cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תקיפה גלובלית מיידית
באפריל 1999 ציין גנרל ההאחראי ג'יימס קארטרייט כי: "כיום אם אתה מעוניין להימנע מפעולה גרעינית, זמן תגובה קונבנציונלית צבאית הוא ימים, אולי שבועות". מערכת PGS יכולה להיות יעילה בעת עימות גרעיני, ויכולה להחליף את פעולת הנשק הגרעיני עבור כ־30% מהמטרות. PGS מכילה מגוון רב של טכנולוגיות כולל רקטות המשוגרות מהקרקע וטילים שגא-קוליים (Hypersonic - מהירות של מעל 5 מאך) המשוגרים מהאוויר אולם אף אחת מהטכנולוגיות עדיין לא הגיעה לבשלות מבצעית.
מיכאל ברקאי
ילדותו ונעוריו
מיכאל ברקאי (בורסוק) נולד כבן בכור למשה ולרחל בורסוק בעיר פלוישט, ברומניה. שנות ילדותו הראשונות עברו עליו ברומניה הפשיסטית. בחודש דצמבר 1947, כשהיה בן 12, ניסו הוריו לעלות לארץ ישראל באונייה "עצמאות", אך האונייה נתפסה בלב ים על ידי הבריטים ומשפחת בורסוק, ההורים ושני בניהם, מיכאל (יומי) הבכור ואברהם (בומי) הצעיר, נשלחו למחנה מעצר בקפריסין, שם חגג מיכאל בר מצווה. מאוחר יותר עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בבת ים. הוריו התפרנסו בדוחק וברקאי עזר לפרנסת הבית בעבודה כדייג, טיפול בסירות מפרש וכשליח על אופניים.
תקיפה גלובלית מיידית
תגובה רוסית
בדצמבר 2010 מומחים בצבא הרוסי הודיעו כי המערכת המתוכננת להגנה מפני טילים, S-500, תכלול הגנה מפני טילים שגא-קוליים. בדצמבר 2012 אמר סרגיי קראקייב ראש מערך הטילים האסטרטגיים של רוסיה כי המערכת שתחליף את R-36M2 Voevoda ICBM תאפשר לרוסיה "לממש הזדמנויות כמו יצירת נשק אסטרטגי מדויק עם ראש קרב קונבנציונלי וטווח פרקטי חובק עולם. רוסיה תוכל לממש נשק לא אטומי מדויק מבוסס על רקטות בין-יבשתיות במקרה שארצות הברית תשאף לתכנן נשק כזה.
מיכאל ברקאי
ילדותו ונעוריו
בחוף בת ים גילה ברקאי את חיבתו לים ולשיט מפרשיות בימיה של "הפועל" בת ים. רבים מחבריו השייטים מאותה תקופה היו לימים לקצינים בצי הסוחר ולמפעילי ספינות הדיג. בעת ילדותו בבת ים הכיר ברקאי את האמן יגאל תומרקין והחברות ביניהם נמשכה עד יומו האחרון של ברקאי. ברקאי למד שנתיים בבית הספר היסודי תחכמוני, ואת תעודת הבגרות השלים בלימודי ערב. בכוחות עצמו למד מתמטיקה, אנגלית וגם נגינה בגיטרה וברידג'.
שירותו בחיל הים
ברקאי התגייס לחיל הים בשנת 1955, ושנתיים מאוחר יותר סיים את מחזור ה' של קורס חובלים. לאחר הקורס שירת בבסיס חיל הים באילת. בשנת 1958 נישא לרחל ולזוג נולדו שני ילדים, בן רהב ובת נוגה.
שייטת הצוללות
בשנת 1959 התנדב ברקאי לשייטת הצוללות וקיבל את אות הצוללן מס' 60. הוא הוצב לשרת בצוללת אח"י רהב בתפקיד קצין טורפדו, בפיקודו של רס"ן הדר קמחי. בשנת 1963 מונה ברקאי לסגנו של, מפקד הצוללת "רהב" ולימים מפקד אח"י דקר. ברקאי שימש בתפקיד סגן המפקד עד סיום שירותה הפעיל של הצוללת.
בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים הוחזר ברקאי מקורס פיקוד ומטה, והוצב כמפקדה של הצוללת "רהב", אף שלא הייתה כשירה לצלילה. כוונת מפקדת חיל הים הייתה להניע את הצוללת, כדי להציג למודיעין האויב צוללת פעילה לכאורה. ברקאי יזם והפעיל את הצוללת ככלי נגד צוללות ולמטרה זו הופעל סונר הצוללת והותקנה בה מערכת להטלת פצצות עומק.
ברקאי קיבל את ההודעה על אובדן הקשר עם אח"י דקר בעת ש"לויתן" בפיקודו הייתה באימונים בים. הוא הבין את משמעות אובדן הקשר והעריך מיד שקרה אסון וש"דקר" אבדה. הצוללת "לויתן" הייתה מאותה סדרת ייצור של "דקר", והועברה דרישה להפסיק את האימונים ולהחזירה לבדיקות. בצוות הדקר נספה גם אחיו בומי ברקאי ובלא קשר לאבדן האישי, הודיע ברקאי ש"לויתן" צוללת בטוחה ודרש להמשיך בצלילות כדי לא לאבד את ביטחון הצוות בצוללת. דרישתו אושרה על ידי אל"ם אברהם בוצר בגיבוי מפקד חיל הים שלמה אראל.
בסיס אשדוד
בעקבות מלחמת ששת הימים גדלו משימות בסיס אשדוד וכללו את חופי סיני, רצועת עזה ואת גזרת ים המלח. מפקד חיל הים אברהם בוצר העריך שברקאי יהיה האיש הנכון לקבל את המשימות החדשות.
מלחמת יום הכיפורים
בשנת 1971 עבר ברקאי לשייטת ספינות הטילים, ושירת בה כמפקד ספינת טילים אח"י מזנק וכמפקד פלגה. בחודש יולי שנת 1973 קיבל את הפיקוד על השייטת כולה. חודשיים מאוחר יותר פיקד עליה במלחמת יום הכיפורים.
מצבת השייטת כללה תחילה שתי ספינות תותחים מדגם סער 1, ארבע ספינות מדגם סער 2 ושש ספינות סער 3 שאורגנו בשלוש פלגות והוצבו בבסיס חיל הים בחיפה. פלגת הספינות מדגם סער 4, שכללה שתי ספינות והייתה בהתארגנות במספנות ישראל להפלגה לים סוף, הצטרפה בתחילת המלחמה לשייטת ספינות הטילים תחת פיקודו של ברקאי.
ההתמודדות העיקרית שניצבה בפני ברקאי וספינותיו היו ספינות הטילים אוסה וקומאר שבידי הצי המצרי והסורי, שהיו מצוידות בטילי סטיקס שטווח פעולתם עלה בהרבה על טווח טילי גבריאל שבידי ישראל. תורת הלחימה של ספינות הסער, שפותחה על ידי מפקדי השייטת הדר קמחי ושבתאי לוי, כללה הפעלת כוח הספינות בתקיפה מתואמת של כל ספינות השייטת. בתקופה הקצרה שפיקד על השייטת לפני המלחמה, יזם ברקאי חידושים כמו חפ"ק מפקד השייטת ותרגולת הטעיה בשלב ההסתערות.
מפקדי הפלגות והספינות הפנימו את תורת הקרב בתרגולות רבות. ניתן היה להרכיב כוחות משימתיים, כשמפקדי פלגות מפליגים גם בספינות אחרות מאלו שהיו תחת פיקודם דרך קבע. התחקיר החושפני שהונהג בשייטת הגביר את אמונו של מפקד החיל, אלוף בנימין תלם, ביכולת ספינות הטילים בכלל ובתפקודו של ברקאי בפרט.
במלחמה כוללת הועיד המטה הכללי לחיל הים תפקיד של הגנת חופי ישראל וההיערכות המקובלת הייתה בקרבת החוף הישראלי. התוכניות ההתקפיות של ספינות הסער, אף שהיו מתורגלות, לא אושרו לביצוע.
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים במפתיע, וצה"ל היה במגננה בזירות היבשה, שררה במטכ"ל אווירה קשה. תלם החליט לנקוט ביוזמה התקפית שאותה תרגלו ספינות הטילים. על מנת למנוע מחיל הים המצרי ומהצי הסורי את היוזמה לתקיפה בחופי ישראל, שלח תלם את ברקאי עם חמש ספינות טילים לתקוף את הצי הסורי.
בכך העמיד את הרמטכ"ל דוד אלעזר בפני עובדה שההגנה בזירה הימית מתחילה בקרבת נמלי האויב. לאחר הצלחת הקרב הראשון - קרב לטקיה - תמך הרמטכ"ל בגישת היוזמה ההתקפית, ואף דרש לרתק את הסורים להגנת אזור החוף הסורי. מפקדת חיל הים הפעילה את ספינות הטילים כך שבכל הקרבות הימיים עם סוריה ועם מצרים הייתה לישראל עדיפות מקומית, ובכולם הושג ניצחון. כתוצאה מכך, הסתגרו עד סוף המלחמה כלי השיט של מצרים ושל סוריה בנמליהם, והסתפקו בירי מתותחי החוף.
על תפקודו וביצועיו במלחמת יום הכיפורים כמפקד שייטת ספינות הטילים, קיבל ברקאי את עיטור המופת. בעת קבלת האות אמר שהוא והוסיף גם לזכותם של מפקדי השייטת הקודמים הדר קמחי ושבתאי לוי שהביאו את השייטת לרמת הביצוע שהפגינה במלחמה.
סרגיי ארנבורג
סרגיי ארנבורג (נולד בבייסק, ברית המועצות, מחוז אלטאי ב-27 בינואר 1983) הוא שחמטאי בדרגת רב אמן. בשנת 2004 הוא זכה באליפות ישראל.
מיכאל ברקאי
מלחמת יום הכיפורים
לאחר המלחמה המשיך ברקאי לשפר את המקצועיות ואת כושר הלחימה של השייטת. הדרך העיקרית הייתה באמצעות התחקיר שהנהיג, שבו נכחו כל קציני השייטת ובו הוצגו ונדונו האירועים והופקו הלקחים. נכונותו של ברקאי לספוג ביקורת ולהודות בטעויות בעצמו העלתה את איכות התחקיר החושפני.
מטה חיל הים
בקיץ 1974 הוצב ברקאי במטה חיל הים בתפקיד עוזר ראש מספן הים, תפקיד שנוסד באותה עת ונקרא כיום "רמ"ח אמל"ח". בהמשך מונה לראש מספן הים, ובמסגרתו יזם וביצע שינויים ארגוניים ניכרים במבנה מטה חיל הים, עם דגש על נוהלי עבודת המטה למבצעים ועל פיתוח ושילוב של מערכות אמצעי לחימה. בשנים אלו גבר האיום של חדירת חוליות ארגוני הטרור מן הים. בתקופת שירותו של ברקאי במטה חיל הים הוקם מערך ביטחון שוטף, הוגברו סיורי הספינות, והורחבה פריסת מערכות המכ"ם. ברקאי עסק רבות בהקמת גף סיורי ים בחיל האוויר, שכלל מטוסי סיור ימי נושאי מכ"ם לגילוי וזיהוי מחבלים במרחק רב מן החוף, כשהם מופעלים באחריות חיל הים.
סרגיי ארנבורג
ביוגרפיה
סרגיי ארנבורג נולד למשפחת מורים למתמטיקה. במחיצת שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא התחיל להשתתף בתחרויות נוער שנערכו ברוסיה. בשנת 1998 הוא זכה במקום השני בתחרות לנוער בתל אביב ועלה לישראל בשנת 1999.
מיכאל ברקאי
מפקד חיל הים
ברקאי מונה למפקד חיל הים בחודש ספטמבר 1976. כמפקד החיל פעל נמרצות לגיבוש תורת הלחימה החילית ולגיבוש התוכניות המבצעיות של החיל ושל המערך הטכנו-לוגיסטי. כמו כן אופיינה תקופת הפיקוד שלו בלחימה מתמשכת בארגוני הטרור הפלסטיני.
סרגיי ארנבורג
ביוגרפיה
במשך מספר שנים הוא היה נציג ישראל באליפויות עולם לנוער, הישג הטוב ביותר היה מקום שישי בשנת 2001. בשנים 2002–2003 הוא היה אלוף ישראל עד גיל 20. בשנת 2004 הוא זכה באליפות ישראל.
מיכאל ברקאי
מפקד חיל הים
בין אוניות המחבלים שנתפסו וטובעו בתקופת פיקודו הייתה "אגיוס דמטריוס" במפרץ אילת. ב-11 במרץ 1978 הצליחו מחבלים לחדור לחוף מעגן מיכאל, ומשם המשיכו וביצעו את פיגוע כביש החוף. לאחר פיגוע זה יצא צה"ל למבצע ליטני לחיסול קני מחבלים בדרום לבנון. בלחימה זו השתתפו כל ספינות הטילים וספינות הדבור של חיל הים.
בתקופתו של ברקאי כמפקד חיל הים, נקלטו צוללות "גל" בחיל. לצורך הפיקוד על צוללות חדשות אלה החליט ברקאי לערוך קורס פיקודי מיוחד בחיל הים, זאת בניגוד למקובל עד אותה עת, שקצינים נשלחו להכשרה זו בחילות ים זרים. הוא הטיל את הכנת הקורס על אל"ם גדעון רז, ואף התפנה מכל עיסוקיו למשך שבוע כדי להפליג בצוללת ולהתרשם ממבחני ההסמכה.
סרגיי ארנבורג
ביוגרפיה
בגביע העולם בשחמט 2005 הוא דורג במקום ה-87 והודח בסיבוב השני.
בשנת 2009 הוא ניצח בתחרות שנערכה בתל אביב (אנטולי ביחובסקי סיים במקום השני, וקונסטנטין לרנר במקום השלישי).
מיכאל ברקאי
מעורבות אישית
מסוק ללא טייס - כדי להבין טוב יותר את אופי הפעילות של יחידות הלוחמה הזעירה, עבר ברקאי קורס צלילה שבו למד את סוגי הכלים ואמצעי הלחימה שהופעלו בהן. הוא חיפש אישית פתרון לנושא המסל"ט - מסוק ללא טייס - שיוכל לשמש לזיהוי ולהכוונה של ספינות הסער בשעת תקיפה בקרבת חופי האויב באזור מוגן נגד מטוסים.
סרגיי ארנבורג
ביוגרפיה
בשנת 2016 הוא זכה במקום השני בתחרות שנערכה בבולטימור.
מיכאל ברקאי
מעורבות אישית
גלשני רוח - ברקאי עסק בספורט ימי בלא מגבלות גיל. ב-12 בפברואר 1977, זכה במקום שלישי בתחרות גלשני רוח שהתקיימה מול חוף תל אביב.
פרויקט זיוונית
כמפקד חיל הים המשיך ברקאי בבניית הכוח הימי. קודמו בנימין תלם שאף ליישם את לקחי קרבות הטילים בהגדלת מספר יחידות הלחימה והגדלת המהירות כדי שניתן יהיה לשלוט על התנהלות הקרב. כאשר הוצעה ספינת הידרופויל של חברת גרומן ראה בה פתרון. סדר הכוחות המתוכנן כלל את 12 ספינות סער 4 ו-18 ספינות הידרופויל, שיחליפו את 12 הספינות מדגמי סער 2 וסער 3 שיגמרו את שירותן לאחר 20 שנה. בנוסף תכנן לבנות מספר ספינות פיקוד פרויקט אירית בכלי שיט גדול יותר מסער 4 שיוכל לשאת שני מסוקים/מסל"טים.
הבחירה בסנפיריות להחלפת הספינות מדגמי שרבורג נראתה כהמשך ישיר לעקרונות ספינות סער. הרמטכ"ל מרדכי גור אישר בניית שתי ספינות אבטיפוס - פרויקט "זיוונית". נחתם חוזה בחברת גרומן בארצות הברית בארצות הברית בתנאי שהמשך הייצור כבר מהספינה השנייה יעשה במספנות ישראל.
בחירת כלי השיט נעשתה כאשר מידע שהיה בידי הצי ומשמר החופים האמריקאי על תקלות רבות הוסתר. קליטתן של ספינות האבטיפוס התבצעה לאחר שברקאי סיים את כהונתו והן הושבתו לאחר זמן קצר.
משפט והדחה
בשנת 1978 הואשם האלוף ברקאי בניסיון אונס חיילת שהייתה תחת פיקודו. הוא הועמד למשפט צבאי בפני הרכב שכלל את האלוף חיים הרצוג, ואת השופטים שלמה לוין ויעקב קדמי שקבלו דרגות ייצוג של אלוף לצורך המשפט. את התביעה ייצגו התובעים הצבאיים הראשיים, שבתי לוי ואמנון סטרשנוב. בנובמבר 1978, הושעה מתפקידו כמפקד חיל הים עד קיום משפטו. המשפט התנהל בדלתיים סגורות תוך שימוש בסעיף הגנה על ביטחון המדינה, והעיתונות דיווחה מדי יום על העדים שהגיעו להעיד במשפט. בפסק הדין, שניתן בינואר 1979, זוכה ברקאי מכל סעיפי האישום. השופטים קבעו כי אף שהם מאמינים לגרסתה הבסיסית של החיילת שברקאי תקף אותה וניסה לאנוס אותה, הם אינם יכולים להרשיעו, הואיל ובאותה עת נדרשה על פי הפסיקה ראיה מסייעת לכך שברקאי הוא שתקף את החיילת, לצורך הרשעה באונס. השופטים דחו כבלתי מהימנה את גרסתו המכחישה מכל וכל של הנאשם.
לאחר שירותו הצבאי
עם שחרורו התפנה ברקאי לתחביבו הקודם, שיט בספינות מפרש, ויחד עם אשתו רחל נסעו ליוון, שם בנו את היאכטה "לוויתן". בשנת 1981 החל ברקאי לעבוד בצי הסוחר, ועל אף ניסיונו הרב בכלי שיט, החל את שירותו בצי בתפקיד נמוך כקצין משמרת והתקדם בהדרגה עד שהוסמך כרב-חובל. הוא שימש כרב-חובל האונייה "דלית" ואחר כך באונייה "מקלף". בחורף הפליג במסגרת עבודתו בצי הסוחר ובקיץ הפליג עם אשתו על היאכטה שבנה.
בשנת 1990 חצו בני הזוג ברקאי את האוקיינוס האטלנטי עם ה"לוויתן" והגיעו לדרום הים הקריבי ולוונצואלה. בדרכם לארצות הברית עצרו באי סן מרטן שבאנטילים ההולנדים, ונשארו בו 4 שנים, בין היתר עסקו בהפעלת ספינות תיור וארגנו סיורים מודרכים לתיירים.
בשנת 1995 שב ברקאי עם אשתו לישראל. בשנת 1999 הוזמן על ידי מפקד שייטת ספינות הטילים, חזי משיטה, להיות חלק מצוות שהוקם לצורך עדכון תורת הקרב המשולבת של חיל הים.
משפחה ממשיכה
במסגרת חיבתו לשייט מפרשים מונה ברקאי מזבולון בת-ים, לפקד על סירה של הפועל תל אביב שהשתתפה בשיוט הערים העשירי בשנת 1953. בצוות הסירה הכיר את רחל כצמן שבשנת 1958 נישאה לו. לזוג נולדו שני ילדים. הבכור נולד בשנת 1959 ונקרא רהב על שם הצוללת. הבת נגה שנקראה על שם אח"י נגה נולדה בשנת 1960.
רהב ברקאי התגייס לחיל הים ושירת בשייטת 13. נעשה איש תוכנה, ועוסק בתחום מערכות מידע. נישא לאורלי ממשפחת פלד ולהם 3 ילדים. הבן הבכור, גל, שירת בשייטת 13. אחיותיו שחר ושי שירתו בחיל הים במערך השליטה.
נגה ברקאי שירתה בחיל הים כקצינת שליטה. נגה מנהלת חשבונות במקצועה. בשנת 1985 נישאה לרון אליהו ולהם 3 ילדים. יעל ועומר ששירתו בח"י וליאור ששירתה בחיל כללי.
נסיבות מותו
בסוף שנות ה-90 חלה ברקאי בסרטן המעי הגס, וערך בדיקות וטיפולים בבית חולים. הוא הכיר והעריך את מרדכי גור שסבל ממחלה דומה ושם קץ לחייו. בשלב מסוים התבטא ברקאי שאינו מתכוון להמשיך כחולה סופני. בסוף מאי התחוור לו שלמחלתו אין תרופה, והטיפולים בה הם רק כדי לדכא את הסימפטומים ולהאריך את חייו.
ביום שישי 28 במאי 1999, הגיע מפקד חיל הים, האלוף אלכס טל, לביתו של ברקאי ובישר על כך שצוות החיפושים האמריקני גילה את שרידי אח"י דקר - שבה מצא אחיו בומי את מותו 31 שנה קודם לכן - על קרקעית הים בעומק 3 ק"מ, בנתיב שיוטה לישראל. ברקאי מעולם לא שעה לשמועות השונות והיה בטוח שהצוללת שקעה על נתיבה. הוא גם היה מציאותי וידע שסיכויי מציאתה קלושים ואמר שהצוללנים נמצאים במקומם ולא צריך להפריע למנוחתם.
ברקאי שידע כי הוא חולה וצפוי לסבל רב, התאבד מאוחר יותר באותו יום ביריית אקדח. חברו יגאל תומרקין הספיד את ברקאי במילים:
אקסיומות המנייה
אקסיומות המנייה הן הנחות המתייחסות לגודל של קבוצות מיוחדות במרחב טופולוגי, ובפרט להנחה שקבוצות אלו הן בנות מנייה. מרחבים בעלי תכונות מנייה חזקות הם, במובן מסוים, קטנים יותר, ולכן קלים יותר לטיפול.
אקסיומת המנייה הראשונה קובעת שסביב כל נקודה במרחב הטופולוגי יש בסיס מקומי בן מנייה. אקסיומה זו מתקיימת, למשל, בכל מרחב מטרי.
בניגוד לאופי המקומי של האקסיומה הראשונה, אקסיומת המנייה השנייה קובעת שלמרחב עצמו יש בסיס בן מנייה. האקסיומה השנייה גוררת את האקסיומה הראשונה, והיא מתקיימת במרחב מטרי חסום כליל. מצד שני, מרחב טופולוגי המקיים את האקסיומה השנייה וגם את אקסיומת ההפרדה T3 הוא מטריזבילי (כלומר, הטופולוגיה שלו מושרית ממטריקה מתאימה).
מרחב המקיים את אקסיומת המנייה הראשונה מכונה גם מרחב מנייה ראשונה (first-countable space), ובאופן דומה מרחב המקיים את אקסיומת המנייה השנייה מכונה גם מרחב מנייה שנייה (second-countable space).
בסיס ובסיס מקומי של טופולוגיה
'מרחב טופולוגי' כולל שני מרכיבים: מרחב, ואוסף של תת-קבוצות שלו, הנקראות 'קבוצות פתוחות'. כדי לחסוך בתיאור אוסף הקבוצות הפתוחות, אפשר להסתפק בתיאור של בסיס: אוסף של קבוצות פתוחות הוא בסיס לטופולוגיה הנתונה, אם כל קבוצה פתוחה מהווה איחוד של קבוצות מן הבסיס; במילים אחרות, סביב כל נקודה בכל קבוצה פתוחה U, קיימת קבוצה מן הבסיס הכוללת את הנקודה ומוכלת בקבוצה. אוסף של קבוצות פתוחות הוא בסיס מקומי בנקודה p, אם כל קבוצה פתוחה המכילה את p מכילה קבוצה מן האוסף המכיל את p. מכאן יוצא שאוסף קבוצות פתוחות הוא בסיס אם ורק אם הוא בסיס מקומי בכל נקודה.
אקסיומות המנייה
מרחב טופולוגי מקיים את אקסיומת המנייה הראשונה אם לכל נקודה שלו יש בסיס מקומי בן מנייה. תכונה זו, הנקראת גם "תכונת C_{I}", מתקיימת בכל מרחב מטרי (הכדורים ברדיוס 1/n סביב נקודה מהווים בסיס מקומי), ולכן אפשר לראות בה תנאי ל"התנהגות מטרית" באופן מקומי. קיומו של בסיס בן מנייה מאפשר לסדר את אברי הבסיס, ולבנות סדרות בעלות תכונות שונות באינדוקציה.
המרחב מקיים את אקסיומת המנייה השנייה אם יש לו בסיס בן מנייה. תכונה זו מסמנים גם ב-C_{II}.
לאלה אפשר להוסיף תכונה קרובה: כל מרחב C_{II} הוא ספרבילי (כדי לקבל קבוצה צפופה בת מנייה מספיק לבחור נקודה אחת מכל קבוצה בבסיס). במרחב מטרי גם ההפך נכון, דהיינו, כל מרחב ספרבילי הוא C_{II}.
נזכיר שמרחב קומפקטי הוא מרחב שבו לכל כיסוי קיים תת-כיסוי סופי. יש שתי תכונות חלשות יותר: תכונת לינדלף קובעת שלכל כיסוי יש תת-כיסוי בן מנייה, ולעומתה קומפקטיות מנייתית היא הדרישה שלכל כיסוי בן מנייה יש תת-כיסוי סופי (ביחד הן כמובן שקולות לקומפקטיות). בנוסף לזה, מרחב קומפקטי בו לכל סדרה יש תת-סדרה מתכנסת נקרא לפעמים קומפקטי סדרתית. במרחב מטרי קומפקטיות סדרתית שקולה לקומפקטיות.
מרחב C_{I} הוא קומפקטי מנייתית אם ורק אם הוא קומפקטי סדרתית (ועל כן זה נכון בפרט במרחב מטרי).
כל מרחב C_{II} מקיים את תכונת לינדלף (זוהי הלמה של לינדלף). במרחב מטרי גם הכיוון ההפוך נכון: תכונת לינדלוף גוררת C_{II}.
רצח יעקב ברסימן טוב
יעקב ברסימן טוב, ששימש כמזכיר השני של שגרירות ישראל בפריז, נורה למוות בפריז על ידי מחבלת ב-3 באפריל 1982.
יעקב ברסימן טוב
יעקב ברסימן טוב נולד באיזמיר שבטורקיה ב-23 ביוני 1939, בן לפרלה-שרה וגבריאל. בשנת 1948 עלה לישראל עם משפחתו, והתגורר ביהוד. בגיל 18 התגייס לצה"ל, שירת בצנחנים ובחיל המודיעין.
ב-1968 הצטרף ל"מוסד", ועסק בעיקר בתחום התקשורת והסיוע המבצעי בישראל ובחו"ל.
ברסימן טוב היה אחראי על הקשר עם האספה הלאומית והסנאט הצרפתי וארגונים פוליטיים אחרים.
הרצח
יעקב ברסימן טוב חזר, יחד עם אשתו ובתו בת ה-8, לביתו שבבניין דירות בשדרת פרדיננד בויסון 17 ברובע ה-16, ליד יער בולון. האישה והבת עלו לדירתם במעלית, ויעקב נשאר בלובי. בשעה 12:50 ז'קלין אסבר, צעירה חובשת כומתה לבנה, ניגשה אליו, ירתה בו פעמיים באקדח חצי אוטומטי בקוטר 7.65 מילימטר והחטיאה, ואז ירתה שלושה כדורים שפגעו בראשו. בנו בן ה-17, ששמע את היריות אך לא היה עד לרצח, רדף אחרי האישה, שהצליחה להימלט לרכבת התחתית של פריז. מותו של יעקב נקבע כשעתיים לאחר הירי. שגרירות ישראל הצהירה כי לא היו בתוקף סידורי אבטחה מיוחדים עבור הדיפלומט, ששהה בפריז קצת יותר משנתיים בשליחות החוץ הראשונה שלו. הירי אירע שלושה ימים לאחר שמשרדו רוסס באש מקלע.
קבוצה בשם "הפלגים המהפכניים החמושים הלבנוניים" לקחה אחריות לרצח. ישראל האשימה את אש"ף במעורבות והחשיבה את הרצח כהפרה של תנאי הפסקת האש מיולי 1981 שארגנה ארצות הברית לאחר הלחימה בלבנון. אש"ף התעקש שהפסקת האש מכסה רק פעולות המתרחשות בלבנון.
רג'י לואיס
רג'י לואיס (באנגלית: Reggie Lewis; 21 בנובמבר 1965 - 27 ביולי 1993) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA עבור בוסטון סלטיקס בשנים 1987 עד 1993.
רצח יעקב ברסימן טוב
הרצח
ברסימן טוב הובא לקבורה בבית העלמין הדרום. הוא הונצח בכמה מקומות בישראל, ובהם רחוב ביהוד שנקרא על שמו.
רג'י לואיס
ביוגרפיה
לואיס נולד בבולטימור שבמדינת מרילנד. בצעירותו שיחק בבית הספר התיכון דנבאר שזכה באליפות בתי הספר התיכוניים של מדינת מרילנד עם 50 ניצחונות ללא הפסד.
רצח יעקב ברסימן טוב
הרצח
ג'ורג' איברהים עבדאללה, אזרח לבנוני שעמד בראש "הפלגים המהפכניים החמושים הלבנוניים" והיה המעורב ברציחתם של ברסימן טוב ושל קצין צבא אמריקאי בשנות ה-80, נדון בצרפת למאסר עולם. ועדת שחרורים הסכימה בשנת 2013 לשחרר את עבדאללה, בן 61, בתנאי שיגורש מצרפת לאלתר. ממשלת צרפת לא התחייבה לגירוש, ומנעה את השחרור על תנאי.
רג'י לואיס
ביוגרפיה
הוא למד ושיחק באוניברסיטת נורת'איסטרן שבבוסטון. מגלי הכישרונות של הסלטיקס איתרו את הכוכב שצמח בעירם ומדי קיץ היה משתתף במחנה האימונים של הקבוצה.
רצח יעקב ברסימן טוב
הרצח
נכון לסוף 2021, עבדאללה עדיין כלוא בכלא לאנמזאן.
רג'י לואיס
מחלתו ומותו
רופא הקבוצה, ד"ר ארנולד שֵלֶר, לא חש בנח מחוות דעת זו, ויזם קשר נוסף עם עוד מספר קרדיולוגים בכירים באזור בוסטון. קרדיולוגים אלה הביעו את החשש שלואיס סובל מהפרעות קצב לב קטלניות ושאסור לו לעסוק יותר בספורט, ובוודאי שלא בספורט תחרותי. ד"ר שלר שלח אותו לבדיקות נוספות אצל קבוצת קרדיולוגים בלוס אנג'לס וגם אלה הגיעו למסקנות דומות. בעקבות ממצאים אלה, ד"ר שלר הודיע בריאיון לטלוויזיה כי על אף הצער שבדבר, נראה שלואיס לא יוכל להמשיך את הקריירה שלו כשחקן כדורסל מקצועי.
שלושה חודשים אחר כך, ב-27 ביולי 1993, לואיס התמוטט שנית בעת אימון. הוא הובהל לבית החולים, שם לא הצליחו להחיות אותו, והוא מת כעבור כשעתיים. נתיחה שלאחר המוות קבעה כי דלקת ויראלית שפגעה בליבו חשפה אותו לפעימות לב לא סדירות.
גופיית השחקן שלו, הנושאת את המספר 35 נתלתה במרומי הבוסטון גארדן. אחרי מותו נפתח מרכז אתלטיקה על שמו ברוקסבורי, מסצ'וסטס.
פאלאצי בארבארו
פאלאצי בארבארו (באיטלקית: Palazzi Barbaro) המכונה גם פאלאצו בארבארו (Palazzo Barbaro) או קא' בארבארו (Ca' Barbaro) הוא ארמון הניצב על גדת התעלה הגדולה ברובע סן מרקו, בוונציה שבאיטליה.
הארמון נבנה על ידי משפחת בארבארו - ממשפחות האצולה של ונציה.
היסטוריה
פאלאצי בארבארו מורכב משני ארמונות סמוכים. הראשון, נבנה בסגנון גותי-ונטי בשנת 1425 בתכנונו של האדריכל ג'ובאני בון. השני, הוקם בסגנון הבארוק בשנת 1694 בתכנונו של אנטוניו גאספארי.
האקדמיה הצבאית הפרוסית
האקדמיה הצבאית הפרוסית (בגרמנית: Preußische Kriegsakademie) הייתה אקדמיה צבאית להכשרת קצונה (זוטרה, בכירה וקציני מטה, במסלולים נפרדים) בצבא הפרוסי. האקדמיה נוסדה ב-1810 במסגרת הרפורמות שהחיל גרהרד פון שרנהורסט בשם Allgemeine Kriegsschule (בית ספר צבאי ראשי), שאיחד את שלושת בתי הספר הקיימים של ברלין, ברסלאו וקניגסברג. בניין האקדמיה באונטר דן לינדן בברלין נבנה לפי תכנונו של קארל פרידריך שינקל ונחנך ב-1845.
כל חברי המטה הכללי הפרוסי היו בוגרי המסלול הבכיר של האקדמיה. האקדמיה עברה שינויי מבני במלחמת העולם הראשונה והפסיקה להתקיים לפני מלחמת העולם השנייה.
פאלאצי בארבארו
היסטוריה
בשנת 1885 נרכש הארמון הישן על ידי ג'ון סארג'נט קרטיס (קרובו של הצייר ג'ון סינגר סארג'נט), והארמון הפך למרכזם של אנשי האמנות והחברה הגבוהה שהגיעו לוונציה מארצות הברית וביקרו בביתו של קרטיס, ובהם הנרי ג'יימס, ג'יימס מקניל ויסלר, רוברט בראונינג, וכן קלוד מונה הצרפתי.
האקדמיה הצבאית הפרוסית
שרנהורסט הדגיש את הצורך ברמה אקדמית גבוהה הן של הלימודים הצבאיים (טקטיקה, אסטרטגיה צבאית, טיפול בסוסים, היסטוריה צבאית, התבצרות, מיגון והתקפת יעד מבוצר) והן של הלימודים הכלליים (גאוגרפיה, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, גרמנית וצרפתית). אחד ממורי האקדמיה הראשונים היה המדען הבולט של התקופה ומייסד אוניברסיטת ברלין, וילהלם פון הומבולדט, כך נוצר שיתוף פעולה בין האקדמיה לאוניברסיטה שהוגדרה כ"אלמה מאטר" ("האם המזינה") שלה. תוכנית לימודים מיוחדת עוצבה עבור קצינים מקצועיים-טכניים בתחומי ההנדסה הצבאית והארטילריה, שקיבלו הכשרה נוספת. בצד ההוראה הושם באקדמיה דגש על חינוך ו"בניית האופי" של הקצינים באמצעות משמעת נוקשה. להלכה, הלימודים נמשכו שלוש שנים וכללו תרגול מעשי רב בפיקוד, בתכנון ובעבודת מטה, אולם עקב מצב לוחמה הופסקו מדי פעם הלימודים הסדירים של הצוערים, שהיו משובצים גם שיבוץ קרבי מקביל ביחידות לוחמות.
פאלאצי בארבארו
היסטוריה
הנרי ג'יימס סיים את כתבת "מסמכי אספן" בעת ביקורו בארמון, ותיאר את אולם הנשפים של הארמון בספרו "כנפי היונה".
בשנת 1981 צולמה בארמון סדרת הטלוויזיה "Brideshead Revisited" בכיכובו של לורנס אוליבייה, ובשנת 1997 צולם בארמון הסרט "כנפי היונה" המבוסס על ספרו של ג'יימס.
בני פורת
בנימין (בני) פורת (נולד בשנת 1972) הוא פרופסור למשפט עברי, ראש המכון לחקר המשפט העברי באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
ד"ר פורת מונה בשנת 2011 כחבר סגל בכיר באוניברסיטה העברית, ובמקביל החל משמש ראש המכון לחקר המשפט העברי, ומעורכי שנתון המשפט העברי. משנת 2015 משמש מרצה בכיר באוניברסיטה העברית ומשמש חבר הוועד המנהל במכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי של האוניברסיטה העברית. בשנת 2016 הוענק לו "פרס תיגר" מאת אוניברסיטת בר-אילן. בראשית 2019 מונה על ידי האוניברסיטה העברית למופקד הקתדרה למשפט עברי על-שם ג'וזף טננבאום. באפריל 2021 קיבל מהאוניברסיטה תואר פרופסור.
חיבר וערך ספרים ועשרות מאמרים בתחומים "דיני חוזים במשפט העברי" ו"זכויות חברתיות במשפט העברי" שהתפרסמו במגוון במות.
פורת עסק בנושא בהוספת המונח "משפט עברי" לחוק יסודות המשפט, ואף השתתף בדיוני ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת בנושא'
בני פורת מתגורר במעלה אדומים, נשוי ואב לחמישה.
צדק דלים
הספר "צדק דלים" יצא לאור בשנת 2019 מאת בני פורת, בהוצאת נבו.
הספר בוחן לעומק יסודות דיני הרווחה שבחומשי התורה ובדיני הצדקה שהתפתחו מאוחר יותר בספרות חז"ל; חכמי המשנה והתלמוד, ומוכיח כי בצד קווי הדמיון שבין תפיסת הצדק החברתי המצטיירת ממצוות התורה לבין זו שעולה מדיני צדקה שבספרות חז"ל, מצויים גם קווי שוני המבדילים ביניהם. אומנם מבחינות מסוימות דיני צדקה של חז"ל ממשיכים את החזון שהתורה מתווה בחקיקתה החברתית-כלכלית, אך מבחינות אחרות הם מציגים חזון חברתי שונה בתכלית. בהקשרם של דיני הרווחה, המעבר מן המקרא לעולמם של חכמים מבטא רצף ותמורה כאחד.
הספר נועד "לסייע בחידוד ההקשבה לקולות הייחודיים שמקורות התורה וחז"ל משמיעים בתחום זה של דיני רווחה וצדק חברתי ולהזמנה למחשבות חדשות על האפשרויות שהמורשת היהודית מציעה לדמותה של חברת מופת."
מסקנת הספר היא כי התורה וספרות חז"ל מכילות יותר מאשר הצעה אחת לדמותה של החברה הצודקת, ודרושה הבנה מעמיקה של מערכות היחסים בין שני חזונות אלה.
מתן חוזז
מתן חוזז (נולד ב-12 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל ירושלים, בהשאלה ממכבי תל אביב.
קריירה
חוזז החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובעונת 2014/2015 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער. בקיץ הציעה מכבי תל אביב לחוזז לחתום על חוזה ארוך טווח ולצאת להשאלה לבית"ר תל אביב רמלה, אולם הוא סירב כיוון שחשש שלא יצליח לחזור לקבוצה בעתיד. לאחר שהפסיד בבוררות שהגיש נגד הקבוצה חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, וב-26 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 1–2 על הפועל נצרת עילית. ב-8 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–3 על מ.ס. אשדוד, ובסך הכל כבש עשרה שערים בליגה הלאומית בעונת 2015/2016.
את עונת 2016/2017 החל במכבי תל אביב, וב-31 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. עם פתיחת העונה הושאל להפועל אשקלון, וב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–3 לבית"ר ירושלים. ב-5 בינואר 2017 הבקיע צמד בניצחון 2–5 על מכבי יפו במסגרת גביע המדינה, וב-18 במרץ 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–4 על הפועל חיפה.
ב-25 ביוני 2017 הושאל לבני יהודה תל אביב, ובמדיה כבש שישה שערי ליגה בעונת 2017/2018. בסיום העונה שב למכבי תל אביב, אך בתחילת עונת 2018/2019 שותף במשחק ליגה אחד בלבד, ובחלון ההעברות של ינואר הושאל להפועל חיפה. בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש שער בניצחון 4–2 על מכבי פתח תקווה, ושבוע לאחר מכן כבש שלושער בניצחון 0–4 על בני סכנין.
בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שעלה כמחליף במחצית במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 1–2 את הפועל תל אביב לאחר הארכה.
אדוארד-אלפרד מרטל
מרטל חקר אלפי מערות במדינתו צרפת ובארצות רבות אחרות והפך את תחום חקר המערות לפופולרי - הוא הפריד את מושג הספלאולוגיה כתחום לימודי נפרד מגאולוגיה, תחזק ארכיון מקיף והקים בשנת 1895 את האגודה לספלאולוגיה שהייתה לארגון הראשון בעולם לחקר מערות.
כמו כן היה זה שפתח את מערת פיידרק לציבור.
מצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
סינגלים רבים הגיעו למקום הראשון בקאש בוקס (כדוגמת "Cherish" של מדונה), שלא עלו עשות זאת במצעד בילבורד וליהפך.
ג'ון הולט (זמר)
ביוגרפיה
הוא זכה לחשיפה ראשונה כסולן הלהקה The Paragons, הידועה בעיקר בזכות שירה "The Tide Is High", שחובר על ידי הולט, וחודש לאחר מכן על ידי להקת בלונדי ונהיה להיט גלובלי. השיר יצא לאור בשנת 1967. להיט נוסף של הלהקה היה "Wear You To The Ball".
ב-1970 הוא התחיל קריירת סולו. עבודתו הידועה ביותר כאמן יחיד הייתה 1000 Volts of Holt, אלבום משנת 1974 המכיל גרסאות כיסוי לשירים.
סגנון השירה של הולט, האיטי והרומנטי יחסית למוזיקאים בני-דורו, היה חלוצי בזמנו, והולט היה בין מפתחיו של סגנון רגאיי שהתפתח בבריטניה בשנות ה-70 של המאה ה-20, "Lovers Rock" (רוק של אוהבים).
עם שינויי אופנות והתפשטות תורת הראסטפארי, ירדה קרנו של הולט. עם זאת, הוא ניסה לעשות קאמבק ב-1982, כשהוציא את האלבום Police In Helicopter, ועיצב את שיערו בצורת ראסטות. שירו אשר נושא את שם האלבום, היה ללהיט.
דיסקוגרפיה
הולט הקליט עשרות אלבומים במהלך קריירה ארוכת שנים. הרשימה שלהלן אינה מלאה, אך היא מייצגת את מיטב אלבומיו (כפי שנבחרו על ידי Allmusic):
בית אגיון
בֵּית אַגיוֹן, המשמש מאז 1974 כביתו של ראש ממשלת ישראל, הוא מבנה בשכונת טלביה על גבול שכונת רחביה בירושלים, ברחוב סמולנסקין 9, פינת רחוב בלפור. מכונה גם בית ראש הממשלה או הבית בבלפור.
המבנה מחופה באבן ירושלמית, ומורכב ממספר גושים רבוּעים, המחוברים יחדיו. במרכזו חדר מדרגות בעל טור חלונות, אשר פונים לחזית המבנה. לבית אגף בעל צורה מעגלית דמוית ספינה, הבולטת מחזיתו (עיצוב אופייני לסגנון הבינלאומי), וכן חצר פנימית (פטיו; אלמנט שאינו מקובל בסגנון הבינלאומי, אולם מקובל בבנייה המוסלמית). על פי ההערכות, החצר נוספה לבית לבקשת משפחת אגיון.
היסטוריה
המבנה נבנה עבור סוחר יהודי-יווני בשם אדוארד אגיון, מעשירי אלכסנדריה באותם הימים. הוא תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן ונבנה בין השנים 1936–1938. המבנה המקורי היה בית דו קומתי ובו תריסר חדרים. בשנת 1941 התגורר בבית פטר השני מלך יוגוסלביה לכחודשיים. בשנת 1947 נדרשה המשפחה על ידי השלטונות הבריטים לפנות זמנית את ביתה, בשל הקמת אזור ביטחון בסביבה. בזמן מלחמת העצמאות איפשר אגיון להשתמש במקום כבית חולים ללוחמי האצ"ל.
בשנת 1952 רכשה מדינת ישראל את הבית כדי שישמש כמעונו הרשמי של שר החוץ. אדוארד אגיון עבר עם משפחתו להתגורר בחיפה. השר משה שרת היה הבכיר הראשון שהתגורר בו. לאחר המעבר של משה שרת אל הבית, בוצעו בפנים המעון עבודות חידוש ושיפוץ, אותן תכננו האדריכלים דורה גד ויחזקאל גד.
בעקבות עלייה בעומס התנועה באזור, בהוצאות הנסיעה והאבטחה, בכוח האדם שיש לשכן, ובהיעדר אולם כנסים בבית אגיון, אישרה ממשלת ישראל את פרויקט אלמוג להקמת מעון חדש לראש הממשלה בשנת 2009. ההחלטה בוטלה לאחר כחודשיים, בעקבות ביקורת ציבורית על עלות הפרויקט. ב-15 בדצמבר 2013 הוחלט להקים ועדה שתבחן שוב את האפשרות להקמת המבנה. במאי 2014 אישרה הממשלה את הפרויקט מחדש, אך ביצועו מתעכב.
בשנת 2013 סופח למתחם המאובטח של מעון ראש הממשלה בית זלמן שוקן הסמוך. רחוב סמולנסקין נחצה לשניים, כשחציו הקרוב יותר לבית ראש הממשלה סגור לכניסה, מגודר ומאובטח.
ב-2017 נבנתה סככה בין חומת הבית לחומת קולג' טרה סנטה, כאמצעי אבטחה נוסף. הסככה נבנתה בלא היתר, שטחה 312 מ"ר וגובהה כ-6 מטר, ולא ניתן להיכנס לרחוב סמולנסקין מבלי לעבור מתחתיה.
עם סיום כהונתו של בנימין נתניהו כראש הממשלה ביולי 2021, נסגר הבית לדרישת השב"כ לערוך בו שיפוץ נרחב לצורכי אבטחה. בשל כך התגורר ראש הממשלה נפתלי בנט בביתו הפרטי ברעננה. עם כניסתו של לפיד לתפקיד הוחלט להשתמש בבית וילה חנא סלאמה הסמוך, כמעונו של ראש הממשלה כיוון שמרבית הליקויים התשתיתים בבית אגיון שצויינו בדוח מבקר המדינה טרם תוקנו.  עם חזרתו של נתניהו לתפקיד ראש ממשלת ישראל בסוף שנת 2022, הוחלט כי ימשיך להתגורר בביתו הפרטי ברחוב עזה, הסמוך לבית אגיון, כיוון שבית אגיון היה בשיפוצים מקיפים.
מעמדו הרשמי של בית ראש הממשלה
בית ראש הממשלה הוא המעון הרשמי של ראש ממשלת ישראל, המנוהל על ידי משרד ראש הממשלה. מלבד מגורים לראש הממשלה ומשפחתו, משמש המקום כמשרד ונערכים בו אירועים ממשלתיים שונים, כדוגמת פגישות עבודה ואירוח מנהיגים זרים הבאים לביקור בישראל.
על פי החלטת הכנסת, המדינה מממנת את הוצאות בית ראש הממשלה, כמו גם את הוצאות בית המגורים הפרטי של ראש הממשלה (במקרה של ראש הממשלה לשעבר נפתלי בנט, בית פרטי ברעננה), הנדרשות לתפקודו התקין לצורך מילוי תפקידו כראש ממשלה, בתקופת כהונתו. לבית המגורים הפרטי, ניתן מימון להוצאות אבטחה בלבד. מימון ההוצאות נעשה בהתאם להוראות נוהל פנימי של משרד ראש הממשלה, בהתאם למסגרת המוגדרת בתקציב המדינה.
החוק אינו קוצב את משך הזמן הנדרש לפינוי המעון על ידי ראש ממשלה המסיים את תפקידו. בשנת 1999, כאשר אהוד ברק החליף את בנימין נתניהו בתפקיד, נתניהו מסר את המעון למחליפו כשישה שבועות לאחר חילופי התפקידים. בשנת 2009 ראש הממשלה היוצא אהוד אולמרט פינה את הבית כשבוע וחצי לאחר שהוחלף בתפקיד ראש הממשלה. בשנת 2021 מסר בנימין נתניהו את הבית כארבעה שבועות מכינון הממשלה החדשה.
משרד הכוחות המזוינים העממיים (קוריאה הצפונית)
משרד הכוחות המזוינים העממיים (בקוריאנית: 인민무력성/人民武力省) הוא משרד בממשלת קוריאה הצפונית. בראשו עומד שר ההגנה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים העממים של קוריאה הצפונית.
המשרד הוקם בדצמבר 1972 בעקבות שינוי שמו של "משרד ההגנה הלאומית". בתחילת דרכו, המשרד נמצא תחת פיקוחו הישיר של הנשיא הנצחי והמפקד העליון. בעקבות התיקון לחוקת קוריאה הצפונית מ-1992, הועברה השליטה במשרד ההגנה לוועדת ההגנה הלאומית. תיקון נוסף מ-2016 העביר את ניהול המשרד לידי הוועדה לענייני המדינה.
רפאל אולבינסקי
רָפָאל אולבינסקי (בפולנית: Rafał Olbiński; נולד ב-21 בפברואר 1943) הוא צייר, מאייר ומעצב גרפי פולני-אמריקאי.
ביוגרפיה
אולבינסקי זכה ביותר מ-100 פרסים שונים עבור עבודותיו, כולל מדליות זהב וכסף מאגודות המאיירים היוקרתיות של ניו יורק ולוס אנג'לס וממועדון "ארט דיירקטורס".
תמונותיו מוצגות בגלריות ובמוזיאונים בעלי שם, כדוגמת המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, וספריית הקונגרס בוושינגטון.
תפוקתו הרבה של אולבינסקי ואיכות עבודתו הן מרשימות. בין השאר עיצב אולבינסקי מאות כרזות לסרטי קולנוע, הצגות תיאטרון ואופרה, וזכה בפרסים בינלאומיים רבים אף בתחומי עיצוב אלה. בין הסרטים הרבים להם עיצב כרזות: האזרח קיין, קטיפה כחולה, טוטסי, שיער, פלאטון, היו זמנים באמריקה, סיפור הפרברים ומאות אחרים.
ססיל טיילור
ססיל פרסיבל טיילור (באנגלית: Cecil Percival Taylor; 25 במרץ 1929 – 5 באפריל 2018) היה פסנתרן ג'אז אוונגרדי, מלחין ומשורר אמריקאי. טיילור נחשב לאחד מראשוני זרם הג'אז החופשי. סגנון נגינתו חופשי, אנרגטי, הוא מרבה להשתמש בקלאסטרים, שינויי מקצב תכופים ופוליריתמיקה. סגנון נגינתו הא-טונאלי בפסנתר דומה לשימוש בכלי הקשה.
תולדות חייו
טיילור לא שקט על שמריו והמשיך לפתח את המוזיקה שלו במהלך העשורים הבאים, בהם הוציא למעלה מ-70 תקליטים שרובם זכו לביקורות מצוינות. המוזיקה שלו הפכה להיות עם הזמן ליותר ויותר מורכבת ורבת תחכום, מאז שנות השישים הוא מנגן כמעט אך ורק מוזיקה מקורית פרי עטו. בשנת 1973 זכה במלגת גוגנהיים. ב-1981 היה דמות מרכזית בסרט התיעודי הקנדי Imagine the Sound.
טיילור כתב מוזיקה גם למחול ולבלט ומספר ספרי שירה. חלק משיריו משולבים בתקליטיו.
טל (פירושונים)
טל הוא כינוי לתופעה המתרחשת בדרך כלל בלילה, שבה מִתְעַבִּים אדי מים באוויר לטיפות על עלוות צמחים ועל הקרקע.
{{פירושונים
אישים
חוקרים ואנשי ספר:
אישי ציבור:
שחקנים, מנחים, דוגמנים:
ספורטאים:
אנשי צבא:
ראו גם
}}
הנרי החמישי, מלך אנגליה
לאחר התנסות בלחימה כנגד הוולשים במהלך המרד של אווין גלינדור (Owain Glyndŵr) וכנגד בית פרסי בקרב שרוסברי (Shrewsbury), היה הנרי מעורב בעימות על רקע פוליטי עם אביו, הנרי הרביעי, שבריאותו התרופפה החל משנת 1405 ועד למותו. לאחר מותו של אביו ב-1413 הוכתר הנרי כמלך אנגליה ויצא למלחמה נגד צרפת במלחמת מאה השנים (1337-1453). הצלחותיו הצבאיות הגיעו לשיאן בניצחונו המפורסם בקרב אז'נקור בשנת 1415 והוא היה קרוב לכיבוש של כל צרפת. לאחר חודשים של משא ומתן עם שארל השישי, מלך צרפת, הוכר הנרי על פי הסכם טרואה ב-1420 כעוצר וכיורש העצר לכתר הצרפתי, ובסופו של דבר הוא נישא לבתו של שארל, קתרין מוולואה. לאחר מותו הפתאומי של הנרי בצרפת שנתיים לאחר מכן, עלה במקומו על כס המלכות בנו התינוק, הנרי השישי.
ראשית חייו
הנרי נולד בטירת מונמות' שבדרום-מזרח ויילס. מסיבה זו הוא כונה עד עלייתו לכס המלכות הנרי מונמות'. הוא היה בנם של הנרי בולינגברוק, לימים הנרי הרביעי ושל מרי דה בוהאן. הנרי היה נכדו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר ונינו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה. בעת לידתו מלך על אנגליה בן דודו של אביו, ריצ'רד השני. מאחר שהנרי לא היה מיועד למלוך, לא נרשם במדויק תאריך לידתו. תאריך לידתו הוא לפיכך 9 באוגוסט או 16 בספטמבר 1386 או 1387. סבו, ג'ון מגונט, היה האפוטרופוס של המלך באותה עת.
עם הגלייתו של אביו של הנרי ב-1398, לקח המלך ריצ'רד השני את הנער תחת חסותו והתייחס אליו בחביבות. הנרי הצעיר התלווה למלך לאירלנד וביקר בטירת טרים, מקום כינוסו העתיק של הפרלמנט האירי. ב-1399 מת סבו של הנרי ובאותה שנה הודח ריצ'רד השני על ידי אביו של הנרי והנרי נקרא מאירלנד להיות יורש הכתר של אנגליה. הוא הוכתר כנסיך ויילס בעת הכתרתו של אביו וכדוכס לנקסטר ב-10 בנובמבר 1399, האדם השלישי שהחזיק בתואר זה באותה שנה. תאריו הנוספים היו, דוכס קורנוול, רוזן צ'סטר ודוכס אקיטן. במהלך אותה שנה הנרי בילה בקווינס קולג' באוניברסיטת אוקספורד, תחת השגחתו של דודו הנרי ביופורט ששימש כנגיד האוניברסיטה. בין השנים 1400–1404 כיהן הנרי כשריף העליון של קורנוול.
בחלוף פחות משלוש שנים מונה הנרי לפקד על חלק מכוחות הצבא האנגלי. הוא הוביל את הכוח שבפיקודו לתוך ויילס כנגד אווין גלינדור ויחד עם הכוחות שבפיקודו של אביו הוא נלחם בהנרי פרסי בקרב שרוסברי ב-1403. בקרב זה כמעט ואיבד הנסיך בן ה-16 את חייו מחץ שננעץ בפניו. חייל מן השורה היה קרוב לוודאי מת מפציעה שכזו, אך הנרי זכה לטיפול הרפואי הטוב ביותר האפשרי. במשך כמה ימים טופל הנרי על ידי הרופא המלכותי ג'ון ברדמור שחיטא את הפצע בדבש, שלף את החץ מבלי לגרום לנזק נוסף ושטף את הפצע באלכוהול. הניתוח הצליח, אך הנרי נותר עם צלקות. במשך 18 חודשים בשנים 1410–1411 משל הנרי בפועל בממלכה בעת מחלתו של אביו וניצל באופן מלא את ההזדמנות כדי לכפות את מדיניותו, אך כאשר החלים המלך, הוא ביטל את רוב הפעולות של בנו והדיח אותו מהמועצה המלכותית.
תפקיד ממשלתי ועימות עם הנרי הרביעי
המרד הוולשי של גלינדור מיצה את כוחותיו של הנרי עד 1408. לאחר מכן, כתוצאה מהתערערות במצבו הרפואי של המלך, החל הנרי לקחת חלק ניכר יותר בפוליטיקה. החל מינואר 1410, בסיועם של דודיו, הנרי ותומס ביופורט, בניו של ג'ון מגונט, הוא ניהל בפועל את ענייני המדינה.
דעותיו בנוגע הן למדיניות החוץ והן למדינות הפנים היו שונות מאלה של אביו, שבנובמבר 1411 הדיח את הנסיך מהמועצה המלכותית. הריב בן האב לבנו היה רק על רקע פוליטי, אם כי ייתכן שבני ביופורט היו אלה שהעלו את הרעיון של הדחתו של הנרי הרביעי ויריביהם היו אלה שהשמיצו את הנסיך.
ככל הנראה, המסורת על נעוריו הפרועים של הנרי, כפי שהונצחו על ידי ויליאם שייקספיר, מקורה מטינה פוליטית. מעורבותו של הנרי בענייני הצבא והמדינה, אף בנעוריו, סותרת מסורת זו. למקרה המפורסם ביותר המיוחס לו, העימות עם השופט העליון, אין כל אחיזה במציאות.
עלייתו למלוכה
לאחר מותו של הנרי הרביעי ב-20 במרץ 1413, ירש אותו הנרי החמישי והוא הוכתר ב-9 באפריל אותה שנה במנזר וסטמינסטר. טקס ההכתרה התקיים כאשר התחוללה סופת שלגים חזקה, אך המוני העם לא יכלו להחליט אם הסופה היוותה סימן טוב או רע לבאות. הנרי תואר כאדם גבה קומה (1.90 מ'), רזה עם שיער כהה גזור מעל אוזניו ומגולח למשעי. עורו היה אדמדם, פניו כחושות ואפו בולט ומחודד. בתלות במצב רוחו, הברק שבעיניו נע "בין זה של היונה המתונה לבין זה של האריה".
מדיניות פנים
הנרי התמודד עם כל הסוגיות של מדיניות הפנים ובהדרגה מיסד השקפה רחבה לגביהן. מתחילת תקופת שלטונו, הוא הבהיר שהוא ימשול באנגליה כריבון של אומה מאוחדת. מצד אחד הוא נתן לסכסוכים הישנים להישכח: ריצ'רד השני המנוח נקבר מחדש קבורה מכובדת, אדמונד מורטימר הצעיר קיבל יחס מועדף, יורשיהם של אלה שסבלו תחת השליטים הקודמים קיבלו בהדרגה מחדש את תואריהם ואת נחלותיהם. מצד שני, במקומות שבהם ראה הנרי סכנה לשלום הציבור, הוא פעל בתקיפות וללא רחם, כמו במקרה של ההתקוממות של הלוֹרדים בינואר 1414, כולל הוצאתו להורג בשריפה של ידידו משכבר הימים של הנרי, ג'ון אולדקאסל.
תקופת מלכותו הייתה באופן כללי נטולת צרות חמורות מבית. יוצאת מהכלל הייתה מזימת סאות'האמפטון, ביולי 1415 שבמסגרתה זממה קבוצה של אצילים להעלות למלוכה את אדמונד מורטימר.
החל מאוגוסט 1417 קידם הנרי את השימוש בשפה האנגלית בממשלה, ותקופת מלכותו עמדה בסימן תחילת השימוש בשפה האנגלית בכל השימושים הממשלתיים. הוא היה המלך האנגלי הראשון שהשתמש באנגלית כשפת התכתובות שלו מאז הכיבוש הנורמני של אנגליה, 350 שנים לפני כן.
דיפלומטיה
כעת יכול היה הנרי להקדיש את תשומת לבו לענייני חוץ. הועלתה טענה שהנרי זכה לעידוד של אנשי כנסייה להיכנס למלחמה עם צרפת כאמצעי להסחת הדעת הציבורית מהבעיות מבית. ככל הנראה אין בסיס לטענה זו. סכסוכים עתיקי יומין על רקע כלכלי והתמיכה שהושיטה צרפת לאווין גלינדור שמשו כתירוץ לפתיחה במלחמה, בעוד שמצבה המעורער של צרפת לא אפשר קיומו של שלום. שארל השישי, מלך צרפת לקה במחלת נפש ובנו הבכור לא היה דמות מבטיחה. בכל אופן, הייתה זו התביעה ארוכת הימים לכתר צרפת, שהחלה בימיו של אדוארד השלישי, שהצדיקה את הפתיחה במלחמה עם צרפת בעיניהם של האנגלים.
מסעות המלחמה בצרפת
הנרי התייחס לעמידה על זכויותיו כחלק מחובותיו המלכותיות, אך בכל מקרה, הסדר קבע של בעיות הפנים היה חיוני להצלחת מדיניות החוץ.
מסע המלחמה של 1415
ב-11 באוגוסט 1415 הפליג הנרי לצרפת, שם צרו כוחותיו על מבצר בארפלור ולכדו אותו ב-22 בספטמבר. לאחר מכן החליט הנרי לצעוד עם צבאו לרוחבה של צרפת לכוון קאלה, למרות אזהרותיהם של יועציו. ב-25 באוקטובר, על המישורים שליד הכפר אז'נקור נתקל צבאו בכוח של צבא צרפת. למרות שאנשיו סבלו מתשישות, מרעב ומנחיתות מספרית, הוביל אותם הנרי אל הקרב, והביס בהחלטיות את הצרפתים, שסבלו מאבדות כבדות. מקובל לטעון שהצרפתים שקעו באדמה הבוצית, כשהם ספוגים במים מהגשם שירד בלילה הקודם ושבכך עוכבה התקדמותם, מה שגרם להם להיות מטרה נייחת לקשתים האנגלים והוולשים שאיגפו אותם. רובם של הצרפתים נטבחו כאשר הם שקועים לחלוטין בבוץ. אף על פי כן, נראה היה שזהו ניצחונו הגדול ביותר של הנרי, שעמד בשורה אחת עם קרב פואטייה.
במהלך הקרב, פקד הנרי שהשבויים הצרפתים יוצאו להורג, כולל כאלה שהיו יכולים לשמש בני ערובה שישוחררו תמורת כופר נפש. קיימת דעה שלפיה הנרי חשש שהשבויים היו עלולים לתקוף את שוביהם בשעה שאלה האחרונים יהיו עסוקים בהתגוננות מפני גל תקיפה שלישי ובכך יעמוד הניצחון בפני סכנה.
סיומו של הקרב בניצחון אנגלי, היה רק הצעד הראשון במערכה להשבת הנחלות של הכתר האנגלי בצרפת. קרב אז'נקור נתפס גם כהבטחה שכוונתו של הנרי לקבל את הכתר הצרפתי, תקרום עור וגידים.
דיפלומטיה והשליטה בים
השליטה בים הובטחה על ידי מיגורם של הגנואנים ממימי התעלה האנגלית. בשעה שהנרי היה עסוק במשא ומתן על שלום ב-1416, הקיפו הציים של צרפת ושל גנואה את הנמל של ארפלור. כוח יבשתי צרפתי צר גם הוא על העיירה. כדי לשחרר את ארפלור, שלח הנרי את אחיו, ג'ון מלנקסטר, שגייס צי והפליג ב-14 באוגוסט. הצי הצרפתי-גנואני הובס ביום המחרת לאחר קרב מפרך של שבע שעות והמצור על ארפלור הוסר. המאמצים הדיפלומטים ניתקו את הקיסר זיגמונד מצרפת והסכם קנטרברי סלל את הדרך לסיום הקרע המערבי של הכנסייה.
מסע המלחמה של 1417-1420
כעת, כאשר שני היריבים הללו יצאו מהתמונה, ולאחר שנתיים של הכנות סבלניות לאחר קרב אז'נקור, חידש הנרי את המלחמה בקנה מידה גדול יותר ב-1417. נורמנדי תחתית נכבשה במהרה ורואן נותקה מפריז והוטל עליה מצור. המצור הטיל צל כבד אף יותר על שמו הטוב של הנרי בהשוואה להוראה לטבוח בשבויים הצרפתים בקרב אז'נקור. מנהיגי רואן, שהייתה תחת רעב כבד ולא מסוגלת לכלכל את הנשים והילדים, כפתה עליהם לצאת דרך שערי העיר מתוך אמונה שהנרי יאפשר להם לעבור ללא פגע. בכל אופן, הנרי סירב לאפשר זאת והנשים והילדים שהורחקו מהעיר, גוועו ברעב בחפירות שהקיפו את העיר. הצרפתים היו משותקים עקב החיכוכים בין בורגונדיה לבין מפלגת הארמנקים (Armagnac). הנרי הסית את שני הצדדים במיומנות זה כנגד זה מבלי להפעיל כוח מצדו.
בינואר 1419 נפלה רואן. הצרפתים הנורמנים שהפעילו התנגדות נענשו בחומרה. אלן בלנשרד (Alain Blanchard), שתלה שבויים אנגלים על חומות רואן, הוצא להורג. רובר דה ליבה (Robert de Livet), הכומר של רואן, שהטיל חרם על הנרי, הועבר לאנגליה ונכלא לחמש שנים.
באוגוסט עמדו האנגלים על חומות פריז. התככים בקרב הצרפתים, שהגיעו לשיאם ברציחתו של ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, על ידי אנשי הדופן במונטרו (Montereau) ב-10 בספטמבר 1419. פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה החדש, ואנשי חצר המלכות הצרפתית נכנעו לצבאו של הנרי. לאחר שישה חודשי משא ומתן, הוכר הנרי בהסכם טרואה כיורש ועוצר לכתר הצרפתי וב-2 ביוני 1420 הוא נישא לקתרין דה ולואה, בתו של מלך צרפת. בין החודשים יוני ויולי צר צבאו של הנרי על מצודת מונטרו ולאחר מכן כבש אותה. כמו כן הוא כבש לאחר מצור את מלון (Melun) בנובמבר וזמן קצר לאחר מכן שב לאנגליה.
מסע המלחמה של 1421 ומותו של הנרי
ב-10 ביוני 1421 הפליג הנרי בחזרה לצרפת למה שיהיה מסע המלחמה האחרון שלו. בחודשים יולי ואוגוסט צרו כוחותיו של הנרי על דרו (Dreux) וכבשו אותה ובכך הקלו על בעלי בריתם בשארטר. באוקטובר הטילו כוחותיו של הנרי מצור על מו (Meaux) ולכדו אותה ב-2 במאי 1422.
הנרי החמישי מת באופן פתאומי ב-31 באוגוסט 1422 בטירת ונסן שליד פריז, ככל הנראה מדיזנטריה, שבה לקה במהלך המצור על מו. הנרי היה בן פחות מ-36 שנים במותו.
זמן קצר לפני מותו, נקב הנרי בשמו של אחיו, ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, כעוצר של צרפת בשמו של בנו הנרי השישי, אז בן כמה חודשים בלבד. הנרי החמישי לא זכה להיות מוכתר כמלך צרפת בעצמו, כפי שהיה בטוח שיקרה על פי חוזה טרואה, שכן באופן אירוני, שארל השישי החולני, שהנרי היה מוגדר כיורשו, מת חודשיים בלבד לאחר מותו של הנרי. גון סאטון (John Sutton), רעו לנשק של הנרי ומנהל משק הבית שלו, הביא את גופתו של המלך לאנגליה ונשא את הנס המלכותי בטקס ההלוויה. הנרי החמישי נטמן במנזר וסטמינסטר ב-7 בנובמבר 1422.
הנרי החמישי בתרבות ובאמנות
קרב אז'נקור המפורסם הוא נושאו של מחזהו של ויליאם שייקספיר "הנרי החמישי", שנתן השראה ללוחמים האנגלים מאז נכתב. מחזה זה זכה לשלושה עיבודים קולנועיים מרשימים, כאשר בכולם הדמות העיקרית היא דמותו של הנרי החמישי.
חגיגת
חגיגת הוא סם פיצוציות פסיכואקטיבי ממשפחת האמפטמינים (סמי מרץ) המשווק בישראל מאז שנת 2003, ככמוסה צבעונית הממולאת בכ-200 מ"ג אבקה, שנצרכת לרוב באמצעות הסנפה, בליעה או הזרקה. כאשר החומר מוסנף מתחילה השפעתו תוך 20 דקות לערך, ובבליעה או שתייה לאחר כ-45 דקות. לרוב נטען כי החומר הפעיל באבקה הוא סם קאתינון (Cathinone), שהוא גם המרכיב הפעיל העיקרי בצמח הגת אבל ככל הנראה מדובר בדיווחים כוזבים, כיוון שקאתינון הוא חומר בלתי יציב שמתפרק בקלות ברוב התנאים ובנוכחות חמצן, מה שהופך את מיצויו לכמעט בלתי אפשרי ובטח שלא כלכלי ליצרנים.
מסופר כי בתחילת דרכה של החגיגת היא הופקה מעלי גת שבתהליך כימי סונן מהם החומר הפעיל קאתינון ונוצרה האבקה, ושבהמשך פותחה שיטה להפיק את הקאתינון בהרכבה כימית וכך התאפשר ייצורו ושיווקו ההמוני של הסם. מדובר כנראה בטעות מהסיבות האמורות לעיל, ומן הסתם מעולם קאתינון לא היווה רכיב בחגיגת, כי אם אנלוגים דומים.
ככל האמפטמינים, מגביר הסם את קצב דפיקות הלב ומשחרר דופמין במוח; עלייה בריכוז מוליך עצבי זה במוח מעלה את מצב הרוח אך עשויה גם לגרום להזיות. בכמות קטנה (עד 30 מ"ג), יכול סם החגיגת לשמש כמעורר חושים ואפרודיזיאק, אך המינון הוא בעל טווח תרפויטי צר יחסית; כלומר, צריכה של מנה מעל המינון הרצוי יכולה לגרום לפסיכוזה ואף למוות עקב דימום מוחי או שיתוק שריר הלב.
משתמשים בחגיגת מדווחים על תחושת אופוריה, יצר מיני מוגבר, חדות, ערנות ורצון לדבר ולשתף אחרים ברעיונות, מחשבות ומעשים, אך גם על דכדוך, איבוד תיאבון ונדודי שינה ביום שלאחר נטילת הסם. כמו כן דווחו תופעות לוואי כמו: קשיים בהשגת זקפה או אורגזמה, התקפי חרדה, כאב ראש, צביטת לסתות וחריקות שיניים בלתי רצוניות, רעד, כאבי בטן (שמקורן בכבד והכליות), בחילות והקאות, גלי חום וקור, התייבשות ואיבוד הכרה. בשימוש לאורך זמן דווח על פריחות בעור וסממני התמכרות. הסנפת הסם דרך האף גורמת לפיצוצים בנימי הדם הדקים והצפופים שבתעלות האף, ושימוש משותף בקשיות ההרחה יוצר מגע של דם בדם.
השפעות ארוכות טווח
שימוש תכוף וארוך טווח בחגיגת (חצי שנה ומעלה), משפיע על המוח גם בחיי היומיום ועלול לגרום להופעה מוקדמת של מחלת פרקינסון. צרכני חגיגת וחומרים מקבוצת הממריצים מאבדים אט-אט את יכולת השליטה העצמית ומפתחים טיקים, פרנויות, הפרעות שינה קשות, גמגום ומצבי רוח קיצוניים ומשתנים: התרגשות יתר, התקפות זעם, דיכאונות, חרדות, וחוסר איפוק וריסון במצבי בכי או צחוק.
תופעות אלה, המופיעות לאחר שימוש ממושך, נגרמות מכיוון שבעת לקיחת הסם החומר פועל על המערכת הלימבית במוח שהיא "מרכז מצב הרוח" וגורם לשינויים קיצוניים בתהליך הייצור והקליטה של מוליכים עצביים כמו דופמין המשפיעים על מצבי רוח. בעוד שבחיי היום-יום שינויים אלה איטיים ונעשים בצורה טבעית ומבוקרת, שימוש בסם משפיע על המוח באופן דרמטי, ובטווח הארוך גורם לנזקים חמורים.
המעמד החוקי של החגיגת בישראל
בתחילת דרכה היה לחגיגת מעמד חוקי, אך לאחר בדיקות שביצע הורה משרד הבריאות לאסור את מכירתה. לאחר שאירעו מספר מקרים שבהם משתמשים בסם אושפזו בבתי חולים, ומעטים מהם אף סבלו מפגיעה קשה במערכת העצבים המרכזית ובלב, הוחלט בשנת 2004 להכניס את הקאתינון לפקודת הסמים המסוכנים. עם זאת, עלי צמח הגת עצמו בצורתם הטבעית המיועדים ללעיסה, אינם נמצאים ברשימה זו. לפני האיסור על מכירתו, ניתן היה להשיגו בקיוסקים, פיצוציות ובחנויות מקוונות שונות. ברם, גם לאחר האיסור, הוא נמכר על ידי גורמים דומים בטענה שמדובר בתרכובת כימית שונה מעט מהסם המקורי, ועל כן חוקית.
הסם מיוצר במעבדות פיראטיות בצורה לא חוקית ולא מפוקחת (מה שמקשה על האפשרות לדעת אלו מרכיבים קיימים בכל כמוסה). התיקון לפקודת הסמים אוסר באופן גורף על הפצה ושימוש בכל הנגזרות של ארבעה חומרים כימיים המהווים את הבסיס לחגיגת – קאתינון, מתקאתינון, אמפטמין, ומתאמפתמין. בשנים האחרונות משולבות בסם מספר נגזרות דומות כגון אפדרין, אתילאמפתמין, בדָפּרון, ו-MDPV (MethyleneDioxyPyroValerone). סמים אלה מסוכנים בהרבה מהקאתינון והשפעותיהם דומות לאלה של הסם מתאמפטמין והאנלוגים שלו.
עם זאת, בדיון שנערך בבית משפט השלום של תל אביב ב-3 בנובמבר 2009 בעניין הארכת מעצרו של חשוד באחזקת חגיגת, קבעה השופטת רחל גרינברג שהחגיגת אינו מוגדר בפקודת הסמים המסוכנים כ"סם מסוכן". ביולי 2010 הוכנסו המרכיבים המרכזיים בייצור ה"חגיגת" לפקודת הסמים המסוכנים.
חיים גליקסברג
ביוגרפיה
חיים גליקסברג נולד ב-1904 בפינסק שברוסיה הלבנה במשפחת רבנים: אביו היה הרב שמעון יעקב הלוי גליקסברג, ואמו צפורה הייתה בתו של הרב מרדכי דוד אלפרט. בגיל שנתיים עברה המשפחה לאודסה, שם כיהן אביו כרב. קיבל חינוך תורני וב-1918 ואחר כך בין 1920 ו-1924 למד בישיבת שומרי תורה באודסה, שנוסדה על ידי חיים טשרנוביץ. במקביל למד באקדמיה לאמנות בעיר. ביקור במוסקבה ב-1924 השפיע עליו, והוא נחשף לאמנות הציור.
ב-1925 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בראשית דרכו בארץ ישראל עבד כפועל בניין ובסלילת כבישים לצד העיסוק באמנות. תערוכתו הראשונה הייתה בבית הספר למל בעיר, ובה הציג ציורי נוף ודיוקנאות של אנשי היישוב. עבר לתל אביב. בתקופה זו נפגש עם המשורר חיים נחמן ביאליק, שהפך לידידו הטוב. ב-1945 פרסם את הספר "ביאליק יום יום" (הוצאת הקיבוץ המאוחד), פרי עבודה משותפת בת חמש שנים. היה מקורב גם לדמויות תרבותיות אחרות בתקופה זו ובהן המשוררת אסתר ראב.
אמנותו הושפעה מן האימפרסיוניזם הצרפתי, ומלבד ציורי נוף ודיוקנאות צייר גם ציורי טבע דומם, וכן ציורים המבטאים זיקה עמוקה לארץ ישראל ולמורשת ההיסטורית של העם היהודי.
גליקסברג גם מילא תפקידים ציבוריים בזירת האמנות הארצישראלית. הוא היה ממייסדי אגודת הציירים והפסלים וייעץ למאיר דיזנגוף בנושא הקמת מוזיאון תל אביב ב-1931. ב-1939 זכה בפרס דיזנגוף על דיוקן של חיים נחמן ביאליק, וב-תשט"ז-1956 זכה שוב בפרס דיזנגוף לציור, על ציורו "דומם". ב-1958 ייצג את ישראל בביאנלה של ונציה. בשנת 1941 היה חבר בחבר השופטים של פרס דיזנגוף.