cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יאן הנריק דה רוזן
קריירת ציור
משנת 1921 הוא למד ציור בוורשה והציג תערוכה ראשונה באותה שנה, בזמן שעבד במשרד החוץ הפולני. בשנת 1925 הוצגה תערוכה גדולה נוספת בגלריה זצ'נטה בוורשה, וכשראה את עבודתו הארכיבישוף הארמני יוזף תאודורוביץ מלבוב ביקש ממנו לצייר את ציורי הקיר בתוך הקתדרלה הארמנית המשוחזרת של לבוב. את העבודה סיים בשנת 1929, יחד עם אמן פולני אחר יוזף מהופר שצייר שם את התקרות. לאחר אותה עבודה גדולה המשיך יאן הנריק בעבודתו הדתית בפולין ומחוצה לה. בין היתר צייר ציורי קיר בקפלת סנט ג'וזף של קהלנברג ליד וינה, אוסטריה.
במהלך שנות השלושים לימד יאן הנריק כפרופסור לאמנות באוניברסיטה הפוליטכנית בלבוב. יאן הנריק הגיע לארצות הברית בשנת 1939 לבקשתו של שגריר פולין ג'רזי פוטוצקי לצייר ציורי קיר בשגרירות פולין בוושינגטון המציגה את המלך יאן השלישי בווינה, וגם כמה קישוטים לביתן הפולני ביריד העולמי.
פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין על ידי גרמניה וברית המועצות, והשתלטות הקומוניסטית על פולין הביא את דה רוזן להישאר בארצות הברית במקום לחזור הביתה. מאוחר יותר הוא הפך לפרופסור לאמנות כנסייתית באוניברסיטה הקתולית באמריקה וחבר מקביל במכון הפולני לאמנויות ומדעים באמריקה.
הוא המשיך לצייר יצירות אמנות דתיות ואחרות במהלך חייו בעודו חי בארצות הברית, בין השאר צייר יאן הנריק בד של הקדוש סטניסלוס משצ'פנוב עבור האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
יצירתו
דה רוזן עיצב כל כך הרבה ציורי קיר ופסיפסים עבור כנסיות וקתדרלות לאורך 50 שנות הקריירה שלו, עד שהאמן טען כי איבד את הספירה, וציין כי "סך הציורים והפסיפסים שלי, אני מניח, הוא כמו חלוקים על שפת הים."
בין עיטוריו וציוריו: קפלה בסמינר התאולוגי של לבוב (1929–1930), קפלה של המלך יאן סובייסקי בקהלנברג ליד וינה (1930).
ז'אק לאקומב
ז'אק לאקומב (נולד ב-14 ביולי 1963 בקאפ-דה-לה מדליין, קוויבק) הוא מנצח קנדי.
חייו
לאקומב החל את לימודי המוזיקה בשירת מקהלה. בהמשך למד נגינה בעוגב. הוא המשיך בלימודיו בקונסרבטואר למוזיקה של קוויבק במונטריאול ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בווינה, אוסטריה. בשנים 1994 עד 1998 היה לאקומב עוזר למנצח של התזמורת הסימפונית של מונטריאול ובהמשך למנצח האורח הראשי שלה. הוא היה המנצח הראשי והמנהל המוזיקלי של הבלט הקנדי (Les Grands Ballets Canadiens) משנת 1990 עד 2003. בשנת 2006 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית Trois-Rivières. באירופה, כיהן לאקומב כמנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לורן במץ, צרפת, בשנים 1998–2001.
בנובמבר 2008 ניצח לאקומב לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי. הופעתו זו הובילה למינוי באוקטובר 2009 כמנהל המוזיקלי ה-13 של התזמורת, החל בעונת 2010–2011. לאקומב חזיק בתואר מנהל מוזיקלי מיועד בעונת 2009–2010. החוזה ההתחלתי כמנהל מוזיקלי היה ל-3 שנים. ביולי 2012 הודיעה תזמורת ניו ג'רזי על הארכת החוזה של לאקומב כמנהל מוזיקלי עד עונת 2015–2016,באוקטובר 2014 הודיעה התזמורת על סיום מתוכנן של תקופת כהונתו של לאקומב כמנהל מוזיקלי, בתום עונת 2015–2016, אז פרש מתפקידו כמנהל המוזיקלי של תזמורת ניו ג'רזי. המלחין דאריל קוביאן הקדיש את יצירתו החדשה "O For a Muse of Fire" ללאקומב ולתזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי, שניגנה אותה בביצוע בכורה במרץ 2015. באוגוסט 2015 הודיע התיאטרון של בון על מינוי לאקומב למנצח הראשי החדש של האופרה של בון, החל בעונת 2016–2017, בחוזה התחלתי לשנתיים.
לאקומב נשא לאישה בשנת 2004 את ג'אנט, שאותה הכיר בשנת 2003. ב-2012 עוטר לאקומב בתואר אביר המסדר הלאומי של קוויבק.
מרדכי קמרט
מרדכי קַמרַט (Kamrat; 1915 – 3 במאי 1970) היה לשונאי ומילונאי עברי ואיש חינוך ישראלי, שנודע כ"אבי האולפן".
ביוגרפיה
נולד ב-1915 בפולין לשמואל קמרט. למד בחדר ובישיבה, וכן בבית ספר יסודי ובגימנסיה בעיר בנג'ין. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. נישא לנפשיה נרקיס, בתו של מרדכי נרקיס, מנהל בית הנכות בצלאל בירושלים, ואחותו של חוקר האמנות היהודית בצלאל נרקיס. עסק בהוראת השפה העברית והיה מנהל האולפן ללימוד עברית "עציון" בירושלים.
יחד עם אדווין סמואל (בנו של הנציב הבריטי הרברט סמואל) הוציא את המילון האטימולוגי העברי-אנגלי "שורשים". כמו כן פרסם מספר ספרי לימוד והדרכה ללימוד השפה העברית.
נפטר בירושלים ב-3 במאי 1970.
ילדיו
למרדכי קמרט שלושה ילדים, ביתו הבכורה, יעל קמרט קרמונה בוגרת בית הספר לאומנות בצלאל. בנו, יובל קמרט, חיבר את "יודאיקה לקסיקון" (יצא לאור בהוצאת כתר). בתו, ד"ר דבורה לנג-קמרט, היא ביולוגית והיסטוריונית של המדע, מנהלת המחלקה לנוער שוחר מדע במשרד החינוך, לשעבר עורכת מדעית של מוזיאון המדע בירושלים.
דייוויד טוד
דייוויד טוד (באנגלית: David Tod; ) היה פוליטיקאי ותעשיין אמריקאי מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-25 בשנים 1862–1864, במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא זכה להכרה בשל מנהיגותו התקיפה והאנרגטית במהלך המלחמה.
כאיש המפלגה הדמוקרטית שתמך במאמצי המלחמה, סייע טוד לשמור על הברית השברירית בין אנשי המפלגה הרפובליקנית באוהיו לבין "הדמוקרטים של המלחמה" (שתמכו בפעולה תקיפה כלפי הקונפדרציה), ונקט באמצעים לשמירה על גבולות אוהיו. ב-1863 לא עלה בידה של המפלגה תומכת האיחוד באוהיו להציג את מועמדותו של טוד לכהונה נוספת בשל תמיכתו הפושרת בביטול העבדות וחוסר האהדה כלפיו בקרב מספר רב של סיעות פוליטיות.
לאחר שהשלים את תקופת כהונתו בת השנתיים כמושל, דחה טוד הצעה לכהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלתו של הנשיא אברהם לינקולן, בציינו כסיבה לכך את בריאותו הרופפת. טוד נפטר כתוצאה משבץ מוחי ב-1868, שלוש שנים לאחר תום המלחמה, ונטמן בבית הקברות אוק היל שבינגסטאון, אוהיו.
ראשית חייו
דייוויד טוד נולד בינגסטאון, אוהיו למשפחה שהייתה מעורבת בפוליטיקה המקומית והמדינתית. אביו, ג'ורג' טוד, נולד בסאפילד שבקונטיקט למהגר סקוטי וב-1800 עבר ל"שמורה המערבית של קונטיקט" (Connecticut Western Reserve, כיום החלק הצפון-מזרחי של אוהיו). שם החל ג'ורג' טוד קריירה ציבורית, בשנים 1804–1806 כיהן כחבר בית המחוקקים של אוהיו, וב-1807 נבחר כשופט בבית המשפט העליון של המדינה.
דייוויד טוד למד באקדמיית ברטון ולמד משפטים בעיר וורן, שם הוא מונה כמנהל הדואר. ב-1827 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, וצבר הון לא מבוטל כעורך דין כאשר היה מעורב באופן פעיל בתעשיות הפחם והברזל שבעמק מהונינג. בהמשך הוא היה לנשיא חברת הרכבות קליבלנד ומהונינג.
ראשית הקריירה הפוליטית
בשנים 1838–1840 כיהן טוד כחבר הסנאט של אוהיו. במערכות הבחירות למשרת מושל אוהיו של 1844 ו-1846 הוא התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית על בסיס מצע חזק של התנגדות לבנק הלאומי, אך נוצח. ב-1847 הוא מונה על ידי הנשיא ג'יימס פולק כשגריר ארצות הברית בברזיל, תפקיד בו הוא שימש עד 1851. בוועידת המפלגה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1860 שהתקיימה בבולטימור הוא שימש כנשיא הוועידה לאחר התפטרותו של כיילב קאשינג מתפקיד זה.
אף על פי שקודם לכן הוא היה דמוקרט אדוק, הצטרף טוד לברית התמיכה באיחוד שבין המפלגה הרפובליקנית לבין סיעת תומכי המלחמה במפלגה הדמוקרטית בפרוץ מלחמת האזרחים. ב-5 בספטמבר 1861 נפגשו הרפובליקנים והדמוקרטים בקולומבוס כדי להקים את מפלגת האיחוד הלאומי. המפלגה החדשה הסירה את תמיכתה במושל אוהיו, הרפובליקני ויליאם דניסון, והעבירה אותה לטוד, מהלך שנועד לחזק את הסולידריות בין שתי הסיעות.
בינתיים, הדמוקרטים תומכי המלחמה שלא הצטרפו למפלגת האיחוד הלאומי הציגו את מועמדותו של יו ג'ווט, שקרא לפיוס עם הדרום, אך לא נקט בעמדה אנטי-מלחמתית. בבחירות הכלליות ניצח טוד לאחר שזכה ב-206,997 קולות מול 151,774 הקולות שהצביעו לג'ווט, תוצאה שהעידה על כך שמפלגת האיחוד הלאומי חדרה לליבותיהם של המצביעים הדמוקרטים. טוד כיהן כמושל תקופת כהונה אחת בשנים 1862–1864.
מושל אוהיו
כמושל התמודד טוד עם קשיים משמעותיים לעודד את הגיוס לצבא ושליחת כוחות לשדה המערכה, אך זכה בכינוי "ידיד החיילים". כפי שראה את הדברים ההיסטוריון ג'ורג' קנפר, טוד נאלץ בראשית כהונתו "להתמודד עם הרגשות העזים שלאחר קרב שילה", ניצחון שעלה בחייהם של 2,000 חללים בני אוהיו. חודשים ספורים לאחר מכן, כאשר כוחות צבא הקונפדרציה בפיקודו של תומאס ג'ונתן ג'קסון איימו על וושינגטון הבירה, עלה בידו של טוד להבטיח את גיוסם של 5,000 מתנדבים למשך שלושה חודשי שירות. עם זאת, הוא הצליח פחות במילוי המכסה שהוקצתה לאוהיו על ידי הממשל הפדרלי של 74,000 חיילים. באותה עת הוא קידם את הגיוס הפדרלי, וכתב למזכיר המלחמה אדווין סטנטון, "בזאת אוהיו תגיב לכל קריאה נוספת אליה, אך בלעדיה יהיה זה בלתי אפשרי להגדיל את המספרים באופן משמעותי". בין אלו שהשתתפו במאמצי המלחמה של אוהיו היה אחיינו של טוד, בריגדיר גנרל ג'יימס הוברט פורד, ששירת בזירה הטרנס-מיסיסיפית במלחמה.
המדינות יכלו לעשות שימוש בכספי המיסים שלהם כדי לממן את עבודת נציבות הבריאות של ארצות הברית (United States Sanitary Commission) כפי שעשתה אוהיו. תחת מנהיגותו של טוד, פעלה אוהיו במרץ. בעקבות השינוי הבלתי צפוי שחל לאחר קרב שילה באפריל 1862 שלחה אוהיו שלוש אוניות קיטור לזירת הקרב כבתי חולים צפים עמוסות ברופאים, אחיות וציוד רפואי. הצי המדינתי הורחב ל-11 אוניות בית-חולים. המדינה גם ארגנה 12 משרדים מקומיים בצמתי תחבורה מרכזיים ברחבי המערב התיכון לסייע לחיילי אוהיו בנסיעותיהם.
טוד התאמץ לשמור על ביטחונה של אוהיו במהלך המלחמה, וקרא למיליציה להגיב לפשיטה הרכובה של גנרל הקונפדרציה ג'ון האנט מורגן בין 12 עד 26 ביולי 1863, ולהתארגן לפיצוי תושבי אוהיו שרכושם הוחרם על ידי אנשיו של מורגן. הנזקים שספגו תושבי אוהיו הגיעו ל-576,225 דולר, בעוד שעלות החזקת המיליציה הגיעה בנוסף ליותר ממיליון דולר. באותה עת, כפי שציין ההיסטוריון ריצ'רד אבוט, טוד גם "נאבק עם דמוקרטים סרבנים, עורכי עיתונים פרועים, פורעים, ואגודות סודיות מוזרות". הוא נאלץ לקרוא לכוחות לשים קץ למהומות הגיוס במחוז הולמס, שנודעו כ"קרב פורט פיצל".
שנותיו האחרונות
בבחירות למשרת המושל של 1863 לא עלה בידו של טוד לקבל שוב את מועמדותו מטעם מפלגת האיחוד, והוא הפסיד לדמוקרט תומך המלחמה, ג'ון ברף, שנהנה מתמיכה רחבה יותר בקרב תושבי אוהיו ותמך באופן פעיל יותר בקו של ביטול העבדות כפי שקרה בצפון. הנשיא לינקולן הציע אז לטוד להתמנות כמזכיר האוצר של ארצות הברית, באומרו לאחד מעוזריו, "הוא ידידי, וראשו מלא בשכל... הוא היה מושל טוב, ועשה הון באופן אישי". טוד, ביודעו שהוא לא בעל השקפות רדיקליות מספיק עבור הרפובליקנים בסנאט של ארצות הברית ושבריאותו התרופפה, דחה את ההצעה.
מאז מותו זכה טוד להכרה כמנהיג פוליטי יעיל שהוביל את מדינתו בתקופה קשה. כפי שכתב דלמר טרז'ר: "ממשלו התאפיין בפטריוטיות אינטנסיבית, מסירות לחובתו, יכולת מינהלית, ואנרגיה חסרת לאות. אוהיו הייתה בת מזל שדייוויד טוד היה אחד ממושליה בזמן המלחמה".
פסל בגודל מלא בדמותו של טוד הוצב באנדרטת החיילים והמלחים שקליבלנד.
אהרן חיים כהן
אהרן חיים כהן (א.ח.כ., 26 בספטמבר 1906 – 1 ביוני 1962) היה איש מודיעין ופעיל ציבור ישראלי.
ביוגרפיה
סבו, אהרן הכהן, יליד שיראז שבפרס, עלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1889 והתיישב בירושלים. אביו, בנימין, התחתן עם בכורה-חנה אסולין, בת למשפחה מוגרבית ותיקה בעיר העתיקה ולהם נולדו בת, בן (אהרן חיים) ובת נוספת. בנימין עבד בדפוס לונץ, אחר-כך נסע לדרום אמריקה לעסוק במסחר, קצר הצלחה מועטה ושב כעבור שבע שנים לארץ ישראל.
בשנים 1919–1929 עבד כפועל דפוס, בתחילה בדפוס לונץ ואחר-כך בדפוס של דודו רפאל חיים הכהן. אהרן חיים כהן היה ממייסדי "הבחרות הסוציאליסטית" ו"הנוער העובד" בירושלים, והצטרף לקומונה של "הנוער העובד". לימד עברית בסמינריון הפועלים בירושלים, ופרסם סיפורים ומאמרים בעיתון הנוער העובד "במעלה".
אהרן חיים כהן היה אוטודידקט, למד בכוחות עצמו יהדות, אנגלית, ערבית מדוברת בניבים שונים, ערבית ספרותית, מנהגי האסלאם וידע בעל פה קטעים מהקוראן ומהשירה הערבית.
רחל ינאית הכירה את כהן ב"מחנות העולים" והפגישה בינו לבין יצחק בן-צבי בעלה. כהן הצטרף להגנה ובפרוץ מאורעות 1929 בן-צבי גייס אותו לפעולה. הוא נהג להתחפש בלבוש ערבי ולחדור לרחבת מסגד אל-אקצא כדי לשמוע את דברי הדרשנים ולברר את כוונות הערבים לתקוף שכונות יהודיות. הוא נתן התראה בסימנים מוסכמים למפקדיו שעקבו אחריו במשקפת מן הרובע היהודי. כמו כן חדר בתחפושת לכפרים בסביבת ירושלים והיה לא פעם בסכנת חיים.
פעולתו זכתה לתיאור מפורט בידי פרופ' יואב גלבר במחקרו על ראשית המודיעין בישוב, שכתב בין היתר: "לאחר המאורעות היה כהן לאיש המודיעין המובהק ביישוב. הוא עסק אמנם בעיקר בענייני ערבים, אך דיווח גם על עניינים הנוגעים לביטחון ההגנה ונשקה, שהגיעו לידיעתו. כהן נטל על עצמו משימות ריגול, ונהג לשוטט בחוצות העיר העתיקה, לשוחח עם אנשים ולחדור למסגדים, מחופש כערבי, כדי לעמוד מכלי ראשון על המצב בה — במיוחד בתקופות של מתיחות".
בתום המאורעות גייס בן-צבי את כהן לעבודה קבועה בוועד הלאומי. גלבר: "מלבד משימות הסיור והריגול שמילא בעצמו, הפעיל כהן את המודיעים הערבים של מוסדות היישוב, השתתף בשיחות מדיניות עם עסקנים ערבים, הכין סקירות על נושאים שונים בהסתמך על ידיעות המודיעים, חיווה את דעתו וייעץ לראשי המחלקה המדינית של הסוכנות, ברוב העניינים הקשורים בערבים שעמדו באותן שנים על הפרק."
כהן עבד תחילה בלשכה המאוחדת, שהייתה כפופה לוועד הלאומי. ב-1931 חיים ארלוזורוב התמנה למנהל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, וכהן הפך ליד ימינו בלשכה הערבית. ב-1933 נרצח ארלוזורוב, מחליפו בתפקיד היה משה שרתוק (שרת) וכהן עבד כעוזרו.
כהן לקח חלק ברקימת היחסים עם בית המלוכה ההאשמי, עם ראשי השבטים של עבר הירדן ובחכירת אדמות בעבר הירדן. הוא היה איש הקשר בפגישות, שיחות ובהתכתבויות עם האמיר עבדאללה ועוזרו מוחמד אלאונסי, והיה ממונה על התשלומים שהסוכנות העבירה להם. בנוסף לכך השתתף בעיצוב מדיניות המחלקה. עסק גם באיסוף ידיעות באמצעות האזנה טלפונית, סייענים יהודים, חומר גלוי בעיתונות הערבית, בניתוח החומר, ובהחדרת מאמרים הרצויים לסוכנות היהודית לתוך העיתונות הערבית. ב-1936 התלווה לדוד רמז ויצחק בן-צבי בביקורם בעיראק כנציג סוכנות הידיעות הארץ-ישראלית. ב-1937 נשלח כהן כציר מטעם מפא"י לקונגרס הציוני העשרים בציריך והצביע נגד חלוקת הארץ לפי המלצות ועדת פיל, זאת בניגוד לדעת רוב צירי מפלגתו.
באוקטובר 1939 התפטר מעבודתו בלשכה המאוחדת.
בשנות הארבעים היה פעיל במחלקה הערבית של ההסתדרות ובמסגרת ברית פועלי ארץ ישראל, ארגון שמטרתו הייתה לאגד את הפועלים הערבים עם היהודים. במסגרת זו ארגן שביתות בבית החרושת הגרמני של ואגנר במושבה האמריקאית ושל עובדי בתי המלון בירושלים, שרוב פועליהם היו ערבים שהועסקו בתנאים קשים. השביתות התקיימו מספר חודשים ובעקבותיהן הוטב מצב הפועלים. בשנים 1941–1943 נסע פעמים אחדות לסוריה ולבנון במשימות מודיעין, במסווה של עובד סולל בונה. ב-1947 נבחר לציר אספת הנבחרים השלישית.
בתחילת מלחמת העצמאות מונה למנהל לשכת הגיוס בירושלים, תפקיד בו שימש עד שחרור העיר. בדצמבר 1948 מונה על ידי הוועד הפועל של ההסתדרות לנציג המחלקה הערבית בנצרת, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים.
כהן המשיך לעבוד במחלקה הערבית של ההסתדרות עד 1955, אז מונה לחבר מועצת פועלי ירושלים. ניהל במועצה את מחלקת הקליטה ואחר-כך את מחלקת התרבות; בנוסף לכך היה ראש סיעת מפא"י במועצת העיר וראש המחלקה לפיתוח, כלכלה ותיירות. היה מזכיר אגודת פועלי הדפוס בירושלים.
הרצה בענייני העולם הערבי ובנושאים נוספים, ופרסם מאמרים בעיתונים שונים ובהם "הארץ", "חקיקת אל-אמר", "הד-הדפוס", "במועצה", "ילקוט המזרח התיכון", "הפועל הצעיר", "מערכות", ו"דבר". הוא יזם וארגן פעילויות שונות במסגרת בית הנשיא יצחק בן-צבי.
כהן לקה בשטף דם במוח ונפטר בבית החולים הדסה בירושלים בכ"ח באייר תשכ"ב.
על שמו נקראו ספרייה ערבית בכפר אבו גוש (1962) ובית הסתדרות הנוער העובד והלומד בירושלים (1970). כהן טיפח ספרייה פרטית עשירה במסעותיו בארצות המזרח התיכון. כארבע-מאות ספרים מעזבונו נתרמו על ידי משפחתו בשנת 2001 לספריית אוניברסיטת בן-גוריון.
ב-1931 התחתן כהן עם מלכה (1977-1913) ילידת אלכסנדריה שבמצרים, תלמידת סמינר למורים. נולדו להם חמישה ילדים: ירדנה בסין, ארלוזורה (אורה) בלוך, שולמית אמיר, חנה בירן, דורון בנימין כהן. נכדם, עופר בלוך, הוא מנכ"ל חברת החשמל לישראל.
FIRST Robotics Competition
FIRST Robotics Competition (או בקיצור FRC) היא תחרות פיתוח טכנולוגי בין-לאומית במסגרת ארגון FIRST, שמיועדת לבני נוער בכיתות ט' עד יב'. התחרות נוסדה על ידי דין קיימן ב-1992, מאז 2005 ישראל שולחת קבוצות לתחרות. קבוצות מורכבות מתלמידי בית ספר מסוים או אזור מסוים, ונודעות במספר (בהתאם למועד הרשמותם) ובשם.
בכל שנה ביום שבת של השבוע הראשון של חודש ינואר נחשף משחק שונה, ועל הקבוצות לבנות רובוט שמסוגל לבצע את המשימות הנדרשות במהלך המשחק.
לכל קבוצה ניתן פרק זמן של 6 וחצי שבועות כדי לבנות את הרובוט ולהכין אותו לתחרות על פי חוקי התחרות.
לכל קבוצה ניתנת ערכת כלים בסיסית, והיא מהווה את הבסיס לבנייתו של הרובוט. על כל קבוצה להתחלק למספר תת-קבוצות, העוסקות כל אחת בפן אחר בבנייתו של הרובוט, תכנותו, בניית אתר אינטרנט לקבוצה, וכן הלאה. על הרובוט, לבסוף, לבצע 3 משימות עיקריות, פעולה אוטונומית שנקבעת כחלק מהמשחק (ללא כל עזרת מגע אנושי) כגון קליעת סלים, משחק ידני (בו מפעילים את הרובוט חברי הקבוצה) ויכולת ביצוע משימת מבטחים, כגון עליה על רמפות והרמת רובוט אחר.
ישראל משתתפת בתחרות הרובוטיקה מאז 2005. בשנה הראשונה התחרות נערכה במרכז הקונגרסים בחיפה, ובשנים לאחר מכן עד שנת 2016 היא נערכה באופן קבוע בהיכל מנורה מבטחים שבתל אביב. משנת 2017, נערכים בארץ כ-5 אירועים במסגרת מעבר לשיטת תחרות שונה, שיטה אזורית, כאשר עד 2019 הגמר נערך בהיכל מנורה מבטחים שבתל אביב, ומשנת 2022 נערך הגמר בפיס ארנה ירושלים. בין 2020 ו-2021 לא נערכה תחרות עקב מגפת הקורונה.
מהלך תחרויות הדירוג
התחרות בנויה בצורה בה כל קבוצה משתתפת בשתי תחרויות וזוכה בנקודות המוסיפות לה לדירוג הכללי באזור.
הקבוצה משחקת מספר משחקים במהלך יומיים של תחרות ועל כל ניצחון צוברת נקודות לדירוגה הכללי.
לאחר שכל תחרויות הדירוג מסתיימות באזור, אחוז מסוים מהקבוצות עולה לתחרות הגמר. בשנת 2017 העפילו לתחרות הגמר האזורי כ-45 קבוצות. אם קבוצה אינה רוצה להתחרות בתחרות הגמר, תופסת את מקומה הקבוצה הבאה בדירוג.
מהלך תחרות הגמר
התחרות מחולקת לשלושה ימים:
ליום האימונים מגיעות רק הקבוצות שמעוניינות בו. בתחילת היום כל קבוצה מקבלת את מיקומה ב-"אזור ההתארגנות" (Pit Area). בעבר נהגו להקים את "אזור ההתארגנות" בחלק האחורי של המגרש בנוקיה, כיום נוהגים להקים אותו במאהל גדול ליד ההיכל. את הארגז בו אוחסן הרובוט מרגע סיום בנייתו ועד ליום זה ולוח זמנים של משחקי האימונים. אף שהמשחקים ביום זה לא משפיעים על ניקוד הקבוצות, כל סגל השופטים יושב מול המגרש על מנת לבחון סיטואציות שונות שעלולות להופיע במהלך המשחקים העתידיים ולעורר בעיות שיפוט. ביום התחרות הראשון מתחרות ביניהן כל הקבוצות, בכל משחק נמצאים על המגרש 6 רובוטים המתחלקים לשתי בריתות יריבות (3 רובוטים בכל ברית). הקבוצות שמשחקות בכל משחק, נבחרות באופן אקראי ובסופו של דבר, כל הקבוצות משחקות מספר זהה של משחקים. בסוף היום מתפרסם לוח תוצאות המסכם את מיקומן (על פי כמות הניצחונות) ההיררכי של כל הקבוצות לאותו יום.
ביום התחרות השני ממשיכות להתחרות ביניהן כל הקבוצות, באותו אופן של היום הקודם. כשכל הקבוצות שיחקו מספר זהה של משחקים גם ביום השני, מתחילים סיבובי הגמר. בסיבובי הגמר משתתפות 24 קבוצות, שמתחלקות לשמונה בריתות קבועות.
8 הקבוצות בעלות מספר הניצחונות הגבוה ביותר הן ראשי הבריתות, כל אחת תבחר בתורה קבוצה אחרת שאיתה תרצה להקים ברית. הקבוצה לה הוצע להצטרף לאחת מ-8 הגדולות רשאית להחליט אם לקבל את ההצעה או לשלול אותה. אם הקבוצה שוללת את ההצעה, היא אינה רשאית להיבחר שוב. במקרה ואחת קבוצות המובילות בוחרת בקבוצה אחרת משמונה הקבוצות המובילות וזו מסכימה, הקבוצה הבאה בתור בעלת מספר הניצחונות הגבוה ביותר הופכת להיות במקום השמיני. סבב בחירה זה נמשך פעמיים, על מנת שכל ברית תכיל 3 קבוצות. הברית שהורכבה תהיה קבועה לאורך כל סיבובי הגמר ולא אקראית כפי שהיה לפני סיבובי הגמר. כל שאר הקבוצות שלא משתייכות לברית מסוימת, אינן משתתפות בסיבובי הגמר וכאן מסתיים חלקן בתחרות, אלא אם כן לאחת הקבוצות יש בעיה עם הרובוט, ובמקרה זה ראש הברית רשאי לבחור קבוצה מהנותרות שתחליף את זו שלא יכולה לשחק.סיבובי הגמר מתחילים בשלב רבעי גמר ומסתיימים בשלב הגמר, בו מתחרות שתי בריתות. כל משחק בסיבובי הגמר יוכרע על ידי שני משחקים לפחות, כשאחת הבריתות תגבר בכמות הניצחונות על הברית שמולה. כל ברית שמפסידה באחד מסיבובי הגמר, מסיימת את חלקה בתחרות.
המוקדמות בישראל
בכל שנה נערכים משחקי מוקדמות שמטרתם היא לשלוח את הקבוצות הטובות ביותר מהארץ לתחרות הבינלאומית ביוסטון, טקסס. בתחרות של שנת 2015, שנערכה בהיכל נוקיה השתתפו 55 קבוצות ישראליות, ובתחרויות עבר השתתפו גם קבוצות מבוסניה, טורקיה ומארצות הברית.
עד לשנת 2017 ישראל שלחה 6 קבוצות לתחרות הבינלאומית: 3 הקבוצות שהרכיבו את הברית המנצחת וזכו בסיבוב הגמר של המשחק, הקבוצה שזכתה בפרס ה-Rookie All Star (קבוצה שמשתתפת פעם ראשונה בתחרות והראתה את הביצועים הטובים ביותר), הקבוצה שזכתה בפרס ה-Chairman's (פרס הניתן לקבוצה שמהווה מקור השראה ומודל לחיקוי לקהילה) והקבוצה שזכתה בפרס ה-Engineering Inspiration (שילוב בין בניית רובוט מצטיין והענקת הרשאה לטכנולוגיה ומדע לסביבה).
משנת 2017 ישראל נכנסה למודל תחרות שונה, מודל ה-Districts והחל משנת 2017, ישראל שולחת את 16 הקבוצות בעלות הניקוד הגבוה ביותר, וקבוצות נוספות שזכו להישגים בתחרות העולמית בשנה הקודמת.
בשנת 2022 לאור צמצום התחרויות בשל הקורונה ישנה רק תחרות עולמית אחת ביוסטון אליה העפילו 9 קבוצות הברית הזוכה של אירוע גמר זוכות פרסי ה-Chairman's ו-Engineering Inspirtion וארבע הקבוצות בעלות הניקוד הגבוה ביותר אשר לא זכו באף אחד מהפרסים אללו.
אתגר 2007 – Rack N' Roll (ראק אן' רול)
אתגר 2007 נקרא Rack N' Roll. במרכזה של זירת המשחק ישנו מתקן גדול בשם "The Rack" (סד) שגובהו כשלושה מטרים וקוטרו כשני מטרים. צורתו מתומנת, כאשר על כל צלע של המתומן ממוקמות שלוש רגלי עכביש. רגלי העכביש הן בעצם סוג של עמדות תלייה לאבובים, אותם אמורים הרובוטים להציב על פני הרגליים. ישנן סך הכל 24 רגלי עכביש, המחולקות לשלוש דרגות גובה.
במשחק מתחרה הברית האדומה כנגד הכחולה, והוא מחולק לשלושה שלבים עיקריים. השלב הראשון הוא השלב האוטונומי ואורכו 15 שניות. בשלב זה הרובוטים פועלים על פי התוכנה שנמצאת בבקרים שלהם, ואינם נשלטים על ידי מערכות הבקרה של הנהגים. כל רובוט זכאי להתחיל את השלב הזה עם אבוב אחד בזרוע שלו או על גביו, והמטרה שלו היא לתלות אותו על ה-Rack בעזרת מערכת ההכוונה שלו, שיכולה להיות מורכבת ממצלמה רגישה לאור ירוק, חיישני מרחק, זווית, שיניים וכו'. אבוב שנתלה במהלך השלב האוטונומי אינו ניתן לאיפוס (ראו בהמשך).
בתום השלב השני מושמע צליל, שמתריע על כך שהשלב השלישי של המשחק החל, אורכו - 30 שניות. במהלך שלב זה הקבוצות ינסו להרים רובוטים של עצמם, בתוך אזור הבית שלהם, הנמצא קרוב לעמדת השליטה של הנהגים. הניקוד נקבע כך: כל רובוט מעל 15 סנטימטרים מזכה את הברית ב-15 נקודות, וכל רובוט מעל 30 סנטימטרים מזכה את הברית ב-30 נקודות. עבור האבובים על מתקן הניקוד נקבע לפי הרצפים, כך שהניקוד הוא 2 בחזקת אורך הרצף, וזה כולל כפילות רצפים לרצפים אנכיים ואופקיים בלבד.
המנצחת היא הברית לה יש יותר נקודות בתום המשחק, לאחר שהורידו את הניקוד הדרוש על עונשין שאירע.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 34 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו MisCar 1574 ממשגב, HaMosad 1657 מקיבוץ עין שמר ו-Emek Hefer 1950 מעמק חפר.
אתגר 2008 – Overdrive (FIRST אוברדרייב)
אתגר 2008 נקרא "FIRST Overdrive". זירת האתגר מורכבת מגשר (בגובה 2 ובאורך 4 מטר) מטר עליו מונחים 2 כדורים כחולים ו-2 כדורים אדומים. במרכז הגשר עוברת מחציה שמגיע כמעט עד לקצוות המגרש. על הרובטים של כל ברית להפיל את הכדורים שבצבעים שלהם (כל כדור הוא בקוטר של מטר ובמשקל של 3.5 קילו) ולהקיף כמה שיותר פעמים את המחיצה. בונוס ניתן לברית שמצליחה להרים את הכדור מעל הגשר.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 36 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו MisCar 1574 ממשגב, 1576 מתל אביב ו-Orbit 1690 מבנימינה.
אתגר 2009 – Lunacy (לונסי)
אתגר 2009 נקרא "Lunacy" ומטרתו היא לקלוע כדורים מיוחדים לסלים הנגררים על ידי הרובוטים של הקבוצה היריבה, ניתן לקלוע באמצעות הרובוט או בעזרת שחקן אנושי שעל הרובוט לספק לו כדורים. ישנם שלושה סוגי כדורים בעלי שווי ניקוד שונה ושילוב צבעים מסוים המשמש לזיהוי על ידי מצלמה או חיישן ברובוט.
התחרות התקיימה במגרש משחק מיוחד שנקרא "המכתש" (The Crater). רצפת המגרש עשויה מחומר מיוחד המדמה את התנאים השוררים על אדמת הירח. עקב התנאים המיוחדים הרובוטים עשויים להחליק ולהתקל אחד בשני לעיתים קרובות ולכן על הקבוצות להתחשב בכך בעת תכנון ובניית הרובוט. הסיבה לקשר ההדוק בין המשחק לבין הירח היא ציון 40 שנה לנחיתה הראשונה של אפולו 11 על הירח.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 47 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו HaMosad 1657 מקיבוץ עין שמר, General Angels 2230 מהרצליה ו-Assist 2214 מימין אורד.
אתגר 2010 – Breakaway (ברייקאווי)
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 54 קבוצות מרחבי ישראל. התחרות באותה שנה אופיינה בבעיות תקשורת חמורות שהביאו להכרעה על הברית שתעלה למשחק הגמר בהטלת מטבע. המנצחים באותה שנה היו HaMosad 1657 מקיבוץ עין שמר, Thunderbolts 2630 מעמק חפר ו-KY Bots 2669 מקריית ים.
אתגר 2011 - LogoMotion (לוגומושן)
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 50 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו MisCar 1574 ממשגב, Orbit 1690 מבנימינה ו-Ratchet 3351 מבאר שבע.
אתגר 2012 - Rebound Rumble (ריבאונד רמבל)
אתגר 2012 נקרא "Rebound Rumble" והוא מעין משחק כדורסל. המגרש מחולק לשני חלקים בעזרת מחסום (ברייאר). על המחסום ממוקמים 3 גשרים (הבנויים כמו נדנדה שהמצב ההתחלתי שלה הוא מאוזן) המאפשרים מאבר בין שני צדי המגרש. המטרה של המשחק היא לקלוע כדורים לתוך סלים הנמצאים בקצות המגרש. הכדורים מוחזרים לאחר מכן לפינת המגרש על ידי שחקן אנושי. כדורי המשחק הם כדורי כדורסל מספוג קטנים יותר. בתחילת המשחק יש 15 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בהם הם מנסים לקלוע כמה שיותר סלים. לאחר מכן מתחילות 2 ורבע דקות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי הקבוצות. בסופו של המשחק, הרובוטים צריכים להתאזן על הגשרים. אפשר להתאזן רובוט אחד, שניים ובגרמרים גם שלושה (הגשר במכוון קטן מאוד להכיל 3 רובוטים). ככל שיש יותר רובוטים הניקוד גבוה יותר. בשלבי המוקדמות יש אפשרות של שיתוף פעולה בין 2 רובוטים מבריתות מנוגדות, שיתוף פעולה כזה שמצליח מזכה את הקבוצות בניקוד שווה ערך לניצחון.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 46 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו Raptor Force Engineering 1662 מקליפורניה, ארצות הברית, Orbit 1690 מבנימינה ו-Elysium 1937 ממודיעין-מכבים-רעות.
אתגר 2013 - Ultimate Ascent (אולטימייט אסנט)
אתגר 2013 נקרא "Ultimate Ascent" והוא מעין משחק פריזבי. על המגרש ממוקמות שתי פירמדות (אחת לכל ברית). המטרה של המשחק היא לקלוע כמה שיותר פריזבים לתוך תאים הממוקמים בקצוות המגרש ובראש הפירמידות. הפריזבים אינם מוחזרים למשחק לאחר שניקלעו. המשחק משוחק עם פריזבי תקני. בתחילת המשחק יש 15 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בהם הם מנסים לקלוע כמה שיותר פריזבים. לאחר מכן מתחילות 2 ורבע דקות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי הקבוצות. בסופו של המשחק, הרובוטים צריכים לטפס על הפירמידה. לפירמידה 3 שלבים וככל שהשלב בו אתה נמצא גבוה יותר, כך הניקוד גבוה יותר.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 49 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו The Joker 4320 מפתח תקווה, Thunderbolts 2630 מעמק חפר ו-Steampunk 1577 מרעננה.
אתגר 2014 - Aerial Assist (אריאל אסיסט)
אתגר 2014 נקרא "Aerial Assist" והמטרה במשחק היא לקלוע כדורי 'יוגה' לתוך שערים הממוקמים מעל עמדות הנהגים. נקודות נוספות התווספו לברית על ידי זריקת כדור מעל קורה הממוקמת באמצע המגרש או תפיסתו. המאפיין מעניין העיקרי במשחק היו נקודות בונוס שנרכשו על ידי העברת כדור בין הרובוטים בברית, דרך האזורים השונים של המגרש. רובוטים מיוחדים הנקראו "שוערים" מורשים, באזור המיועד, לעבור את הגובה המותר, ולחסום כדורים בדרכם לשערים. בתחילת המשחק יש 10 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בנוסף ל-2 דקות ו-20 שניות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי נהגי הקבוצות.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 53 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו MisCar 1574 ממשגב, D-Bug 3316 מתל אביב ו-Jatt 3065 מג'ת.
אתגר 2015 - Recycle Rush (ריסייקל ראש)
Recycle Rush הוא משחק שהמטרה בו היא לשים קופסאות בערמה ומעליהן פחי מיחזור ובתוכם אטריות (דימוי לזבל). בתחילת המשחק יש 15 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בנוסף ל-2 דקות ו-20 שניות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי נהגי הקבוצות.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 55 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו MisCar 1574 ממשגב, BumbleB 3339 מכפר יונה ו-Phoenix 5654 מערד.
באליפות הבינלאומית בסנט לואיס, הקבוצות הישראליות בשנה זו הראו ביצועים מרשימים ואף שברו שיאים ישראליים - קבוצת BumbleB 3339 ניצחה בבית Carson, ובכך הפכה לקבוצה הראשונה מחוץ לצפון אמריקה להעפיל לבית אלופי האלופים (איינשטיין), בעוד ש-Orbit 1690 מבנימינה ו-MisCar 1574 הגיעו לגמרים בבתים שלהם.
אתגר 2016 - FIRST Stronghold (פירסט סטרונגהולד)
FIRST Stronghold הוא משחק שהמטרה בו היא לפרוץ את הגנות היריב ולכבוש את המגדל שלו על ידי זריקת "סלעים". בתחילת המשחק יש 15 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בנוסף ל-2 דקות ו-15 שניות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי נהגי הקבוצות.
התחרות בישראל נערכה במהלך חודש מרץ בהיכל הספורט יד אליהו והשתתפו בה 63 קבוצות מרחבי ישראל. המנצחים באותה שנה היו BumbleB 3339 מכפר יונה, Orbit 1690 מבנימינה ו-4744 Ninjas מחדרה, ובנוסף Spikes 2212 מלוד זכו בפרס ה-Chairmens.
באליפות הבינלאומית בסנט לואיס, הקבוצות הישראליות בשנה זו הראו ביצועים מרשימים ואף שברו שיאים ישראליים רבים - קבוצת BumbleB 3339 ניצחה בבית Curie, קבוצת Orbit 1690 מבנימינה ניצחה בבית Tesla ואף הגיעה עד לגמר העולמי בבית Einstein הסופי, בעוד ש-Y-Team 3211 הגיעה לגמר בבית שלה.
אתגר 2017 - FIRST Steamworks (פירסט סטימוורקס)
First Steamworks הוא משחק שהמטרה בו היא לגרום לספינות האוויר להמריא. ניתן לעשות זאת באמצעות הכנסת "דלק" ל"תנור" (בפועל, זריקת כדורים צהובים למטרה) ובאמצעות העברת גלגלי שיניים על מנת לסובב פרופלורים. בתחילת המשחק יש 15 של פעולה אוטונומית של הרובוט, בנוסף ל-2 דקות ו-15 שניות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי נהגי הקבוצות.
לראשונה באותה שנה, התחרויות בישראל חולקו לארבע תחרויות קדם (דיסטריקטים) ועוד תחרות גמר סופית. המנצחים באותה שנה היו PRIMO 4586 ממודיעין, General Angels 2230 מהרצליה ו-Phoenix 5654 מערד.
אתגר 2018 - FIRST POWER UP (פירסט פאוור אפ)
FIRST POWER UP הוא משחק שהמטרה בו היא לנצח את משחק הארקייד. כדי לנצח יש לצבור יותר נקודות מאשר ברית היריב, על די הטיית נדנדות לצד בצבע הברית באמצעות קוביות המפוזרות ברחבי המגרש. בתחילת המשחק יש 15 שניות של פעולה אוטונומית של הרובוטים, בנוסף ל-2 דקות ו-15 שניות של משחק בהם הרובוטים מופעלים על ידי נהגי הקבוצות. ניתן להוציא את הקוביות אל עמדות השליטה ולקבל בונוסים במהלך המשחק. בסוף המשחק יש לטפס על הנדנדה המרכזית המוגבהת על מנת להתמודד עם ה"בוס".
בתחרות השתתפו 70 קבוצות, התחרות חולקה לארבע תחרויות קדם (דיסטריקטים) ותחרות גמר סופית בה השתתפו 45 קבוצות. המנצחים בשנה זו היו 1577 Steampunk מרעננה, 1574 MisCar ממשגב ו-7079 Co-Bot מחיפה.
באליפות הבינלאומית הראו הקבוצות הישראליות הישגים מרשימים, ובראשם קבוצה 3075 Ha-Dream Team מהוד השרון שהייתה לקבוצה הישראלית הראשונה שזכתה בבית Einstein הסופי והוכתרה לאלופת עולם לעונה. קבוצה BumbleB 3339 שהגיעה לגמר בית Hopper, קבוצה Miscar 1574 שניצחה את בית Galileo והעפילה לבית Einstien.
אתגר 2019 - Destination: Deep Space (דסטניישן דיפ ספייס)
Destination: Deep Space הוא משחק בו המטרה היא לצבור כמה שיותר מטען על ספינת המטען ועל רקטות השיגור לפני סוף המשחק. ניקוד נצבר על ידי התקנת מטען (כדור) בתאים מיועדים, חסימת פתחי המטען התחתונים של התאים בעזרת לוחות הנצמדים בצמדנים למתקנים וטיפוס על רמפות בשלשה גבהים שונים בסוף המשחק. בתחילת המשחק יש 15 שניות של "סופת חול", במהלכן הרובוט נשלט על ידי תוכנה כתובה מראש או על ידי השחקנים באמצעות מצלמות על הרובוט, ולאחר מכן 2 דקות ו-15 שניות של משחק רובוט בשליטה מלאה של הנהגים. כל כדור שנכנס לאחר "סופת החול" לתא שפתחו לא חסום על ידי לוח נופל ממנו ולא נחשב. ברית המשלימה רקטה שלמה או צוברת לפחות 15 נקודות מהטיפוס זוכה בנקודת דירוג נוספת.
המנצחים בשנו זו היו Falcons 4338 מאבן יהודה, Ha-Dream Team 3075 מהוד השרון ו-Trigon 5990 ממודיעין.
אתגר 2021 - Infinite Recharge (אינפיניט ריצ'ארג')
בשנה זו הייתה רק תחרות אוף - סיזון. ובה המנצחים היו ראשי ברית Orbit 1690 בנימינה, 3339 BumbleB כפר יונה ו-DRC 5715 דבוריה.
אתגר 2022 - Rapid React (רפיד ריאקט)
אתגר Rapid React הוא אתגר שבו צריך לקלוע כדורי קרגו (מטען) לסל תחתון ועליון. 15 שניות אוטונומי ו-2 דקות ו-15 שניות של נהיגה. ניקוד נצבר על ידי קליעת כדורים לסלים ובסוף המשחק אפשר לטפס לאחד מארבעת המוטות. ומעל 16 נקודות בטיפוס או 20 נקודות בקליעת הכדורים מקבלים נקודת דירוג. בנוסף לכך השחקן האנושי יכול לקלוע ממרחק של 8 מטר כדור נוסף בזמן האוטונומי כדי להרוויח עוד ניקוד.
המנצחים בשנה זו היו 1577 SteamPunk רעננה, 1690 Orbit בינימינה ו-3065 ג'ת. 2212 Spikes זכו בפרס הצ'יירמנס ו-2096 RoboActive זכו בפרס ה-EI.
התחרות העולמית בשנה זו התקיימה ביוסטון, טקסס, בין התאריכים 23-25 באפריל. בתחרות השתתפו כ-450 קבוצות מרחבי העולם, שחולקו ל-6 בתים שונים, כשבכל בית משתתפות 75–76 קבוצות. בתחרות העולמית השתתפו 8 קבוצות ישראליות וגרפו הישגים מרשימים. קבוצה 3339 BumbleB מכפר יונה זכתה במקום הראשון בשלב המוקדמות של בית Newton, קבוצה 1577 SteamPunk מרעננה זכתה במקום הראשון בשלב המוקדמות של בית Turing, וקבוצה 1690 Orbit מבנימינה זכתה במקום הרביעי בשלב המוקדמות של בית Carver, והגיע לגמר הבית שלה.
ההישגים המרשימים ביותר הוא של קבוצת SteamPunk 1577 אשר הגיעה לגמר איינשטיין. וזכתה מקום שני בעולם כראש ברית מבית Turing. הקבוצה 2096 RoboActive מדימונה זכתה בפרס ה-Engineering Inspiration בבית Newton שמזכה אותה, באופן אוטומטי, להשתתף בתחרות העולמית בעונה הבאה, עונת 2023. יתר על כן, זיכתה את ישראל בסה"כ 13 קבוצות שיעלו בשנת 2023, בניגוד ל-9 כמו בשנת 2022.
אתגר 2023 - Charged Up (צ'רג'ד אפ)
אתגר Charged Up הוא אתגר הרמה והנחה (Pick & Place) בו כלי המשחק הם קונוסים מגומי וקוביות מנופחות. מטרת המשחק היא להניח כמה שיותר כלי משחק על הגרידים. אם ברית הניחה 3 חלקי משחק בשורה ברצף היא הרוויחה 5 נק' נוספות על יצירת "לינק" בתחילת העונה 5 "לינקים" היו המינימום להרווחת נקודת דירוג, אם אם העדכון האחרון לעונה לקראת האליפות עולם - שונה כמות המינימום מ-5 ל-6. בסוף המשחק הרובוטים מטפסים על רמפה שנמצאת בצד שלהם של המגרש במטרה להרוויח נקודות נוספות ונקודת דירוג (Ranking Point).
המנצחים בשנה זו היו SteamPunk 1577 רעננה, Orbit 1690 מבינימינה ו-Black Unicorns 5135 מיהוד. כמו כן קבוצת RoboActive 2096 מדימונה זכו בפרס ה-Impact ו-Demacia 5635 זכו בפרס ה-EI.
התחרות העולמית (Championship) התקיימה ב-19-23 באפריל ביוסטון, טקסס. בתחרות השתתפו כבערך 700 קבוצות מרחבי העולם, שחולקו ל-8 בתים, כשבכל בית משתתפות 75-76 קבוצות. בתחרות העולמית השתתפו 13 קבוצות ישראליות. השנה רק קבוצה אחת הגיעה להישג מרשים כאשר כל השאר הצליחו להגיע רק עד לחצי גמר. קבוצת RoboActive 2096 מדימונה זכתה בשנה השנייה רצוף בפרס ה-EI בעולמית ששוב מזכה אותה, באופן אוטומטי, להשתתף בתחרות העולמית בעונה הבאה.
ייצוג בינלאומי
התחרות נוסדה בארצות הברית ובמהלך השנים הצטרפו לתחרויות קבוצות ממדינות נוספות. מכל מדינה מספר הקבוצות הבא:
קבוצות בישראל
הקבוצות מסודרות לפי סדר מספרי במחוז הישראלי של עונת 2023.
פרסים
בכל סיום תחרות מוענקים מספר פרסים לקבוצות ואנשים שהצטיינו במהלך התחרות או בהתכוננות אליה. כל הפרסים מוענקים בתעודה וגביע בהשראת סמל פירסט, למעט אלו שמפורט בהתאם.
חייסברטיה והילדה דויזר
חייסברטיה דויזר והילדה דויזר ון-סטראטן (בהולנדית: Gijsbertje & Hilleke Duizer; חייסברטיה (נפטרה ב־1968) והילדה (12 באפריל 1925 – 19 במרץ 2011)) היו אם ובתה שהסתירו יהודים בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. בעקבות פעילות זו, הן זכו לאות חסידות אומות העולם.
קורות חיים
משפחת דויזר (Duizer) חיה בכפר אספרן (Asperen) שבמרכז הולנד על גבול נפת דרום הולנד (Zuid-Holland). בחווה התגוררו אב המשפחה פרנץ ברנרדוס, אשתו חייסברטיה (Gijsbertje) לבית וורהוף (Verhoef) ושבעת ילדיהם - 4 בנות ו-3 בנים. בתם החמישית הייתה הילדה (Hilleke). המשפחה הייתה פרוטסטנטית וקיימה אורח חיים נוצרי אדוק, שכלל הליכה לכנסייה בכל יום ראשון וקריאה משפחתית בתנ"ך ובברית החדשה. המשק החקלאי בבעלות המשפחה כלל משק חי של סוסים ופרות, שדות מרעה וגידולי שדה: סלק, תפוחי אדמה, חיטה, שעורה ושיבולת שועל.
פרנץ, אבי המשפחה, נפטר בחודש מרץ 1940 בגיל 64. לאחר מותו המשיכה חייסברטיה לנהל את החווה ואת משפחתה ביד רמה. הילדה נאלצה להפסיק את לימודיה בבית הספר כדי לסייע לאם במטלות הבית הרבות.
פעילותם להצלת יהודים בזמן המלחמה
עם כיבוש הולנד בידי גרמניה הנאצית במאי 1940, הוטלו הגבלות ואיסורים על אוכלוסיית המדינה כולל החרמת מזון, תפוחי אדמה, דגן ובעלי חיים. כמו כן נערכו חיפושים בבתים אחר רכוש ויהודים. חייסברטיה התקשתה לעמוד בעומס ובלחצים ולכן לקח בנה על עצמו את האחריות לטיפול במשק.
יהודים שנמלטו מאימת הנאצים החלו לחפש מקומות מסתור באזור, וגם בחווה של משפחת דויזר התקבלה בקשה כזו. חייסברטיה כינסה את בני הבית להתייעצות, והוחלט פה אחד להסתיר יהודים.
בשנת 1941 קלטה משפחת דויזר פליט יהודי מגרמניה בשם דניאל הס והסתירה אותו בעליית גג ששימשה בחווה מתבן לסוסים. במשך היום הסתתר הס בעליית הגג בין ערימות הקש ובמחבוא שהוכן במיוחד. לעיתים הסתכן בסיוע למשפחה בעבודות השדה, למרות החשש מהלשנות השכנים. בשעות הלילה יצא לבלות עם בני הבית בביתם ואף יצא לטיולים קצרים מחוץ לבית.
משפחת יוסף-יופקה ון סטראטן
בפברואר 1942 קיבל לואי-יהודה ון-סטראטן צו בו נדרש למסור את נחלתו לידי השלטונות. במהלך אותה שנה, הגרמנים החלו במצוד אחר יהודים. היהודים שחשו כי החבל מתהדק על צווארם, חיפשו מסתור ודרכי מילוט. חלק ממשפחת ון-סטראטן נתפס ונשלח למחנה המעבר וסטרבורק ומשם למותם במחנות ריכוז והשמדה. לואי-יהודה, אב המשפחה, מצא מחבוא בחווה סמוכה עם אשתו השנייה ו-5 יהודים נוספים. באפריל 1943 נעצר ונלקח למחנה פוכט ממנו הצליח לברוח אולם בנובמבר נתפס שוב עם אשתו וב- 16 לנובמבר 1943 נשלחו לאושוויץ שם נרצחו מייד.
ליני, האחות הקטנה, עבדה כאחות במחלקת הרנטגן בבית החולים היהודי באמסטרדם. היא הצליחה להתחמק פעם אחר פעם מגירוש, אך נתפסה ב־1943 והועברה דרך וסטרבורק לברגן-בלזן. במחנה וסטרבורק צפתה בהגעת הוריה והבריחה מכתב בו תארה את הטרנספורט אליו עלו. היא הייתה מועמדת לחילופים עם אזרחים גרמנים - טמפלרים שחיו בישראל - אך לפני עסקת החילופין נפטרה מטיפוס.
ב־1943 הצטרף יוסף ון-סטראטן בן ה-22 לבן דודו דניאל הס שהסתתר באסם בחוות משפחת דויזר. יוסף עבד כפקיד במפעל שייצר לבני שמוט (לבנים חסינות אש) בשם Chamotte Union בחלדרמלסן (Geldermalsen). יום אחד הגיעה למפעל שכנה של יוסף מרומט, כדי להזהירו שמחפשים אחריו. לפני שהספיק להסתתר, הוא נעצר על ידי המשטרה ההולנדית והוכנס למעצר ב-Deil. סל ון גלדר (Sal van Gelder) שהיה נשוי לסופי אחותו, הסתתר והתקשר למשטרה מהמחבוא. הוא צעק בטלפון בגרמנית כי עליהם לשחרר מיידית את היהודי ון-סטראטן. השוטר ההולנדי רעד כששמע את הפקודה התקיפה בגרמנית ושחרר את יוסף מייד. באותו לילה הגיע יוסף לחווה של משפחת דויזר והסתתר שם.
המחבוא בחוות משפחת דויזר
חייסברטיה, אם המשפחה, חיבבה מאוד את דניאל ויוסף ושהתה איתם שעות רבות באותם ימים קשים. בערבים נהגו דניאל ויוסף לצאת לטייל. לעיתים, נהג יוסף להסתתר מתחת לשקים בעגלת האיכרים ולסייע בקציר לאחד מילדי המשפחה.
למחבוא בו שהה יוסף הצטרף בתקופה זו קוס (Koss), בנה של חייסברטיה, ששרת כשוטר אולם סירב להצטרף להכשרת שוטרים שארגנה התנועה ההולנדית הפרו-נאצית NSB.
ב־1944 הגיעו הגרמנים לחפש יהודים בכפר. לאחר הטלת סגר, עברו מבית לבית בחיפוש אחר מסתתרים. יוסף וקוס הסתתרו בחריץ בין גג האסם לבין החציר, בו הוחבאו גם זוג אופניים ומכשיר רדיו. הגרמנים ניצבו בתחתית הסולם לאסם כשבנות המשפחה הצעירות – קור, הילדה וגיסתן אנס - החלו לפלרטט עם החיילים על מנת להסיח את תשומת לבם ולסיים את החיפושים. כעבור כ-1/4 שעה הסתפקו החיילים בדקירת החציר בכידוניהם בלי לעלות לעליית הגג ועזבו את החווה. התנהגותן של הבנות בעת החיפוש הובילה את השכנים לרכל זמן רב לאחר מכן על התנהגותן השערורייתית, בְּלֹא שידעו את הסיבה האמיתית להתנהגות זו.
ככל שעבר הזמן במחבוא, התהדק הקשר בין יוסף והילדה. כשנודע ליוסףכי הוריו נלקחו לווסטרבורק, נסתה הילדה לעודד ולנחם אותו ויוסף כינה אותה "נחמה שלי", והשם נחמה יהפוך לשמה העברי עם סיום המלחמה.
לאחר המלחמה
הילדה ויוסף החליטו מיד עם תום המלחמה לקשור את חייהם האחד בשני. הילדה עברה תהליך גיור אורתודוקסי אצל הרב הראשי של הולנד וביוני 1945, נישאו בנישואים אזרחיים ובטקס יהודי דתי.
תחילה התגוררו בבית הוריו של יוסף בכפר רומט, יחד עם סמי, אחיו של יוסף, ואשתו. לאחר זמן קצר עברו להתגורר בעיירה הסמוכה אמרספורט (Amersfoort) שם גרו מריאנה-ליני אחותו של יוסף ובעלה סם המבורגר שהיה עיתונאי. בבית המשותף בו גרו ב־1947, חלקו המשפחות מטבח משותף. הילדה הודרכה בהלכות הבית היהודי ובבישולים המסורתיים. באמרספורט נולדו להם 3 בנים: יהודה-לואי, דניאל ושלום.
בשנת 1951 עלתה המשפחה הדתית-ציונית לישראל והתגוררה בבית גיסתם בירושלים. כעבור שנה עברו יוסף והילדה לגור בשכונת תל יהודה ברמת יצחק.
חייסברטיה דויזר נפטרה בשנת 1968.
יוסף-יופקה ון-סטראטן נפטר בשנת 1989.
הילדה ון-סטראטן חיה ברמת חן עוד שנים רבות (הייתה מוכרת בזכות רכיבתה על אופניים הולנדיות עד גיל מבוגר) והלכה לעולמה בשנת 2011. רק יותר מעשור לאחר פטירתו של יוסף חשפה הילדה בהדרגה מסמכים ומכתבים בני התקופה שאותם הצפינה במהלך השנים.
הכרה והנצחה
הוועדה לציון חסידי אומות העולם החליטה בישיבתה מיום 13 ביוני 2004 להעניק להילדה ון-סטראטן ולאמה המנוחה, חייסברטיה דויזר, תואר חסידות אומות העולם. התואר הוענק ב־31 במרץ 2005 ביד ושם.במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל״יד ושם״ וה״שב"כ״ שהתקיים במהלך שנת 2021. במסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של הילדה ון-סטראטן ועל קברה נקבעה לוחית זיכרון .
סאדאקו נגד קיאקו
סאדאקו נגד קיאקו (בקאנג'י: 貞子 vs. 伽椰子) הוא סרט אימה יפני משנת 2016, שבוים על ידי קוג'י שיראשי. הסרט הוא קרוסאובר המשלב בין סדרת סרטי "הטינה" וסדרת סרטי "רינגו" היפניים שעליהם התבססו סרטי הצלצול.
הרעיון לסרט נולד כמתיחת "אחד באפריל" בשנת 2015, אך לאחר מכן אושר להפקה בדצמבר של אותה השנה.
הסרט יצא לאקרנים ביולי 2016 ויצא לשירות הסטרימינג "SHUDDER" בצפון אמריקה בינואר 2017.
עלילה
עובדת סוציאלית מבקרת בביתה של אישה מבוגרת, אך מוצאת אותה מתה לאחר שנחנקה למוות על ידי כבל חשמלי ופניה מעוותות. הטלוויזיה שבבית נדלקת מעצמה ומתחילה להציג את הקלטת המקוללת של סאדאקו (דמות האנגוניסט בסרט רינגו) והעובדת הסוציאלית צופה בה. בזמן הצפייה מתגלה שסאדאקו עומדת מאחוריה והמסך מחשיך.
מכשיר הווידאו נמכר לאחר מכן ונקנה על ידי הסטודנטיות יורי קורהאשי ונאטסומי אונו, שרוצות להשתמש בו בשביל להמיר את סרט החתונה של הוריה של נאטסומי ל-DVD. הן מוצאות את הקלטת המקוללת בתוך המכשיר ויורי מפעילה אותה בטלוויזיה. הסרט עצמו השתנה ובמקום להציג את הבאר שבה סאדאקו הוטבעה, הוא מציג בניין דירות נטוש והמוות מהקללה הוקדם ליומיים במקום לשבעה ימים. יורי מוסחת על ידי הטלפון שלה ונאטסומי רואה את הסרט לבדה עד סופו. לאחר מכן הטלפון מצלצל ונאטסומי רואה את סאדאקו עומדת מאחורי יורי ונבהלת.
אישה צעירה העובדת בחנות שממנה מכשיר הווידאו נקנה מספרת לשני בעלי החנות שהיא צפתה בקלטת המקוללת והבעלים מתחילים לחשוש לחייה. בצעד בלתי מוסבר, הצעירה עולה לקומה השנייה של החנות ומתאבדת בקפיצה למטה. נאטסומי ויורי מחליטות להחזיר את מכשיר הווידאו לחנות והבעלים מספרים להן על מותה של הצעירה ושהיא צפתה בקלטת.
מבינות שלנאטסומי נשאר רק יום אחד לחיות, הבנות נואשות ומבקשות עצה מהמרצה שלהן, פרופסור שחוקר אגדות אורבניות המעוניין לפגוש את סאדאקו וצופה בקלטת לבדו. הפרופסור לוקח את הבנות אל מגרשת שדים יפנית במטרה להציל את נאטסומי. באמצע הטקס סאדאקו משתלטת על גופה של נאטסומי, גורמת לשני סגניה של מגרשת השדים להתאבד ולה עצמה להרוג את הפרופסור ולמות. בנשימתה האחרונה, מגרשת השדים מספרת לבנות על אדם בעל כוחות טלקינטיים בשם קאיזו טוקיווה ושהוא בדרכו לסייע להן.
נאטסומי הנואשת מאשימה את יורי במצבה ויורי צופה בקלטת במטרה להעביר את הקללה מנאטסומי אליה, אך קאיזו מגיע, מלווה בילדה עיוורת בעלת כוחות טלפתיים בשם טאמאו ומסביר ליורי שהיא קיללה את עצמה לחינם ושזה לא יציל את נאטסומי. הדרך היחידה לעצור את הקללה היא לעמת את סאדאקו עם רוח נקמנית אחרת כך ששתיהן יביסו אחת את השנייה. הקללה גורמת לנאטסומי לשתף את הסרט המקולל ברשת האינטרנט ונאטסומי מנסה להתאבד על מנת לא למות בידיי סאדאקו. יורי מנסה לעצור את נאטסומי, אך סאדאקו מופיעה והורגת את נאטסומי בתליה. קאיזו וטאמאו מחליטים שהרוח שתילחם בסאדאקו תהיה קיאקו סא'אקי (דמות האנטגוניסט מסדרת סרטי ג'ו-און).
בזמן הזה, תלמידת תיכון בשם סוזוקה טאקאגי חולמת על בית משפחת סא'אקי הרדוף לאחר שעברה לגור בשכנות אליו עם משפחתה. היא פוגשת בקאיזו וטאמאו שמסבירים לה שהבית מקולל ושלא תיכנס לשם, אחרת היא תמות. לאחר שסוזוקה עוזבת, חבורת ילדים נועלת ילד בגילם בתוך הבית כאקט של בריונות. רוחותיהם של קיאקו וטושיו מכניסים את כל הילדים לבית והורגים אותם. באותו הלילה סוזוקה רואה מחלונה את אחד הילדים בבית משפחת סא'אקי והולכת לשם לבדה. היא רואה בפנים את טושיו ובעקבות צרחותיה הוריה קמים משנתם ורצים לעזרתה, אך טושיו הורג את אביה של סוזוקה וקיאקו הורגת את אמה. קאיזו מגיע בזמן להציל את סוזוקה, אך מבין שהיא כבר קוללה. יורי וסוזוקה מסכימות לעבוד ביחד במסגרת תוכניתו של קאיזו: שתיהן ייכנסו לבית משפחת סא'אקי, שם סוזוקה תצפה בקלטת המקוללת. מה שיגרום לשתיהן להיות מקוללות בשתי הקללות ולשתי הרוחות להילחם עליהן במטרה שיחסלו אחת את השנייה. התכנית יוצאת לפועל, סאדאקו מתחילה לזחול החוצה ממסך הטלוויזיה וקיאקו זוחלת במדרגות מהקומה השנייה של הבית. במהרה, שתיהן מתחילות להתעמת אחת עם השנייה. בהתחלה נראה שהתכנית עובדת, אך שתי הרוחות מפסיקות להילחם זו בזו במטרה לתפוס ביחד את שתי הבנות. קאיזו מצווה על הבנות לסגת וחושף את המוצא האחרון בתוכניתו: אחת הבנות צריכה להקריב את עצמה ולהוביל את שתי הרוחות אל הבאר בחצר הבית כדי שהן יוכלו להינעל בתוכה.
יורי מחליטה להקריב את עצמה וקופצת לבאר בדיוק שסאדאקו וקיאקו שועטות לכיוונה, הרוחות מתנגשות אחת בשנייה ונוצר פיצוץ ההורג את קאיזו. סוזוקה אוטמת את הבאר ובתוכה את יורי ושתי הרוחות, אך התכנית נכשלת ובעקבות הפיצוץ שתי הרוחות התמזגו לרוח אחת בשם סאדאקאיה אשר משתלטת על גופה של יורי, בעלת המראה של סאדאקו, יכולת התזוזה של שתי הרוחות וחרחורי הגסיסה של קיאקו. סאדאקאיה מתקרבת אל סוזוקה וטאמאו וגורלן נותר לא ידוע.
בסצנה שלאחר הכתוביות הקלטת המקוללת מתנגנת ובה רואים את סאדאקאיה מתקרבת במהירות למסך והסרט מסתיים.
הפקה
השחקנית מיסאקי סאיסו, שגילמה את קיאקו בסרטים "ג'ו-און: תחילתו של הסוף" ו-"ג'ו- און: הקללה האחרונה" גם לא מופיעה בסרט. מה שהופך את השחקנית רונה אנדו לשחקנית החמישית שמגלמת את קיאקו.
בהקשר לסאדאקו, אלי נאנמני היא השחקנית השביעית שגילמה את הדמות לאחר ריי אינו (רינגו ורינגו 2), הינאקו סאקי ("ספירל"), איינה מיאורה (סרט הטלוויזיה "רינגו"), טיה קימורה ("רינגו: הפרק האחרון" ו-"עלייה" סרט ההמשך), יוקי נאקאמה ("רינגו 0: לידה") והי האשימוטו ("רינגו 3D").
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות מעורבות.
האתר "Rotten Tomatoes" ציין שהסרט קיבל 50% ביקורות חיוביות וזאת על פי 20 ביקורות באתר.
ג'ון סקווירס מהאתר "Bloody Disgusting" ציין "זה לא שלסרט לוקח זמן להציג את הדברים הטובים, זה פשוט שהדברים הטובים לא מגיעים בכלל" וציין שהסרט הרגיש לו כמו אתחול של "הצלצול" משולב בחוסר הצלחה עם אתחול לסרט "הטינה". הוא טוען בנוסף ש"הסרט מביא אלינו את שני הזיכיונות בלי שום שמץ על יצירה, יתרה מזאת? הוא ממש משעמם".
ג'ו ליפסט, כותב נוסף באתר "Bloody Disgusting" מוסיף "שלסרט לוקח המון זמן להציג לנו את האימה של שני הזיכיונות. אפילו העלילה שאמורה לקדם ולתמוך במהלך לא מצליחה להחזיק מעמד"
ביקורות חיוביות התקבלו מכריס אלכסנדר, הכותב באתר "CraveOnline" ציין שהסרט הוא "טיפשי, אבל מבדר" ואמר "היצירה כולה מרגישה כמו סרטון ארוך, עבודת מעריצים. אבל כמו שאמרנו, זה לא אומר שהצופים לא ייהנו".
קייטי רייף מהאתר "The A.V. Club" ציינה "שמעריצים של אימה יפנית יהנו מהסרט, או מעריצי אימה אמריקאים שמחפשים משהו שונה, ובכל זאת מוכר. הסרט הזה בהחלט ייגרה את הסקרנות שלכם למשך 98 דקות" ".
יהלום הופ
יהלום הופ (באנגלית: Hope Diamond; בצרפתית: Le bleu de France ואף Le Bijou du Roi) הוא יהלום גדול במשקל 45.52 קרט (9.10 גרם), בצבע כחול כהה, המוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן בוושינגטון די. סי. היהלום הצבעוני נראה למתבונן בצבע כחול כיוון שבמבנהו הגבישי קיימים שרידים של היסוד הכימי בור, אולם בחשיפה לקרינת על-סגול הוא פולט אור אדום זרחני. יהלום הופ מסווג כיהלום מסוג IIb, יהלומים בהם קיים היסוד בור. אלה יהלומים נדירים ביותר המהווים רק 0.1% מכלל היהלומים הטבעיים שנמצאו.
קיימת אמונה עממית ידועה ולפיה יהלום הופ מקולל. ההיסטוריה של הבעלויות הרבות על יהלום הופ מעת כרייתו בהודו, העברתו לצרפת, בריטניה ולבסוף לארצות הברית, מתועדת היטב, להוציא פערי זמן קטנים. יהלום הופ תואר כיהלום המפורסם ביותר בעולם ונטען כי זהו מוצג האומנות הזוכה למספר המבקרים השני בגודלו בעולם לאחר תמונת המונה ליזה.