cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
העצמת עובדים
גורמים התורמים לתחושת העצמה
קיימים גורמים אישיותיים וארגוניים אשר עשויים לתרום לפיתוח ארבעת המרכיבים של העצמת עובדים, הן ברמת הפרט והן ברמת הצוות.
מקור שליטה
אמונה של אנשים בדבר יכולתם לשלוט על מה שקורה בחייהם. אנשים בעלי מקור שליטה פנימי (Internal locus of control) מאמינים כי הם מסוגלים לשלוט על האירועים שהם חווים, בעוד אנשים בעלי מקור שליטה חיצוני (External locus of control) מאמינים כי חייהם נשלטים על ידי גורמים חיצוניים. בהקשר לעולם העבודה, עובדים בעלי מקור שליטה פנימי מאמינים שיש להם את היכולת לעצב את סביבה העבודה שלהם ולשלוט על מה שקורה סביבם. כיוון שההעצמה מורכבת גם מתחושת שליטה, עובדים בעלי מקור שליטה פנימי עשויים לחוש מועצמים יותר לעומת עובדים בעלי מקור שליטה חיצוני.
מידע
על מנת לעודד העצמת עובדים, ארגונים צריכים לספק כמה שיותר מידע לעובדים שלהם. שני סוגי מידע ספציפיים חשובים בהקשר להעצמה : (1) מידע בנוגע למשימותיו של הארגון- על מנת שעובדים ירגישו מסוגלים לקחת יוזמה ולפעול בצורה עצמאית במסגרת עבודתם, עליהם לדעת ולהבין מהן מטרותיו המרכזיות של הארגון. (2) מידע לגבי ביצועיו של הארגון- עובדים צריכים לדעת עד כמה היחידות הארגוניות שאליהם הם שייכים מצליחות או לא מצליחות לעמוד ביעדים שלהן, זאת על מנת להשפיע על קבלת ההחלטות ביחידה במטרה לשפר או לשמר את הביצועים.
תגמולים
תגמולים אישיים וקבוצתיים עשויים להביא להעצמת עובדים כיוון שהם מחזקים את התחושה כי ביצועים טובים בעבודה מביאים לתוצאות חיוביות, וכיוון שמהווים תמריץ עבור עובדים להשתתף ולהשפיע על תהליכי קבלת ההחלטות בארגון.
תמיכה סוציו-חברתית
המידה בה גורמים בסביבת העבודה מספקים לעובד משאבים חומריים, חברתיים ופסיכולוגיים. תמיכה חברתית היא משאב בעל ערך כיוון שמשפיעה על תפיסות ותגובות רגשיות של עובדים. עובדים המקבלים תמיכה חברתית מחבריהם לעבודה נוטים לחוש מוערכים ומקובלים בסביבת עבודתם, ולכן מרגישים שיש להם לגיטימציה להשפיע על המתרחש בארגון.
מנהיגות
נמצא כי מערכת יחסים תומכת וחיובית בין עובדים למנהיגים בארגון מהווה גורם התורם לתחושת העצמה של עובדים. באופן ספציפי, שני סוגי מנהיגות נמצאו כמעודדים העצמת עובדים: מנהיגות כריזמטית ומנהיגות אותנטית. מנהיגים יכולים לספק מידע חשוב לעובדים, לאפשר להם אוטונומיה במסגרת העבודה ולספק משוב מועיל שמגביר את תחושת היכולת של עובדים. שיתוף מידע והענקת עצמאות לעובדים מגבירה תחושת העצמה, שכן העצמה מורכבת מתחושת יכולת ושליטה של עובדים במקום עבודתם.
מאפייני העבודה
נמצא כי ככל שעבודה היא משמעותית יותר, כוללת משוב על ביצועים, מכילה משימות מגוונות ומורכבות, כך עובדים חשים מועצמים יותר.
אפקטיביות
מחקרים הראו כי כל אחד מארבעת ממדי ההעצמה (משמעות, יכולת, שליטה והשפעה) נמצאו מקושרים חיובית הן לאפקטיביות ניהולית (Managerial effectiveness) והן לאפקטיביות של עובדים (Employee effectiveness). בפרט, תחושת יכולת והשפעה נמצאו כשני הממדים הקשורים ביותר ליעילות עובדים.
חדשנות
התנהגות חדשנית מוגדרת כיצירה של דבר חדש או שונה, ודורשת שינוי מחשבתי כיוון שמערבת יצירה של מוצר, שירות או רעיון חדש. עובדים מועצמים מאמינים ביכולות שלהם ובכך שיש להם השפעה על המתרחש בעבודתם, ועל כן צפויים להיות יותר חדשניים בהשוואה לעובדים שאינם חשים מועצמים. כמו כן, כיוון שעובדים מועצמים מאמינים ביכולתם לבצע את עבודתם, הם מצפים כי רעיונותיהם החדשניים יהיו גם מוצלחים.
העצמה ורגשות עובדים
על פי מודל דרישות עבודה ורמת שליטה (Job Demand-Control model), לחץ של עובדים נובע ממצבים בהם יש דרישות עבודה גבוהות (עומס עבודה, לחץ זמן) ויכולת נמוכה לשלוט על המתרחש במהלך העבודה (עבודה חזרתית, דרישה ללמוד יכולות חדשות, חוסר יכולת להשפיע על מה שקורה בעבודה, חוסר יכולת להשפיע על אחרים בעבודה). על פי המוצע במודל, ההשפעה המשותפת של דרישות העבודה ורמת השליטה קובעת את רמות הלחץ שעובדים ירגישו. כאשר דרישות העבודה הן גבוהות, עובדים יחושו יותר לחץ כאשר רמת השליטה היא נמוכה. דרישות עבודה גבוהות מביאות למצב של עוררות גופנית, וכאשר השליטה הנתפשת היא נמוכה, עוררות זו מתבטאת בלחץ, חרדה ואף דיכאון. לעומת זאת, כאשר רמת השליטה היא גבוהה, דרישות עבודה גבוהות לא בהכרח יביאו לעלייה ברמת הלחץ. במצב זה, העוררות הגופנית מתועלת לפתרון בעיות ואינה מתורגמת לתחושות מתח ולחץ. כלומר, רמת השליטה בעבודה משפיעה על המידה בה דרישות עבודה ייתפסו כמלחיצות על ידי עובדים. תחושת שליטה מגבירה תחושות של יכולת והגשמה עצמית, ולכן עובדים נוטים להרגיש רגשות חיוביים כאשר הם תופסים את עצמם כבעלי שליטה על סביבת העבודה שלהם. במחקר הנערך על אחיות, אשר עבודתן מאופיינת בדרישות עבודה גבוהות, נמצא כי אחיות אשר חוו תחושת העצמה גדולה יותר, חוו פחות מתח ולחץ בעבודתן.
שביעות רצון מהעבודה
תחושת העצמה נמצאה מקושרת לשביעות רצון כללית מעבודה. בפרט, משמעות, שליטה ויכולת מקושרים חיובית לשביעות רצון מהעבודה. הקשר החזק ביותר נמצא בין שביעות רצון לבין תחושת משמעות בעבודה, המהווה אחד מממדיה של העצמה. ממצא זה מרמז על כך שעל מנת להגיש שבעי רצון, עובדים צריכים לחוות תחושת של הגשמה עצמית והתאמה בין דרישות העבודה לערכיהם האישיים.
מחויבות ארגונית
נמצא כי תחושת משמעות בעבודה מקושרת חיובית למחויבות ארגונית של עובד, זאת כיוון שמציאת משמעות בעבודה מרמזת על התאמה בין צורכי וערכי עובד לבין דרישות העבודה. כמו כן, עובדים המרגישים מועצמים במקום עבודתם יראו יותר מחויבות למקום העבודה שכן יראו בו משאב מוערך ויחששו להחליפו במקום עבודה חדש.
תחלופת עובדים
נמצא קשר שלילי בין תחושת העצמה של עובדים לבין עזיבת העבודה. הן משמעות והן יכולת נמצאו קשורים למשך הזמן בו עובדים צפויים להמשיך בקריירה שלהם.
אנרי, נסיך קונדה (1588–1646)
אנרי השני דה בורבון, נסיך קונדה (בצרפתית: Henri II de Bourbon-Condé; 1 בספטמבר 1588 - 26 בדצמבר 1646) היה ראש הענף הבכיר ביותר של בית בורבון כמעט כל חייו ויורשו של מלך צרפת בשנים הראשונות של חייו. אנרי היה אביו של לואי השני, נסיך דה קונדה, הגנרל הצרפתי המפורסם.
ביוגרפיה
אנרי נולד בסן-ז'אן-ד'אנגלי ב-1 בספטמבר 1588, לאנרי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה ולשרלוט קתרין דה לה טרמויל, בתו של לואי השלישי דה לה טרמויל, דוכס טוואר, אשר הייתה אשתו השנייה של אביו. בעת לידתו הייתה אמו בכלא, מואשמת בהריגת בעלה. לאנרי היו שתי אחיות מבוגרות יותר, קתרין דה בורבון, אחותו למחצה מצד אביו שמתה ב-1595, ואלינור דה בורבון, שב-1606 התחתנה עם פיליפ וילם, נסיך אורנז'.
אביו של אנרי מת כמעט שישה חודשים לפני לידתו. לכן הוא הפך לנסיך קונדה מיום לידתו, ברגע שהוא הוכר ואושר על ידי מלך צרפת.
אנרי השלישי, מלך צרפת נרצח באוגוסט 1589, כאשר אנרי היה בן פחות משנה, ואנרי הרביעי, מלך צרפת, שהיה בן דודו הראשון של אביו המנוח של אנרי וסנדקו של אנרי, עלה לשלטון. בשלב זה, למלך החדש לא היה בן או אח, וקרוב משפחה הקרוב ביותר אליו היה לא אחר מאשר אנרי עצמו. לפיכך, בהיותו חבר רחוק בשושלת השלטת, הפך אנרי לנסיך הדם ויורש הכתר של צרפת, וכך נשאר במשך שתים-עשרה שנים, עד לידתו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת בספטמבר 1601. לאחר שהמיר המלך את דתו לכנסייה הקתולית, הבטיח המלך שאנרי יגדל כקתולי; אף על פי שאביו וסבו היו מנהיגי ההוגנוטים הקלוויניסטים. אמו של אנרי הייתה בכלא שש שנים, מואשמת בהרעלת בעלה, אולם היא שוחררה מאוחר יותר.
מאוחר יותר, במהלך השנים 38–1611, היה אנרי במקום השני בסדר הירושה של כס צרפת, לאחר גאסטון, דוכס אורליאן. זו הייתה התקופה שבין מותו של ניקולה אנרי, דוכס אורליאן בנובמבר 1611 והולדתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בספטמבר 1638.
ב-26 בדצמבר 1646 מת אנרי בפריז, ובנו לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה ירש את תאריו.
משפחתו
לפי הדיווחים, אנרי הרביעי, מלך צרפת ניהל רומן בסתר עם שרלוט, וסידר את הנישואים עם קונדה כדי לספק כיסוי לרומן. עם זאת, קונדה לא הסכים לכך, וברח עם אשתו לבריסל ולאחר מכן למילאנו, אשר שניהם היו תחת שלטון בית הבסבורג. פרשת קונדה הפכה לחלק מהסכסוך הבינלאומי המכונה מלחמת הירושה של יוליך (אחד ממבשרי מלחמת שלושים השנים).
יונה חן
יונה חן (נולד ב-1941) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה באוניברסיטה העברית; כיהן כנשיא המכללה האקדמית תל חי.
ביוגרפיה
יונה חן נולד בחיפה בשנת 1941, וגדל בשבי ציון; את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים במסגרת גייסות השריון.
חן הוא בעל תואר בוגר ומוסמך בהצטיינות במדעי הקרקע מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את התזה לתואר השני שלו סיים ב-1970 בנושא "המבנה, תוצרי המסיסות והתכונות האופטיות של מינרלי חרסית בתרחיף". חן בעל תואר דוקטור בכימיה פיזיקלית של הקרקע מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט שלו סיים ב-1975 בנושא "השפעה של מינרל החרסית מונטמורילוניט ומבנה ופירוס במרחב של חלקיקיו על תפיחת קרקעות והשראת מגבלות במוליכות ההידראולית שלהן".
ב-1987 מונה לפרופסור מן המניין במחלקה למדעי הקרקע והמים, בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה באוניברסיטה העברית. במהלך פעילותו האקדמית באוניברסיטה העברית שימש בתפקידים אקדמיים מרכזיים ובהם: מנהל המחלקה לקרקע ומים, ראש מרכז סיגרם למדעי הקרקע, ראש המרכז לחקר המדבר בפקולטה, חבר בוועדה המתמדת של האוניבריסטה ודיקן הפקולטה לחקלאות מזון וסביבה. עם פרישתו מהאוניברסיטה מונה לפרופסור אמריטוס בפקולטה. בין השנים 2001–2004 כיהן כנשיא האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה.
מחקריו עסקו, בין היתר, בהעשרת והזנת צמחים בברזל, מחזור פסולת חקלאית, עירונית ותעשייתית, כימיה של החומר האורגני במים ובקרקע, מצעי גידול בחממות וטיהור ומיחזור מי שפכים והסבתם לקולחים.
בין השנים 2009–2015 כיהן כנשיא המכללה האקדמית תל-חי, וכיהן במקביל כראש ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות. בכהונתו כנשיא המכללה נפתחו בה 11 תוכניות אקדמיות, מספר מבנים חדשים הוקמו והוקמה רשות המחקר של המכללה וקיבל את אות יקיר המכללה ב-2020. כיום מכהן כחבר בחבר הנאמנים של המכללה.
מכהן כחבר דירטוריון וחבר כבוד של קרן יק"א (2003 ועד היום), וכיהן כחבר הנהלה ברימון בית ספר למוסיקה.
בנק כף ורדה
בנק כף ורדה (בפורטוגזית: Banco de Cabo Verde) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי ברפובליקת כף ורדה. הבנק ממוקם בפראיה, קייפ ורדה הבנק מעסיק 159 עובדים. מנכ"ל הבנק הוא ז'ואאו אנטוניו פינטו סרה.
הבנק נוסד בשנת 1975 על ידי ממשלת כף ורדה, אשר ביקשה ליצור מוסד בנקאי חדש אשר ימלא הן פונקציות של בנקים מסחריים, והן את תפקידיו הסדירים של בנק לאומי ברחבי העולם. הבנק נוצר בעקבות הלאמתם של סניפי הבנק הקולוניאלי הפורטוגלי Banco Nacional Ultramarino, אשר שכנו במדינה החל משנת 1865, ושימוש במשאביו כבסיס להקמתו של הבנק הלאומי של כף ורדה.
במהלך שנת 1993 הוחלט לשלול מהבנק את תפקידיו המסחריים, ולהגדירו מחדש כבנק לאומי הממלא תפקידים אלו ותו לא. תפקידיו המסחריים של הבנק הועברו לבנק חדש, Banco Comercial do Atlântico, אשר הופרט בשנת 1998.
רונלד הינטון
רונלד הינטון (באנגלית: Ronald Hinton; נולד ב-17 בספטמבר 1972) היה רוצח סדרתי אמריקאי, שבין 1996 ל-1999 אנס וחנק למוות שלוש נשים בשכונת רוג'רס פארק שבעיר שיקגו. בשניים מהמקרים, הינטון ביצע את המעשים עם אנשים נוספים. הוא הודה בכל מעשי הרצח בשנת 2004, כדי להימנע מגזר דין מוות, ונגזרו עליו שלושה מאסרי עולם.
ביוגרפיה
רונלד הינטון נולד בשיקגו, אילינוי, ב-17 בספטמבר 1972. הוא גדל בבית לא מתפקד, ובילדותו אמו נהגה להכות בקביעות אותו ואת אחיו באמצעות חגורה וטענה כי הם הוכתמו על ידי השטן. לאחר מספר שנים, אמו נטשה את המשפחה. כשהתבגר, נאבק הינטון בהתמכרות לסמים, שהחמירה עם מותו של בנו. עוד לפני הרציחות צבר הינטון הרשעות רבות בגין מעשי שוד שביצע.
פליסיה מולינס
ב-6 בדצמבר 1996, הינטון נכנס לדירתה של פליסיה מולינס בת ה-17, שאיתה ניהל מערכת יחסים מינית. למרות גילה הצעיר, למולינס היו שלושה ילדים, בגיל 4 שנים עד חצי שנה. לאחר שהודיעה שמולינס הודיעה לו כי הוא מתכננת לספר לבת זוגו על הקשר ביניהם, הינטון תקף אותה, התעלל בה מינית וחנק אותה למוות. הוא נמלט מהדירה, ובן זוגה של מולינס מצא את הגופה כשחזר לביתה.
קירי גאגנייר
ב-18 באוגוסט 1998, הינטון ואדם בשם מייקל סנדרס פרצו לדירתה של קירי ליאה גאגנייר בת ה-36, שהתגוררה בקומה השלישית. בניגוד למולינס, להינטון ולסנדרס לא היו עימה יחסים קודמים. הם מצאו אותה בחדר השינה שלה, הפשיטו אותה חלקית ואנסו אותה, ולאחר מכן חנק אותה הינטון למוות. לאחר מותה הם לקחו חפצים מדירתה, והשליכו את חלקם בפח אשפה מחוץ לבניין.
מעצרו
מכיוון שהשלישייה השתמשה בכרטיס הבנק של ארס, הם זוהו במצלמת מעקב, והתמונות שהמצלמה צילמה שודרו בתחנות טלוויזיה מקומיות כראיה. בתו של הינטון, שהייתה בכיתה ג', זיהתה את פניו של אביה בתמונות ודיווחה על כך למורתה, שפנתה למשטרה. הינטון, סנדרס וויילס נעצרו, וראיות DNA אישרו שהשלושה היו בזירת הרצח של ארס. מלבד זאת, ראיות ה-DNA הוכיחו גם את מעורבותם של הינטון וסנדרס ברצח קירי גאגנייר ואת מעורבותו של הינטון ברצח פליסיה מולינס.
גזר הדין
בשנת 2003 וויילס הורשע על חלקו ברצח מרסדה ארס, ונידון ל-40 שנות מאסר. סנדרס נשפט לשני מאסרי עולם, והינטון, שהואשם בהיותו המוח האחראי לרציחות ומבצע הרציחות בפועל, עמד בפני גזר דין מוות. עם זאת, בהתחשב בילדותו הקשה ובחרטה על מעשיו שהפגין לאורך כל המשפט, אִפשר השופט להינטון לחתום על עסקת טיעון שבמסגרתה הודה בכל סעיפי הרצח כדי להימנע מהוצאה להורג, ובכך נשפט לשלושה מאסרי עולם ללא אפשרות לשחרור על-תנאי.
הוהנפלס (בסיס צבא)
חיל המצב של צבא ארצות הברית הוהנפלס (באנגלית: United States Army Garrison Hohenfels) הוא בסיס של צבא ארצות הברית השוכן ליד העיירה הוהנפלס במדינת בוואריה שבגרמניה. בשטח הבסיס ממוקם מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (JMRC), שטח אימונים המשמש את צבא ארצות הברית וצבאות נאט"ו. המרכז, המשתרע על פני 163 קילומטר רבוע, הוא שטח האימונים הגדול ביותר של הכוחות האמריקאים בגרמניה.
הבסיס
הצבא הגרמני פתח ב-1938 בסיס אימונים ליד הוהנפלס. במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים בו מחנה שבויים - סטלאג 383, ובו הוחזקו שבויים בריטים רבים. צבא ארצות הברית שחרר את המחנה ב-24 באפריל 1945. בשנים 1945-1949 שימש הבסיס כמחנה עקורים.
החל משנת 1951 שימש הבסיס כשטח אימונים של צבא ארצות הברית בגרמניה. ב-1956 החלו להתאמן בבסיס גם חיילי הבונדסוור - צבא גרמניה המערבית שזה עתה הוקם. בהמשך שימש הבסיס כמחנה אימונים לצבאות נאט"ו השונים, בדגש על לחימה מול כוחות אויב מבוימים החמושים בציוד סובייטי.
שטח האימונים נקרא בתחילה שטח האימונים הוהנפלס (Hohenfels Training Area), מ-1988 - מרכז האימונים לתמרון קרבי (Combat Maneuver Training Center), ומאז 2005 - מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (Joint Multinational Readiness Center).
מאז 2014 הבסיס הוא אחד מארבעה בסיסים אמריקאיים בבאווריה הכפופים לחיל המצב של צבא ארצות הברית בוואריה, שהוא חלק מצבא ארצות הברית באירופה.
באביב 2019 השתתפה לראשונה יחידה של צה"ל - גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים - באימונים במרכז המוכנות הרב לאומי המשותף. אימוני הגדוד נערכו לצידם של חיילים מצבאות ארצות הברית, גרמניה ומדינות נוספות.
יחסי פנמה–צ'ילה
היסטוריה
במשך מאות שנים חלקו שתי מדינות אלה קשרים היסטוריים ותרבותיים, בזמן שהיו חלק מהאימפריה הספרדית, אך הן נוהלו בנפרד: הקפיטניה חנרל של צ'ילה ובית המשפט המלכותי בפנמה. המגעים הראשונים בין שתי המדינות, שהוקמו כרפובליקות ריבוניות, היו ברמה הקונסולרית, לאחר שבשנת 1868 מונה הדיפלומט הצ'יליאני אגוסטין וידאל כקונסול בפנמה. במהלך מלחמת האוקיינוס השקט תבעה צ'ילה את מדינת פנמה הריבונית (באותה תקופה חלק מארצות הברית של קולומביה) לתמיכה הניתנת למטרה הפרואנית על ידי אישור משלוח נשק וציוד צבאי מאירופה, ארצות הברית וקוסטה ריקה.
באוקטובר 2006 חתמו שתי המדינות על הסכם שיתוף פעולה מוסדי בטמוקו לשיתוף פעולה בתחום המחקר, החדשנות ויצירת טכנולוגיות חדשות. בשנת 2018 הביעה ממשלת צ'ילה את תמיכתה בפנמה לנוכח המשבר הדיפלומטי שעמד מול ממשלת ונצואלה.
מקרה ברנאלס
במהלך ביקור רשמי שערך מפקד משטרת צ'ילה חוסה אלחנדרו ברנאלס בפנמה סיטי, המסוק בו נסע עם אשתו ועשרה אנשים נוספים התרסק לשכונת קלידוניה, כשהוא מתנגש בבניין, ב-29 במאי 2008 בשעה 14:13. 11 מתוך 12 הנוסעים נפטרו, בהם ברנאלס, אשתו ובכירי משטרה נוספים. ההתרסקות גרמה גם לנזקים שונים בשכונה וגרמה לשריפה. חקירת התאונה נמשכה יותר משנה וכללה טבלאות דו-צדדיות וחוות דעת מומחים בין שתי המדינות, אשר קבעו כי המסוק לא היה יכול לבצע את הטיסה האמורה, בגלל תנאי ביטחון מסוכנים, כל אלה הובילו את משפחות הקורבנות לתבוע את מדינת פנמה בגין מות הנוסעין, שכן ניתן היה למנוע את המוות אם היו נוקטים באמצעי הביטחון האוויריים המינימליים. לבסוף השיגה פנמה הסכם פיצויים שהסתכם ב-6.47 מיליון דולר ל-12 משפחות הנוסעים.
יחסים כלכליים
ב-27 ביוני 2006 חתמו פנמה וצ'ילה על הסכם סחר חופשי, שנכנס לתוקפו במלואו ב-7 במרץ 2008, והיה הראשון מסוגו שנחתם בין פנמה למדינה דרום אמריקאית.
צ'ילה ופנמה שוכנות הן לחופי האוקיינוס האטלנטי והן לחופי האוקיינוס השקט. חברת קופה איירליינס מפעילה טיסות יומיות מפנמה סיטי לסנטיאגו דה צ'ילה.
ביקורים רשמיים
נשיא פנמה ריקרדו מרטינלי ערך ביקור רשמי בצ'ילה באוקטובר 2011, שם התקבל על ידי הנשיא סבסטיאן פיניירה. לאחר מכן, באפריל 2017, ערך הנשיא חואן קרלוס וארלה ביקור רשמי בצ'ילה, באותה הזדמנות, יחד עם הנשיאה מישל בצ'לט, הוא חתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בעניינים קונסולריים, ואחר בנושא חקלאות, ובנוסף נשיאת צ'ילה הביעה את תמיכתה בצירוף פנמה ל.
ליטל גבאי
ליטל גבאי (נולדה ב-18 באוקטובר 1981) היא זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
גבאי החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בתזמורת חיל האוויר. בשנת 2002 השתתפה במחזמר "מרי לו". ב-2004 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "כוכב נולד". ב-2007 עלתה תוכנית הטלוויזיה "הישרדות", בה מבצעת גבאי את קריאת הפתיחה, המשמשת בתוכנית לאורך כל שנות שידורה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הצטרפה גבאי להרכב "הפרויקט של עידן רייכל". במהלך ההופעות של הפרויקט, הכירה את בן זוגה, הגיטריסט מרק קקון. בשנת 2012 יצא אלבום הבכורה של גבאי, "רוצי מהר" בחברת התו השמיני, שהופק על ידי קקון ואורי זך. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, ביניהם השיר "אנא וויאק", גרסה במרוקאית לשיר "אני ואתה" של אריק איינשטיין. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה. ב-10 ביוני השיקה גבאי את האלבום בהופעה במועדון זאפה בתל אביב, באירוח בית הבובות וצחי הלוי.
בשנת 2017 דיבבה בסרט "משפחה בהחלפה".
בלבלי אותו
בלבלי אותו הוא פזמון שכתב והלחין גילי מסמי וביצע קובי פרץ. השיר יצא לאור בשנת 2002 בעיבודו של שי ראובני.
רקע
השיר נכלל באלבום השישי של פרץ שנקרא על שמו. השיר הפך ללהיט ופתח דרך חדשה בפני פרץ שהתמקד עד אז במוזיקה טורקית ודיכאונית. השיר גרם למסמי להיות מזוהה ככותב והביא לפריצתו ככזה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ג (2003) דורג השיר במקום השמיני.
השיר היה לרינגטון הפופולרי ביותר בשנת 2003.
ז'ואאו ז'ילברטו נול
ז'ואאו ז'ילברטו נול (בפורטוגזית: João Gilberto Noll; 15 באפריל 1946 - 29 במרץ 2017) היה סופר ברזילאי.
ביוגרפיה
ז'ואאו ז'ילברטו נול נולד בפורטו אלגרה בשנת 1946, רביעי מבין שישה אחים. הוא למד בבית ספר קתולי ולאחר מכן ספרות באוניברסיטת ריו גראנדה דו סול. הוא הפסיק את לימודיו כדי לעבוד כעיתונאי, וסיים אותם לבסוף באוניברסיטה הקתולית האפיפיורית של ריו דה ז'ניירו. הוא התמחה בשירה לירית, אך כתיבתו היא פרוזה.
נול נפטר במרץ 2017 בפורטו אלגרה.
יצירתו
נול החל לפרסם סיפורים כבר בשנת 1970, אך זכה לפרסום רק ב-1980, עם צאת ספר הבכורה שלו "העיוור והרקדנית" (O cego e a dançarin), עליו זכה בשלושה פרסים ספרותיים. נול פרסם כ-20 ספרים וסיפורים רבים וזכה להצלחה רבה במכירות ובפרסים ספרותיים. יצירות של נול עובדו חמש פעמים לסרטי קולנוע ופעמיים לתיאטרון. בשנת 2013 תורגמה נובלה פרי עטו לעברית.
על יצירותיו הוא זכה 3 פעמים בפרס ספרותי ברזילאי "פרס ז'אבוטי" - בשנים 1981, 1994 (לצד אוטו לרה רסנדה) ו-1997.
נשארת איתך
"נשארת איתך" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-12 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. הוא נכתב והופק על ידי אורי גלילי והולחן על ידי אינטרנשיונל. השניים עבדו יחד על מספר שירים באותה התקופה.
רקע
ההכרזה הרשמית על השיר אירעה ב-3 בנובמבר ברשתות החברתיות. הוא נכתב והופק על ידי אורי גלילי, שעבד עם אינטרנשיונל בשני שיריה הקודמים, "רותי" ו"יש לי אהבה (לה קוסטה)". כרמי שימרון שרה את קולות הליווי. ל"נשארת איתך" פורסם קליפ מילים, על רקע תצלום שחרחר בו מוצגת אינטרנשיונל כשהיא מביטה החוצה מהחלון על תל אביב-יפו הגשומה.
בריאיון סיפרה הזמרת כי:.
ג'ו מורלו
ג'ו מורלו (באנגלית: Joseph Albert Morello; 17 ביולי 1928 - 12 במרץ 2011), היה מתופף ג'אז אמריקאי. נודע בעיקר כמתופף ברביעייתו של דייב ברובק, שאחראית ליצירות ג'אז מפורסמות כמו "Blue Rondo a' la Turk" ,"Take Five" ועוד.
ביוגרפיה
מורלו פעל במסגרת הרכבים שונים החל מראשית שנות ה-50, אך את עיקר פרסומו רכש בתקופתו כחלק מרביעיית הג'אז של הפסנתרן דייב ברובק. מורלו הצטרף להרכב ב-1955 ונשאר בו עד להתפרקותו ב-1967. בתקופה זו הקליט ההרכב עשרות אלבומים. הרביעייה התמחתה ביצירות במקצבים בלתי שגרתיים, ולמורלו היה חלק נכבד בעיצוב הסגנון המוזיקלי הייחודי שלה ובהצלחתה ברחבי העולם. הוא גם אחראי לכמה מקטעי סולו ידועים, כמו זה של "Take Five".
לאחר פירוק ההרכב, המשיך מורלו להופיע עם אומנים שונים ולהוציא אלבומים רבים נוספים. בסך הכול השתתף בלמעלה מ-120 אלבומים במהלך הקריירה שלו, כ-60 מהם עם רביעיית דייב ברובק. משנות ה-70 ואילך, לאחר שראייתו הידרדרה, התמקד מורלו בהוראה והוציא תחת ידיו מתופפים רבים (בין תלמידיו גם דייוויד ריץ', מהמורים החשובים לתופים בישראל במהלך העשורים האחרונים). כמו כן, מורלו כתב ספרי הדרכה למתופפים והקליט סרטוני וידאו בהם הוא מלמד את טכניקת התיפוף שלו.
מורלו נפטר בגיל 82 בביתו שבאירוינגטון, ניו ג'רזי.
יחסי ונואטו–קובה
יחסי ונואטו–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין ונואטו לקובה. יחסים אלו החלו זמן קצר לאחר שונואטו קיבלה את עצמאותה מצרפת ובריטניה ב-1980. ונואטו וקובה החלו לקיים יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1983.
היסטוריה
ונואטו הצטרפה לארגון המדינות הבלתי-מזדהות בשנת 1983, ויצרה בשנת 1986 יחסים דיפלומטיים הן עם ברית המועצות והן עם ארצות הברית.
בשנת 1984, ביקרה משלחת דיפלומטית קובנית בוונואטו על מנת לחזק את היחסים בין המדינות.
ונואטו הייתה מקום הולדתו של הסוציאליזם המלנזי, דוקטרינה שקודמה על ידי ראש הממשלה וולטר ליני , המשלבת בין סוציאליזם, נצרות וערכים מלנזיים מסורתיים, שהקנתה לוונואטו וקובה מידה מסוימת של שותפות אידאולוגית - אם כי ניתן לראות את הסוציאליזם המלנזי כקרוב יותר לקומוניזם הנוצרי מאשר למרקסיזם. אולם בשנת 1983, שר החוץ של ונואטו, סלה מוליסה הצהיר כי הצטרפותה של ונואטו למדינות הבלתי-מזדהות נולדה מתוך רצון לנייטרליות, וכי "ממשלת ונואטו אינה דבקה באידאולוגיה כלשהי". ליני איבד את תפקידו ב-1991, ותחת יורשו מקסים קרלוט קורמן, ההתקרבות לקובה, לוב וברית המועצות דעכה.
בשנות ה-2000, התעוררו היחסים הרדומים שבין שתי המדינות, במיוחד לאור המעורבות האזורית של קובה באוקיינוס השקט. קובה מעניקה כיום סיוע רפואי לוונואטו ולמדינות אחרות באוקיאניה. החל מספטמבר 2008, שבעה עשר ונואטים לומדים רפואה בקובה, כאשר הוצאותיהם משלמות על ידי הממשלה הקובנית. במקביל, רופאים קובנים נשלחו לעבוד בוונואטו. בספטמבר 2008 התקיימה ועידה בינלאומית בהוואנה עם נציגי ונואטו וקובה. בוועידה דנו המשתתפים ב"חיזוק שיתוף הפעולה בתחומי הבריאות, הספורט והחינוך. בנוסף על כך, הרשויות הקובניות התחייבו לסייע למדינות האוקיינוס השקט בהתמודדות עם משבר האקלים.
כמסקס
הסם שבדרך כלל מזוהה הוא המתאמפטמין, המכונה גם קריסטל מת'. סמים אחרים שמזוהים עם הכמסקס כגון מפדרון, GHB, GBL , ואלקיל ניטריטים (המכונים לפעמים גם כפופרס). סלמסקס (באנגלית: Slamsex) קשור לאלו שמזריקים את הסמים בשביל להקל או להגביר את הפעילות המינית.
טרמינולוגיה
הכמסקס נפוץ בעיקר בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים באמריקה הצפונית ובאוסטרליה, בעוד שהמונח כמסקס באירופה קשור יותר לסצנה הגאה.
משתתפים וסמים
לעיתים קרובות, מתאמפטמין משפיע על האפרודיזיאק, האופוריה, וגם המרצת הגוף. הסם תואר גם כמשמש "תת-תרבות שלמה המכונה כמסקס ומבוססת על שימוש במתאמפטמין." גברים הומואים השייכים לתת-תרבות זו, בדרך כלל, ייפגשו דרך אתרי היכרויות באינטרנט בשביל לקיים סטוץ. באתרים כאלו, גברים כוללים לרוב סימנים כגון "chems" או "PNP". מאחר שתרופות ממריצות כמו מתאמפטמין מעכבות באופן דרסטי את הצורך בשינה, מגבירות את העוררות המינית ונוטות לעכב שפיכה, מפגשים מיניים מסוג הכמסקס יכולים להימשך שעות רבות ואף ימים.
מתאמפטמין שנלקח מעבר לכמויות שנקבעו או מומלצות יאריך את תסמיני השכרות עד לכ-8 שעות. במקרים מסוימים, מפגשים מיניים אלו מתרחשים ברציפות במשך מספר ימים יחד עם שימוש חוזר במתאמפטמין. מתאמפטמין משמש ליצירת אופוריה, "הגברת התיאבון המיני", והגברת הסיבולת המינית. ההתרסקות בעקבות השימוש במתאמפטמין באופן זה היא לעיתים קרובות חמורה, ועלולה לגרום להיפרסומניה ניכרת.
מחקר שנערך ב-2016, בקרב משתתפי סאונה בברצלונה, ספרד, מצא כי התרופות הנפוצות ביותר בכמסקס הן:.
מחקר שנערך ב-2014 על כמסקס בלונדון, הממלכה המאוחדת, הצביע על כך שהתרופות הקשורות לכמסקס כוללות מפדרון, GHB/GBL, קריסטל מת', קטמין וקוקאין.
פוסטים באינטרנט של גברים המבקשים חוויות כמסקס נוקטים, לעיתים קרובות, בסלנג כדי לזהות באיזה סם הם השתמשו. תרופות אלה נוטות לעכב זקפת פין. כתוצאה מכך, גברים רבים העוסקים בכמסקס משתמשים בתרופות לאין-אונות כגון ויאגרה, ורדנפיל וסיאליס.
בעבור חלק מהמשתתפים בכמסקס, שימוש בחומרים עשוי להקל על תהליך של "התנתקות קוגניטיבית" מהפחדים הקשורים להיבדקות מחלות מין, כמו כן HIV/איידס, במהלך קיום יחסי המין. שיחות פופולריות על "אי-עכבות" מספקות אליבי מקובל עבור פעילויות העוסקות בהשפעתם של ממריצים.
סיכונים
אותו אובדן עכבות שנגרם על ידי סמים הופך את חובבי הכמסקס לפגיעים יותר לאיומים מיידיים יותר, כגון שוד, אונס בפגישה, תקיפה או רצח, על ידי מישהו שאותו הם פוגשים לצורך קיום יחסי מין. גברים בזירת הכמסקס הצהירו כי הסכמה מינית אינה מוגדרת בצורה ברורה ויכולה להוות תפיסה והנחה כי כל אחד שנמצא במפגשים המיניים מסכים.
המונח כמסקס מופיע כאזהרה כי הוא עלול לגרום לנזק נוירולוגי, שמוביל לברבק ומגדיל את הסיכוי להידבקות ב-HIV/איידס, ולעמידות מפני תרופות HIV.
השימוש במתאמפטמין או מפדרון עבור כמסקס קשור ל-.
מתאמפטמין מדכא תגובה אוטונומית ועלול לגרום לאפתה ולשחיקה בפה. בזמן קיום יחסי מין, פצעים פתוחים או ממברנות ריריות, בדרך כלל, פגועות בסיכון נמוך להדביק ב-HIV/איידס כמו מין אוראלי אם כי עשויות להדביק בסיכון גבוה בהרבה, אלא אם כן כל המשתתפים החיוביים ל-HIV/איידס אינם ניתנים לגילוי, או שכל המשתתפים השליליים ל-HIV/איידס לוקחים תרופות לטיפול מונע לפני חשיפה בהתאם להוראות מרשם.
חררדו לדרקרמר
חררדו זלמר לדרקרמר (נולד ב-17 בספטמבר 1957) הוא ביולוג מולקולרי ישראלי העוסק בחקר התא, ופרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
כמסקס
היסטוריה ומשמעות תרבותית
תת-תרבויות של שימוש בסמים פסיכואקטיביים קיימיים זה מכבר בקהילות גאות עירוניות, עוד מתקופת הדיסקו. שימוש בחומרים אלו היה נפוץ בעיקר בריקודים, אירועים חברתיים וקהילתיים. עלייתם של אתרים מקוונים ואפליקציות בשנות ה-90 של המאה ה-20 העניקה לגברים דרכים חדשות לקרוזינג ולפגוש שותפים מיניים, כולל היכולת לארגן מפגשים מיניים פרטיים בבתיהם.
חררדו לדרקרמר
ביוגרפיה
לדרקרמר נולד וגדל בבואנוס איירס שבארגנטינה.
בשנת 1975 החל את לימודיו לתואר ראשון ושני בביוכימיה באוניברסיטת בואנוס איירס, והשלים אותם בשנת 1980. מיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי בביוכימיה, אף הוא במוסד זה, במכון Leloir. כותרת עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1985 בהנחיית פרופ' ארמנדו פרודי, הייתה "ביו-סינתזה של גליקו-פרוטאינים ב-Mucor rouxii".
בשנת 1986 שהה לדרקרמר במכון ויצמן למדע כעמית בתר-דוקטורי בקבוצתו של פרופ' ויויאן טייכברג, ובשנים שלאחר מכן שהה במכון וייטהד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בהנחיית פרופ' הארווי לודיש. עם סיום תקופה זאת, בשנת 1991, עלה לישראל והצטרף כמרצה למחלקה לאימונולוגיה וחקר התא באוניברסיטת תל אביב.
כמסקס
ביקורת
נצפה כי בדרך כלל חסרים נתונים אמינים ומחקרים רלוונטיים ומצב זה מייצר אקלים של פאניקה מוסרית. במאמר שפרסם העיתון הבריטי, הגרדיאן, נטען כי דיווח מוגזם עשוי לתת לציבור רושם מעוות של גודל התופעה, וזה יכול רק להגביר את רמת החרדה הקולקטיבית.
חררדו לדרקרמר
ביוגרפיה
בשנת 1998 קודם לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2009 הפך לפרופסור חבר וב-2018 לפרופסור מן המניין.
לדרקרמר נשוי למרטין ואב לשלושה, מתגורר בשוהם.
מחקר
מחקרו של לדרקרמר עוסק בקיפול חלבונים ברשתית התוך-פלזמית (ER), באינדוקציה של העקה ב-ER ובפיתוח תגובה לחלבונים שמקופלים לא כשורה (UPR). העקה ב-ER מהווה שחקן מרכזי בפתולוגיה של מחלות רבות, לדוגמה מחלות ניווניות. במעבדתו של לדרקרמר נחקרת היווצרות העקה כמו גם ההתערבות האפשרית במסלולי ה-UPR במחלות אלה. העקה ב-ER מהווה חלק בלתי נפרד מהפתולוגיה של נגיפים רבים, בכללם נגיף קורונה.
כמו כן, הוא חוקר היבטים ביופיזיקליים של הרשת התוך-פלזמית. בין היתר חקר לדרקרמר קולטן מסוג סיגמא-1 (S1R), חלבון חוצה ממברנה בעל תפקידים חשובים בייצוב תפקודי התא, הן במצב פיזיולוגי תקין הן בעת מחלה. בפרט, במחלות נוירו-דגנרטיביות (מחלות ניווניות למיניהן), פעילותו של S1R הוכחה כבעלת יכולת לספק הגנה נוירולוגית לתאי עצב על ידי שינוי של התקשורת בין התא לסביבתו (המבוססת על תנועה של יוני סידן), של שיפור התפקוד המיטוכונדריאלי ושל הפחתת הלחץ בתוך הרשתית התוך-פלזמית. בין היתר, השניים הצליחו לפענח את האוריינטציה של הקולטן בתא ובכך תרמו להבנת מנגנון בהיווצרות מחלות ניווניות.
ישכר בער לייפר (סאטמר)
רבי ישכר בער לייפר (ה'תר"י - כ"ב באלול ה'תרס"ו) היה רב ואדמו"ר בסאטמר.
ביוגרפיה
נולד בשנת תר"י לרבי מרדכי לייפר מנדבורנה ולחיה, נקרא על שם סבו רבי ישכר בער מנדבורנה. נשא לאשה את טויבא רחל בת רבי אליעזר ברנדווין, לאחר שהתאלמן נשא לאשה את דבורה בת רבי יהושע השיל אייכנשטיין מחודרוב, לאחר נישואיו התגורר בבוכניה.
עם פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ה (1894) עבר לסעליש, ובשנת ה'תר"ס עבר לסאטמר. בסוף שנת ה'תרס"ה (1905) בא להתגורר בעיר רבי יואל טייטלבוים שהחל לכנות את עצמו "האדמו"ר מסאטמר", עובדה שגרמה למתיחות בינו לבין רבי ישכר בער, נפטר ב-כ"ב באלול ה'תרס"ו (12 בספטמבר 1906) ונקבר בבית הקברות בעיר.
דברי תורתו נדפסו בספר 'ליקוטי ישכר'.
צאצאיו
מזיווג ראשון מזיווג שני
הבנק הלאומי של כווית
הבנק הלאומי של כווית (בערבית: 	بنك الكويت الوطني) הוא הבנק הגדול במדינה שהוקם בשנת 1952.
הבנק פועל ב-68 סניפים בכווית ובסך הכול הוא מפעיל 143 סניפים באירופה, ארצות הברית ומזרח הרחוק. בבעלות הבנק נמצאים בנקים בבריטניה, לבנון, שווייץ, מצרים ומדינות נוספות. כ-30% מבנק הבינלאומי של קטר נמצאים בבעלות NBK.
הבנק היה בין הראשונים במזרח התיכון שהקים חבר יועצים בינלאומי. נשים מיוצגות בדרג הניהולי של הבנק. משנת 2014 שייח'ה אל-בחר מכהנת כסגנית מנכ"ל הבנק.
ג'אט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמתי זיו
ביוגרפיה
זיו נולד בירושלים להורים שעלו מקנדה, גדל בשכונת בית הכרם והתחנך בתיכון ליד האוניברסיטה. ב-1976 התגייס לצה"ל, סיים בהצלחה את קורס טיס מספר 87 בחיל האוויר ושירת כטייס קרב וכמדריך טיסה. לאחר שחרורו למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1989. בין השנים 1993–1996 התמחה ברפואת ילדים במרכז רפואי הדסה. בשנים 1996–1998 יצא לתת-התמחות ברפואת מתבגרים בבית החולים של אוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה.
עם שובו לישראל הצטרף לצוות הרפואי של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובשנת 2000 מונה לתפקיד סמנכ"ל המרכז הרפואי לענייני חינוך רפואי, ניהול סיכונים ובטיחות הטיפול. ב-2001 הקים בשטח המרכז הרפואי את "מסר - המרכז הארצי לסימולציה רפואית", מנהל אותו מאז ופיתח אותו כחלוץ וכמוביל בתחומו. ב-2016 מונה כמנהל בית החולים השיקומי במרכז הרפואי שיבא, ומשמש גם כמנהל מקצועות הבריאות, הרפואה המשלימה והטיפול התומך במרכז הרפואי.
ב-2007 זכה זיו בפרס צ'ארלס ברונפמן על פעילות הומניטרית לקידום החינוך הרפואי בעולם. מאז 2010 הוא מכהן בחבר השופטים של ועדת הפרס.
קריירה אקדמית
בשנים 1994–1996 הדריך זיו רפואת ילדים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2003 סיים בהצטיינות לימודי תואר שני במנהל רפואי באוניברסיטת תל אביב. ב-2005 מונה למרצה בכיר קליני בבית הספר לרפואה ע״ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ובין 2006–2010 היה חבר בוועדת הקבלה של בית הספר לרפואה.
ב-2010 קיבל תואר פרופסור חבר ומונה כחבר ועדת ההוראה הקלינית של בית הספר וכראש המחלקה לחינוך רפואי. הוא גם פרופסור חבר נלווה (Adjunct Associate Professor) באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו, ובבית הספר לרפואה של מאיו קליניק ברוצ'סטר, מינסוטה. לאורך השנים לימד והדריך אלפי תלמידי רפואה, ופרסם מאות מאמרים בתחומי התמחותו השונים.
סימולציה רפואית
זיו נחשף לראשונה לאימונים מבוססי סימולציה בעת שירותו כטייס קרב בחיל האוויר. בעת הכשרתו כרופא בישראל ובארצות הברית, הופתע לגלות שבעולם הרפואה מקובל שמתלמדים רוכשים את הכשרתם הבסיסית על מטופלים בשר ודם, כשמטבע הדברים מתבצעות תוך הלימוד טעויות טיפוליות המסכנות את בריאותם ואת חייהם של המטופלים. במהלך התמחותו בארצות הברית בשנים 1996–1998 החל להתעניין בפיתוח מודלים של שילוב אימוני סימולציה בהכשרת צוותי רפואה, בדומה לאופן שבו מתבצעים אימוני הכשרה בעולם התעופה והטיס. הוא היה חבר בצוות שעסק בפיתוח ויישום מבחנים מבוססי סימולציה לרישוי רופאים זרים שביקשו לעבוד בארצות הברית. במבחני הסימולציה שפותחו נדרש רופא להפגין את יכולותיו בפני צוות מעריכים, ומאז 1998 מחויב כל רופא זר בארצות הברית לעמוד במבחנים אלה כתנאי לרישיונו.
ב-1998 הצטרף ל-MedSim, חברת הזנק שנוסדה בארצות הברית על ידי טייסים יוצאי חיל האוויר הישראלי, ועסקה בפיתוח מערכות סימולציה רפואית. הוא כיהן שם כמנהל רפואי וכסגן-נשיא לניהול ולחינוך רפואי. בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תומאס ג'פרסון בפילדלפיה הקים את מרכז הסימולציה הרפואית הראשון בפילדלפיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה, עמד בראשו ויזם תוכנית הדרכה מבוססת סימולציה למערך הרפואי של האוניברסיטה.
בשובו לישראל נעתרה הנהלת המרכז הרפואי שיבא להצעתו של זיו להקים מרכז סימולציה ארצי בשטח המרכז הרפואי, והקצתה לעניין שטח ומשאבים. בשנת 2001 הוקם בשטח הקמפוס מסר - המרכז הארצי לסימולציה רפואית על פי חזונו של זיו ובניהולו. המקום משמש כמרכז לאומי להדרכה מבוססת סימולציה של צוותי רפואה מכל גופי הבריאות בישראל, ובכללם משרד הבריאות, בתי החולים ברחבי הארץ, קופות החולים, חיל הרפואה של צה"ל ומגן דוד אדום.
לאורך השנים פיתח זיו את "מסר" כמרכז מוביל עולמי בתחום הסימולציה הרפואית, והוא עצמו נחשב למומחה בינלאומי בתחום זה. הוא מרבה להרצות ברחבי העולם בנושאי סימולציה רפואית, ומייעץ למוסדות אקדמיים ולגופי בריאות במדינות שונות בהקמת מרכזי סימולציה רפואית ובניהול מערכי הדרכה מבוססי סימולציה.
גישה לאינטרנט
גישה לאינטרנט היא היכולת של אנשים וארגונים להתחבר לאינטרנט באמצעות מסופי מחשב, מחשבים והתקנים אחרים (כגון טלפונים סלולריים), ובפרט מאפשרת להשיג גישה לשירותים בסיסיים כגון דואר אלקטרוני וה-World Wide Web. את הגישה לאינטרנט מספקים כיום ספקי שירותי האינטרנט המאפשרים תמורת תשלום להתחבר לאינטרנט בקצבי העברת נתונים שונים, אשר מסתמכות בין היתר על טכנולוגיות שונות. ארגונים רבים, כולל מספר גדל והולך של גורמים עירוניים, מספקים כיום גם גישה אלחוטית לאינטרנט מבלי שהמשתמשים בגישה האלחוטית יידרשו לתשלום.
במהלך השנים גדלה במידה ניכרת הזמינות של הגישה לאינטרנט. לדוגמה, בשנת 1995 רק ל-0.04% מאוכלוסיית העולם הייתה גישה לאינטרנט באותה העת, בעוד שכמחצית מאותם האנשים שהיו מחוברים אז לאינטרנט חיו בארצות הברית, ועשו שימוש בחיבור Dial-up על מנת להתחבר לאינטרנט. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 כמות גדולה במיוחד של משתמשי אינטרנט במדינות המפותחות החלו להשתמש בטכנולוגיית פס רחב ומהיר דיו על מנת להתחבר לאינטרנט, ולפי ההערכות עד שנת 2014 לכ-41% מכלל אוכלוסיית העולם הייתה גישה לאינטרנט כאשר חיבור לאינטרנט בטכנולוגיית הפס הרחב הייתה קיימת כמעט בכל מדינה בעולם.
מעשיה מגונה (מחזה)
מעשיה מגונה הוא מחזה מאת המחזאית זוכת הפוליצר פולה ווגל. הוא מגולל את השערורייה סביב המחזה אל נקמות מאת המחזאי שלום אש, אשר הועלה בברודוויי בשנת 1923, ושחקניו ומפיקיו נעצרו בעוון הפצת תועבה.
הפקות
"מעשיה מגונה" הועלה לראשונה בתיאטרון הרפרטוארי של אוניברסיטת ייל בארצות הברית, באוקטובר 2015. לאחר מכן הועלה לזמן מוגבל בתיאטרון La Jolla Playhouse בסן דייגו.
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
הסגונדה דיוויסיון (בספרדית: Segunda División, פירוש מילולי: "המחלקה השנייה") היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בספרד, לאחר הלה ליגה (ליגת העל הספרדית). מטעמי חסות מסחרית שמה הרשמי של הליגה השנייה הוא La Liga SmartBank, והיא מוצגת גם כ-La Liga2.
מעשיה מגונה (מחזה)
הפקות
המחזה הועלה בתיאטרון מסחרי, בניו יורק באוף-ברודוויי בתיאטרון ויניארד באמצע 2016. ההפקה בוימה על ידי רבקה טייכמן, הכוריאוגרפיה נעשתה על ידי דייוויד דורפמן, וליסה גוטקין ואהרון חלבה יצרו את המוזיקה המלווה. טייכמן זכתה בפרס אובי על בימוי מעשה מגונה לשנת 2017. ההפקה עברה לתיאטרון קורט בברודוויי ב-18 באפריל 2017 והייתה ההפקה הראשונה של מחזה מאת ווגל על במות ברודוויי. ההפקה בברודוויי זיכתה את טייכמן בפרס טוני לבימוי הטוב ביותר וכן בפרס טוני נוסף על התאורה הטובה ביותר.
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
ריאל מורסיה היא הקבוצה שזכתה באליפות הליגה השנייה מספר הפעמים הרב ביותר עם 8 זכיות במפעל.
מעשיה מגונה (מחזה)
הפקות
ההפקה בברודוויי צולמה ב-3 באוגוסט ושודרה ברשת PBS האמריקאית ב-17 בנובמבר 2017.
הפקה ישראלית עלתה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-27 ביולי 2018 בבימויו של יאיר שרמן. ההצגה תורגמה על ידי המחזאי יהושע סובול. באותה עונה העלה התיאטרון הקאמרי גם את ההצגה אל נקמות בבימויו של איתי טיראן.
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
פורמט
קבוצות בת שקבוצת האם המשחקת בליגה הראשונה אינן יכולות לעלות לליגה הראשונה ואם הן מסיימות באחד מהמקומות הראשונים, שמובילים לעלייה או לפלייאוף, מתעלמים ממיקומה ומתייחסים לקבוצות שמתחתיה כאילו תפסו את מקומה. כמו כן, אם קבוצת האם יורדת לליגה השנייה, בה משחקת קבוצת הבת, קבוצת הבת נושרת אוטומטית לליגה השלישית ללא שום קשר למיקומה בליגה.
היסטוריה
הליגה השנייה, הסגונדה דיוויסן הוקמה בשנת 1929, במקביל להקמתה של הלה ליגה. המועדונים הבאים השתתפו בעונה הראשונה של הסגונדה: בבית A, סביליה, איבריה, דפורטיבו אלאבס, ספורטינג חיחון, ולנסיה, ריאל בטיס, ריאל אוביידו, דפורטיבו לה קורוניה, סלטה ויגו וראסינג מדריד; ואילו בבית B - שהיה נמוך יותר בחשיבותו מבית A - קולטורל לאונסה, ריאל מורסיה, קאסטיון, חימנסטיקה טורלבגה, סרגוסה, ריאל ואיאדוליד, אוססונה, טולוסה, ברקלדו וקרטחנה.
מעשיה מגונה (מחזה)
הפקות
המחזה הועלה לראשונה בלונדון בתיאטרון Menier Chocolate Factory ב-13 במרץ 2020 בבימויה של טייכמן. ההפקה הופסקה לאחר שתי הצגות בלבד בעקבות פריצת מגפת הקורונה.
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
היסטוריה
במהלך השנים השתנה מספר הקבוצות המשתתפות בליגה, כמו כן גם פורמט התחרות. בעונה הראשונה 1929, הליגה חולקה לשני בתים, שלמעשה תיפקדו כשתי ליגות, משום שבית A נחשב לגבוה יותר מבית B, ושתי הקבוצות שהיו מסיימות בשני המקומות הראשונים בבית B היו עולות לבית A. עונה לאחר מכן בעונת 1929/30, בוטלו הבתים והליגה נהייתה יחידה אחת. בעונת 1934/35 שוב חולקה הליגה למספר בתים, אך הפעם כל הבתים היו באותו מעמד ולא היה בית גבוה ובית נמוך. מבנה זה נשמר עד עונת 1968/69 שבה שוב בוטלו הבתים והליגה חזרה להיות מקשה אחת. בשנת 1977, הוקמה שוב הסגונדה דיוויסן ב', אך הפעם כליגה השלישית בחשיבותה בספרד מתחת לסגונדה. מאז שנת 1984 הליגה מאורגנת על ידי מנהלת הליגות (LFP).
מעשיה מגונה (מחזה)
רקע
במאית ההפקה, רבקה טייכמן, הייתה סטודנט לתואר שני במחלקת הדרמה של אוניברסיטת ייל. בעבודת התזה שלה, היא כתבה וביימה מחזה המבוסס על "אל נקמות" מאת שלום אש. טייכמן קראה למחזה שלה "העם נגד 'אל נקמות'".
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
היסטוריה
בשנת 2006, ל-LFP היה הסכם חסות של עשר שנים עם קבוצת הבנקאות BBVA. בתחילה הסגונדה מותגה מחדש כ-Liga BBVA, שם הליגה הוחלף ל-Liga Adelante שנתיים לאחר מכן, לאחר שהחסות של קבוצת BBVA הוארכה גם ללה ליגה, אשר קבלה את השם Liga BBVA. קבוצת בנקאות נוספת, בנקו סנטנדר, קנתה את החסות של שתי הליגות העליונות בשנת 2016, ומתחילת עונת 2016/17 הסגונדה מותגה בשם 3|2|1 LaLiga. החל מעונת 2019/2020 שמה של הליגה שונה וכעת היא נקראת LaLiga SmartBank.
המועדון ששיחק הכי הרבה עונות בליגה השנייה הוא ריאל מורסיה, ששיחק 54 עונות בליגה, בנוסף לכך גם זכה תשע פעמים באליפות הליגה השנייה. המועדונים האחרים שיחקו הכי הרבה עונות הם ספורטינג חיחון עם 45 עונות, הרקולס וסבאדל עם 43 עונות, וקאסטיון עם 40 עונות.
מבין כל הקבוצות אשר שיחקו בליגה השנייה, רק שש מעולם לא ירדו ושיחקו בליגות נמוכות יותר: ולנסיה, אתלטיקו מדריד, אספניול, סביליה, ספורטינג חיחון וריאל סוסיאדד.
בעונת 2011/12, דפורטיבו לה קורוניה שברה את שיא הנקודות שקבוצה השיגה בעונה אחת, כשסיימה כאלופת הסגונדה עם 91 נקודות.
מעשיה מגונה (מחזה)
רקע
טייכמן הסבירה: "כתבתי את הגרסה שלי [של המחזה], אבל אני לא מחזאית, אז זה אף פעם לא לגמרי התחבר. אבל זה אף פעם לא עזב אותי. כל הזמן רציתי להמשיך את זה, ובסופו של דבר מצאתי את פולה ווגל, שהתעניינה בדיוק כמוני, ומאז יצרנו יחד את המחזה."
שיר הערש שכתבה המשוררת היהודייה אילזה ובר (שנרצחה באוושוויץ בשנת 1944), "Wiegala", הוא אחד משירי המחזה.
אקיהברה
אקיהברה (ביפנית: 秋葉原) הוא אזור שופינג מרכזי בטוקיו אשר ממוקם בחלק הצפון מזרחי של רובע צ'יודה סביב תחנת הרכבת אקיהברה.
אקיהברה נחשבת בעיני רבים למרכז התרבות הפופולרית היפנית המודרנית ולאזור השופינג המרכזי של משחקי וידאו, אנימה, מאנגה, מוצרי אלקטרוניקה ומוצרי מחשוב. זהו כנראה אחד מאזורי השופינג הגדולים ביותר בעולם עבור מוצרי אלקטרוניקה ומחשבים, וניתן למצוא בו הן פריטים חדשים והן פריטים משומשים.
קמלה האריס
קמלה דווי האריס (באנגלית: Kamala Devi Harris; נולדה ב-20 באוקטובר 1964) היא פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית המכהנת כסגנית נשיא ארצות הברית ה-49 תחת הנשיא ג'ו ביידן. קודם לכן כיהנה כסנאטורית מטעם קליפורניה מאז 2017 וכתובעת הכללית של קליפורניה.
האריס, חברת המפלגה הדמוקרטית, היא האישה הראשונה בתולדות ארצות הברית המכהנת כסגנית הנשיא. בנוסף, היא האדם הראשון בתפקיד ממוצא אפרו-אמריקאי ודרום-אסייתי.
ביוגרפיה
האריס נולדה באוקלנד שבקליפורניה לאם טמילית (ילידת מדראס שבהודו) ולאב יליד ג'מייקה ממוצא אפריקאי שלימד באוניברסיטת סטנפורד. אמה בחרה את שמה, שפירושו הוא "לוטוס" וכן שמה הנוסף של האלה ההינדית לקשמי, שמסמלת בין היתר העצמה נשית, וזאת כדי לבטא את מוצאה ההודי.
אביה, דונלד האריס (יליד 1938), היגר מג'מייקה לארצות הברית ב-1961 כדי ללמוד לדוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובהמשך כיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד. אמה, שיאמלה גופלאן (1938–2009), הייתה חוקרת סרטן השד. כשהייתה האריס בת שבע התגרשו הוריה, והיא עברה להתגורר עם אמה בברקלי ובמונטריאול, שם סיימה את לימודיה בתיכון וסטמאונט. להאריס אחות אחת, מאיה האריס, משפטנית ופעילה פוליטית.
היא סיימה תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה בשנת 1986 באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון, והייתה חברת באחוות אלפא קפא אלפא. בשנת 1989 סיימה תואר במשפטים (J.D.) במכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה. בשנים 1990–1998 עבדה כסגנית-התובע המחוזי של מחוז אלמידה (הכולל את הערים אוקלנד וברקלי) שבקליפורניה. בהמשך הצטרפה למשרד התובע של מחוז סן פרנסיסקו, וכן שירתה כראש המחלקה לענייני ילדים ומשפחה במחוז זה. ב-2003 נבחרה לתפקיד פרקליטת מחוז סן פרנסיסקו לאחר שניצחה בבחירות את הפרקליט המכהן. היא נבחרה מחדש ב-2007 ושירתה בתפקיד עד שנת 2011. בנובמבר 2010 נבחרה לשמש כתובעת הכללית של קליפורניה, והחליפה בתפקיד את ג'רי בראון, שנבחר שוב למושל קליפורניה לאחר הפסקה של עשרות שנים. היא החלה את כהונתה בינואר 2011 ונבחרה לכהונה שנייה בנובמבר 2014.
ב-21 בינואר 2019 הצהירה האריס שהיא תתמודד בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. בסקר שפורסם ב-CNN ביולי 2019 זכתה האריס לתמיכה של כ-17% מתומכי המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות המקדימות במפלגה. בהמשך ירד מעמדה בסקרים, והיא זכתה בבחירות לתמיכה מעטה. היא הכריזה על פרישתה מהמרוץ ב-4 בדצמבר 2019, סיסמת הקמפיין שלה בבחירות המקדימות הייתה "למען העם (במקור "For The People") וזאת בהשראתה של חברת הקונגרס האפרו-אמריקאית הראשונה, שירלי צ'יזהולם.
בשנת 2019 היא פרסמה ספר אוטוביוגרפי האמת שאנו מחזיקים: מסע אמריקני.
מועמדת לסגנית הנשיא
לאחר שביידן והאריס פתחו כל אחד את מסע הבחירות שלו לנשיאות במאי 2019, בכירים בשדולה השחורה של הקונגרס האמריקאי טענו כי כרטיס נשיאותי של ביידן-האריס יהא שילוב אידיאלי להביס את דונלד טראמפ ומייק פנס. בשלהי פברואר 2020 זכה ביידן בניצחון מוחץ בפריימריז שהתקיימו בקרוליינה הדרומית הודות לתמיכתו של ג'ים קלייבורן, מה שהוביל למספר רב של ניצחונות גורפים בסופר טיוזדיי. בראשית מרץ הציע קלייבורן לביידן שיבחר אישה אפרו-אמריקאית כעמיתתו למירוץ, וציין כי "יש לתגמל נשים אפרו-אמריקניות על נאמנותן". בחודש מרץ התחייב ביידן לבחור אישה בתור עמיתתו למירוץ.
ב-17 באפריל 2020 הגיבה האריס להשערות שהועלו באמצעי התקשורת ואמרה שלכבוד יהיה לה לחבור לביידן כמועמדת לסגנית הנשיא. בשלהי חודש מאי, על רקע רצח ג'ורג' פלויד, ניצב ביידן שוב בפני קריאות לבחור אישה שחורה כעמיתתו למירוץ, תוך נימוק הרקע של ואל דמינגס והאריס עם רשויות אכיפת החוק.
ב-12 ביוני, דווח בעיתון "הניו יורק טיימס" כי האריס היא המועמדת המובילה לתפקיד סגנית הנשיא של ביידן משום שהיא האישה הלא-לבנה היחידה עם הניסיון הפוליטי המתאים לתפקיד כה בכיר. מועמדות אחרות היו אליזבת וורן, ואל דמינגס וקיישה לאנס בוטומס. ביידן הודיע על בחירתה ב-11 באוגוסט 2020. האריס היא האישה הלא-לבנה הראשונה שקיבלה את המועמדות לתפקיד סגן נשיא מטעם אחת משתי המפלגות, והאישה השלישית (אחרי ג'רלדין פררו ושרה פיילין) שהיו מועמדת לתפקיד מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות.
סגנית נשיא ארצות הברית
ב-20 בינואר 2021 הושבעה לתפקידה כסגניתו של הנשיא ביידן. בעקבות כך ונכון ל-2022, האריס היא האישה בעלת הדרג הבכיר ביותר בהיסטוריה של הממשל האמריקאי, לפניה החזיקה בתואר יושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי.
האריס ערכה את מסעה הבינלאומי הראשון כסגנית הנשיא ביוני 2021, כשביקרה בגואטמלה ובמקסיקו בניסיון להבין ולנתח את הסיבות לעלייה בהגירה ממרכז אמריקה לארצות הברית.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית של מגזין טיים של האנשים המשפיעים ביותר בעולם, טיים 100.
מדיניות חוץ
האריס תמכה בהסכם הגרעין בין המעצמות לאיראן ואף גינתה את יציאת ארצות הברית מההסכם לאחר הוראתו של טראמפ לצאת ממנו בטענה כי הדבר "גורם מבוכה לבעלות בריתה של ארצות הברית". האריס התייחסה ליחסים המורכבים בין איראן לארצות הברית פעמים רבות נוספות. כך היה כאשר הביעה חשש שתתרחש הסלמה לאחר חיסולו של קאסם סולימאני.
משפטים ואיכות הסביבה
האריס תומכת בזכויות להט"ב ואף הגיעה למצעד הגאווה של 2019 שנערך בסן פרנסיסקו על מנת להביע תמיכה בקהילה הגאה במקום, כמו כן היא תומכת בחוקיות השימוש במריחואנה ברחבי המדינה וגם בעד הזכות להפלה, לאחר שנבחרה כתובעת הכללית של מדינת קליפורניה סירבה להגן על חוק אשר הגדיר נישואים רק ככאלה שמתקיימים בין גבר לאישה.
האריס תומכת הקשחה של החוקים שנוגעים לנשיאת נשק בארצות הברית וכאשר התמודדה בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2020 הכריזה כי אם תיבחר לנשיאות היא תעביר תקציב לקונגרס שיתן לדבריה “מאה ימים להתעשת ולהראות את האומץ הדרוש לחוקק חוקי נשק סבירים”.
האריס תומכת ברעיון הסביבתנות והודיעה כי אם תבחר לנשיאות היא תורה לקונגרס להעביר חוקים סביבתנים שיהיו פרוגרסיביים יותר ואם הדבר לא יתמשש היא הכריזה כי היא תנסה להיפטר מדיוני הפיליבסטר על מנת שתוכל לחוקק את "הניו דיל הירוק".
הגירה ומיעוטים
בתחום ההגירה האריס בעד הרחבת של מתן אשרות שהייה למהגרים וכן בעד מתן אזרחות לילדים של מהגרים שהובאו לארצות הברית באופן לא חוקי עוד שהיו קטינים, כמו כן היא ביקרה רבות את הנשיא טראמפ ואת המדיניות שלו בעניין מהגרים "מדיניות ההפרדה המשפחתית" ואף הפגינה נגדה.
באחד מנאומיה דיברה האריס על יחס האומה האמריקאית למיעוטים שבארצה ואמרה כי "לווירוס (ובכך התייחסה לנגיף קורונה) אין עיניים, אך הווירוס מראה לנו איך אנחנו מתייחסים זה לזה ואיך אנחנו רואים אחד את השני. ותבינו, אין שום חיסון נגד גזענות, עלינו לעשות את עבודת התיקון עבור פלויד (ג'ורג' פלויד, שרציחתו הציתה את גל המחאות בארצות הברית מיד לאחר מכן), עבור הילדים שלנו, עלינו להגיע לצדק משפטי תחת החוק. אף אחד מאיתנו לא יהיה חופשי עד שכולנו נהיה חופשיים".
יחסה לישראל
בשנת 2017 נשאה האריס נאום ציבורי למשתתפי כנס AIPAC, שבו אמרה:. האריס ציינה כי "ההחלטה הראשונה שאותה יזמתי כסנאטורית הייתה להילחם בהטיה אנטי-ישראלית באו"ם", כשהיא מתייחסת להחלטה של הסנאט שחגגה 50 שנה לאיחוד ירושלים. באותו נאום היא הביעה את תמיכתה בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני שאליו צריך להגיע במשא ומתן בהסכמת שני הצדדים. בשל כך האריס מתנגדת לסיפוח יהודה ושומרון ואף כתבה ביוני 2020 לטראמפ, כי הסיפוח "יפגע בסיכויים להשגת פתרון של שתי מדינות באמצעות משא ומתן". עם זאת, היא לא הצטרפה למכתב שעליו חתמו סנאטורים אחרים, אשר קבע כי סיפוח יפגע ביחסים בין ארצות הברית לישראל.
האריס ציינה כי היא מתנגדת לקמפיין החרם "BDS", וגם לאיסור חרם על ישראל.
בסוף 2017 הגיעה לישראל, נפגשה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, וביקרה בכותל, ביד ושם ובבית המשפט העליון. מנכ"לית "המועצה היהודית הדמוקרטית באמריקה" (JDCA) האלי סויפר, שכיהנה בעבר כיועצת לביטחון לאומי של האריס, אמרה את הדברים הבאים על האריס:.
בשנת 2018, בנאום נוסף ל-AIPAC, בעוד היא חוזרת על תמיכתה בישראל, העלתה את זיכרונותיה לגבי התבגרותה באזור המפרץ בקליפורניה, ולגבי איסוף כספים לנטיעת עצים בישראל עבור הקרן הקיימת לישראל. גינתה את האנטישמיות לאחר הטבח בבית הכנסת "עץ חיים – אור לשמחה" בפיטסבורג, אשר גבה את חייהם של 11 מתפללים במהלך תפילת הבוקר בשבת.
היא הייתה מיוזמי החלטת הסנאט שהביעה התנגדות להחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שגינתה את בניית ההתנחלויות הישראלית בשטחים הפלסטינים הכבושים כהפרה של החוק הבינלאומי
בראיון שקיימה אמרה כי ממשל ביידן יחזיר את הסיוע לפלסטינים אותו עצר הנשיא דונלד טראמפ מאחר שטען שהוא משמש גורמי טרור, בנוסף לכך הבטיחה כי הממשל יחזיר את הסיוע ההומניטרי לרצועת עזה, ויפתח מחדש את הקונסוליה האמריקאית ששכנה במזרח ירושלים עד שטראמפ החליט לסגור אותה
חיים אישיים
האריס נשואה לדאגלס אמהוף, עורך דין יהודי-אמריקאי. אין לה ילדים משלה, והיא אימצה את שני ילדיו של אמהוף מנישואיו הראשונים. בעלה הוא בן הזוג הגבר הראשון של סגן נשיא ולפיכך נקרא "האדון השני של ארצות הברית" (על משקל "הגברת השנייה של ארצות הברית") והוא גם היהודי הראשון בתפקיד זה.
סאטון
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
עונת 2006/2007 בליגת כדורגל נשים
עונת 2006/2007 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה ה-9 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-12 בדצמבר 2006 והסתיימה ב-28 במאי 2007.
בעונה זו נעשה ניסיון להקים ליגת נשים שנייה כך שהליגה הסדירה כללה 12 קבוצות, ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 11 מחזורים כל אחד - 22 מחזורים בסך הכל.
מכבי חולון, אלופת העונה הקודמת, הגנה על תוארה וזכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדותיה.
בסיום העונה התמודדו הפועל עירוני ראשון לציון ו-מכבי באר שבע שסיימו את הליגה עם אותו מספר נקודות במקומות ה-11-10 בצמד משחקי הכרעה על הזכות להישאר בליגה הראשונה כשהפועל עירוני ראשון לציון מנצחת בסיכום שני המשחקים ונשארת בליגה. שתי הקבוצות שסיימו אחרונות בליגה והיו אמורות לרדת לליגה השנייה, נשארו בסופו של דבר בליגה כיוון שכל הקבוצות בליגת המישנה התפרקו עוד לפני שהתחילה העונה הבאה וכתוצאה מכך ליגת המישנה חדלה מלהתקיים.
שלום שכנא צ'רניאק
הרב שלום שכנא צ'רניאק (נכתב גם טשרניאק; תרכ"א, 1861 – ט' בטבת ה'תרצ"ח, 13 בדצמבר 1937) היה רב העיירה מאצ'יוב במחוז ווהלין באוקראינה. פרסם שלושה ספרי הלכה והוחזק כאישיות תורנית בעלת שיעור קומה.
תולדות חייו
שלום שכנא צ'רניאק נולד בשנת תרכ"א (1861) לרב מרדכי יהודה צ'רניאק, אב בית הדין בקהילת סטנסלבצ'יק בגאליציה אוקראינה. לאחר נישואיו למרים לבית ביאלר, פרנסוהו חמיו וחמותו, חיה גיטל ומשה נחום ביאלר, במשך שבע שנים. בצעירותו שימש ברבנות בקהילות פיטשאיוב ובערמיליא (Baremel) במחוז ווהלין באוקראינה. בשנת תרנ"ג (1893) התמנה לרבה של העיירה מאצ'יוב, שנקראה גם לוקיב. בשנת 1897 חיו בעיירה 6,270 תושבים ומהם – 2,373 יהודים.
44 שנים שימש הרב צ'רניאק בכהונת רב העיר עד יום מותו.
צאצאי הרבנית מרים והרב שלום שכנא צ'רניאק: