cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוסה לואיס בראון
קריירת משחק
לקראת עונת, לאחר עונה בודדת בברסט, עבר בראון לליגה הספרדית הבכירה וחתם במדיה של ריאל מורסיה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה ערך 21 הופעות ליגה (ושתיים נוספות במשחקי המבחן על ההישארות בליגה), וכבש שער אחד. עונה לאחר מכן, תחת המאמן ההונגרי, אנטאל דונאי, שהגיע במהלך העונה החולפת, שותף בראון בחמישה משמונת מחזורי הפתיחה. סיום דרכו של ההונגרי הובילה לפיחות משמעותי במעמדו של בראון. הוא הוסיף רק שתי הופעות נוספות במדי הקבוצה באותה העונה, ובסך הכול עם שבע הופעות לא הצליח לסייע לה לשרוד בליגה הבכירה. הוא סיים את דרכו במועדון לאחר שתי עונות בלבד, עם 28 הופעות ליגה בהן כבש שער אחד.
בראון חזר לארגנטינה וחתם בשורות ראסינג קלוב. לאחר חודשים ספורים פרש ממשחק פעיל בגיל 33.
נבחרת ארגנטינה
לאורך כל הקריירה הבינלאומית בנבחרת ארגנטינה, שיחק בראון תחת המאמן הראשון שלו בקבוצה בוגרת, קרלוס בילארדו, שזימן את בראון לסגל כבר לאחר משחקים ספורים שלו על הקווים. ללא כל ניסיון קודם בנבחרת, זומן בראון לסגל ארגנטינה לקראת קופה אמריקה 1983, טורניר הקופה האחרון מתוך שלושה רצופים ללא מארחת יחידה. בילארדו זימן סגל על טהרת הליגה הארגנטינאית והשתמש בשחקנים חסרי ניסיון בינלאומי (או בעלי הופעות ספורות בנבחרת), וכך ערך בראון את הופעת הבכורה שלו ב-10 באוגוסט 1983, כשעלה בהרכב במשחק הראשון של שלב הבתים, בשוויון 2–2 מול בחוץ. לאחר שלא שותף בשני המשחקים הבאים, חזר בראון להרכב למשחק הרביעי והאחרון של שלב הבתים, משחק חוץ מול, שהסתיים בשוויון 0–0. ארגנטינה סיימה את דרכה בתום שלב הבתים בעקבות פער שערים נחות מזה של ברזיל.
בראון, שספג פציעת מיניסקוס וקרע ברצועות במשחק ידידות מול ב-1984, נעדר ממושכות מסגל הנבחרת. הוא התקשה לחזור לכושר, ובמוקדמות מונדיאל 1986, שם העפילה ארגנטינה לטורניר הגמר מראשות הבית, בראון לא שותף כלל וצמד הבלמים דניאל פסארלה ואנסו טרוסרו פתחו ביחד בכל המשחקים. בראון צורף לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר במקסיקו, בהחלטה שעוררה ביקורת כלפי בילארדו, בעיקר עקב מצב הברך של הבלם שנאלץ לעבור ניקוז נוזלים תכוף מהברך הפצועה וטרם שב לכושר מלא. קפטן הנבחרת לשעבר, דניאל פסארלה הוותיק, סבל מבעיות בקיבה שאיימו להשבית אותו מטורניר הגמר, וערב משחק הפתיחה של ארגנטינה נודע שאכן פסארלה לא כשיר לשחק. רק בבוקר משחק הפתיחה הודיע בילארדו לבראון כי ייכלל בהרכב הנבחרת על חשבונו של פסארלה. בראון הפתיע ושיחק לאורך כל שבעת משחקיה של ארגנטינה בטורניר, ולא החמיץ אף דקת משחק במהלכו. ארגנטינה צלחה את שלב הבתים מהמקום הראשון עם ניצחון 3–1 על, שוויון 1–1 מול וניצחון נוסף, 2–0 על. היכולת ההגנתית של ארגנטינה, בניצוחו של בילארדו ועם בראון כבלם פותח, התבררה כמשמעותית, כאשר עד למשחק הגמר ספגה ארגנטינה רק שער אחד נוסף בשלושה משחקים. היא הדיחה את עם ניצחון 1–0 בשמינית, את  בניצחון הזכור 2–1 ברבע הגמר, ואת  עם ניצחון 2–0 בחצי הגמר. בגמר פגשה ארגנטינה את. בדקה ה-23 כבש בראון את השער הראשון במשחק, כאשר ניצל יציאה לא טובה של הראלד שומאכר לאחר הגבהת כדור נייח של חורחה בורוצ'גה מאגף ימין, התרומם מעל דייגו מראדונה ונגח לרשת החשופה את שערו הראשון והיחיד במדי הנבחרת. זמן קצר לאחר פתיחת המחצית פגע נורברט אדר בבראון שפרק את כתפו. בראון סירב לרדת בחילוף על אף המלצת הרופאים, ובילארדו הותיר אותו על הדשא. בראון חורר את חולצתו באזור הבטן והכניס פנימה את האגודל, באלתור שנועד לקבע את הכתף ולהפחית את הכאב. עם זאת, כאשר הוא מוגבל עקב פציעה, בראון לא הצליח לסייע כשנבחרתו ספגה פעמיים ואיבדה יתרון כפול בדרך לשוויון 2–2. בדקה ה-84 כבש בורוצ'גה לזכות ארגנטינה שהמשיכה לניצחון 3–2 ולזכייה שנייה בתולדותיה בגביע העולם.
שנה לאחר הזכייה בתואר, זומן בראון על ידי בילארדו לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1987, אותו אירחה ארגנטינה. בראון פתח במרכז ההגנה לצד אוסקר רוג'רי, והשניים שיחקו לאורך כל משחקיה של ארגנטינה בטורניר. לאחר שצלחה את צמד משחקי שלב הבתים, העפילה ארגנטינה לחצי הגמר, שם הפסידה 1–0 לאורוגוואי. גם במשחק על המקום השלישי כשלה ארגנטינה והפסידה 2–1 ל.
בראון החל את הקריירה הבינלאומית בטורניר קופה אמריקה 1983, וסיים אותה בטורניר קופה אמריקה 1989 בברזיל. הוא פתח ושיחק לכל אורך ארבעת משחקי שלב הבתים, אותו צלחה ארגנטינה מהמקום הראשון בבית. בבית הגמר ניסה בילארדו מערכי וציוותי הגנה שונים, ובראון שיחק רק במשחק הראשון של ארגנטינה בבית הגמר, הפסד 2–0 למארחת והזוכה בתואר, ברזיל, במה שהייתה להופעתו האחרונה במדי ארגנטינה. הוא לא שותף בשני משחקיה הנותרים של ארגנטינה בטורניר, אותו סיימה במקום השלישי.
בסך הכול ערך בראון 36 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש שער בודד.
קריירת אימון
בראון החל את קריירת האימון ב-1995, כשאימן את לוס אנדס מליגת המשנה הארגנטינאית. כשנה לאחר מכן התאחד עם מאמנו לשעבר, קרלוס בילארדו, כשהצטרף כעוזרו בבוקה ג'וניורס. ב-1998 חזר למועדון נעוריו, אסטודיאנטס לה פלאטה, כעוזרו של פטריסיו הרננדס.
באוקטובר 2000 חזר לתפקיד המאמן הראשי, ולראשונה בליגת העל הארגנטינאית, כשהתמנה לתפקיד בקלוב אלמגרו, העולה הטרייה לליגה הבכירה, אותה אימן במשך עונה בודדת לצדו של חברו לשעבר בנבחרת, הקטור אנריקה. הצמד עבר יחד לאמן את נואבה צ'יקגו בדצמבר 2001, אלא שלאחר ארבעה חודשים ו-11 משחקים בלבד, סיימו השניים את תפקידם בעקבות רצף תוצאות שליליות.
בעונת שב בראון להתאחד עם בילארדו ועם מועדון נעוריו אסטודיאנטס, כשהחל לשמש כמאמן הנוער של המועדון, תפקיד בו שימש עונה אחת בלבד. בשנים שלאחר מכן רשם קדנציות קצרות באתלטיקו רפאלה, קלוב אלמגרו (קדנציה שנייה), בן חור ופרו קאריל אואסטה.
כמאמנה הראשי של הנבחרת הצעירה, הוביל בראון את נבחרתו במשחקי אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 17 בשנת 2009 בצ'ילה. בין השחקנים הבולטים בנבחרת של בראון היו אמיליאנו מרטינס, ניקולאס טגליאפיקו וסרחיו אראוחו. ארגנטינה סיימה בראש בית ב', וכך העפילה (בצוותא עם ברזיל, ראש בית א') למשחק הגמר וכן זכתה בכרטיס לגביע העולם עד גיל 17 שנערך באותה השנה בניגריה. במשחק הגמר חזרה ארגנטינה מפיגור כפול והמשחק הסתיים בשוויון 2–2, אך לאחר דו-קרב בעיטות עונשין ארוך שכלל תשע בעיטות לכל נבחרת, נכנעה ארגנטינה 6–5. במשחקי גביע העולם הוביל בראון את נבחרתו למקום השני בבית א', אחרי ניגריה המארחת. בשמינית הגמר הודחה ארגנטינה עם הפסד 3–2 לקולומביה, לאחר שכבר הובילה 2–0, ספגה שער שוויון שתי דקות לסיום, ונכנעה לשער בתוך תוספת הזמן.
בראון חזר לקדנציה שנייה בפרו קאריל במרץ 2013, מה שהפכה למשרת האימון האחרונה שלו. הוא וסיים את תפקידו במועדון לאחר כחצי שנה.
בראון חלה במחלת אלצהיימר. הוא אושפז בדצמבר 2018, והלך לעולמו בגיל 62, ב-12 באוגוסט 2019 בעיר לה פלאטה, שם עשה את צעדיו הראשונים ככדורגלן. לאחר פטירתו הוצב ארונו באצטדיונה של אסטודיאנטס, קבוצת נעוריו, כדי לאפשר לאוהדיו לחלוק לו כבוד אחרון. לאחר מותו חלקו לו כבוד מגדולי הכדורגל הארגנטינאי ששיחקו לצדו או שאבו ממנו השראה, ובהם דייגו מראדונה, נרי פומפידו, פדרו טרוגליו, גבריאל בטיסטוטה וליונל מסי.
The Fall
{{פירושונים|
ארתור לוריא
קורות חיים
ארתור לוריא נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בשנת 1903, בן להורים עשירים שהיגרו מליטא, במשפחה ציונית ידועה. לאחר שסיים את לימודי התיכוניים ב-King Edward VII. School בעירו, למד משפטים באוניברסיטת קייפטאון, ולאחר מכן השתלם במשפטים באוניברסיטת הרווארד והוסמך כעורך דין. מ-1927 עד 1933 עבד כעורך דין ביוהנסבורג, ובאותה עת שימש כמרצה למשפטים באחת מאוניברסיטאות דרום אפריקה. בשנת 1932 נבחר לנשיא ההסתדרות הציונית ביוהנסבורג. בשנים 1933–1940 שירת כאיש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בתפקיד הנציג המדיני של הסוכנות בלונדון.
לוריא היה מבין המנהיגים הציונים הראשונים שנודע להם על דבר הפתרון הסופי – ההשמדה הטוטאלית של יהודי אירופה על ידי הנאצים – כאשר ב-11 בפברואר 1942 שיגר אליו ריכרד ליכטהיים, נציג הסוכנות היהודית בשווייץ איגרת שבה מסר לו על מצבם ההולך ומחמיר של יהודי אירופה ותיאר את גורלם בנימה של ייאוש, בכותבו כי ככל שהמלחמה תימשך, "ברור כי מספר הקורבנות היהודים ילך ויגדל" וסיים: "מתינו בסופה של מלחמה זו לא ימנו אלפים או מאות אלפים, כי אם מיליונים אחדים". לוריא מצִדו התרשם כי יהודי ארצות הברית והציבור האמריקאי לא יפעלו רבות להצלת יהודי אירופה. ב-25 בספטמבר 1942 כתב לליכטהיים: "למרבה הצער לא חלה כאן התעוררות של ממש במצפון הציבור ביחס לנושא זה... נפוצים בוודאי מידע מסוים ותחושה של אימה וחוסר אונים לנוכח האסון, אך במה שנוגע לכלל הציבור האמריקאי – הרי אף שמפעם לפעם מתפרסמות ידיעות הדנות בגירוש ובטבח, העניין כולו רחוק מעיניו, ההתעניינות מתרכזת, אולי באורח בלתי נמנע במאורעות הקרובים לו יותר". לוריא הוסיף וכתב לליכטהיים כי תמונת מצב יהודי אירופה שתיאר ליכטהיים "היא בגדר לא-תיאמן" וכי איגרתו של ליכטהיים הותירה אצלו "תחושה של יאוש כמעט מוחלט".
לאחר תום המלחמה וייסוד האו"ם נתמנה לוריא בשנת 1946 למנהל המשרד לענייני האו"ם של הסוכנות היהודית. לאחר הקמת מדינת ישראל כיהן לוריא בשנים 1948–1953 כקונסול ישראל בניו יורק. כאשר נתקבלה מדינת ישראל לאו"ם בשנת 1949, הוא נתמנה בנוסף לתפקידו כקונסול להיות סגן ראש משלחת ישראל לאו"ם. בשנים 1954 עד 1957 היה סגן המנהל הכללי של משרד החוץ. בשנים 1957–1960 כיהן כשגריר ישראל בקנדה, ומ-1960 עד 1965 היה שגריר ישראל בלונדון, לאחר מכן היה המשנה למנכ"ל משרד החוץ, ומ-1969 ועד מותו כיהן כשגריר מיוחד וכיועץ מדיני לשר החוץ.
בשנת 1926 נישא לקלרה רות צ'ייס, בתו של אדוארד מקס צ'ייס, סוחר ונדבן יהודי-אמריקאי ממנצ'סטר שבניו המפשייר, ארצות הברית. בנם דניאל נורמן לוריא היה מחנך וספרן בארצות הברית.
אחיו נורמן לוריא היה מפיק סרטים, שייסד בירושלים את החברה הארץ-ישראלית לסרטים.
ארתור לוריא נפטר בירושלים בשנת 1978 לאחר מחלה קצרה, בן 75 במותו. נקבר בהר המנוחות.
פורמט מכל
פורמט מכל (באנגלית: Container format) הוא פורמט (בעברית: תסדיר) של קובץ מולטימדיה. הוא מכיל מידע (Metadata) על הקובץ, וכן הגדרות של המידע עצמו - לדוגמה, רצועה אחת או יותר של קול, וידאו וכתוביות לווידאו. פורמט מכל משמש הן לשמירה של המידע כקובץ, והן לשידור.
דוגמאות:
ה'תשל"ב
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ב הם:
בשנה זו מחולק לראשונה פרס על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
Diva: The Singles Collection
Diva: The Singles Collection (בעברית: דיווה: אוסף הסינגלים) הוא אלבום האוסף הרביעי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-6 באוקטובר 2006, על ידי חברת התקליטים אנג'ל רקורדס. בסמוך לצאתו של אלבום האוסף, יצא אלבום הווידאו, Diva: The Video Collection.
אלבום האוסף זכה להצלחה חסרת תקדים ביפן והפך לאלבום הקלאסי הנמכר ביותר במדינה בשנת 2007.
רקע והוצאה
Diva: The Singles Collection הופק על ידי פרנק פיטרסון. הוא הופץ לראשונה ב-6 באוקטובר 2006, בארצות הברית ולאחר מכן יצא בשאר רחבי העולם בפורמטים שונים. אלבום הווידאו, Diva: The Video Collection, שיצא בסמוך לצאת Diva: The Singles Collection, כלל שירים שנכללו גם בו.
הצלחה
ביפן זכה Diva: The Singles Collection להצלחה חסרת תקדים, כאשר בשבוע הפתיחה שלו נמכר שם בלמעלה מ-77,000 עותקים; אחד משבועות הפתיחה הגדולים בהיסטוריה. בנוסף לכך, הפך לאלבום הקלאסי הנמכר ביותר במדינה בשנת 2007, עם מכירות של למעלה מ-600,000 עותקים בסך הכול.
בולגריה הישנה
בולגריה הישנה הידועה גם כ"אונוגוריה" או "האימפריה הבולגרית-אונוגורית", הייתה ישות מדינית שנוצרה מאיחוד השבטים הבולגרים על ידי המנהיג קובראט.
שבטים של בולגרים חיו בתחילת המאה ה-7 באזור שמצפון להרי הקווקז, בערבה שבין הדניסטר ובין הוולגה התחתונה.
קובראט היה מנהיג בולגרי משושלת דולו. בילדותו היה קובראט בן ערובה בחצר הביזנטית, שם התחנך והוטבל לנצרות. בתקופה זו הוא התחבר למי שהיה עתיד להיות הקיסר הרקליוס וקיבל את התואר פטריקיוס.
קובראט שב מביזנטיון לטריטוריות המיושבות בשבטי הבולגרים, הביס את האווארים בשנת 632 ואיחד את כל שבטי הבולגרים תחת שלטון אחד ויצר בכך את המדינה שכונתה על ידי היוונים בולגריה הישנה (כדי להבדילה מהבולגריות האחרות). בירתו של קונראט הייתה כנראה בעיר פאנאגוריה, בחצי האי טאמאן. בסביבות שנת 660 הוביל את שבטי הבולגרים להתיישבות בבולגריה של הוולגה, אך בנו הבכור, בטבאיאן, המשיך להנהיג את בולגריה הישנה. הבולגרים שנשארו בבולגריה הישנה תחת שלטון בתבאיאן כונו "בולגרים שחורים". אחרי מותו של בתבאיאן הממלכה הכוזרית הכלילה את הטריטוריות של בולגריה הישנה לתוך גבולותיה. משערים שהבלקרים (שיבוש של ה"בולגרים") החיים ברפובליקה קברדינו-בלקריה, הם צאצאי הבולגרים השחורים.
אנגוגיה
אנגוגיה (ביוונית: ἀναγωγή) הוא שיטת פרשנות מסוג מסוים, בדרך כלל של כתבי קודש.
אנגוגיה היא מילה יוונית שפירושה 'טיפוס' או 'עלייה' למעלה. זוהי שיטה לעילוי רוחני של דבר מה, בדרך כלל של טקסט מקודש, אבל גם של אמירה או של אירוע, ממובנו המילולי או הפרוזאי, אל מובן נשגב ועילאי הרבה יותר. כך, למשל, פרשנות אנגוגית של פסוק העוסק בירושלים, תסביר כי מובנו האמיתי של הפסוק העוסק לכאורה בעיר הפיזית ירושלים, אומר לנו למעשה משהו רוחני על אודות 'ירושלים של מעלה'. המונח ידוע בהקשרים נוצריים של פרשנות כתבי הקודש בעיקר בימי הביניים.
כמה תאולוגים נוצריים בימי הביניים תיארו ארבע שיטות שונות של פרשנות כתבי הקודש:
ארבעת שיטות הפרשנות הנזכרות כאן דומות או מקבילות ל-פרד"ס היהודי (פשט, רמז, דרש, סוד) ואז האנגוגיה "העולה כלפי מעלה" היא מקבילה של הסוד הקבלי. ואכן כבר הצביעו חוקרים (למשל עמוס פונקנשטיין במאמרו על הפרשנות הטיפולוגית בפירוש הרמב"ן על התורה) על מקורה הנוצרי של האימרה הימי-ביניימית על ארבע דרכי הפרדס.
הוגו מסנט ויקטור הבדיל את האנגוגיה מן האלגוריה. לדבריו, 'הנמשל' של האלגורי הוא עדיין עובדה שניתן לצפות בה, ואילו 'הנמשל' האנגוגי הוא הפנייה כלפי מעלה, אל מה שלא ניתן לצפות בו כלל.
רבקה רז (סופרת)
רבקה רז (נולדה ב-9 בדצמבר 1936) היא סופרת, משוררת, מתרגמת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה
רבקה רז נולדה וגדלה בהוד השרון (לשעבר רמתיים). נולדה לאם שעלתה מפולניה ואב שעלה מרוסיה, זוג חלוצים שהגיעו לארץ ממניעים ציוניים.
רז שהתה שנה בפריז ושנה בדבלין שבאירלנד. משם נדדה דרך לונדון ושהתה מספר שנים בנורווגיה, שם לימדה ספרות עברית באוניברסיטת אוסלו וכתבה מאמרים על ספרות עברית בעיתון הנפוץ "Aftenposten" באוסלו. בהמשך שהתה בשוודיה, דנמרק והולנד. בהולנד (1970-1965) לימדה באוניברסיטת חרונינגן וכתבה מאמרים לעיתונים Dagbladet ,Rotterdam Courant & ולמגזינים Vrei Nederland & Zero.
ב-1970, אחרי שהות של חמש שנים באמסטרדם, חזרה לישראל יחד עם בן-זוגה, הבמאי איזי אברהמי. כאן כתבו שניהם את הטקסט והפזמונים למחזמר והאנטי-מלחמתי "קפוץ", בליווי מוזיקה של דני סנדרסון, עם הזמר עוזי פוקס ועם יוסי אלפי בתפקיד ראשי. המחזמר עורר סקנדל לאומי בשל המסר האנטי מלחמתי וסצנת העירום המסיימת את המחזמר. בצפת התכתשו מפגינים דתיים עם השחקנים, ובאולם נוגה ביפו המשטרה הייתה צריכה להתערב כדי למנוע אלימות.
במרץ 1971 עברה לניו יורק ולימדה אנגלית וכתיבה יוצרת בסיטי קולג', קווינס קולג', והנטר קולג' בניו יורק ובאוניברסיטת הופסטרה בלונג איילנד. כמו כן, משנת 1978 היא מלמדת ספרות אנגלית באוניברסיטת פייס (PACE) בניו-יורק. בשנים האחרונות היא מלמדת שם גם באמצעות כיתות מקוונות, בקו אווירי תל אביב – ניו יורק.
ב-1991, במהלך מלחמת המפרץ, ולרגל עבודתה ככתבת תרבות ואמנות ל"ידיעות אמריקה", פגשה את המלחין בן-ציון אורגד, חתן פרס ישראל למוזיקה, עמו חייתה בצוותא עד יום מותו בשנת 2006. יחד יצרו את היצירה המוזיקלית "קולות", (2001) עם טקסט מתוך "בצלם אישה" של רז ומוזיקה לקלרינט של אורגד. היצירה בוצעה בעברית ובאנגלית.
מראשית שנות התשעים היא מחלקת את זמנה בין ישראל וניו-יורק. רז הנחתה סדנאות לכתיבה יוצרת בירושלים (בית הקונפדרציה, 2000-1993 ובבית שמואל, 2012-2001). היא מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת בתל אביב ובניו-יורק.
ספריה ראו אור בארץ, בארצות הברית, בספרד, בשווייץ ובהולנד.
כתבותיה בנושאי אמנות, תיאטרון וספרות הופיעו במגזינים "שבעה ימים" ו"ידיעות אמריקה" של ידיעות אחרונות בניו יורק, בכתבי העת לאמנות "סטודיו", "ארבע על חמש" ו"טרמינל", במוספי התרבות של “Rotterdam Courant”, “Zero Magazine”, בהולנד, ו“Aftenposten” בנורווגיה. סיפוריה הופיעו ב"קשת", ב"עתון 77", ב"מאזנים", ב"שבו" וב"גג".
ספריה של רז נכתבים הן באנגלית והן בעברית. היא כתבה שני מדריכים לכתיבה יוצרת – "הסופר שבפנים" ו"לרוץ עם מילים".
המופע "קולות", לקוראת ולקלרינט, המבוסס על טקסט מתוך "בצלם אשה", הועלה על הבמה עם מוזיקה של בן ציון אורגד, בביצוע של מירה זכאי, בקריאה, ואביגייל ארנהיים בקלרינט. ב-2006 בוצעה היצירה בקריאה של חיותה דביר ויונתן הדס בקלרינט.
בתחילת שנות ה-80 התחילה לעסוק באמנות כשהיא משתמשת בספריה כחומר פיסולי. הציגה מספר תערוכות יחיד, "פיסול בספרים" בניו יורק, בתל אביב, ובאמסטרדם.
ספרים למבוגרים
The Mountain (Staten Island, N.Y.: Lintel, 1982) The Fairy Tales of My Mind: or, The love story of Tom and John and Annette and Nanette / ill. by Rafa (New York: Lintel, 1978) Al Janja Publishers, Madrid, 1985. I. אשה בגוף ראשון (תל אביב: ביתן, תשנ"ה 1995) <רישומים - חנה קיי>. II. דרך מילים באשה (תל אביב: ביתן, תשנ"ו 1996) <רישומים - מנשה קדישמן> III. בצלם אשה (תל אביב: ביתן, תשנ"ח 1998) <צילומים - מרגלית מנור> <פרוזה שירית> . From A to Z / illustrations - Willem (Amsterdam: Thomas Rap, 1969) בגרמנית: 1970 ,Zurcher Verlag, Bern, Swizerland
מדריכים לכתיבה יוצרת
The Writer Within: A Guide for Everyone Who Wants to Write , Michael Druks (Illustrator) 1st Book Library (January 1, 2002)
סיפורים קצרים באנתולוגיות
New Writing from the Middle East. New American Library, NY. 1978 SOLO: Women on Women Alone. Dell Publishers, NY. 1977
ג'וליאן באשיר
לוטננט ד"ר ג'וליאן באשיר (אנגלית: Julian Bashir), בגילומו של השחקן אלכסנדר סידיג, הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". באשיר, דמות קבועה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הוא בן-אדם מהונדס גנטית, המשמש כקצין הרפואה הראשי על תחנת החלל "חלל עמוק 9" ועל סיפון ספינת החלל דיפאיינט.
רקע
באשיר סיים במקום השני בכיתתו, בבית הספר לרפואה של צי הכוכבים, לאחר שהחמיץ בכוונה שאלה אחת במבחן הסופי שלו. במהלך לימודיו הוא לקח גם קורסים בהנדסה.
חלל עמוק 9
עם סיום לימודיו בחר באשיר לשרת ב"חלל עמוק 9", מאחר שרצה לעסוק ב"רפואה בחזית". בפרק פתיחת הסדרה הוא היה בעל דרגת לוטננט (זוטר), והחל מהעונה הרביעית ועד לסיום הסדרה - לוטננט.
במהלך התקופה המתוחה שלפני המלחמה של הפדרציה והדומיניון, באשיר נחטף ונשלח למחנה מעצר של הדומיניון, והוחלף במשתנה. מחליפו זמם להשמיד את השמש הבאג'ורית, ובכך לחסל בבת-אחת את כוכב הלכת באג'ור, תחנת החלל חלל עמוק 9, וצי ספינות חלל משותף של הפדרציה, הקלינגונים והרומולאנים. צוות תחנת החלל "חלל עמוק 9" סיכל את המזימה, ובאשיר האמיתי, יחד עם שבויים נוספים, הצליחו לשחרר את עצמם.
הקבוצה החשאית מדור 31 ניסתה לגייס את באשיר לעבודה אצלם פעמיים, אך ללא הצלחה.
חייו החברתיים
בתחילה תקופת שירותו של באשיר על "חלל עמוק 9", אישיותו הנלהבת יתר על המידה, נטיתו לפטפוט רב וחשיבותו העצמית, גרמה לכמה מאנשי הצוות, בהם מיילס או'בריאן וקירה נריס, להימנע מלבלות איתו. עם זאת, בסופו של דבר הוא נהיה חברם של או'בריאן, ג'דזיה דקס ואילם גארק. באשיר מתאהב בג'דזיה, אולם זו מתחתנת בסופו של דבר עם וורף. לאחר מותה של ג'דזיה, באשיר מצטרף אל וורף במשימה מסוכנת, על מנת להבטיח כי יימצא מקום לנשמתה בסטו-וו-קור.
חברו הטוב ביותר של בשיר הוא מיילס או'בריאן, ולעיתים קרובות הם נראים מבלים יחד, למשל: משחקים בזריקת חיצים למטרה או מבקרים יחדיו בהולודק, שם הם משחזרים קרבות היסטוריים כמו קרב אלמו או הקרב על בריטניה. כמו כן, הוא חברו הקרוב של אילם גארק, איתו הוא אוכל ארוחות צהריים באופן קבוע.
במהלך שתי העונות האחרונות של הסדרה באשיר עובד עם חבורת אנשים מהונדסים גנטית כמוהו, שעליהם הגורל לא שפר וההליך גרם להם גם לנזקים חברתיים ותקשורתיים גדולים.
הופעת אורח
אלכסנדר סידיג גילם את דמותו של ד"ר ג'וליאן באשיר גם בפרק העונה השישית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" - "Birthright, Part I". פרק זה שודר במקור במקביל לעונה הראשונה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" וההופעה מהווה קרוסאובר בין התוכניות האחיות.
סירת הצלה
סירות הצלה מודרניות עשויות על פי רוב מפיברגלס, מהן המסוגלות לשאת עד 150 איש, והן נחלקות לכמה סוגים עיקריים לפי צורת המבנה ושיטת ההורדה למים: סירות פתוחות, סירות סגורות, סירות המורדות למים באמצעות כבלי פלדה ממנופים מיוחדים (דוויתות), וסירות המחליקות על גבי מסילה ומגיעות אל המים בנפילה חופשית מן הסיפון. סירת הצלה מתנפחת, העשויה גומי ומשמשת לאותה מטרה, נקראת רפסודת הצלה.
בשם "סירת הצלה" נקרא גם כלי שיט ייעודי, המשמש להצלת חיים בים, בדרך כלל במימי החופים, ויוצא מתחנת הצלה בחוף.
קובאנוצ'קה
קובאנוצ'קה היא קבוצת רוסית לכדורגל נשים, שהתמודדה באליפות רוסיה בכדורגל נשים והתקיימה בשנים 1989–2000 ובשנים 2007–2019.
היסטוריה
המועדון הוקם מחדש בשנת 2007. קובאנוצ'קה החדשה ניצבה במקום ה-5. בשנת 2009 הקבוצה העפילה חזרה לליגת העל. עם השנים התבססה בית מקבוצות כדורגל נשים הטובות ברוסיה.
בשנת 2014 העפילה עד לגמר הגביע הרוסי אך הפסידה לקבוצת ב.ד.ב ריאזאן.
ארז אבני
ארז אבני (נולד ב-1 בספטמבר 1975) הוא צייר ישראלי, המצייר בעיקר ציורי שמן.
ביוגרפיה
אבני החל לצייר בגיל 21, לאחר שחזר מטיול במזרח הרחוק. לאחר כארבע שנות ציור עצמאי, המשיך לשנת לימודים בבצלאל.
כסייף בעברו ואוטודידקט, בחן אבני את התנועה ועסק בתחום זה בציוריו. אבני הוא לקוי שמיעה מילדותו, ומשתמש בעבודתו בראייה ובתקשורת ויזואלית באופן מוגבר מהרגיל. ציוריו עשירים בצבע ובתנועה. בציוריו מבטא אבני סיפורים ורגשות, ולעיתים מביע ביקורת על החברה, ב-2013 יצר וכתב את הסדרה "פרופיל 64".
החטא הקדמון (סדרת טלוויזיה)
החטא הקדמון (באנגלית: The Fall, בתרגום חופשי: "הנפילה") היא סדרה בריטית-אירית מסוגת דרמת פשע-מתח. בסדרה, הכוללת 3 עונות, 17 פרקים בני כשעה כל אחד, בה מככבת השחקנית ג'יליאן אנדרסון כסטלה גיבסון, קצינת משטרה המנהלת מצוד אחר רוצח סדרתי בעיר בלפסט בצפון אירלנד.
הסדרה עלתה לשידור במאי 2013 בערוצים BBC Two הבריטי ו-RTÉ One האירי, וזמן קצר לאחר עלייתה לשידור חודשה לעונה שנייה. הסדרה זכתה לנתוני צפייה גבוהים, כאשר פרק הסיום של עונתה הראשונה נצפה על ידי 3.59 מיליון צופים, והיא נחשבת לסדרת הדרמה בעלת מדרג הצפייה הגבוה ביותר בערוץ BBC Two מזה שמונה שנים, מאז הסדרה רומא, שה-BBC הייתה שותפה בהפקתה.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בעיר בלפסט בצפון אירלנד, ומתמקדת בחקירה משטרתית המתנהלת כנגד סדרת מקרי רצח בעיר. כאשר משטרת צפון אירלנד מתקשה לפצח את התיק, סטלה גיבסון, קצינת משטרה בכירה במשטרת המטרופולין של לונדון, נקראת לבחון את החקירה המשטרתית. גיבסון מקשרת בין מקרי הרצח השונים ומגיעה למסקנה שמדובר ברוצח סדרתי. במקביל, הסדרה מתמקדת בחייו של הרוצח הסדרתי, פול ספקטור. ספקטור מנהל חיים כפולים - מצד אחד הוא איש משפחה יפה תואר, העובד כיועץ שכול; מן הצד השני, הוא כאמור רוצח סדרתי אשר אורב לנשים ורוצח אותן בביתן, כאשר הוא מתמקד בנשות קריירה מצליחות וצעירות.
הפקה
הזמנת הסדרה הוכרזה על ידי ערוץ BBC Two ב-3 בפברואר 2012, והיא תוכננה כבר מאז לכלול חמישה פרקים בלבד. הסדרה הופקה על ידי Artists Studio, BBC Northern Ireland ו-Northern Ireland Screen. צילומי הסדרה נערכו בעיר בה מתרחשת העלילה, בלפסט בצפון אירלנד.
ב-27 במאי 2013, זמן קצר לאחר עליית הסדרה לשידור, הכריזה רשת BBC על חידוש הסדרה לעונה שנייה.
צילומי העונה השלישית החלו בנובמבר 2015 והסתיימו במרץ 2016. העונה השלישית החלה בבריטניה בספטמבר 2016 והיא מכילה שישה פרקים.
מסעוד שוג'אעי
מסעוד סולימאני שוג'אעי (בפרסית: مسعود سلیمانی شجاعی; נולד ב-9 ביוני 1984) הוא כדורגלן איראני המשחק בנסאג'י מאזנדראן בעמדת הקשר ההתקפי.
ראשית הקריירה
שוג'אעי נולד בעיר שיראז, אך את רוב חייו העביר בערים אבאדאן וטהראן. שוג'אעי התחיל את הקריירה שלו בסנאט נאפט בה שיחק עונה אחת, אחריה עבר לסאיפא בה שיחק שלוש עונות.
ספרד
ב-23 ביוני 2008 חתם לשלוש עונות באוססונה מליגת העל הספרדית, לאחר שדחה הצעות מוולפסבורג ומנאפולי. שארג'ה קיבלה תמורתו 6 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2008 שוג'אעי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ויאריאל. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה היה חלק בלתי נפרד מהרכב הקבוצה. בעונת הוא לא שיחק אף משחק עקב פציעה. ב-21 באוקטובר 2012 חזר לשחק בתיקו 0-0 נגד ריאל בטיס. ביוני שוחרר מהקבוצה.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם בלאס פאלמס מהליגה השנייה עד לסיום העונה. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש בניצחון 1-3 נגד סבאדל במסגרת גביע המלך הספרדי.
קטר
אחרי מונדיאל 2014 דחה הצעה מריאל סרגוסה וחתם באל-שהנייה מליגת העל הקטרית. ב-14 בדצמבר 2014 הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד א-סד.
בסיום העונה, ירדה אל-שהנייה לליגה השנייה וחתם באל-ע'ראפה תמורת מיליון דולר.
יוון
ב-22 ביולי 2016 שוג'אעי חתם לשנה בפאניוניוס מליגת העל היוונית. בסיום העונה חתם על חוזה לעונה נוספת.
ב-25 בדצמבר 2017 עזב את הקבוצה וחתם בא.א.ק. אתונה עד לסיום העונה. ב-6 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד פאנטוליקוס בו גם רשם בישול. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות, ששברה בצורת של 24 שנים ללא אליפות וכאשר ארבע שנים קודם לכן הקבוצה ירדה לליגה השלישית.
החזרה לאיראן
ב-1 באוגוסט 2018 שוג'אעי חזר לאיראן וחתם בטרקטור סאזי.
ב-5 באוקטובר 2021 חתם בנסאג'י מאזאנדראם.
קריירה בינלאומית
בנובמבר זומן לראשונה לסגל נבחרת איראן. ב-17 בנובמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-7 נגד. שוג'אעי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006, בו שותף בתיקו 1-1 נגד.
באוגוסט 2017, עת שיחק בפאניוניוס, הושעה מהנבחרת על ידי סגן שר הספורט האיראני ביחד עם חברו לקבוצה אחסאן חאג'סאפי לקחו חלק במשחק נגד מכבי תל אביב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. למרות זאת, ההתאחדות הכדורגל באיראן הודיעה על החזרתם לנבחרת כיוון ששוג'אעי וחג'סאפי טענו מצידם כי הם השתתפו בעקבות לחץ מראשי קבוצתם. ב-18 במרץ 2018 זומן לנבחרת לראשונה אחרי ההשעיה.
מורשת הטבע והתרבות של אזור אוחריד
מורשת הטבע והתרבות של אזור אוחריד (באנגלית: Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region) הוא שמו של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המחולק בין מקדוניה הצפונית ובין אלבניה. באתר כלול אגם אוחריד ששוכן בין שתי המדינות ועוד אתרים על חופי האגם, בהם העיר אוחריד המקדונית.
ההכרזה המקורית של האתר ב-1979 וההרחבה הראשונית שלו ב-1980 כללו את החלק המקדוני בלבד של האגם ושל החוף, וב-2019 הורחב האתר גם לחלק האלבני של האגם, וכן אתרים על החוף האלבני כמו חצי האי לין במערב האגם.
האתר נבחר גם בפן הטבעי, כשהאגם הוא מערכת אקולוגית עם מינים אנדמיים רבים, וגם בפן התרבותי, בשל מבנים היסטוריים ואתרים ארכאולוגיים לאורך חופיו.
ליסין
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלקנה
אֶלְקָנָה היא התנחלות ויישוב קהילתי בשומרון. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1981.
מיקום
אלקנה ממוקמת על כביש 505 ממזרח לשערי תקוה ומדרום מערב לעץ אפרים, שאוחדו ליישוב שער השומרון. אלקנה נמצאת בין שני נחלים – נחל קנה מצפון ונחל רבה מדרום – המתנקזים בהמשך דרכם לנחל הירקון. נחל קנה היווה בעבר גבול בין נחלות השבטים, נחלת שבט מנשה שכנה מצפון לו ונחלת שבט אפרים שכנה מדרום לו. אלקנה נמצאת בתחומי נחלת שבט אפרים. בקרבת היישוב נמצאת מערת נטיפים גדולה, וכקילומטר ממערב לו נמצאת ח'רבת סריסיה, חורבת יישוב מהתקופה הרומית.
היסטוריה
אלקנה הוקמה על ידי חברי גרעין "מערב שומרון", שהתארגן החל מאביב 1973, ביוזמתו של הלל ויס, במטרה להקים יישוב באזור מערב השומרון סמוך לגוש דן. חברי הגרעין כללו בעיקר תושבי אזור המרכז וקבוצה של צעירי המפד"ל. הגרעין ביקש להתיישב בגבעה סמוך לכפר מסחה בה היה מחנה צבא ירדני ותחנת משטרה, שהוגדרו כרכוש ממשלתי נטוש ועברו לרשות צה"ל. ניסיון ההתנחלות הראשון במקום בוצע ב-5 באוקטובר 1974, שיירה של 30 כלי רכב בה כ-200 איש נעצרה בדרכה למקום על ידי כוחות צה"ל.
חברי הגרעין פנו לממשלה, ומצאו אוזן קשבת אצל השר ישראל גלילי, יושב ראש ועדת השרים להתיישבות. בנוסף פנו ליחיאל אדמוני, מנהל המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית בבקשת סיוע. גלילי ואדמוני שכנעו את ראש הממשלה יצחק רבין לתמוך ברעיון להקמת יישוב במערב השומרון, מאחר שיש חשיבות מדינית בהזזת "הקו הירוק" כמה קילומטרים מזרחה עד הקו המכונה "אין כפרים", והוסכם כי על מיקום היישוב למנוע מהכרח לצרף כפרים פלסטיניים לשטחה של מדינת ישראל. נימוק נוסף היה חשיבותה של השליטה הישראלית על מאגר המים התת-קרקעי של אקוויפר ההר באזור זה. בדצמבר 1974, החלה ועדה ממשלתית באיתור שטח ותכנון היישוב.
בשנת 1975 ביקשו חברי הגרעין להקים יישוב בג'בל מוקטם, שליד העיירה בית ליקיא, החולש על דרך בית חורון, במסגרת תוכנית לעיבוי ירושלים והדרכים המובילות אליה מגוש דן. ההתנחלות לבסוף לא הוקמה, מאחר שרוב הקרקעות באזור היו בבעלות פרטית של תושבי הכפר והיו רשומות בטאבו.
בין מקימי הגרעין היה אליקים רובינשטיין מי שעתיד היה להיות היועץ המשפטי לממשלה ושופט בית המשפט העליון. רובינשטיין היה חבר מזכירות הגרעין וניסח תזכיר ב-1975 בו נקבע מפורשות כי: "יודגש כי בכל פעולותיו עמד הגרעין עד כה על תיאום עם הממשלה, ולא עסק בהתנחלות בלתי חוקית שאינה מאושרת...כל השרים והמשרדים עמהם באה המזכירות במגע הביעו למעשה אהדה לרעיון הגרעין ומיקומו". כך שהגרעין ביקש להתנחל רק באישור הממשלה וב-29 ביוני 1976 הגיש עצומה לוועדת השרים לענייני התיישבות לאשר את ההתיישבות במסחה. ב-4 בפברואר 1977, חברי הגרעין חיברו עצומה נוספת והחתימו 64 חברי כנסת על בקשת מתן אישור לעלייה חוקית לקרקע.
במהלך 1976 הצטרף לגרעין "מערב שומרון" גרעין של עולים חדשים מברית המועצות, "מעוז עלייה", שכלל אסירי ציון ואקדמיים.
ב-26 בפברואר 1977, נכנסו שוב אנשי הגרעין לבניין משטרת מסחה, אך התפנו מהמקום תוך מספר שעות, לאחר שהשר ישראל גלילי הבטיח להם שהקמת התנחלות במקום תעלה לאישור בוועדת השרים להתיישבות בהקדם. אישור ועדת השרים התקבל כעבור יומיים, ב-1 במרץ 1977. לשם הקמת היישוב נתפסו כ-116 דונם של אדמות בבעלות פרטית של תושבי מסחה, בצו תפיסה לצרכים צבאיים. לכן תחילה עלו לשטח קבוצה של חיילי נח"ל, שעסקה בהכשרת השטח לקראת הקמת ההתנחלות. ב-10 במאי עלו 15 המשפחות הראשונות להתנחלות, הם נכנסו לבתים טרומיים שנבנו סביב תחנת המשטרה בקצה המערבי של הכפר מסחה. המתיישבים הראשונים ביישוב היו 15 משפחות בני "גרעין מסחה" שהתגוררו במבני אשקוביות שהובאו לגבעה. אליהן הצטרפו עוד 2 משפחות, ביניהן משפחתו של שאול מופז, לימים רמטכ"ל ושר, ומשפחת שפורן שאול ומירי, אשר התגוררו בתוך מבנה המשטרה הירדנית. המבנה חולק בעזרת מחיצות וקירות ושימש באותם חודשים ראשונים כמקום מגורים, בית כנסת, גן ילדים, בית ספר, מכולת, מקום כינוס ועוד. לאחר מכן הכריזה מדינת ישראל על 1,300 דונם סביב אלקנה כ"אדמות מדינה" והן סופחו לשטח היישוב.
היישוב זכה לכינויים ולמספר שמות בטרם נקבע שמו הנוכחי. בתחילה נקרא בפי התושבים "פארים", כשם יישוב קדמון המוזכר בחרסי השומרון, אך ועדת השמות הממשלתית לא אישרה שם זה, שכן היישוב העתיק שכן מזרחה משם. שמות אחרים שהוצעו היו: "מסך", "קרנות ישועה", "אלעדה" ואף "שומרונה". לבסוף, כחודשיים אחרי העלייה לקרקע, הוכרז היישוב בשמו "אלקנה", על שם קרבתו לנחל קנה ועל שם אביו של שמואל הנביא – אלקנה בן ירוחם אשר התגורר בהר אפרים.
בשנת 1979 כבר מנה היישוב כ-100 משפחות שהתגוררו כולן במבני אשקוביות, אך פרץ סכסוך בין חברי גרעין "מעוז עלייה" "הרוסי" לחברי גרעין "מערב השומרון", ושתי הקבוצות התגוררו בשכונות נפרדות ביישוב.
באוגוסט 2002 אישרה ממשלת ישראל את הקמתה של גדר ההפרדה סמוך לאלקנה. הגדר חוצצת בין אלקנה לכפר מסחה וחסמה את המעבר על כביש 505 בין שני היישובים. באוגוסט 2003 החלה בניית גדר בפועל. בית אחד שהיה הקרוב ביותר לאלקנה, ביתו של האני עמאר המכונה "הבית של האני", הופרד מכפרו מסחה על ידי חומה, הוא כלוא בין מכשול ההפרדה לבין גדר ההתנחלות, ואנשי הכפר מנועים מלבקר אותו.
בשנת 2012 אוכלסה אף שכונת דונה המכילה כ-42 יח"ד ("שכונת המדורגים"). ב-2007 אישר מינהל מקרקעי ישראל הקמת שכונה נוספת של מעל 300 יחידות-דיור. כיום משמשות האשקוביות הראשונות כמבני מגורים לתושבים בשכונת הארעי. אלקנה מונה כיום מעל 800 משפחות וכ-4,000 תושבים. רבים מצעירי אלקנה חוזרים כדי להקים את הדור השני ביישוב.
אוכלוסייה
ביישוב מתגוררים רבנים ואישי ציבור, ביניהם ניתן למנות את הרב יהודה פליקס, הרב הושע רבינוביץ, ניסן סלומינסקי, שאול יהלום, חגי הוברמן, שמואל חיימוביץ', הלל וייס ואלעזר טויטו.
חינוך
בין מסגרות החינוך ביישוב: מעונות, גנים, סניף של תנועת הנוער בני עקיבא, מועדון נוער בשם 'פרהסיה', בית ספר אזורי, אולפנת השומרון לבנות, וישיבה תיכונית לבנים הנקראת 'ישיבת מערב השומרון' (בראשי התיבות 'ימ"ה') שבראשה עומד הרב אהוד סט. בעבר גם האולפנה וגם הישיבה היו שייכים לרשת בני עקיבא  אך ב-2020 עברו לרשת אורט.
ביישוב אלקנה נמצאת מכללת אורות ישראל המכשירה לתואר בהוראה. מכללה זו מעניקה תארים בחינוך – תואר ראשון ותואר שני – במגוון רחב של התמחויות. קמפוס המכללה משתרע על עשרות דונמים, לומדות בו נשים לתואר ראשון, ונשים וגברים (בכיתות נפרדות) לתואר שני. כמו כן קיימים מעונות לסטודנטים, בריכת שחייה ומתקנים נוספים.
מוסדות ביישוב
באלקנה שירותי דת, מחלקה לשירותים חברתיים ושירותי חינוך מגיל שלושה חודשים ועד 18 שנים. כמו כן קיימים ספרייה, בריכה מקורה (שעות שחיה נפרדות לגברים ולנשים), מתנ"ס, שני מקוואות – לגברים ולנשים, שירותי רפואה וקופות חולים, חוגים תורניים, מסגרות ללימוד תורני והרצאות ובית חב"ד.
מקומות התעסוקה ביישוב מצויים במוסדות החינוך, במרכז המסחרי בו מספר עסקים כלכליים, באזור התעשייה הכולל מוסך, נגרייה ומפעלים שונים, במסגרת החוגים ופעילויות המתנ"ס ובמשרדי המועצה. בנוסף קיים באלקנה מוקד קשרי לקוחות של קופת חולים כללית של מחוז דן-פתח תקווה. במקום מועסקים כ-20 עובדים. המוקד מהווה מקור תעסוקה לסטודנטים הגרים באלקנה וביישובים הסמוכים לה.
ספורט ופנאי
לאלקנה קבוצת כדורסל בשם אליצור "רלף קליין" אלקנה, שבשיאה (בעונת 2011) שיחקה בליגה הארצית. חתן פרס ישראל רלף קליין אימן אותה עד לפטירתו בשנת 2008, ומאז הקבוצה נקראה על שמו.
באלקנה פועל מועדון שחמט מצליח ובו תשע קבוצות ייצוגיות הפועלות בשם "אליצור אלקנה". הקבוצה הראשונה נקראת על-שם הרב הלל שחור והיא העפילה מליגה ד' (1990) ועד הליגה הארצית שם היא משחקת בשנה זו (2011). המועדון התפרסם כאשר זכה שש פעמים באליפות ישראל לבתי ספר. גדול הישגיו הוא הזכייה באליפות העולם לבתי ספר יסודיים בשנת 2000.
ביישוב הוקמה עמותת גיל הזהב בשנת 2011 בשם 'מועדון 50 פלוס', העוסקת בהצלחה בשעות הפנאי של הציבור המבוגר ביישוב.
המועצה וסמל אלקנה
מבנה המשטרה הירדני עבר שימור ושיפוץ ומשמש כיום כמבנה המועצה המקומית אלקנה.
סמל היישוב עוצב על ידי מרדכי צונץ, אחד מראשוני המתיישבים, ובו נראה מבנה המשטרה בראש הגבעה כשבחזיתו ניצב עץ זית. הסמל מסמל את המלחמה והשלום, את ההווה והעתיד, את הישן והחדש, את הקשר של היישוב לטבע הסובב אותו ואת המראה שנשקף לעיניהם של ראשוני המתיישבים: מבנה אבן מרשים ועצי זית.
שמות הרחובות
שמות הרחובות קרויים על פי רעיון שהגה פרופסור הלל וייס, תושב אלקנה, על פי מוטיבים וביטויים הלקוחים מתוך שיר השירים. הרחובות מסודרים על פי א' – ב' ושם הרחוב המקיף את כל שכונות הקבע המרכזיות (ה-"220", ה-"165", ה-"80" וה-"34") הוא – "שיר השירים".
עם התווספותן של שתי שכונות קבע חדשות: "הצפונית" וה-"מדורגים", הוקמה מחדש ועדת השמות הרשותית והיא החליטה להמשיך את קריאת שמות הרחובות משיר השירים.
מוטי פוגל
מוטי פוגל (נולד ב-25 בדצמבר 1972) הוא מבקר ספרות ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
פוגל גדל בבית דתי-לאומי בקריית הרצוג ובחלמיש, כבכור מבין חמישה אחים. אביו היה איש אמנה. למד בישיבת ההסדר אור עציון.
בוגר לימודי פילוסופיה במסגרת תוכנית המצטיינים של האוניברסיטה העברית, לימודי פרשנות תרבות ולימודי עריכת לשון באוניברסיטת בר-אילן.
מתגורר בירושלים עם אשתו ושלושת ילדיהם.
אחיו אודי נרצח יחד עם אשתו רות ושלושה מילדיהם בפיגוע באיתמר.
קרונה איסלנדית
קרונה איסלנדית או כתר איסלנדי (באיסלנדית: Íslensk króna; סימון לפי תקן ISO 4217 :ISK) הוא ההילך החוקי של איסלנד מאז 1922.
שם המטבע דומה למטבעות הנורדיים (כגון כתר דני, כתר שוודי וכתר נורווגי) שהשתתפו באיחוד המוניטרי הסקנדינבי ההיסטורי, וזאת אף על פי שבאיסלנד לא קיימת מלוכה כמו בשלושת הארצות האחרות. השם קרונה (שפירושו כתר) מגיע מהמילה הלטינית corona.
איסלנד היא המדינה השנייה בגודלה מבחינת האוכלוסייה, אחרי איי סיישל, שיש לה מטבע ומדיניות מוניטרית משלה
הכתר האיסלנדי החליף את הכתר הדני שהיה קודם לכן המטבע באיסלנד.
בשנת 1981, הכתר האיסלנדי שוערך מחדש, עקב אינפלציה גבוהה, כאשר 100 קרונה ישנה (ISJ) הפך לשווה ל-1 כתר חדש (ISK) ושטר חדש של 500 קרונות הוכנס לראשונה למחזור בשנת 1981. שטר של 1,000 קרונה הוכנס למחזור בשנת 1984 ושטר ה-5,000 קרונה בשנת 1986. שטר ה-2,000 קרונה הוכנס למחזור בשנת 1995 אך מעולם לא הפך לפופולרי במיוחד. שטר ה-10,000 קרונות הוכנס למחזור בשנת 2013.
מטבעות של פחות מקרונה אחת לא היו במחזור במשך שנים רבות. בספטמבר 2002 חתם דוד אודסון, ראש ממשלת איסלנד, על שתי תקנות הקובעות כי יש לציין ולשלם את כל הסכומים הכספיים על חשבוניות ותביעות כספיות בכתר שלם בלבד וכי מטבעות בעלי ערך נמוך מכתר הוצאו מהמחזור. בשנת 2007, האייר חדל רשמית להתקיים כיחידת משנה של הקרונה האיסלנדית.
איסלנד איננה שייכת לאיחוד האירופאי ולכן גם לא שייכת לגוש מטבע האירו. יחד עם נורווגיה, שווייץ וליכטנשטיין היא משתייכת לאיגוד הסחר החופשי האירופי שלכל אחת מחברותיו מטבע עצמאי.
שטרות
500 קרונה, 1,000 קרונה, 2,000 קרונה, 5,000 קרונה ו-10,000 קרונה
סחלין (מחוז)
מחוז סחלין (ברוסית: Сахалинская область, בתעתיק: סחלינסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של המזרח הרחוק הרוסי. המחוז נמצא על חוף ים אוחוצק והאוקיינוס השקט.
המחוז הוקם ב-2 בינואר 1947 וכולל את האי סחלין (לרבות דרום סחלין) והאיים הקוריליים הנמצאים בים אוחוצק ובים יפן ומהווים שטחים במחלוקת ביחסים עם יפן לאחר שהשטח נכבש על ידי ברית המועצות בתקופת מלחמת העולם השנייה. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-17 אזורים. בשטח המחוז נמצאים כ-160 הרי געש והוא מתאפיין ברמת פעילות סייסמית גבוהה.
דמוגרפיה
כ-86% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - יוז'נו-סחלינסק מתגוררים כ-182 אלף תושבים - מעל לשליש מאוכלוסיית המחוז
הרוסים מהווים כ-87% מאוכלוסיית המחוז, הקוריאנים כ-5.3% והאוקראינים כ-2.6%. במהלך השנים האחרונות רמת התמותה עולה על רמת הילודה ואוכלוסיית המחוז קטנה. כל האוכלוסייה היפנית שהתגוררה באזור עברה ליפן.
כלכלה
בשטח המחוז נמצאים שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך התגלו מרבצי פחם. הכלכלה מתבססת על עיבוד דגים ועץ.
היסטוריה
לא בימי הביניים השטח היה שייך לאימפריה הסינית. בהמשך החלה ההתיישבות הרוסית והיפנית באזור. בהתאם להסכם משנת 1686 הכירו הרוסים שהאי סחלין שייך לסין.
בשנת 1845 הכריזה יפן על האזור כשטח שלה. בהסכם משנת 1855 חולק שטח האי סחלין בין רוסיה ליפן. בשנת 1857 הוקמה בסחלין מושבת עונשין על ידי הרוסים. בחוזה סנקט פטרבורג משנת 1875 כל שטח האי סחלין הועבר לרוסיה, והאיים הקוריליים עברו ליפן. כתוצאה ממלחמת רוסיה-יפן בשנת 1905 כל השטח הועבר ליפן.
באוגוסט 1945 כבשו הרוסים את כל השטח ומחזיקים בו עד היום. עמדת יפן הנוכחית היא שיש להחזיר ליפן את האיים הקוריליים, כתוצאה מכך טרם נחתם הסכם שלום בין המדינות.
לודוויג, נסיך הסן
לודוויג, נסיך הסן (בגרמנית: Georg Donatus, von Hessen und bei Rhein; 20 בנובמבר 1908 – 20 במאי 1968), היה נסיך גרמני מבית הסן, והטוען לתואר הדוכס הגדול של הסן.
ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-20 בנובמבר 1908 בדרמשטאדט שהשתייכה לדוכסות הגדולה של הסן, לארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן ולאלאונורה, נסיכת זולמס-הוהנזולמס-ליך, בתם של הרמן, נסיך זולמס-הוהנזולמס-ליך ואגנס, רוזנת שטולברג-ורניגרודה.
בעקבות האסון התקיימה החתונה בטקס צנוע וקטן, וכל המשתתפים היו לבושים בבגדי אבל. מיד לאחר החתונה יצא לודוויג לזירת התאונה, ולאחר מכן נערכה ההלווייה בהשתתפות גיסיו של גאורג דונאטוס, גוטפריד, נסיך הוהנלוהה-לאנגנבורג, ברטולד, מרקיז באדן ופיליפ, נסיך יוון ודנמרק, וכן אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה ולואי מאונטבאטן. בתחילת 1938 אומצה בתם של גאורג דונאטוס וססיליה יוהנה, נסיכת הסן על ידי לודוויג ומרגרט, אולם היא מתה בשנת 1939 כתוצאה מדלקת קרום המוח.
במהלך מלחמת העולם השנייה גויס לודוויג לוורמאכט, אולם שוחרר מהצבא בשל דעותיו הפוליטיות.
בשנת 1960 אימץ לודוויג את קרובו מוריץ, רוזן הסן, בנו של פיליפ, רוזן הסן ראש בית הסן-קאסל כיורשו, ולאחר מותו של לודוויג ב-20 במאי 1968 ללא יורשים, ירש אותו אביו פיליפ ואיחד תחתיו את בית הסן, לראשונה מאז מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן בשנת 1567.
ג'וש תומאס
ג'ושוע מייקל תומאס (באנגלית: Joshua Michael Thomas; נולד ב-26 במאי 1987) הוא קומיקאי, שחקן ותסריטאי אוסטרלי. בשנת 2005, הוא זכה בתחרות הסטנדאפ "Raw Comedy" בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן. מאז הזכייה הופיע בטלוויזיה פעמים רבות, כולל כראש הקבוצה הקבוע של דור ה-Y בתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "Talkin' 'Bout Your Generation" של רשת Network Ten. בשנת 2013, יצר תומאס את הסדרה עטורת הפרסים "קבלו אותי" של רשת ABC2, שהיה גם שותף לכתיבתה וכיכב בה.
ביוגרפיה
תומאס נולד בבלאקווטר, קווינסלנד, לרבקה ומייק תומאס. בהמשך התגורר בפרוורים צ'אפל היל ובווסטלייק שבמערב בריסביין, ולמד בתיכון קנמור סטייט, שם סיים את לימודיו ב-2004.
קריירה
בשנת 2005, תומאס זכה בתחרות הסטנד-אפ "Raw Comdey" בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן. כמו כן, הוא הגיע לגמר תחרות הסטנד-אפ "So You Think You're Funny" של פסטיבל הפרינג' של אדינבורו. שנה לאחר מכן, הוא נבחר להופיע ב-The Comedy Zone, סדרת מופעים של הקומיקאים החדשים המבטיחים ביותר באוסטרליה, המתקיימת מדי שנה במסגרת פסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן.
בשנת 2007, תומאס ערך את מופע היחיד הראשון שלו, "Please Like Me", בהופעת בכורה בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי במלבורן, וזכה בפרס Melbourne Airport עבור המצטרף החדש הטוב ביותר. לאחר מכן הוא יצא לסיבוב הופעות באוסטרליה וברחבי העולם, והופיע בפסטיבלי הקומדיה של אדינבורו ומונטריאול (Just for Laughs). בשנת 2010, תומאס יצא לסיבוב הופעות של מופע הסטנד-אפ שלו "Surprise", שעסק ביציאתו מהארון. הוא הופיע בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, פסטיבל הקומדיה של בריסביין ובפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן.
טלוויזיה
בשנת 2009, תומאס הפך לראש הקבוצה הקבוע של דור ה-Y בתוכנית הטלוויזיה "Talkin' 'Bout Your Generation" של רשת הטלוויזיה האוסטרלית Network Ten. הוא גם התחרה בעונת הסלבריטאים של "מאסטר שף אוסטרליה", אך הודח לאחר שהפסיד במקצה הראשון לקירק פנגילי, חבר להקת הרוק INXS.
בפברואר 2013 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "קבלו אותי", אותה יצר וכתב תומאס, ברשת ABC2 האוסטרלית. בהמשך רשת הטלוויזיה האמריקאית Pivot רכשה את זכויות השידור של הסדרה, וב-1 באוגוסט 2013 כל פרקיה עלו לשידור בארצות הברית לצפיית בינג'. העונה הראשונה, בת ששת הפרקים, מבוססת על מופעי הסטנד-אפ של תומאס, וכן הוא מככב בה בתפקיד עצמו.
בשנת 2018, תומאס יצר את "הכל יהיה בסדר", סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית על גבר רווק בשנות העשרים לחייו (בגילומו) שנשאר בארצות הברית לאחר מות אביו כדי לטפל בשתי אחיותיו-למחצה המתבגרות. הפיילוט לתוכנית הוזמן על ידי ערוץ הטלוויזיה Freeform, ונבחר להפקת סדרה. התוכנית עלתה בבכורה בינואר 2020, ותומאס שימש בה שחקן ראשי, תסריטאי ומפיק בפועל.
חיים אישיים
תומאס הוא הומוסקסואל. בגיל 28 הוא אובחן עם הפרעת קשב וריכוז (ADHD). בשנת 2021, הוא חשף כי הוא גם אוטיסט.
פרקטל
פְרַקטָל הוא צורה גאומטרית שככל שמגדילים אותה עדיין יש בה פרטים קטנים. דמיון בין פרטי הפרקטל ברזולוציות שונות קרוי דמיון עצמי. לדוגמה משולש שרפינסקי, מורכב משלושה העתקים מוקטנים של עצמו, וככל שמגדילים אותו כך מוצאים בתוכו עוד ועוד עותקים שלו, שהם בעצם פרטים בתוכו. לפרקטלים תכונות מתמטיות המאפיינות אותם: הממד של פרקטל אינו בהכרח מספר שלם, ההיקף של פרקטל בעל שטח סופי יכול להיות אינסופי, ועוד.
ניתן למצוא בטבע מבנים רבים דמויי פרקטלים, כגון במבנה עורקיו של עלה, כרובית, כלי הדם בגוף, הריאות של יונקים, צורת קו חוף (ראו פרדוקס קו החוף), צורת כפור או פתית שלג (ראו פתית השלג של קוך), בכולם ניתן לרדת לפרטים הקטנים ולהרגיש כאילו אנו מתבוננים עדיין בתמונה השלמה.
לפרקטלים יש גם שימוש רב בגרפיקה ממוחשבת מכיוון שהם מאפשרים ליצור בפשטות תמונות הנראות כמו יצירי טבע כגון עלים, עצים, הרים, וכו'. לפרקטלים יש תפקיד גם בכלכלה (לגרפים המתארים מחירי מניות יש תכונות פרקטליות - לכן כאשר צופים בגרף כזה קשה להבחין אם הוא מתאר מסחר במשך יום אחד, חודש, שנה, או יותר) וגם בפיזיקה ובמיוחד בתורת הכאוס.
דוגמאות לפרקטלים
פרקטלים נוצרים במתמטיקה על-פי רוב בשיטות המבוססות על רקורסיה, כלומר על חזרה על אותה פעולה מספר רב (בגבול מספר אין-סופי) של פעמים. לדוגמה ניתן ליצור את משולש שרפינסקי באופן הבא: מתחילים ממשולש שווה-צלעות, ומסירים ממנו את המשולש המרכזי, כמו שנראה באיור השני משמאל. עתה נוצרו שלושה משולשים שחורים קטנים. בשלב הבא מכל אחד מהם מסירים את המשולש האמצעי. כל שלב נקרא איטרציה ולאחר אין-סוף איטרציות נוצר משולש שרפינסקי.
דוגמה נוספת היא בניית פתית השלג של קוך. בבנייה מתחילים מקו אחד, ובכל איטרציה מחליפים את החלק האמצעי בקו, בשני קווים היוצרים פינה. ארבע האיטרציות הראשונות מתוארות באיור:
עוד שיטה רקורסיבית ליצירת פרקטלים היא על ידי העתקה וכיווץ: מתחילים מצורה מסוימת, ואז בכל שלב מעתיקים מספר עותקים מוקטנים של התמונה. את התמונה המתקבלת שוב מעתיקים באופן מוקטן, וכך ממשיכים עד אינסוף. את הפעולה המעשית של ציור פרקטל בדרך זו ניתן לבצע גם בעזרת מכונת צילום או תוכנה לעיבוד תמונה: מזינים תמונה כלשהי לתוך מכונת צילום, והמכונה מדפיסה על אותו דף שלושה עותקים מוקטנים של התמונה המקורית. עתה את התמונה המתקבלת מחזירים כקלט לתוך המכונה, וחוזרים על הפעולה הזאת אין סוף פעמים.
הפרקטל שנראה בתמונה דמוית העלה מתקבל בשיטה זאת, והוא אכן דומה מאוד לעלה.
באופן מתמטי ניתן להוכיח כי ההעתקה המכווצת של התמונה היא העתקה ליניארית במרחב האוסדורף, והפרקטל הוא נקודת השבת של ההעתקה.
דוגמה נוספת לפרקטל היא קבוצת קנטור. עקרון האיטרציה של קבוצת קנטור הוא השמטת השליש האמצעי על כל ישר שהתקבל מאלה שהיו לפניו. על כן, מתקבלות פעולות איטרטיביות אלגוריתמיות שחוזרות על עצמן ולמעשה משקפות את כל מה שהיה לפניהן.
היסטוריה
הפרקטלים הראשונים החלו להתגלות החל מסוף המאה ה-19, ונחקרו בתור קוריוזים מתמטיים, או דוגמאות נגד לרעיונות שונים. בשנת 1872 מצא המתמטיקאי קארל ויירשטראס פונקציה שהיא רציפה בכל נקודה, אך אין נקודה שהיא גזירה בה, הנקראת פונקציית ויירשטראס על שמו. במושגי ימינו פונקציה זו היא פרקטל. בשנת 1904 יצר המתמטיקאי השוודי הֶלגֵה פון קוך את פתית השלג של קוך, צורה פרקטלית מובהקת.
גאורג קנטור נתן דוגמה נוספת לקבוצה בעלת אופי פרקטלי, קבוצת קנטור. בניסיון להבין את משמעותם של עצמים מסוג זה, מתמטיקאים כקונסטנטין קרתיאודורי ופליקס האוסדורף הכלילו את מושג הממד, כך שיוכל לקבל גם ערכים שאינם מספרים טבעיים (ראו ממד האוסדורף). תנופה משמעותית לחקר הפרקטלים ניתנה בתחילת שנות השישים על ידי המתמטיקאי האמריקאי בנואה מנדלברוט, שעבד במעבדות המחקר של IBM, והתבסס על עבודתו של המתמטיקאי בן זמנו גסטון ז'וליה. בשנת 1975 טבע מנדלברוט את המונח "פרקטל" לציון עצמים הדומים לעצמם. מנדלברוט חקר סדרות של מספרים מרוכבים מהצורה. קבוצת מנדלברוט, הקרויה על-שמו, כוללת את המספרים \ z_0 שעבורם הסדרה \ \{z_n\} חסומה.
ממדים שבריים
בדוגמאות שהובאו קודם לכן ניתן לקבל תחושה מדוע יש בעיה להגדיר מהו הממד של פרקטל. לדוגמה, בבנייה של משולש שרפינסקי התחלנו ממשולשים מלאים שהם צורות דו-ממדיות ולכן ניתן לצפות שמשולש שרפינסקי הוא דו-ממדי. מצד שני, אם היינו משרטטים רק את קווי המתאר של המשולשים, היינו מקבלים את אותה תוצאה סופית בדיוק, אלא שבמקרה זה הבנייה הייתה מסתמכת על קווים בלבד ולכן ניתן היה לצפות שמשולש שרפינסקי יהיה חד-ממדי.
בשיטת הבנייה של פתית השלג של קוך, ניתן ליצור פרקטלים כגון עקומת הילברט ועקום פאנו, שממלאים ריבוע שלם. מכיוון שהבנייה כולה מתבססת על קווים, היינו מצפים שהתוצאה תהיה חד-ממדית, איך ייתכן שמקבלים צורה דו-ממדית?
כדי להחיל את מושג הממד על צורות פרקטליות היה צורך לתת הגדרות מדויקות יותר למושג הממד, שניתן יהיה להשתמש בהם גם עבור פרקטלים.
ממד האוסדורף
לפי תפיסת הממד הקלאסית, כאשר שרטוט עובר קינום, חלקים בעלי N ממדים בו גדלים ביחס ישר ליחס הקינום בחזקת N. למשל, כאשר מגדילים קו חד-ממדי פי שלושה, הוא גדל פי שלושה או פי 3 בחזקת גודל הממד - 1. לעומת זאת, ישות דו-ממדית כמו ריבוע כאשר מגדילים את אורכה של הצלע פי שלושה, שטחו של הריבוע, יגדל פי תשעה או פי 3 בחזקת גודל הממד - 2. קו פרקטלי, ככל שנגדיל אותו תגלה העין, שקו שהיה נראה ישר קודם למעשה מפותל. פתית השלג של קוך כאשר מגדילים אותו פי שלושה מגלים שצלע שאמורה לגדול פי שלושה גדלה פי ארבעה, לכן הממד שלו הוא:.
משיבת נפש
משיבת נפש הוא ספר מספרי חסידות ברסלב. תוכנו של הספר הוא שגם הרחוקים ביותר מהקב"ה יכולים לחזור בתשובה. הספר מכיל לקט של פרקים קצרים מתוך הספרים ליקוטי מוהר"ן וליקוטי הלכות. עריכתו נעשתה על ידי הרב אלתר טפליקר, מתלמידיו של רבי נחמן מטשערין. המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בלבוב בשנת ה'תרס"ב.
הספר השפיע מאוד על רבי אליעזר שלמה שיק שהעיד על עצמו שלאחר שקרא בספר זה בגיל חמש עשרה התחיל להתמיד ביתר ספרי מוהר"ן.
חנן פלד
חנן פלד (נולד ב-29 באפריל 1951) הוא תסריטאי, מחזאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
פלד (פלדמן במקור) נולד וגדל בתל אביב. הוא בנם של ניצולי שואה. אביו, ששהה במחנה דכאו, ניצל הודות לאחראי עליו בבית הדפוס של הצבא הנאצי, ששלח אותו ואת אחיו לעבוד בלילה בו ידע שהולכים לעשות אקציה, אך לא הצליח להציל את משפחתו, כולל אישה וילד בן שנתיים, שנספו באושוויץ. על החיים בבית של ניצולי שואה סיפר לימים:
פלד הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא כתב תסריטים לתוכניות הטלוויזיה הקלאסיות "זהו זה!" (כולל את הפרקים "סרט ערבי" ו"האחים בוז") ו"רחוב סומסום" ששודרו בטלוויזיה החינוכית בשנות ה-80 וה-90, את התוכנית "ייסורי אפרים" בערוץ 2 (על פי ספרי אפרים קישון), את סדרות הטלוויזיה לילדים "קופיקו" (על פי ספריה של תמר בורנשטיין-לזר) וג'ינג'י, את הסדרה "המרכז" ואת תוכנית הטלוויזיה לילדים "גאון של אבא" עם יהורם גאון.
כתב את הדרמות "אשכבה", "אורחים" ו"שניים בדרך", את מחזות התיאטרון "חבר'ה" (לתיאטרון החאן), "לילה בתל אביב", "פדיון האב", "מלון מינסק" ו"זהב טורקי" (על פי שלום עליכם), ולקולנוע כתב את התסריטים לסרטים "האינסטלטור", "לא שם זין", "השיבה מהודו", "War Zone", "טיפת מזל", "מכתבים לאמריקה" (אותו גם ביים) ו"מחכים לסורקין". כמו כן כתב שני ספרי פרוזה: "תה ואורז" ו"חבקי אותי חזק", שזכו להערכת הביקורת אך לתפוצה דלה. פלד הוא אחיו של עורך הדין אביגדור פלדמן.
אריק פלזנטס
אריק פלזנטס (באנגלית: Eric Pleasants; 1911–1998) היה אזרח בריטי שהצטרף לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
אריק פלזנטס נולד בבריטניה בשנת 1911. בילדותו למד בבית ספר בעיר נוריץ'. בהיותו בן 14 עזב את הלימודים ועסק בעיסוקים שונים; היה מתלמד בחשמלאות, יערן, מתאגרף, מתאבק ואז מרים משקולות שהציג את ביצועיו בבריטניה וביבשת אירופה.
פלזנטס הצטרף לארגון הפציפיסטי הבריטי "איגוד המחויבות לשלום" (Peace Pledge Union) אשר היה למעשה זרוע של איגוד הפשיסטים הבריטי, איגוד שהתנגד למלחמה והטיף לנהל משא ומתן לשלום עם גרמניה הנאצית.
בשנת 1939, בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הצטרף פלזנטס לצי הסוחר, על מנת להימנע מגיוס לצבא הבריטי. הוא שירת על ספינה שהובילה תפוחי אדמה מהאי ג'רזי שבאיי התעלה לבריטניה. בזמנו החופשי בחר לשהות באי. באי פגש פלזנטס בבריטי אחר דניס ג'ון לייסטר, אף הוא איש האיגוד.
ב-15 ביוני 1940, שבעה עשר יום לפני כניעת צרפת, החליטה הממשלה הבריטית שאיי התעלה הם חסרי חשיבות אסטרטגית ולא ניתן להגן עליהם, והם נכבשו ללא קרב על ידי הגרמנים והאי ג'רזי נפל בידיהם ב-1 ביולי 1940. היה זה השטח היחידי מהשטחים שתחת שלטון בריטניה שנכבש על ידי גרמניה.
בעת הכיבוש שהה פלזנטס באי. הוא עסק בעבודת ארעי באיסוף תפוחי אדמה, אך יחד עם חברו לייסטר עסק גם בביזה של בתים נטושים באי. הם נתפסו, נשלח למחנה מעצר בצרפת ולבסוף נשלחו שניהם לגרמניה.
בהיותם בגרמניה הצטרפו פלזנטס ולייסטר בשנת 1944 לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים. לימים יטען כי הוזמן לשדר שידורי תעמולה באנגלית ממרלין, שם פגש לדבריו שני בוגדים בריטים אחרים, ג'ון אמרי וויליאם ג'ויס ("לורד האו האו") ששידרו שידורי תעמולה לבריטניה בשירות הנאצים. לדבריו שוחח עימם גם על האפשרות שיועמדו בעתיד לדין באשמת בגידה.