cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קורפורטוקרטיה
ישראל
ישנן דוגמאות רבות לקורפורטוקרטיה בישראל, כגון המענק הממשלתי להראל ויזל ורשת פוקס בתקופת הקורונה, שבוטל לאחר ביקורת ציבורית וחרם צרכנים,  או הסיוע הכספי לחברות התעופה, ובעיקר אל-על,   שנעשה לשגרה וחוזר לכותרות אחת לכמה שנים, או התמיכה ההיסטורית של ממשלות ישראל במפעלי טקסטיל ותעשייה, וגם הלאמת הבנקים.
ביקורת
הוגים ליברלים וליברטריאנים מבקרים את השיטה הכלכלית-פוליטית הזאת, משום שלדעתם המדינה צריכה לא להתערב בכלכלה, ומתארים אותה כשיטה שמפריטה את רווחי החברות אך מלאימה את הפסדיהן. המושג שגור גם בקרב סוציאל-דמוקרטים כדי להתלונן על מכירת משאבי טבע למפעלים, חברות ואנשים פרטיים. השתמשו בו גם מבקרי הגלובליזציה מהפופוליזם הימני שדוגל בפרוטקציוניזם, לעיתים מאותן הסיבות, משום שלטענתם משאבי הטבע שייכים למדינה ולעם, ולא לאנשים פרטיים.
תחנת משטרת נשר
תחנת משטרת נשר היא תחנת משטרה אזורית הממוקמת בעיר נשר ובאחריותה גם יישובי רכס הכרמל: דלית אל כרמל ועוספיה. היא הוקמה ב-24 באוגוסט 2021. ההחלטה להקמת התחנה האזורית, שלובה במיפוי אזור הכרמל ומאפייני נתוני הפשיעה בו. בהתאם לכך, החליטו מפכ"ל המשטרה יעקב שבתאי ומפקד מחוז החוף ניצב יורם סופר, להקים במחוז חוף מרחב משטרתי חדש, מרחב הכרמל, הכולל את תחנת נשר, חיפה וטירת הכרמל. לפני הקמת התחנה האזורית בנשר, הייתה קיימת בעיר שלוחה מקומית של משטרת זבולון היושבת בקריית חיים על כביש 4 במבנה טגארט.
התחנה ממוקמת ברחוב דרך השלום במתחם המוקד והפיקוד העירוני בנשר עד אשר תמצא משכן קבע. בעתיד היא תכלול כ-250 שוטרים. מפקד התחנה הזמני היה רפ"ק אופיר ברקוביץ'. ב-12 בינואר 2022 החליף אותו סנ"צ יצחק בן חיים.
היסטוריה
השלוחה המקומית הוקמה בשנות ה-50 של המאה ה-20 במבנה בן 2 קומות במרכז שכונת תל חנן. נקודת המשטרה שכנה ליד מבנה המועצה המקומית נשר בדרך השלום של היום. באותה תקופה השתייכה השלוחה לנפת זבולון במחוז חיפה. בשלהי שנות ה-50 מוזג מחוז חיפה אל המחוז הצפוני כאשר המטה הראשי נשאר בחיפה.
ב-24 באוגוסט 2021 הפכה נקודת המשטרה ששימשה שלוחה של תחנת זבולון בקריית חיים לתחנת משטרה עצמאית, וזאת כחלק מהרה-ארגון של מחוז חוף הוקם מרחב חדש ששמו "מרחב כרמל" הכולל את תחנת חיפה, תחנת טירת הכרמל ותחנת משטרת נשר האחראית גם על היישובים עוספיה ודלית אל-כרמל אוכלוסייה כוללת של כ-55,000 תושבים בהם רבים מהמגזר הדרוזי ומרחב גאוגרפי גדול של הר הכרמל.
פסטיבל התמר
פסטיבל התמר הוא פסטיבל מוזיקה ישראלית ולועזית, המתקיים מדי שנה, החל מ-1999, ברחבי מועצה אזורית תמר, באזור ים המלח.
בפסטיבל מתקיימים מופעים של מוזיקאים ישראלים ובינלאומיים במשך 4 ימים, במהלך חול המועד סוכות. המופעים מתרחשים במספר אתרים מדבריים פתוחים באזור ים המלח: פסגת המצדה, היכל מצדה (למרגלות הר המצדה), הגן הבוטני בעין גדי, ויישובי כיכר סדום. חלק מהמופעים במצדה מתחילים בלילה ונמשכים עד לזריחת השמש.
קוסטה רונין
קונסטנטין "קוסטה" רונין (ברוסית: Konstantin "Costa" Ronin נולד ב-3 בפברואר 1979) הוא שחקן וצלם קולנוע אוסטרלי.
ביוגרפיה
רונין נולד בקלינינגרד, ברית המועצות (כיום רוסיה). את 17 השנים הראשונות לחייו בילה ברוסיה. בצעירותו, הוא עבר לוולינגטון, ניו זילנד עם אמו ולמד יחסים בינלאומיים ומדעי המדינה באוניברסיטת ויקטוריה, לפני שעבר לפרת', אוסטרליה להשכלה על תיכונית נוספת ולאחר מכן, לסידני.
בגיל 15, רונין התחיל לעבוד ולמד על התרבות האמריקאית כשהאזין לתחנת רדיו שלימדה אנגלית באמצעות מוזיקה.
קריירה
רונין מגלם דמויות ממוצא רוסי. הופעתו הראשונה של רונין בקולנוע הייתה בסרט "Red Dog". בשנת 2014 בחל לשחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאים בתפקיד חוזר. בעונה השלישית דמותו הפכה לתפקיד ראשי. הוא התארח בכמה סדרות טלוויזיה בהן גות'האם, הנגיף ו-"על הכוונת".
בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה הומלנד. שנה לאחר מכן שיחק בסרט היו זמנים בהוליווד.
שרה זילברשטרום
שרה זילברשטרום (נולדה ב-ה'תשכ"ז, 1966) היא אשת חינוך חרדית, מנהלת את הוועדה המשרדית 'חיים בשותפות' מטעם לשכת שרת החינוך, בעבר ניהלה את אגף החינוך במועצה אזורית שדות דן, הייתה מנהלת אגף א' להתמחות וכניסה להוראה במשרד החינוך, הקימה את מרכזי הסימולציה בחינוך, הייתה מנהלת מכללת בית רבקה  ויו"ר ארגון הנשים 'נשי ובנות חב"ד'.
ביוגרפיה
נולדה ב-1966 בירושלים, למשפחה חב"דית. למדה בבית הספר "בית חנה". בעלת תואר ראשון בתנ"ך ומחשבת ישראל מהמכללה בירושלים ודוקטורט במינהל החינוך בהדרכתה של פרופ' חנה יעוז באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"השתקפות ערכי הקוד האתי של אנשי חינוך והוראה בסדנאות ההתמחות בהוראה". מאז ממשיכה לחקור את תחום האתיקה המקצועית ותוכניות לימודים.
בשנים 1987–1993 הייתה מחנכת בבית ספר יסודי בקריית גת וב-1991–1995 הייתה מדריכה לאוריינות במחוז הדרום במקביל לעבודתה כרכזת הדרכה ומדריכה פדגוגית במכללת בית רבקה.
בין השנים 1995 – 2001 הייתה המנהלת של מכללת בית רבקה, שהיא מכללה לחינוך ולהכשרת מורים בכפר חב"ד המונה כ־1,500 סטודנטים, סדירים ומשתלמים, וכ-200 עובדים ואנשי סגל. בהובלתה התפתחה המכללה בתחום החינוכי, הפדגוגי והאקדמי. החל משנת 2001 הובילה במשך 18 שנה את תהליך הכניסה להוראה בישראל לכל המתמחים והמורים החדשים.
כיהנה כיו"ר ארגון הנשים 'נשי ובנות חב"ד', ולאחר פרישתה משמשת כחברת הנהלה בארגון. מעבירה הרצאות בנושאים מגוונים: חינוך, אמונה, רלוונטיות ערכי התנ"ך לחיי היום יום, כוחן של נשים, קליטת מורים חדשים, ואתיקה מקצועית לאנשי חינוך והוראה. בוגרת תוכנית עתודות לסגל הבכיר, של המדרשה למנהיגות חינוכית.
החל משלהי 2019 הייתה זילברשטרום מנהלת אגף חינוך במועצה האזורית שדות דן. בתפקיד זה השפיעה רבות על יישובי המועצה. בין השאר הקימה את "המרכז להורות משמעותית" המקיים הרצאות מתוקשבות להורים. כיום היא מנהלת את הוועדה המשרדית 'חיים בשותפות', מטעם לשכת שרת החינוך.
זילברשטרום מתגוררת בכפר חב"ד. נשואה לרב יוסי זילברשטרום, ראש הישיבה הקטנה של ישיבת חב"ד בקרית גת, ולהם שלושה ילדים וארבעה נכדים.
פועלה במערכת החינוך
זילברשטרום הקימה, הובילה וניהלה במשך 18 שנים (2000–2019) את אגף א' להתמחות וכניסה להוראה במשרד החינוך. במסגרת תפקיד זה קידמה את תחום המורים החדשים ומניעת נשירתם מהמערכת. נושא הסטאז' (התמחות) למורים מתחילים התחיל כניסוי בשנים 1995–1996, והחל משנת 2001 הפך לחובה למתכשרים להוראה במכללות, ומשנת 2003 חובה גם באוניברסיטאות. האגף האחראי על כך בניהולה של ד"ר זילברשטרום הצליח לקדם יוזמות ואִפשר כיוונים חדשים שהועלו בפורומים של רכזי הסטאז', רכזי מורים חונכים וראשי יחידות הכניסה להוראה, שהיא הקימה וניהלה. במהלך השנים הללו הוגדרו הדרישות והתנאים לקליטת מורים חדשים במערכת החינוך, בתהליך מובנה שהתפתח לאורך השנים.
זילברשטרום מיסדה יחידות כניסה להוראה בכל המכללות האקדמיות ובאוניברסיטאות ; יזמה וריכזה את הפורום של רכזי ההתמחות באוניברסיטאות ובמכללות, שפעל במפגשים חודשיים במכון מופת; בנתה תוכנית להכשרת מובילי קורסים למורים חונכים, כדי למסד את הדרישות ממורים חונכים ולהפוך את תפקיד החונך לתפקיד משמעותי מוכר וגם מתגמל ; הובילה מהלך לקליטה מיטבית בבתי הספר, לרבות "פרס הקליטה המיטבית", שעודד את המנהלים והצוותים לסייע להשתלבותם של המורים במערכת החינוך ; הייתה שותפה לכתיבת מתווה המדיניות להתפתחות מקצועית של מורים , וקידמה יוזמות לשמיעת קולו של המורה החדש באמצעות תחרויות של סיפורים, כרזות, סרטונים ופזמונים אשר מתעדים את שנת העבודה הראשונה המורכבת כל כך.
החל משנת 2011 קידמה זילברשטרום יוזמה שהחלה באוניברסיטת בר-אילן על ידי ד"ר מאירה איזנהמר להקמת סדנאות סימולציה לעובדי הוראה. שאליו הגיעו להתנסויות מורים מכל הארץ. בתחילה רק מורים מתמחים ובהמשך מורים בכל שלבי החינוך. הצלחת המרכז הראשון הביאה את זילברשטרום ליזום ולקדם הקמת מרכזי סימולציה נוספים במכללות לחינוך בפריסה ארצית. נכון ל-2021 פועלים במסגרת ה"קול קורא" 19 מרכזי סימולציה במכללות האקדמיות ובאוניברסיטאות, מתוכם 4 בסמינרים של המגזר החרדי הפרוסים בכל הארץ:
ביניהם באוניברסיטת בר-אילן, באקדמית גורדון, במכללת שאנן, במכללת אלקאסמי, במכללת סמינר הקיבוצים, במכללת דוד ילין, במכללת אוהלו, במכללת סכנין, במכללת אחוה ובאוניברסיטת בן-גוריון שבנגב ועוד.
מינהל עובדי הוראה במשרד החינוך תקצב את הפעלת מרכזי הסימולציה. הסדנאות מיועדות לאנשי ולנשות חינוך בשלבים השונים של התפתחותם המקצועית: סטודנטים/ות בשלב ההכשרה, מתמחים/ות בשלב ההתמחות, מורים/ות חדשים/ות בשלב הכניסה להוראה וצוותי הוראה במסגרת הפיתוח המקצועי. הסדנאות מתקיימות בשפה העברית, בשפה הערבית ובשפה האנגלית. חלק מהסדנאות ממוקדות במיומנויות הייחודיות לשיעורי מתמטיקה ואנגלית.
בהיותה מנהלת אגף חינוך במועצה האזורית שדות דן קידמה את מוסדות החינוך, כל מוסד לפי הצרכים שלו והייחודיות שלו, אך הביאה גם רוח של שיתופי פעולה בין מוסדיים, מתוך ראייה שרב המשותף על המפריד.
כיום, מנהלת זילברשטרום את הוועדה 'חיים בשותפות', שהוקמה כחלק מהיעדים של שרת החינוך חה"כ ד"ר יפעת שאשא ביטון. במסגרת הוועדה פועלת זילברשטרום לחיזוק הזהות האישית, ולאימון שרירי הנפש להיות באחווה גם עם מי ששונה ממני. הוועדה מורכבת מאנשי משרד החינוך במטה ובמחוזות, מאנשי אקדמיה, נציגי אגפי חינוך ברשויות, נציגי מנהלים, מורים וגננות, נציגי הורים ותלמידים, נציגי ציבור ונציגי החברה האזרחית. הוועדה תגיש המלצות אשר תיושמנה במערכת החינוך, לקידום חיים בשותפות, קירוב לבבות ועזרה הדדית בין אדם לאדם.
עוצמה מודיעין
עוצמה מודיעין הוא מועדון כדורסל ישראלי מהעיר מודיעין, שנוסד בשנת 1997. הקבוצה הבוגרת משחקת בליגה א' דרום. צבעי הקבוצה הם שחור ולבן. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם החשמונאים בעיר מודיעין (בסמוך לבית הספר עירוני א'). מאמן הקבוצה הוא איתי מידן.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1997 על ידי טל ודהאוזן ושמעון סלל רוה רודריגז.
בעונת 2014/15 הודיעו על צירופו של לביא חלפי, לסגל המועדון. חלפי, המשמש גם כמנהל המקצועי של בית הספר העירוני לכדורסל, הוא מאמן כדורסל מוסמך, שעד לאחרונה עבד כמורה, מחנך וסגן מנהל בית ספר. חלפי נכנס לתפקיד שעד עתה טרם אויש במועדון, וישמש כרכז חברתי של עוצמה מודיעין.
בעונת 2014/15 יצא לדרך חידוש נוסף במועדון, הקמה של אקדמיה לכדורסל, מתוכה יבחרו שחקני "סגל הזהב".כאשר מתוך קבוצות נערים ב', נערים א' ונוער, מכיתות ט' עד י"ב, יבחרו עד כ-20 שחקנים ל"סגל הזהב" של המועדון, ויעברו אימונים נפרדים עם מאמנים שונים מהשורה הראשונה ובראשם רותם ארליך. האקדמיה כוללת פעילויות העשרה, לדוגמה: שני אימוני אתלטיקה שבועיים. בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה לליגה א'.
בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה הבוגרת לליגה א'.
בסיום עונת 2019/20 עם החלטת איגוד הכדורסל על סיומם המוקדם של כלל הליגות והעפלת הראשונה בכל ליגה, עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הארצית כאשר במאזנה 13 ניצחונות ו-3 הפסדים ועם הפרש של 7+ במאזן הפנימי אל מול השנייה בטבלה הפועל גזר/נען.
קבוצות נוספות במועדון
למועדון 26 קבוצות ליגה, מתוכן 6 קבוצות נשים. יותר מ-300 שחקנים ושחקניות משחקים ומשחקות במועדון. במועדון עוצמה מודיעין יש שלוש קבוצות קט-סל ב' (כיתות ה'), קבוצה של קט-סל בנות ושלוש קבוצות קט-סל א' (כיתות ו'). בנוסף יש שלוש קבוצות ילדים ב' (כיתות ז') ושלוש קבוצות ילדים א' (כיתות ח') אחת בלאומית ושתיים במחוזית. במועדון שתי קבוצות ילדות בין הכיתות ז'-ח' אשר אחת מהן משחקת במקביל גם בליגת נערות ב'. במועדון יש שתי קבוצות נערים ב' (כיתות ט') בלאומית, וקבוצה אחת של נערים א' (כיתה י') המשחקת בליגה הלאומית גם כן. במועדון 2 קבוצות נוער (כיתות יא'-יב') אחת משחקת במחוזית והשנייה משחקת בליגה הלאומית. במועדון 2 קבוצות נשים, אחת בליגה א' והשנייה בליגה הארצית.
בית ספר לכדורסל
למועדון יש בית ספר לכדורסל מגיל הגן ועד לכיתות י'. המנהל המקצועי של בית הספר לכדורסל הוא לביא חלפי.
לשכת יועצי מס בישראל
לשכת יועצי מס בישראל היא עמותה המייצגת ומאגדת את יועצי המס בישראל. מעמד הלשכה מעוגן בחוק. החברות בלשכה אינה תנאי לעיסוק במקצוע - רישיון העיסוק במקצוע מוענק על ידי מועצת יועצי המס שהיא גוף נפרד, הפועל בפיקוח משרד האוצר.
היסטוריה
הארגון נוסד בשנת 1968 כאשר יועצי מס וחשבונאים החליטו להתאגד לכדי לשכה וולנטרית שנקראה "לשכת החשבונאים ויועצי המס". לאחר חקיקת חוק העמותות בשנת 1981 נרשמה הלשכה כעמותה, ולאחר מכן בשנת 2004 שונה שמה ל"לשכת יועצי מס בישראל" (ע"ר). מטרות הלשכה הן קידומו המקצועי והתדמיתי של מקצוע ייעוץ המס בישראל ולשמש כסמכות מקצועית בנושאי מיסוי בקרב הציבור הרחב, הרשויות השונות (כגון משרדי האוצר והכלכלה, רשות המיסים, המוסד לביטוח לאומי והכנסת), כאשר הלשכה מציגה בפניהם את חוות דעתה המקצועית בנושאים הפיסקליים המשפיעים על כלכלת ישראל ומעורבת בקביעת מדיניות.
מוסדות הלשכה
הלשכה פועלת מכוח חוק העמותות ומשכך מחויבת לפעול בהתאם לאמור בו לרבות קיום מנהל ציבורי תקין באמצעות מוסדותיה העיקריים: האספה הכללית, המועצה הארצית, ההנהלה והנשיאות. תפקידו של כל אחד ממוסדות הלשכה הוא לסייע לפעילותה הכוללת. ההנהלה משמשת כוועד המנהל ותפקידה לנהל את ענייניה השוטפים של הלשכה, וזאת בהתאם למדיניות שקבעה המועצה הארצית ובכפוף לתקנון הלשכה והחלטות האספה הכללית, המוסד העליון של לשכת יועצי המס.
בראש הפירמידה הניהולית נמצא מוסד הנשיאות בראשות נשיא הלשכה. נשיא הלשכה הוא חבר מועצה ויו"ר נשיאות הלשכה. הנשיא מייצג את הלשכה כלפי חוץ בכל הנושאים בהם עוסקת הלשכה, בכפוף להחלטות הנשיאות. בראש הלשכה כיהנו 9 נשיאים, מתוכם גם נשיאה אחת. החל מ-18 בדצמבר 2012 הנשיא המכהן הוא יועץ המס ירון גינדי.
סניפי הלשכה
ללשכת יועצי המס 12 סניפים ברחבי ישראל. סניפי הלשכה באזורים השונים מקיימים הדרכות והכשרות ליועצי המס הנמצאים בתחומם הגאוגרפי ומדי פעם אף מעניקים סיוע לבעלי העסקים המקומיים. בנוסף, מקיימים הסניפים מפגשים עם השלוחות המקומיות של משרדי הממשלה ואגפי המיסים, אשר נועדו לגשר על מחלוקות קיימות, להעלות הצעות לשיפור למען ייעול השירות וגם לשטוח את טענות העצמאיים ובעלי העסקים הקטנים והבינוניים.
פעילויות הלשכה
לשכת יועצי המס אינה מייצגת את יועצי המס בלבד, אלא גם את העסקים הקטנים והבינוניים ואת יועצי המס העובדים עמם, הן מול הרשת המבצעת (רשות המיסים) והן מול הרשות המחוקקת. הלשכה פועלת במספר מישורים: מקצועי וציבורי.
פעילויות הלשכה במישור הציבורי
הלשכה מסייעת לעצמאים ולבעלי העסקים הקטנים באמצעות הגשת הצעות חוק, הערות ותיקונים להצעות חוק קיימות ולהוראות ביצוע של רשות המיסים. נציגי הלשכה משתתפים בדיוני ועדות הכנסת (כדוגמת ועדת הכספים, ועדת הכלכלה, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות). בנוסף הלשכה פועלת באמצעות ייזום חוקים ותקנות, והגשת ניירות עמדה למקבלי החלטות.
במישור זה קידמה הלשכה יוזמות והצעות חוק, ביניהן חוק הפרשת פנסיה חובה לעצמאיים, החוק לעידוד עצמאים ועסקים קטנים, חוק להכרה בהוצאות הרכב לעסקים קטנים, שינוי בנוהל העיקולים האוטומטיים של חשבונות בנק לחייבים ברשות המיסים, חישוב מס נפרד לבני זוג, התיקון להצעת חוק עידוד השקעות הון, הטבות מס וניכוי חלק מהוצאות השכירות לעובדים מהבית.
ללשכה ישנו ייצוג במועצת יועצי המס המייצגים, מתוקף חוק הסדרת העיסוק בייצוג על ידי יועצי מס, התשס״ה–2005, אשר נועדה לרשום יועצי מס מייצגים בפנקס ולתת להם רישיון, לפקח על הכשרת יועצי מס מייצגים, לרשום מתמחים ולפקח על התמחותם ולערוך להם בחינות, לפקח ולשמור על טוהר וכבוד העיסוק ולהכיר במוסדות להכשרת יועצי מס מייצגים.
אימוץ יישובים
תוכנית אימוץ יישובים (נקראת גם מפעל האימוץ) הייתה יוזמה של חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי בשנים שלאחר קום המדינה במטרה שרבני ערים ומושבות יאמצו מושבי עולים דתיים בהם אין רב וידאגו לצרכים הדתיים של אנשי המקום.
רקע
בשנה השלישית לקום המדינה היה כל אדם שני בה עולה חדש. המדינה הצעירה והענייה נדרשה להאכיל את העולים, לדאוג להם לפרנסה, חינוך, בריאות וקורת גג. חוסרים בכל אלו היוו מקור למרמור גדול בקרב העולים החדשים.
ענייני הדת של העולים לא תפסו מקום מרכזי בקרב הנהגת היישוב, בין אם מפני קשיי התארגנות ובין מטעמים אידאולוגיים תחת הכותרת החינוך האחיד כפי שקרא לכך דוד בן-גוריון בדיון בכנסת שנה וחצי לאחר קום המדינה. השיטה כחלק ממדיניות כור היתוך ספגה ביקורת בטענה ששליחי המדינה הפעילו כפייה אנטי דתית כנגד העולים החדשים, שכללה אף מקרים של גזיזת פיאות, ממנה סבלו בעיקר עולי תימן שהגיעו במבצע על כנפי נשרים.
מושב עולים
הפתרון שנמצא לאכלוס רבבות העולים היה הקמת מושבי עולים, הפניית רבים מיושבי המעברות להקמת נקודות התיישבות חדשות, בעיקר בנגב ובגליל, ובכך לפתור כמה בעיות במקביל: לפנות את מחנות העולים והמעברות, לתת פתרון חלקי לבעיות הדיור והתעסוקה; העולים יעסקו בבניית בתיהם כך שתיפטר הן בעיית הדיור והן בעיית התעסוקה; לחזק את גבולות המדינה מול מדינות האויב על פי האימרה שטבע יוסף טרומפלדור: "במקום בו תחרוש המחרשה היהודית את התלם האחרון שם יעבור גבולנו", והעיסוק בחקלאות במושבים יספק לשווקים עופות ובשר, ירקות ופירות, ביצים ומוצרי חלב וכן פרנסה לעולים.
התיישבות העולים הפכה לתופעה בולטת בשנים הראשונות למדינה. תוך שנים אחדות הוקמו ברחבי הארץ עשרות רבות של מושבי עולים ששינו את מפת ההתיישבות ואופייה, ותפסו מקום נכבד בעיצוב מפת הארץ כולה בעשור הראשון למדינה, זאת במקביל לעשרות המושבים הוותיקים שהיו חלק מתנועת ההתיישבות העובדת בארץ ישראל.
רוב ככל מושבי העולים יושבו על פי ארצות מוצאם אם כי היו מושבים בהם יושבו עולים ממספר עדות.
רעיון אימוץ היישובים
המושג "מפעל האימוץ" שימש ככותרת לקריאתו של ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון לאימוץ של ישובי עולים חדשים על ידי משפחות וצעירים מהמושבים הוותיקים של ההתיישבות העובדת. במקור ביקש בן-גוריון מבני ההתיישבות הוותיקה את העתקת מגוריהם למושבים החדשים וראה בכך מפתח גדול לגיבוש זהות ציונית אחידה לתושבי המדינה. קריאה זו השמיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון בכנס עם בני מושבים בנהלל וברמת אפעל בשנים 1953 ו-1954 אך גם כשוויתר על רעיון מעבר מגורים והסתפק בקריאה לבני המשקים הוותיקים רק להיות מדריכים לבני המושבים החדשים נענו מעטים לקריאה זו.
הקריאה עוררה התנגדות רבה בקרב ההתיישבות הוותיקה, שחששה מקריסת המשקים לאחר שבניה חזרו זה עתה ממלחמת העצמאות. בנוסף, האתוס הוותיק התקשה להזדהות עם העולים החדשים שרבים מהם היו מבני עדות המזרח וכמעט כולם לא רצו ולא ידעו דבר על עיסוק בחקלאות.
במקביל ל"חבר הרבנים" פעלו בנושא מפעל האימוץ גם משרד הדתות וכן הסתדרות הפועל המזרחי.
רשמית החל מפעל זה את פעולתו משנת 1952, וסוכם סיכום ביניים באביב של שנת 1957 על ידי הרב טכורש, אז קרא להגביר את המאמצים ליישום מפעל זה, אמנם ממסמכים שהתגלו בשנים האחרונות עולה שלפחות רבה של גדרה, הרב מאיר צובירי, החל לשלוח לחבר הרבנים דוחות מפורטים על ביקור בישובי העולים והמעברות עוד לפני.
ביקורים במושבי העולים
במכתב שנשלח ממשרד הדתות לרבנים שהשתתפו במיזם בשלהי קיץ 1952 נדרשו הרבנים לבקר במושבי העולים על מנת "להרים את המתח הרוחני במקום ולהכניס את השיפורים הנדרשים בעניינים שבין אדם למקום ובין אדם לחברו".
למשל, במסגרת זו ביקר הרב צובירי במושבים נווה מבטח, בית עריף, חדיד, תלמי מנשה, קידרון, משגב דב, ביצרון, חצב, רווחה וכן בשלוש המעברות שנפרסו ליד הכפר הערבי הנטוש מסמיה.
הרבנים התבקשו לשלוח דין וחשבון מפורט על המצב הדתי במקומות בהם ביקרו. בדוחות נדרשו הרבנים לתאר את המצאי הקיים במושבים מבחינה דתית לגבי מצב בית הכנסת והציוד הנדרש החל מריהוט וכלה בספרייה, מצב המקווה, העירוב, מקום לימוד לילדים ועוד. בחלק מהדוחות ששלח הרב צובירי עלה חוסר בתשמישי קדושה כגון ספר תורה, פרוכת לארון הקודש, מעיל לספר תורה, ריהוט לבית הכנסת ועוד, ובביקורים אחרים סיפק הרב המאמץ תשמישי קדושה שסופקו לו ממשרד הדתות ובהם תפילין, טליתות וסידורים. מלבד אספקת תשמישי קדושה מסר הרב צובירי שיעורים לקראת הימים הנוראים והחגים, על יום העצמאות, סידר את העירוב, הסדיר את נושא בכורות בהמה, הדריך לגבי זריעת כלאיים, הפרשת תרומות ומעשרות, איסור שימוש בחשמל בשבת ויום טוב. בדו"ח אחד ששלח סיפר שביקורו ארך "מ-5 אחר הצהריים עד למחרת בבוקר" וכן חיווה דעתו לגבי מצבם הרוחני של בני הנוער ותוכן הלימודים שלהם.
יחסי ונצואלה–קוריאה הצפונית
יחסי ונצואלה-קוריאה הצפונית הם היחסים שבין רפובליקת ונצואלה לקוריאה הצפונית. ונצואלה היא אחת מחמש המדינות היחידות באמריקה הלטינית המקיימות קשרי חוץ עם קוריאה הצפונית.
היסטוריה
עד שנת 1974 הכירה ונצואלה אך ורק בדרום קוריאה כנציגה המדינית של חצי האי הקוריאני. משנת 1974 הכריזה ונצואלה רשמית על הכרה בצפון קוריאה כמדינה עצמאית, ובכך הפכה עצמה לאחת מחמש המדינות היחידות באמריקה הלטינית המכירות בצפון קוריאה כמדינה.
בשנות ה-90, בעקבות משבר כלכלי קשה ותקציב זעום שקיבלה ממשלת צפון קוריאה, נאלצה הממשלה לסגור כ־30% משגרירויותיה ברחבי העולם, כולל שגרירות צפון קוריאה בוונצואלה. המהלך פגע מעט ביחסים בין שתי המדינות, אך מתן העזרה הכלכלית לצפון קוריאה מוונצואלה נותר כשהיה.
בספטמבר 2007 ביקר המחוקק יאנג היונג-סופ הצפון-קוריאני בוונצואלה ואמר ששתי המדינות צריכות לעמוד יחד כנגד "הסחיטה והאיומים האמריקנים".
ביולי 2008 שקל נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס, לקיים פגישה עם המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג, ואף הודיע בכלי התקשורת על הפגישה המיוחלת שתיערך ככל הנראה בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. לבסוף הפגישה התבטלה מחשש לחייו של הנשיא.
בספטמבר 2013 הכריז הנשיא מדורו כי שלושה דיפלומטים אמריקאים היו אחראים לקשירת קשר והפלתו מהשלטון, כאשר ההכרזה קיבלה תמיכה רבה ממשטרו של קים ג'ונג איל. שגריר צפון קוריאה בוונצואלה, ג'ון יונג ג'ין, בירך את נשיא ונצואלה על כך שנקט בפעולה זו, ואף הגיב כי יש לדחות את "מדיניות ההתערבות שמפעילים השגרירים האמריקאים במדינות זרות". יונג ג'ין שב והזהיר כי אם ממשלת ארצות הברית תעז להיכנס למתקפה צבאית על ונצואלה, צפון קוריאה תיחלץ לעזרתה. בהמשך להצהרות הללו הוקמה קרן משותפת בשם "קרן הידידות של ונצואלה והרפובליקה הדמוקרטית של קוריאה הצפונית".
באוקטובר 2013 ביקר בוונצואלה שגריר צפון קוריאה, ג'ון יונג ג'ין, המייצג את צפון קוריאה כשגריר שאינו תושב במספר מדינות. במהלך ביקורו נפגש יונג ג'ין עם בכירים באספה הלאומית, בהם יולי ג'אבור וחוליו צ'אבז מהמפלגה הקומוניסטית של ונצואלה (PCV) והמפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה (PSUV) בהתאמה. השגריר יונג ג'ין ניצל גם הוא את ההזדמנות להביע את תמיכתו בנשיא ניקולאס מדורו, כאשר שהה בכנס יחסי חוץ בקראקס.
ב־20 ביוני 2014 משרד החוץ של ונצואלה ביקש כי צפון קוריאה תפתח מחדש את שגרירותה במדינה. שגרירות צפון קוריאה נפתחה מחדש שנה לאחר מכן בשכונת לה מרצדס, קראקס. שר החוץ הוונצואליאני ויונג ג'ין חתמו באותו הזמן על הסכמת להקמת פסל ענק של מנהיגי המדינות בשתי הערים הבירות.
התפתחויות אחרונות
ב־30 בנובמבר 2018 ביקר נשיא האספה העממית העליונה קים יונג-נאם בוונצואלה כדי להיוועד עם הנשיא ניקולאס מדורו במסגרת הסיור של יונג-נאם במדינות אמריקה הלטינית, בהן קובה, מקסיקו וונצואלה. עיתון מפלגת הפועלים הקוריאנית דיווח כי קים יונג-נאם נפגש עם מדורו בארמון מיראפורס וחתם על הסכמים.
במהלך המחאה האנטי-שלטונית נגד מדורו בוונצואלה בשנת 2019, צפון קוריאה הייתה בין 22 המדינות שהכירו בניקולאס מדורו כנשיא ונצואלה. ממשלת צפון קוריאה אישרה כי ראי סונג-גיל, שגריר צפון קוריאה בוונצואלה המכהן, נפגש עם לורה סוארז, דיפלומט ונצואליאני המשמש כשגריר במדינות רבות באסיה ובמזרח התיכון. השגריר סונג-גיל הקוריאני הכריז כי על שתי המדינות "לחזק את הסולידריות ושיתוף הפעולה עם מדינות סוציאליסטיות בהתאם לאידאולוגיה של שלום ורצון טוב" והוסיף כי "יש לפתח יחסים עם כל המדינות המפגינות ידידות עימנו".
טריטוריית מיזורי
טריטוריית מיזורי הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-4 ביוני 1812 עד 10 באוגוסט 1821. בשנת 1819, טריטוריית ארקנסו נוצרה מחלק מהשטח הדרומי שלה. ב-1821, חלק דרום-מזרחי של השטח התקבל לאיחוד כמדינת מיזורי, והשאר הפך לשטח לא מאורגן במשך מספר שנים.
היסטוריה
טריטוריית מיזורי נודעה במקור כטריטוריית לואיזיאנה ושמה שונה על ידי הקונגרס האמריקאי ב-4 ביוני 1812, כדי למנוע בלבול עם מדינת לואיזיאנה החדשה, שהתקבלה לאיחוד ב-30 באפריל 1812.
ב-1 באוקטובר 1812, ארגן המושל קלארק את חמשת המחוזות המנהליים של טריטוריית לואיזיאנה לשעבר כחמשת המחוזות הראשונים של טריטוריית מיזורי.
סנט לואיס הייתה בירת הטריטוריה של מיזורי.
החלק הנותר של הטריטוריה, המורכב מהמדינות הנוכחיות של איווה, נברסקה והדקוטות, רוב קנזס, ויומינג ומונטנה, וחלקים מקולורדו, מינסוטה וניו מקסיקו, הפך למעשה לטריטוריה לא מאורגנת לאחר שמיזורי הפכה למדינה. ב-1834, החלק שממזרח לנהר מיזורי הוצמד לטריטוריית מישיגן. עם הזמן נוצרו טריטוריות שונות בשלמותן או בחלקן משטחה שנותר: איווה (1838), מינסוטה (1849), קנזס ונברסקה (שתיהן 1854), קולורדו ודקוטה (שתיהן 1861), איידהו (1863), מונטנה ( 1864), וויומינג (1868).
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1820, 15 מחוזות בטריטוריית מיזורי דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:
קומדי וומן
קומדי וומן (ברוסית: «Ка́меди Ву́мен»; לשעבר Made in Woman) הוא מופע קומי ברשת TNT הרוסית, שמשודר מאז 21 בנובמבר 2008.
מופע הקברט Made in Woman
בשנת 2006, נטליה יפריקיאן החליטה להקים מועדון קומי לנשים, מופע קברט בשם "Made in Woman" , בו השתתפו סטודנטיות מפורסמות מתחרות הק.ו.ן כמו ילנה בורשצ'בה, יקטרינה סקולקינה, יקטרינה ורנבה, יקטרינה ברנובה , מרינה קראבץ , מריה קרבצ'נקו, פולינה סיבגאטולינה, טטיאנה מורוזובה , נטליה מדבדבה ומרינה בוצ'קאריובה. הקומיקאי יגור דרוז'ינין הופיע לעיתים כמארח במופע. מופע הבכורה התקיים ב-3 ביוני 2006. תחילה בשנים 2006-2008, המופע התקיים במועדוני מוסקבה השונים.
אנטמן והצרעה: קוונטומאניה
אנטמן והצרעה: קוונטומאניה (באנגלית: Ant-Man and the Wasp: Quantumania) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי, המבוסס על דמויותיהם של סקוט לאנג / איש הנמלה והופ ואן דיין / הצרעה מאת סטן לי וג'ק קירבי. הסרט מופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי חברת וולט דיסני, ומהווה סרט המשך לסרטים "אנטמן" ו"אנטמן והצרעה" וחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את הסרט מביים הבמאי פייטון ריד עם תסריט מאת ג'ף לאבנס, ומככבים בו פול ראד ואוונג'לין לילי בדמויתיהם של סקוט לאנג והופ ואן דיין, לצדם של מייקל דאגלס, מישל פייפר, קתרין ניוטון וג'ונתן מג'ורס.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-17 בפברואר 2023, והוא פותח את השלב החמישי ביקום הקולנועי של מארוול. בישראל, עלה הסרט לאקרנים ב-16 בפברואר 2023.
עלילה
לאחר אירועי "סוף המשחק", סקוט לאנג הפך לסופר מצליח וחי באושר עם בת-זוגו, הופ ואן דיין. בתו של לאנג, קאסי, שהפכה לאקטיביסטית, נעצרת בעוון פעולותיה ולאנג נאלץ לשחרר אותה בערבות. בזמן ביקור אצל הוריה של הופ, האנק פים וג'נט ואן דיין, חושפת קאסי שהיא עבדה על מכשיר שביכולתו ליצור קשר עם הממלכה הקוונטית. עם היוודע הדבר, ג'נט נבהלת ומנסה לכבות את המכשיר, אך ההודעה מתקבלת, וכתוצאה מכך נפתח שער המושך את חמישתם אל הממלכה הקוונטית. בעוד לאנג ובתו נשבים על ידי תושבי המקום, אשר מורדים בשליטם העריץ, קאנג הכובש; נאלצים הופ, ג'נט והאנק לעשות את דרכם בחלקה השני של הממלכה על מנת לקבל תשובות.
לאנג וקאסי נלקחים לקאנג, שדורש מלאנג לסייע לו להחזיר את ליבת הכוח שלו או שהוא יהרוג את קאסי. לאנג נלקח למיקומו של ליבת הכוח, שם הוא מתכווץ וכמעט מאבד את דעתו, אך הגעתה בזמן של הופ מביאה לכך ששניהם משיגים את ליבת הכוח. עם זאת, קאנג חוזר בו, לוכד את ג'נט ומשמיד את ספינתה בעוד האנק עליה. עם זאת, האנק מחולץ על ידי נמליו, שגם נמשכו לממלכה הקוונטית, התפתחו במהירות והפכו לאינטליגנטיות יותר; ומסייע ללאנג והופ כשהם עושים את דרכם לקאנג. קאסי, שעדיין כלואה, מצילה את ג'נטורה, והשתיים מתחילות את ההתקוממות נגד קאנג וצבאו. במהלך הקרב, מצליחה קאסי לעורר את מצפונו של קרוס, שמסייע להן להילחם בקאנג במחיר חייו.
לאחר שג'נט מתקנת את ליבת הכוח, היא, האנק, הופ וקאסי קופצים מבעדו, אך קאנג תוקף את לאנג וכמעט מכניע אותו. הופ שבה לעזרתו ומסייעת לו להרוס את ליבת הכוח ולדחוף את קאנג לתוכה, מה שגורם לו להימשך אל תהום הנשייה. בכדור הארץ, קאסי פותחת מחדש את השער על מנת לאפשר ללאנג והופ לשוב הביתה. בעוד לאנג שב בשמחה לחייו, הוא מתחיל להרהר על דבריו האחרונים של קאנג, לפיהם מותו של כל קאנג הוא התחלה מבשרת-רעות.
בסצנת אמצע הכתוביות, מקוננים משתנים רבים של קאנג על מותו של אחד משלהם, בעודם מתכננים את המרד הרב-יקומי שלהם. בסצנה נוספת לאחר הכתוביות, מאתרים לוקי ו משתנה נוסף של קאנג נוסף בשם "ויקטור טיימלי" בשנות ה-20 של המאה ה-20.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, נמסר על שובם של רדנל פארק לגילום דמותו של הסוכן וו ושל גרג טורקינגטון לגילום דמותו של מנהל החנות "בסקין-רובינס דייל", וכי את דמותו של M.O.D.O.K, אדם פשוט שעבר מוטציה קיברנטית שהגדילה את ראשו אך העניקה לו אינטליגנציית-על גבוהה, יגלם קורי סטול, לאחר שגילם בסרט הראשון את דמותו של דארן קרוס / יילוג'אקט. בסצנה שאחרי הכתוביות, שבים טום הידלסטון ואוון וילסון לגלם את דמויותיהם של לוקי ומוביוס ללא.
פיתוח
לקראת עליית הסרט "אנטמן והצרעה" לאקרנים, אמר הבמאי פייטון ריד שישנם אלמנטים בסרט שמשאירים "הרבה עם מה לשחק איתם" בסרט שלישי פוטנציאלי בזיכיון. ריד הדגיש את מרחב הקוונטום, שהוצג ב"אנטמן" ונחקר יותר לעומק ב"אנטמן והצרעה"; ריד ציין שהם רק נגעו בשטחיות בנושא הזה בסרטים הקודמים. ריד הוסיף כי הוא ואולפני מארוול מקווים להפיק סרט שלישי ושוחחו על נקודות עלילתיות אפשריות עבור סרט המשך כזה.
בפברואר 2019, מייקל דאגלס אישר כי מתקיימים דיונים בלתי פורמליים בנושא סרט ההמשך ל"אנט-מן והצרעה", אם כי באותה תקופה אוונג'לין לילי טענה שהיא לא שמעה על תוכניות כלשהן עבור דמותה של הופ ואן דיין לאחר תפקידה ב"סוף המשחק". לילי הצהירה כי "הופ נמצאת במחצית המסע. אני לא רואה את המסע שלה כגמור בשום צורה." באותו אוקטובר, מישל פייפר הביעה עניין לשוב לגלם את דמותה של ג'נט ואן דיין בסרט המשך, בעוד שנשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, נשאל לגבי עתידו של סקוט לאנג / איש הנמלה ביקום הקולנועי של מארוול בעקבות אירועי "סוף המשחק", והשיב כי "חלקי השחמט סודרו בתכלית רבה בסוף הסרט ההוא, חלקם ירדו מהלוח ואחרים, כמו איש הנמלה, עדיין על הלוח, אז אף פעם אי אפשר באמת לדעת". ראד נשאל האם הוא יחזור לגלם את דמותו של סקוט לאנג, בין אם בסרט אנטמן שלישי ובין אם במסגרת היקום הקולנועי כחלק מסרט של גיבור-על אחר, וענה ששתי האפשרויות הללו נדונו.
בתחילת נובמבר 2019, ריד חתם רשמית על בימוי סרט המשך. ראד התעתד לשוב לגלם את דמותו של לאנג, יחד עם שובם של לילי, דאגלס ומייקל פניה לגילום דמויותיהם. צילומי הסרט התעתדו להתחיל בינואר 2021. למרות רצונם של אולפני מארוול לשכור יוצרי קולנוע חדשים על מנת להביא זוויות חדשות לאישיותיהם של גיבורי-העל השונים שלהם בכל סרט חדש, הם הסכימו לשכור שוב את ריד מכיוון שהמפיקים הרגישו שיש לו "אחיזה אמיתית ביקום הנמלה ורצו שהוא יחזור לסכם את הטרילוגיה שלו". התסריטאי ג'ף לאבנס נשכר לכתוב את התסריט לסרט במהלך "ההשבתה הראשונה של הוליווד" בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, והוא החל לעבוד על התסריט עד לאפריל 2020. בשלב זה, כבר לא היה ברור מתי הפקת הסרט תתחיל בעקבות השפעת מגפת הקורונה על תעשיית הקולנוע. באוגוסט 2020, ריד אישר כי תהליך הפקת הסרט מתקדמת למרות המגפה. לדבריו, לילי תמשיך לקבל חלק שווה בסרט לצדו של ראד מכיוון שהיא "חלק מאוד מאוד חשוב" מהשותפות בין איש הנמלה לצרעה, למרות השמועות שתפקידה יופחת בעקבות הערות שנויות במחלוקת על המגפה. ריד הוסיף כי הרעיון לעלילת הסרט נפגם, אף על פי ש"שום דבר עדיין לא רשמי", והוסיף שהסרט השלישי יהיה "סרט גדול יותר ורחב יותר משני הראשונים, [עם] תבנית חזותית מאוד שונה".
קדם הפקה
בספטמבר 2020, דווח על ליהוקו של ג'ונתן מג'ורס ל"תפקיד ראשי" בסרט. בסוף 2020, נודע שהצילומים אמורים להתחיל בתחילת שנת 2021, כשבמקביל, פייפר אישרה את השתתפותה בהפקת הסרט. ביום המשקיעים של דיסני שנערך בדצמבר 2020, פייגי חשף את שם הסרט כ"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה", ואישר את שובם של ראד, לילי, דאגלס ופייפר, לצדם של מג'ורס בדמותו של קאנג הכובש ושל קתרין ניוטון בדמותה של קאסי לאנג. אמה פורמן, שגילמה את דמותה של קאסי לאנג באירועי "סוף המשחק", התאכזבה לגלות שניוטון תחליף אותה, והביעה תקווה לחזור ליקום הקולנועי של מארוול בעתיד. בשלהי אותו החודש, לאבנס חשף שהוא הגיש את הטיוטה הראשונה של התסריט, והצהיר שאולפני מארוול ניצלה את ההשבתה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית על מנת לעשות משהו "חדש ומוזר" עם הסרט. בתחילת מרץ 2021, דווח שהראפר טיפ האריס לא ישוב לגלם את דמותו של דייב משני סרטי "אנטמן" הראשונים. ידיעה זו הגיעה לאחר שהראפר ואשתו, טמקה קוטל, הואשמו בהתעללות מינית בסוף פברואר. עם זאת, "וראייטי" דיווח כי הדבר אינו קשור והאריס מעולם לא היה אמור לשוב לגלם את דמותו של דייב בסרט ההמשך. בתחילת מאי 2021, הודיעו אולפני מארוול כי הסרט יעלה לאקרנים ב-17 בפברואר 2023.
צילומים
ב-4 בפברואר 2021, הודיע מחמט ארסוי, שר התרבות והתיירות הטורקי כי צילומי הרקע של הסרט החלו בטורקיה באזור קפדוקיה, ושצילומים נוספים עתידים להתקיים גם באזורים אחרים של המדינה.
צילומי הסרט החלו באמצע יוני 2021 באולפני פיינווד שבבקינגהאמשייר. פייפר ולילי עתידות לצלם את הסצנות בהן הן מופיעות עד יולי 2021. צילומי הסרט עתידים להתקיים גם באטלנטה, ג'ורג'יה, לונדון, בריטניה ולוס אנג'לס וצפויים להימשך עד 24 בספטמבר 2021. במהלך צילומי הסרט, עתיד להיעשות שימוש בטכנולוגיית ההפקה הווירטואלית "StageCraft", בה השתמש ריד במהלך בימוי פרק בסדרת המקור של "דיסני+", "המנדלוריאן". במקור, צילומי הסרט התעתדו להתחיל בינואר 2021, ולאחר מכן ב-31 במאי 2021 אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הפצה
הסרט עלה לאקרנים ב-17 בפברואר 2023, והוא הסרט הראשון בשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול. בעבר דווח כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים במהלך שנת 2022,
שיווק
ב-24 באוקטובר 2022, הופץ הקדימון הראשון עבור הסרט.
עתיד
ביוני 2018, דאגלס הביע עניין לגלם גרסה צעירה יותר של דמותו של האנק פים בסרט פריקוול לסרטי "אנטמן". את הרעיון להפיק סרט פריקוול שיתמקד בדמותו של האנק פים, הציע ריד ביוני 2015.
פרובינציות צ'ילה
פרובינציה (בספרדית: Provincia) היא הדרגה השנייה מבין דרגות החלוקה המנהלית של צ'ילה. ברמה העליונה מחולקת צ'ילה ל-16 מחוזות, והן מתחלקות ל-56 פרובינציות.
בראש כל ממשל של פרובינציה (gobernación provincial) עומד מושל (Intendente provincial או gobernador provincial) הממונה על ידי נשיא צ'ילה, והכפוף למושל המחוז (Intendente Regional). המושל מקבל ייעוץ מהמועצה הכלכלית והחברתית של הפרובינציה (Consejo Económico y Social Provincial או בראשי תיבות CESPRO). הפרובינציה של סנטיאגו יוצאת דופן, שאין בחוקיה הגדרה למושל פרובינציה ומשרה זו היא חלק מתפקידיו של מושל מחוז מטרופולין סנטיאגו. בינואר 2001 הוקמה "המשלחת הפרובינציאלית של סנטיאגו" שבה תפקיד "השליח הפרובינציאלי" (Delegado Provincial de Santiago), הפועל כמושל פרובינציה מטעם מושל המחוז.
הפרובינציות נחלקות ל-346 קומונות המנוהלות על ידי גוף הנבחר בבחירות ישירות הקרוי מועצה מוניציפלית (concejo municipal), הכולל ראש עירייה (alcalde) וחברי מועצת העיר (concejales), לתקופה של ארבע שנים. מנהלת השירותים של הקומונה קרויה רשות מקומית (municipalidad) ושוכנת במשרדים של ראש העירייה (alcaldía).
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 היו הפרובינציות החלוקה המנהלית העליונה של צ'ילה, שכללה אז 25 פרובינציות: טרפקה, אנטופגסטה, אטקמה, קוקימבו, אקונקגווה, ולפראיסו, סנטיאגו, אוהיגינס, קולצ'גווה, קוריקו, טלקה, מאולה, לינארס, ניובלה, קונספסיון, אראוקו, ביוביו, מייאקו, קאוטין, ולדיביה, אוסורנו (מאז 1940), יאנקיווה, צ'ילואה, אייסן (מאז 1929) ומגיאנס (מאז 1929).
רשימת הפרובינציות
בטבלה להלן מפורטים כל הפרובינציות, בירתן, שטחן ואוכלוסייתן לפי מפקד 2002 על פי נתוני המכון לסטטיסטיקה של צ'ילה (Instituto Nacional de Estadística de Chile).
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-52
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-52 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-11 באפריל 1999, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1998.
הסרט "שייקספיר מאוהב" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר (גם זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר), ובפרס העריכה הטובה ביותר. הסרט "אליזבת" נבחר לסרט הבריטי הטוב ביותר. ג'ודי דנץ' וקייט בלאנשט זכו שתיהן בפרס על גילום דמותה של המלכה אליזבת הראשונה. ג'פרי ראש זכה בפרס שחקן המשנה. השחקן האיטלקי רוברטו בניני זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על הופעתו בסרט "החיים יפים". פיטר ויר שביים את הסרט "המופע של טרומן" זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר.
הסרט הטוב ביותר
שייקספיר מאוהב
השחקן הטוב ביותר
רוברטו בניני – החיים יפים
השחקנית הטובה ביותר
קייט בלאנשט – אליזבת
השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה
ג'פרי ראש – אליזבת
השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
ג'ודי דנץ' – שייקספיר מאוהב
פרס דייוויד לין לבימוי
פיטר ויר – המופע של טרומן
פרס אלכסנדרה קרודה לסרט הבריטי הטוב ביותר
אליזבת
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
ולווט גולדמיין - סנדי פאוול
העריכה הטובה ביותר
שייקספיר מאוהב - דייוויד גמבל
הצילום הטוב ביותר
אליזבת - רמי אדפרסין
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
המופע של טרומן - דניס גסנר
הסאונד הטוב ביותר
להציל את טוראי ריאן
התסריט המעובד הטוב ביותר
צבעי השלטון - איליין מיי
התסריט המקורי הטוב ביותר
המופע של טרומן - אנדרו ניקול
הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית
Central Station
האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
אליזבת - ג'ני שירקור
המוזיקה הטובה ביותר
אליזבת - דייוויד הירשפלדר
משפט מוררה
משפט מוררה הוא משפט באנליזה מרוכבת שנותן תנאי שימושי וחשוב להוכחת הולומורפיות של פונקציה.
המשפט נקרא על שם ג'אצ'ינטו מוררה, שהוכיח אותו בשנת 1886.
ניסוח פורמלי
תהי פונקציה רציפה על תחום פשוט וקשיר. אם לכל משולש \Delta שמוכל יחד עם פנימו ב-D מתקיים, אזי f הולומורפית ב-D.
הוכחה
ראשית נוכיח שלפונקציה f קיימת פונקציה קדומה ב-D.
תהי z_0 \in D נקודה בתחום. מכיוון ש-D היא קבוצה פתוחה, קיים עיגול.
לכל נגדיר.
יהי משולש המוכל בעיגול B(z_0,r) (מתקיים בעבור h קטן מספיק כיוון שהעיגול הוא קבוצה פתוחה), מהנתון נובע.
נוכל לרשום את השוויון כך:
ולאחר העברת אגפים נקבל, ולאחר הצבת ההגדרה נקבל את השוויון.
כעת, נוכיח שהפונקציה F היא פונקציה קדומה של f. כלומר מתקיים.
נשתמש בשוויון שהוכחנו קודם ונקבל:.
נעריך את הביטוי האחרון:.
מרציפות f נקבל שכאשר h שואף לאפס גם הביטוי שואף לאפס, כלומר מתקיים, ולכן F היא פונקציה קדומה של f.
ומכיוון ש-F הולומורפית ב-D נובע שגם נגזרתה הולומרפית, כלומר f הולומורפית ב-D.
שימושים
משפט מוררה ביחד עם משפט פוביני או מבחן M של ויירשטראס יכול לסייע בהוכחת אנליטיות של פונקציות שמוגדרות על ידי סכום או אינטגרל.
דוגמה: נוכיח את האנליטיות של פונקציית גמא \Gamma(z) על ידי כך שנוכיח את השוויון לכל מסילה סגורה C.
מהגדרת פונקציית גמא מתקיים:.
ולאחר שימוש במשפט פוביני כדי להחליף את סדר האינטגרציה נקבל:.
הפונקציה אנליטית, ולכן מתקיים  (נובע ממשפט קושי-גורסה). כלומר, לכל מסילה סגורה C, ולכן פונקציית גמא אנליטית בכל המישור.
פריז באגט
פריז באגט היא רשת דרום קוריאנית רב לאומית של בתי קפה ומאפיות בבעלות קבוצת SPC ומרכזה בסיאול.
בשנת 1986, היא הוקמה כחברת בת של שני ושות' בע"מ (באנגלית: Shani Co.), ופתחה את סניף "באגט פריז" הראשון בגוונגהוואמון, סיאול, בשנה שלאחר מכן הקבוצה פתחה את המאפייה היוקרתית הראשונה "פריז קרואסון" באיטאוון, ואת התאגיד. השם שונה לזהה לשם המותג.
בשנת 1988, הוקם מותג הזיכיון, פריז באגט והמותג אף גדל להיות למאפייה מספר 1 בקוריאה ב-2004, והצטרף לחברות בנות מקומיות בארצות הברית, וייטנאם, סינגפור וכו'. על ידי הקמת פריז באגט היא הפכה לחברה גלובלית.
פריז באגט
בשנת 1988, השיקה פריז קרואסון את פריז באגט. מותג זיכיון פופולרי למאפייה. מותג זה הוא המצליח ביותר תחת פריז קרואסון. נכון למאי 2022, היו לרשת למעלה מ-3,600 חנויות קמעונאיות בדרום קוריאה ו-99 חנויות בארצות הברית. פריז באגט השיקה גם כמעט 185 חנויות קמעונאיות בסין, וייטנאם, סינגפור וצרפת.
קפה פסקוצ'י
קפה פסקוצ'י הוא זיכיון אספרסו איטלקי.
אחר
זיכיונות אחרים של החברה כוללים גם את LINA's ו-Tamati (חנות כריכים), Passion5 (גלריית קינוחים יוקרתית), L'atelier (מסעדת בית קפה). היא מטפלת גם בסניף הקוריאני של ג'מבה ג'וס (שייק) ובמותגים נוספים.
נוהלי עבודה
בשנת 2022 התפתח חרם על פריז באגט לאחר שמספר מעובדי החברה נפצעו אנושות. עובד שעבד במפעל פיונגטהאק נמחץ אנושות על ידי מכונת ערבוב רוטב. זמן קצר לפני האירוע נפצע עובד נוסף במפעל ביד ממכונת ייצור אך לא נשלח לבית החולים מאחר שלא היו עובדים במשרה מלאה. איגודים מקצועיים קוריאנים שונים גינו את החברה בשל היסטוריה של בעיות בטיחות באיגוד.
אנואר שאול
אנואר שאול (בערבית: أنور شاؤول 1904, אל-חלה – 14 בדצמבר 1984), משורר ועיתונאי יהודי-עיראקי, יליד אל-חלה.
קורות חיים
בין השנים 1924–1925 ערך את העיתון הציוני העיראקי "אל-מצבאח" ("המנורה"). באותה תקופה כתב גם שירים המבטאים את אמונתו בלאומיות היהודית. במשך שלוש שנים שימש כמזכיר הקהילה היהודית בבגדאד, אך אז החל מתנכר לקהילה היהודית, וב-1937 אף חתם על הצהרה אנטי-ציונית.
בשנת 1929 הקים את השבועון הספרותי "אל-חאציד" (בערבית: الحاصد, "הקוצר"), אותו ערך עד שנת 1938. השבועון הציג פרשנות פוליטית, שכללה בין היתר ביקורת על הפשיזם האירופי ותמיכה בעצמאות מלאה לעיראק מבריטניה. תחת הנהגתו, הפך "אל-חאציד" לשבועון העיראקי החשוב ביותר.
שאול היה העיראקי הראשון שעסק בבעיות עממיות ודרש לבטל את הרעלה וכן שיפור מעמדן של הנשים. סיפוריו הראשונים פורסמו ב-1930 באנתולוגיה "היבול הראשון". ליקט ב-1937 אנתולוגיה של סיפורים קצרים מתורגמים בשם "סיפורי המערב". ספריו האחרים הם "בהמולה של העיר", 1955 וכרך שירים, "לחישות הזמן", 1956.
שאול ראה עצמו יהודי עיראקי, בן העם הערבי-עיראקי; תחילה לא עלה לישראל עם גל העלייה הגדול של יהדות עיראק ב-1951, אך אחרי 20 שנה, בשנת 1971, עזב את עיראק לישראל בשל רדיפת השלטון העיראקי אחר היהודים שנותרו. בישראל כינס ופרסם את שיריו בערבית, וכן כתב ופרסם בשנת 1980 את האוטוביוגרפיה "סיפור חיי בארץ הנהריים", אשר פורסם בערבית ולא תורגם לעברית.
נפטר ב-1984 בקיראון שליד תל אביב והוא בן 80.
ליודמילה קסטקינה
ליודמילה קסטקינה (ברוסית: Людмила Касаткина; 15 במאי 1925 - 22 בפברואר 2012) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסיה וסובייטית. זכתה במספר פרסים והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות (1975). על פעילותה בתחום התיאטרון והקולנוע הוענקו לה מספר עיטורים.
חייה
ליודמילה קסטקינה נולדה בשנת 1925 בכפר במחוז סמולנסק. תוך זמן קצר המשפחה עברה למוסקבה. היא למדה בלט וכבר בגיל 11 החלה להופיע. לאור פציעה ברגל היא נאלצה לעזוב את המחול. בשנת 1943 היא החלה ללמוד משחק ולאחר סיום הלימודים בשנת 1947 התקבלה לתיאטרון הצבא האדום במוסקבה. בתיאטרון זה היא עבדה עד סוף חייה.
בשנת 1950 קסטקינה התחתנה עם הבמאי סרגיי קולוסוב.
התפקיד הראשון בקולנוע של השחקנית היה בסרט "מעלפת הטיגריסים" (1954) לצד פאבל קדוצ'ניקוב. על גילום תפקיד זה היא זכתה בפופולריות רבה. בשנת 1964 היא הצטלמה בתפקיד הראשי בסדרת טלוויזיה סובייטית הראשונה. כמו ברוב סרטיה, הבמאי של הסדרה היה בעלה.
בשנת 1967 היא הצטלמה בסדרת טלוויזיה נוספת "מבצע טרסט" על פעילות סוכני נ.ק.וו.ד נגד מרגלים. בסרט זה לראשונה קסטקינה שיחקה תפקיד שלילי - היא גילמה טרוריסטית שפועלת נגד השלטון הסובייטי.
בשנת 1974 הנהלת התיאטרון בה עבדה קסטקינה התחלפה והבמאי החדש למעשה לא שיתף אותה בהצגות חדשות. למרות זאת היא המשיכה את עבודתה בתיאטרון ולא עזבה אותו.
בשנת 1975 קסטקינה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בברית המועצות על תפקידה בסרט על אירועי מלחמת העולם השנייה. היא המשיכה להצטלם עד לשנת 2006.
ליודמילה קסטקינה נפטרה בשנת 2012, 11 ימים לאחר פטירת בעלה. הזוג הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
רמי בר אבא
רמי בר אבא (לפעמים מוזכר בשם רבי אמי בר אבא). היה אמורא בדור השלישי לחכמי בבל, ותלמידו של רב הונא.
רמי בר אבא העביר רבות מתקנותיו של רבי יוסי בציפורי, שהיו מסורות בידו, לבני דורו. ביניהם: לא תלך אשה ובנה אחריה בשוק, משום מעשה שהיה, שאשה הלכה בשוק ובנה אחריה; בני אדם פרוצים, תפסו את בנה מאחריה, וכאשר נבהלה בראותה שבנה איננו, הם אמרו לה: בואי ונראה לך היכן בנך. כך משכו אותה למקום מסתור, שם עינו אותה במעשים מגונים. תקנה נוספת: בעבר, היה בית שימוש ציבורי שם נכנס כל החפץ בכך. רבי יוסי תיקן שהנשים ידברו יחד בקול בעודן בבית השימוש, כדי שידעו אנשים שהן שם ולא יתקרבו למקום, דבר האסור משום צניעות וייתכן שגם משום ייחוד.
מזכיר רבים מאמרותיו של רב הונא, שעל פי הידוע לנו היה רבו. הוא עסק רבות באגדה.
אמרותיו
על האדם ללמוד מוסר השכל מכל דבר. למשל, מאיסור ערלה - שעל האדם לאפק ולמתן את עצמו מתאוות העולם, כמו שכשיצא הפרי מהעץ לא יחטוף אותו מיד לאכלו, כך גם לפני שמקיים מצוות עונה יבדוק שאשתו איננה נדה, והשוחט בעל חיים יפשיט את עורו לפני שאוכלו שמא ימצא טרפה. (רמי בר אבא מסר דוגמאות נוספות במסכת ביצה).
שמואל זנוויל כהנא
הרב ד"ר שמואל זנוויל כהנא (שז"ך; ה'תרס"ו – א' בתמוז ה'תשנ"ח; 1905 – 25 ביוני 1998) היה מנכ"ל משרד הדתות וכותב פורה.
ביוגרפיה
שמואל זנוויל כהנא נולד בעיר ורשה. אביה של אמו אסתר, הרב שמואל זנוויל קלפפיש, היה אב"ד ורשה. אביו, הרב שלמה דוד כהנא, שהחליף אותו בתפקיד זה, היה מרבניה של העיר במשך חמישה עשורים ואחר-כך היה רבה של העיר העתיקה בירושלים עד שנת תש"ח. כהנא למד בבית המדרש לרבנים תחכמוני וקיבל סמיכה מאת הרב משה סולובייצ'יק. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר. בהמשך למד באוניברסיטת לייז' וסיים שם בהצטיינות דוקטורט בלימודי המזרח.
לאחר שובו לוורשה, החל להרצות במכון למדעי היהדות שבעיר. במקביל, סייע בהקמת רשת בתי הספר "יבנה" וישיבה חקלאית "בית שמואל".
ב-1940 עלה לארץ ישראל עם הוריו ורעייתו הינדה, והתמנה למרכז הסתדרות הפועל המזרחי. היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא. היה חבר הוועד הלאומי, הקונגרס הציוני העולמי והנהלת קול ישראל.
שימש כמנכ"ל משרד הדתות במשך כ-20 שנה, דבר שזיכה אותו בתואר מנכ"ל המשרד הממשלתי הוותיק ביותר. עסק במיוחד בפיתוח המקומות הקדושים בארץ ישראל, ובכללם יזם את הקמת מרתף השואה על הר ציון בירושלים. כאשר הרב יעקב משה טולידאנו נתמנה לשר הדתות הוא ביקש להחליף את כהנא איש המפד"ל, אולם נמנע מכך בעקבות לחצים שהופעלו עליו בין השאר על ידי הרבנים הראשיים ולאחר שכהנא הבהיר שישתף עמו פעולה.
הוכתר בידי הרבנות הראשית לישראל כרב הראשי ליהדות פרס, כדי שיוכל לארגן ענייני אישות עבור יהודי פרס.
בשנת ה'תשמ"ח (1988) הוכתר בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בשנת 1936 (תרצ"ו) נישא להינדה . בתו היחידה, נחמה, נשואה לד"ר גבריאל חיים כהן מירושלים.
הנצחתו
על שמו של כהנא נקרא בירושלים הרחוב העולה אל הר ציון ואל מרתף השואה, "מעלה שז"כ".
הנותרים
הנותרים (באנגלית: The Leftovers) היא סדרת מתח אמריקאית, דרמה ומסתורין הכוללת אלמנטים של פנטזיה ומדע בדיוני המבוססת על רומן ספרותי בעל שם זהה. הסדרה נוצרה על ידי דיימון לינדלוף וטום פרוטה, ושודרה ב-HBO בין התאריכים 29 ביוני 2014 עד 4 ביוני 2017. הסדרה עוקבת אחר אירוע עולמי ומסתורי שהביא ל-2% מאוכלוסיית העולם להיעלם בפתאומיות ובהתמודדות של 98% הנותרים. מוקדי הסדרה הם חייהם של מפקד המשטרה קווין גארווי (ג'סטין ת'רו) ומשפחתו, האלמנה נורה דרסט (קארי קון) שאיבדה את משפחתה, ואחיה הכומר מאט ג'מיסון (כריסטופר אקלסטון), הנאבקים להסתגל לחיים לאחר ההיעלמות המסתורית.
בארץ, הסדרה שודרה בערוצי הטלוויזיה Yes Oh! ו-HOT HBO.
עלילה
הסדרה מתחילה שלוש שנים לאחר 14 באוקטובר 2011, היום שבו נעלמו באופן בלתי מוסבר 140 מיליון איש ברחבי העולם (2% מאוכלוסיית העולם). בעקבות האירוע, העולם הדתי איבד את כוחו בצורה משמעותית, ומספר כתות חדשות נוצרו, בראשם "הניצולים האשמים", קבוצה של ניהיליסטים הלבושים בבגדים לבנים, וכת נוספת בהנהגתו של הולי וויין, אדם הרואה את עצמו כביאה השנייה של ישו המשיח.
העלילה סובבת סביב משפחת גארווי ומכריהם בעיירה מייפלטאון שבניו יורק. קווין גארווי הוא מפקד המשטרה, ואשתו, לורי, הצטרפה ל"ניצולים האשמים". בנם, טומי, עזב את הבית כדי להצטרף לכת של "וויין הקדוש", ובתם ג'יל היא תלמידת תיכון הגרה עם אביה. נורה דרסט שאיבדה את כל משפחתה בהיעלמות ואחיה הכומר מאט ג'מיסון שנלחם בתרדמת בה נמצאת אשתו, נאבקים עם המציאות החדשה. הסדרה עוקבת גם אחר מג אבוט, שמצטרפת ל"ניצולים האשמים", בהנהגתה של פטי לוין. חייהם של דמויות אלה משתלבים ומתנגשים כשהם נמצאים בעיצומו של סכסוך מתמשך בין הכתות השונות לתושבי העיר מייפלטאון.
ביקורות
העונה הראשונה של הסדרה זכתה בעיקר לביקורות חיוביות, אם כי יש שמתחו ביקורת על הטון הכבד שלה. הביקורות השתנו בעונות השנייה והשלישית, כאשר מבקרים רבים התייחסו אליה כאחת מסדרות הטלוויזיה הגדולות בכל הזמנים, עם שבחים מיוחדים על הכתיבה, הבימוי, המשחק והעומק התמטי שלה. גם הפסקול שהלחין מקס ריכטר זכה לביקורות חיוביות. אף על פי שהמדרוג של הסדרה היה נמוך באופן יחסי, הסדרה קיבלה מעמד של פולחן. הסדרה הושוותה ל"תיקון" של לינדלוף, יוצר הסדרה, לאחר הביקורות השליליות על סוף הסדרה "אבודים", שנוצרה על ידו.
מרכז הטניס האולימפי של ריו דה ז'ניירו
מרכז הטניס האולימפי בריו דה ז'ניירו (בפורטוגזית: Centro Olímpico de Tênis) הוא מתחם טניס, שנבנה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בנייתו החלה בשנת 2013. קומפלקס הטניס מתפרש על שטח של כ-10 דונם בלבו של "בארה אולימפיק פארק" ברובע בארה דה טיז'וקה, בו נבנים רבים ממתקני הספורט לאולימפיאדה ולאולימפיאדת הנכים.
מתחם הטניס כולל 16 מגרשים, שחלקם יכללו יציעים זמניים שיפורקו לאחר האולימפיאדה. האצטדיון המרכזי הקבוע מכיל כ-10,000 מקומות ישיבה. האצטדיון המשני מכיל כ-5,000 מקומות זמניים שיקיפו אותו, האצטדיון השלישי מכיל כ-3,000 מקומות ביציעים זמניים שמקיפים אותו, ועוד 7 מגרשים מכילים כל אחד 250 מקומות ב-2 יציעים. שאר המגרשים משמשים בתור מגרשי אימונים. לאחר האולימפיאדה יארח המתחם גם את טורניר הטניס נכים באולימפיאדת הנכים. לאחר המשחקים ישמש המרכז לאימונים ותחרויות טניס מקומיות, לאומיות ובינלאומיות. משטחי הטניס בקומפלקס הם מסוג המשטחים הקשים.
רוני רוס
ביוגרפיה
רוני רוס-פירון נולדה בתל אביב לאביבה ומיכאל פירון, עורך דין בולט ופעיל פוליטי. שני אחיה אף הם עורכי דין. דודה היה הטייס צבי זיבל.
בשירותה הצבאי שימשה כמש"קית ח"ן בחיל האוויר. החלה ללמוד לתואר ראשון במתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה לימודים אלה בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני במדעי המחשב ממכון ויצמן למדע (סיימה בשנת 1975), ותואר שני במנהל עסקים (MBA), בהתמחות שיווק, מאוניברסיטת תל אביב (סיימה בשנת 1980, מצטיינת דיקן). את הדוקטורט שלה עשתה בתחום מדעי המחשב ב-UCLA (סיימה ב-1989).
החלה את הקריירה שלה כתוכניתנית בחברת סאיטקס. בין השנים 1980–1983 שימשה כמנהלת מערכות המידע בחברת "כיתן". בין השנים 1983–1986 עבדה בפיתוח עסקי בחברת "קונתהל".
בשנת 1993 ייסדה בישראל את חברת פנורמה, שעוסקת בפיתוח מוצרי תוכנה לתחום הבינה העסקית. את עיקר הפיתוח מימנה בעצמה. בשנת 1996 מכרה את טכנולוגית OLAP שפיתחה החברה לחברת מיקרוסופט תמורת כ-20 מיליון דולר. לאחר מכן החלה החברה להתמחות בפתרונות בינה עסקית המשלימים טכנולוגיה זו וכן פיתחה מערכות בינה עסקית שמתממשקות עם מערכות של חברת SAP. בשנת 2003 מטה החברה עבר לקנדה. בעקבות זאת, רוס העתיקה את מקום מגוריה למשך מספר שנים לטורונטו.
בשנת 2007 השתתפה כמשקיעה בעונה השנייה של תוכנית היזמות, "הכרישים", בערוץ 10.
בשנת 2012 ייסדה את חברת פרו-פרו, שפיתחה תכשיטים שניתנים להדבקה על הגוף.
כיהנה כדירקטורית בחברות ציבוריות, ממשלתיות ופרטיות. משקיעה ומלווה חברות הזנק.
מרצה בנושאי יזמות, טכנולוגיה ומוטיבציה עסקית. שימשה כמנטורית במכללת אפקה.
הייתה נשואה לגדעון רוס עד לפטירתו במאי 2023, ואם לשניים. מתגוררת בתל אביב.