cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ננסי וילר
עונה 3
הקבוצה מוצאת מחסה בבקתה של הופר, אך מצליף המוחות מצליח לאתר אותם ופוצע את אילבן. הקבוצה פונה לקניון סטארקורט כדי להתקבץ מחדש עם דסטין, סטיב, רובין ואחותו של לוקאס, אריקה. בעודם שם, מגיעים הופר, ג'ויס ומורי שחושפים שהם יודעים כיצד לסגור את השער החדש לעולם ההפוך שנבנה על ידי יחידה סובייטית מתחת לקניון סטארקורט. כשמצליף המוחות מגיע לקניון, ננסי, ג'ונתן, ויל, לוקאס, סטיב ורובין, מסיחים את דעתו באמצעות זיקוקים בזמן שבילי מקריב את עצמו למצליף המוחות על מנת להציל את אילבן. בסופו של דבר, השער נסגר על ידי ג'ויס, אם כי לכאורה במחיר חייו של הופר. לאחר "מותו" של הופר, ג'ויס מאמצת את אילבן; ומשפחת באיירז מוכרת את ביתה ועוזבת לקליפורניה. ננסי וג'ונתן חולקים נשיקת פרידה נלהבת ורגשית.
עונה 4
ננסי ורובין מסתננות למוסד "פנהרסט" על מנת לראיין את קריל; שטוען שמשפחתו נהרגה על ידי שד. במקביל, מקס נאחזת דיבוק על ידי וקנה; ננסי ורובין נזכרות בכך שקריל עצמו לא היה אחוז-דיבוק במהלך מות משפחתו, ומסיקות שזאת בעקבות המוזיקה שהתנגנה בסטריאו – ומוסרות מידע זה לדסטין, לוקאס וסטיב, שמסייעים למקס להימלט בהצלחה משליטתו של וקנה על ידי השמעת השיר האהוב עליה באוזניות שלה.
מאיוריה של מקס על המקום בו שהתה במוחו של וקנה, ננסי מבינה שמאורתו של וקנה מורכבת משבריו של בית קריל, מה שמוביל את הקבוצה לחקור את הבית הנטוש כעת. בפנים, הקבוצה מתחקה אחר האורות המהבהבים אחר תנועותיו של וקנה בעולם ההפוך. האורות מתחילים לפתע להתפוצץ, בהתאמה לרציחתו של הכדורסלן פטריק מקיני על ידי וקנה.
לאחר שדסטין מבחין באי-תקינותו של המצפן שלו, הקבוצה מבינה שחייב להיות שער חדש לעולם ההפוך בקרבת מקום, ועוקבת אחריו עד לאגם האוהבים, לתוכו סטיב צולל במטרה לחקור את השער, אך נגרר אל העולם ההפוך על ידי קנוקנות. ננסי, רובין ואדי צוללים אחריו ומצילים אותו מנחיל של יצורים דמויי-עטלף. הקבוצה משערת שווקנה פתח שער בכל זירת רצח, ואכן מאתרים שער נוסף בקרוואן של אדי. רובין ואדי בורחים מהעולם ההפוך בזמן שננסי נאחזת-דיבוק על ידי וקנה, שבאמצעות פלשבקים מעברו חושף בפניה שהוא הנרי קריל, בנו של ויקטור, שהרג את אמו ואחותו באמצעות כוחותיו הטלפתיים, ולאחר מכן הועבר לטיפולו של ד"ר ברנר, שניסה לשחזר את כוחותיו באמצעות ילדים אחרים (כולל אילבן), ואז מציג וקנה לננסי חזון של העתיד, שבו הוקינס נקרעת לגזרים, לפני שהוא משחרר אותה.
מכה אפורה
מכה אפורה הוא פזמון שכתב והלחין יהלי סובול לאלבומה הראשון של להקת מוניקה סקס, "פצעים ונשיקות", משנת 1995. השיר היה הראשון באלבום זה, בעיבודם של ירמי קפלן ושל חברי "מוניקה סקס" - סובול, פיטר רוט, שחר אבן צור ויוסי חממי.השיר עוסק בזוג צעיר שעובר להתגורר בדירה שכורה בתל אביב ומתאר את התקווה לחיים חדשים בעיר הגדולה, ואת ההתפכחות ממנה. השיר היה לשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "פלורנטין" ששודרה בערוץ 2 בין 1997 ל-2001, ועסקה אף היא בצעירים מהפריפריה שעברו להתגורר בשכונת פלורנטין בדרום תל אביב. הסדרה הפכה את השיר לפופולרי יותר, דווקא בתקופה בה חברי הלהקה שהו בארצות הברית. לימים ציין סובול כי "יש שם איזה משהו שאני קולט רק היום, בעיקר כשאני שר אותו מחוץ לתל אביב, שרק התעצם מאז והפך את השיר ליותר רלוונטי. משהו בעניין הזה של לבוא לתל אביב בשביל החלום, לעסוק באמנות וכל זה. זה כאילו הפך את השיר לאפילו יותר תל אביב עם השנים".
ננסי וילר
עונה 4
יומיים לאחר מכן, העיירה מתאוששת מ"רעידת האדמה", בעוד שמקס שרויה בתרדמת, לאחר שהוקמה לתחייה בעזרתה של אילבן. כולם מתאחדים בהוקינס; וננסי וג'ונתן בוחרים שלא לדון בקשיים הניצבים בפני זוגיותם. עם זאת, ויל חש שווקנה עדיין בחיים, והקבוצה מבחינה בקנוקנות מתוך העולם ההפוך המתחילות לפלוש לעיירה.
היברננסיס
היברננסיס (Collectio canonum Hibernensis) הוא קובץ החוקים הנוצרי המקיף המוקדם ביותר במערב הלאטיני. זהו קובץ סיסטמטי המחולק לספרים (libri) ולפרקים (capitula) הערוכים לפי נושאים. הנושאים שהטקסט עוסק בהם רבים ומגוונים, ובהם: ההיררכיה הכנסייתית, דיני אישות, קבורה, ארגון מדיני, עשיית צדק, ואף מגבלות על אכילת מזונות מסוימים. מחבריו הם ככל הנראה רובן (Ruben) מדראיניש (Dairinis) וקו כוכבני (Cú Chuimne) מאיונה (Iona). לפי הכרוניקה של אלסטר, הראשון מת בשנת 725 והאחרון בשנת 747. הטקסט אמנם כתוב בלטינית, אך כולל מספר מונחים משפטיים איריים ואזכורים של דמויות מן ההיסטוריה האירית, כגון פטריק הקדוש.
ננסי וילר
במדיות נוספות
דמותה של ננסי מופיעה במשחק מרובה המשתתפים "Dead by Daylight" כדמות הניתנת להורדה, יחד עם סטיב הרינגטון, כחלק מהחבילה "Stranger Things", בה מופיעים השניים כשורדים שניצודים על ידי הדמוגורגון ברחבי מעבדת הוקינס.
ביקורות
דמותה של ננסי, בגילומה של נטליה דייר, זכתה לביקורות חיוביות, ששיבחו במיוחד את כתיבת תהליך הפיכתה של ננסי מנערה מתבגרת רגילה לאישה צעירה, אמיצה ונחושה.
בנוסף, נתפסה גם יחסיה של ננסי עם ג'ונתן באיירז בעיני המעריצים והמבקרים כאחת מנקודות החוזק של סדרה, והפיכתם לזוג רומנטי קיבלה ביקורות חיוביות. מבקרים ומעריצים הדגישו גם את התיאום בין השניים, במקביל לכימיה בין דייר וצ'ארלי היטון, שהחלו לצאת במציאות בין הפקת העונות 1 ו-2.
בנוסף, דמותה של ננסי נחשבת גם לפרשנותם של האחים דאפר על קלישאת "הנערה האחרונה" בסרטי אימה משנות ה-80. בפרט, דמותה של ננסי הושוותה לדמותה של ננסי תומפסון מהסרט "סיוט ברחוב אלם", שעל שמה נקראה.
היברננסיס
ההיברננסיס השתמר בכתבי יד מיבשת אירופה בלבד: שבעה מתוכם משמרים את הטקסט בשלמותו, אך בנוסף עליהם ישנם מעל מאה עותקים חלקיים ופרגמנטים, המעידים על תפוצתו הנרחבת של הטקסט. בעותקים השלמים הטקסט מחולק ל-65, 68 או 69 ספרים. להיברננסיס נודעה השפעה רבה על התגבשות החוק הכנסייתי בימי הביניים ביבשת אירופה. מובאות מן הטקסט ניתן למצוא בקובצי חוקים רבים, והוא מצוטט בין השאר על ידי סדוליוס סקוטוס (Sedulius Scottus) ואינטלקטואלים בחצר הקרולינגית כגון אלקווין (Alcuin) וקטוולף (Cathwulf).
מדובר בטקסט הראשון שעשה שימוש שיטתי בתנ"ך ובברית החדשה למטרות חקיקה, והוא מעיד על מעמדו המרכזי של התנ"ך בעולמם הרוחני של מלומדים איריים בני התקופה. לשם כך היה על מחברי הטקסט להצדיק את השימוש בתנ"ך בהקשר נוצרי והם עשו זאת תוך הסתמכות על ציטוטים מאבות הכנסייה (רובם הוצאו מהקשרם) ועל חיבוריהם של מלומדים איריים. הסעיפים מהם מורכב ההיברננסיס הם למעשה ציטוטים המקובצים תחת ראשי פרקים, כאשר כל ראש פרק מציג כלל מסוים. לדוגמה: בספר "על אודות אכילת בשרים" (De carnibus edendis) ניתן למצוא פרקים כגון "מדוע כל בעל חיים שהומת ללא הקזת דם הוא נבלה" (De eo quod omne animal mortuum sine effusione sanguinis morticinum est), או "על אודות האיסור על אכילת סוסים" (De esu equorum illicito), והמקורות המצוטטים בפרקים אלה הם ספר ויקרא, תאודורוס (Theodorus) מקנטרברי (Canterbury), והירונימוס (Hieronymus). בסך הכל מצטט ההיברננסיס מכתביהם של למעלה מ-60 מחברים שונים והודות לכך הוא המפתח המקיף ביותר הקיים להיכרותנו עם ספרים שהיו קיימים באירלנד לפני הגעת הוויקינגים לאי בסוף המאה השמינית.
מכה אפורה
השיר נבחר לאחר מהשירים שבוצעו באירוע הפתיחה של חגיגות המאה לתל אביב, כשיר שמסמל את הווי העיר. העיתונאי גדי להב, שסיקר את המופע, תיאר את האירוע כולו כ"מחווה לכל מי שאי פעם רצה לשכור חדר בדרום תל אביב ולחיות כמו גדולים", בהתייחסו לשורה מתוך השיר. בהמשך דורג השיר במקום השישי במצעד השירים התל אביביים שערכה תחנת גלי צה"ל במסגרת החגיגות.
משפחת חרל"פ
משפחת חרל"פ היא משפחה יהודית עתיקה, שהוציאה מתוכה רבנים, מלומדים ואנשי ציבור רבים.
מצפון איטליה הגיעו חלק מצאצאי המשפחה לעיירה טיקוצ'ין שבפולין, שם שונה שמה לחרל"פ.
בשנת תר"י (1850) עלה לארץ ישראל מהעיירה וולקוביסק שבפלך גרודנו השכן (בימינו חלק מבלארוס) הרב יצחק חרל"פ יחד עם בתו ובנו זבולון חרל"פ, ומהם התפתח הענף של משפחת חרל"פ בירושלים.
ענף נוסף של המשפחה עלה בשנת תר"ן (1890) ובראשו עמד אפרים חרל"פ ממייסדי המושבה רחובות. חרל"פ היה מראשי המושבה, מהנדסה הראשון וכן ממייסדיו של ארגון "אגודת אחים" אשר דאג לרווחתם של פועלי המושבה בכל תחומי החיים.
על פי מסורת המשפחה, בזמן שעגנה האונייה ליד אחד האיים בים האגאי עלתה אשתו של הרב יצחק חרל"פ אל החוף עם שני ילדיה כדי לרכוש מזון. הם אחרו לשוב והאונייה הפליגה בלעדיהם והגיעה לאי סמוך. כעבור זמן קצר הופיעה אונייה אחרת, לקחה את האם ושני ילדיה אל האי הסמוך, הם שבו אל האונייה והמשיכו בהפלגתם לארץ ישראל, והאונייה השנייה נעלמה מן האופק.
חומט מנומר
חומט מנומר (שם מדעי: Eumeces schneideri) הוא בן למשפחת החומטיים. אורכו עשוי להגיע אף ל-50 ס"מ, מה שהופך אותו לחומט הארוך ביותר בישראל והאזור. החומט המנומר, הוא היחיד מממשפחת החומטיים המתאפיין בדו צורתיות זוויגית, זאת אומרת שהזכר והנקבה לא נראים אותו דבר. עוד ניגוד לשאר מיני החומט, הוא שזכר החומט מנומר גדול יותר מהנקבה.
צבעו של החומט המנומר מבריק, חלק וחום ברובו, ועל גבו וצדדיו יש צורות ופסים מרהיבים.
תפוצה ומקום חיות
מזרח אלג'יריה, תוניסיה, לוב, מצריים, חצי האי סיני, ישראל, קפריסין, טורקיה, מערב סוריה, לבנון, ירדן, איראן (במדבר קאביר), עיראק, ערב הסעודית, טרנסקווקז, רוסיה (דאגסטן), טורקמניסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, מזרח גאורגיה, דרום ארמניה, אזרבייג'ן, אסיה הקטנה, אפגניסטן, צפון פקיסטן, וצפון-מערב הודו.
שון או'קלי
שון תומאס או'קלי (באנגלית: Seán Thomas O'Kelly, באירית: Seán Tomás Ó Ceallaigh 25 באוגוסט 1882 – 23 בנובמבר 1966) היה מדינאי אירי שכיהן כנשיא אירלנד השני בין השנים 1959-1945. הוא היה חבר הדאל אירן, הבית התחתון מ-1918 ועד לבחירתו לתפקיד הנשיא. במשך תקופה זו הוא כיהן כשר לענייני ממשל מקומי (1939-1932) וכשר האוצר (1945-1939). כמו כן הוא כיהן כסגן ראש הממשלה בין השנים 1945-1932, כשבין השנים 1937-1932 הוגדרת תפקידו כ"סגן נשיא המועצה המנהלת" של מדינת אירלנד החופשית ובין השנים 1945-1937 הוגדר תפקידו כטנשטה.
ראשית חייו
שון או'קלי נולד בדבלין והתחנך בבית ספר קתולי. ב-1898 הוא החל לעבוד בספרייה הלאומית של אירלנד כעוזר זוטר. באותה שנה הוא הצטרף לליגה הגלית, ב-1910 הוא נעשה חבר בוועד המנהל שלה וב-1915 מונה כמזכיר הכללי שלה.
פעילות בשין פיין
או'קלי הצטרף לשין פיין מייד עם הקמתה. הוא מונה כמזכיר הכבוד של התנועה ב-1908 ושימש בתפקיד זה עד 1925. ב-1906 הוא נבחר כחבר במועצת העיר של דבלין וכיהן בתפקיד זה עד 1924. או'קלי היה אחד החברים המייסדים של "המתנדבים האירים", ארגון צבאי לאומי, ב-1913. במרץ 1915 נסע או'קלי לניו יורק כדי לידע את הארגון האירי הרפובליקני שם, Clan na Gael, אודות התוכניות למרד של האחווה הרפובליקנית האירית (Irish Republican Brotherhood). פטריק פירס מינה את או'קלי להיות ראש הסגל שלו במקרה שהתקוממות כזו אכן תתרחש. לאחר מרידת חג הפסחא ב-1916 נכלא או'קלי, שוחרר ונעצר שוב. הוא נמלט ממקום כלאו בבריטניה ושב לאירלנד.
הבחירות הכלליות – 1918
בבחירות הכלליות שנערכו בשנת 1918 נבחר או'קלי מטעם השין פיין. יחד עם חברי פרלמנט אחרים במפלגתו הוא סירב לתפוס את מושבו בפרלמנט הבריטי. תחת זאת הם הקימו בדבלין פרלמנט אירי, שנקרא דאל אירן. או'קלי כיהן כיושב ראש הראשון שלו.
או'קלי שימש גם כשגריר של הרפובליקה האירית ודרש הכרה בה ושילובה בועידת השלום בפריז (1919) שהתקיימה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשעה שפנייתו לז'ורז' קלמנסו בסוגיה זו הייתה כנה, היא התעלמה מהעובדה שבמשך ארבע השנים הקודמות צרפת ובריטניה היו בעלות ברית. במאי 1920 שלח או'קלי מזכר אודות המצב הפוליטי באירלנד לאפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר.
השותפות עם דה ואלירה
או'קלי היה שותף קרוב של איימון דה ואלירה. יחד איתו הוא הביע התנגדות לחתימת האמנה האנגלו-אירית בדצמבר 1921.
עם התפטרותו של דה ואלירה מתפקיד נשיא הרפובליקה האירית בינואר 1922, שב או'קלי מפריז לאירלנד כדי לנסות להגיע לפשרה כדי שדה ואלירה יוכל לשוב לתפקידו. דה ואלירה הזועם דחה את ההצעה והורה לאו'קלי לשוב לפריז.
במהלך מלחמת האזרחים האירית, נכלא או'קלי עד דצמבר 1923. לאחר מכן הוא בילה את השנתיים הבאות כשליח של שין פיין בארצות הברית.
מייסד פיאנה פול
ב-1926, כאשר עזב דה ואלירה את שין פיין כדי לייסד את מפלגת פיאנה פול, שב או'קלי לאירלנד ומונה כסגן הנשיא של המפלגה הרפובליקנית החדשה. במרץ 1927 הוא נעשה לעורך של עיתון המפלגה ולקח חלק משמעותי בגיוס התמיכה בה לקראת הבחירות של יוני 1927.
ב-1932, כאשר דה ואלירה זכה בבחירות שנערכו באותה שנה ונעשה לנשיא המועצה המנהלת (ראש הממשלה) של מדינת אירלנד החופשית, הוא מינה את או'קלי כסגנו. כמו כן מונה או'קלי כשר לענייני ממשל מקומי. או'קלי זכה למוניטין שנוי במחלוקת על חלקו בניסיונות להשפיל את מי שהיה אז המושל הכללי של מדינת אירלנד החופשית, ג'יימס מק'ניל. תקריות כמו מניעת תזמורת הצבא האירי לבצע את תפקידיה הטקסיים בנוכחותו של מק'ניל או עזיבתם של או'קלי ושל שר ההגנה, פרנק אייקן, את הטקס שהתקיים בנציגות הצרפתית בדבלין עם הגעתו של מק'ניל, גרמו נזק לשמו הטוב ולתדמיתו של או'קלי, במיוחד כאשר תקריות אלה השיגו את התוצאה ההפוכה.
מק'ניל פרסם את התכתובות שלו בנושא עם דה ואלירה שבן הוצג זה האחרון כמטופש, לפני התפטרותו והשארת התפקיד לבחירת מושל כללי חדש בידי ואלירה שסלד מעצם האפשרות שהוא יהיה קשור באיזו שהיא צורה עם תפקיד זה. להפתעת רבים, לא נכלל או'קלי בין המועמדים לתפקיד, ובמקומו מונה דונאל באקלי, המושל הכללי האחרון של אירלנד.
מועמדות לנשיאות אירלנד – 1938
ב-1938 עלתה האפשרות שדה ואלירה ימליץ על או'קלי לתפקיד החדש של נשיא אירלנד שהיה אמור להחליף את תפקיד המושל הכללי על פי החוקה החדשה. בכל אופן, האפשרות שראש עיריית דבלין, אלפרד בריין, שהיה ידידו של או'קלי, יכנס למרוץ לנשיאות והידיעה שלא או'קלי ולא אף פוליטיקאי אחר לא יצליח להביס את בריין, גרמו בסופו של דבר להסכמה כלל-מפלגתית, על פי הצעת מפלגת פינה גייל, שהמועמד המתאים יהיה דאגלס הייד, אירי-פרוטסטנטי, שמועמדותו הוצגה כאות הערכה על פועלו לטובת החברה האירית. הייד היה חובב השפה האירית, שייסד את "הליגה הגלית", אגודה תרבותית שקידמה את שימור השפה, המוזיקה, המחול והמסורות האיריות.
שר האוצר
ב-1939 מונה או'קלי כשר האוצר. הוא הבטיח את קבלתו של חוק הבנק המרכזי ב-1942. ב-17 ביולי 1942, באחד השלבים בתהליך החקיקה של החוק, הוא דחף לכך שהביטחונות לאשראי שיינתן על ידי הבנק יהיו רכושם של בעלי המניות ולא רכושו של העם האירי.
נשיא אירלנד
בשנת 1945 נבחר או'קלי בבחירות כלליות לתפקיד נשיא אירלנד ופרש מתפקידיו בממשלה. בשנת 1952 הוא נבחר ללא מתנגדים לתקופת כהונה שנייה. בתקופת כהונה זו הוא ערך ביקורים במדינות רבות באירופה וב-1959 הוא נשא נאום בפני שני בתי הקונגרס של ארצות הברית. הוא פרש בתום תקופת כהונתו השנייה באותה שנה והוחלף על ידי פטרונו, איימון דה ואלירה.
בתקופת כהונתו כנשיא לא הזדמן לאו'קלי להעביר נוסחים של הצעות חוק לעיונו של בית המשפט העליון על פי סמכותו לפי סעיף 26 לחוקה. ב-1947 הוא כינס את מועצת המדינה כדי שתשקול את ההעברה לעיון בית המשפט של חלק 3 של חוק הבריאות, שסביבו פרץ משבר פוליטי, אך בסופו של דבר הכריע נגד העברת החוק לבית המשפט העליון.
ארבע פעמים במהלך תקופת כהונתו פיזר או'קלי את הפרלמנט על פי הצעת הטישך (ראש הממשלה). באף אחד מהמקרים לא נוצר מצב בו ראש הממשלה איבד את אמון הפרלמנט, כך שאו'קלי לא יכול היה להפעיל את סמכותו על פי החוקה לסרב לפזר את הפרלמנט על פי הצעתו. אחד המקרים הללו היה מורכב יותר. ב-1949, כאשר ממשלת האחדות הובסה בהצבעת מחטף בפרלמנט על נושא כלכלי, קיבל או'קלי עצה ממזכירו, מייקל מק'דנפי, שבאפשרותו לסרב להצעה של ראש הממשלה. בכל אופן, על בסיס הצבעה חוזרת שנערכה ביום המחרת ובה נצחה הממשלה, הגיש ראש הממשלה, ג'ון קוסטלו את בקשתו לאו'קלי שיפזר את הפרלמנט.
ביקורו בארצות הברית
או'קלי היה נשיא אירלנד הראשון שביקר בארצות הברית. הביקור נערך בחודש מרץ 1959. הוא הוזמן לנאום בפני שני בתי הקונגרס, אירוע חשוב לאירלנד, שנתפס כהכרה של ארצות הברית במדינה הצעירה ובעומד בראשה. ההיסטוריון ג'ון לי ציין כי הביקור סימל את סיומה של התקופה בה היו יחסי אי אמון בין ארצות הברית לבין אירלנד בעקבות מלחמת העולם השנייה. הן אירלנד והן ארצות הברית היו מדינות נייטרליות בשלבים הראשונים של המלחמה, אך ארצות הברית הצטרפה למלחמה ב-1941. העובדה שאירלנד המשיכה לדבוק בעמדתה הנייטרלית, הרגיזה את הפוליטיקאים האמריקאים במהלך המלחמה ולאחריה. משמעות הזמנתו של הנשיא לנאום בפני הקונגרס, הייתה שארצות הברית העניקה מחילה לאירלנד.
מותו
שון או'קלי מת ב-23 בנובמבר 1966 בגיל 84, חמישים שנה לאחר מרידת חג הפסחא שהעלתה אותו על הבמה הציבורית. הוא נקבר בבית הקברות גלאסנווין שבדבלין. אשתו השנייה, פיליס, שאותה הוא נשא לאישה ב-1936. פיליס איבדה את תינוקה הראשון ולא הייתה מסוגלת ללדת ילדים נוספים. אשתו הראשונה הייתה אחותה של פיליס, מרי קייט, שאותה הוא נשא לאישה ב-1918. היא נפטרה בגיל 56 ב-1934. לזוג לא היו ילדים.
אפילפסיה של ניתוקים בילדות
אפילפסיה של ניתוקים בילדות (childhood absence epilepsy – CAE) הידועה גם כפיקנולפסיה היא אפילפסיה כללית אידיופתית שקורית לילדים בריאים בכל דרך אחרת. גיל ההתחלה הוא בין 4 ל-10 כשהשיא הוא בין הגילים 5 ל-7. לילדים יש התקפי ניתוק, אמנם קצרים מאוד (20-4 שניות) אבל מתרחשים מאות פעמים ביום. התקפי הניתוק האלה כרוכים בפגם חמור בהכרה. אוטומטיזמים מתונים הם שכיחים אבל מעורבות מוטורית עיקרית מוקדם במהלך ההתקף שולל אבחנה זו. ה EEG מראה התפרקויות אופייניות של זיז-גל בנות 3 הרץ. הפרוגנוזה היא מצוינת במקרים מוגדרים היטב של CAE כשאצל רוב החולים ההתקפים מפסיקים כשהם מתבגרים.
סיבות
CAE היא פוליגני מורכב. אצל בני ההאן יש קשר בין מוטציות ב CACNA1H ו CAE. מוטציות אלה גורמות לפעילות מוגברת בתעלות וקשורה לרגישות נוירונית מוגברת. סוברים שההתקפים מקורם בתלמוס שם יש שפע של תעלות סידן מסוג T כמו אלה המקודדים ב CACNA1H.
דיאגנוזה
האבחון נעשה על פי היסטוריה של התקפי ניתוק בתקופת הילדות המוקדמת וראייה של התפרקויות זיז-גל בני 3 הרץ ב- EEG.
תפוצת המחלה
אפילפסיה של ניתוקים בגיל הילדות היא שכיחה למדי בתפוצה של 1 ל-1000 איש. למעטים מבין אנשים אלה יש מוטציות ב- CACNA1H או ב- GABRG2 כשהתפוצה של אלה במחקרים היא 10% או פחות.
ראיגרוד
ראיגרוד (בפולנית: Rajgród; ביידיש: רײַגראָד) היא עיירה במחוז גרייבו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, על חוף אגם, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
ראיגרוד נזכרת לראשונה בתעודות משנת 1245, והשתייכה תחילה לדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1509 עברה לבעלות ממלכת פולין, ובשל היותה על הגבול בין ממלכות אלה, הפכה למרכז מסחרי חשוב, ובמחצית השנייה של המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר, והותר לה לקיים ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיירה קשות מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1807 הועברה לתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1863 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, בשל השתתפות תושביו במרד ינואר, ומעמד זה הושב ליישוב בשנת 1924, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ראיגרוד
בין מלחמות העולם נותרו בעיירה כ-750 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
בשואה
כעבור כחודש רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו סבלו מרעב, וממנו נלקחו לעבודות כפייה, שכללו גם ריצוף של כבישי העיירה במצבות בית העלמין היהודי המקומי. מעת לעת נכנסו הגרמנים לגטו, וביצעו ביושביו מעשי התעללות, שוד ורצח.
בסוף אוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, וגירשו באלימות רבה את כ-600 היהודים שנותרו בו לגרייבו. בשעת האקציה התנגדו לשוטרים ארבעה אחים ממשפחת צוקרבראון, אשר נרצחו במקום. לאחר ארבעה ימים בגרייבו, הועברו יהודי העיירה למחנה הריכוז בוגושה, וממנו שולחו לטרבלינקה ולאושוויץ.
לאחר הגירוש פוצצו הגרמנים את בית הכנסת ואת בית המדרש בעיירה, והפולנים המקומיים בזזו את דירות היהודים בה. מספר יהודים שהצליחו להסתתר בעיירה הוסגרו לגרמנים בידי הפולנים, או נרצחו על ידם ישירות.
מתחם געשי
מתחם געשי או קבוצה געשית היא חבל גאולוגי המורכב ממקבץ של הרי געש או מבנים געשיים סמוכים זה לזה הקשורים באמצעות מקור געשי משותף.
מתחם קלדרה
קלדרות רבות מהוות הרי געש מורכבים הנוצרים לאחר התמוטטות תקרת תא מאגמה, כאשר בתוך הקלדרה נפערים לועות ונוצרים חרוטים וכיפות חדשים. מבנים חדשים אלה עשויים להיווצר לא רק על קרקעית הקלדרה אלא גם בשוליה, ויוצרים "מתחם קלדרה". המבנים החדשים במתחם הקלדרה נחשבים הרי געש בזכות עצמם, אף שהם ניזונים מאותו מקור געשי. מתחמי קלדרות כאלה הם ילוסטון, קלדרת לונג ואלי במזרח קליפורניה וקלדרת בנט לייק (Bennett Lake Caldera) בקולומביה הבריטית.
אחד ממתחמי הקלדרה הקשורים לתחילת המחקר הוולקנולוגי הוא סומה-וזוב, מזרחית לנאפולי. מתחם זה נוצר לאחר התמוטטות תקרת תא המאגמה של סומה לפני כ-17,000 שנים, והחרוט של וזוב צנח אל מרכז הקלדרה. שוליה התלולים של קלדרת סומה הקיפו את וזוב כמעט מכל עבריו – עד להתפרצותו העזה בשנת 79 שהרסה חלק מהם. כיום מקיפים שרידי סומה את וזוב בחצי עיגול בצפונו ובמזרחו.
קלדרה מקננת
קלדרה מקננת היא קלדרה, שנוצרה בתוך קלדרה קודמת. קלדרה מקננת כזו מרכיבה את קמפי פלגריי באיטליה, בתחום הקשת הגעשית של קמפניה בשולי מפרץ נאפולי. הקלדרה הראשונה של קמפי פלגריי נוצרה בהתפרצות געשית שהתרחשה לפני 39,000 שנים, והשנייה – לפני 15,000 שנים.
תפוצה
מתחמים געשיים עשויים להתקיים במיקומים טקטוניים שונים: בשולי לוח – כמקבץ של איים געשיים והרי געש של קשת איים ימית או יבשתית, ובתוכם. ברמות געשיות פנים-לוחיות עשויים כמה מתחמים געשיים להצטרף לחגורה געשית שבה מאות ואף אלפי הרי געש בשטח של עשרות אלפי קמ"ר, דוגמת החגורה הגעשית הטרנס-מקסיקנית (Trans-Mexican Volcanic Belt). כמה רמות געשיות גדולות כאלה מכילות מתחמים געשיים גדולים במיוחד וריכוזים קטנים יותר של שדות געשיים הקשורים כנראה לבקעים גדולים.
בישראל
בצפון-מזרח רמת הגולן מצוי מתחם געשי הכולל שניים מהרי הגעש של קו התלים הישראלי: הר אביטל בדרום והר בנטל בצפון. שני הרי הגעש ניזונים מאותו מקור געשי.
הר בנטל נוצר כאשר מאגמה – שהצטברה מתחת להר אביטל – לא הצליחה לפרוץ מלועו. התפרצות צדית יצרה את הקלדרה בהר אביטל, ומצפון לה נוצר חרוט הסקוריה של בנטל. התרחשות זו נקבעת על-פי יחסי השדה של קילוחי הלבה, המאפשרים לקבוע שהתפרצות הר אביטל קדמה להתפרצות הר בנטל.
ג'רמי בורינג
ג'רמי דניאל בורינג (באנגלית: Jeremy Danial Boreing; נולד ב-5 בפברואר 1979) הוא תסריטאי, במאי, מפיק ופרשן פוליטי אמריקאי. הוא היה חבר בחברת ההפקות Coattails Entertainment יחד עם קורט שמפר, ג'ואל מור וזאקרי לוי בשנים 2006–2010. בורינג היה המפיק והתסריטאי המשותף (לצד מור) בסרט המותחן הפסיכולוגי "התפתלות" משנת 2007, כמו גם בסרט הקומדיה של ג׳ף מיזושימה, "!Etienne" משנת 2009. לאחר פירוקה של החברה, בורינג הקים יחד עם ביל ויטל את אולפן הסרטים העצמאי Declaration Entertainment. הוא גם היה בעל טור באתרי האינטרנט השמרניים NewsBusters וחדשות ברייטברט; בורינג הינו מייסד, תורם ומנכ"ל משותף של אתר החדשות והדעה השמרני The Daily Wire. במרץ 2022, בורינג פתח קו סכיני גילוח מבוסס מינוי בשם Jeremy's Razors, שבא להתחרות באופן גלוי מול Harry's Razors, הספונסר לשעבר של Daily Wire. כמחאה נגד המקפיין של חברת הרשי בהשתתפות הפעילה הטרנסג'נדרית פאיי ג'ונסטון לכבוד יום האישה הבינלאומי, בורינג השיק את Jeremy's Chocolates במאי 2023.
קריירה מוקדמת
בורינג נולד בסלטון, טקסס, למשפחה נוצרית והחל את הקריירה שלו בתיאטרון המקומי ככותב ומפיק. בשנת 2002, בורינג פגש את שותפו לכתיבה העתידי ג'ואל מור, חבר של חבר, אשר עזר להעביר את הספה של מור עם הטנדר שלו. בסופו של דבר עשה בורינג את המעבר ללוס אנג'לס באמצע שנות ה-2000 כדי לעבוד כמפיק סרטים ותסריטאי. עבודתו הראשונה בהוליווד הייתה עם זאקרי לוי, חבר נוסף מלאבק, ואריק מקורמק עבור פיילוט טלוויזיוני תחת החברה של מייקל סי פורמן Big Cattle Productions.
ביוני 2006, בורינג הצטרף לקורט שמפר, מור ולוי כדי להקים את Coattails Entertainment, חברת הפקת סרטים. הוא הפיק וכתב את הסרט באורך מלא הראשון של החברה, "התפתלות", יחד עם מור שגם כיכב בסרט וביים אותו לצד אדם גרין. בשנת 2009, הוא הפיק את סרט הקומדיה של ג׳ף מיזושימה, "!Etienne".
שיתוף פעולה עם בן שפירו
בשנת 2013, בורינג ובן שפירו הקימו את כלב השמירה של התקשורת האמריקאית השמרנית וארגון האקטיביזם Truth Revolt.
בשנת 2015 בורינג ושפירו הקימו את The Daily Wire והחלו להפיק את הפרקים הראשונים של הפודקאסט "המופע של בן שפירו" מחצרו של בורינג. בורינג, המשמש כמנכ"ל משותף, מכונה בהומור ה-god-king של The Daily Wire על ידי הצוות והמעריצים.
בורינג היה תורם פעיל מאחורי הקלעים של PragerU, המפיקה סרטוני אינטרנט שמרניים. לדברי המייסד השותף של PragerU, אלן אסטרין, בורינג "הביא את הסגנון הוויזואלי האופייני של האתר לאחר שאצלם אחד בא אליהם בטענות על שימוש הוגן; הפתרון שלהם היה להשתמש באיורים במקום זאת".
בורינג שימש כמנהל בפועל של Friends of Abe, ארגון תקשורת בעל פרופיל נמוך עבור שמרנים בהוליווד, שהוקם על ידי גארי סיניז. במהלך כהונתו כמנהל, בורינג סירב לתת לשירות הכנסות הפנים גישה לחלק באתר האינטרנט של הארגון אשר מזהה את החברים בו, מאחר שגישה כזו אינה נדרשת על פי החוק הפדרלי.
בנובמבר 2021, Bentkey Services, החברה בה בורינג משמש כמנכ"ל, הגישה תביעה נגד מנדט החיסון של OSHA (הנהגת בטיחות וגיהות בתעסוקה) שתחת הנשיא ג'ו ביידן בבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית. בית המשפט העליון חסם את המדיניות בפסיקה 3–6 בינואר 2022.
פקונדו מדינה
פקונדו אקסל מדינה (בספרדית: Facundo Axel Medina; נולד ב-28 במאי 1999 בויז'ה פיוריטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים
מדינה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. בעונת ישב לראשונה על ספסל הקבוצה הבוגרת.
ב-2 ביולי 2020 חתם מדינה בלאנס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לניס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על לוריאן במסגרת המחזור השלישי בליגה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון ערך 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2020 ערך מדינה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 2-1 על נבחרת בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
לויד שפלי
לויד סטוול שפלי (באנגלית: Lloyd Stowell Shapley; 2 ביוני 1923 - 12 במרץ 2016) היה מתמטיקאי וכלכלן אמריקאי, שתרומותיו העיקריות למדע נעשו בתחומי הסטטיסטיקה ותורת המשחקים. חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2012 במשותף עם אלווין רות.
ביוגרפיה
שפלי נולד ב-2 ביוני 1923 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס. אביו היה האסטרונום הרלו שפלי. שפלי החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד ובמהלך מלחמת העולם השנייה גויס לצבא האמריקאי ושירת בין השנים 1943 ל-1945. הוא הוצב כחזאי מזג אוויר בבסיס אמריקאי במערב סין, משם הפציצו האמריקאים את יפן. ב-1944 זכה לעיטור כוכב הארד על פיצוח קוד סובייטי שאפשר איסוף אינפורמציה אודות מזג האוויר בסיביר (לפי דיווחים אחרים מדובר היה בקוד יפני). לאחר תום המלחמה חזר שפלי ללמודיו בהרווארד וסיים בשנת 1948. בשנת 1953 קיבל שפלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון, כאשר עבודת הדוקטורט והפוסטדוקטורט שלו הציגו את עקרונות ערך שפלי. בתקופה זו המציא יחד עם חבריו ללימודים ג'ון נאש, מרטין שוביק ומל האוזנר משחק המדמה מיקוח בשם So Long Sucker ("להתראות פראייר").
לאחר לימודיו הועסק על ידי תאגיד ראנד שהיה למקום מרכזי בחקר תורת המשחקים. הוא עסק בין היתר בניתוח המלחמה הקרה ומרוץ החימוש בהתבסס על תורת המשחקים של תחרות ארוכת טווח. משנת 1981 ולתוך העשור השני של המאה ה-21 כיהן שפלי כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
תרומותיו ומחקריו
תרומותיו של שפלי כוללות:
חלק ממחקריו על הליבה של משחקים שיתופיים נעשו עם מיכאל משלר. מחקריו של שפלי, ביחד עם ישראל אומן, בנושא משחקים לא-אטומיים ותנאי תחרות ארוכי טווח, נחשבים לאבני פינה בתורת הכלכלה. יחד עם אומן הוכיח גם את הגרסה האינסופית של המשפט העממי.
פרסים והוקרה
שפלי זכה במספר פרסים, בהם פרס ג'ון פון נוימן של האגודה לחקר ביצועים ודוקטורט לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית. ב-2012 נבחר כחתן פרס נובל לכלכלה במשותף עם אלווין רות שעבודותיו עסקו ביישומים של בעיית השידוך היציב. שפלי הוא מחתני פרס נובל המבוגרים ביותר אי פעם (המבוגר ביותר הוא ליאוניד הורביץ שהיה בן תשעים עם קבלת הפרס).
אנג'ל (סדרת טלוויזיה)
אנג'ל (באנגלית: Angel) (בעברית מלאך) היא ספין אוף של סדרת הדרמה ההמשכית האמריקאית "באפי ציידת הערפדים". הסדרה נוצרה על ידי ג'וס וידון, יוצרה הראשי של "באפי", ודייוויד גרינוולט, מצוות הכותבים שלה. אנג'ל שודרה במשך חמש עונות ברשת WB בין השנים 1999–2004 והופצה על ידי חברת ההפקות של ג'וס וידון, Mutant Enemy. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3 וסטאר וורלד.
הסדרה עוסקת בסיפור מבחניו המתמשכים של הערפד אנג'ל, שנשמתו האנושית מוחזרת אליו על ידי צוענים כעונש על רצח ועינוי חפים מפשע במשך מאות בשנים, ובכך משאירים אותו מיוסר ברגשות אשמה וחרטה. לאחר שחבר לבאפי במלחמתה נגד ערפדים במשך שלוש עונות הסדרה ב"באפי ציידת הערפדים", אנג'ל עובר להתגורר בלוס אנג'לס, שם הוא מקים משרד חקירות ויחד עם חבריו קורדיליה ודויל יוצא להשיב את האמונה לאנשים ו"להציל את נשמותיהם" של אלה אשר איבדו את דרכם. מלבד מטרות אלו, מטרתו העיקרית היא לכפר על עוונותיו הרבים שלו ולהשיב את אמונתו בעצמו.
סדרה זו מבגרת את הדמויות הפועלות בה (כדוגמת קורדיליה ווסלי, המתחילים כדמויות קומיות ומסיימים כטרגדיה בפני עצמם). אופי הסדרה אפל יותר מקודמתה, העיר לוס אנג'לס לובשת פן אפל וזדוני יותר, אוצרת בחובה הרבה יצרים הרסניים וסכנות גדולות יותר, כשבמרכז ההתרחשות עומדת חברת "וולפראם אנד הארט" (Wolfram & Hart), שמהר מאוד מתגלה כמרכזם של אירועים על-טבעיים וערפדיים.
ב-21 בנובמבר 2007, חברת הקומיקס IDW Publishing הוציאה את החוברת הרשמית הראשונה בסדרה הממשיכה את קורות העונה החמישית, העונה לשם "Angel: After The Fall". החוברת נכתבת על ידי בריאן לינץ' אשר מגבש את העלילה בשיתוף עם ג'וס וידון עצמו.
עונה ראשונה
מתוסכל ובודד פוגש אנג'ל בדויל (גלן קווין), חצי-שד המקבל חזיונות מ"הכוחות שהינם" (כוחות הטוב), המזהירים אותו מפני אירועים על-טבעיים העומדים להתרחש וכן - אנשים הנתונים במצוקה. יחד עם קורדיליה (קריזמה קרפטנר) מ"באפי" הם מקימים את "אנג'ל חקירות" תחת הסיסמה "We help the helpless", ומצילים הן אנשים מהחזיונות של דויל והן לקוחות בתשלום.
החל מהפרק הראשון נתקל אנג'ל בחברת עורכי הדין "וולפראם אנד הארט" (Wolfram & Hart), המתגלה כבעלת היסטוריה ארוכה וסניפים ברחבי העולם ובממדים אחרים, המייצגת שדים ופושעים בעלי עוצמה, ומתכננת זה אלפי שנים את יום הדין המובטח בנבואות העתיקות. אנג'ל מגלה בעזרת "הכוחות שהינם" כי מיועד לו תפקיד חשוב באפוקליפסה המתקרבת.
עונה שנייה
העונה השנייה עוסקת בעיקר בהשלכות של הקמתה לתחיה של דרלה. אנג'ל מנסה לעזור לדרלה להסתגל לחיים כבת-אדם בעלת נשמה, וכשהיא חוזרת לגסוס ממחלת העגבת ממנה גססה כבר בחייה הקודמים עד שעורפדה על ידי ה"אדון", הוא מסכים לעבור סדרת מבחנים במטרה לזכות במתנת החיים עבורה, ביודעו כי דרלה מתייסרת על מעשיה הרבים כשם שהוא התייסר בעבר. מאחר שלא ניתן לעזור לדרלה, משום שכבר חזרה מהמתים בעבר, "וולפראם אנד הארט" מביאים את הערפדה המטורפת דרוסילה ההופכת את דרלה חזרה לערפדה. כשעומדת בפניו המשימה לעצור צמד ערפדות מסוכן, אנג'ל מתקרב יותר ויותר לצד האפל ומסתכן באיבוד חבריו לצוות. הערפדות טובחות ב-"W&H" ורוצחות 13 עורכי דין במרתף היינות של הולנד מאנרס (ראש אגף למבצעים מיוחדים בפירמה), כולל אותו. אנג'ל, שהפירמה כבר נמאסה עליו, מסרב להציל את עורכי הדין. שני הניצולים היחידים מהטבח ממשיכים למרר את חייהם בהמשך הסדרה.
בעונה זו מצטרפים לסדרה צ'ארלס גאן, לורן ופרד, שהחבורה הצילה בסוף העונה לאחר שהייתה כלואה חמש שנים כעבד בממד אחר.
עונה שלישית
העונה הזו עוסקת במספר נושאים: חזרתה של דרלה כשהיא נושאת בבטנה את בנו של אנג'ל, קונור, בן אשר ימלא תפקיד מפתח בעימות בין הטוב והרע, בין אנג'ל ל"וולפראם אנד הארט"; למרות שערפדים הם סריסים מבחינה ביולוגית, הדבר התאפשר הודות לניסיון הרפוי שניתן לדרלה בפרק "המבחן" בעונה הקודמת. נוספה גם חזרתו לזמן הנוכחי של צייד ערפדים בריטי מהמאה ה-18 בשם סרן דניאל הולץ (באמצעות שד הזמן סג'אהן), שאנג'ל ודרלה רצחו בעבר את משפחתו (וערפדו את ביתו) והוא דורש נקמה; בגידתו של ווסלי באנג'ל כאשר הוא מגלה נבואה שקרית שאומרת כי "האב יהרוג את הבן"; ונקמתו המושלמת של הולץ באנג'ל בכך שחוטף את בנו ומגדל אותו כשלו בממד אחר, ולאחר מכן מפליל את אנג'ל ברציחתו. בכך גורם לבן לשנוא את אביו.
עונה רביעית
עונה זו מביאה את עלילת האפוקליפסה עליה נרמז בתחילת הסדרה, אשר נהיית סבוכה יותר ויותר כאשר יצור אפל בשם "החיה" קם ממעמקי האדמה אחרי שמחק את הזכרונות של כל מי שראה אותו בעבר, ולחבורה מתברר כי רק אנג'לוס (החבוי במוחו של אנג'ל, ולכן זכרונו לא נמחק) יודע איך לעצור אותו, והם עומדים בפני ההשלכות להחזרתו של אנג'לוס בשנית. מתבררת אף הסיבה האולטימטיבית לשינויים שקרו בשתי העונות הקודמות - מניפולציה זדונית שנועדה ליצור ישות עליונה בשם ג'סמין, אחת מ"הכוחות שהינם" שנועדה להשליט "שלום" ו"אחווה" על פני האדמה.
בעונה זו חוזרת פיית', ואף דמות נוספת מהסדרה באפי קוטלת הערפדים, ווילו, שעוזרת להחזיר את נשמתו של אנג'ל, בפעם השנייה בחייה.
עונה חמישית
עונה זו נקבעה כאחרונה בידי רשת השידור, וככזו, ג'וס וידון אולץ לסגור הרבה קצוות בטרם סיום העונה. כצפוי, הרבה עלילות נותרו, מאולצות-מה.
קומיקס
הקומיקס ממשיך את הסדרה. בהתחלה אנג'ל והחבורה בלוס אנג'לס ההרוסה מלאת השדים וגאן ערפד. בהמשך וולפראם את הארט מחליטים להחזיר את הגלגל אחורה ולוס אנג'לס חוזרת להיות נורמלי והחבורה חוזרת למלון היפרון- כשהם זוכרים הכל.
אויבים עיקריים
בדומה לבאפי ציידת הערפדים, אף כי פחות בבירור, גם באנג'ל יש רשע מרכזי בכל עונה, כשבכולן משחקת החברה "וולפראם אנד הארט" תפקיד מרכזי.
פרסים
הסדרה אנג'ל זכתה במספר פרסים. ביניהם פרס סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר של הגילדה הבינלאומית לאימה, בשנת 2001; שישה פרסי סאטורן מהאקדמיה למדע בדיוני, פנטזיה ואימה - ביניהם בפרס "סדרת הרשת" ובפרס השחקן הראשי ב-1999, 2001 ו-2003; מועמדות לפרס אמי; כמו גם שלושה פרקים היו מועמדים לפרס הוגו כפרקי הדרמה הטובים ביותר בשנים 2003 ו-2004 (Waiting in the Wings מהעונה השלישית, Smile Time מהעונה החמישית, ו-Not Fade Away, הפרק החותם את הסדרה).
66
אירועים
ממלכת יהודה:
אנאנדין עמאר
אנאנדין עמאר (במונגולית: Анандын Амар; 1886 - 10 ביולי 1941) היה ראש מדינת מונגוליה בשנים 1932 עד 1936 ושירת פעמיים כראש ממשלת מונוגליה בשנים 1928–1930 ו-1936–1939. עמאר היה פוליטיקאי מוערך, והיה ידוע בהגנתו על העצמאות המונגולית כלפי השליטה ההולכת וגוברת של ברית המועצות על המדינה. למרות זאת, ניסיונותיו לעצירת הטיהורים של הורלוגין צ'ויבלסאן וה-NKVD הסובייטי כשלו. הפופולריות של עמאר גם גרמה לטיהורו על ידי צ'ויבלסאן בעשירי ביולי, 1941.
ראשית חיים וקריירה
עמאר נולד בשנת 1886 במחוז חנגל שבפרובינציית בולגאן בצפון-מרכז מונגוליה. בבית הספר, עמאר למד מונגולית, מנצ'ורית וטיבטית. מאוחר יותר הוא עבד את דרכו מפקיד מקומי לתפקיד במשרד החוץ של מונגוליה מ-1913 עד 1919.
מאוחר יותר הצטרף עמאר למפלגת העם המונגולית בשנת 1923, ונבחר לנשיא הוועד המרכזי של הMPRP באוגוסט 1924. בשנים 1923 - 1928 כיהן עמאר כסגן ראש הממשלה, ובמקביל החזיק בתיקי ממשלה אחרים בתקופות שונות, כולל; שר לענייני חוץ, שר לענייני פנים ונשיא המועצה הכלכלית.
ראש הממשלה (קדנציה ראשונה)
עמר מונה לראש ממשלה ב־21 בפברואר 1928, לאחר מותו של באלינגיין טסרנדורג'. הסובייטים, שכבר חשדו ביוקרה שממנה נהנה במונגוליה, צמצמו את סמכותו בכך שהקצו אותו מייד לעבוד במכון כתבי היד. הקדנציה הראשונה של עמאר כראש ממשלה הסתיימה ב־27 באפריל 1930.
ראש הממשלה (קדנציה שנייה)
עמאר מונה לראש ממשלה בפעם השנייה (ובמקביל לשר החוץ) ב־22 במרץ 1936, לאחר סילוקו של פלג'דין גנדן משני המשרדים. גנדן התנגד ללחץ הסובייטי להשמיד את הכנסיות הבודהיסטיות של מונגוליה ונזף בפומבי ביוסיף סטלין בקבלת הפנים של שגרירות מונגוליה. על אף שעמאר היה ראש הממשלה החדש, ח'ורלוג'ין צ'ויבלסן הפך לפוליטיקאי המועדף החדש של סטלין, וכראש משרד משרד הפנים החדש שנוצר היה בפועל האדם החזק ביותר במונגוליה. צ'ויבלסאן הגדיל את כוחו במאי 1936, כאשר שינה את כללי ועדת הפנים על מנת להקל על מעצרם של פוליטיקאים בכירים ללא התייעצות עם הממונים הפוליטיים.
זמן קצר לאחר שהפך לראש ממשלה בשנת 1936, החמירו עמאר ודנסראנבליגין דוגום, יו"ר נשיאות "המועצה הקטנה" עם צ'ויבלסאן ומוסקבה כאשר חננו אסירים שהשתתפו בפרשת לקומבה לכבוד חגיגות חמש עשרה למהפכה. אויביו של עמאר, ובמיוחד צ'ויבסלן, השתמשו באירוע כדי לקשר אותו לטבעת הריגול הפיקטיבית של לקומבה. עמאר הואשם יותר ויותר בהשתתפות בפעילות אנטי מהפכנית שגרמה לצ'יבאלסן להצהיר: "עלינו להיפטר מיוצר הצרות הפיאודלי הזה, עמאר!"
הדחקות סטליניסטיות
עמאר אינו היה יכול למנוע את הטיהורים הגדולים שגרמו יועצי צ'ויבלסאן וה-NKVD במשרד הפנים של המדינה משנת 1937 עד 1939. במשפט הראווה הראשון, שהועלה בתיאטרון המרכזי בין 18 ל -20 באוקטובר 1937, בכה עמאר בגלוי, כאשר חבריו הקרובים נידונו למוות.
טיהור
להגנתו עמאר אמר:
"אף על פי שאני מאמין בדת, הדבר היחיד שאני מאמין בו עוד יותר הוא שמונגוליה צריכה לעמוד איתן על רגליה כדי להפוך למדינה עצמאית. אני אוהב את המדינה שלי. הראיתי זאת עם עבודתי. הייתי בין הראשונים שהתמסרו להתפתחות של ארצי, ולבי נשבר כאשר אני סוף סוף חוזה בעצמי נקרא בוגד ומואשם בפשע"
עמאר נמצא אשם בתום המשפט היומי. הוא הורחק ממשרדו של ראש הממשלה, גורש מ- MPRP ונעצר על ידי משרד הפנים. ביולי 1939 עבר המקרה של עמר ל- NKVD, ועמאר נשלח לעיירה הסיבירית צ'יטה ואחר כך למוסקבה. עם סילוקו של עמאר, נבחר צ'ויבלסן לראש ממשלה והפך למנהיג הבלתי מעורער במונגוליה, ובמקביל החזיק במשרדו של ראש הממשלה, שר לענייני פנים, שר המלחמה ומפקד הכוחות המזוינים של מונגוליה.
משפט והוצאה להורג
במוסקבה עונה עמאר עד להודאתו המלאה בכל ההאשמות שהושמעו נגדו. למרבה האירוניה, בעודו ממתין למשפט במוסקבה עמאר נכלא עם לוונשאנשארב, אותו אדם שעצר אותו ואשר נפל קורבן לטיהוריו של צ'ויבלסאן זמן קצר לאחר מכן.
ב־10 ביולי 1941, עמר נשפט על ידי טרויקה סובייטית ונידון למוות. לאורך כל המשפט עאמר עמד על כך שאם הרפובליקה העממית המונגולית הייתה באמת מדינה עצמאית, עליו להיות מועמד לדין בבית משפט מונגולי. דבריו המוקלטים האחרונים היו "זה אופייני שכאשר מעצמה גדולה מיישבת מדינה קטנה, מנהיגיה נעצרים ונרדפים. הניסיון האישי שלי ממחיש את היחס הזה של ברית המועצות כלפי מונגוליה ”.
הוא הוצא להורג מיד במגרש הירי קומונארקה ליד מוסקבה. גופתו קבורה שם.
שיקום
ב־15 בדצמבר 1956, לאחר שבדק את הטיהורים של סטלין, לא מצאו עמיתים צבאיים שום עדות לפשעיו של עמאר. ב־25 בינואר 1962 הוא שוקם וב־26 בספטמבר 1989 הוחזרה חברותו ב- MPRP.
הפונקציה הריקה
במתמטיקה, הפונקציה הריקה היא פונקציה שהתחום שלה הוא הקבוצה הריקה. לכל קבוצה A יש בדיוק פונקציה ריקה אחת. בשפת תורת הקטגוריות, עובדה זו משמעה שהקבוצה הריקה היא אובייקט התחלתי בקטגוריית הקבוצות.
הפונקציה הריקה לא מקבלת ערכים כלל – הגרף שלה הוא הקבוצה הריקה. היא מוגדרת היטב כפונקציה: התנאי, שלכל x\in \empty מתאים f_A(x)\in A יחיד, מתקיים באופן ריק. לעומת זאת, פונקציה לעולם אינה קיימת, למעט במקרה A=\empty, אז g=f_\empty.
הפונקציה הריקה היא פונקציה חד-חד-ערכית וקבועה באופן ריק. היא על רק במקרה A=\empty.
קיומה של הפונקציה הריקה מצדיק את הטענה ש-|A|^0=1 לכל עוצמה |A|. זאת מכיוון, שלפי ההגדרה:
טענה זו שקולה לטענה שמכפלה ריקה שווה ל-1.
ליל שישי
בעגה החרדית הישיבתית, ליל שישי הוא כינוי ללילה שבין יום חמישי ליום שישי. במשך לילה זה יש הנוהגים ללמוד תורה בישיבה עד אור הבוקר, כהכנה ליום השבת (ראה משמר).
בישיבות הליטאיות יש הנוהגים להקדיש לילה זה ללימוד רצוף במשך כל הלילה (משמר) ואילו בישיבות החסידיות נהוג להתקבץ יחדיו בתחילת הערב (קיבוץ המכונה "חבורה" או "חברה"), לומדים ספר על פרשת השבוע, שרים שירי רגש חסידיים ומשוחחים בענייני עבודת השם. לאחר סיום החבורה יש שפונים לבית המדרש ולומדים תורה עד אור הבוקר, אחרים אף ימשיכו בלימוד התורה עד כניסת השבת.
מטרת הלימוד בליל שישי הוא להכין את הנפש ולמלאות אותה במטעני רוחניות לקראת יום השבת, שהוא היום המקודש בשבוע.
מושג זה השתרש מאוד בציבור החרדי וישנם חנויות רבות שמוכרות מאכלי שבת במיוחד לליל שישי, אותם אוכלים בחורי הישיבות לפני או אחרי המשמר.
מקלארן P1
מקלארן P1 (באנגלית: McLaren P1) היא מכונית ספורט היברידית, שיוצרה על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2013 עד 2015. ה-P1 הוצגה בתערוכת הרב בפריז בשנת 2012 ובתערוכת ז'נבה בשנת 2013. ה-P1 הייתה אחת משלוש המכוניות היחידות באותה תקופה שהקיפו את המסלול המרוצים של נירבורגרינג בפחות מ-7 דקות יחד עם הפרארי לה-פרארי והפורשה 918.
מפרט טכני
המקלארן P1 כוללת מנוע V8 צילנדרים כפול טורבו בנפח 3,799 סמ"ק המספק כ-727 כוחות סוס ב-7,500 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 73.8 קילוגרם ב-4,000 סיבובים לדקה. המכונית כוללת מנוע חשמלי המייצר כ-177 כוחות סוס ו-26.5 קילוגרם. המנועים מספקים יחד כ-903 כוחות סוס ו-91.7 קילוגרם, עם תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 350 קילומטרים לשעה.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית, במהלך השנים ייצרה החברה שלוש גרסאות נוספות. הראשונה "מקלארן P1 GTR" המיועדת למרוצים. הספק המנוע שלה עלה ל-986 כוחות סוס. היא הוצגה בתערוכת ז'נבה בשנת 2015. השנייה "מקלארן P1 LM" הכוללת מנוע V8 צילנדרים טווין טורבו בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-986 כוחות סוס ב-8,500 סיבובים לדקה. השלישית "מקלארן P1 GT" המחליפה למקלארן P1 GTR.
בלוטת חלב
בלוטת חָלָב היא איבר (בלוטה) הנמצא בגופם של בעלי חיים המשתייכים למחלקת היונקים.
בלוטות החלב, שתפקידן העיקרי הוא הנקת ולדות (בעלי חיים בראשית חייהם), מהוות את המאפיין המגדיר החשוב ביותר של מחלקת היונקים (ושם המחלקה נובע ממאפיין זה). בבעלי חיים בוגרים קיימות בלוטות חלב פעילות אך ורק בנקבות. בדרך כלל קיימות בכל יצור בלוטות חלב רבות, והן מתרכזות בעטינים—איברים הנושאים בתוכם את בלוטות החלב והמאפשרים הנקה.
בדומה לשיער, בלוטות החלב ייחודיות ליונקים. הן מופיעות בשני המינים, אולם מפסיקות את התפתחותן אצל הזכר עוד לפני סיום תהליך ההתבגרות המינית. מספר בעלי חיים אחרים מאכילים את צאצאיהם על ידי חומר דמוי-חלב, אולם מקורו של החומר שונה מזה של החלב.
בלוטות החלב הן כנראה בלוטות זיעה "משופרות". לא ידוע מתי לראשונה הן הופיעו בתהליך האבולוציה של חולייתנים, אולם ניתן להסיק שהופעתם מתואמת וקשורה בהתפתחותם של שיני החלב ודפוסי תחלופת השיניים הנראים ברוב מיני היונקים המודרניים. שיני חלב אינן יעילות כשיני בוגר ואינן מותאמות ללעיסה, מאחר שגודלן קטן והן משתנות תדיר במהלך התפתחות היונק. על כן מסתמך היונק הצעיר על מזון עשיר שאופן עיכולו אינו מוכתב בלעיסתו—חלב. החלב מכיל אחוז גבוה של חלבון, שומן וסוכרים (בעיקר לקטוז), וכן כמות מסוימת של ויטמינים ומלחים. זהו מקור מזון עשיר שאחוז מרכיביו משתנה במיני היונקים השונים ובמהלך תקופת ההנקה.
בלוטת חלב מורכבת ממערכת תעלות המפרישות חלב, וסביבן מעטפת מלכדת. הורמון הגדילה וההורמון פרולקטין מעודדים את היווצרות החלב. פעולת היניקה מעודדת את הפרשת ההורמונים. צורת בלוטות החלב שונות בין מיני היונקים: אצל יונקי הביב קיים מצבור רקמות הצמוד לקיר הבטן, החלב מצטבר בגומחות על גבי הפרווה, ומלוקק על ידי היונק הצעיר. במינים רבים ובהם האדם, תעלות החלב מגיחות אל פני השטח בצורת תפיחה בשרית המכונה פטמה. במינים אחרים (אצל פרות למשל) תעלות החלב מפרישות את החומר אל מאגר נוזלים, ומשם מופרשות החוצה דרך פתח יחיד בפטמה.
בלוטות החלב שונות גם במספרן ובמיקומן: המספר נע בין שתי בלוטות (רוב הפרימטים למשל) ל-18 בלוטות (חזיר). הבלוטות ממוקמות לרוב לאורך שני קווים מקבילים בבטן או בחזה של בעל החיים, הנקראים קו החלב.
אנדוהדרל פולרן
אנדוהדרל פולרן (באנגלית: Endohedral Fullerene), או אנדופולרן (Endofullerene) הוא פולרן בעל אטומים, יונים או צברי אטומים נוספים כלואים בתוך הספירה הפנימית שלהם.
ארתור מקארתור הבן
ארתור מקארתור הבן (באנגלית: Arthur MacArthur Jr; 2 ביוני 1845 – 5 בספטמבר 1912) היה גנרל בצבא האמריקאי. הוא מונה למושל הצבאי של הפיליפינים בשנת 1900, אך כהונתו נמשכה רק שנה בגלל חיכוכים עם המושל האזרחי של הפיליפינים, ולעתיד נשיא ארצות הברית, ויליאם הווארד טאפט.
אנדוהדרל פולרן
הלנתן C60 הראשון שסונתז ב-1985 נקרא La@C60.
הסימן "@" בשם הוא נוטציה המסמלת מולקולה קטנה הכלואה במעטפת.
ארתור מקארתור הבן
מקארתור הוא אביו של הגנרל המפורסם דאגלס מקארתור, שגם הוא כיהן כמושל הפיליפינים וגם יפן בסוף מלחמת העולם השנייה, ושל ארתור מקארתור השלישי, שהיה מפקד ספינה בזמן מלחמת העולם הראשונה. אביו, ארתור מקארתור האב, היה המושל הרביעי של ויסקונסין (אם כי הוא כיהן בתפקיד זה רק למשך חמישה ימים). במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית ארתור מקארתור הבן קיבל את מדליית הכבוד על העלאת מורל אוגדתו בקרב צ'טנוגה (Chattanooga).
אנדוהדרל פולרן
אנדוהדרל פולרן עשוי להיות החומר היקר בעולם; עלות הפקתו עומדת על 145 מיליון דולר לגרם. מחקרים שונים נעשים בנוגע לשימושים אפשריים שלו, כאשר אחת האפשרויות היא שישמש לייצור שעונים מדויקים שיחליפו את השעונים האטומיים המדויקים, אך הגדולים יחסית. שעון כזה יוכל להיות בגודל של שבב ומדויק מאוד ועל ידי כך לשבת בתוך מכשירים ניידים. אם אכן יצליח לשמש כשעון כזה הוא עשוי להגדיל את דיוק ה-GPS במכשירים ניידים מדיוק של כמה מטרים לדיוק ברמה של מילימטר בודד.
ארתור מקארתור הבן
קריירה מוקדמת
מקארתור נולד ב-2 ביוני 1845 בספרינגפילד, מסצ'וסטס, והיה בנו של מושל ויסקונסין, ארתור מקארתור האב.
אנדוהדרל פולרן
סימון
בכתיב כימי מקובל, באקמינסטרפולרן (C60) עם אטום (M) היה נכתב כ: MC60, ללא כל תלות ביחס להימצאות M בתוך או מחוץ לפולרן. כדי לאפשר דיון מפורט יותר עם איבוד מידע מינימלי, סימון מפורש יותר הוצע בשנת 1991, בו אטומים מצד שמאל לסימן ה-"@" נמצא פיזית בתוך רשת אטומים הרשומים מצד ימין לסימן ה-"@". בדוגמה שהבאנו לעיל, הסימון הנכון יהיה M@C60, אם M נמצא בתוך רשת אטומי הפחמן.
ארתור מקארתור הבן
קריירה מוקדמת
ב-4 באוגוסט 1862, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, הוא התגייס לרגימנט הרגלים המתנדבים ה-24 של ויסקונסין כלוטננט והשתתף בקרבות שונים. על שירותו כשליש ביחידתו במהלך הקרב על מיסיונרי רידג' ב-25 בנובמבר 1863, הוא קיבל את עיטור מדליית הכבוד. מקארתור נפצע קשה בקרב פרנקלין, כשהוא ספג פציעות כדור בחזהו וברגל מאקדחו של קצין צבא הקונפדרציה, אך בסופו של דבר שרד את הפציעה. ב-25 בינואר 1864 הועלה לדרגת מייג'ור וכשנה וחצי לאחר מכן, ב-18 במאי 1865, הועלה לדרגת לוטננט קולונל - זמן קצר לפני ששוחרר ב-10 ביוני 1865. כהוקרה על אומץ ליבו הועלה לדרגת לקולונל מתאריך 15 במרץ 1865.
לאחר תום מלחמת האזרחים, הוא החל ללמוד משפטים ביוני 1865, אך הצטרף מחדש לצבא הסדיר בפברואר 1866 כלוטננט סדיר. הוא הועלה במהירות שוב בשנת 1866 ללוטננט ראשון וקפטן. ב-1889 הועלה לדרגת מייג'ור ובשנת 1896 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-30 השנים הבאות הוא שימש במקומות שונים ובשנת 1885 הוא השתתף במלחמה נגד ראש שבט האפאצ'י ג'רונימו.
אנדוהדרל פולרן
סימון
סימון מורכב יותר יכול להיות: (K2(K@C59B, אשר מבטא מצב של רשת של 60 אטומי כלוב פולרן עם אטום בורון אחד מוחלף בפחמן ברשת גאודטית, עם פוטסיום בודד כלוא בפנים, ועם שני אטומי פוטסיום קשורים מבחוץ.
ארתור מקארתור הבן
מלחמת ארצות הברית–ספרד
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, הוא הוצב בטריטוריית דקוטה וביוני 1898 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל בצבא המתנדבים ומונה למפקד חטיבה 1, דיוויזיה 2, הקורפוס ה-8, והוביל אותה לניצחון בקרב מנילה ב-12 באוגוסט 1898, בעקבותיו הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ב-13 באוגוסט 1898.
מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים
הוא הוביל את הדיוויזיה ה-2 של הקורפוס ה-8 במהלך מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים בקרב מנילה השני, במערכה של מאלוס ובמתקפה הצפונית. כשהכיבוש האמריקאי בפיליפינים הפך מקרבות קונבנציונליים ללוחמת גרילה, פיקד מקארתור על דיוויזיית צפון לוזון. בינואר 1900, הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל בצבא הסדיר ומונה למושל הצבאי של הפיליפינים על ידי הנשיא ויליאם מקינלי, יחד עם הפיקוד על הקורפוס ה-8, במקום הגנרל אלוול ס. אוטיס.
הוא אישר את המשלחת, בפיקודו של גנרל פרדריק פונסטון, שהביאה ללכידתו של אמיליו אגינלדו. מקארתור שכנע את אגינלדו שנלכד להפסיק להילחם ולהישבע אמונים לארצות הברית. הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל בצבא הסדיר ב-5 בפברואר 1901. עם זאת, ב-4 ביולי 1901, ויליאם הווארד טאפט מונה למושל (האזרחי). שיתוף הפעולה בין השניים התאפיין בוויכוחים מתמידים, כך שמקארתור הוחזר לארצות הברית מתפקידו כמפקד צבאי בפיליפינים. הסלידה מפוליטיקאים ומעובדים אזרחיים של הכוחות המזוינים עברה גם לבנו דאגלס מקארתור, כאשר מקארתור שימש מאוחר יותר כמפקד עליון באוקיינוס השקט ובמהלך מלחמת קוריאה.
מלחמת רוסיה-יפן
בשנים הבאות הועסק במספר משרות בארץ הולדתו. בשנת 1905 הוא נשלח למנצ'וריה כדי לצפות בשלבים האחרונים של מלחמת רוסיה-יפן. לאחר מכן שירת במשך שנה כנספח צבאי בשגרירות ארצות הברית ביפן. כשחזר שוב לארצות הברית ב-1906, חידש את תפקידו כמפקד הדיוויזיה הפסיפית.
באותה שנה הועלה לדרגת לוטננט גנרל, עם זאת, נמנע ממנו תפקיד הרמטכ"ל מאחר שהמחלוקות שהחלו בפיליפינים נמשכו, ולכן מקארתור לא יכל להגשים את חלומו לפקד על כל צבא ארצות הברית.
בהגיעו לגיל 64 פרש מהצבא ב-2 ביוני 1909. ב-5 בספטמבר 1912, זמן קצר לאחר שנסע לטקס אזכרה של יחידת מלחמת האזרחים עבור יחידתו, הוא לקה בהתקף לב קטלני. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
בית הקברות של חומת הקרמלין
בית הקברות של חומת הקרמלין (רוסית Некрополь у Кремлёвской стены) הוא בית קברות השוכן בצידה המערבי של הכיכר האדומה בצמוד לחומה המקיפה את הקרמלין, בו קבורים אנשי מפתח מהתקופה הסובייטית ברוסיה.
היסטוריה
הקבורה הראשונה בבית הקברות התבצעה ב-10 בנובמבר 1917. 238 אנשי "המשמרות האדומים" שמתו במהפכה הרוסית נקברו בשני קברי אחים. בסתיו 1919 נקבר המזכיר של סניף מוסקבה של המפלגה הקומוניסטית, ולדימיר זגורסקי, וכן מספר קורבנות אחרים של פעולת טרור שבוצעה על ידי הסוציאליסטים המהפכניים השמאלנים ב-25 בספטמבר. הקורבנות של הפיצוץ בבניין במוסקבה - שר התקשורת, שר הדואר, עיתונאי אמריקאי, שני דיפלומטים ואחרים נקברו גם הם בבית קברות זה.
ב-1924 הוקם המאוזוליאום של לנין במרכז בית הקברות של חומת הקרמלין. ברבות השנים, מאחורי המאוזוליאום, לרגלי החומה, נקברו יעקב סברדלוב, פליקס דזרז'ינסקי, מיכאיל פרונזה, מיכאיל קלינין, אנדריי ז'דאנוב, יוסיף סטלין, קלימנט וורושילוב, סמיון בודיוני, מיכאיל סוסלוב, ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רניינקו. בבית הקברות קבורים גם מדינאים, אנשי צבא, מדע (ביניהם סרגיי קורוליוב), אמנות וקוסמונאוטים שנספו בתאונות חלל (ביניהם יורי גגארין וצוותי סויוז 1 וסויוז 11).
המצבות בבית הקברות משמאל לימין הן של קונסטנטין צ'רניינקו, סמיון בודיוני, קלימנט וורושילוב, אנדריי ז'דאנוב, מיכאיל פרונזה, יעקב סברדלוב, ליאוניד ברז'נייב, פליקס דזרז'ינסקי, יורי אנדרופוב, מיכאיל קלינין, יוסיף סטלין ומיכאיל סוסלוב. בעלי לוח בולטים הם דימיטרי אוסטינוב, ארביד פלשה, אלכסיי קוסיגין, סרגיי קורוליוב, יורי גגארין, רודיון מלינובסקי, איגור קורצ'טוב, סרגיי קירוב, גאורגי ז'וקוב.
מאז 1974 נשמר האתר כאתר זיכרון לאומי. בשנת 1985 בוצעה בו הקבורה האחרונה. לאחר התפרקות ברית המועצות ישנם דיונים שונים לחיסולו של בית הקברות והעברת הנקברים לבית עלמין חלופי. בעת חניכת בית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים שוב הועלתה הצעה להעביר אליו את נקברי בית הקברות, אך ההצעה טרם יושמה.
אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני
האנדרטה הלאומית לוויטוריו אמנואלה השני (באיטלקית: Monumento Nazionale a Vittorio Emanuele II) המכונה גם מזבח המולדת (Altare della Patria - "אלטארה דלה פאטריה") או "הוויטוריאנו" ("Il Vittoriano" - "איל ויטוריאנו") היא אנדרטה הממוקמת במרכז העיר רומא בירת איטליה לכבודו של מלכה הראשון של איטליה המאוחדת - ויטוריו אמנואלה השני.
האנדרטה, הממוקמת בין כיכר ונציה לגבעת הקפיטולין, תוכננה על ידי ג'וזפה סאקוני, ופסליה נבנו על ידי פסלים מכל רחבי איטליה. אבן הפינה הונחה בשנת 1885 והאנדרטה הושלמה בשנת 1925.
האנדרטה בנויה שיש לבן שהובא מבוטיצ'ינו שבברשה, וכוללת גרם מדרגות רחב המוביל לראש האנדרטה, בה מבנה המוקף עמודים מהסדר הקורינתי ופסלים רבים. במרכז גרם המדרגות של האנדרטה פסל רכוב של ויטוריו אמנואלה, ובשני צדדי המבנה שני פסלים של האלה ויקטוריה בראש שתי קוודריגות.
רוחבו של המבנה 135 מטרים, גובה המבנה עצמו 70 מטרים, וגובהו הכולל של המבנה עד לראש פסלי האלה ויקטוריה - 81 מטרים.