cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי
עם התקרבותו האיטית של הניצחון האמריקאי, התרבו האבדות. החשש בפיקוד העליון של ארצות הברית היה שפלישה לאיי המולדת היפנים תגרום למספר עצום של אבדות לבעלות הברית במבצע נפילה, הפלישה ליפן שלא יצאה אל הפועל. בשל העובדה שיפן הייתה מסוגלת לעמוד בפני מתקפות פצצות תבערה הרסניות ומצור ימי, על אף אבדות של מאות אלפי אזרחים, הורה הנשיא הארי טרומן להטיל את שתי פצצות האטום היחידות שהיו זמניות, מתוך תקווה שכוח הרס מוחלט זה על עיר ישבור את הנחישות היפנית ויביא לסיום המלחמה. הפצצה הראשונה הוטלה על העיר התעשייתית הירושימה ב-6 באוגוסט 1945, והיא גרמה למותם של כ-70,000 איש. הפצצה השנייה הוטלה ב-9 באוגוסט על עיר תעשייתית נוספת, נגסאקי, לאחר שנראה שהפיקוד העליון היפני לא מתכונן להיכנעה, והיא גרמה למותם של כ-35,000 איש. מתוך חשש להטלתן של פצצות אטום נוספות, ב-15 באוגוסט 1945 נכנעה יפן.
יום הניצחון על יפן (V-J Day) סימל את סיום מצב המלחמה בין ארצות הברית לבין יפן. בשל העובדה שיפן הייתה אחרונת מדינות הציר שנכנעו, סימל יום זה גם את סיומה של מלחמת העולם השנייה.
זירות נוספות
כוחות של ארצות הברית השתתפו בזירת סין בורמה הודו. אחת מיחידות אלו הייתה יחידת הפשיטה 5307, שכונתה "השודדים של מריל" (Merrill's Marauders), על שמו של מפקדה פרנק מריל. הייתה זו יחידה מיוחדת ללוחמה בג'ונגלים של צבא ארצות הברית לפשיטות לטווח ארוך, שאורגנה כיחידת רגלים קלה. במשך חמישה חודשי פעילות ב-1944, התקדמו אנשי היחידה 1,200 ק"מ דרך אחד הג'ונגלים שתוואי השטח שלו היו בין הקשים ביותר בעולם, לחמו בחמישה קרבות מרכזיים, רובם מאחורי קווי האויב, בשיתוף פעולה ובסיוע לכוחות בריטניה וסין במערכה על בורמה, וספגו לא מעט אבדות. ב-10 באוגוסט 1944 התמזגה היחידה עם רגימנט הרגלים ה-47 של ארצות הברית.
גורם נוסף שפעל באותה זירה היה הגנרל ג'וזף סטילוול, ששימש כראש מטהו של צ'יאנג קאי שק, אף כי להלכה הוא היה מפקד זירת סין בורמה הודו, תפקיד מקביל לאלו של אייזנהאואר ומקארתור, אך סדר הכוחות האמריקאים בזירה זו היה מזערי, שכן רוב פעילותן של בעלות הברית בזירה זו נוהלה על ידי הבריטים והסינים.
כוחות נוספים של ארצות הברית ששירתו בזירה זו היו חיל האוויר העשירי של ארצות הברית, חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית וחיל האוויר העשרים של ארצות הברית, כולל הנמרים המעופפים שפעלו בזירה זו עוד טרם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה.
התקפות על שטחה של ארצות הברית
אף על פי שמדינות הציר מעולם לא ביצעו פלישה בהיקף מלא לשטחה של ארצות הברית, בוצעו על אדמתה מתקפות בודדות ופעולות חבלה.
מאורו רוסאלס
ביוגרפיה
רוסאלס החל את הקריירה בקבוצת ניואל'ס אולד בויס. הוא נודע במהירותו וביכולת טכנית גבוהה וקיבל את הכינוי "ספידי רוסאלס". ב-2004 נרכש רוסאלס על ידי אייאקס אמסטרדם ההולנדית בה שיחק במשך 3 עונות ללא הצלחה יתרה. ב-2007 נרכש רוסאלס על ידי ריבר פלייט תמורת 1.8 מיליון אירו כחלק ממסע רכש שערכה הקבוצה כדי לשוב ולזכות באליפות. למרות מסע הרכש הנוצץ, הקבוצה אכזבה וסיימה באמצע הטבלה.
ב-18 במרץ 2011 לאחר מחלוקות רבות חתם במועדון סיאטל סאונדרס מליגת הMLS. בתחילת 2014 נרכש על ידי צ'יבאס ארצות הברית.
רוסאלס היה בסגל הנבחרת הצעירה של ארגנטינה אשר זכתה במונדיאל הנוער לשנת 2001. רוסאלס היה גם בסגל הנבחרת האולימפית אשר זכתה במדליית הזהב במשחקים האולימיפיים באתונה 2004. לרשותו של רוסאלס 10 הופעות במדי הנבחרת הבוגרת בהן כבש שער אחד.
תארים
ניואל'ס אולד בויס
אייאקס אמסטרדם
נבחרת ארגנטינה
אומנות
אומנות (אֻמָּנוּת, להבדיל מאָמָּנוּת) היא מלאכה הנעשית על ידי בעל מקצוע שהגיע לדרגת מומחיות בתחומו (אֻמָּן, להבדיל מאָמָּן).
מבחינה פילוסופית ההבדל בין אמנות לאומנות טמון באופן השימוש בתוצרים שלהן. יצירת אומנות נוצרה על מנת להשתמש בה באופן מעשי. לדוגמה: כוס יכולה להיות יצירת אומנות אך מה שמבדיל אותה מיצירת אמנות היא שהאומן לא ייצר אותה עם חור בתחתית משום שזה יפגע באפשרות השימוש הייעודי של הכוס - שתייה, לעומת אמן שעשוי לבחור לייצר כוס עם חור, תוך התעלמות מייעודה המקורי. באמנות - השימוש אינו מהווה שיקול בעת היצירה ובמחשבה על התוצר הסופי. הרחבה בנושא זה ניתן לראות בעבודותיו של מרסל דושאן, ביקורת כוח השיפוט של עמנואל קאנט ועוד הוגים ואמנים רבים.
בימי הביניים התפתחו הגילדות - אגודות של אומנים העוסקים באותו תחום, שמטרתן להגן על האינטרסים המשותפים שלהם ולקיים כללי אתיקה בין חברי האגודה.
ביהדות
בהתאם להלכה חובה על האב ללמד את בנו אומנות, כלומר תחום התמקצעות (לאו דווקא באופן אישי, ניתן גם באמצעות מורה שהוא שליחו של האב) שישמש מקור לפרנסתו. חובה זו וחשיבותה מפורטים בתלמוד הבבלי :
כלומר, לשיטת התוספתא המצוטטת בגמרא, האב חייב ללמד את בנו מקצוע. אחרת, אדם חסר מקצוע, וחסר יכולת להרוויח את לחמו בדרכים המקובלות (והלגיטימיות, לשיטת בעל התוספתא), יהפוך לשודד (ליסטים).
במהלך הדורות, התפתחה אומנות יהודית, בתחומים מגוונים, ביניהם יצירת מאכלים, ביגוד, כלים ועוד. הפן היהודי התבטא באופי הפריט שנוצר, ולעיתים בכך שהעיסוק בתחום-ייצור מסוים היה עיסוק יהודי מובהק, למשל, צורפות כסף כאומנות ייחודית יהודית בתימן.
וולסלי 24/80
וולסלי 24/80 (באנגלית: Wolseley 24/80) היא מכונית משפחתית גדולה בעלת ארבע דלתות שיוצרה על ידי היצרנית "British Motor Corporation" האוסטרלית, בין השנים 1962 ו-1965.
הדגם יוצר בהיתר מחברת המכוניות הבריטית "Wolseley Motors". הוא התבסס על הדגם הבריטי "Wolseley 15/60" (מנוע 4 צילינדרים).
הדגם היה בעל דמיון רב לדגם "Austin Freeway" של חברת "אוסטין" (Austin Motor Company) הבריטית.
תאוצת "וולסלי 24/80" מ-0-100 קמ"ש בגרסה הידנית היא 16.6 שניות.
תאוצת "וולסלי 24/80" מ-0-100 קמ"ש בגרסה האוטומטית היא 18.7 שניות.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן (באנגלית: Astrid Døvle Dollis Dahlgren, נולדה בשם: Astrid Døvle 9 בדצמבר 1899 – 27 בספטמבר 1981) הייתה רופאת שיניים נורווגית וסוחרת. לאחר שהפכה לשוודית בעקבות נישואיה עבדה עבור גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה ופעלה כנגד המחתרת הנורווגית. כונתה "מאטה הארי הסקנדינבית".
יחסי בנגלדש–רוסיה
יחסי בנגלדש–רוסיה הם יחסי החוץ בין בנגלדש לרוסיה. רוסיה מחזיקה בבנגלדש שגרירות בדאקה וקונסוליה כללית בצ'יטונג, בעוד שבנגלדש מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה. היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבנגלדש כוננו ב-25 בינואר 1972. יחסים אלה המשיכו עם רוסיה כמדינת היורשת של ברית המועצות.
יחסי בנגלדש–ברית המועצות
ברית המועצות הייתה תומכת חזקה בלוחמי החופש הבנגלי במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש וסיפק סיוע נרחב, מתוך הכרה בכך שעצמאות בנגלדש תחליש את עמדת יריבותיה - ארצות הברית וסין. בנובמבר 1971, השגריר הסובייטי בפקיסטן, אלכסיי רודיונוב, מסר הודעה סודית, שבה הזהיר את פקיסטן כי "היא תצא למסלול אובדני אם היא תביא להעלאת המתחים בתת-היבשת. ב-6 וב-13 בדצמבר, חיל הים הסובייטי שיגר שתי קבוצות של סיירות ומשחתות, חמושות בטילים גרעיניים מוולדיווסטוק, כדי לעקוב אחר כוח המשימה 74 של ארצות הברית באוקיינוס ההודי החל מ-18 בדצמבר ועד 7 בינואר 1972.   לסובייטים הייתה גם צוללת טילים בליסטיים כדי להגן על האיום שמציב כוח המשימה USS Enterprise באוקיינוס ההודי.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
ביוגרפיה
בשנת 1943 נישאה שוב לאיש עסקים שוודי בשם לארס אקסל דאלגרן. נישואים אלה העניקו לה אזרחות שוודית; באותה שנה היא נסעה לשוודיה כדי לגור עם בעלה החדש, בדיורסהולם. הנישואים הסתיימו בשנת 1947.
יחסי בנגלדש–רוסיה
יחסי בנגלדש–ברית המועצות
היחסים עם ברית המועצות היו לבביים בשנים שלאחר העצמאות. ברית המועצות תמכה בפעולות הודיות לסיוע במלחמת העצמאות, ואחרי המלחמה הצי הסובייטי שלח אסדה צפה לבנגלדש לפינוי מוקשים פקיסטנים מנמלי צ'יטגונג וחלנה. לאחר העצמאות קיבל חיל האוויר החדש של בנגלדש תרומה משמעותית מברית המועצות. בין המטוסים נמסר היו עשרה מטוסי מיג-21 MFS ושני מטוסי מיג-21UMS. במרץ 1972 ביקר ראש ממשלת בנגלדש, השייח מוג'יבור רחמן, במוסקבה, בין היתר כדי להודות למדינה הסובייטית על תמיכתה בתנועת השחרור של בנגלדש בשנת 1971.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
נורווגיה
בשנת 1940 היא חברה למפלגה הנאצית הנורווגית - הנאציאל סאמלינג ונשכרה על ידם כדי לחשוף שחיתות בקרב הארגון.
יחסי בנגלדש–רוסיה
יחסי בנגלדש–ברית המועצות
לאחר ההפיכה של 1975 בבנגלדש, היחסים עם ברית המועצות התקררו במהירות. המשטרים הצבאיים של זיא וארשאד הדגישו את המדיניות הסוציאליסטית ונאלצו לקשור קשרים הדוקים יותר עם ארצות הברית, מדינות ערב, פקיסטן והרפובליקה העממית של סין - שכל אחת מהן הייתה רחוקה מדינית מברית המועצות. בנגלדש גינתה את התמיכה הסובייטית בהתערבות צבאית וייטנאמית בקמבודיה, ובנגלדש גם התנגדה נחרצות להתערבות הצבאית הסובייטית בשנת 1979 באפגניסטן יחד עם מדינות מערביות ואסלאמיות אחרות. בשנת 1989 דורגה ברית המועצות במקום ה-14 מבין תורמי הסיוע לבנגלדש. הסובייטים התמקדו בפיתוח כוח חשמל, גז טבעי ונפט, ושמרו על יחסי תרבות פעילים עם בנגלדש. הם מימנו את תחנת הכוח התרמית Ghorasal, הגדולה בבנגלדש. נקודת שפל ביחסי בנגלדש-ברית המועצות הגיעה לאחר גירוש תשעה דיפלומטים סובייטים מדאקה בדצמבר 1983 ובינואר 1984 על ידי המשטר הצבאי הלא פופולרי של הגנרל ארשאד.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
נורווגיה
במאי 1943 הצטרפה כחברה ל-SS הגרמני בנורווגיה. היא עבדה לראשונה עבור סגן השוטר גארד הולטסקוג במשטרת המדינה באוסלו ועסקה בשחיתות ב-NRK. זה הוביל לפיטורי פול מולר-פרנקן מ-NRK.
יחסי בנגלדש–רוסיה
ביקורים רשמיים
בשנת 2009 ביקר ראש ממשלת בנגלדש, הסינה ואזד בסנקט פטרבורג, ונפגש עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בינואר 2013 פגש שוב הסינה ואזד את נשיא רוסיה פוטין במוסקבה.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
נורווגיה
דרך הולטסקוג היא פגשה את רב-סרן "פריץ" פרידריך גיאורג פרייס מהמשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA Amt IV) בגסטפו שגייס אותה לשורות הגסטפו. דוליס בדקה שחיתות שעובדי נציבות הרייך הגרמני נחשדו בה. בתמורה היא קיבלה מפרייס מידע על תוכניותיו התעשייתיות של שר הפנים, ויליאם הגלין, להן התנגדה. דוליס חשבה שהיא יכולה להוכיח שיש לו אמא יהודייה ולהשתמש בכך כדי להזיק לו.
יחסי בנגלדש–רוסיה
שיתוף פעולה באנרגיה
בשנת 2012 חתמו שתי המדינות על שני מזכרי הבנה עיקריים, אשר יקלו עוד יותר על שיתוף הפעולה בין המדינות בפיתוח מגזר הכוח הגרעיני בבנגלדש.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
נורווגיה
המידע הראשון שלה לפרייס על פעילויות בלתי חוקיות נגע למה שנקרא מקרה העיר Nittedal בשנת 1941. זה הוביל למעצרים של אנשי מפתח של המחתרת הנורווגית (מילורג), כולל מנהיג מילורג הראשון במזרח נורווגיה, מייג'ור הלפדן הנבורג-האנסן.
יחסי בנגלדש–רוסיה
שיתוף פעולה ביטחוני
רוסיה ביצעה מאמץ מכירות צבאי בבנגלדש והצליחה בעסקה של 124 מיליון דולר של מכירת שמונה מטוסי קרב מיג-29.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן
נורווגיה
ההתנגדות הנורווגית הגדירה אותה כמרגלת ב-1941.
בסתיו 1941 הועלו האשמות כי דוליס הייתה מלשינה מסוכנת, בעיתונים נורווגים לא חוקיים, במגזין "חדשות נורווגיות" שפורסם בלונדון ובשידורי BBC מלונדון. היא גם נחשדה על ידי תנועת ההתנגדות בכך שחדרה לתנועת הפליטים מאולסון לשטלנד בחורף 1942.
בשוודיה
בסתיו 1943 נסעה דוליס לשוודיה מטעם פרייס. אחת הסברות היא שעל מנת לקבל אשרת כניסה לשוודיה, היא נישאה ללארס אקסל דאלגרן וקיבלה אזרחות שוודית. בשוודיה היא הייתה אמורה לנהל משא ומתן בשם בעלי ספינות נורווגיות על השתלטות גרמנית על מספר ספינות חדשות שנבנו. בעלי האוניות נאלצו לעשות זאת כדי לשחרר עמיתים מהשבי בגרמניה. בשנת 1954 אישר פרקליט המדינה קרל לוס שדוליס השתתפה, באופן פעיל, בניסיונות לשחרר מספר בעלי אוניות נורווגיות מהשבי הגרמני ולשחרר גם את איינר גרהרדסן ממפלגת הליבור.
בשוודיה, היא סיפקה לגרמנים מידע על נורווגים בגלות, כולל קומוניסטים. נאמר עליה שהיא גם ריגלה בשדות תעופה מחוץ לסטוקהולם וגטבורג, ובאזורי הגבול עם נורווגיה. אומרים שהיא גם מיפתה את מנהיגי ארגון הסיוע השוודי. גרסה נוספת טוענת כי בסטוקהולם פנה אליה בלש שוודי והיא הסכימה לרגל אחרי נורווגיה עבור הרשויות השוודיות. היא חשפה, בין היתר, מפה של מיקומי התחמושת הגרמניים.
מעצר וכלא
השוודים חשדו שהיא נשלחה על ידי הגרמנים לאסוף מידע על סודותיהם הצבאיים. דאלגרן נעצרה בגבול, ב-23 בפברואר 1944 כשניסתה לעזוב את המדינה באופן בלתי חוקי עם "שותף נורווגי". היא נעצרה בחשד לריגול ואיסוף מודיעין על ידי השירות החשאי השוודי. הם תיארו אותה כ"אחד הסוכנים הצפוניים המסוכנים ביותר של הגסטפו הגרמני". בית המשפט המחוזי של נורדמרק בעיריית ארג'ננג (Årjäng) גזר עליה שנתיים של עבודת כפייה. היא שוחררה מכלא הנשים ב-ווקסיו ב-1946. אזרחותה השוודית הצילה אותה מהסגרה לנורווגיה ב-1945.
תפקידה כמרגלת לא היה ברור, אם כי היו נגדה האשמות שונות שהוגשו על ידי שלושה ארגונים שונים, כולל המחתרת הנורווגית. עורך הדין הנורווגי, אלברט ויזנר, שאגב, בעצמו נענש על בגידה לפי סעיף 86 לחוק הפלילי, הוזמן על ידי דאלגרן לכתוב את הביוגרפיה שלה בניסיון להסביר שהיא לא הייתה מודיעה של השלטונות הגרמניים.
פרשת הבגידה נגד דוליס בוטלה ב-1954 לאחר בחינה נוספת של הראיות. אולם בשנת 1979, שוב הייתה מחלוקת לגבי תפקידה במהלך המלחמה בקשר לטענות בספרו של ההיסטוריון סבר קילדשטדלי (1959). בספר היו, בין היתר, טענות שדוליס שיתפה פעולה עם הנרי רינן, סוכן גסטפו נורווגי, ידוע לשמצה.
דוליס מתה בשוודיה בשנת 1981.
מרכז הבנייה הישראלי
מרכז הבנייה הישראלי הוקם בשנת 1969 על ידי ממשלת ישראל כחברה ממשלתית העוסקת בהפצת ידע ומידע לענף הבנייה בישראל, בכפוף למשרד הבינוי והשיכון. הבניין ברחוב חיים לבנון ברמת אביב שימש מוקד עלייה לרגל לציבור הרחב במשך כשלושים שנה.
בשנת 1999 החליטה הממשלה להפריט את מרכז הבנייה הישראלי ולהעבירו לניהול ידיים פרטיות. מכללת בילדינג, בבעלות ערן רולס, רכשה את המוסד מהמדינה, וכיום משמשת קבוצת מרכז הבנייה הישראלי כזירה העסקית המרכזית בישראל של עולם הבנייה, הנדל"ן, העיצוב והתשתיות.
מאז הפרטתו, פעל המרכז בקמפוס בקיבוץ געש, ואולם ב-2010 הורשע בשימוש בניגוד להיתר ולתוכנית בניין עיר, ונקנס. בקיץ 2016 העתיק מרכז הבניה הישראלי את מיקומו למקום מושבו המרכזי באצטדיון נתניה, לצד שלוחות נוספות ברחבי הארץ.
המתחם החדיש כולל את המיצג "הבית השקוף" מרכז מבקרים ייחודי אשר בו נחשף המבקר לטכנולוגיות ולחומרים השונים בהם נעשה שימוש כיום לבניית בית. זאת באמצעות משטחים שקופים המאפשרים לראות מה נמצא מאחורי שכבות הטיח או הגבס ולהתרשם כיצד עובדות המערכות המרכזיות בבית.
מלבד הבית השקוף, כולל מרכז המבקרים אזורי תצוגה ייחודיים ומציע שירותי ייעוץ מקצועיים לציבור הבונים.
קמפוס מכללת מרכז הבנייה הישראלי, הכולל כיתות לימוד בהן נערכים כל קורסי המכללה לקהל הפרטי והמקצועי וכן קמפוס אולטימה, בית הספר הוותיק לעיצוב של מרכז הבניה הישראלי, אף הם פועלים במתחם החדש של מרכז הבנייה הישראלי.
פסאז'
באדריכלות, פָּסָאז' (בצרפתית: Passage; מילולית: מעבר) או מִפְלָשׁ הוא מעבר מרוצף ומקורֶה בין שני רחובות, שני מפלסים או שני בניינים. לרוב, בשני צידיו של הפסאז' יימצאו חנויות ובתי עסק.
פסאז' המקורה ברצף קשתות או קמרונות נקרא ארקדה.
אטימולוגיה
מקור המילה פָּסָאז'  או פָּסָז' הוא בשפה הצרפתית, שבה משמעותו הוא בפשטות "מעבר".
בלשון חז"ל נקרא 'מבוי מפולש'. חז"ל משתמשים בביטוי זה כדי לתאר מעבר הפתוח משני צדיו, או סמטה צרה, המקצר את הדרך בין רחוב אחד לרחוב אחר. בכך מבחינים אותו מ"מבוי סתום" שאין מוצא ממנו.
היסטוריה
היתרון הבולט של הפסאז', היה הגנה על החלל מפני פגעי מזג האוויר, וכן אפשרות לחימום נוסף בחורף וקירור בקיץ. בכך, הייתה השפעה לטובה על נוחות הקניות, מה שגרם במקביל למחאות של מוכרי המטריות ויצרני "מגפי וולינגטון". לפי "פרויקט הפסאז'ים" מאת ולטר בנימין, רוב הפסאז'ים בפריז נוצרו בעשור וחצי שלאחר 1822. התנאי הראשון להופעתם היה הפריחה בסחר הטקסטיל. התנאי השני הוא תחילת ארכיטקטורת הברזל היצוק. הפסאז'ים היו מבשרי תאורת הגז.
פסאז'ים שונים בעולם זוכים לעיצובים אדריכליים ייחודיים ועיטורים שונים. אור השמש חודר אל הפסאז'ים לרוב באמצעות חלונות "זניט", תקרות זכוכית בגגות המבנים. לעיתים פסאז'ים נבנים מראש כחלק מתכנון המבנה, ואילו במקרים אחרים הם נבנים כדי לחבר בין מבנים קיימים. במקרים אלה, הקירות החיצוניים של המבנים, משמשים כקירות הפנימיים של הפסאז'ים. בארצות הברית מכונים מבנים אלה בשם "ארקדת הקניות" (באנגלית: Shopping arcades). "ארקדת הקניות" הפכו למקום פופולרי לקניות ומפגש למעמד הביניים בערים. מבנים אלו היו הגרסאות המוקדמות של מרכזי הקניות המודרניים. ה"פסאז'" הראשון בישראל, "פסז' פנסק", נחנך בשנת 1925, ברחוב הרצל 16 בתל אביב.
תבסום עדנאן
תבסום עדנאן (אורדו: تبسم عدنان) (נולדה ב-1977) היא פעילת זכויות נשים פקיסטנית, מעמק סוואט, שבח'ייבר פח'טונח'ווה. היא זכתה באות האומץ הנשי הבינלאומי מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית ב-2015 על מאמציה להשגת צדק עבור נשים פקיסטניות.
ביוגרפיה
תבסום עדנאן נולדה בעיר מינגורה, בעמק סוואט. היא הושאה בכפייה בגיל 13. היא אם לארבעה וקורבן של אלימות מצד בעלה, ממנו התגרשה אחרי 20 שנה. כתוצאה מכך, מצאה עצמה ללא קורת גג וללא אמצעי תמיכה. עדנאן השתתפה בתוכנית להעצמת נשים של קבוצת סיוע מקומית, וחווייתה זו נתנה לה השראה להתחיל לפעול למען יכולתן של נשים נוספות ליטול חלק בתהליכי קבלת החלטות. בהתחלה, היא פנתה למועצת הג'ירגה הראשית של עמק סוואט, אך נדחתה. הג'ירגות הן מועצות מסורתיות אשר אוכפות קיסאס, סוג של חוקי נזיקין במשפט האסלאמי, ועל אף שהן לא נועדו להחליף מערכות משפטיות רשמיות או הליכים משטרתיים, ההחלטות של זקני החברה מכובדות, ולעיתים קרובות אכן משפיעות על הרשות השופטת.
במאי 2013 הקימה עדנאן ג'ירגה משלה, הראשונה במדינה המנוהלת על ידי נשים. באופן מסורתי, נשים באזור נחשבות כרכוש הגברים, ואף משמשות כסחורה ליישוב מחלוקות בין גברים, כשהן ניתנות בנישואין בתמורה לסלוק חובות, תביעות של כבוד, ונקמה על פשעים. משום שלנשים בפקיסטן רק כוח מועט, עדנאן הבינה שיהיה על קבוצתה להפעיל לחץ על הרשויות לפעול, מכיוון שדברים אלה נעשים פעמים רבות על פי החלטת הג'ירגות, אשר באופן ניכר ומוצהר אינם לצד זכויות נשים.
הג'ירגה שלה, אשר קרויה " ח'וינדו ג'ירגה" (خویندو جرگہ), או ג'ירגת האחיות, 25 מנתה תחילה כ-12 חברות, ואז צמחה לבין 25–50 (מאז, פשטה החברות לכל רחבי המחוז). היא מפעילה לחץ על המשטרה ועל בתי המשפט המסורתיים לפעול במקרים של פגיעה בנשים, ומספקות סיוע משפטי לנפגעות. בנוסף, הקבוצה פועלת למען חינוך חינם לילדות, הגנה על בריאות נשים וילדות, הכשרה מקצועית – הן בתחומי מלאכה מסורתיים והן בתחומים אחרים, מיקרו מימון, גישה עבור נשים לתחומים כגון הליכי משא ומתן לשלום, הליכי צדק, ובחירות, מעבר חוקים להגנה על נשים מפני אלימות, ובמיוחד רצח על רקע "כבוד המשפחה", הטרדות לשם נדוניה, מתקפות חומצה, ועינויים. במקרים רבים הגיעו בפני ח'וינדו ג'ירגה משפחות לנשים שנרצחו באופנים אלימים ותוקפיהן (בדרך כלל הבעל או משפחתו וחבריו) שוחררו, או שבית המשפט והג'ירגות סירבו מלכתחילה לשמוע את המקרה, או שהמשטרה לקחה שוחד וגררה רגליה. לא בכל המקרים, אבל במספר ניכר, הלחץ מצד ח'וינדו ג'ירגה הביא לכך שהתיק לפחות יישמע ועדות תינתן.
מאז הצלחתה הראשונה עם ג'ירגת הגברים, הוזמנה עדנאן להשתתף במקרים נוספים העוסקים בסוגיות של נשים. על אף שהיא עדיין מקבלת איומים על חייה, עדנאן מחויבת להמשיך בפועלה, ומאמינה שנשים צריכות להיות חלק מתהליכי קבלת ההחלטות המשפיעות על חייהן.
פרסים
ב-2013, הוענק לעדנאן פרס "מגני האדם", ב-2014 היא הייתה מועמדת עבור פרס N-Peace לשלום, וב-2015, היא זכתה בהבינלאומי נשים של אומץ פרס של משרד החוץ האמריקאי. בעקבות קבלת הפרס היוקרתי והכיסוי התקשורתי הנרחב, קיבלה עדנאן איומים רבים על חייה, ונאלצה להעתיק מגוריה לעיר אחרת. ב-2016, היא זכתה בפרס נלסון מנדלה-גראסה מאשל לחדשנות.
פרידריך ליסט
ליסט נולד במחוז וירטמברג, בחלקה הדרום מערבי של גרמניה. הושפע רבות מאלכסנדר המילטון, שהיה שר האוצר הראשון של ארצות הברית, ואשר אופן פעולתו ודרך חשיבתו הייתה מנוגדת ואף ביקורתית ביותר כלפי הדוקטרינה של אדם סמית. ליסט התנגד לעיקרון הכלל עולמי של השיטה הכלכלית, אשר הייתה קשורה בקשר הדוק לדוקטרינת השוק החופשי, אותו עקרון שסמית פיתח וקידם. ליסט שם דגש על הרעיון הלאומי והתעקש על הצרכים המיוחדים של כל אומה בהתחשב בנסיבות ובעיקר ברמת התפתחותה.
השיטה הלאומית של הכלכלה הפוליטית
בספרו העיקרי, "השיטה הלאומית של הכלכלה הפוליטית", אשר פורסם ב-1841, פיתח ליסט אסכולה כלכלית שקיימת עד היום. בחיבור זה שלל את ההשוואה בין יחידים למדינות בכל הקשור למסחר. ליסט חשב, שסחר חופשי בין מדינות מכשיל את תיעושן של המדינות החקלאיות, וכן, שמדינה מתפתחת שסוחרת ללא מגבלות עם מדינה מתועשת, תיקלע לקיפאון כלכלי. זאת מכיוון שייבוא המוני של מוצרי תעשייה יבלום את התפתחות הכושר היצרני שלה; לפיכך, תמך ליסט בהגנה על התוצרת התעשייתית של המדינות החקלאיות באמצעות מכסי מגן, עד אשר מדינה זו תהפוך למתועשת. הוא השווה בין פרק-זמן, שבו מדינות בתהליך תיעוש זקוקות להגנה פרוטקציוניסטית, לתקופת-חיים אנושית המוקדשת לחינוך. למרות התנגדותו לסחר החופשי הדגיש ליסט שהוא מכיר ביתרונותיו של סחר בינלאומי חופשי וקרא להחזרת השיטה אחרי ש"החינוך התעשייתי" של גרמניה יושלם.
ליסט תרם משמעותית לקידום ולפיתוח הרכבות בגרמניה. ליסט האמין כי פיתוח רשת רכבות בכל אירופה יבטל את מימד האקראיות במלחמה ובכך יוביל לסיום כלל המלחמות באירופה.
השפעתו
עד 1914 ליסט וקרל מרקס היו שני הכלכלנים והתאורטיקנים הגרמנים המשפיעים ביותר. ליסט למעשה רתם את הלאומיות הגרמנית לאיחוד הכלכלה הגרמנית תוך כדי שהוא מתחשב ברמת התפתחותה המדינית כלכלית וגם בצרכיה של גרמניה. על ידי מערכות של חינוך מקצועי אותם הציע ורעיונו לגבי מערכת רכבות מסועפת הביא לאיחוד גרמניה כולה. בעקבות אנגליה בתקופתה המרקנטיליסטית ולא בעקבותיו של אדם סמית. כך למעשה תמך ליסט בתורה המרקנטיליסטית תוך שהוא שולל מכל וכל את הלסה פר (Laissez faire). וכך גם קרא לגרמניה להגביל את המסחר הבינלאומי המבוסס על יבוא ולהגדיל את היצוא, וכך צרכיה יענו באופן טוב יותר. ליסט ראה את המרקנטיליזם כהקזת כספה וזהבה של האומה, ולכן תמך במחסומים לסחר בדמות מיסים ומכסים ובמיוחד מכסי מעבר.
במהלך המאה השמונה עשרה הופיעו התאוריות של האסכולה הפיסיוקרטית והלסה פר בצרפת ובאנגליה, שכפרו לחלוטין בטענות המרקנטיליסטיות. הוגים כרישר קנטיון ואדם סמית טענו כי מחסומי הסחר לא רק שאינם מועילים לצבירת העושר של אומה, הם גורמים לדלדולו. הפתרון, על כן, טמון ב"לסה פר" ו"לסה פסה" (laissez passer) מילולית הכוונה ל: "תנו לנו לעשות" או"תנו לנו לעבור", כלומר הפחיתו את המכסים ותנו לסחר הבינלאומי להתקיים.
פיתוח נוסף לתאוריה העניק דייוויד ריקרדו, שהראה באמצעות עקרון היתרון היחסי שלו כי סחר בינלאומי חופשי מתגמל לא רק את המדינה המפותחת והחזקה כי אם גם את המדינה החלשה והמפותחת פחות. לאחר התפתחויות אלו ניתן היה להבחין בהשפעתו הרבה של ליסט על המדינות הגרמניות, עשרות רבות של שנים לאחר מותו. כך כאשר אסכולת הלסה פר נטמעה באופן חזק החל מאמצע המאה ה-18 ואפילו בריטניה שהזדהתה יותר מכל עם התאוריה המרקנטיליסטית (ואשר היוותה דוגמה לליסט) החלה לנוע לכיוון הלסה פר על ידי כך שהחלה להפחית את מסי המעבר, המכסים והגבלות הסחר שהטילה.
גם מעבר לגרמניה, השפעתו של ליסט על התפתחות אומות הייתה משמעותית ביותר, כך לדוגמה יפן במאה ה-19 נהגה לפי המודל שלו.
ימיו האחרונים של ליסט היו קשים, ראשית הוא איבד את הונו האמריקני במשבר כלכלי חמור, בנוסף מחלות בריאותיות תקפו אותו עד ששם קץ לחייו ב-30 בנובמבר 1846.
אגדת צאר סאלטן
אגדת הצאר סאלטן או בשמה המלא אגדת צאר סאלטן, של בנו גיבור חיל הנסיך גווידון סאלטנוביץ' ונסיכת הברבור היפהפייה (ברוסית: Сказка о Царе Салтане, о сыне его славном и могучем богатыре Князе Гвидоне Салтановиче и о прекрасной царевне лебеди) היא פואמה שנכתבה על ידי אלכסנדר סרגייביץ' פושקין בשנת 1831.
טקסט האגדה היה לליברטו לאופרה בעלת שם זהה של רימסקי קורסקוב (ממנה לקוח הקטע מעוף הדבורה).
עלילה
הסיפור מגולל את עלילותיהן של שלוש אחיות, אשר הצעירה בהן נבחרת על ידי הצאר סאלטן להיות לו לאשה. שתי האחרות מקבלות את תפקיד הטבחית המלכותית ותפקיד הטווה המלכותית. הן מקנאות באחותן וכשהצארינה יולדת את בנה, הנסיך גווידון, הן משליכות אותה יחד עם התינוק לים בתוך חבית.
התינוק גדל ומתבגר בתוך החבית ומתחנן לגלים שישמרו עליהם ולא יפגעו בהם לרעה. הים נענה לבקשתו ומביא את החבית לחוף. כשהם מגיעים לחוף, הנסיך הצעיר בונה לעצמו חץ וקשת ויוצא לצוד. בדרכו הוא רואה נשר התוקף ברבור לבן יפהפה. הנסיך יורה בנשר ללא היסוס. הברבור מגלה לנסיך שהוא בעצם בחורה יפה והוא הצילה מידי מכשף אכזר. כמו כן, מבטיחה הבחורה שלא תשכח את מעשה החסד שלו.
בעזרת הקסמים של מלכת הברבור הנסיך מקים באי ממלכה מפוארת. כעבור זמן מלחים של הצאר סאלטן מגיעים לאי, חוזרים ומספרים למלך על הממלכה המופלאה. מוקסם מהסיפורים, הצאר סאלטן מבקש להפליג אל האי אך הטבחית והטווה מנסות למנוע זאת ממנו בעזרת ספורי נפלאות על מקומות אחרים בהם עוד לא ביקר. לבסוף מפליג הצאר סאלטן אל האי ושמח לגלות שם את אשתו, אותה חשב למתה.
המפענחת
המפענחת (אנגלית: The Closer) היא סדרת דרמה משטרתית שנוצרה על ידי רשת TNT האמריקאית. עלילת הסדרה עוקבת אחר היחידה לפשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס בראשותה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון (קירה סדג'וויק). הסדרה עלתה לאוויר ב-13 ביולי 2005 ושודרו בה שבע עונות. הסדרה משודרת בישראל בערוץ yes stars action ו־hot zone.
סדרת המשך: "המפענחת פשעים חמורים" (אנגלית: "Major Crimes").
המפענחת: פשעים חמורים
לאחר שהסדרה המפענחת הגיעה לסיום שידוריה בשנת 2012, בתאריך ה-13 באוגוסט 2012 שחררה רשת TNT האמריקאית את סדרת הספין אוף המפענחת: פשעים חמורים (באנגלית : Major Crimes). הסדרה התחילה בכניסתה של רב פקד שרון ריידר (המגולמת על ידי מרי מק'דונל) לתפקיד ראש יחידת פשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס, לאחר עזיבתה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון. להלן רשימת השחקנים והדמויות אשר המשיכו בסדרת הספין אוף:
כריסטינה המופלאה
כריסטינה המופלאה (בלטינית: Christina Mirabilis, "כריסטינה של הנסים"; בהולנדית: Christina de Wonderbare) היא קדושה נוצרייה אשר חיה בפלנדריה (כיום בלגיה) בין השנים 1150–1224. נולדה בעיירה בְּרוּסְטֶם הסמוכה לסינט טרוידן שבפלנדריה. ידועה בעולם הנוצרי באמונתה וכן במעשי הצום האלימים שלה והאקסטזה הדתית אשר הייתה אוחזת בה. יומה הקדוש נקבע ל-24 ביולי.
ראשית חייה
כריסטינה המופלאה נולדה למשפחת איכרים. עד גיל 15 התייתמה משני הוריה. בגיל 21 (22 לפי מספר מקורות) סבלה ממספר מקרים של התפרצויות של מחלת הנפילה. לפי סיפור חייה, מצבה היה כה חמור שעדים להתקפים חשבו כי מתה. בעקבות כך כבר נערכה לוויה, אך במסגרת הטקס היא קמה, מלאה בחיות והדהימה את תושבי העיירה אשר היו עדים לאירוע.
מסעותיה של כריסטינה בעולם שמעבר
התדהמה התגברה בשעה ששמעו בני העיר את קורותיה בזמן עלפונה. היא טענה כי הייתה עדה לגן עדן, לגהנום וכן לכור המצרף. היא הוסיפה: העינויים אשר עברו הנשמות במקום זה נראו לה כה מופרזים עד ש. בהמשך ציינה כי. דבר זה נגע בה עמוקות והיא שאלה את המלאך השומר שלה האם זה הגהנום אך נאמר לה שזהו כור המצרף. המלאך השומר שלה המשיך איתה במסעה והביא אותה לגהנום, שם זיהתה פעם נוספת מכרים מהעבר. כעת הועברה לגן העדן ואף נכחה בקרבתו של  (ישו). בנוכחותו התייחסו אליה במבט אוהד, לדבריה, והיא אף הוסיפה כי חוותה אושר עילאי. בנוסף, נאמרו לכריסטינה המילים הבאות: כריסטינה, בשומעה זאת,. מבלי להסס, הסכימה לחזור לחיים ורגע אחרי כן כבר הייתה מחדש בחיים.
חזרת כריסטינה לעולם וחיי הסגפנות
כריסטינה סיפרה לסובבים אותה כי חזרה רק לשם רווחת נשמות המתים והחזרה בתשובה של החוטאים ואל לאף אחד לתמוהה על מעשי הסיגוף אשר היא הולכת לעבור או על אורח חייה מעתה והלאה. כריסטינה הוסיפה:. סגפנות למען נשמות השוהים בכור המצרף והגהנום, נהיו מעתה והלאה עניין מרכזי בחייה. כריסטינה התחילה מיד בעבודה אשר האמינה כי נשלחה לבצע בידי האל וויתרה על כל נוחות בחייה. היא שינתה את אורח חייה, חיה בעוני מחפיר וללא בית או תנור. לא היה ברשותה שום רכוש פרטי והיא השתוקקה לכל דבר אשר יכול לגרום לה לסבל. על פי כרוניקות מתקופתה, היא השליכה עצמה לכבשנים בוערים, שם סבלה עינויים לפרקי זמן ממושכים בבכי מבעית. אך בשעה שהייתה יוצאת מהכבשן, לא הותירו הלהבות שום כוויה על גופה. בחורף טבלה במשך שעות וימים בנהר מקומי אשר היה קפוא. במקביל לטבילה הייתה מתפללת באדיקות לאל ומתחננת לרחמיו. היא הרשתה לעצמה להיסחף במורד הנהר עם הזרם לטחנה אשר בה,, ועדיין לא סבלה מנקעים או עצמות שבורות. היא נרדפה על ידי כלבים אשר נשכו אותה וקרעו את בשרה. היא ברחה מהם לסבך הקוצים אך למרות שהייתה מכוסה בדם, חזרה ללא פצעים או צלקות.
מותה
כריסטינה מתה ב-1224 בגיל 74 מסיבות טבעיות.
היהודיה מטולדו
היהודיה מטולדו הוא רומן היסטורי מאת הסופר והמחזאי היהודי ליון פויכטוונגר, פורסם לראשונה בשנת 1955. הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי עדנה קורנפלד ויצא בשנת 1957, תחת השם "בלדה ספרדית", ותורגם במהדורה נוספת בשנת 2004 בשם "היהודיה מטולדו" על ידי חנה שוורץ אייזלר.
הרומן מתאר את גורלם של הסוחר היהודי אבן עזרא ובתו רחל, ואת הקשר הרומנטי שהתפתח בינה לבין אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה בספרד של המאה ה-12. הרומן מבוסס בחלקו על אירועים היסטוריים: קיומו של קשר רומנטי בין מלך קסטיליה אלפונסו השמיני לבין צעירה יהודיה אכן מתועד בהיסטוריה של בית המלוכה הספרדי.
עלילת הספר
שהותם של המורים באנדלוסיה במשך מאות שנים השפיעה רבות על התרבות הספרדית והאירופית בכלל. אנשי המדע והרוח המורים, וכן היהודים שחיו בקרבם, השפיעו רבות וקידמו את הכלכלה והמתמטיקה המערבית, האסטרונומיה, הרפואה, הפילוסופיה. עם נפילתה של סביליה ב-1248 לידי כוחות הנוצרים, עבר רוב שטח אנדלוסיה לשליטת קסטיליה. גבור הספר, הסוחר היהודי אבן עזרא, הנחשב אחד מהיהודים העשירים בממלכה, ממונה על ידי המלך כשר האוצר. לאחר שבתו של אבן עזרא, רחל, מוצגת למלך, הוא מתאהב בה, שולח אליה שליחים, מחזר אחריה ובסופו של דבר נוצר ביניהם קשר. במהלך הזמן מורה המלך על הצעירה רחל לעבור ולהתגורר באחת מטירות הנופש שלו. הסיפור מקפל בתוכו את החיים של משפחה אמידה מיהדות ספרד, בעלת השפעה ועושר, המאוימת יום ביומו על ידי המלך והממסד הנוצרי. מצד אחד המלך זקוק ליהודי ומצד שני מתעב אותו. באופן דומה, המלך אוהב את פילגשו אך מתעב את דתה.
בניגוד לסיפור המקראי במגילת אסתר, מסתיים הרומן בסוף טרגי, בו נרצחים רחל ואביה. בין השאר, משתמעת מן הספר אזהרה כנגד האידיאלים של גבורה ויציאה למלחמה, מצב שאין בו למעשה מנצחים.
חיות הנגב
יחידת חיות הנגב הייתה קבוצת לוחמים שגויסו בחודש דצמבר 1947 ונשלחו לנגב כתגבורת לכוחות המצומצמים שהיו בו עד אותה שעה. היחידה הוקמה במטרה לשמור על קווי המים ועל הדרכים שבין היישובים. בניגוד לכוחות שהיו בו עד אותה שעה שפעלו כיחידות מרחביות שפעלו בגזרות היישובים השונים, יועדה יחידה זאת להיות ניידת בכל המרחב. היחידה פעלה כיחידת סיור וקומנדו תחת פיקודו של המ"פ שמחה שילוני. בשלב ראשון פעלה היחידה בשתי גזרות: מחלקת משמר הנגב בגזרה המזרחית ומחלקת בארי במערבית. עם הקמת גדוד 9 שהיה לגדוד הפשיטה המשוריין של חטיבת הנגב, הפכה היחידה לפלוגת הסיור של הגדוד כאשר הגמל המשיך להיות הסמל שלה.
הרקע להקמת היחידה
לנוכח התלקחות מעשי האיבה ברחבי הארץ החל מה-30 בנובמבר 1947, הורה ישראל גלילי ראש המפקדה הארצית של ארגון ההגנה על גיוסם של 6000 אנשי חי"ש (חיל שדה) ועוד 900 אנשי הרזרבה של חטיבת הפלמ"ח.
הרזרבה של הפלמ"ח נוצרה לראשונה בסוף שנת 1943 כאשר החלו להשתחרר ראשוני המתגייסים לפלמ"ח שסיימו שרות סדיר של שנתיים שכללו עבודה חקלאית בקיבוצים בהם ישבו, סדרות אימונים ופעולות מבצעיות נגד הערבים או הבריטים. לכל גדוד פלמ"ח הוצמדו יחידות הרזרבה שהיו במרחב שלו. היות ששתי פלוגות הרזרבה של הגדוד השני שהיה פרוס בנגב גויסו אך נשארו מרותקות להגנת ירושלים, העיר העתיקה ולאבטחת התחבורה בכביש תל אביב – ירושלים, הוחלט במטה הפלמ"ח לשלוח לנגב את הרזרבה של משקי עמק יזרעאל שהיו כפופות עד אז לגדוד הראשון וכן את זו של חיפה.
ב-15 בדצמבר 1947 יצאו 15 אנשי העמק מעפולה דרומה לנגב. בתל אביב הצטרפו אליהם חמישה איש נוספים. אותם 20 לוחמים הגיעו לניר עם ממנה נשלחו לבארי. הם כונו "מחלקת בארי". הם עסקו בעיקר באבטחת קוו המים המערבי בפעילות יום ולילה.
שתי מחלקות הרזרבה החיפאית תחת פיקודו של שמחה שילוני גויסו ביום ו' ה-19 בדצמבר. מחלקה אחת הייתה פעילה במבצעים והשנייה הייתה מורכבת מסטודנטים שלמדו בטכניון. למחרת היום, יום שבת ה-20 בדצמבר, יצאו שתי המחלקות בשני אוטובוסים מחצר הטכניון דרומה לנגב. עם הגיעם למפקדת הגדוד השני שליד ניר עם, נשלחה מחלקת הסטודנטים לצאלים ואילו המחלקה השנייה תחת פיקודו הישיר של שילוני נשלחה למשמר הנגב. כאן הצטרפו למחלקה זאת 33 אנשי המ"ן (המשמר הנע) בפיקודו של המ"מ דודק'ה מגן ויחד החלו להתגבש כיחידה אחת שמנתה כ- 50 לוחמים. לרשותם עמדו בתחילה משאית וטנדר פתוח ששימש עד אז את המשמר הנע. המגויסים היו מצוידים בנשק קל שכלל: רובי לי אנפילד, תת-מקלעים סטן ושני מקלעי ברן. הם היו ללא מכשירי קשר, ביגוד חם לחורף, חגורים וכדומה. את הרימונים והכדורים נשאו בכיסים. הם סבלו ממחסור במזון, ישנו באוהלים פרוצים ונאלצו לפעמים לצאת לפעולות ביום כשהם לבושים גופיות כדי לשמור את הסוודרים יבשים לפעולות לילה. בעקבות הפגיעות ברכבים בנגב שוריינו הרכבים והמשאיות. כדי לספק הגנה נגד נשק קל, רותכו לוחות פלדה סביב תאי הנהגים של שתי המשאיות של יחידת משמר הנגב: משאית מסוג CMP-60 ומשאית מסוג גי.אמ.סי. 6 × 6. כמו כן רותכו לוחות פלדה מסביב לארגז עם חרכי ירי. בחלק העליון נשאר הארגז פתוח ללא כיסוי פלדה אלא עם כיסוי הברזנט המקורי ששימש להגנה מהגשם בחורף והשמש בקיץ. בכך יכלו לפעול תוך קבלת הגנה מאש נשק קל.
הדרישה לציוד הגיעה עד למטה הכללי שדאג לרכוש ולהכין משוריינים וכך נשלחו באמצע ינואר 1948 שמונה משורייני פרפר ראשונים לנגב מהם נשלח אחד ליחידה במשמר הנגב. כעבור 3 שבועות הגיעו שני משוריינים נוספים. הופעת המשוריינים שצוידו במכשירי קשר מסוג מק. 18 וכן מק. 19 שנתה את כללי המשחק במאבק על הדרכים.
פעולות התקפיות ראשונות
ב-27 בינואר 1948 נערכה הפעולה ההתקפית הגלויה הראשונה. באותו בוקר הגיע מידע לפיו משאית עם נשק עומדת לצאת מבאר שבע כדי לחלקו לבדואים באזור עימארה. משוריין אחד עם כיתת לוחמים התגברו על עשרות ערבים שנעו מולם במשאיות מספר תוך גרימת אבדות כבדות. גם מחלקת בארי קיבלה במחצית ינואר שני משוריינים שתרמו רבות להגברת יכולות הפעולה. בשבת ה-31 בינואר יצאו שני משורייני בארי לסיור. אחד נעצר עקב תקלה והשני המשיך עד שנעצר על ידי סיור בריטי. הבריטים החרימו נשק ותחמושת של אנשי המשוריין הראשון וכאשר לפתע הגיע השני, איימו אנשיו על הבריטים ומנעו החרמת נשקם. בשבת ה-7 בפברואר הגיעה ידיעה שאנשי הועד הערבי העליון עומדים לעבור בכביש באר שבע – עזה. לוחמי היחידה יצאו לצומת משמר הנגב להכין חסימה ומארב. ערבי שזיהה אותם הודיע לבריטים ששלחו למקום כוח גדול שנע במשאיות בעקבות טנק (כנראה) קרומוול. הופעת הבריטים שיבשה את הפעולה.
הופעת השם והסמל
חודש פברואר 1948 הצטיין בפעילות מוגברת בה פגעו אנשי המחלקה ברכוש הבדואים שחיבלו בקו צינור המים. הפעילות סביב השעון ותנאי החיים גרמו ללוחמים לגדל זקן ולהתנהג בצורה פרועה. אט אט נוצרה סביבם הילה של חבורת גברים פרועה ומגובשת המטילה את מוראה על הערבים. הם כינו את עצמם "חיות הנגב" והחליטו שהגמל יהיה סמלם אותו ציירו על דפנות כלי הרכב שלהם. אחד מאנשי המחלקה נסע העירה והכין סמלים ממתכת אותם ענדו הלוחמים על דש הבגד או על כובעיהם בגאווה רבה. גם מחלקת בארי אימצה לעצמה שם: "עכברי המדבר".
שינויים ארגוניים
צורכי הביטחון דרשו את הגדלת כוחות החטיבה. כך נוספו לחטיבת הנגב שהורכבה עד אז משני גדודים מרחביים: (הגדוד השני הצפוני והגדוד השמיני הדרומי) במרץ 1948 שני גדודי עתודה: הגדוד השביעי, גדוד חי"ר והגדוד התשיעי כגדוד פשיטה ממונע. עם הקמת הגדוד התשיעי, השתלבו בו לוחמי חיות הנגב ופעלו במסגרתו כפלוגת ג'יפים עד תום המלחמה.
השפעה
בהשפעת השם "חיות הנגב" הוציא נחום גוטמן בהוצאת עם עובד ספר ציורי לוחמים בשם "חיות הנגב". תיאטרון המטאטא העלה בשנת 1949 הצגה בשם "חיות הנגב באות העירה" על חיילים השבים משדה הקרב.
רוזנבאום
רוזנבאום (או בגרסה היידית: רוזנבוים) הוא שם משפחה יהודי בעיקר, ממקור גרמני, שפירושו "עץ ורדים".
אולקר (חברה)
אולקר (בטורקית: Ülker) היא קונגלומרט טורקי שבסיסו באיסטנבול, טורקיה.
אולקר נוסדה בשנת 1944 על ידי סברי ואסים אולקר כמאפייה קטנה בעיר גזיאנטפ. כיום, אולקר היא אחת מחברות המזון והמשקאות הגדולות בטורקיה, עם מגוון רחב של מוצרים כולל עוגיות, שוקולדים, חטיפים ומשקאות.
החברה ידועה במותגי הביסקוויטים הפופולריים שלה, ובמגוון של מזונות אחרים כגון חטיפים, כולל צ'יפס, אגוזים וקרקרים. בנוסף למוצרי המזון שלה, לאולקר יש נוכחות גם בתעשיית המשקאות, עם מותגים כמו Fetamin ו- Fruko. החברה מתמקדת בחדשנות ומציגה תדיר מוצרים חדשים לשוק. לאולקר רשת הפצה נרחבת בטורקיה והיא מייצאת את מוצריה ליותר מ-100 מדינות ברחבי העולם.
בנוסף לפעילותה העסקית, אולקר מעורבת גם ביוזמות אחריות חברתית תאגידית, כולל תמיכה בתוכניות חינוך וספורט בטורקיה.
מעורבות בספורט
אולקר היא נותנת חסות מרכזית לספורט בטורקיה ויש לה היסטוריה ארוכה של תמיכה בקבוצות ספורט ואירועי ספורט שונים. החברה נותנת חסות לכמה מועדוני ספורט טורקיים, כולל פנרבחצ'ה, ובשיקטאש בכדורגל, כמו גם פנרבחצ'ה בכדורסל. אולקר הוא גם נותן החסות הראשי של נבחרת טורקיה בכדורסל.
בנוסף למתן חסות לקבוצות ספורט בודדות, אולקר עוסקת גם בארגון ובמתן חסות לאירועי ספורט בטורקיה. החברה היא נותנת החסות הראשית של ליגת העל הטורקית בכדורסל וכן נתנה חסות לאירועי ספורט בינלאומיים כמו ליגת האלופות של אופ"א והליגה האירופית של אופ"א.
המעורבות של אולקר בספורט אינה מוגבלת רק לחסות, שכן לחברה יש גם מתקני ספורט ותוכניות משלה. אולקר ספורט ארנה, הממוקמת באיסטנבול, היא זירה רב תכליתית מקורה המשמשת לאירועי ספורט וקונצרטים שונים. לחברה יש גם מספר אקדמיות ותוכניות ספורט שמטרתן לקדם אורח חיים בריא ולעודד השתתפות בספורט בקרב צעירים בטורקיה.
אספידלפס לובריקוס
אספידלפס לובריקוס (שם מדעי: Aspidelaps lubricus; באנגלית: Cape coral cobra - "קוברת כף אלמוגית") היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, האנדמי לאפריקה הדרומית והוא קרוב רחוק של נחשי הקוברה.
מאפיינים
נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 49 עד 61 ס"מ אף שנמצאו גם פרטים מעל 2 מטרים. הוא בעל ראש עבה אך קצר, מפרש קצר לאורך צווארו בדומה לקוברות והוא מסוגל להרים את ראשו וצווארו כדי להיראות מאיים מכפי שהוא. צבעו מזכיר צבעי כרכנים כמו כרכן התירס ברצועות אופקיות עד זנבו בצבעי אדום-כתום, שחור והפלג התחתון בהיר עד לבן.
זהו נחש ליילי הפעיל באזורים יבשים כמו הקארו וערבות יבשות כשלעיתים הוא מצוי במחילות תת-קרקעיות, בהם הוא נח ונמנע מהחום. הוא צייד של לטאות שונות ובעיקר חומטיים וכן מכרסמים ואף נחשים אחרים, אותם הוא הורג בארס חזק מורכב מנוירוטוקסינים חזקים, אף שהוא חלש מארסם של הקוברות האמיתיות. הכשה של הנחש יכולה לגרום לנפיחות, בחילות והקאות, שיתוק שרירים, כשל נשימתי ובמקרים נדירים גם למוות. עם זאת ישנם מעט מאוד מקרים של הכשה מהנחש, הנמנע לרוב מאנשים. ההכשות שנגרמו ידועות בעיקר משביה.
תת-מינים
ישנם 2 תת-מינים של הנחש:
לוגיסטיקה
לוגיסטיקה היא העברת ציוד ומידע בין נקודת מוצא לנקודת יעד, לשם מילוי דרישות הלקוחות (אנשים פרטיים, חברות, יחידות צבאיות, חלק מארגון וכדומה). להשגת מטרה זו נדרשים תכנון, יישום ובקרה של תהליכים הכורכים יחד מידע רלוונטי, אמצעי תחבורה, מלאי, אחסנה, תחזוקה, טיפול בחומרים ואריזה, ולעיתים קרובות גם אבטחה.
המונח משמש במספר תחומים, כשהבולטים שבהם הם לוגיסטיקה צבאית, שינוע, וניהול תהליכי ייצור.
לוגיסטיקה לשם העברת מטענים וסחורות במגזר האזרחי-עסקי נקראת בעברית שילוּח (ולפעמים "שילוּח מטענים". באנגלית אין שם נפרד), ובמקרה של העברת מטענים בין מדינות - שילוח בינלאומי.
מקור והגדרה
מקורו של תחום הלוגיסטיקה הוא בצרכי צבאות בעולם לדאוג לאספקה יעילה של הכוחות הלוחמים בציוד ומזון גם כאשר החילות מתקדמים וקווי האספקה מתארכים. בצבאות יוון העתיקה, רומא העתיקה ובאימפריה הביזנטית, היו קציני צבא שתוארם "לוגיסטיקס" (Logistikas) אשר נשאו באחריות לצרכיהם הכלכליים ולאספקתם של הכוחות הלוחמים.
המילון האנגלי אוקספורד הגדיר את המונח "לוגיסטיקה" כ"ענף של מדעי הצבא העוסק ברכישה, תחזוקה, ושינוע של חומרים, כח אדם ומתקנים". לעיתים קרובות יש הרואים לוגיסטיקה כענף הנדסי היוצר "מערכות אדם" להבדיל מ"מערכות מכונה".
מטרות עיקריות
מטרת הלוגיסטיקה היא אספקת מוצרים ושירותים במצב שמיש: למקום בו הם נדרשים, במינון המתאים, בעיתוי הנכון ובעלות הנמוכה ביותר, כאשר במונח מוצרים ושירותים נכללות כל התשומות והתפוקות הדרושות: חומרי גלם, אנרגיה, מוצרים בתהליך, אמצעי תובלה, שינוע, אחסנה, חלוקה והפצה, אחזקה, כוח אדם ומוצרים מוגמרים.
תחומים
בהתבסס על השירותים המבוצעים בידי אנשי לוגיסטיקה, ניתן לחלק את תחום הלוגיסטיקה לנושאים הבאים:
רכש לוגיסטי מורכב מפעילויות כגון מחקר שוק, תכנון דרישות, החלטות "קנה או יצר" (make or buy, דהיינו ייצור עצמי או קנייה מבחוץ), ניהול ספקים, הזמנות ופעולות פיקוח אחרות.
לוגיסטיקה צבאית
במדע הצבא, שמירה על קווי האספקה שלך תוך שיבוש קווי האספקה של האויב מהווים את אחד היסודות המכריעים באסטרטגיה הצבאית. זאת משום שכוח צבאי ללא משאבים ותובלה הוא חסר יכולת הגנה. תבוסת הבריטים במלחמת העצמאות של ארצות הברית ותבוסת מדינות הציר במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה נגרמו בין השאר בשל קשיים לוגיסטיים.
המצביאים ההיסטוריים אלכסנדר הגדול, חניבעל והדוכס מוולינגטון נחשבים לגאונים לוגיסטיים.
לצבאות יש צורך משמעותי בפתרונות לוגיסטיים, ובהתאם התפתחו בקרבם שיטות לוגיסטיות מתקדמות. תמיכה לוגיסטית משולבת ((Integrated Logistics Support (ILS) היא דיסציפלינה בה נעשה שימוש בתעשיות צבאיות, כדי להבטיח קיומה של מערכת לוגיסטית קלה לתמיכה, עם תפיסה של שירות לקוחות איתן (הלקוחות במקרה זה הם החיילים והיחידות הצבאיות), בעלות הנמוכה ביותר ותוך עמידה בדרישות הלקוח (לרוב מעבר לציפיות הלקוח) לאמינות, זמינות, יכולת תחזוקה וכל דרישה אחרת שהוגדרה למשימה.
בלוגיסטיקה צבאית, קציני לוגיסטיקה מנהלים את חלוקת המשאבים וקובעים כיצד ומתי להעבירם למקומות בהם הם נחוצים.
כך, למשל, בכוחות המזוינים של ארצות הברית מסוּוָגים פריטי האספקה השונים בקטגוריות, אשר מקובצות יחד לפי הדמיון בין משתני הצריכה שלהן, ומאפשרות לאנשי הלוגיסטיקה לתכנן ולצפות צריכה עתידית ביתר קלות. לדוגמה: צריכת תחמושת ודלק בעת שלום נמוכה משמעותית מאשר בעת מלחמה, ואילו צריכת מזון וביגוד היא קבועה ביחס למספר החיילים (הגידול באספקת מזון וביגוד בזמן מלחמה מושפע מן הגידול במספר החיילים ולא מהשינוי באופי הפעילות). שתי קבוצות אלה מקיימות יחס ישר בין שימוש לכמות: יותר דלק ותחמושת ככל שמפעילים יותר אמצעי לחימה, יותר מזון וביגוד ככל שיש יותר חיילים. קטגוריות בסיווגים אחרים מסתמכות על משתנה שלישי - זמן: ככל שהציוד ישן יותר כך הוא מתבלה יותר ומצריך יותר חלקי חילוף, גם אם השימוש והכמות נותרים קבועים.
על ידי תיעוד וניתוח מגמות אלה לאורך זמן, והחלתן על תרחישים עתידיים, הכוחות המזוינים של ארצות הברית יכולים לספק לחיילים באופן מדויק את הפריטים ההכרחיים, בדיוק ברגע בו הם נחוצים. ההיסטוריה מוכיחה כי תכנון לוגיסטי הולם יוצר כוח לוחם יעיל מבצעית וכלכלית. לפיכך, היעדר תכנון כזה עלול להוביל לכוח צבאי מגושם, איטי ומצויד באופן לקוי, עם אספקה עודפת או חסרה.
אתגרי הלוגיסטיקה הבינלאומית
לוגיסטיקה בינלאומית מציגה מספר אתגרים מורכבים שעלולים לעכב את הפעילות העסקית בקנה מידה עולמי. להלן כמה מאתגרים אלה:
מורכבות מכס ורגולציה
כללי ותקנות המכס משתנים ממדינה למדינה, מה שהופך את ניהול המשלוחים הבינלאומיים למורכב וגוזל זמן. חברות חייבות לעמוד בדרישות המכס הספציפיות של כל מדינה כדי למנוע עיכובים ובעיות בעת חציית גבולות. מסמכי מכס כגון חשבוניות מסחריות, תעודות מקור ורישיונות יבוא חייבים להיות מוכנים בקפידה כדי להבטיח משלוח נטול עיכובים.
ניהול זמני אספקה
מרחקים ארוכים יותר ואילוצי תחבורה עלולים לגרום לעיכובים בלתי צפויים בזמני האספקה. בנוסף, שביתות, תנאי מזג אוויר קשים ובעיות לוגיסטיות מקומיות יכולים גם הם להשפיע על זמני האספקה הצפויים. חיוני שיהיו מערכות מעקב וניהול משלוחים כדי למזער עיכובים כאלה, וכדי לעדכן את הלקוחות על זמני אספקה משוערים.
ניהול עלויות
לוגיסטיקה בינלאומית יכולה להיות יקרה בגלל עלויות הובלה, מכס, מיסים ועלויות נוספות הקשורות לפעילות חוצת גבולות. חברות צריכות לאזן בין הפחתת עלויות לבין עמידה בדרישות הלקוחות שלהן. איחוד משלוחים, שימוש בשירותי הובלה רב-מודאליים וניהול משא ומתן על תעריפים תחרותיים עם ספקי שירותי לוגיסטיקה יכולים לסייע בהפחתת העלויות הכוללות של שרשרת האספקה.
ניהול סיכונים
ניהול סיכונים הוא היבט חיוני של לוגיסטיקה בינלאומית. חברות צריכות לשקול את הסיכונים של מסירה מאוחרת, נזק לסחורות, גניבה, בעיות איכות ובעיות בטיחות. תכנון קפדני, ביטוח נכון ושותפויות חזקות עם מובילים אמינים יכולים לעזור למזער את הסיכון ולהבטיח את אבטחת המשלוח.
תקשורת ותיאום בינלאומי
תקשורת ותיאום יעילים בין בעלי עניין בינלאומיים שונים, הם חיוניים כדי להבטיח לוגיסטיקה יעילה ורציפה. מחסומי שפה, הבדלים תרבותיים ואזורי זמן יכולים לסבך את התקשורת ולהוביל לאי הבנות או עיכובים. השימוש בטכנולוגיות תקשורת מתקדמות, כגון מערכות ניהול הובלה (TMS) ופלטפורמות מעקב משלוחים, יכול להקל על התיאום ולשפר את נראות שרשרת האספקה.
לוגיסטיקה עסקית
לוגיסטיקה כתחום עסקי-אזרחי התפתחה בשנות ה-50, עקב מורכבותם הגוברת של תהליכי הספקת חומרים לבתי עסק ושינוע מוצרים בשרשרת אספקה, אשר הפכו גלובליים בקצב גובר והולך. שינויים אלה הצריכו שילובם של מומחים - אנשי לוגיסטיקה של שרשרת אספקה.
ניתן להגדיר את מטרת הלוגיסטיקה העסקית כ"הימצאות הפריט הנכון בכמות הנכונה, בזמן הנכון, במקום הנכון, בעבור המחיר הנכון, במצב הנכון ללקוח הנכון". בהתאם - הלוגיסטיקה העסקית היא "תורת התהליך" המשמש להשגת מטרה זו, תוך שילוב כל מגזרי התעשייה. הגדרה אחרת למטרת העבודה הלוגיסטית היא ניהול הגשמת מחזורי חיי מיזמים, שרשראות אספקה והיעילות שבה הם מבוצעים.
בתחום העסקי, לוגיסטיקה עשויה להתמקד בתהליכים פנים-ארגוניים (inbound logistics - "לוגיסטיקה נכנסת" או "לוגיסטיקת-פְנים") או בתהליכים חוץ-ארגוניים (outbound logistics - "לוגיסטיקה יוצאת"), שתכליתם אחסון חומרים והזרמתם מנקודת המוצא לנקודת הצריכה. תפקידיו העיקריים של איש לוגיסטיקה מוסמך כוללים ניהול מלאי, רכש, תחבורה, אחסון, ייעוץ, וכן ארגון ותכנון פעילויות אלה. אנשי לוגיסטיקה משלבים ידע מקצועי בכל אחד מתחומים אלה על מנת לתאם את המשאבים בארגון. ישנן שתי מתכונות ללוגיסטיקה אשר נבדלות זו מזו מן היסוד: האחת עוסקת במיטוב זרימתם הקבועה של חומרים באמצעות רשת קשרי תחבורה ואחסון. האחרת עוסקת בתיאום רצף משאבים על מנת לבצע מיזם כלשהו.
לוגיסטיקת ייצור
לוגיסטיקת ייצור היא תורת ניהול החומר והשירותים הנלווים אליו בארגון. הלוגיסטיקה אחראית לספק לליבת הייצור של הארגון את החומר (מלאי ותשתיות ייצור פיזיות) והשירותים הנלווים אליו באיכות, בכמות, במקום, בזמן ובעלות הנדרשים.
בימינו מאפשרות תוכנות להדמיית מפעלים להמחיש, למדל, לנתח ולייעל את מורכבותה של לוגיסטיקת הייצור, אם כי תחום זה משתנה ללא הרף.
לוגיסטיקה כמקצוע
העוסק בלוגיסטיקה באופן מקצועי נקרא בפשטות "איש לוגיסטיקה" (באנגלית: A logistician) או "איש שילוּח" ("איש שילוח מטענים", "איש שילוח בינלאומי"' "משלח בינלאומי" וכדומה). אנשי לוגיסטיקה מקצועיים מוסמכים לרוב באגודות מקצועיות. איש לוגיסטיקה יכול לעבוד בחברה שכל עיסוקה הוא לוגיסטיקה - חברת שילוח, קו ספנות, נמל תעופה או שינוע מטענים, או במחלקה לוגיסטית של חברה שעיסוקה הראשי אינו לוגיסטיקה.
עם זאת, כפי שצוין לעיל, לוגיסטיקה היא תחום נרחב ביותר, המקיף פעילויות של רכש, ייצור, הפצה וסילוק פסולת, ולפיכך גם אפשרויות הקריירה נרחבות ומגוונות. אחת המגמות החדשות בתעשייה היא לוגיסטיקת צד רביעי (Fourth-party logistics, ובקיצור 4PL) - חברות ייעוץ המציעות שירותי לוגיסטיקה, השוכרות סטודנטים עם תואר ראשון או שני בלוגיסטיקה בינלאומית. כמה אוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים מכשירים סטודנטים לתפקידי לוגיסטיקה, ומציעים תוכניות ללומדים לתואר ראשון ולבוגרי תואר ראשון. בישראל מתקיימים מסלולים לתואר ראשון בלוגיסטיקה במספר מוסדות אקדמיים, לעיתים התחום נלמד כהתמחות במסגרת לימודי מנהל עסקים, תואר בניהול או לימודי הנדסת תעשייה וניהול. כמו כן ניתן ללמוד לתואר שני בלוגיסטיקה וניהול שרשרת הספקה גלובלית במכללות ואוניברסיטאות שונות.
סנדרה מגנוס
סנדרה "סנדי" הול מגנוס (באנגלית: Sandra Hall Magnus נולדה ב-30 באוקטובר 1964) היא מהנדסת אמריקאית ואסטרונאוטית לשעבר של נאס"א. שהתה בחלל למעלה מ-157 ימים, והייתה בחלל במשימות מעבורת החלל STS-112, משלחת 18 לתחנת החלל הבינלאומית ומשימת STS-135, המשימה הסופית של מעבורת החלל. בין השנים 2012-2018 הייתה המנכ"לית של ארגון ה-AIAA.
בצעירותה
מגנוס נולדה וגדלה בבלוויל אילינוי. למדה באוניברסיטת מיזורי-רולה (הידועה כיום בשם אוניברסיטת מיזורי למדע וטכנולוגיה) לתואר ראשון בפיזיקה אותו סיימה ב-1986 ותואר שני בהנדסת חשמל שסיימה ב-1990. משם למדה דוקטורט בהנדסת חומרים במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה וסיימה בשנת 1996. עבודת המחקר שלה, "חקירת היחסים בין תרמוכימיה ופליטה תרמיונית של קתודות המבוססות על מערכת BaO-Sc2O3-WO3 ".
כמהנדסת
בשנות ה-80 של המאה ה-20 מגנוס עבדה כמהנדסת בחברת מקדונל דאגלס בפרויקט עיצוב מטוס החמקן. היא עבדה על מערכת הנעה עבור מטוס A-12 Avenger II עד שהפרויקט בוטל על ידי צי ארצות הברית בשנת 1991.
בנאס"א
מגנוס נבחרה כאסטרונאוטית ב-1996. לאחר תוכנית אימונים של שנתיים, בין ינואר 1997 ומאי 1998 מגנוס עבדה במשרד האסטרונאוטים, שם התעסקה עם המטעדים השונים, ועבדה בתיאום עם סוכנות החלל האירופאית, סוכנות החלל היפנית וסוכנות החלל הברזילאית על קופסאות ניסוי למעבורת, ומטעדים הסגורים על עצמם. במאי 1998 מונתה לתמוך בפעילות ברוסיה כחלק מתוכנית הפיתוח והבדיקה של רכיבים שונים. בשנת 2000 שימשה כאשת הקשר לאסטרונאוטים בתחנת החלל (CAPCOM).
STS-112
טיסתה הראשונה לחלל הייתה במהלך משימת מעבורת החלל אטלנטיס STS-112 באוקטובר 2002 כמומחית משימה. המשימה העיקרית הייתה התקנתו של מחבר ה- S1 בתחנת החלל הבינלאומית והבאת ציוד ואספקה לאסטרונאוטים שם. מגנוס הפעילה את הזרוע הרובוטית של תחנת החלל במהלך שלוש הליכות החלל שנדרשו כדי להתקין ולהפעיל את S1. במהלך הטיסה שהתה בחלל באופן מצטבר 10 ימים 19 שעות 58 דקות ו 44 שניות.
אימון הישרדות
בין 29 ל -31 בינואר 2006, יחד עם אולג ארטמייב ומייקל באראט, השתתפה מגנוס בבחינת אימון השרדות שנמשך יומיים באזור לא מיושב ביער ליד מוסקבה, במקרה שהסויוז תעשה נחיתת חירום.
NEEMO 11
מגנוס השתתפה במשימת NEEMO 11 בין התאריכים 16 ל-22 בספטמבר 2006. מגנוס הייתה מפקדת המשימה, שנמשכה כשבוע במעבדה התת-מימית אקווריוס לחופי פלורידה. בצוות האקוונאוטים היו טים קופרה רוברט בנקן  וטימותי קרימר, שהתאמנו למשימות בתחנת החלל הבינלאומית. במהלך המשימה, מגנוס התאמנה על הליכה חוץ רכבית מתחת למים, בדימוי של הליכה על הירח, בדיקת ניידות לחליפות חלל עתידיות, עם משקולות המדמים את הכבידה על הירח. כמו כן נבדקו נהלים וטכנולוגיות לתקשורת, ניווט והבאת דגימות גאולוגיות, בנייה ושימוש רובוטים הנשלטים מרחוק. צוות מרכז המחקר הלאומי למחקר תת-קרקעי תמכו במשימה ושהו במעבדה התת-מימית אקווריוס, ובינם לארי וורד ורוג'ר גרסיה.
משלחת 18 לתחנת החלל הבינלאומית
מגנוס שימשה כמהנדסת טיסה במהלך משלחת 18 לתחנת החלל הבינלאומית. היא הייתה חלק מצוות משימת המעבורת STS-126 שהביאה אותה לתחנת החלל והייתה מומחית משימה במהלך הנסיעה. המעבורת שוגרה ב-14 בנובמבר 2008. מגנוס חזרה לכדור הארץ, בטיסת מעבורת החלל STS-119, ושימשה מומחית משימה במהלך הטיסה חזרה עד לנחיתה ב -28 במרץ 2009. במהלך שהותה בתחנת החלל הבינלאומית היא שהתה בשהות מצטברת של 133 ימים בחלל.
עם חזרתה לכדור הארץ, היא שרתה במטה נאס"א במנהלת מערכות מחקר משימתיות. כמו כן היא שהתה ברוסיה בפיתוח נוהלי עבודה לתחנת החלל הבינלאומית.
STS-135
ב -14 בספטמבר 2010 הודיעה נאס"א שמגנוס היא אחת מארבעת האסטרונאוטים שיהיו צוות הגיבוי שישוגר בטיסת המעבורת STS-135, למקרה שיש צורך להטיס משלחת הצלה עבור טיסת המעבורת STS-134. בצוות המשימה היו כלולים גם מפקד המשימה כריס פרגוסון, טייס המעבורת דאג הארלי ומומחה המשימה רקס ולהיים.
בינואר 2011, נאס"א הגדירה את משימת STS-135 כמשימה האחרונה של מעבורת החלל, שתוכנן לשיגור ביולי 2011; STS-134 שוגרה בהצלחה במאי 2011, ללא צורך בטיסת הצלה. על כן STS-135 שוגרה בהצלחה ב -8 ביולי 2011 ונחתה ב -21 ביולי למשימה שנמשכה 12 יום, 18 שעות, 28 דקות ו-50 שניות.
לאחר חזרתה לכדור הארץ, היא הייתה סגנית המנהל במשרד האסטרונאוטים של נאס"א.
לאחר נאס"א
ד"ר מגנוס פרשה מנאס"א בספטמבר 2012 כשמונתה למנכ"ל הארגון האמריקאי לאסטרונאוטיקה ואווירונאוטיקה .. הארגון מעניק מלגות ומוציא כתבי עת בתחום התעופה וחלל ומהווה הנציג האמריקני לפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. היא שימשה בתפקיד עד לינואר 2018.
החל מפברואר 2018 היא מנהלת ב-AstroPlanetView.
פרסים ואותות הוקרה
בין הפרסים ואותות ההוקרה שקיבלה:
ספר קדושה
ספר קדושה עוסק במצוות שיש בהם פרישות מהנאות העולם, כאשר ה'קדושה' מתבטאת בשני מישורים: בחיי הנישואין וטהרת המשפחה (תחום הכלול בהלכות איסורי ביאה שבספר) ובכשרות המזון (תחום הכלול בהלכות מאכלות אסורות ובהלכות שחיטה שבספר).
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: