cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוחמד עלי בן רמדאן
קריירת מועדונים
בן רמדאן החל את הקריירה המקצוענית שלו באספרנסה ספורטיב דה תוניס מליגת העל התוניסאית. בארבע העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך בן רמדאן 48 הופעות ליגה, וזכה בארבע אליפויות תוניסיה, פעם אחת בסופר קאפ התוניסאי, ופעמיים בליגת האלופות האפריקאית.
קריירה בינלאומית
ב-20 באוקטובר 2019 ערך בן רמדאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 2-1 על נבחרת לוב במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות לשנת 2020. הוא היה חלק מסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, וערך הופעה אחת בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
Coney Island
Coney Island הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, ביחד עם הלהקה דה נשיונל, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore. השיר יצא לאור ב-11 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט והופק על ידה ועל ידי ארון דסנר. השיר זכה להצלחה בינלאומית ראשונית מבלי שיצא כסינגל. בהמשך, יצא לאור ב-18 בינואר 2021, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו, "Coney Island" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי "הפזמון שלו "אני על חוף בקוני איילנד, תוהה לאן נעלם המותק שלי" הוא מחווה מעולה לפופ הקלאסי". השיר הופיע במקום החמישי במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-3.934 מיליון השמעות ביממה אחת.
רקע והוצאה
דסנר ואחיו התאום, ברייס דסנר, שלחו לסוויפט כמה מקטעי הכלי שהם יצרו עבור הלהקה שלהם, דה נשיונל. אחד מהם הפך בהמשך ל-"Coney Island". סוויפט ואלווין כתבו את מילותיו והיא הקליטה אותו. לאחר שהאזינו לגרסה הראשונית שלו, האחים דסנר חשו כי השיר קשור לדה נשיונל ונתנו למאט ברנינגר (הסולן הראשי של הלהקה) להקליט אותו ולבריאן דוונדורף (מתופף הלהקה) להיות האחראי בו על התופים. דסנר סיפר כי ברנינגר "התרגש" מההצעה.
לבסוף, הלהקה התכנסה, דוונדורף ניגן על התופים ואילו אחיו סקוט דוונדורף ניגן על הבס ובפסנתר הכיס; ברייס דסנר עזר בהפקת השיר.
הרכב ומילים
"Coney Island", הרצועה התשיעית באלבום, היא דואט עם מאט ברנינגר, סולן להקת דה נשיונל. היא מכילה בתוכה סוגות מוזיקליות כמו רוק אלטרנטיבי, ואלס, ואינדי פולק. הרצועה תוארה כ"נוסטלגית", תוך שהיא עוסקת בזוג אוהבים שנזכר ברגעים שלהם יחד בקוני איילנד, ניו יורק.
את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום Evermore.
ביקורת
"Coney Island" ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. בובי אוליבייה מ-Spin תיאר את "Coney Island" כ"דואט אפל להפליא, שמרגיש כמו ואלס בודד במדרחוב בברוקלין", ושיבח את מיזוג הקולות של טיילור סוויפט ודה נשיונל. כריס וילמן מווראייטי השווה את השיר ל-"Exile" (2020), דואט דומה נוסף שנכלל באלבום הקודם של סוויפט Folklore. הוא ציין כי ב-"Exile" זוג האוהבים מאשימים זה את זה, בעוד שב-"Coney Island" הם נזכרים בזיכרונות חיוביים שחוו יחד. ניל מקורמיק מדיילי טלגרף כתב כי השיר "מדבר על התובנות של הזוג כשהם נפגשים", ושיבח את קולה של סוויפט, בטענה שהוא "צנון" ו"קריר" ותואם לקולו של סולן דה נשיונל.
טום ברייהאן מ-Stereogum כינה את "Coney Island" כרגע "החשוב ביותר ב-Evermore, בדומה לכך ש-"The Last Time" היה הרגע החשוב ביותר באלבום Red, משנת 2012". קרייג ג'נקינס מ-Vulture, החמיא לקולו של מאט ברנינגר (סולן דה נשיונל), ולקולה של סוויפט והצהיר כי "אתה שומע [את השיר] ואתה מתחיל לתהות אם יש כאן התנסות בסגנון שירה חדש". בביקורות פחות טובות, אלכסיס פטרידיס מהגרדיאן שיבחה את הופעתו של ברנינגר בשיר, אך טענה ש"מילותיו צרות ולא כוללות תוכן רב". סם סודומסקי מפיצ'פורק טען שהופעתו של ברנינגר ב-"Coney Island" אינה קשורה.
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל, ופיצ'פורק.
שנות ה-40 של המאה ה-3
שנות ה-40 של המאה ה-3 היו העשור החמישי של המאה ה-3, החלו ב-1 בינואר 240 והסתיימו ב-31 בדצמבר 249.
קרום (מחזה)
קְרוּם: מחזה עם שתי לוויות ושתי חתונות הוא מחזה פרי עטו של חנוך לוין משנת 1975.
תקציר העלילה
קרום בן ה-38 שב מאמריקה לבית אמו ולשכונה בה גדל. כשאמו באה לקבל את פניו בשדה התעופה, הוא אומר לה:
טרודה, חברתו לשעבר של קרום, עומדת להתחתן עם תכטיך, טכנאי במקצועו, בעל תסביך נחיתות. כשקרום חוזר, טרודה, שעדיין מאוהבת בו, חוזרת אליו ותכטיך מפנה את מקומו בהכנעה:
מול תוגתי גר זוג בשם דולצ'ה ופליציה, שמרבים ללכת לאירועים כגון חתונות ומסיבות בר מצווה, לזלול ולשתות בהם ולרכל על חתני וכלות השמחה. אדם נוסף שמתגורר בשכונה הוא שקיטא, שנוהג רוב הזמן לשתוק. בשלב מסוים שקיטא עוזב את השכונה כי משעמם לו. דופה, חברתה של טרודה, היא בחורה רווקה, שמחה ומכוערת, שרוצה מאוד להתחתן:
טרודה מכירה לה את תוגתי, חברו של קרום, השניים מתאהבים ומתחתנים. כשקרום פוגש את צוויצי, בחורה יפה עליזה ממשפחה, הוא מתאהב בה ומבטל את נישואיו. אלא שצוויצי מנהלת רומן עם ברתולדו, בחור איטלקי, עומדת לטוס ללוס אנג'לס ולהתחתן עם מישהו והיא אינה נענית לקרום. בעקבות זאת טרודה ותכטיך שבים זה לזרועות זו ומתחתנים. דופה ותוגתי נשואים באושר, עד שתוגתי נופל למשכב. הוא מאושפז בבית החולים, שם מתברר שיש לו גידול בראש. כשעושים לו ניתוח להסרת הגידול, תוגתי נפטר. כשהוא בבית החולים דופה מחליטה לעזוב את הבית ולנסות את מזלה במקום אחר:
בסיום המחזה נפטרת אמו של קרום. קרום נשאר בודד ואינו עושה דבר על מנת להגשים את חלומותיו.
הדמויות
את גיבור המחזה קרום תיאר מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ: "המתלבט הנצחי של לוין, עם נימות צ'כוביות, שתמיד מחפש חיים במקום אחר למרות שהוא יודע שאין".
המחזה בדפוס
בקובץ כתבי חנוך לוין:
בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. תיאטרון חיפה, הצגת בכורה - 29 בדצמבר 1975''' 2. התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה – 17 בפברואר 2000 3. התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה - 8 יוני 2017
ההצגה בשפות אחרות
בשנת 2007 הועלה המחזה בתרגום לפולנית בהפקת TR Warszawa מוורשה בשיתוף עם Stary Teatr מקרקוב, ובבימויו של קשישטוף ורליקובסקי (Warlikowski). ההפקה הוצגה גם בברוקלין אקדמי ב ניו יורק ובתיאטרון הלאומי של מוסקבה.
בשנת 2014 הועלה המחזה בתרגום למרוקאית בבימויו של ע'סאן אל חכים. בהפקה השתתף שחקן ישראלי בתפקיד קרום, גיא אלחנן.
טררם
טררם היא להקה ישראלית רב תחומית המשלבת תיפוף, תנועה, מוזיקה ותיאטרון. אמני הלהקה מנגנים על מגוון כלי הקשה שונים, תופים, חביות, כלי מטבח וכלי עבודה וכן משלבים תיפוף וירטואוזי על הגוף לצד קטעי ריקוד וקטעי עלילה.
הלהקה הופיעה ברחבי העולם, בין היתר באקספו 2000 בגרמניה, באולימפיאדת הקיץ באתונה, באירועי המכביה בארץ ובחו"ל , בטקסי הדלקת המשואות , בטקס פרס ישראל בשנת 2017 ועוד. מאז הקמתה של הלהקה היא העלתה עשרות מופעים מגוונים לקהל בישראל ובעולם.
היסטוריה
המנהל האמנותי והמייסד של טררם הוא דורון רפאלי. רפאלי החל להופיע באופן מקצועי בגיל 15 והוא בוגר התיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בצה"ל רפאלי שירת כמתופף ושחקן בלהקת הנח"ל, ולאחר שירותי עבר לניו יורק להמשך לימודי תופים, שם החל לנגן עם הרכבים מקומיים.
בשנת 1997 הקים רפאלי את "טררם" בהופעה אלטרנטיבית לפסטיבל ישראל בירושלים. בהשפעת להקת סטומפ הבריטית, הוסיף רפאלי ללהקתו מימד חדש על ידי שילוב של מוזיקאים חיים על הבמה יחד עם רקדנים ומתופפים. בנוסף לתיפוף על הגוף, מנגנים האמנים על כלים וחפצים אלטרנטיביים, כלים תעשייתיים, כלי הקשה וציוד אחר.
מאז הקמתה זכתה הלהקה להצלחה, והשתתפה בפסטיבלים רבים ביניהם ה-Kulturfest בניו יורק,Techfest בבמומבאי, פסטיבל המוזיקה הבינלאומי באנקרה ופסטיבל אמנויות הבמה בקוסטה ריקה. הלהקה הופיעה במדינות רבות ובניהן קנדה, גרמניה, פינלנד, קוריאה הדרומית וארצות הברית. כמו כן, הלהקה הופיעה באולימפיאדת אתונה באירועי המכביה, בטקסי הדלקת המשואות, בטקס פרס ישראל 2017 , אירוע TedX בתל אביב ועוד.
בשנת 2006 הופיעה הלהקה בטקס פרסי מלכת היופי עם הרפארית שורטי. ב-2009 הלהקה הופיעה במסגרת טקסי תחרות האפי שהנחתה טלי מורנו, וכן במסגרת פסטיבל "הבמה הגדולה" לציון 20 שנה למרכז סוזן דלל שנערך באותה השנה. בשנת 2015 במסגרת פסטיבל "מפעל המחזור" של קוקה-קולה, העלתה טררם מופע מיוחד על כלי נגינה ממוחזרים.
מאז הקמתה רפאלי הוא הכותב והמלחין העיקרי של עשרות קטעי המוזיקה המקוריים הכוללים גם את שירי טררם קידס.
חברי עבר בולטים
במהלך שנות פעילותה פעלו בלהקה רקדנים וזמרים מובילים וביניהם: דין דין אביב, יותם אלעזרי, יאיר צברי, איתי פולישוק ועוד.
טררם לילדים
בשנת 2005 יצר רפאלי יחד עם התסריטאי אבי רוזנבלום את סדרת מחזות הזמר "טררם קידס". ההצגה הראשונה של טררם קידס נקראת "טררם קידס בחצר ההפתעות" שהתמקד במסר של קבלת השונה.
בשנת 2009 טררם העלתה הצגת המשך לילדים "טררם קידס מצילים את העולם" שקידם מודעות לאיכות הסביבה בחנוכה 2012 הלהקה העלתה את הההצגה "טררם קידס - כח המשאלות", וסבב סביב ילדים שמבקשים ומקבלים את משאלתם לעולם של ילדים. בשנת 2021 העלתה מופע נוסף בשם "תיפוף איסוף" שגם הוא עוסק בקידום מודעות סביבתית בקרב ילדים.
שיתופי פעולה מוזיקליים
לאורך השנים שיתפה טררם פעולה עם נגנים וזמרים רבים בישראל ומחוצה לה, ביניהם שרית חדד, עידן רייכל, עומר אדם, תומר מייזנר, ACI C, אורית וולף, קרקס וואי ואחרים.
בטורקיה, הופיעה הלהקה עם הזמרת הלאומית Gülben Ergen במופע חגיגי לקהל טורקי.
במאי 2022 השיקה הלהקה שיר חדש בשם "I Smile" בו התארחה הזמרת עדן רפאלי.
שיתופי פעולה מסחריים
מאז הקמתה טררם הופיעה במגוון אירועים עסקיים, אירועי תדמית ומופעי קד"מ עם מיטב החברות במשק וביניהן סאפ, מרלבורו, סלברייט, KLA , סאנדיסק , סונול , קוקה-קולה ועוד.
אלכסנדר אורלוב (איש פיקוד הצבא האדום)
אֶָָלֶכְּסַנְדר גְרִיגוֹריֶיבִיץ' אוֹרְלוֹב (נולד כאבר(ה)ם הרשלבִיץ', ברוסית: Александр Григорьевич Орлов; 11 באוקטובר 1900 - 28 באפריל 1945) היה יהודי סובייטי, שהיה בין מפקדיו הבכירים של הצי הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
נולד בעיר אורשה של האימפריה הרוסית במשפחתו של סוחר הירש אורליקוביץ' אורליקוב. את הקריירה הצבאית שלו החל כמלח בקבוצת הגנת המטה של צי המלחמה על נהר וולגה בדצמבר 1918 אז גם התחילה השתתפותו במלחמת האזרחים ברוסיה בה נלחם ב. ב-1921 נהיה למדריך חינוך בלשכת גיוס של בוברויסק וראש פלוגת הצוות הימי המרכזי. מ-1923 עד 1928 למד במכללה הגבוהה להנדסה הימית על שמו של דזרז'ינסקי.
מדצמבר אותה השנה עד לנובמבר 1931 שירת כמהנדס-מכונאי באוניית מערכה "הקומונה הפריסאית". מנובמבר ועד לדצמבר 1933 למד בפקולטה לבניית ספינות של האקדמיה הצבאית-ימית על שמו של וורושילוב. ב-1933 מונה להיות מפקד החלק החשמלי-מכני של סיירת "הקווקז האדום".
ב-1935 מונה לעוזר מכונאי של הספינה המובילה וב-1937 התמנה למפקד המחלקה החמישית של מטה הצי של הים השחור. מספטמבר אותה השנה ועד לינואר 1938 נהיה לעוזר מנהל מחלקת הנמלים במנהלת הכוחות הימיים ובהמשך ועד סוף חייו היה מנהל המחלקה הטכנית המרכזית של הצי הסובייטי.
בספטמבר 1940 עמד בראש הוועדה להסמכת מפעלים באזור לייפאיה. ב-4 ביולי אותה השנה קיבל דרגת "מהנדס קונטר-אדמירל" המקבילה לאלוף הצי וב-22 בינואר 1944 מונה לדרגת תת-אדמירל.
נהרג בתאונה אווירית ב-28 באפריל 1945. נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
משפחתו
היה נשוי למריה, בתו ויקטוריה הייתה חוקרת גאוגרפיה באוניברסיטת מוסקבה.
מקס שניידר
מקס פרגוסון שניידר (באנגלית: Max Ferguson Schneider; 8 בספטמבר 1912 - 25 במרץ 1959) היה קולונל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד גדוד הריינג'רים ה-5 במהלך הפלישה לנורמנדי.
חייו
שניידר נולד וגדל בעיירה שננדואה באיווה.
בשנת 1939 התגייס שניידר למשמר הלאומי של ארצות הברית, עבר קורס קציני מילואים של צבא ארצות הברית, והוסמך כקצין חי"ר. שניידר שימש כמפקד מחלקה ולאחר המתקפה על פרל הארבור, עם כניסת ארצות הברית מלחמת העולם השנייה, הוצב כסגן בגדוד השני של רגימנט ה-168 שבדיוויזיית החי"ר ה-34. במאי 1942, משהוחלט להקים יחידה דומה לקומנדו הבריטי בצבא ארצות הברית והוקם נוסד גדוד הריינג'רים ה-1, התנדב שניידר ומונה למפקד פלוגה ה'.
שניידר הוביל את פלוגתו בנחיתה בעיירה ארזיו (Arzew). ב-11 בפברואר 1943 פיקד על הפלוגה בפשיטה על מוצב סאנאד שבמרכז תוניסיה, 19 קילומטרים בעומק קווי האויב. המוצב אויש על ידי חיילים איטלקים מאוגדת קנטאורו ומחטיבת החי"ר העשירית ברסאגלירי, שנחשבה לחטיבה עילית ללוחמה ההררית. בקרב נפצעו עשרים מלוחמי הגדוד נפצעו ואחד נהרג. הכוח הפושט בפיקוד דארבי הרג כשבעים וחמישה חיילים ושבה עשרה. על האופן בו פעל בפשיטה עוטר שניידר בכוכב הכסף על גבורתו. לאחר מכן לחמה הפלוגה בפיקודו בקרב על רכס אל-גואטר.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד הריינג'רים ה-4 ולקח חלק בפלישת בעלות הברית לסיציליה, במסגרתה ביצע הגדוד בנחיתת סער אמפיבית בג'לה, ובמערכה על איטליה הוטלה על צוות הקרב המשימה לכבוש את העיירה ציסטרנה. במהלך הלחימה על היעד נקלעו שניים מן הגדודים של כוח הריינג'רס ה-6615 למארב של כוח גרמני עדיף בהיקף שני רגימנטים. הכוח ספג כמות נפגעים אנושה ולמעשה חדל מלהתקיים ככוח לוחם. לאחר מכן הוצב שניידר כסגן מפקד גדוד הריינג'רים השני שבפיקוד ג'יימס ארל ראדר.
אליעזר דוד יפה
אליעזר דוד יפה (1933, תרצ"ג – 25 במאי 2017, כ"ט באייר ה'תשע"ז) היה פרופסור לעבודה סוציאלית ופעיל חברתי.
יצחק הכהן רפפורט
הרב יצחק הכהן רפפורט (תל"ט, 1679 – י"ז בתמוז תקט"ו, יולי 1755) היה רב ופוסק באיזמיר ובירושלים. בסוף ימיו כיהן במשרת הראשון לציון. מחבר הספר בתי כהונה.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
נולד וגדל בקליבלנד ארצות הברית, שם רכש את השכלתו והכשרתו המקצועית בתחום הסוציולוגיה, הפסיכולוגיה והעבודה הסוציאלית. ב-1956 הגיע לישראל להתנדב כעובד סוציאלי במעברת תלפיות-קטמון. ב-1960 לאחר שסיים את הדוקטורט שלו עלה לישראל והיה אחד ממייסדי ומראשוני המורים בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית.
מקס שניידר
חייו
זמן קצר בטרם הפלישה לנורמנדי מונה למפקד גדוד הריינג'רים ה-5. שניידר הוביל את גדודו בנחיתה בחוף אומהה ובפריצה ללב צרפת. על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשניידר צלב השירות המצוין. לאחר המלחמה שימש בשורת תפקידי מטה ולחם במלחמת קוריאה.
יצחק הכהן רפפורט
ביוגרפיה
על אף מוצאו האשכנזי רבי יצחק הכהן גדל וחונך בבתי המדרש של חכמי הספרדים, והכיר את מנהגיהם. בצעירותו למד אצל רבי חזקיה די סילוה, בעל הספר "פרי חדש", בישיבת בית יעקב ואותו ראה כרבו המובהק. בישיבה זו הוא למד עם רבי שלמה אלגאזי (השני) שנעשה לידידו הקרוב. בהקדמה לספרו "בתי כהונה" הוא מתאר תקופה זו:לאחר פטירתו של הפרי חדש (בשנת תנ"ו - 1695) למד אצל רבי אברהם יצחקי (לימים הראשון לציון), ואצל רבי יהוסף קונקי.
בשנת תס"ט (1709), בשל מצבם הכלכלי הקשה של תושבי צפת נשלח כשד"ר מטעם חכמי העיר לקהילות ישראל בטורקיה וארצות הבלקן. בקושטא הוא התכתב בהלכה עם רבי אהרן אלפנדרי מרבני איזמיר. כן נפגש שם עם רבו, רבי אברהם יצחקי, שיצא אף הוא בשליחות עבור תושבי ירושלים, ויחד הם פרסמו כתב חרם נגד נחמיה חיון וספריו.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
בשנים 1970–1972 עמד בראש המחלקה לשירותי קהילה ומשפחה של עיריית ירושלים, והוביל שורה של רפורמות. בין היתר הנהיג את ההפרדה בעבודתם של העובדים הסוציאליים בין מתן כסף למתן טיפול אישי. הפרדה זו אומצה בהמשך על ידי שר הרווחה ישראל כץ. בהמשך היה חבר בכמה וועדות ממשלתיות בתחומי הרווחה. היה ממייסדי אגודת זהב"י שפעלה לקידום מעמדן של משפחות ברוכות ילדים.
מקס שניידר
חייו
שניידר סבל מתסמונת פוסט טראומה, ובשנת 1959 בעודו מוצב בדרום קוריאה, חלה התדרדרות במצבו הבריאותי והוא נפטר.
יצחק הכהן רפפורט
ביוגרפיה
לעת זקנותו (בשנת תק"ט) חזר הרב רפפורט לירושלים, ומונה לרבה הראשי ולראשון לציון אחר פטירתו של הקודם, רבי נסים חיים משה מזרחי. הרב רפפורט היה הרב היחיד ממוצא אשכנזי ששימש בתפקיד זה, השמור בדרך כלל לחכמי הספרדים. לצד תפקידו זה עמד בראשות ישיבת בית יעקב (פירירא).
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
עיסוקו של יפה בנושאי הרווחה הובילו אותו להיכרות עם העמותות הרבות שפועלות בתחום הרווחה, והוא החל לחקור את פעילותן ואת נושא הפילנתרופיה והסקטור השלישי בישראל. בראשית שנות 1980 הוא הוציא ספר ומדריך ראשון מסוגו בשם "נתינה בתבונה", בשפות האנגלית ועברית, שכלל פרופילים רבים של עמותות ללא מטרת רווח שפעלו בארץ. בשנת 2001 הוא הוציא מהדורה מעודכנת ויחד עם זה הקים אתר האינטרנט "נתינה בתבונה" שאיפשר חיפוש קל וגישה לפרופילים של כ-30,000 עמותות בישראל. מטרתו הייתה לקדם את השקיפות של הארגונים ולסייע לתורמים בישראל ומחוצה לה לראות את מכלול העמותות ולמצוא את דרכם בעולם העמותות בישראל. מאז תחילת פרויקט זה מטרתו הייתה להביא את "גיידסטאר אינטרנשיונאל" לישראל. מפעל בינלאומי זה מסייע לממשלות לנהל אתר כדי לספק מידע שנתי אשר בידי הממשל לגבי כל עמותה רשומה. אתר ממשלתי כזה מביא שקיפות לסקטור העמותות על ידי הממשל ובמימון שנתי של הממשל,. ואכן בסופו של דבר "גיידסטר בינלאומי" הוזמנה לארץ בבקשת הממשל ועזרה לממשל להקים אתר ממשלתי "גיידסטר ישראל" בשנת 2011, פרופ' יפה מימש את משימתו המקורית וסגר את האתר "נתינה בתבונה".
יצחק הכהן רפפורט
ביוגרפיה
בירושלים שימש גם כאב בית הדין, ולצידו ישבו הדיינים רבי ישראל יעקב אלגאזי, רבי יונה נבון (רבו של החיד"א), רבי מיוחס בכר שמואל ורבי יצחק זרחיה אזולאי (אביו של החיד"א).
בימיו אבד פנקס התקנות של ירושלים בו פורטו התקנות וההסכמות של העיר, ורבי יצחק (יחד עם שאר חברי דינו) כתבן מחדש מזיכרונו.
רבי יצחק הכהן היה בעל הוראה מובהק ורבים נהגו על פי פסקיו. דבריו הם המקור לכך שבארץ ישראל המנהג הוא כדעת הגאונים בזמן בין השמשות שלא כדעת רבינו תם. תשובה מפורסמת שלו עוסקת בעליית הכהנים לקברי צדיקים, ובסיום דבריו הוא מסיק שאף ש"לא הונח" לו מנהג זה, הוא רואה לרבים וגדולים שנוהגים כן "על כן נאלמתי דומיה, ואינהו בקיאי, וכן נגלה להם ולדורות הראשונים מסוד ה' ליראיו". תשובה זו הייתה הראשונה שנדפסה שעסקה באופן נרחב בסוגיה זו, ודבריו מצוטטים בדברי פוסקים מאוחרים יותר שאף סמכו עליהם.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
ב-1990, בעקבות גל העלייה הגדול מברית המועצות ומאתיופיה, פרופ' יפה ייסד את "האגודה הישראלית להלוואות ללא ריבית" ומאז עמד בראשה כנשיא בהתנדבות. עמד ההון של האגודה על 43 מיליון דולר והיא נתנה 755 מיליון שקל כהלוואות ונחשבת כארגון הגדול בעולם למתן הלוואות ללא ריבית. בשנת 2000 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה העברית והיה פעיל באגודה להלוואות ללא ריבית ושימש כראש משותף של "המרכז לחקר הפילנתרופיה" באוניברסיטה העברית.
יצחק הכהן רפפורט
ביוגרפיה
נפטר בי"ז תמוז תקט"ו, והוספד בישראל ומחוצה לה.
מזקף הבאר
מזקף הבאר הוא מבנה בטון גבוה ומבוצר אשר הוקם במחצית שנות השלושים בלב השטח החקלאי שבין העיר חולון מצפון וראשון לציון מדרום. המבנה, שנועד במקור לשמש כעמדת הגנה לפועלים היהודים בתקופת המרד הערבי הגדול, חזר לשמש את כוחות ההגנה שאבטחו את דרך הביטחון שנסללה עם פרוץ מלחמת העצמאות. המבנה מתוכנן לשימור כחלק מפיתוח אתרי מורשת דרך הביטחון.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
יפה תמך בהרחבת גדולה של פעילות העמותות, הקרנות והמלכ"רים בישראל ובשיפור היחס הממשלתי אליהן. לדבריו תפקיד המדינה הוא במתן השירותים הבסיסיים לאזרחים כגון בריאות, ביטחון, עבודה וחינוך. הממשל גם אחראי על מתן רישוי ופיקוח על הסקטור השלישי במגמה לסייע לארגוני הסקטור להתפתח, לממש יכולות ולהיות אחד השותפים החיוניים של הממשל במתן שירותים רבים לאזרחים.
יצחק הכהן רפפורט
מתלמידיו
הרב רפפורט העמיד תלמידים רבים שהיו לימים מגדולי הדור הבא. בין תלמידיו נמנים: הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) שמזכירו רבות בחיבוריו ומכנהו "מורינו הרב בתי כהונה", רבי ישראל יעקב אלגאזי, רבי חיים אבולעפיה (השלישי), רבי מסעוד חי רוקח (בעל "מעשה רוקח" על הרמב"ם), הרב מרדכי רוביו והרב רפאל הלוי.
חיבוריו
חיבר ספרים רבים בכל מקצועות התורה, והחיד"א מספר שבעת היותו "עומד ומשמש לפניו" ראה תיבה מלאה מכתביו. ספרו היחיד שנדפס הוא "בתי כהונה" בשני חלקים, הכולל את "מעשה בית דין" - שאלות ותשובות, "בית ועד" – ביאורים ללשונות הפוסקים, "בית אבות" – על הש"ס ו"בית מדרש" – דרושים.
מזקף הבאר
הקמת המזקף בתקופת המרד הערבי הגדול
במחצית השנייה של שנות השלושים, בתקופת המרד הערבי הגדול, הותקפו יישובים יהודיים בכל רחבי הארץ. סכנה מיוחדת ארבה לחקלאים יהודים שיצאו מגבולות היישוב ועבדו בשטחים החקלאיים שסביבו. כחלק מאמצעי ההגנה שנועדו לשמור על ביטחונם של החקלאים ולשמור על הרכוש והיבולים, הוקמו בנקודות אסטרטגיות עמדות הגנה מהן יכלו אנשי המגן לצפות על השטחים שסביב העמדה ולהתריע על התקרבות של כוחות עוינים.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
מחקריו וספריו של יפה עוסקים בחקר המלכ"רים והפילנתרופיה, גיוס כספים, ניהול עמותות ופיתוח שירותי רווחה לילדים, כולל אימוץ וילדים מחוץ לביתם. במהלך השנים זכה באותות הוקרה ובפרסים שונים, בהם יקיר ירושלים לשנת 2012, פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים, אות הנשיא, ופרס כנס שדרות. הוא התגורר בירושלים מאז עלייתו ארצה. חודש לאחר מותו, קיבל יפה את פרס בוני ציון על מפעל חיים
מזקף הבאר
הקמת המזקף בתקופת המרד הערבי הגדול
עמדה מסוג זה הוקמה מצפון ליישוב נחלת יהודה, בלב שטחי הפרדסים הרחבים שרובם היו בבעלות יהודית. העמדה הגבוהה הוקמה על הבאר שסיפקה מים להשקיית הפרדסים, ונועדה לאבטח בשעות היום את הפועלים שעבדו בפרדסים ולשמור בשעות הלילה על מתקני הבאר ועל עצי הפרדסים. העמדה נבנתה במועד לא ברור בין השנים 1936–1938. לא ידוע מי תכנן את הקמת העמדה ומי בדיוק בנה אותה.
אליעזר דוד יפה
ביוגרפיה
היה נשוי לרבקה, עד לפטירתה בשנת 2008. לזוג נולדו ארבעה ילדים.
מזקף הבאר
השימוש במזקף בתקופת מלחמת העצמאות
עם פרוץ מלחמת העצמאות החלו ערביי הכפר יאזור לתקוף את התחבורה היהודית שנסעה דרך הכפר מתל אביב לראשון לציון. התקפות אלו, שגבו קורבנות בנפש, חייבו את ההגנה לסלול את דרך הביטחון שעקפה את הכביש הראשי ואיפשרה לכלי הרכב לנוע במסלול חלופי. הכשרת הדרך החלה בחודש דצמבר 1947.
לאחר המתקפה בה מצאו את מותם שבעת הנוטרים עברה התחבורה היהודית אך ורק בדרך הביטחון. הדרך שיצאה מתל אביב דרך שכונת עזרא המשיכה בתוך מקוה ישראל לחולון, ומשם דרך חוסמסה ושכונת מולדת לנחלת יהודה. הערבים המשיכו לתקוף את התחבורה היהודית והטמינו מוקשים לאורך דרך הביטחון. לצורך השמירה על הביטחון בדרך הקצתה ההגנה כוחות רבים. תחילה הוטלה המשימה על לוחמי הפלמ"ח, שהוחלפו במחצית חודש פברואר 1948 בחיילים מגדוד 51 של חטיבת גבעתי. כוחות גבעתי ישבו בשכונת מולדת ובסביבתה, ועסקו בפעילות מתמדת לאבטחת הדרך. בלילה נערכו מארבים וביום בוצעו סיורים לגילוי מוקשים. המכוניות הורשו לעבור רק לאחר בדיקת הדרך.
לאורך הדרך הוקמו מזקפי הגנה נייחים שאוישו כל שעות היום. הבריטים התנכלו לשומרים במזקפים והיו מקרים בהם החרימו את כלי הנשק שברשותם. מזקף הבאר, שניצב על תוואי דרך הביטחון, נוצל גם הוא כאחד המזקפים ששימשו לשמירה על הדרך ועל הנוסעים בה.
מזקף הבאר, כמו גם יתר אתרי דרך הביטחון, שירתו את כחות ההגנה במשך כחמישה חודשים, מאז חודש דצמבר 1947 ועד סוף חודש אפריל 1948.
מצב המזקף כיום
בעקבות מבצע חמץ, במסגרתו נכבשו הכפרים הערבים שסביב העיר יפו, יכולה הייתה התחבורה היהודית לחזור ולהשתמש בדרך הראשית מתל אביב אל מושבות הדרום ולא היה עוד צורך בקיומה של דרך הביטחון. כוחות ההגנה ששמרו על הדרך הועברו לחזיתות אחרות, והמזקפים שהוקמו לאורך הדרך ננטשו. גם מזקף הבאר ננטש ונותר בלב אזור הפרדסים כמזכרת לתקופה הביטחונית הקשה בה היה נתון האזור.
מזקף הבאר ממוקם על הגבול בין שטח העיר חולון ושטח העיר ראשון לציון. למרות שמעת לעת נתפס המבנה על ידי פולשים שעברו להתגורר בו מבלי שהרשויות עשו דבר לפינוי הפולשים, מבחינה רשמית הוא הוכר כמבנה לשימור מחמיר ושולב בתוכנית שימור האתרים של עיריית חולון והן בתוכנית שימור האתרים של עיריית ראשון לציון.
גם במצבו הנוכחי משמש מזקף הבאר כנקודה המושכת מטיילים, בדגש על טיולים העוקבים אחר תוואי דרך הביטחון ההיסטורית ועל אתרי הקרבות מתקופת מלחמת העצמאות
סוץ'
סוץ' (בהונגרית: Szúcs) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
בדומה ליישובים רבים באירופה גם בסוץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 421 ובשנת 2021 רק 352 תושבים.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-13 והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1349.
יהודי סוץ'
יהודים חיו בסוץ' במאה ה-18 ובמאה ה-19.
שנות ה-30 של המאה ה-3
שנות ה-30 של המאה ה-3 היו העשור הרביעי של המאה ה-3, החלו ב-1 בינואר 230 והסתיימו ב-31 בדצמבר 239.
פסגת בראון (אנטארקטיקה)
פסגת בראון (באנגלית: Brown Peak) היא הר געש שכבתי בקצה הצפוני של האי סטורג', באיי באלני, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,705 מטרים מעל פני הים.
ההר הוא הנקודה הגבוהה ביותר באיים.
גילוי הפסגה
הפסגה התגלתה בפברואר 1839 על ידי ג'ון באלני.
מקור השם
באלני נתן לפסגה את שמה הנוכחי בשנת 1839.
בשנת 1841, ראה קפטן ג'יימס קלארק רוס את הפסגה, וקרא לה "פסגת ראסל" (Russell Peak), וזאת מאחר שלא ידע על השם שנתן לה באלני.
התפרצות 2001
מכון הסמית'סוניאן סובר (בהתבסס על תצלוני לוויין של האזור), כי ההר התפרץ לאחרונה ב-12 ביוני 2001.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 223
דנה כספי
דנה כספי (נולדה ב-1967) היא מתרגמת ישראלית לעברית משפות סקנדינביות.
ביוגרפיה
כספי למדה ספרות סקנדינבית באוניברסיטת אדינבורו ובאוניברסיטת טרומסה בנורווגיה.
תרגומיה מהספרות הסקנדינבית נעים בין ספרות יפה, כספרו של פר אולוב אנקוויסט "ביקורו של רופא המלך", למותחנים כ"חוש השלג של העלמה סמילה" מאת פטר הוג, ולקלאסיקות של ספרות הילדים כבילבי מאת אסטריד לינדגרן. כן תרמה תרגומים ומאמרים לכתבי העת "אורות" ו"הפנקס".
דז'ה דיארמטי (ספורטאי)
דז'ה דיארמטי (בהונגרית: Gyarmati Dezső; מישקולץ, 23 באוקטובר 1927 – בודפשט, 18 באוגוסט 2013) היה שחקן ומאמן כדורמים הונגרי וחבר האספה הלאומית ההונגרית. כשחקן זכה ב-5 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב (הלסינקי 1952, מלבורן 1956 וטוקיו 1964) וכמאמן ראשי של נבחרת הונגריה בכדורמים זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג (זהב במונטריאול 1976) וב-3 מדליות מאליפות העולם, 1 זהב ו-2 כסף (זהב בבלגרד 1973). היה לשחקן הכדורמים המעוטר ביותר בכל הזמנים ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכדורמים הטובים בכל הזמנים. הוענק לו התואר "ספורטאי האומה".
שחקן כדורמים
בצעירותו החל דז'ה דיארמטי לעסוק בספורט במישקולץ כמתאגרף ובכדוריד. הוא הפך לראשונה לשחקן של מפעל גמא בשנת 1940 כשחקן כדורמים. קיבל הזדמנות לשחק בליגה הראשונה ב-1944, תחילה כשוער. מ-1945 לבש את החולצה של Csepel MTK, מ-1947 של Újpest, מ-1960 עד 1966 של Ferencváros TC. ב-1947 זכה באליפות העולם בפריז, שם כבש 28 מתוך 36 השערים של הנבחרת ההונגרית.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה במדליית כסף עם נבחרת הונגריה בכדורמים. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה במדליית זהב. באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכה במדליית זהב. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה במדליית זהב. ב-1956 היה יושב ראש ועדת המהפכה של המשלחת האולימפית ההונגרית במלבורן. לאחר המרד ההונגרי חי בארצות הברית ולאחר מכן אימן באירופה. הוא חזר למולדתו ב-1958 אך נאסר עליו לשחק במשך שנתיים למרות החנינה. בתקופה זו עבד כפועל. באולימפיאדת רומא (1960) זכה במדליית ארד. באליפות אירופה שנערכה בלייפציג, גרמניה המזרחית 1962 זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה בפעם השלישית במדליית זהב. עד 1964 שיחק בנבחרת הונגריה 108 פעמים.
כמאמן ספורט
מ-1963 היה מאמן בית הספר המרכזי לספורט (KSI) ומ-1966 של מועדון ההתעמלות של פרנצווארוש. בשנת 1966 סיים את לימודיו בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת אטווש לוראנד כהיסטוריון אמנות וסיים את לימודיו גם כמאמן מקצועי במכללה לחינוך גופני.
בשנים 1970–1971 אימן את נבחרת קולומביה בכדורמים. מ-1972 עד 1980 אימן את נבחרת הונגריה בכדורמים. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית כסף, באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכה במדליית זהב, באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה 1974 זכה במדליית זהב, באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה במדליית כסף, באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה במדליית זהב, באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה 1977 זכה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב, באליפות העולם שנערכה בברלין המערבית, גרמניה המערבית בשנת 1978 זכה במדליית כסף באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה במדליית ארד. משנת 1981 היה המאמן הראשי של מועדון הרכבת של בודפשט, ומ-1985 עד 1988 היה שוב המאמן הראשי של הנבחרת הלאומית. ב-1988 עבד בגרמניה וב-1989 בבולוניה היה יועץ. הוא חזר להונגריה ביולי 1989 והיה יועץ מומחה עד 1990 במועדון הספורט של אוניברסיטת זמלווייס (OSC).
כפוליטיקאי
בין 1990 לבין 1994, היה חבר פרלמנט ברשימת הפורום הדמוקרטי ההונגרי (MDF). הוא היה במקום ה-39 ברשימת MDF ב-1994 ובמקום 20 ב-1998 בבחירות לפרלמנט, אך לא זכה במושב. בשנת 2003 נבחר ליושב ראש מדור הספורט סקציית התרבות של פידס. ב-1999 הפך לחבר בהנהלת המועצה העולמית ה-56 של ההונגרים.
חייו הפרטיים
אשתו הראשונה הייתה האלופה האולימפית בשחייה, אווה סקיי היהודיה (הלסיקני 1952). בתם, אנדריאה ג'רמטי שיאנית עולם בשחייה וסגנית אלופה אולימפית (מינכן 1972). בשנת 1964 נשא את אשתו השנייה, השחקנית מרגיט בארה, ממנה נולדה בתו, אסתר תרזיה. נכדיו הם מאטה הס שחקן כדורמים, ליליאנה סילאדי סגנית אלופת אירופה בשחייה וגרדה סילאדי אף היא שחיינית מצטיינת.
פרסים והוקרה
זכה בפרסים רבים, החשובים שבהם:
לבינה (זמרת)
איזבלה לבינה לואן, ידועה בשם משפחתה, לבינה, היא זמרת-יוצרת גרמנייה. לבינה ייצגה את גרמניה באירוויזיון 2017 עם השיר "Perfect Life". לבינה הגיעה למקום ה-25 בגמר עם 6 נקודות בלבד (3 נקודות מהשופטים ו-3 נקודות מהקהל).
אירוויזיון 2017
בשנת 2016 לבינה הוכרזה על ידי רשות השידור הגרמנית (ARD) כאחת מ-33 האמנים שנבחרו להתחרות בקדם הגרמני לשנת 2017. ב-6 בינואר 2017, אושר כי היא אחת מחמשת הזמרים שנבחרו להתחרות בגמר הקדם הגרמני. בגמר, לבינה ביצעה את השיר "When We Were Young" של הזמרת אדל. היא הצליחה להביס את ארבעת המתמודדים אשר התמודדו מולה ובכך עלתה לשלב האחרון בגמר. בשלב הזה, לבינה שרה את שני השירים אשר התמודדו לייצג את גרמניה באירוויזיון 2017. לבסוף, העם הגרמני בחר את השיר "Perfect Life" כשיר הגרמני לתחרות האירוויזיון. מכיוון שגרמניה היא אחת מ"חמשת הגדולות", היא עלתה אוטומטית לגמר, שם היא זכתה במקום ה-25 עם 6 נקודות בלבד.
חיים אישיים
לבינה נולדה לשם איזבלה לבינה לואן, בעיר בון, גרמניה. כמה שנים לאחר מכן, היא ומשפחתה עברו לעיר קמניץ. היא למדה בבית הספר לגימנסיה של ד"ר וילהלם-אנדרה, ובשנת 2009 סיימה תואר בין-לאומי במכללת אימפינגטון וילג, אשר ממוקמת בעיר קיימברידג', בריטניה. לאחר מכן, לבינה עברה ללונדון, שם השלימה תואר ראשון בקינגס קולג' לונדון.
דופלקס טשמבה
קריירת מועדונים
טשמבה גדל ב-TAD ספורט אקדמי בקמרון, וב-22 במרץ 2017 עבר לשטרסבורג מליגת העל הצרפתית. ב-16 בינואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על גרנובל פוט במסגרת הגביע הצרפתי.
ב-2 ביולי 2021, לאחר שתי עונות השאלה בסטרומסגודסט מליגת העל הנורווגית, חתם טשמבה על חוזה לארבע עונות בסונדרייסק פודבולד מליגת העל הדנית.
קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2021 ערך טשמבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 1-0 על נבחרת ניגריה במשחק ידידות.
שנות ה-20 של המאה ה-3
שנות ה-20 של המאה ה-3 היו העשור השלישי של המאה ה-3, החלו ב-1 בינואר 220 והסתיימו ב-31 בדצמבר 229.
יחסי אוזבקיסטן–ארמניה
ארמניה ואוזבקיסטן נהנות מיחסים טובים יחסית, שלעיתים נתפסים כבין היחסים העשירים ביותר בין ארמניה למדינה טורקית. שתי השגרירויות של שני העמים מוסמכות במוסקבה.
היסטוריה
לארמנים יש נוכחות ותיקה במרכז אסיה מאז ימי קדם, בה ארמנים, בעיקר סוחרים, יצרו קשרי סחר וקשרים כלכליים עם טורקים ממרכז אסיה. זה המשיך כמעט ללא הפרעה, למרות שארמניה נפלה לידי האימפריה הביזנטית, שושלת ספאוויד והאימפריה הרוסית המאוחרת, אם כי היא דעכה במאה ה -19.
חומרי מחקר ארמניים ורוסיים מצביעים על כך שבשנת 1890 התגוררו יותר מ -4,000 ארמנים במרכז אסיה, רבים באוזבקיסטן של ימינו ובמדינות שכנותיה. נתון זה טיפס ל -5,000 בשנת 1897 ולמעלה ל 25,000 בשנת 1917, על פי אותם מקורות. הקהילות הארמניות העיקריות היו בערים האוזבקיות בוכרה, קיווה, אנדיז'ן, קוקנד וטשקנט.
מהגרים ארמנים עברו במספר רב לאזור מרכז אסיה, במיוחד במהלך מלחמת העולם הראשונה שאירעה רצח העם הארמני. כחלק מרוסיה הצארית ומאוחר יותר ברית המועצות, ארמנים אתניים היו אמונים על הגירה מתמשכת לאזור, וגם העלייה הארמנית נתקלה בהתנגדות מועטה מצד האוזבקים המקומיים. אוזבקים וארמנים הצליחו להסתדר היטב עד לעליית הלאומיות האתנית בשנות התשעים שראו עימותים בין ארמנים לעמים מוסלמים, בעיקר טג'יקים, אך גם מיעוטם של אוזבקים, שהסתיימו קטלני.
עם זאת, עם פרוץ מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן, אוזבקיסטן העצמאית החדשה סבלה ועידדה את הארמנים הנלחמים נגד הכוחות הנתמכים לטג'יקים במלחמה, בעיקר אסלאמיסטים. כתוצאה מכך, לאוזבקיסטן היו מיליציות ארמניות משלה שנלחמו בצד טשקנט, ובשביל מאמציה זכו במהרה להכרה בקרב אזרחי אוזבקיסטן.
בבעלותה של קרבה זו, ארמניה ואוזבקיסטן ייסדו קשר רשמי בעקבות נפילת ברית המועצות. בעקבות היחסים ההדוקים הללו הגיע המיעוט האתני הארמני של אוזבקיסטן בתוך המדינה, כאשר המיעוט הארמני שלה מקיים פסטיבלים שנתיים במדינה. אוזבקיסטן היא ביתם של הקהילה הארמנית הגדולה והוותיקה ביותר במרכז אסיה. כיום חיים שם בין 40-70,000 ארמנים. באוזבקיסטן יש כמה כנסיות ארמניות, שתיהן נתפסות היטב על ידי האומה המארחת.
ב -19 באוקטובר 2019 נפגשו ראש ממשלת ארמניה ניקול פשיניאן ונשיא אוזבקיסטן שבקט מירזייאיב למשא ומתן רשמי ראשון אי פעם בין שתי המדינות. בהצהרת ממשלת ארמניה נאמר לאחר מכן כי מירזיייב ופשיניאן הסכימו להרחיב את היחסים בין מדינותיהם. בהקשר זה הציע מירזיייב להקים ועדה בין-ממשלתית אוזבקית-ארמנית בנושא שיתוף פעולה כלכלי.
נגורנו-קרבאך
בשנת 2018 אמר שגריר אוזבקיסטן באזרבייג'ן כי אוזבקיסטן תחת האסלאם קרימוב סירבה ליצור קשרים דיפלומטיים עם ארמניה עד להסדר הסופי של הסכסוך ותמכה תמיד בעקביות באזרבייג'ן בזירה הבינלאומית.
אוסף הספרות
אוסף הספרות (בסינית מסורתית: 藝文類聚; בסינית מפושטת: 艺文类聚; בפין-יין: Yìwén Lèijù, יִיוֶן לֵייג'וּ') הוא אחת האנציקלופדיות הסיניות הקדומות ביותר. היצירה הושלמה בשנת 624, בתקופת שושלת טאנג, בידי הקליגרף אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן, אשר שימש בתפקיד העורך הראשי. בכתיבת היצירה השתתפו יותר מעשרה אנשים, בהם נציב סגנות המזכירות לִינְגְחוּ דֶפֶן, הנציב צֶ'ן שׁוּדָה, האחראי על הנסיכים פֵּי ג'וּ', הרשם של האחראי גָ'או חונְגְגְ'ה אחראי הספרות של נסיך צִ'י יְוֵּ'אן לָאנְג ועוד.
"אוסף הספרות" ביחד עם "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "רשומות ראשית הלימוד" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" מכונים "ארבע האנציקלופדיות הגדולות של שושלת טאנג".
מבנה היצירה
היצירה מתפרשת על 100 מגילות, מתחלקת ל-47 פרקים, ומציגה 727 ערכים בנושאים רבים ומגוונים. הערכים מסודרים על פי תוכן עניינים, פותחים בציטוטים מן הספרות העתיקה עם ציון המקור, ולאחריהם מציגים ציטוטים מן הספרות והשירה.
היצירה מצטטת 1,431 יצירות שקדמו לה ובכך משמרת מספר רב של יצירות שירה ופרוזה מן התקופות שקדמו לשושלת טאנג, מתוכן רבות שלא שרדו בצורתן העצמאית. היא גם מכילה יותר ציטוטים מיצירות שקדמו לה, אשר רובן אבדו כבר.
סיווג המקורות
ב"הקדמה לאוסף הספרות" כותב אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן "שונים הדברים הנאמרים בקרב תשעת הזרמים", "רציתי לאסוף את תמציתם, ללקט את ייצוגיהם". הבנתו בתחום אִפשרה לו להפריד בין סגנונות, והוא מסווג את הציטוטים בתוך הערכים ל"שירה", "מאמרי שיר", "הלל", "דברי תוכחה" וכו'. הספר משנה את החלוקה המקובלת בספרים מסוג זה בכך שהוא משלב את הקטגוריות "מקרים" ו"ספרות" לקטגוריה אחת. המצאות מסוג זה השפיעו עמוקות על הספרות בדורות מאוחרים יותר, ואת הטכניקות שנוצרו בו ניתן לראות מאוחר יותר ביצירות כגון "אנציקלופדיית יוּנְגְלֶה" ו"האוסף השלם של מפות וספרים מאז ומהיום".
ערכים מזויפים
"אוסף הספרות" מכיל גם ערכים שזויפו בידי דורות מאוחרים, כגון הערך "ה-15 לחודש הראשון" במגילה הרביעית, אשר מכיל ציטוטים מן השירה של סוּ וֵיידָאו ושל צְווֵי יֵה, אשר נוצרו יותר מ60 שנה לאחר מותו של היוצר אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן.
ים המלך הוקון השביעי
ים המלך הוקון השביעי (באנגלית: King Haakon VII Sea; בנורווגית: Kong Haakon VII Hav) הוא ים שולי באוקיינוס הדרומי לחופה המזרחי של מזרח אנטארקטיקה. שם זה לא הוכר רשמית.
גאוגרפיה
הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO), הנחשב לסמכות לאישור שמות של ימים ואוקיינוסים, לא אישר את שמו של ים זה. טיוטה משנת 2002, בה מופיע שם הים טרם אושרה, ולכן השם אינו מופיע באטלס נשיונל גאוגרפיק.
ים המלך הוקון השביעי נמצא בין ים ודל לבין ים לאזארב, למול חוף הנסיכה מרתה, בין כף נורווגיה לבין מדף הקרח פימבול (הגבול המערבי של ים לאזארב).
נורווגיה, שאינה מכירה בקיומו של ים לאזארב (המוכר על ידי רוסיה בלבד), רואה בו חלק מים המלך הוקון השביעי, ולכן ים המלך הוקון השביעי משתרע גם לכל אורך חוף ארץ המלכה מוד, עד קרחון שינאן, בקצה המזרחי של חוף הנסיך אולף.
הים מכוסה בקרח ברוב ימות השנה.
גילוי האזור
ב-27 בינואר 1820 האדמירל מהאיפריה הרוסית פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שט בשטח ים הוקון השביעי, לאורכו של מדף הקרח פימבול, וראה לראשונה את חוף הנסיכה מרתה.
מקור השם
הים נקרא על שמו של הוקון השביעי, מלך נורווגיה, המלך הראשון של נורווגיה לאחר שזו נפרדה משוודיה. שמו של הים ניתן לו על ידי קרטוגרפים נורווגים.
לקריאה נוספת
• Beau Riffenburgh, Encyclopedia of the Antarctic, Volume 1, P 816
אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג
אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (3 ביולי 1804 – 16 במאי 1852), היה נסיך גרמני ומפקד בכיר בצבא הבווארי.
ביוגרפיה
אדוארד התגייס לצבא הבווארי כריטמייסטר ברגימנט הפרשים הקלים ה-6 (דוכס לוכטנברג), ובהמשך מונה למפקד רגימנט הפרשים הקלים ה-1. בשנת 1832 נשלח אדוארד בראש משלחת צבאית, ללוות את אחיינו אוטו ליוון, שם הוכתר אוטו למלך יוון.
אדוארד היה ביחסים קרובים מאוד עם גיסו לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ומשנת 1843 היה יו"ר התאחדות מינכן נגד התעללות בבעלי חיים. כמו כן היה אדוארד קרוב מאוד לאחותו תרזה, מלכת בוואריה, ותמך בה במיוחד בפרשת לולה מונטז.
ב-16 במאי 1852 מת אדוארד במינכן, והוא בן 48 שנים.
משפחתו
ב-25 ביולי 1835 התחתן אדוארד עם אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
ב-8 במרץ 1842 התחתן אדוארד עם לואיזה קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך התשעה עשר, נסיך רויס-גרייץ וגספרינה, נסיכת רוהאן-רוכפורט, ממנה נולדו לו 2 ילדים:
משרד התחבורה של רוסיה
משרד התחבורה של רוסיה (ברוסית: Министерство транспорта Российской Федерации, Минтранс России) הוא משרד ממשלתי פדרלי האחראי להסדרת התחבורה ברוסיה, פיקוח על התעופה האזרחית, האווירית והימית, וכן לפיקוח על רכבות רוסיה, מסילות הברזל וכלי הרכב. משרד התחבורה אחראי לניהול הרכבות העירוניות ומערך הרכבת התחתית בערים הגדולות במדינה וגופי תחבורה ממלכתיים.
אש הרקיע
אש הרקיע (באנגלית: The Fires of Heaven) הוא הספר החמישי מתוך סדרת ספרי הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה העברית הספר יצא בשני כרכים בשמות: היציאה מהשממה ואש הרקיע.
הספר הזה הוא הספר היחיד שבו לא מעורבים שלושת הט'אוורנים, כאשר פרין אייברה לא מופיע.
עלילה
במרדף אחרי שבט השאידו, רנד אל'תור, הדרקון שנולד שוב והקאר'קרן, מוביל את האיאלים שלו למלחמה השנייה על קאירהיין. במהלך הקרב מציל מאט קוטון כמה חיילים ממארב של השאידו; לאחר מכן הוא מנהיג את קבוצת החיילים שהוא הציל בכמה קרבות, תוך שהוא משתמש בזיכרונות של הגנרלים אותם הוא קיבל. מאט הורג את מנהיג השאידו קולדין, ושבט השאידו נסוג ובורח בהנהגה זמנית של סבנה (למרות שהיא לא ביקרה ברוהידין).
לאחר כבישת קאירהיין משתלט רנד על העיר, ובאמונה כוזבת שמורגז טרקנד מלכת אנדור מתה בידי הארור ראבין, המתחפש ללורד גבריאל, רנד מתכוון לפלוש לקאמלין עם כוח פשיטה איאלי קטן. אבל לפני שהוא מספיק לבצע את תוכניתו, לנפיר מנסה להרוג אותו; מוריין דמודרד מצילה את רנד על ידי תפיסת לנפיר ונפילה לט'ראנגריל, אשר נהרס בעקבות מעשיה ושנייהן נחשבות למתות. לאחר ניסיון הרצח רנד תוקף את קאמלין. זמן קצר לאחר הגעתו בני לווייתו נהרגים על ידי ראבין, ורנד מנסה להרוג את ראבין בטל'אראנ'ריוד. נינאב אל'מארה ואליין טרקנד נוסעות באדמות המלאות בנאמני דרקון, שודדים, סינצ'נים וגלימות הלבנות בניסיון למצוא את הבסיס של האאס סדאי המורדות. לאחר שהן מוצאות את הבסיס בסלידר, נינאב לוכדת את הארורה מוגהדין בטל'אראנ'ריוד בעזרת א'דאם, ומסיחה את דעתו של ראבין. בעקבות הסחת הדעת מצליח רנד להרוג את ראבין בפרץ גדול של אש להט, וכך מחזיר לחיים את אביינדה, מאט, אסמודין ואחרים. לאחר מכן אסמודין נרצח על ידי מתנקש לא מזוהה (אם כי אסמודין עצמו הכיר אותו).
בזמן שהות נינאב ואליין בעולם החלומות מוגהדין ניסתה לרצוח את בירגיט "קשת-כסף" טראהליון, גיבורת הקרן שמחכה להתגלגל שוב בעולם. כדי להצילה אליין קושרת אותה כעוצרת והיא חוזרת איתן לעולם האמיתי. הא'דאם שנינאב יצרה בעולם החלומות עובר עם מוגהדין לעולם האמיתי והופך למעשה לא'דאם ה"אלחוטי" היחיד (ללא רצועת קישור).
העשור השני של המאה ה-3
העשור השני של המאה ה-3 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 210 והסתיים ב-31 בדצמבר 219.
סיגמואיד (מתמטיקה)
פונקציית סיגמואיד היא פונקציה מתמטית, בעלת עקומה בצורת האות "S" הנקראת גם עקומת סיגמואיד. לעיתים קרובות "פונקציית סיגמואיד" מתייחסת למקרה פרטי של הפונקציה הלוגיסטית, כפי שניתן לראות באיור 2, ומתוארת על ידי הנוסחה הבאה: פונקציות סיגמואיד מוגדרות על המספרים הממשיים, והן עולות מונוטונית.
הגדרה
פונקציית סיגמואיד היא פונקציה ממשית, דיפרנציאבילית חסומה המוגדרת על כל המספרים הממשיים ובעלת נגזרת אי-שלילית בכל נקודה.
שימושים
פונקציות סיגמואיד, ובפרט הפונקציה הלוגיסטית, משמשת ברשתות עצביות מלאכותיות.
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (בגרמנית: Karl Anton von Hohenzollern-SigmaringenAmalie; 30 באפריל 1815 - 14 בינואר 1841), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואשתו של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג.
ביוגרפיה
אמליה נולדה ב-30 באפריל 1815 בזיגמרינגן, לקרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, בתם של פייר מירא ולואיז ד'אסטור.
ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים. לאחר לידת בנה הרביעי התדרדר מצבה, וכעבור 6 ימים ב-14 בינואר 1841 מתה אמליה בזיגמרינגן.
משפחתו
ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
העיקר זה הרומנטיקה
לחני האלבום, העיבודים וניהולו המוזיקלי כולו של יוני רכטר שגם שר בחלק גדול מן השירים במופע.
אדי דהרמה
אדי דהרמה (באנגלית: Adi Dharma) הוא שם המתייחס לתנועה הדתית "אדי ברהמו סאמאג'" (בנגלית: আদি ব্রাহ্ম সমাজ; בתעתיק לאנגלית: Adi Brahmô Shômaj, בעברית: הקהילה המקורית האלוהית), השלב הראשון בהתפתחות זרם הברהמואיזם. זרם זה כולל בתוכו את חברי התנועה "סדהאראן ברהמו סאמאג'" (Sadharan Brahmo Samaj), אשר צורפו מחדש לחיק הברהמואיזם לאחר הפילוג השני שחל ב-1878, פעולה שקיבלה את ברכתו של המנדרנאת טאגור. תנועה דתית זו הייתה התנועה המאורגנת המונותיאיסטית הראשונה ברחבי הודו הבריטית, שיישמה לגבי כלל המצטרפים לשורותיה, גישה המקבלת כל אדם, ללא הבדל מעמדי כלשהו. הכוונה פה היא לשיטת הקאסטות, או ארבע הווארנות, מערכת חברתית-מעמדית נוקשה שהייתה נהוגה זה מאות בשנים בין קבוצות אוכלוסייה מסוימות בתת-היבשת ההודית ושבמסגרתה נאסר למשל, להתקרב לבני המעמד הנמוך ביותר בחברה ההודית, מעמד ה"טמאים" (Dalit). התנועה החלה להתפשט ממרכז התהוותה שבבנגל, לחבלי ארץ נוספים בתת-היבשת ההודית, ביניהם ניתן למנות את אסאם, מדינת בומביי (חבלי סינד, מהאראשטרה וגוג'ראט של היום), פנג'אב ומדראס, היידראבאד ובנגלורה.
עקרונות הדת
התנועה מעולם לא נתפסה כתנועה "אנטי-מעמדית" (ההולכת נגד שיטת הקאסטות), אולם עמדה על כך שיש לבטל את ה"הבדלים וההבחנות בין בני אדם" ושיש להקים חברה הודית חדשה, על בסיס חינוך חילוני ומודרני השואב את תוקפו מקיומו של האל האחד חסר הזמן והגוף. חסידי התנועה נקראים בשם אדי דהרמים או בקיצור דהרמים (כלומר, עובדי האל האחד והעתיק חסר הצורה והבלתי ניתן לחלוקה, הנקרא בבנגלית, ברהמא או פאראמברהמא, Brahma/Parambrahma, שפירושו "שאין שני לאחד והיחיד", או בשם נוסף בשפת המקור הנקרא אקאדאואיטאם, EkAdavaitam). עיקרי האמונה של התנועה אמנם דומים על פניהם לעקרונות אמונה המצויים אצל "כתות" רפורמיסטיות הינדואיסטיות אחרות, אשר מדברות על "הדרכים השונות להגיע לאל האחד". אך מה שעומד בבסיס אמונתם של הדהרמים, מעמיד את התנועה בפרט ואת זרם הברהמואיזם בכלל, כתנועה הצעירה ביותר מבין התנועות הא-דתיות הפועלות ברחבי הודו ומחוץ למרחב ההינדואיסטי "המעין קתולי והאלסטי יתר על המידה".
עיקרי האמונה המרכזיים של תנועת האדי דהרמה המבדלים אותה מההינדואיזם הם:
מייסדי התנועה
דת האדי דהרמה נוסדה על ידי רמוהון רוי, דבנדרנת טאגור ופראסאנה קומאר טאגור, בני שבט טהאקור שהשתייך למעמד הברהמינים הבנגלים, ובפרט מעמד הברהמינים הררחיים (Rarhi Brahmins), שהתפצל מענף באילן היוחסין שלהם, שנקרא בשם ואנדהופאדאיה (סאנדליה גוטרה).
רעיון ייסוד הדת, השייכת כאמור לזרם הברהמואיסטי, הוצע לראשונה על ידי מעמד הברהמינים הגבוה. הכוונה היא באופן פרטני יותר לברהמיני קולין, שמקום מושבם היה בחבל בנגל שבהודו, אשר הוחרמו על ידי ההינדים ומן האמונה ההינדואיסטית בשל התנגדותם לעוולות החברתיות ולמעשי הרשע שחוללו הכמרים ההינדים (המאות ה-18 וה-19). בהיסטוריה של האזור, ובמיוחד זו המתועדת בקרב מעמד זה, אבותיהם המקוריים של הברהמינים (חמשת המלומדים האגדיים, מאסכולת קאנאוז' קאניה קובייה, אשר נסמכו על ידי מלך בנגל), גורשו מהעיר קאנאוז' (השוכנת באוטר פראדש) במאות ה-11/10 אחרי שובם מבנגל.
ניידות
"ניידות" - פירושה, עזיבת הבית והיחשפות להשפעות חיצוניות וזרות, דבר שגרם, במשתמע, לאובדן מעמד עבור הברהמינים (מכשיר חברתי אשר שימש בתור אמצעי לשימור הבעלות על נכסים קטנים ולשימור ההכנסות מפעילות דתית).
המוגולי ראג' רמוהון ראי, היה ההודי הראשון לחצות את הים, לבריטניה, ב-1833, ולאחר ראשוניותו וחלוציותו הצטרף אליו במעשהו זה, ה'נסיך' דווארקנת טאגור, ב-1842. 'ראג'ה' היה כה מותש בשל עבודתו עד שהוא הפך להיות חולה אנוש ונפטר בבריסטול. אולם, טקס הלווייתו התקיים לפי האמונה הנוצרית.
לידתה של האדי דהרמה
מייסדי דת האדי דהרמה הוכפשו והואשמו בשערוריות על ידי האורתודוקסיה ההינדית, כ"ברהמינים פיראליים" (כיוצרי מגע עם האסלאם ואף מומרים לדת זו) וכמו כן הושמצו באופן תדיר. יחס זה התבטא באיסור כניסה רשמי למקדשים כמו מקדש (פורי) ג'אגאנאט שהממשל העביר בתקנות שנחקקו בשנת 1807. לאחר חקיקה זו, משפחותיהן אף נתקלו בקושי רב בעריכת נישואים לכמה מילדיהן, ביניהם ניתן למנות את המשורר ההודי חתן פרס נובל לספרות רבינדרנת טאגור, אשר היה יכול להינשא אך ורק לכלה ממעמד "הברהמינים הפיראלים" (Pirali Brahmin), בשונה מבנים אחרים ממשפחתו שנישאו לנשים מהמעמד הברהמיני הגבוה. נשק הפסילה האולטימטיבי הזה, שבו נקט הממסד האורתודוקסי ההינדי גרם לנטיות אנדוגמיות (נישואים בתוך המשפחה), בקרב בני דת האדי דהרמה ובפרט ידועה הדוגמה של בני משפחת טאגור. מה שהציב מצד אחד, את סאטינדרנת טאגור ורבינדרנת טאגור כנגד הצד השני, בני משפחתם שנישאו נישואים אקסוגמיים (נישואים שלא בתוך המשפחה) ואשר גרם לשבר עמוק ביחסיהם של הבנים. ההיסטוריון הנודע, בן לדת האדי דהרמה ובן למשפחתו של רבינדרנת, קשיטינדרנת טאגור (בנו של המנדרנת טאגור), אשר החליף את רבינדרנת כעורך הביטאון של תנועתם הדתית, כותב כי היה זה דווקא רבינדרנת אשר השמיד מסמכים רבים השייכים למשפחה.
, כתבה אינדירה דווי צ'ודהוראני (סמריטיסאמפות, כרך 1 (1997/2000), בבנגלית, רבינדרה בהבאן, וישווה בהרטי, עמ' 18 -19). אינדירה דווי צ'ודהוראני הייתה בתו של סאטינדרנת טאגור והייתה קרובה אישית לרבינדרנת. האוטוביוגרפיה של דבנדרנת טאגור "מיוחסת" גם אל סאטינדרנת טאגור ולאותה בת.
אדי ברהמא סאבחה
כפי שכבר הוזכר, מייסדי תנועת "אדי דהרמה" הוכפשו והואשמו באופן תדיר על ידי האורתודוקסיה ההינדית כ"ברהמינים פיראליים" (מי שבא במגע ואף המיר את דתו לאסלאם), דבר שהתבטא באיסור כניסה רשמי להתפלל במקדשים, החל משנת 1807. כתוצאה מכך, ה'אדי ברהאמים' ייסדו תנועה דתית עצמאית, בשם 'אדי ברהמא סאבחה' (האיחוד האלוהי המקורי) ב-1828/1830. חברי התנועה אשררו את 'מסמך הנאמנות של האיחוד האלוהי' (Trust Deed of Brahmo Sabha) והעבירו תקנה שלפיה שם הדת יהיה 'אדי ברהמה דהרמה' (האמת האלוהית המקורית), במסמכים שיפורסמו החל מ-1848. מייסדי זרם דתי זה היו רפורמטורים בולטים ביותר, שלחמו בעד לאומיות, שוויון, חילוניות וחינוך, עקרונות אשר עוגנו בהמשך כזכויות יסוד בחוקת הודו. האבות המייסדים של התנועה האמינו אם כן שההינדואיזם היה כה מושחת ורקוב עד כדי כך שרק שלטון החוק החזק (רוצה לומר, הדהרמה), של השלטון המוסלמי ולאחריו הבריטי עשוי לטהר את הודו מרעות אלו. בשל קשריהם עם השליטים באותם זמנים, הם הוחרמו ונאסר לבוא איתם במגע עם החברה ההודית השמרנית אך הם תוגמלו במידה רבה על ידי הבריטים. בעיקר בשל. אולם היה זה דווארקנת טאגור, לבדו, אשר היה יכול לגעור באופן פומבי בפקיד ממשל בריטי, אדם בשם אברקרומבי דיק, בשל התופעה הרווחת בה נהגו לפנות ההודים בצורה מתרפסת כלפי שליטיהם הבריטים. אחד מביטויי ההתרפסות הללו מתומצת בכינוי שהיה צריך לפנות כל הודי במהלך שיחה עם פקידי הממשל בבנגל של המאה ה-19: "אדוני הנכבד" (או בתעתיק לאנגלית מסנסקריט: mai-baap, great lord). מובאת להלן התייחסותו הרשמית של טאגור באשר לעניין זה ובאשר למצבם הנוכחי של בני האומה ההודית, כפי שהואיל לבקש זאת ממנו לא אחר מאשר מר אברקרומבי דיק בעצמו:
קודם לכן, בשנת 1829, דווארקנת ופראסאנה קומאר הקימו את "איגוד בעלי האדמות" (בתעתיק לאנגלית מסנסקריט: Zamindars Association), אשר, על גלגוליו השונים, היה עתיד למלא תפקיד כה חשוב בהתפתחותה של הודו המודרנית. ההצלחה הראשונה שזקף לזכותו ארגון בעלי אדמות זה הייתה בכך שאנשי חברת הודו המזרחית הבריטית העמידו לדין בנובמבר 1831, בנאדיה שבבנגל, הודו, אדם מוסלמי בשם טיטומיר, שנהג לסחוט כסף מהארגון לצרכים דתיים אסלאמיים (עקב היותו לוחם חופש ג'יהאדיסטי).
1932 בגרמניה
שנת 1932 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 61 שנות לאום.
העשור הראשון של המאה ה-3
העשור הראשון של המאה ה-3 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 200 והסתיים ב-31 בדצמבר 209.
מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר
מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר, שהיה ידוע גם בכינויים "החסכן" ו"העשיר", היה נכדו של קראסוס חבר הטריומווירט הראשון, שנהרג בחרן במסעו נגד הפרתים. הוא נולד בשנת 60 לפנה"ס והיה למצביא רומי. כמו רבים מן האצולה, החליף קראסוס מחנות מספר פעמים במהלך מלחמות האזרחים הרומיות, והצטרף למחנה אוקטוויאנוס (לפני קרב אקטיום). בשנת 30 כיהן קראסוס כקונסול לצידו של אוקטוויאנוס, אך הוא ידוע בעיקר בהצלחותיו הצבאיות שלא זיכו אותו בעיטורים שהיו נהוגים באותה עת.
פעילותו הצבאית
קראסוס הצעיר היה מצביא רומי אשר לחם בראשית מלחמות האזרחים הרומיות במחנות סקסטוס פומפיוס ומרקוס אנטוניוס (החל משנת 36 לפנה"ס). לאחר שחבר לאוקטוויאנוס ומונה לקונסול לצידו, יצא קראסוס בקיץ שנת 30 לפנה"ס, לפני סיום כהונתו כקונסול, נגד הבסטרנים, בני שבט גרמאני שישבו מעבר לגבולות הפרובינקיה מקדוניה ואיימו לפלוש לאימפריה. קראסוס יצא נגדם עם כוח צבאי, ובתחילה הניס אותם לאחור מבלי להילחם בהם כלל. הוא רדף אחריהם במנוסתם למואסיה והבסטרנים שלחו אליו שליחים במטרה לפייסו, וטענו כי טרם עשו לרומאים דבר-מה שיצדיק את רדיפתו. קראסוס עיכב את השליחים במחנהו בטענה שיתן להם את תשובתו ביום המחרת, ואירח אותם ביד נדיבה באוכל ובמשקאות. לאחר שהשתכרו למד מהם את תוכניתם. כך הצליח בעזרת תחבולות להפילם במלכודת ולערוך בהם טבח גדול ליד אחד מיובלי הדנובה. במהלך הקרב הרג קראסוס במו-ידיו את מלך הבסטרנים. הוא לא שב מיד לרומא ובשנת 29 המשיך קראסוס בפעולות דיכוי אויבי רומא במחוז מואסיה ובניהם גם התראקים שהתנכלו לו ברדיפתו אחר הבסטרנים.
אותות ועיטורים
לאחר ניצחונו, הסנאט העניק לקראסוס ואוקטוויאנוס את הכבוד הגדול של עריכת טריומף כבר בחורף שלסוף שנת 29 לפנה"ס. אוקטווינוס ויתר על השתתפות בטריומף, על אף שכבוד זה היה שיא הקריירה שאזרח רומי היה יכול לקוות לו. תהילת הטריומף נמשכה לאורך כל חייו של האזרח ואף יורשיו נהנו מפירותיה. ברומא תהילה צבאית הייתה ונשארה, לאורך כל ההיסטוריה, מרכיב חשוב ביותר של כוח פוליטי. עריכת תהלוכת הניצחון ברומא לא הייתה רק ציון והוקרה על השירותים הגדולים של המצביא המנצח, אלא הרבה מעבר לכך. במהלך התהלוכה המצביא היה מקושט וכמעט מחופש לאל. הוא שימש כנציג של האל מארס ואפילו כהתגלמותו.