cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
העורב (פואמה)
השיר בתרבות הפופולרית
בשנת 2012 יצא לאקרנים הסרט "העורב" בכיכובו של ג'ון קיוזאק כאדגר אלן פו. זהו מותחן אפל המציג אירועים בדיוניים שקדמו למותו של פו.
בסרט הקצר "וינסנט" מאת טים ברטון, מצטט גיבור הסרט וינסנט מאלוי בית מתוך הפואמה.
במחזה "הילכו שניים יחדיו" מאת א. ב. יהושע, המתאר את פגישתם של דוד בן-גוריון וזאב ז'בוטינסקי בשנת 1934 בלונדון, מדקלם ז'בוטינסקי את הפואמה בתרגומו, לבקשתו של בן-גוריון.
בסדרה "הפיג'מות", ישנו פרק בו אילן רוזנפלד מדבר על אדגר אלן פו ועושה סצנה דומה לשיר. הבדיחה בפרק היא על שמו של אדגר אלן פו, בתור משחק מילים (עם המילה פֹה): כשבכל פעם אילן אומר את שמו, עודד פז אומר "איפה?".
בספרו של עמוס קינן "את והב בסופה" ישנה התייחסות ל"עורב" בתרגומו של ז'בוטינסקי: "מדוע נדמה לי שהעורב אשר בחלוני אומר לי: אל-עד-לא-דור." (עמ' 27).
בסדרה בנות גילמור, ישנו פרק בו מתקיימת בעיירה אספה של אגודת חובבי אדגר אלן פו. לאחר הקראה דרמטית של הפואמה "העורב" בידי חקיין של המשורר עולה לבמה חקיין נוסף לביצוע שני של אותה הפואמה.
להקת The Alan Parsons Project הוציאה שיר בשם The Raven שמבוסס על הפואמה, באלבום הבכורה Tales of Mystery and Imagination, שכל שיריו מבוססים על יצירות שונות של אדגר אלן פו.
בשנת 2003 הוציא הזמר לו ריד אלבום בשם זה, בו מגולל ריד סיפורים ושירים קצרים של פו בדקלום ובשירה.
להקת המטאל Rotting Christ הוציאה בשנת 2019 את השיר The Raven, שכולל שירה המתייחסת לטקסט המקור, וציטוטים בקריינות מתוך הפואמה. השיר מלווה בקליפ וידאו אפל שהותאם לתוכן השיר.
קישורים חיצוניים
תרגומים לעברית גרסאות שמע של השיר
הרי הצלב הדרומי
הרי הצלב הדרומי (באנגלית: Southern Cross Mountains ; נהגה "סאות'רן קרוס") הם קבוצה של רכסי הרים בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הרי הצלב הדרומי ממוקמים בין הקרחונים מרינר ופריסטלי.
שיא גובהם של ההרים 2,760 מטרים מעל פני הים (ברמת סטיוארט).
שטחו של רכס ההרים 6,765 קילומטרים רבועים.
רוחבו של הרכס 103 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
גילוי ומיפוי רכסי ההרים
חלקי הרכס הקרובים לחוף הים, התגלו לראשונה מרחוק על ידי ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841. לאחר מכן נחקרו על ידי משלחות חקר בהנהגת בורשקרווינק, סקוט, שקלטון ובירד.
מיפוי מדויק של הרכס התבצע בהתבסס על סקרים על הקרקע שבוצעו על ידי משלחות חקר ניו זילנדיות ואמריקאיות בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, וכן בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית.
מקור השם
שמה של קבוצת הרכסים ניתן לה על ידי משלחת החקר הדרומית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965–1966.
לקריאה נוספת
• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging, Tectonophysics 478 (2009) 43–6
ספר יראים
ספר יראים הוא ספרו של רבי אליעזר בן שמואל ממיץ הידוע בכינויו הרא"ם. הספר עוסק בתרי"ג המצוות, אך כולל גם דברי הנהגה ומוסר. רבי אליעזר חיבר ספרים נוספים, אך ספר היראים הוא היחיד שנתפרסם ונודע.
זמן חיבורו
זמן חיבורו המדויק של הספר אינו ידוע, אך הספר נזכר לראשונה בספר העיטור, שנכתב בשנת ד' תתקל"ט (1179) כך שניתן להסיק שהספר נכתב כבר קודם שנה זו.
שם הספר
את שמו של הספר נתן לו מחברו כפי שכתב בהקדמתו לספר:
בתחילת ספר חרדים לרבי אלעזר אזכרי הביא טעם שונה במקצת לשמו של הספר, ויש לשער כי לא ראה את הקדמתו של רבי אליעזר ממיץ לספר:
סידור הספר
דרך עבודתו וסידור הספר נעשה על פי מניין המצוות על פי מניינו של רבי יהודאי גאון כפי שהעיד בסיום ספרו:.
בהקדמתו כתב רבי אליעזר ממיץ את דרך כתיבתו של ספרו זה: כאמור בהקדמתו חילק הרא"ם את ספרו לשבעה חלקים [עמודים] כאשר כל עמוד ועמוד מחולק ל'וו', וכל 'וו' מחולק לסימנים:
הדפסת הספר
הספר בהדפסתו הידועה, שונה מהספר המקורי כפי שיצא תחת ידי המחבר, זאת מפני שלאחר הדפסתו הראשונית, נדפס הספר במתכונת מקוצרת. הספר נדפס בהדפסה המקוצרת לראשונה בוינציה בשנת שכ"ו על ידי רבי בנימין בן אברהם הרופא ממשפחת הענוים, שעשה מספר שינויים בסידור הספר וקיצר את תוכנו כמעט בשליש, כמו כן במקום שבעה עמודים שהיו בו במקור, סידרו בי"ב עמודים, וכן שינה את שמותם מכפי שהיה במקור (השמות שנתן, הן בדומה לשמות שנתן הרמב"ם בספרו משנה תורה). וכן חילק את הספר ל-417 סימנים במקום 464 שהיו בספר המקורי.
בהקדמתו של רבי בנימין בן אברהם שנדפסה רק בדפוס ראשון, ביאר את הטעם שהשמיט וסידר את הספר כפי שסידר:
בשנים שלאחר מכן נדפס הספר שוב במהדורות שונות כולן על פי מהדורות המקוצרת של בנימין בן אברהם.
רק בשנת תרנ"ב לאחר כ-700 שנה, נדפס שוב הספר (חלקו הראשון) במהדורה שלמה כפי שיצאה מתחת ידי רבי אליעזר ממיץ. הספר הובא לדפוס על ידי הרב אברהם אבא שיף ממינסק שהדפיסה מהעתק שהגיע לידו מהספרייה הלאומית בפריס. בשנים שלאחר מכן השלים המחבר את הספר כולו. במהדורה זו אף הוסיף הרב שיף פירוש בשם 'תועפות ראם', וכן מחקר מקיף על הספר ועל מחברו. הספר זכה למספר הסכמות, ביניהם של רבי שלמה כהן מווילנא, ורבי אליהו דוד רבינוביץ' תאומים.
מהדורות הספר
כאמור הספר במתכונתו הנפוצה הוא ממהדורה שנדפסה בשנת תרנ"ב על ידי אברהם אבא שיף (ראו לעיל), שאף הוסיף את פירושו בשם 'תועפות ראם' על גיליון הספר. זכיות הספר היו בידיו של האדר"ת שאף מספר בהסכמתו למהדורה זו שהתחיל לכתוב אף הוא פירוש על ספר יראים, אך כתביו נשרפו בשריפה שפקדה את ביתו, ומאז לא חזר להדפיס פירושו זה, ועקב כך נתן את זכויות ההדפסה לרב שיף.
פירושים על הספר
במשך השנים נכתבו על הספר, מספר פירושים:
קישורים חיצוניים
פירושים שנדפסו על הספר
סמדר בן נתן
סמדר בן-נתן (נולדה ב-18 במאי 1970) היא עורכת דין ישראלית העוסקת בזכויות אדם ובמשפט פוליטי, משפט פלילי וציבורי ובנושאים פמיניסטיים. פעילותה הביאה לבחירתה, פעמיים, כאחת מהנשים המשפיעות בישראל על ידי המגזינים 'גלובס' ו'פורבס', ועוררה כתיבה אקדמית בנושאים אלה.
ביוגרפיה
בן נתן נולדה בנהלל ואיבדה את אביה כשהייתה בת שלוש במלחמת יום כיפור, גדלה ברמת השרון ובתל אביב. סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995. עם סיום הלימודים התמחתה במשרדו של עורך הדין אביגדור פלדמן ואחר עבדה במשרדו כעורכת דין במשך חמש שנים.
בשנת 2001 הקימה משרד עצמאי בתל אביב, העוסק בתחום זכויות האדם.
בין 2003-2008 כיהנה כיו"ר הוועדה למעמד האשה בלשכת עורכי הדין.
ביום העצמאות ה-57 הדליקה משואה בטקס הדלקת המשואות אלטרנטיבי של תנועת "יש גבול".
בשנת 2010 סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני במשפט זכויות אדם בינלאומי באוניברסיטת אוקספורד. התיזה שלה עסקה בהחלת החוק הישראלי בבתי המשפט הצבאיים בשטחים, והשפעתה על זכויות הנאשמים. בשנת 2020 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
פועלה המשפטי
כבר בתקופת עבודתה אצל עו"ד אביגדור פלדמן הייתה מעורבת בתיקים בולטים ומילאה בהם תפקיד מרכזי. העיקריים שבהם הוא המשפט החוזר שנערך למורשעים בפרשת רצח דני כץ, משפטו של סולימאן אל עביד בפרשת רצח חנית קיקוס, בג"ץ העינויים, ובג"ץ הקשת הדמוקרטית המזרחית.
עוסקת בתיקים בעלי חשיבות ציבורית, כמו גם בתיקים פרטיים רבים בנושא הגירה ואיחוד משפחות, זכויות אסירים, מסתננים, קרבנות סחר בנשים וקרבנות עינויים. משמשת כיועצת משפטית וכמייצגת של ארגונים, ביניהם פרופיל חדש, איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל, הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, ומרכז אל-מיזאן לזכויות האדם בעזה.
בתיקים בולטים רבים העלתה נושאים של זכויות נשים וייצגה נשים בהקשרים פוליטיים:
פועלה בתחום זכויות האדם
כתבה את דו"ח 'משפט ללא גבולות' בנושא בית המשפט הצבאי לנוער: "כולם אשמים".
סמדר בן נתן עוסקת בפרויקטים בתחום זכויות האדם ובכתיבת דו"חות בתחום זה עבור ארגונים שונים, דוגמת הוועד נגד עינויים, עדאלה ומחסום Watch.
בשנת 2008 הובילה תוכנית השתלמות לעורכי דין פלסטיניים המייצגים בבתי המשפט הצבאיים בשטחים, ובמסגרתה ערכה ספר מקורות הכולל את הדין החל בבתי משפט אלו.
יזמה ומובילה יחד עם רלה מזלי את פרויקט 'האקדח על שולחן המטבח' התובע להפסיק נטילת כלי נשק על ידי מאבטחים לביתם על מנת למנוע רצח ואלימות כלפי נשים. בן נתן חברת ההנהלה הציבורית של בצלם.
יחסי איי שלמה–מלזיה
יחסי איי שלמה–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין איי שלמה למלזיה. למלזיה קונסוליה של כבוד באיי שלמה ונציבות עליונה בפורט מורסבי, עיר הבירה של פפואה גינאה החדשה, שאמונה גם על היחסים בין שתי המדינות. לאיי שלמה נציבות דיפלומטית בקואלה לומפור.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות התבססו בין השנים 1986-1988. שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית והיחסים מבוססים על אינטרסים הדדיים וכבוד לאידיאלים של שלום, חירות, דמוקרטיה, כבוד לערכים אנושיים וריבונות. היחסים מבוססים גם על "מדיניות המבט לצפון" של ממשלת איי שלמה לחיזוק הקשרים של המדינה עם מדינות אחרות באסיה.
יחסים כלכליים
ב-2009 הסתכם היקף הייצוא של מוצרים מאיי שלמה למלזיה ב-30 מיליון דולר, ואיי שלמה הייתה היבואנית הגדולה ביותר של מוצרים מלזיים באזור האוקיינוס השקט.
איי שלמה עושה מאמצים לפתח ארגונים כלכליים קטנים ובינוניים ולייבא יכולות שונות. נכון להיום, כמה חברות מלזיות העוסקות בשמן דקל מרחיבות את פעילותן באיי שלמה.
גזל סוד מסחרי
גזל סוד מסחרי הוא עוולה בדיני נזיקין העוסקת בנטילת סוד מסחרי ללא הרשאת בעליו. עוולה מסחרית זו, אשר מנויה בחוק עוולות מסחריות נועדה לעגן את הזכות של בעליה לקניינם הרוחני. לשם הוכחת גזל הסוד המסחרי יש להוכיח את יסודות קיום הסוד המסחרי ואת גזלו.
הגדרה
עוולת גזל סוד מסחרי שייכת למשפחת העוולות הייחודיות בהגנה על אינטרסים כלכליים ומסחריים אשר אינן מעוגנות בפקודת הנזיקין עצמה. העוולה באה לשמור על היתרון הכלכלי שרוכשים בעלי הסוד, כגון יצרן נעליים אשר מצא דרך לייצר נעליים בעלי מאפיין מיוחד. ללא הגנת הסוד המסחרי לחברות לא יהיה משתלם להשקיע בפיתוח וייצור בשל החשש לאיבוד היתרון התחרותי לידיים זרות.
הגנת הסוד המסחרי חלה ביחס ישר לאיכות הסוד, סוגו וליתרון הכלכלי שהוא מספק לבעליו והיה עשוי לספק למתחרים אם היה מגיע לידיהם.
הוכחת עוולת גזל הסוד המסחרי דורשת הוכחת יסוד קיום הסוד המסחרי ואת גזלו. ישנם מקרים בהם על אף הגנת הסוד המסחרי יתיר בית המשפט שימוש בו בשל מדידת היקף ההגנה עליו ביחס לתחרות עם ערכים לגיטימיים אחרים.
סוד מסחרי
סוד מסחרי מוגדר בחוק עוולות מסחריות, התשנ"ט-1999, כ"מידע עסקי מכל סוג שאינו נחלת הרבים ושאינו ניתן לגילוי בנקל על ידי אחרים. כמו כן, סודיותו מקנה יתרון לבעליו על פני המתחרים ונדרשת השקעת מאמצים סבירים כדי לשמרו כסוד. כדי שסוד יזכה להגנה, נדרש כי יהיה בו פוטנציאל להעניק תועלת תחרותית משמעותית לבעליו וכי לא יהיה בנחלת הרבים.
התנאי היסודי הראשון בהוכחת סוד מסחרי הוא הגדרת הבעלים לפי סעיף 5 לחוק עוולות מסחריות. לשונו הוא "לרבות מי שסוד מסחרי נמצא בשליטתו כדין", כלומר שהסוד הומצא או פותח ברשותו או שהוא רכש הזכות בתום לב.
על הסוד המסחרי להיות בעל ערך כלכלי ולהקנות לבעליו יתרון מסחרי. מדובר במידע סודי, שגילויו עשוי לחסוך למתחרים זמן, טרחה או הוצאות, או שבעליו השקיע משאבים על מנת להשיגו. בישראל לא נדרש לעשות שימוש בסוד כדי לזכות בהגנה.
על הסוד המסחרי להיות חסוי מפני הרבים, כך שלא ניתן לגלותו בצורה חוקית בקלות. בנוסף, על הבעלים מוטלת החובה לנקוט אמצעים סבירים לשמור על סודיותו. על הבעלים להגן על הסוד המסחרי בצורה אקטיבית, מידע שאינו מוגן - אינו נחשב כסוד מסחרי. הדרישה להגן על הסוד היא באמצעים סבירים, כך לדוגמה אי נעילת מחשב המכיל נוסחה כימית פרי עמל חברה יכולה להיחשב כאי שימוש באמצעים סבירים לאבטחת הסודיות. חוזי אי-תחרות ותזכיר לעובדים בעניין חובת שמירת הסודיות ייחשבו אף הם כאמצעים סבירים להגנת הסוד. אין דרישה לאמצעים פיזיים, ואמצעי מילולי כגון שלט הנושא את הכיתוב "אזור ממודר" ייחשב כאמצעי סביר להגנה על הסודיות. עקב הקושי הרב להוכיח כי מידע מסוים הוא בגדר סוד מסחרי, נהוג לנקוט במדיניות של החתמת עובדים, ספקים ולקוחות על הסכמי סודיות, המגדירים את המידע אליו הם נחשפים כסוד מסחרי, תוך אזכור סוגי המידע הטיפוסיים אליו הם עתידים להיחשף. חתימה על הסכם הסודיות מהווה הסכמה לכך שהמידע הוא סוד מסחרי.
מעסיקים נוקטים באמצעים מילוליים גם כדי להגן על עצמם מתביעות של מעסיקים קודמים – כותבות הוראות לעובדים חדשים שאסור להשתמש בידע שהביאו ממעסיקים קודמים.
גזל סוד מסחרי
גזל סוד מסחרי הוא עוולה נזיקית המוסדרת בפרק ב' סעיף 6, לחוק העוולות המסחריות, תשנ"ט–1999. הסעיף אוסר על גזל סוד מסחרי ומגדיר חלופות שונות להתהוותו כדלהלן: <blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> (1) נטילת סוד מסחרי ללא הסכמת בעליו באמצעים פסולים, או שימוש בסוד על ידי הנוטל; לעניין זה אין נפקא מינה אם הסוד ניטל מבעליו או מאדם אחר אשר הסוד המסחרי נמצא בידיעתו;<BR> (2) שימוש בסוד מסחרי ללא הסכמת בעליו כאשר השימוש הוא בניגוד לחיוב חוזי או לחובת אמון המוטלים על המשתמש כלפי בעל הסוד;<BR> (3) קבלת סוד מסחרי או שימוש בו ללא הסכמת בעליו, כאשר המקבל או המשתמש יודע או שהדבר גלוי על פניו, בעת הקבלה או השימוש, כי הסוד הועבר אליו באופן האסור על פי פסקאות (1) או (2) או כי הסוד הועבר אל אדם אחר כלשהו באופן אסור כאמור לפני שהגיע אליו. החוק קובע כי גם שימוש בסוד מסחרי שנעשו בו שינויים, ייחשב כגזל סוד מסחרי, אם קיים דמיון מהותי בין הסוד המסחרי לבין המידע שבו נעשה שימוש. דוגמה לכך יכולה להיות המצאה שפותחה באמצעות שינוי סמנטי של מידע סודי. כאשר השינוי הסמנטי ייחשב כנטילתה של עיקר ההמצאה, עשויה ההמצאה להיחשב כגזל סוד מסחרי.
על מנת להוכיח גזל סוד מסחרי יש להוכיח כי המידע המדובר עומד בהגדרת סוד מסחרי. בנוסף, על התובע להביא תשתית ראייתית להוכחת הגזל ואין להסתפק במסכת אירועים העלולה להניח את הדעת שבוצע גזל סוד מסחרי. בפס"ד מאיר אבגנים נ' עוזיאל בריח, בית המשפט המחוזי קבע שעצם העובדה שלקוח רכש מהתובעים מתקן נעילה ומאוחר יותר רכש מתקן דומה מהנתבעים, אין בה כשלעצמה הוכחה לגזל מצד הנתבעים. על מנת להוכיח גזל, על התובעים להביא תשתית ראייתית. למשל, זימון לקוח לעדות על מנת שיאשר שהרכישה מהנתבעים בוצעה לאחר פניה מצד הנתבעים אליו וכי אותו לקוח היה מאותם לקוחות אצלם התובע ביצע התקנה קודם לכן.
הגנת הסוד המסחרי מותנית בסודיות. בספרות המשפטית נטען כי סודיותו של המידע הנתון היא הציר המרכזי שסביבו נעים דיני הסודיות המסחרית (מ' דויטש, עוולות מסחריות וסודות מסחר, עמ' 447). אם ייחשף הסוד בדרך כלשהי, תקום עילת תביעה לבעל הסוד כנגד חושף הסוד, אך לא כנגד צדדים שלישיים – ומרגע זה ואילך, לא תהיה עוד הגנה. מכאן שהגנת הסודיות המסחרית תהיה טובה בעיקר לאותם מקרים בהם עובד עוזב את מקום עבודתו ומקים חברה מתחרה המייצרת מוצר דומה עד מאוד. במקרים אלה, יוכל המעסיק הראשון להסתמך על העילה של הפרת סוד מסחרי.
ההגנה על סוד מסחרי כנגד צדדים שלישיים במקרים מסוימים היא אפשרית. ניתן להטיל על צדדים שלישיים אחריות בגין שימוש במידע סודי, אפילו אם פעלו בתום-לב. האופן בו ניתן לתבוע צד שלישי היא במסגרת העוולה של גרם הפרת חוזה, על ידי כך שתיוחס לצד השלישי ידיעה על תנאי החוזה של העובד המואשם בגזל סוד מסחרי. מדובר בתנאי חוזה שהם למעשה הדין המצוי, וניתן לטעון שאי ידיעת החוק אינה פוטרת את הצד השלישי.
לעניין הגנה במקרה של גזל רשימת לקוחות, בפסק דין אורנה ליבר נקבע כי בחופף ליסודות הוכחת הסוד המסחרי, לעניין הגזל יש להוכיח כי נעשה מאמץ מיוחד להשיג את רשימת הלקוחות וכי בקבלתה של הרשימה מן המוכן יש להקנות לגוזל ערך מוסף. נקודה זו מומחשת היטב בפסק דין ורגוס בו נדרש כי על רשימת לקוחות להכיל מעבר לשם וכתובת פרטים מיוחדים כגון העדפות קונקרטיות כדי להפכה לבעלת ערך מסחרי של ממש.
השפעת עקרון תום-הלב – שיקול נוסף אשר משפיע על סיווג ההתנהגות בין צדדים ביחס לסוד מסחרי הוא תום הלב של הנפשות הפועלות אשר פגיעה בו היא הפרת חובה. העובדה שלא קיים חוזה מפורש בין העובד-למעביד בנוגע לשמירת סוד מסחרי, אינה מעלה ואינה מורידה, שכן העובד עדיין מחויב לשמירת סודיות. בפרשת יבין פלסט, בית הדין הארצי לעבודה קבע כי גם אם העובד לא היה מחויב באופן מפורש על ידי חוזה לשמירה על המידע הסודי, חובת האמון כלפי המעביד מצמיחה חובה לשמירה בסוד על המידע הסודי. נקבע כי במקרים של גזל סוד מסחרי, יש לשים דגש גם על תום הלב של העובד ופחות על עצם קיום החוזה והפרתו.
פרשה נוספת שעלתה בפסיקה ועסקה בהפרת חובת האמון בין עובד ומעביד היא פרשת עלית נגד סרנגה. פסק הדין עסק בהתקשרות של עובד בזמן עבודתו עם אחרים, כדי להעתיק את תהליך הייצור של מעסיקו. בפסק הדין נקבע כי בין עובד למעביד קיימים יחסי אמון, וחובת האמון של עובד כלפי מעבידו מטילה עליו נורמות התנהגות חמורות יותר, בהשוואה לחובת תום הלב. אולם, נקבע כי יש לתת משקל לתום לבם של העובד ושל המעסיק החדש כאשר שוקלים אכיפת התניית הגבלת עיסוק. בנוסף, חובות האמון המוטלות על בעלי תפקידים בכירים רחבות יותר בהשוואה לעובדים זוטרים.
בפרשת ורגוס נקבע כי מרכיב הפרת האמון קיים גם בהקמת חברה חדשה ללא תקופת צינון ובתחרות בתחומי העיסוק של המעבידה הקודמת ובהתקשרות עם לקוחותיה (גם אם רשימת הלקוחות אינה סודית). כלומר, הקרבה בזמן מחדדת את חוסר הנאמנות למעביד.
סייגים
החוק קובע כי הידע והניסיון שרכש עובד במקום עבודתו נהפכים לחלק מכישורי העובד והוא רשאי לעשות בהם כרצונו. אלא שההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד אינה קלה. פסק דין צ'ק פוינט עסק בחלקו גם בסוגיית ההבחנה בין סוד מסחרי למיומנויות העובד. השאלה האם ידע וניסיון שרכש עובד במסגרת עבודתו, אשר הפכו לחלק מכישוריו, יסווגו כסוד מסחרי, תקבע בהתאם לנסיבות המקרה. דוגמה להבחנה היא מקרה של חניך הלומד נגרות, היכול לפתוח נגרייה מתחרה, אולם אין הוא רשאי להעתיק מודל שהמציא מאמנו.
היקף ההגנה על סודות מסחריים
עוולת גזל סוד מסחרי מגינה על זכותם של בעלי הסוד למנוע מאחרים לעשות שימוש בלתי מורשה בסוד המסחרי. עם זאת, בית המשפט מאזן בין עוצמת ההגנה על הסוד המסחרי לבין זכויות מתחרות רלוונטיות אחרות. מגמה זו תפסה תאוצה בעקבות המהפכה החוקתית החל מראשית שנות התשעים ובה פסק הדין המוביל פס"ד צ'ק פוינט.
ההתנגשות בין ההגנה על סודות מסחריים וההגנה על חופש העיסוק
הזכות החוקתית העיקרית שבה מתנגש לרוב הסוד המסחרי היא חופש העיסוק. דוגמה הממחישה זאת היא תופעת החתמת עובדים על חוזים שבהם נכלל סעיף המגביל אותם מלעסוק בתחום הקשור לסוד המסחרי לאחר סיום עבודתם מחשש כי יעשו בו שימוש. ככל שהנטייה היא להכיר בסוד מסחרי כזכות קניינית, כך גדל היקף ההגנה על הסוד אשר נהיה יותר מוחלט ופחות יחסי. פסק דין מייצג גישה זו הוא פסק דין פולר. עם זאת, גישה זו אינה מקובלת לחלוטין ולרוב בתי המשפט כן נוטים לאזן בין עוצמת היקף ההגנה ביחס לזכות לגיטימית אחרת. חופש העיסוק גם הוא אינו זכות מוחלטת. בפרשת חטיפי העמק נקבע כי חופש העיסוק אינו חוסה על עבודה כאשר היא כרוכה בפגיעה ברכושם של אחרים.
לשם הוכחת הסוד המסחרי בהקשר החוקתי, נקבע בפסק דין סער, שהוא ההלכה הנוהגת, כי הגבלת עיסוקו של עובד תיאכף אם המעביד יראה כי יש לו אינטרס לגיטימי לאכיפתה. "אינטרס לגיטימי" שכזה יכול ויימצא בהוכחת סוד מסחרי שהוא קניינו של המעביד. מעסיקים לא יוכלו להכניס סעיפי הגבלת תחרות לחוזה רק לשם ההגנה על עצמם מפני התחרות העסקית. עוצמת ההגנה על התניה בחוזה היא ביחס ישר לעוצמת הסוד המסחרי לפי ניתוח יסודותיו. בפסק דין זה נקבע כי החוזה בטל בשל היותו סותר את מושג השסתום "תקנת הציבור", המשקף את "האני מאמין" של תפיסת המשפט, ערכים ודרך התנהגות ראויה. בעת התנגשות בין עוולת גזל הסוד המסחרי עם תקנת הציבור ישקלו ארבעה שיקולים עיקריים ובהם: היעדים הציבוריים לפגיעה, אופן ועוצמת הפגיעה בזכות, אופן ההתנהגות של הנתבע והמניעים להתנהגות הנתבע.
ההלכה בפס"ד סער היא כי תניה המגבילה את חופש העיסוק של עובד תקפה רק אם המעביד מעוניין להגן על "אינטרס לגיטימי" שלו. בפסק הדין נקבע כי "אינטרס לגיטימי" הוא "אינטרס קנייני" או "מעין קנייני", כלומר האינטרס של מעביד להגן על קניינו או רכושו. הפסיקה קבעה שהגנה על סודות מסחריים תיחשב אינטרס לגיטימי, ונפסק כי יש להתחשב ביחסי האמון שבין עובד למעביד, ובחובת תום הלב וההגינות שבין עובד למעביד.
הזכות לחופש המידע: בפרשת צ'ק פוינט נקבע כי בבוא ביהמ"ש לפרש את המונח "סוד מסחרי", יש ליתן את הדעת לטובת הציבור, לזכותו לחופש המידע ולשאלה האם ישנה משמעות לכך, שה"סוד" יוודע לכלל. ביהמ"ש קבע כי לעיתים גובר שיקול זה על ההגנה שיש ליתן ל"סוד המסחרי" של המעסיק.
תרופות
סעיף 11 לחוק העוולות המסחריות קובע כי במקרה של הפרה של גזל סוד מסחרי שהיא עוולה בנזיקין, תחול עליה פקודת הנזיקין [נוסח חדש]. החוק גם קובע פיצויים ללא הוכחת נזק עד גובה של 100,000 שקלים. בית המשפט מפעיל שיקול דעת על מנת להתאים את הסעד להיקף ההגנה היחסית על הסוד המסחרי וגם על השלכות והיקף הגזל על הנפגע ממנו. בתוך אלו, ישים בית המשפט דגש על רמת נגישות המידע לציבור כאשר זו מקטינה את היקף ההגנה ובהתאם את גודל הסעד שיוענק לנפגע.
על אף שחוק עוולות מסחריות תשנ"ט-1999 קובע סעד נזיקי על גזל הסוד המסחרי, ישנה אפשרות להסתמך על תחומי משפט נוספים כדי להיפרע, כגון: דיני חוזים, דיני קניין, דיני נזיקין, דיני עשיית עושר ולא במשפט ועוד. אין מניעה לתבוע במספר עוולות מקבילות, עם זאת אין אפשרות לכפל תרופות והתעשרות הנפגע על חשבון המפר. משום שמספר ענפים חוסים על הגנת הסוד המסחרי, נפגע יכול ליהנות מקשת סעדים ובהם: מתן צו להסרת גזל הסוד, צו ביניים אחר, פיצויים ותשלום תמלוגים.
הסעד המרכזי הוא הגנה בעין, כלומר מתן צו לסילוק גזל הסוד המסחרי תוך שימוש באמצעים כגון חיוב הפסקת ייצור המוצר אשר עושה שימוש שלא כדין בסוד המסחרי וכמו כן סילוק מידע זה מידי הנוטל. כדי לממש זאת, בית המשפט יוכל להורות על צו למינוי כונס נכסים לפי סעיפים 16–17 לחוק עוולות מסחריות. סעיפים אלו מאפשרים לביהמ"ש למנות ולהסמיך כונס נכסים להיכנס לחצרים המוחזקים על ידי הנתבע או על ידי אדם אחר שאינו הנתבע (צד שלישי), לשם חיפוש ותפיסת נכסים אשר הופקו תוך ביצוע העוולה או שימשו לביצועה. מינוי כונס נכסים יכול שיהיה לשם תפיסת ראיות אשר קיים חשש סביר להעלמתן. החוק מאפשר חיפוש במחשב, חומר מחשב או פלט, כפי שהם מוגדרים בחוק המחשבים. כונס נכסים מוסמך להשתמש בכוח במידה סבירה לשם ביצוע הצו בעת החיפוש ותפיסת הראיות, אם התלווה אליו שוטר. יתרה מזאת, בית המשפט רשאי להורות למשטרת ישראל לסייע לכונס הנכסים בביצוע תפקידו על פי הצו. הכניסה, החיפוש והתפיסה ייעשו על ידי כונס הנכסים בנוכחות שני עדים. לבסוף, יגיש כונס הנכסים לבית המשפט דין וחשבון על החיפוש והתפיסה, בתוך שבוע מיום הביצוע.
הליך זה מתבצע על ידי צו בית משפט הנקרא "צו אנטון פילר" המכונה גם "הנשק הגרעיני של המשפט". צו זה מאפשר להיכנס לרשות הפרט על מנת לאסוף ראיות, וזאת כאמור, כדי שהנתבע לא ישמיד ראיות. על ידי צו אנטון פילר ניתן לראות אילו מסמכים סודיים יש לנתבע. בפסיקה נדרש נטל ראיה גבוה להפעלת צו אנטון פילר בגלל פולשנות הסעד. יש להראות מה הנזק לנתבע מול כמה נחוץ לתביעה, להראות נזק חמור לתובע ללא הצו, וחשש ממשי שהנתבע ישמיד ראיות קודם מתן צו. יש להוכיח כי הצו ישיג את מטרתו, וכמו כן, להוכיח ברמת ודאות גבוהה כי אכן עשוי להיות מוחזק בידי התובע החומר המבוקש.
בית המשפט עשוי להימנע מלתת צו במקרה של "מאזן הנוחות" הנוטה לטובת התובע, כלומר מצב שבו הסוד המסחרי ראוי להגנה מועטה יחסית, אך הנתבע יתקשה למצוא עבודה חלופית או ייגרם לו נזק חמור אחר בשל מתן הצו. תרופה נוספת יכולה להיות צו מניעה זמני. ביהמ"ש בודק את הסתברות הצלחת התביעה, התובע צריך להראות שיש לו "זכות לכאורה", להראות שטיעוניו משמעותיים. ביהמ"ש יבחן אפשרות גרימת נזק בלתי הפיך לתובע על ידי אי הוצאת הצו, ניקיון כפיו של התובע, וכמו כן שמאזן הנוחות נוטה לטובתו - אם צו לא יינתן, הנזק שיגרם לתובע גבוה מהנזק שיגרם לנתבע אם הצו כן יינתן). כמו כן, ביהמ"ש בוחן האם בהוצאת הצו תהיה פגיעה בצד ג' או בציבור.
בית המשפט יכול לפרש תניות בחוזה שעניינן שמירה על סוד מסחרי של אחר בהתאם להיקף ההגנה על הסוד המסחרי. לרוב יטה בית המשפט לצמצם תניות אשר רחבות ופוגעות בחופש העיסוק והתחרות ובכך למנוע סעדים חוזיים.
היחס אל קניין רוחני
הזכות לסודיות מסחרית נושאת תכונות קרובות לאלה של הקניין הרוחני. ישנן נקודות השקה בין תכונות דיני סודות מסחריים לבין דיני קניין רוחני הכוללים בין היתר את דיני הפטנטים, דיני זכויות יוצרים ודיני המוניטין.
סודות מסחריים הם סוג של קניין רוחני בלתי רשום, קרי שלא ניתן או לא משתלם למחזיק הסוד לרשמו מראש אצל רשמי הקניין הרוחני כגון רשם הפטנטים. הגנת הסוד המסחרי משמשת לעיתים קרובות כחלופה להגנת הפטנט. הדוגמה המפורסמת ביותר היא של חברת קוקה-קולה. הנוסחה לייצור המשקה היא סוד מסחרי. היתרון הגדול בהגנת הסוד המסחרי הוא שהיא איננה מוגבלת בזמן. כמו כן, ההגנה איננה דורשת השקעת משאבים כספיים משמעותיים, בדומה לרישום פטנט.
הזכות לסודיות מסחרית מגינה על המידע עצמו, כלומר על עצם הרעיון, ואילו זכות היוצרים מגינה רק על ביטוי של רעיון. עם זאת, קיימים תחומים בהם שני הדינים עשויים לחול גם יחד. מדובר במצבים בהם המידע הוא חלק בלתי נפרד מהביטוי. מצבים אלו בולטים בתחום ההגנה על תוכנת מחשב.
הזכות לסודיות מסחרית חשובה כמשלימה לזכויות יוצרים היא במונעה ממתחרה אשר נטל הסוד המסחרי לבצע שינויים ובכך לחמוק מאחריות כלפי בעל הסוד המסחרי. ההבדל המהותי בין דיני סודות מסחריים לבין דיני זכויות יוצרים ודיני הפטנטים הוא שהעתקה באמצעות הנדסה הפוכה מהווה מעשה אסור לפי האחרונים, אולם לפי דיני סודות מסחריים היא לרוב מותרת ומנויה בס' 6(ג) כחריג לגזל סוד מסחרי.
בנוסף, קיים דמיון בין הזכות לסודיות מסחרית והזכות למוניטין. בשני במקרים מדובר בזכויות אשר מצויות בשלב התפתחותי ראשוני מבחינת מצבם בפסיקה. שתי הזכויות הן בגדר רכוש עסקי, ולשתיהן לא קיים רישום.
בשונה מהגנת הפטנט הנוקשה מאוד בפרק הזמן ובהיקף ההגנה, ההגנה על סוד מסחרי היא יחסית לערכו התחרותי של הסוד, כלומר ייתכן פטנט בעל ערך שוק נמוך שיזכה להגנה רחבה אך לא ייתכן סוד בעל חשיבות תחרותיות נמוכה בשוק.
היסטוריה
סודות מסחריים היו קיימים משחר ההיסטוריה. כבר בתלמוד דנו חכמים במקרים של גנבת סודות מסחריים באמצעות קריאה באיגרות. רבי אברהם דוד מבוטשאטש מתבטא בחריפות על שימוש בסודות מסחריים שבעליהם גילה לאחר תוך מתן אימון בו. המקרה הנדון עסק בשותף, ששותפו מסר לו פרטים על סחורה מסוימת, לצורך השותפות, והשותף הלך וקנה את הסחורה לעצמו. רבי אברהם דוד אמר על כך, ש'אין בגידה גדולה מזו'.
הזכות לסוד מסחרי הופיעה לראשונה באנגליה במאה ה-16, ופותחה מתוך דיני היושר. ההגנה נקלטה דרך המשפט המקובל ששימש מסורת משפטית בארצות הברית, ועשתה את דרכה באמצעות שורת פסקי דין של בתי משפט בערכאות גבוהות של מספר מדינות במזרח ארצות הברית. המשפט הראשון שדן בהגנה על סוד מסחרי היה במסצ'וסטס ב-1868. המשפט האמריקאי עיגן את ההגנה על הסוד המסחרי בחקיקה כשהעביר את חוק הסודות המסחריים המאוחד Uniform Trade Secret Act, 1934 שאומץ במרביתו על ידי בתי המשפט הפדרליים.
בשנת 1994 נחתמה אמנת T.R.I.P.S העוסקת בקניין רוחני אשר קובעת הגנה על הסוד המסחרי ומאפשרת תביעת סעדים.
משפט משווה
הדרישה שלא יהיה ניתן לגלות את הסוד בנקל אינה קיימת בכל מדינות ארצות הברית. בקליפורניה, המדינה הגדולה בארצות הברית בתחום הקניין הרוחני, אין דרישה כזו כדי לקבל הגנת סוד מסחרי. פס"ד אמריקן פייפר דן בסודיות רשימת לקוחות, כאשר המידע היה זמין לכולם, הוא דווקא ניתן לגילוי בנקל – ולמרות זאת, בשל המאמץ באיסוף – נפסק שזהו סוד מסחרי. השיטה האמריקאית מכירה בתחולת הסוד המסחרי גם על פי העיקרון של "ידע ובקיאות" (know-how) שבבסיסו עומדת ההנחה כי מרכיב הידע של החברות הוא כיצד לייצר מוצר טכני מורכב, אם תהליך היצור מורכב מאוד. חוק ה Uniform Trade Secrets Act אף הגדיר מהם האמצעים הכשרים להשגת סוד מסחרי:
מקורות
Uniform Trade Secrets Act, 1985 Phillips v. Frey, 20 F.3d 623; 1994 U.S. App. Lexis 10407; 30 U.S.P.Q.2D (BNA) (5th Cir. 1994*) Precision Screen Machines, Inc. v. Elexon, Inc., 1996 U.S. Dist. LEXIS 12487 (August 26, 1996 ) Louis L. J. 503
פסקליה ופוגה בדו מינור
פסקליה ופוגה בדו מינור רי"ב 582 היא מהנודעות ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך לעוגב. הפסקליה היא יצירה מסוג נושא ווריאציות, במקרה הזה עם נושא פשוט בן 8 תיבות. מיד אחריה באה הפוגה (יצירה רב קולית בו נושא אחד או יותר חוזרים ו"עוברים" בין הקולות השונים, בדרך כלל בשינויים מלודיים וריתמיים) אשר ממשיכה לעבד את אותו נושא, בצורות שונות ובמספר קולות.
ההלחנה וההשפעות עליה
העותק המקורי של הפסקליה ופוגה אבד והיא ידועה רק ממספר עותקים מוקדמים שלה. בעקבות מספר טעויות העתקה אופייניות משערים שהיצירה נכתבה במקור בטבלטורה לעוגב - שיטת כתיבת תווים ללא חמשות, ראשי תווים על רגליות או סימני סולם. לסימון גובה הצליל משתמשים בשמות אותיות הרשומים בכתב היד ואת משך הצליל בדגלים. ידוע שבאך הצעיר נהג להשתמש בשיטה זאת בעותקים שהכין מיצירות לעוגב של מלחינים אחרים. העותק המוקדם ביותר ששרד נעשה בידי אחיו של באך - יוהאן כריסטוף באך (1671–1721) בין השנים 1706–1713 (היצירה משום מה מופיעה מסובבת ב-180 מעלות יחסית לשאר התווים באותה חוברת).
בשנת 1705 יצא באך בן ה-20 ברגל מארנשטאט לליבק לביקור ממושך אצל דיטריך בוקסטהודה נגן עוגב ומלחין נודע שהשפיע רבות על באך (שהעתיק גם כמה מיצירותיו בנעוריו). בוקסטהודה כתב פסקליה לעוגב (אופוס 161 ביצירותיו) וגם שני שאקונים (סוג יצירת וריאציות דומה לפסקליה, אופוס 159 ו-160). ייתכן שבאך גם הכיר את הפסקליה של יוהאן קריגר מ-1700 שגם היא התבססה על נושא בן 8 תיבות (קריגר היה עמיתו של פכלבל שגם כן כתב פסקליה, ושהיה מורו של אחיו הגדול של באך). האוסטינטו (מוטיב החוזר על עצמו בצורה עיקשת לאורך זמן) הפשוט של הפסקליה של באך הוא כאמור בן 8 תיבות (ו-15 תווים). לפחות ארבע התיבות הראשונות מבוססות כנראה באופן ישיר על יצירה קצרה של אנדרה רזון, מלחין צרפתי פחות מוכר בן התקופה. ההערכה היא בכל אופן שבאך כתב את היצירה זמן לא רב לאחר חזרתו לארנשטאט מביקורו אצל בוקסטהודה.
הפסקליה
מקור צורת הפסקליה בספרד של המאה ה-17 כקטע הקשור בריקוד (מקור השם pasar - ללכת, calle - רחוב). ג'ירולאמו פרסקובלדי באיטליה ביסס אותה כסדרת וריאציות על נושא החוזר על עצמו (האוסטינטו) בבס (תפקיד הקול הנמוך). הפסקליה של באך פותחת בהצגה ישירה של האוסטינטו בתפקיד הבס לבדו. האוסטינטו כאמור בעל 15 תווים ב-8 תיבות ובמשקל שלושה רבעים. אחרי כן מופיעות זו אחר זו 20 וריאציות על אותו נושא. הנושא בדרך כלל ממשיך להופיע בבס בפדל של העוגב כשמעליו מופיעים פיתוחים מוזיקליים שונים. בכמה מהווריאציות התפקיד מופיע בקול הגבוה (הסופרן - למשל בווריאציה 11 - כלומר בהופעה ה-12 של הנושא אם סופרים גם את הצגת הפתיחה) או שהוא מפוצל ועובר בין כל הקולות (בווריאציה 5). בניית המתח מגיעה לשיא רגשי בווריאציה מס 12 ואחריה מעין אינטרמצו מלודי בשלוש הווריאציות הבאות שאחריהן שוב באות חמש וריאציות אינטנסיביות יותר כסיכום. פרשנים שונים מחלקים את 20 הווריאציות בצורות שונות. למשל נגנת העוגב מארי קלייר אליין מראה איך אפשר לחלק את הווריאציות לשלשות כשכל שלשה כוללת ציטוטים מכוראל לותראני אחר (בדומה לכוראלים בספרון לעוגב של באך). קוביאשי דוגל במבנה של בנייה מתמדת המגיעה לשיאה רק בסיום. למרות חוסר הסכמה בנושא, קארל נייב בעבודת הדוקטוראט שלו ממליץ למבצע\ת לבחור חלוקה כלשהי ולתכנן לפיה את הבצוע, כולל תכנון הרגיסטרציה (בחירת חלילי העוגב שיעשה בהם שימוש בקטעים השונים), הקצב, הארטיקולציה, והקישוטים. כל אלה לא צוינו בתווים המקוריים. בתקופת הבארוק ככלל לא היה נהוג לכלול הוראות בצוע כאלה בתווים ועל המבצע\ת היה לתכנן אותם בעצמו.
הפוגה
פוגה היא קטע מוזיקלי למספר קולות, בדרך כלל שקולים בחשיבותם, שמעבירים ביניהם ומעבדים נושא מוזיקלי אחד או יותר. באך כתב פוגות רבות שהתאימו לסגנון הקונטרפונקט החביב עליו. בפסקליה ופוגה בדו מינור הפוגה מתחילה ישירות עם סיום הווריאציה ה-20 של הפסקליה (למעשה הצליל הראשון של הפוגה הוא חלק מאקורד הסיום של הווריאציה). הפוגה כוללת שלושה נושאים החוזרים בעיבודים שונים בין הקולות. הנושא הראשון הוא המחצית הראשונה (ארבע התיבות הראשונות) של האוסטינטו של הפסקליה - ברבעים וחצאים. הנושא השני שמופיע כמעט מיד עם הנושא הראשון מבוסס על המחצית השנייה של האוסטינטו - בשמיניות. הנושא השלישי שבא אחר כך הוא בשש-עשריות. בגלל ההיצמדות והקרבה הנושאית של הפוגה לאוסטינטו של הפסקליה - יש הרואים בפוגה את הווריאציה ה-21 של הפסקליה (ולכן לפעמים כל היצירה נקראת פשוט הפסקליה בדו מינור של באך).
הפוגה כוללת 12 כניסות של הנושא הראשי בקולות השונים. שלושת הנושאים מבוצעים כל פעם בקולות אחרים באופן כזה שאף פעם לא חוזרת אותה קומבינציה של התאמת קולות לנושאים. פוגה כזאת נקראת פוגת צירופים או פוגת פרמוטציה. המוזיקה מאיצה לסערה של ממש בכל הקולות, כולל בפדאלים ועוצרת בפתאומיות בתיבה 285 (בזמן 11:58 בבצוע של רייצה סמיטס) קצת לפני סיום היצירה באקורד נאפוליטני. במהלך הרמוני של קדנצה אותנטית (מהלך הרמוני המופיע בדרך כלל בסיום וכולל אקורד דומיננטי היוצר מתח שנפתר עם אקורד הטוניקה של הסולם) האקורד הנאפוליטני משמש כגרסה כרומטית "חריפה" של תפקיד אקורד הסובדומיננטה המכין את אקורד הדומיננטה. בפוגה, האקורד הנאפוליטני נשאר מהדהד באולם הכנסייה בדממה שאורכה רבע, והמתח שנוצר נפתר עם עוד 8 תיבות המובילות לסיום באקורד דו מז'ור.
המנון איי מרשל
פוראבר מרשל איילנדס או בעברית איי מרשל לעד הוא ההמנון הרשמי של מדינת איי מרשל. ההמנון נכתב על ידי הנשיא לשעבר של המדינה אמטה קבואה.
שמואל אליהו קהאן
הרב שמואל אליהו הלוי קהאן (כ"א בשבט תרמ"ט, 23 בינואר 1889 - תש"א, 1941) היה רבן של קרוגלה, סטארדרוג ואורלה שבבלארוס. גיסו של החזון איש.
קורותיו
נולד בדוקור לראשה-גולדה ולשלום קהאן, חסיד חב"ד. בהיותו בן שתים עשרה נסע למינסק, שם למד בישיבתו של הרב חיים שלמה גולובנציץ. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת שקלוב אצל הרב פסח פרוסקין, ומשם עבר לישיבת סלובודקה. בשנת תר"ע, בהיותו בחור בן עשרים ואחת, פרסם מחידושי תורתו בקובץ התורני "יגדיל תורה", שיצא בסלוצק בעריכתו של הרב איסר זלמן מלצר והרב משה בנימין טומשוב (מבי"ט). הרב מלצר גם הסמיכו לרבנות והעניק לו היתר הוראה.
במשך תקופה שהה בכווידאן שליד וילנה ולמד בחברותא עם החזון איש. החזון איש שידך לו את אחותו בדאנה, ונישואיהם התקיימו בשנת תרע"ד בקוסובה, בה כיהן ברבנות חותנו הרב שמריהו יוסף קרליץ.
לאחר נישואיו כיהן כרבה של קרוגלה. בשנת תרע"ז עבר לכהן כרב העיירה סטארדרוד שליד סלוצק, וכעבור שנה התמנה לכהן כרבה של הקהילה החסידית של אורצ'ה הסמוכה. כשנפטר עמיתו הרב של קהילת המתנגדים, החליטו בני העיר למנות את הרב קהאן לרב יחיד של כל קהילות העיר. הוא כיהן ברבנות למעלה מעשרים שנה, עד להרצחו במלחמת העולם השנייה.
אותנפישתים
אוּתְנַפִּישְׁתִים (מאכדית, תרגום לעברית: "מצא/מצאתי חיים") הוא דמות המופיעה באפוס של גילגמש. הוא מקבילו האכדי של גיבור המבול השומרי זֶיאוּסוּדְרַה (Ziusudra). הוא מהווה מעין מקבילה לנח בסיפור התנ"כי.
אותנפישתים שואל את אאה מה להגיד לתושבי עירו כשישאלו אותו על בניית הספינה ואאה מצווה עליו לענות שהאל אנליל שונא אותו ולכן הוא עובר לגור במקום אחר. לאחר מכן, אותנפישתים מזמין בעלי מלאכה לעבוד בבניית הספינה. הוא מעלה לספינה את כל רכושו בנוסף למה שהצטווה על ידי אאה.
לאחר תחילת הסערה, רואה אותנפישתים שכל האנשים מתו, והוא מתאבל ובוכה, זאת בניגוד לסיפור נוח במקרא, שם לא מוזכר צערו של נוח על שאר בני האדם שמתו במבול. הוא שולח יונה, סנונית ולבסוף עורב לבדוק האם ניתן לשוב ולחיות בארץ. העורב מוצא גופות צפות על פני המים, ולא חוזר. בשלב מסוים בשלהי השיט בספינה, אתנפישתים מקריב קורבן לאלוהים הרבים כדי לשכך כעסם ולשים קץ למסעו הימי הכפוי. ברגע העלאת המנחה והזבח, יורדים מהשמים האלוהים המורעבים ואוכלים מכל הבא ליד. סיפור זה מעמיד את האלוהים כתלותיים במנחות ובזבחים בצורה שונה מזה המסופר בדת היהודית.
לפי סיפור אחר, אותנפישתים יוצא ומקריב מנחה לאלים, אך כשהאל אנליל מגלה שישנם ניצולים מן החורבן שגרם הוא מתמלא חמה. רק אחרי שאאה מרגיע אותו אנליל התרצה ואף העניק לאותנפישתים ולרעייתו חיי נצח והושיבם בדילמון הנחשב כגן העדן המסופוטמי כגמול על הצלת האנושות מכליה.
בעלילות גילגמש פוגש גילגמש את אותנפישתים ומבקש ממנו את סוד חיי הנצח. אותנפישתים מצידו מספר לו את סיפור המבול. הסיפור אותו מספר אותנפישתים מופיע, בגרסה מעט שונה, גם ביצירה מסופוטמית אחרת - "עלילת אתרחסיס" שם קרוי גיבור המבול אתרחסיס.
פיטר ואן בלומן
פיטר ואן בלומן (בהולנדית: Pieter van Bloemen, ידוע גם בשם סטנדארט; הוטבל 17 בינואר 1657 – 6 במרץ 1720) היה צייר פלמי. הוא היה צייר נוף מחונן וצייר גם בעלי חיים והצליח מאוד עם יצירותיו המתארות סצינות סוסים, בעלי חיים ושוק.
ביוגרפיה
פיטר ואן בלומן נולד באנטוורפן. הוא היה תלמידו של סיימון יוהנס ואן דוּ, על פי כמה היסטוריונים כבר מגיל 10. הוא הפך לחבר בגילדה המקומית סנט לוק בשנת 1674 בגיל 17. היו לו שני אחים צעירים שהיו גם הם ציירים: יאן פרנס ונורברט. בשלב מסוים הוא נסע לרומא. ייתכן בשנת 1674 או מאוחר יותר בשנת 1689. הוא היה בשנת 1684 בליון בחברת הציירים ההולנדים אדריאן ואן דר כבל וגיליס ווייניקס. אחיו יאן פרנס הצטרף אליו בליון.
דרך טורינו נסעו פיטר ויאן פרנס לרומא בשנת 1688 הם רשומים בקהילה של סנט' אנדרה דלה פראטה. בשנת 1690 הצטרף אליהם ברומא אחיהם הצייר השלישי נורברט. פיטר ויאן פרנס עשו כמה טיולים לנאפולי, סיציליה ומלטה. פיטר ויאן פרנס שיתפו פעולה גם בעבודותיהם, כאשר פיטר קיבל את תפקידו של צייר הדמויות ויאן פרנס צייר את הנוף.
פיטר הפך לחבר בבנטפוכלס (המקביל לארגון אמני הבמבוצ׳יאנטי) אגודה של אמנים הולנדים ופלמיים הפעילים ברומא. מקובל היה באגודה הזאת לתת לכל אחד מהחברים כינוי. כינויו של פיטר היה "סטנדארט" או באיטלקית "סטנדרדו". ההערכה היא כי ניתן לו הכינוי בהתייחס לנושאים שצייר באופן קבוע בתמונות מאירועים צבאיים. פיטר חזר לאנטוורפן בשנת 1694 ונורברט עזב לאמסטרדם לפני 1724, בעוד יאן פרנס נשאר ברומא עד סוף ימיו.
פיטר הפך לדיקן הגילדה של סנט לוק באנטוורפן בשנת 1699.
הוא היה המורה של אחיו הצעירים יאן פרנס ונורברט וכן של פיטר ואן אקן ופרנס ואן אלטר.
הוא מת באנטוורפן.
יצירתו
ואן בלומן, היה צייר פורה. הוא היה במיטבו שצייר חיות, אם כי צייר גם מגוון רחב של סצינות נוף, ז'אנר, סוסים, צבא והיסטוריה. הוא המשיך את המסורת של החוג הבמבוציאנטי ואיטליזציה בציורי נוף של הקמפאניה הרומית המייצגים פונדקים, חורבות ובעלי חיים. חלק מציוריו משתייכים גם הם למסורת של 'הבמבוצ'אנטי' - קבוצה של אמנים הולנדים ופלמיים בעיקר הפעילים ברומא שיצירותיהם הקטנות תארו נושאים איזוטרים.
הוא היה ידוע במיוחד בזכות ציורי קבוצות בעלי חיים, אותם הציב בדרך כלל בקדמת היצירות שלו ולכן נראה כמרכז העניין העיקרי שלו.[6] מאפיינים מיוחדים בסגנונו היו תיאורו של קבוצות בעלי חיים כ"טבע- דומם" בנופים פתוחים ואיטלקיים המכילים כמה אנדרטאות עתיקות כדי להעביר את האווירה 'הרומית'. כמו כן עשה שימוש בצבעוניות רבה בתלבושות של הדמויות, כדי לעמידן בניגוד לצבעים האפרפרים והשחומים הקודרים יותר של העדרים והחורבות. בגלל המיומנות המיוחדת שלו בציור סוסים, הוא הוזמן לעיתים קרובות לשתף פעולה ביצירותיהם של אמנים מקומיים אחרים. דוגמה לכך היא שיתוף הפעולה שלו עם בלתסאר ואן דן בושה על דיוקן הכולל סצנת קרב שנעשתה עבור הדוכס ממרלבורו כשביקר באנטוורפן לאחר קרב ראמיאי בשנת 1706. ואן דן בושה צייר את הדיוקן בעוד פיטר ואן בלומן צייר את הסוסים. היצירה ידועה כעת רק באמצעות העותק שצייר פיטר ואן בלומן בעצמו.
הוא גם עשה רישומים רבים המייצגים בעיקר נופים ורישומים של דמויות בעלי חיים.
הילדה שרדר
הילדגרד "הילדה" שרדר-לוקס (בגרמנית: Hildegard "Hilde" Schrader-Lux; 4 בינואר 1910 – 23 במרץ 1966) הייתה שחיינית גרמניה. היא אלופה אולימפית, אלופת אירופה ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה. הייתה לאישה הגרמניה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בשחייה.
ביוגרפיה
שרדר נולדה בשטספורט, שבסקסוניה-אנהלט.
אלופת אירופה
באליפות אירופה בשחייה הראשונה לנשים שנערכה בבולוניה, איטליה, בשנת 1927 זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:20.4 דקות, לפני בת ארצה שרלוט מואה (3:25.2 דקות) והדי ביננפלד מאוסטריה (3:27.0 דקות).
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:12.6 דקות, לפני שיאניות העולם מיצ'יה בארון מהולנד (3:15.2 דקות) ובת ארצה מואה (3:17.6 דקות). בשלב חצי הגמר היא השוותה את שיא העולם בתוצאה של 3:11.2 דקות.
בשנת 1929 קבעה שרדר במשחה ל-200 יארד חזה שיא עולם חדש והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-3 דקות.
בשנת 1966 נפטרה שרדר במגדבורג.
ישיבת מעלה אליהו
ישיבת תל אביב "מעלה אליהו", ע"ש עו"ד אליהו מירון, היא ישיבה גבוהה ציונית דתית הממוקמת בתל אביב-יפו. ראש הישיבה הוא הרב חיים גנץ.
הקמה
הישיבה הוקמה בתל אביב באלול תשנ"ז (1996) על ידי קבוצת אברכים מישיבת מרכז הרב. הקבוצה ביקשה מהרב חיים גנץ, מתלמידי הרב צבי ישראל טאו, ששימש כר"מ בישיבת שבי חברון לעמוד בראש הישיבה. לגרעין המייסדים הצטרפו כ-20 בחורים מישיבות תיכוניות ברחבי הארץ. במשך כחמש שנים שכנה הישיבה במקלט מתחת לבית כנסת ברחוב יהושע בן-נון. בשנת התשס"ד (2004) עברה הישיבה לרחוב הנרייטה סולד בסמוך לבית החולים איכילוב לבית הכנסת "בר כוכבא" ולאחר מכן לאולם ספורט הצמוד אליו ששופץ ומשמש בית מדרש. בקבלת המבנה, הישיבה התחייבה לפנותו את לצורך הקמת בית ספר יסודי לתלמידי האזור כשתידרש.
הסיבה להקמת הישיבה בתל אביב
הרב גנץ מסביר את הסיבה להקמתה של הישיבה בתל אביב דווקא: "אנחנו נמצאים כאן בליבה של תל אביב ממש. הקריה מצד אחד, הבורסה מצד שני, כיכר המדינה מצד שלישי, אהרון ברק קילומטר מערבית מכאן, אנחנו נמצאים כאן במקום שבאופן חיצוני מנהל את המדינה. והישיבה רוצה להיות נשמה לכל העוצמה המעשית שמתרחשת ונבנית כאן. כי גוף בלי נשמה זה נבלה, זה טומאת מת. אבל גוף עם נשמה - הוא גוף משמעותי מאד כשהוא גוף ללא נשמה". בהמשך דבריו מגדיר גנץ את כל העשייה במדינת ישראל כבניית הקרקעית, "...שזה הכלכלה והארץ הפורחת". אך מוסיף ומגדיר את התחנה הבאה כתחיית הנשמה, וזו מטרת הישיבה.
כיום
כיום לומדים בישיבה כ-180 בחורים וכ-50 אברכים. סביב לישיבה התפתחה קבוצה של כ-100 משפחות דתיות, שהגיעו אליה מתוך רצון לחיות חיי תורה בעיר חילונית, ולהגביר את התורה והיהדות בה. הישיבה מפעילה תוכנית לימוד לחיילים המשרתים בבסיסים סמוכים, כדוגמת הקריה.
בנוסף לרבני הישיבה הקבועים מגיעים מספר רבנים מחוץ לישיבה ומעבירים בה שיעורים, בהם: הרב מרדכי אוירבאך, הרב יוסף קלנר, הרב משה גנץ, הרב אמציה גנץ, הרב יאיר גלס (רב הישוב שומריה), הרב לביא אנגלמן (אחיו של הרב ליאור אנגלמן) והרב ראובן ששון. עד פטירתם העבירו שיעורים בישיבה גם הרב חיים גדליה צימבליסט והרב מרדכי שטרנברג.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל, כמחצית מהבחורים מתגייסים דרך מסלול הסדר מרכז ומחציתם מתגייסים לשירות מלא ולגדוד נצח יהודה.
פעילות חברתית ותורנית
מלבד הלימודים בישיבה, ישנם כמה גופים תחת חסותה של הישיבה הפועלים בתחומי הזהות היהודית וקירוב לבבות. בין הארגונים ניתן למנות את מכון 'קשר' - המפעיל תוכנית הכנה לבר מצווה לילדי תל אביב ומניינים לתפילות יום כיפור בתל אביב, פרויקט נוסף הוא פרויקט 'מפגשים' אשר מקיים מדי חודש מפגש בין נשות הגרעין לבין נשים חילוניות מהאזור. בנוסף, מפעילה הישיבה בשיתוף חברה קדישא פרויקט עזרה למשפחות אבלות - "קשר של אמת", נשלחים תלמידי הישיבה לסייע למשפחות האבלות במהלך השבעה.
הישיבה מפעילה מספר מעונות יום לילדים במסגרת "מעון דפנה", בהם כ-100 ילדים חילוניים ודתיים בגילאי 3 חודשים עד 3 שנים.
ב-2010 הפיק מכון קשר אלבום בשם "שעת נעילה" המכיל את הלחנים המוכרים של תפילת יום הכיפורים, כאשר המטרה היא שאנשים המשתתפים בתפילות ירגישו שייכות וחיבור לנוסח התפילה. האלבום הופק בשיתוף ארגון צהר המרכז תפילות ציבוריות בכל הארץ, ונמכר באלפי עותקים.
סיקור תקשורתי
בשנת 2020 פנה ראש עיריית תל-אביב אל רב הישיבה בעקבות אמירות להט"בופוביות בשיעורי הישיבה בשנת 2023 התחילו הפגנות וקמפינים כנגד הרחבת הישיבה  עיירית תל אביב יפו הודיע שתבחון את הרחבת הישיבה
הישיבה פתחה התרמה ועברה את היעד של חמישה מליון שקלים.
פרהיסטוריק
פרהיסטוריק (באנגלית: Prehistorik) הוא משחק פלטפורמה שנוצר בשנת 1991 על ידי חברת Titus Interactive לקומודור אמיגה, אטארי ST, מחשב ה-Amstrad CPC, קומודור CDTV ומערכת ההפעלה DOS.
גיבור המשחק הוא אדם קדמון מצויד באלה. מטרת המשחק היא לאסוף מזון ולהכות בדינוזאורים וחיות נוספות הנקרים בדרכו. זאת לאורך 7 שלבי המשחק.
בשנת 1993 יצא משחק המשך, "פרהיסטוריק 2".
בשנת 2013 פורסמו גרסאות חדשות של המשחק שמתאימות למערכות iOS ואנדרואיד. המשחק קיבל גרסה מיוחדת לקונסולת הנינטנדו סוויץ והגיע יחד עם חבילת המשחקים החינמיים לרוכשי המנוי אונליין של חברת נינטנדו, גם משחק ההמשך קיבל גרסה דומה ושניהם משולבים בתוך חבילת המשחקים החינמיים לSNES.
יונה (סרט)
יונה הוא סרט ביוגרפי ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 2014 בבימויו של ניר ברגמן, עם נעמי לבוב, שלום מיכאלשווילי, איתמר רוטשילד, תום חגי ומיכאל מושונוב בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ניר ברגמן ודיתה גרי והוא מבוסס על הביוגרפיה של המשוררת יונה וולך של יגאל סרנה.
תקציר העלילה
שנת 1964, יונה וולך (נעמי לבוב), בת 20, גרה עם אמה אסתר (ליאת גורן). היא אינה עובדת, מעשנת ללא הרף, כותבת שירים ונוסעת לקפה כסית בתל אביב כדי למצוא שם אנשים שיסכימו לפרסם את שיריה.
בכסית היא פוגשת חבורה של משוררים צעירים ובראשם גבריאל מוקד (שלום מיכאלשווילי) שמתייחס אליה בקלות ראש אך לבסוף מפרסם מספר משיריה בכתב עת הספרותי "עכשיו" אותו הוא עורך.
שם היא פוגשת משוררים צעירים נוספים - עמוס (מאיר ויזלטיר - איתמר רוטשילד), יאיר (יאיר הורביץ - מיכאל מושונוב), דוד (דוד אבידן - אסף סולומון), מקסים (מקסים גילן - יונה רוזנקיאר) ועוד.
יונה מקיימת יחסים עם עמוס (בעוד הוא נשוי עם ילדה) וגם עם יאיר. הם מגובשים כמשוררים צעירים, מתפרעים בעת טקס חלוקת פרסים למשוררים, מפריעים למנחה (נסים קלדרון) ונעצרים. יונה מקבלת נזיפות מאמה אסתר ומאחותה נירה (מיכל ורשאי).
יונה נמצאת במצב נפשי קשה ומאשפזת את עצמה מרצון במחלקה הפתוחה במרכז לבריאות הנפש טלביה. הרופא המטפל ד"ר לוריא (אילן חזן) מהסס לתת לה תרופות שינה שיפגעו בכושר כתיבתה. לבסוף הוא מחליט לתת לה טיפול נסיוני ב-LSD שגורם להזיות קשות. היא רואה את אביה מתחת לגיליוטינה ואת ראשו הכרות. את חוויותיה היא מחלקת עם עמוס במכתבים שהיא שולחת לו ללונדון.
יונה מתאהבת בטדיאוש (תום חגי) בנו של מאושפז ומצבה משתפר. היא משוחררת ועוברת לגור אתו במנזר נוטרדם טדיאוש מתכנן חתונה אבל ברגש האחרון יונה מסרבת והוא זורק אותה מהחדר.
מוקד מגיש לה את ספר שיריה השני "שני גנים" והיא שמחה, אבל לאחר ביקורת קשה בעיתון "הארץ" היא מנסה להתאבד ומאושפזת במחלקה הסגורה במרכז לבריאות הנפש ומטפל בה מנהל המרכז ד"ר ויניק (סיני פתר). היא מנסה להכתיב את שיריה לאח חזן (דוד אלוני) ולבסוף עומדת לפני ועדה שחרור מבית החולים ומודיעה כי ברצונה להשתקם, להיות מורה להיסטוריה ויהדות ולכתוב רק בצורה מבוקרת.
כאן מסתיים הסרט כשברקע מושמע שירה "לא יכולתי לעשות כלום" בקולו של אילן וירצברג שהלחין את השיר. מופיעה כתובית בה נכתב - "בקיץ 1985 נפטרה האם אסתר מפרקינסון והבת 3 חדשים אחריה מסרטן שד גרורתי. מהיום שעזבה את המחלקה הסגורה לא חדלה לכתוב ולפרסם שירה והפכה בחייה לאחת המשוררות הגדולות שידעה הארץ. לקראת סוף חייה כתבה גם שירי אהבה, בת 41 במותה".
Truck Simulator (סדרת משחקים)
Truck Simulator היא סדרת משחקים מז'אנר סימולציות ניהול ממוחשבות. נכון ל-2019, זוהי הסדרה החמישית הנמכרת ביותר בז'אנר, לאחר הסימס, RollerCoaster Tycoon, פלייט סימולטור ו-Simcity, עם למעלה מ-10 מיליון כותרים שנמכרו.
המשחק הוא בבסיסו חינוכי, ומטרתו היא הובלת פריטים במשאית סמי-טריילר על פי חוקי התנועה הנפוצים במקומות שונים, וניהול צי רכב של חברת הובלה גדולה. סדרת המשחקים מפותחת ומופצת מראשיתה ועד היום על ידי חברת SCS Software.
18 גלגלי הפלדה
הסדרה הראשונה של SCS software, עם כ-8 כותרים, שכל אחד מהם עומד בפני עצמו.
במשחק השחקן נוהג במשאית סמי-טריילר במקומות שונים בעולם תוך כדי ביצוע משימות מגוונות והובלת נגררים מסוגים שונים.
בכל משחק שהתווסף לסדרה נוספו אפשרויות חדשות, מקומות חדשים לנהוג בהם וכן משאיות מדגמים חדשים.
Bus Driver
המשחק יצא במרץ 2007, והוא ספין אוף לסדרה הראשית. הוא המשחק היחידי של SCS software שיצא גם ל-iOS. המשחק מתרחש בעיר אמריקאית דמיונית, אך מספר תחנות אוטובוס בעיר זו קרויות על שם תחנות במטרופולין של לונדון.
כמו ב"18 גלגלי הפלדה", על הנהג/ת לציית לחוקי התנועה, אך בנוסף להימנע מבלימה פתאומית ומתאונות, ולהקפיד לאסוף נוסעים שמחכים בתחנת האוטובוס ולפתוח את הדלתות לאלו המבקשים לרדת.
בסך הכל ישנן 6 רמות וכ-36 מסלולי נסיעה. כדי לעלות לרמה הבאה יש להצליח לפחות ב -4 מסלולים. עם העלייה ברמה הדרכים נעשות יותר ארוכות ומונוטוניות, ויש לקבל ציון חיובי על מנת להצליח בנסיעה.
במשחק ישנם כ-17 דגמי אוטובוסים, רובם של חברות ידועות. דוגמאות לאחדים מן הדגמים הללו: פורד סדרה B, נובה בוס , סטרה , רנו אגורה , וולוו B7TL , ג'ימיני 3 ותמזה.
Euro Truck Simulator
המשחק יצא באוגוסט 2008 ומאפשר לשחקנים לנסוע במדינות מערב אירופה וב-20 ערים (רובן ערי בירה), כאשר ניתן לבצע עבודות במסגרת חברת הובלות או כנהג עצמאי.
זאת ועוד, הוספו מספר מדדים ופיצ'רים חדשים בתא הנהג ובנסיעה עצמה: מד דלק, מד טמפרטורה ואורות אזהרה. גם מספר סוגי המטען עלה בצורה משמעותית ליותר מ-60.
בפעם הראשונה בתולדות הסדרה, נכנסו ארבעה דגמי משאיות הקיימים במציאות (אך עם שמות שונים בשל זכויות יוצרים) - מרצדס אקטורז, רנו מגנום , סקאניה סדרה R ו-וולוו FH16.
למשחק יצאו ארבעה משחקי ספין-אוף: משחק אחד המדמה נהיגה בגרמניה, השני בבריטניה, השלישי באתגרי נסיעה והרביעי בנהיגה במשאית מחברת סקניה.
Euro Truck Simulator 2
כמו Euro Truck Simulator הראשון, גם פה מדובר בסימולטור הובלות במרכז-מערב אירופה, עם כ-12 מדינות ו-71 ערים, אך עם שינויים מהותיים באופן ההתנהלות של המשחק, ביחס למשחקים הקודמים.
American Truck Simulator
נקרא גם בקיצור ATS. המשחק יצא בפברואר 2016, ומתאר סימלטור הובלות בארצות הברית, כאשר רוב מאפייני המשחק הם זהים לאלו של Euro Truck Simulator 2.
המשחק יצא עם שתי מדינות בלבד: קליפורניה עם 22 ערים, ונבדה עם 10 ערים. בהתחלה היחס בין המשחק למציאות היה של 1:35, אך השתנה אחרי מספר חודשים ל 1:20.
קוקבורן טאון
קוקבורן טאון (אנגלית: Cockburn Town) היא בירת איי טרקס וקייקוס. היא שוכנת באי הגדול ביותר בארכיפלג איי טרקס, האי גרנד טרק, ומתגוררים בה כ-4,000 תושבים.
בעיר שוכן המוזיאון הלאומי של קוקבורן טאון, ובו מוצגים השרידים העתיקים ביותר של ספינה טרופה בחצי הכדור המערבי. על פי ההערכות, ספינה זו היא מ-1505.
שושלת שיה
שושלת שְׂיָה (בסינית: 夏朝, בפין-יין: Xià Cháo), הייתה השושלת הראשונה בתולדות סין הקדומה, שלטה על סין בין השנים 2200 לפנה"ס עד 1600 לפנה"ס. במקביל לשושלת שיה התקיימו שושלת שאנג ושושלת ג'ואו כבר מתחילתה, אך היו כפופות לה. שושלת זו היא השושלת הראשונה המתוארת בכתבים עתיקים כגון: רשומות הבמבוק, ספר המסמכים הסיני ורשומות ההיסטוריון. השושלת נוסדה על ידי יו' האגדי, שקיבל את כסאו לאחר הקיסר שון, הקיסר האחרון משלושת המלכים וחמשת הקיסרים. שושלת שיה, הוחלפה לבסוף על ידי שושלת שאנג בשנת 1600 לפנה"ס.