cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בארוקדה
בָּארוֹקַדָה הוא אנסמבל שהוקם בשנת 2007 על ידי קבוצה של נגנים סולנים שהשתלמו באקדמיות יוקרתיות למוזיקה עתיקה בחו"ל ושבו לישראל כדי להקים כאן תזמורת בארוק אותנטית. עם נגני בארוקדה נמנים בוני כלים המתמחים בבניית כלים תקופתיים ואף בנו את כלי הקשת המשמשים את נגני ההרכב.
המנהל המוזיקלי של הבארוקדה הוא עמית טיפנברון והמנכ"לית של הבארוקדה היא שלומית סיוון רוזן.
לבארוקדה קבוצת באסו קונטינואו גדולה ומגוונת, שמעניקה מצע עשיר ותומך לכלי הסופרן ולזמרים, ומצלול מיוחד וצבעוני להרכב כולו. כפי שהיה נהוג בתקופת הבארוק, ההרכב פועל ללא מנצח. לכל נגן יש קול משלו, והמוזיקה היא תוצר אורגני של דיאלוג מפרה בין הנגנים.
בדומה לאופן שבו התזמורת פועלת ללא מנצח, בארוקדה מתנהלת כקולקטיב: כל ההחלטות, מוזיקליות ואדמיניסטרטיביות, מתקבלות על ידי חבריה.
בארוקדה אינה מגבילה את עצמה לביצוע מוזיקה מתקופות הבארוק והרנסאנס, ומתנסה במוזיקה מתקופות שונות. אחת ממטרותיה היא להפיל את המחיצות המקטלגות ומפרידות בין המוזיקה הקלאסית לבין סגנונות אחרים, מתוך תפיסה ש"קלאסיקה" היא תו היכר של איכות שחוצה גבולות גאוגרפיים, תקופות ותרבויות.
לבארוקדה סדרות מנויים במוזיאון תל אביב לאמנות, פסטיבל אבו גוש, מרכז וייל כפר שמריהו והחוג למוזיקה קאמרית בחיפה.
פרולוג עולם היורה: עולם חדש
פרולוג עולם היורה: עולם חדש (באנגלית: Jurassic World Dominion prologue) הוא פרולוג שהפך בהמשך לסרט קצר אמריקאי בן 5 דקות מזיכיון פארק היורה, שהוקרן בידי סרטי יוניברסל, בוים בידי קולין טרוורו, תוסרט בידי טרוורו ואמילי קרמייקל והוא מלווה במוזיקה מאת מייקל ג'אקינו. צילומי הסרט מציגים את החיים של הדינוזאורים ושאר יצורי המזוזואיקון במשך הקרטיקון שלפני 65 מיליון שנה מזמננו, כשהסרט עובר להווה שלאחר אירועי הסרט הקודם בזיכיון. הסרט צולם בסוקוטרה, אי השייך לתימן.
הסרט יצא לראשונה ברשת IMAX ב-25 ביוני 2021, כשנה לפני יציאת הסרט עולם היורה: עולם חדש. עם זאת בהמשך הפרולוג נחתך מהעריכה, למרות התנגדותו של טרוורו שביים גם את הסרט, מאחר שהוא טען שנקודת המבט שלו מועילה לעלילה ואמר ש"יוניברסל ממש לא התנסתה בצילום חמש דקות של סרט גמור בתור פרולוג שישה חודשים מראש". אף על פי שהסרט לא נכנס כפרולוג הוא הפך לתצוגה מקדימה לקידום מכירות לסרט ויצא באינטרנט ב-23 בנובמבר 2021 ואף נרמז שהוא ייכלל בסרט של גרסת הבמאי.
זהו הסרט המקוון הקצר השני בזיכיון, לאחר הקרב בביג רוק (2019), אשר יצא שנה לאחר הסרט עולם היורה: נפילת הממלכה.
הפרולוג לבסוף התווסף לגרסת ה-Bluray של הסרט יחד עם סצינות נוספות שלא מופיעות בגרסה הקולנועית.
הפרולוג
בפרולוג מוצגים החיים בקרטיקון בסביבתם הטבעית (במקום לא ידוע) שלפני 65 מיליון שנה מזמננו. נראים בו בביצה קדומה בה חגבי ארבה קדומים עפים לצד דרדנוטוסים ואנקילוזאורוסים משתכשכים ועדר נסוטוצרטופסים נודדים עוברים דרך המים, פטרוזאורים כמו פטרנודונים וקוואצלקואטלוסים ניזונים מנבלה, ככל הנראה של דג קדום ובהמשך הפטרנודונים נראים מקננים לצידי נהר קדום, אובירפטור מנוצה ניזון מביצים לא מושגחות במערה ומורוס מנקה לסת של גיגאנוטוזאורוס ישן. לפתע הגיגאנוטוזאורוס מתעורר ומניס את המורוס בעודו מתקרב לאיגואנודון תועה. מאחורי האיגואנודון מתבלט טירנוזאורוס (מנוצה חלקית) ושני טורפי-העל נלחמים בעוד האיגואנודון נמלט. הגיגאנוטוזאורוס מצליח לתפוס את הטירנוזאורוס במפרקת ולנשוך אותה בעוצמה, תוך שהוא מפיל אותו לבור ובכך הורג אותו. יתוש מוצץ מדמו של הטירנוזאורוס שנהרג וככל הנראה משובט בהמשך כענבר ליצירת ה-DNA של הטירנוזאורוס.
הפרולוג עובר להווה בצפון קליפורניה שלאחר בריחת הדינוזאורים מאחוזת לוקווד, בה נראית הטירנוזאורוסית "רקסי" נמלטת ממסוק של שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית לתוך תיאטרון דרייב אין, גורמת לכאוס ומנסה לטרוף אנשים בחניון. פקח במסוק מנסה לירות בה חץ הרדמה אך מפספס (יורה בטעות בשמשת מכונית) והטירנוזאורוסית מצליחה להימלט ליער סמוך, אף שאחד הפקחים מצהיר ש"היא לא יכולה לברוח לנצח".
ברצף שנראה רק בתצוגה של רשת IMAX מופיעים גם האלוזאורוס תוקף קרוואן שנראה ב"הקרב בביג רוק", להקת גלימימוסים העוברים דרך שכונה ומוזאזאורוס התוקף ספינת דיג סרטנים.
חיים הררי (מחנך)
חיים הררי (שניאור זלמן בלומברג) (13 ביולי 1883 - 13 בנובמבר 1940) היה מחנך עברי, מורה, סופר ופובליציסט, חבר באספת הנבחרים השנייה, שחקן ובמאי חובב, מראשוני אגודת "חובבי הבמה העברית", ממייסדי העיר תל אביב.
ילדות ונעורים
נולד ב-13 ביולי 1883 בדוינסק (דינבורג) שבלטביה למרים ויונה דב בלומברג. אביו היה מראשוני אגודת חובבי ציון ואגודת בני משה. בגיל צעיר התכונן לנסוע לארץ ישראל, למד מדעים כלליים ושפות אירופיות מפי מורים פרטיים. כשהיה נער כתב לעיתון "המליץ", ונהג לחתום בשם "בן בג בג". כתב מאמר על תנועת חיבת ציון וחתם עליו בשם "שניאור זלמן - בן עשר שנים". העורך סירב לפרסם את המאמר, בנימוק לפיו "לנער צעיר לימים לא נאה להיות מטיף לעם".
בבית הספר החקלאי מקוה ישראל
בתום לימודיו אסר השלטון העות'מאני ליישב את תלמידים בארץ ולפיכך החליט לעזוב את החקלאות ולהקדיש את חייו לחינוך והוראה. לשם השלמת לימודיו בחינוך נסע לשווייץ ללמוד באוניברסיטת ז'נבה. הוא למד מדעי הפדגוגיה, פסיכולוגיה, ספרות ואמנות התיאטרון. במשך שנות לימודיו עסק עם חבריו, ד"ר חיים ויצמן וצבי אברסון, בהפצת הרעיון הציוני בקרב יהודי שווייץ. למטרה זו ייסדו החברים את אגודת הסטודנטים "השחר". כמו כן פרסם מאמרים רבים בעיתונים הצרפתים על ארץ ישראל וסבלות היהודים ברוסיה.
פעילות ציבורית
בשנת 1906 חזר לארץ ישראל והתקבל לעבודה כמורה לספרות עברית וכללית בגימנסיה הרצליה. במוסד זה לימד 34 שנים עד מותו בשנת 1940. בין תלמידיו היו משה שרת, דב הוז ואליהו גולומב.
בשנת 1913 יצא להשתלמות באוניברסיטת פריז ("הסורבון"), אך עקב מלחמת העולם הראשונה המשיך את לימודיו בז'נבה וב-1919 קיבל את התואר ד"ר לספרות.
ב-1909 נמנו חיים ויהודית הררי עם 66 המשפחות שייסדו את העיר תל אביב. הם הגרילו מגרש ברחוב יהודה הלוי, אולם עקב רצונם לגור בקרבת הגימנסיה הפעילו לחץ על ועד אחוזת בית על מנת שיתנו להם את המגרש ברחוב אחד העם 10, ולבסוף קיבלו מגרש זה.
סופר ופובליציסט
כתב מאמרים רבים שפורסמו בעיתונים העבריים בארץ-ישראל, "האור", "הצבי", "דואר היום" ו"הארץ". מאמרו הראשון בעיתון בארץ-ישראל פורסם בעיתון "הצבי" של אליעזר בן-יהודה. במאמר זה קרא לצעירים בארץ-ישראל לשנס מתניים לבניין הארץ:
בתיאטרון
היה ממייסדי להקת התיאטרון "חובבי הבמה העברית" ופעל בה בין השנים 1906 ל-1920 כבמאי וכשחקן. בין ההצגות שהעלה: "היהודים" מאת א. ציריקוב, "האחות הבכירה" מאת שלום אש, "מלחמה ואהבה" מאת ארנו-ליבושיצקי, "אויב העם" מאת הנריק איבסן, ואחרים. הוא גם שיחק בתפקידים הראשיים באחדות מן ההצגות.
הבונים החופשים
לשכת "ברקאי" הייתה לשכת הבונים החופשיים שיוסדה על ידי יהודים בראשונה בארץ ישראל ופועלת מאז 1906 ועד היום ברציפות.
משפחתו
בן זוגה של המחנכת והסופרת יהודית הררי. הם נפגשו לראשונה כשהוא היה בן 15 והיא בת 13. ב-1907 הם נישאו. כשהתארסו, בירך אותם המורה והסופר ישראל הלוי טלר:
בחיי נישואיהם ניהלו מערכת יחסים החותרת לשוויון בין בני הזוג. בספרה "בין הכרמים" שהופיע ב-1948 גוללה יהודית הררי את סיפור חייה למן היותה נערה ועד חייה הבוגרים, כאשר במרכזו סיפור אהבתם של חיים הררי ויהודית, וכפי שהם מכונים בספר: "זיו" ו"טליה". שמות בני המשפחה הוסוו בשמות שאולים, אך היא הבהירה בהקדמה כי הסיפור נכתב על פי יומנים, מכתבים ומסמכים שנשתמרו בארכיון המשפחה.
נפטר ב-13 בנובמבר 1940 בתל אביב, נטמן בבית הקברות טרומפלדור בעיר. בהלווייתו השתתפו מאות מתלמידיו בגימנסיה העברית הרצליה, אנשי חינוך, עסקנים ופעילי ציבור, בהם מנחם אוסישקין, גד פרומקין ואחרים. בהתאם לבקשתו לא נישאו הספדים, מלבד דברים קצרים שנשאה יהודית הררי, שסיפרה על אהבתו הגדולה לתלמידיו.
Love Is Here to Stay
רקע
כל שירי האלבום נלקחו מספר השירים האמריקאי הגדול, שהולחן על ידי ג'ורג' גרשווין ונכתב על ידי איירה גרשווין. בנט הקליט את "Fascinating Rhythm" עוד ב-1949. בעת הוצאת האלבום שבר שיא גינס עבור "טווח הזמן הארוך ביותר בין הקלטת שיר לבין ההוצאה החוזרת של אותו השיר על ידי אותו האמן" (68 שנים ו-342 ימים). בנט וקרול היו מיודדים במשך שני עשורים, ואף שיתפו פעולה ב-Duets: An American Classic וב-Playin' with My Friends: Bennett Sings the Blues.
לואיס ויין
לואיס ויליאם וויין (באנגלית: Louis William Wain; 5 באוגוסט 1860 – 4 ביולי 1939) הוא אמן אנגלי הידוע בזכות יצירותיו הרבות של חתולים וחתלתולים אנתרופומורפיים. חלק מההיסטוריונים לאמנות תופסים את האמן בתור הגרפיקאי הגדול ביותר בציור האגדות הוויקטוריאני, אחרים מתייחסים אליו בביטול כאמן שסבל מסכיזופרניה קשה.
חייו ועבודתו
לואיס ויליאם ויין נולד ב-5 באוגוסט 1860 בקלרקנוול, לונדון. היה הבכור במשפחה, מבין חמש אחיות, שאף אחת מהן לא נישאה מעולם. בגיל שלושים לקתה האחות הצעירה בנפשה והושמה בבית חולים פסיכיאטרי. האחיות הנותרות בילו את כל חייהן עם אמן, כמעט כמו לואיס עצמו, שחי עם אמו רוב חייו. האם עסקה בתכנון כנסיות וביצירת דפוסים לשטיחים טורקיים.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה (WITI) הוא ארגון בינלאומי הפועל לקידום נשים בעסקים ובטכנולוגיה. הארגון הוקם בשנת 1989 על ידי קרולין לייטון כעסק שמבוסס על קבלת מידע בדואר אלקטרוני. כאשר לייטון הקימה את הדואר האלקטרוני הוא היה הראשון מסוגו בארצות הברית. בנוסף, בזמן שלייטון הקימה את הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה היא הייתה נשיאת "קריטריון המחקר" - חברת מחקר אשר עוסקת בייעוץ בתעשיית ההייטק בקליפורניה אשר נוסדה ב 1984.
לואיס ויין
חייו ועבודתו
בילדותו לואיס נעדר לעיתים קרובות מבית הספר והסתובב בלונדון במשך זמן רב. לאחר שסיים את לימודיו, נכנס לבית הספר לאמנות במערב לונדון, ולאחר סיום לימודיו לימד זמן מה. כשהיה בן 20 נפטר אביו, והוא נאלץ לפרנס את אמו ואחיותיו.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היסטוריה
הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה נוסד בשנת 1989 בקליפורניה. הארגון הפך במהירות לארגון המוביל בארצות הברית לקידום נשים בתחום הטכנולוגיה. מטרת הארגון הייתה להגדיל את מספר הנשים בעמדות ניהול ולעזור לנשים להגיע לעצמאות כלכלית. כמו כן מטרתו היא גם לעודד נשים צעירות לבחור בקריירה בתחומי המדע והטכנולוגיה.
בזמן שהארגון נוסד, לייטון הקימה את החברה השלישית המצליחה שלה, "קריטריון מחקר" אשר הוקם ב 1984. בראיון איתה היא סיפרה כי זוכרת את היום שעלה בה הרעיון להקים את הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה - "ישבתי בבית קפה מחכה לקולגה, טרי, שהוא גם הקים חברה קטנה. כהפכנו לחברים נפגשנו באופן קבוע כדי לעזור אחד לשני עם רעיונות עסקיים. בזמן שחיכיתי (כי טרי איחר ב 30 דקות) התחלתי לקרוא את מגזין העסקים שהבאתי איתי. הסיפור היה על למה נשים לא מגיעות לפסגה. הם דיווחו כי היה גידול של כ- 2% בלבד של נשים במשרות ניהול במהלך 10 השנים האחרונות. הנתון הזה הדהים אותי, אף על פי שהוא מוכר לי מסיפורים ששמעתי מנשים בטכנולוגיה בחברות שלי".
לואיס ויין
חייו ועבודתו
זמן קצר לאחר מות אביו, הפסיק לואיס ללמד והפך לאמן לעת מצוא. הוא צייר בעיקר בעלי חיים ואת חיי הכפר, בשיתוף פעולה עם כמה מגזינים, כולל Illustrated Sporting and Dramatic News ו-Illustrated London News. בשנות ה-80 של המאה ה-19 תיארו עבודותיו בעיקר את חיי הכפר באנגליה: בתים, אחוזות ובעלי חיים, אותם היה עליו לצייר בתערוכות חקלאיות. בעבודותיו מאותה תקופה ישנם בעלי חיים רבים. היכולת לצייר אותם נשמרה כל חייו, והוא התכוון להתפרנס מציור דיוקנאות של כלבים בלבד.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היסטוריה
הארגון התחיל בתור סדרה קטנה של פגישות עם נשים בצפון ובדרום קליפורניה. בשיחות אלה הן דיברו על איך הארגון יכול להשתמש באינטרנט כדי לעזור לנשים אחרות. סאן מיקרוסיסטמס היה האורח הראשון בפגישה של הארגון, הוא ציפה ל - 50 נשים שיופיעו, במקום זאת, החדר היה גדוש ב 250–300 נשים. ב-1995 לייטון כינס סדרת כנסים לעזור לממש את האידיאלים של הארגון.
לואיס ויין
חייו ועבודתו
בגיל 23, בניגוד לרצון המשפחה, התחתן ויין עם אמילי ריצ'רדסון, האומנת של אחיותיו, שהייתה מבוגרת ממנו בעשר שנים, ועבר לגור איתה בהמפסטד שבצפון לונדון. אמילי פיתחה עד מהרה סרטן והיא נפטרה שלוש שנים לאחר חתונתם. במהלך המחלה, הנחמה היחידה של אמילי הייתה החתלתול השחור-לבן המחמד פיטר. כדי לרצות את אמילי, ויין לימד אותו טריקים שונים: החתול הרכיב משקפיים וישב בשקט מול ספר, והעמיד פנים שהוא קרא. בשלב זה לואיס עצמו התחיל לצייר בדמותו איורים רבים. בהמשך כתב וויין על פיטר: "הוא למעשה קיבל את הזכות להזניק את הקריירה שלי ולגבש את עבודתי." פיטר מתואר ברבות מיצירותיו המוקדמות של ויין.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היסטוריה
בוועדה הראשונה שלהם, הארגון הציג את תערוכת הרצפה, והיו שם כ 1257 משתתפים. גלוריה סטיינם היה הנואם המרכזי אשר אתגר את המשתתפים להשתמש בטכנולוגיה כמקור ידע שיכול להפוך את העולם למקום טוב יותר.
כיום WITI יש רשתות אזוריות בארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, סין, אירלנד, מקסיקו, דרום אפריקה, ספרד, בריטניה. עד יולי 2005 היה 103,000 משתמשים רשומים.
לואיס ויין
חייו ועבודתו
בשנת 1886 קיבל ווין בקשה לעיצוב ספר ילדים "המוסד של מאדאם טאבי". הרישום הראשון של ויין לחתולים בעלי מראה אנושי התפרסם בגיליון חג המולד החגיגי של "llustrated London News", תחת הכותרת "מסיבת חג מולד של חתלתולים". היצירה, המורכבת מ-11 קטעים, הציגה 150 חתולים (שרבים מהם נראו כמו פיטר), ששלחו הזמנות, החזיקו כדורים, דיברו ושיחקו משחקים. בתמונה זו, החתולים עדיין צעדו על ארבע רגליים, היו ללא בגדים ולא הייתה להם הבעת פנים אנושית. בשנים שלאחר מכן, החתולים של ווין עמדו על רגליהם האחוריות, החלו לחייך חיוך רחב, השתמשו בהבעות פנים שונות, כמעט אנושיות, ולבשו בגדים אנושיים רגילים. בציוריו של וויין, החתולים מנגנים על כלי נגינה, שותים תה, משחקים קלפים, דגים, מעשנים ומאזינים לאופרה.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
העבודה הממשלתית של הארגון
לאחר הכינוס הראשון, הארגון יזם שותפות עם הנציבות ל"תקרת הזכוכית הפדרלית בארצות הברית" (תחת משרד העבודה). הארגון הצליח להשפיע על הוועדה לכלול מלל על טכנולוגיה ככלי ליכול לשבור את תקרת הזכוכית. בסתיו 1995, לייטון ארגן פגישה בעמק הסיליקון והזמין את סגנית המנהל, ליסה רוס, יחד עם עוד למעלה מ -50 מנהיגים מחברות היי-טק שונות. המטרה הייתה להחליף מידע ומשאבים בין הממשלה והמגזר הפרטי על נושאי תקרת זכוכית.
לואיס ויין
חייו ועבודתו
במהלך 30 השנים הבאות, יצר ווין לעיתים עד 600 איורים בשנה. הוא אייר מאות ספרי ילדים ועבודתיו הופיעו לעיתים קרובות בעיתונים ומגזינים, כולל "Louis Wain Annual", אשר יצא בשנים 1901–1915. האמן הופיע גם תחת שם העט D. G. Thompson.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
העבודה הממשלתית של הארגון
לאחר שהוועדה הסתיימה בסתיו 1995, המנכ"ל לשעבר של הנציבות לתקרת הזכוכית הפדרלית, רנה רדווד, החל את נאומו המרכזי ב -5 ביוני 1996 כך: "בוקר טוב. ברצוני להביע ההערכה חמה לארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה על היותו אלוף לשינוי".
לואיס ויין
חייו ועבודתו
בשנת 1902 התיר הדואר המלכותי הבריטי למלא לחלוטין את הצד הקדמי של הגלויות שלהם בתמונה ומאז הגלויות עם רישומי ויין זכו לפופולריות עצומה.
איוריו של ווין העניקו לעיתים קרובות התנהגות אנושית, והופיעו כסאטירה רכה על מגמות אופנה שהופיעו בחברה. וויין אהב חתולים כל כך, שפעם הבחין כיצד חתול חוצה את הכביש ואוטובוס ממהר לעברו, קפץ בחשאי אל תוך האוטובוס והפך את ההגה לכיוון השני. כשהוא התעורר בבית החולים שאל וויין לראשונה על מצבו של החתול. מצב זה ומצבים דומים לו עוררו בקרב הרופאים חשש להתפתחות סכיזופרניה.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
העבודה הממשלתית של הארגון
בשנת 1997, הארגון הוזמן לייצג את ארצות הברית בכנס "קולות ויטל" הראשון בהנחיית שגרירת ווינה, סוואני האנט, והגברת הראשונה הילרי קלינטון תחת הדרכתו של לייטון. ג'ולי לוברינג נשלחה לייצג את הארגון כדי לקדם את מאמצי לייטון לעודד את הדור הבא למנהיגות. התוצאה הייתה כי הארגון היה "קול" בקביעת המדיניות שנשים ברחבי עולם משתמשות במדע וטכנולוגיה ככלי לדמוקרטיה.
לואיס ויין
חייו ועבודתו
וויין היה מעורב בכמה פעילויות צדקה, לרווחת החיות וב-1911 היה נשיא "מועדון החתולים הלאומי האנגלי". הוא קיווה שפעילות זו תסייע "למיגור כל שנאת החתולים" באנגליה.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היכל התהילה הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה
היכל התהילה הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה (WITI Hall of Fame) נוסד בשנת 1996, כדי להוקיר נשים על תרומה יוצאת דופן במדע וטכנולוגיה.
קטלוג לויטן
קטלוג לויטן הוא שם כולל לסדרת קטלוגים של כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה שערך האסטרונום ההולנדי - אמריקאי וילם יקוב לויטן. לויטן עסק בחלק ניכר מעבודתו במדידת התנועה העצמית של כוכבים באמצעות השוואת צילומים של השמים בתקופות שונות ועל ידי מעבר שיטתי על כל השמים יצר רשימות של כל הכוכבים שנראו בצילומים והיו בעלי תנועה עצמית גדולה מספיק כדי שמיקומם ישתנה באופן נראה לעין. הכוכבים שנכללו בקטלוגים היו בתחילה כוכבים מוכרים שהיו ידועים מימי קדם או שהתגלו על ידי אסטרונומים אחרים, אבל בהמשך חלק גדול מהכוכבים היו כאלה שרישומם בקטלוגים של לויטן היה התיעוד הראשון שלהם והציון שקיבלו בקטלוגים הפך לשמם המקובל.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היכל התהילה הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה
בין הנשים שכובדו במחזור הראשון של היכל התהילה היו טשין-שיונג וו פיזיקאית מפרויקט מנהטן, רות אמונט, הסמנכ"לית הראשונה ב-IBM, שריל סייברס, תת-המזכירה לענייני טכנולוגיה במשרד העבודה האמריקאי, ועוד. בשנה השנייה הוכנסו כל נשות ENIAC. בשנת 1999 הוכנסה להיכל איבון בריל מקנדה, היא הייתה לא-אמריקאית ראשונה בהיכל.
קטלוג לויטן
פרסומים ראשונים
בשנת 1923 פרסם לויטן שעבד באותה תקופה במצפה הכוכבים ליק רשימה של 749 כוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מחצי שניית קשת בשנה. הכוכבים ברשימה מוספרו במספרים עוקבים וסודרו על פי העלייה הישרה שלהם ממערב למזרח. הכוכבים שברשימה היו כוכבים מוכרים, חלקם עם ציון באייר ואחרים עם ציון מקטלוגים שונים שתנועתם העצמית התגלתה על ידי אסטרונומים שונים, ביניהם האסטרונום הגרמני מקס וולף, האסטרונום האמריקאי פרנק אלמו רוס והאסטרונום ההולנדי אדריאן ואן מאנן. לאחר שעבר לויטן למצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד הוא פרסם בכתב העת של מצפה הכוכבים בין השנים 1927–1928 את תוצאות המדידה של התנועה העצמית של 2,000 כוכבים. מדידות אלה בוצעו באזורים שונים של השמים כמו למשל צביר ההיאדות, ערפילית אוריון או הענן המגלני הגדול. כמו ברשימה הקודמת, הכוכבים שברשימות מוספרו במספרים עוקבים כך שבכל פרסום חדש הספירה החלה מהמספר שאחרי המספר האחרון בפרסום הקודם. בתוך כל אחד מהפרסומים הבודדים הכוכבים סודרו על פי העלייה הישרה שלהם כך שבכל פרסום הכוכבים מסודרים ממערב למזרח, אך הסדר לא נשמר כאשר מסתכלים על הרשימה המלאה. בשנת 1932 פרסם לויטן תוספת של 441 כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה מחצי שניית קשת בשנה לרשימה שפרסם בשנת 1923. ברשימה זו נכללו כבר כוכבים רבים שתנועתם העצמית נמדדה על ידי לויטן עצמו. בפרסום זה נמנע לויטן ממספור הכוכבים ובמקום זאת רק ציין את שמם ובמקרה של כוכבים חסרי שם שהוא גילה את תנועת העצמית הוא השתמש בציון L XXXX עבור כוכבים שנכללו בפרסומים של לויטן עצמו מהשנים 1927-8 כאשר XXXX הוא המספר הסידורי של הכוכב ברשימות, ובציון L FFFF-NN כאשר FFFF הוא מספר של האזור בשמים שבו נצפה הכוכב ו-NN הוא המספר הסידורי של הכוכב בתוך האזור עבור תגליות חדשות. ציונים אלה עדיין נמצאים בשימוש לזיהוי כוכבים, כך למשל הכוכב גליזה 65 נקרא גם L 726-8 (או לויטן 726-8) ו-EZ בדלי נקרא גם L 789-6 (או לויטן 789-6). בשנות ה-30 של המאה ה-20 המשיך לויטן במדידת התנועה העצמית של הכוכבים באופן שיטתי ופרסם מדי פעם את תוצאות המדידות.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היכל התהילה הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה
אחרי יותר משני עשורים, כניסה להיכל התהילה לנשים בטכנולוגיה הפכה לאחד הפרסים היוקרתיים עבור נשים בתחומי המדע והטכנולוגיה בעולם. רוב הנשים בהיכל התהילה הן מארצות הברית, אך עם השנים נכללו נשים מכל העולם, ויש חברות היכל מארבע יבשות. פרנסואז בארה-סינוסי הייתה הצרפתייה הראשונה שזכתה לכבוד זה, וארנה ברי הישראלית הראשונה.
לואיס ויין
מלחמת העולם הראשונה וקשיים כלכליים
למרות הפופולריות שלו, היו לוויין קשיים כלכליים במהלך חייו. הוא היה צריך לפרנס את אמו ואחיותיו, אך לא היה לו "חוש עסקי". ויין היה פשוט לב וקל לשטות: לעיתים קרובות נגרר להרפתקאות פיננסיות. הוא מעולם לא התמקח, מה שפגע שוב ושוב בעולם הדפוס. לא היה אכפת לו מזכויות היוצרים על הרישומים ולעיתים קרובות מכר את רישומיו בכללותם, מבלי שהשאיר לעצמו את הזכות להדפיס אותם מחדש. בשנת 1907 הוא הובא לבית המשפט בעיר קנט בגין חוב גדול ונאלץ לברוח לאמריקה כדי להימנע משערורייה, בתקווה לחזור למולדתו בעוד מספר חודשים. בניו יורק, התערוכה שלו התקבלה בחום על ידי הציבור. בארצות הברית המשיך לצייר ספרי קומיקס עבור ה-Hearst Newpapers והשקיע כמעט את כל כספו באיזו "המצאה נפלאה" שמעולם לא מומשה. בשנת 1910 נפטרה אמו באנגליה, ווין החליט לחזור למולדתו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כמעט איבד את פרנסתו, ואחרי המלחמה היה על סף עוני. בשנים 1914–1918 קיבל רק שש הזמנות לאיור ספרים.
שנות חייו האחרונות
בשנים האחרונות לחייו סבל ויין מסכיזופרניה. ויין תמיד נחשב למקסים למדי, אבל אדם מוזר. בהדרגה, האקסצנטריות שלו הפכה למחלה נפשית קשה, שהחלה להתקדם עם השנים. מאז הופעתה, הפופולריות שלו החלה לרדת. התנהגותו ותכונותיו האישיות השתנו רבות. הוא החל לסבול מהזיות ואם נהג להיות אדם עדין וקל, לימים הפך לאגרסיבי וחשדני, במיוחד כלפי אחיותיו. הוא טען כי צילומים מהבהבים על מסך קולנוע גונבים חשמל ממוחם וכי גונבים ממנו כסף. הוא החל לשוטט ברחובות בלילה, החל לארגן מחדש רהיטים בבית ובילה זמן רב לבדו, הסתגר בחדרו, שם כתב טקסטים לא עקביים.
בשנת 1924 אושפז בבית החולים הפסיכיאטרי בספרינגפילד באנגליה (כיום בבורו וונדסוורת'), לאחר שהוריד את אחותו מהמדרגות. שנה לאחר מכן הדבר התגלה על ידי העיתונות ונסיבות מחלתו פורסמו באופן נרחב, מה שהביא לביקורים של אנשים מפורסמים כמו הרברט וולס, דן ריידר והתערבות אישית של ראש ממשלת בריטניה. הוקמה קופת סיוע לאמנים, וויין הועבר לבית החולים המלכותי בת'לם ואז, בשנת 1930, לבית החולים נאפסברי ליד סנט אלבנס בהרטפורדשייר, צפון לונדון. המרפאה הזו הייתה יחסית נוחה, בה הייתה גינה ומשפחתון לחתולים שלמים, וויין העביר את שנותיו האחרונות שם בשלווה. אף על פי שהמחלה התקדמה, טבעו הקודם הרך חזר אליו והוא המשיך לצייר להנאתו. עבודותיו מתקופה זו מאופיינות בגוונים וצבעים בהירים, בדפוסים מופשטים מורכבים, אם כי הנושא העיקרי שלו - חתולים - נותר ללא שינוי במשך תקופה ארוכה עד שהוחלף לחלוטין בדפוסים דמויי פרקטל.
סדרה של שש מעבודותיו של וויין משמשת לעיתים קרובות כדוגמה בספרי לימוד פסיכיאטריים כדי להמחיש שינוי ביצירתיות כתוצאה מהתפתחות מחלות נפש לאורך זמן. עם זאת, למעשה לא ידוע אם רישומים אלה נוצרו באמת בסדר הכרונולוגי בו הם מוצגים בדרך כלל בספרי לימוד, מכיוון שהאמן לא תארך את היצירות הללו. וויין חתם על כל רישומיו מהתקופה הזו, לעיתים השאיר נימוקים מוזרים על גב היצירות.
בימים האחרונים של חייו, וויין איבד לחלוטין את דעתו והיה מרותק למיטה. הוא היה משמיע בכי חזק בכל פעם שהרופאים פנו אליו לביצוע ההליכים הרפואיים. האמן נפטר ב-4 ביולי 1939 מאי ספיקת כליות וטרשת עורקים.
הוא נקבר בבית הקברות הקתולי סנט מרי בקנסל גרין שבלונדון.
אפקט הול הקוונטי
בפיזיקה אפקט הול הקוונטי הוא הגרסה הקוונטית לאפקט הול הקלאסי. באפקט הול הקוונטי אפשר לראות מדרגות בדידות בהתנגדות הול כפונקציה של השדה המגנטי, כלומר קיימים ערכי שדה מגנטי שעבורם התנגדות הול עולה בחדות, בעוד שבין הערכים הללו ערך התנגדות הול נשאר קבוע. ההתנגדות הארכית (האוהמית) של הדגם שווה לאפס כפונקציה של השדה המגנטי, פרט לאזורים שבהם התנגדות הול משתנה.
זרם העובר דרך גז אלקטרונים דו־ממדי בנוכחות שדה מגנטי חזק הניצב למישור הגז גורם ליצירת מתח בכיוון המאונך לכיוון הזרם. בטמפרטורות נמוכות, מתרחש מעבר פאזה קוונטי שבו מוליכות הול, המוגדרת בנוסחה:
(כאשר I_{channel} הוא הזרם החשמלי בדגם, V_{Hall} הוא מתח הול, e הוא מטען האלקטרון ו-h הוא קבוע פלאנק), מקבלת ערכים בדידים. מקדם המילוי \nu יכול להיות מספר שלם או שבר (1/3, 2/5, 3/7, 2/3, 3/5, 1/5, 2/9, 3/13, 5/2...), והוא מייצג את היחס בין מספר האלקטרונים למספר קוונטות השטף המגנטי במערכת. האפקט נקרא אפקט הול הקוונטי השלם או השברי לפי הערך אותו מקבל מקדם המילוי.
רקע היסטורי
אפקט הול הקוונטי נחזה תאורטית על ידי אנדו, מצומוטו וימורה בשנת 1975, באמצעות חישובים מקורבים שהם עצמם הטילו ספק בנכונותם. האפקט התגלה נסיונית ב-1980 על ידי קלאוס פון קליצינג בעת שחקר התקן מוליך למחצה מסוג Si-MOSFET בטמפרטורות נמוכות ושדות מגנטיים חזקים. המדרגות המופיעות במדידות של מוליכות הול נצפו שנתיים קודם לכן, ב-1978, על ידי אנגלרט ופון קליצינג, אולם רק ב-1980 חשב פון קליצינג לראשונה על התופעה במונחי קוונטות של h/e^2. פון קליצינג זכה בפרס נובל עבור תגלית זו בשנת 1985. ב-2007 אפקט הול הקוונטי השלם נצפה בגרפן בטמפרטורת החדר.
מודלים תאורטיים
קוונטיזצית לנדאו – גז האלקטרונים הדו־ממדי הדרוש לשם צפייה באפקט הול הקוונטי נמצא בסוגים שונים של מוליכים למחצה שבהם ניתן להגביל את האלקטרונים לתנועה במישור דו־ממדי. בשדה מגנטי חזק, האנרגיות העצמיות של האלקטרונים שבגז הדו־ממדי מקוונטטות לרמות לנדאו. בשל קיומו של אי סדר בחומר, הנובע מזיהומים בסריג, מתרחשת הרחבה של רמות לנדאו לפסים. ההשלכה המשמעותית ביותר הנובעת מקיומם של זיהומים היא יצירת שני סוגים של מצבים אלקטרוניים: מצבים ממוקמים (פונקציית הגל ברובה נמצאת באזור מסוים, קטן, בדגם) ומצבים פרושים (פונקציית הגל פרושה על פני כל הדגם). כשצפיפות האלקטרונים עולה, המצבים האלקטרוניים מתמלאים בהדרגה ואנרגיית פרמי מוסטת. כשאנרגיית פרמי נמצאת בתחום שבו נמצאים המצבים הממוקמים, האכלוס של המצבים הפרושים לא משתנה. מאחר שרק המצבים הפרושים נושאים זרם, מוליכות הול לא משתנה, ונוצרת תבנית המדרגות. כאשר הדגם נמצא בחלק האופקי של המדרגה נעלמת ההתנגדות הארכית, משום שרק ערכים ממוקמים נמצאים בסביבת אנרגיית פרמי. כאשר אנרגיית פרמי מגיעה לרמת לנדאו הבאה, מופיעה דעיכה במערכת, והתנגדות הול עוברת למישור הבא. לכן, אפשר להבין את אפקט הול הקוונטי כמעבר בין מצבים ממוקמים ולא ממוקמים כאשר אנרגיית פרמי נעה דרך צפיפות המצבים.
מודל מצבי הקצה – מודל זה מבוסס על פורמליזם שפותח על ידי לב לנדאו שבו הזרם מהווה את הכח הדוחף למעבר האלקטרונים בדגם (ולא שדה חיצוני). בתנאים עבורם מתרחש אפקט הול הקוונטי, הזרם יכול לעבור בין המקור (Source) לשפך (Drain) רק אם הם מחוברים באמצעות שפה משותפת. הזרם הנמדד באפקט מתקבל כתוצאה מהפוטנציאלים האלקטרוכימיים של כל ההדקים (Terminals) השונים, והפוטנציאל האלקטרוכימי הוא זה שנמדד בניסוי בהדקי המתח. עבור דגימה בגודל סופי, רמות לנדאו כפופות בקצות הדגם. עבור כל רמת לנדאו שחוצה את אנרגיית פרמי נוצר ערוץ זרם חד־ממדי הנקרא "ערוץ שפה". באופן קלאסי, ערוצים אלו שקולים למסלול האלקטרון הנע לאורך שפה של דגם תחת השפעת שדה מגנטי (Skipping Orbits). ניתן להראות שעבור אפקט הול הקוונטי יש מעבר אידיאלי בין המגעים (אין פיזור לאחור (Backscattering) כתוצאה מהמפגש עם שפת הדגם), ולכן ההתנגדות הארכית נעלמת, והתנגדות הול נתונה על ידי.
אפקט הול הקוונטי השברי
בעוד באפקט הול הקוונטי השלם מוליכות הול נמדדת בכפולות שלמות של e^2/h, באפקט הול הקוונטי השברי \nu הוא שבר. אפקט זה הוא תוצאה של אינטראקציות אלקטרון-אלקטרון היוצרות חלקיקים אפקטיביים הקרויים פרמיונים מורכבים. הפרמיונים המורכבים הם מצבים קשורים של אלקטרונים יחד עם מספר זוגי של קוונטות שטף מגנטי. אם מחליפים את האלקטרונים במודל התאורטי עבור אפקט הול הקוונטי השלם בחלקיקים אפקטיביים אלו, מתקבל תיאור נכון של התופעה, כשהערכים שמוליכות הול מקבלת הם שברים של e^2/h,.
רוברט לפלין, הורסט סטורמר ודניאל צוי זכו בפרס נובל בפיזיקה בשנת 1998 על הגילוי וההסבר של אפקט הול הקוונטי השברי.
יישומים
האפקט מאפשר את ביצוען של מדידות חשמליות מדויקות ביותר ואת קביעת קבוע המבנה העדין של חבורת הכיול המתארת את האלקטרודינמיקה הקוונטית (QED).
היבטים מתמטיים
המספרים השלמים המופיעים באפקט הול הקוונטי השלם הם דוגמה למספרים טופולוגיים קוונטיים. הם ידועים במתמטיקה כמספרי צ'רן הראשונים הקשורים גם לפאזת ברי. מודל מרשים בהקשר זה הוא מודל אזבל-הרפר-הופשטטר שדיאגרמת הפאזות הקוונטית שלו מכונה "הפרפר של הופשטטר". הציר האנכי של הדיאגרמה מתאר את עצמת השדה המגנטי והציר האופקי את הפוטנציאל הכימי, הקובע את צפיפות האלקטרונים. הצבעים מייצגים את מוליכויות הול השלמות – צבעים חמים עבור שלמים חיוביים וצבעים קרים עבור שלמים שליליים. דיאגרמת הפאזות היא פרקטלית, כלומר בעלת אותו המבנה בכל סקאלה. כמו כן, קיימת סימטריה ברורה בין החלקים השונים בדיאגרמה.
התרסקות מטוס ערבה באקוודור
הטייס ביקש אישור לשוב לשדה התעופה בשל תנאי מזג אוויר לא מתאימים, וזמן קצר לאחר מכן נותק הקשר עם המטוס. הוא התרסק בשעה 14:30 לערך באזור הררי, כ-10 קילומטרים מצפון-מזרח לשדה התעופה.
צוותי חיפוש רגליים ומוטסים במסוקים איתרו את שרידי המטוס.
אפרים דרור
אפרים דרור (טְרוֹכֶה) (Efraim Dror (Troche); 1903, ורשה – 25 במרץ 1981, תל אביב) היה מתרגם עברי של טקסטים מוזיקליים ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה
אפרים טרוכה, בן זיסל (לבית פְרוֹם) וישראל יצחק, בשנת 1925 עלה לארץ ישראל. בתקופת מלחמת העולם השנייה תרגם שירי לוחמים והמנונים של בעלות הברית, שהופיעו בשירון שחולק לחיילי הבריגדה היהודית. החל בשנות ה-40 תרגם שירים לאופרה הארצישראלית (אחר-כך האופרה הישראלית). בשנות ה-50 היה גם המתרגם הקבוע של איתן לוסטיג, מנצח המקהלה הקאמרית תל אביב.
דרור היה אוטודידקט, שתרגם ספרים ויצירות שהועלו באולם הקונצרטים במשך שנים: ליברטי של אופרות, אורטוריות, קנטטות, קאנונים, אריות, מחזות זמר וכן מאות שירים קלאסיים, משבע שפות. הוא היה מבקר מוזיקה וחבר בוועדה למונחים מוזיקליים של האקדמיה ללשון העברית.
תרגומיו נחשבו בעיני רבים למעולים, מצטיינים בדיוק ריתמי וקולחים.
אפרים דרור נפטר ב-1981, כבן 78. הותיר את אשתו, הלינה דרור (1915–2009).
ארכיונו של דרור שמור בארכיון למוזיקה ישראלית שבספריית סוראסקי, אוניברסיטת תל אביב.
שי לביא
שי לביא (נולד ב-16 באוקטובר 1970) הוא פרופסור מן המנין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב והחל מינואר 2017, משמש ראש מכון ון ליר בירושלים.
ביוגרפיה
שי לביא נולד בתל אביב ולמד בחינוך הממלכתי-דתי, בתיכון אמי"ת גוש דן. לפני שירותו הצבאי למד בישיבת הר עציון באלון שבות. הוא בוגר התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1995 סיים תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה גם כן באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בתוכנית ללימודי משפט וחברה (Jurisprudence and Social Policy). עבודת הדוקטור שלו עסקה ב- "The Modern Art of Dying: The History of Euthanasia in the United States".
בשנת 2002 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 עלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2018 קודם לפרופסור מן המנין. ייסד וניהל את מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה בשנים 2017-2012.
תחום המומחיות של לביא הוא סוציולוגיה ופילוסופיה של המשפט. מחקריו עוסקים בצמיחתן של דילמות אתיות בהתחלה ובסוף החיים וביחסים בין דת וחילון. ספרו "The Modern Art of Dying: A History of Euthanasia in America", זכה בפרס הספר הטוב ביותר בתחום הסוציולוגיה של המשפט לשנת 2006, מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית.
בצד פעילותו האקדמית לביא חבר במשך השנים בפעילות ציבורית ובכלל זה היה חבר בוועד ההקמה של עמותת "אנו פליטים", וחבר בוועדת הלסינקי העליונה לניסויים רפואיים בבני-אדם.
פרופ' לביא זכה במלגת פולברייט, בפרס צלטנר לחוקר צעיר במשפטים, במענק להקמת מרכז מינרבה לחקר סוף החיים, ובמענק מחקר מקרן GIF לחקר ביו-אתיקה וחברה בישראל, בטורקיה ובגרמניה. כיהן כמרצה אורח באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת טורונטו, בישיבה-אוניברסיטה בניו-יורק, ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.
קייט רוברטס
קייט רוברטס (Kate Roberts; 13 בפברואר 1891 — 4 באפריל 1985) הייתה מהחשובות שבסופרים שכתבו בשפה הוולשית במאה העשרים. ידועה בעיקר בזכות הסיפורים הקצרים שכתבה, ומכונה בוולשית Brenhines ein llên ”מלכת הספרות שלנו“ ו־Brenhines y stori fer ”מלכת הסיפור הקצר“.
חייה
רוברטס נולדה בכפר רוסגדבן שבמחוז קרנארבונשייר (כיום בגוויניד') בוויילס בבקתה משפחתית בשם Cae'r Gors. אביה, אוון רוברטס (Owen Roberts), עבד ככורה במחצבות הלווחה שבאזור. לאחר סיום לימודיה בתחום השפה הוולשית במכללה האוניברסיטאית של צפון וויילס שבבנגור השתלמה כמורה ולימדה בכמה בתי־ספר בדרום ויילס.
ב־1928 נישאה למוריס ט. ויליאמס, אותו פגשה במסגרת מפגשים של מפלגת פלאיד קמרי הלאומנית. יחד עם ויליאמס קנו את בית הדפוס וההוצאה־לאור גווסג ג׳י (Gwasg Gee) שבעיירה דינביך, אליה עברו לגור ב־1935. בית־הדפוס פרסם ספרים, חוברות ואת השבועון ”אי ואנר“ (Y Faner, ”הדגל“), בו כתבה רוברטס דרך קבע. אחרי מותו של ויליאמס ב־1946, המשיכה לעבוד בבית־הדפוס למשך עשר שנים נוספות.
לאחר פרישתה נשארה לגור בדינביך עד למותה ב־1985. בשנת 2011 פרסם אלן ל'ויד (Alan Llwyd) ביוגרפיה אודותיה בשפה הוולשית, תוך שהוא נעזר ביומנים ובמכתבים כדי לשפוך אור חדש על חייה האישיים ויחסיה עם ויליאמס. לאחר מותה Cae'r Gors, הבקתה בה נולדה וגדלה, שוקמה לאחר מאבק ממושך להשגת התקציב לכך והפכה למוזיאון אודותיה.
יצירתה
קובץ הסיפורים הקצרים הראשון שפרסמה היה O Gors y Bryniau (מביצת הגבעות), בשנת 1925. קובץ הסיפורים הקצרים המצליח ביותר שפרסמה נקרא Te yn y Grug (תה בין שיחי־האברש, 1959), והוא מהווה אסופה של סיפורים אודות ילדותה של ילדה במחוז קרנארבונשייר. בנוסף לסיפורים קצרים, כתבה רוברטס גם רומנים, שמפורסם שבהם נקרא Traed mewn Cyffion (כפות־רגליים בשלשלאות, 1936), ומתאר את חייה הקשים של משפחת כורים. בשנת 1960 פרסמה את האוטוביוגרפיה Y Lôn Wen (השביל הלבן).
מרבית סיפוריה וספריה מתרחשים על רקע אזור מחצבות הלווחה בו גרה בצפון וויילס. היא עצמה העידה שהמקור לחומרים שביצירתה היה ”מהחברה בה גדלתי, חברה עניה בתקופה עניה … מאבק תמידי כנגד העוני. אך הדמויות לא הגיעו עד לתחתיתו של עוני זה: הן נאבקות בו, מפחדות מפניו“. יצירתה עוסקת בחייהם השגרתיים של אנשים צנועים ובדרך בה הם מתמודדים עם קשיים והתפכחות מאשליות. לאחר שעברה לגור בדינביך ונישאה, החלה לכתוב רומנים וסיפורים העוסקים באופן מובהק יותר בבדידות.
יצירתה מיוחדת בעשירותה הן בתחום הלשוני והן בדקות ההבחנה. תפקידן של נשים בחברה ורעיונות מתקדמים לגבי החיים ואהבה מהווים נושאים מרכזיים ביצירתה.
בנוסף, רוברטס קיימה גם קשר ספרותי קרוב עם סונדרס לואיס (Saunders Lewis) במשך ארבעים שנה באמצעות חליפת מכתבים. מכתבים אלה, שקובצו בשנת 1992 בספר בשם Annwyl Kate, Annwyl Saunders: gohebiaeth (קייט יקרה, סונדרס יקר: חליפת מכתבים), מציירים תמונה של החיים בוויילס באותה התקופה, בליווי הערותיהם של שני ענקים ספרותיים אלה על אירועים שהתרחשו בוויילס ובעולם.
רבות מיצירותיה תורגמו לשפות אחרות, אך עברית איננה ביניהן.
אבון
אַבּוּן היה משורר ופייטן עברי, שחי ופעל בקרב יהדות ספרד במאה ה-11.
שירתו
סליחות ופיוטים שחיבר אבון נמצאו במחזור אביניון. שמואל דוד לוצאטו פרסם אחד מהם המתחיל במילים: "עז אל מעידים הכל באימה" בכרם חמד (ח"ד עמ' 31).
רבי משה אבן עזרא, מגדולי המשוררים היהודים בכל הזמנים, ספד לו בדיוואן שלו כאחרון המשוררים הגדולים, וחתם את שירו:
זיהוי אפשרי
יהודה אלחריזי (תחכמוני שער ג') מזכיר משורר בשם אבון שחי לפני שמואל הנגיד. אם מדובר באותו אדם, יש להקדים את זמן פעילותו בכמאה שנים, אך ש"י פין הניח שמדובר בשני אנשים שונים.
לאופולד צונץ שיער שהוא רבי אבון ב"ר שאול שהזכיר הראב"ד השני בעל ספר האשכול בשם החסיד ר' אבון ממיורקה.
גיורא ירון
גיורא ירון (נולד באוגוסט 1948) הוא מנהל ישראלי, יזם ואיש עסקים, שכיהן גם כיושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב. בהיותו דוקטור לפיזיקה, רשם שישה פטנטים ופרסם מעל עשרים מאמרים מדעיים.
ביוגרפיה
גיורא ירון נולד במנרה לפרופסור דן ירון, ממקימי המחלקה לכלכלה בפקולטה לחקלאות. ולגיזה ירון, מורה. גדל עד גיל 3 בקיבוץ מנרה, שהוריו היו ממייסדיו. במשך 3 שנים נוספות גדל בקריית ענבים, ואחר כך עברה המשפחה לרחובות. בצבא שירת כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק) של גולני, לאחר שסיים קורס קצינים בהצטיינות. בעל תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה ותואר שלישי בפיזיקה יישומית מהאוניברסיטה העברית. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה פרופסור דב פרוהמן. בבתר-דוקטורט עסק בהשפעת קרינה גרעינית על מכשירים אלקטרוניים.
בשנת 1978 עבד כפיזיקאי בחברת השבבים נשיונל סמיקונדטור, בסנטה קלרה, בעמק הסיליקון. בשנת 1979 הקים בהרצליה פיתוח את מרכז המו"פ של נשיונל סמיקונדטור בישראל, ועמד בראשו. לימים, הפכה פעילות יצור השבבים של החברה במגדל העמק לחברת "טאואר סמיקונדקטור". מרכז הפיתוח נמכר לחברת ISD, והמשיך לפעול בישראל תחת שמה של חברת האם הטיוואנית "Winbond".
בשנת 1992 פוטר מחברת "נשיונל סמיקונדקטור", בעקבות כישלון החברה לשווק את הדור הבא (אז) של מעבדי RISC לתעשיית מדפסות הלייזר. החברה נאלצה לפנות לשווקים אחרים, ונמכרה לחברת ISD תמורת 5 מיליון דולר בלבד. לאחר עזיבתו את "נשיונל סמיקונדקטור" החל לנהל את חברת הדפוס הדיגיטלי אינדיגו מנס ציונה, וב־1994 הוביל אותה להנפקה בנאסד"ק.
בשנת 2009 קיבל תואר עמית כבוד מהאוניברסיטה העברית. באותה שנה נסגרה "פרוליפיי", חברה שייסד ופיתחה טכנולוגיה לשילוב בין מערכות מידע ארגוניות לדואר אלקטרוני.
אקסנט, חברה שייסד ופיתחה פתרונות אחסון מידע בשרתים, נכנסה לתהליכי פירוק ובסופו של דבר נמכרה לחברת "דל" ב-12 מיליון דולר.
בשנת 2023 היה פעיל בגיבוש פשרה בתחום השינויים במערכת המשפט ברפורמת לוין.
משפחתו
אחיו של גיורא ירון, סגן, נהרג במלחמת יום הכיפורים, במהלך הקרב על כיבוש החרמון, בעת ניסיון לחלץ פצוע מהמחלקה עליה פיקד. על מעשהו זה קיבל את עיטור העוז. איתמר מדיקל, שהקים ירון, קרויה על שמו של איתמר.
אח נוסף, ד"ר אורי ירון, מכהן כסגן נשיא בחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון.
ירון מתגורר בקיסריה עם אשתו, צילה, אספנית אמנות ומעצבת פנים. לבני הזוג שלוש בנות.
אקזיטים
ירון היה מעורב באקזיטים בסכום מצטבר של למעלה מ-5 מיליארד דולר:
אליזבת סידל
תקופת הדוגמנות לפרי-רפאליטים
הפוטנציאל של סידל זוהה לראשונה על ידי וולטר דוורל ב-1849, כאשר סידל עבדה בייצור ועיצוב כובעים. היא הועסקה כדוגמנית על ידי דוורל ודרכו הוצגה לאמנים הפרה-רפאליטים. אף על פי שמאוחר יותר היא שובכה עבור יופייה, במקור סידל נבחרה בגלל פשטותה. בזמנו, דרוול עבד על ציור שמן גדול שהוא משחזר תמונה מהמחזה "הלילה השנים עשר", שמציג בתוכו את הדמויות הראשיות של המחזה. כמו שאר הפרה-רפאליטים, דרוול מצא את השראתו באנשים חיים ולא במוזות עתיקות מיתוסים. בזמן שביסס את הדמויות הגבריות הראשיות על עצמו ועל חברו דנטה רוזטי, כל שנותר הוא למצוא בחורה שיכולה להתלבש ולהתחזות לגבר. תמונה זו הייתה הראשונה לה סידל דגמנה אי פעם.
כאשר דגמנה עבור תמונתו של מיליי "אופליה" ב-1852, סידל צפה באמבטיה ימים ארוכים במהלך החורף כדי לדמות את אופליה הטובעת. האמבטיה בה שכבה חוממה מלמטה בקביעות על ידי מנורות. באחד הימים, מיליי, שהיה כל כך עסוק בציורו, לא שם לב שהמנורות כבו והמים הפכו לקפואים. סידל לא פצתה את פיה למחאה וחלתה כתוצאה ממקרה זה בדלקת ריאות. ישנן השערות רבות להשפעה של המקרה הזה על בריאותה.
סידל הייתה המוזה המרכזית בחייו הצעירים של דנטה רוזטי. הוא פגש אותה ב-1849 וכבר ב-1851 היא דגמנה עבורו. רוזטי שהפסיק להזמין דוגמניות אחרות לעבודותיו וגרם לה להפסיק לדגמן עבור אמנים אחרים. יש הטוענים שרוזטי צייר אלפי תמונות שונות של סידל.
נישואיה, חייה ומותה
בעשר השנים שקדמו לנישואיהם, רוזטי ביטל את אירוסיהם מספר פעמים והרומנים שלו עם נשים אחרות היו ידועים לכל. הסטרס של מעשיו השפיעה לרעה על סידל שניצלה את מצבה הבריאותי כדי להשאיר את רוזטי בחיקה. היא נפלה לדיכאון עמוק שסיפק לה גישה ללאודנום אליו היא התמכרה. ב-1861 סידל נכנסה להריון, היא ציפתה לתינוק באושר רב אך כשזה נולד מת דיכאונה רק התגבר. קצת לאחר מכן היא נכנסה להריון פעם שנייה.
סידל נטלה מנת יתר של לינדאום ונמצאה על ידי רוזטי חסרת הכרה ורוח חיים במיטתם. היא מצאה את מותה בבוקר של ה-11 בפברואר בשנת 1862. אף על פי שמותה הוגדר כתאונה, יש הטוענים שרוזטי מצא מכתב התאבדות. מלא בצער, רוזטי צירף לקברה של סידל את צרור שיריו שהיו עותק יחיד. ב-1869, לאחר שהיה מכור לסמים ואלכוהול ועבר תקופות קשות בחייו, רוזטי החליט באובססיביות שעליו להחזיר את יצירותיו האבודות בקברה וגרם לכך שיוציאו אותם משם.
הנוקמים: מלחמת האינסוף
הנוקמים: מלחמת האינסוף (באנגלית: Avengers: Infinity War) הוא סרט גיבורי על אמריקאי, שובר קופות המבוסס על חוברות הקומיקס האוונג'רס של חברת מארוול קומיקס. הסרט יצא לאקרנים ב-2018 בהפקת אולפני מארוול ובהפצת וולט דיסני. סרט זה הוא חלק מהיקום הקולנועי של מארוול והוא סרט המשך לסרטים "הנוקמים" משנת 2012 ו-"הנוקמים: עידן אולטרון" משנת 2015. כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי כתבו את התסריט, ואנתוני וג'ו רוסו ביימו. בסרט זה מככב אנסמבל שחקנים רחב, המורכב כמעט מכל גיבורי העל אלה אשר הופיעו בסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
שנתיים לאחר שהנוקמים מפוצלים אחרי אירועי "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", הטיטאן תָאנוֹס ממשיך במסע של חורבן ורצח במטרה לאסוף את כל אבני האינסוף ולשבץ אותן בכפפה שתאפשר לו לכופף את המציאות כרצונו ולהשמיד מחצית מאוכלוסיית היקום כולו. הנוקמים, שומרי הגלקסיה, דוקטור סטריינג' והפנתר השחור, משלבים כוחות בניסיון לעצור אותו.
הסרט היה הרביעי בכל הזמנים שהכניס יותר מ-2 מיליארד דולר בקופות, ונכון ל-2019 הוא הסרט החמישי המכניס ביותר, אחרי הנוקמים: סוף המשחק, אווטאר, טיטניק, ומלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר.
הקדימון לסרט פורסם בנובמבר 2017, וצבר למעלה מ-205 מיליון צפיות באתר יוטיוב בתום 24 שעות בלבד מזמן העלתו לאתר, וכך הפך לקדימון הנצפה ביותר.
תקציב הסרט מוערך ב-316–400 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרט השלישי היקר ביותר בהיסטוריה.
עלילה
אחרי חורבן אסגארד ולאחר שלכד את אבן הכוח בכוכב הלכת זאנדאר והשמיד אותו, תאנוס וילדיו המאומצים מיירטים את ספינתם של פליטי אסגארד שניצלו מהחורבן. לוֹקי מגיש את הטֶסֶרָקְט לתאנוס, שעוקר מתוכו את אבן החלל ומשבץ אותה בכפפת האינסוף. הָיְמְדָל משתמש בביפרוסט ומשגר את הענק הירוק לכדור הארץ. תאנוס רוצח את לוקי ואת היימדל, ומשמיד את הספינה בה נותר לבדו תור.
הענק הירוק מתרסק בסנקטום של וונג ודוקטור סטריינג' בניו יורק והופך חזרה לברוס באנר. דוקטור סטריינג' מזעיק את טוני סטארק ובאנר מסביר להם מיהו תאנוס ומה מטרתו. מאו ואובסידיאן מגיעים בחללית כדי לקחת לידיהם את אבן הזמן שסטריינג' נושא. פיטר פארקר מצטרף לעזרה אך סטריינג' נלקח בשבי אל החללית של מאו. סטארק וספיידרמן דולקים אחריו וחודרים בחשאי לחללית, בעוד באנר נשאר מאחור ויוצר קשר עם שאר הנוקמים.
שומרי הגלקסיה מגיבים לקריאת מצוקה מהספינה האסגארדית ומחלצים את תור. על מנת לסכל את מזימתו של תאנוס, תור, רוקט וגרוט יוצאים אל עבר הכוכב נידאווליר להשיג נשק שיוכל להרוג את תאנוס, בעוד פיטר קוויל, גאמורה, דראקס ומנטיס טסים אל ראשומקום, בו שמורה אבן המציאות אצל האספן. בהגיעם לראשומקום, מסתבר שתאנוס כבר השיג את אבן המציאות. תאנוס מגלה שגאמורה יודעת היכן נמצאת אבן הנשמה, והוא לוכד אותה, חוטף אותה לחלליתו, ומאלץ אותה לראות כיצד הוא מענה את אחותה נֶבְּיוּלה. גאמורה נשברת ומגלה לתאנוס שאבן הנשמה נמצאת בכוכב וֶרְמיר.
תאנוס לוקח עמו את גאמורה לוורמיר ומניעיו מתבררים: הוא משוכנע שהחיים ביקום יביאו על עצמם את קיצם אלא אם תצומצם אוכלוסיית היקום למחצית. בוורמיר הם מגלים שעל אבן הנשמה שומר הגולגולת האדומה. על מנת לקבל שליטה על האבן על תאנוס להקריב את האהוב עליו מכל, ובתגובה הוא משליך מהצוק את גאמורה.
סטארק וספיידרמן נאבקים במאו, פוערים חור בחללית והוא נפלט ממנה ומת. הם מחלצים את סטריינג', ויוצאים יחד אל טיטאן, כוכב הבית של תאנוס, שם הם פוגשים את שומרי הגלקסיה ואת נביולה שנמלטה מספינתו של תאנוס. תאנוס מגיע לטיטאן ונאבק בכולם. לאחר שכמעט הביסו אותו, סטאר לורד מפריע ותאנוס מנצח ולוכד את סטארק, וסטריינג' מסכים למסור לידיו את אבן הזמן שברשותו, אם יחוס על חייו של סטארק. תאנוס משבץ את האבן בכפפה שלו וממשיך במסעו אל כדור הארץ, על מנת להשיג את אבן המחשבה.
תור, רוקט, וגרוט פוגשים את הגמד הענק איטרי בכוכב נידאבליר ומסייעים לו לחשל גרזן קרב רב עוצמה שנקרא "סטורמברייקר" (בתרגום חופשי: "שובר הסערה"), שבאמצעותו יוכל תור לשלוט על הביפרוסט ולהרוג את תאנוס.
הנוקמים מגיעים לוואקאנדה, על מנת לחלץ את אבן המחשבה ממצחו של ויז'ן. צבאו של תאנוס מגיע לוואקאנדה, והנוקמים מתאגדים עם בּאקי בארנס, המלך טֶצ'אלה (הפנתר השחור) וצבאו על מנת לעצור את הפלישה. בהמשך, תור, רוקט וגרוט מצטרפים גם הם וצבאו של תאנוס מושמד.
לאחר שהצבא שלו נכשל והושמד, תאנוס מגיע בעצמו. מקסימוף, במאמץ למנוע בעדו להשיג את האבן, משמידה אותה אך תאנוס מחזיר את הזמן לאחור באמצעות אבן הזמן, עוקר את אבן המחשבה ממצחו של ויז'ן ומשבץ את האבן בכפפת האינסוף. תור נועץ את הגרזן שלו בחזהו של תאנוס, אך תאנוס משתמש בכפפה, נוקש באצבעותיו ואז נעלם. הוא מממש את תוכניתו, וחצי מתושבי היקום מתפוררים לאבק ומתים, בהם באקי, טצ'אלה, וילסון, דראקס, גרוט, מנטיס, ונדה מקסימוף, ספיידרמן, פיטר קוויל, ודוקטור סטריינג'. תאנוס נראה מתעורר בכוכב לכת אחר, צופה בזריחה בחיוך שבע רצון.
שחקנים ודמויות
בסרט זה נוטלות חלק דמויות רבות מהיקום הקולנועי של מארוול:
הפקה
אולפני מארוול החלו בפיתוחם של שני סרטים חדשים המתרחשים ביקום הקולנועי של מארוול כבר במקביל להפקתם של סרטים קודמים בסדרה, שגם בהם שולב מוטיב "אבני האינסוף". הליהוק לשני סרטים אלו החל בשלהי 2013, כאשר רוברט דאוני ג'וניור הוחתם לשוב ולגלם את דמותו של טוני סטארק / איירון מן; במהלך אותה השנה הוכרזו רשמית השמות הצפויים לשני הסרטים: "הנוקמים: מלחמת האינסוף - חלק 1" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף - חלק 2".
האחים רוסו, מרקוס ומק'פלי, הצטרפו לפרויקט בתחילת 2015. בחודש יולי 2016, אולפני מארוול חשפו כי המילים "חלק 1" ו-"חלק 2" יושמטו משמות שני הסרטים; שמו של הסרט הראשון יהיה "הנוקמים: מלחמת האינסוף", בעוד ששמו של הסרט השני הנוקמים: סוף המשחק הוכרז רק מספר חודשים לאחר צאתו של הסרט הראשון לאקרנים. הסרטים צולמו במקביל, החל מחודש ינואר 2017 באטלנטה, ג'ורג'יה, ויהיו הסרטים הראשונים שיצולמו במלואם בטכנולוגיית IMAX, באמצעות מצלמה דיגיטלית 2D חדשה שפותחה על ידי Arri.
שיווק
בפברואר 2017 שוחרר סרטון קצר ליוטיוב בו מתראיינים חלק מהשחקנים, המפיקים והבמאים של הסרט ומדברים על מה שמתוכנן להיות בו.
בנובמבר אותה שנה שוחרר לראשונה הקדימון לסרט וכרזת הסרט הראשונה. בתחילת חודש מרץ 2018, נודע כי יציאת הסרט לאקרנים הוקדמה בשבוע ל-27 באפריל. ב-16 במרץ באותה שנה, יצא הטריילר השני והכרזה הרשמית לסרט.
מדיה ביתית
הסרט שוחרר בהפצה דיגיטלית ב-31 ביולי 2018, כשתאריך הפצתו בבלו-ריי ו-DVD נקבע ל-14 באוגוסט.
ביקורות
עם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורות משבחות מצד המבקרים והקהל כאחד שכיוונו את השבחים כלפי סצנות האקשן, האפקטים הוויזואליים, המשקל הרגשי והעמוק של הסיפור העלילתי, על היות הסרט שובר מוסכמות אחרות של סרטי גיבורי-על וכן על ההומור הקומי, פסקול הסרט וצוות השחקנים.
אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של כ-84% "טרי לגמרי" בהתבסס על כ-337 ביקורות כשרק 58 ביקורות הן שליליות. קונצנזוס המבקרים של האתר כותב: "'הנוקמים: מלחמת האינסוף' מלהטט במערכה מסחררת של גיבורי ה-MCU במאבק כנגד האיום החמור ביותר שלהם והתוצאה היא שובר קופות מרתק ומהדהד רגשית שמבין את שאיפותיו העצומות".
באתר Metacritic זכה הסרט לציון משוקלל של כ-68 מתוך 100 בהתבסס על 53 ביקורות, כשהאתר מציין כי הסרט זכה ל"ביקורות חיוביות מאוד".
אילן קפרוב, מבקר קולנוע של אתר וואלה! תרבות ובידור, כתב בביקורתו: "'הנוקמים: מלחמת האינסוף' הוא הישג קולנועי מסעיר ומרשים" ולאחר מכן כתב: "הסרט הענק שאליו התנקז עשור של סרטי מארוול הבטיח הרבה, ולשם שינוי גם קיים. האחים ג'ו ואנתוני רוסו שולטים ביד רמה על עשרות דמויות וקווי עלילה, ומספקים אקשן נפלא ומרהיב. לצדם התסריט החכם והמפתיע שוזר טרגדיה והומור בחוויה שעושה כבוד למונח "שובר קופות"".
סקוט קולורה, מבקר קולנוע מאתר IGN העניק לסרט ציון של כ-9/10 "מדהים", בציינו: "ביצוע טוב לגבי הבטחתו של ניק פיורי מלפני 10 שנים, 'מלחמת האינסוף' הוא כיפי, מרתק ומרגש.".
הכנסות
מאז ההכרזה על תחילת מכירת הכרטיסים, "מלחמת האינסוף" שבר את שיאי מכירת הכרטיסים המוקדמת תוך 24 שעות אחרי תחילת המכירה. אתר Fandango דיווח על הכנסה של 39 מיליון דולר במכירות כרטיסים ליום ההקרנה הראשון, מתוכם כ-14 מיליון דולר במכירה מוקדמת.
ביום הפותח של ההקרנות, גרף 107 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה. בסוף השבוע הראשון להקרנתו ברחבי העולם גרף הסרט 258 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, וכ-630 מיליון דולר בכל העולם, ובכך הפך לסרט שובר קופות עם הפתיחה הטובה ביותר בתולדות הקולנוע גם בתוך ארצות הברית וגם בכל העולם (ועקף את הכנסות הפתיחה העולמיות של מהיר ועצבני 8, שהכניס 542 מיליון דולר, ומלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר, שהכניס 528 מיליון דולר).
נכון ל-16 ביולי 2018, רשם הסרט הכנסה של יותר מ-2.041 מיליארד דולר, מתוכם כ-676 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה וכ-366 מיליון דולר בסין.
שיאים ש"הנוקמים: מלחמת האינסוף" שבר:
סרט המשך
הנוקמים: סוף המשחק, סרט ההמשך של הנוקמים: מלחמת האינסוף יצא לאקרנים בשנת 2019. בעבר נקרא "מלחמת האינסוף חלק 2" ("Avengers: Infinity War 2"), שם זה בוטל, אך רמז שסרט הנוקמים הרביעי ימשיך את אותו הסיפור.
בריאיון ל-cinemablend.com הודיעו המפיקים כי שמו מהווה ספויילר לסרט השלישי של הנוקמים ולכן שמו של סרט הנוקמים הרביעי ייחשף אך רק מספר חודשים לאחר צאתו של הסרט השלישי לאקרנים.
קישורים חיצוניים
ביקורות
אדומי-חזה אוסטרליים
אדומי-חזה אוסטרליים או חטפיות אוסטרליות (שם מדעי: Petroicidae) היא משפחה של ציפורי שיר, האנדמיים לאוסטרליה, גינאה החדשה ואיי האוקיינוס השקט. הם אינם בהכרח בעלי חזה אדום, אלא מזכירים את המין אדום-החזה ממשפחת החטפיתיים והם קרובי משפחה שלה.
מראם דומה לחטפיות בעלות ראש גדול, מקור דק ועיניים בולטות ושחורות. כנפיהם מעוגלות. חלקם חיים על העצים, ואחרים מעדיפים לשוטט על הקרקע. הם חיים ביערות, יערות גשם, אזורי סלעים והרים וגם בחוף הים או בביצות מנגרובים. כמו החטפיות האמיתיות הם ניזונים מחרקים וכמה מינים ניזונים גם מאגוזים. הם שולפים את החרקים מסדקים בעצים.
ציפורים אלה חיות בעיקר בזוגות או במשפחות קטנות העוזרות לגדל יחד את הגוזלים.
שינג'י קגאווה
שינג'י קגאווה (ביפנית: 香川 真司; נולד ב-17 במרץ 1989) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הקשר בסנט טרודין.
קריירת מועדונים
קגאווה החל את דרכו בקבוצת סרסו אוסקה מליגת העל היפנית כשהיה בן 17. בעונתו הראשונה במועדון, לא שותף קגאווה כלל במשחקי הקבוצה, וצפה בחבריו מהצד נושרים לליגת המשנה. בעונה הבאה, עונת החל קגאווה לקבל דקות משחק ממאמנו. הוא שותף ב-35 מ-48 משחקי הליגה של קבוצתו, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי בליגה. בעונת המשיך קגאווה לקבל קרדיט ממאמנו, וב-35 משחקים בהם שותף הבקיע 16 שערים, והיה לכובש המצטיין של המועדון בליגה במשותף עם רוי קומאטסו. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי בליגה, נקודה אחת בלבד מתחת לווגאלטה סנדאי שהתמודדה במשחקי ההעפלה לליגת העל. בעונת כבר היה קגאווה למלך שערי ליגת המשנה היפנית עם 27 כיבושים, וסייע לקבוצתו לשוב לקדמת הבמה היפנית כשעזר לקבוצה לסיים את העונה במקום השני בליגת המשנה עם 104 נקודות ב-51 משחקים.
לאחר 11 משחקים בליגת העל היפנית בהם הספיק לכבוש שבעה שערים, עבר קגאווה בקיץ 2010 לקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה תמורת 350,000 אירו. בהופעת הבכורה שלו במועדון, במוקדמות הליגה האירופאית, הבקיע קגאווה שני שערים. קגאווה כבש את שער הבכורה שלו בבונסדליגה במחזור השלישי בניצחון הביתי 0:2 מול וולפסבורג, ובמחזור העוקב הבקיע שני שערים בניצחון החוץ מול שאלקה 04. אף על פי שהפסיד כמעט את כל מחציתה השנייה של העונה בשל פציעה, ושותף ב-18 משחקי ליגה בלבד, כבש קגאווה לזכות קבוצתו 12 שערים בכל המסגרות, שני רק ללוקאס באריוס שהבקיע לאורך העונה 21 שערים. במשחקי הליגה הוא כבש שמונה שערים, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הגרמנית.
בעונה הבאה, עונת, היה קגאווה לבורג מרכזי במערך של דורטמונד. הוא כבש לאורך העונה 13 שערים והוסיף שמונה בישולים, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות שנייה ברציפות. בעקבות יכולתו הטובה במשחקי הליגה, היה קגאווה מועמד לתואר שחקן העונה בליגה הגרמנית, תואר בו בסופו של דבר זכה חברו לקבוצה רוברט לבנדובסקי. במסגרת משחקי הגביע הגרמני הבקיע קגאווה שלושה שערים בחמישה משחקים, כולל שער ובישול במשחק הגמר בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 2:5 את באיירן מינכן וזכתה בדאבל הראשון בתולדותיה.