cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דייגו יורנטה
ריאל מדריד
יורנטה נולד במדריד שבספרד. בגיל תשע הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. בעונת החל לשחק בקבוצה השלישית של המועדון, ריאל מדריד ג', ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. ב-24 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-35 בניצחון 0–4 על קורדובה במסגרת המחזור ה-31 בליגה הספרדית השנייה. ב-1 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את אלברו ארבלואה בדקה ה-85 בניצחון 2–4 על אוססונה במסגרת המחזור ה-38 בליגת העל הספרדית.
השאלה לראיו ואיקאנו
לקראת עונת הושאל לראיו ואיקאנו מליגת העל הספרדית. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד ולנסיה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-3 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 מול ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור ה-18 בליגה. שבועיים לאחר מכן הבקיע שער נוסף, בתיקו 2-2 מול ולנסיה, במסגרת המחזור ה-20. ב-3 במרץ הורחק לראשונה בקריירה המקצועית שלו, כשספג כרטיס אדום ישיר בדקה ה-42 בהפסד 1–5 לברצלונה במסגרת המחזור ה-27 בליגה. הוא ערך 33 הופעות בראיו ואיקאנו, בהן הבקיע שני שערים.
השאלה למלאגה
ב-8 ביולי 2016 הושאל למאלגה. ב-19 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אוססונה. ב-26 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אספניול. ב-1 במאי 2017 הבקיע שער נוסף בניצחון 2–4 על סביליה. הוא ערך 25 הופעות ליגה במלאגה, בהן הבקיע שני שערים.
ריאל סוסיאדד
ב-26 ביוני 2017 חתם בריאל סוסיאדד, אשר רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת שישה מיליון יורו מריאל מדריד.
לידס יונייטד
ב-24 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לארבע שנים בלידס יונייטד.
יורנטה ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2021/2022 במשחק מול ברנלי ב-29 באוגוסט 2021, שהסתיים בתיקו 1–1. את שערו הראשון לעונה הבקיע יורנטה ב-2 באוקטובר במשחק מול ווטפורד, שהסתיים בתוצאה 1–0, והיה ניצחון הבכורה של לידס בליגה מתחילת העונה.
יורנטה ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של העונה, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2.
השאלה לרומא
ב-31 בינואר 2023 הושאל לרומא מהסרייה א' עד לסיום העונה, עם אפשרות רכישה. ב-4 בפברואר נכנס כמחליף בשניות הסיום של המשחק מול אמפולי, שהסתיים בניצחון קבוצתו בתוצאה 0–2.
קריירה בינלאומית
ב-29 במאי 2016 ערך יורנטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, כשהחליף את ססק פברגאס בדקה ה-60 בניצחון 1–3 על נבחרת בוסניה והרצגובינה, במסגרת משחק הכנה ליורו 2016.
יחסי רומניה–שוודיה
יחסי רומניה–שוודיה הם יחסי החוץ בין רומניה לבין שוודיה. שתי המדינות החלו את היחסים הללו ב-1 בנובמבר 1916. לרומניה יש שגרירות בסטוקהולם וקונסוליה בגטבורג. לשוודיה יש שגרירות בבוקרשט וקונסוליה בטימישוארה. שתי המדינות הן חברות באיחוד האירופי.
היסטוריה
ב-9 בנובמבר 1980 סיים נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, ביקור בן ארבעה ימים בשוודיה עם אשתו אלנה. הזוג הנשיאותי התקבל על ידי זוג המלוכה השוודי בסעודה חגיגית מלווה בנגינת כינור, וצ'אושסקו ושריו שוחחו עם ראש ממשלת שוודיה תורביורן פלדין ויתר חברי ממשלת שוודיה. באירוע זה נחתם הסכם סחר עשר-שנתי בין רומניה לשוודיה.
ב-8 באוקטובר 1990 הופיע סרט טלוויזיה אשר הופק על ידי ABC בערוץ יחסי החוץ השוודי "8 ימים", בו נבחנו התנאים בבתי היתומים ברומניה תחת משטרו של צ'אושסקו, בהם חיו כ-40,000 ילדים עם מוגבלויות פיזיות ומנטליות. התנאים הושוו לאלו במחנות המאסר של הנאצים במלחמת העולם השנייה. דווח כי ילדים הוחזקו בכלובים, ובחלקם השתמשו לניסויים רפואיים. העולם הוכה בהלם, ובשוודיה החל גיוס כספים לטובת בתי ילדים ברומניה, עבור ארגונים כמו הצילו את הילדים והצלב האדום. ראש ממשלת שוודיה, ינגוואר קרלסון, האיץ בהנהגת רומניה לפעול בקשר ל-130,000 הילדים אשר חיים בבתי יתומים ברומניה.
ב-2009 הייתה מועמדת תחנת הרדיו של תאגיד שידור הרדיו הרומני לפרס אסטריד לינדגרן של הממשלה השוודית.
הוגו קילני
הוגו קילני מקילן (תואר אצולה), (במקור קליין, בהונגרית: Kilényi Hugó; פשט, 26 בדצמבר 1840 – בודפשט, 25 בדצמבר 1924) היה יועץ שרים, סופר בתחום הכלכלי, אספן אמנות. בנו של יאנוש קילני (הרמן קליין), עיתונאי ומתרגם. חותנו של מיקלוש ברנד (רופא ילדים), סבו של מיקלוש ברנד (רופא פנימי), ואחיינו של יוליוס לאופולד קליין.
ביוגרפיה
הוגו קליין נולד במשפחה יהודית כבנם של יאנוש קליין (לאחר מכן קילני) (1805–1889) ושל אנה מנדלו. הוא למד בבית ספר תיכון בפשט. בשנת 1864, בסיום לימודי משפטים, התחיל כמתמחה בוועדת השיפוט הממלכתית ומשנת 1867 עבד במשרד החקלאות. ב-1889 הועבר למשרד המסחר ומשם פרש כיועץ שרים. הוא היה יו"ר מפעל המכונות (ייצור קרונות וקטרים וכדומה) של רכבות הונגריה (מ.א.ב) ושל מפעל הברזל והפלדה של העיר דיושג'ר. היה חבר בדירקטוריון רכבות הונגריה וחבר במועצת הפטנטים הלאומית. הוא ערך את ספריית הבוררות המנהלית (בודפשט, 1877–1879). ב-1891 קיבל תואר אצולה (אביר, ובאנגלית Sir) וסמל. הוא היה אחד הטובים ביותר בקרב מביני ואספני האמנות ההונגרים. הוא היה מייסד וחבר כבוד של החברה הנומיסמטית ההונגרית. לאחר ייסוד העמותה היה חבר הנהלתה, מבקר שלה במשך שנתיים, סגן נשיא שמונה שנים, נשיא שש שנים ונשיא כבוד במשך ארבע שנים. מותו נגרם כתוצאה מדלקת ריאות.
חייו הפרטיים
אשתו הייתה אאוגניה (ז'ני) שפיצר, בתם של יעקב שפיצר ושל ז'ופיה האוזר, עמה התחתן ב-7 בפברואר 1878 בבודפשט.
ילדיהם:
טיון ווטקינס
טיון טניס ווטקינס (נולדה ב-26 באפריל 1970, אשר ידועה גם בשם הבמה שלה טי-בוז, היא זמרת, כותבת שירים, שחקנית, סופרת ומפיקה בפועל אמריקאית. התפרסמה בזכות חברותה בלהקת הבנות TLC. במסגרת עבודתה עם הלהקה זכתה ווטקינס ב-4 פרסי גראמי.
ראשית חייה
ווטקינס נולדה בדה מוין, שבאיווה, שבארצות הברית, להורים אפריקאים-אמריקאים ואירים ילידי אמריקה. כשהייתה בת 9 היא עברה ביחד עם משפחתה לאטלנטה, שבג'ורג'יה.
TLC
בשנת 2002 הלהקה התפרקה לאחר מותה של חברת הלהקה ליסה לופז אך בשנת 2017 ווטקינס ות'ומאס התאחדו מחדש והוציאו אלבום חמישי ללהקה אך לאחר מכן התפרקו שוב. בין שירי הלהקה ניתן למנות את השירים "Waterfalls", אשר זכה להצלחה אדירה והפך לאחד מהשירים המזוהים והמצליחים של שנות ה-90, "No Scrubs", אשר הפך גם ללהיט ענק ולימים הוכתר כהשיר ה-344 המצליח ביותר בתולדות ארצות הברית, "Unpretty", שהפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של שנות ה-90 בארצות הברית ועוד.
קריירת סולו
בנוסף לעבודתה עם TLC ווטקינס גם הוציאה שיר סולו משלה בשם "Touch Myself" אשר שימש לפסקול הסרט "נמלטים" והשיר "My Getaway" אשר שימש לפסקול הסרט רגרטס בפריס: הסרט. בנוסף היא גם התארחה בשיר "Ghetto Love" של הראפרית דה בראט, בשיר "Changes" של הלקת Society of Soul, בשיר "He Say She Say" של הזמר קית' שוויאט, בשיר "Different Times" של הזמר רפאל סאדיק ובשיר "Be Somebody" של הזמרת פולה קול. בינואר 2013 הוציאה שוב שיר סולו משלה בשם "Champion", שיר צדקה שכל הכנסותיו נועדו לעזור לאנשים הסובלים ממחלות דם. ב-2017 הוציאה שיר נוסף בשם "Dreams" שהיה חלק מספר השמע שלה "A Sick Life".
טלוויזיה וקולנוע
ב-1 בינואר 2013 שודרה מיני תוכנית בת 4 פרקים בשם "Totally T-Boz" העוסקת בחייה של ווטקינס, בניסיון שלה ליצור אלבום סולו, ההתאחות שלה עם חברת הלהקה השנייה והחיים שלה עם הבת שלה. ב-2016 השתתפה בתוכנית קרב הליפסינק עם חברת הלהקה השנייה והשחקנית זואי סלדנה כנגד השחקן זאכרי קווינטו עם השיר "No Scrubs".
בנובמבר 2016 היא השתתפה במשך חודשיים באופרת הסבון ימי חיינו ומאוחר יותר בשנת 2017 היא חזרה שוב לסדרה ושיחקה בה גם בשנת 2018. בנוסף ווטקינס גם לקחה חלק בתחום הדיבוב כאשר דובבה דמות בגרסת הסרט לסדרה טרוליות.
עבודות אחרות
ווטקינס פרסמה ספר שירה חצי-אוטוביוגרפי בשם "Thoughts" ב-3 בנובמבר 2009. בשנת 2005 פתחה ווטקינס והסטייליסטית טרה בריוויץ' בוטיק לילדים בשם "הארון של צ'ייס" (על שם הבת שלה צ'ייס) אך הוא נסגר לאחר שנה בלבד.
חיים אישיים
בילדותה אובחנה ווטקינס כחולה באנמיה חרמשית, מה שגרם לה לשהות זמן רב בבתי חולים מגיל 7. ווטקינס חשפה את מחלתה לראשונה בשנת 1996 ולימים הפכה לאחת מדוברות האיגוד למחלות תאי המגל באמריקה. בשנת 2002 אושפזה ווטקינס בבית חולים בעקבות החמרה של המחלה. כיום היא משמשת כאחת מיושבות הראש של ארגון הזכויות בתחום הבריאות בארצות הברית.
ב-3 ביולי 1995 כל חברות TLC הגישו בקשה לפשיטת רגל כולל ווטקינס עצמה שעשתה זאת עקב ההוצאות הרפואיות שלה אך בעיקר בגלל העובדה כי לטענת חברות הלהקה חברות התקליטים בה היו חתומות באותה תקופה לה-פייס ואריסטה רקורדס פגעו בהן כלכלית. כאשר הן החזירו את ההשקעה של לה-פייס, אריסטה ופרי ריד המנהלת שלהן לשעבר לקחו כסף על עלויות ההקלטות, הייצור וההפצה הם המשיכו לגבות מהן כסף על דברים כמו נסיעות, טיסות, אוכל, ביגוד, מלונות, קידום, קליפים ועוד לטענתן באופן אירוני ככל שהאלבומים שלהן הצליחו יותר כך הן הפסידו יותר כסף. בנוסף היה להן צורך לשלם גם למנהלים, עורכי דין, מפיקים ומיסים מה שהותיר לכל אחת מחברות הלהקה פחות מ-50 אלף דולר בשנה. בנוסף הן קיבלו 56 סנט על כל אלבום שהן מכרו, סכום שלטענתן היה נמוך מדי, במיוחד בהשוואה למה שאמנים אחרים קיבלו. בפברואר 2011 הגישה ווטקינס שוב בקשה לפשיטת רגל וכך גם באוקטובר אותה שנה. על פי תוכנית הטלוויזיה Broke & Famous נאמר כי ווטקינס הוציאה 9,000 דולר כל חודש ו-770 אלף דולר עבור הבית בו גרה כאשר הכנסתה החודשית הממוצעת עמדה על 11 אלף דולר בלבד. בנוסף היו השערות כי מצבה הכלכלי של ווטקינס נגרם כתוצאה מהטיפולים הרפואיים שלה גם על האנמיה החרמשית וגם על הגידול במוח.
ביוני 2016 ווטקינס אימצה ילד בן 10 חודשים בשם צ'אנס.
קורפוס אנזא"ק השני
קורפוס אנזא"ק השני היה חיל במלחמת העולם הראשונה שכלל יחידות מאוסטרליה וניו זילנד. הקורפוס הוקם בתחילת 1916 במצרים בעקבות המערכה הכושלת בגליפולי, והוא כלל תחילה שתי דיוויזיות אוסטרליות ונשלח לחזית המערבית באמצע שנת 1916. לאחר מכן הוא השתתף בלחימה בצרפת ובבלגיה לאורך כל השנים 1916 ו-1917, ובמהלכה היה מורכב מדיוויזיות ניו זילנדיות, אוסטרליות ובריטיות. בנובמבר 1917 הוחלף הקורפוס בקורפוס האוסטרלי, שריכז את כל חמש הדיוויזיות האוסטרליות. לאחר מכן, הפך הקורפוס לקורפוס ה-22 הבריטי.
היסטוריה
הקורפוס הוקם במצרים בפברואר 1916 כחלק מארגון מחדש של הכוח האימפריאלי האוסטרלי בעקבות פינוי גליפולי בדצמבר 1915, בפיקודו של ויליאם בירדווד. קורפוס זה, יחד עם קורפוס אנזא"ק הראשון, החליפו את קורפוס אנזא"ק המקורי (ANZAC), בעקבות התרחבות כוחות אוסטרליה וניו זילנד לקראת פריסתם לחזית המערבית.
הגנרל אלכסנדר גודלי, מפקד חיל המשלוח הניו זילנדי, קיבל את הפיקוד על הקורפוס לאחר שקורפוס אנזא"ק הראשון יצא לצרפת בסוף מרץ 1916. הקורפוס כלל בתחילה את שתי הדיוויזיות האוסטרליות "החדשות" - הדיוויזיות הרביעית והחמישית האוסטרליות.
ביולי 1916, לאחר הגעתו של הקורפוס לצרפת, הוחלפה הדיוויזיה הרביעית האוסטרלית עם הדיוויזיה הניו זילנדית מקורפוס אנזא"ק ה-1, והקורפוס השתלט על קו קדמי ליד ארמנטייר. באמצע יולי, הקורפוס השאיל את הדיוויזיה החמישית לקורפוס ה-11 הבריטי למבצע הסחה שהתפרסם כקרב פרומל.
ביוני 1917 השתתף הקורפוס בקרב מסין, שהיה הקדמה לקרב איפר השלישי. במהלך הפעולה, הקורפוס היה הדרומי ביותר מבין שלושה קורפוסים בריטיים שתקפו את רכס מסין. בשלב זה הקורפוס כלל את הדיוויזיה הניו זילנדית, את הדיוויזיה האוסטרלית ואת הדיוויזיה ה-25 הבריטית. הדיוויזיה הרביעית האוסטרלית נותרה בעתודת הקורפוס.
עם הקמת הקורפוס האוסטרלי בדצמבר 1917, שהכיל את כל חמש הדיוויזיות האוסטרליות, הפך קורפוס אנזא"ק ה-2 לקורפוס ה-22 הבריטי. הכוחות האוסטרלים היחידים שנותרו עם החיל היו הכוחות הרכובים.
יחסי גרמניה הנאצית עם העולם הערבי
היחסים בין גרמניה הנאצית לבין הנהגת העולם הערבי נסובו סביב זלזול, תעמולה, שיתוף פעולה, ובמקרים מסוימים חיקוי. היחסים הפוליטיים והצבאיים בין הצדדים התבססו על פעולות איבה משותפות כלפי אויבים משותפים, בהם האימפריאליזם הבריטי וצרפתי, הקולוניאליזם, היהודים והציונות. יסוד מרכזי נוסף לשיתוף פעולה זה היה האנטישמיות של הנאצים, שהעריצו כמה מנהיגים ערבים ומוסלמים, ובמיוחד אמין אל-חוסייני. בציבוריות ובפרטיות, אדולף היטלר והיינריך הימלר יצאו באמירות חמות על האסלאם כדת וכאידאולוגיה פוליטית, ותיארו אותה כצורה דתית ממושמעת יותר, מיליטריסטית, פוליטית ומעשית יותר מאשר הנצרות, ושבחו את מה שהם תפסו כמיומנות בפוליטיקה ומנהיגות צבאית של מוחמד, מייסד האסלאם.
העולם הערבי משך תשומת לב מיוחדת מצד היסטוריונים שבחנו את הפשיזם מעבר לאירופה. החוקרים התמקדו בעיקר בכוחות פרו-נאציים ופרו-פשיסטיים, והדגישו את התמיכה שהייתה לפשיזם ולנאציזם ברחבי העולם הערבי. עם זאת, נרטיב זה עורער על ידי מספר חוקרים הטוענים כי דיונים פוליטיים ערביים בשנות השלושים והארבעים היו מורכבים למדי. הפשיזם והנאציזם, לטענתם, נדונו לצד אידאולוגיות פוליטיות אחרות, כמו קומוניזם, ליברליזם וחוקתיות. יתר על כן, העבודות הרוויזיוניסטיות האחרונות הדגישו את הקולות והתנועות האנטי-פשיסטיות והאנטי-נאציות בעולם הערבי. למרות מאמציו של המופתי להשיג גיבוי גרמני לעצמאות ערבית, היטלר סירב והעיר כי הוא "לא רוצה דבר מהערבים".
תפיסות נאציות על העולם הערבי
לפני מלחמת העולם השנייה כל צפון אפריקה והמזרח התיכון היו בשליטת המעצמות הקולוניאליות האירופיות. השלטון הנאצי פיתח שותפות עם כמה מנהיגים לאומניים ערבים על בסיס אויביהם המשותפים, וחלקו סלידה מהיהודים והציונות. המלחמה האנגלו-עיראקית,. בתגובה להפיכה של רשיד עאלי אל-כילאני, כאשר אנשי ריבוע הזהב בעיראק (ארבעה גנרלים בראשות רשיד עאלי אל-כילאני) הפילו את שלטון עבד אל-אילה הפרו-בריטי בעיראק והקימו ממשלה שתמכה במדינות הציר, הוציא היטלר, ב־23 במאי 1941, את הנחיית הפיהרר מספר 30, כדי לתמוך בעניינם. צו זה קבע כי: "תנועת החירות הערבית במזרח התיכון היא בת בריתנו הטבעית נגד אנגליה."
ב-11 ביוני 1941 הוציאו היטלר והמפקד העליון של הכוחות המזוינים הנחיה מס' 32: "ניצול תנועת החירות הערבית". "מצבם של האנגלים במזרח התיכון יהפוך למסוכן יותר במקרה של פעולות גרמניות גדולות, אם כוחות בריטיים נוספים יהיו כבולים ברגע הנכון למהומות או מרד אזרחי. יש לתאם את כל אמצעי הצבא, המדיניות והתעמולה לשם כך במהלך תקופת ההכנה. כסוכנות מרכזית בחוץ לארץ אני ממנה את מטה מיוחד F, שייקח חלק בכל התוכניות והפעולות באזור הערבי, שמפקדתו אמורה להיות באזור הכוחות הצבאיים בפיקוד דרום-מזרח. המומחים והסוכנים הזמינים המוסמכים ביותר יועמדו לרשותו. ראש הפיקוד העליון של הכוחות המזוינים יפרט את תפקידיו של המטה המיוחד F, בהסכמה עם שר החוץ כאשר מדובר בשאלות פוליטיות".
ביום השואה בשנת 2021, נחשפו הקלטות משידורי תעמולה של הנאצים בשפה הערבית מימי מלחמת העולם השנייה.
תפיסות ערביות לגבי היטלר ונאציזם
היטלר והאידאולוגיה הנאצית והפשיסטית היו תחת מחלוקת גדולה בעולם הערבי, עם תומכים רבים ומתנגדים. תוכניות תעמולה מאסיביות הושקו בעולם הערבי, תחילה על ידי איטליה הפשיסטית ואחר כך על ידי גרמניה הנאצית. הנאצים התמקדו במיוחד בהשפעה על הדור החדש של הוגים ופעילים פוליטיים. מפקד קורפוס אפריקה, ארווין רומל, היה פופולרי כמעט כמו היטלר. "הייל רומל" הייתה ברכה נפוצה במדינות ערב. היו שהאמינו שהגרמנים יעזרו להם להשיג עצמאות משלטון צרפת ובריטניה. לאחר תבוסת צרפת על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1940, היו ערבים שהשמיעו קריאות פומביות נגד הצרפתים והבריטים ברחובות דמשק: "לא עוד מִסְיֶיה, לא עוד מִיסְטֵר, אללה בשמיים והיטלר עלי אדמות". כרזות בערבית בהן נכתב "בשמיים אלוהים הוא שליטך, עלי אדמות היטלר" הוצגו לעיתים קרובות בחנויות בעיירות סוריה.
כמה ערבים עשירים שטיילו בגרמניה בשנות השלושים חזרו עם אידיאלים פשיסטיים ושילבו אותם בלאומיות הערבית. זכי אל-ארסוזי, אחד המייסדים העיקריים של הבַּעַתִּ'יזְם, מחשבת מפלגת הבעת', הצהיר כי הפשיזם והנאציזם השפיעו רבות על האידאולוגיה של הבעת'. תלמידו של אל-ארסוסי, סמי אל-ג'ונדי, כתב: "היינו גזעניים, הערצנו את הנאציזם, קראנו את ספריו ואת מקור מחשבתו, במיוחד את "כה אמר זרתוסטרא" מאת ניטשה, נאומיו של פיכטה לאומה הגרמנית, ויסודותיו של יוסטון סטיוארט צ'מברלין מהמאה התשע עשרה, הנסובים סביב גזע. היינו הראשונים שחשבו לתרגם את המיין קאמפף. מי שחי בתקופה זו בדמשק יעריך את נטייתו של העם הערבי לנאציזם, שכן הנאציזם היה הכוח שיכול לשמש כאלוף שלו, ומי שמובס מטבעו יאהב את המנצח. אבל האמונה שלנו הייתה שונה למדי". שני הפוליטיקאים הערבים הבולטים ביותר ששיתפו פעולה עם הנאצים היו "המופתי הגדול של ירושלים", אמין אל-חוסייני, וראש ממשלת עיראק רשיד עאלי אל-כילאני. הבריטים שלחו את אמין אל-חוסייני לגלות בשל תפקידו המרד הערבי הגדול בשנים 1936–1939. למופתי לשעבר היו סוכנים בממלכת עיראק, במנדט הצרפתי של סוריה ובארץ ישראל המנדטורית. מעוזריו, ג'מאל אל-חוסייני ואחמד שוקיירי. בשנת 1941 תמך אל-חוסייני באופן פעיל בהפיכת ריבוע הזהב העיראקית, בראשותו של רשיד עאלי אל-כילאני.
לאחר שמשטר ריבוע הזהב בעיראק הובס על ידי הבריטיים, ראשיד עלי, אל-חוסייני וכן וטרנים עיראקיים אחרים, מצאו מקלט באירופה. באירופה הגולים הערבים תמכו באינטרסים של מדינות הציר. הם הצליחו במיוחד לגייס כמה עשרות אלפי מוסלמים לאס אס ושימשו כתועמלנים לעולם דובר הערבית. מגוון הפעילויות המשותפות היה רחב. לדוגמה, אנואר סאדאת, לימים נשיא מצרים, היה מוכן לשתף פעולה עם גרמניה הנאצית, על פי זיכרונותיו שלו.
אמין אל-חוסייני נפגש עם היטלר ב־28 בנובמבר 1941. ההערות הגרמניות הרשמיות של אותה פגישה מכילות התייחסויות רבות למאבק ביהודים באירופה ומחוצה לה. הקטעים הבאים מאותה פגישה הם הצהרות של היטלר לאל-חוסייני:"גרמניה עמדה למלחמה בלתי מתפשרת נגד היהודים. היא כללה באופן טבעי התנגדות פעילה לבית הלאומי היהודי בפלסטין, שלא היה אלא מרכז, בצורת מדינה, למימוש השפעתם ההרסנית של האינטרסים היהודיים. [...] זה היה המאבק המכריע; במישור הפוליטי, הוא מציג את עצמו בעיקר כסכסוך בין גרמניה לאנגליה, אך מבחינה אידאולוגית זה היה קרב בין הנאציונל-סוציאליזם ליהודים. מובן מאליו שגרמניה תעניק סיוע חיובי ומעשי לערבים המעורבים במאבק המשותף, משום שהבטחות ידידותיות לא יועילו במלחמת הישרדות או חורבן, בה היהודים הצליחו לגייס את כל כוחה של אנגליה למטרותיהם. [...] הפיהרר בעצמו ייתן לעולם הערבי את ההבטחה ששעת השחרור שלו הגיעה. מטרת גרמניה תהיה אך ורק השמדת היסוד היהודי השוכן במרחב הערבי בהגנת הכוח הבריטי. באותה שעה המופתי יהיה הדובר המוסמך ביותר של העולם הערבי. אז תהיה משימתו להוציא לפועל את הפעולות הערביות, אותן הוא הכין בחשאי. כשיגיע הזמן הזה, גרמניה תוכל להיות אדישה גם לתגובה הצרפתית להצהרה כזו."אמין אל-חוסייני הפך למשתף הפעולה הערבי הבולט ביותר עם מעצמות הציר. הוא פיתח קשרי חברות עם נאצים בכירים, כולל היינריך הימלר ויואכים פון ריבנטרופ ואדולף אייכמן. הוא תרם לשירותי התעמולה של הציר ולגיוס חיילים מוסלמים וערבים לכוחות המזוינים הנאצים, כולל שלוש דיוויזיות אס אס המורכבות מבוסניאקים מוסלמים. הוא היה מעורב בתכנון פעולות מלחמתיות בארץ ישראל ובעיראק, כולל תוכנית להצנחת סוכנים גרמניים וערביים, אשר ילבו את ההתקפות על היהודים בארץ ישראל. הוא סייע לכניסה הגרמנית לצפון אפריקה, במיוחד לכניסה הגרמנית לתוניסיה ולוב. רשת הריגול שלו סיפקה לוורמאכט אזהרה מדויקת מפני פלישת בעלות הברית לצפון אפריקה. ד"וח מפורט שהעביר, ככל הנראה מידי מלך מרוקו, אף הגיע לווילהלם קנריס, ראש האבווהר, אך הוורמאכט התעלם ממידע זה. חוסייני התערב ומחה בפני רשויות הממשלה במטרה למנוע מהיהודים להגר לארץ ישראל המנדטורית. ישנן עדויות שהוא היה מודע לפתרון הסופי. עוזרו הבכיר של אדולף אייכמן, דיטר ויסליצני, טוען כי בכל פגישותיו של המופתי עם בכירי הנאצים, חוסייני חזר והציע את השמדת היהודים. לעומת זאת, חוסייני עצמו טען לאחר סיום המלחמה כי מעולם לא ידע על מחנות ההשמדה, או על תוכניות הנאצים לרצח עם ביהודי אירופה. לדבריו, הראיות נגדו זייפו על ידי אויביו היהודים, והוא אף הכחיש שפגש בכלל את אייכמן. אמין אל חוסייני עדיין דמות שנויה במחלוקת בעולם הערבי, לעומת אלו הרואים בו מושחת, פלגים פוליטיים אחרים בעולם הערבי המודרני רואים בו דמות מכובדת.
סוריה
ביוני 1941, כשכוחות צרפת החופשית הצטרפו לבעלות הברית במתקפתן נגד צבא וישי בסוריה, האלג'יראי ראזק עבד אל־קאדר, מוסלמי ציוני, חבר אליהם מיד. הוא לחם נגד כוחות וישי, ולאחר כיבוש סוריה שוחרר משירותו. על שירותו קיבל את אות "צלב לורן" הצרפתי.
צפון אפריקה
ב־20 בינואר 1942 נפגשו 15 בכירים במפלגה הנאצית ובממשל הגרמני בווילה בוואנזה, פרבר של ברלין, כדי לתאם את ביצוע מה שכונה בפיהם "הפתרון הסופי". בוועידת ואנזה זו ציין ריינהרד היידריך, סגנו של היינריך הימלר וראש המשרד הראשי לביטחון הרייך את מספר היהודים שיחוסלו בכל שטח לפי התוכנית. בסימן לצרפת, יש שתי רשומות, 165,000 לצרפת הכבושה, ו-700,000 לשטחיה שטרם נכבשו, אשר כלל את שטחי צרפת בצפון אפריקה, כלומר מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה.
בשנת 1942 האס אס הקים יחידה מיוחדת של 22 אנשים כדי "להרוג יהודים בצפון אפריקה". הוא הובל על ידי מפקד האס אס ולטר ראוף, שסייע בפיתוח משאיות הגז עמן הגרמנים נהגו לרצוח אסירים רוסים ותושבים יהודים ברוסיה ובפולין. רשת מחנות עבודה הוקמה בתוניסיה, באלג'יריה ובמרוקו. מעל 2,500 יהודי תוניסיה נספו במהלך חצי שנה במחנות אלה.
לדברי רוברט סטלוף, בצפון אפריקה רק ערבי אחד, חסן פרג'אני, הורשע על ידי בית דין צבאי של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה בגין ביצוע פעולות שהביאו למותם של יהודים, גברים מבני משפחת סקמלה בתוניסיה. זאת בזמן שערבים רבים פעלו להצלת יהודים. לדוגמה, המלך מוחמד החמישי סירב לכפות על 200,000 היהודים שהתגוררו במרוקו ללבוש טלאים צהובים, אף על פי שפעולה מפלה זו נאכפה בצרפת. הוא דיווח כי אמר: "במרוקו אין יהודים. יש רק נתינים". ההיסטוריון חיים סעדון סבור כי למעט מקרים יוצאים מן הכלל, לא הייתה אלימות כלפי יהודים ממוסלמים ואף על פי שלא הייתה תחושה מיוחדת של אחווה, יהודים ומוסלמים התייחסו זה לזה די טוב.
גולים ערבים בגרמניה הנאצית ובאיטליה הפשיסטית
בעקבות תבוסת ריבוע הזהב בעיראק בחודשים מאי-יוני 1941, רשיד עאלי אל-כילאני ברח לאיראן אך לא היה אמור להישאר זמן רב. ב־25 באוגוסט 1941 פלשו כוחות אנגלו-סובייטים לאיראן והורידו את רזה שאה מהשלטון. לאחר מכן ברח כילאני לברלין, שם התקבל על ידי אדולף היטלר, והוא הוכר כמנהיג ממשלת עיראק הגולה. עם תבוסת גרמניה אל-כילאני ברח שוב, הפעם לערב הסעודית.
חיקוי הנאציזם בהתאגדויות ערביות
כמה תנועות מתעוררות בעולם הערבי הושפעו מארגונים פשיסטים אירופיים ונאצים במהלך שנות השלושים. מפלגת מצרים הצעירה ("החולצות הירוקות") דמתה מאוד לנוער היטלר ועל פי ההיסטוריון ברנרד לואיס הייתה "ללא ספק בצורה נאצית". מועדון אל-מותאנה הפאניסטי פאן-ערביסטי ותנועתו מסוג אל-פותווה (נוער היטלר), השתתפו במתקפת פרהוד ב-1941 על הקהילה היהודית בבגדאד.
המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית (SSNP) אימצה סגנונות של פשיזם. הסמל שלה, ההוריקן האדום, נלקח מצלב הקרס הנאצי, המנהיג אנטון סעאדה נודע כ"אל-זעים" (המנהיג). המנון המפלגה היה "Syria, Syria, über alles" קרי, "סוריה, סוריה, מעל הכול", בהתאם לשורה הראשונה בהמנון גרמניה, ואף הושר באותו הטון. סעאדה ייסד את ה-SSNP הפשיסטית בתוכנית לפיה הסורים היו "גזע עליון ייחודי".
אריק ברגן
אריק ברגן (באנגלית: Erich Bergen; נולד ב-31 בדצמבר 1985) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, זמר ומגיש אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות תפקידו בסרט דרמה מוזיקלית ביוגרפית "ג'רזי בויז" ועל תפקידו בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS "מזכירת המדינה".
הוא למד במרכז אומנויות הבמה "סטייג' דור" בלוך שלדרייק, ניו יורק במשך שבע שנים.
קריירה
בשנת 2013 אובחן ברגן כחולה סרטן האשכים ועבר טיפולי כימותרפיה.
לאחרונה פורסם כי הוא מצטרף לצוות השחקנים של "מלצרית", בתפקיד של ד"ר פומטר.
שרפאת
שרפאת היא שכונה ערבית בירושלים, הממוקמת מערבית לבית צפאפא וצפונית לגילה. ביחד עם בית צפאפא, שרפאת מנותקת מרוב הרצף הערבי של העיר, ושתי השכונות נחשבות לעיתים כמקשה אחת.
בעבר שרפאת הייתה כפר חקלאי ועצמאי. בשנות ה-30 התגורר בכפר מוסא אל-עלמי, ובביתו שבכפר נפגש עם אישים חשובים ובהם עם דוד בן-גוריון. שרפאת סופחה לשטח העיר ירושלים בשנת 1967 לאחר איחוד העיר במלחמת ששת הימים. בשנת 1993 הוקם בשכונה מנהל קהילתי, המשותף גם לבית צפאפא. החל משנת 2015 כביש בגין עובר בסמוך לשכונה. במהלך אינתיפאדת הסכינים התפרסם כי שרפאת תזכה לתקציבים נוספים מהעירייה, מאחר שאף אחד מתושביה לא נטל חלק באותם אירועים אלימים. במרץ 2019 התגלה בשטח השכונה יישוב יהודי מהתקופה החשמונאית. בכפר התגלו מערת קבורה, בור מים וגת לייצור יין. בינואר 2020 בוצעה בשרפאת פעולת תג מחיר שבמסגרתה נשרף מסגד מקומי. השכונה נחשבת לאטרקטיבית בהשוואה לשאר השכונות הערביות בעיר, לאור קרבתה למרכז ירושלים ולאזור התעשייה תלפיות.
ברגנר
ברגנר הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני (Bergner).
בנדקמפ
בנדקמפ (באנגלית: Bandcamp) היא חברה פרטית המספקת ממשק מקוון למוזיקאים, המאפשר להם לחלוק ולמכור מוזיקה. החברה נוסדה ב-2008, ופופולרית בקרב מוזיקאים עצמאיים, גם בישראל. החברה לוקחת עמלה על מכירת מוזיקה מן המוזיקאים.
מודל עסקי
מוזיקאים אשר נרשמים לאתר מקבלים אתר-מיקרו, באמצעותו הם יכולים לשתף את המוזיקה שלהם בחינם, או בתשלום. האתר גובה עמלה של 15% מהאמנים (עמלה שיורדת לרמה של 10% כאשר מכירת האמן עוברות את סף $5,000). בנדקמפ הודיעה בתחילת 2015, שאמנים הרוויחו דרך האתר, ממכירת מוזיקה, סך של 100 מיליון דולר.
היסטוריה
האתר נוסד בשנת 2008 באוקלנד, קליפורניה על ידי אית'ן דיימונד לאחר שנכנס לאתר של להקה שאהב, ניסה לרכוש עותק דיגיטלי של האלבום שלה, אך לאחר ששילם שום קובץ לא ירד למחשב. דיימונד חשב שמוזיקאים לא צריכים להתעסק עם בעיות טכניות מסוג זה, וגייס כמה חברים כדי להקים אתר שיאפשר למוזיקאים להפיץ ולמכור מוזיקה בצורה דיגיטלית בקלות ובפשטות. כחודש לאחר השקת האתר כבר היו רשומים בו 1,300 אמנים שהעלו 4,300 קטעי אודיו. תחילה סופק השירות בחינם אך מ-2010 החל לגבות 10–15 אחוז מסכום המכירות שמבצעים האמנים הרשומים בה (עמלה שהיא עדיין נמוכה ביותר יחסית לשירותים מתחרים).
רוברט סקלטון
'''רוברט די. "בוב" סקלטון (באנגלית: Robert D. "Bob" Skelton'''; 25 ביוני 1903 – 25 ביוני 1977) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה
סקלטון נולד בווילמט, אילינוי. הוא התאמן תחת הדרכתו של ויליאם "ביל" באכרך יחד עם ג'וני וייסמילר, נורמן רוס, סיביל באואר, אתל לאקי ואלופים אולימפיים נוספים.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת פריז (1924) זכה סקלטון במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:56.6 דקות, לפני ג'וזף דה קומב מבלגיה (2:59.2 דקות) וחברו לנבחרת ויליאם קירשבאום (3:01.0 דקות).
סקלטון נפטר ב-25 ביוני 1977, ביום הולדתו ה-74 ביוסטון, שבטקסס.
אבי כצמן
אבי כצמן (נולד ב-1952) הוא עורך, עיתונאי ומרצה ישראלי. היה בין מייסדי ועורכי השבועון "כותרת ראשית" (בעריכת נחום ברנע).
ביוגרפיה
כצמן גדל והתחנך בחולון. בסוף שנות ה-70 למד באוניברסיטה העברית בירושלים וכתב בעיתון הסטודנטים "פי האתון".
כצמן שימש כמבקר תרבות בעיתון "הארץ" וחיבר את החידה השבועית "מי היה האיש שהיה" במוסף. בשנת 1982 ערך מגזין בשם "מדע בדיוני" שהופיע פעם אחת, באותה שנה היה בין מייסדי השבועון "כותרת ראשית" שיצא בשנים 1982–1988. ב"כותרת ראשית" שימש כמבקר תרבות (בעיקר כתב ביקורת ספרות) וככתב תחקירים. אחר כך חזר לכתוב ב"הארץ", ובמקביל למד בחוג לתקשורת של האוניברסיטה העברית בירושלים.
לימד באוניברסיטה העברית בירושלים וכיום חבר סגל במכון מנדל למנהיגות.
בנוסף הוא בוגר קורס שדרים של קול ישראל. מנחה תוכניות אירוח ברשת א'- "שישה מאזינים ואורח". ב-2019 ראה אור ספרו "בשיחה הגדולה" (הוצאת מאגנס).
סמסונג C&T
סמסונג C&T (בקוריאנית: 삼성물산) (C&T = Construction&Trading) (לשעבר תאגיד סמסונג), נוסד ב-1938, והוא התאגיד שממנו התפתחה קבוצת סמסונג וכולל כיום 2 חברות, קבוצת הנדסה ובניה וקבוצת מסחר והשקעות. שם החברה שונה מתאגיד סמסונג לסמסונג C&T ב-2007. קבוצת סמסונג היא הקונצרן הגדול ביותר בקוריאה הדרומית הפועל בתחום הבנייה, אלקטרוניקה, כימיקלים, פיננסים ותחומים רבים אחרים. שוויה של החברה (נכון לשנת 2012) הוערך ב-22.2 מיליארד דולר.
חברת הנדסה ובנייה
בין פרויקטי החברה ניתן למנות את:
דיור
חברת הדיור רימיאן, שדורגה במדד שביעות רצון הלקוחות הלאומי בין השנים 1998-2012 במקום הראשון.
רעואל בן עשו
רעואל הוא דמות מקראית, בנו של עשו ובשמת ואביהם של נחת, זרח, שמה ומזה. לרעואל היו ארבעה אחים (מן האב): אליפז, יעוש, יעלם וקרח.
השם רעואל הוא שם שמי-מערבי קדום השייך לקבוצה בה נמצאים גם השמות שמואל, מתושלח וכדומה, שמוסיפים להם באמצע השם את ו' בצורת שורוק (u). פירוש השם רעואל הוא הרע של האל או החבר של האל. לשם "ידידיה" יש אותו הפירוש כמו רעואל.
השם הפיניקי רעמלך, השם הארמי מדורא-אברופוס והשם הלטיני רעבעל מקבילים לשם רעואל.
המלכה (סרט)
המלכה (באנגלית: The Queen) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2006 בבימויו של סטיבן פרירס, אודות המלכה אליזבת השנייה (הלן מירן) המתמודדת עם מותה של הנסיכה דיאנה ועם הביקורת התקשורתית על ניכורה מן העם. בסרט משחקים גם מייקל שין כטוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה, וג'יימס קרומוול כפיליפ, הדוכס אדינבורו. הסרט זכה לביקורות חיוביות והיה מועמד לשישה פרסי אוסקר שמתוכם הוא זכה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מירן.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית באוקטובר 2006 וב-15 בספטמבר 2006 בבריטניה. בישראל הסרט יצא ב-25 בינואר 2007.
עלילה
הסרט מתחיל ביום שלאחר הבחירות בבריטניה ב-1997, כשטוני בלייר (מייקל שין), יושב ראש מפלגת הלייבור, השיג את הרוב להרכיב ממשלה. בלייר מגיע למלכה אליזבת (הלן מירן) במטרה להתבקש להרכיב ממשלה. המלכה מביעה באוזניו חשש מסוים לגבי רעיונו "לחדש" את המדינה, אך בלייר מבטיח שהוא יכבד את המונרכיה.
לאחר מספר חודשים, הנסיכה דיאנה נהרגה בתאונת דרכים במנהרה ברחוב Pont de l'Alma בפריז. המלכה מחליטה להתייחס לאירוע כאל אבל פרטי בניגוד לדעת בנה, הנסיך צ'ארלס (אלכס ג'נינגס), שסובר שצריך לפתוח את הלווייתה של הנסיכה לציבור. ככל שהזמן עובר כך גוברת התרעומת על משפחת המלוכה עקב התנהגותה המנוכרת. למרות הפצרותיו של בעלה, הדוכס פיליפ (ג'יימס קרומוול), שלא להתייחס לתקשורת המלכה מחליטה לצאת בשידור טלוויזיה ולנחם את העם בעצתו של בלייר.
מספר חודשים לאחר מכן, בלייר והמלכה נפגשים שנית. במפגש בלייר מעריך שאהדתו של הציבור כלפי המלכה ומשפחתה התחזק בעקבות הפרשה. והמלכה מביעה רצון "לחדש" את המונרכיה.
ביקורות והכנסות
הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 97%. הופעתה של הלן מירן זכתה לביקורות מהללות. הסרט הופיע לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ששם מירן קיבלה קימת כבוד במשך כחמש דקות. בנוסף, הסרט קיבל מספר רב של מועמדויות וזכיות לפרסים יוקרתיים.
ג'סטין רס
ג'סטין רס (באנגלית: Justin Ress; נולד ב-3 באוגוסט 1997) הוא שחיין אמריקאי, אלוף עולם (בודפשט 2022) וסגן אלוף עולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-50 מטר גב.
ביוגרפיה
רס נולד וגדל בקרי, קרוליינה הצפונית ולמד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית‎.
2017
באליפות ארצות הברית שנערכה ב 2017 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא אליפות חדש של 24.41 שניות, לפני מאט גריוורס‎ וראיין מרפי. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.77 שניות.
אלוף האוניברסיאדה
באוניברסיאדה שנערכה בטאיפיי, טייוואן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.29 שניות, לפני קוסוקה הגינו מיפן (54.12 שניות) ודנס רפשיס מליטא (54.17 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב (24.73 שניות).
2019
באוניברסיאדה שנערכה בנאפולי, איטליה בתחילת 2019 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.48 שניות ביחד עם זן וודל מדרום אפריקה שזכה שלושה שבועות לאחר מכן במדליית זהב באליפות העולם (24.43 שניות). התוצאה שקבעו הייתה מספיקה למדליית כסף באליפות העולם ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין ראשון הוא קבע בשמחה ל-100 מטר גב תוצאה של 53.31 שניות טובה יותר מזו של המנצח במשחה זה גרגורי טרסביץ' מרוסיה (53.51 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב (53.81 שניות).
אלוף עולם
במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית בסוף אפריל 2022 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 23.92 שניות, אחרי האנטר ארמסטרונג שקבע שיא עולם חדש של 23.71 שניות ולפני שיין קאסאס (24.00 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 52.73 שניות, אחרי האנטר ארמסטרונג (52.20 שניות) וראיין מרפי (52.46 שניות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.12 שניות, לפני האנטר ארמסטרונג (24.14 שניות) וקסוורי מסיוק מפולין (24.49 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, ראיין הלד וברוקס קארי בתוצאה של 3:09.34 דקות, לפני אוסטרליה (3:10.80 דקות) ואיטליה (3:10.95 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.48 שניות.
2023
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.24 שניות, אחרי האנטר ארמסטרונג (24.05 שניות) ולפני שו ג'יאיו מהרפובליקה העממית של סין (24.50 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
קולטון היינס
קולטון לי היינס (באנגלית: Colton Lee Haynes; נולד ב־13 ביולי 1988) הוא דוגמן ושחקן אמריקאי, אשר מוכר בעיקר מתפקידו בתור ג'קסון ויטמור בסדרת הנוער "זאב צעיר" ברשת MTV, ומתפקידו בתור רוי הרפר / ארסנל בסדרת גיבורי העל "החץ" ברשת The CW.
דוגמנות
היינס החל לדגמן בגיל 15 בהיותו בניו יורק. הצלחתו המשמעותית הראשונה הייתה הופעתו בצילום עבור מותג היוקרה האמריקאי אברקרומבי אנד פיץ'. בהמשך הופיע היינס בקמפיינים של מותגי האופנה קירה פלסטינינה, ג'יי סי פני וראלף לורן. בשנת 2008 היינס המשיך לדגמן בקמפיינים נוספים כמו ורייזון, וכן במגזינים רבים כגון ווג לנוער וארנה.
ב־2014 קולטון חזר לדגמן בחברת אברקרומבי אנד פיץ' ולקח חלק בקמפיין "Making of a Star", וכך שבו תמונותיו של היינס לשמש בחנויות החברה בעולם כולו.
משחק
קולטון היינס הופיע לראשונה בתפקיד קולנועי בשנת 2007 בשובר הקופות "רובוטריקים" בתפקיד מזערי. שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה CSI: מיאמי בה גילם את ברנדון פוקס, אדם צעיר שכשל בניסיון להתאבד לאחר שצבר חובות כבדים. הוא ביצע הופעת קמע כדוגמן בשני פרקים בסדרה הוליווד הילס. היינס ביצע גם תפקיד אורח בקליפ לשיר "I Don't love you" של להקת מיי כמיקל רומנס בתפקיד הגבר השחור שמתאהב באישה הלבנה. במחצית השנייה של 2007, היינס התמודד לתפקיד הראשי בסרט דמדומים, אך לבסוף השחקן רוברט פטינסון קיבל את תפקיד הדמות הראשית, אדוארד קאלן.
בשנת 2008, הופיע בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "ילדות שמנת", וגם שיחק בסדרה "החיים על פי נד". הוא זכה לגלם את דמותו של סקוט הולנד בסרט "Always and Forever" בהפקת ערוץ הולמרק. הצילומים לסרט החלו בדצמבר 2008, והסרט שודר בערוץ באוקטובר 2009.
בשנת 2009 פורסם שהיינס זכה בתפקיד 'שיין' בסדרה "לוּק" מבית היוצר שואוטיים המבוססת על סרט בעל שם דומה משנת 2007. "גילמתי מנוול בן 17. הסדרה היא בעלת אופי נמרץ ועם הרבה עירום, סקס, סמים וחוויות מהמציאות שיזעזעו את הצופים", אמר היינס בראיון. במרץ 2010 החלו הצילומים לדרמת הפשע העל־טבעית "השערים" לצד סקיילר סמואלס, שם גילם היינס את 'ברט כרזסקי' - שחקן בנבחרת הפוטבול בתיכון שהופך לאדם־זאב. הסדרה שודרה ביוני 2010, אך בוטלה לאחר העונה הראשונה. לאחר מכן היינס שיחק בתפקיד ג'קסון ויטמור בסדרת הנוער "זאב צעיר" המבוססת על סרט בעל שם דומה משנת 1985.
בספטמבר 2012 הופיע בקליפ לשיר "Trouble" של הזמרת הבריטית ליאונה לואיס, בו גילם את החבר שלה. ב־11 באוקטובר 2012, כתב היינס בחשבון הטוויטר שלו "השנים האחרונות היו השנים היפות בחיי. אני עצוב שתם הפרק הזה, אבל נרגש לקראת הבא אחריו. תודה על אהבתכם" וכך הותיר את מעריצי זאב צעיר מבולבלים. יום לאחר מכן נודע שהוא פורש מהסדרה. היינס עבר לשחק בעונתה השנייה של הסדרה "החץ" בתפקיד רוי הרפר, שותפו של החץ הירוק, כשהחוזה שלו הסתיים בתום העונה השלישית.
ביולי 2013 כיכב בקליפ לשיר "Gold" של ויקטוריה ג'סטיס. הופיע בסרט הקולנוע "סן אנדריאס" (2015) למשך כמה דקות לצד השחקנים דוויין ג'ונסון וקיילי מינוג.
בשנת 2016 גילם את לוק למשך שני פרקים בסיטקום "הכריש" (The Grinder) של רשת FOX, בכיכובו של רוב לאו, והתארח בשני פרקים בסדרה הקומית "מלכות הצעקה" שיצר ראיין מרפי בכיכובה של אמה רוברטס.
בשנת 2017 גילם חשפן בקומדיה השחורה "לילה קשוח" לצידן של סקרלט ג'והנסון וזואי קרביץ. באותה שנה החל לגלם את הבלש סמואלס בעונה השביעית של סדרת האימה "אימה אמריקאית: הכת" ברשת FX Networks.
בשנת 2018 שיחק את דמותו של גורו הבריאות ג'ק ללן (אנ') בסרט הדרמה בביוגרפי "Bigger", על חייו של ג'ו וידר. בשנה זו חזר עם דמותו רוי הרפר כדמות ראשית לעונתה השביעית של סדרת הטלוויזיה "החץ". באוגוסט 2019, פרסם היינס כי לא ישוב עם תפקידו לעונה השמינית של הסדרה, עם זאת חודשיים לאחר מכן הוא שב עם תפקידו כדמות חוזרת לעונה השמינית והאחרונה שעלתה באוקטובר 2019.
בשנת 2021 השתתף בקליפ של הראפר ליל נאז X לשירו "Industry Baby". בשנת 2022 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הקומדיה "Dollface" של רשת הולו.
מוזיקה
ב־2013, היינס פרסם כמה גרסאות כיסוי לשירים. קולטון התחיל לפתח את קריירת השירה שלו, דבר שאהב מאז ילדותו. בנובמבר ביצע גרסת כיסוי לשיר "19You + Me" יחד עם ניו הייטס. בדצמבר 2013 הוא הוציא לאור סינגל אותו ביצע יחד עם זמר נוסף "Baby It's Christmas". בנובמבר 2018 פרסם גרסת כיסוי לשיר "A Million Dreams" של פינק, אותו מבצע יחד עם הזמר מאט בלויד.
חיים אישיים
במאי 2016 היינס יצא מהארון, לאחר שבעבר עלו ספקות לגבי הזהות מינית שלו. ב-11 במרץ 2017 התארס היינס למעצב הפרחים ג'ף לית'האם, וב-27 באוקטובר באותה שנה השניים התחתנו. במאי 2018, היינס הגיש בקשה לגירושין מלית'ם, אך הזוג התפייס לפני יום הנישואים הראשון שלהם. עם זאת, באוגוסט 2019 הם הגיעו להסדר גירושין.
במרץ 2019, היינס דיבר בפומבי על החוויה שלו עם התמכרות לאלכוהול וסמים, והעיד הוא סיפר על כך שעבר תוכנית טיפול שנמשכה כארבעה חודשים כדי לטפל בשימוש בחומרים.
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ'
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ' פטרוליום (Kiobel v. Royal Dutch Petroleum) הוא פסק דין שניתן בבית המשפט העליון של ארצות הברית ובו נדונה תחולת חוק נזקי זרים (ATS - Alien Tort Statute) ונקבע כי אין החוק מקים סמכות שיפוט אקסטריטוריאלית.
רקע היסטורי לפסק הדין
בשנת 1956 נתגלו מרבצי נפט עשירים באזור דלתת נהר הניז'ר אשר בניגריה במה שמכונה היום שדה הנפט אולויבירי. האזור היה מיושב על ידי מספר שבטים אשר באופן קולקטיבי כונו "אוגוני" והמהווים מיעוט אתני בניגריה, מדינה המורכבת מערב רב של מיעוטים אתניים שביניהם פערים גדולים. על פי כתב התביעה, החברות הנתבעות, Royal Dutch Petroleum ועוד מספר חברות השייכות לקונגלומרט של, החלו לשאוב את הנפט באזור תוך גרימת נזק סביבתי ונישולם של בני האוגוני מהרווחים שנבעו מאדמתם לאחר שהאחרונים הפסידו במלחמת ביאפרה.
לפי טענת התובעים, בשנים 1993–1994, כאשר ניסו בני האוגוני להתארגן ולהתנגד לניצול אדמתם ולנזק הכבד שנגרם לסביבה, העבירו החברות הנתבעות לכוחות הצבא בניגריה כסף, מזון, ואמצעי תחבורה על מנת שאלה ימנעו בכוח הזרוע את ההתארגנות נגד זיהום מקורות המים שנגרם מבארות הנפט שבבעלותן. עוד נטען, כי הצבא הניגרי דיכא באכזריות את המחאה, רצח, אנס, וכלא את תושבי הכפרים באזור וכמו כן בזז את רכושם, והכל, כך נטען בכתב התביעה, בשירות ענקית הנפט של.
רקע משפטי לפסק הדין
אחדים מבני האוגוני ביקשו לזכות בסעד נזיקי בבית משפט אמריקני פדרלי בגין פעולות הנתבעות. על מנת להיכנס בדלתותיו של בית המשפט תבעו האוגוני את הנתבעות על פי חוק נזקי זרים או "חוק הזרים" (ATS - Alien Tort Statute). ה-ATS נחקק ב-1789 וקובע כדלקמן:
במהלך 167 לאחר חקיקת ה-ATS היה החוק ללא שימוש. אלא שבשנת 1980 נוער האבק מעל ה-ATS כאשר בני משפחה מפרגוואי תבעו בארצות הברית את מפכ"ל משטרת פרגוואי לשעבר (שחי בארצות הברית באותה התקופה) בגין עינויים ורצח של בנם בפרגוואי. בהליך זה, פסק דין פילרטיגה נ' פנה-איראלה, קבע בית המשפט לערעורים שה-ATS מעניק לבתי משפט פדרליים סמכות שיפוט על תביעות נזיקין שיוגשו על ידי אזרחים זרים, אפילו אם הנזק נגרם מחוץ לשטחה של ארצות הברית. על פי פסק הדין, המגבלה היחידה המוטלת על הפעלת הסמכות מכוח ה-ATS היא הדרישה שהנזק נגרם עקב הפרה של המשפט הבין לאומי המחייב את ארצות הברית.
פסק הדין - ערכאה הראשונה
קיובל הגישו במהלך שנת 2002 תובענה ייצוגית נגד החברות (אשר תוקנה במהלך שנת 2004) בטענה שהחברות סייעו באופן פעיל לממשלת ניגריה להפר את המשפט הבינלאומי. הם הדגישו את ההפרות הבאות: 1. הוצאות להורג ללא משפט של התושבים המתנגדים. 2. פשעים נגד האנושות. 3. עינויים ויחס אכזרי. 4. מעצר שרירותי וכליאת שווא. 5. הפרה של הזכות לחיים, חופש, ביטחון והתאגדות. 6. הגליה בכפייה. 7. הרס רכוש ופגיעה בקניין.
בשנת 2006 דחה בית המשפט בהתאם לבקשת הנתבעים את מרבית עילות התביעה מאחר שסבר שהן אינן מוגדרות באופן מספיק ספציפי במשפט הבינלאומי. עם זאת סירב בית המשפט לדחות את התביעה על סמך יתר העילות ובהן: סיוע למעצרים שרירותיים, פשעים כנגד האנושות, עינויים ויחס לא אנושי אכזרי ומשפיל. בשלב זה הוגשו ערעורי ביניים מטעם שני הצדדים לבית המשפט לערעורים.
פסק הדין - בית המשפט לערעורים
בית המשפט לערעורים דן בעיקר בשאלה אם על פי ה-ATS יש לבית המשפט סמכות בתביעות נזיקיות נגד תאגידים. להבנתם, תביעה לפי חוק ה-ATS לא יכולה להיעשות על פי הדין האמריקאי, אלא על פי המשפט הבינלאומי בלבד. לעניין זה חשיבות רבה שכן לפי הפסיקה הנהוגה בארצות הברית, לתאגיד יש אישיות משפטית ואפשר להגיש נגדו תביעה, בעוד שבמדינות אחרות בעולם אין הדבר כך. משכך, השופטים בדקו אם ניתן להחיל את המשפט הבינלאומי על יחידים או נציגים רשמיים של מדינה זרה, ומצאו שכן. בהתאם לפסיקה במשפטי נירנברג, הם בדקו אם ניתן להחיל את הדין על מי שמסייע לפשע, ומצאו שכן. נוכח זאת הם החליטו לבדוק אם ניתן להחיל אחריות שכזו גם על תאגידים. בניגוד לקביעות הקודמות, מצאו השופטים בדעת הרוב (שניים כנגד אחד) כי החלת אחריות נזיקית תאגידית במשפט הבינלאומי אינה נורמה מקובלת. בהגיעם למסקנה זו נשענו השופטים על העובדה שלא היו מקרים כאלו בבית הדין הבינלאומי (ICJ) ובעיקר על כך שבמשפטי נירנברג, שם ניתנה האפשרות לתבוע ארגונים ואכן היו ארגונים שכאלה, לא הוטלה עליהם כל חבות. מקרה הבוחן הבולט ביותר אליו גם התייחסו השופטים הוא של חברת אי גה פארבן (I.G. Farben), התאגיד הגרמני שייצר עבור המשטר הנאצי את גז הציקלון בי, שסייע בבזיזת רכוש של מדינות כבושות וששיתף פעולה עם המשטר הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה. על התאגיד לא הוטלה כל חבות ואילו 24 ממנהליו נשפטו על פשעים כנגד האנושות במשפטי נירנברג. התאגיד עצמו לא הואשם בדבר מאחר שהטריבונל קבע שתאגיד נשלט ומונע על ידי בני אדם, אינדיבידואלים, ועל כן אינו מהווה ישות אשר ניתן להעמידה לדין פלילי. בנוסף, נשענו השופטים על אמנת רומא המקימה את בית הדין הפלילי הקבוע, הקובעת כי אישיות טבעית בלבד יכולה לעמוד לדין, וכן על ניסיונה של צרפת להעניק לבית הדין סמכויות שיפוט כלפי תאגידים, שכשל כיוון שבמדינות רבות בעולם אין זה מקובל עדיין. בדעת יחיד ניצב השופט לוואל. הוא חלק על דעת הרוב בציינו שיש להבחין בין בתי דין העוסקים בענישה פלילית לבין תביעה נזיקית. הוא גם סבר שאין זה נכון שהמשפט הבינלאומי לא מתיר ענישה כנגד תאגידים. לדבריו, המשפט הבינלאומי מנוסח כפי שהוא על מנת שכל מדינה תוכל לקבל החלטה הנראית בעיניה ראויה. עם זאת, לדעת השופט לוואל קיובל לא הצליחו להוכיח את טיעוניהם עד לרף ההוכחה הנדרש ומשכך הוא פסק נגדם קיובל ולטובת של. משכך, קיבל בית המשפט לערעורים את ערעור חברת הנפט ודחה את הערעור של קיובל פה אחד, אך כאמור, עם הנמקות שונות בתכלית.
פסק הדין - בית המשפט העליון של ארצות הברית
קיובל ערערו לבית המשפט העליון הפדרלי על החלטה של ערכאת הערעור (ה-Second Circuit) ביום 17 באוקטובר 2011. הטיעונים בעל פה נשמעו ביום 28 בפברואר 2012. באופן לא צפוי שינה בית המשפט את מוקד הדיון והודיע ביום 5 במרץ 2012 שהוא ייחד יום דיונים במהלך חודש אוקטובר 2012 לשמיעת טיעונים בשאלה אם ה-ATS יוצר סמכות שיפוט ביחס לעוולות שבוצעו מחוץ לארצות הברית. כלומר, הצדדים נדרשו להגיש טיעונים בדבר הנסיבות שבהן יכירו בתי משפט פדרליים בעילת תביעה המבוססת על חוק אמריקני לגבי עניין המתרחש מחוץ לשטחה של ארצות הברית. בכך השתנה המוקד של המחלוקת מהשאלה בדבר אחריות תאגידים בנזיקין על פי המשפט הבינלאומי, לסמכות השיפוט האקסטריטוריאלית של בית המשפט.
החלטת בית המשפט
בפסק הדין של בית המשפט העליון האמריקאי נדחתה התביעה על ידי כלל השופטים, ובית המשפט קבע שאין לו סמכות שיפוט במקרה זה. ההכרעה ניתנה פה אחד אך מעיון בדעת השופטים ניתן לזהות דעת רוב ודעת מיעוט בעניין הנימוקים להחלטה הקובעת שאין לבית המשפט סמכות.
דעת הרוב נכתבה על ידי נשיא בית המשפט, השופט רוברטס. הנשיא רוברטס קבע כי ה-ATS אינו מקים סמכות שיפוט חוץ-טריטוריאלית. הוא קבע כי חרף כל העובדות המוכחות בפסק הדין הרי שכל ההתנהגות המתוארת התרחשה מחוץ לגבולותיה של ארצות הברית ועל הנזק היה להיגרם בגבולות שטחה של ארצות הברית. הנשיא מוסיף וקובע כי לתאגידים רב לאומיים נוכחות במדינות רבות וזה יהיה מרחיק לכת לקבוע כי די בנוכחות של התאגידים כדי להקנות סמכות. ככל שהקונגרס רוצה לקבוע אחרת עליו לעשות זאת בחקיקה מפורשת וספציפית יותר מאשר ה-ATS. על כן, פסק הדין של בית המשפט לערעורים מאושר. לדעת הנשיא הצטרפו השופטים סקאליה, קנדי, תומאס ואליטו.
השופט קנדי כתב את עמדתו בפסקה אחת והצטרף לפסק דינו של הנשיא. השופט קנדי משאיר צוהר למצב שבעתיד כן יגיע המקרה הנכון לבית המשפט כך שתקום מכוח ה-ATS סמכות שיפוט אקסטריטוריאלית. השופט אליטו הצטרף לפסק הדין של הנשיא, אך הוסיף דעה משלו שאליה הצטרף השופט תומאס. לגישת אליטו, פסק הדין של רוברטס לא היה בהיר דיו באשר לתחולת ה-ATS מחוץ לשטחי ארצות הברית והוא הדגיש מרכיב זה.
השופט ברייר כתב את עמדתו אליה הצטרפו השופטות גינסבורג, קגן וסוטומיור. הם הסכימו עם התוצאה אליה הגיע הנשיא רוברטס אך לא עם טעמיו להתוצאה. השופט ברייר חלק על פסק דינו של הנשיא רוברטס וטען של-ATS תיתכן תחולה אף מחוץ לגבולות ארצות הברית, כל עוד לעניין יש קשר הדוק לארצות הברית. ברייר קבע על בסיס תקדימים של בית המשפט העליון כי במקרה של קיובל לא מתקיים קשר כזה, ועל כן דין התביעה להידחות. לגבי המשיבים השופט ברייר קובע כי מדובר בשני תאגידים זרים. המניות שלהם כמו של חברות זרות רבות נסחרות בבורסה של ניו-יורק. הנוכחות היחידה של התאגידים בארצות הברית היא משרד בניו-יורק שעוזר להסביר למשקיעים פוטנציאליים על עסקיהם. העותרים אינם אזרחי ארצות הברית אלא אזרחי מדינות אחרות, המקרה כפי שאירע אירע במדינה אחרת והטענה של העותרים היא לא שהמשיבים ביצעו את המעשים המתוארים כי אם אלא שהם סייעו לאחרים לעשות כן. לכן, בנסיבות הללו, אין קשר מספיק בין התביעה לבין ארצות הברית. השופט ברייר קובע שהוא מצטרף לפסיקה של בית המשפט אך לא לדעתו.
הביקורות על פס"ד קיובל
פסק הדין זכה להד תקשורתי רחב. יש הסבורים שלתוצאותיו יהיו השפעות מרחיקות לכת, ייתכן שעד כדי ריקון ה-ATS מתוכנו. נטען שפסק הדין חותר תחת מורשת משפטי נירנברג ומחליש באופן מהותי את דיני זכויות האדם המודרניים. הייתה ביקורת על שגיאות עובדתיות של שופטי הרוב בערכאת הערעור הראשונה (נכסיה של חברת I.G Farben הוחרמו בחלקם והושמדו בחלקם, תאגידים נוספים שתמכו במשטר הנאצי פורקו). עוד נאמר כי פסק הדין יוצר מדרון חלקלק בו יוכלו תאגידים לפעול כמדינות פרטיות ללא כל אחריות לדיני זכויות אדם, בניגוד למטרת המשפט הבינלאומי. עוד נטען שהחוק חותר תחת מדיניות הממשל האמריקאי לעניין זכויות אדם. מנגד נטען שה-ATS מלכתחילה לא היווה כלי עזר משמעותי ושאולי "הריגתו" באמצעות הפסיקה שקבעה שאין לו תחולה חוץ-טריטוריאלית תביא דווקא לחקיקה חדשה אשר תגן על זכויות האדם באופן מקיף יותר.
A-10 ת'נדרבולט II
פיירצ'יילד רפבליק A-10 ת'נדרבולט II (באנגלית: Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II; ידוע בכינוי Warthog, בעברית: חזיר יבלות) הוא מטוס תקיפה סילוני חד-מושבי שפותח על ידי פיירצ'יילד-רפבליק בתחילת שנות ה-70.
משימתו העיקרית של ה-A-10 היא סיוע אווירי קרוב (CAS) לכוחות היבשה באמצעות תקיפת טנקים, רכב קרבי משוריין ומטרות קרקע נוספות בעלי הגנה אווירית מוגבלת. משימה נוספת של ה-A-10 היא לספק בקרה אווירית קדמית מוטסת המנחה מטוסים אחרים נגד מטרות קרקעיות.
משימותיו של המטוס מקבילות למשימותיהם של מסוקי קרב, דוגמת האפאצ'י. יתרונו על מסוקי הקרב הוא בשרידות גבוהה, טווח טיסה, וכושר נשיאת חימוש רב, כבד ומגוון יחסית.
בעזרת מגוון גדול של שדרוגים הוארכה תקופת השירות של ה-A-10 עד שנת 2040. למרות הרצון של חיל האוויר האמריקני להוציא את המטוס מהשירות, כדי לפנות את הבסיסים וצוותי התחזוקה שלו ל-F-35, החליט הקונגרס על המשך שירותו, לאחר שהתברר שהשימוש במטוס לצורך סיוע אווירי קרוב זול ויעיל מכל חלופה אחרת במספר היבטים, כמו עלות חימוש המטוס, עלות שעות טיסה ועלות האחזקה.
היסטוריית פיתוח
הפיתוח של מטוסי תקיפה בארצות הברית נעצר לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר מאמצי התכנון של מטוסים טקטיים מהירים כמו מקדונל F-101 וודו וF-105 ת'נדרצ'יף. כאשר צבא ארצות הברית נכנס למלחמת וייטנאם, מטוס התקיפה הקרקעי העיקרי שלו היה A-1 סקייריידר שהיה מבוסס על תכן וטכנולוגיה משנות ה-40. כלי טיס עם מטען גדול יחסית ובעל יכולת לשייט באוויר לאורך זמן, התכנון מונע המדחף היה איטי יחסית ופגיע לאש קרקעית. חיל האוויר והצי האמריקאי איבדו 266 מטוסי A-1 בפעולה בווייטנאם, בעיקר מאש מנשק קל. גם ל-A-1 היה כוח אש גרוע וכושר נשאת חימוש נמוך.
לאחר סקירה רחבה של מבנה הכוח הטקטי שלו, החליט חיל האוויר האמריקני לאמץ מטוס בעלות נמוכה כתוספת ל-F-4 ול-F-111. הוא התמקד תחילה בנורת'רופ F-5, בעל יכולת אוויר-אוויר. מחקר עלות-תועלת משנת 1965 העביר את הפוקוס מ-F-5 לגרסה הזולה יותר של A-7 קורסייר II, וחוזה הוענק. עם זאת, מטוס זה הכפיל את עלותו עם דרישות למנוע משודרג ואוויוניקה חדשה. בסוף של דבר חיל האוויר האמרקני הבין שהוא צריך מטוס ייחודי למשימות אלו וב-8 בספטמבר 1966 הוציא מכרז לפיתוח מטוס לסיוע אווירי קרוב. במאי 1970 הוציא חיל האוויר בקשה שונה ומפורטת יותר להצעות למטוסים. שהאיום של כוחות שריון סובייטיים ומבצעי תקיפה בכל מזג אוויר הפכו למוחשים יותר. הדרישות כללו כעת כי המטוס יתוכנן במיוחד עבור התותח הסיבובי 30 מ"מ. ה-RFP גם ציין מהירות מרבית של 740 קמ"ש, מרחק המראה של 1,200 מ', עומס חיצוני של 7,300 ק"ג, רדיוס משימה של 460 ק"מ, ועלות יחידה של 1.4 מיליון דולר (9.8 מיליון דולר כיום). ה-AX יהיה המטוס הראשון של חיל האוויר שתוכנן באופן בלעדי לסיוע אווירי צמוד. למכרז הוגשו שתי הצעות ה-A-10 וה A-9 לבסוף זכה ה-A-10.
תכונות המטוס
המטוס תוכנן בסוף שנות ה-60 ונועד להתמודד עם האיום של כוחות שריון סובייטיים בזירת אירופה, שלפי התחזיות של הצבא תכלול אלפי טנקים, נגמ"שים ונ"מ נייד. ולכן נבנה ה-A10 כך שישרוד כמה שיותר בשדה הקרב. זה מתחיל בצורה שלו: המנועים נמצאים מעל לגוף, בזווית בה מי שירה על המטוס מלמטה ומהחזית יפגע בגחון ולא במנוע. המנועים ותא הטייס צוידו במיגון טיטניום כזה שיעצור גם פגיעה ישירה של פגז 23 מ"מ - כמו של סוללות השילקה. מסגרת הזנב עוצבה כך שתסתיר את גזי הפליטה ותקשה על נעילת טילים מונחי חום, מארזי נורים נגד טילים הוצבו גם בגוף וגם בכנפיים, ובהם מספר כפול של נורים מסוגים שונים, ובמערכת ההידראולית (זו שמאפשרת שליטה במטוס) ל-A10 היו כמה מערכות מקבילות בתוספת מערכות גיבוי ומצב ידני לתרחיש בו כולן קרסו. אפילו הגלגלים לא נכנסים עד הסוף לגוף, כדי שבמקרה של נחיתת גחון יגרם פחות נזק לשלדה ואפשר יהיה להשמיש את ה-A10 ולשלוח אותו להילחם שוב.
מלחמת המפרץ
המטוסים שימשו לראשונה במלחמת המפרץ הראשונה, וביצעו בה למעלה מ-8,775 גיחות מבצעיות. המטוסים תקפו מטרות מגוונות והשמידו בין היתר בהצלחה רבה כ-1,600 משאיות, 987 טנקים, 923 תותחים, 501 נגמ"שים, 96 מתקני מכ"ם, 50 עמדות נ"מ, עשרה מטוסים על הקרקע ואף רשמו לזכותם הפלה של כשני מסוקים בעזרת התותח שבחרטום המטוס.
תפקיד חשוב נוסף שמילא המטוס במלחמה היה בציד סקאדים שנורו לעבר ישראל וערב הסעודית ממערב עיראק. שם, הצליחו מטוסים מדגם זה להשמיד כ-51 משגרים, ככל הנראה. עם זאת, הדבר שנוי במחלוקת, בין השאר כי היו פזורים במערב עיראק מספר רב של משגרי דמה.
ההפעלה המוצלחת של המטוס, בנוסף לתועלת ולתרומה הרבה במלחמה, גרמה לביטול התוכנית להחלפת המטוס בגרסת סיוע קרוב של ה-F-16 פייטינג פלקון.
ניסיון להחלפה ב-F-35
בתחילת העשור הקודם, הכריז הפנטגון שה-F-35 יחליף את ה-A-10. בעקבות הכרזה זו פרצה סערה באינטרנט. לוחמים לשעבר ובתפקיד העידו שה-A-10 הציל את חייהם וחיי חבריהם, ואמרו שהם לא מוכנים להפקיד את חייהם בידי ה-F-35. הם טענו שה-F-35 דומה יותר למטוסי הסילון ממלחמת קוריאה, מהיר מדי ומוגבל בתמרון במהירות איטית, לא זריז מספיק בגובה נמוך, לא נושא מספיק חימוש ושהראות ממנו פחות טובה.