cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שותפות חיפה בוסטון
נושאי הליבה
פיתוח מנהיגות - על מנת להבטיח את המשך קיומה של הקהילה, השותפות משקיעה משאבים רבים בהעצמת הדור הצעיר ורתימתו ליצירת שינוי ובניית פעילות שתבטיח את עתיד הקהילה בחיפה ובבוסטון. פעילותה של השותפות בנושא זה מתמקדת בתחומי יזמות ותעסוקה, פיתוח רוח ההתנדבות, חיזוק הקשר ובניית הגשר בין הקהילה החיפאית לקהילה היהודית בבוסטון.
גץ
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רוברט הראשון, מלך סקוטלנד
רוברט הראשון (באנגלית: Robert I; 11 ביולי 1274 - 7 ביוני 1329, מוכר גם בכינוי רוברט דה ברוס) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1306–1329.
קורות חיים
רוברט היה בנם הראשון של אדון רוברט דה ברוס, האדון השישי של אננדייל ומרג'ורי רוזנת קריק.
רוברט נשא את אשתו הראשונה, איזבלה ממאר, ב-1295. ב-1296 נשבעו רוברט ואביו פידליטס לאדוארד הראשון מלך אנגליה אך שנה מאוחר יותר תמך רוברט הבן במרד סקוטי נגד האנגלים. בספטמבר 1298 העביר ויליאם וולאס את התואר "מגן סקוטלנד" לרוברט דה ברוס, שאז לא היה מלך אלא הרוזן מקריק, ולגיסו של ג'ון באליול, ג'ון קומין מבאדנוך. ברוס התפייס עם אדוארד הראשון מלך אנגליה בשנת 1302 בעוד שוולאס התנגד למגעי השלום. אדוארד הראשון מלך אנגליה מת בשנת 1307 ואת מקומו ירש בנו, אדוארד השני. בן זה הובס על ידי כוח סקוטי בראשותו של רוברט דה ברוס בקרב באנוקברן בקיץ 1314, ודה ברוס השיב על כנה את הממלכה הסקוטית העצמאית. עתה נשאו אף האירים את עיניהם אל המאבק הלאומי הסקוטי לעצמאות, והחליטו להתאחד תחת שלטונו של דה ברוס, שהיה, ככלות הכל, אף הוא ממוצא קלטי. בנו של בריאן או'ניל, דונל או'ניל, מלך טיירון, הכריז כי הוא רשאי לשאת את התואר "המלך העליון" וכי הוא נותן אותו למלך סקוטלנד, רוברט דה ברוס. דה ברוס קיבל את התואר, והחליט לשלוח את אחיו הצעיר, אדוארד ברוס על מנת למלוך באירלנד ולגרש משם את האנגלים, על מנת ליצור חזית נוספת בה יילחמו האנגלים, ולהסיט את תשומת לבם מן הנעשה בסקוטלנד. הוא חזה בעיני רוחו "חזית גאלית מאוחדת" של אירים וסקוטים כנגד ממלכת אנגליה, המבוססת על מוצא משותף, תרבות משותפת ואויב משותף.
אדוארד ברוס הכריז על עצמו כמלך אירלנד בשנת 1315, ב-25 במאי 1315 אדוארד ברוס ואלפי חיילים סקוטים נחתו באירלנד, ועד מהרה הצטרפו אליהם לוחמים גאלים מכל קצווי אירלנד. ב-1 במאי 1316 הוכתר אדוארד ברוס כמלך אירלנד בדאנדוק, ובספטמבר הגיע אחיו רוברט עם תגבורות סקוטיות על מנת לעזור לו. אדוארד נהרג באירלנד בקרב ב-1318.
רוברט דה ברוס נפטר בשנת 1329, ככל הנראה, כתוצאה ממחלת הצרעת.
לבו של דה ברוס
לבו של רוברט דה ברוס נמסר עם מותו לאביר ג'יימס דאגלס "השחור". דאגלס לקח את הלב עמו במסעו לארץ הקודש. כאשר עגן בספרד ראה לפתע קבוצת מוסלמים מתקיפים נוצרים. הוא הטיל עצמו למערכה, כשלפניו השליך את קסדת הכסף המכילה את לבו של רוברט דה ברוס. דאגלס לא שרד את הקרב. שנים רבות לאחר מכן הוחזרו לבותיהם של דאגלס ושל רוברט דה ברוס לסקוטלנד על ידי סר ויליאם קית'. בשנת 1921 התגלה מכל קטן עליו נכתב כי הוא מכיל את לבו של רוברט דה ברוס במנזר מלרוז דרומית לאדינבורו. הלב נקבר מתחת לרצפה שוב, והוצא שוב בשנת 1996 לאחר שחפירות ארכאולוגיות נוספות התבצעו במקום. הלב טמון כיום במנזר מלרוז (Melrose Abbey), ושלט מכריז על מקומו. בראשית המאה ה-19 התגלה תא קבורתו של ברוס במנזר דנפרמליין (Dunfermline) שבחצרו נקברו כמה משליטי סקוטלנד בימי הביניים. השלד נעטף בבד מוזהב ועצם החזה הייתה מנוסרת לאורכה.
עזריהו בן צדוק
עֲזַרְיָהוּ בֶן-צָדוֹק הַכֹּהֵן היה הכהן הגדול השלישי שכיהן בבית המקדש הראשון אשר בירושלים.
על אף שנקרא "בן צדוק" יש סוברים כי נקרא כך לא כי צדוק הכהן היה אביו ממש אלא שצדוק היה זקנו. ואביו היה אחימעץ בן צדוק.
ככל הנראה, לפני התמנותו לכהן גדול, שירת עזריהו כשר בצבאו של שלמה המלך;. אם הביטוי שכיהן כ"כהן גדול" בכתובים לא נקרא אלא בשם "כהן הראש".
עזריהו בן צדוק היה ה"עזריהו" הראשון שכיהן בכהונה גדולה בבית המקדש. אחריו, קם מנכדיו עזריה בן יוחנן שגם כיהן בכהונה גדולה.
לפי האפוס האתיופי-נוצרי כברה נגסת, עזריהו היה האדם החשוב ביותר במשלחת היהודים ששלח שלמה המלך עם מנליק.
אליוט לסטר
אליוט לסטר (באנגלית: Elliott Lester) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה בריטי הידוע בעיקר בזכות בימוי הסרט "בליץ" (2011). הסרט הראשון אותו ביים היה "אהבה היא סם" (2006), וסרטו האחרון, "טיסה 112", יצא לאקרנים ב-4 באפריל 2017. בין היתר, ביים מספר וידאו קליפים עבור אמנים כדוגמת סלינה גומז ואבריל לאבין.
קריירה
בשנת 2014, לסטר ביים את סרט הדרמה של HBO, "הזמיר", בכיכובו של דייוויד אוילאו.
לסטר ביים סרט מותחן דרמה בשם, "טיסה 112", לפי תסריט של חוויאר גולון, שבו כיכב ארנולד שוורצנגר. הסרט יצא לאקרנים ב-2017.
ואדים דמידוב
ואדים סרגייביץ' דמידוב (בנורווגית: Vadim Sergeievich Demidov ברוסית: Вадим Серге́евич Демидов; נולד ב-10 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן עבר נורווגי ממוצא רוסי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
דמידוב נולד בריגה למשפחה ממוצא רוסי. אביו היה מאמן כדוריד וכשוואדים היה בן 3 היגר עם משפחתו לנורווגיה לעיר סנדפיורד, בה אימן אביו קבוצת כדוריד מקומית. דמידוב, בדומה לאביו התחיל לשחק כדוריד ובגיל מאוחר יותר התחיל לשחק כדורגל כאשר הצטרף לקבוצת הכדורגל המקומית רונאר.
בשנת דמידוב חתם בסנדפיורד. במשחק הפתיחה של העונה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד הוד. בעונת הושאל למאנגלורד סטאר עד לסיום העונה.
ביולי חתם לשלוש שנים בריאל סוסיאדד מהלה ליגה והחוזה נכנס לתוקפו בינואר. ב-29 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד אלמריה.
ביולי דמידוב חתם לשלוש שנים באיינטרכט פרנקפורט. ב-7 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 לבורוסיה מנשנגלדבאך. בינואר חזר לספרד כאשר הושאל לסלטה ויגו.
בספטמבר הצטרף לאנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית ובינואר  חתם לשלוש שנים בבראן.
ב-10 בינואר 2017 חתם במינסוטה יונייטד מה-MLS, שהתכוננה לעונתה הראשונה בליגה. ב-28 בפברואר מונה לקפטן.
בעונת הצטרף לסטאבק. בסיום העונה הודיע על פרישה וכיום משמש כסוכן שחקנים.
קריירה בינלאומית
ב-28 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה במשחק ידידות נגד. באוקטובר של אותה שנה קיבל הצעה לייצג את רוסיה אבל לבסוף דחה את ההצעה. ב-3 במרץ 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד.
שני רעים יצאו לדרך
שני רעים יצאו לדרך הוא ספר ילדים מאת ימימה אבידר טשרנוביץ' ומירה לובה שיצא לאור בשנת 1950 עם איוריה של מירה לובה.
זה ספר הילדים הראשון שיצא בישראל שדן בנושא השואה בצורה של ידידות בין נער צבר יליד הארץ ונער ניצול שואה ונכה.
הספר יצא מאז במספר מהדורות אך העברית שבו נשארה ארכאית וקשה להבנה לנערים בני זמננו. יש בו תיאור של אתרים היסטוריים בנאפולי, רומא, פומפיי ופירנצה וזאת בתקופה שבני הנוער בארץ עדיין לא יצאו לחו"ל. המחברות מציינות בהקדמה כי הסיפור נכתב לפני מלחמת השחרור, דהיינו זמן קצר לאחר סיום המלחמה וגלוי האמת על היקף השואה.
תקציר העלילה
כשמגיע יעקב לכיתה רואה בו אילן סיכון במעמדו כמלך הכיתה. עד מהרה מתחלקת הכיתה לאלה שמצדדים בכח (אילן) ובמוח (יעקב). העימות בניהם מגיע לפיזי כאשר אילן דוחף את יעקב וזה אינו מחזיר. לבסוף בשעת ערב נפגש אילן ביעקב והוא מספר לו על קורותיו בשואה ומאז הם הופכים לידידים בנפש. יעקב מספר לאילן כי נודע לו שאחותו חנה'לה נמצאת במנזר באיטליה כנזירה בשם חנקה קוסובסקה וכי לא ישקוט עד אשר יביא אותה לארץ. הם מחליטים לצאת ביחד לחפש אותה באיטליה.
במשרד חברת הספנות דוחים אותם אבל שם הם נפגשים בנער סיפון המכונה "ג'חש" המבטיח לעזור להם לאחר שהוא שומע את סיפורו של יעקב. בתחילה הוא מגניב אותם לנמל והם מסתתרים בתוך שקי בצל אך עיטוש מטריד של אילן בגלל הבצלים, מגלה אותם והם מסולקים מהנמל. לבסוף מצליח ג'חש להגניב אותם בתור "נוסעים סמויים" בספינה "מרגלית", כשהם מסתתרים בתוך מכונית קרייזלר של מר פניבון, אדם עשיר שערך מסע במזרח התיכון עם אשתו ומגיע לנאפולי בטיסה.
בלילה יוצאים אילן ויעקב לשאוף אוויר ומבחינים בספינת מעפילים בשם "החותרים". הספינות מתקרבות ולפתע נופלת ילדה קטנה לים. אילן לא מהסס, קופץ ומציל אותה מטביעה. אילן ויעקב מתגלים אך הקברניט סולח להם לאחר ששמע את סיפורם וגם מבטיח להחזירם ארצה כעבור שבועיים.
בנאפולי הם נפגשים במצחצח נעליים בשם מריו המכיר להם את שכונות העוני של העיר. במסע החיפושים שלהם הם מגיעים גם לרומא ומסיירים באתריה ולבסוף הם מגיעים לפירנצה. שם הם נתקלים באשה המכונה "זיקית" בגלל יכולתה להחליף תלבושות וזהויות. היא אבדה את משפחתה וכעת פועלת להצלת ילדים יהודים ממנזרים. יעקב מראה לה את תמונתה של חנה'לה והיא מזהה אותה במעורפל. היא מצליחה לחדור למנזר מחופשת לקבצנית, מזהה את חנה'לה ומצליחה להעביר לה פתק כי אחיה יעקב חי ונמצא בקרבת מקום. חנה'לה פוגשת ביעקב מיד לאחר שירתה במקהלת הנזירות בכנסיית סנטה מריה דולורוזה. כשהיא רואה אותו היא מתעלפת בזרועות נזירה שצעדה לידה.
לבסוף חוזרים כולם בספינה "מרגלית" ומתקבלים כגיבורים על ידי בני משפחותיהם.
קואן נארט
קואן נארט (בהולנדית: Koen Naert; נולד ב-3 בספטמבר 1989) הוא אתלט בלגי המתמחה בריצות ארוכות. הוא זכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה 2018 בריצת מרתון.
ביוגרפיה
נארט החל כרץ במסלול, אך בשנת 2014 השלים סופית את המעבר למרוצי כביש. בשנת 2015 סיים שביעי במרתון ברלין בשנת 2018 באליפות אירופה באתלטיקה זכה במדליית הזהב בריצת מרתון עם תוצאה של 2:09:51 שעות.
לראות אותה היום
לראות אותה היום הוא שיר של להקת הרוק הישראלית תיסלם מתוך אלבומם הראשון "רדיו חזק", אשר יצא ב-1981.
השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשמ"א ששודר בתוכנית מקום בצמרת, ותיסלם זכתה בתואר "להקת השנה".
רקע
בגיל 16 הלחין יזהר אשדות שיר שנקרא "מאומה לא קרה" למילים שלו ושל אמו.
בשנת 1977, התגייס אשדות לגלי צה"ל, שם עבד כעורך מוזיקלי. במקביל המשיך לעבוד על המוזיקה שלו, והקליט באותה שנה באולפן ההקלטות "קוליפון" בכיכר השעון ביפו, עם להקת בית של מוזיקאים מהסביבה את השיר "מאומה לא קרה".
בתחילת 1980 החלו אשדות ויאיר ניצני להקליט אלבום באנגלית, לאחר ששירם "תנו לי רוקנ'רול" תורגם לאנגלית וזכה לביקורות חיוביות בפסטיבל המוזיקה "מידאם" בקאן שבצרפת. באוגוסט של אותה שנה הושלמה בארצות הברית הפקת האלבום של תיסלם באנגלית. בנובמבר 1980 יצא לרדיו השיר “רדיו חזק“, עם מילים בעברית שכתב דורי בן זאב, וזכה להצלחה. עקב כך החליטו חברי הלהקה להקליט אלבום בעברית על הפלייבקים של התקליט באנגלית. תיסלם סיימו להקליט את רוב שירי האלבום, אך היו חסרות מילים ללחן של אשדות ל"מאומה לא קרה", שאותו הקליט כמה שנים לפני שהלהקה התגבשה. בתוך כמה שעות הם כתבו את המילים לשיר, שלימים הפך ל"לראות אותה היום".
ב־1990, השנה שבה התאחדה תיסלם בראשונה, יצאה לרדיו גרסה של השיר בהופעה חיה.
גרסות כיסוי
אמנים שונים ביצעו גרסת כיסוי לשיר, בהם ליאור נרקיס, ארקדי דוכין , לירן דנינו , אורי פיינמן ועוד.
מבצע תגר
מבצע תגר הוא שמו של מבצע שתוכנן על ידי חיל האוויר ב-1970 ונועד להשמיד את סוללות הטילים המצריות שבגזרת תעלת סואץ. לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים תכנן הפיקוד הישראלי לבצעו, אך כשנודע כי מצב הכוחות הישראלים ברמת הגולן קשה ביותר, הוסט הכוח האווירי שיועד למבצע צפונה ורק חלקו הראשון (והפחות משמעותי) של המבצע יצא אל הפועל בבוקר 7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים.
תוכנית המבצע
מבצע "תגר" תוכנן מאז אוגוסט 1970. תוכנית המבצע כללה ארבעה גלי התקפה:
תוכנית המבצע, שעל מתכנניו נמנה גם אביהו בן-נון, הייתה מורכבת מאוד וחייבה שימוש מתוזמן באמצעי הלוחמה האלקטרונית השונים בד בבד עם שיגור החימוש. אחד ממתנגדי התוכנית היה מפקד טייסת הפנטומים 107, יפתח ספקטור, שטען שהתוכנית המורכבת והמתוזמנת ברמת "שעון שווייצרי" היא "פשע" ומתירה חופש פעולה מועט מדי לטייסים הישראלים שהיו מורגלים באלתור ודורשת מהם להיות בורג במכונה מסורבלת הפגיעה לכל שינוי מהתרחיש המתוכנן. הוא אף סבר שהתוכנית היא קיצונית מדי ונותנת לחיל האוויר הישראלי סיכויי הצלחה של "הכל או לא כלום"
יישומו החלקי של המבצע
ביום הכיפורים, 6 באוקטובר 1973, בצהריים, פתחו מצרים וסוריה במלחמה כוללת נגד ישראל. בשעה 14:00 חצו מאות מטוסי קרב מצריים וסוריים את הגבול ופתחו במתקפה נרחבת של מטרות איכות צבאיות ישראליות בסיני ובצפון הארץ. בתגובה למתקפה הזניק מפקד חיל האוויר את כל מטוסי הקרב הישראליים למשימת "הגנת שמי המדינה". לאחר שובם של מטוסי חיל האוויר הישראלי ממשימה זו ועד לסוף היום, עסקו בסיוע לכוחות הקרקע של צה"ל.
בערב אותו יום התקבל רושם במטה הכללי מידיעות ראשוניות שכוחות צה"ל הודפים את מתקפות השריון הסורי ברמת הגולן אך מצב כוחות צה"ל חמור בצפון הגזרה המצרית, היא גזרת הארמייה המצרית השנייה. בהערכת המצב הוחלט לבצע בבוקר המחרת, 7 באוקטובר, את "מבצע תגר" בחזית המצרית ושעת ה"ש" נקבעה ל-06:45. במשך הלילה נעשו בחיל האוויר ההכנות הדרושות: בוצעו תדריכים לטייסים, המטוסים חומשו בחימוש מתאים לתקיפת שדות תעופה וציוד ל"א נלווה נערך בחצי האי סיני וחולקו משימות לגלי ההתקפה הבאים.
בשעה 03:50 הצטברו ידיעות על המצב הקשה בו נמצאים הכוחות צה"ל ברמת הגולן. נודע על חדירת שריון סורי לרמת הגולן עד ממערב לחושנייה על שחיקת חטיבת השריון הישראלית 188 בקרבות ועל כיתור חלק ממוצבי צה"ל ברמת הגולן. לנוכח הידיעות פנה הרמטכ"ל למפקד חיל האוויר וביקש סיוע. בתגובה הבטיח מפקד חיל האוויר "טייסת סקייהוק כמעט שלמה" החל מהבוקר.
בשעה 05:00 משהוברר שהשריון הסורי פורץ לרמת הגולן במספר מוקדים וכי אין כוח של צה"ל שיכול לבלום אותו, נשאל מפקד חיל האוויר האלוף בני פלד אם יוכל להוציא אל הפועל את מבצע תגר בבוקר ואת מבצע דוגמן באותו יום אחר הצהרים. משהשיב בשלילה, הוחלט לבטל את מבצע תגר ולהוציא ב-7 באוקטובר את מבצע דוגמן בלבד.
מאחר שבשלב זה המטוסים כבר חומשו והטייסים היו מתודרכים וערוכים ליציאה לתקיפה, החליט פלד להוציאם בכל זאת את גלי התקיפה הראשונים והגדיר זאת כ"תוספת אש לקו". בשעה 06:40 התקשר שר הביטחון משה דיין ששהה בחפ"ק פיקוד צפון למפקד חיל האוויר והודיע לו שחיל האוויר הוא הכוח היחיד שיכול לעצור את השריון הסורי שצפוי לכבוש כבר בצהריים את עמק הירדן. בשלב זה הודיע מפקד חיל האוויר לרמ"ח מבצעים גיורא פורמן לבטל גם את גל התקיפה השני ולבצע רק את הגל הראשון. בשעה 06:57 הונחו כל טייסות הקרב שהתכוננו לבצע מטס שני על ביטול תגר ועל הפעלה דחופה של דוגמן 5 באותו יום בשעה 11:30 שמטרתו השמדת סוללות הטילים הסוריות על מנת לאפשר לחיל האוויר לפעול בחופשיות בגזרה זו ולסייע לכוחות הקרקעיים, שניהלו קרב נואש לבלימת שטף השריון שהוזרם לרמת הגולן.
בגל התקיפה הראשון והיחיד השתתפו כ-80 מטוסי סקייהוק שתקפו את מערך הנ"מ הקני שהגן על סוללות הטק"א ו-40 מטוסי פנטום שתקפו שבעה שדות תעופה. גל התקיפה הזה כלל מטוסי סקייהוק מטייסת העמק, בהובלת יצחק דוד, ומטייסת הדרקון המעופף, בהובלת גיורא רום, וטייסות נוספות. בשלב ההתקפה הראשון, הצליחו המטוסים לפגוע בכ-7 בסיסים של חיל האוויר המצרי ולהוציא ארבעה מהם מכלל פעולה. כן הופלו 6 מטוסים של חיל האוויר המצרי. בתקיפה הופלו באש נ"מ שני מטוסי סקייהוק ישראלים וטייסיהם, ו נהרגו.
מבצע דוגמן 5 שבוצע לאחר הפסקת מבצע תגר נכשל ואבדו בו שישה מטוסי פנטום מבלי שפגע כמעט בכוחות הנ"מ הסורים. חלק מהסיבות לכישלון המבצע היו אי הפעלת כוחות הל"א התומכים שנערכו בסיני לקראת הפעלת מבצע תגר ולא הספיקו לעבור לחזית הצפון.
תוצאות
חיל האוויר הישראלי המשיך לפעול בחזית המצרית תחת איום כבד של סוללות הטילים שכונה "מסך האש" וספג אבדות משמעותיות. בהמשך הלחימה תקף חיל האוויר הישראלי שלוש פעמים את מערך הטילים באזור פורט סעיד ורק בפעם השלישית הצליח לפגוע בו בצורה שהביאה להפסקת פעולתו. לאחר מכן תקף בנפרד את סוללות הטילים בגזרות קנטרה, אסמאעיליה וסואץ-שלופה. הפגיעה במערך הטילים המצרי נמשכה על ידי כוחות הקרקע של צה"ל. תחילה, במבצע פשיטה שנערך ב-16 באוקטובר, לאחר חציית תעלת סואץ ובו נוטרלו חמש סוללות. לאחר מכן, עם התקדמות כוחות צה"ל בגזרה הדרומית בחזית המצרית, פגעו הכוחות הישראלים בכל הסוללות שהיו בגזרת הלחימה בצידה המערבי של תעלת סואץ.
ביקורת
לאחר המלחמה נטענו טענות קשות נגד בני פלד בנוגע להחלטתו על ביטול מבצע תגר והעברת מרכז הכוח האווירי של חיל האוויר לצפון. בין השאר נטען כי בניגוד לטענת פלד, היה אפשר לתמוך בכוחות הסדיר בצפון באמצעות מערך הסקייהוקים והנשרים ולהמשיך עם מבצע תגר. טענה נוספת שהשמיעה מחלקת המבצעים בחיל האוויר בראשותו של גיורא פורמן כנגד הביטול הייתה כי תא השטח בגולן קטן מדי להפעלה יעילה של הכוח שהוסט מ"תגר" צפונה וכי במקביל לחוסר יעילות זה תופקר החזית הדרומית לשליטה אווירית מצרית. טענות אלו הושמעו בזמן אמת על ידי פורמן אך נדחו כיוון שהוראתו של דיין הייתה חד משמעית. לאחר ששמע על ההצלחה של גל ההתקפה הראשוני, ניסה בני פלד לעצור את ביטול המבצע, אך דברי דיין היו: "הסיני הוא חולות, כאן יש בתים" ונראה כי חששו מאיבוד "הבית השלישי" הביאו למתן פקודה חותכת ובלתי מתפשרת על נטישת "תגר".
יוסי עבודי טוען כי כיוון שתוכנית "תגר" לא הוצאה אל הפועל, לא ניתן כלל לדעת עד כמה היה תכנונה מוצלח וכי אין ביטחון כי גם לו הייתה מופעלת הייתה התוצאה חיובית מבחינת צה"ל. כמו כן, לדבריו, בהינתן ערפל הקרב ששרר בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים והידיעות שהגיעו לפיקוד הישראלי העליון לגבי מצב כוחות צה"ל ברמת הגולן, ההחלטה על ביטול "תגר" והסטת העתודה האסטרטגית היחידה שהייתה קיימת באותה עת אל הצפון הייתה הכרחית.
סטפן קולה
קריירה
קולה התחיל את קריירה שלו במחלקת הנוער של ניס. בגיל 19 הצטרף לקבוצת המילואים ובעונת הצטרף לקבוצה הבוגרת והיה שותף לעלייה שלה לליגה הראשונה.
בקיץ חתם בשטרסבורג בה דבק לו הכינוי "הטוסטוס". בעונת 1997/98 היה שותף להעפלה של שטרסבורג לשמינית גמר גביע אופ"א בו הפסידה לאינטר מילאנו.
בקיץ חתם בלאנס וכעבור שנה חתם בריאל סוסיאדד מהלה ליגה. בנובמבר חזר לצרפת וחתם בראפיד דה מונטון.
30 שעות באוקטובר
30 שעות באוקטובר הוא ספר מאת שמואל גורדון, שיצא לאור בהוצאת ספריית מעריב בשנת 2008. הספר מתמקד בהחלטות האסטרטגיות ובהפעלת חיל האוויר הישראלי בשעותיה הראשונות של מלחמת יום הכיפורים, שבמהלכן ספג החיל אבדות קשות, וכן עוסק בהשפעתן של תוצאות אלו על המשך המערכה, הכוללת את בלימת צבא סוריה וצבא מצרים, וכן על המערכה נגד סוללות הטילים ברמת הגולן ובתעלת סואץ.
מחבר הספר, שמואל גורדון, היה בעת מלחמת יום הכיפורים טייס פנטום. בתפקידו האחרון בצה"ל היה מפקד מוצב השליטה המרכזי של חיל האוויר במהלך מלחמת לבנון הראשונה בדרגת אלוף-משנה.
בהפעלת חיל האוויר הישראלי בשעותיה הראשונות של מלחמת יום הכיפורים מזהה גורדון שני משגים עיקריים:
גורדון מסיק מסקנות גם לגבי האשמים בשני המחדלים: במחדל הראשון אשם לדעתו מפקד חיל האוויר, בני פלד, כי הורה על דעת עצמו להחליף את החימוש (למרות שהיה אמור להיות זמן לכך). במקרה השני האשמה נופלת על שר הביטחון, משה דיין, שאיבד את עשתונותיו וגרם לכך שנכשלו שני מבצעים - גם תגר (שלא הושלם ולפיכך לא בוצע) וגם דוגמן.
הספר עוסק גם בהתפתחות חיל האוויר בשנים שקדמו למלחמה, בטקטיקות שהתפתחו בעקבות מלחמת ששת הימים והתפיסות ההתקפיות, ובתקופת מלחמת ההתשה.
בין לבין בוחן הספר את ההכנות לקראת מלחמה עתידית והדיונים על סוג המגננה שתיערך במקרה של פלישה, והאופן המקרי והלא מוצלח שבו נקבעה ההחלטה להיאבק על קו המעוזים ולחתור לשחרורם, במקום לנהל מערכה ניידת, כמו שהמליצו האלופים אריאל שרון וישראל טל.
אברהם שיין
אברהם שיין (נולד ב-1942) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה
אברהם שיין נולד בראשון לציון בשנת 1942 להורים יוצאי גרמניה. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת צנחנים, לאחר מכן החל לעבוד בבנק הפועלים. שיין התחיל את דרכו בבנק ב-1963 כקופאי. כמו כן, שירת כחיל מילואים במלחמת יום הכיפורים. עם השנים הפך למנהל חשבונות ולסגן מנהל סניף בנק. בין השנים 1973–1983 ניהל שיין את סניף בנק שנקר ובין לבין פרסם מספר ספרי שירה. בשנת 1992 פרש מהבנק והחל למכור את שיריו, אותם הדפיס על ניירות צבעוניים, ברחבי הארץ ובעיקר ליד מוסדות תרבות תל אביבים. עם השנים, הוציא לאור מספר ספרים וקיבל הכרה כמשורר, כמו כן, השתתף בתערוכות ובמיצגי שירה.
שיין מייצג זרם אנטי-ממסדי בשירה הישראלית, המדפיס ומוציא את שיריו בעצמו.
סרט תיעודי
ב-1999 יצא לאקרנים סרטו התיעודי "שיין" של הבמאי גידי דר, שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפסטיבל הקולנוע של ניו יורק. הסרט גולל את סיפור חייו של אברהם שיין, מנהל בנק בעברו שעבר לפעילות פוליטית, עד להווה בו הפך למשורר רחוב, שמתהלך ברחובות תל אביב ומוכר ספרי שירה.
גנית אנקורי
גנית אנקורי (נולדה ב-1958) היא פרופסור לאמנות באוניברסיטת ברנדייס.
ביוגרפיה
בשנות השמונים החלה ללמוד ספרות אנגלית ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית. היא עוסקת רבות במחקר של אמנות ישראלית, פלסטינית ומקסיקנית ופרסמה שלושה ספרים העוסקים בנושא. בשנת 1994 קיבלה תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "The fractured self : identity and fragmentation in the art of Frida Kahlo". שימשה כפרופסור וכראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. בשנת 2010 הצטרפה לסגל אוניברסיטת ברנדייס כפרופסור לתולדות האמנות ולתאוריה של האמנות.
ב-2003 שימשה כאוצרת של תערוכה על פרידה קאלו שנערכה במוזיאון היהודי של ניו יורק.
נוסף על כך, היא עוסקת במגדר ובהיסטוריה של הנשים באמנות.
אנקורי נשואה ואם לשלושה בנים.
DR
DR (בשמו המלא: Danish Broadcasting Corporation, בתרגום לעברית: תאגיד השידור הדני) הוא תאגיד השידור הציבורי של דנמרק, אשר נוסד בשנת 1925 כשירות לציבור, והוא הגדול ביותר מבין גופי התקשורת האלקטרונית בדנמרק. DR הוא גם חבר מייסד באיגוד השידור האירופי.
DR ממומן על ידי אגרה אשר מחויבים לשלמה כל משקי הבית בדנמרק המחזיקים במקלט טלוויזיה, מחשב, טלפון חכם או התקנים אחרים בעלי גישה לאינטרנט.
כיום מפעיל DR שישה ערוצי טלוויזיה, כולם משודרים בשידור חופשי דיגיטלי ברשת הדיגיטלית הארצית. הוא מפעיל גם שמונה תחנות רדיו, כולן זמינות ברדיו המשודר בתקן DAB ובאינטרנט.
היסטוריה
DR נוסד ב-1 באפריל 1925 בשם Radioordningen, אשר שונה ל-Statsradiofonien בשנת 1926, ובשנת 1959 הפך ל-Danmarks Radio ול-DR בשנת 1996.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בעת שדנמרק הייתה כבושה בידי גרמניה, שידורי הרדיו צונזרו - שכללו ניתוק התקשורת עם חו"ל החל מ-29 באוגוסט 1943 - דבר שהביא רבים מהדנים להאזין לשידורים בשפה הדנית של ה-BBC או הפנה אותם לעיתונות הבלתי חוקית, וכן לרדיו השוודי.
בשנת 1951 הוקמה תחנת רדיו שנייה בדנמרק בשם DR P2, ובשנת 1963 הוקמה תחנת הרדיו DR P3.
שידורי טלוויזיה ניסיוניים החלו ב-1949 עם שידורים סדירים החל מ-2 באוקטובר 1951 עם השקת ערוץ הטלוויזיה הראשון של דנמרק, DR1. שידורים יומיים החלו בשנת 1954. שידורי טלוויזיה צבעוניים החלו במרץ 1967, והתרחבו עם שידור בצבע של אולימפיאדת החורף של גרנובל בשנת 1968. DR סיים רשמית את שידורי המבחן בצבע ב-1 באפריל 1970, אם כי עד 1978, עת עברה הסדרה האחרונה בדנמרק לשידור צבעוני, עדיין היו שידורים בשחור לבן.
ב-16 במאי 1983 בשעה 14:00 שעון מרכז אירופה, השיק DR את שירות הטלטקסט הראשון, שעדיין זמין, נכון ל-2019.
המונופול של DR על התקשורת הלאומית של דנמרק נמשך עד 1988, כשהושקה TV 2 בדנמרק. 8 שנים לאחר מכן, השיקה DR את ערוץ הטלוויזיה השני שלה, DR2, ב-30 באוגוסט 1996. הערוץ כונה בעבר "הערוץ הנסתר", משום שהוא לא שודר בפריסה ארצית.
הניסויים הראשונים לשידור בתקן DAB (רדיו דיגיטלי), החלו כבר ב-1995, ושמונה תחנות הרדיו של DR הושקו רשמית בתקן זה באוקטובר 2002.
בשנת 2013 שונה הרכב ערוצי הטלוויזיה של DR, עם החלפת DR HD על ידי DR3, ערוץ חדש המיועד לצעירים, הושק ערוץ ילדים חדש, DR Ultra שהחליף את DR Update. בעקבות סגירת ערוץ החדשות DR Update, התחדש ערוץ DR2 כערוץ חדשות וחברה.
מעבר ארצי מתקן DAB ברדיו לתקן DAB+ החדש התקיים ב-1 באוקטובר 2017.
מימון
האמצעי העיקרי למימון DR הוא באמצעות אגרה המוטלת על כל משקי הבית בדנמרק המחזיקים במקלט טלוויזיה, מחשב, טלפון חכם או התקנים אחרים בעלי גישה לאינטרנט. הכנסות אחרות מגיעות מפעילויות מסחריות כגון קונצרטים, מכירות תקליטורים ו-DVD ומכירות לחו"ל של תוכני DR.
החל משנת 2022, בסיום תקופת מעבר שהחלה ב-2019, תופסק הדרישה לתשלום אגרה, והיא תוחלף במיסוי כללי של כל משקי הבית בדנמרק, כך על פי החלטת הפרלמנט הדני מיום 16 במרץ 2018.
דיגיטל
הנוכחות המקוונת של DR כוללת אתר חדשות מקיף, וארכיון. אתר תאגיד השידור הדני הוקם בשם DR Online בשנת 1996.
האשמות על הטיה
זה יותר מעשור, מפלגת העם הדנית, מפלגה שמרנית ונייטיביסטית, מעלה טענות לכאורה על הסיקור החדשותי הפוליטי של DR, ומציינת את הליך מינוי הדירקטוריון של DR כהוכחה להטיה. בתגובה, הקים DR "ועדת אכיפה" שנועדה לאתר ולדווח על כל מקרה בו קיימת הטיה חדשותית.
ניתוח התוכן המדעי הגדול הראשון של DR, שחקר את הפרסומים של DR בין 1994 ל-2007, העלה כי לא הייתה הטיה מתמשכת כלפי שמאל או ימין.
מכון איינשטיין למתמטיקה
מכון איינשטיין למתמטיקה הוא המחלקה למתמטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים. המכון הוא חלק מהפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, שממוקמת בקמפוס אדמונד י. ספרא בגבעת רם. במסגרת המכון מתקיימים, מלבד מחקר במגוון תחומים במתמטיקה, גם הוצאתו לאור של כתב-העת הישראלי למתמטיקה, Israel Journal of Mathematics, וכן ספרייה למתמטיקה ולמדעי המחשב.
היסטוריה
עם הקמת האוניברסיטה העברית ב-1925 הוחלט על הקמת מכון למתמטיקה עיונית. המכון הוקם בחורף 1927 עם הגעתו של אדמונד לנדאו לעמוד בראשו. כבר בסוף אותה שנה עזב לנדאו וכראשי מכון תפסו את מקומו אברהם הלוי פרנקל ומיכאל פקטה. עד 1948 ישב המכון בהר הצופים, בבניין איינשטיין-ווטנברג למתמטיקה שנחנך ב-1928.
בשנת 1970, נוסדה במכון המחלקה למדעי המחשב, שלימים הפכה למכון בפני עצמו, מכון בנין להנדסה ולמדעי המחשב. כמו כן, המרכז לחקר הרציונליות שבאוניברסיטה כולל בתוכו, בין השאר, מתמטיקאים שצמחו במכון, בפרט בתחומי תורת המשחקים וכלכלה מתמטית.
חוקרים ידועים הקשורים למכון
בין בוגרי וחוקרי המכון, ניתן למצוא:
טרצל
טַרְצַל (בהונגרית: Tarcal; ביידיש: טערצאַל) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית טרצל קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-3,392 תושבים בשנת 1990 עד 2,811 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-17%). היישוב נמצא על דרך רבני הפלאים (הונגריה).
יהודי טרצל
היהודים הראשונים שהתיישבו במקום היו סוחרי יין שבאו מפולין והשתקעו בכפר סביב שנת 1746. רוב יהודי טרצל עסקו במסחר ומיעוטם היו בעלי מלאכה ובעלי משקים וכרמים. בית הכנסת של הקהילה נבנה בשנת 1860 ופעלו במקום גם חברה קדישא ומוסדות חינוך.
במרץ 1944 הוטל עוצר על היהודים בכפר וחפצי הערך שלהם נשדדו. ב-16 באפריל נכלאו יהודי הכפר בבית הכנסת ולמחרת הובלו לגטו שאטוראליאויהיי, שם רוכזו כ-15,000 יהודים מהסביבה. ב-16 במאי 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי מלחמת העולם השנייה חזרו לטרצל 20 גברים יהודים מעבודות הכפייה ו-10 נשים וחידשו את חיי הקהילה. בשנת 1956, לאחר שהוצת בית הכנסת על ידי המורדים במשטר הקומוניסטי, נמלטו רוב היהודים מהכפר.
בריאות האם
תחלואה ותמותה בקרב אימהות
ארגון הבריאות העולמי ( World health organisation - WHO ) מעריך כי בשנת 2015 כ-300,000 נשים נפטרו במהלך ההיריון. מקרים אלו נעים בין דימום חמור לדיסטוציה (באנגלית: Obstructed labour, לידה חסומה, מצב בו העובר מנוע מלעבור את האגן בשל היותו חסום פיזית בעת הלידה). כאשר נשים רבות קיבלו גישה לתכנון משפחה נכון, לשיעורים בנושא כישורי לידה וסיוע במקרי חירום רפואיים במהלך הלידה, שיעור התמותה בקרב אימהות ירד בכ - 44% אשר מהווים ירידה של כ-2.3% מאחוז המוות השנתי בקרב אימהות מ-1990–2015. בעוד שחלה ירידה בתמותת האימהות העולמית, עוד יש הרבה לאן לשאוף בתחום. שיעורי תמותת אימהות גבוהים עדיין קיימים במדינות במצב סוציו-אקונומי בינוני ונמוך. מדינות אפריקה שמדרום לסהרה מהוות כיותר ממחצית ממקרי המוות הללו, מדינות דרום אסיה מהוות כשליש. שליש ממקרי תמותת האימהות הכולל מתרחשים בהודו וניגריה. בכל יום נפטרים כ-7000 תינוקות בחודש הראשון לחייהם. ב-2019 מספר הנפטרים השנתי עמד על כ-2.4 מיליון נפטרים מכל רחבי העולם. נוסף על כך, בכל יום נפטרות כ-810 נשים מכל רחבי העולם מסיבוכים ברי מניעה הקשורים להריון וללידה. במדינות אפריקה הדרומיות לסהרה נרשם האחוז הגבוה ביותר לתמותה בקרב תינוקות ואימהות. בקצב זה 48 מיליון ילדים מתחת לגיל 5 צפויים למות בין השנים 2020–2030, כמחציתם תינוקות. מות האם פוגע במשפחה באופן ישיר ומגביר את סיכון הילוד למות לפני יום הולדתו השני.
עוני וגישה לשירותי בריאות
יותר מחצי מיליון נשים בשנה נפטרות עקב סיבוכי לידה והריון. למעשה, כ-99 אחוזים מתמותת האימהות מתרחש במדינות בעלות הכנסה ממוצעת נמוכה. באירופה ומרכז אסיה, יחס התמותה בקרב אימהות הוא כ-44 מקרי מוות מתוך כ-100,000 לידות תקינות. לעומת זאת, באפריקה שמדרום לסהרה החס עומד על 900 מקרי מוות מתוך כ-100,000 לידות. יתרה מכך, עבור כל אישה שמאבדת את חייה במהלך ההיריון והלידה ישנן בין 15 ל-30 נשים שסובלות מחולי או נכות כרונית. ניתן לראות קשר מובהק בין אזורים בהם הרמה הסוציו אקונומית של המדינות נמוכה יחסית לבין אחוז תמותת האימהות והתינוקות באותם אזורים.
טיפול לפני הלידה
בארצות הברית מומחים ממליצים על בין 13 ל-14 ביקורים אצל רופא נשים במהלך ההיריון החל מהשבוע ה-8–10. הדבר מאפשר אבחון וטיפול מוקדם של מצבים רפואיים מסוימים העלולים לפגוע בעובר ובאם כגון זיהום ולדי, סכרת הריונית ורעלת הריון. כמו כן, הדבר מאפשר מענה לשאלות ולחששות מצד ההורים. טיפול טרום הריוני הוא קריטי לשיפור הסיכויים להריון ולידה בריאים לאם ולתינוק. בהשוואה לאימהות שעברו טיפול טרום לידתי, הסיכוי של אימהות שלא קיבלו טיפול טרום לידתי ללדת תינוק בתת-משקל (פג) הוא פי שלושה. סיכויים של האימהות שלא קיבלו טיפול טרום לידתי ללדת תינוק שימות בזמן ינקות הוא גבוה פי חמישה מאימהות שכן קיבלו טיפול טרום לידתי. תינוקות הנולדים בתת-משקל או בלידה מוקדמת הם בעלי סיכון גבוה יותר לסיבוכים נוספים בהמשך חייהם. למשל, מוות בעריסה, בעיות בדרכי הנשימה ומערכת העיכול וסיבוכים כרוניים נוספים. אימהות שלא מקבלות טיפול טרום לידתי ראוי נמצאות בסיכון גבוה יותר פי 3–4 למוות מסיבוכים שאחרי לידה מאלו שאכן קיבלו טיפול ראוי.
איידס/ HIV
אחוז הנשים בהריון הנושאות את נגיף הHIV משתנה ממדינה למדינה ונע בין אחוז לארבעים אחוז, כשבמדינות אפריקה ואסיה השיעור הגבוה ביותר. לאיידס / HIV בקרב אימהות השפעה נרחבת על בריאות הילוד, בעיקר במדינות עניות הלוקות בחסר בגזרת החינוך והמידע המונגש בנושא. בזמן ההיריון, נישאות איידס / HIV הן בעלות סיכון גבוה יותר לשחפת או מלריה במדינות מתפתחות. 28% ממקרי המוות בקרב אימהות קורים עקב לידה חסומה, כשהסיבות העקיפות לסיבוכים שונים בזמן הלידה הן מלריה, אנמיה, איידס ומחלות בכלי הדם.
פעילות גופנית
מומלץ לבצע פעילות גופנית במהלך ההיריון בהתאם למצב הבריאותי של האם ולאחר התייעצות עם הרופא המטפל.
פעילות גופנית בזמן הריון תורמת לבריאות האם והעובר בדרכים רבות:
היגיינת הפה
היגיינת הפה הוכחה כבעלת השפעה ישירה על רווחתם של הן האם והן העובר והילוד.
החשיבות של היגיינת פה תקינה
בריאות הפה חשובה במיוחד בתקופת ההיריון ואחריה לבריאות האם ולבריאות הילד. על כן, חשוב מאוד לבצע הסברה מקיפה בנושא עבור אימהות, שכן הזנחה של בריאות הפה וחוסר שמירה על היגיינת הפה עלולים לפגוע בבריאותה ובבריאות העובר.
שינויים פיזיולוגיים בפה במהלך ההיריון
השינויים הפיזיולוגיים החלים בפה במהלך הפיזיולוגיה של ההיריון עקב הזנחת היגיינת הפה מתרחשים בעיקר עקב תנודות ההורמונים. תנודות ההורמונים מגבירות את סיכויי האישה בהריון לזיהומים אורליים שונים בפה כגון מחלות חניכיים ופגיעה ביכולת של הגוף לשקם רקמות רכות. יתרה מכך, במהלך ההיריון החניכיים עלולות לגדול ולהתנפח, ולעיתים לכסות את כל כותרת השן. בדרך כלל לאחר הלידה החניכיים חוזרות למקומן, במקרים שבהם זה לא קרה באופן טבעי ניתן לבצע הליך רפואי מתאים אצל רופא השיניים. מחקרים רבים הוכיחו שהזנחת הטיפול בחניכיים עלול לגרום להשפעות שליליות שונות כגון איבוד שיניים, מחלות כלי דם, שבץ וסיבוכים במהלך הלידה.
עששת בקרב אימהות והשפעותיה על העובר
מחלה שכיחה נוספת בקרב אימהות היא העששת. העששת עלולה לעבור מהאם לעובר, מושבות החיידקים מועברות דרך הרוק.
גזע ואתניות
ממצאים ממחקרים שנעשו על ידי מרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) מצביעים על קשר בין גזע ואתניות לבין שיעור התמותה. ב-2013 המרכז לבקרת מחלות ומניעתן מצא כי שיעור תמותת האימהות מקרב הנשים האפרו-אמריקאיות והנשים ההודיות בארצות הברית גבוה פי שלושה עד ארבעה אחוזים מנשים לבנות. רוב מקרי המוות נבעו ממחלות שניתן היה למנוע אותן אם היו מאבחנים ומטפלים בהן בשלבים המוקדמים שלהן. בעוד אחוז התמותה ממחלות אלו היה גבוה בקרב נשים אפרו-אמריקאיות והודיות בארצות הברית, אחוז הנשים שאובחנו במחלות ככלל היה זהה בין כל הגזעים. הCDC מציע מספר הסברים לממצאים אלו, ביניהם גזענות ויחס מפלה מצד הרופאים. שכן, בעוד שסטטוס סוציו אקונומי ורמת ההשכלה מהווים פקטורים אפשריים, ניתן לראות בכל אחת מקבוצות הסוציו אקונומיות ורמות ההשכלה הבדלים משמעותיים בין נשים מגזע ואתניות שונה.
דת
עקב חוסר הרגישות וחוסר הידע בנושאי דת של רופאים, נשים מדת השונה לזו של הרופאים קיבלו טיפול שאינו מיטיב איתן במלוא האחוזים. לדוגמה, נשים מוסלמיות שהיגרו לקנדה סבלו מטיפול לקוי. על מנת לספק סביבה בטוחה ומכילה יותר עבור הנשים המוסלמיות במקרה זה, היה צריך לספק יותר תמיכה שתתקשר עם דתן והמסורות הכלולות בה. נוסף על כך, אפליה הנעשית על ידי רופאים משפיעה גם היא על טיב הטיפול הרפואי שנשים מדתות מופלות מקבלות.
בריאות האם לפני הלידה
טיפול סדור לפני הלידה מהווה חלק חשוב מבריאות האם. מומלץ ומצופה שנשים לפני הריון יבצעו סדרת בדיקות הכוללת לפחות ארבעה ביקורים אצל הרופא/ה, על מנת לנטר את בריאות העובר ולאבחן מחלות וזיהומים בשלביהם המוקדמים אם קיימים. במהלך ביקורים אלו הנשים מקבלות עצות וטיפים בנושאי תזונה והיגיינה על מנת לשפר את בריאותן לפני ואחרי הלידה. נוסף על כך, בביקורים אלו הן יכולות לקבל תכנון טרום לידתי הכולל בין היתר מידע מפורט על קבלת טיפול רפואי במידת הצורך והנחיות בעת מצב חירום רפואי.
לידה וזיהומים המועברים במגע מיני
הרפס העובר במגע מיני, עלול לעבור לעובר בעת יציאתו מתעלת הלידה. לתינוקות של נשים בהריון הסובלות מהרפס, העוברים דרך תעלת הלידה המזוהמת, יש סיכוי של 25% יותר לקבל נזק מוחי, וסיכוי של אחד לשלוש למות. איידס / HIV יכול גם הוא לעבור לעובר מהאישה ההריונית, בעקבות מגע של נוזלי הגוף של האם והעובר. לעיתים, אימהות במדינות מתפתחות, בוחרות ללדת בניתוח קיסרי כדי למנוע מצב של העברת הנגיף דרך תעלת הלידה. עם זאת, אופציה זו אינה אפשרית תמיד במדינות מתפתחות.
תקופה לאחר הלידה
באופן גלובאלי, יותר מ-8 מיליון מתוך 136 הנשים היולדות בכל שנה סובלות מדימום כבד לאחר הלידה. דימום כבד זה מהווה רבע ממקרי המוות בקרב אימהות במהלך הלידה, ומהווה הגורם המשמעותי ביותר למוות במהלך הלידה, בעיקר במדינות מתפתחות. עבור כל אישה הנפטרת מלידה, יש בין 20 ל-30 נשים הסובלות מסיבוכים קשים שלאחר לידה. לפחות 15% מתוך הלידות נמצאות בסיכון לסיבוכים קטלניים. נשים אשר שורדות סיבוכים אלו, לעיתים נדרשות לעבור טיפול ושיקום אינטנסיביים וארוכים ומתמודדות עם השלכות פיזיות, פסיכולוגיות, כלכליות וחברתיות. אף על פי שסיבוכים אלו אינם צפויים, כולם ברי טיפול.
המלצות לשמירה על בריאות האם
בריאות העובר והאם מתחילה בבריאות טרום הלידה. ארגון הבריאות העולמי (WHO) מציע שהצעד הראשון בקידום בריאות האם הוא תזונה מאוזנות הכוללת תערובת ירקות טריים, בשר, דגים, אגוזים, דגנים מלאים, פירות ושעועית. נוסף על כך, תוספי תזונה של ברזל וחומצה פולית מומלצים לנטילה על בסיס יומי. לתזונה והריון קשר ישיר, על כן תוספים אלו מומלצים גם על ידי ארגון המנתחים האמריקאי על מנת למנוע סיבוכי לידה בקרב אימהות ותינוקות כמו - תת משקל, אנמיה, לחץ דם גבוה ולידה טרם התאריך התקין. נוסף על תוספי תזונה שונים המועילים לבריאות, פעילות גופנית והפחתת קפאין הוכחו גם הם כמורידים את הסבירות לסיבוכים ומחלות בקרב הילוד. יתרה מכך, ארגון המנתחים האמריקאי ממליץ לנשים בהריון להימנע בכל אופן מאלכוהול וניקוטין, בכל דרך צריכה, כדי למנוע/ להוריד את הסיכויים של סיבוכים ומחלות בקרב הילוד. בלידות וגיאנליות בריאות, מומלץ לנשים ולילודים להישאר בבית החולים למשך 24 שעות לאחר הלידה כך שיוכלו לקבל טיפול מצוות רפואי בעת הצורך, אם יחול דימום או צירים שלאחר הלידה.
השפעות ארוכות טווח על האם
כ-75% מהנשים שמתו במהלך הלידה היו חיות כיום אילו היו מקבלות גישה לטיפול רפואי תקין. הסבירות שנשים אפרו-אמריקאיות ימותו מסיבוכים שלאחר לידה גבוהה באופן משמעותי מיתר הנשים.
יעדים לפיתוח בר קיימא
היעדים לפיתוח בר-קיימא (באנגלית: Sustainable Development Goals, SDGs) מתייחסים לפיתוח בינלאומי עתידי כפי שהוצעו על ידי סוכנויות של האומות המאוחדות. בנושא בריאות האם, מדינות העולם התאגדו על מנת לצמצם באופן משמעותי ושאפתני את אחוז התמותה בקרב אימהות ברחבי העולם עד 2030: "לצמצם את שיעור התמותה בקרב אימהות בעולם לפחות מ-70 מתוך 100,000 לידות, כשבאף מדינה ממוצע התמותה אינו יעלה על פי שניים מהממוצע העולמי."
הצעות לפתרונות
ארגון הבריאות העולמי מעריך שהעלות על מנת לספק תוכנית משפחתית בסיסית הן לאם והן לעובר היא כ-8 דולר לאדם בשנה. ארגונים ללא מטרות רווח רבים מנגישים מידע בנוגע למצבי חירום לידתיים עבור נשים במדינות מתפתחות. לאחרונה, האו"ם פתחו בקמפיין לעידוד האצת הפחתת שיעור התמותה בקרב אימהות באפריקה.
אליפות גרמניה בכדורגל 1905
אליפות גרמניה בכדורגל 1905 הייתה העונה שלישית של התחרות.
בהתאם לתקנון, המשחקים היו אמורים להתקים במגרש נייטרלי. הדבר גרם לכמה קבוצות בעיות תקציביות ושיבש את לוח זמנים של התחרות.
מנצחת התחרות הייתה יוניון 92 ברלין בפעם הראשונה והיחידה בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
כמו בעונה הקודמת מנצח תחרות אזורית או מקומית היה זכאי להשתתף בתחרות הארצית. הוחלט שאלוף של העונה הקודמת יקבל זכות להשתתף בתחרות. לתחרות נרשמו 11 קבוצות ולכן אורגן סיבוב מוקדם.
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
בתחרות השתתפו הקבוצות הבאות:
מהלך התחרות
תחילה נערכו משחקים מוקדמים שמהם עלה לשלב רבע הגמר איינטרכט בראונשווייג.
כדורגלנים מצטיינים
מספר כדורגלנים כבשו 4 שערים במהלך התחרות:
נמיית כיס מערבית
נמיית כיס מערבית (שם מדעי: Dasyurus geoffroii; מוכרת גם כקוואל מערבי או בכינוי המקומי צ'ודיץ') היא מין של טורפת כיס גדולה בסוג נמיית כיס שמצויה כיום רק בדרום-מערב אוסטרליה לאחר שהוכחדה מרוב חלקי היבשת. היא טורפת הכיס הגדולה ביותר שנותרה כיום בדרום-מערב היבשת, לאחר הכחדתם של זאב הכיס ושד הכיס.
מיון ושמות
נמיית הכיס המערבית היא אחת מתוך 6 מינים בסוג נמיית כיס שמשויך לתת-משפחת דסיורים במשפחת נמיות הכיס. היא קרובה גנטית לנמיית כיס ברונזית (Dasyurus spartacus) מדרום גינאה החדשה, והאחרונה נחשבה למשך זמן מה כאוכלוסייה מבודדת של הנמייה המערבית. הנמייה המערבית תוארה מדעית לראשונה בשנת 1841 על ידי האורניתולוג הבריטי ג'ון גולד, ומשמעות שמה המדעי הוא ״שעיר הזנב של ז'ופרואה״ על שמו של הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר שהקים את הסוג ב-1796.
שמה הרשמי של הנמייה באוסטרליה הוא ״קוואל מערבי״ ובעבר כונתה על ידי המתיישבים ״חתול כיס״ או ״שועל כיס״; בדרום-מערב היבשת היא מוכרת גם בכינוי המקומי צ'ודיץ’ שמגיע משפת הנונגאר של הילידים האבוריג'ינים באזור, ומהווה ככל הנראה כינוי אונומטופי על בסיס הצווחה החדה והגרונית שהנמייה משמיעה כשהיא חשה מאוימת. כינויים מקומיים אחרים הם קונינקה ואידנייה.
אנטומיה ומראה
נמיית הכיס המערבית היא בין הגדולות בסוג: קטנה מנמיית הכיס הנמרית וגדולה מנמיות הכיס האחרות. מבנה גופה חסון, גוצי ומקושת, גודלה כשל חתול והיא דומה במקצת לשועל ולאופוסום. ראשה גדול, רחב ומחודד עם גולגולת מוצקה ומסיבית, אוזניה מעוגלות ועיניה גדולות. האף גדול ועטוי בזיפים מישוש ארוכים. הגפיים שלה קצרים, עבים וחזקים, כפות רגליה רחבות, ויש לה טפרים גדולים וחדים ורפידות מחוספסות שמסייעות לה בטיפוס על עצים. הזנב ארוך ועבה, ויש לו מברשת שיער סבוכה מאמצעיתו עד קצהו. לנקבה יש קפל עור סביב הפטמות שמתפקד בדומה לכיס האמיתי. הנמייה המערבית דומה למדי לקרובתה המזרחית, ונבדלת ממנה במבנה גוף מסיבי יותר ובנוכחות בהונות ברגליים האחוריות. אורך הראש והגוף של הנמייה המערבית: 46-36 ס״מ ואורך זנבה: 30-22 ס״מ. יש דו-צורתיות זוויגית מסוימת: משקל הזכר עד 1.3 ק״ג, ומשקל הנקבה עד 900 גרם.
לנמיית הכיס המערבית פרווה פרווה קצרה, צפופה ועבה. צבע הפרווה הכללי הוא חום כהה, והגוונים שלו נעים בין חום זהוב לאוכרה, חום נחושתי עד חום שוקולד כהה. גוון הפרווה נוטה להיות חום כהה במיוחד עד שחור באזור הגב, הכתף והעכוז. פרווה שחורה לחלוטין עשויה להתרחש, אך נדירה יחסית ואינה נפוצה כמו אצל הנמייה המזרחית. בדומה ליתר המינים בסוג, גופה של הנמייה מנוקד ב-40–70 כתמים לבנים שנועדו להקטין את קווי המתאר של גופו באור הירח. המותניים והרגליים צבועים לעיתים באפרפר או זהב, והגחון, המפשעה, החזה והגרון בצבע לבן שמנת או צהבהב קרמי. פניה של הנמייה דהויות יותר משאר הגוף, בדרך כלל אפרפר, זהוב או חום חיוור; מהמצח עד לחוטם יש לעיתים קרובות פס שחרחר דהוי, הסנטר וקצה החוטם לבנים, והאף אדמדם-בורדו. העיניים שחורות והאוזניים ורודות. הזנב בצבע חום כהה או זהוב, והמברשת השעירה שלו שחרחרה.
טווח
נמיית הכיס המערבית אנדמית לאוסטרליה. התפוצה ההיסטורית שלה הייתה רחבה מאוד וכיסתה כ-70% מיבשת: מרבית אוסטרליה המערבית ואוסטרליה הדרומית, מחצית מהטריטוריה הצפונית, קווינסלנד וניו סאות' ויילס ובקצה הצפוני של ויקטוריה. החל מראשית המאה ה-19, תפוצתה החלה להתכווץ במהירות דרסטית, ככל הנראה בשל השפעות המרובות של ההתיישבות האירופאית. הדגימות האחרונות שלה בניו סאות׳ ויילס נאספו ב-1841, בוויקטוריה ב-1857, ובקווינסלנד בין 1884 ל-1907. התיעוד האחרון שלה מהאזור הצחיח של הטריטוריה הצפונית ואוסטרליה המערבית היה סביבות 1950. באוסטרליה המערבית עצמה, היא עדיין הייתה נפוצה בשפע באזור דרום-מערב בשנת 1907, אולם תוך מספר שנים נעלמה מאזורי החוף צפונית לג'רלדטון ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 נעלמה גם ממישור נהר סוואן. התפוצה הנוכחית של הנמייה המערבית מוגבלת לקצה הדרום-מערבי של היבשת - ממרכז חגורת החיטה עד החוף הדרומי - ומהווה כ-5% בלבד מהטווח ההיסטורי שלה. מרבית האוכלוסייה מרוכזת כיום ביערות הג׳רה בדרום בין פרת' לכף נטורליסט, ומיעוטה בחגורת החיטה במרכז וביערות קולגרדי בצפון. נעשים ניסיונות רבים להשיבה לטבע באזורים שמהם נעלמה.
בית גידול
בית הגידול ההיסטורי של הנמייה היה מגוון מאוד וכלל ערבות עשב, דיונות, מישורים וגבעות סלעיות ברחבי המדבריות העצומים של האאוטבק האוסטרלי, לצד יערות הדסיים פתוחים או צפופים ואדמות שיחים. היא בלטה בהיעדרותה ממצוקים ומיערות גשם טרופיים באזור המזרחי והצפוני של היבשת - שם הוחלפה על ידי הנמיות האחרות בסוגה. בית הגידול הנוכחי של הנמייה כולל חורש ים-תיכוני, יערות לחים או יבשים של אקליפטוס ג׳רה ואקליפטוס קארי, יערות גדותיים סמוך לנהרות ומקורות מים, כיסי מאלי (אקליפטוס בתצורה של שיחים), ואדמות-שיחים ייחודיות דלילות בעצים שנקראות קוונגאן.
התנהגות ופעילות
נמיית הכיס היא יונקת לילית שצדה בעיקר בשעות הלילה והדמדומים, אך עשויה לפעול גם בשעות היום בתקופות קרות. היא נעה במהירות על הקרקע, מטפסת ביעילות, ועשויה לחפור או להשתלט על מאורות קיימות. במהלך שעות היום החמות היא מחפשת מקלט בבולי עץ חלולים, מחילות ומאורות. ניתן לזהות נוכחות של נמייה על ידי הצטברות ערימות עצמות מתחת לסלעים וגזעי עצים שהיא מותירה אחריה. בתקופות של מחסור מזון, הנמייה מסוגלת לחסוך באנרגיה באמצעות קהיון: תרדמה זמנית שבמהלכה טמפרטורת הגוף יורדת ל-10 עד 15 מעלות צלזיוס, והיא מתעוררת לעיתים קרובות כדי לבדוק אם המצב הסביבתי השתפר. הנמייה עשויה לצעוד מדי לילה מספר קילומטרים בחיפוש אחר מזון.
נמיית הכיס היא יונקת טריטוריאלית ויחידאית: כל פרט חי בגפו בשטח מחיה קבוע שמסומן על ידו בקביעות. טריטוריית הזכר גדולה יחסית (עד 15 קמ״ר) ומכילה בתוכה מספר טריטוריות של נקבות (4-3 קמ״ר), אם כי שני הזוויגים נפגשים רק בעונת הרבייה לצורך הזדווגות. הנקבות אינן חולקות את הטריטוריה שלהן עם נקבה נוספת, ובכללי הן הזכרים והן הנקבות אגרסיביים כלפי פרטים מאותו הזוויג. הנקבות בוחרות לרוב שטח מיוער ששופע בבולי עץ, מאורות ומחילות לצורך מסתור להן ולצאצאיהן, בעוד שהזכרים פעילים גם בשטחים פתוחים יותר שדלילים במקומות מסתור. אצל שני הזוויגים יש בתוך הטריטוריה את אזור הליבה שבו הם נמצאים רוב הזמן (4 קמ״ר אצל הזכר ו-0.9 אצל הנקבה), לרוב האזור שבו יש הכי הרבה מקומות מסתור.
תזונה ויחסי גומלין
נמיית הכיס המערבית נמצאת בראש שרשרת המזון בדרום-מערב אוסטרליה לאחר הדינגו, וניזונה מכל טרף בגודל שלה ומטה, כולל כיסאים קטנים דוגמת בנדיקוט, קנגורו חולדתי, פוסום ננסי וצופון, מכרסמים, לטאות, עופות קטנים ובינוניים עד לגודל של תוכי, דו-חיים, חרקים, סרטנים, רכיכות, ביצים ופגרים. נמיות שהושבו לטבע בדרום אוסטרליה תועדו בציד בטונגים וארנבות, והללו ככל הנראה פריטי הטרף הגדולים ביותר שהיא מסוגלת לצוד. היא גם מגוונת לעיתים את תזונתה במזון צמחי דוגמת פירות, חלקי פרחים, והעיסה האדומה המקיפה את הזרעים של צמח המקרוזמיה (Macrozamia). באזורים מדבריים הנמייה צדה בעיקר ארנבות, לטאות, צפרדעים וחסרי חוליות, ובאזורים מיוערים בעיקר חרקים, סרטנים, עופות ויונקים קטנים. באזורים הסמוכים למגורי אדם, הנמייה עשויה לפשוט על לולים, פחי אשפה ואתרי קמפינג בחיפוש אחר שאריות מזון, או לתור אחר נבלות בשולי הכבישים.
הנמייה המערבית צדה בעיקר על הקרקע, ומטפסת מדי פעם על העצים בחיפוש אחר קיני ציפורים או כדי להימלט בעצמה מטורפים. היא הורגת את טרפה באמצעות נשיכה חזקה בעורף. איתור הטרף נעשה בעיקר באמצעות חוש הריח והשמיעה, על אף שחוש הראייה שלה מפותח גם הוא היטב. הנמייה מקבלת את רוב הנוזלים הנדרשים לקיומה ממזונה, ומסיבה זאת יכולה לשרוד היטב בתקופות בצורת. הטורפים הטבעיים של הנמייה הם הדינגו, דורסי לילה לטאות כוח ונחשים גדולים. השועל האדום וחתול הבית שהובאו על ידי האדם ליבשת הפכו לטורפים העיקריים שלה, ואחראיים במידה רבה להיעלמותה מרוב היבשת.
רבייה ומחזור חיים
עונת הרבייה של נמיות הכיס היא בין מאי ליולי, ושיאה ביוני. במהלך תקופה זאת, הזכרים מגדילים את שטחם בחיפוש אחר נקבות רבות ככל האפשר. ההיריון קצר מאוד ונמשך 16–23 ימים. הנקבה ממליטה שגר ענק של עד 50 גורים, אולם, מכיוון שיש לה 6 פטמות בלבד, רק 2–6 גורים שהצליחו להתחבר בהצלחה לפטמה שורדים והשאר מתים. הגורים גדלים בתוך קפל עור דמוי כיס סביב הפטמות. לאחר 1–3 חודשים, הגורים עוזבים את הכיס, ושוהים במאורה כשהאם יוצאת לצוד. הגורים נגמלים בגיל 5–6 חודשים ועד מהרה הופכים לעצמאיים ומנסים להקים טריטוריה. הם מגיעים לבגרות בגיל שנה.
תוחלת החיים הממוצעת של נמיית הכיס בטבע: שנתיים, והתוחלת המקסימלית עד 4 שנים.
איומים ושימור
ההתכווצות הדרסטית בתפוצת הנמייה המערבית מראשית ההתיישבות האירופאית באוסטרליה שהגיעה לשיאה באמצע המאה ה-20, הובילה אותה להיות על סף הכחדה, והאוכלוסייה שלה צנחה לשפל חסר תקדים של 6,000 פרטים בלבד בשנות ה-80. הירידה העצומה במספרי הנמייה והתכווצות הטווח יוחסו בעיקר לטריפה על ידי השועל האדום שהובא ליבשת על ידי האדם לצורך ציד שעשוע. עם זאת, באזורים רבים תועדה ירידה במספרי הנמייה עוד לפני הכנסת השועל, וההערכה היא שהקריסה המהירה של האוכלוסיות הייתה שילוב של טריפה על ידי חתולים ו (בהמשך)שועלים, ציד לפרווה וספורט, שימוש בחומרי הדברה על ידי חקלאים, דריסה בכבישים, הסתבכות בגדרות תיל, שימוש נרחב בפתיונות בשר מורעלים נגד הדינגו שפגעו גם בנמייה, התפרצות של מחלה אפיזוטית לא מתועדת ואובדן בית גידול עקב רעייה של עדרי בקר וצאן ושריפות יער גדולות.
כשמצב של הנמייה היה בכי רע, רשויות השימור האוסטרליות פתחו בתוכנית מקיפה ללכידה או המתה של טורפים פולשים, וההשפעה החיובית של התוכנית על הנמייה הגיעה במהירות. כיום, נמיית הכיס המערבית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), מכיוון שהאוכלוסייה שלה יציבה ונאמדת מעל 10,000 פרטים, כמו גם הסיבה שהיא נהנית ממגוון פרויקטים של שימור. מרבית התוכניות לשימור המין מתמקדות בהדברת שועלים באמצעות פתיונות מורעלים, שכן הוכח שהוא הגורם העיקרי שמאיים על קיומה, ויש גם מספר פרויקטים של השבה לטבע. נעשים מחקרים בכדי לקבוע את מידת השפעת חתול הבית על הנמייה ולמצוא פתרונות להדברת החתולים שמאיימים גם על יונקי כיס נוספים מלבד הנמיה.
הנמייה המערבית נוכחת במספר אזורים מוגנים; עם זאת, רוב הטווח שלה נמצא בתוך יערות מדינה שבו מתרחשת כריתת עצים בפיקוח. מחקרים שבוצעו ביערות הללו, מצאו שלשריפות וכריתת עצים יש השפעה מועטת על הנמייה, וכל עוד היא אינה חשופה לשועל האדום היא מסוגלת לשגשג בהצלחה. האוכלוסייה העולמית של נמיית הכיס המערבית נאמדת בכ-15,000-12,000 פרטים, רובם המכריע ביער ג׳רה ומיעוטם בחגורת החיטה ויערות קולגרדי.
השבה לטבע
מסוף המאה ה-20, החלו ניסיונות להשיב לטבע את הנמייה המערבית באזורים שמהם הוכחדה, ולצורך כך הוקמו גרעיני רבייה בשבי שנועדו לספק את הנמיות עבור הפרויקטים. ההשבות הראשונות לטבע בוצעו במדינה אוסטרליה המערבית בין 1992 ל-2010 מתוכם הושגה הצלחה בפארק השימור ג׳ולימאר, שמורת הטבע אגם מג׳נטה, הפארק הלאומי קלברי והפארק הלאומי פרנסואה-פרון, וכישלון בפארק השימור הר לינדסאי והפארק הלאומי כף אריד.
בשנת 2014, החל לראשונה פרויקט השבה לטבע ברכס פלינדרס במדינת אוסטרליה הדרומית שנמשך 5 שנים, ולאחר שהנמיות התבססו בו בהצלחה, הן שוחררו בשנת 2022 לאזור נוסף במדינה ברכס וולקתונה-גאמון וכן בשמורה מגודרת בשפלת רוקסבי. אזורים פוטנציאליים נוספים שלגביהם יש תכנון להשיב את הנמייה הם: האי דירק הרטוג במפרץ הכרישים ומקלט הר גיבסון (אוסטרליה המערבית), האי ורדאנג (קוונסלנד), יער פילליגה, הפארק הלאומי צוקי מאלי והפארק הלאומי סטרס (ניו סאות׳ ויילס).
Be (אלבום)
Be (מסוגנן BE) הוא אלבום האולפן החמישי בשפה הקוריאנית (התשיעי בסך הכל) של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. הוא יצא לאור ב-20 בנובמבר 2020, תחת הוצאת Big Hit Entertainment וקולומביה רקורדס.
רקע כללי
להקת BTS הוציאה בפברואר 2020 את אלבום האולפן הרביעי שלהם Map of the Soul: 7 בשפה הקוריאנית, שזכה לשבחים ביקורתיים והצלחה מסחרית. כדי לתמוך באלבום, הלהקה אמורה הייתה להתחיל את סיבוב ההופעות הבינלאומי הרביעי שלה, "Map of the Soul Tour" באפריל 2020, שנדחה בסופו של דבר בגלל מגפת הקורונה. ב-17 באפריל 2020 אישר RM כי הלהקה עובדת על אלבום חדש במהלך שידור חי ביוטיוב. הוא רמז שהם ישתפו בתהליך ההכנה של האלבום העתידי באמצעות סרטונים עתידיים שיתעדו בעצמם כחלק מהמיזם שלהם "StayConnected" ו-"CarryOn" כדי לקיים אינטראקציה עם המעריצים במהלך הסגרים המקומיים במהלך מגפת הקורונה.
ב-24 באפריל סיפר שוגה על האלבום בשידור אחר:  במהלך שידור חי ביוטיוב ב-1 במאי, גילה ג'ימין כי הוא מונה כמנהל הפרויקט המוזיקלי והודה כי האלבום הקרוב יופק עצמאית. בשיחה על תפקידו, הסביר ג'ימין,
ב־7 במאי, V, ג'יי-הופ ו-RM חשפו כי על RM הוטל תפקיד מנהל הפרויקט הוויזואלי והם דנו בקונספט האלבום, בעטיפת האלבום ובסטיילינג במהלך השידור. ב-16 ביוני חשף ג'ימין כי הלהקה החלה בהקלטת האלבום. ב-13 באוגוסט קיימה חברת Big Hit Entertainment תדריך ארגוני בו אישרה כי האלבום החדש של BTS ייצא ברבעון הרביעי של שנת 2020. בראיון לטין ווג אמרו חברי הלהקה: על פי הודעה לעיתונות, האלבום, ו
מוזיקה וליריקה
"Be" הוא בעיקר אלבום פופ, שמקיף סוגות של היפ הופ, EDM, ודיסקו עם סינת'פופ, נאו סול, פאנק, רית'ם אנד בלוז עכשווי, ומרכיבי מוזיקת מיינסטרים משנות השבעים, שנות השמונים, שנות התשעים, ושנות ה-2010. אתר "Vox" כינה את "Be" האורך של האלבום הוא 28 דקות ו-30 שניות והוא כולל שמונה שירים. האלבום עושה שימוש רב בגיטרות אקוסטיות, פסנתר, פאנק בס, מכונות תופים, קרניים וכלי מיתר סנטימנטליים. האלבום מתחיל לאט עם "נחמת בלדה-חמימה ומרגיעה", לפני שמגביר את הקצב במחצית השנייה עם "חלק מהפופ המעודן, החכם והמרים ביותר של הלהקה עד כה". בהשראת מגפת הקורונה, הלהקה תיארה את האלבום כ"מכתב של תקווה" בתקופת ההסגר. האלבום כולל מגוון רחב של רגשות, בוחן נושאים של נחמה, בדידות, חרדה, דיכאון, שחיקה, פחד, תסכול, חוסר שקט, עצב, תקווה, חיבור, נחישות ושמחה. מכזין NME ציין כי מגזין רולינג סטון ציין כי האלבום
הוצאה וקידום
ב־27 בספטמבר 2020, Big Hit העלתה פוסטר טיזר עם שם האלבום, ובו הוכרז גם תאריך השחרור. הזמנות מראש למהדורה המפוארת החלו למחרת. ב־30 באוקטובר פרסמה BTS את כותרת הסינגל המוביל של האלבום, "Life Goes On", בטוויטר. ב־10 בנובמבר פרסמה הלהקה את רשימת הרצועות של האלבום ואת העטיפה הדיגיטלית. ב־13 בנובמבר הם קיימו הפעלת Unboxing של האלבום ששודרה בשידור חי בערוץ היוטיוב שלהם. תשעה חודשים לאחר Map of the Soul: 7, Be יצא לאור ברחבי העולם ב-20 בנובמבר 2020, דרך Big Hit וקולומביה רקורדס בשיתוף הקליפ של "Life Goes On". ב־22 בנובמבר, הלהקה ביצעה לראשונה את "Life Goes On" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2020, לצד "Dynamite". הלהקה ביצעה אותו באצטדיון האולימפי של סיאול. למחרת הם ביצעו את "Life Goes On" בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" והמופע המאוחר עם ג'יימס קורדן.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע לראש מצעד בילבורד 200 עם 242,000 יחידות שקולות לאלבום, לרבות 177,000 מכירות, והיה לאלבום החמישי של BTS שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. כתוצאה מכך, BTS הפכה ללהקה המהירה ביותר שהגיעה לחמישה אלבומים ברש המצעד מאז הביטלס בין השנים 1966 ל-1968. BTS הפכה גם ללהקה הראשונה שהיו לה שני אלבומים בראש המצעד בשנת 2020, האמן השני בסך הכל בעקבות YoungBoy Never Broke Again.