cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גמר גביע אירופה לאלופות 1974
אתלטיקו מדריד
שלב שמינית הגמר הפגיש בין אתלטיקו לדינמו בוקרשט. הרומנים נוצחו בביתם 2-0 במשחק הראשון, ובגומלין השלימה אתלטיקו את העפלתה עם שוויון 2-2, וניצחון 4-2 בסיכום שני המפגשים.
בחצי הגמר פגשה אתלטיקו את סלטיק הסקוטית. המשחק הראשון בגלאזגו הסתיים בשוויון 0-0, וההכרעה עברה למדריד. לאחר קרוב לשמונים דקות מאופסות, הצליחה אתלטיקו לפרוץ את ההגנה הסקוטית, ועשתה זאת פעמיים, מרגליהם של חוסה אאולוחיו גארטה ואדלרדו רודריגס. המשחק הסתיים בניצחון 2-0 לאתלטיקו, ששלח אותה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע אירופה.
סיכום המשחק הראשון
שתי הקבוצות הגיעו לאצטדיון הייזל בבריסל ללא ניסיון במעמד גמר גביע אירופה. באיירן הציגה סגל חזק בראשותו של המאמן אודו לאטק, עם הקפטן פרנץ בקנבאואר, החלוץ גרד מילר, וכוכבים רבים מנבחרת גרמניה המערבית שזכתה זמן קצר לאחר מכן במונדיאל 1974.
מנגד התייצבה הקבוצה האטרקטיבית של המאמן הארגנטינאי חואן קרלוס לורנסו, ששלטה בקצב במחצית הראשונה של ההתמודדות, עם מסירות מדויקות ותנועה נכונה. עם פתיחתה של המחצית השנייה הגבירה באיירן את הקצב והשתלטה על המשחק, וחלוציה מילר ואולי הנס אף הגיעו למספר הזדמנויות כיבוש, שלא נוצלו. עם סיומן של 90 הדקות נותרה התוצאה על שוויון 0-0, שסיכם משחק לחוץ ועצבני מצד שתי הקבוצות.
המשחק נכנס להארכה, וככל שנקפו הדקות נדמה היה כי שתי הקבוצות לא יצליחו לשבור את ההגנות החזקות ולמצוא את הרשת. בדקה ה-114, שש דקות בלבד לסיום ההארכה, הצליחה לבסוף אתלטיקו לכבוש את השער הראשון. היא זכתה בבעיטה חופשית אלכסונית מצד שמאל. לואיס אראגונס סובב את הכדור בחצי גובה מעבר לחומה והכניע את שוער באיירן ספ מאייר, 1-0 לאתלטיקו סמוך לסיום.
באותן שנים נקבע כי במקרה של שוויון בהארכה במשחק הגמר, ההכרעה תושג במשחק חוזר ולא בדו-קרב בעיטות עונשין. כך, שבסיומה של ההארכה נקבע כי הקבוצות יתמודדו פעם נוספת על התואר.
סיכום המשחק החוזר
יומיים לאחר המשחק הראשון, התייצבו שתי הקבוצות למשחק הגומלין באותו האצטדיון. הפעם, בניגוד למשחק הראשון, התקיים המשחק לעיני כמחצית מכמות הקהל, ויציעי אצטדיון הייזל נותרו ריקים למחצה.
שמואל הכהן בן יאשיהו
רבי שמואל הכהן בר יאשיהו היה מחכמי קהל פאס במאה ה-10, הוא בולט בין השואלים שאלות את רב שרירא גאון.
גמר גביע אירופה לאלופות 1974
סיכום המשחק החוזר
אתלטיקו אמנם ניסתה למצוא את הרשת בפתיחת המשחק, אך לא הצליחה לייצר מצבי בעיטה בתוך הרחבה. מנגד הגיעה באיירן למצב מסוכן ראשון, כשפול ברייטנר הגביה מאגף שמאל, וגרד מילר נגח היטב אך הכדור נבלם בקורה. מן העבר השני, החמיצה אתלטיקו מצבים מצוינים לכיבוש בבעיטות חופשיות - בעיטה אחת נבלמה בחומה וכמעט הגיעה לשחקן פנוי על קו השער, והגבהה של איגנסיו סאלסדו נהדפה על ידי הגנת באיירן ממש מקו השער.
שמואל הכהן בן יאשיהו
ביוגרפיה
רבי שמואל הכהן חי בעיר פאס שבמרוקו. בשלהי המאה ה-10 גלה לעיר אשיר יחד עם קהילת יהודי פאס על ידי כוחות בולוגין בן זירי, בן שבט הצנהג'ה שכבש אז את העיר. בתקופה זו שאלו בני פאס שאלות רבות את רב שרירא גאון, ביניהן שאלות שהועלו בעקבות המעבר מפאס לאשיר. רבי שמואל בלט בין השואלים ושרדו ממנו לפחות 11 שאלות חשובות על סוגיות התלמוד, המפורסמות בין הפוסקים. לאחר מכן נסע למקום ששמו "באגנה", לשם הגיע אליו רבי יוסף אבן אביתור על מנת שיקבל אותו חרף הנידוי שהטיל עליו רב חנוך בן משה מקורדובה. רבי שמואל שקיבל את דבר הנידוי ודחה את אבן אביתור. לאחר מכן פייס רבי שמואל את אבן אביתור והודיע לו שטעה.
גמר גביע אירופה לאלופות 1974
סיכום המשחק החוזר
בדקה ה-28 מצאה באיירן את השער לראשונה במשחק. ברייטנר שלח כדור עומק ארוך מחצי המגרש של באיירן לעברו של אולי הנס. הנס השתלט על הכדור כשהוא חופשי לחלוטין, חדר איתו לרחבה וגלגל בקלות בין רגליו של מיגל ריינה, 1-0 לבאיירן. עד לסיום המחצית שמרה באיירן על היתרון במשחק הגנתי שמנע מאתלטיקו לייצר מצבי בעיטה חופשיים. כמעט כל בעיטה של שחקני אתלטיקו נבלמה על ידי הגנת באיירן, והכדורים שעברו את ההגנה נעצרו היטב אצל ספ מאייר.
המחצית השנייה נפתחה בקצב מהיר. אתלטיקו שלחה שחקנים רבים קדימה והייתה קרובה לשוויון, אך מנגד הייתה חשופה להתקפות מתפרצות מהירות של הגרמנים, שהביכו פעם אחר פעם את ההגנה. בדקה ה-56, הפכה התקפה מסוג זה לשער השני של באיירן. יופ קאפלמן נשלח באגף שמאל, והגביה ברגל לימין אל תוך הרחבה. גרד מילר השתלט על הכדור, ומזווית קשה בעט את הכדור הקופץ אל חיבורי השער הרחוקים, 2-0 לבאיירן.
אתלטיקו הוסיפה לחפש את השער, והייתה זכאית לפנדל ברור שלא נשרק לאחר עבירה של מאייר על חוסה אאולוחיו גארטה ברחבה. גם לאחר האירוע, אתלטיקו המשיכה לתקוף ואף ייצרה מצבי הבקעה בתוך הרחבה, אך מאייר הפגין יכולת גבוהה ומנע את השער המצמק. בדקה ה-69 שילמה אתלטיקו על ההחמצות שלה, כשבאיירן עלתה ל-3-0 בשער מרשים. כדור עומק הוקפץ לרחבה ומצא את מילר, שבנגיעה הקפיץ מעל ריינה היוצא, כדור שנחת בתוך הרשת של אתלטיקו. מילר השלים צמד שהעלה את מאזנו לשמונה שערים במפעל באותה עונה, והקנה לו את תואר מלך השערים של הטורניר.
בדקה ה-82, כפי שעשתה לאורך כל המשחק, הפקירה אתלטיקו לחלוטין את ההגנה לטובת שליחת שחקנים רבים קדימה, ושילמה על כך מן העבר השני. איבוד כדור במרכז המגרש הותיר את אולי הנס מול חוליית הגנה מדוללת של הספרדים. הנס התגבר ביכולת אישית מרשימה באחד-על-אחד מול מגן אתלטיקו, התגבר גם על מגן נוסף שהגיע מאחור וניסה לעצור אותו, עבר את ריינה ובעט לרשת החשופה כדי לקבוע את תוצאת המשחק, 4-0 לבאיירן.
התוצאה נותרה עד לסיום. באיירן הניפה את גביע אירופה לאלופות לראשונה בתולדותיה, והחזירה לראשונה את הגביע לגרמניה המערבית.
דפדפן זאק
דפדפן ZAC (ראשי תיבות של Zone for Autistic Children; בתרגום חופשי לעברית: אזור לילדים אוטיסטים) הוא דפדפן אינטרנט המיועד לילדים ובני נוער הנמצאים על הספקטרום האוטיסטי או עם הפרעות התפתחותיות נרחבות (PDD) ו-PDD-NOS. דפדפן זה מצמצם את אפשרויות הגלישה של המשתמש ומסיר גישה לחלק גדול מהאינטרנט, דבר שיכול לסייע לילדים עם הפרעות מסוג זה.
ZAC זמין להורדה בחינם עבור מערכת ההפעלה Microsoft Windows, החל מ-Windows 98.
היסטוריה
לג'ון לסייה מפתח התוכנה היה נכד בשם זאק שאובחן כאוטיסט בגיל 3. בגלל האוטיזם, זק היה לעיתים קרובות מתוסכל בעת השימוש במחשב. לסייה היה הבעלים של People CD, חברת ייצור תוכנה, שיצרה דפדפן אינטרנט לילדים בשם KidCD בשנת 2006. תוכנת KidCD עזרה מאוד עבור זאק, מכיוון שהצליח להשתמש במחשב בכוחות עצמו. בשנת 2008 הוכנה KidCD 2.0 והוסיפו לה תכונה שהחליפה אוטומטית אייקונים על המסך. לאחר מכן, פיתחו גרסה חלופית של KidCD 2.0, שנקראה ZAC Browser, שהוסיפה תמונת גרפיקה של אקווריום לעמוד הראשי יחד עם סמלים. הדפדפן תוכנן לאפשר לילדים עם אוטיזם להשתמש ולהפיק תועלת מאותם סוגים של אתרים בהם משתמשים ילדים, כולל רחוב סומסום ו-PBS Kids.
סהרורי (סרט)
סהרורי (באנגלית: Moonwalker) הוא סרט מוזיקלי על חייו של מייקל ג'קסון משנת 1988.
דריוש פופיילה
דריוש בוגוסלב "דארק" פופיילה (בפולנית: Dariusz Bogusław "Darek" Popiela; נולד ב-27 ביולי 1985) הוא חותר סלאלום קאנו פולני, שהתחרה ברמה בינלאומית מאז 1999. הוא ייצג את אוסטריה עד 2002.
סהרורי (סרט)
עלילת הסרט
הסרט מתאר את חייו של הזמר, זוכה 10 פרסי גראמי, מייקל ג'קסון, בסיפור בדיוני המתרחש בתקופת האלבום "רע" ומחולק לשמונה חלקים:
"Man In The Mirror"
קטע הפתיחה של הסרט, מייקל ג'קסון מבצע את השיר "האיש במראה" במספר הופעות באירופה בשנת 1988, הקליפ משלב גם קטעים שונים המופיעים בקליפ המקורי לשיר כדוגמת חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ופעילותיהם של מרטין לות'ר קינג והאם תרזה.
דריוש פופיילה
מלבד ספורט, פופיילה עוסק גם בהנהגת פרויקטים המוקדשים לשיקום אתרי מורשת יהודית באזור נובי סונץ', ולשיקום בית העלמין היהודי בגריבוב.
סהרורי (סרט)
"Badder"
שחזור של הקליפ "Bad" בכיכובם של ילדים בתפקידים השונים בקליפ.
"Speed Demon"
לאחר צילומי הקליפ "Bad", מייקל נאלץ לברוח מהאולפנים בעקבות מרדף ממעריציו המסיירים במתחם, הוא בורח כאשר מתחפש לארנב בשם ספייק לצלילי "Speed Demon" ולבסוף נראה מתחרה בספייק שקם לתחייה בתחרות ריקודים. התחרות נקטעת כאשר ג'קסון נעצר על ידי שוטר בטענה שהוא במקום שבו אסור לרקוד.
"Speed Demon" משלב סרט "לייב-אקשן" עם אנימציית פלסטלינה המבוימת על ידי ויל וינטון.
"Leave Me Alone"
וידאו-קליפ לשיר החדש של ג'קסון המדבר על חדירת התקשורת לחייו הפרטיים והשמועות השונות בצהובונים.
הקליפ מציג את מייקל ג'קסון ובאבלס ב"לונה פארק" הבנוי על גופו של ג'קסון כאשר האטרקציות השונות בו מתייחסות לשמועות השונות לצד כותרות בצהובונים.
איירין לדרמן
קורות חיים
לדרמן גדלה בלונדון.
אלופה ושיאנית המכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 12.8 שניות, לפני עדנה פרידמן מדרום אפריקה (12.8 שניות) ולאה הורביץ מישראל (13.3 שניות), מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.3 שניות, אחרי עדנה פרידמן 8.2 שניות ולפני ון דר שטאם מהולנד (8.3 שניות) ומדליית ארד, בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 15.6 שניות, אחרי רות איילון (13.8 שניות) ושרה מיזרחי (15.4 שניות), שתיהן מישראל.
סהרורי (סרט)
"Smooth Criminal"
הסיפור מתחיל כאשר שלושה ילדים (קייטי, שון וזיק) הולכים לפגוש את חברם מייקל ג'קסון. כאשר מייקל יוצא מביתו, הוא שם לב לכוכב נופל ומיד אחר כך מותקף על ידי קבוצת לוחמים בעלי נשק חם.
איירין לדרמן
כוכבת המכביה הרביעית
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה פרידמן ב-3 מדליות זהב יותר מכל ספורטאי אחר, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, לפני רודה אייבל מדרום אפריקה (13.0 שניות) ודלית קליינמן מישראל (13.2 שניות) ובכך הגנה על תוארה, בריצת 200 מטר בתוצאה של 26.7 שניות, לפני רודה אייבל (27.3 שניות) ורות הרשלר מישראל (27.7 שניות) ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 5.36 מטר, לפני תמר מיטל-שומכר (4.87 מטר) ומרים טפר (4.86 מטר), שתיהן מישראל.
סהרורי (סרט)
"Smooth Criminal"
בשלב זה, הסרט חוזר לרגע המתרחש תקופה מסוימת לפני כן. מייקל וחבריו מבלים ביחד עד שכלבם, סקיפר, הולך לאיבוד. מייקל וקייטי יוצאים לחפש אותו ומגיעים למחבוא של מר ביג, ששמו הוא פרנקי לידאו (ג'ו פשי), סוחר סמים בעל אובססיה לעכבישים שרוצה לגרום לכל העולם להתמכר, החל מהילדים, כדי ליצור אימפריית סמים. לאחר שמציג לעוזריו את תוכניתו, לידאו שם לב לג'קסון וקייטי שהיו שם ושמעו הכל.
הסרט חוזר להווה. מייקל מצליח לחמוק מהיריות בזכות משאלה אותה הביע בעקבות הכוכב הנופל. מר ביג ועוזריו מצליחים לאתר את ג'קסון שוב וללכוד אותו בסמטה, אלא שג'קסון מביע משאלה מכוכב נופל נוסף. ג'קסון הופך לרכב ומצליח שוב להתחמק.
בינתיים, הילדים הולכים למועדון שנות השלושים (Club 30s) בו הם אמורים לפגוש את מייקל, ומגלים שהמקום היה עזוב במשך שנים. מייקל מגיע ונכנס למועדון שבאופן קסום קם לתחייה, בו הוא מבצע את "Smooth Criminal" וגם את "ההישענות כנגד כוח המשיכה", כאשר לוחמיו של ביג מגיעים למקום, האנשים במועדון מגנים על ג'קסון ועוזרים לו לברוח משם. שון וזיק מספרים למייקל שקייטי נחטפה על ידי ביג. מייקל מגיע למחבוא החדש של ביג המאיים להזריק סמים לחבריו של ג'קסון. כוכב נופל ומשאלה נוספת הופכים את ג'קסון לרובוט קרב ענקי המחסל את ביג, מציל את הילדים ועוזב בחזרה לחלל.
"Come Together"
חלק זה מהווה המשך ישיר לחלק הקודם בסרט (Smooth Criminal).
לאחר שג'קסון עוזב אותם, קייטי, שון וזיק מביאים משאלה שהוא יחזור. מייקל חוזר ולוקח אותם בחזרה למועדון אלא שהפעם, כאשר הם נכנסים, הם מגיעים למופע של מייקל. פרנק, המפיק של ג'קסון, מחזיר לילדים את סקיפר (כלבם שאיבדו במהלך "Smooth Criminal") ולוקח אותם לקהל המעריצים במופע.
מייקל עולה לבמה ומבצע בפעם הראשונה (לצד להקתו מסיבוב ההופעות BAD) קאבר לשיר "Come Together" של הביטלס.
"Closing Credits"
הקטע מחולק לשני חלקים:
בחלק הראשון, להקת "Ladysmith Black Mambazo" מבצעת שיר בשם "The Moon Is Walking" על רקע מועדון שנות ה-30 בו מתרחש "Smooth Criminal"
בחלק השני, מוצג הקליפ המקוצר של השיר "Smooth Criminal" כפי שמופיע באלבום "Bad".
דוב רבל
קורות חיים
נולד בפרינאי הסמוכה לקובנה לרב נחום שרגא רעוועל (רבל) שכיהן כרב בכמה קהילות בליטא, והיה ממקורביו של רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור. בילדותו למד עם אביו עד פטירת האב בהיותו בן 12 שנים.
אחרי פטירת אביו למד תקופה קצרה בישיבת טלז, אצל רבי יוסף לייב בלוך ורבי יצחק בלזר, עד עלייתו של האחרון לארץ ישראל.
ב-1906 היגר לארצות הברית, וב-1909 נישא לשרה טרביס. אחרי חתונתו למד במכללת דרופסי, ממנה קיבל תואר דוקטור.
מ-1915 ועד פטירתו כיהן כנשיא וראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק.
הוא נפטר בב' בכסלו ה'תש"א, 2 בדצמבר 1940.
לאחר פטירתו נקראה על שמו המחלקה ללימודים שמיים בישיבה יוניברסיטי.
הוא הניח אחריו שני בנים: נחום שרגא ואליעזר צבי; אליעזר צבי רבל הוא מחבר "אוצר הסוטה" על הלכות סוטה במשנה תורה לרמב"ם, והיה מעורכי האנציקלופדיה היהודית.
פעילותו כנשיא וראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן
ב-1915 נקרא לעמוד בראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן שהייתה אז בשנותיה הראשונות, עם כניסתו לתפקיד הכניס לתוכנית הלימודים בישיבה השכלה כללית, באמצעות בית ספר תיכוני שסונף לישיבה, לראשונה בישיבות ארצות הברית. וב-1921 צירף לישיבה את בית המדרש למורים של המזרחי. המניע לפעולות אלו הייתה הנחתו שהעדר האפשרות להשכלה כזו, היה הגורם לאי-המראתו של המוסד בשנותיו הראשונות. בשלב מאוחר יותר בשנות ה-30, הצליח לקבל אישור לפתיחת מכללה מוכרת בתוך הישיבה, דבר שאיפשר הענקת תארים אקדמיים לתלמידים, שיכלו מעתה ללמוד בסביבת לימודים החפה מדעות הנוגדות את הדת במוצהר.
במקביל פעל לחזק את הצד התורני של המוסד, לשם כך חיפש רבנים ידועים מקרב הר"מים בישיבות ליטא ולהביאם לארצות הברית כדי שירצו בישיבתו. ראשון להם היה רבי שלמה פוליצ'ק "העילוי ממייצ'ט", שהרצה בישיבה בין השנים תר"פ-תרפ"ח. לאחר פטירתו ב-1928, הביא הרב רבל במקומו גאון ליטאי מפורסם לא פחות, הרב משה סולובייצ'יק, בנו של סמל הלמדנות הליטאית החדשה, רבי חיים מבריסק. באופן עקבי, דאג שרבנים נודעים שהזדמנו מסיבות שונות לניו יורק, ישתתפו כמרצים-אורחים בתוכנית הלימודים של הישיבה, דבר שתרם לפרסומה. אחד מהם, רבי שמעון שקופ, הרצה בישיבה במשך שנה שלמה.
פעילות תורנית כללית
הרב רבל היה פעיל בחיים הציבוריים של יהדות ארצות הברית אף מחוץ לכותלי ישיבתו, והיה דמות מוכרת ומשפיעה גם בסצנה הספרותית-תורנית. הוא היה מראשי אגודת הרבנים, ממייסדי ארגון "עזרת תורה", וחבר בהסתדרות המזרחי.
הוא פרסם עשרות מאמרים בכתבי העת התורניים האמריקאיים, והיה מעורכי האנציקלופדיה "אוצר ישראל", בה כתב עשרות ערכים.
החורש
החורש, או הסתדרות החורש (קרוי גם "הסתדרות הפועלים החקלאיים"), היה ארגון פועלים עברי שפעל בשנים 1909-1907, בתקופת העלייה השנייה. "החורש" הוקם על ידי פועלים בגליל אשר עבדו במושבות ובחוות חקלאיות של ההסתדרות הציונית. בין מייסדיה היו ישראל שוחט, אליעזר שוחט ושלמה צמח מאנשי הפועל הצעיר וישראל גלעדי וסעדיה פז מפועלי ציון. מטרותיה היו לעודד התיישבות חקלאית בארץ ישראל, ברוח הציונות המעשית, לקדם את תנאי החיים וההעסקה של הפועלים באמצעות התארגנות כוללת של הפועלים. חבריה נמנו עם מתיישבי דגניה א' בשנת 1909, מייסדי הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל וחברים בארגון "השומר" שהוקם ב-1909.
בתחילת 1908, בהשפעת אנשי בר גיורא נוסף לתקנות הארגון "להנהיג בין החברים התעמלות וללמד אותם לאחוז בנשק", אולם סעיף זה לא מומש.
נקסוס 6P
נקסוס 6P (באנגלית: Neuxs 6P) הוא טלפון חכם שיוצר בשיתוף פעולה של גוגל ווואווי. המכשיר הוכרז לראשונה ב-29 בספטמבר 2015, באירוע שערכה גוגל בסן פרנסיסקו. הוא מהווה שדרוג של הנקסוס 6 כאשר האות P מסמלת את המילה Premium.
למכשיר מסך בגודל 5.7 אינץ' ברזולוציה של 1440X2560 פיקסלים. הוא בעל 3GB זיכרון RAM, מעבד קוואלקום סנאפדרגון 810 בגרסה השנייה שלו ומצלמה אחורית באיכות 12.3 מגה-פיקסל. הוא מצויד בקישוריות Wifi, NFC ו GPS. הסוללה של המכשיר היא בנפח של 3450 mAh.
המכשיר הושק לראשונה עם אנדרואיד מרשמלו וזכה לעדכון לאנדרואיד נוגט 7.0 ו-7.1.1 וגם עודכן לאנדרואיד אוראו 8.0.0 ו-8.1.0.
סנדול
סנדול (באינדונזית: Es Cendol; בתאית: โรตีกล้วย; באנגלית: Cendol) הוא קינוח אינדונזי, המבוסס על קמח אורז וחלב קוקוס ונפוץ במדינות דרום מזרח אסיה.
הקינוח נחשב למאכל רחוב ובדרך כלל אוכלים אותו עם ג'לי ירוק המבוסס על קמח אורז וקרח, אך קיימות גרסאות נוספות המכילות דוריאן, תירס, פרי-הג'ק ושעועית אזוקי.
היסטוריה
הסנדול הופיע לראשונה במאה ה-19 באוסף הסיפורים והתורות הג'וואניות, סראט סנטיני (Serat Centhini), שחובר בין השנים 1814–1823 במרכז האי ג'אווה.
הסנדול עבר מספר גלגולים ותחילה היה נהוג להגישו ללא קרח, לאחר שצמחה תעשייה זו, החלו להגיש את הקינוח עם קרח מרוסק.
שמו של הקינוח נגזר מהמילה הג'אוואנית ג'נדול (Jendol) שפירושה בליטה ומתייחס לג'לי העשוי מקמח אורז ונראה כמו תולעת ירוקה ונפוחה.
על פי המסורת של האי ג'אווה, הקינוח מוגש במהלך טקסט המידודרני (Midodareni) שמתבצע יום לפני החתונה.
יום יפה היום
יום יפה היום הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בשנת 1954 בספר Star Science Fiction Stories No.3, קובץ סיפורים קצרים שנערך על ידי פרדריק פול. הסיפור תורגם לעברית, ויצא לאור בהוצאת מסדה בשנת 1980 בספר אין איש פה, פרט... בשם כל כך יפה היום, ושוב בהוצאת מובי דיק בשנת 2010 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 2
עלילה
הסיפור מתרחש בשנת 2117, במחוז א-3, שנבנה לאחרונה בפרבר של סן פרנסיסקו, והיא הקהילה הראשונה בעולם שמתניידת רק באמצעות דלתות, שיטה של נסיעה בעזרת טלפורטציה.
כאשר הדלת שמשגרת אותו מהבית לבית הספר מתקלקלת, ריצ'רד "דיקי" הבן מפסיק לאהוב את השיטה ומתחיל לטייל בחוץ בשטח הפתוח. כאשר הוא מצטנן, אמו גברת הנשו מזדעזעת ומביאה אל ביתה את ד"ר סלואן, פסיכיאטר, מאחר שהיא חוששת כי הנדודים של הבן שלה ב"חוץ" נובעים מהפרעה נפשית.
ד"ר סלואן מזמין את ריצ'רד ללכת איתו לטיול באוויר הפתוח, וסלואן לומד להבין ולהעריך את הסלידה של הנער מנסיעה על ידי טלפורטציה ואת העניין שלו באוויר הפתוח. ד"ר סלואן ממליץ לגברת הנשו לא להסתייג מהתחביב המוזר של ריצ'רד וכך להסיר את ההילה של מרד הנעורים מהמעשה, כך ריצ'רד יפסיק את התעסקותו בתחביב ויעבור לתחביבים יותר "נורמלים".
בסוף הייעוץ של ד"ר סלואן לגברת הנשו, נכנע ד"ר סלואן להשקפתו של ריצ'רד ואומר, "את יודעת, יום יפה היום. נראה לי שאלך".
הסכם חסוויורט
הסכם חסוויורט (ברוסית: Хасавюртовские соглашения, בצ'צ'נית: Хаси-Эвлан Барт) היה הסכם שסימן את סופה של מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, שנחתם ב-30 באוגוסט 1996 בחסוויורט שברפובליקת דאגסטן בין אסלאן מסחאדוב לאלכסנדר לבד.
ההסכם
ב-12 במאי 1997 נפגשו נשיאי רוסיה וצ'צ'ניה, בוריס ילצין ואסלן מסחדוב, בקרמלין במוסקבה כדי לחתום על הנוסח הסופי של האמנה.
בעקבות ההסכם
הסכם חסוויורט הביא להפסקת פעולות האיבה ונסיגת הכוחות הפדרליים מצ'צ'ניה, בעוד שהטיפול בסוגיית מעמד צ'צ'ניה נדחו ל-31 בדצמבר 2001. החתימה על ההסכם סיימה את מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
ב-8 באוקטובר 1996, מועצת הפדרציה של הפדרציה הרוסית אימצה את צו מס' 336-SF "על המצב ברפובליקה הצ'צ'נית", שבו היא החליטה "לשקול את המסמכים שנחתמו ב-31 באוגוסט 1996 בעיר חסוויורט כראיה לנכונות הצדדים לפתור את הסכסוך בדרכי שלום, ללא משמעות משפטית-מדינתית".
לטענת הפרופסור למדעי המדינה ד.ס. פוליאנסקי, החתימה על הסכמי החסוויורט הייתה תחילתה של התפשטות אינטנסיבית של קיצוניות דתית בצפון הקווקז, שעיקרה היה בצ'צ'ניה.
ההסכם לא השפיע על הפרקטיקה של לקיחת בני ערובה וסחיטת כספים. לדוגמה, העיתונאים ויקטור פטרוב, בריס פלטיו וסבטלנה קוזמינה נחטפו לאחר החתימה על ההסכם.
בשנת 1996 פנו 93 צירים בדומא הממלכתית לבית המשפט החוקתי של הפדרציה הרוסית בבקשה לאמת את חוקתיות המסמכים שנחתמו ב-31 באוגוסט 1996 בחסוויורט. לטענת מחברי הבקשה, מסמכים אלו לא תאמו את סעיף 4 של חוקת הפדרציה הרוסית, הקובע איסור על הפרת ריבונות שטחה.
ב-26 בדצמבר 1996, פרסם בית המשפט החוקתי של רוסיה פסק דין שבו קבע:
בית אהרנסון
בית אהרנסון הוא ביתה של משפחת אהרנסון במושבה זכרון יעקב, ובו שוכן מוזיאון ניל"י מאז 1956. הבית שוכן ברחוב המייסדים בזכרון יעקב.
המבנה
האתר כולל שלושה חלקים:
ב-2015 נפתחה לביקורים מנהרת מילוט מתחת לבית אהרנסון המוליכה מהבית לצד הצפוני של המושבה שהיה אז מוסתר ובלתי מיושב.
זאב אשכנזי
זאב אשכנזי (5 באוקטובר 1925 – 14 בספטמבר 2016) היה איש ציבור ישראלי. כיהן בין היתר כמנכ"ל חברת מקורות וכמנכ"ל חברת פזגז.
ביוגרפיה
זאב אשכנזי נולד וגדל בנובי סאד שביוגוסלביה (כיום סרביה). עלה לארץ ישראל המנדטורית בשנת 1941 במסגרת עליית הנוער, והצטרף לחברת הנוער של קיבוץ שער העמקים. בשנת 1948 השתתף בהקמת קיבוץ שובל. בשנת 1973 קיבל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 1968 נשלח מטעם תה"ל (אז חברה ממשלתית) לעמוד בראש פרויקט שיקום תשתיות בפרובינציית קזווין באיראן.
בשנת 1982 מינה שר החקלאות וסגן ראש הממשלה, שמחה ארליך את אשכנזי, חברו למפלגה הליברלית, למנכ"ל חברת מקורות, לאחר שפיטר את יעקב טוביה שהיה חבר במפלגת העבודה. הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 1984 לאחר שפוטר על ידי שר החקלאות, אריה נחמקין.  בתקופתו החברה החלה לשגר טילים המכילים יודיד הכסף על מנת להגביר את הגשם.
בפברואר 1987 מונה למנכ"ל חברת פזגז (אז חברה ממשלתית), ושימש בתפקיד זה עד אמצע 1988. בעקבות שרפה שפרצה במתקני הגז בקריית אתא ב-30 בינואר 1988 הוקמה ועדה בראשות אלוף במילואים עמוס לפידות שקבעה שאשכנזי נושא באחריות כוללת למתרחש, אך מפני שהוא מכהן בתפקיד כשנה בלבד ובתקופתו נעשו פעולות לקידום המצב הבטיחותי, האחריות הרבה היא על המנכ"ל הקודם.
בשנת 1990 מונה ליועץ לשר האוצר התעשייה והמסחר, משה נסים.
נפטר ב-14 בספטמבר 2016 ונקבר בבית הקברות ביישוב עדי, שהיה אחד ממקימיו.
חיים אישיים
זאב אשכנזי היה נשוי פעמיים. הותיר אחריו שתי בנות מנישואיו הראשונים.
ספרו
בשנת 2009 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, "אל ראש ההר".
Heatstroke
Heatstroke (בעברית: מכת חום) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס, בהשתתפות הראפר האמריקאי יאנג ת'אג, הזמר והראפר האמריקאי פארל ויליאמס, והזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה. זהו הסינגל השני מאלבום האולפן החמישי של האריס, Funk Wav Bounces Vol. 1. השיר פורסם ב-31 במרץ 2017 דרך סוני מיוזיק, כחודש ושבוע לאחר יציאת הסינגל הראשון של האלבום, Slide.
הרכב
מבחינה מוזיקלית, Heatstroke הוא שיר המשלב מוזיקת היפ הופ ומוזיקת דאנס. news.com.au תיאר את השיר "תענוג דיסקו-פאנק שמשי".
זהירות, נמר בעיר
זהירות, נמר בעיר (באנגלית: A Tiger Walks) הוא סרט משפחה אמריקאי מאולפני וולט דיסני משנת 1964 בבימויו של נורמן טוקר, עם בריאן קית', ורה מיילס, סאבו ופמלה פרנקלין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "A Tiger Walks" של איאן ניאל משנת 1960. העלילה הועברה מעיירה בוולס לעיירה בניו אנגלנד.
המסר של הסרט הוא שיש להתייחס בחמלה לבעלי חיים, אפילו אם הם שייכים למשפחת הטורפים כמו הטיגריס בסרט הזה.
זה סרטו האחרון של סאבו שמת מהתקף לב בגיל 39, לפני שהסרט יצא לאקרנים.
תקציר העלילה
שיירת קרקס עווברת בעיירה סקוטיה בניו אנגלנד. במשאית הגוררת כלוב ובו משפחת טיגריסים יש תקר בגלגל. בתא הנהג נמצאים הנהג ג'וזף פיטס (תיאו מרקוז) ומאלף הטיגריסים ראם סינג (סאבו). הנהג נכנס בינתיים למלון הסמוך, שותה ומשתכר. הוא חוזר לכלוב הטיגריסים שמסביבו ילדי העיירה, מתגרה בטיגריסים ופותח קצת את הדלת. הטיגריס ראג'ה מנצל את המצב ונמלט. כל התושבים בורחים והשריף פיט ויליאמס (בריאן קית') מתחיל לארגן מתנדבים לתפיסת הטיגריס.
פיטס תופס רובה מאחד התושבים, יורה לכיוון ראג'ה ומחטיא. הוא לא יודע שברובה יש קליע אחד ובמפגש עם הטיגריס הוא נהרג בשיני החיה שנוקמת בו על התאכזרותו.
המבצע מתנהל בערפל סמיך וכשמגלים את גופת הנהג עוזבים בבהלה כל המתנדבים המפוחדים. המושל (אדוארד אנדרוז) עומד לפני בחירות ומוצא לנכון לנצל את המצב לטובתו. הוא מכריז מצב חירום ומגייס כוח גדול של המשמר הלאומי מצויד היטב ברובים, מקלעים ומרגמות. לעיתונאים המתגודדים סביבו הוא נושא נאום בחירות ומסביר כי "כעת יודעים התושבים למה נועדו כספי המיסים שלהם".
ג'ולי ויליאמס, בתם של פיט ודורותי (ורה מיילס) אוהבת חיות ומתנגדת בתוקף להריגתו של ראג'ה. היא אף מופיעה על כך בטלוויזיה ומארגנת איסוף תרומות בכל המדינה בשם "הצילו את הנמר".
גם השריף עומד לפני בחירה מחדש ותומכיו דורשים ממנו שיצא נגד דבריה של ג'ולי ויצהיר כי בכוונתו להרוג את הנמר. הוא מסרב אף על פי שזה עלול לעלות לו במשרתו.
עשרות חיילים מתפרסים באזור ומתחילים להפגיז לפי הוראות שהם מקבלים ממסוק החג באוויר. ויליאמס מבקש מהווטרינר רובה עם כדורים שירדימו את הנמר ויוצא למקום עם עוזרו ועם ראם סינג. הם מגלים את הנמר וכאשר הוא מזנק על ויליאמס הוא יורה עליו כדורי הרדמה והשניים האחרים לוכדים אותו ברשת.
כעת נתפס הנמר, מצב החרום נגמר, השריף הוכרז כמנצח ונבחר מחדש. הכסף שנאסף במבצע משמש לפדות את משפחת הטיגריסים מהקרקס ולשכן אותם בגן החיות המקומי.
בלאס קנטו
בלאס קנטו מורנו (, נולד ב-26 באוקטובר 1991), הידוע בשם בלאס קנטו, הוא זמר ספרדי, נציגה של ספרד באירוויזיון 2021 ברוטרדם שבהולנד. מוכר בעקבות השתתפותו בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי הספרדית "Tu cara me suena" והיותו הסולן לשעבר של להקת הבנים "אאורין".
ביוגרפיה
בלאס קנטו מורנו נולד ב-26 באוקטובר 1991 במורסיה שבספרד. את רוב ילדותו בילה בעיר מולינה דה סגורה.
כבר בילדותו התעניין קנטו בעולם המוזיקה כאשר זכה בתחרות המוזיקה האזורית "ואו ואו" של אשת הטלוויזיה הספרדייה תרסה לבל בשנת 2000. בשנת 2002 השתתף קנטו במהדורת התחרות של כל ספרד ולא רק של הקהילה האוטונומית מורסיה וזכה בה במקום השלישי.
ב-2004 ניסה קנטו להיבחר לייצג את ספרד באירוויזיון הילדים 2004 והפסיד למריה איסבל שגם ניצחה באותה השנה. כשגדל, הצטרף ללהקת הבנים "אאורין" והיה סולנה. יחד עם הלהקה ניסה להיבחר לייצוג ספרד באירוויזיון 2011 וזכה בקדם האירוויזיון הספרדי במקום השני או השלישי.
בשנת 2016 התפרקה להקת אאורין וקנטו החל בקריירת סולו כשהשתתף בתוכנית הכישרונות הספרדית "Tu cara me suena", בה זכה במקום הראשון. ב-3 במרץ 2017 הוציא קנטו את הסינגל הראשון שלו כאמן עצמאי - "In Your Bed". בהמשך השנה הוציא קנטו מספר סינגלים אחרים.
בשנת 2018 פרץ לתודעה הבינלאומית כאשר הוציא את הסינגל "Él no soy yo" שזכה למעמד פלטינה ולמיליוני צפיות. השיר הגיע למקום הראשון בדירוג "הסרטונים החמים של יוטיוב". מאוחר יותר באותה השנה הוציא את אלבומו הראשון "Complicado" (מורכב) שהגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בספרד.
ב-5 באוקטובר 2019 פורסם כי קנטו ייצג את ספרד באירוויזיון 2020 ברוטרדם שבהולנד. ב-30 בינואר 2020 נחשף השיר "Universo". אולם, לאחר שהוכרז ביטולה של התחרות בשנת 2020, אישר קנטו כי ישתתף בתחרות שאמורה להתקיים בשנת 2021.
ימים ספורים לאחר ביטול התחרות, קנטו הקליט גרסה ספרדית לסינגל I Dare You של קלי קלרקסון כחלק מפרויקט בינלאומי ביוזמתה עליו הכריזה בתוכניתה
ב-22 במאי 2021, הופיע בגמר אירוויזיון 2021 עם השיר "Voy a quedarme". הוא הגיע למקום ה-24 עם שש נקודות, כשלא קיבל נקודות מהקהל.
באדר הארי
באדר הארי (בערבית: بدر هاري; נולד ב-8 בדצמבר 1984) הוא קיקבוקסר מרוקאי-הולנדי. פעמיים אלוף במשקל כבד של K-1, פעמיים אלוף העולם במשקל כבד של It's Showtime, ופיינליסט הגרנד פרי העולמי K-1 ב-2008 ו-2009.
הארי הידועה בכינוי "ילד הזהב", ידועה בסגנון הלחימה הראוותני שלו, ובשיאו היה אחד מהקיקבוקסרים הבולטים בעולם.
הארי מחזיק בניצחונות בולטים על פטר ארטס, סמי שילט, אליסטר אוברים, צ'וי הונג-מן.
סופיה, ארכידוכסית אוסטריה
סופיה פרדריקה דורותיאה מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה (5 במרץ 1855 - 29 במאי 1857) הייתה בתם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה ("סיסי").
אשירה זמיר
אשירה זמיר (נולדה ב-1955) היא קצינה במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, המכהנת כראש החטיבה לזיהוי פלילי באגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה
זמיר נולדה בקריית ביאליק, בת לאם עקרת בית ואב מנהל נפת צפון בחברת מקורות, ניצולי שואה, שעלו לישראל בשנת 1948. היא למדה בתיכון קריית חיים במגמה ריאלית-ביולוגית, וסיימה 10 שנות לימוד בקונסרבטוריון לפסנתר. בצעירותה הייתה חברה בתנועת הצופים ובהמשך בנוער העובד והלומד. היא התגייסה לצה"ל למערך המודיעין 8200 ולאחר שחרורה סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בביוכימיה באוניברסיטה העברית.
התגייסה למשטרת ישראל בשנת 1980 למערך הביולוגית במחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ). במסגרת שירותה הקימה את מאגר ה-DNA של המשטרה ובשנת 1985 מונתה לסגנית ראש המעבדה. בשנת 2006 מונתה לראש מאגר הדנ"א, בשנת 2013 מונתה לראש מחלקת מעבדות מז"פ ובשנת 2017 מונתה לראש מחלקת ביומטריה פורנזית. בשנת 2019 מונתה לראש החטיבה לזיהוי פלילי.
במהלך תפקידיה לאורך השנים סייעה לפענוח פשעים רבים, ובהם, רצח רחבעם זאבי, מעשי האונס של אדריאן שוורץ, שלושה מקרי עבירות מין שביצע איתן פרחי, רצח בני משפחת פוגל באיתמר, רצח עורכת הדין ענת פלינר ברמת השרון ורצח נועה אייל בירושלים.
זמיר אם לארבעה ילדים.
ראש עיריית ניז'ני נובגורוד
ראש עיריית ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Мэр Нижнего Новгорода) הוא הפקיד הבכיר בעיר ניז'ני נובגורוד העומד בראש העיר ומנהל את עיריית ניז'ני נובגורוד. מאז 28 באוקטובר 2020, ראש העיר הוא יורי שלאבייב.
מ-1991 עד 2010, הייתה מערכת חד-ראשית של סמכות מחוקקת ומבצעת. בין השנים 2010–2017 התחלקה הנהלת העיר בין שני תפקידים - ראש העיר, הממונה על הדומה העירונית, וראש האדמיניסטרציה של העיר.
ב־26 באוקטובר 2017 אושר חוק החזרת השיטה ה"חד-ראשית", במסגרתה ניחן גם ראש עיריית העיר בסמכויות ניהול ביצועיות. בדצמבר 2017 החלה חזרה למערכת זו. תפקיד יו"ר הדומה העירונית שבוטל ב־2010, הוחזר.
אין בחירות ישירות לראשות העיר. הוא ממונה על פי החלטת הדומה העירונית, במהלך הצבעה סגורה של חבריה.
ויליאם פלאט
גנרל סיר ויליאם פלאט (באנגלית: William Platt; 14 ביוני 1885 - 28 בספטמבר 1975) היה קצין בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. שמו של פלאט נקשר במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה, בה הביס את כוחות איטליה הפשיסטית וכבש את מושבותיה באתיופיה, סומליה ואריתריאה. על שירותיו הצבאיים לבריטניה עוטר פלאט בעיטורים רבים, ובין היתר היה חבר במסדר האימפריה הבריטית, מסדר האמבט ועוטר באות השירות המצוין.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
פלאט נולד בעיירה ברוקלנדס בחבל צ'שייר באנגליה וחונך במרלבורו קולג' ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בתום הכשרתו הוצב ב-1905 בגדוד קלעי נורת'מברלנד, ושירת עד 1914 במלחמות הגבול בהודו. בשירותו זה הצטיין וזכה באות השירות המצוין.
מלחמת העולם הראשונה ולאחריה
את מלחמת העולם הראשונה החל פלאט בדרגת קפטן. הוא לחם בחזית המערבית בצרפת ובבלגיה, ופיקד על כוחות בריטים, אוסטרלים וניו זילנדים.
בין המלחמות המשיך פלאט בשירותו הצבאי, ועלה בסולם הדרגות. בין 1937 ל-1938 שימש כשלישו הצבאי של מלך אנגליה ג'ורג' השישי. ב-1938 הועלה לדרגת מייג'ר ג'נרל.
מלחמת העולם השנייה
ב-1938 הועבר פלאט לפקד על כוח ההגנה בסודאן. בתפקידו זה פיקד על כוחות סודנים, שכינוהו "אל קאיד" - המפקד. עם הכרזת המלחמה של איטליה הפשיסטית ביוני 1940 בעקבות המערכה על צרפת, החמיר מצבו של פלאט בסודאן, מכיוון שמולו ניצב כוח איטלקי שמנה כ-110,000 איש, בעוד שלרשותו עמדו שלושה גדודים בריטיים וחיל מצב סודני. הבריטים מנו 2,500 איש, והסודנים עוד 4,500. כוח זה היה מצויד בשבעה מטוסים מיושנים, בשישה תותחים, ששימשו בעיקר לירי כבוד, ולא כלל כל יחידה משוריינת. האיטלקים החלו את מתקפתם בהתקפה על עיירות גבול בסודאן, אך לא העמיקו לחדור מעבר לכיבוש העיירה קסאלה, ופנו לכיבוש סומלילנד הבריטית.
בספטמבר 1940 החל תיגבור משמעותי של הכוחות, ולמקום נשלחה דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-5. זו הייתה מורכבת משתי חטיבות, והטמיעה לתוכה כחטיבה שלישית את הכוחות הבריטים שהיו מוצבים כבר בסודאן. בדצמבר 1940 הוזעקה לסודאן גם דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-4 שעד אז הגיעה להישגים במתקפה על הכוחות האיטלקים במבצע מצפן. בסוף דצמבר עמד לרשותו של פלאט כוח בן שתי דיוויזיות לוחמות.
בינואר 1941 החל פלאט את מתקפתו כנגד הכוחות האיטלקים באריתריאה בפיקודו של הגנרל לואיג'י פרושי, זאת לאחר שהורה האחרון על נסיגה מקסאלה, דבר שאילץ את פלאט להקדים את המתקפה המתוכננת. בתחילה נכנסו כוחותיו של פלאט לקסאלה, ומשם התקדם לתוככי אריתריאה, כשהוא במרדף אחרי הכוחות האיטלקים הנסוגים, ומכתר ושובה אותם במספרים גדולים. פלאט עמד אל מול התנגדות איטלקית חזקה בכיבוש קרן, העיר השנייה בגודלה באריתריאה, שנכבשה ב-27 במרץ 1941. בתחילת אפריל נפלה גם בירת אריתריאה אסמרה, ומשם התקדמו הכוחות אל עיר הנמל מאסאווה. המתקפה הייתה חלק מתנועת מלקחיים בה פגשו כוחותיו של פלאט שנעו מצפון את כוחותיו של לייטננט ג'נרל אלן קנינגהם שהגיעו מדרום, מקניה, והתקדמו דרך אתיופיה וסומליה. שתי זרועות המלקחיים נפגשו בהר אמבה אלגי בו התבצר כוח גדול בפיקוד הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, לאחר המתקפה הבריטית נכנע הדוכס מאאוסטה ב-18 במאי, ובכך הסתיימה למעשה המערכה במזרח אפריקה, בכיבוש כל מושבות מזרח אפריקה האיטלקית וכניעתם של עשרות אלפי איטלקים.
לאחר ניצחון זה נותר פלאט כמפקד הכללי של פיקוד מזרח אפריקה במהלך המלחמה. על אף שלא הייתה זו עוד זירת לוחמה פעילה, הייתה לפיקוד חשיבות אסטרטגית כנתיב תובלה חשוב, ומקור לאספקה ולכוח אדם. במהלך המלחמה אימן פלאט גדודים חדשים של רובאי המלך האפריקאים שנשלחו אל שדות הקרב. ב-1943 קודם לדרגת גנרל.
לאחר המלחמה
פלאט פרש בשנת 1945. הוא מת בלונדון בשיבה טובה בשנת 1975.
סטטוס קוו (המקומות הקדושים)
"סטטוס קוו" הוא הכינוי המקובל להסדרי החזקה והשימוש במקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל, אשר נקבעו ב"הצהרת הסטטוס קוו" בשנים 1852 ו-1856, תוך אימוץ המצב שהתקיים בשטח מאז שנת 1757. ההסדר הוא תולדה של תהליכים ותהפוכות היסטוריים, והוא קשור במידה רבה לעושרן ולכוחן של העדות הנוצריות בארץ, כמו גם להיקף נוכחותן בה מבחינה מספר מאמיניהן. מקור שמו של ההסדר במונח הלטיני "סטטוס קוו" (Status quo), שמשמעותו "המצב הקיים".
הסדר הסטטוס קוו קובע בפירוט רב את הבעלות והחזקה של העדות הנוצריות השונות באתרים בהם הוא חל, מפרט את זכויות הפולחן והתפילה של כל אחת מהן, וכן את הזכויות העומדות למי מהן לנקותם ולתחזקם. עוד קובע ההסדר את זכויותיהם של העדות הנוצריות השונות באתרים הנמצאים בחזקת עדה אחרת, את הדין החל באזורים הנתונים לחזקה משותפת, וכללים רבים נוספים הנוגעים לאתרים הקדושים ולניהולם היום-יומי.
הסדר הסטטוס קוו מתייחס כיום לכנסיית הקבר, כולל דיר אל סולטאן, לקבר מרים ולכנסיית העלייה, שלושתם בירושלים, וכן לכנסיית המולד בבית לחם. במקור התייחס ההסדר גם לכותל המערבי ולקבר רחל, אך בתהליך שהחל בשנת 1967 שוב אינו חל בהם.
עד הכיבוש הצלבני
עם השלמת הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, כבר היה העולם הנוצרי במזרח מפולג למספר עדות, שכללו, בין היתר ונוסף על הזרם המרכזי, את הכנסייה האשורית, הכנסייה הארמנית, הכנסייה הקופטית, הכנסייה הסורית-אורתודוקסית (יעקביטית) ואת הכנסייה האורתודוקסית האתיופית. למרות זאת, משרתו של הפטריארך של ירושלים אוישה על ידי אדם אחד, וככל הנראה הצליחו העדות השונות להסדיר ביניהן את סדרי הפולחן במקומות הקדושים. סופרוניוס הקדוש שכיהן כפטריארך של ירושלים בימיה האחרונים של הנוכחות הביזנטית בארץ ישראל, הספיק, בטרם מותו ב-11 במרץ 638, לחתום עם הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב על חוזה עומר, ולפיו הוענק לנוצרים תושבי ירושלים חופש דתי בתמורה לתשלום ג'יזיה (מס גולגולת שנדרשו לשלם תושבים שאינם מוסלמים החיים תחת שלטון מוסלמי). חופש הפולחן נשמר משך רוב ימי התקופה הערבית בארץ ישראל, וגם החליף הפאטמי אל-חאכם באמר אללה שרדף את הנוצרים והרס את כנסיית הקבר ב-1009, הפך סובלני לקראת סוף ימיו, ואיפשר לנוצרים לשוב ולחדש את פולחנם. בנוסף, אין עדויות היסטוריות לכך שבמשך מאות שנות השלטון הערבי בארץ, התחוללו מאבקים בין העדות הנוצריות על רקע החזקה והשימוש במקומות הקדושים.
התקופה הצלבנית והממלוכית
המצב השתנה עם הכיבוש הצלבני של ארץ ישראל והקמת ממלכת ירושלים בשנת 1099. אף שבשנים הראשונות פעלו הצלבנים בשיתוף פעולה עם הנוצרים המקומיים, ושיקמו יחדיו את המקומות הקדושים, נהנו הלטינים מעליונות ועדיפות, אשר הביאה את הפטריארך של ירושלים לעוזבה לקונסטנטינופול. פילוג הכנסייה הנוצרית ב-1054 יצר את הנצרות הקתולית והנצרות האורתודוקסית, והיריבות והאיבה בין השתיים הורגשו גם בארץ ישראל. יחסי שתי הכנסיות הוסיפו והתדרדרו בעקבות מסע הצלב הרביעי אשר הופנה כנגד האימפריה הביזנטית, ובשיאו, בשנת 1204, כבשו הצלבנים את קונסטנטינופול, בזזו את אוצרותיה משך שלושה ימים וחיללו את המקומות הקדושים. משך שנות קיומה של הממלכה הצלבנית השנייה בארץ ישראל, שמרכזה שכן בעכו, המשיכו הלטינים ונהנו מעליונות במקומות הקדושים בירושלים ובבית לחם, אף שאלה היו נתונים בשליטה איובית. שני הסכמי יפו מ-1192 ומ-1229, והבנות נוספות, הסדירו את יחסי הישויות הנוצרית והמוסלמית בארץ ישראל, והתייחסו גם למקומות הקדושים, אך התעלמו לחלוטין מהעדות הנוצריות הלא קתוליות.
עליונות זו נפגעה בשנים שלאחר כיבוש עכו בידי הממלוכים וסופה המוחלט של הנוכחות הצלבנית בארץ ישראל בשנת 1291. החזקה במקומות הקדושים הייתה תלויה במידה רבה ביכולתן ובנכונותן של העדות השונות לשלם בכסף עבור האינטרסים שלהן. כך לדוגמה רכשו הפרנציסקנים, שנוכחותם בארץ החלה ב-1217, את חדר הסעודה האחרונה ואת סביבתו בהר ציון תמורת סכום של 30,000 דוקטים ששולמו לשליט הממלוכי, וקבעו במקום את מרכזם.
התקופה העות'מאנית
עם הכיבוש העות'מאני של ארץ ישראל ב-1517, החלו הנוצרים היוונים-אורתודוקסים להגביר את נוכחותם בארץ על חשבונם של הלטינים, תוך שהם מנצלים את היותם נתינים עות'מאנים. האורתודוקסים העדיפו את העות'מאנים המוסלמים על-פני הנוצרים הקתולים, הן בשל השנאה התהומית שרכשו לאחרונים, והן בשל כך שהעות'מאנים הנהיגו מדיניות של סובלנות דתית. העות'מאנים מצידם היו נתונים במאבק מתמיד עם מדינות אירופה הקתוליות, שהנוצרים הקתולים בארץ היו נתיניהן, ועל-כן הראו חסד לאורתודוקסים. המאבקים בין העדות הנוצריות על החזקה במקומות הקדושים הוסלמו, ולוו בטפילת האשמות הדדיות. עיתים גלשו מאבקים אלה לאלימות ואף הסתיימו במקרי מוות. ב-1552 הורה פירמן של הסולטאן העות'מאני על גירוש הפרנציסקנים מחדר הסעודה האחרונה ששימש כמרכזם בירושלים, ועל מסירת המקום לחזקה מוסלמית. בין השנים 1630-1637 פרסם הסולטאן מוראט החמישי שבעה פירמנים נוגדים אשר העבירו את החזקה במקומות הקדושים בין הקתולים והאורתודוקסים שוב ושוב. ב-1662 הקים דוסיתאוס השני, הארכידיאקון של ירושלים, ולימים הפטריארך היווני-אורתודוקסי שלה, את "אחוות הקבר הקדוש" (τάφου Φυλακες) והפקיד בידיה את השמירה על האינטרסים היוונים-אורתודוקסים בעיר.
פרנצ'סקו מריה גרימלדי
פרנצ'סקו מריה גרימלדי (2 באפריל 1618 – 28 בדצמבר 1663) היה כומר איטלקי ישועי, מתמטיקאי ופיזיקאי. גרימלדי הוא שטבע את המונח "דיפרקציה" (עקיפת אור) בהתייחס לתכונות של התקדמות האור, ולתעד את התצפיות המדויקות הראשונות של התופעה.
עבודתו
גרימלדי היה אחד המדענים הראשונים שהציעו כי האור מתקדם כגל, רעיון אליו הגיע כשצפה בדמיון בין התקדמות האור להתקדמות של גלי מים מסביב למכשול או דרך פתח.
סטטוס קוו (המקומות הקדושים)
התקופה העות'מאנית
החל באמצע המאה ה-16 ועד המאה ה-19, ניצב עניין החזקה במקומות הקדושים לנצרות בלב הפוליטיקה הבינלאומית. עיקר המאבק ניטש בין הקתולים והאורתודוקסים, ואילו עניינן של העדות הנוצריות האחרות, שלא נהנו מגיבוי של מעצמות זכה לתשומת לב מועטה, אם בכלל. כך לדוגמה נדחקה הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית מהארץ לחלוטין. עד אמצע המאה ה-18 עדיין הייתה ידה של הכנסייה המערבית על העליונה. בהסכמי השלום שכפו מעצמות אירופה על האימפריה העות'מאנית הנחלשת, נכללו סעיפים שהתייחסו לאינטרסים הדתיים שלהן בארץ הקודש, והישגים דומים הושגו באמצעות משטר הקפיטולציות. במהלך המאה ה-17 פעלה הרפובליקה של ונציה לטובת הלטינים באמצעות נציגיה הדיפלומטים באיסטנבול, ולאחריה העניקה להם צרפת סיוע דיפלומטי, במיוחד לקראת סוף המאה ה-17, עת לואי הארבעה עשר מלך צרפת, נטל לעצמו את התפקיד של מגן הנוצרים באימפריה העות'מאנית. עקב כך ובעקבות הסכם קפיטולציות שנחתם בין צרפת לבין האימפריה העות'מאנית, זכו הקתולים לזמן קצר באולם "קשתות הבתולה" שבכנסיית הקבר. גם מלך ספרד התערב מספר פעמים למען המקומות הקדושים שנלקחו מהקתולים, וב-1646, מקץ מגעים ממושכים עם השער הנשגב, הצליח להשיב חלק מהם לשליטה קתולית.
פרנצ'סקו מריה גרימלדי
עבודתו
גרימלדי טבע את המונח דיפרקציה (diffraction), אותו גזר מהמילה הלטינית diffringere, שפירושה "להישבר לחתיכות", בהתייחס להתקדמות של קרני אור אשר מתפשטות להרבה כיוונים. מנקודת מבט מודרנית, הבחירה בשם נכונה - חזיתות גלים אכן מתפרקות לחתיכות (חזיתות גלים חדשות) במהלך התקדמותן. כריסטיאן הויגנס מאוחר יותר העניק לאינטואיציה של גרימלדי צביון מדעי מבוסס יותר כשניסח את עקרון הויגנס.
הוא היה הראשון לערוך תצפיות מדויקות של התופעה, ובתיעוד מפורסם הראה שכאשר עצם מסתיר את התאורה ממקור אור לא נקודתי, מתקבל אפקט הצללה - צל מלא וצל חלקי, בו הצל החלקי רחב יותר ונחלש בחדות פחותה מזו שמנבאת ההנחה שהאור מתקדם בקווים ישרים. באמצעות תצפית זאת וניסויים מדויקים אחרים הוא הדגים שהתקדמות האור הנצפית לא יכולה להיות מיושבת עם הרעיון של התקדמות ליניארית של האור. במקום זאת, קרן אור ישרה שחלפה דרך חור במסך קיבלה צורה של חרוט. פיזיקאים מאוחרים יותר השתמשו בעבודתו כעדות ברורה לכך שהאור הוא גל, ואייזק ניוטון, ששחזר בעצמו רבים מהניסויים של גרימלדי, נעזר בה כדי לנסח את הרבדים המעמיקים יותר של התאוריה שלו על האור, אותם הציג בחלק השני של ספרו אופטיקה. גרימלדי היה גם הראשון שצפה בפסי עקיפה.
סטטוס קוו (המקומות הקדושים)
התקופה העות'מאנית
עם התייצבות המצב הפוליטי באירופה בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19, התחדשה דרישת הכנסייה הקתולית להשבת החזקה במקומות הקדושים לידיה. הטורקים היו מותשים ממאבקם במוחמד עלי שליט מצרים, ומלחמת העצמאות היוונית חסמה את דרכם של היוונים-אורתודוקסים אל צמרת הממשל באיסטנבול. ב-23 ביולי 1847 פרסם האפיפיור פיוס התשיעי את הבולה "Nulla celebrior" (אין פולחן (המשתווה לזה) הנחוג (בירושלים)), ובה כונן מחדש את הפטריארכיה הלטינית בירושלים. הפטריארכיה הישנה-חדשה נצטוותה לפעול למען האינטרסים הקתולים בירושלים ובארץ הקודש. ב-1850 פנה שגריר צרפת באיסטנבול אל השער הנשגב וביקשו באופן רשמי להשיב את המצב במקומות הקדושים בארץ ישראל, לזה שעמד בתוקפו קודם לשנת 1757. הבקשה הוגשה בשם צרפת, ממלכת סרדיניה, בלגיה, ספרד והאימפריה האוסטרית. הצאר ניקולאי הראשון התנגד בתוקף לבקשה ואיים על הסולטאן אבדילמג'יט הראשון בהשבת השגריר הרוסי מאיסטנבול. הסולטאן מינה ועדה לבדיקת הדרישה, ולבסוף, ב-8 בפברואר 1852, פרסם פירמן ובו קבע כי המצב אשר שרר במקומות הקדושים מאז שנת 1757 ובעת מתן ההצהרה יישאר בעינו. פירמן זה מוכר בשם "הצהרת הסטאטוס קוו", ותוכנו עומד בתוקף גם כיום. הצהרת הסטאטוס קוו הייתה אחד הגורמים למלחמת קרים שפרצה ב-1853, וחוזה פריז שנחתם ב-1856 וסיים אותה, הותיר את המצב בלא שינוי וגיבש את ההסדרים. נושא החזקה במקומות הקדושים הועלה שוב בשנים 1868 ו-1869, אך הסולטאן פרסם פירמן נוסף שהותיר את המצב בעינו. גם ההסכם שהתקבל בקונגרס ברלין ב-1878, וסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית שהתחוללה בשנים 1877-1878, קבע בסעיף 62:
המנדט הבריטי
עם סיום מלחמת העולם הראשונה השתנה המצב בארץ ישראל לחלוטין. ירושלים שבה, לראשונה מזה יותר מ-700 שנים, לחזקה נוצרית, מעמדה של צרפת כמגינת כל הנוצרים בתחומי האימפריה העות'מאנית הסתיים עם חיסולה של האחרונה, ובוטל באופן רשמי עם חתימת הסכם לוזאן ב-1923, וההתעניינות הרוסית במקומות הקדושים באה לסיומה עם הקמת ברית המועצות, האתאיסטית באופן רשמי.
ב-24 ביולי 1922, קיבל חבר הלאומים את כתב המנדט, ובמסגרתו העניק לבריטניה הגדולה את השליטה בארץ ישראל. סעיף 14 לכתב המנדט הורה על הקמת ועדה שתבדוק את התביעות והזכויות בעניין המקומות הקדושים, וכי הרכב הוועדה יובא לאישורו של חבר הלאומים קודם שתחל את פעולתה:
אולם הרכבה של הוועדה היה נתון במחלוקת, ומספר הצעות שהעלו השלטונות הבריטים בעניין נדחו על ידי הכס הקדוש והמעצמות הקתוליות. בשנת 1923 משכו הבריטים את ידם מהנסיון להוציא לפועל את הקמת הוועדה, ותחת זאת החליטו, כי במידת הצורך ימונה שופט בריטי אשר אינו מתגורר בארץ ישראל, אד הוק, ויחליט בנושאים שאמורים להיות מוכרעים על ידי ועדת חבר הלאומים לו הייתה קמה. בנסיבות אלה היו הבריטים מנועים מלשנות את הסדרים החלים על המקומות הקדושים, ושנה לאחר מכן חוקקו את דבר המלך במועצה על ארץ ישראל (המקומות הקדושים), 1924, שאימץ את ההסדרים שעמדו בתוקפם מכוח הצהרת הסטטוס קוו, וקבע מנגנון זמני ליישוב מחלוקות:
בפועל לא מנתה ממשלת בריטניה שופט כאשר באו בפניה מחלוקות בעניין המקומות הקדושים, והיא מנעה מבתי הדין השונים דריסת רגל בעניין. תחת זאת הכריעה הממשלה בעניינים שבאו לפניה בעצמה, בישמה את כללי הסטטוס קוו מקום שהיו לכך תקדימים, ובמקומות אחרים נטלה על עצמה תפקידים שהיו שנויים במחלוקת, כגון שיפוץ מבנים וניקויים. ככל הניתן ניסו הבריטים לפשר בין העדות הנוצריות ולדחות את ביצוען של בקשות שלגביהם לא הייתה הסכמה.
התקופה הירדנית
כאשר האומות המאוחדות קיבלו את תוכנית החלוקה ואת עקרון בינאום ירושלים ב-29 בנובמבר 1947, התחדש המאבק על המקומות הקדושים. ההפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים דרשה לעגן את הסטטוס קוו בחוקת העיר הבינלאומית, בעוד שהוותיקן תמך בתוכנית החלוקה מתוך ביטחון בחוסנו הפוליטי, העולה לאין ערוך על זה של העדות הנוצריות האחרות. בינאום ירושלים לא יצא אל הפועל וירושלים המזרחית נכבשה בידי ירדן במהלך מלחמת העצמאות. החלטה 303 של העצרת הכללית של האו"ם בסוף 1949 על בניאום ירושלים לא בוצעה בשטח. ב-5 בינואר 1951 מינתה ירדן את ראע'ב נשאשיבי, ראש עיריית ירושלים בין השנים 1920-1934, לתפקיד "שומר החראם אל-שריף ואפוטרופוס עליון של המקומות הקדושים". המלך עבדאללה הראשון פרסם מנשר ובו הבטיח כי החוק והסדר ישמרו במסגרת הסטטוס קוו, וירדן אכן שמרה בקפדנות את הסדר הקיים. בימים מועדים לפורענות, כגון בחג הפסחא, הציבו הירדנים כ-150 עד 200 חיילים בכנסיית הקבר לבדה.
תחת שלטון מדינת ישראל
לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים ב-1967, היה על מדינת ישראל להרגיע הן את חששות המוסלמים והן את אלה של הנוצרים, אשר מבחינתם הייתה השליטה היהודית במקומות הקדושים להם עמוסה במטען תאולוגי-היסטורי. לכך הוסיפה הזהות בין ישראל והיהדות. מדינת ישראל נזהרה מלעשות שימוש בצירוף המילים "סטטוס קוו", שכן אלה חלו גם על המקומות הקדושים ליהודים, ובראש וראשונה על הכותל המערבי. גם בחוק השמירה על המקומות הקדושים, התשכ"ז-1967, שנתקבל בכנסת ביום 27 ביוני 1967, נפקד מקומו של הדיבור "סטטוס קוו". ראש הממשלה לוי אשכול ניסח תחילה הצהרה, לפיה:
ברי כי הצהרה זו לא החזיקה מים, שכן כוהני הדת של העדות הנוצריות השונות הוכיחו משך מאות שנות מאבק, כי אינם מסוגלים להכריע בעניין בעצמם, ולמעשה, מסיבה זו בדיוק בא הסדר הסטטוס קוו לעולם מלכתחילה. מועצת כוהני הדת הנוצרים לא קמה מעולם, והסדרי הסטטוס קוו המשיכו לחול במקומות הקדושים לנצרות, גם ללא הכותרת. עם חלוף השנים החל שימוש רשמי במושג "סטטוס קוו", לדוגמה, בסעיף 4 להסכם היסוד בין הכס הקדוש ומדינת ישראל, אשר נחתם ב-30 בדצמבר 1993:
באתר משרד החוץ מוצהרת מדיניותה הרשמית של מדינת ישראל ומחויבותה להסדר הסטטוס קוו:
מאז סיום המנדט הבריטי התנהלו יחסי העדות הנוצריות במקומות הקדושים על מי מנוחות בדרך כלל, וזאת למעט המחלוקות המתמשכות בין הכנסייה הקופטית והכנסייה האתיופית בעניין הבעלות והחזקה בדיר אל סולטאן ובשתיים מקפלות כנסיית הקבר; אולם סביר שהסיבה העיקרית לכך נובעת מהפיוס וההתקרבות ההדרגתיים בין הנצרות המזרחית והמערבית מאז ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20.
עקרונות מנחים
בשנת 1929 חיבר ל.ג'.א. קאסט (L.G.A. Cust), קצין מחוז ירושלים המנדטורי לשעבר, מסמך אשר נועד לספק רקע והדרכה לפקידי שלטונות המנדט, בבואם לטפל בסוגיות הקשורות במקומות הקדושים. בהקדמה למסמך ציין קאסט:
דברים אלה מבטאים את הפירוש הדווקאני, ופעמים רבות הקטנוני, שניתן לכללי הסטטוס קוו; אולם לאווירת החשדנות והאיבה ההדדית, התווספו מספר כללים שהתגבשו במשך מאות שנים, והמסבירים את הגורמים לכך. החלפה, שיפוץ או תיקון גג או רצפה עולות כדי הצהרת בעלות בלעדית בנכס מצד מבצע העבודה, וכך גם תליית מנורה או תמונה על קיר או עמוד, או החלפתן, כולל החלפת הנורה. בנוסף, זכותה של עדה פלונית להעלות קטורת במבנה, או בחלק ממנו, ולנקותו, מצביעה על כך שהבעלות בו אינה מוחלטת.
מסיבות היסטוריות הקשורות בעקרון המילט, הכירו העות'מאנים רק בשלוש עדות - הכנסייה הקתולית (מכונה גם לטינית), הכנסייה היוונית-אורתודוקסית (או רק יוונית) והכנסייה הארמנית, שאליה צורפו יתר הכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות. המקומות הקדושים, או חלקים מהם, נחלקים בין שלוש העדות לחמש קטגוריות, בהתאם לדרגת הבעלות בהם:
כנסיית הקבר
בשל 1,700 שנותיה, בשל ממדיה הענקיים, ובעיקר בשל חשיבותה וקדושתה הראשונות במעלה, נאכף הסטטוס קוו בכנסיית הקבר הקדוש בהקפדה יתרה. מספר סכסוכים של ממש נטושים בעניינן של מספר קפלות, ובמיוחד בעניינו של דיר אל סולטאן, הנמצא בליבה של מחלוקת קשה בין הקופטים לבין האתיופים. מאידך, הכנסייה ידעה גם סכסוכים שהתגלעו בעניינים של מה בכך, כמו הסכסוך בעניין המדרגה התחתונה בגרם המדרגות המוביל מבחוץ לקפלת הפרנקים. המדרגות שייכות לקתולים ולכן להם עומדת הזכות לנקותן, אך חצר הכניסה הוא שטח משותף שהזכות לנקותו שמורה ליוונים אורתודוקסים. ב-1901 הגיע הסכסוך לכדי תגרת ידיים בין היוונים והקתולים בעקבות הוויכוח על הזכות לנקות את המדרגה התחתונה, שכן לא היה ברור אם היא מהווה חלק מהמדרגות או חלק מהחצר. הבעיה נפתרה לאחר שהקתולים הורשו לנקות את המדרגה באופן יום-יומי, עם שחר, והיוונים מדי פעם, יחד עם החצר כולה.
דוגמה נוספת לאבסורד אליו הובילו הסכמי הסטטוס קוו הוא סולם העץ הניצב מעל הכניסה למבנה ומוביל אל החלונות השייכים לארמנים. ככל הנראה שימש הסולם ליציאת הנזירים כאשר הכנסייה הייתה נעולה, וכדי להשליך ממנו סל הקשור בחבל ולקבל אוכל מבלי לשלם לריבון את האגרה הכרוכה בפתיחת דלתות הכנסייה. לפי סברה אחרת, הוא שימש את הארמנים לניקוי החלונות. על אף שכיום הכנסייה פתוחה באופן מתמיד ואין לנזירים בעיה להצטייד בצורכיהם, אין הארמנים מוכנים לוותר על זכותם להציב את הסולם באתרו.
כללי הפולחן
כמו במקומות הקדושים האחרים הכפופים לכללי הסטטוס קוו, החזקה ברובו המכריע של האתר נחלקת בין היוונים-אורתודוקסים, הארמנים והקתולים; אך במכלול קיימת נוכחות גם של הקופטים, הסורים והאתיופים. עם זאת, רק שלוש העדות הגדולות רשאיות לדרוש כי שערי הכנסייה יישארו פתוחים עבורן, להיכנס אליה בתהלוכות ולקיים בה טקסים ותפילות בהתאם להסדרים. הכנסיות הקטנות אינן רשאיות לערוך תפילות וטקסים מדי יום, אלא רק בחגים מסוימים; והקופטים והסורים שמחזיקים בחלקים בתוך הכנסייה, רשאים לערוך בה תהלוכות דתיות אך ורק ביחד עם הארמנים (למעט ביום שישי של פסחא, בו הם רשאים, לאחר תיאום עם העדות העיקריות, לקיים תהלוכה עצמאית). לאתיופים אין נוכחות בתוך הכנסייה עצמה, אלא רק בשתיים מהקפלות החיצוניות ועל גג הכנסייה (דיר אל סולטאן), וגם באלה מעשיהם מוגבלים.
סדר היום בקבר הקדוש מכתיב את שעות הפולחן והטקס, ולכל אחת מהעדות זכות לקיים בו מיסה יומית מושרת אחת ליום (הקתולים מלווים את המיסה בנגינת עוגב כמקובל אצלם). ב-23:00 מתקיימת הקטרה בכנסייה, והיוונים עורכים תפילה בקבר עד 2:30 או 3:00, שבמהלכה הם נעים בין הקתוליקון לקבר. לאחר מכן הם מעבירים את הקבר לרשות הארמנים שמחזיקים בו עד השעה 4:30, ואז הוא עובר לרשות הקתולים, שמקיימים בו מיסה עד 07:45, כשאז עובר הקבר שוב לידי היוונים. ב-13:00 בצהרים מתקיימת הקטרה נוספת ולאחריה תהלוכה יומית של הקתולים המתחילה ב-16:00. הקתולים מקיפים את הכנסייה ונכנסים בשעה 16:45 לתוך הקבר. היווני השומר על הקבר שב לאחר שהקתולים יוצאים ממנו. בשעה 19:00 בחורף וב-20:00 בקיץ הכנסייה נסגרת, והיוונים והארמנים מנקים את המנורות וממלאים אותן. היוונים חוזרים לתפילה ב-23:00 וחוזר חלילה. בחגים ובימי מועד חלים לעיתים הסדרים שונים. הקטרת הכנסייה נעשית פעמיים ביום (ב-13:00 וב-23:00) לפי חלוקה קבועה בין העדות, ונערכת בכל האתרים החשובים במבנה.