cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקומות בסרטי מלחמת הכוכבים
נאבו
נאבו הוא כוכב לכת קטן אשר אקלימו ממוזג ולח. עיר הבירה של הכוכב היא ת'יד (Theed), ובה נמצאת טירת המלכות של המלכה הנבחרת. הכוכב נודע באזורים נרחבים של אגמים, כרי מרעה עצומים וכן יערות וביצות. בכוכב חיים בני אדם וכן גזע של יצורים אמפיביים הנקראים גאנגאנים. הכוכב אינו מחזיק צבא, עקב היות מרבית אוכלוסיית הכוכב שוחרת שלום, ומסתפק בכוח שמירה מלכותי וכוח משטרה קטן.
בין בני האדם והגאנגאנים שוררים יחסי בוז הדיים, אך הם אינם שרויים במלחמה. ב״אימת הפנטום״, תחת הנהגתם של מלכת נאבו, פאדמה אמידאלה, ומנהיג הגאנגאנים בוס נאס, כורתים שני הגזעים ברית צבאית על מנת להילחם בפלישת פדרציית הסחר ברית זו הביאה לחימום היחסים בין שני הגזעים, והחזיקה עד התפוררות הרפובליקה הישנה.
בהמשך סרטי הפריקוול, נאבו הוא כוכב גן-העדן הרומנטי של אנאקין סקייווקר ופאדמה אמידאלה. שם הם מתאהבים, ושם הם מתחתנים.
בסדרת המנדלוריאן, נאבו היה ביתו של דין דג'ארין והמקום בו התרחש הקרב בין מוף גידעון לחבורה של מנדו.
קורוסאנט
הכוכב כולל, בין היתר, את מבני השלטון של הרפובליקה (ומאוחר יותר של האימפריה): בניין הסנאט, מקדש הג'דיי (אשר עם עליית פלפטין לעמדת הקיסר הפך לארמון הקיסרי), בית הנשיא וכדומה.
קורוסנט מחולק לשני חלקים, מבחינה תרבותית: המעמד העליון, אליו אנו מקבלים הצצה ב"נקמת הסית'", בסצנה באולם האופרה, שם מתכנסים אנשי המעמד העליון של קורוסנט על מנת לצפות באופרת מון-קאלאמרי. היפוכו של מעמד זה: "העיר התחתית", הוא אזור מפוקפק וביתם של ציידי ראשים וסוחרים בלתי חוקיים.
ההכרזה על הקמת האימפריה הגלקטית התרחשה בהיכל הסנאט, יום לאחר כיבוש מקדש הג'דיי על ידי יחידת 501 של המשובטים המובחרים, ובראשה אנאקין סקייווקר. לאחר נפילת האימפריה, החגיגות בקורוסנט התרחשו כמו בכל שאר כוכבי הגלקסיה, ומקדש הג'דיי הואר מחדש.
ג'יאנוסיס
הוא כוכב לכת מחוץ למעטפת החיצונית של הגלקסיה, המופיע לראשונה במלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים. כוכב זה הוא ביתם של הג'נוסיסיאנים, וכמו כן, הבסיס הראשון של איגוד הבדלנים. נוסף על כך, ג׳נוסיס הוא אזור ההתרחשות של הקרב הפותח במלחמת המשובטים - הקרב בכוכב ג'נוסיס. הכוכב נשלט על ידי הארכידוכס פוגל הלסר,והמלכה קארינה הגדולה(Stalgasin hive) עד מותו ב-19 BBY.
בכוכב ישנם מפעלי דרואידים רבים, תחת חסות איגוד הבדלנים. בנוסף, התוכניות הראשוניות של כוכב המוות, הנשק האולטימטיבי של הסית', תוכננו בג'נוסיס. לאחר ההפסד בקרב הפותח של המלחמה, דארת' טיראנוס ברח עם התוכניות אל כוכב קורוסנט, ושם העבירן למורו, דארת' סידיוס.
מאוחר יותר, הכוכב נכבש על ידי הרפובליקה, אך נכבש מחדש על ידי הבדלנים במהלך החודשים הראשונים של מלחמת המשובטים. לבסוף, הרפובליקה שיגרה קמפיין נוסף נגד ג'נוסיס והוא נשאר בידיה עד סוף המלחמה.
מוסטאפר
מוסטאפר הוא כוכב לבה געשי, הנמצא מחוץ למעטפת מערכות הרפובליקה. בכוכב מפעלי מתכת גדולים.
בכוכב זה התאספה פדרציית הבדלנים, לאחר שצבאות הרפובליקה גילו כי הם מסתתרים במערכת אוטאפאו. את הפקודה למעבר נתן דארת' סידיוס, פטרון הבדלנים, לגנרל גרייווס - מנהיג צבא הדרואידים. צעדו של סידיוס תוכנן מראש, ומטרתו הייתה לרכז את כל הבדלנים במקום אחד, על מנת שאנאקין סקייווקר יוכל לחסלם.
בכוכב זה התרחש הדו-קרב האגדי בין אובי-ואן קנובי לאנאקין, שבסופו אנאקין הובס וכמעט נשרף למוות בלבה. החותם הפיזי שהותיר בו הקרב הוא שהביא את דארת׳ ויידר לעטות את הגלימה, החליפה והמסכה המוכרות לנו.
בסרטי שלוש הטרילוגיות, הכוכב מופיע אך ורק ב"מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'". נוסף על כך, הוא מופיע בסרט הספין-אוף רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים, שם הוא מוצג כמקום בו בנה דארת' ויידר את טירתו, בה הוא נח כאשר אינו פעיל ואליו מגיע המנהל קרניק שננזף על ידי ויידר בשל שימוש פזיז שעשה בכוכב המוות.
בסדרה "מלחמת הכוכבים: המורדים" הכוכב מתואר כ"המקום שבו ג'די מתים".
בסדרת הקומיקס "דארת' ויידר" מאת צ'ארלס סול שהתפרסמה בשנים 2017–2019 לכוכב מוסטאפר חלק חשוב בעלילה. בכוכב זה מגלה ויידר מוקד חזק של הצד האפל של ה"כוח" אותו הוא מנצל כדי להשחית גביש קייבר שלקח מחרב אור של אביר ג'דיי שהרג ולגרום לו לדמם על מנת שישמש את חרב האור האדומה של הסית'. בהמשך, ויידר מבקש מהקיסר שייתן לו את מוסטאפר כעולם בית וזאת על מנת שיוכל לחקור את המוקד של הצד האפל. בעזרת חפץ אפל המכיל את תודעתו של לורד סית' והאדריכל מומין הוא בונה טירה אימתנית שמטרתה לתעל את העוצמה של הצד האפל של "הכוח" ולמקד אותו בוויידר, על מנת שיוכל לתעלו. ויידר מנצל זאת כדי לעבור לעולם הרוחות של "הכוח" על מנת לנסות להחזיר את פאדמה אמידאלה מן המתים. לאחר שנכשל בכך, ויידר הורס את המתעל ומשתמש בטירה רק כשאינו בשירות הקיסר.
דגובה
דגובה הוא כוכב לכת ביצתי מחוץ למעטפת. הכוכב ידוע שכן בו התיישב מאסטר יודה לאחר עליית האימפריה הגלקטית ונפילת מסדר הג'דיי.
ייתכן שבחירתו של יודה בכוכב נבעה מקרב שהתרחש בכוכב בזמן מלחמת המשובטים, במהלכו הוביל יודה את כוחות הרפובליקה נגד כוחות הבדלנים. הכוכב הופיע בסרטים החמישי והשישי, בעת ביקוריו של לוק סקייווקר ואימוניו על ידי יודה. החלק הידוע ביותר בכוכב הוא "העץ", אזור המלא בכוחות הצד האפל של "הכוח". במקום זה התמודד לוק נגד הזיה של דארת' ויידר, ואנאקין סקייווקר התמודד נגד הזיה של דארת' מול.
יאבין 4
יאבין 4 הוא אחד מהירחים הנמצאים במערכת יאבין. הוא מתאפיין בצמחייה מרובה, עצים ענקיים וג'ונגלים סבוכים, לצד מבנים עתיקים ומפוארים הנבנו בעבר הרחוק על ידי הסית' לורד Exar Kun.
הירח הופיע לראשונה בסרט הרביעי בסאגת הסרטים, כבסיסם של המורדים, לאחר שנטשו את בסיסם בכוכב דנטואין. האימפריה הגלקטית התכוונה להשמיד את הכוכב, בעזרת נשקם האולטימטיבי - כוכב המוות, אך נכשלה עקב הריסת תחנת החלל על ידי צי ספינות X-wing של ברית המורדים. לאחר הריסת כוכב המוות, נערך על הכוכב טקס הענקת פרסי כבוד להאן סולו ולוק סקייווקר, על תרומתם לניצחון בקרב.
ב"אגדות מלחמת הכוכבים", המספרים מה קרה לאחר הסרט השישי, משמש יאבין 4 כאקדמיית הג'דיי, אותה מנהיג לוק, ובה הוא מאמן את הדור החדש של אבירי הג'דיי.
אנדור
אנדור הוא כוכב לכת ירוק, המכיל יערות שזורי עצים וקרקעות דשא נרחבות. ילידי הכוכב הם חייזרים נמוכים ושעירים, מגזע האיווק.
הכוכב הופיע אך בסרט השישי והתשיעי, שבשישי שימש כאחד מבסיסי האימפריה. כוכב המוות השני נבנה מעל לאנדור, ועליו הוקם בסיס אימפריאלי, המפעיל את השדה המגן על תחנת החלל. יחידת קומנדו של ברית המורדים, אשר בראשה עמד האן סולו, וכללה את ליאה אורגנה, R2-D2, C-3PO ושאר חיילי העילית של המחתרת, נשלחה לפוצץ את הבונקר, ובכך לאפשר לצי ספינות המרד להשמיד את כוכב המוות.
בסרט התשיעי, ריי, פו דמרון ופין מגיעים לשרידי כוכב המוות באנדור כדי למצו מכשיר ניווט לאקסגול.
יש הסבורים כי מקור השם אנדור הגיע מהתנ"ך על שם המקום שאליו הלך שאול לפגוש את בעלת האוב לפני הקרב על הגלבוע, אלא ששם המקום נקרא עין דור.
קאמינו
קאמינו הוא כוכב לכת גשום, המופיע לראשונה ב"מתקפת המשובטים". יושבי הכוכב הם יצורים ארוכי צוואר המומחים בשיבוט חפצים ובני אדם. ב-22 BBY, אובי-ואן קנובי ביקר בקאמינו, לאחר שזיהה בעזרת חברו דקסטר כי החץ הרעיל הננעץ בציידת הראשים זאם וויזל אשר ניסתה להתנקש בפדאמה הוא מתוצרת קאמינו. לאחר שלא מצא את מיקום כוכב הלכת בארכיוני הג'דיי, נעזר אובי ואן בכוח על מנת למצוא אותו. כשהגיע לכוכב, גילה כי במשך שנים נבנה בקאמינו צבא משובטים לרפובליקה, כשהמקור הגנטי לכל החיילים הוא צייד הראשים ג'נגו פט.
הרוזן דוקו, באותה עת מאסטר ג'די, הזמין את הכנת הצבא החדש בצוותא עם מאסטר סייפו דיאס. דיאס זיהה את הסכנה בגלקסיה והחליט שעל הרפובליקה להתכונן למלחמה על אף התנגדות מסדר הג'דיי. דוקו, שבסתר נטש את דרך הג'דיי, ראה בצבא המתהווה הזדמנות להפיל את הג'די. ייתכן כי פלפטין היה שותף סוד של דוקו כבר באותה עת, אך הדבר אינו מאומת על ידי גורמים רשמיים בקאנון או ביקום המורחב של מלחמת הכוכבים. לאחר שדוקו דאג להיפטר מסייפו דיאס, הוא נותר היחיד (למעט פלפטין) שידע מהו טיבם וייעודם האמיתיים של המשובטים.
לאחר צפייה בצבא המרשים, אובי ואן פוגש את פט ומבין כי הוא יוזם ניסיונות ההתנקשות בסנאטורית אמידאלה ומחליט לעוצרו. לאחר מאבק קצר, פט נמלט ואובי ואן רודף אחריו לעבר ג'נוסיס.
ראש ממשלת הכוכב הוא לומה סו, וסגניתו היא טון-ווי.
הות'
פלנטת קרח נטושה המשמשת כבסיס סודי של ברית המורדים, עד גילויים באימפריה מכה שנית, עת הונסו ב"קרב של הות'". בכוכב זה מתגלה אובי ואן קנובי אל לוק סקייווקר ומורה לו ללכת אל דגובה וללמוד מיודה.
בספין
בספין הוא כוכב לכת בו נמצאת עיר העננים המרחפת. אל כוכב לכת זה נמלטו האן וליאה מפני האימפריה הגלקטית. בעזרת צייד הראשים בובה פט (בנו של ג׳נגו פט), דארת' ויידר טמן לשניים מלכודת, במטרה לתפוס את לוק. לוק אכן נחלץ לעזרתם, ונאלץ לנהל דו-קרב חרבות אור עם ויידר. בקרב זה מגלה לוק כי ויידר הוא אביו הביולוגי, רגע לפני שזה כורת את ידו של לוק.
בנוסף, בכוכב זה האן נכלא בפחמן חנקתי, ומועבר אל ג'אבה ההאט, הגנגסטר אשר הביטח תשלום בעבור ראשו של סולו.
מושל הכוכב הוא לאנדו קלריסיאן, חבר ותיק של האן. בתחילה, משתף לאנדו פעולה עם ויידר, מחוסר ברירה. אך, לבסוף, לכד לאנדו את כוחות האימפריה בעזרת כוחות הביטחון של בספין, ועזר לליאה, צ'ובאקה, C-3PO ו-R2-D2 לברוח. בנוסף, לאנדו עזר במבצע החילוץ של האן מידי ג׳אבה.
אוטופאו
אוטופאו הוא כוכב לכת תחת שלטון הרפובליקה, אשר עריו נמצאות בתוך גומות-קרקע גדולות ממדים. אל כוכב זה, אותו כבש איגוד הבדלנים, נשלח אובי ואן במטרה למצוא את גנרל גרייווס ולהורגו. לבסוף, השניים אכן נפגשו, ובסופו יצא קנובי כשידו על העליונה. למעט דו-הקרב בין השניים, התחולל קרב קרקע רחב היקף בין כוחות הבדלנים וכוחות הרפובליקה המשובטים.
גם בכוכב זה פקודה 66 הופעלה - הפקודה האומרת כי אבירי הג'דיי הם בוגדים של הרפובליקה, ומצווה על המשובטים להרגם. אובי ואן נורה על ידי טנק AT-TE, אך נפל אל מקווה מים עמוק, ושרד את הנפילה.
אולדראן
אולדראן היה כוכב לכת ממוזג הדומה לכדור הארץ. בו גדלה ליאה אורגנה. הכוכב הושמד על ידי כוכב המוות בסרט הרביעי.
מלכת הכוכב הייתה ברהא, והסנטור בתקופת הרפובליקה היה בייל אורגנה, בין היתר, בעלה, נסיך הכוכב, ואביה של הנסיכה ליה אורגנה.
הכוכב נראה שלוש פעמים במשך סאגת הסרטים: הפעם הראשונה "נקמת הסית'", שם נראו ההרים המושלגים של הכוכב וארמון הכוכב. בפעם השנייה הוצג ב"תקווה חדשה", אך רק מנקודת המבט החללית. ופעם שלישית בסדרה אובי וואן קנובי שרואים את הכוכב מפני הקרקע לפני החטיפה של ליאה וכשהיא הוחזרה חזרה לביל אורגנה
באגדות מלחמת הכוכבים כוחות הרפובליקה (בראשות סאטיל שאן) הישנה הביסו את כוחות הסית' (בראשות דארת' מלגוס) כ־3,500 לפני אירועי אימת הפנטום.
קאשיק
קאשיק הוא כוכב הבית של גזע הווקי, כגון צ׳ובאקה, המאופיין באקלים גשום ועצים גדולים, עליהם בונים הווקים את בתיהם. גם בכוכב זה פקודה 66 הופעלה - הפקודה האומרת כי אבירי הג'דיי הם בוגדים של הרפובליקה, ומצווה על המשובטים להרגם. אך יודה מחסל את המשובטים הבאים לחסל אותו.
קאטו ניימוידיה
קאטו ניימוידיה הוא כוכב הלכת בו גרים הנומדיינים. הכוכב הופיע בסרט השלישי של מלחמת הכוכבים כאשר רואים את פלו קון נהרג אחרי שמשובטים טייסים יורים בו ומפילים את ספינתו מן האויר. מכוכב זה הגיעו ניוט גאנרי וסנאטור דוד ורונה האקו.
הוסניאן פריים
כוכב הבירה של הרפובליקה החדשה. הושמד עם כל מערכת הוסניאן על ידי בסיס קוטל הכוכבים. הכוכב דומה במראו ובתכונותיו לקורוסאנט.
ג'אקו
ג'אקו (באנגלית: Jakku) הוא כוכב מדברי, צחיח ונידח השוכן באזור מרוחק במעטפת החיצונית. מים ואוכל הם מצרך נדיר על הכוכב, ותושביו מחליפים סחורות שונות תמורת מזון המגיע בטבליות אטומות. מג׳אקו מגיעה ריי, ובאחד ממגרשי הגרוטאות שעל פניו נמצאה המילניום פלקון לאורך מספר שנים. בתקופת האימפריה שימש כתחנת מעבר לחלל הלא - נודע ולמיפוי האזור - תחנה שלה ייחס הקיסר פלפטין חשיבות רבה. כשנה לאחר מותו של פלפטין, מחליפו המיועד, גאליוס רקס, הוביל, כמצוות פלפטין בהודעה שהוקלטה לפני מותו, מתקפה אחרונה נגד המורדים/הרפובליקה החדשה שמטרתה (ביודעין) הייתה להשמיד את המבנה הקיים של האימפריה ולגרום למורדים להאמין שאימפריה הובסה, כל זאת על מנת לבנות מן היסוד ארגון חזק יותר - המסדר הראשון.
ג'דה
כוכב מדברי הממוקם במעטפת המרכזית של הגלקסיה. מופיע בפעם היחידה בסרט רוג אחת ובו נמצאת קבוצת אנשים הנכונה לסייע למרד. עליו נמצאת העיר ג'דהה, העיר הקדושה למורשת הג'דיי. כמו כן, על כוכב הלכת נמצא גם כוח קטן של האימפריה הגלקטית.
בהמשך, קרום כוכב הלכת מושמד על ידי כוכב המוות בפקודתו של גראנד-מוף טארקין.
אידו
אידו הוא הכוכב בו האימפריה חוצבת את מקור האנרגיה שלה לנשקיה, ביניהם כוכב המוות, הקייבר קריסטלים. על הכוכב הזה עובדים כמה ממהנדסי כוכב המוות וביניהם גיילן ארסו. הכוכב מותקף ביד המורדים בעת שהמנהל קרניק מגיע לגלות מי מהמהנדסים בגד באימפריה. גיילן ארסו וכל המהנדסים נהרגו על הכוכב בנסיבות שונות.
סקאריף
כוכב לכת טרופי בו נמצאים כוחות קיסריים גדולים. בכוכב נשמרים פירוטים טכניים למגוון מכונות האימפריה, כולל תוכניות כוכב המוות. פשיטת המורדים על הכוכב, שמטרתה להשיג את תוכניות כוכב המוות, צולחת, אך במחיר כבד ביותר לברית המורדים. צי המורדים נלחם מעל לכוכב זה בצי האימפריה והורס את מחולל שדה ההגנה של הכוב על מנת לאפשר תשדורת ממנו ואליו. לאחר שג'ין ארסו וקסיאן אנדור משדרים את תכניו של כוכב המוות אל ספינת הדגל של המורדים ולאחר שפצעו קשות את המנהל קרניק, כוכב המוות, בפקודתו של הגראנד מוף טארקין, יורה על הכוכב ומשמיד את קורומו החיצוני. דבר זה הורג איתו את כל מי ששהה על הפלנטה, ביניהם ג'ין, קסיאן וקרניק.
קורליה
קורליה הוא כוכב לכת תעשייתי, שימש ככוכב הבית של האן סולו וממנה יצאה תרבות חזקה של טייסים מאומנים. הכוכב מוזכר בקצרה בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה ומופיע בפרולוג לסרט "סולו: סיפור מלחמת הכוכבים".
אונדרון
אונדרון נמצא במערכת הפנימית, במלחמת המשובטים מלך הכוכב החולף למלך אחר שהניח לבדלנים להשתלט אליו. מורדים בהנהגת סה וסטילה נלחמו בבדלנים, ונצחו בקרב זה. על אף שהבדלנים נסוגו, וסטילה מצאה את מותה בקרבות.
כריסטופסיס
כריסטופסיס נמצא במעטפת החיצונית. במלחמת המשובטים התחולל על הכוכב קרב בין הרפובליקה וקונפדרציית המערכות העצמאיות. בקרב זה נצחה הרפובליקה וכבשה את הכוכב.
אקסגול
אקסגול נמצא באזורים הלא ידועים, ומהווה אזור הידוע כמקום פעילות אפלה של הסית׳, הכוכב שימש גם כמקום מגוריו/מסתור של הקיסר פלפטין בסרט ״מלחמת הכוכבים עלייתו של סקייווקר״.
אילום / בסיס משמיד הכוכבים
אילום הוא כוכב מושלג וקפוא. בכוכב ישנן מערות מלאות בקריסטלי קייבר ועליו מקדש ג'דיי בו מרכיבים חרבות אור. עקב כריית יתר של קריסטלים על ידי האימפריה נוצרה תעלה בקו המשווה של הכוכב. המסדר הראשון הפך את הכוכב לבסיס משמיד הכוכבים אשר מושמד בסרט השביעי על ידי המחתרת, אך לא לפני שהשמיד את מערכת הוסניאן כולה.
האסכולה המאתורידית
נקודות בהן נבדלים המאתורידים מהאשעריים הם טבעה של האמונה ומקומו של הגורם האנושי. המאתורידים גורסים שהאמונה (אימאן) אינה פוחתת או גוברת כי אם נותרת יציבה. האדיקות הדתית (טאקווה) היא אשר פוחתת או גוברת. בניגוד לאשעריים אשר גורסים כי האמונה עצמה פוחתת או גוברת. עוד גורסים המאתורידים כי מוחו של האדם יודע, ללא סיוע ממקור אלוהי, שכמה מהחטאים הגדולים כמו שתיית אלכוהול ורצח הם רעים מיסודם. האשעריים לעומת זאת טוענים שללא סיוע אלוהי לא יודע האדם מה רע ומה טוב מה חוקי ומה לא.
תפיסה תאולוגית זו פופולרית במקומות בהם נפוצה האסכולה החניפית כמו: בטורקיה, מרכז אסיה, פקיסטן והודו.
קנזס סיטי רויאלס
קנזס סיטי רויאלס (באנגלית: Kansas City Royals) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר קנזס סיטי, שבמיזורי. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של האמריקן ליג.
היסטוריה
במכרז להקמת הקבוצה החדשה זכה איש העסקים ממיזורי, יואינג קאופמן, והעניק לה את הכינוי רויאלס על שם תערוכת חיות משק מפורסמת, ה"אמריקן רויאל" שמתקיימת בקנזס סיטי מאז 1899. במהלך שנות קיומה הקבוצה הגיעה ארבע פעמים לוורלד סיריס זכתה פעמיים בתואר ב-1985 וב-2015 והפסידה ב-1980 וב-2014. ב-1985 זכתה בתואר לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון על יריבתה הסנט לואיס קרדינלס 3-4. 30 שנים מאוחר יותר בעונת 2015 זכתה הקבוצה בוורלד סיריס בפעם השנייה לאחר שניצחה 1–4 בסדרה את הניו יורק מטס.
מאז 1973 הקבוצה משחקת באצטדיון קאופמן שנקרא על שם מייסדה.
תזמורת המוזיאון של פרנקפורט
תזמורת המוזיאון של פרנקפורט (בגרמנית: Frankfurter Museumsorchester היא תזמורת הבית של בית האופרה העירוני של פרנקפורט על המיין בגרמניה. שמה המיוחד במינו לקוח מן הסדרה "קונצרטים במוזיאון", שעמותת המוזיאון של פרנקפורט מארגנת מאז 1808. המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הוא סבסטיאן וייגל.
עם היסטוריה המקיפה למעלה מ-200 שנים, תזמורת המוזיאון של פרנקפורט היא מן ההרכבים הסימפוניים הוותיקים ביותר בגרמניה. היא נוסדה בסוף המאה ה-18 כתזמורת של האופרה העירונית של פרנקפורט. נוסף לנגינה בבית האופרה, התזמורת מקיימת סדרה של 10 קונצרטים למנויים מדי עונה (כל קונצרט מנוגן פעמיים, בימי א' בשעה 11 לפני הצהריים ובימי ב' בשעה 8:00 בערב) בבית האופרה הישן של פרנקפורט, המשמש עכשיו כאולם קונצרטים.
מראשית ימיה, משכה התזמורת מנצחים ונגנים מן השורה הראשונה. המלחין-כנר הגרמני הנודע לואי שפור היה המנצח הראשי השני (1817-1819) של תזמורת המוזיאון; בין ממשיכיו בתפקיד היו מאורות גדולים כמו קלמנס קראוס, ויליאם שטיינברג, פרנץ קונוויטשני, גאורג שולטי, כריסטוף פון דוהנאני ומיכאל גילן.
ביצועי הבכורה של הפואמות הסימפוניות רחבות הממדים של ריכרד שטראוס, "חיי גיבור" ו"כה אמר זרתוסטרא", היו של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט. סולני צמרת רבים הופיעו עם התזמורת, החל ביוהנס ברהמס וקלרה שומאן במאה ה-19. בין 1915 ל-1923 כיהן המלחין והויולן פאול הינדמית כנגן ראשי של תזמורת המוזיאון. רפרטואר התזמורת כולל את כל היצירות האופראיות והסימפוניות החשובות מתקופת הבארוק עד ימינו.
בעונות 2005-06 ו-2006-07 נבחרה תזמורת המוזיאון לאחת משלוש תזמורות האופרה הראשונות במעלה בגרמניה לדעת מגזיני האופרה הגרמניים החשובים. בעונת 2007-08 בחר כתב העת הגרמני Die deutsche Bühne באופרה של פרנקפורט כבית האופרה הטוב ביותר בגרמניה.
טופר
טׂפֶר (ברבים טְפרים) הוא תוספת קרנית מעוקלת וחדה בקצה האצבעות של מרבית היונקים, העופות והזוחלים.
איבר בעל מבנה דומה נמצא ברגליהם של פרוקי-רגליים ומשמש לאחיזה במשטחים, אולם הוא אינו מורכב מחומר קרני. הטופר מורכב מחלבון נוקשה וסיבי הנקרא קרטין. הטפרים משמשים לאחיזה וללכידת טרף על ידי טורפים, אך גם לטיפוס, לחפירה ולשאר פעילויות אצל מינים אלו ואחרים.
תוספת קרנית המופיעה בקצות האצבעות, אך שטוחה במראה, קרויה ציפורן. מבנה אנטומי זה קיים למשל באדם. קיומה של ציפורן היא אחד המאפיינים של פרימטים.
הטופר מתפתח כלפי חוץ מתוך מבנה המשתית (matrix) הנמצא בבסיס השכבה החיצונית, השכבה התחתונה מתקשה עם הגדילה. השכבה החיצונית מתפשטת מהר יותר מהשכבה הפנימית על מנת ליצור שוליים מעוקלים וצרים, שחיקתם של השוליים מהירה יותר משחיקת השכבה הפנימית וכך נוצר חוד הטופר.
פרוקי-רגליים
אצל פרוקי הרגליים הטופר נקרא צבת (או צבתות ברבים).
הבריחה מאלקטרז
הבריחה מאלקטרז (אנגלית: Escape from Alcatraz) הוא סרט פעולה אמריקאי שיצא בשנת 1979, בכיכובו של קלינט איסטווד ובבימויו של דון סיגל. הסרט מתאר את בריחתם המורכבת של פרנק מוריס והאחים ג'ון וקלרנס אנג'לין, מאחד מבתי הכלא השמורים בארצות הברית, אלקטרז, השוכן על אי הסמוך לסן פרנסיסקו. הסרט נוצר בעקבות ספר באותו השם, המבוסס על סיפור אמיתי, המתאר את המקרה היחיד בהיסטוריה, כנראה, בו ברחו שלושה אנשים שנכלאו באלקטרז, ב-1962.
עלילה
פרנק מוריס (קלינט איסטווד) מגיע אל הכלא השמור אלקטרז, לאחר שברח מספר פעמים מבתי כלא אחרים שבהם שהה. הוא מובא תחילה לפגישה עם ראש הסוהרים בכלא (פטריק מקגוהן), שמבהיר לו כי אף אסיר לא הצליח עד כה להימלט מאלקטרז. מוריס פוגש את ידידיו מהעבר, האחים ג'ון וקלרנס אנג'לין (פרד וורד וג'ק ת'יבו), ומתיידד עם מספר אסירים. מוריס מסתבך בריב אלים עם האנס וולף (ברוס מ. פישר), ומגלה כי ראש הסוהרים מתעמר בחבריו האסירים: הוא אוסר על "דוק" הזקן (רוברט בלוסום) לצייר לאחר שצייר דיוקנאות של סוהרים ומשמיד את החרצית אותה הוא מגדל; וגורם ל"ליתמוס" להתנפל עליו ולסבול בעקבות זאת מהתקף לב. ראש הסוהרים מזכיר בקרירות למוריס כי חלק מהאנשים לא נועדו לעזוב את אלקטרז בחיים.
מוריס מגלה כי הבטון סביב הסורגים בתאו חלש יחסית, וכי ניתן לפורר אותו בהדרגה. הגילוי מתפתח לתכנון תוכנית בריחה מאלקטרז. הוא משתף בתוכנית את האחים אנג'לין ואת האסיר בתא השכן, צ'רלי באטס (לארי הנקין). בשבועות שלאחר מכן הם מתחילים לחפור בקירות התא באמצעות כפות, ולבנות רפסודה מאולתרת באמצעות מעילי גשם. ביום הבריחה, באטס מתעצבן מאוד ולא בורח יחד איתם. מוריס והאחים אנג'לין בורחים מהכלא ומשייטים מחוץ לאי באמצעות הרפסודה שבנו.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ונחשב לאחד הסרטים הטובים והפופולריים ביותר שיצאו בשנת 1979. הוא קיבל 95% ביקורות חיוביות באתר "Rotten Tomatoes".
בשבוע הראשון ליציאתו, הוקרן הסרט ב-814 בתי קולנוע בארצות הברית, וזכה להכנסות של יותר מ-5 מיליון דולר. לאורך השנים הכניס הסרט כ-43 מיליון דולר.
סיני (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שמעון אדף
שמעון אָדָף (נולד ב-19 ביוני 1972) הוא משורר, סופר ומוזיקאי ישראלי. מלמד במחלקה לספרות עברית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמוסדות לימוד נוספים.
קורות חייו
שמעון אדף נולד בשדרות בשנת 1972.
שיריו הראשונים ראו אור בכתב העת "מאזנים" בשנת 1991. בשנת 1993 נמנה עם מקימי כתב העת "אֵב", לצדו של דורי מנור. כתב העת לא האריך ימים, והתפרסמו רק שלושה גיליונות שלו (הגיליון השלישי מוספר 4).
בשנת 1994 עבר לגור בתל אביב, והחל לנגן בלהקת "האצולה" (ידועה גם כ"אצולת הכאב"). להקה זו הוציאה דיסק בשם "צורך" בשנת 1996 והתפרקה לאחר מכן. אחר כך למד לתואר ראשון בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב. במסגרת זו לקח קורסים במתמטיקה, מדעי המחשב, בלשנות, פילוסופיה, אמנות וספרות.
לספר השירה השני של אדף, "מה שחשבתי צל הוא הגוף האמיתי", צורף דיסק ובו שישה שירים מתוך הספר, אותם קורא אדף למוזיקה שהלחינו דוד גרוס, שמעון טל ואדף עצמו.
בשנת 2004 פרסם אדף רומן ראשון, "קילומטר ויומיים לפני השקיעה", שהוא סיפור בלשי מורכב המתרחש בתל אביב. במרכז הרומן עומדת חקירת הרצח של דליה שושן, זמרת רוק מצליחה משדרות.
בשנת 2000 החליף אדף את חיים פסח בתפקיד עורך הפרוזה של הוצאת כתר, ובאוקטובר 2005 פרש מהתפקיד, לדבריו כדי להתמסר לכתיבת רומן שני ולמספר פרויקטים נוספים, בהם הקלטת ביצועים של להקות היפ הופ לשיריו.
בשנת 2003 השתתף בתוכנית הכתיבה הבינלאומית של אוניברסיטת איווה מטעם תוכנית פולברייט.
ב-2006 יצא לאור ספרו הרביעי, "הלב הקבור", ספר פנטזיה המבוסס על פרק בספר בראשית ועל ההגות היהודית בימי הביניים.
בשנת 2007 זכה בפרס ראש הממשלה ליצירה.
בשנת 2008 יצא לאור ספרו "פנים צרובי חמה". קורותיה של גיבורת הספר, אורי אלחייני, מתוארות משתי פרספקטיבות: ילדותה בנתיבות, וחייה כסופרת ילדים נשואה ואם לבת המתגוררת בתל אביב. ב"תודות" בסוף הספר מצויה הפניה לבלוג "מפה להליכה לאיבוד" אותו יצר אדף בשם הדמות באתר "בננות בלוגס".
בשנת 2009 הוציא את ספר השירה השלישי שלו, "אביבה-לא", בו כתב על ההתמודדות עם מותה בטרם עת של אחותו הגדולה והאהובה אביבה. על ספר זה זכה בשנת 2010 בפרס יהודה עמיחי.
באפריל 2010 הוציא את ספר הפרוזה הרביעי שלו, "כפור", המתאר את החיים בתל אביב חרדית בעוד כ-500 שנה. אדף כתב את הספר גם מתוך חוויות ילדותו כנער אשר התחנך חינוך דתי-חרדי.
באוגוסט 2011 הוציא את ספר הפרוזה החמישי שלו, "מוקס נוקס", המתאר את חייו של נער ממשפחה דתית אדוקה, המתרחק מן הדת ומתקרב דווקא אל הפילוסופיה ואל תרבות הרוח. הספר בוחן את הנער בעבר ובהווה, כגבר בודד המתגורר ביפו, מתבונן וכותב, אך נכשל ביחסים. מקור השם "מוקס נוקס" הוא ביטוי לטיני שפירושו "בקרוב הלילה נופל" - הזמן קצר והמלאכה מרובה. בפברואר 2013 זכה בפרס ספיר לספרות על ספרו זה.
אחדים משיריו של אדף הולחנו והוקלטו. מהם התפרסמו במיוחד "תגידי שטוב", "מדליק את הטלוויזיה" ו"אוטוביוגרפיה" בביצוע כנסיית השכל, "נכנע לך" בביצועו של ברי סחרוף, "סימני סערה" בביצוע חיים אוליאל ו"לא מוצא תשובה" בביצוע שמעון בוסקילה.
בדצמבר 2012 יצא לאור ספר הפרוזה השישי של אדף, "ערים של מטה", חלק שלישי בטרילוגית "ורד יהודה" (קדמו לו "כפור" ו"מוקס נוקס"). הספר מתאר את קורותיו של בחור אשר בעת שהותו בברלין נתקל בסמל שממלא אותו חרדה, והוא נכפה לחקור את תולדותיו. במקביל מתוודעים הקוראים לסיפורם של אח ואחות שחייהם עומדים בצל משיכתו של אביהם לתורת הסוד.
בשנת 2013 השתתף כחבר בוועדת ההיגוי של בית לעברית ראשון לציון.
בשנת 2014 ייסד את כתב העת צריף.
בשנת 2015 יצא לאור ספרו "קובלנה של בלש", המשך לספרו הבלשי הראשון.
בשנת 2017 נכלל ספרו "קום קרא", שיצא לאור בהוצאת דביר, ברשימה הקצרה של המועמדים לזכייה בפרס ספיר. בשנת 2021 נכלל ספר בעל השם הפלינדרומי, "הלשון נושלה", שיצא לאור בהוצאת פרדס, ברשימה הקצרה של המועמדים לזכייה בפרס ספיר.
בלזינו
בלזינו (ברוסית: Балезино) הוא יישוב ברפובליקת אודמורטיה ברוסיה, על הגדה השמאלית של נהר הצ'פצ'ה.
היסטוריה
בלזינו הוקמה ב-1897 כתחנה על הרכבת הטרנס-סיבירית. היישוב נקרא על שם כפר בעל שם דומה הממוקם על הגדה הימנית של נהר הצ'פצה אשר נוסד במאה ה-16. לבלזינו היה מעמד של התיישבות עובדים עד מרץ 2012 אז המעמד שונה לכפר.
הכלכלה במקום מתבססת על מפעלי תעשיות המזון, העור והעץ. היצרן הגדול ביותר הוא מפעל יציקה מכני.
בן ג'ונסון (שחקן)
בן "סון" ג'ונסון הבן (באנגלית: ; 13 ביוני 1918 – 8 באפריל 1996) היה שחקן קולנוע אמריקני. הרבה להופיע בסרטי מערבונים. ג'ונסון זכה בפרס באפט"א, פרס גלובוס הזהב ובפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1971 על הופעתו בסרט "הצגת הקולנוע האחרונה".
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד לבן ג'ונסון האב ואולי סוזן ג'ונסון בעיירה פורקר שבאוקלהומה בשמורת אינדיאנים אסג'.
בהיותו נער נהג ללכת עם אביו החוואי למופעי רודיאו, שם התפרסם לפני שפנה לקולנוע. זכה באליפות העולם לקבוצות רודיאו בשנת 1953 ונכנס להיכל התהילה של הענף ב-1973.
התחתן ב-1941 עם קרול איליין ג'ונס, הם היו נשואים במשך 53 שנים עד לפטירתה בשנת 1994, לזוג לא נולדו ילדים. ג'ונסון נפטר בשנת 1996 בגיל 77 מהתקף לב בעת שהיה בדרכו לבקר את אמו בת ה-96 בעיר מסה. נקבר לצד אשתו קרול ג'ונס בית הקברות המרכזי בעיר פאווהוסקה שבאוקלהומה.
על שמו של ג'ונסון נחנך כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ובשנת 1982 שמו של השחקן נכנס להיכל התהילה של אנשי המערבונים הגדולים בכל הזמנים.
הופעותיו במערבונים
החל את דרכו בתעשיית הסרטים בראשית שנות ה-40 בסרטו של הווארד יוז "The Outlaw". עבודתו בתור פעלולן תפסה את עיניו של ג'ון פורד שליהק אותו להיות הכפיל של הנרי פונדה במערבון "מבצר האפאצ'ים", במהלך צילומי הסרט הציל ג'ונסון אדם מפגיעת סוס.
פורד שנכח במקום החתים אותו על חוזה משחק מקצועני לשבע שנים. את התפקיד הראשון שלו אצל פורד קיבל במערבון "3 סנדקים", תפקידים נרחבים יותר קיבל בשני סרטים בטרילוגיית חיל הפרשים של ג'ון פורד : "היא ענדה סרט צהוב" ו"ריו גראנדה". את תפקידו הראשי הראשון עשה במותחן ההרפתקאות "סופר ג'ו יאנג", בסרט גילם את גרג, זואולוג שרוצה להציל את הגורילה הענקית ומתאהב בג'יל, האדם הקרוב ביותר לגורילה.
שיחק בתפקידי משנה במערבון של ג'ורג' סטיבנס "שיין" ובמערבון של מרלון ברנדו בתור במאי "כשגברים שונאים". הופיע בארבעה מסרטיו של סם פקינפה: המערבון המלחמתי "רב-סרן דנדי" בו גילם את סמל צ'ילום, יד ימינו של קפטן טיירין (ריצ'רד האריס), "חבורת הפראים" בו הופיע בתור טקטור גרוץ', אחד מחבורת השודדים של פייק בישוף (ויליאם הולדן), "הבריחה" בו שיחק איש עסקים מושחת בשם ג'ק בניון ו"אלוף". מערבונים נוספים בהם התפרסם היו "בשן חורקת", "הבלתי מנוצח" ו"צ'יסום"
גילם את דמותו הביוגרפית של הסוכן הפדרלי הנערץ מלווין פרביס בסרטו של ג'ון מיליוס "דילינג'ר" ושיחק בדרמת הפשע של סטיבן ספילברג "שוגרלנד אקספרס". בשנת 1971 זכה ג'ונסון בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על תפקידו בסרט של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה" בו גילם את סם האריה, הבעלים של בית הקולנוע בעיירה אמריקאית קטנה בתחילת שנות ה-50. ב-1972 שיחק בסרטו של סאם פקינפה, הבריחה.
מפלגת פועלים השומר הצעיר
מפלגת פועלים השומר הצעיר בארץ ישראל הייתה מפלגת פועלים ציונית מרקסיסטית ביישוב שהוקמה בפברואר 1946 כאיחוד בין מפלגת השומר הצעיר לבין מפלגת הלוויין שלה הליגה הסוציאליסטית. המפלגה ייצגה את דעותיהם של תנועת השומר הצעיר ושל הקיבוץ הארצי. מנהיגי התנועה היו מאיר יערי ויעקב חזן.
תולדות המפלגה
מקורה של המפלגה היה בתנועת הנוער "השומר הצעיר", שממנה צמחה גם תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. לפני הקמת המפלגה, הייתה התנועה הפוליטית של השומר הצעיר מפלגה שחבריה היו על טהרת חברי הקיבוץ הארצי. אוהדים ותומכים עירוניים של התנועה, לא נמצאו במסגרת אחת עם חברי הקיבוץ הארצי, אלא, במסגרת מפלגת לוויין בשם הליגה הסוציאליסטית שהוקמה בשנת 1936.
למרות שעוד לפני הקמת "מפלגת פועלים השומר הצעיר" קיימה תנועת השומר הצעיר פעילות פוליטית והשתתפה בבחירות ביישוב ובהסתדרות, נמתחה ביקורת על הקמת המפלגה, בטענה שתנועת נוער אינה צריכה מפלגה פוליטית ושאין לערב נערים בנושאים פוליטיים. בין המבקרים היה נתן אלתרמן, שבעקבות הקמת המפלגה כתב את שירו אילוף ילדים.
בינואר 1948 התאחדה מפלגת השומר הצעיר עם התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון ושם התנועה המאוחדת נקבע למפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם). בשנת 1954 התפלגה מפ"ם כאשר אנשי "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" יסדו את מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון ואילו אנשי "השומר הצעיר" נשארו במפ"ם ושמרו על שמה.
אידאולוגיה
האידאולוגיה של המפלגה, מכל הבחינות, פרט לנושא הציונות, הייתה זהה לזו של המפלגה הקומוניסטית, והיא תמכה ללא סייג (פרט לסייג הציוני) בברית המועצות ובמשטר הסטליניסטי. היא הייתה סבורה, שרק בנושא הציונות חלה טעות זמנית בתנועה הקומוניסטית, טעות שתתוקן עם הזמן. במקורה החזיקה התנועה בדעה כי הדרך היחידה להגשמת הציונות הסוציאליסטית היא במסגרת הקיבוץ (כמובן, הקיבוץ הארצי). אולם, עם הקמת המפלגה המאוחדת עם הליגה הסוציאליסטית, הסכימה לקבל לאותו ארגון מפלגתי גם חברים שאינם חברי קיבוץ.
בוועידת בילטמור שהתקיימה בשנת 1942 הצביעו נציגי תנועת השומר הצעיר נגד תוכנית החלוקה שהוצעה על ידי דוד בן-גוריון. בהתנגדותה לחלוקת ארץ ישראל הייתה המפלגה שותפה באופן פרדוקסלי למפלגות אחרות שהתנגדו לחלוקת הארץ כמו התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון בהנהגת יצחק טבנקין, הרוויזיוניסטים ואף התנועה הדתית המזרחי. המפלגה שבה והצהירה על עמדתה זו בתזכיר שנמסר לועדת החקירה האנגלו-אמריקאית ב-1946. .
רוב ויטמן
רוברט ג'וזף ויטמן (באנגלית: Robert Joseph Wittman; נולד ב-3 בפברואר 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית וירג'יניה מאז ניצחונו בבחירות מיוחדות ב-2007. ויטמן, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס המשתרע משוליה הדרומיים של וושינגטון הבירה עד לאזור המפטון רודס. בשנים 2006–2007 היה חבר בבית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה.
ביוגרפיה
ויטמן נולד בוושינגטון הבירה, בנם של ההורים המאמצים רג'ינה (לבית ווד) ופרנק ג'וזף ויטמן. אביו היה ממוצא גרמני בעוד הורי אמו היו מהגרים מקנדה ומאירלנד. הוא גדל במחוז הנריקו שבווירג'יניה. בווירג'יניה טק למד ביולוגיה כסטודנט בחיל הצוערים של האוניברסיטה ועל בסיס תוכנית ROTC של צבא ארצות הברית. כשהיה בווירג'יניה טק, הוא בילה את הקיץ בעבודה בבית חרושת לשימורי עגבניות ובמספנת דיג. בשנת 1990 השלים ויטמן באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל לימודי תואר שני בבריאות הציבור, וב-2002 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קהיליית וירג'יניה. ויטמן עבד 20 שנה במחלקת הבריאות של וירג'יניה. הוא שימש כמומחה לבריאות הסביבה ומאוחר יותר היה מנהל שטח בחטיבה לתברואת רכיכות-ים.
בשנת 2005 נבחר ויטמן אל בית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה, כנציג מחוז הבחירה ה-99. כהונתו החלה ב-13 בינואר 2006. ב-11 בדצמבר 2007 נבחר ויטמן אל בית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שנערכו למילוי מקומה של חברת הקונגרס ג'ו אן דייוויס המנוחה, שנפטרה בפתאומיות באוקטובר אותה שנה. בבחירות המיוחדות נהנה מתמיכה נרחבת בגלל האופי השמרני של הבוחרים במחוז הקונגרס הראשון של וירג'יניה, שכן נציגי המפלגה הרפובליקנית מייצגים את המחוז ברציפות מאז 1977. בבחירות 2008 נבחר לתקופת כהונה מלאה בת שנתיים.
בשנת 2010 פרסם ויטמן מצע הכולל תמיכה בקיצוצי מס חברות, הרחבת פסים רחבים וצמצום הוצאות כספיות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. ב-2012 הצהיר וטימן כי ישקול לקצץ בשכר ובהטבות של מתגייסים עתידיים אל הכוחות המזוינים של ארצות הברית על מנת להימנע מסגירת בסיסים צבאיים או קיצוץ במספר חיילי הכוחות. הוא מתנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה והצביע בעד ביטולו. בדצמבר 2020 נמנה בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
ב-6 בינואר 2021, חרף ההסתערות על הקפיטול, הצביע ויטמן בעד דחיית קולות חבר האלקטורים מפנסילבניה, על אף שלא הוצגו הוכחות ממשיות להונאת בחירות.
Giant (שיר של קלווין האריס וראג-אנ'-בון מאן)
Giant (בעברית: ענק) הוא שיר של הדי ג'יי הסקוטי, קלווין האריס, והזמר-יוצר האנגלי, ראג-אנ'-בון מאן, שיצא, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-11 בינואר 2019. השיר נכתב על ידי ראג-אנ'-בון מאן, ג'יימי הרטמן, טרוי מילר וקלווין האריס, והופק על ידי קלווין האריס.
נכון לינואר 2023, השיר הושמע למעלה מ-601 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-314 מיליון פעמים ביוטיוב.
רשימות סוף שנה
"Giants" נחשב בעיני מבקרים רבים לאחד השירים הטובים ביותר בשנת 2019.
צבי גיורא
צבי גיורא (26 במרץ 1921 - אפריל 2012) היה פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו
כל ספריו עוסקים בפולמוס עם פרויד ותורת החלומות שלו. בחמש עשרה השנים האחרונות החל לעסוק בניתוח פסיכולוגי של תופעות שונות בעם היהודי ובמדינת ישראל.
הפסיכולוגיה של החלומות
ספרו של צבי גיורא שראה אור בהוצאת אוניברסיטה משודרת בשנת 1989 מהווה תמצית של רעיונותיו ללא פסיכולוגים. בספרו מתאר גיורא את פרויד ורעיונותיו הבסיסיים שיצרו תקופה בתולדות הפסיכולוגיה. גיורא מתעמת איתם ומשתית תאוריית חלומות חדשה משלו.
פרויד בספרו "פשר החלומות" הגדיר את החלומות ואת העניין בחלומות כדרך המלך אל הלא מודע המודחק. עיקר התאוריה שלו הייתה תאוריית הלא-מודע המודחק, אילו כוחות פועלים שם, אילו מוטיבים וכיצד הם פועלים. החלום לפי פרויד הוא משונה, המשונות היא התולדה של קיום הלא-מודע המודחק והקונפליקט שלו עם המודע והאני העליון. המשונות היא בדיוק התולדה של קיום הלא-מודע המודחק והקונפליקט שלו עם המודע והאני העליון. החלום הוא דרך המלך אל הלא-מודע המודחק, כי החלום הוא כל כך שונה מהחשיבה בערות, על ידי כך החלום יכול לגלות לנו מה שרצינו לדעת על אותו לא מודע נפשי.
בספר זה עושה צבי גיורא מאמץ מרוכז לבחון את הדבר הפשוט הזה: גיורא שואל את השאלה האם החלומות אכן כל כך משונים והוא טוען שאין זה כך. יש סגנונות חלימה כפי שיש סגנונות חשיבה, סגנונות חלימה וסגנונות חשיבה הם רצף אחד, כי החלום הוא חשיבה בתנאי שינה. גיורא מביא הוכחות לכך מיומני חלומות שניהלו סטודנטים ומראה שיש אנשים שכל החלומות אותם הם יכולים לזכור אותם הם הגיוניים. כפי שהתזה שהחלומות משונים היה היסוד לתאוריה הפסיכולוגית של התנהגות שלמה, כך הממצא הזה שיש סגנונות חלימה ושיש אנשים שכל חלומותיהם הם הגיוניים ויש אנשים בקצה הנגדי מהווה בסיס למסקנות מרחיקות לכת, אבל שונות לגמרי מהמסקנות של פרויד.
הספר כל ספורי הלא מודע הוא גרסה אקדמית המיועדת לחוקרים של הספר "הפסיכולוגיה של החלומות" והוא סיכום שנותיו באוניברסיטה, המקור האנגלי של הספר ראה אור אצל המו"ל Jason Aronson בסדרה בשם יצירות מופת Master Work Series.
הלא-מודע ותאוריית הפסיכונוירוזות
ספרו זה של גיורא שראה אור ב-1988 מתפלמס עם הרעיון האדיפלי, שהוא לפי התאוריה הפסיכואנליטית מוטיב היסוד של כל אדם היכול לגרום לפסיכונוירוזות.
פסיכוהיסטוריה של העם היהודי
זהו שם מאמרו של צבי גיורא אשר ראה אור בכתב העת "נפש" באוניברסיטת חיפה (נפש 23–24 (תשסו) 5-17 2006). מחקרו נותן תשובה לטענתם החוזרת של ההיסטוריונים החדשים המתנגדים לייחוד של העם היהודי וההיסטוריה היהודית ואילו גיורא מוכיח קיומן של תופעות ייחודיות. מזה כחמישים שנה מדברים על טראומה ועל מצב פוסט-טראומטי, אבל בזמן האחרון יש יותר ויותר מחקרים פסיכולוגיים המראים על resilience שהיא עמידות נפשית בעברית. אף על פי שלאור התלאות בהן התנסה העם היהודי הוא היה אמור לסבול מתסמונת פוסט-טראומטית, הרי שגיורא טוען שלעם היהודי הייתה יכולת עמידות גדולה מן האוכלוסייה הכללית. פלא ההישרדות של היהודים אינו מושווה לשום עם בתנאים כפי שהיהודים חיו קרוב לאלפיים שנה. מאמר זה התפרסם בשפה האנגלית ב-Filosofia Oggi, כתב עת של האוניברסיטה הגרגוריאנית ברומא, השייך לוותיקן.
פנס
היסטוריה של הפנס
בעבר הפנס היה כלי להחזקת נר העשוי מחרס או מתכת. בהתאם לכך, המילה העברית "פנס" שימשה בלשון חז"ל במשמעות של כלי לנשיאת נר. מקור המילה במילה היוונית ϕανός (פַֿנוֹס).
בשלב מאוחר יותר נעשה שימוש בכלי זכוכית שבו נמצא מקור האור, ששימש כתאורה ניידת משום שהדפנות השקופות הגנו על האש ממשבי רוח שהיו עלולים לכבות אותה. ישנם גם פנסי נייר שבהם נעשה שימוש גם היום למטרות נוי וטקסים.
הפנס החשמלי
הפנס החשמלי הומצא בשנת 1896 על ידי הממציא האמריקאי ג'ושוע ליוניל כהן, במטרה להאיר צמחי בית שלא נחשפו לאור. אך לאחר שנכשל מבחינה מסחרית, כהן מכר את הפטנט לקונרד יוברט, ששינה את ייעודו של הפנס לתאורה ניידת. הוא תרם מספר פנסים למשטרת ניו יורק, שבה הפכו לעזרים פופולריים, ומאז זכה המוצר להצלחה.
הסוללה בפנס הראשון הייתה חלשה מדי לתאורה מתמשכת, והפנס הופעל באמצעות הבזקים בודדים. לכן נקרא הפנס באנגלית flashlight.
פנס כיס הוא פנס חשמלי קטן מאוד היכול לשמש הולכי רגל להארת דרכם בשעות הלילה.
המשרד לביטחון לאומי
המשרד לביטחון לאומי הוא משרד ממשלתי של מדינת ישראל המופקד על ביטחון הפנים במדינה. המשרד נוסד תחת השם משרד המשטרה, בשנות התשעים שונה שמו למשרד לביטחון פנים ובתחילת 2023 ניתן לו שמו הנוכחי - המשרד לביטחון לאומי.
למשרד כפופים גופי אכיפת חוק מתחומים שונים, הקשורים לביטחון הפנים (למעט החלק המשפטי, הכפוף למשרד המשפטים): משטרת ישראל, השיטור העירוני, הרשות להגנה על עדים ושירות בתי הסוהר, מנגנון בטיחות הכולל רק את הרשות הארצית לכבאות והצלה מאחר שגורמי הבטיחות הקשורים בבריאות כפופים למשרד הבריאות, ותחומי רווחה הקשורים לביטחון הפנים ולכן הוכפפו למשרד ולא למשרד הרווחה: הרשות הלאומית לביטחון קהילתי, מצילה, עיר ללא אלימות והמטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת.
שר המשטרה הראשון היה בכור-שלום שטרית, שוטר ושופט לשעבר, שכיהן בתפקיד החל מיום הקמת המדינה במאי 1948 ועד ינואר 1967, מספר שבועות לפני מותו. שטרית כיהן כשר המשטרה לאורך ארבע-עשרה ממשלות (18 שנים וחצי), מה שהפך אותו לשר שכיהן בתפקיד לאורך תקופה רצופה הארוכה ביותר מבין כל שרי ממשלות ישראל לדורותיהן.
היסטוריה
ניתן לחלק את ההיסטוריה של משרד המשטרה וביטחון הפנים לכמה תקופות:
בראשית 2011 אישרה ממשלת ישראל את העברת מערך הכבאות ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים והקמת מערך כיבוי אווירי. ב-8 באוגוסט 2012 נחקק בכנסת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה שמסדיר את שרותי הכבאות בישראל, את המבנה הארגוני והסמכויות. במסגרת החוק, ב-8 בפברואר 2013 הוקמה הרשות הארצית לכבאות והצלה, בראשות נציב כבאות והצלה, הכפופה למשרד לביטחון פנים. במסגרת הרפורמה שירותי הכבאות במתכונתם הקודם בוטלו והועברו מהמערך המוניציפלי (איגוד ערים) למערך ארצי שמחליף 24 איגודי הערים לכבאות והצלה בשבעה מחוזות, ובכך המשרד ממונה על ארגוני ביטחון הפנים: מערך הכבאות והצלה לישראל, משטרת ישראלו שירות בתי הסוהר.
ייעוד המשרד
המשרד הוא הזרוע המרכזית של ממשלת ישראל שאמונה על אכיפת החוק, ועליה להתמודד עם תופעות פשיעה, לשמור ביטחון הנפש והרכוש, הסדר הציבורי ולהגן על הציבור מפני טרור. למשל, עליה מוטלות החזקת אסירים ועצורים במשמורת בטוחה ונאותה, וסיוע בשיקומם (שב״ס); הגנה על עדים; מניעה וטיפול בתחום הסמים והאלכוהול (הרשות הלאומית לביטחון קהילתי); מניעה וכיבוי דליקות, חילוץ והצלה (כבאות והצלה לישראל); ורישוי ופיקוח על כלי ירייה אזרחיים.
השר לביטחון לאומי
עיקר תפקידו של השר לביטחון לאומי הוא באחריותו הפרלמנטרית לתפקוד משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר והרשות הארצית לכבאות והצלה. אחריות זו נובעת מעקרונות המשפט הפרלמנטרי. המנגנון העומד לרשות השר והמסייע לו במימוש אחריותו המיניסטריאלית הוא המשרד לביטחון לאומי. סמכויותיו בקשר עם אחריותו ביחס למשטרה, שירות בתי הסוהר וכבאות מעוגנות, בעיקרן, בפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א-1971, פקודת בתי הסוהר [נוסח חדש], התשל"ב-1971 ובחוק הרשות הארצית לכבאות והצלה, התשע"ב- 2012..
השר חבר קבע על פי חוק בוועדת שרים לענייני ביטחון לאומי (הקבינט המדיני ביטחוני).
סמכויות השר:
המזכירות הביטחונית לשר
תפקידי המזכירות הביטחונית הוא לסייע לשר לביטחון לאומי במילוי תפקידו, תוך מתן תשומת לב מיוחדת לנושאים ביטחוניים שיש להם השלכה ציבורית. יחידת המזכירות הביטחונית כפופה ישירות לשר לביטחון לאומי ושואבת את סמכותה ישירות מהוראות השר ומהנחיותיו.
הייעוד של המזכירות הביטחונית לשר הוא לסייע לשר בגיבוש מדיניותו המבצעית ביטחונית ובתחומי הטיפול עליהם ינחה השר, לבחון תכניות לנתח דיווחים מבצעיים ומודיעיניים ולהכין ניירות עמדה בנושאים בעלי השפעה מערכתית, לקיים מעקב ובקרה בתחומי אחריותו של השר, להוות מוקד דיווח של השר בנושאים ובתחומים שבאחריותו, לסייע לשר בתכנון דיונים בראשותו בתחומי המבצעיים וביקוריו ביחידות השונות, להוות גורם מנחה, מתאם ומקשר בין השר לבין משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר וגורמי בטחון אחרים, בתחומי המודיעין והמבצעים ונושאי עבודה בעלי עניין ציבורי ובינלאומי, אחריות להפעלה המבצעית של מרכז המידע במשרד לבט"ל ורכב חמ"נ השר (חדר מצב נייד) באמצעות מושאלי המשרד לבט"ל, עובדיו והמתנדבים, באירועי מלחמה וחירום וכן, באירועים נוספים שיוגדרו ויקבלו את אישור השר.
בין תפקידי המזכירות הביטחונית:
המזכיר הוא קצין משטרת ישראל בדרגת ניצב. המזכיר הביטחוני לשר לביטחון לאומי הנוכחי הוא ניצב קובי יעקובי.
היחידה לפניות ולתלונות הציבור
היחידה לפניות ולתלונות הציבור היא יחידה הפועלת כחלק מאגף הביקורת הפנימית במשרד לביטחון הפנים והיא עוסקת בעיקר בתלונות של אזרחים הנוגעות לפעילותם של משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, הרשות הארצית לכבאות והצלה, הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, האגף לרישוי ופיקוח כלי ירייה ויחידות נוספות של המשרד. בהתאם לחוק הביקורת הפנימית התפקידים המרכזיים של אגף הביקורת ותלונות הציבור הם לבדוק אם הגופים המבוקרים שומרים על החוק, על ניהול תקין, על טוהר המידות, חיסכון ויעילות.
ראדה כרמי
ראדה כרמי (בערבית غادة كرمي, תעתיק מדויק ע'אדה כרמי; באנגלית: Ghada Karmi; נולדה ב-1939) היא רופאה, פעילה פוליטית, אשת אקדמיה וסופרת ממוצא פלסטיני. עיסוקה האקדמי והפוליטי נע סביב נראטיב הסכסוך הישראלי-פלסטיני ומצבו כיום. כרמי מרבה לפרסם מאמרי דעה בעיתונות הבריטית ובירחונים אקדמיים והיא חברת סגל במכון ללימודי האסלאם והמזרח-התיכון באוניברסיטת אקסטר באנגליה. פרסמה מספר ספרים ומאמרים שזכו להד בעיתונות הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה
לפי עדותה מן הביוגרפיה שפרסמה בשנת 2002, "בחיפוש אחר פאטימה: סיפור פלסטיני", נולדה כרמי בירושלים המנדטורית בשכונת קטמון בין שכנים מוסלמים ונוצרים, בהם נמנה גם ידיד המשפחה, ח'ליל א-סכאכיני. לאחר מלחמת העצמאות בה משפחתה נסה מביתה היא התיישבה בבריטניה, בשכונת גולדרס גרין בלונדון, בשכנות ליהודים ממוצא גרמני, מניצולי השואה. בלונדון מצא אבי המשפחה, חאסן סעיד כרמי, עבודה ברשת הבי-בי-סי בערבית.
בשנת 1964 סיימה בהצלחה את לימודי הרפואה באוניברסיטת בריסטול ולאחר מכן עבדה כרופאה אשר עיקר עיסוקה במתן מזור וסיוע סוציאלי לקבוצות בני מיעוטים בחברה הבריטית, מהגרים ומחפשי מקלט מדיני - רובם ממוצא מוסלמי. פעילה פוליטית מאז שנת 1972 לטובת העם הפלסטיני ולצד כך השלימה עבודת דוקטורט בהיסטוריה של הרפואה הערבית מאוניברסיטת לונדון. בשנת 1998 חזרה לביקור בבית הוריה בשכונת קטמון בירושלים לראשונה מאז 1948.
כרמי ידועה בהתבטאויותיה החריפות נגד מדינת ישראל וגורסת כי הרעיון הציוני שווה ערך לגרועים בפשעי המאה ה-20 ומביעה התנגדות מוחלטת וחסרת פשרות אליו, הן בארץ ישראל והן במדינות אחרות (תוך שלילת הזכות להגדרה ושלטון עצמיים מן העם היהודי). מאז שנת 1990 פעילה לטובת "פתרון מדינה אחת" לסכסוך הישראלי-פלסטיני, כאשר לדבריה, למדינה זאת יוכלו לחזור 5 מיליון פליטים פלסטינים, אבל לא יהיה צורך בפינוי ההתנחלויות.
חמזה יונס
חמזה יונס (ערבית: حمزة يونس; נולד ב-16 באפריל 1986) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
באוגוסט, יונס חתם באטואל דו סאהל ל-3 שנים. בפברואר, חתם בפטרולול פלוישט לאחר שהמעבר לאסטרה ג'יורג'יו לא צלח. בשנה הראשונה שלו במועדון הבקיע 12 שערים. עונה לאחר מכן זכה עם המועדון בגביע הרומני.
ב-28 בינואר 2014 יונס חתם בבוטב פלובדיב הבולגרית לשלוש שנים תמורת תשלום שלא פורסם. ב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד לודוגורץ ראזגרד בו הוא הבקיע פעמיים בתיקו 2-2.
בחודש אוגוסט חתם בלודוגורץ ראזגרד. כעבור עונה אחת הושאל לטרקטור סאזי. בינואר הצטרף לקונקורדיה קיאז'נה, אך כעבור זמן קצר הצטרף לסקודה קסנתי.
בקיץ יונס חתם בארזורומספור ובינואר חתם באל-אהלי. ב-20 ביולי 2018 יונס חתם באריס סלוניקי.
ב-28 במאי 2014, יונס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 0-1 נגד. הוא השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015.
תהליך תרמודינמי
בתרמודינמיקה, תהליך תרמודינמי הוא תהליך הפועל על צבר חלקיקים. לרוב, לשם פשטות, מתייחסים לתהליכים שבהם אחד מהקבועים המתארים את המערכת נותר קבוע. התהליכים התרמודינמיים הנפוצים ביותר הם:
אשחריים
אשחריים (שם מדעי: Rhamnaceae) היא משפחת צמחים המונה בין 50 ל-60 סוגים בהם כ-900 מיני צמחים, שהם עצים ושיחים וגם צמחים מטפסים הנפוצים באזורים הטרופיים והממוזגים של כדור-הארץ כולל אמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, אירופה, אסיה, חלק מאפריקה, אוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט. האשחריים התפתחו לפני 60 מיליון שנה בתקופת הפלאוקן.
פרחי האשחריים הם קטנים דו-מיניים או חד-מיניים עלי-העטיף שלהם לא בולטים לעין. יש ואין לפרחים עלי-עטיף. הפירות הם בתי-גלעין או הלקטים. המשפחה קרויה על שם הסוג אשחר הנזכר לראשונה במילון לצמחי ארץ ישראל שיצא לאור בשנת 1946. העלים מסורגים או נגדיים,פשוטים,תמימים או ששוליהם משוננים לאחור כמסור, לעיתים שעירים. האשחריים מואבקים על ידי חרקים. פירות חלק מהמינים אכילים לאדם.
הסוגים החשובים במשפחה הם האשחר, השיזף שלהם נציגים בישראל והקיאנטוס. מעטים מסוגי האשחריים ידועים כצמחי-תועלת.
דאנקן מקריי
ג'ון דאנקן מקריי (באנגלית: John Duncan MacRae; 20 באוגוסט 1905 –23 במרץ 1967) היה שחקן סקוטי, אחד השחקנים הסקוטים המובילים בדורו. הוא עבד כשחקן על הבמה, בקולנוע ובטלוויזיה.
ביוגרפיה
מקריי נולד ב -20 באוגוסט 1905 ברחוב קירקלנד 118, מריהיל, גלאזגו, סקוטלנד. הרביעי מבין ששת ילדיו של ג'יימס מקריי, סמל במשטרת גלאזגו, ואשתו קתרין גרהאם.
הוא למד בבית הספר לבנים "אלן גלן". מאוחר יותר, בשנים 1923 ו- 1924, למד באוניברסיטת גלאזגו הוא לא סיים את לימודיו באוניברסיטה. הוא הפך לחבר ב- Citizens Theatre, שהיה התיאטרון העיקרי במערב סקוטלנד.
בשנת 1937 התפרסם לראשונה כשחקן קומי של בתיאטרון Curtain בתפקיד הראשי בהצגה Jamie the Saxt של הסופר רוברט מקללן, הופעה שהפכה ל"חתימה" האופיינית שלו בשנים הראשונות.
בשנת 1949 החל מקריי להופיע בסרטי קולנוע ובהמשך בתוכניות טלוויזיה מוקדמות. הוא הופיע לראשונה בסרט Whiskey Galore! (וויסקי בלי סוף!). הסרט מבוסס על מקרה אמיתי שאירע בזמן מלה"ע ה-2. ספינה ועליה מטען של 250 אלף בקבוקי וויסקי עולה על שרטון לידי חופי האיים ההברידים, בסקוטלנד. התושבים המקומיים יוצאים למבצע לבזוז את האוצר בטרם יגיעו נציגי השלטונות. אלא שעליהם למצוא דרך להערים על מפקד משמר החופים האנגלי שנחוש לא לתת לסקוטים ליהנות מהמשקה הלאומי שלהם.
בשנת 1953 כיכב מקריי בסרט "החוטפים בצפון אמריקה". הסרט עסק בשני נערים צעירים, נכדיו של מקריי (בתור הדמות 'סבא'), שנשלחים לנובה סקוטיה לגור עם סבא וסבתא לאחר שאביהם נהרג במלחמת הבורים.
בשנות החמישים והשישים מקריי הפך לעמוד התווך בטלוויזיה ב"חגיגות הוגמנאי". הוגמנאי היא המילה הסקוטית ליום האחרון בשנה והיא שם נרדף לחגיגות השנה החדשה. במהלך חגיגות הוגמנאי התפרסם מקריי בזכות שירו A Wee Cock Sparra. במהלך שנות השישים הופיע בפרקים בסדרת הטלוויזיה הנוקמים והאסיר,
כמו כן, הופיע מקריי באחד מסרטיו האחרונים "קזינו רויאל", פרודיה על אחד מסרטי ג'יימס בונד. הסרט לא יצא לאקרנים אלא לאחר שנפטר מקריי.
מקריי נפטר ב־23 במרץ 1967 בגלאזגו.
מקריי היה אח במסדר הבונים החופשיים וחבר בלשכת מריהיל מספר 510, גלאזגו, סקוטלנד.
האיגרת השנייה אל הקורינתים
האיגרת השנייה אל הקורינתים היא איגרת שנכתבה על ידי פאולוס אל הכנסייה הנוצרית בקורינתוס. איגרת זו מהווה אחת מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות.
איגרת אחת או מספר איגרות
בעוד שאין מחלוקת בדבר העובדה שפאולוס כתב את האיגרת, המלומדים חלוקים האם מדובר באיגרת אחת או במספר איגרות שחוברו יחד. בעוד שבברית החדשה ישנם שני ספרים המכונים "איגרת אל הקורינתיים" (השני הוא האיגרת הראשונה אל הקורינתיים) - מעיון בספרים עולה כי נשלחו לפחות ארבע איגרות. ב מתייחס פאולוס ל"איגרת הדמעות" - שאינה תואמת את האיגרת הראשונה. איגרת נוספת המוזכרת היא "איגרת האזהרה" המוזכרת ב. יש חוקרים הסבורים כי פרקים י'–י"ג בספר זה הם "איגרת הדמעות", וכי "איגרת האזהרה" שולבה בפרקים א'–ט' (לדוגמה, עד ).
מוטיבים מרכזיים
באיגרת השנייה אל הקורינתיים מתייחס פאולוס לעצמו כשליח של ישו המשיח, ומציין כי נשלח על ידי האל. הוא מרגיע את אנשי קורינתוס כי לא יכאיב להם בבקרו, ומבטיח להם כי הוא אוהב אותם. איגרת זו נכתבת על רקע מחלוקות בינו לבין יתר השליחים. באיגרת פאולוס מדגיש את חשיבות ה"סליחה".
לנבל
לַנְבָל (Lanval), הוא אחד משנים עשר הסיפורים הברטונים שחיברה הפייטנית מארי דה פרנס, ככל הנראה בין 1180-1160. אסופת הסיפורים הקצרים נכתבה באנגלו נורמנית, תחת חסותה של המלכה אליאנור מאקווטניה והמלך הנרי השני פלנטג'נט. הסיפור הוא מגולל את סיפורו של אביר בחצר המלך ארתור, שהאחרון מתעלם ממנו. האביר מחוזר בהצלחה בידי גבירת-פיות שממטירה עליו מתנות מכל הבא ליד, ולאחר מכן הוא דוחה את חיזוריה של המלכה. העלילה מסתבכת בשל הבטחת האביר לנבל שלא לחשוף את זהות אהובתו, הבטחה אותה הוא מפר מתוך סערת רגשות, לאחר שהמלכה מאשימה אותו באשמת שווא. בפני המלך ארתור, המלכה מאשימה את האביר בניסיון לתקוף אותה ובהלבנת פניה ברבים, והמלך, בסצנת משפט ארוכה, תובע ממנו לגלות את שם גבירתו. על-אף ההבטחה המנותצת, הפיה המאהבת חסה על חייו והופעתה מזכה את האביר לנבל מכל אשמה. ואף לקחה אותו עמה לאבלון. הסיפור זכה לאהדה רבה, ועובד לאנגלית לגרסאות סיפוריות שונות, כ"סר לנדבל", "סר לנפל" ו"סר למבוול".
הסיפור הברטוני ידוע במיוחד ממספר סיבות. סצנת המשפט הנרחבת מעניקה מידה של הצצה למערכת המשפטית באותם הימים, המתועדת גם מנקודת-מבט משפטית אותנטית בימיו של הנרי השני מאנגליה. במאמר המנתח את מעמד המשפט, מזהה גורביץ' הקבלות בין התקנות שהנהיג מלך אנגליה, הנרי השני באותה עת לדמותו של המלך ארתור המתואר בסיפור.