cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תוכנית דריין
רקע
כמה מלחמות אזרחים הרסניות בסוף המאה ה-17 גרמו למחסור בכוח אדם ובמשאבים אחרים של המדינה. בעשור האחרון של המאה גם היו גם כמה שנים של יבול מועט, שגרם לרעב. תקופה זו כונתה "השנים החולות". המצב הכלכלי המידרדר של סקוטלנד הוביל לקריאות לאיחוד פוליטי, או לפחות לאיחוד מכסים, עם אנגליה. עם זאת, בקרב בציבור הסקוטי הייתה תחושה שסקוטלנד צריכה להצטרף למרוץ הקולוניאלי (עד אז היו לה מושבות קטנות בלבד בנובה סקוטיה, בפרובינציית ניו ג'רזי ובפרובינציית קרוליינה), ובכך להפוך לכוח מסחרי גדול, בדומה לאנגליה.
חברת הודו המזרחית הבריטית, שהייתה להוטה לשמור על המונופול שלה, הפעילה לחץ על אנגליה, דבר שגרם למשקיעים אנגלים והולנדים לסגת. בשלב הבא, החברה איימה שתנקוט בצעדים משפטיים, בטענה כי לסקוטים אין סמכות לגייס כספים מחוץ לארצם, וכך הוחזרו גם הכספים שניתנו בהמבורג. לבסוף לא נותר כל מקום לגיוס כספים, מלבד סקוטלנד עצמה. בעקבות זאת, החלה סקוטלנד במסע גיוס כספים באדינבורו. כך גייסה סקוטלנד כ-400,000 ליש"ט (שווה ערך לכ-46 מיליון ליש"ט, במונחים של ימינו), תוך שבועות ספורים. הכסף גויס מכל שכבות החברה, והגיע לכחמישית מכלל העושר של סקוטלנד.
הסוחר והמשקיע יליד סקוטלנד ויליאם פטרסון (William Paterson), קידם את הרעיון להקים תעלה בפנמה שתחבר בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט - אותו העיקרון שכמאתיים שנה מאוחר יותר יוביל לבניית תעלת פנמה. וכך, המטרה המקורית של הסקוטים, להקים חברה במתכונתה של חברת הודו המזרחית נשכחה לטובת תוכנית דריין השאפתנית.
המשלחת הראשונה (1698)
מספר גדול של קצינים וחיילים הצטרפו בשקיקה לתוכנית דריין, בין היתר משום שידעו שיתקשו למצוא עבודה אחרת. לרבים מהם היה ניסיון צבאי וחלקם, למשל תומאס דרומונד (Thomas Drummond), נודעו לשמצה מחלקם בטבח גלנקו (1692). המשלחת הראשונה כללה חמש ספינות (סיינט אנדרו, קלדוניה, יוניקורן, דולפין ואנדוור), שיצאו לדרך ביולי 1698, כשעל סיפונם 1200 איש, מנמל לית' שבחוף המזרחי של סקוטלנד, וזאת על מנת להימנע מכך שספינות אנגליות יזהו אותם. המסע מסביב לסקוטלנד, כאשר כל הנוסעים בבטן האונייה, היה קשה מנשוא, וחלקם החשיבו אותו כאחד החלקים הקשים בתוכנית דריין כולה.
ההוראות שקיבלו היו "הגיעו למפרץ דריין, ולאי הקרוי "האי המוזהב"... משם המשיכו כמה ליגות עד לשפך הנהר הגדול של דריין... ושם הקימו התיישבות ביבשת". וכך, לאחר מסע שכלל עצירות במדיירה ובאיים הקריביים, הספינות עגנו בחוף המיועד ב-2 בנובמבר 1698. המתיישבים הקימו במקום יישוב בשם "קלדוניה" - שמה הלטיני של סקוטלנד. על מנת להגן על ההתיישבות החדשה הוקם מבצר סנט אנדרו (Fort St Andrew), שהחזיק 50 תותחים, על חצי אי סמוך. בנוסף נבנה מגדל שמירה על הר שנמצא בצידו השני של הנמל.
ניו אדינבורו
בקרבת המבצר החלו לבנות צריפים להתיישבות הראשית - ניו אדינבורו (New Edinburgh; אדינבורו החדשה) שנקראה על שמה של העיר אדינבורו שסקוטלנד. בנוסף, החלו המתיישבים לנקות את האדמה לקראת שתילת יאם ותירס. מכתבים שנשלחו לסקוטלנד השאירו רושם מוטעה לפיו הכל התנהל כמתוכנן. נראה שהדבר הוסכם מראש, וזאת בשל ביטויים אופטימיים שונים שחזרו במכתבים. הדבר גרם לכך שהציבור הסקוטי לא התכונן לאסון המתקרב ובא.
במהרה החקלאות באזור זה התגלתה כקשה, והאינדיאנים, על אף שהיו עוינים לספרד, לא היו מעוניינים במרכולתם של המתיישבים הסקוטים החדשים. כישלון משמעותי יותר היה הקושי למכור מצרכים לסוחרים המעטים שעברו במפרץ. עם בוא הקיץ האקלים, וסיבות אחרות, גרמו למוות של רבים מהמתיישבים. בסופו של דבר, הגיע שיעור התמותה לכעשרה אנשים מדי יום. אינדיאנים מקומיים הביאו להם מתנות שונות, כגון פירות, אך אלו הופקעו בידי השליטים והימאים, שנותרו ברובם על הספינות. מזלם היחיד של המתיישבים היה ציד צבי ענק, אבל מספרם של הגברים שיכלו לבצע עבודה מאומצת כזו פחת בהדרגה. המצב הוחמר על ידי מחסור במזון שנגרם בשל שיעור גבוה של קלקול בשל אחסון לא תקין. כמו כן באותו הזמן המלך ויליאם ציווה על המושבות האנגליות וההולנדיות באמריקה שלא לספק מוצרים לסקוטים, וזאת כדי לא לעורר את זעמם של הספרדים. הדבר היחיד שהיה בשפע בהתיישבות הסקוטית היה אלכוהול, וכך השתייה נהייתה נפוצה, וזו האיצה את מותם של גברים שנחלשו בעקבות הדיזינטריה, הקדחת או המזון הרקוב ושורץ התולעים.
ביולי 1699, לאחר שמונה חודשים בלבד, הקולוניה ננטשה מתושביה, למעט שישה שהיו חלשים מכדי לזוז. המוות המשיך להיות נפוץ גם על הספינות, והמעטים שזכו לחזור לסקוטלנד קיבלו אות קלון, ולעיתים משפחותיהם התכחשו להם. רק 300 מתוך 1200 המתיישבים שרדו, ורק ספינה אחת השלימה את המסע חזרה.
המשלחת השנייה (1699)
קורותיה של המשלחת הראשונה הגיעו לסקוטלנד מאוחר מכדי למנוע את יציאתה של משלחת שנייה. משלחת זו, שכללה יותר מאלף איש, הגיעה אל החוף ב-30 בנובמבר 1699. חלק מן האנשים נשלחו לבנות מחדש את הבקתות, דבר שגרם למחאה בטענה שחשבו שהם עומדים להצטרף להתיישבות קיימת, ולא להקים מושבה מבראשית. המורל בקרב המשלחת היה נמוך, ומעט עבודה נעשתה. תומאס דרומונד, שהשתתף גם במשלחת הראשונה, התעקש שלא יהיו ויכוחים ומחלוקות, כך שבמהירות האפשרית ייבנה מחדש המבצר, וזאת על מנת להיות מוכנים למתקפה ספרדית.
דרומונד התעמת עם ג'יימס בירס, שטען כי כעת איבדו חברי המשלחת הראשונה את מעמדם הרם, ובכך גרם למעצרו של דרומונד. בהמשך סילק בירס כל מי שחשד שתמך בגישה התקפית או בדרומונד. עוד זעם על נציג הכנסייה - בירס טען שאין להילחם נגד הספרדים, שכן מלחמה כזו אינה נוצרית. לבסוף הוא עזב את המושבה על סלופ.
המושבה סבלה מחוסר הנהגה ומהמחלות עד בואו של נציג החברה, אלכסנדר קמפבל מפונאב (Alexander Campbell of Fonab), שהגיע לשם ארגון מגננה. האדון לקח את היוזמה וארגן מתקפה נגד הספרדים בינואר 1700. בקרב נפצע ממכה חזיתית, ובכך הפך לנכה מוכה קדחת.
לאחר מגעים בין הצדדים, הוחלט שהסקוטים יורשו לעזוב את המושבה בחיים יחד עם תותחיהם, ובכך ננטשה המושבה בפעם האחרונה. מעטים מאנשי המשלחת השנייה זכו להגיע בחזרה לסקוטלנד.
בעקבות הכישלון
כישלונו של הפרויקט הקולוניאלי גרר חוסר שביעות רצון מסיבי ברחבי סקוטלנד. כמעט כל משפחה הושפעה מהאסון. רבים הטילו את האחריות על אנגליה, בטענה שעליה היה לעזור לתוכנית. החברה עתרה למלך בטענה כי שטחי המושבה שייכים לה ולא לספרד, אך המלך סירב באומרו כי על אף ההפסדים העצומים שנגרמו לחברה, הכרזה על השטח כשטח החברה משמעותה מלחמה עם ספרד. המשך העיסוק בנושא גרם לתחושת החמצה גדולה אף יותר.
כדי לנסות לכסות חלק מהפסדיה, שלחה החברה שתי ספינות - ה-Speedy Return וה-Continent - לחוף גינאה במטרה לסחור במוצרים. הראשונה מבין השתיים, הייתה תחת פיקודו של רוברט דרומונד, אחיו של תומאס דרומונד, שאף הוא היה בכיר בספינה. שני האחים, בניגוד לבקשת החברה לסחור תמורת זהב, סחרו תמורת עבדים אותם מכרו במדגסקר.
במהלך מסעותיהם, פגשו האחים בפיראטים. באחת הפעמים הם פגשו את הפיראט ג'ון בואן (John Bowen), שהציע להם שלל אם ישאילו לו את שתי הספינות. רוברט בתחילה שוכנע, אך לבסוף נסוג מן ההסכם. בואן, שלא היה מרוצה מהחלטתם של האחים, שדד את הספינות, בעוד האחים נותרו על החוף. כאשר החליט שלא ישתמש יותר ב-Continent, הוא שרפה, וה-Speedy Return ננטשה על ידיו. האחים פסלו שיבה לסקוטלנד, וזאת בשל שיתקשו להסביר את היעלמות ספינותיהם, ומאז לא נודעו עקבותיהם.
החברה החליטה לשלוח ספינה נוספת, אך היא אבדה בים. לאחר מכן, כשהבינה שמצבה הכלכלי לא יאפשר לה לבנות ספינה חדשה, היא שכרה את ספינת ה-Annandale מחברת הודו המזרחית הבריטית, במטרה לסחור באיי התבלינים. עם זאת, החברה הלונדונית סירבה לעסקה כזו, בטענה שהדבר מנוגד לאמנה שלהם. הדבר עורר מהומה גדולה בסקוטלנד, שהולהטה בשל הרטוריקה המתלהמת של מזכיר החברה רודריק מקנזי (Roderick MacKenzie).
הוצאות להורג
תומאס גרין (Thomas Green), מפקדה בן ה-25 של ספינת הסוחר האנגלית "Worcester", שהגיעה לנמל לית' ביולי 1704, פיקד על ספינתו מאז שהיה בן 21. מקנזי שכנע עצמו כי הספינה שייכת לחברת הודו המזרחית הבריטית, ויש לבצע בה פעולת תגמול בשל אירוע ה-Annandale. מקנזי הצליח לקבל סמכות חוקית להחרים את מפרשי הספינה, תותחיה וההגה שלה, בעוד גרין מודע למצב.
בדצמבר הצוות הואשם בפיראטיות, ורבים בסקוטלנד היו מרוצים מכך. עם זאת, במהרה נודע לחברת דריין כי מקנזי לא סיפק שום ראיה לכך, ונראה כי הצוות ישוחרר. מקנזי טען כי הוברר לו מהצוות כי גרין, בעת שהיה שיכור, פלט כי לקח את ה-Speedy Return, רצח את האחים לבית דרומונד, ושרף את הספינה. לבסוף, למרות היעדר מוחלט של ראיות לגרסה שגויה זו, גרין ושניים מאנשי צוותו - ג'ון מאדן (John Madden) וג'יימס סימפסון (James Simpson), נשלחו למשפט.
המשפט, שנערך בלטינית של ימי הביניים, ובניב הדוריק של הסקוטית, היה בלתי מובן הן לחבר המושבעים והן לנאשמים. נראה כי הסנגוריה לא הציגה ראיות להגנתה, אך כמה מהמושבעים התנגדו להאשמות. אף על פי כן, הנאשמים הורשעו, וגזר דינם נקבע למוות בתלייה.
המלכה אן המליצה לשלושים חברי המועצה המלכותית של סקוטלנד לחנון את הנאשמים, אך ההמון דרש כי גזר הדין ימולא. כך, על אף שנמסרו מלונדון תצהירים כי לגרין וצוותו אין קשר להיעלמותה של ה-Speedy Return, החברים סירבו לחנון את השלושה. לבסוף, גרין, מאדן וסימפסון ספגו לעג ועלבונות על ידי ההמון, והוצאו להורג בתלייה בעודם חפים מפשע.
השפעותיה של התוכנית
כישלונה של תוכנית דריין היה אחד הגורמים לחוקי האיחוד של 1707, שמשמעותם איחוד בין אנגליה לסקוטלנד. לפיכך, זכתה לבסוף סקוטלנד להיות חלק ממעצמה קולוניאלית גדולה - האימפריה הבריטית. האיחוד גם מנע מאצילי סקוטלנד לפשוט את הרגל בשל האסון - ערכו של הפאונד הסקוטי התייצב בשל כך שנקבע ערכו לשילינג אחד, וכן שילמה אנגליה לסקוטלנד סכום כסף גדול.
חלון קואדריפורי
חלון קואדריפורי (באיטלקית: Quadrifora) הוא חלון המחולק אנכית לארבעה מפתחים המופרדים זה מזה בשלושה עמודים קטנים, ומעליו ארבע קשתות מעוגלות או מחודדות. לעיתים מקיפה קשת גדולה יותר את החלון, ובמשטחים שמעל ארבע הקשתות המקוריות וביניהן מופיע סמל, עיטור כלשהו או מיפתחים נוספים, בדרך כלל מעוגלים, או בצורת פרח.
החלון הקואדריפורי היה פחות נפוץ מהחלון הביפורי או הטריפורי, ושימש למפתחים גדולים יותר מהאחרונים ובדרך כלל היה מעוטר מהם. שימוש מקובל בקואדריפורה היה בקומות העיליות במגדלי פעמונים מקום בו נדרשה חדירת אור רבה.
החלון הקואדריפורי היה נפוץ באדריכלות הגותית וברומנסקית, ולעיתים גם באדריכלות הרנסאנס. לאחר מכן ננטש אך שב לאופנה במאה ה-19, לדוגמה בתחייה הגותית.
כוח לעובדים
כוח לעובדים – ארגון עובדים דמוקרטי הוא ארגון עובדים ישראלי שהוקם בשנת 2007 ומאגד עובדים ממגוון תחומים במגזר הפרטי והציבורי. הארגון אף מסייע, ברמה הארגונית והמשפטית, לקבוצות עובדים לא מאורגנות להתאגד ולהקים במסגרתו ועדי עובדים. ב-2020 חברים בארגון כ-18,000 חברים המשלמים דמי חבר והוא מייצג כ-25,000 עובדים. נכון למרץ 2017, כוח לעובדים הוא ארגון העובדים הכללי השלישי בגודלו בישראל.
צוות הנהגת הארגון כולל את עו"ד איתי סבירסקי, יוני בלבן, ניצן תנעמי וד"ר עמי וטורי.
הקמת הארגון
הגרעין המייסד של הארגון החל את פעילותו ב-30 במאי 2007, אולם הארגון נרשם באופן רשמי כעמותה רק בתחילת 2008. הארגון נוסד על ידי ד"ר עמי וטורי, ד"ר ליאת יקיר, שי כהן – יו"ר הוועד המנהל של המכללה החברתית כלכלית ומנהל קהילת חיפה של החברה להגנת הטבע, אסף מנור, עו"ד איתי סבירסקי מהקליניקה למשפט ורווחה באוניברסיטת ת"א, שי גלי, דייגו שירטה ולימור אלמגור, שאליהם חברו קבוצות פעילים מתנועות שונות כגון יסו"ד, תנועת מאבק סוציאליסטי, קבוצות שיתופיות ועוד. שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים נוצר בעקבות מעורבות משותפת במאבקי עובדים קודמים כגון מאבק עובדי מטרודן ומאבק הסבלים בנמל התעופה בן-גוריון, מאבק קלדניות דואר ישראל, התארגנויות מאבטחים בעיר רחובות ובעקבות ניסיונם בארגון עובדים. מטרת ההקמה הייתה ליצור ארגון עובדים דמוקרטי שפועל באיגוד עובדים באופן פעיל, בניגוד למדיניות הרווחת של שאר איגודי העובדים בישראל באותה תקופה.
הארגון מבוסס על מבנה ארגוני דמוקרטי הרווח בארצות סקנדינביה, השונה במהותו מהמבנה של ארגוני עובדים מסורתיים בישראל.
מבנה הארגון
מבחינה מבנית כוח לעובדים הוא ארגון דמוקרטי המקנה את השליטה העליונה בארגון בידי אספת כלל חברי הארגון. כל חבר בארגון זכאי לבחור ולהיבחר לכל תפקיד והבחירות נערכות כל שנתיים בסניפים וכל שנה ל"צוות ארגון". הארגון נסמך על התארגנות של העובדים במקום העבודה כאשר כל ההחלטות לגבי מקום העבודה מתקבלות באופן דמוקרטי על ידי החברים.
לארגון יכול להצטרף כל עובד בישראל, גם אם הוא חבר בארגון עובדים אחר בחברות שאינה נוגדת, וכן פעילים חברתיים.
היחידה הבסיסית ביותר של הארגון היא הסניף, המוגדר לפי תחום העבודה של החבר והאזור בו נמצא מקום עבודתו. סניפים מאותו תחום עיסוק יכולים לקיים מסגרת ענפית (איגוד), היכולה לקבל החלטות הנוגעות באופן ייחודי רק לסניפים החברים בה. 25 חברי כוח לעובדים ומעלה מאותו מקום עבודה או מאותו תחום עיסוק ואותו אזור עבודה, יכולים להכריז על עצמם כסניף באופן עצמאי ובלבד שלא קיים כבר סניף ותיק יותר העונה בדיוק על אותן הגדרות. סניף מקומי או ארצי או כלל הסניפים המקומיים של אותו המעסיק, מהווים ב"כוח לעובדים" את ועד העובדים/ועדי העובדים אצל אותו מעסיק.
לפי הצהרת האחד במאי 2018 יש לכוח לעובדים 4 מטות אזוריים (הם מטה גליל וצפון, מטה מרכז, מטה ירושלים, מטה דרום) ו-4 ענפים איגוד מקצועיים (הם ענף תחבורה, ענף השכלה הגבוהה, ענף חינוך ורווחה וענף הגיל הרך). תפקידם של המטות והענפים לסייע ולטפל בצרכי הסניפים שבתחומם. ענף השכלה הגבוה מייצג כ-5,000 שכירים ועוד כ-5,000 נוספים דרך הסכמי שיתוף פעולה. ענף תחבורה המייצג למעלה מ-2,000 נהגים בתחבורה הציבורית (עובדי חברות "אגד תעבורה", "סופרבוס", ו"דן בדרום"), ובענף ההיסעים המאוגדים באיגוד הנהגים של "כוח לעובדים" וכן עובדים נוספים בחברות הובלה. ענף חינוך ורווחה המייצג כ-4,000 שכירות, בחינוך המופרט, בצהרונים ובחסות הנוער ושרותי רווחה נוספים. ענף הגיל הרך המייצג כ-4,000 עובדות, במסגרת איגוד מטפלות המשפחתונים, רשת המעונות "נשי חירות" ועוד. על הוועדים הגדולים שאינם חלק מענף, נמנים בין השאר, "יד ושם" עם כ-800 עובדים במסגרת מטה ירושלים ובית ההשקעות פסגות עם כ-900 עובדים במסגרת מטה מרכז.
אספת הנציגים
ב"אספת הנציגים" מיוצג כל סניף בהתאם לגודלו היחסי (נציג לכל 50 חברים) וגוף זה מהווה את הגוף המחוקק של הארגון המוסמך לקבל כל החלטה ביחס לארגון. עם זאת החלטות על הפסקת שביתה, חתימה על הסכמי שכר קיבוציים וענייני תקציב מסוימים מחייבות אישור של כלל חברי הארגון הנוגעים לעניין. יו"ר אספת הנציגים הנוכחי הוא יעל שלו-גינוסר.
צוות ארגון
"צוות ארגון" מהווה את הנהגת הארגון הפעילה והגוף הבכיר בארגון בין כינוסי "אספת הנציגים". "צוות ארגון" נבחר מדי שנה על ידי "אספת הנציגים" לקראת אחד במאי.
החל מאוגוסט 2015, לצד צוות ארגון, מנוהל הארגון על ידי 4 מזכ"לים משותפים, הנבחרים אחת לשנתיים על ידי אספת הנציגים. המזכ"לים ו"צוות ארגון" מהווים את "הנהגת כוח לעובדים".
פעילות
"כוח לעובדים" ארגן והוביל את השביתה הראשונה בישראל של עובדי בתי קפה (השביתה בבית הקפה קופי-טו-גו בכיכר אנטין). השביתה, שנמשכה 13 ימים, הביאה להסדר שלפיו קיבלו עובדי בית הקפה שכר בסיס בגובה שכר המינימום ובנוסף לו 88% מכספי הטיפים, עלייה ממוצעת של כ-50% בשכרם לשעה.
ב-24 במרץ 2009 התקבל פסק-הדין בעניין מאבק העובדים בגן המדע במכון ויצמן למדע, ובו הכיר בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב ב"כוח לעובדים" כארגון עובדים, לראשונה בהחלטה שיפוטית
ב-19 באפריל 2009 בהובלת שרון קטרון פתח סגל ההוראה (הסגל הזוטר) באוניברסיטה הפתוחה, המאוגד בכוח לעובדים, בשביתה שנמשכה 50 ימים והסתיימה בעקבות הצעת פשרה של הוועדה לתקצוב ותכנון של המועצה להשכלה גבוהה, ולפיה ייחתם הסכם קיבוצי באוניברסיטה הפתוחה על בסיס הסכם הסגל הזוטר באוניברסיטאות. בספטמבר 2010 הגיעו האוניברסיטה הפתוחה וכוח לעובדים להסכם קיבוצי לפיו יקבלו עובדי סגל ההוראה העלאת שכר והטבות סוציאליות. ההסכם הותקף על ידי ההסתדרות שפנתה לבית הדין הארצי לעבודה, שדחה את טענות ההסתדרות ואישר את ההסכם.
בינואר 2010 הכיר בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע ב"כוח לעובדים" כארגון יציג של העובדים במפעל אקרשטיין בירוחם, אך בערעור לבית הדין הארצי לעבודה נקבע כי ההסתדרות היא הארגון היציג של עובדי מפעלי אקרשטיין.
ב-21 במרץ 2011, בעקבות מאבק מקצועי שערכו עובדי מפעל חיפה כימיקלים צפון, עברו כל עובדי המפעל מייצוג ההסתדרות החדשה לייצוג של כוח לעובדים, שפתח במשא ומתן בשמם עם ההנהלה. ב-1 במאי 2011 פתחו עובדי חיפה כימיקלים צפון בשביתה כללית. ביום ה-75 לשביתה איבדה חברת חיפה כימיקלים את "רישיון הרעלים" (הרישיון המאפשר ייצור במסגרת מפעל כימי) שלה, עקב ליקויים מצטברים במהלך השביתה ולפניה. השביתה הסתיימה ב-1 בנובמבר 2011 בחתימה על הסכם עבודה המבטיח תוספת שכר של 25% לעובדי "דור ב'" וביטול הפרשי השכר בין ה"דורות" בתוך 10 שנים.
בשנת 2017 לאחר מאבק ממושך מול הנהלת החברה וועד יריב מטעם ההסתדרות החדשה, אושר כי כוח לעובדים הוא הארגון היציג של עובדי חברת סופרבוס.
עוד בשנת 2017 יצאו חברי הסגל הבכיר במכללה האקדמית תל אביב יפו לשביתה בת 4 שבועות תחת "כוח לעובדים", השביתה הסתיימה ללא הישגים למרצים וללא החזר שעות הוראה לסטודנטים שהפסידו שליש סמסטר.
בשנת 2018 ארגון הסגל הבכיר של המרצים במכללות, תחת ארגון "כוח לעובדים" פתח בשביתה שנמשכה 5 שבועות. שביתה זו הייתה המשך של השביתה שהתרחשה שנה קודם לכן. הרקע לשביתה היה החלפת ההנהגה בארגון הסגל הבכיר. ההנהגה החדשה החליטה לחזור בה מההבנות עם האוצר ופתחה בשביתה חדשה שהסתיימה רק לאחר התערבות בית הדין לעבודה שקבע כי על המרצים לנהל משא ומתן מקומי עם המוסד בו הם עובדים. גם בשביתה זאת הסטודנטים נפגעו והפסידו כמעט חצי סמסטר.
בשנת 2020, מתחילת שנת הלימודים האקדמית, ארגון הסגל הזוטר של המרצים במכללות, תחת ארגון "כוח לעובדים" פתח בשביתה שנמשכה 5 שבועות. הרקע לשביתה הייתה טענת הארגון המונה 11 ועדים ממכללות שונות לעיכוב המשא ומתן על תנאי העסקת המרצים הזוטרים במשך שנתיים וחצי. במקביל, הסגל הזוטר באוניברסיטאות ובמכללות כולן שיבש את הלימודים בשל סכסוך עבודה על תנאי ההעסקה בתקופת הלמידה מרחוק הנהוגה בתקופת מגפת הקורונה. בדצמבר 2020, לאחר שמתווה להסכם קיבוצי נחתם בין ועד ראשי המכללות למשרד האוצר. לפי העקרונות המתווה, כ-3,000 חברי הסגל האקדמי הזוטר יעברו למעמד סגל עמית, יופרשו סכומים עבור קרן השתלמות ויוגדלו שיעורי ההפרשות לפנסיה.
פרסים
בשנת 2011 קיבל הארגון את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג ועדת הפרס בחרה להעניק את האות לכוח לעובדים בנימוק:
ביום העצמאות של שנת 2020 הדליקה נציגת כוח לעובדים, רעות פרץ, משואה בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי.
אבדילמג'יט השני
אַבְּדִילְמֵגִ'יט הַשֵּׁנִי (בטורקית: Halife Abdülmecit – "הח'ליף אבדילמג'יט"; בטורקית עות'מאנית: عبد المجيد ثانى, 29 במאי 1868, איסטנבול – 23 באוגוסט 1944, פריז) היה הח'ליף העות'מאני האחרון ונצר לשושלת הסולטאנים העות'מאנים, לאחר שמוסד הסולטנות בוטל על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1 בנובמבר 1922.
ביוגרפיה
אבדילמג'יט השני נולד ב-1868 לסולטאן אבדילאזיז וזכה לחינוך פרטי. הוא נישא לראשונה ב-1896, בשנית ב-1902 ושוב ב-1912 וב-1921. ב-4 ביולי 1918 היה בן דודו לסולטאן מהמט השישי, ואבדילמג'יט השני היה ליורש העצר. כאשר מוסד הסולטנות בוטל בסוף 1922 והסולטאן מהמט השישי יצא לגלות במלטה, נבחר אבדילמג'יט השני כח'ליף ונכנס לתפקידו ב-24 בנובמבר 1923, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה הטורקית. עם זאת, כהונתו הייתה קצרת ימים וב-3 במרץ 1924, ולאחר שהחל צובר כוח פוליטי, ביטלה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את מוסד הח'ליפות. אבדילמג'יט השני גורש עם בני משפחתו מהמדינה, ואף כי המשיך ונשא במספר תארים עות'מאניים ייצוגיים, ובכלל זה בתוארי הסולטאן והח'ליף, לא היה לו כל כוח פוליטי. הוא נפטר בביתו בפריז ב-1944 ונקבר בעיר אל-מדינה בערב הסעודית.
סטיוארט קאופמן
'''סטיוארט אלן א. קאופמן (באנגלית: Stuart Alan A. Kauffman'''; נולד ב-28 בספטמבר 1939) הוא מדען יהודי אמריקאי, ביולוג ומומחה למערכת מורכבת.
קורות חיים
בשנת 1960 סיים לימודים באוניברסיטת דארטמות', ב-1963 קיבל תואר ראשון בהצטיינות מאוניברסיטת אוקספורד, וב-1968 סיים תואר ברפואה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. בין השנים 1975 ל-1995 הועסק באוניברסיטת פנסילבניה שם כיהן בין השאר כפרופסור לביוכימיה וביופיזיקה. בשנת 1987 קיבל מענק מטעם הקרן לעידוד מצוינות, עמיתי מקארתור.
ביו השנים 1986 ל-1997 היה קאופמן עמית מחקר במכון סנטה פה לחקר מערכות מורכבות. מחקריו שם עסקו בניסיון ליצור מודלים בתחומים שונים של הביולוגיה, בהם ביולוגיה התפתחותית, ביולוגיה אבולוציונית, הלימות פני השטח, רשתות גנטיות, בריאה ספונטנית, וחקר מוצא החיים.
כיום משמש קאופמן כפרופסור לביולוגיה, פיזיקה ואסטרונומיה ולפילוסופיה באוניברסיטת קלגרי אשר בקנדה.
עבודתו
קאופמן מוכר בזכות תאוריה שפיתח, בה הוא טוען כי האבולוציה לא יכולה להיות מוסברת אך ורק על ידי הברירה הטבעית, אלא בנוסף אליה, קיים גורם של סדר ספונטני, שנוצר הודות לתכונות של חומרים במצבים פיזיקליים מסוימים. גישה זאת מחפשת למצוא דמיון בין ארגון עצמי של מערכות פיזיקליות וכימיות שונות (כמו גבישים) לבין מערכות ביולוגיות שונות.
תיבת הילוכים
תיבת הילוכים היא מערכת תמסורת מכנית המתאמת בין "התקן מניע" (מנוע בנזין או מנוע דיזל) לבין "התקן מונע" כלשהו ומאפשרת לשנות את היחס בין מהירויותיהם ובין עוצמת המומנט שהם מפעילים זה על זה, בניגוד לתמסורת קבועה. מהירות הסיבוב עומדת ביחס הפוך למומנט המופעל, ולכן שילוב תיבת ההילוכים להילוך נמוך מגביר את מומנט ההתקן המניע, ומאפשר לו להתגבר ביתר קלות על ההתנגדות שההתקן המונע מפעיל נגדו.
סוגי תיבות הילוכים:
גלגל שיניים
כדי להבין בצורה טובה כיצד פועלת תיבת הילוכים, יש להבין את אופן פעולתם של גלגלי השיניים. תפקידם של גלגלי השיניים הוא להגדיל את המומנט תוך הפחתה של המהירות או להגדיל את המהירות תוך הפחתה של המומנט.אם גלגל שיניים שהיקפו שלושים סנטימטר (או שלושים שיניים), יסובב גלגל שיניים שהיקפו עשרה סנטימטר (או עשר שיניים), הרי שהמהירות שתתקבל היא פי שלושה מהמהירות שנכנסה. אבל, המומנט שיתקבל יקטן פי שלושה מהמומנט שנכנס. דבר נוסף המתקבל על ידי שילוב גלגלי שיניים – האפשרות לשנות את כיוון הסיבוב. למשל, אם גלגל שיניים אחד מסתובב עם כיוון השעון, גלגל השיניים שיוצמד אליו יסתובב נגד כיוון השעון. כיוון תנועת גלגלי השיניים השתנה, אך המהירות הסופית נותרה זהה.
מצמד (קלאצ')
המצמד נמצא בין המנוע לבין תיבת ההילוכים. המצמד מורכב משתי דסקיות המוצמדות בכוח זו לזו. באפשרות הנהג לגרום להפרדה בין שתי דסקיות אלו, מה שקוטע את התנועה הסיבובית מהמנוע אל הגלגלים דרך תיבת ההילוכים. המצמד נועד כדי להפריד ולחבר את המנוע בצורה הדרגתית: בזמן התחלת הנסיעה, בעצירה, ועל מנת להחליף הילוכים. המנוע צריך להיות מופרד מהגלגלים כי יש הבדל בסל"ד של המנוע בהילוכים השונים. לדוגמה, בהילוך ראשון במהירות של 20 קמ"ש מנוע הרכב פועל ב־3,000 סל"ד ובהילוך שני, במהירות זו, המנוע פועל ב־2,000 סל"ד בלבד. לכן, צריך להפריד את המנוע מהגלגלים, לשלב להילוך הבא, לחכות שהסל"ד ירד, ואז בערך ב־2,000 סל"ד, לשלב שוב. (המנוע לא יכול להתגבר על הפער הזה של 1,000 סל"ד לכן צריך להפריד אותו, להגיע לסל"ד הנכון, ורק אז לשלב).
תיבת הילוכים בסיסית
בתיבת ההילוכים קיים גל קצר (Input Shaft) שיוצא מהמצמד וממשיך מעט לתוך תיבת ההילוכים, בקצהו מחובר גלגל שיניים. גם על הגל הנגדי (Layshaft) מחובר גלגל שיניים. לאורכו של הגל הנגדי ישנם עוד כ־5 גלגלי שיניים. לכל גלגל שיניים בגל הנגדי יש גלגל שיניים מקביל על גל שלישי (Output Shaft) שהוא המשכו של הגל הראשוני (אך אינו מחובר אליו). גלגל שיניים זה משולב אליו תמידית.
הסבר הפעולות:
בצורה זאת ניתן להעביר הילוך ללא שימוש במצמד (גם בתיבות הילוכים רגילות), אך אין זה מומלץ, משום שביצוע גז הביניים אינו מושלם בדרך כלל (מבחינת דיוק סל"ד).
תיבת הילוכים עם סנכרון (Synchronism)
בתיבות ההילוכים החדשות יותר (כלומר, במכוניות של ימינו), ישנו סנכרון בנוסף לשיני הכלב, הסנכרון הוא כעין שרוול העשוי מתכת רכה (מבנהו המדויק של הסנכרון משתנה בין יצרני הרכב השונים). בצדו של גלגל השיניים (במקום שמורכבות השיניים שמשתלבות עם שיני הכלב) ישנה בליטה קצרה. כאשר משלבים הילוך, השרוול עולה על הבליטה, הם מתחברים (אך לא בצורה קשיחה), ואז גלגל השיניים מואץ למהירות של שיני הכלב. כעת שיני הכלב נמצאות במהירות של גלגל השיניים, ולכן הם משתלבים יחדיו (ללא שימוש בגז ביניים). אולם, מכיוון שהסינכרונים עשויים ממתכת רכה, הם נשחקים לאחר זמן מה ושילוב ההילוך הופך קשה יותר, מה שמצריך את החלפת המצמדים הסינכרוניים, או שימוש בגז ביניים. אם משלבים להילוך לא נכון, הסנכרון יאלץ להאיץ יותר את גלגל השיניים מה שיגרום לבלאי מהיר יותר של הסנכרון, או במקרה הגרוע, אם הסנכרון לא הצליח להתאים את מהירות שיני הכלב למהירות גלגל השיניים, גלגל השיניים יפגוש את שיני הכלב במהירות, מה שישחק אותן (ישמע רעש של גריסה). כמו כן, עלול להיווצר מצב שאי אפשר לשלב את ידית ההילוכים להילוך הרצוי (לדוגמה, שילוב להילוך ראשון מחמישי בעת נסיעה מהירה לא יצליח).
העברה מהירה (Quick Shift)
התקן העברה מהירה הוא אביזר שיפור המאפשר החלפת הילוכים מהירה יותר. ההבדל בין תיבת הילוכים רגילה לתיבה עם העברה מהירה הוא בעיקר במבנה המוטות המקשרים, שם יש הבדל במנוף קטן שמחובר לידית. כאשר משנים את אורכו של המוט התנועה הופכת להיות מהירה יותר. מאידך, הקיצור מחייב הפעלת כוח רב יותר שעלול ליצור קשיים בהחלפת הילוך כאשר השמן התעשייתי בתיבת ההילוכים קר. הבדל נוסף הוא באיכות החומרים כדוגמת טבעות מתכת איכותיות יותר המונעות חופש בידית. בעיה אחרת היא חומרתו של שילוב שגוי להילוך לא מתאים, שעלול להרוס את המנוע. דרך נוספת להעברת הילוכים מהירה יותר, מושגת בעזרת קיצור ידית ההילוכים כך שהתנועה הנדרשת קצרה יותר. שיטה זו לא משנה את המבנה של המוטות המקשרים והשיפור בזמן ההחלפה פחות משמעותי.
מנגנון השילוב
בתיבת ההילוכים, כל צמד מצמדים סינכרונים (או רק המצמדים – בתיבת הילוכים ללא סינכרון), מחוברים יחד במוט. למשל, המצמדים של הילוך ראשון ושני מחוברים יחד במוט, כך, שאם נזיז את המוט לאחור, המצמד של ההילוך הראשון ישתלב, והמצמד של ההילוך השני יצא משילוב. אם המוט יושאר באמצע, שני מצמדים אלו לא יהיו משולבים. כל פעם יכול להיבחר רק הילוך אחד שישולב. במצב הילוך סרק, ידית ההילוכים תהיה במרכז (אך לאו דווקא באמצע), כך שכל המצמדים יהיו רפויים. כדי להעביר את תנועתה של ידית ההילוכים אל תיבת ההילוכים, משתמשים בדרך כלל במוטות ("שטנגות") שתפקידם לקשר בין ידית ההילוכים לבין מוטות השילוב של תיבת ההילוכים. ידית ההילוכים אינה מורכבת תמיד מעל תיבת ההילוכים.
תיבת הילוכים סיקוונסיאלית (Sequential gearbox)
יתרונות:
חסרונות:
חשוב להבדיל בין תיבת הילוכים סיקוונסיאלית לבין טיפטרוניק. לתיבת הילוכים סיקוונסיאלית יש מצמד רגיל, ומכלול פנימי של תיבת הילוכים ידנית. בעוד, שבתפעול טיפטרוניק, המכלול הפנימי הוא של תיבת הילוכים אוטומטית, לנהג אין שליטה על ה"מצמד האוטומטי" (ממיר המומנט), ומחשב הרכב הוא הקובע, בסופו של דבר, על העלאת הילוך בתיבות מסוימות (Over rolling), וכן על הורדת ההילוך. בנוסף, העברת ההילוך לוקחת יותר זמן.
תיבה עם שיני כלב (Dog transmission)
מבנה התיבה: בתיבה זו מורכבים גלגלי שיניים בעלי שן ישרה הממלאים את מקומם של גלגלי השיניים החלזוניים והרגישים. תיבת הילוכים זו אינה מצוידת בסינכרונים, אלא בשיני כלב בלבד, ומכאן שמה. החלל שנוצר מהוצאת הסינכרונים מנוצל כמרחב נוסף לגלגלי השיניים ומאפשר את הרחבת השן ב־20% וכך תורם לחוזקה של תיבת ההילוכים. תיבות אלו מיוצרות בדרך כלל מחומרים איכותיים יותר, גלים חזקים יותר ומיסבים טובים יותר התורמים להפחתת החיכוך. כמו כן, המשקל עשוי להיות נמוך יותר ובכך לתרום לתגובות מצערת טובות יותר עקב משקל חלקים מסתובב קטן יותר.
החלפת הילוך: בחלק מתיבות ההילוכים האלו צריך להעביר הילוך על ידי גז ביניים, בגלל המחסור בסינכרונים. עם זאת קיימות תיבות הילוכים שאינן מצוידות בסינכרונים ובכל זאת מאפשרות להעביר הילוך ללא שימוש בגז ביניים, וזאת בגלל חוזקן הרב של שיני הכלב, המאפשרות העברת הילוך מהירה מהרגיל כיוון שבתיבה מסונכרנת ידית ההילוכים נעה פעמיים (שילוב סינכרון ושילוב שיני הכלב) וכאן השילוב הוא רק באמצעות שיני הכלב.
חסרונות: לתיבת הילוכים כזו יש מספר חסרונות:
הילוכים אוטומטיים
תיבת הילוכים אוטומטית היא תיבה בה הנהג לא מעורב בתהליכים הכלולים בהעברת ההילוכים אלא הם מתבצעים באופן אוטומטי על ידי מערכת. התיבה האוטומטית הנפוצה ברכבים עממיים היא התיבה האוטומטית הפלנטרית מבוססת ממיר מומנט ובעלת 4 ל-9 יחסי ההעברה (הילוכים). כיום ניכרת עלייה בתפוצת תיבות ההילוכים הרובוטיות מבוססות מנגנון הדומה לתיבות הידניות אך עם מערכת רובוטית נשלטת אלקטרונית שמפעילה את המצמד ומשנה את ההילוך, כמו כן הן מאפשרות מעבר למצב קבלת קלט מהנהג איזה הילוך רצוי עליו (חצי אוטומטי).
יתרונות ההילוכים האוטומטיים
היתרון של תיבות הילוכים אוטומטיות טמון בפשטות השימוש ברכב וירידת הנטל על הנהג. הנהיגה ברכב בעל תיבת הילוכים אוטומטית פשוטה בהרבה מנהיגה ברכב בעל תיבת הילוכים ידנית מכיוון שאין צורך להשתמש במצמד או להעביר הילוכים. כדי לנוע לפנים, בכל מהירות, יש להסיט את מוט ההילוכים לסימון Drive או D, וללחוץ על דוושת התאוצה. ההקלה מורגשת באופן משמעותי בעיקר בנהיגה עירונית עמוסת תנועה ובמיוחד כאשר הכביש משופע שהרי אז נחסך הצורך לבצע תכופות "זינוק בעלייה".
חסרונות ההילוכים האוטומטיים
אחד החסרונות של המנגנון האוטומטי נעוץ בכך שהמנגנון בתיבות האוטומטית השונות סבוך יותר מבחינה מכנית ועשוי לכלול בקרים אלקטרוניים רבים. על כן הוא נוטה יותר להתקלקל, יקר יותר לתיקון ומעלה בדרך כלל את מחירו הראשוני של כלי הרכב. חיסרון נוסף הוא שמצב אוטומטי מלא (שהוא המצב היחידי בתיבה פלנטרית) מאפשר לנהג שליטה פחותה במנוע והתנהגות הרכב. לשם השוואה, תיבות הילוכים ידניות מאפשרות להגביל את התיבה להילוך מסוים כדי לשלוט באופן מדויק במידת כוח המנוע המתקבלת. חיסרון נוסף של תיבה פלנטרית הוא יעילות פחותה שמעלה את צריכת הדלק ומפחיתה את ביצועי הרכב. חיסרון זה אינו קיים בתיבות הילוכים רובוטיות.
תיבת הילוכים אוטומטית פלנטרית
תיבת ההילוכים האוטומטית, מתבססת על גלגלי שיניים, מערכות מצמדים ושמן ייעודי. כדי לשלוט על ההילוכים, נעזרת התיבה בשני נתונים: על פי היחס בין שני הנתונים האלה, יודעת התיבה האוטומטית להעביר הילוכים. לדוגמה, כאשר הרכב מאיץ, דוושת התאוצה לחוצה עד סופה, ורק כאשר מהירות הרכב תהיה מספיק גבוהה, ההילוך יוחלף (כלומר, ככל שהדוושה לחוצה יותר, תידרש מהירות גבוהה יותר כדי להעביר הילוך). כאשר הנהג מרפה מדוושת התאוצה, נדרשת מהירות נמוכה יותר לעבור להילוך הבא, ולכן, התיבה תעבור להילוכים הבאים (כמו שקורה בירידה במדרון).
גלגלי השיניים בתיבת ההילוכים האוטומטית משולבים זה בזה בקביעות. כאשר, בהילוכים השונים, גלגלי השיניים יסתובבו לכיוונים שונים. גלגלי השיניים מורכבים כממסרה פלנטרית. כך שעל ידי נעילת גלגלי השיניים, ניתן להשיג יחס הפחתה שונה (מהירות שונה). השמן המוזרם ממשאבת השמן (בעזרת הפיקוד של השסתומים), שולט על מצמדים שנועלים גלגלי שיניים מסוימים למקומם, כך שיחס ההפחתה משתנה.
התיבה הפלנטרית היא מנגנון פחות יעיל מאשר הילוכים ידניים, זאת משתי סיבות: ראשית, עד לאמצע העשור השני של המאה ה-21 לתיבות אוטומטיות היו פחות הילוכים מאשר תיבה ידנית מקבילה. הדבר יצר הבדל ניכר בתצרוכת הדלק וביכולת ההאצה של הרכב. סיבה נוספת היא מנגנון שנקרא "ממיר מומנט", אשר מחליף את המצמד. מנגנון זה יוצר חיבור בלתי־ישיר בין המנוע לתיבת ההילוכים, כדי לאפשר ניתוק חופשי ביניהם ללא התערבות הנהג (הניתוק, הנחוץ בעת עצירה ובעת העברת הילוך, נעשה בתיבת הילוכים ידנית באמצעות המצמד). בעוד שמצמד יוצר חיבור פיזי ישיר בין המנוע לתיבת ההילוכים, ממיר המומנט מעביר את הכוח דרך ממסר שמן הידראולי, דבר שגורם לאיבוד כוח ניכר, עשרה אחוזים לערך, וכתוצאה, לתאוצה גרועה ולצריכת דלק מוגברת. כיום בממירי המומנט החדישים יש מצמד גישור אשר נועל את ממיר המומנט בשיוט ומאפשר חיסכון מה בצריכת הדלק. תיבה אוטומטית היא מנגנון סבוך בהרבה לעומת תיבת הילוכים ידנית: יש בה שסתומים הידראוליים וחשמליים רבים, יחידת פיקוד אלקטרונית, ממיר מומנט ורכיבים רבים אחרים הנוטים להתקלקל בתכיפות גבוהה יותר מאשר תיבה ידנית, בעיקר בשל התחממות הנוזל ההידראולי בעומס ואובדן תכונותיו המסככות.
תיבת הילוכים רובוטית
תיבת הילוכים ידנית־רובוטית היא מנגנון אחר הדומה מבחינת המשתמש לתיבת אוטומטית, אך בעל מימוש פנימי שונה בתכלית. ישנם מספר מנגנונים כאלה, חלקם בנויים כמו תיבה ידנית רגילה, עם מצמד אחד ופיקוד אוטומטי, והם ידועים בנסיעה לא חלקה, בגלל השינויים החדים בתאוצה שנגרמים מניתוק וחיבור המצמד. מנגנונים אחרים פועלים בדרך מעט שונה, והם כוללים שני מצמדים (תיבת DSG של קונצרן פולקסווגן הייתה הראשונה מסוג זה במכוניות נוסעים). תיבה כזו נראית מבחינת המשתמש כמו תיבה אוטומטית, אך למעשה מבוססת על שתי תיבות הילוכים ידניות נפרדות (לכל אחת מצמד משלה), לכל אחת בין שלושה לארבעה הילוכים, ובסך הכל שישה או שבעה הילוכים. תיבה אחת כוללת את ההילוכים שמספרם אי זוגי, והשנייה כוללת את אלה שמספרם זוגי, ובכל רגע נתון מחוברת תיבה אחת למנוע באמצעות המצמד המתאים. מחשב התיבה צופה את ההילוך הבא שצריך לשלב ומשלב אותו מראש בתיבה הלא פעילה, וכאשר נדרשת החלפת הילוך המחשב מנתק את המצמד של התיבה הפעילה ומחבר את המצמד השני. כך מתקבלת העברת הילוך חלקה יותר מאשר בתיבה רובוטית עם מצמד יחיד. תיבה כזו נחשבת יעילה יותר מתיבה ידנית, הן מבחינת מהירות העברת ההילוכים והן מבחינת חיסכון בדלק. ברוב התיבות מסוג זה קיים גם מצב שליטה ידני, בנוסף למצב הנהיגה האוטומטי, וחלקן כוללות אף תוכנית לנהיגה ספורטיבית.
תיבת הילוכים רובוטית מצוינת ברישיון רכב בישראל כתיבת הילוכים אוטומטית.
תיבת הילוכים רציפה
בתיבת הילוכים רציפה (המכונה CVT) החלפת ההילוכים מבוצעת באופן אוטומטי, אך בשונה מהתיבה האוטומטית הפלנטרית, יחסי ההעברה בתיבה זו רציפים בין שני יחסי העברה, נמוך וגבוה, שהוגדרו כחלק מתכנון התיבה. ישנם מספר תכנונים המספקים העברה רציפה. לדוגמה, תיבה המורכבת משני זוגות חרוטים הפונים זה מול זה, ממוקמים זה מעל זה וגומייה או שרשרת ביניהם. צמד חרוטים אחד הוא המניע והשני הוא המונע וביחד הם יוצרים מנגנון הדומה לגלגלת מורכבת בעלת גודל גלגל משתנה. כאשר צמד חרוטים אחד מתקרב זה אל זה, השני מתרחק, כיוון שאורך הגומיה קבוע. כך, כאשר החרוטים המניעים רחוקים אחד מהשני מתקבל הילוך נמוך וכאשר הם מתקרבים מתקבל הילוך גבוה יותר. עקב רציפות יחסי ההעברה בתיבה רציפה, בעת האצה קבועה נמצא המנוע במהירות סיבוב קבועה, בעוד יחסי ההעברה גדלים ואיתם מהירות כלי הרכב. בדומה לתיבה האוטומטית הפלנטרית, גם בתיבה רציפה נעשה שימוש בממיר מומנט.
הילוכים באופניים
גם אופניים מצוידים במערכת הילוכים. החל מאופניים המצוידים בהילוך אחד קבוע, וכלה באופניים המצוידים במספר רב של הילוכים. על פי רוב, השילוב בין גלגלי השיניים נעשה בעזרת שרשרת. באופניים בהם יש הילוך אחד קבוע, גלגל השיניים המניע (המחובר לדוושות), גדול מגלגל השיניים המונע (המחובר לציר הגלגל האחורי). באופניים בעלי מספר הילוכים, נמצאים על אחד הצירים או על שניהם מספר גלגלי שיניים בגדלים שונים. כאשר גלגל השיניים הגדול ביותר הוא המונע, וגלגל השיניים הקטן ביותר הוא המניע (גלגל השיניים המחובר לדוושות), תתקבל מהירות נסיעה איטית, אך מומנט רב יועבר לפני הדרך (כביש, מסלול עפר וכדומה), כך שהרוכב יוכל להאיץ גם בשטח משופע. כאשר גלגל השיניים הגדול ביותר הוא המניע, וגלגל השיניים הקטן ביותר הוא המונע, תתקבל מהירות נסיעה גבוהה.
אופן פעולת ההילוכים באופניים
כדי לקבל יחסי העברה שונים, יש לשלב זוגות גלגלי שיניים שונים. דבר זה מושג על ידי הסטת השרשרת בין גלגלי השיניים. כדי להסיט את השרשרת, משתמש רוכב האופניים בידיות קטנות, הנמצאות, על פי רוב, על כידון האופניים. הידיות מותחות כבלי מתכת דקים המתוחים לאורך שלדת האופניים. כבלי המתכת מזיזים מנגנונים שתפקידם להסיט את השרשרת בין גלגלי השיניים השונים. ישנם שני מנגנונים להסטת השרשרת:
לכל ציר עם גלגלי שיניים יש ידית האחראית להסטת השרשרת. הידיות בהם משתמש הרוכב כדי להחליף את ההילוכים מופיעות בתצורות שונות:
חקירה משטרתית
חקירה משטרתית היא תהליך של בירור וקביעת עובדות, גביית עדויות ואיסוף ראיות, המבוצע על ידי שוטרים ונועד להשיג יעד מיעדי המשטרה. ידע כזה נאסף במטרה לאפשר למשטרה לשמור על החוק והסדר.
תחומי החקירה ומטרתם
בפקודת המשטרה נקבע ש"משטרת ישראל תעסוק במניעת עבירות ובגילוין, בתפיסת עבריינים ובתביעתם לדין, בשמירתם הבטוחה של אסירים, ובקיום הסדר הציבורי וביטחון הנפש והרכוש". בהתאם ליעדיה הקבועים בחוק, המשטרה מנהלת חקירות בתחומים העיקריים הבאים:
בנוסף לתחומים אלה המשטרה מסייעת בחקירות שמנהלים גופים אחרים, כמו רשות המכס, שירות הביטחון הכללי, מחלקת החקירות של מס הכנסה והמשטרה הצבאית.
פתיחתה של חקירה משטרתית יכולה לנבוע מפתיחת אירוע משטרתי, אך אין הכרח בכך והמשטרה רשאית לפתוח בחקירה ביוזמתה, כאשר יש חשד שבוצע או שעומד להתבצע מעשה פלילי. במקרים מסוימים של תלונות על עבירות קלות יחסית, המחוקק הישראלי נתן שיקול דעת למשטרה, כדי שתחליט אם לפתוח בחקירה או לסרב לכך.
ניהול חקירה משטרתית
חקירה משטרתית מתנהלת במגבלות שנקבעו בחוקי המדינה ובתקנות המשטרה, וחריגה מהמגבלות האלה עלולה להביא להענשת השוטרים החורגים ולאי השגת מטרת החקירה.
כדי להצליח בחקירותיה, המשטרה מכשירה את השוטרים העוסקים בחקירות הכשרה מיוחדת שכוללת ידיעות נרחבות בתחומים שונים, כמו דיני ראיות, הפעלת מכשור מדעי לאיתור ואיסוף ראיות, גישות פסיכולוגיות ועוד. לצורכי החקירה השוטרים משתמשים בעזרים דוגמת הפוליגרף ובמערכות זיהוי פלילי כגון: מערכות לאיסוף טביעת אצבעות, אלבום העבריינים, קלסתרון, בדיקות ביולוגיות (למשל בדיקת דם ובדיקת סמני DNA) ופיזיקליות (למשל בדיקות בליסטיות), השוואות גרפולוגיות ועוד.
משטרות גדולות מאפשרות התמחות של החוקרים בתחומים ייחודיים, כמו עבירות צווארון לבן, פשיעה בינלאומית, סחר בסמים, עבירות רכוש, עבירות מין, זיוף כספים ופשע מאורגן, פריקינג ועבירות מחשב. במשטרות קטנות החוקרים עוסקים בקשת רחבה יותר של תחומים ויש להם פחות הזדמנויות להתמחות.
לעיתים משתתפים מספר שוטרים בחקירה אחת, אך תמיד יהיה ממונה אחד על תיק החקירה, אחראי לריכוז ולניהול. כשהנסיבות דורשות זאת פונה המשטרה למומחים חיצוניים, כדי שיסייעו בחקירות השונות באמצעות הידע שלהם. חקירה משטרתית פלילית חותרת, בנוסף לפענוח הפרשה, גם לאיסוף ראיות קבילות על פי דיני הראיות, כדי שניתן יהיה להרשיע את מבצעי העבירה.
במקרים בהם הפשיעה נוגעת ליותר ממדינה אחת או שפושע עובר למדינה אחרת ייתכן שיתוף פעולה בין המשטרות השונות ואף מעורבות של האינטרפול.
תשאול
החוקרים מקבלים הכשרה מתאימה לגביית עדויות, ובמשך הזמן גדלה מיומנות התשאול שלהם. מטרת התשאול היא השגת תשובות אמינות מהנשאל. יש לקבל תשובות אמינות גם מנשאלים שיש להם סיבה טובה שלא לתת מידע או לשקר. מתשאל מיומן אמור לשאול שאלות שפשוט להבין ולקבל תשובות שפשוט להבין. זאת כדי לא לשגות בשל אי הבנות פשוטות וכדי לעמוד בדרישות של דיני הראיות.
דרישה אחרת ממתשאל מיומן היא הבנת גבולות הלחץ הפסיכולוגי שכדאי להפעיל על הנשאל. לצורך הפעלת לחץ כזה מותר למתשאל לשקר לנשאל או להציג לו מצג שווא. לחץ פסיכולוגי רב מדי או מועט מדי עשוי להפיק תשובה לא אמינה. מעבר לזאת, לחץ רב מדי עשוי לגרום לנשאלים לבעיות בריאות שעשויות אפילו להסתיים במותו או בהתאבדותו של הנשאל וכך באיבוד נאשם או עד ובחוסר יכולת להמשיך את החקירה.
סיום חקירה משטרתית
חקירה משטרתית מסתיימת בדרך כלל מהסיבות הבאות:
חקירות שנועדו לאתר נעדרים או רכוש או בעליהם של רכוש, נפסקות עם איתורם או כאשר החוקרים מחליטים שמיצו את המידע שעמד לרשותם.
חקירה משטרתית שנסגרה עשויה להיפתח מחדש בגלל השתנות נסיבות (הופעת עד חדש או גילוי ראיה) או שינוי מדיניות.
הערות שוליים
Interrogatie
מנזר אנטוניוס הקדוש (קופטי)
מנזר אנטוניוס הקדוש הוא מנזר קופטי השוכן ברחוב יצחק אבינרי ביפו, מדרום לכנסיית אנטוניוס הקדוש הקתולית. מתחם המנזר משתרע על שטח ניכר, אך המבנים שבו מוזנחים ומתפוררים. המנזר קרוי על שמו של אנטוניוס הגדול, נזיר מצרי בן המאה ה-4 ואחד הקדושים המרכזיים בכנסייה הקופטית.
במנזר נמצאת כנסייה משנת 1855, אכסניה נטושה ששירתה את עולי הרגל הקופטים בדרכם ממצרים לירושלים, וכן באר ותעלות השקיה שסיפקו מים לגן שנמצא בו.
Hitman (סדרת אלבומים)
היטמן (באנגלית: Hitman) הייתה סדרת אלבומי אוסף שקיבצו להיטים מרחבי העולם, אשר יצאו לאור בישראל מ-1992 עד 2002 בהפקת חברת התקליטים הד ארצי.
בראשית שנות התשעים נמכרו בארץ אלבומי אוסף רבים שהורכבו משלושה-ארבעה להיטים, אליהם צורפו שירים אחרים שכונו "פילרים" (שירים שמטרתם היא למלא מקום). החשיפה לאוספי אלבומים מחו"ל דוגמת "Now" הבריטי, שהיה משופע בלהיטים, הובילה לירידה במכירות האוספים הישראלים. בחברת הד ארצי החליטו לאמץ את המודל של אוספים מרובי להיטים ובשנת 1992 יצאו היטמן 1 ו-2, לאחר מכן סדרת היטמן יצאה אחת לשנה. כל האלבומים יצאו בפורמט של תקליטור ושלושת האוספים הראשונים פורסמו כדיסקים וגם כקלטות.
בשנות ה-90 הייתה "היטמן" סדרת אלבומי להיטים מצליחה בישראל, וסדרות אלבומי להיטים מתחרות יצאו לקראת סוף שנות ה-90, לדוגמה WOW של חברת התקליטים NMC. אלבום הבכורה מכר למעלה מ-50,000 עותקים. האלבום הנמכר ביותר בתולדות הסדרה היה "היטמן 7" שיצא ביולי 1996 ונמכר בלמעלה מ-200,000 עותקים. התגברות תופעת המוזיקה הפיראטית ובהמשך אתרי שיתוף קבצים דוגמת נאפסטר פגעו קשות במכירות האלבומים. היטמן 9 מכר רק כ-30,000 עותקים, שליש מכמות הועתקים שמכר האלבום שלפניו.
הומבולדט
{{פירושונים| אישים: מוסדות וארגונים: גאוגרפיה: אחר:
ראו גם
}}
גברים בשחור 2
גברים בשחור 2 (באנגלית: Men in Black II) הוא סרט פעולה מדע בדיוני-קומי. הסרט מבוסס על סדרת ספרי הקומיקס "הגברים בשחור" מאת לואל קנינגהם בהוצאת מארוול קומיקס. זהו סרט המשך לסרט גברים בשחור.
תקציר העלילה
משימתם החדשה של הסוכנים J ו-K היא להציל את העולם מאסון. אסון שעומד להתרחש מאחר שמפלצת בשם סרלינה, מלכה ממין קיילות'יאן אכזרית במסווה של דוגמנית (לארה פלין בויל), מאיימת על הישרדות האנושות ורוצה למצוא את האור של זארת'ה (המנהיג לכוכב הלכת שלהם שבלעדיו הוא מושמד) שהייתה אמורה למצוא לפני 25 שנה. בינתיים הסוכן J ושותפו החדש סוכן T מנסים להרחיק זחל ענק ברכבת התחתית.
אחרי שהסוכן J סיים לטפל בג'ף הוא לקח את סוכן T למזנון קטן במרכז ניו יורק ומחק את זכרונו משום שהפר את אחד הסעיפים ב"גברים בשחור". בינתיים במטה "גברים בשחור" נוטל J על עצמו את הטיפול בבעיה בעזרת פרנק (החייזר בדמות הכלב) ועדה (רוזריו דוסון) אשר ראתה את סרלינה ועוד חייזר במסווה של בן אדם עם ראש כפול הורגים מנהל פיצרייה – גם הוא חייזר – שידע על קיום "האור של זרתה". סוכן J מגלה שהוא צריך להחזיר את סוכן K שהכיר את המקרה שקשור לזרת'ה ולסרלינה. הוא נוסע עם פרנק לאסוף את K שעובד בסניף דואר בשם קווין בראון. בינתיים סרלינה מגיעה למטה גברים בשחור ומתחילה להטיל אימה על העובדים במטה. J לוקח את K לחנות הישנה של ג'ק ג'יבס (טוני שלהוב) שלא פגשו חמש שנים, וג'יבס מנסה להחזיר ל-K את זכרונותיו בעזרת מכשיר האנטי־מחיקון.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) היא אולימפיאדת הנוער השנייה במתכונת של במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 14–18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נפתחו רשמית ב-16 באוגוסט 2014 וננעלו ב-28 באוגוסט. באולימפיאדה השתתפו 3,579 ספורטאים מ-203 מדינות שהתחרו ב-222 אירועים ב-28 ענפי ספורט שונים.
נאנג'ינג נבחרה כעיר המארחת לאחר שהביסה את פוזנן ב-10 בפברואר 2010 בכנס ה-122 של הוועד האולימפי הבינלאומי בוונקובר. הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בנאנג'ינג (NYOGOC) הכינה 27 מתקני תחרות ו-8 מתקני אימונים. מרכז הספורט האולימפי נאנג'ינג אירח את טקסי הפתיחה והנעילה. קמע המשחקים הייתה לֶלֶה, דמות המורכבת מחלוקי נחל בצבעי הקשת, ומוטו המשחקים היה "שתף את המשחקים - שתפו את חלומותינו".
הר-אבן
{{פירושונים|
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המכרז
עשרה ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, כאשר רק שלושה מהן הגישו לבסוף הצעה והוגדרו כמועמדות: נאנג'ינג (סין), פוזנן (פולין) וגוודלחרה (מקסיקו). ב-22 בינואר 2010, גוודלחרה הסירה את הצעתה באופן רשמי ופרשה מהמכרז. ב-10 בפברואר 2010 בכנס ה-122 של הוועד האולימפי בוונקובר נבחרה נאנג'ינג כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה 47-42.
הר-אבן
ראו גם
}}
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
מתקנים
כל המתקנים ממוקמים בארבעה אזורים בתוך נאנג'ינג, מרביתם קיימים, והוועדה המארגנת נדרשה לבנות מתקן אחד חדש להוקי שדה ועוד 3 מתקנים זמניים לאופני כביש, שיט וטריאתלון. מרכז הספורט האולימפי נאנג'ינג אירח את טקסי הפתיחה והנעילה.
מרוץ הלפיד
הלפיד האולימפי עוצב על ידי חברת "ואטי". הלפיד מכונה "שער האושר" מכיוון שמבנה דמוי שער העיר של נאנג'ינג נמצא בחלק העליון של הלפיד. הצבע הכחול של הלפיד מייצג את השלווה של נאנג'ינג. נהר יאנגצה הזורם ליד נאנג'ינג מיוצג בפסים המופיעים על גבי הידית של הלפיד. הלפיד יוכל לעמוד בפני רוחות במהירות של 11 מטר לשנייה, גשמים של 50 מילימטר לשעה, להגיע עד לגובה של 4.5 קילומטר ומגוון טמפרטורה בין מינוס 15 מעלות צלזיוס ל-45 מעלות. בעקבות המסורת האולימפית, טקס הדלקת הלפיד נערך ב-30 באפריל 2014 באתונה, יוון באצטדיון פאנאתינאיקו שבו נערכו המשחקים האולימפיים הראשונים. ארבעה ספורטאים צעירים מיוון וסין העבירו את הלפיד ביניהם כבמירוץ שליחים.
מרוץ הלפיד חולק לשני חלקים. החלק הראשון היה מרוץ דיגיטלי שבו אנשים שהורידו יישום ייעודי שפותח עבור המשחקים השתתפו במירוץ הלפיד באמצעות אופציה ביישום בשם "תן לי אש". המשתתפים יכלו להעביר את הלהבה האולימפית לחבריהם על ידי נגיעת הפלאפונים אחד בשני. המירוץ הווירטואלי ביקר ב-258 מקומות שונים ב-204 המדינות המשתתפות במשך 98 יום. החלק השני של המירוץ היה מרוץ פיזי של הלפיד בנאנג'ינג בין 104 נושא לפיד במשך עשרה ימים.
ענפי הספורט
במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער ב-2014 נערכו 222 תחרויות ב-28 ענפי ספורט שונים המחולקים ל-30 דסיפלינות שונות בהשתתפות 3,579 ספורטאים בני 14 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות. במהלך המשחקים התקיימו 8 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לראשונה, במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער התחרו בגולף ורוגבי שביעיות. בנוסף, כדורעף החופים החליף את כדורעף האולמות ונערכו מספר שינויים בחלק מהענפים ובחלקם נוספו תחרויות חדשות.
מופעי ראווה
במשחקים נערכו מופעי ראווה בארבעה ענפי ספורט.
המדינות המשתתפות
203 מתוך 204 מדינות התחרו במשחקים. סיירה לאון וניגריה תכננו להשתתף, אך ב-13 באוגוסט 2014 שתי המדינות פרשו מהמשחקים בלחץ הרשויות הסיניות בניסיון למנוע מווירוס האבולה שהתפרץ במערב אפריקה להיכנס למדינה. ב-15 באוגוסט 2014 ליבריה גם פרשה מהמשחקים יחד עם שני ספורטאים מגינאה בשל האיסור מצד הוועד האולימפי הבינלאומי עקב החשש כי מהות ענף הספורט בהם הספורטאים משתתפים, ג'ודו ושחייה, יכולים להוות סיכון לספורטאים אחרים. הספורטאים מדרום סודאן מתחרים תחת הדגל האולימפי מכיוון שאין לדרום סודאן וועד אולימפי לאומי.
תוכנית התרבות והחינוך (CEP)
אולימפיאדת הנוער משלבת תוכניות תרבות וחינוך, המציעות מגוון של פעילויות תרבותיות וחינוכיות לצעירים. התוכנית כוללת ניסיון להעביר תוכנית חינוכית המבוסס על ערכים אולימפיים על מנת לקדם אורח חיים בריא ולאפשר לספורטאים הצעירים להפוך לאנשים בעלי "רוח ספורטיבית אמיתיות". התוכנית כוללת הנחיה מצד ספורטאים מפורסמים ומומחים בינלאומיים של הספורטאים הצעירים. התוכנית משלבת "מסורות אולימפיות (כגון מרוץ הלפיד) עם תרבויות מגוונות כדי להפיץ את הרוח האולימפית".
ספורטאים בוגרים כמודל לחיקוי
ב-17 במרץ 2014, נבחרו 37 ספורטאים מ-28 ענפי הספורט המשתתפים באולימפיאדה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי להיות מודל לחיקוי באולימפיאדת הנוער בנאנג'ינג. הספורטאים יציעו תמיכה וייעוץ לספורטאים הצעירים המשתתפים באולימפיאדה. בתור מודל לחיקוי הספורטאים הבוגרים ייקחו חלק בפעילויות וסדנאות על אורח חיים בריא, אחריות חברתית ואולימפיזם. בנוסף, הם גם ישתתפו בשיחות לא רשמיות המכונות "לשוחח עם אלופים". בחודש אפריל נבחרו סימון פארינה ופטריק מרפי להיות מודל לחיקוי ובכך מספרם גדל ל-39.
שגרירים צעירים
104 שגרירים צעירים בגילאי 18 עד 25 נבחרו על ידי הוועד האולימפי הלאומי שלהם. השגרירים השונים הם ספורטאים, מאמנים, סטודנטים או אנשי מקצוע צעירים הממחישים את הערכים האולימפיים ומהווים השראה לצעירים נוספים לעשות את אותו הדבר. התפקיד העיקרי של השגרירים הצעירים הוא לקדם את אולימפיאדת הנוער במדינתם ולעודד ספורטאים צעירים ממדינתם להוציא את המרב מהחוויה האולימפית של משחקי הנוער ולעודד אותם ליצור קשר עם ספורטאים מכל ענפי הספורט והתרבויות השונים ולהשתתף בכמה שיותר פעילויות וסדנאות. השגרירים הצעירים השתתפו בסמינר שנערך בין 25 ל-28 במרץ 2014 שלימד אותם על התרבות והפעילויות השונות שאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג 2014 מציעה.
כתבים צעירים
30 כתבים צעירים נבחרו על ידי אגודות הוועדים האולימפיים הלאומיים של כל יבשת לקחת חלק בתוכנית. הכתבים הם בגילאי 18 עד 24. כל יבשת יוצגה על ידי 4 כתבים בנוסף ל-8 כתבים מסין וכתב מהמדינות שיארחו את משחקי הקיץ והחורף האולימפיים לנוער הבאים. התוכנית נולדה כיוזמה לעידוד אנשים מרחבי העולם לקחת חלק ברוח האולימפית לנוער. התוכנית מספקת לכתבים הצעירים תוכנית הכשרה חוצה פלטפורמות עיתונאיות והזדמנות לצבירת ניסיון תוך כדי עבודה במהלך אולימפיאדת הנוער. הכתבים עובדים יחד עם אנשי מקצוע מוסמכים הנודעים ביותר בתחומים של שידור טלוויזיוני, עיתונאות כתובה, מדיה חברתית וצילום.
בידוד הספורטאים הניגרים במהלך המשחקים
בעקבות התפרצות מחלת האבולה במערב אפריקה ב-2014, פקידים סיניים הכניסו להסגר ובידוד את כל הספורטאים הניגרים מכל מתקני הספורט למרות שתוצאות בדיקות האבולה שנערכו להם לפני המשחקים היו שליליות. הוועד האולימפי הניגרי הגיב למעשה האפליה כלפי ספורטאיו על ידי פרישה של הנבחרת מהמשחקים.
שימוש בסמים אסורים
לוחם טאקוונדו נפסל ב-5 בנובמבר 2014 לאחר שתוצאת בדיקת שימוש בסמים אסורים שבוצעה לו חזרה חיובית. הבדיקה מצאה כי הלוחם עשה שימוש בתרופה פורוסמיד. שמו של הלוחם לא פורסם מכיוון שבזמן המשחקים הוא היה קטין.
הכנסייה האנגליקנית (יפו)
הכנסייה האנגליקנית (לפי השליח שמעון פטרוס) היא כנסייה פרסביטריאנית נטושה הניצבת ברחוב יפת 48 ביפו, מול כנסיית אנטוניוס הקדוש הרומית-קתולית. המבנה מוקף בגן מוזנח ובצידה המזרחי מגדל רבוע אופייני לאדריכלות הכנסייתית הסקוטית.
הכנסייה נבנתה בראשית שנות ה-30, בתקופת השלטון הבריטי בארץ ישראל, במטרה להרחיב את השפעת הזרם האנגליקני בעיר ואת מספר מאמיניו. בסמוך למתחם הכנסייה נמצא בית החולים האנגלי הידוע בכינוי "הבית הסקוטי".
הכנסייה חדלה לפעול עם כיבוש העיר באפריל 1948, ומאז עומדת נטושה ומוזנחת.
מר זוטרא (פירושונים)
זוטרא הוא שם ארמי בבלי, שמשמעו "קטן". ידועים בשם זה חכמים ואישי ציבור מיהדות בבל, החל מתקופת התנאים ועד תקופת הגאונים.
גגן
גֶגֶן (בהונגרית: Gégény) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גגן קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,964 תושבים בשנת 1990 עד 1,872 תושבים בשנת 2020.
הקהילה היהודית
עד שנת 1885 הקהילה היהודית קיבלה שירותי דת מקהילת נירטש, ומשנה זו נהייתה כפופה לקהילת קמצ'ה.
בשנת 1925 לאחר שהתמלא בית העלמין הישן, קודש בית עלמין חדש. ובאותה שנה נבנה בית הכנסת החדש לאחר שהקודם נשרף.
בקהילה היו "חדר" ומלמד ילדים וכן שוחט.
האנטישמיות בכפר והשמדת הקהילה בשואה
האנטישמיות הגיעה לכפר בתקופת הטרור הלבן אז נשדדו חנויות יהודיות רבות. בשנת 1920, אז שלטה רומניה באזור, הותקפו יהודים אחדים מגגן בפקודת השלטונות.
בשנת 1942, נשלחו 18 צעירים יהודיים מהכפר לעבודות כפייה.
אחרי המלחמה חזרו לכפר 16 שורדים מבני הקהילה, אך הם עזבו את המקום תוך זמן קצר. בניין בית הכנסת ובית העלמין נהרסו.
דור ה-Y
דור ה־Y (באנגלית: Generation Y), או דור המילניום (באנגלית: Millennials), הוא הדור אשר נולד לאחר דור ה־X ולפני דור ה־Z. אף שאין הסכמה מלאה לגבי שנת ההתחלה והסיום של הדור, לרוב הכוונה לאלה שנולדו במהלך שנות ה־80 וה־90 של המאה ה־20 (מכאן השם "דור המילניום" – אלה שנולדו עד שנת המילניום 2000). הוריהם של בני דור ה-Y הם לרוב בני דור הבייבי בום (בארצות הברית ילידי 1946–1964), או המבוגרים מבני דור ה־X (בארצות הברית ילידי 1964–1980). הדור העוקב, של אלו שנולדו משנת 2000 ואילך, נקרא דור ה־Z.
אף על פי שמקובל לאפיין את דור ה־Y כבעל תכונות ייחודיות, אין תמיכה מדעית משמעותית לכך שלדורות שונים ישנם מאפיינים ייחודיים.
מאפיינים
בניו יורק טיימס דווח על נתונים לפיהם אמריקאים שנולדו בשנות ה־80 עוזבים בגיל מאוחר את בית הוריהם, שליש מהם עוברים דירה בכל שנה ו־40% מהם חוזרים לבית ההורים לפחות פעם אחת. כמו כן הם עוברים בממוצע שבעה מקומות עבודה עד גיל 30, כשני שלישים חיים עם בן או בת זוג בלי להתחתן, ואלו שבוחרים להתחתן עושים זאת מאוחר מאי פעם. על פי מחקרים אחרים, אחד המאפיינים העיקריים של הדור הוא עיסוק עצמי מוגבר.