cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Overly Attached Girlfriend
חברה תלותית מדי (באנגלית: Overly Attached Girlfriend, לעיתים מקוצר ל-OAG), היא דמות בדיונית ותופעת אינטרנט שהופיעה לראשונה בווידאו ב-YouTube שפורסם על ידי המשתמשת ליינה (Laina) ב-6 ביוני 2012. הווידאו התמודד בתחרות של ג'סטין ביבר, שאתגר מעריצות ליצור העתק "נשי" ללהיט שלו "Boyfriend". הווידאו הפך לסאטירה אלמנטים מהשיר של ביבר שנתפסו כדביקים, והציג את הבחורה בוהה במצלמה בחיוך מקובע ושרה על מעקב ב-Facebook אחרי החבר שלה, ונושאים אחרים. הווידאו הזה הפך את ליינה לכוכבת. נכון ל-2 בדצמבר 2013, לערוץ ה-YouTube שלה מעל 1.26 מיליון עוקבים, ומעל 163,700,000 צפיות. שם המשתמש שלה הוא עדיין "wzr0173" באופן רשמי, אולם שם התצוגה שלה מזהה אותה כיום כ"ליינה", סביר להניח שהשתנה כשהפכה לשותפה ב-YouTube. אתר החדשות החברתי reddit פרסם את הווידאו, ובמהירות הוא הפך לפופולרי וזכה למעל 170,000 צפיות ביום הראשון לפרסומו באתר. כפועל יוצא מהצלחת הווידאו, 'OAG' הפך לתופעת אינטרנט, המציגה תמונה של הבחורה המופיעה בווידאו, מחייכת ובוהה בטירוף במצלמה, בדרך המתארת אותה כמטרידה, קנאית או מחויבת למושא אהבתה באופן לא בריא בצירוף משפט כלשהו. התמונה הגיעה מקטע שנלקח מתוך הווידאו, והפך אותו לפופולרי ביותר, נפוץ ברחבי אתרי מדיה חברתית רבים, ונערך מחדש בדרכים שונות.
Overly Attached Girlfriend ב-YouTube
ב-18 ביוני 2012, אותה משתמשת YouTube העלתה וידאו נוסף, ממשיכה את הקונספט של חברה תלותית מדי ושרה שנית בתור הדמות, הפעם פארודיה על השיר "Call Me Maybe" מאת קארלי ריי ג'פסן, וגם הווידאו הזה הפך לפופולרי מאוד. היא יצרה בנוסף וידאו לשיר "The Motto" של הראפר דרייק, מחרוזת "שירי מטרידנים" שכללה את "Every Breath You Take" של הפוליס, "As Long as You Love Me" מאת בקסטריט בויז, "Girlfriend" של אבריל לאבין, "Your Love Is My Drug" של קשה, "Just Got Started Lovin' You" בביצוע ג'יימס אוטו ו"You Belong With Me" של טיילור סוויפט.
זהותה של החברה התלותית מדי
המשתמשת מאחורי התופעה היא ליינה מוריס, נולדה ב-22 ביוני 1991, מדנטון, טקסס, וכונתה על ידי אתר החדשות האינטרנטי Mashable כאחת מ"15 האנשים שהפכו למפורסמים באמצעות האינטרנט ב-2012". היא מזדהה בווידאו רק כליינה, וכתבות רבות השמיטו את שם משפחתה לבקשתה. ליינה ניסתה להוסיף לתדמית ה"תלותית מדי" באמצעות חשיפת צד עדין ושמח יותר. זה התבטא ב"תלות" חדשה למכוניתה קיה סול, מערכונים קומיים ב"החיים על פי ג'ימי", בהם היא מדווחת מהשטיח האדום בטקס פרס המוזיקה האמריקאית, קטעי וידאו בכיכובה של כלבתה מייזי, ו"העזו לשתף" לצדקה. היא אכן הופיעה עם הדמות שוב אולם בשינוי קל, וגילמה "מחשב תלותי מדי" ב-12 בנובמבר 2012 בפרסומת של סמסונג המציגה את כרטיס הזיכרון 840 שלה. התגובות היו מעורבות, כשחלקן טענו שהיא מכרה את עצמה, ואחרות שיבחו אותה על המהלך של יצירת קריירה מה"תופעה" שלה. ב-25 בספטמבר 2013, ליינה הופיעה עם הדמויות ג'ינה הילדה הטובה, שנה ראשונה בקולג', ובריאן ביש מזל בפרסומת "ציידי הממים" עבור RealPlayer, נגן המדיה בענן.
הופעות אורח
ב-11 במרץ 2013, ליינה הופיעה בלייט נייט עם ג'ימי פאלון. במאי 2013 ליינה עשתה תחרות מבטים עם ג'סיקה אלבה בטקס הפרס החברתי הסינגפורי, בחסות סטארקאונט.
פרנסיס קימבל
פרנסיס האץ' קימבל (באנגלית: Francis Hatch Kimball; 24 בספטמבר 1845 – 20 בדצמבר 1919) היה ארכיטקט אמריקאי שפעל בניו יורק.
ביוגרפיה
פרנסיס קימבל נולד בעיירה קטנה במיין. לאחר לימודי אדריכלות באנגליה, הוא חזר לארצות הברית והחל לעבוד עם שותפו תומאס ויסדייל. הם עבדו ביחד עם בניין תיאטרון-קזינו במנהטן. פרנסיס קימבל היה בין האדריכלים הראשונים בארצות הברית שניצלו טרקוטה בעיצוב בניינים. לאחר ששותפו נפטר הוא עבד תקופה מסוימת כעצמאי ואחר כך שותף בחברת אדריכלים Kimball & Thompson.
בשנת 1885 הוא השלים בניין ברודוויי 26 המקורי שבהמשך נהרס. הוא היה בעל 31 קומות. בהמשך הוא תכנן בניינים רבים ברחבי מנהטן.
בשנת 1894 הוא סיים את עבודתו על בניין חברת הביטוח מנהטן לייף (הבניין הראשון בעיר מעל לגובה של 100 מטר) ובשנת 1908 על בניין סיטי אינווסטינג.
קימבל נפטר ב-20 בדצמבר 1919 בניו יורק ונקבר בבית הקברות לינווד בהבריל, מסצ'וסטס.
יונק (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
משרד התעופה של הרייך
משרד התעופה של הרייך (בגרמנית: Reichsluftfahrtministerium ובראשי-תיבות: RLM) היה משרד ממשלתי בתקופת גרמניה הנאצית שריכז את כל הפיתוח, הייצור וההצטיידות של מטוסים צבאיים ואזרחיים, את הפיקוד העליון על הלופטוואפה (חיל האוויר של גרמניה הנאצית) וכל נושא משיק ובפרט מחקר ופיתוח של אמצעי לחימה. למעשה, היה המשרד זרוע ביצועית אישית ובסיס כוח עבור השר שעמד בראשו במשך כל תקופת קיומו, הרמן גרינג, שכיהן בד-בבד גם כמפקד הלופטוואפה. גרינג מילא תפקיד מוביל בבניית הלופטוואפה בשנים 1933–1936, אך חלקו הלך וקטן עד שבשנת 1937 הפך סגנו ארהרד מילך לשר דה פקטו. מטה המשרד שכן בבית דטלף-רובדר, בניין ענק (7 קומות, 250 מטר אורך ושטח כולל של 112,000 מטר רבוע) ברחוב וילהלמשטראסה במרכז ברלין. משרד התעופה הוא דוגמה אופיינית לממשל הנאצי: נושא התעופה הצבאית הוצא מידיהם המקצועיות של קציני הצבא וראשי התעשיות והופקד בידיהם של אנשי מפלגה חסרי הכשרה.
עד פרוץ מלחמת העולם
בפברואר 1933 מינה היטלר את גרינג לעמוד בראש הסוכנות (Commissariat) לתעופה שהפכה למשרד ממשלתי חודשיים לאחר מכן. ב-25 במרץ 1933 איגדה התאחדות הספורט האווירי הגרמנית (DVLA) את כל ארגונים הפרטיים והלאומיים שעסקו בתקופה, גרינג הוציא צו שהשתלט על מפעלי הייצור של יונקרס והכפיף את חברת התעופה האזרחית, לופטהנזה, לסוכנות. המשרד הוקם ב-5 במאי 1933 והשליטה של גרינג על כל ההיבטים בתחום התעופה הפכה מוחלטת. ארהרד מילך, מנכ"ל לופטהנזה לשעבר, התמנה כסגנו וכאחראי על פיתוח ורכש מטוסים וחימוש צבאי ואלברט קסלרינג מונה למזכיר ה"וועדה המדינתית לתחבורה אווירית", שם קוד למטה הלופטוואפה. המיזוג של כל ארגוני התעופה הצבאית תחת משרד התעופה הושלם ב-15 במאי 1933, שצוין כ"יום ההולדת" הרשמי של הלופטוואפה. המשרד נחלק להלכה לשניים: "המשרד להגנה אווירית" (Luftschutzamt (LA, בראשות מילך ו"המשרד הכללי לתעופה" (Allgemeines Luftamt (LB, בראשות גרינג.
המבנה הארגוני של המשרד נקבע בספטמבר 1933 וכלל שש מחלקות: ב-1934 נוספה (Luftzeugmeister (LZM – מחלקת הלוגיסטיקה.
במסגרת חוזה ורסאי שסיים את מלחמת העולם הראשונה הוגבלה גרמניה ונאסר עליה לפתח כוח אווירי משמעותי ולכן נעשה הדבר בשלבים הראשונים של השלטון הנאצי בחשאי. הגוף שנועד לבניין הכוח האווירי הצבאי והאזרחי של הרייך היה "בית הספר הגרמני לתעופה" (Deutsche Verkehrsfliegerschule), שפעל בחשאי כבר מאז 1926, אליו גויסו כ"יועצים" טייסים בכירים ממלחמת העולם הראשונה כהלמוט פלמי, ברונו לרצר וארנסט אודט, חברים אישיים של גרינג וחברי המפלגה הנאצית, אשר יחד עם מילך הקימו למעשה את הדוקטרינה צבאית של הלופטוואפה, הגדירו את מטרותיו ואת האמצעים ופעלו במרץ למחקר, פיתוח והצטיידות בכלי טיס. ב-26 בפברואר 1935 הורה היטלר לגרינג להקים באופן פומבי את הלופטוואפה והטיל עליו את הפיקוד הישיר על חיל האוויר. לאחר 1936 פנה גרינג מניהולה השוטף של פעילות הפיתוח והשאיר את הארגון והבנייה של הלופטוואפה לסגנו, ארהרד מילך. היעדרו של גרינג בענייני תכנון וייצור היה יתרון. גרינג היה בעל ידע מיושן בתעופה וטס בפעם האחרונה ב-1922 ולא היה מעודכן בהתפתחויות בתחום. בנוסף, גרינג הציג חוסר הבנה בדוקטרינה וידע טכני בלוחמה אווירית והותיר זאת לאחרים שהיו מוסמכים יותר. עם זאת, גרינג היה חלק מהמעגל הפנימי של היטלר וסיפק משאבים כספיים עצומים לחימוש ולהצטיידות. ב-1936 מונה אודט לראש זרוע הפיתוח של המשרד (T-Amt), המנהל הכללי של ההתעשיות האוויריות של הרייך ואחראי פיתוח אמצעי הלחימה. אודט, שהיה אמנם טייס מוכשר, היה חסר מיומנות בנושאי ארגון, תיאום ופיתוח, כשל בתפקידו ולבסוף התאבד ב-1941, לאחר שנדחף על ידי גרינג, שביקש להסיט את האשמה מעצמו, "לקחת אחריות" על כישלונות הלופטוואפה.
תוכנית החימוש הגרמנית נתקלה בקשיים ברכישת חומרי גלם כיוון שגרמניה ייבאה את רוב החומרים החיוניים לשיקום הלופטוואפה, גומי, אלומיניום ובפרט נפט. במצב זה, הגביל משרד התעופה את פיתוח המטוסים לייצור מפציצי צלילה בינוניים דו-מנועיים (כגון מסרשמיט Bf 109, היינקל He 111, יונקרס Ju 87 "שטוקה", ודורניר Do 17) שדרשו הרבה פחות חומרי גלם, כוח אדם וכושר ייצור מאשר מפציצים כבדים, דבר שהשפיע על יכולת הלופטוואפה לעמוד במשימות אסטרטגיות (לראיה כישלונו של הלופטוואפה בקרב על בריטניה). לדברי מילך, גרינג לא התייחס לשיקול הטקטי-דוקטרינרי להתמקדות במפציצים בינוניים ומה שהנחה אותו הייתה האימרה: "הפיהרר לא ישאל כמה גדולים המפציצים שיש לך, אלא רק כמה יש" ובמחיר ובזמן של בניית מפציץ ארבעה-מנועי ניתן לבנות שניים וחצי מפציצים בינוניים. מסקנות הפעלת "לגיון הקונדור" הגרמני שנשלח כסיוע ללאומנים של פרנקו במלחמת האזרחים בספרד (יולי 1936 עד מרץ 1939) הראו כי מטוסים דו מושביים וחד-מנועיים השיגו תוצאות טובות יותר בהפצצות טקטיות מאשר מטוסים לשישה-שבעה אנשים, בעשירית מהעלות ובפי ארבעה יותר דיוק. לפיכך החל ארנסט אודט לדגול במפציצי צלילה (במיוחד יונקרס Ju 87 "שטוקה") לא רק כאילוץ אלא כשיטה. הדבר הוביל לכך שהמשרד לחץ על חברת היינקל להוסיף למפציץ הכבד היינקל He 177 גם יכולות תקיפה בצלילה, בניגוד לדעת המומחים וראשי התעשייה. בסופו של דבר הובילה דרישה זו לעיכוב בהצטיידות במטוס זה ולבלימת יכלתו האסטרטגית של הלופטוואפה.
עם זאת, למרות הכשלים וההתנהלות המכוונת לרצות את בכירי המפלגה, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה הלופטוואפה אחד מכוחות האוויר המתקדמים ביותר בעולם מבחינה טכנולוגית, בזכות איכותן של התעשיות האוויריות והמשאבים שהוקדשו לפיתוח.
במלחמה
עם פרוץ המלחמה, ובפרט לאחר הקרב על בריטניה, עבר המשקל מפעילות הפיתוח ובניין הכוח לפעילות צבאית במסגרת הלופטוואפה. רבים מבכירי המשרד מונו לתפקידים מבצעיים והפסיקו את פעילותם במשרד. בשנת 1943 נטל שר החימוש, אלברט שפר, את ניהול פעילות ההצטיידות מידיו של מילך והגביר מאוד את פעילות הייצור של מטוסים וחימוש, תוך כדי שימוש מאסיבי בעובדי כפייה בתנאים "חסכוניים" (כמעט ללא מזון או חימום) ובתפוקות מקסימליות (עבודה עד אפיסת כוחות). עם זאת, חיסרון בחומרי גלם מנע את התעצמות החיל, והוא נותר נחות בסיום המלחמה מול חילות האוויר של ארצות הברית וברית המועצות.
בעת המלחמה השתלט משרד התעופה על מתקני ייצור, הרכבת מטוסים ואספקת חומרי גלם באזורים הכבושים, אלה סופחו ל"מפעלי הרמן גרינג" – Herman Goring Werke והופעלו בפועל על ידי חברות התעשייה הגרמנית. כך למשל מפעלי ההרכבה של התעשייה האווירית הפולנית, ליד מחנה בודזין, שהופעלו על ידי חברת היינקל תוך שימוש באסירי מחנה העבודה הסמוך.
אחד המכשולים בפיתוח כלי הנשק ושיפורם במהלך המלחמה היה נתק בין הטייסים בשטח לבין אנשי המחלקה הטכנית, אלו לא קיבלו פניות לשיפור מטייסים באופן חופשי ולפיכך לא יכלו לספק פתרונות נאותים בזמן. מאידך פיתוחיהם לא נשענו על ניסיון קרבי אלא על תאוריות ודוקטרינות.
כוח קרבי קרקעי כפוף לגרינג
בתפקידו הראשון כשר הפנים של פרוסיה, היה גרינג אחראי על כוח המשטרה וגסטפו של המדינה. במסגרת זו הקים "גדוד שיטור מיוחד", כעין מיליציה פרטית מול האס-אס של הימלר והאס-אה של רהם. בינואר 1934 עבר הגסטפו לפיקוד האס אס של הימלר וכדי לחזק את כוחו הגדיל גרינג את הגדוד ואף הקים יחידת אימונים ייחודית לחייליו. במהלך ליל הסכינים הארוכות סייעה היחידה בתפיסה והוצאה להורג של עשרות מחברי האס אה. ב-1935 הכפיף גרינג את יחידתו ללופטוואפה בשם "רגימנט הגנרל גרינג". הרגימנט שימש ככוח משמר ראש של גרינג ובנוסף שימש ככוח הגנה אווירי על המפקדה של היטלר. במרץ 1938 נשלח גדוד חי"ר ("גדוד יגר הראשון") מהרגימנט לשמש בסיס להקמת יחידת הפלשירמיאגר הראשונה (כוח חי"ר/צנחנים תחת פיקוד הלופטוואפה). הכוח הוצנח בין השנים 1940–1941 ושירת כחיל רגלים בכל מאורעות המלחמה בשיאה הגיע לסדר גודל של דיוויזיה (הדיוויזיה האווירית ה-7).
במהלך המלחמה הורחב רגימנט המשמר, שהוכפף לפיקוד הלופטוואפה, לכדי חטיבה ביולי 1942 ולכדי דיוויזיית פאנצר (שריון) באוקטובר. לאחר התבוסה של ארווין רומל בקרב אל-עלמיין השני והנסיגה הגרמנית לתוניס במאי 1943 נכנעה דיוויזיית הרמן גרינג לבעלות הברית לצד שאר יחידות ארמיית הפאנצר אפריקה. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש בתור "דיוויזיית הפאנצר הרמן גרינג" ונשלחה לסייע לכוחות הגרמניים והאיטלקיים בסיציליה. בנוסף, לאורך המלחמה הוקמו 21 דיוויזיות קרקעיות השייכות ללופטוואפה, רובן היו דיוויזיות רגלים קלות שפעלו לצד יחידות השדה של הוורמאכט אך תחת פיקוד הלופטוואפה.
מעורבות המשרד בפשעי מלחמה
ב-9 בנובמבר 1938 העניק היטלר לגרינג אישור לדון בכל הנושאים הנוגעים ל"שאלה היהודית". ניהול השלב המואץ בהדרת היהודים שהחל אז נוהל ממטה משרד התעופה. ב-12 בנובמבר כינס גרינג ישיבה בהשתתפות כמאה בכירים במטה המשרד בברלין, שכתוצאה ממנה נחקקו חוקים שפירושם היה הדרה סופית של יהודים בכל הרייך כאשר התירוץ הוא עונש על הריגת הדיפלומט הגרמני ארנסט פום ראט בפריס. בין החוקים, ביטול מעמדן המוכר של הקהילות היהודיות, הטלת קנס קיבוצי בסך מיליארד רייכסמארק על היהודים, חתימת הצו לסילוק היהודים מחיי כלכלת גרמניה (Verordnung Zur Ausschaltung der Juden Aus Dem Deutschen Wirtschaftsleben), תפיסת נכסים בבעלות יהודים ועיקולם, הפרדת היהודים מהגרמנים במרחב ובזמן והעברת הטיפול ביהודים לידי האס אס.
לאורך המלחמה שימשו אזרחים ואסירים כשפני ניסיון בבדיקת הציוד של הלופטוואפה. בתחילת 1942, השתמש ד"ר זיגמונד ראשר מן האס-אס באסירים ממחנה הריכוז דכאו לניסויים שמטרתם שכלול כיסאות המפלט. כ-200 אסירים הוכנסו לתוך חדר, ונחשפו לתנאי לחץ אטמוספירי נמוך ששימש כדי לדמות תנאי גובה של 66 אלף רגל מעל פני המים. מתוך 200 נבדקים, 80 מתו במקום והאחרים הוצאו להורג. מנהל המחלקה לרפואה אווירית במכון הניסויים האווירי של משרד התעופה, זיגפריד רוף (Siegfried Ruff) ועוזרו, האנס וולפגנג רומברג (Hans Wolfgang Romberg) הואשמו בהשתתפות בניסויים אלה במסגרת משפט הרופאים בגרמניה, אך זוכו.
התעשייה האווירית הגרמנית עשתה שימוש נרחב בעבודת אסירי מחנות ריכוז, בהם בחברות היינקל ומסרשמיט. במהלך ייצורו של הטיל V-2 מצאו את מותם כ-20,000 עובדי כפייה (חלקם הגדול יהודים ושבויי מלחמה סובייטים) שאולצו לעבוד בתנאים קשים במיוחד במתקני הייצור שהיו תת-קרקעיים במחנות הריכוז ראוונסבריק ומאוטהאוזן ובפרט בדורה-מיטלבאו.
במסגרת משפטי נירנברג הנוספים הואשם מילך בכך שביצע ביודעין פשעי מלחמה כ"מבצע עיקרי וכמסייע לפעילויות שהיו כרוכות בהעסקת כוח אדם בתנאי עבדות ובכך שבאופן מודע ומרצון השתתף בפעילויות שהיו כרוכות בשימוש בשבויי מלחמה לצורך ביצוע פעולות מלחמתיות והשתתף בפעילויות הכרוכות בביצוע ניסויים רפואיים קטלניים על נבדקים".
רפואת שיניים ברומא העתיקה
רפואת השיניים התפתחה במהלך החלקים המוקדמים של ההיסטוריה הרומית, אולי עקב הגעתו של רופא יווני בשם ארכאתוס. כלים רומיים עתיקים לניתוחי פה כללו את מקדחת השיניים, אזמלים, מנופי עצם, מלקחיים של שיניים וגדמים. הרומאים הקדמונים גם המציאו את השימוש בסמים במהלך ניתוחי שיניים. כלים אלו שימשו לטיפול במצבים כגון כאבי שיניים ועקירת שיניים. ברומא העתיקה האמינו שהגורם לתנאים המחייבים טיפול שכזה הוא "תולעת שיניים".
כאבי שיניים
טיפולים בכאבי שיניים היו פופולריים ורצויים מאוד בגלל הכאב העז והעששת הדנטלית שמצב זה גרם. בעבודתו של פליניוס הזקן, תולדות הטבע, הוא דן בטיפולים לכאבי שיניים. הוא כתב שחולה יכול לשפוך את התרופה לאוזנו. חלק מהתרופות היו אמורות להישפך לאוזן באותו צד של הראש כמו כאב השיניים, אחרות היו אמורות להימזג בצד הנגדי. חלק מהטיפולים כללו שאיפת צמח מנטה, שימוש בעצמות ארנבת כדי לחתוך את החניכיים, לבישת עצמות מכוסות בצואה, וגרגור אפר של קרני צבי. טיפול נוסף כלל לכידת צפרדע לאור ירח ויריקה לתוך פיה, ואז ציווי על הצפרדע לעזוב ולשאת איתה את כאב השיניים. רופאים רומיים האמינו שכאבי שיניים נגרמו על ידי "תולעת שיניים".
עקירת שיניים
לא ברור איזה מקצוע או מקצועות רומיים היו עוסקים ברפואת שיניים. ייתכן שהיו מומחים רפואיים שהוכשרו לבצע טיפולי שיניים, ייתכן גם שרפואת שיניים בוצעה כתת-קבוצה של מקצועות אחרים, כמו ספרות שיער. עקירת שיניים היא הליך כירורגיית פה הנערכת למטרת הסרת שיניים. ברומא העתיקה, ייתכן שהדבר בוצע על ידי מומחים שלא היו קשורים לאף מקצוע רפואי אחר. מעשה זה הצריך עקירת שיניים בצורה רכה, על מנת למנוע את הסכנה הכרוכה בכך. סכנה זו גרמה גם לכך שעקירת שיניים הפכה למעשה לנדיר. ספרות עתיקה מתארת תהליך נוסף המוקדש לעקירת שיניים. בתהליך זה, היו תופסים ומטלטלים את השן עד שניתן היה להסיר אותה בידיים. תרגול נוסף כלל חיתוך של החניכיים והעצם המקיפים את השן, ולאחר מכן עקירה. צלזיוס, שהיה רופא רומי, המליץ לרופאים לעקור גם את העצם ליד השיניים, ולסרב לעקור שיניים של ילדים אלא אם כן הן מונעות משיניים בוגרים לצמוח.
אחרים
סופרים רומיים עתיקים האמינו שהשיניים עלולות להתרופף עקב חולשת שורשים או מחלת חניכיים. הם טיפלו בזה על ידי צריבה של החניכיים, ואז כיסו אותם בדבש עם תמד. לאחר מכן הונחו תרופות על השיניים. אם השן הייתה כואבת, היא הייתה נעקרת. הליך זה יתבצע על ידי "גירוד" של השן ב"סדר עגול" ואז ניעור השן עד שניתן יהיה להסיר אותה.
שפה וחך שסועים
צלזיוס תיאר טיפולים במצב הרפואי המכונה שפה וחך שסועים. הוא כתב שהשיטה המוצעת שלו לטיפול בפגמים קטנים היא דרך תפירת תפרים ושפשופים על הפגמים. פגמים גדולים ובעייתיים יותר טופלו באמצעות ניתוח כירורגי המכונה ניתוח דשים. קלאודיוס גלנוס, רופא רומאי אחר תיאר כנראה קולובומה או שסע בפנים. כדי לטפל במצב זה הוא המליץ לצלק את העור ולאחד את חלקי העור הנבדלים, להסיר יבלות, ולאחר מכן לסיים את ההליך באמצעות תפירה והדבקה. אנשים בתקופה האמינו כי חך בריא נחוץ לדיבור תקין. הרומאים הקדמונים הרגו גם ילדים עם שפתיים שסועות, בשל האמונה שהם מחזיקים ברוחות רעות.
היסטוריה
לפי פליניוס הזקן, במשך רוב ההיסטוריה הרומית הם חיו ללא קהילה רפואית. במהלך תקופה זו הרפואה הייתה מוגבלת לתרופות ביתיות פופולריות ולא לרופאים בעלי הכשרה מקצועית. מקצוע הרפואה הוצג לרומאים על ידי הרופא היווני ארכאתוס, שנסע לרומא והתבסס כרופא. בסופו של דבר הוא צבר מוניטין בגלל השימוש האלים בפלדה ובאש שהעניק לו את התואר "קצב". עדויות ארכאולוגיות והיסטוריות חולקות על הנרטיב הזה. שנים עשר הטבלאות, שהיווה את מערכת החקיקה שהיווה את הבסיס למשפט הרומי, מזכירות שיניים עמוסות בזהב, מה שמרמז על כך שרפואת שיניים נהוגה בשלב זה בהיסטוריה. עדויות אחרות כוללות מציאת חומרים תותבים המיועדים לטיפול במצבי בריאות שיניים ובריאות הפה בערים ברומא העתיקה כמו Teano. למרות זאת, היסטוריונים וארכאולוגים אינם בטוחים לגמרי בנושא.
הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות
הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות הוא פסטיבל קיץ שנתי הנערך בעיר חולון. הפסטיבל, הנערך ביוזמת מרכז תיאטרון בובות חולון, מתקיים ברציפות מאז שנת 1995.
מטרת הפסטיבל היא לחשוף לקהל את איכויות אמנות תיאטרון הבובות ולשקף את המתרחש בתחום זה בארץ ובעולם.
פעילויות הפסטיבל כוללות העלאת הצגות ומופעים של תיאטרון בובות מישראל ומחוץ לארץ – מקצתם כהצגות בכורה - ובכללם מופעים לילדים; הצגת סרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות בהשתתפות בובות והקרנת סרטי תעודה על בובנאים; הצגת תערוכות של בובות תיאטרון ותערוכות של אמני בובות בולטים. עוד כולל הפסטיבל העלאת תערוכות בשיתוף פעולה עם בתי ספר לאמנות, מופעי חוצות, סדנאות וכיתות אמן לאנשי מקצוע, לקהל הרחב ולילדים. בחסות הפסטיבל נערך גם כנס ארצי אודות תיאטרון בובות טיפולי.
הפסטיבל, האורך כתשעה ימים, נערך במרכז תיאטרון בובות חולון.
המנהל האמנותי של הפסטיבל הוא הבובנאי ומנהל מרכז תיאטרון בובות אילן סביר.
סופיה שרלוטה מהנובר
סופיה שרלוטה מהנובר (בגרמנית: Sophie Charlotte von Hannover; 30 באוקטובר 1668 - 1 בפברואר 1705), הייתה אחותו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה ואשתו של פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה.
ביוגרפיה
בתקופת ילדותה ביקרה סופיה שרלוטה עם אמה בממלכת צרפת, במטרה להשיאה ללואי, הדופן הגדול, אולם הלה התחתן לבסוף עם מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה. לבסוף התחתנה סופיה שרלוטה ב-8 באוקטובר 1684 עם פרידריך, נסיך הכתר של ברנדנבורג, בנו של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1688 מת חמיה פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בתחילה התערבה סופיה שרלוטה בניהול הנסיכות ובפוליטיקה, ואף הביאה להדחתו של אברהרד פון דאנקלמן מתפקיד הקנצלר בשנת 1697.
בשנת 1695 עברה סופיה שרלוטה להתגורר בארמון ליצנבורג, שתוכנן בסגנון אדריכלות בארוק על ידי האדריכל ארנולד נרינג. בשנת 1700 קיבל בעלה פרידריך היתר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להחזיק בתואר "מלך", והוכתר יחד עם סופיה שרלוטה למלך פרוסיה. לאחר הכתרתם של הזוג כמלכי פרוסיה, הורחב הארמון שיועד במקורו להיות "ארמון קיץ" (Sommerhaus) על ידי האדריכל אאוזנדר פון גתה.
ב-1 בפברואר 1705 מתה סופיה שרלוטה בהנובר, בעת ביקור אצל אמה, כתוצאה מדלקת ריאות. לאחר מותה קרא פרידריך את ארמון ליצנבורג, את גניו ואת כל האזור שבו הוא שוכן, לזכרה, על שמה - ארמון שרלוטנבורג.
אליפות העולם בראלי עונת 2020
עונת 2020 באליפות העולם בראלי היא העונה ה-48 בה מתקיימת האליפות. האליפות מוכרת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כאליפות הבכירה בקטגוריית הראלי. במהלך העונה תוכננו להתקיים 14 מרוצים, אך עקב התפרצות מגפת הקורונה נעצרה העונה אחרי שלושה חודשים והושבתה למשך כחצי שנה. המרוצים התחדשו בחודש ספטמבר ומספרם צומצם לשבעה.
אוט טאנק, שזכה באליפות בעונה שעברה כנהגה של קבוצת טויוטה, עבר להתחרות עבור קבוצת יונדאי מוטורספורט, שזכתה באליפות היצרנים באותה עונה. סבסטיאן אוז'ייה, שזכה בעבר בשש אליפויות, עזב את קבוצת סיטרואן ועבר להתחרות עבור טויוטה. כתוצאה מכך הודיעה סיטרואן על פרישה מיידית מהאליפות.
אוז'ייה זכה באליפות בפעם השביעית, וקבוצת יונדאי שמרה על תוארה כאלופת היצרנים.
שינויים בלוח המרוצים
לוח המרוצים המקורי של העונה כלל שלושה מרוצים שהיו אמורים לחזור לאליפות אחרי שנות היעדרות:
ראלי צ'ילה, שהתקיים לראשונה בעונה הקודמת, היה אמור להתקיים גם העונה. המחאות המתמשכות במדינה, חוסר היציבות הפוליטת וההכרזה על מצב חירום הובילו לביטול המרוץ המתוכנן.
השפעת נגיף הקורונה
בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם הוחלט לבטל את היום האחרון של ראלי מקסיקו שנערך במרץ על מנת שהצוותים יספיקו לחזור למדינותיהם לפני שיכנסו לתוקפן הגבלות תעופה. בהמשך בוטלו מרבית המרוצים והאליפות נעצרה לחצי שנה.
ב-2 ביולי 2020 הוחלט כי העונה תחודש בספטמבר, עם הוספת ראלי אסטוניה ללוח המרוצים. בחודש אוגוסט הוצג לוח המרוצים החלופי לעונה (לאחר ביטול המרוצים בגרמניה וביפן) שכלל שבעה מרוצים - השלושה שכבר התקיימו (מונטה קרלו, שוודיה ומקסיקו) ובנוסף אליהם ראלי אסטוניה (בפעם הראשונה באליפות), ראלי טורקיה, ראלי איטליה (בסרדיניה) וראלי בלגיה (גם כן בפעם הראשונה באליפות). ב-9 באוקטובר, לאחר חידוש העונה, התווסף ראלי מונצה ללוח המרוצים, שיהיה המירוץ השני באיטליה בעונה.
שינויים בנהגים
סבסטיאן אוז'ייה עבר מקבוצת סיטרואן לטיוטה, כמחליף לטאנק. בעקבות המעבר הודיעה סיטרואן, הקבוצה הוותיקה באליפות, כי היא פורשת באופן מיידי מהשתתפות בעונה הבאה. בנסוף צירפה טויוטה את קאלה רובנפרה, שזכה באליפות ה-WRC2.
שיטת הניקוד
הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המסיימים את התחרות ראשונים בהתאם לפירוט בטבלה הבאה. בשלב ה-Power stage הניקוד ניתן לחמשת הנהגים המסיימים את המקטע האחרון של כל מרוץ, במקום שלושה כפי שהיה בשנים הקודמות. לנהג שסיים ראשון הוענקו 5 נקודות, למקום השני הוענקו 4 נקודות וכן הלאה.
אוסיפ דימוב
אוֹסיפּ דימוֹב (ביידיש: אָסיפּ דימאָוו; ברוסית: Осип Дымов, 16 בפברואר 1878 (4 בפברואר 1878 לפי הלוח היוליאני) - 2 בפברואר 1959) הוא שם העט של יוסף איסידורוביץ' פּרֶלמן (Иосиф Исидорович Перельман; 1878 – 1959), סופר יהודי רוסי ויידי.
ביוגרפיה
אביו נולד בפולין ונפטר בגיל צעיר. אחיו היה יעקב פרלמן המפורסם ככותב ספרים בנושא מדע פופולרי. ב-1902 סיים דימוב את לימודיו במכון ללימודי יער בסנקט פטרבורג. מ-1892 כתב במספר מגזינים, בין השאר, "התיאטרון והאמנות" (1900–1904), "סימן" (1905–1906), "סאטיריקון" (1908). את המחזה הראשון שלו כתב ב-1903. הפרוזה שכתב הייתה מאוד פופולרית בשעתו.
ב-1913 היגר לברלין, שם זכה להכרה בעקבות תרגומים של כמה מיצירותיו לגרמנית. משם היגר לארצות הברית, שם כתב מספר מחזות לתיאטרון יידיש, בהם "אקספרס ברונקס" ו"יושקה המוזיקאי".
ג'וליה ג'ונס
ג'וליה ג'ונס (באנגלית: Julia Jones; נולדה ב-23 בינואר 1981) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. ג'ונס ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ליאה קלירווטר בסרט "דמדומים 3: ליקוי חמה", הסרט השלישי המבוסס על סדרת ספרי "דמדומים" של סטפני מאייר, ובתור מפקדת המשטרה אנג'לה בישוף במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש" ברשת שואוטיים.
ביוגרפיה
ג'וליה ג'ונס נולדה ב-23 בינואר 1981 בבוסטון שבמסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי, כשאביה אפרו-אמריקאי ואמה לבנה ממוצא בריטי. היא החלה ללמוד ב"בית הספר לבלט בוסטון" בגיל 4. כבר בגיל 8 היא החלה לעבוד בפרסומות ובתיאטרון מקומי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר "Boston Latin School", בית הספר הוותיק ביותר באמריקה, ומאוחר יותר סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר ראשון באנגלית.
קריירה
בשנת 2003 עשתה ג'ונס את הבכורה שלה בעולם הקולנוע, כששיחקה דמות בשם גיגי בסרט דל תקציב בשם "The Look" (בתרגום לעברית: המבט). בשנת 2004 שיחקה בסרט "Black Cloud" (בתרגום לעברית: ענן שחור). על משחקה בסרט זכתה ג'ונס בפרס FAITA לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 2009, ג'ונס הופיעה במחזה על פערי תרבות בשם "פלסטין, ניו מקסיקו" (Palestine, New Mexico) בפורום מארק טייפר בלוס אנג'לס. בשנת 2010, היא הופיעה בוידאו קליפ לשיר "Hold That Thought" של זמר הקאנטרי האמריקאי, צ'אק ויקס (Chuck Wicks). באותה שנה גילמה ג'ונס את דמותה של לאה קלירווטר בסרט דמדומים 3: ליקוי חמה. גם בשני חלקי הסרט הבא בסדרה, דמדומים 4: שחר מפציע, ג'ונס גילמה את דמותה של קלירווטר. ב-2021 שיחקה בתפקיד מרכזי במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש".
מלבד קריירת המשחק, ג'ונס גם דגמנה לקטלוגים עבור לוי שטראוס ושות', גאפ, "Esprit" ו"L'Oréal".
טויוטה סנטר
טויוטה סנטר (אנגלית: Toyota Center) הוא אולם ספורט מקורה בעיר יוסטון, טקסס. האולם נקרא על שם יצרנית כלי הרכב היפנית טויוטה, והוא ביתם של קבוצת ה-NBA יוסטון רוקטס.
האולם נחנך בספטמבר 2003, בעלות בנייה של 235 מיליון דולרים, כשאת חלק הארי של הסכום שילמה עיריית יוסטון, והרוקטס שילמו את השאר. כמו כן, טויוטה שילמה 100 מיליון דולר עבור זכויות השם של האולם.
היסטוריה
במאי 1995 העלו מספר קבוצות ספורט מטקסס, בהן הרוקטס, הצעת חוק שמטרתו לייעד חלק ממסי המדינה לבניית אולמות ספורט ואצטדיונים. הצעת החוק נדחתה, אך הבעלים של יוסטון רוקטס היה נחוש בדעתו לעזוב את האולם המיושן בו שיחקה קבוצתו, הסאמיט (The Summit), וביקש מבעלי האולם, שהיה בעליה של קבוצת ההוקי קרח יוסטון איירוס, לשחררו מחוזהו, שעתיד היה להסתיים ב-2003.
בעוד המגעים נמשכים גם ב-1996, הכריז ראש עיריית יוסטון, בוב לניר, על רצונו לבנות אולם ספורט חדש בדאונטאון של העיר, ושיעלה את ההצעה למשאל עם עירוני. לאחר ניסיונות נוספים של הרוקטס להשתחרר מהחוזה, הגישה עיריית יוסטון תביעה כנגד הקבוצה, במטרה לאלץ אותה לכבד את החוזה, וכן הכריז לניר שבאולם החדש על הרוקטס ועל האיירוס להסכים לבעלות משותפת, ולא בעלות בלעדית של קבוצה אחת. לאחר שהקבוצות הסכימו, אישר מושל טקסס דאז, ג'ורג' ווקר בוש, את ייעוד הכספי המיסים לבניית האולם. לאחר מספר עיכובים בעריכת משאל העם, הוא נערך לבסוף בנובמבר 1999, ו-54% מהתושבים דחו את הבקשה לבנות אולם ספורט חדש.
בעקבות דחיית בניית האולם החדש החלו הרוקטס לחפש בית חדש, ובין השאר בחנו את לואיוויל, קנטקי. אולם, בקיץ 2000 שבו הרוקטס לשולחן המשא ומתן עם עיריית יוסטון, וביולי הגיעו הצדדים להסכמה. במשאל העם שנערך בנובמבר של אותה שנה, זכתה ההצעה לתמיכת 66% מהמצביעים.
בנייה
לפי ההסכם בין הרוקטס לעיריית יוסטון, רכשה העירייה את החלקה עליה עתיד היה להיבנות האולם, וכן אזורי חנייה סמוכים. עבור בניית האולם, ששטחו 70,000 מטרים רבועים, נהרס בניין שעמד בחלקה, ושני רחובות צמודים נסגרו למשך תקופת הבנייה. טקס הנחת אבן הפינה נערך ב-31 ביולי 2001, והבנייה נמשכה 26 חודשים.
לבקשתו של אלכסנדר, נבנה האולם בגובה 9.8 מטרים מתחת לגובה הרחובות המקיפים, וזאת כדי לחסוך לאוהדים טיפוס מדרגות כדי להגיע למושביהם. לשם כך נחפרו 24083.5 מטרים מעוקבים של אדמה, בעלות 12 מיליון דולר. בניית היסודות החלה בקיץ 2002, והגג הונח בדצמבר של אותה שנה. האולם נפתח בטקס רשמי בספטמבר 2003, ועלויות הבנייה הסתכמו ב-235 מיליון דולר, מהם שילמה עיריית יוסטון 182 מיליון, והרוקטס 43 מיליון.
מתקנים
מספר המקומות באולם משתנה לפי סוג האירוע. במשחקי כדורסל יכול האולם להכיל 18,055 צופים, בהוקי 17,800 צופים, ובעת הופעות חיות יכול להכיל האולם 19,300 צופים. באולם ישנם 103 תאי צפייה פרטיים ו-2,900 מושבים שמורים למכובדים.
בעת פתיחת האולם, במרכזו נתלתה מערכת וידאו בעלת ארבעה מסכים בגודל 12 מטרים על 9.8 מטרים, ששידרה את המשחק. ב-2012 הותקנה מערכת וידאו חדשה, שגודל מסכיה 18 מטרים על 7.6 מטרים. כמו כן, מסכים קטנים יותר ניצבים בשני קצוות המגרש.
אנדרביט
אנדרביט הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי המורכב בעיקר מקוורץ, פלאגיוקלאז, אורתופירוקסן (בדרך כלל היפרסתן) ומגנטיט.
למעשה ניתן להתייחס אליו כאל אנורתוזיט המכיל כמות משמעותית של פירוקסן, כלומר, זה למעשה סוג של גברו או טונליט, בתלות באחוז הקוורץ.
השינוי בהרכב הפלאגיוקלאז, על הסקאלה שבין אלביט לאנורטיט מעניקה לו גוונים משתנים, עד שבתכולות גבוהות של פירוקסן, הוא עשוי להזכיר אקלוגיט, אף על פי שמדובר בסלע יסוד ולא בסלע מותמר. בגלל תכולת הפירוקסן והמגנטיט, לאנדרביט משקל סגולי גבוה משמעותית יחסית לגרניט, בערכים שמתקרבים ל-2,900 ק"ג למ"ק.
האנדרביט מופיע יחד עם גרניט וסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים כחלק ממבנים פלוטוניים גדולים.
באוקראינה אותרו כמויות גדולות של אנדרביט, במחוז ויניציאה, באזור הכפר רכנו פוליבסקי. אזור זה נמצא בשטח בלוק פודולסקי שהוא אחד מחמשת הפלוטונים המרכיבים את מגן אוקראינה. מרבץ האנדרביט נחשף כתוצאה מחתירה של זרם נהר קרסינינקה (יובל של הבוג הדרומי), שחשפה שכבות גאולוגיות עמוקות. במשך שנים נחשב בטעות האנדרביט האוקראיני לגרניט, אף על פי שאינו מכיל מיקרוקלין, או אורתוקלז, שהם המינראלים הנפוצים ביותר בסוג סלע זה. באוקראינה ישנן מחצבות רבות של גרניט בצבע אדמדם כהה ואילו האנדרביט של אזור ויניצה הוא סלע בעל גוון אפור אדום המשולב בכתמים של פלגיוקלז חלבי ולפיכך כונה בשם "הגרניט המכוסה בערפל של ויניצה".
באזור זה מתבצעת כריה של האנדרביט לצרכים מסחריים, כאשר הוא משמש בעיקר כחומר גלם לאריחים ולייצור מצבות.
השם "אנדרביט", נגזר מהמקום בו נתגלה לראשונה, בארץ אנדרבי, באנטארקטיקה.
השילד האוקראיני
השילד האוקראיני הוא שילד יבשתי ואחד מהמבנים הגאולוגיים העתיקים בעולם. הוא משתרע מים אזוב בדרום, באזור העיר מריופול, עד לגבול בלארוס בצפון, בסביבת העיר פינסק. אורכו הוא כאלף קילומטר ורוחבו מגיע ליותר משלוש מאות קילומטרים באזורו הצפוני. השילד האוקראיני הוא החלק הדרומי של הקראטון האירופי ומתוארך לתקופת הארכאיקון. האזור שנמצא מצפון לו נקרא לוח וורונז'. מצידו הדרומי נמצא האופיוליט של צפון הים השחור, שגם הוא נוצר באותה תקופה גאולוגית. בשילד האוקראיני ישנם מחשופים של סלעים המתוארכים לתקופת הארכאיקון התחתון, כלומר לתקופה של לפני 3.2 מיליארד שנה.
האזור הצפוני של השילד נקרא בשם מגהבלוק דניסטר-בוגסקי. באזור זה ניתן למצוא כמות גדולה של סלעים מגמטיים נדירים, כדוגמת מיגמטיט ואנארתוזיט.
אזור השילד עשיר במים, בנהרות ובנחלים שהמפורסמים בהם הם הדנייפר, הדניסטר והבוג הדרומי. הצירוף של נהרות עזים וסלעים מגמתיים קשים, יוצר באזורים מסוימים, נוף של נקיקים, אגמים קטנים וקניונים, כגון באזור העיר פרבומייסק, שבנפת מיקולאייב.
האזור עשיר גם במתכות נדירות ומצויים בו מכרות ברזל, טיטניום, אורניום ומנגן.
חוצנים
חוצנים או חייזרים הוא כינוי ליצורים חיים שמקורם אינו בכדור הארץ, ושקיומם מעולם לא הוכח או הוצג לציבור. אפשר לכלול בהגדרה זו כל צורת חיים חיצונית לכדור הארץ, אך בעקבות המדע הבדיוני, התקבע בציבור הפירוש של "חוצן" כצורת חיים תבונית.
את המילה "חייזר" (חי-זר) יצר עמוס גפן, מתרגם ספרי המדע הבדיוני, כתרגום למילה Alien.
שאלת קיומם של חוצנים
מספר שאלות עולות בהקשר לשאלה אם קיימים חייזרים:
העיסוק המדעי באפשרות קיומה של מקבילה אורגנית כלשהי לחיים בכדור הארץ נקרא אקסוביולוגיה. ניסויים באקסוביולוגיה מלמדים שהחיים מבוססי הפחמן, שאותם אנו מכירים מכדור הארץ, יכולים בנקל להתבסס על חוקים דומים כחיים מבוססי צורן. בהשראת תחום זה, נעשה מאמץ מדעי לנסות ולגלות את קיומם האפשרי של חוצנים במסגרת פרויקט סט"י (SETI), אך עד כה לא נמצא כל ממצא שיעיד על קיומם של חיים מחוץ לכדור הארץ, ובפרט לא חיים תבוניים.
מדענים חלוקים בדעתם בנוגע לקיומם של חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. יש הטוענים, על סמך מודלים סטטיסטיים, שמן ההכרח הוא כי קיימים חיים תבוניים בפלנטות רבות ביקום. אחד מהידועים שביניהם הוא פרופסור מיצ'יו קאקו, הטוען בביטחון מוחלט כי אכן יש חייזרים, שגם יש מהם שמפותחים מאיתנו במיליוני שנים. רבים אחרים טוענים כי הסבירות להיווצרות חיים תבוניים נמוכה כל כך, והיקום גדול ועתיק כל כך, עד כי אין שום סיכוי סביר שהאדם יגלה קיום חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. כסיוע לכך טוען פרדוקס פרמי, שמסתבר שכל ציוויליזציה שהייתה מתפתחת בקצב בו התפתחה הציוויליזציה האנושית, הייתה מגיעה לכל פינות הגלקסיה בתוך מספר מיליוני שנים; מכיוון שגיל גלקסיית שביל החלב מוערך ביותר מ־10 מיליארד שנים, לו היו חייזרים תבוניים במקום אחר, וודאי היו מגיעים לכאן כבר לפני זמן רב.
בשנת 2018 טען ד"ר סילבנו קולומבנו מנאס"א כי ייתכן והחוצנים הם יצורים תבוניים, וכי הם כבר ביקרו בכדור הארץ, אך בשל העובדה כי בני האדם כבר החליטו - בעיקר בעקבות סרטי מדע בדיוני - כיצד אמורים להיראות חוצנים, לא שמו לב אליהם.
היסטריית החוצנים
במיתולוגיות ובתרבויות רבות בכל העולם הופיעו מה שאפשר להבין כחייזרים או חשד להם. החל מאנונקי בשומר עד לתרבויות פרה קולומביאניות והשפעות חוצניות על הוג'ריאנה במזרח הרחוק (לא מוכח). בתאוריות קשר פעמים רבות מייחסים לאגודות סתר קשר עם חוצנים. המפורסמים בקהילה זו הם הבונים החופשיים בכלל תאוריות הקשר ואגודת ווריל וחברת הדרקון הירוקבתאוריות הקשר הקשורות לנאצים. באסכולות מסוימות בהינדואיזם מופיעים אזכורים לחוצנים.
לספרות הדקדנס השפעה רבה על תרבות החוצנים בעיקר בסיפוריו של ה.פ. לאבקראפט אך גם לפניו כמו בסיפוריהם של ארתור מאצ'ן, אדוארד בולוור-ליטון ועוד. כולם מספרים על ישויות ששלטו בכדור הארץ לפני בוא האדם וחיים או בכדור ארץ חלול או בכוכבים אחרים ועתידים לשלוט בכדור הארץ שוב במקום האדם. משותפת לספרות אימה זו היא התפיסה שהאדם הוא רק נקודה חסרת משמעות ביקום ושמאחורי המציאות המוכרת לנו מסתתרת מציאות של רשע גדול.
על אף שדיווחים על תופעות בלתי מוסברות הופיעו במהלך ההיסטוריה האנושית (וסווגו לרוב כנסים ובשנים האחרונות גם כניסויים בטכנולוגיות חדשות ולא ידועות לציבור), העשורים האחרונים של המאה ה-20 אופיינו בשיוך עממי הולך וגובר של תופעות בלתי מוסברות, בעיניהם של הדיוטות, לנוכחות של חוצנים בכדור הארץ. לתופעות אלו צורף גל נוסף, של דיווחים על מפגשים עם חוצנים מפי מקורות רבים.
תהליך זה נחשב על פי רוב לחלק ממגמת העידן החדש, ואף זכה במקרים מסוימים לכינוי "היסטריית החוצנים". הסממן הבולט ביותר של תופעה זו הוא המונח "עב"ם" (עצם בלתי מזוהה) אשר נטבע בתרבות המערבית. במשך תקופה ארוכה הראיה העממית המרכזית לקיום חוצנים היו עב"מים שנצפו בשמים, עד כי המונח "עב"ם" הפך שם נרדף ל"חוצן" בשפה היומיומית.
מלבד הטוענים הרבים לכך שקיימות בידם עדויות לביקורים של חייזרים בכדור הארץ, נשמעות טענות שונות המאשימות ממשלות וארגונים שונים במגע עם חייזרים או בבעלות על מידע אודותם. מרבית התאוריות מסוג זה מאשימות בכך את ממשלת ארצות הברית, ולכולן אופי של תאוריית קשר.
הדוגמה המפורסמת ביותר היא האמונה/שמועה כי בבסיס הצבאי "אזור 51" (Area 51) בנבדה שבארצות הברית מוחזקים שרידים של חללית חייזרים שהתרסקה ברוזוול, ושבמקום הוקמו מעבדות למחקר השרידים. על פי חלק מהגרסאות, ארצות הברית מחזיקה במקום חוצנים וטכנולוגיה שלא מהעולם הזה, טענות אשר נדחו שוב ושוב לאורך השנים על ידי ממשלת ארצות הברית.
התופעות הבלתי מוסברות והעדויות על מפגשים עם חוצנים, חברו לממצאים ארכאולוגיים שונים: מבנים קדומים כדוגמת הפירמידות במצרים ופסלי הענק באי הפסחא, תיעודים היסטוריים קדומים, כדוגמת סיפורי מקרא מסוימים וממצאים אחרים. אף על פי שיש לכל המבנים הללו הסברים היסטוריים וארכאולוגיים מוצקים, מחברים אחדים, ביניהם אריך פון דניקן, שהתפרסם בזכות ספרו בנושא "מרכבות האלים", מייחסים אירועים בהווה, אירועים היסטוריים ואירועים פרה-היסטוריים למפגשים עם חוצנים. לטענות אלו לא נמצאו סימוכין של ממש ומדענים הפריכו את רובן.
כאמור, למרות העיסוק בתחום, לא אושרה מבחינה מדעית או פורמלית אחרת נוכחות חוצנים בכדור הארץ, או מחוצה לו, וכמעט כל התופעות שהיוו מצע להתפתחות האמונות בחוצנים בכדור הארץ זכו להסבר מדעי טבעי מספק. מסיבה זו ומסיבות אחרות, נחשבות הטענות השונות כאנקדוטה בלבד.
כחלק מהעיסוק בנושא, יש אף שעמלו על יצירת קטלוג בדיוני ובו תיאור מפורט של עשרות חוצנים. עיון בקטלוג זה עשוי ליצור את הרושם שיוצריו אכן פגשו את כל החוצנים המתוארים בו, או לפחות קיימו אתם תקשורת סדירה, אף שקשר כזה לא התקיים.
חוצנים בתרבות ובאמנות
חוצנים ושאלות הנוגעות לקיומם וליחסים אפשריים בין חוצנים ובני אדם הם נושא פופולרי בסוגת המדע הבדיוני בספרות ובקולנוע. יצירה מפורסמת בה נידונות שאלות שכאלו היא למשל ב"מסע בין כוכבים", אך כניסתו הבולטת ביותר של מושג החוצנים (Extra-Terrestrial באנגלית), מסרטי מדע בדיוני לתרבות הכללית, נעשתה בסרט הנודע E.T. the Extra-Terrestrial, אף כי בתרגום לעברית ("אי.טי. - חבר מכוכב אחר") נעלמה המלה "חוצן".
לרוב, משמשים החוצנים כדמויות עתידיות, הבאות במגע עם גזע אנושי מתקדם, אך קיימות יצירות רבות, כדוגמת "אי.טי. - חבר מכוכב אחר", "תיקים באפלה", "היום השלישי", "2001: אודיסיאה בחלל" ועוד, המתארים ביקורים של חוצנים בכדור הארץ בהווה ואף בעבר. בנוסף, קיימות דמויות של חוצנים גם בתוכניות קומדיה לכל המשפחה, הבולטת בהן היא הסדרה "אלף" בה מגולמת דמות משעשעת שנחתה בביתה של משפחה ממוצעת בארצות הברית.
חוצנים ביהדות
אצל ההוגים היהודיים לאורך הדורות, ניתן למצוא מגוון דעות בנוגע לקיום חיים מחוץ לכדור הארץ.
בימי הביניים ככלל הייתה מקובלת באירופה ובארצות ערב תפיסת הפיזיקה של אריסטו, שהובילה אותו לשלילה של קיום אדמה מחוץ לכדור הארץ. למרות זאת, רבי סעדיה גאון (במאה ה-10) ורבי חסדאי קרשקש (במאה ה-14) הציעו שקיימים בקוסמוס שלנו עולמות רבים הדומים לכדור הארץ, ורבי יהודה בן ברזילי (במאה ה-12) דן בשאלה האם היצורים החיים שם קיבלו תורה ומצוות. הם מציינים בהקשר זה את דברי חז"ל על שמונה עשר אלף עולמות מלבד העולם הזה.
רבי יוסף שלמה דלמדיגו (בתחילת המאה ה-17) נחשף לגילויי האסטרונומיה החדשה, שערערו את הקוסמולוגיה של אריסטו, ואף למד אצל גלילאו גליליי. הוא מתייחס בשמחה לגילויים שהרחיקו את מיקום כוכבי השבת והגדילו את גבולות הקוסמוס, ומציע שגם בכוכבים נמצאים יצורים הדומים לבני אדם או שונים מהם. לדבריו הדבר מרחיב את גדולתו של הבורא, שאינו מצמצם את כוחו לעולם אחד בלבד, כשם שדברי המקובלים על ארבעה עולמות ועשר ספירות מרחיבים את גדולת האלוקים. הוא מציין בהקשר זה את דברי חז"ל על שלוש מאות ועשר עולמות.
במאות הבאות היו עוד שניסו למצוא סימוכין להימצאות חוצנים בספרות חז"ל ובמדרשים, כמו גם כאלה שניסו להפריך כל אפשרות כזו. טוביה הרופא שלל בספרו מעשה טוביה (1706) קיום של חיים בכוכבים אחרים, על סמך פסוקים מהמקרא. לדבריו שאר הכוכבים לא ראויים לחיים, בשל סיבות כמו חום או קור קיצוניים מדי.
רבי דוד ניטו כתב בספר כוזרי שני (1714) שלדעתו אין ליהדות עמדה בשאלת קיומם של יצורים חיים מחוץ לכדור הארץ. לפיכך הוא אינו נמנע מלקבל את דברי המדענים החדשים, הסוברים שגם הכוכבים האחרים מיושבים, וראה אותם כמשכנעים. הוא מזכיר את דברי חז"ל על שלוש מאות ועשר עולמות, אך מסתפק שמא הכוונה לעולמות רוחניים.
אחת ההוכחות שהביאו התומכים בקיום חיים בכוכבים, ביניהם בעל ספר הברית והרב מנחם מנדל שניאורסון, היא קללתה של דבורה הנביאה את מרוז. בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת מהי מרוז, ולאחת השיטות שם - מדובר בשם של כוכב. בהמשך הקללה כתוב מכאן משמע שבכוכב מרוז יש יצורים (יושביה) שלא באו להילחם נגד סיסרא (לעומת כוכבים אחרים שעליהם נאמר "הכוכבים ממסילותם נלחמו"). הרב ראובן לנדאו בספרו מהלך הכוכבים (1882) דחה ראיה זו בהסתמך על הזוהר, שמסביר את המילה 'יושביה' כ'סיעתו' של מרוז, כלומר ככוכבי הלכת שלו.
הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק אמר שייתכן שאלוקים ברא צורות חיים אחרות על כוכבים אחרים, ושאין בכך בעיה עבור היהדות. לדבריו, הסיבה שהאדם אוהב לחשוב שהוא הישות הנבראת היחידה ביקום היא אגואיזם. הוא הסביר שהתורה נכתבת מנקודת המבט של מערכת השמש שלנו, ואפילו קיומו של עם נבחר בגלקסיה אחרת לא פוגעת במושג העם הנבחר ביחס לעם ישראל, המתייחס רק לאזור החלל שלנו.
הרב מרדכי שרעבי והראשון לציון הרב מרדכי אליהו גרסו על פי הקדמת הספר תיקוני זוהר הנקראת פתיחת אליהו, שלא ייתכנו חיים מחוץ לכדור הארץ. שכן רשום שם: ובתרגום לעברית: "בראת שמים וארץ, והוצאת מהם שמש וירח וכוכבים ומזלות. ובארץ יש אילנות ודשאים... וחיות ועופות ודגים ובני אדם". ומכאן שהללו קיימים רק בארץ ולא במקומות אחרים.
נוסחת דרייק
הנוסחה היא:
כאשר:
על ידי הצבת פרמטרים לתוך הנוסחה, בהתייעצות עם מדענים שונים שכל אחד מומחה בתחומו (כימיה, ביולוגיה וכדומה), הגיע דרייק לערכים שונים עבור N. אלו נעו בין כמה ציוויליזציות בודדות ועד ל־50 מיליון.
ראלי יפן
ראלי יפן הוא מרוץ ראלי המתקיים כחלק מאליפות העולם בראלי ונערך באי הוקאידו, האי השני בגודלו ביפן. המרוץ התקיים לראשונה בשנת 2004 והתקיים עד לשנת 2010, עם הפסקה של שנה אחת. הוא צפוי לשוב לאליפות בעונת 2022.
היסטוריה
ראלי הוקאידו התקיים לראשונה בשנת 2002 כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק בראלי בצפון האי הוקאידו. אחרי שנתיים שינה המרוץ את שמו לראלי יפן והצטרף המרוץ לסבב המרוצים באליפות העולם בראלי. פטר סולברג ניצח את מרוץ הבכורה. בשנת 2005 שב ראלי הוקאידו להתקיים כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק, בעוד ראלי יפן המשיך להיות חלק מאליפות העולם. לקראת עונת 2008 עבר המרוץ מאזור העיר אוביהירו אל אזור סאפורו, בירת מחוז הוקאידו והעיר החמישית בגודלה ביפן. המרוץ כללה 29 סטייג'ים, כולל חמישה סטייג'ים שנערכו באצטדיון סאפורו דום. בשנת 2009 לא התקיים המרוץ, שנה לאחר מכן חזר לסבב המרוצים לשנה נוספת לפני שהוצא שוב מהסבב.
אנטוני אולמו
אנטוניו "אנטוני" אולמו אי רמירס (בקטלאנית-ספרדית: Antonio "Antoni" Olmo i Ramírez, נולד ב-18 בינואר 1954 בסבדל שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר. אולמו שיחק במשך כל הקריירה המקצועית שלו במדי ברצלונה. במדיה ערך 188 הופעות בליגה הספרדית בין 1976 ל-1984, והוא זכה עמה פעמיים בגביע מחזיקות הגביע ושלוש פעמים בגביע הספרדי. לצד משחקו במדי ברצלונה, ייצג אולמו את נבחרת ספרד, עמה השתתף באולימפיאדת מונטריאול, מונדיאל 1978 ויורו 1980.
קריירת מועדונים
אולמו גדל במחלקת הנוער של סבדל, הקבוצה הבכירה בעיר הולדתו. ב-1971 הצטרף אולמו לברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של ברצלונה, ששיחקה אז בהליגה השלישית. בעונת 1972/73 הושאל אולמו לקאלייה ששיחקה גם היא בליגה השלישית. לאחר ההשאלה שב אולמו לברצלונה אתלטיק, ובעונת 1973/74 עזר לה להעפיל לליגה השנייה. בעונת 1974/75, כשהיה אולמו בן 20, שיחק בעקביות בהגנת ברצלונה אתלטיק, ועזר לה להגיע למקום ה-10 בליגה עם 4 שערים ב-38 הופעות. בעונת 1975/76, בה שותף ב-30 משחקים והבקיע פעם אחת, הגיעה ברצלונה אתלטיק למקום ה-6.
בעונת 1976/77 קודם אולמו לקבוצה הבוגרת של ברצלונה על ידי המאמן ההולנדי רינוס מיכלס. אולמו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה במחזור הראשון של העונה, ב-5 בספטמבר 1976, כשנכנס כמחליף בניצחון ברצלונה 4-0 על לאס פאלמס. לאחר ששותף כמחליף למשך מספר נוסף של מחזורים, תפס מקום קבע של הרכב בקבוצה. שערו הראשון במדי ברצלונה הגיע ב-3 באפריל 1977, במשחק בו ניצחה ברצלונה את ריאל סרגוסה 2-1. בסך הכול בעונת הבכורה שלו בברצלונה פתח ב-33 משחקים בכל המסגרות ונכנס כמחליף ב-7 נוספים. ברצלונה סיימה בליגה במקום ה-2 והגיעה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונתו השנייה בברצלונה פתח אולמו בכל משחקי הקבוצה בליגה ובגביע אופ"א. הוא הבקיע פעמיים, נגד הרקולס וקדיס, ועזר לה להגיע למקום ה-2 בליגה פעם נוספת. במשחק הראשון של חצי גמר גביע אופ"א נגד פ.ס.וו. איינדהובן כבש אולמו שער עצמי לרשת קבוצתו, והיא הפסידה 3-0. בגומלין ניצחה ברצלונה 3-1, מה שלא הספיק לה למחוק את הפיגור, והיא הודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה ברצלונה בגביע המלך אחרי ניצחון 3-1 על לאס פאלמס במשחק הגמר, בו פתח אולמו.
בעונת 1978/79, שהחלה עם לוסיאן מילר הצרפתי כמאמן, התקשתה ברצלונה בליגה והיא סיימה במקום ה-5. באמצע העונה הוחלף מילר בז'ואקים ריפה, משחקני העבר של הקבוצה. במהלך 31 משחקי הליגה בהם שותף אולמו, הוא הבקיע שער בודד בעונה זו, במשחק בו הביסה ברצלונה את סלטה ויגו 6-0 ב-19 בנובמבר 1978. אולמו היה שותף לכל משחקיה של ברצלונה בדרכה לגמר גביע מחזיקות הגביע, אך במשחק הגמר עצמו לא שיחק. ברצלונה ניצחה 4-3 בהארכה את פורטונה דיסלדורף וזכתה בתואר. בתחילת עונת 1979/80 אולמו לא שותף במשחקיה הראשונים של ברצלונה, אך החל מנובמבר שב להרכב הקבוצה ופתח בכל משחקיה למעט אחד עד סוף העונה. אחרי עונה הפכפכה בה הוחלף ריפה בהלניו הררה, סיימה ברצלונה במקום ה-4 בליגה והגיעה לרבע גמר גביע המחזיקות, שם הודחה על ידי ולנסיה.
בעונת 1982/83, כשהוא בן 28 בלבד, איבד אולמו את מעמדו בהרכב הקבוצה. בליגה, בה הגיעה ברצלונה למקום ה-4, פתח אולמו ב-2 משחקים בלבד ונכנס כמחליף ב-2 נוספים. ברצלונה זכתה בגביע המלך הודות לניצחון 2-1 על ריאל מדריד בגמר, שנערך ב-4 ביוני 1983 בלה רומרדה, אך אולמו נותר על ספסל הקבוצה במהלך המשחק. כמו כן, זכתה הקבוצה בגביע הליגה, אך אולמו לא שותף באף משחק. בעונת 1983/84 אולמו לא שותף באף משחק בליגה. רק בסוף העונה, בגביע הליגה, זכה למשחק פרידה אחרון, ב-16 ביוני 1984, במשחק בו הפסידה ברצלונה לאתלטיקו מדריד 2-1. אולמו פרש ממשחק בתום העונה, בגיל 30.
קריירת נבחרות
אולמו ייצג את מדינתו באולימפיאדת מונטריאול ב-1976. הוא שיחק בשני משחקי שלב הבתים של הטורניר, נגד ו. בשני המשחקים הפסידה נבחרתו והיא הודחה מהטורניר כבר בשלב הראשון.
הופעת הבכורה של אולמו במדי נבחרת ספרד הבוגרת הייתה ב-9 בפברואר 1977, אז נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד, אותו ניצחה ספרד 1-0. בהמשך השתתף עם ספרד במשחק מוקדמות מונדיאל 1978, בו ניצחה ספרד את 1-0 ב-30 בנובמבר. אולמו נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל עצמו, שנערך בארגנטינה. במחזור הראשון של שלב הבתים, נגד, אולמו לא שותף ונבחרתו הפסידה 2-1. אולמו פתח בשני המשחקים הבאים, בתיקו 0-0 עם ובניצחון 1-0 על, תוצאות שלא הספיקו לספרד להעפיל לשלב הבא.
אולמו השתתף עם ספרד במוקדמות יורו 1980 והוא פתח בשני משחקים במוקדמות, נגד ו, בשניהם ניצחה ספרד. כמו כן שותף ב-4 משחקי ידידות בתקופה זו. ביורו, שנערך באיטליה, היה אולמו חלק מסגל הנבחרת. הוא לא השתתף בשני המשחקים הראשונים, אך פתח במחזור השלישי של שלב הבתים, ב-18 ביוני 1980, אז הפסידה נבחרתו ל והודחה מהטורניר. היה זה משחקו האחרון במדי הנבחרת. בסך הכול שיחק אולמו ב-13 משחקים של נבחרת ספרד הבוגרת.
קריירה כמאמן
לאחר פרישתו ממשחק החל אולמו לעבוד כמאמן. תחילה היה מאמן של מספר קבוצות במחלקת הנוער של ברצלונה, בין 1986 ל-1991. לואיצ'ה, מאמנה של סבדל, קבוצת הנעורים של אולמו שהייתה אז בליגה השנייה, פוטר במחזורים הראשונים של עונת 1991/92. אולמו התמנה להחליפו, אך הוא לא הצליח לעזור לקבוצה והוא פוטר כעבור שלושה חודשים, כשהקבוצה במקום ה-19, לפני האחרון. בהמשך הצטרף אולמו כמאמן למחלקת הנוער של סבדל.
ביום קיץ יום חום
בְּיוֹם קַיִץ, יוֹם חֹם - הוא שיר של חיים נחמן ביאליק, שנכתב בסתיו 1896, ונדפס לראשונה בקיץ 1900 ב"לוח אחיאסף" בכותרת שונה: "רעות והתבודדות". לאחר זמן מה החזיר המשורר את הכותרת המקורית לשיר.
השיר הולחן הן בידי משה וילנסקי, וזכה לביצוע של נחמה הנדל, והן בידי משה דפנא.
מבנה השיר
"ביום קיץ יום חום" מורכב משמונה בתים, המסודרים לכאורה על פי עונות השנה. בששת הבתים הראשונים מזמין הדובר את רעו לביתו וגנו, שם יבלו את זמנם בנעימים. אריאל הירשפלד מבחין בשיר שלושה חלקים: שלושת הבתים הראשונים ה"קייציים" מדברים על ההזמנה והאיחוד המענג עם הרע.
החלק השני שמתרחש בחורף מורכב גם הוא משלושה בתים ומאחד בין החום הנעים והמזמין של המארח לבין הקור והשחור שאורבים בחוץ. "הבית הרביעי מוצף כולו אונומטופאות חזקות המקיפות את המילים בסערת צלילים ו'מתארות' באורח קולי את קולות החורף. קריאה שהויה יותר של הבית הזה תגלה כי אין מדובר רק באונומטופאה וירטואוזית, אלא ברקמה עשירה ומגוונת ביותר של צלילים: צלילי הרעד הנקשרים למילים "קור" ו"כפור" אך חבויים גם במילים "חורף" ו"שחור."
שני הבתים האחרונים של השיר מעניקים לו את המסר של "שיר מתהפך" כלשונו של החוקר מנחם פרי. הם מעמידים, כביכול, את כל המסר של הבתים הקודמים לדבר והיפוכו - בחלק הזה של "עונת הסתיו" נחשף רצונו הפנימי של הדובר להישאר לבדו.
אין זה שיר טבע במשמעות הרגילה, אלא שיר אלגורי, אליבא דהירשפלד, המצטיין לפרקים במצלול עדין ופתייני, ולפרקים במצלול מאיים וקודר ושופע מילים וצלילים ייחודיים בשפה העברית המתחדשת. "זהו שיר מניפסטי בדבר יכולתה של הלשון השירית העברית להציב קורלטיב לשוני הולם ויעיל למנעד [...] של מצבי הרוח".
הביקורת
לאחר מותו של אורי ניסן גנסין, פרסם יוסף חיים ברנר, רעו הקרוב עוד מימי שהותם יחד בישיבה בפוצ'פ, הספד לזכרו. חלק גדול מההספד הוא מקדיש לשיר "ביום קיץ יום חום" אשר פורסם בדיוק באותם ימים בהם אירח ברנר את גנסין בביתו בורשה.
פישל לחובר כתב על השיר, שהוא מן היפים ביותר שכתב ביאליק בתקופת ההתבגרות שלו. יעקב פיכמן התרשם ש"זהו אחד מאותם השירים אשר זיו האדם שבהם לא יועם לעולם". אבנר הולצמן, לעומתם, מתמקד יותר בשני הבתים המסיימים של השיר, ש"הופכים במידה רבה את הקערה על פיה" ומצביעים על הלך נפש עמוק של המשורר, המכיל גם יגון, בדידות וייאוש.
אריאל הירשפלד ומנחם פרי הביאו פן נוסף בפרשנותם את השיר. הם מתרשמים מהאווירה ה"פתיינית" שקיימת ברוב בתי השיר, בביטויים שלקוחים מהעולם הארוטי, כמו למשל: "לי יש גן" שמתקשר לשיר ארוטי אחר של ביאליק (יש לי גן) או לפסוקים משיר השירים. הם קוראים ביטויים, שמדברים על מקום חבוי ומוסתר ("הרחק הרחק מעיר וממתים נחבא תל"; "שם במחבא הלז"; "שם נחבא ננוח, אח נעים"), על סוד ורמז ("כלו אומר סוד אל", "נמתיק יחדו בדמי צהרים הרז"; ), על עונג ורוך ("ובהתענג וברוך"; "ולחצתיך אל לב, רעי, אחי הטוב"), על פתיינות ("בוא אלי, בוא אלי... "אצלי שב והתחמם" ) וכדומה, ומגיעים למסקנה משלהם: השיר, לדעתם, מרמז לחוויה הומו-ארוטית כביכול של המשורר.
מסכם אריאל הירשפלד: "השיר איננו, כמובן, "שיר טבע", אלא שיר אלגורי כרוב שיריו של ביאליק, משום שלא הטבע הוא עניינו אלא אפשרות מגעיו של ה"אני" עם ה"עולם, והוא עשוי שלושה מצבים המדגימים שלוש רמות של פתיחות אל העולם ואל הזולת. הקיץ מקביל לפתיחות הגמורה, הנאיבית והארוטית, המזוהה עם עידן הילדות, [...] החורף מקביל לפתיחות החלקית, המוסרית והאירונית, והספוגה ידיעה בדבר חלקיות המגע, התועלת שבו והסכנות המרחפות עליו. [...] הסתיו מקביל להסתגרות הגמורה, לבדידות הסותרת כל ארוס, למיאוס העצמי, לתחומה של הבושה המאכלת כול, ובראש ובראשונה — את הארוס"
מבקרים אחרים, כמו למשל, מנחם בן, הביעו התנגדות עזה לכיוון שאליו נטתה ללכת פרשנותם של פרי והירשפלד.
ריצ'רד לין
במחקריו הוא טוען להשפעה ישירה של מין וגזע על אינטליגנציה, ובעקבות כך הואשם בגזענות, וספג ביקורת נוקבת מחוקרים רבים בתחומו, על מסקנותיו ועל שיטת עבודתו.
כיום הוא העורך הראשי של כתב העת mankind quarterly, שהואשם בידי רבים בכך שהוא מקדם עליונות לבנה, איגניקה ואת תורת הגזע
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה, התשמ״ג–1982, אושר בכנסת העשירית, והוא מחייב כל תושב ישראל שמלאו לו 16 לשאת עמו תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה של מי שהוסמך לכך.
ריצ'רד לין
ביוגרפיה
לין התחיל את הקריירה מדעים באוניברסיטת אקסטר והמשיך לאוניברסיטת אולסטר באירלנד.
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה
היסטוריה חקיקתית
החובה לשאת תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה התקיימה גם קודם לחקיקת חוק זה, מכוח תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשט"ז-1956, שבהן חלה החובה על גברים בלבד. התקנות נועדו לסייע בהתמודדות עם תופעת ההסתננות של פלסטינים לישראל. כיוון שתוקפן של תקנות שעת חירום מוגבל לחודשים מעטים, תוקפן של התקנות הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת, לעיתים תוך שינוי בהוראות התקנות. בינואר 1969 הוטלה חובת נשיאת תעודת זהות גם על גברים ביהודה ושומרון, בצו של מפקד האזור, תא"ל רפאל ורדי. בשנת 1971 הוחלפו תקנות אלה בתקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשל"א-­1971. גם תוקפן של תקנות אלה הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת.
ריצ'רד לין
ביוגרפיה
בשנת 1982 הוא פרסם מאמר בו תיאר תופעה של אפקט פלין. לדעתו מקור לתופעה זו היא בשיפור בהרגלי התזונה במהלך המאה ה-20.