cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סורסארי
עיריית סורסארי בפינלנד (1838–1944)
ב-13 בנובמבר 1899 עלתה על שרטון ספינת הקרב גנרל אדמירל אפרסקין, שהייתה בדרכה מקרונשטאדט ללייפאיה על יד חופי האי. כדי ליצור קשר בין צוותי האונייה התקועה לקרונשטאדט, הותקנה באי תחנת טלגרף אלחוטית. היא שמרה על קשר עם תחנה דומה באי קוטסלו, שהייתה מחוברת בטלפון לקוטקה, ומשם בטלגרף קווי לסנקט פטרבורג. מהנדס הרדיו הרוסי פיוטר ניקולאביץ' ריבקין עסק בהתקנת התחנה ובניהול שיחות התקשורת הראשונות מול התחנה בקוטסלו, שעליה עבד הפיזיקאי אלכסנדר פופוב. לזכר אותם אירועים, הציבו במאי 1954 מלחים בלטים מצבת זיכרון בצורת פירמידה. בקיץ 1967, צוותים ממפעלי הנדסת הרדיו של קובנה, ריגה, טאלין, וילנה ומינסק יזמו הקמת אסטלה מנירוסטה ותבליט ברונזה בצורת קובייה על שמו של אלכסנדר פופוב. האנדרטה נחנכה ב-3 במאי 1968. בשנת 2017 שופצה מצבת הזיכרון שהוצבה בשנת 1954. על יד האסטלה, ישנה גם לוחית הנצחה עבור קורבנות פינוי הצי הבלטי מטאלין.
מכיוון שסביבת האיי נחשבה קשה ומסוכנת לניווט ימי נשכרו תושבי האי כמלחים על ספינות מפרש. לפני אירועי המהפכה הרוסית ב-1917 ביקרו באי יאכטות מסנקט פטרסבורג וממועדוני יאכטות ברחבי המפרץ הפיני.
מלחמת האזרחים הפינית
במהלך מלחמת האזרחים הפינית, באביב 1918 ניסה פעיל במועצת האפוטרופסות של פורבו שהייתה בשליטת "המשמרות הלבנים", טויבו יוהנס קטונן, לשחרר את סורסארי מחיל המצב הרוסי, אשר כלל לא יותר מ-20 תותחנים. קטונן חצה את המפרץ אל המפקדה הגרמנית בטאלין וקיבל את הסמכות לכבוש את האי ומונה למפקדו. עם זאת, הוא לא קיבל חיילים גרמניים תחת פיקודו, לכן ב-5 במרץ 1918, הוא ביקש מכמה עשרות ציידי כלבי ים תושבי האי סאיבה שפגש בסאיבה להצטרף אליו בשחרור סורסארי. כאשר גילו תושבי סאיבה שאין יותר מארבעה סורסארים ב"קבוצה" של קטונן (שני מורים, טייס וקפטן מעבורת), הם חזרו בהם מההשתתפות בכיבוש. קטונן המשיך עם קבוצתו לסורסארי. שם בפני הרוסים הם התחזו לקצינים גרמנים שבאו לדרוש את מסירת האי ותחנות הרדיו לגרמניה, בעלת הברית של פינלנד, על בסיס חוזה ברסט-ליטובסק. ההצגה הצליחה וחיל המצב הרוסי עזב את סורסארי מספר ימים מאוחר יותר. עם זאת, להפתעתו של קטונן, התושבים לא היו מעוניינים להצטרף כוחות הלבנים כדי להגן על האי. כשהיה ברשותו של קטונן, הסכימו הגרמנים בכל זאת לשלוח קבוצות של חיילים ומשאבים כדי לתגבר את הגנות האי.
גרמנים נוספים הגיעו לסורסארי בחג הפסחא על שוברת הקרח טארמו. המטרה הייתה להבטיח את נחיתת הגרמנים בקוטקה באמצעות לכידת סוללות החוף הרוסיות באי רנקי שנמצא על יד קוטקה וקטונן נבחר להוביל את המשימה. התושבים ראו שהניסיון בלתי אפשרי בשל היחלשות הקרח, אך הניסיון שלהם לא נלקח בחשבון. המסע בין ה-20 קילומטרים מסורסארי לרנקי ארך זמן רב עבור החיילים של קטונן בגלל תנאי קרח וערפל קשים. תוך תשע שעות הגיעה הקבוצה רק לאי לופי, שם בילו את הלילה. לאחר שנודע כי רנקי מאויש על ידי 200 אנשי "המשמרות האדומים", ויתרה הקבוצה על כוונתה לתקוף. האדומים כבשו את רנקי ב-22 במרץ 1918, לאחר שהתותחנים הרוסים עזבו את האי. מכיוון שרנקי עדיין היווה איום על הנחיתה הגרמנית בקוטקה, היה צורך להעביר את הנחיתה ללוביסה.
על פי הסכמי טרטו שנחתמו ב-14 באוקטובר 1920, הפך סורסארי לחלק ממדינת פינלנד הטרייה. כאשר אושר הגבול בין פינלנד לברית המועצות, הגיעו המדינות להסכמה לפיה סורסארי תהיה שייכת לפינלנד בתנאי שהשטח יהיה מפורז.
עיריית סורסארי כללה את איוני המגדלורים רוסקרי וויריט.
מלחמת החורף
בין השנים 1938–1939, לקראת מלחמת העולם השנייה העבירה ברית המועצות לפינלנד מספר דרישות לבעלות על בסיסים ולוויתור על שטחים מפינלנד. התביעות הטריטוריאליות כללו את סורסארי, המהווה נקודה אסטרטגית החולשת על הדרך הימית לסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). אולם הבקשה נשללה. כשנה לאחר מכן, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב שהעניק, בין היתר, לסובייטים את פינלנד, פרצה מלחמת החורף באוקטובר 1939 ו-722 אזרחי האי נאלצו להתפנות אל פינלנד היבשתית.ב-1 בדצמבר 1939 הותקף האי על ידי טייסי חיל האוויר הסובייטי, ומספר קטן ממגיני-האי שנותרו בו, החליט שמוטב להצטרף לפינוי ולעזוב את סורסארי. באותו ערב החלה הפגזה מסיבית של כוחות הצי הסובייטי, והאי נכבש לבסוף על ידי נחתי הצי ב-3 בדצמבר. בהסכם השלום של מוסקבה, שנחתם ב-12 במרץ 1940 ושסיים את קרבות מלחמת החורף, סופח האי לברית המועצות, ביחד עם מספר איים נוספים באזור, ושטחים נרחבים לאורך גבול פינלנד-רוסיה. ביוני 1941, עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה ותחילתה של ההחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה החלו הסובייטים לבנות ארטילריה באי – שלוש סוללות של תותחי חוף שפורקו מהסיירת אברורה. עם זאת, מספר חודשים לאחר פרוץ מלחמת ההמשך נטש החיל הסובייטי את האי מסוף אוקטובר 1941 עד ל-7 בדצמבר יחד עם האיים סומרי וטוטרסארי שכן, המצב מול הגרמנים החריף והיה צורך נואש בכוח אדם. לאחר עזיבת הכוחות הסובייטים נכבש האי מחדש על ידי הכוחות הפיניים. במהלך הלחימה נהרגו שלושה מתושבי האי.
מלחמת ההמשך
לאחר כיבוש האי השתנה המצב במזרח המפרץ הפיני לטובת ברית המועצות, שכן הקרח מהחורף נמס והצי הסובייטי יכל להשתמש בסורסארי כבסיס ודרכו לערום קשיים על המצור המשולב של גרמניה ופינלנד על המפרץ הפיני. אולם התקפת הנגד הפינית לא איחרה לבוא, בפברואר 1942 החליטה ההנהגה הצבאית הפינית לכבוש מחדש את האי לפני שהסובייטים יוכלו לבצר אותו בצורה משמעותית. תוכנית הקרב (קרב סורסארי) הוכנה בקפידה רבה מראש. ב-26 במרץ, התאספו הכוחות הפיניים, כשלושה גדודים של 3,500 איש בפיקודו של אארו פאיארי, הנתמכים על ידי חיל האוויר (כ-67 מטוסים) וכוחות ארטילריים, על ארכיפלג איי הפסארי וכבשו את האי מידי הכוחות הסובייטיים לאחר מספר ימי קרבות. אבדותיהם של הרוסים בקרב סורסארי היו בין 200 ל-300 חיילים שנהרגו ועוד 36 שנשבו. אבדות הפינים הסתכמו ב-170 הרוגים ופצועים. האי נותר בידי פינלנד עד סוף המלחמה. עם זאת, המלחמה הותירה חורבן והרס רבים באי, כמו מיטוט חלק מהמצוקים הבראשיתיים, שהופצצו על ידי שני הצדדים. בשנים האחרונות של המלחמה בוצר האי עד מאוד. על צוקי החוף הוצבו סוללות תותחים ומערות פוצצו והפכו למחסנים ומקלטים לאוכלוסייה. האי שימש כנקודת תמיכה אחת לשדה מוקשים שהניחו הפינים.
במהלך המלחמה פעל באי מחנה מעצר שבו נאספו פליטים יהודים מאוסטריה. במרץ 1942, עקב מדיניות הממשלה הפינית החדשה, כ-43 פליטים יהודים נשלחו למחנה עבודה גרמני בסאלה שבלפלנד, ומשם הועברו לאי, בו מוקמו במחנה מעצר והוכרחו לעזור בביצור האי. באוקטובר נלקחו תשעה מהאסירים אל מטה המשטרה הפינית בהלסינקי, שם הוסגרו לידי הגסטאפו באסטוניה. המחנה פעל ככל הנראה עד 1943, אז הועברו האסירים בחזרה אל היבשה.
מבצע טאנה אוסט
כשפינלנד וברית המועצות חתמו על הסכם הסכם שביתת הנשק של מוסקבה ב-19 בספטמבר 1944 שהביא לסיומה של מלחמת ההמשך בין השתיים, נסוגו החיילים הגרמנים לנארווה באסטוניה. נסיגת פינלנד מהמלחמה פתחה מעבר חופשי לים הבלטי עבור הצי הסובייטי. על מנת להגביל את תנועות הצי הסובייטי, החליטו הגרמנים כצעד הראשון במלחמת לפלנד לכבוש את סורסארי שהיווה נקודה אסטרטגית. עבור כך הוכנה תוכנית בשם הקוד "מבצע טאנה אוסט" (Tanne Ost, "אשוח מזרח" בגרמנית, על שם ריבוי הטייגה באי ומיקומו במזרח המפרץ ביחס למבצע Tanne West, מבצע שלא יצא לפועל לכיבוש איי אלנד). בחצות ה-15 בספטמבר 1944 הופיעו תריסר ספינות קריגסמרינה מאוישות בכ-1,500 חיילים מול הכפר סורקילה. מפקד הכוחות הגרמניים, קארל קונראד מקה קיווה לפתוח במשא ומתן עם מפקד האי, מרטי מייטינן לכניעת האי מרצון, אך הפינים סירבו להיכנע ללא קרב. בתגובה, החלו הגרמנים להנחית חיילים על אדמת האי, דבר שאילץ את הפינים לפתוח באש. סדר הכוחות הפיניים שעמד על כבין 1,600 ל-1,700 איש המצוידים ב-14 תותחי חוף, 4 תותחי שדה, 24 תותחי נ"מ, 9 מרגמות ו-24 מקלעים הצליח לארגן התנגדות עיקשת. לאחר שהפינים פנו בבקשת סיוע מצד הסובייטים, בעלי בריתם החדשים, תקפו בצהרי היום מטוסי תקיפה מסוג איליושין Il-2 ו-טופולב SB של חיל האוויר הסובייטי גל נוסף של עשרות ספינות קריגסמרינה ששט לעבר האי והטביע לפחות עשר מהן. בנוסף נוהלו קרבות אוויר בהם הופלו מטוסי הלופטוואפה. בערב נכנעו הכוחות הגרמניים. תוצאות הקרב הסתכמו ב-153 חיילים גרמנים שנהרגו בפעילות מבצעית ו-1,231 שנפצעו ונשבו. אבדות הפינים הסתכמו בכ-36 חיילים. לא ידוע מהו מספר הגרמנים הנוסף שנהרגו בהתקפות חיל האוויר הסובייטי. שבויי המלחמה הגרמנים שנתפסו בקרב הועברו לידי ברית המועצות בהתאם להסכם השלום. על פי שלום של מוסקבה, העבירו הפינים את סורסארי לכוחות הסובייטים מה-24 בספטמבר עד ל-30 בספטמבר 1944. השתייכותו של סורסארי לברית המועצות אושרה על ידי חוזה פריז משנת 1947.
התקופה הסובייטית-רוסית (1944–כיום)
מאז מלחמת העולם השנייה, האי הוכרז כאזור אסור לזרים על ידי שלטונות ברית המועצות. לאחריה, התיישבו באי 200 חיילי משמר הגבול הסובייטים. רוב הכוח עזב במהלך השנים הבאות. שניים מהמגדלורים באי עדיין פעילים. בתקופת ברית המועצות נבנו באזור מכ"מי מעקב ימיים, כשהחדשים שבהם נבנו בשנות ה-2000 כאשר רוסיה הגבירה את המעקב הימי במפרץ. הקזינו הישן משנות ה-30 נותר על תילו ושימש בעבר כמעון יום, מה שעשוי להעיד על כך שבעבר האוכלוסייה הייתה גדולה יותר. מה שנשאר מכפרי הדייגים הישנים הם בעיקר חורבות. התמונות מראות שעדיין נותר בית מקורי בודד בקיסקינקילה, אבל סורקילה עבר שיפוצי יישור קרקע ותשתית נרחבים וכיום במקום בתי העץ הישנים ישנם בתים מודרניים.
משנת 1991 מתקיים מרוץ שיט מסביב לאי המאורגן על ידי מועדוני ספנות פיניים הנקרא "Suursaari Race".
לפני הבחירות לנשיאות פינלנד ב-1994, המועמד מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד קאלבי סורסה טען כי על רוסיה להחזיר את שלושת האיים, סורסארי, טוטרסארי ולבנסארי.
חלק מהאי נפתח בקיץ 2004 לתיירי שיט שהגיעו מויבורג. באותה שנה נפתח מלון הפועל בבניין מגורים לשעבר לקצינים סובייטים.
חברות ספנות שונות גילו עניין בלהפוך את סורסארי לנמל ביניים עבור ספינות שיט בין פינלנד לאסטוניה על מנת שתוכלנה להציע סחורה פטורה ממכס.
על פי תקנות אזור הגבול של שירות הביטחון הרוסי, שנכנסו לתוקף בסתיו 2006, האי עודנו חלק מאזור הגבול הרוסי, ותנועת זרים באזור אסורה ללא היתר מיוחד. האי נחשב עד היום לבעל חשיבות צבאית בשל המים הטריטוריאליים המקיפים אותו ומיקומו.
במהלך אוגוסט 2019, דווח כי רוסיה בנתה בסיס צבאי חדש על האי. והוא מכיל 5 מנחתי מסוקים היכולים לקלוט את כל קטלוג המסוקים של חיל האוויר הרוסי וכן תחנת דלק, תחנת תצפית מזג אוויר ונקודת שירות היכולות לתמוך בבסיס המסוקים שנבנה לפעילות כל השנה במידת הצורך. ניתן להפעיל אותו, למשל, אם רוסיה יוצאת למלחמה או רוצה להגביר את המתח מול פינלנד או אסטוניה.
החברה באי
בסורסארי היו שני כפרי דייגים, סורקילה ("Suurkylä" - הכפר הגדול) וקיסקינקילה ("Kiiskinkylä" - כפר הרופה), אם כי ההבדל בגודלם לא היה משמעותי. (בשנת 1939, היו רשומים כ-78 בתים בסורקילה ו-62 בקיסקינקילה.) למרות זאת, לסורקילה היה נמל מעט יותר מפותח שהיה מוגן גם על ידי שובר גלים מאז 1900, בעקבותו כפר זה בא במגע רחב יותר עם העולם החיצון. השריף והכומר גרו בסורקילה (בבית הכומר שנבנה ב-1841 עבור הכומר הפרטי הראשון קרל הלן). הבתים נבנו בצמוד ובצנעה, זאת בשל המשאבים המועטים ובשל המחסור בעץ שנגרם מסערה קשה שהכתה במקום בשנת 1824. עקב המחסור נאלצו תושבי האי להסתמך על עצי סחף או עצים שמקורם מהיבשת.
כנסיית האי נבנתה בשנת 1768 עם מגדל פעמונים נפרד (אותה כנסייה המשיכה לעמוד על תילה עד לשנת 1939) בשנת 1892 נהרס מגדל הפעמונים, שהפך רעוע למדי, ונבנה מחדש על ידי האדריכל וילהו פנטילה, שנולד באי. חנות מקומית נפתחה ב-1859 ובתי ספר יסודיים נבנו בסורקילה בשנת 1885 ובקיסקינקילה בשנת 1892 (לפני כן, הלימודים נוהלו במה שנקרא "הדרכה בעל-פה" ) מספר התלמידים בבתי הספר נע בין 30 ל-50 תלמידים לאורך השנים.
באי כמעט ולא הייתה אדמה לעיבוד, כך שבפועל היה צורך לייבא תבואה ומוצרים אחרים מהיבשת. סביב הכפרים היו מספיק שטחי מרעה כדי שרוב משקי הבית יוכלו לכלכל פרה או שתיים ומספר תרנגולות. מאז ימי קדם פרנסו אנשי האי את עצמם בדיג ובציד כלבי ים, ומדי פעם בסחורות טרופות.
במאה ה-20 הדיג נעשה בעיקר עם רשתות, מכיוון שהסירות היו קטנות מדי, אך בהדרגה רכשו תושבי האי סירות גדולות יותר, תחילה סירות מפרש ואחר כך סירות מנוע. נתונים סטטיסטיים משנת 1934 מלמדים שבשני הכפרים היו כמאה סירות, מתוכן, כ-47 היו מצוידות במנוע. מאוחר יותר דגו התושבים ברשתות ציפה. כדי לענות על הצורך, הוקמה בשנת 1857 תחנת ההצלה הימית הראשונה בפינלנד.
מכיוון שתושבי האי היו ימאים טובים הם יכלו בקלות להשיג עבודה באוניות סוחר. בנוסף, הם גם עסקו במשלוחים צנועים של סחורות בין פינלנד לאסטוניה. באופן מסורתי, מסים שולמו עם שומן כלבי ים והרינג מלוח במשך זמן רב. משאבי המזומנים נשמרו בין היתר על ידי מכירת כפפות עור כלבי ים שהיו ידועות באיכותן ואבני ריצוף. בנוסף לכך, נמכרו כמויות קטנות של אבן פורפיר לפסלים וכאבן בנייה. אולם באופן כללי, הקהילה חייתה ברובה על כלכלה בת-קיימא. סחר הקרקעות באי נפתח בשנת 1859. העסק הפסיק את פעילותו בשנת 1891, ככל הנראה בשל גילו המבוגר של בעליו, אריק טומולה. ב-1906 נוסד קואופרטיב בסורקילה והיו לו חנויות בשני הכפרים עד שקיסקינקילה ייסד קואופרטיב משלו ב-1917. המסחר בין הכפרים נעשה בעיקר דרך הים, שכן במקום היו רק בין סוס או שניים, ולפעמים בכלל לא. לאחר דיונים ארוכים, נבנתה סוף סוף דרך חצץ פשוטה למרחק של 5.8 קילומטרים בין הכפרים בשנת 1934. ככל הנראה לא היו רשומות מכוניות, אך מקורות מזכירים שבסוף העידן הפיני (זמן מלחמת העולם השנייה) הייתה לפחות מכונית אזרחית אחת, לצד כלי רכב צבאיים.
מגדלורים באי
בשל האזור הקשה לניווט סביב האי והמועדות הגדולה להתרסקות ספינות, הוצבו באי שלושה מגדלורים, מהם שניים פועלים עד היום:
מגדלור פוהיויסקורקיה
מגדלור פוהיויסקורקיה נמצא על גבעת פוהיויסקורקיה. גובה הפסגה מעל פני הים הוא 113 מטר והיא ממוקמת מצפון-מערב לסורקילה.
המגדלור נבנה בשנת 1723. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא ניזוק מהקרבות שהתרחשו באי, והוא הוחלף במגדל סריג. ב-1965 הוקם מחדש המגדלור בתור מגדל בתצורת מגדלור סטנדרטית.
גובהו 23 מטר מעל פני הקרקע, ומעל פני הים, 136. הוא פולט פולסי אור לבנים בני 3 שניות כל 7.5 שניות.
מגדלור לואונטריבי
מגדלור לואונטריבי נבנה בחלקו הדרומי של האי, על יד הכפר קיסקינקילה. המגדלור הראשון באתר נבנה בשנת 1861. בשנת 1905 הוחלף המגדלור במגדל לבנים חדש, בגובה של כ-22 מ' ובמהלך שנות ה-60 עבר תהליך מודרניזציה.
שמו של המגדלור הנוכחי ברוסית הוא Южный Гогландский маяк, (מגדלור גוגלנד הדרומי) וכיום הוא מתופעל על ידי אנשי הצי הבלטי הרוסי. נורת המגדלור פולטת פולס כל שש שניות.
במגדלור מבקרים מדי פעם תיירים.
מגדלור פוהיויסריבי
מגדלור פוהיויסריבי נבנה לראשונה ביוזמת האימפריה הרוסית במים בחלקו הצפון-מזרחי בשנת בשנת 1807. המגדלור הגיע לגובה 6.4 מ', תחתיו נבנה הדום אבן בגובה שלושה מטרים. בשנת 1824 הוצב ליד המגדלור בניין עגול קטן עם אזעקת ערפל. המבנה עוצב כפעמון והפך לנושא גלויות פופולרי מהאי. מאוחר יותר, בשנת 1861, לאחר שיפוצים, הוא נראה למרחק של 11 מיילים ימיים.
אף על פי שחיל המצב הרוסי עזב ב-22 במרץ 1918, המגדלור המשיך להיות מאויש על ידי רוסים על ל-9 באפריל של אותה שנה, אז הוחלפו הרוסים בפינים. ב-1922 נורת המגדלור הוסרה והועברה למגדלור פורקלה בעיירת קירקונומי. במקום הנורות הישנות הותקנו נורות חדשות על בסיס אצטילן.
המגדלור ננטש כשהפינים עזבו את האי בסתיו 1939.
אלברט גוסטב בדיין
אלברט גוסטב בדיין (1893, אנז'ה, צרפת – 1980, ג'רזי, בריטניה) (Albert Gustave Bedane) היה אזרח ג'רזי חסיד אומות העולם וגיבור שואה בריטי שהסתיר אישה יהודיה הולנדית ומספר פליטים בביתו בזמן מלחמת העולם השנייה.
סורסארי
תיירות
התיירות החלה להתפתח כאשר פינים אמידים מהיבשת החלו להגיע לסורסארי כדי לבלות את זמנם הפנוי. בתחילת המאה ה-19 הגיעו לאי משפחות בודדות כדי לגור בשכירות עם התושבים. המקומיים פתחו בתי קפה, ובשנת 1925 נוסד קואופרטיב לארגון מקומות לינה. בנמל שכן משרד הקואופרטיב. גם אגודת התיירים הפינית ראתה את הפוטנציאל באי והקימה מסעדה בסורקילה בשנת 1921. משנת 1914 קבעו נתיבי שיט מהאי ליבשת הלוך חזור פעמיים בשבוע. במהלך מלחמת העולם הראשונה, תעבורת הנתיבים הופסקה, אך ב-1920 יצאו לאי בקביעות ספינות קיטור מקוטקה, ויפורי והלסינקי. בשנת 1927 הזמין מנהל הים את כלי השיט הרב-תכליתי S/S Suursaari לא רק עבור תעבורת נוסעים, אלא גם עבור הובלת דואר ומשא. בנוסף, הייתה לה יכולת לגרור סירות דייגים שנתקעו או נקלעו לצרה. S/S Suursaari המשיכה במשימתה עד לפינוי הפינים מהאי. לאחר שהועבר האי לברית המועצות ב-1947, נמסר הכלי שיט כחלק מפיצויי המלחמה של פינלנד לברית המועצות, שם נקראה אדמירל נחימוב (Адмирал Нахимов).
אלברט גוסטב בדיין
קורות חייו
בדיין נולד באנז'ה (Angers) בצרפת ב-1893 ומשפחתו עברה לג'רזי (Jersey) ב - 1894.
סורסארי
תיירות
בסורקילה היה חוף חולי טוב, בו נבנו אזורי שחייה לאורחים. בשנת 1926 נבנתה באזור מסעדה עם קזינו, אולם היא נשרפה מאוחר יותר בשנת 1930. בשנת 1937 נבנתה במקומה מסעדת קזינו עם רחבת ריקודים חדשה בת שתי קומות עם מקום ל-350 אורחים שהפכה לפופולרית מאוד. במהלך הקיץ העמוס ביותר של עונת התיירים, יותר מ-10,000 נופשים ביקרו באי.
אלברט גוסטב בדיין
קורות חייו
בדיין שירת בצבא האנגלי ב-1/9 גדוד המפשייר (1/9th Hampshire Regiment).
סורסארי
תיירות
אולם עם פרוץ המלחמה בשנת 1939 תעשיית התיירות הגיעה לסיומה הפתאומי. הכנסייה נהרסה במהלך המלחמה, ולאחריה נהרסו המבנים הישנים והוחלפו בבתי בטון חדשים, אליהם עברו תושבי האי החדשים.
אלברט גוסטב בדיין
קורות חייו
לאחר מלחמת העולם הראשונה בדיין נישא לאשתו קלרה (Clara).
בזמן מלחמת העולם השנייה
רוב האוכלוסייה היהודית בג'רזי ברחה מהאזור לפני פלישת הגרמנים ב-1940, אבל 12 מתושבי האי שזוהו כיהודים, נשלחו למחנות השמדה. בדיין סייע לאישה יהודיה ממוצא הולנדי בשם מארי אריקה ריצ'רדסון (Mary Erica Richardson) החל מ-25 ביוני 1943. מארי גרה עם בעלה קפטן אדמונד ריצ'רדסון, שלא היה יהודי, בסיינט הלייר. לפי דברי בדיין, יום אחד תוחקרה ריצ'רדסון על ידי הFeldkommandantur (יחידת העניינים האזרחיים הגרמנית) והורשתה ללכת לביתה על מנת לאסוף את חפציה עמם תשלח ל"מחנה נחמד ומיוחד". בדיין לקח את ריצ'רדסון לביתו, שם התחבאה חודשים במרתף אבן קטן לפני שהועברה לחדר עם ווילונות בקומה העליונה של הבית. היא שהתה בביתו במשך כשנתיים וחצי למרות הסכנה בדבר. בדיין האכילה בזכות אוכל שקבל מלקוחותיו החוואים בתמורה לטפולי הפיזיותרפיה שהעניק להם. במהלך המלחמה, בדיין החביא בביתו גם עובדי כפייה רוסיים, אסיר מלחמה צרפתי שברח, ופרנסיס לה סאור (Francis Le Sueur), איש מג'רזי שברח מהגרמנים.
ספרו של פרנסיס לה סאור "Shadow of the Swastika" שפורסם ב-1990 הוא עדות למעשיו של בדיין.
לאחר המלחמה
בריאיון לעיתון עם "Jersey Evening Post" ב-1970 סיפר בדיין כי גברת ריצ'רדסון שינתה במהלך השנים ששהתה בביתו את סגנון שערה, כי היא נהגה להרכיב משקפיים כהים וכי לעיתים היא ישבה בחוץ בגינה. בכל פעם שהגרמנים חיפשו את הבית, היא חזרה להתסתתר במרתף הסודי.
לאחר המלחמה, בדיין אושפז ואובחן עם ההשפעות מאוחרת של לחץ כרוני. הזוג ריצ'דרסון עזבו את האי מיד לאחר המלחמה.
הנצחות
פרדריק כהן, נשיא הקהילה היהודית בג'רזי כתב על סיפורו של בדיין בספרו "The Jews in the Channel Islands during the German Occupation 1940- 1945"
בדיין הוזכר בספרה של מדליין באנטינג " The Model Occupation – The Channel Islands under German Rule 1940-1945" שפורסם ב-1996.
בדיין הוכר בקבוצה של 20 אזרחי האי על ידי האיחוד הסובייטי ב-1965 על זה שהחביא וסייע לעובדי כפייה רוסיים.
ב-21 בדצמבר 1999, אלברט בדיין הוכר כחסיד אומות העולם. המדליה ניתנה לנכדו בלונדון וכיום נמצאת בתצוגת קבע במוזיאון הימי בסיינט הלייר.
לוחית אשר מסמנת את ביתו ברחוב רוזוויל 45 הוקמה על ידי Vingtaine de la Ville.
ב-2010, בדיין קיבל את אות גיבור השואה הבריטי מהממשלה הבריטית
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול היה פיגוע טרור פלסטיני שנערך ב-4 באוגוסט 1990, ובו נחטפו ונרצחו שני נערים מירושלים על ידי שלושה מחבלים פלסטינים.
תיאור האירועים
במוצאי שבת, 4 באוגוסט 1990 (י"ד באב תש"ן) יצא רונן קרמני בן 18 עם חברו הטוב, ליאור טובול בן ה-17, לביקור אצל חברותיהם בפסגת זאב. חבר אסף אותם עם רכבו כדי להסיע אותם, אך לבסוף הוריד אותם בצומת רמות.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
איון דרגומיס נולד למשפחת סטפנוס דרגומיס, שר החוץ של יוון. הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובשנת 1899 החל את הקריירה במשרד החוץ. הוא שירת במספר נציגויות יווניות בפלובדיב, בורגס, אלכסנדריה וקונסטנטינופול.
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
תיאור האירועים
בסביבות השעה שבע בערב עצרה לידם מכונית טרנזיט בעלת לוחית זיהוי ערבית ובה שלושה גברים, באיומי אקדח אילצו אותם לעלות לרכב. הנערים החטופים הוסעו לואדי בבית חנינא ושם דקרו אותם המחבלים עד מותם.
אחת החברות הודיעה שרונן וליאור לא הגיעו לפגישה, ובעקבות זאת יצאו המשפחות לחיפושים ביער רמות. אל המחפשים הצטרפו כוחות משטרה ומתנדבים רבים. למחרת הוקם חפ"ק באזור על ידי המשטרה ואלפי מתנדבים התגייסו למבצע החיפושים. כעבור יומיים נתגלו גופותיהם הכפותות של רונן וליאור בואדי שבין שכונת רמות לבית חנינא. שני הנרצחים הובאו לקבורה בהר המנוחות.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
איון דרגומיס היה מעורב במאבק יווני לשחרור מקדוניה שאז הייתה תחת שלטון של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1909, בעקבות חילוקי השלטון אביו מונה לראש ממשלת יוון. בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה איון דרגומיס נסעה לסלוניקי כנציג של נסיך קונסטנין.
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
תיאור האירועים
הרוצחים נתפסו שלוש שנים לאחר האירוע. בפרק זמן זה ביצעו שני מעשי רצח נוספים. הם נידונו לשלושה מאסרי עולם.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
בשנים 1907–1915 הוא כתב סדרה ב-3 כרכים על המאבק של מקדוניה לשחרור משליטה טורקית.
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
תיאור האירועים
בעקבות גילוי הגופות פרצו מהומות בירושלים, שבהן הוכו ערבים ונרגמו מכוניות. נהג אחת המכוניות שנרגמו, עיזאת חלאחלה, מת מפצעיו. ב-6 באוגוסט 1990 ירה נחשון וולס, גר שעלה מארצות הברית, על מכונית נוסעת ליד קריית ארבע. לדבריו עשה זאת כנקמה על רצח ליאור טובול ורונן קרמני. בירי נרצחה עזיזה סאלם ג'עבר, תושבת חברון בת 25. וולס נעצר כשנה לאחר המעשה, הורשע ברצח, נידון למאסר עולם ושוחרר מכלאו לאחר כתשע שנים.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
בשנת 1914 איון דרגומיס מונה לשגריר יוון באימפריה רוסית.
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
הנצחה
לזכרם הוקמה חורשה בשכונת רמות סמוך למקום הימצאם.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
בשנת 1915 הוא עזב את משרד החוץ ונבחר לפרלמנט היווני. הוא התנגד למדיניות של אלפתריוס וניזלוס ובשנת 1917 נאלץ לעזוב את המדינה. הוא חזר ליוון בשנת 1919.
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול
הנצחה
שלושים שנה לאחר הרצח אימו של רונן קרמני הוציאה ספר לזכרו.
איון דרגומיס
ביוגרפיה
ב-30 ביולי 1920 בפריז היה ניסיון התנקשות בונצלוס. למחרת מספר מתנגדי משטרו לרבות איון דרגומיס נעצרו באתונה והוצאו להורג.
ב-שנות ה-30 של המאה ה-20 פנלופי דלתא קיבלה ידיה את הארכיון של איון דרגומיס פעלה לפרסומו.
המעבדה הלאומית לפיזיקה
המעבדה הלאומית לפיזיקה בישראל פועלת במסגרת משרד הכלכלה והתעשייה ומחזיקה את אבות המידה (יחידות המידה הרשמיות) של ישראל בתחומים: אורך, מסה, טמפרטורה, מתח חשמלי, התנגדות חשמלית, לחץ, ואקום, כמות החומר וזמן.
המעבדה הוקמה ב–1951 על ידי צבי תבור, שניהל אותה במשך 25 שנים. בשנים הראשונות פעלה המעבדה במרתף של בניין ג'נרלי בירושלים, ממנו עברה למחנה שנלר ובשנת 1960 עברה למשכנה הנוכחי בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים.
במעבדה פועלים מכשירי מדידה מדויקים, המאפשרים מתן שירות לתעשייה בתחומי כיול ודיוק. בהתאם לחוק קביעת הזמן המעבדה קובעת בישראל את הזמן האוניברסלי המתואם.
עד תחילת המאה ה-21 העסיקה המעבדה 40 עובדים, אך בהמשך הצטמצמה פעילותה ובשנת 2017 הועסקו בה שלושה עובדים בלבד. בשנת 2009 איבדה המעבדה את ההכרה של הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות (BIPM), ועקב כך היא מוגבלת בשירותיה, והתעשייה הישראלית רוכשת שירותים מסוג זה בחו"ל או מספקים פרטיים בישראל.
אדוארד מנדי
אדוארד אוסוקואה מנדי (באנגלית: Édouard Osoque Mendy; נולד ב-1 במרץ 1992) הוא כדורגלן סנגלי-צרפתי, המשחק בעמדת השוער באל אהלי מליגת העל הסעודית ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים
מנדי הצטרף לאקדמיית הנוער של לה האבר בגיל 13. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בשרבורג, שהיו אז בצ'מפיוננט לאומי, הדרג השלישי של מערכת ליגת הכדורגל הצרפתית. בה שיחק עד קיץ 2014. מיד לאחר מכן, אולימפיק מרסיי לקחה הימור על מנדי והחתימה אותו בקבוצה. בעונת 2015/2016 שיחק מנדי בקבוצת המילואים של מרסיי, אך שוב היה שחקן ספסל ומיעט לשחק.
במהלך עונת 2016/2017 הצטרף לשורותיה של סטאד ריימס בליגת המשנה הצרפתית. מנדי היה שוער מחליף של יוהאן קרוסו שהורחק במהלך משחק ליגה בכרטיס אדום, לאחר שמנדי החליף אותו, שמר מנדי על רשת נקייה בשלושה משחקים מתוך שבע הופעות. הופעות אלו מינפו אותו להיות שחקן הרכב בעונת 2017/2018 ועזר לסטאד ריימס לזכות בליגת המשנה ועלייה לליגת הצרפתית הראשונה.
לאחר שרשם במדי סטאד ריימס 80 הופעות, עבר מנדי באוגוסט 2019 לסטאד רן.
ב-24 בספטמבר 2020, הודיעה צ'לסי על החתמתו של מנדי בחוזה לחמש שנים תמורת 22 מיליון ליש"ט.
את הופעת הבכורה ערך ב-29 בספטמבר מול טוטנהאם הוטספר במסגרת גביע הליגה במשחק שהוכרע בדו-קרב פנדלים. בליגה, ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 באוקטובר בניצחון 0–4 על קריסטל פאלאס.
ב-28 ביוני 2023, מנדי חתם במועדון הכדורגל אל אהלי.
קריירה בינלאומית
מנדי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בניצחון 1–0 על גינאה המשוונית ב-18 בנובמבר 2018.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
מינסטרלנד ג'ירו
מינסטרלנד ג'ירו (בגרמנית: Münsterland Giro; שם רשמי: Sparkassen Münsterland Giro) הוא מרוץ אופני כביש חד יומי שנערך בגרמניה מאז 2006. המרוץ נמצא בדרג 1.פרו בסבב ה-UCI Pro Series.
היסטוריה ומסלול
המרוץ נוסד ב-2006, אז ניצח בו פול מרטנס מסקיל שימאנו. המרוץ מסתיים במינסטר באופן קבוע, כשהערים שהמרוץ מוזנק מהם משתנות. לדוגמה, ב-2011 הוזנק המרוץ מנורדקירצ'ן ושנה לאחר מכן מאמסדטן, בעקבות כך, גם אורך המסלול משתנה.
המרוץ מתאים למאיצים בשל מסלולו המישורי, והוא נערך בתחילת אוקטובר.
וולפגנג רולף
וולפגנג רולף (בגרמנית: Wolfgang Rolff, נולד ב-26 בדצמבר 1959 בלאמשטט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר. רולף שיחק במספר קבוצות בגרמניה ובצרפת במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 ובהן המבורג, באייר לברקוזן וקרלסרוהה. בנוסף, שיחק רולף 37 פעמים במדי נבחרת גרמניה המערבית, והוא ייצג אותה ביורו 1984 ו-1988 ובמונדיאל 1986.
קריירת מועדונים
רולף החל את קריירת הבוגרים שלו בברמרהאבן ואחר כך בפורטונה קלן, שתיהן שיחקו אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בקיץ 1982 חתם רולף בהמבורג, שם שיתף פעולה עם תומאס פון היסן, הורסט רובש ופליקס מגאת. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, זכה רולף עם המבורג באליפות הבונדסליגה ובגביע אירופה לאלופות לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על יובנטוס. לאחר הזכייה בשני התארים, רולף השתתף עם המבורג בגמר הסופר קאפ האירופי, בו הפסידה המבורג במפגש כפול לאברדין הסקוטית, ובגמר הגביע הביניבשתי, בו הפסידה הקבוצה 2-1 לגרמיו הברזילאית. בעונת 1983/84 רולף סיים עם המבורג במקום השני בבונדסליגה, רק בגלל הפרש שערים נחות משל האלופה שטוטגרט. בעונה זו הבקיע רולף 11 שערים ומיצב את עצמו כבורג חשוב בקישור של הקבוצה. שתי העונות הבאות של רולף בהמבורג היו מעט סולידיות יותר, כאשר רולף הבקיע בשתיהן יחד תשעה שערים, והקבוצה סיימה בחצי העליון של הטבלה. בתום עונת 1985/86 עזב רולף את המבורג לאחר שצבר 129 הופעות בהן הבקיע 24 שערים, וחתם בבאייר לברקוזן.
בבאייר לברקוזן רולף שיתף פעולה בקישור עם פאלקו גץ ועם כריסטיאן שרייר, ובהמשך גם עם צ'ה בום קון. בעונתו הראשונה של רולף בקבוצה, לברקוזן סיימה במקום השישי שהקנה לה כרטיס לגביע אופ"א בעונת 1987/88. רולף ולברקוזן המשיכו עד לזכייה בגביע זה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול אספניול הספרדית. במשחק הראשון אספניול ניצחה בתוצאה 3-0, ובגומלין לברקוזן ניצחה בתוצאה זהה. בבעיטות ההכרעה רולף הבקיע את הבעיטה שלו, בדרך לזכייה בגביע. בתום עונת 1988/89 עזב רולף את באייר לברקוזן, לאחר שהבקיע תשעה שערים ב-99 הופעות ליגה, וחתם בשטרסבורג, ששיחקה אז בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל. רולף שיחק בשטרסבורג 30 משחקי ליגה והבקיע ארבעה שערים, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל הצרפתית, אך עזב לאחר עונה אחת את שטרסבורג, וחתם בבאייר אורדינגן, ששיחקה אז בבונדסליגה. באורדינגן רולף צבר 20 הופעות ליגה, ולא הצליח למנוע את נשירת הקבוצה לבונדסליגה השנייה. בתום עונה אחת, חתם רולף בקרלסרוהה מהבונדסליגה.
רולף שיחק שלוש עונות בקרלסרוהה, בשלושתן הקבוצה סיימה בחלק העליון של הבונדסליגה, כאשר רולף משתף פעולה בקישור עם ריינר שוטרלה ומנפרד בנדר. בעונת 1992/93, הבקיע רולף שמונה שערים, וסך הכל 14 שערים בשלוש עונותיו בקרלסרוהה, בהן צבר 94 הופעות. בתום עונת 1993/94 עזב רולף את קרלסרוהה וחתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה, שם שיחק עונה אחת. בתום עונה זו, חתם אצל היריבה העירונית פורטונה קלן, שם שיחק בתחילת הקריירה שלו. גם בפורטונה קלן שיחק רולף עונה אחת בלבד, 1995/96, ובסיומה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
לרולף 37 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. רולף ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1984 בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, במונדיאל 1986 בו הפסידה הנבחרת המערב גרמנית 3-2 במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה, וביורו 1988 בו הגיעה נבחרת גרמניה המערבית לחצי הגמר. הופעתו האחרונה של רולף במדים הלאומיים הייתה בשנת 1989.
קריירת אימון
לאחר פרישתו, רולף שימש בעיקר כעוזר מאמן במועדונים כמו המבורג, שטוטגרט, באייר לברקוזן, ורדר ברמן ואיינטרכט פרנקפורט. כמו כן, רולף שימש עוזר מאמן בנבחרת כווית, וכמאמן ראשי בSV מפן הגרמנית. בשנת 2015 אימן רולף באל סלמייה הכוויתית.
ניילון
פוליאמיד, המוכר בשם המסחרי "ניילון" הוא פולימר סינתטי אורגני (פלסטיק). פוליאמיד נוצר מיחידות אמיניות חוזרות מסוג אמיד. רוב סוגי הניילון מיוצרים בפילמור דחיסה, המבוסס על יצירת קשרי אמיד בין דיאמין -מולקולה המכילה 2 קבוצות אמין וחומצה דו קרבוקסילית (המכילה 2 קבוצות של חומצה קרבוקסיליות). כך למשל ניילון 66 מיוצר בדחיסה של הקסה-מתילן-דיאמין וחומצה אדיפית (מקור השם בכך שלשני המונומרים שרשראות בנות 6 אטומי פחמן).
המושג "ניילון" משמש בפי העם לציון יריעות פלסטיק שעשויות מחומרים אחרים כגון פוליאתילן או פוליוויניל כלוריד, אף כי הדבר שגוי מבחינה כימית.
היסטוריה
בעקבות מלחמת העולם הראשונה דופונט יצרה אמוניה סינתטית וכימיקלים אחרים. דופונט החלה להתנסות ביצור של סיבי תאית ובסופו של דבר הצליחה לייצר סיב סינתטי. המצאת הניילון של דופונט נמשכה תקופה של תשע שנים, החל מתחילת הפרויקט ב-1930 ועד לתערוכה ביריד העולמי בניו יורק ב-1939. הפרויקט גדל למבנה חדש בדופונט, שהוצע על ידי צ'ארלס סטיין ב-1927, שבו המחלקה הכימית תהיה מורכבת מכמה צוותי מחקר קטנים שיתמקדו ב"מחקר חלוצי "בכימיה ויובילו ליישומים מעשיים". דופונט שכרה את וואלס היום קארות' כדי לנהל את הפרויקט. בתחילה הותר לו להתמקד במחקר טהור, בבניית ובבדיקת התאוריות של הכימאי הגרמני הרמן סטודינגר. מחקרו של וולאס היה מוצלח מאוד ותרם לשיפור הידע של פולימרים.
באביב 1930, קארות' וצוותו כבר סינתזו שני פולימרים חדשים. האחד היה ניאופרן, גומי סינתטי ששימש במלחמה. השני היה מדבקה לבנה אך חזקה, שהפכה מאוחר יותר לניילון. לאחר תגליות אלו, צוותה של קארות' הוביל את המחקר שלו מגישת מחקר טהורה יותר שחקרה פילמור כללי למטרה ממוקדת יותר של מציאת "שילוב כימי אחד שייתן את עצמו ליישומים תעשייתיים".
עד תחילת 1935 פולימר שנקרא "פולימר 6-6" הופק לבסוף. הדוגמה הראשונה של ניילון (ניילון 6,6) הופק על ידי וולאס קארות' ב 2 בפברואר 1935, במכון המחקר של דופונט בתחנת ניסוי. היו לו את כל המאפיינים הרצויים של גמישות וכוח. עם זאת, הוא גם נדרש תהליך ייצור מורכב שיהפוך את הבסיס של הייצור התעשייתי בעתיד. דופונט השיגה פטנט על הפולימר בספטמבר 1938, וזכתה במהירות במונופול של הסיבים.
מקור השם ניילון
כאשר חברת דופונט הציגה את הפוליאמיד הראשון בעולם היא העניקה לו את השם המסחרי ניילון, שהוא שם מומצא וחסר משמעות, שבו הסיומת on נועדה להזכיר סיבים קיימים כמו cotton (כותנה) ו-rayon (זהורית). השם הפך במרוצת השנים לשם נרדף לפוליאמיד. כיום החברה מכנה את סדרת הפוליאמיד שלה בשם המסחרי זייטל.
אחת התאוריות באשר לשמו של הניילון קשורה לתחרות המאסיבית עם יצרני המשי במזרח הרחוק על שוק הסיבים. בפיתוחו הסופי של החומר ובגילוי התכונות המעניקות לו יתרון על המשי, פלט אחד המדענים בהתרגשות - Now You Lose, Old Nippons... ראשי התיבות של המשפט נבחרו כשמו החדש של החומר, והביעו את ההתרסה כנגד היפנים והמשי שאותו שיווקו. תאוריה אחרת על שמו של הניילון נובעת מראשי התיבות New York - London. על פי תאוריה זו אלו הן שתי הערים שבהן פותח ויוצר הניילון לראשונה, אולם נציג החברה שייצרה את הניילון הפריך במכתב משנת 1940 את המיתוס.
שימושים היסטוריים ופיתוח הניילון
במשך מלחמת העולם השנייה, הניילון החליף את המשי במצנחי החיילים. הניילון שימש אז גם לייצור אוהלים, חבלים וכובעים, ועוד ציוד צבאי. הניילון גם שימש לייצור תחליף נייר באיכות גבוהה, שממנו יוצר שטר הדולר האמריקאי.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, יותר משמונים אחוזים מכלל הבדים היו מיוצרים מכותנה, ובדים סינתטיים היוו רק כעשרים אחוזים. באוגוסט 1945, בסוף המלחמה, סיבים סינתטיים, כולל ניילון, היוו כבר 25 אחוזים מהסיבים בשימוש.
ניילון היה החומר המהפכני ביותר בשנות השלושים, והיה החומר הסינתטי הטהור הראשון. הוא הוצג לראשונה על ידי חברת דופונט ביריד העולמי בניו יורק בשנת 1938. ב-1927 החלה החברה בפרויקט פיתוח סודי תחת השם "סיב 66" (Fiber 66). מנהל הפרויקט היה וולאס קרותרס. הוא נשכר על מנת להתעסק במחקר בלבד, אך למרות זאת הוא התעסק גם בישומים המעשיים של החומרים שהוא יצר ובמבנה המולקולרי שלהם. הוא היה הראשון שעלה על דרך המלך ב"עיצוב מולקולרי" של חומרים.
עבודתו הובילה לפיתוח הניילון, אשר מתאפיין בחוזקו וגמישותו הרבים. היישום הראשון היה במברשות השיניים. המטרה העיקרית שלמענה התבצע המחקר הייתה משי, ובמיוחד גרביוני המשי.
דופונט השקיעה 12 שנה והון של 27 מיליון דולר על מנת לזקק את הניילון ולפתח את שיטות היצור. אין זה מפתיע שיחד עם ההשקעה הרבה, דופונט לא היססה לשפוך הררי דולרים למסע הפרסום, תוך כדי הטבעת המושג "ניילומניה". הניילומניה הגיעה לקיצה בסוף 1941, כאשר אמריקה נכנסה למלחמת העולם השנייה. היצור הוסב מגרביונים למצנחים. אחרי המלחמה, דופונט חזרה למכור ניילון לציבור, תוך כדי השקת קמפיין חדש בשנת 1946 ויצירת "מהומות ניילון".
ניילון הוא עדיין אחד החומרים הפלאסטיים החשובים ביותר, ולא רק ביצור בגדים.
ייצור הניילון
ניילון הוא פולימר שנוצר בתגובת דחיסה  רוב סוגי הניילונים נוצרים מתגובה של חומצה דיקרבוקסילית (למשל חומצה אדיפית) ודיאמין כך שהיחידה החוזרת מורכבת משני המונומרים לסירוגין במבנה ABAB. במקרה השני משתמשים במונומר אחד בעל קבוצה קרבוקסילית וקבוצה אמינית  (מבנה AA) בדומה ליצירת פפטיד מחומצות אמינו.
ניילון 66
מיוצר בדופונט מחומצה אדיפית והקסה אתילן אמין. מכינים תערובת מונומרים ביחס מולרי 1:1 במים. בתגובת סתירה בין החומצה לאמין נוצר "מלח ניילון" המועבר לריאקטור בו מתבצעת הפולימריזציה בתהליך רציף או מנתי. התגובה מבוצעת בטמפרטורה של 285°C ויציאת המים דוחפת את התגובה לכיוון התוצר. החומר המותך יוצא כסיבים או כגרגרים.
ניילון 6
המונוצר הוא טבעת קפרולקטם  Caprolactam: מולקולה המכילה קבוצת חומצה וקבוצת אמין הטבעת נשברת בחימום ל 260°C באווירת חנקן  ואז קבוצות החומצה והאמין יכולות להגיב ליצירת פולימר.
הערות שוליים
Polyamide
טיגן נוקס
סטפני ריהנון ניוול (באנגלית: Steffanie Rhiannon Newell; נולדה ב-15 בנובמבר 1994) הידועה יותר בשם הבמה שלה, טיגן נוקס היא מתאבקת ולשית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. ניוול הופיעה בעבר תחת שם הבמה ניקסון ניוול עבור ארגונים עצמאיים בריטיים כמו Attack! Pro Wrestling, Progress Wrestling ו-Fight Club: Pro.
ביוגרפיה
כילדה קטנה שיחקה ניוול כדורגל עבור מספר קבוצות באזור שלה ובשלב מסוים היא השתתפה במבחני קבלה בקבוצת קארדיף סיטי ובנבחרת ויילס. בגיל 13 היא סבלה מפציעה בברך שעלתה לה בסופו של דבר במקום בנבחרת עד גיל 16. כשהיא הגיעה לגיל 16, היא החליטה לוותר על ענף הכדורגל ובמקום זאת תכננה לקחת הפסקה ארוכה מכל ענפי הספורט, תוך כדי שהיא ציינה שההחלטה הגיעה עקב פציעתה בברך וחוסר התשוקה לספורט.
זמן קצר לאחר שפרשה מכדורגל, היא מצאה בית ספר להיאבקות בנמל טלבו והיא החלה להתאמן תחת הדרכתם של דייב סטיוארט ומייק היצ'מן. היא אמרה שהחיזוק מצד סבה המנוח להמשיך בקריירה בהיאבקות מקצועית היה ההשראה העיקרית שלה. מחוץ לכדורגל, היא שיחקה בנטבול ובטאג רוגבי. אף על פי ששיחקה כדורגל לאורך רוב שנות נעוריה, ניוול גדלה כאוהדת של היאבקות מקצועית לאחר שנחשפה לענף בגיל חמש ואף ציינה את מולי הולי כמתאבקת הנשית האהובה ביותר עליה וכיריבת החלומות שלה.
Attack! Pro Wrestling (2013–2017)
ניוול הופיעה לראשונה בארגון Attack! Pro Wrestling ביולי 2014, כשהשתתפה בשלושה קרבות באותו המופע. בראשון, היא ניצחה את לאנה אוסטין, ובקרב השני היא הצטוותה לשורות אוסטין בניצחונן על מארק אנדרוז ופיט דאן וכתוצאה מכך הן הפכו באליפות Attack! 24/7 בפעם השנייה בקריירה שלה. מאוחר יותר באותו הערב, ניוול ואוסטין הפסידו את התואר למייק בירד במסגרת קרב האנדיקאפ 2 נגד 1.
ניוול הציגה את דמות חדשה בשם Luchadora The Explorer ב-24 בינואר 2015, כשחברה לברוקס בהפסדם ל-The Anti-Fun Police (דמיאן דאן וריאן סמייל). היא הייתה שותפה לקרב פעם נוספת כדמות זו ב-14 בפברואר, כשניצחה בקרב משושה. בינואר 2016, היא הצטוותה לשורות המתאבק מארק אנדרוז, כשביחד הם נודעו בשם Bayside High. בקרב הראשון שלהם כצמד, הם ניצחו את CCK# (ברוקס וקיד לייקוס). ב-3 באפריל, השניים ניצחו את אותו הצמד, כשהפעם הם זכו באליפות הזוגות של Attack! Pro Wrestling. הצמד הצליח להגן על התואר עד חודש אוגוסט, כשהם איבדו את חגורות האליפות בחזרה ל-CCK# במסגרת קרב TLC.
לקראת סוף שנת 2016, ניוול ביצעה את מעברה לדמות הרעה, כשזנחה את אנדרוז וחברה לשורות פיט דאן. בקרב הראשון שלהם יחדיו (כשהיו לבושים בתחפושות של הג'וקר והארלי קווין מיחידת המתאבדים) הם ניצחו את מרטין קירבי ואל ליגרו.
Fight Club: Pro (2015–2017)
ניקסון ניוול הייתה המתאבקת הראשונה שהתחרתה בארגון הבריטי מהעיר וולברהמפטון, Fight Club: Pro. היא עשתה זאת בשנת 2015, כשהשתתפה בקרב מרובע נגד כריס ברוקס, דן מולוני ואדי דניס.
לפני עזיבתה לארגון ה-WWE, הארגון ערך ב-18 במרץ 2017 מופע בשבילה בשם "First Female of Fight Club", כשהיא ביקשה להתחרות נגד קנדיס לאריי; בקרב בין השתיים, ניוול ניצחה. הקרב האחרון שלה בארגון התקיים ב-14 באפריל במסגרת קרב שלושה נגד שלושה.
Progress Wrestling (2016–2017)
ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון Progress Wrestling ב-28 באוגוסט 2016, בניצחון על אלכס וינדזור. ב-27 בנובמבר, היא נכנסה לטורניר אשר קבע את אלופת הנשים הראשונה של Progress, שבו היא ניצחה את קייטי הארווי בסיבוב הראשון. עם זאת, היא הודחה מהטורניר בשלב חצי הגמר, כשהיא רשמה הפסד לג'יני ב-19 במרץ 2017.
Shimmer Women Athletes (2016)
ב-24 ביוני 2016, ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון הנשים Shimmer כחלק מהמופע מספר 81 בהפסד לודה סקוט. לילה לאחר מכן, היא רשמה הפסד נוסף לניקול מת'יוס במסגרת המופע ה-82. היא הצליחה להשיג את ניצחון הבכורה שלה בארגון במסגרת המופע ה-84, כשניצחה את אותה סקוט.
What Culture Pro Wrestling (2016–2017)
ניוול רשמה את קרב הבכורה שלה בארגון WCPW ב-27 ביולי 2016, כשניצחה את בי פריסטלי. לעומת זאת, היא נחלה הפסד לאותה פריסטלי לילה לאחר מכן. ב-24 באוגוסט, השתיים התחרו זו מול זו פעם נוספת, הפעם במסגרת קרב מי שעומדת אחרונה; קרב זה קבע את אלופת הנשים הראשונה בתולדות WCPW, שבסופו ניוול ניצחה וזכתה בתואר. ב-13 בפברואר 2017, ניוול איבדה את התואר לאחר שהפסידה לפריסטלי בקרב ללא פסילות.
World Wonder Ring Stardom (2017)
בינואר 2017, ניוול יצאה יחד עם הארגון היפני סטארדום למסע ההופעות ביפן. בקרב הראשון שלה, היא הצטוותה לקיי לי ריי וביחד הן ניצחו את אידו טאי (קריס וולף ווייפר). ב-29 בינואר, ניוול איתגרה את קיירי הוג'ו לקרב על אליפות הוונדר של סטארדום, שבסופו היא לא הצליחה לנצח.
NXT (2017–2019)
באפריל 2017, דווח שניוול חתמה על חוזה ב-WWE. היא הייתה אמורה להשתתף בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של אותה השנה אשר נערך בחודש יולי, לעומת זאת, היא סבלה מקרע ברצועה הצולבת הקדמית והוחלפה בטורניר על ידי מירנדה סלינאס. היא חזרה להתאבק ב-13 באפריל 2018 במסגרת מופע של NXT, שלא שודר בטלוויזיה, שבו היא ודקוטה קאי ניצחו את ריינה גונזלס וונסה בורן. לאחר שהוכרזה כמשתתפת בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של שנת 2018, היא החלה לאמץ את שם הבמה טיגן נוקס. במסגרת טורניר זה, היא ניצחה את זטארה בסיבוב הראשון, את ניקול מת'יוס בסיבוב השני, אך ברבע הגמר נגד ריאה ריפלי היא סבלה פעם נוספת מפציעה, הפעם בברך שלה. פציעה זו גרמה לה לפרוש מהטורניר. לעומת זאת, לאחר הקרב התבררה חומרת מצבה, כשהיא סבלה מפציעות נוספות כמו: קרע ברצועה הצולבת הקדמית, קרע ברצועה הצידית, קרע ברצועה הלטראלית במפרק הקרסול, קרע במניסקוס ופריקת פיקת הברך.
ב-25 ביוני 2019, נוקס שבה מן הפציעה שלה במהלך מופע של NXT באורלנדו, פלורידה. ב-11 בספטמבר, נוקס רשמה את קרב הבכורה שלה בתוכנית NXT UK בניצחון על שאקס. לאחר מכן, נוקס פתחה בפיוד נגד אלופת הנשים של NXT UK, קיי לי ריי, כשלבסוף התקיים קרב ביניהן על התואר ב-2 באוקטובר, ובו נוקס לא צלחה במטרתה. ב-16 באוקטובר, נוקס חזרה ל-NXT וניצחה את טיינרה. בשבועות שבאו לאחר מכן, נוקס הצטוותה לשורות חברתה, דקוטה קאי, כשהשתיים השיגו ניצחון על ג'זמין דיוק ומרינה שפיר בקרב זוגות אשר קבע את הטוענות לכתר לאליפות זוגות הנשים של ה-WWE. השתיים הפסידו לאלופות הזוגות, הקבוקי ווריורס (אסקה וקיירי סיין) בקרב על התואר ב-30 באוקטובר. יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, נוקס וריאה ריפלי היו שתיים ממתאבקות NXT שפלשו לתוכנית, כשניצחו בקרב זוגות את מנדי רוז וסוניה דוויל. מאוחר יותר באותו הערב, נוקס הצטרפה לטריפל H וליתר הרוסטר של NXT, כשהם הכריזו מלחמה על Raw וסמאקדאון, ואף הבטיחו לנצח במלחמת המותגים של האירוע סדרת ההישרדות. לאחר מכן, נוקס נבחרה לקבוצתה של ריפלי במסגרת קרב ה-WarGames של האירוע NXT TakeOver: WarGames. באירוע זה, שנערך ב-23 בנובמבר, קבוצתה של ריפלי ניצחה, לעומת זאת, נוקס לא לקחה חלק בקרב זה בסופו של דבר משום שקאי בגדה בה ותקפה אותה. לאחר היעדרות קצרה מפעילות בעקבות פציעה כחלק מהעלילה, נוקס חזרה ב-15 בינואר 2020 ל-NXT, כשהשתתפה בקרב באטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, ובו היא כשלה בניסיונה לנצח לאחר התערבות של קאי. שבועיים לאחר מכן, נוקס ניצחה את קאי לאחר שהשתמשה במגן הברך שלה לאחר הפרעה מצד קנדיס לאריי. עם זאת, נוקס הפסידה לקאי בקרב רחוב באירוע NXT TakeOver: Portland, שנערך ב-16 בפברואר, לאחר שקאי נעזרה בראקל גונזלס, שרשמה את חזרתה. ב-15 באפריל, נוקס ניצחה בקרב יחידים את ראקל גונזלס. שבוע לאחר מכן, נוקס חברה לשוטצי בלאקהארט וביחד הן נחלו הפסד לדקוטה קאי וראקל גונזלס. באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-7 ביוני, נוקס, מיה יים ושוטצי בלאקהארט גברו בקרב שלוש נגד שלוש על קנדיס לאריי, דקוטה קאי וראקל גונזלס. ב-17 ביוני, נוקס ושוטצי בלאקהארט כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לביילי וסשה בנקס. בלילה הראשון של הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-1 ביולי, נוקס ניצחה בקרב הדחות מרובע את קנדיס לאריי, דקוטה קאי ומיה יים בקרב אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT. שבועיים לאחר מכן, היא התמודדה מול איאו שיראי בקרב שבו היא לא צלחה לזכות באליפות הנשים של NXT. ב-29 ביולי, נוקס ואיאו שיראי ניצחו בקרב זוגות את קנדיס לאריי ודקוטה קאי. ב-30 בספטמבר, דווח שנוקס קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית פעם נוספת והיא תיעדר בין חצי שנה לתשעה חודשים.
הרוסטר הראשי (2021, 2022–היום)
ב-9 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, נוקס, ערכה את הבכורה שלה בתוכנית לצד שותפתה החדשה, שוטצי, כאשר השתיים נודעו בשם שוטצי & נוקס. כבר בקרב הבכורה שלהן, הן גברו על אלופות זוגות הנשים של ה-WWE, נטליה וטמינה בקרב שאינו היה על אליפות זוגות הנשים של האחרונות. השתיים גברו על אלופות הזוגות בקרב נוסף שלא היה על חגורות האליפות גם בשבוע שלאחר מכן. השותפות בין השתיים הגיעה לקיצה בשל הדראפט של שנת 2021, שגרם לנוקס לעבור למותג Raw, בעוד ששוטצי נשארה במותג סמאקדאון. ב-18 בנובמבר, נוקס שוחררה מהחוזה שלה בארגון לאחר שלא הופיעה במותג Raw ולו פעם אחת.
לאחר כשנה, ניוול חזרה ל-WWE ב-2 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, כשנחלצה לעזרת ליב מורגן מתקיפה בידי קבוצת Damage CTRL (ביילי ואלופות זוגות הנשים של ה-WWE, דקוטה קאי ואיאו סקיי). שבוע לאחר מכן בתוכנית, נוקס וליג מורגן גברו על רונדה ראוזי ושיינה בייזלר בקרב זוגות שכתוצאה ממנו הוענקה להן ההזדמנות להתמודד על אליפות זוגות הנשים של אותן קאי וסקיי. ב-16 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, נוקס ומורגן לא צלחו להשיג את מבוקשן לאחר הפרעה של דמות מסתורית בתפקיד עוזר במה, שנחשפה לאחר מכן ברשתות החברתיות כזאיה לי.
פילמוגרפיה
ב-8 באפריל 2020, ה-WWE הוציא סרט תיעודי על נוקס אשר עקב אחר העליות והמורדות בחייה עקב הפציעות שספגה כחלק מספיישל, הנקרא בשם "The Comeback", ששודר בערוץ ה-WWE Network.
ZenBook
Zenbook היא משפחה של מחשבים ניידים המיוצרת על ידי ASUS. מחשבי ה-ZenBook הראשונים נמכרו באוקטובר 2011, ומגוון המוצרים המקורי תוקן והורחב במהלך שנת 2012. הדגמים נעים בין מחשבים ניידים בגודל 12 אינץ' הכוללים רכיבים חסכוניים בחשמל, אך חסרי קישוריות ובעלי מעבדים גרפיים משולבים בלבד, ועד מחשבים ניידים בגודל 15 אינץ' עם יחידות עיבוד גרפיות נפרדות וכונני דיסק אופטיים. רוב (אם כי לא כולם) ZenBooks משתמשים במעבדי Intel Core ב-Nvidia GPUs כאשר לא משתמשים בגרפיקה משולבת. אסוס הציגה דגמים חדשים עם מסכי מגע כדי לנצל את Windows 8 לאחר שחרורו בסוף 2012. רוב הדגמים ערכו השוואות ל-מקבוק אייר. ה-ZenBook מתחרה בעיקר מול מחשבים כמו Aspire של Acer, Inspiron ו-XPS של Dell, Pavilion ו-Envy של HP, IdeaPad של לנובו, Sens של סמסונג ו-Satellite של טושיבה.
Asus תכננה את ה-ZenBooks עם שלדת אלומיניום-מוברש וקשיחות גבוהה ולא פלסטיק, שהוא החומר הנפוץ מחשבים ניידים. נאמר כי דפוס של מעגלים קונצנטריים על המכסים מייצג אדוות במים ומייצג את "פילוסופיית הזן" אותה רצו המעצבים להציג בעת יצירת המחשבים הניידים. ZenBooks קיבלו בדרך כלל ביקורות טובות בשל עיצוב המארז והמראה שלהם, כמו גם המסכים האיכותיים המשמשים בדגמים מאוחרים יותר. עם זאת, תוכנת משטח המגע התגלה כלא יציב, במיוחד בדגמים המוקדמים וחלק מהדגמים זכו לביקורת על מחיריהם הגבוהים. דגמים מסוימים (כמו ה-UX32) סובלים מנעילה כאשר תא הסוללת הליתיום-פולימר מתרוקן מתחת לסף המומלץ שלו, למשל אם המכשיר נשאר דולק ללא השגחה. התוצאה היא שהמטען לא יצליח לטעון את הסוללה גם כשהוא מחובר לחשמל, מה שמשאיר את המחשב במצב כמעט בלתי-מגיב לחלוטין. לעיתים קרובות ניתן להחזיר את המחשב לפעולה על ידי לחיצה על מקש ההפעלה למשך 10 שניות, ואז הוא מתחיל להיטען.
עיצוב
בשנת 2009 הוציאה אסוס את ה-UX50V, מחשב נייד בגודל 15 אינץ', שהתמקד ביעילות אנרגטית ובעל פרופיל דק. המחשבים הניידים דורגו בצורה גרועה על ידי הסוקרים כיוון שהביצועים שלהם היו נמוכים והיו להם חיי סוללה בינוניים, למרות החומרה החסכונית המותקנת. אף על פי שלא מותג כחלק מסדרת מוצרי ה-ZenBook, הוא נשא את קוד המוצר "UX" כמו רבים מהמוצרים בסדרה, והיווה גיחה מוקדמת לשוק האולטרה-נייד.
השם ZenBook הוצע על ידי יו"ר אסוס, ג'ונני שי, כדי לשקף את "פילוסופיית הזן" החלה על העיצוב. המעצב הראשי, לואי חן, רצה לשלב אלמנטים עיצוביים משעוני יוקרה במוצריו במשך זמן רב. ZenBooks היו ההזדמנות הראשונה להוציא את זה לפועל, ההצלבה הושגה, לדבריו, באמצעות "התגלגלות המחשב הנייד מהצד ונזכרה באלגנטיות של תנועות ידיים ודקות". ההתייחסות לשעונים באה לידי ביטוי גם בשיווק ZenBooks; אסוס פרסמה רישומי עיצוב המונחים על ZenBook פתוח על גבי שעון, ופרסומות וידאו מציגות תמונות דומות. המעגלים הקונצנטריים על מכסה של Zenbooks נועדו להיראות כמו אדוות במים ולשקף "רעיונות פילוסופיים כמו האופי האינסופי של חשיבת זן ושיפור עצמי".
גופי ה-ZenBooks עשויים אלומיניום, שנבחר בשל משקלו הקל, חוזקו, שיכוך הרטט, מראהו ותכונותיו האקוסטיות. גם המרכבים וגם המכסים הם כרסום CNC ומוברש למראה. הסוקרים ציינו את הנוקשות המעולה שהתקבלה והחמיאו למראה טווח ה-ZenBook.
כדי לחסוך מקום, ישנם ספרים של Zenbook שמשתמשים בשני מעגלי PCB המחוברים באמצעות סרט תקשורת, כך שיוכלו להכיל יציאות משני צדי המכשיר, כשממוקם ביניהם גוף קירור ומאוורר.
בשנת 2019, כיורש ה-ZenBook Pro של 2018, ה-ZenBook Duo ו-ZenBook Pro Duo כוללים שני מסכים – אחד במיקום הרגיל והשני מעל המקלדת. תצוגה שנייה זו הובילה למעבר של המקלדת קרוב יותר למרכז ולמשטח העקיבה למקום בו מספר הטלפון יהיה דומה למחשב הנייד ROG Zephyrus של Asus.
מחלוקת
דגמי Zenbook רבים עם מפרט רזולוציה של QHD + (3200x1800) ו-4K (3840x2160) משתמשים בתצוגות RG / BW של פנטיל, הנחשבות בעיני חלקן כ"תרגול מוצל" ו"מעין רמאות".
ביקורת
ה-ZenBooks הרשמי הראשון, ה-ZenBook UX21E ו-UX31E ביצעו השוואות ל-מקבוק אייר וזה נחשב כ"יריב מצוין "על ידי סוקר CNET אנדרו הויל. היבטים נוספים במחשבים הניידים שסוקרים אהבו היו הרמקולים של Bang ו-Olufsen, זמני אתחול מהירים עקב תכנון ה-BIOS של Asus ומהירות המשימות הכלליות במערכת ההפעלה הנובעות ממעבדי SSD ו-Sandy Bridge. עם זאת, המסכים גררו ביקורת על יחס הניגודיות הירוד שלהם, דיוק הצבע וזווית הצפייה המושלמת פחות, אם כי הם זכו לשבחים על בהירותם וחדות המסך של ה-UX31. הסוקרים ציינו גם את לחיצת המקשים הרדודה של מקלדת המתכת וחוסר התאורה האחורית, תכונה שאסוס לא הספיקה ליישם לפני המשלוח.
המסכים החדשים ב-ZenBook Prime זכו לשבחים רבים על ידי הסוקרים כשחשבו על בהירות, יחס ניגודיות, זווית צפייה ודיוק צבע, והשיפורים בהשוואה לדגמים קודמים הועברו למעבר מתצוגות TN ל-IPS. המקלדת זכתה גם לשבחים על התאורה האחורית המוגברת ושיפור נסיעת המקשים בעוד שבקר ה-Wi-Fi של אינטל נמצא כמניב ביצועים טובים יותר מקוואלקום ששימש בדור הראשון של Zenbooks. ה-Zenbook Primes עדיין ספג ביקורת מסוימת: הגרסה האחרונה של לוח העקיבה הוכרה כשיפור בהשוואה למחשבי ה-Zenbook המקוריים, אך עדיין מרגיזה, ואיכות הצליל נמצאה גרועה מזו של הדור הראשון. למרות נושאים אלה, התגובה הכוללת הייתה חיובית: ה-UX31A כונה "האולטרה-ספר הטוב ביותר של ימינו" ו"האולטרה-ספר הכי טוב שיש" בזמן היציאה.
ה-ZenBook UX32VD התקבל היטב מסיבות דומות ל-Zenbook Prime. המסך, השלדה והמקלדת זכו שוב לשבחים אם כי הכללתו של GPU נפרד צוינה כנקודת מכירה גדולה. הכונן ההיברידי עורר ביקורת על ביצועיו האיטיים ואותן בעיות משטח העקיבה שהיו ל-Zenbook Prime עדיין היו. SLR Lounge מתח ביקורת על הכונן ההיברידי האיטי ו-4 GB של זיכרון RAM, אך הציע להחליף אותם כיוון שהאופציה זמינה, וציין כי זו אפשרות שלא לעיתים קרובות מוצעת ב-ultrabooks.
כאופציה זולה יותר שיבח כריס מרטין את ZenBook UX32A מ-PC Advisor על היותו "מותרות משתלמת יותר", תוך שמירה על "תחושת הפרימיום" של טווח Zenbook אך במחיר נמוך יותר. שלדת האלומיניום, שזהה ל-UX32VD כדי להוזיל את העלויות, זכתה לשבחים רבים בזכות חוזקה ואיכות הבנייה. לעומת זאת, שבב Sandy Bridge, חלק מהדור הקודם בזמן המכירה, הותווה כגורע כמו גם חיי הסוללה הנמוכים יותר בהשוואה ל-UX31E. המסך בו נעשה שימוש היה אמנם פאנל TN ורזולוציה נמוכה יותר מה-UX32VD או UX31A, אך הוא נחשב לפשרה מקובלת במחיר. למסך גימור מאט ובהירות גבוהה יחסית, אשר מבקר ה-Notebook Check, כריסטיאן הופ, מצא "מתאים למדי לשימוש חיצוני", וציין כי היה לו יחס ניגודיות טוב אך טווח צבעים מצומצם.
ה-ZenBook UX42VS ו-UX52VS גררו ביקורת על מחירם הגבוהים וחוסר מסך המגע, אך איכות המסך, המקלדת ומהירות המערכת זכו לשבחים. חיי הסוללה נחשבו לטובים בהתחשב בגורם הצורה וב-GPU הנפרד, אף על פי שהיה קצר משמעותית מ-UX31A.
ה-ZenBook UX430 מדווח בדרך כלל כי הוא סובל מבעיות יללות סליל משמעותיות.
נמל התעופה יקוטסק
נמל התעופה הבינלאומי פלטון אויונסקי יקוטסק (ביקוטית: Платон Ойуунускай аатынан аан дойдутааҕы Дьокуускай аэропорт), הוא שדה תעופה ביקוטסק שברוסיה. הנמל הוא בעל קיבולת של כ-700 נוסעים לשעה. בנמל מסלול ישן אחד המשמש אזור חניה למטוסים שלא בשימוש. שדה התעופה הוא מוקד עבור חמש חברות תעופה אזוריות, כולל יקוטיה איירליינס ופולאר איירליינס.
תאונות ואירועים
עד שנת 1992 היה לחברת אירופלוט מונופול על טיסות פנים סובייטיות, ובטיסותיה התרחשו תאונות רבות. כתריסר תאונות קטלניות התרחשו ביקוטסק או בסמוך לה (ראו תקריות תעופה ברוסיה).
אציל (כימיה)
בכימיה אורגנית, קבוצת האציל נגזרת בדרך-כלל מחומצה קרבוקסילית (אלקנואיל, לפי IUPAC). על כן, הנוסחה הכימית שלה היא -RCO, כאשר R מייצג קבוצה אלקילית הקשורה לקבוצת ה-CO באמצעות קשר יחיד. במקרה זה מדובר בקרבוניל. אם כי המונח משמש לרוב לתרכובות אורגניות, קבוצות אציל יכולות להיגזר מחומצות אחרות, כמו חומצה סולפונית, חומצה פוספונית, ועוד. בסידור הנפוץ ביותר, קבוצת אציל מחוברת לשייר מולקולרי גדול יותר, בו אטומי הפחמן והחמצן מקושרים בעזרת קשר כפול.