cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרדיולוגיה
הלב
ללב, המצוי במרכזו של ענף הקרדיולוגיה, מס' תכונות אנטומיות ופיזיולוגיות שתועדו ונחקרו במשך מאות שנים. בעוד הרבה ידוע לנו על תפקודו הבריא של הלב, הקרדיולוגים חוקרים ומעמיקים בהפרעות וליקויים בתפקודו. הלב הוא שריר שמתפקד כמשאבה המפמפמת את הדם אל הגוף כולו. העברת הדם לגוף מתבצעת בשני מחזורים: המחזור הריאתי (המכונה "הקטן") - הדם נכנס מהווריד החלול (vena cava) לעלייה הימנית של הלב, וממשיך אל חדר ימין, משם הוא זורם לריאות דרך עורק הריאה, המתפצל ל-2 (עורק אחד לכל ריאה), ומובל לנאדיות הריאה, מהן הוא עובר לווריד הריאה, דרכו הוא זורם אל העלייה השמאלית. הדם מגיע לריאות כשהוא עני בחמצן ועשיר בפחמן דו-חמצני ועל כן תפקיד הריאות הוא להעשירו בחמצן. המחזור הסיסטמי (המכונה "הגדול") - הדם נכנס לעלייה השמאלית וממשיך אל חדר שמאל, משם הוא זורם אל אבי העורקים. בהמשך, יתפצל אבי העורקים לעורקים, עורקיקים, נימים, ורידונים, ורידים, ולבסוף הוא זורם דרך הוריד הנבוב עליון ותחתון אל העלייה הימנית. דם עשיר בחמצן זורם בכל חלקי הגוף, מעביר להם את החמצן שהוא מכיל ומתרוקן עם הגעתו בחזרה ללב.
הפרעות
הקרדיולוגיה עוסקת בחריגות הלב מתפקודו הנורמלי, בין אם בשל בעיה בלב עצמו או בין אם בגורם מחוץ ללב. הפרעות בתפקוד הלב מובילות למחלות לב וכלי הדם (מחלות קרדיווסקולריות) המהוות גורם משמעותי בשיעור התמותה העולמי. למעשה, ב-2009 עמד שיעור התמותה בארצות הברית ממחלות אלו על כ-236.1 לכל 100,000 איש.
הפרעות בכלי הדם הכליליים
בניגוד להנחה המתבקשת כי הלב יזין את עצמו מתוך מחזורי הדם שעוברים בו, הלב איננו נוהג כך ועליו לקבל אספקה של תזונה וחמצן מעורקים חיצוניים לו ככל איבר אחר בגוף. זהו מחזור הדם הכלילי, המורכב מעורקים וורידים כליליים. להפרעות בכלי הדם הכליליים עלולות להיות תוצאות מרחיקות לכת. דוגמאות להפרעות אלו: תסמונת כלילית חריפה, תעוקת לב, טרשת עורקים, אוטם בשריר הלב ("התקף לב").
דום לב
דום לב הוא המונח הכללי למצב בו ישנה הפסקה מוחלטת בפעילות הלב ועל כן הדם מפסיק לזרום אל הגוף וממנו. הדבר נגרם מכמה סיבות: הפסקה בפעילות החשמלית של הלב, פרפור חדרים, קצב לב מואץ של אחד מהחדרים ועוד.
מומים מולדים
מומי לב מולדים מחולקים ל-3 קבוצות שונות על פי הפתופיזיולוגיה שלהם: ישנם מומים עם מאפיינים מעורבים - כך למשל, truncus arteriosus, וכן תסמונת לב שמאלי היפופלסטי.
מוצאי חג
ביהדות, מוצאי חג או מוצאי יום טוב הוא הזמן שבין צאת החג לבין עלות השחר שלאחר מכן.
בדומה ליציאת השבת, גם הדרך הבסיסית לזיהוי יציאת החג היא הסתכלות בשמים, וחיפוש אחר שלושה כוכבים (כוכבים בולטים מאוד, כגון נוגה, אינם נחשבים בקביעת יציאת השבת). כאשר אכן ישנם שלושה כוכבים, הרי שהחג יצא. בימים מעוננים, שבהם לא ניתן היה להבחין בכוכבים, חיכו עד שהחשיכה הבטיחה שבוודאות הופיעו שלושה כוכבים. בימינו מחשבים מראש את זמני יציאת החג בעזרת מומחי אסטרונומיה.
בדומה למוצאי שבת, גם במוצאי יום טוב עורכים הבדלה, אך אם החג לא חל בשבת מדלגים על ברכת "מאורי האש" (מכיוון שהיא נבראה במוצאי שבת), וכן על ברכת "בשמים" שכן ביום טוב אין נשמה יתירה כמו בשבת. יש נוהגים לדלג גם על הפסוקים שנהוג לומר לפני הבדלה.
במוצאי היום הראשון של פסח ושל סוכות מתחיל חול המועד. לעיתים משמשים מוצאי חג לחגיגות משלהם, תוך ניצול העובדה שבזמן זה לא חלים הכללים של קדושת החג:
יעקב שמשון משפיטובקה
רבי יעקב שמשון משפטובקה (נפטר בג' בסיוון תקס"א, 1801) היה מצדיקי הדור השלישי של תנועת החסידות, בסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בטבריה.
קורות חיים
נולד לרב יצחק, היה הרב של סלאוויטא, שפטובקה, אומן ובאר. למד אצל המגיד ממזריטש והרב פנחס מקוריץ.
האגדה החסידית מספרת כי הוא נודע בלמדנותו ובחריפותו ולכן הוטל עליו להפיץ את בשורת החסידות אצל רבנים ידועים. בעקבות כך הגיע גם אל רבה של פראג, הנודע ביהודה. הוא נוכח לדעת שהלה מזלזל בחשיבותו של הספר "תולדות יעקב יוסף" ובשל כך נכנס עמו לוויכוח, שבו ניצח. הוויכוח האמור נדפס ככל הנראה לראשונה בספר "אמרי נועם" של הרב משה לייב שפירא, צ'רנוביץ תרמ"ד.
ככל הנראה עלה לארץ ישראל פעמיים, לראשונה בסביבות שנת תק"ן (1790) ושוב בשנת תקנ"ה (1795). התיישב בטבריה והתעמת שם עם הרב אברהם מקאליסק. הוא יצא לחו"ל כדי לגייס כספים עבור עולי פולין. בשנת תקנ"ט (1799) חזר לארץ ישראל והגיע לחיפה. בספר "שבחי הר"ן" מסופר שפגש שם במקרה את שליחו של רבי נחמן מברסלב אשר חיפש ספינה שבה יוכל רבי נחמן לחזור למולדתו. רבי יעקב שמשון מסר את הכסף לשליח מתוך חשש שאחרת ייתפסו בידי השלטונות שחיפשו כספים אלה. רבי נחמן ראה בכך סימן שעליו להישאר פרק זמן נוסף בארץ ישראל. בהמשך פייס רבי נחמן בין רבי אברהם מקאליסק ובין רבי יעקב שמשון.
חתניו היו רבי יהודה מאיר שפירא משפטובקה - בנו של רבו רבי פנחס מקוריץ, ורבי ישראל יהודה לייב מקרסנה.
בשנת ה'תשע''ז הוקם בטבריה בית מדרש הנושא את שמו.
גילי כהן (עיתונאית)
גילי כהן (נולדה ב-18 ביולי 1989) היא עיתונאית ישראלית, המשמשת ככתבת המדינית של תאגיד השידור הישראלי מאז 2017.
ביוגרפיה
כהן נולדה ב-1989 בלוד וגדלה בשוהם. את שירותה הצבאי עשתה ככתבת צבאית, ולאחר מכן כעורכת החדשות בכתב העת "במחנה". על שירותה הוענק לה בשנת 2009 פרס על שם רותי לויאב.
לאחר שחרורה מהצבא בשנת 2010, שימשה כתבת מוניציפלית בשרון ובשפלה של עיתון "הארץ". בשנה שלאחר מכן, מונתה לכתבת צבאית בעיתון. במסגרת תפקידה בעיתון סיקרה כהן אירועים צבאיים שונים ובהם מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן.
בינואר 2017, השתתפה כהן בפאנל במסגרת הכנס הבינלאומי העשירי של המכון למחקרי ביטחון לאומי.
ב-29 באוקטובר 2017 עברה מעיתון "הארץ" לתאגיד השידור הישראלי, שם החלה לשמש ככתבת מדינית. כהן משמשת כמגישה מחליפה בתוכניות הערוץ, בהן "העולם היום" ו"חדשות שישי". החל ממרץ 2022 מגישה תוכנית שבועית בכאן ב יחד עם דובר צה"ל לשעבר רונן מנליס.
כהן היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה.
כהן נשואה לבנימין טוביאס, מבקר קולנוע ב"ידיעות אחרונות", ואם לבן. הם מתגוררים בגבעתיים.
דת בממלכת ירושלים
ממוזער|250px|צילום מודרני של חזית כנסיית הקבר ממלכת ירושלים הייתה מדינה צלבנית שהוקמה בארץ ישראל בשנת 1099 כתוצאה מכיבוש ארץ ישראל על ידי הצלבנים במסע הצלב הראשון (1096-1099). הדת החשובה ביותר בממלכה הייתה הנצרות הקתולית, דתם של שליטיה הפרנקים. דתות חשובות אחרות היו נצרות אורתודוקסית, דתם של הנוצרים שישבו בארץ ישראל לפני כיבושה על ידי הפרנקים ואסלם. היהדות לא הייתה נפוצה כי היישוב היהודי סבל מפשיטות של סלג'וקים עוד במאה ה-11 ורבים מבניו נטבחו על ידי הצלבנים בעת כיבוש הארץ.
רקע
לפני מסעי הצלב הנוכחות הנצרות הקתולית בארץ הקודש הוגבלה למנזר הבנדיקטי סנט מארי, שנוסד ב-1070 בירושלים יחד עם בית החולים על שם יוחנן הקדוש. בתקופה זו הקתולים בארץ ישראל חסו בצלה של הנצרות האורתודוקסית והפטריארך האורתודוקסי.
הנסיכים המערביים שהנהיגו את מסע הצלב הראשון, נשבעו לקיסר הביזנטי שבמסגרתו היה עליהם להעביר לידיו את כיבושיהם אשר היו לפני כן תחת שלטון ביזנטי. הנסיכים מילאו, קיימו, לפחות בהתחלה את שבועתם ומסרו לידיו את השטחים הכבושים. יתרה מכך, קיבלו הנסיכים, בעידוד הוותיקן את הבכורה האורתודוקסית ולא ניסו למנות בישופים קתולים בשטחים שכבשו.
נטייה ידידותית זו השתנתה עם כיבוש אנטיוכיה בשנת 1098. אלכסיוס הראשון, הקיסר הביזנטי היה אמור לחבור לצלבנים, אך בחר לחזור על עקבותיו והחל מרגע זה ראו עצמם הנסיכים משוחררים משבועת ההומגיום וביקשו לכונן לעצמם ממלכות עצמאיות בארץ הקודש. נראה להם אך טבעי לכונן כנסיות קתוליות במקומות אלה.
הכנסייה הקתולית
הדת השלטת בממלכה הייתה דתם של כובשיה, הנצרות הקתולית. ראשיה הם אלו ששלחו את בני אירופה לשחרר את ירושלים. מסע הצלב הראשון נהנה מתמיכה גדולה מאוד מהכנסייה. משתתפיו קיבלו כתבי מחילה ותמיכה אחרת מהאפיפיור. התמיכה לא הסתיימה עם כינון הממלכה, אלא המשיכה באופן רציף לכל אורך קיומה של ממלכת ירושלים. האפיפיורים גייסו מסעי צלב, כסף, כח אדם ועזרה אחרת למען הממלכה.
למרות התמיכה הרבה והמעורבות הרבה של האפיפיורים במסעי הצלב, לא הייתה לכנסייה הקתולית השפעה גדולה על הנעשה בתוך הממלכה. למעט ניסיונות ראשונים להקים ממלכה דתית בירושלים שהתמוססו עם מותו של אדאימד דה פואי, שליחו הנמרץ של האפיפיור, שהתלווה למסע הצלב הראשון. מחליפו, דאימברט מפיזה, לא ניחן בכושר השכנוע של קודמו ולמעט הצלחה בודדת של קבלת שבועת אמונים רפה שניתנה על ידי גוטפריד מבויון לא היו הצהרות חשובות אחרות מצד שליטי ירושלים כלפי האפיפיור. גוטפריד לא קיבל, אמנם, את תואר המלך ובמקום זאת הוכתר בתואר "מגן כנסיית הקבר" הרי שמלכים שבאו אחריו לקחו לעצמם את תואר המלוכה הדפו את נסיונותיהם הרפים של האפיפיורים לכונן משטר דתי בממלכה.
יתרה מכך, בעוד ששליטי אירופה המערבית נאבקו מרה באפיפיור על הזכות למנות את בישופיהם בעצמם, מלכי ירושלים קיבלו זכות זו בקלות ואפילו את הזכות למנות את ראש הכנסייה הקתולית בממלכה, הפטריארך הלטיני. יחד עם זאת, שלחו האפיפיורים זרם בלתי פוסק של צירים לפקח על הנעשה בארץ הקודש. בהמשך למגמת הבכורה של הכתר, אף שהייתה לכנסייה סמכות לשפוט את כמריה על פשעים שונים, כפי שהיה מקובל באירופה, אך לא נוצרו רוזנויות ונסיכויות כנסייתיות שאפיינו את המצב במערב אירופה.
סניוריות כנסייתיות
עם כיבוש הממלכה מצאו בה הצלבנים ערב רב של סניוריות אורתודוקסיות קטנות. הם מיזגו אותם לארבע סניוריות קתוליות גדולות. הסניוריה הכנסייתית הראשונה הייתה ה"רובע הפטריארך" (מוכרת גם בשם "רובע כנסיית הקבר". קיימות טענות שהרובע נמסר לידיי הנוצרים עוד במאה ה-11 על ידי השלטון הפטמי, אך אין ודאות לקביעה זו. סניוריה כנסייתית אחרת הייתה לוד, מקום לידתו המסורתי של גאורג הקדוש. סניורה זו נוסדה עוד לפני כינון המדינה. הצבא הצלבני חנה ברמלה סמוכה בדרכו לירושלים והקים בלוד את הבישופות הראשונה מטעמו בארץ ישראל. במהרה קיבל הבישוף גם את רמלה הסמוכה, אך כעבור דור אחד עברה רמלה לסניור חילוני ותחומו של האפיפיור צומצם ללוד בלבד. שתי הסניוריות הנוספות היו נצרת ובית לחם.
מנזרים מסדרים דתיים
לפני הכיבוש הפרנקי כמעט שלא היו מנזרים קתוליים בארץ ישראל. מרבית הנזירים הקתולים התבודדו במערות ובפינות נידחות אחרות ורק עם הכיבוש הצלבני התחילו להבנות המנזרים הקתוליים. אמנם בניית המנזרים לא העלימה את התופעה של הנזירים המתבודדים, אך הוסיפה עליהם תכנים חדשים.
מפלת חיטין (1187) המיטה מכה קשה על המנזרים. מרביתם איבדו את מקורות פרנסתם כי שטחם החקלאי אבד וגם הדרך בפני הצליינים נחסמה. המנזרים שבערי הנמל, ובמיוחד המנזרים בעכו הבירה, הצליחו לשרוד אך גם הכנסתם צומצמה עד מאוד. למרות מצבם הקשה, לא הפסיקו המנזרים את פעולתם והיא נמשכה ביתר שאת גם אחרי מפלת חיטין.
לצד בניית המנזרים נוסד בארץ גם מסדר דתי בשם כרמליתים. יהושע פראוור מעריך שהמסדר נוסד עוד באמצע המאה ה-12, אך ארגון בפועל התחיל לא התחיל לפני ראשית המאה ה-13. המסדר נקרא על שם מיקומו בהר הכרמל.
נבחרת עומאן בכדורגל
הנבחרת נחשבת לאחת הנבחרות החלשות בעולם כולו. הנבחרת מעולם לא העפילה למונדיאל.
שיאי שחקנים
נכון ל-20 בינואר 2023.
עבדוליי סק
קריירת מועדונים
סק נולד במבור שבסנגל. התחיל את קריירת הכדורגל שלו במועדון סטאד דה מבור הסנגלי ממנו עבר לטורה קונדה. לאחר שנתיים בטורה קונדה המשיך לשני מועדונים נוספים במדינה - קאסה ספורטס ודיאמברס.
ביולי 2014 עבר בהשאלה מדיאמברס להופנוס מהליגה הנורווגית השנייה, אליה עבר באופן סופי בינואר 2015 תמורת 200 אלף יורו. במדיה כבש שישה שערים ובישל שניים ב־38 הופעות, אך בסיום העונה נשר המועדון לליגה השלישית בנורווגיה.
בתחילת עונת 2016 עבר לסנדפיורד מהליגה הנורווגית השנייה, עמה הצליח לעלות לליגת העל הנורווגית. במדיה רשם ארבעה שערים ושלושה בישולים ב־61 הופעות. סה"כ הסנגלי הרשים בשלוש עונותיו בנורווגיה, עם עשרה שערים ושבעה בישולים ב־99 הופעות.
באוגוסט 2018 נרכש על ידי רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית תמורת 25 אלף דולר וחתם על חוזה לחמש שנים במועדון. בתקופתו בקבוצה זכה בגביע הבלגי והעפיל עם הקבוצה לליגה האירופית. הסנגלי לקח חלק משלב בתים מוצלח שכלל ניצחון 0–1 על טוטנהאם האנגלית, והעפלה לשלבי הנוקאאוט, שם הודחו על ידי ריינג'רס הסקוטית. במהלך שנותיו בבלגיה שיתף פעולה עם ליאור רפאלוב ודילן בטובינסיקה ורשם במדיה שישה שערים ושלושה בישולים ב־99 הופעות.
ב־1 בספטמבר 2022 חתם במכבי חיפה מליגת העל הישראלית לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת. ב־6 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה בהפסד החוץ 0–2 לבנפיקה ליסבון בליגת האלופות. ב־25 באוקטובר כבש צמד בהפסד החוץ 2–7 לפריז סן-ז'רמן בליגת האלופות. באותה עונה זכה עם מכבי חיפה באליפות, כאשר סק שימש כעוגן בהגנה ולעיתים שיחק כמגן ימני. הוא כבש 4 שערי ליגה ונבחר לכדורגלן הזר המצטיין של העונה.
נבחרת סנגל
מחזיק בחמש הופעות בנבחרת סנגל הבוגרת, כשאת הופעת הבכורה ערך בגיל 21, ב-2013. במדי הנבחרת שיתף פעולה עם אידריסה גייה וקאלידו קוליבאלי. ב-17 ביוני 2023 כבש שער בכורה בנבחרת, בתיקו 1–1 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
מילטוס
מילֵטוֹס (ביוונית: Μίλητος) הייתה פוליס באיוניה (טורקיה של היום), לחופי הים האיגאי. בתקופת יוון הארכאית והקלאסית הייתה בעלת קשרי מסחר ענפים עם תרבויות שונות, ואוכלוסייתה הייתה מעורבת מייוונים ומבני עמים זרים. מעיר זו יצאו מייסדי הפילוסופיה היוונית - האסכולה המילטית.
התקופה הנאוליתית
התגלית הארכאולוגית הקדומה ביותר שנמצאה בעיר מעידה על כך שהאיים שהיו בסביבת הפוליס, היו מאוכלסים כבר בין השנים 3500-3000 לפנה"ס. התיישבויות אלה היו, בעיקר, סמוך למעיינות ושיפועים גיאותרמיים, בקרסט ובאזורים נמוכים, שאפיינו את אזור זה. האיים הללו יושבו, ככל הנראה, בשל משמעותם האסטרטגית. הם היו על נתיב יבשה שהוגן על ידי מדרונות. נתיב זה נמצא בפתחו של עמק נהר הבויוק מנדרס, שזרם בקרבת העיר.
תקופת הברונזה
ההיסטוריה המתועדת של הפוליס התחילה בשלהי עידן הברונזה. מעדויות שנצטברו בתקופה ההיא, שנקראה התקופה המיקנית, הוזכרו הערים הפולייס היווניות פילוס וקנוסוס. כמו כן, הוזכרה עלייתם של החתים. הארכאולוגיה הפרה היסטורית של תקופת הברונזה המוקדמת והתיכונה, מצביעה על כך, שהפוליס בתקופה זו הושפעה במידה רבה מתרבות חיצונית שהייתה סביב הים האיגאי, ולאו דווקא מתרבות מקומית.
התקופה המינואית
משנת 1900 לפנה"ס, חפצים רבים שאפיינו את התרבות המינואית החלו להיסחר במילטוס. במשך מאות השנים הבאות, קיבלה הפוליס מילטוס השפעה חזקה מתרבות זו, בעיקר בשל מיקומה. ממצאים ארכאולוגיים אלה עשויים לבסס את המיתוס, לפיו, זרם מהגרים מאזור האי כרתים הוא שהביא להתפשטותה של התרבות המינואית באזור העיר.
לפי דבריו של ההיסטוריון היווני סטראבון, מילטוס הייתה הפוליס המבוצרת הראשונה שנבנתה מעל גובה פני הים על ידי תושבים מכרתים, היכן שהוקמו התיישבויות מוקדמות יותר על האי. בהתיישבויות אלה התגוררו עמים יווניים קדומים. תיאור זה של העיר מילטוס הוא, כנראה, הקרוב ביותר למציאות, מפני שזו הייתה גישתם של ההיסטוריונים היוונים הקדומים ביותר.
התקופה המיקנית
מילטוס הייתה מעוז מיקני, על חופי אסיה הקטנה, בין השנים 1450 לפנה"ס ל-1100 לפנה"ס. בסביבות שנת 1320 לפנה"ס, תמכה הפוליס במרד אנטי-חתי בקרבת אזור ארזווה. מילטוס, בעת ההיא, הוזכרה במכתב, שנכתב ככל הנראה על ידי המלך החתי חתושיליש השלישי.
מבנה העיר והאתרים בה
העיר הוקמה על לשון-יבשה המוקפת מצדדיה המערביים והמזרחיים בים האיגאי; פני-השטח בסמוך לצדה של העיר הפונה אל היבשת הרריים, ולכן כלכלתה התבססה בעיקר על מסחר ימי, כפי שמתברר לפי הממצאים ממנה. עד הפלישה הפרסית ב-494 לפנה"ס, שבה הוחרבה עד היסוד, מילטוס הייתה החשובה ביותר, וככל הנראה גם הגדולה ביותר, מבין 12 הערים האיוניות. בצדה המערבי נבנו שלושה נמלים, אך הנמל המרכזי שלה - "נמל האריה" - מוקם בצדה המזרחי, ומשלושת צדדיו הוקמו מזחים, מחסנים וחנויות. האגורה הצפונית של מילטוס מוקמה מצדו הדרומי של נמל האריה, והיא הגדולה ביותר שנחשפה עד היום (שטחה 164 על 196 מטרים). בסמוך לה נמצאת האגורה הדרומית. בעקבות התמלאות המפרץ בסחף נהר מאנדר נותקו נמלי מילטוס מן הים.
ממקדש אתנה, שנבנה ככל הנראה עשורים ספורים לאחר חורבן העיר בידי הפרסים, שרדו רק היסודות העשויים מאבני גנייס גדולות. שטח בסיסו 30 על 18 מ'. בשונה מרוב המקדשים, הוא נבנה על ציר צפון-דרום. שרידים של תרומות דתיות ושל כלים אחרים מעידים על כך שהמקדש נבנה על מקומו של מקדש קדום יותר מהתקופה הארכאית או אף מתקופה קדומה יותר. בנמל האריה שכן מקדש אפולו, שכונה "הדיפיניון", וממנו יצאה כל שנה באביב תהלוכה לדידימה. המיתולוגיה קושרת את אפולו ליורדי הים, ולכן הוא נחשב לא רק לאל המגן על הנמל בו מוקם מקדשו, אלא לפטרונם של המתיישבים היווניים באסיה הקטנה.
האצטדיון של מילטוס נבנה במאה החמישית לפנה"ס, כחלק מתוכניתה המקורית של העיר. רוחבו כ-29 מ' ואורכו כ-120 מ', בדומה לאצטדיון שבאולימפיה. מבין שני שהשתמרו בו, אחד מהם בבירור השתמר מהתקופה ההלניסטית (ולא הוחלף בידי הרומאים). התיאטרון מוקם על גבעת האקרופוליס של העיר; שרידיו הנראים למבקר בעיר כיום הם תוצאה של שיפוץ משמעותי מהתקופה הרומית. התיאטרון היה הגדול ביותר באסיה הקטנה, ויועד עבור 150,000 צופים; הוא חולק לשלוש רמות, בכל אחת מהן 20 שורות מושבים.
הנימפאום, שמוקם באזור האגורה הדרומית, השתמר היטב: מהממצאים ניתן להגיע לשחזור מדויק יחסית של קומתו הבסיסית (מתוך שלוש שכנראה היו בו). רוב קישוטיה המפוסלים של המזרקה נשארו במילטוס (השאר נלקחו למוזאונים). פסלי אלים ואלים-למחצה קישטו את הגומחה, שהזכירה מעט בצורתה תיאטרון; האפריז קושט בעיטורי גפנים. המים נשפכו מתשע גומחות אל כיור שעמד בבסיסה של המזרקה. על הנימפאום השתמרה כתובת בלטינית, שנכתבה לכבודו של טראיאנוס, שהיה מושל אסיה בשנים 79–80 לספירה. באזור האגורה הדרומית היה ממוקם גם בית המועצה (הבולאוטריון ). בכניסה אליו היה שער מפואר (פרופיליאון ); כתובת שנחשפה בו מציינת שהוא נבנה על ידי שני אחים, טימארכוס והרקליאדס, לכבודו של אנטיוכוס הרביעי.
התיאטרון של מילטוס מוקם בסמוך לגבעה שבתקופות הקלאסית וההלניסטית היוותה את האקרופוליס של מילטוס; כיום נשתמרה צורתו לאחר השיפוץ שעבר בתקופה הרומית. אורכו היה כ-140 מטר, והיו בו מקומות לכ-15,000 צופים. מקומו המרכזי מצביע על החשיבות הרבה שהייתה לו עבור תושבי מילטוס.
מרחצאות פאוסטינה - שנקראו על-שמה של אשתו של מרקוס אורליוס - הן המבנה שהשתמר במילטוס בצורה הטובה ביותר. ככל הנראה בגלל שהוגלתה לעיר בשנת 164 לספירה, היא תרמה בנדיבות לבניינם של המרחצאות, ואולי גם לבנייתו של התיאטרון. המרחצאות מוקמו ונבנו שלא לפי תוכניתה המקורית של העיר: המבנים מחוץ למרכז העיר מלבדם נבנו לפי כיווני ארבע הרוחות.
רוג
רוג (באנגלית: Rogue) היא דמות בדיונית של גיבורת על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Avengers Annual #10 מנובמבר 1981 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר מייקל גולדן.
רוג הוא האלטר-אגו של אנה מארי, אשר מחשיבה את כוחה כקללה יותר מרוב המוטאנטים. כוחותיה כוללים ספיגת זיכרונות וכוחותיהם של מוטאנטים שבאים איתה במגע, כמו גם כוח-על. רוג גדלה במדינת מיסיסיפי. אחרי שברחה מביתה, היא נלקחה על ידי מיסטיק, והצטרפה לאחוות המוטאנטים. היא חזרה לאקס-מן אחרי שספגה כוחות ממוטאנטים וגיבורי על אחרים כמו גברת מארוול והקרי.
רוג נהייתה אחת הדמויות הפופולריות בסדרה החל משנות ה-80 של המאה ה-20, והיא מופיעה בכל הסדרות המצוירות, במשחקי המחשב ובסרטים על הסדרה. בסרטים היא מגולמת על ידי השחקנית אנה פקווין. בדרך כלל היא מזוהה על ידי פס לבן בקדמת שערה.
ביוגרפיה בדיונית
קיימות כמה גרסאות לגבי עברה של רוג; חלק טוענים שהיא ברחה מאביה וחלק טוענים שהיא אפילו לא הכירה אותו כי הוא עזב אותה כשהייתה תינוקת. רק 20 שנה לאחר שדמותה התגלתה, נחשף שמה האמיתי של רוג, אנה מארי.
אחד האירועים ששינו את אופייה הוא מגע עם נער בשם קודי רובינס. השניים גדלו ביחד. במהלך פלרטוט, רוג נגעה בקודי, מה שגרם לו לנזק בלתי הפיך.
גבאי
גבאי (לעיתים נקרא שַמָּש אף שיש תפקיד נפרד של שמש בית כנסת העוסק ומטפל בתחזוקתו). גבאי הוא כינוי לאדם האחראי על ניהול הצדדים הלוגיסטיים וסדרים נוספים של בית הכנסת, כמו קביעת זמני תפילה, ניהול התפילות, מינוי שליחי ציבור (חזנים), וקוראים בתורה, חלוקת העליות והכיבודים השונים בשעת התפילה.
לצד הגבאי יש תפקיד אחר של שמש בית כנסת, שהיה גר בסמוך לבית הכנסת או בתוכו, ועוסק בתחזוקתו כולל נעילתו ופתיחתו, השיפוץ, התפעול והניקוי, בדומה לתפקיד השרת בבית הספר. תפקיד זה הנפרד מתפקיד הגבאי, מוּכּר פחות בבתי הכנסת דתיים לאומיים אשכנזים, אך קיים עדיין בבתי כנסת מסורתיים וישנים יותר.
היסטוריה
המילה "גבאי" מגיעה מלשון חכמים, בסוף ימי בית שני וסמוך לאחריו אחר חורבנו, משורש גב"ה במשמעות גביית כספים. בדרך כלל הכוונה הייתה לגבאי צדקה הגובה כספים מבני הקהילה עבור תמיכה בעניים, אך גם עבור תחזוקת מוסדות הקהילה ובעלי התפקידים שבה. השימוש המודרני במונח התפתח מכך שהתמיכה במוסדות הקהילה ובבעלי התפקידים שבה הפך מרכזי יותר. גם כיום מסייעים גבאי בתי הכנסת בשליחת תרומות הנאספות במשך השנה עבור מוסדות חינוך לימוד תורה ומפעלי חסד, ובעיקר במגביות הנערכות באמצעות קופות פדיון כפרות וזכר למחצית השקל אחת לשנה. כמו כן, הגבאים אחראים לדאוג לצורכי קהילת בית הכנסת.
בעבר היה הגבאי אחראי לסדר את האנשים שאין להם מקום לאכול וללון בשבת, אצל אלה שהיו מסוגלים לארח אותם.
דו-שכבה ליפידית
דו-שכבה ליפידית, או ממברנה ליפידית, היא מערך של מולקולות ליפידים שמשמש קרום ביולוגי או חלק שלו. זהו מרכיב חיוני כמעט בכל ממברנה ביולוגית, ובפרט בממברנת התא, ובשל כך חיוני לחיים עלי אדמות. הממברנה עשויה שתי שכבות של ליפידים צמודות זו לזו ומכאן שמה.
מבנה
הממברנה עשויה ליפידים. ליפידים הם מולקולות המורכבות מ"ראש" ו"זנב" או זנבות ארוכים. הראש הוא קוטבי ולכן מסיס במים, שגם הם קוטביים, או במילים אחרות - הוא הידרופילי ("אוהב מים"). הזנב לעומת זאת מורכב משרשרת פחמימנית (חומצת שומן), שאינה קוטבית, ולכן איננו מסיס במים אלא בחומרים שומניים ולא קוטביים אחרים – זהו זנב הידרופובי ("פוחד ממים"). בשל תכונות אלו של הזנבות והראשים, בסביבה מימית כמו זו הקיימת במערכות ביולוגיות, יתמוססו הראשים זה בזה, והזנבות אלו באלו. הדבר ייצור שכבה כפולה של ליפידים, בה הראשים פונים כלפי חוץ, אל הסביבה המימית, והזנבות פונים כלפי פנים כך שהם מומסים בסביבה הלא-קוטבית וההידרופובית שהם יוצרים. כל אחת משכבות הליפידים מכונה "עלעל". פוספוליפידים הם הליפידים העיקריים בממברנות ליפידיות. בסביבה מימית הם יוצרים ספונטנית מבנה של דו-שכבה, כיוון שהוא מועדף אנרגטית: בין הזנבות נוצרים קשרי ואן דר ואלס רבים המצמידים את הזנבות, ובין הראשים לבין הסביבה המימית ובין הראשים לבין עצמם נוצרים קשרי מימן וקשרים קוטביים אחרים.
לממברנה הליפידית תכונות נוזליות: קיימת תנועה של מרכיביה בדרכים שונות, פרט לתנודה של הליפידים במקומם, ופציעת הממברנה מובילה להתאחותה הספונטנית, בדומה לנוזל. אך תכונות אחרות שלה מתאימות לתיאור סוגים מסוימים של מוצק, ולכן מקובל להתייחס לממברנה כאל נוזל צמיג. נוזליות הממברנה חיונית לתפקודה התקין.
תכונות הממברנה הליפידית מושפעות מגורמים רבים. הגורמים העיקריים הם הרכב הליפידים המרכיבים את הממברנה, היינו תכונות הליפידים, וכן גורמים חיצוניים כטמפרטורה או לחץ. התכונות המשתנות של הליפידים הם הרכב הקבוצה הקוטבית שב"ראש" ההידרופילי, אורך ומספר השרשרות הפחמניות המרכיבות את הזנבות, ומידת הרוויה של חומצות השומן הללו (מספר הקשרים כפולים בשרשרת). תכונות אלו, רובן ככולן, משפיעות על נוזליות הממברנה, גמישותה ודחיסותה. כך חומצות שומן בלתי-רוויות, המכילות קשר כפול יחיד, הן בעלות מבנה מרחבי של מעין "ברך" עקמומית וקשיחה. הברך הזו מקטינה את דחיסות הממברנה מכיוון שהיא דורשת נפח רב יותר, ובשל תנועות רוטציה (תנועות סיבוביות) של הליפיד סביב עצמו, הברך מסייעת בהגדלת הנוזליות של הממברנה. חומצות שומן רוויות השפעה הפוכה – הן מגדילות את קשיחות הממברנה ומקטינות את נוזליותה. כך, למשל, חמאה העשירה בשומן רווי מוצקה בטמפרטורת החדר לעומת שמן צמחי העשיר בשומן בלתי רווי שנמצא בפאזה הנוזלית שלו באותה הטמפרטורה. אורך חומצות השומן גם הוא משפיע על הנוזליות, מכיוון ששרשרות ארוכות יותר מאפשרות יצירת קשרים רבים יותר, ובכך מקשות על תנועת הליפידים ומקטינות את גמישות הממברנה. קבוצות הראש משפיעות על גמישות הממברנה בשל גודלן ומטענן – קבוצות ראש קטנות מאפשרות יצירת קשרים בין חומצות השומן של ליפידים שונים ומקרבות ביניהם, וקבוצות ראש גדולות מרחיקות בין הליפידים וכך מגדילות את הנוזליות. כשקבוצת הראש טעונה מטען חשמלי, היא יכולה לקיים קשרי משיכה ודחייה חשמלית ביניהן, וכך לקרב ולהרחיק בין הליפידים בהתאמה. טמפרטורה היא גורם חשוב המשפיע על נוזליות הממברנה. כמו נוזלים אחרים, גם דחיסות הממברנה עולה עם ירידת הטמפרטורה ולהפך. בטמפרטורות נמוכות קיימת סכנה כי ממברנות ביולוגיות יתמצקו. לכן תאי חיידקים למשל מסנתזים בתגובה לירידת טמפרטורות ליפידים בעלי חומצות שומן לא רוויות, המגדילות את נוזליות הממברנה, וכך שומרים על רמת נוזליות קבועה.
תפקוד
תפקוד הממברנה הליפידית נגזר מהמבנה שלה. בשל היותה תווך הידרופובי בין שני אזורים הידרופיליים, חומרים הידרופוביים חוצים את הממברנה הליפידית בקלות, בצורה הקרויה דיפוזיה פשוטה. גם מולקולות קטנות שאינן הידרופוביות, כגון מולקולות מים, עשויות לחצות בדיפוזיה את הממברנה. לעומת זאת מולקולות הידרופיליות וגדולות אינן מסיסות בתווך הליפידי ולכן אינן חודרות את הממברנה. לכן הדו-שכבה הליפידית היא קרום בררני המהווה מחסום למולקולות מסוימות, אך לא לאחרות. תפקוד זה של הממברנה חיוני לייעודה כממברנה ביולוגית, שתפקידה העיקרי הוא לחסום מעבר חומרים בין שני צידיה, בין אם כדי לשמור על חומרים בתוך מבנה ביולוגי (למשל בתוך התא) ובין אם כדי לשמור על אי-חדירת חומרים אחרים. ממברנות ביולוגיות בדרך כלל אינן מורכבות מליפידים בלבד, ומכילות מולקולות נוספות, בעיקר חלבונים. החלבונים הם המעניקים לממברנה את רוב תפקודה, והם המאפשרים מעבר חומרים נוספים בין עברי הממברנה, אשר מעברם הכרחי.
תנועת הליפידים בדו-שכבה
הליפידים לא מצויים בממברנה במצב סטטי ועומד, אלא נעים בלא הרף בדרכים שונות. מולקולות הליפיד מסתובבות סביב ציר האורך שלהם (רוטציה) במהירות וללא הפסק. בנוסף מולקולות הליפיד רועדות במקומן (ויברציה). נוסף לתנועות הליפידים במקומם, המולקולות נעות גם זו ביחס לזו במרחב. הן נעות לאורך ולרוחב הממברנה באותו עלעל במהירות רבה, ועשויות לנוע שני מיקרומטרים בכל שנייה, מרחק המקביל לאורכו של חיידק. תנועה זו מכונה דיפוזיה צידית. מהירות הדיפוזיה הצידית מעידה על צמיגות הממברנה, ומניסויים נתגלה שצמיגותה דומה לצמיגות שמן זית. לעומת הדיפוזיה הצידית, תנועה של מולקולת ליפיד מעלעל אחד לעלעל השני בדו-שכבה היא נדירה, ומתרחשת לעיתים רחוקות בלבד. תנועה מעין זו מכונה דיפוזיה רוחבית, או תנועת "flip flop". תנועה מעין זו כה נדירה כיוון שהיא מצריכה מעבר של הראש ההידרופילי של הליפיד דרך התווך ההידרופובי של זנבות הליפידים. מכיוון שהראש מסיס במים ולא בשומן, הוא מתקשה להתמוסס באזור הזנבות בעת המעבר, בדיוק כפי שמומסים הידרופיליים לא עוברים את הממברנה בדיפוזיה. במקרים מסוימים, כשמתעורר בתא צורך, מזורזת דיפוזיה רוחבית על ידי חלבונים, ואז תדירותה עולה. לאי-קיום תנועת flip-flop חשיבות בשמירה על אסימטריות בין שני עלעלי הדו-שכבה: ברוב הממברנות הביולוגיות קיים שוני בין השכבה הפנימית לשכבה החיצונית של הממברנה מבחינת הרכב הליפידים המצויים בה. הדבר הכרחי במקרים רבים לתפקודה התקין. לו דיפוזיה רוחבית הייתה מתרחשת באין מפריע, אסימטריות זו הייתה נפגמת במהרה, ותפקוד הממברנה היה נפגע.
מבנים ליפידיים נוספים
דו-השכבה נוצרת כאמור באופן ספונטני, כשליפידים מצויים בתווך מימי. אך אין זה המבנה הבלעדי אותו יוצרים ליפידים באינטראקציה עם מים וזה עם זה. מבנים נוספים נוצרים ספונטנית כתלות בריכוז הליפידים בתמיסה, תכונותיהם הכימיות, והתנאים השוררים במערכת. כך יכולים להיווצר מיצלות של ליפידים, מיצלות הפוכות, ומבנים חד-שכבתיים שונים.
ההספד לרועי רוטברג
ההספד לרועי רוטברג הוא הספד שנשא הרמטכ"ל משה דיין על קברו של, חבר קיבוץ נחל עוז בן 21 ששימש כמא"ז (מפקד אזור – רכז ביטחון), ונרצח על ידי מסתננים פלסטינים מרצועת עזה, שגררו אותו אל מעבר לגבול והתעללו בגופתו. דיין נשא את ההספד ב-30 באפריל 1956 בהלווייתו של רוטברג בקיבוץ.
ההספד, שהותיר רושם עמוק על הציבור בישראל, נחשב אחד הנאומים הבולטים בהיסטוריה של מדינת ישראל, מופת של רטוריקה נוקבת ואחד מהמסמכים אשר עיצבו את הזהות הישראלית. הנאום הקצר שנישא כהספד שימש באותה עת וגם בשנים מאוחרות יותר כמפתח להבנת העמדה הישראלית בסכסוך עם הפלסטינים.
רקע היסטורי
במחצית הראשונה של שנות ה-50 היו מעשי הגנבה, ההצתה, החבלה והרצח שבוצעו על ידי מסתננים פלסטינים (פֶדַאיון) לתופעה יומיומית. החדירות מעבר לגבולות ישראל התבצעו בעיקר מרצועת עזה ומהגדה המערבית והביאו לשורת פעולות תגמול מצד ישראל. באביב 1956 התחממה גזרת רצועת עזה לאחר שפדאיון פלסטינים, שנהנו מתמיכת צבא מצרים, ששלט ברצועת עזה, ביצעו שורת פעולות טרור וצה"ל הגיב בהפגזה כבדה על עזה. האו"ם, שניסה לתווך בסכסוך, שלח את המזכ"ל דאג המרשלד לתווך בין ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון לבין נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. רמטכ"ל צה"ל, משה דיין, תמך במלחמת מנע כנגד מצרים והפלסטינים בעזה וחשש מהצלחת מסע התיווך של המרשלד.
רועי רוטברג
נולד ב-24 באפריל 1935 בתל אביב, בן למשפחה חלוצית. כבר בהיותו נער צעיר, בעת מלחמת העצמאות, התנדב להעביר תשדורות בין העמדות. לאחר שנת לימודים בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל", נאלץ לעבור לבית הספר המקצועי "שבח" בעירו. בגיל צעיר הצטרף לתנועת הנוער החלוצית "בתי ספר חקלאיים בישראל והיה למדריך בה. ביולי 1952, בגיל 17, התנדב לצה"ל במסגרת הנח"ל, וסיים קורס קצינים. כשהוחלט כי גרעין התנועה יעלה ליישב את קיבוץ נחל עוז, היאחזות הנחל הראשונה בארץ, התמנה למפקד אזור (מא"ז) – הממונה על הגנת היישוב. רוטברג תואר כאידיאליסט ונכון להתנדב, בעל שמחת חיים, חוש הומור דק ומשיכה לאסתטיקה.
האירוע
הגבול באזור קיבוץ נחל עוז סומן באמצעות תֶּלֶם. מספר ימים לפני הרצח, התקבלה הצעתו של מפקד מנגנון האו"ם באזור, לוטננט גנרל בֶּרנס, שאמרה כי צבא ישראל וצבא מצרים לא יכנסו ל-500 המטרים הסמוכים לתלם. דיין התנגד להצעה זו אך נאלץ לקבלה בלחצו של בן-גוריון. בל"ג בעומר 29 באפריל 1956, היו אמורות להיערך ארבע חתונות של זוגות מגרעין הקיבוץ בערבו של יום. באותו בוקר הגיע המא"ז רועי רוטברג אל השדה הסמוך לגבול כדי לגרש רועים פלסטינים שירו לעבר שדות הקיבוץ. שני פלסטינים מרצועת עזה – סמל משטרה ופלאח – בחברת קצין ושני חיילים מצרים, ארבו לו, הרגו אותו ולקחו את גופתו לרצועת עזה, שם התעללו בגופה, ואף ניקרו את עיניו כפי שרמז משה דיין בנאומו.
לאחר מעשה
גופתו של רוטברג הוחזרה בסיוע האו"ם, ולמחרת בערב נערכה בנחל עוז הלווייתו. במותו הותיר אישה, אמירה לבית גליקסון, ואת בנם התינוק, בועז. דיין ועזר ויצמן, התארחו באותו ל"ג בעומר בו נרצח רוטברג, בנחל עוז, כקרוביו של אחד מארבעת החתנים שעמדו להינשא באותו יום. למחרת היום ביקש לשאת הספד בהלוויה. הוא כתב את הנאום בעצמו במשך פחות משעה, ובהלוויה קרא את ההספד מן הכתב.
לכידת הרוצחים ומשפטם
חצי שנה לאחר מכן, ב-29 באוקטובר 1956, יצאה ישראל למבצע קדש (מלחמת סיני). במהלך המבצע כבש צה"ל את רצועת עזה, ובתוך זמן קצר נלכדו שני החשודים ברצח: אומבאשי (קוֹרפּוֹרָל) ג'מיל אל-עווד קאסם אל-ואדיה, סמל משטרה בן 30, ומחמוד מוחמד יוסף אל-זיארה, פלאח בן 50. עניינם נידון בפני הרכב של בית המשפט המחוזי בירושלים בראשות הנשיא בנימין הלוי, שבינואר 1959 מצא את השניים אשמים ברצח וגזר עליהם מאסר עולם. הנאשמים הגישו לבית המשפט העליון ערעור, וזה נדחה במאי 1960 על ידי הרכב בראשות השופט משה לנדוי.
ההספד
ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון התרשם מאוד מהנאום, אך לאור שהייתו של מזכ"ל האו"ם דאג המרשלד באותה עת בישראל, כעס על הכללת המשפט – דברים שכיוון דיין אל האו"ם ושליחיו. הנאום שודר בגלי צה"ל בגרסתו המלאה, אך בנוסח שהתפרסם בעיתונות הישראלית למחרת הושמט המשפט על פי דרישת בן-גוריון.
תוכני ההספד והשפעתו
נדיר צור, מומחה לפסיכולוגיה פוליטית וכלי השפעה של מנהיגים, מתייחס לנאום במחקרו העוסק ברטוריקה של מנהיגים ישראלים במצבי לחץ. לדבריו, בנאום זה עשה דיין שימוש בשלושה סוגי רטוריקה: רטוריקה טִקסית (שמטרתה לגבש את הציבור ולטפח ערכים וסמלים משותפים המעוררים הזדהות) – ; רטוריקה אפולוגטית (שמטרתה להסביר כישלון או מדיניות שגויה או להסיר מהדובר אחריות לכישלון ולעורר אמינות לפועלו העתידי) – ; ורטוריקה מניעה (רטוריקה שנועדה להניע את הציבור לפעולה בעתיד) –.
הסוציולוג הישראלי ברוך קימרלינג, המזוהה כקשור לקבוצת ההיסטוריונים החדשים, תיאר את הנאום כביטוי האותנטי ביותר למיליטריזם הישראלי.
הסופר עמוס עוז, שניתח בסוף שנות ה-70 את לשונם של מנהיגי ישראל באותה תקופה, מגדיר את לשונו של דיין, הבאה לידי ביטוי בהספדיו את רועי רוטברג ואת אריק רגב "מרתקת". הוא טוען כי וכי.
בשנים שלאחר מלחמת יום הכיפורים, לאחר שירדה קרנו של דיין בקרב הציבור הישראלי, המשיכו שני צִדי המפה הפוליטית בישראל להזכיר את נאומו של דיין ולהיתלות בו. השמאל הישראלי אימץ את גישתו של דיין שבאה לידי ביטוי במילים:. כתמיכה לכך כי חלק מטענות הפלסטינים מוצדקות. לעומת זאת, הימין הישראלי ציטט את המשפט: ומשפטים דומים השוללים משא ומתן עם הפלסטינים והערבים ומצדיקים התעצמות צבאית ונכונות להקרבה כתשובה היחידה לסכסוך.
לקריאה נוספת
על רועי רוטברג:
קישורים חיצוניים
על אירוע החטיפה והרצח ועל רועי רוטברג:
מאיר רובינשטיין
אפרים מאיר רובינשטיין (נולד ב-25 בנובמבר 1972, י"ט בכסלו ה'תשל"ג) הוא ראש עיריית ביתר עילית מאז 2007. הוא משמש כיושב ראש פורום הרשויות החרדיות בישראל.
ביוגרפיה
רובינשטיין נולד בירושלים ליהושע דוב ולחנה שרה רובינשטיין, משפחה מחסידות ברסלב, וגדל בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים. למד בישיבת ברסלב בבני ברק. נישא לדבורה, ולאחר נישואיו למד מספר שנים בכולל של חסידות ברסלב בירושלים.
בשנת 1995 נבחר לחבר עיריית ביתר עילית מטעם שלומי אמונים של אגודת ישראל, כאשר לדבריו הוא הוצב במקום האחרון ברשימה באופן סמלי, ללא כוונה ממשית להתמודד. בהמשך מונה לסגן ראש העירייה, ושימש בתפקידים שונים כממלא מקום ראש העירייה ויו"ר ועדות שונות בעירייה. במקביל שימש כמזכיר החברה לשיקום ופיתוח הרובע היהודי.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2007 התמודד רובינשטיין על ראשות העיר מול ראש העירייה המכהן יצחק פינדרוס, ונבחר ברוב של 60% לאחר מערכת בחירות סוערת. סיעתו, סיעת ש"ח, שהורכבה ממפלגת ש"ס ומרוב הציבור החסידי, זכתה בתשעה מתוך 15 המושבים במועצת העיר. רובינשטיין לא התמודד במסגרת הסיעה, ולפיכך נחשב על פי חוק לחבר נוסף במועצת העיר. הסיעה שבראשותו איחדה את מפלגת ש"ס ואת מרבית החסידויות בעיר. מנגד, תמכו בפינדרוס מפלגת דגל התורה, קהילות בויאן וויז'ניץ והרב פנחס בונקר, מרבני ברסלב בביתר.
בבחירות ב-2013 נבחר רובינשטיין בשנית לראשות עיריית ביתר עילית. מולו התמודדו שני נציגים מקומיים: חיים ויסברג (13%) ומנחם זיידה (13%). בקדנציה זו, עמד רובינשטיין בראש סיעת "גש"ס", שאיחדה את רוב הזרמים והפלגים בעיר - ספרדים, חסידים, ליטאים ומושב אחד שוריין לנציג תנועת טוב המזוהה עם המפלגה ההיסטורית פועלי אגודת ישראל. הסיעה זכתה ב-12 מתוך 15 המושבים במועצת העיר.
ב-2014 נבחר ליו"ר פורום הרשויות החרדיות.
בבחירות ב-2018 נבחר רובינשטיין בשלישית לראשות העירייה. רובינשטיין זוהה עם "אגודת ישראל ביתר", שרצה בקדנציה זו עצמאית לאחר פירוק סיעת גש"ס וזכתה לשישה מושבים במועצת העירייה, אך בפועל התמודד בראשות רשימה פיקטיבית בשם "ביתר מאוחדת" על מנת לזכות בחבר מועצה נוסף, כפי שעשה ב-2007. רובינשטיין זכה ב-73.69% מהקולות מול 3 מתמודדים אחרים.
במרץ 2023 קרא רובינשטיין, בניגוד לחוק, שלא להעלות ערבים לאוטובוסים בביתר עילית.
חשד למעורבות ברצח
בנובמבר 2021 נעצר בחשד למעורבותו ברצח אברהם אדרי ב-1990, בהיותו קטין כבן 17. על פי החשד רובינשטיין התחפש לאישה בשביל לפתות את אדרי, וכן נהג ברכב שהוביל את אדרי לזירת הרצח. הוא שוחרר לאחר שלושה שבועות בחודש דצמבר 2021 כיוון שחלה התיישנות על עבירת החטיפה שבה נחשד. נכון לספטמבר 2022 טרם התקבלה החלטה האם להגיש כתב אישום בעניינו.
שוכה
היסטוריה
בסמוך לתל א־נצבה שבבנימין מוכרת עד ימינו "ח'רבת סוֵיכָּה", הנזכרת כבר במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ואשר ייתכן כי משמרת את שם עיר מוצאו של התנא אנטיגנוס איש סוכו.
בקרב בין דוד לבין גָּלְיָת, נאספו צבא פלשתים בשוכה שבעמק האלה.
"שוכה" הנזכרת כעירו של אחד מנציבי שלמה המלך אשר ישב בארובות (מזוהה בח'ירבת אל־חמאם), מזוהה עם הכפר שְוֵיכָּה הסמוך לטולכרם (מצפון לכפר מצוי תל בשם "ח'רבַּת שויכה א־רָאס").
כיום, "שוכה" שבעמק האלה היא גבעה הידועה בשל פריחת תורמוס ההרים בשלהי החורף מדי שנה.
אזכורים מהתנ"ך
בנחלת שבט יהודה בעמק האלה
בתיאור נפות שלמה המלך
ברשימת הערים המבוצרות של רחבעם
חפירות ארכאולוגיות
עונת חפירות ראשונה בתל שוכה שבעמק האלה התקיימה בחודש יולי 2012 על ידי משלחת מן החוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום של אוניברסיטת תל אביב בהנהלת פרופ' יובל גורן וד"ר ארז בן יוסף. החפירה נערכה בשני שטחים בפסגת התל בפינתו הצפון־מערבית (שטחים A ו־C) ובעמק שלמרגלותיו מדרום (שטח B). בחפירות בפסגת התל התגלו שרידים דלים מתקופת הברזל המשויכים לימי חזקיהו שהושתתו ישירות על פני הסלע, אך הוסרו ברובם בראשית התקופה הרומית עת נבנתה מצודה איתנה הניכרת בראש התל. לבנית המצודה קדמה הקמת במה גבוהה הנתמכת בקירות תמך גבוהים ובתעלות יסוד שהעמיקו עד לסלע הטבעי ומולאו בשפכים שנחפרו משכבות קדומות יותר בתל. בשפכים אלה נמצאו ממצאים רבים מתקופת הברזל, התקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית והתקופה הרומית.
בשטח B נמצאו עדויות לקיומו של בית יוצר, ככל הנראה מתקופת הברזל, בצורת פסולות ייצור אופייניות. בעונת החפירות הראשונה טרם נמצאו שרידיו של בית היוצר עצמו.
טבע
תל שוכה שבעמק האלה והאזור שמסביבו עשירים בפריחה. מגוון הפרחים כולל בין השאר את תורמוס ההרים, ציפורני חתול, כלנית מצויה, מקור חסידה גדול, רקפת מצויה, חרצית עטורה וחרדל השדה. התל מפורסם בעיקר בזכות פרחי תורמוס ההרים היוצרים מרבדים כחולים בשלהי החורף.
זלמן ארן
זלמן (זיאמה) ארן (לשעבר אהרונוביץ') (1 במרץ 1899, י"ח באדר תרנ"ט, יוזובקה, פלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית – 6 בספטמבר 1970, ה' באלול תש"ל) היה מנהיג ציוני סוציאל-דמוקרטי, פוליטיקאי ומחנך ישראלי יליד אוקראינה, חבר הכנסת מטעם מפא"י. כיהן כשר החינוך של מדינת ישראל במשך 11 שנה, בין 1955 ל-1960 ובין 1963 ל-1969, והיה דמות משפיעה בראשית ארגון מערכת החינוך בישראל.
פעילותו הפוליטית בתקופת המנדט הבריטי
בהגיעו לארץ ישראל בשנת 1926 הצטרף אהרונוביץ למפלגת אחדות העבודה והיה למזכיר הסניף שלה בתל אביב. למן הקמת מפא"י בשנת 1930 נמנה עם חברי מרכז המפלגה.
כמו כן בלט בפעילותו במוסדות ההסתדרות. בין השנים 1931–1934 היה מזכיר מועצת הפועלים של תל אביב.
ביוני 1934 נדון אברהם סטבסקי לתלייה באשמת רצח חיים ארלוזורוב. עורכי עיתון "דבר", ברל כצנלסון, זלמן רובשוב ומשה בילינסון, החליטו לבקש במאמר מערכת חנינה לנאשם. בעקבות זאת, פלש אהרונוביץ בראש חמישים איש למערכת העיתון ואיים לשבור את המכונות. מעשה זה הביא להחלטת הוועדה הפוליטית של מרכז מפא"י להימנע מבקשת החנינה.
מאוחר יותר היה גזבר ההסתדרות, ניהל את מחלקת ההסברה שלה והקים וניהל את בית הספר של פעילי ההסתדרות, שלימים ישא את שמו – מכללת ארן.
בשנת 1946 נבחר כחבר בוועד הפועל הציוני, וכעבור שנתיים, ב-1948 כחבר בהנהגתו.
פעילותו אחרי קום המדינה
אחרי 1948 מילא זלמן ארן שנים אחדות את התפקיד של מזכיר כללי של מפא"י. לאחר הקמת המדינה נבחר ארן להכנסת הראשונה וכיהן כחבר הכנסת ברציפות עד הכנסת השישית. בשנותיה הראשונות של המדינה היה מזכיר מפא"י ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת ה־1. בתחילת 1954 צורף לממשלת ישראל החמישית כשר בלי תיק, במה שהיה כמעט השינוי היחיד בין ממשלתו של בן-גוריון לממשלת שרת. ארן מונה לטפל בשירותי המודיעין והועמד כאחראי על מינהל ההסברה. הוא עמד בראש ועדת ארן לבחינת דרכים להגדלת הפריון של העובד הישראלי. עם הקמת ממשלת ישראל השישית ביוני 1955 מונה לשר התחבורה, תוך שהמשיך להיות אחראי על מינהל ההסברה.
שר החינוך
בנובמבר 1955 מונה לתפקיד שר החינוך והתרבות, והיה איש מנגנון ראשון שנשא בתפקיד לאחר שני אנשי הרוח, זלמן שזר ובן-ציון דינור. ארן פעל להעמדת החינוך בראש סדר העדיפויות הלאומי. בתקופתו גדל תקציב מערכת החינוך בשיעור משמעותי והורחב חוק חינוך חובה לגילים 14–16. ארן היה מעורב בייסוד קרנות שסייעו בבניית מוסדות חינוך, בעיקר על-יסודיים באזורי פיתוח (למשל "קרן חינוך ארצות הברית-ישראל"). בד בבד דאג לפיתוח החינוך הקדם-מקצועי ולהקמת מוסדות על יסודיים דו-שנתיים, תלת-שנתיים וארבע-שנתיים תוך הנהגת הקלות בשכר לימוד: שכר הלימוד נגבה באופן מדורג בהתאם להכנסות המשפחה וקריטריונים אחרים. לימים עוררה תוכנית זו של ארן ביקורת חריפה על כך שיצרה את תהליך ה"הסללה", שהפנה את בני ערי הפיתוח והפריפריה ("ישראל השנייה") לחינוך המקצועי, בעוד ששיעורם בחינוך התיכוני העיוני היה נמוך מאוד.
בשנת 1960 התפטר ארן מתפקיד שר החינוך עקב תמיכתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון בתביעות הסתדרות המורים בהנהגת מזכירה הכללי שלום לוין לבלעדיות על ייצוג המורים, כנגד ניסיונו של ארן להגיע לפשרה על הכרה חלקית בארגון המורים. במקומו התמנה לשר החינוך אבא אבן.
דרכו של ארן חזרה למשרד החינוך נסללה בשנת 1963, אחרי התפטרות בן-גוריון והקמת ממשלה חדשה בראשות לוי אשכול. הקדנציה השנייה של ארן כשר החינוך ארכה עד דצמבר 1969. בשנים אלו, ארן יזם וקידם רפורמה חינוכית מקיפה אשר אושרה סופית בכנסת ביולי 1968. עיקר הרפורמה היה: שינוי מבנה מערכת החינוך (6 שנים לבית הספר היסודי, 3 שנים לחטיבת הביניים ו-3 שנים לבית הספר העל-יסודי); הרחבת חוק חינוך חובה חינם, על ידי הכללה הדרגתית של כיתות ט' ו-י' במסגרת חינוך החובה; הקמת בתי ספר על-שכונתיים ואינטגרטיביים; פיתוח תכניות לימודים חדשות; ואקדמיזציה של המורים. שני היעדים שהגדיר ארן לרפורמה זו היו העלאת הרמה הלימודית-חינוכית של כלל תלמידי ישראל, והמרצת תהליכי האינטגרציה החברתית של בני העדות והשכבות השונות.
בעת כהונתו כשר החינוך הוקמו גם הטלוויזיה החינוכית הישראלית (1966) ומפעל "אמנות לעם". בשנים האחרונות לכהונתו היה זלמן ארן היוזם של הקמת המרכזים הקהילתיים המוכרים בשם מתנ"סים (1969) ביישובי ישראל, לפי דוגמה שהייתה ידועה במערב.
אינטגרציה וחטיבות ביניים
ארן יזם כמה רפורמות בולטות בתחום החינוך כמו הרפורמה מהשנים 1965–1968 במבנה בתי הספר והקמת חטיבת הביניים ככלי לאינטגרציה של תלמידים מרקעים חברתיים ועדתיים שונים באוכלוסייה היהודית. מטרת הרפורמה המוצהרת הייתה שינוי מבנה החינוך למען הגברת השילוב חברתי ושוויון הזדמנויות וצמצום פערים על רקע מעמדי-עדתי בהשגים הלימודיים. מחקרים שנערכו ברבות השנים הוכיחו שהמהפכה המבנית הזאת אומנם הגדילה את מספר התלמידים בכיתות ט' וי' אך העמיקה את השסעים החברתיים בישראל והכווינה תלמידים רבים למסלולי התפתחות צרים ומוגבלים.
חינוך מקצועי מול חינוך עיוני
מתוך הערכתו, ברוח השקפותיו הסוציאליסטיות ורוח התקופה שבה התחנך הוא עצמו לחשיבות ה"חינוך לעבודה", ארן התכוון לתת עדיפות לחינוך מקצועי ביישובי הפריפריה ולא חשב שיש לתת משקל רב מדי לחינוך העיוני שנראה שאינו מכין את התלמידים מקרב העולים החדשים והמעמד החברתי הנמוך לעבודה יצרנית ומפרנסת. בפועל יצרה המדיניות לטיפוח החינוך המקצועי מציאות שבה רוב מכריע של התלמידים בבתי הספר המקצועיים היו בני היישובים שאוכלסו על ידי עולים יוצאי ארצות האסלאם. מציאות זו עיצבה דימוי של קיפוח והנצחת נחיתות, שדבק ברבים מהתלמידים, ולימים נמתחה על כך ביקורת נוקבת, בייחוד על יצירת שני סוגים עיקריים של מסיימי התיכון - בוגרי המגמות העיוניות שקיבלו תעודת בגרות תואמת ובוגרי המגמות המקצועיות, שהיו בעלי תעודה מקצועית בלבד.
בתקופת כהונתו השנייה ארן עיצב תוכנית חומש לשנים 1965–1970 להכפלת החינוך המקצועי והטכני בישראל. מדיניותו בתחום זה זכתה בדיעבד לבקורת מפני שעם התפתחות הטכנולוגיה והכלכלה המודרנית חלק ממקצועות היצור שנלמדו בבית ספר מקצועיים הפכו לפחות מבוקשים ורמת ההשכלה שהושגה בבתי ספר מקצועיים רבים לא עמדה באתגרים החדשים. בראשית המאה העשרים ואחת ישנם תעשיינים רבים, ובראשם סטף ורטהיימר, המנסים להשפיע על עיצוב מערכת החינוך הטכנולוגי ברוח העקרונות שהתווה ארן, לפי צורכי הכלכלה המודרנית.
חינוך לתודעה היהודית - ישראלית, על בסיס המורשת הרוחנית של עם ישראל
זלמן ארן ראה ערך ראשוני לתודעה היהודית ישראלית, זלמן האמין שיש לחנך את הדור הגדל בארץ על הקניית תכנים תרבותיים עבריים, לקיים שבת ומועדים כחגי המדינה, ולחנך את הדור הצעיר בלשון העברית. זלמן ארן יזם חיזוק לימוד התודעה היהודית בבתי הספר (1959), דבר שעורר ויכוח עם חוגים דתיים ומהשמאל, (בשנת 1964 הקים "מרכז לטיפוח התודעה היהודית"). הוא פעל מתוך חשש שבורות הנוער בנושאי יהדות עלולה לפגוע בעתיד בלכידות העם ובדבקותו במדינה ובנאמנותו כלפיה .
מותו
זלמן ארן נפטר ב-6 בספטמבר 1970 בירושלים ונקבר בבית העלמין היהודי בהר הזיתים. רעייתו, קלרה, שעבדה שנים רבות כספרנית הכנסת, קבורה לידו. בתם אביבה ארן (הימן) עבדה כמורה ונפטרה בנס ציונה.
דמותו כפוליטיקאי וכאדם פרטי
עמדותיו הפוליטיות בסוגיות הסכסוך הצבאי עם הערבים וביטחון היו מתונות. בימים שלפני פריצת מלחמת ששת הימים אימץ קו זהיר מאוד ונרתע מלהכריע בעד התקפת פתע על מצרים. אחרי הניצחון התנגד לסיפוח מזרחה של ירושלים והמקומות הקדושים. חשש גם מפני החזקה ארוכת שנים של "הגדה המערבית" בידי ישראל.
זלמן ארן פרסם מאמרים בעיתוני המחתרת של המפלגה הציונית-סוציאליסטית בברית המועצות, פרסם רשימות בעיתוני הפועלים בארץ. כמו כן חיבר קונטרסים של ענייני מפלגה, על ענייני ההסתדרות ובנושאי חינוך.
ארן נודע באמרותיו השנונות. הידועה שבהן התייחסה לשאלה האם הוא סומך על בן-גוריון: "אני הולך אחרי בן-גוריון בעיניים עצומות, אך מדי פעם אני פוקח עין אחת כדי להיות בטוח, שבן-גוריון עצמו איננו הולך בעיניים עצומות."
הנצחת זכרו בישראל
ארן היה דמות מרכזית במפלגתו ונחשב לאחד משרי החינוך והתרבות המשפיעים ביותר על מערכת החינוך בישראל. נחשב בעיני רבים למי שתפס את העיקר וירד לשורשו של העניין. על שמו נקראו מוסדות ובתי ספר רבים בישראל, בהם:
כמו כן נקראו על שמו רחובות במספר ערים בארץ.
בעיית פרמי
בעיית פרמי היא בעיה שנועדה ללמד שימוש באנליזה ממדית, אומדן ואת חשיבות המודעות להנחות היסוד. באופן טיפוסי בעיות מסוג זה כוללות השערות על אודות כמויות שנראות בלתי אפשריות לחישוב במסגרת המידע המוגבל הנתון בהן.
סוג הבעיה קרוי על שם הפיזיקאי אנריקו פרמי, שנודע בזכות יכולת האומדן המדויקת שלו כמעט ללא צורך בנתונים ממשיים. דוגמה מתועדת לכך היא האומדן שלו לגבי עוצמת הפצצה האטומית בניסוי טריניטי, על פי המרחק שעברו חתיכות דף שנפלו מידו תוך כדי הפיצוץ.
מכווני פסנתרים בשיקגו
דוגמה קלאסית לבעיית פרמי, המיוחסת לפרמי עצמו, היא השאלה: כמה מכווני פסנתרים יש בשיקגו?
על פי הנחות 1-4 נוכל לחשב כי מספר כיווני הפסנתרים בשיקגו בשנה הוא:
(5 מיליון איש בשיקגו) : (2 אנשים בכל בית) × (1 פסנתר/20 בתים) × (1 כיוון לכל פסנתר שנה) = 125,000 כיווני פסנתרים בשיקגו בשנה.
על פי הנחות 5-6, מכוון הפסנתרים הממוצע מבצע:
(50 שבועות/שנה) × (5 ימים/שבוע) × (8 שעות/יום) : (כיוון פסנתר אחד בכל שעתיים) = 1000 כיווני פסנתרים בשנה לכל מכוון פסנתרים.
חלוקה תיתן:
(125,000 כיווני פסנתרים בשנה בשיקגו) : (1000 כיווני פסנתרים לשנה לכל מכוון) = 125 מכווני פסנתרים בשיקגו.
ציבליזציות בגלקסיה
דוגמה נוספת לבעיה דמוית פרמי היא השאלה: כמה ציוויליזציות ישנן בגלקסיה?
נוסחת דרייק מנסה לתת תשובה לשאלה זו בעזרת שימוש במספר אומדנים. השאלה מדוע לא פגשנו באותן ציוויליזצות משוערות עד כה קרויה פרדוקס פרמי.
יתרונות וחסרונות
לעיתים קרובות, מדענים מחפשים השערת פרמי לפני פניה לשיטות מתוחכמות יותר לפתרון בעיה כלשהי. העבודה בשיטה זו מאפשרת מנגנון בקרה טוב על התוצאות: עקב הסיבוכיות הגדולה, השאיפה לפתרון מדויק עלולה להוביל לשגיאות גסות, לעומת הפשטות של חישובי פרמי המאפשרים הרבה פחות מקום לטעות. פתרון מקדים באמצעות פרמי מונע עירוב הטיות שעלולות להיגרם תוך כדי החישוב עצמו.
אומדני פרמי שימושיים גם כאשר ניגשים לבעיה שבה בחירת שיטת הפתרון היעילה תלויה בגודל התשובה הצפוי. לדוגמה, השערת פרמי יכולה לציין האם הלחצים הפנימיים של מבנה מתוכנן קטנים מספיק כדי שניתן יהיה לתאר אותו באמצעות אלסטיות ליניארית.
עירד מלכין
עירד מלכין (נולד ב-1951) הוא היסטוריון ומומחה ליוון העתיקה. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב משנת 1996. חתן פרס ישראל להיסטוריה בשנת 2014.
חייו ופועלו
נולד בשנת 1951 לפרופסור יעקב מלכין ולציירת פליס פזנר מלכין. עירד מלכין הוא נכדו של העיתונאי המבקר ואיש התרבות דב בר מלכין. עירד שירת בצה"ל בין השנים 1972 ל-1976 והשתחרר בדרגת סגן, במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין במטה אוגדה 440 בחזית המצרית, לאחר המלחמה שימש מזכיר הוועדה בראשות האלוף מנחם מרון לבחינת מוכנות הצבא וימי הלחימה הראשונים בחזית הסורית והמצרית. למד לתואר ראשון בחוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בשנים 1969 עד 1972. למד לדוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה בין השנים 1976 עד 1981. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "דת ומייסדי הקולוניות היווניות". מלכין קיבל דוקטורט בשנת 1982. היה נשוי לז'נט מלכין, ראש החוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית.
מלכין מייסד ועורך שותף של כתב העת Mediterranean Historical Review.
הספר "שיבותיו של אודיסיאוס"
הספר עוסק בתקופה שבין המאה התשיעית לפני הספירה למאה הרביעית לפני הספירה ובוחן את תפקיד מיתוס מלחמת טרויה ושיבתו של אודיסאוס במסעותיו הרבים לביתו בגיבוש זהות העמים היוונים. הוא בוחן את מפגשיו של אודיסיאוס עם העמים השונים כדרך בה ראו היוונים עצמם את העמים השונים שחיו מסביבם ועימם באו במגע. הספר מראה את השפעת המיתוס על ההיסטוריה. הספר יצא לאור באנגלית, עברית ואיטלקית.
הספר "מיהו יווני"
הספר בוחן את השאלה כיצד נתפסת זהות קיבוצית כזהות אתנית ומראה כי היוונים הקדמונים מעולם לא חיו במדינה ששמה "יוון" כי אם היו מפוזרים במאות קהילות פוליטיות מגאורגיה בים השחור ועד לספרד. מלכין סובר כי אמות-מידה של דם, שפה, דת ומנהגים משותפים (אך לא טריטוריה), יחד עם אירועים היסטוריים מכוננים, מלאו תפקידים משתנים בהגדרתם הקיבוצית של יוונים.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
מרחק של מטר
מרחק של מטר הוא האלבום השני של להקת "ג'נגו", שיצא ב-1998 על ידי חברת הד ארצי.
שירי האלבום נכתבו על ידי ג'נגו, מלבד "רוצחת האהבה", קטע אינסטרומנטלי שהולחן על ידי כל חברי הלהקה. באלבום ניתן למצוא את השירים המצליחים ביותר של הלהקה: הסינגלים "לילה", "כמו פעם" ו"כשתבוא השעה".
רשימת השירים
<ul style="display:table;"> </ul>
אחדות היהודים העות'מאנים בצפת
אחדות היהודים העות'מאנים, או אגודת היהודים העות'מאנים בצפת הייתה אגודה שהוקמה בצפת בראשית שנת תרס"ט, 1909. נקראה בראשית דרכה "אחדות היהודים" העות'מאנים בצפת שבגליל העליון בארץ ישראל"אך הייתה ידועה ואף ונקראה בעיתונות התקופה גם כ"אגודת היהודים העות'מאנים"
מטרתה של האגודה בצפת הייתה לשפר את התנאים הפיזיים והקלת תנאי החיים של בני העיר ושל הקהילה בצפת, ולהגן על זכויות האזרחים היהודים העות'מאנים.
לועד האגודה נבחרו בבחירות דמוקרטיות וחשאיות שישה נציגים ובראשם ר' נפתלי חנהל'ס, שהיה גם היוזם לייסודה.
האגודה הציבה לה כמה מטרות מעשיות שיביאו לשיפור תנאי החיים בצפת: תיקון בית המטבחיים וקביעת תקנה שתאפשר לעניי העיר לקנות במחיר מוזל בשר פעם בשבוע. ייסוד בנק שיוכל לתת הלוואות לבעלי בתים לתיקון בתיהם, לייסד בית ממכר לפחמים במחירים זולים למען העניים, שיפוץ בית המרחץ, וייסוד בית מסחר לקמח וסולת שימכרו במחירים נמוכים לעניים.
ב-1910 נפתח סניף של בנק אנגלו-פלשתינה בצפת, שהפך למנוף שתרם לכלכלת העיר.
מכונת לב-ריאה
מכונת לב-ריאה או מעקף לב-ריאה (באנגלית: Heart-Lung Machine או Cardiopulmonary bypass) היא מכונה שתפקידה הוא החלפת פעולת הלב והריאות, ומשתמשים בה בעיקר בזמן ביצוע ניתוחי לב פתוח מסוגים שונים. היא מופעלת ונשלטת על ידי טכנולוג לב-ריאה מומחה. המכונה הומצאה על ידי ג'ון היישם גיבון ושימשה לראשונה בניתוח בשנת 1953 על חולה לב בן 18.
במהלך ניתוח לב פתוח (כגון ניתוחי מעקפים ומסתמים) מחליפה מכונת הלב ריאה את פעולתם של הלב והריאות. השימוש במכונה מאפשר לעצור את פעילות הלב והריאות בעוד איברים חיוניים ממשיכים לקבל זרימת דם וחמצן. בעזרת מכונת הלב-ריאה ניתן לשלוט על הדופק, לחץ הדם, טמפרטורה, חמצון איברי הגוף, מאזן הנוזלים בגוף, והיא מאפשרת לשתק את הלב ולשמרו ולהחזירו לפעולה, ולפי הצורך לתת מנות דם, נוזלים ותרופות.
מכונת לב-ריאה מורכבת ממספר משאבות (4 עד 5 בדרך כלל), כאשר המשאבה הראשית מיועדת להחליף את פעולת הלב בשליטה על זרימת הדם ולחץ הדם, משאבה נוספת מיועדת למתן תמיסה (Cardioplegia) לשיתוק ושימור הלב והפעלתו בסוף התהליך הניתוחי, והמשאבות הנוספות מיועדות לשאיבת דם ואוויר מתוך חללי הלב השונים ולשאיבת דם ונוזלים הנמצאים מחוץ ללב סביב הניתוח. למכונת הלב-ריאות מחובר מחמצן המהווה ריאה מלאכותית חד-פעמית לטווח קצר (לרוב עד 8 שעות), ותפקידו להחליף את פעולת הריאות כיחידה המעבירה חמצן לדם בדיפוזיה ומפנה את הפחמן הדו-חמצני.