cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לזלי אגאמס
עבודה מוקדמת
אגאמס התחילה את דרכה בעסקי הבידור כילדה בשנת 1951, כששיחקה את תפקיד האחיינית של את'ל ווטרס בתוכנית Beulah. אגאמס שרה בשידור בפעם הראשונה בתוכנית הבידור The Lawrence Welk Show, והייתה מופיעה קבועה בתוכנית המוזיקלית Sing Along with Mitch, בכיכובו של המפיק-מנצח מיטש מילר. ב-1960, היא שרה, מחוץ למסך, את "Give Me That Old Time Religion" בסרט "משפט הקופים". אגאמס השתתפה בשנת 1954 בתוכנית החידון של NBC/CBS, Name That Tune (1953-59). אחרי שנהייתה מוכרת בשל שירתה, גם זכתה להקליט תקליטים: "One More Sunrise" ו-"House Built on Sand" הגיעו למצעדי בילבורד.
טלוויזיה וקולנוע
אגאמס קיבלה תוכנית בידור משלה בשנת 1969, The Leslie Uggams Show. הייתה זו סדרת הבידור הראשונה ברשת ארצית בכיכוב מארח שחור מאז The Nat King Cole Show בשנות ה-1950, שהייתה הראשונה. היה לה תפקיד ראשי במיני סדרה " שורשים" בשנת 1977,  בתפקיד קיזי, תפקיד עבורו הייתה מועמדת לפרס אמי וכן פרס גלובוס הזהב. ב-1979, היא כיכבה בתפקיד ליליאן רוג'רס פארקס במיני סדרה Backstairs at the White House, וגם עבור תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר. היא הופיעה בתור עצמה או בתפקידי אורח במגוון תוכניות אירוח וסדרות בטלוויזיה, ביניהם "איש משפחה", I Spy, "תשע בריבוע", "החבובות", "ספינת האהבה" ו"מגנום, בלש פרטי". ב-1996, אגאמס שיחקה את תפקיד קיפר באופרת הסבון "כל ילדיי". היא זכתה ב-1983 בפרס אמי בתור המארחת של שעשועון רשת NBC, Fantasy.
הקריירה הקולנועית שלה כוללת תפקידים בסרטים Skyjacked (1972), Black Girl (1972), ו-Poor Pretty Eddie (1975), שבו שיחקה זמרת פופולרית אשר לאחר שהיא נתקעת בעיירה קטנה בדרום העמוק של ארצות הברית, עוברת התעללות והשפלות על ידי תושבי המקום. היא מאוחר יותר הופיע ב- Sugar Hill (1994) מול וסלי סנייפס, וב"דדפול" (2016), בו גילמה את אל העיוורת. באפריל 2016, היא שיחקה את תפקיד ליה ווקר, אמו של לושס ליון, אשר סובלת מהפרעה דו-קוטבית, בסדרת הלהיט של רשת פוקס, "אימפריה". אגאמס הופיעה בתפקיד סיידי בסרט הטלוויזיה משנת 2017, חיי הנצח של הנרייטה לאקס, ובשנת 2018, היא חזרה על תפקידה הקודם ב"דדפול 2".
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "The Bite" את דמותה של אסתר בוטולה.
במה
אגאמס נבחרה לככב במחזמר ''Hallelujah, Baby! '' אחרי שלנה הורן דחתה את תפקיד ג'ורג'ינה. המחזמר עלה לראשונה בברודוויי ב-1967 וזיכה את אגאמס בססטוס חדש ככוכבת. היא זכתה בטוני הפרס לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (בתיקו עם פטרישיה Routledge). היא הופיעה בברודוויי גם במופע Blues in the Night ב-1982 ובמופע המוזיקלי של היצירות של ג'רי הרמן, Jerry's Girls, ב-1985. אגאמס החליפה את פטי לופון בתפקיד רינו סוויני בחידוש הברודוויי של Anything Goes של קול פורטר במרכז לינקולן במרץ 1989. היא שיחקה את תפקיד זה קודם בסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית ב-1988-1989. תפקידי ברודוויי מאוחרים יותר כוללים את מאזי ב-Thoroughly Modern Millie (2003-2004) ואתל תאייר ב-On Golden Pond במרכז קנדי בשנת 2004 ובברודוויי בשנת 2005. בשנת 2001, היא הופיעה במחזהו של אוגוסט וילסון, King Hedley II, והייתה מועמדת עבור תפקיד זה לפרס הטוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה. בינואר 2009, אגאמס גילמה את לנה הורן במחזמר Stormy Weather בפסדינה שבקליפורניה, בבימויו של מייקל בוש וכוריאוגרפיה מאת רנדי סקינר. היא שיחקה תפקידים נוספים בתיאטרונים ברחבי ארצות הברית.
אונדריי דודה
אונדריי דודה (בסלובקית: Ondrej Duda; נולד ב-5 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בהלאס ורונה מהסרייה א' ובנבחרת סלובקיה כקשר התקפי. יש לו שני כינויים נפוצים שנוספו לו בעקבות סגנון משחקו הלטיני: "דודיניו" ו"אונדריי די מריה".
קריירת מועדונים
דודה החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של מועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. סנינה. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של קבוצת מ.פ.ק. קושיצה, בה התקדם עד אשר הגיע להרכב הקבוצה הבוגרת של המועדון. את הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, במשחק הניצחון הביתי 0–1 מול סלובן ברטיסלאבה. בחורף 2014 החליט דודה שלא להאריך את חוזהו בקושיצה. בפברואר 2014 חתם כשחקן חופשי במועדון הפולני לגיה ורשה על חוזה לארבע שנים וחצי. ב-30 ביולי 2015 נפגע דודה מאבן שהושלכה לעברו במהלך משחק מוקדמות הליגה האירופית מול קוקסי באלבניה. לאחר שנחבש, הוא פונה, והמשחק הופסק בגין האירועים. לגיה ורשה זכתה בניצחון טכני בתוצאה 0–3, ועל קוקסי הוטל גם קנס כספי בסך 49,160 פאונד ועונש של משחק ללא קהל.
ב-20 ביולי 2016, חתם דודה על חוזה ל-5 שנים במועדון הבונדסליגה הרטה ברלין. ב-12 בינואר 2020 הושאל דודה לנוריץ' סיטי מהפרמייר ליג עד לסוף העונה. ב-16 בספטמבר 2020 חתם דודה לארבע שנים בפ.צ. קלן. ב-29 בינואר 2023 הושאל להלאס ורונה עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית
דודה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית ב-18 בנובמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף במקום מארק האמשיק, בדקה ה-59 של משחק הניצחון 1–2 מול פינלנד, במסגרת משחק ידידות שנערך בז'ילינה. שערו הראשון במדים הלאומיים הובקע ב-31 במרץ 2015, במשחק הניצחון 0–1 מול צ'כיה, במסגרת משחק ידידות. דודה הבקיע את שערה הראשון של נבחרתו במסגרת טורניר הגמר של יורו 2016, לאחר שהשווה זמנית ל-1-1 במשחק מול ויילס, שנגמר בהפסד נבחרתו בתוצאה 1–2.
יו בונוויל
יו בונוויל (באנגלית: Hugh Bonneville; נולד ב-10 בנובמבר 1963) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
נולד בלונדון בשם יו ריצ'רד בונוויל ויליאמס. למד בבית ספר בשרבורן, ואחר כך למד תאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. את הכשרתו כשחקן רכש ב"אקדמית ובר דאגלס לאומנות הדרמה" שבלונדון.
ב-1998 התחתן עם לולו אוונס, לבני הזוג בן אחד, פליקס. הם מתגוררים בסאסקס מערב.
קריירה
הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון.
בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV. ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017.
רולס-רויס סילבר סראף
רולס-רויס סילבר סראף (באנגלית: Rolls-Royce Silver Seraph) היא מכונית סלון יוקרתית, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1998–2002.
הדגם הוצג לראשונה בסלון המכוניות בז'נבה, ב-3 במרץ 1998. מחיר היחידה בבריטניה בשנת 1998 היה 155,175 לירות שטרלינג. מחיר היחידה בארצות הברית בשנת 1998 היה 220,695 דולר. בסך הכול יוצרו 1,570 יחידות.
בשנת 2001 הוצגה הרולס רויס פארק ווארד, דגם זהה למעט בסיס הגלגלים שהוארך ב-250 מילימטר. עד סיום ייצור הדגם בשנת 2002 יוצרו ממנו 127 יחידות.
תאוצת הדגם מ-0 ל-100 קמ"ש היא 7 שניות.
היא יושבה לחלון
הִיא יוֹשְׁבָה לַחַלּוֹן הוא שיר אהבה של המשורר חיים נחמן ביאליק. השיר נדפס בשבועון של ההסתדרות הציונית, "העולם", ב-1 בספטמבר 1910, והוא השמיני בסדרת שירי עם שפרסם ביאליק בכתב העת.
תוכן השיר
השיר מתאר את רגשותיו של האני השר ל"רחל", אישה עימה הוא מקיים קשרי רעות ואהבה הדדיים: "רָחֵלָה לִי הִיא וְאָנֹכִי לְרָחֵל". הוא מספר כי התנהגותה שנויה במחלוקת בציבור, ועל כן הוא פונה אליו, יחד עם שאר ממועני השיר וסותר את דבריהם: "בְּעֵינֵיכֶם הִיא פְרוּצָה וּבְעֵינַי הִיא בָרָה", ומביע את תלונתו על שפיטתן של הבריות: "וְהוֹלְכוֹת הֵן רָכִיל".
הוא מתאר את געגועיו המתמידים אל מושא אהבתו רחל: הוא רואה אותה, במציאות ובדמיונו, יושבת על אדן החלון ומסרקת את שיערה, הוא מתגעגע אליה מבוקר עד ליל, וחסרונה אך מספר שעות מעכיר מאוד את רוחו. באהבתו חסרת הפניות הוא מכנה אותה בכינויים מנוגדים ליחס הציבור; לדעתו רחל היא "בָרָה" - נקיה מכל רבב, וטהורה - "הַנְּשָׁמָה", ולשמה מתווספת בפיו האות ה"א, לציון אהבתו. כוליות אהבתו מופעלת מול כוליות הטבע, כאשר הוא מזכיר את אהובתו לפני שיבולים וגבעולים בשדה; פרט המלמד כי תקופת השיר היא בתחילת הקיץ.
על פי החוקרים זיוה שמיר ואליהו הכהן השיר הוא עיבוד לעברית של שיר אידי עממי.
אבנר הולצמן מדגיש את ייחודו של שיר עם זה, לעומת מקורות עממיים; בעוד שבשירים האחרים נעלמת הנערה לבלי שוב, מתלבט הגבר הכותב את השיר בתהיות וייסורים לגבי עתיד היחסים ביניהם. יש כאן סיטואציה ייחודית של מחזר נלהב שנאלץ להתמודד עם הלשונות הרעות של הסביבה, עם ספקנותו שלו ועם חמקנותה של הנערה.
מוניקה 560
מוניקה 560 (בצרפתית: Monica 560) היא מכונית סלון בסגנון עיצוב גראן טוריסמו (קרוי גם: "Grand Tourer") מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Compagnie française de produits métallurgiques (קיצור: "CFPM") אשר יוצרה בין השנים 1973–1975.
אנסידמוס
אנסידמוס (יוונית: Αἰνησίδημος; המאה הראשונה לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.
חייו
אנסידמוס נולד בעיר קנוסוס שבאי כרתים, למד באלכסנדריה והיה תלמידו של פילון מלאריסה שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. אנסידמוס טען כי אנשיה של אקדמיה זו החזיקו בתאוריות מסוימות (ובהן אלה של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית) ללא הצדקה, ודחו תאוריות אחרות ללא סיבות מספיקות.
בתגובה לדוגמטיזם פילוסופי זה, אנסידמוס תמך בעיקרון שלפיו אין לחרוץ משפט על דבר - עיקרון שהוצע לראשונה על ידי פירון מאליס ותלמידו טימון מפליוס כפתרון לבעיית מגבלותיו של הידע האנושי. האסכולה של אנסידמוס נודעת כפירוניזם. הוא פיתח תורה ספקנית זו בתגובה לטיעונו של פילו מלאריסה שלפיו אם כי החושים מוליכים אותנו שולל, יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו.
דבר לא שרד מכל כתביו של אנסידמוס, אך אנו יודעים על אודותיו באמצעות פוטיוס, סקסטוס אמפיריקוס, דיוגנס לארטיוס ופילון האלכסנדרוני.
תורת הספקנות
הנושא הראשון הוא המשמעותי ביותר בתורתו של אנסידמוס. תורתו הספקנית, שלפיה לא ניתן לדעת דבר, מבוססת על עשרה טיעונים:
במילים אחרות, אנסידמוס טען כי האמת משתנה בהתאם לנסיבות. היות שכל אדם תופס את הדברים באופן שונה, ומסדר אותם במוחו באופן מתאים לו בלבד, אנסידמוס דחה את האפשרות שקיימת אמת אובייקטיבית, וטען כי האמת היא סובייקטיבית.
מיגל גוטיירס
מיגל גוטיירס אורטגה (בספרדית: Miguel Gutiérrez Ortega; נולד ב-27 ביולי 2001 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ז'ירונה מלה ליגה.
קריירת מועדונים
גוטיירס נולד במדריד שבספרד, וגדל במחלקות הנוער של חטאפה וריאל מדריד. בשנת 2020 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד. ב-21 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על קדיס במסגרת המחזור ה-31 בלה ליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-5 באוגוסט 2022 חתם גוטיירס על חוזה לחמש שנים בז'ירונה מלה ליגה. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לוולנסיה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-4 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לחטאפה במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית
גוטיירס היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 19.
לאסלו בארדושי
בארדושי לאסלו בארדושי (בהונגרית: Bárdosi Bárdossy László; סומבטהיי, 10 בדצמבר 1890 – בודפשט, 10 בינואר 1946) היה דיפלומט, פוליטיקאי ימני, הונגרי, ראש ממשלת הונגריה שהוצא להורג אחרי מלחמת העולם השנייה כפושע מלחמה.
קורות חייו
אביו ד"ר בארדושי (תואר אצולה, כלמר מבארדוש) ינה בארדושי (1861–1934), הפלטין הראשי של מחוז שארוש, המזכיר הראשי של מחוז ואש, בעל תואר "יועץ שר", ממשפחת בארדושי שהיא משפחת אצולה עם היסטוריה ארוכה. אמו הייתה גיזלה זרקה מאוברוורט. סבו וסבתו מצד אביו היו לאסלו בארדושי מבארדוש (1819–1890), הסגן הראשון של פלטין מחוז זאלה, נשיא בית משפט מלכותי, ואמיליה נאג' ממשטרהאזה (1826–1884). סבו וסבתו מצד אמו היו דנש זרקה (1842–1895), נוטריון מלכותי, ולנקה טרצי (1845–1914).
בארדושי למד משפטים בבודפשט, ברלין ופריז. הוא קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים ב-1912 באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא היה סגן מזכיר שר משנת 1918 ומזכיר שר משנת 1921. בשנת 1922 הצטרף למחלקת העיתונות של משרד החוץ ומונה לראשה בשנת 1924. ב-1926 הוא נשא את מרייטה בראון מבלטין.
ב-1926 הפך בעל תואר "יועץ שר", ומ-1930 ליועץ בשגרירות הונגריה בלונדון. ההיסטוריון האנגלי קרליל איילמר מקרטני כתב על ברדושי שהוא האדם הטוב ביותר בפוליטיקה ההונגרית בלונדון, שהשיג אהדה רבה ביותר להונגריה. ב-24 באוקטובר 1934 מונה לשגריר הונגריה בבוקרשט, שם זכה ליחס של כבוד והכרה מצד הרומנים בשל ידיעותיו הרבות והתנהגותו הקורקטית. הוא כיהן בתפקיד עד שנכנס לתפקיד שר החוץ.
ב-4 בפברואר, הוא ירש כשר החוץ את הרוזן אישטוואן צ'אקי, שמת ממחלה. ב-3 באפריל 1941, בעקבות התאבדותו של הרוזן פאל טלקי, מינה אותו העוצר של ממלכת הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי לראש ממשלה והוא שמר גם על תיק שר החוץ.
כראש הממשלה
משימתו הראשונה כראש ממשלה הייתה כיבוש האזור של צפון יוגוסלביה ("אזור הדרום" בהונגרית), שבדרך כלל קשור בהפרת "הסכם השלום הנצחי" עם יוגוסלביה מסוף מלחמת העולם הראשונה (חוזה טריאנון). למעשה, ברדושי לא הפר את הסכם טלקי ב-1941. מבין הכוחות ההונגריים-גרמניים שצעדו ב-6 באפריל, רק הכוח הגרמני נכנס ליוגוסלביה ובארדושי לא הכריז מלחמה על יוגוסלביה גם כאשר חיל האוויר היוגוסלבי הפציץ שטחים הונגריים מספר פעמים בין 6 לבין 10 באפריל. אולם ב-10 באפריל, עם הכרזת המדינה הקרואטית העצמאית, חדלה יוגוסלביה דה-פקטו מלהתקיים, וכוחות הונגריה נכנסו לשטח הדרום ב-11 לחודש.
ביוני הגיש לפרלמנט את הצעת החוק היהודי השלישי שאושרה על ידי הפרלמנט ב-15 ביוני 1941 והתקבל כחוק. החוק הגדיר את המושג "יהודי" על בסיס גזעי, אסר על נישואים של יהודים ולא-יהודים ואף על יחסי מין ביניהם מחוץ לנישואין, אותם סיווג כ"עלבונות גזעיים"; והנהיג בדיקה רפואית חובה לפני הנישואין. (למעשה חיקוי של חוקי נירנברג הנאצים).
טבח קמינץ-פודולסקי, שהיה השלב הראשון של השואה בהונגריה, התרחש בתקופה שהוא היה ראש הממשלה. בקיץ 1941 גורשו כעשרים אלף יהודים לאוקראינה על ידי השלטונות ההונגריים בתנאים גרועים ביותר, שם הם נורו במקלעים על ידי יחידות אס אס ב-27–28 באוגוסט. זה היה הרצח ההמוני הראשון של השואה שבו הגיע מניין ההרוגים לחמש ספרות (עשרות אלפים).
ב-11 בדצמבר 1941, בהיעדרו של העוצר מיקלוש הורטי וללא הסכמת מועצת השרים (הממשלה), בלחץ גרמני ואיטלקי, הוא הודיע כי הונגריה רואה עצמה במצב מלחמה עם ארצות הברית של אמריקה.
בינואר 1942, ממשלתו, לאחר שהשיגה את הסמכויות הנדרשות, הסכימה להקמת הארמייה ההונגרית השנייה (250 אלף חיילים וכ-50 אלף יהודים ממחנות שרות העבודה כעובדי כפייה עבור הצבא ההונגרי) ולפריסתה בחזית המזרחית לפי בקשת הגרמנים, וכן אישרה את גיוסם של עשרים אלף גרמנים אתנים הונגרים לוואפן אס אס. ב-7 במרץ 1942 לבקשת הורטי, הוא התפטר מראשות הממשלה. העוצר מינה את מיקלוש קאלאי במקומו.
משפט העם
בית המשפט של העם שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה ערך את משפטו יחד עם בלה אימרדי - בערכאה הראשונה מ-19 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1945. במהלך משפטו, שלא היה חף מטעויות משפטיות, הוא הפגין התנהגות קרירה וממושמעת, התווכח והתנסח בידע היסטורי ומשפטי עצום. הוא עלה בהרבה על שופטיו הן בהשכלתו והן בכישורי השפה שלו ובמקומות מסוימים גם בידע המשפטי שלו. הוא כמעט ניצל לרעה את הידע המצטיין שלו בשפה: הוא השתמש בביטויים זרים כדי לבלבל את בית המשפט, במקביל קרה שהציטוטים הלטיניים שלו נענו על ידי אקוש מאיור (נשיא בית משפט העם), וטענותיו באנגלית נענו על ידי התובע המדיני שאנדור סלאי.
האישומים שהוגשו נגדו:
באופן פרדוקסלי, הכנסתו ואימוצו של החוק היהודי השלישי לא נכללו בהאשמות. במשפטו התנהל ויכוח ארוך על המושגים של הכרזת מלחמה, מצב מלחמה וסטטוס מלחמה, שהם היו נושא לוויכוחים בין עורכי דין בינלאומיים עד היום.
הגנתו לא טענה את התנגדות: nullum crimen sine lege, (אין פשע בהיעדר חוק) כלומר, שהפעולות שביצע לא היו פליליות בעת ביצוען; עם זאת, היא התייחסה לעיקרון של rebus sic stantibus, כלומר, יש להעריך את המעשים שבוצעו בנסיבות שבהן והיכן בוצעו שהוא חלק על סמכותו של בית משפט העם, שכן סברו הוא והגנתו שרק בית משפט פרלמנטרי מיוחד שיוקם לשם כך יוכל לשפוט ראש ממשלה לשעבר.
הוא נידון למוות בתליה, גזר הדין הומתק על ידי המועצה העליונה הלאומית, למוות ביריה. פסק הדין ניתן ב-1946. הוא הוצא להורג ב-10 בינואר בחצר בית הכלא ברחוב מרקו.
ראג'פאט
ראג'פאט (בהינדית: דרך המלכים) היא השדרה הלאומית של הודו הממוקמת במרכז דלהי. השדרה מתחילה בכיכר הניצחון שנמצאת בכניסה לארמון הנשיא ומשם נמתחת מזרחה אל כיכר גדולה, בתוכה פארק. במרכז הפארק ממוקם שער הודו ובצידו המזרחי נמצא "האצטדיון הלאומי - ניו דלהי". את השדרה מקיפים משני צדדיה מדשאות, בריכות מים, מזרקות, אובליסקים, ופנסי רחוב מעוצבים. השדרה נחשבת לאחת המפורסמות ביותר בהודו ומשמשת למצעדים, תהלוכות, חגיגות יום העצמאות ההודי ולטקסי קבלת פנים עבור ראשי מדינות זרות המגיעים להודו. את השדרה מקיפים משרדי ממשלה, בית סגן נשיא הודו, מרכז אינדירה גנדי לתרבות ואומנות, מרכז קונגרסים בינלאומי, המוזיאון הלאומי של הודו, הארכיון הלאומי של הודו, ובניין הפרלמנט ההודי.
חפיפת שיער
חפיפת שיער היא פעולה של היגיינה אישית הכוללת את שטיפת השיער וסיבונו באמצעות שמפו, סבון או חומרים מרככים אחרים. מטרת פעולה זו היא שמירה על שיער נקי, וחפיפה שגרתית עשויה גם לעזור לשמור על בריאות השיער. לאחר חפיפת השיער לעיתים משתמשים במרכך שיער, כדי לשפר את המרקם של השיער ואת חוזקו.
מספר מוצרים בשוק מציעים שילוב בין מרכך השיער לבין השמפו. בשפה השיווקית הם נקראים "שניים באחד" ("Two in one"), ולרוב הכוונה היא שקיימים שני חומרים פעילים, אחד משמש כשמפו והשני כמרכך.
אדם יכול לחפוף את השיער בעצמו או להיעזר בשירותי חפיפת שיער מסחריים.
היסטוריה
שירות חפיפת השיער במערב החל כאשר השיח' דין מחמוד פתח סלון הודי לחפיפת שיער ב-1759. הסלון היה בסגנון חמאם טורקי, הלקוחות קיבלו טיפול של חפיפה טורקית ועיסוי. שירותיו של השיח' הוערכו והוא מונה להיות החופף של ג'ורג' הרביעי ושל ויליאם הרביעי.
סגנונות חפיפה
רוב מעצבי השיער בצפון אמריקה, דרום אמריקה ואירופה, נוהגים לחפוף את השיער כשירות לפני או אחרי תספורת. המטרה היא לרכך את השיער לרך ונוח לעבודה מצד מעצב השיער. אם החפיפה נעשית אחרי תספורת, היא נועדה גם להסיר קווצות שיער שנותרו על הראש ועלולות להיות טורדניות ללקוח. בנוסף, החפיפה עצמה עשויה להרגיע את הלקוח, כמעין עיסוי ראש. בחלקים מסוימים של העולם, כגון סין, אין זה נדיר לראות מה שמכונה "חפיפה זקופה": הלקוח יושב בכיסא כמו במספרות המערביות, אולם הוא יושב בצורה זקופה והחפיפה לא נעשית מעל הכיור. שטיפת השיער נעשית בקערה.
במספרות מקצועיות, הלקוח לרוב מתיישב בכיסא, ומשעין את ראשו אחורה לתוך כיור שעוצב במיוחד לכך, עם שקע לעורף. מעצב השיער עומד מאחורי הלקוח וכך רק השיער נרטב בזמן החפיפה. לחלופין, ניתן לחפוף את השיער בהישענות קדימה מעל הכיור, וכך המים נוטפים מעל הכיור במקום על הרצפה או על הבגדים.
הדרך להודו
הדרך להודו (בפורטוגזית: Caminho das Índias) היא טלנובלה ברזילאית זוכת פרס אמי הבין-לאומי. הסדרה שודרה בישראל בערוץ ויוה. זוהי אחת התוכניות הנצפות ביותר בברזיל. הסדרה הופקה על ידי חברת Globo.
מקור השם בפורטוגזית הוא תרתי משמע: כביש שמוביל להודו, או דרך של הודו. השידור התחיל בספטמבר 2009 ועד לספטמבר 2011 שודרו מעל ל-200 פרקים.
תקציר העלילה
אחת מנקודות העלילה העיקרית היא אהבה אסורה בין הדמויות: מאיה, בת למשפחת סוחרים מסורתית, ובהואן, בן משרתים שנשרפו כעונש על שנגעו באדונם בזמן טבילה.
הורי מאיה, מאנו מיתהה וקוצ'י, מחפשים בשבילה שידוך. כשמאיה פוגשת את בהואן היא משנה את דעתה בקשר לשידוכים, ולמרות שהיא מגלה את האמת על מוצאו היא מוכנה לקחת סיכון.
ראג', בנם של אופש ואינדירה אננדה, משודך למאיה, מה שמסכן את אהבתה לבהואן. ראווי, אחיו הצעיר, מאוהב בברזילאית קמילה מוטה, ויחסיהם מחריפים את הסכסוך בין המזרח למערב. שאנטי, האחות היחידה של ראג', שואפת להשיג השכלה אקדמאית ולבחור את בעלה לעתיד בעצמה. ראג' עצמו היה מאוהב בדודא הברזילאית, שעובדת במרפאה אסתטית, עוד כששהה בברזיל, אך השידוך המיועד שלו עם מאיה מסבך את המצב.
פול מילגרום
פול רוברט מילגרום (באנגלית: Paul Robert Milgrom; נולד ב-20 באפריל 1948) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי. הוא פרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת סטנפורד החל מ-1987. מילגרום הוא מומחה בתורת המשחקים בכלל, ובתורת המכירות הפומביות ובאסטרטגיות תמחור בפרט.
מילגרום הוא זוכה פרס נובל למדעי הכלכלה לשנת 2020, יחד עם רוברט וילסון, "על שיפורים בתורת המכירות הפומביות והמצאות פורמטים חדשים של מכירות פומביות." מילגרום ומנחהו לעבודת הדוקטורט, רוברט וילסון, תכננו את פרוטוקול המכירה הפומבית שמשמש את ה-FCC לקביעת איזו חברת טלפונים תקבל את התדרים הסלולריים. מילגרום הוביל גם את הצוות שתכנן את מכרז התמריצים לשנת 2016–2017, שהיה מכירה פומבית דו-צדדית להפעלת תדרי רדיו מחדש משידור טלוויזיה לשימושים בפס רחב אלחוטי.
ראשית חיים וחינוך
פול מילגרום נולד בדטרויט, מישיגן, ב־20 באפריל 1948, השני מבין ארבעה בנים להורים היהודים אברהם אייזיק מילגרום ואן ליליאן פינקלשטיין. הורי אביו, סמואל ורבקה (בֶּקי) מילגרום היו יהודים פולנים שהיגרו לקנדה וממנה לארצות הברית ואילו הורי אמו, היימן ורוז פינקלשטיין היו יהודים רוסים שהיגרו לארצות הברית.
המשפחה עברה מדטרויט לאוק פארק, מישיגן, ומילגרום למד בבית הספר דיואי ולאחר מכן בתיכון באוק פארק. מילגרום סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן בשנת 1970 עם תואר שני במתמטיקה. הוא עבד כאקטואר במשך מספר שנים בסן פרנסיסקו בחברת הביטוח מטרופוליטן, ולאחר מכן בחברת הייעוץ נלסון וורן בקולומבוס, אוהיו. מילגרום הפך לשותף בחברת האקטוארים בשנת 1974. בשנת 1975 נרשמ מילגרום ללימודי תואר שני באוניברסיטת סטנפורד בתוכנית MBA. לאחר שנתו הראשונה הוא הוזמן למסלול דוקטורט. קיבל תואר שני בסטטיסטיקה בשנת 1978 ודוקטורט בעסקים בשנת 1979. עבודת הדוקטורט שלו על תורת המכירות הפומביות זכתה בפרס לאונרד סאבאג'. מאמר זה היה גם לראשון המאמרים המרכזיים על תאוריית המכירות הפומביות. מנחהו לעבודת הדוקטורט, רוברט וילסון, הפך מאוחר יותר לשותף שלו בתכנון מכירה פומבית של ספקטרום בה השתמשה רשות התקשורת הפדרלית.
ההוראה מפי דואה חתי
ההוראה מפי דואה חתי (הידועה גם בשם "הסאטירה אודות בעלי המלאכה"), היא פואמה חינוכית מימי מצרים העתיקה. מובאים בה דברים שאמר האב דואה חתי הלבלר לבנו פפי, שעה שהפליגו במעלה הנהר אל עיר הבירה אל בית הספר ללבלרים. הפואמה מפארת את יכולת האוריינות.
תיאור
בפואמה האב דואה חתי מאדיר את תפקיד הלבלר (כלומר מי שיודע קרוא וכתוב), מתאר בבוז את בעלי המקצועות האחרים, ומספק לבנו הוראות כיצד ראוי להתנהג בתקופת הלימודים בבית הספר.
חלקים מהיצירה נמצאו במספר רב של עותקים, על גבי אוסטרקונים, ולנוכח המספר הרב של העותקים, החוקרים מניחים שזה היה טקסט לימודי. הילדים שלמדו כתיבה נדרשו להעתיק את הטקסט הזה כחלק מהכשרתם. הם שיננו את תוכן היצירה: הוראות ההתנהגות הכלולות בה, וההבטחה שהלימודים הם לטובתם, ויקנו להם עתיד מזהיר.
במחקר מיחסים למחבר "ההוראה מפי דואה חתי" גם את חיבור ההוראות של אמנמת.
מבצר קאקון
מבצר קאקון נמצא בעמק חפר על כביש 5803 ליד מושב אומץ. המבצר הממלוכי שיסודותיו מהתקופה הצלבנית, נמצא בראש תל קאקון המתנשא לגובה 52 מ'.
היסטוריה
ההיסטוריה של קאקון כמקום יישוב מגיעה ככל הנראה עד לתקופת השלטון הרומי, אך במקום לא נותרו שרידים מתקופה זו. בתקופת שלטון הצלבנים בנה המסדר הטמפלרי מצודה בראש גבעה במקום, שכונתה קקו. הממלוכים, בראשות השולטן ביברס, כבשו את המצודה בשנת 1260, שיקמוה והפכו את הכנסייה שבה למסגד. השלטון הממלוכי עודד הגירה למקום ותרם להפיכתו למרכז מסחרי על הדרך הראשית שחיברה בין דמשק למצרים. בראשית המאה ה-14 נבנה בו חאן בפקודת מושל עזה. בתקופה הממלוכית בוצרה קאקון והייתה למרכז צבאי ומנהלי.
לאחר הכיבוש העות'מאני במאה ה-16 היה במקום יישוב ובו 127 תושבים. בשנות השלושים של המאה ה-19, בשנות השלטון המצרי בארץ, נהרס הכפר בידי צבאו של אבראהים פאשא במסגרת דיכוי מרד הפלאחים. הכפר יושב מחדש שנים אחדות לאחר מכן בידי מהגרים ממצרים ותושבים מהכפרים הסמוכים שויכה ודיר אל-ע'צון.
הכפר ננטש ונהרס במלחמת העצמאות. האתר נמצא במעלה ההר קקון.
הגן כיום
ביוזמת הגופים הציבוריים רשות הטבע והגנים, רשות העתיקות, החברה הכלכלית של עמק חפר, עמותת "נאמני תל קאקון" וחברת חשמל - הוחל בביצוע מיזם הגן הלאומי מבצר קאקון.
בשלב הראשון בוצעו פעולות לשימור המבצר ושיפור הנגישות אליו וכן הכנת כניסה אל הגן הלאומי ושילוט מתאים. עבודות הפיתוח והשימור יכללו הכשרת שבילים קיימים וחדשים, הכשרת כניסה לחדר התחתון במבנה העות'מאני לקליטת מטיילים, ניקיון יסודי והסרה של צמחייה מפריעה ותיקון הבאר. בתכנון גם התקנת שבילים נוחים לרוכבי אופניים.
פרנק דה ווין
השכלה
בשנת 1979 הוא סיים את לימודיו בבית הספר בעיר ליאר. ב-1984 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית בבריסל, עם תואר שני למדעי הנדסה.
קריירה צבאית
כאשר הגיע לצבא למד תעופה בחיל האוויר הבלגי. אחרי שסיים את לימודיו בחיל האוויר הטיס מטוסי מיראז' 5 בצבא הבלגי. בשנת 1991 סיים את מסלולו באוניברסיטה בבריסל עם הציון הגבוה ביותר של מחזורו. בשנת 1992 קיבל את תעודתו כטייס מהבית ספר האימפריאלי לטייסים בבריטניה. בדצמבר 1992, דה ווין היה הראש של טיסת ניסוי עבור חיל האוויר הבלגי. מינואר 1994 ועד אפריל 1995, הוא היה אחראי על בטיחות הטיסה של אגף הקרב הראשון שפועל מבאובצ'אין. מאפריל 1995 ועד יולי 1996, הוא הצטרף כטייס בכיר לחייל האוויר האירופאי שהשתתף בבסיס חיל האוויר של אדוארדס, קליפורניה. בין 1996 ל-1998 הוא שימש כטייס מבחן בכיר בחיל האוויר הבלגי, שהיה אחראי על כל תוכניות הבדיקה ועל כל רכבי הטיס. בפברואר 1997, נתקל דה-ווין בבעיות מנוע תוך כדי טיסה במטוס F-16 מעל אזור מאוכלס בצפיפות ליד ליוברדן. אחרי שהמחשב על הסיפון נכשל, דה ווין נאלץ להתמודד עם הבחירה בין אם להתרסק או להימלט מהמטוס מעל האזור המאוכלס בצפיפות. עם זאת, דה ווין הצליח לבצע נחיתה של המטוס הפגום בבסיס חיל האוויר ההולנדי, הישג אשר עזר לו להרוויח את פרס Joe Bill Dryden Semper Viper, והוא היה הראשון שזכה בפרס ולא היה אמריקאי. באוגוסט 1998 מונה דה-ויין למפקד טייסת 349 שפועלת מקליין ברוגל, עיר בבלגיה. הוא השלים 17 גיחות קרב. על הישגיו במבצע זה העניקה לו ממשלת הולנד את התואר של קצין מסדר אורנג '-נסא (Orange-Nassau). דה ויין אסף מעל 2.300 שעות טיסה במיראז', F-16, טורנדו ויגואר. הוא משמש גם כיו"ר ארגון הכוחות המזוינים של צבא ההגנה הבלגית.
קריירה כאסטרונאוט
בשנת 1998 פרנק דה ווין נבחר למועמד כאסטרונאוט בסוכנות החלל האירופאית. שנתיים לאחר מכן הוא הצטרף לחיל האסטרונאוטים האירופאי של הסוכנות, שבסיסו היה מרכז האסטרונאוטים האירופאי בעיר קלן, גרמניה. באוגוסט 2001, דה ווין עבר הכשרה בבית יורי גגארין, מרכז ההדרכה ליד מוסקבה, רוסיה. ההכשרה כללה אלמנטים רבים של הדרכה בסיסית לתחנת החלל הבינלאומית, וגם הוכשר בתור מהנדס טיסה מסוג סוויז. ב-2002 הייתה נסיעתו הראשונה של דה ווין לתחנת החלל הבינלאומית בתור מהנדס טיסה, טיסה זו לקחה כ-11 ימים (30 באוקטובר - 10 בנובמבר). במשך שהותו בחלל, דה ווין צלח תוכנית של 23 ניסויים בתחומי החיים, מדעי הפיזיקה והחינוך. הוא היה חבר בצוות הגיבוי של ליאופולד אייהארטס ממשלחת ה- ISS 16. ב-20 בספטמבר 2007, הכריזה סוכנות החלל האירופאית כי בשנת 2009 דה ווין ישתתף במשימה שאורכה שישה חודשים על הסיפון של תחנת החלל הבינלאומית. ב-21 בנובמבר 2008, הודיעה נאס"א על שינויים בתכנוני המשלחת, בניהם דה ווין שנהיה מפקד המשלחת 21. ב-27 במאי 2009 דה ויין שוגר על הסיפון סויוז TMA-15, והפך לאסטרונאוט הראשון של סוכנות החלל האירופית שפיקד על משימת חלל.
הביצה שהתחפשה
הַבֵּיצָה שֶׁהִתְחַפְּשָׂה הוא ספר ילדים ישראלי מפורסם שכתב ואייר דן פגיס, וראה אור בשנת תשל"ג-1973 בהוצאת עם עובד. זהו ספר הילדים היחידי שחיבר פגיס, שהיה משורר וחוקר ספרות נודע. הספר הפך לאחד מהספרים הקלאסיים בספרות הילדים בישראל ונמצא ברשימת ספרי הליבה שפרסם משרד החינוך לכיתות א–ב. הספר כתוב בכתב היד של פגיס, ומוקדש לשני ילדיו.
תקציר העלילה
הסיפור, הפותח במילים, הוא משל המציג את סיפורה של ביצה שאינה מרוצה מעצמה. היא מתגלגלת בעולם (פוגשת כדור פינג פונג ובלון), מתהפכת, מתלבטת ומתחפשת (לפרח, פטרייה, סל, שעון, ליצן, כד, תפוח ודברים נוספים), עד שלבסוף מוצאת אותה התרנגולת שהטילה אותה ומעניקה לה את החום שחיפשה. מתוך הביצה בוקע אפרוח.
הסיפור, בדומה לסיפור הברווזון המכוער, מלווה את הדמות הראשית בחיפוש זהות חדשה. הביצה אינה מרוצה ממצבה, ומחפשת אפשרות לביצוע מטמורפוזה לדמות אחרת. לאחר ניסיונות רבים, חוזר הגיבור אל ביתו המוכר ומתפתח שם.
מוסר ההשכל של הסיפור הוא ביכולת של האדם להאמין בעצמו ולהתפתח מתוך המצב בו הוא נמצא.
אזכורים
על בסיס הסיפור הועלו מחזות, שעת סיפור וכדומה.
גרנד קניון (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שנות ה-30 של המאה ה-1
שנות ה-30 של המאה ה-1 היו העשור הרביעי של המאה ה-1, החלו ב-1 בינואר 30 והסתיימו ב-31 בדצמבר 39.
רדקום
רדקום בע"מ (nasdaq: RDCM) היא חברה העוסקת בפיתוח מערכות ניתוב וניהול תעבורה ברשתות תקשורת.
היסטוריה
בספטמבר 1997 הונפקה בנאסד"ק וגייסה 21.9 מיליון דולר לפי שווי שוק של 91 מיליון דולר. בין השנים 2006–2009 נסחרה החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית, ואף נכללה במדד ת"א 100.
משרדיה הראשיים ממוקמים ברחוב ראול ולנברג ברמת החייל תל אביב. בנוסף, לחברה יש משרדים בניו ג'רזי, ארצות הברית, דלהי בהודו וסאו פאולו ברזיל.
באוקטובר 2017 ביצעה רדקום גיוס הון בהיקף של 28 מיליון דולר על ידי הנפקת מניות בנאסד"ק.
מוצרים
רדקום מספקת פתרונות לניטור ובחינת תעבורה ברשתות תקשורת.
המוצרים הראשונים שפיתחה היו ציוד חומרה לאבחון ובדיקת רשתות WAN ,LAN ו-ATM. מוצרים המשמשים בשלבי פיתוח ציוד הרשת, התקנתו ותחזוקתו השוטפת ומאפשרים איתור תקלות ברכיבי הרשת השונים. תחום המוצרים השני אליו נכנסה היה מוצרים לניהול איכות העברת הקול ברשת האינטרנט ושירותי ערך מוסף אחרים.
בעשור השני של המאה -21 החלה רדקום לספק פתרונות בתחום של וירטואליזציה של רשתות תקשורת (NFV - Network Functions Virtualization), כלומר מעבר לפתרונות תוכנה בענן, וזניחת ציוד התקשורת בבעלות עצמאית של ספק התקשורת.
נינה אמיר
נינה אמיר (נולדה ב-17 בינואר 1999) היא שייטת ישראלית המתחרה במפרשיות מדגם 470.
קריירה
אמיר זכתה במקום השני באליפות ישראל בדגם 420 בשנת 2015, יחד עם גילי אברך. בשנת 2016 החלה להתחרות בדגם 470, יחד עם גיל כהן. הן ויתרו על השתתפות באליפות העולם שנערכה באותה שנה כדי להקדיש את הזמן לאימונים. בתחרות גביע הנסיכה סופיה שנערכה בפאלמה דה מיורקה באפריל אותה שנה, סיימו השתיים במקום התשיעי, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו השתיים במקום ה-18. באולימפיאדה עצמה הן סיימו במקום ה-17.
הדיוויזיה ה-113 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-113 (בגרמנית: 113. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה, והשתתפה בקרב סטלינגרד.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד ארנסט גינצל. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-29, במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב וקרב חרקוב הראשון. בנובמבר 1941 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובמרץ 1942 חזרה לחזית המזרחית, והוכפפה שוב לארמייה השישית, ולחמה עמה בקרב חרקוב השני. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943.
ב-23 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד פרידריך וילהלם פריטר. ב-20 ביולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-39, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית בקרבות שונים, וב-25 בנובמבר 1943 פורקה, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-337.
סמדר צור
סמדר צור (נולדה ב-1962) היא ספורטאית ואלופה פאראלימפית (סיאול 1988).
ביוגרפיה
צור גדלה בקיבוץ מעגן מיכאל. בגיל 15, בשנת 1977, במהלך שחייה בכנרת נפגעה קשות מסירת מרוץ. כתוצאה מהתאונה נקטעה אחת מרגליה.
השתתפה באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) כחברה בנבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים וזכתה במדליית כסף.
השתתפה אולימפיאדת הנכים סיאול (1988) והתחרתה עם נבחרת הנשים בכדורסל ובשלושה משחים: במשחה 100 מטר בסגנון פרפר סיימה במקום הראשון (1:33.89 דקות) וזכתה במדליית זהב, במשחה 100 מטר בסגנון חזה סיימה במקום השלישי (1:45.39 דקות) וזכתה במדליית ארד, ובמשחה 200 מטר בסגנון מעורב סיימה במקום הרביעי.
ניינטין85
אנתוני פול ג'פריז (באנגלית: Anthony Paul Jefferies; נולד ב-1 ביולי 1985), הידוע בשם הבמה ניינטין85 (Nineteen 85), הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי קנדי. ניינטין85 מחזיק בפרסי המוזיקה של ASCAP בין השנים 2014 ו-2015.
הוא ידוע בעיקר בהפקת שירים עבור הראפר הקנדי דרייק, בעיקר כמה מהסינגלים המצליחים שלו, "One Dance", "Hotline Bling" ו-"Hold On, We're Going Home". בשנת 2014 מגזין Complex כלל אותו ברשימת "15 המפיקים החדשים לצפות להם". בשנת 2015, הקים את צמד ה-R&B דיוויז'ן עם הזמר דניאל היילי. הוא קיבל מועמדויות לארבעה פרסי גראמי, כולל "מפיק השנה (לא-קלאסי)", וזכייה בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר", על "Hotline Bling".
מוטנז
מוטנז (בגרמנית: Muttenz, בגרמנית שווייצרית: Muttez) היא עיר במחוז ארלסהיים שבקנטון בזל-לנדשאפט שבשווייץ.
היסטוריה
בתקופת השלטון הרומי בשווייץ התקיים במקום כפר קטן בשם Montetum, שהפולשים האלמאנים קראו לו Mittenza החל מהמאה ה-3 לספירה. בראשית המאה ה-9 היה היישוב לנחלתו של בישוף שטרסבורג. במאות השנים הבאות הייתה העיר פייף של משפחות אצולה שונות.
מוטנז מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1225 – 1226 בשם Muttence. במסמך משנת 1227 היא מוזכרת בשם Muttenza.
ב-1606 היה הכפר לנחלתה של משפחת מינש ממינשנשטיין שביצרה את כנסיית הכפר על שם ארגובסט הקדוש עם סוללה בראשית המאה ה-15, לאחר שהמבצרים שלהם בוורטנברג הסמוכה נהרסו בחלקם ברעידת האדמה שהתרחשה בבזל ב-1356. לאחר שהמשפחה נקלעה לזמנים קשים הם מכרו את מוטנז ואת וורטנברג לעיר בזל ב-1517. בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית בבזל, הפכה הכנסייה של מוטנז לפרוטסטנטית ב-1529. ב-1628 איבדו 112 אנשים, שביעית מתושבי הכפר, את חייהם במגפת דבר. רבים מתושבי הכפר, שעדיין היו נתינים של העיר בזל, היו עניים ובאמצע המאה ה-18, כאשר הזדמן להם לעזוב את מוטנז, הם היגרו ליבשת אמריקה. ב-1790 רק שארית האיכרים שנותרו במוטנז שוחררו מהשיעבוד על ידי המועצה הגדולה של העיר בזל. בעקבות המהפכה הצרפתית בוטלה חובת תשלום מעשר כספים לכנסייה. לאחר מלחמת אזרחים קצרה פוצל ב-1833 הקנטון של בזל לשניים, קנטון בזל-לנדשאפט וקנטון בזל-שטאדט. מוטנז הייתה לחלק מקנטון בזל-לנדשאפט ונותרה כפר איכרים עד לתחילת המאה ה-20, כאשר היא החלה להתפתח כעיר התעשייתית הקטנה שהיא מהווה כיום.
בית זינאתי
בית זינאתי הוא אתר מורשת בפקיעין. אתר המורשת מספר על ההיסטוריה היהודית של פקיעין, ועל משפחת זינאתי, אשר על פי המסורת, גרה ביישוב מתקופת חורבן בית שני. סביב אתר המורשת נמצאים, בין היתר, מערת הרשב"י, בית הכנסת העתיק של פקיעין, הקשורים לסיפור המקום. במרכז המבקרים מתקיימות פעילויות רבות, כגון סיורים לכל המשפחה, מסיק זיתים והצגת תיאטרון.
פקיעין
אתר המבקרים עורך סיורים מוזקליים ביישוב פקיעין. היישוב העתיק ובו תושבים דרוזים, נוצרים, מוסלמים, ויהודים. במהלך הסיורים של האתר, המבקרים עוברים בכיכר המעיין של היישוב, ובמרכז קהילתי. בסיור מדברים גם על הקשר החזק בין המקום לבין מורשתו של יצחק בן-צבי.
בית הכנסת העתיק
על פי המסורת, בית הכנסת העתיק של פקיעין, הוקם במקום בית מדרשו של רבי יהושע בן חנניה. בבית הכנסת התגלו שני לוחות הנחרטו סמוך לימי בית שני. הבניין שופץ ב-1873 מתרומתו של רפאל לוי. כיום, בית הכנסת העתיק נמצא תחת השגחתה של משפחת זינאתי, ששומרת ומתחזקת את המקום.
מוטנז
גאוגרפיה ודמוגרפיה
העיר שוכנת במחוז ארלסהיים, ממזרח לעיר בזל. הכפר העתיק שכן בין גבעות ריטיהרד ווורטנברג. אזור המגורים המודרני ואזור התעשייה שוכנים לאורך הריין.
בית זינאתי
בית זינאתי
מרכז המבקרים, הנקרא גם בית רחל ינאית בן-צבי, היה בעברו מחסן. בשנים האחרונות, הוצאו משם חפצים רבים המיועדים לשימור. בין החפצים תמונות ישנות, כלי עבודה ישנים, ואביזרים. כל אלה מתארים את תולדותיהם של היהודים בפקיעין לאורך השנים. כיום במרכז המבקרים ישנו מוזאון. במקום ניתן לצפות גם במיצג אורקולי, ובהצגה של מרגלית זינאתי ואוריאל רוזנבאום.
מוטנז
גאוגרפיה ודמוגרפיה
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית מוטנז 17,538 תושבים. נכון לשנת 2000 רוב אוכלוסיית העיר דוברת גרמנית (87.9%), כאשר איטלקית היא השפה השנייה הנפוצה ביותר (3.9%).
בית זינאתי
מרגלית זינאתי
מרגלית זינאתי היא "שומרת הגחלת היהודית". מרגלית היא האחרונה ממשפחת זינאתי שעדיין גרה במקום. היא מספרת את סיפורה לקהל המבקרים במקום. בשנת 2018, השנה ה-70 למדינת ישראל, נבחרה זינאתי להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות המסורתי, ואף זכתה לעיטורי כבוד מנשיא המדינה ובפרס ירושלים.
האישה החכמה מתקוע
האישה החכמה מתקוע היא דמות מקראית שאינה מזוהה בשמה המפורש, אלא רק לפי מקום מושבה. היא מוזכרת ב.
הרקע למעשה
אמנון בנו של דוד המלך התאהב בתמר אחותו מאב, ובעצת יונדב בן שמעה התחזה לחולה וכשהגיעה אליו תמר להכין לו לביבות, אנס אותה. כאשר שמע על כך אחיה מאב ומאם אבשלום, החליט לנקום באמנון ולהתנקש בו. אבשלום המתין במשך שנתיים וכאשר ערך משתה לרגל גזיזת הצאן, הזמין את דוד להשתתף בו, ודוד סרב. לאחר הפצרות מרובות של אבשלום, הסכים דוד שבני המלך יבואו למשתה. במהלך המשתה הורה אבשלום לעבדיו לחסל את אמנון. לאחר הרצח ברח אבשלום לסבו תלמי מלך גשור ושהה שם במשך שלוש שנים.
כאשר ראה יואב בן צרויה שר צבאו של דוד, שדוד מתגעגע לשובו של אבשלום, הוא מחליט לעשות מעשה אשר ישיב אותו לבית אביו. על פי דרישתו של יואב מתחזה האישה החכמה מתקוע לאלמנה אבלה ומבקשת מהמלך דוד להציל את חיי בנה, שהרג את אחיו, מידיהם של בני משפחתו המבקשים להמיתו. דוד משתכנע כי הצדק עמה ולא עם גואלי דמו של בנה, ומסיק כי האם המוכנה להסתכן למען הצלת חיי בנה מהווה דגם ומופת ליחסו שלו לאבשלום בנו.
מהתנהלותו של יואב אין לדעת את כוונותיו, מפני שהכתוב מתאר רק את הוראותיו המתייחסות להופעה החיצונית שהאישה צריכה לאמץ לה. באקספוזיציה, כמו גם בסיפור עצמו, לא נמסר מידע על הסיבות שהביאו את יואב לבחור באישה הספציפית הזו, כמו גם הסיבה מדוע לא פנה לדוד בעצמו.
יואב הסתכן מאוד בשעה שהטיל על האישה למלא תפקיד מקביל לזה שמילא נתן הנביא, כשנשא את משל כבשת הרש, מפני שהאישה מתקוע אמנם חכמה אבל איננה נביאה, ומי ששלח אותה אינו אלוהים אלא אדם, הכפוף למלך. דוד המלך הכועס עלול לפגוע בשליח כמו באירועים קודמים. (ראו: ). בחכמתה הרבה מצליחה האישה מתקוע לשכנע את המלך, אך למרות זאת לא זכתה ששמה יוזכר במפורש.
האישה מתקוע המוגדרת כ"חכמה", מקבילה לאישה חכמה אחרת - האישה החכמה מאבל בית מעכה. זו הפעם השנייה שבא יואב בדברים עם אישה, בספר שמואל ב' כ', בסיפור מרד שבע בן בכרי, מדובר גם באישה חכמה. השוני בין סיפור זה לבין הסיפור בשמואל ב' פרק כ הוא בכך שהאישה החכמה מאבל בית מעכה פועלת מיוזמתה. שתי הנשים ניחנות בכושר שכנוע ושתיהן רוצות למנוע שפיכות דמים.
המשפט המבוים של האישה החכמה מתקוע
לאחר רצח אמנון, ברח אבשלום אל סבו תלמי בן עמיהוד מלך גשור. נושאו של הסיפור הוא התפייסות דוד ואבשלום, אשר תחילתה בניסיון לשכנע את דוד להסכים להחזרת אבשלום מגלותו בגשור. הרעיון מרכזי בסיפור הוא ההתנגדות לגאולת דם, במקרה של רצח ובמיוחד במקרה של רצח אח. התנגדות זו באה לידי ביטוי בדברי האישה שאף על פי שהיא מתייחסת למקרה הפרטי שלה, דבריה הם בעלי משמעות ותוקף כללי.
שיחה זו של האישה החכמה מתקוע היא בין הארוכות בתנ"ך. בשיחה רגילה בתנ"ך יש לפחות שני מהלכים עד שלושה מהלכים. שיחה זו מורכבת מחמישה עשר מהלכים. שמונה פעמים מדברת האישה ושבע פעמים מדבר דוד. כמו אצל נשים מצילות אחרות - רחב (ספר יהושע ב ט-יג), אביגיל (שמואל א כה) האישה החכמה מאבל בית מעכה (שמואל ב כ טז-כב), אסתר המלכה (מגילת אסתר), היה לרטוריקה וכוח השכנוע של האישה החכמה מתקוע, תפקיד נכבד במעשה ההצלה של אבשלום למרות שבניגוד לשאר המצילות, היא לא זו שיוזמת את הצלת אבשלום אלא יואב שר צבאו של דוד. הנאום ומסגרתו ערוכים במבנה קודקודי (כיאסטי), כאשר הרעיון המרכזי של הקודקוד נמצא במרכזו של הנאום.
חכמתה של האישה לא מתבטאת רק בכישרון המשחק שלה, אלא גם בכושר הדיבור שהיא ניחנה בו. היא מתבטאת בנימוס המזוהה עם נשות חצר המלוכה. היא משתמשת במטפורה: "וְכִבּוּ, אֶת-גַּחַלְתִּי אֲשֶׁר נִשְׁאָרָה, לְבִלְתִּי שום (שִׂים) לְאִישִׁי שֵׁם וּשְׁאֵרִית עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה". אמנם יואב מדריך אותה מה לומר וכיצד להופיע (פסוקים ב-ג), אך עליה להגיב כראוי ובנימוס המתבקש לדברי המלך, ולכוון את השיחה על מנת להשיג את המטרה אשר לשמה נשלחה.
האישה מתחילה בהצגת המשל, (פסוקים ה-ז). תכליתו של משל זה היא להשיג פסיקה משפטית מאת המלך, מבלי שיידע שאת דינו של בנו שלו הוא חורץ. בכך דומה המשל לנמשל בנושאו המרכזי והוא שאח רצח את אחיו ושלרוצח צפוי עונש מוות.
בפסוק ז' נאמר, "וְהִנֵּה קָמָה כָל-הַמִּשְׁפָּחָה עַל-שִׁפְחָתֶךָ", בפסוק זה קיים דמיון צלילי בין המילים, משפחה ושפחה. שני שמות עצם אלו שייכים לשורש אחד. הדמיון הצלילי בין שתי המילים, מבליט את הניגוד בין המשפחה לשפחה, את הניגוד בין עונש לחנינה. השפחה העומדת לבדה מול כל המשפחה הקמה להרוג את בנה. בשל מצב זה היא נזקקת לעזרת המלך. נקמת דם הייתה נפוצה בימים ההם בחברה השבטית, והייתה גם קבילה הלכתית כמופיע במקרא על פרטי דיניו.
כדי שדוד לא יבחין בדמיון המתבקש של המשל לסיפורו האישי נבדל המשל במספר דברים מן הנמשל. כמה משפטים מדבריה נועדו לעורר רחמים בלבו של דוד ולהטות את פסק הדין לכיוון הרצוי של רחמים וחנינה בסוף המשפט. טענותיה נגד עונש מוות מבוססות על תוצאות עונש זה. לדידה המתת הרוצח מרבה שפיכות דמים, ובמקרה של רצח אף מגבירה את סבלם של ההורים, שישכלו שני בנים במקום אחד. מלבד זאת הריגת הרוצח לא תחזיר את הנרצח לחיים. המסקנה העולה מטיעוניה היא: יש לחון את הרוצח. עיקר טיעוניה של האישה החכמה, מכוונים לרעיון המשכיות דורית של בית האב. לאחר הצגת המשל בדבריה, מצליחה האישה לקבל מהמלך התחייבות בשבועה, כדי שהמלך לא יוכל לחזור בו אם יגלה שמדובר בבנו שלו. בפסוקים יב-יד, היא מבטאת בדבריה את משמעות התחייבות שכזו, לגבי אבשלום בנו.
טריטוריית ניו מקסיקו
טריטוריית ניו מקסיקו (באנגלית: Territory of New Mexico) הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה (בגבולות שונים) מ-9 בספטמבר 1850 עד 6 בינואר 1912, כאשר הטריטוריה צורפה לארצות הברית כמדינת ניו מקסיקו.
לפני קבלת מעמד הטריטוריה
ב-1846, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, הוקמה ממשלת ניו מקסיקו הארעית של ארצות הברית (U.S. provisional government of New Mexico). גבולות האזור שעליו הייתה אמורה ממשלה זו לשלוט לא נקבעו בצורה מדויקת. ממשלה צבאית/מלחמתית זמנית זו פעלה עד 9 בספטמבר 1850, כשנתיים לאחר שהרפובליקה של מקסיקו מסרה את האזור לארצות הברית ב-1848.
מוקדם יותר, בתחילת שנת 1850, החל מהלך להקמת מדינת ניו מקסיקו תחת חוקת מדינה האוסרת עבדות. הבקשה אושרה במקביל להקמת טריטוריית יוטה מצפון. גבולות המדינה המוצעת היו אמורים להתרחב הרחק מזרחה עד קו האורך 100 מערב, והרחק צפונה עד הנהר ארקנסו, ובכך לכלול קטעים שהיום הם בתחומי טקסס, אוקלהומה, קנזס, קולורדו, יוטה ואריזונה, כמו גם את מרבית שטחה של ניו מקסיקו של ימינו. מדינת טקסס הביעה התנגדות עזה לתוכנית זו ותבעה לעצמה את מרבית שטח זה, אף שלא שלטה באדמות הכללות בו. בנוסף, בעלי עבדים חששו שהעבדות לא תוכל להתרחב מערבה מעבר למדינותיהם המבוססות על עבדים.
האישה החכמה מתקוע
המשפט המבוים של האישה החכמה מתקוע
האישה אינה מזכירה בנאומה את יואב, אך דוד מנחש שיד שר צבאו בדבר. היא אינה מכחישה את העובדה שידו של יואב בדבר ומנסה להסביר את המניעים שהביאו אותו לכך. היא מסירה מעצמה אחריות בהדגישה שפעלה על פי דברי יואב.
טריטוריית ניו מקסיקו
פשרת 1850 והמחלוקות בנושא העבדות
פשרת 1850, שעברה בקונגרס ב-9 בספטמבר של שנה זו, עצרה את הניסיון המוקדם יותר באותה שנה לקבלת מעמד של מדינה לניו מקסיקו, ניסיון שהיה מועד לכישלון. בה בעת קבעו סעיפים אחרים בפשרה את הקמת הטריטוריה של ניו מקסיקו וטריטוריית יוטה השכנה, ואת הגבולות המערביים של מדינת טקסס (שלהם הייתה קודם התנגדות מצד רפובליקת טקסס, מקסיקו וממשלות ארצות הברית מאז 1936) שלא השתנו מאז.
האישה החכמה מתקוע
המשפט המבוים של האישה החכמה מתקוע
מתוך דבריה נגזר הביטוי לא ידח ממנו נדח.
טריטוריית ניו מקסיקו
פשרת 1850 והמחלוקות בנושא העבדות
מעמד העבדות בתקופה שבה ניו מקסיקו הייתה טריטוריה היה נושא שנוי מאוד במחלוקת. הענקת מעמד של מדינה הייתה בסמכות הקונגרס שהיה מפולג מאוד בנושא העבדות. היו נציגים (ובהם סטיבן דאגלס) שטענו שהטריטוריה אינה יכולה לאסור עבדות, כפי שנקבע בפשרת מיזורי קודם לכן, בעוד שאחרים (ובהם אברהם לינקולן), טענו שיש לתת עדיפות למסורות המשפטיות מ-1834 של הרפובליקה של מקסיקו ששלטה קודם באזור, על פיהם עבדות של שחורים אסורה, אבל עבדות של אינדיאנים מותרת. בלא קשר למעמדה הרשמי, עבדות הייתה נדירה בניו מקסיקו שלפני מלחמת האזרחים האמריקנית. מספר העבדים השחורים בכל הטריטוריה לא עלה מעולם על תריסר.
בין הניסיונות האחרונים להשיג פשרה במטרה למנוע את מלחמת האזרחים הציעו נציגים מהמפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים לצרף מיד את ניו מקסיקו לאיחוד כמדינת עבדות. אף שהיוזמה אושרה על ידי ועדה ב-29 בדצמבר 1860, הנציגים של מדינות הדרום לא קיבלו הצעה זו, כיוון שרבים כבר עזבו את הקונגרס בשל ההכרזה הצפויה על הפרישה של מדינותיהם.
ב-24 בפברואר 1863, במהלך מלחמת האזרחים, עבר בקונגרס חוק להקמת טריטוריית אריזונה (Arizona Organic Act), שפיצל את טריטוריית ניו מקסיקו, אז בת 12 שנים, לשני חלקים, כאשר בחלק המערבי הוקמה טריטוריה חדשה, טריטוריית אריזונה שבה העבדות נאסרה. כמו בניו מקסיקו העבדות באזור זה הייתה מוגבלת מאוד, בשל מסורות, חוקים ותבניות התיישבות מקסיקניים קודמים. הפינה הצפון מערבית של טריטוריית ניו מקסיקו נכללה בטריטוריית אריזונה עד שצורפה כחלק הדרום מערבי ביותר של מדינת נבדה שהתקבלה לאיחוד ב-1864. בסופו של דבר טריטוריית אריזונה הפכה למדינת אריזונה.
התפתחות טריטוריאלית
הגבולות של טריטוריית ניו מקסיקו בזמן הקמתה (9 בספטמבר 1850) כללו את מרבית שטחה של מדינת ניו מקסיקו של ימינו, יותר ממחצית שטחה של מדינת אריזונה של ימינו, וחלקים משטחן של המדינות קולורדו ונבדה של ימינו. אף ששטח זה היה קטן ממה שנכלל בהצעה שנכשלה בתחילת 1850 להקמתה כמדינה, המחלוקת על הגבולות עם טקסס התפוגגה בשל פשרת 1850.
רכישת גדסדן (מכונה במקסיקו "Venta de La Mesilla" – "מכירת מסייה") הוא כינוי לרכישת אדמות ממקסיקו בשנים 1854-1853 שנוהלה על ידי שגריר ארצות הברית למקסיקו ג'יימס גדסדן. האדמות שנרכשו צרפו לטריטוריית ניו מקסיקו את החלק הדרומי של אריזונה של ימינו וחלק קטן בדרום מערב ניו מקסיקו של ימינו, השטח הגדול ביותר אליו הגיעה טריטוריית ניו מקסיקו. השטח בן 76,800 קילומטרים רבועים אפשר בנייה קלה יותר של נתיב לקו שני של מסילת ברזל חוצה יבשת עבור מסילת ברזל פסיפית הדרומית, שנבנתה מאוחר יותר בשנים 1883-1881.
טריטוריית קולורדו הוקמה בחוק של הקונגרס (Colorado Organic Act) ב-28 בפברואר 1861, בגבולות שמאוחר יותר יהוו את גבולותיה של מדינת קולורדו עד ימינו. חוק זה ניתק את אדמות קולורדו מטריטוריית ניו מקסיקו.
הקמת טריטוריית אריזונה (ארצות הברית) כחלק מהאיחוד (שנתיים לאחר הקמת טריטוריית אריזונה (קונפדרציה) של הקונפדרציה שנכבשה על ידי הצפון) בחוק שעבר בקונגרס (Arizona Organic Act) ב-24 בפברואר 1863 ניתק את כל השטח מערבית לקו האורך 109 מטריטוריית ניו מקסיקו, כלומר כל השטח של מדינת אריזונה של ימינו בתוספת לשטח שיהפוך בהמשך לחלק ממדינת נבדה ב-1864. חוק זה קיבע את גבולותיה של טריטוריית ניו מקסיקו לגבולות של מדינת ניו מקסיקו כשזו התקבלה לאיחוד ב-1912 כמדינה ה-47 של ארצות הברית (כשפחות משישה שבועות אחר-כך הצטרפה גם מדינת אריזונה לאיחוד, כמדינה ה-48 ובזאת הושלמה ההתפשטות הרציפה של ארצות הברית).
מלחמת האזרחים האמריקנית
כנתיב לקליפורניה הייתה טריטוריית ניו מקסיקו טריטוריה הנתונה במחולקת במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. מתיישבים בחלק הדרומי של הטריטוריה הצטרפו ברצון לקונפדרציית המדינות של אמריקה (מדינות הדרום) ב-1861 כטריטוריית אריזונה (קונפדרציה), ושלחו נציג מטעמם לקונגרס הקונפדרציה של מדינות הדרום לבירת הדרום בריצ'מונד שבווירג'יניה. טריטוריה זו השתרעה על החלק הדרומי של טריטוריית ניו מקסיקו הפדרלית מ-1851, ושטחה היה שונה מטריטוריית אריזונה (ארצות הברית) הפדרלית שהוקמה מאוחר יותר ב-1863, שהשתרעה על חלקה המערבי של טריטוריית ניו מקסיקו המקורית. טריטוריית אריזונה של הקונפדרציה קצרת הימים הייתה הישות הטריטוריאלית האמריקנית הראשונה שהייתה קרויה "אריזונה".
הקרב במעבר גלורייטה במאי 1862, שבעקבותיו נסוג הצבא הטקסני בחזרה דרומה לאל פאסו, העביר את השטח של עמק הריו גראנדה ומזרח טריטוריית ניו מקסיקו עם הבירה סנטה פה לשליטת האיחוד תחת צבא האיחוד. עם זאת הממשלה והמנהיגים של טריטוריית אריזונה (קונפדרציה) נותרו על כנם עד סוף מלחמת האזרחים ביוני 1865 כאשר החלק המערבי של הקונפדרציה מערבית למיסיסיפי (Trans-Mississippi Department) נכנע לאיחוד, כשהם מתגוררים בגלות באל פאסו כשנציגם עדיין בריצ'מונד.
נעמי צוובנר
ביוגרפיה
נולדה בשכונת הדר בחיפה וגדלה בשכונת בית וגן בירושלים. חניכת מוסדות בית יעקב בעיר.
לאחר נישואיה בשנת 2000 החלה לפרסם תכנים בעיתונות החרדית. כתבה את הטור הפותח במוסף הנשים "פנינים" של העיתון בקהילה. במוסף הבית לשעבר של יתד נאמן, "בית נאמן", פרסמה בהמשכים את ספרה "חכמת נשים", שהפך לאחד מספריה הבולטים. עם הפיכתו של המוסף למגזין "קטיפה", התמנתה ליועצת ספרותית של המגזין, ופרסמה מדי שבוע את המדור הפותח "רגעים", במקביל לכתיבת סיפור בהמשכים "אנשים אחים אנחנו".
ב-2013 סיימה מסלול לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
במאי 2013 התמנתה לעורכת "תצפית", המגזין השבועי של עיתון הפלס. בכך הפכה לעורכת החרדית הראשונה בישראל העומדת בראש מגזין שאינו מגזין נשים.
בדצמבר 2014 ערכה את הספר "הנבחרים" בהוצאת יפה נוף, הכולל סיפורים קצרים של סופרות חרדיות.
בשנת 2017 החלה לפרסם את מדריך הכתיבה האינטרנטי "העשרת כותבים", דיוור שבועי שהפך לבלוג.
ב 2018 החלה לפרסם בהמשכים את הטרילוגיה 'באשר הוא שם' העוסקת בקשר בין-דורי. גיבור הסיפור נושא את פצעי העבר שהשאירו בו הוריו ניצולי השואה ומעביר אותם לילדיו. הטרילוגיה מדלגת לסירוגין מהעבר להווה.
חיים אישיים
צוובנר נשואה לרב יהודה ליב צוובנר, מצאצאי הרב אברהם שאג-צוובנר ובנו של הרב חיים אלעזר צוובנר, שהיה ראש ישיבת אור התלמוד בבני ברק. לזוג שישה ילדים והם מתגוררים בשכונת הר נוף בירושלים.
ספריה
רומנים: סיפורים קצרים: טרילוגיה: לנוער:
תחת שמות עט אחרים:
הערות שוליים
__חייב_תוכן_עניינים__
עונת 2011/2012 ב-NBA
עונת 2011/2012 היא העונה ה-66 של ליגת ה-NBA. בעקבות שביתת שחקנים התעכבה תחילת העונה והיא החלה רק ב-25 בדצמבר 2011. בעונה המקוצרת שיחקה כל קבוצה 66 משחקים בלבד במהלך העונה הסדירה. העונה הסתיימה כשמיאמי היט זכתה בתואר האליפות השני שלה לאחר שניצחה בסדרת הגמר את אוקלהומה סיטי ת'אנדר בתוצאה 1–4. פרס ה-תואר ה-MVP של סדרת הגמר הוענק ללברון ג'יימס, שזכה באליפות הראשונה שלו, לאחר שקלע 28.6 נקודות, לקח 10.2 ריבאונדים ומסר 7.4 אסיסטים בממוצע למשחק לאורך הסדרה. ג'יימס נבחר גם ל-MVP של העונה הסדירה לאחר שהעמיד של 27.1 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן הטוב השני בטיבו במזרח (46-20).
ב-8 בדצמבר 2011 סיכמו ניו אורלינס הורנטס, לוס אנג'לס לייקרס ויוסטון רוקטס על טרייד משולש שישלח את כריס פול ללייקרס ואת פאו גאסול ליוסטון, אך נציב ה-NBA דייוויד סטרן פסל את הטרייד בטענה שהוא לא מיטיב עם ההורנטס. כשנה לפני הטרייד, ב-10 בדצמבר 2010, ליגת ה-NBA רכשה את הניו אורלינס הורנטס מהבעלים ג'ורג' שין, מה שהעניק לסטרן סמכות להטיל וטו על כל ההחלטות הניהוליות של המועדון.
שארלוט בובקאטס סיימו את העונה עם אחוז הניצחונות הנמוך בתולדות הליגה (10.6%) כשניצחו 7 משחקים בלבד והפסידו 59. השיא השלילי הקודם היה שייך לפילדלפיה 76' שניצחו בעונת 73–1972 11.0% מהמשחקים בעונה מלאה של 82 משחקים.