cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התעמולה הישראלית
ניסיון הקמת "רשות להסברה"
המגמה ליזום שינוי בתחום ההסברה הועברה לדיונים שונים בכנסת. ב-13 ביולי 1977 הוגשה הצעה לסדר היום בשם מערכת ההסברה הישראלית בחוץ לארץ, על ידי ח"כ זיידאן עטשי, מהתנועה הדמוקרטית לשינוי. הצעה זו, שדרשה להגדיל את המשאבים הכספיים המוקצים לטובת ההסברה הממשלתית, נדחתה על הסף על ידי שר החוץ, משה דיין בדיוני הכנסת השונים. דחייה זו, לוותה בביקורת נוקבת מצד חברי הכנסת השונים על השר דיין.
נוסף על כך, מבצע ליטני, שנערך במרץ 1978 בדרום לבנון, עורר ביקורת נוספת על מערכת ההסברה הישראלית. נטען כי לקראת המבצע לא הוכנה תשתית הסברתית, וחומר רקע להפצה לכתבי החוץ. כתוצאה מכך, נגרמו נזקים לתדמיתה של ישראל. ההסברה והדוברות הרשמית של ישראל, היו בעדיפות הנמוכה ביותר במערכת הביטחונית, והחלו למעשה באיחור רב. משרד החוץ היה תלוי בפעולות דובר צה"ל, כפי שהיה תמיד בעת מלחמה, אך בפעולות דובר צה"ל התגלו סחבת, איחורים ובירוקרטיה מוגזמת באישור הודעות רשמיות לפרסום. בנוסף, לא היה גוף בין-משרדי שיתאם ביעילות בין שני הגופים.
הביקורת הרצופה והנוקבת על שר החוץ, שהתנגדותו מנעה הקמת רשות הסברה בראשות שמואל כץ, הניעה את דיין למצוא תחליף שיחליש את הביקורות כלפיו. באפריל 1978 הקים, משה דיין, במסגרת משרד החוץ, ועדה ציבורית מייעצת להסברת חוץ והעמיד בראשה את ח"כ זלמן שובל, בכיר מטעם מפלגת הליכוד. תפקיד הוועדה יועד לייעץ לשר ולמשרד בנוגע להסברה תוך אי התערבות בענייני ביצוע. שובל לא האריך ימים בתפקיד וב־18 בדצמבר 1978 הודיע שר החוץ דיין על התפטרות זלמן שובל מרצונו. לוועדה מונה יו"ר חדש אך פעולותיה נתמעטו והלכו עד שפגישותיה חדלו כליל. בינתיים המשיכו חברי הכנסת בהצגת שאילתות על פעילותה הלקויה של מערכת ההסברה הישראלית בעולם.
הקמת הוועדה, לא ענתה על דרישות מותחי הביקורת על ההסברה הישראלית, שבראשם עמד שמואל כץ כנגד משה דיין. כץ, פרסם מאמרים רבים בנושא, וביקורתו רק התחזקה נוכח סערת הביקורת הבין־לאומית כנגד ישראל עקב הפצצת הכור העיראקי ב-7 ביוני 1981 על ידי צה"ל. הסכמה כמעט מלאה לביקורתו של כץ השמיע, חיים הרצוג, שגרירה היוצא של ישראל באו"ם. הרצוג טען כי לאופי ההסברה יש השפעה ישירה על מעמדה הכלכלי, מדיני, ביטחוני של מדינת ישראל. עוד טען כי משה דיין הכשיל מהלך חיובי של שינוי תוך אי מתן גיבוי לעובדי משרדו. לדעת הרצוג, מסגרת ההסברה מקצועית ומנוהלת היטב אך אינה עונה לצרכיה ההסברתיים של המדינה מפאת כמה מגבלות פנימיות הנעוצות בטבעו של המשרד. כפי שהסברה זה מקצוע, ויחסי ציבור הם מקצוע, יש לדעת וחשוב להקים משרד הסברה, לדעתו של חיים הרצוג, בדומה למיניסטריון ההסברה שהוקם בבריטניה במלחמת העולם השנייה, שירכז את כל הסמכויות והאחריות על ההסברה הישראלית.
רפורמת ההסברה
יש הטוענים כי הקמה מחודשת של משרד ההסברה, באופן שיאפשר לו את מלוא הסמכויות והאחריות, היא חיונית יותר מכל. מנגד, יש הסבורים כי הקמת משרד נוסף למערך משרדי הממשלה רק תנפח את המנגנון הממשלתי ותכביד על משלמי המיסים בישראל. צעד זה לטענתם, ייצור בלבול נוסף ולא תושג יותר אחידות בתחום המדיניות ובתחום הארגוני, כי אם כפילות סמכויות וחוסר יעילות.
לדידם, יש להקים גורם אחד במסגרת משרד ראש הממשלה, אשר ירכז את כל גורמי ההסברה הממשלתיים, ושתהיה בידיו הסמכות לגיבוש מדיניות הסברתית אחידה. גוף זה, שדומה במתכונתו ל"הנהלת שירותי ההסברה" משנת 1966, ו"רשות ההסברה" מ-1977, יהיה כפוף לאחריותו המיניסטריאלית של ראש הממשלה, ואליו יצורפו כל גורמי ההסברה הפזורים בין משרדי הממשלה: משרד החוץ, משרד הביטחון, משרד החינוך, משרד התיירות ודוברי המשרדים השונים. הצעת הרפורמה כוללת מתן אחריות וסמכות כוללת לגוף החדש שיוקם לצורך גיבוש מדיניות הסברה ממשלתית ואכיפתה על כל גורמי ההסברה. הרפורמה מדגישה את הצורך בביטול הכפילות הקיימת בפעילות גורמי ההסברה הממשלתיים, וחשיבות ההכשרה המקצועית לכל עובדי שירותי ההסברה בארץ ומחוצה לה. הצעת הרפורמה אף כוללת סיוע של חברות מקצועיות בתחום ההסברה והתקשורת, כדוגמת חברות פרסום ויחסי ציבור, לגוף החדש וכן לנציגויות ישראל בתפוצות. למול קריאות אלה, יש הסבורים כי הגורם המכריע בעיצוב התדמית הוא המדיניות - ההחלטות המדיניות על ביטוייהן במציאות. כפי שטען דוד פרחי לאחר פירוקו של משרד ההסברה, יש הטוענים כי להסברה יש תפקיד ומשקל, ולפעמים משקל מכריע אך לא בשלב ביצוע המדיניות, כי אם בשלב עיצובה גיבושה או שינויה. חשיבות ההסברה נגלית למעשה כאשר מבחינים במחירה התדמיתי של המדיניות, בהשפעתה על דעת הקהל. לפיכך יש להפריד בין הסברה לחוד ומדיניות לחוד. אך בעידן התקשורת הנוכחי, נראה כי ההסברה חייבת להיות חלק מהותי ובלתי נפרד מהמדיניות. לעיתים כישלון ההסברה הוא קודם כל כישלון המדיניות, זאת משום שבשלב גיבושה היא מתעלמת מדעת הקהל. התחשבות במשקלם האמיתי של נתונים אלה תניב מדיניות חלופית ושונה שסיכוייה להצליח טובים יותר מסיכוייה להחטיא את המטרות ולהיכשל.
מכל וכל, האלטרנטיבה להסברה הממשלתית בדמות ארגונים א-ממשלתיים וארגונים וולנטאריים ממשיכה מן הצד השני של המתרס בתקווה להשפיע על התחום הפוליטי. תנועות ומוסדות, האוחזים בגישה פרו-ישראלית עוסקים בהסברה, עבור ישראל ומטרותיה, מתפרשים בכל העולם, ובארצות הברית בפרט. ארגונים אלה, כדוגמת "ELNT" וארגון "StandWithUs", פועלים במתווה של פעולות לובי ושדולות פרו-ישראליות, ארגון ועידות פרו-ישראליות בין־לאומיות, כדוגמת ועידת איפא"ק, ארגון משלחות בין־לאומיות, הוצאת עלוני מידע וחוברות על ישראל, שימוש באמצעי התקשורת וטכנולוגיית האינטרנט להפצת אתרים ברשת, ועוד.
הסברה ישראלית מול פעולת אש"ף להכרת האו"ם במדינה פלסטינית
מלבד שרים ואישים ישראלים ויהודים רבים שהתראיינו באמצעי התקשורת הבין־לאומיים בניסיון להציג את עמדת ישראל לגבי המהלך הפלסטיני החד צדדי להכרת האומות המאוחדות במדינה פלסטינית ללא משא ומתן עם ישראל, ארגן בניו יורק, בניסיון להמחיש את ההבדל המהותי שבין צעדים חד-צדדיים לצעדים הבנויים על דיאלוג ושיח, משרד ההסברה והתפוצות, בשיתוף הקונסוליה הישראלית בניו יורק והמועצה היהודית לקשרי קהילה, אירוע הידברות ומפגש עם צעירים ישראלים מרקעים שונים, כדי שיספרו על החיים בישראל.
ויליאם מאסי
ויליאם פרגוסון מאסי, ידוע כביל מאסי או פרמר ביל (ביל החוואי) (באנגלית: William Ferguson Massey, Bill Massey, Farmer Bill" ; 26 במרץ 1856 - 10 במאי 1925) היה ראש ממשלת ניו זילנד ה-19, מ-1912 ועד מותו בשנת 1925 (12 שנים ו-304 ימים, התקופה השנייה באורכה, לאחר זו של ריצ'רד סדון, בהיסטוריה של ראשי ממשלת ניו זילנד). הוא כיהן מטעם "המפלגה הרפורמיסטית" השמרנית אותה ייסד בשנת 1909. מאסי נחשב לאחד הפוליטיקאים המיומנים יותר בזמנו והיה ידוע בתמיכה שלו באינטרסים כפריים.
ראשית חייו
ויליאם מאסי נולד וגדל בלימאוודי שבמחוז לונדונדרי שבצפון אירלנד. אביו, ג'ון מאסי ואמו, מריאן (או מרי אן) לבית פרגסון, היו חוואים ובבעלותם גם היה רכוש קטן. משפחתו של מאסי הגיעה לניו זילנד ב-1862, אך הוא נשאר באירלנד להשלים את חוק לימודיו. לאחר שהצטרף למשפחתו בדצמבר 1870, הוא עבד כפועל חקלאי במשך כמה שנים, לפני שרכש חווה משל עצמו במנגרה, דרום אוקלנד ב-1876. ב-1882 נשא מאסי לאישה את בת השכן, כריסטינה אלן פול ויחד הם הביאו לעולם שבעה ילדים.
ראשית הקריירה הפוליטית
בהדרגה היה מאסי לפעיל בולט בקהילה. פעילותו החלה בוועד בית הספר המקומי, באגודת הדיבייטינג המקומית ובאגודות חקלאיות. עקב התבלטותו בחוגים אלו, הוא נעשה מעורב בחיים הפוליטיים ועבד מטעם החקלאים השמרנים כנגד ממשלת המפלגה הליברלית בראשונות של ג'ון באלנס.
ב-1893 הציג מאסי את מועמדותו בבחירות הכלליות מטעם מחוז הבחירה של פרנקלין, אך הפסיד למועמד הליברלי, בנג'מין האריס. בראשית 1894 הוצע לו להתמודד בבחירות הביניים במחוז הבחירה השכן של וואיטמטה בהן הוא נחל הצלחה. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-1896 הוא נבחר שוב מטעם מחוז הבחירה של פרנקלין, אותו הוא ייצג עד למותו ב-1925.
באופוזיציה
מאסי הצטרף לשורותיהם של חברי הפרלמנט (ברובם שמרנים) שהיו מתנגדיה של המפלגה הליברלית בהנהגתו של ריצ'רד סדון. הם היו מאורגנים בצורה לא יעילה והיה להם סיכוי קלוש להצליח להפיל את ממשלת הליברלים. למרותו של ויליאם ראסל, מנהיג האופוזיציה, סרו 15 חברי פרלמנט בלבד. מאסי הגדיל את המרץ בשורות ספסלי האופוזיציה השמרנית.
בעוד שהשמרנים התאוששו לזמן מה, גדלה התמיכה בליברלים במידה ניכרת במהלך מלחמת הבורים והשמרנים נותרו מתוסכלים. הקריירה הפוליטית של מאסי שרדה את התקופה הזו. למרות האתגר שהציב לו ויליאם האריס, הוא נותר המתנגד הבולט ביותר של הממשלה הליברלית.
ראש ממשלת ניו זילנד
ב-10 ביולי 1912 הושבע מאסי כראש ממשלת ניו זילנד ה-19. יומיים לאחר מכן התפרסם בעיתונות שהוא קיבל את המינוי של מפקד של כבוד של מחוז אוקלנד של "לגיון אנשי הספר" (Legion of Frontiersmen). חברים מסוימים במפלגה הרפורמיסטית נעשו מתוסכלים משליטתו במפלגה. הוא רכש את עוינותם של פועלים רבים עקב תגובתו הקשוחה לשביתות הכורים ועובדי הנמלים ב-1912 וב-1913. השימוש בכוח נגד השובתים הפכו את מאסי למושא לשנאה של אנשי האגף השמאלי של המפה הפוליטית של ניו זילנד, אך השמרנים (שרבים מהם האמינו שהאיגודים המקצועיים נשלטו על ידי סוציאליסטים וקומוניסטים) תמכו בו באופן כללי, באומרם שהשיטות שלו היו נחוצות. ייחוסו ללגיון אנשי הספר, סייע לו רבות בתקופה זו, כאשר כמה יחידות פרשים, רכבו לולינגטון כשהם לבושים במדים וסייעו לשוטרים המיוחדים. בין הצעדים הראשונים של ממשלת מאסי היה מתן האפשרות לכ-13,000 איש לרכוש את החוות שהוחכרו להם.
מלחמת העולם הראשונה
פרוץ מלחמת העולם הראשונה הסיט את תשומת הלב מהסוגיות החברתיות הללו. הבחירות הכלליות של 1914 הותירו את מאסי ואת יריביו במצב של מבוי סתום בפרלמנט, כאשר אף אחד מהצדדים לא היה מסוגל לגייס תמיכה להקמת ממשלה יעילה. בחוסר רצון הזמין מאסי את ג'וזף וורד מהמפלגה הליברלית להקים קואליציית מלחמה, שהוקמה ב-1915. בעוד שמאסי המשיך להיות ראש הממשלה, וורד קיבל דה פקטו את המעמד של מנהיג משותף. מאסי ווורד נסעו לבריטניה כמה פעמים, הן במהלך המלחמה והן לאחר סיומה, כדי לדון בשיתוף הפעולה הצבאי ובהסדרי השלום. במהלך מסעו הראשון לבריטניה, ביקר מאסי את החיילים הניו זילנדים והאזין לתלונותיהם באהדה. צעד זה הכעיס כמה בכירי ממשל, שהאמינו שמאסי עקף את הפיקוד הצבאי. המלחמה חיזקה את אמונתו העמוקה של מאסי בחשיבות הידוק הקשרים בין ניו זילנד לבין האימפריה הבריטית. הוא השתתף בועידת השלום בפריז ב-1919 וחתם בשמה של ניו זילנד על חוזה ורסאי. למרות שהוא סירב לקבל תוארי אבירות ואצולה, הוא קיבל במרץ 1921 ממלך הבלגים אות של קצין גדול של מסדר הכתר הבלגי ואות קצין גבוה של לגיון הכבוד מאת נשיא צרפת באוקטובר אותה שנה.
הקואליציה עם הליברלים
עקב הקושי להבטיח את קיומו של קונצנזוס על החלטות משמעותיות, איבדה ממשלת הקואליציה את האהדה הציבורית כלפיה במהלך המלחמה. מאסי היה מודאג במיוחד מעלייתה של מפלגת הלייבור של ניו זילנד. הוא גם מצא עצמו מתגונן נגד הביקורת שהוטחה כלפיו מחברי מפלגתו, כולל האשמות על התעלמותו מצרכי החקלאים. ב-1919 הוא פיזר את הקואליציה ונאבק הן בליברלים והן בלייבור על בסיס הפטריוטיזם, היציבות, התמיכה בחקלאים ותוכנית העבודות הציבוריות. הוא הצליח להשיג רוב.
הפחד האדום
על פי ההיסטוריון הניו זילנד, טוני וילסון, מאסי היה ידוע בשל הרגשות האנטי-בולשביקיות והאנטי-סובייטיות שלו. הוא סלד מהסוציאליסטים בני ארצו, כמו אנשי תנועת העבודה ומפלגת הלייבור. כראש הממשלה, התנגד מאסי להשפעה הקומוניסטית. הוא התייחס ל"טרור האדום" בברית המועצות של 1919 – 1920, לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917, כהוכחה ל"נטייה המעיקה מטבעה" של הסוציאליזם. בתגובה ל"פחד האדום" העבירה הממשלה את חוק המשך תקנות המלחמה, שהותיר על כנם את תקנות מצב החרום של המלחמה כולל צנזורה. חוק זה כלל איסור על הוצאתה לאור של ספרות קומוניסטית, איסור שנותר בתוקף עד 1935.
בחירות 1922
בעיות כלכליות הקטינו את התמיכה במפלגה הרפורמיסטית. בבחירות הכלליות של 1922 איבד מאסי את הרוב שלו בפרלמנט ואולץ לנהל משא ומתן עם חברי הפרלמנט העצמאיים כדי שממשלתו תשרוד. הוא גם היה מזועזע מהצלחתה של הלייבור, שכעת היו לה חמישה מושבים בלבד פחות מאלה של הליברלים. הוא החל להאמין שהליברלים ייעלמו בסופו של דבר, בשל הפילוג שחל בשורות תומכיהם: אנשי האגף הליברלי-חברתי תמכו בלייבור ואנשי האגף הליברלי-כלכלי תמכו ברפורמיסטים. מאסי מצדו השתדל שחלקם של הרפורמיסטים יהיה גדול יותר.
מיל מי-6
מיל מי-6 או מי-6 (באנגלית: Mil Mi-6, ברוסית: Ми-6. קוד נאט"ו: הוּק – Hook) הוא מסוק תובלה כבד סובייטי ואחר כך רוסי, שתוכנן ויוצר על ידי מפעל המסוקים של מוסקבה ע"ש מ.ל. מיל, כיום יצרנית המסוקים הרוסית מיל.
המסוק יוּצר במספרים גדולים לשימושים צבאיים ואזרחיים, והיה המסוק הגדול ביותר שיוּצר עד שהמסוק מיל מי-26 הוכנס לייצור בשנת 1980.
עלובי החיים
עלובי החיים (בצרפתית: Les Misérables) הוא רומן משנת 1862 מאת הסופר הצרפתי ויקטור הוגו. עלילתו מתרחשת בצרפת במחצית הראשונה של המאה ה-19. הספר, העוסק בטבע האדם ובחיים, עוקב אחרי דמותו של ז'אן ולז'אן ואחרי ההתפתחויות בצרפת, תוך ביקורת חברתית נוקבת על תופעת העוני ויחסה של החברה הצרפתית לחלשים שבה: עניים, נשים, ילדים ועוד. הספר ניחן בצבעים עזים וניתוח מעמיק של דמויות, גם המשניות שבהן. "עלובי החיים" נחשבת ליצירה הגדולה ביותר של ויקטור הוגו, יחד עם יצירתו הגיבן מנוטרדאם.
מבנה הספר
במקור, מחולק הספר לחמישה חלקים, אך בתרגומים לעברית ישנן חלוקות שונות הנובעות מעיבוד וקיצור של הטקסט.
למרות שגיבור הראשי הוא ז'אן ואלז'אן, ישנו מספר רב של דמויות ראשיות נוספות מכל שדרות החברה, ביניהן צעירים וזקנים; גברים ונשים; עשירים ועניים.
חלק ראשון
אירועים אלו מעצבים מחדש את אישיותו של ולז'אן. הוא מגלה את הקדושה בדמותו של ההגמון, והוא נחוש בדעתו למלא אחר מצוותו של הלה. הספר עוקב אחרי ולז'אן כאשר הוא, בשם בדוי, מקים מפעל תכשיטים שמעסיק נשים עניות ואף הופך להיות ראש עיר ותורם לפיתוחו של האזור כולו. במסגרת תפקידו כראש עיר הוא פוגש בפנטין, אישה שהרתה מחוץ לנישואין ונאלצה למסור את ביתה למשפחה אחרת, על מנת שלא ידבק בה שם רע. לאחר שהאחראית מגלה את דבר החטא, היא דורשת את פיטוריה, וז'אן ואלז'אן נענה לדרישתה. פנטין נאלצת לרדת לזנות. היא מגיעה אל ואלז'אן מוכה וחולה, ועל ערש דווי הוא מבטיח לה לגאול את ביתה, קוזט, מידי המשפחה ששומרת עליה.
את חזרתו של ולז'אן למוטב עוצר שוטר קפדן בשם ז'אבר, הפועל על פי החוק היבש בלבד, ללא התחשבות ברווחת הכלל או באנשים הנפגעים כתוצאה מפעולותיו. ז'אבר היה בעברו סוהר בכלא שבו נאסר ולז'אן. הוא חושד בראש העיר ובטוח שהוא האסיר הנמלט ז'אן ולז'אן שהפר את תנאי שחרורו. ז'אבר מדווח לממונים עליו על חשדותיו, אך לאחר שהוא מקבל מכתב תשובה כי ז'אן ולז'אן נתפס, מתמלא ז'אבר רגשות אשם כיוון שחשד באדם מכובד. לכן הוא מספר לז'אן ולז'אן את הסיפור ומתפטר.
ראש העיר, ולז'אן, לא יכול להניח לאדם אחר לשאת את אשמתו הוא, שכן האדם שנתפס אינו ז'אן ולז'אן האמיתי, ומסגיר עצמו למשטרה וחוזר לחיים בכלא. תוך כדי עבודת הפרך צצה לוולז'אן הזדמנות לברוח, והוא עושה זאת. ולז'אן יודע על קיומה של קוזט - בתה של פנטין שהושארה אצל משפחה אומנת על ידי אמה, אשר קיוותה להרוויח מעט כסף כדי שתוכל לתמוך בה לפני שתיקח אותה בחזרה. משפחה זו (משפחת נוכלים בשם תנרדייה) התעללה בילדה וסחטה כספים מאמה על מנת לקיים את בנותיה שלה. מאחר שפנטין מתה וז'אבר רודף אחריו, מחליט ולז'אן לברוח לפריז ולגדל שם את קוזט כאילו הייתה בתו.
חלק שני
בחלקו השני של הספר מתמסר ולז'אן לטיפול בקוזט אשר מתבגרת והופכת לנערה על רקע האירועים שהובילו למרד הרפובליקני בפאריס של יוני 1832. אהבתה של זו מגלה אצל ולז'אן רגש שהוא לא הכיר קודם לכן - אהבה. קוזט מתאהבת בצעיר פריזאי (מריוס) אך ולז'אן, מפחד הזר, ומקנאה מנסה למנוע מהשניים להיפגש.
במקביל, בתו של תנרדייה, אפונין, מתאהבת גם היא במריוס ומצילה את חייו, אך לא מצליחה לרכוש את אהבתו ולבסוף נהרגת כאשר היא באה לפגוש את מריוס על המתרס. בעקבות החלטתו של ולז'אן להימלט עם קוזט לאנגליה, מחליט מריוס שבור-הלב להיענות להפצרותיו של מנהיג הסטודנטים המהפכניים אנז'ולרא ולהצטרף למהפכה. ז'אבר, שקודם לתפקיד מפקח ורדף אחרי ולז'אן עד לפריז במטרה לעצרו ולהחזירו לכלא, מצטרף למהפכנים כסוכן כפול על מנת להטעותם ולסייע לכוחות השלטון לדכא את המרד באיבו. לצערו, ז'אבר נחשף בידי פרחח רחוב בשם גברוש (בנם של תנרדייה) ונהפך לשבוי בידי המהפכנים.
מונסון (שיר)
מונסון הוא שיר משנת 2001 שכתב מיכה שטרית והלחינו ברי סחרוף וחיים לרוז. את השיר ביצע סחרוף והוא נכלל באלבומו החמישי "האחר". השיר נחשב ללהיט היחיד שיצא מהאלבום והוא אחד מהשירים הבולטים של סחרוף.
עלובי החיים
חלק שני
בפרוץ המרד הרפובליקני בפאריס של יוני 1832, שולח מריוס את גברוש עם מכתב לקוזט בו הוא מספר לה שכיוון שהם לא יכולים להיות ביחד הוא הולך למות במתרס עם חבריו. המכתב מגיע לידי ולז'אן שמבין שקוזט אכן אוהבת את הצעיר, ומחליט ללכת למתרס ולהציל אותו. במהלך ההתקפה הראשונה מגלה ולז'אן גבורה יוצאת דופן ובתור פרס הוא מבקש ומקבל את הזכות לעשות את מה שהוא רוצה בז'אבר השבוי. ולז'אן לוקח את ז'אבר לסמטה ולמרבה הפתעתו של השוטר, הוא מחליט לשחררו ללא תנאי. הוא מתיר אותו, מגלה לו את שמו וכתובתו, יורה באוויר וכשחוזר למורדים אומר שעשה את אשר היה עליו לעשות וז'אבר מת.
מונסון (שיר)
רקע
"מונסון" היה לשיר היחיד מהאלבום שיצא כסינגל.
עלובי החיים
חלק שני
כאשר נפרץ המתרס מציל ולז'אן את מריוס וממלט אותו דרך מערכות הביוב בחזרה לביתו. במערכת הביבים נשדדים ולז'אן ומריוס על ידי תנרדייה, שחושב את מריוס לגופה ואת ולז'אן לרוצחו. בהמשך, ליד הנהר, מתעמת ולז'אן בפעם האחרונה עם ז'אבר, שם למרבה הפתעתו של ולז'אן, מחליט ז'אבר - אחרי חיבוטי נפש כבדים - במקום לעצור את האיש שאחריו רדף כל חייו, לסייע לוולז'אן להביא את מריוס למקום מבטחים שם יקבל טיפול רפואי. אחרי שוולז'אן חוזר כדי להסגיר את עצמו הוא מגלה שז'אבר נעלם. מאוחר יותר מתגלה כי ז'אבר התאבד בקפיצה מגשר אל תוך נהר הסיין, מאחר שלא יכל להתמודד עם שברון האידאולוגיה שבה החזיק בקנאות במשך כל חייו.
מונסון (שיר)
רקע
על אף שהשיר נקרא "מונסון", המילה לא מוזכרת בשיר כלל.
עלובי החיים
חלק שני
לאחר נישואי קוזט למריוס מגלה ולז'אן לבעלה הטרי כי הוא אסיר נמלט. הלה בטוח כי ולז'אן הוא פושע וכי כספו של ולז'אן אינו כשר. לפיכך, מנתק מריוס את קשריו של ולז'אן עם קוזט ודן בכך את ולז'אן למוות מצער הפרידה. בסוף הסיפור מגיע אל הבעל מידע אודות "פשעיו האמיתיים" של ולז'אן - מידע אותו מספק אדון תנרדייה כדי להכפיש את שמו של ז'אן ולז'אן - אך ההפך קורה ומריוס מכיר בכך שוולז'אן הוא האיש שהציל אותו ממוות וכן כי הוא לא רצח איש אלא היה, כהגדרתו, "אדם קדוש". הוא וקוזט מגיעים להיות עם ולז'אן ברגע מותו ומספיקים להיפרד ממנו לשלום.
מונסון (שיר)
רקע
הלחן של "מונסון" נכתב על ידי סחרוף וחיים לרוז, על בסיס דגימה מיצירה בשם "Naghm Fe Hayati" של פריד אל-אטרש.
עלובי החיים
הדמויות העיקריות בספר
מסודרות לפי סדר הופעתן בעלילה.
מונסון (שיר)
תוכן
דורון קורן סקר את השיר וכתב :
עלובי החיים
המסרים בספר
הספר נכתב במחצית השנייה של המאה ה-19 (1862), כ-70 שנה אחרי המהפכה הצרפתית וכשלושה עשורים בערך אחרי מהפכת יולי 1830, כאשר צרפת התנדנדה בין רפובליקה ומונרכיה ומצב העוני היה קשה ונורא.
ביקורת על מערכת הצדק והענישה בצרפת
הספר מכיל ביקורת קשה ונוקבת על מערכת הצדק, אכיפת החוק והענישה הצרפתית, שמתוארת כנוקדנית וחסרת-לב, הנטפלת אל העניים וחסרי הישע ולא אל הפושעים האמיתיים. ביקורת זו מבוטאת בספר בכמה נקודות:
מונסון (שיר)
ביקורות
דורון קורן כתב על השיר :
עלובי החיים
אידיאליזם
בספר מופיע תיאור הירואי של מהפכני 1830 והסטודנטים בפריז. בייחוד אנז'ולרא המסור כולו למטרה ומריוס ואחרים המצטרפים אליו.
מונסון (שיר)
גרסות כיסוי
השיר זכה לביצוע של אמנים שונים, בהם ארקדי דוכין ואור טרגן.
עלובי החיים
שיאים
לאחר שסיים את כתיבת הרומן עלובי החיים, יצא ויקטור הוגו לחופשה. הוא הסתקרן לדעת אם מכירת הספר מצליחה ושלח למוציא לאור מכתב המכיל תו בודד: "?". התשובה, שלא אחרה לבוא, הכילה גם היא תו בודד: "!". בניגוד לחליפת המכתבים הזו, שנחשבת לקצרה מאז ומעולם, "עלובי החיים" מכיל את אחד המשפטים הארוכים בספרות העולמית. אורכו 823 מילים, 93 פסיקים, 51 נקודות ופסיקים ו-4 קווים מפרידים, והוא משתרע על פני כמעט שלושה עמודים.
מונסון (שיר)
גרסות כיסוי
בנוסף, ברי סחרוף ביצע את השיר גם עם אמנים כדוגמת יהודה פוליקר, משינה, מוש בן ארי , מיכה שטרית, שי צברי ודודו טסה.
עלובי החיים
המחזמר
במשך שנים רבות ניסו אמנים רבים לעבד את הרומן האפי לאופרה, אך רק בשנת 1976 הרים אלן בובליל את הכפפה. הוא קרא לשותפו קלוד-מישל שנברג לקרוא את הספר, ואחר הם החלו במלאכה. אחרי שנתיים של עבודה הם הוציאו תקליט קונספט באורך של שעתיים. האלבום זכה להצלחה גדולה ובשנת 1980 הועלתה ההפקה הראשונה של המחזמר "עלובי החיים" בצרפתית.
המחזמר זכה להצלחה מסחררת אך הציג רק 100 פעמים, משום שהתיאטרון התחייב להפקות אחרות.
בברודוויי ובווסט אנד
בברודוויי ההפקה עלתה לראשונה בשנת 1987 וירדה מן הבמות בשנת 2003. חודשה בשנת 2006 ושוב ב-2014.
עיבוד קולנועי
בשנת 2012, הבמאי טום הופר (נאום המלך) ואלן בובליל הפיקו את הסרט המבוסס על המחזמר. הסרט עטור כוכבים הוליוודים כגון יו ג'קמן, ראסל קרואו, אן האת'וויי, הלנה בונהם קרטר, סשה ברון כהן ואמנדה סייפריד. אך גם מביא לקדמת הבמה שחקנים חדשים יחסית כגון אדי רדמיין, סמנתה בארקס וארון טבייט. הסרט זכה גם הוא להצלחה גדולה והרוויח כ-400 מיליון דולר בקופות.
הארמייה ה-17 (האימפריה הגרמנית)
היסטוריה
לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות, והם החליטו להטילם למתקפה גדולה על מנת להכריע את המערכה לפני שארצות הברית תספיק להתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת, ולסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מהדיווזיות החדשות, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.
ב-1 בפברואר 1918 הוקמה הארמייה ה-17 תחת פיקוד גנרל אוטו פון בלוב, על בסיס המפקדה של הארמייה ה-14 שפורקה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט מבוואריה. הארמייה השתתפה במבצע מיכאל שהתנהל באזור אראס בין ה-21 במרץ ל-5 באפריל 1918.
ב-12 באוקטובר 1918 עבר פון בלוב לפקד על הארמייה הראשונה, ובמקומו מונה מפקד הארמייה הראשונה גנרל ברונו פון מודרה שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-17 ב-19 בינואר 1919.
30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
אבינו (סרט)
אבינו (באנגלית: The Bouncer) הוא סרט פשע ישראלי משנת 2016, בכתיבתו ובבימויו של מני יעיש, עם מוריס כהן, רותם זיסמן כהן ואלון דהן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על זוג נשוי שרוצה להביא ילד לעולם. הגבר רוצה להיות אב ומבקש את עזרת אבינו שבשמיים ומכאן שם הסרט.
תקציר העלילה
עובדיה (מוריס כהן) הוא בעל חברה קטנה להובלות. להשלמת הפרנסה הוא עובד כשומר במועדון הלילה "שמיים" המנוהל על ידי מיקי מכלוף (חיים זנאתי) ואחיו ויקטור (ויקטור מימון) וחזי (יעקב זדה דניאל).
עובדיה נשוי לרחל (רותם זיסמן כהן) העובדת כקופאית. היא מנסים חמש שנים להיכנס להריון אך למרות טיפולי הפוריות הם לא מצליחים למרות פניה לרב ותפילות לאבינו שבשמיים.
למועדון שמיים מגיעים מידי לילה העבריין שלום רוזנטל (אלון דהן) ויד ימינו רמי (הרצל טובי). שלום עוסק בחלוקת סמים, הלוואות בשוק האפור, סחר ברכוש גנוב ועוד. בשירותים במועדון מוכר עוזרו, רומנו (דורון בן-דוד), סמים לכל מי שרוצה.
שלום מבחין בכושרו האלים של עובדיה לסלק מתפרעים במועדון. הוא מנסה לרתום אותו לשרותו כגובה חובות ומבטיח לו משכורת בסכום עתק אבל עובדיה מסרב.
כישלונות טיפולי הפוריות מובילים למתח בן שני בני הזוג. עובדיה מחליט להמשיך את הטיפולים במרפאה פרטית שם מבטיחה לו הרופאה (יעל הדר) הצלחה. עובדיה זקוק לכסף כדי לממן את הטיפולים ואז הוא נשבר ומסכים לעבוד בשביל שלום.
עובדיה הוא לא אלים מטבעו אך נאלץ כעת לפעול באלימות קשה נגד אנשים שחייבים כסף לשלום. לאט לאט הוא נכנס לעולם הפשע. כאשר הוא מתבקש "לכסח את הצורה" לנהג מונית מבוגר (אברהם סלקטר) הוא מרחם עליו ומשחרר אותו בהוראה ש"ייעלם".
רחל נכנסת להריון ועובדיה נתון כבר לחסדיו של שלום הכופה עליו באיומים את רצונו. שלום רוצה להשתלט באלימות על המועדון של האחים מכלוף. הוא פוקד על עובדיה להשאיר את דלת המועדון האחורית פתוחה לאחר יציאת הבליינים, כדי שיוכל לחדור למועדון ולחסל את כל האחים מכלוף.
עובדיה נמצא במשבר איום, מצד אחד אינו רוצה לבגוד במעבידיו ומצד שני רוצה לסיים את ההריון של אשתו. ההחלטה שלו מובילה לסוף טרגי.
פרסים
מוריס כהן זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר ובפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, שירה ארד זכתה בפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר.
הסרט היה מועמד לעוד עשרה פרסי אופיר.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2022
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2022 הייתה המהדורה ה־20 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. הוא התקיים בקורום במונפלייה ב־23 ביולי 2022. את המופע החי הנחתה המחזאית הצרפתייה ג'ודית צ'יין ומגיש הרדיו הבלגי וינסנט דלבושיי, עם תזמורת האופרה הלאומית של מונפלייה אוקסיטניה בניצוחו של פייר דומוסו.
מהדורה זו התארחה על ידי גופי השידור הצרפתיים Radio France ו-France Télévisions והשדרן הפולני Telewizja Polska (TVP) כחלק מסדרת קיץ של אירועי מוזיקה בשם "Festival Radio France Occitanie Montpellier", מה שהופך את זה האירוע הראשון של רשת האירוויזיון שמתארח על ידי גופי שידור משתי מדינות שונות.
בתחרות השתתפו מוזיקאים המייצגים תשע מדינות בעלות חברות ב־EBU. אוסטריה והמדינה המארחת, צרפת, יחזרו לתחרות. 11 מדינות החליטו לפרוש בשנה זו מהתחרות, והן אלבניה, אסטוניה, הונגריה, הממלכה המאוחדת, יוון, ישראל, מלטה, סלובניה, סן מרינו, ספרד ורוסיה. למרות שבתחילה לא נכללה ברשימת המשתתפים, מאוחר יותר התברר כי קרואטיה תישאר בתחרות אחרי הכל.
מגישים
ב־28 במרץ 2022, ערוץ Culturebox הודיע ברשתות החברתיות כי המחזאית ג'ודית צ'יין תהיה המנחה של המהדורה העשרים של התחרות. היא ידועה בכך שהגישה את Musiques en fête מאז 2018 ואת Victoires de la musique classique מאז 2019 בנוסף עבדה בתחנת הרדיו France Musique מאז 2007. ב־26 ביוני 2022, הוכרז כי וינסנט דלבושיי יצטרף בתור מנחה שותף של התחרות. דלבושיי הוא יליד בלגיה, הוא מגיש רדיו של Musiq'3, תחנת הרדיו הקלאסית של השדרן בשפה הצרפתית RTBF.
חברי חבר השופטים
ב־5 ביולי 2022 הכריזה France Télévisions על המושבעים בתחרות. המושבעים לגמר הם: הפסנתרן הליטאי ויו"ר חבר השופטים Mūza Rubackytė, נורה צ'יסמונדי האבובנית השווייצרית, מנהלת פסטיבל "Radio France Montpellier" ז'אן-פייר רוסו, הצ'לן הצרפתי כריסטיאן-פייר לה-מארקה, והכנר האלבני טדי פפאברמי.
המדינות המשתתפות
רשימת המשתתפים הראשונה הוכרזה ב־21 בפברואר 2022, כאשר רק שמונה מדינות אישרו את השתתפותן, המספר הנמוך ביותר מאז 1984. מאוחר יותר, אתר האינטרנט של Virtuosos חשף שגם קרואטיה תתחרה, ובכך העלה את מספר המדינות המתחרות לתשע. ב־13 ביולי נחשפו סדר ההופעות והיצירה/ות שכל אמן ינגן.
מדינות אחרות
כדי שמדינה תהיה זכאית להשתתפות פוטנציאלית באירוויזיון מוזיקאים צעירים, היא צריכה להיות חברה פעילה באיגוד השידור האירופי (EBU). לא ידוע אם ה־EBU מוציא הזמנות השתתפות לכל 56 החברים הפעילים כפי שהם עושים עבור האירוויזיון ותחרות אירוויזיון הילדים. החברים הפעילים של ה־EBU המפורטים להלן פרסמו את ההכרזות הבאות ביחס להחלטותיהן:
גופי השידור של המדינות הבאות אישרו את אי השתתפותם מבלי לספק הסבר נוסף:
שידור
המדינות הבאות, המפורטות לפי סדר תאריכי השידור, אישרו שהן ישדרו את התחרות.
ח'ונסו
ח'וֹנסוּ היה אל הירח המצרי בתקופת מצרים העתיקה. פירוש שמו הוא "נוסע" וייתכן ששמו קשור למסעות הירח על פני השמים בלילה. יחד עם האל תחות הוא מסמל את מעבר הזמן. ח'ונסו סייע ביצירת חיים חדשים בכל היצורים החדשים. הוא היה חלק מהשלישייה האלוהית של תבאי עם אביו האל אמון ואמו האלה מות. במקדש קום אומבו סגדו לו יחד עם האל התנין סובק, אל הפריון ויוצר העולם והאלה חתחור.
חלק מתפקידיו היה גם להגן מפני חיות הבר, להעצים את הגבריות של הגברים, ולסייע בריפוי. האמונה הייתה שכשח'ונסו גורם לחצי הסהר לזרוח, נשים נכנסות להריון והבקר הופך לפורה.
ח'ונסו מוזכר בכתבי הפירמידה מתקופת הממלכה הקדומה השושלות החמישית והשישית המאות ה-26 עד ה-23 לפנה"ס, וכן בכתבי ארון הקבורה מתקופת הביניים הראשונה המאה ה-22 לפנה"ס. אבל עיקר חשיבותו של האל החלה בתקופת הממלכה החדשה, אז הוא תואר כ"אל הגדול מכל האלים". חלק מהמקדש הגדול בכרנך הוקדש לאל זה. על אחד הקירות במקדש הוא מתואר כנחש גדול המפרה את הביצה הקוסמית בבריאת העולם.
המוניטין של ח'ונסו כמרפא התפשטה גם מחוץ למצרים. המלך תלמי הרביעי לאחר שנרפא ממחלתו קרא לעצמו: "אהובו של ח'ונסו שהגן על הוד מלכותו וגרש את הרוחות הרעות"
פולחן לאל ח'ונסו התקיים באדפו, ממפיס והיביס. אחד מחדר הפולחן סביב הדביר במקדש אדפו הוקדש לאל ח'ונסו.
אליפות צרפת הפתוחה 1974
אליפות צרפת הפתוחה 1974 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-3 ביוני והסתיימו ב-16 ביוני. זו הייתה האליפות ה-73 מאז ייסודה.
הפרסים
סך הפרסים היה 407,000 פ"צ.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1973 איליה נסטסה ( רומניה) הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר ביורן בורג נפגש עם מנואל אורנטס  וניצח ב-5 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1973 מרגרט קורט לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר כריס אוורט נפגשה עם אולגה מורוזובה  וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות גברים
מזוג מנצחי תחרות 1973 ג'ון ניוקומב וטום אוקר  לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג דיק קרילי ואוני פרון  נפגשו עם רוברט לוץ וסטן סמית'  וניצחו ב-5 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
זוג מנצחות תחרות 1973 מרגרט קורט ווירג'יניה וייד  לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר כריס אוורט ואולגה מורוזובה  נפגשו עם גייל שריף  וקטיה אבינגהאוס  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
מנצחי תחרות 1973 פרנסואז דיר וז'אן קלוד ברקלה לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר מרטינה נברטילובה  ואיוואן מולינה  נפגשו עם רוזי דרמון ומרסלו לרה  וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס
בשנת 1974 פליקס קפלן ואורן גרונדברג השתתפו בתחרות זוגות. בסיבוב הראשון הם הפסידו לסטן סמית' ורוברט לוץ מארצות הברית.
טל בן-חיים (1989)
קריירת מועדונים
בן-חיים החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל כפר סבא, ולאחר מכן שיחק גם במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. כשהיה בן 16 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, וב-6 במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת המשיך לשחק בקבוצת הנוער ואף זכה בתואר מלך השערים כשכבש 19 שערים במסגרת הליגה לנוער, אך לקראת סוף העונה שולב גם בקבוצה הבוגרת. ב-3 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול בני יהודה. את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-24 במאי 2008 מול הפועל תל אביב.
בעונת 2008/2009 הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת של מכבי פתח תקווה, ובעונות שלאחר מכן הוביל את התקפת הקבוצה יחד עם עומר דמארי. בסוף חלון ההעברות של עונת 2011/2012 היה אמור לעבור להפועל תל אביב בעקבות מעברו של דמארי לקבוצה בתחילת הקיץ, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל, ובן-חיים נשאר בפתח תקווה שנה נוספת, בה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בסך הכל שיחק בקבוצה 122 משחקי ליגה, בהם הבקיע 29 שערים.
ביולי 2012 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב, עם אופציה לעונה נוספת, כאשר מכבי פתח תקווה קיבלה עבורו חצי מיליון אירו ו-75% מסכום המכירה הבאה שלו. ביום הולדתו ה-23, ב-5 באוגוסט 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל בדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. שבוע לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקבוצה, במשחק גביע הטוטו מול מכבי נתניה. ב-23 באוגוסט 2012 שיחק לראשונה במסגרת אירופית, וגם כבש את שערו הראשון באירופה, במשחק מול F91 דודלאנג' בלוקסמבורג במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. שלושה ימים מאוחר יותר כבש את שער הליגה הראשון שלו בהפועל תל אביב, במחזור הראשון של עונת 2012/2013 מול הפועל רמת-גן. בסך הכל כבש בהפועל תל אביב שבעה שערי ליגה, והוסיף חמישה בישולים.
ב-25 ביוני 2013 חתם בקבוצת מכבי תל אביב לארבע שנים תמורת 330 אלף דולר לעונה. מכבי תל אביב שילמה עבורו 1.1 מיליון אירו, בנוסף ל-25% מסך העברתו הבאה שיועברו למכבי פתח תקווה. ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כששיחק בדקות האחרונות בניצחון על גיור ההונגרית במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות. במשחק הגומלין, שבוע לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות, ובעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה בטרבל. בן חיים נכנס כמחליף בגמר גביע המדינה באותה העונה, בו הביסה הקבוצה 2–6 את הפועל באר שבע.
בעונת 2015/2016 שיחק עם מכבי תל אביב בשלב הבתים של ליגת האלופות ובגמר גביע המדינה. העונה הסתיימה ללא תארים עבור קבוצתו אך עם 13 שערים וארבעה בישולים ב-50 הופעות בכל המסגרות. בעונה שלאחר מכן כבש בן חיים 15 שערי ליגה וקבע שיא אישי, אך הקבוצה שוב סיימה את העונה ללא תואר.
ב-26 ביוני 2017 חתם בן חיים לארבע שנים בספרטה פראג, אשר שילמה עבורו 2.9 מיליון אירו, ההעברה היקרה בהיסטוריה של ליגת העל הצ'כית. בן חיים לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה וסיים את עונת ללא שערים, עם שני בישולים ב-18 הופעות בליגה. בתחילת עונת שותף בשני משחקי ליגה, אך לאחר מכן קרע את הרצועה הצולבת ולא חזר לשחק עד תום העונה. ביוני 2020 טל בן-חיים שוחרר מספרטה לאחר שכמעט לא שיחק במדיה.
ב-27 ביולי 2020, חזר לקדנציה שנייה במכבי תל אביב. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 1–2 את הפועל תל אביב.
ב-1 ביולי 2022 חתם במכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית.
נבחרות ישראל
לזכותו של בן-חיים ארבע הופעות ושער אחד בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, וכן תשע הופעות ושער אחד בנבחרת הצעירה עד גיל 21.
בן-חיים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת ב-29 במרץ 2011, במשחק מול גאורגיה, במסגרת מוקדמות יורו 2012. כשבמשחק זה כבש את שער הניצחון, שהוא גם שער הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, שש דקות לאחר שנכנס כמחליף.
חיים אישיים
בן-חיים הוא בנו של כדורגלן העבר אופיר בן-חיים, נשוי לליאן ואב לשני בנים ובת.
יחסי ונואטו–צרפת
יחסי ונואטו–צרפת מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת ונואטו לרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה
בשנת 1906 הוחלט על שלטון משותף של בריטניה וצרפת בוונואטו, בשנת 1980 הם העניקו לה את עצמאותה. היחסים בין צרפת וונואטו התנדנדו על ידי סדרת משברים בשנות ה-80, והתערערו לחלוטין בכמה הזדמנויות, כאשר ונואטו גירשה את שגריר צרפת בשנת 1981, בשנת 1984 ובשנת 1987. בשנת 1980, ונואטו גינתה את הניסויים הגרעיניים של צרפת בפולינזיה הצרפתית. בשנת 1985, האונייה ריינבו וורייר של גרינפיס התקבלה על ידי ממשלת וולטר ליני בפורט וילה, ופקיד בכיר מוונואטו אף נותר על סיפונה במהלך מסע המחאה של הספינה למורורואה. לאחר הטבעת האונייה ריינבו וורייר באוקלנד האשים ליני את צרפת בגלוי כי ביצעה "מעשה טרור". היחסים השתפרו משנות ה-90 ואילך, והיום, צרפת מספקת סיוע בפיתוח ונואטו. שתי המדינות חולקות גם יחסים כלכליים ותרבותיים טובים; שתי המדינות חברות בארגון הבינלאומי של לה פרנקופוני.
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול (סרט)
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול (באנגלית: The Effect of Gamma Rays on Man-in-the-Moon Marigolds) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1972 המבוסס על מחזה בשם זה שזכה בפרס פוליצר מאת פול זינדל.
פול ניומן הפיק וביים את הסרט בו משתתפות אשתו ג'ואן וודוורד ובתו נל.
המחזה והסרט מתארים דרמה משפחתית אצל משפחה חד-הורית לא מתפקדת עם אם המתקשה לנהל את חייה וחיי שתי בנותיה.
בתפקיד הבת הגדולה משחקת רוברטה וואלאך, בתו של אלי וולך ובתפקיד הבת הקטנה - נל פוטס בתם של וודוורד וניומן ששיחקה עם אמה גם בסרט רייצ'ל, רייצ'ל.
תקציר העלילה
ביאטריס (בטי) הנסדורפר (ג'ואן וודוורד) היא אלמנה הגרה בבית מוזנח ומתקשה לנהל את חייה ואת שתי בנותיה רות (רוברטה וולך) ומטילדה (טילי) (נל פוטס).
רות הבכורה היאה טיפוס מוחצן, אוהבת להתעסק עם נערים, עונה בחוצפה לאמה ונתקפת לעיתים בזעם שמסתיים בהתקף אפילפטי.
טילי היא טיפוס שקט ומופנם. אוהבת את הלימודים ודרכם מנסה להתרחק מהמצוקות בבית. במסגרת הלימודים היא קבלה מהמורה למדעים ארנב. כעת היא עוסקת במחקר על זרעי ציפורני חתול שקבלו מנות שונות של קרני גמא מקובלט 60 וגודלו באותם התנאים. אמה בטי לא מעריכה את מעשיה ומתקשרת לבית הספר שייקחו בחזרה את הארנב המטנף את הבית.
ניקי ג'אם
ניק ריברה קמינרו (נולד ב-17 במרץ 1981), הידוע בשם הבמה ניקי ג'אם, הוא זמר אמריקאי ממוצא פוארטו ריקני, מהבולטים בסגנון הרגאטון. הוא התפרסם במיוחד בשל הלהיט "El Perdon" ששר במשותף עם אנריקה איגלסיאס.
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול (סרט)
תקציר העלילה
בטי היא טיפוס לא יציב, מתלבשת ברישול, מעשנת כבדה ומכורה לאלכוהול ולתרופות. נוטה להשתמש באלימות מילולית וידועה בבית הספר כ"בטי המטורללת" (Betty the Loon). היא מקוננת כל הזמן על גורלה המר וחולמת לפתוח בית תה בו יגישו בנותיה עוגות ממעשי ידיה אבל הבנק מסרב לתת לה הלוואה לשם כך וכן גם גיסה. בטי נאלצת להשכיר חדר לקשישים סיעודיים הנמצאים בסוף דרכם. כעת נמצאת אצלה קשישה המכונה "נני" שאינה מדברת ובטי שופכת עליה את כל תסכוליה.
ניקי ג'אם
בצעירותו
ניקי ג'אם נולד בבוסטון, מסצ'וסטס בארצות הברית, לאב ממוצא פוארטו-ריקני ולאם ממוצא דומיניקני. לאחר מכן עבר עם משפחתו לבריו אובררו בפוארטו ריקו כשהיה בן 10. הוא עסק במוזיקת רגאטון מגיל צעיר. הכינוי "ניקי ג'אם" ניתן לו כבדיחה על ידי אדם חסר בית. משפחתו הייתה מעוטת-הכנסה, וכצעיר התפרנס מעבודה לא חוקית בחנות מכולת כדי לסייע למשפחתו, ובזמנו החופשי אילתר מוזיקה בחזית מקום העבודה שלו. יום אחד מנהל מוזיקלי זיהה את הכישרון והחתים אותו. בגיל 14 הוא הקליט את האלבום הראשון שלו Distinto A Los Demas שיצא בשנת 1999. האלבום לא הצליח, אך הוא העניק לו הכרה בתעשיית המוזיקה, ומשך את תשומת לבם של מפיקים מוזיקליים דוגמתDJ Joe, DJ Playero ו-DJ Chiklin. סדרה המספרת את סיפור חייו הופקה עבור Netflix, ובחלק מן הפרקים ניקי עצמו משתתף.
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול (סרט)
תקציר העלילה
עבודת המחקר של טילי נבחרה בתוך חמש העבודות המצטיינות. טילי מבקשת מבטי לבוא לטקס הצגת העבודות המצטיינות. בטי מסרבת אבל לאחר מכן מסכימה. היא מתלבשת ומתמרקת ומבקשת מרות להישאר בבית ולשמור על הקשישה. כשרות מסרבת מתפתחת מריבה קולנית שבסופה אומרת רות לאמה שתדע שבבית הספר מכנים אותה "בטי המטורללת". ברגע זה מתחולל שינוי בדעתה של בטי, היא מתחילה לשתות, הורגת את הארנב ומנסה להחזיר את הקשישה למשפחתה ולבסוף מגיע שתוייה לבית הספר ואומרת לטילי לפני האנשים ההמומים כמה שהיא גאה בה.
טילי מסבירה את תוצאות מחקרה שהוא אלגוריה למצבה. הזרעים שספגו הכי הרבה קרינה לא נבטו. אלה שספגו כמות קטנה לא נפגעו. אלה שספגו כמות בינונית נבטו אך הופיע ביניהם מוטציות - גבעולים ענקיים, עלים בעלי צורות שונות ופריחה כפולה וכי יבוא יום והאנושות תכיר בכוחו של האטום ויהיה עולם טוב יותר.
ניקי ג'אם
ניקי ג'אם: קריירת סולו
ניקי ג'אם זכה לתהילה בעקבות הוצאת האלבום Haciendo Escante בשנת 2001. עם זאת, הוא לא זכה להכרה בינלאומית עד לשנת 2004, עם הוצאת האלבום Vida Escante. הוא ודדי יאנקי נפרדו בגלל גורמים וקונפליקטים רבים בין השנים, אשר נגמרו ביריבות. בגלל הפופולריות של יאנקי באותה תקופה, הרבה ראו בניקי ג'אם את ה"איש הרע" בסיפור בכל היריבות, מה שגרם חוסר אהדה כלפיו. אלבום האולפן האחרון שלו הוא The Black Carpet (השטיח השחור), שיצא בשנת 2007. במהלך הקריירה שלו, ניקי ג'אם עבד עם אמנים רבים דוגמת דדי יאנקי, הקטור וטיטו, ליטו ופולקו, ביג ג'וי ורבים אחרים. עם זאת, בסוף שנות ה-2000 הקריירה שלו סבלה מנסיגה, והוא החליט לעבור למדז'ין, קולומביה בשנת 2010 לאחר שהופיע מספר פעמים שם. בקולומביה, ניקי ג'אם מצא את תשומת הלב של המעריצים שהיה זקוק לה כדי לאתחל את הקריירה שלו. תודות לקהל הקולומביאני, הוא חזר לעצמו עם להיטים מוצלחים: "Tu Primera Vez", "Piensas en Mi", "Curiosidad", "Juegos Prohibidos ובמיוחד "Voy A Beber". הוא גם עבד עם דדי יאנקי שוב, אחרי 8 שנים בהן לא עבדו ביחד, על האלבום Prestige של דדי יאנקי. ניקי ג'אם הופיע באלבומים רבים של רגאטון, כרגע מחזיק בשיא של הופעות במספר אלבומים שונים, שהוחזק לפני כן על ידי דדי יאנקי. בשנת 2010, השתתף בשיר "Amor de Dos" של קרול ג'י. בשנת 2015, ניקי ג'אם זכה בגראמי הלטיני על ההופעה האורבנית הטובה ביותר. השיר "Hasta el Amanecer" (עד הזריחה) יצא ב-15 בינואר 2016 בתחרות הרדיו בארצות הברית, והוגדר ב-Billboard כשיר רגאטון סקסי ולוהט, שכולל את החותם הרומנטי שלו. הוא מחפש אחר בחורה שפגש במכבסה, ומוותר בסוף אפילו בלי שבירר את שמה. סרטון השיר נצפה מעל 53 מיליון פעם ב-YouTube תוך 3 שבועות, ומעל מיליארד צפיות עד היום, דבר שמציג הבטחה לעונה מצליחה.
השיר המצליח ביותר שלו עד כה הוא "El Perdon" שהוציא במשותף עם אנריקה איגלסיאס ב-6 בפברואר 2015. השיר יצא גם בגרסה אנגלית בשם Forgiveness ב-10 ביולי 2015. השיר יצא במקור כשיר של ג'אם בלבד, אבל לאחר ששוחח איתו, החליט הזמר הספרדי אנריקה איגלסיאס לשתף איתו פעולה. השיר זינק במצעדים וזכה להצלחה גדולה בכל העולם. הסרטון הוקלט במדז'ין, קולומביה. השיר בגרסה הספרדית זכה כבר ליותר ממיליארד צפיות ביוטיוב, וזכה לתקליטוני פלטינום בשורה ארוכה של ארצות, בראשן ספרד (5 פעמים פלטינום). בשנת 2017, השתתף ג'אם בלהיט "Perro Fiel", של הזמרת שאקירה, שצבר כ-550 מיליון צפיות ביוטיוב, ובשנת 2018, השתתף ברמיקס שיצא עבור השיר "Mi Cama" של הזמרת קרול ג'י. בשנת 2021 השתתף בשיר "Dale Mami" ביחד עם הזמר הישראלי עומר אדם.
יובל אלוביץ
יובל אלוביץ (נולד ב-5 ביולי 1966), פרופסור במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
נולד בבאר שבע לדן ולמירלה אלוביץ.
אלוביץ משמש כמנהל מעבדות דויטשה טלקום וראש תחום סייבר במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון. שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בתחום אבטחת מידע. תחום התמחותו הוא מחשוב וביטחון ברשת, פרטיות ואנונימיות בחברה אלקטרונית, רשת חברתית מאובטחת, רשתות מורכבות וזיהוי של קוד זדוני באמצעות טכניקות למידת מכונה.
בשנת 2013 מצאו אלוביץ ועמיתיו פרצה במכשירים הסלולרים של תאגיד האלקטרוניקה סמסונג. בעקבות ממצאיהם, פרסמה החברה הודעת התנצלות וחסמה את הפרצה.
בשנת 2014 מצאו אלוביץ ועמיתיו באוניברסיטת בן-גוריון דרך לפרוץ למחשבים ללא חיבור לאינטרנט. בעקבות תגלית זו החל אלוביץ לשקוד על פיתוח סטרטאפ בסינגפור, מטעם חברת דויטשה טלקום.
אלוביץ מתגורר במושב ערוגות יחד עם אשתו אורנית אלוביץ וארבעת ילדיו.
ריצ'י סמבורה
ריצ'רד (ריצ'י) סטיבן סמבורה (באנגלית: Richard Stephen "Richie" Sambora; נולד ב-11 ביולי 1959) הוא גיטריסט רוק וזמר אמריקאי. סמבורה היה הגיטריסט המוביל והוותיק של להקת הארד רוק בון ג'ובי; יחד עם סולן הלהקה, ג'ון בון ג'ובי, כתב סמבורה את רוב שיריה. במשך תקופת פעילותו, הוציא סמבורה שלושה אלבומי סולו וחמישה עשר אלבומים יחד עם להקתו.
קריירה
חוץ מתפקידו של סמבורה כגיטריסט וחבר להקת בון ג'ובי, לסמבורה קריירת סולו. את אלבום הסולו הראשון שלו, "Stranger in This Town", הוציא בשנת 1991. זהו אלבום בלוז שקיבל ביקורות טובות, אך נכשל מבחינה מסחרית ולא משך את המעריצים של בון ג'ובי. בשיר "Mr Bluesman" אריק קלפטון היה נגן הגיטרה הראשי, וריצ'י סמבורה ליווה אותו על גיטרה אקוסטית. הוא עשה סיבוב הופעות קצר בארצות הברית כתמיכה באלבום, שכלל את טוני לוין (בס), דייב אמאטו (גיטרה), קריסטל טליפרו (כלי הקשה) ואת חברי להקת בון ג'ובי טיקו טורס (תופים) ודייב בריאן (קלידים). השיר "Ballad of Youth" יצא בבריטניה בקיץ 1991 ואף על פי שהופיע בפרסומות בתוכנית "Friday Rock Show" ב-BBC Radio 1 הוא נמצא בקושי ברפרוף 75 TOP השירים. "Soul undiscovered" היה אלבום הסולו השני של סמבורה, ויצא בשנת 1998. האלבום הופק על ידי דון. במהלך סיבוב ההופעות "Undiscovered Soul", בקיץ 1998 סייר סמבורה ביפן, אוסטרליה ואירופה. מלוויו כללו את ריצ'י ספה (גיטרה), רון ויקסו (תופים), קאסים סאלטון (בס), טומי מנדל (קלידים), אוורט ברדלי (כלי הקשה - ביפן בלבד), ברונו ג'ויה (כלי הקשה - אוסטרליה בלבד) וקריסטל טליפרו (כלי הקשה - אירופה בלבד). ריצ'י סמבורה התארח באלבומו של בו דידלי מ-1996 "A Man Amongst Men", כאשר ניגן בגיטרה בשירים "Can I Walk You Home" ו-"Oops! Bo Diddley"
14 שנים לאחר אלבום הסולו הקודם שלו, הודיע ריצ'י סמבורה על האלבום השלישי "Aftermath of The Lowdown". האלבום יצא ב-18 בספטמבר 2012, והופק על ידי לוק אבין שהפיק עם להקת בון ג'ובי את האלבומים "Crush" ו-"Bounce".
חיים אישיים
סמבורה נישא לשחקנית הת'ר לוקליר בפריז ב-17 בדצמבר 1994. בתו אליזבת אווה סמבורה נולדה ב-4 באוקטובר 1997. בפברואר 2006 הגישה לוקליר תביעת גירושין בטענה על מחלוקות שאינן ניתנות לגישור. הגירושין התקבלו ב-11 באפריל 2007. סמבורה מתגורר בלוס אנג'לס והוא בעל בית סמוך לחוף בלגונה ביץ'.
ב-7 ביוני 2007, הוכרז כי סמבורה נכנס למתקן גמילה ידוע בלוס אנג'לס לטיפול הקשור לאלכוהוליזם. ב-26 במרץ 2008, סמבורה נעצר על נהיגה בשכרות בלגונה ביץ', קליפורניה.
ב-28 באפריל 2011 החליט סמבורה להיכנס פעם נוספת למכון גמילה. בעקבות תהליך הגמילה, סמבורה נעדר משלוש עשרה הופעות של להקת בון ג'ובי.
כלים וציוד
סמבורה ידוע במגוון הרחב של הציוד שלו לאורך הקריירה.
שנות ה -80, סמבורה ניגן בעיקר בקרמר, ג'קסון, שרבל ובמודל לס פול בהזמנה אישית. בתחילת אמצע 1987, הוציאה קרמר את המודל ריצ'י סמבורה סיגנצ'ור עם שלושה המבקרים, חומרה מזהב, שיבוצי כוכב בסימוני המיקום בצוואר ופלויד רוז טרמולו נעילה מקורי, הייצור נפסק בשנת 1989. היום דגם זה חודש על ידי MusicYo, ושמו של סמבורה כבר לא על שמה, היום דגם זה נקרא "ג'רזי כוכב" (Jersey star). זו משמשת מספר דגמים אחרים בקרמר, כולל מגוון רחב של דגמים מותאמים אישית. בשנים שלאחר מכן ניגן סמבורה על גיטרות שונות, בעיקר על גיטרת ג'קסון שחורה בהזמנה אישית, אשר כללה רק המברקר אחד במצב גשר, פלויד רוז מערכת טרמולו וצוואר מייפל.
בשנת 1991 הוציאה פנדר גיטרת ריצ'י סמבורה סיגנצ'ור סטראטוקסטר HSS מודל. אשר כללה פלויד רוז מערכת טרמולו מקורית ושילוב של המבקר DiMarzio PAF Pro ו 2 פנדר טקסס ספיישל. גיטרה זו באה בשני מודלים; האמריקאי, ומאוחר יותר בשנת 1996, יפנית. המודל האמריקאי כלל גוף אלמון והיה זמין בצבע דובדבן סנברסט או בצבע לבן, ואילו המודל היפני היה גוף אלמון עם גרפיקה שחורה ואפורה. תכונות אחרות כללו צוואר מחתיכה אחת של מייפל, עם 22 סריגים ושיבוצי כוכב בסימוני המיקום.
בשנת 2000, החלה טיילור את הייצור של דגם הסיגנצ'ור ריצ'י סמבורה, אקוסטית עם 6 מיתרים עשוי עץ הקואה, המכונה RSSM. ריצ'י הזמין גם גיטרת פנדר טלקסטר עם צוואר כפול בהזמנה אישית שמשמשת רק לשיר "Have a nice day". בסוף 2007, הפך סמבורה לחותם של חברת הגיטרות ESP, גיטרת הסיגנצ'ור החדשה של ריצ'י סמבורה, ESP SA-2 Lennox, הכוללת צוואר מייפל עם פינגרבורד רושבוד, 22 סריגים, פלויד רוז, שני המבקרים, חומרה בציפוי כרום. כאשר לגיטרה יש 3 צבעים: שחור, לבן וסנברסט. נכון להיום ריצ'י סמבורה מנגן בעיקר על גיטרת זו.
אנדרו וייאת'
אנדרו ניואל וייאת' (Andrew Newell Wyeth; 12 ביולי 1917 – 16 בינואר 2009) היה אמן חזותי, בעיקר צייר ריאליסטי, בסגנון הציור האזורי בארצות הברית. הוא אחד האמנים הידועים ביותר בארצות הברית במחצית המאה ה-20.
הנושאים שהיו חביבים על וייאת' ביצירותיו היו הנופים והאנשים סביבו, בעיר הולדתו צ'אדס פורד בפנסילבניה ובבית הקיץ שלו בקושינג, מיין. וייאת' ציין לעיתים קרובות כי: "אני מצייר את חיי." אחד הדימויים הידועים ביותר באמנות המאה ה-20 בארצות הברית הוא הציור "עולמה של כריסטינה", המצוי באוסף המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. זהו ציור טמפרה משנת 1948, כאשר וייאת' היה בן 31.
ילדותו
אנדרו וייאת' היה הצעיר מבין חמשת ילדיו של המאייר והאמן אן. סי. וייאת' ואשתו קרולין בוקיאוס וייט. הוא נולד ב-12 ביולי 1917. אביו היה אב קשוב אשר דאג לטפח את תחומי העניין והכישרון של כל אחד מילדיו. משפחתו נהגה לבלות יחדיו בקריאה, טיולים ובטיפוח "קרבה לטבע", ולהיסטוריה המשפחתית.
אנדרו למד בבית כיוון שסבל מבריאות לקויה. בדומה לאביו, וייאת' הצעיר אהב לקרוא והעריך את שירתו של רוברט פרוסט ואת כתביו של הנרי דייוויד ת'ורו ויחסיהם עם הטבע. לרגישותו כאמן תרמו גם מוזיקה וסרטים. מקור השפעה עיקרי, עליו דן וייאת' בהרחבה, היה סרט אילם משנת 1925, "המצעד הגדול", בבימוי קינג וידור. וייאת' טען שראה את הסרט, אשר מתאר דינמיקה משפחתית דומה לשלו, "מאה ושמונים פעם" והאמין שליצירה קולנועית זו הייתה את ההשפעה הגדולה ביותר על עבודתו. וידור יצר מאוחר יותר סרט תיעודי, בשם "מטאפורה", בו הוא דן עם וייאת' על השפעת "המצעד הגדול" על ציוריו, כולל הציורים: חורף 1946, שלג, דיוקן של רלף קליין ומפלט אחר הצהריים של ילד במעלה העץ.
אביו של וייאת' היה המורה אשר לימד אותו. כיוון שלמד בבית, הוא ניהל חיים מוגנים וממוקדים באופן אובססיבי. וייאת' סיפר על אותה תקופה: "אבא החזיק אותי כמעט בכלא, החזיק בי לעצמו בעולם שלי, ולא נתן לאף אחד להיכנס לתחום זה. זה היה עשוי כמעט כאילו עלי להישאר ביער שרווד של רובין הוד עם העלמה מריאן והמורדים."
בשנת 1920 התפרסם אביו של וייאת' והמשפחה אירחה לעיתים קרובות ידוענים בהם  פרנסיס סקוט פיצג'רלד ומרי פיקפורד. הבית המה פעילות יצירתית ורוח תחרות. כל אחיו של וייאת' היו מוכשרים. אחותו הבכורה, הנרייט, הפכה לציירת דיוקנאות וטבע דומם ידועה. קרולין, אחותו השנייה, הייתה אף היא לציירת. נתנאל, הילד השלישי, היה ממציא מצליח. אן הייתה מוזיקאית בגיל צעיר והפכה למלחינה בהיותה בוגרת. אנדרו היה בן זקונים.
הנחייתו של אן. סי. וייט
אנדרו החל לצייר בגיל צעיר. הוא ידע לשרטט עוד בטרם למד לקרוא. כשהיה נער, אביו הביא אותו אל הסטודיו שלו והעניק לו את שיעורי האמנות היחידים שקיבל אי פעם. אביו נטע בו השראה לאהבתו לנופים כפריים, לחוש הרומנטי ולמסורות אמנותיות. למרות שוייאת' לא שאף להתמחות ביצירת איורים, הוא יצר איורים שעליהם הופיעה חתימת אביו בתקופת נעוריו.
בהדרכת אביו וייאת' התמחה בציור גוף האדם ובשימוש בצבעי מים, ומאוחר יותר למד מגיסו לצייר בטמפרה. הוא למד בכוחות עצמו תולדות האמנות, ופיתח הערכה רבה לציירי הרנסאנס ולמסורת הציור האמריקאי, באופן מיוחד וינסלו הומר.
באוקטובר 1945 נהרגו אביו ואחיינו בן השלוש, בהתנגשות עם רכבת לאחר שרכבם נתקע על המסילה סמוך לביתם. וייאת' התייחס למות אביו כאירוע מכונן שלו בקריירה אמנותית שלו, בנוסף להיותו טרגדיה אישית. זמן קצר לאחר מכן, התגבש סגנונו האמנותי של וייאת' לסגנון שליווה אותו כאמן בוגר.
נישואין וילדים
ב-1940, וייאת' התחתן עם בטסי ג'יימס,  אותה פגש בשנת 1939 במיין. כריסטינה אולסון, אשר הפכה למודל אייקוני בציורו "עולמה של כריסטינה", פגשה את וייאת' לאחר שהוצגה לו על ידי אשתו. לבטסי הייתה השפעה רבה על אנדרו, בדומה לאביו. היא נטלה תפקיד חשוב בניהול הקריירה האמנותית שלו. פעם צוטטה כאומרת: "אני הבמאית ויש לי את השחקן הטוב בעולם". בשנת 1943 נולד ילדם הראשון, ניקולס. שלוש שנים אחריו נולד ג'יימס (ג'יימי"). וייאת צייר את דיוקנאות שני ילדים (הציורים "ניקולס" ו"רחוק").
יצירתו
בשנת 1937, כאשר וייאת' היה בן שלושים, הוא הציג לראשונה בתערוכת יחיד של צבעי מים בגלריה מקבת' בניו יורק. כל הציורים שהוצגו בתערוכה נמכרו ועתידו מאותה עת נראה מובטח. סגנונו שונה משל אביו, חסכני יותר, "יבש" ומוגבל יותר בקשת הצבעים בה השתמש. וייאת' היה אמן חזותי, המתואר בעיקר כצייר בסגנון ריאליסטי. בראיון שהעניק למגזין לייף בשנת 1965 אמר וייאת' כי למרות שרואים בו צייר ריאליסטי, היא רואה עצמו כאמן מופשט: "הדמויות שלי, האובייקטים של ציורי נושמים בדרך שונה; יש שם ליבה אחרת - התרגשות שהיא לבטח מופשטת. אלוהים, כאשר אתה מתחיל להתבונן במשהו, באובייקט פשוט, ומבין את המשמעות העמוקה של אותו דבר - אם יש לך רגש ביחס אליו, אין לדבר סוף."
רוב עבודתו של וייאת' היא בסגנון אזורי. הנושאים שהיו חביבים על וייאת' ביצירתו היו הנופים והאנשים אשר סביבו, בעיר הולדתו צ'אדס פורד בפנסילבניה ובבית הקיץ שלו בקושינג, מיין. וייאת' חילק את זמנו בין שני בתיו וצייר בסגנונו במשך למעלה משבעים שנה. את השראתו שאב מטיולים רגליים שעשה לבדו. הוא פיתח קרבה חריגה לאדמה ולים ושאף להבנה רוחנית המבוססת על ידיעת ההיסטוריה ורגשות שלא ניתן להביעם במילים. ציוריו מבוססים בדרך כלל על איורים מקדימים רבים בעפרון, או בקווים כלליים בצבעי מים, בטרם השלים את הציור בצבעי מים, במכחול יבש, או בטמפרה.