cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מטא-חומר פוטוני
היסטוריה
פרמאביליות מגנטית שלילית הושגה עם מהוד טבעת מפוצל (Split-ring resonator, SRR) כחלק מתא שאורכו תת-גל (subwavelength). ה-SRR השיג פרמאביליות מגנטית שלילית בטווח תדרים צר. שילוב עם עמודת הולכה חשמלית הממוקמת בצורה סימטרית יצר את המטא-חומר הראשון בעל מקדמים שליליים הפועל בתדרי המיקרוגל. ניסויים והדמיות (סימולציות) הראו נוכחות של פס התפשטות "שמאלי", וחומר "שמאלי". האישור הניסיוני הראשון למקדם שבירה שלילי התרחש זמן קצר לאחר מכן, גם בתדרי מיקרוגל.
פרמאביליות מגנטית שלילית ומקדם דיאלקטרי שלילי
חומרים טבעיים, כמו מתכות יקרות, יכולים להשיג מקדם דיאלקטרי שלילי ε <0 עד לתדרים הנראים לעין. עם זאת, בתדרים של טרהרצים, אור אינפרא אדום, ואור נראה, לחומרים טבעיים יש מרכיב צימוד מגנטי או פרמאביליות מגנטית חלשים מאוד. במילים אחרות, רגישות למרכיב המגנטי של האור המוקרן יכולה להיחשב זניחה.
כאמור למעלה, מטא-חומרים בעלי מקדם שבירה (אינדקס) שלילי מכונים חומרים שמאליים או חומרים בעלי מקדם שלילי (Negative-index metamaterial, NIM).
רק לחומרים שיוצרו להיות בעלי מקדם שלילי (NIM) תהיה את התכונה הזאת. בגבישים פוטוניים ומערכות ידועות רבות אחרות, יכולה לעומת זאת להתקיים התפשטות גלים חריגה הכוללת היפוך של מהירות המופע ומהירות החבורה, אך לא שבירה שלילית.
חומרים פרומגנטיים ואנטי-פרומגנטיים טבעיים יכולים להגיע לתהודה מגנטית, אך עם הפסדים משמעותיים. בחומרים טבעיים כגון מגנטים טבעיים ופריטים (ferrites), תדרי התהודה עבור התגובה (צימוד) החשמלית והתגובה (צימוד) המגנטית הם שונים.
תדר אופטי
מהודי טבעת מפוצלים (SRR) פוטוניים הגיעו לממדים של מתחת ל-100 ננומטר באמצעות קרן אלקטרונים וננוליתוגרפיה. בכל תא SRR בסקלה ננומטרית יש שלושה מוטות מתכתיים קטנים המחוברים פיזית בצורת U ומתפקדים כסליל. המרווח בין קצות המוטות מתפקד כננו-קבל. לפיכך, תא מוכלל זה מהווה ננו-מעגל-תהודה LC אופטי. תאים אלו יוצרים שדות חשמליים ומגנטיים מקומיים כאשר מעוררים אותם חיצונית. התאים בדרך כלל קטנים פי עשרה מאורך הגל של האור בוואקום (c0) בתדר התהודה וניתן לתאר אותם באמצעות מודלים מקורבים של התווך.
מטא-חומרים פוטוניים מציגים תגובה מגנטית בגודל שהוא שימושי בתדרים אופטיים. זה כולל פרמאביליות מגנטית שלילית, למרות היעדרם של חומרים מגנטיים. בדומה לחומרים אופטיים רגילים, ניתן להתייחס למטא-חומרים פוטוניים כאל תווך אפקטיבי המאופיין על ידי פרמטרים אפקטיביים ε(ω) ו-μ(ω) או באופן דומה, εeff ו-μeff..
מקדם השבירה השלילי של מטא-חומרים פוטוניים בתחומי התדרים האופטיים הודגם בניסוי בשנת 2005 על ידי Shalaev et al. (באורך הגל המשמש לתקשורת אופטית λ=1.5 מיקרומטר) ועל ידי Brueck et al (ב λ = 2 מיקרומטר), כמעט באותו הזמן.
מודל תווך אפקטיבי
קירוב אפקטיבי של התווך (של ההעברה) מושג על ידי מודל המתאר משטחים (slabs) של חומר שכאשר הם מגיבים לעירור אלקטרומגנטי חיצוני הם "אפקטיבית" הומוגניים עם פרמטרים "אפקטיביים" תואמים הכוללים ε ו- µ "אפקטיביים" החלים על המשטח בכללותו. תאים בודדים עשויים להיות בעלי ערכים שונים מהמשטח. עם זאת, ישנם מקרים בהם קירוב התווך האפקטיבי אינו מתקיים וצריך להיות מודע לישימותו.
צימוד מגנטיות
פרמאביליות מגנטית שלילית הושגה במקור בחומרים "שמאליים" בתדרי מיקרוגל באמצעות מערכים של מהוד טבעות מפוצל (SRR). ברוב החומרים הטבעיים, התגובה המצומדת-מגנטית מתחילה לרדת בתדרים בתחום הגיגה-הרץ, מה שמרמז כי מגנטיות משמעותית אינה מתרחשת בתדרים אופטיים. המקדם המגנטי האפקטיבי של חומרים כאלה הוא μeff = 1. מכאן שלרכיב המגנטי של שדה אלקטרומגנטי מוקרן אין כמעט השפעה על חומרים טבעיים בתדרים האופטיים.
התא הבודד במטא-חומרים פועל כמטא-אטום, כלומר מייצר דיפול מגנטי בקנה מידה גדול יותר (על פי עיקרון הסופרפוזיציה) המקביל לזה של האטום שהוא בסדר גודל פיקומטרי. למטא-אטומים המורכבים מזהב ניתן להשיג μ<0 בתדרי תקשורת אך לא בתדרי האור הנראה. בתדרי האור הנראה מתווסף התנאי המגביל האולטימטיבי של תכונת תדירות הפלזמה של מתכות, כלומר, תא ה-SRR הבודד יתפקד כל עוד המתכת ממנה הוא בנוי תתנהג כמתכת בתדר העירור.
תכנון וייצור
אורכי הגל האופטיים קצרים בהרבה משל גלי מיקרוגל, מה שמקשה על מימושם של מטא-חומרים אופטיים בגודל תת-גל. ניתן לייצר מטא-חומרים למיקרוגל מחומרים של מעגלים מודפסים, בשעה שיש להשתמש בטכניקות ליתוגרפיה כדי לייצר מטא-חומרים פוטוניים. ניסויים שהצליחו השתמשו בסידור מחזורי של חוטים קצרים או חלקים מתכתיים עם צורות מגוונות. במחקר אחר כל הלוח היה מחובר חשמלית. טכניקות ייצור כוללות ליתוגרפיה של קרן אלקטרונים, ננו-עיצוב (nanostructuring) עם קרן יונים ממוקדת וליתוגרפיה של התאבכות.
בשנת 2014 יוצר והוצג אב-טיפוס של מטא-חומר שאינו רגיש לקיטוב, הסופג אנרגיה בפס רחב (סופר-אוקטבה) של אורכי גל אינפרה-אדום. החומר ניחן ביותר מ־98% ספיגות (absorptivity) ממוצעת נמדדת שנשמרה על פני שדה ראייה רחב של ±45° לאורכי גל ביניים של אינפרה-אדום בין 1.77 ל־4.81 מיקרומטר. שימוש אחד הוא להסתיר עצמים מחיישני אינפרה-אדום. נמצא שהיסוד פלדיום סיפק פס רחב יותר מכסף או זהב. אלגוריתם גנטי שינה באקראי תבנית מועמדת ראשונית, תוך שהוא בודק ומנפה את הכל מלבד את הטובה ביותר. התהליך חזר על עצמו במשך "דורות" רבים עד שהתכן נהיה לאפקטיבי.
וידאל סורנאגה
הרב וידאל אליהו מרדכי סורנאגה (1872 – 1951) היה איש ציבור, מחנך ודיין, מנהל התלמוד תורה של העדה הספרדית, סגן נשיא כוללות העדה בירושלים וחבר מועצת הרבנות הראשית.
מטא-חומר פוטוני
תכנון וייצור
המטא-חומר עשוי מארבע שכבות על מצע סיליקון. השכבה הראשונה היא פלדיום, מכוסה בפולימיד (אנ') ומעליו מסך פלדיום. במסך יש פתחים באורכי תת-גל החוסמים את אורכי הגל השונים. שכבת פולימיד מכסה את כל שכבת החומר סופג הקרינה. הוא יכול לספוג 90 אחוז מקרינת האינפרה-אדום בזווית של עד 55 מעלות למסך. השכבות אינן זקוקות להתאמה מדויקת. כיסוי הפולימיד מגן על המסך ומסייע בהפחתת כל חוסר תאום עכבות (impedance mismatch) העלול להתרחש כאשר הגל עובר מהאוויר למתקן.
וידאל סורנאגה
ביוגרפיה
נולד בירושלים ב-21 ביולי 1872 (ט"ו בתמוז ה'תרל"ב) לרב חיים דוד סורנאגה שהיה אב בית דין בעיר. בצעירותו עסק במסחר ובהלוואת כספים ליהודים ושאינם יהודים. בשנת 1895 (ה'תרנ"ה) נפתחה כיתה חדשה בתלמוד תורה של העדה הספרדית ללימוד עברית והיסטוריית העם היהודי, והוא מונה לשמש בה כמורה, ובתקופת כהונתו של הרב אליהו משה פאניז'יל שימש כמנהל התלמוד תורה. בהמשך שימש כחבר בית הדין של הרב שמעון יעקב מטלון לצד הרב יעקב בכור הכהן שאקו, הרב גבריאל שבתי והרב אברהם פילוסוף. לאחר פטירת הרב מטלון, שימש כחבר בבית הדין של הרי"מ תג'יר לצד הרב יצחק לבטון.
מטא-חומר פוטוני
שידור חד כיווני
בשנת 2015 הצליחו לייצר מטא-חומר בעל מקדם שבירה שלילי (NIM) היכול להוביל גם אור נראה בכיוון אחד בלבד (מראות "חד כיווניות" רק מצמצמות את העברת האור בכיוון ההפוך, ודורשות רמת אור נמוכה מאחורי המראה כדי לעבוד).
החומר שילב שני מבנים ננו אופטיים: בלוק רב שכבתי של יריעות כסף וזכוכית מתחלפות וסריגי מתכת. מבנה הזכוכית-הכסף הוא מטא-חומר "היפרבולי", המטפל באור באופן שונה, בהתאם לכיוון התפשטות הגלים. כל שכבה היא בעובי של עשרות ננומטר - דקה בהרבה מ -400 עד 700 ננומטר של האור הנראה, מה שהופך את הבלוק לאטום לאור הנראה, אם כי אור הנכנס בזוויות מסוימות יכול להתפשט בתוך החומר.
וידאל סורנאגה
ביוגרפיה
בין השנים 1914–1918 (ה'תרע"ד - ה'תרע"ח) שימש כחבר בבית הדין המורחב "משמרת הקודש" של עדות הספרדים והאשכנזים, לצד הרב אליהו משה פאניז'יל והרב שמעון אשריקי. בתקופה זו נמנה עם פעילי החברה קדישא של העדה הספרדית, ומשנת 1922 (ה'תרפ"ב) נמנה עם פעילי כוללות העדה. בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) מונה לשמש כסגן נשיא כוללות הספרדים בירושלים למשך שנה, ושימש באותה תקופה כחבר ועדת הבחירות של ועד העדה הספרדית בירושלים.
מטא-חומר פוטוני
שידור חד כיווני
הוספת סריגי כרום עם רווחים באורכי תת-גל גרמה להטיית האור האדום או ירוק שנכנסו, מספיק כדי שהם יוכלו להיכנס ולהתפשט בתוך הבלוק. בצד הנגדי של הבלוק, קבוצה סריגים אחרת אפשרה לאור לצאת בזווית שונה מכיוונו המקורי. המרווח בין סריגי היציאה היה שונה מזה של סריגי הכניסה, על מנת להטות את האור המתקדם ולאפשר לו לצאת כך שאור חיצוני לא יוכל להיכנס לבלוק מהצד הזה. בערך פי 30 יותר אור עבר בכיוון קדימה מאשר בכיוון ההפוך. מבנה הבלוקים המעורב הפחית את הצורך ביישור מדויק של שני הסריגים זה ביחס לזה.
מבנים כאלה טומנים בחובם פוטנציאל ליישומים בתקשורת אופטית. למשל, הם יכולים להשתלב בשבבי מחשב פוטוניים המפצלים או משלבים אותות המועברים על ידי גלי אור. יישומים פוטנציאליים אחרים כוללים חיישנים ביולוגיים באמצעות חלקיקים בקנה מידה ננומטרי כדי להסיט אור לזוויות תלולות מספיק כדי לעבור דרך החומר ההיפרבולי ולצאת מהצד השני.
וידאל סורנאגה
ביוגרפיה
במשך חייו נישא שלוש פעמים. בראשונה לגיטל שיינבוים, בשנית לרחל וידה שיריזלי (בתו של הרב רפאל ישראל שיריזלי ואחותו של שלמה ישראל שיריזלי - (שי"ש), ובשלישית לאמליה, שהייתה עולה חדשה מפולין.
מטא-חומר פוטוני
מרכיבי מעגל מקובצים (Lumped circuit elements)
על ידי שילוב של ננו-חלקיקים פלזמוניים (plasmonic) ולא פלזמוניים, ננו-מעגלים המורכבים מאלמנטי מעגל מקובצים הפרושים מרחבית, והפועלים באינפרה-אדום ובתדרי אור אופטיים, נראים אפשריים למימוש.
וידאל סורנאגה
ביוגרפיה
הלך לעולמו ב-15 במרץ 1951 (ז' באדר ב' ה'תשי"א).
מטא-חומר פוטוני
מרכיבי מעגל מקובצים (Lumped circuit elements)
אלמנטי מעגל מקובצים הוכחו כעובדים בתחום תדרי המיקרוגל ותדרי הרדיו (RF). עקרון האלמנט המקובץ איפשר את הפיכת האלמנטים לפשוטים יותר ואת המעגלים למודולריים. טכניקות ייצור בקנה מידה ננומטרי קיימות להשגת צורות גאומטריות בגודלי תת-אורך גל.
וידאל סורנאגה
ביוגרפיה
אחותו סולטנה מלכה נישאה למשה עזריאל.
נכדתו מרגלית ג'אנו לבית סורנאגה מנישואיו הראשונים לגיטל שיינבום נישאה למרדכי לבית מנדלבאום, משפחת מנדלבאום שעל שמה קרוי שער מנדלבאום ההיסטורי. בנה, נינו של הרב סורנאגה- אליהו מנדלבאום קרוי על שם הרב. שימש כבנקאי בכיר בבנק לאומי.
גרנט מק'ראקן
גרנט מק'ראקן (באנגלית: Grant David McCracken; נולד ב-1951) הוא אנתרופולוג קנדי וסופר הידוע בעבודתו על תרבות, צרכנות, מסחר ועסקים. הוא היה המייסד והמנהל של המכון לתרבות עכשווית של המוזיאון המלכותי של אונטריו. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת שיקגו.
מטא-חומר פוטוני
תכנון תאים
בקנה מידה של אורכי תת-גל, העכבה (impedance) של התא הופכת לתלויה בצורה, בגודל, בחומר ובתאורה בתדרים האופטיים. כיוון החלקיק עם רכיב השדה החשמלי האופטי עשוי גם לסייע בקביעת העכבה. לחומרים דיאלקטריים קונבנציונליים מסיליקון הרכיב הממשי של המקדם הדיאלקטרי חיובי εreal > 0 בתדרים האופטיים, מה שגורם לחלקיק הננו להתנהג כעכבה קיבולית, ננו-קבל. לעומת זאת, אם החומר הוא מתכת אצילה כמו זהב או כסף, עם εreal < 0 אז הוא מקבל מאפיינים השראותיים והופך לננו-משרן (nanoinductor). הפסדים מיוצגים כננו-נגד.
גרנט מק'ראקן
הוא הגה את המונח אפקט דידרו, על שמו של הפילוסוף הצרפתי דני דידרו.
מטא-חומר פוטוני
יכולת כוונון
הדרך הנפוצה ביותר להשיג מקדם שבירה הניתן לכוונון היא כוונון אלקטרו-אופטי. כאן השינוי במקדם השבירה הוא יחסי לשדה החשמלי שמפעילים, או שהוא יחסי לערך המוחלט בריבוע של השדה החשמלי. אלו הם אפקט פוקלס (Pockels effect) ואפקט קר (Kerr effects) בהתאמה.
לחלופין, אפשר להשתמש בחומר אופטי לא ליניארי ולסמוך על עוצמת השדה האופטי שתשנה את מקדם השבירה או הפרמטרים המגנטיים.
יצירת מבני שכבות
הערמת שכבות (stacking) יוצרת חומרים בעלי מקדמים שליליים (NIM) בתדרים אופטיים. עם זאת, תצורת המשטח (לא מישורית, גדולה) של המהודים הטבעתיים המפוצלים מונעת בדרך כלל הערמה. אף על פי שניתן לבנות מהוד טבעתי מתפצל בשכבה אחת על משטח דיאלקטרי, זה יחסית קשה לערום מבנים גדולים אלה בשל דרישות טולרנסים ליישור. טכניקת הערמה עבור מהודים טבעתיים מפוצלים פורסמה בשנת 2007 ומשתמשת במרווחים דיאלקטריים כדי לרדד את שכבת המהודים הטבעתיים המפוצלים. נראה כי ניתן ליישם שכבות רבות בדרך זו, כולל כל מספר נבחר של תאי יחידה וסידורים מרחביים משתנים של שכבות בודדות.
הכפלת תדר
בשנת 2014 הכריזו חוקרים על פיתוחה של מראה מכפילת-תדר לא-ליניארית בעובי של 400 ננומטר הניתנת לכוונון לעבודה בתדרים הקרובים לאינפרה-אדום עד אמצע תחום האינפרה האדום, ועד לטרה הרץ. החומר פועל באור בעוצמה נמוכה בהרבה מאשר בגישות המסורתיות. עבור עובי מבנה ועוצמת אור בכניסה נתונים, המטא-חומר מייצר תפוקה בעוצמה הגבוהה פי מיליון. המראות אינן דורשות התאמה למהירויות הפאזה של גלי הכניסה והיציאה.
המראה יכולה לייצר תגובה לא ליניארית גדולה לתהליכים אופטיים לא-ליניאריים מרובים, כגון הרמוניה שנייה, יצירת תדרי סכום והפרש, כמו גם מגוון תהליכי עירבוב של ארבעה גלים. מכשיר ההדגמה המיר אור באורך גל של 8000 עד 4000 ננומטר.
המכשיר עשוי מהערמה (stack) של שכבות דקות של אינדיום, גליום וארסן או אלומיניום, אינדיום וארסן. 100 משכבות אלו, כל אחת מהן בעובי של אחד עד שנים עשר ננומטר, כוסו מלמעלה על ידי תבנית של ננו-מבנים אסימטריים מוצלבים מזהב שיצרו בורות קוונטיים מצומדים ושכבת זהב תחתונה.
יישומים פוטנציאליים כוללים חישה מרחוק ויישומים רפואיים הדורשים מערכות לייזר קומפקטיות.
שבירה כפולה
גלי פני השטח של דיאקונוב (Dyakonov surface wave, DSW) מתייחסים לשבירה כפולה הקשורה לגבישים פוטוניים ולאנאיזוטרופיות במטא-חומר. לאחרונה מטא-חומר פוטוני פעל ב-780 ננומטר (אינפרה-אדום הקרוב), 813 ננומטר ו- 772 ננומטר.
אוניברסיטת תל אביב
חוקרים מאוניברסיטת תל אביב במעבדתו של פרופ' טל אלנבוגן הצליחו להנדס חומר לא-ליניארי שמאפשר שליטה בתדרים של אור. חומרים אופטיים לא-ליניאריים הם חומרים המגיבים לאור באופן שאינו עומד ביחס ישר לשדה האלקטרומגנטי של האור. במילים אחרות, כאשר קרני האור עוברות דרך חומרים אלה, נוצר בהם אור בתדרים חדשים. לכן חומרים אופטיים לא-ליניאריים הם הבסיס לטכנולוגיות עתידיות המבוססות על שליטה באור, כגון טכנולוגיות מחשוב אופטי.
אוניברסיטת בן-גוריון
שיטה להכנת חומר המורכב מגבישים נוזליים ומשמש לחלונות חכמים פותחה על ידי פרופ’ אברהים עבדולחלים מהיחידה להנדסה אלקטרו-אופטיקה ופוטוניקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במחקר השתתפה ד”ר לקשמי מדורי פאפו, חוקרת פוסט-דוקטורט במעבדתו.
חלונות חכמים מאפשרים לשלוט בכמות וספקטרום האור המועבר דרכן דהיינו השקיפות שלהם וניתן לייצר אותם באמצעות מגוון רחב של חומרים הרגישים לטמפרטורה או מתח חשמלי כמו גבישים נוזליים. החומרים הידועים כוללים פולימרים מעורבבים עם גבישים נוזליים בתהליך הארה בקרינה אולטרא סגולה, אך תהליך הכנה זה מסובך ועלותם גבוהה. בשל העלות הגבוהה חלונות אלה לא נפוצים בכל בית, משרד או מכונית.
בשיטה החדשה ממלאים את המרווח שבין שני לוחות זכוכית באחוז נמוך של מיקרו-חלקיקים ננו-נקבוביים המעורבבים יחד עם גבישים נוזליים. הלוחות מצופים באלקטרודות והתגובה של המערך מאפשרת שינוי שקיפות החלון תוך חלקי שנייה בודדים.
טכניון
החוקרים מהמעבדות של פרופ' שגב ופרופ' חסמן בטכניון השתמשו בסוג חדש של מבנים ננומטריים לצורך יצירת תופעת השזירה הקוונטית.
המחקר התמקד בקטגוריית המטא-משטחים (Meta-Surfaces) של מטא-חומרים: מבנים מתכתיים מלאכותיים דקים מאוד, דו-ממדיים המשמשים בדרך כלל לחקירת האינטראקציה בין אור לחומר. המחקר האופטי במטא-משטחים עסק עד כה רק באור "רגיל" ממנורת שולחן או ממכשיר לייזר, כלומר באור "קלאסי" ואילו בעבודה הזאת הודגם לראשונה שימוש במטא-משטחים באופטיקה קוונטית, שבהם מתייחסים אל האור כזרם של פוטונים ובמידע הקוונטי שיש בפוטונים. במסגרת המחקר החוקרים הדגימו יצירת שזירה – תופעה שבה שני חלקיקים (פוטונים במקרה זה) מתנהגים כתאומים פיזיקליים המשפיעים זה על זה גם כאשר המרחק ביניהם עצום.
גביש לא ליניארי הואר בקרן לייזר כדי ליצור זוגות פוטונים המאופיינים באפס תנע זוויתי וכל אחד מאופיין בקיטוב ליניארי אחר. המערכת כיוונה את צמד הפוטונים למטא-משטח, והאינטראקציה בין האור לחומר יצרה שזירה של שני הפוטונים.
בניסוי הראשון פיצלו החוקרים את זוגות הפוטונים – אחד דרך המטא-משטח ואחד דרך הגלאי. לאחר מכן הם מדדו את הפוטון הבודד שעבר דרך המטא-משטח וגילו כי הוא אכן פיתח תנע זוויתי אורביטלי השזור עם הספין שלו. בניסוי השני, הועברו צמדי הפוטונים דרך המטא-משטח ונמדדו באמצעות שני גלאים. החוקרים גילו כי הספין של אחד הפוטונים בצמד נעשה שזור עם התנע הזוויתי האורביטלי של הפוטון השני, ולהפך.
מאלי במשחקים הפאראלימפיים
מאלי השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כששלחה ספורטאי בודד להתחרות במשחקים. במשחקי החורף לא נטלה מאלי חלק מעולם.
למשחקים שנערכו בסידני בשנת 2000 שלחה מאלי ספורטאי בודד, מרים הכוח פאקורו סיסוקו, לייצגה. סיסוקו התחרה בקטגוריה של עד 75 ק"ג, וסיים את המקצה במקום ה-17, כשהרים 130 ק"ג. סיסוקו אמור היה להיות נציגה היחיד של מאלי גם באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008), אולם הוא הושעה ביום פתיחת המשחקים עקב שימוש בחומרים אסורים.
Need You Now (שיר)
Need You Now (בעברית: צריך אותך עכשיו) הוא שיר הנושא של האלבום Need You Now של הרכב הקאנטרי האמריקאי ליידי אנטבלום. השיר יצא כסינגל ברחבי העולם, והיה לסינגל המצליח ביותר של ההרכב, וקיבל תגובות חיוביות גם ממבקרי המוזיקה. השיר זכה בארבע קטגוריות בטקס הגראמי ה-53.
בישראל השיר היה לשיר המושמע ביותר בשנת 2010.
היסטוריה
Need You Now יצא כסינגל ב-29 באוגוסט 2009 בארצות הברית, שם הצליח יותר מכל סינגל אחר של ההרכב, ומכל סינגל קאנטרי מאז שנת 2000, כשהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי של הבילבורד ולמקום השני במצעד ההוט 100. לאור ההצלחה אותה השיג הסינגל בארצות הברית, יצא הסינגל באפריל 2010 גם במדינות נוספות ברחבי העולם.
לסינגל הופק וידאו קליפ בבימויו של דייוויד מקליסטר.
גרסאות כיסוי
לשיר יצאו עשרות גרסאות כיסוי, רמיקסים ומיקסים, ביניהם ניתן למנות את גרסתם של שאקירה ובלייק שלטון בתוכנית The Voice, גרסתם של אדל ודריוס ראקר וכדומה. בשנת 2011 ליאה מישל ומארק סאלינג עשו קאבר לשיר בסדרה גלי.
היפוכולסטרולמיה
היפוכולסטרולמיה היא הנוכחות של רמות נמוכות באופן חריג (היפו-) של כולסטרול בדם (-המיה). בעוד שרמות גבוהות של כולסטרול בדם (היפרכולסטרולמיה) נמצאו בהתאמה עם טרשת עורקים, גם חסר כולסטרול יכול להוביל לתוצאות שליליות. כולסטרול הוא מרכיב חיוני של קרום התא בממלכת החי, והוא נדרש לוויסות תקין של חדירות הקרום ונזילותו. לא ברור אם רמת כולסטרול נמוכה מהממוצע גורמת נזק ישיר, אך זהו ממצא שכיח במחלות מסוימות. על חשיבות הכולסטרול בהתפתחות ותפקוד המוח ניתן ללמוד מהתסמונת הגנטית סמית-למלי-אופיץ (SLOS) שבה נפגע האנזים 7-דהידרו-כולסטרול-רדוקטז האחראי לשלב האחרון בייצור כולסטרול בגוף. בתסמונת זו, שבה נמצאת רמת כולסטרול נמוכה בדם (ורמה גבוהה של 7-דהידרו-כולסטרול), תוארו מגוון הפרעות - מבעיות חשיבה והתנהגות ועד עיוותים מולדים קשים.
הגדרה
על פי הגדרת איגוד הלב האמריקאי מ-1994, רמת כולסטרול כוללת מתחת ל-160 מ"ג/ד"ל (או 4.1 מילימולר) מוגדרת כהיפוכולסטרולמיה. ערך זה איננו מוסכם אוניברסלית ויש המגדירים רמות אחרות, הנעות בין 100 מ"ג\ד"ל ל-190 מ"ג\ד"ל).
גורמים
סיבות אפשריות לכולסטרול נמוך בדם כוללות:
תפקיד ביצירת מחלה
עם השימוש המוגבר בתרופות כדי לדכא רמת כולסטרול, יש חוקרים שהביעו חשש כי הפחתת רמות כולסטרול יתר על המידה תגרום בעצמה לתחלואה.
מחלות ייחודיות
במחקרים דמוגרפיים שהתוו עקומת תמותה לפי רמות הכולסטרול נמצאה צורת U; רמת כולסטרול נמוכה קשורה בסיכון מוגבר לתמותה, בעיקר בשל דיכאון, סרטן, שבץ מדמם, דיסקציה של אבי העורקים ומחלות בדרכי הנשימה. צוין כי ייתכן שאותה הסיבה שגורמת לרמת הכולסטרול הנמוכה היא גם הסיבה שגורמת לתמותה המוגברת, וכי כולסטרול נמוך הוא פשוט סימן של בריאות לקויה.
'מחקר הגנת הלב' לא מצא עלייה במחלות בדרכי הנשימה או במחלות עצבים-ונפש בניסוי שנערך עם אוכלוסייה גדולה שנטלה תרופת סטטין. אך חשוב לציין, שבשלב ההרצה של המחקר נשרו ממנו נבדקים שחשו ברע עם נטילת סטטינים.
קשישים
השכיחות של היפוכולסטרולמיה אצל קשישים נמצא בטווח של 2%-36% (תלוי בהגדרת הערך של רמת כולסטרול נמוכה ובגיל שנבדק). אצל קשישים, כולסטרול נמוך עשוי לגרום סיכון בריאותי שלא יתקזז עם ההשפעות המיטיבות לכאורה של הורדת כולסטרול. בחולים קשישים שאושפזו בבית חולים, כולסטרול נמוך מנבא תמותה מוגברת לטווח קצר. במטופלים הנוטלים סטטינים ושאינם חולי לב או שבץ מוחי, חלה ירידה בשיעור הפניות ל'מיון' בשנה שלאחר שליחת התראה לרופאי המשפחה על רמת כולסטרול נמוכה מ-160מ"ג\ד"ל.
מחלה חמורה
במצב של מחלה חמורה, רמת כולסטרול נמוכה מנבאת הידרדרות רפואית, והיא תואמת לעליה ברמות  ציטוקינים.
לזר סמרג'יץ'
לזר וויאדין סמרג'יץ' (בסרבית: Лазар Вујадин Самарџић, בגרמנית: Lazar Vujadin Samardžić; נולד ב-24 בפברואר 2002 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן סרבי-גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אינטר מילאנו מהסרייה א' ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים
סמרג'יץ' גדל במחלקת הנוער של הרטה ברלין. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-22 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 4-0 על אוניון ברלין במסגרת המחזור ה-27 בבונדסליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-8 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לחמש שנים בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה. ב-3 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על שאלקה 04 במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-5 באוגוסט 2021 חתם סמרג'יץ' על חוזה לחמש שנים באודינזה מהסרייה א'. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ספציה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 59 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
קריירה בינלאומית
סמרג'יץ' שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. ב-24 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בניצחון 2-0 על נבחרת ליטא במסגרת מוקדמות יורו 2024.
חיים יקותיאל בירדוגו
רבי חיים יקותיאל בירדוגו (ל' באב ה'תרי"ט, 1859 – כ"ג באלול ה'ת"ש, 26 בספטמבר 1940) היה דיין ואב בית הדין של העיר רבאט, בירת מרוקו, והרב הראשי השני של מרוקו. בין השנים 1935–1940, ה'תרצ"ה–ה'ת"ש.
משפחתו
שושלת משפחת בירדוגו ידועה במרוקו בערים מקנס ורבאט, כבר מהמאה השבע עשרה. כאשר עיקר השושלת פעלה בעיר מקנס, אולם לאחר שהיגר לרבאט רבי אלישע בירדוגו (אבי דודו של רבי חיים יקותיאל), השושלת התקיימה גם שם.
חייו ופועלו
רבי יקותיאל נולד ברבאט שבמרוקו ליקוט ולרב אלישע בירדוגו. אמו הייתה מצאצאיו של רבי אליעזר די אבילא. הוא נקרא 'יקותיאל' על שם זקנו רבי יקותיאל בירדוגו.
רבי יקותיאל גדל אצל דודו רבי יוסף בירדוגו, ולמד אצלו בישיבה תקופה ממושכת, שם נמנה עם גדולי תלמידיו. דודו מזכירו בחידושיו למסכת שבועות: .בתקופה זו נודע כתלמיד חכם, ותלמידים וותיקים כינו את עצמם כלפיו כ'תלמיד חבר'. לאחר פטירת דודו, למד רבי יקותיאל לבדו רוב הזמן. את הסיבה לכך סיפר רבי דוד צבאח, לפיה הוא דרש הספק גבוה בלימוד בעיון מעמיק, ולמרות שהיו בעירו תלמידי חכמים רבים, כדי ללמוד עמו היו צריכים להשכים כדי להכין את הסוגיה היטב, ורק לאחר מכן יכלו ללמוד עם רבי יקותיאל. בעקבות זאת, חבריו ללימודיו התמעטו.
כשבגר נשא את אסתר. לאחר שהתאלמן ממנה, נשא את שמחה אבן-צור.
בסביבות שנת ה'תרע"א היה מצב פרנסתו של רבי יקותיאל דחוק, ובקיץ של אותה השנה שהה בקזבלנקה, ככל הנראה כדי לנסות את מזלו בפרנסה בעיר המתפתחת, או עקב מלחמות השלטון שהתחוללו אז ברבאט הבירה. גם בתקופה זו קבע לעצמו סדרי לימוד בכל יום.
רבנותו ודיינותו
עוד מסופר, שבעת כהונתו בבית הדין לערעורים, רבנים רבים מהעיר רבאט שאלו אותו שאלות בתלמוד, ובפרשני התלמוד, ולכל השאלות היה עונה, תוך עיון קל.
פעילות ציבורית
בשנים ה'תרנ"ד, ה'תרנ"ז, ה'תר"ס לקראת חג הפסח, הוא פנה לכי"ח כדי שיעניקו את עזרתם לעניי העיר. בשנת ה'תרנ"ז ציין כי מכת ארבה חיסלה את כל הירק מהחורף, ובנוסף הייתה עצירת גשמים, שבעקבותן היוקר האמיר. בשנת ה'תר"ס ציין כי ישנה הגירה מתמשכת מרבאט לקזבלנקה, בשל מצבם הדל של יהודי העיר שרובם עניים, יתומים ואלמנות. הוא גם התלונן פעמיים על שני שופטי העיר שהיו אכזריים כלפי היהודים.
רבה הראשי של מרוקו
לאחר פטירת רבה הראשי של מרוקו, הרב רפאל אנקווה בשנת ה'תרצ"ה 1935, פנו ראשי הקהילה היהודית לרבי יקותיאל ששימש עד אז כסגנו של רבי רפאל, כדי שימלא את מקומו של הרב אנקווה. רבי יקותיאל סירב תחילה, והציע לפנות לרבי יהושע בירדוגו ששימש אז כרבה הראשי של מקנס. רבי יהושע סירב נחרצות, בטענה שכל עוד רבי יקותיאל חי אין מתאים ממנו לתפקיד, וביקש מראשי הקהילה להפציר רבות ברבי יקותיאל ולשכנעו לקבל את התפקיד ואכן, לאחר שכנועים מצד ראשי הקהילה היהודית ומראשי קהילת רבאט, ניאות רבי יקותיאל לישא את תפקיד הרבנות הראשית, אשר שימש בו עד לפטירתו.
בעת פטירת אבי המלך הבריטי - ג'ורג' החמישי בשנת 1936, נשא רבי יקותיאל נאום בקזבלנקה. בהזדמנות זו קיבל שבחים רבים מהמועצה הבריטית. כמו כן נשא נאום עוד בצעירותו לפטירתו של פול דומר נשיא צרפת. ומאז נבחר מטעם צרפת לרב ב'נציגות הרבנים', משרה ששימש בה כשלושים וחמש שנים. לאחר כשלוש שנים מעת כהונתו (ה'תרצ"ח, 1938), החליטה ממשלת צרפת להעניק לו מדליון הוקרה, שניתן לאנשים בעלי מעמד גבוה. הענקת המדליון נעשתה בטקס מלכותי במעמד כל גדולי הממשל.
ציפייה לגאולה
כאשר רבי חיים יקותיאל היה קורא ברעיונות ובכתבים של הרב קוק, על חובת מצוות יישוב הארץ, היה אומר לבני הבית שאין לו ספק שבקרוב מאוד יתגלה המשיח, כי כבר זכינו שיתגלה הכהן גדול, אשר ישמש בבית קדשינו. וכאשר ראה שוטר יהודי במלאח היה שמח שמחה גדולה, ואמר לבניו "הנה ברוך ה' מתחילה לעבור חשכת הגלות הארוכה, ומתחיל האור להרמת קרן ישראל, וזו התחלת הגאולה המובטחת".
פטירתו
רבי חיים יקותיאל נפטר בכ"ג באלול ה'ת"ש, 26 בספטמבר 1940. רבים מרבני ערי צפון מרוקו הספידוהו. מפורסם הספדו הגדול של רבי יהושע בירדוגו, שלימים מילא את מקומו במשרת 'הרב הראשי למרוקו'.
חיבוריו
רבים מכתביו לא נשמרו חלקם נשרף באש, וחלקם הספיקו להתליע, ונשמרו מעט מאוד מכתביו, את מיעוט כתביו ופסקי בית דינו הוציא לאור יחיאל אזריאל ונקרא בשם:
קישורים חיצוניים
הרב חיים יקותיאל בירדוגו באתר My HEITAGE
לאסלו פאייר
לאסלו פאייר (בהונגרית: Fayer László; קצ'קמט, 2 ביוני 1842 – בודפשט, 9 בנובמבר 1906) היה עורך דין פלילי יהודי-הונגרי, משפטן, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (שנת 1894).
קורות חיים
לאסלו פאייר נולד במשפחה יהודית כבנם של אליהו פאייר, סוחר ושל רגינה שוורץ. את רוב שנות לימודיו התיכוניים בילה בקצ'קמט. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פשט בשנת 1870. הוא עבר תאונה בצעירותו ולמד קצרנות במהלך החלמתו. בתקופת לימודיו באוניברסיטה עבד בקצרנות. לאחר שסיים את לימודיו הפך לעובד במשרד הקצרנות של האספה הלאומית (פרלמנט) של הונגריה. הוא היה חבר מייסד באגודת הקצרנות ההונגרית בבודפשט ועורך השנתונים של האגודה. הוא פעל רבות לפיתוח ולשיפור הקצרנות.
עבודתו
פאייר היה אחד החברים והמייסדים של אגודת המשפטנים ההונגרית, תחילה היה המזכיר ומשנת 1903 סגן הנשיא של האגודה. הוא היה עורך כתב העת המשפטי ההונגרי Themis בין השנים 1876–1880. בין השנים 1890 עד 1906 היה עמית בכיר ומאוחר יותר עורך "כתב העת למשפטים". הוא גם היה חבר במערכת הלקסיקון הגדול של פאלאס. אסף, הציג והסביר את החוק הפלילי של שנת 1843. המונוגרפיות במשפט הפלילי וספרי הלימוד באוניברסיטאות שהורכבו על ידו הם עבודות היסוד של הספרות המשפטית ההונגרית. תחומי המחקר העיקריים שלו היו המשפט הפלילי, ההליך הפלילי ודיני ההליך הפלילי. הוא השתייך לאסכולה של המשפט הפלילי הקלאסי כעורך דין פלילי מהותי ולבית הספר הליברלי כעורך דין פלילי. פאייר היה פעל ברפורמה במערכת המשפט ההונגרית ובהליכים הפליליים. בכתביו הוא התנגד שוב ושוב בנחישות לעינויים ולעונש מוות.
הוא היה חבר בוועד של "החברה למדעי החברה" ומשנת 1894 היה חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
יעקב שטיינהרץ
יעקב שטיינהרץ (בהונגרית: Steinherz Jakab; נאג'פקה, 24 בנובמבר 1856 – סקשפהרוואר, 14 במרץ 1921) היה רב, הרב הראשי הניאולוגי של העיר סקשפהרוואר (עיר של כ-100,000 תושבים).
לימודיו
בשנת 1877, הפך לסטודנט בבית המדרש לרבנים בבודפשט שנפתח באותה עת. מאמרו הראשון הופיעה בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית בשנת 1884. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בשנת 1885 על המשורר היהודי האנדלוסי דוּנָשׂ הלוי בֵּן לָבְרָט או בשמו העברי אדונים הלוי. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-18 בפברואר 1885.
המפלגה הליברלית של אוסטרליה
המפלגה הליברלית של אוסטרליה (באנגלית: Liberal Party of Australia) היא מפלגת מרכז-ימין אוסטרלית ואחת משתי המפלגות המרכזיות באוסטרליה, לצד מפלגת הלייבור האוסטרלית. היא הוקמה בשנת 1945 על ידי רוברט מנזיס, כדי להחליף את המפלגה האוסטרלית המאוחדת ואלו שקדמו לה. המפלגה הליברלית הייתה בשלטון יותר מכל מפלגה פדרלית אחרת באוסטרליה, חרף הקמתה המאוחרת.
יעקב שטיינהרץ
סקשפהרוואר
חנוכתו בסקשפהרוואר התקיימה ב-29 ביוני 1889 בטקס חגיגי, בברכת נשיא הקהילה דאז, שלמה ורטהיים (1835-1890), ולאחר מכן השיב לברכות כרב שנכנס לתפקידו: "עלינו לשנות, לשפר את תנאינו כיום, מכיוון שכוח האמונה נחלש, התבונה השכלית כבר אינה רואה בדתיות האמיתית כדרך הנכונה, הנכדים אינם כמו האבות. (…)
המפלגה הליברלית של אוסטרליה
ברמה הפדרלית, המפלגה נמצאת נכון ל-2022 באופוזיציה, בהנהגת פיטר דטון. ברמת המדינות והטריטוריות של אוסטרליה בפדרציה האוסטרלית, המפלגה (יחד עם המפלגה המסונפת לה בקווינסלנד, המפלגה הלאומית הליברלית) שולטת בטסמניה. המפלגה נמצאת באופוזיציה במדינות ניו סאות' ויילס, קווינסלנד, אוסטרליה המערבית, הטריטוריה הצפונית, ויקטוריה, אוסטרליה הדרומית ובטריטוריית הבירה האוסטרלית.
יעקב שטיינהרץ
סקשפהרוואר
אינני רוצה לפעול בכוח עז, אלא ברוח, בכלי השכנוע. מי שיעקוב אחרי יוכל לקוות לתחיית הדת שכולנו רוצים בה”.
אלה היו דבריו הרשמיים הראשונים בבית הכנסת, לדברי המצטט. הוא הציג תוכנית ואמר בכנות למה לצפות. למעשה, הוא לא מכר "חתול בשק", ובתום לימודיו הצטרף מיד לתנועה הניאולוגית המתהווה.
המפלגה הליברלית של אוסטרליה
הקמת המפלגה
המפלגה הליברלית של אוסטרליה היא המשך ישיר של "מפלגת אוסטרליה המאוחדת" (United Australia Party – UAP). במובן הרחב יותר ייחוסה האידאולוגי של המפלגה הליברלית מגיע עד לקואליציית האנטי-לייבור בפרלמנטים הפדרליים הראשונים. "המפלגה הליברלית של הדומיניון" (Commonwealth Liberal Party) הייתה מיזוג של "מפלגת הסחר החופשי" (Free Trade Party) ושל "המפלגה הפרוטקשוניסטית" (Protectionist Party) שבוצע ב-1909 בהנהגתו של ראש ממשלת אוסטרליה השני, אלפרד דיקין, בתגובה לעליית כוחה של מפלגת הלייבור האוסטרלית. המפלגה הליברלית של הדומיניון התאחדה עם כמה מפורשי הלייבור (כולל בילי יוז) כדי ליצור ב-1917 את "המפלגה הלאומנית של אוסטרליה" (Nationalist Party of Australia). מפלגה זו גם היא התמזגה עם פורשי לייבור נוספים כדי להקים ב-1931 את מפלגת אוסטרליה המאוחדת.
יעקב שטיינהרץ
סקשפהרוואר
בסקשפהרוואר, בנוסף לעבודת ההיסטוריה המקומית שלו, הוא מילא תפקיד משמעותי ומכריע. לזכותו נרשמה ההפעלה המחודשת של בית הספר היסודי היהודי שקודמיו סגרו וכ-400 תלמידים הופנו למוסדות עירוניים חילוניים.
המפלגה הליברלית של אוסטרליה
הקמת המפלגה
מפלגת אוסטרליה המאוחדת נוצרה כברית שמרנית חדשה ב-1931, כשפורש הלייבור ג'וזף ליונס נבחר להיות מנהיגה הראשון. עמדתם של ליונס ושל פורשי הלייבור האחרים כנגד ההצעות הרדיקליות של תנועת הלייבור לטיפול בשפל הגדול, משכה את תמיכתם של שמרנים אוסטרלים בולטים. כשאוסטרליה עדיין סובלת מהשפעות השפל הגדול, הצליחה המפלגה לזכות בניצחון סוחף בבחירות של 1931 וממשלת ליונס ניצחה בשלוש מערכות בחירות רצופות. באופן כללי היא נמנעה מיישומה של הכלכלה הקיינסיאנית והתמידה במדיניות פיסקלית שמרנית של תקציבים מאוזנים והקטנת החוב הלאומי כדי להוציא את אוסטרליה מהשפל הכלכלי. בעקבות מותו של ליונס ב-1939, נבחר רוברט מנזיס כראש הממשלה ערב מלחמת העולם השנייה. מנזיס כיהן כראש הממשלה עד ל-1941, אז התפטר עקב חוסר תמיכה של הפרלמנט. לאחר ההפסד של מפלגת אוסטרליה המאוחדת בהנהגתו של בילי יוז בבחירות של 1943, היא התפרקה.
יעקב שטיינהרץ
סקשפהרוואר
חוג החינוך העצמי שייסד בשנת 1913 בשם יהודה הלוי הביע גם את משיכתו של שטיינהולץ ליהדות ספרד.
יעקב שטיינהרץ סיים את חייו הפוריים והמוערכים בסקשפהרוואר ב -14 במרץ 1921, לאחר מחלה ממושכת. חנוכת מצבתו התרחשה מאוחר יחסית, בשנת 1937. יורשו בתפקיד הרב פאל הירשלר (1907-1944) הספיד אותו.
המפלגה הליברלית של אוסטרליה
הקמת המפלגה
ב-13 באוקטובר 1944, כינס מנזיס בקנברה וועידה של כל המפלגות השמרניות ושל קבוצות פוליטיות אחרות שהתנגדו למפלגת הלייבור, שהייתה אז בשלטון ובדצמבר 1944 כונסה וועידה נוספת באולבורי, ניו סאות' ויילס. החל משנת 1942 חיזק מנזיס את תדמיתו הציבורית בסדרה של שיחות ברדיו שכונו "האנשים הנשכחים", בדומה ל"שיחות ליד האח" של נשיא ארצות הברית באותה תקופה, פרנקלין דלאנו רוזוולט. בשיחות אלה פנה מנזיס לאנשי המעמד הבינוני כאל "עמוד השדרה של אוסטרליה", אך ככאלה שתמיד נתפסו כ"מובנים מאליהם" על ידי המפלגות הפוליטיות.
כשהוא משרטט את קווי המתאר למפלגה החדשה אמר מנזיס ב-1944:
ב-31 באוגוסט 1945 הוכרז באופן רשמי בבניין העירייה של סידני על הקמתה של המפלגה החדשה. המפלגה החדשה לקחה לעצמה את השם "ליברלית" לכבודה של המפלגה הליברלית של הדומיניון ושדרת המנהיגות שלה הייתה מורכבת מיוצאי מפלגת אוסטרליה המאוחדת. "ליגת הנשים הלאומית האוסטרלית" (Australian Women's National League), ארגון נשים שמרני בעל עוצמה, הצטרף גם הוא למפלגה הליברלית, וכן תנועת הנוער שהוקמה על ידי מנזיס, "הלאומנים הצעירים", והיא הפכה להיות אגף הנוער של המפלגה, "הליברלים הצעירים". בספטמבר 1945 מנתה המפלגה יותר מ-90,000 חברים, רבים מהם לא היו קודם לכן חברים בשום מפלגה פוליטית.
עידן מנזיס
לאחר ההתמודדות הראשונה של המפלגה הליברלית בבחירות של 1946, בו היא הפסידה ללייבור, הוביל מנזיס את המפלגה לניצחון בבחירות של 1949, שאחריו היא נותרה בשלטון לזמן שיא של 23 שנים. בשנים שלאחר המלחמה, תקופת ממשלת מנזיס, חוותה אוסטרליה צמיחה כלכלית ממושכת ומנזיס קיים את הבטחותיו ממערכת הבחירות של 1949 לסיים את הקיצוב בחמאה, תה ובנזין ולשלם מענק של חמישה שילינג על כל לידת ילד. בעוד שהוא עצמו היה אנגלופיל גאה, הוביל מנזיס את אוסטרליה לשורה של בריתות כלכליות וצבאיות שהעלו את אוסטרליה על מסלול מחוץ להשפעתה של בריטניה. הוא פתח את אוסטרליה להגירה רב-גזעית ויזם רפורמות חקיקתיות חשובת בנוגע לאבוריג'ינים.
מנזיס פעל בחוזקה כנגד תוכניות הלייבור להלאים את מערכת הבנקאות האוסטרלית ובעקבות ניצחונו בבחירות של 1949 הוא חתר לפיזור של שני בתי הפרלמנט לקראת הבחירות של 1951, לאחר שהסנאט עדיין נותר בשליטת הלייבור. לאחר הבחירות שבה הקואליציה של המפלגה הליברלית ושל מפלגת הכפר לשלטון כשהיא נהנית מרוב בסנאט. בבחירות של 1954 ניצחה המפלגה הליברלית שוב ולאחר ש"מפלגת הלייבור הדמוקרטית" האנטי-קומוניסטית התפלגה ממפלגת הלייבור בראשית 1955, התקיימו בחירות בדצמבר אותה שנה ובה ניצחה המפלגה הליברלית שוב. במרץ 1958 החליף ג'ון מקיואן את ארתור פאדן כמנהיג מפלגת הכפר והקואליציה של מנזיס ומקיואן הוקמה לאחר הבחירות שהתקיימו בנובמבר אותה שנה, הניצחון השלישי מול הלייבור בהנהגתו של ה. ו. אבט. בבחירות של 1961 ניצחה הקואליציה בקושי את הלייבור בהנהגתו של ארתור קאלוול, בעיצומו של משבר אשראי. מנזיס הציג את מועמדותו בפעם האחרונה בנובמבר 1963 ושוב הביס את קאלוול והמפלגה הליברלית אף החזירה לעצמה את המושבים שאיבדה בבחירות הקודמות. ב-26 בינואר 1966 התפטר מנזיס מתפקידו כראש הממשלה ומחברותו בפרלמנט.
מנזיס עלה לשלטון בשנה בה הנהיגה המפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה שביתה של כורי הפחם כדי לשפר את תנאי עבודתם. באותה שנה פוצצה ברית המועצות את פצצת המימן הראשונה שלה, מאו דזה-דונג הוביל את עלייתה של המפלגה הקומוניסטית של סין לשלטון ושנה קודם לכן פלשה קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית. אנטי-קומוניזם היה נושא מפתח על סדר היום הפוליטי בשנות החמישים והשישים. מנזיס, שהיה אנטי-קומוניסט אדוק, שיגר כוחות צבאיים להשתתף במלחמת קוריאה וניסה לאסור את קיומה של המפלגה הקומוניסטית האוסטרלית בחוק על ידי עריכת משאל עם. הפילוג בשורות מפלגת הלייבור על רקע הוויכוח על השפעתה של המפלגה הקומוניסטית על האיגודים המקצועיים, הוביל להקמתה של "מפלגת הלייבור הדמוקרטית" (Democratic Labor Party), שהייתה קרובה יותר מבחינה אידאולוגית למפלגה הליברלית ולמפלגת הכפר.
ב-1951, עם תחילת המלחמה הקרה, דיבר מנזיס על האפשרות של מלחמת עולם שלישית. ממשלת מנזיס הצטרפה לברית הצבאית הרשמית הראשונה שלה מחוץ לחבר העמים הבריטי כאשר חתמה על ברית ANZUS בין אוסטרליה ניו זילנד וארצות הברית בסן פרנסיסקו ב-1951. שר החוץ של אוסטרליה, פרסי ספנדר העלה הצעה לקשור קשרים דומים עם נאט"ו. על פי ברית ANZUS, כל תקיפה חיצונית שתהיה מופנית כלפי כל אחת מחברות הברית בגזרת האוקיינוס השקט, תחשב לתקיפה של השתיים האחרות. ב-1954 חתמה ממשלת מנזיס על הסכם SEATO שהייתה משקל נגד לברית נאט"ו. באותה שנה ערקו הדיפלומט הסובייטי, ולדימיר פטרוב ואשתו משגרירות ברית המועצות בקנברה עדויות על פעולות ריגול רוסיות. מנזיס מינה ועדת חקירה מלכותית בנושא.
ב-1956, עקב ממצאי וועדה שקבעהברסיטאות האוסטרליות נמצאות במצוקה כלכלית, דאג מנזיס להזרמת כספים כדי לשמור על עצמאותן שלברסיטאות.
מנזיס המשיך להרחיב את היקף תוכנית ההגירה החל בה צ'יפלי ונקט בצעדים משמעותיים לביטול מדיניות אוסטרליה הלבנה. בראשית שנות החמישים, סייע שר החוץ פרסי ספנדר להקמתה של "תוכנית קולומבו" למתן סיוע כלכלי למדינות מתפתחות בסביבה הקרובה לאוסטרליה. על פי התוכנית, התלמדו מנהיגים אסיאתיים רבים באוסטרליה. ב-1958 שונה חוק ההגירה שבאופן שרירותי דרש מבחן באנגלית לצורך קבלת אשרת כניסה והוחלף במערכת של קריטריונים של מצב כלכלי ומיומנות מקצועית. ב-1962 תוקן חוק הבחירות ונקבע שהאבוריג'ינים יקבלו זכות הצבעה. קודם לכן, נשללה זכות ההצבעה מהאבוריג'ינים בקווינסלנד, אוסטרליה המערבית ובחלק מהטריטוריה הצפונית, למעט במקרה שהם היו יוצאי צבא. מנזיס נותר תומך נלהב בקשרים עם המלוכה האוסטרלית ועם חבר העמים הבריטי, אך הסדיר באופן רשמי את היחסים הביטחוניים עם ארצות הברית וחתם על הסכמי סחר עם יפן ביולי 1957. יפן הפכה להיות השותפה לסחר הגדולה ביותר של אוסטרליה כשהיא מייצאת אליה פחם, ברזל ומחצבים.
לאחר שסיים את תקופת כהונתו הארוכה ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה, פרש מנזיס ב-1966.
ממשלת הולט
הרולד הולט החליף את מנזיס שפרש בינואר 1966 ובבחירות שהתקיימו באותה שנה זכתה ממשלתו ב-82 מושבים בפרלמנט מול 42 המושבים של הלייבור. הולט כיהן כראש הממשלה עד להיעלמותו המסתורית כאשר רחץ בים ב-19 בדצמבר 1967 וכמה ימים לאחר מכן הוכרז על מותו.
הולט הרחיב את מעורבותה של אוסטרליה במלחמת וייטנאם, שנתקלה בהתנגדות ציבורית. ממשלתו המירה את הדולר האוסטרלי לשיטה העשרונית. הולט התמודד עם נסיגתה של בריטניה משטחיה באסיה על ידי חילופי ביקורים עם שורה ארוכה של מנהיגים אסיאתיים ועל ידי העמקת הקשרים עם ארצות הברית, כולל אירוחו של נשיא ארצות הברית הראשון שביקר באוסטרליה, ידידו לינדון ג'ונסון. ממשלת הולט חוקקה את חוק ההגירה שביטל סופית את מדיניות אוסטרליה הלבנה והגדיל את האפשרויות של לא-אירופאים להגר לאוסטרליה, כולל פליטים מווייטנאם. ב-1967 יזם הולט את עריכתו של משאל העם על ביטול הסעיף המפלה בחוקת אוסטרליה שעל פיו האבוריג'ינים לא היו בעלי זכות בחירה. מעל 90% מהציבור האוסטרלי אישר את ביטולו של סעיף זה. בסופה של שנה זו הפכה התמיכה הציבורית הראשונית בהשתתפות במלחמת וייטנאם למחאה הולכת וגוברת.
ממשלת גורטון
עם ההכרזה על מותו של הולט, בחרה המפלגה הליברלית בג'ון גורטון כיורשו. גורטון, שהיה טייס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במלחמת העולם השנייה, ואף נפצע בה, אמר שהוא "אוסטרלי עד לקרסוליו" וסגנונו האישי היה לעיתים שנוי במחלוקת.
ממשלת גורטון הגדילה את המימון הממשלתי לאומנויות, הקימה את המועצה האוסטרלית לאומנויות, את החברה לפיתוח הקולנוע ואת בית הספר להכשרה באומנויות הטלוויזיה והקולנוע. ממשלת גורטון העבירה חקיקה שהנהיגה תשלום שכר שוויוני לנשים ולגברים והגדילה את תשלומי הפנסיה ומלגות הלימודים. בנוסף, דאגה הממשלה לטיפול רפואי חינם לאוכלוסייה של רבע מיליון מעוטי יכולת. הממשלה המשיכה את המעורבות בווייטנאם אך ב-1970 הפסיקה לשלוח לשם כוחות חדשים.
גורטון שמר על היחסים הטובים עם ארצות הברית ועם בריטניה, אך דחף ליצירתם של קשרים קרובים יותר עם מדינות אסיה. ממשלתו התנסתה בירידה תמיכת המצביעים בבחירות של 1969. מנהיגי המפלגה במדינות אוסטרליה ראו במדיניותו ריכוזית מדי, בעוד שמנהיגים ליברלים אחרים לא אהבו את התנהגותו האישית. ב-1971 התפטר שר ההגנה מלקולם פרייזר בטענה שגורטון "לא מתאים למלא את התפקיד החשוב של ראש הממשלה". בהצבעה על תפקיד מנהיג המפלגה נוצר תיקו ולמרות שתוצאות אלה לא היו מספיקות כדי להפיל את גורטון, הוא החליט שזו לא תמיכה מספיקה בו והתפטר.
ממשלת מקמהון
את גורטון החליף שר האוצר לשעבר, ויליאם מקמהון. גורטון נותר על הספסלים הקדמיים של המפלגה, אך היחסים עם פרייזר נותרו מתוחים. ממשלת מקמהון סיימה את כהונתה כאשר ב-1972 הוביל גוף ויטלם את מפלגת הלייבור לניצחון שסיים את 23 שנותיה באופוזיציה.
בתקופת כהונתו של מקמהון הייתה הכלכלה מוחלשת. מקמהון המשיך את מעורבותה של אוסטרליה בווייטנאם, אם כי בהדרגה פחות ופחות. הוא מתח ביקורת על מנהיג האופוזיציה, גוף ויטלם על הביקור שקיים בסין הקומוניסטית ב-1972, אך זמן קצר לאחר מכן הכריז נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון על ביקור המתוכנן בסין.
במהלך תקופת כהונתו של מקמהון, הצטרף נביל בונר לסנאט והיה לאבוריג'יני הראשון שהיה חבר בבית המחוקקים האוסטרלי. בונר נבחר ב-1971 מטעם המפלגה הליברלית כדי לתפוס מקום פנוי בסנאט וחגג את נאום הבכורה שלו בהטלת בומרנג על מדשאות בניין הפרלמנט. הוא ניצח בבחירות של 1972 ושירת כסנאטור מטעם המפלגה הליברלית במשך 12 שנים. הוא היה פעיל בעיקר בתחום הרווחה ובנושא זכויותיהם של האבוריג'ינים, הוכיח את עצמו כסנאטור בעל חשיבה עצמאית ולעיתים חצה את הקווים בהצבעות.
לאחר ניצחונו של ויטלם, המשיך גורטון לקחת חלק פעיל בהגשת עתירות באופוזיציה למען חקיקה לטובת ההומוסקסואלים. בבחירות של 1974 הוביל בילי סנדן את המפלגה הליברלית מול הלייבור, שניצחה בבחירות. כאשר ניצח פרייזר בהתמודדות מול סנדן על מנהיגות המפלגה ב-1975, יצא גורטון מהחדר.
ממשלת פרייזר
לאחר התפוצצות פרשת ההלוואות של 1974 –1975, טענה הקואליציה של המפלגה הליברלית ומפלגת הכפר בהנהגתו של פרייזר, כי ממשלת ויטלם לא ראויה לכהן ועיכבה את העברתם של חוקים בעלי השלכה כספית בסנאט, עד שהממשלה תחליט על עריכת בחירות חדשות. ויטלם סירב לדרישה והתעקשותו של פרייזר הובילה למשבר החוקתי של 1975. המבוי הסתום הגיע לסיומו כאשר ממשלת ויטלם הודחה על ידי המושל הכללי, סר ג'ון קר ב-11 בנובמבר 1975 ופרייזר מונה להיות ראש הממשלה במקומו עד לעריכת הבחירות. בבחירות זכה פרייזר בניצחון סוחף.
פרייזר המשיך לקיים כמה מהרפורמות החברתיות מתקופת ויטלם, במקביל לשאיפתו לשמור על ריסון תקציבי. אחד מחברי הממשלה היה נביל בונר וב-1976 אישר הפרלמנט את חוק זכויות הקרקע של האבוריג'ינים, שלמרות שהיה מוגבל רק לטריטוריה הצפונית, אישר זכות חכירה שאין להפקיעה לכמה משטחי האדמה המסורתיים של האבוריג'ינים. פרייזר הקים את תחנת השידור הרב-תרבותית, ה-SBS, הסכים לקבל פליטים וייטנאמים, התנגד לשלטון האפרטהייד של המיעוט הלבן בדרום אפריקה וברודזיה והתנגד להתפשטותה של ברית המועצות. תוכנית רפורמה כלכלית משמעותית לא הופעלה בכל מקרה. ב-1983 כבר הייתה הכלכלה האוסטרלית במצב של מיתון, במקביל להשפעות של הבצורת הקשה. פרייזר קידם את הזכויות של המדינות וממשלתו סירבה לנצל את סמכותה כממשלה פדרלית כדי לעצור את בנייתו של סכר פרנקלין בטסמניה ב-1982.
ב-1977 פרש השר מהמפלגה הליברלית, דון צ'יפ, כד להקים את המפלגה הסוציאל-ליברלית החדשה, "האוסטרלים הדמוקרטים". בבחירות של 1977 ו-1980 נחל פרייזר ניצחונות משמעותיים נוספים ובבחירות של 1983 הוא הובס על ידי מפלגת הלייבור בהנהגתו של בוב הוק.
באופוזיציה הפדרלית וההצלחה במדינות
תקופה של פילוג עברה על המפלגה הליברלית בעת שהתמודדו על ההנהגה שר האוצר לשעבר, ג'ון הווארד ושר החוץ לשעבר, אנדרו פיקוק. בראשית שנות התשעים הייתה הכלכלה האוסטרלית שרויה במיתון. ב-1922 הגיע שיעור האבטלה ל-11.4%. בהנהגתו של ג'ון יוסון הציגה המפלגה הליברלית שהייתה אז באופוזיציה תוכנית לרפורמה כלכלית כחלק ממצעה לבחירות של 1993, כולל הנהגתו של מס שירותים וסחורות. בבחירות אלה ניצח ראש הממשלה מטעם הלייבור, פול קיטינג.
ברמה המדינתית, היו לליברלים הצלחות למשך תקופות ארוכות למעט קווינסלנד, שם הם זכו במספר מושבים נמוך במעט מזה של המפלגה הלאומית (שמה החדש של מפלגת הכפר). בוויקטוריה היו הליברלים בשלטון מ-1955 ועד 1982. ב-1992 הוביל ג'ף קנת את הליברלים בוויקטוריה בחזרה לשלטון וכיהן כראש ממשלת המדינה עד 1999. באוסטרליה הדרומית הייתה בשלטון שותפות של המפלגה הליברלית ומפלגת הכפר משנת 1932 ועד 1965 ומשנת 1979 ועד 1982. ב-1993 שבה שם הקואליציה לשלטון ומשלה עד שנת 2001. שותפות דומה הייתה בטריטוריה הצפונית בין השנים 1978 – 2001. באוסטרליה המערבית הייתה המפלגה הליברלית לסירוגים בשלטון מאז שנת 1947.
בניו סאות' ויילס לא הייתה המפלגה הליברלית זמן רב בשלטון בהשוואה למפלגת הלייבור. רק שלושה מנהיגים של הסניף המקומי הובילו את מפלגתם בחזרה מהאופוזיציה. רוברט אסקין, שהיה ראש ממשלת המדינה בין השנים 1965 – 1975, ניק גריינר, שעלה לשלטון ב-1988 והתפטר ב-1992 ובארי או'פארל שהוביל את המפלגה לאחר 16 שנים באופוזיציה בחזרה לשלטון ב-2011.
בבחירות לרשויות המקומיות לא נוהגת המפלגה להציג מועמדים באופן רשמי, אם כי רבים מחבריה מתמודדים כעצמאיים.
ממשלת הווארד
בבחירות של 1996 הפסיד ראש הממשלה מטעם הלייבור, פול קיטינג לליברלים בהנהגת ג'ון הווארד. עד אז היו הליברלים באופוזיציה 13 שנים. כשהווארד מכהן כראש הממשלה, פיטר קוסטלו כשר האוצר ואלכסנדר דאונר כשר החוץ, החזיקה ממשלת הווארד בשלטון עד לתבוסתם לקווין ראד בבחירות 2007.
באופן כללי שמרה המפלגה הליברלית בהנהגתו של הווארד על מדיניות חברתית שמרנית, הפחתת החוב, שמירה על הקשרים עם חבר העמים הבריטי ועל הברית עם ארצות הברית, אך תקופת כהונתו כראש הממשלה עמדה בסימן של עלייה חדה בהיקף הסחר עם אסיה והרחבת ההגירה הרב-גזעית. ממשלת הווארד חתמה על הסכם הסחר החופשי עם ממשל בוש ב-2004.
הווארד נבדל בקודמו בתפקיד מטעם הלייבור, פול קיטינג, בתמיכתו במוסדות המסורתיים של אוסטרליה כמו המלוכה האוסטרלית, קיומו של יום אנזא"ק, ועיצובו של דגל אוסטרליה, אך כמו קיטינג, הוא דחף להפרטה של התשתיות הציבוריות ולהנהגתו הנרחבת של מס צריכה. בעת כהונתו של הווארד התרחשו פיגועי 11 בספטמבר. ממשלת הווארד הפעילה את ברית ANZUS בתגובה לפיגועים ותמכה במלחמותיה של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק.
בבחירות הכלליות של 2004 חיזקה המפלגה הליברלית את הרוב שלה בבית התחתון ויחד עם שותפותיה לקואליציה הייתה לממשלה הראשונה מזה 20 שנה שהיה לה רוב מוחלט בסנאט. שליטה זו בשני בתי הפרלמנט אפשרה את קיומם של תהליכי החקיקה בלי צורך לשאת ולתת עם חברי פרלמנט עצמאיים או עם מפלגות קטנות.
ב-2005 אמר הווארד:
בבחירות של 2007 נחלה ממשלת הווארד תבוסה ומאז ועד לבחירות באוסטרליה המערבית שהתקיימו ב-2008 הייתה המפלגה הליברלית באופוזיציה הן בפרלמנט הפדרלי והן בפרלמנטים של כל המדינות. נושא המשרה הבכיר ביותר מטעם המפלגה בכל אוסטרליה היה אז ראש עיריית בריזביין, קמפבל ניומן. מצב זה הגיע לסיומו כאשר ב-2008 נבחר קולין ברנט להיות ראש ממשלת אוסטרליה המערבית.
לאחר הווארד
לאחר הבחירות של 2007 נבחר ברנדן נלסון להיות מנהיג המפלגה הליברלית. ב-16 בספטמבר 2008 איבד נלסון את תפקידו למלקולם טרנבול. ב-1 בדצמבר 2009 נוצח טרנבול בבחירות על מנהיגות המפלגה על ידי טוני אבוט. אבוט הנהיג את המפלגה בבחירות של 2010 שבהם עלתה התמיכה בה ובפעם הראשונה מאז הבחירות של 1940 היה מצב של תיקו בפרלמנט האוסטרלי.
במהלך אותה שנה, שיפרה המפלגה את מצבה בבחירות המדינתיות בטסמניה ובאוסטרליה הדרומית והצליחה להרכיב ממשלה בוויקטוריה. במרץ 2011 זכתה הקואליציה המשותפת הליברלית-לאומית בבחירות בבניו סאות' ויילס בתוצאה שהייתה הטובה ביותר בבחירות המדיניות באוסטרליה מאז מלחמת העולם השנייה. ב-2008 התמזגה המפלגה הליברלית עם המפלגה הלאומית בקווינסלנד. במרץ 2012 השיגה מפלגה זו ניצחון סוחף היסטורי בהנהגתו של ראש עיריית בריזביין לשעבר, קמפבל ניומן.
ממשלת אבוט
בבחירות הפדרליות שנערכו בספטמבר 2013 הצליח אבוט להוביל את מפלגתו לניצחון סוחף ולסיום 6 שנות שלטון של מפלגת הלייבור. בנאום הניצחון הכריז על הקמת קואליציה משותפת עם המפלגה הלאומית בראשותו של וורן טראס, שמונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר התחבורה והתשתיות; ג'ו הוקי מונה לשר האוצר וג'ולי בישופ מונתה לתפקיד שרת החוץ של אוסטרליה. ב-18 בספטמבר 2013 הושבע אבוט לראש ממשלה והחל בכהונתו.
ממשלת טרנבול
בהצבעה פנימית שנערכה במפלגה הליברלית, בספטמבר 2015, הודח טוני אבוט מראשות המפלגה והוכרח להתפטר מראשות הממשלה, במקומו מונה שר התקשורת בממשלתו מלקולם טרנבול שיזם את ההצבעה כדי להדיחו מראשות המפלגה. ג'ולי בישופ שהייתה שרת החוץ, מונתה לסגניתו.
ממשלת מוריסון
ב-25 באוגוסט 2018 ניצח סקוט מוריסון, שר האוצר של אוסטרליה, את ראש הממשלה המכהן טרנבול, בפריימריז על ראשות המפלגה, והחל לכהן כראש ממשלת אוסטרליה. הוביל את המפלגה לניצחון בבחירות לפרלמנט האוסטרלי ב-2019, והרכיב את הממשלה. בבחירות בשנת 2022 הפסידה המפלגה למפלגת הלייבור האוסטרלית, ומוריסון התפטר מראשות המפלגה.
אלכסנדרוס קומונדורוס
הקריירה הארוכה שלו הקיפה היבטים רבים של החיים הפוליטיים: מעורבות בהעברת חקיקות, הסדרים פרלמנטריים, קידום משטר דמוקרטי, ארגון הצבא, חלוקת קרקעות הנמצאות באחראיות לאומית לחקלאים חסרי אדמות, אישור תשתיות בנייה גדולות ועוד. במהלך 50 שנות מעורבותו הפוליטית הוא ניסה לשמור על ממלכת יוון נייטרלית, ולהימנע מעימות הן עם שלוש המעצמות הגדולות (רוסיה, צרפת ובריטניה) והן עם המעצמות הקטנות של אותה תקופה. בתקופה זו מילא מינויים שונים לתפקידי שרים 18 פעמים וכיהן פעמיים כנשיא הפרלמנט ההלני. פעילותו הדיפלומטית קידמה את התמיכה הבינלאומית של המעצמות ביוון.
ביוגרפיה
בינתיים מונה לתובע הציבורי בבית הדין של קלמטה, אך עד מהרה התפטר מתפקיד זה כדי להפוך לפוליטיקאי. לראשונה הגיע קומונדורוס לידיעת התודעה הציבורית בשנת 1853 כאשר נבחר לסגן המחוז של מֶסֶנִיאָה (המחוז שכלל את קלמטה, בדרום-מערב פלופונסוס). שנתיים לאחר מכן הוא הפך לנשיא הפרלמנט ההלני, ובשנה שלאחר מכן מונה לשר האוצר בממשלתו של דמיטריוס וולגאריס (אנ'). הוא שמר על אותה המשרה במשרד האוצר בממשלות החדשות של 1857 ו-1859. לאחר הדחתו של אותון, מלך יוון בשנת 1862 הוא מונה לשר המשפטים של הממשלה הזמנית. הבחירות הראשונות לממשלה נבחרת לאחר נפילתו של אותון התקיימו בשנת 1863 וקומונדורוס נשאר כשר המשפטים, אולם אי יציבות הובילה לבחירות חדשות בשנה שלאחר מכן.
בממשלה היציבה שהוקמה בשנת 1864 בהנהגתו של קונסטנטינוס קנריס הועבר קומונדורוס למשרד הדתות והחינוך ומאוחר יותר למשרד הפנים. ב-25 במרץ 1865 הוא היה לראש ממשלת יוון בפעם הראשונה ולאחר מכן נבחר לקדנציה נוספת עם ניצחונו בבחירות של 1866 מטעם המפלגה הלאומית. על אף בחירתו לא נשאר ראש ממשלה לזמן רב. ארבע שנים לאחר מכן, הוא שמר על תפקיד שר הצבא ושר הפנים, בנוסף לבחירתו המחודשת לראש ממשלה. באוגוסט 1875, הוא הפך מונה למשרת נשיא הפרלמנט ההלני פעם נוספת ובבחירות של אותה שנה הוא מונה לראש ממשלת יוון פעם נוספת. המשברים הפוליטיים הובילו לשלושה סבבי בחירות בשנת 1876 ואלכסנדרוס זכה בשתיים מהן. הוא גם ניצח בהמשך במהלך הבחירות של 1878.
יילמאר ברנטין
קרל יילמאר ברנטין (Karl Hjalmar Branting; 23 בנובמבר 1860 - 24 בפברואר 1925) היה מדינאי שוודי סוציאל-דמוקרטי. ברנטין היה מנהיגה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה בין 1907 ל-1925. בתקופה זו נאבקה המפלגה למען דמוקרטיזציה של שוודיה ומתן זכות הצבעה לכל. בהנהגתו הפכה המפלגה לגוף פוליטי מרכזי בשוודיה, והמדינה עצמה עברה תהליך דמוקרטיזציה בו היה לברנטין חלק חשוב. ברנטין שימש כראש ממשלת שוודיה במשך שלוש תקופות כהונה (1920, 1921 - 1923, 1924 - 1925), והיה ראש הממשלה הסוציאל-דמוקרטי הראשון של שוודיה, ובין הראשונים בעולם. כראש ממשלה הביא לצירוף שוודיה לחבר הלאומים, ושימש בעצמו כנציג שוודיה בחבר. על פעילותו זו קיבל את פרס נובל לשלום בשנת 1921.