cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ממשלת בריטניה
בתקופת האימפריה הבריטית שימש התואר "ממשלת הוד מלכותו" רק כתוארה של הממשלה האימפריאלית שישבה בלונדון, ולא על מנת לתאר את הרשות המבצעת הבריטית. עם התנתקותן של מדינות חבר העמים הבריטי מהאימפריה, החל התואר לתאר רק את הממשלה בממלכה המאוחדת, אף שאירעו מקרים שגם בדומיניונים שונים או בממלכות חבר העמים הבריטי, נעשה שימוש בתואר זה על מנת לתאר את הממשלה המקומית.
אוטומו סורין
אוטומו סורין (ביפנית: 大友 宗麟; ) היה שליט פיאודלי יפני (דאימיו) ממשפחת האצולה של בית אוטומו, אחד הבודדים שהתנצרו. תרומתו החשובה ביותר להיסטוריה של יפן היא ככל הנראה פנייתו לטויוטומי הידיושי להתערב בקיושו כנגד בית שימאזו, ובכך סיפק את התירוץ להידיושי ליזום את מערכת קיושו ב-1587.
חייו
אוטומו סורין נולד כ"אוטומו יושישיגה" (大友 義鎮 Ōtomo Yoshishige מוכר גם בשם "פוג'יווארה נו יושישיגה" - 藤原 義鎮 Fujiwara no Yoshishige). בהיותו הבן הבכור של אוטומו יושיאקי, הדאימיו ה-20 של בית אוטומו, הוא ירש מאביו את נחלת המשפחה – ההאן של פונאי ששלט במחוז ההיסטורי בונגו בצפון מזרח קיושו, האי הדרומי ביותר באיי הבית של יפן.
בתחילת 1554 שלח אוטומו מכתב לגואה ובו ביקש שחאווייר יחזור ליפן תוך רמז שבתמורה הוא יסכים להתנצר. אלא שחאווייר כבר לא היה אז בין החיים. הוא מת בדצמבר 1552 בניסיון להיכנס לסין. על פי הצעתו של פרנאו מנדש פינטו הוכנה במהירות משלחת שבראשה הועמד בלשיור נונש בארטו (Belchior Nunes Barreto), יורשו של חאווייר. פינטו מונה כשגריר מטעם המשנה למלך, מושל הודו, במטרה לקשור ברית מסחרית עם בונגו. המשלחת הגיעה לבונגו ביוני 1556. השליחות הייתה הצלחה דיפלומטית (פינטו הקים שגרירות בבונגו), אבל כישלון דתי, כיוון שאוטומו לא התנצר בסופו של דבר. בשל מלחמת האזרחים המתמשכת ביפן לא היה אוטומו יכול להרשות לעצמו להרגיז את תומכיו בכך שימיר את דתו לדת זרה בזמן העימות. ב-1578, שנים רבות אחר-כך, המיר אוטומו את דתו לנצרות וקיבל עליו שם חדש - פרנסיסקו. סביר להניח כי הדבר לא נעשה מאמונה דתית אלא כצעד פוליטי אסטרטגי. אוטומו ארגן את משלחת טנשו לאפיפיור ברומא ב-1582.
בנוסף לטיפוח היחסים עם הנוצרים, השתתף אוטומו יושישיגה במספר קרבות במהלך שנות ה-50 של המאה ה-16, כשהוא זוכה בטריטוריות ומספח אותם לשטחו. הוא הביס את קיקוצ'י יושימונה ב-1551, ואת הנזירים הלוחמים של אוסה חמש שנים אחר-כך. ב-1557 הוא הביס את אקיזוקי קיוטאנה ולכד את מחוז צ'יקוזן. ב-1561 הטילו כוחותיו של אוטומו סורין מצור על טירת מוג'י (門司) שהייתה אז בידי בית מורי, תוך סיוע של ספינות פורטוגזיות שהפגיזו את הטירה, אבל הפורטגזים נסוגו לאחר שאזלה תחמושתם ואוטומו לא הצליח לכבוש את הטירה.
ב-1562 הפך אוטומו יושישיגה לנזיר בודהיסטי ואימץ עקב כך את השם "סאנביסאי סורין". משום כך הוא זכור בתולדות יפן בשם אוטומו סורין.
בשנים שאחר-כך פנה אוטומו כנגד בית מורי ובית שימאזו, ששלטו על מרבית קיושו. מורי טאקאמטו, מנהיג בית מורי באותה תקופה, נעזר בשוגון אשיקאגה יושיטרו, דבר שהוביל לחתימת הסכם שלום בין הבתים. על מנת, להוכיח שיכון שלום, הציע סורין את בתו ככלה לבנו של טאקאמטו. מהמידע שיש בידינו לא ברור האם ההצעה יצאה לפועל.
שנתיים מאוחר יותר נאלץ סורין לדכא מרד של בית אקיזוקי ממחוז צ'יקוזן, ואחר כך פנה נגד בית ריוזוג'י ממחוז היזן, מה שאילץ את בית מורי להתערב. ב-1569 הובס הטסוגי אקיטסורה, ואסל חשוב של בית אוטומו, בקרב טטראהאמה ואיבד את טירת טצ'יבאנה. בתגובה איים סורין על דריסת הרגל שהייתה לבית מורי במחוז בוזן, ואילץ את הצבא של בית מורי לסגת, מה שאפשר לו להשתלט מחדש על הטירה. בשלב זה שלט אוטומו על בונגו, מרבית בוזן, צ'יקוזן, צ'יקוגו והמחוזות היגו והיזן היה תחת השפעתו. בית אוטומו נודע אז כ"אוטומו המארח של שבעה-מחוזות".
שנה לאחר שהחלה במערכה עזב היודישי את קיושו, לאחר שהעניק לבית אוטומו בחזרה את השטחים שאיבד לבית שימאזו, וכרת ברית שלום רשמית בין שלוש המשפחות שהפכו נתינות של הידיושי ומחזיקות באחוזותיהם, שעכשיו היו אדמות טויוטומי באופן רשמי, כנאמנות. אוטומו סורין מת לפני שהמערכה הושלמה, והיה זה בנו אוטומו יושימונה שקיבל לידיו בחזרה את אדמות המשפחה לאחר תבוסת שימאזו.
סמל אלסקה
סמל מדינת אלסקה (באנגלית: Alaska State Seal) אומץ על ידי מחוז אלסקה אשר קדם להיות אלסקה מדינה.
הסמל הראשון עוצב על ידי המושל הראשון של המחוז והוא הציג את נופי המחוז - הזוהר הצפוני, איגלו ואסקימואי.
בשנת 1910 שונה עיצוב הסמל, ונוספו לא אלמנטים המסמלים את תעשיית המדינה ואת המכרות בה.
תיאור הסמל
הסמל מציג תמונת נוף האופיינית לאלסקה. מעל ההרים הגבוהים ניתן לראות את הזוהר הצפוני, ולרגלי ההרים יערות המסמלים את ענפי כריתת העצים. הספינות השטות מסמלות את הסחר הימי, הרכבת את רכבות אלסקה. כמו כן בסמל מופיעים חקלאי, סוס ושיבולי חיטה המסמלים את חקלאות המדינה.
פארק אדית וולפסון
פארק אדית וולפסון (ובקצרה: פארק וולפסון) הוא פארק בדרום מזרח תל אביב בין דרך השלום, דרך הטייסים ורחוב לה גוארדיה. במרכז הפארק פסל סביבתי בשם "כיכר לבנה" שיצר האמן דני קרוון. הפארק ידוע גם בשמו הערבי גבעת בטיח, בגלל שתושבי סלמה גידלו בו בעבר אבטיחים.
מבנה הפארק
הפארק קרוי על שם אדית וולפסון, אשתו של איש העסקים והפילנתרופ היהודי-בריטי אייזיק וולפסון. שניהם תרמו להקמת הפארק. הפארק ממוקם קרוב למפגש הערים תל אביב, גבעתיים ורמת גן והוקם על גבעת כורכר בגובה 57 מטרים, שנקראת גבעת בטיח, על שם האבטיחים שגידלו שם בעבר.
ב-2002 פרסם איש הקולנוע יעקב גרוס, יחד עם רם זור, את הספר "גבעת בטיח - תל אהבהבים", הספר מספר את סיפורם של נערי שכונת יד אליהו שגדלו סביב הגבעה בשנות ה-60 של המאה ה-20, אז הייתה שטח פתוח בו גדלו עצי שקמה ושיחי צבר.
בשנים אלו נהגו חניכי שבט צבר של הצופים, וקן יד אליהו של הנוער העובד והלומד, לקיים במקום מפקדי אש מדורות קומזיץ וכן משחקי א"ש לילה.
הפארק, ששטחו כמאה דונם, תוכנן על ידי אדריכלי הנוף יוסף סגל, צבי דקל וא. מילר. הפארק כולל משטחי דשא, עצים וצמחים שונים, מגרשי משחקים, שטחים לפיקניק ואגם מים קטן. בין העצים ישנם עצי שקמה עתיקים שהיו על הגבעה ושולבו בצמחיית הפארק עם עצים חדשים. הפארק נחנך באפריל 1976.
בראש הגבעה פסל סביבתי בשם "כיכר לבנה", עשוי בטון בצבע לבן המשלב צמחייה ועץ זית, אותו נבחר לתכנן האמן דני קרוון לכבוד מקימי העיר. מהגבעה ניתן לצפות מערבה אל העיר תל אביב ואל הים, ולכיוון מזרח, אל השפלה ואל הרי יהודה. הפסל נחנך ב-21 במרץ 1988.
בספטמבר 2011, הסתיים פרויקט שיקום של הפארק שכלל תיקון שבילי הבטון שנפגעו עם השנים משורשי השקמים, הוספת מערכת תאורה לאורך שבילי הגן, שדרוג מתקני המשחק בתוספת גומי והצללה. כמו כן שוקם האגם ושונתה לחלוטין שיטת הטיפול במים בו, מאגם מים מוכלרים לאגם אקולוגי עם צמחייה ודגה.
כיכר לבנה
"כיכר לבנה" (1988) הוא פסל סביבתי עשוי בטון לבן המשתלב בצמחיית הפארק ותוכנן על ידי האמן דני קרוון לכבוד מקימי העיר תל אביב והעיר הלבנה. המיצב כולל מחוות שונות שמזכירות את נופי העיר בראשיתה ואת חיי התושבים. במרכז המיצב ממוקם מגדל תצפית בגובה 20 מטרים, אשר גודלו נקבע לפי מגדל אזעקה מפלדה שהיה במקום. לצד המגדל כיכר עם צורות גאומטריות הפונות לכיוון מזרח - מערב, וניצבות בקו רוחב אווירי מול שטחה של שכונת אחוזת בית. את המודל הראשוני הכין קרוון כבר ב-1977, והתכנון הראשוני היה להקים בפסגת הגן, מסעדה או בית קפה. אולם לקרוון הפריע הרעיון, שהגישה לנקודת תצפית זו תוגבל על ידי כך רק לבעלי האמצעים מבין הפוקדים את הגן, ועל כן הציע במקומם מגדל תצפית, ממנו יוכלו כל המבקרים להשקיף על הנוף. ב-1985 החלו הקמתו של הפסל, לאחר שנתקבלה תרומה להקמתו. קרוון עצמו ביצע את העבודה בהתנדבות. לאחר חנוכת הפסל הוצבה במקום שמירה למניעת ונדליזם
המבנים כוללים פירמידה שבצדה הדרומי פתח המאפשר כניסת קרן שמש הנעה על הרצפה ומגיעה לקו המסומן על הרצפה. פירמידה זו מדמה את האוהלים בהם התגוררו בשפת הים הפועלים שבנו את העיר. באתר ישנו אמפיתיאטרון שקוע, שמזכיר בריכות השקיה של פרדסים שהיו נפוצים מסביב לעיר. כיפה חצויה עם חלל פנימי ובין חלקיה עץ זית מאזכרת את נוף הדיונות בחולות מישור החוף, ומבנה ריבועי בקווים ישרים משתלב עם קווי העיצוב הישרים של הסגנון הבינלאומי. כן כולל המיצב שקע בצורת חצי כדור, הפונה לכיוון דרום, ומשמש כשעון שמש ובפועל כמקום גלישה מבוקש. תעלת מים חוצה את הכיכר לכל אורכה ואת המדרגות. צבעם הלבן של כל המבנים מושפע מרעיון העיר הלבנה.
בשנת 2007 תבע קרוון מעיריית תל אביב-יפו לשמור על "כיכר לבנה" מפני ונדליזם או להרוס אותה, לקריאה הצטרף הפסל מנשה קדישמן. לטענתו על הערייה היה להציב שמירה של 24 שעות, לאחר שבמקום רוסס גרפיטי רב, הוא שימש כשירותים וסבל מריח שתן, מבקבוקים שבורים, מחבורות נערים אלימים שהמשתלטה על הכיכר בשעות מסוימות.
נאמני הר הבית
נאמני הר הבית וארץ ישראל היא תנועה שהוקמה בשנת 1967, בעקבות איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים. מטרותיה העיקריות הן הקמתו של בית המקדש השלישי על הר הבית וחידוש ריבונותו של עם ישראל על כל שטחי ארץ ישראל ההיסטורית. באופן מעשי מתרכזת עיקר פעילותה של התנועה בדרישה לאפשר ליהודים כניסה להר הבית ולהביא לפתיחתו המלאה לתפילת רבים יהודית.
פעילות התנועה
בשנת 1968 עתרה לבג"ץ נגד האיסור להתפלל בהר הבית.
מנהיג התנועה מאז הקמתה היה גרשון סלומון. בין מייסדיה נמנית אסתר אבוטבול. התנועה מורכבת מגרעין קטן של פעילים, ויש לה תומכים בקרב יהדות העולם כמו גם נוצרים אוונגליסטים, בעיקר בארצות הברית.
התנועה נוהגת לקיים הפגנות בימי מועד שונים, בהם פסח, סוכות, חנוכה, יום העצמאות, יום ירושלים ותשעה באב.
ב-1990 עמדה התנועה בלב ההתרחשויות שהובילו למהומות הר הבית, לאחר שהודיעה על כוונתה להניח אבן פינה לבית המקדש השלישי בירושלים העתיקה. מאז במשך שנים רבות אסרה משטרת ישראל על סלומון להיכנס לשטח הר הבית. עתירות של התנועה לבג"ץ בבקשה שיורה למשטרה לאפשר את כניסתו להר נדחו. בשנת 2019 התירה המשטרה לסלומון לעלות להר.
התנגדות חרדית
כל הפוסקים החרדים החשובים, מתנגדים לעליית יהודים להר הבית. בהתאם להשקפה זו, בעיתונות החרדית התפרסמו גינויים רבים לפעילותם של "נאמני הר הבית". לדוגמה, במאמר המערכת של העיתון "יתד נאמן" מ-7 באוגוסט 1995 נכתב: "הקבוצה המתקראת 'נאמני הר-הבית' אינה שואפת לעלות למקום מטעמים של אהבת הקודש כי אם מנימוקים 'לאומיים' נעדרי אמונה יהודית. את כל פורקנם היהודי כביכול הם מוציאים בניסיונות נפל לעלות למקום הקדוש, כאשר 'הקפדתם' על שאר המצוות מפוקפקת למדי." גם הרב שמואל רבינוביץ, רב הכותל, הביע ביקורת חריפה על פעילות התנועה. הוא אמר: "זו תנועה הפועלת בניגוד להלכה. רוב מנין ובניין של רבני ישראל מכל החוגים והעדות הזהירו מפני עליה להר הבית ותנועה זו פועלת נגד פסק הלכה זו. פעילותה אינה תורמת במאומה לקודשי ישראל ולביאת משיח צדקינו. אדרבה, היא יוצרת מתחים מיותרים שהשפעתן הרסנית ופוגעת בקדושת הר הבית ובכותל המערבי."
בשנת 2015, לאחר רצח ישעיהו קרישבסקי בירושלים, פיזרו קבוצות חרדיות מנשרים המטילים על "נאמני הר הבית" את האחריות לגל הפיגועים, מכיוון שלטענתם הם "מתגרים בערבים". גם נשיא ישיבת הר המור, הרב צבי ישראל טאו, אמר דברים דומים.
אימפרומפטו
אימפרומפטו (Impromptu) הוא יצירה מוזיקלית בעלת מבנה חופשי הנושאת אופי אלתורי (מכאן שמה, מלשון "אימפרוביזציה"), ומיועדת בדרך כלל לכלי סולו.
אימפרומפטו בנוי לרוב מקטע ראשון מהיר, קטע שני איטי (אם הראשון מינורי השני יהיה מז'ורי ולהפך) וקטע שלישי הזהה ברובו לראשון.
האימפרומפטו מזוהה בדרך כלל עם התקופה הרומנטית. המלחינים הבולטים שכתבו קטעים כאלה היו שומן, שוברט ושופן. מפורסמים במיוחד הם שניים מקטעי האימפרומפטו שהלחין שופן: הראשון בלה במול מז'ור - אופוס 29, וה"אימפרומפטו-פנטזיה" - אופוס 66.
ג'וני ג'יילס
מייקל ג'ון "ג'וני" ג'יילס (באנגלית: Michael John "Johnny" Giles; נולד ב-6 בנובמבר 1940 בדבלין) הוא כדורגלן ומאמן עבר אירי ששיחק בעמדת הקשר. בשנת 2003 ג'יילס נבחר על ידי התאחדות הכדורגל בארצו לכדורגלן האירי הטוב ביותר בחמישים השנים האחרונות במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
לאחר שהחל את הקריירה במנצ'סטר יונייטד, עבר ג'יילס ללידס יונייטד, והיה שותף לאחת מהתקופות המוצלחות בהיסטוריה של המועדון בשנות ה-60 וה-70. משם, המשיך את הקריירה כמאמן-שחקן באנגליה, אירלנד וארצות הברית.
ג'יילס פרש מאימון בשנת 1985, ושנה אחר כך החל לעבוד כפרשן ספורט. כיום, הוא נחשב לאחד מהמובילים בתחום בארצו.
קריירת משחק
ג'יילס נולד בעיר דבלין שבאירלנד, שם רכש את יסודות הכדורגל בעידודו של אביו, כריסטי, שהיה בעברו כדורגלן ומאמן. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער סטלה מאריס המקומית, לפני שנרכש על ידי מנצ'סטר יונייטד האנגליה בשנת 1956, כשהיה בן 16 בלבד, תמורת סכום זעום של עשרה ליש"ט.
ג'יילס החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת כבר בעונת, עוד בטרם מלאו לו 19, וזאת לאחר האסון האווירי במינכן, בו נהרגו שמונה משחקני הקבוצה. באותה עונה רשם עשר הופעות ליגה, וזכה לזימון בכורה לנבחרת אירלנד. ובשלוש העונות הבאות היה לשחקן הרכב קבוע, לצדם של כוכבים כבובי צ'רלטון ודניס לאו. בעונת זכתה מנצ'סטר בגביע ה-FA לאחר ניצחון 3-1 בגמר על לסטר סיטי. ג'יילס פתח בהרכב הקבוצה למשחק הגמר.
בסיום העונה, ולאחר ארבע עונות בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר, החליט המאמן באזבי להוציא את ג'יילס מהרכב הקבוצה והאיץ את תהליך שחרורו מהקבוצה. ג'יילס נמכר ללידס יונייטד, ששיחקה אז בליגת המשנה, תמורת כ-33 אלף ליש"ט. ג'יילס הפך לשחקן מפתח בקבוצה והתפתח לאחד הקשרים המובילים בכדורגל האנגלי באותה תקופה. כבר בעונת, עונתו הראשונה בלידס, זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה והעפילה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג. בעונתה הראשונה בליגה הבכירה החמיצה לידס במעט את שני התארים המשמעותיים, כשסיימה שנייה בליגה אחרי מנצ'סטר יונייטד בגלל פער שערים בלבד, והפסידה בגמר הגביע לליברפול בתוצאה 2-1 לאחר הארכה (כל שלושת השערים נכבשו בזמן ההארכה).
ברל רפטור
בֶּרְל רֶפֶּטוּר (7 באוגוסט 1902, ד' באב תרס"ב – 23 במרץ 1989, ט"ז באדר ב' תשמ"ט) היה חבר הכנסת, מראשי ההסתדרות ביישוב ובמדינה, היה שייך לאגף השמאלי (חברתית) ואקטיביסטי (ביטחונית) של תנועת העבודה (מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון וקודמותיה).
ג'וני ג'יילס
קריירת משחק
ג'יילס יצר שיתוף פעולה מוצלח עם שותפו לקישור וקפטן הקבוצה, בילי ברמנר, והמאמן דון ריווי בנה קבוצה חדשה סביב השניים. סגנון המשחק הדומה, החזק, היעיל והיצירתי של השניים הפכו את הקישור של לידס לאחד האיכותיים בליגה, ואת הקבוצה לחברה משמעותית בצמרת הטבלה האנגלית. בעונת זכה ג'יילס בתארים ראשונים במדי לידס, כשהקבוצה זכתה בגביע הפוטבול ליג לאחר ניצחון 1-0 בגמר על ארסנל, ובגביע ערי הירידים לאחר ניצחון במשחק גמר כפול מול פרנצווארוש. עונה אחר כך זכו ג'יילס ולידס באליפות אנגליה הראשונה בתולדות הקבוצה. ג'יילס היה משחקני המפתח בזכייה, ששברה את השיא דאז במספר הנקודות לעונה, שיא שהחזיק עשר עונות. לידס רשמה מאזן ביתי נקי מהפסדים, ורק שני הפסדים במשך כל העונה. עונה אחר כך שוב היה ג'יילס ממצטייני הקבוצה, שסיימה במקום השני בליגה, הפסידה בגמר הגביע לצ'לסי רק במשחק חוזר, והעפילה עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, שם נעצרה על ידי סלטיק. ג'יילס כבש באותה עונה 13 שערי ליגה, שיא קריירה אותו שחזר גם עונה אחר כך, בה זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע ערי הירידים לאחר ניצחון על יובנטוס. את האליפות החמיצה הקבוצה במחזור הנעילה של העונה לארסנל, שהמשיכה לזכייה בדאבל. בעונת זכה ג'יילס עם לידס בגביע הראשון (והיחיד עד כה) בתולדותיה, כשהקבוצה גברה בגמר 1-0 על ארסנל. בפעם השנייה ברציפות החמיצה הקבוצה את הזכייה באליפות במחזור הנעילה, בו הפסידה לוולברהמפטון וונדררס ואפשרה לדרבי קאונטי לעקוף אותה בצמרת. בעונת שוב נותרה לידס ללא תארים, לאחר שהפסידה בגמר הגביע לסנדרלנד, ובגמר גביע אירופה למחזיקות גביע למילאן.
ברל רפטור
ביוגרפיה
ברל (דב) רפטור נולד ברוז'ין (Ружин) שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). היה פעיל בתנועות הנוער החלוציות "דרור" ו"החלוץ" באוקראינה והשתתף בהגנה עצמית של היהודים שם.
ג'וני ג'יילס
קריירת משחק
פרישתו של ג'ק צ'רלטון ב-1973 הותירה את ג'יילס כשחקן הוותיק ביותר בסגל הקבוצה. באותה שנה החל לשמש כמאמן-שחקן בנבחרת אירלנד, במקביל להופעותיו במדי לידס. בעונת פתחה לידס עם 29 משחקי ליגה רצופים ללא הפסד, שהעניקו לה בסופו של דבר תואר אליפות שני בהיסטוריה, ושני בקריירה של ג'יילס. בסיום העונה עזב המאמן ריווי את תפקידו לטובת תפקיד מאמן נבחרת אנגליה, והמליץ לראשי המועדון על ג'יילס, אז בן 34, כיורשו. בצעד מעורר מחלוקת החליטה ההנהלה למנות לתפקיד את בריאן קלאף. אך על פי שהיה מאמן מוצלח ללא עוררין, התבטאויותיו כנגד המועדון בעבר והעובדה כי לא הסתדר עם קודמו בתפקיד, הפכו את ההחלטה למעוררת מחלוקת. שחקני לידס, שתמכו גם הם במינויו של ג'יילס, לא הסתדרו עם המאמן, מה שהוביל לשחרורו מהקבוצה תמורת פיצוי גבוה לאחר 44 ימים בלבד בתפקיד. גם אז התפקיד לא הלך לג'יילס אלא לג'ימי ארמפילד, שהוביל את הקבוצה עד לגמר גביע אירופה לאלופות 1975, הראשון בהיסטוריה של הקבוצה. לידס הפסידה לבאיירן מינכן בתוצאה 2-0. אף על פי שפתח בהרכב לגמר, ג'יילס הוותיק כבר לא היה שחקן בטוח בהרכב, ועם סיום העונה הגיע כמאמן-שחקן לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון מליגת המשנה.
ברל רפטור
ביוגרפיה
עלה לארץ ישראל בשנת 1920. הצטרף למפלגת אחדות העבודה. היה חבר גדוד העבודה. היה בין מקימי מפא"י בשנת 1930. היה ציר לקונגרסים ציוניים, חבר מועצת פועלי חיפה ומראשי "סולל בונה". פרש ממפא"י עם סיעה ב' והיה מראשי התנועה לאחדות העבודה. נעצר עם ראשי היישוב בשבת השחורה ביוני 1946 ונשלח למחנה רפיח.
ג'וני ג'יילס
קריירה כמאמן-שחקן
ג'יילס, שהוכיח את יכולותיו כמאמן-שחקן צעיר בנבחרת, הוביל את וסט ברומיץ' לליגה הבכירה כבר בעונת הבכורה שלו, כשהקבוצה סיימה במקום השלישי. הוא הוסיף לאמן ולשחק בקבוצה גם בעונה שלאחר מכן, בה סיימה הקבוצה במקום השביעי. ג'יילס התפטר מתפקידו ב-21 באפריל 1977, לטובת חזרה לארץ הולדתו וקבלת תפקיד שחקן-מאמן בקבוצת שמרוק רוברס. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל ג'יילס את שמרוק לזכייה בגביע האירי לאחר ניצחון בגמר על סלייגו רוברס. במהלך הקיץ עבר בהשאלה לפילדלפיה פיורי מה-NASL ורשם במדיה 20 הופעות, בטרם חזר לשמרוק רוברס. ג'יילס עזב את תפקיד מאמן הנבחרת במרץ 1980, ופרש ממשחק פעיל לאחר שרשם את הופעתו האחרונה כשחקן ב-14 בדצמבר 1980.
ברל רפטור
ביוגרפיה
היה חבר מועצת העם מטעם התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון ומחותמי מגילת העצמאות (זכור במיוחד בשל בואו לטקס הכרזת המדינה לבוש במכנסיים קצרים). היה חבר מועצת המדינה הזמנית ונבחר לכנסת הראשונה מטעם מפ"ם (שהייתה איחוד של מפלגת פועלים השומר הצעיר עם התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון). היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות מטעם מפ"ם, ולאחר התפלגותה - מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון.
ג'וני ג'יילס
קריירה כמאמן
ג'יילס נותר בתפקידו כמאמן שמרוק רוברס גם לאחר הפרישה, עד ל-3 בפברואר 1983. החל משנת 1981 ועד לאותה השנה שימש במקביל מאמן ונקובר וייטקפס מה-NASL, ואף זכה לתואר מאמן העונה ב-NASL בשנת 1982.
ג'יילס חזר לתפקיד מאמן וסט ברומיץ' במהלך עונת, והוביל את הקבוצה להישארות בליגה. וסט ברומיץ' החלה בצורה טובה את עונת, ואף הגיעה עד למקום החמישי במהלך חג המולד, אך סיימה את העונה במקום ה-12 בלבד. בעקבות פתיחה חלשה לעונת, התפטר ג'יילס מתפקידו ולא שב לאמן עוד.
נבחרת אירלנד
ג'יילס החל את הקריירה הבינלאומית במדי בשנת 1959, כשהיה בן 19 בלבד. באותה תקופה נבחרו שחקני הנבחרת וההרכבים על ידי ועדה, וג'יילס נבחר לראשונה לפתוח בהרכב אירלנד במשחק ידידות מול ב-1 בנובמבר 1959 בדבלין. השוודים הובילו 2-0 כבר לאחר 13 דקות, אך בדקה ה-16 כבש ג'יילס את שער הבכורה שלו בנבחרת בדרך למהפך אירי וניצחון 3-2.
ב-10 בנובמבר 1968, במשחק ידידות ביתי מול שבו רשם ג'יילס את הופעתו ה-27 במדי אירלנד, הוא היה לראשונה קפטן הנבחרת. מאז ועד למשחקו האחרון כעשר שנים וחצי אחר כך, הוא ענד את סרט הקפטן ב-29 משחקים.
מאז מונה לתפקיד מאמן-שחקן הנבחרת ב-1973, הצליח ג'יילס להוביל את אירלנד לתוצאות מוצלחות יותר מאשר בעשור הקודם. במוקדמות יורו 1976, בו העניק ג'יילס לליאם בריידי את הופעותיו הראשונות בנבחרת, הייתה אירלנד קרובה להופעה ראשונה בתולדותיה בטורניר הגמר, כשסיימה במקום השני בבית, נקודה בלבד מ. במוקדמות מונדיאל 1978 הצליח ג'יילס להוביל את נבחרתו מרחק שתי נקודות מהעפלה, לאחר שנבחרתו רשמה הישג נאה בדמות ניצחון ביתי על.
ג'יילס רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת ב-22 במאי 1979. כעשרה חודשים אחר כך גם סיים את תפקידו כמאמן הנבחרת. הוא הוביל את אירלנד כמאמן במשך שבע שנים, ובעשרים שנות קריירה בינלאומית כשחקן רשם 59 הופעות בינלאומיות, 29 מתוכן כקפטן, וכבש חמישה שערים.
חיים אישיים ולאחר הפרישה
ג'יילס נישא בשנת 1966 לאן. לזוג שישה ילדים, ארבעה בנים ושתי בנות. שניים מבניו של ג'יילס שיחקו גם הם כדורגל מקצועני בקבוצת שמרוק רוברס, מייקל (בין 1981 ל-1983) וכריס (בין 1993 ל-1995), והם הדור השלישי של כדורגלנים במשפחה. בנוסף, גיסו של ג'יילס היה נובי סטיילס, שהיה כדורגלן במנצ'סטר יונייטד ואלוף העולם עם במונדיאל 1966.
ב-1986, כשנה לאחר פרישתו, החל ג'יילס בקריירה ארוכה כפרשן ספורט נערץ באירלנד. הוא ממובילי הפרשנים בערוץ RTÉ מהשידור הציבורי באירלנד, ובמקביל הוא מפרסם טורים באינטרנט ובעיתון וכן בתחנת רדיו אירית בשם "ניוזטוק".
בשנת 2003 נבחר ג'יילס על ידי התאחדות הכדורגל האירית לכדורגלן האירי הטוב ביותר בחמישים השנים האחרונות, במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
בשנת 2006 פורסם הספר "יונייטד המקוללת" (באנגלית: The Damned United), בה מתאר הסופר דייוויד פיס את תקופת 44 הימים של בריאן קלאף כמאמן לידס יונייטד. ב-2009 אף יצא הסרט הנושא את אותו השם, המבוסס על עלילת הספר. ג'יילס מוזכר בספר, ומגולם בסרט על ידי השחקן האירי פיטר מקדונלד. ג'יילס הגיש תביעה כנגד מחבר הספר פיס על לשון הרע, וטען כי הספר מציג אותו כסכסכן ורוקם מזימות. בספר מתוארות שיחות בין ג'יילס לקלאף שלעולם לא התקיימו לטענתו, ואף על פי שהסופר מציין כי הספר בדוי אך מבוסס על סיפור אמיתי, אנשים רבים רואים בו כגרסה הרשמית של האירועים. בנוסף, טען ג'יילס כי אף על פי שלא הסתדר עם קלאף, הוא חשב שהוא אדם אינטליגנט ברמה גבוהה. הצדדים הגיעו לעסקת טיעון בבית משפט בשנת 2008, ובמסגרתה ההוצאה לאור נדרשה להסיר כל תוכן שקרי ופוגעני לפי דעתו של ג'יילס ממהדורות הספר הבאות.
בנובמבר 2010, סמוך יום הולדתו ה-70, פרסם ג'יילס אוטוביוגרפיה בשם "איש הכדורגל" (באנגלית: The Football Man), שלאחר פרסומה הובילה את מצעדי רבי המכר במדינה. בשנת 2011 ייסד ג'יילס את "קרן ג'ון ג'יילס", עמותה ללא כוונת רווח שתפקידה לעזור לילדים ברחבי אירלנד מרקעים שונים על ידי הקמת מתקנים לשיפור הבריאות והכושר. כל ההכנסות מספרו האוטוביוגרפי נתרמו לצורך מימון העמותה.
אליפות העולם בשחייה 2000 (בריכת 25 מטר)
אליפות העולם החמישית בשחייה (בריכת 25 מטר), נערכה באתונה, יוון, ב-16 במרץ - 19 במרץ 2000. האליפות כללה תחרויות שחייה, בבריכת 25 מטר, בהשתתפות 563 ספורטאים מ-78 מדינות ב-40 משחים שונים (17 משחים אישיים ו-3 משחי שליחים לגברים ולנשים).
ארצות הברית ניצחה באליפות עם 9 מדליות זהב ו-26 מדליות בסך הכל.
השחייניות הבולטות
תרסה אלסהמר שזכתה ב-4 מדליות זהב, ג'ני תומפסון  שזכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד, אניה בושולטה  שזכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, אנה קארין קמרלינג  ויוהאנה שברג  ויאנה קלוצ'קובה  שזכו כל אחת מהן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף, שרה פווה יהודיה  שזכתה בשתי מדליות זהב אישיות וסנדרה פולקר  שזכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף.
השחיינים הבולטים
ניל ווקר היה לשחיין המצטיין של האליפות כולה לאחר שזכה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף, לארס פרולאנדר  שזכה ב-3 מדליות זהב, סקוט טאקר  שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, יאני סייבינן  שזכה ב-3 מדליות 2 זהב ו-1 כסף, צ'אד קרווין  שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד, מארק פוסטר  ורומן סלודונוב  שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב אישיות וג'יימס היקמן  שזכה ב-5 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-2 ארד.
שיאי עולם
בסך הכל נקבעו באליפות זו 15 שיאי עולם חדשים. 2 שיאי עולם בשלב המוקדמות, 4 שיאי עולם בשלב חצי הגמר ו-9 שיאי עולם בשלב הגמר.
נבחרת ישראל
המשלחת הישראלית כללה 9 שחיינים, 4 שחייניות ו-5 שחיינים. מיקי חליקה זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שזכה במדליה באליפות עולם בשחייה. נוסף לכך, סיים חליקה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי וורד בורוכובסקי סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר.
הדבקה רגשית
הדבקה רגשית היא תופעה מתחום הפסיכולוגיה החברתית והארגונית אשר מתארת מעבר של רגשות מאדם אחד לשני. אדם "נדבק" ברגשות הזולת וחש כמותו. השפעת היחיד או הקבוצה על רגשות האדם ה"מודבק" יכולה להיות מכוונת (מודעת) או לא מודעת. ישנם מספר הסברים למכניזמים שבבסיס התופעה. אחד המקובלים שבהם טוען כי התהליך מתחיל מחיקוי אוטומטי, לא רצוני, של האובייקט המחוקה. בשלב הבא, האדם המחקה מתאים את תפיסותיו הרגשיות להבעות שלו עצמו, ובכך למעשה רגשותיו מתכנסים עם אלה של המשפיע עליו וההדבקה הרגשית נשלמת.
הדבקה רגשית מרומזת, סמויה
בשונה מהדבקה קוגניטיבית, הדבקה רגשית היא פחות מודעת ויותר אוטומטית. היא מסתמכת בעיקר על תקשורת בלתי-מילולית, אם כי הוכח כי הדבקה רגשית מתרחשת גם כאשר התקשורת היא תקשורת מרחוק, ללא מגע פנים אל פנים. למשל, אנשים המתכתבים בדואר אלקטרוני מושפעים מרגשותיו של האדם איתו הם מתכתבים, גם ללא היכולת לקלוט את הרמזים הבלתי-מילוליים שלו.<BR> אחד המנגנונים, שהוצע על ידי Hatfield ועמיתיו, מתאר את התהליך כפרימיטיבי, אוטומטי ולא מודע. לפי הסבר זה, התהליך מורכב ממספר שלבים: בשלב הראשון, כאשר מוסר רגשי נמצא באינטראקציה עם מקבל רגשי, המקבל תופס את ההבעות הרגשיות של המוסר (כגון הבעות פנים, תנוחות, טון דיבור ותנועות של האובייקט המדביק) ומחקה אוטומטית את ההבעות הרגשיות הללו. אחר כך, דרך היזון-חוזר אפרנטי (Afferent feedback), ההבעות החדשות הללו מתורגמות להרגשה של האמוציות שהמוסר שלח, ואז ישנו מיזוג של רגשות המקבל לפי רגשות השולח. הסבר אחר, שצמח מתאוריות של השוואה חברתית, רואה בהדבקה רגשית תהליך שדורש יותר עיבוד קוגניטיבי ומודעות. לפי ראיה זו, אנשים משווים את התגובות הרגשיות שלהם לאלה של האנשים שבסביבתם כדי לראות האם התגובות של עצמם הולמות את הסיטואציה. במקרה הזה, מקבל הרגש משתמש ברגשות הנמסרים אליו כבסוג של אינפורמציה חברתית כדי להבין כיצד עליו להרגיש ולהתנהג. אנשים מגיבים באופן שונה לאירועים חיוביים מאשר לשליליים. ככלל, אירועים שליליים גורמים לתגובות רגשיות, קוגניטיביות והתנהגותיות חריפות ומהירות יותר, מאשר אירועים נייטרליים או חיוביים. אי לכך, רגשות שליליים יובילו להדבקה רגשית חזקה יותר מאשר רגשות חיוביים. עוד גורם שיש לקחת בחשבון הוא רמת האנרגיה של הרגש המופגן. מכיוון שרגש שמופגן ברמת אנרגיה גבוהה מושך אליו יותר תשומת לב, מצופה כי רגש ברמת אנרגיה גבוהה יגרום ליותר הדבקה רגשית מרגש ברמת אנרגיה נמוכה, גם אם מדובר באותו מימד רגשי (חיובי או שלילי).
הדבקה רגשית גלויה, מכוונת
בשונה מההדבקה האוטומטית שתוארה, יש מקרים בהם רגשות של אחרים מתופעלים בידי אדם או קבוצה על-מנת להשיג משהו. זה יכול להיות תוצאה של השפעה רגשית מכוונת של מנהיג או חבר בקבוצה. נניח ואדם זה רוצה לשכנע את האחרים בצידקתו, הוא יכול לסחוף אותם (להדביק אותם) בהתלהבותו וברגשות החיוביים שלו כלפי הרעיון, או ברגשות שליליים כלפי רעיונות אחרים. במצב כזה, הרגשות שלו יכולים להיות הצגה שמטרתה "להדביק" את רגשות האחרים. סוג אחר של הדבקה מכוונת הוא על ידי מתן פרס (או עונש) במטרה להעלות (או להוריד) את הרגשות של הקבוצה. בספרות של הפסיכולוגיה הארגונית, גוף מחקר נרחב עוסק בהשלכות של עבודת רגשות. בקצרה, מדובר בצורך לנהל ולווסת את הבעת הרגשות כך שהם יתאימו לצורכי ומטרות הארגון, ללא התחשבות בהיותם תואמים לרגשות שאותו עובד מרגיש באותו רגע או לא. בהקשר של הדבקה רגשית, במקומות עבודה עם דרישה להבעת רגשות מסוימים, העובד מחויב להביע, וכתוצאה מכך להרגיש, אותם רגשות. בתהליך שבו הצגה שטחית הופכת להיות הצגה עמוקה, הדבקה רגשית היא תוצר לוואי של ניהול הבעת רגשות מכוון.
גורמים המשפיעים על הדבקה רגשית
ישנם מספר גורמים שקובעים את הקצב והמידה של התלכדות רגשות בקבוצה. חלק מגורמים אלו הם: יציבות החברות בקבוצה, נורמות לוויסות רגשי, תלות הדדית לצורכי המטלה ותלות הדדית בין-אישית. בנוסף לגורמים אלו שהם מבניים או מצביים, ישנם גורמים שהם אישיותיים, של הפרטים בקבוצה. אלו גורמים כגון: פתיחות לשדר ולקלוט רגשות, משתנים דמוגרפיים, רגשנות ופרה-דיספוזיציה רגשית. כל הגורמים הנ"ל משפיעים על מידת ועוצמת ההידבקות הרגשית בין חברי הקבוצה השונים.
הדבקה רגשית מזווית פסיכו-אבולוציונית
במדע הפסיכולוגיה ישנו ענף של פסיכולוגיה אבולוציונית אשר מנסה לפענח את טבע האדם דרך ראיה אבולוציונית-מעשית. כלומר, התנהגויות ואופי האדם עוצבו במשך מיליוני שנים על-מנת לתת מענה לצורכי החיים ולבעיות שניצבו בפני המין האנושי. לפי גישה זו, תופעת ההדבקה הרגשית מוסברת באמצעות התועלת שהיא מביאה לאדם בקבוצה. מכיוון שרגשות מסייעים בידי האדם להסתגל לסיטואציה חברתית, זה הגיוני שרגש של אדם אחד ישפיע על הרגש של השני. בדיוק כמו שחיות בלהקה מרוויחות ממעבר מידע מהיר על סכנה או פרס, כך גם בני האדם מסתייעים בהדבקה רגשית כדי להסתדר בקבוצה. מעבר הרגשות עשוי לספק מידע על הזדמנויות או על סכנות לקבוצה, לעזור לתווך באינטראקציות קבוצתיות ולשמור על קיום חוקים חברתיים ונורמות בחברה.
מחוזות קונטיקט
במדינת קונטיקט שבארצות הברית ישנם 8 מחוזות.
הגדול שבמחוזות קונטיקט הוא מחוז ליצ'פילד (2,383 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז מידלסקס (956 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פיירפילד (916,829 תושבים). עיר הבירה, הרטפורד, נמצאת במחוז הרטפורד.
בראק
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בן הארץ
בן הארץ (באנגלית: Native Son) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2019, שמבוסס על ספר של ריצ'רד רייט באותו השם שהופק על ידי ראשיד ג'ונסון. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2019. הסרט עוקב אחרי ביגר (אשטון סנדרס), צעיר אפרו אמריקאי משיקגו שמקבל הזדמנות לעבוד בתור נהג של איש עסקים.
עלילה
ביגר תומאס הוא צעיר אפרו אמריקאי שחי עם משפחתו (ללא אביו שמת) בשיקגו. יום אחד הוא מקבל הצעה להתראיין למשרת נהג אצל איש עסקים ומשפחתו. חברו של ביגר, גאס, מנסה להניא אותו מהרעיון ובמקום זאת לצאת איתו לשוד, אך בסי, בת זוגו (קיקי ליין), משכנעת אותו לקבל את הרעיון. הראיון אצל איש העסקים, הנרי דלטון, עובר בהצלחה והוא מקבל את העבודה. הוא מוצג לפני אשתו ובתו של מר דלטון.
ביגר יוצא עם מרי, בתו של מר דלטון (מרגרט קוואלי) ועם בן זוגה, ז'אן (ניק רובינסון), לבילוי ביוזמתה של מרי. בעקבות כך הוא לא מופיע לשוד שהיה אמור לעשות עם גאס. מאוחר יותר, ביגר, מרי וז'אן יוצאים למסיבה. שם מרי רבה עם ז'אן והוא אף תוקף אותה פיזית לאחר שמרי מתנשקת עם בחור אחר, אך מתנצל על זה. ביגר ומרי חוזרים לבית, ומרי מתחילה לרוץ בלבוש מינימלי בחצר הבית וצועקת דברים. ביגר, שמבחין בזה, ומחשש שיאבד את עבודתו, הכניס אותה חזרה לבית. אמה של מרי, שהיא עיוורת, קראה לה וחיפשה אותה. ביגר שם כרית על פרצופה של מרי בשביל להשתיקה, אך אחרי שהוא מסיר אותה מפניה, מגלה שהוא חנק אותה למוות. ביגר לוקח את גופתה של מרי לכבשן ושורף אותה שם.
למחרת בבוקר, ביגר נחקר על ידי שני בלשים שהוזמנו על ידו של הנרי דלטון, בקשר להיעדרות בתו. ביגר מכחיש אבל אחת העוזרות מוצאות בכבשן את אחת מאבני החן של מרי שם, וכך המשטרה פותחת במצוד כנגד ביגר. הוא נפגש במסתוריות עם ז'אן שמבקש ממנו להסגיר את עצמו. גם עם בסי הוא נפגש וגם היא מבקשת ממנו דבר דומה, אך במקום זאת הוא משכנע אותה לברוח אתו לבניין נטוש. למחרת בבוקר, ויכוח מתפרץ בין השניים, בו ביגר חונק את בסי וכמעט הורג אותה אך מתעשת ברגע האחרון והיא בתגובה בורחת. שוטרים פושטים על המבנה בו ביגר נמצא, ולאחר שמכניס את ידיו לכיסים, יורים והורגים אותו, בטענה שחשבו שהיה לו אקדח.
הלב המסגיר
"הלב המסגיר" (באנגלית: The Tell-Tale Heart; תורגם לעברית גם בשמות הלב המגלה סוד, הלב הבגוד, הלב המדובב, הלב המלשן, הלב הגלאי, ראו להלן) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי אדגר אלן פו שפורסם בשנת 1843. הסיפור מסופר מנקודת מבטו של אדם המנסה לשכנע את הקוראים כי הוא אינו משוגע, בכך שהוא מתאר את הרצח שביצע.
עלילה
בלילה השמיני, הזקן מתעורר לאחר שידו של המספר החליקה וגרמה לרעש. אך המספר לא נרתע, אלא לא זז ונשאר נחבא בחושך החדר. לאחר זמן מה הוא מחליט לפתוח את העששית מעט, ואלומת אור צרה נופלת בדיוק על העין של הזקן, חושפת שהיא פתוחה לרווחה. למשמע הלמות לבו החזקות והמהירות של האיש הזקן, מחליט המספר לזנק עליו. המספר חונק אותו בעזרת המיטה, עד שליבו מפסיק לפעום. לאחר מכן, הוא מבתר את הגופה, מחביא את חלקיה מתחת לרצפת העץ שבחדר, ומוודא שאין כל ראיות שמצביעות על הרצח.
אך בכיו של הזקן העירה את השכנים, ואלו דיווחו למשטרה. המספר מזמין את שלושת השוטרים שמגיעים אליו להסתכל בביתו. הוא טוען שהבכי שנשמע היה שלו, בעת חלום רע, ושהזקן אינו במדינה כרגע. משוכנע שהשוטרים לא ימצאו דבר, הוא מביא כיסאות והם יושבים בחדר השינה של הזקן, בדיוק מעל מקום המחבוא של חלקי גופתו. השוטרים אינם חושדים בדבר.
פתאום, המספר מתחיל להרגיש אי נוחות, ומבחין בצלצול באוזניו. הצלצול מתחזק, ואיתו הלחץ של המספר - שנתקף אימה כשהוא מבין שהוא שומע את ליבו של הזקן פועם מתחת לרצפה. השוטרים לא מבחינים בדבר. מפוחד עד טירוף מהחוזק ומהקצב של הלב הפועם מתחתיו, המספר נשבר, ומודה בפני השוטרים בפשע.
ניתוח
המספר של "הלב המסגיר", נתפס לרוב כזכר. בסיפור אין כל פעלים או תארים שיוכיחו את מינו של המספר, ומבקרים מסוימים מעלים את האפשרות שהדמות הראשית בסיפור היא אישה.
הסיפור חסר אקספוזיציה, ומתחיל בעיצומה של שיחה בין המספר לאדם לא ידוע. יכול להיות שהמספר מתאר את האירועים בפני סוהר ראשי של בית סוהר, שופט, רופא או פסיכולוג. האפשרות שמדובר ברופא או פסיכולוג מתקבלת על הדעת, מכיוון שנדמה כי כל מטרתו של המספר היא לשכנע את הנמען שהוא אינו מטורף - ובניסיון להוכיח זאת, נגרר לכל הפרטים הקטנים של הסיפור. המילה הראשונה בסיפור היא "אמת!" - נראה שהמספר מיד מודה במעשיו לפני מישהו.
קישורים חיצוניים
תרגומים:
פרס פטל הזהב - השחקן הגרוע ביותר
הראשון שזכה בפרס הוא הזמר ניל דיימונד על משחקו בסרט "זמר הג'אז" ב-1980, למרות שקיבל גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
האחרון לזכות בפרס הוא לברון ג'יימס על הופעתו בסרט ספייס ג'אם: אגדה חדשה.
רק זוכה אחד בפרס "השחקן הגרוע ביותר" הופיע בטקס ואסף את הפרס שלו באופן אישי: טום גרין שקיבל את הפרס על תפקידו בסרט אחי, איך דפקו אותך.
סילבסטר סטאלון מחזיק בשיא הזכיות בקטגוריה זו עם ארבעה פרסים. שחקנים אחרים עם זכיות מרובות הם אדם סנדלר וקווין קוסטנר עם שלוש זכיות, ופולי שור עם שתיים.
חוות קישורים
ב-World Wide Web המונח "חוות קישורים" (באנגלית: Link Farm) מתייחס לקבוצה של אתרי אינטרנט אשר כולן מכילים קישורים רבים לכל אחד מהאתרים האחרים בקבוצה. גם אם את חלקן הגדול של "חוות הקישורים" ניתן ליצור באופן ידני, רובן נוצרות באמצעות תוכניות ושירותים אוטומטיים.
חוות קישורים היא למעשה סוג של דואר זבל למדדים של מנועי החיפוש (פעולה המכונה "ספאמדקסינג"). מערכות מקוונות אחרות של חילופי קישורים נועדו לאפשר לאתרים מסוימים לבחור אתרים רלוונטיים בהם יפרסמו קישורים לאתרים שלהם – בשל כך מערכות אלו אינן נחשבות לסוג של ספאמדקסינג.
היסטוריה
חוות הקישורים פותחו בתחילה על ידי מומחים לקידום אתרים במנועי חיפוש במהלך שנת 1999 במטרה לנצל את התלות של מנוע החיפוש של Inktomi במידת הפופולריות של הקישורים. על אף שמדד הפופולריות של קישורים היא תכונה המשתמש מספר מנועי חיפוש כדי לסייע ליצור דירוג רלוונטי של תוצאות חיפוש, מנוע החיפוש Inktomi באותה העת שמר שני מדדים. תוצאות החיפוש נוצרו על בסיס המדד העיקרי אשר היה מוגבל בכ-100 מיליון תוצאות. דפי אינטרנט אשר היו בעלי קישורים מעטים הוסר מהמדד של Inktomi על בסיס חודשי.
בשל כך, מנוע החיפוש Inktomi הפך למוקד למניפולציה באמצעות חוות קישורים, וזאת בשל כך שבאותה העת מנוע החיפוש Inktomi שימש גם מספר מנועי חיפוש עצמאיים אבל פופולרי. מנוע החיפוש Yahoo!, באותה העת מנוע החיפוש הפופולרי ביותר באינטרנט, השתמש גם כן באותה העת במאגר הנתונים של מנוע החיפוש Inktomi. באותה העת חוות הקישורים סייעו לייצר כמות גדולה יחסית של קישורים לאתרי אינטרנט עסקיים אשר הכילו כמות מועטה יחסית של קישורים טבעיים מאתרי אינטרנט גדולים אשר היו בעלי דירוג גבוהה יחסית במדד של Inktomi.
חילופי קישורים בתוך חוות הקישורים נוהלו בתחילה באופן לא רשמי, אך בהמשך נוסדו מספר חברות אשר החלו לספק רישום אוטומטי, קטגוריזציה, ועדכון עמודי תדיר של עמודי הקישורים באתרי האינטרנט הרשומים.
כאשר מנוע החיפוש גוגל הפך פופולרי, מומחים רבים לקידום אתרים במנועי חיפוש גילו כי אלגוריתם הדירוג של גוגל מתבסס בחלקו על שיטת דירוג חדשה המכונה "PageRank". במקום פשוט לספור את כל הקישורים הקיימים באינטרנט המקשרים לאתר ספציפי, אלגוריתם הדירוג של גוגל קובע למעשה כי קישורים מסוימים עשויים להיות בעלי חשיבות רבה יותר מאחרים, ולכן מקצה להם משקל רב יותר מאשר לאחרים. בעקבות כך, הוסבו חוות קישורים רבות לאלגוריתם של גוגל במטרה להגדיל את ה-PageRank של אתרים מסוימים.
בהמשך מנהלי אתרים רבים ניצלו את חוות קישורים כאשר הם נרשמו לשירותיהם של החברות המציעות שירותי חוות קישורים אשר פרסמו קישורים לאתרים שלהם, אך הם מצידם, מצאו דרכים להסתיר את עמודי הקישורים לאתרים האחרים אשר הופיעו באתריהם או מנעו לחלוטין פרסום קישורים באתריהם. בעקבות כך מנהלי חוות הקישורים החלו ליישם בקרת איכות וניטור של הקישורים הקיימים באתרים השונים על מנת להבטיח שכל מנהלי האתרים פועלים בהגינות.
כמו כן, החלו לצאת לשווקים כלים אלטרנטיביים לחוות הקישורים, בהם בלטו במיוחד תוכנות שמאתרות אתרים רבים דומים, שולחת להם דואר אלקטרוני המציע להם לבצע החלפת קישורים הדדית, ובמקביל מנהלות דפים אינטרנט המכילים את הקישורים הרלוונטיים, בתקווה שלהגדיל את הפופולריות של אותם האתרים במנועי החיפוש בכלל ובאלגוריתם של גוגל בפרט.
בתגובה, מנועי חיפוש רבים החלו להשתמש בכלים שמזהים דפים השייכים לחוות ומסננים את הדפים הללו מתוך המדד המשפיע על תוצאות החיפוש שלהן. במקרים מסוימים, כל הדפים המשויכים לדומיינים מסוימים הוסרו מן המדדים של מנועי החיפוש על מנת למנוע מהם להשפיע על תוצאות החיפוש.
בניית מערך הקישורים שיצביעו על האתר אותו מעוניינים לקדם במנועי החיפוש השונים היא אחד הנושאים המורכבים ביותר בתהליך קידום אתרים במנועי חיפוש. גוגל ומנועי חיפוש אחרים מושפעים מאוד בכמות ואיכות האתרים שמקשרים לאתר, ומדרגים את רמתו ביחס לאחרים הרבה בזכות איכות וכמות הקישורים. לכן, טבעי שחברות קידום אתרים במנועי חיפוש ינסו לעשות הכל על מנת להשיג כמה שיותר קישורים לאתר אותו הם מקדמים מתוך מטרה ברורה להעלות את ערכו ודרוגו בעיני גוגל ומנועי חיפוש אחרים.
האפשרויות להשגת קישורים לאתר אותו מעוניינים לקדם במנועי חיפוש הן: קישורים טבעיים, החלפת קישורים, שיווק חברתי וחוות קישורים. חוות קישורים היא למעשה הדוגמה השלילית ביותר לקידום שאינו חוקי בעיני גוגל ומנועי חיפוש רבים אחרים. חוות קישורים מסמלת למעשה את כל מה שאסור בקידום אתרים.
ההגדרה של חוות קישורים איננה מתמטית כי אם אינטואיטיבית. הוספת קישורים רבים לאתר אחד על ידי זיוף של אתרי דמה רבים אחרים שהמכנה המשותף של כולם, הוא שכולם הוקמו במטרה לקשר לאתר היעד אותו מקדמים. ניתן לראות זאת כקבוצה מזויפת של אתרים שאין בהם כל תכלית, והם בדרך כלל גם לא איכותיים משום היבט, וכל תכליתם הוא הוצאת הקישורים לאתר אחד.
מייסדי גוגל ומנועי חיפוש אחרים יוצאים חוצץ נגד שיטה זאת, ואף מבטיחים לנקוט בצעדי הענשה והרחקה לעיתים לצמיתות ממנועי החיפוש מאתרים שיתפסו כי עשו שימוש שלילי בשיטת הקישורים לקידום האתר.
נאט"ו
נאט"ו – ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (באנגלית: NATO, North Atlantic Treaty Organization; בצרפתית: OTAN, Organisation du traité de l'Atlantique nord) הוא ברית צבאית בין 31 מדינות צפון אמריקה ואירופה. הארגון מממש את האמנה הצפון-אטלנטית שנחתמה ב-4 באפריל 1949.
האיום ממזרח לאחר מלחמת העולם השנייה
מטרתה העיקרית של הברית מופיעה בסעיף החמישי של האמנה שלה, שנחתמה ב-4 באפריל 1949 בוושינגטון על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן:
סעיף זה בא כהיערכות להתקפה מצד ברית המועצות, אך סכנה זו לא התממשה. הסעיף הופעל פעם אחת בהיסטוריה של הארגון, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
כמענה לברית נאט"ו הוקמה על ידי מדינות מזרח אירופה ב-1955 ברית ורשה. מטרת ברית ורשה הייתה לבלום את השפעת ארצות הברית, להתייצב כמשקל נגד לברית נאט"ו ולהגביר את ההשפעה באירופה ואסיה.
התקופה שלאחר תום המלחמה הקרה
המהפכות האנטי-קומוניסטיות שהתרחשו באירופה בשנת שנת 1989 הובילו להערכה אסטרטגית מחודשת של מטרת נאט"ו, משימותיו וההתמקדות ביבשת הכמעט בלעדית באירופה. באוקטובר 1990 סופחה גרמניה המזרחית לרפובליקה הפדרלית של גרמניה, גרמניה אוחדה מחדש לשטחי גרמניה המודרנית; כתוצאה מכך המדינה החדשה הייתה חלק מנאט"ו, כמו גרמניה המערבית, ובנובמבר 1990 חתמה הברית בפריז על הסכם הכוחות המזוינים הקונבנציונליים באירופה (CFE) עם ברית המועצות. היא חייבה צמצומים צבאיים ספציפיים ברחבי היבשת, שנמשכו לאחר קריסת הסכם ורשה בפברואר 1991 ופירוק ברית המועצות בדצמבר אותה שנה, מה שהסיר את היריבים העיקריים בפועל של נאט"ו. אז התחיל תהליך של צמצום ההוצאות והציוד הצבאי באירופה. אמנת CFE אפשרה לחתומים להסיר 52,000 כלי נשק קונבנציונליים בשש עשרה השנים הבאות, ואפשרה להוצאות הצבאיות של חברות נאט"ו באירופה לרדת ב-28% מ-1990 עד 2015.
ב־1 ביולי 1991, כתוצאה מההתפוררות ההדרגתית של ברית המועצות והגוש המזרחי, התפרקה ברית ורשה, ובשנים 1999 ו-2004 הצטרפו לברית נאט"ו מספר מדינות שהיו חברות בברית ורשה, בהן פולין, הונגריה, צ'כיה, וכן המדינות הבלטיות שהיו חלק מברית המועצות עצמה והצטרפו לברית. מאז ראשית המאה העשרים ואחת התרחבה נאט"ו באזור חבל הבלקן כשהצטרפו אליה ארבע מדינות בלקניות, מקדוניה הצפונית, קרואטיה, אלבניה ומונטנגרו.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, הרחיב הארגון את פעילותו למצבים פוליטיים והומניטריים שלא היוו חלק משמעותי בפעולותיו בעבר. במהלך התפרקות יוגוסלביה, ערך הארגון את ההתערבויות הצבאיות הראשונות שלו בבוסניה מ-1992 עד 1995 ואחר כך ביוגוסלביה ב-1999. סכסוכים אלה הניעו ארגון מחדש צבאי גדול ראשון לאחר המלחמה הקרה. המבנה הצבאי של נאט"ו קוצץ ואורגן מחדש, כאשר כוחות חדשים כמו מפקדת הברית של פיקוד אירופה הוקמו. השינויים שחוללה קריסת ברית המועצות במאזן הצבאי באירופה מאז הסכם CFE הוכרו באמנת הכוחות המזוינים הקונבנציונליים המותאמים באירופה, שנחתמה בפסגת איסטנבול ב-1999.
מבחינה פוליטית, הארגון חיפש יחסים טובים יותר עם מדינות מרכז ומזרח אירופה האוטונומיות החדשות, ופורומים דיפלומטיים לשיתוף פעולה אזורי בין נאט"ו לשכנותיה הוקמו במהלך תקופה זו שלאחר המלחמה הקרה, כולל יוזמת השותפות לשלום ויוזמת הדיאלוג הים תיכוני. 1994, מועצת השותפות האירו-אטלנטית ב-1997, והמועצה המשותפת הקבועה של נאט"ו-רוסיה ב-1998. בפסגת וושינגטון ב-1999, הונגריה, פולין וצ'כיה הצטרפו רשמית לנאט"ו, והארגון גם הוציא הנחיות חדשות לחברות עם "תוכניות פעולה לחברות" מותאמות אישית. תוכניות אלו שלטו את הוספת חברות הברית החדשות: בולגריה, אסטוניה, לטביה, ליטא, רומניה, סלובקיה וסלובניה ב-2004, אלבניה וקרואטיה ב-2009, מונטנגרו ב-2017 וצפון מקדוניה ב-2020. בחירתו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ב-2007 הובילה לרפורמה גדולה בעמדתה הצבאית של צרפת, שהגיעה לשיאה עם החזרה לחברות מלאה ב-4 באפריל 2009, שכללה גם הצטרפותה מחדש של צרפת למבנה הפיקוד הצבאי של נאט"ו, תוך שמירה על הרתעה גרעינית עצמאית.
באוגוסט 2008, בעקבות מלחמת גאורגיה–רוסיה והכרזת רוסיה על הכרה בעצמאות המחוזות הבדלניים באבחזיה ודרום אוסטיה, ניתקה נאט"ו את הקשרים הדיפלומטיים עם רוסיה. הם חודשו בדצמבר 2008. בעקבות סיפוח חצי האי קרים ב-2014 יחסי נאט"ו ורוסיה שוב הגיעו למשבר, ולמעשה הביאו לחברות הארגון את ההכרה בחשיבות הארגון. מדינות מזרח אירופה קראו לחיזוק כוח ההרתעה של הארגון.
בעקבות בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית נקלע הארגון למשבר, לאחר שטראמפ הכריז במהלך מסע הבחירות שלו כי אינו מתכוון לכבד בהכרח את הסכמי ברית נאט"ו במקרה של התקפה רוסית. ביולי 2018 נערכה פסגת נאט"ו בה עלה חשש כי טראמפ יודיע רשמית על פרישת ארצות הברית מהארגון, אך לבסוף הביע מחויבות לארגון. עם זאת קיים מיד אחר כך פגישת פסגה ידידותית עם נשיא רוסיה פוטין בהלסינקי. ביוני 2020 הודיע על תוכנית לצמצום נוכחות צבא ארצות הברית בגרמניה אשר כללה באותה העת 5 מבין 7 בסיסי הצבא האמריקאיים הפעילים בשטח אירופה.
מלחמת המפרץ
ב-1991 פלשה עיראק בראשות סדאם חוסיין לכווית. הפלישה גונתה על ידי מדינות העולם ובראשן מדינות המערב. נאט"ו, יחד עם עוד צבאות שלא חברים בארגון, תקפו את עיראק במטרה לשחרר את כווית. המטרה הושגה במהרה, וכווית שוחררה. הצבא לא כבש את עיראק.
מבצע כוח מאוחד
מבצע "כוח מאוחד" היה מבצע הפצצות רחב היקף ומאסיבי על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אשר נמשך מ-24 במרץ ועד 10 ביוני 1999 ונחשב לחלק חשוב במלחמת קוסובו. "כוח מאוחד" היה המבצע רחב-ההיקף הראשון בהיסטוריה של נאט"ו, לאחר בבוסניה והרצגובינה במהלך ספטמבר 1995.
מטרותיה המוגדרות של נאט"ו היו לאלץ את הממשלה הסרבית להביא לקץ מלחמת האזרחים בקוסובו בין צבא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה וכוחות פרה-צבאיים סרביים לבין צבא שחרור קוסובו. ממשלת יוגוסלביה טענה כי היא הגנה על המיעוט הסרבי בקוסובו מפני התקפות של צבא שחרור קוסובו. מחלקת המדינה של הממשל האמריקני הגדירה בעבר את צבא שחרור קוסובו כארגון טרור.
מלחמת אפגניסטן
מלחמת אפגניסטן, המכונה על ידי צבא ארצות הברית "מבצע חירות מתמשכת", היא מלחמה שיזמה ארצות הברית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, שהעלו את אפגניסטן כחשודה העיקרית במתן בסיסים לאוסאמה בן לאדן ולארגון הטרור אל-קאעידה. במסגרתה נכבשה אפגניסטן והופל שלטון הטליבאן שהתקיים בה.
ארצות הברית קיבלה תמיכה וגיבוי בינלאומיים רחבים, ובהם שימוש ראשון של ברית נאט"ו מאז הקמתה בסעיף מספר 5 באמנתה, לפיו תקיפת חת המדינות החברות בברית תפורש כפגיעה בכל המדינות החברות בה. בנוסף לכך, מדינות רבות כדוגמת סין, רוסיה והודו הציעו שיתוף פעולה מודיעיני (ורוסיה אף שלחה כסיוע כוחות ספצנאז של השירות הפדרלי הרוסי ללוחמה בסמים), או כדוגמת יפן וקוריאה הדרומית שהציעו שיתוף פעולה צבאי ורפואי. אחד הביטויים לתמיכה ולגיבוי הרחבים ניתן למצוא בקואליציית "ISAF", שהוקם על ידי מועצת הביטחון של האו"ם ב-20 בדצמבר 2001 ומטרתו לשמור על הביטחון והפיתוח של אפגניסטן לאחר הפלת שלטון הטליבאן.
לאחר הפלת שלטון הטליבאן וכיבוש הבירה קאבול, הוקם שלטון חדש שהתבסס על הברית הצפונית (איגוד של ארגונים המתנגדים לטליבאן אשר שלטו באפגניסטן לפניy).
מאז שנת 2021 חזר הטליבאן לשלטון בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על נסיגת הכוחות האמריקאים משטח המדינה לאחר קיפאון ארוך.
מלחמת עיראק
בשנת 2003 נכנסו כוחות נאט"ו, בלחץ ארצות הברית, אל עיראק כדי לסייע לכוחות ארצות הברית שם. עשרות אלפי חיילים נשלחו לסייע לאמריקאים, כולל כוחות של מדינות שלא חברות בנאט"ו. לבסוף סדאם חוסיין הופל והוצא להורג, וקיימת נוכחות צבאית בולטת בעיראק שסועת המלחמה. ב-15 בדצמבר 2011 הכריזה ארצות הברית רשמית על סיום מעורבותה הצבאית בעיראק.
התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב
התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב הוא מבצע בינלאומי שנועד לאבטח אזורים אסורים לטיסה בלוב, על פי החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם מיום 17 במרץ 2011, שהתירה למדינות החברות לנקוט "בכל אמצעי דרוש" כדי למנוע מכוחות הביטחון הנאמנים למועמר קדאפי, שליט המדינה, לפגוע באזרחים באמצעות תקיפות אוויריות על רקע ההתקוממות בלוב, במהלכה ניהלו מורדים חמושים קרבות עזים מול צבאו של קדאפי ואף כבשו ערים חשובות ואזורים נרחבים.
מדינות החברות בנאט"ו
המדינות המייסדות של נאט"ו:
המדינות שהצטרפו בהמשך (לפי שנים):
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה בראשית 2022, דעת הקהל בפינלנד ובשוודיה השתנתה באופן חד לטובת הצטרפות לנאט"ו. בסקרי דעת קהל שפורסמו בשתי המדינות בסוף מרץ ותחילת אפריל, הסתמן רוב לטובת הצטרפות לארגון, לעומת רוב גדול שהתנגד לו טרם הפלישה. ברשתות התקשורת בשוודיה התעורר דיון ער בנושא והחלו להופיע כתבות, מאמרי דעה, דיבייטים ותחקירים שהציגו לציבור השוודי בפירוט רב את ההשלכות האפשריות מהצטרפות לארגון זה, בין היתר על ידי נבחרי ציבור, אנשי אקדמיה וקציני הצבא. לבסוף, אישרו ממשלות שוודיה ופינלנד באופן רשמי את רצונן להצטרף לנאט"ו במהלך פגישה משותפת שערכו ראשי הממשלות. ב-15 במאי הודיעה באופן רשמי על רצונה להצטרף לארגון נאט"ו, כשההצבעה בפרלמנט המקומי ב-17 במאי עברה ברוב של 188 תומכים מול 8 מתנגדים בלבד. במקביל, ראש ממשלת שוודיה מגדלנה אנדשון הכריזה על כך ב-16 במאי, אולם טורקיה החלה לפעול תחילה לבלום את הצטרפות שוודיה ופינלנד.
ב-29 ביוני הסירה טורקיה את התנגדותה לצירוף שוודיה ופינלנד לנאט"ו.
הפרלמנטים של הארצות הנורדיות איסלנד, דנמרק, נורווגיה וכן של קנדה היו הראשונים שאישרו את בקשת שוודיה ופינלנד להצטרף לנאט"ו, כבר ביום החתימה על הבקשה ב-5 ביולי. בהצבעה שנערכה ב-3 באוגוסט העביר הסנאט של ארצות הברית את ההחלטה ברוב של 95 תומכים מול מתנגד אחד.
טורקיה אישרה את מועמדות פינלנד ב-30 מרץ, ובכך התאפשרה הצטרפותה של פינלנד.
ב-4 באפריל 2023, הצטרפה פינלנד באופן רשמי לנאט"ו.
טורקיה והונגריה עדיין לא אישרו את חברותה של שוודיה.
שיתוף פעולה של ישראל עם נאט"ו
למדינת ישראל מעמד של בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו החל משנת 1987, בעקבות מהלך שיזם שר הביטחון יצחק רבין. ב-3 במאי 2016 הודיעה נאט"ו כי נציגי ישראל יוכלו להשלים את תהליך האמנה ולעבוד ממטה הארגון בבריסל. המהלך התאפשר ככל הנראה לאחר שינוי המדיניות מצד טורקיה, שהתנגדה עד אז למהלך. בספטמבר 2016 הגיש אהרון לשנו-יער, שגריר ישראל הראשון לנאט"ו (משמש גם כשגריר ישראל לאיחוד האירופי) את כתב אמנתו.
בלה
בלה (געז: ባሌ) הייתה מדינה מוסלמית שהתקיימה בימי הביניים במרכז אתיופיה. המדינה גבלה בצפונה במדינות סולטנות דוורו ושרקה, במערבה בהדייה, עדל במזרחה ובאורומו בדרומה.
המדינה נכבשה בידי האימפריה האתיופית בתקופת הקיסר עמדה ציון הראשון והייתה לוסאל. בתקופת מלחמת אתיופיה-אדאל הייתה הראשונה שנכבשה בידי כוחות אחמד גארן ולאחר מכאן הייתה לאחד מהאזורים הראשונים שהאורומו פלשו והתיישבו בהם. עם פלישת האורמו וההתיישבות בבלה, המדינה חדלה מלהתקיים.
אזור בלה נכבש שוב בידי האתיופים בשלהי המאה ה-19 תחת הקיסר מנליק השני ושטחיה נכללו מחוז בלה. כיום שטחי בלה נכללים במחוז בלה שבמדינת אורומיה.
הארווי גרנט
קריירה
גרנט עבר לאוקלהומה לאחר שנה במכללה קהילתית ושנה נוספת באוניברסיטת קלמסון, לצד אחיו הוראס. בעונתו האחרונה באוקלהומה נבחר גרנט לחמישיית העונה השלישית במכללות (Third-team All-American).
נבחר בבחירה ה-12 על ידי וושינגטון בולטס בדראפט 1988. בעונתו הראשונה העמיד בממוצע 5.6 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק. הוא העלה את ממוצעיו ל-8.2 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים בעונה הבאה, בשנת 1989-90. גרנט שיפר במידה ניכרת בעונת 1990-91, כאשר הוא קלע בממוצע 18.2 נקודות, והוסיף 7.2 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.18 חטיפות למשחק. בסוף העונה, סיים במקום השני במועמדות לפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA (שבו זכה סקוט סקיילס, שחקן אורלנדו מג'יק). בשתי עונות עוקבות, הוא המשיך עם משחקו הסולדי, כאשר קלע 18.0 ו-18.6 נקודות בממוצע למשחק בעונות 1991-92 ו-1992-93, בהתאמה.
ב-1993 הועבר גרנט בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לסנטר קווין דאקוורת'. בפורטלנד עבר גרנט לתפקיד של שחקן משני, העולה מהספסל, ובשלוש עונות עם פורטלנד קלע בממוצע 9.6 נקודות למשחק.
ב-15 ביולי 1996, הוא חזר לוושינגטון בולטס באמצעות טרייד נוסף, יחד עם רכז הבלייזרס  רוד סטריקלנד, הפאוור פורוורד ראשיד וולאס והקלע מיטשל באטלר. בשלב זה הקריירה של גרנט הייתה בדעיכה, הוא קלע בממוצע 4.1 נקודות בעונת 1996-97, ואז התדרדר ל-2.6 נקודות בעונה הבאה, כאשר ה"בולטס" מיתגו עצמם מחדש בתור ה"ויזארדס".
הוא סיים את הקריירה המקצועית שלו עם פילדלפיה 76' בעונה המקוצרת בשל השבתה של ה-NBA ב-1999, כשקלע בממוצע 3.1 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ושיחק ב-47 מתוך 50 משחקים אפשריים.
גרנט הועבר בטרייד ממש לפני תחילת עונת 1999-00 יחד עם אנתוני פארקר לאורלנדו מג'יק תמורת בילי אוונס, שנשלח אל המג'יק בטרייד שהעביר את אחיו של הארווי, הוראס, לסיאטל סופרסוניקס. לאחר שנופה מסגל הקבוצה, החליט הארווי גרנט לפרוש מן הליגה וממשחק מקצועני.
הארווי גרנט מעולם לא היה ריבאונדר מצטיין כמו אחיו הוראס, והוא מחזיק בממוצעי קריירה של 4.4 ריבאונדים ו-9.9 נקודות למשחק.
משפחתו
בנו של גרנט ג'ראי שיחק כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת קלמסון, שם שיחק גם הארווי לפני שעבר לאוקלהומה. מאז שיחק בצורה מקצוענית באוסטרליה, באיטליה, בישראל, בלטביה ובליטא. בן נוסף, ג'ריאן, שיחק באוניברסיטת נוטרדאם ונבחר על ידי ניו יורק ניקס בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA 2015, ובנו הצעיר, ג'רמי, שיחק אוניברסיטת סירקיוז לפני שנבחר במקום ה-39 על ידי פילדלפיה 76' בדראפט ה-NBA 2014. ב-2016, הוא החל לשחק עבור אוקלהומה סיטי ת'אנדר. ג'אילין גרנט הוא בנו הצעיר ביותר. להארווי גרנט גם בת, מיקאילה, נולד לו ב-2005 מחברתו קארן מיטשל.