cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רשת עצבית
רזולוציות וכלים שונים לבחינת רשתות עצביות
ניתן לבחון את הרשת העצבית ברמות רזולוציה שונות – מהרמה התאית של סינפסות בין נוירונים עד לרמת הרשת הגדולה של כל המוח. חקר הרשת המוחית בבני אדם מתמקד בעיקר ברמה הגלובלית של הרשת העצבית, בעיקר מכיוון שכלי המחקר הזמינים כיום לא מאפשרים בחינה של הרשת העצבית ברמה התאית במוח האנושי. הכלים השכיחים ביותר לחקר הרשת העצבית בבני אדם הם הדמיית מערכות הסיבים במוח (DTI – Diffusion tensor imaging), שיטת דימות תהודה מגנטית שבוחנת את מבנה הרשת על ידי ייצור תמונה של צבירים גדולים של אקסונים שמחברים בין אזורי מוח שונים, ודימות תהודה מגנטית תפקודי (המכונה גם fMRI), שבעזרתו ניתן לבחון את תפקוד הרשת באופן עקיף, למשל על ידי בחינת הקורלציות בזרימת הדם לאזורי מוח שונים. לכלים אלה יתרונות וחסרונות שונים. כאשר בוחנים את הרשת העצבית בעזרת כלים מבניים, המסקנות שניתן להסיק הן מוגבלות מבחינת התפקוד של הרשת העצבית: להצביע על חיבוריות בין אזורים שונים אך לא על כיוון הקשר, עוצמתו ופעילותו בזמן אמת. כשבוחנים את הרשת העצבית בעזרת כלים תפקודיים, ניתן לבדוק את פעילות הרשת המוחית תוך כדי ביצוע פעולות בזמן אמת, אך קשה להסיק מסקנות לגבי מבנה הרשת העצבית. למשל, לא ניתן להסיק שאזורים שפועלים בו זמנית ויוצרים רשת תפקודית הם גם מקושרים על ידי אקסונים.
התפתחות הרשת לאורך החיים
התפתחות המוח מתחילה עוד בשלבים המוקדמים של העוברות וממשיכה לאחר הלידה עד לסוף גיל ההתבגרות. בתקופות המוקדמות שלאחר הלידה מתרחש תהליך נרחב שנקרא מיאליניזציה שבו תאי גליה ששמם אוליגודנדרוציטים, עוטפים את אקסוני הנוירונים במעטפת שומנית שנקראת מיאלין. מעטפת המיאלין מגבירה את מהירות הולכה העצבית ומשפרת את יעילות העברת המידע ברשת העצבית. בנוסף לתהליך המיאליניזציה, נוצרים קשרים חדשים ברשת המוחית בקצב מואץ. הקשרים נוצרים גם בין אזורי מוח שונים וגם בין נוירונים בודדים על ידי יצירת סינפסות חדשות. לאחר סיומה של תקופת יצירת הקשרים המואצת, הקשרים והסינפסות מתחילות להתמעט בתהליך של גיזום סינפטי שנמשך עד גיל ההתבגרות. תהליכי המיאליניזציה, יצירת וויסות הקשרים לאורך תקופת ההתפתחות המוקדמת ולאורך החיים הבוגרים תורמים לשיפור יעילות מעבר המידע בין המודולות המוחיות ולשיפור מבנה הרשת כרשת עולם קטן. בבגרות המאוחרת ישנה ירידה ביעילות הגלובלית של הרשת המוחית וזו מאבדת חלק מתכונותיה כרשת עולם קטן. למשל, יש ירידה ברמת הקישוריות בין אזורי מוח שונים. הירידה בקישוריות יכולה להוביל לפגיעה במהירות עיבוד המידע בתחומים השונים שעליהם אחראיות רשתות שונות, למשל ירידה במהירות העיבוד השפתי כאשר נפגעת הרשת השפתית, או פגיעה בהתמצאות המרחבית כאשר ישנה פגיעה ברשת האחראית על כך.
רשתות עצביות שונות במוח האנושי
הרשתות העצביות במוח האנושי הן בעצם תתי-רשתות, כלומר כל רשת מורכבת מרשתות קטנות שמחוברות זו לזו. הרשתות העצביות יוצרות מודולות שאחראיות על תפקודים מסוימים, אך לא רק, מפני שישנה חפיפה מסוימת בין הרשתות השונות. מספר רשתות עצביות עיקריות זוהו במוח האנושי
רשת ברירת המחדל – רשת זו פעילה כאשר האדם נמצא במנוחה ואינו מבצע מטלה כלשהי. האזורים העיקריים שנמצאים ברשת זו הם הקורטקס המדיאלי הפרה-פרונטלי, האונות הטמפורליות האמצעיות, ופיתול החגורה האחורי.
רשת הבקרה הניהולית (Executive control network) – רשת זו פעילה כאשר האדם מפעיל תהליכי בקרה ואינהיביציה, יוזם פעולות, בתכנון, בזיכרון עבודה ועוד. האזורים העיקריים שנמצאים ברשת זו הם הקורטקס הפרה-פרונטלי דורסולטרלי, הקורטקס האורביטו-פרונטלי, ופיתול החגורה הקדמי.
רשת הקשב (Attention network) – רשת הקשב פועלת לעיתים בניגוד לרשת הבקרה מפני שתפקידה הוא להפנות את תשומת הלב של האדם לגירויים חשובים בסביבתו. האזורים העיקריים שנמצאים ברשת זו הם הקורטקס הטמפורלי-פריאטלי, וה-Inferior frontal cortex.
רשת התחושתית-המוטורית (Sensorimotor network) – רשת זו אחראית על התחושות הסנסוריות (בעיקר מן העור), ועל תכנון וביצוע פעולות מוטוריות. רשת זו פועלת גם כאשר אנו צופים באנשים אחרים מבצעים פעולות מוטוריות וסנסוריות. האזורים העיקריים שנמצאים ברשת זו הם הקורטקס הסומטוסנסורי (Somatosensory cortex) הראשוני והמשני, והקורטקס המוטורי הראשוני והמשני.
רשת הבולטות – רשת המעורבת בהפניית קשב לעבר אובייקט משמעותי לאורגנזים, ובתיווך ההפעלה לשל רשתות אחרות במוח. מרכזה באינסולה ובפיתול החגורה הקדמי הגבי (dACC).
הרשתות העצביות אינן מוגבלות רק לקליפת המוח. למשל, קיימת רשת עצבית ענפה בין התלמוס (שמהווה תחנת ממסר חושית), אזורים שונים בקליפת המוח, והצרבלום (שתפקידו ברשת הזו אינו ברור לחלוטין).
מחלות נוירו-דגנרטיביות, פסיכופתולוגיות, והקשר לפגיעה ברשת העצבית
קיימת סברה שמחלות נוירו-דגנרטיביות ופסיכופתולוגיות מסוימות נובעות לאו דווקא מפגיעה בתפקוד או מבנה של אזור מוחי ספציפי, אלא מחריגה מהמבנה והתפקוד התקינים של רשתות עצביות שונות במוח. עם זאת, רוב המחקרים בנושא הם מתאמיים ולכן ברוב המקרים לא ניתן לדעת האם האבנורמליות ברשת העצבית גרמה למחלה או להפך.
אלצהיימר – אצל חולי אלצהיימר נמצאה אבנורמליות ברשת ברירת המחדל, ברשת הפרונטו-פריאטלית וברשתות הקשב. הצמתים העיקריים שנפגעים הם פיתול החגורה האחורי, ההיפוקמפוס, ה-Entorhinal cortex, האינסולה והקורטקס הפרה-פרונטלי. בנוסף לפגיעה בצמתים, יש פגיעה בקישוריות המוחית, כלומר פגיעה בחיבורים המקומיים בתוך כל מודולה, אך לא בקישוריות הגלובלית בין אזורים שונים.
סכיזופרניה – בסכיזופרניה קיימת ירידה ברמת הקישוריות בין אזורים קדמיים-טמפורליים וקדמיים-פריאטליים. ישנה השערה שהפגיעה בזיכרון העבודה בסכיזופרניה נובעת בין היתר מפגיעה באקסונים של הנוירונים הנמצאים בקורטקס הפרה-פרונטלי הדורסולטרלי. ברמת הרשת הגלובלית, ישנה פגיעה גם בקישוריות המקומית בתוך המודולות השונות וגם בקישוריות הגלובלית בין אזורי מוח שונים.
הפרעות חרדה – ישנם מספר מאפיינים דומים באבנורמליות הרשתית בין הפרעות חרדה שונות כגון הפרעת דחק פוסט-טראומתית, הפרעת חרדה כללית, הפרעת חרדה חברתית ופוביות. בהפרעות חרדה ניתן להבחין באבנורמליות בקישוריות בין האמיגדלה לבין אזורי מוח קורטיקליים ותת-קורטיקליים. למשל ישנה קישוריות מוגברת בין האמיגדלה לבין אזורים בקורטקס כגון האינסולה והקורטקס הפרה-פרונטלי.
רולנד סקומן
רולנד מארק סקומן (באנגלית: Roland Mark Schoeman; נולד ב-3 ביולי 1980) הוא שחיין עבר דרום אפריקאי. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות אולימפיות, אלוף עולם בעל 5 מדליות עולמיות, מהן 3 זהב ושיאן העולם לשעבר במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכה של 25 מטר). נחשב לאחד מהספרינטרים הגדולים בהיסטוריה.
בעבר שיאן עולם במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכה אולימפית) ול-100 מטר מעורב אישי (בריכה של 25 מטר). הוא השחיין הראשון בהיסטוריה ששחה מתחת ל-23 שניות במשחה ל-50 מטר פרפר ומתחת ל-21 שניות במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה
סקומן נולד בפרטוריה. באופן מפתיע החל סקומן להתאמן בגיל מבוגר יחסית, בהיותו בן 16 תחת הדרכתו של המאמן גווין רוס וזאת על מנת להרשים נערה מהתיכון בו למדו ושהתאמנה בקבוצת השחייה. לאחר מספר חודשים שהיו ביחד, הזוג הצעיר ניפרד אך ההצלחה בשחייה התחילה. הוא למד באוניברסיטת אריזונה. מתגורר ומתאמן בארצות הברית.
במסגרת אליפות המכללות בארצות הברית (NCAA) שנערכה במיניאפוליס (בריכה של 25 מטר) ב-23 במרץ 2000 קבע סקומן את שיאו העולמי הראשון במשחה ל-50 מטר חופשי כששחה תוצאה של 21.31 שניות, זמן זהה לשיא העולם של מארק פוסטר מבריטניה.
באולימפיאדת סידני (2000) במשחה ל-50 מטר חופשי סיים סקומן במקום ה-11 בתוצאה של 22.41 שניות שקבע בשלב חצי הגמר, במשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום ה-15 בתוצאה של 49.84 שניות בשלב חצי הגמר (במוקדמות קבע תוצאה של 49.74 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי סיים עם קבוצתו במקום ה-11 בתוצאה של 3:21.28 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה סקומן במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בצוותא עם טומוהירו יאמאנוי מיפן בתוצאה של 22.18 שניות, אחרי המנצחים אנתוני ארווין מארצות הברית (22.09 שניות) ופיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד (22.16 שניות). במשחה ל-50 מטר פרפר הוא סיים במקום הרביעי בתוצאה של 23.76 שניות אחרי המנצח ג'ף היוגיל מאוסטרליה (23.50 שניות).
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סקומן בשלוש מדליות אחת מכל סוג. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי הפתיעה הרביעייה מדרום אפריקה בראשות סקומן כשזכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:13.17 דקות, לפני הולנד (3:14.36 דקות) וארצות הברית (3:14.62 דקות). סקומן עצמו קבע תוצאה מעולה של 48.17 שניות כשקפץ ראשון וסיים את המקצה שלו כשנייה לפני שאר הנבחרות זמן זהה לזה של המנצח במשחה האישי. במשחה ל-100 מטר חופשי הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 48.23 שניות, אחרי ואן דן הוחנבאנד (48.17 שניות) ולפני איאן ת'ורפ מאוסטרליה (48.56 שניות). במשחה ל-50 מטר חופשי הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 22.02 שניות אחרי המנצחים גארי הול ג'וניור מארצות הברית (21.93 שניות) ודוג'ה דראגאניה מקרואטיה (21.94 שניות). בשלב חצי הגמר הוא שחה את הזמן המהיר בתחרות בתוצאה של 21.99 שניות. כל שחייני הנבחרת מדרום אפריקה למדו והתאמנו באוניברסיטת אריזונה שבה שוחים שחיינים אולימפיים מכל העולם (קנדה, ונצואלה, בריטניה, ברזיל, יפן והרשימה עוד ארוכה).
ב-18 בינואר 2005 בתחרות גביע העולם בשחייה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה (בריכה של 25 מטר) קבע סקומן שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 52.51 שניות.
הצלחה רבה באליפות העולם בשחייה
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכה סקומן ב-3 מדליות, שתיים מזהב ואחת מכסף והיה אחד השחיינים הבולטים בתחרות כשניצח בשני משחי הספרינט החשובים בפרפר וחופשי. הוא זכה במדליות זהב במשחה ל-50 מטר פרפר כשקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 22.96 שניות, לפני איאן קרוקר מארצות הברית 23.12 שניות וסרגיי ברוס מאוקראינה (23.38 שניות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-23 שניות. יום קודם לכן, בשלב חצי הגמר קבע סקומן את שיאו העולמי הראשון (בריכה אולימפית) במשחה זה (23.01 שניות) ובמשחה ל-50 מטר חופשי הוא קבע שיא תחרות חדש בתוצאה של 21.69 שניות, לפני דראגאניה (21.89 שניות) ובארטוש קיז'ירובסקי מפולין (21.94 שניות). הוא זכה במדליית כסף במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.28 שניות, אחרי פיליפו מאניני מאיטליה שקבע שיא תחרות חדש (48.12 שניות) ולפני בן ארצו ריק ניתלינג (48.34 שניות).
אותה שנה דחה סקומן הצעה לחוזה של 40 מיליון ראנד (5.9 מיליון דולר אמריקאי) על מנת ליצג את נבחרת קטר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה סקומן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.18 שניות, לפני קרוקר (23.47 שניות) וג'ייקוב שייוט אנג'אר מדנמרק (23.56 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.77 דקות, אחרי הרביעייה המנצחת מארצות הברית (3:12.72 דקות) ובמקום ה-7 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.16 שניות, אחרי המנצח בן ווילדמן-טוברינר מארצות הברית (21.88 שניות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים סקומן פעמיים במקום ה-7, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.67 שניות, המנצח היה סזאר סיילו מברזיל שקבע שיא אולימפי חדש (21.30 שניות), ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.66 דקות, אחרי הרביעייה המנצחת מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:08.24 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 הייתה עבור סקומן מאוד לא מוצלחת. במשחים האישיים הוא לא הצליח להתברג למשחי הגמר כלל. במשחה ל-50 מטר פרפר קבע סקומן שיא תחרות חדש בשלב המוקדמות 22.90 שניות, אך בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 23.18 שניות וסיים במקום ה-9 בלבד ולא העפיל לשלב הגמר. במשחה ל-50 מטר חופשי הוא סיים במקום ה-15 בחצי הגמר בתוצאה של 21.78 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום החמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.93 דקות, אחרי הרביעייה המנצחת מארצות הברית (3:09.21 דקות).
שבוע לאחר אליפות העולם בשחיה ב-8 באוגוסט במסגרת אליפות דרום אפריקה בשחייה שנערכה בפיטרמרצבורג (בריכה של 25 מטר) חזר סקומן לעצמו בשיא עולם חדש במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.30 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים סקומן במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.48 שניות ובמקום 15 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.42 שניות. באליפות זאת, יצא סקומן בפומבי כנגד החלטת בית הדין הספורטיבי לערעורים על החלטתו שלא להשעות ארבעה שחיינים ברזילאים בכירים, ביניהם סזאר סיילו אלוף ושיאן העולם, שנמצא כי נטלו חומרים אסורים בשימוש וטען כי זהו תקדים מסוכן.
מרחצאות אגריפה
מרחצאות אגריפה (בלטינית: Thermae Agrippae) הוא שמו של מבנה מרחצאות שנבנה באזור שדה מרס בעיר רומא על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה. מבנה זה היה הראשון מבין מבני המרחצאות הגדולים שניבנו ברומא העתיקה.
המרחצאות הוקמו כחלק ממתחם מבנים הכוללים את מבנה הפנתאון הסמוך (לא המבנה הקיים היום) וכללו מרחצאות חמים וקרים.
הקמת האקווה וירגו על ידי מרקוס אגריפה בשנת 19 לפנה"ס אפשרה אספקת מים קבועה למרחצאות. הקיסר אוגוסטוס בנה בריכה מועטרת גדולה בחזית המבנה, שמימיהו סופקו באמצעות האמת המים.
אגריפה (שנפטר בשנת 12 לפנה"ס) הוריש בצוואתו את המרחצאות לאזרחי רומא.
בשריפה שאירעה בשנת 80 ניזוקו המרחצאות, ושוקמו על ידי הקיסר טיטוס או הקיסר דומיטיאנוס. בתקופת שלטונו של הקיסר הדריאנוס הורחבו המרחצאות, וסדרה של אולמות קישרו בינו לבין הפנתאון.
עם נפילתה של האימפריה הרומית והרס אמת המים, פסק השימוש במרחצאות. במהלך המאה השביעית הפכו המרחצאות ל"מחצבות" ונעשה באבניהן שימוש חוזר לבנייה.
שרידי המרחצאות נותרו עד המאה ה-16 וצוירו על ידי בלדסארה פרוזי ואנדראה פלדיו - ציורים המהווים כיום מידע על צורת המרחצאות. לוח שיש שהתגלה בשנת 1900 שעליו תרשים המרחצאות שימש אף הוא מקור מידע לצורתם.
ככל הנראה אורכן של המרחצאות היה 100 - 120 מטרים, ורוחבן 100 - 80 מטרים. המבנה היה בנוי לאורך ציר צפוני - דרומי, בין הויה די טור ארגנטינה של ימינו ממערב, והויה דל קיסטארי של ימינו, ממזרח, ובין הקורסו ויטוריו עמנואל של ימינו מדרום, והפנתאון מצפון.
צפונית למרכז המבנה היה אולם מעגלי שקוטרו כ-25 מטרים, ואשר שימש אולם עצרות ואולם ראשי של המבנה. אולם זה לא היווה חלק ממבנה המרחצאות המקורי, ונוסף לו בשלב מאוחר יותר.
צ'רמיק
צ'רמיק (בטורקית: Çermik; בכורדית: Çêrmûg/چێرمووگ - צ'רמוג; במקור מארמנית: Ջերմուկ; בפי היהודים: ג'רמוק) היא עיירה בכורדיסטן הטורקית והיחידה המערבית ביותר בנפת דיארבקיר במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיירה מנתה 49,644 בני אדם. בעבר התקיימה בצ'רמיק קהילה יהודית.
בתקופה הביזנטית נקרא המקום אברנה (Aberna). השם הנוכחי מגיע מהשפה הארמנית, ומשמעותו "מעיין חם", על שם מעיינות המרפא התרמו-מינרלים המפורסמים שבה, שמימיהם מכילים מינרלים שונים כמו נתרן כלורי, סידן גופרתי ופלואוריד, ומיוחסות להם תכונות רפואיות רבות.
צ'רמיק שוכנת סמוך לערוצו של נחל סינק, מיובליו של נהר פרת. סמוך לעיר ישנו גשר מתקופת השושלת הארטוקידית במאה ה-12, הידוע כ"גשר הבורמן" או "גשר צ'רמיק"
יהודים
קהילת יהודי צ'רמיק, כיתר הקהילות באזור, היא עתיקת יומין. בשנת 1416 נבנה בצ'רמיק בית כנסת מעוטר באבלק בסגנון ממלוכי. מעל פתח בית הכנסת כתובת עברית:
המילים המוגשות (על ידי נקודה מעל האות, כמקובל בכתיבה הספרדית) שוות בגימטריה 178 (קע"ז), ומרמזות על שנת הקמתו ה'קע"ז (1416).
בתקופת השלטון העות'מאני, היה האזור משויך לאיילט של העיר חלב, ולכן ליהודי האזור היו קשרים עם יהודי חלב וישנן השפעות של יהודי חלב על האזור. רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר של בדים, ובמלאכות כפיים, בעיקר בנייה ומסגרות.
בשנת 1848 ביקר במקום בנימין השני, אשר מצא במקום כמאה משפחות יהודיות עניות שסבלו מכנופיות שודדים. הכורדים המקומיים רדפו את היהודים, ובשנת 1873 סגרו את בית הכנסת בעיירה, והיהודים פנו לחברת כל ישראל חברים בבגדד לעזרה.
אקווה וירגו
אקווה וירגו (Aqua Virgo) הייתה אחת מ-11 אמות המים שסיפקו מים לרומא העתיקה.
עם נפילתה של האימפריה הרומית והפסקת תחזוקת האמה זו נסתמה ופסק השימוש בה וזו נהרסה. כאלף שנים מאוחר יותר, נבנתה באותו נתיב האקווה וירגינה.
היסטוריה
אמת המים הושלמה בשנת 19 לפנה"ס על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. מקורה של האמה בסמוך לאבן המיל השמינית של הויה קולאטינה, כ-3 ק"מ מהויה פראנסטינה.
צ'רמיק
עלייה לארץ ישראל
עליית יהודים מדרום מזרח אנטוליה, ובכלל זה מצ'רמיק, החלה בשלהי המאה ה-19, בעקבות הטבח הראשון שביצעו הטורקים בארמנים. בארץ, נחשבו ה"ג'רמוקלים" לעיתים כחלק מעדת האורפלים, יוצאי אורפה הסמוכה לצ'רמיק. ב-1926 מנתה העדה ה"ג'רמוקלית" בירושלים 220 נפש. בשנות השלושים של המאה ה-20 עלו לארץ ישראל כחמש מאות יהודים מצ'רמיק, והתיישבו בעיקר בשכונות הכורדים בנחלאות (סביבות שכונת נחלת אחים) בירושלים, שם ייסדו בשנת 1932 בית כנסת ברחוב בצלאל, ותלמוד תורה. ב-1938 מנתה העדה הג'רמוקלית בירושלים 389 נפש. בשנת 1950 נשארו בצ'רמיק 20 משפחות יהודיות, וכולן עלו לישראל זמן קצר לאחר מכן.
אקווה וירגו
היסטוריה
על פי האגדה התגלה המעיין על ידי בתולה שהביאה שלושה חיילים רומאיים צמאים למעיין, שנקרא על שמה.
אורכה של האמה כ-20 ק"מ בהם יורד גובה מפלס המים כ-4 מטרים, עד הגעתה למרכזו של שדה מרס. בשיאה הביאה האמה לעיר כ-103,916 מטרים מועקבים של מים מדי יום. לאורך מרבית מהלכה, עוברת האמה מתחת לפני הקרקע.
צ'רמיק
עלייה לארץ ישראל
כיום לא נותרו בצ'רמיק יהודים, ומצבו של בית הכנסת העתיק, שמשמש כמחסן, מוזנח מאד, והוא נמצא בסכנת קריסה, אף על פי שהוא הוגדר על ידי הרשויות כ"נכס תרבות". סמרה גוזל, חברת פרלמנט מטעם מפלגת העמים הדמוקרטית האפוזיציונרית הגישה בשנת 2021 שאילתא לשר התיירות הטורקי, מהמט ארסוי בעניין הזנחת הטיפול בבית הכנסת. בית כנסת נוסף שפעל בצ'רמיק נהרס
אקווה וירגו
היסטוריה
לדברי ההיסטוריו פרוקופיוס, בשנת 537 ניסו הגותים לעבור דרך האמה ולתקוף את רומא.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, נזנחה האמה. האמה נבנתה מחדש על ידי האפיפיור אדריאנוס הראשון בסוף המאה השמינית בשם "אקווה וירגינה".
הלגיון הגאורגי (1914–1918)
הלגיון פורק בשנת 1917 בצו שהוציא מי שלימים יהיה נשיא הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, נואה ז'ורדניה וחבריה הועברו למספר יחידות בצבא הגאורגי החדש של הרפובליקה. הסיבה לפירוק היחידה היה לחץ של ברית המנצחים, שמהם ציפה ז'ורדניה להכרה במדינה. הלגיון הגאורגי היה כתם שלילי במערכת היחסים הבריטית-צרפתית עם המדינה הגאורגית החדשה.
קולאשי
קולאשי (בגאורגית: კულაში) היא עיירה קטנה בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי במערב גאורגיה. העיירה ממוקמת 5 קילומטר צפונית לסמטרדיה, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014 כ-1,702 איש. בכפר היו: מפעל אריגה, ציוד לייצור מוצרי בדולח, ומתפרות, שאינן מתפקדות כיום.
העיירה מופיעה לראשונה ברשומות כפייף של משפחת מיכאלדזה. בשנת 1961 היא קיבלה מעמד של עיירה (דבה).
יהודי קולאשי
יהדות קולאשי היא במקורה אוכלוסייה יהודית מעורבת של יהודים שהגיעו מיהודי אחלציחה, יהודי לאילשי, יהודי בנדזה, יהודי סוג'ונה ואחרים, שהגיעו לקולאשי משנת 1865, לאחר ביטול האריסות בגאורגיה.
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים עזבו את העיירה מעל לכ-10,000 איש מיהודי גאורגיה, שהיוו את רוב תושבי היישוב, ועלו לישראל.
ערב המהפכה היו בכפר שבעה בתי כנסת. בראשית 1953 פעלו בו ארבעה בתי כנסת בלבד.
ישראל רבינוביץ
ישראל רבינוביץ (נולד ב-1954) הוא פסל וצייר ישראלי. שייך לקבוצת האמנים המפסלת בשיטת האסמבלאז'
ביוגרפיה
בשנת 2017 הקים את התערוכה "קירות נופלים" אשר הוצגה במוזיאון תל אביב.
עבודתו האמנותית
ישראל רבינוביץ מתייחס לזיכרון כחומר גלם ביצירותיו, רבדים של זיכרון אישי היסטורי לאומי, חברתי, עבדתי או מומצא, הם הבסיס והמהות של עבודותיו. סוגים שונים של זיכרון שהם נרטיב הקיום של העם והמקום מתמזגים עם היסטוריית משפחתו ויוצרים מארג של מציאות ובדיה המשמשים בו בערבוביה.
יצירותיו של רבינוביץ עובדות על הפער שבין העובדתי לבדוי, הזיכרון האישי, הקולקטיבי והסובייקטיבי ומקום המיתוס בבניית הזהות האישית והלאומית. רבינוביץ מציב שאלות ותהיות, מטיל ספק וחוקר את המהימנות והנכונות של טקסטים שקבעו מוסכמות. חומרי זיכרון שונים מופיעים בעבודותיו ובהם טקסטים ממקורות שונים ממצאים ארכאולוגיים, כלי בית ועבודה טיפוסיים, אלמנטים פולקלוריסטיים וחפצי פולחן דתי וחילוני. עבודותיו משלבות חומרים אלו בתהליך היצירה והופכת בעבורו את המכלול שנוצר לבסיס של דיון פנימי הרלוונטי למקום ולזמן; כך רבינוביץ בוחן גם את מקומה של האמנות החזותית ותפקידיה ביצירת הזיכרון. עבודותיו מייצגות סוג של עממיות המתבססות על מורשת קהילתית תרבותית. חפצים שונים בעבודותיו כמו פינג'אן, קתות, קערות פח, פעמונים, מסכות עץ, הם חלק מזיכרון התקופה המפגש הנוצר בין רובדי הזמן מעמיד באור מיוחד את פוטנציאל הזיכרון ואת היחס למושג הזמן.
המזכרת כאלמנט קיים מלאכותי על מגוון סוגיה, היא בעבור רבינוביץ אחד מאופני הביטוי של ההתמודדות בסוגיית הזיכרון. הן כמקור השראה, הן כחומר גלם פיזי בתהליך היצירה. בעשייתו האמנותית הוא מנסה להראות כיצד הזיכרון המבוסס בין השאר על ליקוט ועיבוד פרגמנטים של מיתוס ועל תיעוד מהעבר מוצג בעזרת מצגות פולקלוריסטיות כאמצעי ליצירת סיפור חדש ולכן גם כמעצב מציאות קיימת לרצויה. מעשה האמנות הוא חלק מהתרבות המקומית והוא ממצב את עצמו כסמל או כביטוי לרגעים המכוננים של הזמן והמקום העכשוויים. "... מכוש הפך לקרני אייל, להב מעדר להר המוריה, מגרפה לעץ קוצני, כלים חקלאיים הפכו לגדרות אלימות המקיפות קבר. מכשירים שנועדו להפרות אדמה הפכו לסימני קורבן ומזבח, נקיקי מים הפכו לבורות קבר. כל אלו היפוכים במסכת היפוכיו של רבינוביץ, שפסליו מאשרים מהלך מיתי מובהק של טרנספורמציות, ותשובה אירונית לחזון התנכי של 'וכיתתו חרבותם לאיתים' אמני שנות החמישים ראו בתנך מודל להתחדשות רבינוביץ רואה בתנך מודל לאידיליה אירונית המשקפת פצע ממאיר בהוויתנו העכשווית"
עבודותיו של רבינוביץ כגון אלו שהוצגו בתערוכת "תיאטרון הטוריה" ממחיזות את ייצוג העבר בשילוב אלמנטים המסמלים פרקים בבנייתו של מיתוס לאומי. מעדרים הוסבו לבמות תיאטרון קטנות ועליהן הוצגו סצנות הוויה שנוצרו משילוב של פרגמנטים ארכאולוגיים ומזכרות. האמן בונה מציאות פואטית מטאפורית על הבמות, הטוריות עוברות סוג של המרה כשסמלי המקום ומאפייניו הם סמלים קבועים גם ביצירתו. עבודותיו של רבינוביץ מתמודדות עם סמלים ומיתוסים של הארץ ויושביה. אמנותו מפשטת את המיתוסים ובוחנת את הסמלים, מפרקת משחזרת ומפרקת אותם שוב.
משנת 1982 רבינוביץ משלב בעבודתו את מוטיב האש. בתחילה נרות וגוזניקים הופיעו בציוריו ופסליו. מאוחר יותר התווספו גם כתובות אש עם אפשרות לא ממומשת להצתה. כהתייחסות אל המנהג המקובל בתנועות הנוער ובאירועים שונים במסגרות שונות. האש המפארת עבור רבינוביץ היא גם אותה אש שמשמידה את הערכים שבכתובות. בשנת 1983 הוא יצר לראשונה כתובת אש כחלק מפסל. בכתובת הופיעה המילה ישראל בערבית. רבינוביץ בודק בעבודותיו את ההצדדים החברתיים התרבותיים, הפוליטיים והמשפטיים, של הדלקת כתובת אש הנושאת את שם המדינה כסוג של בדיקת גבולות המותר או בדיקת גבולות האמנות כטריגר פרובוקטיבי באזור נפיץ פוליטית.
בשנת 2008 הוא הוזמן להציג בתערוכת מחווה לחדר האוכל הקיבוצי שהתקיימה בחדר האוכל הנטוש בקיבוץ יפעת. הוא הצית כתובת אש של המילים "באה מנוחה ליגע ומרגוע לעמל" שיר שליווה אותו בילדותו, המילים הציתו סימני חריכה שחורים על הקיר שדומים לשדרות ברושים מהסוג שיש בבתי קברות ודמו ליערות השחורים של אירופה כקשר אפשרי לשואה.
מילים הם מוטיב חוזר בעבודותיו של רבינוביץ, חלק בלתי נפרד מעבודותיו, נעות בין הנסתר לנגלה בהתאם להקשר בו הן מופיעות ומתעתעות במתבונן. לפעמים המילה משמשת כנקודת התחלה של יצירותיו, כנוף מילולי שמורכב מצמתים ורבדים של משמעויות ופרשנויות.
בסדרה "נפש יהודי הומיה" הוא משלב מקטעים ארכאולוגיים אובייקטים פולקלוריסטיים ואת מילות ההמנון. החיבור שנוצר בין מרכיבי העבודה יוצר ניגודים אך הרכיבים גם משלימים אחד את השני. כך אפשר לקרוא את העבודה בכמה ממדים תרבותיים. העבודה משקפת את שיטתו של האמן המנסה להגדיר מחדש את גבולות הנרטיב והזיכרון. פסליו של רבינוביץ מאשרים מהלך מיתי של טרנספורמציות ותשובה אירונית לחזון התנכי של "וכיתתו חרבותם לאיתים" כמו בעבודה "רוח קדים" מה מעדר הופך להר, מגרפה לעץ קוצני, וכלים חקלאיים לגדרות אלימות המקיפות קבר. מכשירים שנועדו להפרות אדמה הפכו לסימני קורבן ומזבח. כל אלו היפוכים, גם כשיטת עבודה של האמן.
עיסוקו בפיסול החל בשנת 1983 רבינוביץ הרגיש שהוא לא מסתפק בצבעוניות הדו־ממדית של הציורים ורצה להעניק להם ממד נוסף, עומק פיזי ומטאפורי שישתלב במרחב ובזמן המקומי. האובייקטים שהוא צירף לציורים החלו לתפוס מקום משלהם ואז הפכו לפסלים בפני עצמם.
במשך השנים התגבש התחביר הפיסולי של רבינוביץ סביב שימוש במספר מצומצם של מרכיבים ובתוך הדגשה של היכולת הסימבולית של כל אחד מהם להיות חלק מובחן לעצמו וגם לפעול במסגרת הביטוי הכולל של יצירתו. חומר צורה צבע ושימוש במוטיבים ספורים וחוזרים שימשו לו כלי ביטוי לאמירה חברתית-תרבותית המכוונת לנוף ההיסטורי והלאומי של המקום. חיבורן של העבודות שרובן נוצרו על מסד אובייקטים קיימים והשמות שניתנו ליצירות שרבים מהם הושפעו ונלקחו מהתנ"ך וממקורות ספרותיים, מרכיבים מערך יצירה רחב יותר מסך רכיביו.
דימויי הגמל התמר הברוש בור המים והגדר שמופיעים בחלק גדול מעבודותיו מאזכרים את הנופים המתוארים בתנך שהופיעו בעבודותיהם של אמני בצלאל בתחילת המאה הקודמת. כך עבודותיו יוצרות חיבור מחודש של הוויה נוסטלגית של זיכרון, חלום, שבר ומציאות.
יצירתו של רבינוביץ היא רב שיח המתרחש במרחב הזמן המאכלס את זיכרון האמן, את הווייתו כאן ועכשיו את רצונו להשאיר אובייקט משמעותי לעתיד לבוא. היצירה משלבת התבוננות וחיפוש אחר חפץ מצוי ופעולה עליו לפי אינטואיציה או דחף מהזיכרון או מהלא מודע של האמן.
תהליך יצור האובייקטים מבוסס על שני מהלכים שלכאורה האמן תופס כנפרדים. האחד ליקוט חפצים המצויים והרהור במהותם והאחר צבירת רשמים אסוציאטיביים שבסיומם מגיעה סינתזה פתאומית שאין לאמן שליטה עליה. עבודותיו של רבינוביץ הם ביטוי לרצון האמן ליצור משך מתמיד של הוויה אמנותית במרחב ובזמן.
קינא (מחוז)
מחוז קינא הוא מחוז בדרום-מזרח מצרים הממוקם על הנילוס. בירת המחוז היא העיר קינא.
מזג האוויר
בקיץ הטמפרטורות עומדות בשיא החום על 40 מעלות צלזיוס ובחורף הטמפרטורה יורדת עד ל-6 מעלות צלזיוס, מזג האוויר הוא יבש ברוב השנה, כאשר הרוח היא לרוב צפון מזרחית (מכיוון הים האדום).
כביש 752
כביש 752, דרך בר-יהודה (על שם ישראל בר-יהודה), הוא כביש באורך של כ-6.5 ק"מ, המחבר את חיפה דרך העיר נשר עם מחלף יגור שבעמק זבולון.
היסטוריה
בעבר היה תוואי הכביש חלקו המערבי של כביש 75, ושימש כקישור העיקרי בין חיפה לעמק יזרעאל, אולם זה הוסט מעט צפונה והוא מתחיל כיום במחלף קישון. שני קצותיו של כביש 752 הם צומת הצ'ק פוסט ("מחלף הקריות") במערב, שם הוא ממשיך מערבה אל תוך העיר התחתית; וצומת יגור, סמוך לקיבוץ יגור, במזרח, שבו הוא פוגש את הכבישים 75 ו-70.
הרחבת הכביש, כדי שיוכל לשמש תנועה בהיקף גדול בציר נשר-חיפה, ארכה כשנה וחצי והושלמה בשנת 2004. קטע הדרך נמתח לאורך תוואי רכבת העמק, כשהוא חוצה את נשר בין אזור התעשייה של תל חנן לבין העיר. בחלקו עבר הכביש בנתיב שהפך בהמשך לכביש פנימי בנשר - דרך השלום.
בעת תכנון תואי הכביש בקטע המרכזי שלו למרגלות העיר נשר, התברר כי הכביש מתוכנן להיסלל בקצה הדרומי של שטח בית הקברות המוסלמי של חיפה בנשר שהוקם בשנת 1934 על קרקע השייכת לווקף בלב שכונת הצריפים של נשר. בקרב ערביי ישראל פרצה מחאה, שלא שככה גם כשהוצע להעביר מספר קברים ממקומם כדי שלא ייפגעו. המחאה התגברה משהסתבר כי אחד הקברים בבית הקברות, הוא קברו של עז א-דין אל-קסאם - חרף טענה של ראש העיר דוד עמר, שאל-קסאם קבור בכלל בעכו. לבסוף נאלצה מע"צ להסכים להקמת גשר שיעבור מעל בית הקברות. קברו של אל-קסאם נמצא מצפון ובמרחק מה מהגשר.
דיבייט בישראל
פעילות דיבייט בישראל קיימת במספר מועדוני דיבייט בחלק ניכר מהמוסדות האקדמיים בישראל ובבתי ספר תיכונים רבים. מתוכם, מועדונים רבים מאורגנים בליגות ומקיימים ביניהם תחרויות ארציות ואירועים משותפים אחרים.
היסטוריה
מועדון הדיבייטינג הראשון בישראל הוקם באוניברסיטה העברית בשנת 1984. ביוזמת פרופסור אדי קאופמן, שכיהן באותה עת כמנהל מכון טרומן לקידום השלום, במטרה לקדם את תרבות הדיון בישראל. הרעיון עלה לאחר רצח אמיל גרינצווייג, שקאופמן ביקש לייצור מסגרת בה אנשים מכל קצווי הקשת הפוליטית יוכלו להיפגש ולדון בנושאים שנויים במחלוקת, בוויכוח סובלני בצורת דיבייט. בוויכוח הראשון השתתפו יוסי ברנע מהצד הימני של המפה הפוליטית ונעם קמינר מהצד השמאלי. נושא הדיון היה "משא ומתן עם אש"ף - כן או לא".
בשנים הראשונות לפעילותו היה מועדון הדיבייטינג היחיד שפעל בקביעות בישראל. עם התפתחות התחום בישראל, החל להשתתף במסגרת התחרויות של ליגת הדיבייט הישראלית ובאליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות.
בשנת 1998 הקים מר אורי זכאי מחדש את מועדון הדיבייט של אוניברסיטת חיפה, יזם את הקמתם של מועדוני הטכניון ואוניברסיטת תל אביב, וסייע לפעילותם של מועדוני המרכז הבין תחומי, אוניברסיטת בר-אילן ועוד. במקביל הקים מר זכאי בשנת 1999 את מועצת ליגת הדיבייט שנועדה לאפשר למועדונים לקיים שיגרת פעילות של ליגה פעילה. בשנים הבאות חל גידול עקבי במספר המוסדות הפעילים: הטכניון ומכללת נתניה ב-2002 (נסגר ב-2005), אוניברסיטת בר-אילן ב-2003, אוניברסיטת בן-גוריון ב-2005, האקדמית ת"א-יפו ב-2005 (נסגר ב-2007), מכללת שערי משפט ב-2007, בשנת 2009 נפתחו שלושה מועדוני דיבייט: המסלול האקדמי המכללה למנהל, האקדמית ת"א-יפו, האוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2010 הוקם מועדון הדיבייט של המכללה האקדמית נתניה, בשנת 2011 הוקם מועדון הדיבייט של המרכז האקדמי למשפט ועסקים.
פאבליק אנמי
פאבליק אנמי (באנגלית: Public Enemy, מילולית: אויבי הציבור) הוא הרכב הארדקור היפ הופ מלונג איילנד, ניו יורק. ההרכב ידוע בטקסטים הפוליטיים הבוטים שלו, הכוללים מחאה והתייחסות לקיפוח האוכלוסייה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. פאבליק אנמי הביאו את סגנון ראפ המחאה לזרם המרכזי בסצנת ההיפ הופ ושכללו את השימוש במקצבי ג'אז ופאנק.
דיבייט בישראל
היסטוריה
בשנת 1998 התארחה בירושלים אליפות העולם בדיבייטינג לבתי ספר, ובשנת 2002 אירחה אוניברסיטת חיפה את אליפות אירופה בדיבייט. ישראלים אף זכו בהצלחות רבות אחרות בזירת הדיבייט הבינלאומית, בקטגוריות למתחרים שאנגלית אינה שפתם הראשונה. אכן, בדיבייט העל-תיכוני נחשבת ישראל לאחת המדינות החזקות ביותר בתחום בעולם הלא-דובר-אנגלית, יחד עם מדינות כמו הולנד, מלזיה והפיליפינים.
פאבליק אנמי
עד שנת 1999 הדיג'יי והמפיק של ההרכב היה נורמן רודג'רס (המכונה "טרמינטור X"). הוא עזב לאחר שרב עם חברי ההרכב בגלל הערה אנטישמית. זמן קצר לאחר מכן הצטרפה במקומו זמרת בשם "סיסטר סולג'ה" אך כיום היא כבר לא חברה בהרכב.
דיבייט בישראל
היסטוריה
בשנת 2010 הייתה מורכבת ליגת הדיבייט הישראלית מ-15 מוסדות אקדמיים, והיא ממשיכה להתרחב. ליגת הדיבייט הישראלית נחשבת לליגה איכותית מאוד וחבריה נמצאים בצמרת הדיבייט העולמי באופן רציף משנת 1999 ועד לתקופה הנוכחית.
פאבליק אנמי
לאורך השנים
פאבליק אנמי היו חלוצים בתחומים רבים ובהם: ההרכב הראשון שהחל להופיע מחוץ לארצות הברית באירופה, באפריקה ובאסיה, ההרכב הראשון שהוציא אלבום היפ הופ בפורמט MP3 להורדה בחינם באינטרנט, הראשונים ליצור את סגנון הראפ-רוק כשהחלו להקליט עם להקת הת'ראש מטאל הניו יורקית אנתרקס.
דיבייט בישראל
היסטוריה
בשנת 2012 זכו האחים עומר וסלע נבו, סטודנטים מאוניברסיטת תל אביב, באליפות העולם הסטודנטיאלית לתרבות הדיון. הם השלימו זכייה ישראלית שלישית ברציפות בתואר, אחרי מייקל שפירא ומאיר ירום מאוניברסיטת חיפה ב-2011, ויוני כהן-אידוב ואורי מרחב, גם כן מתל אביב, ב-2010.
פאבליק אנמי
לאורך השנים
עם הצלחתם של פאבליק אנמי החלו להופיע ראפרים נוספים שאימצו את ראפ המחאה והטקסטים הפוליטיים שמדברים על החיים הקשים ב"גטו" ואי שוויון הזכויות של האוכלוסייה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. הרכבים כמו: קול מו די, גאנג סטאר, אקס קלאן, אריק בי & רקים, קווין לטיפה, טרייב קולד קווסט ועוד רבים התבססו על הצלחת פאבליק אנמי וסגנון המחאה שלהם.
דיבייט בישראל
מוסדות להשכלה גבוהה
מועדוני דיבייט קיימים בכל האוניברסיטאות בישראל, מלבד מספר מכללות ובתי ספר לתלמידי חו"ל. רמת השילוב האקדמי במוסד משתנה ממועדון למועדון. חלקם מהווים פעילות במסגרת קורסים אקדמיים לכל דבר; חלקם מקנים למשתתפיהם נקודות זכות אקדמיות המוקצות לפעילות ספורט, התנדבות וכדומה; וחלקם הם חוגים חוץ-לימודיים המנוהלים על ידי אגודת הסטודנטים או דיקנאט הסטודנטים של המוסד. גודל מועדון נע ככלל בין 10 ל-50 משתתפים. המועדונים בעלי ההצלחות הרבות ביותר בתחרויות ארציות ובינלאומיות נמצאים באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטה העברית (מועדון תרבות הדיון - דיבייטינג) ואוניברסיטת רייכמן.
פאבליק אנמי
לאורך השנים
בשנת 1987 יצא לאור אלבום הבכורה של פאבליק אנמי בחברת התקליטים דאף ג'אם. הוא נקרא Yo! Bum Rush the Show וקיבל שבחים רבים ממבקרי המוזיקה. שנה לאחר מכן הם הוציאו את אלבומם השני It Takes A Nation of Millions To Hold Us Back. האלבום הצליח יותר מקודמו וכלל 4 סינגלים: "Bring The Noise" שנכלל בפסקול של הסרט "פחות מאפס" שיצא בשנת 1987 "Don't Believe the Hype" שעסק במצב הפוליטי בארצות הברית בזמנו ו"Black Steel in the Hour of Chaos" שבו סימפלו שיר של אייזק הייז. הסינגל הפחות מצליח היה "Night of the Living Baseheads". בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-48 בין "האלבומים הבלתי נשכחים של כל הזמנים" של מגזין הרולינג סטונז. זהו גם הדירוג הגבוה ביותר של אלבום היפ הופ במצעד הזה.
דיבייט בישראל
ליגת הדיבייט הישראלית
בישראל מאורגנים מועדוני הדיבייט האקדמאיים תחת ארגון הגג "ליגת הדיבייט הישראלית". "מועצת ליגת הדיבייט הישראלית" היא הגוף המתאם בין מועדוני הדיבייט השונים המאורגנים בחסותה. המועצה מורכבת מנציגי המועדונים החברים בה.
מועדוני הדיבייט האקדמאיים החברים בליגת הדיבייט הישראלית: האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת רייכמן (הכולל בנוסף את בית הספר הבינלאומי RRIS), המסלול האקדמי המכללה למנהל, המכללה האקדמית תל אביב-יפו, המכללה האקדמית ספיר, המכללה האקדמית נתניה, המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט והמרכז האקדמי למשפט ולעסקים.
תחרויות ליגת הדיבייט הישראלית
בכל שנה מועדונים אלה מקיימים בתיאום מועצת ליגת הדיבייט הישראלית חמש תחרויות קבועות:
פאבליק אנמי
לאורך השנים
האלבום הבא שלהם, "Apocalypse '91...The Enemy Strikes Black" המשיך גם הוא בקו המחאתי עם הסינגלים "Can't Truss It" ו "# I Don't Wanna Be Called Yo Nigga" ו "By the Time I Get To Arizona" שהתייחס לתיסכול של הקהילה השחורה בארצות הברית על כך שכמה מדינות לא היו מוכנות לחגוג את יום מרטין לותר קינג כחג.
דיבייט בישראל
תחרויות ליגת הדיבייט הישראלית
גודל תחרויות אלו נע ככלל בין 40 ל-90 משתתפים, כאשר בתחרויות האחרונות שנערכו השתתפו כ-120 בני אדם.
פאבליק אנמי
לאורך השנים
בשנת 1994 יצא האלבום "Muse Sick-n-Hour Mess Age". בעקבות שינויי הסגנון שחלו בסצנת ההיפ הופ האלבום לא הצליח מסחרית ויצא ממנו רק סינגל אחד "Give It Up". סגנונות כגנגסטה ראפ ולהקות הארדקור היפ הופ כמו וו טאנג קלאן הצליחו יותר אז לעומת פאבליק אנמי שנותרו באותו סגנון כבשנות השמונים.
דיבייט בישראל
מוסדות משתתפים
אוניברסיטאות מכללות
פאבליק אנמי
לאורך השנים
בשנת 1998 ראה אור האלבום He Got Game (soundtrack) שהוא בעצם פסקול לסרט באותו שם של ספייק לי. זה היה האלבום האחרון של ההרכב בחברת התקליטים דאף ג'אם לאחר מחלוקת שניצתה בעקבות האלבום שהוציא ההרכב להורדה באינטרנט ,"There's a" Poison Goin' On", וונתקל בהתנגדותה של דאף ג'אם.
דיבייט בישראל
מוסדות משתתפים
בתי ספר לתלמידי חו"ל
פאבליק אנמי
לאורך השנים
בשנת 2002 יצא האלבום Revolverlution. בשנת 2005 הוציאו את האלבום "New Whirl Odor" ובו הסינגל שיתוף פעולה עם מובי "Make Love, Fuck War". ואת הסינגל "What A Fool Believes. בשנת 2006 יצא לאור האלבום "Rebirth of a Nation" ובו הסינגל "Hell No We Ain't All Right!" המדבר על התוצאות של הוריקן קטרינה ואוזלת ידה של הממשלה.
דיבייט בישראל
בתי ספר
בשנת 2010 יזם משרד החינוך הקמת קבוצות דיבייט בכ-20 בתי ספר, ותחרויות דיבייט בין נבחרות של בתי ספר תיכוניים. בפרויקט משותף עם "המרכז להעצמת האזרח". תחרות הגמר התקיימה במרץ 2011, ביום האשה הבינלאומי, נוכח הנושא שנבחר להוביל את הדיונים היה "היבטים שונים בסוגיית המגדר בישראל". על פי התכנון הפרויקט היה אמור לגדול ולהיות כלל-ארצי, אך הדבר לא בוצע מחוסר תקציב.
פאבליק אנמי
לאורך השנים
ב-7 באוגוסט 2007 יצא האלבום העשירי של ההרכב "How You Sell Soul to a Soulless People Who Sold Their Soul" בו הם חוגגים 20 שנה לקיומם. הסינגל הראשון מתוכו "Harder Than You Think" הסינגל השני מתוכו. "Black is Back" הוא חידוש לשיר של להקת הרוק AC/DC מ-1980. השיר היה צריך לצאת כסינגל ראשון אך נדחה בעקבות הקלטה מחודשת של השיר. הסינגל השלישי שיצא הוא "Amerikan Gangster".
דיבייט בישראל
בתי ספר
במספר תיכונים מופעלת תוכנית לימודים לדיבייטים על ידי חברת דיבייטים.
ארגון
פעילות הדיבייט בבתי ספר תיכונים בארץ מתקיימת ברחבי ישראל. חלק מפעילות זו מתנהלת במסגרת ליגה בארגון ובסיוע של עמותת "שיח ושיג", האגודה הישראלית לתרבות הדיון. בכל שנה בתי הספר בליגה מנהלים ביניהם אליפות דיבייט, אשר סיבוב הגמר שלה מתקיים בדרך כלל במשכן הכנסת. בנוסף לכך, מתקיימת פעילות דיבייט פרטית בבתי ספר תיכונים ועל-יסודיים.
בנוסף לאליפות הדיבייט, מתקיימת משנת 2010 תחרות דיבייט ארצית שהחלה כפרויקט של התאחדות הסטודנטים בישראל, וכיום מתקיימת בארגונה ובניהולה של גב' רינת גרשפלד והעמותה לקידום תרבות הדיון והמנהיגות בישראל, הרואה חשיבות רבה בהפצת שיטת הדיבייט בבתי-הספר בישראל.
אליפות ישראל בדיבייט לתיכונים - "שיח ושיג"
בשנת הלימודים תשע"א, יצא משרד החינוך בשיתוף המרכז הישראלי להעצמת האזרח (ע"ר) ומרכז יוני כהן-אידוב לדיבייט ורטוריקה בתחרות דיבייט חדשה. ההכשרה מועברת על ידי דיבייטורים מקצועיים למור בתי הספר אשר פותחים מקימים מועדוני בית ספריים אשר מתחרים בבתי ספר אחרים מכל הארץ. בשנת הלימודים תשע"א, פעלה התוכנית במתכונת מצומצמת בקרב 40 בתי ספר. נושא התחרויות סבב סביב שוויון בין המינים ומאפיינים לאי-שוויון בתחומי החיים. בתחרות זכתה קבוצת עירוני ד' מתל אביב. בשנת הלימודים תשע"ב, התרחב הפרויקט עד לכדי 100 בתי ספר מדפנה שבצפון ועד מצפה רמון. בשנה זו, התחרו בתי הספר על נושאי "שימור מול פיתוח" במראה חברתית - אזרחית. בתחרות זכתה קבוצת אהל שם מרמת גן. בשנת הלימודים תשע"ג התוכנית עתידה להתרחב אף יותר.
גביע המלומדים העולמי
גביע המלומדים העולמי היא תחרות אקדמאית בינלאומית לתלמידים בגילאי תיכון. תחרות זו עוסקת בידע כללי בנושאים שונים המשתנים כל שנה. כל קבוצה שניגשת לתחרות מורכבת משלושה תלמידים שנדרשים להפגין ידע בתחומי דעת שונים. התחרות מבוססת על ארבע מקצועות: דיבייט קבוצתי, כתיבה יצירתית, חידון ידע אינטראקטיבי ושאלון ידע. בכל שנה ישנה תחרות עולמית המתרחשת במדינה כלשהי בעולם ובה מתחרים תלמידים אשר צלחו את התחרות האזורית בה השתתפו, שבדרך כלל מתקיימת במדינה ממנו באו. בשנת 2010 השתתפו בתחרות העולמית שנערכה בשנחאי 2 קבוצות מישראל לראשונה. בנוסף, בשנת 2012 התקיים במרכז חינוך ליאו באק שבחיפה הסיבוב הישראלי של התחרות.
הפלות מלאכותיות בישראל
הפלות מלאכותיות בישראל מתקיימות בשיעור ממוצע יחסית לעולם המערבי. ביצוע ההפלות מוסדר בחוק העונשין, הקובע את התנאים לאישור הפלה.
תפוצת ההפלות בישראל
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס), בשנת 2020 נרשמו בישראל 16,492 פניות לוועדות להפסקת היריון, ומתוכן כ-99.6% אושרו. שיעור הפניות לוועדות להפסקת היריון היה 0.77% מכלל הנשים בגילאי 15–49, שיעור הנמצא בירידה מתמדת מאז 1988. שיעורי הפניות הגבוהים ביותר הם בגילאים 20 עד 34 והנמוכים ביותר בגילאים 40 ומעלה. ב-49.3% מהמקרים, ההפלה מאושרת עקב היריון מחוץ למסגרת הנישואין. הסיבה השנייה בשכיחותה היא סיכון למום גופני או נפשי בעובר.
על פי הערכות, כ-20,000 הפלות מלאכותיות נוספות מתבצעות בישראל מדי שנה במרפאות פרטיות.
בהשוואה לעולם, שיעור ההפלות במדינת ישראל הוא בינוני. לפי נתוני הלמ"ס, שיעור הפניות לוועדה להפסקת היריון הישראל (7.7 לכל 1,000 נשים בגיל הפריון ב-2020, לעומת 18.6 בשנת 1988), נמוך מאנגליה וולס (16.2) וארצות הברית (13.2), וגבוה מגרמניה (5.6) ומפינלנד (8.2).
חוקיות ומימון
בישראל, עד שנת 1977 חלה פקודת החוק הפלילי מ-1936, שקבעה, בדומה לחוק שחל אז באנגליה, לפי סעיפים 175–176:
סעיף 177 גם קבע כ"עוון" אספקת ציוד לשם ביצוע הפלה. המילים "בניגוד לחוק" פורשו כקובעים שהפלה שנעשתה בתום לב, בבית חולים, לשם שמירת בריאותה הגופנית או הנפשית של האשה, איננו נחשב לעבירה. בנוסף, הוראת היועץ המשפטי לממשלה הייתה שלא להעמיד לדין רופאים שבצעו הפלות, אלא אם פעלו ברשלנות. בראשית שנות השבעים הערכות שונות קבעו כי מספר ההפלות הלא חוקיות בישראל עומד על עשרות אלפים בשנה, כשהתשלום הממוצע לרופא עמד על 500 עד 1800 לירות. הצעות לביטול האיסור עלו מצד מספר חברי כנסת, ובשנת 1972 כונסה ועדה בנושא, שהמליצה על הקלת האיסור.
כיום חוקיות הפלות נידונה, וב. החוק במדינת ישראל קובע כי נדרשת הסכמתה של האישה לביצוע הפסקת היריון, וזאת לאחר שהוסברו לה הסיכונים הכרוכים בביצוע פעולה זו (למעט מקרים חריגים שבהם אין לאישה יכולת שיפוט מספקת לבצע הסכמה שכזו, כגון במקרה של אישה הלוקה בשכלה, ואז ניתנת ההסכמה על ידי אפוטרופוסה של האישה). למרות כל האמור לעיל, החוק מתיר לרופא להפסיק את הריונה של אישה, גם ללא קבלת הסכמה, אם פעולה זו נדרשת באופן דחוף ומיידי כדי להציל את חייה.
בהתאם לסעיפי החוק, יוטל מאסר חמש שנים על מי שביודעין גרם להפסקת היריון, אלא אם מדובר ברופא נשים שהתקיימו בו שני תנאים:
בנוסח ראשון של סעיף זה נכלל בו תת-סעיף שהתיר הפלה גם מסיבות סוציאליות, דוגמת מצוקה כלכלית. ביוזמת המפלגות הדתיות החוק שונה ותת-סעיף זה, שנקרא הסעיף הסוציאלי, נמחק. עם זאת, הוועדה גמישה, בדרך כלל, יותר מהמשתמע מלשון החוק, וכ-97% מהפניות אליה נענות בחיוב. נשים המבקשות לבצע הפלות על רקע סוציאלי נענות בחיוב על סמך הטענה שהמשך ההיריון יגרום לנזק נפשי לאישה.
כיום במדינת ישראל פועלות 33 ועדות להפסקת היריון הפרוסות ברחבי הארץ בבתי חולים ציבוריים ופרטיים. בוועדה להפסקת היריון יש שלושה חברים, שלפחות אחת מהם היא אישה:
סעיף 316(א) מפרט את הנסיבות שבהן רשאית הוועדה לאשר הפסקת היריון, וזו לשונו:
החוק הישראלי אינו נותן מעמד לאבי העובר, כך שהחלטה על ביצועה של הפסקת היריון נתונה אך ורק לשיקול דעתה של האישה ההרה. גם אם היא לא קיבלה היתר להפלה, האחריות הפלילית מוטלת על הרופא בלבד. באופן חריג יותר, החוק גם אינו מתחשב בגילו של העובר, המשליך על מידת התפתחותו, או בין טכניקות הפלה שונות. לעומת זאת, ציין השופט מנחם אלון, בהסתמכו על המשפט העברי שראוי לראות באב גם כן כאחד מן הנוגעים בדבר, ולהזמינו להשמיע דעתו בוועדה. יחד עם זאת הוא מדגיש כי במקרה בו יש מניעה כלשהי לשמוע את האב, בין אם מפאת דחיפות העניין ובין אם מפאת שאינו בר הכי להתייעצות שקולה ונבונה, מוטב כי תבוא הוועדה לכלל החלטה מבלי להיוועץ בו.
בשנת 2014 הוכנס לסל הבריאות מימון הפלות לנשים עד גיל 33, גם כאשר אין צורך רפואי בהפלה.
הפסקות היריון של נערות
הפסקות היריון לנערות עד גיל 19 נעשות בקופות החולים בנוהל ייחודי שנקבע לאור צרכים ורגישויות ייחודיות. החלטה של נערה להפסיק את ההיריון, נעשית לעיתים שלא בידיעת ההורים או קרובי המשפחה. לעיתים ההחלטה זו עשויה להוות סיכון אמיתי לשלומה. בשל כך נקבע במשרד הבריאות נוהל ייחודי המאפשר לה לעבור את ההליך במלואו תוך שמירה על חיסיון וללא צורך בהסכמת הוריה. נוהל זה כולל את ההנחיות הבאות:
השפעת הפלות על בריאות הנפש
מחקרים רבים מצאו באופן עקבי שהפלה מלאכותית אינה מגבירה את הסיכון לבעיות נפשיות, יחסית ללידה עקב הריון לא מתוכנן. יחד עם זאת, סקירה של Coleman שפורסמה בספטמבר 2011 הגיעה למסקנה שונה, לפיה הפלה מגדילה את הסיכון אצל נשים לבעיות נפשיות ב-81% וכי 10% מבעיות בריאות הנפש אצל נשים מיוחסות להפלות. חוקרים רבים הטילו ספק באמינות מחקר זה ומצאו בו שגיאות ומידע מוטעה.
הסברה נגד הפלות
כמו כן פועל בנושא זה ארגון "לילך" שהוא שלוחה של עמותת "בעד חיים - Pro-Life Israel" שמרכזה בירושלים. גם ארגון "הידברות" מנסה למנוע מצעירות לעבור הפלה מלאכותית.
פסקל (מידה)
פסקל היא יחידת מידה סטנדרטית, השייכת ליחידות SI, למדידת מאמץ הנדסי ולחץ. סימולה הוא Pa.
פסקל אחד שווה לניוטון למטר רבוע. בניסוח מתמטי:. ההגדרה הבסיסית ביותר של פסקל, המבוססת על שבע היחידות הבסיסיות, היא:.
לרוב, המאמצים והלחצים הנמדדים הם בסדרי גודל של אלפי ומיליוני יחידות פסקל ולכן מרבים להשתמש ביחידות הנגזרות מיחידת הפסקל: הקילו-פסקל והמגה-פסקל המוגדרים כ- ו- בהתאמה; ואף בג'יגה-פסקל:. כמו לתיאור מודול האלסטיות של חומרים שונים.
מקרה פרטי כאשר הכח ניצב למישור החתך, המאמץ שווה σ ביחידות של פסקל.
היחידה קרויה על שמו של המתמטיקאי הצרפתי בלז פסקל.
מרגלית מתתיהו
מרגלית מתתיהו (נולדה ב-1935) היא משוררת דו-לשונית בשפות עברית-לאדינו, פרסמה 15 ספרי שירה.
קורות חיים
מרגלית מתתיהו, נולדה בתל אביב להורים ילידי סלוניקי.
מתתיהו למדה ספרות עברית ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. עוסקת במחקר העיתונות הספרדית-יהודית והשירה, שראתה אור בסלוניקי בין השנים 1940-1860. מאמריה התפרסמו בעברית ובלאדינו בארץ וברחבי העולם. כותבת טור קבוע בכתב העת "על הדרך" לספרות, אמנות ותרבות עכשווית.
מתתיהו פרסמה כמה ספרי שירה בעברית ובלאדינו.
מרגלית הייתה חברת הוועד של אגודת הסופרים העברים, שימשה כמזכ"ל התאחדות אגודות הסופרים בישראל. היא חברה באקדמיה העולמית לשירה מטעם אונסקו בוורונה, איטליה ומשמשת כנשיאת כבוד של אגודת הסופרים כותבי ספרדית בישראל AIELC.
פרסים והוקרה
מרגלית מתתיהו זכתה בפרסים הבאים:
בשנת 1997 הוקמה אנדרטה לזכר היהודים תושבי השכונה "פואינטה קאסטרו" של העיר לאון, בספרד, בה נחקקו שורות מאחד משיריה.
אטמוספירה (מידה)
אַטְמוֹסְפֵרָה היא יחידת מידה לא-סטנדרטית (כלומר, אינה שייכת ליחידות SI) למדידת לחץ. סימונה הוא atm, שלוש האותיות הראשונות של המילה atmosphere.
אטמוספירה אחת מוגדרת כלחץ שמפעיל עמוד כספית בגובה של 760 מ"מ, והיא שווה ל-101,325 פסקל לערך. היחידה מבוססת (בקירוב) על הלחץ הממוצע שמפעילה אטמוספירת כדור הארץ בגובה פני הים, ולכן היא נקראת על שמה.
שימושה נפוץ במטאורולוגיה, אסטרונומיה, צלילה ובתחומים אחרים.
הרפובליקה הספרדית השנייה
החוקה של שנת 1931
עזיבת המלך הביאה להקמת ממשלה זמנית תחת ניסטו אלקלה סאמורה, וקורטס מכונן אשר התכנס במטרה להכין את החוקה החדשה אשר אומצה ב-9 בדצמבר 1931. שינוי המשטר הביא לעליית ממשלה רפובליקנית-סוציאליסטית תחת הנהגתו של הנשיא מנואל אסאניה. בין שאר החירויות החוקתיות שנכללו בחוקה החדשה, נכללו זכות הביטוי, זכות ההתאגדות, הפרדת הדת מהמדינה, הוכרה הזכות להתגרש, וכן הורחבה זכות ההצבעה לנשים. לעומת כל זאת, החוקה החדשה נישלה את האצולה הספרדית מכל המעמד המשפטי הנפרד שהיה לה; מבנה הרשות המחוקקת פושט לפרלמנט המורכב מבית אחד אשר נקרא קונגרס הנבחרים; ויצרה את הבסיס המשפטי להלאמה של תשתיות ציבוריות כגון: אדמות, בנקים, ופסי רכבת. החוקה החדשה יצרה אכן מצב שבו יש יותר חירויות חוקתיות וייצוג, אך עדיין מצבם של הקתולים נפגע.
החוקה הרפובליקנית שינתה גם את סמליה של המדינה. המנון רִייֶגוֹ נבחר להמנון הרשמי של המדינה והטריקולור, בעל שלושת הפסים, אדום - צהוב - סגול הרוחביים, נהיה לדגל המדינה. תחת החוקה החדשה, קיבלו אזוריה של ספרד זכות לאוטונומיה בפעם הראשונה בהיסטוריה. קטאלוניה (1932), וחבל הבסקים (1936) מימשו זכות זו. כמו כן אנדלוסיה, אראגון, וגליסיה היו במשא ומתן עם הממשלה לגבי מימוש האוטונומיה לפני פריצת מלחמת האזרחים. בסך הכל, למרות יצירתם של היקף רחב של חירויות, מנסחי החוקה נכשלו בהשגת הסכמה לגבי נושאים עיקריים עם הימין השמרני, אשר היה מושרש בצורה רבת כוח באזורי הכפר, וכן גם עם הכנסייה הקתולית, אשר בתי הספר שהיו בניהולה, הולאמו על ידי הממשלה הרפובליקנית.
החוקה הספרדית של 1931 הייתה רשמית בתוקף משנת 1931 עד 1939; ואולם, עד אביב 1936, קצת לפני פריצתה של מלחמת האזרחים הספרדית, החוקה ברובה הוזנחה על ידי השמאל הקיצוני שהשתלט על המדינה, ואשר שלל את זכויות האזרח של המרכז והימין השמרני.
תקופת 35–1934 ומרד הכורים
בבחירות ב-1934 ניצחה מפלגת CEDA, ובהנהגתו של חוסה מריה חיל-רובלס הוקמה קואליציה של מפלגות ימין-מרכז, וימין קיצוני. CEDA הקימה קואליציה עם המפלגה הרפובליקנית הרדיקלית בהנהגתו של אלחנדרו לרו, ואשר הגיעה למקום השני. ולעומתם, הסוציאליסטים הגיעו למקום השלישי. לרו התמנה לראש הממשלה, והממשלה בראשותו הקפיאה את רוב הרפורמות שיזמה הממשלה הקודמת.
ההכללה של שלושה שרים ממפלגת CEDA בממשלה שהתקיימה ב-1 באוקטובר 1934 הביאה לפריצת שביתה כללית ומרד של אנרכיסטים וסוציאליסטים באסטוריאס ב-6 באוקטובר. הכורים באסטוריאס השתלטו על בירת המחוז אוביידו, הרגו פקידים וכמרים, שרפו תיאטראות ואת האוניברסיטה. מרד זה נמשך כשבועיים עד אשר הוא דוכא על ידי הצבא, בהנהגתו של פרנסיסקו פרנקו, אשר במהלך דיכוי המרד הרס חלקים גדולים מהעיר. מבצע צבאי זה הביא לפרנקו את הכינוי "הקצב מאסטוריאס". מרד אחר שבוצע על ידי אוטונומיסטים בקטלוניה דוכא גם הוא, ובעקבותיו נעשו מעצרים המונים ומשפטי בזק למורדים.
הקפאת רפורמת האדמות שהממשלה הקודמת ניסתה לבצע, וכישלון מרד הכורים באסטוריאס, הביא לתפנית רדיקלית יותר במפלגות השמאל, ובמיוחד במפלגת PSOE (המפלגה הסוציאליסטית), שם המנהיג המתון אינדאלסיו פרייטו הפסיד לפרנסיסקו לרגו קבליירו אשר קרא למהפכה סוציאליסטית. באותו הזמן, מעורבותה של מפלגת המרכז שבשלטון בפרשת סטרפרלו החלישה אותה מאוד, והביאה לקיטוב פוליטי קיצוני בין הימין והשמאל. הבדלים אלו נהפכו לברורים ביותר בבחירות 1936.
הבחירות של 1936
ב-16 בפברואר 1936 נערכו בחירות חדשות בספרד. למרות היריבויות ואי-ההסכמות שבין הסוציאליסטים, קומוניסטים, והרפובליקנים השמאלנים המבוססים במדריד ובקטלוניה, הוחלט ביניהם כי כדאי להם לעבוד ביחד, ולכן הם הקימו את החזית העממית. החזית העממית זכתה בבחירות ל-263 מקומות בפרלמנט כנגד 156 מקומות לימין אשר התאגד בקואליציה שנקראה "החזית הלאומית" ושהורכבה מחברי מפלגת CEDA, קרליסטים, ומלוכנים. מפלגת המרכז המתונה זכתה לייצוג כמעט אפסי; בין הבחירות ב-34' ו-36' קבוצתו של לרו נפלה מ-104 מקומות ל-9 בלבד.
בחודשים שלאחר מכן הייתה אלימות גואה בין השמאל והימין. מצב עניינים זה רק הוחרף עם הקמת הפלנחה הספרדית, מפלגה לאומנית בראשותו של חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה, בנו של ראש הממשלה לשעבר. אומנם מפלגה זו קיבלה רק 0.7% מהקולות בבחירות, אך עד יולי 1936 היא כבר מנתה כ-40,000 חברים.
ההתנקשויות בקסטיליו ובסוטלו
ב-12 ביולי 1936 סגן חוסה קסטיליו, חבר חשוב בארגון הצבאי האנטי-פשיסטי "האיחוד הצבאי הרפובליקני האנטי-פשיסטי" (Unión Militar Republicana Antifascista), נרצח על ידי אקדוחן מהפלנגה. כפעולת גמול ביום למחרת, חברי UMRA התנקשו בחייו של חוסה קאלבו סוטלו, מנהיג האופוזיציה הימנית והמלוכני הבולט ביותר במחנה הימין.
לאחר ההתנקשויות, הימין האשים את הממשלה ברצח קאלבו סוטלו. אומנם התנקשות זו נחשבת לאחד הזרזים החשובים בקיטוב הפוליטי שנוצר בעקבות ההתנקשויות, הפלנגה וכן עוד קבוצות מהימין, כולל חואן דה לה סיירבה, החלו כבר מבעוד מועד להתכונן להפיכה צבאית כנגד הממשלה, שבראשה יעמדו קציני הצבא הבכירים. כאשר, שלושה ימים לאחר מכן (ב-14 ביולי), באותו בית קברות במדריד, נערכו הלוויותיהם של חוסה קסטיליו וחוסה קאלבו סוטלו, התפרצו ברחובות הסמוכים לבית הקברות התפרעויות בין המשטרה הספרדית ומיליציות פשיסטיות, ובכך נוספו עוד ארבעה הרוגים לעימות שבין הימין והשמאל בספרד.
מלחמת האזרחים
ב-17 ביולי 1936, הוביל גנרל פרנקו את הצבא הקולוניאלי ממרוקו כדי לתקוף בארץ האם. במקביל, כוח אחר התקדם מנווארה לכיוון דרום בפיקודו של גנרל חוסה סאנחורחו. בשאר חלקי ספרד, החלו יחידות צבאיות לנוע כדי להשתלט במהרה על מוסדות הממשלה. תנועתו של פרנקו הייתה מכוונת כדי להשתלט על ספרד בצורה חלקה ומהירה, אך התנגדות מוצלחת של הרפובליקנים בכמה מקומות כגון: ברצלונה, מדריד, ולנסיה, חבל הבסקים, וכן בעוד מקומות בספרד, פירושה היה שספרד עומדת בפני מלחמת אזרחים ארוכה ומדממת. במהרה רובה של דרומה ומערבה של ספרד נפלו לידי הכוחות הלאומניים. דוגמה טובה לפיצול ולתיקו שבין שני הצדדים היא העובדה שצבא הקבע של אפריקה, הכוח המיומן והמקצועי ביותר בכל הצבא הספרדי, ושרובו הצטרף לכוחות הלאומניים, לא הצליח לשנות את המאזן שבין שני הכוחות. מעבר לכך, שני הכוחות גם קיבלו אספקה צבאית מצד מדינות זרות; הלאומניים קיבלו עזרה ממדינות הציר המרכזיות, קרי: איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית, וכן גם מפורטוגל השכנה; ומנגד, הרפובליקנים קיבלו עזרה מברית המועצות, מקסיקו, מתנדבים קומוניסטים מאורגנים, וכן מהבריגדות הבינלאומיות.