cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכס פיצאלן
קריירה
בשנת 2016 הופיע בכמה סרטים קצרים. שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הטלוויזיה "Life Series", בסרטי הטלוויזיה "The Get" ו-"Crash & Burn".
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "סלנדרמן".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "עולם חדש".
בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "50 States of Fright" לצד אייסה באטרפילד.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע העתידי "שבלייה" המבוסס על חייו של המלחין שבלייה דה סנט ג'ורג', יליד גואדלופ. הסרט יצא לאקרנים ב-21 באפריל 2023.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "הפראיות".
מעשה באדם
מעשה באדם הוא האלבום השלישי של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-8 במאי 2009. הסינגל הראשון מהאלבום הוא "67", ואחריו הגיע "יברך מבורך".
דניאל מלדיני
דניאל מלדיני (באיטלקית: Daniel Maldini; נולד ב-11 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני באמפולי.
ביוגרפיה
מלדיני נולד במילאנו שבאיטליה, והוא בנם השני של כדורגלן העבר פאולו מלדיני ושל הדוגמנית הוונצואלית אדריאנה פוסה. גם אביו וגם סבו (צ'זארה מלדיני) שימשו כקפטנים של מועדון הכדורגל מילאן, וכשעלה לקבוצת הבוגרים הפך דניאל לדור השלישי שמשחק במועדון. גם אחיו הבכור, כריסטיאן, שיחק בקבוצות הנוער של מילאן, אך לא בקבוצה הבוגרת.
קריירה
מלדיני החל לשחק בקבוצת הנוער של מילאן בשנת 2010, ובעונת 2016/2017 זכה עם הקבוצה עד גיל 16 של המועדון באליפות. בתחילה הוא שיחק בתפקידים הגנתיים, כמו אביו וסבו, אך לאחר מכן הוסב לעמדות התקפיות יותר.
ב-2 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, כשעלה כמחליף בדקה ה-93 במשחק הליגה נגד הלאס ורונה.
ב-15 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשעלה כמחליף בדקה ה-83 בהפסד 2–3 לליברפול.
ב-25 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הקבוצה במשחק הליגה נגד ספציה, ואף כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון קבוצתו 2–1.
ב-29 ביולי 2022 הושאל לעונה אחת לספציה.
תארים
מילאן
100 Ways
(בעברית: 100 דרכים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית זהביה וורד. השיר יצא לאור ב-12 בדצמבר 2018, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסוני מיוזיק, כסינגל השלישי מתוך המיני-אלבום "17".
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי זהביה וורד, זאיר קואלו, פול שלטון, טרוווריוס, שונגודזו, אלון והופק על ידי אלון.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה ופורסם בערוץ היוטיוב של וורד ב-12 בדצמבר 2018, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
שייח' אימאם
שייח' אימאם (בערבית: إمام محمد أحمد عيسى; 2 ביולי 1918 – 7 ביוני 1995) היה זמר ומלחין מצרי. רוב חייו הופיע לצד אחמד פואד נגם.
ביוגרפיה
אימאם נולד למשפחה ענייה באזור גיזה. הוא התעוור בילדותו. לאחר מספר שנים של לימודי קוראן הוא עבר לקהיר והתנהג כדרוויש. במקביל הוא למד מוזיקה והחל להופיע בחתונות ואירועים משפחתיים אחרים. בשנת 1962 הוא הכיר את אחמד פואד נגם והם התחילו להופיע כדואט. לרוב הם שרו שירים פוליטיים לזכות אנשים עניים ונגד מדיניות השלטונות. בעקבות כך שירים שלהם נאסרו להשמעה ברדיו ובטלוויזיה. למרות זאת הם היו מאוד פופולריים במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20. לאחר מלחמת ששת הימים הם כתבו מספר שירים בהם האשימו את מנהיגי המדינה בכישלון צבאי. בעקבות כך הם נעצרו מספר פעמים.
לודש
לודש (בהונגרית: Ludas) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלודש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1941 היו בכפר 1,116 תושבים, בשנת 1990 היה מספר התושבים 798 ובשנת 2020 רק 718 תושבים.
האזור היה מיושב כבר מתקופת הברונזה המאוחרת והיה מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1464.
יהודי לודש
יהודים חיו בלודש במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
ספריית ומוזיאון כוח הצוללות
ספריית ומוזיאון כוח הצוללות הם מוזיאון צבאי וספרייה המוקדשים לתולדות כוח הצוללות של צי ארצות הברית. הם ממוקמים בעיר גרוטון שבמדינת קונטיקט. במוזיאון מבקרים מאות אלפי אנשים מדי שנה.
אוסף המוזיאון והספרייה
אוסף המוזיאון כולל 33,000 פריטים. בספרייה מוחזקים 6,000 ספרים, 20,000 מסמכים ו-30,000 תצלומים, אשר עיסוקם הוא ההיסטוריה של כוח הצוללות של צי ארצות הברית.
הפריט הגדול והמשמעותי ביותר באוסף המוזיאון הוא הצוללת נאוטילוס, הצוללת בעלת הנעה גרעינית הראשונה בעולם, שהייתה גם הצוללת הראשונה לחלוף תחת הקוטב הצפוני. היא מוצגת במוזיאון משנת 1986 כשהיא עוגנת בנהר לחוף האתר. היא פתוחה לסיורי מבקרים במדוריה הקדמיים, אך לא האחוריים, וזאת מסיבות של סודיות ובטיחות.
במוזיאון מוצג גם דגם של הצוללת צב, הצוללת הצבאית הראשונה, שנבנתה בשנת 1775. מוצגות בו גם צוללות כיס ממלחמת העולם השנייה, חלקים מהצוללת החשאית NR-1 וציוד צוללות נוסף.
המוזיאון מנוהל על ידי פיקוד ההיסטוריה והמורשת של צי ארצות הברית.
אצטדיון דה לה בוז'ואר
אצטדיון דה לה בוז'ואר – לואי פונטנאו (בצרפתית: Stade de la Beaujoire – Louis Fonteneau; ידוע בעיקר בשם סטאד דה לה בוז'ואר: הגיה צרפתית: [stad də la boʒwaʁ]) הוא אצטדיון כדורגל בעיר נאנט, שבחבל פיי דה לה לואר שבמערב צרפת. והוא משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל הצרפתי פוטבול קלאב דה נאנט אטלנטיק, המשחק בליגה הצרפתית הבכירה הליג 1.
האצטדיון נפתח לראשונה במאי 1984 לקראת אירוח משחקי יורו 1984 והוא נקרא על שמו של לואי פונטנאו, שהיה נשיא מועדון הכדורגל של נאנט בשנים 1969–1986. לקראת אירוח משחקי מונדיאל 1998, שופץ האצטדיון והיום הוא מכיל 35,322 מושבים.
האצטדיון מארח משחקים בינלאומיים. נבחרת צרפת בכדורגל אירחה באצטדיון 5 משחקים, ובשנת 2007 אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת גביע העולם ברוגבי.
היסטוריה
אצטדיון לה בוז'ואר החליף את אצטדיון מרסל-סאופין הישן, הממוקם בסמוך למרכז העיר נאנט, כיוון שהקיבולת הנמוכה שלו ותשתיותיו הבסיסיות לא ענו על צרכיו של מועדון הכדורגל של נאנט.
היוזמה לבניית אצטדיון חדשה עלתה וקודמה על ידי נשיא המועדון לואי פונטנאו בסוף שנות ה-70, ושולבה בתוכניות ההתאחדות הצרפתית לכדורגל לאירוח אליפות אירופה בכדורגל בשנת 1984.
ההחלטה הרשמית התקבלה ב־25 בנובמבר 1980 ואושרה על ידי מועצת עיריית נאנט ב־21 ביוני 1982, העבודות החלו בסיום שנת 1982 ונמשכו 16 חודשים, כשעלות הפרויקט נאמדה ב-100 מיליון פרנק. ב-28 באפריל 1984 נפרדה נאנט מאצטדיון סאופין כשאירחה בו למשחקה הביתי האחרון את יריבתה המרה סנט אטיין.
ב-8 במאי 1984 נפתח האצטדיון החדש כשנאנט אירחה למשחק ידידות את נבחרת רומניה בכדורגל.
הקיבולת המקורית של האצטדיון הייתה 52,923 מקומות, כשבמשחקה של נבחרת צרפת נגד נבחרת בלגיה במסגרת יורו 1984 נכחו באצטדיון 51,359 צופים.
משחקה הרשמי הראשון של נאנט באצטדיון לה בוז'ואר התקיים ב-17 באוגוסט 1984 במסגרת הליגה נגד קבוצתה של טולון.
בשנת 1998 לקראת משחקי גביע העולם בכדורגל שופץ האצטדיון בעלות כוללת של כ-43 מיליון פרנק. מרבית התשתיות באצטדיון עברו שדרוג, ויציעי העמידה הוסבו למושבים כך שקיבולת האצטדיון הצטמצמה ל־38,245 מקומות.
בספטמבר 2007 אירח האצטדיון שלושה משחקים במסגרת גביע העולם ברוגבי. ב־2008 בוצע שדרוג באצטדיון בעלות של 1.5 מיליון אירו. האצטדיון היה אחד מהמועמדים לאירוח יורו 2016, עם זאת העירייה החליטה לוותר על אירוח היורו, עקב הדרישות של אופ"א שהיו כרוכות בעלויות רבות.
האצטדיון אירח מספר משחקים בינלאומיים של נבחרות צרפת בכדורגל וברוגבי כשהאחרון שבהם היה בשנת 2019 כשנבחרת צרפת בכדורגל אירחה למשחק ידידות את נבחרת בוליביה. כמו כן, האצטדיון מארח הופעות ואירועים גדולים.
אליפות אירופה בכדורגל 1984
אצטדיון דה לה בוז'ואר היה אחד משבעת האצטדיונים שאירחו את יורו 1984, והוא אירח 2 משחקים בשלב הבתים.
אליפות העולם בכדורגל 1998
אצטדיון דה לה בוז'ואר היה אחד מעשרת האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1998, והוא אירח 5 משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב רבע הגמר של הטורניר.
גביע העולם ברוגבי 2007
האצטדיון היה אחד מ-12 האצטדיונים ואחד מעשרת האצטדיונים הצרפתים שאירחו את אליפות העולם ברוגבי בשנת 2007, והוא אירח 3 משחקים בשלב הבתים.
הופעות
באצטדיון נערכים קונצרטים מוזיקליים, כמה מהבולטים שבהם:
תוכניות עתידיות
אצטדיון חדש בשם ילו פארק (Yello Park) תוכנן להחליף את אצטדיון דה לה בוז'ואר, לקראת אירוח אולימפיאדת הקיץ 2024 בפריז וגביע העולם ברוגבי 2023. אך ב־26 בפברואר 2019, הפרויקט בוטל.
אסיצרטופס
אסיצרטופס (שם מדעי: Asiaceratops; מילולית: "פרצוף מקורנן אסייתי") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר חי במשך הקרטיקון שלפני 125 עד 99 מיליון שנה מזמננו במזרח אסיה כשהממצאים שלו התגלו במונגוליה ובסין. לא כל החוקרים מכירים בסוג זה וחלק משייכים אותו לסוג הקרוב, מיקרוצרטוס.
דינוזאור זה נקרא ב-1989 בידי החוקרים לב נסוב (Lev Nesov), ל. פ. קזנישקינה (L.F. Kaznyshkina) וגנאדי אולגביץ' צ'רנפנוב (Gennadiy Olegovich Cherepanov) על סמך מאובנים חלקיים שהגיעו מסין ומונגוליה שכללו חלקי גולגולת, שיניים, עצמות שוקית וצלעות, אשר שויכו למין Asiaceratops sulcidens (במקור נחשב למיקרוצרטוס). ממצאים מאוזבקיסטן כללו שרידי שיניים, חלקים מהגולגולת ועצמות מפורקות שונות. ממצאים אלה שויכו למין Asiaceratops salsopaludalis. עם זאת טיב הממצאים הנמוך הוביל חוקרים רבים לסווג את הסוג למוטל בספק.
הדינוזאור המתואר היה בעל עטרה קצרה, מקור עבה כשל תוכי שהסתיים בבליטות שיניים, אשר עזרו לו לרעות מהצמחייה ששרעה במשך הקרטיקון: שרכים, ציקסיים ומחטניים שונים.
I Remember Yesterday
I Remember Yesterday (בעברית: אני זוכרת את אתמול) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת האמריקאית דונה סאמר. האלבום יצא לאור ב-13 במאי 1977, על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמשת הסינגלים: "", "", "", "" ו-"Back in Love Again".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-18 במצעד הבילבורד 200.
רקע והפקה
האלבום כולו הופק על ידי ג'ורג'ו מורודר ופיט בלוט, בדומה לאלבום הבכורה של סאמר, Lady of the Night ובדומה לאלבומה השני, Love to Love You Baby. ביולי 1977, הוציאה סאמר את השיר "" כסינגל השני מתוך האלבום. השיר זכה להצלחה בינלאומית, תוך שהגיע אל המקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לאלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
סאטו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יואזאס אמברזוויצ'וס-ברזאיטיס
יואוזאס אמברזוויצ'וס-ברזאיטיס (בליטאית: Juozas Ambrazevičius-Brazaitis; 9 בדצמבר 1903 בטאקישקאי, מחוז מריאמפולה - 28 באוקטובר 1974 בסאות' אורנג', ניו ג'רזי) היה פילולוג, היסטוריון של הספרות ופוליטיקאי ליטאי, כיהן בימים הראשונים של הכיבוש הנאצי בליטא כראש הממשלה הזמנית שהוקמה על ידי "חזית הפעילים הליטאית", בתאריכים 23 ביוני 1941 - 5 באוגוסט 1941.
חייו
הוא עבד במערכת היומון הלאומי "לייטובה" וביומון הקתולי "XX amžius" (המאה ה-20). במשך מלחמת העולם השנייה ערך עיתון מחתרתי Į laisvę ("אל החירות") אותו חידש בגרמניה אחרי המלחמה ואחר כך בארצות הברית. בשנת 1938 הצטרף לסגל הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ויטאוטאס הגדול בקובנה.
אחרי סיפוח ליטא על ידי ברית המועצות ביוני 1940 היה אמברזוויצ'וס אחד מראשי הארגון הלאומני הפרו-גרמני LAF (Lietuviu Aktzvistu Frontas) - "חזית הפעילים הליטאית", בהנהגתו של קאזיס שקירפה, שנאבקה בכיבוש הסובייטי ותכננה מרד נגד השלטון הסובייטי בד בבד עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות.
ראש "ממשלה זמנית" אחרי הכיבוש הנאצי
אחרי שברית המועצות הותקפה על ידי גרמניה הנאצית עמד יואזאס אמברזוויצ'וס בראש הממשלה הליטאית הזמנית שהורכבה ב-23 ביוני 1940 על ידי "חזית הפעילים הליטאית". הוא החליף בתפקיד זה את שקירפה, שהוחזק במעצר בית בברלין. עוד לפני השלמת הכיבוש הנאצי השתתפו חברי חזית הפעילים הליטאית במבצעי טיהור הארץ מהיהודים. חבריה, שוטרים ומתנדבים ליטאים השתתפו בפרעות בקובנה ובהובלת יהודים למוות בפורט התשיעי בעיר. ממשלתו הזמנית של אמברזוויצ'וס הקימה גם את הגטו היהודי בקובנה. שר האוצר של "הממשלה" החדשה, יונאס מטוליוניס הסביר שהקמת הגטו הולמת את העמדה הנוצרית שיש להימנע מלרצוח יצורי אנוש ועדיפה דרך ההפרדה, שמא היהודים ימשיכו להזיק לעם הליטאי. קיים תיעוד על שיתוף פעולה מובהק עם הנאצים של הממשלה הזמנית של אמברזוויצ'וס ושל "חזית הפעילים הליטאית" שהרכיבה אותה ביישום מדיניות ההשמדה נגד היהודים. ב-30 ביוני 1941 החליטה ממשלת-בובה זו להקים את הגטו הראשון בשטח ליטא. תוך כמה חדשים בין יוני לדצמבר 1941 הושמדו רוב יהודי ליטא. משטרה של משתפי פעולה ליטאים סאוגומו פעלה נגד האזרחים היהודים בכל רחבי ליטא, וגם נגד קבוצות לוחמות פולניות שנאבקו בנאצים באזור וילנה. היא השתתפה בכל שלבי רצח העם נגד האוכלוסייה היהודית ו פעלה נגד האוכלוסייה הפולנית באזור וילנה. משטרת העזר הליטאית ותושבים ליטאים אחרים ביצעו את הרציחות ההמוניות בשנים 1941–1944 ביער פונאר, שבהן הושמדו 60-70,000 יהודים וכן 20,000 פולנים, חלקם - אקדמאים פולנים מווילנה.
ב-5 באוגוסט 1941 פוזרה הממשלה הזמנית של אמברזוויצ'וס ובסופו של דבר הפכה ליטא למחוז של הרייך השלישי. החל מאוקטובר 1941 עמד אמברזוויצ'וס בראשות ארגון ההתנגדות "החזית הליטאית". החל מנובמבר 1943 עמד (בתפקיד סגן יושב ראש) בראש הוועדה הפוליטית של המחתרת הליטאית המאוחדת "הוועד העליון לשחרור ליטא". במאי 1944 על מנת להתחמק ממעצר על ידי הגסטפו סידר לעצמו מסמכים מזויפים בשם יואוזאס ברזאיטיס, ששימש אותו עד יום מותו.
אחרי המלחמה
אחרי הכיבוש מחדש של ליטא על ידי הצבא הסובייטי נמלט למערב גרמניה. בשנים 1946–1951 היה הנציג בחו"ל של כוחות ההתנגדות האנטי-סובייטית מליטא - "הוועדה העליונה לשחרור ליטא" (VLIK). בשנת 1952 הוא היגר לארצות הברית. הוא ערך שם את העיתון הליטאי "Darbininkas". כתב גם זכרונות שפורסמו בשנת 1964 תחת הכותרת "Vienų vieni" ("לגמרי לבד") ותחת שם העט נ. א. סודוביס.
אמבזוויצ'וס-ברזאיטיס נפטר בשנת 1974 בארצות הברית, בגיל 70. הוא נקבר בפוטנם שבקונטיקט. היה נשוי למשוררת, המחזאית ומבקרת הספרות וולאדה פרושצ'ונאיטה ולזוג נולדה בת, מריה ברזאייטיטה-מארטל.
סוגיות במחלוקת
בהיסטוריוגרפיה הליטאית בת זמננו, אמברזוויצ'וס לא נחשב לראש ממשלה חוקי של ליטא ואינו מוזכר ברשימת ראשי הממשלה של ליטא באתר הרשמי של הממשלה. בספטמבר 2000 מיוזמתו של ויטאוטס לאנדסברגיס הסיים הליטאי כמעט אישר חוק על הכרת ממשלתו של אמרזוויצ'וס כממשלה לגיטימית של ליטא, אולם בגלל גל מחאות החוק בוטל.
2012 – טקס לווייה ממלכתי בליטא
בחודש מאי 2012 הועברה גופתו של אמברזוויצ'וס מארצות הברית לליטא והובאה קודם לווילנה, בירת ליטא העצמאית, ומשם לטקס קבורה ממלכתי בחצר כנסיית התחייה בקובנה. החלטת השלטונות הליטאים נתקלה בביקורת ומחאות מצד הקהילות היהודיות, כולל בליטא, ומצד ומרכז שמעון ויזנטל.
פינוקיו (דמות)
פינוקיו היא דמות בדיונית איטלקית וגיבורו של הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" (1883) מאת הסופר האיטלקי קרלו קולודי מפירנצה, טוסקנה. את פינוקיו גילף מגלף בעץ בשם ג'פטו בכפר טוסקני. הוא נוצר כבובת עץ אבל הוא חולם להיות ילד אמיתי. הוא ידוע באפו הארוך, אשר (בהזדמנות אחת בלבד ברומן, אך לעיתים קרובות יותר ברוב העיבודים) גדל כשהוא משקר.
פינוקיו הוא אייקון תרבותי. הוא אחת הדמויות המחודשות ביותר בספרות הילדים. סיפורו עובד למדיות רבות, שהידועה בהן הוא הסרט "פינוקיו" של חברת וולט דיסני משנת 1940.
מקור השם
קולודי השתמש לעיתים קרובות בניב הטוסקני האיטלקי בספרו. השם פינוקיו הוא שילוב של המילים האיטלקיות פינו (אורן), ואוצ'יו (עין); פינו הוא גם קיצור של ג'וזפינו, הקטנה לג'וזפה (הצורה האיטלקית של יוסף); אחד מהגברים שהשפיעו רבות על קולודי בצעירותו היה ג'וזפה אייאצ'י, מומחה בולט לכתבי יד איטלקיים שפיקח על קולודי בחנות הספרים ליברריה פיאטי בפירנצה. ג'פטו, שמו של יוצרו ו"אביו" של פינוקיו, הוא הקטנה לגפו, ההגייה הטוסקנית של ceppo, כלומר בול עץ, גדם, בלוק, מלאי או בדל.
תיאור
האפיון של פינוקיו משתנה בין פרשנויות, אך מספר היבטים עקביים בכל העיבודים: פינוקיו הוא בובה, היוצר של פינוקיו הוא ג'פטו ואפו של פינוקיו גדל כשהוא משקר.
פינוקיו ידוע כבעל אף קצר שמתארך כאשר הוא בלחץ (פרק 3), במיוחד בשכיבה. בסיפור המקורי, קולודי מתאר אותו כ"נוכל", "אימפקט", "חסד" (אדם שובב או סורר), "חרפה", "ראגמאפין" ו"נוכל מאומת", עם אפילו אביו, הנגר ג'פטו, מתייחסים אליו כאל "ילד עלוב". עם היוולדו, פינוקיו מיד צוחק בלעג בפניו של יוצרו, ואז הוא גונב את הפאה של הזקן.
התנהגותו הרעה של פינוקיו, במקום להיות מקסימה או חביבה, נועדה לשמש אזהרה. קולודי התכוון במקור שהסיפור, שפורסם לראשונה ב-1881, יהיה טרגדיה. זה הסתיים בהוצאת הבובה להורג. אויביו של פינוקיו, השועל והחתול קושרים את זרועותיו, מעבירים לולאה סביב גרונו ותולים אותו מענף של עץ אלון.
רוח צפונית סוערת החלה לנשוב ולרעום בכעס, והיא הכתה את הבובה המסכנה מצד לצד, וגרמה לו להתנדנד בעוצמה, כמו צלצול פעמון לחתונה. והנדנוד נתן לו עוויתות מזעזעות... הנשימה שלו כשלה בו והוא לא יכול היה לומר יותר. הוא עצם את עיניו, פתח את פיו, מתח את רגליו, רעד ממושך ונתלה נוקשה וחסר תחושה.
לבוש ואופי
פינוקיו הוא מריונטה מעץ (בובה שמתפעלת בעזרת חוטים) ולא בובת יד (שנשלטת ישירות מבפנים על ידי ידו של הבובה). עם זאת, פיסת העץ ממנה הוא נגזר מונפשת, ולכן פינוקיו נע באופן עצמאי. טוב, לעיתים קרובות הוא נסחף לחברה רעה ונוטה לשקר. האף שלו יתארך יותר ויותר ברגע שהוא יתחיל לשקר לאחרים. בגלל המאפיינים האלה, הוא מוצא את עצמו לעיתים קרובות בצרות. פינוקיו משנה את הרומן: הוא מבטיח לפיה עם שיער טורקיז להפוך לילד אמיתי, בורח עם קנדלוויק לארץ הצעצועים, הופך לחמור, מצטרף לקרקס ושוב הופך לבובה. בפרק האחרון, מתוך פיו של הכלב האיום עם ג'פטו, פינוקיו סוף סוף מפסיק להיות בובה והופך לילד אמיתי (בזכות התערבותה של הפיה בחלום).
ברומן, פינוקיו מתואר לעיתים קרובות עם כובע מחודד, ז'קט וזוג מכנסיים צבעוניים עד הברך. בגרסת דיסני, המראה שונה; הדמות לבושה בסגנון טירולי, עם לדרהוזן וכובע עם נוצה.
אפו
אפו של פינוקיו הוא המאפיין הידוע ביותר שלו. הוא מתארך כשהוא מספר שקר; זה מופיע בפרק 16. קולודי עצמו, במשחק Note, טוען כיצד "כדי להסתיר את האמת של פרצוף חיה ספקולום (מראה הנשמה) [...] מתווסף לאף האמיתי עוד אף מעיסת נייר". עם זאת, יש חוסר עקביות, כי האף שלו גדל כאשר הוא נחצב לראשונה על ידי ג'פטו, מבלי שפינוקיו שיקר.
האף מופיע רק כמה פעמים בסיפור, אבל הוא חושף את כוחה של הפיה הכחולה על פינוקיו כשהוא מתנהג בחוסר צייתנות. לאחר שהילד נאבק ובכי על אפו המעוות, הפיה הכחולה מזמינה נקרים לנקר אותו בחזרה לשגרה.
ניתוח ספרותי
כמה מנתחי ספרות תיארו את פינוקיו כגיבור אפי. כמו גיבורים ספרותיים מערביים רבים, כמו אודיסאוס, פינוקיו יורד לגיהנום; הוא גם חווה לידה מחדש באמצעות מטמורפוזה, מוטיב נפוץ בספרות הפנטזיה.
לפני כתיבת פינוקיו, קולודי כתב מספר סיפורי ילדים דידקטיים עבור איטליה המאוחדת אז, כולל סדרה על ילד סורר שעובר חוויות משפילות בזמן טיול בארץ, בשם Viaggio per l'Italia di Giannettino ('מסעו של ג'וני הקטן דרך איטליה'). לאורך כל פינוקיו, קולודי מייסר את פינוקיו על חוסר הסיב המוסרי שלו ודחייתו המתמשכת מאחריות ורצון בכיף.
המבנה של סיפורו של פינוקיו עוקב אחר סיפורי העם של איכרים שיוצאים לעולם אך אינם מוכנים באופן נאיבי למה שהם מוצאים ונקלעים למצבים מגוחכים. בעת כתיבת הספר הייתה זו בעיה חמורה, שנבעה בין השאר מתיעוש איטליה, שהוביל לצורך גובר בכוח עבודה אמין בערים; הבעיה החריפה בעקבות דרישות דומות, פחות או יותר בו-זמניות, לעבודה בתיעוש של מדינות אחרות. השפעה מרכזית אחת הייתה ההגירה של חלק גדול מהאיכרים האיטלקיים לערים ולמדינות זרות כמו ארצות הברית.
הציוויים העיקריים הנדרשים מפינוקיו הם לעבוד, להיות טוב וללמוד. ובסופו של דבר, נכונותו של פינוקיו לפרנס את אביו ולהתמסר לדברים הללו הופכת אותו לילד אמיתי עם נוחות מודרנית.
גרסת דיסני
כאשר אולפני ההנפשה של וולט דיסני פיתחו את הסיפור עבור הגרסה הקולנועית שלהם לפינוקיו (1940), הם התכוונו לשמור על ההיבטים המגעילים של הדמות המקורית, אבל וולט דיסני עצמו הרגיש שזה הפך את הדמות לבלתי חביבה מדי, ולכן בוצעו שינויים כדי לשלב תכונות של שובבות ותמימות כדי להפוך את פינוקיו לחביב יותר. פינוקיו דובב על ידי דיקי ג'ונס. כיום, הסרט נחשב לאחד מהסרטים המשובחים ביותר של דיסני שנעשו אי פעם, ולאחד מסרטי האנימציה הגדולים בכל הזמנים, עם דירוג נדיר של 100% באתר Rotten Tomatoes. בעיבוד למשחק הווידאו של הסרט, פינוקיו חי (בעיקר) את אותו תפקיד כמו הסרט, נוסע בעולם מלא בפיתויים ונאבק בכוחות שונים.
גלגול דיסני זה שימש מאוחר יותר ב"מי הפליל את רוג'ר רביט", בדיבובו של פיטר וסטי; ו"בית העכבר", בדיבובו של מייקל וולש; כמו גם הופעת קמע ב"אלאדין", "חיית המחמד של המורה" ו"פלונטר", סדרת הטלוויזיה "מיקי מאוס" ו"ראלף שובר את האינטרנט".
פינוקיו הוא דמות משנה, המדובב על ידי סת' אדקינס, בסדרת משחקי הווידאו "Kingdom Hearts". הוא משחק תפקיד מרכזי במשחק הראשון שמהווה שם, "Kingdom Hearts: Chain of Memories", ו-"Kingdom Hearts 3D: Dream Drop Distance", בעוד ב-"Kingdom Hearts II" הוא מופיע במהלך פלאשבק בשלבים המוקדמים.
ב-"Kinect Disneyland Adventures", הוא מופיע כדמות מפגש ושלום ב-Fantasyland ויש לו מספר קווסטים עבור השחקן. ב-Epic Mickey: Power of Illusion פינוקיו מוצג כאחת מדמויות דיסני האייקוניות הרבות שנחטפו על ידי המכשפה המרושעת מיזרבל במזימתה לשלוט בעולמן; הוא כלוא לצד ג'יני במערת הפלאים עד שבסופו של דבר ניצל על ידי מיקי מאוס.
ב-2022 גילם בנג'מין אוון איינסוורת' את פינוקיו ברימייק של דיסני לייב אקשן/CGI לסרט האנימציה.
אליס לואיז וולטון
אליס לואיז וולטון (באנגלית: Alice Louise Walton; נולדה ב-7 באוקטובר 1949) היא מיליארדרית אמריקאית, אחת מיורשי חברת וולמארט. היא בתם של מייסד וולמארט סם וולטון והלן וולטון, ואחותו של רובסון וולטון, ג'ים וולטן וג'ון ט. וולטון. היא נעצרה מספר פעמים בגין נהיגה בשכרות, ובשנת 1989 הייתה מעורבת בפרשת מותה של אולטה הארדין, פועלת כבת 50, אך לא הוגש נגדה כתב אישום.
חינוך וקריירה
היא הייתה היו"ר הראשונה והכוח המניע שתמך במועצה האזורית של צפו-מערב ארקנסו בפיתוח ובניית נמל התעופה האזורי. וולטון ארגנה והשקיעה הון ראשוני למימון הבנייה. לאות הוקרה על תרומתה לפרויקט שדה התעופה, ותמיכתה בשיפור התחבורה ברחבי האזור, דירקטוריון רשות שדות התעופה קרא לבניין הטרמינל על שמה. בשנת 2001 וולטון צורפה להיכל התהילה לטייס של ארקנסו.
בסוף 1990, וולטון סגרה את חברת לאמה שהייתה בבעלותה ועברה לחוות Walton's Rocking W Ranch הגדולה אשר במילפאס, טקסס, שם גידלה סוסים. ב-2015 עברה לפורט וורת שבטקסס, כדי להתמקד בייסוד מוזיאון לאמנות בארקנסו.
אמנות
את יצירת האומנות הראשונה שלה רכשה וולטון בגיל עשר מהחנות של אביה. הייתה זו רפרודוקציה של הציור "עירום בכחול" של פיקאסו. היא ואמה נהגו לעיתים קרובות לצייר בצבעי מים בטיולי קמפינג. התעניינותה בתחום האמנות הוביל אותה לעמוד בראש יוזמות הקרן של משפחת וולטון לפיתוח המוזיאון לאומנות אמריקנית, "קריסטל ברידג'ס", בבנטונוויל שבארקנסו. המוזיאון, אשר נפתח בנובמבר 2011, שואף להיות מוסד לאומי מוביל ומרכזי המוקדש לאמנות ואמנים אמריקאים, ומרכז למען חינוך וקהילה.
בדצמבר 2004, אוסף האמנות של דניאל פראד ואשתו, ריטה, עלה למכירה פומבית בסות'ביס בניו יורק. מאוחר יותר התגלה כי המחירים הגבוהים שהוצעו על ידי קונה אנונימי בטלפון היו בהוראת וולטון, אשר רכשה באמצעות הטלפון אמנות בשווי של לפחות 20 מיליון דולר.
חייה האישיים
בשנת 1974, בהיותה כבת 24, נישאה וולטון לראשונה לבנקאי השקעות מלואיזיאנה, אך השניים התגרשו שנתיים וחצי מאוחר יותר. זמן קצר לאחר מכן היא התחתנה עם הקבלן שבנה את בריכת השחייה בביתה, אך תוך זמן קצר גם נישואין אלו נסתיימו בגירושים.
מעורבות בתאונות דרכים
וולטון הייתה מעורבת בלפחות בארבע תאונות דרכים, אחת מהן קטלנית. במהלך 1983 במהלך איחוד משפחתי בחג ההודיה בקרבת אקפולקו שבמקסיקו, וולטון איבדה שליטה על ג'יפ שכור, צללה לתוך גיא, ושברה את רגלה. היא חזרה לארצות הברית, ועברה יותר משני תריסר ניתוחים; היא סבלה כאב ממושך עקב הפציעות. באפריל 1989 הייתה מעורבת בתאונה, אשר בה פגעה והרגה הולכת רגל כבת 50 בשם אולטה הארדין, בעת שחצתה את הכביש. עדי הראייה ציינו כי וולטון נהגה במהירות מופרזת בעת התאונה, אך לא הוגשו כתבי אישום. ב-1998 לאחר שפגעה במד דלק, דווח כי נהגה תחת השפעת אלכוהול. היא שילמה קנס של $925 ולא קיבלה עונש מאסר.
ב-7 באוקטובר 2011, ביום הולדתה ה-62, היא שוב נעצרה על נהיגה בשכרות בוותרפורד שבטקסס, אחרי ארוחת ערב עם חברים בפורט וורת'. עורך דינה של וולטון הוציא הודעה לעיתונות לפיה היא מכירה בחומרת האירוע ומביעה על כך חרטה. האישומים בוטלו בספטמבר 2013 ללא שהוגש כתב אישום.
הולסנפס
הולסנפס (שם מדעי: Hulsanpes) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון של מונגוליה לפני 75 עד 72 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים
דינוזאור זה התגלה במחצבי מאובנים בתצורות ברון גויוט שבמדבר גובי במונגוליה והוא תואר ב-1982 מממצא אחד של שלם לא מושלם, שכנראה השתייך לפרט צעיר, בידי החוקרת הפולנית הלצ'קה אוסמולסקה. שם הדינוזאור ניתן מהמילה: "Khulsan pes" כלומר: "רגל בסיס הולצן (Khulsan)".
הממצאים שלו כללו שרידים של אחורי הגולגולת וכן שרידי עצמות מסרק וגפיים תחתונות בודדות שהארוכה שבהם הגיע לאורך 39 מ"מ. לא ברור כיצד חי אך ייתכן שדמיונו להלצ'קרפטור ומיקומם של גפיו הזכיר תנועה בדומה לאווזאים מודרניים ואולי הדינוזאור היה מותאם לצלילה מהירה במקווי מים. ככל הנראה הדינוזאור גם היה מכוסה נוצות.
הוא התקיים לאורך הנהרות הקדומים במונגוליה של הקמפן שלפני 75 עד 72 מיליון שנה מזמננו ואולי ניזון מדגים ויצורי מים דומים.
אל-קב
אַל-קָבּ (מערבית: الكعب ذو العنان - אַל-כעבּ ד'וּ אַל-עִנָאן - "העקב של מחזיק המושכות"), נקרא לפעמים גם הַסָאלֶה או ι (יוטא) בעגלון, הוא כוכב בולט הנמצא במרחק של כ- 490 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים עגלון עם בהירות מדרגה 2.69. השם אל-קב ניתן במקור לכוכב גמא בעגלון (שאכן נמצא במקום יותר מתאים לציין את העקב של הדמות), אך הוא הפך להיות חלק מקבוצת שור וקיבל את השם אל-נאת', והשם אל-קב הועבר לכוכב ι בעגלון.
תכונות
אל-קב הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K3 II-III, עם מסה של כ-4.5 מסות שמש ורדיוס של כ-126 רדיוסי שמש - קרוב לשני שלישים של רדיוס המסלול של כדור הארץ סביב השמש. טמפרטורת פניו כ-4,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,600 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום ועוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 3,700 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של אל-קב משתנה בין דרגות 2.63 ו-2.78, אך מדידות עדכניות לא מצאו השתנות של יותר ממאית דרגת בהירות.
בשנת 2007 דווח על ידי מספר חוקרים כי המהירות הרדיאלית של אל-קב משתנה באופן מחזורי עם שני מחזורי משנה של כשנתיים ושל כ-4 שנים. החוקרים שיערו שלכוכב שני בני לוויה, ככל הנראה ננסים חומים, המקיפים אותו בתהודה מסלולית של 1:2 עם זמני המחזור שהתגלו.
פאביו קרבאליו
פאביו ליאנדרו פרייטאס גוביה קראבליו (בפורטוגזית: Fábio Leandro Freitas Gouveia Carvalho; נולד ב-30 באוגוסט 2002) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר או הקיצוני בקבוצת ר.ב. לייפציג ובנבחרת פורטוגל עד גיל 21.
קריירה
קראבליו נולד בטורס ודראס, במחוז ליסבון שבפורטוגל. הוא שיחק באקדמיה של בנפיקה ליסבון לפני שעבר עם משפחתו ללונדון ב-2013. הוא שיחק בבלחאם לפני שהוחתם על-ידי פולהאם ב-2015.
במאי 2020 חתם קראבליו על החוזה הראשון שלו עם פולהאם, כשחתם במועדון לשנתיים. ב-23 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה כמחליף בניצחון 0–2 בגביע הליגה על שפילד ונסדיי. ב-15 במאי 2021, כבש את שערו הראשון בהפסד 1–3 לסאות'המפטון.
קראבליו פתח בצורה מרשימה את עונת 2021/2022 בצ'מפיונשיפ, כשהבקיע שלושה שערים בחמשת המשחקים הראשונים של העונה. כתוצאה מכך זכה קראבליו בתואר שחקן החודש הצעיר של הליגה לחודש אוגוסט. בסך הכל סיים את העונה עם 11 שערים ב-40 הופעות ליגה וסייע לקבוצה לעלות לפרמייר ליג.
בקיץ 2022 חתם בליברפול תמורת 7.7 מיליון אירו.
ב-30 ביולי 2022 ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על מנצ'סטר סיטי במשחק מגן הקהילה. שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 נגד פולהאם. ב-27 באוגוסט 2022 כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון ליברפול 9-0 על בורנמות'.
ב-30 ביוני 2023 הושאל לר.ב. לייפציג.
הוא זומן לנבחרת עד גיל 21 של פורטוגל ב-17 במרץ 2022, לפני משחקי מוקדמות אליפות אירופה מול איסלנד ויוון.
תארים
ליברפול
Square One
Square One הוא אלבום הסינגל הראשון של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק. אלבום הסינגל יצא לאור ב-8 באוגוסט 2016, על ידי חברות התקליטים YG אנטרטיינמנט וג'יני מיוזיק. מתוך אלבום הסינגל יצאו שני הסינגלים: "Boombayah" ו-"Whistle".
השירים שנכללו באלבום הסינגל צברו למעלה מ-1.7 מיליארד השמעות ברשתות הזרמות המדיה השונות.
רקע והפקה
אלבום הסינגל הופק על ידי טדי פארק, בקו בום ופיוצ'ר באונס. כדי לקדם את אלבום הסינגל, הופיעה הלהקה ב-SBS Inkigayo, שישה ימים לאחר צאתו. בשבוע שלאחר מכן, זכתה הלהקה בפרס במסגרת אותה התוכנית בה הופיעה. הסינגל "Whistle", נמכר בלמעלה מ-2,500,000 עותקים בקוריאה הדרומית.
קבוצת לונדון
קבוצת לונדון (באנגלית: The London Group) היא אגודה שבסיסה בלונדון, אנגליה, שנוצרה כדי להציע הזדמנויות תצוגה נוספות לאמנים מלבד זאת של האקדמיה המלכותית לאמנויות. הקבוצה הוקמה בשנת 1913, והיא אחד הארגונים הוותיקים ביותר של אמנים בעולם. היא הוקמה מהמיזוג של קבוצת קמדן טאון, שהייתה קבוצה של ציירים גברים בלבד, וקבוצת רחוב פיצרוי. היא מקיימת תערוכות פתוחות לחברים ולאמנים אורחים.
סקירה כללית
קבוצת לונדון מורכבת מאמנים פעילים. כל צורות האמנות מיוצגות. הקבוצה מתפקדת באופן דמוקרטי. יש לה תקנון כתוב, והנהלתה נבחרת מדי שנה, עם ועדות עבודה וועדת בחירה. בדרך כלל יש בין 80 ל-100 חברים והתשלום השנתי נגבה לכיסוי עלויות השכרת גלריות ועלויות ארגוניות. לקבוצה אין מקום תצוגה קבוע והיא שוכרת שטחי גלריות בלונדון, כמו בגלריית מנייר או גלריית בנקסייד. חברים חדשים נבחרים במשך השנים, מתוך מועמדויות שהמליצו החברים הנוכחיים.
היסטוריה
לאורך ההיסטוריה שלה, קיימה קבוצת לונדון תערוכות פתוחות כדי לעודד ולתמוך באמנים אחרים הנאבקים כדי להציג את עבודותיהם בפומבי. ההגשות הפתוחות מוצגות יחד עם עבודתם של חברים ואמנים אורחים קיימים. בשנת 1963 נחוג יובל החמישים של הקבוצה, והתערוכה הדגישה את התפקיד שמילאו נשים ביצירת הארגון ובפעילות בו.
בשנת 2013, גלריית בן אורי חגגה את 100 שנים לקבוצת לונדון בתערוכה נוספת.
קבוצת לונדון ממשיכה להתקיים כיום עם למעלה מ-80 חברים. בשנת 2011 הציגה התערוכה הפתוחה מעל 140 אמנים במפעל צ'לו. הקבוצה חגגה 100 שנה להיווסדה בשנת 2013 עם כמה מופעים, היסטוריים ועכשוויים.
אל אטנאו גרנד ספלנדיד
אל אטנאו גרנד ספלנדיד היא חנות ספרים מפורסמת בשכונת רקולטה בבואנוס איירס בירת ארגנטינה. החנות הוכתרה בידי הגארדיאן הבריטי ב-2008 כחנות הספרים השנייה ביופייה בעולם.
סקירה כללית
הבניין שבו ממוקמת חנות הספרים נבנה ותוכנן עבור תיאטרון בשם "גרנד ספלנדיד", שנפתח במאי 1919. המבנה מפואר וכיפתו מעוטרת מתוכה בציורי קיר. התיאטרון, שהכיל למעלה מ-1,000 מקומות ישיבה, העלה הופעות ומחזות של אמנים נחשבים. בשנות ה-20 המאוחרות הוא הוסב לשמש אולם קולנוע, וב-1929 הוקרן בו הסרט המדבר הראשון שהוקרן בארגנטינה.
בפברואר 2000 הוחכר הבניין לקבוצת אילסה, המחזיקה בכמה רשתות למכירת ספרים וכן בהוצאת הספרים "אל אטנאו". הבניין שופץ והוסב לחנות ספרים, מושבי הקולנוע הוסרו ובמקומם הותקנו מדפי ספרים. יתר התפאורה המצועצעת, גילופים ועיטורים, פרטים אדריכליים רבים, וילונות הארגמן ותאורת האולם וכן התקרה המעוטרת נשארו כדי לשמר את תחושת התיאטרון הגדול. החנות, על 2000 המטרים הרבועים שלה, הפכה לחנות הדגל של קבוצת אילסה, ולפי פרסומים של הקבוצה, נמכרו בה בשנת 2007 למעלה מ-700,000 ספרים. באותה שנה ביקרו בחנות, שהפכה לאטרקציה תיירותית, למעלה ממיליון בני אדם.
על במת התיאטרון, העטויה וילונות קטיפה כבדים, הוצבו שולחנות בית קפה העומד לשירות הלקוחות.
ה"גארדיאן" הבריטי הכתיר את החנות במקום השני ברשימת חנויות הספרים היפות בעולם לשנת 2008.
שפות צ'וקוטקיות
שפות צ'וקוטקיות הן ענף ממשפחת השפות הצ'וקוטקו-קמצ'טקיות, רובן מדוברות באזור מזרח סיביר שברוסיה.
Lip Lock
Lip Lock הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפרית האמריקאית איב. האלבום יצא לאור ב-14 במאי 2013 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ ורוף ריידרס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
אגודת היוצרים, המלחינים והמעבדים המוזיקליים
אגודת היוצרים, המלחינים והמעבדים המוזיקליים (בצרפתית: Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique או בשם המקוצר SACEM) הוא ארגון מקצועי ללא מטרת רווח צרפתי לניהול זכויות של יוצרים, מלחינים ומעבדים מוזיקליים צרפתים ובינלאומיים. הארגון נוסד בשנת 1851 כישות ללא מטרת רווח בבעלות והנהלת חבריה במודל של קואופרטיב.
היסטוריה
המלחינים ארנסט בורגט, ויקטור פאריזוט ופול הנריון הצליחו בשנת 1847 לגבות תשלום עבור יצירותיהם שהושמעו בבית הקפה המוביל בפריז באותה תקופה, Les Ambassadeurs. בתי המשפט בצרפת הכירו בזכויות לגיטימיות אלה שהתבססו על חוקי המהפכה. ההתאחדות הזמנית של יוצרים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה נוסדה רשמית בשנת 1850, ושנה לאחר מכן הפך האיגוד המקצועי לחברה (חברה אזרחית בהגדרתה) של יוצרים, מלחינים ומוציאים לאור שחילקו את התמלוגים שנגבו בין חבריהם, וכך נעשה עד היום.
SACEM מנתה 350 חברים כאשר נוסדה בשנות ה-50 של המאה ה-20, אשר נחלקו למחברים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה. תקופה זו עמדה בסימן תחילת המהפכה העירונית, צמיחת המטרופולינים והתקדמות וריבוי הופעות בבתי קפה. נכון לשנת 2021, מונה האיגוד 182,520 חברים. מדי שנה נרשמות למעלה ממיליון יצירות ב-SACEM.
פרס גרנד פרי
מאז שנת 2006 ומדי שנה נערך טקס שנתי להענקת פרסים עבור תרומה יוצאת דופן בכתיבת שירים, הלחנה והוצאה לאור של מוזיקה. פרס Grands Prix Sacem מוענק לאחר הצבעת מועצת המנהלים של האיגוד לסופרים, מחברים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה החברים בארגון.
נפצילין
נפצילין (Nafcillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת בעירוי תוך-ורידי.
נפצילין מסווגת כפניצילין עמיד לפניצילינאז, אשר מקנה לה פעילות זו נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז.
שימושים קליניים
נפצילין משמשת לטיפול בזיהומים מזני Staphylococcus רגישים למתיצילין. היא פעילה גם נגד זני Streptococcus רגישים לפניצילין ונקדים גראם-חיוביים אל-אווירניים שונים, ויעילותה נגד חיידקים אלה גבוהה באופן מובנה משל מתיצילין, אולם בזיהומים מנקדים גראם-חיוביים שאינם סטפילוקוקליים, בנזילפניצילין עדיפה על נפצילין.
התרופה ניתנת למבוגרים במינון של 6–12 גרם ביום על פני 4–6 מנות, ולילדים במינון 100–200 מ״ג לק"ג גוף ליום. אף שניתן לתת את התרופה בזריקה תוך-שרירית בחצי מינון, רמתה לאחר מתן תוך-שרירי נמוכה.
מבנה כימי
נפצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת נפתיל שאליה מחוברת קבוצת אתוקסי. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים,שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.
מנגנון פעולה
מנגנון הפעולה של נפצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו.
עמידות התרופה לפניצילינאז, אשר מוקנית לה מן השייר הצדדי שלה, שמונע את הקישור לאנזים זה, מאפשרת את פעילותה נגד חיידקי Staphylococcus, שברובם מייצרים פניצילינאז ועמידים לפניצילינים טבעיים.
פרמקוקינטיקה
הספיגה של נפצילין במתן פומי אינה צפויה, ומתן תוך-שרירי מביא לריכוז נמוך שלה בדם. לפיכך, דרך המתן של התרופה היא על פי רוב תוך-ורידית. היא ניתנת כמלח נתרן, וכאשר בדם היא קשורה בשיעור של 90% לחלבוני הפלזמה. התרופה מופרשת בעיקר למרה, אך בשיעור מסוים גם בכליה.
תופעות לוואי
כבכל פניצילין, אלרגיה לנפצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס. תופעות לוואי נוספות המשותפות למשפחת הפניצילין כוללות היפוקלמיה, אשר יותר מודגשת בנפצילין לעומת אוקסצילין, דלקת כליות אינטרסטיציאלית, נויטרופניה, דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה, אנמיה המוליטית, מחלת הנסיוב הזר ופרכוסים.
מרתה היל
מרתה היל (1 בדצמבר 1900 – 19 בנובמבר 1995) הייתה מורה אמריקאית למחול, שהשפיעה על דורות של תלמידים, היות שכיהנה כ־35 שנים בתפקיד מנהלת תחום המחול בבית הספר ג'וליארד.
קריירה
לאחר שהגיעה לניו יורק, למדה אצל מורים שונים למחול; אחת הבולטות הייתה מרתה גרהם, שהשפיעה מאוד על היל. בשנת 1927 התקבלה לעבודה בתור מרצה למחול באוניברסיטת אורגון, שם נמנתה על תלמידיה הרקדנית בסי שונברג.
בשנת 1929, משצברה היל מספיק כסף, חזרה לניו יורק. היא הצטרפה ללהקת המחול של מרתה גרהם, השלימה תואר ראשון במכללה למורים של אוניברסיטת קולומביה, והחלה ללמד תלמידי תיכון בבית הספר על שם לינקולן ליד המכללה למורים. בשנת 1930 החלה ללמד באוניברסיטת ניו יורק במחלקה לחינוך גופני של בית הספר לחינוך, ותוך זמן קצר הפכה למנהלת תחום המחול. היל נאלצה לעזוב את להקת המחול של מרתה גרהם ב־1931 בשל אילוצי ההוראה שלה. בשנת 1932, החלה היל ללמד במכללת בנינגטון החדשה בבנינגטון, ורמונט, כמנהלת החוג למחול. היא כיהנה במקביל באוניברסיטת ניו יורק ובבנינגטון עד 1951.
בקיץ 1934 יזמה היל פסטיבל מחול בקיץ בקמפוס מכללת בנינגטון, שהתקיים עד 1942, פרט לשנת 1939, שבה התקיים במילס קולג'. הפסטיבל כלל קורסי מחול בני כמה שבועות. דוריס האמפרי, מרתה גרהם, צ'ארלס וידמן והאניה הולם היו מורים בולטים בפסטיבל.
בשנת 1941 השלימה היל את התואר השני שלה מאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1948 הקימה בית ספר למחול בקונטיקט קולג'. בפסטיבל הקיץ החדש בקונטיקט הועסקו רבים מאותם מורים וכוריאוגרפים מפסטיבל בנינגטון. היל הייתה מנהלת משותפת של הפסטיבל עד 1952. מאוחר יותר שונה שמו של הפסטיבל לפסטיבל המחול האמריקאי, והוא ממשיך להתקיים באוניברסיטת דיוק בקרוליינה הצפונית.
בשנת 1951, החליט ויליאם שומאן, נשיא בית הספר ג'וליארד, לשכור את היל כדי להקים מחלקה למחול. יחד הגו שומאן והיל את הרעיון הנועז להקים מוסד הכשרה לרקדנים שיתחלק באופן שווה בין בלט לבין מחול מודרני.
בשנת 1952 נישאה היל לד"ר ת'רסטון דייוויס. דייוויס מת ב־1961.
היל המשיכה לכהן כמנהלת תחום המחול בג'וליארד עד 1985, והכשירה דורות של רקדנים. היא המשיכה ללמד בג'וליארד עוד מספר שנים לאחר סיום תפקידה כמנהלת. על תלמידיה נמנים פול טיילור, מיוריאל טופז, פינה באוש, דניאל לואיס, לאר לובוביץ', אני אודוביצקי, יאסוקו טוקונאגה, דניס נאהאט, לינדה קנט, דאדלי ויליאמס, ברוס מרקס, מרסדס אלינגטון, מרתה קלארק, סוזן מרשל, סילביה ווטרס, לאנס וסטרגארד, ג'ני קוגן, רוברט גרלנד, מארק חיים, ביבי ניווירת', ורבים אחרים.
תיעוד
סרט תיעודי על אודות היל, בשם Miss Hill: Making Dance Matter, בבימוי גרג ונדר ויר ובהפקת קרן המחול על שם מרתה היל, הוקרן בבכורה בפסטיבל Dance on Camera בניו יורק בשנת 2014.
לאו ביינהאקר
קריירת האימון של ביינהאקר, בה החל בגיל 23, נפרשה על פני חמישה עשורים ובמהלכה הוביל ביינהאקר קבוצות ונבחרות מכל רחבי העולם. בקריירת המועדונים שלו ניתן למנות שלוש אליפויות הולנד עם אייאקס ועם פיינורד ושלוש אליפויות ספרד עם ריאל מדריד. במהלך הקריירה הבינלאומית הוביל ביינהאקר את במונדיאל 1990, העפיל עם  למונדיאל 2006 שהיה הראשון בתולדותיה, ועם  ליורו 2008, שהיה הראשון בתולדותיה. בתקופתו בליגה הספרדית כונה ביינהאקר דון לאו, בין היתר בגלל חיבתו הרבה לעישון סיגרים.
תחילת דרכו
ביינהאקר היה כדורגלן בגילאי הנוער, אך החליט בשלב מוקדם לעבור לתפקיד המאמן. את משרתו הראשונה קיבל בשנת 1965 בקבוצת ס.וו. אפה מהליגות הנמוכות, אותה אימן במשך שנתיים. בעונת שימש כעוזר מאמן גו אהד איגלס מליגת העל ההולנדית, עונה בה סיימה הקבוצה שלישית בטבלה. ב-1968 התמנה לתפקיד מאמן פיינדאם, אותה העלה כבר בעונתו הראשונה אל ליגת המשנה. בסך הכול הוביל ביינהאקר את הקבוצה במשך ארבע שנים, וממנה עבר לקמבור, גם היא מליגת המשנה, ואימן אותה במשך שלוש עונות. בעונת היה ביינהאקר לראשונה מאמן ראשי בליגה הבכירה, והוביל את גו אהד איגלס להישרדות בליגה הבכירה. לאחר עונה זו, קיבל ביינהאקר לראשונה משרה במועדון בכיר, כשהתמנה לתפקיד מאמן הנוער של פיינורד, תפקיד אותו ביצע במשך שלוש שנים.
אליפות בהולנד ומעבר לספרד
ב-8 בספטמבר 1979 החל ביינהאקר לאמן את אייאקס. כבר בעונת הבכורה שלו, עונת, הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה באליפות הולנד ולחצי גמר גביע אירופה לאלופות. במסגרת האירופית הציגה אייאקס יכולת התקפית מרשימה, שכללה שני ניצחונות 8:1 על ה.י.ק. הלסינקי בסיבוב הראשון, ניצחון 10:0 על אומוניה ניקוסיה בשמינית הגמר וניצחון 4:0 על שטרסבורג ברבע הגמר. אייאקס נעצרה בחצי הגמר על ידי הזוכה בסיום הטורניר, נוטינגהאם פורסט. עונה אחר כך נעצרה קבוצתו של ביינהאקר כבר בשמינית גמר גביע אירופה על ידי באיירן מינכן, כולל תבוסת 5:1 במשחק החוץ. גם בליגה ההולנדית פיגרה אייאקס אחרי מוליכת הטבלה א.ז. אלקמאר, עד שב-10 במרץ 1981 התפטר בינהאקר מתפקידו והוחלף על ידי אד דה מוס.
ביינהאקר עזב לראשונה את הולנד כמאמן פחות משבועיים אחר כך, כשהתמנה לתפקיד מאמן ריאל סרגוסה שישה מחזורים לסיום העונה, והוביל אותה להישרדות בליגה הבכירה. לאחר מכן הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות מלאות, במהלכן עברו בקבוצה שחקנים בכירים כמו חורחה ולדאנו, ראול אמרייה, חואן אנטוניו סניור ופיצ'י אלונסו. לאחר עונת הבכורה המלאה שלו בקבוצה, שהסתיימה במקום ה-11 בטבלה, הוביל ביינהאקר את סרגוסה המשתפרת עד למקום השישי בטבלה. סרגוסה הפגינה יכולת מרשימה, ובאותה עונה זכו שני שחקניה בפרס דון בלון – סניור בתואר הכדורגלן הספרדי המצטיין, וחואן ברבאס בתואר הכדורגלן הזר המצטיין.
חזרה להולנד ואימון הנבחרת
לקראת עונת חזר ביינהאקר לליגה ההולנדית לתפקיד מאמן וולנדם. הוא לא נחל הצלחה עם הקבוצה שהתמודדה כנגד הירידה, ובאמצע העונה, בפברואר 1985 עזב אותה לטובת משרת מאמן נבחרת הולנד. ביינהאקר התמנה לתפקיד המאמן במקומו של רינוס מיכלס בעיצומן של מוקדמות מונדיאל 1986, בהן צברה עד להגעתו שתי נקודות בלבד, עם ניצחון אחד ושני הפסדים. ביינהאקר הוציא את הנבחרת ממצבה הקשה, והוביל אותה לניצחון 7:1 כבר בבכורה שלו על הקווים מול. עד לסיום שלב הבתים צברה הולנד תחת הדרכתו שני ניצחונות ותיקו, וסיימה במקום השני שהוביל לפלייאוף ההעפלה, שם התמודדה מול. בסופו של דבר כשלה הולנד להעפיל למונדיאל 1986, לאחר שהודחה על ידי בלגיה עקב חוק שערי חוץ. במרץ 1986, בעקבות ההדחה, התפטר ביינהאקר מתפקידו לאחר כשנה.
ריאל מדריד, אייאקס ומונדיאל 1990
לקראת עונת התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן ריאל מדריד. הוא הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות, בהן שלטה ללא עוררין בליגה הספרדית אך כשלה להעפיל לגמר גביע אירופה. בעונה הראשונה שלו בתפקיד זכתה ריאל באליפות ספרד בפער של שלוש נקודות מברצלונה, וסיימה את דרכה ברבע גמר גביע אירופה בעקבות הפסד לכוכב האדום בלגרד בחוק שערי חוץ, וזאת לאחר שהדיחה את יובנטוס החזקה שלב אחד קודם לכן. בעונת הוביל ביינהאקר את ריאל לאליפות מרשימה בפער 11 נקודות מריאל סוסיאדד, שגם העניקה לו את הזכייה בפרס דון בלון למאמן השנה בליגה הספרדית. בגביע אירופה הודחה הקבוצה בחצי הגמר על ידי פ.ס.וו. איינדהובן, וזאת לאחר שהדיחה מהטורניר בין היתר את נאפולי של דייגו מראדונה. בעונה השלישית והאחרונה הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה בדאבל, לאחר שהקדימה בליגה את ברצלונה בחמש נקודות, וגברה בגמר גביע המלך הספרדי 1:0 על ריאל ואיאדוליד. באירופה הגיעה הקבוצה פעם נוספת לחצי הגמר, אך הובסה על ידי מילאן והודחה. בסיום העונה השלישית עזב ביינהאקר את המועדון.
לקראת עונת חזר ביינהאקר לתפקיד מאמן אייאקס. בעונה הראשונה שלו בקדנציה החדשה, הוביל ביינהאקר את אייאקס לזכייה באליפות בפעם השנייה בקריירה, בפער נקודה מאיינדהובן. באותה העונה השתתפה אייאקס בגביע אופ"א. במסגרת הטורניר פגשה אייאקס את אוסטריה וינה, ובמהלך המפגש נזרק מוט ברזל מיציע אוהדי אייאקס לעברו של שוער היריבה. בעקבות התקרית, הורחקה אייאקס לשנה על ידי אופ"א מכל המסגרות האירופיות.
במאי 1990, בתום העונה בליגה ההולנדית וזמן קצר לפני טורניר מונדיאל 1990 באיטליה, קיבל ביינהאקר בפעם השנייה את תפקיד מאמן נבחרת הולנד לקראת הטורניר. הנבחרת העפילה לטורניר עם המאמן תיס ליברכטס, שהחליף את מיכלס לאחר הזכייה ביורו 1988. עם זאת, סבלה הנבחרת ממשבר אמון בין הצוות המקצועי לסגל השחקנים, ולחוסר יציבות שגררה את פיטוריו של ליברכטס זמן קצר לפני תחילת הטורניר. בעקבות הבעיות הקשות בנבחרת, התקשתה הולנד להציג את היכולת המצופה וצלחה בקושי רב את שלב הבתים מהמקום השלישי בבית לאחר שלוש תוצאות תיקו – 1:1 מול, 0:0 מול ו-1:1 מול. הולנד סיימה את הטורניר ללא ניצחון, לאחר שנוצחה 1–2 על ידי בשלב שמינית הגמר. ביינהאקר התפטר מתפקידו בנבחרת לאחר הטורניר וחזר לתפקידו כמאמן אייאקס.
בעונת התנהל מאבק אליפות צמוד בליגה ההולנדית בין אייאקס לאיינדהובן. כל קבוצה השיגה ניצחון ביתי מול יריבתה, ואת העונה סיימו שתי הקבוצות עם מאזן זהה של 53 נקודות. אייאקס נאלצה להיפרד מתואר האליפות עקב פער שערים, שנטה לטובתה של פ.ס.וו. בשני שערים בלבד. בסיום העונה עזב ביינהאקר את תפקיד מאמן הקבוצה.
חזרה לריאל מדריד ומעבר לשווייץ
בנובמבר 1991, במהלך עונת בליגה הספרדית, חזר ביינהאקר לריאל מדריד על תקן מנהל מקצועי, בעקבות רצף תוצאות חלשות. תחתיו עבד המאמן רדומיר אנטיץ', שעל אף הירידה הקלה ביכולת, הוביל את הקבוצה בחודשיים שלאחר מכן למקום הראשון בפער של שבע נקודות, ולרבע גמר גביע אופ"א. על אף היתרון בראש הטבלה, פוטר אנטיץ' מתפקידו בינואר 1992 ובמקומו מונה ביינהאקר לתפקיד המאמן. הקדנציה השנייה על הקווים בריאל הייתה קצרה יותר ומוצלחת פחות מהראשונה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה לחצי עונה חלשה מאוד, בסיומה איבד את היתרון בליגה ואת האליפות לברצלונה בפער של נקודה, והודח בחצי גמר גביע אופ"א על ידי טורינו. בסיום העונה סיים ביינהאקר את תפקידו במועדון.
לקראת עונת התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן גראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית. הוא לא הצליח להוביל את הקבוצה לפלייאוף האליפות, לאחר שסיים במקום התשיעי מתוך 12 בליגה הסדירה. באותה עונה הוביל ביינהאקר את קבוצתו לגמר הגביע השווייצרי, אך שם הובסה קבוצתו 4:1 על ידי לוגאנו. ביינהאקר סיים את תפקידו עם תום העונה ולא המשיך לעונה נוספת במועדון.
ערב הסעודית, מקסיקו וטורקיה
בדצמבר 1993, לאחר העפלתה של למונדיאל 1994 בארצות הברית, התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן הנבחרת. ערב הסעודית הודרכה על ידי מאמנים ברזילאים באופן כמעט רציף החל משנת 1980, וסגנון המשחק האירופי של ביינהאקר לא תאם את ציפיות ההתאחדות הסעודית, שציפתה לסגנון משחק דרום אמריקאי בעיקרו. שלושה חודשים בלבד לאחר שהתמנה לתפקיד פוטר ביינהאקר מתפקידו, ומי שהוביל לבסוף את הנבחרת בטורניר הגמר היה חורחה סולארי הארגנטינאי.
ב-15 ביוני 1994 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן קלוב אמריקה המקסיקנית. בינהאקר הוביל סגל מרשים בכיכובם של שחקני הרכש האפריקאים פרנסואה אומאם-בייק וקלושה בוואליה, וסגל מקומי שכלל בין היתר את קוואוטמוק בלנקו, חואקין דל אולמו, לואיס רוברטו אלבס וראול לארה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה ליכולת מרשימה ושוברת שיאים, בייחוד שיאי שערים. הקבוצה הפגינה יכולת התקפית מרשימה וצעדה בבטחה לפלייאוף האליפות של עונת. מאזן הקבוצה, הן מבחינת נקודות והן מבחינת שערים, היה מהטובים בליגה, והיכולת המרשימה סחפה קהל רב למגרשים כך שממוצע האוהדים למשחק בתקופתו של ביינהאקר היה הגבוה ביותר באותו העשור. ב-5 באפריל 1995, זמן קצר לפני סיום העונה הסדירה ותחילת הפלייאוף, פוטר ביינהאקר במפתיע מתפקידו, וזאת לאחר שהתעלם מהוראתו של בעלי הקבוצה שלא לשתף את חואקין דל אולמו במשחק הליגה הקרוב. דל אולמו היה מצוי בסכסוך כלכלי עם הבעלים, אך ביינהאקר סירב להתערבות בבחירת הסגל ושיתף את דל אולמו על אף ההוראה. לאחר המשחק הודיעה הנהלת הקבוצה לביינהאקר על סיום דרכו במועדון. הקבוצה עצמה התקשתה להתאושש מהפרידה והודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי קרוס אסול.
ב-4 בנובמבר 1995, חודש לאחר פיטוריו, חזר ביינהאקר למקסיקו כשהחליף את אוסבלדו ארדילס בתפקיד מאמן גוודלחרה. ביינהאקר לא הצליח להוביל את קבוצתו לפלייאוף האליפות, וסיים את תפקידו עם תום העונה.
חזרה להולנד וזכייה באליפות
באוקטובר 1997 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן פיינורד. הוא שב למועדון כעשרים שנים אחרי שעבד בו כמאמן הנוער, במקומו של ארי האן שסיים את תפקידו בעקבות פתיחת עונה חלשה. עד לסיום העונה הצעיד ביינהאקר את קבוצתו למקום הרביעי, ועונה אחר כך זכה עמה באליפות הולנד בפער של 15 נקודות מהסגנית וילם II. פיינורד הציגה את ההגנה החזקה בליגה, ניצחה ב-25 מתוך 34 המחזורים והפסידה רק ארבע פעמים. בעונת הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה במגן יוהאן קרויף עם ניצחון 3:2 על אייאקס ולשלב הבתים השני של ליגת האלופות, והתפטר מתפקידו כחודשיים לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה.
מנהל מקצועי בהולנד וחזרה לקלוב אמריקה
בספטמבר 2000 חזר ביינהאקר לאייאקס, על תקן המנהל המקצועי של המועדון. זאת, למורת רוחם של אוהדי קבוצתו האחרונה פיינורד, יריבתה הגדולה של אייאקס. במהלך מרבית תקופתו בקבוצה הוא עבד עם המאמן רונאלד קומאן, שהוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל בעונת. אחד מהישגיו הגדולים של ביינהאקר כמנהלה הספורטיבי של אייאקס היה החתמתו של זלאטן איברהימוביץ' ממאלמה תמורת כ-8.7 מיליון אירו, סכום ששבר את שיא ההעברות של הקבוצה.
ביינהאקר סיים את תפקידו באייאקס ב-2003, ואז חזר לקדנציה שנייה כמאמן קלוב אמריקה. הוא הדריך אותה במשך שני טורנירים במקסיקו, אפרטורה 2003 וקלאוסורה 2004, כאשר בראשון לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף האליפות, ובשני הודחה בשלב רבע הגמר על ידי דפורטיבו טולוקה. בטורניר גביע ליברטדורס 2004 הוביל ביינהאקר את קבוצתו עד לשלב שמינית הגמר. באותו הטורניר ניצחה אמריקה את סאו קאטאנו 2:1 על אדמת ברזיל, והייתה לקבוצה המקסיקנית הראשונה שמשיגה ניצחון בברזיל במשחק רשמי. ביינהאקר סיים את דרכו במועדון לאחר כשנה בתפקיד, והוחלף על ידי אוסקר רוג'רי.
בעונת שב פעם נוספת להולנד, והתמנה למנהל המקצועי של דה חראפסחאפ. בתום עונה קשה, בה סיימה עם מאזן זהה לאחרונה בטבלה במרחק 16 נקודות מהקו האדום, ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
נבחרות טרינידד וטובגו ופולין
ב-30 במרץ 2005 התמנה ביינהאקר למאמן. המשימה הראשונה שלו בתפקיד הייתה גביע הזהב 2005, בו כשלה הנבחרת להשיג ניצחון וסיימה במקום האחרון בבית. לאחר מכן החלה נבחרתו של ביינהאקר את דרכה במוקדמות מונדיאל 2006. הנבחרת בהובלתו של ביינהאקר הדיחה את עם 6:0 בסיכום שני מפגשים, והעפילה לסיבוב השלישי. היא סיימה כסגניתה של בבית ג' והעפילה לסיבוב הרביעי והמכריע. טרינידד וטובגו סיימה את הבית במקום הרביעי, אחרי מקסיקו, ו שהעפילו אוטומטית. המקום הרביעי שלח את נבחרתו של ביינהאקר להתמודדות בפלייאוף מול. בנובמבר 2005 נפגשו השתיים לצמד מפגשים על המקום בטורניר הגמר. לאחר שוויון 1:1 בבית, השיגה טרינידד ניצחון 1:0 בחוץ והעפילה למונדיאל 2006 לראשונה בתולדותיה. בכך, הייתה טרינידד וטובגו למדינה הקטנה ביותר בהיסטוריה ששולחת נבחרת לטורניר גמר הגביע העולמי.
במאי 2007, בעיצומן של מוקדמות היורו, פנתה פיינורד לביינהאקר על מנת שישמש כמאמנה הזמני במשחקי פלייאוף ההעפלה לגביע אופ"א, במקומו של ארווין קומאן שהתפטר עם תום העונה הסדירה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה במשחקי הפלייאוף ללא הצלחה, ולאחר כחודש פינה את מקומו לבארט ואן מרוויק.
ביינהאקר הוביל את פולין לטורניר יורו 2008 באוסטריה ובשווייץ, אך שם נכשלה הנבחרת לעבור את שלב הבתים. היא פתחה בהפסד 2:0 ל, משחק שהוגדר כרגיש מאוד בעקבות קריקטורות לוחמניות שהוצגו בעיתוני פולין ערב המשחק. באחת מהן אף הוצג ביינהאקר כשהוא אוחז בראשיהם הכרותים של מיכאל באלאק ויואכים לב. פולין המשיכה לשוויון 1:1 מאכזב מול לאחר שספגה בפנדל שלוש דקות בתוך תוספת הזמן, וסיימה עם הפסד 1:0 ל שהותיר אותה אחרונה בטבלת הבית.