונית ראתה באחריותו של החלוץ לבניין הארץ ערך מכונן. הקשר בין החלוץ המתמסר לעבודת האדמה בארץ ישראל ומקריב עצמו למענה הוצג כקשר של דם, זיעה, ייסורים ומוות. כמקובל בשירה הציונית, בימים ההם, שאפו המשוררים לעורר בקוראיהם רגשות לאומיים באמצעות הסבל המתואר שיניע להתגייסות בפועל לבניין המולדת. אידיאל ההקרבה אומץ על ידי התנועות הציוניות מימין ושמאל וגם דור הלוחמים לעצמאות המשיך להאדיר את הלוחם המקריב את חייו למען הכלל.
השיר ולחנו
השיר נכתב על ידי ביאליק בן ה-21 באדר ב' תרנ"ד (1894) בקורוסטישוב (ליד ז'יטומיר), ופורסם בשנת תרנ"ה בכתב העת "ממזרח וממערב" שהוציא בווינה ראובן בריינין. בשנת 1900 נדפס שנית בקובץ "כינור ציון" שיצא לקראת הקונגרס הציוני הרביעי, ובעקבות פרסום זה תורגם לרוסית על ידי לייב יפה, והולחן.
הלחן המקובל נכתב על ידי אברהם צבי אידלסון, אם כי יש הטוענים כי מדובר בלחן "רוסי עממי" של שיר הנקרא במקור "מאייסקאייה פייסניה" ("זמר מאי").
מילות השיר המולחנות הן הבית הראשון, הרביעי והשביעי (האחרון), אולם פעמים רבות מושר רק הבית הראשון.
מקורות מקראיים
בפרסומו הראשון (תרנ"ה) נדפס השיר כשמקדים אותו ההרמז המקראי:.
חלק ממילות המפתח שבשיר לקוחות מנבואות הנחמה שבספר זכריה הנוגעות לגאולה. כך למשל:, וכן. המילה "תחזקנה" מתייחסת גם לפסוק. המילים "הַיּוֹרְדִים כַּטַּל לְיִשְׂרָאֵל". "גּוֹי קַו-קָו אֲנָחְנוּ! מִקַו לָקָו קוֹמְמוּ שִׁמֲמוֹת עוֹלָם וּבְנוּ בִנְיַן-עַד". "הֵן סוֹפְרִים אֲנַחְנוּ אֶת-נוֹדְכֶם וְחוֹבְבִים נִטְפֵי הַדְּמָעוֹת" (בהשראת סוף הסליחה "אזכרה אלהים ואהמיה")
הפסוקית "עליזים, מתרוננים" מרמזת למאמר תהילים:.
השאלה "מי בז ליום קטנות?" מתייחסת לשאלה בנבואת זכריה: "מִי בַז לְיוֹם קְטַנּוֹת" (ספר זכריה ד', י'). הציווי "אתים עשו" בבית האחרון מתייחס לנבואת ישעיהו:. הדימוי "ראשי ההרים מתפוצצים" מרמז לפסוק. בהמשך, קולות אדוני הקוראים: עלו! מתייחס ל ולפסוקים  ו
השיר כהמנון
השיר נכתב בשלהי העלייה הראשונה ואומץ כהמנון על ידי עולי העלייה השנייה והעלייה השלישית. כל אספת פועלים הסתיימה בשירת "תחזקנה". אחד ממנהיגי הפועלים, ברל כצנלסון, הפציר שלא לזנוח את ההמנון הלאומי, "התקווה", כפי שהוחלט בקונגרס הציוני השישי וכך השתרש המנהג לשיר את "תחזקנה" בצמוד ל"התקווה". בעיתונות הפועלים של התקופה התקיים במשך זמן מה פולמוס: "התקווה" או "תחזקנה". שירת תחזקנה הפכה לסימן היכר סוציאליסטי ועל כן נמנעו לשיר את השיר כהמנון בכינוסי ההסתדרות הציונית ובתנועת הצופים העבריים. לביאליק עצמו לא נעמה העובדה ששירו הפך להמנון סוציאליסטי, וכאשר השתתף בטקסים שבהם הושר וכל הקהל קם על רגליו, נהג להישאר לשבת.
בשירו המקורי והשלם של ביאליק מוצגים הפועלים העברים כיחידה אחודה, מאמינה, חסרת זהות אישית, שהנכונות להקרבה עצמית למען הארץ נתפסת כחלק מחובותיה. לעומת זאת, בגלגולו המקוצר ב"תחזקנה" בו שרים רק את הבית הראשון, נעלמים ההקרבה העצמית, המצוקות והפגיעות בגוף וברוח וכל שנותרת היא ברכה לחלוצים העולים ובונים את ארץ ישראל וקריאה ליהודי הגולה לעלות לארץ.
שנים רבות היה נהוג לשיר את השיר, יחד עם "האינטרנציונל" ו"התקווה" בכל כינוסי תנועת העבודה וההסתדרות, בחגיגות אחד במאי, בעלייה לקרקע של קיבוצים, בתום טקסים שונים ובהזדמנויות חגיגיות אחרות. שירת "תחזקנה" הייתה נפוצה גם בסיום מסדרים בפלמ"ח, למרות שלא היה המנון רשמי של הפלמ"ח. כיום מושר השיר בכינוסי תנועות הנוער הנוער העובד, המחנות העולים והשומר הצעיר ובכינוסי חגיגות יובל לקיבוצים וכינוסים נוסטלגיים כפגישות מחזור.
העלייה על הקרקע של קיבוץ בית גוברין תוארה במילים הבאות בעיתון "על המשמר", על ידי העיתונאי שבתאי קפלן:
משבר פוליטי
זיהויו המוחלט של 'תחזקנה' עם אידיאל בניין הארץ לבש צביון פוליטי עת הכנסת השנייה בה היה רוב למפלגות הפועלים, הכלילה בטיוטות לחוק חינוך ממלכתי התשי"ג-1953, נוהל מחייב לציון האחד במאי - חג הפועלים, בשירת השיר והנפת הדגל האדום. אל נוכח מחאתם של ארבעה משרי ממשלת ישראל הרביעית, אנשי הציונים הכלליים, שהתפטרו ולאחר מכן חזרו בהם מהתפטרותם, לנוהל המוצע, נזנח הרעיון.
אזכורים בתרבות
בסרט "חור בלבנה" שביים אורי זוהר ישנה סצנה בה נערך מבחן בד לשחקניות שמקריאות את השיר.
בסרט "גבעת חלפון אינה עונה" פורץ סרג'יו קונסטנצה (מגולם על ידי ישראל פוליאקוב) בשירת "תחזקנה" בפני המח"ט בסוברו כי זהו מנהגם של חיילי צה"ל הפטריוטים.
באחת מתוכניות "ניקוי ראש" מ-1974 בוצעה פרודיה על השיר על רקע גל שביתות שהיה אז בארץ והמילים כללו את השורה "אל יפול רוחכם עליזים מתרוננים - אתם מחזיקים מדינה בביצים".
בעת מלחמת לבנון השנייה פרסם המשורר אילן שיינפלד פרפרזה לשיר, שבה ביקש לחזק את ידי הלוחמים.
רונית מרזן
רונית מרזן (נולדה ב-22 במרץ 1959) היא חוקרת בבית הספר למדע המדינה באוניברסיטת חיפה, זוכת פרס חייקין לשנת 2014 ופרס בהט לשנת 2020.
ביוגרפיה
נולדה ב-1959 וגדלה בטבריה. למדה במגמת אלקטרוניקה ופיזיקה בתיכון, ולאחר מכן התקבלה ללימודי עתודה בשפה וספרות ערבית והיסטוריה של המזרח התיכון. לאחר סיום התואר הראשון התגייסה ליחידה 8200 ושירתה כקב"רית.
קריירה
ב-1985 מונתה למפקדת ביה”ס הקדם צבאי של חיל המודיעין שהכשירו את החיילים והשוחרים של 8200 לגזרה הצפונית. ב-1993 השתחררה מצה"ל והצטרפה לשב"כ, שם הועסקה במשך 19 שנה כמומחית ידע בנוהגים הלשוניים, התרבותיים והדתיים של החברה הערבית.
בשנת 2020 זכה ספרה "האב, הבן ורוח המפיכה" בפרס בהט של אוניברסיטת חיפה.
מרזין מפרסמת מאמרי פרשנות בנושא המזרח התיכון בעיתונות הכתובה ומשמשת כפרשנית בערוצי הטלוויזיה והרדיו השונים. מרצה באוניברסיטה הפתוחה ובחוג למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה וחוקרת בקתדרת חייקין לגאואסטרטגיה.
מרזן חברה מאגר המומחיות של פורום דבורה.
חיים אישיים
נשואה, אמא לשלושה ילדים וסבתא לשלושה נכדים, מתגוררת בכרמל שבחיפה.
Grounded
Grounded (בתרגום חופשי לעברית: מקורקע) הוא משחק וידאו מסוגת הישרדות שפותח על ידי Obsidian Entertainment והופץ על ידי Xbox Game Studios. הוא שוחרר ביולי 2020 בגישה מוקדמת למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולת המשחקים Xbox One. הוא שוחרר במלואו ב-27 בספטמבר 2022.
משחקיות
המשחק הוא משחק הישרדות שאפשר לשחק בגוף ראשון או בגוף שלישי. במשחק, הדמות הראשית מכווצת לגודל של נמלה וצריכה לנסות לשרוד בחצר אחורית. במשחק, השחקן (מקס, וילו, פיט או הופס) צריך לצרוך כמות מספיקה של אוכל ומים או שהוא יאבד מבריאותו עקב רעב או התייבשות, בהתאמה. החצר האחורית מלאה בחרקים שונים, כמו עכבישים, דבורים, קרדיות אבק ופרות משה רבנו. המיקרופאונה הספציפית שמופיעה במשחק מציעה שהמשחק מתרחש איפה שהוא באמריקה הצפונית, מכיוון שרוב הזנים מופיעים שם, למרות שכמה מהם (כמו גמל השלמה הסחלבי) לא מקומיים, אבל יכולים להיחשב כפולשניים. חרקים שונים משמשים למטרות שונות במשחק. למשל, עכבישים הם אחד מטורפי העל במשחק שיצודו את השחקנים, פרות משה רבנו יכולות להוביל שחקנים למקורות אוכל ואפשר לבשל כנימות ולאכול אותן. שחקנים יכולים גם לחתוך דשא כדי לאסוף טל בשביל לשתות. למשחק יש גם אפשרות נגישות בשביל שחקנים שסובלים מארכנופוביה, אשר מאפשרת לשחקנים להחליט כמה מפחידים העכבישים יהיו במשחק.
בזמן שהשחקנים מתקדמים במשחק, הם יבקרו באזורים חדשים בחצר האחורית. הקושי של המשחק מתגבר באיטיות ואויבים מסוכנים יותר מופיעים. לאורך המשחק, השחקנים צריכים למצוא משאבים בעולם על מנת לבנות בסיס כדי להגן על עצמם מאויבים עוינים, בייחוד בלילה, מכיוון שכמה חרקים נהיים אגרסיבים יותר בלילה. אפשר להשתמש במשאבים גם כדי ליצור כלים, מלכודות ונשקים שונים, כמו גרזנים, חניתות, וחץ וקשת כדי להביס אויבים. השחקנים גם צריכים לנהל את הסיבולת שלהם כי השחקן יכול להתעייף בזמן קרב ממושך. אפשר לשחק את המשחק לבד או ביחד עד ארבעה שחקנים.
סיפור
ב-1990, פיט (מקס מיטלמן), מקס (לוק יאנגבלאד), וילו (אוזימה אקאגהה) והופס (צ'ארלט צ'אנג) הם ארבעת בני הנוער האחרונים בשורה של היעלמויות. בני הנוער מתעוררים ומוצאים את עצמם מכווצים לגודל של חרק קטן וכלואים בחצר אחורית, אבל הם לא זוכרים איך הם התכווצו או איך הם הגיעו לחצר.
בעוד שבני הנוער חוקרים את החצר, הם מגלים הקלטות שנותרו מאחור על ידי מדען בשם ד"ר וונדל טאלי (זאקרי לוי), אשר המציא את הספייס-אר, שיכול לכווץ חפצים ואנשים. בני הנוער מגלים שהם בחצר האחורית של ד"ר טאלי והם מוצאים את הספייס-אר. עם זאת, המכשיר מתקלקל וגורם לפיצוץ בעץ אלון קרוב. בני הנוער הולכים לחקור את הפיצוץ ומוצאים מעבדה מיניאטורית שנבנתה בתוך העץ. בפנים, הם מוצאים את העוזר הרובוטי של ד"ר טאלי, בורג-אל (ג'וש ברנר). לרוע המזל, הפיצוץ פגע בזיכרון של בורג-אל, אז הוא לא יכול לעזור להם לתקן את הספייס-אר עד שבני הנוער ימצאו את שבבי זיכרון הגיבוי שלו שמאוכסנים במעבדות של ד"ר טאלי שמפוזרות ברחבי החצר האחורית. למרות אובדן הזיכרון שלו, בורג-אל עוזר לבני הנוער בכך שהוא מספק להם שרטוטים וידע על איך לשרוד בחצר ולהגן על עצמם מחרקים עוינים.
בזמן שבני הנוער מאתרים את המעבדות של ד"ר טאלי ומוצאים את שבבי הזיכרון, הם גם מתחילים לשחזר את הזיכרונות שלהם. הם נזכרים שהם נחטפו על ידי חברה בשם אומיננט שעשתה עליהם ניסויים. ברגע שהם כווצו והניסויים הושלמו, מנהל הפרויקט, המנהל דלטון שמקטור (רוג'ר קרייג סמית') הורה על הריגת בני הנוער. עם זאת, אחת המדעניות ריחמה עליהם והבריחה אותם בחשאיות לחצר האחורית של ד"ר טאלי, מכיוון שהוא האדם היחיד שיכול לעזור להם. בורג-אל משחזר את הזיכרונות שלו ומסביר שתופעת לוואי של השימוש בספייס-אר היא מצב שנקרא "תסמונת ההצטמקות", מצב שבו תהליך הכיווץ יוצא משליטה והאדם שסובל ממנו בסופו של דבר מצטמק כמו צימוק. אומיננט עשו ניסויים בילדים מכיוון שהיה נראה שהם מחוסנים לאפקטים של תסמונת ההצטמקות, והם הצליחו למצוא תרופה. עם זאת, אומיננט עדיין לא הצליחו לשכפל את נוסחת ההגדלה הסודית של ד"ר טאלי, שנדרשת כדי להפוך את תהליך הכיווץ.
בורג-אל שולח את בני הנוער למקום האחרון הנודע של ד"ר טאלי. הם מוצאים הקלטה שהוא הותיר אחריו שבו הוא מסביר שהוא התחיל לסבול מהאפקטים של תסמונת ההצטמקות ונמלט למעבדה תת-קרקעית בניסיון למצוא תרופה. בני הנוער הולכים למעבדה ומוצאים את ד"ר טאלי שבקושי נשאר בחיים על ידי תא תומך חיים. ד"ר טאלי מסביר ששמקטור היה המפקח שלו לפני שהוא עזב את החברה כדי לעבוד על הספייס-אר, ושהוא כועס שאומיננט כבר בנו גרסה משלהם. כשהוא רואה את המצב של בני הנוער, ד"ר טאלי מסביר להם איך להכין את נוסחת ההגדלה. עם זאת, ד"ר טאלי גם מזהיר אותם שברגע שהם יתחילו להכין את הנוסחה, אומיננט יגלו על כך וישלחו את הצבא שלהם של חרקים שטופי מוח לתקוף. לבני הנוער יש בחירה להכין את הנוסחה או להתעמת קודם עם הרובוט המפקח של שמקטור. אם הרובוט יובס, בני הנוער יקבלו דיסק שמכיל את כל נתוני המחקר של אומיננט, כולל התרופה לתסמונת ההצטמקות.
בני הנוער מכינים את נוסחת ההגדלה ומפעילים מחדש את הספייס-אר כדי לחזור לגודל טבעי. עם זאת, הסוף תלוי בין אם הם התעמתו עם שמקטור או לא.
פיתוח
בעקבות ההוצאה של Pillars of Eternity II: Deadfire, הצוות ב-Obsidian Entertainment התחיל בסיעור מוחות של רעיונות למשחק הישרדות. בזמן שרוב הצוות ב-Obsidian עבד על The Outer Worlds, צוות קטן של 13 אנשים התחיל לעבוד על Grounded. המשחק כבר היה בתהליך עבודה לפני הרכישה של Obsidian על ידי מיקרוסופט ב-2018. המשחק הוכרז על ידי Xbox Game Studios ב-X2019 בנובמבר 2019, ויצא ב-28 ביולי 2020 לסטים בגישה מוקדמת ול-Xbox Game Preview. הגרסה המוקדמת תכלול כ-20 אחוז מהקמפיין המרכזי של המשחק, ו-Obsidian תכננה להקשיב למשוב של הקהילה בזמן שהם המשיכו לעבוד על היציאה המלאה של המשחק ב-2022. הגרסה של הגישה המוקדמת צברה חמישה מיליון שחקנים בתוך חצי שנה מהיציאה.
הצוות דמיין עולם משחק שיהיה אפשר ליצור איתו אינטראקציה, ושהפעולות של השחקנים ישנו את מצב העולם. ברנק הוסיף שלמשחק יהיה סיפור "בלתי נשכח" כמו למשחקים אחרים של Obsidian. הצוות עבד בצורה מקיפה על בינה מלאכותית של החרקים, אשר שולטים על ההתנהגות שלהם. למשל, נמלים סקרניות בקשר לשחקן ולא תוקפות בהתחלה. עם זאת, עם השחקן בונה בסיס מסביב לאוכל שלהן, או שהשחקן הופך לחזק יותר והנמלים מתחילות לראות בו כאיום, הן יתקפו את השחקן.
סדרת טלוויזיה
ביולי 2022, הוכרז שעיבוד של סדרה מצוירת של המשחק נמצא בתהליכים וברנט פרידמן הוא מפתח הסדרה.
קבלה
Grounded קיבל ביקורות טובות באתר Metacritic. הוא קיבל מועמדות על חדשנות בנגישות בטקס פרסי המשחקים 2020, וזכה במשחק השנה של Xbox בפרסי הגולדן ג'ויסטיק. מאז פברואר 2022, המשחק משך יותר מעשרה מיליון שחקנים.
Excess-3
Excess-3 (או בקיצור XS-3), היא שיטת ספירה המבוססת על עיקרון שיטת BCD, אשר הייתה בשימוש במספר מחשבים ישנים (ובהם, מחשב האניאק, שנחשב בעיני רבים למחשב האלקטרוני הראשון). בקידוד XS-3, מספרים מיוצגים כספרות עשרוניות, כאשר כל ספרה מיוצגת על ידי 4 סיביות על פי ערכה הבינארי ועוד 3 (ומכאן גם נובע שמה של השיטה).
להלן הייצוג של כל ספרה עשרונית בקידוד זה:
לדוגמה, כדי לקודד את המספר 721, יש לקודד כל אחת מהספרות שלו על פי הטבלה לעיל ואז יתקבל (0100 0101 1010).
היתרון המרכזי בקידוד XS-3 על פני קידוד BCD פשוט הוא שמספר עשרוני יכול להיות משלים לתשע, באותו האופן כמו שמספר בינארי יכול להיות משלים לאחד, כלומר - הפיכת כל הביטים של ספרה, ייתן את הספרה המשלימה ל-9 בייצוג העשרוני.
קבוצת קנטאור A
קבוצת קנטאור A, נקראת גם קבוצת M83 וכן קבוצת קנטאור A/M83 היא קבוצת גלקסיות שנמצאת במרחק של כ-13 מיליון שנות אור משביל החלב ומשתרעת על קבוצות הכוכבים קנטאור, זאב ונחש מים. הקבוצה מונה כ-80 גלקסיות, רובן הגדול גלקסיות ננסיות, אשר מושפעות מכוח כבידה הדדי הפועל ביניהן. שתי הגלקסיות הגדולות והמסיביות בקבוצה הן קנטאור A וגלקסיית גלגל הרוח הדרומית (M83) שעל שמן נקראת הקבוצה. זו אחת מקבוצות הגלקסיות הסמוכות לקבוצה המקומית והיא חלק מצביר-על הנקרא צביר-על הבתולה, שמכיל קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות רבים.
מבנה ותכולה
קוטרה של קבוצת קנטאור A כ-10 מיליון שנות אור, מסתה הכוללת היא מסות שמש והיא מכילה כ-80 גלקסיות. הקבוצה בנויה משתי תת-קבוצות עיקריות: תת-קבוצת קנטאור A ותת-קבוצת M83, כאשר המרחק בין מרכזי שתי התת-קבוצות הוא כ-4.9 מיליון שנות אור, אך למרות ההפרדה הגדולה ביניהן, נראה שלשתי התת-קבוצות מהירות דומה ביחס לקבוצה המקומית ולכן סביר שהן מהוות קבוצה אחת ולא שתי קבוצות נפרדות. בקבוצה שבע גלקסיות גדולות וכל השאר הן גלקסיות ננסיות, כאשר רוב הגלקסיות הגדולות הן ספירליות ורוב הגלקסיות הננסיות הן לא-סדורות.
Excess-3
פעולת החיבור ב־XS-3 משתמשת באלגוריתם שונה מזה של BCD או של מספרים בינאריים רגילים. כאשר מחברים שני מספרים בקידוד XS-3, התוצאה אינה מספר המקודד ב־XS-3. למשל, כאשר מחברים 1 ו־0 בשיטה זו, התשובה המתקבלת היא 4 (במקום 1). כדי לטפל בבעיה, כאשר מסיימים לחבר בין המספרים, מחסרים 3 מהתוצאה אם התוצאה העשרונית גדולה מ־10, ומוסיפים 3 לתוצאה אם התוצאה העשרונית קטנה מ־10.
קבוצת קנטאור A
תת-קבוצת קנטאור A
תת-קבוצת קנטאור A היא החלק הקרוב יותר אל הקבוצה המקומית במרחק של כ-12 מיליון שנות אור משביל החלב, וכן זהו החלק העיקרי של הקבוצה שבמרכזו נמצאת גלקסיית קנטאור A. בחלק זה נמצאות בעיקר גלקסיות עם אוכלוסיית כוכבים זקנה יחסית, שמסתן מהווה כ-90% ממסת הקבוצה. שש מהגלקסיות הן גדולות ובהירות יחסית:
תת-קבוצת M83
תת-קבוצת M83 היא החלק הרחוק יותר של קבוצת הגלקסיות במרחק של כ-15 מיליון שנות אור משביל החלב, ובמרכזה גלקסיית גלגל הרוח הדרומית. חלק זה מכיל גלקסיות עם אוכלוסיית כוכבים צעירה יותר ומסתו הכוללת היא רק כ-10% ממסת הקבוצה. רק גלקסיית גלגל הרוח הדרומית היא גלקסיה גדולה וכל השאר ננסיות, כאשר אחת מהן מהן בהירה יחסית:
שלמה זלמן אולמן (זכרון מאיר)
הרב שלמה זלמן אולמן (חשוון ה'תש"ח, 22 באוקטובר 1947 – כ"ד בתשרי תש"ף, 23 באוקטובר 2019) היה ראש בתי הדין בעיר מודיעין עילית, חבר בית דין צדק זכרון מאיר של הרב שמואל הלוי וואזנר ובית הדין של "חוג חתם סופר" בבני ברק, וראש כולל אברכים "עצי חיים - מהרי"ט" של חסידות סאטמר בבני ברק.
ביוגרפיה
נולד בגרוסוורדיין ברומניה ללאה לבית נייהויז (בתו של הרב שלמה זלמן נייהוז מפרשבורג, נכדת הרב עקיבא שטרסר אב"ד טוקאי) ולרב גרשון אולמן, ממשפחת רבנים צאצאי הרב שלמה זלמן אולמן, מחבר "יריעות שלמה", ונקרא על שמו.
למד בישיבת פוניבז' לצעירים ולאחריה בישיבה הגדולה. נישא למיילא, בתו של הרב משה שלאס, מנהל ישיבת "עץ חיים" בטנג'יר שבמרוקו. לאחר נישואיו שהה תקופה בלונדון, ולאחריה שב לבני ברק. בבני ברק למד בכולל פוניבז' ואחר כן בכולל בית דוד.
בשנת ה'תשנ"ב–1992 מינה אותו הרב ברוך שמעון סלומון לרב פוסק לקהילה החרדית של מרכז פתח תקווה.
ב־1994, עם אכלוסה של העיר החרדית החדשה מודיעין עילית, נוצר צורך ברב לעיר. מינויו של הרב שלמה זלמן גרוסמן היה נתון במחלוקת בין הרב שך שתמך בו, ובין הרבנים יוסף שלום אלישיב ואהרן יהודה ליב שטינמן שהתנגדו למינויו. כתוצאה מכך התעכב מינוי רב לעיר ובינתיים מונה הרב אולמן כרב פוסק לעיר וראש בית הדין. בסופו של דבר נבחר מועמד שלישי – הרב שמחה קסלר – בהמלצתו של הרב אולמן. לאחר מינויו של הרב קסלר המשיך הרב אולמן לכהן כראש בתי הדין במודיעין עילית, לצד רבני העיר שמחה קסלר ולאחר מכן בנו, מאיר קסלר.
נפטר בכ"ד בתשרי תש"ף, לאחר שהתמוטט חודשים ספורים לפני כן.
מקופלת
מקופלת היא מותג של חטיף שוקולד המיוצר על ידי עלית (כיום חלק משטראוס גרופ), וייחודו הוא בצורתו הנראית כקיפולי שוקולד. המוצר נוצר לראשונה בשנת 1935 במפעל הממתקים והקפה ליבר, שנרכש על ידי עלית בשנת 1970. הוא מיוצר ברציפות מאז.
המתכון המדויק המשמש להכנת מקופלת הוא סוד מסחרי של חברת עלית, הטוענת כי מעטים האנשים היודעים אותו.
מקופלת יצאה בתחילה בגרסת שוקולד חלב, ולאחר מכן נוספו לה גרסת שוקולד לבן ושוקולד מריר (בעבר אף יצאה גרסת קפוצ'ינו במהדורה מוגבלת), והיא משווקת באריזה אישית ובאריזה משפחתית. למקופלת גרסה כשרה למהדרין תחת המותג "מגדים". ביום העצמאות ה־55 של ישראל ב-2003 יצאה מהדורה של מקופלת כחול־לבן.
המקופלת, פרט לשימושה כחטיף, משמשת גם כתוספת בפרוזן יוגורט ובמשקאות חמים כגון חלב או שוקו.
לחטיף הבריטי Flake, שהומצא ב־1920, מאפיינים דומים במראה ובטעם.
מנחם סבידור
מנחם סָבִידוֹר (חודורובסקי) (20 באוגוסט 1917 – 2 בנובמבר 1988, ט' באלול ה'תרע"ח – כ"ב בחשוון ה'תשמ"ט) היה חבר הכנסת, יושב ראש הכנסת, ומנכ"ל רכבת ישראל בשנים 1954–1964.
ביוגרפיה
סבידור נולד בבאחמוט שברוסיה (כיום באוקראינה), ובשנת 1922 עבר עם הוריו אנה (לבית רקובסקי) ודב לעיר ביאליסטוק שבמדינה הפולנית הצעירה. שנתיים לאחר מעבר המשפחה יצא אביו, פרופ' דב חודורובסקי, בסיוע בני משפחתו (חרל"פ) לארצות הברית והצטרף לסגל אוניברסיטת פנסילבניה כמרצה לשפות. בגיל 44 נפטר אביו מדום לב כשהוא מותיר אחריו אלמנה וחמישה ילדים בפולין. זמן מה לאחר מות האב, נפל אחיו הצעיר מחלון הבית ונהרג. סבידור למד בבית הספר התיכון בזמברוב שבפולין, ולאחר מכן למד באוניברסיטת וילנה. עם עליית הנאצים חזה את הנולד ועשה מאמצים ניכרים לשכנע את אחיו ואמו לעזוב את פולין. מאמציו לא צלחו והנותרים נספו בשואה. בסיוע הקונסול היפני בקובנה, חסיד אומות העולם, סמפו סוגיהרה קיבל אשרת כניסה ליפן ודרכה, כשהוא בראש קבוצת יהודים צעירים שנמלטו מאירופה עשו דרכם לארץ ישראל כשהם שוהים בדרכם בסין ובהודו. בשנת 1941 הגיע לארץ ישראל.
שירות צבאי
לאחר סיום שירותו, למד סבידור בצרפת ובארצות הברית והתמחה במינהל ציבורי, בכלכלה ובמינהל וכלכלת תחבורה.
עם קום המדינה התגייס לצה"ל, ושירת בו עד שנת 1953. במסגרת שירותו בצבא שימש סבידור כמייסדו ומפקדו הראשון של בית-הספר הצבאי לארגון וניהול וכראש ענף משטר ומשמעת, והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1951 נשא סבידור לאישה את רעיה לבית קרוקס בתו של ד"ר יצחק קרוקס מרופאיה הראשונים של תל אביב.
לאחר פרישתו מצה"ל החל לשמש כחבר מפלגת הציונים הכלליים וחבר המפלגה הליברלית. הוא כיהן במשך כשנה כסמנכ”ל משרד התחבורה (1953), ולאחר מכן שימש למעלה מעשור (1954–1964) כמנכ"ל רכבת ישראל. ביולי 1961 הגיש את התפטרותו, אולם זו נדחתה בידי שר התחבורה דאז יצחק בן-אהרן. בהמשך כהונתו, ארעה ב-26 בדצמבר 1963 תאונת הרכבת בבית יהושע. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית.
בשנת 1965 זכה באות לגיון הכבוד.
בין השנים 1964–1977 כיהן סבידור כמנכ"ל חברות ציבוריות, תחילה כמנכ"ל "ערד" (חברה בת של רסקו) (בין השנים 1964–1967), ולאחר מכן משך כעשור כמנכ"ל המועצה לייצוא מוצרי פרי הדר (1968–1977). ב-1965 זכה בעיטור אות לגיון הכבוד הצרפתי.
קריירה פוליטית
במקביל נכנס לפעילות פוליטית. בשנת 1969 התמודד על ראשות עיריית תל אביב מול יהושע רבינוביץ, שכיהן באותה העת כראש העירייה; גח"ל בראשות סבידור זכתה ב-12 מנדטים לעומת 13 של רבינוביץ. לאחר הבחירות נחתם הסכם קואליציוני עם המפד"ל ורשימת עמ, ונדמה היה שסבידור יתמנה לראש עירייה, אלא שההסכם לא החזיק מעמד ובוטל בלחץ מפא"י, ורבינוביץ המשיך לכהן כראש העירייה. משנת 1969 כיהן סבידור כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו וראש סיעת גח"ל במועצה (בין השנים 1969–1974), וכסגן יו"ר המרכז של המפלגה הליברלית ויו"ר צוות החשיבה המדינית של המפלגה (1976).
בין השנים 1968–1977 שימש סבידור יו"ר מכבי ישראל ולאחר מכן נשיא תנועת מכבי.
סבידור נבחר לראשונה לכנסת התשיעית בשנת 1977 כנציג הליברלים ברשימת הליכוד, ובכנסת זו כיהן כחבר בוועדות רבות של הכנסת. בשנת 1981 נבחר לשמש כיושב ראש הכנסת העשירית, ושימש בתפקיד עד תום ימי הכנסת העשירית, בקיץ 1984.
פעילות ציבורית נוספת
לאחר פרישתו מהכנסת, כיהן סבידור כיו”ר הוועד הציבורי להבראת המשק (בשנים 1985–1986) וכיו”ר קרן לב"י עד יומו האחרון (1987–1988). מנחם סבידור נפטר ב-2 בנובמבר 1988 ונקבר בחלקת גדולי האומה לצד אשתו - רעיה שנפטרה שלושה חודשים לפניו. במותו הותיר אחריו בת, ענת סבידור גולדנצווייג – בעברה, פרקליטה בכירה בשירות המדינה והמשנה לפרקליט מחוז המרכז; ובן – דב – פעיל ציבור ויו"ר הוועד המקומי במושב עין ורד.
הנצחתו
על שמו נקראת תחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז. מספר רחובות בישראל נקראים על שמו, ובכלל זאת בנתניה, בחיפה, בבאר שבע ובמזכרת בתיה.
מסומננות
הקביעה לפיה אלמנט מסוים הוא מסומנן מתבססת, בין היתר, על סמך התפוצה שלו בשפות העולם, ועל יחסי השכיחות בינו ובין רכיבים אחרים מתחומו שהם פשוטים ממנו או מורכבים ממנו.
הרעיון של מסומננות פותח לראשונה במסגרת המחקר הפונולוגי, אך מאז התפשט לתחומים אחרים בבלשנות, כגון מורפולוגיה, תחביר וסמנטיקה. למסומננות תפקיד מרכזי בתאוריית האופטימליות והיא מהווה אחד האילוצים הראשיים עבור הדוברים.
בדקדוק המסורתי נהוג להשתמש במונח דומה, מסומנות, העוסק רק בסימון מורפולוגי של מילים.
מבני הברות
אוניברסלית, הברה פתוחה מסוג עיצור תנועה (CV, למשל זֶה) היא הברה פחות מסומננת מהברה סגורה הכוללת עיצור-תנועה-עיצור (CVC, למשל אֶת). בנוסף, הברה סגורה כאמור, מסומננת פחות מהברה סגורה כבדה ביותר - עיצור-תנועה-עיצור-עיצור (CVCC, עַפְתְּ). לפיכך, אם בלשן חוקר שפה חדשה ומגלה בה הברה כבדה ביותר, הוא יכול להסיק בוודאות שבאותה שפה קיימות גם הברות סגורות והברות פתוחות-קלות.
CV > CVC > CVCC
פונולוגיה
בכל השפות קיימים עיצורים קדמיים (Coronals), אך לא בכל השפות קיימים עיצורים שפתיים (Labials) ועיצורים אחוריים (Dorsals). היררכיית המסומננות של מקומות החיתוך היא זו: קדמיים > שפתיים > אחוריים ּּלפיכך, בכל שפה שבה קיים עיצור אחורי (למשל כּ), יהיה קיים גם עיצור שפתי (למשל פּ) ועיצור קדמי (למשל תּ). במילים אחרות, לא תיתכן שפה עם כּ וללא תּ. בנוסף, ילדים הרוכשים שפה כלשהי, בדרך כלל ירכשו ראשית את העיצורים הקדמיים, לאחר מכן את השפתיים ורק לבסוף את האחוריים.
מורפולוגיה
בכל השפות קיימים שמות עצם בצורת יחיד. בשפות רבות קיימת גם נטיית רבים. בשפות מעטות יחסית קיימות צורות זוגי וצורות מורפולוגיות המציינות מספרים נוספים (3, 4 ואפילו 0). גרינברג קבע, ברוח המסומננות, כי שפות בעלות צורות רבים מקיימות בהכרח גם צורות יחיד, וכי שפות בעלות צורות זוגי מקיימים בהכרח גם צורות רבים רגילות.
מקומון
מקומון הוא עיתון מקומי, כזה שמתמקד באירועים מקומיים או בהשפעתם של אירועים ארציים על המקום. נושאים טיפוסיים במקומון הם פוליטיקה עירונית, התנהלות העירייה, חינוך מקומי, ספורט מקומי (בעיקר כאשר מדובר בקבוצות לא-מקצועניות), תחבורה ציבורית, פשיעה ושערוריות מקומיות, תוכניות בינוי ופיתוח עירוניות, ואיכות הסביבה.
מבחינה מערכתית מתמקד המקומון באירועים מקומיים, שבדרך כלל אינם זוכים לפרסום בעיתונות הארצית. בין הנושאים אשר זכו לכתבות בעיקר מצד מקומונים אלו כתבות שעוסקות מבחינת המודעות, שהן הבסיס הכלכלי לקיומו של עיתון, מספק המקומון מענה לבעיית המחיר הגבוה של מודעות בעיתונות הארצית. בעל חנות רהיטים בנהריה שמפרסם מודעה ב"ידיעות אחרונות" נאלץ לממן במחירה גם את עלות הנייר וההפצה של עיתון המגיע לאילת. המקומון מאפשר פרסום מודעות מקומיות במחירים נמוכים.
החלטה מערכתית ראשונה של המקומון היא היקף הלוקליות שלו, כלומר היקף האזור שבסיקורו יעסוק ובו יופץ – האם להתמקד ברובע מסוים, בעיר מסוימת או בגוש ערים מסוים. אזור ההפצה גדול לעיתים מאזור הסיקור, למשל כאשר תושבי פרוורים מתעניינים גם במקומון של המטרופולין.
מקומונים בישראל
רוב המקומונים בישראל הם שבועונים, המופצים ביום חמישי או שישי.
המקומון הראשון בארץ ישראל, היה "הצפון" הרוויזיוניסטי, שראה אור בחיפה החל מ-1926. תרבות המקומונים במדינת ישראל התפתחה בדרום הארץ החל משנות השישים של המאה העשרים. "ערב ערב באילת", החל לצאת בפברואר 1962 והוא המקומון הוותיק בישראל, בין השנים 1966–1989 יצא בעיר ערד המקומון "כידוד". בשנת 1968 החל להתפרסם באזור הקריות "הד הקריות", המקומון הראשון בצפונה של ישראל, בשנת 1971 חדשות השבוע בראשון לציון ובשנת 1973 קול השרון בנתניה. בשנת 1974 משה אלון הקים את "ידיעות הגליל". בהמשך נוסדו בשנות ה-70 המקומונים המתחרים "צפון 1" על ידי איש גורדון ו"כלבי" ו-"שבע" בבאר שבע.
בתחילת שנות השמונים החלו לצאת מקומונים נוספים ברחבי המדינה. עיתון "הארץ" הוציא אז לאור את המקומונים "כל העיר" בירושלים, "העיר" בתל אביב ו"כלבו" בחיפה, שרכש הארץ בשנת 1986 מיידי יזמים פרטיים. עיתונים אלו נתנו במה לעיתונאים מתחילים שטרם השתלבו בעיתונות הארצית. בשיאה של תופעת המקומונים בשנות השמונים והתשעים, לכל אחד משלושת העיתונים הגדולים בישראל (ידיעות אחרונות, מעריב והארץ) רשת מקומונים משלו.
המקומונים מופצים באופן עצמאי, או מצורפים לגיליונות יום שישי של העיתונים.
ב-1984 החלה לצאת קבוצת מקומיים בשם אינדקס, שהמו"ל שלה הוא יוסי גדעוני בבת-ים, חולון, אזור השפלה ואזור השרון.
קיימים גם מקומונים מיועדים לקהל יעד ספציפי – למשל המקומון החרדי "אשדוד בכותרות", שהוא מקומון הפונה לציבור החרדי באשדוד, והוא עומד בבעלות משפחת קנופף, בעלי העיתון החרדי 'המודיע'.
אפשרות חדשה שנוצרה במאה ה-21 היא הפצת המקומונים באמצעות אתרי חדשות מקומיים ומהדורות וירטואליות מדופדפות, כדוגמת אתרי mynet מבית ynet, רשת מקומונט, רשת "גל גפן באינטרנט", רשת אתרי מקומוני 4U, "יום יום באילת", "צומת השרון", "השקמה" ועוד.
בעשור השני של המאה ה-21 חלה ירידה בתפוצת המקומונים. בין היתר בגלל שהפרסום ומודעות שהיו חלק ניכר מהכנסות המקומונים עברו לרשת האינטרנט. וכן בשל ירידה בביקוש בשל התפתחות הרשתות החברתיות.
קונסטנץ (עיר)
קונסטנץ (Konstanz; יש המבטאים קונשטנץ) היא עיר על חופו המערבי של אגם קונסטנץ (בגרמנית: Bodensee) בנקודת מוצאו של הנהר ריין, במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. היא למעשה מובלעת גרמנית בין האגם והנהר לבין גבול שווייץ, אשר עובר בצמוד לבתי העיר ממש, ובצידו השני העיירה השווייצרית קרויצלינגן.
בקונסטנץ חיים כ-80,000 תושבים ויש בה אוניברסיטה.
העיר מהווה רקע לעלילת האופרה "היהודיה" מאת המלחין הצרפתי-יהודי ז'אק פרומנטל הלוי, ללברית מאת אז'ן סקריב.
יהדות קונסטנץ
עוד לפני מלחמת העולם השנייה ואף אחריה, ידעה קונסטנץ התיישבות יהודית רציפה ופעילה. עם עליית השלטון הנאצי, סבלו יהודי המקום ככל יהודי גרמניה ונושלו זכויותיהם. בליל הבדולח, שרפו הגרמנים המקומיים את בית הכנסת הגדול (הרפורמי) על ספרי התורה והעוגב שבו. הכבאים לא הורשו לגשת לבית הכנסת והמתינו להחרבתו. מאוחר יותר פוצץ והושמד בידי משמר הס"ס (הוורפגונגשטרופה, SSVT). על מקומו עומד כיום בית הקהילה היהודית. בשנת 1940 גורשו 108 מהם למחנה למחנה המעצר גירס בצרפת, ובשנת 1942 גורשו הנותרים למחנות הריכוז אושוויץ וסוביבור, רובם נרצחו בשואה.
להנצחת זכר היהודים הנרצחים בשואה מוצבת כיום במדרחוב המקומי אנדרטה משיש שחור, בצורת פירמידה, הנושאת את שמות הנספים בארבע שפות וביניהם עברית. האנדרטה צמודה לצידה האחורי של הכנסייה העירונית, מתוך מטרה להפגין אחדות דתות.
ד"ר מוריץ בלוך מחשובי הקהילה ואדריכל מקומי תכנן את בית הכנסת הרפורמי שהוקם בשנת 1868 על יד בית החולים היהודי. בשנת 1931 הורחב בית הכנסת באופן משמעותי והעוגב בו הוחלף בחדש. בנו של ד"ר מוריץ בלוך, ששרד את השואה חזר לגור במקום בשנת 1968, והיה מפעילי התחדשות הקהילה היהודית במקום, בשיתוף פעולה עם העירייה. מאוחר יותר עלה ארצה. כיום בקונסטנץ קיים בית כנסת פעיל בניהול הרב שלמה שיף, אחד מבני הנהלת בית-ההארחה היהודי החסידי במקום.
עון שווכת אל-ח'סאונה
עון שווכת אל־ח׳סאונה (בערבית: عون شوكت الخصاونة; תעתיק מדויק: עון שוכת אלח׳צאונה; נולד ב־22 בפברואר 1950 בעמאן) הוא ראש ממשלת ירדן לשעבר ובעבר המשנה לנשיא בית הדין הבינלאומי לצדק.
ביוגרפיה
לאל־ח׳סאונה תואר ראשון בהיסטוריה ובמשפטים ותואר שני במשפט בינלאומי מאוניברסיטת קיימברידג׳.
בשנים 1980–1990 עבד אל־ח׳סאונה במשרד החוץ הירדני, ובשנים 1991–1994 היה היועץ המשפטי של המשלחת הירדנית למשא ומתן להסכם השלום בין ישראל לירדן. בשנת 1995 נתמנה אל־ח׳סאונה ליועץ למלך ירדן וליועץ למשפט בינלאומי בממלכה. בשנים 1996–1998 עמד בראש בית המשפט המלכותי. במהלך הקריירה שלו היה אל־ח׳סאונה חבר בגופי משפט בינלאומיים.
בשנת 1997 קיבל אל־ח׳סאונה את אות לגיון הכבוד הצרפתי.
ב־17 באוקטובר 2011 הודיע עבדאללה השני, מלך ירדן, על מינויו של אל־ח׳סאונה לראש ממשלת ירדן. זהו המינוי השני של ראש ממשלה בירדן על רקע התמורות בעולם הערבי והמחאה בירדן, לאחר שבחודשים פברואר–אוקטובר 2011 כיהן בתפקיד ראש הממשלה מערוף אל־בח׳ית. ב־24 באוקטובר הושבעה ממשלתו של אל־ח׳סאונה והוא החל בתפקידו. ב־26 באפריל 2012 הודיע אל־ח׳סאונה במפתיע על התפטרותו מהתפקיד. אל־ח׳סאונה הוסיף לכהן כראש ממשלה עד 2 במאי 2012, אז החליפו בתפקיד ראש הממשלה לשעבר פאיז א־טראונה.
אל־ח׳סאונה נחשב לליברל בדעותיו. לאל־ח׳סאונה מוניטין כפוליטיקאי נקי כפיים וכמומחה משפטי.
יונג יידיש
התחלה
מייסדי הקבוצה היו האמנים אדלר, ברצ'ינסקי, ברוינר ושוורץ וכן המשוררים משה ברודרזון ויצחק קצנלסון. ב- 1918 חזר ברודרזון ממוסקבה ללודז'. בשהותו שם הושפע מהתנועה הפוטוריסטית הרוסית. באותה שנה חזר יענקל אדלר ללודז' מגרמניה. הוא למד בברמן בבית הספר לאמנויות שימושיות (Kunstgewerbeschule). בברמן נפגש עם אמנים גרמנים, ביניהם פרנץ וילהלם זייוורט. באותה תקופה צייר אדלר ציורים אקספרסיוניסטיים שהוקדשו לבעל שם טוב ולחסידות והיוו סנסציה בתערוכת החורף בלודז'. הציורים נקראו 'שעתו האחרונה של ר' אליעזר', 'נצרות אמיתית וקרבן הפוגרום' ו'בעל שם טוב ובודהה'. יצחק ברוינר למד ציור בוורשה וקרקוב ואחרי כן ב- Hochschule für Bildenden Künste (בית הספר הגבוה לאמנויות פלסטיות). הוא חזר ללודז' ופגש בשוורץ ואדלר בסטודיו שלו שהיווה מקום מפגש לאמנים יהודים בלודז'. ב- 1919 פרסמה הקבוצה שלושה גיליונות של כתב עת בשם יונג-אידיש. כל גיליון יצא ב-350 עותקים ממוספרים. בכתב העת פורסמו יצירות של משה ברודרזון, קצנלסון וציורים של חנוך ברצ'ינסקי, מרק שוורץ ואחרים. למרות שפורסמו רק 3 גיליונות של כתב העת ב-1919 הרי הקבוצה המשיכה להיות פעילה גם אחרי שכתב העת פסק להופיע. ב- 1920 ארגנה הקבוצה ערבי שירה. האחד בינואר בלודז' והאחר בוורשה במאי. ב- 1922 הציגה הקבוצה תערוכה בניו יורק בתמיכתו של פטרון האמנויות מוורשה נפתלי פריוועס. הם נעזרו שם גם על ידי קבוצות אחרות של תומכים כמו "די יונגע". בנוסף הייתה הקבוצה גם הוצאת ספרים. יצאו בהוצאה בין 1919 עד 1921 תשעה ספרים מאת ברודרזון, חיים קרול ויצחק קצנלסון.
המניפסט של הקבוצה
בגיליון הראשון פרסם ברודרזון מניפסט קצר. הוא הכריז על התחלה חדשה בתקופה סוערת. "אתנו האל, אלהי הנצח, היופי והאמת הגדולה. למען האמנות, למען היידיש הצעירה היפה, ולמען לשון הנביאים".בגיליון השני - גיליון פסח באפריל 1919 פרסם ברודרזון מניפסט ארוך ומפורט יותר שנקרא אקספרסיוניזם. הוא כתב שם: הם ראו בשירה ובאמנות הפלסטית ביטויים שונים למהות אחת ולכן קראו לכתב העת שהוציאו יונג יידיש : לידער אין ווארט און צייכענונג – יידיש הצעירה : שירים במילה וציור. הציורים המופיעים בכתב העת אינם רק תוספת לשירה כי אם כיסוד מהותי ושווה ערך למילים הכתובות. במניפסט מוזכרים אמנים וסופרים מתקופות שונות ומזרמים שונים – מן התנ"ך, מיתולוגיה יוונית, רמברנדט, אל גרקו ופול סזאן, אבל הם לא מזכירים אף אמן אקספרסיוניסטי למרות שהקבוצה אימצה את האקספרסיוניזם כסגנון המועדף עליהם. הסיבה להיעדר זה, על פי ברטליק, הוא שהאקספרסיוניזם היה מזוהה בעיני הפולנים עם גרמניה ששלטה בחלקי מפולין במשך יותר ממאה שנים.
סגנון
קבוצת יונג יידיש הציגה אמנות שניתן לתאר אותה כאקספרסיוניזם מאוחר. האמנים בקבוצה הושפעו מסביבות תרבותיות ואמנותיות שונות שהגיעו מפריז, ברלין, מוסקבה וקייב. למרות זאת הצליחו להגיע לאחידות סגנונית. יצירותיהם כללו עיוותים, קווי מתאר זורמים בעצבנות, תנועות עוויתיות של הגוף וכן חוסר הרמוניה בצבעים. דוגמאות לציורים כאלה הם 'הצליבה' מאת שוורץ, 'נגן הצ'לו' של אדלר ו'השטן המרקד' מאת ברוינר. חלק מן האמנים בקבוצה התקרבו בראשית שנות ה-20 לאמנות מופשטת. חברי הקבוצה ראו עצמם גם פרימיטיביסטים. "אדלר יצר קשר בין אמנות אפריקאית דרך משיכתם של הקוביסטים לאמנות אפריקאית ופולינזית ותרבות חסידית אותה הוא חקר כשנסע בערי מזרח אירופה. הפרימיטיביזם היה קשור בעיני חברי הקבוצה לשפה אמנותית חדשה הקשובה לחיים המודרניים ולגרסתם היהודית. לכן הם קראו לחדר בו הוצגו יצירות חברי הקבוצה בתערוכת האמנות היהודית העכשווית שהתקיימה בלודז' באפריל 1921: סלון של פוטוריסטים, קוביסטים ופרימיטיביסטים". כדי לבטא את הכפילות במעמדם כאמנים יהודים בפולין הלאומנית הם השתמשו בציוריהם בדימויים המביעים מעבר ותנודתיות. הדמויות בכתב העת דומות לאמני פורים שפיל שהיו אמנים נודדים. הקבוצה וכתב העת שהוציאה ייצגה, בפולין, את עליית האמנות הפלסטית המודרנית ואת תחילתה של שירה מודרנית ביידיש. יונג יידיש פרסמה גם את יצירותיהם של מלך ראוויטש, אורי צבי גרינברג וישראל שטרן.
נמל התעופה הבין-לאומי סימפרופול
נמל התעופה הבין-לאומי סימפרופול (ברוסית: Международный аэропорт Симферополь) הוא נמל תעופה בינלאומי של העיר סימפרופול בחצי האי קרים.
היסטוריה
מאז מרץ 2014 משרת נמל התעופה רק טיסות פנים רוסיות. טיסות בינלאומיות רשמיות אחרות אינן מופעלות בשל הסנקציות שהוטלו לאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה והמעמד החוקי השנוי במחלוקת של חצי האי קרים.
אדם מקיי
אדם מקיי (באנגלית: Adam McKay; נולד ב-17 באפריל 1968) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, שחקן וקומיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה
מקיי נולד בפילדלפיה. הוא למד שנה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת טמפל, אך פרש חודשים ספורים לפני סיום לימודי התואר הראשון.
קריירה
הוא עבר לשיקגו ועסק בסטנד-אפ. בשנים 1995 עד 2001 כתב מערכונים עבור תוכנית הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב, כשבשנים 1997–1999 שימש הכותב הראשי של התוכנית.
ב-2004 יצר עם ויל פרל את הקומדיה "והרי החדשות", אותה גם ביים, שזכתה להצלחה רבה. הוא המשיך לשתף פעולה עם פארל כשחקן, במאי, תסריטאי ומפיק בסרטים "לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי" (2006), "אחים חורגים" (2008), "לספק ת'סחורה" (2009), "החבר'ה האחרים" (2010), "The Virginity Hit" (2010), "קאסה דה מי פאדרה" (2012), "הקמפיין" (2012) "חדשות בהפרעה" (2013) ועוד. ב-2007 יצר עם פארל את אתר האינטרנט "Funny or Die" ובו סרטונים קומיים.
נבחרת נורווגיה בכדורגל נשים
נבחרת נורווגיה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של נורווגיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הנורווגית, ונחשבת כאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם. היא זכתה בכל אחד מטורנירי הכדורגל החשובים. בנוסף, זכתה שלוש פעמים בגביע אלגארבה.
אדם מקיי
קריירה
מקיי שכתב את התסריט לסרט "אנטמן" שיצא ב-2015. הוא כתב וביים את הסרט "מכונת הכסף" (2015), הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר בהם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר ומקיי זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. סרטו הבא, "סגן הנשיא" (2018), היה מועמד לשישה פרסי גלובוס הזהב ומועמד לשבעה פרסי אוסקר בהם לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולתסריט המקורי הטוב ביותר.
הוא הבמאי והמפיק של סדרת הטלוויזיה "יורשים" ששידורה החל ב-2018 ברשת HBO. על עבודתו כבמאי הסדרה, זכה בפרס גילדת הבמאים של ארצות הברית.
ב-2021 יצא בנטפליקס הסרט שכתב וביים "אל תסתכלו למעלה".
בשנת 2022 עלתה ברשת HBO הסדרה "לייקרס: קבוצה מנצחת", אותה מקיי ביים והפיק. באותה שנה לקח חלק בהפקת הסרט "Fresh" ובהפקת הסרט "התפריט". עוד באותה שנה החל לעבוד על בימוי מיני-סדרת הדרמה "Kings of America" בכיכובה של איימי אדמס; אשר מתוכננת לעלות ברשת נטפליקס במהלך שנת 2023.
חיים אישיים
מקיי נשוי לבמאית האמריקאית-יהודית שירה פיבן (אחותו של השחקן ג'רמי פיבן). לזוג שתי בנות.
אוקאן ילביק
אוקאן ילביק (בטורקית: Okan Yalabık; נולד ב-13 בדצמבר 1978) הוא שחקן טורקי.
ביוגרפיה
אוקאן ילביק נולד בעיר ביגדיץ' שבטורקיה. ילביק היה מעורב בפעילויות מועדון התיאטרון בבית הספר שלו, אחריו החליט לעסוק במשחק באופן רשמי. הוא החל ללמוד באוניברסיטה למוזיקה באיסטנבול, במחלקה לאמנויות הבמה. במקום התחנך על ידי אנשי מקצוע, שאחת מהם הייתה ילדיז קנטר, שחקנית טורקייה מוכרת.