cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומר שרון
בטלוויזיה ובקולנוע
בין השנים 1996–2001 דיבב בתוכנית "החרצופים" את יעקב מלון (בן דמותו של יעקב איילון) ודמויות נוספות. בין השנים 1997–1998 הופיע בתוכנית "זהו זה!" בפינה קבועה של ההרכב הקומי "פליטי פלטפוס", בה היו חברים 4 מכוכבי תוכנית המערכונים "פלטפוס". ב-1997 גילם את גיא באום, בנו של מיקי באום (אסי דיין) בסרט "מר באום" שכתב וביים אסי דיין. ב-1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "פתיחה 1812" שכתב וביים מנשה נוי, ובסרטו של איתן ענר "הצל של החיוך שלך". באותה שנה השתתף בתוכנית "בחצר של פוקס". ב-1999 גילם את דני רפאלי בסרט "צומת וולקן" שכתבו אמיר בן דוד ומשה זונדר וביים ערן ריקליס. על תפקידו זה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
רצח שלושת הנערים
תגובות מדיניות
עם היוודע דבר הרצח גינו אותו מספר מנהיגים, בהם נשיא צרפת פרנסואה הולנד, ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, ונשיא ארצות הברית ברק אובמה.
תומר שרון
בטלוויזיה ובקולנוע
בין השנים 2008–2009 גילם את חיים הראל בסדרת הטלוויזיה "דני הוליווד" שביימה שירלי שטרן. ב-2008 הגיש את פינת "ראש הדסק לענייני האמת" בסאטירה "עד כאן" בהנחיית יעקב כהן. ב-2009 גילם את רון דורון בסדרת הטלוויזיה "שירות חדרים" שיצר ערן ריקליס וביים איתן ענר. באותה שנה גילם את יוסי מונטנגרו בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "קופיקו" שביים עדי בנימינוב. בין השנים 2009–2010 גילם את הערפד אתוס בסדרה "חצויה".
רצח שלושת הנערים
תגובות מדיניות
ב-20 באוגוסט הודה חמאס שהוא זה שעמד מאחורי חטיפת ורצח הנערים.
תומר שרון
בטלוויזיה ובקולנוע
ב-2010 גילם את אפרים בסדרת הרשת "קרטושקס" שכתב וביים אלון גור אריה. באותה שנה התארח בתוכנית "שבת צחוק" של אבי נוסבאום. ב-2011 גילם מדריך בסדרת הטלוויזיה "סברי מרנן" שביים רובי דואניאס. בסוף 2011 החל להשתתף בפאנל תוכנית התרבות "הינשופים" בהנחיית רוגל אלפר בערוץ 8. בין השנים 2011–2012 גילם את דמותו של המפקח קוקוס בשתי עונות של הסיטקום לילדים "תעלומות מהאגדות" בערוץ לוגי. ב-2012 חזר לגלם את דמותו של ירון סגל בסדרת הספין אוף "עניין של זמן" שכתבה רונית ויס ברקוביץ (שהייתה תסריטאית גם בסדרה המקורית) וביים רני סער. בשנים 2014–2019 שיחק בסדרה "הקלמרים" בתפקיד אבנר, בעל הקפיטריה בבית הספר, ביולי 2014 שיחק את שמשון במולי וצומי. ב-2017 השתתף בסרט הקולנוע לילדים "מבצע ביצה", כמו כן השתתף בסדרה "צוות הצלה" בערוץ ניק ג'וניור בתפקיד הנבל פגע רע. ב-2019 השתתף בסרטו של אלון גור אריה "המוסד".
רצח שלושת הנערים
תגובה ציבורית
לאחר שנודע דבר החטיפה נערכו עצרות תפילה רבות למען שחרור החטופים; באחת מהן, שנערכה בכותל המערבי ב-15 ביוני, השתתפו כ-25,000 מתפללים. ב-29 ביוני, יום לפני מציאת הגופות, נערכה עצרת תפילה ושירה בכיכר רבין, במעמד נשיא המדינה הנבחר ראובן ריבלין, ובה השתתפו רבבות בני אדם.
תומר שרון
בטלוויזיה ובקולנוע
השתתף ביחד עם חנן לדרמן בתוכנית "אחרי 20 שנה" בערוץ 20 לציון 20 שנה לעליית התוכנית "פלטפוס".
בשנת 2021 שיחק בסדרה האחיין שלי בנץ בכאן חינוכית בתפקיד המן.
רצח שלושת הנערים
תגובה ציבורית
ביום ההלוויה נערכו הפגנות בירושלים במחאה על הרצח, ובמהלכן הותקפו ערבים. לאחר ההלוויה הופצו ברשתות החברתיות פרסומי מחאה של אזרחים וחיילים הקוראים לנקמה בערבים.
תומר שרון
בתיאטרון
בסוף 1991, בגיל 21, מבלי שלמד משחק, אך על סמך הניסיון שלו בלהקת הנח"ל, התקבל לצוות "צעירי הקאמרי", צוות שחקנים צעירים שהוקם כעתודה לתיאטרון הקאמרי שם גילם באותה שנה את דניאל בהצגה "הכבש השישה עשר" שכתב וביים מיכאל גורביץ' ע"פ יהונתן גפן. אחר כך גילם את אַל בהצגה "ענבי זעם" מאת פרנק גלאטי המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'ון סטיינבק שביים אילן רונן, וגילם את דמטריוס בהצגה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר שביים ליביו צ'וליי.
רצח שלושת הנערים
בעקבות הרצח
למחרת ההלוויה של שלושת הנערים ב-2 ביולי, נחטף ונרצח מוחמד אבו ח'דיר, נער פלסטיני בן 16 משועפאט, על ידי יהודים, בתור נקמה. ראש השב"כ, יורם כהן, אמר כי לרצח הייתה השפעה משמעותית על המהומות בקרב הפלסטינים במזרח ירושלים שהתגברו אז.
חמאס הגביר את שיגורי הרקטות שלו בעקבות מבצע "שובו אחים", דבר שהוביל ליציאת צה"ל למבצע צוק איתן.
תומר שרון
בתיאטרון
ב-1993 שיחק בפסטיבל עכו בהצגה "אופרת היהודים" בבימויו של יורם פורת. ב-2005, באותו פסטיבל, גילם את המנחה בהצגה "הזירה" שכתב וביים דני ווסרמן.
רצח שלושת הנערים
בעקבות הרצח
ועדת בדיקה של משטרת ישראל קבעה כי נפל כשל חמור בהתנהלות מוקד 100 של מחוז ש"י, חמישה שוטרים ובהם קצין אגף המבצעים של המחוז הודחו ונרשמו להם הערות פיקודיות. בעקבות הכשל התקבלה החלטה על רפורמה במוקדי 100, שאוחדו למוקד ארצי, ובנוסף נחקק חוק מוקדי חירום המאפשר למוקדי החירום לדעת בזמן אמת את מיקום המתקשר.
בעקבות המקרה הוקמה בצה"ל יחידת המילואים "מרעול", שבה כמה עשרות חיילים בעלי היכרות עם השטח, לצורך ביצוע סריקות ואיתור אמצעי לחימה ביהודה ושומרון.
תומר שרון
בתיאטרון
ב-1993 השתתף לצד עידן אלתרמן ושירילי דשא בגרסת הנונסנס הישראלית למחזמר "חנות קטנה ומטריפה" שהועלתה בבימויה של דשא בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל). במחזמר זה גילם רופא שיניים ועוד שש דמויות.
רצח שלושת הנערים
הנצחת שלושת הנערים
ממוזער|שמאל|קברי שלושת הנערים, בית העלמין ב[[מודיעין-מכבים-רעות|מודיעין
תומר שרון
בתיאטרון
בתיאטרון בית ליסין ב-1999, גילם את סקאפינו ב"סקאפינו" על פי מולייר.
רצח שלושת הנערים
הנצחת שלושת הנערים
טיילת הנערים מול אלון שבות]] בתגובה לחטיפה ולרצח ובתקופת השבעה הוקמו מאחזים לזכרם ביהודה ושומרון, בהם: "תקוע ה'" ליד תקוע, "רמת השלושה" מול הכפר צוריף הנמצא מערבית לבת עין, "תלמי חיים" ליד קריית ארבע, שמורת עוז וגאו"ן (ראשי תיבות של גיל-עד, אייל ונפתלי) ליד צומת גוש עציון וגרעין התיישבות סמוך למעלה אדומים בשטח מבשרת אדומים (E-1).
ב-2014 יזם ראש עיריית ירושלים ניר ברקת את פרס ירושלים לאחדות ישראל לזכרם. הפרס ניתן מדי שנה ב"יום האחדות" המצוין לזכרם ובו מפעלים נוספים ברוח "אחדות ישראל".
תומר שרון
בתיאטרון
בתיאטרון אנסמבל הרצליה, ב-2001 שיחק בהצגה "להגיד מותר הכל" מאת ננו שבתאי שביים גדליה בסר. ב-2006 שיחק שוב באנסמבל הרצליה, בהצגה "אהבה וזעם" מאת ג'ורג' פ. ווקר, שביים גדליה בסר.
רצח שלושת הנערים
הנצחת שלושת הנערים
באפריל 2015 הופק השיר "פתח ליבך" לזכר שלושת הנערים אשר הולחן על ידי דוד ד'אור ובוצע על ידי: דוד ד'אור, אברהם פריד, ישי ריבו, קובי אפללו, דויד ברוזה, יונתן רזאל ובני משפחה וחברים של הנערים.
בשנת ה'תשע"ה הוענק פרס בגין לעמותה להנצחת הנערים שבראשות שלוש המשפחות.
תומר שרון
בתיאטרון
בתיאטרון הבימה, ב-2003 גילם את ג'רי לוקובסקי, פועל מובטל בהצגה "ללכת עד הסוף" מאת טרנס מק'נלי שביים סטיבן דקסטר. ב-2004 גילם את ד"ר קונסטנטין לוקאס בהצגה "לוקאס הפחדן" מאת נסים אלוני שביימה קארין סיגל. ב-2010 גילם את אלכסנדר דוך, ידיד של מוריס שימל (אבי קושניר) בהצגה "מוריס שימל" מאת חנוך לוין שביימה יעל רונן. באותה שנה השתתף בקברט הסאטירי "נפגעי חרדה" שכתבו ב. מיכאל ואפרים סידון וערך וביים מוטי קירשנבאום. ב-2011 השתתף בהצגה "פוסט טראומה" שביימה דדי ברון.
רצח שלושת הנערים
הנצחת שלושת הנערים
בנובמבר 2015 נחנכה בשכונת קריית משה ברחובות המכינה הקדם-צבאית "שובו אחים" לזכרם של הנערים.
תומר שרון
בתיאטרון
ב-2007 שיחק לצד עמי סמולרצ'יק בהצגה "קין והבל" - קומדיה רצחנית מאת גיל קופטש שביים שמואל שוחט בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
בחנוכה 2008 השתתף במחזמר "בילבי בת גרב" שביים גלעד פרלמן.
ב-2005 שיחק בהצגה "סברס" מאת רועי רשקס שביים אורי הוכמן, ועל משחקו בהצגה זו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים.
ב-2010 גילם את סבא ג'פטו ודמויות נוספות במופע המוזיקלי "הרפתקאותיו של פינוקיו" שהלחין ליאור נבוק על־פי הסיפור הידוע מאת קרלו קולודי במסגרת פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה.
ב-2012 גילם את אנצלוט גובו - משרתו של שיילוק (יעקב כהן) ואחר כך של באסאניו (עידו ברטל) - בהצגה "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר שביים אילן רונן. באותה שנה גילם את ד"ר מאדן וד"ר פיין - פסיכיאטר ופסיכולוג במחזמר "כמעט נורמלי" מאת בריאן יורקי שביים חנן שניר. ב-2013 שיחק בהצגה "ליזיסטרטה" שכתבו (ע"פ מחזה מאת אריסטופאנס) אלי ביז'אווי ואודי בן-משה שגם ביים; גילם את חנן פיקלמן בהצגה "עת דודים" מאת רועי רשקס (ע"פ סיפור מאת מירי ורון) וביים איציק ויינגרטן, וגילם את מורטימר ברוסטר בהצגה "רעל ותחרה" מאת ג'וזף קסרלינג שביים משה קפטן. ב-2014 גילם את כריס בהצגה "פתאום הגיע סתיו" שכתב אריק קובל וביים איציק ויינגרטן". ב-2015 גילם את לורד אלן ב"נעצר בחצות" בבימויו של משה קפטן. ב-2016 החל לגלם את הקומיסר אשריך ב"לבד בברלין" בבימויו של אילן רונן. ב-2017 גילם את המספר/הרוזן ורדה במחזה ״מיכאל קולהאס״ בבימויו של אילן רונן. באותה שנה החל לגלם את בליצר העיתונאי, ב"עיתונאי על תנאי" מאת גיא מרוז בבימויו של נורמן עיסא. ב-2018 שיחק ב"פתאום הגיע סתיו" עם ליא קניג בבימויו של איציק ויינגרטן. משנת 2019 משחק שרון במחזה ״זרים מושלמים״ בתיאטרון הבימה.
ב-2014 זכה בפרס קלצ'קין לשחקן המצטיין.
דיבוב
לאורך השנים השתתף שרון גם בדיבוב של סדרות וסרטי אנימציה רבים.
ב-1995 דיבב את פרדיננד בסרט "בייב". ב-1997 דיבב את סילבסטר החתול ואת פורקי פיג בסרט "ספייס ג'אם"; ואת כאב בסרט "הרקולס". ב-1998 דיבב את מושו בסרט "מולאן" (וב-2005 בסרט ההמשך "מולאן 2") ואת פליק בסרט "באג לייף". ב-1999 דיבב את איגי האיגואנה בסדרת הטלוויזיה "שמש". ב-2000 דיבב את גון בסרט "טיטאן AE". ב-2001 דיבב את מייק ווזאבסקי בסרט "מפלצות בע"מ".
בין השנים 2001–2006 דיבב את פליקס ושפריץ ברצועת השידור "טלמאניה" ששודרה בערוץ הילדים בשעות הערב. במסגרת הרצועה שודרו מספר סדרות אנימציה, וסרטוני אנימציה מקוריים שודרו בין התוכניות. במסגרת הרצועה הופיעו גם קליפים מצוירים לשירים מהאלבום "קצרים בראש קצרים בלב" של להקת "המסריחים", שתומר שרון היה חבר בה יחד עם רן שריג, אדם הורוביץ והמוזיקאי עוש (ישי אדר).
ב-2002 דיבב את בן בסרט "כוכב המטמון". ב-2003 דיבב את מת'יו לילארד, סילבסטר החתול ופורקי פיג בסרט "לוני טונס: חוזרים לאקשן"; את לאקי הנשר בסרט "ספר הג'ונגל 2" ואת ד"ר האמסטרוויל ב"סטיץ': הסרט". ב-2004 דיבב את האחים ווילי בסרט "מרד החיות" ודיבב את איגי בסדרת הטלוויזיה "החיים על פי איגי" ששודרה בערוץ לוגי. ב-2005 דיבב את סטיץ' בסרט "לילו וסטיץ' 2 - הגליץ' של סטיץ'".
ב-2006 דיבב את מרתוני בסרט "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק"; את הסמל ואת נקניקי בסרט "חברים על הכוונת" (גם בסרט ההמשך "חברים על הכוונת 2" שיצא ב-2008) ואת ראול בסרט "תזיזו ת'רגליים". ב-2007 דיבב את קרל בסרט "לפגוש את הרובינסונים". בין השנים 2009–2010 דיבב את דאוסון בסדרת הטלוויזיה "דאוס". ב-2011 דיבב את ניקו הקנרית בסרט "ריו" (וגם בסרט ההמשך "ריו 2" שיצא ב-2014). באותה שנה דיבב את ג'ק בלאק בסרט "החבובות".
מוזיקה
ב-2005 הופיע כזמר-שחקן לצד הרביעייה הישראלית העכשווית במופע "הסיאנס של רומיאו" שביים עתי ציטרון, שם גילם למעלה מ-10 דמויות שונות של גברים ונשים, צעירים ומבוגרים, הנתונים במשברי יחסים וכותבים או מקבלים מכתבים. המופע היה מבוסס על "מכתבי יוליה" של אלביס קוסטלו.
ב-2009 הופיע במופע "צלילים חדשים בחלונות הגבוהים" לצד משה זורמן ואסף רוט. המופע התארח בפסטיבל הפסנתר 2009.
שרון היה חבר יחד עם חבריו הקרובים אורי הוכמן ועמי סמולרצ'יק בהרכב המוזיקלי "פלפל אל חאפלה" המבצע גרסאות הומוריסטיות לשירי פלפל אל מצרי.
שרון כתב את רוב הטקסטים באלבום "בתום קול הצעקה" של שי זורניצר. הוציא עם להקת "המסריחים" את האלבום "קצרים בראש קצרים בלב" (2001).
בשנת 2004 הוציא אלבום משלו, "בלוזר", בהפקתו המוזיקלית של רן שם טוב, איש להקת איזבו.
ב-2013 יצא אלבומו השני, "שירים לבלאנש".
ב-2016 השיק את המופע "רדיו אינשאללה" בפסטיבל אבו גוש, עם יאיר יונה, שי חזן וגלעד דוברצקי.
כיום הוא חבר בלהקה "ענן על מקל", יחד עם ירדן בר כוכבא, טל בלכרוביץ' ודידי שחר, בה החליף את עידן אלתרמן.
רצח שלושת הנערים
הנצחת שלושת הנערים
רחלי פרנקל, בת גלים שער ואיריס יפרח, האמהות של שלושת הנערים, הדליקו יחד משואה ביום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל (שנערך בסימן 'הרוח הישראלית').
סניף בני עקיבא ביישוב עופרים, שבו הדריך שער, נקרא על שמו.
'מעיין אייל' שביישוב רחלים נקרא על שמו של אייל יפרח.
בנובמבר 2021 נקרא לראשונה רחוב על שמם בעיר בית שמש, שם הרחוב הוא רחוב השלושה.
בתרבות הפופולרית
באוגוסט 2019 שודר בקשת סרטו הדוקומנטרי של יואב לימור – "חטיפה בזמן אמת" – אשר סקרה את המצוד אחר הרוצחים.
באוגוסט 2019 העלתה HBO את סדרת הדרמה "הנערים" העוסקת ברצח מוחמד אבו ח'דיר בעקבות חטיפת שלושת הנערים ורציחתם.
קישורים חיצוניים
דפים לזכר שלושת הנערים באתר ההנצחה "לעד":
פליפה סנטוס
פליפה סילבה קוראה דוס סנטוס (בפורטוגזית: Felipe Silva Correa dos Santos; נולד ב-3 בינואר 1997 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל חיפה מליגת העל.
קריירת מועדונים
סנטוס גדל במחלקת הנוער של פלמיירס, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פאוליסטה הברזילאית.
ב-1 ביולי 2021 חתם סנטוס בשמאחי מליגת העל האזרית. הוא ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם בגבאלה מליגת העל האזרית.
שאנולה המפטון
שאנולה המפטון (באנגלית: Shanola Hampton; נולדה ב-27 במאי 1977) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
בעלת תואר ראשון בתיאטרון מטעם "אוניברסיטת וינטרוף" ותואר שני במשחק מטעם "אוניברסיטת אילינוי".
קריירה
המפטון הופיעה במספר סדרות טלוויזיה, בהן "חסרי בושה", "ריבה", "Popular", "סקראבס", "מחשבות פליליות", "קרובות" ו-"Miami Medical", וכן בסרטים "The Mostly Unfabulous Social Life of Ethan Green", "The Hanged Man" ו"רק לא את".
הפנים של רושל ממשחק המחשב Left 4 Dead 2.
חסרי בושה
בקיץ 2010 לוהקה המפטון לתפקיד קבוע בדרמה הקומית של רשת שואוטיים, "חסרי בושה", בה היא מגלמת את דמות של ורוניקה פישר, תפקיד שזיכה אותה בשבחי המבקרים.
מוריץ בולי
מוריץ (מנחם) בּוּלִי (וגם די-בּוּלִי, בסרבית: Мориц Були; 28 באוגוסט 1876, בלגרד, נסיכות סרביה - 23 באוגוסט 1936, בלגרד, ממלכת יוגוסלביה) היה רופא וקצין יהודי, בן הקהילה הספרדית בבלגרד אשר התמחה במחלות זיהומיות והקים את מכון הריפוי לעגבת ומכון החיטוי הרפואי הראשונים בסרביה. כן הקים את השירות הבקטריולוגי הסרבי ועמד בראשו.
ביוגרפיה
מוריץ בולי נולד בבלגרד לידידיה בולי איש ציבור, נשיא הקהילה הספרדית של בלגרד וחבר הפרלמנט הסרבי ולמרקושה-מרקאדה בולי אשת ציבור. אח להוגו בולי ואח חורג לבנציון בולי. הוא רכש השכלה יסודית בעיר הולדתו, ותיכונית בדרזדן ולייפציג אשר בקיסרות הגרמנית. בהמשך, החל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה וסיים אותם ברוסטוק. ב-1905 השלים התמחות רפואית בבקטריולוגיה במכון רוברט קוך. בין השנים 1909–1910 הועסק כפרופסור משנה במכון הבריאות הקיסרי בברלין בין השאר כעוזרו של אוגוסט פון וסרמן. בולי שב לסרביה לבקשת הממשל הסרבי בכדי לסייע בבלימת התפרצות מגפה בעיר אוברנובאץ הסמוכה לבלגרד. הוא הקים את השירות הבקטריולוגי הסרבי ועמד בראשו עד 1912. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה גויס לצבא הסרבי ושירת בשורת תפקידי קצין רפואה. בהמשך, במהלך מלחמת הבלקן השנייה הועלה לדרגת פודפולקובניק וכיהן כרופא דיוויזיית דרינה של הצבא הסרבי. במהלך המלחמות טיפל בהתפרצויות של כולרה בצבא הסרבי, הקים והפעיל מערך חיסון לכולרה. לאחר תום המלחמה הקים בבלגרד את המכון הרפואי לטיפול בעגבת בשיטת וסרמן, והיה זה המכון הרפואי הראשון בסרביה שעסק בטיפול ממוקד בעגבת.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ניהל בית חולים צבאי בניש וטיפל בהתפרצויות של טיפוס המעיים ובהמשך נקרא לנהל בית חולים צבאי בבלגרד. לאחר הכרעת המערכה על סרביה וכיבוש הממלכה, נסוג ביחד עם כוחות הצבא והממשלה לקורפו וניהל שם מעבדה בקטריולוגית. לאחר המלחמה, פעל להקמת מערכת אספקת מים מודרנית בבלגרד, ולצידה מכון טיהור מים והוא הוקם בהמשך, בהתאם לתוכנית המתאר שערך.
מוריץ בולי הלך לעולמו בבלגרד ב-1936, מספר ימים לפני יום הולדתו ה-60. נקבר בחלקת הספרדים בבית הקברות החדש בבלגרד.
קורי הארט
קורי הארט (באנגלית: Corey Hart; נולד ב-31 במאי 1962) הוא זמר קנדי-יהודי.
קורות חיים
הארט נולד בקוויבק כצעיר מבין חמישה ילדים לאם ממשפחה יהודית ממוצא רומני. הוא גדל במונטריאול, ספרד ומקסיקו סיטי ועקב כך הוא דובר אנגלית, צרפתית וספרדית באופן שוטף. הוריו נפרדו כשהיה בן עשר והוא חזר למונטריאול ביחד עם אמו.
בשנת 1980 ייצג את קנדה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה פופולרית ביפן. בשנת 1984 הוציא את אלבומו הראשון הנקרא "First Offense", ובשנת 1985 הוציא את אלבומו השני, אשר מכר מעל מיליון עותקים. שירו "Eurasian Eyes" נכלל בפסקול הסרט "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים (1986), והוא אף הקליט את שיר הנושא לסרט "השוטר מבוורלי הילס 2" (1987).
ב-1987 ביצע גרסת כיסוי לשיר Can't Help Falling in Love.
הוא נחשב כמועמד לתפקיד מרטי מק'פליי בסרט בחזרה לעתיד והמפיק סטיבן ספילברג שלח לו עותק של התסריט אך הוא סירב לכך על מנת להתרכז במוזיקה במקום במשחק.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד עצמו בסדרת הטלוויזיה "איש העתיד" ברשת Hulu, בהפקת סת' רוגן ואוון גולדברג.
הארט היה מועמד מספר פעמים לפרס ג'ונו, בקטגוריות שונות.
מיסיולוגיה
מיסיולוגיה או מדע המיסיון הוא תחום בתאולוגיה מעשית החוקר את עבודתו של המיסיונר, מטרותיו והמסרים אותם הוא מעביר.
מיסיולוגיה היא בחינה רב-תחומית ורב-תרבותית של כל היבטי הפצת האמונה הנוצרית המתבססת על תאולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה גאוגרפיה, תאוריה ושיטות תקשורת, השוואת דתות, מתודולוגיה נוצרית והיחסים בין הכתות בנצרות. אדם העוסק במיסיולוגיה קרוי מיסיולוג.
מייחסים את יסוד מדע המיסיון למיסיולוג הגרמני גוסטב וארנק (Gustav Warneck 6 במרץ 1834 – 26 בדצמבר 1910).
מקצוע המיסיולוגיה נלמד בעיקר באוניברסיטאות נוצריות כדוגמת "האוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה" או "Southern Nazarene University", אך גם באוניברסיטה כללית כדוגמת ה"אוניברסיטה של דרום אפריקה".
איגואנית קצרת-קוצים ננסית
איגואנית קצרת-קוצים ננסית (שם מדעי: Phrynosoma douglasii), מין לטאה קטנה השייכת לסוג איגואנית מקרינה בצפון-מערב ארצות הברית. בעבר היא שכנה גם באזורים הסמוכים בקנדה.
אטימולוגיה וטקסונומיה
בתחום תפוצתה בארצות הברית הלטאה קרויה pygmy short-horned lizard, אבל גם בטעות נפוצה, "קרפדה מקרינה" ("horned toad"), בגלל מבנה גופה, אם כי היא זוחל ולא דו-חי. גם השם המדעי של הסוג Phrynosoma מתייחס לכך, מיוונית עתיקה "גוף קרפדה". סיומת שם המין douglasii מנציחה את הבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס (David Douglas; 1834-1799), שעל שמו גם אשוח דאגלס.
לעיתים קרובות מתבלבלים בין איגואנית קצרת-קוצים ננסית למין הקרוב אליו איגואנית קצרת-קוצים (Phrynosoma hernandesi) שיש לו אותו מבנה גוף בסיסי הכולל קשקשים מחודדים קטנים (קוצים) סביב הראש והגב. עד שנבדק הגנום המיטוכונדריאלי, נחשבו השניים כמשתייכים לאותו מין. כיום מקובל כי הם שני מינים שונים, כשתחום התפוצה של האיגואנית קצרת-קוצים הננסית הוא צפון-מערב ארצות הברית, בעוד שתחום התפוצה של איגואנית קצרת-קוצים משתרע על תחום נרחב במרכז אמריקה הצפונית מקנדה ועד מקסיקו. כאשר מציבים את שניהם זה בצד זה קל להבדיל בין שניהם, כשאיגואנית קצרת-קוצים ננסית קטנה בהרבה. איגואנית קצרת-קוצים היא מין מגוון מאוד כשאוכלוסיות גאוגרפיות שונות מפגינות שינויים בצבע, דפוס וגודל, כשחלק ממוסדות המחקר מונים חמישה תת-מינים שונים. הבדל נוסף הוא שכמו לטאות מקרינות אחרות משתמשת איגואנית קצרת-קוצים בהתזת דם מעיניה נגד טורפים, בעוד שלאיגואנית קצרת-קוצים ננסית אין יכולת כזו.
תיאור
האיגואנית קצרת-הקוצים הננסית היא מין הלטאה המקרינה הקטן ביותר. אורכה נע מ-3 ועד 6 סנטימטרים מהחרטום ועד פתח הביב, כשהנקבות גדולות במעט מהזכרים. גופה שטוח ורגליה קצרות. מבנה זה מונע ממנה לנוע במהירות, אבל מצד שני מאפשר קיבה גדולה ואפשרות להכלת מספר גדול של עוברים. כמו כל הזוחלים הם אקטותרמיים, כלומר חום גופם מגיע ממקורות חיצוניים כמו השמש, ושטח הפנים הגדול של גבם מאפשר להם לקלוט יותר חום. הקוצים המעטרים את ראשה ואת גופה קטנים יחסית בהשוואה למיני לטאות מקרינות אחרות. לאיגואנית פרופיל אף סלוד ורגליים קצרות. שולי הגוף מעוטרים בשורה אחת של קשקשים מחודדים, בעוד שקשקשי הבטן חלקים. האיגואנית מתמזגת היטב בסביבה וקשה להבחין בה כשהיא קפואה במקומה. צבע חלקה העליון הוא אפור, צהבהב או חום-אדמדם, ויש כ-12 כתמים כהים גדולים על גבה. כשטמפרטורת הגוף של האיגואנית נמוכה צבע הגב כהה ומאפשר לקלוט טוב יותר את חום השמש. לאחר שהלטאה מתחממת הגוון נעשה בהיר יותר. בטנה לבנה. הזנב קצר, ובניגוד למיני לטאות אחרות הוא אינו צומח מחדש אם הוא נקטע. לטאה בת יומה זהה ללטאה בוגרת, אבל אורכה 2.2 סנטימטרים מחרטום ועד קצה זנבה, והיא אינה עוטה קוצים.
תפוצה
תחום התפוצה של האיגואנית קצרת-הקוצים הננסית הוא באזור הגאוגרפי של האגן הגדול והשטחים הסובבים אותו באמריקה הצפונית, מצפון קליפורניה ונבדה דרך מזרח אורגון ווושינגטון ומרבית חלקה הדרומי והמזרחי של מדינת איידהו. בעבר היא שכנה גם בקצה הדרומי המרכזי של קולומביה הבריטית בעמק אוקנאגן (Okanagan), וב-1898 נאספו פרטים שלה משם. אבל ארבעה סקרים שנערכו באזור בעשרים השנים משנות ה-90 של המאה ה-20 לא גילו ולו פרט בודד. מכיוון שאין שום עדות מוצקה ב-50 השנים האחרונות לקיומה בקנדה, ואף על פי שמדי פעם יש דיווחים ממטיילים שראו אותה, ההנחה המקובלת היא שהלטאה נכחדה מקנדה.
בית גידול
האיגואנית קצרת-הקוצים הננסית שוכנת במגוון בתי גידול. בדרך כלל היא שוכנת באגנים מדבריים או על רכסי ההרים או במורדות המתונים בתנאי שיש עליהם מספיק קרקע. הקרקע חייבת להיות רכה ומנוקזת היטב על מנת שהלטאה תוכל לחפור בה מאורות להגנה, לשמירת חום הגוף ולאיתור טרף. הצמחייה בבית הגדול חייבת להיות דלילה על מנת לאפשר ללטאה תנועה וקליטת חום השמש, אבל לא דלילה מדי על מנת לאפשר לה הגנה מהשמש בצל.
רבייה ואורח חיים
בניגוד למרבית מיני הלטאות האחרים האיגואנית קצרת-הקוצים הננסית אינה מטילה ביצים והצאצאים בוקעים מן הביצה בעודה בצינור הביצים, והנקבה משריצה צאצאים מפותחים במלואם. תופעה זו נקראת השרצה או "ילודת חיים" (Vivipary). בזוחלים השרצה אופיינית למינים החיים באקלים קר יחסית, או שעונת הפעילות קצרה, שכן היא מאפשרת להגן על הביצים בתוך גוף האם, שהטמפרטורה שלו מעט גבוהה מטמפרטורת הסביבה. ההזדווגות מתרחשת מיד לאחר שהלטאות מתעוררות מתרדמת החורף. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בהיותן בנות שלוש. ההיריון נמשך כשלושה חודשים, והנקבה משריצה כ-15 ולדות חיים.
אורך החיים המשוער של האיגואנית קצרת-הקוצים הננסית בטבע הוא חמש שנים. אף שהאיגואנית קצרת-הקוצים הננסית עמידה לקור יותר מכל לטאה מקרינה אחרת היא חייבת לחפש מחסה בחורף. היא חופרת מאורה רדודה ונכנסת לתרדמת חורף שבמהלכה מואט מאוד קצב המטבוליזם. האיגואנית מתעוררת מתרדמת החורף משלהי מרץ ועד תחילת יוני.
המזון העיקרי של האיגואנית הם נמלים, בייחוד נמלת קציר. לטאות בוגרות ניזונות מחסרי חוליות אחרים כדוגמת חיפושיות, חגבים ושבלולים. הם מתחילים בחיפוש מזון לאחר שהתחממו בשמש הבוקר והוא נפסק בחום הצהריים המחייב את הלטאה למצוא מחסה. את הצרכים במים ממלאה האיגואנית מטל, מטיפות גשם הזורמות מגבה אל פיה או מהטרף.
לאיגואנית קצרת-הקוצים הננסית יש טורפים רבים, כולל עופות, נחשים וזאב ערבות. אמצעי ההגנה העיקרי של האיגואנית הוא הסוואה ובשעת סכנה היא קופאת במקומה ומתמזגת היטב בסביבתה. מטורפים איטיים היא תימלט או תנפח את גופה ותבצע תנועות מאיימות. הקוצים הקטנים שעל גופה הם אמצעי התרעה מינימלי, אבל יעיל כנגד טורפים הבולעים את טרפם בשלמות דוגמת נחשים.
סצ'ואן איירליינס
סצ'ואן איירליינס (בסינית: 四川航空) היא חברת תעופה סינית הפועלת מנמל התעופה הבינלאומי בצ'נגדו, סין. לחברה יש למעלה מ -270 יעדים, המשלבים יעדים מקומיים, נתיבים אזוריים ונתיבים בינלאומיים, כאשר רשת המסלולים שלה מכסה את אסיה, אירופה, אוקיאניה וצפון אמריקה.
היסטוריה
חברת התעופה הוקמה ב-19 בספטמבר 1986, וטסה לראשונה ב-14 ביולי 1988. באוגוסט 2002 החברה הופרטה ונמכרה לבעלי מניות פרטיים.
פעילות החברה בישראל
קבוצת "טל שירותי תעופה" היא נציגת החברה בישראל. ב-26 בספטמבר 2018, החלה החברה להפעיל 2 טיסות שבועיות מנתב"ג לעיר צ'נגדו שבמרכז הרפובליקה העממית של סין.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2019:
קורול
קורול או כחל הקוקייה (שם מדעי: Leptosomus discolor) הוא מין של עוף טרופי החי במדגסקר ובארכיפלג קומורו והוא המין החי היחידי בסוגו ובמשפחתו.
מאפיינים
הקורול מגיע לאורך 40-50 ס"מ ובעל דו צורתיות זוויגית. הזכרים בעלי חזה אפור גדול והצוואר והראש כחולים מעט עם עיניים גדולות בעלות פס שחור ומאורי הראש "כתר" קטן. הבטן לבנה, הרגליים צהובות, הזנב אפור והכנפיים בעלות גוון ירוק ססגוני ומעט סגלגל. הנקבות לעומת הזכרים בעלות ראש, צוואר, כנפיים ופלג גוף עליון בצבע חום-סגול עם חזה בצבע חימר ומנוקד בסגול, הבטן בהירה יותר והרגליים ורודות. העיניים אצל שני המינים קבועות באמצע הראש וקטנות והמקור חום, גדול וחזק. בדומה לנקרים, בכף הרגל שתי אצבעות מופנות קדימה ושתי אצבעות מופנות אחורה, והן קטנות יחסית לשאר הכחלאים.
הקורוליים חיים במדגסקר ובארכיפלג קומורו. נפוצים ביערות גשם, יערות נשירים, יערות קוצניים ומטעים. כמו כן חיים בהרים עד גובה 2,000 מ'. הם ניזונים מיצורים קטנים כמו זיקיות ומחרקים שונים, בייחוד מחגבים ומזחלי חרקים וכן מזחלים שעירים, צרצרים, מקלונים ושממיות. הם נוהגים לשחר לטרף מעמדת תצפית על ענף, לעוט על הטרף ולהמיתו בחבטות כנגד הענף.
עוף זה לא נחקר הרבה ויש מעט מידע על הרגליו, אך הוא תואר כמין מונוגמי המקנן בענפים גבוהים ומטיל עד 4 ביצים שבוקעות לאחר 20 יום. המין נפוץ באזורי מגוריו ומסתגל במהירות לשינויי הסביבה. בעיני המקומיים הוא נחשב לעוף מבורך, המביא אתו מזל טוב.
מיון
הקורול משויך לסדרת הכחלאים יחד עם הכחל, השלדג והשרקרק, אך ישנם חוקרים המסווגים אותו בסדרה עצמאית. בכך הוא העוף היחיד למעט ההואצין (וע"פ כמה חלוקות גם היען), השייך לסדרה בעלת מין יחיד. הוא נחשב לקרוב גם לטרוגונאים, קלאונאים, דוכיפתאים ונקראים. קרובי משפחתו העיקריים בסדרת הכחלאים הם כחלאי הקרקע (Brachypteraciidae).
למרות שמם, הקורולים אינם קרובים לקוקייתיים ואינם טפילים לעופות אחרים.
עופרה הרנוי
עופרה הרנוי (Ofra Harnoy; נולדה ב-31 בינואר 1965) היא צ'לנית קנדית ילידת ישראל.
חייה
הרנוי נולדה בחדרה ועברה עם משפחתה לטורונטו בשנת 1971. באותה שנה גם החלה ללמוד נגינה בצ'לו אצל אביה, יעקב הרנוי. עם מוריה נמנו ולדימיר אולוף, ויליאם פלית', פייר פורנייה, ז'קלין די פרה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
הרנוי ידועה בדימוי הזוהר שלה ובהופעה המזכירה דוגמנית אופנה, תכונות שהובלטו לא פעם כדי לקדם את המוזיקה שלה. במובן זה היא נחשבת לחלוצת הסגנון הזוהר, שהופיע בשנות ה-90 אצל נגני מוזיקה קלאסית דוגמת הכנרת ונסה-מיי ורביעיית המיתרים בונד.
מוזיאון פברז'ה (באדן-באדן)
מוזיאון פברז'ה בבאדן-באדן הוא המוזיאון הראשון בעולם המוקדש ליצירותיו של הצורף פטר קארל פברז'ה. הוקם בשנת 2009 על ידי האספן אלכסנדר איוואנוב, בעיר הנופש הגרמנית באדן-באדן.
אוסף המוזיאון מכיל למעלה מ-1,500 פריטים שיצר פטר פברז'ה, לרבות אוספים של ביצת פברז'ה כדוגמת התרזה הקארליאנית וצביר הכוכבים. הביצים מוצגות במוזיאון שנבנה על ידי אלכסנדר איוואנוב בעלות של 17 מיליון יורו. לטענת איוואנוב הוא בחר לפתוח את המוזיאון בעיר הנופש באדן-באדן בשל מיקומה הנוח וכי לא היה יכול לפתוח את המוזיאון ברוסיה בשל מחסומים ביורוקרטיים
באפריל 2009 חברה בשם פברז'ה בע"מ הרשומה באיי קיימן תבעה בעלות על מותג פברז'ה ובשל כך בשנתו הראשונה נאסר על המוזיאון לפרסם תחת השם פברז'ה. בינואר 2010 בית המשפט בגרמניה אישר למוזיאון להשתמש בשם פברז'ה.
במאי 2012, נפתחה תערוכת Gold of the World המכילה יותר ממאה פריטי זהב טהור מתקופות שונות.
עד 2014, הפריט החשוב ביותר במוזיאון היה ביצת הפברז'ה רוטשילד, שהייתה מתנתה של ביאטריס רוטשילד לכלת אחיה. איוואנוב רכש את הביצה תמורת 18.5 מיליון דולר במכירה פומבית שנערכה בבית כריסטי'ס ב-28 בנובמבר 2007. בשנת 2014 תרם איוואנוב את הביצה לממשלת רוסיה ובדצמבר 2014, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק את הביצה כמתנה למוזיאון ארמיטאז' שבסנקט פטרבורג, רוסיה במלאת 250 שנה למוזיאון. ימים לפני הענקת המתנה, אנשי מכס בריטים וגרמניים פשטו על מוזיאון הפברז'ה בחיפוש אחר הביצה. המוזיאון הצהיר במחאה כי פעולת אנשי המכס הייתה מוטת פוליטית, בעקבות המתיחות בין רוסיה למדינות המערב על רקע משבר אוקראינה.
רשימת יצירות מאת הנס פפיצנר
להלן רשימת יצירותיו של המלחין הגרמני הנס פפיצנר.
לקול ופסנתר
הסימן (ת) מורה כי פפיצנר כתב גרסה מתוזמרת לליד ע"פ הגרסה לפסנתר.
אקו-פואטיקה
אקו-פואטיקה היא שירה עם דגש או מסר אקולוגי חזק.
רקע
לפני טביעת המונח, הופיעו במספר שירים מסרים אקולוגיים. אף על פי שהמשוררים שכתבו אותם לא הזכירו את המילה הזו, הם היו בבירור "אקו-פואטיים" באופיים. הדוגמאות כוללות את: "השיר הלבן" מאת ג'יי רמסאי וקארול ברוס (הוצאת "ריבלין גראפמה" 1988), "בוסקו" (הוצאת "עין שומעת", 1999; 2001) ו"מים כבדים: שיר לצ'רנוביל" (הוצאת "אנייתרמון", 2004). ביצירה העברית מקובל להציג את החיבור 'האדם והטבע' של אהרון דוד גורדון כספר הגות מכונן הכולל את הבסיס ההגותי של האקולוגיה והאקו-פואטיקה העברית בקשר ליחסים בין האדם הטבע והיצירה. כמו כן השיר 'גבנו לברושים' מאת לאה גולדברג נחשב ע"י סבינה מסג כאחת היצירות העבריות המבשרות את הסוגה האקו-פואטית בשירה העברית החדשה.
התפתחות התחום ומאפייניו
הז'אנר האקו-פואטי התפתח במערב במחצית השנייה של המאה העשרים כחלק מהתפתחות התנועות הסביבתיות, זאת לאחר שהחלו להיוודע עוצמות המשברים הסביבתיים של התיעוש והחיים המודרניים. האקולוגיה העמוקה לצד האקו-פסיכולוגיה והאקו-תיאולוגיה גרסו שיש לרתום את מערכות התרבות לשם יצירת שינוי תודעה המוני משמעותי ביחסי האדם המודרני והטבע, כחלק ממאמץ זה ולאור הצלחת הפואטיקה הלאומית ביצירת שינוי תודעת המונים בראשית העת המודרנית, התגייסו יוצרים מתחומי כתיבה שונים ליצירת סוגה שבמרכזה תפיסת עולם שלא מעמידה את האדם במרכז אלא עוסקת בזיקות החיוניות שבין האדם לשאר רקמת החיים. אחד ממספר טקסטים מעמיקים שסייעו להחדיר את המונח לשימוש נרחב ומשמעותי היה "אקו-פואטיקה: מבוא קריטי" בעריכת ג'יי סקוט ברייסון (2002). דוגמה נוספת לשימוש המתפתח במונח בתחילת המילניום היה כתב העת "אקופואטיקס", אשר הרחיב את המונח משירה לפואזיס המתפרש "כהכנה" או בכתיבה באופן כללי יותר. מאז, הופיעו אנתולוגיות של שירה וספרים, שהזכירו את המילה במפורש או שהשתמשו ברעיון כעיקרון מנחה.
אחד המאפיינים העיקריים של אקו-פואטיקה, כפי שהוגדר על ידי ג'יימס אנגלהרדט, הוא כי היא מחוברת אל העולם באופן שמשמעותו אחריות. בדומה למודלים אחרים המחקים ומניחים מעורבות (מרקסיזם, פמיניזם וכו'), אקו-פואטיקה "מוקף שאלות אתיות".
כאמצעי לתיאור שירה או פרויקטים פואטיים המאמצים את הצו האקולוגי של רגישות אישית ושינוי חברתי, אקו-פואטיקה הוזכרה על ידי סופרים כמו ג'ון ברנסייד ומריו פטרוצ'י.
בשנת 2018 נוסד בישראל פרס 'כליל' לאקו-פואטיקה בפרס זכתה המשוררת מאיה ויינברג ויצא ספרה 'עיר ותנוחת ההר' בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בשנת 2019 ראה אור הספר 'לדובים שהיו כאן פעם', ספר הביכורים של צוריאל אסף בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר 'מכתב לאדם אחרון' מאת ניגון קוליקובסקי ראה אור במסגרת כליל בשנת 2021. במסגרת הפרס ראו אור גם שתי אסופות שירה- 'קומפוסט' בשנת 2020, ו 'תערובת שתילה' בשנת 2022- שתי האסופות יצאו בהוצאת 'כליל- מקום'. בשנת 2023 ראה אור ספר העיון בשם 'מהי אקו-פואטיקה' בהוצאת הקיבוץ המאוחד, הספר כולל דיון מפורט על התפתחות הסוגה בעולם ובישראל.
הפצצת ההלוויה בצנעא
הפצצת ההלוויה בצנעא התרחשה ב-8 באוקטובר 2016, במהלך מלחמת האזרחים בתימן. מטוסים תקפו מבנה בצנעא בירת תימן, שבו התקיים טקס אשכבה אזרחי. עקב הפגיעה בבניין נהרגו כ-150 אנשים ולמעלה מ-500 נפצעו. היה זה האירוע הבודד הקטלני ביותר עד אותו מועד במלחמה.
האסון התרחש בשעות אחר הצהריים, במהלך טקס אשכבה רב משתתפים שנערך באולם אל-קוברה בעיר, לאביו של שר הפנים התימני לשעבר, ג'לאל אל-ראווישאן. ההתקפה בוצעה על ידי מטוסי קרב שפעלו במסגרת הקואליציה של מדינות ערב בהובלת ערב הסעודית, שהתערבה במלחמת האזרחים. שתי התקפות אוויר הונחתו על הבניין בהפרש של שבע או שמונה דקות זו מזו. טיל או פצצה פגעו ישירות בבניין וטיל או פצצה אחרים נחתו בקרבתו. מספר ההרוגים באירוע לפי דיווחים שונים נע בין 143 ל-155. מספר הפצועים היה 525 ויותר. במקום נראו מחזות זוועה.
בין ההרוגים היה גם מושל צנעא, עבד אל קאדר הילאל. השר לשעבר, שאביו נפטר, הוא מתומכי המורדים החות'ים, ובהלוויה נכחו כנראה רבים מאנשיהם.
ערב הסעודית הכחישה בתחילה את אחריות הקואליציה להתקפה, ולאחר מכן חזרה בה וטענה שהיא נערכה עקב מידע מוטעה, שקיבלה מגורם אחר על הימצאותם של חמושים באתר שבו נערכה ההלוויה. צוות שהוקם על ידי הקואליציה הערבית לחקירת האסון חזר על טענה זו. במכתב ששיגרה ערב הסעודית למועצת הביטחון של האו"ם היא הביעה צער על ההתקפה, והודיעה שתפרסם את תוצאות החקירה, שתיערך אודות האירוע.
למחרת ההתקפה נערכה בעיר הפגנת מחאה על ההתקפה והזדהות עם קרבנותיה בהשתתפות אלפי תושבים.
Thinkin Out Loud
Thinkin Out Loud (בעברית: חושבת בקול רם) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת האמריקאית קריסטינה דבארג'. המיני-אלבום יצא לאור ב-7 בינואר 2016 על ידי חברות התקליטים קריסי די אנט וביט-סטריט אינס.
אלרט
אלרט הוא יישוב בטריטוריית נונאווט שבקנדה, על האי אלסמיר. זהו יישוב הקבע הצפוני ביותר על פני כדור הארץ והוא מרוחק 817 קילומטר בלבד מהקוטב הצפוני. שמו של היישוב מנציח את ספינת המלחמה הבריטית Alert אשר הגיעה לאזור לקראת החורף של שנת 1875. על פי מפקד האוכלוסין האחרון, מספר התושבים באלרט הוא כ-60 (62 במפקד האוכלוסין של 2016), כולם ארעיים, המאיישים מספר מתקנים אזרחיים וצבאיים. בין מתקנים אלה אפשר למנות תחנת מחקר מטאורולוגית קנדית, תחנת מעקב אחרי האטמוספירה של האו"ם, בסיס מודיעין אותות של הצבא הקנדי, בית חולים וכן שדה תעופה צבאי שהוא מסלול ההמראה הצפוני בעולם. אלרט ממוקם כ-12 קילומטר מערבית לכף שרידן, על חופו של ים לינקולן הקפוא ובירת טריטוריית נונאווט איקאלואיט ממוקמת במרחק של 2,092 קילומטר ממנו.
באלרט שורר אקלים ארקטי קפוא והיישוב מכוסה שלג כ-11 חודשים בשנה בממוצע. רק ביולי הטמפרטורה הממוצעת היא מעל 0 מעלות צלזיוס (3-4 מעלות צלזיוס), החורף נמשך כמעט שנה שלמה והחודש הקר ביותר הוא פברואר בו הטמפרטורה הממוצעת היא 37 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. אלרט הוא יישוב יבש יחסית, וכמות המשקעים השנתית בו עומדת על 153 מילימטר בממוצע. רוב המשקעים יורדים בין יוני לספטמבר, בעיקר בצורת שלג.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה באלרט היא 20 מעלות צלזיוס והנמוכה ביותר היא 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
אלרט הוא אחד מהיישובים הקרים ביותר בעולם.
Read My Lips (Enough Is Enough)
הוא שיר שנכתב ומבוצע על ידי הזמר והיוצר הסקוטי ג'ימי סאמרוויל (לשעבר מלהקות ברונסקי ביט ו-The Communards) מתוך אלבומו Read My Lips. השיר דן בצורך במימון מוגבר למאבק ב-HIV/איידס.
השיר יצא בשנת 1990 כסינגל הסולו השלישי של סומרוויל מהאלבום Read My Lips, אולם לא זכה לאותה ההצלחה כמו הסינגל הקודם שהוציא, "", גרסת כיסוי לשיר שבוצע במקור על ידי הזמר האמריקאי סילבסטר, שהגיע בשיאו עד למקום החמישי במצעדי הפזמונים של השנה הקודמת. עם זאת, השיר הצליח להגיע אל רשימת 40 הגדולים של מצעד הסינגלים הבריטי, ודורג בשיאו במקום 26.
גולאבי גאנג
הקבוצה הוקמה על ידי סמפט פל דווי, אם לחמישה, ועובדת משרד הבריאות לשעבר אשר נישאה בכפייה בתור ילדה (child bride), כתגובה למקרים רבים של הטרדה ואלימות נגד נשים בהודו. הן מבקרות גברים מכים ופועלות באיומים לריסון פעולותיהם. הן לובשות סארי ורוד, צבע המסמל עוצמה, ונושאות מקלות במבוק לצורך האיומים. רובן ממצב סוציו-אקונומי נמוך ומהקאסטה הנמוכה ביותר - "דלית".
שורשי הארגון אשר יסדה סמפט פל דווי הם משנת 1980, אז החלה את פועלה. אך רק ב-2006 הפכה הכנופיה לארגון המוכר היום, ואז נבחר הלבוש הוורוד והכנופיה נקראה בהתאם. למרות שעיקר הפעילות של הגולאבי גאנג היא במדינות אוטר פרדש ומאדיה פרדאש, ישנן נשים מרחבי הודו ואפילו מרחבי העולם שהצטרפו לשורות הארגון, והיקף הפעילות כוללת, בהערכה, כ-270,000 נשים.
בשל האופי הפעילות של הגולאבי גאנג, אשר לוקחת את החוק לידיהן של חברות הכנופיה למען זכויותיהן של נשים, נחשבת הכנופיה כממשיכת דרכה של פולאן דווי, אשר בתקופה שהייתה פורעת חוק נקמה בגברים אשר פגעו בה ובנשים אחרות.
במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל דווי מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל דווי יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים.
תיאטרון הקרון
תיאטרון הקרון הוא תיאטרון בובות (נוסד ב-1981), המעלה הצגות ילדים וממוקם בגן פעמון הדרור (בסמוך לאמפיתיאטרון) בירושלים.
היסטוריה
התיאטרון נוסד בשנת 1981 על ידי ארבעה בובנאים עצמאיים: מיכאל שוסטר, עלינא אשבל, הדס עפרת ומריו חורחה קוטליאר. תחילה הופעל בקרון רכבת שהובא לגן, ועם השנים הפכו אותו לקטר. בשנות פעילותו הראשונות, הופקו בו גם הצגות המיועדות לקהל המבוגרים, אולם מאז, הפקותיו הפכו מיועדות לילדים מגיל שנתיים ועד גיל 12.
לאחר מספר שנות פעילות, התיאטרון הרחיב את פעילותו גם אל הרחוב. בשנת 1983 ייסד את "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות" בירושלים, המארח אמנים בינלאומיים רבים ומתקיים בגן בחודש אוגוסט. בשנת 1984 התרחב הפסטיבל והציג מופעים גם במזרח ירושלים בערבית, בנוסף לעברית. בשנת 1985 סירבו שחקני התיאטרון להופיע במעלה אדומים מאחר שהיא בשטח כבוש.
בסוף שנות ה-80, פתח צוות התיאטרון בית-הספר לתיאטרון חזותי ואת תיאטרון "הבמה" (ובשמו הנוכחי: "הזירה הבין-תחומית"). התיאטרון מפעיל פרויקטים עבור מערכת החינוך הפורמלי, והבלתי פורמלי.
התיאטרון לוקח חלק בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, אירועי שבוע הספר העברי בסיפריות השונות. ב"קסם של אגדה" במרכז סוזן דלל, ב"בובה של אירוע" בחולון ובפסטיבלים בינלאומיים שהבולט שבהם הוא הפסטיבל בשארלוויל שבצרפת.
בנוסף, התיאטרון מפעיל פרויקטים מיוחדים בהם, התיאטרון יוצא אל הרחובות, במופעי רחוב, בפעילויות כדוגמת בובות ענק המגיעות לשוק מחנה יהודה, פרויקטים המשלבים בין התיאטרון לקהילה, תיאטרון אנימציה בהשראתם של סיפורי ילדים מוכרים, הנוצר לנגד עיני הקהל, ושיתופי פעולה עם מוזיאון המדע בירושלים. מ-2014 מקיים התיאטרון הצגות גם במתחם "התחנה הראשונה" הסמוך, בעיקר בסופי שבוע, חופשות וחגים וכן מציג באמפיתיאטרון הסמוך "בגן הפעמון".
בהצגות התיאטרון מתמקדים ביחסי הגומלין בין השפות המילוליות לדימויים, החפצים והבובות בהתייחסות ישירה לשפתו האמנותית של היוצר, אך השחקן הוא שמפיח בהם בדומם ומעביר סיפור וחוויה בעזרת השפה החזותית.
בשנת 2009, לרגל יום ההולדת ה-28 של תיאטרון הקרון, התיאטרון הפיק את הספר "חפץ לב" – יסודות תיאטרון הבובות האמנותי מאת מרית בן-ישראל ורוני מוסנזון-נלקן בהוצאת כרמל.
ב-2014 יזמה עיריית ירושלים מבנה חדש עבור התיאטרון שהחליף את הקרון הקטן במבנה גדול יותר. כחמישה מיליון דולר שהיוו את רוב עלות המבנה החדש, גייסה הקרן לירושלים בתרומה ממשפחת דוידסון האמריקאית שתרמה להקמת מספר מוסדות בעיר. המבנה המכיל כ-140 מקומות באולם החדש, נחנך באוגוסט 2016 לקראת "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ילדים 2016". המבנה נמצא על פני 1,100 מ"ר, יש בו שני אולמות – גדול וקטן, אמפי חיצוני, קפיטריה ומשרדים. הבניין מחולק לחמישה "קרונות" נפרדים, העשויים מבטון, זכוכית ופרופילים מפלדה בגוון כהה, והחיבור ביניהם מתחת לאדמה באולם המופעים הגדול
בעלי תפקידים
בין השנים 2018-1989, שימשה דליה יפה מנהלת אמנותית של תיאטרון הקרון ושל הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות ירושלים.
האם להיות בך מאוהב
הַאִם לִהְיוֹת בָּךְ מְאֹהָב הוא פזמון שנכתב, הולחן ובוצע על ידי אביב גפן, שלווה בביצוע המקורי של השיר בלהקתו "התעויוט". השיר יצא לאור בשנת 1994 ונכלל באלבומו השלישי "אביב גפן III" ובהמשך באלבום האוסף "ירח מלא - האוסף". השיר צבר פופולריות רבה, והוכתר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ד של רשת ג'.
גרסאות כיסוי
ב-1996 ביצע גפן את השיר בדואט עם גידי גוב בתוכניתו לילה גוב. הביצוע נכלל בדיסק האוסף משירי התוכנית. בשנת 2018 ביצע אייל גולן גרסת כיסוי לשיר, כחלק מתוכנית המציאות אביב או אייל בעיבודו של יעקב למאי, השיר דורג במקום ה־21 במצעד השנתי תשע"ח (2018) של כאן גימל. בהמשך נכלל באלבום של גולן "הפוך מהיקום".
בשנת 2020 יצאה לשיר גרסה באנגלית בשם It's So Hard, שהקליט גפן במסגרת ההרכב בלקפילד, אשר נכללה באלבומו השישי של ההרכב, For the Music.
אינטרנציונליזציה מבית
אינטרנציונליזציה מבית (לעיתים גם בינאום מבית) היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי ארגון או מוסד, בתפקודו ובפעילויותיו, אשר מתרחש מתוך הארגון או המוסד עצמו. המונח מתייחס לרוב למוסדות חינוך.
רקע והגדרה
אינטרנציונליזציה בחינוך היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו. המונח אינטרנציונליזציה מבית הוא אסטרטגיה אחת באינטרנציונליזציה בחינוך המתרחשת במוסד החינוכי עצמו. ניתן לראות ניצנים ראשונים לבינאום בחינוך מבית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר כתבו מבחן בגרות בינלאומית. בסוף שנות ה-80 החלו להפעיל ברחבי אירופה בחלק ממוסדות ההשכלה תוכניות בינלאומיות מבית, כמו ארסמוס, שעודדו מרצים ומורים להיפגש עם עמיתיהם ממדינות שונות במטרה ללמוד מהם על שיטות הוראה ותוכניות לימוד שונות. הנציבות האירופית שבאיחוד האירופי היא זו שיזמה והציעה את התוכניות. תוכניות אלו החלו בעיקר במוסדות חינוך להשכלה גבוהה והם השתנו עם הזמן ועברו גם לבתי ספר. בעשור האחרון עלה הצורך לבסס תוכנית לימודים מוסדרת אשר שמה לה למטרה להביא לתלמידים ערכים בינלאומיים. המונח "אינטרנציונליזציה מבית", אשר הוגדר באופן רשמי על ידי קראוטר כ"כל פעילות בינלאומית למעט תנודות מורים וסטודנטים", לוקה בחסר. כיום מקובל להגדיר את המונח כ"שילוב של מרחבים בין-תרבותיים ובין-לאומיים בתוכנית הלימודים הרשמית והלא רשמית עבור כלל התלמידים במוסדות הלימוד השונים." מונח זה הוטבע ב-2015 על ידי ג'ו בילין ואלספת' ג'ונס. מצד אחד תהליכים של אינטרנציונליזציה מבית מאפשרים מוביליות חברתית על ידי מעבר ומפגש בין מדינות ומצד שני במקומות בהם האפשרויות למוביליות חברתית מצומצמות האסטרטגיה של אינטרנציונליזציה מבית מנסה להקנות ערכים בינלאומיים בעזרת תוכנית לימודים בינלאומית.
תהליך האינטרנציונליזציה מבית בבתי ספר
בבתי ספר שונים בעולם מתקיימים תהליכים של אינטרנציונליזציה מבית בכמה אופנים בהתאם לריבוי התלמידים מלאומים שונים בבית הספר, למיקום הגאוגרפי של בית הספר, למוטיבציה של צוות בית הספר, הורי התלמידים והתלמידים. תמיכה של המדינה במהלכים אלו יכולה גם כן להשפיע על תהליך האינטרנציונליזציה מבית.
האינטרנציונליזציה באה לידי ביטוי בבתי ספר שונים באופנים שונים. בחלק מבתי הספר שמים דגש על שימוש בטכנולוגיות חוצי גבולות כמו שיחות זום או סקייפ עם תלמידים ממדינות רחוקות. בחלק מבתי הספר האינטרנציונליזציה באה לידי ביטוי בתוכנית הלימודים באמצעות שיעורים המכינים את התלמידים להתנהל בכלכלה גלובלית תחרותית ולדבר שפות שונות.
ישנם נושאים הבולטים בבתי ספר רבים ומקבלים ביטוי בתוכניות הלימודים המחנכים לאינטרנציונליזציה. חינוך למודעות ומניעת בעיות סביבתיות כלל עולמיות כמו ההתחממות הגלובלית, חינוך לערכים של זכויות אדם המבוססים על חירות ושוויון. נושאים כמו שיח בין תרבותי וצדק חברתי וחלוקתי גם כן נכנסים לתוכנית הלימודים בבתי ספר רבים. במקביל לצמיחה בבינאום בחינוך מבית ישנם אתגרים שצוותי בתי ספר מתמודדים איתם. חוסר דרישה ממסדית ללמד נושאים אלו ובהתאם לכך חוסר תמיכה ותיקצוב מטעם הממסד, מיעוט המורים המוכשרים ללמד נושאים אלו ומיעוט הכשרות המורים בתחום. במקומות מסוימים ישנו אתגר אידאולוגי נוסף: יש הטוענים שבינאום בחינוך מרחיב את הפערים בין בתי ספר פרטיים ממעמד גבוה שיכולים לאפשר לעצמם להשקיע את הזמן והמשאבים לשיעורים אלו בעוד בתי ספר ציבוריים מתקשים יותר לעשות זאת.
תהליך האינטרנציונליזציה מבית בישראל
בישראל אין מדיניות ברורה מצד משרד החינוך לגבי בינאום בחינוך מבית. בהתאם לכך בתי ספר פועלים באופן עצמאי בנושא. המצב החברתי בישראל הוא ייחודי בהקשר זה. עולים רבים שהגיעו לישראל ממדינות שונות ומגוונות הביאו סל ערכים מגוון. בשנים האחרונות עולים רבים אינם מגיעים ממדינות שחירות ושוויון עומדות בראש סולם הערכים שלהן. עולים אלו, יחד עם ציבור דתי מסורתי גדול מאוד החי בארץ לרוב יעדיפו להשקיע את המשאבים הכספיים והזמן בקידום ערכים כמו לאומיות, משפחה, דאגה לאחר וערכים מסורתיים נוספים. אלו רואים את הלאומיות והחינוך הלאומי כבעל ערך רב יותר מחינוך בינלאומי. דבר זה מקבל ביטויים רבים בשיעורי אזרחות, היסטוריה ואף באופן בו מלמדים שיעורי תנ"ך ויהדות. מצד שני, קבוצות העולים באים עם מטען תרבותי ולאומי מגוון מה שיוצר דה פקטו בכתות מרחב אינטרנציונלי.
ישנם קבוצות אחרות בישראל, לרוב חילוניות, שבינאום החינוך תואם את עולם הערכים הליברלי שלהם. בתי ספר בקרב קהילות כאלו לעיתים קרובות יקבלו תמיכה מקרב ההורים והסביבה וצוות ההנהלה אף הוא יהיה עם מוטיבציה לחנך את התלמידים לערכים כמו חירות ושוויון והיכרות עם לאומים אחרים. בשנים האחרונות בישראל, בדומה לשאר העולם, ישנם יותר בתי ספר וצוותי הוראה שמחנכים לאינטרנציונליזציה, לרוב אלו יוזמות מוקמיות, פרטיות שאינם זוכים לתמיכה מצד הממסד.
לקריאה נוספת
Remus Pricopie • Jamil Salmi Peter Scott, ''' The European Higher Educaion Area: Between Critical Reflections and Future Policies''', Springer Open, 2015
פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר
פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר הוא פרס שמוענק בטקס פרסי גראמי, טקס שהוקם בשנת 1958 וכונה במקור פרסי הגרמופון, לאמנים שהקליטו אלבומי מוזיקת פופ ווקאליים איכותיים.
הפרס מוענק לאמן, מפיק ומהנדס/מיקסר, בתנאי שהם עבדו על יותר מ-50% מזמן הנגינה באלבום. מפיק או מהנדס/מיקסר שעבד על פחות מ-50% מזמן האלבום, כמו גם מהנדס המאסטרינג, אינם זוכים בפרס, אך יכולים להגיש בקשה לתעודת זכייה.
קלי קלרקסון ואדל הם הזוכות היחידות שזכו פעמיים בפרס זה, וקלרקסון הייתה הראשון שזכתה פעמיים. קלרקסון וג'סטין טימברלייק היו מועמדים שניהם חמש פעמים, יותר מכל אמן אחר, אם כי כל אלבומיה של קלרקסון הם אלבומי סולו. שלושה מתוך חמשת אלבומיו המועמדים של טימברלייק הם סולו, שניים הם עם להקת אן סינק.
אמנים עם זכיות מרובות
2 זכיות
הראל לוי
הראל לוי (נולד ב-5 באוגוסט 1978) הוא טניסאי עבר ישראלי, המשמש כיום כקפטן נבחרת גביע דייוויס של ישראל. לוי זכה בתואר אליפות ישראל בטניס חמש פעמים (1997, 1999, 2002, 2007, 2008) ובשיאו דורג במקום ה-30 בסבב ה-ATP (הרביעי בין הגברים הישראלים בדירוג היחידים בכל הזמנים).
קריירה
לוי נולד בקיבוץ נחשונים. בשנת 2000 כשהוא עוד לא בן 22 הצליח להעפיל לדירוג הטופ 100 לאחר שבטורניר קנדה מאסטרס עלה לגמר כשהוא מנצח בדרך שחקנים מהשורה הראשונה כמו סבסטיאן גרוג'ן הצרפתי ויירי נובאק הצ'כי ובגמר נוצח על ידי מראט סאפין הרוסי, שהיה אז המדורג ראשון בעולם. בכך הפך לישראלי החמישי שהצליח להגיע להישג הרישום בין 100 השחקנים הטובים בעולם.
בשנת 2001 הוא הגיע לדירוג השיא שלו, 30, לאחר שהגיע עד לגמר טורניר נוטינגהאם. במהלך משחק חצי הגמר נגד אנדי רודיק נפל, נפגע במפרק הירך וקרע את הסחוס. מאז הפציעה התקשה לשחזר את יכולתו אך בשנת 2004 חזר שוב למאיה הראשונה.
לוי הוכיח עצמו גם כשחקן זוגות מעולה. באליפות וימבלדון 2007 התחרה ברבע גמר טורניר הזוגות כשהוא בן 29. לוי המשיך את תקופתו הטובה לאחר כשלושה שבועות כשזכה בטורניר הצ'לנג'ר במנצ'סטר.
ב-1 בדצמבר 2007 זכה בטורניר הפיוצ'ר ע"ש אייזנברג ברמת השרון ובכך סיים שנה בה התקדם מאוד בדירוג ה-ATP, והגיע למקום ה-165 בעולם.
ב-18 במאי 2008 זכה לוי ושותפו האמריקאי ג'ים תומאס בטורניר הזוגות בסן רמו, איטליה. בעקבות כך עלה לדירוג שיא בסבב הזוגות - מקום 71 בעולם.
ב-26 ביולי 2009 זכה הראל בטורניר לקסינגטון שבצפון אמריקה לאחר ניצחון 4-6 6-4 2-6 על אלכס קוזנצוב.
במשחקו הראשון בשנת 2010 ניצח לוי בטורניר בריסביין. היה זה ניצחונו הראשון של לוי בטורניר ATP מאז פציעתו בשנת 2004.
בטורניר יוהנסבורג שבדרום אפריקה העפיל לוי יחד עם שותפו, הסלובקי קארול בק, לגמר הזוגות אך נכנעו במשחק על התואר 2:6, 6:3, 10:5 מול רוהאן בופאנה מהודו והישאם אל קורשי מפקיסטן. ב-12 בפברואר 2003, ניצח לוי את המדורג ראשון פיט סמפרס, בטורניר ויניה דל מאר, צילה וזכה בטורניר
ב-27 בפברואר 2011 הודיע לוי על פרישתו מטניס מקצועני.
גביע דייוויס
באפריל 2008 חזר לסגל נבחרת ישראל בגביע דייוויס לאחר היעדרות של כשלוש שנים כמחבט מספר 2, במשחק נגד נבחרת שוודיה. ב-8 במרץ 2009 הוביל את הנבחרת למעמד רבע הגמר, לאחר ניצחון במפגש החמישי והמכריע עם שוודיה בבית העליון. ב-10 ביולי 2009 לוי ניצח את איגור אנדרייב (שדורג 24 בעולם בדירוג ה-ATP) ואת איגור קוניצין (מדורג 35 בדירוג ה-ATP), במסגרת רבע גמר גביע דייוויס. בסיום המפגש נצחה ישראל את רוסיה בתוצאה 1-4, ועלתה לחצי הגמר לראשונה בתולדותיה.
באוקטובר 2017 מונה לקפטן נבחרת גביע דייוויס של ישראל.
שיחות מלוכלכות
שיחות מלוכלכות (באנגלית: Crank Yankers) היא תוכנית מתיחות וקומדיית בובות טלוויזיונית אמריקאית, המשודרת ברשת קומדי סנטרל, מלבד העונה הרביעית ששודרה ברשת MTV2. הקולות של הבובות מדובבים על ידי קומיקאים מפורסמים מ"סטרדיי נייט לייב", כגון: ונדה סייקס, ג'ים פלורנטיין, סוזי אסמן, סופר דייב אוסבורן וטרייסי מורגן. מעלליה מתרחשים בעיירה דמיונית בשם יאנקרוויל. בעיירה הבובות מותחות אנשים אמיתיים בצורה גסה, ולעיתים אף אלימה.
ב-11 בפברואר 2019 ג'ימי קימל הודיע בתוכניתו "ג'ימי קימל לייב" כי התכנית תחזור לאחר 12 שנים לעונה חמישית בת 20 פרקים. העונה החמישית עלתה ב-25 בספטמבר 2019 וסיימה את שידוריה ב-3 ביוני 2020. ב-5 במרץ 2020, הודיעה קומדי סנטרל כי התוכנית חודשה ל-20 פרקים נוספים בעונתה השישית והחדשה.
בישראל, התוכנית משודרת בערוץ HOT קומדי סנטרל, ובעבר שודרה בערוץ yes Y.
דמויות
בסדרה קיימות דמויות משעשעות כגון:
נורית ירדן
נורית ירדן (נולדה ב-1959) היא אמנית ישראלית, בוגרת המחלקה לצילום בבצלאל בירושלים. מנחה ומרצה לצילום.
ביוגרפיה
ירדן נולדה בתל אביב, ובילדותה חיה שבע שנים בפריז עם משפחתה. לאחר שובה לישראל התגוררה בתל אביב שם סיימה את בית הספר התיכון "אליאנס" בשכונת רמת אביב. את שירותה הצבאי עשתה בלהק מודיעין בחיל האוויר.
לאחר שחרורה למדה צילום ב"קמרה אובסקורה" והמשיכה את לימודיה במחלקה לצילום בבצלאל. היא סיימה את לימודיה ב-1986.
ירדן יוצרת, מרצה ומנחה בתחום הצילום. יוצגה כעשר שנים על ידי "גלריה שלוש לאמנות עכשווית" בתל אביב, וכיום עובדת באופן עצמאי. בשנים הראשונות לאחר סיום לימודיה בבצלאל היא חקרה את אלבום המשפחה ובהמשך היא בחנה בעבודותיה את המרחב הציבורי הישראלי מנקודת מבט פוליטית וחברתית. זהו יומן סביבה המבוסס על שיטוט. עבודותיה משלבות בין דימוי וטקסט, ובין צילום ישיר לצילום מבוים, והן מורכבות בדרך כלל מסדרות על פי נושאים. הרצון של ירדן להכיר את החברה שבה היא חיה ולהבין טוב יותר איך המרחב הציבורי משקף אותה, הוביל אותה ליזום את "שהות": פרויקט רזידנסי עצמאי מתמשך בארץ, שהחל בדצמבר 2015 ומועד סיומו לא ידוע. במסגרת הפרויקט נוסעת ירדן שלוש פעמים בשנה ליישוב שאינה מכירה, ושוהה בו שבוע ימים. היא מוצאת איש קשר שעוזר לה להשיג מקום לינה צנוע ומקשר בינה לבין כמה פעילים חברתיים מקומיים. בשלושת הימים הראשונים היא נפגשת עם הפעילים, לומדת על המקום, כותבת יומן עם ציטוטים מתוך השיחות, ובשאר הימים מצלמת. מטרתה של ירדן היא לשהות בכל סוגי ההתיישבות, ולהכיר את כל המגזרים. עד לקיץ 2023 שהתה ירדן בשישה עשר ישובים: ערד, קיבוץ ברעם, מעלות תרשיחא, מצפה רמון, עוספיא, קיבוץ כפר מסריק, עכו העתיקה, מושב מעלה גמלא, שפרעם, מושב תימורים, כפר תבור, אילת, קיבוץ כפר עזה, מטולה, אפרת ושכונת הקטמונים בירושלים. מאחר שמדובר בפרויקט רחב יריעה שטרם הסתיים, תוצרי פרויקט "שהות" מוצגים בינתיים כספרים דיגיטליים באתר האינטרנט של ירדן, ובנוסף הם מוצגים במפגשים של ירדן עם קהלים שונים ברחבי הארץ: סטודנטים לאמנות וקבוצות מהקהל הרחב. בעתיד יוצגו העבודות גם בתערוכות בחללים פיזיים.
ירדן פרסמה את הספר "מולדת" שליווה את תערוכת היחיד שלה במוזיאון הרצליה (2019); הוציאה קטלוג לתערוכה "במרחק הליכה" בגלריה קונטמפוררי, תל אביב (2013); ואת ספר האמן ארוחה משפחתית בהוצאת חרגול/עם עובד (2007). עבודותיה פורסמו גם:
ירדן זכתה בפרס "עידוד היצירה" של משרד התרבות הישראלי (2002) ובמלגת "קרן שרת" – קרן תרבות אמריקה ישראל (1985). עבודותיה נמצאות באוספים של מוזיאון ישראל, מוזיאון בת ים, מוזיאון הרצליה, קום איל פו, .O.R.S ובאוספים פרטיים רבים.
עבודותיה בקטלוגים, כתבי עת וספרים
עבודותיה של ירדן שולבו בפרסומים שונים ובהם:
אוספים
עבודותיה של ירדן נמצאות באוספים שונים ובהם:
אלישע אוטיס
אלישע גרייבס אוטיס (באנגלית: Elisha Graves Otis; 3 באוגוסט 1811, הליפקס, ורמונט – 8 באפריל 1861, יונקרס, ניו יורק) היה תעשיין וממציא אמריקני. עיקר פרסומו מהמצאת מכשיר בטיחותי המונע ממעליות ליפול במקרה של קריעת הכבל המושך אותה. המצאתו של אוטיס איפשרה את בניית גורדי השחקים.