cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כיילב קאשינג
שגריר בסין
באותה שנה מינה טיילר את קאשינג כשגריר ארצות הברית בסין, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של טיילר במרץ 1845. מתוך מטרה להרשים את חצר הקיסרות הסינית, הגיעה המשלחת שבראשה עמד קאשינג על גבי ארבע אוניות מלחמה, עמוסות במתנות שנועדו להפגין את הישגי המדע, כולל אקדחים, טלסקופ ואנציקלופדיה. הגעתו של קאשינג למקאו בפברואר 1844 היוותה סנסציה מקומית, אך ממשלת סין לא הייתה מעוניינת לקבל נציגות של מעצמה נוספת. קאשינג עשה שימוש מושכל בשיטת המקל והגזר. על רקע נוכחות הספינות, הוא הזהיר שאי קבלתו תהווה עלבון לאומי. הוא איים שהוא יגיע ישירות לקיסר, הליך שהיה חסר תקדים. הקיסר ניסה לעכבו, אך לבסוף הוא שלח נציג לנהל משא ומתן עם קאשינג, שהוביל לחתימת ההסכם בכפר וָאנְגְשְׂיָה הסמוך ב-3 ביולי. בנוסף להיותה של ארצות הברית מעצמה מועדפת, דאג קאשינג שלאמריקאים יוקצה שטח אקסטריטוריאלי. בשנים הבאות התפתח הסחר האמריקאי עם סין במהירות, הודות לספינות הקליפר המהירות שנשאו כמויות קטנות של מטען יקר ערך, כמו ג'ינסנג ומשי. מיסיונרים פרוטסטנטים אמריקאים החלו גם הם להגיע לסין. תגובת הציבור הסיני הייתה עוינת רוב הזמן, אך גם היו גורמים שסיפקו בסיס לתמיכה עבור המיסיונרים ואנשי העסקים האמריקאים. בשנים 1850–1864 הייתה סין שקועה במרד טאיפינג, שהייתה מלחמת אזרחים שגרמה למיליוני מתים וסחר החוץ נכנס לקיפאון.
בעת שירותו בסין הוסמך קאשינג לנהל גם משא ומתן על הסכם ספנות וסחר עם יפן.
שובו למסצ'וסטס
ב-1847, כאשר כיהן קאשינג שוב כחבר בית המחוקקים של מסצ'וסטס, הוא הגיש הצעת חוק להקצבת כספים להצטיידותו של רגימנט שישרת במלחמת ארצות הברית-מקסיקו. אף על פי שהחוק לא עבר, גייס קאשינג את הכספים באופן פרטי.
במהלך המלחמה הוא שירת בצבא ארצות הברית כקצין בדרגת קולונל ברגימנט המתנדבים הראשון של מסצ'וסטס, שב-15 בינואר אותה שנה הוא קיבל את הפיקוד עליו. ב-14 באפריל הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל. במהלך המלחמה הוא לא השתתף בפועל בקרבות ונכנס למקסיקו סיטי עם גדוד המילואים שלו כמה חודשים לאחר סיום המלחמה. ב-20 ביולי 1848 שוחרר קאשינג מהשירות.
ב-1847 ושוב ב-1848,הציגו הדמוקרטים את מועמדותו של קאשינג לתפקיד מושל מסצ'וסטס, אך בכל אחת מההזדמנויות הוא נוצח בבחירות. הוא היה שוב חבר בבית המחוקקים המדינתי ב-1851. באותה שנה הוצע לו תפקיד התובע הכללי של המדינה, אך הוא דחה את ההצעה. לאחר מכן ועד 1852 הוא כיהן כראש עיריית ניובריפורט.
ב-1852 מונה קאשינג כשופט בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס. בתקופת נשיאותו של פרנקלין פירס, ממרץ 1853 ועד מרץ 1857, הוא כיהן כתובע הכללי של ארצות הברית. קאשינג, שהיה איש הצפון, אך גילה אהדה למדינות הדרום, תמך בפסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד, עד כדי כך שנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, רוג'ר טוני, שניסח את פסק הדין, כתב לקאשינג מכתב תודה על תמיכתו.
בשנים 1858, 1859, 1862 ו-1863 כיהן קאשינג שוב כחבר בית המחוקקים של מסצ'וסטס. באותה תקופה הוא גם הקים את "סוכנות הקרקעות קאשינג" בסנט קרואה פולס שבוויסקונסין. הבניין בו שכנה החברה רשום כיום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
מלחמת האזרחים
ב-1860 היה קאשינג יושב ראש הוועידה הארצית של המפלג הדמוקרטית, שהתכנסה קודם כל בצ'ארלסטון ולאחר מכן בבולטימור, עד שהוא הצטרף לאלו שפרשו מהוועידה הסדירה. לאחר מכן הוא היה יושב ראש הוועידה של הנציגים הפורשים, שבחרו בג'ון ברקינרידג' כמועמד לנשיאות. באותה שנה שלח אותו הנשיא ג'יימס ביוקנן לצ'ארלסטון בשליחות חשאית לתומכי הפרישה של קרוליינה הדרומית.
על אף היותו תומך של זכויות המדינות, והתנגדותו לביטול העבדות בארצות הברית במהלך מלחמת האזרחים, תמך קאשינג באיחוד. בהמשך הוא מונה על ידי הנשיא אנדרו ג'ונסון כאחד משלושת חברי הוועדה שמונו לפקח ולנסח את החוקים של הקונגרס של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא שימש בשנים 1866–1870.
שובו לשליחות דיפלומטית
ב-1868, בתיאום עם שגריר ארצות הברית בקולומביה, נשלח קאשינג לבוגוטה ועסק בניהול המשא ומתן על זכות המעבר לספינות בתעלה שהייתה אמורה להיחפר דרך מצר פנמה.
בוועידה שהתכנסה בז'נבה ליישוב בשנים 1871–1872, הוא היה אחד מהיועצים המשפטיים שמונו על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט לייצג את ארצות הברית בפני בית הדין הבין לאומי לבוררות שהתכנס בז'נבה בנוגע לתביעות אלו.
מינואר 1874 ועד אפריל 1877 כיהן קאשינג כשגריר ארצות הברית בספרד. הוא הרגיע את המתיחות בנוגע ל וזכה לאהדה בספרד.
מועמדות לבית המשפט העליון
ב-9 בינואר 1874 מינה הנשיא גרנט את קאשינג כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, אך על אף למדנותו ומעמדו הרם בלשכת עורכי הדין, עברו כמתנגד למלחמה וחוסר אמון כלפיו מצד רבים מחברי הסנאט בנוגע לחוסר העקביות שלו, גרם להתנגדות קשה למינויו וב-13 בינואר הוא נדחה.
מותו
כיילב קאשינג נפטר בנויבריפורט ב-2 בינואר 1879. הוא נטמן בבית הקברות היילנד שבעיר. שירות ספינות המכס של ארצות הברית קרא על שמו את אחת מספינותיו, שהייתה בשירת במהלך מלחמת האזרחים והושמדה על ידי פושטים של צבא הקונפדרציה בקרב פורטלנד הרבור ב-27 ביוני 1863.
קייסון וולאס
קריירה
וולאס נולד וגדל בריצ'רדסון, פרבר של דאלאס, טקסס. הוא למד לנגן על סקסופון ופסנתר, אך בחר להתמקד בכדורסל בעקבות אחיו, קיטון, ושיחק כדורסל בתיכון מקומי. בעונתו האחרונה בתיכון העמיד ממוצעים של 19.9 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-6.1 אסיסטים למשחק, זכה במספר פרסים ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וב-"Jordan Brand Classic". לאחר שסיים תיכון, הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי. ב-15 בנובמבר 2022 רשם 14 נקודות, 5 ריבאונדים, 5 אסיסטים, 8 חטיפות וחסימה אחת בהפסד קבוצתו 77–86 לאוניברסיטת המדינה של מישיגן. ב-21 בדצמבר רשם שיא קריירה של 27 נקודות, אליהן הוסיף 2 ריבאונדים, 9 אסיסטים ו-4 חטיפות בניצחון קבוצתו 88–68 על פלורידה A&M. בכל עונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-2 חטיפות ב-32.2 דקות למשחק.
ב-1 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. הוא נבחר בבחירה ה-10 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ארד בר
ארד בר (נולד ב-29 בינואר 2000 בישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פ.צ ציריך השווייצרית.
קריירת מועדונים
בר גדל במחלקות הנוער של מכבי תל אביב ומכבי פתח תקווה.
בעונת 2019/2020 החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי פתח תקווה, ששיחקה בליגה הלאומית. בעונה זו, שהסתיימה בהעפלתה של מכבי פתח תקווה לליגת העל, ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-30 באוגוסט 2020 ערך בר את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כששיחק 57 דקות בניצחון 2-1 על מכבי תל אביב במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. ב-28 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1-0 על הפועל חדרה במסגרת המחזור השמיני. בסך הכל ערך בר 30 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו בליגת העל, והבקיע שער אחד.
ב-16 ביוני 2023 חתם בפ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית.
קריירה בינלאומית
בר הוא חלק מסגל נבחרת ישראל עד גיל 21.
הר וילבר (מונטנה)
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר.
גובהו של ההר 2,842 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-99 בגובהו במונטנה.
צורתו של ההר פירמידלית, ולו שלושה מדרונות תלולים.
ההר מתנשא לגובה של 1,372 מטרים מעל פני אגם סוויפטקרנט.
ההר מהווה חלק מקו פרשת המים של אמריקה
הטיפוס לפסגה
הטיפוס הראשון לפסגת ההר בוצע ב-20 באוגוסט 1923, על ידי נורמן קלייד (Norman Clyde).
הטיפוס הראשון לפסגה שנערך בחורף נערך בנובמבר 1969 על ידי ג'ים אנדרסון (Jim Anderson), פט קאליס (Pat Callis), יורג הופר (Jurg Hofer), מארק לויתן (Mark Levitan), ג'ים קנזלר (Jim Kanzler) ו-קפ פוגרב (Cep Pogrebe).
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1885 על ידי ג'י. בי. גרינל (G. B. Grinnell); גרינל היה אחד הפעילים שלחצו להקים את הפארק הלאומי גליישר.
ההר נקרא על שמו של אי. אר. וילבר (E. R. Wilbur), שותפו העסקי של גרינל בחברת הפרסום "פורסט אנד סטרים" (Forest and Stream Publishing Company).
עונת 2008/2009 בליגת האלופות
עונת 2008/2009 בליגת האלופות הייתה העונה ה-54 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל וה-17 במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-15 ביולי 2008 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 2009.
בתחרות השתתפו 76 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסטאדיו אולימפיקו, רומא. התחרות הסתיימה בניצחון של ברצלונה בפעם השלישית בתולדות המועדון. בהמשך העונה ברצלונה זכתה גם בלה ליגה ובגביע המלך הספרדי ובכך השלימה את טרבל.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 76 קבוצות. על מספר הקבוצות מכל מדינה הוחלט על בסיס דירוג אופ"א לשנים 2003-2007. מ-15 מדינות השתתפו יותר מנציג אחד:
פרידריך שור
פרידריך שור (בגרמנית: Friedrich Schorr, 2 בספטמבר 1888 נאג'ווארד, חבל פרטיום - טרנסילבניה,  אז ממלכת הונגריה אוסטרו-הונגריה, כיום אוראדיה (רומניה) - 14 באוגוסט 1953) היה זמר אופרה בס-בריטון יהודי אוסטרי, יליד טרנסילבניה. אחרי 1931 היגר לארצות הברית והתאזרח בהן. שור נודע כאחד מגדולי הבאס-בריטונים של דורו, יש סבורים שהגדול מכולם, והתפרסם בעיקר בגילום התפקידים ווטאן ב"טבעת הניבלונגים" מאת וגנר, והנס זאכס באמני השירה מנירנברג. כמו כן נשארו בזיכרון הקהל הופעותיו כדון פיסארו ב"פידליו של בטהובן. קולו היה חזק, יציב ועתיר-גוונים, עם מצה-ווצ'ה מרשים ביופיו. בזמרתו הדגיש שור על שמירת קו חלק, לגאטו, בלי זכר של שירה דיבורית. לקראת סוף הקריירה שלו, התווים הגבוהים מאוד נעשו אצלו "עיציים" במקצת, כתוצאה משנים רבות של שימוש מאומץ.
עונת 2008/2009 בליגת האלופות
מתכונת התחרות
יתר הקבוצות השתתפו בסיבובים המוקדמים. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. לאחר מכך 16 קבוצות החלו במשחקי שמינית הגמר.
פרידריך שור
ביוגרפיה
פרידריך שור נולד בשנת 1888 בנאג'ווארד שבמערב טרנסילבניה (בזמנו אזור פרטיום בממלכת הונגריה וכיום אוראדיה, ברומניה), עיר שבה שימש אביו, מאיר שור כחזן למשך עשר שנים. אביו ששימש כחזן בזאנץ ובווינה הצטיין בקול בריטון מעודן. הסב מצד האב, אברהם שור היה חזן בפלטיצ'ן. שור למד בברנו ובווינה אצל אדולף רובינזון. הופיע בבכורה בבית האופרה בגראץ והמשיך להופיע בו בשנים 1916-1912. אחר כך שר בבתי האופרה בפראג (1918-1916), בקלן (1933-1923) ובאופרה הממלכתית "אונטר דן לינדן" בברלין בשנים 1931 -1924. זכה בהצלחה רבה גם בהופעותיו בקובנט גרדן בלונדון (1931-1924) ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק (1943-1924 ובפסטיבל ביירוית (1933-1925). שור התיישב ב-1931 בארצות הברית ואחרי 1933 בגלל עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה נאלץ להפסיק את הופעותיו בארץ זו. אתץ שאר חייו חי בניו יורק ושר במטרופוליטן אופרה עד שנת 1943. במהלך הקריירה שלו הופיע רבות באופרות של וגנר לצדם של זמרים שהטיינו בביצוען, כמו פרידה ליידר, לוטה להמן, אליזבת רתברג, לאוריץ מלכיור, קירסטן פלגסטד והלן טראובל.
עונת 2008/2009 בליגת האלופות
מתכונת התחרות
כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
פרידריך שור
ביוגרפיה
אחרי פרישתו מן הזמרה פעל כמנצח. כמו כן נודע כמורה לפיתוח קול. עם תלמידיו נמנתה זמרת המצוסופרן נל טנגמן.
עונת 2008/2009 בליגת האלופות
מתכונת התחרות
למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.
שלב המוקדמות הראשון
הסיבוב הראשון נערך ב-15 וב-16 ביולי והסיבוב השני נערך ב-22 וב-23 ביולי 2008.
פרידריך שור
הקלטותיו
שור הקליט מספר הקלטות באירופה ובאמריקה באמצעות שיטות אקוסטיות ואלקטרוניות. על אף שכמה מהן, במיוחד אלו שנערכו בארצות הברית, נעשו אחרי שעבר את שיאו האומנותי, עדיין הן מוכיחות את עוצמת קולו ואת מוצקותו, את הדיקציה הברורה שלו, את טכניקות הנשימה המצוינות ואת האקספרסיביות הרגשית הגדולה של ביצועיו. רוב הקלטותיו זמינות על תקליטורים, לרבות מספר ביצועים חיים משנות ה-1930.
עונת 2008/2009 בליגת האלופות
שלב המוקדמות השני
הסיבוב הראשון נערך ב-29 וב-30 ביולי והסיבוב השני נערך ב-5 וב-6 באוגוסט 2008.
שלב המוקדמות השלישי
הסיבוב הראשון נערך ב-12 וב-13 באוגוסט והסיבוב השני נערך ב-26 וב-27 באוגוסט 2008.
שלב הבתים
משחקי הבתים שלב א' נערכו בין 16 בספטמבר 2008 לבין 9 בדצמבר 2009. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א: בורדו, ורדר ברמן, שחטיור דונצק, אולימפיק מרסיי, אולבורג בולדספילקלאב, פיורנטינה, דינמו קייב, זניט סנקט פטרבורג.
שלב הנוקאאוט
משחקי רבע הגמר החלו ב-24 בפברואר 2008.
לשמינית הגמר העפילו ארבע קבוצות מאנגליה, שלוש מאיטליה וספרד.
סיבוב שני
ויאריאל ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
ליברפול ניצחה 5–0 בסיכום שני המשחקים.
באיירן מינכן ניצחה 12–1 בסיכום שני המשחקים.
צ'לסי ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
''2–2 בסיכום שני המשחקים. פורטו ניצחה בזכות שערי חוץ.''
ברצלונה ניצחה 6–3 בסיכום שני המשחקים.
''1–1 בסיכום שני המשחקים. ארסנל ניצחה 7–6 בפנדלים.''
מנצ'סטר יונייטד ניצחה 2–0 בסיכום שני המשחקים.
צ'לסי ניצחה 7–5 בסיכום שני המשחקים.
ברצלונה ניצחה 5–1 בסיכום שני המשחקים.
ארסנל ניצחה 4–1 בסיכום שני המשחקים.
מנ'צסטר יונייטד ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
מנצ'סטר יונייטד ניצחה 4–1 בסיכום שני המשחקים.
''1–1 בסיכום שני המשחקים. ברצלונה ניצחה בזכות שערי חוץ.''
ישראל בתחרות
בית"ר ירושלים הייתה הקבוצה הישראלית שהשתתפה בתחרות. הקבוצה התחילה בשלב המוקדמות השני בו הפסידה לקבוצת ויסלה קרקוב מפולין ולא עברה לשלב הבא.
סטטיסטיקה
הסטטיסטיקה אינה כוללת את סיבובי המוקדמות.
מלכי הבישולים
מקור:
יהדות אפטא
אפטא (בפולנית: Opatów; ביידיש ועברית: אפטא, אפט) היא עיירה בפולין, בשוויינטוקז'יסקיה (Świętokrzyskie Voivodeship – הצלב הקדוש). היא בירתו של מחוז אופטוב. אוכלוסייתה מונה 6,658 אנשים (סוף 2010). אופטוב נמצאת באזור פולין קטן כשנהר אופטובקה (Opatówka) מחלק את העיר לשני חלקים.
חיים יהודיים באפטא במאה ה-16
נראה שהיהודים התיישבו לראשונה באפטא במאה ה-16. ב- 1538 התגוררו שם ארבע משפחות יהודיות, אבל רק בשנות ה-30 של המאה ה-17 מוזכר בכתב רחוב היהודים (או עיר היהודים) שנמשך מהחלק הצפוני של חומת העיר עד כיכר השוק. "עיר היהודים" הייתה, למעשה, אוטונומית בחלקה והיהודים היו אחראים בעצמם לשמירה עליה. עם עלייה בהגירת יהודים מגרמניה לפולין גדלה קהילת אפטא. היה זה למרות חששם של התושבים המקומיים שהיהודים ישלטו במסחר ובמלאכה. הם פנו למלך בבקשה שיגביל את מספר הסוחרים ובעלי המלאכה היהודים, במיוחד בתחומי האריגה, האפייה והפרוות. המלך הסכים לדרישותיהם ואסר על היהודים לעסוק במקצועות אלה. התושבים המקומיים גם התלוננו שהיהודים אינם ממלאים את חובותיהם כתושבים. כתוצאה מכך שמה העיר מכשולים רבים בפניהם כאשר רצו לקנות אדמה עבור בית עלמין וכאשר רצו לבנות בתים פרטיים ברחוב שלהם. עם זאת, אחרי זמן לא רב הוסרו ההגבלות על רכישת אדמה והיהודים, מצדם, הסכימו לכסות חלק מהוצאות העיר. ב- 1658 חידש המלך יאן השני את זכותם של היהודים לקנות אדמה ולסחור באפטא.
התפתחות הקהילה היהודית באפטא הסתיימה עם מלחמות השוודים במחצית המאה ה-17. רחוב היהודים עלה בלהבות ומה שלא נשרף נבזז על ידי החיילים. ב- 1656 שוחררה אפטא על ידי חיילי ההפטמן הפולני סטפן צ'רנייצקי (Stefan Czarniecki). עם הפסקת הקרבות בא המלך יאן קזימיר לעזרת הקהילה היהודית. בצו מ- 1657 הוא הרשה להם לבנות בתים חדשים כדי להחליף את אלה שנחרבו בשריפות וכן הרשה להם לסחור ולהחזיק בחנויות ובאטליזים. המלכים שבאו אחריו אישרו את הזכויות האלה.
אבל, עוד לפני שהיהודים יכלו לבנות פקדו אותם אסונות אחרים. ב- 1680 החריבה שרפה את רוב הרחוב היהודי ואחריה פרצה מגפה שרבים מתו בה. ב- 1689 נאשמו שני יהודים בחילול הדת הקתולית, האשמה שהייתה עלולה להמיט אסון על בני הקהילה. כדי להיחלץ מהסכנה נתנה הקהילה היהודית 1000 זהובים לקפיטולה של אפטא ומאז הפכה מתנה זו למס חובה.
במאה ה-18 ובמיוחד בתקופה בה חלק של פולין סופחה לאוסטריה (1793–1807), כאשר ההגבלות על רחוב היהודים בוטלו, גדל מאוד מספר היהודים באפטא. פעילותם הכלכלית התרחבה וכללה מקצועות חדשים וחשובים. בנוסף לקמעונאות התפתח סחר בדגן, עצים, ביצים, בקר ומוצרים חקלאיים. אחדים מן היהודים שלטו בשיווק היבול החקלאי של כל האזור. היו ששכרו אחוזות ותפעלו אותן בעצמם. בסוף המאה ה-19 נטלו היהודים חלק פעיל בתיעוש העיר. ב- 1890 פתחו היהודים שני מפעלים לעיבוד עורות ובית חרושת לייצור סוכר. בחלק הראשון של המאה ה-20 נפתח בית-מלאכה לצביעת בדים. אבל גם עם כל ההתפתחויות האלה נשאר מקור פרנסתם העיקרי הסחר הזעיר ואומנות.
סוגיות משפטיות של היהודים באפטא
במאות ה-16 וה-17 הייתה קהילת אפטא חברה בוועד ארבע ארצות. נציגים מאפטא השתתפו בישיבות של הוועד. כמה מהם היו בין המעריכים שקיבלו ייפוי כוח מהוועד להעריך את חובות המיסים של כל קהילה יהודית.
יהודי אפטא ניהלו משנת תכ"ו 1666 עד המאה ה-20 פנקס שכלל את כל התקנות שנכתבו על ידי ראשי הקהילה. היה עותק של הפנקס בארכיון בית הכנסת המרכזי בוורשה אשר אבד בשואה אבל לפני זה הספיקו כמה חוקרים להדפיס חלקים ממנו. מן הפנקס אנחנו למדים על עצמאותן של אגודות אחדות (חברות) בנוגע לקהילה הרשמית ותלותם של בעלי המלאכה היהודים (חייטים ופרוונים) בגילדות הנוצריות. כך, היו בעלי המלאכה היהודים צריכים לשלם דמי חבר לגילדות אבל הגילדות ציינו במפורש שהן לא חייבות לבוא לעזרתם. בראש הארגונים היהודים הייתה ועדה בת 11 איש: שלושה גבאים, שני נאמנים וחמישה מנהלי חשבונות. רשימת ההוצאות בפנקס משקפת את היחס בין המנהיגות והקהילה לבין האצולה ופקידי הממשל. כמו כן רשומות הוצאות הנסיעה של ראשי הקהילה לפגישות עם הממשלה בוורשה לרגל ניסיונות ההשתדלות שלהם אצל בעלי הסמכות שם. בין ההוצאות הקבועות ישנם תשלומים לחזנים ולמשוררים, בדרך כלל חזנים נודדים שהגיעו לאפטא לשבת או לחג כדי לנהל את התפילה וכן לדרשנים שביקרו במקום. היה לקהילה דרשן קבוע. רשומות שם הוצאות לכאלה שנסעו לארץ ישראל, קרנות לפדיון שבויים, עזרה לאוספי צדקה נודדים ולנושאים רבים נוספים.
מוסדות יהודיים באפטא
במהלך המאה ה-16 נבנה בית הכנסת הראשון באפטא והוקדש מקום לבית עלמין. מאוחר יותר הוקמו כמה אגודות צדקה – ביקור חולים, הכנסת כלה והכנסת אורחים עבור נוסעים בדרכים. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נוסד תלמוד תורה על ידי הקהילה שם למדו רוב הילדים היהודים.
מנהיגים חסידיים
אפטא הייתה מקום הולדתו של המגיד ישראל הופשטיין מקוז'ניץ הידוע כדער קאז'ניצער מגיד אחד ממייסדי החסידות בפולין. לקראת סוף המאה ה-18 התיישב בעיר ר' משה לייב מסאסוב. הוא הקים שם מרכז חסידי, אחד מן החשובים ביותר בפולין. חסידים רבים נהרו לחצרו וכמה מהם התיישבו באפטא דרך קבע כדי להיות קרובים לרבם. כך גדלה הקהילה בקביעות.
נוכחותם של החסידים הגדילה את הדרישה לסחורות ושירותים בעיר. יהודים רבים התפרנסו ממתן שירותי לינה ומזון להמוני החסידים שביקרו את רבם בימי השבוע ובמיוחד בחגים. המבקרים גם קנו בעיר ומדי פעם גם נזקקו לשירותי בעלי המלאכה המקומיים.
האדמו"ר ר' אהרן הכהן מחברו של "כתר שם טוב" על הבעל שם טוב שנדפס בתקנ"ה 1795 התיישב גם כן באפטא. מן המנהיגים החסידיים החשובים ביותר שחיו בעיר באותה תקופה היה ר' יעקב יצחק מפשיסחה. בתחילת המאה ה-19 התגורר שם ר' אברהם יהושע השיל מאפטא ה"אוהב ישראל". הוא כמו "היהודי הקדוש" היה תלמידו של הסבא משפולי. אחרי שעזב ה"אוהב ישראל" את אפטא כיהן שם ר' מאיר הלוי מאפטא מחבר 'אור לשמים'. ממנו יצאה שושלת אפטא. אחרי מותו של ר' מאיר כיהן אחריו ברבנות אפטא בנו ר' פנחס.
את ר' פנחס החליף ברבנות אפטא ר' יעקב נכדו של ר' דוד מלעלוב.
חלק משושלת חסידות אפטא המשיכה להתקיים בארצות הברית ובקנדה.
המאה העשרים והיהודים באפטא
שנות הכיבוש האוסטרי (1915–1918) היו שנים של התחדשות עבור יהודי אפטא. השליטים החדשים הרשו פעילות של מפלגות פוליטיות, שפעילותן נאסרה בתקופת השלטון הצארי. הסניף של הבונד באפטא שפעל במחתרת התחיל לפעול בגלוי במועדון שנקרא צוקונפט (עתיד). הוא נעשה למרכזן של פעילויות רבות, כולל מועדון דרמטי. עם זאת המוקד העיקרי בחיי העיר הייתה פעילות ציונית ששורשיה קדמו למלחמה. בזמן המלחמה נפתח גן ילדים עברי. הוא נסגר ב- 1921 בשל בעיות תקציביות. ב- 1918 נפתח סניף של צעירי ציון. בין הפעילויות של החברים בו היה איסוף מזון ודלק עבור הנזקקים.
עליית האנטישמיות בפולין לא פסחה על אפטא. לקראת סוף המלחמה עברו חיילים פולנים בפיקודו של הגנרל האלר (Haller) באפטא, תקפו יהודים ובזזו את רכושם.
היהודים באפטא בין שתי מלחמות העולם
חלק ניכר מיהודי אפטא היו בעלי מלאכה. אפטא הייתה ידועה בכל פולין בזכות תעשיית המברשות שלה. רוב העסקים ובתי המלאכה היו בידיים יהודיות. לפי מפקד חלקי שבוצע על ידי הג'וינט ב- 1921 היו באפטא 229 בתי מלאכה ועסקים. יותר ממחציתם, 146 היו בתחום ההלבשה, 33 היו במזון - אופים, קצבים, בתי מרזח, מסעדות, קיוסקים ו- 18 עסקו בעור ודברים אחרים. ברוב העסקים העובדים היו בעלי העסק ובני משפחותיהם. בתי חרושת שהופעלו על ידי לא יהודים לא העסיקו יהודים ובטחנת הקמח המקומית, למרות שבעליה היה יהודי (משפחת גרינשפן), הועסקו רק מעט יהודים.
העיסוק המרכזי של יהודי העיירה נשאר, כפי שהיה בעבר, מסחר זעיר. יהודים קנו מוצרים מאיכרי האזור ובתמורה מכרו להם טובין מיוצרים. יהודים אחדים עסקו בהסעה אל ומתחנת הרכבת שהייתה מחוץ לעיירה. לרוב היהודים היה קושי להתפרנס. בודדים היו אמידים.
ב- 1925 הקים ארגון הסוחרים ובעלי המלאכה הזעירים באפטא בנק קואופרטיבי יהודי. שלוש שנים לאחר מכן הסוחרים פרשו והקימו בנק משלהם. שני הבנקים התקיימו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. באפטא היה גם גמ"ח שהציע לנזקקים הלוואות ללא ריבית. ב- 1930 הוקם בית חולים קטן וסניף של אגודת עזרה שתמכה בעניים.
בתקופה שבין המלחמות למדו רבים מילדי העיירה בתלמוד תורה שעבר לבניין חדש ב- 1929 וכן בישיבה שהוקמה בראשית שנות השלושים ופעלה במשך חמש שנים. ב- 1923 פתחה הממשלה בית ספר יסודי לילדים יהודים Shabesukvah שפעל בשבת ובו למדו בעיקר בנות. ב- 1933 הוא הפך לבית ספר רגיל שבו לומדים גם בשבת ויהודים ופולנים למדו ביחד. ב- 1925 הוקם בית ספר השייך לרשת בית יעקב לבנות מאפטא וחדר בשם יסודי התורה בהשגחת אגודת ישראל לבנים. בית ספר תרבות שבו לימדו בעברית נפתח ב- 1934 ובכל שנה נוספה כיתה.
בבחירות שנערכו ב-1929 קיבלו:
בשנות השלושים הייתה הסתה אנטישמית קבועה באפטא וב- 1936 הותקפו יהודים. באחד מימי השוק תקפו חוליגנים יחד עם איכרים מהאזור חנויות ודוכנים של יהודים. הם גנבו סחורה, תקפו את בעלי החנויות ובני משפחותיהם, ניסו לפרוץ לבתים ופצעו 30 יהודים. המשטרה אסרה 20 מהפורעים והם הובאו למשפט. 13 מהם נידונו לתקופות מאסר קצרות והשאר שוחררו. בערעורים אישרו בתי המשפט את ההאשמות אבל ביטלו את עונשם של שישה מהם בשל גילם.
יהודי אפטא במלחמת העולם השנייה והשואה
ערב מלחמת העולם השנייה הייתה באפטא אוכלוסייה יהודית בת 5,200 איש. רבים מהם, במיוחד הצעירים נמלטו עם פרוץ המלחמה לחלק המזרחי של פולין שנכבש על ידי ברית המועצות. הדבר הראשון שהגרמנים עשו אחרי כיבוש העיר היה לשרוף את כיכר השוק יחד עם הבתים המקיפים אותה, שברובם מהם התגוררו יהודים. ביום שלמחרת הם החזיקו בין 1000 ל-1500 יהודים ופולנים בבניין התיאטרון במשך יומיים תחת שמירה כבדה ובלי מים או מזון. היהודים הופרדו מהפולנים ונעשו מטרה להתעללות סדיסטית בטענה שהם מסתירים כלי נשק ומתכננים לברוח מהעיר בלי לקבל רשות לעזוב. אחרי ששחררו אותם לבתיהם תפסו הז'נדרמים הגרמנים 200 צעירים ולקחו אותם למקום בלתי ידוע ממנו לא חזרו.
הכיבוש הגרמני של אפטא
בסוף 1939 הצטוו כל היהודים שגרו בבתים גדולים ויפים לפנות אותם ולעבור לרובע היהודי, אחד מן החלקים העניים ביותר של העיר. הבתים הנטושים נלקחו על ידי הקצינים הגרמנים.
בתחילת 1940 פרסמו הגרמנים הוראות מיוחדות ליהודים – דרישה לענוד טלאי צהוב, איסור על קנייה או מכירה ללא יהודים. בנוסף נאלצו לשלם סכומים גדולים. התשלום הראשון בסך 60,000 מרק יחד עם תכשיטים ופריטים אחרים בעלי ערך היה צריך להימסר לידי הגרמנים בתוך 24 שעות. בתחילת 1941 החרימו הגרמנים את כל בתי העסק שהיו בידי יהודים.
היהודים נדרשו להקים יודנראט בתחילת 1940. בראשו עמד מרדכי וייסבלום, יהודי אמיד שהיה מקובל על כל הקהילה. היודנראט נאלץ לציית לכל הצווים של השליטים הגרמנים ולמלא אחר כל דרישותיהם. למרות זאת, הצליחו אנשי היודנראט להגן על חלק מהאינטרסים של היהודים ומדי פעם לשלם כופר כדי לשחרר יהודים שנאסרו על ידי הגרמנים. היודנראט גם השתמש בשוחד כדי להקל על מצוקת היהודים.
גטו אפטא
תושבי הגטו ניסו לשמור על אורח חיים מסודר, כולל בית ספר עבור הילדים, הכשרה מקצועית, עזרה ושירותים סוציאליים. בהתחלה הפעיל היודנראט בעזרת בעלי ידע בתי מלאכה לייצור מברשות. הם קיוו שאנשים רבים ככל האפשר יעבדו וירוויחו משום שרק אלה שהייתה להם עבודה קבועה ורישיון עבודה יכלו לקבל מנות לחם יומיות. היודנראט גם ניסה לשכנע את הגרמנים להרשות להם לפתוח גן עבור הילדים הקטנים בגטו. בסופו של דבר ניתן רישיון ב- 16 ביולי 1941 לבית ספר. הוא היה בן שש כיתות ובו 220 תלמידים. ההוראה בו הייתה בעברית וביידיש. בגטו הייתה גם קבוצה שלמדה תורה בבית המדרש של ה"אוהב ישראל". הייתה חווה להכשרה חקלאית של תנועת דרור והשומר הצעיר ליד אפטא. הם עבדו בהשגחתם של בעלי האדמה ומנהיגם היה קלמן צ'רניאקובסקי.
בהתחלה היו הגרמנים מרוצים שהיודנראט סיפק להם עובדי כפייה ולא חטפו אנשים מן הרחובות, כפי שעשו במקומות אחרים. בכל יום סיפק היודנראט 50 עד 60 איש לעבודות בית בבתי הגרמנים. אבל הקמת גטו אפטא באביב של 1941 ערער את ההסדר שהיה. נציגים של ארגון טוט היו נכנסים לגטו ותופסים מאות אנשים לעבודת כפייה. הקבוצה הראשונה של אנשים צעירים נשלחה למחנות עבודה באזור לובלין. האסירים במחנות אלה סבלו מרעב, מכות והתעללות מהשומרים האוקראינים והגרמנים. רבים מהם מתו מרעב או ממחלות והיו כאלה שהתאבדו. היודנראט ניסה לשלוח להם חבילות מזון. זמן קצר לאחר מכן דרש ארגון טוט שהיודנראט יספק לו עוד 500 צעירים ואיים שיחסל את הגטו אם לא ייענו. העובדים החדשים, גברים ונשים נשלחו למחנה העבודה סקרז'יסקי- קמיינה. זמן קצר לאחר מכן נלקחה קבוצה אחרת שהיו בה 200 איש לעבודה בבית החרושת לתחמושת במחנה העבודה בסטרחוביצה (Starachowitze). אחרי כן הגיע תורם של חברי ההכשרה החקלאית. גם הם נשלחו לסקרז'יסקי-קמיינה. לפני שנשלח הצליח צ'רניאקובסקי ליצור קשר עם החווה החלוצית שהייתה באוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי ליד אפטא. הוא המשיך בעבודתו גם במחנה עבודת הכפייה. ב-1941 ביקר מרדכי אנילביץ' בסקרז'יסקי-קמיינה ופגש בצ'רניאקובסקי וחבריו. גם יצחק צוקרמן (אנטק) ביקר חברים מן המחתרת של אפטא.
בתחילת 1942 הגיעה קבוצה של יהודים שגורשה משלזיה לגטו אפטא. מספר התושבים, שירד בשל החטיפות למחנות עבודת הכפייה, הוכפל. באותה תקופה התחילו צעירים שעוד נשארו בגטו לארגן מחתרת. הם הצליחו להשיג כמה כלי נשק אותם שמרו במקום מחבוא. בינתיים גדל מספר החטיפות לעבודת כפייה והפעם החוטפים היו אנשי האס דה והגסטפו. אלה שנחטפו הועברU, גם הם, למחנה סקרז'יסקי-קמיינה ולסטרחוביצה. באותו זמן גדל מספרם של אלה שברחו ליערות ולאזור הארי של העיר. גם המחתרת של הצעירים באפטא הרחיבה את פעילותה, במיוחד השגת כלי נשק מהפולנים שבאזור. הם שמרו על קשרים הדוקים עם המחתרת הפולנית באוסטרובייץ ודרכה פגשו עוד סוחרים בנשק. מי שטיפל בהסתרת הנשק היו בעיקר נשים. באחד מימי חורף 1942 פשטו אנשי האס דה והגסטפו על מחבואי הנשק. מיד אחרי כן התחילו הגרמנים הזועמים לחפש בכל בתי היהודים. הם חקרו את תושבי הגטו, ירו באקראי בעוברי אורח ואיימו על חיי אנשי היודנראט. כולם ידעו שהגילוי היה כתוצאה מהלשנה של מודיע אבל לא היה ידוע מי זה היה.
חיסול גטו אפטא
בין ה-20 באוקטובר עד ה-22 באוקטובר 1942 חוסל גטו אפטא. יחידת ס"ס הגרמנית, בסיוע כוחות עזר אוקראינים ואנשי המשטרה הפולנית הקיפו את הגטו, אספו את כל התושבים במגרש ספורט גדול וביצעו סלקציה. כ- 500 אנשים שנמצאו מתאימים לעבודה נשלחו למחנה עבודת כפייה בסנדומיירז. קבוצה קטנה יותר בת כמה עשרות יהודים, כולל חברי היודנראט והמשטרה היהודית הוחזרו לגטו תחת משמר חמוש. שאר אוכלוסיית הגטו, כ- 6,000 איש, נלקחה לתחנת הרכבת הסמוכה ליישוב ביאשיצה (Jasice). עשרות רבות של יהודים נורו למוות בזמן חיסול הגטו ובזמן הצעידה לתחנת הרכבת. עם הגיעם למקום נדחסו היהודים המגורשים בצפיפות איומה לתוך 58 קרונות בקר ונשלחו אל מותם במחנה המוות טרבלינקה, שם הם נרצחו עם בואם. ממשלוח זה שרד יהודי אחד, שמואל וילנברג, שהגיע לעיירה כפליט שנתיים קודם לכן מהעיר צ'נסטוחובה שבמערב פולין. שמואל וילנברג התגורר בתל אביב ובעת מותו בשנת 2016 היה ניצול טרבלינקה האחרון שנותר בחיים מבין אותם 70 ניצולי טרבלינקה שזכו לשרוד את השואה.
היהודים שחזרו לגטו נדרשו לאסוף ולרשום את הרכוש שהושאר על ידי אלה שגורשו ונאלצו לנקות את האזור הנטוש. עם השלמת המשימות הם הובלו לבית העלמין ונרצחו.
בקיץ 1942 היו עדיין 1,500 יהודים צעירים מאפטא במחנות כפייה שונים: סקרז'יסקי-קמיינה, סטרחוביצה, ראדום, מחנה המשנה של אושוויץ, אוסטרובייץ ואחרים. רובם עבדו בבתי חרושת לתחמושת וביחידות אחרות שייצרו חומרי גלם עבור הגרמנים.
צאצאי יהודי אפטא
מיהדות אפטא נשארו 300 ניצולים, רובם מקרב עובדי הכפייה. הניצולים מאפטא התיישבו בעיקר בישראל, ניו יורק וטורונטו. במקומות אלה הוקמו קבוצות פעילות של ניצולים ובני משפחתם. י"א בחשוון (22 באוקטובר 1942) הוא יום הזיכרון ליהדות אפטא.
אנדרטת זיכרון
בית הקברות היהודי נהרס בעקבות השואה, ומצבות רבות היו לחומרי גלם לבנייה ולקישוט בעיירה. משנת 2020 במימון מוזיאון פולין בוורשה ועוד גופים, החלו לאסוף שברי מצבות מרחבי העיירה, ונבנתה אנדרטת זיכרון, אותה חנכו ב-23 באוקטובר 2022, באירוע לציון 80 שנה לגירוש וחיסול הגטו של אופטוב
נמל התעופה הבין-לאומי חמד
נמל התעופה הבין־לאומי חמד (בערבית: مطار حمد الدولي) הוא נמל התעופה של העיר דוחה, בירת קטר. הנמל, שנפתח ב־30 באפריל 2014, החליף את נמל התעופה הבינלאומי הישן של דוחה. מפתיחתו ועד 2019, זכה באופן עקבי בתואר "נמל התעופה הטוב ביותר במזרח התיכון" לפי חברת Skytrax. ב־2021 זכה גם במקום הראשון בעולם כולו לפי Skytrax.
הקמת נמל התעופה
תכנון נמל התעופה החדש החל בשנת 2003 ועבודות ההקמה שלו החלו ב-2005. נמל התעופה נבנה על פי רעיון עיצובי של נווה מדבר. ועדת הפיתוח של הנמל החדש מסרה את חוזה פיתוח הנמל לחברת ההנדסה בכטל האמריקאית. תכנון הטרמינל והזרועות ממנו נעשה על ידי פירמת התכנון הבינלאומית HOK. עבודות ההקמה נעשו על ידי חברות קבלניות מטורקיה ומיפן.
נמל התעופה היה מיועד להיפתח כבר בשנת 2009, אך שורה של עיכובים גרמו לדחיית הפעלתו עד ל-1 בדצמבר 2013, המועד בו החלו לפעול טיסות מטען מנמל התעופה. לאחר עיכובים נוספים נחנך הנמל ב-30 באפריל 2014. ב-27 במאי 2014 העתיקו אליו את פעילותן חברת קטר איירווייז ויתר חברות התעופה שפעלו מנמל התעופה הישן.
נמל התעופה
נמל התעופה נבנה חמישה קילומטרים ממזרח לנמל התעופה הישן של דוחה. הוא משתרע על פני שטח של 22 קילומטרים רבועים, שמחציתו היא שטח ים שיובש. נמל התעופה תוכנן להתמודד עם קיבולת של 50 מיליון נוסעים בשנה (על פי הערכה אחרת יוכל לקבל עד 93 מיליון נוסעים בשנה).
בנמל הוקם טרמינל אחד, הממוקם בחלקו הדרומי של שטח הנמל. קיימת בנמל תשתית להקמת טרמינל שני בעתיד.
טרמינל 1 כולל חמש זרועות: זרועות A ו-B (10 שערי עלייה למטוס בכל אחת) מתפצלות מבנין הטרמינל לכיוון מזרח ומערב; זרוע C (13 שערים), הארוכה ביותר, מתפצלת ממנו לכיוון צפון, ואילו זרועות D ו-E, שבנייתן הושלמה רק בחלקה (כרגע עם ארבעה שערים בכל אחת), מתפצלות מן הקצה הצפוני של זרוע C. מקצת השערים אינם כוללים גשרי עלייה למטוס. ארבעה מהשערים מסוגלים לשרת את מטוסי הענק איירבוס A380. ממזרח וממערב לזרוע C ניבנו רחבות חניה נוספות למטוסים.
בנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים (16L/34R ו-16R/34L), במרחק של שני קילומטרים זה מזה, אשר מבנה הטרמינל נתון בתווך ביניהם. אורך המסלול הראשון הוא 4,850 מטרים (מהארוכים בעולם) ואורך השני - 4,250 מטרים.
פולינום ברנשטיין
בתחום האנליזה הנומרית, פולינום ברנשטיין, הקרוי על שם ממציאו, סרגיי נתנוביץ' ברנשטיין, הוא פולינום בתצורת ברנשטיין, כלומר הוא מהווה צירוף ליניארי של פולינומי הבסיס של ברנשטיין.
דרך יציבה מבחינה נומרית להעריך פולינומים בתצורת ברנשטיין היא בעזרת אלגוריתם דה-קסטלז'ו.
פולינומים בתצורת ברנשטיין היו בשימוש לראשונה על ידי ברנשטיין, בהוכחה קונסטרוקטיבית למשפט הקירוב של סטון–ויירשטראס. עם כניסת הגרפיקה הממוחשבת, הפכו פולינומי ברנשטיין (על הקטע החסום [1,0]) לשימושיים וחשובים ביצירת עקומות בזייה.
הגדרה
פולינומי הבסיס של ברנשטיין מדרגה n יוצרים בסיס למרחב הווקטורי \Pi_n של פולינומים בדרגה של לכל היותר n.
צירוף ליניארי של פולינומי הבסיס של ברנשטיין, נקרא פולינום ברנשטיין או פולינום בתצורת ברנשטיין מדרגה n. מקדמי \beta_\nu נקראים מקדמי ברנשטיין או מקדמי בזייר.
תכונות
לפולינומי הבסיס של ברנשטיין התכונות הבאות:
קירוב פונקציות רציפות
נניח ש-ƒ פונקציה רציפה בקטע [0,1]. נבחן את פולינום ברנשטיין להלן: ניתן להראות כי: מתכנס במידה שווה בקטע [0,1]. זו הצהרה חזקה יותר מאשר ההנחה שהגבול קיים בנפרד בכל ערך של x; זו תהיה התכנסות נקודתית במקום התכנסות במידה שווה. באופן ספציפי, המילים "במידה שווה" מציינות: פולינומי ברנשטיין לכן מאפשרים דרך אחת להוכיח את משפט הקירוב של ויירשטראס שכל פונקציה רציפה ממשית על הקטע הממשי [a,b] ניתנת להערכה במידה שווה על ידי פונקציות פולינום מעל R.
טענה כללית יותר על פונקציה שגזירה ברציפות k פעמים היא: כאשר בנוסף הוא ערך עצמי של Bn; והפונקציה העצמית המקבילה היא פולינום מדרגה k.
הוכחה
נניח ש-K משתנה מקרי המפוזר כמספר ההצלחות מתוך n ניסויי ברנולי בלתי תלויים, עם הסתברות x של הצלחה בכל ניסוי; במילים אחרות, k מתפלג בינומית עם פרמטרים n ו-x. מכאן שערך התוחלת .
בעזרת הגרסה החלשה של חוק המספרים הגדולים מתורת ההסתברות, לכל \delta>0. יתרה מכך, הקשר מתקיים במידה שווה ב-x, כפי שניתן להראות מההוכחה בעזרת אי-שוויון צ'בישב, אם לוקחים בחשבון שהשונות של K/n, השווה ל-x(1-x)/n, חסומה מלמעלה על ידי 1/4n ללא תלות ב-x.
מכיוון ש-ƒ, הרציפה על תחום סגור וחסום, חייבת להיות רציפה במידה שווה על התחום, ניתן לנסח את הטענה כי במידה שווה ב-x. אם לוקחים בחשבון ƒ חסום (בקטע נתון), ניתן לצפות ל: במידה שווה ב-x. כאן אפשר לראות כי התוחלת מתחלקת לשני חלקים. בחלק אחד ההפרש אינו עולה על ε; חלק זה יכול לתרום יותר מאשר ε. בעל החלק השני ההפרש עולה על ε, אך אינו עולה על 2M, כאשר M מהווה חסם עליון ל-|(ƒ(x)|; חלק זה אינו יכול לתרום יותר מ-2M פעמים את ההסתברות הקטנה כי ההפרש גדול מ-ε.
לסיכום, ראינו כי הערך המוחלט של ההפרש בין התוחלות לא עולה אף פעם על התוחלת של הערך המוחלט של ההפרש, וכן כי  הוא בדיוק פולינום ברנשטיין B_n(f)(x).
ראו לדוגמה.
קרן טנא
היסטוריה
בשנת 2004 גייסה את הקרן הראשונה שלה, בגובה 70 מיליון דולר, וביצעה 6 השקעות בחברות: אבן קיסר, נטפים, בלו - אי טכנולוגיות מים, EMI Microwave, אמן יציקות בלחץ גבוה, ו- Hanita Coatings.
בשנת 2006 גייסה קרן שנייה בגובה 160 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: קיונרג'י, ח.א.ג. מוצרים רפואיים (1992), אס.סי.אר. (מהנדסים), פישמן טכנולוגיות תרמיות, פלזית תעשיות, אבן קיסר, טלדור כבלים ומערכות, כרומגן, ריקור מערכות ואקום וקריאוגניקה.
בשנת 2013 גייסה קרן שלישית בגובה 310 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: אבן קיסר, טלפייר, מעבדות שרון, סקודיקס, Ortal, תנובות שדה ומטע, TIBA Parking, גדות אגרו, קבוצת גדות.
בשנת 2017 גייסה קרן רביעית בגובה 410 מיליון דולר וביצעה 7 השקעות בחברות: noga, חוליות, habonim, דלתות חמדיה, אופטימקס, טרפילוג, Ahern.
קרי באטלר
ביוגרפיה
באטלר נולדה בברוקלין, ניו יורק ב-18 ביוני 1971, והחלה להשתתף בפרסומות בגיל שלוש. סיימה את לימודיה במכללת איתקה בשנת 1992, עם BFA בתיאטרון מוזיקלי.
תיאטרון
באטלר השתתפה בסיבוב הופעות של המחזמר אוקלהומה! באירופה בתפקיד אדו אנני ובסדנא של המחזמר Bright Lights, Big City בתפקיד ויקי.
בשנת 1993, באטלר הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר אחים בדם בתפקיד גברת ג'ונס, ושימשה גם כמחליפה של הדמות לינדה. בשנת 1994, גילמה את בל במחזמר היפה והחיה, תחילה בטורונטו ואז בברודוויי. לאחר מכן גילמה את אפונין במחזמר עלובי החיים.
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל
עונת 1998 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השביעית של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. ספרטק מוסקבה שמרה על הדומיננטיות שלה וזכתה באליפות עונה שלישית ברציפות באליפות הרוסית הששית שלה במספר.
קרי באטלר
תיאטרון
בשנת 2002, באטלר השתתפה בהפקה המקורית של המחזמר היירספריי המבוסס על סרט בעל אותו שם בתפקיד פני פינגלטון. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרסי דרמה דסק ומעגל המבקרים החיצוני בקטגוריה שחקנית משנה יוצאת מהכלל במחזמר.
בשנת 2003, השתתפה באטלר בהפקת ברודוויי המקורית של המחזמר חנות קטנה ומטריפה בתפקיד אודרי. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס מעגל המבקרים החיצוני בקטגוריה שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר.
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל
מבנה
העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לשתי האליפויות הקודמות.
קרי באטלר
תיאטרון
בשנת 2006, גילמה את דידי טרויט בהפקת פסטיבל התיאטרון של ויליאמסטאון של המחזמר "ההפך מסקס" המבוסס על סרט בעל אותו שם.
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל
מבנה
2 הקבוצות שסיימו אחרונות הודחו לליגת המשנה והוחלפו ב-2 קבוצות מליגת המשנה הרוסית.
זניט סנקט פטרבורג בהדרכת המאמן אנאטולי בישובץ התמקמה בראשות הטבלה במחזורים הראשונים, אך לאחר שהמאמן מונה למאמן הנבחרת איבדה זניט את הפער שהשיגה בהתחלה ולא הצליחה להיצמד לצמרת הטבלה.
קרי באטלר
תיאטרון
החל ממאי 2007 ועד ספטמבר 2008, באטלר גילמה קליאו/ קירה במחזמר זאנאדו המבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1980 בכיכובה של אוליביה ניוטון-ג'ון. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני בקטגוריה הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר ולפרס ליגת הדרמה בקטגוריית הביצוע הנכבד.
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל
מבנה
צסק"א מוסקבה הצליחה לשמור על רצף של 12 ניצחונות רצופים, במה שהיה לשיא בליגה הרוסית. בנוסף, צסק"א הפסידה לראשונה לספרטק מוסקבה.
טיומן סיימה במקום האחרון עם 8 נקודות בלבד כשהיא ספגה 89 שערים והפסידה 26 משחקים מתוך 30.
קרי באטלר
תיאטרון
בקיץ 2009, באטלר גילמה את ברנדה בהופעת הבכורה העולמית של המחזמר תפוס אותי אם תוכל בתיאטרון השדרה החמישית בסיאטל, וושינגטון.
בספטמבר 2009, באטלר הצטרפה להפקת המחזמר רוק לנצח בברודוויי. היא גילמה את דמותה של שרי במשך שישה חודשים. באטלר עזבה את ההפקה ב-13 במרץ 2010.
בשנת 2011 שבה לגלם את דמותה של ברנדה בהפקת המחזמר תפוס אותי אם תוכל בתיאטרון ניל סיימון בברודוויי. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק לשחקנית משנה יוצאת מהכלל במחזמר.
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל
הקבוצות
בעונת 1998 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:
קרי באטלר
תיאטרון
במרץ 2012, באטלר השתתפה בהפקה המחודשת של המחזה השושבין שם גילמה את מייבל קנטוול. היא עזבה את ההפקה ב-8 ביולי 2012.
ב-18 בפברואר 2013, באטלר השתתפה בקונצרט של המחזמר Ragtime בהיכל אייברי פישר.
מפברואר עד מאי 2016, גילמה את דמותה של מריאן במחזמר Disaster! בברודוויי.
מאוקטובר עד דצמבר 2017, באטלר הופיעה בהפקת טרום ברודוויי של המחזמר ילדות רעות. ההפקה התקיימה בתיאטרון נשיונל בוושינגטון די.סי.. באטלר שיחקה את התפקידים של גברת נורברי, גברת הרון וגברת ג'ורג'. במרץ 2018, באטלר שבה לגלם תפקידים אלו כאשר הפקת המחזמר עברה לברודוויי. היא עזבה את ההפקה ב-9 בספטמבר 2018. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקנית משנה יוצאת מהכלל במחזמר.
בשנת 2018, באטלר גילמה את ברברה מייטלנד בהפקת הבכורה העולמית של המחזמר ביטלג'וס בתיאטרון נשיונל בוושינגטון די. סי.. היא שבה לגלם את התפקיד בהפקת המחזמר המקורית בברודוויי ובהפקה המחודשת של המחזמר.
טלוויזיה
בין השנים 2006–2007, באטלר גילמה את דמותה של קלאודיה רסטון באופרת הסבון One Life to Live של רשת ABC.
בשנת 2008 גילמה את ריס בסדרה Lipstick Jungle ברשת NBC.
בשנת 2009, הופיעה בסדרה רוק 30 בתפקיד ליילה. בשנת 2010 גילמה את מרי ג'ו קלארקסון בפרק של הסדרה שוטרים בדם של רשת CBS. בשנת 2011 באטלר הופיעה בסדרה Rescue Me בתפקיד מרשה.
בשנת 2013 גילמה את לזלי בפרק של צווארון לבן. באותה שנה הופיעה בפרק של חוק וסדר: מדור מיוחד, שם גילמה את דמותה של אריאל רנדולף.
בשנת 2014, הופיעה בסדרה The Mysteries of Laura בתפקיד אמא של זואי, ובאותה שנה הופיעה בסדרה אלמנטרי בתפקיד אסטריד.
בשנת 2015, דיבבה את דמותה של ננסי האיטריה בסדרה Wallykazam!. באותה שנה גילמה את אן מרי קימבול-קיני בסדרה מינדי.
בשנת 2023 גילמה באטלר את טופנס בפרק של "גברת מייזל המופלאה".
זמרת סולו
ב-13 במאי 2008, הופץ אלבום הסולו הראשון של באטלר בשם "Faith, Trust & Pixie Dust" על ידי PS Classics, בהפקתו של מייקל קוזרין. שירי האלבום כולל גרסאות כיסוי לשירים מוכרים, בין היתר שירי דיסני.
במאית
באטלר תקיים את הופעת הבכורה שלה כבמאית באוקטובר 2023. היא תביים את ההפקה של Rise Above Performing Arts למחזמר נערי העיתונים בסרסוטה, פלורידה.
חיים אישיים
באטלר צמחונית ופעילה בנושאי איכות הסביבה וזכויות אדם.
באטלר נשואה לכותב ולמפעיל הבובות ג'ואי מזארינו. לזוג יש שתי בנות.
דיסקוגרפיה
=== אלבום סולו ===
כספומט ביטקוין
כספומט ביטקוין (באנגלית: Bitcoin ATM) הוא מסוף ממוחשב לקבלת שירותי קנייה ומכירה של ביטקוין ומטבעות מבוזרים. ההחלפה נעשית תמורת כסף פיאט, על ידי מתן כסף מזומן או העברת כרטיס חיוב. כספומטים אחדים הם חד-כיווניים ומאפשרים קנייה בלבד, אולם עם התפתחות ענף הבלוקצ'יין והנגשת התחום לציבור החלו להופיע ספקי שירות המציעים גם שירותי מכירה, בנוסף לכיבוד נכסים דיגיטליים נוספים מלבד ביטקוין, כגון אתריום או ריפל.
פארק הצפרות אילת
פעילות המרכז מתמקדת במחקר ובתצפיות, וכן, בעקבה קיים מרכז צפרות נוסף שקיים עמו שיתוף פעולה.
כספומט ביטקוין
השימוש בכספומט כרוך בדרך כלל בתשלום עמלות נוספות מעבר לאלו הנגבות ממילא בגין כל תנועה כספית הנעשית בבלוקצ'יין, אשר נעות בין 4 ל-25 אחוזים. חברות מסוימות מחייבות הרשמה מוקדמת בכספומט עצמו או מול נציג שירות, ובהתאם לתחום השיפוט בו הן פועלות, לעיתים דורשות גם ביצוע תהליך זיהוי מסוג "הכר את לקוחך".
פארק הצפרות אילת
החי
בין מיני העופות הנודדים בפארק נמצאים: תמירון, עקב מזרחי, שלדג לבן-חזה, קורמורן גדול, סלעית שחורת בטן, שלדג גמדי, חנקן נובי, שעיר משורטט ועוד.
כספומט ביטקוין
הכספומטים מחוברים לאינטרנט ומקשרים בין הארנק הקריפטוגרפי של הלקוח לבין זה של ספק השירות, או לפלטפורמת מסחר אשר עשויה להנגיש טווח רחב יותר של נכסים דיגיטליים. תנועות הכספים נעשית על ידי סריקת קודי QR, ולעיתים נדרש הלקוח להמתין בין מספר דקות לחצי שעה עד לאישורה הסופי של העסקה על גבי הבלוקצ'יין.
פארק הצפרות אילת
בריכות הפלמינגו
בבריכות המלח שבאזור ליד פארק הצפרות, נוהגת לעצור להקת פלמינגו, שבדרך כלל מונה כ-500 פלמינגואים, בזמן הנדידה מאז 1990.
כספומט ביטקוין
בעשור השני של המאה ה-21 חלה עלייה ניכרת בתפוצתם של הכספומטים, ונכון לדצמבר 2021 ישנם יותר מ-31 אלף מכונות מסוג זה ברחבי העולם, כאשר רובן המוחלט נמצא בארצות הברית.
פארק הצפרות אילת
הצומח
בין מיני הצמחים החיים בפארק נמצאים: רכפתן מדברי, ערף המדבר, סלבדורה פרסית, מורינגה רותמית ועוד.
כספומט ביטקוין
היסטוריה
כספומט הביטקוין הראשון בעולם החל לפעול ב-29 באוקטובר 2013 בבית הקפה "גלים" בוונקובר, קנדה, והיה בבעלות חברה לשירותי בלוקצ'יין בשם רובוקוין המבוססת בנבדה, ארצות הברית, שהתפרקה ב-2015.
פארק הצפרות אילת
היסטוריה
פיתוחה של אילת גרמה לצמצום שטחי המלחה ששימשו לקינון הציפורים בעת נדידתם, ובעקבות כך, הוחלט על הקמת פארק צפרות שישמור על שטחי הטבע האחרונים בעיר ויחדש מקורות המלחה. הפארק הוקם בשנת 1980 על שטח המזבלה העירונית.
כספומט ביטקוין
היסטוריה
כעבור מספר ימים נחנך כספומט חדש בברטיסלאבה, סלובקיה, השייך לאדם פרטי בשם מריאן ז'אנכוסקה, הטוען לתואר בעל כספומט הביטקוין הראשון אשר פעל על אדמת אירופה, על אף מספר טענות נגדיות מצד מתחריו בפינלנד ובשוודיה.
הכספומט הראשון בארצות הברית הושק ב-18 בפברואר 2014 בבר סיגרים באלבקרקי, ניו מקסיקו, אולם הוסר לאחר חודש. במאי 2014 נפתח לשימוש הכספומט המורשה הראשון בבעלות חברת קוינמי בגריל "ספיטפייר" שבסיאטל.
רגולציה
בשל טבעו האנונימי והחשאי של ענף הבלוקצ'יין נדרשים לעיתים מפעילי הכספומטים ליישם הגבלות שונות על הפקדות ומשיכות, בהתאם לחוקים המקומיים העוסקים במאבק בטרור ומניעת הלבנת הון. הגבלות אלו כוללות בדרך כלל חובת הרשמה וזיהוי הלקוח, ובמדינות מסוימות אף מחייבות את ספק השירות באחזקת רישיון כלשהו למתן שירותים פיננסיים.
ישראל
מעמדו של ענף הבלוקצ'יין טרם הוסדר בישראל באופן סופי וברור, אולם נכון לדצמבר 2021 התחילו מספר תהליכי קידום חקיקות, והוטלה חובה על מפעילי כספומטים וחלפני כספים המתעסקים במטבעות מבוזרים להשתמש במספר אמצעי זהירות כגון חובת הכרת הלקוח, ביצוע תהליך זיהוי ואימות, וכיוצא בזאת. ישנן מספר חברות המפעילות כספומטים בערים באר שבע, נתניה, תל אביב וירושלים.
קנדה
קנדה הייתה המדינה הראשונה בעולם אשר אישרה אסדרה בתחום הבלוקצ'יין והמטבעות המבוזרים. בפברואר 2014 הודיע שר האוצר של המדינה על תוכניות עתידיות להכרת רגולציות הנוגעות למניעת הלבנת הון ומאבק בטרור, ויישומן בשירותי בלוקצ'יין עסקיים. ביוני אותה שנה אישר המושל הכללי תיקון להצעת חוק מספר C-31 אשר תגדיר עסקים שעיקר עבודתם הוא במטבעות מבוזרים כעסקים לשירותי כספים. משרד האוצר החל להכין תוכנית ליישום הרגולציות ביוני 2018 והוציא אותה לפועל במהלך השנתיים הבאות.
רשות המיסים הקנדית פתחה בחקירה נגד מפעילי הכספומטים ב-2018 בכדי לבדוק האם לקוחותיהם פועלים בציות לחוקי המס. ביוני 2019 שקלו הרשויות בוונקובר לאסור על הפעלת הכספומטים בגין התעוררות חששות לגבי הלבנת כספים.
לוסיין וולף
לוסיין וולף (באנגלית: Lucien Wolf‏; 1857–1930) היה עיתונאי אנגלי יהודי, מדינאי חוקר היסטוריה, לוחם לזכויות יהודים ומיעוטים אחרים באירופה, מומחה בנושא אנטישמיות וממתנגדי הציונות. עמד בראש ארגון המנהיגות היהודית בבריטניה, ולפי מחקרו של פרופסור מארק לוין, הציע להנהגת משרד החוץ הבריטי את מה שעתיד היה להפוך להצהרת בלפור, אך אחר כך התנגד לה. מכותבי הערכים באנציקלופדיה בריטניקה.
וולף ראה בציונות עילה לאנטישמיות של האומות האירופיות כשיטענו שנאמנות היהודים נתונה לארץ אחרת, ובשנת 1917 לקראת סוף המלחמה הקים את ארגון ליגת היהודים הבריטים האנטי ציונית.
עיתונאות
כבר בהיותו נער בן 17, בשנת 1874, החל במשרת עיתונאי לעיתון ג'ואיש וורלד, ונותר במשרה זו במשך 20 שנה עד 1894, כשבשנים 1905–1908 היה עורך עיתון זה. הוא התמחה בנושאי מדיניות חוץ ודיפלומטיה והפך מומחה מוערך בנושא.
בשנת 1877 הפך לעורך משנה של העיתון פאבליק לידר. משנת 1890–1909 היה עורך החוץ של העיתון דיילי גראפיק, תחת שם העת דפלומטיקוס. בעיתון זה כתב דעות פציפיסטיות, ובעד הימנעות ממלחמה בין גרמניה לארצות הברית. באותו שם עת כתב גם מ-1895 ועד 1905 עבור פורטניילי ריביו, כולם עיתונים ידועים ומקובלים בבריטניה. לפי ארכיב מכון המחקר היהודי - ייווא, הוא הפך בעקבות זאת לבעל דעות מפורסם ומוערך.
גורל היהודים, הצהרת בלפור
התפרצות הפרעות והפוגרומים ברוסיה בשנת תרמ"א (1881) הציתה בו עניין בגורל היהודים ועניינם. הוא הפך למבקר תקיף נגד משטר הצאר הרוסי, וניסה למשוך את תשומת לב הקוראים לגורל יהודי רוסיה. בשנת 1912 וולף כתב מאמר יסודי בשם רוסיה החשוכה ביותר לג'ואיש כרוניקל.
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נודע כתומך בגרמניה ומדיניותה נגד רוסיה, היה בעל קשרים טובים עם דיפלומטים גרמנים באנגליה ועם משרד החוץ הגרמני ברחוב ווילהלם סטראסה בברלין, ובמיוחד עם הרוזן ברנסטורף, שב-1915, אחרי פרוץ המלחמה, היה בארצות הברית ועסק בתעמולה שכוונה אל יהודי ארצות הברית נגד התמיכה בבעלות הברית (האנטנט) הבריטים-והצרפתים, ובמיוחד נגד התמיכה בבעלת בריתם, שנואת היהודים, רוסיה הצארית.
זמן קצר לאחר מכן, הפנה עורף להצעה זו, ופנה באופן נמרץ למדינאים שהיו מוכנים לשמוע אותו למניעת ההצהרה, בטוענו שהיהדות איננה לאום כי אם דת וזהות רוחנית רעיונית בלבד.
חקר יהדות אנגליה
בשנת 1887 ארגן והקים את התערוכה ההיסטורית האנגלו-יהודית, שהציג את הגירתם של יהודים לבריטניה מכל רחבי אירופה לאורך הדורות. בשנת 1893 היה אחד המייסדים ונשיא החברה ההיסטורית היהודית של אנגליה כתיבתו עסקה בעיקר במעמד העליון, כמו מעמדו הוא. כנגד אנטישמיות העמיד את היהדות, וטען בשמה גם טיעונים גזעניים איגניים שלדעתו תמכו בעליונות המוח והאדם מן הגזע היהודי.
ההתנגדות לציונות
לוסיין וולף התנגד לציונות מדינית. כיהודי מתבולל, הוא האמין שהזהות היהודית הייתה זהות דתית ורוחנית, אך לא לאומית. הוא התנגד נמרצות לתנועה הציונית הבריטית אשר הוקמה במנצ'סטר. כעורך נודע, וולף פנה לשרים לאחר שלמעשה היה היוזם להצעה עצמה שהביאה להצהרת בלפור, וניסה למנוע אותה. בהמשך הקים את התנועה האנטי-ציונית ליגת היהודים הבריטים.
לדעתו, דעותיהם של נחום סוקולוב וחיים ויצמן העמידו בסכנה את מעמדם הלאומי של יהודי בריטניה אשר עלולים להיחשב כזרים, וכתב: "על כן אין להתפלא על כך שרוב האנטישמים הם ציונים נלהבים". התקווה לשיבה לציון הייתה אמנם עתיקת יומין, אך לדעתו הייתה בעלת משמעות דתית בלבד.
מזכיר וועדת החוץ המשותפת CFC/JFC
בשנת 1888, לוסיאן וולף היה חבר ב CFC Conjoint Foreign Committee, וועדת החוץ המשותפת, הגוף המתאם של מינהל הסגנים של יהודים בריטים ושל ארגון ההתאחדות האנגלו-יהודית. לפני מלחמת העולם הראשונה מונה מזכיר הוועדה, ובתפקיד זה נפגש עם נציגי משרד החוץ הבריטי.
לאחר שוועדה זו פרסמה מאמר אנטי ציוני במאי 1917, בלי להתייעץ קודם עם שני גופי האם אותם הוועדה ייצגה, פרשו נציגי ארגון מינהל הסגנים שהיה בעד הציונות. הוועדה נוסדה מחדש עד סוף 1917 הפעם בשם JFC Joint Foreign Committee. וולף מונה למזכיר הוועדה ונותר בתפקיד זה עד מותו בשנת 1930.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
וולף הצטרף לנציגות האנגלית-יהודית לוועידת השלום בפריז 1919 וסייע בניסוח הסכמי המיעוטים אשר הבטיחו זכויות לאום דת ולשון לאוכלוסיות מיעוט. הנציגים היהודים נחלקו בין קווים אידאולוגיים. יהודי אירופה המערבית היססו בעניין הציונות וגילויי לאומיות בגולה, וביקשו את התערותם של היהודים באוכלוסייה המקומית.
אחרי שנת 1920 האנטישמיות התארגנה וגברה מאוד, במיוחד בפולין, שם היו ריכוזי מיעוט יהודי הגדולים ביותר באירופה. בשנת 1926 וולף נסע לפורטוגל לסייע לאוכלוסיית המראנוס - היהודים האנוסים. משם המשיך לכתוב בהרחבה נגד תומכי הציונות, אשר לדעתו הובילו למשבר וסכסוך. בשנת 1927 יהודי רומניה הותקפו שוב בפרעות.
מומחיותו הוכרה כאשר מונה כיועץ לוועדת הפליטים של איחוד האומות בז'נבה, וועדה אשר הוא יסד בשנת 1929.
מחוז מית'
מחוז מית׳ (באנגלית: County Meath, באירית: Contae na Mí) הוא מחוז באירלנד. המחוז הוא השני בגודלו בפרובינציית לנסטר, ובירתו היא העיר נאבן. המחוז נקרא על שם הממלכה ההיסטורית מית', שפירוש שמה באירית הוא ״מרכז״. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-194,942 תושבים. המחוז גובל במחוז דבלין מדרום מזרח, במחוז קילדייר מדרום, במחוז וסטמית' ממערב, במחוז קאוואן מצפון מערב, במחוז לאות' מצפון מזרח ובים האירי ממזרח.
לוסיין וולף
ספרים
באנגלית:
מחוז מית'
בתקופת רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, קטנה אוכלוסיית המחוז בחצי כתוצאה ממוות או מהגירה. בשנת 1851 היו במחוז כ-110,373 תושבים, כ-40 שנה לאחר מכן, ב-1901 היו בו כ-67,497 בלבד. אוכלוסיית המחוז הצליחה להגיע למצבה של לפני הרעב רק בתחילת שנות ה-2000. בעקבות צירופן של פולין וליטא לאיחוד האירופי בשנת 2004, הגיעו למחוז עובדים רבים ממדינות אלו והשתקעו בו.
שני אזורי הגיילטאכט (אזורים בהם רוב האוכלוסייה דוברת את השפה האירית) האחרונים בפרובינציית לנסטר נמצאים במחוז מית׳ - ראקארן ובאלי ריב. במחוז כ-2,603 תושבים שמעידים שהם דוברים את השפה האירית מחוץ למערכת החינוך, מתוכם 1,299 דוברים ילידיים המתגוררים בשטחי הגיילטאכט. המחוז נודע באירלנד בכינוי ״המחוז המלכותי״, בעקבות היותו מקום מושבו ההיסטורי של המלך העליון של אירלנד. במחוז גם נמצאת גבעת טארה המפורסמת. בשנת 2003 נמצאה גופה של האיש מקלוניקוון.
קאתי אודונל
קאתי אודונל (באנגלית: Cathy O'Dnell; 6 ביולי 1923 – 11 באפריל 1970) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.