cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיסטר ביג (להקה)
פריצת הלהקה וגובה התהילה (1991 – 1998)
הפופולריות של הלהקה נראתה ביפן וברוב מדינות אסיה. הם המשיכו להופיע בשוק האסייתי, וכתוצאה מכך הלהקה שחררה מספר גרסאות של אלבומים חיים עבור השוק היפני.
Live At Budokan (אנ') היה אלבום שיועד לשוק היפני בלבד ועם פרסום האלבום, חברי הלהקה החלו להתרכז בפרויקטים אחרים; הלהקה נפרדה זמנית ב -1997.
שינוי בהרכב הלהקה ופירוקה (1999 – 2002)
גילברט עזב את הלהקה ב -1999 וריצ'י קוטזן החליף אותו כנגן גיטרה, הלהקה בהרכבה החדש הוציא שני אלבומי אולפן: Get Over It (אנ') בשנת 1999 ואת האלבום Actual Size (אנ') בשנת 2001.
הלהקה ערכה סיבוב הופעות של עשרים יום ביפן. בערב ראש השנה האזרחית 1999 הופיעו מר. ביג עם להקת אירוסמית' באוסקה. האלבום Get Over It יצא בארצות הברית במרץ 2000.
הוקלטו סרטונים עבור שני שירים מהאלבום "Get Over It": עבור השירים "Electrified" ו"Superfantastic", אך הם מעולם לא פורסמו כיוון שהבמאי טען לזכויות יוצרים על קטעי הווידאו.
בשנת 2001, מר ביג הוציאו את האלבום Actual Size באסיה. האלבום הצליח במצעד השירים. הסינגל הראשון, "Shine", שימש כשיר נושא בסוף פרק עבור אנימה סדרת הלסינג.
עם זאת, נוצר מתח בין שיהאן לבין חברים אחרים כאשר שיהאן יצא לסיבוב הופעות עם סטיב ואי. מרטין, קוטזן וטורפי החליטו לכתוב שירים בלי שיהאן, שקיבל רק קרדיט על שני שירים באלבום "Actual Size". מרטין והאחרים היו מוטרדים גם ביחס של שיהאן במהלך ההקלטה של וידאו "Shine". מרטין וטרופי החליט לפטר את שיהאן מהלהקה. כאשר קוטזן שמע על ההחלטה, הוא גרם לכך ששיאהן יחזור ללהקה בתנאי שזה יהיה סיבוב ההופעות האחרון שלהם ובסופו של דבר הלהקה התפרקה, בשנת 2002.
איחוד ואלבום חדש (2009 – 2013)
ב -13 במאי 2008, הלהקה התאחדה להופעה חד פעמי, בהופעתם של פאול טורברט, פאט טורפי, ריצ'י קוטזן ובילי שיהאן.
ב -1 בפברואר 2009, יצאה הודעה מחברי הלהקה על איחוד הלהקה כדי לחגוג את יום השנה העשרים של אלבום הבכורה שלהם. סיבוב ההופעות העולמי של הלהקה החל ביוני. הלהקה הופיעה בעשרה מקומות, ביניהם יפן ובטאלין שבאסטוניה.
וורנר מיוזיק ביפן הוציאה עותקים מחודשים של ארבעת אלבומי האולפן שלהם, כמו גם את הלהיטים המפורסמים שלהם באודיו ובוודיאו. ישנם שני שירי אולפן בונוס באלבום, המסלול החדש "Next Time Around", וכן כיסוי של "Hold Your Head Up" של ארג'נט.
הלהקה סיירה בהודו באוקטובר 2009 במסגרת הופעת האיחוד שלה, והופיעה מול קהל גדול בבנגלור, דימאפור ושונג.
בספטמבר 2010, הלהקה הקליטה את האלבום השביעי עם המפיק קווין שירלי באולפן לוס אנג'לס. האלבום יצא ביפן ב -15 בדצמבר 2010, באירופה ב -21 בינואר 2011 ובארצות הברית בפברואר 2011. ...What If (אנ') הוא האלבום הראשון שלהם שכלל חומר חדש אחרי כמעט 10 שנים. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות כדי לתמוך בהוצאות האלבום. סיבוב ההופעות התחיל בהוליווד, קליפורניה, ב-2 באפריל 2011, והסתיים בפסטיבל הרוקוט באיסטנבול, טורקיה. באוקטובר 2011. הלהקה הופיעה גם בפסטיבל דאונלואד (אנ') ביוני 2011.
כחלק מפרסום האלבום, הלהקה הפיקה סרטון לשיר "Undertow". בבימויים של וינסטנט קורדרו ופרננדו קורדרו. ב -10 במאי 2011, הופיעה הלהקה במנילה, הפיליפינים. הם ביצעו את רוב השירים מהאלבום Lean" "Into It, והציג כמה שירים מהאלבום "...What If". בנוסף הלהקה הופיעה גם בריטניה ואירופה, עם גילברט ושיהאן שביצעו את מרבית הסולואים בהופעות.
מקלובה
מקלובה (בערבית: مقلوبة – הפוכה) היא תבשיל אורז עם בשר וירקות. את המקלובה מכינים כך שהירקות והבשר מתבשלים בתחתית הסיר, כשמעליהם שכבת אורז המתבשלת תוך ספיגת טעמי השכבה שמתחתיה. בעת ההגשה הופכים את הסיר על מגש עגול, כך שמתקבל "תל" מעוצב של אורז שמעליו הבשר והירקות.
מיסטר ביג (להקה)
איחוד ואלבום חדש (2009 – 2013)
שימש כשיר נושא עבור הפרק הראשון של סדרת האנימה Kami-sama no Memo-chō (אנ').
מקלובה
לרוב מכינים את התבשיל מבשר כבש או עוף, חצילים, כרובית, עגבניות וירקות שונים כגון קישואים, תפוחי אדמה, בצל ועוד.
מיסטר ביג (להקה)
קריירה מתמשכת ומוות של פאט טורפיי (2014 - 2018)
מר ביג הוציאו את אלבום האולפן השמיני שלהם ...The Stories We Could Tell (אנ') ב-30 בספטמבר 2014 באמצעות Frontiers Records. הוא הופק על ידי פאט רגן, שהפיק את האלבום.
מקלובה
המאכל פופולרי מאוד כתבשיל ביתי במטבח המזרח-תיכוני, הערבי-ישראלי, העיראקי, הירדני והצפון אפריקאי.
מיסטר ביג (להקה)
קריירה מתמשכת ומוות של פאט טורפיי (2014 - 2018)
פט טורפיי, שאובחן עם מחלת פרקינסון, השתמש במעבד תופים בעבודתו על האלבום. הלהקה אישרה כי טרופי ימלא את סיבוב ההופעות הבא בעולם, ויופיע לצד המתופף מאט סטאר, שגם הוא הופיע בעבר עם אייס פריהלי (אנ') וג'ו לין טרנר (אנ').
האלבום האחרון של הלהקה, Defying Gravity (אנ'), הוקלט בלוס אנג'לס תוך שישה ימים, ויצא ב -21 ביולי 2017. מאט סטאר הקליט את מסלולי התופים, ואילו פאט טורפי פעל כ"מפיק תופים".
ב -7 בפברואר 2018 מת המתופף פאט טורפי מסיבוכי מחלת הפרקינסון בגיל 64. המופע האחרון שלו התקיים בוולברהמפטון ב -23 בנובמבר 2017.
תערוכת זיכרון התקיימה ב -23 במאי 2018 בקניון בגבעת אגורה, קליפורניה, עם חבר הלהקה לשעבר ריצ'י קוטזן כאורח מיוחד.
חברים
חברי הלהקה:
חברי להקה בעבר:
חברים נוספים:
חיי שרה (משחק ילדים)
חיי שרה (מוכר גם כשבויים, קיפודון, אגוזים פגוזים, אגוזי, מלך השבויים, הורדות שבויים, כיפדור, חממות, פצצות, כלואים, פסילות או כסאח) הוא משחק ילדים בו משחקים עם כדור ספוג או פונפון בישראל, המשחק מוכר בשמות שונים, בהתאם לסלנג המקומי. המשחק מזכיר באופיו את משחק המחניים, אך בעל חוקים וכללים מעט שונים, כאשר גם המטרה שונה והיא לפסול את כל הסובבים, בשונה ממשחק המחניים שבו המטרה היא לפסול את חברי הקבוצה הנגדית.
מהלך המשחק
נוהגי המשחק משתנים מאזור לאזור משום שהוא עובר מפה לאוזן.
המשחק מתחיל כאשר אחד מן השחקנים מטיל כדור משחק כלפי מעלה (להפריק, בלשון המשחק). נהוג כי בזמן ההטלה יצעק: "חממות המרים הוא לא קדוש",או "חממות המרים הוא הקדוש", או שהוא צועק "שבויים המרים את הכדור" או "חיי שרה" או "ערמת שבויים", בהתאם למה שנהוג באזור. לאחר שהכדור נגע ברצפה שלוש פעמים (חברי המשחק סופרים את מספר הפעמים בקול רם), השחקנים הקרובים לכדור מנסים לתפוס אותו כדי להטילו על השחקנים הסובבים כדי לפסול אותם. בסבב הראשון לא ניתן לפסול את השחקן אשר הטיל את הכדור כלפי מעלה.
במהלך המשחק, השחקנים ממשיכים לנסות לתפוס את הכדור ולזרוק אותו על שחקנים אחרים על פי החוקים הבאים: שחקן מוגדר כשבוי טכני, שבוי משחק או נפסל על פי החוקים הבאים:
חברת הנוסעים הפדרלית (רוסיה)
חברת הנוסעים הפדרלית (ברוסית: Федеральная пассажирская компания) היא חברה בת של חברת הרכבות הרוסית, האחראית למתן שירותי הובלת נוסעים למרחקים ארוכים באמצעות רכבת.
החברה מבצעת פעילות עסקית עצמאית החל מ-1 באפריל 2010 והיא נוצרה על בסיס מתחם הרכוש שהיה חלק ממנהלת הנוסעים הפדרלית, שפעל כאגף בחברת הרכבות הרוסית. קרונות נוסעים שבבעלות חברת הרכבות הרוסיות הועברו לחברת הנוסעים הפדרלית. שירותי נסיעה ניתנים עדיין על ידי חברת הרכבות הרוסיות (בעיקר קטרי נוסעים ומשא, וכן מחסנים ומתקני קטר המשרתים אותם) ואלה נותרו בבעלותה הישירה של חברת הרכבות הלאומית.
החברה משכירה קרונות גם מחברות פרטיות כך לשמך פועל קו רכבת גרנד אקספרס בין מוסקבה לבין סנקט פטרבורג.
הנהלה ובעלות
החברה נמצאת בבעלותה המלאה של חברת האם "מסילות הברזל הרוסיות", מנכ"ל החברה — פיוטר איוואנוב.
ABC (שיר)
מבנה השיר והקצב דומים מאוד ללהיט הקודם של הלהקה "I Want You Back". הלהקה ביצעה את "ABC" בתוכנית הטלוויזיה "American Bandstand" (21 בפברואר 1970), המופע של אד סאליבן (10 במאי 1970), המופע של פליפ וילסון (4 בנובמבר 1971). השיר נחשב לאחד מסמליה הבולטים של הלהקה. יש הרואים בו את אחד משירי הדיסקו הראשונים.
במהלך השנים נכלל השיר במספר אלבומי אוסף שהוציאה חברת מוטאון: "Greatest Hits" (1971), "Anthology"  (1976), "Boogie"  (1979), "Soulsation!" (1995), "Jackson 5: The Ultimate Collection" (1995), "The Very Best of The Jacksons"  (2004).
בשנת 2017 נכנס השיר להיכל התהילה של הגראמי יחד עם 24 שירים נוספים.
ארקאנויד
ארקאנויד (באנגלית: Arkanoid) הוא משחק ארקייד שפותח במקור על ידי חברת טאיטו בשנת 1986. המשחק היה פופולרי למדי במהלך שנות ה-80.
תיאור המשחק
השחקן שולט במחבט קטן בתחתית המסך אשר באמצעותו ניתן להקפיץ כדור לעבר הלבנים המסודרות בחלקו העליון של המסך. כאשר הכדור פוגע באחת הלבנים הוא גורם ללבנה בה פגע להיעלם. כאשר כל הלבנים נעלמו, השחקן עובר לשלב הבא, בו מופיעות לבנים חדשות. ישנם שלבים בהם יש וריאציות אחרות (כגון לבנים בהן יש לפגוע מספר פעמים עד שהן נעלמות, ספינות חלל מעופפות, וכו'). כמו כן, מאחורי חלק מהלבנים מסתתרות הפתעות שמאפשרות בין היתר להגדיל את המחבט, להכפיל את מספר הכדורים, לצייד את השחקן בתותח הלייזר או לעבור ישירות לשלב הבא. לאחר 30 שלבים השחקן צריך להילחם בבוס של המשחק.
אליפות וימבלדון 1905
אליפות וימבלדון 1905 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. במהלך אליפות זו במקום הראשון לראשונה זכתה טניסאית מחוץ לאיים הבריטיים - מיי סטן בונדי מארצות הברית.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 45 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. מיי סטן בונדי (ארצות הברית), הטניסאית הזרה היחידה שהשתתפה ניצחה בתחרות. במשחק על התואר היא ניצחה את דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת אליפות וימבלדון 1904) בשתי מערכות ובכך זכתה בתואר האלופה.
תחרות הזוגות
בתחרות הזוגות השתתפו 31 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1904. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בתחרות זו ניצחו פרנק ריסלי וסידני סמית' (מנצחי אליפות וימבלדון 1902). במשחק על האליפות הם הפסידו ב-4 מערכות לאחים דוהרטי. לאחים דוהרטי זה היה ניצחון שלישי ברציפות ושמיני בחישוב כולל.
ממשלת תוניסיה
ממשלת תוניסיה (בערבית: حكومة تونس; בצרפתית: Gouvernement de la Tunisie ) היא הרשות המבצעת של תוניסיה ואחת מהאיברים העיקריים של מערכת השלטון התוניסאית. הממשלה מובילה את הפעולות הכלליות של תוניסיה ומבצעת את החוקים שנקבעים על ידי אספת נציגי העם, המהווה את הפרלמנט ובית המחוקקים התוניסאי. הממשלה מורכבת על ידי ראש ממשלת תוניסיה, שהוא גם העומד בראשה. ראש הממשלה מקבל אישור להקמת הממשלה מהנשיא לאחר שזוכה להצעת אמון מהאסיפה.
כל חברי הממשלה ממונים על ידי נשיא הרפובליקה בעצתו של ראש הממשלה ולאחר אישור רשימתם על ידי אספת נציגי העם. לכל ממשלה יש:
תפקידי הממשלה
על פי סעיף 71 לחוקת תוניסיה משנת 2014, ראש הממשלה פועל יחד עם הממשלה ועם הנשיא בקבלת החלטות ויישום פעולות בעיקר בענייני פנים. ראש הממשלה קובע את המדיניות הכללית של המדינה כאשר הוא כפוף לנשיא, והמשני בחשיבותו בדרג השלטון. בסמכותו ליזום ולפרק משרדי ממשלה ולפטר שרים, מלבד שר הביטחון ושר החוץ, שאת פיטורם יכול לקבוע רק הנשיא.
כל הנושאים הפוליטיים מחולקים בין המשרדים הרלוונטיים בממשלה ופעולות גדולות מתקבלות לאחר התייעצות בין חברי הממשלה במועצת השרים. כל שר מגדיר את מדיניות משרדו בהתאם למדיניות הכללית של הממשלה, והוא בעל מספר סמכויות לבצע פעולות על דעת עצמו. עם זאת, מרבית פעולותיהם של השרים ניתנות על ידי ראש הממשלה או הנשיא. כדי להוסיף שרים לממשלה לאחר הקמתה יש לקבל פעם נוספת את אישור האספה.
23 (מספר)
23 (במילים בלשון זכר: עשרים ושלושה; בלשון נקבה: עשרים ושלוש) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 22 והבא לפני 24.
אליפות העולם בכדוריד 2017
זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב שמינית הגמר.
הנבחרות שלא העפילו לשלב השני, התמודדו על "גביע הנשיא".
בית א'
משחקי הבית נערכו בפריז באקור הוטל ארנה שמכילה 15,700 מקומות ונאנט באולם Exponantes – Hall XXL שמכיל 7,700 מקומות.
בית ב'
משחקי הבית נערכו במץ באולם Arènes de Metz שמכיל 5,100 מקומות.
בית ג'
משחקי הבית נערכו ברואן באולם Kindarena שמכיל 5,700 מקומות.
בית ד'
משחקי הבית נערכו בפריז באקור הוטל ארנה שמכילה 15,700 מקומות.
ישראל באליפות
נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה לבית ב'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני וסיימה את השתתפותה.
הסכם פונטו פיחו
הסכם פונטו פיחו (בספרדית: Pacto Punto Fijo; נקרא על-שם המקום בו נחתם) הוא הסכם בין שלוש מפלגות בוונצואלה: "הפעולה הדמוקרטית", המפלגה "קופאי" החברתית-נוצרית - COPEI), והאיחוד הרפובליקני הדמוקרטי (ונצואלה) (URD). ההסכם נחתם ב-31 באוקטובר 1958, חודשים מעטים לאחר הדחתו של מרקוס פרס חימנס, ולפני הבחירות של דצמבר אותה שנה.
מטרתו המוצהרת של ההסכם הייתה להשיג יציבות למשטר הדמוקרטי החדש, זאת באמצעות השתתפות של שלוש המפלגות הללו בממשלה בראשות המפלגה המנצחת. מטרה זאת מתבטאת בנקודות הבאות:
החתימה נערכה במפגש בקראקס בביתו של המנהיג הנוצרי-חברתי רפאל קלדרה, במקום הנקרא פונטו פיחו.
מחוץ להסכם הושארו המפלגה הקומוניסטית של ונצואלה והתנועה לאינטגרציה רפובליקנית (ונצואלה).
החותמים על ההסכם היו רומולו בטנקור, ראול לאוני וגונסאלו באריוס מטעמה של מפלגת הפעולה הדמוקרטית, חוביטו וייאלבה, איגנסיו לואיס ארקאיה ומנואל לופס ריבאס מטעמה של האיחוד הרפובליקני דמוקרטי (URD), רפאל קלדרה, פדרו דל קורל ולורנסו פרנאנדס מטעם מפלגת "קופאי".
בקורות
בעיני המבקרים הברית בין המפלגות הגדולות הגבילה בסופו של דבר את המערכת הפוליטית של ונצואלה לתחרות בלעדית בין שתי מפלגות:הפעולה הדמוקרטית ו"קופאי". משמעות הברית הייתה שבלי קשר לאיזו סיעה תנצח בבחירות, תמיד תשותף לשלטון גם המפלגה בשנייה. מפלגת "האיחוד הרפובליקני הדמוקרטי" של חוביטו וייאלבה, ירדה עם הזמן במשקלה האלקטורלי ובהשפעתו. בשנת 1962 מפלגת URD נסוגה מן הברית פונטו פיחו כמחאה נגד מדיניות החוץ של הנשיא בטנקור שתמך בסנקציות של ארגון מדינות אמריקה נגד קובה ונגד מה שראה כבתערבות מוגזמת של ארצות הברית במדיניות הפנים הוונצואלית, כמו במקרה ההסכם בטנקור-קנדי לפיו ביטלה ונצואלה שת התוכנית הלאומית למסילות ברזל מימי פרס חימנס. עקב כך בשנת 1962 הזמין בטנקור את המפלגה הימנית "אינטגרציה הרפובליקנית" להצטרף להסכם.
שיטה זאת שנמשכה בוונצואלה למשך 35 שנה, בין השנים 1959–1994, גרמה לכך שממשלות הקואליציה הסתמכו יותר ויותר על שליטתם במשאבי הנפט של המדינה בהבטחת הנצחת שלטונם תוך פיתוח מערכת רחבה של פטרוניות וקליינטליזם. סוג השלטון הזה כונה מאוחר יותר "פרטיארכיה", מן המילה "פריטידו" = מפלגה.
ניוון השיטה
מערכת הפטרונות ומונופול שלטונן של מפלגות AD ו-COPEI, התחילה להתנוון בשנות ה-1980 עם נפילת ההכנסות מייצוא הנפט ומשבר כלכלי. ב-1989 אמצעי הצנע של הנשיא קרלוס אנדרס פרס גרמו להפגנות המוניות הידועות כ"קראקאסו" (Caracazo). עקב השחיתות והעוני בקרב חלק גדול של הציבור עלה חוסר האמון בלגיטימיות של השיטה השלטונית, שהתבססה על הסכם פונטו חיטו ועל החוקה שהונהגה בשנת 1961.
הנשיא קרלוס אנדרס פרס, מנהיג מפלגת AD, שהנהיג את המדינה בשנים 1974–1979 ושוב ב-1989–1993 הודח על ידי בית המשפט הגבוה של ונצואלה עקב עבירות של מעילה בכספי הציבור, בין היצר לצורך מימון מערכות בחירות של מועמדים מסוימים במדינות לטינו-אמריקאיות אחרות ונידון לעונש מאסר. הוא חזר זמנית לפוליטיקה בשנת 1998.
עלייתו של הוגו צ'אווס
בבחירות לנשיאות בשנת 1998 הבטיח המועמד הוגו צ'אווס לשבור את השיטה הישנה ולפתוח את המערכת הפוליטית למפלגות עצמאיות נוספות. צ'אבס הוקיע את שלטונן של מפלגות AD ו-COPEI כ"אליטיסטי"
נראינגנג'
נראינגנג' (בבנגלית: নারায়ণগঞ্জ) היא עיר במרכז בנגלדש, בסמוך לבירת המדינה דאקה. בעיר מתגוררים (נכון לשנת 2012) כ-1.572 מיליון איש. נראינגנג' נחשבת למרכז חשוב של תעשייה (במיוחד טקסטיל), עסקים וסחר הימי.
נראינגנג' נקראת על שמו של מנהיג הינדי מקומי. סביבת העיר נחכרה מידי חברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1766. משרדי הדואר הראשונים הוקמו באזור בשנת 1866. שירות הטלגרף החל משנת 1877. הבנק של בנגל הציג את שירות הטלפון הראשון בשנת 1882. ההתיישבות הוכרזה כעיר ב-8 בספטמבר 1876. בית החולים האזורי הראשון הוקם בשנת 1885.
1823 בצרפת
1823 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 836 שנות לאום.
מטאתריה
המטאתריה הוגדרה לראשונה בשנת 1880 על ידי הביולוג האנגלי תומאס הנרי האקסלי כחלק ממיון בסיסי של מחלקת היונקים:
ראשון בני קבוצה זו הוא הסינודלפיס שחי בקרטיקון התחתון בסין. שינוי נוסף משאר היונקים שקיים אצלם בנוסף לכיס, הוא בהרכב השיניים שלהם.
מאובנים של מטאתריה נמצאו בסין, באזורים נוספים באסיה ובאירופה, אך מרביתם נמצאו בצפון אמריקה. עם זאת המאבק עם יונקי השליה המוצלחים מהם הגביל את תפוצתם לאזורים מבודדים באוסטרליה, איי אוקיאניה ולאמריקה הדרומית, ממנה חלקם נכחדו עם ההחלפה האמריקאית הגדולה. המין אופוסום וירג'יניה הוא היחיד שקיים כיום באמריקה הצפונית.
עמית בן-דוד
ביוגרפיה
בן-דוד החל לשחק כדורסל בקבוצת הנערים של מכבי תל אביב, אך בהמשך עבר למכבי רעננה. במקביל, שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון מטרו ווסט ברעננה, וב-1996 הוכתר כשחקן הטוב ביותר בליגת התיכונים, עם ממוצע של למעלה מ-30 נקודות למשחק. הוא היה חבר בסגל נבחרת הנוער של ישראל שזכתה במקום העשירי באליפות אירופה ב-1994.
ב-1995 הצטרף לקבוצה הבוגרת של מכבי רעננה, ששיחקה אז בליגה הלאומית ובסיומה עלתה לליגת העל. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, אך לא זכה לדקות משחק רבות.
החל מ-1999 החליף קבוצה מדי שנה: הפועל חולון, הפועל צפת, עירוני נהריה (בליגה הלאומית) ומכבי ראשון לציון, אך באף אחת מהן לא היה שחקן משמעותי. בעונת שב לעירוני נהריה, שעלתה בינתיים לליגת העל, ולראשונה התייצב מעמדו כשחקן מוביל. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, במהלכן השתתפה ביורוקאפ וביורופליג. ב-2007 עבר להפועל גלבוע/עפולה, בה היה אחד השחקנים הבולטים. לאחר שבסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, הצטרף למכבי חיפה, ושיחק בה במשך שתי עונות. בעונת שב לשחק בקבוצת הפועל חולון. בעונת 2011/2012 עבר לשחק במכבי ראשון לציון.
לאחר שלוש שנים במכבי ראשון לציון שיחק שתי עונות בליגה הלאומית במדי מכבי רעננה ובמדי עירוני נס ציונה, בסוף עונת 2016–2017 פרש מכדורסל.
בחודש יוני 2017 מונה לעוזר המאמן של דני פרנקו בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל.
ב-21 באוגוסט 2019 מונה בן דוד לעוזר המאמן של דניאל סאוואנה במכבי חיפה מליגת העל בכדורסל. במרץ 2021 מונה למאמנה של הקבוצה במקומו של סאוואנה. בעונת 2021-22 בן-דוד מונה למנהל המקצועי של שכבות ט׳-י״ב, מאמן קבוצת הנוער על, מנהל האקדמיה בבית ספר רמות ים ומאמן קבוצת הבוגרים בליגה הארצית במועדון הפועל עמק חפר.
בן-דוד נשוי ואב לשלושה.
עלי לוטפי מחמוד
עלי לוטפי מחמוד (בערבית: علي لطفي; 6 באוקטובר 1935 – 27 במאי 2018) היה פוליטיקאי מצרי, ששימש כראש ממשלת מצרים תחת הנשיא חוסני מובארכ.
ביוגרפיה
לוטפי נולד וגדל בקהיר. לאחר סיום בית הספר למד תואר ראשון ושני בכלכלה ומסחר באוניברסיטת עין שמס. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת לוזאן שבשווייץ. לאחר סיום לימודיו החל לשמש כמרצה באוניברסיטת עין שמס. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הצטרף לוטפי אל המפלגה הדמוקרטית הלאומית במצרים, ובשנת 1978 מונה על ידי נשיא מצרים אנואר סאדאת לתפקיד שר האוצר תחת ראש הממשלה מוסטפא ח'ליל, תפקיד בו החזיק עד נפילת הממשלה ב-1980. לאחר סיום תפקידו כשר אוצר חזר ללמד באוניברסיטת עין שמס עד 4 בספטמבר 1985 אז מונה על ידי הנשיא חוסני מובארכ לתפקיד ראש הממשלה. ממשלתו של לוטפי החזיקה לתקופה קצרה בלבד ובנובמבר 1986 נפלה, ולוטפי עזב את משרד ראש הממשלה, ומונה לעמוד בראש הבית העליון של הפרלמנט המצרי. במקביל שימש כיו"ר מועצת התרבות העליונה ויו"ר ועדת המפלגות בפרלמנט. בתפקדים אלו החזיק עד לשנת 1989 אז פרש מעיסוק בפוליטקה ושב אל האקדמיה. לאחר העלתו לדרגת פרופסור מונה לעמוד בראש המחלקה לכלכלה ובראש הפקולטה למסחר באוניברסיטת עין שמס. מת ב-27 במאי 2018 בקהיר.
ריוג'י סאטו
ריוג'י סאטו (ביפנית: 佐藤 隆治; נולד ב-16 באפריל 1977) הוא שופט כדורגל יפני. סאטו שופט משחקים בליגה היפנית, וכן במסגרות משחקים של AFC ופיפ"א.
נתנאל איזק
נתנאל איזק (נולד ב-21 באוגוסט 1981) הוא מנכ"ל משרד המורשת. בעבר כיהן כמנכ"ל משרד ירושלים ומורשת וכמשנה לראש עיריית לוד.
ביוגרפיה
נתנאל איזק גדל בראשון לציון לרב ד"ר (במיל') פיני איזק, מרבני הרבנות הצבאית, ולד"ר מיכאלה, דוקטור לפסיכולוגיה קלינית. בוגר הישיבה התיכונית בראשון לציון והמכינה קדם צבאית קשת יהודה. בין השנים 2000–2003 שירת בצה"ל כלוחם בפלחה"ן גולני. כיהן כיו"ר ארגון הסטודנטים הארצי של המכללות בישראל, בזמן שלמד לתואר ראשון בתקשורת במכללת עמק יזרעאל. במסגרת תפקידו זה החל מ-2008 כיהן כחבר המועצה להשכלה גבוהה.
פעילות ציבורית
בשנת 2009, בבחירות לכנסת ה-18, היה חבר "מפלגת צבר – מפלגת הצעירים של ישראל" בראשות בועז טופורובסקי, והוצב במקום השני מטעמה לכנסת. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
היה ממקורבי גדעון סער בתקופה בה היה חבר הליכוד, ולאחר מכן יועץ מקצועי של סער כשר החינוך ולאחר מכן ראש המטה המוניציפלי שלו כשר הפנים.
החל מאפריל 2015 שימש כראש מטה השר אריה דרעי במשרד הכלכלה והתעשייה. לאחר מכן שימש כחמש שנים, עד יולי 2020, כיושב ראש המוסד לבטיחות ולגיהות.
בשנת 2018, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, פורסם כי יתמודד בפריימריז בליכוד כנציג השפלה. בבחירות המקומיות בנובמבר 2018 התמודד למועצת העיר לוד ברשימת הליכוד שבראשות ראש העיר יאיר רביבו, נבחר למועצה, וכיהן כשנתיים וחצי כמשנה לראש העיר רביבו שנבחר בשנית לתפקיד. במסגרת תפקידו זה, בשנת 2021, פעל בזמן המהומות בלוד להשבת השקט לעיר,  ואף הותקף בעצמו בידי ערבים־ישראלים בזמן בו התראיין בשידור חי בגלי צה"ל לטלי ליפקין שחק.
בשנת 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-23, מינה גדעון סער את איזק לראש מטה הבחירות שלו בליכוד. בשלהי שנת 2020 היה ממקימי מפלגת תקווה חדשה ושימש כמנכ"ל המפלגה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב איזק במקום ה-21 ברשימת תקווה חדשה, אך לא נבחר לכנסת.
מנכ"ל משרד ירושלים ומורשת
ב-16 ביולי 2021 הכריז שר ירושלים ומורשת, זאב אלקין כי ימנה את איזק למנכ"ל משרדו ומעט קודם לכן התפטר איזק מרשימת תקווה חדשה לכנסת. ב-19 ביולי אישרה ממשלת ישראל ה-36 את המינוי.
יש מלחמות בלי שם
בשנת 2022 הוציא לאור בהוצאת קוראים את הספר "יש מלחמות בלי שם" שנכתב כ"יומן מלחמה" בזמן אמת על קורותיו כלוחם בפלחה"ן חטיבת גולני בזמן האינתיפאדה השנייה.
חיים אישיים
איזק נשוי לליטל ואב לשישה. הוא מתגורר בלוד. מקיים אורח חיים דתי.
אוראקה מסמורה
אוראקה פרננדז (בספרדית: Urraca Fernández) הידועה יותר בכינוי אוראקה מסמורה (Urraca de Zamora; 1033–1101) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה גרסיה השני, מלך גליסיה ואלפונסו השישי, מלך לאון.
ביוגרפיה
אוראקה נולדה על פי הידוע בשנת 1033 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. היא הייתה בתם הבכורה. היו לה שלושה אחים צעירים סנצ'ו גרסיה ואלפונסו ואחות בשם אלווירה.
ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורו, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. הוא התקיף גם את אוראקה, אשר נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סנצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-6 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר.
אלפונסו חזר כמעט לאלתר מהגלות בטולדו ותפס את מקום אחיו כמלך לאון וקסטיליה. היה זה האיחוד השני בין קסטיליה ללאון, אם כי שתי הממלכות נשארו עדיין שתי ישויות נפרדות המאוחדת יחדיו רק באיחוד פרסונלי. בקסטיליה נחשד אלפונסו בידי רבים, כנראה בצדק, במעורבות ברצח סנצ'ו. האגדה מספרת כי האצילים הקסטיליאנים, בראשות אל סיד ותריסר "עוזרים לשבועה", הכריחו את אלפונסו להישבע בפומבי, מול כנסיית גדיאה הקדושה בבורגוס, שלא היה מעורב בקנוניה לרצח סנצ'ו. הכרוניקות העוסקות באל סיד מראות שבשנים הראשונות לשלטונו של אלפונסו, הוא נשלט כליל בידי אוראקה, ששמרה בידה כוח רב. היו אף שמועות על יחסי גילוי עריות המתקיימים בין השניים.
אולם בהדרגה ויתרה אוראקה על מרבית התפקידים והכוח ששמרה במסגרת שלטונו של אלפונסו, ופרשה למנזר בו נפטרה ב-1101. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אלווירה ואחיה גרסיה. תודות לקשר שלה ושל משפחתה עם אל סיד, זכתה אוראקה בפרסום בתרבות המערב. כך לדוגמה בסרט "אל סיד" מ-1961 היא מגולמת בידי השחקנית הצרפתייה ז'נבייב פייג'.
ז'אק אטלי
ז'אק אטלי (בצרפתית: Jacques Attali; נולד ב-1 בנובמבר 1943, אלג'יר) הוא אינטלקטואל וכלכלן צרפתי-יהודי.
חייו
מ-1981 עד 1991 היה יועץ לנשיא פרנסואה מיטראן. באפריל 1991 היה לנשיא הראשון של הבנק האירופאי לבנייה ולפיתוח. הוא עבד בבנק עד 1993.
ב-1998 יסד את הארגון הצרפתי ללא מטרות רווח "PlaNet Finance", שמטרתו מימון ללווים קטנים (Microfinance).
אטלי חיבר למעלה מ-50 ספרים בנושאים מגוונים, עבור מומחים ועבור הקהל הרחב. בין השאר, הוא כתב ספרי כלכלה, ספרי יהדות, ספרי היסטוריה, רומנים ושני מחזות. בשנת 2008 הוא הוגדר על ידי המגזין פוריין פוליסי כאחד ממאה האינטלקטואלים המשפיעים בעולם. הוא תומך ישראל מסור אך מאמין שהטענות שהאנטישמיות מהווה בעיה פוליטית חמורה בצרפת הן טענות שווא.
כתב את המחזה "מבדולח לעשן", העוסק בישיבה שקיימו ראשי המשטר הנאצי לאחר ליל הבדולח. המחזה עלה בישראל באפריל 2010, בעיבודה ובבימוייה של אורי אגוז, בשיתוף פעולה בין תיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה. במחזה השתתפו בין היתר אלכס אנסקי, יחזקאל לזרוב, דב רייזר, אברהם מור ושחקנים רבים נוספים.
הרפובליקה העממית של בנין
היסטוריה
השנה הראשונה לממשלה המרקסיסטית עמדה בסימן טיהורים במנגנון המדינה. הנשיא קריקו גינה ולעיתים הוציא להורג נציגים שונים של המשטר הפוליטי לשעבר, וכמה מעובדיו: סרן מישל אייפקה, שר הפנים, נידון למוות והוצא להורג באשמת ניאוף עם אשת ראש המדינה. הוא נורה, ופעילים הוזמנו להתייצב ליד גופתו. ב-30 בנובמבר 1975, עם יום השנה הראשון לנאומו של אבומיי, שינה קריקו את שם המדינה לבנין, על שם האימפריה הבנינית שפרחה פעם בניגריה השכנה. היום הלאומי נקבע ל-30 בנובמבר בהתייחס לשלושה ימים של 1972, 1974 ו-1975, שכונו על ידי המשטר שלושת המפוארים.
ניסיון הפיכה
בינואר 1977 נכשל ניסיון הפיכה, שנקרא מבצע שרימפס, שהובל על ידי שכיר החרב בוב דנארד ונתמך על ידי צרפת, גבון ומרוקו מה שגרם להקשחת המשטר, אשר נע באופן רשמי לעבר דרכה של ממשלה- מפלגה פוליטית. החוקה אומצה ב-26 באוגוסט של אותה שנה, סעיף 4 הקובע:"הרפובליקה העממית של בנין, הדרך להתפתחות היא סוציאליזם. הבסיס הפילוסופי שלו הוא המרקסיזם-לניניזם המיושם בצורה מלאת חיים ויצירתית על מציאות בנין. כל פעילויות החיים החברתיים הלאומיים ברפובליקה העממית של בנין מאורגנות בדרך זו בהנהגת המהפכה של בנין, חלוץ ניתוק של המונים מנוצלים ומדוכאים, הליבה המובילה של העם הבניני בכללותו ומהפכתו." חוק יסוד הקים כינוס לאומי כל יכול.
האופוזיציה נלחמה, ואסירים פוליטיים נשארו במעצר במשך שנים ללא משפט. הבחירות נערכו במערכת יישומים ייחודיים. נערכו קמפיינים לפיתוח כפרי ולשיפור החינוך. הממשלה גם נקטה מדיניות של השראה אנטי-דתית, על מנת להשמיד כישוף, כוחות רשע ואמונות מוטעות (וודו, דת מסורתית שהתבססה היטב בדרום, הייתה אסורה ). בנין קיבלה רק תמיכה צנועה ממדינות קומוניסטיות אחרות, ואירחה כמה צוותים משיתופי פעולה בקובה, גרמניה המזרחית, ברית המועצות וקוריאה הצפונית.
שקיעה
בשנת 1978 אומצה חוקה חדשה, והבחירות הראשונות לאספה המהפכנית הלאומית נערכו בשנת 1979. קריקו נבחר ללא התנגדות לתקופה של ארבע שנים כנשיא בשנת 1980 ונבחר מחדש ב-1984. כפי שהיה המקרה ברוב המדינות המרקסיסטיות-לניניות, האספה המהפכנית הלאומית הייתה באופן מסורתי המקור הגבוה ביותר לכוח המדינה, אך בפועל עשתה מעט יותר מהחלטות חותמת גומי שכבר התקבלו על ידי קריקו וה-PRPB.
בשנת 1986, המצב הכלכלי בבנין הפך לקריטי: המערכת, שלמרבה האירוניה, שכונתה כבר מרקסיזם-בניניזם, ירשה את הכינוי לקסיזם – לניניזם. אמרה פופולרית טענה כי מספר התומכים ששוכנעו על ידי המשטר אינו עולה על שתים עשרה. החקלאות לא הייתה מאורגנת, הבנק המסחרי של בנין נהרס, והקהילות היו משותקות במידה רבה בגלל חוסר תקציב. בחזית הפוליטית, הפרות זכויות האדם, עם מקרים של עינויים של אסירים פוליטיים, תרמו למתיחות חברתית: הכנסייה והאיגודים התנגדו באופן גלוי יותר למשטר. תוכניות של קרן המטבע הבינלאומית (IMF) הטילו בשנת 1987 צעדים כלכליים דרקוניים: היטל נוסף של 10% על שכר, הקפאת שכירות ופרישה חובה. ב-16 ביוני 1989 חתמה הרפובליקה העממית של בנין עם קרן המטבע על תוכנית התאמה ראשונה בתמורה למתקן התאמה מבני משופר (ESAF) של 21.9 מיליון זכויות משיכה מיוחדות של קרן המטבע. תוכננו: צמצום בהוצאות הציבור וברפורמת המס, הפרטות, ארגון מחדש או חיסול של מפעלים ציבוריים, מדיניות ליברליזציה וחובת כניסה להלוואות אלה בשיעורי זיכוי. הסכם קרן המטבע הביא לשביתה מאסיבית של סטודנטים ואנשי צוות, המחייבת תשלום משכורתם ומלגותיהם. ב-22 ביוני 1989 חתמה המדינה על הסכם תזמון מחדש לראשונה עם מועדון פריז, בסכום כולל של 199 מיליון דולר ובנין קיבלה הפחתה של 14.1% מחובותיה.
פרגאבאלין
פְרֶגַאבּאַלין או "פּריגאבאלין" (Pregabalin, ידוע בישראל בשם המסחרי: "ליריקה" Lyrica) הוא תכשיר מקבוצת התרופות נוגדות פרכוסים (אנטיאפילפטיות) המשמש: כתוצרת חברת "פייזר" באירופה הונהגה לשימוש בשנת 2004.
פותח על ידי חברת "פייזר" תחת השם "ליריקה", כיורש פוטנטי יותר של התרופה "גאבאפנטין" (נוירונטין), עם התוויות לאפילפסיה, נויראלגיה פוסט הרפטית ונוירופתיה פריפרית סוכרתית, פיברומיאלגיה וכו'.
מכירות התרופה הסתכמו בשנת 2010 לסכום שיא של 3,063 מיליון דולר אמריקאי..
פרגאבאלין זמין בכמוסות של 25,50,75, 100, 150, 200, 225 ו-300 מ"ג. קיימת גם תמיסה אורלית עם טעם תותים ותוספת סוכרוז להסוואת הטעם המר.
המינון המרבי המומלץ הוא 600 מ"ג. המינונים צריכים להיות במעקב ועליות במינון צריכות להתחשב בסיבולת של המטופל.
כימיה ופעילות ביולוגית
פרגאבאלין הוא אנלוג של החומצה גאמא-אמינובוטירית "גאבא" (GABA), שפותח כתרופה לדיכוי פרכוס. למרות זאת, הוא איננו נקשר לקולטני GABA, אלא לתעלות יוני סידן קדם-סינפטיות, תלויות מתח.
היסטוריה
פְרגאבּאלין הומצא על ידי הביוכימאי ריצ'רד ברוס סילברמן מאוניברסיטת נורתווסטרן בארצות הברית. הוא אושר באיגוד האירופי בשנת 2004 ועל ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי FDA בדצמבר 2004. שווק בארצות הברית החל משנת 2005, אז אושר לשימוש בטיפול בכאבים נוירופאתיים וביוני 2007 אושר על ידי FDA גם במחלת פיברומיאלגיה והיה לתרופה הראשונה שאושרה עם התוויה זאת. פרגאבאלין נשארה היחידה עד לאישור של התרופה דולוקסטין (סימבלטה) ביוני 2008. תוקף הפטנט לליריקה פג באוקטובר 2013.
התוויות
לא נראה מועיל במחקר על נוירופתיה באיידס. בדרך כלל הרופאים מתחילים במינון נמוך של פְרגאבּאלין ומעלים אותו בהדרגה, לפי הערכת מצב המטופל. האפקט הטיפולי מופיע אחרי כשבוע של שימוש ולפי דיווחים אחדים דומה בהשפעתו לזה של לורזפם, אלפרזולם וונלפקסין.
התוויה ייחודית משולבת: במינון נמוך, מתאימה במיוחד למי שסובל מחרדה כללית, ואינו יכול ליטול נוגדי דיכאון וחרדה ממשפחת ה ssri, כגון פרוזק ציפרלקס וסרוקסט, המעלים את רמת הסרטונין, על כן הליריקה מתאימה בעיקר לבעלי נטייה דו-קוטבית, מאנית דפרסיבית, כיוון שהליריקה פועלת גם כמיצבת מצב רוח, אנטיאפילפטית וגם כנוגדת חרדה שילוב ייחודי שלא תמיד מציינים אותו. על כן, התוויה זו משלבת פתרון לשתי הבעיות גם יחד. כמו כן, השפעת התרופה מהירה יחסית תוך 7 ימים, ביחס לתחילת ההשפעת של תרופות -ה ssri, ויש לה אפקט, בנטילה במינון נמוך, כמו ללורזפם -לוריואן, ואלפרזולם-קסנקס, ללא תופעות הלוואי הידועות של האחרונות, ממשפחת הבינזודיאזפינים. נציין שבמינון נמוך תופעות הלוואי מועטות מאוד, ונטילת התרופה לפני השינה מומלצת כיוון שעל קיבה ריקה נטמעת תוך שעה. הליריקה היא פתרון טוב מאוד למי שיש לו את השילוב של נטייה דו-קוטבית עם חרדה כללית מפושטת ודיכאון מינורי. וזאת בכפוף להתייעצות עם הרופא המטפל כאפשרות נוספת ושאינה נוגדת תרופות בהן משתמשים באופן קבוע. במחקרים ארוכי טווח האפקט נראה המועיל עשיין אחרי תקופה ממושכת וללא הפרה של הארכיטקטוניקה של השינה.
תופעות לוואי
תסמיני "גמילה" או הפסקה: חוסר מנוחה, חוסר שינה, חרדה. אם הטיפול ניתן לטיפול באפילפסיה - הפסקה פתאומית עלולה להגביר את הפרכוסים או לגרום לחזרתם.
הפסקת הטיפול בפְרגאבּאלין נעשית בהדרגה בסיום הטיפול.
בגלל סיכון לסיבוכים מסוימים הקשורים לתופעות לוואי מסוימות אצל חולים בבעיות בריאות נוספות, אין להשתמש בתרופה זו ללא מעקב רפואי וכמו עם תרופות אחרות מומלץ לדווח לרופא על כל תופעת לוואי.
מנת יתר
חולים אחדים באי ספיקת כליות שקיבלו פרגאבאלין לקו במיוקלונוס, ככל הנראה בגלל הצטברות של התרופה. מנת יתר חדה יכולה לגרום לישנוניות, טכיקרדיה, והיפרטוניות. על מנת לפקח על הטיפול או לאשר את אבחנת ההרעלה במיוקלונוס תוך כדי הטיפול בפרגאבאלין (ליריקה), על רקע אי ספיקת כליות כרונית יש לבצע מדידות בפלסמה, דם או סרום של רמת התרופה.
פרמקודינמיקה
בדומה לגאבפנטין, פְרגאבּאלין מתקשר לתת-היחידה α2δ של תעלות הסידן תלויות מתח במערכת העצבים המרכזית וההיקפית, וגורם להפחתת מעבר הסידן בהן. פְרגאבּאלין מפחית את שחרורם של מתווכים עצביים כמו גלוטמט, נוראדרנלין וחומר פי (substance P). כמו כן הוא מגביר את רמות ה-GABA על ידי יצור תלוי-מינון של פעילות האנזים (GAD) glutamic acid decarboxylase) האנזים GAD glutamic acid decarboxylase מתמיר בצעד יחיד את המתווך האקסיטטורי (מגרה) גלוטמט למתווך GABA המעכב. על כן פְרגאבּאלין מעצים במידה רבה את השפעת הבנזודיאזפינים, והברביטורטים.
פרמקינטיקה
פְרגאבּאלין נספג במהירות כשניתן על קיבה ריקה עם פיק בפסלמה אחרי שעה. הזמינות האורלית (במתן פומית) של הפְרגאבּאלין היא בערך 90% או יותר והיא תלוית מינון. שיעור ספיגת הפְרגאבּאלין פוחת אם נוטלים את התרופה עם אוכל. למרות זאת, למתן עם אוכל אין משמעות קלינית לגבי היקף הספיגה. הוכח כי פְרגאבּאלין חוצה את המחסום דם־מוח אצל עכברים, חולדות וקופים. פְרגאבּאלין חוצה גם את השיליה אצל חולדות ונמצאה בחלב של חולדות מיניקות. אצל בני אדם נפח הפיזור של הפְרגאבּאלין בשביל מנה פומית הוא של 0.56L/kg בערך ואינו מחובר לחלבונים של הפלסמה. אצל בני אדם פְרגאבּאלין עובר מטבוליזם זניח. כ 98% מפְרגאבּאלין מסומן רדיאקטיבי נמצאו בשתן ללא שינוי. המטבוליט העיקרי הוא N - מתיל -פְרגאבּאלין. פְרגאבּאלין מופרש ממחזור הדם הסיסטמי על ידי הכליות ללא שינוי. הקלירנס הכלייתי של פְרגאבּאלין הוא 73mL/minute.
אינטראקציות תרופתיות
לא ידוע על אינטראקציות פרמקוקינטיות in Vivo. אך קיימות אינטראקציות עם אופיואידים (למשל אוקסיקודון) מפני שפְרגאבּאלין הוא סינרגיסטי עם אופיאטים במנות נמוכות, עם בנזדיאזפינים (למשל לוראזפאם), ברביטורטים, אלכוהול וחומרים אחרים המדכאים את מערכת העצבים המרכזית. פחות מומלצת לנטילה עם בקלוסל/בקלופן - ראה מאפיינים בנפרד.
הריון
פְרגאבּאלין סווג בקטגוריה C של התרופות בהריון (לא ניתן לשלול שהתרופה מזיקה) - לפי הסיווג של FDA. בבעלי חיים נמצאו שיעורים מוגברים של פגמים מבניים אצל עוברים וביוטיים אחרים של טוקסיות התפתחותית בנוגע לתמותה, עיכוב גדילה, ותפקוד מערכות העצבים והפוריות. מחקרים על חיות הדגימו חציית של התרופה את השיליה והראו סיכון מוגבר לטרטוגניות מתווכת על ידי זכרים. אין נתונים מוכחים אצל האדם. יש לשקול פְרגאבּאלין בזמן הריון אך ורק אם אין חלופות ובהתאם למאזן סיכון-תועלת.
שימוש לרעה
פרגאבאלין נחשבה תרופה עם פוטנציאל נמוך לשימוש לרעה או לתלות (התמכרות) ולפיכך היא מסווגת בקבוצת V ברשימת התרופות של מנהל לפיקוח על סמים של משרד המשפטים של ארצות הברית. הפוטנציאל לשימוש לרעה (abuse) ולהתמכרות נחשב פחות מעט מזה של הבנזודיאזפינים וגבוה יותר משל גאבאפנטין, שפעילותו קטנה יותר. עם זאת, נרשמה עליה איטית של משתמשים לרעה בארצות הברית. רופאים וחוקרים בבריטניה ובקנדה מדווחים על שכיחות גוברת של התמכרות לתרופה אצל אנשים שהתמכרו לאופיאטים ועל הימצאות גוברת של תרופות ממשפחה זו (גאבאפנטינואידים) בבדיקות אחרי-מוות של אנשים שמתו ממנת יתר של הרואין. עקב החשש לשימוש לא חוקי גובר בתרופה במקביל לתפוגת הפטנט וירידת המחיר, קראו רופאים אלה להגבלת הפצתה כסם ממכר..
מוזיקה חסידית
מוזיקה חסידית היא סוגה מוזיקלית השייכת למוזיקה היהודית. במקור, המונח כלל רק ניגונים ושירים שהושרו בתנועת החסידות, בה יוחס למוזיקה תפקיד חשוב בעבודת השם.
ניגונים חסידיים
ניגונים חסידיים, היא סוגה מוזיקלית השייכת למוזיקה היהודית. המונח כולל ניגונים ושירים שהושרו בתנועת החסידות, בה יוחס למוזיקה תפקיד חשוב בעבודת השם, וכן שירים בסגנון זה שהולחנו כיום, שירים וניגונים אלו מלווים את התפילות ומושרים גם בטישים, התוועדויות, חתונות, סעודות מצווה ומועדים נוספים. בין האמנים הבולטים בתחום זה ניתן למנות את חיים בנט, יוסף משה כהנא, ירמיה דמן ובן ציון שנקר.
מוזיקה חסידית
מוזיקה חסידית מודרנית הנשענת על בסיס המוזיקה החסידית המסורתית בליווי כלים חדשים ובמקצב מהיר יותר, בהשפעה בולטת של סגנונות הרוק, הפופ, הדאנס ומוזיקה מערבית אחרת.
בין האמנים הבולטים בתחום זה ניתן למנות את הזמרים מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי, מוטי שטיינמץ, ליפא שמלצר, בני פרידמן, להקת זושא, דדי גראוכר, אוהד מושקוביץ, ואת המלחינים (חלקם גם מעבדים) יוסי גרין, פינקי ובר, ישראל לאם, מונה רוזנבלום, משה לאופר, רובי בנט.
מזרחי חסידי
ז'אנר המשלב מוטיבים מזרחיים אך מושר על ידי זמרים המשתייכים לז'אנר החסידי, על פי רוב ללא מבטא מזרחי.
שירת ילדים
במוזיקה החסידית בולטת הופעת ילדים, המהווים תחליף לקול הסופרן הנשי. מקהלות ולהקות של ילדים מבצעות על פי רוב שירים השייכים לז'אנר החסידי. מקהלות הילדים משמשות הן כז'אנר בפני עצמו והן כקרש קפיצה של הסולנים לקריירה מוזיקלית בעתיד, בהסתמך על כישורים ופרסום שרכשו כחברים במקהלות ובלהקות. בין הלהקות והמקהלות הבולטות שפעלו בעבר: פרחי לונדון של יגאל צליק (נחשב כאבי להקות ה"פרחי"), פרחי טורונטו של ירחמיאל ביגון שהקים בהמשך את פרחי מיאמי, צליל וזמר של אברהם רוזנברג, עמודי שיש של שמואל בורגר ואלי והילדים של אלי ליפסקר, ובישראל: רננו חסידים של חיים בנט, ופרחי צברים ואנעים זמירות של משה מרדכי רוזנבלום.
בין הלהקות והמקהלות הפעילות כיום: הקינדרלעך, פרחי ירושלים, מלאכים (של תלמידי בית הספר "מלאכים" לקול ולמוזיקה יהודית אומנותית בניהולו של רפי ביטון), מקהלת חסידימלך של מקהלת מלכות, שירה חדשה של נחמן סלצר שגם הוא בוגר פרחי מיאמי. ובחו"ל: פרחי מיאמי של ירחמיאל ביגון, פרחי בני הישיבות ("ישיבה בויס"), "פרחי לחיים" של יוסף משה כהנא ושיר ושבח של חיים מאיר פליגמן, יונגערליך, די קינדער הקנדית, והבולטת מכולם יידיש נחת של מוישי קרויס ויוסי גרין.
עם ילדי הפלא הבולטים בעבר ובהווה נמנים: יוסל'ה רוזנבלט, חיים אליעזר הרשטיק ובנו ישראל, אברהם פריד, מוטי זינגבוים, אהרן הלוי (מוכר מאז כמוטי ויזל), עמית ליסטוונד, רפי ביטון, נתי שיש, דודי הרץ, מידד טסה, יונתן שינפלד, אברהם חיים גרין, בנצי קלצקין, מישל כהן (מהסולנים הראשיים של "פרחי ירושלים" ומצטיין העונה הראשונה של התוכנית "בית ספר למוסיקה").
מזרחי
מוזיקה דתית מזרחית המושפעת ממוזיקה ערבית וממוזיקה ים תיכונית ישראלית. בין האמנים הבולטים בתחום זה ניתן למנות את הזמרים גד אלבז, חיים ישראל, יניב בן משיח, איציק אשל, איציק דדיה, ואיציק אורלב ואת המלחינים שמואל יונה ושרון אבילחק. אביהו מדינה הוא זמר, כותב ומלחין מהבולטים ביותר במוזיקה המזרחית.
מוזיקה יהודית מקורית
מוזיקה יהודית מקורית (נקראת גם מוזיקה אלטרנטיבית) היא מוזיקה עכשווית הכוללת מגוון סגנונות כגון רוק, פופ, מוזיקת עולם, מוזיקה אתנית ועוד. המשותף לכולם הוא המסר שמנסים האמנים להעביר דרך שיריהם. בין האמנים הבולטים בתחום זה ניתן למנות את שני האחים אהרן ויונתן רזאל, שיבי קלר, סיני תור, ביני לנדאו, אודי דוידי, יוסף קרדונר, ישי ריבו, עדי רן, חנן בן ארי, שולי רנד ועוד.
שירת קרליבך
בין האומנים הבולטים במוזיקה החסידית, שלמעשה יצר זרם נוסף בתוכה, הוא הרב שלמה קרליבך. הוא הושפע מניגונים חסידיים רבים ובמיוחד מניגוני חב"ד ומודז'יץ, וממהפכת המוזיקה של שנות ה-60 ואמנים דוגמת בוב דילן והביטלס. במוזיקה שלו הוא שילב אלמנטים של מוזיקת רוק ומוזיקת נשמה, והתחיל ז'אנר ייחודי שנקרא שירת קרליבך, המתאפיין במלודיות נעימות וקליטות, מהלכים הרמוניים פשוטים, ושירים מלאי רגש. בין האמנים המגדירים עצמם כתלמידיו ניתן למנות את יהושע אנגלמן, יהודה גרין, שלמה כ"ץ, חזקי סופר וחיים דוד סרצ'יק.
תפוצה
כיום נחשבת המוזיקה החסידית כמוזיקה המיועדת בעיקר לציבור הדתי. תחנות הרדיו החרדיות משדרות בעיקר מוזיקה חסידית. בתחילת העשור השני של המאה ה-21, הגיעה המוזיקה החסידית אף לאינטרנט, בין באתרים המכילים קובצי שמע ובין בכתבות טקסט ווידאו.
חתונות
ברוב החתונות בציבור הדתי לאומי ובחתונות בציבור החסידי, השירים החסידיים תופסים מקום עיקרי במוזיקה שמתנגנת באירוע. החל מהחופה שמלווה בשירי נשמה, ניגונים ושירים חסידיים איטיים ומרגשים וכלה בהרקדות המוניות. על המוזיקה בחתונות מופקדים לרוב תזמורות שינגנו מוזיקה חסידית או לחלופין תקליטן, כגון תזמורת שלהבת המפורסמת של הזמר והיוצר גלעד פוטולסקי ועוד עשרות מאות בתחום.
מוזיקאים דתיים שזכו להכרה בינלאומית
ישנם כמה מוזיקאים דתיים שזכו אף לקריירה בינלאומית רחבה, בניהם נמנים: מתיסיהו, אלכס קלייר, יצחק מאיר הלפגוט, המכביטס, ניסים בלאק, אהרון סיטבון, שמואל שפירו, קן ברג'ס, רועי אדרי, בנימין מולר, דניאל גילדר, שלום למר, בערי וובר וגד אלבז. רובם שיתפו פעולה בהפקות בינלאומיות וחלקם אף חתומים בחברות סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, דקה גולד, Vevo, אפיק רקורדס, איילנד רקורדס ועוד.
האמנים הדתיים המושמעים ביותר בספוטיפיי
עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-7 ביוני 2023 (החל מ-60 אלף מאזינים חודשיים)
מוזיקה חסידית ביוטיוב
מתיסיהו היה לחרדי הראשון להוציא שיר שצבר כ-99 מיליון צפיות ביוטיוב. שיריו התקבלו חלקית בקרב הציבור החרדי-מודרני עד ליציאתו בשאלה. לעומתו אלכס קלייר - זמר בינלאומי שחזר בתשובה - ששיריו צברו סכומי צפיות דומים באתר (85 מיליון), עד היום שיריו לא יועדו וממילא לא התקבלו בחברה הדתית על אף שאלכס עצמו חרדי. מרבית שיריו של ישי ריבו (בהם "לשוב הביתה" עם כ-48 מיליון צפיות) התקבלו במגזר הדתי ואף בחלק מהמגזר החרדי-קלאסי. לעומתו, חנן בן ארי (35 מיליון) על אף היותו דתי מרבית משיריו לא התקבלו במגזר החסידי. "עברי אנוכי" של בני פרידמן הוא השיר החסידי הראשון שהגיע ל-25 מיליון צפיות כשיר חסידי-קלאסי. על-אף שהקליפ לשיר צבר ביקורת בחוגים מסוימים על אופיו.
עבדות מין
עבדות מינית היא סוג של עבדות בה העבד או השפחה נאלצים לעסוק בפעילות מינית בניגוד לרצונם. מצב זה יכול לתפוס צורות רבות, ביניהן נישואים בכפייה וסחר בבני אדם כגון סחר מיני בילדים ובנשים.
הצהרת וינה (1993) ותוכנית הפעולה שלה מחייבות מאמץ בינלאומי למגר את תופעת העבדות המינית בשל הפגיעה בזכויות האדם. אירועים של עבדות מינית על ידי מדינות נלמדו ונחקרו על ידי אונסק"ו, תוך שיתוף פעולה עם גורמים בינלאומיים שונים. חוק רומא שנחקק בשנת 1998, הוא חוק המגדיר את הפשעים עליהם לבית הדין הפלילי הבינלאומי יש סמכות משפטית, כולל פשעים נגד האנושות הכוללים "שעבוד" ו"שעבוד מיני" אשר בוצעו במסגרת פגיעה נרחבת או שיטתית כנגד אוכלוסייה אזרחית בכללותה. כמו כן, היא מגדירה עבדות מינית המתרחשת במהלך סכסוך מזוין בינלאומי כפשע מלחמה והפרת אמונת ז'נבה. נוסח החוקה של רומא אינו מגדיר במפורש את השעבוד המיני באופן ספציפי, אך כן מגדיר שעבוד באופן כללי כמימוש של הסמכויות הנלוות לבעלות על אדם, כולל הפעלת כוח במהלך הסחר באדם ובפרט בנשים וילדים.
על פי דבריו של מארק קלמברג על אמנת רומא, העבדות המינית היא צורה מסוימת של שעבוד, הכוללת מגבלות על האוטונומיה של האדם, על חופש התנועה ועל הכוח להחליט על עניינים הקשורים לפעילות המינית. כך, הפשע כולל גם נישואים כפויים, או עבודת כפייה אחרת שבסופו של דבר כרוכה בפעילות מינית מאולצת. בניגוד לעבירת האונס, שהיא עבירה שהושלמה, העבדות המינית מהווה עבירה מתמשכת.
פשע נגד האנושות
תזכיר ההסמכה של רומא, המגדיר את סמכותו של בית הדין הפלילי הבינלאומי, מכיר באונס, בעבדות מינית, בזנות כפויה, בהריונות בכפייה, בעקרות כפויה, או כל צורה אחרת של אלימות מינית בעלת אופי דומה, כפשע נגד האנושות אם הפעולה היא חלק מפרקטיקה רחבה או שיטתית. העבדות המינית הוכרה לראשונה כפשע נגד האנושות כאשר בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר הוציא צווי מעצר על בסיס אמנת ז'נבה והפרות של דיני המלחמה או מנהגיה. הוכר כי נשים מוסלמיות בפוצ'ה (דרום מזרח בוסניה והרצגובינה) נתונות לאונס קבוצתי שיטתי ונרחב, עינויים ועבדות מינית על ידי חיילים סרבים, שוטרים ואנשי קבוצות צבאיות בבוסניה לאחר השתלטות על העיר באפריל 1992. כתב האישום היה בעל משמעות משפטית גדולה. זו הייתה הפעם הראשונה שבה נחקרו תקיפות מיניות לצורך העמדה לדין בדבר עינויים ושעבוד כפשע נגד האנושות. כתב האישום קבע על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר כי אונס ושעבוד מיני הם פשעים נגד האנושות. פסיקה זו ערערה על הסכמה רחבה של אונס ושעבוד מיני של נשים כחלק מהותי ממלחמה.
סחר בבני אדם
סחר בין-לאומי בבני אדם לצורך ניצול מיני הוא פעילות כלכלית המונעת ממניעי רווח. חוקים הנוגעים למין מסחרי משפיעים על רווחיות הסחר ואף על זרימתו לתוך המדינה. סחר בבני אדם למטרות ניצול מיני מסחרי שכיח מאוד במדינות שבהן זנות חוקית ופחות שכיח במדינות שבהן הזנות אינה חוקית.
ניצול מיני מסחרי של ילדים
ניצול מיני מסחרי של ילדים כולל זנות ילדים (או סחר בילדים של ילדים), תיירות מין לילדים, פורנוגרפיית ילדים או צורות אחרות של יחסי מין עם ילדים. הצהרה של הקונגרס העולמי נגד ניצול מיני מסחרי של ילדים שנערכה בסטוקהולם בשנת 1996, הגדירה ניצול מיני מסחרי של ילדים כ"התעללות מינית על ידי המבוגר ותגמול במזומן או באדיבות לילד או לצד שלישי. התייחסות לילד כאובייקט מיני וכאובייקט מסחרי ".
זנות קטינים
זנות קטינים, או סחר בקטינים, היא סוג של עבדות מינית. זהו ניצול מיני מסחרי של ילדים ובני נוער, שבו הקטין מבצע את שירותי הזנות, בדרך כלל לטובתו הכספית של מבוגר.
פורנוגרפיית ילדים
פורנוגרפיית ילדים, המכונה לעיתים "תמונות של התעללות בילדים" מתייחסת לתמונות או לסרטים המתארים פעילויות מיניות מפורשות הקשורות לילד. פורנוגרפיה של ילדים היא לעיתים קרובות תיעוד חזותי של התעללות מינית בילדים. התעללות בילד מתרחשת במהלך המעשים המיניים המצולמים בהפקת פורנוגרפיית ילדים. אמנה בדבר זכויות הילד היא אמנה בין לאומית השואפת לקבוע את זכויותיהם הפוליטיות, האזרחיות, הכלכליות והתרבותיות של ילדים ובני נוער. בשנת 1989 נוסח האמנה אומץ על ידי האו"ם. לאמנה פרוטוקול אופציונלי הנוגע בנושא הסחר בילדים, זנות, ופורנוגרפית ילדים.
זנות בכפייה
רוב הצורות של זנות כפויה, אם לא כולן, עשויות להיחשב כעבדות מינית. המונח "זנות כפויה" מופיע במוסכמות בינלאומיות והומניטריות, אך לא הובן דיו והוחל באופן לא עקבי. זנות בכפייה הוא מושג המתייחס בדרך כלל לתנאי שליטה באדם שנכפה על ידי אדם אחר לעסוק בפעילות מינית. סוגיית ההסכמה בזנות היא סוגיה מרכזית המעוררת דיון רב. באירופה ובמקומות נוספים בעולם, הדעות נחלקות בשאלה האם יש להתייחס לזנות כבחירה חופשית או כעל נטול בחירה וכתחום שמנצל נשים. החוק בשוודיה, בנורווגיה ובאיסלנד - שם לא חוקי לשלם על מין, מבוסס על הרעיון שכל צורות הזנות הן ניצוליות מטבען, ומתנגדות לרעיון שהזנות יכולה להיות מרצון. לעומת זאת, הזנות היא מקצוע מוכר במדינות כמו הולנד וגרמניה.
ב -1949 אימצה העצרת הכללית של האו"ם את האמנה של התנועה בבני אדם בדבר דיכוי וניצול של נשים בזנות. אמנת 1949 מחליפה מספר אמנות קודמות שעסקו בזנות כפויה. אמנת 1949 סיפקה נקודת מבט שונה על בעיית הסחר בכך שהיא מתייחסת לנשים המועסקות בזנות כקורבן של צרכני הזנות. סעיף 1 לאמנת 1949 מטיל עונש על כל מי ש"גורם, מניע ומשדל אדם אחר לזנות או פוגע במיניותו של אדם אחר, גם בהסכמת אותו אדם. בהתאם להוראות אמנת 1949, הסחר אינו צריך לחצות גבולות בינלאומיים.
עבדות מינית בארצות הברית
המתיישבים הראשונים באמריקה היו ברובם גברים לבנים אשר חלקם השתמשו בכוח פיזי כדי לסרסר בנשים. נשים מהשבטים המקומיים באמריקה נתפסו כסחורה ונמכרו ללבנים, ונשים אירופאיות עניות נאלצו להגר לארצות הברית נגד רצונן ולהפוך לבנות זוג לגברים. מתחילתה של העבדות האפריקאית בקולוניות של צפון אמריקה, גברים לבנים שיעבדו נשים אפריקאיות והפכו אותן לפילגש או למאהבות מזדמנות. נשים, גברים וילדים שהיו עבדים, לעיתים קרובות נאנסו על ידי האדונים הלבנים שלהם, הבנים הצעירים של האדונים, גברים לבנים אחרים שקשורים לאדונים, ובכמה מקרים נשים לבנות הקשורות לאדונים.
הרביית העבדים הייתה ניסיון של האדונים להשפיע על שחזור העבדים למטרות רווח אישיות. זה כלל יחסי מין בכפייה בין עבדים ושפחות, עידוד של הריונות בקרב שפחות, קשרים מיניים בין ממונה ועבד כדי לייצר עוד ילדים שיהיו עבדים, והעדפה לשפחות שיש להן הרבה ילדים. ההיסטוריון פרייזר פרנקלין (E.Franklin Frazier) כתב בספרו The Negro Family ש- "היו אדונים אשר, ללא שום התייחסות להעדפות של עבדיהם, אנסו אותם, כאילו היו הסחורה שלהם". הרבה שפחות (שכונו "משרתות מפוארות") נמכרו במכירות פומביות כדי לשמש כפילגש או זונה. שפחות ששימשו כפילגש היו השפחות היחידות אשר שילמו עליהן מחיר גבוה יותר מזה ששילמו על עבדים גברים בעלי מיומנויות עבודה במאה ה-18 פותחה מערכת של פלאסז'. פלאסז' היא מערכת רשמית של פילגש שהתפתחה בלואיזיאנה ובעיקר בניו אורלינס במאה ה-18. נשים צעירות בעלות גזע מעורב קיבלו נדוניה או רכוש כחלק מההסדר הנובע מהקשר בין אימותיהן לגברים לבנים. האבות לעיתים קרובות שילמו עבור חינוך של ילדיהם המעורבים שנולדו מהערבובים האלה, במיוחד הבנים, שיכלו להתחנך בצרפת ולהיכנס לצבא. Retrieved 29 September 2016.
חוק מאן
הגדלת העיור והכנסת הנשים לשוק העבודה במאה ה-19 הובילו לגמישות גדולה יותר בניצול נשים. כאן החלה הבהלה לגבי "העבדות הלבנה". המושג הזה התייחס לנשים שנחטפו למטרת זנות. מספר חוקים (כמו White-Slave Traffic Act ב-1910) הפכו מעבר של נשים בין מדינות עבור מטרות לא מוסריות, ללא חוקי. החוקים המשיכו להשתנות, בעיקר ביחס לגבולות בין זונה מרצון לבין קורבן חסרת אונים. ב- 1910, הקונגרס העביר את חוק הסחר בעבדים לבנים של 1910 (הידוע כחוק מאן), שהפך לפשע העברת נשים מעבר לגבולות המדיניים במטרה של זנות או הוללות, או עבור כל מטרה אחרת לא מוסרית. המטרה העיקרית הייתה לטפל בזנות, חוסר מוסריות, וסחר בבני אדם, בעיקר איפה שהסחר היה למטרות זנות. ברם, העמימות של "מטרה לא מוסרית" למעשה הפכה לפשע נישואין בין גזעיים, ומנעה מנשים רווקות לחצות את גבולות המדינה עבור מעשים מוטעים מוסרית.
בשנים 1880–1917 הגיעו מהגרים רבים מדרום ומזרח אירופה לארצות הברית, כאשר הציבור האמריקאי ראה בהם כאחת הסיבות להתרחבות הזנות במדינה. ב 1909 היו בארצות הברית שני ארגוני סרסור מרכזיים- אחד צרפתי ואחד יהודי. כל הקבוצות האתניות שהגיעו לארצות הברית זעמו על הקישור שלהם לזנות, אך יהודי ניו יורק זעמו במיוחד-18. התגובה של היהודים הייתה הבולטת ביותר בהשוואה לשאר הקבוצות האתניות שהיגרו לארצות הברית. נעשו מאמצים מיוחדים של ארגונים יהודיים להילחם בזנות באופן כללי, ובעיקר במעורבות של יהודים בזנות- 19. בעקבות מאמצים אלה הוחלט ב 1912 להציב צופים בתחנות הרכבת ובנמלים כדי לשמור על הבנות שמגיעות ולמנוע מהן להגיע לזנות. ככל שגדל הסחר בנשים ממדינות זרות, הקונגרס התחיל להעביר פעולות נגד הגירה כדי לצמצם כניסת זרים למדינה, ולמנוע הגירה מאירופה ואסיה לארצות הברית. בעקבות זאת, סחר בבני אדם לא נחשב נושא מרכזי עד 1990 (..
ב־1921 נוצרו מטרות לאומיות חדשות למניעת סחר בבני אדם. עיקרם היו הכרה רשמית נוספת לתנועה למניעת סחר, כמו גם מנגנון ביורוקרטי למחקר ולמאבק בבעיה. הוועדה המייעצת בקשר לתנועה של נשים וילדים הייתה ועדה מייעצת קבועה, שהחברים בה היו מ 9 מדינות, וכמה מארגונים לא ממשלתיים. התפתחות חשובה הייתה יישום מערכת של דוחות שנתיים של המדינות החברות. המדינות החברות הקימו משרדים מרכזיים משלהם כדי לעקוב אחר הסחר בנשים וילדים ולדווח עליהן. הוועדה המייעצת פעלה גם להרחבת תוכנית המחקר וההתערבות שלה מעבר לארצות הברית ולאירופה. בשנת 1937 תוכננה ועידה בינלאומית של רשויות מרכזיות באסיה, אך לא נעשתה שום פעולה נוספת בסוף שנות השלושים.
כיום על פי החוק הפדרלי עבודה בזנות נחשבת לסחר בבני אדם אם הגבר או האישה העוסקים בזנות הם מתחת לגיל 18 או נשלטים בכוח, הונאה, או כפייה. החוק עדיין לא מיושם במלואו ובהרבה מדינות אנשים שעוסקים בזנות ואמורים להיחשב כקורבנות לפי החוק הפדרלי עדיין נעצרים ומועמדים לדין לפי חוקי המדינה.