cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה
שליחים לקהילות היהודיות בערי השדה
מהיום הראשון של הכיבוש הגרמני, הקהילות היהודיות של ערי השדה היו מנותקות מסביבתן, מהמוסדות היהודיים המרכזיים בבודפשט ומכל העולם. השימוש בתחבורה ציבורית היה אסור ליהודים, הטלפונים נותקו, מכשירי הרדיו חויבו להימסר לשלטונות. מחתרת תנועות הנוער, מיוזמתה, שלחה שליחים לערי השדה בפרובינציה המנותקת, להתריע על הצעדים האנטי-יהודיים הצפויים: על הגטואיזציה, על הגירוש המתקרב ועל השילוח למחנות השמדה. השליחים הביאו תעודות מזויפות, כסף והוראות לנוער היהודי איך לברוח לבודפשט. השליחים היו מצוידים בתעודות מתאימות למילוי תפקידם המסוכן. לא תמיד הצליחו השליחים ליצור קשר עם חברים או עם יהודים מקומיים, כי היו מקרים בהם נתקלו בחוסר אימון מוחלט מצד מנהיגי הקהילה.
הקמת בתי הילדים והניסיון להגן עליהם מפני המשטר הנאצי
ב-15.10.1944, לאחר העלייה לשלטון של מפלגת צלב החץ הפשיסטית הצטוו יהודים גברים ונשים קבוצות גיל שונות, להתייצב לעבודות כפייה. מצב זה גרם לכך שהאוכלוסייה הבוגרת בבודפשט נעלמה וילדים רבים נשארו ללא הורים. בנובמבר של 1944 פעל יושב-ראש הפדרציה הציונית בהונגריה אוטו קומוי, בשיתוף פעולה עם המחתרת החלוצית, להקמת בתי הילדים בחסות הצלב האדום. באופן רשמי הוקמו בתי הילדים עבור ילדי חיילים הונגרים, ובפועל שימשו עבור יתומים יהודים וכן פליטים מבוגרים מחוסרי מחסה, והללו נהנו מהגנה בחסות הצלב האדום. חלק מהילדים נמסרו בידי הוריהם בטרם הללו יצאו לצעדות המוות, וחלקם נאספו לאחר מכן על ידי שכנים או יהודים זרים להם והועברו לבתי הילדים. תוך פרק זמן קצר הקימו חברי תנועות הנוער הציוני חמישים וחמישה בתי ילדים. עם הקמתם קיבלו בתי הילדים חסינות מממשלת הונגריה בשל היותם בניינים השייכים לצלב האדום. בשלב מאוחר יותר עם סגירת הגטו, בוטלה החסינות ובתי הילדים נדרשו להעביר כ-300 ילדים ביום בחזרה אל הגטו. המחתרת בשיתוף עם הצבא האדום פעלו להחזרת הילדים אל הבתים שהקימו, לרוב היה זה בטענה שחלו בגטו ויש להחזירם לבית הילדים על-מנת שיבריאו. בצורה זו הצליחו להבריח מהגטו מספר נכבד של ילדים. מחתרת תנועות הנוער הציוניות דאגה לאספקה רצופה של מזון בסיסי לבתי ילדים ובחודשי החורף הקרים גם לחומרי הסקה. חברי מחתרת תנועות הנוער לוו את עגלות האספקה והגנו על משלוחי המזון מפני התנכלויות של קבוצות חמושות של אנשי צלב החץ ומפני החרמה שרירותית על ידי יחידה צבאית זו או אחרת. כ-6,000 ילדים וכ-1,500–2,000 פעילים מבוגרים ניצלו בזכות בתי הילדים. הטיפול בילדים נמשך גם אחרי המלחמה ורבים מהם עלו לארץ.
בית הזכוכית
ב-24 ביולי נפתח בבודפשט, ברחוב ואדאס 29 (Vadász utca 29) משרד עלייה ב"בית הזכוכית" ביוזמת תת-הקונסול של הצירות השווייצרית, קרל לוץ. זאת לאחר שממשלת הונגריה, בישיבה מיוחדת אישרה הגירה ל-7800 יהודים על פי בקשתו של קרל לוץ בנדון. הרעיון הגיע, כנראה, ממשה קראוס, שהיה המזכיר של המשרד הארץ ישראלי, שטיפל בעלייה לארץ ישראל על בסיס הסרטיפיקטים שהנפיק המנדט הבריטי בארץ ישראל לעליה לגאלית לארץ ישראל.
קרל לוץ ביקש מבנה מיוחד (שנחכר בעצם מסוחר זכוכית יהודי בשם ארתור וייס) לטיפול בהכנת ההגירה והאדמיניסטרציה שנדרשה, כדי להכין את הדרכונים הקולקטיביים שנדרשו כדי שהממשל ההונגרי יאשר את ההגירה לאנשים הרשומים בו. המשרד לרישום בקשות העלייה ולארגון העלייה פעל תחת השלט: מחלקת ההגירה, ייצוג אינטרסים זרים, שגרירות שווייץ. עד לסיום התהליכים האדמיניסטרטיביים של ההגירה, המבקשים קיבלו אישור לפיו הם רשומים בדרכון קולקטיבי ועד ליציאתם מהונגריה הם אזרחים שווייצרים ונמצאים תחת חסות הנציגות השווייצרית. מסמך זה מוכר בשם Schutzpass כתב חסות. הבניין והשוהים בו נהנו ממעמד אקסטריטוריאלי. השגרירות השווייצרית ייצגה בהונגריה גם את בריטניה כולל את ענייני ארץ ישראל, כחלק מהאימפריה הבריטית ואת סידורי העלייה לארץ ישראל. שלושה שבועות לאחר הצלחת הפלישה לנורמנדיה (Normandy) על ידי כוחות בעלות הברית ב-6 ביוני 1944, אישר פורום שרי הממשלה ההונגרית את התזכיר של שגרירות שווייצריה למימוש 7,800 סרטיפיקטים שהיו ברשות המשרד הארץ ישראלי בבודפשט ואשר הונפקו על ידי הרשויות בפלסטינה א"י האדמיניסטרטיביים של ההגירה.
תנועות הנוער הציוניות דרשו את ייצוגן בבית הזכוכית ומחודש אוגוסט החל לפעול בו 'מדור החלוץ' בניהולו של רפי בנשלום. בחדר זה חימשו פעילי המחתרת את חבריהם בתעודות מזויפות. כאן קיבלו את משימותיהם חברי המחתרת, פה תודרכו המועמדים לבריחה מעבר לגבול, לכאן הגיעו המסרים המוצפנים על גניבת גבול שעלתה יפה, ממקום זה כיוונו את השליחים-הקשרים למחנות עבודות הכפייה.
את המימון להדפסת התעודות "בלנקו" בבתי הדפוס קיבל מיהודים אמידים. אנשי המחתרת התגייסו למלא את התעודות, להחתימן ולהפיצן בין כל יהודי בודפשט. הם הדפיסו והפיצו עשרות אלפי תעודות כאלה. כך ניצלו רבבות.
הבונקרים
פעילי המחתרת סייעו בהקמת בונקרים בערים הקטנות בקרפטורוסיה אך את עיקר הכוחות בבניית הבונקרים השקיעו ברחבי בודפשט ובסביבתה עם הפסקת מבצע ה'טיול' באוגוסט-ספטמבר 1944. היו אלה דירות מגורים ומרתפים, שנועדו לשמש מקלט ליהודים ומחסן למזון, ציוד וכלי נשק. אחדים מן הבונקרים התגלו, ביניהם הבונקר בשדרות הונגריה Hungária körút, השומר שעמד בחוץ נהרג ויתר החברים נתפסו.
שחרור אסירים
במקרים רבים הצליחו אנשי המחתרת לשחרר קרובי משפחה או יהודים שנעצרו על ידי השלטונות, הם חילצו יחידים ממרתפי העינויים, הם הצילו את חבריהם שנתפסו על ידי בריונים ברחוב. ב-25 בדצמבר, במבצע נועז שחררה הנהגת המחתרת 120 אנשי מחתרת כלואים. ביניהם את צמרת דרור-הבונים נשקה וצבי גולדפרב, זאב אייזיקוביץ', אלי שלו ועוד פעילים מרכזיים. בין חברי הנהגת המחתרת שניהלו בהצלחה את מבצע השחרור הנועז מבית הסוחר הצבאי נמנו משה אלפן, פרץ רבס, יצחק הרבסט.
בחודש ינואר 1949 התנועה הציונית בהונגריה פורקה על ידי הודעה טלפונית של מזכיר הפדרציה הציונית, לכל המוסדות הציוניים. המועדונים נחתמו, רכוש ההכשרות הוחרם. בעיתון הקהילה היהודית הופיעה ידיעה מרביעי לחודש מארס 1949על "פירוק עצמי" של הפדרציה הציונית. במשפט הציוני הראשון שנערך כבר בקיץ 16.6.1949– 19.6.1949, במקביל למשפט רייק Rajk László נדונו ונשפטו המעורבים שנתפסו באשמת הברחת הנוער הציוני ובהברחת יהודים מהונגריה לצ'כוסלובקיה ולאוסטריה.
שרי (זמרת)
שרלוט אליאס (נולדה ב-27 בנובמבר 1955), הידועה בשם הבמה "שֶׁרִי", היא זמרת ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
שרי נולדה וגדלה בטירת כרמל.
שנות ה-70: להקת פיקוד צפון, Let's Go Wild, זה הרגע, I'm Free
בצבא שירתה תחילה כפקידת מבצעים בחיל התותחנים ולאחר מכן עברה ללהקת פיקוד צפון. צביקה כגן התוודע לשרי כשהפיק את התקליט של חבורת הזמר של פיקוד הצפון "בלילה על הדשא". יחד עם המלחין והמעבד המוזיקלי רוני וייס הקימו את החברה "הפקות 2001 בע"מ" שהפיקה את התקליטים: "Let's Go Wild", "זה הרגע", "I'm Free", "דם חם" ויזמה את הקשר עם CBS (בשנות האלפיים, "NMC") שהפיקה את התקליט "פסיעה אחת קדימה" עם המנהל המוזיקלי ירוסלב יעקובוביץ.
צביקה כגן הפך למפיק, למנהל האישי וליחצ"ן של שרי ורוני וייס למנהל המוזיקלי והמלחין של רוב להיטיה ("Let's Go Wild", "למה לא", "זה הרגע לאהוב", "לעולם בעקבות השמש", "ילדיסקו", "אתה מבטיח"). בתקופת עבודתם המשותפת הוציאו לאור חמישה תקליטים במשך כחמש שנים.
שרי הקליטה שירים באנגלית בהשפעת הדיסקו שפרח בעולם במחצית השנייה של שנות ה-70. הקהל הישראלי התוודע אליה לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון בפברואר 1978, כשביצעה את השיר "למה לא" (מילים: אליעוז רבין, לחן ועיבוד: רוני וייס) שהגיע למקום הרביעי. לאחר מכן הוציאה את השיר "Let's Go Wild" והוציאה אלבום באנגלית שזכה להצלחה בארצות הברית וספרד.
בדצמבר 1978 זכתה במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים התשיעי עם השיר "ילדיסקו" (מילים: אליעוז רבין, לחן ועיבוד: רוני וייס).
בינואר 1979 השתתפה בפעם השנייה ברציפות בפסטיבל הזמר והפזמון עם "לעולם בעקבות השמש" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: רוני וייס) שהגיע למקום החמישי. בהמשך השנה הוציאה בישראל את האלבום "זה הרגע..." בו נכללו שיריה מפסטיבל הזמר והפזמון, וכן "זה הרגע לאהוב", "גלגל הזמן (בשניהם - מילים: אליעוז רבין, לחן ועיבוד: רוני וייס), ו"אתה מבטיח" (מילים: אפרים סידון), שהוקלט לפסקול הסרט "בלפר". בהקלטות האלבום השתתפו רוני וייס בפסנתר, פסנתר חשמלי וקלרינט, ננסי ברנדס בסינטיסייזר, חיים רומנו בגיטרות, אוהד אינגר ועמי פרנקל בבס, מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה, אהרל'ה קמינסקי בכלי הקשה ונגנים נוספים.
ב-1979 יצא אלבומה בשם "I’M FREE" שהושר כולו בשפה האנגלית ויועד לשוק הבינלאומי. ובקיץ באותה השנה השתתפה במופע שירי הילדים פסטיזמר כזמרת אורחת עם השיר "שירו ביחד" (מילים: אליעוז רבין, לחן ועיבוד: רוני וייס).
שנות ה-80: דם חם, פסיעה אחת קדימה, אוסף שירי שבת
בקיץ 1980 לאחר 3 אלבומים בלבד, יצא אלבום אוסף משיריה ובו שיר אחד חדש שהפך ללהיט גדול – "דם חם", למילים של מירית שם אור, לחן, עיבוד, ונגינה של צביקה פיק (ביחד עם להקת "ברוש").
בשנת 1982 הוציאה את האלבום "פסיעה אחת קדימה", שהיה אחד מאלבומי הרוק 'הנשיים' הראשונים. לאלבום גם הופקה גרסה אנגלית (עם טקסטים של מוטי דיכנה). האלבום הופק מוזיקלית על ידי המפיק החם באותה תקופה ברוק הישראלי – ירוסלב יעקובוביץ', שגם עיבד את מרבית השירים, שאר השירים עובדו על ידי חיים רומנו, וצביקה פיק (שיר אחד). בין שירי האלבום בלטו: "אני והוא על ענן" (מילים: דורי בן-זאב, לחן ועיבוד: ירוסלב יעקובוביץ'), "לילות לבד" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: ירוסלב יעקובוביץ') "רוצה לשכוח" (מילים: קובי לוריא, לחן: מוטי דיכנה), ו"אל תגידו לי" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: צביקה פיק). האלבום לא הצליח מסחרית, ושרי החליטה להוריד הילוך בקריירה הבימתית, ולהתרכז במשפחתה ובגידול ילדיה. באותה השנה שרה בתקליט שירי הילדים ביחד עם חיים פנירי, מוטי דיכנה ואסתי כץ.
בדצמבר 1982 השתתפה בפסטיגל מס' 2 עם השיר "כשבא החופש" (מילים: אבנר קנר, לחן: מוטי דיכנה, עיבוד: אבנר קנר).
שנות ה-90: תקליטונים, אוסף אמנים לעולם בעקבות השמש, אוסף דם חם
ב-1990 הוציאה את השיר "אהובי הלא ידוע" (מילים: חנה גולדברג, לחן ועיבוד: עובד אפרת).
בשנת 1996 עם גל הנוסטלגיה לשנות השבעים ובעקבות אלבום האוסף "לעולם בעקבות השמש", הוציאה חברת אן.אם.סי לראשונה על גבי דיסק את האוסף "דם חם - הלהיטים הגדולים של שרי" שכלל גם רמיקס של יועד נבו לשיר הנושא. בעקבות כך חזרה לתודעת הקהל הישראלי. היא חזרה להופיע וב-2002 החלה במופע נוסטלגי לשירי שנות ה-70 יחד עם עוזי פוקס ועם הזמן הצטרף אליהם גם גבי שושן. ובאותה השנה שרי דיבבה את דמותה של בת הפאוורפאף הקשוחה באטרקאפ ב"בנות הפאוור פאף", ומכאן ואילך הופיעה בתפקידי אורח בסדרות שדובבו על ידי אולפני נ.ל.ס, שבבעלותו של פוקס.
שנות ה-2000: מרי לו, פסיפס
בשנת 2003 שיחקה במחזמר המצליח "מרי לו" בתיאטרון הבימה, לסירוגין עם אילנה אביטל.
בשנת 2010, שרה את השיר "אותך לעולם לא אשכח" בגרסה המדובבת לעברית של הסרט ה-12 בסדרת סרטי "פוקימון", "פוקימון: ארקאוס ותכשיט החיים".
בינואר 2018 פרסמה שיר חדש בשם "פסיפס" למילים של דודי בר-דוד, לחן של לירון לב, ועיבוד והפקה מוזיקלית של פטריק סבג. השיר הוא מתוך מופע באותו שם ובו עיבודים חדשים למיטב להיטיה לצד שירים אחרים אהובים עליה, וכן ושירים מהבית העיראקי בו גדלה.
חיים אישיים
נשואה לשלומי גולד, שהיה מתופף להקת פיקוד הצפון, ולהם שלושה ילדים, בהם הזמרת אדר גולד. מתגוררת בחולון.
ניתוח מילולי
במדעי המחשב, ניתוח מילולי (באנגלית: Lexical analysis) הוא השלב הראשון בתהליך ההידור, בו מתורגם הקוד שכתוב בשפה עילית לשפת מכונה. בשלב זה, מתבצע תרגום של רצף התווים לרצף של אסימונים קבועים (כגון: מזהה, מספר, פסיק, סוגריים וכו').
תוכנית או פונקציה אשר מבצעת את הניתוח המילולי נקראת מנתח מילולי (lexer) או סורק (scanner).
תפקידו של המנתח המילולי הוא לבדוק עבור כל משפט האם אבני הבניין שמרכיבות אותו הן חוקיות לפי הגדרות שפת התכנות. לרוב, הגדרת אבני הבניין החוקיות מתבצעת בעזרת ביטויים רגולריים, ובהתאמה הסורק מתבסס על אוטומט סופי. תהליך פירוק המשפט נקרא Tokenize, כלומר, סיווג כל אבני הבניין לקטגוריות שלהם. בתהליך זה כל מילה במשפט (Lexeme) מסווגת ומוחלפת באסימון (Token) אליו היא מתאימה. האסימון הוא למעשה מחרוזת שהוקצתה לה (assigned) משמעות כלשהי, והוא בנוי (structured) כזוג המורכב משם האסימון וערך האסימון (אופציונלי). אסימונים נפוצים הם:
בדרך כלל, המנתח המילולי לא בודק האם רצף האסימונים הוא אכן חוקי לפי חוקי השפה. לדוגמה, מנתח לקסיקלי טיפוסי ינתח ויאבחן תווים מסוג סוגריים לאסימונים המתאימים, אך לא יבדוק האם לכל "(" קיים ")". בדיקת תקינות של משפטים שלמים, מבחינת המבנה שלהם מתבצעת בשלב הבא, שלה הניתוח הסינטקטי (ניתוח תחבירי).
דוגמה
הפקודה:
עשויה להיות מתורגמת לרצף האסימונים הבא:
גינון טיפולי
גינון טיפולי הוא שיטת טיפול העושה שימוש בצמחים ובפעילויות הקשורות לגינון לשם שיפור ברווחתו הפיזית והנפשית של האדם. הגינון הטיפולי מתאים לקשת רחבה של אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים ונותן מענה להיבטים חברתיים, נפשיים, פיזיים, רגשיים והתנהגותיים.
היסטוריה
העדות הראשונה לגינון בהקשר טיפולי היא מימי מצרים העתיקה. בכתבים עתיקים נמצאו המלצות מטעם הרופאים של חצר המלוכה לקיים טיולים בגני הארמון לשיפור המצב הרגשי.
עדויות נוספות לשימוש בעבודה בגינה כחלק מתוכנית הטיפול קיימות החל מסוף המאה ה-18. בבריטניה בנג'מין ראש (Benjamin Rush) שעבד במוסד פסיכיאטרי נתן מקום משמעותי לעבודה בגינה כחלק מחיי היום יום עבור מטופליו. בשנת 1806, החלו גם בספרד צוותים מטפלים בבתי חולים פסיכיאטרים להדגיש את השימוש בחקלאות ובגננות בתוכניות הטיפול שלהם.
בשנת 1817, עם הקמתו של המוסד הפסיכיאטרי הפרטי הראשון בארצות הברית, בפילדלפיה, הייתה התייחסות משמעותית בתכנון ובהקמת בית החולים כך שהקשר בין המטופלים לצומח יהיה משמעות יותר גם בהיבט האסתטי וגם ביצירת מרחבים לעבודה אקטיבית בגינון כחלק משגרת חיים במוסד. בשנת 1899 תוארה גרייה באמצעות עבודה עם צמחים כמקדמת למידה אצל ילדים עם מגבלות מנטליות. במלחמת העולם השנייה פעילויות גינון הפכו מפעילויות פנאי לכלי טיפולי לא רק בהיבט התעסוקתי אלא גם לצורך החלמה רגשית ונפשית.
הכרה מקצועית בגינון טיפולי
בשנת 1917 המחלקה לריפוי בעיסוק בבית החולים "Bloomingdale" בניו יורק הציעה הכשרה בחקלאות המיועדת למטפלים מוסמכים. שנתיים לאחר מכן בשנת 1919, טיפול באמצעות גינון קיבל תוקף נוסף כאשר הוקמה קרן מנינגר (Meninger Foundation) לקידום טיפול ושיקום במדינת קנזס. מיומה הראשון היוו גננות ולימודי טבע חלק בלתי נפרד מפעילותה.
בשנת 1936 נוסד ארגון המרפאים בעיסוק באנגליה. הארגון הכיר רשמית בשימוש בגינון ובחקלאות כטיפול ספציפי לבעלי מוגבלויות מנטליות ופיזיות. צעד חשוב נוסף התרחש בשנת 1942 כאשר נפתח, לראשונה במסגרת אקדמית, קורס בחקלאות במסגרת לימודים לתואר ראשון בריפוי בעיסוק.
בשנת 1973 נוסד הארגון המקצועי האמריקאי אשר נקרא מאז 1988 “AHTA - The American Horticultural Therapy Association". בשנת 1978 הוקם הארגון המקצועי הבריטי אשר נקרא Thrive.
בשנת 1990 הוקם בארצות הברית גוף שתרם לקידום המקצוע בשם “The People-Plant Council". פעילותו התמקדה בהרחבת המחקר בנושא הקשר בין האדם לצומח, השפעת סביבת הטבע על האדם המודרני ועוד. עבודת המחקר שנעשתה במסגרת גוף זה ובתמיכתו יצרה ביסוס מדעי המחזק את התוקף של השימוש בגננות בצמחים לצורכי שיקום ולטיפול.
ב-1993 נפתח לראשונה באנגליה מסלול לימודים אקדמי בגינון טיפולי.
בישראל
בארץ נעשה ניסיון ראשון בשנות השישים לשלב אוכלוסייה של צעירים עם פיגור שכלי בעבודות חקלאיות במושבים. הניסיון לווה ותועד בחוברות של אקי"ם בשנת 1969 על ידי ד"ר ע. חיגר, מרבית הרשמים הם חווייתיים. עבודת המחקר הראשונה בתחום נכתבה על ידי שמואל בן נפתלי בשנת 1974, במסגרת לימודי גאוגרפיה באוניברסיטת חיפה, בהנחית הפסיכולוגית והפרטיזנית ויטקה קובנר מקיבוץ עין החורש.
עם השנים קמו חוות חקלאיות למטרות חינוך והכשרה ובאופן טבעי כמעט מיומן הראשון הן היוו מענה גם לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים. תוכנית הכשרה ראשונה בתחום החלה לפעול ב-1991 על ידי תמר לוסטיג ב-1998 יסדו ד"ר אליעזר שנהב, מיכל לייבוביץ, עופרה אוסטין ואריק מנדלבאום את הארגון הישראלי לגינון טיפולי, הכנס הראשון נערך ב-13 ביולי 1998 בגן הבוטני בירושלים. בשנת 2005 הפך הארגון לעמותה רשומה - "אדם צומח", העמותה הישראלית לקידום מעמד מקצוע הגינון הטיפולי בישראל. עמותה זו היא ארגון הגג של העוסקים בגינון טיפולי בארץ והיא מקיימת כנסים, פעילויות להעשרה מקצועית וחותרת להכרה ציבורית וממשלתית.
כיום קיימים בארץ מספר מסלולי הכשרה מקצועית בגינון טיפולי, בהיקף ודגשים שונים. תוכניות של גינון טיפולי באוריינטציה של חינוך, שיקום וטיפול ניתן למצוא בישראל במגוון רב של מוסדות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, כגון: בתי חולים שיקומיים, גנים ובתי ספר לחינוך מיוחד, לקויות למידה ו- ADHD, ארגונים ומוסדות לאנשים בעלי פיגור שכלי, אוטיזם, פגועי נפש, בתי אבות, מועדונים לקשיש ועוד.
סקודה 1000 MB
סקודה 1000 MB (בצ'כית: Škoda 1000 MB) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית סקודה אשר יוצרה בין השנים 1964–1969.
סך הכול יוצרו 443,141 יחידות.
פינסטרארהורן
פינסטרארהורן (Finsteraarhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ המתנשא לגובה של 4,274 מטר מעל גובה פני הים, ונחשב להר הגבוה ביותר באלפים הברניים ובקנטון ברן כולו.
במשך שנים רבות היה הפינסטרארהורן ההר הגבוה ביותר בשווייץ, אך עם הצטרפותו של קנטון ואלה בשנת 1815 עבר התואר להר מונטה רוזה.
משנת 2001 כל גוש ההרים והקרחונים שסביבו נכלל באתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.
גאוגרפיה
ממערב להר שוכן קרחון פישר (Fiescher Glacier) הנחשב לשלישי בגדלו בהרי האלפים, ממזרח לו שוכנים קרחוני ארה הגדולים (Great Aar Glaciers), ומצפון לו שוכן קרחון גרינדלוולד הנמוך (Lower Grindelwald Glacier). הפינסטרארהורן מוקף בהרים שרקהורן ולאוטרארהורן מצפון, גרוסס פישרהורן, גרינהורן וגרוס ונרהורן ממערב, ואוברארהורן ממזרח.
ההר שוכן בגבול הקנטונים ברן וואלה, ובין השטח המוניציפלי של הערים פישרטל (Fieschertal) בקנטון ואלה, וגוטאנן (Guttannen) שבקנטון ברן. גבול ברן-ואלה מהווה גם את קו פרשת המים שבין עמק הרון ועמק הריין ובעצם בין הים הצפוני והים התיכון. והפינסטרארהורן הוא הנקודה הגבוהה ביותר באגן הניקוז של הריין.
גאולוגיה
הפינסטרארהורן הוא הנקודה הגבוהה ביותר במסיב ארה (מסיב גבישי היוצא במזרח האלפים הברניים ובמערב האלפים האוריים), המשתייך לאזור ההלווטי בהרי האלפים ומורכב ברובו מאבנים אירופיות מצויות כדוגמת הגרניט והגנייס, בעוד פסגת ההר מורכבת מאמפיבוליט.
תיירות
למרות היותו הגבוה ביותר באלפים הברניים, פסגת הפינסטרארהורן הרבה פחות מתויירת מהפסגות הסמוכות כמו יונגפראו ואייגר. הסיבה לכך היא מיקומו של ההר באחד האזורים המרוחקים בהרי האלפים והיותו מוקף בקרחונים לא מיושבים המקשים את הגישה אליו.
אקוניס
אקוניס הוא שם משפחה הקיים ביהדות יוון.
מייקל קודליץ
'''מייקל ר. קודליץ (באנגלית: Michael R. Cudlitz'''; נולד ב-29 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בזכות הופעתו בסדרות "אחים לנשק", "סאות'לנד", "בקו העימות" ו"המתים המהלכים".
ביוגרפיה
קודליץ נולד בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית לאב יהודי. הוא גדל בעיר הנמל לייקווד שבניו ג'רזי. למד משחק ב"מכון לאומניות קליפורניה" שבולנסיה, סנטה קלריטה.
קריירה
קודליץ החל להתפרסם כשחקן לראשונה בתפקיד אורח בדרמת הנעורים הפופולרית "בוורלי הילס 90210" ובסרט "נהר זורם ביניהם". השתתף לקראת סוף שנות ה-90 בסרטים "מפגש בגרוס פוינט" ו"המתווך" בתור השוטר פלארמו. ב-2001 הופיע קודליץ בתפקיד המפורסם ביותר שלו, דנבר "בול" רנדלמן מפלוגת איזי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק".
ב-2006 שיחק קודליץ בדרמת הפשע "כרוניקה של אקדח" בתפקיד המתנקש סאל פרנזון העובד עבור משפחת הפשע פרלו. ב-2007 הופיע בסדרת המשטרה "בקו העימות" בתור סוכן האף.בי. איי פרנק רוג'ס ובשלושה פרקים בסדרה "חף מפשע" בתור הפושע המורשע מארק רולס. בשנת 2008 שיחק בקומדיית הנעורים "סקס דרייב".
ב-2009 התפרסם בסדרת המשטרה "סאות'לנד" בתפקיד שוטר משטרת לוס אנג'לס ג'ון קופר והופיע בתפקיד משני בסרט "המחליפים".
חיים אישיים
לקודליץ שני בנים תאומים מאשתו רייצ'ל קודליץ.
קורין נמק
נמק ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בקומדיית המצבים פרקר לואיס. ידוע גם בשל תפקידו כג'ונס קווין בסדרת המדע הבדיוני סטארגייט SG-1. נמק כתב את הפרק הארבע-עשר בעונה השביעית של הסדרה.
בשנת 1989 היה נמק מועמד לזכייה בפרס אמי כשחקן משנה על תפקידו כסטיבן סטיינר במיני-סדרה "קוראים לי סטיבן" (באנגלית: I Know My First Name Is Steven) שסיפרה את סיפורו האמיתי של ילד שנחטף בארצות הברית והוחזק במשך 7 שנים.
בשנות ה-90 עסק נמק בהיפ הופ והקליט אלבום עם להקת "סטארשיפ אוף פולז" (Starship of Foolz).
פורד מאבריק (מכונית)
פורד מאבריק (אנגלית: Ford Maverick) מכונית קומפקטית בתצורות: 2 דלתות קופה, ו-4 דלתות סדאן שיוצרה על ידי יצרנית הרכב פורד ארצות הברית בין אפריל 1969 ל-1977. בשנה הראשונה לייצורה נמכרו כ- 579,000 יחידות.
בנוסף לייצור בארצות הברית הפורד מאבריק יוצרה והורכבה בקנדה, ברזיל וונצואלה.
מחירה של הפורד מאבריק, בגרסת 2 דלתות סדאן קופה בארצות הברית היה בשנת 1969 1,995 דולר.
הפורד מאבריק, 2 דלתות קופה שווקה במדינת ישראל.
דגמים
בעל תמסורת אוטומטית ומנוע במגוון נפחים 2.3/2.8/3.3/4.1
אוטמר פרייהר פון פרשוהר
אוטמר פרייהר פון פרשוהר (גרמנית: Otmar Freiherr von Verschuer; 16 ביולי 1896, וילדק, הסה־נסאו – 8 באוגוסט 1969, מינסטר, גרמניה המערבית) ביולוג, אנתרופולוג ואאוגניקון גרמני.
ביוגרפיה
ב־1937 קיבל לעבודה כעוזר את יוזף מנגלה (בטרם הוסמך כד"ר). ב־1944 קיבל רשות מהימלר לעבוד באושוויץ, שם פגש את ד״ר מנגלה, שהגיע למחנה שנה קודם.
בשנת 1951 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת מינסטר.
הוא מצא את מותו בתאונת דרכים. מודעות האבל שפורסמו בכתבי העת המדעיים בגרמניה לא הזכירו את תפקידיו בזמן המלחמה או את קשריו עם המשטר הנאצי.
רושטו רצ'בר
רושטו רצ'בר (בטורקית: Rüştü Reçber; נולד ב-10 במאי 1973 באנטליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת השוער. לזכותו 120 הופעות במדי נבחרת טורקיה.
קריירה
רושטו הפך לשוער הראשון של נבחרת טורקיה כבר ב-1994. ביורו 1996 שיחק עם הנבחרת אבל שיא הצלחתו הייתה במונדיאל 2002 שם הגיע עם טורקיה עד למקום השלישי. אחרי המונדיאל עבר לברצלונה. רושטו מיעט לשחק בברצלונה וחזר לשחק בפנרבחצ'ה, קבוצתו הקודמת, אך לאחר כשלוש עונות עבר ב-2007 לבשיקטש הטורקית. ביורו 2008, שיחק רושטו ברבע הגמר נגד נבחרת קרואטיה לאחר הרחקתו של השוער הראשון וולקן דמירל במשחק האחרון בשלב הבתים. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לחצי הגמר, לאחר שעצר את הפנדל האחרון בדו-קרב הפנדלים נגד קרואטיה.
בשנת 2012 פרש רושטו ממשחק פעיל.
נתנאל בירב פיומי
רבי נתנאל בירב פיומי (חי במחצית הראשונה של המאה ה-12, נפטר בשנת ד'תתקכ"ה, 1165, לערך) נגיד וראש רבני תימן בראשית המאה ה-12, פילוסוף, מחבר הספר "גן השכלים".
גן השכלים
חיבורו העיקרי של ר' נתנאל הוא הספר "גן השכלים". שמו המקורי של הספר הוא "בֻּסְתַּאן אַלעִקוּל" - חיבור מוסרי פילוסופי שנכתב סביב שנת ד'תתק"ז (1147). שבעת פרקי הספר עוסקים באחדות האל, האדם כעולם קטן, קיום המצוות, תשובה, ביטחון בה', ימות המשיח והעולם הבא. בספר ניכרת בקיאותו של ר' נתנאל בכל מכמני ספרות ההלכה והמחשבה, לא רק בספרות המחשבה היהודית, אלא גם במכמני ספרות הפילוסופיה והמידות הערביים. על פי עדותו, כתב רבי נתנאל את ספרו בעקבות ספרו של רבנו בחיי אבן פקודה, "חובות הלבבות" (התפרסם סביב שנת 1080) עליו הוא חולק בעניינים יסודיים ועקרוניים.
הוא מתפלמס עם המוסלמים שטענו שכביכול התורה שונתה במהלך הדורות. על כך השיבם מתוך הקוראן, כי התורה לעולם לא תשונה כיוון שדברי ה' הם נצחיים. הוא מצטט את דברי הקוראן בסורת אל-מאאידה פסוק 42 המדבר על בני ישראל "איך ישפטוך ובידיהם התורה שבה משפטי אלוה, ומשפטי אלוה לא ישכחו לעולם". בפולמוסו הוא מוכיח שהקוראן לא בא להחליף את תורת משה גם לשיטתם שהקוראן הוא התגלות אלוהית אל מוחמד: "לכן על כל אומה להתנהג במה שהגיע לה ובא לידה ותלך אחרי נביאיה וכהניה וראשיה, ולא נשאר אף אחד בלי תורה, שהכל מאל אחד ואליו וחוזרים, והכל מתפללים אליו ופנים אליו".
רבי נתנאל והרמב"ם
ר' נתנאל מוכר גם מאיגרת תימן ששלח הרמב"ם אל בנו ויורשו של ר' נתנאל - ר' יעקב. בפתיחת האיגרת מהלל הרמב"ם את האב ובנו בשבחים רבים, וכך הוא כותב: "לכבוד גדולת קדושת מרנא ורבנא יעקב החכם והנבון הנחמד היקר הנכבד, בן כבוד גדולת קדושת מרנא ורבנא נתנאל בירב פיומי הנגיד המיומן, נגיד ארץ תימן, ראש הקהילות ושוע המקהלות, רוח ה' תניחנו". בהמשך האיגרת מתאר הרמב"ם כיצד הגיעה אליו השמועה בדבר מותו של ר' נתנאל כשהיה בדרכו מ"המערב" (מגרב) לארץ ישראל, וזו לשונו: "וכאשר יצאנו מן המערב לחזות בנועם ה' ולבקר מקום קדשו, שמענו כי נחה נפשו, ימציאהו אלהי צדקו וטובו, יבא שלום וינוח על משכבו, וישלח ליה מלאכי רחמין, וינוח ויעמוד לגורלו לקץ הימין, וזה לך ידידנו יקירנו מחמד נפשנו, האות כי האלהים רצה מעשהו ויכפיל שכרו, ויקרא לו שלום באמרו כי אתה בנו, ותעמוד על כנו, להקים דת וחוקה, לשמור משפט וצדקה, לשמור מצותו ודתו, לאחוז בבריתו. יהי ה' אלהיך עמך כאשר היה עם אבותיך, אל יעזבך ואל יטשך, ויתן לך לב רחב לשפוט עמו, ולא ימושו דבריו מפיך ומפי זרעך כנאומו, ותחת אביך תהיה לנגיד עמו, וייטיב אלהים את שמך משמו".
לדעת הרב יוסף קאפח (שההדיר את גן השכלים), ניכרת השפעת ספרו של ר' נתנאל על חיבורו הפילוסופי הגדול של הרמב"ם, "מורה נבוכים" (שגם אותו ההדיר הרב קאפח).
חיבורים נוספים של ר' נתנאל
רבי נתנאל ייסד לוח עיבורי שנים המבוסס על "עיגול דרב נחשון", כלומר, מחזור רמ"ז (247) שנים, שהוא חוזר חלילה, לפי שיטת אותה קביעה. לוח זה נזכר על ידי רבי שמריה בר עזרא הלוי שכתב: "לפי שאני הלכתי בעקבות מה שקבע אותו הגאון נתנאל בן פיומי ז"ל, אלא שהמעתיקים שינו את אשר קבע".
פ. קוקובצוב פרסם את "יתר הפליטה" מחיבור אנונימי המכונה "ספר דקדוק לשון הערבית ולשון עבר". קוקובצוב משער שהמחבר נתנאל הוא רבי נתנאל בירב פיומי.
משפחתו
אחיו הצעיר של רבי נתנאל היה פייטן בשם רבי דניאל בירב פיומי. שלושה פיוטים שלו נכללים בסליחות יום הכיפורים של יהודי תימן. הראשון מפיוטיו מתחיל במילים "דרכי שבעה רועים" והשני "דעת האל בקשי" וראשי חרוזיהם "דניאל", והשלישי מתחיל "דרכך הטיבי" וראשי חרוזיו "דניאל בירב פיומי".
פלורס (אינדונזיה)
פלורס (Flores, מפורטוגזית: פרחים) הוא אי בדרום-מזרח אסיה, אחד מאיי סונדה בארכיפלג המלאי. האי שייך למדינת אינדונזיה, והייתה בו אוכלוסייה של 1,831,000 נפש במפקד שנערך בשנת 2010. פלורס הוא האי העשירי במידת שטחו וגם העשירי בגודל אוכלוסייתו מבין איי אינדונזיה.
עגור כתר אדום-לחיים
עגור כתר אדום-לחיים (שם מדעי: Balearica pavonina) הוא עוף במשפחת העגוריים. בעבר נקרא גם עגור קאפיר.
פלורס (אינדונזיה)
פלורס ממוקם מזרחה לאיי סומבאווה וקומודו, מערבה לאי למבטה וארכיפלג אלור. דרומית מזרחית לו נמצא האי טימור, דרומית לו האי סומבה וצפונית לו האי סולאווסי.
האי נמצא ממזרח לקו וולאס, וממערב לקו ובר ולקו לידקר, שמפרידים בין הפאונה הקרובה לאוסטרלית לבין הפאונה הקרובה לאסייתית באיי אינדונזיה.
עגור כתר אדום-לחיים
מין זה מקורב מאוד לעגור כתר לבן-לחיים שמעדיף גם הוא בתי גידול רטובים יותר לחיפוש מזון, אלה הם מיני העגור היחידים אשר מקננים בעצים. הרגל זה, הוא אחת הסיבות לכך שמיני עגור כתר, הקטנים יחסית, נחשבים דומים לאבותיהם של מיני העגורים החיים כיום. אורכו בערך מטר אחד. מוטת כנפיו 1.87 מטר, ומשקלו בערך 3.6 ק"ג.
פלורס (אינדונזיה)
גאוגרפיה ועולם החי
האי פלורס הוא אי געשי טרופי, בדומה לאיים הסמוכים באלי, לומבוק וסומבאווה. איים אלו הופיעו בתקופת הפליוקן, לפני כ-15 מיליון שנים, כתוצאה מפעילות געשית. הנקודה הגבוהה ביותר באי, 2,370 מטרים מעל פני הים, היא כיפת הלבה פוקו מנדסאוו. מקום גבוה נוסף באי, 1,639 מטר מעל פני הים, הוא לועו הכבוי של הר הגעש קלימוטו, האתר הפופולרי ביותר בקרב תיירים באי.
עגור כתר אדום-לחיים
כמו כל העגורים, עגור הכתר אדום-לחיים אוכל חרקים, זוחלים ויונקים קטנים. הוא מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר במערב. הוא מאוים על ידי הרס בתי גידול.
פלורס (אינדונזיה)
גאוגרפיה ועולם החי
מבחינת עולם החי שבו משויך האי לפאונה של וולאסאה (Wallacea), על שמו של חוקר הטבע הבריטי אלפרד ראסל וולאס, שחקר את עולם החי של איי אינדונזיה במחצית השנייה של המאה ה-19, והסיק את עקרון הברירה הטבעית במקביל ובאופן בלתי-תלוי מצ'ארלס דרווין. וולאס זיהה באיים את העדויות להגירתם של מיני בעלי-חיים וצמחים מאסיה ומאוסטרליה, באותו אופן שבו זיהה דרווין את העדויות להגירתם של מינים מיבשת אמריקה הדרומית לאיי גלאפגוס. בין המינים שהיגרו ממדף סונדה לפלורס בתקופת הפליסטוקן היו הפילים הגמדיים מן הסוג סטגודון, ועל פי ההשערה גם בני-אדם קדומים, שהיו אבותיו של מין האדם הגמדי הומו פלורסיינסיס. שרידי פילים ובני אדם התגלו בסמיכות גם באתרים ארכאולוגים במרכז האי וגם במערת ליאנג בואה במערבו.
עצמות הפילים הגמדיים שהתגלו באי סווגו כסטגודון פלורנסיס פלורנסיס (Stegodon florensis florensis), שמשקל גופו מוערך ב-850 ק"ג בבוגר, כמשקלה של פרה גדולת מידות, וסטגודון פלורנסיס אינסולריס (Stegodon florensis insularis), בגודל של סוס פוני. מינים נכחדים נוספים הם מין של חולדה (Papagomys armandvillei) שאורך גופה כפול בערך מאורך הגוף של חולדת החוף הנפוצה בעולם בימינו, ומין נכחד - מרבו רובוסטוס (Leptoptilos robustus) של חסידת מרבו גדולה שגובהה 1.80 מטר ומשקלה 16 ק"ג.
כיום חי בפלורס דרקון קומודו, הלטאה הטורפת הגדולה בעולם. בשנת 2005 נתגלו לראשונה גם שרידים מאובנים של מין זה בפלורס, שגילם נערך בכ-900,000 שנים.
פרהיסטוריה
בשנות ה-50 וה-60 ערך הכומר ההולנדי תאודור ורהובן, מיסיונר בפלורס שלמד ארכאולוגיה באוניברסיטת אוטרכט, מחקרים חלוציים רבים בארכאולוגיה ובפלאונטולוגיה של האי, שרובם לא דווחו באופן מסודר בפרסומים שעברו ביקורת עמיתים. במספר אתרים באגן סואה הוא גילה כלי אבן מסותתים בסמיכות למאובנים של פילי סטגודון גמדיים, תופעה מוכרת מן האי ג'אווה, והסיק מכך שהומו ארקטוס הגיע מג'אווה לפלורס בתקופה הפלאוליתית התחתונה. בשנת 1994, כמעט עשר שנים לפני הגילוי במערת ליאנג בואה, אישר צוות בראשות מייק מורווד את ממצאיו של ורהובן כאשר דיווח על כלי-אבן מסותתים באתר מאטה מנגה (Mata Menge), ותיארך אותם לתקופה שבין 800 אלף ל-880 אלף שנה לפני זמננו באמצעות תארוך רדיומטרי ביקוע זירקון. כלים אלו דומים לכלים המאוחרים יותר שהתגלו במערת ליאנג בואה. גם באתר וולו סגה (Wolo Sege) הסמוך למאטה מנגה התגלו כלי אבן מסותתים על ידי צוות בהשתתפות מייק מורווד, גריט ואן דן ברג וחוקרים אחרים. בשנת 2010 הם תוארכו לתקופה של כ-1.02 מיליון שנה לפני זמננו באמצעות תארוך רדיומטרי ארגון-ארגון, העדות הקדומה ביותר לקיום הומינינים בפלורס.
כמו במרבית האתרים הפרהיסטוריים ברחבי העולם, כלי-אבן באתרי פלורס נפוצים וקלים לגילוי הרבה יותר מעצמות בני-אדם קדמונים. אך בשנת 2016 דיווח צוות החופרים כי בשנת 2014 מצאו באתר מאטה מנגה 6 שיניים וחלק מלסת עליונה, אשר שייכים לשלושה פרטים הומינינים לפחות. במידותיהם הקטנות הם דומים למאובני פלורסיינסיס ממערת ליאנג בואה, אך בתכונותיהם האנטומיות הם דומים לשיניים ולסתות של הומו ארקטוס. פרטים אלו תוארכו בשיטת ארגון-ארגון לתקופה של כ-700 אלף שנה לפני זמננו.
שרידי בני אדם מודרניים נמצאו באי לפחות מאז התקופה הנאוליתית לפני כ-10 אלפי שנים.
היסטוריה
סוחרים ומסיונרים פורטוגזים הגיעו לאי מאז 1512, והאי הפך, ביחד עם האיים הסמוכים טימור וסולור, לחלק מן האימפריה הפורטוגזית. הולנד עשתה מספר ניסיונות להשתלט על האי במאות ה-17 וה-18. חלקו המזרחי של האי היה ברשות הפורטוגזים עד 1851. אז, מתוך מצוקה כספית של מושל טימור המזרחית הוא מכר על דעת עצמו את חלקה של פורטוגל באי להולנדים בעבור 200,000 דוקטים. מכיוון שלא שאל רשות מהממונים בפורטוגל, הוא פוטר מתפקידו, אבל הפורטוגזים לא דרשו את השבת המצב לקדמותו מלפני המכירה, ובשנת 1854 נסוגה פורטוגל מכל תביעותיה על האי, והוא הפך לחלק מן איי הודו המזרחיים ההולנדיים ב.
הדיווחים אודות דרקון קומודו לפני גלויו המדעי היו בין היתר גם מ"100 קילומטרים ממערב לאנדה" באי פלורס.
משנת 1933 עד שנת 1937 היה סוקרנו אסיר בעיר אנדה לשם הוגלה על ידי ההולנדים. סוקרנו כתב אז בכלאו את ספרו Indonesia Menggugat ("אינדונזיה מאשימה"), על סמך נאום שלו מן העבר הלא רחוק בחייו שתכנו הודפס בשם זהה.
במלחמת העולם השנייה נכבש האי במאי 1942 על ידי כוחות יפנים, ולאחר המלחמה הפך לחלק ממדינת אינדונזיה.
בוריס רוזינג
בוריס לבוביץ' רוזינג (ברוסית: Бори́с Льво́вич Ро́зинг; 23 באפריל 1869 - 20 באפריל 1933) היה מדען רוסי וממציא בתחום הטלוויזיה.
ביוגרפיה
בוריס רוזינג נולד בסנקט פטרבורג ובשנת 1881 השלים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, והמשיך במסלול לפרופסור. בשנת 1907 הוא הגה מערכת טלוויזיה המשתמשת בשפופרת קרן קתודית (CRT) בצד הקולט. רוזינג הגיש בקשה לרישום פטנט על המערכת בגרמניה, ב-26 בנובמבר באותה שנה, ולאחר כשלוש שנים וחצי רשם פטנט נוסף על גרסה משופרת של אותה מערכת. מגזין המדע האמריקני "סיינטיפיק אמריקן" סיקר בהרחבה את ההמצאה, כולל תרשימים והסברים מפורטים על דרך הפעולה של המערכת.
רוזינג המשיך את מחקריו בתחום הטלוויזיה עד שנת 1931, עת הואשם בהתנגדות למהפכה. הוא הוגלה לעיר קוטלס, במחוז ארכנגלסק, ונשללה ממנו הזכות לעבוד. בעקבות בקשות של מדענים סובייטים ומדענים מחוץ לברית המועצות ב-1932 עבר לעיר ארכנגלסק, ותוך קבלת מינוי לראש מחלקת לפיזיקה במכון המקומי ליערנות.
רוזינג נפטר ב-1933, בעודו בגלות, כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.
המצאתו
המערכת של רוזינג הושתתה על עיצוביו של פול ניפקו והמערכת המכנית שלו לסיבוב עדשות ומראות. לכן, המערכת של רוזינג הכילה התקן מצלמה מכני, אך השתמשה בשפופרת קרן קתודית (פותחה בגרמניה על ידי קרל פרדיננד בראון) בתור התקן תצוגה. המערכת הייתה פשוטה למדי, אך הייתה אחד מהנסיונות הראשונים להשתמש בשפופרת קרן קתודית עבור טלוויזיה.
ולדימיר זבוריקין, מחלוצי טכנולוגיית הטלוויזיה בארצות הברית ובאירופה, היה תלמידו של רוזינג, וסייע לו בחלק ממחקריו.
אילי גורליצקי
אִילִי גורליצקי (נולד ב-14 ביולי 1935) הוא שחקן, זמר, מנהל וסופר ישראלי, חבר בסגל השחקנים של התיאטרון הקאמרי. גורליצקי התפרסם במיוחד בתפקידו במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", לצידן של יונה עטרי ורחל אטאס. גורליצקי עוסק גם בפילוסופיה דתית, וכתב שני ספרי פילוסופיה המתמקדים בהוגים מן ההיסטוריה היהודית. ייסד וניהל את חברת "אשכולות" האחראית על חלוקת התמלוגים לאמני ישראל. בנוסף, היה גורליצקי בין מקימי אמ"י: איגוד אמני ישראל.
ביוגרפיה
גורליצקי נולד בתל אביב עם לב הממוקם בצד ימין של הגוף. הוריו, שהיו קומוניסטים אדוקים, קראו לו אילי על שם מנהיגהּ הראשון של ברית המועצות, ולדימיר איליץ' לנין. הוא למד בתיכון עירוני א', ובגיל 17 התקבל לבית הספר הדרמטי שליד תיאטרון הקאמרי. הוא שיחק בתפקידים קטנים, בין השאר בהצגות "הנפש הטובה מסצ'ואן" (1955) ו"הוא הלך בשדות" (1956). בגיל 21 התגייס ללהקת פיקוד המרכז, בה ביצע כסולן את השירים "חמסינים במשלט" ו"הזקנקן". לאחר שהשתחרר מהצבא, חזר לתיאטרון הקאמרי ונחשב לאחד מהבולטים שבשחקניו הצעירים. גורליצקי שיחק במספר הצגות של התיאטרון בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים, כמו "הלילה ה-12" של שייקספיר ו"כנרת כנרת" של נתן אלתרמן.
בשנת 1964 העלה הקאמרי את המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בו שיחק גורליצקי בתפקיד הראשי. המחזמר זכה להצלחה גדולה והפך את שחקניו הראשיים לחביבי הקהל. בעקבות הצלחת המחזמר, העלו עטרי וגורליצקי את המופע "שוק המציאות" ב-1965 שהיה מבוסס על שירים של נתן אלתרמן שהולחנו בידי סשה ארגוב, משה וילנסקי ודובי זלצר. המופע הוליד ביצועים מצליחים לשיריו של אלתרמן, כגון: "קונצרטינה וגיטרה", "לימון וצלחת" ו"בכל זאת יש בה משהו". ב-1968 העלה עם יוסי בנאי את תוכנית הבידור "חכמים בלילה". מאז הופיע גורליצקי בכמה מופעי רוויו שזכו להצלחה רבה, כמו "זהו בידור" שכלל שירים ממחזות זמר מפורסמים. ב-1969 זכה בפרס כינור דוד. בשנת 1981 השתתף במחזמר "ברנשים וחלומות" אשר כלל אף הוא שירי מחזות זמר שונים והופיעו בו גם ירדנה ארזי, ששי קשת, שולה חן, חנה לסלאו, עירית ענבי ואחרים.
גורליצקי שיחק במספר סרטי קולנוע, בהם:
כאשר הוקם ארגון אמ"י בתחילת שנות השמונים, מונה גורליצקי למנהלו הראשון. בשנת 1983 מונה למנכ"ל חברת "אשכולות", האחראית על חלוקת תמלוגים לאמנים מבצעים, שהוקמה ביוזמת גורליצקי וששי קשת (איתו שיתף גורליצקי פעולה גם בתחום האומנותי).
בשנות השמונים הנחה בטלוויזיה את סדרת התוכניות "מדע פופולרי".
גורליצקי דיבב את דמותו של קא הנחש בסרט "ספר הג'ונגל" וסרט ההמשך.
גורליצקי הוא חובב פילוסופיה, ועוסק הרבה באלוהות וקבלה (אף כי הדגיש שהעיסוק שלו בקבלה הוא אקדמי בלבד). נמשך גם מאוד לכתביו של ברוך שפינוזה. בשנת 2002 כתב את הספר "הסוד הכמוס" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במפגש של שני פילוסופים דגולים מהמאה ה-12: הרמב"ם היהודי ואבן רושד המוסלמי. הם משוחחים ביניהם על האדם, החברה, על עניינים אלוהיים, על היהדות, האסלאם ועוד.
בצעירותו הרבה לעסוק במסחר בשוק ההון, ואהב לעסוק כתחביב בגלישת גלים.
בשנת 2006 יצא ספרו השני של גורליצקי - "טהירו" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק במהלכיו של שבתי צבי והתנועה המשיחית שהקים במאה ה-17.
בשנת 2009, השתתף גורליצקי בשני מופעים בשם "שגעון המוזיקה", מופעי שחזור של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", לצידה של יונה עטרי ודפנה ארמוני ובהשתתפות התזמורת הסימפונית חיפה והמקהלה הקאמרית של טבעון.
בשנת 2019 הוענק לו האות "יקיר העיר תל אביב-יפו".
חיים פרטיים
גורליצקי היה נשוי לשחקנית גילה אלמגור; לציירת דוריס ראו, ממנה יש לו שני בנים; ולרקדנית רותי לרמן, ממנה יש לו בן, אדם גורליצקי, ובת. בעשורים האחרונים הוא בן זוגה של ענת גלובוס, עורכת חדשות בחברת החדשות המשודרות בקשת 12. בני הזוג מתגוררים בתל אביב.
גיור כהלכה (רשת בתי דין)
גיור כהלכה היא רשת בתי דין אורתודוקסיים פרטיים לגיור, המנוהלת על ידי יעל בלנקי ופועלת תחת חסותה של עמותת עתים. הוקמה בישראל באוגוסט 2015 על ידי רבנים מהציונות הדתית, בשיתוף עם עמותת עתים, בית מורשה ואור תורה סטון, ובתמיכת הסוכנות היהודית והפדרציה היהודית של ניו-יורק.
הרשת מיועדת לישראלים שהם אינם יהודים אך הם צאצאים ליהודים. הגיור ברשת מאפשר רישום היהדות במרשם האוכלוסין אך אינו מוכר לצורך נישואים על ידי הרבנות הראשית. הקמת בית הדין לוותה בביקורת חריפה מצד מרבית הרבנים בישראל, הן בשל מחלוקות בהלכות גיור, והן בשל פגיעה לדעתם בממסד הגיור של הרבנות הראשית. הרב נחום אליעזר רבינוביץ' השיב למבקרים: "יש המנסים להציג אותנו כמקלים אך למען האמת אנחנו מחמירים. אנחנו מחמירים בשלמות העם ובקדושת העם. ראוי לציין כי זוהי הדרך בה הלכו גדולי הרבנים בכל הדורות".
פעילות הרשת
במדינת ישראל חיים כ-400 אלף עולים וצאצאיהם שהגיעו לארץ מתוקף חוק השבות, כלומר להם או לבן זוגם יש אב או סב יהודי, אך הם אינם יהודים על פי ההלכה. רבים מהם מבקשים להיות מוכרים כיהודים. רשת בתי הדין מציעה להם מערכת גיור שהיא מגדירה כתהליך "נגיש, אישי ומכבד" לקטינים ומבוגרים. הבדל בולט בין הרשת לבין בתי הדין הממלכתיים הוא שהדיינים ברשת מאפשרים גיור של ילדים מתחת לגיל בר/ בת מצווה שאמם אינה מתגיירת עמם. כמו כן, אינם דורשים שהילד המתגייר יתחנך בבית ספר דתי. בתי הדין הממלכתיים מסרבים לגייר ילדים כאלה, בנימוק שלאור הניסיון צפוי שברוב המקרים הם לא יתמידו בשמירת מצוות. מדיניות הרשת מתבססת על הערכה שילד אשר גדל בישראל, כחלק מחברה ישראלית-יהודית, הינו בעל זהות ושייכות יהודית, ודי בזה כדי לאפשר את גיורו. המסלול קיים עבור ילדים לזוגות מנישואי תערובת, ילדים מאומצים וכאלה שנולדו מהליך פונדקאות או תרומת ביצית שנעשו באופן שעורר ספק על יהדותם של הילדים.
בראש רשת בתי הדין עמד עד לפטירתו הרב נחום אליעזר רבינוביץ'. היום חברים ברשת 'גיור כהלכה' כשישים רבנים, המשמשים בפועל כדייני גיור בבתי הדין של הרשת. ביניהם: הרב שלמה ריסקין, הרב דוד סתיו, הרב רא"ם הכהן, הרב חיים אמסלם, הרב יעקב מדן, הרב אליעזר מלמד, הרב יהודה גלעד, הרב שלמה וילק, הרב שאול פרבר, הרב אורן דובדבני, הרב יהושוע רייך. בתי הדין של הרשת מתכנסים באזור ירושלים, המרכז והצפון.
הגיור ברשת אינו מוכר על ידי הרבנות הראשית לצורך רישום נישואין. בחודש ספטמבר 2018 פסק לראשונה בית המשפט כי על משרד הפנים לרשום במרשם האוכלוסין כיהודייה, ישראלית שהתגיירה ברשת, בהתייחס לנסיבות המיוחדות של אותו מקרה ובהיעדר התנגדות של משרד הפנים. מאז מאות ממתגיירי הרשת נרשמו כיהודים בסעיפי הדת והלאום במרשם האוכלוסין.
נכון לסוף שנת 2021 התגיירו ברשת למעלה מ-1,500 מתגיירים.
סבטוסלב דיאקוב
סבטוסלב אטנאסוב דיאקוב (בבולגרית: Светослав Атанасов Дяков; נולד ב-31 במאי 1984) הוא כדורגלן בולגרי המשחק ב פירין בלגואבגרד מליגת העל הבולגרית בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
ב-4 ביוני 2011 חתם בלודוגורץ ראזגרד לאחר שסיים את חוזהו בסופיה. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0-0 נגד לוקומוטיב פלובדיב. ב-19 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–4 נגד קליאקרה קווארנה. בעונתו הראשונה במועדון זכה באליפות וגביע ראשונים בתולדות המועדון. ב-18 ביוני 2013 ענד לראשונה את סרט הקפטן. ב-3 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–3 נגד דינמו זאגרב בשלב הבתים של הליגה האירופית. בשנת זכה בתואר "קשר העונה" בליגה הבולגרית.
קריירה בינלאומית
ב-14 בפברואר 2012, דיאקוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה. ב-28 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במשחק ידידות כאשר דיאקוב בישל את השער לזכות בולגריה. ב-11 בספטמבר 2012, דיאקוב הורחק בניצחון 0–1 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 כאשר דיאקוב קיבל צהוב שני. בפברואר מונה לקפטן הנבחרת.
פרנקה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Soilwork
תחילת הדרך
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ברחבי אירופה, שבתומו הוציאה את אלבומה השני, Chainheart Machine. האלבום זכה להצלחה מסחרית והבטיח את חתימתם בחברת התקליטים Nuclear Blast, לצד להקות דת' מטאל קניבל קורפס ו-Dark Tranquillity.
הפריצה הגדולה
בשנת 2000 הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי, A Predator's Portrait, שנחל הצלחה והביאהּ לחזית סצנת המטאל השוודי, יחד עם להקת מטאל שוודית נוספת בשם In Flames. הלהקה הופיעה בפסטיבל ואקן ויצאה לסבב הופעות יחד עם להקות כאניהילטור ונוורמור. בתחילת 2002 יצא אלבומם הרביעי, Natural Born Chaos, שגם נחל הצלחה ובעקבותיו החלה הלהקה להופיע לראשונה גם בארצות הברית, יחד עם להקות כ-Killswitch Engage האמריקנית ואין פליימס.
אלבומם החמישי משנת 2003, Figure Number Five, הביא להמשך סיבוב הופעות לצד להקות מטאלקור נוספות כצ'ילדרן אוף בודום, אנארת' ואנתרקס.
אלבומם השישי, Stabbing the Drama, שיצא במרץ 2005, הגיע למקום 19 ברשימת המצעדים הפינית ומקום 14 בשוודיה, כמו גם מקומות 12 ו-21 ברשימות בילבורד עצמאיים בארצות הברית. הלהקה הופיעה בפסטיבל אוזפסט, ואף הרחיבה את סבב ההופעות לממלכה המאוחדת וטורקיה, בנוסף ליפן ואוסטרליה. פיטר ויקר עזב את הלהקה מפאת שחיקה מהופעות ואת מקומו תפס דניאל אנטונסון. בין יתר הלהקות שסוילוורק ערכה סיבוב הופעות עימן היו קאליבן ו-Dark Tranquillity.
חברי ההרכב
{|
אפקט חדירות ואצירה מוגברת
אפקט חדירות ואצירה מוגברת (EPR = enhanced permeability and retention) הוא התכונה של רקמה סרטנית לקלוט מקרו-מולקולות בגדלים מסוימים, בדרך כלל ליפוזומים וננו-חלקיקים, הרבה יותר מאשר רקמות נורמליות. התופעה מוסברת בכך שעל מנת לגדול במהירות, תאים סרטניים יוצרים הרבה כלי דם לספק להם את התזונה הנדרשת להם לגדילה. כלי דם אלו פגומים במבנה שלהם, באופן שמאפשר חדירה קלה יחסית של מקרו-מולקולות לתוכם. כלי דם אלו מצופים בתאי אנדותל עם חורים רחבים, נעדרי שכבת שריר חלק השכבה, או עם קולטני אנגיוטנסין II לקויים. יתר על כן, רקמות סרטניות בדרך כלל נעדרות ניקוז לימפטי יעיל.
האפקט מנוצל בשיטות של שיגור תרופות להובלת תרופות בתוך ליפוזומים ונשאים אחרים אל רקמות סרטניות. האפקט גם משמש להובלת צבענים לרקמות סרטניות לצורך דימות גידולים סרטניים.
התופעה מופיעה במקרו-מולקולות הגדולות מ 40-50kDa ומביאה להצטברות של פי 10-200 מקרו-מולקולות ברקמה סרטנית מאשר ברקמה רגילה. המקרו מולקולות נשארות ברקמה הסרטנית לזמן ממושך שיכול להיות מעל 24 שעות.
היסטוריה
האפקט זוהה בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי הירוהי מיידא וצוותו שגילו הצטברות רבה של מקרו-מולקולות באתרים של גידולים סרטניים ועשו ניסויים לבחינת האפקט בגדלים שונים של מולקולות.
רימה (מחוז)
מחוז רימה (בערבית: محافظة ريمة) הוא מחוז במרכזה של תימן. הוא גם המחוז החדש ביותר בתימן (הוקם בשנת 2004).
המחוז הוא ה-19 בגודלו בתימן מבחינת גודל אוכלוסייה (394,448 איש) והמחוז ה-19 בגודלו מבחינת שטח (2,239 קמ"ר). המחוז גובל בצפון במחוז צנעא, בצפון-מזרח באל-חודיידה ובדרום ובמערב בדמאר.
עדי נאמן
עדי נאמן (31 בינואר 1964 – 3 בדצמבר 1982) היה שחקן קולנוע, זמר ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
נאמן נולד בניו יורק בשנת 1964, לחנה ולמלחין אמיתי נאמן. כשהיה בן שנה, עלתה המשפחה ארצה.
הקריירה האמנותית שלו החלה בגיל תשע, כאשר השתתף בפסטיבל שירי ילדים מס' 3. במסגרת הפסטיבל ביצע נאמן, יחד עם אבי טולדנו, את השיר "חג יובל" שזכה במקום השלישי. שנה מאוחר יותר, בעקבות מלחמת יום כיפור, הועלה בחנוכה מופע בהשתתפות ילדי הפסטיבל שביצעו את מיטב השירים משלושת הפסטיבלים הראשונים. במופע זה, שנקרא "ילדים שרים משירי הפסטיבלים", חזר נאמן וביצע את "חג יובל".
נאמן, אשר ספג מוזיקה מינקות, למד לנגן על גיטרה והחל להלחין שירים שכתב ושירי משוררים. בשלב מאוחר הופיע עמם בתוכניות טלוויזיה שונות, כסולן ובמסגרת מקהלה בה היה חבר. את כישרון המשחק שלו החל לממש בבית הספר היסודי א.ד. גורדון, כאשר הצטרף לחוג הדרמטי. במסגרת החוג השתתף בתפקיד הראשי במחזה "הקמצן" של מולייר.
נאמן התנדב בשכונות מצוקה ועד לשירותו הצבאי, אף הקים קבוצת תיאטרון באקי"ם.
את שירותו הצבאי החל בענף הווי ובידור במפקדת קצין חינוך ראשי. אחר כך, שירת באחד הצוותים במסגרת "מקהלת צה"ל". בין החיילים עמם שירת בהרכבים אלה נמנו גיא מרוז, אופירה יוספי, שרון ליפשיץ, משה ואורנה דץ, רמי קלינשטיין, ריטה ומייקל בנסון.
נאמן סבל במשך שנות חייו ממחלת אסתמה קשה אשר הביאה למותו, בגיל 18, במהלך חופשה מהצבא.
עדי, אשר נפטר כשנה אחרי ש"נועה בת 17" יצא למסכים, לא הספיק לקצור את פירות ההצלחה של הסרט ושל התפקיד שעשה בו. לאחר מותו קיבלו הוריו את פרס כינור דוד עבור משחקו בו.
מחמוד ברזאנג'י
שייח' מַחְמוּד בֶּרְזַנְגִ'י (בכורדית: شێخ مه‌حموود بەرزنجی; 1878 - 9 באוקטובר 1956) היה מייסד צבא פֶּשְׁמַרְגַה והמייסד ומלך היחיד של ממלכת כורדיסטן בין 1922 ועד אשר סופחה הממלכה בידי המנדט הבריטי בעיראק בשנת 1924. מתוך מספר מרידות כורדיות בראשותו הוא הקים את הממלכה הכורדית והפך למלכה. דתו הייתה אסלאם סופי.
ביוגרפיה
נולד בתור מַחְמוּד חָפִיד זֶדָה, מחמוד היה מנהיג לאומי כורדי שאפתן מאוד וקידם את הרעיון של הכורדים השולטים במדינתם וזוכים לעצמאות מהבריטים. כפי שמתאר האקדמאי הפוליטי צ'ארלס טריפ, הבריטים מינו אותו למושל סולימאניה בדרום כורדיסטן כדרך להשיג שלטון עקיף באזור זה. הבריטים רצו את השלטון העקיף הזה עם מחמוד הפופולרי ליד ההגה, שלדעתם יתן להם פנים וירגיע את הרוחות באזור. עם זאת, עם מעט כוח בריטי משגיח עליו, למחמוד היו שאיפות ליותר עבור עצמו ועבור העם הכורדי.
עד 1920 מחמוד, למורת רוחה של בריטניה, השתמש בכוחו נגד הבריטים על ידי לכידת פקידים בריטים באזור הכורדים והתחיל התקוממות נגד הבריטים. כפי שכותב ההיסטוריון קווין מקייקרמן, "המרד נמשך עד שנפצע מחמוד בקרב, שהתרחש בדרך בין כירכוכ לסולימאניה. הוא נפל על ידי הכוחות הבריטיים, והוא נידון למוות אך מאוחר יותר נכלא במבצר בריטי בהודו." מחמוד נשאר בהודו עד שנת 1922.
לאחר חזרתו בשנת 1922 הדף ביחד עם הבריטים את הכוחות הטורקים שניסו לכבוש מחדש את האזור ביחד עם המפקד הבריטי פרסי קוקס. על פועלו ניתנה לו הרשות להקים ממלכה סמי-ריבונית של כורדיסטן. בשביל הרגעת הרוחות באזור ניתנו למחמוד עוד ועוד זכויות וכוחות עד אשר הוכר בתור "מֶלֶךְ מַמְלֶכֶת כּוּרְדִּיסְטָן". כאשר השייח' ניסה לעבוד ביחד עם הטורקים לעצמאות מלאה מהבריטים קוקס הבין את המצב ובשנת 1923 הוא הכחיש מהכורדים כל כוח בממשלה והתחרט מהצעתו למדינה עצמאית משלהם. מחמוד היה המלך עד שנת 1924 והיה מעורב בהתקוממויות רבות נגד הבריטים עד שנת 1932, אז הצליחו חיל האוויר המלכותי ועיראקים מיומנים לתפוס את השייח' מחדש ולהגלות אותו לדרום עיראק.
בשנת 1941 הבריטים הרשו למחמוד לחזור לסולימאניה. מחמוד נפטר בחיק משפחתו בשנת 1956. הוא עדיין זכור היום עם תצוגות לזכרו סביב כורדיסטן העיראקית ובמיוחד בסולימאניה. זכור כגיבור העם הכורדי.
אנטונייטה סטלה
אנטונייטה סטלה (באיטלקית: Antonietta Stella; 15 במרץ 1929 – 23 בפברואר 2022) הייתה זמרת אופרה איטלקייה, סופרן ספינטו מן הטובות ביותר בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, ששמה נקשר בעיקר עם תפקידי ורדי ופוצ'יני.
ביוגרפיה
סטלה, ילידת פרוג'ה, איטליה, למדה באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. הופעתה הראשונה הייתה בספולטו ב-1950, כליאונורה בטרובדור של ורדי. ב-1951 הופיעה באופרה של רומא כליאונורה בכוחו של גורל, גם היא של ורדי. היא עברה חיש מהר בשירה בין ערי איטליה, נאפולי, פארמה, טורינו, קטניה, ורונה, ונציה ועוד. הופעתה הראשונה בלה סקאלה, מילאנו, בתפקיד דסדמונה באותלו של ורדי, הייתה בשנת 1954, ושם המשיכה לשיר ולקצור הצלחות עד 1963, בתפקידים כגון ויולטה בלה טרוויאטה, אליזבטה בדון קרלו, אמליה בנשף מסכות, אאידה, טוסקה, מימי בלה בוהם, מדאלנה ב"אנדראה שנייה" של ג'ורדאנו, צ'ו-צ'ו-סאן במאדאם באטרפליי ועוד.
בשנת 1955 הופיעה לראשונה באופרה של וינה, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, באופרה גרנייה בפריז, לה מוניי בבריסל והאופרה הלירית של שיקגו ובשנה שלאחריה, במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם שרה בהצלחה עד 1960, ואז גרמה עזיבתה לפני סוף העונה, בתואנת מחלה, לסכסוך עם הנהלת המטרופוליטן, לאחר שנודע כי ימים אחדים לאחר פרישתה הופיעה על בימת לה סקאלה. הנהלת המטרופוליטן תבעה אותה לדין ונאסר עליה להיכנס לארצות הברית במשך שנתיים.
בלה סקאלה, בשנת 1963, הסתלקה מהפקה של "הנערה מן המערב" של פוצ'יני, כנראה בגלל אי-התאמה בינה לבין הטנור פרנקו קורלי. היא לא חזרה להופיע בלה סקאלה. מסוף שנות ה-60 עד 1975 שרה ברומא.
על הצלחתה של סטלה, כזו של רבות מן הזמרות הנודעות של שנות ה-50 וה-60, העיבה במידת מה התחרות בין מריה קאלאס לרנאטה טבאלדי, אבל היא בנתה לעצמה קריירה ראויה לציון והשאירה כמה הקלטות רבות ערך, שכללו יצירות כמו "לינדה די שאמוני", "הקרב על לניאנו", "האפריקאית" ו"סימון בוקנגרה". היא השתתפה בהפקה של הטלוויזיה האיטלקית ל"אנדראה שנייה", מול מריו דל מונקו וג'וזפה טדאי בשנת 1955, שיצאה בהמשך ב-DVD. אפשר גם לשמוע אותה בשידור של הרדיו האיטלקי ביצירתו של גספרה ספונטיני "אגנס פון הוהנשטאופן" (המבוצעת לעיתים נדירות), מול מונסראט קאבאייה. השידור יצא על גבי תקליטור.
קישורים חיצוניים
http://www.marjaleenapelho.com/site/career.html
אדולף האמן
אדולף האמן (בגרמנית: Adolf Hamann; 3 בספטמבר 1885 – 30 בדצמבר 1945) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה ופושע מלחמה. עליו כתב נתן אלתרמן את השיר "גנרל המן" בטור השביעי.
קורות חייו
אדולף האמן נולד בשנת 1885 בגרוס לאש שבמקלנבורג-שוורין. ב-1901 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ובשנת 1908 הועלה לדרגת סמל. לחם במלחמת העולם הראשונה ולאחר סיומה המשיך את שירותו ברייכסווהר, הצבא של רפובליקת ויימאר. בשנת 1919 הועלה האמן לדרגת קצין. ב 15 בינואר 1921 הועלה האמן לדרגת אובר-לויטננט (סגן). ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד פלוגה. ב-1 באפריל 1933, זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון, הועלה האמן לדרגת מיור והוצב לתפקידי מטה. ב-1 ביולי 1934 נתמנה האמן למפקד גדוד. ב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט וב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת אוברסט.
שבי ומשפט
ב-1 ביוני 1944 ניתנה פקודה להעלות את האמן לדרגת גנרל-לויטננט, אך המינוי לא יצא אל הפועל עקב שטף המאורעות. ב-22 ביוני 1944 פתחו הסובייטים במבצע בגרטיון לשחרור בלארוס. הצבא האדום הלם בכוחות הגרמנים המוצבים ליד בוברויסק, והקיף את העיר. ב-28 ביוני 1944, נפלו הגנרל האמן וכוחותיו בבוברויסק בשבי. ב-17 ביולי, הוצעד הגנרל האמן עם 57,000 שבויים גרמנים, ביניהם קצינים בכירים וגנרלים, במצעד השבויים הגרמנים ברחובות מוסקבה. העלאתו לדרגת גנרל-לויטננט התרחשה ב-20 באוגוסט 1944, בהיותו בשבי הסובייטים.