cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של אירופה
מהפכות 1917
הצו על האדמה אישר את פעולותיהם של האיכרים אשר בכל רחבי רוסיה החזיקו באדמותיהם של האריסטוקרטיה ושל הקולאקים – האיכרים הרוסים העשירים. הבולשביקים ראו עצמם כמייצגים של ברית בין פועלים ואיכרים. הצלחת התקוממות אוקטובר הביאה לסיומו את שלב המהפכה שהתעוררה בפברואר ושינתה את אופייה של המהפכה מליברלית לסוציאליסטית. ניסיון להשתלט על מוסקבה, חודש לאחר מכן, נתקל בהתנגדות חריפה ואלימה הרבה יותר, והבולשביקים לא תפסו שליטה מלאה בעיר עד מרץ 1918; בחלקים אחרים של רוסיה נמשכה מלחמת האזרחים כמה שנים נוספות.
בין שתי המלחמות (שנות ה-20)
בחוזה ורסאי שנחתם בשנת 1919 כפו המדינות המנצחות תנאים קשים על גרמניה, עליה הטילו את מלוא האחריות למלחמה, והכירו בהקמתן של מדינות חדשות: פולין, צ'כוסלובקיה, הונגריה, אוסטריה, יוגוסלביה, פינלנד, אסטוניה, לטביה וליטא, במרכזה ומזרחה של אירופה, על שטחיהן של הקיסרות הגרמנית, הקיסרות האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית שנכחדו מהעולם, כביכול על בסיס ההגדרה העצמית הלאומית שלהן. עצמאותן של מדינות חדשות אלה העמידה בפניהן קשיים כמעט בלתי אפשריים, במהרה שקעו המדינות בבעיות כלכליות ואתניות קשות.
בעקבות ניצחון הבולשביקים במלחמת האזרחים ברוסיה, לנין וממשיכי דרכו השליטו משטר קומוניסטי טוטליטרי חסר רחמים בברית המועצות. בשנת 1921 החל לנין ביישומה של מדיניות כלכלית חדשה שהבטיחה להחזיר את היציבות הכלכלית לרוסיה. לאחר מותו, עלה לשלטון יוסיף סטלין, שהעמיק את הדיקטטורה וחיסל את כל מתנגדיו ומתחריו הפוליטיים, המבנה הפוליטי והכלכלי שנוצר בתקופתו של סטלין יוסיף וישרת את המשטר הקומוניסטי ברוב שנות המאה ה-20.
איטליה, שזעמה על חלקה המועט בחלוקת "שלל המלחמה" בחוזה ורסאי, סבלה ממשבר פנימי חמור בעקבות המלחמה עצמה, שני גורמים אלה חברו יחדיו כדי ליצור את הקרקע הנוחה לתפיסת השלטון בידי הפשיסטים בראשם עמד בניטו מוסוליני בשנת 1922.
גם לצרפת ולבריטניה טעמו המתוק של הניצחון הפך עד מהרה למריר. משברים פוליטיים תכופים, בעיות אבטלה ושביתות כלליות הביאו את המדינות לחוסר יציבות ולמשבר כלכלי חריף. בצרפת בעיות אלה היו חמורות יותר, והמאבקים הפנימיים, נמשכו במלוא עוזם במהלך ימי הרפובליקה השלישית. בשנת 1923 כבשו כוחות צרפתים ובלגים את חבל הרוהר על מנת להכריח את גרמניה לשלם את כספי הפיצויים, כפי שנקבעו בחוזה ורסאי, ורק בהתערבותה של ארצות הברית נקבע הסדר תשלומים חדש והתפתחותו של המשבר נמנעה.
השפל הגדול באירופה
השפל הגדול שמקורו בשפל הגדול בארצות הברית החל בשנת 1929 והפך במהרה למשבר הכלכלי הגדול ביותר שפקד את היבשת במאה ה-20. למרות אין ספור בעיות, שרובן קשורות למלחמת העולם הראשונה ולחוזה ורסאי שבא בעקבותיה, החלו להופיע תחזיות אופטימיות באמצע שנות ה-20 לגבי עתידה הכלכלי של היבשת. בעקבות הסכמות חדשות הופחתו הסכומים אותם נאלצו לשלם המדינות המנוצחות (בעיקר גרמניה), ונראה היה לאופטימיסטים כי בעיותיה הבוערות של היבשת יכולות להיפתר בדרכי שלום.
התפשטותן של המצאות חדשות הביאה לחיזוק נוסף של אמון הציבור ולגל נוסף של אופטימיות ברחבי היבשת, אך התברר כי כל הסימנים לשלווה היורדת על היבשת העייפה ממלחמות התגלו כמטעים באופן טראגי. כלכלתן של מדינות המערב התרסקה עם התרסקות הבורסה לניירות ערך (וול סטריט) בניו יורק שבארצות הברית, לא הייתה מדינה אחת ברחבי אירופה שלא הושפעה קשות מהתרסקות הכלכלה האמריקנית.
במדינות הדמוקרטיות החדשות שנולדו לאחר מלחמת העולם הראשונה הפגיעה הייתה הקשה ביותר, גורמים קיצוניים התחזקו וגלי הפגנות נגד הממשלה שטפו את המדינה, השיטה הדמוקרטית שעדיין הייתה זרה לרוב האזרחים ולא נטמעה לחלוטין בתודעה, הביאה למחשבה ולעיתים אף לדרישה להחלפת המשטר, ממשלות הוחלפו תדיר, בחלק מהמקרים אף כמה פעמים באותה השנה. בריטניה וצרפת הצליחו לעמוד בהתקפות אלה, על ידי הקמת ממשלה רב מפלגתית ואימוץ רעיונות כלכליים, עליהם לא חלמו בטרם המשבר.
לעומתן, בגרמניה (החל משנת 1933), איטליה ורוסיה פעלה מערכת שלטונית ששלטה על האזרחים בריכוזיות ואף באלימות. הארגון מחדש של הכלכלה ברוסיה בידי סטלין, הביא לסבל ומצוקה בל יתואר לאוכלוסייה, תוכנית החומש שהופעלה ברוסיה באותן השנים וזכתה להערכה בידי מדינות המערב, הונעה בדמם של מיליוני אזרחים שהוקרבו על מזבח מכונת התעשייה הרוסית. בגרמניה, בה הכה המשבר הכלכלי בצורה הקשה ביותר, איבדה רפובליקת ויימאר את אמון התושבים שהעלו את המפלגה הנציונל-סוציאליסטית בראשותו של אדולף היטלר לשלטון, לא עבר זמן רב והנאצים תפסו את מושכות השלטון במדינה וחיסלו בברוטליות כל ניסיון התנגדות לשלטונם, ובאותו הזמן החלו בתוכנית חימוש מחדש שעזרה להקטין את הנזקים שנגרמו לכלכלת גרמניה בעת המשבר הכלכלי. עם תום המשבר הכלכלי מצאה את עצמה יבשת אירופה עם שלושה משטרים פאשיסטיים במדינות מרכזיות: איטליה (1922), גרמניה (1933) וספרד (לאחר מלחמת אזרחים שהסתיימה בשנת 1939).
לפני שניתן היה לאמוד את עומק המשבר ואת הנזק שגרמה ההתמוטטות הכלכלית העולמית, מצאה את עצמה יבשת אירופה הולכת ומסתבכת בסכסוך אלים נוסף, סכסוך שיגרור אחריו את רוב מדינות העולם ויאפיל על נזקי המלחמה העולמית הקודמת, מלחמת העולם השנייה.
דרך המלך למלחמה
זמן קצר אחר כך פנו גם פולין והונגריה בדרישה לקבל שטחים מצ'כוסלובקיה בהם היה רוב לאוכלוסייה פולנית או הונגרית. עתה החל המתח להיבנות בין גרמניה ופולין סביב עיר הנמל דנצינג, למרבה ההפתעה פנה היטלר אל סטלין הבולשביקי, שנוא נפשו, וחתם עמו על חוזה אי-התקפה. עם הסכם נוסף, הפעם עם איטליה באמתחתו (ברית הפלדה), פלשה גרמניה לפולין ב-1 בספטמבר 1939 והחלה את מלחמת העולם השנייה.
מהלך המלחמה
בתגובה לפלישתה של גרמניה לפולין ב-1 בספטמבר 1939 הכריזו צרפת ובריטניה מלחמה על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב פלשה ברית המועצות לפולין ב-17 בספטמבר. ב-24 בספטמבר, תקפה ברית המועצות את המדינות הבלטיות ומאוחר יותר את פינלנד. בריטניה שלחה כוחות לפינלנד, אך מטרתם העיקרית לא הייתה להילחם בסובייטים, אלא לנסות ולכתר את גרמניה ולמנוע ממנה גישה לארצות סקנדינביה עתירות המשאבים. הגרמנים, שידעו על התוכניות הבריטיות הצליחו להדוף את ההתקפה ולמנוע את הכיתור. באותו זמן פלשה גרמניה לדנמרק, פעולה שלא השאירה אפשרות לכיתורה של גרמניה, אלא אם כן יפלשו הבריטים מהים.
בחודש מאי 1940 הסתיימה המלחמה המדומה בחזית המערבית עם פלישתה של גרמניה לצרפת דרך ארצות השפלה. צרפת נכנעה ביוני 1940, אך בריטניה (בראשות וינסטון צ'רצ'יל) סרבה בתוקף לשאת ולתת על הסכם שלום עם הגרמנים, והמלחמה נמשכה. עתה החל הקרב על בריטניה ולמרות ההפצצות העזות אותן חוו הערים הבריטיות, סירבו הבריטים להיכנע. לאחר שהבין כי לא יוכל להכניע את בריטניה, זנח היטלר את הכוונה לכובשה (מבצע ארי הים) ופנה אל ברית המועצות הבולשבקית שנואת נפשו, זאת כדי להגשים את חזונו ליצירת "שטחי מחיה" לרייך השלישי במבצע ברברוסה.
בעקבות המתקפה היפנית, בת בריתה של גרמניה, על הצי האמריקני בנמל פרל הארבור, נכנסה ארצות הברית למלחמה לצידן של בנות הברית.
על אף שבתחילה נכבשו שטחים עצומים מברית המועצות, נכשל מבצע ברברוסה, ולאחר כישלון הקרבות על מוסקבה ועל סטאלינגרד, כניעתה של הארמייה השישית בפברואר 1943 ותבוסה בקרב קורסק ביוני 1943, נשברו המתקפות הגרמניות בברית המועצות ופינו את מקומן לנסיגה החל מחודש יולי אותה השנה.
ב-6 ביוני 1944 פתחו בנות הברית במבצע אוברלורד ונחתו בנורמנדי, צרפת, במבצע האמפיבי הגדול ביותר בהיסטוריה, ופתחו חזית נוספת נגד גרמניה. 11 חודשים אחר כך ב-2 במאי 1945 נכנעה העיר ברלין לצבא האדום ואדולף היטלר התאבד. כמה ימים אחר כך ב-7 וב-8 במאי 1945 נכנעה גרמניה ללא תנאי.
תוצאות המלחמה
ההערכות לגבי מספר החללים במלחמת העולם השנייה משתנות במידה ניכרת בין מחקר אחד למשנהו והן נעות מ-50 מיליון ל-74 מיליון. אומדן נוסף עומד על 60 מיליון הרוגים בכל רחבי העולם. במהלך המלחמה התרחשה גם השואה – רצח עם שיטתי בו כשישה מיליון יהודים, המהווים את רובה של האוכלוסייה היהודית באירופה, נרצחו על ידי הנאצים ועוזריהם. בסך הכל נרצחו למעלה מ-11 מיליון בני אדם ברצח עם בהיקף חסר תקדים שבוצע במלחמה על ידי הנאצים ועוזריהם. בנוסף נרצחו בדרך זו גם צוענים, הומוסקסואלים, אנשים בעלי מוגבלויות, פגועי נפש ומיעוטים אחרים (ראו: השמדת לא יהודים במלחמת העולם השנייה).
המלחמה הקרה
שורשי המלחמה הקרה נעוצים עוד בתקופה שבין שתי מלחמות העולם (1919–1939) וסיבותיה הן ההבדלים באידאולוגיות השולטות במערב וברוסיה. בזמן מלחמת העולם השנייה השתייכו הן ברית המועצות והן מדינות המערב לבנות הברית, אך עם התקרבות קריסתה של גרמניה הנאצית, שהרצון להפלת משטרה וכניעתה שימש כדבק המחבר את חלקי הברית, החלה חוזרת החשדנות ובקיעים התגלו באמון בין המעצמות הגדולות.
לאחר סיום המלחמה חולקה אירופה מחדש לאזורי השפעה מדינות המערב והגוש המזרחי. בשנת 1949 חברו מדינות מערב אירופה – צרפת, בריטניה, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, איטליה, פורטוגל, נורווגיה, דנמרק ואיסלנד אל מדינות צפון אמריקה – ארצות הברית וקנדה והקימו את הברית הצפון אטלנטית שנועדה להגן על אירופה המערבית מפני פלישה סובייטית. ברית נאט"ו חייבה סיוע צבאי הדדי בשעת מצוקה, אם תותקף אחת החברות בה. כריתת ברית זו הביאה את המתיחות עם ברית המועצות לשיאים חדשים, שראתה בברית איום ישיר עליה וזאת משום שארצות הברית הייתה הגורם המרכזי בברית, עם נוכחות צבאית באירופה.
באוקטובר ובנובמבר 1956 החלה התקוממות עממית נגד השפעתה של ברית המועצות ושליטתה בהונגריה. המרד פרץ זמן קצר לאחר שמנהיג ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב, הורה על החלפתו של המנהיג הסטליניסטי של הונגריה מתיאש ראקושי. וזאת בתגובה להתקוממות עממית. המשטר החדש פיזר באופן רשמי את המשטרה החשאית, הכריז על כוונתו לפרוש מברית ורשה והבטיח כי בכוונתו לערוך בחירות חופשיות. בתגובה פלש הצבא האדום להונגריה ודיכא את המרד בברוטליות. כ-2,500 הונגרים וכ-700 חיילים סובייטים נהרגו, אלפים נוספים נפצעו, אלפי הונגרים נעצרו, נאסרו וחלקם הועברו לברית המועצות,
התקרית האחרונה במלחמה הקרה בכל הנוגע למעמדה של העיר ברלין התרחשה בשנת 1961, בתחילת שנות ה-50 אומצה הגישה הסובייטית המגבילה את ההגירה מתחומה על ידי גרורותיה מהגוש המזרחי. למרות זאת, מאות אלפי מזרח גרמנים היגרו מיד שנה למערב גרמניה בנצלם את נקודת התורפה שהתקיימה בין מזרח למערב, ברלין, שחולקה בין ארבע המעצמות: ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה וצרפת, ששלטו על תנועת האזרחים בתוך העיר. תוצאות ההגירה היו חמורות מבחינתה של מזרח גרמניה, טובי המוחות וכוח העבודה המקצועי עזבו את המדינה, עד לשנת 1961 מוערך כי כ-20% מאוכלוסיית מזרח גרמניה היגרו למערב גרמניה. בחודש יוני אותה השנה, הגישה ברית המועצות אולטימטום חדש בדרישה לנסיגת בנות הברית ממערבה של ברלין. הדרישה נענתה בסירוב, ובנובמבר 1961 הקימה מזרח גרמניה גדר תיל לאורך 112 קילומטר סביב הרבעים המערביים ועוד 43 קילומטרים של גדר שהפרידו בתוך העיר בין החלק המזרחי למערבי, בסופו של דבר הורחבה הבניה והגדר הפכה לחומה שהייתה לאחד הסממנים המוכרים ביותר של המלחמה הקרה, חומת ברלין.
בשנת 1968 החל תהליך של ליברליזציה פוליטית בצ'כוסלובקיה שנקרא האביב של פראג. תחת הנהגתו של אלכסנדר דובצ'ק החל תהליך רפורמות שכלל: הגברת חופש העיתונות, חופש הדיבור וחופש התנועה, יחד עם שינויים בתפיסה הכלכלית, האפשרות לשינוי המשטר למשטר רב-מפלגתי, הגבלת כוחה של המשטרה החשאית והאפשרות לפרישה מברית ורשה. בתגובה פלש הצבא הסובייטי, בשיתוף עם שאר חברות ברית ורשה (למעט רומניה) לצ'כוסלובקיה.
בשנת 1980 היה המשטר הקומוניסטי הפולני ממולכד על ידי דילמות פוליטיות וכלכליות, לממשל לא נותרה ברירה אלה להעלות את המחירים ובכך לעורר גל שביתות שהמדינה לא ידעה כמותו. לאחר שהשביתות הגיעו אל מספנות לנין שבעיר גדנסק, קיבלה הממשלה את דרישות השובתים. בגל האופוריה ששטף את המדינה לא נראתה לעין העובדה כי המשטר לא יוכל למלא את תנאי ההסכם מבחינה כלכלית. בסוף שנת 1981 לאחר שהעם הבין כי המשטר לא יוכל למלא את הדרישות וגל השביתות התחדש ביתר שאת הצהיר מנהיגה החדש של המפלגה הקומוניסטית וויצ'ך ירוזלסקי על ממשל צבאי ומשטרת המהומות נשלחה למחוץ את ההתנגדות הספונטנית של אנשי ארגון סולידריות. ארצות הברית ומדינות מערביות נוספות הגיבו בסנקציות כלכליות על פולין ועל ברית המועצות. בתגובה לכך יעץ האידאולוג הראשי של הקרמלין, מיכאיל סוסלוב, למנהיגי ברית המועצות כי אל להם להתערב אם פולין תיפול לידיהם של אנשי ארגון סולידריות, מחשש כי התערבות סובייטית תביא לעיצומים כלכליים קשים על ברית המועצות, דבר שיביא את כלכלת ברית המועצות לידי קטסטרופה. באמצע שנת 1983 בוטל הממשל הצבאי בפולין והחל תהליך של שחרור האסירים הפוליטיים שהסתיים בשנת 1984 עם מתן חנינה כללית.
התפרקות ברית המועצות
בשנת 1985 הפך מיכאיל גורבצ'וב למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות, באותו הזמן הכלכלה הסובייטית הייתה במיתון עמוק ועמדה בפני התמוטטות יתרות מטבע החוץ שלה. מצב זה הניע את גורבצ'וב לבדוק צעדים להחיות את הכלכלה החולה.
לאחר ניסיון ראשון בו לא הצליח לשנות דבר, הגיע גורבצ'וב למסקנה כי דרושים שינויים מבניים עמוקים. ביולי 1987 הכריז גורבצ'וב על תוכנית הרפורמה הכלכלית, פרסטרויקה (בנייה מחדש), ובמקביל על תוכנית הגלאסנוסט (פתיחות) במטרה להגביר את השקיפות בניהול המדינה ולפתוח אותה לדיון. הרפורמות לא הבריאו את הכלכלה הסובייטית ומצבה הלך והתדרדר. במקביל נקלע הממשל הסובייטי לקשיים בעקבות גורמים אחרים – המלחמה באפגניסטן, שבה תמכה ארצות הברית במורדים המוסלמים וכן אסון צ'רנוביל שגרם לבעיות חמורות באוקראינה ובסביבתה.
ב-7 בפברואר 1990 התכנסה הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והסכימה לוותר על מונופול הכוח השלטוני שלה. במשך השבועות שבאו לאחר מכן 15 הרפובליקות המרכיבות את ברית המועצות ערכו בחירות רב-מפלגתיות, רבים מהמושבים בבתי הפרלמנט של מדינות אלה נכבשו בידי לאומנים אתניים. הרפובליקות החלו לעמוד על הריבונות שלהן והחלה "מלחמת חוקים" עם הממשלה המרכזית במוסקבה. הרפובליקות השתלטו על הכלכלות המקומיות שלהן והפסיקו להעביר את כספי המיסים לקופתה של ברית המועצות, דבר שגרם לפגיעה נוספת בכלכלה הסובייטית והעמיק את המשבר הכלכלי במדינה.
סתיו העמים
בעקבות הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב, בשנת 1986 עמדה ברית המועצות בפני תקופה של שקיעה כלכלית ונזקקה לטכנולוגיה, סיוע והשקעות מערביות כדי לפצות על הפיגור המתמשך. באביב של שנת 1989 התנסתה ברית המועצות בפעם הראשונה בתולדותיה בדיון תקשורתי עירני, וערכה לראשונה בתולדותיה בחירות רב-מפלגתיות. באופן בלתי נמנע הדהדה דרך החשיבה החדשה במוסקבה בכל מדינות הגוש המזרחי. בשעה שברית המועצות שלפני הרפורמה השתמשה בכוחה הצבאי כדי לדכא כל התנגדות ולכפות את רצונה על גרורותיה באירופה (ואף ברפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות עצמה), התירה ברית המועצות עתה, בעקבות הרפורמה, ואף עודדה את הרפורמה בגרורותיה במזרח אירופה.
המכשול הגדול ביותר של מוסקבה לעבר יחסים טובים עם המעצמות המערביות העשירות, היה מסך הברזל. כל עוד השתמשה ברית המועצות בכוחה הצבאי כדי לאכוף את רצונה במזרח אירופה, לא יכלה לקבל עזרה ממדינות המערב הדמוקרטיות. גורבצ'וב דחק בעמיתיו ממדינות הלוויין לחקות את תהליכי הרפורמה אותם הנהיג בארצו, ובזמן שבפולין ובהונגריה עודדו תנועות רפורמיות חזקות את תהליך הליברליזציה שהחל מתפשט במזרח כאש בשדה קוצים, הנהגת המדינות האחרות בגוש המזרחי נשארה ספקנית והפגינה סלידה כלפי הרפורמה. החשש היה כי הלחץ לשינוי במזרח אירופה יהפוך את השינוי לבלתי נשלט. משטרים אלו היו לשריד האחרון של הסמכותיות בסגנון הסובייטי, מגובים בכוח צבאי ובתמיכה כלכלית (על אף שגם במדינות אלה היו משברים כלכליים עמוקים). מנהיגים קומוניסטים אורתודוקסים כמו אריך הונקר במזרח גרמניה, טודור ז'יבקוב בבולגריה וגוסטב הוסק בצ'כוסלובקיה, האמינו כי הרפורמות של גרובצ'וב לא יעמדו במבחן הזמן והתעלמו מקריאותיה של מוסקבה לשינוי.
התפוצצות בבלקן
לאחר מותו של מנהיג יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו בשנת 1980 גברה המתיחות הלאומנית ביוגוסלביה והמדינות המרכיבות אותה ביקשו להתנתק, בעידוד המערב, מסרביה, הישות המדינית החשובה ביוגוסלביה. ב-25 ביוני 1991 הכריזו הרפובליקות של קרואטיה וסלובניה על עצמאותן מיוגוסלביה ובעקבותיהן פרשה גם מקדוניה שהכריזה על עצמאותה ב-8 בספטמבר 1991. עקב המצב החדש שנוצר נאלצה גם בוסניה והרצגובינה, בהשפעת חוגים מוסלמיים וקרואטיים, לפרוש ולהכריז על עצמאותה ב-5 באפריל 1992.
לאחר ההיפרדות דרשו, בתמיכת הממשלה הסרבית, המיעוטים הסרביים ברפובליקות הפורשות כי אזורי המחיה שלהם בקרואטיה ובבוסניה יישארו בשטחה של יוגוסלביה או יהפכו לאזורים עצמאיים. השנאה העתיקה בין הקבוצות האתניות שדוכאה במהלך השלטון הקומוניסטי, החלה להגיע לנקודת רתיחה, במהרה החלו להתפתח סכסוכים אזוריים שהפכו לעימותים אלימים ולמלחמות אזוריות, תחילה למלחמה קצרה בסלובניה, אחר כך בין סרביה ובין קרואטיה ומאוחר יותר למלחמת בוסניה. מקדוניה הייתה המדינה היחידה שקיבלה עצמאות ללא התנגדות כל שהיא מצידם של הסרבים, אך גם היא לא יכלה לשבת על מי מנוחות ונאלצה להתמודד עם דרישות לאומיות של המיעוט האלבני ועם התנגדותה של יוון לשם מקדוניה.
לאחר ש-4 מתוך 6 הרפובליקות פרשו מהפדרציה, התפרקה הפדרציה, אולם שתי הרפובליקות של סרביה ומונטנגרו, שתיהן עם רוב סרבי, לא פרשו מהאיחוד, ולכן ב-28 באפריל 1992 הוכרז על הקמת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
המלחמה באזורים המערביים הסתיימה בשנת 1995 בתיווכה של ארצות הברית, כאשר סלובודן מילושביץ' התפשר עם נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן והשתתף במשא ומתן להשגת הסכם דייטון ששם קץ למלחמה בבוסניה. כך שהוא נתפס במערב כאחד מעמודי התווך של השלום בבלקנים.
החל משנת 1996 כאשר יוגוסלביה החדשה רק החלה להחלים מפצעי המלחמה ומעזיבת שאר הרפובליקות, התעצם המאבק הלאומי האלבני בחבל קוסובו. האלבנים המוסלמים שהיוו 90% מאוכלוסיית החבל ביקשו עצמאות ובתגובה שלחו הסרבים צבא לקוסובו. הצבא הסרבי החל בפעולות עונשין חמורות, בהן טיהור אתני. ברית נאט"ו התערבה ואילצה בעזרת הפצצות מהאוויר להסיג את הכוחות הסרבים מקוסובו. מחודש יולי 1999, נשלט החבל על ידי כוחות בינלאומיים ובשנת 2008 הוכרזה עצמאותו. בסופו של דבר הפסידה מפלגתו של מילושביץ' בבחירות והוא הוחלף על ידי מועמד אחר.
האיחוד האירופי
האיחוד האירופי נוסד באופן רשמי ב-7 בפברואר 1992, עם חתימת אמנת מאסטריכט, בה הוסכם על איחוד כלכלי ופיננסי במסגרתו היה אמור להיקבע מטבע משותף. האמנה טבעה את המושג "אזרחות אירופית": כל אזרח אירופי יכול לבחור ולהיבחר; מדיניות בינלאומית וביטחונית משותפת; שיתוף פעולה בנושא שיטור וביטחון פנים. ב-1 בנובמבר 1993 נכנסה אמנת מאסטריכט לתוקף. בשנת 1999 הושק מטבע אירופי אחיד, האירו, תחילה כמטבע אלקטרוני ולאחר מכן כהילך חוקי לכל דבר ועניין.
בשנת 2004 נחתמה ברומא אמנה המייסדת חוקה לאירופה שאמורה הייתה להחליף את האמנות הקודמות, אך מספר מדינות דחו את ההצעה והיא לא התקבלה. בשנת 2007 הוחלפה הצעת החוקה הכושלת באמנת ליסבון, שהביאה לרפורמה לעומת אמנת ניס (הנחשבת לקובעת היום), הפעם לא חויבו המדינות במשאל עם וכל בתי הפרלמנט של 27 המדינות החברות אישרו את האמנה החדשה. היחידה שהייתה זקוקה למשאל עם, עקב הצורך בשינוי החוקה, הייתה אירלנד, שאישרה את האמנה לאחר כמה שנים.
מזרח אירופה
במזרח אירופה נוצרו מדינות שהתנתקו מברית המועצות, בהן בלארוס ואוקראינה. מדינות אלה ובמיוחד בלארוס סבלו ממשברים כלכליים חריפים ובתחילה שמרו על קשר הדוק עם רוסיה. עם הזמן, הקשר של רוסיה עם אוקראינה התרופף וכלכלתה צמחה בתחילת שנות ה-2000. בשנת 2004 מהפך פוליטי המכונה "המהפכה הכתומה" סיים את השלטון המושחת של הממשלה הקודמת, וויקטור יושצ'נקו עלה לשלטון במדינה זו. בשנת 2014 פרצה מלחמת האזרחים באוקראינה על רקע שאיפתם של אוקראינים ממוצא רוסי בחצי האי קרים ובמחוזות המזרחיים של המדינה לפרוש מאוקראינה. המורדים זכו לתמיכתה של רוסיה. הסכסוך האוקראיני-רוסי הסלים בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 למלחמה ישירה בין רוסיה לאוקראינה.
יהדות אירופה
במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הלכה והתגבשה קהילה יהודית ברומא, הקהילה הורכבה בחלקה מסוחרים שהתיישבו באזור העיר שמעבר לנהר הטיבר והחל משנת 69 לפנה"ס משבויים יהודים מיהודה שנפדו בידי בני הקהילה. היהודים עסקו במסחר, במלאכה ובנו בית כנסת, וחלקם אף נהנה מזכויות אזרח ולימים נעשו לגורם רב השפעה בחיי הבירה. לאחר חורבן בית המקדש השני החלו להגיע גלים גדולים של עבדים יהודים שגם הם נפדו בידי בני עמם. היחס של שליטי רומא אל היהודים ידע עליות ומורדות. יחס טוב קיבלו היהודים בתקופתו של יוליוס קיסר לאחר שצידדו בו במאבקים הפנימיים שהתרחשו בשלהי הרפובליקה הרומית. לעומתו הקיסרים טיבריוס וקלאודיוס, הוציאו צווי גירוש ליהודים לאחר שהואשמו בתעמולה דתית. בין המאה ה-4 ל-14 השתרשו היהודים בחלקים נרחבים באיטליה.
לאחר חורבן בית שני, החלו להגיע יהודים לגאליה. קיימות עדויות מועטות באשר לחייהם של היהודים בגאליה. לאחר התמוטטותה של הקיסרות הרומית המערבית, הביאה עלייתה של הנצרות לביטול זכויות רבות שניתנו ליהודים, בין השאר נאסר עליהם לעסוק בכל מקצוע שיש בו הפעלת מרות על אזרחים נוצרים. עם ירידת השושלת המרובינגית ועלייתם לשלטון של המלכים הקרולינגים פפין הגוץ ובנו קרל הגדול רבות העדויות כי מעמדם של היהודים השתפר חדות, הן מהבחינה החברתית והן מהבחינה החומרית. בראשית המאה ה-9 הועסקו יהודים בחצר הקיסרות, בנוסף פיתו הקרולינגים סוחרים יהודים אמידים להשתקע בגאליה, ועושרם לא השפיע על מערכת היחסים עם שכניהם הנוצרים. מערכת של סיוע הדדי בין יהודי צרפת וגרמניה איפשרה את פריחתה התרבותית והקהילתית של יהדות אשכנז על אדמת צרפת, בעיקר במחוזות הגובלים עם גרמניה. העיר שטרסבורג התפרסמה כבר אז כמרכז רוחני ותרבותי חשוב ביותר לקהילה היהודית. מדרום, התקיימה קהילה יהודית גדולה ומשגשת בספרד בתקופה שמכונה תור הזהב של יהודי ספרד.
בשנת 1096 בוצע טבח ביהודי קהילות אשכנז שישבו בחבל הריין. הפרעות התלוו למסע הצלב הראשון והן מוכרות בזיכרון הקולקטיבי היהודי כפרעות תתנ"ו. מאותה השנה ואילך החל תהליך ארוך של ירידה במעמדם הפוליטי והביטחוני של היהודים. מנודים חברתית ומוכרחים לשאת על בגדיהם אות קלון וכן להתגורר בשכונות נפרדות. תחומי העיסוק המותרים ליהודים צומצמו למסחר והלוואה בריבית לשכניהם הנוצרים. בשלהי ימי הביניים גורשו יהודים רבים ממערב אירופה.
בתחילת המאה ה-17 היו רק שני ריכוזי יהודים גדולים, באימפריה העות'מאנית, כולל מדינות אירופה שבשליטתה, והממלכה הפולנית-ליטאית. במהלך מאה זו אירעו מספר אירועים שגרמו לנדידה ממזרח אירופה למרכזי הסחר במערבה ומצפון אירופה לדרומה. וזאת במקביל להגירה מועטה לארצות הברית ומדינות דרום אמריקה. בין האירועים הללו מלחמת שלושים השנים, פרעות חמלניצקי ופלישת השוודים לפולין. במאות ה-18 וה-19 היגרו לארצות הברית יהודים מפולין וממדינות אשכנז. החלה מגמה של אמנציפציה ליהודים בבחלק מאירופה יחד עם מגבלות וגזרות בחלקים אחרים מהיבשת. השואה וההגירה שאחריה גרמו להתרוקנות מדינות רבות מיהודיהן ולהעברת מרכז הכובד היהודי האירופאי לרוסיה.
פתיחת שערי ברית המועצות גרמה לפריחה מחודשת של קהילות יהודיות באוסטריה, גרמניה ומדינות נוספות. על פי נתוני הסוכנות היהודית בסוף 2004 חיו באירופה מיליון ו-161 אלף יהודים. במאה ה-21, בצרפת הייתה האוכלוסייה היהודית הגדולה ביותר באירופה ואחריה בריטניה, גרמניה, רוסיה ואוקראינה.
אקדמיית המטרייה (סדרת טלוויזיה)
אקדמיית המטרייה (באנגלית: The Umbrella Academy) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת גיבורי-על שפותחה על ידי היוצר סטיב בלאקמן עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס. הסדרה מהווה עיבוד לקומיקס באותו השם שנכתבה על ידי ג'רארד ויי והמאייר גבריאל בה ופורסמה בהוצאת "Dark Horse Comics".
תקציר העלילה
בשנת 1989, ארבעים ושלושה תינוקות נולדו באותו יום באופן בלתי מוסבר לנשים אקראיות, ללא קשר ביניהן, שלא הראו שום סימני הריון ביום הקודם. שבעה מאותם היילודים מאומצים על ידי סר רג'ינלד הרגריבס, תעשיין מיליארדר, שמקים את אקדמיית המטרייה ומאמן את "הילדים" שלו להציל את העולם.
עונה 1
העונה הראשונה מתרחשת בימינו, לאחר ששבעת האחים נפרדו איש איש לדרכו – לות'ר עזב את כדור הארץ וחי כעת על הירח; אליסון הפכה לשחקנית מפורסמת; וניה הפכה לכנרת מחוננת; קלאוס הדרדר בהתמכרותו לסמים, חמש נעלם שש עשרה שנים קודם לכן; בן, שנפטר במהלך אחת המשימות, הוא רוח רפאים המסוגלת לשוחח רק עם קלאוס; ודייגו הפך להיות לפורע חוק. לאחר שהם מגלים שרג'ינלד מת, האחים המנוכרים מתאספים להלווייתו, אך עם שובו של חמש מהעתיד, הם מגלים מפיו כי אפוקליפסה עולמית ממשמשת ובאה; ובניסיון למנוע אותה, מערכות יחסיהם הלא-מתפקדות עומדות למבחן בעודם מנסים לחשוף את סודותיו של רג'ינלד הארגריבס.
עונה 2
כתוצאה מאירועי העונה הראשונה, האחים מתפזרים בדאלאס בתקופות שונות בתחילת שנות ה-60. האחרון להגיע הוא חמש, שמגיע ב-25 בנובמבר 1963, דקות לפני יום הדין הגרעיני שנוצר כתוצאה מכך שג'ון קנדי לא נרצח, אך בעזרת הייזל מצליח לחזור עשרה ימים אחורה. בעודו ניצוד על ידי שלישיית מתנקשים שוודים, חמש מאתר את אחיו, לאחר שביססו לעצמם חיים חדשים, ומנסה לאחד אותם מחדש על מנת לעצור את האפוקליפסה החדשה.
עונה 3
לאחר סיום העונה השנייה, האחים מבינים שמעשיהם בעבר יצרו ציר זמן חדש, במהלכו הם הוחלפו בקבוצת גיבורי-על אחרת שאומצה על ידי רג'ינלד וזכתה לכינוי "אקדמיית הדרור". בנוסף, האחים מגלים שעליהם למצוא דרך למנוע מהקוגלבליץ לצרוך ולהרוס את היקום, לאחר שנוצר כתוצאה מפרדוקס הסבא לו גרמו האחים במהלך מסעם בזמן.
פיתוח
בתחילה, סרטי יוניברסל שקלו לעשות גרסה קולנועית של סדרת ספרי הקומיקס "אקדמיית המטרייה". במקור, התסריטאי מארק בומבק נשכר לכתוב את התסריט; אך בשנת 2010, דווח שראוסון מרשל ת'רבר יחליף אותו כתסריטאי. מאז לא נערכו דיונים נוספים על עיבוד קולנועי, ולא נקבע תאריך יציאה לאקרנים. בריאיון עם "Newsarama" בכנס הקומיק קון של ניו יורק בשנת 2012, ויי ציין שנערכו "דיונים טובים" וש"התסריט ממש טוב", אבל שזה "די תלוי ביקום".
ב-7 ביולי 2015, הוכרז ש"אקדמיית המטרייה" תעובד לסדרת טלוויזיה, ולא סרט באורך מלא, על ידי "Universal Cable Productions". ב-11 ביולי 2017, הוכרז רשמית שנטפליקס נתנה אור ירוק לפיתוח עיבוד טלוויזיוני של "אקדמיית המטרייה" ושהבכורה שלה מתוזמנת לשנת 2018, ושיוצר הקומיקס המקורי, ויי, ישמש כמפיק בפועל. ג'רמי סלייטר יכתוב את התסריט עבור פרק הפיילוט, וסטיב בלאקמן הוא השואוראנר של הסדרה.
צילומים
צילומי העונה הראשונה החלו ב-15 בינואר 2018 בטורונטו. יוצר הקומיקס, ג'רארד ויי פרסם בחשבון האינסטגרם שלו איור של פאביו מון המציג את צוות השחקנים וההפקה במהלך הקראת התסריט הראשונה בטורונטו. ויי חשף גם תמונה של יום הצילומים ראשון על הסט. צילומים נוספים התקיימו בהמילטון, אונטריו.
עבור סצנות התיאטרון בו וניה מופיעה עם הכינור שלה, צוות ההפקה צילם בתיאטרון אלגין, לצד תיאטרון גן החורף. אולם הקונצרטים "מאזולני" שימש כסט עבור התצוגה החיצונית של התיאטרון. החלק החיצוני של האחוזה צולם בבניין בהמילטון ואילו פנים האחוזה צולם בסטודיו. מרכז האופרה "ג'ואי וטובי טננבאום" צולם עבור סצנת חוץ ותחנת הרכבת הלאומית הקנדית שימשה עבור סצנת זירת השוד בבנק. מעבדה באוניברסיטת טורונטו שימשה כסט עבור בניין "מריטק תותבות". צילומי העונה הראשונה הסתיימו ב-18 ביולי 2018.
צילומי העונה השנייה החלו ביוני 2019 והסתיימו ב-23 בנובמבר 2019.
נתוני צפייה
ב-16 באפריל 2019, נטפליקס הודיעה כי הסדרה נצפתה על ידי למעלה מ-45 מיליון צופים המנויים בשירות הזרמת המדיה שלה במהלך החודש הראשון לעלייתה לשידור. הסדרה הייתה השלישית ברשימת הסדרות הפופולריות ביותר בנטפליקס לשנת 2019.
ביקורות
עונתה הראשונה של הסדרה קיבלה באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" את הציון 75%, עם דירוג ממוצע של 7.2/10, על בסיס 88 ביקורות. הקונצנזוס הביקורתי של האתר כתב כי "אקדמיית המטרייה פורשת מעשיה דמיונית עם רגש חומקני ואנסמבל משכנע בצורה יוצאת דופן, אך הרגישות הקרירה של הסדרה מתנגשת לעיתים קרובות עם מלכודות הז'אנריים המפוזרים שלה." באתר הביקורות "Metacritic", עונתה הראשונה של הסדרה זכתה לציון 61 מתוך 100 על בסיס 22 ביקרות, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
חלק מהמבקרים הצביעו על קווי דמיון בין הסדרה, ל"סיירת האבדון" שהופקה על ידי DC Universe ולצוות גיבורי-העל של מארוול קומיקס, "אקס-מן", לחיוב ולשלילה.
עונתה השנייה של הסדרה קיבלה באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" את הציון 91% על בסיס 58 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.27/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "כהוכחה לכך שהזמן יכול לרפא כמעט את כל הפצעים, אקדמיית המטרייה מלהיבה בעונתה השנייה עם צביעת המטען הטונאלי שלה מבלי לאבד את ליבתה הרגשית, ומעניקה לאחי-העל מקום להתפתח תוך הכפלת ההנאה מנסיעה בזמן." באתר הביקורות "Metacritic", העונה השנייה זכתה לציון 63 מתוך 100 על בסיס 10 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
מחלוקת
חלק מהתסריטאים היהודיים מתחו ביקורת על אפיון דמותה של המטפלת, מעסיקתו של חמש לשעבר; ובפרט על השימוש שלה במונח יידישי בפרק סיום העונה הראשונה ועל חברותה בארגון חשאי הגורם באופן דיסקרטי לאירועים קטסטרופליים ברחבי העולם והזמן, שנתפסו על ידי התסריטאים כסטראוטיפ אנטישמי לתאורית הקונספירציה לפיה העם היהודי שולט בסתר ובאופן מרושע במאורעות עולמיים.
קישורים חיצוניים
ביקורות
Good Life (שיר של קניה וסט)
Good Life הוא הסינגל השלישי מתוך אלבומו של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, Graduation. בשיר מתארח זמר ה-R&B, טי-פיין, וחלק ממנגינת הרקע הוא סימפול משירו של מייקל ג'קסון, "P.Y.T.". השיר מכיל גם קולות רקע של הזמרים ג'ון לג'נד וני-יו, כשאחראים על חלק מהייצור והמנגינה של התופים טימבלנד ומייק דין, בהתאמה. השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-50. הסינגל עבר את קו 1,000,000 המכירות הדיגיטליות בארצות הברית והגיע למעמד פלטינה.
אופק אירועים
לפי תורת היחסות הכללית, אופק אירועים הוא מעטפת דמיונית המקיפה חור שחור, שאירועים המתרחשים עליה או מעבר לה אינם יכולים להשפיע על צופה חיצוני כלשהו והוא לא יכול להבחין בהם. שום מידע, לרבות אור, הנפלט מצדו הפנימי של אופק האירועים, לא יוכל לעולם להגיע לצופה חיצוני, וכל עצם או קרינה העוברים את אופק האירועים מצד הצופה, לא ייראו שוב, ויתרכזו, בסופו של דבר, בנקודה מסוימת במרחב-זמן.
בהכללה, ניתן להתייחס לאופק אירועים עבור צופה מסוים, כגבול במרחב-זמן, שאירועים המתרחשים עליו או מעבר לו לא יגיעו לעולם אל אותו צופה.
אופק אירועים של חור שחור
לפי התיאור היחסותי, חור שחור הוא עצם שמיימי דחוס עד כדי כך, שחומר וקרינה אינם יכולים להימלט משדה הכבידה שלו. לעיתים מגדירים זאת כאזור בחלל שמהירות הבריחה ממנו גדולה ממהירות האור. הגדרה מדויקת יותר היא שבתוך האופק, כל המסלולים הם דמויי-אור (lightlike), ומכאן - כל המסלולים בקונוס האור בתוך האופק, מתעקמים פנימה, לעבר מרכז החור השחור. מרגע שחלקיק עובר את האופק, התקדמותו אל תוך מרכז החור היא בלתי נמנעת.
המעטפת הדמיונית המוגדרת על ידי רדיוס שוורצשילד מתפקדת כאופק אירועים של גוף לא-מסתובב ברדיוס זה (יש לשים לב שחור שחור מסתובב פועל בצורה שונה במקצת). רדיוס שוורצשילד של עצם מסוים נמצא ביחס ישר למסה שלו. עבור מסת השמש הוא שווה ל-3 קילומטרים בערך, ועבור זו של כדור הארץ – כ-9 מילימטרים. לחור שחור שנוצר מקריסת כוכב בעל מסה הגדולה מגבול צ'נדראסקאר, הגבול התחתון הוא 4 קילומטרים בערך.
אופקי אירועים של חורים שחורים ראויים לציון במיוחד משלוש סיבות: ראשית, קיימות דוגמאות רבות לחורים שחורים, הקרובות דיין על מנת שיתאפשר לחקרן. שנית, חורים שחורים נוטים לספוח חומר מסביבתם, מה שמספק דוגמאות למקום בו חומר העובר אופק אירועים צפוי להראות. שלישית, התיאור של חורים שחורים באמצעות יחסות כללית ידוע כהערכה מקורבת, ומשערים כי תופעות של כבידה קוונטית תהפוכנה למשמעותיות בקרבת אופק אירועים. דבר זה מאפשר להשתמש בעקיפין בתצפיות על חומר בקרבת אופק אירועים של חור שחור, לחקר היחסות הכללית וההרחבות המוצעות שלה.
הגדרה רחבה יותר לאופק אירועים
בעוד שההגדרה הנ"ל לאופק אירועים היא ההגדרה המקובלת יותר, יש המרחיבים את ההגדרה גם מעבר לאופק אירועים של חור שחור (ראו, למשל,). לפי גישה זו, מקבל המונח אופק אירועים משמעות כללית יותר, של גבול במרחב-זמן, מעבר לו אין לאירועים השפעה על צופה חיצוני מסוים. כך, למשל, מבחינת צופה אחד יהיה קיים אופק אירועים, בעוד שמבחינת צופה אחר - לא.
לדוגמה:
אינטראקציה עם אופק אירועים
תפיסה מוטעית הנוגעת לאופקי אירועים, בייחוד לכאלה של חורים שחורים, היא שהם מייצגים משטח בלתי-משתנה אשר משמיד עצמים המתקרבים אליו. למעשה, קיימים מספר מאפיינים המשותפים לכל אופקי האירועים: הם נראים רחוקים במידת מה מכל צופה, ועצמים הנשלחים לכיוונם לעולם לא נראים חוצים אותם מנקודת הראיה של הצופה ששלח אותם (הואיל וקונוס האור של אירוע חציית האופק לא מצטלב לעולם עם קו העולם של הצופה). ניסיון לגרום לעצם המתקרב לאופק אירועים להישאר נייח ביחס לצופה, דורש הפעלת כח בעוצמה ההופכת לאינסופית, ככל שהוא מתקרב לאופק.
במקרה של אופק הנקלט על ידי צופה הנע בתאוצה קבועה בחלל ריק, האופק נראה כאילו הוא נותר במרחק קבוע מהצופה, לא משנה כיצד הסביבה שלו זזה. שינוי תאוצת הצופה יכול לגרום לאופק להראות נע לאורך זמן, או למנוע מאופק אירועים להתקיים, בהתאם לפונקציית התאוצה שנבחרה. הצופה לעולם אינו נוגע באופק, ולעולם לא חוצה את המיקום בו הוא נראה.
במקרה של אופק הנקלט על ידי מי שנמצא ביקום דה-סיטר, האופק נראה תמיד במרחק קבוע מצופה לא-מאיץ. לא ניתן להגיע אליו, גם לא אם הצופה מאיץ.
במקרה של אופק אירועים סביב חור שחור, צופים הנייחים ביחס לעצם רחוק כלשהו, יסכימו ביניהם על מקום המצאו של האופק. אף על פי שנראה כאילו מצב זה מאפשר להוריד צופה באמצעות חבל לכיוון החור השחור, וליצור מגע עם האופק, למעשה, לא ניתן לעשות זאת. אם הצופה מונמך מאוד באטיות, אזי, במערכת היחוס שלו, האופק נראה מאוד רחוק, והוא יזדקק לאורך הולך וגדל של חבל על מנת להגיע אל האופק. אם הוא מונמך במהירות, אזי הצופה, וחלק מהחבל, יוכלו לגעת ואף לחצות את אופק האירועים (של האדם המרוחק, המנמיך את הצופה). אם ימשכו חזרה את החבל כדי לחלץ את הצופה, הכוחות הפועלים לאורך החבל יגברו ללא גבול ככל שיתקרבו לאופק האירועים, ובנקודה מסוימת הוא יהיה חייב להקרע. יתר על כן, הקריעה תהיה חייבת לקרות לא באופק האירועים, אלא בנקודה בה מי שמנמיך את הצופה יוכל לראות את המתרחש.
ניסיון לנעוץ מוט קשיח מבעד לאופק האירועים של החור השחור לא יצלח: אם המוט מונמך באטיות רבה, הוא יהיה תמיד קצר מכדי לגעת באופק, לאור הדחיסה הקיצונית של קואורדינטות המערכת בקרבת קצה המוט. מנקודת מבטו של צופה בקצה (השני) של המוט, אופק האירועים יישאר בלתי ניתן להשגה. אם המוט מונמך במהירות, תופענה אותן בעיות, בדומה לאלה שהופיעו עבור החבל: המוט יהיה חייב להישבר, והשברים יפלו אל תוך החור השחור.
התופעות המוזרות האלה קורות אך ורק בגלל ההנחה שהצופים נייחים ביחס לצופה רחוק כלשהו אחר. צופים הנופלים אל תוך החור השחור נעים ביחס לצופה המרוחק, וכך קולטים את האופק כנמצא במקום אחר, בעודו נסוג לנגד עיניהם, כך שלעולם לא יוכלו להגיע אליו. כוחות גאות ושפל הולכים וגוברים (ופגיעה סופית בסינגולריות הכבידתית של החור השחור), הם התופעות היחידות שניתן להבחין בהן מקומית. על אף שנראה שזה מאפשר לצופה הנופל פנימה לממסר מידע מעצמים הנמצאים מחוץ לאופק האירועים כפי שהוא נקלט אצל הצופים הנופלים, אך בתוך האופק של הצופה המרוחק, בפועל, האופק נסוג במידה קטנה מספיק כך שעד שהצופה הנופל קולט אות כלשהו מתוככי החור, הצופים הנופלים כבר חצו את מה שהצופה המרוחק קלט כאופק, ואירוע הקבלה הזה (וכל ממסור אחר) לא יוכלו להראות על ידי הצופה המרוחק.
מעבר ליחסות הכללית
נכון לעכשיו, מוערך כי ההשפעה הראשונית של התופעות הקוונטיות היא שאופקי אירועים יהיו בעלי טמפרטורה, וככאלה - יפלטו קרינת גוף שחור. עבור חורים שחורים, באה השפעה זו לידי ביטוי בקרינת הוקינג. השאלה הגדולה יותר - כיצד קיימת טמפרטורה לחור שחור - היא חלק מנושא התרמודינמיקה של חור שחור. עבור חלקיקים מאיצים, באה השפעה זו לידי ביטוי מתבטא באפקט אנרו (Unruh), הגורם למרחב מסביב לחלקיק להראות מלא בחומר ובקרינה.
הארמייה ה-57 (ברית המועצות)
הארמייה ה-57 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה פעמיים במהלך המלחמה, ולקחה חלק במערכה הצבאית בחזית המזרחית בשנים 1941-1945.
היסטוריה
הארמייה ה-57 הוקמה ב-27 באוקטובר 1941 מכוחות שגויסו במחוז הצבאי של צפון-קווקז, וכללה עם הקמתה 6 דיוויזיות חי"ר ו-2 דיוויזיות פרשים. בינואר 1942 סופחה הארמייה לכוחות החזית הדרומית והשתתפה במתקפה הסובייטית באזור דונבאס במסגרתה הצליח הצבא האדום להשתלט על בליטה בקו החזית הגרמני באזור בארבנקובו. במאי 1942 ניסה הפיקוד הסובייטי לנצל את מובלעת בארבנקובו כנקודת מוצא למתקפה גדולה באזור העיר חרקוב. מתקפת נגד גרמנית מוצלחת גרמה לכיתור שלוש מהארמיות הסובייטיות שהשתתפו במתקפה, כולל הארמייה ה-57, ולהשמדתם עד לסוף החודש במסגרת קרב חרקוב השני. חלק קטן מיחידות הארמייה ה-57 הצליחו להיחלץ מהכיתור הגרמני. מפקד הארמייה, גנרל קוזמה פודלאס התאבד, כדי לא ליפול בשבי. שרידי הארמייה הוצבו בעתודת החזית.
באמצע יולי 1942 סופחו שרידי הארמייה ה-57 לחזית סטלינגרד החדשה, שהוקמה כדי להגן על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד מפני כוחות הציר, שפתחו במתקפה גדולה בדרום רוסיה בסוף יוני 1942. הארמייה הוצבה באזור העיר קראסנוארמייסק, מדרום לסטלינגרד, ובמהלך החודשיים הבאים השתתפה, ביחד עם הארמיות ה-64 וה-51, במערכה על דרכי הגישה הדרומיות לסטלינגרד, והצליחה להאט את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית לכיוון העיר. לאחר פתיחת המערכה בתוך סטלינגרד באמצע ספטמבר, הוצבה הארמייה ה-57 באזור האגמים המלוחים בערבה שמדרום לעיר. ערב פתיחת מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה הארמייה 2 דיוויזיות חי"ר, חטיבת חי"ר מיוחדת ו-2 חטיבות שריון עצמאיות. מפקדה (מאז יולי 1942) היה גנרל פיודור טולבוחין. לצורך המתקפה היא תוגברה בגיס ממוכן ה-13.
ב-20 בנובמבר 1942 פתחה הארמייה ה-57 במתקפה מדרום לסטלינגרד, כחלק ממתקפה סובייטית גדולה (מבצע אורנוס) שנועדה לכתר את כוחות הציר באזור סטלינגרד. ב-1 בינואר 1943 היא סופחה לחזית הדון, והשתתפה ביחד עם 5 ארמיות סובייטית נוספות במבצע לחיסול הכוחות הגרמניים, שנלכדו ב"כיס סטלינגרד". לאחר תום קרב סטלינגרד בראשית פברואר 1943 הועברה הארמייה לעתודת הסטאבקה, יחידותיה הועברו לארמיות אחרות, והארמייה ה-68 הוקמה על בסיס המפקדה שלה.
הארמייה ה-57 הוקמה בפעם השנייה ב-27 באפריל 1943 על בסיס שרידי ארמיית הטנקים השלישית, שספגה אבדות כבדות במהלך קרב חרקוב השלישי. הארמייה הוצבה בגדה המזרחית של נהר דונייץ העליון תחת פיקוד החזית הדרום-מערבית, ובאוגוסט 1943 השתתפה במבצע רומיאנצב במסגרתו שוחרר הערים בלגורוד וחרקוב מידי הגרמנים. הארמייה השתתפה במתקפה הסובייטית ששחררה את החלק המזרחי של אוקראינה, והחל מנובמבר 1943 השתתפה במתקפה סובייטית באזור קריבי ריה. בפברואר 1944 סופחה הארמייה לכוחות החזית האוקראינית הרביעית ותחת פיקודה השתתפה בשורת מתקפות במסגרתם שוחררה כל אוקראינה הדרומית. בסוף אפריל חצתה הארמייה את הנהר דנייסטר והקימה ראש גשר בגדה המערבית של הנהר.
בסוף אוגוסט 1944 השתתפה הארמייה ה-57 במבצע יאשי-קישינב, במסגרתו כותרו והושמדו הכוחות הרומניים-גרמניים, שהגנו על רומניה, ורומניה נכבשה על ידי הצבא האדום. בספטמבר-אוקטובר 1944 היא השתתפה בשחרור בולגריה משליטת הנאצים, ובמתקפה סובייטית בצפון יוגוסלביה במסגרתה שוחררה העיר בלגרד. בחורף 1944/1945 השתתפה הארמייה בשורת מבצעים סובייטיים במזרח הונגריה, ונטלה חלק בבלימת מתקפת הנגד הגרמנית באזור אגם באלטון. באפריל 1945 השתתפה הארמייה במבצע לכיבוש וינה, וסיימה את המלחמה במזרח אוסטריה.
בין חיילי הארמייה שקיבלו עיטור גיבור ברית המועצות היה וולף חצקביץ'.
תיל (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פמוקלה
פמוקלה (בטורקית: Pamukkale – "מצודת הכותנה") הוא תל טבעי בנפת דניזלי בדרום-מערבה של אסיה הקטנה שבטורקיה. האתר שוכן סמוך לכפר הנושא את אותו שם ונמצא 19 ק"מ צפונית לעיר דניזלי. התל, שאורכו 2,700 מטר ונישא לגובה של כ-20 מטר, חולש על העמק שתחתיו מגובה של 200 מטר. הוא תוצר של פעילות טקטונית שגרמה לנביעתם של מעיינות חמים שחומם מגיע ל-35 מעלות צלזיוס ויותר.
אחד המעיינות האלה, שמימיו עשירים במינרלים, הביא ליצירת התל משקיעתם של המינרלים, והקנה למקום את שמו בשל צבעו וצורתו. מי המעיין מכילים ביקרבונט וסידן המביאים להיווצרותו ולשקיעתו של סידן פחמתי. פעולה זו הותירה "מדרגות" לבנות של טרוורטין במורד התל שגובהן נע בין מטר אחד ל-6 מטר, ואלה נדמים למפלי מים שקפאו. שכבת הטרווטין מגיעה במקומות מסוימים לגובה של 10 מטר, והמעיין הנובע בהספק של 25 ליטר לשנייה מניב סלע משקע בכמות של כמעט 50 ק"ג ביממה.
בראש התל הוקמה במאה ה-2 לפנה"ס העיר העתיקה הייראפוליס, אשר התפתחה בעיקר על ידי הרומאים לאחר שחרבה ברעידת אדמה בשנת 17. בשנת 1988 הוכרזה פמוקלה כאתר מורשת עולמית יחד עם הייראפוליס. עד לצירופו של האתר לרשימות אונסק"ו הוא סבל מהזנחה ופיתוח-יתר, אשר גרמו לו נזק רב. בראש התל הוקמו מלונות אשר שאבו את מי המעיין החמים אל בריכותיהם והזרימו את שפכיהם בחזרה אל הטבע. שביל עפר נסלל על התל ואופנועים ואופני הרים עלו וירדו בו. מבקרים באתר נהגו להלך על הטרוורטין העדין כשהם נעולים בנעליים ולרחוץ בבריכות הטבעיות אגב שימוש בסבון. כתוצאה מכל אלה הפך הגיר לחום, והאתר החל מאבד את ייחודו.
הרשויות הטורקיות הרסו את בתי המלון וכיסו את השביל בבריכות מלאכותיות שרק אליהן מותרת כיום הגישה, וזאת בלא נעליים. חלק מהבריכות מרוקנות ממים במשך רוב היום כדי לאפשר לאור השמש להלבין שוב את הגיר.
קארמה
קַארְמָה (מסנסקריט: - "פעולה" או "מעשה") הוא מושג פילוסופי-מיסטי, שמקורו בדתות הודיות, שמתאר מחזור מלא של יחסי סיבה-תוצאה. זהו סך כל מעשיו של האדם - בעבר, בהווה ובעתיד. עקרון מרכזי הוא שהכוונה והמעשים של בן אדם (סיבה) משפיעים על העתיד של אותו בן אדם (תוצאה), כאשר מעשים טובים ישפיעו על קארמה טובה ועל האושר העתידי של האדם, לעיתים בחייו הנוכחיים ולעיתים בלידתו הבאה במעגל הסמסרה בעוד מעשים שליליים יבטיחו שלידתו הבאה תהיה רעה מזו הנוכחית.
"חוק הקארמה" הוא עיקרון תאולוגי מרכזי בדתות ההינדואיזם, בודהיזם, סיקהיזם וג'ייניזם (כולן נוסדו בהודו). מקור המונח בפולחן ודי עתיק יומין - שבו שימש לציון פעולה טקסית שהיוותה חלק משמעותי מטקס הקורבן (כגון הדלקת האש, שפיכת הנסך, או הגשת הבשר למזבח). השימוש במונח לתיאור סיבתיות החל, ככל הנראה, עם פיתוח תורות הסמסרה (שרשרת הלידה-מחדש אשר כובלת את האדם) והמוקשה (ה"שחרור" ממעגל הסמסרה). שינוי זה ברעיון הקארמה הוצג לראשונה באופנישדות.
הגדרת המושג
2. הלוטוס גדל בתוך מים עכורים, ואילו הפרח צף מעל פני המים; מטאפורה לכך שאדם יכול להתעלות מעל נסיבות חיים קשות מבלי להיות מושפע מהן. ]] המשמעות המילולית של המושג קארמה בסנסקריט היא "עבודה", "פעולה" או "מעשה". המילה מונגדת על ידי חלק מהחוקרים למילה הסנסקריטית קריה (בסנסקריט: क्रिया), המתארת את הפעולה השלמה, בעוד קארמה מתארת נשורת הנוצרת בזמן הפעולה, או את השפעת הכוונה שמאחורי הפעולה על הפועל. נשורת זו יכולה להיות שלילית או חיובית, ובדתות מסוימות (למשל ג'ייניזם והינדואיזם) הקארמה תלויה בפעולה עצמה בעוד בדתות אחרות (לדוגמה בודהיזם) הקארמה היא תוצר של פעולות מכוונות, כלומר הקשורות בהיאחזות האדם בתוצאת הפעולה. פעולות לא מוכוונות תוצאה אינן מובילות לצבירת קארמה לפי הבודהיזם. המשמעות המטאפיזית המדויקת של הקארמה, כמו גם המשקל שלה בחייו של הפרט, משתנה בין אסכולות שונות בפילוסופיית המזרח. עם זאת, ישנם כמה עקרונות משותפים:
סיבתיות
הקשר בין קארמה לסיבתיות הוא מוטיב מרכזי באסכולות שונות של הינדואיזם, בודהיזם וג'איניזם. על פיהן, הן הפעולות שמבצע היחיד והן כוונותיו משפיעות על מהלך חייו. פעולות שמבוצעות בעניין (הווה אומר, כאשר המבצע מייחל לתוצאה כלשהי) גורמות להצטברות קארמה, לעומת פעולות שמתבצעות ללא עניין, שמותירות את הקארמה ללא שינוי. קארמה טובה מביאה להשפעה חיובית על חייו של המבצע - לאושר, ואילו קארמה רעה, להשפעה שלילית - אומללות. באסכולות מסוימות השפעתה של הקארמה לאו דווקא מוגבלות לחייו הנוכחיים של הפרט, אלא יכולה להשפיע גם על גלגולו הבא. מתבצעת הפרדה בין שני סוגי השפעות שהקארמה מחילה על המציאות: הסאמסקארה היא לרוב מוקד הדיון בפילוסופיה המזרחית. הקארמה זורעת בחייו של המבצע נטיות (ואסנה), שמשפיעות על התנהגותו של הפרט; וכן משפיעה על ראייתו של הפרט את עצמו ואת העולם, ובכך מכתיבה את חוויית החיים שלו.
מוסר ואתיקה
הנחת המוצא היא שלכל פעולה יש השלכות, בין אם בחיים האלה ובין אם בגלגול הבא. יתרה מזאת, לא רק פעולה מביאה להשפעה על המציאות של המבצע, אלא גם עצם הכוונה, הגישה, והמאוויים של מבצע הפעולה. בכך מושג הקארמה נבדל ממערכת סיבתית טהורה, כפי שניתן למצוא במדעי הטבע. על כן משמש מושג הקארמה כבסיס האתי של אסכולות שונות בפילוסופיה המזרחית.
גלגול נשמות
עקרון הלידה מחדש (סמסרה) מופיע באסכולות שונות של דתות המזרח, כאשר הדעות חלוקות האם לידה מחדש היא עקרון מרכזי, משני, או לחלופין בדיה. על פי עיקרון זה, כל צורות החיים עוברות תהליך של גלגול נשמות - הווה אומר סדרה של לידות ומיתות, כאשר כל לידה יכולה להתרחש בצורת חיים אחרת מזו שקדמה לה (למשל, מה שהיה בגלגול קודם חזיר עשוי להיוולד מחדש כאדם). באסכולות מסוימות ישנה הטענה כי הכבודה הקארמית - שהיצור צובר במהלך חייו - ממשיכה איתו גם לאחר המוות, בגלגול הבא, והיא זו שתקבע את צורת ואופי החיים אליו ייוולד. תהליך זה של מוות ולידה מחדש ממשיך עד אין קץ, כאשר הדרך היחידה להפסיק אותו היא באמצעות הגעה מודעת לשחרור (מוקשה).
הינדואיזם
מושג הקארמה בהינדואיזם התפתח לאורך מאות שנים. באופנישדות מתוארת "דרך האלים", שכוללת התבודדות, ויתור על רצונות גשמיים ושאיפה להתפתחות רוחנית, ומי שהולך בה עשוי להגיע למוקשה, מושג ההארה ההינדואי באמצעותו נקטע את מעגל הסמסרה, מעגל הלידה מחדש בפילוסופיה ההודית. דרך זו מכונה גם "סניאסה", מילה המתורגמת לרוב לנזירות. באפוס "מהאבהארטה" מתואר מושג ראשוני של רעיון הקארמה:
התפיסה הקארמית המרכזית באפוס היא כי לכל כוונה ולכל מעשה (קארמה) יש מטען מיסטי ושמטען זה נצבר לאורך חייו של אדם ומשפיע על לידתו מחדש בגלגול הבא. לאורך השנים התפתחו אסכולות רבות בהינדואיזם, שנבדלות באופן שבו הן רואות את מושג הקארמה: מהתפיסה שקארמה משפיעה באופן דטרמיניסטי על חיי האדם, או לחלופין שלאדם יש רצון חופשי שיכול להשפיע על גורלו. כן קיים הבדל במידת החשיבות, אם בכלל, שניתנת לקארמה ולמעגל הלידה מחדש והשחרור ממנו.
בודהיזם
הקאמה היא מעגל מיסטי של סיבה ותוצאה, בדומה לדתות אחרות בנות התקופה. פעולות מסוימות מובילות לקצירת פירות בחיים הנוכחיים או השפעה על נסיבות הלידה הבאה. אך היחס לקאמה בבודהיזם שונה מבדתות אחרות. מכיוון שמשמעות ההארה בבודהיזם היא שחרור מההיאחזות ומאשליית העצמי, פעולות קרמאטיות, בין אם חיוביות ובין אם שליליות, נתפסות כלא נחוצות, מכיוון שהן צורה של היאחזות ב"פירות הקאמה" (בפאלי: קַאמָה פְּהַאלַה), התוצרים המקווים של הפעולה הקרמטית. לא רק פעולות קרמטיות נתפסות כהיאחזות, אלא כל פעולה המכוונת לתוצאה ולא נעשית למען הפעולה עצמה, ולכן מחזקת ונובעת מאשליית העצמי, ומרחיקה את האדם מהארה. כלומר, לפי הבודהיזם האידיאל הוא הפסקת צבירת הקאמה, בין אם חיובית או שלילית.
ג'ייניזם
הפילוסופיה הג'יינית מבצעת הפרדה בין הגוף (החומר) ובין הנשמה (המודעות הטהורה). היחס אל הקארמה הוא כאל משקע עשוי חלקיקים בלתי נראים הנחלקים ל-148 סוגים. משקע זה נמשך לשדה הקארמי, שנוצר כתוצאה מוויברציות הנגרמות מפעילות של מחשבה, דיבור ותנועה של הגוף. פעילות הגומלין של הקארמה והמודעות יוצרת את החיים כפי שאנו מכירים אותם. הצמדות קארמה שלילית אל הנשמה יוצרת הזדהות של הנשמה עם החומר, דבר המרחיק את המאמין הג'ייני ממוקשה, שנתפסת בדת כשחרור הרוח מהחומר. הנשמה משתחררת לבסוף מכבלי העולם הגשמי כאשר היא נפטרת מהקארמה השלילית שדבקה בה. דבר זה נעשה באמצעות פיתוח של אמונה נכונה, ידע נכון והתנהגות נכונה. בניגוד לבודהיזם, הכוונה משחקת תפקיד משני בצבירת הקארמה בג'ייניזם. פגיעה ביצור חי או בעלות של רכוש מובילות לצבירת קארמה שלילית ללא קשר לכוונת האדם. לכן חלק מהנזירים הג'יינים מרחיקים לכת ונמנעים מפגיעה בחיים אפילו בטעות, הם חובשים מסיכות כדי לא לבלוע חרקים ונמנעים מהדלקת אש מחשש שזו תפגע בלי משים בחיים (עם זאת, אין להם התנגדות שמאמינים שאינם נזירים ידליקו עבורם אש). הנזירים הג'יינים הסגפניים ביותר אף נמנעים מלבוש באופן מוחלט ומטאטאים את הקרקע עליה הם הולכים כדי למנוע צבירת קארמה שלילית כתוצאה מפגיעה או מצבירת רכוש.
טאואיזם
קארמה הוא עקרון חשוב בזרמים המיסטיים של הדאואיזם. על פי התפיסה, קיימות ישויות על-טבעיות שעורכות רישום אודות הקארמה של בני האדם, ומכתיבות את גורלם בהתאם. לאחר המוות אדם עשוי להיוולד מחדש, כבן אדם, או כבעל חיים. העלאת מנחה וכן טקסים מסוימים הנערכים במקדשים עשויים להפחית את הכבודה הקארמית שאדם סוחב עמו.
הערות שוליים
Karma (buddhismus)
ג'קי בראון
ג'קי בראון (באנגלית: Jackie Brown) הוא סרט קולנוע מסוגת מותחן פשע של הבמאי קוונטין טרנטינו, שיצא לאקרנים בשנת 1997. התסריט לסרט נכתב על ידי טרנטינו לפי ספר מאת אלמור לנארד. הסרט מהווה מחווה של טרנטינו לסרטי בלקספלויטיישן, ז'אנר משנות השבעים של סרטי פשע בכיכוב שחקנים שחורים לרקע מוזיקת דיסקו-מוטאון.
עלילת הסרט
ג'קי בראון (פאם גריר) היא אישה בשנות הארבעים לחייה, דיילת בחברת תעופה מקסיקנית זולה, ותושבת לוס אנג'לס. ג'קי משמשת בלדרית כספים בלתי חוקיים עבור פושע בשם אורדל רובי (סמואל ל. ג'קסון). אורדל הוא פושע קטן ומצליח, שמתפרנס ממכירת נשק לפושעים מקומיים. אורח חייו הנהנתני כולל גם החזקת שלוש פילגשים, בהן צעירה מנוונת ומכורה לסמים בשם מלאני (ברידג'ט פונדה).
בתקופה בה משתחרר מהכלא חברו של אורדל, לואיס גארה (רוברט דה נירו), מגלה אורדל כי עובד שלו בשם בומונט ליווינגסטון נעצר והלשין ל-ATF (רשות האכיפה האמריקנית) על העברת הכספים ממקסיקו. ואכן, ג'קי נעצרת בשדה התעופה של לוס אנג'לס על ידי שני סוכנים, ריי ניקולט (מייקל קיטון) ומארק דארגוס (מייקל בוואן), ונשלחת לכלא לאחר שנמצאה ברשותה מעטפה עם סכום כסף לא מוצהר וכמות מזערית של קוקאין, שהועברה בלא ידיעתה.
מחשש כי ג'קי תלשין עליו כמו בומונט, שוכר אורדל סוכן שחרור בערבות, מקס צ'רי (רוברט פורסטר), להוציא אותה מהכלא. בערב בו השניים נפגשים, מתאהב מקס בג'קי. לאחר מכן הוא מחזיר אותה הביתה, וכאשר מגיע אורדל על מנת להרוג את ג'קי, היא מפתיעה אותו עם אקדח שגנבה מהמכונית של מקס. לאחר מכן היא מציעה לו תוכנית להעברת כל כספו מקאבו, תחת עינה הפקוחה של ה-ATF, שתאמין שג'קי משתפת פעולה עימה. שכרה של ג'קי יהיה עשרה אחוז מההון. המעשה נובע מהפחד של ג'קי לאבד את מקום עבודתה מצד אחד, כעת כשמאסר על תנאי תלוי נגדה, והפחד מאורדל אם תבגוד בו, מהצד השני.
למחרת בבוקר נפגשת ג'קי עם מקס, ומשתפת אותו בתוכניתה, כאשר הוא האדם היחיד איתו היא שומרת על כנות מוחלטת, ובסופו של דבר מבקשת את עזרתו.
לאחר שהמשטרה לא איתרה את הכסף, מגיעה ג'קי בזעם לדירתו של אורדל, וזה משכנע אותה שהעניין היה להעביר את הכסף אליו בסופו של דבר, ומספר לה על סימון, אך אז מסתבר שסימון ברחה עם הכסף. לפיכך, מחליט אורדל לערב את מלאני בתוכנית ובהעברה הנוספת היא זו שתאסוף את הכסף. ג'קי לא מספרת לסוכני ה-ATF דבר על כך, והם מתכוננים להעברת הכספים דרך שרונדה.
בהעברה השנייה חוזרת ג'קי מקאבו עם כל כספו של אורדל, חצי מיליון דולר, כאשר במטוס היא מסתירה בתחתית כפולה בתיק שלה את כולו מלבד 50,000 דולר, הסכום שאמרה לסוכני ה-ATF שתעביר. בהגיעה לשדה התעופה מסמנים הסוכנים את השטרות ושולחים את ג'קי להעביר את הכסף במרכז הקניות. בהגעתה לשם, ניגשת ג'קי לחנות בגדים עם שקית המכילה מגבות חוף. ג'קי נכנסת לתא מדידה כדי למדוד חליפה. שם היא מכניסה לשקית את 50,000 הדולר המסומנים, וכדי לרמות את אורדל, שמה בנוסף ספרים במקום שאר הכסף. לאחר המתנה קצרה, מגיעה מלאני ומעבירה לה שקית זהה עם מגבות חוף זהות, וג'קי מעבירה אליה את השקית עם הכסף. לאחר שמלאני עוזבת מכניסה ג'קי את שאר הכסף אל השקית שקיבלה ומסתירה אותו תחת המגבות. ג'קי עוזבת את החנות בחופזה ומשאירה מאחוריה שקית עם חצי מיליון דולר. אז מגיע מקס, שותפה של ג'קי, ואוסף את השקית.
לאחר שג'קי עוזבת את החנות היא נפגשת עם הסוכן ריי ומספרת לו שמלאני התפרצה לתא ההלבשה וגנבה את השקית עם הכסף. בינתיים, יוצאים מלאני ולואיס ממרכז הקניות, ולאחר שמלאני מקניטה אותו, הוא יורה בה למוות ועוזב את המקום כדי להיפגש עם אורדל. כאשר השניים נפגשים, מספר לואיס לאורדל שרצח את מלאני, ובנוסף מגלה אורדל שרוב כספו לא נמצא בשקית. אורדל מתעצבן ויורה למוות בלואיס.
באותו ערב יוצר מקס קשר עם אורדל ומספר לו שג'קי מסתגרת במשרד שלו, מפוחדת, ומוכנה להעביר לו את הכסף בניכוי העמלה שהובטחה לה. השניים נוסעים אל משרדו של מקס, שם מחכה לו ג'קי באפלה. כאשר הם נכנסים, יוצא ריי מתא השירותים, ויורה באורדל החמוש למוות. על אורדל נמצאים השטרות המסומנים, והתיק נסגר.
שלושה ימים לאחר מכן נפגשים מקס וג'קי במשרדו, לאחר שהתחלקו בשלל מתרגיל העוקץ. ג'קי מתכוננת לנסיעה שלה לספרד, והשניים נפרדים, ומוותרים על מה שיכול היה להתרחש ביניהם.
Can't Tell Me Nothing
Can't Tell Me Nothing (בעברית: לא יכול להגיד לי כלום) הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי, קניה וסט. השיר יצא לאור במאי 2007 כסינגל הראשון והמוביל מאלבומו של וסט, Graduation. השיר הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר" בטקס הגראמי ה-50, אך הפסיד לשיר של וסט עצמו, Good Life.