cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שביל הראשונים כפר סבא
החאן
כפר סבא איננה העיר היחידה שבה מבנה המכונה "ח'אן", אולם כפר סבא מתייחדת בעובדה שאותו מבנה שמר מאז ומתמיד על ייעודו הציבורי. בניית החאן החלה בשנת 1906 מכספי המתיישבים. כל איכר שילם לחברת יק"א 76 פרנקים צרפתיים עבור הוצאות ציבוריות, ובכסף שנאסף נחפרה באר שעומקה 17 מטרים ונבנה מבנה ציבורי, כ-30 מטרים אורכו ו-10 מטרים רוחבו. בתחילה התגוררו בשניים מהחדרים איכרים, פועלים ואורחים מזדמנים שנזקקו לתבשיל חם, ושלושה חדרים אחרים שימשו אורוות. במשך השנים פעלו במבנה דואר, מקווה, בית ספר, בית כנסת, משרד של ועד המושבה, בית חולים ארעי עבור פצועי כפר סבא והיישובים הסמוכים ותחנת נוטרים.
חלקת מגורשי ת"א-יפו
סמוך לגן הזיכרון מצויה חלקת קבורה גדורה של חללי הגירוש הטורקי במלחמת העולם הראשונה, תושבי תל אביב יפו והמושבות הדרומיות. הם הגיעו לכפר-סבא לאחר שהטורקים גרשו אותם מבתיהם מחשש שישתפו פעולה עם הצבא הבריטי, שכבש את דרום הארץ בשנת 1917 והתקדם צפונה. המושבה התקשתה לדאוג למגורשים כה רבים. המצב הסניטרי בסוכות היה בכי רע, וד"ר הלל יפה, שפתח באורווה 'בית חולים', פרסם יחד עם מאיר דיזנגוף קול קורא ליהודים, שיחדלו לבוא לכפר-סבא.
חורשת פסקל אוסישקין
בין האנשים שעסקו ברכישת אדמות כפר סבא בלט פרץ פסקל, מראשוני המתיישבים במושבה פתח תקווה, אגרונום ופקיד בחברת יק"א שנטע עצי אקליפטוס. בשלהי מלחמת העולם הראשונה שוכנו בחורשה זו רבים מהיהודים שגורשו מתל אביב (עקב מחסור בחניה), מיפו ומהמושבות הדרומיות. מכיוון שנותרו חסרי קורת גג, הם כרתו ענפים מן האקליפטוסים שנטע שיינפיין ובנו לעצמם סוכות. ביוזמת ועד ההגירה שהוקם במושבה, הוקמו לצד הסוכות שני בתי ספר מאולתרים, אחד לבנים ואחד לבנות, וכן תלמוד תורה.
הפרדסנות
במחצית השנייה של שנות העשרים של המאה העשרים, עם התרחבות ענף ההדרים שהחליפו את השקדים, הסתמן שינוי במושבה. אדמות החמרה של כפר סבא נמצאו מתאימות לנטיעת הדרים ועד מהרה הקיפו פרדסים בשטח של כאלפיים דונם את המושבה מכל עבריה. כמו במושבות אחרות במישור החוף, הפכו ההדרים בכפר סבא לענף ראשון במעלה למשך שנים רבות. במהלך שנות השלושים עברה המושבה תהליך התפתחות מואץ. בראש הפירמידה הכלכלית והתעסוקתית ניצב בכל השנים ענף ההדרים שהעסיק בעונת החורף - ימי הקטיף, האריזה והמשלוח - מאות ואף אלפי עובדים. משקיעים מארצות חוץ ביקשו לרכוש בכפר סבא פרדסים ואף לטעת חדשים. במשך שנים אחדות הועסקו בענף רק עובדים יהודיים, וכפר סבא התגאתה ב"עבודה העברית", אולם כשגברה בחורף 1934 הדרישה לכוח אדם ופועלים יהודיים לא היו בנמצא, נאלצו הפרדסנים להעסיק ערבים שהיוו כוח עבודה זול. מעשה זה גרם לאחד העימותים הקשים בתולדות המושבה והיישוב היהודי כולו, שנמשך שנים אחדות. הסתדרות העובדים דרשה שעבודות הקטיף והאריזה יבוצעו רק בידי יהודים ואילו האיכרים טענו שאין הם מקבלים מספיק עובדים והעסיקו ערבים. הפועלים היהודים ארגנו משמרות מחאה בהשתתפות מנהיגים, מורים וסופרים בשערי הפרדסים שהעסיקו ערבים. הדברים הגיעו לידי עימותים והמשטרה הבריטית התערבה ואסרה אחדים ממנהיגי הפועלים. מכפר סבא נאסרו 'השלושה מכפר סבא', פ' ספיר, י' בנקובר ור' שרייבמן, דבר שגרם לסערת רוחות במושבה וגרם הדים ברחבי הארץ. המתיחות הגואה, ההתנגשויות האלימות, המאסרים והמשפטים גררו בסופו של דבר התערבות תקיפה של ההנהגה הציונית, אשר הביעה תמיכה בנאמנותם של הפועלים. מאבקם של הפועלים נכשל, אך היה לו ערך רב והוא הפך למיתוס מקומי.
מכבי אש
עם הקמתן של המושבת הראשונות בארץ ישראל בסוף המאה ה-19, החלו בייסודן של תחנות הכיבוי הראשונות. בשנת 1940 הוקם בכפר סבא גדוד הכבאים הראשון, והוא הורכב ממתנדבים שבסיס פעילותם שכן ברחוב התחייה יחד עם מד"א. ביזמתו של משה דנאי, שהיה המייסד והמנהל של מד"א בכפר סבא, הוקם איגוד ערי השרון לשירותי מד"א וכיבוי אש. איגוד הערים איחד את מכבי האש ומד"א במבנה אחד (סמוך לביה"ח מאיר) ותחת הנהלה אחת. בשנת 1952 הצטרפו הג"א (התגוננות אזרחית) לשורת המתנדבים של שירותי הכיבוי. שיתוף הפעולה בין עיריות, מועצות מקומיות, מועצות אזוריות וכפרים ערבים היה ייחודי. באיגוד השתתפו 12 רשויות בשרון: כפר סבא, רעננה, רמתיים, רמות השבים, מגדיאל, המועצות האזוריות השרון התיכון והדר השרון, טייבה, טירה, קלנסווה, ג'לג'וליה ותל מונד. תחילה היה הבניין בן קומה אחת, ובעזרת תרומות מד"א בחו"ל, נבנתה עוד קומה. בשנים 1981–1982, החליטה הנהלת האיגוד העביר למחוז את האחריות על פעילות הסניף בכפר סבא. המשמעות של ההחלטה הזאת הייתה ניתוק בין 2 הפונקציות, שהביא לשינויי במעמד האיגוד. מאז 1982, האיגוד אחראי על כיבוי אש והצלה בלבד.
בית הומינר
המבנה, המעוצב בסגנון "בית מושבה", נבנה במרכז כפר סבא בשנות השלושים של המאה העשרים על ידי דוד יצחק הומינר, על בסיס מבנה מגורים, שנבנה בעשור השני לקיומה של המושבה כפר סבא. במשך השנים נעשה בו מגוון שימושים: מגורים, מתפרה, בית מסחר לווילונות, ובשנים אחדות בית ספר. המבנה מתאפיין בגג רעפים בעל ארבעה שיפועים, מרזב פח גלוי, חיפויי טיח ופתחי אורך. מהמבנה נותרו פריטי נגרות מקומיים, אריחי רצפה מעוטרים, ציורי קיר ופרזולי מתכת. באמצע שנות השלושים התגוררו בשכירות בבית זה רבי יצחק אהרון הלוי הורוביץ, רעייתו ברכה וילדיהם. ביתם היה פתוח לכל נזקק, והם העניקו תמיכה לניצולי שואה ולתושבי המעברה ואף הלינו אותם לפי הצורך. בטרם הוקמה המדינה, התקיימה במקום פעילות מחתרתית של אנשי הלח"י והוסתר נשק. בשנת 1953 נפתח בקומת הקרקע בית עסק לוילונות בשם "ירקונה" על ידי רחל ויצחק ז'ילונקה אשר עלו ארצה מפולין בשנת 1949. עם פטירתו של יצחק ז'ילונקה, שגר עם משפחתו בקומה הראשונה, הצטרף לצוות ניהול החנות הנרי לבנטר, שנישא לבת המשפחה, סימה, ושלימים אף זכה בתעודת אמן מטעם משרד המסחר והתעשייה. הנרי התנדב בקהילה ובארגון "ליונס" והיה איש מוערך בקהילה. מאז העסק מאוד שגשג, בשנת 2015 משפחת שבת קנתה את המבנה וב-2016 הושלמה מלאכת שימור המבנה ושמו שונה ל"בית כרמלה ואברהם שבת".
משק האוצר (משק חנקין)
חוות 'משק האוצר', אשר הוקמה על ידי גואל האדמות יהושע חנקין, היא אתר המוכרז 'לשימור ברמה הלאומית' והיא מהווה עדות היסטורית חשובה ללימוד ראשית ההתיישבות היהודית בשרון.
החווה הכוללת מספר מבנים, ששימשו במשק בפרט ובענף הפרדסנות בכלל בשנות ה-30, שוכנת במזרח העיר כפר-סבא, בשטח פתוח לו חשיבות גבוהה כמקשר ושומר הרציפות של המסדרון האקולוגי הארצי.
משק האוצר הוא אתר לשימור מורשת והוא תחנה ב"שביל הראשונים" הכפר סבאי
האם תל אביב בוערת?
האם תל אביב בוערת? (או – 60 שעות לסואץ) הוא סרט קולנוע ישראלי בשחור-לבן שיצא לאקרנים זמן קצר לאחר מלחמת ששת הימים בבימויו של קובי ייגר, עם אלכס פלג, גאולה נוני ומוטי ברכאן בתפקידים הראשיים.
התסריט הוא ארבעה סיפורים המתרחשים סביב מלחמת ששת הימים. בסרט משובצים קטעים דוקומנטריים מהאירועים הקשורים במלחמה זו – גמאל עבד אל נאצר נואם, צבא מצרי נכנס לסיני, קטעי עיתונות, אזרחים חופרים שוחות בערים, מטוסי אויב מופלים ועוד. צה"ל תמך בהפקת הסרט בו השתתפו חיילים, טנקים, זחל"מים ומטוסים.
זה הסרט העלילתי הראשון על מלחמת ששת הימים שיצא לאקרנים בתקופת האופוריה שלאחר המלחמה וזכה לפיכך להצלחה מסחרית גדולה.
את פסקול המוזיקה הלחין יוחנן זראי ומשובצים בו שני שירים: – "מנדלבאום" בביצועה של עדנה גורן ו"שיבוא, שיבוא" בביצוע הדודאים (המלווה באקורדיון על ידי אלכס וייס). שני השירים הם למילותיו של יורם טהר לב.
פנחס דורון
פנחס דורון (דורונבוש-שפלטר; באנגלית: Pinchas Doron-Spalter; 1933 – 30 באוגוסט 2019, כ"ט באב ה'תשע"ט) היה פרופסור ליהדות, תנ"ך, וספרות עברית, ומחבר ספרות תורנית בעברית ובאנגלית.
ראשית דרכו
דורון נולד בשנת 1933 בעיירה לנצוט שבפולין. בילדותו נחשב כילד פלא, ובהיותו בגיל חמש וחצי נשא דרשה תורנית שבה הסביר לציבור את הגמרא. עם פרוץ השואה נמלטה משפחתו מהעיר. אמו נספתה באושוויץ, ואביו נפטר לאחר המלחמה בבית חולים ממחלת השחפת. דורון ואחיו הוכנסו לבית יתומים נוצרי ברוסיה. לאחר כשנתיים נמלט דורון מבית היתומים ושב ללנצוט כשהוא נתלה על קרונות רכבת. בלנצוט הוא גילה כי נותר ללא משען ומשענה והמשיך להתגלגל מעיר לעיר עד שנקלט בבית יתומים "גורדוניה" השייך למפ"ם. בקרקוב חלה בדיפטריה, ושתי אחיות נזירות ניסו לפתות אותו להתנצר בהבטחות מפליגות. הוא ביקש ארכה של שלושה ימים למחשבה ובסופם הודיע על סירוב בתוקף.
בן דודו אהרן גולדמן מצאו בבית החולים והדריך אותו לצאת מבית היתומים אל המקום שבו שהה בן הדוד. לאחר מכן התקבל לישיבת תורת אמת שבראשות הרב משה שניידר, שם למד עם הרב משה שטרנבוך והכיר את הרב יצחק טוביה וייס. בתקופת למודיו חלה באסתמה קשה והרופאים חייבוהו לעבוד עבודה גופנית. עקב כך עלה לישראל בשנת 1951, והחל לעבוד בקיבוץ לביא בחליבה ידנית של כבשים.
הוראה ומחקר
לאחר מספר שנים עזב את הקיבוץ והחל ללמוד הוראה בסמינר למורים ומדריכים דתיים בבית וגן בירושלים. לאחר נישואיו ירד לארצות הברית למשך 36 שנים, שבמהלכן קיבל תואר דוקטור מההאוניברסיטה העירונית של ניו יורק (CUNY) לפילוסופיה יהודית. לקראת הדוקטורט שלו עסק בעריכת כתב יד מימי הביניים בשם "מלחמת האמת", שעיסוקו בפילוסופיה יהודית וקבלה. מחקר זה שימש כתזה לדוקטורט ויצא כספר בשנת תשל"ח. לאחר הדוקטורט המשיך ללמד שם יהדות, תנ"ך וספרות עברית עד יציאתו לגמלאות. באותן שנים פרסם סדרת ספרים בת שישה כרכים על פירוש רש"י לתורה. בבורו פארק קיבל גם סמיכה לרבנות. הוציא לאור שני כרכים של פירושים על סידור התפילה בשם "פילולי פנחס".
בשנים האחרונות לחייו שקד על הוצאת סדרת ספרים בשם "מושגי יסוד בתלמוד" שמטרתה להוות אנציקלופדיה תלמודית גם לאנשים שאינם בקיאים בתלמוד ובלשונו הייחודית. סדרה זו יוצאת לאור באנגלית ובעברית.
התגורר בשכונת הר נוף בירושלים, והיה אב לחמישה.
נפטר בכ"ט באב ה'תשע"ט.
ניקולס בורדיסו
ניקולס אנדרס בורדיסו (ספרדית: Nicolás Andrés Burdisso; נולד ב-12 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מנהל ספורטיבי בקבוצת נעוריו בוקה ג'וניורס.
ביוגרפיה
בורדיסו החל את הקריירה שלו בקבוצה הארגנטינאית בוקה ג'וניורס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17 ובמהרה הפך להיות לשחקן הרכב קבוע ולאחד מכוכבי הקבוצה. הוא שיחק בקבוצה במשך 5 שנים, במהלכן שיחק ב-102 משחקים והבקיע 3 שערים. עם בוקה זכה בורדיסו בשתי אליפויות, 3 פעמים בגביע הליברטדורס ופעמיים באליפות העולם לקבוצות.
ב-2004 עזב בורדיסו את בוקה וחתם על חוזה ל-4 שנים עם מועדון הכדורגל האיטלקי אינטר מילאנו, תמורתו קיבל כ-3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה נאלץ בורדיסו לבלות את מרבית זמנו בארגנטינה ליד מיטת בתו שחלתה בלוקמיה. ב-2006 האריך את החוזה בשנה נוספת. ב-2007, בעת משחק בין אינטר לולנסיה במסגרת ליגת האלופות נקלע בורדיסו לקטטה בין צוותי הקבוצות, במהלכה שחקן ולנסיה דייוויד נאברו הכה אותו ושבר את אפו. למרות ההערכה המקצועית הגדולה, מתקשה בורדיסו לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, הוא יכול לשחק בכל עמדה בהגנה אם כי עמדתו המקורית היא כבלם.
בורדיסו שייך לדור הזהב של הכדורגל הארגנטינאי בגילאי הנוער, הוא זכה עם הנבחרת הצעירה במונדיאל הנוער בשנת 2001. בורדיסו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בינואר 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול הונדורס. הוא היה שותף לזכייה בזהב האולימפי באולימפיאדת אתונה (2004). הוא זומן לסגל ארגנטינה למונדיאל 2006 וגילה יכולת טובה במשחקים בהם הוא שיחק. עם פרישתו של רוברטו אז'אלה מהנבחרת עלה שמו של בורדיסו כאחד מיורשיו.
קאפו נאגאי
קאפו נאגאי (ביפנית: 永井 荷風, בכתב לטיני: Kafū Nagai, 3 בדצמבר 1879 טוקיו – 30 באפריל 1959 איצ'יגאווה) הוא שם העט של הסופר, המחזאי, המתרגם, המסאי וכותב הזיכרונות היפני נאגאי סוקיצ'י (ביפנית: 永井 壮吉). הוא תיאר ביצירותיו את חיי טוקיו בראשית המאה ה-20, במיוחד עולמם של הגישות, הזונות, רקדני הקברט ושל תושבים אחרים שפקדו את שכונות השעשועים התוססות של העיר. קאפו נאגאי נחשב נציג של "האסכולה האסתטיסטית" בספרות היפנית. בחלק מכתביו השתמש בשפה היפנית הקלאסית - בונגו - וחלק האחר - בשפה בת זמנו.
להקת האופרה האמריקאית
להקת האופרה האמריקאית (באנגלית: American Opera Company) היה שמן הקיבוצי של ארבע להקות אופרה שונות, שהיו פעילות בארצות הברית. הלהקה הראשונה הייתה קצרת-ימים והוקמה בניו יורק בפברואר 1886. משך קיומה היה עונה אחת בלבד. הלהקה השנייה קבעה את בסיסה ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק, והייתה פעילה מאמצע שנות ה-20' של המאה ה-20 עד 1930, אז פשטה את הרגל זמן לא רב אחרי נפילת הבורסה בשנת 1929. להקת האופרה השלישית הייתה להקה קצרת-ימים, שישבה בטרנטון, ניו ג'רזי והייתה פעילה ב-1937. להקת האופרה הרביעית האחרונה פעלה בפילדלפיה מ-1946 עד 1950.
קאפו נאגאי
ילדותו וצעירותו
החל משנת 1898 התחיל לכתוב סיפורים קצרים, כשהראשון ביניהם פורסם ב-1900. במקביל למד אצל הסופר הירוצו ריורי. ב-1899 עזב את משרתו בבית הספר לשפות והתחיל לעבוד כסופר עצמאי ובמופעי ראקוגו. ב-1901 עבד זמן קצר גם ככתב בעיתון ולמד צרפתית.
להקת האופרה האמריקאית
האופרה האמריקאית של ז'אנט תרבר
להקת האופרה האמריקאית הראשונה הוקמה ב-1886 על ידי פטרונית האמנויות הנודעת ז'אנט מאיירס תרבר, כמה חודשים לאחר שייסדה את הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה. המנהל המוזיקלי של הלהקה, שישבה דרך קבע בניו יורק, היה תיאודור תומאס, ומנצחה היה גוסטב מאהלר, עם ארתור מס כעוזרו. צ'ארלס א. לוק היה מנהל העסקים של הלהקה. הלהקה שכרה את אולם האקדמיה למוזיקה בניו יורק להופעות מקומיות בשנת 1886. הלהקה יצאה גם לסיורים והופיעה באפריל, מאי ויוני 1886 בערים אחרות, בהן בוסטון, פילדלפיה וסנט לואיס, בין השאר. הרפרטואר כלל את אאידה של ורדי, לוהנגרין של וגנר ופאוסט של גונו. באוגוסט הכריזה הלהקה על תוכנית שאפתנית למסע הופעות בפריז, מסע שלא יצא לפועל.
קאפו נאגאי
בארצות הברית ובצרפת
בשנת 1903 נשלח על ידי אביו לארצות הברית לצורך עסקי המשפחה. אולם באמריקה לא התעניין נאגאי בעסקים כמו בצבירת חוויות אישיות ששימשו לו בעתיד הקרוב בכתיבת סיפוריו. ב-1904 התחיל לימודי ספרות במכללת קאלאמזו במדינת מישיגן אותם השלים מאוחר יותר בשנים 1908–1911. חרש את ארצות הברית - ביקר, בין השאר, בטקומה, וושינגטון, בתערוכה בסנט לואיס. בסופו של דבר ב-1905 התיישב בניו יורק ועבד שם בקונסוליה היפנית ובשלוחה המקומית של הבנק היפני "שוגין". ב-1908 אחרי שהות בליון, שבה עבד שמונה חדשים כעובד של בנק שוגין, חודשיים בפריז וביקור בלונדון, שב לזמן קצר למולדתו.
להקת האופרה האמריקאית
האופרה האמריקאית של ז'אנט תרבר
הצהרה תמציתית של חזונה של תרבר ללהקת האופרה האמריקאית הופיעה באוגוסט 1886, שם צוטטה במילים אלה: קשיים פיננסיים הוליכו לארגון מחדש ולשינוי שם ל"להקת האופרה הלאומית" בדצמבר 1886 ובסופו של דבר, לפשיטת רגל במרץ 1887.
קאפו נאגאי
המשך פעילותו ביפן
בהשראת שהותו בחו"ל והשפעות ממופסאן ואלפרד דה מיסה פרסם שני קובצי סיפורים ורשימות - "סיפורים אמריקאים" (あめりか物語 - Amerika monogatari) ו"סיפורים צרפתיים" (Furansu monogatari ふらんす物語). היה נשוי פעמיים ב-1912 וב-1914 והתגרש כל פעם, אחר כך חי עם מספר מאהבות. ב-1916 הקים את המגזין ספרותי "מיטה בונגאקו". כרך ראשון ליצירותיו הופיע ב-1918. עוד שני כרכים התווספו בעקבותיו ב-1919. ב-1920 הוצג מחזה שלו בתיאטרון הקיסרי ובשנים הבאות הוצגו מחזות נוספים. התמנה בהמשך פרופסור לספרות באוניברסיטת קייו. בשנים 1921–1937 פרסם יצירות מועטות. בעת מלחמת העולם השנייה כשהשלטונות ביפן דרשו מהאמנים להתמקד ביצירותיהם במאמץ המלחמתי, נאגאי לא שמע בקולם והמשיך לכתוב לפי רצונו ושמר את הפופולריות שלו כמחבר רומנים גם בתקופה קשה זו. עם זאת, מרבית כתביו, שלא יכלו להתפרסם בימי המלחמה, יצאו לאור רק אחרי תבוסת יפן. ביתו בטוקיו ואחר כך דירה נוספת שלו נהרסו בעת ההפגזות האוויריות על טוקיו בשנת 1945.
להקת האופרה האמריקאית
להקת האופרה האמריקאית של רוצ'סטר
באמצע שנות ה-20' של המאה ה-20, צצה להקת אופרה מקצועית נודדת מתוך ההפקות החדשניות של ולדימיר רוזינג וראובן ממוליאן בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר. משימתה הייתה לבצע אופרות באנגלית לקהל עממי ברחבי ארצות הברית. הופעת הבכורה של הקבוצה, שנודעה תחילה כלהקת האופרה האמריקאית של רוצ'טסר, במדינת ניו יורק הייתה באפריל 1927 בתיאטרון הגילדה. היא זכתה לתמיכתם של מממנים רבים, עשירים ובעלי השפעה. כאשר הופיעה לפני הנשיא קלווין קולידג' ו-150 חברי קונגרס בתיאטרון פולי'ס בוושינגטון הבירה בדצמבר 1927, נודעה הלהקה בשם "להקת האופרה האמריקאית".
להקת האופרה דבקה באדיקות במדיניות של הימנעות מטיפוח כוכבים, ותחת זאת פיתחה הרכב מאוחד, שכל אחד מזמריו עשוי לקבל תפקיד ראשי בלילה אחד ותפקיד משני תומך בלילה הבא.
קאפו נאגאי
המשך פעילותו ביפן
בשנות ה-90 הוציא איוונאמי שוטן לאור את יצירותיו ב-30 כרכים.
סגנון כתיבתו
נאגאי היה שונה את סגנונו בהתאם לסוגה ולקהל קוראיו. יומניו וכמה ממסותיו כתובים ביפנית ספרותית גבוהה - בונגו, שהסופר שלט בה גם הודות להיכרותו המעמיקה עם הספרות הסינית הקלאסית והטקסטים היפניים הישנים. לעומת זאת רוב מחזותיו והרומנים שלו נכתבו בשפת זמנו, והדיאלוגים בהם נראים טבעיים ביותר.
מרפי
מרפי (אנגלית: Murphy) הוא שם משפחה בארצות דוברות אנגלית שמקורו בשמות האירים Ó Murchadha ו-Mac Murchaidh. שמות אלה מבוססים על השם הפרטי Murchadh, שפירושו "לוחם ימי". באירלנד, נפוץ השם מרפי גם כשם פרטי.
גבעת ברנר
גִּבְעַת בְּרֶנֶר הוא קיבוץ בישראל השייך למועצה האזורית ברנר ושוכן מדרום לרחובות וממערב לכביש 40. הקיבוץ נקרא על שמו של הסופר יוסף חיים ברנר, שנרצח במאורעות תרפ"א (1921).
היסטוריה
גרעין הקבוצה התגבש בשנת 1926 ברחובות והיה מורכב מחלוצים יוצאי ליטא ומחלוצים מווהלין. נרכש שטח של 200 דונם. ב-4 במרץ 1928 עלתה למקום הקבוצה הראשונה למרות התנגדות המוסדות המיישבים ובראשם אברהם הרצפלד. ב-29 ביוני אותה שנה עלו כל חברי הקיבוץ לשטח. בגלל השטח המצומצם התפרנסו החברים מעבודה שכירה בפרדסי הסביבה והחלו עזיבות בגלל הקשיים. בשנת 1929 הצטרפה לקיבוץ קבוצת "חרות" מגרמניה. באותה שנה הצליח חבר הקיבוץ ממוצא איטלקי אנצו סרני לאסוף באיטליה סכום כסף הדרוש לרכישת 1,000 דונמים נוספים בסביבה.
במאורעות תרפ"ט פונה הקיבוץ למספר ימים.
בגלל מיעוט הקרקע היה הקיבוץ מהראשונים שפיתח תעשייה. נוסדו בית החרושת "רימון" למיצים וריבות שהיה ספק ראשי לצבא הבריטי, ובית החרושת "מטר" למוצרי השקיה.
גבעת ברנר היה הקיבוץ הראשון שפתח בית הבראה בתחומו. בית ההבראה נקרא "בית ישע" על שם ישע סמפטר, משוררת יהודייה מארצות הברית שבחרה לגור בקיבוץ והשקיעה את כספה בבנית בית ההבראה. פרשה זו מתוארת בספרו של משה שמיר - "יונה מחצר זרה".
מצבו הכלכלי של הקיבוץ השתפר והוא המשיך לקלוט חברים עד שהיה בשעתו גדול הקיבוצים במדינת ישראל. הקיבוץ נקרא "הקיבוץ של האיטלקים" בגלל ריבוי המשפחות ממוצא איטלקי שבחרו להיות חברים בו. בתחילת 1950 נסלל כביש גישה לקיבוץ מכביש 40, באורך קילומטר.
הקיבוץ השתייך לקיבוץ המאוחד ובשנת 1952 בעת הפילוג, פרשה ממנו קבוצה גדולה של חברים שהצטרפו לקיבוץ נצר סרני על שם אנצו סרני שהיה ממקימי גבעת ברנר.
עם משבר הקיבוצים נקלע הקיבוץ למשבר כלכלי קשה ובתי החרושת ובית ההבראה נסגרו. כיום הקיבוץ מופרט. הקיבוץ מחזיק בבעלות של א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.
במאי 2017 הופקדה תוכנית להקמת פארק התעסוקה גבעת ברנר. שטח הפארק צפוי להיות כ-526 דונם שיאכלסו בין היתר בתי אריזה בשטח של כ־102,000 מ"ר וכן מתחם למחסנים לוגיסטיים בשטח של 86,000 מ"ר, בנוסף לכל אלו יוקם גם מוזיאון לכלים ותהליכים חקלאיים.
שכונת הדקלים
בין השנים 2006–2007 הוחלט על בניית שכונה קהילתית בצמוד לקיבוץ. בתחילה נקראה השכונה החדשה "ההרחבה הקהילתית", אך לאחר שנתיים הקהילה החליטה לשנות את השם ל"שכונת הדקלים".
אלקטרו סווינג
אלקטרו סווינג, או סווינג האוס, הוא ז'אנר של מוזיקת ריקוד אלקטרוני המשלב את ההשפעה של סווינג וג'אז (קלאסי או מודרני) בשילוב עם האוס והיפ הופ. דוגמאות מוצלחות לז'אנר יוצרות סאונד שנגיש יותר לאוזן המודרנית ולרחבת הריקודים, אך שומר גם על הריגוש והאנרגיה של כלי מתכת חיים ושל הקלטות הסווינג המוקדמות. קבוצות אלקטרו סווינג כוללות בדרך כלל זמרים, מוזיקאים שמנגנים בכלי ג'אז מסורתיים (למשל חצוצרה, טרומבון, קלרינט או סקסופון) ולפחות תקליטן אחד.
נאפולי (נפה)
נפת נאפולי (באיטלקית: Provincia di Napoli) היא נפה במחוז קמפניה שבאיטליה.
נפת נאפולי שוכנת סביב מפרץ נאפולי בים הטירני בדרום קמפניה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 1,171.13 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 3,088,461 נפש, שהם רוב אוכלוסייתו של המחוז. בירתה בעיר נאפולי שעל שמה היא נקראת.
עם הערים הנוספות בנפת נאפולי נמנות סורנטו, פומפיי וארקולנו.
אתרי תיירות ידועים הם פומפי, הרקולנאום, וזוב, טורה אנונציאטה, המערה הכחולה והאיים קאפרי ואיסקיה.
הדיוויזיה ה-36 (אלסטר)
הדיוויזיה ה-36 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
האקלים הפוליטי באירלנד
מלחמת העולם הראשונה פרצה לאחר פרוץ משבר פוליטי חריף באירלנד סביב שאלת השלטון העצמי תחת חסות הכתר הבריטי. חוק שלטון הבית השלישי אושר ונחתם בצו מלכותי ב-18 בספטמבר 1914, אולם ישומו בפועל של החוק, אשר כלל שלטון עצמי לאירלנד במסגרת האימפריה הבריטית, נדחה עד לסיומה של המלחמה. אופוזיציה חזקה ליישומו של החוק כללה את ה"יוניוניסטים" אשר ברובם התרכזו באזור אלסטר ויזמו הקמת מיליציה חמושה, מתנדבי אלסטר, בשנת 1913 אשר מטרתה הייתה למנוע את ישומו של החוק או להכליל את אלסטר מחוץ להסדר (ובכך להשאירו תחת חסות הממלכה המאוחדת). בתגובה להקמת המיליציה הקימו הלאומנים מיליציה יריבה, המתנדבים האיריים, אשר תפקידה היה וקיום לחץ מתמיד על ממשלת בריטניה לקיום ההבטחה לשלטון בית. אירלנד הייתה על סף עימות חמוש בין שני הצדדים הניצים בחודשים הראשונים של שנת 1914, אולם פרוץ המלחמה דחה את פרוץ המשבר.
תגובות היוניוניסטים
אדוארד קרסון, מנהיגם של היוניוניסטים הבטיח לממלכה המאוחדת כי יינתן גיבוי מלא מצדם למאמצי המלחמה של בריטניה. תגובה זו נבעה משני מניעים:
בזמן זה שקד שר המלחמה הבריטי הוריישו קיצ'נר על הקמתו של הצבא החדש במטרה לחזק את הצבא בריטי הסדיר של טרם המלחמה וליוניוניסטים הוקצתה דיוויזיה ייעודית בעבורם - הדיוויזיה ה-36 (אלסטר) אשר לה היה סגל פיקוד אורגני משלה, ולשורותיה קרא קרסון למתנדבי אלסטר להתגייס. קריאתו של קרסון פורסמה ב-3 בספטמבר 1914, כחודש לאחר הכרזת המלחמה הבריטית על הקיסרות הגרמנית.
פעולות הדיוויזיה במלחמה
הדיוויזיה התפרסמה במהלך הקרב על הסום, לאחר שהייתה הדיוויזיה היחידה שהשיגה את יעדיה ביום הראשון למתקפה, כחלק מהקורפוס ה-10, אם כי היא איבדה תוך יומיים 5,500 נפגעים. בנוסף, מתוך 9 צלבי ויקטוריה שהוענקו על הפעולות בקרב, 4 מתוכם היו לחיילי הדיוויזיה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
זכי כמאל
זכי כמאל (בערבית: زكي كمال; נולד בשנת 1947) הוא עורך דין דרוזי-ישראלי, איש ציבור, פובליציסט ופרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית. נולד בכפר דלית אל-כרמל. נשיא ויו"ר חבר המנהלים וועד המנהל במכללה האקדמית הערבית לחינוך חיפה.
קריירה כעורך דין
במרוצת השנים העניק את שירותיו למגוון רחב של לקוחות בתחומי משפט שונים. על לקוחותיו של המשרד לאורך השנים נמנים: אנשים פרטיים מישראל ומחוצה לה, חברות מסחריות ישראליות וזרות, מועצות מקומיות, עמותות, אנשי ציבור, פוליטיקאים בכירים, עיתונאים ואנשי תקשורת ידועים, אמצעי תקשורת ישראלים וזרים.
המשרד ייצג לקוחות בהליכים משפטיים רבים אשר עוררו עניין ציבורי ותקשורתי בישראל ומחוצה לה. כמו כן המשרד ייצג לקוחות בהליכים משפטיים רבים אשר בהם התקבלו פסקי דין תקדימיים בתחומי משפט שונים.
המשרד מדורג מזה לא מעט שנים בדירוגים מקצועיים רלוונטיים בצמרת משרדי עורכי הדין בישראל ובין המשרדים המובילים בישראל בתחום המשפט הפלילי.
עו"ד זכי כמאל השתתף והרצה בכנסים מקצועיים רבים בתחומי משפט שונים. בנוסף לכך, עו"ד זכי כמאל שימש כיו"ר של ועדות מקצועיות חשובות בלשכת עורכי הדין בתחום הליטיגציה, כגון: ועדת בית המשפט העליון ופורום בתי משפט בלשכת עורכי הדין בישראל.
פובליציסט ופרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית
מזה שנים רבות, עו"ד זכי כמאל מתראיין מעת לעת כפרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית באמצעי תקשורת רבים בישראל ומחוצה לה. מבין אמצעי התקשורת אשר בהם התראיין עו"ד זכי כמאל בתחומים אלו, ניתן למצוא: ערוץ BBC בערבית, ערוץ Sky News בערבית, ערוץ אל-גז'ירה, ערוץ הרדיו הרשמי של ירדן, ערוץ i24, הדיילי טלגרף הבריטי, קול ישראל בערבית, רדיו כאן מכאן (בעבר קול ישראל בערבית), ערוץ מכאן 33 (בעבר ערוץ 33), עיתון אלסינארה (שבועון ערבי ישראלי נפוץ), עיתון פנורמה (שבועות ערבי ישראלי נפוץ) ועוד. יש גם לציין בהקשר זה כי עו"ד זכי כמאל בעבר שימש כפרשן ברשת ב' של קול ישראל לענייני מזרח תיכון במסגרת תוכנית הרדיו "מגזין המזרח התיכון" בהנחייתו של העיתונאי יוני בן מנחם.
עו"ד זכי כמאל פרסם מאמרי דעה רבים בתחומי המשפט, הפוליטיקה והמדיניות הציבורית בעיתונים רבים הן בשפה העברית והן בשפה הערבית.
בנוסף לכך, עו"ד זכי כמאל הוזמן רבות להרצות בכנסים אקדמיים ומקצועיים בתחומי הפוליטיקה והמדיניות הציבורית, אשר אורגנו על ידי מוסדות אקדמיים או מרכזי מחקר כמו המרכז לדיאלוג אסטרטגי במכללה האקדמית נתניה.
מבין הנושאים אשר עו"ד זכי כמאל הרצה בהם בכנסים אלה ניתן למצוא: המדיניות של המערב מול איראן, השלכות הקמת מדינה פלסטינית על הפוליטיקה הישראלית, האביב הערבי והמדיניות הישראלית כלפי המיעוט הערבי בישראל.
מנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים
עו"ד זכי כמאל שימש בתפקיד מנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים בין השנים 1970 – 1986, כאשר במהלך תקופה זו כיהן המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית, שיח' אמין טריף, כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.
במסגרת תפקידו זה עו"ד זכי כמאל שימש כממונה על הביצוע של סדרי המנהל בבתי הדין הדתיים הדרוזיים; שימש כעורך של כתב העת אשר נקרא "הידיעון הדרוזי" (مجلة الأخبار الدرزية) שהיה מפורסם על ידי משרד הדתות ושהתפרסמו בו עשרות מחקרים על הדרוזים שנערכו על ידי מומחים מבני העדה ומחוצה לו; שימש כממונה מטעם משרד הדתות על הענקת שירותי דת לבני העדה הדרוזית ברמת הגולן בתקופה בה הונהג הממשל הצבאי ברמת הגולן.
בשנת 1975, הוענק לעו"ד זכי כמאל אות העובד המצטיין של משרד הדתות במסגרת פעילותו כמנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים שהיו באותה תקופה כפופים למשרד הדתות ולא למשרד המשפטים.
ראש החוג הרעיוני לאקדמאים דרוזים
החוג הרעיוני לאקדמאים דרוזים היה ארגון שהקימו אקדמאים דרוזים בשנות השמונים ואשר עמד בראשו עו"ד זכי כמאל. ארגון זה פעל בין היתר למען המטרות שלהלן: קידום ההשכלה הגבוהה והחינוך בקרב בני העדה הדרוזית, העלאת הדרישה לשוויון בין בני העדה הדרוזית לשאר אזרחי המדינה במישור הציבורי והתקשורתי, קידום שילוב אקדמאים דרוזים בתפקידי מפתח במגזר הציבורי, קידום דיון אינטלקטואלי בענייני העדה הדרוזית בישראל וקיום דיאלוג עם קובעי המדיניות בישראל בעניינים הנוגעים עדה הדרוזית.
החוג הרעיוני לאקדמאים דרוזים בראשות עו"ד זכי כמאל היה מעורב בפעילות ענפה לקידום המטרות הנ"ל ואשר מתועדת בין היתר בכתבות בתקשורת באותה תקופה.
פעילות במוסדות לשכת עורכי הדין
מסוף שנות השבעים ועד שנת 2019, עו"ד זכי כמאל היה פעיל מרכזי למשך שנים רבות במוסדות הארציים של לשכת עורכי הדין בישראל, שהיא גוף סטטוטורי המאגד את כל עורכי הדין בישראל. במסגרת פעילותו זו כיהן בין היתר כחבר המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין, חבר הוועד המרכזי של לשכת עורכי הדין, יו"ר פורום בתי משפט בלשכת עורכי הדין, סגן ראש לשכת עורכי והמשנה לראש לשכת עורכי הדין.
במסגרת פעילותו במוסדות לשכת עורכי הדין, פעל עו"ד זכי כמאל לקידום מעמדם של עורכי הדין ושל לשכת עורכי הדין בישראל, לשיפור שיתוף הפעולה והדיאלוג בין עורכי הדין למערכת בתי המשפט, לפתיחת שערי המקצוע בפני אוכלוסיות רבות ומוחלשות במדינת ישראל ולעידוד עורכי הדין הערבים להשתלב במוסדות הלשכה.
יו"ר המרכז הערבי-יהודי בית הגפן
בשנות השמונים והתשעים כיהן עו"ד זכי כמאל כיו"ר המרכז הערבי-יהודי בית הגפן בחיפה. במסגרת זו פעל למען קידום השלום והדו-קיום הערבי יהודי בישראל באמצעות פעילות תרבותית, חינוכית, קהילתית וציבורית ענפה. על פעילות זו הוענק לו פרס הלורד הבריטי מרקוס זיו על מפעל חיים לדו-קיום בין יהודים לערבים. בשנת 2010 הוענק לעו"ד זכי כמאל מגן הנגיד לסובלנות מרוטרי ישראל על תרומה ציבורית והתנדבותית יוצאת הדופן לקידום השלום, השוויון, דו-הקיום והסובלנות בין מגזרי האוכלוסייה ברחבי הארץ, על טיפוח קשרי הידידות ושכנות הטובה בין יהודים וערבים ועל תרומה מתמשכת ליצירת חברה אזרחית איכותית.
חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית נתניה
עו"ד זכי כמאל משמש כחבר בחבר הנאמנים של מכללת "האקדמית נתניה" מאז היווסדה. בשנים האחרונות מכהן כיו"ר ועדת ביקורת של חבר הנאמנים במכללה זו.
פעילותו במכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל – חיפה
מאז שנת 1996 ועד היום משמש עו"ד זכי כמאל בתפקידים בכירים במכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל – חיפה, לרבות: נשיא המכללה ויו"ר חבר הנאמנים והוועד המנהל של המכללה.
תחת הנהגתו הגיעה המכללה להישגים רבים והיום היא רשאית להעניק תואר שני במגוון תחומים.
המכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל- חיפה היא מוסד מוביל בהכשרת מורים ועובדי הוראה בחברה הערבית בישראל אשר הוקם בשנת 1949 ואשר מתקיים כמוסד אקדמי עצמאי משנת 1996.
חיים אישיים
זכי כמאל נשוי לע'אדה כמאל. ע'אדה כמאל היא משפטנית בהשכלתה ופעילה ידועה למען קידום מעמדן של הנשים בחברה הדרוזי, אשר מכהנת בהתנדבות מלאה מאז שנת 1977 כיו"ר סניף ויצו בדלית אל כרמל. על פעילותה ההתנדבותית ביצו דלית אל כרמל למען החברה בכלל, ולמען הנשים הדרוזיות בפרט, קיבלה בשנת 2015 את אות הנשיא למתנדב שנחשב לאות ההוקרה החשוב ביותר לפעילות התנדבותית בישראל.
ג'ס וייד
ראשית חייה
בת להורים רופאים, וייד למדה בתיכון סאות' המפסטד וסיימה ב-2007. לאחר מכן לימדה קורס במכינה לאומנות ועיצוב במכללת צ'לסי לאומנות ועיצוב, וב-2012 השלימה מאסטר (מוסמך אוניברסיטה) בפיזיקה באימפריאל קולג' בלונדון. שם השלימה גם דוקטור בפיזיקה ב-2016, במהלכו פרסמה תזה בננומטרולוגיה במוליכים למחצה אורגניים בהובלת ד"ר ג'י סיאון קים.
מחקר וקריירה
נקודות העניין במחקרה של וייד הן במדע של חומרים ובקיטוב מעגלי. נכון ל-2020, וייד מובילה מחקר באלקטרוניקה אורגנית בקבוצת פיזיקה של מצב מוצק באימפריאל קולג' בלונדון, בדגש על פיתוח ואפיון שכבות דקות של פולימרים פולטי אור. על פי המגזין "Web of Science", נכון לאוגוסט 2019, היא מובילה 4 מחקרים ומעורבת ב-14 נוספים. מאמריה צוטטו 25 פעמים, ומאמרים שלא בהובלתה צוטטו 420 פעמים.
מעורבות ציבורית
כאחת שהתחנכה בתיכון סאות' המפסטד, המתהדר בכמות הבנות אשר מסיימות תיכון, וייד תרמה המון לשוויון בין המגדרים בתחומי המדע, מתמטיקה, טכנולוגיה, והנדסה. וייד הייתה מעורבת בקמפיינים יקרים ורבים אשר עיקרם לדחוף בנות למקצועות ההנדסה ומדע, מתוך טענה שהכסף הרב שמושקע מטעם המדינה לא נותן את התוצאות הרצויות. וייד בנוסף, תרמה המון לוויקיפדיה בכך שדחפה אנשים לכתוב ערכים על מדעניות ומתמטיקאיות אשר אין להן ערך בוויקיפדיה  .נכון לפברואר 2020 וייד כתבה מעל 900 ביוגרפיות בוויקיפדיה. וייד גם הרכיבה קבוצה עבור הכנס הבינלאומי לפיזיקה לנשים, שם קיבלה הזמנה על ידי מכון הפיזיקה העולמי לדון בשוויון מגדרי בכנס בגרמניה.
נשים מדעניות בוויקיפדיה
מחלוקות בקשר לטענה כי אין ייצוג מספק בויקיפדיה האנגלית עבור תרומות נשים למדע התחילו להתפרסם ברבים כאשר פורסמה בעיתון הוושינגטון פוסט באפריל 2019, כתבה תחת הכותרת "תמונת החור השחור היא רק דוגמה אחת לתמיכה בקידום נשים במדע", הכתבה נכתבה על ידי מרים זארנג'לאם ווייד. בחלקה, הכתבה מספרת על קתרין בואמן, מדענית מחשבים אמריקאית שהובילה פיתוח אלגוריתם להדמיית חורים שחורים. בואמן התפרסמה בעקבות התגלית ולכן הוכרה כבעלת חשיבות על מנת שהערך שלה בוויקיפדיה האנגלית יישאר. בנוסף בכתבה התייחסו הכותבות לשאר האנשים שלוקחים חלק בכל התגליות המדעיות ואינם מקבלים הכרה על כך, ולכן נשים אחרות עליהן כתבה וייד ערך בוויקיפדיה, שכן תרמו לתגליות מדעיות חשובות, נחשבו לא מוכרות על הישגיהן ותויגו כערך לא בולט מספיק.
פרסים
(Institute of Physics Early Career Physics Communicator Prize). כמו כן באותה שנה קיבלה וייד את פרס איגוד של אימפריאל קולג' על תרומתה לחיי המכללה.
בשנה שלאחר מכן, וייד קיבלה את מדליית ג'וסלין בל ברנל של מכון הפיזיקה ואת פרס הנשים בפיזיקה 2016.
בשנת 2017, זכתה וייד בפרס רוברט פרין למדע חומרים מטעם מכון החומרים, המינרלים והכרייה, בנוסף, זכתה במדליית ג'וליה היגינס של אימפריאל קולג' בהוקרה על עבודתה לתמיכה בשוויון מגדרי. כמו כן היא הוזמנה לוועידת המדע הבין תחומית 'Science Foo Camp' בגוגלפלקס בקליפורניה.
במהלך 2018 זכתה וייד במדליית דפני ג'קסון ובפרס על תפקידה "כשגריר מוכר בינלאומי ב- STEM". בדצמבר היא נבחרה לאחת מעשרת האנשים החשובים במדע לאותה שנה על פי מגזין 'טבע' הבריטי. היא קיבלה באותה שנה אזכרה מכובדת בפרס ויקימדיאן השנה על ידי מייסד שותף בוויקיפדיה ג'ימי ויילס, על "המאמצים השנתיים שלה לכתוב על מדעניות ומהנדסות חסרות ייצוג בוויקיפדיה". ובשנה שלאחר מכן נבחרה לוויקימדיאנית השנה על ידי החלק הלאומי שלה, ויקימדיה בריטניה.
וייד זכתה במדליית האימפריה הבריטית (BEM) בתואר הוקרה ליום הולדת 2019 על שירותיה לגיוון מגדרי במדע. באותה שנה המעסיקה שלה כיבדה אותה בפרס המנהיגות למעורבות חברתית. כמו כן בשנת 2019 נבחרה וייד כמספר 44 ברשימה של הנשים המשפיעות ביותר מבחינה טכנולוגית בבריטנה על ידי המגזין הדיגיטלי "Computer Weekly".
המנון ברבדוס
בזמני שפע ומחסור (באנגלית: In Plenty and in Time of Need) הוא ההמנון הלאומי של ברבדוס. את ההמנון כתב אירווינג בורג'י והלחין ק' ואן רולנד אדוארדס. הוא אומץ רשמית בשנת 1966.
לאונרד ג'רואו
לאונרד טאונסנד ג'רואו (באנגלית: Leonard Townsend Gerow ; 13 ביולי 1888 – 12 באוקטובר 1972) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה.
ראשית חייו
ג'רואו נולד ב-13 ביולי 1888 בפטרסבורג, וירג'יניה למשפחה ממוצא צרפתי (שם המשפחה במקור היה ז'ירו). ג'רואו למד בתיכון בווירג'יניה, ולאחר מכן למד בבית ספר צבאי. הוא סיים במקום הראשון במחזורו, ובשל כך קיבל דרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית.
קריירה צבאית
ג'רואו מילא תפקידים שונים בצבא, ביניהם סיוע לנפגעי ההוריקן בטקסס בשנת 1915, ולאחר מכן השתתף במשלחת האמריקנית למקסיקו. ב-1 ביולי 1916 הועלה ג'רואו לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה נשלח ג'רואו לחזית המערבית, ושירת שם כקצין הקשר הראשי של חיל המשלוח האמריקני בדרגה זמנית של קולונל. על פעולותיו במהלך המלחמה קיבל ג'רואו את עיטורי מדליית השירות המצוין ולגיון הכבוד הצרפתי.
מלחמת העולם השנייה
ב-14 בפברואר 1942 הועלה ג'רואו לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29, וב-27 בספטמבר 1943 קיבל את עיטור לגיון ההצטיינות. ב-17 ביולי 1943 מונה ג'רואו למפקד הקורפוס ה-5, והכין אותו לקראת הפלישה לנורמנדי. ב-6 ביוני 1944 הונחת הקורפוס ה-5 בחוף אומהה, שם ספג אבדות כבדות, אולם לבסוף הצליח לטהר את החוף ולפרוץ לעבר היבשת. הקורפוס לחם בקרבות המערכה בנורמנדי, ועל פעולותיו במערכה הוענק לג'רואו עיטור כוכב הכסף. לאחר שחרור פריז בידי הדיוויזיה ה-4 ודיוויזיית השריון ה-2 הצרפתית, היה ג'רואו הגנרל האמריקני שנכנס לפריז. לאחר מכן פיקד ג'רואו על הקורפוס בקרב יער הורטגן ובקרב הארדנים, וב-15 בינואר 1945 מונה למפקד הארמייה ה-15 שהוקמה זה עתה. ב-6 בפברואר הועלה ג'רואו לדרגת לוטננט גנרל, והמשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-15 עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה מונה ג'רואו למפקד המכללות הצבאיות, ובינואר 1948 מונה למפקד הארמייה השנייה. ביולי 1950 פרש ג'רואו מהצבא, וביולי 1954 קודם על פי החלטת הקונגרס לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים). לאחר פרישתו מהצבא התגורר ג'רואו בפטרסבורג, וירג'יניה, וב-12 באוקטובר 1972 מת בביתו.
HTC Sensation
ה-HTC Sensation הוא מכשיר טלפון מתקדם ("סמארטפון") שעוצב ויוצר על ידי חברת HTC. המכשיר הוכרז רשמית על ידי HTC ב-12 באפריל 2011 והוא מריץ מערכת הפעלה אנדרואיד 2.3, מכיל מעבד כפול-ליבה, ומסך מגע מסוג S-LCD ברזולוציה של qHD בגודל של 4.3 אינץ' ורזולוציה של 256 פיקסלים. המכשיר מבוסס על מעבד קוואלקום MSM8260 והמצלמה שמשולבת בו היא מצלמת 8 מגהפיקסל. זהו המכשיר הראשון מבית HTC שהושק רשמית עם ממשק HTC Sense 3.0. נוהגים להשוות את המכשיר ל-סמסונג גלקסי S II, בעיקר בזכות המאפיינים הטכניים הדומים ומערכת ההפעלה המקבילה.
תפוצה בעולם
המכשיר נמכר לראשונה על ידי Vodafone באירופה, כולל בריטניה, במאי 2011. מכשיר תואם הושק בארצות הברית כחודש לאחר מכן, תחת השם HTC Sensation 4G לשימוש ברשת הסלולרית של חברת T-Mobile. בישראל המכשיר נמכר על ידי משווקים פרטיים, שהביאו אותו מארצות הברית או מאירופה, ואינו נמכר על ידי חברות הסלולר המובילות.
HTC Sensation XE עם Beats Audio
בספטמבר 2011, השיקה HTC באירופה את גרסת "Extreme Edition (XE)" ל-HTC Sensation תחת השם HTC Sensation XE עם Beats Audio. מכשיר זה סיפק שדרוגים לכוח העיבוד של המכשיר (1.5GHz לעומת 1.2GHz במכשיר המקורי), סוללה חשמלית משופרת (1730mAh) וגרסת אנדרואיד חדשה (2.3.4). חיצונית המכשיר ניתן לזיהוי בקלות בזכות הרמקול האדום שלו, השינוי בכפתורים והמצלמה הראשית. המכשיר סופק עם אוזניות שעוצבו מחדש וכונו בשם YourBeats earphones (שדרוג של אוזניות iBeats). עם צאתו, מכשיר זה נמכר גם בישראל, בפער של כ-500ש"ח לעומת המכשיר הרגיל.
HTC Sensation XL עם Beats Audio
חודש לאחר מכן, באוקטובר 2011, שוחררה גרסה מיוחדת נוספת עם Beats Audio, שכונתה HTC Sensation XL עם Beats Audio. המעבד הוא מדגם MSM8255 עם ליבה יחידה. ההבדלים לא משמעותיים, בולט בהם גודל המסך (4.7 אינץ'). בנוסף - בשונה משאר המכשירים, מכשיר זה עוצב חיצונית בצבע לבן, וברזולוציה מעט נמוכה.
שי טסו
שי טסו (לעיתים נכתב: שיצו, מסינית: 西施犬) הוא גזע של כלב הבית. פירוש השם "שי טסו" הוא "אריה", והוא ידוע גם בכינויו: "הכלב בעל פני החרצית". השי טסו נחשב בסין לחיה מקודשת, שם אנשי חצר הקיסר נהגו לטפח ולהעניק לגזע אהבה גדולה.
נכון לשנת 2022 השי טסו הוא הגזע הפופולרי בישראל עם כ-35 אלף כלבים מסוגו בישראל (אחרי גזעים מעורבים).
מוצא
קיימת מחלוקת לגבי מוצא השי טסו, אך ישנה הסכמה כי הגזע הוא אחד מבין 14 הגזעים העתיקים ביותר.
סברה אחרת טוענת שהשי טסו התפתח בסין, ושהגזע נוצר מהכלאה בין הפקינז והלהאסה אפסו.
מראה חיצוני
שי טסו הוא כלב מגזע קטן שמשקלו בממוצע 6 קילו וגובהו כ-20 עד 30 ס"מ. פרוותו ארוכה וגולשת על פני כל גופו. צבע פרוותו משתנה מהגוונים: לבן, חום, שחור אפור ובמקרים נדירים ג'ינג'י. זנבו מסולסל ומורם, ואפו פחוס.
בריאות
הגזע הוא בעל רגישות לחום ולקור קיצוניים. בנוסף, בגיל מתקדם הכלבים עלולים לסבול מבעיות שיניים. במקרים מסוימים הכלבים יכולים לסבול מבעיות בריאותיות בפיקות שברגליים.
התנהגות
הגזע פעיל, אנרגטי, ידידותי ועצמאי. הוא מחבב מאוד בני אדם ובעיקר ילדים.
חשוב לאלפו מיד בהגיעו הביתה, כדי למנוע רכושנות, סרבנות ושובבות יתר.
בטיולים, כלב השי-טסו מתעייף מהר משום שרגליו של השי-טסו קצרות.
השי-טסו מדורג במקום ה-70 ב-Coren's book מבחינת רמת האינטליגנציה, בקבוצת גזעי הכלבים הנמוכה ביותר מבחינת איטליגנציית עבודה או צייתנות.
קוסטאס אדטוקומבו
קונסטאנטינוס "קוסטאס" אנדובויסי אדטוקומבו (ביוונית: Κώστας Εντουμπουίσι Αντετοκούνμπο; נולד ב-20 בנובמבר 1997) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
נעורים וקריירת מכללות
אדטוקומבו נולד באתונה שביוון להורים ממוצא ניגרי. אביו צ'ארלס היה בעברו כדורגלן, ואמו ורוניקה הייתה קופצת לגובה. לאחר שאחיו יאניס נבחר על ידי מילווקי באקס בדראפט ה-NBA 2013, עבר קוסטאס עם הוריו ואחיו הצעיר אלכס להתגורר במילווקי. בעונת 2015/2016 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון דומיניקן" (Dominican High School) לזכייה באליפות ליגת התיכונים של ויסקונסין, עם ממוצעים של 12.9 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק.
בשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת דייטון אשר בדייטון, אוהיו, ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הכדורסל שלה – "דייטון פליירס". בעונתו היחידה עם הפליירס, 2017/2018, שימש כשחקן ספסל, ורשם ממוצעים צנועים של 5.2 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק. במרץ 2018 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לאחר שנתיים בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
דאלאס מאבריקס (וטקסס לג'נדס)
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר אדטוקומבו בבחירה ה-60 והאחרונה, על ידי פילדלפיה 76', ומיד הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס. לקראת תחילת העונה חתם בקבוצה על חוזה כפול, במסגרתו שיחק לסירוגין עבור המאבריקס ב-NBA, ועבור קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – טקסס לג'נדס. לאורך עונת הרוקי שלו הציג יכולת טובה בליגת הפיתוח עם ממוצעים של 10.6 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק, אולם שותף בשני משחקים בלבד ב-NBA.
לוס אנג'לס לייקרס (וסאות' ביי לייקרס)
ביולי 2019 שוחרר מהמאבריקס, וחתם על חוזה כפול בלוס אנג'לס לייקרס ובקבוצת הבת שלה סאות' ביי לייקרס. גם בעונתו השנייה ב-NBA מיעט לקבל דקות משחק, ושותף בחמישה משחקים בלבד. בסיום אותה עונה זכה עם הלייקרס באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על מיאמי היט בסדרת הגמר; אדטוקומבו עצמו לא שותף באף אחד ממשחקי הקבוצה בפלייאוף.
אסוול ליון-וילרבאן
ביולי 2021 עזב את ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית והיורוליג.
עמית אופיר
ביוגרפיה
נולד באור יהודה. למד בבית הספר התיכון "משה שרת" בנתניה ולימודי אנימציה בבצלאל.
בשנת 2014 הוציא לאור סדרת ספרים בת ארבעה כרכים בנושא התפתחות אישית ועסקית אשר חלקם תורגמו לאנגלית וגרסה מיוחדת של ספרו הראשון מתוך סדרה זו "24/8 - איך לייצר יום נוסף בשבוע ולהיות מגה-אפקטיבי" נכתבה ביחד עם איל ניר סגן נשיא איגוד הקראטה המסורתי העולמי וראה אור בשפה הפולנית בהוצאת "Wena". אופיר פעיל בתחום הקומיקס ומופיע מדי שנה במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס ומופיע מדי שנה ביום הקומיקס הבינלאומי.
בשנת 2014 הקים את הוצאת הספרים רב מכר.
בשנת 2017 הפך את הוצאת רב מכר להוצאה לאור הירוקה הראשונה בישראל כאשר החליט כי עם יציאתם לאור של ספרים חדשים בהוצאה יתרום כספים לנטיעת עצים.
בשנת 2018 החל לשמש כפרזנטור בתחום התיירות וכתב את הספר 'אי אולטימטיבי' העוסק במלטה שהוזמן עבור ממשלת מלטה.
ספריו
בין ספריו נמנים גם סדרת חוברות הציור "לצייר בקלות" הוצאת קוראים בנושאים רבים ומגוונים הכוללים גם ספרי לימוד והעשרה לילדים כגון חוברות תפזורות ותשבצים, חוברות הפעלה רבות, מילים ראשונות בשפות שונות וספרים רבים נוספים.
יחסי צ'ילה–קוסובו
בין הרפובליקה של צ'ילה לקוסובו לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים, מאחר שצ'ילה אינה מכירה בעצמאות קוסובו.
היסטוריה
בשנת 1999, במהלך מלחמות יוגוסלביה, צ'ילה קיבלה פליטים ממנה, אם כי כמעט כולם חזרו לאירופה עקב תנאי החיים הירודים בהם התקבלו בצ'ילה. לאחר סיום שלטונו של סלובודן מילושביץ', בשנת 2000, הכירה צ'ילה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אולם מאידך, צ'ילה איננה מכירה בעצמאותה של קוסובו. בהודעה לעיתונות שהתפרסמה ב-27 בפברואר 2008, משרד החוץ של צ'ילה קרא לשני הצדדים להגיע לפתרון באמצעות דיאלוג ודבקות בחוק הבינלאומי, והודיע כי ינתח את הדיונים המתקיימים במקרים רב-לאומיים. זה נחשב על ידי סרביה כתמיכה בשימור שלמות המדינה.
בשנת 2014 הייתה אמורה נבחרת צ'ילה בכדורגל לשחק מול נבחרת קוסובו בכדורגל משחק ידידות, אולם לבסוף ביטלה צ'לה את המשחק.
חוליית סילואן
החוליה הייתה אחראית לפיגועים בקפה מומנט, באוניברסיטה העברית, בשפילד קלאב בראשון לציון (שבוצעו ברובם ב-2002) וכן לניסיונות לביצוע פיגועים והטמנת מטעני חבלה בתשתיות אסטרטגיות. החוליה נחשפה ונעצרה בידי שירות הביטחון הכללי. בית המשפט הרשיע את הטרוריסטים חברי החוליה ברצח 35 בני אדם, וגזר עליהם עונשי מאסר לתקופות ממושכות. רוב חברי החוליה השתחררו בעסקת שליט.
הפיגועים
הפיגועים שביצעה החוליה:
תפיסת חברי החוליה ועונשיהם
באוגוסט 2002 נחשפה החוליה על ידי השב"כ וכל חבריה נעצרו. הם הועמדו למשפט בעוון רצח 35 ישראלים, ביצוע פעולות טרור, קשירת קשר עם האויב וסיוע לאויב בשעת מלחמה. המחבלים הודו בביצוע הפיגועים אך סירבו להביע חרטה על מעשיהם, אלא הביעו גאווה בהם. בית המשפט גזר עליהם מאסרי עולם ארוכים במיוחד ונימק: "מן הראוי שהנאשמים יימקו בכלא עד אחרון ימיהם".
בשנת 2003, אישר בג"ץ לכוחות הביטחון להרוס את בתיהם של המחבלים חברי החוליה. בינואר נהרסו בתיהם.
יורבה ורטסן
קריירת מועדונים
ורטסן גדל במחלקות הנוער של FC רילאר ספורט, וסטרלו ופ.ס.וו. איינדהובן. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן. ב-13 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-1 על אוטרכט במסגרת המחזור ה-12 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021. ב-2 במאי 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד הירנפיין במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
ב-28 בינואר 2023 הושאל ורטסן עד לתום עונת לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית. ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על רויאל אנטוורפן במסגרת הגביע הבלגי. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על זולטה ורכם במסגרת המחזור ה-24 בליגה. ב-18 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 4-2 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור ה-26 בליגה. הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירה בינלאומית
ורטסן הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
מלסה תכלה
מלסה תכלה (באמהרית: መለሰ ተክሌ, בשמו העברי: זכריה בן שמואל; 9 בינואר 1923 - 28 ביוני 1957) יהודי-אתיופי אשר כיהן בשירותים מנהליים באתיופיה.
קורות חיים
נולד בדמביה בשנת 1923 למשפחה מביתא ישראל שהמירה את דתה לנצרות וכתוצאה ממהלך זה זכתה לחלקת אדמה ואב המשפחה זכה לתואר "בג'רונד". למרות שמשפחתו של תכלה התנצרה היא לא התקבלה בקרב הקהילה הנוצרית הוותיקה ולעיתים הוקעה ממנה.
בגיל 11 הגיע לעיר אדיס אבבה כדי ללמוד בבית הספר העברי המקומי. תכלה היה לאחד מהתלמידים הצעירים ביותר ולמד באופן אינטנסיבי עד אשר נסגר בית הספר ב-1937 בצו הכיבוש האיטלקי. בתקופה שבה בית הספר היה סגור הוא חזר לביתו ושם החל ללמוד אנגלית באופן עצמאי בעזרת מורים הודים שלימדו בבתי הספר בגונדר.
לאחר שחרור אתיופיה כיהן תכלה בתפקיד בעיריית גונדר ולאחר מכאן כסגן ראש העיר. בשנות ה-30 לחייו טקלה מונה לראש הרשויות המקומיות של מחוז שוואה. בספטמבר 1953 נשלח לארצות הברית כדי לעקוב אחר ההתפתחות המוניציפלית במדינה. בשליחות הוא יצר קשר עם הקהילות היהודיות וגער בהם על התעלמותם מנושאים הנוגעים לביתא ישראל. לאחר שסיים את שליחותו לא חזר מלסה לאתיופיה ונשאר בארצות הברית, שם עסק בפעילות למען ביתא ישראל.
נפטר ב-28 ביוני 1957 בוויסקונסין.
עימנואל וירט
עמנואל וירט (בגרמנית: Emanuel Wirth; ) היה מורה למוזיקה, כנר וויולן גרמני, חבר ברביעיית יואכים, הוא נחשב לאחד המבצעים המבריקים ביותר בתקופתו.
ביוגרפיה
וירט נולד בז'לוצ'י (בגרמנית: Luditz) במערב בוהמיה. הוא למד בפראג אצל מוריץ מילדנר. זמן מה הוא היה אמן הקונצרטים של תזמורת הספא בבאדן-באדן. בין השנים 1864 -1877 עבד ברוטרדם והציג קונצרט של אחת התזמורות המקומיות וכמורה, הוא הוביל רביעיית מיתרים. בשנת 1877, בשל עזיבתו של אדוארד רפולדי לדרזדן, הוא הוזמן לתפוס את מקומו בברלין כאחד מעוזריו של יוזף יואכים. הוא היה מורה לכינור וויולה בבית הספר הגבוה für Musik (בברלין), של יואכים. שם לימד לנגן על כינור וויולה. אוגוסט וילהלמי אמר שהוא המורה הטוב ביותר לכינור בדורו. התלמידים שלו כללו את אדמונד סוורן, אלברט סטויל, קרל פרילינג, וכריסטיאן טימנר.
וירט נפטר בברלין.
בנו ג'וזף וירט התחתן עם ג'וליה וירט לבית שטוקהאוזן (1886–1964), בתו של הזמר והמורה לקול יוליוס שטוקהאוזן.
על פי אחד מחבריו:
וירט ורביעיית יואכים
עימנואל וירט היה חבר ברביעיית יואכים כמעט 30 שנה, בין השנים: 1877-1906.
הקדשת יצירות לוירט
לוירט כמו רבים מהנגנים, גם הוקדשו יצירות. להלן רשימה חלקית:
גולם (מחשב)
גולם היה השם שניתן לשלושה מחשבים שנבנו במכון ויצמן למדע ושימשו את צורכי המחקר במכון ובמרכזי מחקר ישראליים אחרים.
גולם א
בתחילת 1960 החלה המחלקה למתמטיקה שימושית, שבראשה עמד חיים לייב פקריס, בתכנון מחשב חדש, שיחליף את מחשב "ויצק" שהחל לפעול בשנת 1955. תחילה כונה המחשב "ויצק 2", אולם בעצתו של חוקר הקבלה, פרופ' גרשם שלום, ניתן לו השם "גולם", שהובן כמתייחס אל הגולם מפראג. לידידו יוסף ליבס גילה שלום שהסיבה הסמויה לבחירתו בשם זה היא הרמז לאותיות השם גרשם שולם.
לראש פרויקט הגולם מונה שמואל רוכמן, שהגיע למטרה זו מארצות הברית. לצדו של רוכמן עמדו בראש הפרויקט צבי ריזל, מראשי פרויקט "ויצק", מירון מלמן, מהנדס שעלה מארצות הברית, וירוחם גינת, כמפקח טכני.
"גולם א" החל לפעול ב־29 בדצמבר 1963. הצלחתו הביאה להחלטה לבנות מחשב נוסף, זהה, שהחל לפעול ב־1966.
תכנונו של הגולם התבסס על זה של המחשב "איליאק 2" שנבנה באוניברסיטת אילינוי, תוך הכנסת שיפורים אחדים, ובפרט הקטנת נפח המחשב וצריכת האנרגיה שלו פי עשרה.
ל"גולם א" היה גודל מילה גדול במיוחד של 75 סיביות. החומרה ביצעה חישובים בשיטת "נקודה צפה", שבה סיבית אחת לסימן, 10 סיביות למעריך ו־64 סיביות למנטיסה. התאפשר גם חישוב במילה כפולה, שבה 128 סיביות למנטיסה. גודל הזיכרון הגיע ל־32K מילים (לעומת 4K מילים ב"ויצק"). מהירות החישוב של "גולם א" הייתה גדולה פי מאה מזו של קודמו, "ויצק".
גולם ב
בשנת 1967 החל תכנונו של "גולם ב", והוא החל לפעול בשנת 1974, והחליף את מחשבי "גולם א" שקדמו לו. "גולם ב" סיים את פעולתו בשנת 1983.
ל"גולם ב" היה גודל מילה של 64 סיביות (פחות משל "גולם א", אך אף זו מילה גדולה יחסית). גודל הזיכרון הגיע ל־128K מילים.
כקודמיו שימש גם "גולם ב" לעיבודים מדעיים, בהתאם לצורכי המחקר של המחלקה למתמטיקה שימושית ומחלקות אחרות.
בניית מחשבים במכון ויצמן
"ויצק" נבנה בתקופה שבה מחשבים טרם היוו מוצר תעשייתי נפוץ, ובנייה עצמית של מחשב הייתה הדרך העיקרית להשגתו. הגולם נבנה מאוחר יותר, ולמעשה כבר בשנת 1963, זמן מה לפני הפעלתו של "גולם א", נרכש למכון ויצמן מחשב CDC 1604 - המחשב הראשון מתוצרת קונטרול דאטה שנמכר מחוץ לארצות הברית. הגולם היה זול במידה ניכרת מהחלופות שניתנו לרכישה, ותכנונו ובנייתו היוו פעילות מחקרית בפני עצמה.
לשלושת מפתחיו של "גולם א", שמואל רוכמן, צבי ריזל ומירון מלמן הוענק פרס רוטשילד. בנימוקי הפרס נאמר, בין השאר, "שלושת המדענים קיבלו במשותף את הפרס בהנדסה על התכנון המתוחכם של המחשב האלקטרוני במכון ויצמן, אשר עורר את קנאתם של מוסדות מחקר גדולים בעולם".
"גולם ב" סיים את תקופת בניית המחשבים במכון, ולמעשה כבר במקביל לו, ואף במקביל ל"גולם א" פעלו במכון מחשבים שנרכשו מיצרנים מסחריים, כגון יבמ ודיגיטל. דרכו של המכון בבניית מחשבים לשימוש עצמי הייתה ייחודית לו בישראל, אם כי הייתה מקובלת באותה עת גם באוניברסיטאות מובילות בעולם.
המטבח הבולגרי
המטבח הבולגרי (בבולגרית: българска кухня) הוא מטבח דרום-מזרח אירופאי טיפוסי. ביסודו הוא מטבח סלבי, עם השפעות של המטבח הטורקי, המטבח היווני והמטבח המזרח תיכוני. כמו כן, הוא מושפע במידה מועטה מהמטבח האיטלקי ומהמטבח ההונגרי. האקלים החם באופן יחסי והתנאים הגאוגרפים המתאימים מעניקים תנאי גידול מצוינים למגוון ירקות, תבלינים ופירות.
המטבח מפורסם בעיקר במגוון הסלטים העשירים שלו הנאכלים בכל אחת מהארוחות. המטבח הבולגרי עושה שימוש גם במגוון של מוצרי חלב.
מאפיין נוסף של המטבח הבולגרי הוא מגוון רב של מרקים קרים וחמים. דוגמה של מרק קר הוא הטרטור. המטבח כולל גם מאפים שונים כמו הבאניצה למשל.
כמו כן, קיימים בבולגריה יינות ומשקאות אלכוהולים מקומיים כמו ראקיה, מאסטיקה ומאנטה.
רוק מזרחי
רוק מזרחי הוא ז'אנר מוזיקלי המתייחס בעיקרון למוזיקה המשלבת בין רוק למוזיקה מזרחית. להגדרה זו משתייכים כל אמני הרוק המשלבים ביצירתם אלמנטים מזרחיים, וגם זמרים השייכים לזמר המזרחי אשר בשיריהם מורגשות השפעות של רוק מערבי, כלומר רוק אמריקאי, בריטי או ישראלי. ניתן להכליל את המונח גם על זמרי רוק ממוצא מזרחי שאינם משלבים השפעות של מוצאם בעבודתם, וזאת מכיוון שלא קיימת תפיסה ברורה ואחידה בנוגע לסגנונם, כאשר חלק מסווגים אותם כזמרי רוק וחלק כזמרים מזרחיים. למעשה, רובם המכריע של אמני הרוק המזרחי הם ממוצא מזרחי, והם אלה שפרסמו את הסגנון מאז היווצרותו ועד היום.
התפתחות הסגנון בישראל
"רוק מזרחי" הוא אחד הסגנונות המוזיקליים הייחודיים למוזיקה הישראלית. במדינות מערביות אחרות, קיימים אמני רוק המשלבים מוטיבים אוריינטליים בשיריהם, אך השילוב הזה נובע מרצון להתפתח מבחינה מוזיקלית ואומנותית, בעוד שבישראל השילוב נוצר כתוצאה מהקרבה בין התרבויות המזרחיות והמערביות, שהגיעו עם העולים שבאו לארץ לפני ובמהלך שנות קיומה. במדינות ערב, קיימות להקות רוק שנותנות ביצירתן ביטוי להשפעות מקומיות, אך השילוב של רוק במוזיקה מסורתית שם מגיע בעקבות חלחול התרבות המערבית למדינות הערביות, ובגלל רצונם של צעירים במדינות אלו להתמרד כנגד הממסד והחברה השמרניים שם. אפילו אם מחשיבים להקות אלה כלהקות רוק מזרחי, השמרנות היחסית כלפי מוזיקה במדינות ערב לא מאפשרת לסגנון להתפתח אלא רק בצורה מחתרתית. הפתיחות המוזיקלית בישראל לעומת מדינות ערב הפכה את ישראל למקום בו הסגנון מסוגל להתפתח ואף לזכות בהצלחה בקרב הקהל הרחב.
שמעון דהאן
שמעון דהאן (כ"ו בטבת ה'תרנ"ט, 8 בינואר 1899 - 11 במאי ה'תש"י, 1950) היה ראש עיריית טבריה מ-1938 עד 1950.