cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ArtRave: The Artpop Ball
צפון אמריקה
לורן מוראסקי מאתר החדשות, CBS News הרגיש שגאגא הייתה ב-"כוח מלא" במהלך הקונצרט ונראתה "ממש בבית עם הקהל הניו יורקי". פרנק שק מהעיתון הוליווד ריפורטר שיבח את מערך הבמה, התלבושות והיבט הבידור הכללי בסבב, ואמר כי "בניגוד למדונה, העוסקת בתיאטרון דומה, אך צונן יותר ויותר, גאגא משקיעה את המשקפיים שלה עם מתיקות ולב שלא ניתן להכחישה". והוסיף כי רגעי השיא של ההמופע הם הביצועים של השירים, "Born This Way" ו-"Gypsy". ביקורות שליליות כלפי הסבב נראות מהכתב רוב שפילד ממגזין הרולינג סטון שסיקר את הופעתה במדיסון סקוור גארדן והתאכזב בעודו אומר, "מופע זירה-רוק-רציף, מהסוג שבו ללהקה יש אלבום חדש ומגושם". והוסיף כי התאכזב מכך שגאגא בחרה להתעלם משירים מתוך Born This Way ומהסינגלים המצליחים שלה. דן דלוקה מהעיתון פילדלפיה דיילי ניוז כתב כי "ההופעה נפגעה ברצינות רבה מדי על ידי קטעי ריקוד עתידיים המופעלים על ידי Artpop שחולשותיהם נחשפו בכל פעם שגאגא חזרה ללהיטיה המפתים יותר וכי היא "ביצעה שירים רבים מדי מתוך האלבום החדש". כתב העיתון הבוסטון גלוב ג'יימס ריד הרגיש כי "משהו חסר בהופעתה של גאגא, היא מרגישה חלולה". הוא גם מתח ביקורת על הסתמכותה של גאגא על פלייבאק במהלך ההופעות". ג'ואי גררה מהעיתון יוסטון כרוניקל מצא כי המופע "לא מחובר", ואמר כי במהלכו היו "מעט מעברים אמיתיים בין רצפים, במיוחד ברגעים המאוחרים יותר".
אוקיאניה, אסיה, ואירופה
קנדיס בארנס מהעיתון סידני מורנינג העניקה למופעה של גאגא באוסטרליה ביקורת חיובית ואמרה "גאגא העבירה מופע שמתאים למלכה, היה קשה להבחין היכן האמנות הסתיימה והמוזיקה החלה", סיכמה. ג'ני ולנטיש מהמגזין טיים אאוט העניקה למופע במלבורן חמישה כוכבים, וכינתה את גאגא "זמרת פנומנלית עם קול עצום שיכולה לנסות את כוחה בכל ז'אנר", תוך כדי שהיא משבחת את להקתה החיה ואת החלפת התחפושות. כתב העיתון המבקר הלאומי, סעיד סייד באבו דאבי תיאר את המופע כ-"משעשע מאוד" וכמשהו ש-"מספק את המנדט האולטימטיבי של מוזיקת הפופ, לרקוד את דאגותיך". מוחמד קאדרי מהעיתון בדובאי Khaleej Times כתב על הקונצרט המאופק של גאגא בעיר בגלל רגשותיהם הדתיים של התושבים במדינה וציין כי גאגא יכולה להעלות "מחזה" והיא "הייתה נחושה ליצור קשר עם הקהל המקומי שלה כשהיא מנסה להרכיב ביטויים מדברים מחמיאים". כתבת העיתון הישראלי, The Times of Israel דברה קמין שיבחה את קולה של גאגא בהופעתה בתל אביב והוסיפה כי "המופע היה כל מה שגאגא הבטיחה וכל מה שהאוהדים ציפו ממנה - קול רם, פלואורסצנטי, בעל אופי מיני מפורש שמבהיר את המוח". הכתב אסף נבו מאתר Mako כתב על הופעתה בישראל כי "ליידי גאגא, מכוכבות הפופ הגדולות בעולם, הופיעה הערב בפארק הירקון בתל אביב ונתנה שואו של זמרת ופרפורמרית נהדרת בשיא הכושר, עם שלל תלבושות ולהיטים. דייב סימפסון מהגרדיאן נתן ביקורת חיובית לקונצרט בירמינגהם, והעניק למופע 4 כוכבים מתוך 5. והצהיר כי "גאגא הואשמה לעיתים קרובות בכך שהיא מלאכותית ואין בה לב, אך המופע הערב הוא הצהרה עוצמתית של כוכבת המסרבת להיות מוצמדת או להימחק". דניאל דילן ריי מהאינדפנדנט העניק למופעה בעיר 4 מתוך 5 כוכבים ותיאר את הסבב כ-"צעקני, ססגוני ולעיתים קרובות מסמל את זמני המסיבות הנעימים והטובים".
הכתבת קייטי פיצפטריק מהעיתון Manchester Evening News העניקה למופעה בבריטניה כ-5 כוכבים מתוך 5 ושיבחה את קולה של גאגא, את הלהקה החיה שלה, את התלבושות ואת הקשר שלה עם האוהדים והדגישה את מופעה במנג'סטר בו גאגא עזרה למעריץ להציע לבן זוגו נישואים על הבמה. קייטי הצהירה כי "ארטרייב בשמו הראוותני עשוי לאשר שגאגא אשת התצוגה בהחלט עוסקת באמנות שלה. אבל הגברת הקטנה הזו עם מערכת הריאות החזקה היא ללא ספק כולה לב". לודוביק האנטר-טילני מהעיתון הפייננשל טיימס. דירג את המופע בשלושה מתוך חמישה כוכבים. הוא מתח ביקורת על שימושה של גאגא בשירי Artpop אך החמיא לרצפי האקוסטיקה והפסנתר של המופע".
מכירת כרטיסים
הכרטיסים הראשונים שנהפכו לזמינים היו חברי אתרה של גאגא, "Littlemonsters.com". הם סופקו עם קוד ייחודי להזמנת כרטיסים באינטרנט, אך היו מוגבלים לארבעה כרטיסים לכל אחד. על פי החברה "Live Nation", ב-9 בדצמבר 2013, הכרטיסים של המופעים בטורונטו, ויניפג, קלגרי, לוס אנג'לס, ואדמונטון נמכרו בתוך מספר שעות. לאחר הביקוש הגבוה, נוספו שני מופעים חדשים, ב-26 ביוני במילווקי ו-28 ביוני באטלנטיק סיטי.
ב-29 בינואר 2014, גאגא פרסמה את תאריכי המופעים בלג האירופי של הסבב, שיתחיל ב-23 בספטמבר 2014 בבלגיה. גאגא שיתפה פעולה עם הרשת הסלולרית הבריטית "O2", לעסקה שתאפשר ללקוחות החברה להוציא כרטיסים לסבב בשלושה ימים לפני השחרור הכללי. העסקה כללה את גאגא בהשתתפות במודעה חדשה, לקידום המופעים בבריטניה של הסבב והראתה אותה לובשת שמלה עם כריות כתפיים גדולות ונוצצות, תוך כדי שהיא ריצה לקראת מופע. זו הייתה הפעם השנייה שגאגא שיתפה פעולה עם "O2", עם שחרורו, האתר "Ticketmaster" דיווח כי המקומות בבריטניה נמכרו תוך 5 דקות, מה שגרם לגאגא להוסיף עוד שני מופעים בלונדון.
הכנסות
29 ההופעות בצפון אמריקה גייסו כ-26 מיליון דולר, עם ממוצע של כמעט 900 אלף דולר לכל הופעה. בחודש יוני 2014, בילבורד פרסם את הנתונים הראשונים של ההכנסות לסבב, עד 2 ביוני. גאגא דורגה במקום הרביעי באותה תקופה במצעד הסבבים המרוויחים ביותר של בילבורד עם סכום כולל של כ-13.9 מיליון דולר ויותר מ-171,000 כרטיסים. באוקטובר 2014 החלק השני של ההכנסות שוחררו ובהם מכירות של כ-509,741 כרטיסים והכנסות של כ-46,933,594 מיליון דולר הכנסות ודירוג במקום השני במצעד הסבבים בבילבורד.
סך הכל, "ArtRave: The Artpop Ball" הרוויח מעל ל-83,000,000 מיליון דולר עם כ-920,088 כרטיסים שנמכרו מתוך 74 הופעות שרשימת ההכנסות בהן נחשפה. ברשימת סוף השנה של הסבבים המרוויחים ביותר של "Pollstar", גאגא דורגה במקום השביעי עם 88.7 מיליון דולר ברוטו ו-947,852 כרטיסים מתוך 84 הופעות. בילבורד דירג את הסבב במקום התשיעי ברשימת "סיבובי ההופעות הטובים ביותר של 2014" עם כ-76 הופעות עם הכנסות גלויות.
"Lady Gaga presents: artRAVE Live from Paris"
ב-17 בנובמבר 2014, הודיעה גאגא באמצעות חשבונות הרשתות החברתיות שלה כי המופע האחרון של הסבב, שהתקיים בפריז, צרפת ב-24 בנובמבר, יהיה משודר בלייב ברחבי העולם, באינטרנט בחברה Yahoo!. המופע החל עם מצגת וידאו של 30 שניות של דיוקנאות של גאגא, אשר הוצגו בעבר במוזיאון הלובר בפריז, וידאו המופע הופק על ידי הבמאי רוברט וילסון. כאשר שוחרר, שבר שיאים עבור Yahoo! ו-Live Nation לאחר הפופולריות הרבה שלו.
לופוקייניים
לופוקייניים (שם מדעי: Lophocyonidae) היא משפחה נכחדת קטנה של טורפים דמויי חתול אשר חיו במהלך המיוקן באירופה. קרוביהם של בני משפחה נכחדת זו הם הנמיות החיות כיום באפריקה ודרום אירואסיה. משפחה זו סווגה לראשונה ב-1987.
בורגנות זעירה
בורגנות זעירה (בצרפתית: Petite bourgeoisie) היא מושג צרפתי שמתייחס למעמד חברתי שמורכב מאיכרים חצי-עצמאיים ומסוחרים קטנים, אשר מצבם הפוליטי–כלכלי שלהם בזמני יציבות נקבע בהתאם למעמד הבורגנים הגבוה.
המושג הוא פוליטי–כלכלי, ומתייחס למטריאליזם היסטורי. מקורו בתת-שכבה של מעמד הביניים במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. באמצע המאה, הכלכלן הגרמני קרל מרקס ואחרים השתמשו במונח כדי לתאר את השכבה הכלכלית-חברתית בבורגנות שמורכבת מבעלי חנויות קטנות ובעלי מלאכה עצמאיים.
הגדרה
הבורגנות הזעירה נבדלת מבחינה כלכלית מהמעמד הפועלים (פרולטריון) ומשכבות המובטלים, שמסתמכות על מכירת כוח העבודה שלהן לצורך הישרדות. היא נבדלת גם מהבורגנות הגבוהה של המעמד הקפיטליסטי, שמחזיקה באמצעי הייצור ובכך יכולה לקנות את כוח העבודה של השכבות הנמוכות יותר. למרות שחברי הבורגנות הזעירה יכולים לקנות עבודה של אחרים, הם בדרך כלל עובדים לצד העובדים שלהם.
הבורגנות הזעירה אינה מוגדרת בפני עצמה בכתבי מרקס, אלא רק באמצעות המילים "קפיטליסטים קטנים יותר" במניפסט הקומוניסטי.
בפשיזם
מבחינה היסטורית, מרקס חזה שהבורגנות הזעירה תפסיד במהלך ההתפתחות הכלכלית. עקב כך, הניח ר. ג'יי. ב. בוסוורת', היסטוריון אוסטרלי, שהיא תהפוך לעמוד התווך של הפשיזם, שייצג באופן פוליטי את התגובה לאובדן הכוח הבלתי נמנע שלהם לבורגנות העילית.
וילהלם רייך, פסיכיאטר, הדגיש גם הוא את התמיכה של מעמד הבורגנות הזעירה בעליית הפשיזם בגרמניה. הוא טען שמעמד הביניים היה חממה לתגובה הפוליטית הזו בשל הסתמכותו על המשפחה הפטריארכלית (לפי רייך, עסקים קטנים הם לעיתים קרובות מבוססים בדרך כלל על משפחות שמונהגות על ידי האב), וכי דיכוי מיני עומד בבסיס הגישה הזו.
טענות אלה הופרכו על ידי ההיסטוריון ריצ'רד פייפס, שהוכיח כי במקרה של המפלגה הנאצית, עד סוף שנות ה-20 הצטרפו אליה בעיקר פועלים, שהיוו הקבוצה הגדולה ביותר במפלגה עד 1934.
התייחסות אומנותית
סרן קירקגור, פילוסוף דני, כתב כי "הבורגן הזעיר הוא חסר רוח... נטול דמיון, כפי שהוא חי תמיד, הוא חי בתוך מסלול מסוים של חוויות טריוויאליות לגבי איך דברים מתרחשים, מה אפשרי, מה קורה בדרך כלל. לא משנה אם הוא ברמן או ראש ממשלה, זו הדרך בה הבורגנים הזעירים איבדו את עצמם ואת אלוהים". לדבריו, הבורגנות הזעירה הדגימה ריקנות רוחנית שמקורה בשימת דגש על החומרי ולא על הפנימיות. עם זאת, דבריו של קירקגור מסתמך פחות על ניתוח מעמדי ויותר על תפיסת עולם שהייתה רווחת בקרב סביבתו.
למרות שהיו תיאורים רבים של הבורגנות הזעירה בספרות ובקריקטורות, שהתבססו על הדימוי שלה במעשיות, המציאות של הבורגנים הזעירים הייתה מורכבת יותר. למרות זאת, הסופרים עסקו במוסר של הבורגנות הזעירה ודאגו להציג את המעמד הזה כלא רצוי. מאוחר יותר, ברטולט ברכט, שעסק בנאציזם ובמרקסיזם, התעסק בחקר התודעה של הבורגנות הזעירה, שהוצגה שוב ושוב בעבודותיו (אחת מהן נקראה אפילו "שבעת החטאים הקטלניים של הבורגנות הזעירה").
בספרו "Two Cheers for Anarchism: Six Easy Pieces on Autonomy, Dignity, and Meaningful Work and Play", הקדיש הסופר ג'יימס סקוט פרק לתיאור מאפייני הבורגנות הזעירה. ראשית, הוא הצביע על הבוז שרחשו המרקסיסטים למעמד זה, בשל העמימות בדבר הנטייה הפוליטית של חבריו. עוד הוא ציין כי עמדה זו של זלזול שכיחה בקרב הסוציאליסטים והקפיטליסטים כאחד, בשל הקושי לפקח על מעמד זה. הקושי נובע מאופי פעילותו של המעמד הזה, שמורכבת ממגוון תחומים. הוא ציין שהבורגנות הזעירה התקיימה לאורך רוב ההיסטוריה האנושית, וקבע כי מי שאינו חלק מהמעמד הזה ביקש במידת מה להפוך לבעל נכס קטן, בשל האוטונומיה שהדבר מעניק לו. כמו כן, הרצון לשמור ולשקם אדמות אבודות היה המוטיב של רוב תנועות ההמונים השוויוניות. הוא טען כי לבורגנות הזעירה תפקיד הכרחי בכל הנוגע לחדשנות והמצאות, דוגמת סטארט-אפים קטנים שנרכשים על ידי חברות גדולות יותר. בנוסף, ציין כי בעלי חנויות קטנות מספקים שירותים חברתיים שונים ללא תשלום, דוגמת:
.
סטפן מרינוביץ'
סטפן מרינוביץ' (באנגלית: Stefan Marinovic; נולד ב-7 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ניו זילנדי, המשחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
בשנת, מרינוביץ' הצטרף לאיסמנינג, ממנה עבר לקבוצת המילואים של מינכן 1860. בשנת מרינוביץ' חתם באונטרהאכינג, והיה שותף לעליה שלה לליגה השלישית.
פינה קולדה
פינה קולדה (בספרדית: Piña Colada, מבוטא: פִּינִיָה קולָדָה) הוא משקה קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי ומורכב מ-50 מ"ל רום לבן, 30 מ"ל חלב קוקוס ו-50 מ"ל מיץ אננס. את הפינה קולדה מגישים בכוס פוקו גראנדה כשהוא מקושט באננס ובדובדבן מרסקינו.
סטפן מרינוביץ'
קריירת מועדונים
ב-21 ביולי 2017 חתם מרינוביץ' בוונקובר וייטקאפס. ב-7 במרץ 2019, הוא חתם בבריסטול סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, וכעבור כארבעה חודשים, ב-6 ביוני 2019, מרינוביץ' חתם בוולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית.
פינה קולדה
המשקה פופולרי בארצות רבות, בין השאר בישראל, ויש לו טעם הנחשב לאקזוטי. בגרסאות מודרניות יש המכינים את הקוקטייל בתוספת אבקת חלב, מה שמקנה לו טעם עשיר יותר וייחודי.
ניתן להכין את הקוקטייל גם בצורה קפואה על ידי ערבולו בבלנדר עם קרח רב.
סטפן מרינוביץ'
קריירת מועדונים
בקיץ הצטרף מרינוביץ' להפועל נוף הגליל מליגת העל, וב-15 ביוני 2022 עבר להפועל תל אביב, בה חתם לעונה אחת. בינואר 2023 שוחרר מהקבוצה.
קריירה בינלאומית
מרינוביץ' השתתף עם הנבחרת בגביע אוקיאניה לאומות 2016 וגביע הקונפדרציות 2017.
שי-לי ליפא
שי-לי ליפא (נולדה ב-22 במאי 1974) היא מחברת ספרי בישול, מתכונאית (מפתחת מתכונים), עורכת קולינרית, יוצרת תוכן, מנחה ומגישת תוכניות בישול בטלוויזיה.
קורות חייה
שי-לי ליפא נולדה וגדלה בתל אביב, ובגיל תשע עברה עם משפחתה לרעננה. בצבא שירתה כקצינת שלישות בשלישות הראשית ברמת גן. אחרי הצבא עשתה תואר ראשון בביולוגיה בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה שבאוניברסיטה העברית בירושלים, ועבדה כתקציבאית במשרד הפרסום שלמור אבנון עמיחי. אחרי לידת בנה הבכור החליטה להגשים חלום ולהפוך את הבישול למקצוע, ובשנת 2004 החלה לכתוב במוסף "גורמה" של מגזין "את". בשנת 2005 החלה לכתוב ולערוך בכתב העת "על השולחן".
בשנים 2009–2010 כתבה מדור אוכל במוסף סגנון של "מעריב".
מנובמבר 2011 הגישה ליפא עם שפים נוספים פינת בישול בתוכנית הטלוויזיה של אודטה שוורץ, "החיים על-פי אודטה".
הופיעה בעונה השלישית של התוכנית "מתכון בטוח" (2011) בערוץ 2, ביחד עם השפים אבי ביטון, ארז קומרובסקי, ליה שומרון, דודו אוטמזגין, שאול בן-אדרת וצחי בוקששתר.
נכון ל-2017 ליפא כתבה 11 ספרי בישול וספר קריאה לילדים בנושא סופר פוד, וערכה קולינרית שני ספרים של מיקי שמו בהוצאת "על השולחן": "מיקי שמו המיטב" (2009), "שבתות וחגים עם מיקי שמו" (2011). כל ספריה בעברית מכילים מתכונים כשרים.
במאי 2012 החלה להגיש את התוכנית "הבית של שי-לי" בשידורי רשת, ערוץ 2. בכל תוכנית היא מבשלת 5 מנות נגישות, ידידותיות וקלות הכנה, למשפחה, חברים, קולגות ועוד.
בספטמבר 2015 החלה להגיש את התוכנית "סופר שי-לי" בערוץ 10. בכל תוכנית היא מבשלת ארוחה שלמה בת 4–5 מנות ומארחת בגינת ביתה מומחית ל"עשה זאת בעצמך".
במאי 2017 החלה להגיש את התוכנית "מתכון לחיסכון" בשידורי קשת, ערוץ 2. בכל תוכנית היא מבשלת 5 מתכונים חסכוניים (בזמן, חומרי גלם וכסף): מתכון עד 5 דקות, מתכון עד 5 מרכיבים, מתכון עד 50 שקלים, מתכון למזווה ומתכון למשקה זריז.
ליפא פיתחה מתכונים עבור חברות מזון, בהן תנובה, שמרית, סנפרוסט, מעדנות, הרדוף ומחלבות גד.
באוגוסט 2010, אחרי שאביה אובחן במחלת ה-ALS, הצטרפה ליפא לעמותת "פרס לחיים", והיא מתנדבת בעמותה.
חיים אישיים
נשואה לאיש העסקים רפאל ליפא, ולזוג בן ובת.
שושנה שטרן
שושנה שטרן (א' בכסלו תרס"ו – כ"ב בטבת תש"ח, 29 בנובמבר 1905 – 4 בינואר 1948) הייתה עורכת דין, מראשונות עורכות הדין ביישוב בתקופת המנדט הבריטי. בלטה בהגנתה על נשים מוכות, בהקמת משמר אזרחי בשכונתה וכחברה פעילה בהגנה.
קורות חיים
נולדה בעיר דבינסק בלטביה, להוריה הלל, עורך דין, ורבקה מינקוביץ. את לימודי בית הספר היסודי והתיכון השלימה בעיר הולדתה.
בשנת 1919 עלתה לישראל ובשנת 1926 נישאה לדוד שטרן דוד היה יזם ואגרונום שעבד עם עקיבא אטינגר. היה מנהל המחלקה החקלאית בסוכנות. לאחר נישואיה המשיכה את לימודיה בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. הייתה אחת הראשונות בארץ שהוסמכה כעורכת דין.
בתום לימודיה הצטרפה כשותפה למשרד עורכי הדין של אביה, הלל מינקוביץ.
פעילות מקצועית וציבורית
שמשה כעורכת הדין של ויצו. במסגרת עבודתה זו הגנה, כאביה הלל, על נשים מוכות ומקופחות. במקביל הייתה חברה פעילה בארגון התאחדות נשים לשיווי זכויות.
כעורכת דין ופעילה בהגנה, עבדה מול המוסדות המשפטיים של המנדט הבריטי. בביתה היה סליק ובו הוסתר נשק של ההגנה.
הירצחה
ביום 30 בדצמבר 1947 חזרה שושנה לביתה ממרכז ירושלים באוטובוס של חברת המקשר שהיה חלק משיירת אוטובוסים. ליד בית המדפיס הממשלתי, בקרבת שכונת אבו טור נתקלה השיירה במארב ערבי. שלושה מנוסעי האוטובוס, ביניהם שושנה, נפגעו. שושנה מתה מפצעיה כעבור חמישה ימים, בכ"ב בטבת תש"ח (04.01.1948). היא נקברה בבית העלמין בהר הזיתים. הותירה אחריה את בעלה דוד ואת שתי בנותיה תמר ורבקה.
בילי בדאי
בילי בדאי (באנגלית: Billy Liar) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של ג'ון שלזינגר עם טום קורטני בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הרומן בילי בדאי מאת קית' ווטרהאוס משנת 1959 שעיבד איתו למחזה ביחד עם וויליס האל. המחזה התפרסם והוצג ברחבי העולם.
בישראל הועלה בילי בדאי בתיאטרון הבימה ב-1963 עם אריק איינשטיין בתפקיד הראשי.
הסרט צולם בשחור לבן בעיר בראדפורד והוא שייך לדרמות כיור המטבח שהיו חלק מסרטי הגל הבריטי החדש  שעסק בחיי מעמד הפועלים קשיי היום בבריטניה.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי באפט"א – השחקן הטוב ביותר (טום קורטני), השחקנית הטובה ביותר (ג'ולי כריסטי) הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר והסרט הבריטי הטוב ביותר. הסרט הזניק את הקריירה של ג'ולי כריסטי.
ב-1999 בחר מכון הסרטים הבריטי ב"בילי בדאי" במקום ה-76 ברשימת הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20.
תקציר העלילה
בילי פישר (טום קורטני) הוא צעיר בריטי המתגורר עם הוריו וסבתו ועובד כפקיד בחברת קבורה. הוא אינו מרוצה ממצבו ומעבודתו ולהקל על מצבו הוא שוקע מדי פעם בדמיון שבו הוא שליט אהוד במדינה בשם אמברוזיה וכל התושבים סוגדים לו. כאשר הוא מתרגז על מישהו (אביו או הבוס שלו), הוא מדמה לעצמו שהוא מצויד בתת-מקלע והורג.
עולם הדמיון שלו גולש גם למציאות היומית והוא ממשיך לשקר לאנשים ומכונה בשם "בילי בדאי".
הוא מחזר אחרי שתי בחורות ומציע להן אירוסים. ברברה (הלן פרייזר) היא בחורה מופנמת ובתולה וריטה (גוונדולין וואטס) היא בחורה דעתנית וצעקנית הדורשת ממנו לתת לה את טבעת האירוסין שהבטיח לה.
התרמית מתגלית כאשר שתיהן נפגשות בנשף ריקודים ביחד עם בילי ומתחילות להתקוטט.
בילי מיואש מעבודתו ושואף לפתוח דף חדש כתסריטאי. הוא מודיע לבוס שלו (לאונרד רוסיטר) על החלטתו להתפטר והבוס מאיים עליו שיתבע אותו לאחר שלא שלח לוחות שנה ללקוחות ולא החזיר את דמי הדואר שקיבל.
בילי שולח מספר תסריטים לבדרן דני בום (לסלי רנדל) המבקר בעיר לרגל פתיחת סופרמרקט אך הוא נדחה. להוריו הוא משקר כי התקבל יפה ומוזמן לבוא ללונדון.
בינתיים פוגש בילי את ליז (ג'ולי כריסטי) ידידתו לשעבר. ליז היא אשת העולם הגדול שהגיעה מלונדון. היא היחידה שמבינה את בילי למרות מגרעותיו ומשכנעת אותו לבוא איתה ללונדון ולהיפתח לעולם הגדול.
בילי מודיע להוריו על החלטתו. אביו מתייחס אליו בבוז. בילי מגיע לבית חולים בו מאושפזת סבתו במצב קשה ולאחר שהיא מתה הוא נפרד מאימו וממהר לתחנת הרכבת שם מחכה לו ליז.
בילי חוזר הביתה כשבדמיונו מלווים אותו מאות תושבי אמברוזיה.
ראלי
ראלי הוא סוג של ספורט מוטורי בו המשתתפים משתמשים במכוניות, משאיות, טרקטורונים או אופנועים שהורכבו או הותאמו במיוחד למטרת המירוץ ולרוב אינם חוקיים לנסיעה בכביש. הראלי מתרחש באזורים פתוחים או בדרכים פרטיות, על עפר או אספלט.
בניגוד למרוצים אחרים, מסלול הראלי אינו מסלול טבעתי, בו המנצח הוא זה שסיים את מספר ההקפות הקבוע מראש בזמן הקצר ביותר, אלא מסלול המשתרע מנקודה אחת לאחרת. מרוצי ראלי רבים הם מרובי שלבים, בהם הנהגים/רוכבים מתחרים למעשה במספר מרוצים שונים בזה אחר זה. בכל שלב הנהגים מוזנקים אחד אחרי השני והמנצח הוא זה שסך כל הזמן אותו השיג במהלך כל השלבים הוא הקצר ביותר. במקרים אחרים נקבעים תנאים לניצחון, כמו עמידה בלוחות זמנים ומהירויות קבועות מראש, אך כיום קטגוריות אלה נמצאות בשימוש רק באירועי חובבנים.
מקור המונח ראלי בפועל הצרפתי "rallier", שפירושו להתקבץ מחדש במהלך קרב. ככל הנראה אומצה המילה לתיאור מפגשים של בעלי מכוניות, כאשר מועדוני רכב החלו להיווצר זמן קצר לאחר ייצור המכוניות הראשונות.
עיירה
עיירה היא סוג של יישוב אשר מרבית תושביו אינם מתפרנסים מחקלאות ומספר התושבים בו נחשב לקטן ביחס למספר התושבים בעיר. מספר זה נע בדרך כלל בין כמה מאות לכמה עשרות אלפים. גודל האוכלוסייה כשלעצמו איננו קובע באופן נחרץ אם מדובר בעיירה או בכפר.
בהרבה אזורים בעולם, למשל בהודו, מספר התושבים בכפר גדול יכול להיות גדול בהרבה מאשר בעיירה קטנה. בדרך כלל עיירה תהיה גדולה מכפר וקטנה מעיר.
אחד ההבדלים העיקריים בין כפר לעיירה הוא אופי הכלכלה ביישוב; האנשים אשר מתגוררים בעיירות בדרך כלל מתפרנסים מתעשייה (בתי חרושת), מסחר (חנויות) ושירותים, ואילו בכפר, ענף הפרנסה העיקרי הוא בדרך כלל חקלאות. עיירה יכולה להיות פרבר של עיר גדולה ויכולה גם להיות מרוחקת מאוד מכל יישוב עירוני אחר. מרביתן של העיירות בישראל מנוהלות על ידי מועצה מקומית.
העיירה בתרבות העברית
המלה עיירה בשפה העברית כיום מזוהה בעיקר עם שלושת ההקשרים הבאים:
מקלט מדיני
מקלט מדיני הוא מושג משפטי עתיק יומין, שעיקרו זכויות אדם הנרדף בגלל דעותיו הפוליטיות או אמונותיו הדתיות ממדינתו ועתיד לקבל הגנה מרשות ריבונית אחרת, ממדינה זרה, או מהכנסייה (בימי הביניים). מקלט מדיני פוליטי שונה מהגירת פליטים מודרנית בה מתרחשת נהירה מאסיבית של אוכלוסייה, בעוד במקלט מדיני מדובר בזכותם של יחידים אשר בדרך כלל ניתנת תוך התייחסות לגופו של כל אדם. עם זאת, עשויה להיות ביניהם חפיפה, שכן כל פליט עשוי לדרוש לקבל מקלט מדיני על בסיס אישי. מקורה של זכות זו בעיקר בזמן המודרני על אף שניצניה נראו כבר אצל המצרים, היוונים והעברים.
מקלט מדיני בימי הביניים
עמים רבים בעת העתיקה, כולל מצרים, יוון, והעברים, הכירו בזכות למקלט מדיני על רקע דתי. במקרים רבים זכות זו הגנה על פושעים או על אלה המואשמים בפשע מפעילות משפטית במידה מסוימת. בשלב מאוחר יותר אימצה הכנסייה הנוצרית את הרעיון ונקבעו כללים מסוימים כדי לקבל הגנה ואיזה סוג של הגנה.
מקלט מדיני בזמן המודרני
האמנה בדבר מעמדם של פליטים של האו"ם משנת 1951 והפרוטוקול שנוסף לה בשנת 1967 הם הבסיס לחקיקה בתחום המקלט המדיני ברחבי העולם. תחת הסכמות אלו, פליט הוא אדם השוהה מחוץ למדינתו וחושש מרדיפה על בסיס רקע גזעני, לאומני, או דתי, בשל דעותיו הפוליטיות או בשל חברות ופעילות בקבוצה חברתית כלשהי.
מקלט מדיני בצרפת
מקלט מדיני בצרפת מוכר מתוקף החוקה משנת 1958. ב-2006 אישרה צרפת 7,000 בקשות מתוך 35,000.
מקלט מדיני בבריטניה
במאה ה-19 בריטניה העניקה מקלט מדיני לכמה נרדפים, בהם חברים בתנועות סוציאליסטיות (כולל קרל מרקס).
מקלט מדיני בארצות הברית
ארצות הברית מעניקה זכויות מקלט מדיני ליחידים לפי החוק הבינלאומי. מספר מוגבל של פליטים המבקשים להתקבל למקלט או כאלה שכבר הגיעו לארצות הברית מדי שנה רשאים להתקבל.
מקלט מדיני ברוסיה
המדליף האמריקני אדוארד סנודן קיבל מקלט מדיני ברוסיה ב-1 באוגוסט 2013 למשך שנה, וב-7 באוגוסט 2014 קיבל אישור שהייה ברוסיה למשך 3 שנים. כמו כן, נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור ינוקוביץ' קיבל אישור שהייה ברוסיה ב-27 בפברואר 2014 לאחר שברח מאוקראינה בעקבות אירועי יברומאידן.
מקלט מדיני בישראל
מספר הבקשות למקלט מדיני בישראל של פליטים סודנים עלה על רקע רצח העם בדארפור. בשנת 2008 ביקש חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה מקלט מדיני בקטר.
ירוק בעיניים
"ירוק בעיניים" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל מכבי חיפה. השיר נכתב על ידי עוזי חיטמן לרגל זכייתה של חיפה באליפות המדינה לעונת 1993/1994, בוצע על ידי חיים משה ושחקני הקבוצה, ועובד על ידי דוד קריבושי.
רקע
תחילה התלבט חיטמן אם לשיר את השיר בעצמו, ולבסוף החליט לפנות לזמר חיים משה וביקש ממנו לבצעו. משה, המזוהה עם קבוצת בני יהודה תל אביב התלבט גם הוא, אך השיב להצעה בחיוב. לביצוע הבית האחרון בשיר הצטרפו שחקני הקבוצה באותה עונה, ואלה לוו בנגינת סינתיסייזר מאת חיטמן ונגינת גיטרה שעליה היה אמון אבי סינגולדה. לעיבוד השיר אחראי דוד קריבושי. השיר בו ביצעו שחקני מכבי חיפה את שיר האליפות נראה לראשונה בתוכנית "משחק השבת", תוכנית סיכום משחקי הליגה בערוץ הראשון..
תוכן השיר
השיר מורכב מחמישה בתים מחורזים, שכל אחד מהם נפתח במשפט "אני רואה ירוק בעיניים", רמז לצבע מדי המשחק של הקבוצה, ומפזמון חוזר, המושרים מפיו של אוהד. בכל אחד מהבתים מתוארות במליצה ובפיוטיות, לאחר המשפט הפותח, רמתו של הכדורגל שהציגה מכבי חיפה באותה עונה ואיכותו והשמחה הרבה והגאווה שהסבה הקבוצה לקהל אוהדיה. כך למשל, מתואר משחקה של חיפה כ"מהפנט ומחשמל" ול"קונצרט" - מטפורה המציגה את שחקני הכדורגל כקבוצת נגנים מתואמת המפיקה יצירה איכותית ומלהיבה. במטפורה נוספת מתוארת הקבוצה כ"קטר" הדוהר לאירופה ועוצר בראש טבלת הליגה, רמז לכך שהזכייה באליפות מזכה את הקבוצה האלופה בהשתתפות במפעלים האירופיים בעונה הבאה.
בפזמון החוזר מודה האוהד לקבוצה במילים "תודה לך, מכבי, על עונה כה יפה", ואילו בבית האחרון, שבוצע בליווי שחקני הקבוצה, מתחלף האוהד-הדובר בשחקנים המודים לאוהדים. הבית נפתח במילים "אני רואה ירוק ביציע", המשכו מתאר את תרומתם של האוהדים להצלחת הקבוצה וסופו בהכרת תודה. בין הבית האחרון לפזמון החוזר שובצה הקלטה מתוכנית הרדיו "שירים ושערים" שבה נשמעים האות המבשר על כיבוש שער והשדרן דני דבורין המדווח על שער שהובקע לטובת מכבי חיפה - "1:0 לירוקים".
לאחר צאת השיר
החברה הישראלית למדליות ולמטבעות צרפה את מילות השיר לעלון שהופץ עם המדליה שהנפיקה החברה לרגל האליפות.
פלג העיד כי חיטמן ומשה היססו תחילה אם להשתתף בפרויקט, בין היתר משום שיצירתם עד אז לא הייתה מזוהה עם הכדורגל, ומשום שהניחו שהשיר יישכח עד מהרה. בדיעבד התבדו השניים. לימים העידו חיטמן ומשה כי לא פעם התבקשו לבצע את השיר בהופעותיהם גם שנים לאחר שהושמע לראשונה. במשחקיה של מכבי חיפה הוסיף השיר להיות מושמע במשחקי הבית גם בעשור השלישי של המאה ה-21 ואוהדיה של מכבי חיפה שרים אותו בעצמם לפרקים במהלך משחקי הקבוצה.
במצעד שירי האליפות שערכו מספר אתרי ספורט ישראליים בעשורים הראשונים לשנות האלפיים הוזכר "ירוק בעיניים" בין עשרת שירי האליפות המוצלחים והיפים בכל הזמנים, ובחלקם אף דורג ראשון בין שירי האליפות.
הומופלסיה
הומופלסיה (באנגלית: Homoplasy) מוגדרת כאבולוציה עצמאית של מאפיין או מצב מאפיין דומים אצל שני מינים או יותר, כלומר כאלו שלא נרכשו מאביהם הקדמון המשותף. במילים אחרות, בתופעה זו מינים שאינם בהכרח בעלי קשר קרוב מפגינים פתרון דומה לבעיה משותפת. לכן, מאפיין הומופלסי (באנגלית: homoplasious) שונה ממאפיין הומולוגי: זה האחרון משותף לשני מינים או יותר, אך כזה שכן נרכש מהאב הקדמון המשותף שלהם, ובשל כך מוצאו ייחודי ולא הופיע מספר פעמיים בהיסטוריה.
ירוק בעיניים
לאחר צאת השיר
חיפה שבה לזכות בתואר האליפות רק 7 שנים מאוחר יותר, בעונת 2000/2001. את שיר האליפות "הנה היא עולה" כתב והלחין חיטמן, שהפעם בחר לבצע את השיר בעצמו. בבית האחרון לשיר שיבץ חיטמן הֶרְמֵז לשיר ירוק בעיניים ("ושוב רואים את הירוק שבעיניים"). השיר זכה אף הוא להצלחה ונותר ברפרטואר השירים שמשמיעה הקבוצה במשחקי הבית שלה, אך הצלחתו לא עלתה על זו של קודמו, "ירוק בעיניים".
ביום פטירתו של חיטמן, 17 באוקטובר 2004, נערך משחק ליגה בין מכבי חיפה לבני יהודה. לפני שריקת הפתיחה ערכה הקבוצה דקת דומיה לזכרו של חיטמן, ובסופה פצחו אוהדי הקבוצה בשירת פזמון השיר.
הומופלסיה
דפוסים אבולוציוניים
תחת ההגדרה הומופלסיה נכללים שלושה דפוסים אבולוציוניים: אבולוציה מתכנסת, אבולוציה מקבילה (parallel evolution) והיפוך אבולוציוני (evolutionary reversal).
ירוק בעיניים
לאחר צאת השיר
בתום עונת 2020/2021 זכתה מכבי חיפה באליפות ראשונה מזה עשור. לרגל הזכייה, הקליטה עדן בן זקן, בהפקתם של עידו נצר ועמית מרדכי, גרסת כיסוי לשיר, שהווה כשיר האליפות של אותה העונה. השמעת הבכורה נערכה בתום משחק האליפות של חיפה נגד הפועל באר שבע באצטדיון סמי עופר. גרסת כיסוי נוספת לשיר הוקלטה באותו הקיץ גם על-ידי להקת האוהדים "חוות מזור".
ביולי 2021 יצא שיר האליפות "את מצילה אותי" בביצוע מועדון הקצב של אביהו פנחסוב, בו שובצו המילים "חיפה חיפה" (הנהגות ומושרות כבשיר "ירוק בעיניים").
הומופלסיה
אבולוציה מתכנסת
התפתחותם של מאפיינים דומים באופן שטחי, אצל מינים שאינם בעלי קשר קרוב. במקרה זה המינים היו בעלי "נקודת התחלה" שונה, אך בשל לחצים דומים מהסביבה פיתחו פתרון דומה. לדוגמה, הן לבעלי החוליות והן לסילוניות חסרות החוליות יש עיניים בעלות עדשה ורשתית. אולם, מאפיינים משותפים אלו אינם ירושה מאביהם הקדמון המשותף, אלא התפתחו בנפרד. בשל כך, שתי צורות עיניים אלו נבדלות באופן ניכר.
חקיינות
אחת מדוגמאות האבולוציה המתכנסת הוא החיקוי: תופעה בה מאפייניו של מין אחד התפתחו במיוחד כדי להידמות לאלו של מין אחר. שניים מסוגי החיקוי הנפוצים ביותר הם החיקוי הביטסיאני (Batesian mimicry) והחיקוי המילריאני (Müllerian mimicry). בסוג הראשון, מין לא מסוכן או כזה המתאים לאכילה (החקיין) מחקה מין אחר מסוכן או לא מתאים לאכילה (המודל). בסוג השני, שני מינים או יותר המסוכנים או שאינם מתאימים לאכילה פיתחו דמיון אחד לשני. ביטוי אחד של סוג חיקוי זה הוא "מארג חיקוי" (mimicry ring), בו מספר מינים באזור מסוים דומים אחד לשני.
אבולוציה מקבילה
דומה לאבולוציה מתכנסת, אך מופיעה אצל מינים קרובים או דומים. מינים אלו ירשו מאביהם הקדמון "נקודת ההתחלה" דומה, כגון מבנה גוף או גן מסוימים, ובשל לחצים סביבתיים דומים "הובלו" בדרכים התפתחותיות דומות אל אותו הפתרון. לדוגמה, אצל קבוצות סרטנאים רבות, חלק מגפי החזה (thoracic legs) – המבנה ההתחלתי אותו ירשו מאביהם הקדמון המשותף – התפתחו לכדי מבני אכילה (Maxillipeds). חלק מהחוקרים אינם רואים בדפוס אבולוציוני זה דבר נפרד מהאבולוציה המתכנסת.
היפוך אבולוציוני
התפתחותם של מאפיינים מאוחרים (derived state) למצב המזכיר מאפיינים מוקדמים יותר של אביהם הקדמון. לדוגמה, הדינוזאורים התרופודים המודרניים, העופות, התפתחו ממינים תרופודים אחרים שחסרו את יכולת התעופה. עם זאת, קבוצות מיני עופות אחדים (כמו הפינגוויניים) איבדו את יכולת התעופה שלהם, ובכך הפכו דומים לאבותיהם.
משרד הכלכלה והאנרגיה (גרמניה)
משרד הכלכלה והגנת האקלים (בגרמנית: Das Bundesministerium für Wirtschaft und Klimaschutz, או בקיצור BMWK), הוא משרד פדרלי בגרמניה. בעבר כונה גם בשם "משרד הכלכלה" ו-"משרד הכלכלה והאנרגיה". המשרד הוקם במתכונתו הנוכחית בשנת 2005. כיום עובדים בו כ־1,500 איש, ותקציבו בשנת 2020 היה כ־10.5 מיליארד אירו. מטות המשרד ממוקמים בערים ברלין ובון. המשרד מאורגן באחד עשרה מחלקות, שש ועדות ייעוץ, אחראי על שש סוכנויות ושש תוכניות מימון.
מחלקות
נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן בתשע מחלקות ושתיים מרכזיות:
סוכנויות
בנוסף לפעילותו שלו, המשרד מפקח גם על הסוכנויות הבאות:
אימפקט בית השקעות
אימפקט בית השקעות בע"מ הוא בית השקעות ישראלי.
היסטוריה
אימפקט בית השקעות הוקם בשנת 1996 כחברת בת של בנק איגוד לניהול תיקי השקעות. החברה תפקדה כזרוע המתמחה של הבנק בהשקעות, ונתנה מענה ללקוחות מהבנק ומחוצה לו בשוק ההון. החברה עסקה בייעוץ ובניהול תיקי השקעות עבור לקוחות מוסדיים, עסקיים ופרטיים, בעיקר של בנק אגוד. מנהל ההשקעות הראשי של החברה היה צחי ליבוביץ.
במהלך 2002 רכשה אימפקט את חברת אמנר - ניהול תיקי השקעות. בעקבות הרכישה גדל היקף ניהול הנכסים והגיע לסכום כולל של כ-850 מיליון ש"ח. באותה שנה מונה זוהר גודס למנכ"ל בית ההשקעות.
בתחילת 2005 התמנתה רינה שפיר למנכ"לית בית ההשקעות.
בשנת 2009 התמנה למנכ"ל החברה צחי רודניק, שלפני כן שימש כמנהל המחקר בבית ההשקעות האמריקאי אוסקר גרוס (Oscar Gruss). בשנה זו ניהל בית ההשקעות כשני מיליארד ש"ח.
עד אוקטובר 2014 החברה הייתה חברת בת של בנק אגוד, ומשרדי החברה שכנו במטה של בנק איגוד ברחוב אחוזת בית בתל באביב.
תחת הבעלות החדשה החברה הרחיבה את תחום פעילותה לקרנות נאמנות וקרנות גידור בישראל.
פעילות עסקית כיום
אימפקט בית ההשקעות מנהל נכסים ללקוחות פרטיים, מוסדיים, וחברות, באמצעות ניהול תיקי השקעות, קרנות נאמנות, ניהול קרן השתלמות וקופת גמל בניהול אישי (IRA) וקרן גידור. בית ההשקעות מציע מגוון שירותי חיסכון והשקעה, עם התמקדות בניהול השקעות אקטיבי.
אימפקט מנהלת גם מחלקת מחקר ואנליזה וייעוץ ללקוחות מוסדיים. בנוסף החברה מספקת שירותי מסחר בניירות ערך ללקוחות פרטיים ומוסדיים, ושירות ניהול תיקים דיגיטלי.
אימפקט ניהול תיקים
לאחר מכירת בית ההשקעות על ידי בנק איגוד, המשיכו רוב הלקוחות את ניהול ההשקעות והתיקים בחברה. פעילות ניהול התיקים של החברה מורכבת מתמהיל של חברות וגופים מוסדיים, לצד לקוחות פרטיים בעלי הון אישי גבוה. לחברה מגוון מסלולי ניהול תיקים ובהם תיקי השקעות בחו"ל, תיק השקעות סולידי, ועוד.
אימפקט קרנות נאמנות
מאז הפרדת בית ההשקעות מבנק איגוד ופתיחת האפשרות הרגולטורית, החברה שמה לה ליעד להרחיב את תחום פעילותה לתחום קרנות הנאמנות בישראל. החברה מציעה קרנות נאמנות ברמות סיכון שונות. המנהל החיצוני של קרנות החברה הוא "איילון קרנות נאמנות בע"מ".
אימפקט דיגיטל
החברה מפעילה שירות ניהול תיקים אישי דיגיטלי, המאפשר פתיחת תיק מנוהל באופן דיגיטלי ומיועד לתיקי השקעות בהיקף נמוך יותר מניהול התיקים המסורתי.
אימפקט IRA
החברה מציעה פתרונות חיסכון לטווח ארוך, באמצעות קופת גמל בניהול אישי, וכן קרן השתלמות בניהול אישי.
מצוק קאמנוב
המצוק מתנשא מעל קרחון אוונס שמצפון לו.
המצוק מצוי 3.8 קילומטרים מצפון-מערב לפסגת סנט סאבה; 5.7 קילומטרים ממזרח למעבר וישנה; ו-6.5 קילומטרים מדרום-מזרח להר ביסטר.
מקור השם
המצוק נקרא על שמו של בוריסלאב קאמנוב, גאולוג במשלחת המחקר הבולגרית הראשון באנטארקטיקה בשנים 1987–1988.
רנה פריו
רנה ז'אק אדולף פריו (בצרפתית: René Jacques Adolphe Prioux; 11 באפריל 1879 – 16 ביוני 1953) היה גנרל של הצבא הצרפתי ששירת בשתי מלחמות העולם. פריו, שהיה קצין פרשים מאוד מוכשר, עלה במהירות בדרגות הקצונה ופיקד על קורפוס הפרשים של הארמייה הראשונה במהלך הקרב על בלגיה במאי 1940. הוא נלכד על ידי הגרמנים ובילה שנתיים כשבוי מלחמה. הוא הוחזר ב-1942 והתגלה כתומך חזק במשטר וישי, ובעקבות זאת הודח מתפקיד בעל סמכות בצבא הצרפתי על ידי שארל דה גול, מנהיג הצרפתים החופשיים, לאחר הנחיתה בצפון אפריקה הצרפתית על ידי כוחות ארצות הברית ובריטניה בנובמבר 1942.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב במטה הצבא הצרפתי. הוא עבר במהירות במספר תפקידים בשנת 1915, ושירת במטה הקורפוס ה-34, ולאחר מכן בארמיית הווז', הארמייה השביעית ועם הצבא הבלגי. פריו הוצב במטה הקורפוס ה-36 ב-22 במאי 1915, וב-9 באפריל 1917 מונה למפקד גדוד, וב-18 בפברואר 1918 הוצב ברגימנט הדרגונים ה-5. לאחר שירותו במטה הדיוויזיה ה-164, מונה פריו לראש מטה הדיוויזיה ה-52 ב-10 בפברואר 1919.
בין המלחמות
הוא שירת במפקדה של הצבא הצרפתי במרוקו בשנת 1919, למד במכללת המלחמה École Supérieure de Guerre בספטמבר 1919, ולאחר מכן הוטלו עליו תפקידים כמדריך ב-École Supérieure de Guerre בשנת 1921. בינואר 1923 הוא היה אחראי על לימודי הפרשים בבית הספר וב-25 בדצמבר 1923 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-21 באוגוסט 1925 הוא מונה למפקד רגימנט הספאים ה-8, עליו פיקד עד מרץ 1926. בעודו משמש כמפקד רגימנט הקירסירים ה-11, הוא השתתף במשלחת הצבאית הצרפתית לפולין בשנת 1929, ואף הפך למפקדה בשנת 1931. ב-12 באוגוסט 1932 הועלה פריו לדרגת ז'נרל דה בריגדה.
באוקטובר 1932 מונה פריו כמפקד הפרשים בתוניסיה, ובמרץ 1936 הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה לראש מחלקת הפרשים במשרד המלחמה. בפברואר 1938 הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-7 בבסאנצ'ון, וב-1 בפברואר 1939 הוא מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים, בעודו מפקד על האזור השביעי עד מאי 1939.
מלחמת העולם השנייה
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה פריו כמפקד קורפוס הפרשים ב-2 בספטמבר 1939. הוא הוביל יחידה זו לבלגיה לאחר הפלישה הגרמנית לצרפת ולארצות השפלה, והאט את התקדמותו של הקורפוס הגרמני ה-16 (הממונע) בקרבות אנו וז'מבלו. בעקבות מותו בשוגג של הגנרל גסטון ביוט, קיבל פריו את הפיקוד על הארמייה הצרפתית הראשונה במקום הגנרל ז'ורז' מוריס ז'אן בלנשאר, שקודם להחליף את ביוט כמפקד קבוצת הארמיות הראשונה, ב-26 במאי 1940, אולם פריו יחד עם חלק גדול מהארמייה נלכדו בשבי הגרמנים שלושה ימים לאחר מכן. הגרמנים אפשרו לו לחזור לצרפת של וישי באפריל 1942, שם הוצב במילואים במאי והועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה בספטמבר 1942. בהמשך שירת במטה של הגנרל אנרי גירו, והיה בין אלה שהודחו על ידי צ'ארלס דה גול, מנהיג הצרפתים החופשיים.
בזמן שהתקיים משטר וישי, נתן פריו הדרכה אנטישמית למנהיגים הבכירים של הכוחות הצרפתים של וישי ונחשב לתומך נלהב של משטר וישי. לאחר נחיתת בעלות הברית בצפון אפריקה הצרפתית ומשטר וישי קרס, לא הוטל על פריו שום תפקיד בעל משמעות בצבא הצרפתי והוא בילה את עשר שנות חייו הנותרות באפלולית יחסית, עד מותו ב-16 ביוני 1953.
מרינה, נסיכת יוון ודנמרק
מרינה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Μαρίνα της Ελλάδας) (13 בדצמבר 1906 - 27 באוגוסט 1968), הייתה נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואשתו של הנסיך ג'ורג', דוכס קנט.
ביוגרפיה
מרינה נולדה ב-13 בדצמבר 1906 באתונה, לניקולאס, נסיך יוון ודנמרק, בנו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ולילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ומריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. סנדקיה היו סבה גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, מרי, נסיכת ויילס, דודיה אנדראס, נסיך יוון ודנמרק, בוריס ולדימירוביץ, הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת סקסה-קובורג-גותה.
ב-29 בנובמבר 1934 התחתנה מרינה עם הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, בנו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, ושמונת השושבינות שלה היו בנות דודיה, אירנה, אוגניה ואלקטרינה, נסיכות יוון ודנמרק, וקירה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, יוליאנה, נסיכת הולנד, אחייניתו של בעלה אליזבת, נסיכת יורק, ובני הדודים של בעלה ליידי איריס מאונטבאטן וליידי מרי קיימברידג'.
בשנת 1942 נהרג בעלה בהתרסקות מטוס בסקוטלנד, במהלך שירותו בחיל האוויר המלכותי, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרה מרינה כאחות במשך שלושה חודשים תחת השם הבדוי "האחות קיי", ולאחר מכן היא שירתה כאחות אזרחית.
מרינה הייתה נשיאת אליפות וימבלדון באצטדיוני הטניס בווימבלדון במשך 26 שנים, ונשיאת המכון הלאומי המלכותי לסירות הצלה משנת 1943 ועד מותה, ובשנת 1967 היא זכתה במדליית הזהב של RNLI לציון תרומה זו. בשנת 1947 התחתן בן דודה פיליפוס, נסיך יוון ודנמרק, שקיבל את התואר דוכס אדינבורו, עם הנסיכה אליזבת מוויילס, בתו של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת.
בשנת 1952 ביקרה מרינה גם בסראוואק (אז מושבת כתר בריטית), שם הניחה את אבן היסוד של קתדרלת סנט תומאס בקוצ'ינג. היא גם ביקרה במחנה באטו לינטנג, מחנה מעצר יפני במלחמת העולם השנייה שהוסב למכללה להכשרת מורים, ובעיר סיבו, שם פתחה את מחלקת האשפוז בבית החולים לאו קנג האו. במרץ 1957, כאשר חוף הזהב (מאוחר יותר גאנה) - קיבלה עצמאות מבריטניה, מונתה מרינה לייצג את המלכה בחגיגות, וחמישים שנה לאחר מכן, ביום השנה ה-50 לעצמאות גאנה, יהיה זה בנה, הנסיך אדוארד, דוכס קנט, שימונה על ידי המלכה לייצגה.
מרינה זכתה במקום ברשימת הטובים ביותר בהיכל התהילה הבינלאומי בשנת 1960, יחד עם הנסיכה גרייס ממונקו, פטרישיה לופז-וילשאו ומרלה אוברון.
בספטמבר 1966, כאשר הפרוטקטורט הבריטי של בצ'ואנאלנד הפך לרפובליקה החדשה של בוטסואנה, מונתה מרינה שוב לייצג את המלכה בחגיגות, ובית החולים הציבורי הראשי בגבורון, בירת בוצואנה, נקרא "בית החולים הנסיכה מרינה".
ב-27 באוגוסט 1968 מתה מרינה בביתה בארמון קנזינגטון, לונדון, והלווייתה הייתה הטקס הציבורי האחרון שהשתתף בה גיסה אדוארד, דוכס וינדזור.
משפחתה
ב-29 בנובמבר 1934 התחתנה מרינה עם הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
ארזי
{{פירושונים|
אישים ששמם ארזי:
ראו גם
}}
Arazi (surname)
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי (ברוסית: «Государственный центральный морской полигон») בניונוקסה הוא אתר שיגור רקטות של הצי הסובייטי ומאוחר יותר הרוסי. האתר ממוקם מזרחית ליישוב סופקה ו- צפונית לניונוקסה.
היסטוריה
האתר הוקם בשנת 1954. מאז 1965 שוגרו מהאתר רקטות רבות מסוגים R-27, R-29, R-39 Rif ו- R- 39M.
תקריות
ב-15 בדצמבר 2015, תאונה במהלך ניסוי שיגור טילים גרמה לכך שגוש דירות בכפר נפגע מרסיס רקטה.
ב-8 באוגוסט 2019 פיצוץ גרם לתאונת הקרינה של ניונוקסה עם מספר מדענים שנהרגו. התקרית כנראה קשורה לפיתוחו של טיל שיוט המופעל באמצעות גרעין מדגם 9M730 בורווסטניק, הידוע גם בקוד הדיווח של נאט"ו בשם SSC-X-9 Skyfall.
ייצוג צבע במחשב
ייצוג צבע במחשב הוא הדרך בה מוגדר צבעו של כל פיקסל במסך כדי לשלוט בתצוגת המחשב.
קיימים מספר קידודים לייצוג צבע באופן כמותי. במכשירי מדידה משתמשים בקואורדינטות צבע מדויקות ביותר, לדוגמה LUV או XYZ. בדפוס משתמשים בדרך כלל בשיטה הקרויה CMYK בה יש דיו בארבעה צבעים - ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור. תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בדף המודפס נגרמת מאיסוף האור שמוחזר מהדף. על כל נקודה בדף עשויה להיות מונחת דיו בכמות שונה מכל אחד מארבעת הצבעים, וחלק האור שמוחזר מהדף הוא זה שאינו נבלע על ידי הדיו.
באופן דומה, תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בצג מחשב נגרמת מאיסוף האור הנפלט משלושה סוגי פיקסלים (אדום, ירוק וכחול) על ידי העין. לכן מכונה השיטה RGB - ראשי תיבות של Red, Green, Blue. הצבע על הצג נקבע על ידי שלוש העוצמות האלה. נהוג לסמן, אם כן, את הצבעים לפי הכמות של אדום, ירוק וכחול שיש לשלב יחד על מנת ליצור את הגוון הדרוש באופן הבא: (R,G,B) כאשר R מייצג את כמות הצבע האדום הדרושה, B את כמות הצבע הכחול ו-G את כמות הצבע הירוק.
ישנן מספר שיטות לסימול העוצמות השונות. בשפת HTML (לעיצוב ממשקים של אתרי אינטרנט) ובמגוון יישומים נוספים מסמנים את הצבע על ידי רצף של שלושה מספרים הקסדצימליים דו ספרתיים, המייצגים את העוצמה היחסית של האור האדום, הירוק והכחול בצבע. בחלק משפות המחשב מוסיפים לפני קוד הצבע את הסימון סולמית (#).
קביעת העוצמות של מרכיבי הצבע השונים נעשית על ידי השמת המספרים השלמים בין 0 ל 255 לכל אחד מן המשתנים R, G ו B, כאשר 0 פירושו לא להאיר בכלל את הפיקסל, ו-255 מסמל הארה במלוא העוצמה. (לעיתים מסמנים עוצמה יחסית על ידי חלוקה ב-255, ואז הערכים הם בין 0 ל-1). לשם הנוחות נהוג לתרגם את מספרים אילו לבסיס הקסדצימלי (בסיס 16) בו יש צורך רק ב-2 תווים כדי לייצג מספרים בטווח הנ"ל. באופן זה מקצים לכל אחד משלושת צבעי היסוד (RGB) שני תווים משמאל לימין. בכל צבע הטווח נע מ-00 ל-FF (מ-0 ל-255 בבסיס דצימלי) שמבטאים רוויה של אותו הצבע. מכיוון שבכל מרכיב ניתן ליצור 256 גוונים שונים, מספר הצבעים השונים שניתן לייצג באופן זה הוא 256 בחזקת שלוש שהם 16,777,216 צבעים שונים.
שלשות הקסדצימליות
שלשה הקסדצימלית היא שיטת ייצוג צבעים, אשר נמצאת בשימוש בטכנולוגיות דוגמת HTML, CSS, SVG. כל שלשה הקסדצימלית בנויה משש ספרות המייצגות מספר הקסדצימלי בן שלושה בתים, המייצגים את הצבעים אדום, ירוק וכחול אשר מרכיבים את הצבע הסופי: כל אחד משלושת הבתים הללו מייצג מספר בטווח שבין 00 ל-FF (ייצוג הקסדצימלי), המקביל לסולם של בין 0 ל-255 בייצוג עשרוני ומגדיר רמת עוצמה לכל צבע. בסך הכל מתקבל עומק צבע של 24-סיביות (Truecolor) ומס' הצבעים המיוצגים בשיטה זו עומד על 16,777,216 = 224 = 2563.
לדוגמה, צבע המורכב מהערכים העשרוניים 36, 104, 160 (אדום, ירוק וכחול בהתאמה), מקבל את הערכים ההקסדצימליים 24, 68 ו-A0 בהתאמה, ומיוצג על ידי השלשה 2468A0.
הערה: אם ערך העוצמה של צבע מסוים קטן מ-16, יש להוסיף אפס מוביל לפניו, כך שכל ערך המייצג צבע יורכב משתי ספרות. לדוגמה, הצבע המיוצג על ידי הערכים 4, 8, 16 (עשרוני) מקבל את הערכים 04, 08, 10 (הקסדצימלי) כך שהשלשה המתקבלת היא 040810.
דוגמאות
את הכתיבה המקוצרת לעיתים מכנים RRGGBB שכן שתי הספרות השמאליות מייצגות את כמות האדום, שתי האמצעיות את כמות הירוק והימניות את הכחול.
טבלה שמדגימה את צבעי היסוד
צורת כתיבה ב-HTML
ניתן להגדיר צבעים בדפי אינטרנט באמצעות שלשות RGB (אדום-ירוק-כחול) בייצוג הקסדצימלי, בצורת RRGGBB#, או בייצוג עשרוני, בצורת rgb(R,G,B). שלשות אלו מייצגות את העוצמה של כל אחד מצבעי היסוד המרכיבים את הצבע הסופי (לדוגמה - הצבע הלבן מורכב מעוצמה מרבית של אדום, ירוק וכחול). אפשרות נוספת היא שימוש בשמו של הצבע בשפה האנגלית. במקרים רבים, נעשה שימוש בכלי עזר המחולל את הגדרת הצבע לפי בחירת המשתמש מתוך פלטת צבעים.
תקן HTML 4.01 מגדיר שישה-עשר שמות צבעים (באנגלית), על פי המפורט בטבלה:
צבעי X11
דפדפנים שונים מגדירים שמות צבעים נוספים, מעבר למוגדר לעיל. מקור שמות הצבעים הנוספים הוא במערכת החלונות X, והם מכונים "צבעי X11". צבעים אלו מעשירים את מבחר הצבעים המצומצם המוגדר בתקן HTML. דפדפני האינטרנט הוותיקים מוזאיק ונטסקייפ נוויגיטור (בגרסאותיהם הראשונות) עשו שימוש בשמות הצבעים המוגדרים במערכת החלונות X להגדרת צבעים, מכיוון ששניהם פותחו במקור באמצעות מערכת תצוגה זו.
פונסק
פונסק (בפולנית: Puńsk; בליטאית: Punskas) הוא כפר במחוז סייני שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בסמוך לגבול ליטא, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. כיום כ-75% מתושבי הכפר הם ממוצא ליטאי, והוא מהווה אחד מהריכוזים הגדולים של ליטאים בפולין.
תולדות היישוב
התיעוד הראשון לכפר הוא מראשית המאה ה-15. בשנת 1647 הוענקו לפונסק זכויות עיר, ואלה ניטלו מהיישוב בידי הרוסים בשנת 1852. משנת 1920 הכפר הוא בשטח פולין.
יהודי פונסק
לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים באוקטובר 1939, גורשו כל יהודיו לליטא. לאחר הכיבוש הגרמני של ליטא במהלך מבצע ברברוסה נספו רוב יהודי הכפר במקומות אליהם הגיעו. במאי 1946 רצחו פולנים לאומנים יהודי מהכפר ששרד את השואה.
יחסי יפן–לבנון
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים הדיפלומטיים בנובמבר 1954. באותה שנה פתחה יפן משלחת בלבנון, ושלוש שנים מאוחר יותר נפתחה משלחת לבנונית בטוקיו. בשנת 1959 שודרגו שתי המשלחות לשגרירויות.
בשנת 1986, משיקולי ביטחון, עברה השגרירות היפנית בביירות לדמשק, שם היא נשארה עד 1995, עת השגרירות שבה לביירות.
תרבות
מלבד תוכנית מלגות והכשרת מומחים, מעניקה יפן מענקי תרבות. כאחד מהפרויקטים התרבותיים של שגרירויות יפן, נערך "יום יפן" בצור בנובמבר 2016. במרץ 2017 נערך מפגש היכרות עם הקראטה היפני. באוקטובר 2018 נערך בביירות קונצרט משותף של הקונסרבטוריון למוזיקה גבוהה והמתופפים של טייקו בשיתוף קרן יפן וגופים ציבוריים נוספים. כמו כן, בנובמבר אותה שנה התקיימה תערוכת תמונות יפנית.
דיבורית
דיבורית במכונית
במכשיר טלפון המצויד ביכולת של חיוג קולי, נעשה גם החיוג, ליעדים המוכרים לטלפון, ללא שימוש בידיו של הנהג. בחלק מהדיבוריות משמש מקלט הרדיו שבמכונית כתחליף לרמקול של הדיבורית, כולל מעבר אוטומטי משידור רדיו להשמעת הטלפון, כאשר נכנסת שיחה או יוצאת.
במדינות רבות, וישראל בתוכן, אוסרת החקיקה דיבור בטלפון סלולרי תוך כדי נהיגה, אלא אם הדיבור נעשה באמצעות דיבורית.
דיבורית קסדה
בדומה לדיבורית במכונית, דיבורית קסדה נועדה לשימושו של רוכב אופנוע או קטנוע, כך שיוכל לדבר בטלפון סלולרי בלי להסיר את ידיו מכלי הרכב. הדיבורית מחוברת לקסדה שלראשו של הרוכב.
דיבורית אישית
שימוש שגרתי בטלפון סלולרי מצריך את החזקתו ביד והצמדתו לפניו של הדובר. כאשר הדובר מעוניין בשתי ידיים חופשיות גם בעת שיחה בטלפון, וכן כאשר הוא מעוניין להרחיק את הטלפון מפניו כדי לצמצם את סכנת הקרינה, עומדת לרשותו דיבורית אישית, שאותה הוא מצמיד לאזנו. הדיבורית הסטנדרטית מחוברת באמצעות חוט חשמל אל מכשיר הטלפון, ומאפשרת להרחיקו כ-50 ס"מ מהראש. ככל שמקור השידור רחוק יותר מהגוף, עוצמת השידור המגיעה אל הגוף קטנה ביחס ריבועי למרחק, כלומר - החזקת המכשיר במרחק 50 ס"מ מהראש במקום 5 ס"מ, מגדילה את המרחק פי 10 ומקטינה את עוצמת הקרינה (כלומר, שטף האנרגיה) פי 100.
בית דין (הלכה)
בהלכה, בית דין הוא מוסד בעל סמכות שיפוט, בדומה לבית משפט במשפט החילוני. גדלו המינימלי הוא שלשה דיינים. בידי בית הדין הסמכות לשפוט ומתוקף כך להעניש, לעשות צדק ממוני, ובבית דין המורכב מ-23 או 71 אפילו לפסוק עונש מוות. לבית הדין הגדול (הסנהדרין) ישנה גם הסמכות העליונה לפרשנות ההלכה, סמכות השקולה לחקיקה.
סמכות בית הדין
על פי היהדות, בכל סכסוך יש לפנות לבית דין בלבד, וקיים איסור לפנות לבתי משפט הקרויים ערכאות של גויים (כמצוין ברש"י בפרשת משפטים) ואף נפסק הלכה בספר שולחן ערוך על איסורו. הפניה לבית משפט חילוני מותרת רק במקרה שמדובר במציאות בה אי אפשר להביא את האדם השני אל בית הדין הרבני ולאחר שבית הדין יתן הסכמה לכך. משפט המלך הנזכר בזמן מלכות שלמה המלך הוא באופן שהמלך מכהן כאב בית הדין ועמו שני דיינים נוספים לכל הפחות, למעט במקרה שבית דין מאשר אחרת.
בזמן בית המקדש בית הדין הגדול הסנהדרין היה יושב בלשכת הגזית שבבית המקדש. בתלמוד הבבלי, במסכת תענית, אף מצוין מקור השם הר המוריה - "הר שממנו תצא הוראה לישראל". בתי דין של עשרים ושלשה היו פזורים במחוזות ובערים.
ישנם שלושה סוגים של בתי דין:
סופרי הדיינים
סופרי הדיינים היו בעלי תפקידים בבית הדין שאינם חבריו, ותפקידם הוא כתיבת הפרוטוקול של הדיינים המזכים ושל המחייבים. הצורך בהם עולה מכך שהדיונים נמשכו לאחר ליל התייעצויות והיה צורך בתזכורת עבור הדיינים לגבי עמדותיהם יום קודם, שכן המזכה לא יכול לחזור בו והמחייב יכול, ולמטרת תיקון במקרה של טעות בדברי המזכים.
בתי הדין בימינו
סמיכת הזקנים בטלה, ולפיכך עונשים כגון מלקות ומוות לא חלים בימינו. גם אפשרויות הדיון בדיני ממונות מצומצמות יותר בשל כך, ולמשל הן אינן כוללות אפשרות לדון דיני קנסות.
סמכותו של בית הדין הרבני הרשמי של ישראל מוגבלת בחוק לדיני גיטין, קידושין, חלק מענייני המעמד האישי, ונושאים ממוניים מסוימים. עד לשנת 2006 נהגו בתי הדין הרבניים הרשמיים לדון גם בדיני ממונות כלליים, במקרים שהצדדים חתמו על הסכם בוררות הממנה את בית הדין כבורר ביניהם. ככל פסק בוררות, החלטות בתי הדין היו ניתנות לאכיפה בהוצאה לפועל, ומונעות דיון מחודש באותו סכסוך בבית משפט. ב-6 באפריל 2006 פסק בית המשפט העליון באופן תקדימי כי בית הדין של ישראל אינו מוסמך בחוק לפעול כבורר.
יתרונה של מערכת בתי הדין לממונות היא ביעילות ההליך ובמחירו הנמוך (להבדיל מבוררות עסקית רגילה). בתי דינים כאלו היו מופעלים על ידי הרבנות הראשית לישראל וכיום בעיקר על ידי ארגונים דתיים פרטיים.
למרות שישנם טוענים רבניים העוסקים בייצוג בפני בתי הדין, מקובל גם לגשת אליהם ללא יצוג. הבחנה זו מבטאת את העובדה שהמשפט העברי נוטה לגישה האינקויזיטורית, על פיו מוטלת האחריות המלאה של ניהול הדיון וחקירת האמת על בית הדין עצמו, ולא על הצדדים המתדיינים בלבד (השיטה האדברסרית).
בתי דין לממונות
בתי הדין לממונות, הם מוסדות פרטיים הדנים בסכסוכי ממון על פי דין תורה, ובמסגרת חוק הבוררות. בקהילות החרדיות ישנם בתי דין רבים. הוותיקים שבהם הם בית הדין של העדה החרדית בירושלים ובית דין צדק בני ברק של הרב ניסים קרליץ בבני ברק. גם בקרב הציבור הדתי לאומי קיימים בתי דין לממונות לא מעטים. הבולט בהם הוא רשת בתי הדין לממונות ארץ חמדה גזית המהווה חיבור בין בית הדין שהוקם על ידי מכון ארץ חמדה ללימודי דיינות, וארגון "גזית" אשר הוקם על ידי הרב ד"ר משה בארי, מיסודה של "מורשת המשפט בישראל" בראשות פרופסור נחום רקובר.
בשנת תשס"ח הוקם פורום בתי הדין לממונות, המשמש כמטריה לפעילות בתי הדין של הארגונים: ארץ חמדה-גזית, הליכות עם ישראל, ומכון משפטי ארץ. באלול תשפ"א הוקם ארגון 'לכתחילה - מערך בתי הדין לממונות', המאגד כשלושים בתי דין לממונות בפריסה ארצית.
אהרן שאר-ישוב
הרב פרופסור אהרן שאר-ישוב (נולד בגרמניה, 1940) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת בר-אילן. כיהן ארבע שנים כרב הטכניון.
קורות חיים
שאר-ישוב נולד בשנת 1940 בבוכום שבגרמניה תחת השם וולפגאנג שמידט לאב שהיה קצין בצבא גרמניה הנאצית ונפל בשבי הסובייטי במלחמת העולם השנייה. אחר סיום לימודיו בבית ספר ריאלי למד מנהל עסקים. ליבו נשאו לסוגיות פילוסופיות, והוא הסב את לימודיו לתאולוגיה פרוטסטנטית ופילוסופיה כללית. למד מקצועות אלה באקדמיה הכנסייתית בוופרטל ובאוניברסיטת מיינץ, שם ניהל את החוג הבינלאומי של הסטודנטים. המשיך את לימודיו באוניברסיטת המבורג, שבה התקבל מאוחר יותר לאקדמיה למסיון שעל יד האוניברסיטה, ושימש כאסיסטנט של פרופ' גראופה, מנהל המכון ליהדות גרמניה.
למד מדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי ושם כתב דוקטורט על התאולוגיה של שלמה לוי שטיינהיים.
בעקבות לימודיו והגותו החליט להתגייר. תחילה בפני בית דין שהקים ושלושת חבריו היו רפורמי, קונסרבטיבי ואורתודוקסי. באותה עת שינה את שמו ל"אהרן". לאחר עלייתו לישראל בשנת 1970 ובעקבות לימודיו בישיבת מרכז הרב התגייר שנית בגיור אורתודוקסי בבית הדין הרבני בירושלים. שינה את שם משפחתו ל"שאר-ישוב". היה לתלמידם של הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב הנזיר. הוסמך לרבנות, כיהן כרב אוגדה בצה"ל בדרגת רס"ן. בין השנים 1976–1980 שימש כרב של הטכניון.
החל משנת 1984 הרצה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן, שבה כיהן מאוחר יותר כראש המחלקה לפילוסופיה יהודית. בשנים 2–1991, 2001-2, כיהן כפרופסור אורח באקדמיה ללימודי היהדות של אוניברסיטת היידלברג בגרמניה.
בשנת תשמ"ח פרסם בהוצאת ראובן מס את ספרו, הראשון מתוך טרילוגיה הנקראת "דת, פילוסופיה ויהדות", תחת הכותר "מנצרות ליהדות". הספר מכיל מאמרים תאולוגיים-פילוסופיים וראיונות המשקפים את מסלול חייו. הכרך השני באותה טרילוגיה נקרא "התגיירות", וכותרת המשנה היא "אוטוביוגרפיה של רב". הכרך השלישי והאחרון, "פילוסופיה יהודית דתית", עודנו בתהליך כתיבה. מתגורר בעיר העתיקה בירושלים, אב לחמישה.
מלכות שמיים
הקונספט מלכות שמיים מתייחס לממשלה או תחום בו אלוהים הוא ריבון או השליט. הקונספט מופיע בכל הדתות האברהמיות - היהדות, האסלאם ובעיקר הנצרות - כאשר במקרים מסוימים נעשה לחלופין שימוש במונח מלכות אלוהים. המקור של המונח הוא בתנ"ך העברי, על אף שבתנ"ך לא נאמר במפורש "מלכות אלוהים".