cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמיטרי צ'ובאחין
צ'ובאחין והשמאל הישראלי
על פי גרסת ראול טייטלבאום, מי שהיה דובר מק"י וכתב קול העם, הוא היה עד, בתקופת ההמתנה, למאמציו של משה סנה, ממנהיגי המפלגה, להשתמש בקשריו עם הסובייטים כדי למנוע את המלחמה. הערוץ העיקרי שלו היה השגריר צ'ובאחין, שעמו שוחח סנה כמעט מדי יום, ובאמצעותו ניסה לשכנע את הממונים עליו במוסקבה כי הערכת המצב שלהם, כי ישראל עומדת לתקוף, שגויה. צ'ובאחין, שידע על שליחותו של שר החוץ אבא אבן לוושינגטון, אמר, לדברי טייטלבאום, לסנה: "חבר סנה, ישראל לא תעז לתקוף את מצרים. אין לכם אור ירוק מארצות הברית". על כך השיב לו סנה: "חבר צ'ובאחין, אתה מספיק זמן בישראל כדי לדעת שאנחנו הישראלים נוסעים, כשצריך, גם באור אדום". ב-23 במאי, ביום שבו הודיעו המצרים על סגירת מצרי טיראן והטלת הסגר ימי על אילת, החל סנה בפעילות נמרצת מאחורי הקלעים. "המצב רציני ביותר", אמר סנה לצ'ובאחין. "מהלך מצרי זה נוגד את החוק הבינלאומי ומהווה מעשה תוקפני כלפי ישראל. זה 'קאזוס בלי', סיבה למלחמה. אם המצרים לא יחזרו בהם, המלחמה תהיה בלתי נמנעת". על מוסקבה להתערב ולהפעיל את השפעתה על קהיר, סיכם סנה, והשגריר שמע את דברי סנה ואמר לו להעלות את הצעותיו על הכתב והבטיח להעבירן למוסקבה. ב-4 ביוני, יום אחד לפני פרוץ המלחמה, הזמין צ'ובאחין את סנה לשגרירות ברמת גן ומסר לו בעל פה את תשובת ברית המועצות על תזכירו: "ברית המועצות תעשה כל שביכולתה כדי לשבור את התוקפנות הישראלית. תפקידם של הכוחות האנטי-אימפריאליסטיים בישראל בשעה זו הוא להילחם באימפריאליזם". סנה הבין כי מאמציו להשפיע על ברית המועצות למנוע מלחמה נכשלו.
סוף דרכו
לאחר ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם מדינת ישראל על ידי ברית המועצות שב צ'ובאחין לברית המועצות. הוא היה אז בן 63 שנים ולא שב עוד למלא תפקיד דיפלומטי נוסף מחוץ לגבולות ברית המועצות.
דמיטרי צ'ובאחין מת בשנת 1997 בהיותו בן 94.
נבחרת קמבודיה בכדורגל
נבחרת קמבודיה בכדורגל (בחמרית: ក្រុមបាល់ទាត់ជម្រើសជាតិកម្ពុជា) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קמבודיה. הנבחרת הוקמה בשנת 1933 אך הצטרפה לפיפ"א רק בשנת 1953. ההישג הטוב ביותר של נבחרת זו הוא בגביע אסיה 1972 אותו סיימה במקום הרביעי. הנבחרת משתתפת בטורניר ה-ASEAN בכדורגל שהוא אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל. כיום הנבחרת נחשבת לאחת החלשות ביותר ביבשת אסיה.
דוקשיצה
דוקשיצה או דוקשיץ (בבלארוסית: Докшыцы, דוקשיצי; בפולנית: Dokszyce; ביידיש: דאקשיץ) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
דוקשיצה נזכרת לראשונה בשנת 1407, עת השתייכה לדוכסות הגדולה של ליטא. במהלך מלחמת ליבוניה הפך אזור העיירה לאחד ממעוזיו העיקריים של סטפאן באטורי.
בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1795 קיבל מעמד עירוני. בשנת 1921 נכלל היישוב במחוז וילנה שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי דוקשיצה
בתקופה הסובייטית נסגרו המוסדות היהודיים בעיירה, הולאמו בה עסקים פרטיים, ומספר יהודים עשירים הוגלו ממנה לעומק ברית המועצות.
ב-9 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הנאצים והחלו בביצוע מעשי שוד, התעללות ורצח ביהודים, תוך הרס בית העלמין היהודי ושריפת ספרי התורה של בתי הכנסת בעיירה. תוך זמן קצר הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת טלאי צהוב. בד בבד מונה בעיירה יודנרט, בראשות יעקב בוטוויניק, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים לעבודות כפייה ולהעביר להם תשלומי כופר. בספטמבר 1941 הוצאו להורג בעיירה כמה יהודים שהואשמו בקומוניזם.
ב-30 בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, בו שררו תנאי מחיה קשים אשר הפילו חללים רבים. מעת לעת הוצאו להורג יהודים מהגטו, ובמקרה אחד הוצאו להורג 65 יהודים בחג הפסח. באפריל 1942 שולחו מאות צעירים מהגטו למחנה עבודה בגלמבוקיה. בתקופה זו הוקם בגטו ארגון מחתרתי, בראשות יוסף שפירא.
במאי 1942 בוצעה בגטו אקציה, בה נרצחו בבית העלמין היהודי כ-400 איש. לאחר מכן צומצם שטח הגטו והתפשטו בו המגיפות.
מיכאל לייטרובסקי
מיכאל לייטרובסקי (נולד ב-15 באוגוסט 1999) הוא שחיין ישראלי. ייצג את ישראל באליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) ודורג במקום 12 בעולם במשחה ל-50 מטר גב.
ביוגרפיה
לייטרובסקי נולד וגדל בקריית ביאליק. הוא התאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתה של לודמילה זליצ'ונוק. בספטמבר 2016 עבר להתאמן בפנימייה בווינגייט ומ-1 בספטמבר 2018 מתאמן בקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכתו של דימה רבינסקי.
2017
באליפות אירופה לנוער שנערכה בווינגייט ב-1 ביולי 2017 סיים לייטרובסקי במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.69 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.50 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 56.05 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.54 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא חדש של 26.28 שניות ועלה שישי למשחה הגמר.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בסוף דצמבר אותה שנה הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.00 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי דחש של 24.60 שניות. נוסף לכך, הוא ניפסל במשחה ל-100 מטר גב.
2018
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ביולי 2018 זכה לייטרובסקי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.95 שניות, אחרי אורן מלכה ממכבי חיפה (25.85 שניות) ולפני דניאל קפלן מהפועל ירושלים (26.19 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.12 שניות, אחרי דוד פרידלנדר מהפועל דולפין נתניה (55.68 שניות) ולפני בוריס טברובסקי מהפועל ירושלים (56.70 שניות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 55.54 שניות ועלה ראשון למשחה הגמר.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בדצמבר אותה שנה זכה לייטרובסקי במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 53.25 שניות, אחרי יעקב טומרקין ממכבי אשדוד (51.21 שניות) ודוד גמבורג מהפועל ירושלים (52.14 שניות), במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 24.58 שניות, 6 מאיות ממדליית ארד, במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 53.68 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.41 שניות. בשלב המוקדמות ובשלב חצי הגמר הוא קבע שיא איש חדש של 24.33 שניות ועלה מהמקום החמישי.
2019
בתחרות גביע האיגוד שנערכה באפריל 2019 קבע לייטרובסקי במשחה ל-50 מטר גב שיא אישי חדש של 25.66 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב שיא אישי חדש נוסף של 55.43 שניות.
בתחרות שבע הגבעות שנערכה ברומא, איטליה ביוני אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר גב שיא אישי חדש של 25.32 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב שיא אישי חדש של 55.26 שניות. שבוע לאחר מכן, בתחרות המבחן האחרונה לקראת אליפות העולם שנערכה בווינגייט בסוף יוני אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר גב שיא אישי חדש של 24.84 שניות, התוצאה השביעית בטיבה באירופה באותה העת, לפני יונתן קופלב ממכבי חיפה (24.88 שניות), התוצאה התשיעית בטיבה באירופה באותה העת, ושניהם קבעו את הקריטריון לאליפות העולם ובמשחה ל-100 מטר גב הוא קבע שיא אישי חדש של 54.35 שניות, אחרי יעקב טומרקין (54.24 שניות).
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי אותה שנה הוא סיים במקום 12 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.01 שניות.
2021
בשנת 2021 ייצג לייטרובסקי את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020).
אולפנת נווה חנה
אולפנת נווה חנה היא אולפנה תורנית לבנות מייסודה של רשת אור תורה סטון. האולפנה ממוקמת סמוך ליישוב אלון שבות שבגוש עציון.
רקע
האולפנה הוקמה בשנת 1984 ה'תשמ"ה על ידי הרב ד"ר שלמה ריסקין, ראש מוסדות אור תורה סטון ורב העיר אפרת. בשנותיה הראשונות עמדה בראשה ד"ר ברוריה סמט, אחריה הרב אבישי מילנר ואחריו הרב ד"ר רונן בן דוד. האולפנה, יחד עם הישיבה התיכונית "נווה שמואל" שבאפרת, היוו את הבסיס לרשת המוסדות "אור תורה סטון" בראשות הרב ריסקין.
בראשית שנותיה ישבה האולפנה בקיבוץ כפר עציון ובשנת ה'תשנ"ד עברה ל"גבעה הצהובה" סמוך לאלון שבות. באולפנה לומדות בעיקר תלמידות מאזור גוש עציון ואפרת, מקצתן מגיעות ממקומות מרוחקים יותר כמו ירושלים ואזור בית שמש.
תפיסה דתית וחינוכית
אולפנת "נווה חנה" מנסה לתת מענה דתי וחינוכי רלוונטי לאתגרי השיח במאה העשרים ואחת. בבסיס ה"אני מאמין" החינוכי עומדים חמישה מושגים: מורכבות, דיאלוג, תהליך, חירות ואחריות.
תפיסה פדגוגית
באולפנה פועלות מספר תוכניות ייחודיות השמות דגש על למידה פעילה ועצמאית:
באולפנה מתקיימת אחת לשבוע תוכנית בית מדרש הנקראת אתר"ג.
רוטב חמאה לבנה
רוטב חמאה לבנה או בר בלאן (בצרפתית: Beurre blanc) הוא רוטב עשיר העשוי מצימצום (בישול על חום נמוך עד לאידוי הנוזלים) של חומץ, יין לבן ובצלי פנינה (שאלוט) קצוצים אליו מוסיפים חמאה קרה. יש המחליפים את החומץ במיץ לימון ויש המוסיפים לרוטב גם ציר בשר.
All Around Me (שיר של ג'סטין ביבר)
All Around Me (בעברית: הכל סביבי) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לאלבום האולפן החמישי שלו, Changes. השיר נכתב על ידי ביבר, פו דב וסשה סירוטה, והופק על ידי האחרונים. הוא יצא לאור ב-14 בפברואר 2020, כשיר הראשון מרצועת האלבום.
רוטב חמאה לבנה
מקורו של רוטב זה במטבח הצרפתי ובייחוד במטבח עמק הלואר. המלומדים חלוקים בדבר מקורו של הרוטב. לפי אחת הסברות הומצא הרוטב במטבחו של המרקיז דה גולן (Marquis de Goulaine) - כאשר השף הורה לעוזרו להכין רוטב ברנייז עבור הדגים, אולם העוזר שכח להוסיף את הטרגון ואת חלמוני הביצה. מאחר שלא היה זמן להכין רוטב חדש, הוגש הרוטב שהכין העוזר וזכה להצלחה רבה.
All Around Me (שיר של ג'סטין ביבר)
כתיבה
רבים מהמבקרים פירשו אותו כמתייחס למערכת היחסים הכושלת שלו עם בת זוגו לשעבר, הזמרת האמריקאית, סלינה גומז.
הפצה
השיר הושמע לראשונה ב-3 בפברואר 2020, כחלק מהסדרה התיעודית על ביבר, ג'סטין ביבר: עונות, שתיארה את יצירת האלבום. ויצא בהוצאה מסחרית ב-14 בפברואר כשיר הראשון מתוך רצועת אלבום האולפן החמישי של ביבר, Changes. עם יציאתו הגיע לעשירייה הראשונה במצעד ה-Heatseekers ובמצעד הסטריימינג הבריטי.
וידאו קליפ
ב-2 במרץ 2020, במסגרת הפרויקט "CHANGES: The Movement" פורסם סרטון וידאו לשיר, בבימוי של פיליפ צ'ביב וניק דהמורה. בסרטון נראים פיליפ צ'ביב ומקנזי דאסמן כשהם רוקדים ומתנשקים בחלל סגור בגוון כחול. נכון לאוגוסט 2022 מונה הסרטון כ-9,500,000 צפיות ביוטיוב, זאת לעומת 7,800,000 בסרטון המקורי ביוטיוב.
קבלה
בשל היותו השיר הפותח של האלבום, השיר זכה לביקורות רבות, רבים מהביקורות תיארו אותו כשיר אהבה קליל, אשר פותח את האלבום בצורה טובה.
ב-7 בספטמבר 2021, ביבר פרסם טיזר עם השיר, לסרט הדוקומנטרי שלו, ג'סטין ביבר: העולם שלנו.
אפקט אוז'ה
אפקט אוֹזֶ'ה (לפי האקדמיה ללשון: תוצא אוזֶ׳ה) היא תופעה בפיזיקה שבה פליטת אלקטרון מאטום גורמת לפליטה נוספת של אלקטרון. כאשר אלקטרון עוזב את רמת היסוד של האטום, ומשאיר אחריו חוסר מבחינת מספר האלקטרונים, אלקטרון מרמת אנרגיה גבוהה יותר עשוי ליפול לחלל שנשאר, מה שיגרום לשחרור אנרגיה. למרות שבחלק מהמקרים האנרגיה משתחררת בצורה של פליטת פוטון, האנרגיה עשויה לעבור לאלקטרון אחר, שנפלט מהאטום. האלקטרון השני שנפלט נקרא אלקטרון אוז'ה.
ברגע הפליטה שלו, האנרגיה הקינטית של אלקטרון אוז'ה מתאימה להפרש בין האנרגיה של המעבר האלקטרוני ההתחלתי ואנרגיית היינון של קליפת האלקטרונים שממנה נפלט אלקטרון אוז'ה.
רמות האנרגיה הללו תלויות בסוג האטום ובסביבה הכימית שבה נמצא האטום. ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה עושה שימוש בפליטה של אלקטרוני אוז'ה על ידי הפצצה של דגימת חומר בקרני X או באלקטרונים אנרגטיים, והיא מודדת את מספר אלקטרוני אוז'ה כפונקציה של אנרגיית אלקטרון אוז'ה. הספקטרום שמתקבל כתוצאה מכך משמש לקביעת הזהות של האטומים הפולטים וכן מספק מידע על הסביבה שבה הם נמצאים.
רקומבינציית אוז'ה היא אפקט אוז'ה דומה שמתרחש במוליכים למחצה. כאשר אלקטרון וחור יכולים להתחבר ולשחרר את האנרגיה שלהם לאלקטרון אחר בפס ההולכה. האפקט ההפוך נקרא יוניזציית פגיעה.
אפקט אוז'ה קרוי על-שמו של פייר ויקטור אוז'ה, פיזיקאי צרפתי ואחד ממגלי התופעה.
היסטוריה
התהליך ביסוד אפקט זה, התגלה בשנות ה-20 על ידי ליזה מייטנר, פיזיקאית אוסטרית יהודייה. אפקט אוז'ה עצמו התגלה ב-1925 על ידי פייר ויקטור אוז'ה בעקבות ניתוח תוצאות מניסוי בתא ערפל.
קרני X עתירות אנרגיה כוונו על חלקיקי גז מיוננים וגרמו לפליטת אלקטרונים פוטואלקטריים. הצפייה במסלולי האלקטרונים שלא היו תלויים בתדירות של הפוטון הפוגע רמזה על כך שיש מנגנון ליינון האלקטרונים שנגרם ממעבר פנימי של אנרגיה שאינו יחסי לגודל מסוים. בדיקה מעמיקה יותר ועבודה תאורטית נוספת הראו שמידת חוסר היחס של האפקט הייתה גדולה בהשוואה לזו של אפקט מעבר פנימי. דבר זה הושג באמצעות שימוש בחישובים של מכניקה קוונטית בסיסי, קצב מעבר והסתברות מעבר.
הלנה עמרם
הלנה עמרם (11 באוקטובר 1949 – 3 בדצמבר 2020) הייתה שדכנית ויועצת זוגיות ישראלית שכתבה ספרים בנושא.
ביוגרפיה
הלנה עמרם נולדה בשנת 1949 בקריית חיים. היא החלה לעסוק בשדכנות בשנת 1968, כששידכה רווקים ורווקות מחוג מכריה. באמצע שנות ה-70 הקימה חברת היכרויות בשם "צמד".
בתוך מספר שנים הקימה עשרות סניפים של "Helena Amram" ברחבי ארצות הברית, וכן בלונדון ובמנצ'סטר שבאנגליה. היא השתתפה בתוכניות אירוח יוקרתיות (ג'וני קארסון, הרלדו ריברה, טרי ווגן, וזו של אופרה וינפרי), וכתבות על אודותיה הופיעו בכמה ככתבי עת, לטענתה היא הפעילה רשת של עשרות סניפים גם באירופה. בכתבת תחקיר שערך העיתון וול סטריט ג'ורנל על עסקיה, בספטמבר 1989, דווח כי היא מרוויחה 16 מיליון דולר בשנה אך עשרות לקוחות הגישו תביעות נגדה. בפברואר 1990 ערכה העיתונאית קוני צ'אנג כתבת תחקיר ברשת CBS על עמרם, שכללה תלונות של לקוחות והאשמות במרמה. בעקבות הכתבה נפגעו עסקיה של עמרם בארצות הברית בצורה קשה.
בינואר 1992 הורו לה שלטונות מדינת ניו יורק לסגור את עסקי השידוכים ולשלם ללקוחותיה מיליון דולר, לאחר שהורשעה במרמה.
בסוף שנות ה-80 חזרה לפעול בישראל, שבמקביל התנהלו נגדה משפטים של לקוחות מאוכזבים משנים קודמות. בשנת 1991 שבה גם לגור בישראל, ופתחה שלושה סניפים בחיפה, בירושלים, וברחוב דיזנגוף בתל אביב בעסקי שידוכים. בשנת 1998 אחד עשרה לקוחות תבעו את עמרם. לטענת התובעים, התחייבה עמרם לסודיות מוחלטת כלפיהם. עם זאת, הסודיות הופרה, ובמקרים מסוימים העבירה להם עמרם חוות דעת ומידע מגמתיים, הכוללים פרטים בלתי מדויקים על בני או בנות זוג פוטנציאליים. עמרם מצדה הגישה תבעית דיבה נגד העיתון "מעריב". לטענתה עסקיה קרסו בעקבות פרסום תחקיר שקרי ב"מעריב", וטענה שהפרסום בא לאחר שסירבה לפרסם מודעות בעיתון. "מעריב" מצידו הגיש תביעת נגדית. בסופו של דבר הפסידה במשפט הדיבה.
עמרם חזרה לגור ולעסוק בשידוכים בארצות הברית. בשנת 2002 היא נעצרה יחד עם בעלה איתמר בפלורידה, בחשד שרימו את לקוחותיהם ב־2.7 מיליון דולר והוגש נגדה כתב אישום. התביעה נסגרה לאחר כשנתיים בהסדר טיעון בו נדרשה לשלם כ-300 אלף דולר ולהפסיק את פעילותה, ללא הודאה באשמה.
בשלהי שנת 2005 פרשה מעסקי השידוכים וחזרה להתגורר באופן קבוע בישראל. בהמשך הקימה אתר היכרויות באינטרנט.
ב-2016 אמרה בראיון לערוץ 2, בעקבות פוסט שפרסמה בפייסבוק, כי מצבה הכלכלי קשה והיא מחלימה ממחלת הסרטן בה לקתה. בכתבה הועלתה הטענה שמדובר בתרגיל ביחסי ציבור.
עמרם הוציאה לאור שלושה ספרים: "תחילתה של אהבה", "המפתח לזוגיות המושלמת", ו-"Have I got a match for you".
עמרם הייתה נשואה מאז שנות ה-70 לאיתמר, ולהם שני ילדים.
נפטרה ב-3 בדצמבר 2020.
הסימפוניה החמישית של מאהלר
הסימפוניה החמישית מאת המלחין גוסטב מאהלר נכתבה ברובה בין השנים 1901–1902 במהלך שהותו של המלחין בבמאירינג אוסטריה, ובוצעה לראשונה בשנת 1904 על ידי תזמורת גירצניך בניצוח המלחין. ביצוע ממוצע אורך כשעה ורבע.
היצירה מפורסמת הודות למנעד הרגשות הגדול שבה, בין היתר סולו החצוצרה הפותח את היצירה ומצטט את מוטיב הגורל מהסיפוניה החמישית של בטהובן, סולו קרן היער בפרק השלישי והאדג'יאטו למיתרים ונבל שמבוצע לעיתים קרובות.
רקע היסטורי
מאהלר כתב את הסימפוניה במהלך חודשי הקיץ של השנים 1901 ו-1902, בבקתה אשר יועדה למטרות הלחנה, על יד בית הקיץ שלו במאיירניג אשר בחבל קרינתיה, אוסטריה.
בפברואר 1901 למאהלר הייתה תקרית של דימום שסיכנה את חייו. בעקבות כך רופאו של מאהלר המליץ לו על תקופת שיקום הכוללת שהות באתר נופש. לאחר מספר בדיקות הוחלט על וילה אשר יושבת על אגם במחוז האוסטרי הדרומי של קרינתיה. לפי עדויות מאהלר היה מרוצה מגודלה של הוילה וכן מהאווירה באזור, ובשל כך חזר ושב למקום מספר פעמים - הוא כתב שם בקיצים שיבואו לאחר מכן את הסימפוניות השישית, השביעית וחלקים מן השמינית.
בתקופה זו מאהלר חווה הצלחות מקצועיות משמעותיות, בין היתר כמנהל המוזיקלי של בית האופרה המלכותי, כמנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של וינה וכמלחין. בשנה הראשונה לכתיבת הסימפוניה (1901) הוא נפגש עם אלמה מאהלר ושניהם בילו את הקיץ של 1902 בוילה ולאחר התחתנו והביאו את הילד הראשון שלהם.
בסימפוניה זו מגיעה הכתיבה הקונטרפונקטית לידי שכלול גדול. מאהלר שלמד את כתיבת הקונטרפונקט הבארוקית, עם התמקדות ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך העריך את באך כגדול מלחיני המוזיקה הפוליפונית. מאהלר ניצח על יצירותיו של באך מספר פעמים והיה מנוי להוצאות תווים אשר הוציאו לאור יצירות שונות מאת באך.
בעקבות הערות מנגני הפילהרמונית של וינה, מאהלר ערך שינויים ביצירה, במיוחד בתפקידי כלי ההקשה, מה שדחה את בכורתה לשנת 1904.
בניגוד לנהוג בז'אנר הסימפוני, של זיהוי היצירה עם סולם מוגדר, מאהלר כתב את הסימפוניה ללא סולם מרכזי. במכתב להוצאת Peters מיולי 1904, הוא ציין כך :
תזמור
בדומה לסימפוניות אחרות פרי עטו, הכתיבה היא לתזמורת סימפונית מורחבת, כולל מגוון כלי הקשה.
בניגוד לשלוש הסימפוניות הקדומות שלו, סימפוניה זו היא אינסטרומנטלית בלבד, ואינה כוללת מקהלות או זמרים סולנים.
מבנה הסימפוניה וניתוח מוזיקלי
לסימפוניה החמישית, בניגוד למבנה המקובל, ישנם כחמישה פרקים המסודרים בשלוש חטיבות גדולות:
1.מארש אבל (Trauermarsch) בדו דיאז מינור
אקספוזיציה:
הוראות הביצוע הן: Trauermarsch. In gemessenem Schritt. Streng. Wie ein Kondukt: מארש אבל - "בצעדים מדודים, באופן מוקפד, כמו בתהלוכת אבל". משקל 2\2 (שני חצאים).
הסימפוניה נפתחת בסולו חצוצרה - תרועת אבל הצהרתית המשלבת טריולות וספורצנדי (הדגשות), ומזכירה במקצבה את מוטיב הגורל מן הסימפוניה החמישית של בטהובן:
מיד לאחר מכן, התזמורת נכנסת בטוטי על אקורד לה מז'ור מפואר - תהליך של דימינואנדו הדרגתי המבוסס במקצב מנוקד, מסתיים בהופעתו של נושא לירי (נושא ראשון) בסולם דו דיאז מינור (מספר 2 בפרטיטורה - "באופן מאופק" etwas gehaltener), במיתרים ובקלרינטים. קטע מעבר קצר מחזיר את המאזינים לנושא הפותח, אבל בתזמור מלא, ובהבעה רגשית גדולה יותר, עם ריבוי כרומטיקה ודיסוננסים (מספר 3 בפרטיטורה – "כמו בהתחלה" wie zu anfang).
עם סיום הגרסה המורחבת של הפתיחה, מופיע בהתאמה הנושא הראשון הלירי בסולם דו דיאז מינור. מיד לאחר תצוגתו הוא מפותח ב"דו-שיח" עם המוטיב המנוקד, המופיע בחטיבת הבראס (מספר 4 בפרטיטורה – " שוב פעם באופן מאופק" wieder etwas gehaltener):
נושא חדש (שני), גם לירי באופיו בסולם לה במול מז'ור, מסכם את חלק האקספוזיציה (מספר 5 בפרטיטורה):
בסיומו של הנושא השני מופיע "מוטיב אנחה" - ספטימה מעלה וסקונדה מטה עם מקצב מנוקד: פיתוח:
לאחר תהליך דימינואנדו ומורנדו (גסיסה) הדרגתי, מוטיב התרועה חוזר אצל החצוצרה, רק כדי לעבור באופן מיידי לחלק סוער ודרמטי במיוחד בסי במול מינור) מספר 7 בפרטיטורה – "מהיר יותר במפתיע, מלא תשוקה, סוער" plötzlich schneller. Leidenschaftlich. Wild). החצוצרות, הכינורות, וכלי הנשיפה מעץ מנגנים באופן קונטרפונקטי, כאשר סינקופות עיקשות מופיעות בטרומבונים ובקרנות. בהדרגתיות, מאהלר מאט את הטמפו (לאחר מספר 11 בפרטיטורה – "לחזור לטמפו ההתחלתי באופן בלתי מורגש" unmerklich zu tempo I zurückkehren) עד לחזרה לטמפו ההתחלתי.
רפריזה חלקית וקודה:
הנושא הראשון מופיע בפעם נוספת, בתזמור ששם דגש על כלי נשיפה מעץ ברגיסטר האמצעי-נמוך, ובהופעת כלי הקשה נוספים, כמו תוף סנר. (מספר 12 בפרטיטורה – "בכבדות" schwer). הנושא השני מופיע בשנית, בסולם רה בול מז'ור, גם בתזמור מלא יותר. (במספר 14). הקודה מתחילה באופן מפתיע בנושא מהפיתוח, אך הפעם ללא שינוי טמפו, ובאופי אספרסיבי אבל מרוחק, תוך כדי אזכור של מוטיב הגורל. (מספר 15 בפרטיטורה – "כמו הטמפו הקודם", immer dasselbe tempo) קרשנדו הדרגתי מביא ליצירת שיא בפורטיסיסימו (fff) (מספר 18 – "מוחזק באופן מרוסן" klagend zurückhaltend), ולאחריו הופעה סופית של נושא הגורל, בדימינואנדו, ובמקביל מיתרים בטרמולי כרומטיים. הדעיכה מסתיימת בתרועה חרישית בחצוצרה, בחליל, ולבסוף בפיציקטו במיתרים הנמוכים.
2. בתנועה סוערת (Stürmisch bewegt) בלה מינור
תצוגה:
"בהתלהבות גדולה" Mit grosser vehemenz. הפרק מתחיל בפורטיסיסימו fff סוער עם דגשים וספורצנדים מפתיעים.
בתחילתת הפרק מופיעים שני מוטיבים אשר יגיעו גם בהמשכו:
"מוטיב האנחה" המוקצן, ולאחריו שמיניות עוקבות בירידה, המנוגנות בסטקטו (באופן חד יחסית):
חלקי סולמות כרומטיים יורדים, יוצרים תהליך התפוגגות ומעבר לנושא השני (מספר 5 בפרטיטורה – "משמעותית איטי יותר" Bedentend langsamer) - סולו מלנכולי ביותר לצ'לי (molto cantando) ולכינורות הראשונים, מלווה בשני המוטיבים הבולטים מהנושא הראשון, שהוזכרו בנ"ל, בחטיבת כלי הנשיפה מעץ:
מעבר מהיר מאיץ בחזרה לווריאציה קצרה וחלקית על הנושא הראשון בטמפו הפותח (מספר 9 – subito tempo I), הנושא השני חוזר גם הוא במתכונת של שינויים מסוימים – בתחילה, סולו לצ'לי ולטימפני בלבד, בסולם מי במול מינור, עם הצטרפות מאוחרת יותר של ויולות וקלרינטים ברגיסט הנמוך. לבסוף קרנות בהכפלה וכינורות מתחלקים בנושא (מספר 12).
פיתוח ורפריזה:
לאחר גשר קצר, מופיע במפתיע הנושא השני מתוך הפרק הראשון, בטונליות של סי מז'ור ("באופן פתאומי, איטי יותר במידה רבה" - plötzlich wieder bedeutend langsamer), ולאחריו גרסה עולזת, מרובת טריולות של הנושא הראשון בלה במול מז'ור (מספר 16 – "יותר התקדמות באופן מיידי" piu mosso subito), קטע כרומטי בירידה מחזיר אותנו לעוד הופעה של הנושא הראשון, שבאמצעו עובר באופן מידי לנושא השני במי מינור, באופן תזמורי מורחב יותר ("קצת לאט יותר" - etwas langsamer).
מאהלר בונה בהדרגתיות מתח, עד לכדי יצירת קליימקס עוצמתי בפה מינור (24 – "באופן דחוף" etwas langsamer), שמתפוגג, רק כדי לבנות מתח לקטע כוראלי נפלא בחטיבת הבראס (מספר 28 – "בכבדות" pesante):
בקודה, הופעת הנושא הראשון בפעם האחרונה (31) כתובה עם תחושת כבדות גדולה בהרבה, שמתקדמת להופעה של הנושא הראשון עם פרגמנטים חלקיים מהמוטיבים המרכזיים, והנושא עצמו בחטיבת הצ'לי והבאסי. מוטיב ה"אנחה" עובר בין הכלים השונים בסולואים תוך כדי דימנואנדו, עד לכדי התפוגגות מוחלטת.
3. סקרצו ברה מז'ור
4\3. "עוצמתי, אבל לא מהיר מדי" Kräftig, nicht zu schnell. הפרק הוא הארוך ביותר בסימפוניה, עם 819 תיבות, וביצוע ממוצע של כ-20 דקות. הוא משלב אלמנטים מתוך שני ריקודים שהיו פופולריים ביותר בווינה, בזמנו של מאהלר – הוואלס והלנדלר.
הפרק נפתח ברה מז'ור, בנושא עליז ותרועתי בקרנות, בכלי נשיפה מעץ וכינורות, ו"הישענות" על הפעמה השנייה, המאפיינת ואלסים וינאיים:
במספר 2 בפרטיטורה, הוואלס מקבל תפנית דרמטית עם מעבר קצר לסי מינור, וחזרה לנושא ברה מז'ור במספר 5 בפרטיטורה, בהרחבה מתמדת ("זורם שוב" wieder fliessend).
מעבר בקרנות מחזיר לווריאציה על נושא הסקרצו (מספר 7 ואילך), עם פיתוח מתמיד של המוטיבים מתוך חלקו השני.
לאחר מכן, במספר 17 בפרטיטורה הסקרצו מופיע באופן מלא, תוך כדי שינויי תזמור. משלב זה, חלקים מהסקרצו ומשתי חטיבות הטריו משתלבים זה בזה, מה שיוצר מצגת של גרסה מוקצנת יותר של ה"תצרף המוזיקלי", עד לכדי חזרה של התרועות מפתיחת הפרק, בתעצומות רגש גדולות ביותר (באופן מואץ עד הסיום - sehr drängend bis zum schluss).
4. אדאג'ייטו בפה מז'ור
פרק רביעי: 4\4. "איטי מאוד" Sehr langsam. כתוב בסולם פה מז'ור. ככל הנראה הפרק המפורסם ביותר מהסימפוניה, ובכלל אחת מיצירותיו המוכרות ביותר מאת מאהלר. בניגוד לסימפונית, אשר בוצעו בתקופת חייו של מאהלר ובעשרות השנים שלאחר מכן במידה מועטה ביותר, פרק האדאג'ייטו בוצע במידה רבה יותר. ביצוע ממוצע של הפרק נע בסביבות כ-10 דקות, זמן קצר בהרבה מפרקים איטיים בסימפוניות האחרות שלו. המנצח ההולנדי וילם מנגלברך, שהיה חברו של מאהלר, כתב כהערה בפרטיטורה של הפרק, שהוא נכתב כעדות לאהבתו של גוסטב לאשתו, אלמה, לאחר שזו כתבה מכתב למנגלברג בנושא. להלן השיר, כולל תרגום לאנגלית:
הפרק כתוב להרכב מצומצם של מיתרים ונבל, ובנוי בצורת שיר (ternary form) של ABA. המלודיה, בכינורות הראשונים והצ'לי, משופעת בצלילים לא אקורדיים – צלילים שכנים ועוברים, אקורדים מושהים ואפוג'יאטורות. ההרמוניה כתובה באופן כרומטי ביותר, כאשר הנבל מנגן טריולות ותומך בהתקדמות המוזיקלית. השילוב בפיאנו ובפיאניסימו של המלודיה וההרמוניה יוצר למאזינים תחושת ריחוף ושמימיות:
במספר 2 בפרטיטורה "בחום, בהאופן רהוט" mit wärme, flissender, מתחיל חלק ה-B, שהוא דרמטי יותר, וכולל מעבר לסולם הנדיר סול במול מז'ור, מצטט את "מוטיב האנחה" מתוך הפרק הראשון בסימפוניה:
מספר מודולציות מחזירות את המלודיה לסולם הבית פה מז'ור ולרפריזה הכתובה באופן דומה יחסית לחלק הפותח, אך במסתיימת בהתפרצות רגשית, אשר דועכת וגוועת באיטיות - morendo.
הפרק נודע בביצועים המגוונים שלו, בדגש על משך הביצוע. חלק מהמנצחים כגון הרברט פון קאראיאן, קלאודיו אבאדו ואליהו ענבל האריכו את הפרק לכדי 12 דקות, ואחרים כמו סימון ראטל נוהגים לנצח בביצוע שאורכו פחות מ-10 דקות. ההקלטה המסחרית הקצרה ביותר של הפרק היא של וילם מנגלברך ותזמורת הקונצרטחבאו ממשנת 1926, שאורכה 7:04 דקות, והארוכה ביותר היא של ברנרד הייטינק והתזמורת הפילהרמונית של ברלין משנת 1988, שאורכה 13:55 דקות. ההקלטה הארוכה ביותר בביצוע חי בקונצרט היא של הרמן שרכן ותזמורת פילדלפיה משנת 1964, שאורכה 15:15 דקות.
לאונרד ברנשטיין אשר העריץ את היצירה, ניגן אותה במיסת הלוויה של רוברט קנדי בקתדרלת פטריק הקדוש שבמנהטן ב-8 ביוני 1968. פרק זה גם נותח בקצרה בסדרת ההרצאות הנודעת של ברנשטיין "השאלה ללא מענה" כחלק מסדרת ההרצאות על שם צ'ארלס אליוט נורטון  באוניברסיטת הרווארד.
הפרק התפרסם רבות בעקבות הופעתו בסיום הסרט של לוקינו ויסקונטי, מוות בוונציה משנת 1971. ויסקונטי ציין שהמוזיקה מתאימה מאוד להתרחשות בסיום הספר וכן מתכתבת עם מחשבותיה של הדמות הראשית - גוסטב פון אשנבך.
5. רונדו-פינאלה ברה מז'ור
Allegro 4\4. ברה מז'ור. הסימפוניה מסתיימת בפרק שנבנה באופן הדרגתי. הוא מתחיל בשיח מוזיקלי בין כלי הנשיפה מעץ:
קרן יער:
בסון:
אבוב:
אותו השיח, כולל בתוכו המצאות של חלקי מוטיבים אשר יפותחו בהמשך הפרק.
בתיבה 23, הנושא מופיע לראשונה, בתצוגה כוראלית של הנושא בקרנות, אשר מבשרת על כניסה מדורגת של כלי הנשיפה מעץ, קרנות וטימפני. במספר 2 בפרטיטורה – "שלא באופן מהיר מדי" nicht eilen נכנס נושא נוסף, אנרגטי, בשמיניות אצל חטיבת הצ'לי. הנושא עובר באופן פוגאלי בשאר כלי הקשת – כינור שני, ויולות, באסים.
קטע מודולטורי קצר מעביר לתצוגה נוספת של הנושא הכוראלי, הפעם בתזמור שונה (מספר 5 –tempo I subito). הנושא שני, האנרגטי, מופיע באופן קונטרפונקטי יותר, כאשר באופן מפתיע למדי המיתרים מנגנים חלק מתוך הנושא השני, נושא חלק B מתוך הפרק הרביעי, בסולם סי מז'ור. קטעים קונטרפונקטים נוספים, המבוססים על הנושאים השונים בפרק, מהווים גשר להופעה נוספת של נושא ה-B מהפרק הרביעי, רק הפעם בסולם ה"נכון", סולם הבית של הפרק – רה מז'ור.
עם התקדמות הפרק, המהלכים ההרמוניים והקונטרפונקט הופכים לסבוכים יותר ויותר. קטע שקט וקאמרי (מספר 27 – "מורגש במעט" unmerklich etwas einhenhald) מתחיל תהליך של בנייה הדרגתית לקראת קדנצה כוראלית אדירה בכלי נשיפה ממתכת (מספר 32). סיום מפואר בדמות ההאצה מסחררת של התזמורת כולה, חותם את הסימפוניה.
ביקורת והופעות בתרבות הפופולרית
הסימפוניה החמישית, כמו הסימפוניות האחרות של מאהלר, לא הובנה כראוי לאחר ביצוע הבכורה שלה. מאהלר התלונן ב-1905, לאחר הופעה כושלת בהמבורג עם הסימפוניה, ש-"החמישית הוא עבודה מקוללת". ביקורות המוזיקה בשנים שלאחר הבכורה היו שליליות במידה רבה. לדוגמה, מבקר המוזיקה והמוזיקולוג הנודע פרדיננד פוהל (Ferdinand Pfohl) פסק כי הסימפוניה החמישית הייתה אחת מעבודותיו החלשות ביותר של מאהלר. העיתון החדש למוזיקה היה אחד מהבודדים שדיבר על הסימפוניה באופן חיובי, על "השפע העצום של יופי" כלשונו, ביצירה. רק לאחר מותו של מאהלר החלה להיות הערכה גדולה יותר של הסימפוניה.
כיום, הסימפוניה החמישית נחשבת לאחד הסימפוניות הפופולריות ביותר של מאהלר, ומבוצעת באופן קבוע באולמות קונצרטים ברחבי העולם.
באה מאהבה - קיסריה 2008
"באה מאהבה - קיסריה 2008" הוא אלבום כפול המתעד הופעה של הזמרת הישראלית יהודית רביץ בתיאטרון קיסריה ב-2008.
רקע
בשנת 2008, 21 שנים לאחר צאת אלבומה המצליח "באה מאהבה" והופעתה בתיאטרון בקיסריה, יצאה רביץ לסדרת הופעות תחת השם "באה מאהבה 2008" כחגיגות 20 שנה לאלבום. בהופעה ביצעה רביץ ממיטב שיריה לאורך השנים, אירחה את יוני רכטר, דני ליטני ורע מוכיח וזכתה להצלחה עצומה, כך שבתוך חודשיים הופיעה בקיסריה ארבע פעמים.
בעקבות הצלחת המופע יצא אלבום הופעה כפול שתיעד אותו וכן סרט DVD שתיעד את ההופעה הראשונה בסדרה. גרסת ה-DVD כללה דיסק בונוס המתעד את העבודה על האלבום "באה מאהבה", באדיבות ערוץ 24.
בתחילת 2009 יצאה רביץ לסיבוב הופעות נוסף עם אלבום זה.
צורת המים
צורת המים (באנגלית: The Shape of Water) הוא סרט פנטזיה אמריקאי זוכה אוסקר משנת 2017 בבימויו של גיירמו דל טורו על פי תסריט שכתבו ונסה טיילור ודל טורו עצמו.
בסרט מככבים סאלי הוקינס, מייקל שאנון, ריצ'רד ג'נקינס, דאג ג'ונס, מייקל סטולברג ואוקטביה ספנסר. עלילת הסרט מתרחשת בבולטימור בשנת 1962 ומלווה את גיבורת הסרט, אילמת שעובדת במתקן ממשלתי שמתאהבת ביצור אמפיבי שכלוא במעבדה.
הסרט הוקרן במסגרת התחרות הראשית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-74 בוונציה, שבו הוקרן בבכורה ב-31 באוגוסט 2017, וזכה בפרס אריה הזהב לסרט הטוב ביותר. הסרט גם הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט קיבל שבחים רבים, כשמבקרים רבים הכריזו על הסרט בתור הסרט הטוב ביותר של דל טורו מאז "המבוך של פאן" ובמיוחד שיבחו את הופעתה של הוקינס, בתפקיד האילמת.
"צורת המים" הוקרן לראשונה באופן מוגבל ב-1 בדצמבר 2017 בשני בתי קולנוע בניו-יורק, לפני הפצתו הנרחבת ב-8 בדצמבר 2017. הסרט עובד גם לספר שנכתב על ידי דל טורו ודניאל קראוס וייצא לאור ב-27 בפברואר 2018.
עלילת הסרט
אלייזה אספוזיטו היא אילמת, העובדת כמנקה במרכז Occam לחקר האוויר והחלל בבולטימור. היא חיה חיים המורכבים משגרה יומיומית ומתגוררת בדירה סמוכה לזו של ג'יילס, צייר. שניהם מתגוררים מעל בית הקולנוע אורפיום. אלייזה עובדת במתקן יחד עם חברתה הטובה, זלדה פולר, שהיא היחידה שמבינה אותה ומשמשת גם כמתורגמנית עבורה.
ראש האבטחה במתקן, פלמינג, מורד בדרגה עם בואו של ריצ'רד סטריקלנד, המגיע למרכז יחד עם יצור אמפיבי שלכד. סטריקלנד שומר את היצור במיכל מים בתוך המעבדה, כאשר המדען ד"ר רוברט הופסטטלר מנהל את המחקר המדעי.
ג'יילס לוקח את אלייזה לאכול פאי בדיינר של דיקסי דאג, אך עד מהרה היא מבינה שהפאי הוא תירוץ בלבד ושג'יילס נמשך למוכר הצעיר.
אלייזה וזלדה פוגשות את סטריקלנד בחדר השירותים בעודן מנקות ואלייזה מבחינה בדם שהלה השאיר כשעזב לרגע את המקל החשמלי שלו. זמן קצר לאחר מכן, סטריקלנד נראה יוצא מהמעבדה כשהוא שותת דם ושתי אצבעות ידו קטועות. פלמינג מורה לזלדה ואלייזה לבוא למעבדה ולנקותה בתוך 20 דקות. במהלך הניקוי אלייזה מוצאת את אצבעותיו החסרות של סטריקלנד. בעוד זלדה יוצאת למסור את האיברים החסרים, אלייזה פוגשת לראשונה את היצור.
אלייזה מתחילה לקחת הפסקות חשאיות כדי לפגוש את האיש האמפיבי והיא מאכילה אותו בביצים, מנגנת לו תקליטים ומלמדת אותו את שפת הסימנים. עד מהרה נוצר ביניהם קשר רגשי.
אלייזה שומטת בטעות ביצה כשהיא מגיעה לפגוש את היצור, כשהיא מוצאת אותו מדמם וכבול בשלשלאות. היא מסתתרת כשסטריקלנד חוזר וממשיך להתעלל ביצור, עד שהוא מוצא לפתע את הביצה. גנרל הויט, האחראי לכל המבצע הצבאי, מגיע למתקן לבחון את הנכס במו עיניו. סטריקלנד מציע לנתח את היצור כדי ללמוד יותר על מאפייניו הפיזיים, אך הופסטטלר מתנגד לכך בתוקף בטענה כי זהו יצור ייחודי מסוגו. הגנרל אינו מגלה אמפתיה. הופסטטלר מבחין באלייזה המסתתרת אך אינו אומר דבר.
אלייזה מספרת לג'יילס אודות התפתחות העניינים ומתעקשת שיש לחלץ את היצור. ג'יילס מסרב לכך בתואנה שהיצור איננו אנושי וכי תוכנית החילוץ נועדה לכישלון. ברני דוחה שוב את יצירותיו של ג'יילס ולבסוף הוא חוזר לדיינר אך עד מהרה מגלה שהבחור הצעיר שאליו נמשך הוא הומופוב וגזען. כשהוא מבין שהוא לבדו הוא חוזר לאלייזה ומסכים לעזור לה.
הופסטטלר לומד ממיכאלקוב שמוסקבה דוחה את תוכניות חטיפת היצור. במקום זאת מיכאלקוב מוסר להופסטטלר סרום ופצצת "פופר" ישראלית כדי להשתמש בהם על מנת להרוג את היצור. הופסטטלר מתעקש שוב שיש לחקור את האיש האמפיבי, אך מיכאלקוב מתעקש שהסובייטים לא מעוניינים להסתכן בכך שהאמריקנים יוכלו לחקור את היצור לפניהם ועל כן יש להורגו.
סטריקלנד רוכש רכב קאדילק חדיש. זלדה מגלה שאלייזה מתכננת מזימה כלשהי במתקן. ג'יילס יוצר זהות בדויה וצובע רכב ואן בצבעי רכבי המכבסה שמגיעים מעת לעת למתקן, כחלק מתוכנית החילוץ של אלייזה. סטריקלנד שופך מים במשרדו כדי לזמן את אלייזה שתנקה זאת, לאחר שהוא מבחין בהתנהגותה המוזרה שנקלטת במצלמות האבטחה. הוא משדל אותה לשכב איתו בעודה מנקה והיא נמלטת באימה.
הופסטטלר מערער על ההחלטה לנתח את היצור, על מנת לחוס על חיי האיש האמפיבי. בעודו משוחח עם סטריקלנד הוא מבחין באלייזה שמזיזה את מצלמת האבטחה שברציף ההטענה של המתקן. כשהוא מבין שהיא מתכננת להבריח את היצור מהמתקן הוא נותן לה את המפתחות לשלשלאות ומסייע לה לחלץ את היצור, בעודו מבקש ממנה לשמור על היצור בחיים. זלדה מוצאת את אלייזה ולאחר התלבטות קלה מחליטה לסייע לה גם כן. ג'יילס מגיע בזהות בדויה עם רכב המכבסה המזויף וכאשר מתעורר חשדו של המאבטח, הופסטטלר מפעיל את הפצצה הישראלית ובכך יוצר מהומה במתקן וממהר אל רציף ההטענה והורג את המאבטח, בעוד סטריקלנד שמבחין במתרחש ממצלמות האבטחה ממהר אל רציף ההטענה עם המקל החשמלי שלו. הופסטטלר וזלדה מסייעים לאלייזה ולאיש האמפיבי להימלט ונעלמים מהמקום בעצמם. ג'יילס מתנגש בטעות בקאדילק של סטריקלנד, בעוד זה האחרון יורה ברכב הוואן הנמלט אך ללא הצלחה.
אלייזה וג'יילס מגיעים עם היצור האמפיבי לדירתם ומשכיבים אותו בתוך האמבטיה מוצפת המים. גנרל הויט מאיים על סטריקלנד למצוא את הנכס ולהשיבו למתקן. בינתיים, אלייזה מתכננת להסתיר את האיש האמפיבי עד לירידת הגשמים שיביאו לעליית מפלס מי התעלה ובכך תוכל לשחרר אותו לים.
אלייזה וזלדה חוזרות לעבודה. סטריקלנד מזמן אותן לחקירה אך משחרר אותן מבלי שמצליח לגלות את מעורבותן.
הופסטטלר נותן לאלייזה קופסה ובה חפצים לצורך טיפול ביצור ומשאיר לזלדה את מספר הטלפון שלו. הוא אף מתוודה בפניהן ששמו האמיתי הוא דמיטרי. בזמן זה, סטריקלנד מתחיל לחשוד בהופסטטלר.
ג'יילס נרדם בעודו שומר על היצור. היצור יוצא מהאמבטיה וג'יילס מגלה אותו לאחר מכן כשהוא אוכל את אחד החתולים שלו. הוא מנסה לעצור אותו אך היצור שורט את זרועו ונמלט מהמקום. אלייזה ממהרת הביתה לחפש את היצור ומוצאת אותו צופה בסרט באולם הקולנוע שמתחת לדירתם. היא מחזירה אותו בחזרה. היצור מניח את ידו על ראשו של ג'יילס ועל ידו הפצועה כשלפתע עורו של היצור זוהר בכחול. בעודם לבדם, אלייזה נכנסת עירומה לאמבטיה ומקיימת יחסים אינטימיים עם היצור. זלדה מבחינה שאלייזה מגיעה לעבודה כשהיא מאושרת ומבקשת ממנה לספר לה על המתרחש בינה לבין היצור.
מיכאלקוב מבקר את הופסטטלר. אף שהופסטטלר דבק בסיפורו ולפיו הוא הרג את היצור, הוא מתחיל לחשוד שהסובייטים מתכננים להתנקש בו ולא להעניק לו דרך מילוט חזרה הביתה, כפי שהובטח לו. בינתיים, במהלך ערב משפחתי, סטריקלנד הולך להתבודד ברכבו ומגלה שאצבעותיו הולכות ומרקיבות, אך הוא לא עושה דבר בעניין.
אלייזה מציפה את חדר האמבטיה שלה במים והיא מתבודדת שם עם היצור, בעוד המים דולפים אל אולם הקולנוע שמתחת לדירה ומביאים את בעלי הבניין לאיים על ג'יילס. זה האחרון נכנס לדירה של אלייזה ומוצא אותה מתחבקת עם היצור. בבוקר המחרת, הוא מגלה ששיער ראשו גדל וכי הפצע בזרועו נרפא, היכן שהיצור נגע בו. הגנרל הויט מאיים שוב על סטריקלנד. אלייזה מדמיינת את עצמה מופיעה עם היצור באחד מהסרטים המוזיקליים שהיו נפוצים באותם ימים ונכנעת למעשה לתחושותיה כלפיו.
זלדה מוצאת את אלייזה בוכה ומבינה ממנה שמצבו הבריאותי של היצור מתדרדר וכשהיא נוכחת לראות זאת במו עיניה היא מנסה להתקשר להופסטטלר, אך זה בדיוק יוצא מדירתו.
סטריקלנד מסתער על ביתה של זלדה ומאיים עליה בעודו תולש מזרועו את אצבעותיו המרקיבות. מבוהל, בעלה של זלדה מספר לסטריקלנד שאלייזה מחזיקה ביצור וכי הוא שמע את רעייתו מדברת על כך בטלפון. זלדה ממהרת להזהיר את אלייזה.
ג'יילס ואלייזה נמלטים עם היצור בעוד סטריקלנד מגיע לדירתם. הוא מוצא פתק שבו אלייזה חשפה את תוכניתה לשחרר את היצור לתעלה וממהר לשם. בתעלה, אלייזה מסבירה ליצור שהיא לא יכולה לבוא איתו. סטריקלנד מגיע ומהמם את ג'יילס באבחת מקל ויורה באלייזה וביצור. ג'יילס קם ומכה חזרה את סטריקלנד. האיש האמפיבי נרפא מפצעי הירי שלו ומתעמת עם סטריקלנד, שמעיר כי אולי היצור הוא אל אחרי הכל, או-אז משסף היצור את גרונו של סטריקלנד והורג אותו.
זלדה מגיעה לרציף מלווה במשטרה. היא וג'יילס צופים באיש האמפיבי בעודו מרים את אלייזה וקופץ עמה למים. בעודם מתחת למים, היצור נושק לאלייזה ובעוד עורו זוהר בכחול, הצלקות בצווארה של אלייזה מתחילות לנוע כזימים והשניים מתחבקים.
הפקה
הצילומים החלו ב-15 באוגוסט 2016בהמילטון, אונטריו והושלמו ב-6 בנובמבר 2016.
אלכסנדר דספלה נשכר להלחין את פסקול הסרט.
הכנסות
לאחר שהסרט הכניס 4.6 מיליון דולרים לאחר יותר משלושה שבועות של הקרנה מוגבלת, הסרט הופץ באופן נרחב יותר ב-22 בדצמבר 2017, לצד הקרנתם של "לחיות בקטן", "פיץ' פרפקט 3" והפצתו הנרחבת של הסרט "שעה אפלה", הוא גרף 3.1 מיליון דולר נוספים מ-726 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון להפצתו הנרחבת.
ביקורות
באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג של 93% בהתבסס על 243 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.4/10. באתר Metacritic, הסרט זכה לציון ממוצע של 86 מתוך 100, בהתבסס על 50 ביקורות.
בן קארול מאתר IndieWire נתן לסרט ציון A וכינה אותו "אחת מעבודותיו של דל טורו המוצלחות ביותר... בעלת חזון יצירתי של אמן היצירה שמרגיש לגמרי חופשי." כתב הרולינג סטון, פיטר טרוורס נתן לסרט 3.5 מתוך 4 כוכבים, שיבח את הופעתה של הוקינס, הצילום ועבודת הבימוי של דל טורו: "אפילו כסרט שצולל לתוך ייסורים וטרגדיה, ליבת מערכת היחסים בין שני אלה לא סביר שתחזיק מתוך שעבוד. דל טורו הוא אמן סרטים ברמה עולמית. אין טעם לנסות לנתח איך הוא עושה את זה."
מהפכה
מהפכה מוגדרת כאירוע היסטורי המשנה את פני החברה, בעקבות קפיצת מדרגה ביכולתו הטכנולוגית של האדם, או בעקבות שינוי רדיקלי בתפיסתו החברתית והפוליטית. סמואל הנטינגטון הגדיר מהפכה כ"שינוי מהיר, עמוק ואלים, המשפיע על הערכים הדומיננטיים בחברה, על המוסדות הפוליטיים ועל המבנה החברתי". עם זאת, משתמשים במונח "מהפכה" גם במקרים בהם השינוי הוא עמוק אך אינו מהיר (כמו במקרה של המהפכה התעשייתית). אלימות, החלפת שליטים וחוסר לגיטימציה אינם קריטריונים להגדרת מהפכה אלא תופעות לוואי או תוצאות שלה.
להבדיל ממהפכה, להפיכה משמעות מצומצמת יותר, של החלפת הקבוצה השלטת ולעיתים, גם של המשטר, במדינה. השפעתה של הפיכה אינה חורגת, בדרך כלל, ממסגרת המדינה שבה אירעה. פעמים רבות נעשה שימוש במילה "מהפכה" לתיאור הפיכה שבה נעשה שינוי מהותי בסוג המשטר, גם אם תוצאות ההפיכה אינן חורגות מגבולותיה של המדינה שבה אירעה. דוגמה לכך היא מהפכת הציפורנים, שבה הוחלף המשטר בפורטוגל מדיקטטורה לדמוקרטיה. ברשימה שלהלן יובאו רק מהפכות ששינו את פני החברה האנושית, כל האחרות מופיעות בערך הפיכה. יש להבדיל, גם, בין מהפכה, שהיא אירוע מקיף ומעמיק, ומרד או התקוממות המוגבלים בהיקף ובמטרות.
בשיח הפוליטי, הכח המניע את החלפת השלטון במהפכה הם האזרחים. לעומת זאת, הפיכה היא לרוב אקט צבאי, בו אנשי הצבא מנצלים את כוחם לצורך כיבוש השלטון. בהקשר זה, מהפך הוא החלפת השלטון באופן דמוקרטי.
אבן הבוחן להחלטה האם התרחשה מהפכה או שהיה זה רק ניסיון מהפכה היא התשובה לשאלה: "האם בעקבות האירוע התרחש שינוי של קבע". אם לא נוצר שינוי, אם המצב חזר לקדמותו - לא התרחשה מהפכה.
חקר המהפכות
את המהפכות ממיינים לפי שני קריטריונים:
החלוקה הזאת היא מעט מלאכותית היות שלרוב, במהפכות משתתפים יותר ממעמד אחד וגם יש יותר ממטרת יעד אחת. קיימות סיבות רבות היכולות להביא לפרוץ מהפכה. המהפכה פורצת, בדרך כלל, בעת משבר כולל וממושך. משבר זה יכול להיות בתחום המעמדי - הבדלים וניגודים חריפים בין מעמדות, בתחום הכלכלי, לאחר מלחמה קשה וכושלת, שחיתות ומשבר שלטוני, משבר אגררי ועוד. משברים אלו מביאים לשני גורמים חשובים הפועלים בתהליך המהפכני:
מהלך קלאסי של מהפכה הוא - החלפת המשטר הישן במשטר מהפכני מתון. בהדרגה המשטר המתון מתחלף למשטר יותר ויותר רדיקלי היכול להגיע עד לכדי משטר של טרור. לעיתים פורצת מלחמת אזרחים בין קבוצות של המשטר הישן, המתונים והרדיקלים. השליטים המודחים יכולים גם לארגן מהפכה-שכנגד המנסה להחזיר את המשטר הקדם מהפכני על כנו.
מזהים ארבעה דורות של חוקרי המהפכות. הדור הראשון מתייחס למהפכות כאל ביטוי של ההתנהגות הרגשית של ה"המון" ותוך ניתוח מתחומי הפסיכולוגיה החברתית. דור שני של חוקרים של מהפכות פוליטיות וחברתיות התמקדו בסיבות להתרחשות מהפכה, מנקודת מבט רחבה יותר, שכללה ניתוח של התנהגות חברתית. דור שלישי של חוקרים התמקד בחקר יחסי הכוח החברתיים שמובילים למהפכות, תוך התמקדות במאבק מעמדי. הדור הרביעי של החוקרים מתמקד בגורמים אחרים - שיכולים להסביר מהפכות אשר לאו דווקא תואמות תאוריות בדבר מאבקי מעמדות, ולאו דווקא מתרחשות בהקשר של מדינות מערביות (אלא דווקא בעולם השלישי. חוקרים אלה מתמקדים בדמיון בין חקר מהפכות לחקר תנועות חברתיות.
אחת המסקנות העולות מכל המחקרים בנושא היא שכל המהפכות שהצליחו נעשו בעידודו ושילובו של העם או לפחות שכבות רחבות ממנו. מהפכות שלטוניות שנעשו על ידי שכבת השליטים לא הצליחו, למעט חילופי שלטון המכונים אף הם מהפכה, אולם אינם מהפכה כי השינוי הוא רק פרסונלי ולא תוכני.
כדוגמה - ברוסיה הייתה תסיסה של העם וניסיונות שינוי כבר מהמאה ה-16. כאשר פרצה המהפכה הבולשביקית הצטרפו אליה המוני העם והם אלו שהביאו להצלחתה.
אטלנטיק קונביור
האונייה
אטלנטיק קונביור הייתה אוניית מכולות וגלנוע בת 14,950 טון. אורכה היה 212 מטר, רוחבה 28 מטר ומהירותה המקסימלית 43 קילומטר לשעה. היא נבנתה בבריטניה ביחד עם חמש אוניות מכולה נוספות ונכנסה לשירות בחברת קונארד ליין ב-1970.
האונייה הפליגה מבריטניה ועליה צוות של 33 איש. היא נשאה מטען של 11 מסוקים צבאיים וכן חלקי חילוף, דלק ותחמושת שאוחסנו במחסנים הפנימיים שלה. היא הגיעה ב-5 במאי לאי אסנשן, שהוכשר כבסיס לוגיסטי בריטי בדרך לזירת המלחמה. שם הועמסו עליה 14 מטוסי הרייר. באמצע מאי הגיעה האונייה לקרבת איי פוקלנד. ב-19 עד 21 במאי הורדו מטוסי ההרייר מסיפונה והועברו לנושאות המטוסים הבריטיות. האונייה נועדה להמשיך בשיט אל אתר הנחיתה הבריטי באי פוקלנד המזרחי בליל 25-26 במאי ולפרוק שם את המסוקים שעליה ואת מטענה האחר.
הפגיעה באונייה
ב-25 במאי נמצאה האונייה מצפון-מזרח לאיי פוקלנד. באותו ערב הטביעו מטוסים ארגנטינאים את המשחתת הבריטית אה"מ קובנטרי בקרבת אתר הנחיתה הבריטי באי פוקלנד המזרחי. בעוד הפעולות לחילוץ אנשי צוותה מתנהלות, בשעה 19:42, נפגעה האטלנטיק קונביור על ידי שני טילי אוויר-ים מדגם אקסוסט, שנורו ממטוסים ארגנטינאים. אפשר שמידותיה הגדולות של האונייה הפכו אותה למטרה ברורה יותר למכ"ם הארגנטינאי. שני טילי האקסוסט פגעו בצידה השמאלי וחוללו התפוצצויות וכדור של אש. הנסיך אנדרו, ששירת באותה עת כטייס מסוק בצי והיה עד ראייה לפגיעה, סיפר כי הריסות מהאונייה התעופפו למרחק של 400 מטר ממנה. השרפה שפרצה באונייה הציתה את התחמושת והדלק שעליה. צוות האונייה נטש אותה והיא בערה עד שהאש בה כבתה מעצמה. ארבעה מסוקים, שאחד מהם המריא זמן קצר לפני כן מסיפון האונייה, אספו ניצולים ממנה. אחד מן המסוקים האחרים הוטס על ידי הנסיך אנדרו.
כתוצאה מהפגיעה באונייה נהרגו 12 מאנשי צוותה. תשעה מהם היו ימאים אזרחים ושלושה היו אנשי הצי המלכותי. בין ההרוגים היה גם קברניט האונייה, שעוטר לאחר מותו בעיטור צלב השירות המצוין.
רוב המסוקים שהיו על סיפון האונייה היו מסוקי תובלה. אובדנם הכביד על כוחות הקרקע הבריטים בניהול מסע המלחמה שלהם באי פוקלנד המזרחי, שכן לא ניתן היה עוד להטיס בעזרתם את חיילי הרגלים והם נאלצו לנוע לרוחב האי ברגל.
אקארנאניה
אקארנאניה (ביוונית: Ακαρνανία) היה שמו של חבל ארץ בצפון-מערבה של יוון העתיקה, שנתחם ממערב על ידי הים האיוני, ממזרח על ידי אייטוליה והנהר אכלואוס, ומדרום על ידי חופו הצפוני של מפרץ קורינתוס. כיום מהווה אקארנאניה חלק ממחוז המשנה אטוליה-אקארנאניה. העיר הגדולה והחשובה בה הייתה סטראטוס.
ביג דדי קיין
אנטוניו הארדי (באנגלית: Antonio Hardy; נולד ב-10 בספטמבר 1968), הידוע גם תחת שם הבמה ביג דדי קיין (Big Daddy Kane), הוא ראפר אמריקאי, זוכה פרס גראמי וחבר בהרכב ההיפ הופ ג'וס קרו (Juice Crew). הוא נחשב אחד מהראפרים המשפיעים והמוכשרים ביותר בהיפ הופ. במגזין "רולינג סטון" דרגו את השיר שלו, "Ain't No Half-Steppin'", במקום ה-25 ברשימת 50 שירי ההיפ הכי הגדול של כל הזמנים.
1984 - 1990
ב-1984 קיין התיידד עם ביז מארקי והחל לכתוב עמו מילים לשירים של ביז, שבעתיד הפכו לשירים המפורסמים ביותר שלו. שניהם יצטרפו לקולקטיב ההיפ הופ ג'וס קרו, שבראשו עמד המפיק מארלי מארל. ב-1987 קיין חתם עם הסוכן טיירון ויליאמס (הסוכן של מארלי מארל) וחתם בחברת התקליטים Cold Chillin' Records. ב-1988 קיין שחרר את הסינגל הראשון שלו, "Raw", שבמהרה נהיה להיט מחתרתי. בתחילת קיץ 1988 קיין הוציא לאור את אלבומו הראשון, "Long Live the Kane", שכלל את הלהיט "'Ain't No Half Steppin". באותה השנה קיין כתב את חמשת השירים הראשונים באלבום הבכורה של ביז מארקי. ב-1989 קיין הוציא לאור את אלבומו השני, "It's a Big Daddy Thing", שכלל סימפולים משנות ה-70.
1991 - 1999
ב-1993 קיין השתתף לראשונה כשחקן בסרט "החבורה" (Posse) של מריו ואן פיבלס. באותה השנה קיין שיחק גם בסרט הקומי "איש המטאור" (Meteor Man) של רוברט טאונסנד, לצד כריס טאקר ודון צ'ידל.. במהלך שנות ה-90 קיין הופיע במגזין פלייגריל ובספר סקס של מדונה.
בתחילת שנות ה-90 ג'יי זי היה הייפ מאן בהופעות של קיין, כאשר הוא היה משמש כקול רקע בהופעות שלו. קיין עזר לפתח את הקריירה המוזיקלית של ג'יי זי; כמו כן, קיין הפגיש בין אייס טי לג'יי זי. ב-1994 ג'יי זי התארח בשיר " Show & Prove" של קיין.
ב-1995 קיין הקליט יחד עם טופאק שאקור, אם סי האמר ודני בוי את השיר "Too Late Playa". ב-1996 הוא התארח בשיר "Where Ever U R" של טופאק. ב-1997 הוא התארח בסינגל "The Cypher Part 3" של הראפר פרנקי קטלס. בשנת 1998 קיין התארח בשיר "The Symphony" של מארלי מארל. באותה השנה קיין הוציא לאור את אלבומו השביעי והאחרון, "Veteranz' Day". קיין קיבל ביקורות מעורבות על האלבום, ונמכרו מספר מועט של עותקים בהשוואה לאלבומים הקודמים שלו.
2000 – היום
בשנת 2000 ביג דדי קיין התארח יחד עם קול ג'י ראפ ו-KRS-One בשיר "Class of 87" של טוני טאץ'. ב-2002 קיין התארח בשני סינגלים: "The Man, The Icon" שהופק על ידי דה אלכימיסט ו- "Any Type of Way" שהופק על ידי די ג'יי פרמייר. ב-2004 השיר "Warm It Up, Kane" של קיין הופיע בפסקול של המשחק ג'י טי איי סאן אנדרס, ואף השתמשו במשחק בשם "קיין" כשם של המנהיג של קבוצת הגנגסטרים היריבה.
ב-2005 ביג דדי קיין זכה בטקס מצטייני ההיפ הופ של הערוץ VH1, כמו כן הופיע בטקס עם הרקדנים הישנים שלו (סקוב וסקראפ). באותה השנה קיין ביחד עם קול ג'י ראפ הופיעו בסרט הדוקומנטרי מסיבת שכונה עם דייב שאפל. בשנת 2006 התארח בשיר "Get Wild Off This" של הצמד הבריטי Stanton Warriors. ב-7 ביוני אותה השנה קיין הופיע לצד וו טאנג קלאן, ראקים ולצד חברו הוותיק באסטה ריימס בהופעה Summer Jam (פסטיבל היפ הופ שנתי שמתרחש במזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי). באסטה ריימס יזם להביא את קיין להופעה כדי לכבד את המורשת של ההיפ הופ הניו יורקי. ב-2007 קיין התארח במיקסטייפ The Brick: Bodega Chronicles של ג'ואל אורטיז.
ב-2008 קיין הופיע הופעת אורח בקליפ לשיר "Game's Pain" של דה גיים. בקליפ גם התארחו רייקוון, אייס קיוב ות'רי 6 מאפיה. בשיר דה גיים מתייחס לתקופה שג'יי זי היה ההייפ מאן של ביג דדי קיין: "תשאל את המעריצים של ג'יי זי על ביג דדי קיין : לא מכירים אותו. גיים יראה להם". קיין גם התארח ברמיקס של "Don't Touch Me" של באסטה ריימס. ב-2009 קיין שיחק בסרט Just Another Day. הסרט הוא סיפור על שני ראפרים, אחד צעיר ועני, והשני זקן ומצליח. הסרט עוקב אחרי יום אחד בחיים שלהם.
ביג דדין קיין התארח יחד עם הראפר אם אף דום בשיר "Think I Am" של מאסטה אייס (חבר לשעבר בג'וס קרו). ב-2013 קיין, להקת ההיפ הופ הניו יורקית Lifted Crew וזמר האר אן בי Showtyme ייסדו את ההרכב Las Supper. ב-26 במרץ 2013 ההרכב הוציא לאור את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא "Back to the Future".
בשנת 2016 שיחק בסרט "חשופה", מותחן פשע בכיכובו של קיאנו ריבס.
מודל מפל המים
מודל מפל-המים היא מתודולוגיה ותיקה לפיתוח פרויקטים מורכבים, ורווחת בתחום הפיתוח של מערכות תוכנה. בשיטה זו, פיתוח התוכנה מתבצע בתהליך שיטתי ולוגי המורכב משלבים מוגדרים־היטב הבאים זה אחר זה, ומתכנסים למערכת מלאה ועובדת. תהליך ההתכנסות של המשימות השונות עד למסירת המערכת מיוצג כגאנט של קווים מקבילים על רצף הזמן שהולכים ומסתיימים כך שנוצר תיאור מדורג הדומה לזרימתו של מפל מים דרך מספר בריכות, מגבוהה לנמוכה, ומכאן שמה של המתודולוגיה.
מתודולוגיית מפל המים שמה דגש רב על איסוף וניתוח של כל הדרישות כולן קודם לתחילת הפיתוח, וממליצה שתהליך הפיתוח לא יחזור לאחור לאחר ששלב מסוים בו הסתיים. השלבים העיקריים בשיטה זו הם איסוף וניתוח דרישות, עיצוב תוכנה, תכנות, בדיקות, שילוב, התקנה ותחזוקה.
המתודולוגיה שייכת למשפחת המתודולוגיות הליניאריות.
היסטוריה
המתודולוגיה מיוחסת (בטעות) לווינסטון רויס, שדברים שכתב במאמר בשנת 1970 פורשו באופן פשטני ומוטעה. בהקשרה ההיסטורי, המתודולוגיה נתפסה כתגובה לשיטות אד הוק של 'תכנת ותקן' שרווחו מאוד בשנות ה-60 של המאה ה-20 (ועדיין רווחות). במאמר, רויס ממליץ לפתח מערכות תוכנה בשני מחזורי פיתוח ('Do it twice'), וטוען שבפרויקטים בהם מידת החדשנות גדולה, יש להתייחס למחזור הפיתוח הראשון של המערכת כפיילוט שצריך לזרוק אותו ('Throw-away').
את המאמר עיטרו מספר דיאגרמות שביארו את המודל, ואחת מהן, אחרי פרשנות נאיבית שעשו לה אחרים (בעיקר בארגון NATO), הפכה לדיאגרמה המקובלת המציגה את מודל מפל-המים, על אף שרויס לא השתמש כלל במטפורה "מפל-מים" במאמר. למרבה האירוניה, בעוד שהוגה השיטה צידד בגישה איטרטיבית לפיתוח תוכנה, הפרשנות לשיטתו הפוכה לחלוטין והיא הייתה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עודנה, מקור עיקרי לבעיות בפרויקטים לפיתוח תוכנה.
מתודולוגיית מפל המים השפיעה עמוקות על ענף התוכנה. הפרשנות המוטעית היא זו שהשתרשה בתעשייה, ופעמים רבות אף הפכה לתקן ממשלתי מחייב לפיתוח תוכנה (ראה DoD-STD-2167 ונוהל מפת"ח).