cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rayman Origins
יכולות הפעולה של ריימן וחבריו
ריימן, וכל דמות אחרת הניתנת לשליטת השחקן כאמור, מתחיל את המשחק עם יכולת תנועה: קפיצה, התכופפות, הליכה וריצה. בדומה למשחק הראשון, במהלך המשחק ריימן רוכש יכולות פעולה נוספות שמוענקות לו מהפיות הטובות.
בניגוד לשתי היכולות הראשונות, שלוש היכולות האחרונות שריימן וחבריו מקבלים אינן משפרות את ארגז הכלים של השחקן בשליטה במשחק, אלא תלויות בעיצוב השלבים שיצדיק את השימוש בהן.
הדמויות
ישנם גם קוסמים ועוד 2 סוגים של ריימן: ריימן כחול וריימן סגול וכמובן גלובקס אדום. את כל שאר הדמויות הללו אפשר לקבל תוך כדי השגת ״סמיילים״. הכסף של המשחק שאותו ניתן להשיג מהשגת עששיות בשלב, מציאת חדרים סודיים וכו'..
הבוסים
ציפור הלעג - ציפור מפלצת המופיעה בשלב רכיבה על מוסקיטו הראשון צבעה בצהוב והיא מתקיפה תוך כדי שאיפת פצצות.
גולם האבן - מפלצת אבן הבנויה כתפיים ומעלה כדי לפגוע בו צריך להרביץ בנקודות הפגיעה שמופיעות מסביב לראשו. מתגורר בפיקה המיסטי.
דייסי - המלך של 'ארץ הג'ונגלים' מהסיוט נהפך למפלצת בעלת ראש גדול ובעל קוצים על ראשו מתקיף בשלושה מתקפות שונות כשמנצחים אותו הוא חוזר למלך שנראה כמו פרח.
ציפור הלעג חוזרת - המלך של 'ארץ המדברים המוזיקליים' מהסיוט נהפך לציפור הדומה לציפור משלב היי הו מוסקיטו (שלב רכיבה על מוסקיטו הראשון) רק בצבע ירוק רקוב כשמנצחים אותו הוא חזר למלך שנראה כמו גוזל.
דרקון חריף - המלך של 'ארץ המטבחים הלוהטים' מהסיוט נהפך למפלצת ענק שבלעה את ריימן וחבריו אחר כך צריך לחסל את הסיוט מבפנים כשמנצחים אותו הוא חוזר למלך שנראה כמו דינוזאור קטן.
מפלצת ים אדומה - מפלצת נחש ענקית שהייתה המלך של 'ארץ הימים' אשר כשהוא תוקף קשה לתקוף אותו כשהוא מפסיד הוא חוזר למלך שנראה כמו חסילון. יצור מכני שדומה מופיע בRayman Legends.
האמא של הסיוטים - מפלצת אכזרית ומרושעת אשר חיה בארץ המתים הזועמים בעלת צמידים וכפות ידיים קוצניים בעלת גודל אדיר בהתחלה רואים אותה מורחת לק אחר כך מתחיל הקרב הדרך היחידה להילחם בה היא להגיע לראשה ולפגוע בכל עינייה הרבות אחר כך צריך להגיע שוב לראש שלה ולפגוע נקודת הפגיעה ואחרי זה היא מתפוצצת ומשתנה לדמות הדומה לנימפות.
רובו דייסי - רובוט הדומה לדייסי המפלצתי רק מכני ובעל אותן המתקפות אבל רק שתיים מהם, וכשמביסים אותו הוא מתפוצץ נמצא בעננים המצוברחים.
רובו לעג- רובוט הדומה לציפור הלעג חוזרת במתקפות ו בדרך התקיפה כמו רובוט דייסי צריך לפגוע בו רק פעמיים והוא מתפוצץ נמצא בעננים המצוברחים.
מאפיינים נוספים
ריימן מאוד פגיע במשחק, לעומת המשחקים הקודמים. פגיעה יחידה גורמת לפסילה. מדי פעם נמצאים בשלבים לבבות, שאיסופם גורם ללב לרחף סביב דמות השחקן, ולהוות מעין מגן חד פעמי בפני פגיעה. ניתן לאסוף לבבות ללא הגבלה, כל עוד השלב מספק אותם, אך לא ניתן לצבור יותר מלב אחד בכל פעם. איסוף לב כאשר לב כבר מצוי ברשות השחקן, יספק לו כתחליף כמה לומים.
הלומים, יצורים צהובים זוהרים, הם רכיב משמעותי במהלך השלבים. הם נאספים לרב כקבוצות של יחידים, בדרך כלל מפוזרים באוויר בגלוי בסביבת השלב, לפעמים במצב סטטי ולפעמים במסלול שיוט קבוע באוויר. לעיתים הלומים חבויים במקומות נסתרים (ניתן לזהות אותם על ידי בועות קטנות), שדריכה או חביטה בהם תפריח אותם אל האוויר בתוך בועות, שם הם ימשיכו לרחף עד שהבועות תתפוצצנה או תצאנה מחוץ לטווח הישג יד. במקומות נסתרים יותר, או מסוכנים יותר, מצויים מטבעות ענקיים ששוויים 25 לומים. מכיוון שמטבעות אלו נמצאים במקום מאתגר, חלק מן האתגר הוא גם לאסוף אותם ולהתרחק ממקום איסופם בשלום, ורק כאשר עברו כמה שניות ללא פגיעה בשחקן, או שהוא התרחק מספיק ממקום האיסוף - הלומים "יכנסו" לחשבון. אם השחקן יפגע לפני כן, המטבע יחזור בשלמותו למקומו. גם חיסולם של אויבים מקנה לומים, ולרב שניים: אחד בחיסול עצמו, הגורם לאויב להתנפח, ושני בגרימה להתפוצצות האויב המנופח. בנוסף לאלו, בשלב רבים יש "מלך לומים", שכאשר השחקן אוסף אותו, כל הלומים בשלב (גם אלו שאינם ישירים, כמו אלו הנאספים מלב נוסף) זוהרים באדום לכמה שניות. כאשר לום נאסף בעודו זוהר באדום הוא שווה פי שניים מערכו.
מודים
למשחק נוצרו מספר מודים בהם מתאפשרת האפשרות לשנות טקסטורה. מוד שבו הטקסטורה של ג'ונגל הג'יבריש משתנת פיקצ'אר סיטי שזה עולם מהמשחק הראשון של ריימן. יש גם את מדבר הדידג'רידו שהחליפו אותו ב־band land. יש את ארץ הגרגרנים שהוחלף בארמון הממתקים של מיסטר דארק.
סגנון אומנותי
במרץ 2012, זכה Rayman Origins בפרס ההישג האומנותי בטקס פרסי משחקי הווידאו (British Academy Games Awards) של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשנת 2012.
פסקול
הנעימות במשחק מגוונות, וכוללות מאפיינים בולטים של סוגות רבות, ביניהן מוזיקת עולם (בעיקר לטינית, אסייתית ואבוריג'ינית), ג'אז, ופסי קול של סרטים בסוגות שונות, כגון מערבונים, סרטי ריגול וגיבורי על. רב הפסקול נכתב על ידי המלחין כריסטוף הָארֵל, שעבד בעבר עם מישל אנסל, מעצב ריימן, על כותר אחר של יוביסופט: Beyond Good & Evil. כתוצאה מכשל בתכנון הזמנים, עמדו להארל רק שלושה חודשים לעבודתו על המשחק, ואת עבודתו השלים בילי מרטין. הפסקול הוקלט בביצוע של תזמורת Star Pop Orchestra בפאריס, וזהו ככל הנראה הפסקול היחיד בסדרה שלא נוצר באמצעות מחשוב (סנתוז).
אסטרולוגיה
האסטרולוגיה חדרה לרוב תרבויות העולם בצורה זו או אחרת, וניתן לראות ביטויים שלה לאורך כל ההיסטוריה בתרבויות שונות, הן בדתות המונותאיסטיות והן בדתות פוליתאיסטיות.
החישובים הנערכים באסטרולוגיה כרוכים בחשבון אריתמטי וגאומטריה פשוטים ובאים למקם את הכוכבים בתאריכים ובזמנים נתונים לפי טבלאות מוכנות מראש. יש אסטרולוגים הטוענים כי ניתן לתת בסיס מדעי מוצק יותר לאסטרולוגיה, אך הקהילה המדעית דוחה טענות אלו. רוב האסטרולוגים מגדירים את מלאכתם אומנות הממזגת חישובים עם תפיסה אינטואיטיבית.
האסטרולוגיה המערבית קשורה קשר הדוק לתפיסות קוסמולוגיות גאוצנטריות, המעמידות את כדור הארץ במרכז היקום ומבחינות הבחנה מהותית בין העולם הארצי לעולם השמיימי של כוכבי הלכת והשבת. תפיסה זו הופרכה עם התפתחות האסטרונומיה ופיתוח חוקי המכניקה הקלאסית. בעבר הייתה האסטרולוגיה קשורה קשר הדוק לתמונת העולם המדעית ולמעשה לא היה הבדל בינה לבין האסטרונומיה, אך עם הזמן האסטרונומיה התפצלה ממנה. כיום, עם התפתחות המערכות הממוחשבות המתקדמות, יש ענף מתפתח באסטרולוגיה המערבית המודרנית העוסק במפות הליוצנטריות.
מסורות
יש כמה מסורות שונות באסטרולוגיה. חלקן שותפות במאפיינים דומים משום העברתן של השיטות בין התרבויות, חלקן התפתחו בבידוד מוחלט ופיתחו גישות שונות לגמרי, אף שגם במקרים אלו קיימים קווים מקבילים מסוימים שכן שהמסורות מבוססות על אותן תופעות האסטרונומיות.
המסורות העיקריות באסטרולוגיה העולמית:
היסטוריה
משערים כי האסטרולוגיה הבבלית החלה להיכנס לתרבות המערבית בתקופה ההלניסטית בראשית המאה ה-4 לפנה"ס. לפי המסורת הרווחת היה זה ברוסוס (Berosus) מהאי קוס אשר ייבא את האסטרולוגיה ליוון. את הקרקע לקבלת האסטרולוגיה הכינו הפילוסופים היווניים. הראשונים להשתמש ולפתח את האסטרולוגיה היו המלומדים, בעיקר האסכולה הסטואית. בשלב זה החלו היוונים לפתח את האסטרולוגיה האישית, ה"הורוסקופ" (horoskopos מלשון hora - שעה, skopos - התבוננות) כתרשים של מיקומי הכוכבים בעת הלידה. הורוסקופ זה הושפע, ככל הנראה, מהחשיבה המיצרית שממנה הושפעו המלומדים שישבו באלכסנדריה העתיקה. האסטרולוגיה הפכה לפופולרית ביוון רק במאה השנייה לפנה"ס.
אחד הספרים המרכזיים באסטרולוגיה המערבית בזמן העתיק, הטטרביבלוס ("ארבעת הספרים"), נכתב על ידי החכם ההלניסטי תלמי, אבי השיטה הגאוצנטרית באסטרונומיה, ששלטה בכיפה עד ראשית העת החדשה. התפיסה האסטרולוגית של ימי הביניים הושפעה רבות מהפילוסופיה הנאופלטונית, שסברה כי העולם נובע מהאל דרך השכלים הנבדלים, אשר כל אחד מהם קשור לאחד מהספירות (כדורים) נושאות הכוכבים. באופן דומה, טענו האסטרולוגים המונותאיסטים כי באמצעות תנועות הכוכבים שולט האל באירועים בכדור הארץ. טענה זו הופרכה על ידי המדע וכיום ידוע שהשמיים לא בנויים מספרות נושאות כוכבים.
כבר בימי הביניים הקימה על עצמה האסטרולוגיה מתנגדים רבים, שיצאו בעיקר נגד התפיסה הדטרמיניסטית הנובעת ממנה, לפיה הכול קבוע מראש ומעשיו של אדם אינם יכולים לשנות את גורלו. התנגדות עזה יותר עוררה המגיה האסטרלית - זרם באסטרולוגיה, לפיו כשם שהכוכבים משפיעים על המתרחש בעולמנו, יכולים בני האדם, באמצעות טקסים מסוימים, להשפיע עליהם ולבקש את חסדם. גישה זו הוכרזה על ידי הנצרות כעבודת אלילים.
אסטרולוגיה מערבית
האסטרולוגיה המערבית המודרנית מבוססת על מפות אסטרולוגיות המחושבות לרגע מסוים, בדרך כלל רגע הלידה של בן אדם. המפות מנותחות לפי מערכי הכוכבים ומיקומם באזורי השמיים.
האסטרולוגיה המערבית מבוססת על השנה הטרופית (אסטרולוגיה טרופית) המבוססת על תנועת השמש בשמיים ללא תלות במיקום השמש במזל מסוים (אסטרולוגיה סידרית), באופן זה, מזל טלה מתחיל ביום השוויון האביבי, מזל סרטן מתחיל ביום הארוך ביותר בשנה, מזל מאזניים מתחיל ביום השוויון הסתווי ומזל גדי מתחיל ביום הקצר ביותר בשנה.
סדר החשיבות בניתוח מפה אסטרולוגית הוא:
הכוכבים והנקודות החשובות
האסטרולוגיה המודרנית משתמשת בעיקר בכוכבי הלכת ובנקודות הבאות. ההתחשבות בכוכבים ובנקודות נעשית על ידי התבוננות בזויות הנוצרות ביניהם, במזלות ובבתים בהם הם נמצאים.
המזלות
גלגל המזלות באסטרולוגיה המערבית המודרנית בא לחלק את השמיים ל-12 חלקים שווים, החל מנקודת השוויון האביבית. המזלות באסטרולוגיה שואבים את שמם והגדרותיהם מקבוצות הכוכבים המקבילות להם, אם כי נדידתן של נקודות השוויון הביאה לכך שהמיקומים אינם חופפים יותר (כיום הבדל של כ-30° או סימן אחד שלם). משמעות המילה הלועזית לגלגל המזלות, זודיאק, היא "מעגל בעלי החיים" ביוונית.
המזלות באסטרולוגיה באים להגדיר תכונות בסיסיות לכוכבים בהתאם למיקומם בגלגל. כיום נפוץ השימוש הבלעדי במזל בו נמצאת השמש להגדרת תכונות אישיותיות לפי תאריך הלידה, במיוחד בעיתונים ובכתבי עת. היות שהאסטרולוגיה המערבית מתבססת על רכיבים שמימיים רבים, אסטרולוגים רבים סולדים משימוש פשטני זה, במיוחד היות שהשפעתם של הזוויות הנוצרות בין הכוכבים השונים מקבלים משקל רב יותר מאשר המזלות בהם נמצאים אותם הכוכבים.
ניתן לחלק את המזלות ל-3 מצבים שהם האיכויות השונות בכל מזל:
הזוויות בין הכוכבים
הזוויות הנוצרות בין הכוכבים והנקודות במפה האסטרולוגית מקבלים משקל רב ביותר. לכל זווית מוגדרת רמת דיוק בהתאם לחשיבותה, כאשר רבים מחשיבים דיוק גבוה יותר בזווית כמשקף את ההשפעה כחזקה יותר. כך למשל זווית של 92° בין נגה למאדים נחשבת ל"ריבועית" (90°) היות שלזווית בדרך כלל מתאפשרת רמת דיוק של 8°-10° +/-.
הזוויות העיקריות באסטרולוגיה הם:
הבתים
מערכת הבתים באסטרולוגיה באה לחלק את השמיים (כולל האזורים המוסתרים על ידי כדור הארץ) מזווית הראיה של נקודה מסוימת על כדור הארץ, בשעה מסוימת (מדויקת) ביום או בלילה. החלוקה לבתים מתחילה לרוב מנקודת האופק המזרחי. החלוקה היא לשנים-עשר בתים, אשר גודלם עשוי להיות קבוע או משתנה בהתאם למערכת הבתים שבשימוש.
הבתים מייצגים אזורים ותחומים בחיים, והם מספקים פוקוס וכיוון לאנרגיות של הכוכבים והנקודות שבמפה האסטרולוגית.
הקשרי הבתים
גם לפי סדר 12 המזלות בגלגל והשפעתם.
האסטרולוגיה ביהדות
יחסם של אישים במחשבת ישראל לאסטרולוגיה הוא דו-ערכי, בלשון חז"ל אסטרולוגיה נקראת איצטגנינות ויש לה קונוטציה שלילית.
בתלמוד בבלי מובאת מחלוקת בין חכמי ישראל האם המזלות משפיעים על גורלו של אדם. הדעות התומכות הם של רבי יהושע בן לוי שמפרט את טיפוסי האנשים לפי המזלות השונים ושל רבי חנינא שסובר "מזל מחכים, מזל מעשיר, ויש מזל לישראל". לתפיסה זו שהמזל משפיע ישנה תמיכה באימרה, כי "הכל תלוי במזל אפילו ספר תורה שבהיכל".
למול תפיסה זו, ישנה התפיסה של רבי יוחנן כי "אין מזל לישראל", שמסתמך על הפסוק "כה אמר ה' אל דרך הגוים אל תלמדו ומאותות השמים אל תחתו כי יחתו הגוים מהמה". לתמיכה בשיטתו מובאים גם הדעות של רב, שמואל ורבי עקיבא שניתן ללמוד מהם שאין מזל לישראל.
ישנה גם תפיסת ביניים שגורסת כי למזל יש השפעה, רק למי שמאמין בו ומתעסק איתו, אבל מי שמתמים (כלומר נשאר לא מודע) את עצמו ונוהג על פי מה שראוי נמלט מגורל המזל. באותו מקום האסטרולוגיה נקראת נחש וניחוש, ויש לה משמעות שלילית שגובלת בעבודה זרה. בתפיסה זו כנראה הולך המהר"ל שאף מחלק בין השפעת המזל על היחיד לבין השפעתו על כלל ישראל (חידושי אגדות - מסכת שבת).
בתורת הקבלה של ימי הביניים ישנה קבלה רחבה יותר של תורה זו והתאמתה לרוח היהדות בכלל ולקבלה בפרט, אשר לימים פיתחה מעין גרסה משלה לתורה זו ונקראת לרוב "אסטרולוגיה קבלית". בין אוהדי האסטרולוגיה בקרב חכמי היהדות ניתן למנות את הרמב"ן, הראב"ד הראשון ודון יצחק אברבנאל, לעומתם הרמב"ם היה ממתנגדיה.
האסטרולוגיה בהלכה
הרמב"ם פסק שהאסטרולוגיה היא ה'עינון' שנאסר בתורה, לרבות עשיית מעשה לפי הורוסקופ אסטרולוגי. פוסקים אחרים סברו שיש לאסטרולוגיה יסוד, ואף שאסרו להיוועץ באסטרולוגים "משום שנאמר תמים תהיה עם ה' אלהיך", קבעו: עניין ש"אדם יודע שהוא כנגד המזל, לא יעשה ולא יסמוך על הנס".
ביקורת מדעית
האסטרולוגיה פרחה כאשר היקום הידוע כלל בקושי את כדור הארץ וסביבתו הקרובה, והיא משתמשת בהשלכה דו־ממדית של שמיים תלת־ממדיים. למעשה אין קשר בין הכוכבים הנמצאים בקבוצת כוכבים כלשהי, וכוכבים רחוקים וקרובים משמשים בערבוביה מפני שהם בכיוון קרוב אחד לשני מנקודת המבט של מערכת השמש.
גורמים נוספים המעלים חשד כלפי האסטרולוגיה:
האסטרונום והסופר קרל סייגן, כולל בין היתר בביקורת על אסטרולוגיה הן התחשבות לא נכונה של האסטרולוגים במיקום גרמי השמיים, והן אי-עמידה שלהם במבדקים שיאשרו את נכונות ניבויי השיטה. הוא מציין את חוסר התחשבותם של האסטרולוגים בקביעת מיקום הכוכבים בהשתברות האור באטמוספירה; התחשבות האסטרולוגים רק בגרמי שמים הנראים בעין ללא שימוש בעזרים כפי שהיה ידוע לתלמי במאה השנייה, והתעלמות ממבחר גרמי השמיים שהתגלו בעת החדשה (תוהה מה לגבי אסטרואידים); חוסר עקביות בין הדרישה למידע מפורט על שעת הלידה לבין התעלמות מפרטי מקום הלידה (ציוני הקואורדינטות שלה), אי הצלחה של אסטרולוגיה במבחני תאומים זהים; הבדלים גדולים בין הורוסקופים של אסטרולוגים שונים על אותו אדם, והעדר מתאם מוכח בין הורוסקופים לבין מבדקים פסיכולוגיים תקפים.
הסבר אפשרי לעובדה שאנשים רבים מקבלים את נכונותם של הורוסקופים מספק אפקט פורר (קרוי גם "אפקט בארנום"), הגורם לאנשים לראות בניסוחים מעורפלים וכלליים שמגמתם הכללית חיובית (כגון "לעיתים אתה פתוח וחברותי אך במצבים אחרים מופנם") כתיאורים קולעים של אישיותם.
האסטרולוגיה במשפט הישראלי
שאלת מעמדה של האסטרולוגיה הגיעה לערכאות משפטיות בתביעת דיבה שהגיש אסטרולוג נגד רשות השידור וטומי לפיד, לאחר שלפיד כינה אותו במהלך התוכנית פופוליטיקה "נוכל" ואת מקצוע האסטרולוגיה בכלל "נוכלות". בית המשפט קבע כי אמנם אין האסטרולוגיה מהווה מדע שיש לו ביסוס כלשהו, אך העיסוק בה אינו בהכרח נוכלות. בפסק דין אחר, שבו נתבע אסטרולוג לדין לאחר שתחזיתו התבדתה, דחה בית המשפט את התביעה בנימוק כי מי שמאמין לתחזיות אסטרולוגים שם את כספו על קרן הצבי.
הרמב"ם
הרמב"ם התנגד בחריפות לאסטרולוגיה. דוגמה לכך ניתן לראות באיגרת תימן שלו, שבה כתב: הרמב"ם גם כתב בעברית איגרת שלמה לקהילת מונטפשליר בה הוא שולל נחרצות את האסטרולוגיה.
Windows Media Player
Windows Media Player הוא נגן מדיה אשר יצרה חברת מיקרוסופט התומך בהשמעת מוזיקה וצפייה בקובצי וידאו מבית. התוכנה יצאה גם בגרסה המותאמת למערכות ההפעלה Pocket PC ו-Mac OS ודחקה את נגן RealPlayer מבכורתו, כאשר חברת מיקרוסופט הפיצה בחינם את הנגן במערכות ההפעלה שלה, כאשר חזרה על מודל הפעולה של הפצת דפדפן האינטרנט אינטרנט אקספלורר, שגם הוא דחק דפדפנים מתחרים.
הנגן מנגן פורמטים רבים ושונים, בהם MP3, וגם קבצים בפורמטים של מיקרוסופט WMA (Windows Media Audio) וקובצי וידאו WMV (Windows Media Video). לנגן יש אפשרות לשמור מהתקליטור לדיסק הקשיח במחשב קובצי אודיו בפורמטים שונים כולל MP3, אך לא כבררת מחדל.
Windows Media Player הוא גרסה חדשה לנגן המדיה המיושן "Media Player" שפעל על מערכות ההפעלה Windows 95 ו-Windows NT.
ל-Windows Media Player, קיימים נגני מדיה מתחרים נוספים כמו: RealPlayer ,Winamp ,QuickTime ו-iTunes
צירוף התוכנה למערכת ההפעלה חלונות עורר מחלוקות רבות בטענה כי הצירוף מדכא תחרות ומעודד מונופול של מיקרוסופט גם בתחום נגני המדיה. בשנת 2004, קיבלה חברת מיקרוסופט הוראה להפיץ באירופה ובקוריאה הדרומית גרסה של מערכת ההפעלה נטולת הנגן, אך מיקרוסופט בחרה להתעלם מההוראה ונקנסה על כך.
נכון ל-2009, גרסת הנגן העדכנית היא 12 שמופצת כחלק ממערכות ההפעלה Windows 7 ו-Windows 8 ואינה זמינה למערכות הפעלה אחרות. החל מגרסה 10 ומעלה, הנגן אינו מסוגל לעבוד במערכות ההפעלה Windows 2000 ומטה.
לנגן מספר מוצרים משלימים למשתמשים ולמתכנתים המופצים בחינם, והמאפשרים בין היתר קידוד של קובצי מדיה לפורמטים שונים, עבודה עם פורמטי המדיה של מיקרוסופט, ושידור חי של קובצי מדיה ברשת.
ניקולאוס מרקטור
ניקולאוס מֶרְקָטוֹר (גרמנית: Nicolaus Mercator; סביבות 1620 – 14 בינואר 1687), שנודע גם בשמו הגרמני ניקולאס קַאוּפְמן, היה מתמטיקאי ומדען.
ביוגרפיה
ניקלאוס קאופמן נולד בערך בשנת 1620 בדוכסות הולשטיין, בן למרטין קאופמן, מנהל בית ספר באולדנבורג. בשנת 1632 החל ללמוד באוניברסיטת רוסטוק, סיים לימודיו בשנת 1641, ועבר לזמן קצר לליידן. שינה את שם משפחתו למרקטור (בלטינית: סוחר). בשנים 1648-1642 התגורר בהולנד. בשנים 1654-1648 לימד באוניברסיטת קופנהגן ופרסם ספרי לימוד לטריגונומטריה, גאוגרפיה ואסטרונומיה. נאלץ לעזוב את האוניברסיטה לאחר שזו נסגרה מחמת מגפה. בשנים 1657-1655 התגורר בפריז. בשנים 1682-1658 לימד מתמטיקה בלונדון וקיים קשרים עם ויליאם אוטרד, ג'ון פל וג'ון קולינס. בשנת 1664 יצא לאור ספרו Hypothesis astronomica nova, שבו הציג את חוקי קפלר יחד עם רעיונות משלו. תכנן כרונומטר ימי עבור צ'ארלס השני, מלך אנגליה, לשם איתור מדויק של קווי אורך בים. בזכות זאת הצטרף בשנת 1666 לחברה המלכותית ופעל בשיתוף פעולה עם רוברט הוק, ולאחר מכן גם עם אייזק ניוטון. בשנת 1682 עבר לפריז, לאחר שלא הצליח לקבל משרה נאותה באנגליה, ובשנים 1687-1682 תכנן והקים את המזרקות בארמון ורסאי. נפטר בוורסאי בשנת 1687.
במתמטיקה נודע בעיקר בזכות חיבורו Logarithmo-technica, על לוגריתמים, אותו פרסם בשנת 1668. בחיבור זה תיאר את טור מרקטור, שהתגלה באופן עצמאי גם על ידי גרגואר דה סן-וינסנט והוא למעשה טור מקלורן של לוגריתם טבעי:
חיבור זה הוא החיבור הידוע הראשון שבו נעשה שימוש במושג 'לוגריתם טבעי' (בצורה הלטינית: log naturalis). השימוש שלו במושג זה מפתיע, משום שקדם לפיתוח החשבון האינפיניטסימלי, שבמסגרתו מופיעות מרבית תכונות הטבעיות של הלוגריתם.
לעולם המוזיקה תרם תיאור מדויק של כוונון מושוה ל-53, שהיה בעל חשיבות תאורטית, אך לא נכנס לשימוש.
Program Segment Prefix
במערכת ההפעלה DOS, תחילית מקטע התוכנית (באנגלית Program Segment Prefix, ובקיצור PSP) היא מבנה נתונים בגודל של 256 (100h) בתים, המשמש את מערכת ההפעלה לשמירת נתונים שונים על התוכניות המופעלות בה. כאשר תוכנית נטענת לזיכרון לשם הרצה, המערכת יוצרת עבורה את טבלת ה-PSP ומעדכנת בה את השדות השונים. התוכנית עצמה נטענת לזיכרון מיד לאחר הטבלה. בקובץ COM מקטע ה-PSP הוא מקטע הבסיס של התוכנית וטבלת ה-PSP נטענת בתחילתו, כך שהתוכנית עצמה נטענת תמיד בהיסט של 100h בתים.
שימושים
כתובת מקטע ה-PSP של תוכנית משמשת כמזהה ייחודי שלה (Process ID) עבור מערכת ההפעלה בפעולות של ניהול משאבים (זיכרון וקבצים).
הנתונים השמורים ב-PSP משמשים בעיקר את מערכת ההפעלה. השימוש הנפוץ ביותר בתוכנה הוא קבלת הפרמטרים שבשורת הפקודה.
שלינג
{{פירושונים|
ראו גם
}}
האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים
האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בישראל בכל הזמנים כוללים אלבומי אולפן, אלבומי אוסף ואלבומי הופעה.
האלבום הנמכר ביותר בישראל (נכון לשנת 2018) הוא אלבום הפריצה של אייל גולן, "בלעדייך" (1997), ואחריו שני האלבומים הבאים שלו, "חייל של אהבה" (1998) ו"הסתכלי אלי" (1999); את שלושתם הפיקו זאב נחמה ותמיר קליסקי דרך חברת ההפקה העצמאית "שולטן". גולן הוא גם האמן שהכי הרבה אלבומים שלו, 18 במספר, נכנסו לרשימת האלבומים הנמכרים ביותר. שלמה ארצי הוא האמן השני בעל מספר האלבומים הגבוה ביותר ברשימה, עם 13 אלבומים; אחריו שרית חדד עם שישה אלבומים; ואחריה ריטה עם חמישה (ועוד אלבום הופעה מוקלט עם בעלה דאז, רמי קליינשטיין - "המופע המשותף", 2001).
האלבום שנמכר בחנויות בזמן שיא הוא "ילדה של אהבה" (2002) של שרית חדד, שהגיע ל-80 אלף עותקים ביומיים; אחריו "רחוק מכאן" (2016) של אייל גולן, שהגיע ל-60 אלף עותקים בתוך יומיים; "דרך לחיים" (2010) של גולן, שמכר 40 אלף עותקים ב-24 שעות; ואחריו "תפתח חלון" (1999) של ריטה, שמכר 20 אלף עותקים ב-24 שעות.
100 אלף עותקים ומעלה
*הנתונים מבוססים נתוני אקו"ם, מקור חדשות מוסמך, או מעמד האלבום כפלטינה כפולה ומעלה.
60 אלף עותקים ומעלה
*הנתונים מבוססים נתוני אקו"ם, מקור חדשות מוסמך, או מעמד האלבום כפלטינה כפולה ומעלה.
אלבומים ישראלים נוספים נמכרים במיוחד
ברשימה זו אלבומים אשר מכרו משמעותית יותר (קרי לפחות 10,000 יותר) מאשר פלטינה, אבל לא הגיעו למעמד אלבום פלטינה כפול.
*הנתונים מבוססים נתוני אקו"ם או מקור חדשות מוסמך.
מינדאוגאס קלונאס
מינדאוגאס קלונאס (בליטאית: Mindaugas Kalonas; נולד ב-28 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
קלונאס גדל במחלקת הנוער של דינמו מוסקבה ולאחר מכן עבר לרובין קאזאן ומשם לספורטינג בראגה, אך באף אחד מהמועדונים לא זכה ולו לדקת משחק אחת. בשנת חתם בליאפייס מטאלורגס הלטבית עימה זכה באליפות באותה שנה ובגביע הלטבי עונה לאחר מכן. בשנת חזר לרוסיה כאשר חתם בקובאן קרסנודאר, אך גם בה לא הצליח להשאיר חותם. לכן עזב וחתם בריגה. ב-31 ביולי 2008 בבוהמיאן ולמחרת ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. באותה עונה זכה קלונאס עם המועדון בדאבל. בשנת חתם במטאלורג זפוריז'יה האוקראינית. ב-23 ביולי 2012 חתם בסטומיל אולשטין הפולנית. בינואר הצטרף קלונאס לרוואן באקו האזרית במדיה הבקיע 8 שערים ב-13 משחקי ליגה ובאותה שנה אף נבחר כדורגלן הליטאי של השנה. בסוף העונה הא חתם בבאקו, ובמהלך העונה הושאל לסימורק עד לסיום העונה. ב-10 ביוני 2014 קלונאס חתם בהפועל חיפה לשנתיים. ב-11 בדצמבר שוחרר מהמועדון וחתם בסקונטו ריגה עד לסיום העונה. בקיץ חזר לרבאן באקו, אך שוחרר לפני תחילת העונה לאחר שהמאמן לא היה מרוצה ממנו באימונים. בספטמבר חתם במ.כ. נצרת עילית מהליגה הלאומית.
קריירת נבחרות
קלונאס שיחק בנבחרת ליטא החל משנת. ב-6 בספטמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. קלונאס היה חלק בלתי נפרד מסגל הנבחרת עד שנת. בעקבות הצלחתו ברוואן באקו, הוא חזר לסגל הנבחרת בשנת. בשנת 2014 פרש מהנבחרת.
פליוהיפוס
פליוהיפוס (שם מדעי: Pliohippus; מילולית: "מעבר לסוס") הוא סוג בעל חיים ממשפחת הסוסיים, אשר התקיים בתקופת המיוקן באמריקה הצפונית. הייתה לו אצבע אחת בכל רגל. נמנה עם אוכלי העשב ונחשב אחד מאבותיו של הסוס. הוא הגיע לגובה 120 ס"מ בכתפיו ושקל 100 קילוגרם בממוצע.
לסוס זה היו רגליים חזקות בעלות אצבע קשיחה בכל רגל, שהותאמו לחיים בערבות עשב רחבות בהם היה צריך לרוץ במהירות כדי להימלט מטורפים.
המאובנים של סוס זה התגלו בנברסקה וקולורדו שבארצות הברית וגם בקנדה.
סוס קדום זה תואר על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1874.
בתרבות
סוס זה הופיע בסדרה ענקי עידן הקרח.
ריחן (מושב)
רֵיחָן היא התנחלות ומושב עובדים קהילתי, השוכן בגוש שקד שבצפון השומרון, באזור קציר. היישוב שייך למועצה אזורית שומרון.
היסטוריה
ההתנחלות עלתה על הקרקע כהיאחזות נח"ל על ידי גרעיני הנח"ל סנונית ואלעד ב-11 בספטמבר 1977. בעת ההקמה עלו טענות של ערבים לבעלות על האדמות עליהן היא הוקמה וסגנית פרקליט המדינה, פליאה אלבק יצאה לשטח לוודא שמדובר באדמות מדינה. ריחן אוזרח ביוני 1979, עת הפך למושב שיתופי. התנועה המיישבת בו הייתה תנועת העובד הציוני.
שטח השיפוט של ריחן 13,442 דונם, ממוצע של 74 דונם לנפש.
ביישוב פועל לול תרנגולות ומטע זיתים.
יישובים ישראליים סמוכים הם שקד, חיננית וטל מנשה. יישובים פלסטינים סמוכים הם אום א-ריחאן, ח'רבת טורה אל-ע'רביה, זבדה וברטעה.
מצפון ליישוב מצויה שמורת הטבע יער ריחן. על שם היער קרוי היישוב.
היישוב נמצא בצידה המערבי של גדר ההפרדה, יחד עם היישובים הסמוכים לו.
ביישוב שתי אגודות האחת חקלאית שיתופית (שבעה חברים) והשנייה קהילתית. ביישוב כ-105 משפחות בעלות אופי חילוני, חלקן מסורתיות.
נפאל
הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל (בנפאלית: संघीय लोकतान्त्रिक गणतन्त्र नेपाल) היא מדינה הררית בדרום אסיה, הגובלת ברפובליקה העממית של סין מצפון ובהודו ממערב, ממזרח ודרום. חלק ניכר משטחה מורכב מרכס הרי ההימלאיה, כולל המקום הגבוה בעולם, הר האוורסט. כ-19 אחוז משטחה של נפאל מוכרזים כשמורות טבע וחי.
היסטוריה
בעמק קטמנדו קיימת התיישבות חקלאית משמעותית לפחות החל מהמאות הראשונות לפני הספירה, ושלטון מלוכני ריכוזי החל מהמאה החמישית לספירה. עם זאת, לאורך מרבית ההיסטוריה לא היה שטח מדינת נפאל המודרנית נתון תחת שלטון אחד, והשם נפאל התייחס לאזור עמק קטמנדו בלבד.
נפאל אוחדה במחצית השנייה של המאה ה־18, כאשר פריטוי נאראיאן שאה, השליט של נסיכות גורקה הקטנה, כבש שטחים רבים ויצר מדינה המורכבת מכמה מדינות עצמאיות. יורשיו לא הצליחו לשמור על שלטון מרכזי חזק, מה שהוביל לתקופה של מהומות פנימיות. בשיאן התרחשה מלחמה בין נפאל לבין בריטניה, שהסתיימה בהסכם שהעניק לבריטניה מספר נפות נפאליות. עם זאת, הבטיח ההסכם את עצמאותה של נפאל, והיא מעולם לא הייתה נתונה תחת שלטון קולוניאלי. היציבות חזרה לאחר 1846, כאשר משפחת ראנה תפסה את השלטון בהפיכה אלימה, וביצרה את מעמדה על ידי ראשי ממשלה תורשתיים שהשאירו את המלוכה במעמד סמלי בלבד. שלטונם נמשך עד 1951, אז חזר השלטון לבית המלוכה בהפיכה הנחשבת לייסודה של נפאל המודרנית. תחת שלטון זה נעשו ניסיונות לשילוב משטר מלוכני עם דמוקרטי ולקדם תהליכי מודרניזציה במדינה.
ב-1 ביוני 2001, הנסיך יורש העצר דיפנדרה פתח בטבח בארמון המלכותי, ככל הנראה בתגובה לסירובה של אימו, אייסוואריה, מלכת נפאל, לקבל את בחירתו בכלה. הוא ירה והרג את הוריו, המלך בירנדרה והמלכה אישוואריה, כמו גם כמה מאחיו ודודיו, לפני שירה בעצמו. ב-4 ביוני הוכרז דודו גיינדרה, אחיו של בירנדרה, כמלך נפאל.
מאז 1996 התקיים מאבק מזוין במדינה בין כוחות הממשלה לבין המורדים המאואיסטים בצפון מערב המדינה. מלחמת אזרחים זו גבתה יותר מ-12,000 הרוגים. בנובמבר 2006 נחתם הסכם שלום בין הצדדים, שבו התחייבו המורדים להעביר את נשקם וצבאם לפיקוחו של האו"ם ולהצטרף לפרלמנט ולממשלה.
בתחילת שנת 2005 פיטר המלך את הממשלה, הכריז על משטר חירום ותפס צבאית את השלטון במדינה. תחת השלטון הצבאי הקצין המלך את מאבקו במורדים.
ב-28 במאי 2008 ביטלה האספה הלאומית המיוחדת של נפאל את שלטון המלוכה.
ב-25 באפריל 2015 התרחשה סמוך למחוז לאמג'ונג רעידת אדמה בעוצמה 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט. כתוצאה מרעידת האדמה והרעידות שנלוו לה נהרגו מעל ל-8,000 אנשים במדינה, נפצעו עשרות אלפים, ונגרם נזק מוערך של כ-3.5 מיליארד דולר.
פוליטיקה
ב-1990 הוקמה מונרכיה חוקתית לאחר שנערך משאל עם. המלך בירנדרה, היה אהוד על האזרחים, אך מאבקים בין מפלגות פוליטיות ובעיות חברתיות רבות הובילו למרד מאואיסטי, שנמצא בהסלמה מאז 1996. לאחר הטבח בארמון המלכותי, ניסה המלך האחרון לקבל יותר שליטה על הממשלה, לטענתו על מנת להילחם במרד ובבעיות אחרות. הדמוקרטיה הושעתה ברובה על ידי גיינדרה, שהיה מעוניין למנות בעצמו את ראשי הממשלה.
ב-28 במאי 2008 בוטלה המלוכה והמדינה הפכה לרפובליקה דמוקרטית.
על פי חוקת נפאל מ-2015 צורת הממשל של נפאל היא משטר פרלמנטרי רב-מפלגתי, תחרותי, רפובליקני, דמוקרטי, פדרלי המבוסס על פלורליזם. דגלה של המדינה הוא הדגל היחיד בעולם שאיננו מרובע.
בית המחוקקים הפדרלי של נפאל מורכב משני בתים:
בית הנבחרים: קדנציה של חברי בית הנבחרים היא חמש שנים. בית הנבחרים מורכב 275 חברים כאשר 165 נבחרים בשיטת בחירות ישירות (לפי מחוז) ו-110 בשיטת בחירות יחסיות (לפי רשימה).
האספה הלאומית: כהונה של חברי האספה הלאומית היא שש שנים. האספה הלאומית מורכבת 59 חברים כאשר 56 חברים נבחרים מתוך חבר אלקטורים הכולל חברי מועצה ומנהלי ועידות מחוזיות וסגני יושבי ראש מועצות כפר וראשי הערים וסגני ראש עיר ומועצות עירוניות, עם משקלים שונים של קולות עבור כל ציר, עם שמונה חברים מכל מחוז, אשר כוללים לפחות שלוש נשים, אחד המשויך לקסטת הדלית, אדם אחד עם מוגבלות או המשויך לקבוצת מיעוט. שלושת הנוספים, מהם לפחות אישה אחת, נבחרים על ידי הנשיא על פי המלצת הממשלה של נפאל.
כלכלה
נפאל היא בין המדינות העניות והפחות מפותחות בעולם. כמעט מחצית מהאוכלוסייה חיה מתחת לקו העוני. חקלאות היא הבסיס של הכלכלה, ומספקת פרנסה ללמעלה מ-80% מהאוכלוסייה, ומספקת 41% מהתל"ג. תוצאי התעשייה כוללים בעיקר עיבוד של תוצרי חקלאות, בעיקר: יוטה, קני סוכר, טבק ותבואה. ייצור של טקסטיל ושטיחים התרחב והיווה כ-80% מההכנסות מייצוא בשלוש השנים האחרונות. קצב הגידול הייצור החקלאי הוא כ-5% לשנה, לעומת קצב גידול האוכלוסייה שהוא 2.3% לשנה. 15% מההכנסה במדינה מגיעה מתיירות, ו-6% מהכנסות של חיילי גורקה שכירים בצבאות הממלכה המאוחדת, הודו ומספר מלכויות קטנות.
מאז מאי 1991 מנסה ממשלת נפאל לקדם רפורמות כלכליות, במיוחד כאלה שיקדמו סחר ומשקיעי חוץ, למשל בהקלה על דרישות הרישוי והרישום של עסקים במטרה להקל על הליכי ההשקעה. הממשלה גם קיצצה בהוצאותיה על ידי צמצום סובסידיות, הפרטה של חברות תעשייה ממשלתיות ופיטורים בשירות המדינה. היציבות הפוליטית במדינה התערערה (חמש ממשלות שונות), וחוסר היציבות מקשה להשיג קונצנזוס שדרוש לביצוע רפורמות כלכליות חשובות. נפאל מעוניינת להאיץ צמיחה כלכלית על ידי ניצול פוטנציאל התיירות שלה מחד, ויצירת חשמל הידרואלקטרי מאידך - שני תחומים שזכו בהשקעות זרות. הסיכוי להשקעות או סחר חוץ משמעותיים במגזרים אחרים הוא נמוך בגלל קוטנה של הכלכלה, הפיגור הטכנולוגי, הריחוק הגאוגרפי והחשיפה לאסונות טבע. הקהילה הבינלאומית מממנת יותר מ-60% מתקציב הפיתוח של נפאל ויותר מ-28% מסך ההוצאה התקציבית במדינה, והיא תמשיך כנראה להוות מרכיב צמיחה משמעותי.
ביטחון חוץ
צבא נפאל הוא צבא קטן של 95,000 איש, צבא נפאל מתמחה בלוחמה בשלג וביחד עם הצבא ההודי אחראי על הגנה של נפאל מפני פולש זר.
גאוגרפיה
נפאל היא ארץ הכלואה יבשתית בין שתי ארצות הענק סין והודו, כשהריה הגבוהים משמשים כמעין חיץ פיזי ביניהן. שטח המדינה הוא הררי, אך עם גיוון פיזי רב. ישנם שלושה אזורים פיסיוגרפיים: טראי (שפלה) שטוח בדרום, הרים נמוכים וגבעות במרכז, והרי ההימלאיה הגבוהים ברצועה הצפונית. על ההרים הידועים נמנים הר האוורסט, בן 8,848 המטרים, וכן פסגות נוספות מעל 8,000 מטרים, כמה מהן נמצאות ברכס האנאפורנה. מבין 14 הפסגות הגבוהות בעולם, 8 נמצאות בשטחה של נפאל. מסיבה זו הפכה נפאל ליעד תיירותי מבוקש, ויש המחשיבים את נופיה כיפים בעולם.
בנפאל חמישה אזורי אקלים, המתחלקים לפי גובה, החל מאזור סובטרופי בדרום, ועד לקיץ קריר וחורף קשה בצפון. גשמי המונסון מכים בדרך כלל בנפאל בחודשים יוני עד ספטמבר, ומספקים 60 עד 80 אחוז מכמות המשקעים השנתית: 2,500 מ"מ במזרח המדינה, 1,420 באזור קטמנדו ו-1,000 במערב המדינה.
במרכז המדינה נמצא עמק קטמנדו, אחד האזורים הפוריים הגדולים בהימלאיה. זהו האזור המפותח ביותר בנפאל וליבה התרבותי והשלטוני. בגלל האופי ההררי של חלק גדול מהשטח, והיערות הצפופים בחלקו האחר, רק כ-20% משטח המדינה מעובדים חקלאית, ובנוסף לכך ישנה בעיה חמורה של כריתת יערות.
דמוגרפיה
אוכלוסיית נפאל מורכבת מקבוצות אתניות מגוונות, שאף אחת מהן אינה רוב. חלק גדול מהאוכלוסייה מהווים עמים ממוצא הודי, חלק גדול אחר ממוצא טיבטי-בורמזי, ובנוסף מתקיים מגוון גדול של תרבויות מקומיות.
כ-5% מהאוכלוסייה מרוכזים בעמק קטמנדו, שבו נמצא הריכוז הגדול ביותר של התיישבות עירונית ומוקד השלטון. תושביו המקוריים של אזור זה הם הנווארים. הקבוצה השלטת באזור הם ממוצא הודו-ארי (דוברי נפאלית), המאכלסים גם את מרבית אזור הטראי. האזורים ההרריים וחלק מאזורי הגבעות מאוכלסים על ידי קבוצות נוספות. חלקן, כמו בני הגורונג והשרפה, הגיעו בגלי הגירה מטיבט במהלך מאות השנים האחרונות. מקורן העתיק של קבוצות אחרות בבורמה ובסין. בנפאל גם אוכלוסיית מהגרים טיבטים שהתיישבו בה אחרי הכיבוש הסיני החל משנות החמישים.
הלשונות הרבות המדוברות בנפאל מתחלקות לשפות הודו-אירופיות (ביניהם שפת המדינה, הנפאלית), לשונות שמקורן טיבטי (כמו שפת השרפה), לשונות מונגוליות ושפות מקומיות אחרות.
תיעניכ
תיעניכ (בערבית: تعنّك) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין שבצפון השומרון, הממוקם כ-13 ק"מ צפונית מערבית לעיר ג'נין. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,095 תושבים.
העת העתיקה
בסמוך לכפר ממוקם האתר המקראי ועיר הלויים תענך (ביוונית עתיקה: Θαναά). החפירות בתל נערכו על ידי אלברט גלוק בעיקר בשנות ה-70 וה-80. בחפירות נמצאו שנים-עשר לוחות בכתב יתדות אכדי. כשליש מהשמות על גבי הלוחות הללו הם ממוצא חורי.
כן נמצאו כלי חרס מהתקופה הרומית, מהתקופה הביזנטית ומימי הביניים.
ימי הביניים
השרידים העיקריים הנראים כיום הם של ארמון עבאסי מהמאה ה-11.
העת החדשה
בשנת 1838 צוין תיעניכ ככפר מוסלמי בנפת ג'נין. הוא הכיל רק כמה משפחות, אך נאמר שהוא גדול בהרבה, ומכיל בעיקר חורבות. בשנת 1870 תיאר ויקטור גרן כי הכפר כולל עשרה בתים. הוא הוסיף לתאר כי "פעם דרום הכפר וכל הרמה העליונה של הגבעה המלבנית שעליה ניצב הכפר כוסו בבניינים, כפי שמוכח מתוך אינספור שברי כלי החרס הפזורים על האדמה". האבנים הגדולות יותר הובלו למקום אחר. מתחת לכפר נמצא מסגד קטן, ששימש גם ככנסייה נוצרית קדומה. כל האבנים שמהן הוא בנוי שייכות לבנייה מוקדמת; חלקו מעוטר בפסלים. בהמשך המישור נמצאים כמה בורות מים חצובים בסלע, ובאר הנקראת ביר תיעניכ.
מפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1882 תיארה את תיעניכ כ"כפר קטן, הניצב בצד הדרום-מזרחי של התל בעל אותו השם בקצה המישור. יש בו זיתים בדרום ובארות בצפון, והוא מוקף בגדרות קקטוס. יש כיפה לבנה בכפר. הבארות קדומות, וקברים חצובים ממוקמים בצפון ליד רגלי התל."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנו בתיעניכ 65 איש. במפקד 1931 התגוררו בכפר כ-64 איש ב-15 בתים. בסקר הכפרים של 1945 מנתה האוכלוסייה 100 תושבים בשטח של 32,263 דונם. 452 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 31,301 דונם לגידול דגנים, ואילו בסך הכל 4 דונם היו קרקע עירונית בנויה.
פרידריך וילהלם שלינג
פרידריך וילהלם יוזף פון שלינג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling; 27 בינואר 1775 – 20 באוגוסט 1854) היה פילוסוף גרמני. היסטוריונים של הפילוסופיה ממקמים לרוב את שלינג כחוליה המגשרת בהתפתחות האידיאליזם הגרמני, בין מורו יוהאן גוטליב פיכטה לבין ידיד נעוריו ויריבו האקדמי גאורג וילהלם פרידריך הגל.
ברבות השנים דעך מעמדה של הפילוסופיה של שלינג. בין הגורמים לכך ניתן למנות את הדומיננטיות של הפילוסופיה של הגל, שבעבודותיו המאוחרות הציג את שלינג כלא יותר מאשר הערת שוליים זניחה בהתפתחות תולדות הפילוסופיה. בנוסף, "פילוסופיית הטבע" של שלינג ספגה ביקורת בגלל נטייתה לאנלוגיות, ובשל היעדר ביסוס אמפירי. עם זאת, בשנים האחרונות חלה התעניינות מחודשת בפילוסופיה של שלינג בשל ביקורתו המאוחרת על הגל, שהשפיעה על קירקגור, פוירבך, מרקס ואחרים; הסובייקטיביות האנטי-קרטזיאנית שלו, שהשפיעה על ניטשה, היידגר ולאקאן; ועיסוקו ביחס האדם לטבע, שנעשה רלוונטי על רקע משבר האקלים.
ביוגרפיה
פרידריך וילהלם שלינג נולד בלאונברג ליד שטוטגרט ב-27 בינואר 1775. הוא פקד סמינרים פרוטסטנטים בטיבינגן (כיום גרמניה) בשנים 1790–1795, והיה מוערך בקרב פילוסופים דגולים רבים כגון: הגל, והמשורר האידיאליסט פרידריך הלדרלין.
ב-1797 עבר ליינה שבגרמניה ושם התוודע לראשונה לחלק מהרעיונות של הרומנטיקה של ינה ופגש משוררים רבים שהיו בכנסים באוניברסיטה של ינה. במשך הזמן למד בפקולטה בגרמניה והגיע לדרגת פרופסור. אף על פי שהרצאותיו בברלין היו בנוכחותם של משוררים דגולים, יצירותיו הפילוסופיות לא התקבלו ולא נחשבו בעיניהם לדבר משמעותי שיש להתייחס אליו ברצינות. למרות זאת, כיום ידוע שחשיבותו הפילוסופית והאידיאליזם שחקר משפיעה על רבים שדחו אותו, בעיקר בגלל חוגי הפוליטיקה והקבוצות הנמנות איתה.
שלינג נפטר ב-20 באוגוסט 1854 בשווייץ.
טבח מיאמי שואובאנד
'הצרות'
הסכסוך בצפון אירלנד, המכונה הצרות, החל בסוף שנות ה-60. באופן גס, הפרוטסטנטים נטו להיות לויאליסטים, דהיינו, תמכו בשלטון הבריטי, ואילו הקתולים צידדו בחבירת צפון אירלנד לדרומה, תחת שלטון אירי. שנת 1975 התאפיינה בהסלמה בהתקפות הבין עדתיות, אשר התבצעו על ידי ארגוני טרור משני הצדדים. בצד הפרוטסטנטי, אל מול ה-IRA הקתולי, התבלט ארגון כוח המתנדבים של אלסטר (UVF) שפעילותו, אשר נאסרה קודם, הותרה ב-1974, ככל הנראה בתקווה שיתרכז בפעילות במישור הפוליטי. בריטניה, מצידה, שלחה כוחות צבא לצפון אירלנד. כמו כן, ב-1970, הקימה בריטניה את "חטיבת ההגנה של אלסטר" (Ulster Defense Regiment - UDR), כוח מתנדבים בגיוס חלקי, במסגרת הצבא הבריטי, ובו כמה גדודים, אשר חייליהם, רובם הגדול פרוטסטנטים, גויסו בצפון אירלנד.
מיאמי שואובאנד
הלהקה נוסדה בדבלין בשנת 1962, וצברה פופולריות, לעיתים עד כדי תופעות המזכירות במשהו את הביטלמניה. הלהקה הייתה אהודה משני צדי הגבול שבין אירלנד לצפון אירלנד, ועל ידי בני שתי הדתות, מה גם ששלושה מבין ששת חבריה בעת התקרית היו צפון אירים, ושניים מאותם שלושה היו פרוטסטנטים. סגנונה, בדומה ללהקות שואובאנד אירי דומות, אשר היו פופולריות באירלנד דאז, כלל גרסאות כיסוי לשירי פופ ידועים בצוותא עם מוזיקת רוק, ג'אז, קאנטרי, מוזיקה לריקודים ולעיתים גם מוזיקה אירית. מאז הקמתה, הלהקה עברה שינויים רבים בהרכבה ובמועד האירוע המתואר חבריה היו: פראן או'טול (O'Toole), טוני גרפטי (Geraghty), בריאן מקוי (McCoy), דז מקאלי (McAlea), סטיבן טראוורס (Travers) וריי מילר (Miller).
תיאור האירוע
מאוחר בלילה, לאחר הופעה בעיר הצפון אירית באנברידג' (Banbridge), עשו חמישה מבין ששת חברי הלהקה את דרכם חזרה לדבלין (מילר הצפון אירי לא הצטרף לאותה נסיעה). ב-31 ביולי 1975, בשעה 2:30 לפנות בוקר, מכוניתם נעצרה במחסום דרכים שה-UVF הציב על כביש A1 בבסקהיל (Buskhill), כ11 ק"מ מצפון לניורי (Newry), במחוז דאון (Down), צפון אירלנד. אותו מחסום נראה כמחסום ביקורת של הצבא הבריטי, תופעה נפוצה בתקופת 'הצרות', ואוייש על ידי לובשי מדים בריטיים, כ-10 במספר. הנוסעים קיבלו הוראה לצאת מן הרכב ולעמוד בשורה לצד הדרך, כאשר ידיהם על ראשיהם. באותו שלב, אשר התנהל בנימוס ואפילו באווירה מבודחת, הם הזדהו כחברי הלהקה, ואחד מן המאיישים את המחסום רשם את פרטיהם. בעוד תהליך הזיהוי נערך, הגיע למקום אדם לבוש כומתה, בעל מבטא של בריטי משכיל, אשר נראה כמפקד. מאז בואו של זה, היחס אל הנוסעים הפך נוקשה.
ההתפוצצות
מחוץ לשדה ראייתם של הנוסעים, שניים מן החמושים שאיישו את המחסום הטמינו פצצת זמן בת 10 פאונד (כ-4.5 ק"ג) מתחת למושב הנהג. בשל הטלטול שעברה הפצצה בזמן ההטמנה כמו גם בשל הלחמה מרושלת של קוצב הזמן, הפצצה התפוצצה טרם זמנה. כתוצאה מההתפוצצות העזה, אשר גרמה לחלקים מהמכונית לעוף לכל עבר, שני החמושים, אשר זוהו אחר כך כהאריס בויל (Boyle) ו-ווזלי סומרוויל (Somerville), חברים ב-UVF, בו הם נחשבו לקצינים בדרגות מייג'ור ולוטננט בהתאמה, נקרעו לגזרים, כמעט עד לבלי הכר, ונהרגו במקום. נוסף לחברותם ב-UVF, בויל וסומרוויל היו חיילים ב-UDR.
מיד אחרי ההתפוצצות, חמושים אחרים החלו לירות על חברי הלהקה, ושלושה מהם: או'טול, מקוי וגרפטי, נהרגו. טראוורס נפצע מכדור דום דום ונראה כמת, דבר שככל הנראה חסך ממנו יריות נוספות. מקאלי ספג מכה מדלת המכונית אשר נעקרה בעת ההתפוצצות, ולאחר מכן הצליח להיבלע בתוך הצמחייה שבסמוך מבלי שהיורים יבחינו בו, טרם שעזבו את המקום.
לאחר מעשה
לאחר שהחמושים עזבו, מקאלי הצליח לתפוס טרמפ לניורי, ולדווח למשטרה. ה-UVF פרסם הודעה אשר זיהתה את שני מניחי הפצצה ההרוגים כחברים בשורותיו, וטען כי הירי שלאחר ההתפוצצות בא כתגובה לירי על אנשיו במחסום. פעילות הארגון חזרה ונאסרה על ידי הממשלה באוקטובר 1975.
הלהקה חזרה להופיע כשנה לאחר האירוע, מטבע הדברים בהרכב שונה, והמשיכה בכך, בהרכבים שונים, עד 1982. להקות שונות נשאו את השם 'מיאמי' גם אחר כך. בשנות ה-2000 חזרו חלק מן הנותרים מבין החברים המקוריים להופיע באירועי מחווה או זיכרון.
השערות לגבי המניע
אחת השאלות שעלו בעקבות הרצח הייתה המניע: ברור היה מזהות המתנקשים כי המדובר בלויאליסטים פרוטסטנטים, וכי עקרונית כוון המעשה כנגד הקתולים. עדיין עלו תהיות באשר לתכלית שבפגיעה בלהקה, מה גם שחבריה השתייכו לשתי הדתות. אחת ההשערות המקובלות הייתה שהטמנת הפצצה, אשר פעלה טרם זמנה, ונועדה להתפוצץ בהמשך הדרך, מטרתה הייתה להביא לכך שממשלת אירלנד תנקוט באמצעי ביטחון חמורים יותר בגבול בין אירלנד לצפון אירלנד. הפגיעה דווקא באנשים מפורסמים יחסית, נועדה לעורר הד ציבורי מוגבר ולחץ גדול יותר על ממשלת אירלנד כדי שתפעל בכיוון זה. עם זאת, ישנם קשיים גם בקו מחשבה זה, שכן אילו זאת הייתה מטרת ההתנקשות, יותר הגיוני היה לבצע אותה בכיוון הנסיעה ההפוך, מאירלנד לצפון אירלנד. כמו כן, על צידו האחד של הגבול שלטו הבריטים, אשר יכלו לכאורה לנקוט אמצעי ביטחון כרצונם.
בהמשך לקו מחשבה זה, היו שטענו כי, במישרין או בעקיפין, חוגים במודיעין הבריטי הם שעמדו מאחורי ההתנקשות, בין אם במעשה, בין אם בתמיכה, בין אם בעצימת עין. החיזוק העיקרי לכך הייתה העדות על נוכחותו של בריטי, משכיל על פי מבטאו, אשר על פי התנהגותו נראה ונשמע כמפקד. גם באשר לכך, עולות תהיות, שכן נוכחותו לכאורה של הבריטי הייתה בולטת למדי, בניגוד לכל היגיון קונספירטיבי.
לכידת חשודים ומשפטיהם
חשוד אחד במעשה, תומאס ריימונד קרוזייר (Crozier) נתפס על ידי משטרת צפון אירלנד בתחילת אוגוסט, זמן קצר אחרי האירוע. חשוד אחר, ג'יימס רודריק שיין מקדואל (McDowell), נתפס בינואר 1976. שניהם היו בעלי דרגות ב-UDR, טר"ש וסמל, בהתאמה. ב-15 באוקטובר ניתן גזר דינם, מאסר עולם שנקצב ל-35 שנה, לכל אחד מן הנאשמים. בספטמבר 1980, בפשיטה משטרתית, נתפס חשוד שלישי, ג'ון ג'יימס סומרוויל, לשעבר חייל ב-UDR ואחיו של אחד ממניחי הפצצה שנהרגו. הוא נידון לארבעה מאסרי עולם, הן על רצח שלושה מחברי הלהקה, הן על חיסול אותו ביצע ב-1974. כל הנשפטים סירבו למסור פרטים על המשתתפים האחרים באירועי המחסום, כולם הודו כי אמנם נכחו במחסום, אך הכחישו מעורבות בירי, וכולם שוחררו ב-1998, בעקבות הסכם יום שישי הטוב.
1925 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1925 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה
שלטון המנדט
הנהגת היישוב
משפטי האי-שלמות של גדל
משפטי האי-שלמות של קורט גדל הם צמד משפטים יסודיים בלוגיקה מתמטית, הענף החוקר את יסודות הלוגיקה בכלים מתמטיים.
ואילו במשפט השני הראה גדל תוצאה עוד יותר חזקה, והיא, שאף אם המערכת עקבית, לא ניתן להוכיח את עקביותה מתוך המערכת.
המשפטים מצוטטים בתרבות הפופולרית בצורות שונות, לעיתים שגויות, ובפרט יש בלבול סביב השאלה האם המשפטים טוענים ש־"קיימות טענות אמיתיות שלא ניתן להוכיח". המשפטים מוכיחים שעבור כל מערכת כמתואר לעיל קיימת טענה על מספרים טבעיים שהיא אמיתית אך אינה ניתנת להוכחה במערכת. עם זאת, קיים גם משפט לכאורה הפוך, משפט השלמות של גדל, שקדם למשפטי האי־שלמות, שטוען שבכל מערכת כזו אפשר להוכיח כל טענה הנכונה בכל מודל המתאים למערכת (כלומר בכל פרשנות אפשרית של המערכת). משילוב שני המשפטים נובע שכל מערכת עקבית לתיאור המספרים הטבעיים אפשר לפרש בצורות שונות, שחלקן שונות מהדרך הרגילה בה אנו תופסים את המספרים הטבעיים. כלומר אפשר להתאים להן מודל שאינו מודל המספרים הטבעיים הסטנדרטי. הטענות שאינן ניתנות להכרעה יהיו אמיתיות בחלק מהמודלים הללו, ושקריות באחרים.
מבוא לא פורמלי
מראשית ימי המתמטיקה ועד למאה העשרים פעלו המתמטיקאים מתוך הנחה שבטיפול בכל טענה מתמטית ייתכנו רק שני כיוונים: ניתן להוכיח את הטענה, או לחלופין ניתן להפריכה (כלומר להוכיח שהטענה אינה נכונה). גם אם קשה מאוד לפתור בעיה מסוימת, הרי אם יושקעו בה מאמץ וכישרון במידה מספקת – תימצא לה הוכחה נאותה. דויד הילברט, גדול המתמטיקאים בתחילת המאה העשרים, ידע שזו הנחה שלא זכתה להוכחה, אך הוא היטיב לתארה באומרו:
בשנת 1931 הוכיח הלוגיקן קורט גדל (Gödel), במאמרו "על טענות שאינן ניתנות להוכחה בפרינקיפיה מתמטיקה ובמערכות דומות", שהנחה זו שגויה.
משפט האי-שלמות הראשון של גדל
משפט האי-שלמות הראשון של גדל, שהפך לאבן פינה בלוגיקה המתמטית, הוסיף אפשרות שלישית לגורל הצפוי לטענה מתמטית. המשפט קובע כי בכל מערכת לוגית מקיפה, ניתן לבנות באמצעות אלגוריתם טענות שמחד אינן ניתנות להוכחה ומאידך אינן ניתנות להפרכה מתוך אותה קבוצת אקסיומות. הטענות הנבנות דומות מאוד לפרדוקס השקרן (פרדוקס שבו אדם מסוים אומר "אני עכשיו משקר"), אך שונות ממנו, שכן לא נטען בהן שהן אינן נכונות. ההוכחה הפורמלית של המשפט מראה בצורה קונסטרוקטיבית כיצד ניתן לבנות טענה פורמלית האומרת "לא ניתן להוכיח אותי".
במשך שנים לאחר פרסום המשפטים רווחה ההנחה שאמנם קיימות טענות שלא ניתן להוכיח או להפריך אך הן "לא טבעיות", כלומר לא סביר שבמהלך פיתוח סטנדרטי של תורה מתמטית ניתקל במשפטים כאלו. ההנחה הזו התבררה כשגויה באופן קיצוני בעקבות הוכחת העצמאות של השערת הרצף. השערת הרצף שהוצעה על ידי גאורג קנטור, טוענת כי לא קיימת קבוצה שעוצמתה גדולה מזו של המספרים הטבעיים וקטנה מזו של המספרים הממשיים. השערה זו נחשבה לאחת מהבעיות הפתוחות המרכזיות במתמטיקה בתחילת המאה ה-20 (זו הבעיה הראשונה ברשימת 23 הבעיות של הילברט). בשנת 1937 הוכיח גדל כי לא ניתן להפריך השערה זו במסגרת אקסיומות ZFC ובשנת 1963 הוכיח פול כהן כי לא ניתן להוכיח השערה זו במסגרת ZFC.
משפט האי-שלמות השני של גדל
תנאי המשפט אינם מחייבים מספר סופי של אקסיומות. כלומר, גם אילו היו בידינו אינסוף אקסיומות של תורת המספרים, היה המשפט מתקיים בתנאי הרגיל, שניתן יהיה לזהות בקלות האם טענה נתונה היא אקסיומה של המערכת (תכונה זו נקראת אפקטיביות).
רעיון זה הופיע עוד קודם לכן בכתביו של אחד מצמד מחברי "פרינקיפיה מתמטיקה", אלפרד נורת' וייטהד. וייטהד טען טענה דומה בספרו "המדע והעולם המודרני" (1925), על כך שכל מערכת טענות תהא פתוחה, כך שיוותרו בה טענות שלא יהיו ניתנות לאישוש או להפרכה. רעיונות דומים הופיעו זמן רב לפני כן. בספר השישי לפוליטאה, למשל, מתאר אפלטון את המתמטיקה ואת כל מדעי הדיאנויה (מחשבה), כמדעים היפותטיים, בהם יש טענות שניתן להניחן אך לא להוכיחן או להפריכן מתוך המערכת עצמה (בדומה לאקסיומות של הגאומטריה).
ההשפעה של המשפט
ההשפעה של המשפט על התפתחות המתמטיקה הייתה רבה. משפט האי-שלמות למעשה ייתר את תוכנית הילברט ובכך פגע אנושות בניסיון לבצע אקסיומטיזציה של המתמטיקה. לאחר ההוכחה, חדלו המתמטיקאים בהדרגה לעסוק בנושא בניית יסודות המתמטיקה שהעסיקם רבות בראשית המאה ה-20 עקב תחושה של יאוש מהנושא.
טענה אחרת דווקא מסיקה מהמשפט את עליונותו של האדם. על פי טענה זו, ישנן אמיתות שאף מחשב תאורטי לא יכול להכילן (מדובר על מודל של מחשב, בלי תלות בקיומו הממשי, ראו מדעי המחשב ומכונת טיורינג), כיוון שעל פי תזת צ'רץ'-טיורינג כל ההוכחות האפשריות של המחשב המושלם (מכונת טיורינג) יכולות להיות מאורגנות בצורת מערכת פורמלית. ואולם, האדם יהיה מסוגל לדעת גם טענות שלא כלולות במערכת זו (דוגמה המובאת לטענה זו היא עקביות המערכת הפורמלית בה משתמש המחשב). הפיזיקאי רוג'ר פנרוז התבסס על משפטי האי-שלמות של גדל בהעלותו את ההשערה כי האינטליגנציה האנושית ניתנת להסבר רק על ידי קיומן ההיפותטי של אינטראקציות קוונטיות במוח. אף לא אחת מטענות אלו מוסכמת על כלל הפילוסופים, ובוודאי ששתיהן אינן עומדות בדרישות הריגורוזיות המתמטית.
ההשפעה מחוץ לתחומי המתמטיקה הייתה רבה אף היא. משפט האי-שלמות משמש את חסידי העידן החדש על מנת לנגח את יומרתו כביכול של המדע לדעת הכל. לטענתם, אם אפילו המערכות המתמטיות הבסיסיות ביותר אינן ניתנות להוכחה, אזי ישנה בעייתיות בגישה על פיה מסוגל המדע להבין את העולם. משפט זה נכרך לעיתים קרובות יחד עם מכניקת הקוונטים בידי גורמים עוינים למדע על מנת להוכיח את אי היכולת של המדע לדעת הכול. אך גדל עצמו לא היה מסכים לכך. כי הפוסטמודרניזם עמד בניגוד מוחלט לגדל, שהיה פלטוניסט.
בספרו שלוש מהפכות קופרניקניות הציג הפרופסור זאב בכלר את משפטי האי-שלמות של גדל כהפרכה אחת מני רבות לתפיסה אותה הוא מכנה "אקטואליזם". במקרה זה, טענתו היא שהמתמטיקה מכילה תוכן ולא רק צורה, בניגוד לתפיסות אקטואליסטיות שטוענות להפך. זאת, בהתאם להתמקדותם הכללית (על פי המתואר בספר) בצורניות ובשפה ולא בעולם, מתוך ההנחה ש"אין משמעות למושג האמת" – פילוסופיה שתקפה הן לגבי המוסר והן לגבי המדע והמתמטיקה. בכך הולך בכלר בדרכו של גדל עצמו במידת מה, בניגוד לתפיסות הפוסטמודרניות, שכן גדל האמין באמת אחת והתכוון שמשפטו יהווה הפרכה לפורמליזם שראה כמרוקן את המתמטיקה מתוכנה.
עין קובי
עין קובי או עין קבו הוא מעיין שכבה, מעיין נעול, הנמצא בפארק בגין בהרי ירושלים ליד היישוב מבוא ביתר.
מיקום
עין קובי נמצא בגיא היורד לנחל רפאים הנקרא נחל קובי. המעיין היה מקור מים ובוסתן של הכפר הערבי אל-קבו (Al-Qabu القبو) שהיה במקום עד למלחמת העצמאות.
עין קובי נמצא ברום של כ-700 מטר מעל פני הים. המעיין מצוי בניקבה תת-קרקעית והוא מזרים את המים לבריכה. הקרן הקיימת לישראל שיקמה את המדרגות החקלאיות ונטעה במקום עצי בוסתן ועצי חורש נוספים לאלה שגדלו בו. במקום גם חניון לרכב, שולחנות וספסלים לבילוי בטבע. מגיעים למקום מכביש 375 פונים צפונה כ-700 מטר מזרחית למבוא ביתר (שלט חום המורה על כניסה לפארק בגין) בדרך סלולה מסומנת בצבע ירוק שאורכה כקילומטר וחצי.
מעיין ובריכה
עין קובי הוא מעיין שכבה הנובע מתחת לפני הקרקע, בעומק של כ-4 מטרים בסלע, בקו המגע שבין סלע דולומיט מתצורת עמינדב לשכבת החוואר של תצורת מוצא, האטומה למים ויוצרת אקוויפר.
עומק המעיין מגיע עד למטר. כדי להגביר את זרימת המים חצבו נקבה לאורך השכבה נושאת המים. המים זורמים בנקבה באורך 12 מטרים אל חדר איגום תת-קרקעי בעל קמרון בסגנון רומי ובו בריכה המלאה מים כל ימי השנה. בתקרה פתח דרכו חודר אור שמש בשעות היום. הירידה לבריכה אפשרית בגרםמדרגות אבן.
מהבריכה התת-קרקעית יוצאת ניקבה באורך של כ-17 מטרים המובילה את המים לבריכה חיצונית פתוחה. צרי מתניים יכולים לזחול בנקבה החוצה אל רהט המוביל אל בריכת האגירה. מהבריכה החיצונית המים זרמו בתעלות אל חלקות השדה המעובדות. סמוך לבריכה עומד מבנה מהתקופה העות'מאנית בו גומחת תפילה הפונה לכוון מכה ששימש לתפילה. המבנה קרוי ג'אמע שייח מחמוד אל-עג'מי, ראשיתו במבנה קדום מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
היסטוריה
סביב המעין נערכה חפירה ארכאולוגית בשנים 2000 עד 2002, מטעם רשות העתיקות ובמימון קרן קיימת לישראל, לקראת פיתוח תיירותי של האתר, כחלק מפארק בגין. במקום נמצאו שרידי מבנים, מערות קבורה, מתקנים חקלאיים חצובים בסלע ושרידים של כנסייה.
הניקבה, בריכת האגירה והמערכת להובלת מים במקום שימשו תקופה ממושכת ועברו תיקונים רבים. השלב האחרון של התיקונים במערכת הוא מימי המנדט הבריטי (תקרת בטון מתקופת המנדט שהחליפה תקרה קמורה קדומה של בריכת האגירה התת-קרקעית), תיקונים אלה משולבים היטב במערכת וכוללים לעיתים שימוש משני בפריטי בנייה עתיקים. לפיכך היה קשה לארכאולוגים לתארך את המערכת מבלי לבצע חפירת חתך, שלא בוצע. נראה שעיקר הבנייה בוצע בתקופה הביזנטית בארץ ישראל ומאז נשמרה מערכת המים וחודשה. על פני השטח ובשני ריבועי חפירה נמצאו כמויות גדולות של שברי כלי חרס המתוארכים בעיקר לתקופות הביזנטית והתקופה התקופה הממלוכית בארץ ישראל. הממצא כולל גם לבנים רבות, שברי צינורות חרס של בית מרחץ.
הכנסייה הממוקמת במדרון, כ-50 מטר ממזרח למעיין, תועדה לראשונה בשנת 1873 בידי אנשי הקרן לחקר ארץ ישראל הבריטית ותוארכה על ידם לתקופה הצלבנית. סקר ארכאולוגי מקיף של המבנה, שביצע בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים בשנת 1981 מצאה שבכנסייה היו שני שלבי בנייה, הראשון בתקופה הביזנטית והשני בתקופה הצלבנית. בשלב השני שוקם המבנה, בקירותיו שולבו אבני גזית בשימוש משני, כנראה מן התקופה הביזנטית, ותקרתו נבנתה מקמרונות הנשענים על עמודי "מרפק". בספטמבר 2001, נחשפו בכנסייה קטעי טיח קטנים ועליהם ציורי קיר צבעוניים, שלא נשתמרו היטב. ייתכן שהם ציור של סצנה ידועה מן הברית החדשה, המתארת את הליכתה של מרים, אם ישו לבית לחם.
הכפר אל-קבו
בסמוך למעיין נמצאים שרידי הכפר אל-קבו שנכבש במלחמת העצמאות על ידי חטיבת הראל במבצע ההר. אל-קבו שימר את השם הרומאי הקדום של המקום – Qobia. במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל בשנת 1931 נמנו בכפר 31 בתים ובהם 192 תושבים. פרוש השם בערבית הוא מרתף מקומר תת-קרקעי.
"בת הרים" – יישוב עתידי
באוקטובר 2014 החלו רשות מקרקעי ישראל ומשרד הפנים לקדם תוכנית להקמת יישוב עירוני חדש בשם "בת הרים", באזור שסביב המעיין. העיר צפויה להתפרש על שטח של כ-14 אלף דונם, שיכילו את היישובים הכפריים הקיימים צור הדסה ומבוא ביתר, ולכלול עד 20 אלף יחידות דיור ו-100 אלף תושבים. עין קובי וסביבתו ישמרו כפארק העירוני של העיר החדשה.