cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכויות להט"ב במונטנגרו
הכרה בזוגות חד-מיניים
ב-13 בנובמבר 2012, הצהיר סגן ראש הממשלה, דושקו מרקוביץ' כי הממשלה המונטנגרית תכין הצעת חוק שתעניק איזושהי הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים. משרד זכויות האדם והמיעוט ערך הצעת חוק שיאופשר זוגיות רשומה, שתעניק חלק מהזכויות, היתרונות והאחריות של הנישואים אך לא תכלול אימוץ או טיפוח זכויות. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית והחזית הדמוקרטית יצאו בניגוד להצעה וטענו שהיא  את הערכים הנוצריים ואת חיי המשפחה במונטנגרו. ב-27 בדצמבר 2018, ממשלת מונטנגרו קיבלה את הטיוטה. אם הטיוטה הייתה נחקקה, הזוגיות הרשומה הייתה נכנסת לתוקף שנה לאחר מכן. הצעת החוק הוגשה בפרלמנט ב-24 בינואר. ב-27 בפברואר 2019, גובתה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם. עם זאת, ב-31 ביולי 2019 הצעת החוק נחסמה על ידי מספר חברי פרלמנט שבראשם עומדת החזית הדמוקרטית המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו, הסוציאל-דמוקרטים של מונטנגרו והמפלגה הליברלית של מונטנגרו  תמכו בצעד הזה. ההצעה נחסמה על ידי חברי הפרלמנט, בהצבעה של 38–4 עם 39 נמנעים. הרוב הדרוש של 41 קולות לא הושג.
מארי אן פוקס
פעילות מחקרית
בשנותיה האחרונות אובחנה כחולת פרקינסון ונחשפה בסרטון להעלאת המודעות ועידוד המחקר על המחלה. היא נפטרה ב-9 במאי 2021. הותירה אחריה בעל, ג'יימס ווייטסל, פרופסור לכימיה, ושלושה ילדים.
זכויות להט"ב במונטנגרו
הכרה בזוגות חד-מיניים
ראש הממשלה דושקו מרקוביץ' בירך על מעבר החוק וצייץ כי הוא "צעד גדול בכיוון הנכון לחברה המונטנגרית, לבגרותה הדמוקרטית ולתהליכי האינטגרציה שלה. שוויון ואותן זכויות לכולם הם אבן הפינה של הערכים האנושיים והאירופיים. אני רוצה להודות לקהילת הלהט"ב על הדיאלוג והתרומה. לא יכול להיות מקום לאפליה על רקע נטייה מינית במונטנגרו האירופית". החקיקה קובעת "שותפויות חיים" לזוגות חד מיניים ומבטיחה זכויות וחובות משפטיות רבות, כולל ירושה, אפוטרופסות, רכוש, ביקורים בבית חולים ובכלא, הגנה מפני אלימות במשפחה וכו'. עם זאת, החוק אינו מכיר בזכויות אימוץ מלאות, אך מאפשר לשותף בשותפות חיים לקבל החלטות הנוגעות לילדיו הביולוגיים של בן הזוג השני במצבי חירום, ומעניק לשותפי חיים אותן זכויות כמו לזוגות נשואים בכל הנוגע לסכסוכים על הגנתם זכויות הילדים.
מארי אן פוקס
לקריאה נוספת
מאמרים נבחרים של מארי פוקס:
זכויות להט"ב במונטנגרו
הגנה מפני אפליה
ב-2013, תוקן החוק הפלילי לאיסור דיבור שנאה על בסיס נטייה מינית ועל בסיס זהות מגדרית, וכדי לספק שיפורי עונשין אם מבצעים עבירה על בסיס המעמד הלהט"בי של הקורבן. שינויים אלו נכנסו לתוקף ב-3 ביוני 2014.
שירות צבאי
הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מורשים לשרת בצבא.
זהות מגדרית וביטוי
טרנסג'נדרים במונטנגרו מורשים לשנות מגדר חוקי, אך דורשים לעבור ניתוח לשינוי מין, עיקור, גירושים (אם הם היו נשואים לפני שינוי המגדר) ומקבלים אבחנה רפואית לשם כך.
תנאים חברתיים
הומואים ולסביות עלולים להתמודד עם אפליה והטרדה במונטנגרו. עמדות נגד הומואים טבועות עמוק בחברה וישנה התנגדות רחבה לזכויות להט"ב במדינה.
אקטיביות להט"בית
הנוף הגאה במדינה קטן מאוד. אירוע הגאווה הראשון במונטנגרו נערך ב-24 ביולי 2013 בעיירת החוף בודווה, שאורגנה על ידי העמותה "LGBT Forum Progres", ובהמשך עורר תגובות שונות בציבור. ב-20 באוקטובר 2013, התרחש אירוע גאווה בעיר הבירה פודגוריצה, שם נעצרו מפגינים אלימים נגד הומואים על ידי המשטרה.
בספטמבר 2017, התקיים המצעד השנתי החמישי בפודגוריצה בגאווה ללא שום אירוע חריג. האירוע אורגן על ידי העמותה "Queer Montenegro", והשתתפו בה כ-200 איש.
ריבס המדבר
רִיבָּס המדבר (שם מדעי: Rheum palaestinum) הוא מין של צמח רב-שנתי מסוג ריבס ממשפחת הארכוביתיים. מאפייני ריבס המדבר הם: התפרחת אשר צבע נוטה לצבע חום ומנגנון ההשקיה העצמית שלו.
מבנה הצמח
הצמח הוא בעל תפרחת כדורית בגובה של כ-30 ס"מ ובעל קני שורש עבים וקצרים, עלים ענקיים ומקומטים. בחורף הוא פורש על פני הקרקע 2–3 עלים מקומטים ענקיים באורך של 40 ס"מ וברוחב של 60 ס"מ. התפרחת נראית כמו עץ ננסי, היא נישאת על גבעול העולה מתוך שושנת העלים לגובה של 30–50 ס"מ, התפרחת כדורים ובה מאות פרחים, צבעם אדום ונוטה לחום-כתום. הפרח אדמדם אורכו 2 מ"מ משתלשל מעוקץ של כ-2–3 מ"מ. הפרח הוא דו זוויגי, עם 6 עלי עטיף, ו-9 אבקנים עבים בולטים.
בארץ ישראל
ריבס המדבר תואר והוגדר לראשונה בשנת 1944 על ידי הבוטנאית הישראלית נעמי פיינברון. הוא צמח אנדמי לנגב ולסיני. בנוסף לו קיימים גם שני מינים נוספים: מין שגדל בחרמון, ומין נוסף שהוא צמח מתורבת המגודל בחקלאות. גבעולי צמח זה משמשים להכנת מאכלים שונים ומשקאות. השם ריבס מקורו בפרסית, והוא מקובל בשפות רבות.
הפורום הישראלי
הפורום הישראלי היה ארגון מרכזי בקשר בין ישראל ויהדות התפוצות, שפעל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. בשיאו היו מעורבים בו אלפי מתנדבים בישראל ומחוצה לה, בכללם אישי ציבור מכל המגזרים, לרבות קציני צה"ל בכירים. הפורום הישראלי יזם שורה של פרויקטים פורצי דרך, שבשנים מאוחרות אומצו ופותחו על ידי מוסדות רשמיים, עמותות ואף גורמים עסקיים.
תהליך "מוריה"
אבי היוזמה היה אורי גורדון, שבשנת 1979 יצא בשליחות המוסדות הלאומיים לארצות הברית, וחווה באופן אישי את הפער שנוצר בין הקהילות. בשנת 1983 הוא חזר לישראל ונבחר לכהן כחבר בהנהלת הסוכנות היהודית וכיו"ר מחלקת עליית הנוער. הוא שיתף ברעיון שלו כמה ממנהיגי המנהיגות הצעירה של המגבית היהודית המאוחדת (Young Leadership Cabinet - YLC) ובהם ד"ר מיכאל ריינר, שניהל באותה תקופה את ה-YLC כשליח מטעם המוסדות הציוניים, ואת יושבי ראש הארגון סטיבן גרינברג ואד רובין. מנהיגי ה-YLC קבלו על כך שבמסגרת הביקורים שלהם בישראל, במסגרת משלחות מסוימות, מעולם לא הזדמן להם להיפגש ולשוחח עם ישראלים בני גילם ובעלי תחומי עניין משותפים. כל הפגישות שנקבעו עבורם היו עם אישי ציבור ופוליטיקאים.
"העצרת העולמית הראשונה של מנהיגות היהודית צעירה" התקיימה בחודש דצמבר 1983 במלון "מוריה" שעל שפת ים המלח, ומכאן קיבל התהליך את שמו. השתתפו בו עשרות נציגים מכל קהילה. בין מברכי הכנס היו נשיא המדינה חיים הרצוג ואריה דולצין. כל המשתתפים יצאו בהרגשה שהמפגש היה מרגש, חדשני ומועיל לכולם. בשלב זה הכותרת "עולמית" כללה את ישראל וארצות הברית בלבד, אך בכנסים הבאים כבר הצטרפו לתהליך נציגים רבים ממערב אירופה וממזרחה.
בעקבות ההצלחה של העצרת הראשונה נקבעה עצרת שנייה, שהתקיימה שוב באותו מקום, בין ה-11 ל-14 במרץ 1985. מייד לאחריה החליטה המשלחת הישראלית למסד את המשך פעילותה באמצעות הקמת עמותה עצמאית בשם "הפורום הישראלי”. בתקנון העמותה נכתב כי מטרתה, בין היתר, "יצירת מסגרת לא-מפלגתית ועל-פוליטית...שתפעל לשמירתו ולחיזוקו של הקשר בין ישראל לבין התפוצות, בעזרת מנהיגות יהודית צעירה משותפת לישראל ולתפוצות...תוך שימת דגש על מרכזיותה של ישראל בעולם היהודי".
מתנדבי הפורום הישראלי ופעילותו
דוד קוליץ נבחר ליו"ר הראשון של העמותה וזאב בילסקי לסגנו. בין חברי ההנהלה היו נחמיה דגן, אריק כרמון, האלוף יורם יאיר, שמואל בן-טובים, תא"ל רון חולדאי, ד"ר דוד מיטלברג, תא"ל עמירה דותן, יעל דיין, רותי קפלן, חיים רוזוב, גיורא מיוחס, ערי סטימצקי, עידו דיסנצ'יק, עו"ד ד"ר שלמה כהן, ורדה שילה, איתן אדרס, אל"ם אורי דרומי, חיים וייס, נתי שילו, שלומי שוורצברג, עומרי מרון, עירית דורטל, גדעון סמאט, סאמי פרידריך, עו"ד ג'ניפר ג'יינס, עו"ד תמר האוזנר-רוה, ד"ר מרגלית נבון, יוני שפירא, דליה גילדוני ואחרים וכן קבוצה של חברי כנסת מכל הסיעות: אהוד אולמרט, נאוה ארד, עוזי לנדאו, יצחק לוי, יוסי גולדברג, זבולון המר, רוני מילוא, מיכה גולדמן, חגי מירום, דדי צוקר, חיים רמון. המנכ"ל הראשון היה ד"ר מרדכי פרידמן. בינואר 1987 מונה ארנון מנטבר.
גם המשלחות מארצות הברית לעצרות "מוריה" הורכבו ממנהיגים צעירים בולטים, שברבות השנים קנו לעצמם שם. בראשן עמדו יושבי ראש המנהיגות הצעירה - מייקל אדלר וקרל קפלן - וכן ג'יין שרמן, אייב פוקסמן, טום דאין, ג'ונתן ווצ'ר, דברה ליפשטט, בריאן לורי, ברוס ארביט, דוד ספרסטיין, ראסל רובינסון, סוזן שטרן, ג'ון רסקיי, רוברט שולמן ומנכ"לי הפדרציות היהודיות הגדולות. מאחר שלפעילות הצטרפו פעילים ונושאי תפקידים מארצות הברית ומקנדה, שאינם בהכרח חברי המנהיגות הצעירה, הוקמה שם מסגרת נפרדת בשם North American Jewish Forum. אחת מפעולתיה הייתה הוצאה לאור של כתב עת לנושאי יחסי ישראל והתפוצות בשם The Forum.
בהמשך התהליך התקיימו עצרות "מוריה" נוספות בטבריה: השלישית בין ה-20 ל-23 בספטמבר 1986, הרביעית בין ה-7 ל-10 בינואר 1988, החמישית בין 30 ביוני ל-3 ביולי 1989, השישית בין ה-27 ל-30 ביוני 1991, והשביעית בין ה-7 ל-10 בינואר 1993. העצרת השמינית והאחרונה בסדרה התקיימה בזכרון יעקב בין 30 ביוני ל-3 ביולי 1994.
בין העצרות קיים הפורום הישראלי "לילות שימורים" שהוקדשו לדיונים מעמיקים בנושאים שעל סדר היום. השתתפו בהם כאורחים לובה אליאב, פרופ' אבי רביצקי ורבים אחרים.
חברי הפורום הישראלי הוזמנו והשתתפו בכנסים סגורים של המנהיגות היהודית הצעירה של המגבית בארצות הברית ובישראל. בהמלצת העמיתים מארצות הברית, ב־1990 ערך הפורום קבלת פנים לסנטור פיט וילסון, שהגיע לשיראל במסגרת מסע הבחירות שלו למושל קליפורניה. התקיימו גם מספר כנסים מיוחדים של חברי הפורום באירופה, בצרפת, בגרמיה ובצ'כיה. "הפורום האירופי" הוקם במרץ 1990 בפריז והשתתפו בו 61 נציגים מאוסטריה, בלגיה, צ'כוסלובקיה, צרפת, גרמניה, בריטניה, איטליה, פורטוגל, שוודיה ושווייץ, בנוסף ל-22 ישראלים ול-9 אמריקאים. החברים האירופאים השתתפו בכנסי המוריה בישראל.
במלאת 13 שנה להקמת הפורום ניטע בנגב "יער הפורום הישראלי" בשיתוף הקרן הקיימת לישראל. בראש הפרויקט עמד שמאי מיטלמן.
=== הפרויקטים של הפורום הישראלי === להב"ה: ראשי תבות של הברכה "לשנה הבאה בירושלים הבנויה". מפגש ומחנה קיץ משותפים לבני נוער מישראל ומהתפוצות. התקיים במשך 3 שנים רצופות עם כ־300 בני נוער בכל מחזור. טרם הקמת הפרויקט נערכו כבר מחנות קיץ לנוער יהודי בישראל, אך ללא השתתפות נוער ישראלי ולרוב ללא מפגש עם בני גילם במהלך שהותם בארץ. יושבי ראש התכנית בשנותיה הראשונות היו ד"ר עפרה אלוני-שפירא, עירית דורטל ותא"ל עמירה דותן. בעקבות להב"ה צמחו במשך השנים מחנות קיץ עם תפישה דומה על ידי ארגונים ציבוריים ופרטיים, כדוגמת "תגלית" או מחנות "קימאמה".
עוצמה: הפרויקט הוקם על ידי הפורום הישראלי בשיתוף מועצת הפדרציות היהודיות ברחבי צפון אמריקה. "עוצמה" היא תוכנית של עשרה חודשים שנועדה להציע ליהודים בגילאי 18–24, לרוב בוגרי קולג', הזדמנות לחיות ולהתנדב בישראל במגוון רחב של מסגרות חברתיות. מסלולי התכנית היו (1) התקופה הקיבוצית, שבה המשתתפים למדו עברית והתנדבו בעבודות שונות; (2) כפר הנוער, בו ניתנה למשתתפים הזדמנות לעבוד באופן עצמאי בפנימיות ברחבי הארץ, בעיקר עם ילדים בעלי לקויות למידה או צרכים מיוחדים אחרים; (3) מסלול הערבה, בו יוכלו המשתתפים להתנסות בהתנדבות חקלאית ביישובים שיתופיים; (4) המשתתפים מתגוררים בקהילת התאומות בישראל שמממנת הפדרציה ממנה נשלחו, במאמץ לשפר את איכות החיים בשכונות ובעיירות במצוקה ברחבי מדינת ישראל; (5) מסלול עצמאי, בתום התכנית הפורמלית, בו משתתפי עוצמה השלימו חווייתם בישראל בהתנדבות בתחום העניין שלהם. לכל המשתתפים הוצמדו משפחות מאמצות בישראל, שאיתן בילו הצעירים את סופי השבוע, החגים והחופשות. את גיוס הצעירים ביצעו הפדרציות היהודיות ברחבי ארצות הברית.
בראשית דרכה עמדו בראש התכנית ארנון מנטבר והאלוף יורם (יא-יא) יאיר. לאחר המחזור הראשון, שהתקיים בשנים 1986–1987, ערך ד"ר דוד מיטלברג מחקר שממצאיו יושמו במחזורים הבאים . פרויקט "עוצמה" המשיך להתקיים במשך 27 שנה, עם כ-1500 בוגרים, עד לסגירתו כפרויקט עצמאי על ידי ארגון הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (JFNA) בשנת 2012 לאור הצלחת הפרויקט הוקמו תוכניות דומות על ידי המוסדות הלאומיים, כגון "מסע ישראלי".
הפרויקט הכלכלי: נועד לייצר שותפויות בין אנשי עסקים ישראליים לעמיתיהם התפוצות, למשוך השקעות בישראל ולקדם את הייצוא. בראשיתו יזם הפרויקט משלחות עסקיות לישראל. היו"ר הראשון: שמואל בן-טובים. בהמשך נערכו ועידות עסקיות תקופתיות תחת הכותרת "הפורום העסקי". הראשון התקיים בין ה23 ל-26 באוקטובר 1989 ומושב הפתיחה שלו נערך במשכן נשיאי ישראל. יושב הראש היה מאיר ארנון. הפורום העסקי השני התקיים בחיפה בין ה-6 ל-9 במאי 1991, יו"ר: איתן אדרס. הפורום השלישי התקיים בירושלים בין ה-15 ל-18 ביוני 1992, יו"ר: מאיר דיין. גם הפורום העסקי הרביעי התקיים בירושלים בין ה 28 בפברואר ל-2 במרץ 1994, יו"ר: חיים וייס. הפורום החמישי התקיים שוב בחיפה בין ה-19 ל-22 ביוני 1995, יו"ר: איתן אדרס. לאחר הפסקה של מספר שנים התקיים הפורום השישי והאחרון בתל-אביב, בין ה-21 ל-24 באוקטובר 2001. יושבי ראש: אמיר גל-אור וע"ד אורין פרסקי. הצלחתו הרבה של הפרויקט נמדדה הן בעסקות הרבות שנרקמו במשך השנים בין הצדדים, והן בכך שמודל הועידות אומץ על ידי המגזר העסקי והפך ל"ועידת ישראל לעסקים", המופקת מדי שנה על ידי העיתון הכלכלי "גלובס".
רעות: תוכנית לאימוץ משפחות עולים על ידי משפחות ישראליות. התכנית נולדה ב־1985 בעקבות חילוקי דעות בכנס "מוריה" השני ב־1985 בין הישראלים לצפון אמריקאים, שהדגישו ש"עליה" היא חלום של ישראלים אך לא שלהם. בין היתר טענו שישראל איננה יודעת לקלוט עולים וההוכחה שלהם הייתה שרבים מהעולים מארצות המערב, שבים לארצות המוצא. וגם ידעו לצטט את אימרתה הידועה של גולדה מאיר באחד מדיוני הממשלה על נושא העלייה: "ממשלה לא מגישה כוס תה לעולה, רק שכנים יכולים להגיש כוס תה". "רעות" קיבלה דחיפה אדירה עם גל העלייה הענק מברית המועצות בתחילת שנות ה-90, אז הגיע מספר מתנדבי הפרויקט בכל רחבי הארץ לכעשרת אלפים איש בחג החנוכה תש"ן, דצמבר 1989, נערכה באולם שאגאל בכנסת קבלת פנים חגיגית וטקס הדלקת נרות לעולים חדשים בהשתתפות ראש הממשלה יצחק שמיר, יו"ר הכנסת דב שילנסקי ואורי גורדון. בשנת 1990 זכה פרויקט "רעות" לפרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים. יוזמת הפרויקט והיו"ר הראשונה שלו הפרויקט הייתה ד"ר מרגלית-מגי נבון.
סימפונט רעננה: הוקמה בשנת 1991 על ידי חברי הפורום הישראלי, מאמצים בפרויקט "רעות", שזיהו קושי בקליטה מקצועית של המוזיקאים המצטיינים הרבים מקרב העולים החדשים ממדינות חבר העמים. חברי הפורום הגו את הרעיון להקים תזמורת סימפונית חדשה המבוססת על עולים. הפרויקט נוהל על ידי אורית פוגל-שפרן, שמונתה למנכ"לית התזמורת, וע"י עו"ד יעקב ישראלי, שמונה ליו"ר הנהלת התזמורת.
פרלמנטרים: כנסים של מחוקקים יהודיים מבתי פרלמנט מכל רחבי העולם ביחד עם עמיתיהם מהכנסת. מטרת הכנסים הייתה להרחיב את ההיכרות בין הנבחרים היהודיים, את התהליכים, החקיקה והיוזמות הישראליות בנושאי קליטה, יהדות על גווניה, או מאבק באנטישמיות, ולחבר את חברי הפרלמנט מחוץ לישראל עם המנהיגות היהודית בעולם. הכנס הראשון נערך בירושלים ובטבריה בין ה-3 ל-7 בינואר 1988, מייד לפני העצרת הרביעית למנהיגות יהודית צעירה, בהשתתפות 29 חברי פרלמנט מחוץ לישראל.הכנס השני התקיים בירושלים בין ה24 ל-29 במאי 1991 ולאחריו התקיימו עוד 6 כנסים, עם מספרים הולכים וגדלים של פרלמנטרים. לכל כנס נבחר יושב ראש עמית מאחד הפרלמנטים בעולם, למשל לורד גרייבל ג'אנר מאנגליה, ולצידו יושב ראש ישראלי. בין היתר כיהנו בתפקיד יצחק הרצוג ואברהם בורג. את משרד החוץ ייצג השגריר זלמן שובל. היו"ר הראשונה של הפרויקט הייתה רותי קפלן, מנהלת לשכת יו"ר הכנסת, ולאחריה כיהנו בתפקיד גם עירית דורטל, עו"ד גדעון פישר ומנחם גורארי.