cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיזילבאש
בשנים 1503–1512 המשיך אסמאעיל ספווי את מסע כיבושיו עד להשגת שליטה באזור פרס. הספווים הפעילו תעמולה בשם השיעה בקרב השבטים הטורקמניים של אסיה הקטנה בהצלחה גדולה ומרבית צבאו של אסמאעיל בפרס הורכב מבני שבטים אלו. כאורתודוקסים סונים היו לעות'מאנים סיבות אידאולוגיות לחשוש מחדירת השיעים לשטחם, אך גם פוליטיות בשל החשש למעבר שטחים באסיה הקטנה, מחסות עות'מאנית לחסות ספווית. סכנה נוספת נבעה מהתפשטות האמונה השיעית לאורך הגבולות באזור הרי הטאורוס אשר נתונים היו במחלוקת בין העות'מאנים לממלוכים. באיזיט השני, שכיהן כסולטאן האימפריה העות'מאנית בעת ההיא, היה ער לסכנה וגירש ב-1502 אלמנטים שיעיים רבים מאסיה הקטנה לאזור מוראה. כמו כן הציב חילות משמר בגבול המזרחי, בעיקר בין השנים 1507–1508, בהן נתון היה השאה אסמאעיל במלחמה עם נסיך אלביסטן וכבש שטחים נרחבים מכורדיסטן.
בהמשך, אימץ באיזיט השני קו פייסני מול קריאות התגר של אסמאעיל. ב-1511 החמיר המצב באימפריה, כאשר מרד שיעי פרץ באזור טקה (Tekke) שבאסיה הקטנה, שעד לאותה תקופה היה אזור הטרודוקסי. המורדים הגיעו עד העיר בורסה לפני שהובסו וראשיהם הוצאו להורג. הנסיך סלים בנו של באיזיט דרש פעולה תקיפה נגד אסמאעיל, זכה בתמיכת היניצ'רים וב-24 באפריל 1512 אילץ את אביו לוותר על כיסאו ועלה לשלטון כסולטאן סלים הראשון. לאחר ייצוב שלטונו פנה סלים הראשון להילחם באימפריה הספווית. ב-1514 הביס סלים הראשון את אסמאעיל ספאווי בקרב צ'לדיראן וכבש את תבריז, אזור עיראק של ימינו ומזרח אנטוליה. בהמשך, נסוגו העות'מאנים מתבריז, אך נשארו בעיראק ובמזרח אנטוליה. כך נקבע הגבול בין שתי האימפריות אשר חלקו משמש כגבולה המערבי של איראן גם בימינו.
עטלפון ריפל
עטלפון ריפל (שם מדעי: Pipistrellus rueppellii) הוא עטלף ממשפחת הנשפוניים, הקרוי על שמו של אדוארד רופל – חוקר טבע גרמני בן המאה ה-19. מין זה מקורו באפריקה.
תיאור המין
גודלו של עטלפון ריפל הוא כעשרה סנטימטרים, ומשקלו כשבעה גרם. זנבו יכול להגיע עד אורך 3.8 סנטימטרים, וזרועותיו עד 3.4 סנטימטרים. פרוותו של העטלפון, המצויה על חלקי הגוף העליונים, עדינה וצפופה. חלקו העליון של הגוף בגוון חום כהה, ואילו חלקו התחתון בצבע לבן. כנפיו של עטלפון ריפל קצרות יחסית ורחבות, וצבען חום. הגפיים, הזנב והגרון שחורים, ואוזניו ארוכות ובגוון חום כהה. מין זה שייך לסוג עטלפון אך לעיתים נחשב למין יחיד בסוג vansonia.
מקור השם
עטלפון ריפל נושא את שמו של הזואולוג והחוקר אדוארד רופל, שלא מעט בעלי חיים קרויים על שמו. למשל: שועל החולות, חומט גמד או סבכי שחור-גרון (Sylvia rueppellil).
מזון ותנאי מחיה
עטלפון ריפל ניזון מחרקים, כגון זבובים ופרפרים, המרוכזים בדרך כלל מעל מקווי מים. לפיכך, אחת הפעולות הנעשות לצורך שמירה על מין זה היא הגנה על מקווי מים פתוחים.
עטלפון ריפל שוכן גם בסדקים, בסלעים ובבניינים מסוגים שונים. בכל אתר נצפים רק פרטים בודדים שלו.
תפוצה
עטלפון ריפל מגיע במקור מאפריקה, והוא מצוי לרוב באזורים מדבריים ויבשים, כמו: זימבבואה, זמביה, מלוואי וקונגו.
אוכלוסיית עטלפון הריפל בישראל מונה מאות בודדות של פרטים. העטלפון נצפה באזור הצפון, בעיקר בחיפה, ומעל בריכות בשולי דרום ים המלח ומצפון לערבה. נוסף על כך נצפה העטלפון בנחל בשור, בנחל צין ובאילת.
בשנת 2012 נאסף עטלפון ריפל פצוע שנמצא באזור תחנת הכוח רוטנברג בקרבת הגן הלאומי באשקלון, והועבר לטיפול בבית החולים לחיות בר.
תסמונת המדור
תסמונת המדור או תסמונת לחץ מדורי היא מצב שבו לחץ מוגבר בתוך אחד התאים האנטומיים של הגוף גורם למחסור באספקת דם מספקת לרקמות בשטח זה. ישנם שני סוגים עיקריים של תסמונת המדור: חריפה וכרונית. לרוב, בתסמונת מעורבים תאים של הרגל או של הזרוע.
הסימפטומים של תסמונת המדור החריפה יכולים לכלול כאב חמור, לקות בפעילות לבבית, ירידה ביכולת התנועה, חוסר תחושה או להתבטא בצבע חיוור של הגפה הנגועה. היא נפוצה ביותר בעקבות טראומה פיזית כגון שבר בעצם או פציעה. מצב זה יכול להתרחש גם בעקבות חזרת זרימת הדם לאחר תקופה של זרימת דם לקויה. האבחון מתבסס בדרך כלל על ידי תשאול המטופל. הטיפול נעשה על ידי ניתוח פסיוטומיה שהושלמה במיידי, ואם לא מטופלים בתוך שש שעות, עלול להיגרם נזק קבוע לשריר או לעצב.
תסמונת המדור הכרונית לרוב תכלול כאב במהלך פעילות ספורטיבית, כזו הדורשת פעילות חוזרת ונשנית של קבוצת שרירים כלשהי כמו ריצה, רכיבה על אופניים ושחייה. לרוב, התסמינים נעלמים בעת מנוחה. מצבים אחרים, כמו שברי מאמץ ודלקות בגיד, עלולים להתבטא בסימפטומים דומים. הטיפול יכול לכלול פיזיותרפיה או, במידת הצורך – ניתוח.
תסמונת המדור החריפה מתרחשת אצל כ-3% מהסובלים משבר באמה. שיעורי תסמונת המדור באזורים אחרים בגוף ובמקרים כרוניים אינם ידועים. התופעה מתרחשת לעיתים קרובות אצל אנשים מתחת לגיל 35, ולרוב אצל גברים. היא תוארה לראשונה בשנת 1881 על ידי ריצ'רד פון וולקמן. בנוסף, תסמונת המדור החריפה שאינה מטופלת כראוי עלולה לגרום לכוויצה של וולקמן.
סימנים וסימפטומים
תסמונת המדור יכולה להתפתח לאחר פציעות טראומטיות, כגון תאונות דרכים או בעקבות פעילויות ספורט דינמיות. לעיתים רחוקות, תסמונת המדור החריפה יכולה להתפתח לאחר פגיעה קלה יחסית, או עקב בעיה רפואית אחרת. הרגליים והאמות הן האזורים השכיחים ביותר אשר מושפעים מתסמונת המדור. אזורים אחרים של הגוף כגון ירך, הישבן, היד, וכף הרגל יכולים להיות מושפעים גם כן.
חריפה
ישנם חמישה סימפטומים שמקושרים לתסמונת המדור החריפה: כאב, נמלול, שיתוק, חיוורון, והפרעת קצב לבבית. כאב ונמלול הם הסימפטומים המוקדמים של תסמונת המדור.
איבר המושפע מתסמונת המדור מורגש לעיתים קרובות בעת מישוש עמוק.
כרוני
הסימפטומים של תסמונת המדור הכרונית כוללים נמלול, תחושת עקצוץ או כאב המתואר ככאב שורף, חד או דוקר. כאב זה יכול להופיע למשך חודשים, ובמקרים מסוימים גם למשך תקופה של שנים, והוא מוקל בעזרת מנוחה. ניתן להבחין גם בחולשה מתונה באזור הנגוע. תסמינים אלה נגרמים בעקבות פעילות וכוללים תחושה של לחצים קיצוניים בשרירים הפגועים ולאחריהם תחושת צריבה כואבת אם הפעילות נמשכת. לאחר הפסקת פעילות גופנית, הלחץ בתא יקטן תוך מספר דקות, ותהיה הקלה בסימפטומים הכואבים. הסימפטומים מתרחשים בסף מסוים של פעילות גופנית אשר משתנה מאדם לאדם, אשר עקבי למדי עבור אותו אדם מסוים. סף זה יכול לנוע בין 30 שניות עד לכ-10–15 דקות לאדם. תסמונת המדור הכרונית מתרחשת בדרך כלל ברגל התחתונה, כאשר המדור הקדמי הוא המדור המושפע ביותר. צניחת כף הרגל היא תופעה שכיחה של תסמונת המדור הכרונית.
סיבוכים
אי-צמצום הלחץ המדורי עלול להוביל לנמק בתא האנטומי הנגוע, מאחר שיכולת הדם להיכנס לכלי הדם הקטנים ביותר בתא (נימיות) תדעך. המצב עלול להדרדר עד להיפוקסיה, כלומר חוסר כללי של חמצן בדם. ללא מספיק חמצן, הרקמות ימותו. במקרים קיצוניים אף יותר, זה יכול להחריף עד לכוויצה של וולקמן בגפיים המושפעות, בהליך שהוא קבוע ובלתי הפיך. סיבוכים אחרים שדווחו כוללים פגיעה נוירולוגית או נמק של האיבר המושפע. תסמונת כאב אזורי מורכב, תמס שריר ואי ספיקת כליות הם סיבוכים אפשריים גם כן. בחלק מהמקורות, תמס השרירים מקושר בכ-23% מהחולים עם תסמונת המדור החריפה.
חריפה
הגורם הנפוץ ביותר לתסמונת המדור החריפה הוא שבר של העצם, המהווה בין 69% ל-75% מהמקרים המדווחים. חשוב לציין, אין הבדל בשכיחות של תסמונת המדור בין שברים פתוחים לבין שברים סגורים. תסמונת המדור המתרחשת בגפיים התחתונות נמצאה בשכיחות של כ-2% עד 9% בשברים בעצם השוקה שהיא אחת מעצמות השוק. פגיעה ישירה בכלי הדם יכולה להוביל לתסמונת המדור בעקבות צמצום אספקת הדם לרקמות הרכות. ירידה זו באספקת הדם יכולה לגרום לסדרה של תגובות דלקתיות המובילות לנפיחות של הרקמות הרכות. דלקת כזו יכולה להחמיר עוד יותר בעקבות טיפול רה-פרפוזיה. מכיוון ששכבת החיתולית (פאצ'יה) המגדירה את תא הגפיים אינה מתמתחת, כמות קטנה של דימום לתוך התא, או נפיחות של השרירים בתוך התא, יכול לגרום ללחץ לעלות מאוד. הזרקת תוך ורידית, תחבושת גבס, דחיסת איברים ממושכת ותסמונת מעיכה עלולות לגרום לתסמונת המדור. לחולים המטופלים בעזרת טיפול נוגד קרישה יש סיכון מוגבר לדימום תוך תאי.
תסמונת מדור בטני מתרחשת כאשר הלחץ התוך בטני הוא מעל 20 מ"מ כספית ולחץ הזילוח הבטני הוא פחות מ-60 מ"מ כספית. לתסמונת זו קשורים אי תפקודים של איברים מרובים. ישנם גורמים רבים לתסמונת מדור בטני, אשר ניתן לפרוט לשלושה מנגנונים עיקריים: ראשוני - דימום פנימי ונפיחות ; משני - החלפת נוזל תדיר כסיבוך לא מכוון של החייאה, המוביל למיימת ועלייה בלחץ התוך-בטני ; ומנגנון חוזר ונשנה - תסמונת מדור שחזרה לאחר הטיפול הראשוני בתסמונת מדור משנית.
כרוני
כאשר תסמונת המדור נגרמת על ידי שימוש חוזר של השרירים, היא ידועה בשם תסמונת מדור כרונית. לרוב, זה לא מקרה חירום, אבל פגיעה בזרימת הדם עלולה לגרום לנזק זמני או קבוע לעצבים ולשרירים סמוכים.
פתופיזיולוגיה
בגוף אדם נורמלי, זרימת הדם ממערכת העורקים (לחץ גבוה) למערכת הורידים (לחץ נמוך) דורשת מפל לחצים תקין. כאשר הלחץ איננו תקין, זרימת הדם מן העורק אל הווריד מצטמצם. מצב זה גורם לדם ולנוזל הדמי לדלוף מהנימים לתוך הרווחים בין התאים של הרקמות הרכות, אשר גורם לנפיחות בחלל הבין-תאי ולעלייה בלחץ רקמתי. הנפיחות של החלל הבין-תאי והרקמות הרכות סביב כלי הדם מגביר את הלחץ, מה שגורם ליותר נוזלים לחדור לרווחים הבין-תאיים, מה שמוביל אף לדחיסה נוספת. במצב קיצוני, מצב זה עלול להוביל לחוסר חמצן מספק ברקמות הרכות (איסכמיה של הרקמות) ולנמק. עקצוץ ותחושה חריגה (נמלול) יכולים להופיע החל מ-30 דקות מתחילת איסכמיה של הרקמה, ונזק קבוע יכול להתרחש החל מ-12 שעות מתחילת הפגיעה.
אבחנה
תסמונת המדור היא אבחנה קלינית, כלומר בדיקה של גורם רפואי ובדיקת ההיסטוריה של המטופל מספיקים בדרך כלל כדי לאפשר את האבחנה. מלבד הסימפטומים האופייניים, מדידת לחץ תוך-מדורי יכולה גם היא להיות חשובה לאבחון. הבדיקה נעשית על ידי מתמר המחובר לקטטר המוכנס לעומק של כ-5 ס"מ לתוך אזור הפציעה. עדות ללחץ הגבוה מ-30 מ"מ כספית בלחץ הדיאסטולי יכולה להעיד על תסמונת המדור. עבור חולים עם לחץ דם נמוך, מדידת לחץ של 20 מ"מ כספית יותר מאשר הלחץ התוך-מדורי יכול להעיד על תסמונת המדור.
חריפה
שלב ראשון - יש להסיר כל פרוצדורה אשר יוצרת לחץ ודחיסה חיצונית (חבישה, יציקות אורתופדיות או תחבושות המיושמות על האיבר המושפע). הסרת תחבושת גבס יכולה להפחית את הלחץ התוך-מדורי בעד כ-65%, ולאחריו הסרת חבישות יועילו בהפחתה של כ-10-20% נוספים. לאחר הסרת הדחיסה החיצונית האיבר צריך להיות ממוקם בגובה של הלב. יש לעקוב אחר הסימנים החיוניים של המטופל. אם המצב הקליני אינו משתפר, אז ייתכן ויש צורך בביצוע ניתוח פסיוטומיה על מנת לשחרר לחץ תוך-מדורי. יש צורך בחתך גדול מספיק שישחרר לחץ תוך-מדורי. הליך כירורגי זה מבוצע בתוך חדר ניתוח תחת הרדמה כללית או מקומית.
כרוני
טיפול בתסמונת מדור כרונית יכול לכלול הפחתה בפעילות גופנית, או עיסויים, תרופות נוגדי דלקת שאינם סטרואידים ופיזיותרפיה. תסמונת מדור כרוני ברגל התחתונה ניתן לטיפול באופן שמרני או כירורגי. טיפול שמרני כולל מנוחה, תרופות אנטי דלקתיות, ושחרור לחץ באופן ידני. הגבהה של האיבר המושפע מתסמונת המדור היא חיונית, שכן מהלך זה מוביל לירידה בזילוח הדם אל האזור המושפע. באופן אידיאלי, האיבר המושפע צריך להיות הממוקם בגובה של הלב. יש להימנע משימוש במכשירים המייצרים לחץ חיצוני על האזור, כגון חוסמי עורקים, תחבושות גבס, ותחבושות הדוקות. אם התסמינים נמשכים לאחר טיפול שמרני או אם אדם אינו רוצה לוותר על הפעילות הגופנית שמביאה לסימפטומים, ניתן לטפל בתסמונת המדור גם על ידי ניתוח בשם ניתוח פסיוטומיה.
מחקר צבאי שנערך בשנת 2012 מצא כי הכוונת מטופלים הסובלים מתסמונת מדור כרונית לשינוי טכניקת הריצה שלהם, בדגש על שינוי טכניקת שימוש בכף הרגל בעת ריצה, שיפרה את הסימפטומים. יש צורך במעקב כדי לאשר את ממצאי המחקר.
תחזית
לפי מחקר אחד, שיעור ניתוח פסיוטומיה אצל הסובלים מתסמונת מדור חריפה עומד על טווח שבין 2% ל-24%. גורם התחזית המשמעותי ביותר בחולים עם תסמונת מדור חריפה הוא זמן האבחון.
אפידמיולוגיה
במקרה אחד שנחקר, מתוך 164 חולים שאובחנו עם תסמונת מדור חריפה, ל-69% מהחולים היה שבר באזור המושפע. מחברי מאמר זה גם חישבו שכיחות שנתית של תסמונת מדור חריפה, והראו כי התסמונת שכיחה אצל כ-1 עד 7.3 אנשים מתוך 100,000. ישנם הבדלים משמעותיים בשכיחות של תסמונת מדור חריפה על פי גיל ומין. בעקבות נזק פיזי דומה, מטופל מבוגר צפוי לפתח תסמונת מדור חריפה בשכיחות גבוהה יותר מאשר אדם צעיר. לגברים סיכוי גבוה פי 10 מנשים לפתח תסמונת מדור חריפה. הגיל הממוצע של תסמונת מדור חריפה בגברים הוא 30 שנים בעוד הגיל הממוצע הוא 44 שנים עבור נשים.
אולימפיאדת השחמט 1968
נבחרת ישראל
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת זכתה במקום ה-18.
כריס ובר
בשנת 2021 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
ארבעת המפחידים
ביוגרפיה בדיונית
המכשף וגברת מארוול גייסו את הלוכד ואת המעניש - רובוט בשירות גלקטוס - לצוות, ונאבקו בארבעת המופלאים. בראותם כי דוקטור דום (למעשה ריד ריצ'רדס בגופו של דום) מנהיג את ארבעת המופלאים, המכשף נכנע למניעת סיכון מיותר. הצוות הבא כלל את המכשף, אשתו של המכשף הידועה בתור הסלמנדרה, הידרו-מן, הלוכד ובתו של המכשף כמרגלת. המכשף הדיח את הלוכד, ובגלל מרד בתו של המכשף, ארבעת המופלאים הביסו את ארבעת המפחידים. הקבוצה חזרה, וכללה את המכשף, הידרו-מן, הלוכד וטיטניה. הם שתלו מתקן האזנה ופצצה בחלליתו של מיסטר פנטסטיק, הביסו את האישה הבלתי-נראית בטיטאן ולכדו אותה שם. בעוד ארבעת המופלאים בכדור הארץ, ארבעת המפחידים הפעילו את הפצצה.
מארוול עכשיו!
יחד עם דוקטור קרל מלוס וקלו, המכשף יצא לשחרר את קרנג' מהכלא בתקווה שהוא יהיה החבר הרביעי. עם זאת, קסדי היה מארח לא יציב, לכן קלו והמכשף מיזגו את קרנג' עם דוקטור מלוס. הם נאבקו בספיידרמן, ובמהלך הקרב, המכשף איבד שליטה על מלוס\קרנג'. הוא דקר את קלו עם סכין ויברניום שמצא במחבוא של המכשף. קלו התפוצץ, וגרם לסימביוט לעבור למכשף. עם זאת, הסימביוט עזב את המכשף לטובת קסדי, אשר התמזג עם הסימביוט והרג את מלוס. לפני שהספיק להרוג את המכשף, ברק מגופו המפוזר של קלו פגע בו. בעקבות אירועים אלו, המכשף נלקח למעצר. המכשף ברח, והקים צוות של ארבעת המפחידים עם צוות ההריסה, אך ללא פליידרייבר. הצוות תקף את הדבר ואת ג'וני סטורם חסר הכוחות בכיכר טיימס. ארבעת המופלאים כמעט הובסו, עד הגעת צוות ארבעת המופלאים של איש הנמלה. ארבעת המפחידים נלקחו למעצר, אך המכשף גילה כי הם רק חלק ממתקפה גדולה.
כריס ובר
ראשית חייו
את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון DCDS שבדטרויט. תחת הובלתו זכה התיכון בשלוש אליפויות כדורסל רצופות של מדינת מישיגן. בשנתו האחרונה בתיכון, הציג ובר ממוצעים מרשימים של 29.4 נקודות ו- 13 ריבאונדים למשחק, תוך שהוא נבחר בסיומה ל-"מר הכדורסל של מישיגן" לעונת 1990-1991.
עם סיום לימודיו בתיכון, עבר ובר לשחק באוניברסיטת מישיגן שם שיחק במשך שנתיים. במישיגן, הוביל ובר את חבורת השחקנים שנודעה בכינוי "החמישייה האגדית" החמישייה כללה את ג'וואן האוורד, ג'יילן רוז, ג'ימי קינג, ריי ג'קסון ואת ובר עצמו. כולם שחקני שנה ראשונה 1991. החמישייה הצליחה להביא את נבחרת הכדורסל לגמר ה-NCAA פעמיים, כשהיא מפסידה בשתיהן. שחקני "החמישייה האגדית", נהגו ללבוש מכנסי ספורט "זרוקים" ונעליים שחורות, מה שהביא לתפיסתם כמביאי אווירת היפ-הופ למשחק, תפיסה התרמה לפופולריות הרבה לה הם זכו. ארבעה משחקני החמישייה (ובר, רוז, הווארד וקינג) הפכו בהמשך דרכם לשחקני NBA.
במשחק גמר האליפות שנערך ב-חמישה באפריל, 1993, מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ביקש ובר פסק זמן 11 שניות לסיום המשחק, כשלקבוצתו לא נותרו עוד פסקי זמן לקחת, וכשמישיגן פיגרה ב-2 נקודות בלבד, 73-71. מעשה זה גרר עבירה טכנית נגד מישיגן, והכריע למעשה את המשחק לטובת קרוליינה הצפונית. האירוע סימן את סוף קריירת הכדורסל של ובר בקולג'ים, קריירה במהלכה זכה במספר תארים אישים. תארים אלו נלקחו מובר מאוחר יותר בעקבות חשדות למעורבות של ובר בענייני הימורים והתנהלות לא חוקית שלו במסגרת משחקיו עם אוניברסיטת מישיגן.
גולדן סטייט ווריורס
ובר נבחר ראשון בדראפט של 1993 על ידי האורלנדו מג'יק, ועוד באותו ערב הועבר לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לפני הארדוויי ושלוש בחירות סיבוב ראשון עתידיות בדראפט. בשנתו הראשונה בליגה הציג ובר ממוצעים של 17 נקודות ו- 9.1 ריבאונדים למשחק וזכה בפרס רוקי השנה ב-NBA. לובר היה חלק חשוב בהובלת הווריורס בחזרה למשחקי הפלייאוף באותה שנה. למרות זאת, בין ובר ומאמנו דון נלסון, שרר סכסוך ממושך. מקור סכסוך זה היה ברצונו של האחרון להפוך את ובר לשחקן פנים, וזאת על אף יכולות השליטה והמסירה המצוינות שלו (בהתחשב בגובהו - 2.08 מטרים). בסוף אותה שנה ניצל ובר סעיף בחוזה שלו שאיפשר לו שלא להמשיך לשחק במדי הקבוצה, תוך שהוא מצהיר כי אין בכוונתו לשוב אליה עוד. בהיעדר אפשרויות רבות, הסכימה הקבוצה לעסקת חילופין, בשולחה את ובר לוושינגטון בולטס, בעבור הפאוור פורורד טום גוואליאוטה ושלוש בחירות סיבוב ראשון עתידיות בדראפט. ב-2008 חזר ובר לשחק בקבוצה.
וושינגטון בולטס/ויזארדס
בשנתו השנייה בליגה עבר לשחק בוושינגטון בולטס, בה שיחק שלוש עונות, ואיחד כוחות עם חברו למכללה במישיגן, ג'וואן הווארד. בעונת 1995-1996, נפצע ובר והוגבל עד כדי משחק ב-15 משחקים בלבד באותה עונה. לאחר החלמתו מהפציעה ושובו לשחק, נבחר לנבחרת האולסטאר בשנת 1997. בשנה זו הוביל ובר את הוויזארדס לפלייאוף בפעם הראשונה מזה 9 שנים, אך הקבוצה הודחה על ידי השיקגו בולס של מייקל ג'ורדן. עד לסוף 1998, ביסס ובר את היותו פאוור פורוורד (עמדה מספר 4) מצוין, אך זמנו בקבוצה תם.
סקרמנטו קינגס
ב-14 במאי 1998, הועבר ובר לסקרמנטו קינגס תמורת מיץ' ריצ'מונד ואוטיס ת'ורפ. בתחילה לא חפץ ובר במעבר שכן סקרמנטו נודעה כקבוצה חלשה מזה שנים רבות. ובר אף פרסם שכמעט ולא עלה למטוס ממישיגן לסקרמנטו, אך אביו שכנע אותו לבסוף להצטרף לקבוצה. עם הגיעו לסקרמנטו, החתימו הקינגס גם את הסנטר ולאדה דיבאץ, ובחרו בדראפט את הרכז ג'ייסון ויליאמס. בעונת 1998-1999 הקצרה (עונת השביתה בליגה), סקרמנטו העפילה לפלייאוף וכמעט והדיחה באופן מפתיע את יוטה ג'אז, וכוכביה קארל מלון וג'ון סטוקטון. בשנים הבאות, הקינגס בהובלתו של ובר הפכה לקבוצה מרשימה שנחשבה למועמדת לזכייה באליפות ה- NBA. ובר נבחר למשחק האולסטאר ב- 2000 ו- 2001, תוך שהוא מחזק את מעמדו כאחד מהפאוור-פורוורדים הטובים ביותר בליגת ה- NBA. עונתו הטובה ביותר של ובר הייתה עונת 2000-2001, בה הציג ממוצעים מצוינים של 27.1 נקודות ו- 10 ריבאונדים למשחק.
ב- 27 ביולי 2001, חתם ובר על חוזה חדש עם סקרמנטו בערך של 127 מיליון דולר אמריקני למשך שבע שנים. חוזה שזכה לביקורות וגרר הדיינות ביכולותיו, משכורתו הגבוהה ופציעותיו הרבות של ובר, כמו גם ביכולותיה הטובות של הקבוצה גם בהיעדרו של ובר מהמשחק. למרות זאת ביקורות אלו, בשנת 2002, הוביל ובר את סקרמנטו לעונה מצוינת שהסתכמה במאזן של - 61 ניצחונות ו- 21 הפסדים בלבד. בעונה זו נבחר ובר בפעם הרביעית לאולסטאר. סקרמנטו העפילה לגמר המערב, שם שיחקה נגד האלופה לוס אנג'לס לייקרס בראשות קובי בריאנט. הקינגס הציגו יכולת טובה נגד הלייקרס וכבר הובילו 3-2 בסדרה, אך לבסוף הקבוצה נוצחה, במשחק שביעי ומכריע בסדרה. במשחק זה הובילו הקינגס ב 12 נקודות עם סיום הרבע השלישי. בעונה העוקבת עמדו ממוצעיו של ובר על 23 נקודות ו- 11 ריבאונדים למשחק. שמו הועלה כאחד מהשחקנים המועמדים לתואר ה-MVP, והוא נבחר בפעם החמישית, לקבוצת האולסטאר. משחק אותו הוא החמיץ בשל פציעה בברך. ובר התאושש מהפציעה, והקינגס היו המועמדים המובילים לזכייה באליפות ה- NBA. במשחק השני בחצי גמר המערב בשנת 2003 נגד הדאלאס מאבריקס, ובר שוב סבל מפציעה בברך שאיימה לסיים לו את הקריירה, ואף השביתה אותו למשך שנה שלמה. לאחר ניתוח, חזר ובר ל-25 המשחקים האחרונים בעונת 2003-2004, אך יכולותיו האתלטיות, זריזותו וקלות תנועתו נחלשו באופן משמעותי.
פילדלפיה 76'
בפברואר 2005, ובר, יחדיו עם מייקל ברדלי ומאט בארנס, הועבר לפילדלפיה 76' בתמורה לקני תומאס, בריאן סקינר וקורליס ויליאמסון. השתלבותו של ובר בהתקפת הקבוצה הייתה מעט ארוכה, שכן הייתה לו זו הפעם הראשונה בקריירה בה הוא היווה רק את אפשרות הקליעה השנייה בקבוצה, בעוד הראשונה הייתה אלן אייברסון. לבסוף לובר היה חלק בהעפלתה של פילדלפיה לפלייאוף של 2005, בו הפסידה הקבוצה לדטרויט פיסטונס. שנה לאחר מכן לא העפילה הקבוצה לפלייאוף וזאת על אף עונה טובה של ובר בה הציג ממוצעים של 20 נקודות ו- 10 ריבאונדים למשחק. ביום שלישי, ה-18 באפריל 2006, ובר וחברו לקבוצה אלן אייברסון נקנסו בעקבות אי הופעה למשחק הבית האחרון שלהם באותה העונה, למרות העובדה ששניהם היו פצועים. יום לאחר מכן, שניהם התנצלו על התנהגותם.
שלהי הקריירה
לאחר חצי עונה בה כמעט ולא שיחק, קנתה פילדלפיה את יתרת חוזהו של ובר ושיחררה אותו מן הקבוצה. ובר שהפך לשחקן חופשי חתם על חוזה לשארית עונת 2006-07 בקבוצת עיר הולדתו, דטרויט פיסטונס. בעונת 2007-08 שב ובר לשחק בווריורס בה החל את הקריירה, אך נפצע בתחילת העונה. לאחר שנואש מהניסיונות לשוב מפציעה בברך, החליט ובר לפרוש ממשחק פעיל, בגיל 35.
הסתבכויות עם החוק
לוובר נודעו מספר הסתבכויות עם החוק ועבירות פליליות.
ב-1998, נעצר והואשם בתקיפה מדרגה-שנייה, התנגדות למעצר, אחזקת מריחואנה, נהיגה תחת השפעה של מריחואנה וחמש עבירות תנועה אחרות, אחרי שהורד מהכביש בדרכו לאימון בשל עבירת מהירות. הוא זוכה מארבעת האישומים הראשונים לעיל ושילם לבסוף קנסות מצטברים של 560 דולר בלבד.
מאוחר יותר באותה שנה, בעת פגרה של הליגה, נתפס במכס האמריקאי עם שובו ממסע פרסום לנעלי פילה ב-פוארטו ריקו, כשברשותו 11 גרם של מריחואנה. תפיסה שהובילה לתשלום של 500 דולר קנס, וזמן קצר לאחר מכן לביטול חוזה הפרסום עם פילה. לאחר הביטול, תבע ובר את החברה בגין פיטורין לא הוגנים אך הפסיד.
נוסף לאירועים אלו, לוובר נודע כאמור חלק גם ב"סקנדל הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן".
יחסי אלבניה–קנדה
יחסי אלבניה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים של אלבניה וקנדה. המדינות חברות גם בנאט"ו. קנדה תומכת באלבניה במסלול ההשתלבות בגוש האירו.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 בספטמבר 1987. באפריל 2001 נפתחה לראשונה שגרירות אלבניה באוטווה. מעשה זה סייע לחיזוק היחסים בין קנדה לאלבניה. שנת 2012 נקראה כ"שנה של אלבניה" בקנדה, לרגל 100 שנה לעצמאותה. פעילויות רבות נערכו על ידי הקהילה האלבנית בקנדה, שהדגישו את הידידות והקשרים בין המדינות.
יחסים ושיתוף פעולה
לא קיימת תוכנית סיוע לפיתוח קנדית רשמית באלבניה, אך הסוכנות לפיתוח הבינלאומית הקנדית מפעילה מתקן מקומי "קרן קנדה" בשווי 50,000 דולר לשנה לתמיכה בפרויקטים המועברים על ידי ארגוני החברה האזרחית האלבנית. קנדה מספקת סיוע גם בתחומים אחרים, ומתמקדת בעיקר בתוכנית להשמדת מוקשים. יותר מ-500,000 דולר קנדי הוענקו לרשויות באלבניה, כדי לסייע לצבא להשמיד תחמושת מיושנת.
היצוא של קנדה לאלבניה בשנת 2013 הסתכם ב-36.84 מיליון דולר, כאשר מכונות, מוצרי ברזל ופלדה, מוצרים מן החי וכלים נחשבים לייצוא המוביל. היבוא הקנדי מאלבניה הסתכם ב-6.37 מיליון דולר, בעיקר בהנעלה, מוצרי ברזל ופלדה, הלבשה ותבואה. בנקרי הנפט של קלגרי היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר באלבניה, בפרויקט שמטרתו לפתח את שדה הנפט היבשתי הגדול ביותר באירופה בדרום מרכז אלבניה. חברות כרייה קנדיות גם משקיעות ומשתתפות באופן מסחרי בפרויקטים של כריית נחושת, אבץ, זהב וכסף.
משחק שיתופי
בתורת המשחקים, משחק שיתופי הוא משחק שבו כל השחקנים מסוגלים לתקשר ביניהם ולהגיע להחלטות משותפות ולהסכמים הניתנים לאכיפה. בתורת המשחקים נהוגה חלוקה למשחקים שיתופיים ללא תשלומי צד ולמשחקים שיתופיים עם תשלומי צד.
משחקים ללא תשלומי צד
משחק שיתופי ללא תשלומי צד הוא רביעייה סדורה כך ש:
א. הוא מרחב השחקנים המורכב מקבוצה I לא ריקה של שחקנים וסיגמה-אלגברה \mathcal C עליה. אברי \mathcal C נקראים קואליציות.
ב. הוא מרחב התוצאות המורכב מקבוצה לא ריקה \Omega של תוצאות ו-\mathcal F היא סיגמה-אלגברה עליה.
ג. פונקציית בחירה,   ומקיימת  ומתאימה לכל קואליציה  קבוצה  כך שחברי הקואליציה S יכולים לבחור אך ורק תוצאות.
ד. יחס העדפה המתאים לכל שחקן i\in I יחס שלם רפלקסיבי טרנזיטיבי ומדיד, כאשר  מסמן את סיגמת-אלגברה המכפלה. נוהגים לסמן.
משחק שיתופי עם תשלומי צד
א. I היא קבוצה לא ריקה של שחקנים.
ב. \mathcal C היא סיגמה-אלגברה על I. אבריה נקראים "קואליציות".
ג. היא פונקציית התשלום המתאימה לכל קואליציה  שווי  כאשר \mathcal R הוא חוג סדור, ומקיימת.
ההבדל מן הגישה הלא-שיתופית
גישה זו שונה מאוד מזו של משחקים סכום אפס, למשל. במקום שיהיה תיאור מפורט של המשחק והשתלשלותו, מותנה הרווח - 'התועלת' - רק בקואליציה הנוצרת. לרוב, העניין במשחקים שיתופיים מסוג זה הוא בדרך שבה יחלקו כל השחקנים את הרווח ביניהם במקרה שבו הקואליציה כוללת את כל השחקנים. צורת חלוקה זו היא הפתרון של משחק שיתופי שכזה. פותחו סוגים רבים של פתרונות. שניים מהם הם מושג הליבה של משחק שיתופי והערך של משחק שיתופי, שמקרה פרטי שלו (עבור משחק סופי) הוא ערך שפלי.
הרומנטיקה של ינה
הרומנטיקה של ינה (בגרמנית: Jenaer Romantik; וגם הרומנטיקנים של ינה או הרומנטיקה המוקדמת) היא השלב הראשון של ה"רומנטיקה הגרמנית", בספרות הגרמנית ובפילוסופיה הגרמנית, המיוצגת על ידי עבודתה של מעגל יוצרים והוגים שהתרכזו בעיר ינה בין השנים 1798 ל-1804. התנועה נחשבת גם כאבן דרך בתפתחות האידיאליזם הגרמני.
סקירה כללית
המעגל נוצר סביב האוניברסיטה של ינה (שמאוחר יותר נקראה על שמו של פרדריך שילר) שאפשרה באותה תקופה למרציה חירות מחשבה וחופש ביטוי חסרי תקדים ביחס למוסדות אחרים באימפריה הרומית הקדושה.
את קבוצת הרומנטיקנים של ינה הוביל היוצר הרב-תחומי לודוויג טייק. שניים מחברי הקבוצה, האחים אוגוסט וילהלם שלגל ופרידריך שלגל, הניחו את הבסיס התאורטי למעגל ההוגים הרומנטיים בכתב העת Athenaeum, כשטענו כי חובתה הראשונית של הביקורת היא להבין ולהעריך את נכונתו של ה"גאון" ללכת לפי נטייתו הטבעית. בין כותבי כתב העת נמנו: האחים שלגל, דורותיאה שלגל, קרוליין שלינג (אז שלגל), גיאורג פיליפ פריהרר פון הארדנברג ("נובאליס"), אוגוסט פרדיננד ברנהרדי , סופי ברנהרדי (אחותו של לודוויג טייק), גוסטב אדולף ברנרות' , פרידריך שליירמאכר, אוגוסט לודוויג הולסן, קרל גוסטף פון ברינקמן.
הגותם של יוהאן גוטליב פיכטה ופרידריך וילהלם יוזף שלינג, שניהם מרצים באוניברסיטת ינה שניסו להשלים את שיטתו של קאנט, היוו תשתית רעיונית עבור הדוקטרינה הרומנטית בפילוסופיה, ואילו התאולוג פרידריך שליירמאכר הוכיח את נחיצותו של אינדיבידואליזם במחשבה הדתית (אף שלא פעל בעיר ינה עצמה). נציגים בולטים נוספים של התנועה כוללים את אוגוסט לודוויג הולסן ופרידריך הולדרלין.
עד 1804, המעגל התפזר, בין היתר בשל שינוי המדיניות באוניברסיטה של ינה ופיטוריו של פיכטה בעקבות האשמתו באתאיזם. בשלהי תקופה זו הגיע לינה הפילוסוף המתחיל דאז גאורג וילהלם פרידריך הגל, שהושפע רבות מהחוג הרומנטי, אך גם הפך לאחד ממבקריו הבולטים בחיבורו החשוב והשיטתי הראשון הפנומנולוגיה של הרוח שפורסם בשנת 1807.
שלב שני של הרומנטיקה הגרמנית החל שנתיים מאוחר יותר בהיידלברג עם "הרומנטיקה של היידלברג" ובברלין עם "הרומנטיקה של ברלין".
בתי הכנסת האיטלקיים (סלוניקי)
בתי הכנסת האיטלקיים בסלוניקי היו שלושה בתי כנסת (קהלים) בעיר סלוניקי שבהם התפללו לפי נוסח איטליה.
הקהילה האיטלקית הייתה אחת משלוש הקהילות הוותיקות בסלוניקי שנוסדו עוד קודם גירוש ספרד (יחד עם הקהילה הרומניוטית הוותיקה, והאשכנזית מהמאה ה-14), ככל הנראה לקראת סוף המאה ה-14. בסוף המאה ה-16 התפצלה הקהילה האיטלקית לשני קהלים, "קהל קדוש איטליה ישן" ו"קהל קדוש איטליה חדש". כעבור מספר שנים חל פיצול נוסף והוקם "קהל קדוש איטליה שלום".
הקהילות האיטלקיות המשיכו את מסורת התפילה בנוסח היהודי האיטלקי במשך הדורות, והשתמשו במחזורים שהודפסו באיטליה. ברבות השנים נקלטו במנהגן שינויים שונים מהמנהג האיטלקי המקורי שנהג באיטליה גופא, בעיקר בשל השפעה ספרדית. בשל כך, החל משנת תרל"א הודפסו מחזורים עבור מנהג ק"ק איטליה בסלוניקי. בשנת 1926 כאשר באיטליה גופה לא היה ביקוש למחזורים בנוסח האיטלקי, ובשל כך הם לא הודפסו ואזלו מן השוק נאלצו יחידי הקהלים האיטלקיים בסלוניקי להדפיס בעצמם מחזורים בנוסח איטליה שישמשו את הקהילות. הקהילות התקיימו עד השואה שפקדה את יהדות סלוניקי ומאז חדלו מלהתקיים.
הארי מט דה בלס
הארי מט דה בלס (בהולנדית: Herri met de Bles; הידוע גם בשם אנרי בלס, ארי דיננט, האר דה פטיניר וסיבטה; בערך 1510 – בערך 1555–1560) היה צייר נוף רנסאנס ומנייריזם צפון פלמי, יליד בוביני או דיננט (בהווה בבלגיה).
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על האמן. ייתכן שהוא זהה לצייר בשם אנדרה דה פטניר שהצטרף לגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן בשנת 1535. ייתכן שהוא היה קשור לצייר הנוף יואכים פטיניר, אם כי ייתכן שהוא לא הוכשר אצלו בגלל הפרש הגילים.
ייתכן שהוא ביקר באיטליה, אך אין שום עדות תיעודית לכך. עבודתו הייתה פופולרית באיטליה, שם היה ידוע בשם 'סיבטה' בגלל הינשוף הקטן שמופיע לעיתים קרובות בציוריו (בדרך כלל בעץ חלול או בחלל בין כמה סלעים). הביוגרף מהמאה ה-17 קרל ואן מנדר ראה מוטיב זה כחתימתו. השם Herri met de Bles מתורגם מילולית מהולנדית כמו הארי עם להבה, ולפי הדיווחים, ניתן לו עקב השימוש בלבן האופייני לו.
יצירתו
נופיו שונים מאלה של פטיניר בהיבטים שונים: עבודתו של דה בלס מציגה נופים קדמיים יותר, קומפוזיציה רופפת יותר ופירוט רב יותר. בחירת הצבעים שלו בדרך כלל עשירה פחות מזו של פטיניר.
יחד עם קבוצה של חסידי הירונימוס בוש מאנטוורפן שכללה את יאן מנדן, פיטר הויס ויאן וולנס דה קוק, המשיך דה בלס את מסורת הדימויים הפנטסטיים אל המאנריזם הצפוני.
אנרון
אנרון (באנגלית: Enron Corporation) הייתה חברת אנרגיה אמריקנית, שפשטה רגל ב-2001, ולאחר קריסתה התברר שבכיריה הונו את המשקיעים והעובדים במשך שנים, ודוחותיה הכספיים היו כוזבים.
מטה החברה היה ממוקם ביוסטון שבטקסס.
היסטוריה
אנרון נוסדה ממיזוגן של שתי חברות להולכת גז, "יוסטון נצ'ורל גז" ו"אינטרנורת" מנברסקה ב-1985. קנת' ליי, מונה למנכ"ל החברה הממוזגת, והוא החליט לשנות את פעילותה. במקום לעסוק רק בהולכה ומכירה של גז, הוא החליט לעסוק בתחום המסחר בסחורות, בתחום חדש שהתפתח באותה עת, קנייה ומכירה של חוזים עתידיים של חשמל וגז טבעי, בדומה למסחר בשוק הסחורות, דוגמת מסחר בחיטה או קפה. בביצוע התוכנית נעזר ליי בחבר ותיק, ג'פרי סקילינג, מחברת הייעוץ מקינזי ושות'. סקילינג ניצל את הדרגולציה (הסרת אסדרה; הסרת פיקוח) של שוקי הגז הטבעי בארצות הברית (עד שנות ה-80 היה המסחר בגז טבעי נתון תחת פיקוח הדוק), כדי לפתח פעילות המבוססת על ניצול הפרשי מחיר ללא צורך להשקיע בהקמה של נכסים מוחשיים, כמו צינורות גז. אנרון, עסקה באופן פעיל בשכנוע הממשל הפדרלי להסיר את הפיקוח על המסחר, כך שצרכניות הגז יוכלו לחפש את היצרניות הזולות ביותר והיצרניות יוכלו להציע גז לכל הצרכניות. כשנפתח השוק לתחרות, התאפיינו המחירים בתנודות חריפות. בתגובה פיתחה אנרון מוצרים חדשים שאפשרו לצרכנים לקבל אספקת גז ארוכת-טווח במחיר קבוע מראש.
ב-1990 עזב סקילינג את מקינזי והתמנה לראש אנרון פייננס קורפוריישן, חטיבה שהקימה החברה במיוחד עבורו. החברה צמחה במהירות בשנות התשעים, והפכה לשחקנית הגדולה ביותר בשוקי האנרגיה. במידה רבה הודות לכך שבתחילת שנות ה-90 הוסר הפיקוח גם מהשוק הסיטונאי לחשמל, בלחץ אנרון וחברות אנרגיה אחרות. ליצרניות חשמל עצמאיות חדשות הותר לבנות תחנות כוח ולמכור חשמל. כמות החשמל שבה סחרו חברות ההולכה, יצרניות החשמל החדשות וחברות שיווק החשמל גדלה במהירות. אנרון פעלה בשוק זה על ידי חתימת הסכמים לרכישת חשמל ומכירתו ללקוחותיה באמצעות הסכמים ארוכי-טווח. אנרון כמעט לא ייצרה אנרגיה בעצמה, אלא שימשה בעיקר כמתווכת.
לפני קריסתה העסיקה אנרון כ-29,000 עובדים והייתה אחת החברות הגדולות בעולם בתחומי החשמל, הגז הטבעי, ייצור הנייר והתקשורת. לפי דיווחיה, הכנסות החברה עמדו בשנת 2000 על כ-101 מיליארד דולרים. מגזין פורצ'ן הכתיר אותה כ"חברה החדשנית ביותר בארצות הברית" במשך שש שנים רצופות.
בסוף שנת 2001 קרסה החברה בפשיטת הרגל שהייתה אחת הגדולות בכל הזמנים, כ-65.5 מיליארד דולר. נכון ל-2013, היא מדורגת כפשיטת הרגל השישית בגודלה בתולדות ארצות הברית. התגלה כי החברה דיווחה על מאזנים שקריים לאורך זמן ובאופן שיטתי ומונחה מלמעלה, יצרה תרמית חשבונאית מתוכננת ומתוחכמת. מחיר המניה צנח תוך כמה שבועות משיא של קרוב לתשעים דולר לסנטים ספורים.
בבדיקה לאחור התגלה גם, כי בכירים בחברה סחרו במניות על בסיס מידע פנים, עבירה חמורה ביותר בארצות הברית. אנרון הסבה למשקיעים הפסדים של יותר מ-60 מיליארד דולר וכמו כן, נמחקו מיליארדי דולרים מכספי הפנסיה של עובדי החברה.
בעקבות השערורייה הוגשו תביעות נגד בכירי החברה. חלק מהדירקטורים בחברה יישבו את התביעה נגדם על ידי תשלום סכומי כסף משמעותיים מכיסם הפרטי. קנת' ליי, המנכ"ל ולשעבר יו"ר החברה, וג'פרי סקילינג, המנכ"ל לשעבר, נשפטו על חלקם בפרשה. בנוסף נתבע ליי גם על ידי ה-SEC (הרשות לניירות ערך של ארצות הברית) בסכום של כתשעים מיליון דולר. ליי טען לחפותו בחלק מהסעיפים בטענה שהסובבים אותו הוליכוהו שולל. ב-25 במאי 2006 הורשע ליי בכל ששת סעיפי האישום שבהם הואשם. סקילינג הורשע ב-19 מתוך 28 סעיפי אישום.
ליי נפטר ב-5 ביולי 2006 מהתקף לב בטרם נגזר דינו. סקילינג נדון ל-24 שנות מאסר וכן חויב להחזיר לקרן הפנסיה של אנרון עשרים ושישה מיליון דולר מכיסו. בית המשפט העליון של ארצות הברית שמע טיעונים בערעור ב-1 במרץ 2010. ב-24 ביוני אותה שנה שלח בית המשפט העליון את התיק להליכים נוספים בערכאה נמוכה יותר, כדי לקבוע האם יש מקום לבטל חלק מהסעיפים שבהם הורשע סקילינג, לאחר שמצא כי נפלו פגמים מסוימים בפרשנות לחוק הפדרלי שאיפשרה לתובעים להגיש אישומים נגד מאות עברייני צווארון לבן שלא מילאו את תפקידם הניהולי ביושר. עם זאת, במקרה של סקילינג שימש הסעיף שלגביו התייחסה פסיקת בית המשפט רק לסעיף אחד מתוך ה-19 שבהם הורשע. עונשו הופחת לבסוף ב-2013 ב-10 שנים.
תאגיד רואי החשבון ארתור אנדרסן, שהיה אחד הגדולים והמובילים בתחומו, פורק מכיוון שחתם על המאזנים מבלי לגלות את התרמית בהם.
אנרון יצאה מפשיטת הרגל בנובמבר 2004. ב-7 בספטמבר 2006 מכרה אנרון את חברת הבת פריזמה אנרג'י, הישות העסקית האחרונה שנותרה בידה, לחברת אשמור אנרג'י.
המילה אנרון הפכה בעקבות השערורייה למילה נרדפת לתרמית זדונית ולשחיתות תאגידית. שערוריית אנרון הייתה המרכזית בשורת פרשיות שהניעו את המחוקק האמריקאי לנסח חוק שיגביר את הפיקוח והבקרה הפנימיים על הדיווח הכספי, חוק סרבנס-אוקסלי. יזמי החוק היו הסנטור פול סרבנס ונציג בית הנבחרים מייק אוקסלי והוא עבר ברוב גדול בסנאט ובבית הנבחרים.
בפברואר 2019, השתחרר ג'פרי סקילינג לאחר סיום ריצוי עונשו.
פעילות בישראל
בוועידה הכלכלית למזרח התיכון וצפון אפריקה שנערכה בעמאן בירת ירדן באוקטובר 1995, נחתם מזכר הבנות בין ממשלת ישראל לחברת אנרון, בדבר מכירת גז טבעי מקטאר לישראל. מכירת גז הייתה חלק מתוכנית לגיוון מקורות האנרגיה של ישראל ומעבר לייצור חשמל מגז במקום פחם. את היוזמה הובילה רבקה מארק שהיית מנכ"לית החטיבה הבינלאומית של החברה. חברת אנרון שימשה כמתווכת בעסקה והייתה אומרה לקבל אחוזים מכל משלוח גז כדמי תיווך. היוזמה נכשלה בגלל התנגדות משרד האוצר ופקידי משרד האנרגיה עקב מחירו הגבוה של הגז בעסקה. אחר כך פעלה להקים בירדן תחנת כוח שתספק חשמל במשותף לישראל וירדן ותופעל בעזרת גז טבעי מקטאר ניסיון שנכשל אף הוא. בשנת 1999 זכתה אנרון במכרז לבנות תחנת כוח בעזה והחזיקה 30% מחברת החשמל עזה שהוקמה באות עת. בנייתה עוד לא הושלמה כאשר החל הליך פשיטת הרגל של החברה ב-2002. במסגרת הליך פשיטת הרגל נמכרה התחנה.
התקף חרדה
התקף חרדה או התקף פאניקה הוא התקף קצר של פחד עז ופתאומי המופיע יחד עם מגוון תסמינים פיזיים (דופק מהיר ומורגש, זיעה, נשימות מהירות, תחושת חום וסחרחורות), מבלי סיבה חיצונית סבירה. חלק מהאנשים, לרוב בהתקף או בהתקפים הראשונים, פונים לעזרה רפואית דחופה כיוון שהם סבורים שהם עוברים התקף לב או התמוטטות עצבים. נחוץ בירור רפואי כדי לשלול התקף בריאותי ולהבדיל בין תסמינים של פאניקה לתסמינים של מחלת לב. כשאדם סובל מהתקפי חרדה חוזרים ונשנים או מפחד מטריד מהתקף נוסף, הוא עשוי להיות מאובחן כסובל מהפרעת פאניקה.
ההתקף מגיע לשיאו בתוך כ-10 דקות ונמשך לא יותר מכמה שעות, אך לעיתים נדרש זמן רב יותר להתאוששות מלאה. אנשים שעברו התקף חרדה מתארים אותו כחוויה מאיימת, מאוד לא נעימה. התקף עלול לפרוץ בכל גיל, אולם שכיח יותר בתחילת הבגרות. שכיחות ההתקפים גבוהה יותר בקרב נשים ואצל אנשים עם מנת משכל גבוהה מהממוצע.
גורמים להתקפי חרדה
הפעלת המערכת הסימפתטית גורמת למגוון סימפטומים פיזיים, כגון רעידות, דופק מואץ, הזעה, כאבים בחזה, תחושת מחנק, נשימה מואצת, סחרחורת, נימול בגפיים, גלי חום וניתוק מהעצמי או מהמציאות. לסימפטומים אלו יש פונקציה בהכנת הגוף להתמודד עם איום, למשל הזעה נועדה לקרר את הגוף אם יידרש ממנו מאמץ. רעידות בזרועות או ברגליים נוצרות כתוצאה מהזרמת דם רב לשרירים, כך שיהיו דרוכים ויוכלו לפעול ביתר יעילות.
בהתקף חרדה המערכת הסימפתטית מופעלת ללא איום נראה לעין ואין פגיעה גופנית שמסבירה סימפטומים קשים אלו. אנשים החווים התקף חרדה מפרשים את הסימפטומים כסימן שהם נמצאים בסכנת מוות. עומדים להתעלף, עוברים התקף לב, משתגעים וכן הלאה. במרחב ההתנהגותי, אנשים העוברים התקף ינסו לעיתים לברוח מהסביבה בה הם נמצאים, או יפנו לשירותי חירום, למשל יזעיקו אמבולנס או יפנו למיון, אם הם חושבים שהם עוברים התקף לב.
אבחנה
על פי ה-DSM התקף חרדה הוא התעוררות פתאומית של פחד או חוסר נוחות קיצוניים, המגיעה לשיאה תוך לא יותר מ-10 דקות, כשארבעה או יותר מהסימפטומים הבאים נוכחים:
בנוסף לסימפטומים אלו, הוצע להוסיף סימפטומים תלויי תרבות, כגון בכי או צרחות בלתי נשלטות, כאבי ראש או צלצולים באוזניים.
חלק מהסובלים מהתקפי חרדה חווים התקפי חרדה מוגבלים, כלומר, התקפים שאינם כוללים ארבעה סימפטומים או יותר, אלא מוגבלים לסימפטום אחד או שניים בלבד.
טיפול בהתקפי חרדה
טיפול קוגניטיבי התנהגותי הוא הטיפול עם ההשפעה הממושכת ביותר על התקפי חרדה. טיפול זה מומלץ על ידי איגוד הפסיכולוגים האמריקאי כטיפול המועיל ביותר. הטיפול השני ביעילותו מתבסס על תרופות ממשפחת SSRI. יש מחקרים המעידים על כך שגם טיפול דינאמי המזהה סיבות מהעבר הרחוק להתקפי החרדה יכול להביא לשיפור מהיר בסימפטומים.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי בהתקפי חרדה, מורכב משני שלבים עיקריים:
עוגיפלצת
עוגיפלצת (באנגלית: Cookie Monster; מוכר גם בכינוי עוגי) הוא דמות מתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקה במקור לערוץ PBS ושודרה בישראל בגרסה הישראלית לתוכנית בטלוויזיה החינוכית.
שירות של להט"בים במערכת הביטחון הישראלית
להט"בים משרתים במערכת הביטחון הישראלית: צה"ל, משטרה, שב"כ ועוד. מצבו החוקי של השירות הצבאי של להט"בים בישראל השתנה לאורך השנים.
עד שנות התשעים
עם קום המדינה, קבעה פקודת סדרי השלטון והמשפט את המשך תוקפם של החוקים של המנדט הבריטי. לפי חוקים אלו, נחשב קיום יחסי מין הומוסקסואליים לעבירה שדינה עשר שנות מאסר. חיים כהן, שהיה היועץ המשפטי לממשלה, נכשל במאמציו להעביר בממשלה החלטה המעבירה את ההכרעה בנושא להנחיית היועץ המשפטי, אך הורה למשטרה שלא לאכוף את החוק.
עוגיפלצת
תיאור
עוגיפלצת הוא מפלצת חביבה בעלת פרווה כחולה וחיבה מופרזת ואף כפייתית לעוגיות. הוא ידוע כמי שאינו נוהג לשתף אחרים בעוגיות שלו וכמי שעלול לזלול הכול (כולל הצלחת), אם יכבדו אותו. עוגיפלצת מדבר באנגלית עם שגיאות (במיוחד הוא אומר "Me like cookies", במקום "I like cookies". בתרגום חופשי לעברית: "אותי אוהב עוגיות", במקום "אני אוהב עוגיות").
שירות של להט"בים במערכת הביטחון הישראלית
עד שנות התשעים
עם זאת מקום המדינה העדיף צה"ל שלא לגייס חיילים להט"בים. בשנת 1956 הועמדו לדין בית הדין הצבאי שני חיילים בדרגת טוראי בגין קיום "משכב שלא בדרך הטבע". הם הורשעו ונשלחו לשנת מאסר בפועל. אולם פסק הדין, שעורר סערה ציבורית, הביא להגשת ערעור בפני בית הדין הצבאי לערעורים. עורך הדין של השניים ביקש מבית הדין לזכות את החיילים בטענה שהומוסקסואליות איננה פשע, אלא מחלה. לחיזוק טענתו הוא זימן לבית הדין עד מומחה, רופא מבית החולים תל השומר, שהסביר לשופטים שהומוסקסואליות היא מחלה חשוכת מרפא, וכליאת החיילים תביא להחרפתה, לא לריפוי שלה. בית הדין קיבל את קו ההגנה הזה, אך נמנע מזיכוי החיילים. תחת זאת הוא הפחית את עונשם; עונשו של החייל שיזם את המגע ההומוסקסואלי הופחת לכשבעים ימים של מאסר בפועל, בעוד החייל השני נידון ליום מאסר אחד. שני החיילים הללו הם היחידים שנשפטו בישראל על משכב זכר.
ראג'ה ראם
רונלד רות'פילד (נולד ב-18 בדצמבר 1941; באנגלית: Ronald Rothfield) המוכר יותר בכינויו ראג'ה ראם (Raja Ram) הוא מוזיקאי ומייסד TIPWORLD, מותג אהוד בתרבות המוזיקה אלקטרונית.
חייו
רולנד נולד במלבורן, אוסטרליה. בשנות החמישים עזב את אוסטרליה ויצא טיול ברחבי העולם. כשחזר למלבורן החל ללמוד בקונסרבטוריון של מלבורן בחליל וב-1965 עבר לניו יורק והתחיל ללמוד ג'אז, ובתחילת שנות השבעים הצטרף ללהקה Quintessence.
ראג'ה ראם התיידד עם גארהם ווד והם הקימו ביחד את המותג TIP WORLD והיום נחשב רונלד כאבי המוזיקה הפסיכדלית. כעבור זמן לא רב החל לשתף פעולה עם סיימון פוספורד והם הקימו ביחד את הרכב הטראנס-אלקטרוני שפונגל.
ראג'ה ראם מהווה והיווה חלק משלושה הרכבים מצליחים מאוד בעולם:
עוגיפלצת
תיאור
עוגיפלצת מהווה אתנחתא קומית בסדרה ואין לו קשרים חברתיים ועלילתיים לשאר הדמויות ולסיפור הכללי עצמו. בשנת 2004 חשף עוגיפלצת לראשונה כי עד שאכל את העוגייה הראשונה שלו שמו היה סיד.
עוגיפלצת זולל גם ציורים ודברים אחרים. יש לו גם יכולת להתכווץ.
קישורים חיצוניים
Sesamstraße
שירות של להט"בים במערכת הביטחון הישראלית
עד שנות התשעים
מאז תחילת שנות ה-70 של המאה העשרים הופעלה מדיניות בצה"ל לפיה לא ניתן פטור משירות צבאי בשל נטייה מינית. בד בבד, הצבא מנע לעיתים קרובות מהומוסקסואלים גלויים להתקדם לדרגת קצונה או להמשיך בשירות קבע.
בספטמבר 1983, נכנסה לפקודות מטכ"ל הוראת קבע שכותרתה "שירות הומוסקסואלים בצה"ל". הפקודה קבעה כי אפשרויות שיבוצם של חיילים הומוסקסואלים יהיו מוגבלות בגין נטייתם המינית משום שזו עלולה להוות סיכון ביטחוני (בדומה ל"בהלת הלבנדר" בארצות הברית). בעקבות כך, בחוברת ההנחיות הבסיסית למאבחנות הפסיכוטכניות שפורסמה בספטמבר 1983 בצה"ל אופיינה ההומוסקסואליות כסטייה מינית. כמו כן החוברת כרכה בין הומוסקסואליות לבין נשיות ובעיות בבריאות הנפש.
לאורך השנים נעשו כמה שינויים בפקודות אלו, שהאחראי הישיר להם היה פרופסור עוזי אבן. פקודות אכ"א של שנות ה-80 התירו להומוסקסואלים לשרת בצבא. הם גרסו כי מפקד יחידה שנודע לו כי חייל הוא הומוסקסואל יפנה את החייל למרכז בריאות הנפש, ותיערך בדיקה על ידי מרכז לבריאות הנפש וגורמי ביטחון שדה הנוגעים בדבר. לנוכח תוצאות הבדיקה של המרכז לבריאות הנפש יכול הצבא להמליץ על קביעת גבולות לשיבוץ החייל, להפסיק את שירותו של החייל לגמרי או לערוך תחקיר ביטחוני מקיף בהתאם לתפקיד שהחייל מיועד אליו. עוד קבעה הפקודה, כי
אף על פי שהפקודות אכן מולאו, באותה תקופה היו לפחות כמה מקרים שבהם שירתו בצה"ל קצינים הומוסקסואלים שהועלו בדרגה ואף זכו להיות מקודמים לתפקידים בכירים. הבכיר מבין קצינים אלו היה ד"ר דורון מייזל, קצין בחיל הרפואה, הומוסקסואל גלוי, מי שהיה אמור להתמנות לקצין הרפואה הראשי של חיל הים. מפקד החיל, האלוף זאב אלמוג, פסל את המינוי שלו אך ורק על רקע נטייתו המינית של מייזל. רפאל איתן, הרמטכ"ל, גיבה את עמדת אלמוג ואף תבע מד"ר ערן דולב, קצין הרפואה הראשי של צה"ל, לקבוע למייזל פרופיל 21 וכן לפטר אותו מהצבא. דולב השיב לאיתן בתגובה כי ההומוסקסואליות אינה מופיעה ברשימת הסעיפים הגורמים להורדת הפרופיל הרפואי הצבאי וגם הטיח בו, כי הוא, איתן, מבטא "עמדה של פרימיטיבי". בסופו של דבר, ויתר איתן. מייזל הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין רפואה הפיקודי של פיקוד דרום.
כאשר מייזל עמד להיות מקודם לתפקיד הרופא הפיקודי, אלוף הפיקוד, יצחק מרדכי, תמך במינויו, אך קצינים בכירים אחרים התנגדו לכך. הנושא הועבר להכרעה של הרמטכ"ל, דן שומרון, שאישר את המינוי. עוד קודם לפרשה זו, נפוצו שמועות על שומרון כי הוא הומוסקסואל, וקידומו של מייזל על ידי שומרון ליבה עוד יותר את השמועות. כאשר הועלה שמו כמועמד למינוי כרמטכ"ל, ראש הממשלה, יצחק שמיר הקים ועדת בדיקה שמטרתה אישוש או דחייה של השמועות בדבר נטיותו המינית של שומרון. השב"כ הפריך את השמועות, מה שסלל את הדרך למינוי שומרון כרמטכ"ל ה-13.
שינוי החקיקה
ב-1993 הופיע פרופסור עוזי אבן, שהיה קצין במילואים, בכינוס על זכויות ההומוסקסואלים שארגנה חברת הכנסת יעל דיין במשכן הכנסת. אבן סיפר בהתרגשות על החקירה שהשב"כ ערך סביב נטייתו המינית, ועל כך כי החקירה הביאה להדחתו מכל תפקידיו במערכת הביטחון בחיל המודיעין וגם לשלילת סיווגו הביטחוני, וזאת לאחר שירות של כ-15 שנה בתפקידים הרגישים ביותר. בעקבות כך, ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין, הביא לבחינה מחדש של פקודות מטכ"ל עוד באותה השנה, על ידי הקמת ועדה שבחנה את הנושא. הוועדה ניסחה, בעזרתו של אבן עצמו, הוראות חדשות בעניין שירותם הצבאי של הומוסקסואלים. הוראות אלו, כהוראת קבע של אכ"א, נכנסו לתוקף ב-10 ביוני 1993. הפקודה קובעת בסעיפהּ השני כי: הפקודה קבעה כי השיבוץ והקידום של חיילים הומוסקסואלים לא יוגבל באופן כללי, וביטלה את הקביעות הגורפות משנת 1983 שמנעו הצבה של הומוסקסואלים בתפקידים מודיעיניים המוגדרים סודיים ("תפקידי סוד מועדף" בלשון הפקודה). לבסוף, הפקודה החדשה ביטלה את החובה שהוטלה על המפקדים לדווח על החיילים ההומוסקסואלים שלהם למרכז לבריאות הנפש. עם זאת, הפקודה השאירה בתוקף את חובת הדיווח לביטחון שדה.
ביולי 1993, חודש לאחר כניסת ההוראות החדשות לתוקף, התקיים ברחוב שינקין בתל אביב "יום הגאווה". במסגרתו הוצב ארון עץ סמלי שהועמד לרשות כל מי שרצה להצטלם בעודו מבצע אקט סמלי של יציאה מהארון. בין המצטלמים שם היה גם חייל ושמו יוסי מקייטון. תמונתו של מקייטון לבוש המדים פורסמה למחרת בכמה עיתונים, והדבר חולל רעש תקשורתי. בעקבות כך, מפקדיו החליטו להעמידו על כך לדין. צה"ל טען בזמנו שהעמדתו לדין אינה קשורה לנטייה המינית ההומוסקסואלית שלו, אלא לכך שהפר את ההוראה האוסרת על חיילים לקיים מגע עם כלי התקשורת. מקייטון הועמד לדין, נידון ל-28 ימי מחבוש על תנאי והורחק משירותו בחטיבת הנח"ל. הפרשה עוררה את הדיון הציבורי והתקשורתי סביב שירותם של הומוסקסואלים בצה"ל. כאשר התבקש פרופסור עוזי אבן להתייחס לפרשה, הוא גיבה את עמדת צה"ל וקבע שמקייטון היה "חייל בעייתי" גם לפני יציאתו המצולמת מהארון. בנוסף ראש הממשלה רבין נדרש להגיב לפרשה, והוא אימץ את גרסת הצבא.
פרופסור אייל גרוס טוען כי פרשת מקייטון הטילה צל כבד על הליברליות שהקרינו גם ההוראות החדשות וגם התנהגות המערכת הביטחון בפרשת אבן. גרוס טוען כי:
ב-1996 הוכר אדיר שטיינר באופן רשמי כאלמן צה"ל, על כל הזכויות וההטבות המשתמעות מכך, לאחר מאבק ציבורי ארוך. שטיינר היה בן זוגו של אלוף-משנה דורון מייזל, שנפטר מסרטן בזמן שירותו.
בשנת 1997 פורסם במגזין "הזמן הוורוד" וביולי 2000 ב"ידיעות אחרונות" כי צה"ל עורך בדיקות לאבחון נגיף האיידס בקרב מועמדים לגיוס במקרים שהמועמד מצהיר שהוא הומוסקסואל, וזאת ללא ידיעת המתגייסים.
ב-1998 בוטלה הפקודה שגובשה ב-1993, ולא נותר עוד בפקודות מטכ"ל רמז ליחס שונה או בלתי שוויוני שניתן לחיילים להט"בים. הומואים ולסביות יותר לא נתפסו כמי שיש להתייחס אליהם בחשד או כבעלי סיכון ביטחוני אפשרי. בעוד ששינוי הפקודות ב-1993 לווה בכיסוי תקשורתי רב, הביטול ב-1998 נעשה "בשקט ובהיחבא" על פי ד"ר אייל גרוס: למעשה בוטלה כל התייחסות להומואים ולסביות בפקודות מטכ"ל.
אמיר אוחנה, שלימים הפך לחבר הכנסת מטעם הליכוד וכיהן כשר ההומוסקסואל המוצהר הראשון בתולדות ישראל, עשה את שירותו הצבאי בחיל המשטרה הצבאית. לאחר שירות ברצועת עזה, בכוח שנועד לאבטח את צירי התנועה ברצועה וכחוקר תאונות דרכים בפיקוד הדרום, נשלח לקורס קצינים. על רקע גל הטרור ב-1995 שובץ כמפקד מחסום קרני. בהמשך שובץ כקצין חקירות תאונות דרכים פיקודי של פיקוד הדרום, כמפקד קורס חוקרי תאונות דרכים, ומפקד בסיס המשטרה הצבאית אילת והערבה. לקראת סיום שירות הקבע שירת כקצין חקירות בכיר במצ"ח ב"ש ומצ"ח דן, והוא רב-סרן במילואים. לאחר שחרורו מצה"ל שירת בשנים 2000–2006 בשירות הביטחון הכללי.
המאה ה-21
קבלת הפקודות בצה"ל באופן רשמי אומנם היוותה שלב משמעותי נוסף במאבקם של להט"בים על הזכות לשרת בצה"ל, אולם לא הייתה זו סופה של האפליה ולצבא היה דרוש זמן כדי להטמיע פקודות אלו בפועל. כך לדוגמה בשנת 2000 עדיין בוצעו שתי הדחות של חיילים וחיילות שקיימו יחסים מין הומוסקסואלים. צה"ל מאידך גרס כי ההדחות נעשו בשל העובדה שהאקטים התקיימו בבסיסים צבאיים. שנה לאחר מכן סגר למשך שבועיים קצין חינוך ראשי, תת-אלוף אלעזר שטרן, את העיתון "במחנה" לאחר שעל שערו הופיע אלוף-משנה במילואים אלי שרון שיצא מהארון וסיפר שאינו מתבייש בנטיותיו המיניות. את ההחלטה נימק שטרן בכך שהבעיה הייתה בעיתוי פרסום הכתבה ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, וכי חשב שראוי שיהיה סיפור הקשור לנופלים, למשפחותיהם ולמורשתם. שנים ספורות לאחר מכן, ביוני 2009, פרסם העיתון "במחנה" ראיון מקיף עם רס"ן יהושע גורטלר, עוזר לפצ"ר דתי לאומי שהוא הומו גלוי. הרבצ"ר אבי רונצקי גינה את פרסום הכתבה, ואף קבע כי. הקהילה הלהט"בית קראה להדיח את הרבצ"ר בעקבות דבריו.
ב-2004 פרסם הרמטכ"ל, משה יעלון, פקודת יום המחדדת את הצו המוסרי של צה"ל בנושא שמירת כבוד האדם, ולפיה:
בשנת 2001 פרסמה עמותת "המועצה הפוליטית לזכויות הגייז בישראל" דו"ח הסוקר את נושא המאבק ההומו-לסבי בישראל בתחומים שונים. בפרק שיוחד לצה"ל, תבעה המועצה התנצלות על היחס המפלה בו נהג הצבא בהומואים ולסביות עד לשנת 1993, אז התקבלה פקודה שאוסרת על אפליה בגיוס לצה"ל ובשירות של הומואים:.
ב-2004 נערך מחקר מקיף שכלל ריאיונות עם כל המומחים הידועים להומוסקסואלים בצה"ל. החוקרים לא הצליחו למצוא ממצא כלשהו המצביע על כך שהחלטת ישראל לבטל את המגבלות על שירות להט"בים פגעה ביעילות המבצעית של צה"ל, מוכנותו הקרבית, אחידות הצבא או המוטיבציה לשרת.
במאי 2005 התלונן חייל בנח"ל החרדי בפני נציב קבילות החיילים על מפקדיו על כך שאלו שהתעללו בו בעקבות נטייתו המינית. בבירור התלונה, כשנשאל אחד ממפקדיו מה צריך לעשות עם חייל שהוא הומוסקסואל, הוא ענה כי . דו"ח נציב קבילות החיילים חשף שני מקרים נוספים של הומופוביה: אחד כלל מפקד, בדרגת סגן, שהטיח בשניים מחייליו ; מקרה אחר כלל מפקד אחר שאמר לפקודיו כי חיילים הומוסקסואלים ראויים ל. בתגובה צה"ל מסר כי הרמטכ"ל רואה בתופעה זו בחומרה, שכן יש בה משום הצבעה על חולשות פיקודיות שבגינן נעשה שימוש בשררה.
בספטמבר 2005 הגישה חיילת בגדוד קרקל של הנח"ל קבילה לנציב קבילות החיילים ותלונה למצ"ח. במסגרת התלונה נחשף כי חבריה ליחידה התעללו בה והשפילו אותה על רקע נטייתה המינית, זאת בעוד המפקדים ואנשי הסגל מתעלמים מהמקרים גם לאחר שדיווחה עליהם בפניהם. נציב קבילות החיילים קבע כי - והטיל את האחריות על מפקד הגדוד. באותו הדו"ח ובדו"ח שיצא שנה לאחר מכן התפרסמו תלונות נוספות, וצוין כי חלה עלייה בתלונות אלה של אפליה והתעללות על רקע של נטייה מינית. בעקבות מקרים אלו הודיע מבקר המדינה באותה שנה כי יבדוק את יחס הצבא להומואים. התעמרויות בחיילים על רקע נטייה מינית אינן מתרחשות רק בשירות הסדיר, אלא גם בשלבים המקדימים לו. דוגמה לכך היא מקרה מאפריל 2011 אז חייל טירונות יצא מהארון בפניו חבריו, ושלושה מהם בתגובה השפילו אותו, התעללו בו והטרידו אותו מינית.
מחקר שנערך באוקטובר 2006 מצא כי הסביבה הצבאית רוויה באלימות מילולית הומופובית. חיילים הומו-לסבים דיווחו על רמת חשיפה גבוהה לאלימות מילולית במקומות שונים בבסיס. לטענתם ההווי הצבאי רווי בביטויי גנאי כלפי הומוסקסואליות המתבטאים בבדיחות ובשירים המגנים את ההומוסקסואליות כמביישת, בלתי ראויה או פחותת-ערך ובכך משפילים את ההומוסקסואל ומדירים אותו מחוץ למחנה הנורמלי, התקין והבריא. החיילים דיווחו על משאבי תמיכה מוגבלים מאוד ועל תחושת אי-נוחות לשוחח על הנושא עם בעלי תפקידים בצבא על נושאים הקשורים לנטייתם המינית.
בשנת 2006 רב צבאי בפיקוד העורף הֵפיץ, באמצעות מערכת האימייל הצבאי, חיבור שבו ביצע השוואה בין יחסי מין חד-מיניים לבין קיום יחסי מין עם בהמות. מאידך אמר הרמטכ"ל דן חלוץ באותה שנה כי
לרגל חודש הגאווה ב-2012 צה"ל פרסם בפייסבוק תמונה של זוג חיילים הומואים. למטה נכתב: . צה"ל עצמו מעיד כי במחקר שפרסם איגי - ארגון נוער גאה בינואר 2012 עלה כי מחצית מהחיילים ההומוסקסואלים ששירתו בצה"ל סבלו מאלימות ומהומופוביה, אם כי ראש איג"י אמר:. ב-2012 התבטא אורי אריאל:.
במהלך 2013 הוקמה במערך יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, תת-אלוף רחל טבת-ויזל, ועדת מומחים שמתכנסת מעת לעת כדי לסייע באופן פרטני ואישי לחיילים טרנסג'נדרים שמשרתים בצה"ל. היה זה לאחר שהתקיים בצה"ל בדיון ראשון בו נידונה סוגיית שירות צעירים טרנסג'נדרים בצבא.