cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עומר גולדשטיין
קריירה
הוא זכה בתואר אלוף ישראל בנגד שעון, לאחר שהקדים את אהרון חיטמן ב-12 שניות. באליפות ישראל בכביש, הגיע במקום השלישי, כאשר במירוץ רכב כפועל עבור אחיו רועי, שגם ניצח את המירוץ. את עונת 2018 סיים גולדשטיין עם מקום 14 (זמן מנצח) במרוץ החד יומי גראן - פימונטה, במרוץ עצמו ניצח סוני קולברלי האיטלקי.
את 2019 גולדשטיין פתח בוואלטה סאן חואן וסיים 43 כללי. הוא לא שמר על תוארו כאלוף ישראל בנגד השעון, לאחר שבשל לוח מרוצים צפוף נאלץ לוותר על המירוץ.
באליפות ישראל בכביש, סיים במקום ה-2, 2:10 אחרי המנצח גיא שגיב.
נייס
נייס בע"מ (באנגלית: NICE Ltd, בשמה הקודם נייס מערכות) היא אחת מחברות המחשוב הגדולות בישראל. החברה מפתחת מערכות מחשוב ענן ומערכות מקומיות המבוססות על ניתוח נתונים מתקדם, לשם שיפור איכות שירות הלקוח, שמירה על חוקים ונהלים במהלך הטיפול בלקוחות ומניעת הונאות פיננסיות. נייס משרתת לקוחות ביותר מ-150 מדינות ואת רוב החברות הכלולות תחת דירוג "Fortune 100". החברה נסחרת בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבה היא נכללת במדד תל אביב 35. מטות החברה נמצאים ברעננה ובניו ג'רזי. החברה פועלת באמצעות שלוש חטיבות – חטיבת ה-Enterprise, הפונה לחברות עסקיות, חטיבת Actimize, הפונה לגופים פיננסיים וחטיבת Public Safety הפונה לארגוני הצלה וחירום.
היסטוריה
נייס מערכות הוקמה בשנת 1986 על ידי קבוצת מהנדסים יוצאי יחידה 8200 של חיל המודיעין הישראלי: דוד (דידי) ארזי, בני לוין, יואב אבטליון, מרדכי (מיקי) גולן (גולדמן), אברהם לזר ונסים אברהם. הקבוצה עבדה כצוות אחד ביחידה, תחת פיקדו של סגן-אלוף דידי ארזי שכיהן כמנכ"ל הראשון של החברה. המשרד הראשון של החברה היה ממוקם בדירה שכורה ברחוב משה סנה בתל אביב ותחילה פעלה החברה כקבלנית משנה לתעשיות הצבאיות.
ההכנסות שהתקבלו מהפרויקטים אותם ביצעה שימשו למימון מחקר ופיתוח בתחומים חדשים וב-1990 השיקה מערכות להקלטת קול טלפוניות. תחילה התמקדה במכירת המערכות לשירותי ביטחון ומודיעין, אולם כעבור מספר שנים החלה לשווק מוצרים גם לשוק האזרחי. באותה עת הקימה גם חברת הזנק בשם "נייסקום", שפיתחה מוצרי תקשורת בטכנולוגיית Asynchronous Transfer Mode. בשנת 1994 נמכרה "נייסקום" לחברת תמורת 58 מיליון דולר, בעסקה שסימנה את תחילתו של גל מכירות הסטארט-אפים הישראלים. בשנת 1991 עבדו בחברה 48 עובדים והיא הפכה לחברה ציבורית, לאחר שמניותיה הונפקו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1996 הנפיקה מניות בבורסת נאסדאק וגייסה כ-20 מיליון דולר וב-1997 הנפיקה שוב וגייסה 75 מיליון דולר.
בתחילת שנות ה-2000 רוב הכנסות החברה הגיעו ממכירת מערכות לניהול קשרי לקוחות, באמצעות מערכות הקלטת קול למוסדות פיננסיים ולארגונים המעוניינים לעקוב אחר השיחות במרכזי השירות הטלפוניים שהם מפעילים. בנוסף פעלה בשוק הביטחוני בשתי חטיבות. חטיבה למערכות הקלטה למגדלי פיקוח ומוסדות צבאיים, וחטיבה לניהול אינטראקציה חזותית המוכרת מערכות להקלטת ודיאו, המאפשרות אחסון ואחזור של נפח גדול של סרטים מצולמים וכוללות יכולות ניטור שונות, בהן זיהוי פנים. בשוק הביטחוני המתחרה העיקרית שלה הייתה ורינט מערכות מקבוצת קומברס הישראלית. בשנת 2001, בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, קריסת הבורסה והמיתון החלו דיונים על מיזוג בין שתי החברות. המיזוג לא יצאה לפועל ונייס החלה להרחיב את עסקיה בשורה של מיזוגים ורכישות. בשנת 2002, רכשה מקבוצת תאלס הצרפתית את החברה הבת Thales Contact Solutions (שהייתה אחת המתחרות הגדולות שלה), תמורת הרכישה הייתה 30 מיליון דולר במזומן, ועוד 2.18 מיליון במניות שהקצתה נייס לתאלס, שהיו 14% מהון מניותיה. כך שתאלס הפכה לבעלת המניות הגדולה בנייס. החל משנת 2003 מכרה תאלס בהדרגה את אחזקתה בנייס. באפריל 2005, ביצעה רכישה משמעותית נוספת כשרכשה את נכסי חטיבת ההקלטות הדיגיטליות של מתחרתה חברת דיקטפון. חברת דיקטפון, עצמה תבעה את נייס בשנת 2000, בסכום של 100 מיליון דולר, בגין הפרת חלק מהפטנטים שלה בתחום ההקלטה והאחסון הדיגיטלי. בשנת 2003, במסגרת הסכם פשרה, שילמה נייס לדיקטפון 10 מיליון דולר.
בשנת 2015 מכרה נייס את חטיבת הסייבר שלה לאלביט מערכות תמורת כ-158 מיליון דולר, ולאחר מכן מכרה את חטיבת הביטחון הפיזי שלה לקרן הפרייבט אקוויטי באטרי ונצ'רס תמורת 100 מיליון דולר. בכך יצאה החברה מפעילות בתחום הביטחוני, והיא מתמקדת בתחום הארגוני-עסקי.
בשנת 2016 שינתה החברה את שמה מנייס מערכות בע"מ לנייס בע"מ.
רכישות ומיזוגים נוספים
נייס הרחיבה את פעילותה במשך השנים באמצעות רכישת חברות:
הנהלת נייס
{{טורים
יושבי ראש הדירקטוריון
}}
בייבי גרו
בֶּיְיבִּי-גְרוֹ (מאנגלית: Baby-Grow. בעברית: מִגְמֶשֶׁת) הוא בגד גוף נפוץ לפעוטות הנבדל מחולצה רגילה בכך שהוא נסגר אחרי המפשעה, בין השאר מתוך מטרה להקל על הגישה לחיתול של התינוק. בדרך כלל יש אפשרות לפתיחה באזור הצווארון כדי להקל על הלבשת הפעוט. בגדים מסוג זה מגיעים בשלל עיצובים וגזרות, ואף יש מהם כאלו המכילים מכנסיים התפורים לבגד. לעיתים קרובות עשוי הבייבי-גרו כותנה כדי למנוע גירוי בעורו העדין של התינוק.
לודוויג גאורג ביברבך
ביוגרפיה
ביברבך נולד בגודלאו שליד דרמשטאדט, בזמנו בדוכסות הגדולה של הסן. מורהו למתמטיקה בבית הספר התיכון הביא אותו להתעניין במקצוע. במהלך שירותו הצבאי הוא נכח בהרצאות של ליאו קניגסברגר באוניברסיטת היידלברג ועם תום שירותו בחר ללמוד באוניברסיטת גטינגן בעקבות פרסום על הרצאות של הרמן מינקובסקי בתורת האינווריאנטים. בגטינגן הושפע ביברבך על ידי פליקס קליין ופאול קבה (Paul Koebe) להתמחות באנליזה מתמטית במקום באלגברה. בשנת 1908 הוא נתן סמינר על עבודתו של ארתור מוריץ שנפליס על הבעיה ה-18 מתוך 23 הבעיות של הילברט ובשנת 1910 פרסם הרחבה על עבודתו של ארתור מוריץ שנפליס בנושא, שהביא לו פרסום בעולם המתמטיקה.
בשנת 1910 עבר ביברבך עם ארנסט צרמלו לאוניברסיטת ציריך כדי להיות דוקטורנט שלו שם. אולם תוך זמן קצר ארגן לו ארתור מוריץ שנפליס משרת הוראה באוניברסיטת קניגסברג ולאחר שלוש שנים הוא זכה במשרה משתלמת יותר באוניברסיטת בזל. בשנת 1915 נקרא ביברבך בפעם השנייה על ידי ארתור מוריץ שנפליס להצטרף אליו, הפעם באוניברסיטה החדשה שנוסדה שנה קודם לכן בפרנקפורט.
בשנת 1916 פרסם ביברבך את "השערת ביברבך" הקובעת תנאי הכרחי המתקיים על ידי פונקציה הולומורפית חד-חד-ערכית מעיגול היחידה אל המישור המרוכב, שהוכחה בשנת 1985 ומאז נודעה כמשפט דה ברנז'.
באפריל 1921 מונה ביברבך לתפקיד פרופסור באוניברסיטת ברלין שנחשבה לאחד משני המרכזים של המתמטיקה הגרמנית.
בשנת 1928 הצטרף ביברבך לקריאתו של לויצן אגברטוס יאן בראואר להחרים את הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בבולוניה שאורגן לטענתם על ידי ארגון אנטי-גרמני. בעקבות זאת התפתחו חילופי דברים קשים בינו לבין דויד הילברט.
ביברבך היה נאצי נלהב ששימש כעורך כתב העת Deutsche Mathematik שהטיף למתמטיקה ב"רוח גרמנית אמיתית". לאחר עליית הנאצים לשלטון הוא החל להגיע לשיעורים לבוש במדי הצבא הגרמני.
ביולי 1933 ביברבך נשא הרצאה על אינטואיציה מתמטית בה טען לקשר בין גזע לבין אינטואיציה מתמטית, בהשענו על ציטוטים של פליקס קליין. באפריל 1934 נשא ביברבך הרצאה אנטישמית ואנטי-צרפתית תחת הכותרת "מבנה אישיותי ויצירתיות מתמטית". הדברים זכו לתהודה בינלאומית. גודפרי הרולד הארדי כתב מכתב ל־Nature עם ציטוטים מתקציר של ההרצאה, בו גינה את ביברבך וטען שאמירת שטויות מעין אלו בזמני עימות הוא דבר מובן, אבל הוא מתרשם שביברבך באמת מאמין לדברים שהוא כתב. נילס בוהר כתב במאי 1934 על החשיבות שבשיתוף פעולה בינלאומי של חוגי המתמטיקאים וגינה קבוצה קטנה של פנאטים בראשות ביברבך הפועלים להרוס את שיתוף הפעולה הבינלאומי. בוהר כתב שעבודתו של ביברבך כעורך של Compositio Mathematica עומדת בסתירה למתמטיקה הלאומית אליה הוא מטיף. כמו כן טען שביברבך השמיט בכוונה את גאורג קנטור מרשימת המתמטיקאים היהודים בגלל החשיבות של עבודתו של קנטור. במרץ 1938 הביא ביברבך לפיטוריו של עמיתו ישי שור מהאקדמיה הפרוסית.
בשנת 1935 נתמנה ביברבך לסגן רקטור של האוניברסיטה. בשנת 1937 נכשל ניסיונו להכפיף את ארגון המתמטיקאים הגרמני למפלגה הנאצית ורוב עמיתיו המתמטיקאים הגרמנים התרחקו ממנו. לאחר תום מלחמת העולם השנייה ביברבך פוטר מכל תפקידיו האקדמיים. למרות שהמשיך, ככל הנראה, להחזיק בעמדותיו על קשר בין גזע לדרכי חשיבה, הוא כתב מכתב התנצלות להיינץ הופף בשנת 1949. הורסט טייץ סיפר שביברבך הגיע אליו באמצע שנות ה-50 בדמעות ואמר שמעולם לא ידע על התנאים הנוראים במחנות הריכוז. לאחר המלחמה ביברבך הוחרם על ידי כמעט כל העולם המתמטי ובשנת 1960 כאשר נשא הרצאה באוניברסיטת וינה הגיעו אליה כחמישה אנשים אשר ככל הנראה לא היו מודעים לעברו.
הערכות שונות ניתנו לגבי המניעים של ביברבך. היו שראו בו נאצי נלהב ואחרים ראו בו סתם גזען שלא הבין בפוליטיקה. אחרים ראו בו אופרטוניסט אשר האמין שישיג קידום מהיר יותר לאחר שהיהודים יוסרו מדרכו.
פיש (נהר בנמיביה)
פיש (באנגלית: Fish; באפריקאנס: Vis; בגרמנית: Fisch; מילולית: "דג") הוא נהר בדרום נמיביה. אורכו 650 ק"מ, והוא זורם מהרי נאוקלופט דרומה, ונשפך לנהר אורנג', המשמש כגבול בין נמיביה לבין דרום אפריקה, כ-100 ק"מ לפני שזה נשפך לאוקיינוס האטלנטי.
כ-150 ק"מ לאחר מוצאו, נעצר הנהר בסכר הרדאפ, שאוגר את מימיו. ב-500 הק"מ הנותרים הוא ניזון מנחלים משניים, אך הוא דל במים, ובעונת החורף היבשה, הוא לעיתים יבש לחלוטין. בחלקו הדרומי של הנהר נמצא קניון נהר פיש, הקניון הגדול באפריקה, שאורכו 150 ק"מ ועומקו מגיע בשיאו ל-550 מטרים.
עמית לנג
עמית לנג (נולד ב-12 באוקטובר 1970), הוא כלכלן ישראלי, ומנכ"ל מקורות– חברת המים הלאומית של מדינת ישראל. טרם מינויו זה כיהן בתפקידים ניהוליים במגזר הממשלתי והפרטי. לנג הוא ספורטאי אולימפי לשעבר בענף הג'ודו ואלוף ישראל בתחום
ספורט ולימודים
לנג גדל בתל אביב. בגיל צעיר החל להתאמן בג'ודו. בשנת 1987 זכה בגביע העולם עד גיל 18, ובשנת 1990 זכה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, ובשנת 1990 זכה במדליית ארד באליפות אירופה ומקום שביעי באליפות העולם. בשנת 1992 השתתף באולימפיאדת ברצלונה. להישג הגבוה ביותר בגילאי בוגרים הגיע בשנת 1995, כשסיים במקום החמישי באליפות אירופה בג'ודו שנערכה בברמינגהאם וזכה באותה שנה במדליית ארד באליפות בריטניה הפתוחה. את לימודיו האקדמיים לנג החל לאחר פרישתו מהג'ודו. לנג בוגר תואר שני במדיניות כלכלית וציבורית מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בהצטיינות במנהל עסקים עם התמחות במימון מהמכללה למנהל ותואר ראשון בכלכלה וניהול ממכללת ת"א-יפו.
עסקים ושירות ציבורי
בשנים 1999 - 2010, עבד לנג באגף התקציבים במשרד האוצר שם כיהן בתפקידו האחרון כסגן הממונה על התקציבים (תשתיות וסביבה). לנג עסק, בין היתר, בתחומי פנים, הגנת הסביבה, תיירות, חקלאות, אנרגיה ותחבורה והוביל רפורמות ומהלכים משמעותיים, כדוגמת: רפורמה בנמלים, הפיכת נתיבי ישראל לחברה ממשלתית, ייצוב רכבת ישראל, רפורמה בתעריפי המים וקידום הקמת מתקני התפלה, מדיניות שמיים פתוחים, קידום יצרני חשמל פרטיים ועוד.
בין השנים 2017-2013 לנג חזר לשירות הציבורי לתפקיד מנכ"ל משרד הכלכלה. בתקופת כהונתו עמד לנג בראש הוועדה להסרת חסמים בייבוא והוביל למהלכים נוספים ובניהם הכנסת קרנות Private Equity למימון והשקעה בעסקים קטנים ובינוניים, הגדלת הקרן בערבות המדינה לעסקים קטנים, קידום השקעות זרות ועסקאות מורכבות (אינטל, GE ועוד), הקמת רשות החדשנות, קידום הסכמי סחר בינלאומיים, השקעות ומו"פ עם מדינות זרות (יפן, סין, קוריאה) והגדלה משמעותית של ההשקעות בתעשייה.
בין השנים 2022-2018 לנג מונה למנכ"ל חברת שח"מ מקורות ביצוע, חברה בת של חברת המים הלאומית מקורות. החברה פועלת בפריסה ארצית ומתמחה בביצוע מגוון עבודות תשתית למים. בתקופת כהונתו הוביל לנג שינוי מודל עסקי בחברה, נוכח החלטות הממשלה, לפיהן תקטן התלות של שח"מ בעבודות ממקורות וביצוע עבודות בשוק החופשי.
משפחה
לנג גרוש, אב לשלושה ומתגורר בשוהם.
ט"ז בשבט
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בט"ז שבט היא, ברוב השנים, פרשת יתרו. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת בשלח.
לואיג'י רוסי
חייו
רוסי נולד בטורמאג'ורה, עיר קטנה סמוך לפוג'ה, בממלכת נאפולי העתיקה, ובגיל צעיר עבר לגור בנאפולי, שם למד מוזיקה אצל המלחין הפרנקו-פלמי יאן דה מאקה, שהיה נגן עוגב בכנסיית הבשורה ומאסטרו די קאפלה בחצר המשנה למלך ספרד. בשנת 1620 עבר רוסי לשירות משפחת בורגזה (Borghese) ברומא ומשנת 1633 עד למותו כיהן כנגן העוגב בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי בעיר. ארקולה ברנבאי מונה במקומו.
רוסי חיבר שתי אופרות בלבד, "הארמון הקסום" (Il palazzo incantato), שעלתה על הבמה ברומא בשנת 1642, ו"אורפיאו", שנכתבה לאחר שהחשמן מאזארן הזמין אותו בשנת 1646 לפריז לצורך כתיבת האופרה. הצגת הבכורה שלה התקיימה שם בשנת 1647. רוסי חזר לצרפת בשנת 1648 בתקווה לכתיבת עוד אופרה, אבל הפקה לא הייתה אפשרית במועד זה משום שחצר המלכות נמלטה בבקשה מפלט אל מחוץ לפריז. רוסי חזר לרומא בשנת 1650 ושוב לא ניסה את כוחו בכתיבה לבמה.
אוסף קנטטות שיצא לאור בשנת 1646 מתאר אותו כמוזיקאי החצר של החשמן אנטוניו ברבריני, שהיה פטרון אופרה נודע. המלחין ג'אקומו אנטוניו פרטי מזכיר אותו בשנת 1688 בכפיפה אחת עם ג'אקומו קריסימי ואנטוניו צ'סטי כ"שלושת המאורות הגדולים ביותר של משלח ידנו".
עיקר המוניטין של רוסי בא לו מן הקנטטות הקאמריות שלו, שהן מן היפות ביותר שנוצרו במאה ה-17. רבות מהן שמורות ככתבי-יד בספרייה הבריטית ובספריית "כרייסט צ'רץ'" באוקספורד. דוגמה מרשימה ליצירתו היא "לה ג'לוזיה", שהדפיס פרנסואה-אוגוסט ז'וור ב"תהילת איטליה" (Les Gloires d'Italie). בסך הכל הניח אחריו רוסי כ-300 קנטטות.
ניאמץ (מחוז)
מחוז ניאמץ (ברומנית: Județul Neamț) הוא מחוז בחלק של חבל מולדובה הכלול בצפון-מזרח ברומניה של ימינו, בגבול בין הרי הקרפטים המזרחיים ולרמות של מולדובה. שלושה כפרים בלבד - ביקאז-קיי, ביקאזו-ארדליאן ודמוק - אינם נחשבים מבחינה היסטורית חלק מחבל מולדובה, אלא מחבל טרנסילבניה. המחוז הוא כיום חלק מהמאקרו-אזור 2, "צפון-מזרח", של רומניה. האזור נודע ביופיו של המסיב צ'אחלאו ובנופיו בכלל. בירת המחוז היא העיר פיאטרה ניאמץ. שטח המחוז הוא 5,890 קמ"ר, כ-2.47% משטח רומניה. את המחוז חוצים הנהרות מולדובה, סירט (בין דולזשט לסקויין), ביסטריצה (בין ברושטן לבוהוש), וכן ביסטריצ'וארה, ביקאז, קרקאו וטרקאו. אגמיו העיקריים הם איזבורו מונטלוי, פנגראץ, ואדור ובטקה דואמניי, בעלי חשיבות הידרואנרגטית. הגובה המרבי במחוז הוא 1,907 מ' (פסגת אוקולאשו מארה במסיב צ'אחלאו). אוכלוסיית המחוז מונה 470,766 תושבים (2011). במחוז ניאמץ נמצאים אחדים מחשובי המנזרים של חבל מולדובה, לרבות מנזר ניאמץ.
עמדה גאוגרפית
מחוז ניאמץ גובל במחוז הרגיטה במערב, במחוז סוצ'אבה בצפון, מחוז יאשי ומחוז ואסלוי במזרח ובמחוז בקאו בדרום.
צורות הנוף
ההרים מכסים 45% משטח המחוז ונמצאים בחלק המערבי שלו. הם משתייכים לרכס הקרפטים וביתר דיוק לקרפטים המזרחיים החיצוניים. גובהם המרבי מגיע ל-1,907 מ' - פסגת אוקולאשו מארה שבמסיב צא'חלאו. בכיוון מזרח הנופים מנמיכים גובה בהדרגה עד למישור הנהר סירט. הנקודה הנמוכה ביותר במחוז היא בגובה 169 מ'.
הידרוגרפיה
מזרח המחוז נחצה על ידי הנהר סירט ועל ידי נהר מולדובה. נהר אחר, ביסטריצה, יורד מהרי רודניי, נכנס למחוז וחוצה אותו מצפון-מערב לדרום-מזרח, כולל דרך העיר פיאטרה ניאמץ. אפיקו נחסם על יסי סכר ביקאז, היוצר אגם מלאכותי בשם "איוורול מונטלוי" (Izvoru Muntelui) (בתרגום:"מעין ההר") ששטחו 33 קמ"ר. ביסטריצה מקבלת בעיר ביקאז יובל בשם נהר ביקאז החופר בדרכו מכיוון מחוז הרגיטה, קניון צר בין ההרים - קאילה ביקאזולוי (Cheile Bicazului). זהו אחד המעברים הנדירים המאפשרים קשר בין חבל מולדובה ולחבל טרנסילבניה.
אקלים
האקלים במחוז הוא יבשתי, עם קיצים חמים ויבשים וחורפים קרים וארוכים.
היסטוריה
תולדות המחוז קשורים להיסטוריה של כל החבל ההיסטורי מולדובה. החל משנת 1859 הפך לחלק מהנסיכויות הרומניות המאוחדות שקיבלו בשנת 1862 את השם רומניה וב-1881 הפכו לממלכה. אחרי ביטול המחוזות (județe) על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1950 הם אוחדו ל"אזורים" (מחוקים לנפות הקרויות "ראיונים") לפי הדגם הסובייטי. בין השנים 1950–1968 מחוזות אלה נכללו בערך לאזור בקאו. המחוז ניאמץ נוצר מחדש בימי ניקולאה צ'אושסקו בשנת 1968 על בסיס המחוזות לשעבר ניאמץ ורומאן. החלק המערבי של המחוז ניאמץ הישן סופח למחוז הרגיטה ולמחוז סוצא'בה, בעוד שהעיר בוהוש סופחה למחוז בקאו.
המחוז הישן ניאמץ (Județul Neamț)
בשנת 1930 שטחו של המחוז הישן ניאמץ היה 3,977 קמ"ר ואוכלוסייה של 198,670 תושבים. ההרכב האתני היה כדלהלן: 90.3% - רומנים, 6.3% - יהודים, 1.2% - הונגרים. לפי דתות: 90.5% - נוצרים אורתודוקסים, 6.7% - יהודים, 2.3% - נוצרים רומיים-קתוליים. בירת המחוז הייתה העיר פיאטרה, הקרויה כיום פיאטרה-ניאמץ.
מחוז הישן היו 4 נפות:
במחוז היו שלוש ערים:פיאטרה ניאמץ, טרגו ניאמץ ובוהוש. ההרכב האתני של אוכלוסיית הערים היה כדלקמן: 69.6% - רומנים, 24.7% - יהודים, 1.3% - הונגרים.
המחוז הישן רומאן (Județul Roman)
בשנת 1930 שטח המחוז רומאן היה 1,880 קמ"ר ואוכלוסייתו 151,918 תושבים עם צפיפות של 80,8 תושבים/קמ"ר. ההרכב האתני היה כדלהלן: רומנים - 90.7%, יהודים - 4.7%, צוענים - 1.2%, הונגרים - 1.4%. לפי דתות: 73.2% - נוצרים אורתודוקסים, 21.4% - נוצרים רומיים-קתוליים, 4.9% - יהודים. בירת המחוז הייתה העיר רומאן.
המחוז חולק לשתי נפות: המחוז כלל עיר אחת בלבד - רומאן. האוכלוסייה העירונית כללה 28,823 תושבים, כשה רכבה האתני היה כדלהלן: רומנים - 71.9%, יהודים - 20.6%, צוענים - 2.1%, הונגרים - 1.3%, גרמנים - 1.4%.
קבוצות אתניות ושפות
אוכלוסיית המחוז שהייתה בגדילה מתמדת החל מתום מלחמת העולם השנייה ירדה באופן חד אחרי המהפכה הרומנית (1989) עקב הגירה המונית אל מערב אירופה. אחרי שנת 2007 בעקבות פיתוחה של כלכלת רומניה בנסיבות שילובה באיחוד האירופי, המגמה היא שוב לגדילה. מחוז ניאמץ הוא מחוז כפרי במהותו, שבו 63.37% מתושביו חיים בכפרים ורק 36.63% מתגוררים בערים.
עד מחצית המאה ה-20 רוב האוכלוסייה הייתה רומנית עם מיעוט יהודי חשוב בערים (כ-20%). מאז העלייה וההגירה של היהודים בשנים 1948–1952 ושוב 1960–1980 המיעוט היהודי הפך לשולי. בימינו ההרכב האתני של המחוז הוא מאוד הומוגני. המיעוט האתני החשוב ביותר הוא המיעוט הקטן הצועני (רומה). גם חלק גדול מהמיעוט הגרמני הקטן היגר לגרמניה.
ההרכב האתני כפי שבא לידי בטוי בנתוני המפקד משנת 2002 הוא כדלהלן: רומנים - 98.66% (547,122) צוענים 1.08% (6,036), ליפובנים 0.07% (424), הונגרים 0.05% (307), יהודים 0.02% (150), גרמנים 0.01% (107), אחרים 0.07% (370) ההרכב לפי שפת אם -הוא כדלהלן:רומנית - 99.43% (551,370 ,כולל צוענים רבים, יהודים וכו'), רומאני (0.43% (2,436), הונגרית 0.04% (268). ההרכב האתני לפי מפקד האוכלוסין של 2011:
דתות
עד לשנות ה-1950 היה קיים כאמור מיעוט יהודי חשוב בערים - כ-20% מהתושבים. הוא הפך לזעיר ביותר אחרי עליית היהודים לישראל. כיום הרכב האוכלוסייה לפי דתות הוא כדלהלן:
דה דה (להקה)
דה דה (באנגלית: the The, בתרגום לעברית: ה"א הידיעה ה"א הידיעה) היא להקת סינת'פופ וגל חדש אנגלית שפעלה בעיקר בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20. הלהקה היא למעשה הרכבו של הזמר-יוצר הלונדוני מאט ג'ונסון, חברה הקבוע היחיד של הלהקה והכותב של רוב שיריה – בלהקה היו חברים סך הכל 17 נגנים שונים לאורך השנים, לא כולל מוזיקאים שעשו עם ג'ונסון שיתופי פעולה באלבומיו השונים.
ניאמץ (מחוז)
פוליטיקה
מועצת מחוז ניאמץ, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-34 יועצים. ההרכב הפוליטי של מועצת המחוז הוא כדלהלן:
דה דה (להקה)
היסטוריה
ג'ונסון הקים את דה דה ב-1979, וחיפש שותפים ללהקתו ב-NME. ג'ונסון הוציא את אלבומו הראשון ב-1982, אולם אלבומה הרשמי הראשון של הלהקה, Soul Mining, יצא רק ב-1983.
ניאמץ (מחוז)
חלוקה מנהלית
במחוז ניאמץ יש 2 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 3 ערים ו-78 כפרים גדולים (קומונות):
כפרים
במחוז ניאמץ נמצאים 78 "קומונות" - כפרים גדולים ו-347 כפרים יותר קטנים. להלן כפרים גדולים (קומונות):
דה דה (להקה)
היסטוריה
ב-1989 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, שבו ניגן גיטריסט הסמית'ס לשעבר ג'וני מאר, והשתתפה בו הזמרת שינייד או'קונור בשיר "Kingdom of Rain". מאר השתתף גם באלבומה הרביעי והידוע ביותר של הלהקה, Dusk, שיצא ב-1993 ומכיל שירים רבים שהפכו ללהיטים כגון "Love Is Stronger Than Death" ו-"Slow Emotion Replay".
ניאמץ (מחוז)
יישובים לפי גודל האוכלוסייה
לפי מפקד האוכלוסין מ-20 באוקטובר 2011
כלכלה
האוכלוסייה העובדת מהווה 40.96% מכלל האוכלוסייה.
דה דה (להקה)
היסטוריה
בסוף שנת 2000 הלהקה תכננה להגיע להופעות בישראל, אולם ההופעות בוטלו עקב המצב הביטחוני.
בספטמבר 2017, מאט ג'ונסון הודיע שהלהקה תחזור למסע הופעות מיוחד. מסע ההופעות נפתח בשלוש הופעות בלונדון ביוני 2018 – הופעותיה הראשונות של דה דה מזה 16 שנה – והמשיך להופעות נוספות בארצות הברית ובריטניה ונגמר באוסטרליה באוקטובר אותה השנה.
ניאמץ (מחוז)
חקלאות
במחוז ישנם 2,837,890 דונם שטחים חקלאיים, כלומר 48% משטח המחוז. הם מתחלקים כדלהלן: בתחום החקלאות מגדלים דגן, במיוחד תירס, כמו כן סלק סוכר וגידולים אחרים. מגדלים גם פירות וירקות וכן בעלי חיים - בעיקר בקר וצאן. בשנת 2002 חיו במחוז 119,748 חזירים, 114,833 ראשי בקר, 24,213 סוסים. החוות העיקריות המגדלות בעלי חיים נמצאות בג'ירוב, מרג'ינן, סקויין, זנשט, טריפשט, רומאן, דומבראבה רושיה ופיאטרה ניאמץ.
44% מהאדמה מכוסה יערות - 2,613,300 דונם.
תעשייה
במחוז מיוצגים ענשפי התעשייה הכימית, תעשיית המכונות, ועיבוד המתכות והעץ, מפעלי צלולוז ונייר. כמו כן תעשיית חומרי הבניין, המזון והטקסטיל על נהר ביסטריצה נבנה בימי השלטון הקומוניסטי אחד הסכרים הגדולים ברומניה, סכר ביקאז, שיצר את האגם המלאכותי ביקאז-איזוורול מונטלוי. מי האגם משמשים את תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית ביקאז-סטז'ארו
אטרקציות
המחוז כולל שניים מתוך 9 הפארקים הלאומיים של רומניה:
איסור הסתכלות בערווה
איסור הסתכלות בערווה חל בהלכה היהודית על גברים ביחס לכל מראה שעלול לעורר מחשבות מיניות אסורות, המכונות הרהורים רעים. עיקר הביטוי לאיסור זה הוא איסור על הסתכלות בנשים שאסורות על הגבר (עריות), שנעשית על מנת ליהנות מיופיין או למטרת גירוי מיני. האיסור מכונה גם "הסתכלות אסורה", והשמירה העצמית של האדם מאיסור זה מכונה "שמירת עיניים" או "קדושת עיניים".
מקור האיסור
מקור האיסור הכללי להרהור עבירה הוא מהפסוק בספר במדבר בסוף פרשת ציצית:.
בספרי פירשו את הפסוק: "'ולא תתורו אחרי לבבכם' - זו מינות, ...'ואחרי עיניכם' - זו זנות, שנאמר '[וַיֹּאמֶר שִׁמְשׁוֹן אֶל אָבִיו], אוֹתָהּ קַח לִי, כִּי הִיא יָשְׁרָה בְּעֵינֵי' (שופטים יד, ג)". פרשנות דומה קיימת בתלמוד ירושלמי שבו נאמר: "'לא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם' - אמר רבי לוי: ליבא ועינא תרין סרסורין דחטאה, דכתיב (משלי כג) "תנה בני לבך לי ועיניך דרכי תצרנה" - אמר הקב"ה אי יהבת לי לבך ועיניך, אנא ידע דאת לי (=אם נתת לי את לבך ועיניך, אני יודע שאתה שלי).". דהיינו שמראה העיניים הוא המוביל לחטא עריות, כפי שמובא גם במסכת נדרים: "כל הצופה בנשים - סופו בא לידי עבירה".
מקור נוסף בתורה שבו תולים חז"ל עניין זה הוא: ממקור כללי זה לומדים חז"ל הלכות רבות בעניינים מגוונים הקשורים לתפיסתם את הרע. בין היתר "שלא יסתכל אדם באשה נאה ואפילו פנויה, באשת איש ואפילו מכוערת". מקור זה לחלק מהדעות אינו אלא אסמכתא, ולחלק מהדעות דרשה גמורה שכן לא פורש בו האיסור באופן קונקרטי, ופשטו של הפסוק הוא כפרשנות הספרי (קי"ט) ובעקבותיו הרמב"ן והמלבי"ם, שמדובר בעבירות חמורות הקשורות בעיקר לשדה הקרב.
בתלמוד ובספרי הקבלה, המוסר והחסידות הושם דגש נרחב על איסור הסתכלות והרהור על אישה שיכול להביא לגוף העבירה ולהוצאת זרע לבטלה.
ראייה במקומות מוצנעים
קיים איסור להביט באופן מכוון במקומות בגוף האישה העלולים לעורר גירוי מיני, כפי שאמרו חז"ל: "טפח באישה ערווה...שוק באשה ערוה...שיער באשה ערוה".
מאותו טעם נדרש בתלמוד על האדם להישמר בעת מעברו במקומות בהם ישנה סבירות גבוהה להימצאות נשים שחלק מגופן גלוי, לדוגמה בסמוך לנהר בשעה שהנשים מכבסות בו ומגלות את רגליהן. אולם אם אין דרך אחרת למעבר, אין האדם צריך להימנע מלעבור במקום רק בגלל החשש למראות לא צנועים, שכן הוא נחשב אנוס. אך אם הייתה לו דרך אחרת לעבור בה, עליו להשתמש בדרך האחרת. אם האדם העדיף לעבור בדרך הראשונה בכוונה במקום שישנה דרך אחרת, הוא אף נקרא רשע. וכן נפסק ברמב"ם: "וכן אסור לאדם להסתכל בנשים בשעה שהן עומדות על הכביסה. אפילו להסתכל בבגדי צבע של אשה שהוא מכירה אסור, שלא יבוא לידי הרהור".
הסתכלות שלא במקומות מוצנעים
איסור נוסף הוא להסתכלות בכל איבר שהוא בגוף האישה, אם הכוונה היא כדי ליהנות מכך. האיסור אינו על ראייה סתמית, אלא דווקא הסתכלות ממושכת המביאה הנאה או התעוררות מינית. כדברי התלמוד, "תנא דבי רבי ישמעאל: מפני מה הוצרכו ישראל שבאותו הדור כפרה? מפני שזנו עיניהם מן הערווה".
על כך אמרו חז"ל: "כל המסתכל באצבע קטנה של אשה, כאילו מסתכל במקום התורף", וכפירוש הרמב"ם ונתכוון ליהנות - "כמי שנסתכל במקום התורף".
על בסיס הפסוק: "בְּרִית כָּרַתִּי לְעֵינָי, וּמָה אֶתְבּוֹנֵן עַל בְּתוּלָה" (איוב לא א), הרמב"ם והשולחן ערוך בעקבותיו אוסרים גם להסתכל על פנויה ב"דרך זנות" - כלומר ראייתה כאובייקט מיני.
הליכה אחר אישה
על פי התלמוד ישנו איסור ללכת אחרי אישה. "לא יהלך אדם אחורי אשה בדרך". בעקבות התלמוד פסק הרמב"ם: "מי שפגע באשה בשוק אסור לו להלך אחריה אלא רץ ומסלקה לצדדין או לאחריו, וכל המהלך בשוק אחרי אשה הרי זה מקלי עמי הארץ..."; כלומר, הוא צריך למהר ולהשיג או להקדים את האישה, כך שהוא לא ילך מאחוריה; מי שהולך מאחורי אישה הרי הוא מוגדר כעם הארץ.
יש שכתבו שהציעו שהטעם הוא משום שכאשר אדם רואה את האישה שלפניו ואת התנועות שלה, הדבר מעורר בו הרהור עבירה. ויש שכתבו, שהחשש אינו רק משום הרהור עברה, אלא חשש שיבוא לידי מעשה עבירה בפועל. ויש שכתבו שהטעם הוא משום חשד הרואים, שיחשבו שהוא הולך אחריה בשביל לעשות איתה עבירה.
נחלקו פוסקי ההלכה בגדרי האיסור. יש שכתבו שאם מבחין באישה שלפניה ובתנועותיה, אסור ללכת אחריה. ויש שכתבו שהאיסור הוא רק ללכת בתוך ד' אמות של האישה, אבל אם הוא רחוק יותר, אין איסור אף על פי שרואה את האישה. יש מהפוסקים האחרונים שכתבו שכשם שאסור ללכת אחרי אישה, כך אסור לעמוד ולשבת אחרי אישה שיושבת או עומדת, כיוון שרואה אותה. ויש שכתבו שהאיסור בהליכתה בלבד. הרב אליעזר יהודה ולדנברג והרב שלמה זלמן אויערבך לא החמירו באיסור, בעקבות פסיקת "לקט יושר" בשמו של רבו ישראל איסרלין מהמאה ה-15, שבמקרים כמו כבוד אמו או לחלוק כבוד לאשת חבר - מותר. "ואמר שמותר לילך אחר אשת חבר או אחר אמו, משום דבזמן הזה אין אנו מוזהרים כל כך מלילך אחר אשה". הרב שלמה זלמן אויערבך בחליפת מכתבים עם הרב ולדנברג, הסתמך על דבריו, וכתב כי בשעת הדחק ניתן לסמוך על דבריו להקל ללכת אחרי אישה. נימוק נוסף שהוא מעלה שכיום שנמצאות הרבה נשים ברחוב, אין תועלת בהסתלקות מאחורי אישה, בעוד שהתלמוד עוסק במציאות שבה נשים לא נהגו ללכת ברחובות לעיתים קרובות.
היתרים
איסור זה נדחה מפני פיקוח נפש, וחז"ל אף כינו את הנמנע מהגשת עזרה לאישה טובעת מטעמי צניעות בשם "חסיד שוטה". כמו כן, חז"ל גינו אדם שהולך עצום עיניו מלראות נשים ומתוך כך חובט את ראשו בקירות עד שהוא שותת דם וכינוהו "פרוש קיזאי" ש"מכלה עולם". כמו כן הותרה ואף חויבה הסתכלות במפגשים לצורך נישואין, היות ש"אסור לאדם שיקדש את האשה עד שיראנה".
היתר נוסף להסתכל בגוף האישה, אף במקומות מוצנעים, הוא כאשר האדם טרוד במלאכתו ומחמת ההתרכזות בעיסוקו לא יבוא להתגרות. היתר זה נקרא בלשון התלמוד "בעבידתיה טריד" ומטעמו מותר להרביע בעלי חיים ולרופא לטפל בחולה.
מאידך, מסופר בתלמוד על אדם שנחלה מתוך תשוקה לאשה, ועל פי הרופאים אפשרות לרפואתו הייתה שהאשה "תעמוד לפניו ערומה". חכמים אסרו את הדבר, ואמרו, יש שתי פרשנויות לסיפור: לפי אחת מהן מדובר באשת איש ואכן איסור הסתכלות בגופה של אשת איש - כדי ליהנות מגופה - חמור באיסור יהרג ואל יעבור מהתורה, ולפי השנייה מדובר היה באשה פנויה ואף על פי שאיסור ההסתכלות בה הוא לא ביהרג ואל יעבור אלא רק באיסור מדברי חכמים "ונשמרת מכל דבר רע" שלא יהרהר אדם רע ויבוא לידי קרי בלילה, אסרו חז"ל את הדבר במעשה ההוא כדי לגדור גדר בדבר, שלא יגרמו בנות ישראל לאחרים להסתכל בהן ובעקבות כך יתירו למסתכל לבוא עליה או להסתכל בה כשהיא ערומה, או מפני כבוד המשפחה.
בתלמוד מסופר על רבן שמעון בן גמליאל שהיה על גבי מעלה בהר הבית וראה עובדת כוכבים נאה ביותר ואמר "מה רבו מעשיך ה'", וכן מסופר על רבי עקיבא שראה את אשת טורנוסרופוס ובכה על יופייה הרב שיבלה בעפר. על פי תירוץ התלמוד מדובר שנפגשו בקרן זווית, ובמקרה כזה אין איסור לאדם, והוא כאנוס. ועוד מסופר בתלמוד על רב גידל ורבי יוחנן, שהיו נוהגים לעמוד ליד שערי טבילה (מקום שנמצאות שם נשים לצורך טבילתן), אצל רב גידל כדי להורות הלכות טבילה לנשים, ואצל רבי יוחנן כדי שהנשים יראו את יופיו הרב, ויהיו להן בנים יפים כמוהו, וכאשר שאלו אותם חכמים האם אין הם מפחדים מגירוי היצר, ענו שאין הם חוששים לדבר, שכן אין יצרם שולט עליהם כלל בנושא.
כלל מסייג שקבעו חז"ל בעניין, אגב דיון בהקשר של אישה סוטה, ש"אין יצר הרע שולט, אלא במי שעיניו רואות" - כלומר שהגירוי קונקרטי לאותה אישה שהגבר רואה בלבד, ואיננו מושלך על ידי הגבר מאישה לאישה, כך למשל במקרה שהאישה איננה בחיים, לא יחול גירוי לגביה, אף שראה את איבריה המוצנעים.
איסור הסתכלות של אשה באיש
במדרש שמואל ובילקוט שמעוני מובאת דעתו של רבי יוסי, הסובר ש"כדרך שאי אפשר לאיש לזון את עיניו מאשה שאינה ראויה לו, כך אי אפשר לאשה לזון את עיניה מן האיש שאינו ראוי לה". יש שפסקו הלכה כך, ויש מן הפוסקים שכתבו שהאיסור הסתכלות של אשה באיש הוא רק אם היא מסתכלת על יופיו, אבל אין לאסור הסתכלות סתם.
דעות הפוסקים
בין הפוסקים ישנה קשת רחבה של דעות להגבלות ולגדרות שאדם צריך לשים על עצמו בענייני צניעות בכלל ובעניין ההסתכלות בפרט.
על פי רבנו יונה אסור להסתכל באשת איש מן התורה, ובפנויה מדברי קבלה (נ"ך) וכן הוא כותב "וכל המסתכל באשת איש מכחיש כח יצרו הטוב והודו נהפך עליו למשחית" - על פי דברי חז"ל ש"כל המסתכל בעריות - קשתו ננערת".
קריטריון ציבורי-כללי להגמשה אפשרית זו, והוא עקרון ה"רגילות", שיסודו בראבי"ה, מגדולי חכמי אשכנז. בעקבותיו הרב יחיאל מיכל אפשטיין בספרו ערוך השולחן, והבן איש חי התירו להתפלל ולברך למול ראשיהן המגולים של נשים נשואות, כיוון שרובן הולכות כך, הם נחשבים כמקומות המגולים בגופן, ואין בהן גירוי. עמדה זו התקבלה על ידי חלק מהפוסקים המאוחרים כמו הרב עובדיה יוסף והרב שלמה זלמן אוירבך.
הריטב"א, מגדולי חכמי ספרד, מרחיק לכת, ודוגל ב"עקרון גמישות אינדיבידואלית" בהקפדה על גדרי הצניעות, כפי שכתב בסוף חידושיו למסכת קידושין (פא ע"ב):
הרב משה פיינשטיין, חילק בין הסתכלות (התבוננות מעמיקה) שנאסרת בהלכה, לבין ראייה שאיננה נאסרת בהלכה, והתיר מחוץ לישראל לאדם חולה ללכת לשם בריאותו לבריכה מעורבת שאין בה הפרדה מגדרית לנשים וגברים, במקום שאין בריכות נפרדות, וזאת בתנאי שבטוח שלא יבוא לידי הרהור.
ביטויים לאיסור זה כיום
דינים שונים נגזרים מהצורך בהרחקה בין גברים לנשים במקומות בהם ישנו לבוש חלקי, כדוגמת רחצה נפרדת בחוף ים ובבריכה. ישנם מקומות בהם ישנה הפרדה או אזור נפרד בחדרי כושר. נושא נוסף הנגזר הוא צינזור תוכן בעל גוון מיני בסרטי מדיה המותאמים לציבור הדתי. ביטוי נוסף הוא איסור ריקוד של נשים בפני גברים.
ביהדות החרדית קיימים ביטויים שונים ומרחיקים לאיסור זה, דוגמת ההימנעות מהצגת תמונות נשים מעל גיל שלוש בעיתונות חרדית או בשלטי פרסום באזורי מגורים של אוכלוסייה חרדית, וטשטוש חלקים בתמונות המוצגות בעיתונות החרדית בהן מופיעות נשים כחלק מתמונה גדולה יותר. מקורם של נוהגי לבוש שונים לנשים בציבור החרדי, ובהפרדה יתרה בין גברים לנשים הוא בניסיון לגרום לכך שהגברים לא יכשלו בהסתכלות בנשים.
חלק מהציבור הדתי והחרדי נמנע משימוש או צפייה באינטרנט ובטלוויזיה בכלל הן מטעמים הקשורים לאיסורי ראייה והן מטעמי ביטול תורה ותפיסת עולם. האינטרנט הכשר והסלולרי הכשר שנעשה בהם שימוש בחלק מהציבור הדתי והחרדי, נועדו גם כדי לחסום תכנים הכלולים באיסור ההסתכלות על מה שעלול לעורר גירוי מיני, בצד ניסיון למניעת התרועעות בין המינים וחשיפה לתכנים שאינם בעלי אופי תורני. בציבור הדתי האורתודוקסי נהוג בהרבה תחומים לבצע הפרדה מגדרית, למשל בחתונות, שיעורים, הופעות פומביות וקווי מהדרין, גם כדי למנוע הסתכלות של גברים על נשים.
מושל סבסטופול
מושל סבסטופול הוא שמו הרשמי של העומד בראש העיר סבסטופול, ראש הרשות המבצעת והממשלה של סבסטופול.
סמכויות המושל כוללת את ייצוג העיר, קידום יוזמת חקיקה לטובת העיר בדומה הממלכתית, חתימה על חוקים וצווים עירוניים, מינוי ממשלת סבסטופול (היא הגוף המנהל את העיר) ודיווח על פעילותה לראש הרפובליקה של קרים, קביעת מבנה הגופים של עיריית סבסטופול, ועוד מספר רב של נושאים אחרים. מעמדו החוקי והמשפטי של המושל מוגדר לפי פרק 5 בחוק אודות סבסטופול, שאומץ ב-11 באפריל 2014.
מאז 11 ביולי 2019 ממלא מקום מושל סבסטופול הוא מיכאיל רזבוז'אייב, שמונה בצו נשיא רוסיה.
על פי האמנה של העיר סבסטופול, שתוקנה ב-29 בנובמבר 2016, המושל נבחר באמצעות בחירות ישירות לתקופת כהונה של 5 שנים, לא יותר משתי קדנציות רצופות. קודם לכן, בשנים 2014 - 2016, המושל מונה בהצבעת הפרלמנט העירוני מקרב מועמדים שהוצעו על ידי נשיא הפדרציה הרוסית. הבחירות הראשונות בהתאם לאותה חקיקה התקיימו בספטמבר 2017.
לפני סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, בראשות העיר עמד ראש עיר שהיה אחראי לניהול העיר בתקופת השלטון האוקראיני ובתקופה הסובייטית. תפקיד ראש העיר נוסד לראשונה עוד בתקופת האימפריה הרוסית.
רקע
ב-18 במרץ 2014 יו"ר מועצת התיאום על ארגון ניהול העיר סבסטופול אלכסיי צ'אלי, יחד עם יו"ר מועצת המדינה של רפובליקת קרים ולדימיר קונסטנטינוב, יו"ר מועצת השרים של קרים סרגיי אקסיונוב חתמו עם נשיא הפדרציה הרוסית, ולדימיר פוטין, על ההסכם להצטרפותן של הרפובליקה של חצי האי קרים לו העיר סבסטופול וסיפוחם אל הפדרציה הרוסית. עם הצטרפותן נוצרו ישויות חדשות – הרפובליקה של קרים והעיר הפדרלית סבסטופול.
ייסוד המשרה
ב-1 באפריל 2014 חברי האספה המחוקקת של סבסטופול אימצו חקיקה חדשה לפיה נושא המשרה הגבוה ביותר בעיר הוא המושל של העיר סבסטופול, שבסמכותו — באופן עצמאי לקבוע את מבנה הגופים של הרשות המבצעת של העיר סבסטופול ולמנות את ראשי גופים אלה. באותו יום אושרה פה אחד ההחלטה למנות את אלכסיי צ'אלי, לתפקיד מושל העיר.
ב-14 באפריל 2014 אלכסיי צ'אלי הציע לוולדימיר פוטין את מועמדותו של סרגיי מניאלו לתפקיד מושל סבסטופול. בדרך זו שוחזרה למעשה מסורת בת שנים רבות, לפיה בראש העיר עמד מפקד מהצי הרוסי. בעברו מניאלו היה מפקד בחיל הים הרוסי.
מושלי העיר לאחר הסיפוח
ב-18 ביולי 2016 פוטין מינה את סרגיי מניאלו למושל במחוז אחר ובמקומו מונה דמיטרי אובסיאניקוב להחליפו. ב-11 ביולי 2019 מונה מיכאיל רזבוז'אייב לממלא מקום, לאחר שאובסיאניקוב התפטר מתפקידו. רזבוז'אייב מכהן כממלא מקום עד לבחירות שנערכו ב-13 בספטמבר 2020.
אופסטרלנד
אופסטרלנד (בהולנדית: Opsterland) היא רשות מקומית במחוז פריסלנד, בפריזיה, שבצפון הולנד. שטח האזור הוא 227.68 קמ"ר, מהם 2.61 קמ"ר שטחי מים.
עמנואל נבון
ד"ר עמנואל נבון (נולד ב-21 בינואר 1971) הוא מומחה ליחסים בין-לאומיים אשר משמש מנכ"ל סניף ELNET בישראל וכמרצה בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב. הוא עמית בכיר במכון ירושלים לאסטרטגיה וביטחון (JISS) ופרשן בערוץ i24news.
קריירה
נבון החל את הקריירה שלו בחברת הלוי דוויק, כיועץ לחברות ישראלית שביקשו להצטרף לתוכנית המחקר והפיתוח של הנציבות האירופאית. בשנים 2003-2005, שימש כמנכ"ל הרשת העסקית לשיתוף פעולה בינלאומי (BNIC), עמותה שהכשירה את ראשי המשק הישראלי בתחום ההסברה. בשנים 2005-2010 היה שותף מנהל בחברת נבון-לוי ושות' (חברת ייעוץ לקידום פרויקטים חקלאים ואנרגטיים ישראלים באפריקה שמדרום לסהרה) ובשנים 2011-2016 שימש כראש התכנית לתקשורת ומדע המדינה במכללה החרדית בירושלים (מטעם אוניברסיטת בר-אילן). מאז ינואר 2023 הוא משמש במנכ"ל ארגון ELNET בישראל.
אקדמיה
מאז שנת 2002, נבון מרצה (כעמית הוראה) בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2012-2022 הוא היה מרצה (כמורה מן החוץ) בבית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה באוניברסיטת רייכמן. הוא מלמד ולימד שיעורים על מדיניות החוץ של ישראל, על תולדות הדיפלומטיה, על האיחוד אירופאי, על הגלובליזציה, ועל מדיניות אנרגטית. בשנים 2013-2023 היה עמית בכיר בפורום קהלת, ובשנת 2017 הצטרף ל-מכון ירושלים לאסטרטגיה וביטחון (JISS) כעמית מחקר. בנייר המדיניות שהגיש לכנס הרצליה בשנת 2006 הצביע נבון על כשלי ההסברה של ישראל והציע דרכים להתגבר עליהם. בנייר המדיניות שפרסם יחד עם פרופ' אברהם דיסקין עבור פורום קהלת, מציע נבון לאמץ את שיטת הרשימות הפתוחות וכן בריתות בין-מפלגתיות בבחירות לכנסת.
תקשורת ופרשנות
נבון הוא פרשן לחדשות חוץ בערוץ i24news (באנגלית ובצרפתית) מאז הקמת הערוץ בשנת 2012. הוא גם מרבה להופיע בכלי תקשורת בישראל ומחוצה לה כדי לתת את פרשנותו באנגלית, בצרפתית ובעברית, לרבות ב פרנס 24, קול אמריקה , וול סטריט ג'ורנל , ווושינגטון פוסט , בלומברג , סקיי ניוז , פיננשל טיימס , שיונחואה , הטלוויזיה המרכזית של סין , אל-ג'זירה , לה מונד , לה פיגארו , ליברסיון , לה נובל אבזרווטר , לה פואן , פרנס קולטור ,רדיו צרפת בינלאומי , רדיו קנדה , ערוץ הכנסת , גלי צה"ל , הארץ , דה מרקר , ynet , כאן 11 , וכאן רשת ב.
טורי הדעה של נבון התפרסמו בניוזוויק, לה מונד , לה פיגארו , הג'רוזלם פוסט , גלובס , דה מרקר , ישראל היום , מקור ראשון , ידיעות אחרונות , ומעריב. הוא בעל טור בטיימס אוף ישראל, והיה בעבר בעל טור במידה.
נבון מרבה לתת הרצאות בחו"ל עבור ארגונים כמו הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה, הלל, ואנלט.
במרץ 2011, הרצאה של ד"ר נבון באוניברסיטת קוויבק במונטריאול הופרעה על ידי סטודנטים פרו-פלסטינים והוא נאלץ להסתלק מן הקמפוס בליווי כוחות ביטחון. בנובמבר 2012, העיתונאי הבלגי אדי קקלברג קטע באמצע ובשידור חי ריאיון עם ד"ר נבון ברדיו RTBF לאחר שנבון האשים את העיתונאי בקידום התעמולה של החמאס. ב-2019, נבון הוזמן על ידי בית הספר הגבוה של הכשרת מורים בשווייץ כדי להציג את עמדתו בסוגיית הפליטים הפלסטינים בעקבות סערה ציבורית שנוצרה על ידי ההחלטה המקורית של בית הספר להזמין רק מרצים המזוהים עם הנרטיב הפלסטיני. ביולי 2020, נבון התעמת בטלוויזיה ANews עם עיתונאי טורקי אשר טען כי יהודה ושומרון הם שטחים ש "נגנבו" על ידי ישראל. "שטחים אלו לא נגנבו, בניגוד לשטחים שמדינתך גנבה מקפריסין ומסוריה" השיב לו נבון.
יחסים בין-לאומיים
נבון טוען כי התחום הידוע כ"תאוריות היחסים בינלאומיים" חסר תועלת ושהפולמוסים בדיסציפלינה זו מהווים הונאה אינטלקטואלית בגבול השרלטנות. גישתו המזלזלת של נבון כלפי תאוריות היחסים הבינלאומיים עוררה ביקורת נוקבת של החוקרים דוקן בל ובריאן שמיט. הביקורת של שמיט על נבון מצוטטת בהרחבה בספרות המקצועית.
נבון תומך בכלכלת שוק ובגלובליזציה. הוא סובר שיש לנצל את היתרון הטכנולוגי של ישראל כדי לקדם עצמאות אנרגטית, עמדה שעוררה את הביקורת של פרופ' יחזקאל דרור. נבון הנו בעל גישה אטלנטית: הוא בעד לשמר את ברית נאט"ו ואת האיחוד האירופי, הוא חשדן כלפי רוסיה, והוא התנגד לברקזיט. הוא מצדיק את מדיניות ה "הפרד ומשול" של ישראל כלפי האיחוד האירופי (דהיינו, הידוק הקשרים עם קבוצת וישגראד לצורך נטרול הצבעות פה אחד של מועצת האיחוד האירופי בסוגיית ישראל והמזרח התיכון) אך גם מזהיר מפני "הצלחה יתרה" של מדיניות זו משום שלטענתו, "עם כל חסרונותיו, שוק אירופי משותף ומקורב לארצות הברית הוא אינטרס ישראלי הרבה יותר מאשר יבשת מפוצלת בין ממשלות מרקנטיליסטיות ופרו-רוסיות."
הסכסוך הישראלי-ערבי
נבון מגדיר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני כ "מלכוד 22." הוא סובר שיש לחולל שינויים טריטוריאליים על מנת לשמר את האופי היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל, אך אינו מאמין שניתן להגיע להסכם עם הפלסטינים. הוא גם דוחה את האפשרות של נסיגות טריטוריאליות חד-צדדיות (כגון תוכנית ההתנתקות ב-2005) בשל הסיכון הביטחוני הכרוך בכך. לדבריו, פתרון שתי המדינות "ממשיך לעבוד בתאוריה ולהיכשל בפרקטיקה." לשיטתו של נבון, ההתנחלויות אינן בלתי-חוקיות; הוא דוחה את "זכות השיבה" של הפלסטינים לישראל כחסרת בסיס במשפט הבינלאומי וכמנוגדת לפתרון שתי המדינות; והוא נחוש בדעתו כי רק מדינת ישראל הבטיחה את חופש הפולחן ושמרה על המקומות הקדושים של כל הדתות בירושלים.
בנובמבר 2005 מתח נבון ביקורת על ההיסטוריונים החדשים. באפריל 2010, הוא גינה את "ג'יי קול" וטען כי יוזמה זו מתעלמת מן אחריות המנהיגות הפלסטינית בכישלון תהליך השלום. באוקטובר 2016, נבון השיב לחגי אל-עד על קריאתו במועצת הביטחון לפעול נגד נוכחותה של ישראל ביהודה ושומרון. ב-2020, נבון הביע את תמיכתו בתוכנית השלום של הנשיא טראמפ ובסיפוח יהודה ושומרון. לטענתו של נבון, סיפוחים ישראלים חלקיים מעבר לקו הירוק אינם מנוגדים למשפט הבינלאומי ולפתרון שתי המדינות.
לאומיות ודמוקרטיה
לשיטתו של נבון היהודים הם לא רק דת אלא גם לאום, ועל כן הם זכאים לזכות להגדה עצמית. הוא רואה בציונות תנועת שחרור לאומית, וטוען כי לא ניתן לערר על הלגיטימיות של מדינת הלאום היהודית מבלי לערר על הלגיטימיות של כל מדינות הלאום. נבון סבור כי אין סתירה עקרונית בין לאומיות מצד אחד (לרבות לאומיות יהודית) לבין דמוקרטיה ושוויון אזרחי מצד שני. לפי כך, הוא תמך בחקיקת חוק הלאום, אם כי גם הסכים שיש לעגן במקביל את עקרון השוויון האזרחי.
לנבון ביקורת נוקבת כלפי יהודים פוסט-ציונים אנטי-ציוניים, כגון פיטר ביינהרט, מייק מרקוזי, ואיתן ברונשטיין אפריסיו, והוא מאתגר את טענותיהם.
אקטיביזם שיפוטי ותיקון שיטת הבחירות
לנבון גישה ביקורתית כלפי האקטיביזם השיפוטי והמהפכה החוקתית של השופט אהרון ברק. בספרו ניצחון הציונות טוען נבון כי האיזון בין שלוש הרשויות הופר בשנות ה-1990 בעקבות שינויים מרחיקי לכת שנקבעו באופן חד-צדדי על ידי בג"ץ: 1. הקביעה כי "הכל שפיט" ועל כן ששום סוגיה ציבורית אינה חסינה מביקורת שיפוטית; 2. הרחבת זכות העמידה ופתיחת שערי בג"ץ לכל דכפין; 3. ההחלטה לבטל חוקי הכנסת הנחשבים מנוגדים לחוקי יסוד; 4. השימוש בעילת הסבירות לביטול החלטות ממשלה; 5. הפיכת הייעוץ של היועץ המשפטי לממשלה להחלטות המחייבות את הממשלה. נבון תומך בחקיקת חוק יסוד: החקיקה על מנת להחזיר את האיזון בין הרשויות באופן מוסכם ובתמיכת רוב מוצק.
מעורבות פוליטית
בנובמבר 2012, נבון התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת הליכוד לכנסת ה-19, אך לא נבחר למקום ראלי.
בדצמבר 2019, נבון תמך במועמדותו של גדעון סער לראשות הליכוד והודיע על תמיכה בו עם פרישתו מהליכוד כעבור שנה והקמת מפלגת תקווה חדשה.
חייו האישיים
נבון נשוי לסימה ולהם ארבעה ילדים. הוא גדל במשפחה יהודית חילונית וחזר בתשובה בנעוריו.
אבי־אמו היה קצין בצבא הצרפתי ומרגל במחתרת הצרפתית, וחייו ניצלו בזכות קצין גרמני.
אחותו הגדולה ולרי מרז'ן היא סופרת, אמנית וצלמת צרפתייה. אחי־אשתו – שמואל הרצפלד, הוא רב אמריקאי אורתודקסי מודרני.
דייוויד סטראתיירן
דייוויד ראסל סטראתיירן (באנגלית: David Russell Strathairn; נולד ב-26 בינואר 1949) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2005 על תפקידו בסרט "לילה טוב ובהצלחה".
ביוגרפיה
סטראתיירן נולד בסן פרנסיסקו שבארצות הברית. סטראתיירן למד בתיכון רדווד ובמכללת ויליאמס שבמסצ'וסטס שם סיים את לימודיו בהצלחה. לאחר שסיים את לימודיו עבד סטראתיירן כליצן בקרקס מקומי.
סטראתיירן נישא ללוגן גודמן, אחות במקצועה. לזוג נולדו שני ילדים, האחד הוא טיי שחקן ומוזיקאי.
קריירת משחק
את הופעת הבכורה שלו בסרט מקצועני ערך סטראתיירן ב-1980 בדרמה "השיבה של שביעיית סיקוקוס", לאחר מכן הופיע בדרמת המתח הביוגרפית מועמדת 5 פרסי האוסקר של מייק ניקולס "סילקווד". ב-1987 שיחק בדרמה ההיסטורית "מאטאוון" ובדרמה ההיסטורית זוכת פרס אמי "היום הראשון" בה גילם את דמותו של אבי פצצת האטום רוברט אופנהיימר.
במהלך שנות ה-90 שיחק סטראתיירן בדרמת המלחמה "ממפיס בל", בדרמת הספורט הקומית "ליגה משלהן", במותחן הפשע "סניקרס", בדרמה מועמדת 2 פרסי האוסקר "דג התשוקה", בדרמת המותחן של סידני פולאק "הפירמה" ובמותחן ההרפתקאות "נהר הפרא".
בשנת 1997 השתתף סטראתיירן באחת הדרמות המצליחות ביותר בשנות ה-90 זוכת 2 פרסי האוסקר "סודות אל איי", השתתפותו בסרט תרמה רבות להמשך הקריירה שלו ועל משחקו קיבל שבחים רבים. בסרט גילם סטראתיירן את דמותו של פירס פצ'ט.
בשנת 1999 גילם סטראתיירן את דמותו של תסאוס בדרמה הרומנטית "חלום ליל קיץ", לאחר מכן שיחק בסרטים "לימבו" ו"הנאשמת".
בשנת 2005 גילם סטראתיירן את דמותו של העיתונאי האמריקאי אדוארד מורו בדרמה ההיסטורית מועמדת 6 פרסי האוסקר של ג'ורג' קלוני "לילה טוב ובהצלחה". על משחקו בסרט קיבל סטראתיירן מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר אותה הפסיד לפיליפ סימור הופמן, כמו כן קיבל סטראתיירן מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
בשנת 2006 כיכב בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.
בשנת 2007 שיחק סטראתיירן בתפקיד ראשי בחלק השלישי זוכה 3 פרסי האוסקר של פול גרינגראס בסדרת סרטי "סרטי ג'ייסון בורן", "זהות כפולה". בסרט גילם סטראתיירן את נוח וסן, סוכן CIA המנסה לאתר את ג'ייסון בורן לאחר פרשיית ירי מסתורית שאירעה במוסקבה. בנוסף שיחק סטראתיירן בתפקיד ראשי במותחן הפשע "עדות שבורה".
בשנת 2008 השתתף בפנטזיה המשפחתית "עלילות ספיידרוויק" בה גילם את ארתור ספיידרוויק. בשנת 2009 שיחק במותחן הבלשי "מעשיה על שתי אחיות" לצד אליזבת' בנקס.
בשנת 2010 זכה בפרס אמי על משחקו בסדרה "טמפל גרנדין".
דוד מילר (איש חינוך)
דוד מילר (1873- 1943) היה מורה שעסק בהוראת הלשון העברית לבני השומרונים בשכם בהתאם להמלצת יצחק בן-צבי. בנוסף לתפקידו כמנהל בית הספר, הוא העביר דיווחים שוטפים למוסדות הלאומיים על הלכי הרוח בציבור הערבי. בשנת 1939 פרסם ספר בשם "מכתבים פוליטים" ובו הוא סיכם את דעתו על עתיד יחסי יהודים-ערבים בארץ ישראל. בתוכניתו היה גם לחדש את היישוב היהודי בעיר שכם.
ביוגרפיה
מילר נולד בסיגט (Sighetu Marmaţiei) שברומניה, למד בחדר ורכש השכלה כללית במסגרת ממלכתית. הצטרף לתנועת "חיבת ציון" ועלה ארצה בשנת 1897. עקב ידיעותיו בעברית ובמדעים כללים, התמנה למורה בראש פינה ובמושבות בגליל וביהודה. במשך ארבעים שנות הוראה מספר תלמידיו הגיעו לאלפים.
בתום מלחמת העולם הראשונה, בבוא ועד הצירים, ארצה, הוא נשלח לעבודה חינוכית בעדת השומרונים בשכם. במסגרת עבודתו, במשך יותר מעשר שנים, הוא יצר מגע עם בני העדה: ילדים, צעירים ומבוגרים. הוא תרם לביסוס הקשרים בין העדה השומרונית לבין היישוב היהודי בארץ. לרגל קימוצים בתקציב, הוא נאלץ לסיים את תפקידו. עבר לתל אביב ומשם המשיך בקשריו עם השומרונים.
העבודה בשכם
אחרי מלחמת העולם הראשונה, בעקבות הצהרת בלפור, בואו של "ועד הצירים" לארץ ישראל, הכרזת המנדט הבריטי, הקמת הרבנות הראשית וחנוכת האוניברסיטה העברית החלו להתפתח מגמות לאומיות ערביות.
ההסתדרות הציונית לזרועותיה, מחלקת החינוך והמחלקה המדינית, מינו נציגים בשכם, בביירות, בקהיר, באלכסנדריה ועוד. הם שימשו כנציגים של העם היהודי, כמקשרים עם האוכלוסייה המקומית וכנראה גם עסקו באיסוף מידע על הלכי הרוח בקרב הציבור הערבי. במסגרת זו מונה דוד מילר למנהל בית הספר בשכם על ידי מחלקת החינוך.
דוד מילר החל את עבודתו ב-1 בנובמבר 1920. בבית ספרו היו 30 ילדים ו-15 בחורים שבקשו ללמוד עברית. הוא קיים מגע עם אליעזר הופיין מבנק אנגלו-פלשתינה והשיג בתים למשרדים ולמגורי הפקידים בכוונה להקמת סניף בעיר. מילר נשא ונתן עם סוחרים ספרדים ביפו במטרה שיבואו לפתח עסקים בשכם. במישור הפוליטי הפנימי הוא קיים מגע עם אחד מנכבדי העיר והמליץ בפני יושב ראש "ועד הצירים" כי יפעל למענו אצל הנציב העליון. כמו כן, הוא קיבל אישור לקלוט בבית הספר תלמידים נוצרים וערבים. בשנת 1921 דיווח מילר על חמישה תלמידים יהודים בבית ספרו, בהתאמה למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1922 לפיו היו 16 זכרים יהודים בשכם.
על פעילותו של דוד מילר ניתן ללמוד גם מביקור שערך הברון רוטשילד בשכם בשנת 1921. כך נכתב בעיתון "הארץ": "המורה העברי מר מילר קיבל את פניו בשער העיר. משם סרו לשומרונים... הוא שמח מאוד לראות את הילדים מדברים עברית.". הברון משאיר בידו 20 לירות מצריות עבור היתומים.
ממכתב המצוי בארכיון הציוני מחיים מרגליות קלווריסקי מהמחלקה המדינית מסתבר כי הוא העביר כספים לערבים בשכם שפעלו למען המימסד היהודי. וכך הוא כותב לו:
מכתבים פוליטיים
בשנת 1939 הוא פרסם ספר בשם "מכתבים פוליטים" על היחסים בין היהודים והערבים והסיכויים להסכם ביניהם. הספר מבוסס על הניסיון שצבר במרוצת 40 שנה של מגעים עם ערביי ארץ ישראל ו-10 שנים במסגרת הפעילות מטעם ההסתדרות הציונית העולמית בשכם.
במכתבים מכונה ידידו הערבי בראשי התיבות חג' מ.ע. השם המלא הוא השייח' עבדאללה מוח'לץ, סופר ועיתונאי איש אופוזיציה למופתי. הידיד הערבי מתאר את דוד: "אני פונה בדברי אליך, בהיותי מכיר אותך היטב ידידי, לאוהב העם הערבי ואת שפתו ואת ספרותינו, יש לך ידידים רבים בין הערביים וגם בין היהודים".
משיב לו דוד: "זכר היטב את דברי הקוראן הנדיב והקדוש, את אשר הוא מספר בעניין זה כי פרעה רצה להשמיד את כל עם ישראל ולא עלה בידו".
אליהו אילת, איש הסוכנות היהודית, מציין את תרומתו של עבדאללה מוח'לץ להבנת המאורעות והתהליכים באותה תקופה במילים אלה:
עם זאת, אין הוא מזכיר בספרו את דוד מילר. כך לא נדע, בוודאות, האם היה איש-שטח של המחלקה המדינית והזין אותה בידיעות שוטפות על האויב הערבי.
שעשועי כאילו
שעשועי כאילו הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1987 חברת התקליטים הד ארצי. הוא פורסם בשני פורמטים, תקליט ותקליטור בקטלוגים BAN 15236 ו-BAN 16235 בהתאמה. מתוכו יצאו הסינגלים "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי", "הנה קיץ", "כל הלילה אני בגנך", "תנסי בקיץ הבא" ו"שעשועי כאילו". האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחתו של "אולארצ'יק" ורק סינגל אחד הגיע ל-25 השירים הפותחים של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
את עטיפת האלבום עיצב אלדד זיו.
סמל סימן מסחרי
סמל סימן מסחרי (באנגלית Trademark symbol ⟨™⟩) הוא סימן כתב המסמן סימן מסחרי לא רשום, בניגוד לסמל סימן מסחרי רשום (®). הסימן המופיע לאחר שמו של מותג, מסומן באותיות הלטיניות T ו-M - ראשי תיבות למילים האנגליות TradeMark - ונכתב בכתב עילי (™).
להקלדת הסימן במחשב Alt+0153.
Jordi
Jordi (בעברית: ג'ורדי) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק האמריקאית מארון 5. האלבום יצא לאור ב-11 ביוני 2021, על ידי חברות התקליטים "אינטרסקופ", "פולידור" ו-"222 רקורדס". מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
רקע והכרזה
בדצמבר 2017 נפטר מנהל הלהקה ג'ורדן פלדשטיין, מהתקף לב בגיל 40. שנתיים לאחר מכן, הוציאה הלהקה את השיר "Memories", שהוקדש לפלדשטיין. ב-3 במרץ 2021, הודיעה הלהקה כי סיימה להקליט את אלבום האולפן השביעי שלהם. ב-29 באפריל, הכריזה הלהקה על שמו של האלבום, Jordi, ובמקביל הודיעו גם על תאריך יציאתו ועטיפתו.
סינגלים
Jordi, כולל שלושה סינגלים; הסינגל הראשון, "Memories", שיצא לאור ב-20 בספטמבר 2019. הוא הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני, "Nobody's Love", יצא לאור ב-24 ביולי 2020. השיר נכתב בהשראת מגפת הקורונה ומחאות ג'ורג' פלויד. השיר הגיע למקום ה-41 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-3 במרץ 2021, יצא לאור הסינגל השלישי "Beautiful Mistakes", בהשתתפות הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. ב-11 ביוני, יצא הסינגל הרביעי "Lost".
תפרים (סרט)
תפרים הוא סרט ישראלי קצר משנת 2011. הסרט, בבימויה של עדיה אמרי אור ובכיכובם של ריקי בליך, שירה קצנלנבוגן ואיציק גולן, זכה בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2012. הסרט נתמך על ידי קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
עלילה
עמית (ריקי בליך) ונועה (שירה קצנלנבוגן), בנות-זוג בשנות ה-30 שלהן, במהלך לילה אחד בבית החולים, לאחר הלידה של הבת הראשונה שלהן, סוף סוף אומרות אחת לשנייה את האמת.
פרסים
בשנת 2012, זכה הסרט בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה. בין הנימוקים להענקת הפרס: "הסרט כתוב היטב ... ומשוחק בעוצמה".
פרדוקס הסולם והאסם
פרדוקס הסולם והאסם (באנגלית: Ladder Paradox) הוא ניסוי מחשבתי המדגים כמה מן התוצאים של תורת היחסות הפרטית. הניסוי נעזר בחלק מן המסקנות של התורה כדי להביא לתוצאה שהיא לכאורה פרדוקסלית, אך מיושב שוב במסגרת התורה באופן שממחיש את השלמות של התורה והתחזיות שלה. הניסוי נוגע לסולם, מקביל לקרקע, ולאסם שדלתותיו נסגרות ונפתחות פעם בכמה זמן. הסולם נע אופקית ולפיכך עובר התכווצות אורך. כתוצאה, הסולם מתאים בגודלו להיכנס לתוך האסם, שבמצב מנוחה יחסית היה קטן מדי בשביל להכיל אותו. מצד שני, מנקודת המבט של צופה הנמצא על הסולם, זהו האסם שנע, כך שזהו האסם שיתכווץ לגודל קטן אף יותר, ולכן לא יהיה מסוגל להכיל את הסולם.