cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Desert
היסטוריה
ב-2019 יצא לאור האלבום Fortune favours the brave ובסוף אותה השנה הגיטריסט סרגיי נמיצ'ניצר והבסיסט סרגיי דמיטריק עזבו את ההרכב.
נושאי שירים
נושאי הליריקה של הלהקה עוסקים רבות בהיסטוריה, משחקי מחשב וספרות. בין הנושאים ההיסטריים ניתן למצוא את מרד בר כוכבא, קרב במצדה במהלך המרד הגדול, מלחמת רוסיה-צרפת, הגווארדיה הלבנה, ההולנדי המעופף, מלחמת העולם השנייה ואף שיר המקודש לאלמנתו של אהוד גולדווסר. בין ההשפעות הספרותיות ניתן למצוא את האמן ומרגריטה ואת סדרת ספרי הפנטזיה המכשף (עליהם מבוססת סדרת משחקי הווידאו The Witcher).
עטיפת האלבום Never Regret ואחד משירי האלבום נכתבו בהשפעת סדרת המשחקים Assassin's Creed.
איכטלוריים
איכטלוריים (שם מדעי: Ictaluridae), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים החיים רק באמריקה הצפונית. במשפחה כ-51 מינים. הם מקורבים למשפחה Cranoglanididae.
לשפמנונים סנפיר גב גדול ועמוד שדרה בולט וכן ראש גדול מאוד עם שפמות העוזרים לו לחוש את הסביבה. למינים הקטנים יש קוצים קטנים על גופם להגנה נגד טורפים.
מועצת המלחמה העליונה (יפן)
מועצת המלחמה העליונה (ביפנית: 軍事参議官会議) נוסדה במהלך התפתחות הממשלה בתקופת מייג'י, המטרה לחזק את סמכותה. מנהיגה הראשון של המועצה היה יאמגאטה אריטומו, בן נחלת צ'ושו, הנחשב לאבי צבא יפן והיה לראש ממשלת יפן. מועצת המלחמה העליונה התבססה על הדגם הגרמני של מטה כללי, בו לראש המטה יש גישה ישירה לקיסר וביכולתו לפעול ללא אישור הממשלה האזרחית.
החל בנובמבר 1937 החליפה ועדת הקישור לממשלה של המטה הכללי הקיסרי את המועצה, על פי פקודתו של הקיסר הירוהיטו. הקיסר התכוון שהוועדה תסייע לקרב בין ראשי המטות של הצבא ושל הצי לבין הממשלה, ותאפשר חלוקת משאבים יעילה יותר. החלטות הוועדה נמסרו בוועידה קיסרית בה נכח הקיסר בארמון הקיסרי של טוקיו.
תכנון מדיניות המלחמה של יפן והתיאום בין זרועות הממשל לצבא נעשה על ידי המועצה העליונה לניהול המלחמה, מעין קבינט מלחמה מצומצם, שהוקם ב-1944. כללה שישה נציגים של הממשלה ושל הצבא והצי היפני, שכונו "ששת הגדולים" - ראש הממשלה, שר החוץ, שר המלחמה, שר הימייה, ראש מטה הצי וראש מטה הצבא. לחלק מדיוני המועצה הצטרף גם הקיסר הירוהיטו ויועצו הקרוב, שומר חותם המלך קואיצ'י קידו. העובדה שארבעה מתוך ששת חברי קבינט המלחמה היו קציני צבא בכירים בשירות פעיל או בעברם הקרוב, מעידה על ההשפעה המכרעת של הצבא היפני על קביעת מדיניותה של יפן החל משנות ה-30, ועל היעדר הבחנה ברורה בין הדרג המדיני-אזרחי לבין הדרג הצבאי בהנהגה היפנית.
הרכב המועצה
המועצה הורכבה במעלי התפקידים הבאים:
1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם
1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם הוא סרט קולנוע דוקומנטרי ישראלי של הבמאי רן טל, אשר יצא לאור בשנת 2022. לסרט הייתה פרמיירה עולמית בפסטיבל ברלין 2022 והוקרן במסגרת דוקאביב שם זכה בשלושה פרסים, כולל פרס הבימוי לרן טל, ופרסי העריכה וקרן כדר לסרט בהשראת תולדות המדינה והחברה הישראלית. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו בבכורה טלוויזיונית ביוני 2022.
הפקה
הפקת הסרט נעשתה על ידי במאי הסרט, רן טל ושריג פקר. במסגרת ההפקה הם נפגשו עם בר-עם ואשתו. במשך שנה וחצי איפשר בר-עם לבמאי רן טל, כניסה חופשית לארכיון הצילומים שלו, שנמצא במרתף ביתו. טל בחר 1341 פריימים, והסרט מורכב אך ורק מחומרי הארכיון האלו.
הסרט יצא לאור ביוני 2022.
עלילה
העלילה סובבת סביב חייו של מיכה בר-עם, צלם וחתן פרס ישראל לצילום, כצלם מלחמה ואמן צילום בכלל, תוך התמקדות ברגעים חשובים בהיסטוריה הישראלית.
Happy (שיר של מרינה אנד דה דיימונדס)
"Happy" (בעברית: שמחה) הוא שיר של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס. השיר יצא לאור ב-12 בדצמבר 2014, כסינגל השני וכרצועה הפותחת מתוך אלבומה השלישי, Froot, במסגרת הקמפיין "Froot of the month" לקידום האלבום. הגרסה האקוסטית לשיר יצאה לאור ב-18 בדצמבר 2014.
רקע והרכב
"Happy" נכתב על ידי דיאמנדיס, והוא בלדה העוסקת במאבק למציאת אושר. דיאמנדיס הסבירה כי היה קל עבורה לבחור ב-"Happy" כסינגל המוביל במקום שיר כמו "Froot", שייתכן שאנשים רבים לא אהבו, אך הרגישה כי זה עשוי להיות צפוי מדי. השיר יצא לאור בחצות עבור אלו שהזמינו מראש את האלבום.
וידאו קליפ
ב-18 בדצמבר יצאה לאור הקליפ לגרסה האקוסטית של השיר. בקליפ לבושה דיאמנדיס לבושה בחלוק זהוב, ומבצעת יחד עם להקתה את הרצועה בחדר המואר באור כחול. את הקליפ ביים פול קאסלין, שביים את כל הקליפים האקוסטיים של האלבום.
ביקורות והצלחה מסחרית
השיר זכה לשבחים וביקורות חיוביות על ידי מבקרי המוזיקה. בראדלי סטרן מ-Idolator כינה את הרצועה "בלדה עדינה וצורבת נפש" עם "מסר בסיסי של תקווה". מישל גסלני מ-Consequence of Sound כתבה כי "השיר הוא בלדה חשופת עצמות שהפקתה בנויה מגרגורו העדין של הפסנתר. עם זאת, הפשטות שבו משמשת ככוחו הגדול ביותר ומאפשרת לזמרת לשדר שמחה וצהלה בתנאים שלה - באופן אינטימי."
על אף שהשיר לא יצא כסינגל, עם יציאתו הוא הגיע למקום הראשון ב-iTunes ב-9 מדינות, למקום השישי בארצות הברית, ולמקום העשירי בבריטניה.
פיסת קרום
פיסת קרום (מאנגלית: Terrane) הוא מונח בגאולוגיה המתאר חתיכות קרום שנפרדו מלוח טקטוני אחד והתלכדו או אוחו עם קרום יבשתי של לוח טקטוני אחר. נקודת החיבור בין חתיכת הקרום לקרום עצמו נקראת בדרך כלל בשם העתק.
כללי
פיסות של קרום יבשתי וכן מבנים יבשתיים בקרום אוקייני כגון קשתות איים, איים געשיים, הרי געש ימיים ועוד, נישאים על גבי הלוח האוקייני כחלק מטקטונית הלוחות. כאשר הלוח האוקייני נפגש עם לוח יבשתי באזור הפחתה, הלוח האוקייני נוחת מתחת ללוח היבשתי. פיסות הקרום שנישאו על הלוח האוקייני אינן נוחתות כיוון שהן עבות או קלות ממנו. פיסות הקרום מתנתקות מהלוח האוקייני ומתלכדות עם הלוח היבשתי.
פיסות קרום שאוחו עם שולי יבשה באזור הפחתה מכונות פיסות קרום מלוכדות (accreted terranes). פיסות קרום שאוחו ומקורן לא ידוע מכונות פיסות קרום אקזוטיות (exotic terranes).
פיסות הקרום עשויות להינשא על גבי הקרום האוקייני למרחק גדול, לעיתים אף אלפי קילומטרים בטרם התנגשו והתאחו. לתהליך זה חשיבות רבה בהגדלת שטח היבשות.
ג'ינו אינפנטינו
ג'ינו אינפנטינו (בספרדית: Gino Infantino; נולד ב-19 במאי 2003 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רוסאריו סנטראל מליגת העל הארגנטינאית.
קריירת מועדונים
אינפנטינו גדל במחלקות הנוער של וייה דל פארקה, רנאטו ססאריני, ADIUR ורוסאריו סנטראל. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של רוסאריו סנטראל במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
קריירה בינלאומית
אינפנטינו היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
ירון מזוז
ירון מזוז (נולד ב-11 ביולי 1962) הוא פוליטיקאי ישראלי, לשעבר סגן השר להגנת הסביבה וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד. עומד בראש המועצה הציבורית של מיזם מחשב לכל ילד. כמו כן כיהן כסגן שר הפנים וכסגן שר במשרד ראש הממשלה בממשלה ה-34. טרם בחירתו לכנסת שימש כמשנה לראש עיריית קריית ביאליק.
ביוגרפיה
מזוז נולד בחיפה למשפחה של עולים מתוניסיה. אביו היה אזרח עובד צה"ל, ואמו הייתה בלנית. כשהיה בן 6 עברה משפחתו להתגורר בקריית ביאליק.
שירת בצה"ל בחיל החימוש בין השנים 1980–1983. לאחר שחרורו מהצבא נכנס לתחום העסקים והיה בעל חנויות פירות וירקות, חנויות לממכר דגים ופיצוחים ומרכולים.
בשנת 2008 התמודד בבחירות המקומיות למועצת עיריית קריית ביאליק בראש סיעה מקומית ונבחר כחבר המועצה. בבחירות המקומיות שנערכו לאחריהן בשנת 2013 נבחר שוב למועצה ומונה למשנה לראש העיר ללא שכר.
שימש כיו"ר סיעת "התנועה החברתית בקריית ביאליק", אותה הקים. כששימש במועצת העיר מטעמה, כיהן כיו"ר ועדת חזות העיר ואיכות הסביבה, וחבר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה קריות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחר לייצג את מחוז חיפה והצפון, בו זכה במקום הראשון בבחירות המקדימות שנערכו במפלגת הליכוד. ב-17 במרץ 2015 נבחר כחבר הכנסת. ב-15 ביוני 2015 מונה לסגן שר הפנים. בזמן כהונתו כסגן שר הפנים, הציע ח"כ מזוז לשלול אזרחות ממחבלים וכעבור זמן קצר, אימץ הקבינט המדיני החלטה דומה לפיה תישלל אזרחות ישראלית ממחבלים ובני משפחותיהם ממזרח ירושלים, וכן יוחרם רכושם.
ב-11 בינואר 2016 סיים את תפקידו כסגן שר הפנים, ומונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לסגן שר במשרד ראש הממשלה. בתפקיד זה יזם מזוז יחד עם ח"כ אלי כהן מהלך לביטול הקנסות והריביות לרשות השידור. חובות אלו הוערכו על ידי המפרק ב-660 מיליון ש"ח, המתחלקים בין 300,000 בתי אב. כסגן-שר מונה ליו"ר המועצה הציבורית של מיזם "מחשב לכל ילד". במסגרת כהונתו, הגדיל את תקציב הפרויקט לסכום של 25 מיליון ש"ח ואף צירף 250 ילדי פנימיות יום למעגל של מקבלי המחשבים.
ב-2 באוגוסט 2016 מונה לסגן השר להגנת הסביבה, וכחלק מסמכויותיו, היה אחראי על נושא הזיהום במפרץ חיפה ועל ריקון מיכל האמוניה שהיה קיים במפרץ. מזוז עמד בראש התוכנית "חוף נקי" של המשרד להגנת הסביבה, במסגרתה שילש המשרד את הסכום המתוקצב לתוכנית ל-8.6 מיליון ש"ח.
במרץ 2016 התראיין מזוז לתוכניתו של רפי רשף אודות הביקור שערך בביתו של אופק בוכריס וסיפר כי חיזק את בוכריס ורעייתו. ראיון זה הופסק על ידי מזוז אחרי זמן קצר. לאחר מכן התברר שבוכריס כלל לא שהה בבית בזמן הביקור.
בשנת 2017, במסגרת המיזם "100 ימים של שקיפות" עקבו אחר יום שגרתי בחייו של ירון מזוז כסגן שר. במהלך היום לא הגיע למשרדו ונמצא כי לא עסק בפעילות כלשהי הקשורה לעבודתו. מזוז טען בתגובה כי מדובר במצג שווא.
בינואר 2019, לקראת הפריימריז של הליכוד לפני הבחירות לכנסת ה-21, שיתף מזוז את אלאור אזריה בסרטון הקורא לתמוך בו. בסופו של דבר, מזוז הוצב במקום ה-48 ברשימת הליכוד ולא נכנס לכנסת. כיום מזוז מכהן כיועצו של יו"ר ההסתדרות ארנון בר דוד.
חיים אישיים
מזוז נשוי ליפה ואב לשלושה. בנו עידן, חבר הסיעה שהקים מזוז במועצת עיריית קריית ביאליק, מונה במרץ 2018 לאחד ממשני ראש העיר קריית ביאליק.
מורילו (כדורגלן)
מורילו סנטיאגו קוסטה דוס סנטוס (בפורטוגזית: Murillo Santiago Costa dos Santos; נולד ב-4 ביולי 2002 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים
מורילו גדל במחלקות הנוער של סאו קייטנו, ECUS, סאו ברנרדו, אוניאו ברברנסה וקורינתיאנס. בעונת ערך 11 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית, והוסיף ארבע הופעות במסגרת גביע ליברטדורס.
צבי נגן
צבי נגן (27 באוקטובר 1912 – 12 בינואר 1986) היה מלחין ומורה למוזיקה ישראלי.
נגן נולד בבואר שבגרמניה. בנעוריו למד נגינה בכינור, ויולה וצ'לו. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, ובה המשיך את לימודיו המוזיקה אצל פאול בן-חיים, יוסף קמינסקי ויוסף טל והשתלם בדודקאפוניה אצל אלי ירדן.
צבי נגן הרבה להלחין להרכבים קאמריים ולחליליות. כן כתב כמה יצירות קוליות ושירים לטקסט מן התנ"ך. בשנת 1958 כתב את "התאמות" לשתי חליליות או חלילים וצ'לו בשיטת שנים-עשר הטונים ובהמשך כתב בשיטה זו עוד כמה יצירות חינוכיות וכן את "ארבעה קטעים לכלי נשיפה ממתכת", המלודיים אף כי נכתבו בשיטה דודקאפונית. נגן כתב לכלי נגינה מזרחיים, אך סגנונו לא היה מזרחי באופיו.
צבי נגן היה שותף לכתיבת "וריאציות על נושא מאת פאול בן-חיים" ליום הולדתו ה-75 של מורו, יחד עם עמי מעייני, שולמית רן, אשר בן יוחנן ויעקב גלבוע, כולם תלמידיו של בן חיים.
צבי נגן נפטר בתל אביב.
תעלת בגה
תעלת בגה (ברומנית:Canalul Bega) היא תעלה עבירה ברומניה ובסרביה. הייתה התעלה העבירה הראשונה שנבנתה בשטחי רומניה של היום ומשרתת את העיר טימישוארה. היא נוצרה על ידי תיעול חלקי של הנחל בגה. היא חוצה את המחוז טימיש שבחבל באנאט במערב רומניה ונכנסת לשטח סרביה, בה מתמזגת על יד הכפר קלק (Klek) עם הנחל בגה וקה (בגה הישנה) במאות ה-18–19 בימי השלטון ההבסבורגי הייתה תעלת בגה דרך התחבורה העיקרית להובלה באזור כשהיא חיברה את העיר טימישוארה דרך הטיסה והדנובה עם בירת הונגריה, בודה, לימים בודפשט, ועם בירת אוסטריה, וינה. כיום משמשת בעיקר לפעילויות ספורט ופנאי. אורך תעלת בגה הוא 114 ק"מ, מתוכם 44 ק"מ בשטח רומניה ו-70 ק"מ בשטח סרביה.
הקמתה
בשנת 1716 שמו האוסטרים קץ לשלטון העות'מאני בחבל באנאט ובירתו טמשוואר, כיום טימישוארה. הכיבוש ההבסבורגי הביא להתחלת תהליך של פיתוח באזור. אחת הפעולות הראשונות של השלטון החדש היה ויסות המים בטמשוואר והסביבה לצורך אספקת מי שתייה לעיר וייבוש הביצות. מטרה חשובה הייתה להבטיח הובלת עצים לחימום וחומרי בניין הדרושים לעיר טמשוואר והובלת סחורות מן האזור לשאר אירופה. בשנת 1728 הורה המושל האוסטרי הרוזן קלאודיוס פלורימונד מרסי (מרצי) לחפור תעלה שנועדה לנקז את השטחים המועדים להצפות מסביב לעיר טמשוואר. עבודות התיעול של נחל בגה התחילו ממעלה לטמשוואר עד ליישוב פג'ט.
ההרחבה
בשלב הבא התרחבו העבודות אחרי טמשוואר במורד הזרם ונבנתה תעלה עבירה במסלול חדש, שנקרא בימינו בגה וקה (Bega Veche או בגה הישנה) באורך 116 ק"מ עד לשפך לנהר טיסה. בנובמבר 1732 כבר שטה על התעלה החדשה ספינה ראשונה עד ליישוב פנצ'בו, הנמצא כיום בשטח סרביה. בסופו של דבר התעלה במסלול הזה ננטשה בגלל מחסומי החול שהפכו אותה לבלתי עבירה, במיוחד בימי הקיץ כשמפלס המים נמוך.
הגרסה השנייה
בשנים 1735–1754 נבנתה גרסה חדשה של התעלה דרומה יותר, בין טמשוואר ליישוב קלק. המסלול החדש היה יותר ישר ועביר, אולם תלוי מאוד במפלס ובזרימת המים המשתנים לאורך השנה. עבודות התיעול שהתחילו מיוזמת מרסי נמשכו תחת פיקוחו של המהנדס מקסימיליאן פרמו (Fremaut). הוא בנה סכרים לצורך ויסות הזרימה. בעקבות בניית התעלה, הסיכון לשיטפונות בעיר טימישוארה פחת בצורה ניכרת והביצות מסביבה התייבשו. ב-1744 הוצא צו קיסרי שחייב את כל הכפרים שעל גדות התעלה לתחזק את גדותיה ואת סכריה ולסייע בוויסות המים בתעלה.
ב-1756 נערכה רגולציה ראשונה של השיט והמסחר בתעלת בגה. ב-1758 במעלה הזרם לפני טמשוואר ביישובים קושטיי וטופולובץ על הנהר טימיש הסמוך, בנה המהנדס פרמו צמתים הידרוטכניים. הצמתים איפשרו העברת מים בין הנהר טימיש לתעלת בגה לפי הצרכים. מיזם זה פתר את בעיות השינויים בזרימת המים בתעלה ושיפר את כלכלת המים באזור שנודע בעבר בביצותיו ובשטפונותיו התדירים.
הובלת הסחורות
ב-1752 תועד קיומו של "נמל טמשוואר" ברובע יוזפין של טימישוארה. באותה שנה כתעלת בגה הובלו 20,000 טון של סחורות. ב-1912 נטענו בנמל טמשוואר 41,500 טון של סחורות, מתוכן 31,000 טון חיטה וקמח, ונפרקו כ-20,000 טון של סחורות. ב-1917 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה נרשמו בתעלת בגה 563 כלי שיט מסחריים ששטו במשך 305 ימים בשנה. בימי שלטון ממלכת רומניה בשנת 1937 הוקם משרד הנמל אוטלק. בשנים 1937–1938 הובלו בתעלה כמות שיא של 250,000 טון בשנה ב-1945 בעיר טימישוארה וביישוב אוטלק נמשו מאפיק התעלה גשרים שנהרסו על ידי ההפצצות במלחמת העולם השנייה.
הסעות על התעלה
בשנת 1869 התקיימו ההסעות הראשונות של אנשים בתעלה. טמשוואר-טימישוארה הייתה לעיר הראשונה בשטח הנוכחי של רומניה שהשתמשה בתחבורה ציבורית. ב-1944 בימי השלטון הרומני נרשם מספר שיא של נוסעים בתעלה: 500,000.
מלחמת העולם השנייה פגעה קשות בתנועה בתעלה. בשנות השלטון הקומוניסטי בשנת 1958 פסקה הובלת הסחורות בתעלה לחלוטין. ב-1967 פסקה גם תנועת כלי השיט עם הנוסעים. עם זאת בשנת 1986 עדיין נרשמו בפנקסי מפקדת הנמל טימישוארה 20 כלי שיט מתפקדים.
אחרי המהפכה הרומנית משנת 1989 התחילו לדון בפתיחתה מחדש של התעלה אולם עדיין לא היו לשלטונות הסכומים הנחוצים לעבודות הניקוי ופתיחת התנועה. בשנת 2002 בסיועה של ממשלת הולנד נערך מחקר היתכנות ראשון לגבי פתיחת התעלה לתחבורה בצד הרומני. מחקר דומה נערך בצד הסרבי. לפי צפי המחקר נפח הובלת הסחורות עשוי להגיע ל-600,000 טון לשנה, בעיקר בזכות הקשר עם כמה חברות תעשייתיות בעיר. המחקר התייחס גם לפתיחת התעלה להסעות נוסעים ולמטרות נופש. בשנת 2005 שוב נפגע אזור אגן המים טימיש -בגע משיטפונות גדולים. בסוף שנת 2008 החלו עבודות הניקוי ושיקום אקולוגי של תעלת בגה בשנת 2018 חודש השיט להסעת נוסעים בתעלה.
תאי השיט
מערכת תאי השיט נבנתה בימי השלטון האוסטרי-הונגרי בשנים 1900–1916 כדי לאפשר תנועת שיט לכל אורך השנה. בתעלת בגה קיימים שישה תאי שיט, שניים בשטח רומניה וארבעה בשטח סרביה. מתוכם הוצאו משימוש שניים, ואחד אינו מתפקד. פרט לתא השיט בקלק בסרביה, לכל האחרים חדר אחד. האורך המרבי של תאי שיט הוא 70 מ', רוחבם הוא 10 מ' והשוקע משתנה מתא שיט אחד למשנהו. השוקע בתאי השיט ברומניה הוא 1.5 מ'.
נמל טימישוארה
הנמל טימישוארה שוכן בגדה השמאלית של תעלת בגה, בקטע שבין גשר מונצ'י (Podul Muncii - "העבודה") והגשר ג'לו (Pasarela Gelu)/ הדוברות עוגנות לאורך 450 מ'. בגדה הימנית, בערך באמצע הקטע, ניצב מגדל המים של רובע יוזפין. בולט הריצוף הישן, מאבן מרובעת, אופיינית להתחלת המאה ה-20. רוחב התעלה באותו אזור הוא 25 מ'. הנמל קיים משנת 1860. מפקדת הנמל נמצאה בזמנו במקום שבו עומד היום בניין "אנקורה" ("העוגן").
גשרים
בטימישוארה מעל תעלת בגה נבנו גשרים רבים. בזמנו רק ברובע פבריק היו מעל התעלה כ-70 גשרים וגשרונים. כיום ישנם בטימישוארה 18 גשרים. שמותיהם של שמונה גשרים חשובים שונו בהחלטת העירייה במאי 2016 כדי להתאים לשמות הרחובות הסמוכים.
קישורים חיצוניים
- האתר הרומני - Regia Autonomă "Administratia Canalului Navigabil Bega" Timiș; (הרשות האוטונומית "מנהל התעלה העבירה בגה" טימיש)
לקריאה נוספת
* Nicolae Ilieşu "Timişoara. Monografie Istorică", Editura Planetarium, Timişoara, 2003
מצודת קורלה
מצודת קורלה (ברוסית: Корела, בפינית: Käkisalmen Linna, בשוודית: Kexholms slott) היא מצודה הממוקמת ליד פריאוזרסק (מחוז לנינגרד, רוסיה) שמילאה תפקיד חשוב בהיסטוריה של המצר הקרלי.
מוצא
המבצר המקורי נבנה על ידי קרלים, אך המצודה של ימינו היא מימי הביניים. המצודה הוזכרה לראשונה בכרוניקה מנובגורוד משנת 1143 כ"קורלה" וחפירות ארכאולוגיות חשפו רובד ממנה מהמאה ה-12. דברי הימים השוודים דיווחו לראשונה על היישוב "קקסהולם" בשנת 1294. עד המאה ה-16 הייתה המצודה שייכת לרפובליקת נובגורוד ואחריה לנסיכות מוסקבה. תושבי נובגורוד בנו את מעוזי האבן והמגדלים הנוכחיים בשנת 1364 לאחר ששריפה הרסה את מצודת העץ המקורי בשנת 1360.
במהלך המלחמה השוודית-נובגורודית בשנת 1314, כוח קרלי קטן כבש מחדש את המצודה מחיילי נובגורוד. הם הזמינו את השוודים לשמור עליה מפני גייסות נובגורוד; עם זאת, הנובגורודים כבשו את המצודה, שאושרה כשייכת לנובגורוד בהסכם נטבורג משנת 1323.
נסיכות קורלה
בשנות 1330, הרפובליקה נובגורוד מסרה את המצודה (ובאופן מעשי את שטחי המחוז כולו כולל המצודות אורשק וסטראיה לדוגה), לידי הדוכס נארימנאס מליטא. בשנת 1383 ירש את קורלה, אורשק ומצודת קופוריאה בנו, פטריקאס, אבי שבט הנסיכות הגאליציאני. בשנה הבאה שלאחריה אצילי העיר המקומיים הגישו תלונה נגדו והוא אולץ לוותר על השטחים כמו גם על רוסה. פטריקאס כבש את אדמות אינגריה וקרליה והחזיק בהן לפחות משנת 1383 עד 1397. בשנת 1408, תואר שהוא התיישב במוסקבה תחת חסותו של וסילי הראשון, יחד עם בניו הצעירים, גיאורגי ופיודור, שגדלו באינגריה.
שלטון וממשל שוודי
זמן קצר לאחר שכבשו את קורלה ב-1580, השוודים בנו מחדש את המבצר ועיצבו אותו כמעוז ביצורים בעיצוב מערב-אירופי. בהסכם תאוסינה משנת 1595 התחייבה שוודיה להחזיר את קורלה לרוסיה. דבר שבוצע בשנת 1597. במהלך מלחמת אינגריה שלאחר מכן החל משנת 1610, השיב גוסטבוס אדולפוס את השליטה השוודית בטירה ובאזור כולו. במהלך תקופת צרות, קורלה היה הפרס שהובטח על ידי וסילי הרביעי ליאקוב דה לה גארדי כחלק ממבצע שוודי שנועד לסייע רוסיה נגד האיחוד הפולני ליטאי. השטחים שולבו בשוודיה במסגרת חוזה סטולבובה משנת 1617. המצודה והאזור נשארו בשליטת שוודיה עד שפיוטר הגדול כבש את המבצר ואת סביבתו במהלך מלחמת הצפון הגדולה.
הדוכסות הגדולה של פינלנד
לאחר שהפסידה את מלחמת פינלנד בשנת 1809, מסרה שוודיה את מחציתה המזרחית לרוסיה ובשנת 1812 שולבה העיר ומצודת קקיסלמי (Käkiksalmi) לשטחי הדוכסות הגדולה של פינלנד. באמצע המאה ה-18 הפך המבצר לכלא לאסירים פוליטיים של רוסיה הקיסרית, כאשר כמה מהמשתתפים במרד דצמבר (1825) היו כלואים במקום.
רפובליקת פינלנד
בתחילת דצמבר 1917 פינלנד הכריזה על העצמאות ומחוז קקיסלמי, שבשטחו המצודה, הפך לחלק ממחוז קרליה. המצודה חזרה לבסוף לידי רוסיה ולמעשה לידי יורשתה, ברית המועצות בשנת 1944.
בתרבות הפופולרית
באוקטובר 1996 צולמה סצנת הפתיחה של הסרט "אח" מחוץ לכותלי המצודה. בסצנה, הגיבור, דנילה באגרוב, הולך על סט הצילומים לצלילי מוזיקה של להקת Nautilus Pompilius.
אינדיה אמרטיפיו
אינדיה ריא אמרטיפיו (באנגלית: India Ria Amarteifio; נולדה ב-17 בספטמבר 2001) היא שחקנית בריטית.
ראשית חייה
אמרטיפיו נולדה בקינגסטון על התמזה וגדלה בטוויקנהאם. היא הצטרפה לאקדמיה למחול של ריצ'מונד בשנת 2012, שבאמצעותה עשתה אודישן וזכתה במלגת לימודית בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג.
קריירה
אמרטיפיו עשתה את הופעת הבכורה שלה בווסט אנד כנלה הצעירה ב"מלך האריות" בתיאטרון ליסיאום ב-2011. לאחר מכן הופיעה במחזמר "מטילדה" בתיאטרון קיימברידג' בתפקיד הורטנסיה. אמרטיפיו הייתה חלק מצוות השחקנים המקורי של המחזמר "צ'רלי ומפעל השוקולד" ב-2013 שהוצג בתיאטרון דרורי ליין בתפקיד לסירוגין של ויולט בורגארד. באותה שנה, היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסרט הטלוויזיה "Gangsta Granny".
בשנת 2015, הופיעה אמרטיפיו במיני-סדרה "The Interceptor" ושיחקה בתפקיד אורח בסדרה "דוקטור הו" בפרק בעונה התשיעית והחלה לככב בסדרת הטלוויזיה "הסודות של אברמור" בתור לייסי פיירבורן, תפקיד שהיא תגלם בשתי הסדרות. עוד שיחקה בתפקיד חוזר בתור בתה של רוז הנטלי (טנדי ניוטון) בעונה הרביעית של של הסדרה "שחיתות" ומאיה רובק בעונה השלישית של דרמת הפשע "The Tunnel".
אמרטיפיו עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט העלילתי "נשים בחזית", סרט דרמטי-קומי משנת 2019. בשנת 2022, היא שיחקה את נורה רנדל בסדרת המדע הבדיוני "The Midwich Cuckoos" ולוהקה כגרסה צעירה של דמותה של גולדה רושובל בדרמה "ברידג'רטון: סיפורה של המלכה שרלוט", שהוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-4 במאי 2023.
BAE סיסטמס הוק
BAE סיסטמס הוק (באנגלית: BAE Systems Hawk) הוא מטוס אימון וקרב סילוני דו-מושבי, שפותח במקור בבריטניה על ידי הוקר סידלי בשנות ה-70 (כיום מיוצר על ידי BAE סיסטמס) ונמצא בשירות במספר מדינות סביב העולם, בין היתר בחיל האוויר המלכותי וחיל האוויר ההודי. על בסיס ההוק פותח המקדונל דאגלס T-45 גושהוק המשמש את צי ארצות הברית ומטוס הקרב הקל הרב-משימתי הוק 200 המשמש בין היתר את חילות האוויר של אינדונזיה ומלזיה.
ברוב חיילות האוויר משמש ההוק כמטוס אימון והכשרה מתקדם, באופן מצומצם יותר משמשים מספר דגמי ההוק בתור מטוסי קרב קלים רב-משימתיים המהווים חלופה זולה בהרבה למטוסי הקרב הנפוצים.
הוק 200
ההוק 200 הוא מטוס קרב קל רב-משימתי שפותח על בסיס ההוק למטרת יצוא. ההוק 200 תוכן כמטוס קרב קל וזול יחסית למטוסי קרב אחרים בתקופה, הוא פותח בתחילת שנות ה-80 וטס את טיסת הבכורה שלו במאי 1986. כיום ישנם שלושה דגמים במשפחה: הוק 203 שיוצר עבור חיל האוויר של עומאן, הוק 208 שיוצר עבור חיל האוויר המלזי והוק 209 שיוצר עבור חיל האוויר האינדונזי. בנוסף, עוצב גם דגם ההוק 205 עבור חיל האוויר המלכותי הסעודי, אך הוא לא נכנס לשירות.
מלבד מנוע משופר, ציוד תקשורת, ניווט ומכ"ם משודרג, ההוק 200 פותח עם יכולת רבה יותר לנשיאת חימוש. הוא כולל שבע נקודות לחיבור חימוש: 2 נקודות מתחת לכל כנף, נקודה אחת מתחת לגוף המטוס ועוד נקודה בקצה כל כנף. בין היתר הוא יכול לשאת עד 3 מכלי דלק נתיקים להגברת טווח הטיסה שלו, מערכת תצפית חיצונית, משגר רקטות (SNEB או CRV7), טילי אוויר-אוויר (כגון AIM-9 סיידוויינדר), טילי אוויר-קרקע (כגון AGM-65 מאבריק) וטילים נגד ספינות (כגון סי איגל). בנוסף יכול ההוק 200 לשאת פצצות מסוגים שונים (בהם ה-MK-83 וה-MK-82) ומערכות נישאות נוספות כגון מכ"ם AN/APG-66 ועדשות אינפרה-אדום מרקוני.
מקדונל דאגלס T-45 גושהוק
במחצית השנייה של שנות ה-70, צי ארצות הברית חיפש חלופה למטוסי האימון הסילונים ששימשו אותו דאז, ה-T-2 באקאיי והדאגלס A-4 סקייהוק. צוות בריטי-אמריקאי הציע דגם מותאם לצורכי הצי שהתבסס על ההוק 60 ולאחר בחינת מספר הצעות, בדצמבר 1981, נבחר ההוק ונכנס לייצור בארצות הברית תחת רישיון על ידי חברת מקדונל דאגלס תחת השם T-45 גושהוק (Goshawk; נץ גדול).
חיים רבינוביץ (ראש ישיבה)
רבי חיים שלום טוביה רבינוביץ מטֶלז (נודע בכינויו: ר' חיים טֶלזֶר, ביידיש: מטלז); י"ח בשבט ה'תר"כ, 11 בפברואר 1860, לוקניק - ח' בחשוון תרצ"א, 30 באוקטובר 1930, קובנה) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של מייסוד, ראש ישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה וראש ישיבת טלז. ממעצבי דמותה של הישיבה הליטאית.
ביוגרפיה
נולד לשמואל ולאה רבינוביץ בלוקניק, ונקרא על שם סב אמו, הרב שלום טוביה, רבה של שוונציאן בהיותו בגיל בר מצווה נשלח לשקודוויל (שקוד) ללמוד אצל רבי אליהו ברוך קמאי שכיהן אז כרב העיירה. בגיל 15 נסע לעיר קובנה והתקבל ללימודים ב"קלויז נבייזר" הנודע בעיר, והיה מקורב לרבה של העיר, רבי יצחק אלחנן ספקטור. נישא לחנה יודלביץ בת ר' שלמה וייסקופף מסלנט. לאחר נישואיו למד באיישישוק ותקופה קצרה בביאליסטוק לצדו של רבי מאיר שמחה הכהן.
בתרנ"ט התמנה כראש ישיבה בישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה לצדו של רבי אברהם אהרן בורשטיין, לאחר תקופה עזב את סלובודקה לטובת רבנות העיירה מייסוד (מיאשאד) על שמה נקרא בעולם הישיבות באותה תקופה: ר' חיים מיאשאדער, אך לאחר זמן קצר חזר למשרתו בסלובודקה בה כיהן כשש שנים. בשנת תר"ס נפטרה אשתו הראשונה והשאירה אחריה שתי בנות ובן. בתרס"ה לאחר עזיבתו של רבי שמעון שקופ את ישיבת טלז לטובת רבנות העיירה מאלטש, התמנה רבי חיים רבינוביץ במקומו לעמוד בראשות הישיבה תחת הנהלתו של רבי אליעזר גורדון. מתלמידיו בסלובודקה שעברו עמו לישיבת טלז, נמנה יחזקאל סרנא, לימים חתנו של רבי משה מרדכי אפשטיין ויורשו בראשות ישיבת "כנסת ישראל" בחברון, ומאוחר יותר בירושלים. כראש ישיבת טלז התפרסם רבי חיים רבינוביץ בעולם התורני, והוא מוכר על שמה בכינויו "ר' חיים טֶלְזֶר".
התפרסם בישיבות ליטא בדרך לימודו, הוא נהג להציב "חקירה", שאלת הגיון, ולפרק את צדדיה, ומתוך הדיון לבאר את הקטע התלמודי בו עסק. "חקירות" רבות שלו התפרסמו ונידונו בישיבות באירופה לפני מלחמת העולם השנייה. כל כתביו אבדו, ושלושת כרכי חידושיו על התלמוד הבבלי נדפסו לפי תדפיסי סטנסיל שהתפרסמו בשעת אמירתם בישיבת טלז, שנכתבו על ידי תלמידים וקיבלו את אישורו.
הוא נפטר בקובנה בח' בחשוון תרצ"א, 30 באוקטובר 1930, חודשים ספורים לאחר שלקה בהתקף לב, ממנו לא התאושש.
תעלת דנובה–בוקרשט
העבודות לביצוע הפרויקט החלו ב-1986, אך ב-1989, לאחר המהפכה הרומנית, נפסקו לחלוטין, על אף שכבר בוצעו כ-70% מהפרויקט. קיימים נימוקים למען חידוש העבודות וגם נגד החידוש ובמהלך השנים נגנבו לוחות בטון ופריטים שונים וחלקים אחרים ניזוקו. ההתנגדות העיקרית נובעת מזיהוי הפרויקט עם המשטר הקומוניסטי מלפני המהפכה.
תוכניות היסטוריות
לראשונה מתועד רעיון חיבורה של בוקרשט לדנובה בתעלה ב-1864, כששליח של אלכסנדרו יואן קוזה בפריז מציע לקבוצת בעלי הון צרפתים להקים חברה לשם תיעול דמבוביצה למטרה זו. את התוכנית הראשונה יזם המהנדס ניקולאה קוקו, שהכין טיוטה לתעלת שיט מאולטניצה לבוקרשט.
ב-1927 פרסם המהנדס הרומני דימיטריה לאונידה תוכנית ליצירת תעלת שיט, שתעבור דרך בוקרשט ותגיע לדנובה. ב-1928 קבע חוק של הפרלמנט הרומני את בוקרשט כנמל על הדנובה, אך המשבר הכלכלי העולמי הוביל לזניחת הפרויקט. על בסיס חוק זה הכין המהנדס דורין פאוול לפני מלחמת העולם השנייה תוכנית. התוכנית כללה נמל בבוקרשט ושישה תאי שיט, בתעלה מקבילה לדמבוביצה, שתוביל עד נמל באולטניצה. התרשמות המלך ושריו הייתה חיובית, אך תקציבי הפיתוח הופנו לשיפוץ דרך ויקטוריה וארמון המלך ולאחר מכן החלה מלחמת העולם השנייה.
תקופת צ'אושסקו
ב-1984, בסיום העבודות על תעלת דנובה–הים השחור יזם ניקולאה צ'אושסקו את התחלת העבודות על תעלת דנובה בוקרשט, תוך שימוש בציוד וכוח אדם, שסיימו את תפקידם בפרויקט האחר.
התוכנית כללה תעלה באורך 73 קילומטרים ורוחב 80 מטר ועומק מינימלי של 4.5 מטרים. גובה הקרקע בבוקרשט הוא 63 מטרים מעל פני הים ובאולטניצה, בקצה התעלה המתוכננת, תוכנן הגובהלהגיע לעשרה מטרים מעל פני הים. על פער הגובה, 53 מטרים, תכננו להתגבר בעזרת ארבעה תאי השיט. התוכנית כללה שלושה נמלים, שניים בבוקרשט, האחד על הארג'ש, ליד היישוב 1 בדצמבר והשני בגלינה, על הדמבוביצה והשלישי באולטניצה.
גניזת הפרויקט ותוכניות חדשות
לאחר המהפכה הרומנית והפלת משטרו של צ'אושסקו נעצרו העבודות על הפרויקט והוא נעזב בינואר 1990. זיהוי הפרויקט עם המשטר הקומוניסטי גרם להתרחקות ממנו. מבנים שלא הושלמו נטו להתפורר, מהפרויקט העזוב נגנבו חומרים ואפילו פורקו מבנים קיימים.
התוכניות והמידע הועברו מיד ליד ולבסוף הגיעו למשרד המים, היערות והגנת הסביבה. בהתאם להחלטה HGR 487/2008 משרד התחבורה הרומני, באמצעות Compania Naţională Administraţia Canalelor Navigabile SA Constanţa, לקח את החומר לידיו לצורכי תכנון קשרי שיט בין בוקרשט ובין הדנובה. ב-2012 הופק מחקר בשם Amenajarea râurilor Argeș și Dâmbovița pentru navigație și alte folosințe (טיפול בנחלים ארג'ש ודמבוביצה לשיט ושימושים אחרים). ממשלת רומניה מחפשת משקיעים פרטיים שייקחו על עצמם את הפרויקט בתקווה להפיק רווחים ממנו. על פי המחקר הרווחים צפויים להניב בעיקר מהפקת חשמל בתחנות כוח הידרוחשמליות, ממכר מי שתייה ומים לתעשייה, אספקת מים לחקלאות, הובלת סחורות ונוסעים ועוד.
אלשנדרה פנטרה
אלשנדרה מנואל פנטרה קורייה (בפורטוגזית: Alexandre Manuel Penetra Correia; נולד ב-9 בספטמבר 2001 בוויסאו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים
פנטרה גדל במחלקות הנוער של אוס פסטיניאס, CB ויסאו, בנפיקה ליסבון ופמליקאו. הוא ערך 59 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של פמליקאו במסגרת ליגת העל הפורטוגלית, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-24 ביולי 2023 חתם פנטרה על חוזה לחמש שנים בא.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית.
ליגת הכדורגל המקצוענית של אוקראינה
ליגת הכדורגל המקצוענית (באוקראינית: Професіональна футбольна ліга) הוא ארגון האחראי לניהול הליגה האוקראינית הראשונה והליגה האוקראינית השנייה בכדורגל. הארגון הוקם בשנת 1996 בשיתוף עם התאחדות הכדורגל האוקראינית, לאחר הקמת הליגה האוקראינית השנייה. זוהי אגודה של מועדוני כדורגל מקצועניים, שפעילותו מכוונת לפיתוח וקידום הכדורגל באוקראינה והוא מנהל את הרמות הנמוכות יותר של מערכת הליגות הכדורגל המקצועניות באוקראינה. הגוף היה מרכז את פעילותן של כל ליגות הכדורגל המקצועניות באוקראינה עד הקמת הפרמייר ליג האוקראיני בכדורגל.
היסטוריה
הארגון נוסד במאי 1996 ביוזמת בכירי מועדון דינמו קייב וחברי מועצת ליגת העל האוקראינית ומועדוני כדורגל מקצועניים במדינה. לנשיא הארגון נבחר הריהורי סורקיס. ב-17 ביולי אותה שנה הארגון הוסמך על ידי התאחדות הכדורגל האוקראינית לערוך את כלל טורנירי הכדורגל המקצועניים במדינה.
באוגוסט 2000, סורקיס נבחר לנשיא ההתאחדות לכדורגל ובמקומו נבחר ב-22 בדצמבר סגן נשיא מועדון שחטאר דונצק, ראוויל סאפיולין. שנבחר בהמשך לקדנציה שנייה. בקיץ 2008 נערכה רפורמה בליגת העל האוקראינית בכדורגל עם הקמת ארגון נפרד לניהול הליגה, מה שהותיר לליגה המקצוענית לנהל רק את הליגה הראשונה והשנייה. הארגון עצמו עבר אף הוא רפורמה עם יצירת מועצה לכל ליגה: מועצת הליגה הראשונה ומועצת הליגה השנייה שפעילותן מתואמת עם הליגה המקצוענית.
לקראת עונת 2013/2014 ארוגנה הנהלת הארגון ובה גוף ניהול עליון בשם "מועצת הליגות של ליגת הכדורגל המקצוענית של אוקראינה" (באוקראינית: Рада ліг ПФЛ), שהחליפה גוף קודם בשם המועצה המרכזית. מועצת הליגה מתכנסת מדי רבעון, שזה ארבעה פעמים בשנה.
בשנת 2017 הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל החלה ברפורמה רחבת היקף בכדורגל האוקראיני. ב-2 באוקטובר 2017 מנהלת הליגה הציגה את הרפורמה, במהלכה נערך מיתוג מחדש לכלל הליגות, לרבות שינויי לוגו.
הליגה חברה מן המניין בארגון הליגות האירופיות.
מותק גיבורי החלומות
מותק גיבורי החלומות היא סדרה המבוססת על מופע בעל אותו שם שהופעותיו החלו בחנוכה 2019, בדומה ל"פסטיגל" ול"מותק של פסטיבל". סדרת הטלוויזיה משודרת בערוץ הופ! למנויי "Yes" בלבד.
המופע
מופע הבכורה של מותק גיבורי החלומות התקיים ב-24 בדצמבר 2019, וממשיך להסתובב ברחבי הארץ, המופע זכה לביקורות מהללות דוגמת: “אירוויזיון לילדים”, “שואו מהחלומות”, “היסטריה” ו”חוויה מטורפת לילדים ולכל המשפחה”. עלילת המופע היא בדיוק כמו עלילת הסדרה המקדימה. המופע רץ על הבמות עד תחילת ינואר 2020.
סרטולובו
סרטולובו (ברוסית: Се́ртолово; בפינית: Sierattala, סיירטאלה) היא עיר במחוז המשנה וסבולוז'סק בלנינגרד, רוסיה, הממוקמת צפונית לסנקט פטרבורג. נכון למפקד משנת 2010 אוכלוסייתה עמדה על 47,457 איש.
היסטוריה
העיירה נוסד בשנת 1936 על מקום היישוב לשעבר של פינים אינגרים, שתושביהם גורשו. היישוב הוזכר במקורות קודמים בשם סירואטלה. בשנת 1936 עברו להתגורר כאן אנשי צבא ובשנים 1939–1940 שימשה סרטובולו כבסיס צבאי ממנו נשלחו כוחות למלחמת החורף. מתחילה, סרטולובו הייתה חלק ממחוז המשנה וסבולוז'סק של מחוז לנינגרד.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא לא נכבשה והייתה יחד עם העיר לנינגרד מוקפת על ידי חיילים גרמנים ופינים. לאחר המלחמה כמעט ולא הייתה אוכלוסייה אזרחית בסרטולובו, עד שהחלה בניית דיור מסיבית בשנות החמישים.
מעמד מנהלי ועירוני
במסגרת שילוב המחוזות המינהליים העיר שולבה, יחד עם היישוב זפדנאיה ליצה, אל תוך מחוז המשנה וסבולוז'סק והוכרה בשם המחוז המוניציפלי סרטולובו.
כלכלה
בדומה לתקופה הסובייטית, כלכלת סרטולובו מבוססת על מתקנים צבאיים. כ-70% מהאוכלוסייה החל משנת 2009 הם אנשי צבא ומשפחותיהם.
תעשייה
מפעלים תעשייתיים בסרטולובו מייצרים לוחות בטון ומכלי פלסטיק.
תחבורה
סרטולובו מהווה פרבר של סנקט פטרבורג והיא כלולה ברשת הכבישים הפרברית. העיר ממוקמת על הכביש המהיר המוביל אל ויבורג.
העיר נמצאת במרחק כמה קילומטרים צפונית-מזרחית לרציף הרכבת פסוצ'ניה הנמצא על מסילת הברזל המחברת בין סנקט פטרבורג לעיר ויבורג.
שלי ברזניאק
שלי ברזניאק; (נולדה ב-10 ביולי 2000) היא טניסאית ישראלית. אלופת ישראל לשנת 2019, וסגנית אלופת ישראל לשנת 2020.
דירוג השיא שלה ביחידות WTA הוא 790, שהושג ב-16 בספטמבר 2019. דירוג השיא שלה בזוגות WTA הוא 650, שהושג ב-22 ביולי 2019.
ביוגרפיה
שלי ברזניאק גדלה בבת ים. היא החלה לשחק טניס בגיל 5, לאחר שהלכה לשיעור ניסיון במרכז הטניס ביפו. בגיל 12 החלה להתאמן עם המאמן מיקי זרגרי במועדון הטניס בבת ים. היא החלה להתקדם בטניס גם בזכות תמיכה של עיריית בת ים, ואגודת "עוצמה". היא זכתה באליפות בכל הגילאים הצעירים עד גיל 16, במקביל ללימודיה בתיכון אורט מלטון בעיר. היא זכתה בתחרות הבינלאומית לנוער הראשונה שנערכה בתל אביב. לאחר מכן הגיעה למקום שני בתחרות בינלאומית לנוער שנערכה ברמת השרון, ולמקום הראשון בתחרות בינלאומית שנערכה בבת ים ובבאר שבע.
בשנת 2019 זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס לאחר שניצחה בגמר את האלופה לשנת 2017, ולדה קאטיץ' בשתי מערכות. בשנת 2020 הגיעה לגמר אליפות ישראל, בו הפסידה ללינה גלושקו ב-3 מערכות. ברזניאק מייצגת את ישראל בגביע הפדרציה.
טכניקה ומדע
טכניקה ומדע, ירחון למדע שימושי והשכלה היה ירחון ישראלי למדע פופולרי לנוער ולמבוגרים, שראה אור משנת 1937 ועד 1954. בכתב העת הופיעו מאמרים בנושאי טכנולוגיה ומדע שימושי, בין היתר בתחום כלי נשק, תחבורה, ימאות וטייס.
היסטוריה
בראשית היישוב העברי בארץ ישראל הופיעו שני ירחונים עבריים בנושאי מדע פופולרי: "הטבע והארץ" ו"טכניקה ומדע".
כתב העת "הטבע והארץ" שעסק בעיקר הענפי הביולוגיה ראה אור בינואר 1932 בהוצאתו של אוריה פלדמן ובעריכתו. כתב העת והופיע בהפסקות עד מארס 1954, בסך הכל עשרה כרכים.
כתב העת "טכניקה ומדע" החל להופיע ביולי 1937 ביוזמתו ובעריכתו של דן פינס, שהיה אז מעורכי "דבר". עורך אחראי היה דוד הלברשטרט. הירחון הופיע ברציפות עד 1954, בשבעה-עשר כרכים. המוציא לאור היה משה רוזנטל, הודפס בבית דפוס ״אחדות״, בתל אביב.
בין הכותבים הקבועים היו י הרמלין (מדור חשמל), צבי נדב (מכונות ותעופה), י דייוויס (רדיו).
כתב העת היה כתב העת המדעי הפופולרי ביותר באותה תקופה. כבר בשנה השנייה היה בעל תפוצה גבוהה במיוחד: 6,000 עותקים, ביישוב שמנה אז כ-400,000 איש.
בשנת 1945 החל להופיע הירחון הטכנאי הצעיר לנושאי מדע פופולרי לנוער ולמבוגרים.
בשנת 1956, כאשר הקהילה המדעית בארץ גדלה והמחקר בה התבסס, החל להופיע כתב העת "מדע", בעריכתו של קפאי פינס, בנו של דן פינס.
"התעופה- גליונות הקלוב הארצישראלי לתעופה"
כתב העת נולד עם ראשית ימי התעופה בארץ ישראל המנדטורית, ושימש אמצעי חשוב להפצת רעיון התעופה בקרב הציבור הרחב. הוא הקצה, כבר מגיליונו הראשון, מדור קבוע לענייני תעופה שנכתב בשיתוף פעולה הדוק עם קלוב התעופה הארצישראלי, בניהם אנשי השומר ישראל שוחט וצבי נדב. קלוב התעופה שיתף פעולה עם הירחון וחבריו הרבו לכתוב בו.
בגיליון הראשון כתב ארנסט רפפורט (טייס ודואה) על "רשמי דאייה בשמי א"י" והמהנדס דוד הלברשטט כתב על "תחבורת האוויר בא"י". כמו כן, דווח בו על האווירון הראשון שנרשם בממשלת ארץ ישראל המנדטורית השייך לחברת "נתיבי אוויר א"י".
Fetish
Fetish (בעברית: פטיש) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז. השיר יצא לאור ב-13 ביולי 2017, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
טכניקה ומדע
"התעופה- גליונות הקלוב הארצישראלי לתעופה"
כמו כן, התפרסמו כתבות טכניות על מבנה המטוסים או המצאת ההליקופטר וכן מידע על התפתחות התעופה בעולם ובארץ ישראל.
Fetish
השיר הגיע למקום ה-27 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-33 במצעד הסינגלים הבריטי.
טכניקה ומדע
"ים- גליונות החבל הימי לישראל"
מאמרים בנושאי ימאות בשיתוף "החבל הימי לישראל".
טכניקה ומדע לנוער
טכניקה ומדע לנוער, ירחון למדע שימושי להשכלה ולפיתוח החובבות והעבודה העצמית
במסגרת ההוצאה יצא לאור גם כתב עת לנוער בשם “טכניקה ומדע לנוער”, בין קיץ 1947 לקיץ 1948. כתב העת התמקד בתחביבים שונים: חובבות רדיו, תעופה וטיסנאות, גידול יונים, ועוד. העורך היה צבי נדב, עורך אחראי היה שלמה ירקוני. המערכת הייתה מורכבת גם ממשה רוזנטל.
כתב העת חדל מלהתפרסם עקב גיוס חברי המערכת למלחמת העצמאות (שלמה ירקוני היה טייס בחיל האוויר וכתב בהמשך ב"טכנאי הצעיר").
מדור "הכר את כלי הנשק"
המדור החל להופיע עם פריצת הקרבות ועסק ברובה סטן,תת-מקלע שמיסר, מקלע שפנדאו ואקדחים שונים.
יונאי מיצומאסה
יונאי מיצומאסה (ביפנית: 米内 光政; 2 במרץ 1880 - 20 באפריל 1948) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן ה-37.
ראשית חייו וקריירה צבאית
יונאי נולד בעיר מוריאוקה שבמחוז איווטה, למשפחת סמוראים. הוא סיים את לימודיו במחזור ה-29 של האקדמיה הימית הקיסרית ב-1901, במקום ה-68 מתוך 115 צוערים. את דרכו כקצין ימי החל ב-1903, אך נותר בתפקיד חוף כמעט עד תום מלחמת רוסיה–יפן, אז הוצב על סיפון המשחתת "אינזומה," ולאחר מכן על הסיירת "איווטה."
לאחר המלחמה שירת יונאי כקצין תותחנות על סיפון הסיירות "ניאיטאקה" ו"טונה," ועל אוניית המערכה "שיקישימה."
לאחר שסיים את לימודיו במכללת הלוחמה הימית וקיבל דרגת לוטננט-קומנדר, נסע יונאי לרוסיה שם שימש נספח צבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה, מ-1915 עד 1917, בעודו בתפקיד קיבל דרגת קומנדר. לאחר התמוטטות האימפריה הרוסית הוא נקרא לשוב ליפן, וקיבל את הפיקוד על אוניית המערכה "אסהי."
יונאי קיבל דרגת קפטן בדצמבר 1920, ולאחר מכן בילה שנתיים בפולין, פעם בתור נספח צבאי. עם שובו ליפן, הוא פיקד על הסיירות "קסוגה" ו"איווטה," ועל אוניות המערכה "פוסו" ו"מוצו." ב-1 בדצמבר 1925 קיבל יונאי דרגת אדמירל משנה. בדצמבר 1928 קיבל יונאי את הפיקוד על צי המשלוח הראשון שנשלח לנהר היאנגצה. לאור הצלחת המשימה קודם יונאי לדרגת תת-אדמירל בדצמבר 1930 והפך למפקד הבסיס הימי בצ'ינקאי, קוריאה.
יונאי קיבל את הפיקוד על הצי השלישי בדצמבר 1932, ולאחר מכן המשיך בפיקוד על הבסיס הימי בססבו (נובמבר 1933), על הצי השני (נובמבר 1934), על הבסיס הימי ביוקוסוקה (דצמבר 1935), ולבסוף קיבל את הפיקוד על הצי היפני המשולב ועל הצי הראשון בדצמבר 1936.
שר הים
יונאי הפך לאדמירל באפריל 1937, ובאותה שנה התמנה לתפקיד שר הים בממשלתו של היאשי סנג'ורו. הוא המשיך בתפקיד זה גם בממשלותיהם של פומימרו קונואה והירנומה קיאיצ'ירו, עד אוגוסט 1939.
לאחר שנבחר נובויוקי אבה לראשות הממשלה, נשאר יונאי במועצת המלחמה העליונה. יונאי נודע כאדם הממעט במילים. נאומיו היו לרוב קצרים, ובשל המבטא הכבד שלו היה קושי בהבנתם.
במהלך כהונתו כשר הים חשש יונאי מהמתיחות הגואה בין יפן לבריטניה ולארצות הברית, במיוחד לאור העובדה שמרבית הצבא היפני היה עסוק בסין. מאמציו להגיע להסכם שלום בין הצדדים הפכו אותו למטרה עבור גורמים לאומנים, ואף היה קורבן למספר ניסיונות התנקשות. אף על פי כן, תמך יונאי בבניית אוניות המערכה מסדרת יאמטו במטרה לשמור על מאזן הכוחות בין יפן לשתי המעצמות הימיות האחרות.
Fetish
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
יונאי מיצומאסה
ראש הממשלה
יונאי התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-6 בינואר 1940, בעיקר בזכות תמיכתו של הקיסר הירוהיטו. בתור ראש הממשלה המשיך יונאי עם גישתו הפייסנית כלפי בריטניה וארצות הברית, גישה בה נקט בעת היותו שר הימייה. במקביל, הוא התנגד להסכם התלת-צדדי עם גרמניה הנאצית ועם איטליה הפשיסטית.
טכניקה ומדע
מדור צילום
מדור בנושאי מצלמות וצילום בו כתב אהרון קוגוס.
יונאי מיצומאסה
ראש הממשלה
לאחר כיבוש ארצות השפלה וצרפת על ידי גרמניה במאי-יוני 1940, החל הממסד הצבאי ביפן לרבות הנסיך קאנין קוטוהיטו להביע את חוסר שביעות הרצון שלו מגישתו האנטי-גרמנית של יונאי. המשבר הפך לגלוי ביולי, כששר המלחמה, האטה שונרוקו, ביקר בגלוי את ראש הממשלה. יונאי נאלץ להתפטר מתפקידו ב-21 ביולי 1940 בשל לחץ רב מצד הממסד הצבאי. ההסכם התלת-צדדי נחתם ב-27 בספטמבר 1940.
טכניקה ומדע
מדור "נתיב החובבים"
במסגרת המדור “נתיב החובבים” תוארו תחביבים שונים כחובבות רדיו, נגרות וגידול יונים.
במדור זה התפרסמה פעולתן של תחנות רדיו פירטיות, כ"קול הירח" בבניתו והפעלתו של אלי קדים (צינקין) (שכתב בהמשך ב"טכנאי הצעיר").
יונאי מיצומאסה
המשך פעילות פוליטית
יונאי המשיך לכהן בתפקיד שר הימייה וסגן ראש הממשלה בממשלתו של קוניאקי קויסו מה-22 ביולי 1944, ובמקביל שב לשירות צבאי פעיל. באותה עת כבשו בעלות הברית את סאיפאן.
יונאי נותר בתפקידו גם תחת ממשלתו של קנטרו סוזוקי. בשבועות האחרונים לפני תבוסת יפן במלחמה, הוא הצטרף לסוזוקי ולשר החוץ שיגנורי טוגו בתמיכתם בקבלת הצהרת פוטסדאם, בניגוד לשר המלחמה אנאמי קורצ'יקה, מפקד המטה הכללי של הצי סואמו טויודה, ומפקד המטה הכללי של הצבא יושיג'ירו אומזו.
יונאי המשיך לכהן בתפקיד שר הימייה בממשלותיהם של הנסיך היגשיקוני ושל קיג'ורו שידהרה מאוגוסט 1945, ופיקח על פירוק הצי הקיסרי היפני. הוא אף מילא תפקיד חשוב בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק, כשעבד עם הנאשמים העיקריים, בעיקר הידקי טוג'ו, על עדותם כך שלא תפליל את הקיסר. לאחר המלחמה הקדיש יונאי את זמנו לשיקום המדינה.
יונאי סבל מיתר לחץ דם במשך רוב ימי חייו, אך לבסוף נפטר מדלקת ריאות ב-1948 בגיל 68. הוא נקבר בעיר הולדתו מוריאוקה.
במהלך חייו קיבל את עיטור מסדר דיית הזהב ואת עיטור מסדר השמש העולה.
אשכולות חשיבה
אשכולות חשיבה היא חברה שנוסדה בשנת 1994 על ידי דן גנדלמן. פעילותה מרוכזת סביב "שיטת אשכולות", שיטה ייחודית לאימון ופיתוח מיומנויות חשיבה וכישורי חיים באמצעות משחקי חשיבה.
Fetish
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סלינה גומז ב-12 ביולי 2017 וצבר למעלה מ-100 מיליון צפיות. הקליפ הרשמי של השיר הועלה לערוצה ארבעה עשר ימים לאחר מכן. בתחילת הקליפ ניתן לראותה כשהיא עומדת על כביש ומביטה אל השמש.
אשכולות חשיבה
הניסיון המצטבר מראה ששיטת אשכולות משפרת את מיומנויות החשיבה ואת כישורי החיים של התלמידים.
החברה נחשבת לגדולה בתחום העשרה בבתי הספר בישראל ופועלת במאות מוסדות חינוכיים.
Fetish
וידאו קליפ
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-165 מיליון צפיות.
אשכולות חשיבה
שיתוף הפעולה המרכזי של אשכולות חשיבה הוא במסגרת תוכנית קרב למעורבות בחינוך, המפעילה תחת מסגרת משרד החינוך תוכניות העשרה מגוונות במערכת החינוך הישראלית למען צמצום פערים חברתיים.
כיום, שיטת אשכולות מיושמת גם ברחבי העולם תחת השם Mind Lab.
אולימפיאדת החשיבה
במסגרת התוכנית, כיתות ה'-ו' מתחרות באולימפיאדת החשיבה - תחרות משחקים בין תלמידים. התלמידים יכולים לבחור באיזה משחק לשחק מבין ארבע אפשרויות. אבלון, אוקטי, דמקה או קורידור. התחרות היא רב-שלבית, ועל התלמידים לנסות לעבור כמה שיותר שלבים. בשלב הראשון, התחרות היא אישית - תחילה בכיתה ואחר כך בבית הספר כולו. בשלב הבא מתחרים ארבעת המנצחים הבית ספריים ומייצגים את בית הספר כולו כנבחרת בתחרות אזורית. הנבחרת שמנצחת את התחרות האזורית עולה לשלב הגמר - התחרות הארצית. התחרות מתקיימת על שמו של עוז מנדלוביץ' ז"ל, אשר נפל במבצע צוק איתן ובילדותו השתתף בתחרות.
פיתוח משחקי מחשב
במהלך שנות ה-2000 המוקדמות החברה פיתחה מספר משחקי מחשב אשר מקנים את עקרונות החשיבה, וכיום הם ניתנים להורדה ללא תשלום מאתר החברה
גזה פראגו
גזה פראגו, (מקודם פרנקפורטר בהונגרית: Faragó Géza; בודפשט, 25 ביוני 1877 – בודפשט, 23 בספטמבר 1928) היה צייר, גרפיקאי יהודי-הונגרי. פראגו הוא אמן מפורסם בציור האר נובו ההונגרי, אמנות הכרזה (פוסטר), קריקטורה ועיצוב תפאורות תיאטרון. אחיו היה ינה פראגו, סופר ועיתונאי ואחיינו היה שאנדור פראגו שחקן ומנהל תיאטרון
קורות חיים
גזה פראגו נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור פרנקפורטר וטרזיה רוטברגר. כישרון הציור שלו הופיע בשלב מוקדם, ובתמיכת הוריו האמידים הפך לתלמיד פרטי של הצייר מיקשה ברוק. ציורו של הג'וקי (רוכב סוסי מרוץ) בשם "הנזי" עורר שערורייה גדולה, במיוחד כשהתברר שהוא בילה את זמנו הפנוי במסלול המרוצים, בעיקר כדי לצייר. הוא הורחק מבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ב-1897 המשיך את לימודיו בפריז. תחילה היה סטודנט באקדמיה קולארוסי (Académie Colarossi) והרוויח את שכר הלימוד מעבודתו במפעל לייצור קטיפה בפריז. לאחר מכן המשיך את לימודיו בסטודיו אמנות דיליי (Atelier Artistique Delay), בניהולו של הצייר אלכסנדר דיליי. בתמיכתו של אדן רוהיים, הוא הצליח להישאר זמן רב יותר בפריז ועשה בחינות כניסה מוצלחות לבית הספר הנודע ארט דקורטיף (Arts Décoratifs) במונפרנאס. הוא עבד שנתיים בסדנתו של אלפונס מוכה, לשביעות רצונו המלאה של המאסטר ואז פתח סטודיו עצמאי בפריז. באותה תקופה התפרנס מעיצוב פוסטרים לפרסומות ואז יום אחד חלה ועד מהרה לא יכול היה לשלם את שכר הדירה של הסטודיו. הוא חזר לבודפשט. לאחר חזרתו נסע למושבת האמנים של סולנוק לצד אדולף פניאש ואחר כך, בסביבות 1910 עבר למושבת האמנים של קצ'קמט לצד בלה איוואני-גרינוולד. הוא שמח לצייר סצנות עליזות, הומוריסטיות והיה אמן לקריקטורה, פראגו פעל רבות כדי להציג אמנות הכרזות ברמה גרפית יישומית בסטנדרט אירופי.
בשנת 1914 הייתה לו תערוכת כרזות בברלין. היו לו ארבע תערוכות גם בסלון הלאומי: 1900, 1910, 1923 וב-1928. בתערוכה בשנת 1910 הציג את הכרזות שלו ואת ציוריו (נופים, קומפוזיציות איוריות) יחד, והוא זכה להצלחה גדולה בקרב הקהל, כפי שדווח מבקר האמנות של כתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט העיתונאי והסופר גזה לנדיאל (מקודם: לווינגר). בשנת 1916 הציג תערוכת יחיד רחבת היקף ב-Kunsthaus Brackle במינכן, ובאותה שנה עבודותיו הוצגו גם במוזיאון ארנסט.
פראגו זכה להצלחה הגדולה ביותר עם הכרזות ועם תפאורות הבמה שלו. בין השנים 1910 עד 1915 הוא היה מעצב התפאורות עבור תיאטרון קיראי, לאחר מכן עבור תיאטרון האופרטה של בודפשט, ולאחר מכן עבור אולפני הקולנוע UFA. הבלט, עבורו עיצב את כל התפאורות, בשם "חתונה הונגרית" הוצג בלונדון במשך שנה.
עבודותיו באוספים ציבוריים
עבודותיו נשמרות בספרייה הלאומית על שם סצ'ני, במוזיאון קישצלי, בגלריה הלאומית של הונגריה, במוזיאון קטונה יוז'ף בקצ'קמט, ורבות מיצירותיו נמצאות בבעלות פרטית.
חברויות
חבר מייסד במושבת האמנים של קצ'קמט
להקת גייסות השריון
להקת גייסות השריון היא להקה צבאית בצה"ל. הלהקה נוסדה על ידי קצין החינוך של חיל השריון שאול ביבר, והפכה עם הזמן לאבן יסוד במוזיקה הישראלית.
רבים מבוגריה של הלהקה היוו ומהווים גם היום חלק מתעשיית התרבות והמוזיקה הישראלית, כמו ניסים עזיקרי, זמירה חן, צבי שיסל, עזרא דגן, דפנה ארמוני, עירית בולקא, משה בקר, עליזה עזיקרי, אבי טולדנו, גבי ברלין, איציק בר יונה, שוקי פורר, נורית הירש, כרמלה גזית, טליה שפירא, תיקי דיין, תרצה אתר, דודו זר, מאיר סוויסה, יוני חן, דורי בן זאב, ריקי מנור, צביקה גרטל,יוסי אלפי.
תחילת הדרך
עד שנת 1956 לא היווה חיל השריון בצה"ל בסיס משמעותי, והיה חיל לא רלוונטי עבור רבים שתהו לגביו. מבצע קדש הפך את התמונה, ולאחר הניצחון של השריון במערכה לא היה ספק בחשיבות קיום החיל בצה"ל. אחד ממפקדי השריון ישראל טל, שעוד בפלמ"ח היה חלק מהוגי הרעיונות של הקמת גופי בידור בצבא, טען שיש דרך לחזק את מעמד החיל בשירים. יחד עם שאול ביבר, קצין התרבות הראשי בשריון דאגו לכך שהדבר יתממש. תוך שנתיים החלו להקים בחיל שריון להקה ייצוגית של החיל כמו שהיו לשאר החילות שבין מייסדיה היה השחקן נסים עזיקרי. נעמי פולני שהייתה חברה בצ'יזבטרון נקראה לביים את הפזמונים. התוכנית הראשונה ב-1958 לא נשאה שם, ונקראה "תוכנית א'", שם שרו את השירים "קפה שחור" של נעמי שמר ו"חתולים". ללהקה הצטרפו בהתחלה 9 חברי להקה, בהם תרצה אתר, שאז עוד קראו לה אלתרמן, בתו של נתן אלתרמן. התוכנית השנייה הופקה מיד שנה אחר כך ונקראה "יותר מדי אבק". לתוכנית הזו כתב נתן אלתרמן את השיר "אליפלט" במיוחד לביתו תרצה ששרה אותו סולו, ולצד שיר זה הוקלטו גם הלהיטים "אוהבי הטבע", "רוחל'ה", "על גדות הירקון" ועוד, כשללהקה הצטרפו גם צביקה גרטל ויוסי צמח. הלהקה הקליטה את השירים בקול ישראל לרדיו בלבד, אבל כעבור שנה, ב-1960, הוציאה את התקליטון הראשון שלה בצורה מסחרית. הוא כלל ארבעה שירים שהיוו חלק גם מהתוכנית החדשה של הלהקה, "כאן השריונים", שבהם שיר הנושא שכתב חיים חפר, "מאה כומתות שחורות" ועוד. כמו כן כחלק מהתוכנית היו השירים "הטנק של מוישה" (חפר) ו"פרד לתפארת" (אלתרמן) שלא הוקלטו. אחת הכוכבות של הלהקה בשנותיה הראשונות הייתה עליזה מלול, לימים עזיקרי.
שנות ה-60
בתחילת שנות ה-60 הפיקה הלהקה שתי תוכניות רצופות נוספות. הראשונה נקראה "טיפול זה טיפול". היא הופקה ב-1961 וארבעה משיריה הוקלטו לצד אחד של תקליט אריך נגן שכלל את "טוב להם בצבא", "סואן בדמי הליל" ו"שתי ידיים שמאליות", עם עיבודים של סטו הכהן ורפי בן משה. הצד השני של התקליט היה שייך להקלטות של מקהלת גברי השריון. כעבור שנה הועלתה התוכנית "זמר לשריון" שיצאה על אריך נגן מלא ראשון של להקה שבו בלטו השירים "הטנק של מוישה", "בנצי השמן" ו"מה אמרו הציפורים". בתוכניות אלו בלטו שוקי פורר, גבי ברלין, נורית הירש איתמר סיאני ועוד. לאחר הפסקה של שנה חזרה הלהקה עם הרכב מחודש.
ב-1964 הפיקה את התוכנית "אולי מחר", שבה בלט שיר הנושא, וגם השיר "דיזנגוף פרישמן". את המערכונים לתוכנית כתבו ישראל ויסלר, אפרים קישון ושולמית ארנון. רפי בן משה המשיך להדריך את הלהקה בעיבודים שלו יחד עם אלונה טוראל, ועל הבימוי היו אחראים חנן גולדבלט ופופיק ארנון. אז נכנסו ללהקה חברים חדשים, בהם יוסי אלפי, יוסי בכר, שלי טימן, איציק בר יונה, ונגן האקורדיון הרצל בודינגר. בודינגר הלחין במסגרת התוכנית את השיר "הנערה בצמות", למילותיה של לאה נאור.
מהתוכנית "למה יו-יו" מ-1965 נטמע שיר שאותו שר בר יונה, "לילה ראשון בלי אמא", שכעבור שנים מועטות בלבד זכה גם לקליפ עבור הטלוויזיה הישראלית, ובתוכנית זו לצידו בלטו השירים "בשר טרי", "שיר הרס"רית" ו"כאן השריונים". החלק החזותי של התוכנית (ההצגה) שימשה בסיס להצגת הבידור "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" שעלתה על הבמה האזרחית שנתיים מאוחר יותר, כשכן רוב הקטעים מ"למה יו-יו" של גייסות השריון שוחזרו שנית, כנ"ל "שיר הרס"רית".
נקודת המפנה של הלהקה החלה ב-1966. עקב מיתון כספי בצבא הוציאה הלהקה תקליטון E.P. שכלל רק ארבעה שירים, שהיו חלק מהתוכנית החדשה "כנר על הטנק". מהם בלטו השירים "השריון עשה היסטוריה", "מנדולינה" ו"אסתריקה". ללהקה הצטרפו בתוכנית זו טליה שפירא, עזרא דגן, גד קינר, שבלטו גם בתוכנית אחר כך.
תוכניתה הבאה של הלהקה הייתה ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים. היא נקראה "6 ימים בטנק", שם שהעביר מסר לציבור הקהל על ההווי הקרבי שהיה בעת מלחמת ששת הימים בקרב אנשי החיל. שירי התוכנית עסקו בנושא, ובהם "מי שחלם", "ליל ניצחון", "אי שם" וגם השיר "מכתב מהקייטנה" שאותו שרה תיקי דיין כסולו. שני שירי אהבה בולטים בתוכנית היו ""שלא לאהוב אותך" בביצועו של אבי טולדנו, וגם דואט ב"שיר אהבה" בין דורי בן זאב לטליה שפירא. סולן נוסף בתוכנית היה אפי וייס שביצע את "לילה בדרום".