cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניסוי מבוקר הקצאה אקראית
חשיבות יחסית ומחקרים תצפיתיים
ככל השיטות הסטטיסטיות, גם מחקרי RCT עלולים ללקות בטעויות סטטיסטיות מסוג I ("חיובי כוזב") והן מסוג II ("שלילי כוזב"). לגבי שגיאות מסוג I, מחקר RCT טיפוסי ישתמש בערך p של 0.05 (כלומר, 1 ל-20) כהסתברות שיזהה שני טיפולים יעילים באותה מידה כאילו הם שונים באופן משמעותי. באשר לשגיאות מסוג II, למרות פרסום של מאמר שפורסם ב-1978, שציין כי גודלי המדגם של מחקרי RCT רבים היו קטנים מכדי להסיק מסקנות ברורות לגבי התוצאות השליליות, בשנים 2005–2006, שיעור לא מבוטל של דיווחי RCT עדיין כללו חישובי גודל מדגם לא מדויקים או חלקיים.
ביקורת עמיתים
ביקורת עמיתים לגבי התוצאות היא חלק חשוב של השיטה המדעית. הסוקרים בוחנים את תוצאות המחקר לגבי בעיות אפשריות בתכנון העלולות להוביל לתוצאות לא מהימנות (למשל על ידי יצירת הטיה שיטתית). העמיתים מעריכים את המחקר ביחס למחקרים קשורים וראיות אחרות, ושוקלים אם ניתן לקבל את מסקנות המחקר כמהימנות ומגובות בראיות. כדי להדגים באופן היתולי את הצורך בבדיקת עמיתים ואת הסכנה של הכללת יתר, פרסמו שני חוקרים ניסוי מבוקר עם הקצאה אקראית של 23 מתנדבים, שבו קיבלו הנבדקים מצנח או תרמיל ריק והתבקשו לקפוץ ממטוס קל או מסוק. הם דיווחו, במדויק, כי מצנחים לא צמצמו את הפציעה בהשוואה לתרמילים ריקים. ההקשר המרכזי שהגביל את תחולתה הכללית של המסקנה הזאת היה שכלי הטיס חנו על הקרקע, ושהמשתתפים קפצו רק מגובה של כשני רגל.
יתרונות
מחקרי RCT נחשבים לצורה האמינה ביותר של ראיות מדעיות בהיררכיה של הראיות המשפיעה על מדיניות הבריאות כיוון שהם מצמצמים סיבתיות-מזויפת והטיה. תוצאות RCT ניתן לשלב בסקירות שיטתיות אשר נמצאות יותר ויותר בשימוש כאמצעי להתערבות מבוססת ראיות. דוגמאות לחשיבות שמיחסים ארגונים מדעיים ל-RCT או לביקורות שיטתיות של מחקרי RCT כאיכות הגבוהה ביותר של ראיות יובאו להלן:
תוצאות מחקרי RCT מפתיעות וראויות לציון, כוללות:
זדרבקו קוזמנוביץ'
זדרבקו קוזמנוביץ' (בסרבית: Здравко Кузмановић, נולד ב-22 בספטמבר 1987) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירת מועדונים
קוזמנוביץ' נולד בתון שבשווייץ למשפחה שהיגרה מיוגוסלביה. קוזמנוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.צ. בזל אלייה הגיע מיאנג בויז ברן. כבר בגיל צעיר הוכיח את יכולותיו וסומן כהבטחה גדולה. בתחילת ינואר התחיל משא ומתן בין השחקן לפלרמו אך בסופו של דבר ב-30 בינואר הוא חתם בפיורנטינה ל-4 וחצי שנים. ב-4 במרץ 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה בניצחון 1-5 נגד טורינו. לאחר שבחצי העונה הראשונה שלו במועדון רשם רק 4 הופעות, בעונת הפך לשחקן הרכב פותח. ב-17 בפברואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד קטאניה. ב-14 באוקטובר 2008 האריך את חוזהו במועדון עד.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם בשטוטגרט הגרמנית תמורת 7 מיליון פאונד. ב-12 בספטמבר 2009 קוזמנוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 3-1 נגד המבורג. ב-21 בנובמבר 2009 קוזמנוביץ' הבקיע את השער הראשון שלו בשטוטגרט בתיקו 1-1 נגד הרטה ברלין. את עונת התחיל עם 4 שערים בכל המסגרות דבר שגרם לתעניינות רבה מצד מועדונים באירופה, אך בחודש דצמבר  הודיע כי הוא יישאר בשטוטגרט עד תום העונה. את העונה הזו סיים עם 12 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות.
ב-31 בינואר 2013 חתם באינטר מילאנו לאחר שסיים את חוזהו בשטוטגרט. ב-30 ביולי 2015 חזר לפ.צ. בזל מועדון נעוריו כאשר חתם ל-5 שנים במועדון. ב-21 בינואר 2016 הושאל לאודינזה עד לסיום העונה. ב-30 ביוני 2016 הושאל למאלגה מליגת העל הספרדית בה שיחק שנתיים.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שיחק קוזמנוביץ' בנבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21 ואף השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007. בשנת החליט לשחק עבור נבחרת סרביה וכעבור חודשיים זומן לקראת המשחקים נגד  ו. ב-22 בספטמבר 2007 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012, שהסתיים בהפסד 3-2.
ג'ונתן בוטינלי
ג'ונתן פבלו בוטינלי (בספרדית: Jonathan Pablo Bottinelli; נולד ב-14 בספטמבר 1984 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בשורות ארסנאל דה סרנדי. בוטינלי, המשחק הן כבלם וכמגן שמאלי, מחזיק בדרכון איטלקי. אחיו הצעיר דריו כדורגלן גם הוא.
קריירה
בוטינלי החל לשחק במחלקת הנוער של סן לורנסו ועבר לקבוצה הבוגרת ב-2002. באותה שנה הוא נמנה עם הסגל שזכה בגביע הסוד אמריקנה והפך לשחקן הרכב. ב-2007 הוא היה מהשחקנים של הקבוצה אשר זכתה באליפות הקלאוסורה, יכולתו במהלך הטורניר הביאה להתעניינות מצידן של מספר קבוצות מאירופה.
ב-10 באוגוסט 2008 פרסמה סמפדוריה האיטלקית על כך שרכשה את כרטיסו של השחקן תמורת 3 מיליון אירו. ב-26 ביולי 2012 קבוצת ריבר פלייט פרסמה על כך שקנתה את השחקן תמורת 2 מיליון דולר. בתחילת 2014 הושאל לקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית ובאוגוסט 2014 עבר ללאון מליגת העל המקסיקנית אך שוחרר ממנה בקיץ 2015. בינואר 2016 הצטרף לארסנאל דה סארנדי.
נבחרת
בוטינלי נחשב מהשחקנים הבולטים בנבחרות הצעירות של ארגנטינה. באפריל 2007 ערך בוטינלי את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ההכנה לקופה אמריקה מול נבחרת צ'ילה.
תום אלמדון
תום אלמדון (נולד ב-30 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
אלמדון התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-6 בינואר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2002/2003 הועלה לסגל קבוצה הבוגרת, כשוער המחליף של ניר דוידוביץ' ודודו אוואט. לאחר עזיבת אוואט נותר אלמדון בתור השוער השני של חיפה, ומיעט לקבל דקות משחק.
במקביל שימש אלמדון כשוער הנבחרת הצעירה של ישראל ואף פתח בשער הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2007. בסך הכל רשם אלמדון 29 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
בינואר 2008 הושאל אלמדון להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית, ועמה ירד בתום העונה לליגה ארצית. בעונת 2008/2009 הושאל אלמדון למכבי אחי נצרת עמה העפיל לליגת העל. בינואר 2010 הושאל עד לתום העונה להכח עמידר רמת גן. בינואר 2011 הושאל שוב למכבי אחי נצרת.
באוגוסט 2011 חתם אלמדון בקבוצת בני יהודה תל אביב, שם שימש כשוער מחליף לדלה איינוגבה. אלמדון שיחק שלוש שנים בבני יהודה, במדיה רשם שלוש הופעות בכל המסגרות, ובתום עונת 2013/2014 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-19 ביוני 2014 חתם אלמדון לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 0-1 במשחק הגומלין מול אסטנה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, בו הודחה הקבוצה לאחר הפסד 3-0 במשחק הראשון. ב-22 בנובמבר נכנס כמחליף להופעת הבכורה שלו בליגה במדי הפועל תל אביב, בעקבות פציעתו של דני עמוס בניצחון 2-3 על הפועל באר שבע, ולאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה בשלושת המשחקים הבאים. במרץ 2015 חזר להרכב הקבוצה בעקבות עזיבתו של עמוס ופציעתו של אפולה אדל, ושימש כשוער הראשון של הפועל תל אביב עד סיום עונת 2014/2015.
בקיץ 2015 חתם אלמדון בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, בקיץ 2016 חתם אלמדון בצעירי כפר כנא שעלתה לליגה א'. ב-2 בנובמבר 2016 חתם במכבי צור שלום מאותה הליגה, במדיה שיחק שנה וחצי עד שבשנת 2018 פרש ממשחק פעיל.
מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון
מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון הוא סרט מדע בדיוני משנת 1989, והוא החמישי בסדרת סרטי מסע בין כוכבים. סרט זה היה היחיד שנכשל בסדרת הסרטים של מסע בין כוכבים וזכה בשש מועמדויות לפרס ראזי: שלוש מועמדויות בקטגוריות סרט העשור הגרוע ביותר, התסריט הגרוע ביותר, ושחקן המשנה הגרוע ביותר (דפורסט קלי), ושלוש זכיות - השחקן הראשי הגרוע ביותר (ויליאם שאטנר), הבמאי הגרוע ביותר, וההפקה הגרועה ביותר.
עלילה
לאחר מאורעות הסרט הקודם, צוות האנטרפרייז נהנה מחופשה. קפטן קירק עומד בפני שני אתגרים: לטפס על הר "אל קפיטן" שבפארק לאומי יוסמיטי, וללמד את ספוק שירי מדורה. אולם, מנוחתם השלווה מופרת כאשר הם נשלחים למשימה דחופה להציל בני ערובה מכוכב לכת בשם "נימבוס 3". מפקד קלינגוני בשם קלאא שומע אודות משימתם של צוות האנטרפרייז ורודף אחריהם מתוך כוונה לשבות או להרוג את קירק. פעולתו זו, שנועדה לשם התפארותו כלוחם בלבד, אינה לרוחה של הממשלה הקלינגונית.
כאשר הם מגיעים ל"נימבוס 3", צוות האנטרפרייז מגלה שסייבוק, עריק וולקני שהוא גם אחיו-למחצה של ספוק, לקח כבני ערובה נציגים קלינגונים, רומולאנים ושל הפדרציה. סייבוק מגלה, כי הוא קיווה שפעולתו זו תאפשר לו לשים את ידיו על ספינת חלל, שהרי ממשלתו של אחד מהנציגים תשלח חילוץ. סייבוק מציע לצוות את יכולתו יוצאת-הדופן בדחיקת מצוקותיהם הגדולות ביותר. מק'קוי וספוק נענים להצעה, אך קירק מסרב, באומרו שכאב הוא הדבר שעושה אותם אנושיים.
סייבוק משתלט על האנטרפרייז על מנת לחדור את שדה הכוח המסתורי "המחסום הגדול", שמגן על כוכב לכת מיסטי בשם "שא-קא-רי", היכן שלכאורה ממתינה לו ישות כמעט-אלוהית. סייבוק טוען שהיו לו חזיונות בדבר קיומה של הישות, ומרגיש צורך לצאת בעקבותיה וללמוד מחוכמתה וכוחותיה. אחרי שקירק וסייבוק מגיעים להסכמה הדדית, קירק לוקח את האנטרפרייז לתוך "המחסום הגדול" ומוצא את הכוכב. קירק, ספוק, מק'קוי וסייבוק נוחתים במעבורת על פני הכוכב, שנראה בתחילה שומם לגמרי, עד שהישות מתגלה בפניהם. כשהיא מדמה עצמה לאלוהים, היא מבקשת את עזרת האנטרפרייז בפריצת "המחסום הגדול" כדי להפיץ את חוכמתה הרבה על פני היקום. כאשר קירק הסקפטי מפקפק באמינותה ("לשם מה אלוהים צריך ספינת חלל?"), הישות מתקיפה אותו. סייבוק מגלה כי הישות היא למעשה יהירותו העצמית שמבקשת לפרוץ את גבולות "המחסום הגדול".
סייבוק מודה בטעותו ומקריב עצמו כדי להשהות את הישות מספיק זמן כדי שהאנטרפרייז תצליח להשמיד אותו. אולם, הם לא מצליחים וקירק פוקד על סקוטי לשגר חזרה את ספוק ומק'קוי, כאשר הוא נשאר עם הישות מאחור. ספוק מצליח לשכנע את השגריר הקלינגוני להורות לקלאא - שעקב אחרי האנטרפרייז לתוך "המחסום הגדול" - לחלץ את קירק משם. "ציפור הטרף" יוצאת מהסוואתה, משגרת את קירק אליה, ומפוצצת את המקום ואת הישות.
הסרט מסתיים כאשר קלאא מתנצל בפני קירק על פעולותיו, ושניהם מודיעים על דטאנט. קירק, ספוק ומק'קוי שבים לחופשתם בפארק יוסמיטי.
תקציב והכנסות
הסרט, שנעשה בתקציב של קרוב ל-28 מיליון דולר, הכניס מעל 52 מיליון דולר בארצות הברית ו-70 מיליון דולר ברחבי העולם. סרט זה נחשב לנחות מקודמו.
חיים נחמני
הוא הוציא עיתון שחולק בבתי הכנסת בסופי שבוע, וכן את הספר 'ההיסטוריה של יהודי מרוקו' במרוקאית יהודית.
קורות חיים
נחמני נולד בפברואר 1902 בעיר סטאת במרוקו, הנמצאת כ־80 קילומטר דרומית לקזבלנקה. בילדותו התחנך במסגרות לימוד מסורתיות, ובערבים למד צרפתית ולימודים כלליים. בצעירותו היגר לקזבלנקה בה עבד כסיטונאי של כלי בית מיובאים מצרפת ומרוסיה.
באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, כשהתרחבה הפעילות הציונית והעברית במרוקו, נחמני לקח בה חלק מרכזי. בתחילה השתתף בוועד המארגן של האגודה המרכזית להפצת השפה העברית בקזבלנקה -"מגן דוד". בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים אגודה נוספת להפצת העברית בשם "חובבי השפה". במסגרת האגודה קיים בביתו ובבית הכנסת שהחזיק בבעלותו, מפגשי עונג שבת בהן לקחו חלק מרכזי הפייטן רבי דוד בוזגלו, ואשר חסין, לימים ח"כ במפלגת מפא"י. בנוסף למועדון הקים בביתו מוסד בלתי פורמלי ללימודי עברית. במועדון בלטה דמותה של בתו של נחמני, דינה, ששימשה מזכירתו של אביה והיא לקחה חלק פעיל בהקראת חדשות ונאומים לקהל.
בשנת 1954 עלה נחמני עם משפחתו והתגורר בכפר סבא. בישראל שימש כחבר בתנועת הפועל המזרחי, הוא סייע בעלייה וקליטה של יהודי מרוקו, והרחיב את פעילותה של תנועתו בקרב יהודי מרוקו בישראל. חיים נחמני נפטר בשנת 1984.
פעילות ציונית במרוקו
נחמני הזדהה עם תפיסותיה של הציונות הדתית - תנועת המזרחי - והיה לאחד מנציגיה במרוקו. פעילותו הציונית התייחדה בין היתר בכך שהגיש לקהילה היהודית במרוקו את עיקרי התורה הציונית וחשיבות העלייה בשפתם, מרוקאית יהודית.
לימודי העברית שעודד בקרב הקהילה, נשים וגברים כאחד, נבעו ממניעים ציונים ומטרתם הייתה להכין את הקהילה לעלייה לישראל. בשלהי מלחמת העולם השנייה סייע לצעירים לעלות לישראל במסגרת העלייה הבלתי לגאלית. בעקבות הפעילות הציונית של נחמני הושם בבית הכלא בקזבלנקה, ושכנו לתא היה מנדס פראנס, ראש ממשלת צרפת, שנמלט מצרפת למרוקו. בהגיעו לקזבלנקה נתפס על ידי הרשויות שהיו כפופות למשטר וישי והושם בכלא. בין נחמני למנדס נוצר קשר הדוק שנשמר כל חייהם.
הספר "היסטוריה דליהוד דל מארוק"
באוגוסט 1953 פרסם נחמני את הספר "היסטוריה דליהוד דלמארוק בלערבייא מטרזמנא מן לפראנציץ". הספר תורגם מצרפתית לערבית-יהודית. במקורו, הספר פורסם בצרפתית בספטמבר 1952 על ידי יצחק דוד אבו, אשר שימש כראש הקהילה היהודית ברבאט ולאחר מכן בקזבלנקה. נחמני ראה חשיבות להגיש ליהודי מרוקו את ההיסטוריה שלהם בשפתם, ובהקדמה לתרגומו כתב: "כפי שחובה על כל לאום להכיר את ההיסטוריה שלו ושל אבותיו, כך חובה עלינו להכיר את ההיסטוריה שלנו ושל אבותינו". על רקע הזדהותו של נחמני עם תפישותיה האידאולוגיות של תנועת המזרחי, הוסיף בסוף הספר תרגום למרוקאית יהודית של המאמר "הסיבות המחייבות את היהודי להיות ציוני", מתוך הספר "דרושים וחמר לדרש" (1920) של יצחק ניסנבוים, מהוגיה הראשונים של הציונות הדתית ותנועת המזרחי.
בהקדמה לספר הגדיר נחמני את קהל קוראיו כך: "מרבית היהודים, המון העם, כמונו, בערים ובכפרים [אשר] לא יצלחו להגיע לספר [של אבו] או לא ימצאו משהו שיקריא להם ויתרגם להם לערבית, הלשון בהם הם מדברים."
בהקדמה ובכריכה האחורית של הספר מופיע משפט מפתח המשקף את תפיסתו של נחמני:
ובעברית: "כפי שחובה על כל לאום להכיר את ההיסטוריה שלו ושל אבותיו, כך חובה עלינו להכיר את ההיסטוריה שלנו ושל אבותינו".
העיתון "כבאראת עלא כואנא בארץ ובעולם"
העיתון נכתב במרוקאית יהודית, ערבית-יהודית מדוברת של יהודי מרוקו, בה נשזר מרכיב עברי שהובלט באמצעות אותיות מודגשות. המרכיב העברי שימש השלמה לאוצר מילים יהודי ייחודי שלא היה קיים בערבית ושמקורו בתרבות היהודית.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (1980–1989)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים בישראל השנתיים "מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי" שנערכו משנת 1980 עד שנת 1989.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי הוא מצעד הפזמונים הלועזיים המרכזי של ישראל. המצעד נערך ומשודר ברדיו ישראל מדי שנה לקראת סוף השנה האזרחית. השירים והמבצעים נקבעים על פי בחירת המאזינים, ולעיתים ניתן גם משקל לדרוג השירים במצעדים השבועיים אשר נערכו במהלך השנה.
1980
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1982
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1983
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1985
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1986
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1987
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1988
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
1989
המצעד הלועזי השנתי של רשת ג':
מצעד העשור המקורי
מצעד העשור של שנות ה-80 שודר בגלי צה"ל ובערוץ 2 הניסיוני ב-29 בדצמבר 1989. הגיש את המצעד תמיר קמחי, וערך אותו אלדד קובלנץ.
הערה: לא היו 121 שירים אלא 120 בלבד. שיר אחד מיותר.
זמרת העשור:
זמר העשור:
להקת העשור:
השיר הגרוע של העשור:
מצעד העשור המחודש
בשנת 2019, גלגלצ פתחו מחדש להצבעה את מצעד העשור. המצעד שודר ב-16 באוגוסט במשך 10 שעות, והגישו אותו נעמי רביע, קוואמי, נדב רביד, תמיר קמחי וערן אליקים. המצעד כלל 100 שירים מתוך 500 שהועמדו לבחירה.
המצעד זכה לביקורות כלפי שיטת ההצבעה. רשימת השירים שהועמדו לבחירה באתר mako, סודרה לפי שמות המבצעים בסדר אלפביתי לועזי, ויש הטוענים כי שירים באותיות מוקדמות יותר זכו להצלחה רבה יותר במצעד משום שהם הופיעו בתחילת הרשימה, ולכן המדרגים לא "התעצלו" להגיע אליהם. שיר העשור, "Take on Me" של להקת א-הא, נחשב בעיני רבים לבחירה תמוהה ומפתיעה, מכיוון שהוא כלל לא צעד במצעד העשור המקורי, והגיע רק לתחתית המצעד השנתי של 1985. לטענת המבקרים, שיטת הדירוג האלפביתית היא זו שהובילה אותו למקום הראשון, מכיוון ששמה של להקת א-הא מתחיל באות A.
ב-13 בספטמבר 2019 שודרו 30 השירים שהגיעו למקומות 101–130 בדירוג המחודש של גלגלצ שלא נכנסו למצעד, אותם הגישו לבנת בן חמו וערן אליקים:
אמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים במצעד הלועזי השנתי של רשת ג'
להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר נכנסו למצעד במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20:
קישורים חיצוניים
(שעה ראשונה) (שעה שנייה) (שעה שלישית) (שעה רביעית) (שעה חמישית) (שעה שישית) (שעה שביעית) (שעה שמינית) (שעה תשיעית ואחרונה) קטעי האודיו מפורסמים באתר הפודקאסט הישראלי icast
ישיבת המאירי
ישיבת המאירי היא ישיבה אשר הוקמה בשנת ה'תשנ"ה והיא שוכנת בשכונת קריית משה בירושלים. הישיבה הוקמה בחסות המכללה האקדמית הדתית לחינוך ליפשיץ ופועלת תחת עמותת ליפשיץ עד היום. מאז התאחדותה של מכללת ליפשיץ עם המכללה האקדמית הרצוג, תלמידי הישיבה לומדים בקמפוס הגברים באלון שבות של מכללת הרצוג. הלימודים בישיבה הם במסלול ישיבת הסדר והיא מונה כ-80 תלמידים. סיסמת הישיבה היא: "ישיבה - צבא - אקדמיה". לישיבה אתר רשמי וערוץ Youtube בו מועלים שיעורים המוקלטים ב-Zoom המתקיימים בישיבה.
היסטוריה
תלמידי הישיבה למדו את לימודי האקדמיה במכללת ליפשיץ בירושלים, עד התאחדותה עם מכללת הרצוג שבאלון שבות בשנת 2013. מאז לומדים תלמידי הישיבה בימי ראשון וחמישי במכללת הרצוג, בקמפוס גברים שבאלון שבות.
שירות צבאי
תהליך החיול נערך באזור חודש נובמבר של השנה השנייה, והגיוס לצה"ל נערך באמצע השנה השנייה לתקופה של שנה וחמישה חודשים במסגרת מסלול ההסדר. רוב תלמידי הישיבה משרתים ביחידות החי"ר השונות: גולני, גבעתי, נח"ל וכפיר. חלקם בחיל השריון וביחידות לוחמה התנדבותיות: צנחנים, פלגה 916 בזרוע הים. ואלו שאינם בעלי פרופיל קרבי גם במודיעין שדה ותפקידים נוספים שאינם קרביים זמינים גם הם, באגפי הרבנות, המודיעין ועוד. רבני הישיבה מעודדים את תלמידי הישיבה לצאת למסלול פיקוד וקצונה מתוך אמונה שאחד התפקידים החשובים של הציונות הדתית, היא להעמיד מפקדים וקצינים איכותיים בצה"ל.
לימודי המכללה
תלמידי הישיבה לומדים במכללה הדתית לחינוך באלון שבות, מכללת הרצוג. בישיבה מסלול מיוחד, כאשר הלימודים האקדמיים מתחילים כבר משנה א' בישיבה, בשונה מישיבות אחרות בהן מתחילים את הלימודים בדרך כלל רק בשיעור ד', לאחר החזרה מהצבא. המסלול המשולב של ישיבת המאירי, בשיתוף המכללה האקדמית הרצוג מאפשר לתלמידים לסיים תואר ראשון בחינוך (B.Ed) ותעודת הוראה, כבר בשיעור ה' - בסיום מסלול הישיבה. תחומי ההתמחות של התואר הם: אנגלית, מדעי הטבע, מדעי המחשב, מתמטיקה, תושב"ע ארץ ישראל, גאוגרפיה, היסטוריה, לשון, חינוך מיוחד ועוד. תלמידי הישיבה לוקחים חלק בפרויקט פר"ח. לאחר סיום לימודי המכללה בוגר יכול לעבוד בתור מורה או לחלופין ללמוד תואר שני במקצועות נוספים על בסיס התואר הראשון.
גמלדה-גאלרי
גמלדה-גאלרי (גרמנית: Gemäldegalerie) הוא אחד המוזיאונים הלאומיים של ברלין הממוקם בקומפלקס המוזיאונים קולטורפורום, והוא משכנו של אחד האוספים החשובים והגדולים בעולם של הציור האירופי בין המאה ה-13 למאה ה-18. אוסף יצירותיו של רמברנדט האצור בגלריה, הוא השני בגודלו בעולם.
היסטוריה
האוסף במתכונתו הנוכחית הוא תוצאה של מדיניות איסוף שאפתנית. הוא נאסף החל מהמאה ה-19 בידי מומחים, והוא משקף את בסיס השורש ואת המאורעות הפוליטיים של אירופה במאתיים השנים האחרונות.
בעת מלחמת העולם השנייה נפגע האוסף ורבות מהיצירות עלו באש או אבדו. משכנו הנוכחי של האוסף בקולטורפורום, נחנך ב־1998, לאחר ריכוז האוסף מחדש שהחל עם איחוד ברלין.
באוסף כלולות יצירות של גדולי אמני אירופה כמו: רוחיר ון דר ויידן, יאן ואן אייק, טיציאן, רפאל, אלברכט דירר, לוקאס קראנאך האב, פטר פאול רובנס, הנס הולביין, קאראווג'יו, פטר פאול רובנס, פרנס הלס ויוהנס ורמיר.
יצירות נבחרות מהאוסף
רשימת יצירות נבחרות מהאוסף של הגמלדה גאלרי ברלין:
גולן חרמון
גולן חרמון (נולד ב-26 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן הפועל ירושלים.
קריירה
גולן חרמון החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת בית"ר ירושלים, ובעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת.
שנה לאחר מכן, עבר לשחק במדי הפועל ירושלים, שם שיחק בין העונות ו-. לאחר מכן, חזר חרמון לקבוצת האם שלו, בית"ר ירושלים, שם שיחק בעונות ו-.
בעונת עבר חרמון למכבי נתניה, שם שיחק עד סוף עונת, אז חתם בעולה החדשה לליגת העל, הפועל רמת גן. בסוף אותה עונה רמת גן סיימו המקום ה-14 בליגת העל. במשחקי המבחנים מול הפועל כפר סבא כבש חרמון שער שסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.
לקראת עונת חתם בקבוצת הפועל קטמון ירושלים מליגה א' עמה העפיל לליגה הלאומית כבר בעונתו הראשונה במועדון. ב-18 במאי 2016 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
מאז פרישתו משמש כעוזר מאמן בקבוצה בה הוא פרש, הפועל ירושלים.
מארי לאבו
מארי לאבו (באנגלית: Marie Laveau; 10 בספטמבר 1801–16 ביוני 1881) הייתה כוהנת וודו קריאולית נודעת בניו אורלינס.
נעוריה
אף שמקורות רבים טוענים שנולדה ב-1794, על סמך הרישומים ההיסטוריים, מארי לאבו נולדה כאזרחית חופשייה ברובע הצרפתי של ניו אורלינס, לואיזיאנה, בשנת 1801. היא הייתה בתם הממזרה של בעל מטעים לבן ואישה שחורה חופשייה.
ב־4 באוגוסט 1819, התחתנה עם ז'אק (או סנטיאגו, ברשומות אחרות) פאריס, אדם חופשי שחור שהיגר מהאיטי, לניו אורלינס בשנת 1809 לאחר המהפכה ההאיטית. תעודת הנישואין של השניים נשמרה ברחוב קתדרלת לואיס בניו אורלינס. ז'אק פאריס נפטר בשנת 1820 בנסיבות בלתי מוסברות.
קריירת וודו
במהלך עבודתה כספרית, נחשפה לסיפורים עסיסיים ולרכילויות מפי הנשים הלבנות העשירות אותן שירתה, וזאת בנוסף לרשת מודיעין פנימית של משרתים שחורים באחוזות לבנים, אותה הפעילה. כל אותן רכילויות שאספה, עזרו לה על פי החשד, לצבור מידע פרטי על אנשי העיירה, ושמה של מארי לאבו נפוץ כאחת שיודעת נבואות וסתרים על האנשים בעיירה. מארי לאבו זנחה את עבודתה כספרית והחלה בקריירת הוודו ועד מהרה צברה לעצמה שם עוצמתי וכבוד בלתי מעורער בניו אורלינס.
עד מהרה אספה לאבו סביבה עדת מאמינים, שחורים ולבנים כאחד. טקסים שהייתה עורכת כללו ריטואלים אקזוטיים שכללו עירום, מין ואלכוהול.
האטרקציה הגדולה של מארי לאבו היו קמעות ה"גריס גריס". גריס-גריס היו שקיקי בד קטנים שנענדו למזל טוב ולהגנה ממזל רע. קמעות אלו הכילו עשבים, אבנים, ציפורניים, שיער ופיסות בד טבולות בזיעה או פריטים אישיים אחרים שנאספו לפי הנחיותיו של אחד האלים. ייתכן שהגריס-גריס, שבמקור היו צלמיות של אלים, הם המקור למיתוס בובות הוודו.
לאבו שהייתה גם קתולית באמונתה שילבה במאגיה שלה גם אלמנטים מהדת הנוצרית ועירבה מסורות אפריקאיות עם אמונות קתוליות ותפיסות דתיות, פסל מריה הקדושה היה לדמות שסוגדים לה בטקסי הוודו. קסמיה של מאיר לאבו התפרסמו בכל רחבי המדינה ואליה הגיעו מכל ארצות הברית אנשי ציבור ופוליטיקאים שביקשו לקבל את ברכתה.
על פי הסיפורים נהגה לאבו לגבות תשלומים מופקעים מהלקוחות הלבנים, בעוד שבאזרחים השחורים טיפלה ללא תשלום.
מותה
ב-16 ביוני 1881 דיווחו העיתונים כי מארי לאבו נמצאה מתה במיטתה. עדויות ברורות למותה או ללוויה שלה מעולם לא נמצאו, ויש המאמינים כי היא חיה שנים לאחר מכן ואף חיה עד ליום זה. ייתכן שאמונה זו קרתה בשל הבלבול בין מארי לאבו האם לבין מארי לאבו הבת, לימים אף היא כוהנת וודו מוערכת, שדמתה לה מאוד ונפטרה בגיל 98.
קברה של מארי לאבו נמצא בבית הקברות סנט לואיס בניו אורלינס ומשמש כמקור עלייה לרגל של מאמיניה וכמוקד תיירות בעיר. על פי האמונה ניתן לצייר צלבים על קברה של מארי לאבו ולבקש משאלה מעצמותיה.
ניקולאי לבדב
ניקולאי איגורייביץ' לבדב (ברוסית: Николай Игоревич Лебедев; נולד ב-16 בנובמבר 1966) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי רוסי.
ביוגרפיה
אביו, איגור ניקולאייביץ' לבדב, היה קצין במשמר הגבול הסובייטי ולאחר מכן עבד כמהנדס במפעל אלקטרוני בעיר קישינב. ניקולאי נקרא על שם סבו. אמו, ילנה אלכסיי בנה, הייתה כלכלנית ומוצאה ממשפחת קוזאקים, מדרום רוסיה.
כבר מילדותו ניקולאי נמשך לתחום הקולנוע, דבר שהוריו טיפחו אצלו ותמכו בו.
בשנים 1995–1996 היה לבמאי ותסריט הגרסה הרוסית של "רחוב סומסום", ששודרה בערוצים NTV וב-ORT.
משנת 1997 החל לביים סרטי קולנוע בכוחות עצמו ועם השנים ביים סרטים מוצלחים לרבות, "הכוכב", "כלב זאב" (שהיה לסרט הפנטזיה הראשון מסוגו ברוסיה), "אגדה מספר 17" (שזכה להצלחה רבה בקולנוע הרוסי) וסרט האסונות "הטיסה".
בשנת 2020 תכנן להתחיל בצילומי הסרט "האמן ומרגריטה", אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, נאלץ לעצור את ההפקה. הוא הוחלף על ידי במאי אחר ובסופו של דבר התמקד בהפקת הסרט נירנברג אודות משפטי נירנברג.
חייו האישיים
הוא נשוי לאירינה לבדבה, כלכלנית. יש לו בת אחת: סבטלנה.
ים אוחוצק
ים אוחוצק או בתעתיק מדויק ים אוחוטסק (ברוסית: Охо́тское мо́ре) הוא ים שולי בצפון-מערב האוקיינוס השקט המשתרע בין חצי האי קמצ'טקה במזרח, האיים הקוריליים בדרום-מזרח, האי הוקאידו (שבצפון יפן) בדרום, והאי סחלין וחופה המזרחי של סיביר במערב. הוא קרוי על שם אוחוצק, היישוב הרוסי הראשון במזרח הרחוק הרוסי. ביפנית הים היה קרוי מסורתית "הוקאי" (北海), שמשמעותו "הים הצפוני". מכיוון שמונח זה משמש כעת לתיאור הים הצפוני באירופה, השתנה השם ל"אוהוצוקו-קאי" (オホーツク海), תעתיק של השם הרוסי.
היסטוריה
מגלי הארצות הרוסים איוואן מוסקביטין ווסילי פויארקוב היו האירופאים הראשונים שהגיעו לים אוחוצק ברבע השני של המאה ה-17.
בחורף ההפלגה בים אוחוצק קשה ולעיתים בלתי אפשרית עקב קרחונים רבים הנוצרים בשל הזרמת מים מתוקים רבה משפך נהר האמור אל הים, המורידה את מליחות המים ומעלה את נקודת קפיאתם. פרט להוקאידו, הים מוקף מכל עבריו בשטחים שבשליטת רוסיה, ולכן נחשב לרוב תחת ריבונותה.
עד סוף מלחמת העולם השנייה היה ים אוחוצק אזור דיג יפני ולצי היפני היו בסיסים בים. בסוף מלחמת העולם השנייה הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן ונטלה ממנה את השליטה בים אוחוצק.
בים אוחוצק זוהו 29 שדות נפט וגז לאורך המדף היבשתי. כלל עתודות הנפט בים נאמדות בכ-3.5 מיליארד טונות של שווה ערך נפט, מתוכן 1.2 מיליארד טונות נפט ו-1.5 מיליארד מ"ק גז טבעי.
הנמל הגדול ביותר בים אוחוצק הוא בעיר מגדן.
רוברטו סוסה
רוברטו קרלוס סוסה (בספרדית: Roberto Carlos Sosa; נולד ב-24 בינואר 1975 בסנטה רוסה שבפרובינציית לה פמפה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק כחלוץ.
קריירה
סוסה החל לשחק בקבוצת חימנסיה לה פלאטה, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר לה פלאטה. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-1995 ושיחק בשורותיה עד 1998. בשנה האחרונה שלו בקבוצה כבש סוסה 28 שערים ב-38 משחקים, דבר אשר הביא לרכישת כרטיסו על ידי אודינזה מהסרייה א'.
נאפולי
בעונת 2003-2004 הוא שיחק באסקולי ובמסינה מהסרייה ב' ללא הצלחה יתרה, בסוף העונה חתם סוסה בנאפולי, מהמועדונים המפורסמים של איטליה, אשר הורדה לליגה השלישית לאחר שפשטה את הרגל. המעבר לנאפולי היה מוצלח, לצד הצלחתו על המגרש, הפך סוסה לאחד מחביבי הקהל הנפוליטני הנחשב לאחד מהחמים והטובים באיטליה. במהלך עונת 2005-06 זכה סוסה ללבוש בפעם האחרונה את החולצה מספר 10 אשר נגנזה במטרה להוקיר את תרומתו של דייגו מרדונה לקבוצה, באותו משחק כבש סוסה שער שלאחריו פרץ בבכי. במהלך מרץ 2008 הצהיר סוסה על רצונו לעזוב את הקבוצה ולפנות מקום לשחקנים צעירים בסוף העונה. לבסוף החליט סוסה לחתום בחימנסיה לה פלאטה, הקבוצה בה החל את הקריירה.
מדיניות פיסקלית
במדינות המערביות מקובל כי המדיניות הפיסקלית נמצאת באחריות הממשלה, בניגוד למדיניות המוניטרית הנמצאת באחריות הבנק המרכזי.
התפיסה השלטת כיום בקרב כלכלנים מכונה "הנייטרליות של הכסף" או "הדיכוטומיה הקלאסית", ולפיה בטווח הארוך שינויים נומינליים אינם משפיעים על הגורמים הריאליים של המשק. כלומר, ההשפעה ההדדית בין המדיניות המוניטרית והמדיניות הריאלית מתקיימת רק בטווח הזמן הקצר.
מונחים
כאשר הממשלה מוציאה יותר מסך הכנסותיה, כפי שנוהגות בפועל רוב הממשלות, אנו נאמר כי לממשלה יש גירעון פיסקלי. הגירעון יכול להיות ממומן על ידי מכירת נכסי המדינה או על ידי הנפקת איגרות חוב או מלווים לציבור במטבע המקומי (חוב פנימי) או על ידי קבלת הלוואות מחו"ל (חוב חיצוני). לבסוף, יכולה הממשלה, בדרך כלל על ידי הבנק המרכזי, ליצור אשראי חדש ולשלם באמצעותו.
כאשר ממשלה נוקטת מדיניות פיסקלית מרחיבה היא מגדילה את הוצאותיה באופן גרעוני או מצמצמת את גביית המיסים. המצב ההפוך ייקרא מדיניות פיסקלית מרסנת.
שימוש במדיניות פיסקלית
הכלכלן ג'ון מיינארד קיינס, מייסד אסכולת הכלכלה הקיינסיאנית, טען שהמדיניות הפיסקלית הממשלתית היא כלי רב עצמה המסייע לממשלה לבצע שינויים במשק. קיינס גרס כי לקחי השפל הגדול מלמדים אותנו כי המדיניות המוניטרית לבדה אינה מספיקה כדי להחזיר את המשק לאיזון, ובאמצעות מדיניות פיסקלית מרחיבה ניתן לגרום לשוק להגיע למצב של תעסוקה מלאה ולמנוע עודפי היצע הגורמים למיתון. הגדלת הוצאות הממשלה, למשל על ידי ביצוע עבודות תשתית כגון סלילת כבישים באופן ציבורי, מסייעות למשק בכך שהן מזרימות ביקוש חדש למוצרים ושירותים, בשיעור הנגזר מהמכפיל הקיינסיאני, ומאפשרות ליצרנים לספק ביקוש זה על ידי ייצור נוסף באמצעות העסקת עובדים נוספים.
באופן כללי יותר, מקובל לדבר על מדיניות אנטי-מחזורית: כשם שיש לנקוט מדיניות פיסקלית מרחיבה בעת מיתון, כך יש לנקוט מדיניות פיסקלית מצמצמת או מרסנת בשעת גאות. על ידי הקטנת הוצאות הממשלה בתקופה של תעסוקה מלאה וצמיחה גבוהה, ניתן אמנם למתן את הקיצוניות של מחזור העסקים ולמנוע תקופת שפל חריפה בעתיד. אך בפועל ממשלות אינן נוהגות על פי רוב להילחם בגאות ושגשוג כלכלי באופן זה. בעולם המערבי יהיה זה בדרך כלל הבנק המרכזי שיילחם באינפלציה, שהיא תוצאה שלילית של גאות, על ידי העלאת שער הריבית במשק.
ביקורת
כלכלנים מוניטריסטים כגון מילטון פרידמן סבורים כי הממשלה אינה יכולה להשיג דבר באמצעים המתוארים לעיל ואף גורמת נזק כאשר היא מממנת את גרעונה על ידי הזרמת כסף חדש לשוק. הגדלת היצע הכסף היא לדידם הגורם היחידי לעליית מחירים. הם אף מתנגדים להתערבות המדינה במדיניות מוניטרית, לפיה יש להשתמש במדיניות מוניטרית - לקבוע שער ריבית גבוה כדי לרסן (או נמוך, כדי לעודד) פעילות כלכלית.
חוב ציבורי
כאשר הממשלה נוהגת להוציא כספים באופן גרעוני לאורך זמן, היא מייצרת חוב ציבורי גדל והולך. על חוב זה היא נדרשת לשלם ריבית שהופכת להוצאה ממשלתית גדלה והולכת. כאשר החוב הלאומי (שמקובל למדוד כאחוז מהתמ"ג) מגיע לממדים גדולים, יש לכך השלכות שליליות, לא רק משום שהמשק מקצה משאבים גדלים והולכים להחזר חובות העבר, אלא גם משום ששיעור הריבית שהוא נדרש לשלם עולה.
בישראל בשנת 2011 גדל החוב הממשלתי בכ-4% ועמד על 633 מיליארד ש"ח לעומת 608 מיליארד ש"ח בשנת 2010. תקציב המדינה בשנת 2011 היה 361 מיליארד שקלים מתוכם 23% שהם 85 מיליארד שקלים הלכו להחזר חובות. לשם השוואה תקציב הביטחון באותה שנה היה 13% שהם 49 מיליארד שקל.
החוב הציבורי הוא אחד מהגורמים הנלקחים בחשבון לפני קביעת תקציב המדינה.
עיר עולם
עיר עולם או עיר גלובלית (באנגלית: Global City או World City) היא עיר מתמחה המהווה נקודה מרכזית בעלת השפעה כלכלית, חברתית, או פוליטית ולעיתים קרובות גם תרבותית ואף דתית ישירה ומוחשית על הזירה הבינלאומית, בעידן הגלובליזציה. ערי עולם מוגדרות כבעלות קשר ישיר, שאינו מוגבל למיקומן הגאוגרפי, עם העולם החיצוני למדינת הלאום.
כבידה
בפיזיקה, כְּבִידָה היא תופעה בה עצמים בעלי מסה ואנרגיה נמשכים זה אל זה.
עיר עולם
את המונח טבעה הסוציולוגית והכלכלנית ססקיה סאסן (S. Sassen) ב-1991.
כבידה
על פי תורת היחסות הכללית כבידה היא תוצאה של עיקום המרחב-זמן. גופים בעלי מסה ו/או אנרגיה מעוותים את המרחב והזמן. מודל זה שפורסם על ידי איינשטיין ב-1915, הוא התיאור הטוב ביותר שבידינו לתופעת הכבידה, ועד כה הוא עמד בכל המדידות והתצפיות המדעיות, אולם עד כה הוא אינו משתלב עם מכניקת הקוונטים.
עיר עולם
מאפיינים
בעיר זו ירוכזו מטותיהן המרכזיים של חברות מקומיות ובינלאומיות, מרכזי הבנקים הגדולים, הבורסה למסחר בניירות ערך ובתי עסק רבים המשרתים את הגורמים הפיננסיים השונים, לצד שירותים נלווים, כמו תחבורה בינלאומית ענפה.
כבידה
תפיסה נוספת מפרשת את הכבידה כאחד מהכוחות היסודיים בטבע. על פי תפיסה זו, כבידה היא הכוח החלש ביותר מבין ארבעת הכוחות היסודיים - כ-1038 פעמים חלש יותר מהכוח החזק, כ-1036 פעמים חלש יותר מהכוח האלקטרומגנטי, וכ-1029 פעמים חלש יותר מהכוח החלש.
עיר עולם
מאפיינים
אחד הדיונים כיום סביב העיר הגלובלית הוא בהקשר של השפעות הגלובליזציה. האם הערים הגלובליות הופכות יותר ויותר דומות זו לזו, או שעליהן לחזק את המאפיינים הייחודיים שלהן? אחת הדוגמאות היא הקניון, הרי שהעיר צריכה להכיר את השפה הקפיטליסטית ולדעת להשתמש בה על מנת להיות אטרקטיבית לקונים ומשקיעים פוטנציאליים. מצד שני היא חייבת לשמור על זהות ייחודית על מנת לשמור על חשיבותה במבנה הגלובלי ולוודא שהיא לא בת החלפה עם ערים אחרות.
כבידה
על כדור הארץ, כבידה מעניקה משקל לעצמים, והכבידה של הירח גורמת לגאות ושפל. לכבידה יש גם תפקידים ביולוגים חשובים בכך שהיא מנחה את כיוון הגדילה של צמחים בתהליך הגרביטרופיזם, ומשפיעה על מחזור הדם ביצורים רב-תאיים. מחקרים בחוסר כבידה אף הראו שלכבידה יש תפקיד במערכת החיסונית ותהליך התמיינות תאים בגוף האנושי.
עיר עולם
תכונות כלליות
למרות שהגדרת עיר מסוימת כ-"עיר עולם" היא סובייקטיבית מאוד מטבעה, הרי שהתכונות הבאות משותפות לכל הערים שהוכרו כ"ערי עולם":
מבחינת ארצות המערב, ארבע הערים בעלות מרב התכונות ה"גלובליות" הן: טוקיו, לונדון, ניו יורק, ופריז, שגם משמשות סמלי הצלחה לקפיטליזם. אולם, דרגת כל עיר ברשימת ערי העולם נקבעת בהתאם לשיקולים תרבותיים, ערכיים, וחווייתיים שונים.
כבידה
העולם העתיק
במאה השלישית לפני הספירה, הפיזיקאי היווני ארכימדס גילה את מרכז המסה של המשולש. הוא גם שיער שאם מרכז הכבידה של גופים בעלי אותו משקל הוא לא זהה, הוא יהיה ממוקם באמצע הקטע שמחבר את שניהם. כשתי מאות מאוחר יותר, המהנדס והארכיטקט הרומאי ויטרוביוס טען בספרו על אודות האדריכלות שכבידה לא תלויה במשקל החומר אלא ב'טבע' שלו:
המתמטיקאי והאסטרונום ההודי בראהמגופטה (598 - 668 לספירה) תיאר לראשונה את הכבידה ככוח מושך, מה שגרם לחלק מהאנשים לטעון שהוא היה ה"מגלה" האמיתי של הכבידה (ולא אייזיק ניוטון):
עיר עולם
דירוג ערי העולם של GaWC
החל משנת 1999, מנסה ארגון ה-Globalization and World Cities Study Group and Network (הרשת וקבוצת המחקר לגלובליזציה וערי עולם), ה-GaWC, לדרג ולהגדיר את ערי העולם. דירוג ה-GaWC מזהה שלוש דרגות של ערי עולם (אלפא, ביתא וגמא) ומספר דרגות משניות.
דירוג ערי העולם של GaWC 2020
בראש דירוג ערי העולם של ארגון ה-GaWC לשנת 2020 נמצאות הערים הבאות:
כבידה
העולם העתיק
במזרח התיכון העתיק, כבידה הייתה נושא שנידון רבות. המלומד הפרסי אל-בירוני האמין במאה ה-11 לספירה שכוח הכבידה הוא לא ייחודי לכדור הארץ, ושגרמי שמיים אחרים צריכים להיות מושפעים ממשיכה כבידתית גם כן. בניגוד אליו, האסטרונום הפרסי אל-קזיני (המאה ה-12 לספירה) תמך בתפיסה של אריסטו לפיה כל החומר ביקום נמשך לעבר מרכז כדור הארץ.
המהפכה המדעית
באמצע המאה ה-16, מספר אירופאים הפריכו בעזרת ניסויים את התפיסה האריסטוטלית לפיה גופים כבדים נופלים במהירות גבוהה יותר. הפיזיקאי האיטלקי ג׳יאמבטיסטה בנדטי פרסם מאמרים הטוענים שבשל הצפיפות היחסית, גופים מאותו חומר אבל בעלי משקל שונה יפלו באותה מהירות. בעזרת ניסוי דלפט בשנת 1586, הפיזיקאי הפלמי סימון סטייפין הדגים שכאשר מפילים ממגדל שני כדורים בגדלים ובמשקלים שונים, הכדורים מגיעים למעשה לקרקע באותו זמן.
לאחר מכן, בשנים המאוחרות של המאה ה-16, גלילאו גליליי הדגים זאת בניסוי פיזה (או דווקא כניסוי מחשבתי). כאשר גלילאו שילב את המידע הזה עם מדידות מדוקדקות של כדורים שמתגלגלים במורד של מישורים משופעים, הוא ביסס בנחרצות את המסקנה שתאוצה כבידתית היא למעשה זהה עבור כל הגופים. גלילאו שיער שהתנגדות אוויר היא הסיבה לכך שגופים עם צפיפות נמוכה ושטח פנים גדול נופלים לאט יותר באטמוספירה. בשנת 1604, גלילאו שיער נכונה שהמרחק שעובר גוף נופל הוא פרופורציונלי לריבוע הזמן שעבר.
כבידה על פי ניוטון
התיאור הראשון של כבידה נוסח על ידי אייזק ניוטון בספרו פרינקיפיה מתמטיקה שהתפרסם בשנת 1687. התיאור שנקרא חוק הכבידה האוניברסלי קובע כי כל שני גופים בעלי מסה נמשכים זה לזה ביחס ישר למכפלת מסותיהם, וביחס הפוך לריבוע המרחק ביניהם. לאחר שניסח את חוקו השני, תהה ניוטון מהו הכוח המאלץ את כוכבי הלכת לנוע במסילות אליפטיות-הליוצנטריות (שהשמש במרכזן), מהו הכוח המאלץ את הירח לנוע סביב כדור הארץ ומהו הכוח הגורם לגופים על פני כדור הארץ (תפוחים, למשל) ליפול מטה.
כאשר:
בניסוח וקטורי כותבים זאת כך:
ערכו הקטן של קבוע הכבידה מלמד על חולשתו הרבה יחסית לכוח האלקטרומגנטי. לשם השוואה, כוח הכבידה שיפעילו ביניהן שתי מסות של קילוגרם (אשר בכל אחת מהן יש בקירוב נוקליאונים) המרוחקות זו מזו מרחק נתון כלשהו זהה לכוח שיפעילו ביניהם שני מטענים של כ- קולון (בקירוב זהו המטען של  פרוטונים) המרוחקים זה מזה אותו מרחק. אולם מאחר שרוב הגופים נייטרליים מבחינה חשמלית, השפעת שדותיהם החשמליים של גרמי שמים לא ניכרת למרחקים כהשפעת שדות הכבידה שלהם.
הרעיון לפיו גופים מפעילים זה על זה כוח ממרחק ללא מגע ביניהם היווה מהפכה של ממש ביחס לתפיסה המדעית של ימי הביניים וכן ביחס לפילוסופיה המכניסטית שרווחה בזמנו של ניוטון, ששללה השפעה מרחוק (וייתכן כי במידה זו או אחרת הוא מנוגד לאינטואיציה האנושית עד ימינו אנו). ככל הנראה, ניכרת בו השפעת רעיונות מהפילוסופיה היוונית וההלניסטית, אשר הגיעו לאירופה בזמן תנועת התרגומים מיוונית בתקופת הרנסאנס.
הבעיות במודל ניוטון
לפי חוק הכבידה האוניברסלי של ניוטון המסה הגרוויטציונית שמופיעה בחוק הכבידה זהה למסה האינרציאלית המופיעה בחוק השני, תאוצת גוף בשדה כבידה אינה תלויה במסתו או מסלולו. ברם, אין הסבר לזהות בין שני הגדלים. משום מה המסה הגרוויטציונית הקובעת את עוצמת כוח המשיכה שווה בדיוק למסה האינרציאלית הקובעת את ההתנגדות לשינוי מהירות.
כשהשתפר דיוק המדידות התגלה שחוק הכבידה האוניברסלי אינו מניב ניבויים מדויקים, וככל שמדובר בתנועה בהשפעת כבידה גדולה יותר הניבויים סוטים והולכים מהמציאות. המדידה שהראתה חוסר דיוק זה באופן מובהק הייתה מסלולו של כוכב חמה.
לאחר שניסויים העלו שמהירות האור זהה ללא תלות במערכת בה מתבצעת המדידה, ניסח איינשטיין את תורת היחסות הפרטית. תורה זו לא כללה תיאור של תופעת הכבידה, אך שללה את הרעיון שקיימת בו־זמניות: מה שיראה בו־זמני במערכת ייחוס אחת יכול לא להיות בו־זמני במערכת ייחוס אחרת. מדידות רבות איששו שאכן בו־זמניות תלויה במערכת הייחוס. לפיכך ההשפעה המיידית של כבידה בין גופים אינה אפשרית וזו סתירה לחוק הכבידה האוניברסלי של ניוטון.
הכבידה בתורת היחסות - על פי איינשטיין
תופעת הכבידה נובעת מכך שמסה מעקמת את המרחב-זמן, ועיקום זה מכתיב את תנועתה של המסה בנפילה חופשית. מערכת שאינה שרוייה בתאוצה (מערכת אינרציאלית) היא זו בה גוף שרוי בנפילה חופשית וכל מצב אחר אינו מערכת אינרציאלית.תפיסה זו הפוכה בדיוק לתפיסה של ניוטון: בתורת ניוטון, אדם הנמצא על פני כדור הארץ אינו נמצא בתאוצה (כלומר הוא במערכת אינרציאלית), ואילו אדם הנופל, למשל, מבניין נמצא בתאוצה. בתורת היחסות התיאור הפוך: אדם הנמצא בנפילה חופשית אינו חווה תאוצה ולראייה משקל המחובר לרגליו יראה 0, ואילו אדם הניצב על פני כדור הארץ חווה תאוצה כלפי מעלה, ועל כן נמדד כוח הפועל על רגליו שדוחפות את כדור הארץ, וזו התופעה המכונה משקל. על כן דווקא האדם הנופל בנפילה חופשית הוא המצוי במערכת אינרציאלית.
מסה גורמת להתעקמותו של המרחב־זמן סביבה באופן פרופורציוני לגודלה. המסלול שיתווה גוף בוחן במרחב־זמן בהשפעת הכבידה תמיד יהיה גיאודזה – כלומר המסלול הקצר ביותר בין שתי נקודות (בהכללה מהמרחב למרחב־זמן). מכיוון שהמרחב־זמן עצמו עקום, גם גיאודזה זו תהיה עקומה. גוף הנע במסלול עקום מתנהג כאילו פועל עליו כוח, ועל כן ניתן לייחס את סטייתו מהישר להשפעתו של כוח מדומה (דוגמה מחיי היומיום לכוח מדומה הוא הכוח הצנטריפוגלי). כוח הגרוויטציה הוא הכוח המדומה הזה.
בצד השמאלי של המשוואה יש רק גדלים שקשורים לגאומטריה של המרחב (כמו המטריקה של המרחב, או טנסור ריצ'י וסקלאר ריצ'י שמביעים את עקמומיותו), ובצידה הימני יש טנזור שמכיל מידע על צפיפות האנרגיה (ולכן צפיפות המסה), צפיפות התנע וזרימת התנע.
הבעיה ביחסות כללית
קיימת לפחות בעיה מהותית אחת בתורת היחסות הכללית. בעיה זו היא שבנסיבות קיצוניות, בליבה של חור שחור וברגע של המפץ הגדול מתקבל גודל אינסופי במשוואות ועל כן לא ניתן לנבא מהן תהיינה התוצאות, אך תוצאות קיימות - בחור שחור התוצאות הן השפעות על סביבתו, ובמפץ הגדול הן תכונות היקום כולו. מאחר שהקונצנזוס במדע מקבל את קיומם של חורים שחורים בהתאם לעשרות אלפי תצפיות, ומקבל את תאוריית המפץ הגדול לא נותר אלא להסיק שגם תיאור הכבידה על פי יחסות כללית אינו תיאור שלם.
הניסיונות לנסח תורת כבידה קוונטית
מאז ההצלחה בשילוב האלקטרומגנטיות עם תורת הקוונטים במסגרת תורת האלקטרודינמיקה הקוונטית באמצע המאה ה-20 והצלחות דומות בשילוב הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש, מנסים הפיזיקאים לשלב גם בין הכבידה לבין תורת הקוונטים, ובכך לאפשר פיתוחה של תאוריה מאוחדת גדולה שתסביר את ארבעת כוחות היסוד בטבע כביטויים שונים של כוח אחד, אולם עד כה ניסיונות אלה לא צלחו.
רבות מהתאוריות שהוצעו עד כה לגרוויטציה קוונטית מניחות שהגרוויטציה פועלת באמצעות חלקיקי שליח הנושאים את הכוח אך לא הצליחו לפתור את בעיית האינטראקציה של החלקיקים נושאי הכוח עם עצמם, שגורמת להתבדרויות של גדלים. בכוחות האחרים נפתרה בעיה זו בעזרת רנורמליזציה. בעיה אחרת נובעת מכך שבגלל חולשת כוח הכבידה, כמעט בלתי אפשרי להבחין בסטיות בין תוצאותיו של ניסוי לבין הניבויים של היחסות הכללית הקלאסית, שיצביעו כיצד יש לשלב בין היחסות הכללית לבין תורת הקוונטים.
בין התאוריות שהוצעו בשביל לשלב את הגרוויטציה עם תורת הקוונטים וההבנה הפיזיקלית לגבי אופי הכוחות הבסיסיים האחרים בולטות תורת המיתרים, הגורסת כי החלקיקים היסודיים ביותר אינם נקודתיים, וכבידה קוונטית לולאתית.
תורת השדות הקוונטית מנבאת את קיומו של חלקיק המשמש כנשא של כוח הכבידה. החלקיק ההיפותטי מכונה בשם גרביטון. אם הוא קיים, אמור להיות לו ספין 2 וחוסר מסת מנוחה.
עידוש כבידתי
על פי היחסות הכללית, קיומה של מסה מעקם את המרחב, ולכן משפיע גם על קרני האור ומעקם את מסלולן. על פי מיתוס נפוץ, ניבוי זה הביא לאישוש הראשון של תורת היחסות בשנת 1919, כאשר בעת ליקוי חמה נצפה כוכב שהיה אמור להיות מוסתר על ידי השמש, אם כי למעשה תוצאות הניסוי לא היו חד משמעיות.
גופים שמימיים מסיביים יותר, כמו גלקסיות, צבירי גלקסיות, או קוואזרים, יכולים לגרום לגופים שנמצאים מאחוריהם להראות כמה פעמים, או להראות כטבעות המקיפות את הגוף. איינשטיין חזה תופעה זו, אולם היא התגלתה רק בשנות ה-70 של המאה ה-20.
גלי כבידה
תורת היחסות הכללית מנבאת כי כפי שתאוצת מטענים גורמת להיווצרות גלים אלקטרומגנטיים, כך גם תאוצה של מסות צריכה לגרום להיווצרות גלי כבידה. בגלל חולשתו היחסית של כוח הכבידה, גלים אלו חלשים מאוד והגילוי שלהם התאפשר רק ב-2015 על ידי צוות המחקר LIGO שהשתמשו במכשור שנבנה במיוחד לצורך זה, כפי שהתפרסם ב-2016.
נגישות
נְגִישׁוּת היא מידת התאמתה של מערכת לשימושם של אנשים בעלי יכולות גופניות, נפשיות ושכליות מגוונות ככל האפשר, לרבות אנשים שהיכולות שלהם באחד מתחומים אלה נמוכות עד כדי לקויות. לדוגמה: התאמת המערכת לקצרי רואי וכבדי ראייה, לבעלי לקות שמיעה, לנכים בכיסאות גלגלים וכדומה.
הנגישות היא תת-תחום של השמישות - התחום העוסק בהתאמת המערכת לשימושם של אנשים רבים ככל האפשר. העוסקים בהנדסת מערכות ממיינים את תכונת הנגישות של המערכות בין התכונות המכונות ilities, לצד מאפיינים לא-פונקציונליים אחרים של מערכות, כגון אמינות ובטיחות.
התפתחות ההכרה בנגישות וחקיקה
חוקים לסיוע לאנשים עם לקויות חוקקו במקומות רבים ותקופות שונות. חלק מחקיקה זו ניתן כיום להגדיר כחקיקת סעד, חלק כחקיקת נזיקין וחלק כחקיקת נגישות. מהמשפט העברי, למשל, מוכר החוק הקובע כי אדון חייב לשחרר עבד שנפגע גופנית באופן בלתי הפיך (יצא בשן ועין) - חקיקת נזיקין, מצוות ביקור חולים - חקיקת סעד, והכלל "לפני עיוור לא תיתן מכשול" כמו גם הפטור מאחריות פלילית ל-"חרש, שוטה וקטן" - חקיקת נגישות. אולם, החקיקה בתחומים אלה, לרבות תחום הנגישות, לא הייתה שיטתית עד לאמצע המאה העשרים.
בעקבות המהפכה התעשייתית המעצבים התייחסו אל המשתמשים במוצרים באופן שבלוני ונטו להתעלם מהייחודיות בהעדפות ובצרכים של כל פרט ופרט. בספר "טכנולוגיה מסייעת: התאמת פריט ללקוח למען שיקום מוצלח" (2002, בעריכת מרסייה שרר) טוענים מנדלסון ופוקס כי זאת להבדיל מטכנולוגיה המתוכננת בהתאם לרעיון הלקוח במרכז. הם מנמקים את טענתם כך:
הנסיבות לחקיקה שיטתית של חוקי נגישות
במהלך המאה העשרים אירעו מספר התפתחויות ששינו את יחס החברה לאנשים עם לקויות ועמה את חקיקת הנגישות, שהפכה לשיטתית, מסודרת ומושתת על העיקרון הבסיסי של שוויון הזדמנויות. התפתחויות אלו היו:
חקיקה בארצות הברית
הגישה ההנגשתית נולדה בהשראת מאבק שוויון זכויות השחורים בארצות הברית במהלך שנות השישים. בעקבות מאבק זה החלו גם אנשים עם לקויות לראות עצמם כשייכים לקבוצת מיעוט מקופחת ושאפו להתאמת החברה אליהם. החוקים ראשונים העוסקים בנגישות חוקקו בארצות הברית בשנות השישים. דוגמה לחוק כזה היא the Architectural Barriers Act of 1968 - חוק שדרש שמבנים ממשלתיים יהיו נגישים למשתמשי כיסאות גלגלים ולמעשה טבע את המושג "נגישות". מאז חוקקו בארצות הברית חוקים רבים העוסקים בתחום.
ב-1973 חוקק בארצות הברית חוק רב השפעה בשם Rehabilitation Act. חוק זה עסק בזכותו של כל אזרח עם לקות לקבל מהמדינה תוכנית שיקום שתאפשר לו השתלבות בשוק העבודה. הסעיף המהפכני ביותר של חוק זה היה סעיף 504 שקבע שאסור למעסיק לאפלות בין מועמדים עם לקות למועמדים בלא לקות. סעיף זה היה למעשה פריט החקיקה הראשון בארצות הברית למען שוויון הזכויות אנשים עם לקויות וההכרה הרשמית הראשונה באנשים עם לקויות כבמיעוט שיש להגן על זכויותיו. חוק זה אומנם חל רק על מוסדות חינוך, מוסדות ממשלה וארגונים שלפחות חלק מתקציבם הוא ממשלתי, אך הוא גרם לשינוי התפישה גם לגבי מעסיקים שהוא לא חל עליהם.
ב-1975 עוגנה זכותם של אנשים על לקויות לשוויון בחינוך ולחינוך בכלל - the Education of All Handicapped Children Act of 1975 (the Individuals With Disabilities Education (Act.
חוק הנגישות הבולט ביותר שחוקק בארצות הברית היהAmericans with Disabilities Act of 1990. ג'ורג' בוש האב שהיה נשיא ארצות הברית באותה תקופה, הודיע כי הוא עומד להטיל וטו על החוק וכתוצאה מכך מפגינים נכים צרו והשתלטו על בנייני ממשל רבים ברחבי ארצות הברית. תחנות הטלוויזיה בארצות הברית וברחבי העולם שידרו את תמונותיהם של מפגינים הנוטשים את כיסאות הגלגלים שלהם וזוחלים במעלה מדרגות הבית הלבן בניסיונות חוזרים ונשנים להשתלט גם עליו.
השפעה חוצה גבולות של החקיקה האמריקנית
השפעות החקיקה האמריקנית והפגנות הנכים בארצות הברית חצו גבולות. בשל היותה של ארצות הברית שוק גדול, יצרנים רבים מחוץ לארצות הברית התאימו באופן וולנטרי את כל הציוד שלהם לתקנים האמריקנים. המטוסים, האוטובוסים והמחשבים, לדוגמה, הפכו לנגישים יותר גם מחוץ לארצות הברית בשל חוקים אלה. הופעת ציוד נגיש במקומות בהם לא הייתה מודעות לנגישות, כמו גם תמונות מהפגנות הנכים, נתנו השראה למאבקי זכויות במקומות רבים.
חקיקה בבריטניה
שני חוקי הנגישות המרכזיים בבריטניה הם The Chronically Sick and Disabled Persons Act of 1970 ו-Disability Discrimination Act of 1995. הראשון שבהם היה חוק שמטרתו לשפר את איכות חייו של מי שנתפס כבלתי כשיר לעבודה ולאורח חיים נורמליים בשל היותו בעל לקות. אולם, למרות תפיסת המחוקק החוק דווקא נתן לאנשים רבים עם לקות להגיע לאורח חיים נורמלי.
חקיקה בישראל
בישראל חוקקו מספר חוקים בגישה ההנגשתית. הבולט בהם הוא חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות. חוק זה חוקק בשנת 1998 בלא כל התייחסות לנגישות. אולם בשנת 2005 הוא תוקן כך שיכיל מושג זה ובין השאר הוסף בו פרק שלם על נגישות. פרק הנגישות בחוק השוויון מגדיר נגישות כך:
קובע את החובה להנגיש כל מקום שניתן בו שירות לציבור לאנשים עם כל סוגי המוגבלויות. לפי חוק זה, כל בניין אשר ניתן בו שירות לציבור, כגון: משרדי ממשלה, בתי משפט, בתי עסק, לרבות בתי קולנוע, מסעדות, פארקים ובתי מלון, בתי ספר, אתרי אינטרנט, מופעים ועוד - חייבים בנגישות הנוגעת לשירות הניתן במקום, למבנים, לתשתיות ולסביבת הבניין. זאת כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות לקבל שירות באופן שוויוני, מכובד ועצמאי, יחד עם כלל הציבור.
חוק שוויון זכויות והתקנות הקשורות אליו מתייחסים לאנשים עם מוגבלות פיזית, מוגבלות בראייה, מוגבלות בשמיעה, מוגבלות נפשית ומוגבלות קוגניטיביות. את ביצוע התאמות ההנגשה אמור לספק המחזיק, המפעיל או הבעלים של מקום ציבורי. כמו כן, מעניק החוק כלים לאכיפתו, כגון מערך פקחים בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות אשר הוסמכו להוציא צווי נגישות נגד החייבים בנגישות אשר לא ביצעו את ההתאמות הדרושות. כמו כן, עסק טעון רישוי אשר לא עומד בדרישות החוק במעמד הגשת הבקשה לרישיון - לא יקבל רישיון עסק. בנוסף, אדם עם מוגבלות אשר הגיע לקבל שירות במקום ציבורי והמקום נמצא לא נגיש יכול להגיש תביעה אזרחית ללא הוכחת נזק.
משרד הכלכלה מעניק תעודת הסמכה לבעלי מקצוע שעברו התמחות בתחום הנגישות. ישנם שני סוגי התמחויות: בתיקון לחוק התכנון והבנייה שתוקפו החל מ-1 באפריל 1972 נקבע כי כל מבנה ציבורי שנבנה בישראל חייב לכלול אמצעים שיאפשרו גישה לנכים. הרחבה ופירוט של עיקרון זה נעשו בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998. כמו כן נקבע בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ובתקנות לפיו, כי על מפעיל שירות תחבורה ציבורית ורשות מקומית להסדיר נגישות עבור אנשים עם מוגבלות לשירותי תחבורה ציבורית. כן הותקנו תקנות בדבר נגישות לאתרי עתיקות, גנים לאומיים, שמורות טבע ושטחים פתוחים שבניהול רשות הטבע והגנים או הקרן הקיימת לישראל, או מטעמן.
חוקי נגישות נוספים:
בישראל היו גם הפגנות של אנשים עם לקויות. הפגנות בולטות במיוחד:
התאמות במקומות עבודה בישראל
לפי החוק על המעסיק להתאים את מקום העבודה הסייג הוא - מבלי שהדבר יטיל נטל כבד מדי על המעסיק. השתתפות המדינה במימון התאמות מאפשרת למעסיקים לבצע התאמות ולהתמודד עם הסייג. תקנת השתתפות המדינה במימון התאמות קובעת מענק מותנה שניתן על ידי המדינה לסייע למעסיקים לבצע התאמות. תהליך קבלת השתתפות המדינה בהתאמות:
ראשית על מעסיקים לפנות למשרד הכלכלה באתרם. התהליך כרוך במילוי טפסים וקבלת אישור מורשה נגישות על הצורך בהתאמה או על ביצועה. חברות פרטיות כמו "מקשיבים נט" מסייעות למעסיקים לקבל את מירב ההתאמות האפשריות תוך השקעה מינימלית של זמן ומשאבים.
סוגי נגישות וטכניקות הנגשה
הנגישות היא תחום רחב מאוד ולכן תפיסתו דורשת את חלוקתו לתת תחומים. ישנן מספר דרכי חלוקה מקובלות:
לדוגמה: נגישות פיזית של מטופל עיוור למשרדו של רופא היא נגישות ההגעה מביתו של המטופל אל משרדו של הרופא. נגישות זו כוללת: נגישות מציאת המידע על הדרך מראש, נגישות ההתמצאות בשלבי ההגעה בתחבורה ובתוך מבנה המרפאות וכיוצא בזה.
נגישות השירות של מטופל זה אצל הרופא כוללת, למשל: טפסים נגישים אצל הפקידים, בדיקות נגישות אצל האחות והרופא, קבלת מרשם נגיש לבית המרקחת שלא יאלץ את המטופל לבקש מהרוקח לחטט בכליו של המטופל כדי לזהות את המרשם.
עיצוב אוניברסלי
עיצוב אוניברסלי או תכנון אוניברסלי הוא תכנון הלוקח בחשבון את השמישות. דהיינו, עיצוב אוניברסלי הוא עיצוב שמטרתו להפוך את המערכת לכזו שמגוון האנשים היכולים לתפעל אותה ביעילות או לקבל ממנה שירות יעיל, הוא מקסימלי. זה כולל אנשים שאינם מצוידים בטכנולוגיה מסייעת אף על פי שהיא עשויה לסייע להם. לדוגמה, פותחן קופסאות שימורים שאנשים רבים בעלי יכולות גופניות מגוונות יכולים לתפעל אותו בקלות ובלא העזרות במכשיר נוסף, מקיים את רעיון העיצוב האוניברסלי טוב יותר מאשר פותחן קופסאות שרק גברים חסונים שאינם איטרי יד ימינם יכולים לתפעל ביעילות.
עיצוב אוניברסלי אינו חייב להיות עיצוב של חפץ. הוא יכול להיות גם עיצוב של דרך הוראה (מערך שיעור מעוצב אוניברסלית מאפשר השתתפות של תלמידים עם יכולות מגוונות) של נוהל, או של כל דבר אחר.
צג
__ללא_תוכן_עניינים__
נגישות
עיצוב אוניברסלי
לעיצוב האוניברסלי יש מספר יתרונות על פני עיצוב שאינו כזה:
צג
צג (מִרְקָע או מַצָּג; מכונה גם מָסָךְ וברבים מָסַכִּים) הוא התקן פלט של המחשב, אשר נכלל בקטגוריית ציוד היקפי.
הצג מתחבר למחשב דרך כרטיס גרפי אשר מעביר לו אות המייצג תמונה עומדת או תמונה נעה.
נגישות
התאמה לאנשים עם מוגבלות
התאמה ללקות היא שינוי הנעשה באופן בו ניגש אדם עם לקות אל מערכת או אל נוהל כך שיתאפשר שוויון הזדמנויות לאנשים בעלי לקות. בניגוד למתן נגישות על ידי עיצוב אוניברסלי, כשניתנת התאמה יש הקפדה על שני דברים: שהשינוי ייתן שוויון הזדמנויות ולא יתרון לבעל הלקות (דהיינו, לא ליצור אפליה מתקנת) ושהשינוי לא יקל על אנשים נוספים לצד האנשים שהוא בא לסייע להם.