cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אירינה פגובה
אירינה סרגייבנה פגובה (ברוסית: Ири́на Серге́евна Пе́гова; נולדה ב-18 ביוני 1978, ויקסה, מחוז גורקי, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה. אמנית הכבוד של הפדרציה הרוסית (2012). כלת פרס פרס התיאטרון הרוסי "מסכת הזהב" בשנים 2005–2008.
אופק 10
אופק 10 הוא לוויין צילום וריגול ישראלי ממשפחת לווייני אופק, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור משרד הביטחון. אופק 10 שוגר מבסיס פלמחים על גבי משגר הלוויינים שביט, ב-9 באפריל 2014.
אירינה פגובה
ביוגרפיה
היא נולדה ב-18 ביוני 1978 בעיר וויקסה, שבמחוז גורקי (כיום מחוז ניז'ני נובגורוד).
בשנת 1995 התקבלה למחלקת המשחק בבית הספר לתיאטרון של גורקי. במהלך לימודיה הבחין בה הבמאי המוסקבאי פיוטר פומנקו ובשנת 1997, לאחר שעזבה את שנת הלימודים השנייה בבית הספר, נסעה למוסקבה ללמוד באקדמיה הרוסית לתיאטרון בקורס המשחק והבימוי של פומנקו.
אופק 10
רקע
מנהלת החלל במפא"ת, יחידה 9900 באגף המודיעין וחיל האוויר הזמינו את אופק 10 מחטיבת מערכות טילים וחלל של התעשייה האווירית (הקבלן הראשי), חברת אלתא ומפעלים נוספים בחברה במטרה לשמש כמחליף של אופק 8. החברות תומר ורפאל ייצרו את מנועי טיל השיגור – שביט.
השיגור
השיגור לחלל התבצע בלילה שבין 9 ל-10 באפריל 2014, בשעה 22:15, באמצעות משגר הלוויינים שביט של מפעל מלמ, מבסיס פלמחים על ידי יחידת ניסוי טילים.
יכולות
התמונה שהלוויין מייצר מבוססת על מכ"ם. הלוויין משגר קרן מיקרוגל לקרקע וההחזר והשינויים בקרן המכ"ם שחוזרת ללוויין מאפשרים ליצור תמונה הדומה לתמונה שנוצרה במצלמה אלקטרואופטית. כך הלוויין יכול לייצר תמונות באור, בחושך, דרך עננים, וכמעט בכל תנאי מזג אוויר.
הייחודיות של הלוויין היא שהוא מבוסס מכ"ם, בניגוד לשאר לווייני אופק שהם לוויינים אופטיים (פרט לאופק 8 ו-13).
אירינה פגובה
קריירה
בשנת 2003 גילמה את התפקיד הראשי הראשון שלה בסרטו של אלכסיי אוצ'יטל "טיול".
מאז 2004 היא משתפת פעולה עם תיאטרון בניהולו של אולג טבקוב, שם היא השתתפה בהצגות "האישה", "סיפורה של מוסקבה מאושרת", "יום משוגע, או נישואי פיגארו", "הדוד ואניה".
מאז 2006 היא שחקנית תיאטרון האמנות במוסקבה על שם א. פ. צ'כוב.
בשנת 2009 גילמה את בתו של פורתוס, אנג'ליקה, בסרט שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן בכיכובו של מיכאיל בויארסקי וגילמה רופאה בסרט הטיסה.
בשנת 2012 הוזמנה לתיאטרון האקדמי על שם ולדימיר מיאקובסקי במוסקבה לתפקיד הראשי בהצגה "כישרונות ומעריצים" על פי המחזה באותו שם מאת אוסטרובסקי שביים מינדאוגאס קרבאוסקיס.
היא הופיעה גם בסדרות הטלוויזיה ריכטר, גודונוב (בה גילמה את מריה נגאיה, רעייתו השמינית של איוואן הרביעי ואם דמיטרי אוגליצקי) וכן בסדרה מעצר בית.
ב-25 באפריל 2015, יחד עם אנדריי קוזלובסקי, היא הפכה לזוכה בתוכנית הטלוויזיה הבידורית "רוקדים עם כוכבים" בערוץ הטלוויזיה "רוסיה". ב-2020 השתתפה בתוכנית "עידן הקרח" בערוץ הראשון ברוסיה.
ב־2020 כיכבה לצדו של מיכאיל פורצ'נקוב בסדרת הדרמה מבית VGTRK, "מתכון לאושר משפחתי". ב-2021 הופיעה לצד סרגיי בורונוב בסרט הקומדיה קרובים.
כדורגל רחוב
כדורגל רחוב הוא משחק רחוב המתבסס על חוקי הכדורגל. משחקים כאלה לא משוחקים על פי חוקי המשחק הרשמיים, ולרוב גם אינם כוללים מגרש שדה גדול, סימונים בשטח, דגלים ואחד עשר שחקנים לכל צוות, או שופט ושופטים עוזרים.
רקע כללי
כדורגל רחוב, כשמו כן הוא, שוחק מלכתחילה על ידי ילדים ברחובות שבקרבת ביתם, כצורה של בילוי זמן חברתי. שטחי המשחק, הסימון, מספר המשתתפים היו מאולתרים, והותאמו אד-הוק לתנאי הסביבה שעשויים היו להשתנות מיום ליום (למשל, מספר משתתפים לא קבוע). החוקים העיקריים שנשמרו הם איסור מגע יד בכדור (למעט השוער), והבקעת שערים.
קלות הארגון של המשחקים הבלתי פורמליים הללו ברחובות ובשטחים הפתוחים עזרו להפוך את הכדורגל לספורט הפופולרי ביותר בעולם.
כיום קיימים מספר ארגונים נפוצים בכדורגל הרחוב (Streetfootballworld, SISM Street Soccer בארצות הברית, ההתאחדות הבינלאומית לכדורגל רחוב, WhizzKids United, Buntkicktgut, Street Soccer USA). בימינו, כדורגל רחוב הוא גם שיטה אחת מני רבות לאימון שחקני כדורגל צעירים.
אליפות העולם הראשונה בכדורגל ברחוב התקיימה במריאננפלאץ בעיר קרויצברג.
סוגים אופייניים
לכל אחת מהאפשרויות הנ"ל קיימות צורות הכוללות מספר הולך ועולה של שחקנים.
משחקי וידאו
בשנת 2005 הציג מפרסם משחקי הווידאו electronic arts את רחוב FIFA, זיכיון המבוסס על כדורגל רחוב וכדורגל בסגנון חופשי. סדרת "רחוב פיפא" מתמקדת בכושר, סגנון ותחבולות, שמשקפות את התרבויות של כדורגל הרחוב וכדורגל בסגנון חופשי ששיחקו ברחובות ברחבי העולם.
מקס בר
מקסימיליאן אדלברט בר (באנגלית: Maximilian Adelbert "Madcap Maxie" Baer; 11 בפברואר 1909 – 21 בנובמבר 1959) היה מתאגרף ושחקן קולנוע, אלוף העולם באיגרוף במשקל כבד ב־1934. סבו של בר מצד אביו היה יהודי, ובר נלחם במשך תקופה עם מגן-דוד על המכנסיים.
ביוגרפיה
בר נולד באומהה, נברסקה לדורה ויקוב בר (1879–1938), היו לו שלושה אחים: אחות גדולה - פני, ואח ואחות קטנים - ברינס ובאדי. אביו היה קצב. משפחתו עברה לקולורדו לפני שאחיו הקטנים נולדו. כשהיה בן 12 עברו שוב לליברמור, קליפורניה לעבוד בחוות בקר, בר תמיד טען שעזרתו לאביו הקצב ונשיאת נתחי בשר כבדים תרמו ליצירת כתפיו העצומות.
ב־1929 הפך בר למתאגרף מקצועי והחל מתקדם בדרוג.
ב־25 באוגוסט 1930 בר התמודד מול פרנקי קמפבל (Campbell) בסן פרנסיסקו. בר הפיל את קמפבל בנוק אאוט וכתוצאה מהמהלומה איבד קמפבל את ההכרה. לאחר שלא התעורר פונה קמפבל לבית החולים שם הוא נפטר כתוצאה מדימום מוחי. בנתיחה שלאחר במוות התברר שעוצמת המהלומה גרמה לניתוק המוח מהרקמה המחברת אותו לגולגולת דבר שהוביל לדימום המוחי ובסופו של דבר למותו של קמפבל. אף על פי שזוכה מאשמת הריגה בבית המשפט גרמה הפרשה הלם גדול לבר. בר הושעה מהשתתפות בקרבות באותה שנה וגם בקרבות הראשונים שלו לאחר מכן הוא הפסיד כמה פעמים כתוצאה מהטראומה ככל הנראה. בר חש מחויב גם למשפחתו של קמפבל ונתן חלק גדול מכספי הזכייה שלו בזירה למשפחה וכן מימן את הלימודים של בניו של קמפבל בקולג'. עד סוף חייו העיבה עליו הפרשה והיו לו סיוטים מהטרגדיה.
ב־1933 הוא התמודד מול המתאגרף הגרמני מקס שמלינג (אלוף העולם במשקל כבד ב־1930) כאשר מגן דוד רקום על מכנסיו (הוא נשבע ללובשו מאז בכל תחרות), בר ניצח לאחר שהצליח לגרור את שמלינג ל־10 סיבובים. בר נהיה גיבור בעיני יהודים רבים לאחר שגבר על המתמודד בו צידד היטלר.
התפקיד הראשון שלו כשחקן קולנוע היה בסרט "המתאגרף והגברת" (1933) בו הוא גילם מוזג שהופך למתאגרף בהדרכת "הפרופסור" (וולטר יוסטון). כאשר, לאחר אימונים קשים, הוא מצליח. הוא מתאהב בגברת (מירנה לוֹי, Loy) ומתגלה כרודף נשים ורברבן. לצידו משחקים ג'ק דמפסי ופרימו קרנרה (Carnera) - כמוהו - מתאגרפים גם בחייהם האמיתיים. הסרט נאסר להקרנה בגרמניה על ידי יוזף גבלס שר התעמולה הנאצי למרות הביקורות הטובות להן זכה. גבלס טען שהחרם הוא בגלל הקשר של בר ליהדות, ובר הגיב על זה: "הם לא החרימו את הסרט מפני שיש לי דם יהודי, הם עשו זאת מפני שהבסתי את מקס שמלינג".
ב־14 ביוני 1934 בר ניצח את פרימו קרנרה בנוק אאוט והפך לאלוף העולם במשקל כבד עד ה־13 ביוני 1935 אז הפסיד בקרב לג'ים בראדוק (Braddock) (שמקס בר היה עם יד ימין שבורה ובמשך 15 סיבובים המשיך לתת מכות נמרצות), שהפך לאלוף העולם.
בר היה נשוי פעמיים, לשחקנית דורותי דונבר (Dunbar) בין 1931 ל־1933, ולמרי אלן סוליבן (Sullivan) מ־1935 עד ליום מותו. מאשתו השנייה נולדו לו שלושה ילדים, הבכור (נולד ב-1937) השחקן מקס בר ג'וניור, ג'יימס (נולד ב-1941) ומוד (נולדה ב-1943). לאחר שהתגרש מאשתו הראשונה היה לו רומן עם השחקנית ג'ין הארלו.
ב־1 ביוני 1939 הוא התמודד, והפסיד, מול לו נובה (Nova) בקרב האיגרוף הראשון ששודר בטלוויזיה. הקרב האחרון שלו, שהיה ב־1941 היה גם הוא מול לו נובה, גם בו הוא הפסיד.
מקס בר השתתף בין 1929 ל־1941 ב־84 קרבות מקצועיים מהם ניצח ב־72. 53 ניצחונות היו בנוק אאוט, בר הוא מהמתאגרפים הבודדים שהיו להם יותר מ־50 נוק אאוטים.
בר השתתף בכמעט עשרים סרטים וכן במספר תוכניות טלוויזיה. הוא היה גם תקליטן בתחנת הרדיו של סקרמנטו, ואף עסק זמן מה בהיאבקות. הוא שפט בתחרויות איגרוף והיאבקות, והיה זמן מה מנהל יחסי הציבור של זכיין מכוניות בסקרמנטו.
בנובמבר 1959 היה בדרכו חזרה מקרב איגרוף בו שפט בפיניקס, אריזונה, לביתו בסקרמנטו, שם היה אמור להשתתף בסרטוני פרסומת. בדרך עצר במלון רוזוולט בהוליווד, ובבוקר למחרת הוא חש ברע, הוא עוד הספיק להזעיק רופא, אך בסופו של דבר נפטר כתוצאה מהתקף לב. הוא נקבר במאוזוליאום סנט מרי, סקרמנטו.
על שמו של מקס בר קרוי פארק בליבמור, קליפורניה.
בר נכנס להיכל התהילה של האיגרוף ב־1968, להיכל התהילה העולמי של האיגרוף ב־1984 ולהיכל התהילה הבינלאומי של האיגרוף ב־1995.
סרטיו
בין הסרטים החשובים שמקס בר השתתף בהם:
קרקל (רכב)
הקרקל הוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית. הרכב מבוסס על שלדת רכבי הפורד מסדרה F שקוצרה לבסיס גלגלים באורך 2.84 מטר. קיצור השלדה נעשה בחברה בארצות הברית. לקרקל מיגון מרוכב והוא תוכנן במקור כאפשרות חלופה לרכבי הסופה בצה"ל, אך מאז פותחו מספר דגמים.
הקרקל הוצג לראשונה בתערוכת AUSA בארצות הברית באוקטובר 2005 ומאז הוצג במספר תערוכות שונות ברחבי העולם. בין היתר הוצג דגם בעל מיגון קרמי כבד שיועד להצגה לצבא ארצות הברית, כמו כן ב-2008 חברת Oshkosh הציגה דגם של הקרקל שתחת שמה. הקרקל מוצג בחו"ל בשם "סנד-קאט" (חתול חולות).
הקרקל משרת בארץ את המשטרה ואת כוחות משמר הגבול. הדגם עליו הוא מבוסס הוא פורד F-350 מקוצר.
משרד המסחר והתעשייה (האימפריה הרוסית)
משרד המסחר והתעשייה היה המוסד הממלכתי המרכזי לניהול התעשייה הממשלתית, פיקוח על התעשייה הפרטית והמסחר באימפריה הרוסית.
היסטוריה
המשרד הוקם על פי צו קיסרי ב-27 באוקטובר 1905 במקום משרד המסחר (Министерство коммерции Российской империи) שקדם לו ופעל בשנים 1801—1810 שינק את שורשו מלשכת המסחר שהקים פיוטר הגדול בשנת 1715. המשרד כלל מוסדות של משרד האוצר למסחר, לתעשייה ולכרייה, מועצה לענייני תעריפים, ועדת תעריפים ומחלקה לענייני רכבת, למעט המחלקות המופקדות על הסדרים כספיים של האוצר עם חברות רכבת.
המנהל הכללי של ספנות ונמלים נכלל גם במשרד החדש. כל העניינים הקשורים לחברות סוחר, ועדות סוחר ומלאכה הועברו ממשרד הפנים למשרד החדש. וסיליטימיריאזב היה שר המסחר והתעשייה עד פברואר 1906. תפקיד המפקד הראשי של ספנות הסוחר בוטל; שמו של משרת עוזר המנהל הכללי שונתה לתפקיד עוזר שר המסחר והתעשייה. בין 18 בפברואר ל-4 במאי 1906 היה מיכאיל פיודורוב השר הזמני של משרד המסחר והתעשייה, בין ה-5 במאי ל-26 ביולי, אלכסנדר שטוף.
רכס קוורציט המזרחי
רכס קוורציט המזרחי (באנגלית: East Quartzite Range) הוא רכס הרים, המהווה תת-רכס של רכס קינג, בהרי קונקורד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הרכס נמצא בשטח חוף פנל (חוף המצוי בין כף ויליאמס לכף אדייר) וכן רכס זה מצוי 9 קילומטרים מרכס קוורציט המערבי.
גובהו של הרכס 1,859 מטרים מעל פני הים; אורכו של הרכס 22 קילומטרים.
היסטוריה
שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית של משלחת החקר של פדרציית מועדוני טיפוס ההרים הארקטית של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition)  אשר חקרה את האזור בין השנים 1962–1963, והוא נקרא על שם סלעי הקוורציט המרכיבים את הרכס.
לקריאה נוספת
• Dow & Neall, Lower Rennick Glacer, New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1974, P 688
שוגו טאניגוצ'י
שוגו טאניגוצ'י (ביפנית: 谷口 彰悟; נולד ב-15 ביולי 1991 בקוממוטו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קווסאקי פרונטלה מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
טאניגוצ'י משחק בקבוצה הבוגרת של קווסאקי פרונטלה מליגת העל היפנית החל מעונת.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
ריכרד זאמל
ריכרד זָאמֶל (בגרמנית: Richard Sammel; נולד ב-13 באוקטובר 1960) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני, המוכר בעיקר מתפקידו בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "הנגיף" של רשת FOX.
חיים אישיים
זאמל דובר חמש שפות ברמת שפת אם.
מתגורר בפריז עם בת זוגו ובנו. יש לו שתי בנות נוספות, המתגוררות בברלין.
אצטדיון בתומי
אצטדיון בתומי (בגאורגית: ბათუმის სტადიონი) רשמית אג'אראבית ארנה (בגאורגית: აჭარაბეთ არენა), הוא אצטדיון כדורגל בבתומי, גאורגיה, שהושלם ביולי 2020. הקבוצה הראשית של האצטדיון היא דינמו בתומי, וקיבולתו 20,383.
היסטוריה
בניית האצטדיון החלה בינואר 2018 והסתיימה ביולי 2020. חנוכתו, שנדחתה עקב התפרצות מגפת הקורונה בגאורגיה, התקיימה ב-27 באוקטובר 2020 בטקס רשמי בנוכחות ראש הממשלה גיאורגי גאחאריה.
האצטדיון מארח את משחקי הבית של דינמו בתומי מליגת העל הגאורגית. המשחק הראשון בו נערך ב-21 בנובמבר 2020, בין בתומי לדילה גורי. הוא שייך לקטגוריה 4 של אופ"א ומשנת 2021 מארחת משחקים של נבחרת גאורגיה בכדורגל.
החלק החיצוני של האצטדיון, המורכב מסדרה של לוחות נטויים המוארים בלילה, שואב השראה מהאפקט המתערבל של ריקודים גאורגיים מסורתיים, בפרט חורומי.
האצטדיון הוא אחד מארבעת האצטדיונים במדינה המארח את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023, ויארח את אחד מחצאי הגמר ואת הגמר.
24 ביולי
24 ביולי הוא היום ה-205 בשנה, (206 בשנה מעוברת) בשבוע ה-30 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 160 ימים.
פייגה אילנית
פייגה אילנית (הינדס) (7 בפברואר 1909 - 14 ביולי 2002) הייתה חברת הכנסת מטעם מפ"ם וחברת קיבוץ גן שמואל.
קורות חיים
נולדה בעיירה בראנסק (פרבר של ביאליסטוק) שבפולין בשם פייגה הינדס, לרב שרגא פייבל הינדס ונחמה לבית שקופ (בתו של הרב שמעון שקופ, ראש ישיבת "שער התורה" בגרודנה). בשנת 1915 עברה עם הוריה למחוז חרקוב שבאוקראינה, ושם למדה בגימנסיה הרוסית בעיר סומי. לאחר פטירת אמה, ונישואיו השניים של אביה, חזרה לפולין ועברה להתגורר אצל סבה וסבתה בבראנסק. בשנת (1922) עברה לגרודנה והצטרפה לתנועת השומר הצעיר. שם נטלה חלק פעיל בהנהגת הקן ונבחרה לחברת המועצה הארצית של התנועה.
בפברואר 1929, בגיל 20, עלתה לארץ ישראל והגיעה לחדרה. בספטמבר אותה שנה עברה לבנימינה וב-1930 הצטרפה להגנה. בתקופה זו עבדה בפרדסים ובסלילת כבישים. בשנת 1933 הצטרפה במסגרת קבוצת "הבנימינאים" לקיבוץ גן שמואל. בשנת 1949 שימשה כחברת כנסת בכנסת הראשונה מטעם מפ"ם; תפקיד אותו מילאה עד 1951.
בסוף ימיה התעוורה. נפטרה בשנת 2002, ונקברה לצד בנה אורי אילן בקיבוץ גן שמואל.
פעילותה ודרכה הפוליטית
פייגה אילנית התנגדה נחרצות לפעילות של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, והחזיקה בדעתה זו עד לסוף ימיה.
כמו כן התנגדה אילנית לוועדת פרומקין שחקרה את החינוך במחנות העולים, ובטענות שהועלו על חינוך וכפייה שנועדו להעביר אנשים על דתם, ולהופכם לחילונים; בהמשך אף יצאה נגד מסקנות ועדת החקירה, בין השאר בשל האבסורדיות לדעתה בטענה שבזדון "נגזזו פאות".
משפחתה
לאחר עלייתה לארץ נישאה לשלמה אילן, ובשנת 1935 נולד בנם הבכור, אורי. לזוג נולדו עוד שלושה ילדים: רוני, שמעון וחנה. הבן שמעון נקרא על שם סבה, הרב שמעון שקופ, שאילנית שמרה על קשר עמו גם לאחר הצטרפותה לשומר הצעיר.
על פי דן מרגלית, ארגונים בינלאומיים הציעו לפייגה אילנית, לפעול לשחרורו של בנה, בשל היותה של האם חברת מפ"ם. היא הסכימה, ובלבד שהשחרור יהיה "לא לבד. אורי ישוחרר עם כולם".
בעודם בשבי, נתונים ללחץ פיזי ופסיכולוגי קשה ביותר, חשש אורי כי בלחץ העינויים יגלה את סודות המבצע לסורים, ובכך יפגע בביטחון המדינה. מכיוון שכך התאבד בתאו ב-13 בינואר 1955. בסופו של אותו יום הוחזרה גופתו לישראל.
על פי דן מרגלית, בנה השלישי של אילנית, שמעון, היה הראשון שחשד במרגל אודי אדיב, בן קיבוץ גן שמואל אף הוא, והביא לתפיסתו על ידי שירותי הביטחון הישראלים.
ארכיון משפחתה
ארכיון משפחתה, הכולל תכתובת שלה עם סבה הרב שמעון שקופ, נמצא באוניברסיטת בר-אילן.
יוסף קרא
רבי יוסף קָרָא בן שמעון בן חלבו (בערך 1065-בערך 1135) היה מחכמיה הבולטים של צפון צרפת בסוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12. פרשן מקרא מקורי, פרשן פיוטים, ועסק גם לא מעט בפולמוס היהודי-נוצרי. נחשב לתלמיד חבר של רש"י. התואר 'קרא' ניתן לו ככל הנראה על שם עיסוקו העיקרי, בתחום המקרא, שאותו גם הורה לאחרים.
ביוגרפיה
שנות חייו המדויקות אינן ידועות, אך נראה שנולד סביב 1050–1055 לאביו רבי שמעון קרא, ונפטר בסביבות 1120–1130. כן לא ידוע מהו מקום מגוריו המדויק, אך ברור כי שהה שנים רבות בישיבות גרמניה (בפרט בישיבת וורמייזא), וכן שהה זמן ממושך בבית מדרשו של רש"י בטרואה, צרפת.
למד מדודו, ר' מנחם בן חלבו, ואצל חכמי וורמייזא, בעיקר אצל ר' קלונימוס בן שבתי מרומי.
פירושיו
רבי יוסף חיבר פירוש על התורה, אמנם רובו אבד והגיעו לידינו רק קטעים מעטים ממנו. הוא מצוטט רבות בפירושי בעלי התוספות, ובעיקר בחזקוני (שבדרך כלל מביא את פירושיו בעילום שם). בנוסף לחיבורו על התורה, הוא חיבר גלוסות רבות על פירושי רש"י, שהגיעו לידינו בכמה כתבי יד. פירושיו מבוססים רבות על פירוש רש"י, כאשר לעיתים קרובות דברי רש"י מצוטטים כמעט מילה במילה. ייתכן שהתלות הגדולה שלו בפירוש רש"י היוותה גורם מרכזי במיעוט תפוצת פירושו, מה שהביא לכך שהוא לא שרד. בסוף פירושו הוא חיבר "קונטרס אחרון" או נספח לפירוש, שבו הוא רשם ביאורים נוספים שהתחדשו לו לאחר כתיבת הרובד העיקרי של פירושו.
פירושו על נביאים השתמר רק בכתב יד אחד – כתב יד קירכהיים, שעקבותיו נעלמו במהלך השואה. אמנם לפני שנעלם נדפסו ממנו הפירושים לנביאים ראשונים על ידי שמעון עפנשטיין בין השנים 1906–1920. כתב היד היה חסר בתחילתו, והתחיל רק מיהושע פרק ח'. במסגרת "מפעל מקראות גדולות" של מכון Alhatorah.org הצליחו לשחזר מכתבי יד חלקים מהפרקים החסרים. לחלק מספרי המקרא הוא חיבר כמה פירושים: על הושע, רות ואיכה חיבר שני פירושים, ועל מיכה ואסתר חיבר שלשה פירושים.
ר"י קרא קיבל מסורות רבות מדודו, רבי מנחם בן חלבו מפרובאנס, וכן הושפע מרש"י, אך יצירתו העצמית בתחום פרשנות המקרא היא רבה ביותר. פירושיו מתאפיינים במקוריות וחדשנות, והוא מראשי אסכולת פרשנות המקרא על דרך הפשט שהתפתחה בצפון צרפת במאה ה-11. בכמה מקומות הוא אף השפיע על רש"י וגרם לו לשנות את פירושו. מקום מרכזי תופס אצלו עניין הפולמוס היהודי-נוצרי, אשר השפיע על רבים מפירושיו, בפרט על פרשות שלהן היה פירוש כריסטולוגי מובהק. מאפיינים נוספים לפירושיו הם לימוד זכות על האבות, רציונליזציה של נסים, ועוד. בכך קדם ר"י קרא לרבי יוסף בכור שור, אשר הושפע ממנו לא מעט.
גבריאל סיגואה
גבריאל סיגואה (בגאורגית: გაბრიელ სიგუა; נולד ב-30 ביוני 2005 ברוסתווי שבגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו טביליסי מליגת העל הגאורגית ובנבחרת גאורגיה.
קריירת מועדונים
סיגואה גדל במחלקות הנוער של רוסתווי, סבורתלו טביליסי ודינמו טביליסי. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דינמו טביליסי במסגרת ליגת העל הגאורגית.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2023 ערך סיגואה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה, בניצחון 6-1 על נבחרת מונגוליה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גאורגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
נאו קולוניאליזם
נאו-קולוניאליזם (או נאו-אימפריאליזם, בעברית: מוֹשְׁבָנוּת חדשה) הוא פרקטיקה פוליטית בינלאומית של שימוש בקפיטליזם, גלובליזציה ואימפריאליזם תרבותי, כדי להשפיע על מדינות בין אם על ידי שליטה צבאית ישירה ובין אם על ידי שליטה פוליטית לא ישירה. לרוב נאו קולוניאליזם נבדל מהקולוניאליזם הקלאסי בשימוש בפרקטיקות תרבותיות וכלכליות ולא צבאיות. הביטוי נטבע ככל הנראה על ידי נשיא גאנה הראשון, קוואמה נקרומה, והיווה כותרת לספרו "נאו קולוניאליזם, השלב האחרון של אימפריאליזם"
מאפיינים
הנאו קולוניאליזם הוא במידה רבה המשכו של הקולוניאליזם הקלאסי. נאו קולוניאליזם הוא שימוש באמצעים שהם לרוב לא-צבאיים, ולכן הוא עשוי להתבטא בדרכים שונות. המושג לרוב מתאר השפעה של תאגידים וחברות בינלאומיים או של מעצמות מדיניות על מדינות נחשלות. נאו קולוניאליזם הוא דרך עקיפה של הגמון לכפות נורמות תרבותיות, חברתיות, שלטוניות וכו', על חברות ומדינות נכפפות. תאורטיקנים שונים מתחום הגלובליזציה גורסים כי למשל קרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי וארגון הסחר העולמי משמשים לעיתים בידי מעצמות כלכליות והקפיטליזם המערבי כדי לאלץ מדינות עולם שלישי להכניס לתוכן חברות בינ"ל. בכך מתבצעת הכפפה של כוח העבודה והמשאבים המקומיים, והמדינה ואוכלוסייתה הופכים למעשה למשועבדים לשיטה הקפיטליסטית ולפטרוניה.
הבדלים בין קולוניאליזם קלאסי לנאו קולוניאליזם
הנאו קולוניאליזם מתואר כנקודת הקצה של תהליך שתחילתו בקולוניאליזם האירופי הקלאסי של המאות ה-16 עד ה-19, שמאפייניו העיקריים היו ההתיישבות אירופית בארצות אפריקה, אמריקה והמזרח הרחוק, זאת כדי לנצל משאבי טבע (מחצבים) ואנוש (בעיקר בצורת עבדות) לרווחת הקהילה שנמצאה במדינה הכובשת, או במובלעות המיושבות. קולוניאליזם זה לבש את צורת האימפריאליזם החל מאמצע המאה ה-19. אימפריאליזם הוא האופן בו ניצלו מדינות מפותחות וחזקות את עוצמתן הצבאית והכלכלית כדי להשפיע בצורה כלכלית ומדינית על מדינות מתפתחות ולהכפיף אותן ואת כלכלתן אליהן. האימפריאליזם אופיין בתחושת עליונות תרבותית וגזעית והונע גם מתוך שליחות מוסרית ודתית. השלב השלישי של הקולוניאליזם, הוא הנאו קולוניאליזם הבא לידי ביטוי במחצית השנייה של המאה ה-20, המתאפיין בדה-קולוניזציה וויתור על שליטה ישירה במדינות ובטריטוריות הכבושות, כעת השליטה מתבצעת באמצעים עקיפים כחברות ותאגידים, גופים בינלאומיים כאו"ם וארגון הסחר הבינ"ל, והחדרת נורמות ואידיאלים תרבותיים. תיאורית התלות, בכלכלה, היא הבסיס התאורטי הכלכלי עליו מושתת הנאו קולוניאליזם, זוהי השיטה הכלכלית של שימוש בחומרי גלם ומשאבים זולים של מדינות מתפתחות, על ידי תאגידים או מדינות מפותחות, ומכירת מוצרים מוגמרים יקרים בחזרה לאותן מדינות. כך לאורך זמן כלכלתן נכפפת, ומכאן נפתחת הדרך להשפעה פוליטית ותרבותית.
ארגונים הומניטריים כזרוע נאו קולוניאלית
נאו קולוניאליזם, היא תופעה שעשויה להתבצע לעיתים בידי ארגונים הומניטאריים. מחקרים שונים בתחום האנתרופולוגיה גורסים כי ארגוני סיוע שונים כאונר"א והצלב האדום עשויים לחזק את התלות של האוכלוסיות להן באו לעזור. למשל, ארגון סיוע לפליטים שדואג לפליטים לאוכל ומגורים, עשוי לגרום להם שלא לרצות לצאת לעבוד (שכן צורכיהם הבסיסיים מולאו). לעיתים, תחת מעטה הסיוע ההומניטארי נכנסים כוחות צבאיים והם עשויים לקדם את בואם של תאגידים בינ"ל, ובכל אופן, ארגונים הומניטריים אלה עשויים להשפיע בצורת רצייה חברתית על אותן אוכלוסיות, ובכך להחדיר להם ערכים, ונורמות שהם חיצוניים לתרבותם.
רבדים שונים של נאו קולוניאליזם
נאו קולוניאליזם עשוי לפעול באמצעות הניסיון לכפות ערכים ונורמות על חברה ילידית, ולא רק באמצעות שעבוד כלכלי ושלטוני. התופעה מתרחשת בשני מישורים שונים, הקשורים זה בזה. מצד אחד במישור המבני, כאשר הדפוסים השלטוניים, הכלכליים והמרחביים משתנים ומידמים, לאלו של ההגמון. מן הצד השני, במישור סמוי, גם הדפוסים התרבותיים, החברתיים והקוגניטיביים במסגרת עליה מופעל הכוח משתנים בהתאם לתרבות ההגמונית. האבסורד של התופעה יכול לבוא לידי ביטוי למשל, במידה ותושביו הילידיים של אגן האמזונאס מבצעים עתירה לבתי-הדין של המדינה כדי למנוע יישוב של שטחיהם באוכלוסייה זרה או כריתת יערות, כדי לשמור על תרבותם הילידית. עותרים אלה כבר הפכו למושאיו של נאו קולוניאליזם, בכך שהתמשו במערכות שלטוניות, בשיח ובמושגים האופייניים להגמוניה האזורית, במקרה זה המדינה.
נאו קולוניאליזם תוך-תרבותי ופריפריאליזציה
לעיתים נאו קולוניאליזם עשוי לשמש כדי לתאר מצב שבו בתוך חברה הומוגנית או הטרוגנית אחת הקבוצות משתמשת בהגמוניה שלה כדי לנצל או לחַבְרְת בני קבוצה אחרת. כך למשל, לטענת חוקרים מסוימים תפיסת כור ההיתוך שאפיינה את המדינה בעשורים הראשונים לקיומה הייתה למעשה פעולה של נאו קולוניאליזם וכפייה תרבותית שבוצעה על ידי הקבוצות ההגמוניות בחברה הישראלית המתגבשת כנגד העולים החדשים, ממזרח אירופה, אסיה וצפון אפריקה.
מאיר מרדכי ברך
מאיר מרדכי בֶּרְךְ (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: בערךְ; בכתב לטיני: Berch; י' בטבת תרכ"ז, 18 בדצמבר 1867 – נספה בשואה, כנראה בין 1939 ל-1943) היה סופר עברי, יהודי פולני.
ביוגרפיה
נולד בעיירה רוֹס בפלך גרודנו שבאימפריה הרוסית לאליהו ראובן ברך.
למד אצל הרב המקומי ובישיבות, במקביל החל בסתר לעסוק בלימודי תנ"ך ועברית. לאחר נישואיו לצביה אוסוביצקי עלה לארץ ישראל, אך שב מיד לרוסיה והשתקע בביאליסטוק, שם התפרנס מהוראת עברית לילדי עשירים ושם חי ופעל רוב ימיו.
את סיפוריו פרסם בתדפיסים וכסיפורים בהמשכים בעיתונות העברית בת התקופה.
הוריה סימה
הוריה סימה (ברומנית: Horia Sima; 3 ביולי 1907 – 25 במאי 1993) היה פוליטיקאי רומני, מנהיגה השני והאחרון של תנועת הלגיונרים הרומנית. ב-4–8 ביולי 1940 למשך ארבעה ימים מילא את התפקיד של שר התרבות והדתות בממשלה שבראשות יון ג'יגורטו ובספטמבר 1940-ינואר 1941 כיהן כסגן ראש ממשלת רומניה שהוכרזה ל"מדינה נציונל-לגיונרית" בראשות יון אנטונסקו.
ביוגרפיה
בשנת 1938, בבית הכלא ברומניה, נרצחו בפקודת המלך מנהיג התנועה הלגיונרית, קורנליו זליה קודריאנו, ועוד קבוצה ממנהיגי התנועה. יתר מנהיגי התנועה, כולל הוריה סימה, נמלטו לגרמניה, שם התארגנה הנהגה החדשה והוריה סימה קיבל לתחום אחריותו את הקשר עם רומניה.
ביום 21 בספטמבר 1939, רצחה קבוצת לגיונרים רומנים, בהנהגת הוריה סימה שחזר לשם כך לרומניה, את ראש ממשלת רומניה באותו זמן, ארמנד קלינסקו. בינואר 1940 קיבל סימה, ששב לגרמניה, את הנהגת התנועה הלגיונרית, יחד עם קונסטנטין פפנצ'ה. במאי אותה שנה הסתנן סימה, יחד עם קבוצת לגיונרים, דרך יוגוסלביה אל רומניה, אך נעצר בכפר קרוב לגבול והועבר תחת משמר כבד לבוקרשט. לאחר חקירות ממושכות הוא שוחרר.
יון אנטונסקו, שתפס את השלטון ברומניה, קרא לתנועה הלגיונרית לשתף פעולה בהנהגת המדינה וסימה, שמונה להיות מנהיגה, התמנה לסגן ראש הממשלה, שני בבכירותו רק לאנטונסקו עצמו. התנועה הלגיונרית החלה במסע טרור נגד מתנגדיה ורודפיה בעבר וכנגד יהודי רומניה. המסע הגיע לשיאו במרד גלוי נגד הוראותיו של אנטונסקו.
בזמן מרד הלגיונרים בינואר 1941, העמיד אנטונסקו את היטלר בפני הברירה לבחור בינו לבין תנועת הלגיונרים, וכאשר היטלר העדיף את אנטונסקו, החליט זה להפריד בין התנועה הלגיונרית ובין הממשל. בהשפעת היטלר הותר לסימה לעזוב את רומניה לגרמניה שם נעצר, אך בזמן ששהה בגרמניה נשפט בהיעדרו ברומניה ונידון למוות, על מנת להבטיח את אי חזרתו.
ב-1942 ברח לאיטליה אך שם נתפס והוחזר לגרמניה.
באוגוסט 1944 החליפה רומניה צד במלחמת העולם השנייה וחברה אל בעלות הברית. סימה שוחרר ממעצרו, ובווינה בין דצמבר 1944 למאי 1945 עמד בראש ממשלת צללים רומנית פרו-נאצית. עם התקרבות הצבא האדום לווינה נמלט סימה מהעיר והשתמש בשם יוזף ובר (Josef Weber).
בשנת 1946, ברומניה, שוב נשפט סימה בהיעדרו, בבית הדין העממי ונידון למוות בשנית.
סימה נפטר ב-1993 במדריד ונקבר שם לצד אשתו אלוירה.
הר מילר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרנסיס האצ'סון
פרנסיס האצ'סון (באנגלית: Francis Hutcheson; 8 באוגוסט 1694 - 8 באוגוסט 1746) היה פילוסוף יליד אירלנד ממוצא סקוטי, ואחד האבות המייסדים של הנאורות הסקוטית. הוא היה פילוסוף של המוסר, שדגל בגישה התועלתנית הנובעת לדעתו לא מאגואיזם אלא מ"החוש המוסרי הטבעי" של האדם.
ביוגרפיה
האצ'סון נולד בכפר דרומאליג באירלנד ובצעירותו למד פילוסופיה, קלאסיקה וספרות כללית באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד. בהמשך סיים תואר בתאולוגיה והוסמך לכומר ומטיף נוצרי-פרסביטריאני. באותן שנים הוא לימד בגלאזגו פילוסופיה של המוסר, והשפיע מאוד על תלמידו אדם סמית'. האצ'סון גם תמך בפילוסוף דייוויד יום בראשית דרכו.
בהמשך, עבר האצ'סון ללמד בדבלין, וכתב בין השנים 1725-1728 ארבע מסות חשובות, שהיוו תמצית של הגותו. בכתביו, הביע האצ'סון התנגדות לתפיסות אגואיסטיות ומטריאליסטיות של טבע האדם שהובעו בכתביהם של תומאס הובס, ברנרד מנדוויל והוגים נוספים, וטען כי "החוש המוסרי" הטבעי והמצפון משחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם. לדבריו, מצפייה פשוטה בבני אדם ניתן לראות כי מעשיהם מכוונים פעמים רבות לעשיית המעשה הטוב בעיניהם מבחינה מוסרית וסלידה מעוול, גם כאשר לכך אין כל תגמול חומרי. בשל כך יש לדעתו לטפח חוש זה, הקשור גם לרגש האמפתיה, וזאת על מנת להביא לחברה מוסרית יותר. הוא היה מראשוני ההוגים שהדגישו את חשיבות האסתטיקה, המתבטאת בדבריו בשאיפה ליופי, פרופורציה והרמוניה.
פרופ' אלעזר וינריב בספרו "רציונליזם ואמפיריציזם" מציג את האצ'סון כפילוסוף אשר העמיד את עולם המוסר והאסתטיקה על הרגש תוך שלילת התבונה כגורם בתחומים אלה.
האצ'סון גם היה אמפיריציסט אדוק ופיתח חשד לגבי טענות מטאפיזיות שלא התבססו על צפייה או על ניסיון.
אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני
המטרות המוצהרות של האגף הן:
במסגרת האחריות של האגף, הוא מופקד על: ניהול מרשם היצואנים, מתן רישיונות, הדרכת יצואנים, אכיפת החוק, רישוי העיסוק באמצעי הצפנה, שיתופי פעולה עם גורמים בינלאומיים. האגף מחויב להתחשב בפעולתו במגוון גורמי סביבה ואילוצים על ייצוא ביטחוני, כולל: ביטחון לאומי, מדיניות חוץ, זכויות אדם, התחייבויות בינלאומיות, היבטי חשיפה טכנולוגית, משטרי פיקוח בינלאומיים.
ראשת האגף, מדצמבר 2016, היא רחלי חן (אישה ראשונה בתפקיד זה).
בשנת 2021 הוגשו לאגף בשנת 2021 כ-18,000 בקשות לרישיונות שיווק לכ-190 מדינות וכ-5,300 בקשות לרישיונות יצוא לכ-130 מדינות. כ-1,700 יצואנים היו רשומים במרשם הייצוא הביטחוני והם ייצאו כ-11 אלף מוצרים. האגף ביטל או התלה למעלה מ-3,600 רישיונות שיווק ויצוא בעקבות שינויים שחלו במדינות היעד, בהיבטים של זכויות אדם ויציבות פוליטית.
לא יוסיף
לא יוסיף (נקרא גם בל תוסיף) הוא מצוות לא תעשה האוסרת על בית הדין המכה עבריין שהתחייב במלקות להוסיף מלקות נוספות על מספר המלקות שהוא התחייב בהן. חז"ל למדו מאיסור זה גם איסור כללי להכות כל אדם מישראל, אף אם לא נתחייב מלקות בבית הדין.
מקור המצווה
התורה כותבת לגבי השליח בית דין שמכה את העובר עבירה שאסור להוסיף להכותו מכה נוספת על ארבעים המלקות,, ולומדים מזה חכמים שאם על אדם שעבר עבירה מצווים שלא להכותו וודאי שכל אדם כשר מישראל. הרמב"ם כתב שזו הסיבה שבמלקות לוקים רק 39 ולא 40 מלקות, כי חכמים הורידו את המכה הארבעים כדי שאם בטעות יוסיף להכותו עוד מכה לא יעבור על האיסור הזה.
דיני המצווה
האיסור כולל הכאת כל אדם ככל מצוות שבין אדם לחבירו, אולם לבית הדין היכן שיש צורך בדבר וכן כל מקום שנצרך להכות לצורך חינוך, אין איסור בדבר. כמו כן אם אדם מכה את חבירו, מותר למוכה להגן על עצמו על ידי הכאת חוזרת למכה, וכן פטור מתשלום נזיקין במקרה זה.
בבון קינדה
בבון קינדה (שם מדעי: Papio kindae) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג בבון החי באפריקה הטרופית שסביב יערות המיומבו שבאנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, זמביה ואולי גם במערב טנזניה. מספר חוקרים רואים בו תת-מין של בבון צהוב, אך לאחרונה הוחלט להגדירו כמין עצמאי, בין השאר עקב פיצול האוכלוסייה שלו עם זו של הבבון הצהוב. הטקסון תואר ב-1919 בידי החוקר השוודי עיינר לנברג והוא קרוי על שם העיירה בה תואר בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
תיאור
הבבון הוא אוכל כל המחפש מזון בין העצים ועל הקרקע ביערות הסוואנה הטרופיות. הוא חי בלהקות גדולות המונות לעיתים עד 100 פרטים שבראשם שולטים זכרים דומיננטיים המשליטים משמעת בנוקשות ולעיתים חוטפים נקבות לזכרים אחרים. ואולם תקריות אלימות נדירות אצל בבון זה.
Get Me
Get Me (בעברית: קבל אותי או את מבינה אותי) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר בהשתתפות הזמרת האמריקאית קלאני לאלבום האולפן החמישי שלו, Changes. השיר נכתב על ידי ביבר, קלאני פאריש וג'ייסון בויד (Poo Bear), והופק על ידי בוי-1דה ואנדרסון הרננדס.
הוא פורסם בתור סינגל שיווקי מתוך האלבום ב־28 בינואר 2020 על ידי חברת התקליטים דארף ג'אם.
רקע
ב־24 בדצמבר 2019 הזמר־יוצר ג'סטין ביבר הודיע באמצעות קליפ קצר בשם "bieber2020" כי יוציא את אלבום האולפן החמישי שלו ויצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלו בשנת 2020.
הסינגל הראשון של האלבום, "yummy", יצא ב־3 בינואר 2020 והופיע לראשונה במקום השני ב־Billboard Hot 100. באותו יום דווח ב־TMZ על כך שהזמרת והרקדנית האמריקאית קלאני פאריש צפויה להופיע באחד משירי האלבום.
ב־28 בינואר 2020, במהלך אירוחו בתוכנית של אלן דג'נרס, ביבר אישר את תאריך יציאת אלבום האולפן החמישי שלו, Changes, ל־14 בפברואר 2020. כשבאותו יום הוא גם הוציא את "Get Me" ששימש כסינגל שיווקי לאלבום, יחד עם הזמרת קלאני.
השיר
השיר הוא בלדת פופ ואר אנד בי בשילוב קולות בס ופסנתר. הוא נכתב על ידי ג'סטין ביבר, קלאני פאריש וג'ייסון בויד (Poo Bear), והופק על ידי בוי-1דה ואנדרסון הרננדס.
מגזין הבילבורד כינה את השילוב של ביבר וקאלני כ"שידוך שנעשה בגן עדן ה־R&B“, הוא כתב שהקצב והצלילים משלימים את הקולות החלקים של ביבר וקאלני, והוסיף שהפזמון הקליט ”החזיר לנו את הסגנון כתיבה של ביבר שאליו חיכינו“.
השיר מדבר על האהבה של ג'סטין לאשתו היילי:
הפצה
הוא פורסם בתור סינגל שיווקי מתוך האלבום ב־28 בינואר 2020 על ידי חברת התקליטים דארף ג'אם. עם יציאתו, נכנס אל המקום ה־93 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום הרביעי במצעד של איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי.
ב-27 בינואר, יום לפני היציאה הרשמית, השיר נכלל בפסקול של הסדרה התיעודית על ביבר, ג'סטין ביבר: עונות והוא הועלה לערוץ היוטיוב של ביבר מיד לאחר פרסום ארבעת הפרקים הראשונים של הסדרה.
ראש עיריית יקטרינבורג
ראש עיריית יקטרינבורג הוא שמה של המשרה הגבוהה ביותר בעיר יקטרינבורג שבמרכז רוסיה. מחזיק המשרה הוא האישיות הבכירה שמנהלת את ענייני העיר ומייצג אותה בפני הממשל הפדרלי.
היסטוריה
משרת ראש העיר נוצרה לראשונה בשנת 1751 וכונתה "בורגמיסטר". עם זאת במשך שנים הייתה זו משרת פיקוד צבאית והעומד בראשה גם ניהל את גופי השיטורו הכבאות. לאחר שינוי שם העיר ל"סברדלובסק", בראשות העיר היה יושב ראש הסניף האזורי של המפלגה הקומוניסטית. לאחר התפרקות ברית המועצות ועד שנת 2010 ראש עיריית יקטרינבורג עמד גם בראש הדומה העירונית והיו לו סמכויות רחבות בניהול כלכלת העיר.
לאחר מינויו לתפקיד מושל מחוז סברדלובסק, החל אלכסנדר מישרין ביוזמה לרפורמה במשרת ראש העיר, הוא הציע שזה ימונה על בסיס תוצאות מכרז ולא בבחירת התושבים. התיקונים המוצעים נתקלו בהתנגדות שלטונות העיר ובהפגנות מצד תושבי יקטרינבורג והדומה העירונית של יקטרינבורג סירבה להביא נושא זה לדיונים פומביים, כאשר תושבי העיר קיימו מספר מחאות והפגנות נגד ביטול הבחירות הישירות לראשות העיר. כתוצאה מכך, בעקבות תוצאות הדיונים הציבוריים, אומצה גרסת "פשרה" של התיקונים, לפיהן ראש העיר הוא גם יושב ראש הדומה העירונית. השינויים באמנת יקטרינבורג אושרו בישיבת מועצת העיר ב-12 באוקטובר 2010. שם התפקיד שונה ל"ראש יקטרינבורג - יושב ראש הדומה העירונית של יקטרינבורג".
בחירות (2010—2018)
בתקופה שבין 2010 לשנת 2018 נקבע שמו, מעמדו וסמכויותיו של ראש יקטרינבורג על פי סעיפים 34–35 לאמנת יקטרינבורג. ראש עיריית יקטרינבורג נבחר לתקופת כהונה של 5 שנים על בסיס מערכת בחירות רובנית. על פי האמנה, אזרח הפדרציה הרוסית שהגיע לגיל 21, בעל השכלה גבוהה והתגורר בעיר יקטרינבורג בזמן הבחירות במשך שנה לפחות יכול להיבחר לראשות העיר יקטרינבורג. עם זאת, על בסיס אמנות בינלאומיות, הייתה לאזרחי מספר מדינות זרות שהתגוררו באופן קבוע ביקטרינבורג, הזכות להיבחר לראשות יקטרינבורג ובלבד שיחזיקו באזרחות של הפדרציה הרוסית. כהונת ראש העיר הוגבלה לשתי קדנציות רצופות.
ניסיונות להחזיר בחירות ישירות לראשות העיר יקטרינבורג
בשנת 2020, קבוצת אזרחים יזמה איסוף של 10 אלף חתימות במסגרת "יוזמת העם". פעילים פיתחו טיוטת חוק למחוז סברדלובסק בנושא השבת בחירות ישירות על ידי התושבים של ראשי הערים במחוז סברדלובסק (כולל ראש עיריית יקטרינבורג). הרשויות רשמו את קבוצת היוזמות ואיפשרו לנציגיה לאסוף חתימות. הוכרז כי אם ייאספו 10 אלף חתימות, האספה המחוקקת של המחוז תהיה מחויבת לשקול את טיוטת החוק הזה. כתוצאה מכך אספו הפעילים 10,000 חתימות. אך היוזמה נתקלה בהתנגדות הרשויות. בתחילת אוגוסט 2020 נערכו פרוטוקולים נגד שלושה אספני חתימות, הנוגעים לשימוש ב"קוביות" עם קמפיין כהשתתפות באירוע ציבורי המוני בלתי מורשה. כתוצאה מכך קנס בית המשפט שלושה מאספני החתימות על פי סעיף 20.2 לקוד המינהלי של הפדרציה הרוסית - בהם חברי הדומה העירונית של יקטרינבורג אנדריי פירוז'קוב, מקסים ורניקוב, ואלכסיי קראמוזין.
סמכויות
על פי אמנת העיר:
גיבון קלוס
גיבון קלוס (שם מדעי: Hylobates klossii) מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים. המין מתאפיין בזרועותיו הארוכות העוזרות לו בצורת התניידותו על ידי נדנוד בין הענפים (suspensory behavior). הגיבון חסר זנב. משקל זכר בוגר הוא 5.6 ק"ג ונקבה בוגרת 5.9 ק"ג. צבע הפרווה שחור ואינו קשור למין.
תפוצת המין באיי מנטאווי שמיקומו מערבית לאיי סומטרה, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד. המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים, שעליהם מעט חרקים נושכים. הוא אוכל בעיקר פרות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. פרות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד. הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב ניידותו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.
גיבון קלוס הוא מונוגמי. הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם. המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים.
The Essential Alice in Chains
The Essential Alice in Chains הוא אלבום אוסף של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס, שיצא בשנת 2006 וכולל מעל שעתיים של להיטי הלהקה משנת הקמתה ועד ל-1998.
האוסף כולל 2 תקליטורים והוא אלבום "הלהיטים הגדולים" השלישי שהוציאה הלהקה. הוא נחשב לאוסף מלא וגדול יותר מקולקציית ה-Greatest Hits של 10 הרצועות שיצא 5 שנים לפני כן, ואוסף הסאמפלים Nothing Safe: Best of the Box, והוא כולל כמעט את כל הלהיטים והסינגלים של הלהקה (למעט "Bleed the Freak", "Down in a Hole", "Fear the Voices" ו- "Don't Follow") הנחשבים למועדפים על המעריצים והמבקרים, ובנוסף כולל גם שתי רצועות ממופע ה"Unplugged". השירים "What the Hell Have I" ו- "A Little Bitter" שהופיעו בפסקול הסרט "אחרון גיבורי הפעולה" הם הגרסאות בעריכתו של טובי רייט מתוך אוסף התקליטורים "Music Bank".
אוסף זה הוא השחרור הראשון שהוציאה הלהקה לאחר מותו של סולן הלהקה בשנים אלו ליין סטאלי, שמת ב-2002.
NGC 3077
NGC 3077 היא גלקסיה לא-סדורה שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה, במרחק של כ-12.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. הגלקסיה נמצאת כ-7.9 מעלות ממערב לכוכב λ (למבדא) בדרקון וכ-9.4 מעלות מצפון-מערב לדובהה. כשלושת רבעי מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M81 ומעט יותר ממעלה מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M82, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.1 והיא התגלתה ב-8 בנובמבר 1801 (יחד עם NGC 2976) על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.286 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1802, שם תוארה על ידיו כ"בהירה מאוד, גדולה למדי, עגולה, מתבהרת במידה רבה ובהדרגה לכיוון המרכז". בנוסף ציין הרשל שבצידה הצפוני יש מעין קרן חלשה שפוגעת בצורתה העגולה. ג'ון הרשל צפה בה וכלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 כערפילית מספר 658, ותיאר אותה כ"בהירה, עגולה, עם בהירות שעולה בחדות במרכזה". בשנת 1863 הוא כלל אותה גם בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 1982 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3077 כשהיא מתוארת כבהירה למדי, גדולה למדי, עגולה, בעלת מרכז בהיר ובעלת קרן בולטת.
מאטיס סמואיז
מאטיס סמואיז (בצרפתית: Matisse Samoise; נולד ב-21 בנובמבר 2001 בבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גנט מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים
סמואיז גדל במחלקת הנוער של גנט. ב-29 בספטמבר 2020 ערך סמואיז את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-0 לדינמו קייב במסגרת מוקדמות ליגת האלופות לעונת 2020/2021. ב-4 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית, בניצחון 5-1 על בירסחוט במסגרת המחזור השמיני לעונת. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירה בינלאומית
סמואיז הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
אבא תחנה חסידא
אבא תחנה (או תחנא) חסידא (אבא תחנה החסיד), על פי המדרש, היה חכם בתקופת חז"ל שזמנו המדויק אינו ידוע.
הסיפור על נס זריחת השמש
המדרש מספר, שבערב שבת לפני השקיעה נכנס אבא תחנה לעירו עם חבילה על כתפו (שמואל ספראי טוען שהייתה זאת חבילת עצים מלוקטים, המעידה על עוניו הרב של אבא תחנה).
לפתע, ראה אבא תחנה חולה בשחין שוכב בפרשת דרכים. החולה לא היה יכול לקום בעצמו, ולכן ביקש מאבא תחנה שישא אותו אל העיר. כיוון שהוא לא היה יכול לשאת גם את החבילה וגם את החולה, עמד אבא תחנה בפני דילמה לא פשוטה - אם ייקח את החולה לעיר - יכולה להיאבד חבילתו ולא יהיה לו מאין לפרנס את ביתו! אבל אם ייקח את חבילתו ויניח את החולה - החולה עלול למות, וזה יחשב כאילו הוא בעצמו הרגו! המדרש מתאר, שאבא תחנה "המליך יצר טוב על יצר רע", והחליט לשאת את החולה אל העיר.
כעת, חשש אבא תחנה שזריחת השמש היוותה את השכר על מעשהו, ולא יקבל על כך שכר בעולם הבא, אך כדי שלא ידאג,.
שמו
בדפוסים החדשים של המדרש נכתב ששמו היה "אבא תחנא" (עם אל"ף), אך בדפוסים הישנים נכתב "תחנה", עם ה"א. הרב אהרון היימן מציין שבתנ"ך מוזכר אדם בשם "תְּחִנָּה". ייתכן שהשם "תחנה" לקוח משם, והוא מבטא תחינה, אך ברוב המהדורות המנוקדות של המדרש מנוקד שמו "אַבָּא תַּחֲנָה".
בספר "שמות הצדיקים" מנוקד שמו "אַבָּא תַּחְנָא".
תקופתו
כאמור, תקופתו של אבא תחנה אינה ידועה, אולם יש המשערים שהוא היה חי בתקופת האמוראים, כנראה מכיוון שבמדרש בו הוא מוזכר, מוזכרים רק אמוראים מהדור הרביעי.
לפי הרב ישראל לוי (המאה ה-19), השימוש בתואר "אבא" הופסק בסוף תקופת האמוראים, ולכן נראה שלדעתו אבא תחנה היה חי דווקא בתקופת התנאים.
אידו של מארס
אידו של מארס (לטינית: Idus Martiis) הוא מטבע לשון המציין זמן המועד לפורענות. בלוח השנה הרומי ציינו שתי מילים אלו את היום ה־15 בחודש הרומי מארס, אשר בו התרחש רצח יוליוס קיסר (בשנת 44 לפנה"ס). יום זה היה ברומא העתיקה יום חגו של האל מארס ובו נערך מצעד צבאי לכבודו.
על פי פלוטרכוס הוזהר יוליוס קיסר בידי חוזה עתידות מיום זה לפני הירצחו:
הביטוי נפוץ בשל השימוש שעשה בו ויליאם שייקספיר במחזהו "יוליוס קיסר", שנכתב בשנת 1599. במחזה אומר חוזה בכוכבים את הביטוי "היזהר מאידו של מארס" (beware the ides of march) כדי להזהיר אותו מפני מועד הירצחו.
הרומן "אידי מארס" נכתב בידי הסופר תורנטון ויילדר, והוא עוסק בדמויות ואירועים שהובילו לרציחתו של יוליוס קיסר. בספרה של ג'ין ובסטר "אבא ארך רגליים" נעשה שימוש בביטוי זה (בתרגום העברי "אידיו של מרס") כדי לציין את התאריך הגורלי של הבחינה בלטינית.
הסרט ההוליוודי "The Ides of March" משנת 2011 (בעברית נקרא "משחקי שלטון"), שנכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, מתכתב בתסריט עם הרעיון שחודש מארס נועד לפורענות בזירה הפוליטית.
חלוקת החודשים
בכל חודש היו שלושה ימים בעלי שם: הרומים נקטו לרוב לשון רבים: Kalendae, Nonae, Idus.
מקור המלים 'קלנדה' ו'אידוס' באטרוסקית.
ימים אלה נתנו את שמם לשאר ימות השנה:
מישל דיין
קריירת משחק
דיין נולד וגדל בירושלים, וממחלקת הנוער של הפועל ירושלים עלה לבוגרים בעונת 1978/1979. את הופעת הבכורה רשם כאשר החליף את אלי בן רימוז' במחצית. דיין שיחק בעמדת הקישור, ונחשב ביחד עם בן רימוז' ואברהם בן דוד (בנדה) לגדול השחקנים והסמלים של הפועל ירושלים ושיחק בה כקפטן הקבוצה במשך 9 עונות עד לפרישתו.
דיין הוא שיאן ההופעות במדי הקבוצה, כשלזכותו 508 הופעות בהן כבש במסגרת הליגה 60 שערים. שיחק לתקופות קצרות גם בבני יהודה, הפועל אשדוד, צפרירים חולון ובית"ר רמלה, אך חזר לסירוגין להפועל ירושלים. בפברואר 1998 נאלץ דיין לפרוש לאחר שנפצע בעינו מכדור תועה שבעט חברו לקבוצה באימון וגרם לו כמעט לאבד את עינו.
קריירת אימון
בתחילת עונת, מונה דיין למאמן הפועל בני לוד מהליגה הלאומית. הוא התפטר מהקבוצה לאחר רצף של הפסדים. בשלהי העונה, חתם על חוזה עם עירוני קריית שמונה מליגת העל. דיין החל באימון הקבוצה בעונה שלאחר מכן, אך ב-30 בנובמבר 2008 פוטר מתפקידו לאור התוצאות שהשיגה הקבוצה ודירוגה בתחתית הטבלה.
שרגא גפני
שרגא גפני (22 ביוני 1926 – 19 בינואר 2012), שנודע בשמות העט אבנר כרמלי, אוֹן שָֹריג, איתן דרור, יגאל גולן, איתן נותב ויצחק אחיטוב, היה סופר ישראלי פורה ומתרגם לעברית. כתב ותרגם כ-175 ספרי ילדים ונוער שהפכו לרבי-מכר, בהם סדרות הספרים "דנידין הרואה ואינו נראה", "הספורטאים הצעירים", "השביעייה הסודית שלנו","הבלשים הצעירים" ו"עולם התנ"ך לילד".
קורות חיים
גפני נולד בשנת 1926 בתל אביב הקטנה, בנם הבכור של תמימה ואברהם גפני, שעלו מרוסיה ב-1921, עִברתו את שמם מ"וינוגרד" לגפני והקימו מפעל לייצור נקניקים. בשנת 1943 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון למסחר בעירו. ב-1940, בהיותו תלמיד תיכון, התגייס לאצ"ל, ובגיל 16, לאחר הפילוג בשורות הארגון, הצטרף ללח"י. ב-1943 עבר לרמת השרון, שם הקימה המשפחה משק. הוא פעל במסגרת לח"י בשרון והצטרף למחלקת המודיעין של לח"י (מחלקה ו') עם ראשיתה. ב-1945 נעצר לשבועיים בלטרון. באותה שנה התמנה כאחראי למחלקה ו' באזור תל אביב והמרכז (המידע שהעביר שימש בין היתר לפעולות כמו פיצוץ המפקדה הבריטית בשרונה, שבחלקן השתתף בעצמו). ב-1947 נשלח לפתח סניפים של מחלקת המודיעין בצפון הארץ.
עם קום מדינת ישראל התגייס לצה"ל ושירת כסמל חבלנים בגדוד 51 בחטיבת גבעתי במלחמת העצמאות (בין היתר השתתף בקרב על גבעה 69). על קורותיו בשורות 'גבעתי' במלחמה כתב בספרו האוטוביוגרפי-למחצה "החבלן הטוב אלכס" (1956). לאחר המלחמה עבר קורס קצינים. ב-1950 הצטרף למערכת ביטאון צה"ל, "מערכות", שבו חקר וכתב על קרבות הצבא. ב-1953 השתחרר בדרגת סרן, והמשיך לפעול ב"מערכות" כאזרח. כמו כן, שימש קצין העריכה של הביטאון "צקלון" של הוצאת מערכות. את גיליון נובמבר 1959 הקדיש כתב העת "מערכות" לתיאור קרב המיתלה, פרי עטו – מאמר שהיה לו חלק חשוב בהפיכתו של קרב זה למיתוס גבורה. ב-1968 עבר לענף ההיסטוריה של המטכ"ל, עד פרישתו לגמלאות ב-1991. מ-1974 שלח ידו בעריכה של פרסומים של מוסדות שונים.
לאחר פטירתו הקימה המשפחה אתר אינטרנט לזכרו עם טקסטים מקוריים שלא פורסמו קודם לכן.
יצירתו
סיפוריו הראשונים נתפרסמו ב"הארץ שלנו" בשנת 1952. ספריו הידועים הם ספרי הרפתקאות שבהם מככבים גיבורים ישראלים צעירים, חדורי אמונה ציונית ורוח התנדבות חלוצית, הנלחמים נגד אויביה של מדינת ישראל הזוממים להשמידה (לעיתים, תוך מעשי קונדס ושובבות המשפילים את הרעים). במשך שנים רבות היה גפני "סופר הבית" של הוצאת מ. מזרחי וכתב את רוב ספרי המקור של ההוצאה, תחת שמות עט שונים, לעיתים כ"מתרגם" של עלילה שכביכול נכתבה במקור באנגלית.
ביבליוגרפיה
{{ניווט
(הרשימה מסודרת במספרים סידוריים כשספרי הסדרות השונות מקבלות בתוספת את מספרם הרלוונטי בתוך הסדרה הספציפית).
ספרים בודדים לילדים
1. מגילת דניאל ועבדאללה, מסדה, 1953. (הופיע לראשונה בהמשכים ב"הארץ שלנו" כרך ב', חוב' 41 - 50 וכרך ג', חוב' 1 - 2, 1952).
2. ג'ינג'י הסייר, הוצאת אלקנה, 1954.
3. תעלומת מגיד העתידות, הוצאת א. זלקוביץ, 1956.
4. הגיבורים הקטנים, הוצאת מ. מזרחי, 1962. (החלק הראשון הופיע לראשונה ב"הארץ שלנו" תחת השם "הבלשים הקטנים", בכרך ב', חוב' 25 - 29 ,ב-1952).
5. איתן בארץ התעלומות, אייר איתן קלדרון, הוצאת מ. מזרחי, 1962. (הופיע לראשונה ב"הארץ שלנו" תחת השם "איתן יוצא לחפש הרפתקאות", בכרך ד', חוב' 11 - 22, ב-1954).
6. השועל בר מזל, הוצאת מ. מזרחי, 1962.
קובצי סיפורים לילדים
8. סיפורי ישראל, הוצאת מ. מזרחי, צייר ח. אבלוני, 1962.
9. הסיפורים שלנו, הוצאת מ. מזרחי, צייר ח. אבלוני, 1962.
עלילות רפי וגדנע"ו
15. (1) עלילות רפי, הוצאת מסדה, 1952, (הופיע לראשונה ב"הארץ שלנו" תחת השם "רפי נעשה חייל קרבי" ב-15 חלקים בכרך א', חוב' 33 - 35 וכרך ב' חוב' 1 - 12, 1951).
16. (2) סיסמתנו קדימה, מסדה, 1953.
מגילת השכונה שלנו
17. (1) המלחמה בשכונה, כתבים, 1952, תשי"ג.
18. (2) אולימפיאדת השכונות: סיפור לספורטאים, אלקנה, 1954 (מהדורה שנייה: הוצאת א. זלקוביץ, 1958).
סדרת "הבלשים הצעירים"
(כל הספרים אוירו על ידי מ. אריה)
19. (1) הבלשים הצעירים בתעלומת המעברה האבודה, מסדה, 1953.
21. (3) הבלשים הצעירים במבצע סיני, הוצאת א. זלקוביץ', 1957.
23. (5) הבלשים הצעירים מצילים את דני קי, הוצאת א. זלקוביץ, 1957.
24. (6) הבלשים הצעירים מתיישבים בנגב הפרוע, הוצאת א. זלקוביץ, 1958.
25. (7) הבלשים הצעירים טסים בירח מלאכותי, הוצאת א. זלקוביץ, 1958.
26. (8) הבלשים הצעירים בתפקיד מיוחד בשנת העשור, הוצאת א. זלקוביץ, 1958.
27. (9) הבלשים הצעירים ויהלום מלכת שבא, הוצאת א. זלקוביץ, 1958.
28. (10) הבלשים הצעירים בתעלומת הצרצר השותק, הוצאת א. זלקוביץ, 1959.
29. (11) הבלשים הצעירים בתעלומת פצצת האטום, הוצאת א. זלקוביץ, 1960
30. (12) הבלשים הצעירים בתעלומת גביע הקסמים, הוצאת א. זלקוביץ, 1961.
סדרת "הספורטאים הצעירים"
הוצאת מ. מזרחי (ב-2001 עברו הספרים הראשונים עדכון לשוני ותוכני בידי המחבר). הספרים אוירו על ידי מ. אריה.
31. (1) בעט אלון בעט, 1960 (מהדורה שונה, 2001).
32. (2) אלון במלכודת, 1960, (מהדורה שונה, 2001).
33. (3) הכדור בפנים, לא!, 1961, (מהדורה שונה 2001).
34. (4) מלכי הכדורגל, 1961, (מהדורה שונה 2001).
35. (5). המשחק הגורלי, 1961.
36. (6) ארוכה הדרך לאליפות, 1962.
37. (7) המשחק האחרון ?, 1962.
38. (8) ישראל נגד מצרים, 1963.
39. (9) הספורטאים הצעירים בקרב הגדול, 1963.
40. (10) הספורטאים הצעירים שבים, 1974.
41. (11) הספורטאים הצעירים נלחמים!, 1977.
42. (12) הכדור הוא עגול, 1978.
43. (13) הספורטאים הצעירים בדרך לאליפות, 1989, (מספור הספר על הכריכה שגוי), ציירה כריסטינה קדמון.
44. (14) הספורטאים הצעירים בנבחרת השלום, 1994, (מספור הספר על הכריכה שגוי).
45. (15) נבחרת השלום לא נשברת, 1995, (מספור הספר על הכריכה שגוי).
46. (16) נבחרת השלום בקרב איתנים,1995, (מספור הספר על הכריכה שגוי).
1. המשחק המכריע, (אחרי "הכדור הוא עגול").
2. הספורטאים הצעירים בהזדמנות האחרונה, (אחרי "בדרך לאליפות").
סדרת "הימאים"
בהוצאת מ. מזרחי, אייר מ. אריה.
47. (1) הימאים במבצע סנונית, 1961.
48. (2) הימאים במבצע אילה, 1962.
49. (3) הימאים במבצע נתניה, 1962.
50. (4) הימאים במבצע מחץ, 1962.
51. (5) הימאים במבצע כידון, 1962
52. (6) הימאים במבצע גרזן, 1963.
53. (7) הימאים במבצע ברק.
54. (8) הימאים במבצע קורנס, 1963.
55. (9) הימאים במבצע אומץ, 1964.
56. (10) הימאים במבצע בלימה, 1965.
58. (12) הימאים במבצע תחבולה, 1965.
59. (13) '''הימאים במבצע פגע וברח, 1974.
60. (14) הימאים במבצע התאבדות, 1974.
61. (15) הימאים במבצע התנקשות, צייר ניסים בן דיין, 1994.
62. (16) הימאים במבצע הקרבה ,צייר ניסים בן דיין, 1994.
אמור היה להופיע מספר 17 בסדרה "הימאים בקן הנשרים" אך לא הופיע.
סדרת "דנידין הרואה ואינו נראה"
63. (1) הרפתקאות דני הרואה ואינו נראה, אייר אליעזר ויסברוד, 1961.
64. (2) דני-דין הקוסם, 1962.
65. (3) דנידין מופיע בתיאטרון, 1963.
66. (4) דנידין מפליג בים, 1963.
67. (5) דנידין טס לאמריקה, 1963.
68. (6) דנידין בין הפראים, 1963.
69. (7) דנידין ואוצר שודדי הים, 1964.
70. (8) דנידין בקרקס, 1964.
71. (9) דנידין בשירות הריגול, 1964.
72. (10) דנידין גיבור ישראל, 1965
73. (11) דנידין באליפות הכדורגל, 1965.
74. (12) הרפתקאות דנידין בקבוץ, 1966.
75. (13) דנידין בשרות המודיעין, 1968.