cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגביע הסקוטי
חצי הגמר
משחקי חצי-הגמר מתקיימים במגרשים "נייטרליים", בדרך כלל באצטדיון הלאומי האמפדן פארק. בדרך כלל משחקי הגמר מתקיימים גם הם בהאמפדן פארק, אולם במהלך שנות ה-90, התקיימו מספר משחקי גמר בסלטיק פארק ובאייברוקס, עקב שיפוצו של האצטדיון הלאומי. במשחקי חצי-הגמר והגמר לא מתקיימים משחקי גומלין גם אם המשחק מסתיים ללא הכרעה. במקרה כזה מיד הולכים להארכה, ואם יש צורך, לפנדלים. כך היה בגמרים של 1990 ו-2006.
סיקור תקשורתי
סקיי ספורט ו-BBC סקוטלנד מחזיקות כעת בזכויות השידור של משחקי הגביע הסקוטי. סקיי ספורט משדרת באופן קבוע משחק בשידור ישיר מכל שלב בגביע החל מבסיבוב השלישי (בו מצטרפות קבוצות ליגת העל) בעוד ה-BBC רשאית לשדר רק משחק אחד בשידור ישיר לפני הגמר. BBC סקוטלנד גם משדרת תקצירי משחקים החל מהסיבוב השלישי והלאה, בתוכנית הכדורגל של הערוץ Sportscene (בתרגום חופשי: זירת הספורט). שתי הרשתות משדרות את הגמר בשידור חי.
עובדות
רוב הקבוצות אשר השאירו את חותמן על הכדורגל הסקוטי במסגרת ליגת העל הסקוטית, זכו בשנים האחרונות לפחות פעם אחת גם בגביע. המסקרן הוא שהיברניאן דווקא לא הצליחה לזכות בגביע במשך 114 שנים, בהן היא סיימה סגנית 10 פעמים עד שזכתה ב-2016. לדאמברטון יש את מאזן הזכיות-סגנויות הגרוע ביותר בסקוטלנד, כשהיא מצליחה לזכות בגביע רק פעם אחת (ב-1883) בעוד היא מפסידה ב-5 גמרים נוספים (16.7% הצלחה).
הגביע הסקוטי מחזיק גם בניצחון השיא בהיסטוריה במשחק רשמי למועדונים (לא כולל נבחרות), כאשר ב-12 בספטמבר 1885, ניצחה ארברואות' את בון אקורד 36-0.
שיא הצופים במשחק גמר בגביע הסקוטי עומד על 147,365 צופים בגמר ב-1937 בין סלטיק ואברדין. הגמר הראשון שהוכרע בבעיטות הכרעה היה ב-1990 (אחרי שהגביע היה קיים קרוב ל-120 שנה), גם הוא בין סלטיק לאברדין, ובו ניצחה אברדין 9-8 בפנדלים אחרי 0-0 בתום 90 דקות והארכה.
מקלדת (כתיבה)
מִקְלֶדֶת היא מערך של מקשים המצוי במכשירים המשמשים לכתיבה, ודרכו מעביר האדם תמליל שהוא מחבר אל המכשיר. במקלדת ישנם מקשים המשמשים לכתיבה של אותיות, ספרות וסימנים נוספים. בחלק מהמכשירים, לצד מקשים אלה, ישנם מקשים שאינם משמשים לכתיבת סימנים, כגון מקשי השיפט, הרווח והאנטר במקלדת המחשב.
להקלדה מהירה משמשת הטכניקה הקרויה הקלדה עיוורת בה מקלידים מבלי להסתכל על המקלדת, אם כי רבים משתמשים במקלדת ללא ידיעת טכניקה זו.
עיצוב המקלדת ותפקודה
במכונת כתיבה, לחיצה על מקש המקלדת מפעילה מנוף להטבעה מיידית של סימן (אות, ספרה וכו') על גבי נייר. בגרסאות מתקדמות של מכונת כתיבה לא נדרש כוח פיזי להפעלת המנוף, משום שזה הוחלף במנוע חשמלי.
במכונות אחרות הכוללות מקלדת, לחיצה על מקש אינה משמשת להטבעה מיידית של סימן על גבי נייר, אלא לשידורו באמצעות קו תקשורת למכונה מרוחקת המשמשת להדפסת השדר, או להעברת הסימן למחשב, להמשך עיבודו.
מכונות נבדלות זו מזו במערך המקשים שלהן (שממנו נגזר סט הסימנים שניתן להקליד באמצעותן) ובעיצוב המקלדת. בחלק מהמכשירים המקלדת היא רכיב נפרד, המחובר בכבל (או בתקשורת אלחוטית קצרת טווח) אל חלקו העיקרי של המכשיר, ובאחרים המקלדת היא חלק אינטגרלי מהמכשיר. במקלדות מחשב, למשל, ניתן למצוא את שתי הווריאציות.
ישנם מכשירים שבהם, בדרך כלל, נדרשת הקשה על מקש יחיד כדי להקליד סימן אחד וישנם מכשירים, כמו מכונת כתיבה לכתב ברייל, שבהם רוב הסימנים מתקבלים מצירופי מקשים. עיצוב המקלדת מושפע מסביבת העבודה של המכשיר (מקלדת למחשב בתא הטייס תעוצב שונה ממקלדת למחשב ביתי), מתפקידו של המכשיר, מרמת התחכום הטכנולוגית שהושגה בזמן עיצוב המכשיר, משיקולים של הנדסת אנוש ומטעמו ויכולתו של המשתמש הפוטנציאלי (מקלדת לאדם עם לקות ראייה תעוצב שונה ממקלדת לאדם בעל ראייה תקינה).
QWERTY
במכונת הכתיבה הראשונות סודרו המקשים לפי סדר האלפבית. המנופים שתפקידם היה להקיש על הנייר, היו חוזרים למקומם לאט. כתוצאה מכך, הקלדה מהירה מדי של אותיות שהמקשים שלהן היו סמוכים זה לזה גרמה לכך שהמנוף של האות הבאה היה נתקל במנוף של האות הקודמת שלא הספיק לחזור למקומו. הפתרון של כריסטופר שולס (Christopher Sholes) בשנת 1870 היה סידור המקשים כך שאותיות הנמצאות בצרופים נפוצים בשפה האנגלית יהיו רחוקות זו מזו. סידור זה קיבל את השם QWERTY, בהתאם לאותיות המוקלדות בקצה השמאלי העליון של המקלדת.
אמונה נפוצה היא כי סידור המקשים QWERTY נבחר במיוחד כדי להאט את קצב ההקלדה. הנטייה לחשוב כך נובעת מהעובדה שבשימוש במקלדת בעלת פריסת מקשים QWERTY, יש על האצבעות החלשות יותר עומס עבודה מאשר על החזקות ועל יד שמאל יש יותר עומס מאשר על יד ימין. אולם, אין זה אומר בהכרח שההקלדה איטית יותר על ה-QWERTY ואין זה אומר שזו מטרתו. התפיסה על פיה ה-QWERTY איטי, חלוקת העומס שאינה פרופורציונית לחוזק האצבעות והעובדה שה-QWERTY תוכנן לפתור בעיה טכנית במכשיר שכבר אינו בשימוש דרבנו ניסיונות להחליף את סידור המקשים. סידורי המקלדות החליפיים הפכו לנחלתם של מעטים - בעיקר של אנשים עם לקויות בהנעת הידיים. נראה שבמצב הנוכחי, בו רבים מבין משתמשי המחשב בכל העולם מורגלים בסידור מקשים זה, דרוש מניע חזק ביותר לשינוי ההרגל.
מקלדת דבוראק
בשנת 1928 הציג ד"ר אוגוסט דבוראק (August Dvorak) פריסת מקשים הקרויה על שמו, פריסת דבוראק. פריסת הקלידים של דבורק פותחה בעקבות העובדה שחלק מהאילוצים המרכזיים בפיתוח ה-QWERTY כבר לא התקיימו בסוף שנות ה-20 של המאה העשרים, ולכן היה נראה שאפשר לפתח פריסת קלידים ידידותית יותר למשתמש.
מחקרים רבים על אודות מקלדת זו שנעשו בעשרים השנים הראשונות להצעתה חיזקו את ההנחה שפריסה זו מוצלחת מה-QWERTY באופן משמעותי, מכמה בחינות. ההקלדה עליה מהירה יותר, מעייפת פחות וקלה יותר ללמידה. אולם, הציבור הרחב לא אימץ אותה מעולם, אפילו כשהיא הפכה לזמינה במערכות ההפעלה של המחשבים והמעבר אליה דרש סימון דבר מה בלוח הבקרה של המחשב והדבקת עשרים ושש מדבקות על המקלדת הקיימת. מחקרים מאוחרים יותר המעיטו במשמעות המחקרים הראשוניים על אודות הפריסה של דבורק. היו חוקרים שצפו שפריסת קלידים אחרת מה-QWERTY ומזו של דבורק תהפוך לפריסה המקובלת. גם זה מעולם לא קרה.
דבוראק גם פיתח שתי פריסות המיועדות לכתיבה ביד אחת. אחת הפריסות האלה נועדה לאנשים שרק יד ימינם מתפקדת והשנייה לאנשים שרק יד שמאלם מתפקדת.
פריסות אזוריות
לכל שפה יש מקלדת משלה, ולכן סידור מקלדת מיוחד לה, כך, בנוסף ל-QWERTY האנגלי, ניתן למצוא את ה-AZERTY המקובל בצרפת ואת "קראטון", של המקלדת העברית, גם הם על פי סדר המקשים בשורה העליונה משמאל לימין. הפריסה העברית נוצרה בשיתוף הקהילות היהודיות בארצות הברית, והמקשים סודרו כך שהמקשים הנפוצים ביידיש מוקמו במרכז המקלדת לגישה קלה, ושאר האותיות פוזרו מסביב (מכונות כתיבה ביידיש יוצרו בתחילת המאה העשרים, וכללו גם שלושה מקשים ייחודיים ליידיש).
ישנן שפות שבכתיבתן משתמשים במאות אותיות, כגון יפנית. מקלדת מחשב לא יכולה להכיל מקשים לכל כך הרבה אותיות והפתרונות המקובלים הקשורים לזה משתמשים בהקלדה פונטית באותיות לטיניות המאפשרת למחשב להפוך את המילה המוקלדת למילה הכתובה באותיות השפה המקוריות מיד עם סיום ההקלדה.
מקלדות חלופיות
השימוש הנרחב במקלדת כחלק מהמחשב האישי הביא לפיתוחן של מקלדות חלופיות, הנותנות מענה לצרכים שונים של מגוון המשתמשים, ובהם: ייעול עבודת מחשב מקובלת על ידי אדם חסר לקויות, ייעול עבודת מחשב מקובלת על ידי אדם בעל לקות, מניעת פציעות הקלדה, ייעול עבודת מחשב מקובלת בסביבה קשה לעבודה (למשל חדר ניתוח), התאמה של המקלדת לסביבת עבודה בה אין מקום למקלדת המקובלת (למשל מסוק קרב) והתאמה לעבודת מחשב שאינה מקובלת. חלוצת המקלדות החליפיות הייתה מקלדת דבוראק, שתוכננה לייעל עבודת מחשב רגילה שנעשית על ידי אדם חסר לקויות והתגלתה כבעלת יעילות מסוימת במניעת פציעות הקלדה.
הערות שוליים
Alphanumeric keyboard Cǣȝbord (on spearctellum) Tuştakımı
אדוארד גיבסון
אדוארד גיבסון (באנגלית: Edward Gibson; נולד ב-8 בנובמבר 1936, באפלו ) הוא אסטרונאוט אמריקאי. השתתף במשימת סקיילאב 4, במסגרתה שהה בחלל במצטבר 84 יום, שהיה שיא לאותו זמן. במהלך משימת סקיילאב 4 היה מעורב בשביתה הראשונה בחלל.
לפני נאס"א
אדוארד גיבסון נולד באפלו. בילדות הוא חלה בדלקת העצם והצליח להשתקם רק הודות לטיפול חדשני בפניצילין שהציל את רגלו. בבית הספר הוא היה פעיל בתנועת תנועת הצופים בארצות הברית. לאחר סיום בית הספר גיבסון סיים תואר ראשון באוניברסיטת רוצ'סטר בשנת 1959. הוא המשיך ללימודים במכון הטכנולוגי של קליפורניה בה סיים תואר שני בשנת 1960 ותואר שלישי ב-1964. גיבסון התמחה בחקר פלזמה וחקר השמש. ביוני 1964 הוא התחיל לעבוד כחוקר בכיר בפילקו.
בנאס"א
גיבסון התקבל לנאס"א ב-1965. כשלב מקדים הוא עבר קורס טיס. הוא היה חבר בצוות תמיכה של אפולו 12. בהמשך הוא היה מעורב בתכנון ובדיקות של סקיילאב. גיבסון מונה לטייס-מדען בצוות של סקיילאב 4.
סקיילאב 4
גיבסון היה טייס-מדען של סקיילאב 4, המשימה המאוישת השלישית והאחרונה לתחנת החלל סקיילאב מ-16 בנובמבר 1973, ועד 8 בפברואר 1974. שהות המשימה הייתה שיא של שהות מצטברת בחלל (84 ימים, 1 שעה ו-15 דקות). שיא זה נשבר על ידי ברית המועצות ב-1978, אולם נשאר כשיא אמריקאי עד לבניית תחנת החלל הבינלאומית. צוות המשימה כלל מפקד המשימה ג'רלד קאר ויליאם פוג ואדוארד גיבסון. כולם היו בטיסתם הראשונה לחלל.
המשימה התחילה ברגל שמאל כאשר הצוות ניסה להסתיר את מחלת הטיסה של פוג מרופאי המשימה. בקרי המשימה גילו את העובדה הזו לאחר שהם הורידו את ההקלטות הקוליות וגילו שיחה בה האסטרונאוטים התלבטו אם לזרוק את שקית ההקאה או לשמור אותה בשביל הרופאים לאחר הנחיתה. האחראי על משרד האסטרונאוטים, אלן שפרד נזף בהם ואמר שהם "ביצעו טעות שיפוט חמורה".
כיוון שהצוות היה בטיסתו הראשונה לחלל, הוא היה פחות מנוסה מהצוות הקודם, והיה לו קשה להסתגל לאותה רמה של עומס פעילות כמו קודמיהם. משימתם הראשונה הייתה לפרוק ולאחסן את אלפי הפריטים הנדרשים למשימה במהלך השהות הממושכת בחלל. המשימה הייתה עמוסה וקשה, בעיקר כי פוג לא היה יכול לבצע חלק ממטלותיו כיוון שהוא לא הרגיש טוב. הפעלת התחנה והשמשתה לחיים בתחנה הכתיבה רצף פעולות ארוך ועמוס, והצוות מצא את עצמו במהירה מפגר מאחורי לוח הזמנים המשוער, עייף ומתוסכל. חלק מתהליך הפעלת ושימוש התחנה נעשה לא נכון, בזמן שהצוות ביצע משימות אליהן הוא לא התאמן כיאות.
ככל שמשימת סקיילאב התקדמה, האסטרונאוטים התלוננו כי עומס העבודה גדול מדי, בעוד בקרי תחנת הקרקע התלוננו שהם לא עומדים בקצב העבודה הרצוי. בתחקירים שבוצעו לאחר מכן, נקבע שאחד מהגורמים לתחושת העומס של האסטרונאוטים הייתה תוספת של מספר רב של משימות חדשות, אשר הוספו ללא אימון לגביהן לפני השיגור, או ללא הדרכה מספקת, וכן משימות שדרשו חיפוש של ציוד אשר לא הושאר במקומו הנכון בתחנה. יום המשימה התשיעי היה היום הראשון שבו הצוות קיבל יום מנוחה, והם נחשבו כמפגרים מאחרי הלו"ז.
עומס העבודה היה זהה למשימת סקיילאב 3, אולם השוואת ההתקדמות הייתה מול המשימות הקודמות שהיו עם צוותים מנוסים בחלל. והקצב הנדרש היה זהה לקצב שהצוותים הקודמים הספיקו לקראת סיום המשימות שלהם, כאשר כבר צברו ניסיון. הצוות הביע "חוסר רצון" להשלים את המשימות בימי המנוחה שלהם, וחלק מהצוות הקרקעי חשש כי הוא מראה סימנים של דיכאון.
ב-28 לחודש הצוות ביצע שביתה איטלקית, כיבה את כל התקשורת מול הקרקע וביצע יום חופשי ללא מטלות. גיבסון בילה ליד טלסקופ השמש, קאר ופוג בילו בתצפיות על כדור הארץ.
קלסי דליה
קלסי וורל דליה (באנגלית: Kelsi Worrell Dahlia; נולדה ב-15 ביוני 1994) היא שחיינית אמריקאית, היא אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת עולם (בודפשט 2017) ושיאנית עולם הנוכחית (2021) במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ובמשחה ל-100 מטר פרפר (בריכת 25 מטר). שותפה לשיאי העולם הנוכחיים (2021) במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בבריכת 25 מטר. היא השחיינית אישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה 100 יארד פרפר מתחת ל-50 שניות.
אדוארד גיבסון
סקיילאב 4
ב-31 בדצמבר בוצעה שיחת ועידה בין הקרקע לאסטרונאוטים כדי להפיג את תחושת התסכול, אשר הוביל לשינוי בעומס העבודה ובלוחות הזמנים. הוסכם כי לאסטרונאוטים מגיע זמן מנוחה לפני ואחרי תקופת השינה, וגם זמן לביצוע אימון גופני ממושך. עם סיום המשימה, התברר שהצוות הצליח להשלים אפילו יותר ממה שתוכנן במקור.
במהלך הטיסה גיבסון ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית.
ולויטשיה
ולויטשיה (שם מדעי: Welwitschia mirabilis), הוא צמח ממחלקת גנטאים שבחשופי הזרע. זהו הצמח היחיד בסדרת הולויטשים (Welwitschiales). הוולויטשיה נפוץ אך ורק במדבר נמיב שנמצא ברובו בנמיביה וחלקו בדרום אנגולה. חלקו העיקרי של הוולויטשיה הוא שורשו, המעמיק מאוד בקרקע ואוגר מים ומזון. גזע הוולויטשיה הוא קצר מאוד, 50-60 ס"מ, אולם הוא עבה מאוד ואורך היקפו מגיע עד ארבעה מטרים. הוולויטשיה נחשב לצמח בין מאריכי החיים ביותר, כאשר גילם של פרטים מסוימים מוערך כ-2000 שנים, ואף יותר.
קלסי דליה
2014
באליפות המכללות שנערכה בשנת 2014 זכתה דליה במדליית כסף במשחה ל-100 יארד פרפר. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 יארד פרפר. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה, היא זכתה במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר.
אדוארד גיבסון
סקיילאב 4
לאור מהלך המשימה, אף אחד מהאסטרונאוטים לא שב לחלל, וכל אחד מהם פרש מנאס"א לפני השיגור הראשון של מעבורת החלל.
ולויטשיה
בבגרותו, מצמיח הולויטשיה שני עלים בלבד אשר ממשיכים לגדול לכל משך חייו מהגזע ועשויים להגיע לאורך של ארבעה מטרים ויותר. לאורך העלים מפתחים פיצולים כך שמתקבל מראה של מספר עלים נפרדים.
קלסי דליה
האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה 100 יארד פרפר מתחת ל-50 שניות
באליפות המכללות שנערכה במרץ 2015 זכתה דליה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 יארד פרפר בשיא עולם חדש של 49.81 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 49.89 שניות, שיפור לשיא בן ה-13 שנים של נטלי קוגלין (50.01 שניות) ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה 100 יארד פרפר מתחת ל-50 שניות ובמשחה ל-200 יארד פרפר. מדליית ארד, במשחה ל-50 יארד חופשי.
באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב.
ולויטשיה
גדולו של הצמח ועליו הגדולים מורידים את הטמפרטורה של הקרקע סביבו ומייצרים סביבה לחה וקרירה יחסית אשר מהווה בית גידול ומסתור לחרקים ובעלי חיים.
אדוארד גיבסון
סקיילאב 4
גיבסון עזב את נאס"א בשנת 1974. בשנת 1977 הוא חזר לארגון וטיפל בבחירת ואימון אסטרונאוטים חדשים. כאשר התברר לו שאין כוונה למנות אותו לטיסת חלל הוא עזב סופית בשנת 1982.
לאחר נאס"א
לאחר פרישתו, גיבסון עבד בחברה שקשורה עם תעשיית החלל ועבד בה עד לשנת 1990 כאשר הוא הקים חברת ייעוץ Gibson International Corp.
גיבסון כתב ספר על פיזיקת השמש ו-2 ספרים עם סיפורים. הוא היה עורך של ספר The Greatest Adventure על טיסות חלל.
קלסי דליה
אלופה ושיאנית הפאן אמריקה
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה בשנת 2015 זכתה וורבל ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.78 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא משחקים חדש של 57.24 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא מחקים חדש של 3:56.53 דקות ומדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)
בתחרות בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בדצמבר אותה שנה קבעה דליה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם קורטני ברת'ולומיו, קייטי מיילי וסימון מנואל שיא עולם חדש של 3:45.20 דקות. כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.01 שניות.
2016
באליפות המכללות שנערכה במרץ 2016 הגנה דליה על תואריה וזכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 יארד פרפר בשיא עולם חדש של 49.43 שניות ובמשחה ל-200 יארד פרפר. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 יארד חופשי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה דליה במקום ראשון במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.48 שניות, לפני דנה ולמר (57.21 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.85 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.06 שניות ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות את סגנון הפרפר. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.54 שניות לאחר שהפסידה את משחה הגמר ב-3 מאיות השנייה לצ'ן שינהי מסין, שנתפסה בדצמבר אותה שנה על אמרוץ והורחקה לשנתיים מהשתתפות בתחרויות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.97 שניות ועלתה מהמקום הרביעי.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-7 מדליות, 4 זהב במשחי השליחות ו-3 כסף במשחים האישיים. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם אמנדה וייר, מדיסון קנדי ומלורי קומרפורד בתוצאה של 3:28.82 דקות, לפני איטליה (3:30.28 דקות) והולנד (3:31.10 דקות), כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.04 שניות, התוצאה המהירה באליפות כולה, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב, ביחד עם אלכסנדרה דה לוף, לילי קינג וקטרינה קונופקה בשיא עולם חדש של 1:43.27 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 24.44 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 3:47.89 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.48 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) בשיא אליפות חדש של 1:37.22 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 24.59 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.27 שניות, אחרי יאנט אוטסן מדנמרק (24.92 שניות) ולפני ריקקו איקיי מיפן (25.32 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ארצות הברית חדש של 24.94 שניות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ארצות הברית חדש של 55.22 שניות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (55.12 שניות) ולפני ריקקו איקיי (55.64 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ארצות הברית חדש של 2:02.89 דקות, אחרי קטינקה הוסו (2:02.15 דקות) ולפני ג'אנג יופיי מסין (2:05.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:35.86 דקות, כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 23.57 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה באליפות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה דליה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, כולן במשחי השליחים. מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.37 שניות, אחרי שרה שסטרם משוודיה שקבעה שיא אליפות חדש של 55.53 שניות ואמה מקיאן מאוסטרליה (56.18 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בשיא אמריקה חדש של 25.48 שניות.
2018
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכהת דליה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.44 שניות, אחרי ריקאקו איקי מיפן (56.08 שניות) ולפני אמה מקיאן (56.54 שניות) ובמשחי השליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-9 מדליות, 7 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, מהן 3 אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.01 שניות, לפני בת ארצה קנדיל סטיוארט (56.22 שניות) ודיאן דיאז מברזיל (56.31 שניות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.73 דקות, אחרי קטינקה הוסו (2:01.60 דקות) ולפני סוזוקה הסגאווה מיפן (2:04.04 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.97 שניות, אחרי ראנומי קרומווידג'ויו מהולנד שקבעה שיא אליפות חדש של 24.47 שניות והולי באראט מאוסטרליה (24.80 שניות). בשלושה משחי שליחים היא הייתה שותפה לקביעת שיא עולם, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ביחד עם אוליביה סמוליגה, קייטי מיילי ומלורי קומרפורד בתוצאה של 1:42.38 דקות, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב ביחד עם קיילב דרסל, ראיין הלד ומלורי קומרפורד בתוצאה של 1:27.89 דקות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב ביחד עם אוליביה סמוליגה, מייקל אנדרו וקיילב דרסל בתוצאה של 1:36.40 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב-50 מטר פרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 24.71 שניות.
2021
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.80 שניות, ולא נכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה.
שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)
בגמר הליגה הבינלאומית בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן, הולנד ב-3 בדצמבר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 54.59 שניות, שיפור ב-2 מאיות השנייה לשיא העולם בן 7 השנים של שרה שסטרם (54.61 שניות).
חייה האישיים
היא נשואה לת'ומס דליה.
לסטר יאנג
לסטר יאנג (באנגלית: Lester Young; 27 באוגוסט 1909 - 15 במרץ 1959) היה אחד מנגני הסקסופון טנור החשובים ביותר במאה העשרים. נגינת הג'אז של יאנג, שזכה לכינוי Prez (קיצור של President - היינו, נשיא הג'אז) מהזמרת בילי הולידיי, שינתה את הגישה לסקסופון לחלוטין. בין המוזיקאים שציינו אותו בתור אלילם נמנה צ'ארלי פארקר. אמנם הכלים המועדפים שלו היו סקסופון וקלרינט, אך הוא ניגן גם בחצוצרה, בכינור ועל מערכת תופים.
עם קאונט בייסי
אחרי ניסיון עם מספר הרכבים, פריצתו הגדולה לתודעה הייתה כשהצטרף אל קאונט בייסי בשנת 1933. נגניתו של יאנג הייתה רגועה, בניגוד לסגנון האגרסיבי של קולמן הוקינס, הסקסופוניסט הנחשב ביותר בשנים אלו.
יאנג עזב את בייסי כדי להצטרף להרכבו של פלטשר הנדרסון, אך כאשר זה הפעיל עליו לחץ לנגן כמו הוקינס שקדם לו בהרכב, הוא עזב. יאנג ניגן גם כחצי שנה בהרכבו של נגן הטובה וסקסופון הבס אנדי קריק, אך לבסוף שב אל בייסי ואל תזמורת "קאונט בייסי וברוני הקצב". בשנת 1937 הקליט מגלה הכישרונות ג'ון האמונד את התזמורת, הקלטה זו הייתה להקלטה המוקדמת ביותר של יאנג.
במקביל לעבודתו בתזמורת של בייסי, לסטר יאנג ניגן במספר הרכבים קטנים, חלקם כמוביל וחלקם לא. הוא ניגן עם מוזיקאים כמו ג'ו ג'ונס, פרדי גרין ובילי הולידיי.
שנות הארבעים
בסוף שנת 1940 יאנג עזב את בייסי והחל לנגן בהרכבים שהוביל. אחת הדמויות הבולטות בהרכבים הללו, היא דמותו של אחיו המתופף ליי יאנג. בין האלבומים החשובים שלסטר יאנג הקליט בתקופה היו שני אלבומים עם בילי הולידיי וכן האלבום הראשון שלו עם נט קינג קול ביוני 1942.
גיוס לצבא
בספטמבר 1944 כשג'ו ג'ונס ולסטר יאנג היו עם התזמורת של בייסי בלוס אנג'לס השניים גויסו לצבא. בניגוד למוזיקאים רבים, ובעיקר לבנים, יאנג לא צורף ללהקה צבאית, אלא הלך לצבא סדיר שם הוא לא הורשה לנגן בסקסופון. אחרי שאלכוהול ומריחואנה נמצאו אצלו, הצבא גילה גם שהוא נשוי לאישה לבנה. יאנג נידון לשנה בכלא צבאי.
אחרי הצבא
הקריירה של יאנג לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה רווחית יותר, ופוריה יותר, מבחינה של מספר הופעות והקלטות. מעמדו בשנות הארבעים המאוחרות היה בלתי ניתן לערעור, והוא ניגן עם מוזיקאים כגון מיילס דייוויס, צ'ארלי פארקר, רוי אלדרידג' ורביעיית הג'אז המודרני. בשנת 1946 הוא הצטרף לג'אז בפילהרמונית, מסגרת בה הופיע במשך שתים עשרה השנים הבאות. בתקופה זו הוא גם הרבה לנגן עם נט קינג קול בהרכבי טריו (חלקם עם בייסי בפסנתר).
בשנות החמישים החלה התדרדרות ברורה ביכולתיו של יאנג, וכנראה בעקבות צריכת האלכוהול המוגברת שלו, גם יצירתיותו דעכה. למרות זאת, הוא הקליט כמה ביצועים ראויים לשבח. ככל שהשנים עברו כך הצטמצמו מספר ההצלחות של יאנג. ב-1956 הוא הצטרף למיילס דייוויס ורביעיית הג'אז המודרני לסיבוב הופעות באירופה. אך ההידרדרותו הורגשה.
שנותיו האחרונות
בשנותיו האחרונות מצבו הבריאותי של יאנג התדרדר חריפות. הוא המעיט לאכול והרבה לשתות. הוא אף לקה במחלת כבד ובתת תזונה. מצבו הפיזי היה כל כך קשה עד שנאלץ לשבת בזמן ההופעות שלו, או לפחות לאורך רובן. ב-8 בדצמבר 1957 הוא הופיע יחד עם בילי הולידיי, בן ובסטר, קולמן הוקינס, רוי אלדרידג' וג'רי מאליגן בתוכנית מיוחדת של הCBS שנקראה "צלילי הג'אז" בה ניגנו יצירות של הולידיי. נגינתו בתוכנית זו נחשבת לשיא של התקופה הזו, בה מצבו הבריאותי הירוד נשמע בבירור בהקלטותיו.
במרץ שנת 1959 הוא הקליט את הקלטתו האחרונה, בפריז בזמן סבב הופעות. בהקלטה מובילים הוא והמתופף קני קלארק. כמה שעות לאחר שובו לניו יורק, בבוקר ה-15 במרץ 1959 נפטר לסטר יאנג והוא בן 49.
לאונרד פד'ר, שחלק מונית עם בילי הולידיי בדרך להלווייתו של יאנג, מספר שהיא אמרה "אני אהיה הבאה שתלך". היא נפטרה ארבעה חודשים לאחר מכן, בגיל 44.
בתרבות
בשנת 2021 יצא לאקרנים הסרט ממשלת ארה״ב נגד בילי הולידיי בו דמותו מופיע במרבית הסרט. בסרט הוא מתואר כמכור לסמים וכחברה הטוב ביותר של בילי לאורך השנים.
גן לאומי שפך נחל שורק
גן לאומי שפך נחל שורק הוא גן לאומי הנמצא על נחל שורק, מצפון לכביש 4331 החל מכקילומטר וחצי מערבית לכביש 4 ועד לשפך הנחל וחוף הים. שטח הגן הוא כ-2,350 דונם. השם "נחל רובין" המשמש ככינוי לגן הלאומי הוא תרגום שמו של החלק המערבי של נחל שורק מערבית, "ואדי רובין".
דמי מפתח
"דמי מפתח" הוא כינוי למחיר שמשולם לבעל נכס, לרוב על ידי הדייר, עבור הזכות לשכור את הנכס לתקופה בלתי מוגבלת.
הרוכש זכויות בנכס בדמי מפתח משלם לבעל הנכס מחיר השווה בדרך כלל ל-60% משווי הבעלות בו ומקבל את המפתח לנכס, ומכאן כינוי העסקה.
הנכס יכול לשמש לדיור או לצורך עסקי. בנוסף, ממשיך הדייר לשלם בכל חודש דמי שכירות חודשיים. בתמורה לתשלומים אלו מקבל הדייר הגנה לזכויות השימוש שלו בנכס עד סוף ימיו, ואף יכול להוריש זכות זו, בתנאים מסוימים, לקרוב משפחה מדרגה ראשונה - למשל אם אותו קרוב התגורר עמו סמוך לפטירתו. השיטה מעוגנת בחוק הגנת הדייר שעבר מספר שינויים.
העסקה משתלמת לקונים שאינם יכולים להשקיע ממון רב ברכישת הנכס (משפחות חד-הוריות, אנשים מבוגרים או זוגות צעירים חסרי אמצעים) או לכאלה המעוניינים לגור בדירה מרווחת אך לא לשלם בעבורה מחיר מלא. בעלי הנכסים מרוויחים גם מן הצד השני מהחלק המועבר אליהם בעת העברת הזכויות ומשכר הדירה החודשי שאמנם נמוך מהרגיל אך משולם באופן קבוע, לרוב לאורך שנים רבות.
במסורת המשפט העברי הדבר היה נפוץ בעת התגוררו היהודים בגטאות, וביקשו להגן האחד על השני מפני מרותו של בעל הבית שהיה מגרש דייר אחד אם הצעה טובה יותר הייתה מגיעה לפתחו. על כן, הקהילה החליטה בינה לבין עצמה שאף אחד לא יציע הצעה לשכירות לדירה שמתגורר בה חברו. הקונסטרוקציה המשפטית הזו קיבלה התייחסות בדיוני הכנסת בנוגע לחקיקת חוק זה.
היסטוריה
עוד בימי השלטון הצבאי הבריטי בשנת 1919 נחקקו חוקים שהגבילו את העלאת שכר הדירה. בשנת 1921 חוקקה פקודה שאסרה על העלאת דמי שכירות ופינוי דיירים ללא אישור המושל. על מנת שלא לפגוע בבניית דירות חדשות, לא חלה הפקודה על בתים שבנייתם הושלמה לאחר יוני 1920. בשנת 1924 בוטל הפיקוח על השכירות של דירות יקרות ובשנת 1925 בוטל הפיקוח לגמרי. בשנת 1926, הוקמה ועדת חקירה לבירור תוצאות ביטול הפיקוח.
בשנת 1933 חוקקה מועצת עיריית תל אביב חוק דירות המגביל את שכר הדירה, אולם שלטונות המנדט הבריטי השתהו באישור החוק. החוק אושר באפריל 1934. בעקבות ההגבלות על שכר הדירה התפתחה פרקטיקה של דרישת "דמי מפתח" משוכרים פוטנציאליים. בפברואר 1935, הוארך תוקף החוק לשנה נוספת והוחל גם על חנויות. בירושלים הוחל החוק רק על חלק מהאזורים המסחריים. בעיתון דבר נטען שבפועל כמעט ולא יושם החוק, מפני שהדיירים נאלצו להסכים לכל התנאים של המשכירים ברצותם קורת גג. בפברואר 1938 החליטה עירית תל אביב לחדש את החוק רק לגבי חנויות ועסקים, בתקווה לעודד בניית דירות חדשות. בתחילת 1939 החליטה עירית תל אביב לחדש את תחולת החוק על דירות.
באוקטובר 1940 הושב הפיקוח על שכר הדירה בעקבות עליית המחירים שנבעה ממלחמת העולם השנייה, כאשר מצד אחד אסרו שלטונות המנדט הבריטי על בנייה בגלל הצורך בחומרי הגלם למאמץ המלחמתי, ומצד שני, הייתה דרישה לדירות רבות בשל הגעת פליטים רבים. בעקבות זאת התרחבה מאוד הפרקטיקה של גביית דמי מפתח. כמו כן, התרבו המקרים של התאנות לשוכרים כדי לגרום להם לעזוב.
בשנות ה-50, לאחר קום המדינה, עודדו הרשויות שיטה זו כאשר רצו לספק קורת גג למאות אלפי עולים שהגיעו זה מכבר ולא היה ביכולתם לרכוש נכס במחיר מלא. בדרך זו היו יכולים גם בעלי הכנסות מועטות לרכוש לעצמם נכס ולהבטיח לעצמם קורת גג לכל חייהם.
לפי נתוני משרד הבינוי והשיכון היו בישראל בשנת 1993 23,000 דירות מגורים ועוד כ-15,000 עסקים בשכר דירה מוגן. מעריכים שב-2014 נותרו כ-15,000 נכסים כאלו, מחציתן דירות מגורים. דיירי הנכסים הללו הם דיירים מוגנים ואי אפשר לפנותם אלא במקרים מסוימים שנקבעו בחוק. עם זאת, על פי אתר השמאי לוי יצחק נותרו בישראל ב-2015 למעלה מ-35,000 דירות המושכרות בשכירות מוגנת בעיקר בתל אביב, ירושלים, וחיפה. חלק מדיירי דירות אלה הם אותם דיירים שחתמו על החוזים בשנות ה-60 וה70 של המאה ה-20, או יורשיהם. מדי שנה מתבצעות 200 עד 250 עסקאות חדשות בדמי מפתח.
חוק הגנת הדייר
ההגדרה למונח "דמי מפתח" מצויה בסעיף 1 לחוק הגנת הדייר: "כל תמורה שאינה דמי שכירות, הניתנת בקשר לשכירות של מושכר, או בקשר לקבלת החזקה או להחזרת החזקה במושכר לפי חוק זה-ואין נפקא מינה מתי שולמו". החוק מסדיר את התנהלות העסקאות הייחודיות הללו, ומעגן חובות וזכויות שונות לבעלי הנכס ולדיירים. כגון: הגבלת השימוש בנכס, חלוקת הוצאות שוטפות של הבניין, שיפורים בנכס וגובה דמי השכירות החודשיים.
אחד מעקרונות החוק, קובע כי דייר מוגן יכול להעביר את זכויותיו לאחר, עם זכות סירוב ראשונית לבעל הנכס, היינו: במחיר המוצע ניתנת זכות הרכישה קודם לבעלים, ואם הם ויתרו - נמכרת הזכות לאחר, ובתמורה מתחלקים הדייר ובעל הנכס לפי חלוקה הקבועה בחוק. מאחר שכיום יש מיעוט נכסים המוצעים על ידי בעליהם בעסקה כזו, עיקר השוק מתנהל על הסחר בזכויות דמי המפתח שקיימות בנכסים ישנים. שוק זה פעיל בעיקר במרכזי הערים הגדולות בשכונות ותיקות.
בישראל דמי השכירות אינם צמודים ליוקר הדיור או למדד אחר, ונוצר מצב שבו בעלי הבתים מקבלים סכום נמוך מאוד לעומת מה שהיו מקבלים בשכירות רגילה. כך שנוצר מצב בו בעלי הבתים "הפסידו" את הדירות שלהם. העיוות הזה במנגנון דמי המפתח, יוצר עימות בין בעל הנכס לבין הדייר המוגן. הדייר רוצה להאריך עד כמה שניתן את זכות השימוש בנכס ולשלם מעט, ובעל הנכס מעוניין להיפטר מהדייר המוגן ולהשכיר את הנכס שלו במחיר ריאלי. העיוות נידון להתדיינויות רבות בבתי משפט, ואף למספר דיונים בכנסת, עד לחקיקתו הסופית ב-1972 של חוק הגנת הדייר.
בהתאם לתכלית של צמצום היקף הדיור המוגן, קיימת "מגמה הנוהגת בפסיקה להעדיף מתן פרשנות מצמצמת להוראות חוק הגנת הדייר בשל פגיעתו הקשה בזכות הקניין של בעל הבית ועל רקע השינויים המהותיים שחלו במציאות הישראלית בתחום זה".
דמי מפתח לעומת דמי שכירות מוגנים
לעיתים נוטים להתבלבל בין דמי מפתח ובין דמי שכירות מוגנים, אך קיימים הבדלים מהותיים בין השניים. ההבדל העיקרי נעוץ בכך שדמי מפתח אינם משולמים באופן שוטף - זאת לעומת דמי שכירות של דייר מוגן או עסק מוגן, המחויבים להיות משולמים באופן סדיר ותקופתי, תחת סל זכויות מסוים של אותו דייר. כך, בעוד שדמי השכירות המוגנת משולמים בצורה קבועה, דמי המפתח משולמים לרוב פעם אחת בעת כניסת הדייר המוגן לנכס.
נכסים מסחריים
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הושכרו גם נכסים מסחריים ב"דמי מפתח" בעיקר חנויות. במרכז ירושלים כ-30% מהנכסים המסחריים היו מושכרים ב"דמי מפתח".
דורית זלץ
דורית זלץ לימור (נולדה ב-15 במאי 1951) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת מדליות מהמכביה.
ביוגרפיה
דורית זלץ גדלה בגבעתיים. היא למדה בבית הספר גורדון. היא בת למשפחת ספורטאים, אחותה הבכורה שלומית הייתה שחיינית מצטיינת שייצגה את ישראל במכביה ה-5. אבי המשפחה היה ספורטאי מצטיין ואימן במשך שנים התעמלות מכשירים. היא שחתה בקבוצת השחייה של ברית מכבים עתיד, בהדרכתו של נחום בוך.
1964
בתחרות שחייה בינארצית בין נבחרות ישראל ויוון שנערכה בבריכת "גלי גיל" ברמת גן בסוף יולי 1964 זכתה זלץ במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא נערות מכבי חדש של 5:45.0 דקות, שיפור לשיאה של שושנה ריבנר.
1966
באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בקיבוץ נאות מרדכי בספטמבר 1966 זכתה זלץ בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:35.7 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:58.2 דקות. נוסף לכך, היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:27.2 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים, בחיפה באוקטובר אותה שנה לעיני 5000 צופים זכתה זלץ במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.6 דקות.
1967
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים, בחיפה באוקטובר 1967 זכתה זלץ בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:21.0 דקות, לפני איבונה טוביס ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 5:10.2 דקות. בנוסף היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.9 דקות, אחרי טוביס. שבוע לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה בבריכת "גלית" היא קבעה שני שיאים ישראלים, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 30.1 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 34.5 שניות.
1968
בתחרות בינלאומית בשחייה שנערכה בברמן מערב גרמניה (בריכה של 25 מטר) במרץ 1968 סיימה זלץ במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:03.3 דקות, שיפור לשיא של טוביס (1:04.8 דקות, במקום ה-9 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:12.2 דקות ובמקום ה-17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.2 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה באינסברוק, אוסטריה ביולי אותה שנה זכתה זלץ במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:04.5 דקות, שיפור לשיא של טוביס (1:04.9 דקות).
בתחרות שחייה בין ארצית בין נבחרת ישראל לשווייץ שנערכה בבריכת "גלי גיל" באוגוסט אותה שנה זכתה זלץ במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:04.4 דקות.
זלץ שברה את ידה שגובסה שבועיים בלבד לפני אליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר אותה שנה ולכן לא יכלה להשתתף ולנסות לקבוע את המינימום האולימפי לאולימפיאדת מקסיקו שאותה היא החמיצה.
1969
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה זכתה זלץ ב-7 מדליות זהב ו-3 ארד וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות. היא קבעה שני שיאים ישראלים חדשים, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:42.6 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:28.0 דקות בהקדימה את טוביס. במשחה ל-400 מטר חופשי היא הציבה שיא נערות חדש של 5:01.4 דקות. במשחה ל-100 מטר חופשי היא ניצחה בתוצאה של 1:05.2 דקות.
1970
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה זלץ ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.7 דקות, לפני חברתה לקבוצה ענת וייס (1:07.9 דקות) ותמר ריפקינד מהפועל כפר הנשיא (1:08.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:23.8 דקות, לפני ריפקינד (2:24.6 דקות) ווייס (2:32.7 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.1 דקות, לפני ריפקינד (5:03.5 דקות) ווייס (5:18.7 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.8 דקות, לפני שלומית ניר (1:12.8 דקות) ואיריס נאבל מהפועל אפיקים (1:19.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:10.2 דקות, אחרי ניר (5:47.9 דקות) ולפני וייס (1:16.2 דקות).
במשחקי אסיה שנערכה בבנגקוק תאילנד בדצמבר אותה שנה סיימה זלץ פעמיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:39.4 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.1 דקות ופעמיים במקום חמישי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.8 דקות במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה 2:27.3 דקות.
1971
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1971 זכתה זלץ בתואר השחיינית המציינת של האליפות, לאחר שזכתה ב-8 מדליות אישיות, 4 זהב ו-4 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.4 דקות, לפני אילת יוטבת (1:07.8 דקות) ורות ניצן (1:07.9 דקות) שתיהן מהפועל קישון, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.7 דקות, לפני יוטבת (2:30.3 דקות) ותמר ריפקינד (2:32.9 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:01.4 דקות, לפני יוטבת (5:09.3 דקות) וריפקינד (5:09.6 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:37.3 דקות, לפני יוטבת (10:55.3 דקות) ואיריס נאבל (11:30.1 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.1 דקות, אחרי שלומית ניר (1:13.3 דקות) ולפני אורלי שחם מהפועל גוש זבולון (1:18.0 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:47.8 דקות אחרי ניר (2:46.8 דקות) ולפני חברתה לקבוצה דפנה תמרי (3:01.2 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:49.8 דקות, אחרי ניר (2:45.0 דקות) ולפני ניצן (2:50.4 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:06.2 דקות, אחרי ניר (5:54.6 דקות) ולפני תמרי (6:08.5 דקות).
1972
בתחרות שחייה שנערכה בספא בלגיה באוגוסט 1972 קבעה זלץ במשחה ל-800 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 10:14.0 דקות, שיפור לשיאה שעמד על 10:28.0 דקות.
חיים אישיים
לדורית שני ילדים, ארי והילה. ארי לימור שחיין מצטיין, חבר בנבחרת ישראל בשחייה ומאמן שחייה. הילה קרן, שחיינית עבר גם היא.
תארים והישגים
בוועידה ה-34 של מכבי ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה זלץ בתעודת הוקרה.
זלץ לימור חברה ב"וועדת נשים בספורט" של מכבי ישראל.
קרב חרונינגן
קרב חרונינגן התרחש בחודש האחרון למלחמת העולם השנייה בין 13 ל-16 באפריל 1945, בעיר חרונינגן שבהולנד. בצד התוקף הייתה הדיוויזיה הקנדית ה-2. מולה התגוננו ערב רב של חיילים, שהורכבו מלוחמים גרמנים, אנשי SS הולנדים ובלגים, ואנשי חיל אוויר גרמניים, שאיישו נשק נ"מ באזור כולו. הפיקוד הגרמני היה כושל, והחיילים לא פעלו יחד, דבר שהגביר את אי הסדר בשורות המגינים. הקנדים לעומתם היו מאומנים ומנוסים. הדיוויזיה כללה תשעה גדודי חי"ר, גדוד מכונות ירייה וגדוד סיור.
מטרות הצדדים הלוחמים
מטרת בעלות הברית - כחלק מהפלישה לגרמניה נעה הדיוויזיה הקנדית ה-2 צפון מזרחה לחפות על הכוחות שנכנסים לאדמת גרמניה ולפגוע בכיסי ההתנגדות האחרונים בהולנד.
אבי ברזילי
אבי ברזילי (נולד ב-1954) הוא עיתונאי ישראלי. בעבר כיהן כראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל ומנכ"ל חדשות 10.
קרב חרונינגן
הקרב
לאחר שעתיים של לחימה הכניעו הקנדים את ההגנה על הגשר ופרצו לפארק בחלק הצפוני של העיר, מקום בו היו בעבר חומות העיר העתיקה. לאחר יום של לחימה הצליחו הקנדים להתקדם לכיכר השוק, שם זכו להתנגדות כבדה ביותר, בעיקר על ידי מכונות ירייה שמוקמו בבתים בדרום השוק. הקנדים השתמשו בסיוע שריון על מנת להפיל את הבתים, והחלו נכנסים לחלקים הפנימיים של העיר.
אבי ברזילי
ביוגרפיה
ברזילי שירת ככתב צבאי וכתב לכלכלה בגלי צה"ל, עבר קורס קצינים ושימש ראש מחלקת החדשות של התחנה. לאחר שחרורו שימש עורך וכתב בערוץ הראשון ובקול ישראל. בהמשך עבד בידיעות אחרונות, ובתפקידו האחרון בעיתון שימש ראש דסק ועורך לילה ראשי. הוא כיהן כמנכ"ל משותף של קבוצת TV3 שהתמודדה ללא הצלחה במכרז להפעלת ערוץ 10.
קרב חרונינגן
הקרב
ב-16 באפריל נכנע הגנרל הגרמני, כשהיה ברור שהתנגדות נוספת היא חסרת תועלת.
אבי ברזילי
ביוגרפיה
בשנים 1996–2000 שימש עורך תוכניות הטלוויזיה "עובדה" בחברת טלעד, ולאחר מכן שימש עורך ראשי של התוכנית "אולפן שישי" בערוץ 2. ב-2005 מונה למנכ"ל חדשות 10 אך הודח לאחר מספר חודשים בתפקיד.
קרב חרונינגן
תוצאות הקרב וחשיבותו
בסיום הקרב היו לגרמנים כ-300 הרוגים לעומת 150 הרוגים קנדים. האוכלוסייה האזרחית ספגה נזק כבד - 100 אזרחים נהרגו ו-270 בניינים נהרסו. הכוחות הגרמניים שנותרו בחיים התפצלו לשניים- כ-5,200 חיילים נכנעו ונפלו בשבי, בעוד שאר הכוחות ברחו צפונה וחזרו להפגש עם הכוחות הקנדים בשדות קרב אחרים.
אבי ברזילי
ביוגרפיה
ב-2007 מונה לעורך ראשי של התוכנית "חדשות הספורט" בערוץ הספורט ושימש המנהל המקצועי של ספורט5 קולג', מכללה לתקשורת ספורט בשיתוף של ערוץ הספורט עם מכון וינגייט. ב-2012 מונה לעורך הראשי של תוכנית הטלוויזיה "יציע העיתונות" בערוץ הספורט ושימש בתפקיד עד 2015. ב-2016 מונה לראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל. בספטמבר 2017 עזב את גלי צה"ל ומונה לעורך הראשי בתוכניתם של לוסי אהריש ואודי סגל ברשת, שבועות ספורים לאחר מכן סיים את תפקידו.
ברזילי מתגורר בתל אביב-יפו, נשוי ואב לשלושה.
חצצון
חצצון (שם מדעי: Sagittaria), סוג השייך למשפחת כף הצפרדע, אשר כל סוגיה הם צמחי מים וביצה. מיני החצצון הם עשבים רבשנתיים בעלי קנה שורש, שגבעולם הזקוף והגבוה שקוע בחלקו התחתון במים, אולם העלים הנישאים עליו בולטים מעל פני המים. רוב המינים בסוג נפוצים באמריקה הצפונית,אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית אך גם באירופה,אסיה ואפריקה.
פיג'ו 402
פיג'ו 402 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שיוצר משנת 1938 ועד 1948. הרכב יוצר במספר רב של גרסאות: משפחתי, קופה, קבריולה, לימוזין, רודסטר, מסחרי ועוד. הרכב סופק עם מנוע 4 צילינדרים, בעל נפח של 2,142 סמ"ק, אורכו של הרכב הגיע ל-485 ס"מ ומשקלו ל-1,110 ק"ג. הרכב הגיע למהירות מרבית של 120 קמ"ש וצריכת הדלק של 8.7 ליטר ל-100 קילומטר.
מנוע "פיג'ו 402" הורכב בדגמי המשאית פיג'ו DMA שיוצרה בין השנים 1941–1948.
ב 1944 הופסק יצורו של הרכב, שהוחלף בדגם החדש: פיג'ו 403.
דורותי קוק
דורותי ג'וזפין קוק (באנגלית: Dorothy Josephine Coke; 11 באפריל 1897 – 1979) הייתה אמנית אנגליה, שנודעה בעבודתה כציירת מלחמה של העורף הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה ועבודה
דורותי קוק נולדה באסקס בשנת 1897, ואביה היה סוחר תה.
כשהייתה בת שבע עשרה נכנסה קוק לבית הספר לאמנות סלייד, שם המשיכה ללמוד לאורך כל מלחמת העולם הראשונה וזכתה בפרס על קומפוזיציה של דמויות. בקיץ 1918 הגישה דורותי קוק כמה סקיצות לוועדת זיכרון המלחמה הבריטית אך הצעתה נדחתה. זמן קצר לאחר מכן קנה האמן מיורהד בון שניים מציורי צבעי המים שלה לאוסף מוזיאון המלחמה, הוסיף אותן לאוסף ציורי אוליב מודי-קוק. בשנת 1919 נבחרה לחברה במועדון האמנות האנגלי החדש.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, דורותי קוק הייתה אמנית פופולרית וידועה. במהלך המלחמה קיבלה משימה מטעם הוועדה המייעצת לאומני המלחמה, לתאר את העבודה שמבצעות נשים בשירותים שונים.
במהלך המלחמה, בשנת 1943, היא נבחרה לחברה באגודה המלכותית לצבעי מים, לאחר שהפכה לעמיתה בשנת 1935.
לאחר המלחמה לימדה קוק אמנות במכללת ברייטון לאמנות עד פרישתה בשנת 1967.
ג'וזפה ג'ירוטי
ג'וזפה ג'ירוטי (באיטלקית: Giuseppe Girotti) (1905, אלבה (Alba) שבפיימונטה – 1945, דכאו) היה כומר, פרופסור לתאולוגיה וחסיד אומות העולם מאיטליה.
קורות חייו
ג'ירוטי היה בוגר בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים ומורה בסמינר תאולוגי בטורינו. במחקריו התמקד בספרי ישעיה וקהלת.
Confide in Me
Confide in Me (בעברית: בטח בי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג, מתוך אלבומה החמישי, Kylie Minogue. השיר יצא לאור ב-29 באוגוסט 1994, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
ג'וזפה ג'ירוטי
פעילותו בתקופת השואה
בספטמבר 1943, אחרי הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את צפון איטליה. מאותה עת ואילך התמקד ג'ירוטי בניסיונות להצלת יהודים באזור טורינו. הוא פעל בהתאם לאמונתו הדתית ותוך סיכון חייו ארגן מחבואים ליהודים במנזר בטורינו, מסמכי זהות מזויפים וכן נתיבי מילוט ליהודים מאיטליה לשווייץ. הוא ניסה להתגבר על פעילות הצבא השווייצרי נגד פליטים יהודים שניסו לחצות את הגבול לשווייץ באזור צפון איטליה.
Confide in Me
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבטורקיה, והשני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אדוואר בארטון, דייב סימן וסטיב אנדרסון והופק על ידי ברדר אין דה רית'ם. השיר הוא שיר בסגנון הטריפ הופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האינדי-פופ. השיר נכלל באלבום האוסף השני של קיילי מינוג,.
ג'וזפה ג'ירוטי
הכרה
ב-1995 העניק יד ושם לג'ירוטי את התואר חסיד אומות העולם.
Confide in Me
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הכסף בבריטניה, על סך מכירות של 200,000 עותקים.
ג'וזפה ג'ירוטי
הכרה
ב-2014 הוכרז ג'ירוטי כקדוש על ידי הקרדינל אנג'לו אמאטו, בשם האפיפיור פרנציסקוס. היום שהוכר כיום ההנצחה שלו הוא 1 באפריל, יום הירצחו.
ב-2016 הוצבה אבן נגף במקום מעצרו במרכז טורינו, ברחוב Via San Domenico (ליד כנסיית סן דומניקו ).
Confide in Me
וידאו קליפ
נכון לפברואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6.9 מיליון צפיות.
הארי המלין
הארי רובינסון המלין (באנגלית: Harry Robinson Hamlin) (נולד ב-30 באוקטובר 1951 בפסדינה שבקליפורניה) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות הופעתו בסדרת הטלוויזיה "פרקליטי אל איי".
קריירה
המלין למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן פנה לקריירת משחק. הופעתו הקולנועית הראשונה של המלין הייתה בסרט הקולנוע "Movie, Movie", לצדו של ג'ורג' סי סקוט ב-1978. הופעתו בסרט זיכתה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית ההופעה הראשונה הטובה ביותר. עם זאת, הוא פרץ לתודעה רק ב-1981, כשגילם את דמותו של פרסאוס בסרט הקולנוע "התנגשות הטיטאנים", בו שיחק גם לורנס אוליבייה. על אף הצלחתו של סרט זה, דשדשה הקריירה של המלין, עד שהצטרף ל"פרקליטי אל איי" ב-1986, בה גילם את דמותו של עורך הדין מייקל קיוזאק במשך חמש מתוך שמונה עונותיה של הסדרה. במשך שלוש שנים ברציפות, 1988, 1989 ו-1990 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
המלין ניסה למנף את הצלחתו ב"פרקליטי אל איי", אך ללא הצלחה מרובה. עיקר תפקידיו מאז עזב את "פרקליטי אל איי" היו בסרטי טלוויזיה ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות. רק בשנת 2004 זכה לתפקיד קבוע בסדרת טלוויזיה מצליחה, כשגילם את דמותו של אהרון אקולס ב"ורוניקה מארס". בשנת 2007 השתתף בגרסה האמריקאית של "רוקדים עם כוכבים".
בשנת 2015 השתתף בסרט "אחיות בדם". ביולי 2016 החל לשחק לצד ראיין פיליפה בסדרת האקשן של USA "על הכוונת" אשר נוצרה כעיבוד טלוויזיוני לספרו של סטיבן הנטר "Point of Impact". ביולי 2017 הסדרה שבה לעונה שנייה.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "האזור החם: אנתרקס"; הלוא היא העונה השנייה של סדרת האנתולוגיה של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. המלין גילם בסדרה את העיתונאי טום ברוקו, בעונה שכולה עוסקת בבהלת מעטפות האנתרקס, שהופצו בארצות הברית מיד לאחר אסון התאומים.
בשנת 2023 החל לשחק בסדרת הדרמה הגותית "מכשפות מייפייר".
חייו האישיים
המלין היה נשוי בעבר לשחקניות ניקולט שרידן ולורה ג'ונסון. מאז 1997 הוא נשוי לשחקנית ליסה רינה, ולזוג שני ילדים. להמלין ילד שלישי, מהשחקנית השווייצרית אורסולה אנדרס, ששיחקה לצדו ב"התנגשות הטיטאנים".
שדה קוליקובו
שדה קוליקובו (Куликово поле) הוא שטח ביפיפאן, שבמחוז טולה ברוסיה שבו התרחש קרב קוליקובו ב-8 בספטמבר 1380 ובן ניצח דמיטרי, אשר נודע בכינוי דונסקוי לאחר הקרב. שדה הקרב ממוקם בין נהרות נפריאדבה, קרסיבאיה מצ'ה ודון במרחק של כ-140 ק"מ מהעיר טולה ו-23 ק"מ מתחנת הרכבת פוליקובו. כיום, בשדה קוליקובו נמצא מתחם מוזיאונים הכולל עמוד בגובה 28 מטר בגבעה האדומה (Красный Холм) שנבנה בשנים 1848 עד 1850, וכנסיית זיכרון לכבודו של סרגיוס מראדונז' (נבנתה בשנים 1913–1918 על פי עיצוב מאת אלכסיי שצ'וסב) שהוא כיום מוזיאון שדה קוליקובו.
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת הוהנצולרן
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת הוהנצולרן (בגרמנית: Auguste Viktoria Prinzessin von Hohenzollern; 19 באוגוסט 1890–29 באוגוסט 1966), הייתה אשתו של מנואל השני, מלך פורטוגל, מלך פורטוגל האחרון.
ביוגרפיה
אוגוסטה ויקטוריה נולדה ב-19 באוגוסט 1890 בפוטסדאם, לוילהלם, נסיך הוהנצולרן ולמריה תרזה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של הנסיך לואיג'י, רוזן טראני ומתילדה לודוביקה, נסיכת בוואריה.
ב-4 בספטמבר 1913 התחתנה אוגוסטה ויקטוריה עם מנואל השני, מלך פורטוגל, שהודח בשנת 1910 בהפיכה צבאית שהביאה להקמת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה. לבני הזוג לא היו ילדים, ובשנת 1932 מת בעלה מנואל בלונדון. ב-23 באפריל 1939 התחתנה אוגוסטה ויקטוריה בשנית עם הרוזן רוברט דגלאס, אך גם מנישואים אלו לא היו לה ילדים. בשנת 1955 מת בעלה רוברט, וב-29 באוגוסט 1966 מתה אוגוסטה ויקטוריה באייגלטינגן.
ז'וזף קאיו
ביוגרפיה
קאיו היה בנו של שר בממשלות צרפת השמרניות בשנות ה-70 של המאה ה-19. לאחר שלמד משפטים ואחרי שהאזין להרצאות במכון למדע המדינה, הוא הצטרף לשירות המדינה ב-1888 כמבקר כספים, ושהה ברוב הקריירה הרשמית שלו באלג'יר. בהיותו מועמד מטעם המפלגה הרפובליקנית המתונה (Républicains modérés) בבחירות של 1898 במחוז סארת, נגד הדוכס דה לה רושפוקו-ביזאצ'ה (Duc de la Rochefoucault-Bisaccia), הוא נבחר ל ב-12,929 קולות מול 11,737. הוא הפך ל בממשלתו של, ולאחר נפילתה מונה מחדש לתפקיד שר רק בממשלת קלמנסו של 1906, פעם נוספת כשר האוצר. ב-22 במאי 1907, במהלך, הגיש קאיו הצעת חוק בנושא הונאה ביין. הטקסט שהוגש לפרלמנט קבע הצהרה שנתית על היבול על ידי הכורמים, איסור על המתקת מחזור שני, ובקרה ומיסוי על רכישות סוכר.
ב-1911 הפך לראש ממשלה. בתור מנהיג הרדיקלים, הוא העדיף מדיניות של פיוס עם גרמניה בתקופת ראשות הממשלה שלו מ-1911 עד 1912, שהובילה לשמירת השלום במהלך המשבר המרוקאי השני של 1911. הוא ושריו נאלצו להתפטר ב-11 בינואר 1912, לאחר שנחשף כי ניהל משא ומתן בחשאי עם גרמניה ללא ידיעת הנשיא.
אף על פי כן, הודות לתכונותיו שאינן מוטלות בספק כאיש כספים, הוא נשאר פוליטיקאי חשוב בפוליטיקה הצרפתית. הוא נאבק בהצעת חוק שירות חובה בן שלוש השנים (Loi des Trois ans) בעיקשות מרבית. אף שלבסוף הצעת חוק זו הפכה לחוק, הוא זה שהביא לבסוף, בהיבט הכספי של אותו חוק, לנפילתה של ממשלת לואי בארטו בסתיו 1913.
בזמן שההסכמה הלבבית הייתה בתוקף, לא התאפשר לקאיו לשוב לתפקיד ראש הממשלה, אבל הוא הצטרף לממשלת גסטון דומרג, שקמה לאחר נפילת ממשלת בארטו, כשר האוצר. כמומחה פיננסי, הוא הזדהה זה מכבר עם רפורמה גדולה והכרחית במדיניות הפיסקלית של צרפת - קבלת העיקרון של מס הכנסה. במשך כל חורף 1913, הוא פעל למען עיקרון זה. התמיכה שלו במס הכנסה, ותמיכתו הלא-ודאית והבלתי יציבה ברעיונות פרולטאריים, הדאיגו את כל הגורמים השמרנים במדינה, ולאורך כל החורף הוא הותקף בחריפות הולכת וגוברת מבימת הנואמים ודרך העיתונות. התקפות אלה הפכו חריפות ביותר בסדרת חשיפות בעיתון לה פיגארו שהיו בעלות אופי אישי פחות או יותר.
בשנת 1914 החל לה פיגארו לפרסם מכתבי אהבה שנשלחו על ידי קאיו לאשתו השנייה בזמן שהיה עדיין נשוי לאשתו הראשונה. במרץ 1914, ירתה מאדאם קאיו למוות ב, עורך לה פיגארו, וקאיו התפטר מתפקיד שר האוצר. ביולי 1914, זוכתה מאדאם קאיו בטענה שהיא ביצעה פשע תשוקה ("crime passionel").
קאיו הפך למנהיג מפלגת שלום באספת הנבחרים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר שליחות באמריקה הדרומית, הוא חזר ב-1915, ומיד החל לעשות שתדלנות. הוא מימן עיתונים, ועשה כל שביכולתו מאחורי הקלעים כדי לבסס את מעמדו. הוא התרועע עם אנשים כדוגמת ו שנחשבו כבוגדים בעיני הציבור הצרפתי. באביב 1917, הוא הפך בעיני הציבור ל"התבוסתן" (l'homme de la défaite), האיש שהיה מוכן להגיע לשלום פשרה עם גרמניה על חשבון בריטניה הגדולה. בסופו של דבר, עלייתו של קלמנסו לשלטון חיסלה את כל תקוותיו. היא הובילה למעצרו בגין בגידה ב-1917 וב-1920, לאחר עיכוב ארוך, הוא הורשע בבגידה מדינית על ידי בית המשפט העליון של הסנאט, ונידון לשלוש שנות מאסר, התקופה שכבר ריצה. כמו כן נאסר עליו להתגורר בשטח צרפת למשך חמש שנים ונשללו ממנו זכויות אזרח למשך עשר שנים.
שמו טוהר שוב בתחילת 1925, והוא מונה שוב לשר האוצר, אך ביולי של אותה שנה הוא פוטר בשל מדיניות שמרנית בתחום הכספים. בשנים 1925–1940 היה יושב ראש ועדת הכספים בסנאט ומילא תפקיד בהפלת ממשלותיו של לאון בלום. הוא דגל בהתקרבות לגרמניה הנאצית ותמך בהסכם מינכן.
ז'וזף קאיו קבור בבית הקברות פר לשז בפריז.
עבדות באפריקה
העבדות באפריקה הייתה נפוצה מאז העת העתיקה, ונמשכת בה עד היום במספר מדינות. את העבדות ניתן לחלק לעבדות שנוגעת לייצוא עבדים ממדינות אפריקה לשאר העולם וכן עבדות נוספת המתרחשת בתוך המדינות ביבשת אפריקה.
עבדות חוץ אפריקאית כוללת בתוכה סוגים שונים של סחר בעבדים אפריקאים ושליחתם מחוץ לאפריקה. קיום הסחר השפיע באופן ניכר על עיצובן של מדינות אפריקה וכן על אוכלוסיות רבות בשאר מדינות בעולם. סוגי סחר העבדים המשמעותיים ביותר כוללים את סחר העבדים הערבי וסחר העבדים הטרנס אטלנטי. שני סוגי סחר אלו מתייחסים לתקופה שנמשכה מימי הביניים לתחילת המאה ה-20, ובה עבדים אפריקאים היו מוצר הייצוא העיקרי מאפריקה, ולכן היוו את התשתית הכלכלית של מדינות אפריקה במשך דורות. במשך תקופה זו נלכדו ושועבדו מיליונים מתושביה השחורים של אפריקה בידי סוחרי עבדים, והועברו בכפייה לארצות האסלאם ולאמריקה. חשוב לציין כי סחר בעבדים ועבדות ייצוא באופן כללי היו קיימים גם לפני תחילת סחר העבדים הערבי והטרנס אטלנטי. לאומים מסוימים כמו אשנטי הממוקמים בדרום גאנה של ימינו ויורובה הממוקמים בניגריה המודרנית היו מעורבים בסחר העבדים באופן משמעותי. בטנזניה חטפו וכלאו אנשים כדי למכור אותם כעבדים ועסקו בשליחתם לארצות אחרות מעבר לאוקיינוס. ההיסטוריונים ג'ון ט'ורנטון (John K. Thornton) ולינדה הייווד (Linda Heywood) מעריכים כי 90% מהעבדים שנחטפו ונמכרו לאירופאים נשלחו כחלק מסחר העבדים הטרנס אטלנטי.
עבדות פנים אפריקאית גם היא בעלת משמעות רבה לעיצוב פני אפריקה. מערכות השעבוד באפריקה עצמה היו נפוצות בחלקים רבים בהתאם לשאר מערכות השעבוד שהיו נהוגות בכלל העולם העתיק. בדומה למושג העבדות ברומא העתיקה ניתן לראות כי מאפיינים של סוגי עבדות שונים היו זהים לדרך ביטויים במדינות אפריקה. ניתן היה לקבל עבדים בירושה או במתנה, היה ניתן לקנות עבדים שבויי מלחמה, מנהג חטיפת העבדים היה נהוג, היו קיימות שושלות של עבדים שנולדו בבתי אדוניהם וגודלו שם וכן עבדים אחרים אשר הגיעו לעבדות בגין אי־פירעון חוב או כעונש על מעשי פשע שעשו. בכללותו נושא השעבוד נמצא כאמצעי ביסוס למעמדות חברתיים. כך אנשי המעמד הגבוה שאפו להיות בבעלות מספר רב של עבדים ובהתאמה העבדים עצמם היוו את המעמד הנחות ביותר ביבשת. אבן בטוטה, שהיה חוקר מוסלמי ידוע אשר פרסם את תיאורי מסעותיו ברחבי העולם, ביקר בממלכה העתיקה של מאלי באפריקה באמצע המאה ה-14, ודיווח כי התושבים התחרו ביניהם על כמות העבדים והמשרתים שהיו בבעלותם כסמל לעוצמה וכוח. בטוטה בעצמו קיבל כחלק מקבלת אורחים ילד בתור עבד, כמתנה מהמכובדים המקומיים. מאפיין זה מבטא את הביסוס הכלכלי והחברתי בעזרת השעבוד.