cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחזורי מילנקוביץ'
בעיית 100 אלף השנים
יונג-איון לי (Jung-Eun Lee) מאוניברסיטת בראון מציע כי נקיפת ציר הסיבוב משנה את כמות קרינת השמש המחממת את כדור-הארץ, בשל היכולת המוגברת של חצי הכדור הדרומי לגדל קרח ימי ולהחזיר חלק מהקרינה לחלל. יתרה מכך, אומר לי: "הנקיפה משנה רק כאשר האקסצנטריות גדולה. לכן אנו רואים מחזור דומיננטי יותר בן 100 אלף שנים לעומת המחזור בן 21 אלף שנים".
ישנם הטוענים כי אורך תיעוד האקלים איננו מספיק כדי לבסס קשר סטטיסטי חזק דיו בין שינויים באקסצנטריות לתנודות האקלים.
בעיית המעבר
למעשה, לפני כ־1–3 מיליון שנים המחזור הדומיננטי ביצירת עידני הקרח אכן היה בן 41 אלף שנים והתאים לנטיית ציר הסיבוב (כפי שחזה מילנקוביץ'). אך לפני כמיליון שנה המחזור השתנה לזה בן 100 אלף השנים המתאים לאקסצנטריות. בעיית המעבר היא השאלה מה מסביר את המעבר לפני כמיליון שנים למצב החדש.
בעיית השיא הבודד
אפילו התיעוד האקלימי המדויק יותר של מיליון השנים האחרונות איננו תואם במדויק את צורת עקומת האקסצנטריות. לאקסצנטריות ישנם שני רכיבים בעלי מחזורים בני 95 אלף ו-125 אלף שנים. עם זאת, ישנם חוקרים הטוענים כי המקורות אינם מראים את שיאי המחזורים הללו, אלא רק את המחזור הבודד בן 100 אלף השנים.
בעיית שלב מספר 5
ליבות שנלקחו מהים העמוק מראות כי התקופה הבין-קרחונית הידועה בשם "איזוטופ ימי שלב 5" החלה לפני כ-130 אלף שנים, עשרת אלפים שנה לפני השינוי בקרינה שנחזה לפי מחזורי מילנקוביץ'. (הדבר ידוע גם כבעיית הסיבתיות, משום שהתוצאה נדמית כקודמת לסיבתה המשוערת).
תוצאה החזקה מגורמיה
השינויים המחושבים בקרינת השמש כתוצאה ממחזורי מילנקוביץ' חלשים מכדי להסביר את השינויים הקיצוניים הנצפים באקלים. משום כך ישנו צורך בהסבר להגברת השינויים בידי המערכת האקלימית מעבר לרמה התאורטית.
מערכות אקלימיות מסוימות תורמות להגברה של שינויים סביבתיים (משוב חיובי) בעוד שאחרות תורמות לריסונם (משוב שלילי). מערכת המביאה להגברה יכולה להיות בתור דוגמה כמות הקרח הנמצאת בקווי רוחב צפוניים ומחזירה את אור השמש לחלל. במקרה זה, אם חל שינוי בתנועת כדור-הארץ הגורם לתחילת התקררות חצי הכדור הצפוני, יותר קרח מצטבר מדי שנה בקווי הרוחב הצפוניים, הגורם להחזרה יתרה של קרינת השמש לחלל - המביאה להתקררות נוספת, וחוזר חלילה. משוב כזה עשוי לגרום לשינויים שימנעו את סיומו של עידן קרח.
נטייתו הנוכחית של מסלול כדור-הארץ ביחס למישור הבלתי-משתנה היא 1.57°. כדור-הארץ בזמננו עובר דרך המישור הבלתי-משתנה בסביבות 9 בינואר ו-9 ביולי. בזמנים אלה חלה הגברה בכמות המטאורים ובכמות ענני הלילה הזוהרים. אם הגורם לכך הוא דיסקת אבק וגז הנמצאת במישור הבלתי-משתנה, אז כאשר הזווית של מישור המילקה עם המישור הבלתי-משתנה קרובה לאפס, יותר חומרים מדיסקת האבק עשויים להיכנס אל האטמוספירה. תהליך זה מוצע כהסבר אפשרי לפתאומיות השינוי במחזור 100 אלף השנים.
תנאי ההווה והעתיד
משום ששינויים מסלוליים הם צפויים, כל מודל שמנסה לתאר את הגורמים לשינויי האקלים על ידי השינויים במסלול כדור-הארץ מסוגל גם לייצר תחזית לשינויים העתידיים באקלים.
מודל משנת 1980 בידי אימברי ואימברי (Imbrie and Imbrie) המצוטט לעיתים קרובות, חזה כי "מגמת ההתקררות בטווח הארוך שהחלה לפני כששת אלפים שנים תימשך גם ב-23 אלף השנים הבאות" (ללא התחשבות בשינויי האקלים מעשה ידי אדם). מעבודה עדכנית יותר עולה כי שינויים מסלוליים עשויים דווקא להגביר בהדרגה את כמות קרינת השמש המתקבלת בקיץ בקו הרוחב 65° צפון ב-25 אלף השנים הבאות. מסלול כדור-הארץ ילך וייעשה מעגלי יותר ב-100 אלף השנים הבאות, ולכן שינויים בכמות קרינת השמש המגיעה אליו יישלטו בידי שינויים בנטיית ציר הסיבוב, ולא יהיו מספיקים ליצירת עידן קרח ב-50 אלף השנים הבאות.
עם זאת, מנגנון ההשפעה של השינויים על האקלים איננו מובן היטב ואיננו ודאי:
התופעה מחוץ לכדור-הארץ
כדור-הארץ איננו כוכב הלכת היחיד שעובר שינויים מחזוריים בתנועתו אשר מביאים לשינויים במערכת האקלימית על פניו.
מאדים
למאדים אין ירח גדול דיו המסוגל להביא ליציבות יחסית בזווית נטיית ציר סיבובו, ומשום כך השינויים בו עשויים להיות קיצוניים מאלה הנצפים בכדור-הארץ (זווית הנטייה נעה בין 10 ל-70 מעלות). הדבר עשוי להסביר את התצפיות העדכניות על פני השטח שלו ואת ניגודן לעדויות מתנאי השטח בעבר, אשר מצביעות על תנאי אקלים שונים, כגון היקף נרחב של כיפות הקרח בקטביו.
שבתאי
שבתאי עובר שינויים מחזוריים בתנועתו שהם אנלוגיים לאלה הנצפים בכדור-הארץ. מחקרים שבחנו את השפעת השינויים הללו על כמות קרינת השמש המתקבלת על ידי טיטאן (הגדול מירחי שבתאי) מצביעים על קשר אפשרי לשינויי אקלים המסבירים את חוסר הסימטריה בתפוצת אגמי המתאן והאתאן בחציו הדרומי והצפוני כיום. מדובר על שני מחזורים עיקריים במסלולו, בני כ־45 אלף ו- 270 אלף שנים, המשנים את חוסר הסימטריה בכמות אור השמש המתקבלת בשני חצאיו.
כוכבי לכת חוץ ארציים
סימולציות שבוצעו כדי לדמות את התנאים האקלימיים העלולים להיווצר על כוכבי לכת חוץ-ארציים בעלי נטייה גדולה של ציר סיבובם הראו כי אף על פי שהדבר מעצים את הסיכוי להתפתחות אקלים קיצוני, עדיין יוכלו אולי לשרוד שם חיים מורכבים, אם כי תנאי המחיה על היבשה עשויים להקשות עליהם במידת מה. אף על פי שנטיית ציר סיבובם גבוהה יותר מזו של כדור-הארץ היום, ישנם מודלים שחוזים כי בעוד 1.5-4.6 מיליארד שנים, כתוצאה מהתרחקות הירח ההדרגתית מכדור-הארץ, זווית נטיית ציר סיבובו עלולה להיעשות קיצונית יותר, ואף להגיע למצב שאחד הקטבים יצביע כמעט ישירות בכיוון השמש.
נשק אקס
"נשק X" (באנגלית: Weapon X) הוא מיזם מחקר גנטי ממשלתי בדיוני המופיע בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. תהליך איחוד מתכת האדמנטיום נכתב לראשונה בידי בארי וינדזור סמית' בסיפור Weapon X בחוברת Marvel Comics Presents #72 ממרץ 1991, ובהמשך התברר כחלק מפרויקט נשק אקס. בחוברות New X-Men שבהרצתו של גרנט מוריסון משנת 2002 התגלה כי הסיווג "אקס" אינו מתייחס בהכרח לאות האנגלית X, כי אם לספרה הרומית "10", וכי "נשק אקס" היא התוכנית העשירית מתוך שורה של ניסויים שנערכו במוטאנטים, המכונים "פרויקט נשק פלוס". הניסוי הראשון שנעשה מתייחס למיזם "סופר חייל" שיצר את קפטן אמריקה.
שם הקוד "נשק אקס" אוזכר לראשונה כאשר דמותו של וולברין הופיעה בחוברת של הענק הירוק, ומאז נרמז כי הוא קשור למים ממשלתי זדוני ומסתורי. בקשת הסיפור "נשק אקס" משנת 1991, הפרויקט כונה בשם "ניסוי אקס", והתגלה כי הוא היה אחראי לאיחוד מתכת האדמנטיום לשלדו של וולברין, מה שהופך אותו לבלתי ניתן להשמדה. בנוסף, הוא עובר שטיפת מוח כדי להוציא ממנו את האינסטינקטים החייתים והרצחניים שבו. המדענים קראו לו בשם "נשק אקס". כמו כן, התגלה כי המיזם שתל לאלה המשתתפים בניסוי זכרונות לא אמיתיים. המתקן הממשלתי פעל מתוך "מחלקה קיי" שבקנדה, תחת פיקוחו של פרופסור אנדרה ת'ורטון. לצידו עבדו ד"ר אברהם קורנליוס, ד"ר קרול היינס וד"ר דייל ריינס, כאשר דמותו המפוקפקת של ג'ון סאבליים - מנהל מיזם נשק פלוס - עמדה תמיד ברקע הנעשה. כמה מהניסויים שבוצעו בידי הפרויקט התבססו על מחקריו של המדען הנאצי נייתן אסקס, שהושגו לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
נושאי המחקר המקוריים של המיזם היו חברים ב"קבוצת אקס", קבוצת מבצעים מיוחדים של ה-CIA, בהם נמנו: וולברין, סייברטות', מאווריק/הסוכן אפס, סילבר פוקס וג'ון ריית'. טלפת היה אחראי ליצירת הזכרונות המפוברקים של חברי הקבוצה, בתמורה להבטחה של חיי נצח. הדבר ממנו התעלמו וולברין וחברי האקס-מן היה כי מיזם "נשק אקס" הוא חלק ממים גדול יותר, "נשק פלוס", שהוקם בידי ממשלת ארצות הברית בשנות ה-40 של המאה ה-20 במטרה ליצור חיילי-על ומתנקשים לצורך השתתפות במלחמות קונבנציונליות וכן מלחמות השמד נגד מוטאנטים. מה שמדעני המיזם לא חזו היה מסע ההרג הרצחני של וולברין, שברח מהמתקן בו הוחזק.
נושאי מחקר נוספים של המיזם הם X-23, דדפול, פנטומאקס (נשק XIII), צ'יימבר, סאורון, קופיקאט, קוקיות סטפורד (נשק XIV) ואורורה.
בשנת 2002 חשף גרנט מוריסון כי נשק X היה העשירי בסדרת מיזמים מסוג זה, הידועה בכינויה "נשק פלוס". אי לכך התו X לא מתייחס לX|אות X אלא לספרה הרומית X, המציינת את המספר 10.
אסיה לוקין
אסיה לוקין (ברוסית: Ася Лукина; היא ציירת, פסלת ויוצרת סרטים ישראלית. עבודותיה עוסקות בדרך כלל באירועי חיי היומיום, המאופיינות בסגנון פיגורטיבי, צבעוניות חזקה, והבעות פנים אינטנסיביות של הדמויות אותן היא מציירת.
ביוגרפיה
לוקין נולדה בלנינגרד, ברית-המועצות (כיום רוסיה), ועלתה לישראל ב-1990. בלנינגרד למדה בבית הספר לאמנויות שליד האקדמיה ע"ש מוחין בלנינגרד (היום האקדמיה ע"ש שטיגליץ בסנט פטרבורג) ש במקביל למדה אצל הצייר סולומון רוסין.
כאשר עלתה ארצה התגוררה עם משפחתה בירושלים, שם לא למדה בבית ספר לאמנויות, אלא בבית ספר עממי. לאחר סיום לימודיה בבית הספר לתיכון התגייסה לשירות בצה"ל. למרות שלא למדה רשמית בבית ספר לאמנויות המשיכה לוקין ללמוד ציור, בעיקר אצל הצייר אלכסנדר (סשה) אוקון, שתמך בה בזירה האמנותית גם בהמשך הדרך.
בין השנים 2005–2007 למדה אנימציה באקדמיה המלכותית לאמנות, לונדון, בריטניה. שם עבדה על סרט האנימציה הראשון שלה, שהוקדש למשורר האבסורדיסט הרוסי דניאיל חארמס, שגווע מרעב בכלא הסובייטי בשנות ה–40 של המאה הקודמת. בין השנים 2008–2009 למדה לוקין בבית הספר הממלכתי לרישום, לונדון, בריטניה.
אמנות
בשנים 2010-2018 חברה לוקין לקבוצה של חמש אמניות ישראליות, כולן ילידות ברית המועצות לשעבר שעלו לישראל בשנות ה-90, אשר התחנכו באקדמיות לאמנות בברית המועצות ומאוחר יותר בישראל ובאירופה, בשם הברביזון החדש. הקבוצה כללה את זויה צ'רקסקי, נטליה זורבובה, אנה לוקשבסקי ואולגה קונדינה, אשר יצאו יחד אל מחוץ לסטודיו לצייר מתוך התבוננות, בדרך כלל בסביבה עירונית אשר סבבה אותן. שם הקבוצה מתייחס לאסכולת ברביזון הצרפתית שהייתה פעילה מאמצע המאה ה-19, בה היו חברים הציירים ז'אן-בטיסט קאמי קורו, תיאודור רוסו, ז'אן-פרנסואה מייה ונוספים, אשר היו פעילים באזור הכפר ברביזון וציירו את הטבע בחיק הטבע, בצעידה לקראת תנועת הריאליזם. בדומה לתנועת הברביזון הצפרתי, גם אמניות הברביזון החדש היו בעלות בעלות שפה ציורית ברורה ועמדה חברתית מגובשת:
"ממש כמו הציירים מאסכולת ברביזון, יצאנו מחללי הסטודיו שלנו אל תוך הג'ונגל העירוני. בעבודות שלנו אנחנו שבות למציאות, אשר במשך שנים לא קיבלה תשומת לב באמנות העכשווית וקוראת עכשיו לפרשנות חדשה".
קבוצת "הברביזון החדש", ביניהן גם לוקין, הציגה תערוכות במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, במוזיאון לאמנות עכשווית בעיר פרם שברוסיה, במוזיאון הנגב לאמנות, במוזיאון חיפה לאמנות, במוזיאון בר דוד שבקיבוץ ברעם, בגלריה רוזנפלד, במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, קיבוץ עין חרוד, ובפרויקטים רבים שערכה הקבוצה במקומות ציבוריים וחללים אלטרנטיביים זמניים.
פרסים
Prince of Wales Residency, Dumfries House, Scotland 2021 Schustermann Visiting Artist Program, Austin University, USA, 2017 Asylum Grant, USA, 2016 Film Funding, Ostrovsky Family Fund, 2016 Studio Grant, Mamuta Center for Art and Media, Jerusalem, 2011 Winsor Newton Prize for the Best Drawing, London, 2009 Prince's Bursary in Drawing, Prince of Wales Foundation, London 2009 Diploma for the Best Direction, Multivision Fim Festival, St.Petersburg, 2008 Best Puppet Animation, London International Animation Festival, UK. 2008 Award for the Best International Puppet Animation Stoke Your Fires, UK. 2008 Nominated for British Animation Awards, UK. 2008 Passion Pictures Prize, UK 2006 1999 פרס בצלאל לתוכנית חילופי סטודנטים עם בית הספר הלאומי הגבוהה לאמנויות יפות (L'ECOLE DES BEAUX ARTES) פאריס, צרפת
תחנת הרכבת הרצליה
תחנת הרכבת הרצליה היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל, המשרתת את ערי דרום השרון (רעננה, הרצליה ורמת השרון) והסביבה. התחנה נמצאת בחיץ שבין הרצליה פיתוח ושאר שכונות העיר, על מסילת החוף של רכבת ישראל.
היסטוריה
במסגרת הקמת מסילת החוף מתל אביב לחדרה בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 הוחלט על הקמת תחנה בקרבת הרצליה. תושבי רעננה בקשו למקם את התחנה בנקודה קרובה יותר אליהם. מועצת הרצליה השתתפה במימון כביש גישה לתחנה. תחנת הרכבת הרצליה נפתחה ב-1953 כחלק מפרויקט סלילת מסילת החוף.
כתחנות אחרות לאורך מסילת החוף, התחנה כללה מבנה בטון קטן דמוי תיבה צבוע לבן שהוצמד אליו שלט עם שם התחנה. בניגוד לתחנות אחרות, לא נבנו רציפים לצד התחנות ורוב הרכבות בדרך לחיפה לא עצרו בתחנה. בשנת 1988 החל בתכנון שדרוג התחנה כך שתשמש לשירות רכבת פרוורית לתל אביב בתדירות גבוה. באותה עת עצרו בתחנה רק שתי רכבות ביום בקו חיפה - תל אביב. באוקטובר 1989 הסתיים פרויקט לשדרוג התחנה (במימון חלקי של עיריית הרצליה) ותדירות הרכבת עלתה ל-11 ביום.
קרחון סטוב
קרחון סְטוֹבּ (באנגלית: Stob Glacier; בבולגרית: ледник Стоб) הוא קרחון בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
בשנת 1991 הוכרז על הכפלת המסילה במטרה להפעיל שירות רכבת פרוורית בין נתניה לתל אביב (כולל עצירה בהרצליה) כל 15 דקות. אולם עם הכפלת מסילת החוף בקטע חיפה - תל אביב, שודרגו חלק מהתחנות לאורך המסילה (הקמת רציפים חדשים, כריית מעברים תת-קרקעיים, בניית אולמות נוסעים), אך התחנה בהרצליה נותרה כמעט ללא שינוי וגם שירות הרכבת לא היה בתדירות גבוהה.
קרחון סטוב
אורכו של הקרחון 16 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 13 קילומטרים.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
רק בשנות ה-90 המאוחרות, כששירות רכבות הפרברים של רכבת ישראל החל לצבור תאוצה נבנה רציף שני, הוארך הרציף המקורי והוצב גשר להולכי רגל לחיבור בין הרציפים. אפילו השדרוגים הללו נעשו בצמצום, מתוך ציפייה להארכת נתיבי איילון צפונה ממחלף גלילות לכיוון הרצליה. ציפייה זו כפתה על תחנת הרכבת תקופת המתנה שבמהלכה הוגדרה כ"תחנה זמנית" וכמעט ולא הושקעו בה משאבים. אפילו הסככות מפני גשם או שמש היו בסך הכל תחנות אוטובוס ישנות שהוצבו על הרציפים. בתקופת ההמתנה, רכבות שהיו עוצרות ברציף הקצר של התחנה היו ארוכות מכדי שכל הקרונות ייעצרו לצד הרציף, ובחלק מהמקרים הנוסעים היו נאלצים לקפוץ לקרקע.
קרחון סטוב
הקרחון ממוקם דרומית-מערבית לקרחון צ'וצו'ליגה; מזרחית - דרום-מזרחית לקרחון סומרס; ודרומית - דרומית-מזרחית לקרחון טאלבוט.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
במקביל לתכנון הקטע הצפוני של נתיבי איילון פורסם בספטמבר 2001 מכרז של רכבת ישראל להקמתה מחדש של תחנת הרצליה. התחנה החדשה נועדה להיבנות כ-300 מטר צפונה מהתחנה הישנה כדי שהקרקע תנוצל על ידי חברת נתיבי איילון לבניית מחלף שבעת הכוכבים.
קרחון סטוב
קרחון סטוב מנקז את המורדות של רמת ברוס, צפונית לרכס ברסין.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
השילוב התכנוני של רכבת ישראל ונתיבי איילון עיצב מחדש את כל סביבת התחנה הישנה - מדרום לה נסלל הקטע הצפוני של נתיבי איילון (ממחלף גלילות להרצליה), מצפון לה נבנתה התחנה החדשה, ממזרח וממערב לה נבנה מחלף שבעת הכוכבים (מעליה נחנך גשר שהחליף את מפגש הכביש-מסילה שהיה בין כביש החוף והרצליה פיתוח לבין שאר חלקי העיר). מאז עמדה התחנה הישנה נטושה - מסילת החוף הכפולה עברה בין רציפיה ושתי המסילות הנוספות שלצידה שימשו לביצוע מפגש רכבות - עד שנהרסה לבסוף כחלק מהעבודות על בניית רציפים 1 עד 3 הנוכחיים.
קרחון סטוב
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל קרחון קריין.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
מבנה התחנה החדשה תוכנן על ידי האדריכלים נחום ואהוד שני. מבנה התחנה היה הראשון מסוגו בישראל - אולם הנוסעים מופרד לחלוטין מהרציפים הצמודים למסילת החוף על ידי נתיבי איילון. הקשר בין האולם והרציפים מתבצע באמצעות מעבר תת-קרקעי מתחת לכביש.
קרחון סטוב
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
הקמת התחנה החדשה אמורה הייתה להסתיים בנובמבר 2003, אולם מועד הסיום נדחה והיא נחנכה באפריל 2004.
קרחון סטוב
מקור השם
הקרחון נקרא על שם הכפר סטוב שבמערב בולגריה.
תחנת הרכבת הרצליה
היסטוריה
מאפייני התחנה:
ב-24 באפריל 2006, בעקבות גשם חזק ששטף את ערי דרום השרון הוצף המעבר התת-קרקעי בתחנת הרכבת. כמאה נוסעים שנתקעו על הרציפים חולצו על ידי שירותי כבאות והצלה. מאז הוצפה עוד פעמים רבות, עקב בעיות ניקוז באזור ובנייה נרחבת שאינה מאפשרת למי הגשם לחלחל לתת הקרקע.
ב-2017–2020 עברה התחנה שדרוג גדול. במסגרת השדרוג הוכפלה כמות הרציפים בתחנה (מ-3 ל-6) ומספור הרציפים שונה - רציפים 1, 2, ו-3 הקיימים מוספרו מחדש כרציפים 4, 5, ו-6 בהתאמה. במקביל בוצעה הארכתו של כביש 20 ממחלף שבעת הכוכבים לכיוון צפון כאשר שני חלקיו של הכביש עוטפים את רציפי התחנה משני הכיוונים.
באוגוסט 2018 אושרה תוכנית להקמת כניסה מערבית חדשה לתחנה. הקמת הכניסה בפועל מתעכבת עקב קו דלק תת-קרקעי של תשתיות אנרגיה העובר ממערב לתחנה.
החל ממרץ ועד סוף חודש יוני 2020 הושבתה תנועה הרכבות עקב התפשטות נגיף הקורונה. רכבת ישראל ניצלה את ההשבתה לשיפורים ושדרוגים של תשתיות ובין היתר החלה בעבודות לשדרוג המסילה המזרחית באזור מחלף אלישמע. במסגרת העבודות פורק מקטע גדול של פסים וקו "הנגב המערבי" (באר שבע - רעננה) פוצל לשני קווים: באר שבע - ראש העין צפון וכפר סבא - הרצליה. הקו החדש מאפשר לנוסעי ערי השרון להגיע בזמן מהיר יותר להרצליה ומשם להחליף רכבת לכיוון דרום. הקו המפוצל להרצליה הפסיק לפעול בספטמבר אותה שנה. בינואר 2021 חזר הקו לפעול בצורה מלאה, עד הרצליה.
בשנת 2020 התבצעו בתחנה עבודות להצבת תשתית חשמול בתחנה, תשתית זו מאפשרת לקטרים חשמליים לנסוע בתחנה. עם סיום העבודות בספטמבר באותה שנה, התחנה הייתה לאחת התחנות הראשונות למערכת חשמל לרכבות, קו הרכבת המהיר לירושלים החל לפעול בה ולהסיע נוסעים ב-21 ספטמבר 2020 והיא משמשת כתחנת הקצה שלו, למרות שמערכת החשמל ממשיכה צפונה עד בנימינה.
מיקום
התחנה נמצאת בחיץ שבין הרצליה פיתוח ושאר שכונות העיר. למרות מיקומה במרכז הגאוגרפי של הרצליה, התחנה רחוקה ממוקדי הפעילות של העיר - הרצליה פיתוח ומרכז העיר. לכן, רוב המשתמשים בתחנה זקוקים לתחבורה משלימה (מכוניות, אוטובוסים, מוניות, אופניים) כדי להגיע ליעדם.
היו גם שהגדירו את מיקומה של התחנה כ"מיקום שגוי". למשל, במצע מפלגת הירוקים שהתמודדה על מקומות במועצת העיר הרצליה נכתב כי יפעלו "ליצירת גישה ישירה וקלה מתחנת הרכבת החדשה, למרות מיקומה השגוי, לאזור התעשייה".
מספר פתרונות יושמו על מנת לקשר את התחנה למוקדי הפעילות של הרצליה:
סביבת תחנת הרכבת הרצליה ומחלף שבעת הכוכבים של נתיבי איילון:
מבנה התחנה
ארבע מסילות עוברות בתחנה - בצמידות לרציפים 1, 2, 4 ו-6. שתי מסילות נוספות, אשר צמודות לרציפים 3 ו-5, עוברות בתחנה - המסילות מסתעפות מהמסילה המרובעת כמה מאות מטרים מדרום לתחנה ומסתימות אחרי רציפי התחנה.
רציפים 1 ו-2 משמשים את קו הרכבת לכיוון ערי השרון, רציפים 3 ו-4 את הקווים אשר נוסעים דרומה ורציפים 5 ו-6 משרתים את הקווים אשר נוסעים צפונה. מיפוי רציפים זה אינו מחייב מכיוון שהתחנה היא תחנת רכבת תפעולית ומאפשרת לנתב את הרכבות לרציפים שונים בתחנה וזאת לטובת שינויים נדרשים בתנועת הרכבות ואו היבטים של שדרוג ואחזקת הקו.
קיים גשר להולכי רגל מצפון לתחנה שמחבר את השכונות של הרצליה שממערב לנתיבי איילון עם אולם הנוסעים.
כל הרציפים בתחנה הם רציפי אי, הם מחוברים למעבר התת-קרקעי, אשר היה עד למאי 2021 הקשר היחיד ביניהם לבין אולם הנוסעים. במאי 2021 נפתחו לשימוש מדרגות המחברות בין רציפי התחנה לגשר מעל נתיבי איילון. החיבור החדש אפשר יציאה מהירה מהתחנה לבאים לאזור התעשייה של הרצליה שבמערב תוך חסכון בהליכה של 400 מטר ביחס למעבר דרך הכניסה הראשית. למרות היציאה המהירה, הכניסה לתחנה דרך המדרגות אינה אפשרית.
בתחנה זו הותקנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית, העבודות הסתיימו בספטמבר 2020 והמערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ. המערכת מאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
תחנת הרכבת משמשת גם כמסוף אוטובוס הנקרא גם "הרצלית". ממנו יוצאים חלק מקווי האוטובוס שהסתיימו בתחנה המרכזית הישנה שנהרסה. מרבית קווי האוטובוס בתחנה מופעלים על ידי חברת מטרופולין.
Batman: Knightfall
באטמן: נפילתו של אביר (באנגלית: Batman: Knightfall, משחק מילים ל"רדת הלילה") היא קשת סיפור רחבת היקף בכותרי הקומיקס באטמן, שפורסמה בין אפריל 1993 לאוגוסט 1994 על ידי חברת DC קומיקס למשך 90 חוברות. הסדרה נכתבה על ידי כותבים כצ'אק דיקסון, ג'ו דאפי, אלן גראנט, דניס אוניל ודאג מנץ. קשת הסיפור נודעת באופן קולקטיבי כסאגת האביר, היות שהיא כוללת טרילוגיה של סיפורים - נפילתו של אביר, מסעו של אביר (Knightquest), וסופו של אביר (KnightsEnd).
הסיפור מתרחש במרווח זמן של כשישה חודשים. ברוס ויין סובל מתשישות רבה לאחר שרדף אחרי נבלי-העל הרבים שלו ששוחררו לחופשי מארקהם אסיילום, והוא מותקף ומשותק בידי ביין, גאון המחוזק בידי סופר-סטרואיד בשם "ונום". באטמן מוחלף בידי מתלמד בשם ז'אן-פול ואלי, שהופך לאלים ביותר ובלתי יציב ואשר מכתים את המוניטין של באטמן. לבסוף, ויין מחלים הודות לאמצעים על-טבעיים ותופס חזרה את מקומו כבאטמן.
קשת הסיפור הביאה להשלכות מרחיקות לכת, כיוון שהאמון אותו הרוויח באטמן ממשטרת גות'אם סיטי, מהציבור ומגיבורי-העל ביקום DC היה צריך להיבנות מחדש. בנוסף, ויין מבין את הסכנה - ואת המעמסה - שבעבודה בגפו, מה שמוביל בסופו של דבר להקמתה של משפחת העטלף. מאורעות הסיפור מביאים גם להתפטרותו של משרתו הנאמן של ויין, אלפרד פניוורת'.
נלקחה כשנה כדי להשלים את קשת הסיפור "נפילתו של אביר", והיא פורסמה בשנות ה-2000 בצורת אוגדנים, אם כי "מסעו של אביר" לא נכלל באוספים אלו.
נכון ל-2014, "נפילתו של אביר" נכלל במקום 15 ברשימת 25 הרומנים הגרפים הגדולים של באטמן, לפי IGN. עלילת הקומיקס סיפקה השראה לסרט הקולנוע "עלייתו של האביר האפל".
מבוא
המבוא ל"נפילתו של אביר" החל עם הצגתן של שתי דמויות חדשות וחשובות לקשת הסיפור:
שתי הדמויות התווספו במהרה לכותרי באטמן החודשיים, כאשר עזראל היה לגיבור-על באימונים שלוחם לצד באטמן, וביין הוצג כנבל-על.
ההכנה ל"נפילתו של אביר" החלה בהרצתן של שש חוברות, בהן באטמן נמצא במשבר פסיכולוגי אישי ונאלץ להתמודד עם שובם של המסיכה השחורה וכנופייתו, עם רוצח מטורף בשם "ראש מתכת" ועם צלף שנשכר בידי מאפיונר כלוא להתנקש בחייו של המפקח גורדון. באטמן מתחיל להרגיש שהוא איבד את היתרון שלו, במיוחד לאחר שהוא נכשל בלכידתו של המסיכה השחורה. הוא גם מוצא שקשה לו לעשות מדיטציה ולהישאר בפוקוס. כבאטמן, הוא יוצר קשר עם סונדרה קינסולבינג, תרפיסטית הוליסטית, למטרת טיפול. הוא גם מורה לטים דרייק לאמן את ז'אן-פול ואלי בעבודת הבלשות כדי לעזור להם כבן ברית ובתקווה להסיר אותו כאיום לאחר ששטפו את מוחו. למרות שקיבל עצות מכל אלה הקרובים אליו, כולל ד"ר קינסולבינג, ויין מסרב לנוח וממשיך בחובתו האישית למרות מצבו המחמיר.
בהמשך, סטודנט צעיר מחפש להשתלט על העולם התחתון בעיר, והוא מתקיף תחנת משטרה בזמן שמצבו של ויין ממשיך להחמיר. ביין וחייליו צופים במתרחש, וביין מארגן מספר עימותים כדי להראות לבאטמן את כוונותיו, כמו למשל הפרעתו בקרב בין קילר קרוק ואיש החידות לבין באטמן, וכן הזרקת ה"ונום" באיש החידות. סדרת עימותים זו מובילה לפריצתו של ארקהם אסיילום בידי ביין, שחרור האסירים וציודם בנשק. בינתיים, רובין מוצא שהעבודה עם ז'אן-פול קשה הודות לאימוניו התת-הכרתיים האלימים ולמחסור בכישוריו החברתיים. בנוסף, ויין נסגר בפניו ואינו מאפשר לו לעבוד יחד עמו כבאטמן.
נפילתו של אביר
עלילת "נפילתו של אביר" מתחילה כאשר ביין משחרר אסירים מסוכנים מארקהם אסיילום, בית חולים לחולי נפש בגות'אם סיטי. ביין מודע לעובדה שהוא יפסיד לבאטמן אם יתמודד מולו ישירות, ולכן הוא מתכנן להחלישו על ידי כך שהוא מאלץ אותו להתמודד עם אויביו הקטלניים בו זמנית. בין האסירים נמנים הג'וקר, הדחליל, פויזן אייבי, הכובען המטורף, הפיתום ופיירפליי בין היתר. התרחיש יוצר קרע בין רובין לבאטמן, אשר מבקש ללא כל היגיון להתמודד לבדו עם האיום. בחוברות מאוחרות יותר, רובין אפילו שואל האם הוא עוד נחוץ כשותפו.
עם כל פושע שבאטמן כולא מחדש, הוא נחלש יותר ויותר. הצלתו של ראש העיר קרול מידי הג'וקר והדחליל לוקחת את באטמן לקצה גבולותיו המנטליים והפיזיים - מנת יתר מגז הפחד של הדחליל גורמת לו לחיות מחדש את רציחתו של ג'ייסון טוד, אותה הוא מחשיב לכישלונו הגדול ביותר. לאחר עימות זה, ביין עושה את צעדו ומתקיף את באטמן באחוזת ויין, כאשר גילה מבעוד מועד את זהותו הסודית. באטמן כה תשוש מתלאותיו עד כה, שהוא אינו מסוגל אפילו להגן על עצמו. ביין מכה בו ללא רחמים ולבסוף שובר את גבו על ברכו ולפיכך מותיר אותו נכה בארבעת גפיו. ביין נוטל את גופתו השבורה של ויין (שלבוש עדיין כבאטמן) לכיכר גות'אם וזורק אותו מגג בניין כדי להדגים לציבור את עליונותו. עם ניטרולו של באטמן, ביין משתלט על העולם התחתון של העיר.
לאחר תבוסתו, באטמן מגייס את עזרתה של ד"ר סונדרה קינסולבינג לשקם אותו, ומבקש מז'אן-פול ואלי לנטול את זהותו של באטמן כך שלגות'אם סיטי יישאר גיבור להגן עליה. טים דרייק מתווכח עמו שעל דיק גרייסון (רובין הקודם וכעת נייטווינג) לנטול את זהותו של באטמן, כיוון שהוא יותר מנוסה וכשיר מנטלית. ויין אומר שעל גרייסון מוטלות חובות משלו, ושהוא יטול את זהות באטמן רק כאשר באמת יהיה נחוץ (מאוחר יותר, גרייסון נוטר טינה על כך שלא נשאל). ההגיון מאחורי ההחלטה הזאת מתברר מאוחר יותר - הוא אינו רוצה שגרייסון יתמודד מול ביין לבדו. ואכן, ואלי מתמודד מול ביין ורק כפפותיו המיוחדות מצילות אותו ממוות.
לאחר מכן, קינסולבינג ואביו של דרייק נחטפים, וברוס ואלפרד עוזבים את הארץ כדי למצוא אותם - סיפור שממשיך ב"מסעו של אביר: החיפוש", בעוד המאורעות בגות'אם מתועדות ב"מסעו של אביר: מסע הצלב". ז'אן-פול ואלי מתגלה כבאטמן שונה אך לא מסוכן, עד אשר הוא נתקל בדחליל, שמשתמש בגז הפחד עליו. אי לכך, "המערכת" האחראית לתכנותו של ואלי משתלטת עליו כדי להילחם בגז הפחד, וואלי אינו יכול לנער מעליו את השפעתה. עד מהרה הוא הופך לפרנויד ויהיר. הוא מתמודד מול ביין עם חליפת באטמן משוריינת חדשה, שהיא שילוב בין חליפת באטמן הרגילה וזו של עזראל. הוא מנצח, ושובר את ביין מנטלית ופיזית. ואלי נאבק עם ההחלטה האם להרוג את ביין או למסור אותו לידי המשטרה, ולבסוף מחליט לכלוא את ביין בכלא בלאקגייט. הוא ממשיך לשמור על גות'אם לאחר הקרב, אך חוסר יציבותו הולכת וגוברת.
מסע הצלב
כל פעולותיו של ז'אן-פול מונחות על ידי "המערכת". במקרים רבים, רוחותיהם של אביו ומורו הרוחני סנט דיומא מנחים את דרכו, והוא נופל לתהומות השיגעון עד לסופה של הסאגה. הוא מעצב כל פעם מחדש את תחפושתו של באטמן, מוסיף גאדג'טים וכלי נשק קטלניים, טופרי מתכת, לייזר, באטראנגים חדים כתער ולהביור. ואלי מונע בידי הדחף להפוך לבאטמן טוב יותר מברוס ויין, במיוחד כאשר הוא מגלה שחוסר התעניינותו בעבודת בילוש גורמת לו להסיק מסקנות לא נכונות לגבי דמויות כקאטוומן (הוא חשב שהיא מעוניינת למכור גז עצבים לטרוריסטים, בעוד שהיא רצתה בסך הכל להיפטר ממנו כדי שלא יפגע באף אחד).
התנהגותו הבלתי מוסרית מגיעה לשיאה כשהוא נתקל ברוצח הסדרתי אבאטור, שמחזיק בקורבן חף מפשע בתא עינויים. ז'אן-פול נותן לאבאטויר למות במתכוון, ולפיכך גם גוזר את דין קורבנו למוות. מבין שאר הנבלים בהם נתקל ואלי היו מיסטר פריז, פני חימר, קאטוומן והג'וקר, כאשר השניים האחרונים היו היחידים שזיהו שלא מדובר בבאטמן המקורי.
החיפוש
"מסעו של אביר: החיפוש" עוקב אחר חיפושם של ברוס ויין ואלפרד פניוורת' אחר ג'ק דרייק וסונדרה קינסולבינג, אביו של רובין והפיזיותרפיסטית בה ויין התאהב בעת שיקומו. חקירתם מובילה אותם לקריביים ולבריטניה הגדולה. אחיה המאומץ של קינסולבינג, בנדיקט אספ, חטף אותה כדי להשתמש ביכולותיה הטלקינטיות בעלות יכולות הריפוי להרוג אנשים ממרחק. הוא מדגים את השיטה הזו לרצח המוני על כפר אנגלי קטן. כשויין מוצא את קינסולבינג, היא ואספ לכודים במאבק מוחות מתמשך. בשיאו של הקרב היא מרכזת את כל האנרגיה שלה כדי להביס את אספ, וכתוצאה מכך עמוד השדרה של ויין מחלים. אולם, הסמים שהיא אולצה לקחת נוסף לפרץ האנרגיה גורמים למוחה הטראומתי לפתח רגרסיה, וויין נאלץ לשים אותה בבית חולים פסיכיאטרי.
סופו של אביר
ז'אן-פול ואלי רואה חזיונות של אביו המת, שתכנת אותו בלידתו להיות נשק קטלני. חזיונות אלו קוראים לואלי לנקום את מות אביו, והוא מחפש בכל רחבי גות'אם אחר רוצחו של אביו. למרות שהרוצח - קרלטון ליהא - כבר נתפס (בחוברת Sword of Azrael), מוחו של ואלי התעוות עד למידה שהוא אינו זוכר את המקרה. הוא מתחיל להאמין שגנגסטר מקומי בשם פן סלקירק, שהפך לסוחר נשק והשתלט על ארגונו של ליהא, הוא רוצחו של אביו. ויין חוזר לגות'אם ונפגש עם טים דרייק. למרות שז'אן-פול ואלי הפר את הוראותיו של ברוס להתקיף את ביין, ויין מתרשם מהתוצאות שהשיג. ברוס מחליט לפרוש ולתת לואלי להמשיך בנטל באטמן, אך כשהוא שומע מרובין את נסיבות מותו של אבאטויר, הוא מתחמק למערת העטלף ודורש מואלי לסגת מתפקידו. ז'אן-פול מסרב ומאיים על ויין שיהרוג אותו אם יחזור.
כדי להשיב לעצמו את כישוריו, ויין מבקש מהמתנקשת המהוללת ליידי שיווה לאמן אותו מחדש. במקום זאת, שיווה מעמתת אותו מול מספר אמני לחימה המחפשים נקמה. היא מזהירה אותו שהתקפות אלו יחזרו על עצמם עד אשר ויין יחזור בו משבועתו לא להרוג. במהלכה של מתקפה, ברוס מעמיד פנים בהשתמשו בתכסיס קטלני אותו למד משיווה, ומותיר את תוקפו כמעט מת. או אז, שיווה מכריזה כי הוא ראוי להילחם בה בעתיד. ויין חוזר למערת העטלף ונוטל חזרה את זהות באטמן. יחד עם רובין ונייטווינג, הוא מאתר את ואלי לפנטהאוז של סלקירק. במקרה, גם קאטוומן רודפת אחר אותו אדם משום שהוא מחזיק במרכיב נוירולוגי שיכול לעזור לחברה הנכה לעמוד שוב על רגליו. סלקירק כבר רוצה להרוג את ז'אן-פול משום שהשמיד מצבור נשק בנמל גות'אם ששייך לו. כאשר כולם נפגשים, מתפתח קרב יריות גדול שבסופו המסוק של סלקירק מתרסק לתוך גשר נארוז וז'אן-פול נופל אחוז בלהבות לתוך הנהר. באטמן וקאטוומן מצילים את סלקירק ועוזריו ממש לפני שהמסוק מתפוצץ מדליפת דלק. כשברוס מנסה למצוא את ואלי בעזרת הבאטמוביל, הרכב מתפוצץ. נייטווינג חושש שברוס מת ומוציא את זעמו על ואלי. המשטרה מגיעה בזמן ועוצרת בעדו מלבצע רצח, אך ואלי נמלט. לתדהמתו הגדולה, ואלי מוצא את ברוס מחכה לו באחוזת ויין.
הקרב האחרון בין ברוס ויין לז'אן-פול ואלי מתרחש במערות המקיפות את מערת העטלף. במקום לתקוף אותו חזיתית, ברוס מערים עליו ונמלט למעבר צר בו ואלי לא יכול לעבור עם שריונו העבה, ולפיכך מאלץ אותו להסיר את רובו. לאחר מכן, ברוס פותח את הפתח אשר לתוכו נפל כשהיה ילד, ואור היום מסנוור את ואלי, שהשתמש בקסדה בעלת ראיית לילה. ואלי מסיר את קסדתו ומוצא את ברוס עומד לפניו בחליפת באטמן המקורית. הוא מתוודה בפניו כי ברוס הוא באטמן האמיתי, וואלי הוא לא כלום. ברוס מנחם את ואלי, שמתחיל לנדוד ברחבי גות'אם חסר כל. ברוס מחליט לא להסגיר את ז'אן-פול למשטרה היות שזו הייתה החלטתו להפוך אותו לבאטמן והוא אינו רוצה שיסתבך מעבר למה שכבר קרה לו.
הבן האובד
ברוס מחדש את השותפות שלו עם טים דרייק, ומפיג את המתחים שנוצרו בעקבות אי רצונו לקבל עזרה במהלך הבריחה ההמונית מהכלא. ויין מעביר את נטל באטמן לדיק גרייסון בזמן שהוא מעריך מחדש את חסינותו, שניזוקה לאחר שהפך לנכה. הדבר מתחיל את סיפור "הבן האובד", שם שמתייחס לבנו המאומץ של ברוס ויין, דיק גרייסון.
בגלל אירועי "סאגת האביר" ו"הבן האובד", זמן ארוך מהרגיל חולף עד אשר המפקח גורדון מחדש את אמונו שבאטמן עובד לצד הטובים. כשהוא מסתכל על ואלי וגרייסון כבאטמן, הוא מזהה שלא מדובר בבאטמן האמיתי, והוא מסרב להאמין בצורה עיוורת בתחפושת לאחר שלקח לו זמן רב לסמוך על האיש. סיפור "הבן האובד" משמש לקשירת קצוות שנותרו פתוחים מסאגת האביר, כאשר דו-פרצוף, קילר קרוק, הפיתום, תופס החולדות ואחרים מוחזרים חזרה לכלא. בכך, גרייסון נוקם את טעותו החמורה ביותר מאז ימיו כרובין, כאשר טעות שביצע בעימות עם דו-פרצוף גרמה למותו של אדם וכמעט והובילה למותו של ברוס. הוא גם לומד להעריך את הקושי המנטלי והפיזי אותו נוטל ברוס בלבישת חליפת הבאטמן. במהלך הסיפור מתהדק הקשר בינו לבין טים דרייק, כאשר שניהם חלקו את אחוזת ויין בהיעדרם של ברוס ואלפרד.
מתגלה במהלך "באטמן: שטח הפקר" שויין הקים בתקופת "הבן האובד" מספר בסיסי חירום ברחבי גות'אם.
טרויקה
כאשר ויין חוזר לתמיד כבאטמן, הוא לובש חליפת קוולאר קשיחה וכהה יותר (בדומה לזו בסרט באטמן) ונוהג בבאטמוביל חדש ומשוכלל. הוא נלחם שוב מול קולונל וגה (שציוות עצמו לבנדיקט אספ ב"מסעו של אביר: החיפוש"), ק.ג. ביסט והרוכב האפל כדי לסכל מזימה לפוצץ את גות'אם בנשק גרעיני בצורת כדור בסיס. "טרויקה" היא התרגום הרוסי ל"טריאד". הסדרה גם מראה את השינויים בחייו של ברוס ויין, את מערכת יחסיו עם 'משפחתו', תוכניותיו להמשך ללא עזרתו של אלפרד והשלכות החלטתו להפוך את ז'אן-פול ואלי למחליפו.
נייטווינג: שובו של אלפרד
סיפור בן חוברת אחת המתעד את חיפושו של נייטווינג אחר אלפרד באנגליה, לאחר שהמשרת הנאמן התפטר מתפקידו בעקבות אירועי "מסעו של אביר: החיפוש".
עזראל
סדרה חדשה בכיכובו של עזראל ובכתיבתו של דניס אוניל החלה באפריל 1995. ברוס ויין מוצא את ז'אן-פול ואלי משוטט ברחובות גות'אם, נותן לו כסף כדי לנדוד ברחבי העולם בחיפוש אחר משמעות, כשם שברוס עשה במסעו להפוך לבאטמן. מסעו לוקח אותו לאירופה, שם הוא חושף מזימות במסדר הקדוש של סנט דיומא אשר אחראי לשטיפת מוחו. מאוחר יותר, הוא חוזר לגות'אם במטרה לעזור לבאטמן, והסדרה שינתה את שמה ל-Azrael: Agent of the Bat (עזראל: סוכנו של העטלף) החל מחוברת מספר 47. הסדרה הסתיימה לאחר מאה חוברות, עם מותו לכאורה של ואלי. מותו התרחש בערך בסביבות קשת הסיפור "באטמן: האש", שתיאר את קשריו של ברוס ויין עם הקרובים אליו, בני בריתו ואויביו. למרבה הפלא, שמו של ז'אן-פול ואלי מעולם לא הוזכר בזמן זה.
הענף שנשבר
החוברת השנתית Batman Annual #22 הציגה את רוחו של ארנולד אצ'ינסון (אבאטויר), המחפשת לנקום בבאטמן. כעת הוא קורא לעצמו אטקר, והוא משתלט על חליפת הבאטמן הישנה של עזראל וחוזר לזירת הרצח שלו עם בן ערובה.
באטמן: ירושה
אירוע קרוסאובר שמעמת פעם נוספת בין באטמן לביין, כשהפעם, ביין משתף פעולה עם ראס-אל-גול. מחלה קטלנית פורצת בגות'אם סיטי, ובאטמן מנסה ללחום בהשפעותיה בעזרת בני בריתו. הוא מוצא את מקור המחלה במזרח התיכון, והיא נודעת בשם "מגפת האפוקליפסה". זאת ועוד מתגלה כי ראס-אל-גול יצר את הווירוס לפני עידנים. בעקבות קשת הסיפור התפרסם הרומן הגרפי Batman: Bane.
המלאך והארס
בקשת סיפור בת ארבעה חלקים בשם "המלאך והארס" וכן בחוברת שאחרי, "שעת הרעידה", קצוות עלילה של סאגת האביר נפתרים. לאחר מאורעות Batman: Bane, עזראל מקבל הוראות מבאטמן למצוא את ביין. השניים נפגשים ומתעמתים. ביין מצליח להדוף את עזראל בעזרת קבוצת חיילים מסנטה פריסקה. הוא כובל את עזראל ומזריק לו את הסופר-סטרואיד "ונום", עם תוכנית להשתמש בו כסופר-חייל ולהשתלט על סנטה פריסקה. עזראל מסוגל להתנגד להשפעתו של הסם, מביס את ביין ומטיס אותו חזרה לגות'אם. הם מגיעים בדיוק לפני שרעידת האדמה מתרחשת. ביין מנסה להימלט אך אינו יכול ובמאמץ אחרון להציל את עורו הוא מנסה ללא הצלחה לכרות ברית עם עזראל. במקום זאת, עזראל מוכיח את נאמנותו לבאטמן.
טינטין בארץ הסובייטים
טינטין בארץ הסובייטים (בצרפתית: Les aventures de Tintin, reporter du "Petit Vingtième", au pays des Soviets) הוא הספר הראשון בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" אשר נכתב ואויר על ידי הסופר והצייר הבלגי ארז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1930 בשחור לבן. הספר לא תורגם לעברית.
עלילת הספר
טינטין, כתב העיתון "לֶה פּטִי וָנְטייֶם", וכלבו שלג, נשלחים למשימה בברית המועצות. בזמן היציאה מבריסל, פוצץ סוכן ממשלתי סובייטי ממוסקבה, OGPU, את הרכבת, בטענה שטינטין הוא נוכל קטן שנוסע למוסקבה. טינטין הגיע לברלין וסיפר למשטרה מה קרה, הם עצרו אותו, אך הוא נמלט, והגיע לגבול ברית המועצות. טינטין מובא למשטרה ומספר להם מה קרה, וה"קומיסר" אומר לשוטרים להתעלם ממנו. לאחר שברח שוב, טינטין רואה מפעל סובייטי שעשוי מקרטון, העשן מיוצר משריפת עץ, והם מצלצלים במתכות כדי שהאנגלים יחשבו שהסובייטים חזקים והם יודעים לפעול. טינטין חושב לעצמו "הסובייטים המטומטמים והעניים עדיין מאמינים בגן-העדן האדום".
טינטין ממשיך בדרכו עד שהגיע לבחירות מקומיות ושם הוא רואה שהמתמודדים מכוונים רובים על הבוחרים ומאיימים עליהם שאם לא יבחרו בהם הם ימותו. הוא מפחיד את המתמודדים על ידי התחזות לרוח רפאים (שם על עצמו סדין לבן), והם בורחים. טינטין מגיע למוסקבה, והסובייטים חושבים שהוא "עני מסריח". הוא מבחין בפקיד ממשלתי שמחלק חתיכות לחם לילדים יתומים חסרי בית. שלג גונב כיכר לחם ומביא לילדים. טינטין מבחין בזה שהסובייטים מוכרים את הלחם שלהם על מנת שיקבלו יותר כסף ממדינות אחרות ולהם לא נשאר כלום, ושהמשטרה מאיימת על החקלאים שיביאו להם את כל התירס שלהם. טינטין נכנס בטעות לצבא הסובייטי, החיילים מגלים שהוא מתחזה, לוקחים אותו למדבר מושלג ושם הוא הולך לאיבוד. טינטין מגלה כניסה סודית לבית רדוף רוחות, הוא נתפס שם ומספרים לו ש"אתה במחבוא שבו לנין, טרוצקי וסטלין אספו יחד עושר וגנבה מן העם!".
בעזרת שלג הוא בורח משם, משתלט על מטוס וטס לתוך הלילה, מתרסק ובונה מדחף חדש למטוס מכיוון שהמדחף הישן נשבר. הוא מצליח לתקן את המטוס ונוחת בברלין, משתכר ומתעלף. הוא נתפס על ידי ה-OGPU, וננעל בצינוק. שלג משחרר אותו בעזרת שלבש על עצמו שטיח של נמר והפושעים נבהלו וברחו. לבסוף טינטין מגלה שה-OGPU רוצים לפוצץ את כל בירות אירופה, וטינטין חוזר לבריסל ושם מקבל פופולריות גדולה.
הולי הולם
הולי הולם (באנגלית: Holly Holm; ) ידועה גם בכינוי 'בת המטיף' היא לוחמת MMA אמריקאית, ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC). בעברה הייתה מתאגרפת וקיקבוקסרית מקצועית. הולם הייתה אלופת העולם באגרוף והגנה על תוארה 18 פעמים בשלוש קטגוריות משקל (מעורב קל, מעורב וקל בינוני). בשנים 2005 ו-2006 נבחרה ללוחמת השנה על ידי מגזין The Ring.
הישגה הבולט ביותר במסגרת אמנויות הלחימה המשולבות התרחש ב-15 בנובמבר 2015, בקרב שנערך באירוע UFC 193 במלבורן אוסטרליה. קרב זה היה האירוע המרכזי של אותו הערב וכן הנצפה ביותר בתולדות אירועי UFC (התקיים מול 56,214 צופים). בקרב זה, הולם טענה לראשונה לכתר אליפות העולם במשקל תרנגול והתמודדה מול האלופה הבלתי מנוצחת עד אותה העת, רונדה ראוזי. הולם עשתה היסטוריה כאשר ניצחה בקרב וגרמה להפסדה הראשון של ראוזי בענף המקצועי של תחרויות ה-MMA. עד לפני הניצחון, הולם נתפסה כאנדרדוג וניצחונה נחשב לאחד הניצחונות המפתיעים ביותר בהיסטוריה של ענף ה-MMA ושל הספורט בכלל.
הולם היא האדם הראשון בהיסטוריה לזכות גם באליפות אגרוף עולמית וגם באליפות MMA עולמית. אמן הלחימה ג'ון ג'ונס כינה אותה: הספורטאית הטובה ביותר בהיסטוריה של אמנות הלחימה לנשים. בטקס פרסי MMA העולמי לשנת 2016 שנערך בלאס וגאס בפברואר 2016, זכתה הולם בתואר לוחמת השנה (קטגוריית נשים) וכן קטפה עוד שלושה תארים: 'פריצת השנה', 'הנוקאאוט של שנה' ו'הניצחון של השנה'.
ביוגרפיה
הולם נולדה וגדלה באלבקרקי שבניו מקסיקו להורים ממוצא אירי-שוודי. הצעירה מבין שלושה ילדים. אמה מעסה ואביה הוא מטיף נוצרי, ומכאן נובע הכינוי של הולם 'בת המטיף'. בילדותה, התנסתה הולם בכדורגל, בהתעמלות, בשחייה ובצלילה. הוריה התגרשו כשהייתה בת 19. לאחר לימודיה בתיכון, למדה שנה אחת באוניברסיטת ניו מקסיקו. בשנת 2001, החלה להתאמן בקיקבוקס וזכתה באליפות קיקבוקס לחובבניות. בשנת 2002, החלה לעסוק בקיקבוקס מקצועני.
קריירת אגרוף
בשנת 2002, החלה לעסוק באגרוף מקצועני. ביוני 2008 הפכה לאלופת העולם באגרוף למשקל חצי בינוני כאשר הביסה את אלופת העולם מארי ג'ו סנדרס. בדצמבר 2011, הולם הפסידה בנוקאאוט לאן סופי מתיס. בין השתיים נערך קרב חוזר ביוני 2012, בו הולם ניצחה בהחלטת השופטים. במהלך קריירת האגרוף, הולם הגנה על תוארה 19 פעמים בשלוש קטגוריות משקל. במאי 2013 החליטה לפרוש מענף האגרוף על מנת להקדיש את כל מרצה ללחימה המשולבת.
קריירת אמנויות לחימה משולבות
הולם החלה את קריירת ה-MMA במרץ 2011. היא לחמה במסגרת Legacy Fighting Championship וניצחה בכל הקרבות. ביולי 2014 הצטרפה לשורת הלוחמות של ה-UFC. במסגרת ה-UFC, לחמה הולם בשני קרבות וניצחה גם בהם. בנובמבר 2015, טענה לכתר במסגרת אליפות העולם במשקל תרנגול מול אלופת העולם הבלתי מנוצחת, רונדה ראוזי. למרות היותה אנדרדוג מובהקת, הולם הייתה דומיננטית לכל אורך הקרב, והפתיעה את הצופים שהצליחה לשרוד את הסיבוב הראשון מול ראוזי (היחידה להצליח זאת לפניה היא מישה טייט) ואף לשלוט בו. 59 שניות לאחר שהחל הסיבוב השני, הנחיתה הולם בעיטה על צווארה של ראוזי וניצחה אותה בנוקאאוט. ניצחונה של הולם הכה בתדהמה את קהילת ה-MMA. ראוזי, שספגה את הפסדה הראשון בהיסטוריית ה-MMA, נאלצה להפרד מתואר האליפות לאחר שהגנה עליו במשך שלוש שנים. במרץ 2016 איבדה הולם את התואר למישה טייט. ביולי 2016, נחלה הולם הפסד נוסף לאחר שנוצחה על ידי ולנטינה שבשנקו בהחלטת שופטים אחידה. ב-11 בפברואר 2017, במסגרת אירוע UFC 208, הולם התמודדה על תואר אליפות העולם מול הלוחמת ג'רמין דה רנדמי בקטגוריית משקל נוצה (קטגוריה שנפתחה לנשים לראשונה ב-UFC באירוע זה), והפסידה את האליפות בהחלטת שופטים אחידה. ההחלטה להכתיר את דה רנדמי כאלופת העולם הייתה שנויה במחלוקת, משום שבמהלך הקרב, דה רנדמי חבטה בהולם לאחר הישמע צליל הפעמון (המבשר על סופו של הסיבוב) בסוף הסיבוב השני וכן בסוף הסיבוב השלישי - אולם השופט לא הוריד לה נקודות על כך. נשיא ה-UFC, דיינה וייט, טען כי ועדת הספורט של ניו יורק (NYSAC) טעתה בכך שבחרה בשופט חסר ניסיון בקרבות מרכזיים, להיות שופט הזירה, וכי אם השופט היה מוריד לדה רנדמי נקודה - הקרב היה מסתיים בתיקו. במסיבת עיתונאים לאחר הקרב, טענה הולם כי לתחושתה היא ניצחה בשלושה סיבובים מתוך חמישה ולכן הגיע לה לנצח. ארבעה ימים לאחר הקרב, הולם ערערה על תוצאת הקרב בפני ועדת הספורט של ניו יורק וכן הגישה תלונה על שופט הזירה טוד אנדרסון (Todd Anderson). ב-17 ביוני 2017, הולם ניצחה את הלוחמת הברזילאית, בץ' קוריאה באמצעות נוקאאוט. ב-30 בדצמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 219, הולם נלחמה נגד כריס סייבורג על תואר אליפות העולם במשקל נוצה, והפסידה בהחלטת שופטים אחידה. ב-9 ביוני 2018, במסגרת אירוע UFC 225 נלחמה נגד מייגן אנדרסון  וניצחה בהחלטת שופטים אחידה.
חרגולן
סוג זה, המחולק ל 9 מינים, מאופיין בגוונים אחידים של חום-אפור, ובפס-גבה מטושטש בצבע לבנבן, זנב מעוגל במדורג ומקור מחודד. התנהגותם של החרגולנים חששנית מאוד. התכונה האופיינית ביותר לסוג זה היא השירה הצרצרנית כשל החרגולים, מאפיין זה העניק להם את שמם המדעי - Locustella ואת שמם העברי.
בית גידולם של החרגולנים הוא צמחייה סבוכה, חורשים, ביצות וגדות מים, שטחים שיחיים וחישות קנים. קשה לצפות בחרגולנים עקב התנהגותם החששנית - הם מסתתרים בסבך צמחייה ונעים בו במהירות או במעוף חטוף. מינים אחדים שרים מעמדות תצפית. מינים המקננים באזורי אקלים ממוזג הם מינים נודדים.
קישורים חיצוניים
חרגולן זמירי - החברה להגנת הטבע.
קומפסוגנתוס
קומפסוגנתוס (שם מדעי: Compsognathus) הוא סוג דינוזאור שחי בסוף תקופת היורה. רוב המאובנים שלו התגלו ברחבי דרום גרמניה וצרפת.
גודלו של הקומפסוגנתוס
במשך עשרות שנים היה מקובל בקרב הפליאונטולוגים כי הקומפסוגנתוס הוא הדינוזאור הקטן ביותר. אורכו היה 60 סנטימטרים בלבד ומשקלו היה בערך 2–4 קילוגרמים, וממדי גופו היו דומים לאלו של תרנגולת. מאוחר יותר התגלו דינוזאורים קטנים אף יותר, כגון המיקרורפטור והאפידקסיפטריקס.
הקומפסוגנתוס רץ מאוד מהר, מהר הרבה יותר מכול שאר הדינוזאורים הכבדים והאיטיים וכך הצליח לשרוד בין דינוזאורים אחרים הנמצאים בסביבתו. מהירותו מוערכת בכ-64 קמ"ש.
מזונו ויכולות הציד של הקומפסוגנתוס
הקומפסוגנתוס רץ מהר מאוד וככל הנראה היה צד בעלי חיים קטנים, שאותם נהג לטלטל מצד לצד ואז לרסק אותם באמצעות לסתותיו. שיניו היו קטנות אך חדות מאוד, כך הוא יכל לתפוס קורבנות שנעו במהירות. קומפסוגנתוס מאובן אחד, התגלה שכשארוחתו האחרונה עדיין בקבתו. תגלית זו הוכיחה שהקומפסוגנתוס אכל כל מיני סוגים של לטאות כמו ארדאוזאורוס ובוואריזאורוס (Bavarisaurus), אך כנראה צד גם חרקים גדולים.
כישורי הקומפסוגנתוס
לקומפסוגנתוס לא היו כישורים רבים. אך לקומפסוגנתוס שהתגלה בצרפת, היו גפיים קדמיות יוצאות דופן. אף על פי שעדיין לא התגלה מאובן קומפסוגנתוס שלם לחלוטין, נהוג לחשוב שהגפיים הקדמיות של הקומפסוגנתוס היו מצוידות במעין סנפירים, ואולי אפילו סייעו לו לשחות באגמים.
מינים
הפליאונטולוגים מצאו עד היום רק 2 מינים של קומפסוגנתוס. הראשון שהתגלה בגרמניה, מכונה קומפסוגנתוס לונגיפס (Compsognathus longipes). המאובנים שהתגלו בצרפת היו של בעל חיים גדול אף יותר וכונה בשם קומפסוגנתוס קוראלסטריס (Compsognathus corallestris). קומפסוגנתוס התגלה לראשונה על ידי המדען הגרמני דוקטור אובנדורפר, בשנת 1857. אובנדורפר שכח לציין את המיקום המדויק בו גילה את המאובן, ולכן לא יכלו מדענים אחרים לחזור לשם כדי לחפש מאובנים נוספים.
בתרבות
לא ידוע מהמאובנים על התנהגות הציד המתוארת בסרט ולמעשה הדמות של הקומפסוגנתוס מבוססת על הפרוקומפסוגנתוס, הגדול יותר שאינו קרוב משפחתו, שמופיע בספר הראשון והשני בסדרה וצד בלהקות אנשים. הקומפסוגנתוס נראה גם במשחקי מחשב של הסדרה כמו בפארק היורה: המשחק, Jurassic World Evolution, פארק היורה 3: בניית פארק ו-Jurassic World: Alive.
איסורי נישואים לכהן
איסורי נישואים לכהן – לפי ההלכה, כהן הדיוט (=שאינו כהן גדול) אינו רשאי להתחתן עם אישה גרושה, חלוצה, זונה, חללה או גיורת, ויכול להתחתן רק עם רווקה או אלמנה. על כהן גדול (=משוח או למרובה בגדים ללא משיחה כמו בבית שני או לכהן שהיה הכהן הגדול ועבר מכהונתו הגדולה) ישנו גם איסור להתחתן עם אלמנה, ומותר לו להתחתן רק עם רווקה (כאשר הוא מצווה בבתולה דווקא).
מקור האיסורים
הציווי על כהן גדול נמצא כמה פסוקים לאחר מכן:.
איסור זונה
בתלמוד מובאות שש דעות מהי זונה, וההלכה היא כי זונה היא "גיורת ומשוחררת ושנבעלה בעילת זנות", דהיינו, נוסף לגיורת ולשפחה ששוחררה, כל מי שנבעלה למי שאסור לה להינשא לו, בין אם האיסור הוא חמור ועונשו כרת, כמו אשת איש שנבעלה לאחר או אישה שעשתה מעשה של גילוי עריות, ובין אם האיסור הוא קל ועונשו הוא מלקות, כמו אישה שנבעלה לממזר. גם אישה שנבעלה לגוי, דבר הנחשב חמור ביותר למרות שעונשו קל, נחשבת לזונה.
איסור אנוסה
איסור זונה לכהן חל גם על אשה שנאנסה. על כן אשה נשואה שנאנסה אסורה על כהן משום "זונה", שהרי נבעלה לאדם האסור לה. בכלל דין זה נכלל הדין של שבויה, שההנחה היא ששוביה אונסים אותה גם כן. מציאות זו שהייתה שכיחה יותר בעבר, גרמה למצוקות רבות, נוסף על השבי עצמו, ונכתבה סביבה ספרות הלכתית רבה.
משמעותו של איסור האנוסה היא שאם אשת כהן נאנסה, עליו לגרשה. הלכה זו, זכתה לפרסום ומוזכרת אף בפולמוסים בין דתיים לחילוניים.
עם זאת, בדרך כלל ניתן להתחמק מלהפריד בין בני זוג בשל אונס, שכן ההלכה מותירה פתחי מילוט. בשל החשש שאשה תיטען שנאנסה בזמן שבעצם "נתנה עיניה באחר", והיא מעוניינת להתגרש מטעמיה שלה, אין היא נאמנת בהצהרתה על האונס. יותר מכך, גם אם בעלה יודה שהוא מאמין לה (ובמקרים רבים מן הסתם אכן כך יהיה), יש מהפוסקים שסוברים שגם הוא עצמו לא נאמן בהכרזה זו, כי הרי בשל תקנת רבנו גרשום, אין הוא יכול לגרש אשתו בעל כרחו וייתכן שהוא מחפש תירוץ להיפטר ממנה.סיבות אלו מאפשרות לפסיקה ההלכתית להקל במקרים מעין אלו.
איסור חללה
חללה היא בת שנולדה לכהן מנישואים האסורים עליו בגלל היותו כהן, או שנולדה לחלל. חללה אסורה להתחתן עם כהן, בהתאם לכתוב "אשה זונה וחללה לא ייקחו". נישואיו של כהן עם אישה האסורה לו גורמים לכך שבניו יהיו חללים, ולא יחולו עליהם דיני הכהונה (פרט לאיסור החללות) ובנותיו תהיינה אסורות לכהן. הילדים של חלל זכר הם חללים. הילדים של ישראל (אדם שאינו כהן) וחללה אינם חללים, והבנות מותרות להנשא לכהן.
איסור גרושה
בתורה נאמר (ספר ויקרא, כ"א, ז'): "ואשה גרושה מאישהּ לא ייקחו" ומכאן שאסור לכהן לישא גרושה. יש מחלוקת בתלמוד האם האיסור הוא בנישואין או ביחסי האישות. העונש על הפרת האיסור הוא מלקות, מדין התורה.
כהן שהתחתן עם גרושה, על פי ההלכה יש לכפות אותו לגרשה, ולנדות ולהחרים אותו. ויש אומרים שאף מלקים אותו עד שיגרש אותה, והוא מאבד את כל זכויות הכהן שלו, כגון השתתפות בברכת כהנים ובכורה בעלייה לתורה, עד שיגרשה, ויידור נדר על דעת רבים שלא יחזור לשאת נשים האסורות לו.
השלכה של איסור גרושה לכהן הוא שגרושה אינה יכולה לחזור לבעלה הכהן (בניגוד לגרושה מאדם שאינו כהן שיכולה לחזור לבעלה אם לא היה פרק ביניים של נישואים וגירושים עם אדם אחר). בהלכה יש החמרות רבות שמטרתן מניעת מגע בין הגרושה לבין בעלה הכהן, כדי שלא יעלה בהם חשק לשוב זה לזה.
כדי שלא להגיע למצב שבו כהן רוצה להחזיר את גרושתו ואינו יכול, תיקנו חז"ל שכהן לא יגרש באמצעות גט פשוט, אלא באמצעות גט מקושר. בעוד גט רגיל נכתב על גיליון ונחתם על ידי שני עדים לפני מסירתו לאישה, הרי שגט של כהן נכתב קטע אחר קטע, כשבכל קטע מקופל הגיליון, נתפר ("נקשר") ונחתם. ההליך הזה אורך זמן רב הרבה יותר מאשר גט רגיל, ומטרתו למנוע גט שיימסר לאישה על ידי זעם רגעי של הבעל על אשתו.
בתו של גוי
אף שעל פי ההלכה נקבעת היהדות לפי האם, מדרבנן יש שאסרו לכהן לישא בתו של גוי. בשעת הדחק מקובל להתיר נישואין כאלו. כך פסק בית הדין הרבני הגדול בראשות הרב שלמה עמאר במקרה שהובא בפניו ב-2006.
איסור אלמנה לכהן גדול
כהן גדול צריך להיות קדוש יותר משאר אחיו, ולכן נוסף עליו עוד איסור - אסור לו לשאת אף אלמנה, וחייב הוא לקחת בתולה.
התייחסות תנ"כית
בספר יחזקאל (מד, כב), נראית התייחסות שונה לאיסורי הנישואים לכהנים: וְהָאַלְמָנָה אֲשֶׁר תִּהְיֶה אַלְמָנָה מִכֹּהֵן – יִקָּחוּ. מפסוק זה משתמע שגם לכהן הדיוט אסורה אלמנה (אלא אם היא אלמנת כהן). התלמוד (וכך גם פיסוק הטעמים של המסורה) משנה את משמעותו האינטואיטיבת של הפסוק, ומציג אותו כך: כאשר פירוש הדברים שאלמנה שהיא אלמנה לבד (ולא גם גרושה מנישואים אחרים; אלמנה-טהורה) – "מכהן ייקחו" כלומר, חלק מהכהנים יוכלו לקחת (כולם חוץ מהכהנים הגדולים). דרך פרשנות זו עולה בקנה אחד עם ההלכה המקובלת.
הסבר אחר לפסוק: הנביא יחזקאל דיבר על המציאות המיוחדת של דורו, לאחר גלות בבל, כאשר נשים רבות נלקחו בשבי ונאנסו. לפיכך, סתם אלמנה הייתה בחזקת אסורה לכהן, שמא נאנסה ובעלה לא היה צריך לגרשה בשל כך, אבל אלמנת כהן מותרת, כי העובדה שבעלה לא גירש אותה מוכיחה שלא נאנסה ("משך חכמה" לרבי מאיר שמחה הכהן מדוינסק, הפטרת פרשת אמור).
השלכות הפרת האיסורים
ישנו הבדל יסודי בין איסור הנישואים לעריות, דהיינו לאשת איש ולקרובי משפחה מדרגה ראשונה, לבין איסורי הנישואים לכהן. נישואים שנעשו עם אשת איש או עם קרוב משפחה מדרגה ראשונה אינם תקפים כלל, ואילו נישואים של כהן לאישה האסורה לו תקפים ונדרש גט לסיימם, אך מהווים עבירה דתית.
כל הצאצאים הבאים מכהן ואישה האסורה לו משום היותו כהן נקראים "חללים". כאשר מדובר בזכר משמעות הדבר היא שאין לו דיני כהונה: מותר לו להינשא לנשים האסורות לכהן, מותר לו להיטמא למת, אין הוא יכול לאכול תרומה והוא אינו זכאי לקבל את שאר מתנות הכהונה, אין הוא רשאי להשתתף בברכת כהנים ואין לכבדו להיות ראשון לכל דבר שבקדושה. פרט לייחוסו השבטי, הרי הוא כישראל לכל דבריו. כאשר מדובר בנקבה, משמעות הדבר הוא שהאישה אסורה להינשא לכהן, ואם נשאה באיסור לכהן, צאצאיה ממנו הם חללים כמו כל צאצאי כהן מאשה האסורה לכהונה.
מלבד ההגבלות החלים על צאצאי הכהן, הכהן עצמו שעבר על האיסור מאבד את מעלותיו ככהן ואינו יכול לישא את כפיו הגבלות אלו מדרבנן עד שידור נדר שאינו יכול להתירו שהוא מתרחק מנשים אלו.
איסורי נישואין לכהן במדינת ישראל
אף שאיסורי הנישואים לכהן מקורם בהלכה, הרי מכוח חוקי הנישואים בישראל, המחייבים אדם להינשא רק לפי עקרונות דתו, חלים איסורים אלה בישראל גם על יהודים שאינם שומרי מצוות. יהודי המבקש להתחתן בישראל עם אישה האסורה לכהן חייב להוכיח שאינו כהן. עם זאת, נישואים אלו יוכרו על ידי המדינה אם ייעשו בחו"ל.
בעתירה לבג"ץ נדון מקרה של אדם שהרבנות סירבה לחתנו עם גרושה עד שימציא אישור שאינו כהן. על פי ההלכה שהקידושין תופסים, בני הזוג קיימו טקס נישואין פרטי ופנו למשרד הפנים לרושמם כנשואים. משסורבו, פנו לבג"ץ, וזה דחה את העתירה ברוב דעות, מכיוון שמדובר בטקס פרטי. עם זאת, הביעו חלק מהשופטים את דעתם שאיסור כהן וגרושה הוא "איסור שכולו דתי פולחני, בהיותו מבוסס על מושגים עתיקי יומין של מעמד הבכורה של הכהן בעבודת הקודש. הטלת איסור על הכהן לשאת גרושה על אדם שאינו מאמין, קשה ליישבה עם חופש המצפון וחופש הפעולה הכרוך בו" (דברי השופט לנדוי). בהמשך, פנו בני הזוג לבית הדין בבקשה שיכיר בנישואיהם. בית הדין סירב לעשות זאת, אולם קבע שהאשה חייבת בגט. על סמך פסיקה זאת של בית הדין קבע בג"ץ כי יש לרשום את בני הזוג כנשואים, וכך נעשה.
תחנת לוביאנקה
תחנת לוביאנקה (ברוסית: Лубянка) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת בנפת טברסקוי ויש גם יציאות לנפות משצ'אנקה, בסמאני, וקראסנוסלסקי.
תחנת לוביאנקה נפתחה ב-15 במאי 1935, והיא ממוקמת מתחת לכיכר לוביאנקה וקרויה על שמה.
תחנת לוביאנקה נפתחה תחת השם "דזרז'ינסקאיה", כחלק מקטע ההשקה הראשון של המטרו של מוסקבה.
מנואל סלאיה
מנואל סלאיה (בספרדית: Manuel Zelaya; נולד ב-20 בספטמבר 1952). היה נשיא הונדורס בשנים 2009-2006.
בסוף 2021 זכתה בבחירות לנשיאות רעייתו סיומרה קסטרו והיא החלה לכהן ב-2022.
חמש בודהות החוכמה
חמש בודהות החוכמה או הבודהות הדהיינים הן חמש דמויות המייצגות בזרם הוג'ריאנה של הבודהיזם חמש תכונות של הבודהה. הדמויות מופיעות תדיר באומנות הוג'ריאנה הטיבטית בציורי מנדלה, גלגל הקיום וציורים אחרים.
בין הדמויות ניתן להבחין על פי תנוחותיהן השונות. החוכמה של כל אחת מהבודהות מהווה סגולה כנגד תכונה שלילית אחרת.
בבודהיזם הטיבטי מופיעים חמשת ייצוגי הבודהה בחמשת חלקי המנדלה. הויירוקאנה יהיה תמיד במרכז, כי הוא הכוח המאחד. האקשוביה יופיע במזרח, האמוגסידהי בצפון, האמיתאבהא במערב והראת'אסאמבאווה בדרום.
בבורמה קיים מקדש בשם חמש הבודהות המוקדש לחמשת ייצוגי החוכמה.