cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hardwired...to Self-Destruct
תכנים
Hardwired...to Self-Destruct הוא אלבום האולפן הראשון של הלהקה, מאז אלבום הבכורה שלה, Kill 'Em All, אשר לא זכה לתרומה בכתיבתו מצד קירק האמט, גיטריסט הלהקה, אשר הצטרף אליה מעט לפני הקלטת אלבום הבכורה. בשנת 2014 איבד האמט את מכשירו הסלולרי בנמל התעופה קופנהגן, אשר הכיל כ-250 רעיונות לריפים, שלא היו מגובים, וכתוצאה מכך התקשה לתרום רעיונות מוזיקליים לאלבום, בזמן שלשאר חברי הלהקה כבר היו חומרים עבור האלבום. תרומתו היחידה של רוברט טרוחיו, בסיסט הלהקה, בכתיבת האלבום הייתה קטע מלודי בפתיחת השיר ManUNkind, אשר נכתב לדבריו כמחווה לבסיסט הלהקה המנוח, קליף ברטון.
באשר לנושאי הכתיבה באלבום, "Hardwired" עוסק בהתמכרות לסמים ומנת יתר. "Moth Into Flame" מספיד את תעשיית המוזיקה. "Dream No More" נכתב כאמור בהשראת יצירתו של לאבקרפט, "קריאתו של קת'ולהו". שיר זה הוא השיר השלישי של הלהקה שנכתב בהשראת יצירה זו אחרי "The Call of Ktulu" ו-The Thing That Should Not" Be", שיצאו באלבום השני והשלישי של הלהקה בהתאמה. "Murder One" נכתב כמחווה למנהיגה המנוח של להקת מוטורהד, למי קילמיסטר, אשר מת בדצמבר 2015. השיר נקרא על שמו של מגבר אשר שימש את קילמיסטר.
שחרור וקידום
במסגרת אירוע ששודר בפייסבוק ב-18 באוגוסט 2016, הודיע לארס אולריך שהאלבום ישוחרר בנובמבר 2016 ויכיל 12 רצועות. הלהקה הכריזה באתרה שגרסת ה-CD של האלבום תכלול שני דיסקים עם שישה שירים כל אחד, כשאורך האלבום יגיע קרוב ל-80 דקות. באותו יום שחררה הלהקה את "Hardwired" בתור הסינגל הראשון מהאלבום, אשר שוחרר יחד עם וידאו קליפ, וכן את רשימת הרצועות ועטיפת האלבום. עטיפת האלבום עוצבה על ידי Herring & Herring.
ב-15 בספטמבר הודיעה הלהקה על עדכון רשימת הרצועות בגרסת הדלוקס של האלבום. במקום 13 רצועות Riff Origins, אשר הכילו גרסאות של ריפים ששימשו את הלהקה בשלבי העבודה על האלבום, כללה הלהקה את מחרוזת הקאברים ללהקת ריינבו, Ronnie Rising Medley, אשר נכללה במקור באלבום המחווה לרוני ג'יימס דיו, Ronnie James Dio – This Is Your Life, שיצא לאור בשנת 2014. כמו כן נוספו לאלבום, קאבר לדיפ פרפל, When a Blind Man Cries, קאבר לאיירון מיידן, Remember Tomorrow, גרסת רימסטר לתשעה שירם שבצעו בהופעה שנערכה במסגרת "יום חנות התקליטים" וכן גרסת הופעה לשיר "Hardwired".
ב-26 בספטמבר 2016 שחררה הלהקה את "Moth into Flame", בתור הסינגל השני מתוך האלבום, אשר שוחרר יחד עם וידאו קליפ. הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Atlas, Rise!", שוחרר ב-31 באוקטובר יחד עם וידאו קליפ המכיל צילומים מאולפן ההקלטות מתקופת הקלטת האלבום. באותו היום אמר אולריך בריאיון למגזין The Straits Times שהלהקה תפיק קליפים לכל השירים באלבום, אשר יועלו ל-YouTube, וזאת לאחר ההפנמה שפלטפורמה זו היא "ערוץ הטלוויזיה הגדול בעולם" לדבריו. ב-18 בנובמבר יצאו לאור וידאו קליפים ליתר שירי האלבום, כולל ל-"Lords of Summer", אשר מופיע בגרסת הדלוקס של האלבום.
לצורך קידום האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שנקרא WorldWired Tour, אשר החל ב-26 באוקטובר 2016 בפוארטו ריקו, ומיועד להסתיים ב-29 בדצמבר 2020 בבלו הוריזונטה שבברזיל.
קבלה
Hardwired...to Self-Destruct זכה לרוב לביקורות חיוביות. באתר Metacritic זכה האלבום לציון ממוצע של 73/100, אשר הורכב מ-29 ביקורות שונות מרחבי הרשת, כאשר רובן המכריע היו חיוביות. באתר AnyDecentMusic? זכה האלבום לציון ממוצע של 6.8/10, אשר הורכב מ-28 ביקורות מרחבי הרשת.
סטיבן תומאס ארלוויין מאתר Allmusic כתב, שלמרות שהאלבום מכיל את כל האלמנטים המוזיקליים המאפיינים את מטאליקה, המוזיקה של הלהקה לא נשמעת "אכזרית" כפי שהיא נשמעה בשנות ה-80. דייוויד אנתוני מאתר The A.V. Club כתב שהאלבום מעייף להאזנה, וכן שמבנה פחות צפוי היה מטיב עם שירי האלבום. מצד שני, שיבח ארלוויין את שלושת הסינגלים הראשונים שיצאו מתוך האלבום, וטען שהם מהשירים הטובים ביותר של הלהקה מאז שנות ה-80. דייוויד פריק מהרולינג סטון כתב שהאלבום הוא מעיין שילוב של ...And Justice for All והאלבום השחור. גרג קוט משיקגו טריביון כתב שהאלבום לא ברמה של אלבומיה הטובים ביותר של הלהקה, ושהוא צפוי להישכח אחרי שסיבוב ההופעות המקדם אותו יסתיים. לעומת זאת, דום לוסון מהגרדיאן כתב שהאלבום הוא הטוב ביותר של הלהקה מזה 25 שנה, אם כי ביקר את חלקו השני של האלבום וטען שהוא לא ברמתו של חלקו הראשון.
סטיבן דלטון מהמגזין Classic Rock כתב שמטאליקה עדיין מסוגלת להתמודד עם כוכבי הפופ הפופולריים, וזאת בתקופה בה הפופולריות של מוזיקת הרוק נמצאת בירידה. דלטון טען שעטיפת האלבום היא המוצלחת ביותר שהוציאה הלהקה אי פעם, אולם דעותיו בנוגע למוזיקה עצמה היו מעורבות. אדריאן בגרנד מ-PopMatters החמיא לכתיבת השירים התמציתית של הלהקה, וכן להחלטה שלא לכלול בלדות או קטעים אינסטרומנטליים. הוא צפה שהאלבום ימצא חן בעיניהם של מעריצי הלהקה, ותיקים וחדשים כאחד. נייל מקורניק מהדיילי טלגרף החמיא לאלבום, אך טען שהיה מקום לקצר אותו.
מכירות
בשבוע הראשון לצאתו, נכנס Hardwired...to Self-Destruct למקום הראשון במצעד בילבורד 200 עם מכירות של כ-291,000 יחידה שקולה לאלבום, מתוכן 282,000 עותקים שנמכרו והיתר הורדות דיגיטליות והשמעות בשירותי הזרמת מדיה, דבר ההופך אותו לאלבום השלישי הנמכר ביותר בשבוע הראשון לצאתו בשנת 2016 אחרי Views של דרייק ו-Lemonade של ביונסה. Hardwired... to Self-Destruct היה אלבום ההבי מטאל הנמכר ביותר לשנת 2016, עם מכירות של כ-516,000 עותקים עד לסוף השנה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים ב-57 מדינות, לשלושת המקומות הראשונים ב-75 מדינות ולחמשת המקומות הראשונים ב-105 מדינות שונות. ב-12 באפריל 2017 הגביע האלבום למעמד של אלבום פלטינה. ב-7 ביולי 2017 פורסם שהאלבום חצה רף מכירות של מיליון עותקים בארצות הברית.
מהדורת דלוקס
הרצועה הראשונה מהווה הקלטה מחודשת של דמו של הלהקה, אשר קצרה ביותר מדקה ביחס לגרסת הדמו. שתי הגרסאות יצאו לאור במקור בשנת 2014 במסגרת הסינגל Lords of Summer. הרצועה השנייה הופיעה במקור במסגרת אלבום המחווה לרוני ג'יימס דיו, Ronnie James Dio – This Is Your Life, אשר יצא לאור בשנת 2014. הרצועה השלישית הופיעה במקור במסגרת אלבום המחווה לדיפ פרפל, Re-Machined: A Tribute to Deep Purple's Machine Head, אשר יצא לאור בשנת 2012. רצועות 5–13 הוקלטו במסגרת הופעה שנערכה בחנות התקליטים Rasputin Music בברקלי, קליפורניה, ב-16 באפריל 2016, במסגרת "יום חנות התקליטים". רצועה 14 הוקלטה במסגרת הופעה באצטדיון יו. אס. בנק במיניאפוליס, מינסוטה, ב-20 באוגוסט 2016.
קארל אריך קיהלנטל
קארל אריך קיהלנטל (גרמנית: Karl-Erich Kühlenthal; 1908 - 25 באוקטובר 1975) היה מרגל נאצי, מסוכני האבווהר (המודיעין הצבאי הגרמני) הבכירים ביותר בספרד במהלך מלחמת העולם השנייה.
אף על פי שראש המודיעין הגרמני בספרד היה אז וילהלם ליסנר, בכינוי "גוסטב לנץ" בשם הצופן "היידלברג", האדמירל וילהלם קנריס העריך מאוד את קיהלנטל כך שליסנר הוחלף למעשה. הדיווחים של קיהלנטל התקבלו בהערכה בברלין, אם כי (מנקודת מבט בריטית) קיהלנטל הוליך את מפקדיו כל כך בקלות שהוא "היה המרגל האידיאלי להעביר (די) מידע, כי הוא היה גרוע מחסר תועלת". קיהלנטל היה מישלינג - "יהודי חצוי דם" עם סבתא יהודייה, אך קנריס הצליח להשיג עבורו תעודת ארי ב-1941.
במסגרת מבצע קציצה, ב-1943, כשגופתו של "מייג'ור ויליאם מרטין" - חייל חיל הנחתים מלכותי שהוצמד למבצעים משולבים - נשטפה אל חוף הים בספרד לאחר התרסקות מטוס אפשרית, חשב קיהלנטל שמצא מסמכים מסווגים חשובים על גופתו של הקצין הבריטי. למעשה, המסמכים היו מזויפים והיוו חלק מתוכנית בריטית לשכנע את הגרמנים שבעלות הברית תכננו לפלוש ליוון ולסרדיניה במקום לסיציליה. לא בטוח אם קיהלנטל השתכנע מאמינות המסמכים, אבל הוא העביר אותם לממונים עליו, שבלעו את הפתיון בשלמותו ובכך מבצע האסקי לפלישה לסציליה הוכתר בהצלחה.
שנות ה-80 של המאה ה-14
שנות ה-80 של המאה ה-14 היו העשור התשיעי של המאה ה-14, החלו ב־1 בינואר 1380 והסתיימו ב־31 בדצמבר 1389.
ג'אנג יון ג'ין
ג'אנג יון-ג'ין (בקוריאנית: 장은진; ) היא סופרת דרום קוריאנית.
קורות חיים
ג'אנג, ילידת קוואנגג'ו, ג'אולנאם-דו, למדה באוניברסיטת צ'אונאם בקוואנגג'ו והשלימה תואר ראשון בגאוגרפיה.
עד כה פרסמה ארבעה רומנים ואסופות סיפורים קצרים. היא זכתה בשלושה פרסים: פרס צ'ונאם אילבו לסיפור קצר חדש בשנת 2002; פרס העיתון Jooggang Daily בתחרות הכתיבה לסופרים חדשים בשנת 2004, עבור יצירתה הראשונה "키친 실험실" ("מעבדות המטבח"), שיצאה בספר בשנת 2008; ופרס מונהאקדונגנה בשנת 2009.
יצירתה טרם תורגמה לעברית.
פול ל. סמית'
'''פול ל. סמית' (באנגלית: Paul L. Smith'''; 24 ביוני 1936 – 25 באפריל 2012) היה שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי. התפרסם בתור הסוהר הטורקי הסדיסט בסרט "אקספרס של חצות" ורבאן בסרט "חולית". התפרסם לציבור בישראל עוד לפני הפריצה ההוליוודית שלו בסרטיו של ג'ורג' עובדיה "פישקה במילואים", "נחצ'ה והגנרל" ו"קוראים לי שמיל".
ביוגרפיה
נולד בשם אנאם אדל (Anam Edel) בעיר אברט, סמוך לבוסטון, שבמסצ'וסטס. הוא סיים בהצלחה את לימודיו ב"תיכון מיאמי" ולאחר מכן למד תקופה קצרה באוניברסיטת ברנדייס. באוניברסיטת מדינת פלורידה השלים תארים אקדמיים בפילוסופיה ובפסיכולוגיה. לאחר מכן למד משחק בניו יורק.
לצורך תפקידו הקולנועי הראשון בתור מעפיל יהודי בסרט "אקסודוס" הגיע סמית' בשנת 1959 לצילומי הסרט בישראל. בשנת 1966 חזר לישראל, ושנה לאחר מכן הכיר את השחקנית איב (אביבה), השניים נישאו והתגוררו בתל אביב. במהלך מלחמת ששת הימים התנדב סמית' לצה"ל ושימש כנהג משאית. בשנת 1970 שיחק סמית' במערבון "מאדרון" לצידה של לזלי קמרון.
ב-1972 הופיע סמית' בקומדיות הצבאיות של ג'ורג' עובדיה "פישקה במילואים" ו"נחצ'ה והגנרל", וכן ביים את סירטו היחיד "ז'אקו והיצאניות" (1972) בכיכובם של דודו טופז ואושיק לוי, בתפקידים הראשיים שהיה ייחודי בשל סצינות סקס ועירום, מה שלא היה מקובל עד אותה תקופה בקולנוע הישראלי.
מירב הפרסום בקולנוע הישראלי קיבל סמית' כששיחק בשנת 1973 בתפקיד הראשי של נהג המשאית שמיל בסרט "קוראים לי שמיל" לצידו של אורי זוהר.
סמית' ורעייתו עזבו את ישראל ב-1974 ועברו להתגורר באיטליה, שם הופיע בשורת מערבונים. בשנת 1977 עברו השניים להתגורר בהוליווד.
בשנת 1976 שיחק את אחד הספורטאים הישראלים בסרט ההוליוודי "21 שעות במינכן", סרט המתאר את חטיפת וטבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן בתום המשא ומתן עם החוטפים.
בשנת 1978 לוהק סמית' על ידי אלן פארקר לדרמת כותלי הכלא "אקספרס של חצות", לתפקיד המפורסם ביותר שלו בגזרה ההוליוודית, חמידו סוהר טורקי סדיסט אשר נוהג להתעלל באסירים המערביים במכות עד אובדן הכרה ולאנוס אותם.
ב-1980 התפרסם בעיבוד הקולנועי-מוזיקלי של רוברט אלטמן לסדרת הילדים "פופאי המלח" בתור בלוטו אויבו של פופאי (רובין ויליאמס), באותה השנה שיחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הוואי חמש-אפס. באמצע שנות ה-80 זכה להכרה עולמית נוספת בעבור תפקידי המשנה בתור גלוסו ראבאן אחיו של פייד ראותה (סטינג) בסרטו של דייוויד לינץ' "חולית" ובתור פאלקון משרתו הנאמן של הנסיך טארן בסרט הפעולה התקופתי "סוניה האדומה". בישראל שיחק בשנת 1984 בתפקיד ראשי בקומדיה צבאית ישראלית נוספת, "מבצע שטריימל", בבימויו של בני שווילי. תפקידיו האחרונים בקולנוע בארץ היו בסרטי המתיחות של יהודה ברקן "ניפגש בספארי", ובסרטם של בועז דוידזון וצבי שיסל "אוכלים לוקשים".
בשנת 1994 הופיע בקומדיית ההימורים של ריצ'רד דונר "מאבריק" בדמות הארכידוכס האוסטרי.
בשנת 2006 עלו סמית' ורעייתו לישראל והשתקעו ברעננה. לאחר שקיבל אזרחות ישראלית אימץ לעצמו סמית' את השם אדם עדן. לזוג בן המתגורר בארצות הברית ובת המתגוררת בישראל. סמית נפטר בשנת 2012 ברעננה.
פילמוגרפיה נבחרת
כשחקן:
כבמאי:
רבי יצחק בר אבא
רבי יצחק בר אבא היה אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל, חבירו של רבי זירא ואביי.
ככל הנראה היה בן ארץ ישראל, ולכן נקרא בשם "רבי", ובא לבבל בתקופה שבה באו שאר אמוראי א"י לבבל. זאת לפי הגרסה שלפנינו - "רבי יצחק בר אבא". לעומת זאת, בספרי ראשונים אחרים הוא מוזכר כ"רב יצחק בר אבא", ולפי זה כנראה שהיה אמורא בבלי.
בית הספר יק"א פיק"א
בית ספר יק"א פיק"א הוא בית הספר היסודי הראשון שהוקם בפתח תקווה. בית הספר נוסד בתמיכתו של הברון רוטשילד בשנת 1885, ברחוב רוטשילד פינת פיק"א בפתח תקווה. בניין בית הספר הוא אחד הבניינים הוותיקים ביותר בעיר והוא מוכרז לשימור.
הקמת בית הספר ושנותיו הראשונות
המוסד החינוכי, שנקרא בתחילה "בית הספר הברון" על שמו של הברון רוטשילד, הוקם בשנת 1885 בפתח תקווה בעקבות פנייה לברון רוטשילד מצד קברניטי המושבה, שהסבירו וטענו כי "תלמוד התורה" – שהיה מקובל באותה תקופה אינו מספק יותר. בית הספר הוקם בזכות תרומותיו של הברון רוטשילד. כאשר הברון רוטשילד העביר את עסקיו לברון הירש קיבל בית הספר את שם החברה שלו יק"א ולימים פיק"א.
בשנותיו הראשונות לא נבדל המקום משאר ה"חדרים" בפתח תקווה, ותוכנית הלימודים בו כללה שיעורי תורה ותפילה בעברית עם ביאורים ביידש בלבד. בשנת תרס"ה 1904 התמנה דוד חיון כמנהל בית הספר יק"א לבנים. בית הספר החל לפעול עם תוכנית לימודים שכללה: לימודי תנ"ך, שפה, תפילה, חשבון, דברי ימי ישראל, דברי ימי העמים, כתיבת הארץ, כתיבה תמה, צרפתית, התעמלות, ציור ושירה.
בית הספר החל מהשנה 1909
בשנת ה'תרס"ט, 1909 בתקופת ההנהלה של דוד חיון על בית הספר, דוד חיון הפך את בית הספר ל"בית ספר מעורב" שדגל בגישה ליברלית עם ערכים ציונים-לאומיים. עם הקמת בית הספר המעורב נערכה בו תוכנית לימודים לשמונה שנות לימוד. חיון קירב לעשייה סביב בית הספר את המורים, ההורים והחוגים המתקדמים במושבה. כמו כן קשר קשרים עם הסתדרות המורים בארץ ישראל. הכיתות בבית הספר חולקו לשתיים, בצד האחד ישבו הבנים ובצד השני ישבו הבנות. בית הספר גדל בהתמדה במספר תלמידיו ויצר לעצמו דמוי חיובי בקרב תושבי המושבה. תלמידיו נרתמו לסייע בעונות בוערות ואף השתתפו בגירוש הארבה שתקף את המושבה פעמיים. בית הספר פיתח תכנים חדשים ותוכניות לימודים ועבר לשיטת "עברית בעברית" שנלמדה בהוראת כל המקצועות.
בית הספר במלחמת העולם הראשונה ובתקופת המנדט הבריטי
במלחמת העולם הראשונה גירשו הטורקים את תושבי תל אביב ורבים מהם הגיעו לפתח תקווה. כ-100 מילדי המגורשים למדו בבית הספר. בתקופת המנדט, למדו בית הספר גם חקלאות במקצועות: כוורנות, לולנות ושתלנות והתלמידים לטיולים רבים להכרת הסביבה והארץ.
ההתנהלות הכלכלית של בית הספר
בית הספר גייס תרומות לקופתו ולספריה בו באמצעות: הצגות, חגיגות ונשפים, שהוצעו לכלל התושבים בפתח תקווה. בין השנים תרפ"ח–תש"ז בית הספר תוקצב על ידי ההנהלה הציונית, ועד המושבה וההורים של התלמידים הלומדים בו. מתש"ז ואילך בית הספר הפך לבית ספר עירוני בתקצוב מחלקת החינוך העירונית בפתח תקווה.
אגם טגל
אגם טגל (בגרמנית: Tegeler See) הוא האגם השני בגודלו בברלין. הוא שוכן בצפון־מערב העיר, ברובע רייניקנדורף, בשכונת טגל (Tegel).
סקירה
האגם מחובר לנהר האבל הניתן לשייט, הזורם פנימה והחוצה מהאגם בקצהו המערבי. האגם ניתן לשייט עד קצהו המזרחי, והניווט מנוהל כחלק מהנהר האבל-אודר-ואסרשטראסה.
רוב קו המים של האגם הוא בבעלות פרטית. בתוך האגם נמצאים האיים הסלוורדר (Hasselwerder), לינדוורדר (Lindwerder), שרפנברג (Scharfenberg), רייסוורדר (Reiswerder), באומוורדר (Baumwerder), ולנטינסוורדר (Valentinswerder) ומיינוורדר (Maienwerder). שרפנברג, ולנטינסוורדר ומיינוורדר נגישים באמצעות חלק משירותי המעבורת של ברלין.
בוראץ צ'אצ'אק
מועדון הכדורסל בוראץ צ'אצ'אק (בסרבית: Košarkaški klub Borac Čačak) הוא מועדון כדורסל מצ'אצ'אק, סרביה, המשחק ב ובליגת העל הסרבית.
1945–1992
בוראץ שיחקה בליגה היוגוסלבית מאז 1952. במועדון גדלו ראדמילו מישוביץ' (מלך הסלים בליגה בשנות ה-70), דראגן קיצ'נוביץ', ז'ליקו אובראדוביץ' ושחקנים רבים נוספים שהטביעו חותם משמעותי בכדורסל האירופי, היוגוסלבי והסרבי. בעונת 1972/73 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בעונה הסדירה, מה שנחשב אז להצלחה גדולה למועדון מהעיר הקטנה. בעונה הבאה השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ'. בעונת 1978/79 סיימה הקבוצה במקום החמישי וקבוצת הנוער של המועדון זכתה באליפות יוגוסלביה.
1992–2017
בתקופת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, לאחר התפרקות יוגוסלביה, השתתפה בוראץ בקביעות בליגת העל של סרביה ומונטנגרו. בעונת 1992/93 הגיע המועדון לחצי גמר הגביע היוגוסלבי, ולאחר עצמאות מונטנגרו ב-2006 השתתף בליגת העל הסרבית. בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום הראשון בעונה הסדירה, אך הודחה מאוחר יותר בשלב הסופרליג, בו השתתפו קבוצות הליגה האדריאטית הסרביות. בעונות 2015/16 ו-2016/17 סיימה הקבוצה במקום השני בעונה הסדירה, אך בשתי העונות הודחה בשלב הסופרליג.
2017–הווה
בוראץ סיימה את הופעת הבכורה שלה בעונת במקום ה-11 עם מאזן 8–18. בעונה שלאחר מכן שיפרה את מאזנה ל-9–17, אך נאלצה לשחק בפלייאוף הירידה בשל תקנות הליגה לקבוצות סרביות. עם זאת, היא ניצחה את אלופת הליגה השנייה זלטיבור בסדרת הטוב מ-3 ונשארה בליגה. בעונתה השלישית ברציפות בליגה האדריאטית סיימה בוראץ במקום ה-13 ונמנעה מהדחה ישירה עם ניצחון חוץ על בודוצ'נוסט העדיפה במחזור האחרון. בפלייאוף הירידה גברה הקבוצה על הליוס דומז'אלה 2–1 בסדרה ונשארה בליגה.
יונדאי אלקאזר
מפרט טכני
היא משווקת עם מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר המספק 157 כ"ס ב-6,200 סל"ד או מנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר המספק 113 כ"ס ב-4,000 סל"ד. שני המנועים משווקים לבחירה בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים לבין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
הקודחים
הקודחים היא תוכנית מוקומנטרית ישראלית ששודרה מ-21 ביוני עד 28 ביולי 2015 ב-HOT3.
סקירה כללית
המתקשר אורן זריף מגייס חמישה מחבריו: ניר לוי, חנוך דאום, רון שובל, טום קשתי וגדעון לוי, ובעזרת יכולות התקשור ובשיטת הפסיכוקנזיס של זריף הם יוצאים למסע קידוחים כדי למצוא נפט.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
שימור ושימוש בר קיימא באוקיינוסים, ימים ומשאבים ימיים לפיתוח בר קיימא
שימור ושימוש בר קיימא באוקיינוסים, ימים ומשאבים ימיים לפיתוח בר קיימא הוא יעד מספר 14 מתוך 17 היעדים לפיתוח בר קיימא שהוגדרו על ידי האו"ם. הגדרת היעד עוסקת בשימור האוקיינוסים, הימים והחיים התת-ימיים.
רקע
האוקיינוסים מספקים משאבים טבעיים המשמשים כמזון, תרופות ודלק ביולוגי. אוקיינוסים מספקים כ-50% מהחמצן, 20% מהחלבון ו-30% מהשמן והגז של בני האדם. הסרת הפסולת וזיהום מהמערכת האקולוגית בה חיים אורגניזמים פועלת להפחתת נזקי סופות. שמירה על האוקיינוסים עוזרת בהסתגלות שינוי האקלים. בנוסף, זהו אזור לתיירות ונופש ובכך זהו משאב כלכלי נוסף. מודעות לבעיה ויצירת שותפויות חדשות עבור דייג, החמצה, פסולת והובלה ימית יכולה למזער את הנזקים.
פעילות
בשנת 2013 הקים בחור בן 18 את חברת "The Ocean Cleanup". החברה מעסיקה 65 מהנדסים וחוקרים על מנת לחקור את האופן בו הפלסטיק נאגר, מתפרק ומתפזר לעומק. המטרה של הפרויקט היא לנקות 50% מכלל הפלסטיק הקיים באוקיינוס השקט ב-10 שנים הקרובות.
עובדי החברה אספו דגימות מהאוקיינוס האטלנטי וגילו שהפלסטיק באוקיינוס מפוזר עד עומק של 5 מטרים בלבד. ב-2015 כ-30 ספינות חצו את שטח הפסולת של האוקיינוס השקט לצורך ביצוע מסע המחקר הגדול ביותר באוקיינוס בהיסטוריה. ההפלגה בין הוואי לקליפורניה חקרה שטח של 3.5 מיליון קמ"ר ואספה נתונים רבים יותר על הפלסטיק האוקיאני מאשר שנאספו בכל 40 השנים האחרונות.
צינור עשוי פוליאסטר באורך של כ-2 קילומטר נפרס באוקיינוס ומתחתיו מסך מיוחד לעומק של כ-5 מטרים. למסך מחובר עוגן שמגיע לעומק של עד 600 מטר ומשנה את העומק שלו בהתאם לעוצמת הזרמים. המערכת פשוט גולשת על הגלים במהירות יותר אטית מהזרמים וכך האוקיינוס מביא את הפסולת לכיוון המסכים. הזרמים החזקים עוברים מתחת לעומק של 5 מטרים וכך מאפשרים לדגים לא להיקלע במסך האיסוף. ברגע שהמסך מתמלא, חיישנים שולחים איתות ומגיעות ספינות עם מערכות שאיבה ואוספות את הזבל הנאגר. הפלסטיק הנאסף ימוחזר ויהפוך לחומר גלם שימושי.
ארגונים שותפים
בישראל החברה הממשלתית חקר ימים ואגמים לישראל הקימה את "מרכז המידע הימי הלאומי" כדי לרכז, לתעד, לשמור ולהפיץ את הנתונים הימיים הנאספים. בנוסף החברה מפיקה מהם מידע שימושי לתוכנית לאומית.
פולונה
פולונֶה (אוקראינית: Полонне; ידועה גם כפולנאה, פולונויה (Polonnoye)) היא עיר במחוז חמלניצקי אוקראינה. היהודים הגיעו למקום בשלהי המאה ה-18. בתקופת השואה נרצחו מרבית יהודי העיירה.
היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה בצו של ולדימיר הראשון, אז הועברה פולונה לבעלות של כנסיית המעשר. כדי להתגונן מפני פשיטות של שבטים נוודים בעיר הוקמה טירה, ב-1169 הקומנים ניסו לפלוש לעיר, אך ללא הצלחה. הטירה כנראה נהרסה בפלישה המונגולית ב-1240. לאחר ייסוד נסיכות גאליץ'-וולין היה היישוב תחת שליטת הנסיכות.
פולונה קיבלה מעמד של עיר ב-1938.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-6 ביולי 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-9 בינואר 1944. בזמן השואה נרצחו בעיר 7,670 יהודים.
לפני השואה
פעילות הקהילה היהודית בעיר התחילה בשלהי המאה ה-18.
פולונה היא עיר השוכנת על נהר התמיר והיא נחשבת לאחת העתיקות ביותר בווהלין. כשהייתה תחת שלטון הפולנים והשתייכה למחוז לוצק שכנו בה כ-12 אלף יהודים.
בקהילה היו מספר דמויות מרכזיות שהשפיעו על החברה:
היהודים בקהילה עסקו בעיקר בחקלאות, סביב לה שדות בר, שטחי מרעה וגני פרי. בנוסף חלקם היו סוחרים שהצליחו מאוד, בנוסף היהודים היו בוניה העיקריים של פולונה, והם אלה שפיתחו במרצם ובחריצותם את מסחרה ותעשייה הענפה בחבל כולו. גורם חשוב לקידום העיר והתפתחותה שימש מצבה הגאוגרפי הנוח והכביש הראשי קייב-בריסק החוצה את העיר. היא שימשה מרכז לעיירות ולכפרים שבסביבה. מספר די גדול של יהודים היו עסוקים בעבודה בבורסקאות, שנמצאה בפרבר מיוחד מחוץ לעיר. רב היה בתי המלאכה לתעשיית בגדים, כובעים, נעליים ורהיטים, שהיו מספקים את תוצרתם לעיר ולסביבה הקרובה. פרבר מיוחד במורד ההר ליד הנהר סלוץ' היה מיושב באנשי "עמך" שעבדו במתכת, נפחים, פחחים, היו גם הרבה פועלים שעסקו במלאכת הבניין לכל ענפיה. מראה פני העיר ואנשיה העידו, כי רוב תושביה הם אנשי עמל.
בתקופת השואה
השלטון הנאצי קם בפולונה בשנת 1941. בקביעת הגבול בין רוסיה ופולין נשארה פולונה בגבול הרוסי. יהודי פולונה לא נלקחו לגטאות, אלא נשארו בפולונה על ידי שלטון נאצי. החיים בעיירה השתנו באותו הרגע: יהודי פולונה נשאו את סבלם תחת עול הגרמנים בשנים 1941–1942 כשאר אחיהם בווהלין וברחבי הגולה, עד שהוצאו להורג על ידי הנאצים ועוזריהם האוקראינים.
לאחר השואה
אחרי נסיגת הגרמנים חזרו לעיירה 13 יהודים שחזרו לרוסיה ביחד עם הצבא האדום. הם מצאו את עיירתם פולונה חרבה ושרופה. כיום לא ידוע אם ישנם יהודים במקום.
ניב וולש
ניב וולש (באנגלית: Niamh Walsh; נולדה ב-17 באפריל 1988) היא שחקנית אירית.
ביוגרפיה
וולש למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), וכן למדה באוניברסיטת יורק שבאנגליה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד קארה מרטינז בדרמה הרפואית של BBC One "הולבי סיטי". עוד הופיעה וולש בסדרות "חדר מיון" ו"ג'קיל והייד". וולש כיכבה בסדרת הדרמה התקופתית "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky 1 בתפקיד וריטי ברידג'ס ראטר.
טום קלברלי
תומאס 'טום' ויליאם קלברלי (באנגליה: Thomas William "Tom" Cleverley; נולד ב-12 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן עבר אנגלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה
קלברלי נולד בבייסינגסטוק שבהמפשייר. בגיל 10 הצטרף למחלקת הנוער של ברדפורד סיטי, לאחר שנתיים עבר למנצ'סטר יונייטד.
בגיל 18 לקח חלק בסגל הקבוצה הבוגרת כאשר שותף גם בקבוצת המילואים. ב-16 בינואר 2009 הושאל ללסטר סיטי עד לסוף העונה. ב-19 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בבוגרים בניצחון 0–2 על יאוביל טאון. ב-3 בפברואר הבקיע את שערו הראשון בלסטר בניצחון 1–4 על וולסול.
ב-18 באוגוסט 2009 הושאל לווטפורד ובאותו היום ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4 על נוטינגהאם פורסט בו הבקיע את שערו הראשון בקבוצה. קלברלי הבקיע 11 שערים בקבוצה ונבחר לשחקן השנה של ווטפורד.
ב-31 באוגוסט 2010 הושאל קלברלי לויגאן אתלטיק לעונה אחת. ב-11 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סנדרלנד. ב-27 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–3 לווסטהאם יונייטד.
בעקבות פרישתו של פול סקולס, המאמן אלכס פרגוסון ראה בו תחליף פוטנציאלי. קלברלי ערך את הופעתו הבכורה הרשמית ביונייטד ב-7 באוגוסט 2011 בניצחון 2–3 על מנצ'סטר סיטי במגן הקהילה. ב-22 באוקטובר 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על ניוקאסל יונייטד בגביע הליגה.
ב-2 בספטמבר 2014 הושאל לאסטון וילה. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על ליברפול. ב-25 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 2–3 למנצ'סטר סיטי. באותה עונה העפיל עם וילה לגמר הגביע בו הפסידו 0–4 לארסנל.
נבחרת אנגליה
באוגוסט 2011 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה לקראת משחק הידידות נגד. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 1–2 על.
לובו (קומיקס)
לובו (באנגלית: Lobo) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור חייזרי המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Omega Men #3 מיוני 1983, ונוצרה בידי הכותב רוג'ר סליפר והמאייר קית' גיפן.
בשפת בני-עמו, הקזארנים, פירוש השם לובו הוא "האחד שטורף את קרביך ונהנה מזה". לובו הוא פרט קזארני אלים ביותר, שרצח את כל שאר בני-עמו ויצא לכוכבים כצייד ראשים להשכרה. לובו נודע לא רק כאלים ואכזרי אלא גם כצייד ראשים עם מוניטין וקוד-כבוד נוקשה, בעל חיי נצח ואי-פגיעות שעזרו לו בהבסת סופרמן בין היתר. הוא נוסע בחלל על אופנוע מיוחד, ונחשב לבלתי-מנוצח.
לובו נוצר כפארודיה מוגזמת על גיבור-העל וולברין מחברת מארוול קומיקס המתחרה, אך התגלה כפופולרי והמשיך להופיע בכותרי DC. הוא זכה לפארודיה בחוברות "בלודוולף" בהרצת אימג' קומיקס כאשר נראה מת על עטיפת החוברת הראשונה ובלודוולף תואר כ"מחליפו", וזכה לפארודיה מצד מארוול קומיקס בחוברות "דדפול".
בשירות ונגד המצודה, L.E.G.I.O.N
כצייד ראשים, לובו מילא תפקיד בקשת הסיפור "מלחמת המצודה" בין אנשי האומגה לבין גזע המצודה החוצני. הוא נשכר בידי המצודה לחטוף את חברת אנשי האומגה קאליסטה, ותקף את ספינת האם שלהם עם צייד ראשים נוסף. הוא נשכר בידי המצודה להתנקש בחיי מנהיג אנשי האומגה טיגור, אך לא זכה להזדמנות. בסיום מלחמת המצודה, הוא נשכר בידי מנהיג אנשי האומגה הנוסף ובעלה של קאליסטה, פרימוס, לעזור לקבוצתו במתקפה על מתקן כליאה של המצודה ובשחרור כמה מבני בריתם. במתקפה עצמה, לובו הרג את המנהיג העליון של כוחות המצודה ששרדו. לובו הגיע לראשונה לכדור הארץ כשנשכר בידי מנגה-חאן להביס את ליגת הצדק החדשה, והעמיד פני חבר לקראת הזדמנותו אך חוזהו בוטל. לובו החל לנדוד ברחבי החלל, וטיפל בכמה דולפיני חלל כחיות מחמד. כאשר אחד מהדולפינים נהרג, הוא החליט לתקוף את קבוצתו החדשה של וריל דוקס-2, שיבוטו של ברייניאק. לובו הביס בקלות את שאר הצוות אך נבלם בידי דוקס-2, שהציע לספק הגנה לדולפיני החלל תמורת הצטרפותו של לובו. הוא הסכים, והצטרף לצוות במשימה לכוכב קאירן.
דוקס-2 ניצל את יכולתו של לובו להשתכפל, ולבסוף הרעיל אותו והסיר ממנו יכולת זו. כל שיבוטיו נהרסו, פרט לאחד שברח לכוכב קאניט. הוא נשאר בצוות למרות ששנא את שותפיו, ואף שבר את רגליו של אחד מחברי הקבוצה. כאשר דוקס-2 נאנס ונרצח, הוא שובט ולובו ניסה להרוג את השיבוט כדי להשתחרר. הוא נשלח למשימה חשאית נגד פיראט-החלל "דגון-רא", והסתנן לצוותו כדי להוביל מרד נגדו. הוא חזר לכדור הארץ, ונשכר בידי מנגה-חאן על מנת להרוג את דספרו. כאשר גילה כי ליגת הצדק הביסה את דספרו, הוא מסר אותו למנגה-חאן.
מיס טריב, 52, בגיהנום, R.E.B.E.L.S
וריל דוקס-2 שכר את לובו להעביר לו אסירה, אשר התגלתה כמיס טריב - הקזארנית החיה השנייה, ומורתו של לובו בעבר אשר כתבה עליו ספר. הם נמלטו ביחד מארבע קבוצות שונות אשר רדפו אחריהם על מנת להורגם, ולאחר מעין תחרות איות הומוריסטית, לובו הרג את כולם. הוא אמר לדוקס-2 כי הוא יוצא לחופשה, וכאשר העביר אליו את מיס טריב חיה, הרג אותה על מנת שיהיה הקזארני האחרון. הוא פרש מחייו האלימים ונהיה לארכיבישוף בכנסייה השמימית הראשונה של שלושת הדגים-אלים, נעשה מגן סקטור 3500 ושמר על עין האזמרגד של אקרון. הוא הציל את אנימל מן, אדם סטריינג' וסטארפייר כשהופיע והרג את דווילאנס, וביצע עסקה עם סטארפייר: אם יעזור להם בבעיותיהם, הם יעזרו לו בצרותיו. לאחר שעזר להם להביס את ליידי סטיקס, הוא הביא את עין האזמרגד לשלושת הדגים-אלים, ששחררו אותו מנדר אי-האלימות. כאשר גילה שהעין היא הדבר היחיד באמצעותו ניתן להרוג את הדגים-אלים, הוא ירה בעין.
לאחר הקרב על אפוקוליפס, נשמתו של לובו נשלחה לגיהנום. סבלו הספיק להעצים את כל אזורו של השד נרון בגיהנום, שם נכלא. כאשר השדים אטריגן והשטן הכחול השתוללו בגיהנום בנקמה נגד נרון, הם שחררו בטעות את לובו מכלאו. אטריגן גנב את נשמתו של השטן הכחול והסכים להחזיר אותה בתנאי שילחם בלובו, אשר גורש לתהום בידי זטאנה כאשר ערף בטעות את ראשו של אביה, זטארה. הוא הופיע בכדור הארץ על מנת לזכות בסכום שהוצע על ראשו של אטרוסיטוס, ולאחר שנאבק בהאל ג'ורדן, סינסטרו וקרול פריס, עזב בלי לסיים את עבודתו. התגלה כי הקרב בוים בידי אטרוסיטוס עצמו על מנת שיוכל לזכות באמונם של השומרים החדשים, ולובו זכה בטבעת כוח אדומה.
לובו גויס בידי וריל דוקס-2 לעזרה בקרב נגד ברייניאק המקורי ופולסר סטארגרייב, וזאת בעוד שהוא משתמש בטבעת הכוח האדומה. למרות שאיבד את אופנוע החלל שלו והציל את הכוכב קולו, ברייניאק וסטארגרייב נמלטו. הוא נלחם בגרין לנטרן מסקטור 2823, רומה לחשוב שישנו עוד קזראני בחיים בידי אסטרילד בת סופה, והרג אותה. לאחר שעקב אחרי מקורותיה של אסטרילד והגיע לעולם הבית של גזע הפסיונס, ונלחם בסמייט עד שהמאבק הופסק והם בילו יחדיו בפאב. לאחר שהתפייס עם סמיית, הוא הכה באכזריות את סטארו חסר האונים.
ה-52 החדשים
לאחר אירועי "פלאשפוינט" ושכתוב יקום DC מחדש, לובו הוצג כעבד קזארני שהרג את כל בני גזעו פרט לנסיכתו האהובה, ונלחם בדת'סטרוק ובאנשי האומגה בין היתר. גרסה נוספת ללובו הוצגה בחוברות "ליגת הצדק" כחלק מחודש הנבלים, ואושרה כלובו האמיתי. גרסה זו היא רזה יותר ופחות שרירית ומוחצנת מאשר גרסאותיו של לובו לפני ה-52 החדשים, אשר נסעה לכדור הארץ כדי להרוג את מתחזהו מחוברות דת'סטרוק. גרסה זו זכתה להרצת חוברות סולו החל מאוקטובר 2014, בתחילתה הרגה את המתחזה.
פרידריך ליצו
פרידריך ליצו (בגרמנית: Friedrich Lützow; 31 באוגוסט 1881 – 1 בנובמבר 1964) היה קצין צי גרמני ששירת בצי הקיסרי הגרמני, הרייכסמרינה והקריגסמרינה, והגיע בסופו של דבר לדרגת ויצה-אדמירל במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא גם היה סופר על לוחמה ימית.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה באירופה ביום שישי, 1 בספטמבר 1939, כאשר פלשו הכוחות הגרמניים לפולין, נקרא ליצו לשוב לשירות צבאי ב-24 בדצמבר 1939. הוא שימש כראש מחלקת התעמולה של הקריגסמרינה. בתפקיד זה, הוא היה הדובר של אוברקומנדו דר מרין (הפיקוד העליון הימי). הוא ערך בקביעות את שידורי הרדיו של יום רביעי בערב תחת הכותרת "לוחמה ימית וכוח ימי", בהן הסביר את אירועי המלחמה האחרונים בים.
ביוגרפיה
ליצו נולד ב-31 באוגוסט 1881 בפוטסדאם, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. הוא הצטרף לצי הגרמני הקיסרי כצוער ב-10 באפריל 1899 וב-27 בספטמבר 1902 החל את הכשרתו ב-SMS וייסנבורג. התפקיד הראשון שלו היה כצוער ב-SMS וטין. מ-1905 עד 1910 שירת בתפקידים שונים על סירות טורפדו, ובו זמנית עבר אימוני צוללות ולבסוף מונה למפקד על U-4 בשנת 1909.
לאחר שביתת הנשק עם גרמניה חזר למטה פיקוד הצוללות בדצמבר 1918, שם הואשם בפירוק מפקדת הים התיכון. מפברואר עד אפריל 1919 שירת לזמן קצר עם צוות התחנה הימית הצפונית לפני שהצטרף למשרד הצי של הרייך.
ב-1924, לאחר ששימש כראש המטה של תחנת הצי הצפוני, מאז 1922, הוא קיבל שוב את הפיקוד על SMS המבורג. בספטמבר 1925 הוא מונה למפקד דיוויזיית האימונים בים הצפוני (Schiffsstammdivision der Nordsee), תפקיד שימלא בשנתיים הבאות. תפקידו האחרון לפני פרישתו ב-1929 היה כמנהל קורס ההכשרה לסגל האדמירליות (Führergehilfenlehrgang).
ב-1939 הופעל מחדש ושימש כדובר הרשמי של פיקוד הצי עד אביב 1945. הוא נפל בשבי בידי הכוחות הבריטיים ב-8 במאי 1945 והוחזק בשבי עד 1947. הוא מת בביתו בצלה ב-1 בנובמבר 1964.
חיים אישיים
ב-29 באפריל 1908, ליצו התחתן עם הילדגרד קינצל, אחותו של אברהרד קינצל. נולדו להם 5 ילדים, ביניהם גינתר ליצו (4 בספטמבר 1912 – 24 באפריל 1945), טייס קרב ואלוף הפלות של הלופטוואפה ששירת במלחמת העולם השנייה.
סינאספיסמוס
סינאספיסמוס (ביוונית: Συνασπισμός, מילולית: "הקואליציה"), או בשמה הרשמי קואליציית תנועות השמאל והאקולוגיה (ביוונית: Συνασπισμός της Αριστεράς των Κινημάτων και της Οικολογίας) היא מפלגה יוונית שמאלנית חדשה. עד לשנת 2003 המפלגה נקראה "קואליציית השמאל והפרוגרסיביים". המפלגה היא הגדולה בקואליציית השמאל "סיריזה" (SYRIZA).
לשיא כוחה הגיעה המפלגה בבחירות של יוני 2012 עם 26.9% מכלל הבוחרים, כשבראשותה עומד אלכסיס ציפראס.
שסטל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אפרים ווסרפוגל
אפרים ווסרפוגל (נולד באושוויץ ב-1943) הוא כלכלן ישראלי, עולה מצרפת, מנהל ויזם בתעשיית הרכב.
קורות חיים
ווסרפוגל נולד בשם פרנסואה ווסרפוגל (בצרפתית: François Wasservogel) בכלא הסמוך למחנה המוות אושוויץ בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. אביו, יוסף צימר, פסנתרן, מתמטיקאי ובנו של הרב שמעון צימר מבוקרשט, נרצח על ידי הנאצים עוד לפני לידתו. אימו, מרים לבית וינגר, עורכת דין יהודייה פולניה, שמרה במהלך מאסרה על זהותה הבדויה כנוצרייה, וכך שרדה. לאחר שחרור אושוויץ עברה אמו לפריז ושם נישאה למשה ווסרפוגל, יהודי מברלין, שהוצג לילד כאביו ונתן לו את שמו. רק ב-1984, כשהייתה על ערש דווי, גילתה לו אמו את זהותו של אביו הביולוגי.
ווסרפוגל גדל הרחק מן הדת היהודית. הוא למד מתמטיקה וכלכלה באוניברסיטה העירונית של פריז, ובהמשך שימש כשליח מטעם ממשלת צרפת לוונצואלה. במקביל השלים דוקטורט בכלכלה. פייר דרייפוס, נשיא חברת רנו, מינה אותו ב-1968 לעוזרו האישי, וב-1969, בגיל 25, לסמנכ"ל, ממונה על המחלקה לפיתוח מוצרים. ווסרפוגל נטל חלק מרכזי בפיתוח המכונית החדשה רנו 5, ובמשך כשנה היה אחראי גם לקבוצת המרוצים של רנו. ב-1977 עזב את רנו, והיה סגן נשיא בחברת באטל, המתמחה באינטגרציה בין תעשיית ההייטק לתעשיית הרכב. ב-1986 מונה לראש מחלקת הרכב בחברת הפלדה 'אוזינור', שהייתה ספקית הפלדה השנייה בגודלה בעולם לתעשיית הרכב.
ווסרפוגל עלה לישראל ב-1996, בעקבות תהליך איטי של חזרה בתשובה שיזמה רעייתו, והחל אחרי מותה של אמו. תחילה התגורר ברעננה, ואחר כך השתקע בבני ברק. במשך שנתיים פעל, במסגרת בנק הפועלים, במימון חברות ישראליות הפועלות בחו"ל. בהמשך מילא תפקידים שונים בתעשיית חלקי הרכב. ב-2005 מונה לנציג חברת רנו לנושא רכש גומלין בישראל.
בדצמבר 2007 השתלב ווסרפוגל, כאחד מנציגיה של רנו, בפרויקט המכונית החשמלית של בטר פלייס, אך כבר במהלך 2008 עזב את הפרויקט והפך לאחד ממבקריו. בראיון ב-2010 אמר: "כמהנדס אני חייב להודות שהיום אנחנו לא יודעים כיצד לאפסן חשמל... כפילוסוף או כאדם דתי, אני מאמין שלעולם לא נצליח לאפסן חשמל".
ב-2009 הצטרף כדירקטור לחברת הסטרטאפ "ניואיצ'" (NewH), העוסקת בפיתוח מנוע הפועל על מימן המאופסן בתמיסת בורו-הידריד. במאי 2010 חתמה החברה על מסמך הבנות עם חברת פיג'ו, ולפיו תשתתף בפיתוח מכוניות המונעות במימן.
גלוריה ניילור
גלוריה ניילור (באנגלית: Gloria Naylor; 25 בינואר 1950 – 28 בספטמבר 2016) הייתה סופרת אמריקאית. התפרסמה בזכות ספרה "נשים שחורות".
נעורים וחינוך
ניילור נולדה בניו יורק ב-25 בינואר 1950, בתם הבכורה של רוזוולט ניילור ואלברטה מקאלפין. הוריה היו אריסים ברובינסונוויל, מיסיסיפי. הם נדדו להארלם במסגרת ההגירה הגדולה כדי לברוח מחיי ההפרדה הגזעית בדרום. אביה עבד בתחבורה; אמה הייתה מרכזנית. למרות חינוכה הדל, אהבה אמה של ניילור לקרוא, ועודדה את בתה לקרוא ולכתוב יומן.
בשנת 1963 עברה משפחתה של ניילור לרובע קווינס ואמה הצטרפה לכת עדי יהוה. ניילור הייתה תלמידה מצטיינת וקראה רבות. היא למדה בכיתות מתקדמות בבית הספר התיכון שלה, ושקעה בחקר סופרים בריטים מהמאה ה-19. ההתנקשות בד"ר מרטין לותר קינג בשנת לימודיה האחרונה בתיכון השפיעה עליה עמוקות. היא החליטה לדחות את לימודיה הגבוהים ולהפוך למיסיונרית עבור עדי יהוה בניו-יורק, צפון קרוליינה ופלורידה. לאחר שבע שנים פרשה, שכן, לדבריה, "הדברים לא נעשו טובים יותר, אלא גרועים יותר."
ניילור השיגה תואר ראשון בספרות אנגלית בברוקלין קולג' באוניברסיטת העיר ניו-יורק בשנת 1981. היא השיגה תואר שני בלימודים אפרו-אמריקאיים באוניברסיטת ייל בשנת 1983. היא הייתה חברת כבוד באגודת הסטודנטים דלתא סיגמא תטא.
קריירה
רומן הביכורים של ניילור, The Women of Brewster Place, פורסם ב-1982 וזכה ב-1983 בפרס הלאומי לספרות  בקטגוריית הרומן הראשון. על בסיס הרומן הופק בשנת 1989 סרט באותו השם על ידי אופרה וינפרי. הספר יצא לאור בתרגום לעברית בשם "נשים שחורות" (הוצאת כנרת, 1989).
במהלך הקריירה שלה בתור פרופסורית, לימדה ניילור כתיבה וספרות במספר אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת בוסטון ואוניברסיטת קורנל.
ניילור מתה מהתקף לב ב-28 בספטמבר 2016, בעת ביקור בסנט קרואה, שבאיי הבתולה.
מקורות השפעה
במהלך לימודיה בקולג' של ברוקלין, השתקעה ניילור בעבודתן של סופרות אפרו-אמריקאיות כגון זורה ניל הרסטון, אליס ווקר, ובמיוחד טוני מוריסון. היא שאבה השראה ממחברות אלה והחלה לכתוב סיפורים שהתרכזו בחייהן של נשים אפריקאיות-אמריקאיות.
Coconut Tree (שיר של מוהומבי)
Coconut Tree (בעברית: עץ קוקוס) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר השוודי-קונגולזי מוהומבי, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית ניקול שרזינגר, מתוך אלבום הבכורה שלו, MoveMeant. השיר יצא לאור ב-15 באפריל 2011, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני במצעד השירים שבוולוניה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מוהומבי, רדוואן, בילאל חג'ג'י, AJ ג'וניור, ביט-גיק וג'ימי ג'וקר והופק על ידי רדוואן גם כן. הווידאו קליפ הרשמי שהופץ בסמוך ליציאתו של "Coconut Tree" הועלה לראשונה ליוטיוב ב-31 במאי 2011 ובוים על ידי דירקטור X. הוא צבר למעלה מ-95 מיליון צפיות והפך לאחד מהנצפים ביותר של השניים.
ניסוי הסטת אסטרואיד כפול
ניסוי הסטת אסטרואיד כפול (באנגלית: Double Asteroid Redirection Test או בקיצור DART) הוא משימת חלל של נאס"א שמטרתה לבחון שיטה להסטת אסטרואידים מפני גופים קרובי ארץ שנמצאים במסלול התנגשות עם כדור הארץ. בניסוי נבדקת היכולת של גשושית להסיט אסטרואיד ממסלולו על ידי התנגשות מכוונת בו. האסטרואיד שנבחר לניסוי הוא דימורפוס, הקטן יותר במערכת האסטרואיד הכפול דידימוס, מהווה ירח במערכת ואינו מאיים על כדור הארץ.
הגשושית דארט (DART) שוגרה ב-24 בנובמבר 2021, והתנגשה בהצלחה בירח דימורפוס ב-26 בספטמבר 2022 (27 בספטמבר שעון ישראל). הגשושית נשאה איתה לוויין קיובסאט זעיר שאותו שחררה ב-11 בספטמבר, כשבועיים לפני ההתנגשות. תפקיד הלווין הזעיר הוא לצלם את רגע ההתנגשות, ולאחר מכן לשדר נתונים שיאפשרו לחשב את השינוי בכיוונו ובמהירותו של דימורפוס כתוצאה מההתנגשות. ב-11 באוקטובר הכריזה נאס"א על הצלחת המשימה כאשר התצפיות אשרו שזמן ההקפה של דימורפוס התקצר ב-32 דקות בעוד הרף התחתון להצלחה היה האטה של לפחות 73 שניות.
רקע והיסטוריה
מדענים מעריכים שקיימים כ-25,000 אסטרואידים גדולים במערכת מערכת השמש, כשרק 8,000 מתוכם התגלו. לכן נאס"א מנסים לפתח תוכנית יעילה להגנת כדור הארץ מפני אסטרואיד קרוב שעלול לפגוע בו.
כבר ב-2005 הצליחה גשושית להסיט גוף שמימי ממסלולו: הגשושית פגיעה עמוקה התנגשה בשביט טמפל 1 במטרה לנתח את המבנה וההרכב שלו. האימפקטור, שמשקלו 370 ק"ג, ומהירותו בעת הפגיעה 10.2 ק"מ לשנייה שחרר בעת ההתנגשות 19 מיליארד ג'ול של אנרגיה (שווה ערך ל-4.8 טון TNT), יצר מכתש ושינה את מסלולו ב-10 ס"מ.
עד לשנת 2015, סוכנות החלל האירופית (ESA) ו-NASA היו שותפות במשימה לבדיקת האפשרות להסטת אסטרואידים בשם AIDA (Asteroid Impact & Deflection Assessment). הן תכננו שני שיגורים נפרדים של גשושיות הפועלות בשיתוף פעולה: הגשושית האירופית, AIM הייתה אמורה להיות משוגרת בדצמבר 2020, ולהקיף את האסטרואיד הגדול יותר דידימוס כדי לחקור את תכונותיו וירחו; שיגור הגשושית האמריקאית DART תוכנן ליולי 2021, כך שתפגע בירח האסטרואיד דימורפוס בספטמבר 2022, במהלך התקרבותו לכדור הארץ. AIM הייתה עתידה למדוד את השפעת התנגשות הגשושית על מסלול הירח סביב האסטרואיד.
בשנת 2016, לאחר שגרמניה החליטה לבטל את חלקה במימון הפרויקט, הוחלט לבטל את שיגור הגשושית AIM והשפעות ההתנגשות של DART ינוטרו מטלסקופים קרקעיים וממכ"ם. בשנת 2018 הוחלפה AIM בגשושית קטנה יותר בשם Hera שתשוגר ארבע שנים לאחר DART כדי לחקור את המכתש שנוצר על האסטרואיד.
ביוני 2017 נאס"א אישרה לפרויקט לעבור משלב פיתוח הרעיון לשלב התכנון המקדים, ובאוגוסט 2018 אישרה להתחיל את שלב התכנון וההרכבה הסופיים.
ב-11 באפריל 2019, נאס"א הודיעה שפאלקון 9 של חברת SpaceX ישמש לשיגור DART, כמטען משני בשיגור מסחרי, כדי לחסוך בעלויות.
ב-27 ביולי 2022 צולמה לראשונה המטרה על ידי מערכת ה-DRACO. הצילום מאפשר לצוות הבקרה לבצע תיקונים לקראת המפגש-פגיעה, ולחללית לנווט אל המטרה בצורה אוטונומית כאשר תגיע לכדי ארבע שעות שיוט אל עבר המטרה.
ב-27 בספטמבר 2022, בשעה 2:14 בלילה (שעון ישראל), התנגשה הגשושית באסטרואיד דימורפוס, שקוטרו כ-160 מטרים. בקרת המשימה הודיעה על ההתנגשות המוצלחת בשעה 19:14, ב-26 בספטמבר 2022, לפי שעון החוף המזרחי בארצות הברית. האסטרואיד היה במרחק של יותר מ-11 מיליון קילומטרים מכדור הארץ והגשושית פגעה בו במהירות של 22 אלף וחצי קמ"ש.
המנוע היוני NEXT
DART לא זקוקה למנוע ה-NEXT כדי להגיע למטרתה, שכן הפאלקון 9 יאיץ אותה למהירות הנדרשת. השימוש במנוע נועד לשם הדגמת הטכנולוגיה שיכולה להחליף דלק רקטי במשימות לחלל העמוק.
המערכים הסולאריים ROSA
DART מצוידת במערכים סולאריים Roll Out Solar Array (ROSA) המסוגלים להתגלגל החוצה לאחר השיגור. מערכים אלו קלים ברבע ממערך סולארי רגיל בעל צירים מכניים, ותופסים רבע מנפחו, כך שהם מוזילים את עלות השיגור. המערכים הסולאריים ROSA ייפרשו כשהגשושית תהיה במסלול סביב כדור הארץ וזאת תהיה המשימה המבצעית הראשונה שתשתמש בהם, לאחר שנוסו בתחנת החלל הבינלאומית ביוני 2017 במסגרת משלחת 52.
ניווט
DART נושאת חיישנים לניווט כגון חיישן שמש, עוקב כוכבים ומצלמת הניווט DRACO.
המצלמה DRACO
מצלמת הניווט Didymos Reconnaissance and Asteroid Camera for Optica (DRACO) תספק תמונות שיאפשרו לגשושית לנווט אוטונומית ללא צורך בהתערבות מכדור הארץ ולפגוע במרכז האסטרואיד דימורפוס, שקוטרו 160 מ' בעוד היא נעה במהירות יחסית של 6 ק"מ לשנייה. תוכנת הניווט "SMART Nav" תשתמש בתמונות אלו ותקבע את המסלול האידיאלי עבור הגשושית.
DRACO תשמש גם כדי להשיג תמונות ברזולוציה גבוהה של פני השטח של דימורפוס רגע לפני הפגיעה. החלק האופטי של DRACO הוא טלסקופ Ritchey–Chrétien המצויד בעדשת טלפוטו בעלת אורך מוקד של 208 מ"מ, שדה ראייה של 0.29° וצמצם של f/12.60. לחיישן מסוג CMOS יש 2560 × 2160 פיקסלים. הרזולוציה של התמונות שיצולמו רגע לפני הפגיעה היא 20 סנטימטרים. החיישן קולט אורך גל בטווח שבין 0.4 ל-1 מיקרון (נראה ואינפרא אדום קרוב). המסה של המצלמה היא 8.66 קילוגרם.
הקיובסאט LICIACube
הגשושית נושאת עימה את הקיובסאט LICIACube, שהתנתק מהגשושית ב-11 בספטמבר, ויתעד ויעביר לכדור הארץ את תמונות ההתנגשות ואחרי. לאחר מכן LICIACube יבצע מעוף קרוב לפני השטח של Didymos.
אנדרטת אניית המעפילים אקסודוס
רקע
לאחר שנלכדה האנייה על ידי הבריטים, הם הביאו אותה לנמל חיפה ושם הועברו המעפילים לאניות גירוש שהפליגו בחזרה לנמל פורט דה-בוק שממנו הפליגה האנייה ומשסירבו המעפילים לרדת מאניות הגירוש ולאחר שממשלת צרפת, ששלטה אז על הנמל, הודיעה כי לא תוריד את המעפילים בכוח, הפליגו האניות לנמל המבורג, שהיה אז בשליטה בריטית. בהמבורג ירדו המעפילים, חלקם לאחר שאולצו בכוח וחלקם בלית ברירה, אל החוף ושוכנו במחנות. אחרון מעפילי אקסודוס עלה ארצה ב-7 בספטמבר 1948.
על רקע היותו של נמל חיפה נקודה חשובה במסעה של אקסודוס, הוחלט להקים את האנדרטה במסוף הנוסעים שלו.
האנדרטה
האנדרטה, שניצבת באולם הנוסעים של נמל חיפה, עוצבה על ידי המעצב האמריקאי סם פיליפ (Sam Philipe) והמימון להקמתה נתרם על ידי האגודה האמריקאית לשימור היסטוריה. בטקס חנוכת האנדרטה לקחו חלק גם נציגים מהשגרירות הנוצרית הבינלאומית ירושלים, יושב ראש הסוכנות היהודית, נתן שרנסקי, נציגי שגרירות ארצות הברית בישראל, שר הבינוי והשיכון, יואב גלנט כנציג הממשלה, שאמו פרומה נמנתה על הילדים שהפליגו באקסודוס ונכחה אף היא בטקס, שרון הראל בתו של יוסי הראל שהיה הקפטן של הספינה, ומעפילי האנייה ובני משפחותיהם. בנוסף הופיעו בטקס הפתיחה הזמרת שולי נתן בשיר "הו רב חובל" של נעמי שמר ובשיר ירושלים של זהב והזמרת הישראלית אמריקאית Noy.
האנדרטה מוצבת בכניסה לאולם הנוסעים בנמל חיפה, ומעוצבת בצורת מפת תבליט של ארץ ישראל בשילוב עם עוגן ולצידה מיצגים בשפות עברית, ערבית ואנגלית המספרים את סיפורה של האנייה. האנדרטה שצבעה חום כהה מונחת על גבי לוח שיש בצבעים לבן, קרם וורוד. מצד שמאל של האנדרטה על גבי השיש יש כתובת באנגלית באותיות מוזהבות. שמו של הפסל מופיע על צידה השמאלי של האנדרטה בחלקה התחתון.
אסייתים
אסייתים הם אנשים שמקורם ביבשת אסיה. עם זאת, השימוש במונח אינו אחיד, ולעיתים הוא מתייחס רק לאנשים שמקורם בחבל ארץ מסוים באסיה. אף על פי שהתיאור מבוסס על מקום מגורים, הוא לרוב נחשב לכזה המתייחס למוצא אתני או גזע.
באנגלו-אמריקה (בעיקר בארצות הברית) המונח "אסייתים" מתייחס בעיקר לאנשים שמוצאם במזרח אסיה ובדרום-מזרח אסיה, אך בבריטניה מתייחס המונח דווקא לאנשים שמוצאם בדרום אסיה. במדינות אחרות (כמו בחלק ממדינות אירופה) המונח מתייחס לאנשים שמוצאם ביבשת אסיה, ללא קשר למיקום ביבשת עצמה. בארצות הברית לא נהוג לכנות "אסייתים" אנשים ממרכז אסיה או מדרום-מערב אסיה.
הבחירות הכלליות בגרמניה 2002
הבחירות הכלליות בגרמניה הן הבחירות לבונדסטאג שנערכו ב-22 בספטמבר 2002. בבחירות ניצח הקנצלר המכהן גרהרד שרדר מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית את אדמונד שטויבר מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
עמית איצקר
ביוגרפיה
איצקר נולד וגדל בגבעתיים. בשירותו הצבאי, שירת בבה"ד 7 של חיל התקשוב. בשנת 2003 החל ללמוד בבית הספר ללימודי קולנוע, "קמרה אובסקורה". את לימודיו מימן דרך עבודה במשך מספר שנים בספריית וידאו בגבעתיים. אחרי שנתיים ב"קמרה אובסקורה", עבר ללמוד ב"מנשר לאמנות", שם למד בין השאר עם הבמאים הגר בן-אשר, מני יעיש ואסף קורמן. בין מוריו היו קרן ידעיה, יעל פרלוב, בועז ארד ויוסי סוכרי. באותה שנה ביים לראשונה סרט תעודה בשם "בבוקר אני אשנא את עצמי" על להקת הנויז "המיותרים" מהלייבל פאסט מיוזיק.
בין האמנים והיוצרים הרבים ששיתף איתם פעולה לאורך השנים: שרון קנטור, פאנקייק, The Girls, הילה רוח, קוסטה קפלן, יובל מנדלסון, שייגעצ, דודו פארוק, הפה והטלפיים, דקס וקומן, המפשעות, קייבמן, Xen, ישי קיצ'לס, ג'נגו, לא דובים, רועי צ'יקי ארד, אור אדרי, רייסקינדר, עוזי רמירז, אנטיגונה רקס, המסך הלבן, אלקטרה, רגל סברס, תומר לביא, סטלה גוטשטיין, קין והבל 90210, אפרת אברמוב ועוד. הנחה תוכניות של תוכנית המוזיקה האינטרנטית בלקוני TV וגם כתב בלוג בשם Chasing Amit שעסק בקולנוע עצמאי. במסגרת הבלוג ראיין בין היתר יוצרי קולנוע שונים מרחבי העולם כגון אריאל שולמן ("קאטפיש"), רוג'ר גרוסמן ("What We Do is Secret") וג'ייקוב ריינולדס ("גאמו").
בין היתר הוא גם חבר מערכת במגזין הקולנוע "מערבון" מבית "מעין".
איצקר מגדיר את סגנון חייו כ"סטרייט אדג'" והוא נמנע משימוש בטבק, אלכוהול, סמים וקפאין.
משיח
בשנת 2013 פנה אליו אודי כגן, שלמד אף הוא בבית הספר מנשר לאמנות, והציע לו את התפקיד של הדמות "זיו" בסדרת רשת חדשה אותה פיתח עם דנה פוליג בשם "משיח". ב-4 באפריל עלה הפרק הראשון ב-YouTube, ותוך ימים ספורים זכה הפרק לעשרות אלפי צפיות והפך לתופעת רשת ויראלית. לאחר מכן, עלו פרקים נוספים של הסדרה, שזכו למאות אלפי צפיות, שהפכו את הסדרה לקאלט.
לאחר משיח
לאחר הצלחת הסדרה, הוצעו לאיצקר תפקידים בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. בין השאר השתתף בסדרות "החדש של עומרי גורדון" (בתפקיד שועה), "להרוג את הסבתא" (בתפקיד דימה) ו"ג'ודה" (בתפקיד ד"ר גרינברג), "אוטונומיות" (בתפקיד מנהל המלון) ועוד. כמו כן כיכב בקליפ לקאבר של להקת "לא" לשיר "יש לי חברה" של טיפקס שהפך ללהיט ויראלי ובקליפ לשירם "נסתפק בפחות". טרילוגיית הקליפים של "לא" הושלמה עם הקליפ לשיר "סוף של סודה" שגם בו כיכב איצקר. איצקר גם צילם את הקליפ לשיר "אני עוגיות" של "לא". בשנת 2014 זכה באות "אביר הפרינג'" לקולנוען מוערך, המבטא את רוח העשייה העצמאית מטעם פסטיבל הקולנוע בירושלים. בשנת 2015 יצר והנחה בשיתוף עם יואב טל תוכנית אירוח אינטרנטית בשם "חתיכות: עמית איצקר ויואב טל גוזרים ומדביקים", אשר שודרה במשך שנתיים במסגרת "שידורי החללית" שהקימה רנן מוסינזון. בתוכנית אירחו קולנוענים, מוזיקאים, אמנים ומשוררים שפעלו בעיקר בשולי התרבות הישראלית אך גם יוצרים מחוץ לישראל כגון הבמאים וויט סטילמן ודייוויד גורדון גרין והקומיקאי טום גרין.
איצקר עבד במשך שנים בארכיון הקולנוע של סינמטק תל אביב וכיום הוא עובד כאיש תוכן בסינמטק. בשנת 2018 זכה לשבחים על תפקידו בסרט הקומי "הורדוס איילנד" בבימויו של נלי גיא. בסוף אותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה אוטונומיות של יהונתן אינדורסקי. ב-2019 שיחק בסרט "קצפת ודובדבנים" של הבמאי גור בנטביץ' ובשני קליפים של דודו פארוק. בשנת 2020 הקים עם המוזיקאית יעל בירנבאום (ג'ק אין דה בוקס) הרכב פופ מינימליסטי בשם "חולצות של להקות". באותה שנה גם כיכב בקליפ לשיר "Love was Over" של TheLongoodBye. בשנת 2021 שיחק בתפקיד אלביס בסדרה "הד קולך" של הבמאי תום שובל ובפרסומת לאפליקציית PayBox.
לקראת צאתו של האלבום השני של אור אדרי, "20 צעדים", הוציאה אדרי שלושה סינגלים: הסינגל הראשון, "על המסך", שאת הקליפ שלו ביימו אחיה הקולנוען פז אדרי ואיצקר ואת הסינגל השני, "דלק", ביים איצקר לבד. נכנס לפלייליסט של כאן גימל.
באותה שנה גם היה מיוזמי ומקימי פסטיבל סאונדטראק תל אביב - פסטיבל קולנוע על מוזיקה.
תאוריה של צדק
תאוריה של צדק (באנגלית: A Theory of Justice) הוא ספר פרי עטו של הפילוסוף האמריקאי ג'ון רולס. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1971, עבר מספר עדכונים לצורך הפצתו בתרגומים שונים ונערך מחדש בשנים 1975 ו-1999. בספרו, רולס מנסה לפתור בעיות חברתיות של צדק חלוקתי.
הספר מבטא את ביקורתו הגדולה של רולס כנגד תורת התועלתנות. לדעת רולס עקרונות צדק נכונים לחברה מתקבלים "במצב התחלתי", מצב שבו האנשים בחברה היפותטית נמצאים תחת "מסך הבערות". רולס מאמין כי ב"מצב ההתחלתי" יחליטו בני הקבוצה פה-אחד לאמץ שני עקרונות מרכזיים: עיקרון החירות ועקרון החלוקה הצודקת של טובין כלכלים-חברתיים.
שני עקרונות של צדק
לפי "תאוריית הצדק" הרולסיאנית, כל האנשים הנמצאים ב"מצב ההתחלתי" יחליטו פה אחד על שני עקרונות של צדק המהווים את העקרונות והכללים הצודקים לניהול החברה.
מסרו העיקרי של רולס
רולס מציע את עקרון ה"מקסימין" (Maximin) ככלל מנחה שעל פיו יחלקו אנשי המצב ההתחלתי את הטובין הראשוניים במדינה הצודקת. לפי עיקרון זה, בתנאי אי ודאות יבחרו הפרטים באלטרנטיבה "הרעה במיעוטה", דהיינו הטובה ביותר מבין שאר התוצאות הגרועות שנובעות מהאלטרנטיבות המתחרות. כלומר, כאשר צריך לבחור בין חברה שמייצרת יותר אך הייצור מתחלק בה בצורה לא שוויונית, הפרט יהיה מעוניין לחיות בחברה סוציאל-דמוקרטית, שבה הסך הכול קטן יותר, אבל חלקו של החלש ביותר הוא הגדול ביותר האפשרי. לדעת רולס, עדיף את המצב המאוזן ביותר, כך שמצבו של הגרוע ביותר יהיה הטוב ביותר האפשרי.
נורה נילסון גריי
נורה נילסון גריי (באנגלית: Norah Neilson Gray; 16 ביוני 1882 – 27 במאי 1931) הייתה אמנית סקוטית מאסכולת גלאזגו. היא הציגה לראשונה באקדמיה המלכותית בעודה סטודנטית ולאחר מכן הציגה עבודות באופן קבוע בסלון פריז ועם האקדמיה המלכותית של סקוטלנד. היא הייתה חברה ב"בנות גלאזגו" וציוריה הוצגו בקירקודברייט ביולי ובאוגוסט 2010.
ביוגרפיה
גריי לימדה גם בבית הספר סנט קולומבה, שהיה באותה תקופה בית ספר לבנות. עד 1910 גריי הציגה באופן קבוע דיוקנאות באקדמיה המלכותית, המכון המלכותי לאמנויות גלאזגו ובסלון פריז. היה לה סטודיו משלה ברחוב באת' בגלאזגו והיא ערכה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה בגלאזגו.
ב-1914 נבחרה גריי לחברה באגודה הסקוטית המלכותית של ציירים בצבעי מים ואיירה כרך של יצירות מאת וורדסוורת'. גריי אימצה טכניקה נקודתית לציור שלה משנת 1914.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה גריי הפיקה כמה מיצירותיה הבולטות ביותר. "הנותרים במדינה", משנת 1915, שמתאר אישה וילד עטופים בצעיף. הציור הוצג באקדמיה המלכותית ונמכר לטובת הצלב האדום ולאחר מכן נתרם לבית החולים "רויאל פרי הוספיטל". הציור שלה ה"בלגי בגלות", שהושלם ב-1915, מציג פליט בלגי מלייז' שברח לסקוטלנד לאחר הפלישה לארצו. הציור הוצג בגלאזגו ב-1916, באקדמיה המלכותית ב-1917 ובסלון פריז ב-1921, שם הוענקה לו מדליית הארד.