cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרי סואל
טריסינה אנדראה "טרי" סוּאֵל (באנגלית: Terrycina Andrea "Terri" Sewell; נולדה ב-1 בינואר 1965) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אלבמה, ברציפות מאז 2011. לצד מרתה רובי היא אחת משתי הנשים הראשונות שנבחרו לקונגרס של ארצות הברית מטעם אלבמה בבחירות רגילות, והיא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לייצג בקונגרס מחוז בחירה מאלבמה. מחוז הקונגרס שלה כולל את מרבית אזור "החגורה השחורה" באלבמה, הכולל את הערים טסקלוסה, מונטגומרי וברמינגהאם. היא הדמוקרטית היחידה במשלחת של אלבמה לקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה
טרי סואל נולדה בהאנטסוויל שבאלבמה, בתם של אנדרו א. סואל, לשעבר מאמן נבחרת כדורסל בבית ספר תיכון, וננסי גרדנר סואל – לשעבר ספרנית בתיכון וחברת מועצת העיר סלמה. אמה הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה למועצת העיר סלמה. בילדותה חלמה סואל לככב בתיאטראות ברודוויי. מכיוון שאמה קיוותה שתתקמצע כעורכת דין, הצטרפה סואל לנבחרת הדיבייט בתיכון. סואל הייתה התלמידה השחורה הראשונה שנבחרה למצטיינת המחזור בבית הספר התיכון של סלמה.
לאחר שהשלימה את לימודיה התיכוניים נרשמה לאוניברסיטת פרינסטון. היא הייתה הבוגרת הראשונה בתיכון סלמה שלמדה במוסד להשכלה גבוהה מליגת הקיסוס. מי ששכנע אותה ללמוד בפרינסטון היה ג'וליאן מקפיליפס, שקרא על סואל בעיתון מקומי בסלמה. בפרינסטון התיידדה עם מישל אובמה, לימים הגברת הראשונה של ארצות הברית. סואל השלימה תזה בת 158 עמודים שכותרתה "נשים שחורות בפוליטיקה: זמננו הגיע". בתקופתה בפרינסטון התמחתה אצל ריצ'רד שלבי והאוול הפלין. לאחר שסיימה את לימודיה בפרינסטון בשנת 1986, זכתה סואל במלגת מרשל ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, שם התיידדה עם סוזן רייס, לימים היועצת לביטחון לאומי. התזה שלה לתואר שני, שעסקה בבחירתם השחורים הראשונים אל הפרלמנט הבריטי, פורסמה מאוחר יותר כספר בשם "טריבונות שחורות: גזע וייצוג בפרלמנט הבריטי". את לימודי מדע המדינה באוקספורד השלימה ב-1988. לאחר מכן למדה למדה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, שם סיימה ללמוד ב-1992. במרוצת הזמן נעשתה ידידתו של ברק אובמה, שהשפיע על החלטתה של סואל להצטרף לזירה הציבורית.
עם תום לימודיה הגבוהים הייתה סואל עוזרת משפטית עבור השופט יו. וו. קלמון, ובניו יורק עבדה במשרד עורכי הדין "דייוויס פולק & וורדוול" (Davis Polk & Wardwell) לצד קירסטן ג'יליברנד, החל משנת 1994. סואל שבה לאלבמה ב-2004 בשל בריאותו הרעועה של אביה. היא עבדה במשרד עורכי דין אחר, שם הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנהייתה לשותפה במשרד. היא התמקצעה כעורכת דין לעניינים פיננסיים.
בבחירות האמצע ב-2010, לאחר שארתור דייוויס הדמוקרטי עזב את הקונגרס כדי להתמודד לתפקיד מושל אלבמה, נכנסה סואל לבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית – התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי אפרו-אמריקאי זה. היא סיימה ראשונה בפריימריז בן ארבעת המתמודדים עם 36.8 אחוזים מהקולות. בסיום הסיבוב השני גברה סואל על נציבת מחוז ג'פרסון שילה סמוט עם 55% מהקולות. ביום הבחירות הכלליות ניצחה בניצחון סוחף את דון צ'מברלין, מועמד המפלגה הרפובליקנית, כשגרפה 72.4% מקולות הבוחרים. עם ניצחונה הפכה לאישה השחורה הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם אלבמה.
מאז שנבחרה, הצביעה סואל עם מפלגתה 91% מהזמן. היא הייתה תומכת נחרצת במדיניותו של ממשל הנשיא ברק אובמה. יש לה דירוג לכל החיים בן 8% מהארגון השמרני "Heritage Action for America" על הצבעתה עבור חוקים שמרניים. למרות זאת, במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית הוגדרה סואל בידי מרכז לוגאר ובידי בית הספר מקורט למדיניות ציבורית של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כחברה ה-94 הכי דו-מפלגתית בבית הנבחרים. סואל ביססה את עצמה כליברלית ששמה דגש על יצירת מקומות עבודה, ויש לה את דפוס ההצבעה השמאלי ביותר מכל אדם שייצג את אלבמה בקונגרס. סואל חברת השדולה השחורה בקונגרס.
בינואר 2020 הביעה סואל תמיכה בהתמודדותו של סגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה שנה. ב-15 בינואר 2021, בהיעדרה של יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי, מונתה סואל ליו"ר בית הנבחרים דה פקטו. במרוצת השנים הצביעה נגד הקמת חומת טראמפ בגבול ארצות הברית–מקסיקו, בעד הרחבת חוק הפטריוט ואשרור חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ובעד סוגיות שקידם הממסד הדמוקרטי.
פרייזר פורסטר
קריירת מועדונים
פורסטר התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער של קבוצות קטנות. בגיל 17 הצטרף לאקדמיה של ניוקאסל יונייטד. ב-2 באוקטובר 2008 הושאל לסטוקפורט קאונטי לחודש כמחליפו של אוואין פור ויליאמס שהצטרף לנבחרת ויילס. כעבור 5 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה בהפסד 1:0 לבורי במסגרת גביע הליגה האנגלי. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה בתיקו 1:1 נגד סאות'אנד יונייטד. במהלך תקופתו בסטוקפורט שיחק 6 משחקים וב-3 מהם שמר על רשת נקייה.
לאחר שחזר לניוקאסל שימש כשוער שני עד לתום העונה. ב-31 ביולי 2009 הושאל לחודש לבריסטול רוברס. לאחר שהציג יכולת טובה במדי בריסטול רצו ראשי המועדון להאריך את חוזהו במועדון, אבל בסופו של דבר נוריץ' סיטי הגישה הצעה על השחקן ופורסטר חתם בנוריץ' לחודש. בתום תקופת ההשאלה האריך את חוזהו עד ינואר. ב-20 בנובמבר 2009 הוארכה תקופת השאלתו עד ניוקאסל יונייטד. בנובמבר נבחר לשחקן החודש של המועדון. בתום העונה נבחר למקום השני בתחרות "שחקן השנה של המועדון" שנערכה בקרב אוהדי הקבוצה. בתום העונה זכה עם המועדון בפוטבול ליג הראשונה.
ב-24 באוגוסט 2010 הושאל לסלטיק עד לסיום העונה. ב-29 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק בניצחון 0:1 נגד מאת'רוול. פורסטר זכה עם סלטיק בעונתו הראשונה בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטי. בקיץ הושאל שוב לסלטיק עד לסיום העונה. בתום העונה זכה עם סלטיק באליפות. ב-29 ביוני 2012 עבר באופן רשמי לסלטיק ל-4 שנים תמורת 2 מיליון פאונד.
ב-8 באוגוסט 2014 חתם בסאות'המפטון ל-4 שנים תמורת כ-10 מיליון פאונד. ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בסאות'המפטון בהפסד 2:1 לליברפול. בפברואר נבחר לכדורגלן החודש בפרמייר ליג. ב-22 באוגוסט 2019 חזר לסלטיק והושאל לעונה אחת.
קריירה בינלאומית
ב-4 באוקטובר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-15 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2:0 ל. פורסטר נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
הדסון (תוכנה)
הדסון (Hudson) הוא כלי אינטגרציה רציפה (CI) הממומש ב-Java, הכלי רץ על גבי Java Servlet, כגון אפאצ'י טומקט או שרת היישומים GlassFish. הכלי תומך במספר כלי ניהול גרסאות, ביניהם CVS, Subversion, Git, Perforce, Clearcase ו- RTC, ומסוגל להריץ פרויקטים מבוססי Apache Ant ו- Apache Maven, תסריטי מעטפת (shell scripts) ופקודות אצווה (batch) של Windows.
היסטוריה
המפתח העיקרי של הדסון היה Kohsuke Kawaguchi (קוואגוצ'י), שעבד אז בחברת סאן מיקרוסיסטמס. הדסון, שפורסמה תחת רישיון MIT, היא תוכנה חופשית.
הדסון הפכה לחלופה נפוצה ל- CruiseControl ושרתי בנייה אחרים בקוד פתוח בשנת 2008. בכנס JavaOne במאי 2008, זכה הכלי בפרס Duke's Choice בקטגוריית פתרונות מפתחים.
כאשר אורקל קנתה את סאן, היא הצהירה על כוונתה להפוך את השם "הדסון" לסימן רשום, ותהליך פיתוח גרסה מסחרית החל. רוב קהילת הפיתוח, כולל קוואגוצ'י, החליטה להמשיך לפתח את הפרויקט תחת השם ג'נקינס בתחילת 2011. אורקל טענה שפיתוחו של הדסון נמשך ושג'נקינס הוא מעין ענף פיתוח של הדסון, בעוד מפתחי ג'נקינס ראו בהדסון ענף פיתוח של ג'נקינס.
בשלב זה, העניין בהדסון ירד מאד. בסופו של דבר אורקל תרמה את נכסי פרויקט הדסון הנותרים לקרן Eclipse בסוף 2012.
לאחר שהוחלף על ידי ג'נקינס, הדסון אינו מתוחזק עוד והוכרז כמיושן (obsolete ) בפברואר 2017.
פונקציונליות ותוספים
ניתן להתחיל בנייה (build) באמצעים שונים, למשל:
הדסון ניתנת להרחבה באמצעות ארכיטקטורת תוספים, ותוספים רבים הפכו לזמינים לציבור, תוספים אלו מרחיבים את פונקציונליות הכלי הרבה מעבר להיותו כלי בנייה עבור פרויקטי Java. כיום ישנם תוספים זמינים לאינטגרציה של הדסון עם רוב הכלים לבקרת הגרסאות ולמעקב אחר באגים. כמו כן, נתמכים כלי בנייה רבים באמצעות תוספים מתאימים. תוספים יכולים גם לשנות את המראה של הדסון ולהוסיף לו פונקציונליות חדשה.
ניתן לגרום לבנייה להפיק דוחות בדיקה בפורמטים שונים ( JUnit נתמך ללא צורך בתוסף, וכלים אחרים באמצעות תוספים). להדסון ממשק משתמש גרפי (GUI) להצגת הדוחות ולעיבודם.
הפיצול בין הדסון לג'נקינס
בנובמבר 2010, התעוררה סוגיה בקהילת המפתחים של הדסון לגבי התשתית שבה נעשה שימוש, ובפרט לגבי הניהול והשליטה של אורקל בפרויקט. משא ומתן החל להתנהל בין המפתחים העיקריים בפרויקט לבין אורקל. למרות מספר הסכמות, נקודה מרכזית הייתה השליטה בשם "הדסון" עצמו. לטענת אורקל היא הגישה בקשה לסימן רשום מסחרי בתחילת דצמבר 2010 (ניתן ב-25 באוקטובר 2011). כתוצאה מכך, ב-11 בינואר 2011 הועלתה הצעה לשנות את שם הפרויקט מ"הדסון" ל"ג'נקינס". ההצעה אושרה ברוב ב-29 בינואר 2011, והיוותה את תחילתו של פרויקט ג'נקינס. ב-1 בפברואר 2011, אורקל ציינה שהיא מתכוונת להמשיך בפיתוח של הדסון בשיתוף עם חלק מקהילת המפתחים.
תעודות אל-יהודו
תעודות אל-יָהוּדוּ (Al-Yahudu) הן קובץ של כ-200 לוחות טין מהמאה השישית והחמישית לפנה"ס, ובהם מידע בלתי אמצעי על חיי גולי ממלכת יהודה בבבל לאחר חורבן בית ראשון. הלוחות כתובים בכתב יתדות, בניב בבלי של השפה האכדית. התעודות עוסקות, רובן ככולן, בסוגיות משפטיות ומִנהליות, כגון תשלום מסים, הלוואות ועסקאות כלכליות. בעשרות תעודות ניכר מוצאם ה"יהודאי" (מתושבי ממלכת יהודה) של הצדדים להסכמים המשפטיים על פי מאפייני שמם. כינויו של האוסף נקרא על שם היישוב המרכזי המוזכר בתעודות אלה, אל-יהודו (בבלית: "עיר יהודה").
התעודה הקדומה ביותר באוסף מתוארכת לשנת 572 לפנה"ס, כ-15 שנה לאחר חורבן בית המקדש, עדיין בתקופת שלטונו של נבוכדנצר השני בבבל. התעודה האחרונה באוסף מתוארכת לשנת 477 לפנה"ס, תקופת שלטונו של חשיארש הראשון (ככל הנראה אחשוורוש), מלך פרס, כ-60 שנה לאחר תחילת שיבת ציון וכ-20 שנה לפני עליית עזרא הסופר לפחוות יהודה.
גילוי ומחקר
אין ברשומות הציבוריות מידע על מקום ומועד גילוין של התעודות בעיראק, ונראה שהן לא נמצאו בחפירה ארכאולוגית באתרן. הפעם הראשונה שבה נחשף הציבור לתעודות וליישוב אל-יהודו היה במאמר של שני חוקרים צרפתים ב-1999, אשר עסק בשלוש תעודות משפטיות של יהודאים בבבל, כולל בעיר אל-יהודו עצמה. שלוש תעודות אלה היוו חלק מאוסף קטן של שש תעודות ברשותו של אספן העתיקות הישראלי שלמה מוסאיוף.
באותה שנה השאיל סופר את האוסף שברשותו למוזיאון ארצות המקרא שבירושלים לשם פתיחת תערוכה זמנית על התעודות. סביב התערוכה התקיים כנס אשורולוגיה לדיון ראשוני בתובנות מהתעודות, והחל גם מחקר עליהן באוניברסיטה העברית בירושלים בהובלתו של ויין הורוביץ מהחוג ללימודי המזרח הקרוב הקדום. הורוביץ גם פרסם את התרגום הראשון לעברית של התעודות באוסף הכוללות שמות של גולי בבל.
גאוגרפיה
אף שלא פורסם מידע על נסיבות גילוין של התעודות, תוכנן מספק רמזים באשר למקום הימצאם של היישובים המוזכרים בהם ישבו הגולים היהודאים. ההערכה בנושא מבוססת על שני מרכיבים עיקריים:
על בסיס זה מעריכים חוקרים שאל-יהודו ושאר היישובים המוזכרים בתעודות נמצאים במרחב שמדרום-מזרח לעיר ניפור – אזור פריפריאלי בדרום מזרח בבל שגבולותיו הם ניפור בצפון, כש (Kesh) במזרח, שורופק בדרום ועדבילו במערב.
ולדימיר ליסין
ולדימיר סרגייביץ' ליסין (ברוסית: Владимир Сергеевич Лисин; נולד ב-7 במאי 1957) הוא איל הון רוסי ואחד מעשירי האוליגרכים כיום (26.2 מיליארד דולר, נכון ל-2022, הראשון בעושרו ברוסיה ו-55 בעולם). משנת 2009, ליסין הוא גם יו"ר התאחדות הקליעה האירופאית.
תעודות אל-יהודו
היישובים המוזכרים בתעודות
באוסף נמצאו גם תעודות מערים בבליות מוכרות כ-כש (Kesh) (אולי כיש), ניפור, בורסיפה, כרכרה, בבל העיר ואף תעודה שנחתמה על גדות נהר כבר (Nar-Kabari), המוכר מהמקרא כמקום משכן הגולים ומוכר מתעודות בבליות כתעלת השקיה גדולה במיוחד, ששימשה גם כערוץ תחבורה למסחר ולתנועת אנשים.
ולדימיר ליסין
ביוגרפיה
ולדימיר ליסין נולד בעיר איוואנובו. בשנת 1978 סיים את הלימודים במקצוע מהנדס מתכות במכון להשכלה גבוהה בעיר נובוקוזנצק שבסיביר. במשך מספר שנים הוא עבד במפעלי פלדה בעיר טולה ולאחר מכך עבר לתפקיד סגן המנהל הכללי של מפעל פלדה גדול בקרגנדה (עתה בקזחסטן). באותה תקופה אולג סוסקובץ היה מנהל המפעל וליסין היה אחד מסגניו. בשנת 1990 סיים את הדוקטורט שלו בהנדסת מתכות.
תעודות אל-יהודו
היישובים המוזכרים בתעודות
לא נמצאו באוסף אזכורים לערים אחרות המוכרות מהמקרא בהן גרו גולי בבל. המוכרת ביותר היא תיל אבובי (Til Abubi - התל שנשטף על ידי המבול), היא תל אביב היושבת על נהר כבר, המוכרת הן מהמקרא והן מהתיעוד הארכאולוגי. גם הערים תל חרשה ותל מלח אינן מוזכרות באוסף.
מבנה התעודות
בהתאם ליעודן המשפטי, נכתבו התעודות בשפה המשפטית הרשמית בבבל במאות הרלוונטיות - בבלית, והן כתובות בפורמט אחיד:
אף שהתעודות כתובות בבלית, נמצאו בחלקן הקטן חריטות בעברית ובארמית, בעיקר של שמות הצדדים. הדבר נבע, ככל הנראה, מהעובדה שרוב היהודאים בבבל לא שלטו בשפה הבבלית ובכתב היתדות, אך רצו לוודא שהתעודה אכן קשורה אליהם.
ולדימיר ליסין
ביוגרפיה
ליסין התמנה למנהל אינטרמטאל, חברת בת של טראנס-וורלד - חברת הפלדה בה שלט צ'רנוי עם אנשי עסקים בריטים האחים ראובן. בשנת 1997 תפס ליסין את השליטה בספקית העיקרית של אינטרמטאל, יצרנית הפלדה נובוליפסטסק, ומכר את הפלדה שלה באמצעות חברה שהקים - "וורסלייד".
תעודות אל-יהודו
מבנה התעודות
להערכת דר' מיכאל יורסה מאוניברסיטת וינה, המתמחה בתקופה הבבלית והפרסית, הטקסט בתעודות רצוף בטעויות כתיב, אשר משקפות, להערכתו, שליטה נמוכה באומנות הכתיבה, כפי שניתן לצפות בערי פריפריה.
ולדימיר ליסין
ביוגרפיה
הוא פרסם מספר ספרים בתחום עיבוד מתכות וניהול ועל שמו נרשמו מספר פטנטים.
תעודות אל-יהודו
תוכן ומאפיינים
חוקרים שבחנו את התעודות מחלקים אותן לשלוש קבוצות עיקריות: לא ברור אם מדובר בפועל בשלושה ארכיונים פרטיים/עסקיים נפרדים, או באוסף אחד שהכיל את שלושת מקבצי התעודות הללו גם יחד (במבנה מנהלי או ממלכתי כלשהו, לדוגמה).
התעודות עוסקות בנושאים הבאים:
זיהוי השמות היהודאיים
באוסף התעודות נמצאו כ-75 שמות פרטיים של למעלה מ-200 יהודאים. עיקר זיהוי השמות היהודאיים בתעודות נעשה על בסיס המרכיב התאופורי היהודאי בשם. קרי, התחילית, או הסיומת "יהו" בשם (לדוגמה, יהונתן או נתניהו). מכיוון שמדובר באלוהות יהודאית בלבד, הופעתה בשם פרטי של אדם מצביעה כמעט תמיד על זהות יהודאית. כמו כן, זוהו בתעודות שמות אחרים שמקורם בשפה העברית, כגון אחיקם, חגי, וטובשלם. בדורות המאוחרים של גולי בבל (אלה שלא נולדו ביהודה), נמצאו גם שמות המהווים שילוב של מרכיב בבלי עם מרכיב תאופורי יהודאי. לדוגמה, יהו שר-אוצור (יהו נצור את המלך). שילוב זה משקף את המתח בין הרצון לשמור על זהות יהודאית, להכרח, ולעיתים גם לרצון, להשתלב בחברה הבבלית.
לגבי חלק מהמופיעים בתעודות, נסמכת הערכת זיהויים כיהודאים, על קרבת משפחה שלהם לבעלי שמות יהודאים, גם אם שמם אינו מוכר ככזה. לדוגמה, מושל היישוב בית-נשאר, אחיקר בן רימות, שהוא כנראה סבו של אדם בשם נריהו.
להלן מקבץ של חלק מהשמות שנמצאו בתעודות:
חיי היהודאים בבבל כפי שמשתקף בתעודות
תעודות אל-יהודו מכסות תקופה של כ-100 שנים תחת שלטון בבלי, ובעיקר פרסי. ככלל, מלמדות התעודות על דמיון בין אופי חיי היהודאים לחיי גולים אחרים בממלכה באותה תקופה. באופן עקרוני, ניתן לומר שהתעודות מעידות על המתח בין שמירה על הזהות, השפה, התרבות והדת היהודאית לבין הצורך, ולעיתים הרצון, להשתלב בחיים בבבל. מבחינה זו תואמים החיים בבבל את הוראתו של הנביא ירמיהו במכתב ששלח מיהודה אל גולי בבל לאחר גלות יהויכין ב-597 לפנה"ס:
מעמד הגולים
על פי התעודות הוגדרו היהודאים במעמד "שושנו" (Shushanu). מעמד זה מוכר גם מתעודות אחרות מהתקופה ומתייחס לגולים זרים שהוגלו לבבל, בעיקר במטרה לשקם ערים ואזורים חרבים ממלחמות עבר. גולים אלה קיבלו אדמות חכירה לפרנסתם במתכונת של שירות תמורת אדמה. כלומר, תמורת שירות למען הממלכה של מספר שנים, קיבלו הגולים, על משפחותיהם, אדמות מלך לחכירה. אמנם ניתן להשוותם למעמד של אריסים צמודי אדמה, אולם נראה שהם נהנו מחופש תנועה, הם הוגדרו כישויות עצמאיות בפני החוק הבבלי והפרסי ונהנו מאפשרויות של השתלבות חברתית וכלכלית.
שירות למען הממלכה
סוג השירות שנדרש מהגולים מוזכר בתעודות, הן בהקשר כינוין של אדמות החכירה והן באופן ישיר, בעבודות שנדרשו הגולים לבצע כחלק מתשלום מיסים. בחלק מהתעודות כונו אדמות היהודאים "אדמות קשת" (Alu Sha Kashti) או "אדמות אשפת חצים" (Azzanu). על בסיס זה מעריכים חוקרי התעודות שלפחות חלק מהגולים ששוכנו באזור אל-יהודו באו מקרב חיילי צבא ממלכת יהודה (קשתים) שלא נהרגו במהלך הכיבוש הבבלי ולמעשה גויסו לצבא הכובש, ייתכן שאף ביחידות אורגניות והומוגניות. על בסיס תעודות אחרות העוסקות בתשלום מס ושירות למען הממלכה לאחר התיישבותם, נראה שגולים אחרים הועסקו בעבודות פיזיות (שכונו בבבל Pirku – עבודות פרך). אלה כללו עבודות בנייה, וחפירה או תחזוקה של תעלות השקיה. ייתכן שמבין אלה היו רבים מ"החרש והמסגר", שהוזכרו בקשר לגלות יהויכין בשנת 597 לפנה"ס . אופי השירות שתואר מצביע כנראה גם על הגבלה שהוטלה עליהם בתנועה, ובמידה מסוימת ייתכן שהיו בתקופה זו במעמד דומה ל"עבד נייד" (Cattle slave). ייתכן שתקופה זו משתקפת בשורות המפורסמות מ על הגלות.
פרנסה ומיסים
מרבית היהודאים המופיעים בתעודות התפרנסו מחקלאות. על האדמות שחכרו גידלו בעיקר תמרים ושעורה, אולם הוזכרו בתעודות גם גידולי חיטה, תבלינים ופשתן. ניתוח סכומי הכסף של העסקאות המופיעות בתעודות מלמד שהיו במעמד כלכלי נמוך, יחסית לממלכה. השוואה של ההסכמים הכלכליים בתעודות עם תעודות מאוספים אחרים בבבל, מצביעה על השתלבותם של היהודים בחיים הכלכליים בבבל, וככל נראה שפעלו במישור הכלכלי היום יומי כשאר הבבלים, ולא בהכרח על פי חוקי המקרא (לדוגמה, בנושא עבדים ודיני ירושה).
כמו שאר אריסי השושנו בבבל, גם גולי יהודה שילמו מסי חכירה ומיסים על הכנסותיהם. תשלום המיסים נעשה בשלושה אופנים:
השתלבות חברתית וכלכלית
מבין הגולים, בולטים בתעודות מספר יהודאים בעלי מעמד כלכלי איתן. הללו (כגון, רפאיהו בן סמכיהו ובנו) פעלו כמתווכים וספקי אשראי לאוכלוסייה היהודית והצליחו לצבור הון משמעותי. מתווכים אלה סיפקו שקלי כסף טהור לריכוז תשלומי מיסים של יהודאים שונים וסיפקו אמצעי יצור חקלאים, כגון בהמות חרישה וגרעיני תבואה.
במסמכים מופיעים גם מספר בעלי תפקידים אדמיניסטרטיביים יהודאים. הדוגמאות הבולטות הן גובי המיסים (יהואדיר בן טובשלם ועזריקם) ומושל היישוב בית נשאר, אחיקר בן רימות. נראה שעמדה בפני הגולים האפשרות להשתלב באדמיניסטרציה המקומית ואף להתקדם בה. אין להתפלא אפוא על מעמדו הבכיר של נחמיה בחצר המלוכה הפרסי לפני מינויו למושל יהודה.
אורח חיים יהודי ויחס לציון
בשל אופי התעודות, נושא זה מופיע רק במרומז. על שמירת הזהות היהודית ניתן ללמוד מרצף מתן השמות היהודאיים לבני המשפחות לאורך לפחות ארבעה דורות, העובדה שלא נמצאו תעודות שנחתמו בימי חג יהודיים ואף טענה שחישוב תאריכים העלה שגם לא נחתמו מסמכים בימי שבת.
תרומה למחקר
עד לחשיפת התעודות, עיקר המידע בנוגע לחיים של גולי בבל הגיע בעיקר משלושה סוגי מקורות:
למעשה, תעודות אל-יהודו מהוות את המקור החוץ-מקראי המרכזי על חיי היום-יום של גולי יהודה בבבל בתקופת השלטון הבבלי וחלק מתקופת השלטון הפרסי-אחמני. אמנם מדובר בתעודות "יבשות" בעלות אופי משפטי, אולם מקופלים בתוכן רמזים לאורח חיי הגולים ואף יחסם לזהותם הלאומית, לדתם, למעמדם בחברה וקשר שלהם לארץ מולדתם.
אתר הנופש טוקיו דיסני
אתר הנופש טוקיו דיסני (באנגלית: Tokyo Disney Resort, ביפנית: 東京ディズニーリゾート) הוא אתר נופש המצוי באוריאסו שבצ'יבה ביפן, מזרחית לטוקיו. האתר נמצא בבעלות של חברת ארץ המזרח - בעלת זיכיון של חברת וולט דיסני. אתר הנופש נפתח בשנת 1983 עם הקמת פארק דיסנילנד באתר. במהלך השנים הוקם פארק נוסף, שני מלונות רשמיים של דיסני, ושני אתרי קניות.
נוסף על שני המלונות הרשמיים (מלון מירקוסטה הממוקם בכניסה לפארק דיסני ומלון אמבסדור) נמצאים חמישה מלונות נוספים שאינם מלונות רשמיים של הפארק.
פקודה מס' 227
ב-28 ביוני 1942 (שנה לאחר תחילת מבצע ברברוסה), פתחו הגרמנים ב"מבצע מקרה כחול" אשר במסגרתו התקדמו במהירות לכיוון סטלינגרד מצד אחד ולכיוון הקווקז מצד שני. בצבא האדום השתררו יאוש ודמורליזציה כללית, אשר גרמו לסטלין לפרסם את הפקודה. את הפקודה ניסח עבור סטלין הגנרל אלכסנדר ואסילבסקי, והיא נועדה למנוע עריקות ונסיגות בהלה. על פי הפקודה חל איסור מוחלט על חיילים בחזית לסגת או לנטוש את העמדה שלהם ללא הוראה מגבוה. על פי הפקודה: "מפיצי בהלה ופחדנים יושמדו בו במקום. יש לחסל לחלוטין את מנטליות הנסיגה. מפקדי ארמיות שירשו נטישת עמדות מרצון יודחו ויישלחו למשפט מיידי בבית דין צבאי".
הפקודה יושמה באכזריות דורסנית. בכל ארמייה הוקמו קבוצות חסימה שירו בחיילים נסוגים. עוד לפני כן היו בצבא האדום אנשי נ.ק.ו.ד. שביצעו את אותה משימה ללא הוראה מיוחדת. למפקדי הארמיות ניתנה אפשרות להוציא להורג ללא משפט עד אלף איש שעברו על הפקודה. גנרלים רבים ניצלו את הפקודה כדי לחסל חשבונות ולירות בחיילים חפים מפשע. חיילים שלא הוצאו להורג במקום נשלחו לשטראפבאט - גדודי העונשין. לאחר המלחמה נאסר פרסום פרטים על הפקודה אף על פי שחולקה בקרב כל היחידות. קיומה התגלה לאזרחי ברית המועצות רק ב-1988. עם זאת הביטוי "אף לא צעד אחורה!" אשר נכלל בפקודה הפך לססמת תעמולה סובייטית ידועה עד סוף המלחמה.
מאלין
מאלין (באוקראינית: Малин) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
שמו של היישוב קשור למלך מאל שהיה מנהיג שבטים סלאביים באזור במאה ה-10 לספירה. בעיר עומד פסלו ניקולאי מיקלוחו-מקלאי מגלה ארצות ומדען רוסי, הוא ביקר בעיר תכופות, אמו ואחיו קבורים במקום.
יהודי העיר
בעיר נוסדה חסידות מאלין.
סקפירינכוס אלבוס
סקפירינכוס אלבוס (שם מדעי: Scaphirhynchus albus) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, החי במימי נהרות ארצות הברית ובייחוד המיסיסיפי ונהר מיזורי בטווח שבין מונטנה ודקוטה הצפונית ללואיזיאנה ומיסיסיפי.
מאפיינים
החדקן בעל גוון אפור-חיוור עד לבן, ממנו קיבל את שמו האנגלי (Pallid sturgeon) והוא בעל מספר שורות לוחיות של קשקשים סחוסיים לאורך גופו והוא חסר שלד גרמי. החוטם שלו צר ומופנה מעלה כשמצידיו בולטים מספר זיפים. הוא בעל חוטם רך ועיניים קטנות הממוקמות נמוך. לסתותיו חסרות שיניים ומותאמות בעיקר ליניקת טרף. החדקן יכול להגיע לאורך 76 עד 152 ס"מ ולמשקל ממוצע של 5 עד 40 ק"ג, אם כי נמצאו גם פרטים באורך 2 מטרים ומשקל 130 ק"ג. החדקן יכול לחיות מעל 50 ואף 100 שנה.
החדקן מצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר לבשרם ולקוויאר שלהם וכן עקב זיהומים והקמת סכרים באזור מחייתם. מאחר שהחדקנים מגיעים לבגרות מינית רק בגיל 15 הם לא מצליחים להתאושש במקומות בהם האוכלוסיות פחתו. כיום החדקן מוגן לפי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
הקפיטול
הקָפִּיטוֹל (באנגלית: United States Capitol; נקרא גם בניין הקפיטול או גבעת הקפיטול) הוא מקום מושבו של הקונגרס של ארצות הברית (הרשות המחוקקת הפדרלית של ארצות הברית). בניין הקפיטול ניצב בראש גבעה שנמצאת בקצהו המזרחי של המול בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית, ובלבו של מתחם הקפיטול.
לבניין שני אגפים, המוקצים לשני חלקי הקונגרס: בחלקו הצפוני שוכן הסנאט, ובחלקו הדרומי שוכן בית הנבחרים. במרכז הבניין נמצאת כיפתו הגדולה, בעלת קווי מתאר הזהים לכיפת קתדרלת סנט פול שבלונדון.
המונח "קפיטול" לקוח מרומא העתיקה, שמסורתה וסמליה היוו השראה לדורות הראשונים של המתיישבים האמריקאים.
האחראי לתחזוקה, לניהול השוטף, לפיתוח ולשימור של בניין הקפיטול נקרא אדריכל הקפיטול (Architect of the Capitol, ובקיצור AOC), ועל אבטחתו מופקדת משטרת הקפיטול.
היסטוריה
הבניין הנוכחי הוא המבנה הרביעי המשמש כמקום מושב הקפיטול. הראשון היה בית המדינה של מדינת מרילנד באנאפוליס, מרילנד, בו שכן הקונגרס בין השנים 1783–1784. השני היה הבניין הפדרלי בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק בו שכן הקונגרס בין השנים 1789–1790, והשלישי היה בניין הקונגרס בפילדלפיה, פנסילבניה בו שכן הקונגרס בין השנים 1790–1800.
בנייתו של הבניין הנוכחי החלה בשנת 1793. בניית אגף הסנאט הסתיימה בשנת 1800, ובניית אגף בית הנבחרים הסתיימה בשנת 1811. הישיבה הראשונה של הקונגרס בבניין הנוכחי נערכה ב-17 בנובמבר 1800.
שנה לאחר סיום הבנייה, בעת מלחמת 1812 נשרף הבניין על ידי הצבא הבריטי. בין 1855 ל-1866 הורחב הבניין והוקמה הכיפה. ב-1863 הוסף פסל החופש בראש הכיפה. בשל גודלה של הכיפה, הפך הבניין לבלתי פרופורציונלי, אי לכך נבנה אגף נוסף בשנת 1958.
ב-11 בספטמבר 2001, כחלק מפיגועי 11 בספטמבר, הקפיטול היה אחד מהיעדים שבו (או בבית הלבן) יועדה טיסה 93 של יונייטד איירליינס להתרסק. פיגוע זה נכשל בשל התערבות הנוסעים, והמטוס רוסק בשדה פתוח במדינת פנסילבניה במקום זאת.
ב-6 בינואר 2021, הותקף בניין הקפיטול על ידי תומכיו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ עקב בחירת המתמודד המתנגד לו, ג'ו ביידן. אירוע זה גבה את חייהם של 5 בני אדם. בנוסף, הוכרז על עוצר בסביבת הקפיטול. במאי 2023 התפרסם כי חברי המיליציה שהשתתפו במתקפה נידונו לעד 18 שנות מאסר.
מרכז המבקרים
למבקרים בבניין, הכניסה לקפיטול היא מתוך מרכז מבקרים תת-קרקעי, אשר נחנך בדצמבר 2008. בנייתו של מרכז המבקרים ארכה שבע שנים והסתכמה בעלות גבוהה, עובדה אשר גררה ביקורת בתקשורת.
בתוך הרוטונדה של בניין הקפיטול מוצג דרך קבע, ובאופן בלעדי, דגל השבויים והנעדרים המציין את דאגתם של אזרחי ארצות הברית לגורל שבויי ונעדרי המלחמה. כמו כן מוצבים בו פסלים רבים שנבחרו על ידי מדינות ארצות הברית.
מבנה הקפיטול מופיע על שטר 50 דולר אמריקאי.
ליפא שמלצר
אלעזר ליפא שמלצר (נולד בח' באדר ב' ה'תשל"ח, 17 במרץ 1978) הוא זמר-יוצר חסידי-אמריקאי. מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, נחשב לאחד הזמרים הפופולריים ביותר בזמר החסידי.
ביוגרפיה
שמלצר גדל במשפחה חסידית ברוכת ילדים בשיכון סקווירא שבניו יורק, ארצות הברית, הוא הילד ה-11 מתוך 12. אביו ראובן, ניצול שואה - מנוסעי רכבת קסטנר, עבד ברשות הדואר. אחיו, זושא שמלצר, ואחיינו, שרולי גרין משמשים אף הם כבדחנים וכגראמערים מוכרים בקהילה החסידית בארצות הברית.
כילד סבל מהפרעת קשב וריכוז לא מאובחנת והתקשה להתרכז. לדבריו, המלמדים בתלמוד התורה היכוהו רבות. בבחרותו למד בישיבה של האדמו"ר ממאקווא בקריית אתא. באוגוסט 1998 נישא למרים, ובמשך השנים נולדו להם 4 ילדים. לאחר נישואיו חזר לגור בסקווירא. החל לעבוד כ"בדחן" בחתונות באזור, ולאחר ששמועות על האמן הצעיר עברו מפה לאוזן, החל להופיע כזמר בחתונות ובר מצוות, ומאז המשיך בקריירה מוזיקלית. לאורך השנים הוציא קרוב ל־15 אלבומים. בעשור השני של המאה ה-21 עבר לגור בעיירה איירמונט שבהרי מדינת ניו יורק שם הקים בית כנסת. הוא עזב את חסידות סקווירה אחרי שהוחרם בקהילה
שמלצר שר בסגנונות מוזיקליים מגוונים, אך בעיקר פופ. כמקובל בענף, עיקר מילות השירים מן המקורות, עם תוספות ביידיש, בעברית או באנגלית. הופעותיו תיאטרליות והוא מופיע לעיתים בתלבושות ססגוניות.
שאי האטן
שאי האטן (באנגלית: Shay Hatten; נולד ב-18 במרץ 1994) הוא תסריטאי ומפיק אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בסרטים "ג'ון וויק 3" (2019), "צבא המתים", "צבא הגנבים" (שניהם 2021) ו"ג'ון וויק 4" (2023).
ליפא שמלצר
ביוגרפיה
שמלצר משמש גם כגראמער ובדחן בחתונות ואירועים. בערב חג הפסח 2010 יצאה לאור הגדה של פסח המיועדת לילדים ובה צילומים שלו, של גיסו הקומיקאי והשחקן מנשה לוסטיג ושל ילדיו של שמלצר המסובים לליל הסדר. בריאיון עיתונאי אמר שליהודי מותר לעבוד לפרנסתו גם בתחומים חדשניים שאינם מקובלים בציבור החרדי.
שאי האטן
ביוגרפיה
האטן נולד באוקלנד, קליפורניה. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון במוסקו, איידהו, בשנת 2012 ובבית הספר לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת לויולה מרימאונט בשנת 2016.
ליפא שמלצר
ביוגרפיה
בתש"ע החל שמלצר בבניית בית כנסת במונסי. בשיר ביידיש באלבום "אמונה" הוא מתאר את הקשיים בפרויקט זה. בבית הכנסת התנהלה קהילה קטנה וססגונית סביבו.
שאי האטן
קריירה
לאחר שסיים את לימודיו, האטן החל את הקריירה שלו כמתמחה ולאחר מכן עוזר תסריטאי בחברת ההפקה Team Downey. בעודו שם, הוא כתב את התסריט הספקולטיבי הראשון שלו בשם "!Maximum King", המתמקד בסטיבן קינג במהלך ההפקה של סרט הבימוי היחיד שלו, "מקסימום אוברדרייב". בשנת 2016 נבחר התסריט ב, סקר שנתי לתסריטים שטרם הופקו. הוא המשיך בכתיבת תסריט ספקולטיבי נוסף בשם "Ballerina" (בלרינה), אשר נרכש בשנת 2017 על ידי ליונס גייט כדי שיופק על ידי חברת ההפקה של ג'ון וויק, Thunder Road Films. האטן ייחס את הטון של "בלרינה" למה שהוביל להבאתו לצוות הכתיבה של "ג'ון וויק 3" ומאוחר יותר "ג'ון וויק 4".
ליפא שמלצר
ביוגרפיה
בשנותיו הראשונות שר שמלצר בסגנון המקובל בקרב זמרים חרדיים. עם השנים החל לסגל אורח חיים "חרדי פתוח" וילדיו לומדים במוסדות חינוך אורתודוקסים מודרניים. הוא סופג ביקורת על החדרת סגנונות מוזיקליים מודרניים, ו'תכנים שלילים' לקהילה החסידית והחרדית.
שאי האטן
קריירה
האטן גם כתב מספר תסריטים שזאק סניידר הפיק החל מסרטי נטפליקס משנת 2021 "צבא המתים" והפריקוול שלו "צבא הגנבים", ואחריהם אופרת החלל האפית "ירח המרד".
ליפא שמלצר
ביוגרפיה
במרץ 2009 הופיע במדיסון סקוור גארדן במופע גדול במיוחד שעורר התנגדות של רבנים חסידיים בארצות הברית. הדבר גרם לאחר מכן לביטול אירועים שאליהם הוזמן.
שאי האטן
קריירה
לסדרות טלוויזיה, הוא כתב פרקי פיילוט ל-"(Future) Cult Classic", סדרת טלוויזיה סאטירית, ו"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון", שעליה גם קיבל קרדיט בתור מפיק בפועל.
ליפא שמלצר
ביוגרפיה
ביוני 2012 הוציא קליפ לשיר "Hang Up The Phone" מהאלבום "אמונה", ובו הוא מופיע מחופש לרובוט. באוגוסט 2012 הצטלם בקליפ עם חיילי הנח"ל החרדי כשהוא במדי צה"ל לשיר "מזרח מזרח". בדצמבר 2012 הוציא קליפ לחנוכה ובו שולבו צילומי נשים.
בתחילת 2014 ביצע מחזה שכתב ועיבד בברודוויי, באולם The Town Hall.
ביוני 2015 הוציא קליפ לשיר "בן פיגא" על רבי נחמן מברסלב. גם שיר זה עורר טענות שהוא מחדיר שירים בסגנון "רחובי" לציבור החרדי.
באוגוסט 2015 הוציא שיר בשם "בו"ה בו"ה", שבו הוא שר: "כשנכנסתי לרב חיים קנייבסקי הוא אמר לי בו"ה בו"ה, מה זה בו"ה בו"ה, ברכה והצלחה". השיר ספג ביקורת בציבור החרדי בנימוק שיש בו פגיעה בתלמידי חכמים. שמלצר הגיב לטענות בסרטון שבו הוא משווה את הסצנה לשיר "בן בג בג".
בדצמבר 2015 הוזמן שמלצר למסיבה בטקס חנוכה בבית הלבן.
בשנת 2018 קיבל שמלצר תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קולומביה. באותה שנה פורסם ששמלצר עובר קשיים כלכליים ואישיים, ובין היתר העמיד למכירה את ביתו ואת בית הכנסת שבנה.
בתהליך פנימי שעבר חזר למראה החסידי.במקביל גם הסגנון המוזיקלי של אלבומו "געוואלדיג" והאלבום הבא אחריו, בבליפא, הוא חסידי קלאסי.
בתקופת החזרה למראה החסידי התחיל לימודי ציור, אלבומו "געוואלדיג" מעוטר בציורים פרי ידיו.
ב-2022 הוציא אלבום בשם בבליפא בו 20 רצועות שהן סוגיות תלמודיות שהולחנו.
בחודש מאי 2023 יצא ביידיש השיר "שירה זינגט שירה", מילים שכתב שמלצר לשיר "יש לי סימפטיה", שהלחין שלמה גרוניך.
בחודש מאי 2023 פרסם סרטון בערוץ היוטיוב שלו, וסיפר שעבר תקיפה מינית בילדות.
The Claypool Lennon Delirium
היסטוריה
הלהקה נוסדה ב-2015, כשקלייפול ידע שפרימוס הולכת לקחת הפסקה של שנה לאחר סיבוב הופעות לצד The Ghost Of a Saber Tooth Tiger ו-Dinosaur Jr. הוא שמר על קשר עם הזמר של The Ghost of a Saber Tooth Tiger, שון לנון, שלא תכנן שום פרויקט מוזיקלי לשנה הבאה.
התחילו לעלות להם רעיונות ליצירת להקת רוק פסיכדלי ורוק מתקדם. קלייפול הזמין את לנון אליו לשתות יין, להריץ כמה רעיונות ולנגן בתופים.
בפברואר 2019, לנון וקלייפול הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, South Of Reality. האלבום נכתב והוקלט במשך חודשיים בסטודיו של קלייפול בקליפורניה, וקדם לו שחרורו של הרצועה בת השש דקות, "Blood And Rockets". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות קצר לקידום התקליט בסוף 2018, עם תאריכים רצופים באביב 2019.
הדיוויזיה ה-206 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-206 (בגרמנית: 206. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
אורוגוואי במשחקים האולימפיים
אורוגוואי השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1924). מאז נעדרה רק מאולימפיאדת מוסקבה (1980), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים, בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. במהלך השנים צברו הספורטאים האורוגוואים 10 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. המדליות הושגו בענפי הכדורגל, החתירה, האופניים, הכדורסל והאיגרוף, וכולן פרט לאחת הושגו לפני 1964.
הדיוויזיה ה-206 (האימפריה הגרמנית)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-28 באוגוסט 1916 בחזית המערבית והיא לחמה בקרבות השונים, ובכלל זה הקרב על הסום, הקרב השני על האן ומתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-15 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
אורוגוואי במשחקים האולימפיים
אורוגוואי השתתפה גם פעם אחת באולימפיאדת חורף, אולימפיאדת נאגנו (1998). היא יוצגה בידי גולש סקי אלפיני אחד, שלא רשם הישגים משמעותיים.
היסטוריה
בהופעתה הראשונה במשחקים, באולימפיאדת פריז, זכתה נבחרת הכדורגל של אורוגוואי במדליית הזהב, לאחר שהביסה במשחק הגמר את נבחרת שווייץ 0-3. שחקן הנבחרת פדרו פטרונה בן ה-19 הבקיע 5 שערים בארבעת משחקי הנבחרת, והוכתר כמלך השערים של הטורניר. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) שמרה הנבחרת על תוארה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה בתוצאה 1-2. משחק הגמר נערך פעמיים, מאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1. הייתה זו מדליית הזהב האולימפית האחרונה בה זכתה אורוגוואי. נבחרת הכדורגל הוכתרה שנתיים מאוחר יותר כאלופת העולם הראשונה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נערך טורניר כדורגל, ואורוגוואי שלחה ספורטאי אחד, החותר גיז'רמו דוגלס, שזכה במדליית ארד. באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה נבחרת הכדורסל במקום השישי.
במשחקים הבאים לא הצליחו הספורטאים האורוגוואים להגיע להישגים גבוהים. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפילה השחיינית אנה מריה נורביס לשני משחי גמר, ב-100 וב-200 מטר חזה, ובשניהם סיימה במקום השמיני. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) שבה נבחרת הכדורסל והתברגה בצמרת, לאחר שסיימה במקום השישי. באותם משחקים סיים השחיין קרלוס סקנבינו במקום העשירי במשחה ל-1500 מטר חופשי. באולימפיאדת סיאול (1988) סיים סקנבינו במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי.
באולימפיאדת סידני (2000) היה רוכב האופניים מילטון וייננטס לאורוגוואי הראשון מזה 36 שנים שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכה במדליית הכסף במרוץ הנקודות. באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליח וייננטס לשחזר את הישגו, וסיים במקום התשיעי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים רק במקום ה-16, מתוך 23. באולימפיאדת לונדון היה השייט אלחנדרו פוליה הספורטאי הבולט במשלחת האורוגוואית, לאחר שסיים במקום השמיני בדגם לייזר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים אמיליאנו לאסה במקום השישי בקפיצה לרוחק.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
אילה רז
אילה רז (נולדה ב-17 במרץ 1941) היא היסטוריונית וחוקרת אופנה, אוצרת תערוכות בנושאי טקסטיל ואופנה, ומעצבת אופנה ותכשיטים. בעבר הייתה מרצה בכירה וראש המגמה לעיצוב אופנה בשנקר.
ביוגרפיה
רז גרה ברוטרדם, הולנד בשנים 1968- 1973, שם סיימה בהצלחה את לימודיה במחלקה לעיצוב אופנה באקדמיה לאמנויות יפות וקבלה תעודת מומחה בבגדי נשים וילדים ותעודת מומחה בטקסטיל, מטעם האיגוד המקצועי לטקסטיל, הולנד. בתקופת שהותה בהולנד שימשה כמעצבת אופנה ל-Yolo Couture באוטרכט ול-Pablo Modas ברוטרדם.
בשנים 1964–1965 הייתה כתבת אופנה בעיתון "על המשמר".
החל מ-1964 ועד לשנת 1986 עבדה רז כמעצבת אופנה בתעשייה, במפעלים: דורינא, עלמקו, עדין נויפלד, טררה, הנרי השמיני, לודז'יה, אתא, סריגמיש וסריג-עור. ב-1966 זכתה בפרס עבור עצוב בגד ים בתצוגת בגדי ים, חוף ונופש בחסות מכון הייצוא הישראלי. ב-1967 הציגה דגם מצטיין בפרויקט שיתוף פעולה בין מעצבי-אופנה וטקסטיל בישראל, בחסות מכון היצוא הישראלי.
בשנת 1982 התמנתה רז למרצה במגמה לעיצוב-אופנה בשנקר, ב-1983 משנה לראש המגמה; בשנים 1985–1992 כיהנה כראש המגמה לעיצוב אופנה, רז הייתה מרצה בכירה בשנקר, במשך 26 שנה, עד פרישתה לגמלאות בשנת 2008.
רז הייתה חברת מערכת ויועצת ראשית בהפקת "צו האופנה", סדרת טלוויזיה בת חמישה פרקים, שהוקרנה בערוץ הראשון ב-2011. הייתה יועצת לאופנה במוזיאון ההיסטורי של העיר תל אביב-יפו (2010-2008). יועצת לפרויקט "בולי אופנה ישראלים" פרויקט חברת דואר ישראל בשיתוף שנקר (2006).
סגן יו"ר האגודה הישראלית לטקסטיל ולאופנה (2000-1994). ב-2010 זכתה בתעודת חבר כבוד מהאגודה הישראלית לטקסטיל ולאופנה "על פעלה הרב לטובת תעשיית הטקסטיל והאופנה ומוסדותיה בישראל". משנת 2016 עד היום (2019) היא חברה בוועדה למונחי לשון באופנה של האקדמיה ללשון העברית.
רז שותפה לסרט תיעודי על חייה של לאה גוטליב, מעצבת גוטקס, שהוקרן ב־2019 בערוץ כאן 11. התסריט שכתבה מבוסס על המחקר לתערוכה "הגברת עם החרציות", שאצרה במוזיאון העיצוב חולון בשנת 2013.
רז עוסקת בחקר ההיסטוריה של האופנה במאה ה-20 החל מ-1882 ומתמקדת באופנה בישראל בתקופה זו. היא אוצרת תערוכות בנושאי אופנה וטקסטיל.
מדצמבר 2009 היא בעלת בלוג, בשם "הבלוג של אילה רז", בו פרסמה 324 כתבות, בעיקר בנושאי אופנה. היא כתבה שלושה ספרי ילדים שראו אור בעברית ובאנגלית.
קישורים חיצוניים
כתבות מצולמות של אילה רז בטלוויזיה הקהילתית כפר סבא:
I'm Outta Love
"I'm Outta Love" הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית אנסטסיה. הסינגל יצא לראשונה ב-29 בפברואר 2000 בהוצאת חברות התקליטים אפיק רקורדס ודיילייט רקורדס. השיר מופיע כסינגל המוביל של אלבום האולפן הראשון של אנסטסיה, Not That Kind. השיר נכתב על ידי אנסטסיה, סם ווטרס ולואיס ביאנקנילו, והופק על ידי סם ווטרס ולואיס ביאנקנילו.
נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-89 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-116 מיליון פעמים בספוטיפיי.
טקס פרסי אוסקר ה-61
טקס פרסי אוסקר ה-61 (באנגלית: 61st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1988 נערך בשריין אודיטוריום שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-29 במרץ 1989. מפיק הטקס הנכנס, אלן קאר, בחר שלא למנות מנחה לטקס לראשונה מאז טקס פרסי אוסקר ה-43 (1971).
סרט הדרמה "איש הגשם" היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר וזכה בארבעה: פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר (בארי לוינסון), פרס השחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן) ופרס התסריט המקורי הטוב ביותר. הסרטים "יחסים מסוכנים" ו"מי הפליל את רוג'ר רביט" זכו בשלושה פרסים כל אחד.
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לוועד הלאומי לסרטים בקנדה ולחברת קודאק, וכן הוענק פרס אוסקר להישגים מיוחדים לסרט "מי הפליל את רוג'ר רביט" בשל בימוי האנימציה יוצא הדופן.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות
width="20px"|
כלב מלטזי
מלטזי הוא כלב קטן מגזע כלבי לוויה הידוע בפרוותו הלבנה החלקה והארוכה.
היסטוריה
הגזע הופץ בימי קדם בשנת 300 לפני הספירה. הסוחרים בני הממלכה הפינקית הביאו ככל הנראה לאיטליה את גזע ה"מליטה" הקדום (שמה הארכאי של מלטה) לפני יותר מאלפיים שנה. להבדיל מכלבים אחרים לכלב המלטזי אין ריח כלבי והוא אינו משיר שיער.
תיאור
המלטזי הוכר כגזע על ידי הפדרציה הבינלאומית לתקינת כלבים (בצרפתית: Fédération Cynologique Internationale) בשנת 1954 והתקן האחרון של הארגון לגזע זה נקבע ב-27 בנובמבר 1989. בארצות הברית הוכר הגזע על ידי מועדון הכלבנות האמריקאי עוד בשנת 1888.
בין מאפייניו הבולטים של המלטזי נמצא גולגולת עגלגלה. אפו שחור, גופו דחוס ואורכו שווה לגובהו. אוזניו שמוטות, שערו ארוך ועיניו כהות מאוד ומוקפות בעור שחרחר (המכונה "הילה"). אפו עשוי להבהיר ולהפוך לוורוד או חום בהיר כאשר הכלב אינו נחשף לשמש. במקרים רבים האף יהפך כהה שוב לאחר חשיפה מוגברת לשמש. פרוותו של המלטזי ארוכה ומשיית והוא חסר שכבת פרווה תחתונה. צבע פרוותו לבן טהור. אף שאוזניים בצבע קרם או צהוב בהיר מותרות אף הן, אלו אינן תכונות רצויות לגזע. מותרים אף גוונים של צבע שנהב בפרוותו. שרידים של כתום בהיר בפרווה הם פגם.
משקלו של מלטזי בוגר נע בין 2.3 עד 5.4 ק"ג, אף שהתקנים המקובלים לגזע מגבילים את טווח המשקל בין 1.8 ל-3.2 ק"ג.
אופיו של המלטזי מאפשר את החזקתו בחיק בעליו והוא אוהב תשומת לב. אלה כלבים שובבים ועירניים, אף בגיל בוגר. חלק מן הכלבים המלטזיים עשויים להיות תוקפניים ויש להשגיח על ילדים קטנים בקרבתם, אף שגידולם בחברת ילדים עשויה לסייע במיגור תכונה זו. המלטזי פעיל מאוד בתחום הבית, הוא מעדיף לשהות במבנים סגורים. לכן גם ניתן להחזיקו בדירות. מלטזים אף עשויים לסבול מחרדת נטישה ובעת גידולו יש לשים לב לתכונתו זו. כלבי המלטז הם כלבים מאוד שתלטנים, וכאשר מתקרבים לשטחם האישי הם נעשים תוקפניים.
כלבי המלטז מתחברים מאוד לבעליהם אך במקרה הצורך לא יהססו לתקוף גם אותם. כלבים אלה רועשים מאוד ונובחים ללא הרף.
במחקר שנעשה באוסטרליה נמצא כי בעליהם של כלבים מלטזיים נוטים יותר לנטוש את כלביהם כיוון שכלבים אלה נובחים ללא הרף. באוסטרליה הגזע המלטזי הוא הכלב הננטש ביותר. אף בקוריאה הדרומית זהו גזע הכלבים הננטש ביותר.
טיפוח וגידול
לכלב המלטזי אין שכבת פרווה תחתונה ואינו משיר שיער. בדומה לכלבי פודל ובישון פריזה, הכלב המלטזי נחשב להיפואלרגני ואנשים רבים שהם אלרגיים לכלבים עשויים שלא להיות אלרגיים לכלב המלטזי. הטיפול העיקרי בכלב צריך להתמקד בניקוי דמעות סביב ארובת העין כדי למנוע תופעה של הכתמת הפרווה. כתמים כהים סביב העיניים, המכונים "כתמי דמעות", הם בעיה ידועה בגזע זה המשתנה בחומרתה מכלב לכלב. ניתן להסיר כתמי דמעות בהברשה עדינה במסרק מתכת, לאחר הרטבת האזור במים פושרים. פעולה שעליה יש לחזור מדי ימים ספורים. כתמים אלו יש להרבה סוגי כלבים אך אצל המלטזי זה בולט מכיוון שצבעו לבן.
פרוות הכלב חייבת ניקוי והברשה יומיומית כדי לשמור על צורתה האוורירית ומניעת קשרים וסיבוכים. בעלי מלטזים רבים מספרים את הכלב בתספורת קצרה, 2-5 ס"מ, המשווה לכלב מראה של גור. אחרים, המגדלים כלבים לתצוגות, מקפידים לעטוף את פרוותו של הכלב בבגד ולחשוף את פרוותו רק בעת התצוגה.
מלטזים רבים רגישים ל"עיטוש הפוך" הנשמע כנחירה, צפירה, או קולות מחנק, הנובעים מהתרגשות-יתר, מאלרגיות, או בשעת יקיצה. אין זה מצב מסכן חיים, אולם יש לנסות ולהרגיע את הכלב בשעת תגובה זו.
הגזע הובא לראשונה לישראל בשנת 1979 על ידי יאיר צברי, הגורים הובאו מחוות הגידול בדרום אפריקה והפכו לפופולריים מאוד משנות ה-80 ועד היום.
ארז קירשנר
ארז קירשנר (נולד ב-24 במרץ 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
קירשנר נולד בקריית חיים שבחיפה. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה ואף היה קפטן קבוצת הנוער. כשהיה בקבוצת הנוער הוסט לעמדת הבלם. קירשנר שהתנגד למהלך הסתכסך עם ראשי המועדון ואלו בתגובה החליטו לא לחתום לו על טופס "ספורטאי מצטיין" ובשירותו הצבאי הפסיק לשחק כדורגל.
לאחר שהשתחרר מהצבא הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון ששיחק אז בליגה הארצית. קירשנר חזר לשחק כבלם והיה שותף לחזרה של המועדון לליגה הבכירה.
בשנת פרש מכדורגל אחרי 15 שנים רצופות במועדון, שיא של כל הזמנים.
מסרט דפאר
מסרט דפאר (באמהרית: መሰረት ደፋር; נולדה ב-19 בנובמבר 1983) היא אתלטית אתיופית, פעמיים אלופה אולימפית (אתונה 2004 ולונדון 2012), פעמיים אלופת עולם (אוסקה 2007 ומוסקבה 2013) ושיאנית העולם לשעבר בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה
דפאר נולדה באדיס אבבה.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, אנגליה בשנת 2003 זכתה דפאר במדליית ארד בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:42.58 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה דפאר במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה 14:45.65 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דפאר במדליית כסף בתוצאה של 14:39.54 דקות, אחרי בת ארצה טירונש דיבאבה (14:38.59 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2006 זכתה דפאר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:38.80 דקות.
שיאנית עולם
ב-3 ביוני 2006 בתחרות שנערכה בניו יורק, קבעה דפאר בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 14:24.53 דקות. שנה לאחר מכן, בתחרות ליגת הזהב שנערכה באוסלו, נורווגיה ב-15 ביוני 2007 שיפרה דפאר את שיאה העולמי והעמידה אותו על 14:16.63 דקות והוכיחה שהיא מוכנה לאליפות העולם. חודשיים לאחר מכן, באליפות עצמה שנערכה באוסקה, יפן ב-1 בספטמבר היא זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה 14:57.91 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה, ספרד בשנת 2008 זכתה דפאר בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:38.79 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה דפאר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:44.12 דקות, המנצחת הייתה דיבאבה (15:41.40 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה דפאר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:58.41 דקות, אחרי ויויאן צ'רויוט (14:57.97 דקות) וסילביה צ'ביווט-קיבט (14:58.33 דקות) שתיהן מקניה.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר בשנת 2010 זכתה דפאר בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:51.17 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה טגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה דפאר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:56.94 דקות, אחרי צ'רויוט (14:55.36 דקות) וצ'ביווט-קיבט (14:56.21 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה בשנת 2012 זכתה דפאר במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:38.26 דקות.
באולימפיאדת לונדון זכתה דפאר בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:04.25 דקות, לפני ויויאן צ'רויוט (15:04.73 דקות) וטירונש דיבאבה (15:05.15 דקות).
כלל זייצב
בכימיה אורגנית, כלל זייצב הוא כלל אצבע המתאר את הרגיוסלקטיביות האופיינית לתגובות אלימינציה באלקאנים. כלל זייצב קרוי על שמו של הכימאי אלכסנדר מיכיאלוביץ זייצב, אשר אפיין לראשונה ב-1875 פרמטרים מבניים שונים המשפיעים על תגובות אלימינציה. על פי כלל זייצב, במהלך תגובת אלימינציה של אלקיל הלידים, קשרים כפולים נוטים להיווצר בין הפחמנים המותמרים יותר, זאת בשל יציבות תרמודינמית רבה יותר של קשרים כפולים מותמרים ביחס לקשרים כפולים שאינם מותמרים.
הסבר כימי
פחמן המעורב בקשר כפול אחד הוא פחמן בהכלאת sp2, לעומת פחמן עם ארבעה קשרים בהכלאה sp3. פחמן בהכלאת sp2 עני באלקטרונים, לכן הוא קבוצה מושכת אלקטרונים. לעומתו, פחמן בהכלאת sp3 הוא קבוצה דוחפת (דוחה) אלקטרונים, מאחר שיש סביבו ענן אלקטרונים גדול, הודות למספר הכימי שלו. אי לכך, הפחמן של הקשר הכפול ״יעדיף״ בסביבתו כמה שיותר קבוצות דוחפות אלקטרונים, וזה יושג על ידי מספר מקסימלי של פחמני sp3, דהיינו יתקבל בעדיפות התוצר המותמר יותר. כתוצאה מהפרעות סטריות ומגורמים אחרים, ישנם יוצאי דופן לכלל זה.
טינה אנסלמי
טינה אנסלמי (באיטלקית: Tina Anselmi; 25 במרץ 1927 – 1 בנובמבר 2016) הייתה פעילה אנטי-פאשיסטית ופוליטיקאית איטלקייה שהייתה השרה הראשונה בתולדות ממשלת איטליה.
ביוגרפיה
אנסלמי נולדה בשנת 1927 בטרוויזו שבצפון המדינה. אביה היה עוזר רוקח שנרדף על ידי הפשיסטים בגלל היותו סוציאליסט, ואמה וסבתה ניהלו פונדק יחד.
היא למדה בתיכון המקומי, ולאחר מכן במכון להוראה. במהלת מלחמת העולם השנייה הצטרפה אנסלמי לתנועת ההתנגדות לאחר שאולצה לצפות בתליית פרטיזנים. בתקופה זו הצטרפה גם למפלגה הדמוקרטית-נוצרית.
לאחר המלחמה למדה ספרות באוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש במילאנו והפכה למורה בבית ספר יסודי. במקביל לעבודתה כמורה, עבדה אנסלמי באיגודים מקצועיים נוצרים והחזיקה בתפקידים משמעותיים במפלגה, ובהם ראש מחלקת הנוער.
בשנת 1968 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של איטליה, ובשנת 1976 מונתה לשרת העבודה וכך לשרה האישה הראשונה בתולדות איטליה. לאחר מכן כיהנה כשרת הבריאות.
אנסלמי הייתה ידועה במאבקיה השונים למען שוויון הזדמנויות בדגש על שוויון מגדרי. בנוסף, הייתה מעורבת בחקירת פעולת הבונים החופשיים באיטליה, ואת המעורבות האיטלקית במלחמת האזרחים בסומליה.
אנסלמי נפטרה בגיל 89 באוקטובר 2016.
דדשטפולצ'אן
דדשטפולצ'אן (בהונגרית: Dédestapolcsány) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. הכפר הוקם בשנת 1950 כתוצאה מאיחוד בין שני הכפרים Bántapolcsány, באנטפולצ'אן ו-Dédes, דדש. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית דדשטפולצ'אן נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,732 תושבים בשנת 1990 עד 1,460 תושבים בשנת 2018 (ירידה של מעל 15%).
בכפרים היו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
יהודי באנטפולצ'אן
יהודי דדש
דיוגו רודריגש
דיוגו רודריגש (באנגלית: Diogo Rodrigues ; נולד כנראה 1490–1496 לאגוס, פורטוגל - נפטר 21 באפריל 1577 גואה, הודו) היה חוקר פורטוגלי של האוקיינוס ההודי, שהפליג באוניה בפיקודו של דום פדרו מסקרנה. הם הפליגו מזרחה מכף התקווה הטובה בתוואי שהתגלה לכיוון גואה. על שמו נקרא האי רודריגש, בין 4 ל 9- בפברואר 1528 לאחר שגילה אותו במהלך המסע שלו מגואה דרך קוצ'ין (עזב ב־15 בינואר 1528) לפורטוגל. בעקבות המסע הוא עלה לדרגה של אביר (cavaleiro). לאחר מכן הוא חזר לגואה והטביע חותם בתולדות האימפריה הפורטוגזית בתת-היבשת סביב אמצע המאה ה -16.
מסעות דיוגו רודריגש
בראשית המאה ה -16 מונה דיוגו פרננדס פריירה לקברניט ספינת "ספטובל" שהועברה לגואה. אומרים שהוא ניווט בקשת רחבה ממזרח למדגסקר והגיע לאי רוניון, אותו כינה מיד אילאה דה סנטה אפולוניה (לכבוד אפולוניה הקדושה שיומה היה, 9 בפברואר 1507). לאחר מכן הוא המשיך מזרחה וגילה את האי מאוריציוס, אותו כינה אילה דו סירנה (שם ספינתו). משם פרננדס המשיך מזרחה וגילה את האי שכינה בשם אילה דה דייגו פרננדס, דומיגו פריז או דומינגו פריאס (שני האחרונים הם ככל הנראה תעתיקים קרטוגרפיים או קיצורים של 'דיוגו פרננדס'). אומרים שהוא גם עצר למלא מים באיים הראשון והשלישי, לפני שחזר למוזמביק.
באי דיוגו פרננדס ביקר בשנת 1509 דיוגו לופס דה סקיירה והשם 'דום גלופס' (קיצור נוסף שתועתק) מופיע לעיתים במפות. הוא עבר את שינוי השם האחרון שלו לשם האי רודריגש כמה שנים אחר כך, לאחר שהחוקר פורטוגזי נוסף בשנת 1528, עשה את דרכו חזרה לאורך האוקיינוס ההודי מגואה. הוא ניווט דרך האיים רוניון, מאוריציוס ורודריגש. הוא קרא לאיים האלה מסקרנה, על שם מפקדו פדרו מסקרנה, שהיה שם לפני כן בשנת 1512.
מושל סלסט
דיוגו רודריגש הקים את בסיסו בגואה, למד את השפה המקומית, היה יוזם הבנייה של המבצר בגואה ומושל האי סלסט (לימים חלק מבומבי, מומבאי הנוכחית). האי הושכר לו מ-1535 עד 1548 לאחר ההסכם בין המשנה למלך הפורטוגלי דום נונו דה קונאה ובאדור שאח הסולטן מגוג'אראט, שמסר את האיים לרשות פורטוגל. הוא נודע גם בשם מסטרה דייגו בגלל תרומותיו האמנותיות לייפוי העיר סלסט. כמו כן, יזם את שיקום מצודת דיו. המצודה נחשבה כבלתי ניתנת לכיבוש ועמדה על תילה במשך יותר מארבע מאות שנים, למרות מספר רב של ניסיונות לכיבושה. דייגו היה גם הבעלים של החוף שנקרא חוף קולבה בגואה, שהועבר לצאצאי משפחתו כחלק מהרכוש המשפחתי, זהו אותו כפר בו הקים את בית המגורים הענק שלו בשנת 1551.
מפקד מבצר רחול
רודריגש היה מושל רחול בסלט, גואה, העיירה הראשית שהייתה ברשות הפורטוגזים במהלך הכיבוש המוקדם שלהם באזור. במקום נבנו מבצר וכנסייה, שנחשבת לראשונה באזור סלט. הכנסייה ברחול הוקמה עד סוף שנת 1565, במקום מקדשים הינדים. היא נבנתה בבוץ עם גג סכך. כינו אותה כנסיית האם (Matriz) של כל דרום גואה ונקראה Igreja da Nossa Senhora de Neves. הארכיבישוף הראשון של גואה, דום גספר חורחה דה לאה פררה בחר את מיקום הכנסייה, ורודריגש היה אחראי על הביצוע עצמו.
חוסה ניקולאו דה פונצ'ה כתב כי דיוגו רודריגש נפטר בקולווה, גואה ונקבר בתוך כנסיית האם (מטריס). על קברו נכתב: "כאן שוכב דיוגו רודריגש (נקרא) 'או דו פורטה / קפטן מבצר זה, שהרס את המקדשים בשטחים האלה. הוא נפטר ב -21 באפריל של שנת 1577." המצבה שלו ושרידיו נמצאים עדיין בתוך הכנסייה, בסמוך למזבח איגרג'ה דה נוסה סנהורה דה נבס משנת 1577.
הרכוש וההכנסות של המקדשים נמסרו לרשות הכנסייה. התאריך המדויק בו הרס דיוגו רודריגש את מקדש מלסה דווי (שיהפוך בעתיד לכנסיית גבירתנו של ההתעברות) היה ב -7 במרץ 1567. תושבי הכפר הצליחו להוציא מהמקדש אלילים אחדים. ספרים קדושים ויצירות אמנות שהעצימו את יופיו של המקדש. המקדש נהרס ללא רחם. רודריגש עזב את הכפר לאחר הצבת צלב במקום הבולט ביותר.
את פרטי חורבן המקדש ניתן למצוא בדו"ח אירם אום גומז ווז מיום 12 בדצמבר 1567, המציין כי המקדש נהרס כליל ב־14 במרץ 1567. דייגו רודריגש הרס 280 מקדשים בסלט בלבד. המאמינים שהשתמשו באותם מקדשים הועברו בעיקר לאזורי הכיבוש החדשים שבהם שלטו הפיאודלים של הסולטאן אדיל שאהה מביג'אפור. בהיותם הינדים בעצמם, הם לקחו את המשימה להקל על יצירת מקומות מגורים חדשים לפליטי הכפרים שנהרסו.
משפחה ומורשת
לרודריגש היו שני בנים, ניקולאו ואינאסיו רויז, מאישה השייכת למשפחת פרבה - אצולה פיאודליים הינדית. האשה ויטולה פורוב דסאי, נישאה לו ב־29 בנובמבר 1512 כפי שנמצא בארכיונים. המשפחה השתמשה בקיצור השם, לשם מלכותי - רויז במקום בצורה הפשוטה של רודריגש, עד סוף המאה ה -19.
האנדרטה הניצבת בקולבה, גואה מעוטרת עם כתובות של משפחת רויז (רודריגס) בגואה. אנדרטה נבנתה מחדש כמבנה גדול יותר בשנת 1857 ועומדת על כנה. שכן אחד הנכדים הגדולים של דייגו נפטר לפתע בגלל מחלה בגיל צעיר 38 שנה. זאת הייתה המשפחה היחידה בקולבה, עם שורשים למשפחת רויז (רודריגש).