cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טוני בנט
1979–1989: שינוי בקו הקריירה המוזיקלית
"Life in a Looking Glass" שהיה שיר הנושא של סרט הקולנוע "סיפור חיים" בוצע על ידי בנט וקיבל מועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר".
1990–1995: קהל יעד חדש
דני, בנו של ובנט ומנהלו המוזיקלי, סבר כי המוזיקה של אביו יכולה לקבל אהדה רבה מהקהל הצעיר יותר, שטרם נחשף לשיריו. אף שינוי במראה הפורמלי של בנט, בסגנון השירה, בליווי המוזיקלי (שלישיית ראלף או תזמורת) או בבחירת השיר (בדרך כלל שירים שהוכללו בספר השירים האמריקאי הגדול) לא היו נחוצים כדי לחשוף אותו לקהל צעיר יותר. דני החל להזמין את אביו להתארח בתוכנית "Late Night" של דייוויד לטרמן – תוכנית שכוונה לבני הנוער. לאחר מכן הופיע בנט גם ב-"Late Night" של קונאן או'בריאן, "The Simpsons", "Muppets Tonight" ובתוכניות MTV שונות. בשנת 1993 ניגן בנט בסדרת קונצרטים שאורגנו על ידי תחנות הרדיו של הרוק האלטרנטיבי ברחבי ארצות הברית. התוכנית של דני עבדה; בנט אף סיפר לימים כי השוני והייחודיות שלו בנוף המוזיקלי של בני הנוער באותה התקופה גרמו לו להצלחה.
בשנת 1990 הוציא לאור את האלבום Astoria: Portrait of the Artist, ששמו שאוב מהשכונה בה גדל אסטוריה. באלבום זה סיפר בנט על ילדותו ועל תהליך ההתבגרות שלו כנער ממוצא איטלקי המתגורר בארצות הברית. שני אלבומיו הבאים, Perfectly Frank (1992) ו-Steppin' Out (1993) היו מחוות לפרנק סינטרה ופרד אסטר בהתאמה. שניהם קיבלו תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי וזכו בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר – פרס הגראמי הראשון בו זכה בנט מאז 1962. הם ביססו את עוצמותיו של בנט כאחד מזמרי הג'אז המוכרים ביותר בארצות הברית ומחוצה לה.
כשבנט הופיע בפרסי הווידאו קליפים של MTV לצד אמנים כמו רד הוט צ'ילי פפרז ופלייבור פלייב, וכשהווידאו קליפ שלו ל-"Steppin' Out with My Baby" זכה לשידור ב-MTV נראה שבנט הצליח להתגבר על פער הגילים בינו לבין קהל היעד שלו. הניו יורק טיימס טען שבנט הרס לגמרי את פערי הדורות בינו לבין המאזינים שלו.
1996–2006: העשור השביעי לחייו
מאז חזרתו לעולם המיינסטרים עלתה הכנסתו הכספית עד מאוד. עד 1990 עמד שווי נכסיו בין 15 ל-20 מיליון דולר. על-אף גילו המופלג לעולם לא עלתה במוחו מחשבה לפרוש מקריירת המוזיקה שלו. הוא טען כי אמן אמיתי ימשיך בעבודת חייו עד מותו, בדיוק כמו פבלו פיקאסו, ג'ק בני ופרד אסטר. בנט המשיך להופיע מול קהלו ברחבי העולם. בממוצע ערך מאה קונצרטים בשנה עד שלהי שנות ה-90. הוא מקפיד לעיתים קרובות לבצע שיר אחד (בדרך כלל את "Fly Me to the Moon") ללא מיקרופון או הגברה, כדי להפגין את יכולותיו הווקאליות שנותרו לו גם בגילו המופלג. תוכנית בהנחייתו בשם "Tony Bennett's Wonderful World: Live From San Francisco" הפכה לספיישל טלוויזיוני קבוע של PBS. בנט הגה את רעיון הסדרה "Live by Request" של A&E עליה זכה בפרס אמי, ואף כיכב בה כשחקן ראשי. מעבר להופעותיו בטלוויזיה ערך מדי פעם הופעת קמע בסרטי קולנוע כמו "בואו נדבר על זה" ו"ברוס הגדול מכולם".
בשנת 1998 עלה על בימת פסטיבל גלסטונברי ביומו האחרון. כל רשימת השירים הורכבה מסינגלים על מזג האוויר. באותה שנה פרסם את האוטוביוגרפיה הרשמית שלו, "The Good Life: The Autobiography of Tony Bennett". סדרת האלבומים שבאה לאחר מכן, Tony Bennett: The Playground, Bennett Sings Ellington: Hot & Cool, Playin' with My Friends: Bennett Sings the Blues ו-A Wonderful World, התבססה על דואטים או שירי בלוז וג'אז משל דיוק אלינגטון, בילי הולידיי ולואי ארמסטרונג. כל האלבומים קיבלו ביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה ושלושת האחרונים אף זכו בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר, והצטרפו לסך כל אחת עשרה זכיותיו של בנט בפרס.
על תרומתו לתעשיית המוזיקה קיבל בנט כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ברחוב ויין 1560. בשנת 1997 נכנס להיכל התהילה של הביג בנד והג'אז, ובשנים 2001–2002 קיבל שני פרסים למפעל חיים אחד מהאקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה כפרס גראמי והשני מהאגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור. בשנת 2002 כלל מגזין "Q" את בנט ברשימת "50 האמנים שתצטרך לשמוע לפני שתמות". ב-4 בדצמבר 2005 זכה בפרס מרכז קנדי. מאוחר יותר הופק רביו מוזיקלי לשיריו בשם "I Left My Heart: A Salute to the Music of Tony Bennett". בין השירים שבוצעו ניתן למנות את "I Left My Heart in San Francisco" ו-"Because of You". בשנה שלאחר מכן נכנס להיכל התהילה של המוזיקה בלונג איילנד.
בזמנו הפנוי מרבה בנט לתרום למטרות צדקה. הוא אף כונה "Tony Benefit". באפריל 2002 הצטרף למייקל ג'קסון, לכריס טאקר ולנשיא ביל קלינטון במסע גיוס הכספים עבור הוועדה הדמוקרטית הלאומית בתיאטרון אפולו שבניו יורק. הוא הקליט תשדירי שירות ציבורי עבור ארגון השירות האזרחי.
דני המשיך לנהל את חייו הציבוריים של בנט. בן נוסף של בנט, דיי, הוא מפיק מוזיקלי שעבד על מספר פרויקטים של אביו, ואף פתח את אולפני "בנט" באינגלווד שבניו ג'רזי. הוא נסגר עקב הורדת התקציבים שקיבל מחברות התקליטים הגדולות. בתו הצעירה של בנט, אנטוניה, המשיכה בדרכו והפכה לזמרת ג'אז.
2006–2021: בנט ממשיך להופיע
בשנת 2008 ביצע בנט פעמיים את "New York State of Mind" עם בילי ג'ואל בקונצרטים האחרונים שלו באצטדיון שיי. באוקטובר של אותה שנה הוציא את האלבום A Swingin' Christmas, אלבום חג המולד השלישי שלו, שהגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הג'אז של הבילבורד. בכנס ב-2009 של התערוכה הטכנולוגית של אפל ביצע בנט את "The Best Is Yet to Come" ו-"I Left My Heart In San Francisco", ומאוחר יותר התקיימה הופעת הבכורה שלו בפסטיבל הג'אז של ניו אורלינס. בפברואר 2010 נמנה בנט בין שבעים האמנים ששרו את "We Are the World 25 for Haiti", תקליט צדקה למען סיוע ברעידת האדמה בהאיטי. באוקטובר ביצע את "America the Beautiful" בעצרת להשבת שפיות בוושינגטון די. סי..
בספטמבר 2011 התבטא נגד מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש, וכינה את פעולותיו הצבאיות ב כגורם המרכזי לפיגועי 11 בספטמבר. הוא אף טען שבוש הצהיר בפניו כי הוא חש שהפלישה לעיראק הייתה טעות מרה בקריירה הפוליטית שלו. בנט הבהיר את עמדתו בהצהרה לכלי התקשורת וכתב:.
באותו החודש פרסם את Duets II, אלבום המשך ל-Duets: An American Classic, לרגל חגיגות יום הולדתו ה-85. נכללו בו שבעה עשר דואטים של בנט עם אמנים שונים, דוגמת איימי ויינהאוס, ליידי גאגא, אריתה פרנקלין, וילי נלסון, נטלי קול ומריה קארי. את הרצועה ה-16 של האלבום, "It Had to Be You" עם קארי אנדרווד, ביצע בפרק הראשון של העונה השנייה של "שוטרים בדם". "Body and Soul" נחשב להקלטה האחרונה של ויינהאוס לפני מותה. הוא הגיע למקום ה-87 בבילבורד הוט 100. בנוסף, הסינגל הצליח באירופה, שם נכנס לחמישה עשר השירים הפותחים של מצעדי הפזמונים בהולנד, איטליה, פלנדריה וספרד. Duets II רשם את הפעם הראשונה בה כבש בנט את פסגת הבילבורד 200 – האמן המבוגר ביותר שעושה זאת. לכבוד זה הוכן דגם אוזניות מיוחד בשם "TBSE1" על ידי חברת "קוס". בנובמבר הוציאה חברת קולומביה רקורדס את Tony Bennett – The Complete Collection – ערכה הכוללת שבעים ושלושה תקליטורים ושלושה DVD. הופצו מתוכם אלבומים שלא פורסמו בפורמטים האלו ושירים שנגנזו. בדצמבר אותה שנה הופיע ב-"Royal Variety Performance" שבסלפורד, בנוכחות אן, הנסיכה המלכותית.
בעקבות מותן של ויינהאוס וויטני יוסטון החל בנט להצהיר בפומבי על תמיכתו המלאה בלגליזציה של סמים קלים. באוקטובר 2012 הוציא את האלבום Viva Duets, אוסף דואטים עם אמנים לטיניים, כמו צ'איאן, טליה, כריסטינה אגילרה וגלוריה אסטפן. לרגל זכייתה של קבוצת הבייסבול סן פרנסיסקו ג'איינטס בוורלד סיריס ביצע את "I Left My Heart in San Francisco" מול למעלה מ-100,000 צופים. לקראת סוף השנה פרסם אוטוביוגרפיה נוספת בשם "Life is a Gift: The Zen of Bennett" וסרט תיעודי שהופק על ידי בנו.
בספטמבר 2014 הופיע יחד עם רביעיית הג'אז שלו לראשונה בישראל, בהיכל התרבות שבתל אביב-יפו. ערב קודם לכן הופיע בפארק הירקון יחד עם ליידי גאגא במסגרת סיבוב ההופעות שלה, "ArtRave: The Artpop Ball". כמה ימים לאחר מכן פורסם האלבום המשותף של גאגא ושל בנט, Cheek to Cheek, שנכנס לראשונה למצעד הבילבורד 200 במקום הראשון, ושבר את שיאו הקודם. על הישג זה קיבל הכרה רשמית מגינס שיאי עולם עבור "האדם המבוגר ביותר שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי". בדצמבר 2014 יצאו השניים לסיבוב הופעות בשם "Cheek to Cheek Tour". ב-25 בספטמבר 2015 הוציא אלבום אולפן חדש בשם The Silver Lining: The Songs of Jerome Kern. כל רצועותיו הולחנו על ידי ג'רום קרן ולוו למנגינת פסנתר משל ביל צ'ארלפ.
ב-19 באוגוסט 2016, זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-90, נבנה לכבודו פסל בדמותו בגובה שמונה מטרים מול מלון פיירמונט שבסן פרנסיסקו. בטקס החניכה של הפסל, בו נכחו הסנאטורית ננסי פלוסי וכמה מראשי עיריית סן פרנסיסקו לדורותיהם, שר בנט את "I Left My Heart in San Francisco". ב-24 וב-30 בנובמבר הופיע במצעד חג ההודיה של מייסיס ובמרכז רוקפלר בהתאמה. ב-16 בדצמבר פורסם אלבום ההופעה Tony Bennett Celebrates 90. בספטמבר 2018 הקליט מחדש את "Fascinating Rhythm". בנט הקליט אותו לראשונה ב-1949. בכך שבר שיא גינס עבור "טווח הזמן הארוך ביותר בין הקלטת שיר לבין ההוצאה החוזרת של אותו השיר על ידי אותו האמן" (68 שנים ו-342 ימים). הוא נכלל באלבומם המשותף של בנט ושל דיאנה קרול, Love Is Here to Stay.
2021–2023: אלבום אחרון ופרישה
ב-12 באוגוסט 2021, שבוע לאחר יום הולדתו ה-95, הודיע בנט על פרישתו מהופעות חיות. בנו דני הצהיר כי על-אף שאביו נותר זמר מוכשר, גילו המופלג ומצבו הבריאותי לא מאפשר לו להמשיך להופיע מול קהל. אלבומו האחרון, Love for Sale, פרויקט משותף נוסף שלו עם גאגא, יצא ב-30 בספטמבר אותה שנה. הוא הגיע לשיאו במקום השמיני בבילבורד 200, וזכה לביקורות חיוביות מפי מבקרי המוזיקה. כשכתב למגזין "The Guardian" טען אלכסיס פטרידיס כי הביצועים הווקאליים של בנט נשארו נהדרים למרות גילו ומצבו הבריאותי. עם הוצאת "Love for Sale" שבר שיא גינס נוסף עבור "האדם המבוגר ביותר שפרסם יצירות מוזיקליות חדשות" (95 שנים ו-60 יום). הופעתו האחרונה של בנט נערכה ב-16 בדצמבר ב-MTV Unplugged. סרט תיעודי המסקר את יצירת שני אלבומיהם המשותפים בשם "The Lady and the Legend" עתיד היה להתפרסם בפרמאונט+ ב-2022.
כצייר
מעבר לקריירה המוזיקלית שלו זכה בנט להצלחה גם כצייר. הוא לא השתמש בשם הבמה שלו אלא בשמו האמיתי, אנתוני בנדטו או רק בנדטו. הוא צייר מדי יום את הנופים מחלונות המלון שלו בזמן סיבובי הופעות שונים. עבודותיו הוצגו בגלריות רבות ברחבי העולם. הוא הוכתר לאמן הרשמי של הדרבי של קנטקי בשנת 2001, והוזמן על ידי האומות המאוחדות להכין שני פורטרטים לרגל יום הולדתו ה-50. "Homage to Hockney", שהוכן כמחווה עבור חברו דייוויד הוקני, מוצג בקביעות במכון באטלר לאמנות בינגסטאון שבאוהיו. "Boy on Sailboat, Sydney Bay" נמצא באוסף הקבוע של מועדון האמנויות הלאומי בפארק גראמרסי בניו יורק וב בוושינגטון די. סי.. הציורים והרישומים שלו הופיעו ב-"ARTnews" ובמגזינים אחרים, ואף נמכרו בסכום של עד 80,000 דולרים ליחידה. רבות מיצירותיו פורסמו בספר האמנות "Tony Bennett: What My Heart Has Seen" ב-1996. בשנת 2007 הפך ספר נוסף הכולל את יצירותיו בשם "Tony Bennett in the Studio: A Life of Art & Music" לרב-מכר.
סגנון מוזיקלי והשפעה
בשנת 2010 הדגיש בנט את משנתו המוזיקלית:
הסגנון הבסיסי של בנט השתנה מעט במרוצת השנים, אם-כי מבקרי המוזיקה חשים כי יכולותיו הווקאליות התגלו במלוא תפארתן דווקא כשהזדקן. הוא שולט בכל תתי-הז'אנר של הג'אז, החל מבלדות אינטימיות ומרגשות וכלה בשירי סווינג מרקידים. עד תחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 המשיך בנט להופיע מול קהל באופן תכוף. החוסן והעקשנות שלו לדבוק בז'אנר הג'אז המסורתי, כמעט ללא שינויים הפכו אותו לסנסציה בתעשיית הבידור המודרנית. בנט גילם את דמותו במספר סרטים, דוגמת "בואו נדבר על זה" ו"ברוס הגדול מכולם". הוא מכר כחמישים מיליון תקליטים ברחבי העולם, נכנס להיכל התהילה של הביג בנד והג'אז, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "The Good Life: The Autobiography of Tony Bennett" וקיבל פרס מפעל חיים מהאגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור.
בנט מרבה בשיריו להאדיר את נושא האהבה על כל גווניו. הוא שר פעמים רבות על בגידה, רומנטיקה, חיזור ומגע אינטימי בין גבר לאשה. הסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, "Because of You", תיאר כיצד בת־זוגו גרמה לסוף מערכת היחסים ביניהם. שמו של אלבום האולפן ה-45 שלו, Here's to the Ladies, מאדיר את המין הנשי כסמל ליופי ולהוד. נושא נוסף שמועלה רבות בשיריו של בנט הוא בדידות. עם זאת, על-אף המשמעות השלילית של המונח, הרצועות שעוסקות בו בדרך כלל קצביות ועליזות.
חיים אישיים
ב-12 בפברואר 1952 התחתן בנט עם פטרישיה ביץ', אז סטודנטית למוזיקה וחובבת ג'אז, אותה פגש במהלך הופעתו שנה קודם לכן במועדון לילה בקליבלנד. אלפיים מעריצות לבושות בבגדים שחורים התאספו מחוץ לקתדרלת פטריק הקדוש שבמנהטן, בו נערך טקס הנישואין, במטרה לדמות מנהגי אבלות. לשניים נולדו שני בנים: ד'אנדראה (דני, 1954) ודיגל (דיי, 1955). בשנת 1965 החלו בתהליכי גירושין, כיוון שבנט כמעט ולא נכח בביתן המשותף, לטענת ביץ', שהסתיימו ב-1971.
לימים נודע כי בנט בגד בביץ' עם השחקנית סנדרה גראנט, אותה הכיר בזמן צילומים לטקס פרסי האוסקר ב-1965. הם חיו יחד כזוג מספר שנים וב-29 בדצמבר 1971 נישאו בטקס סודי בניו יורק. נולדו להם שתי בנות: ג'ואנה (1970) ואנתוניה (1974). לבסוף, בשנת 1983 נפרדו השניים.
בשלהי שנות ה-80 נכנס למערכת יחסים רומנטית ארוכת שנים עם סוזן קרואו, מורה בדימוס בניו יורק. היא נולדה ב-9 בספטמבר 1966 – צעירה בארבעים שנים מבנט. אמה אף הצטלמה עם בנט כשהייתה בהריון איתה. קרואו הייתה יושבת ראש מועדון המעריצים של בנט באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
יחד הקימו את "Exploring the Arts", ארגון צדקה המוקדש לקידום ותמיכה בחינוך לאמנויות. בד בבד הקימו את בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה, חברו של בנט, בקווינס. ב-21 ביוני 2007 נישא לקרואו בטקס נישואין פרטי בניו יורק, בנוכחותו של מושל ניו יורק מריו קואומו.
בפברואר 2021 דווח ב-AARP כי בנט אובחן כחולה באלצהיימר בשנת 2016. למרות זאת, המשיך להופיע ולהקליט מוזיקה חדשה עד לפרוץ מגפת הקורונה. רופאיו הפרטיים סבורים כי תרגולי השירה הקבועים שלו מנעו את התסמינים הקשים של המחלה כמו חוסר התמצאות, דיכאון וניתוק כללי. הקלטותיו ל-Love for Sale נערכו בין השנים 2018–2020, כיוון שברוב המקרים בנט נעדר מימי ההקלטה בעקבות חולי פתאומי שנחל. בהכרזה על פרישתו באוגוסט 2021 מעולם המוזיקה הצהיר בנו כי האלצהיימר משפיע בעיקר על הזיכרון לטווח הקצר.
בנט נפטר ב-21 ביולי 2023 בגיל 96.
דיסקוגרפיה
בנט פרסם יותר מ-60 אלבומים במהלך הקריירה שלו, כמעט כולם בהוצאת קולומביה רקורדס. האלבומים הנמכרים ביותר שלו בארצות הברית היו I Left My Heart in San Francisco, MTV Unplugged ו-Duets: An American Classic. שלושתם זכו למעמד פלטינה על למעלה ממיליון עותקים שנמכרו ברחבי המדינה.
פרסים ומועמדויות
בנט זכה בעשרים פרסי גראמי, כולל זה עבור מפעל חיים. השנים המוצגות ברשימה מייצגות את השנה בה התקבל הפרס, ולא את השנה שבה פורסמה ההקלטה.
שיירת ניצנים
שיירת ניצנים הייתה שיירה שכללה שני משוריינים שליוו משאית מניצנים לרחובות ב-21 במרץ 1948. השיירה הותקפה ליד מחנה חסה על ידי כ-60 ערבים שהתבצרו ליד המחנה. חלק מן הלוחמים נלכדו באחד המשוריינים, ובמשך שש שעות הדפו התקפות של הערבים. בקרב נהרגו ארבעה לוחמים יהודים וכעשרה לוחמים ערביים.
רקע
מפקד הכוחות הערביים המקומיים באזור מג'דל - איסדוד (רצועת החוף שבין אשקלון לאשדוד כיום) היה טארק בי אל-אפריקי, שכונה "השד השחור". אל אפריקי גייס מתנדבים ממצרים וצעירים מקומיים ממג'דל, חמאמה, סאוואפיר (כיום שפיר) ובית דראס, ובעזרתם הצליח להשתלט על מחנות ג'וליס וחסה בראשית מרץ 1948, בעקבות פינויים בידי הבריטים, לקראת סיום המנדט הבריטי. לאחר ההתבססות במחנות, החל אל אפריקי לתקוף שיירות יהודיות באזור.
ההיתקלות
ב-21 במרץ 1948, בשעה 7:00 בבוקר, יצאו ממחנה בית דראס, ליד באר טוביה, שני משוריינים. משימתם הייתה להגיע לקיבוץ ניצנים, כדי לתגבר בנשק ותחמושת את הקיבוץ, ולאחר מכן ללוות משאית היוצאת משם צפונה. במשוריין הראשון נסעה כיתת המשמר הנע (מ"ן) מבאר טוביה, בפיקודו של מאיר אשל (אלטשולר) שהיה גם מפקד השיירה, ובשני הייתה כיתה מגדוד 53 של חטיבת גבעתי בפיקודו של מפקד הצלפים, שמעון בן יהודה. בהגיעם ליד מחנה חסה הבחינו בחוליה ערבית המחבלת במעביר מים. אנשי החוליה נמלטו כאשר התקרבו אליהם המשוריינים. הלוחמים המשיכו בנסיעתם לניצנים מבלי לבדוק את מעביר המים וסביבתו; הייתה זו שגיאה שעשויה הייתה למנוע את הקרב.
לאחר מסירת הנשק והתארגנות לתנועה, יצא הכוח חזרה מניצנים בסביבות השעה 9:00, כשבמרכזו נעה משאית המשק, עם תא נהג משוריין, עמוסה בירקות המיועדים לצפון. ליד נהג המשאית ישב מא"ז (מפקד אזור) ניצנים, שיצא לפגישת מא"זים. כאשר הגיע המשוריין המוביל לקרבת מעביר המים סמוך לכניסה למחנה חסה, התפוצץ מטען חומר נפץ שטלטל את המשוריין המוביל, וזה החליק לתעלה בוצית בשולי הכביש. כאשר ניסה המשוריין השני לחלצו, נתקע אף הוא בבוץ. על השיירה נפתחה אש תופת ממחנה חסה. ממרחק של כ-80 מטר החלו עשרות כלי נשק לירות על שלושת כלי הרכב. נהג המשאית הצליח לסובב אותה לכיוון ניצנים, ומפקד השיירה הורה ללוחמים בשני המשוריינים לעבור למשאית. אנשי המשמר הנע שבמשוריין הראשון הצליחו לעבור אליה, אולם שבעת הלוחמים מגדוד 53 שהיו במשוריין השני, בפיקוד שמעון בן יהודה, נותרו לכודים בתוכו. תוך כדי המעבר למשאית נפצעו שני לוחמי המשמר הנע יחד עם שלמה רובינשטיין. מפקד המשוריין הראשון, מאיר אשל, הפקיר את לוחמי המשוריין השני, ונתן הוראה לצאת לכיוון ניצנים. בשעה 10:00 הגיעה המשאית לניצנים כשכל צמיגיה מנוקבים. עם הגעתה התקשר אלטשולר, מפקד כיתת המ"ן, למג"ד (מפקד גדוד) 53 בבאר טוביה ודיווח על ההיתקלות.
החילוץ - ניסיון ראשון
הערבים, שראו כיצד התחמקו מהם אנשי משוריין המ"ן, יחד עם אנשי המשאית במשאית הקיבוץ, פתחו באש והחלו להתקרב לשני המשוריינים התקועים בבוץ. שבעת לוחמיו של שמעון בן יהודה ירו באש מבוקרת על מנת לחסוך בתחמושת לעבר התוקפים, והצליחו להדוף אותם שוב ושוב. מפקד המשוריין, שמעון בן יהודה, גילה שאת ההתקפה הערבית מנהל קצין בהיר שיער במדי הצבא הבריטי, כנראה עריק שהצטרף ביוזמתו לערבים. בן יהודה אפשר לו להתקרב, ואז צלף בו והרגו.
לפתע נראתה אישה בהירת שיער שנגשה לקצין הבריטי שנפגע. התברר שהייתה חברתו ושרתה כאחות בבית החולים הקטן שהבריטים החזיקו בתוך בסיס חסה. התוקפים קראו בעברית למגנים להיכנע, אך שמעון סירב והקרב נמשך.
עם הגעת הידיעה למג"ד יצחק פונדק, הוא הורה לקצין המבצעים נחמן ניר לצאת מיד ולחלץ את אנשי השיירה התקועים. סמוך לשעה 13:00 יצא כוח חילוץ, בשלושה משוריינים, ממטה הגדוד בבאר טוביה, תחת פיקודו של נחמן ניר. כסגנו מונה מפקד פלוגה ג', שלמה קריזל. המג"ד בחר לא להפקיד את הפיקוד על החילוץ בידיו של קריזל, עקב כישלונו של זה האחרון בפעולת יאזור מספר שבועות קודם לכן.
כאשר התקרבה שיירת החילוץ אל שני המשוריינים התקועים בבוץ סמוך לכניסה למחנה חסה, נשמע צרור קצר מאחד המשוריינים התקועים. אחד מלוחמיו של שמעון פלט צרור מרוב מתח. המ"פ הורה לאחד הלוחמים שנסע יחד איתו במשוריין הראשון בשיירת החילוץ, ישראל אשכנזי, לזרוק רימון יד לתוך המשוריין התקוע. ואולם, אשכנזי לא זרק את הרימון, משום ששמע קריאות בעברית מתוך המשוריין התקוע. אשכנזי הודיע על כך למ"פ קריזל, אולם זה האחרון התעלם מדבריו. למפקד הכוח, הקמב"ץ נחמן ניר, היה נדמה שאף אחד מן הלוחמים הנצורים לא שרד. הוא לא עשה שום ניסיון לעצור ולוודא האם החיילים עדיין בתוך המשוריין, האם חיים או מתים, והורה לשיירת החילוץ להמשיך בנסיעה לניצנים.
החילוץ - ניסיון שני
עם הגעת שיירת החילוץ לניצנים, דיווח מפקד הכוח נחמן ניר למג"ד פונדק על האירועים. ישראל אשכנזי אמר לקמב"ץ (נחמן ניר) ששמע פעמיים דיבורים בעברית מתוך אחד המשוריינים התקועים. המג"ד כעס מאוד שפקודתו לא מולאה, והורה לנחמן ניר לחזור מיד ולחלץ את הלוחמים הנצורים. בפקודתו הדגיש המג"ד שיש להחזירם: "חיים או מתים". הקמב"ץ החליט, בניגוד לפקודת המג"ד, להישאר בעצמו בניצנים. הוא שלח במקומו את סגנו, את המ"פ שלמה קריזל. סמוך לשעה 15:00, יצאה מניצנים שיירת החילוץ בת שלושת המשוריינים, בפיקודו של שלמה קריזל, חזרה אל מקום המארב ליד מחנה חסה. עם התקרבם למשוריין התקוע, סובבו המחלצים את אחד המשוריינים שלהם שנע בנסיעה לאחור לעבר צידו האחורי של המשוריין של שמעון בן יהודה, יצרו מסדרון מוגן וחילצו את הנצורים. תוך כדי פעולת החילוץ נפגעו ונהרגו שני חיילים נוספים: ו שהשתייכו לכוח החילוץ. שלמה רובינשטיין המא"ז היה עוד בחיים כאשר חוליית החילוץ השנייה הגיעה, ונפטר תוך כדי הפינוי מפצעיו.
אחרי הקרב
במשך למעלה משש שעות (מרגע ההיתקלות בשעה 09:30 ועד לחילוץ ב-15:30), ניהלו שבעת הלוחמים הנצורים במשוריין קרב הגנה נגד עשרות ערבים שהתבצרו במחנה חסה, כשהם יורים באופן חסכוני ופוגעים בערבים רבים. 30 שנים לאחר הקרב, סיפר שמעון לעודד נגבי שהרגעים הנוראיים והקשים ביותר היו כאשר נוכח "פעמיים תוך ארבע שעות שנוטשים אותו בעיצומו של קרב". בקרב נפלו ארבעה לוחמים ישראליים: מא"ז ניצנים ושלושה חיילים מגדוד 53, ונפצעו עשרה. עשרה לוחמים ערבים נהרגו, וכ-20 נפצעו. שני המשוריינים שנותרו תקועים בבוץ, חולצו ונלקחו שלל למפקדתו של טארק בי אל-אפריקי במג'דל.
שלושה חיילים צוינו לשבח על ידי מג"ד 53, ביניהם המפקד, שמעון בן יהודה. מפקד הגדוד יצחק פונדק קיבל מהקמב"ץ, נחמן ניר, דו"ח שקרי על הפעולה; הדו"ח הטיל את אשמת כישלון החילוץ בניסיון הראשון על המ"פ, שלמה קריזל. בשל מסקנות הדו"ח הדיח המג"ד את מפקד הפלוגה. רק כעבור 55 שנים התברר למג"ד שלא המ"פ היה אשם באי החילוץ אלא הקמב"ץ נחמן ניר. פונדק הודה ששגה כאשר לא הדיח בעקבות האירועים את הקמב"ץ, נחמן ניר, ואפשר לו להמשיך לטפס בסולם הפיקוד (ניר התמנה מאוחר יותר למג"ד). בשנת 2010 הודה פונדק בפומבי שאחת השגיאות הקשות שעשה היא שהמליץ למנות את נחמן ניר כמג"ד שיחליף אותו בפיקוד על גדוד 53. מול מחנה חסה הנטוש ניצבת אנדרטה לנופלי השיירה ולידה סלע, עליו חקוק שלט הנצחה.
הנרי
הנרי (Henry) הוא שם אנגלי המשמש גם כשם פרטי וגם כשם משפחה. מקורו בשם הצרפתי שבתורו נגזר מהשם הגרמני. {{פירושונים|
ראו גם
}}
אהוד פקר
ביוגרפיה
נולד בירושלים לנפתלי ולציפורה במשפחה מבוססת בת ארבעה ילדים. אביו, נפתלי, היה בעליה של חנות לחומרי בניין בתל אביב ובשנת 1934 הקים את מפעל "פקר פלדה". גדל בתל אביב. לפני קום המדינה, בזמן לימודיו בטכניון, שירת בההגנה. עם קום המדינה התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר. עם תום מלחמת העצמאות חזר לטכניון ובשנת 1953 קיבל תואר מהנדס בניין. לאחר לימודיו כיהן תקופה קצרה כמנהל ב"פקר פלדה" שהייתה בבעלות משפחתו. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
קריירה אמנותית
אלן גינתון, אוצרת האמנות הישראלית במוזיאון תל אביב לאמנות, כתבה בקטלוג התערוכה של פקר שהוצגה במוזיאון בשנת 2014:
אהוד פקר כתב והלחין שירים ופזמונים, ובשנים האחרונות לחייו החל בכתיבת שירה, שפורסמה בעיתון הארץ ובעיתון 77.
קאורי אאורנסון
קריירת מועדונים
אאורנסון נולד בגטבורג שבשוודיה. הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער ויקינגור. בגיל 20 הצטרף לגונזאגה בולדוגס בה שיחק שנתיים ולאחר מכן עבר לאדלפי פאנתרס. בעונת חתם ביורגודן מליגת העל השוודית, עימה זכה באליפות בעונת  ועונה לאחר מכן בדאבל. בשנת חתם באורהוס מליגת העל הדנית ובינואר  הושאל לאסביירג.
בקיץ חתם בפליימות' ארגיל. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד דרבי קאונטי. ב-28 בדצמבר 2009 הבקיע את שערו הראשון עבור פליימות' בניצחון 1–4 נגד רדינג, והפך לכדורגלן ה-500 שכבש עבור בקבוצה. בינואר האריך את חוזהו בקבוצה עד קיץ.
ביוני חתם ברוטרהאם יונייטד מפוטבול ליג השנייה. אאורנסון היה שותף לעלייתה של הקבוצה תוך שנתיים לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-29 ביוני 2015 חתם אאורנסון לשנתיים וחצי במאלמה מליגת העל השוודית.
ב-30 בינואר 2017 חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
ב-14 ביולי 2017 חזר אאורנסון לאברדין.
ב-24 ביולי 2018 הוא חתם בגנצ'לרבירליגי מהליגה הטורקית הראשונה.
בינואר חתם אאורנסון לשנתיים בויקינגור. בתום עונת פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית
במרץ זומן אאורנסון לראשונה לסגל נבחרת איסלנד. ב-30 במרץ 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד. ב-12 באוקטובר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–3 נגד.
אאורנסון נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016 ומונדיאל 2018.
בסריון גוגושווילי
בֶּסָריוֹן גוּגוּשווילי (בגאורגית: ბესარიონ გუგუშვილი; נולד ב-1945) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה לשעבר. כמי שהיה מקורב לנשיא גאורגיה באותם ימים זוויאד גמסחורדיה הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה לאחר התפטרותו של תנגיז סיגואה ב-23 באוגוסט 1991. וכיהן בתפקיד עד להדחתו של גמסחורדיה בהפיכת 1991–1992. הוא הלך בעקבותיו לגלות בצ'צ'ניה. הוא השתתף גם בניסיון ההפיכה של גמסחורדיה בספטמבר 1993, לאחר שגמסחורדיה ניצל את ההזדמנות של המאבק באבחזיה, חזר לזוגדידי והקים בה ממשלה גולה. אולם ההפיכה נכשלה ולאחר מותו של גמסחורדיה, קיבל גוגושווילי מקלט מדיני בפינלנד, שם הוא מתגורר עד היום.
מירון קריסטיה
אליה מירון קריסטיה, שנולד כ איליה (אליה) גאורגה קריסטיה (ברומנית: Elie Miron Cristea  ובלידה - Ilie Gheorghe Cristea ; 20 ביולי 1868 - 6 במרץ 1939) היה איש דת ומדינאי רומני יליד טרנסילבניה, אשר היה הפטריארך הראשון של הכנסייה הרומנית אורתודוקסית (1939-1925), וראש ממשלת רומניה במשך כשנה (בין ה-11 בפברואר 1938 עד ליום מותו). בשנים 1927–1930 היה קריסטיה אחד משלושת חברי מועצת העוצרים בשנות מלכותו הראשונה של המלך מיכאי הראשון שהיה אז קטין. נודע כדוגל באידאולוגיה אנטישמית.
ביוגרפיה
איליה גאורגה קריסטיה נולד ב-טופליצה, טרנסילבניה (אז אוסטרו-הונגריה). הוא למד בגימנסיה הסאקסונית שב- ביסטריצה (1879–1883), בגיל 15 החל את לימודיו בבית הספר התיכון, היווני-קתולי שב- נסאוד עד שנת 1887, לאחר מכן למד ב-סיביו ולבסוף למד פילוסופיה באוניברסיטת בודפשט (1891–1895). בשנת 1902 כנזיר במנזר הודוש -בודרוג, במחוז ארד, קיבל את השם "מירון". לאחר מלחמת העולם הראשונה, קריסטיה היה חבר במשלחת האוסטרו-הונגרית אשר קראה לאיחודה של טרנסילבניה עם רומניה. ב־1919 התמנה כארכיבישוף המטרופוליטני של ולאכיה וב־1925 החליטה הכנסייה לקרוא לו בתואר "הפטריארך של הכנסייה הרומנית-אורתודוקסית".
לאחר עלייתו לכס המלוכה של קרול השני, מלך רומניה ב־1938, התפטרה ממשלתו של אוקטביאן גוגה ומירון קריסטיה נבחר כראש הממשלה.
בהוראתו של המלך קרול השני, קריסטיה היה מעורב ברציחתו של קורנליו זליה קודריאנו, מנהיג התנועה הלגיונרית, בידי המשטרה.
יחסו ליהודים
על אף שנבחר לראשות ממשלת רומניה במטרה להגיע לאיחוד פוליטי, שהתפורר בזמנו של קודמו אוקטביאן גוגה, יחסו של קריסטיה ליהודים היה שלילי.
עוד ב-1936 נערך מפגן גדול של אנשי התנועה הלגיונרית, בו השתתפו גם אוקטביאן גוגה וקורנליו זליה קודריאנו. מפגן פשיסטי זה נערך בברכתו של מירון קריסטיה כפטריארך של הכנסייה.
בתקופתו של גוגה כראש ממשלה וגם בתקופת הממשלה של מירון קריסטאה, נשללה אזרחותם של רבים מיהודי רומניה. ב־21 בינואר 1938 הכריז קריסטאה כי: "'יש להצטער על העם הרומני, העני, שלשד עצמותיו נמצץ על ידי היהודים. משמעות אי פעולה כנגד היהודים, כהליכה בעיניים פתוחות לעבר האבדון... להגן על עצמינו זו חובה לאומית פטריוטית... אתם (היהודים) מנצלים אחד את השני, אבל לא אותנו ולא אחרים כמותינו שאת עושרם אתם מבקשים בתחכומכם התלמודי והאתני...'"
בשנת 1927 ביקר מירון קריסטיה בארץ ישראל להזמנת פטריארך ירושלים, דמיאנוס הראשון. פרט למקומות הקדושים הנוצרים ופגישותיו עם נציגי הדתות והשלטונות, ערך ביקור ביישוב יהודי, ככל הנראה כפר גדעון (הוא קרא לו "הקולוניה טרנסילבניה שעל יד נצרת") שהוקם על ידי עולים מטרנסילבניה. ברישומיו מהביקור שפורסמו בזמנו סיפר שהתרשם מקבלת פנים נאה, עם לחם ומלח, מידי יהודים שדיברו רומנית צחה וסיפרו בהתרגשות על זיכרונותיהם ממקומות מוצאם בטרנסילבניה.
ב-1938 בזמן שהפטריארך כיהן כראש ממשלת רומניה, צוינו בתקשורת העברית שבביקורו ב-1927 דברי התרשמותו מרמת החקלאות הציונית בגליל, מאפשרויות הקליטה של היהודים במקום ודברי אהדה לקשר העמוק בין בני ישראל ל"ארץ כנען הישנה".
נציגי ממשלתו הביעו את העמדה ש"השאלה היהודית" תוכל למצוא פתרון בהגירה לארץ ישראל.
בהזדמנות הביקור התעניין הפטריארך באפשרות הקמת נציגות הכנסייה הרומנית בירושלים והתברר לו שנרכש בניין לשם כך הנמצא בשכונה יהודית בהזדמנות הביקור יעץ קריסטיה לפרטיארך היווני לקדם את מעמדם של הערבים המקומיים בחיק הכנסייה.
אחיינו, הצייר והפסל ג'ורג'ה רוסו הוכר כחסיד אומות העולם על ידי המכון יד ושם בירושלים על שהציל משפחה יהודית בשואת יהודי בוקובינה.
גביע הפדרציה 1964
גביע הפדרציה 1964 הייתה התחרות השנייה לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי ג'רמנטאון קריקט קלאב, פילדלפיה. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם.
התחרות החלה ב-1 בספטמבר בהשתתפות 20 נבחרות והסתיימה ב-5 בספטמבר 1964.
תחילה נערך סיבוב מוקדם בו 8 נבחרות קבעו את 4 נבחרות שיועלו לשלב שמינית הגמר.
המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את מחזיקת הגביע ארצות הברית.
לא הוענקו פרסים כספיים.
משחק הגמר
בגלל חשש לגשם המשחק הועבר לאולם.
מדוזות סוכך
במחלקה זו יותר מ-200 מינים, שכולם חיים בים, אך לעיתים נסחפים גם למים מתוקים באמצעות זרמים.
השם מדוזה הושאל מדמותה של מדוזה המופיעה במיתולוגיה היוונית שהייתה דמות נשית מפלצתית עם נחשים מתפתלים במקום שיער.
מבנה המדוזה
גוף מדוזת הסוכך הוא בצורת פעמון. מבנה המדוזה בסיסי ביותר: היא חסרת ראש, חסרת סנפירים, איבר מין או לב. במקום מוח יש לה רשת עצבים ראשונית בלתי מפותחת. גופה של המדוזה עשוי שתי שכבות, חיצונית ופנימית. בין שתי השכבות מצויה שכבה ספוגית-ג'לטינית שרובה מים ונקראת מזוגלאה.
במרכז השכבה המרכזית הפנימית מצוי חלל הקיבה. חלל זה משמש הן לתזונה והן לרבייה. בתחתית הגוף מצוי קנה ובקצהו פה, המשמש הן להכנסת מזון והן לפליטת פסולת. גוף המדוזה מורכב בעיקר ממים (מכ-94% עד לכ-98%), מלחים, מינרלים וחלבון.
מן הקנה יוצאות ארבע זרועות ציד, המתפצלות בהמשך חיי המדוזה לשמונה. לאורכן יש רבבות תאים צורבים המשמשים הן להגנה והן לציד של דגיגים, סרטנים ואצות מים. תאים צורבים נמצאים גם בתוך חלל העיכול, והם ממשיכים בפעולת השיתוק וההמתה של טרף שלא הומת קודם לכן.
כל המדוזות ארסיות, אם כי לחלקן הארס חלש ואינו מורגש.
פגיעת מדוזות בבני אדם
המדוזה מוכרת בעיקר בשל פגיעתה הצורבת במתרחצים לאורך חופי הים. לעיתים בעת סערה מושלכות מאות מדוזות אל החוף. אפשר להיפגע מצריבת המדוזה הן בעת שהיא במים והן על החוף. הצריבה במים היא לא רק במגע הישיר עימה, אלא גם על ידי תאי ארס משוטטים. רוב המדוזות אינן קטלניות, וניתן להקל את צריבתן על ידי שטיפה בחומץ (ולא שטיפה במים, משום שהדבר גורם להתפוצצות תאי הארס עקב אוסמוזה).
אבולוציה
מעריכים כי אבי אבות המדוזה, כמו גם בעלי חיים ימיים מפותחים יותר, היה סוג של תולעת זוחלת, שחייתה במים לפני כ-600 מיליון שנה. עם התפתחותה של תולעת זו היא החלה לעכל מזון ולא רק לשאוב אותו באופן פסיבי. אחדים מהמינים שהתפתחו מתולעת זו החלו לטרוף אלה את אלה. אלה שיכלו להתגונן שרדו. אחרים גדלו מאוד כאסטרטגיה של הגנה. יצורים שפיתחו ראש ואמצעי ראייה יכלו להבחין בסביבתם ולהתמצא בה.
תקופה זו, לפני כ-540 מיליון שנה, נקראת פיצוץ קמבריוני, ובה חלה על פי תורת האבולוציה התפרצות גדולה בהתפתחות של מינים רבים של בעלי חיים, מהם שהפכו לדו־צידיים, בעלי גאומטריית גוף סימטרית ויכולת תנועה והתמצאות עדיפים.
המדוזה לעומתם פיתחה אסטרטגיית הגנה של היצמדות לקרקעית והגנה על עצמה באמצעות תאים צורבים. לפיכך נותרה המדוזה בעל חיים חד־צידי. למעשה, אם נפרוס את המדוזה לפרוסות רוחב, כל פרוסה תהיה זהה לאחרות. האב הקדמון המשותף למדוזות של היום היה קיים כבר לפני 543 מיליון שנה.
עדות למוצא המשותף לצורבים ולבעלי החיים הדו־צידיים, היא מערכת גנים המגדירה את הציר ראש-זנב ומערכת העצבים שכמעט זהה למצוי בדו־צידיים.
טקסונומיה
מיון:
גביע המדינה בכדורסל 1960/1961
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1960/1961 היא התחרות הרביעית מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע הרביעי בתולדותיה, לאחר שניצחה במשחק הגמר את הפועל חולון.
הגמר
אחרי מחצית ראשונה שהסתיימה ב-23–32 למכבי, היא פתחה את המחצית השנייה בריצה מדהימה 3–33, ואלמלא שיתף המאמן יהושע רוזין את כל שחקני הספסל, הפער בסיום היה אף גבוה יותר.
דמיון מטריצות
דמיון הוא יחס שקילות בין מטריצות ריבועיות מאותו גודל, המוגדר באופן כזה ששתי מטריצות דומות זו לזו אם הן מייצגות את אותה טרנספורמציה ליניארית, בבסיסים שונים.
המונח 'דמיון' בהקשר זה אינו מוצלח, משום שמדובר במקרה פרטי של יחס הצמידות מתורת החבורות, אלא שהמונח השתרש ללא תקנה. גם באנגלית מקובל לקרוא למטריצות דומות similar matrices, בעוד שצמידות היא conjugacy.
הגדרה
מטריצות ריבועיות \ A, B בגודל הן דומות אם קיימת מטריצה ריבועית הפיכה \ P, כך ש-.
יחס הדמיון הוא יחס שקילות, משום שהוא רפלקסיבי (כל מטריצה דומה לעצמה: ניקח \ P=I, מטריצת היחידה), סימטרי (אם אז ) וטרנזיטיבי (אם  וגם  אז, כך ש-\ A דומה ל-\ C).
מטריצות והעתקות ליניאריות
כל העתקה ליניארית ממרחב וקטורי \,V (בעל ממד סופי) אל עצמו, אפשר לייצג במטריצה ריבועית. הייצוג תלוי בבחירת בסיס למרחב, וכשמייצגים את אותה העתקה בשני בסיסים, מתקבלות מטריצות דומות. מטריצות דומות אינן אלא הצגות שונות לאותו אובייקט. זוהי הסיבה לחשיבות של בעיית המיון של מטריצות למחלקות דמיון, כלומר, מציאת דרך לקבוע מתי שתי מטריצות נתונות דומות זו לזו.
מאפיינים ומיון למחלקות
למטריצות דומות יש אותו פולינום אופייני (ולכן גם אותם דטרמיננטה, עקבה וערכים עצמיים), אותו פולינום מינימלי, ואותה דרגה. בדרך כלל תכונות אלו אינן מספיקות כדי להבטיח דמיון: אם לשתי מטריצות בגודל \ 2\times 2 או \ 3\times 3 יש אותם פולינום אופייני ופולינום מינימלי, אז הן דומות, אבל למטריצות גדולות יותר טענה זו אינה נכונה.
מטריצות הן דומות אם ורק אם יש להן אותה צורה רציונלית. כאשר הפולינום האופייני מתפרק לגורמים ליניאריים (וזה תמיד כך מעל שדה סגור אלגברית), מטריצות הן דומות אם ורק אם יש להן אותה צורת ז'ורדן.
דמיון למטריצות מיוחדות
מטריצה הדומה למטריצה אלכסונית (מטריצה שכל איבריה שמחוץ לאלכסון הראשי שווים לאפס) נקראת "מטריצה לכסינה" (או: "מטריצה ניתנת ללכסון"). תנאי הכרחי ומספיק לכך הוא שכל הערכים העצמיים של המטריצה נמצאים בשדה המדובר, ושהריבוי הגאומטרי של כל אחד מהם שווה לריבויו האלגברי. בפרט, זה קורה כאשר למטריצה בגודל \ n\times n ישנם n ערכים עצמיים שונים.
אחד המשפטים החשובים באלגברה ליניארית קובע שמעל שדה סגור אלגברית, כל מטריצה דומה למטריצת ז'ורדן אחת ויחידה (עד כדי סדר הבלוקים).
התלות בשדה הבסיס
א-פריורי, השאלה אילו מטריצות דומות זו לזו תלויה גם בשדה שמעליו הן מוגדרות. לכאורה, היה צריך לומר ששתי מטריצות \ A ו- \ B בעלות רכיבים בשדה \ \mathbb F הן 'דומות מעל \ \mathbb F', אם קיימת מטריצה \ P הפיכה, בעלת מקדמים באותו שדה, המקיימת את התנאי. נראה כאילו זה אפשרי שמטריצות תהיינה דומות מעל הרחבה של \ \mathbb F (המאפשרת יותר חופש בבחירת \ P), גם אם אינן דומות מעל \ \mathbb F. אלא שבפועל המצב פשוט יותר: אם שתי מטריצות המוגדרות מעל \ \mathbb F דומות מעל איזשהו שדה (גדול ככל שיהיה), אז הן דומות כבר מעל \ \mathbb F. ההוכחה לעובדה זו דורשת את התאוריה של צורות רציונליות של מטריצות.
דלתון
בגאומטריה, דלתון הוא מרובע בעל שני זוגות נפרדים של צלעות סמוכות השוות באורכן.
דלתון יכול להיות קמור ויכול להיות קעור. בדלתון קמור שני האלכסונים עוברים בתוך הדלתון, ואילו בדלתון קעור אחד האלכסונים עובר מחוץ לדלתון.
מעוין הוא מקרה פרטי של דלתון שבו כל הצלעות שוות.
ריבוע הוא מקרה פרטי מיוחד של דלתון שבו כל הצלעות שוות וכל הזוויות שוות.
אטימולוגיה
המילה העברית "דלתון" נגזרת מהמילה היוונית deltoeides שפירושו משולש, כמו כן היא גם נגזרת מהאות היוונית Δ (דלתא), הדומה בצורתה למשולש.
הגדרה
מרובע בעל 2 משולשים שווי שוקיים שהבסיס שלהם חופף, הוא דלתון.
איוואן סרגייב (כדורגלן)
איוואן ולדימירוביץ' סרגייב (ברוסית: Иван Владимирович Сергеев) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת החלוץ בזניט סנקט פטרבורג.
סרגייב מחזיק בשיא הכיבושים לעונה אחת, בליגת המשנה הרוסית (39 בסך הכל בעונת 2020/2021).
קריירת מועדונים
סרגייב התוודע לכדורגל בעיר הולדתו, צ'רפובץ שבמחוז וולגוגרד, המאמן הראשון שלו היה אולג פודרוז'קו. הוא החל את הקריירה שלו במועדון הליגה השנייה "סטרוגינו" מוסקבה. בעונה הראשונה שלו עם הקבוצה סטרוגינו זכתה באליפות המערב בליגה. כשחקן סטרוגינו כבש 35 שערים. בקיץ 2016 עבר ללטביה, שם שיחק בהשאלה עבור מועדון ליגת העל הלטבית ריגה. באותה עת אימן אותה הרוסי דמיטרי חומוקה. לאחר מכן ניסה לעבור לטמבוב, אבל לא שיחק ועבר לטורפדו מוסקבה מליגת המשנה, כאשר כשחקן טורפדו כבש 35 שערים.
בתום עונת 2019/2020, ב־14 באוגוסט 2020, חתם על חוזה לשנתיים בקריליה סובייטוב סמרה, כשסכום ההעברה היה 200 אלף יורו ובמדיה החל לפרוח: הוא הבקיע חמישה שלושער בליגת המשנה והוכתר למלך השערים הטוב ביותר של קריליה סובייטוב בעונה אחת בכל הזמנים עם 39 שערים (השיא הקודם נקבע בעונת 1989 והיה שייך לוולדימיר קורוליוב ועמד על 28). בעונה הראשונה במדי קריליה סובייטוב, הוא כבש 42 שערים בכל המסגרות, עם 40 שערי ליגה וקבע שיא חדש בליגת המשנה.
ב-10 בינואר 2022 עבר לזניט סנקט פטרבורג וחתם על חוזה לשלוש שנים. כבש את שער הבכורה כבר במשחק הבכורה במדי זניט בליגה הרוסית במחזור 19 מול רובין קאזאן כשהבקיע את השער המכריע בניצחון קבוצתו 3–2, ב-28 בפברואר. הבקיע גם את השער המכריע בדרבי מול ספרטק, ב־7 במאי 2023, בניצחון 3–2, שהעניק את הניצחון והזכייה באליפות רוסיה חמישית רצופה לזניט.
קריירה בינלאומית
באוגוסט 2017, כחלק מנבחרת הסטודנטים הרוסית בטורניר הכדורגל של האוניברסיאדה שנערכה בטייפה הסינית, כבש סרגייב שישה שערים בחמישה משחקים — נגד ברזיל, איטליה (4) וארצות הברית.
ב־1 בנובמבר 2021 זומן סרגייב לנבחרת רוסיה למשחקים מול ו, אך טרם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
פנחס רשיש
פנחס רשיש (1 ביולי 1895 - 20 ביוני 1978) היה פעיל ציוני וראש העיר הרביעי של פתח תקווה.
ביוגרפיה
רשיש נולד בט' בתמוז תרנ"ה למאיר ליבס וגולדה (לבית צייפ) בקוניב, עיירה קטנה ליד אוסטראה (אוסטרוג) - היום באוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. כילד למד בחדר. בגיל 13 הצטרף לתנועה הציונית "צעירי ציון" באוסטרוה ושימש מאוחר יותר כמזכיר הסניף המקומי. בעקבות מלחמת העולם הראשונה גויס בשנת 1915 לשירות בצבא הרוסי. הוא שוחרר מן השירות ב-1917.
לאחר שחרורו הצטרף אל הוריו שעברו לאודסה, סיים לימודים תיכוניים והחל לימודיו באוניברסיטת אודסה. במקביל היה מזכיר סניף צעירי ציון באודסה, פעיל בארגון ההגנה היהודית ופעיל בתנועת "החלוץ". בהמשך נבחר למרכז התנועה ברוסיה. בשנים 1919-1922 עסק בהברחת צעירים ציונים מרוסיה לבסרביה שהייתה תחת שלטון רומניה.
ב-1924 עלה לישראל והצטרף לפלוגת עין-חרוד אשר ישבה יחד עם פלוגת "מעבר" בפתח תקווה וב-1 במאי 1925 התיישבה בגבעת השלושה. כמו כן היה פעיל במועצת פועלי פתח תקווה. משנת 1928 ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 שהה באירופה בשליחות. עקב פרוץ המלחמה שב ארצה ושימש כמזכיר מועצת פועלי פתח תקווה. בבחירות הראשונות לעירייה בשנת 1940 מונה כסגן ראש העיר. לאחר מלחמת העולם השנייה שוב יצא רשיש לפולין כראש משלחת היישוב. במרץ 1946 מונה למפקד הבריחה בפולין.
בבחירות המקומיות בנובמבר 1950 זכתה רשימת ההסתדרות בראשותו בחמישה נציגים והוא הצליח לגבש קואליציה שכללה את שני הנציגים של מפ"ם, נציג הפועל המזרחי ונציג פועלי אגודת ישראל והוא נבחר לראשות עיריית פתח תקווה ב-3 בינואר 1951. הייתה זו הפעם הראשונה בה נבחר נציג מפלגת פועלים לראשות העיר. אולם ב-10 בינואר 1951 הוציא בג"ץ צו על תנאי המעכב את כניסתו לתפקיד לאחר שנטען שנציג הפועל המזרחי, דוד נוימן, שהצביע עבורו, הוא תושב פג'ה וכלל לא התגורר בפתח תקווה ביום הבחירות. ב-13 בפברואר 1951 קבע בג"ץ סופית שנוימן אינו רשאי להיות חבר מועצה וכהונתו של רשיש בוטלה. ניסיון של רשיש להיבחר שוב לראשות העיר לא צלח, לאחר שבגלל לחץ מצד מועצת גדולי התורה נסוג נציג פועלי אגודת ישראל זמנית מתמיכה בו, בגלל שלא היה דתי, ובמקומו כיהן כראש העיר, מרדכי קראוסמן נציג הפועל המזרחי שנכנס למועצה במקום נוימן, ורשיש היה סגנו. בנובמבר 1951, לאור לחץ של ראשי מפא"י על ראשי הפועל המזרחי במישור הארצי, וסירוב של דוד בן-גוריון לבקר בפתח תקווה עד העברת השלטון לידי נציגי מפא"י, הושגה הסכמה בקואליציה הפועלית על העברת ראשות העיר לידי רשיש. קראוסמן התפטר, רשיש נבחר לראשות העיר וקראוסמן ואידלסון היו לסגניו. בעקבות טבח כפר קאסם ב-1956 התבקש למנות ועדה לבירור תביעות נפגעי הטבח. הוא העמיד את "זקן השומרים" אברהם שפירא בראשה.
בשנת 1959 נסע רשיש לחוץ לארץ ללא שמינה ממלא מקום, דבר שהביא לאי שקט בקואליציה שלו והביא אותו להודיע על הקדמת חזרתו. בדצמבר 1959 נבחר רשיש לכהונה שלישית בראשות העיר בראש קואליציה שכללה את מפא"י, אחדות העבודה, מפ"ם, מפד"ל, פועלי אגודת ישראל והפרוגרסיבים. רשיש נבחר לכהונה רביעית בנובמבר 1965 אך התפטר שנה אחר כך על פי צו מפלגתו כדי לפנות מקום לסגנו איש מפלגתו ישראל פיינברג, על פי הסכמה שהושגה עוד לפני הבחירות.
במהלך כהונתו התפתחה העיר בתחומים הבאים: הרחבה משמעותית של שטח השיפוט העירוני, קליטת עולים רבים וגידול משמעותי באוכלוסייה, בניית בתי החולים "השרון" ו"בית רבקה", בניית בית העירייה, בית התלמיד ובית "יד לבנים" והקמת שכונת נווה עוז.
פנחס רשיש נפטר בט"ו בסיוון ה'תשל"ח (1978). מנשואיו לאשתו הראשונה שרה נולד לו בן אחד ומאשתו השנייה חדווה לבית מורגנשטיין נולדו לו בן ובת. אשתו חדווה נפטרה בשנת 1970 ושניהם טמונים בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
הנצחה
מספר מוסדות בעיר פתח תקווה קרויים על שמו:
דגל אילינוי
דגל מדינת אילינוי (באנגלית: Flag of Illinois) עוצב בשנת 1912 על ידי לוסי דרוונט בתחרות שנערכה על ידי ארגון "בנות המהפכה האמריקאית". הדגל הוכר כדגל הרשמי של אילינוי ב-6 ביולי 1915 על ידי בתי הנבחרים של המדינה, למרות שהמושל לא חתם על ההחלטה. בשנת 1969 הוסף שם המדינה לדגל, לאחר שנטען שאנשים אינם מזהים את המדינה לה שייכת הדגל.
פרובינציית הסן-נסאו
פרובינציית הסן-נסאו הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה, עד שפוצלה על ידי הנאצים בשנת 1944 לפרובינציית הסן ופרובינציית נסאו.
היסטוריה
בשנת 1866 הצטרפו נסיכות הבוחר מהסן, דוכסות נסאו והעיר החופשית פרנקפורט לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובסוף המלחמה סופחו לממלכת פרוסיה, ושולבו יחד עם שטחים מהדוכסות הגדולה של הסן ליצירת פרובינציית הסן-נסאו.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, ובשנת 1929 צורפה לפרובינציה המדינה החופשית ולדק-פירמונט.
בשנת 1944 פוצלה הפרובינציה לפרובינציית הסן ולפרובינציית נסאו. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללו שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש האמריקאי, כחלק מהסן הגדולה, ובשנת 1946 נכללו במדינת הסן בגרמניה המערבית.
מג'יק (מחולל יישומים)
מג'יק הוא מחולל יישומים, הראשון ללא קוד, שפותח בישראל בחברת מג'יק תעשיות תוכנה בשנות השמונים. מחולל היישומים זכה במספר רב של פרסים ב"מרוץ RAD לכלי פיתוח".
רקע
תוכנת מג'יק חדרה לשוק הישראלי בעקבות השימוש הרב שעשה בה צה"ל בשנות ה-80 והמחצית הראשונה של שנות ה-90, והיא הייתה מחולל יישומים דומיננטי בתקופת מערכת ההפעלה DOS. התוכנה זכתה להצלחה משמעותית בעולם ונמכרה בין השאר ביפן, באירופה, באוסטרליה ובארצות רבות נוספות.
הדעיכה של מג'יק נבעה מכניסה מאוחרת לסביבת מערכת ההפעלה חלונות. בעקבות ההגירה למערכת החלונות התעכב הפיתוח של המחולל, והוא נותר מאחור, ומחוללים שונים נגסו בשווקים שלו. כדי לשרוד נכנסה החברה גם לשוק פיתוח האפליקציות בעזרת המערכת שבנתה.
גרסת מג'יק יציבה ראשונה בסביבת חלונות שוחררה בשלב שבו למתחריו (כגון PowerBuilder) היו גרסאות מבוססות תכנות מונחה עצמים. ישנן עדיין מערכות מידע רבות שממשיכות לתפקד בסביבת מג'יק.
באמצעות הטכנולוגיות של החברה נכתבו אפליקציות רבות בתחומים רבים ובמספר רב של שפות.
מאפיינים
יחודו הגדול וסוד הצלחתו של מג'יק בסביבת מערכת ההפעלה DOS נבעו מהיכולת לפתח באמצעותו מערכות מידע מורכבות בזמן קצר יחסית. מג'יק זכה במקום הראשון בתחרויות פיתוח בעולם.
על התוכנה נמתחה ביקורת בשל הקונספט שלה ובשל מוגבלותה, והיו שכינוה "מחולל לפקידים".
שם התוכנה מייצג את הגישה לפיה בפיתוח מערכות מידע ובתכנות יש קסם כלשהו, והוא מצטרף לשמות נוספים המייצגים גישה זו, כגון מחוללי היישומים "פרדוקס" ו"ויזדום" ובסיס הנתונים "אורקל". החל מגרסה 9.0 שפורסמה בשנת 2001 שונה שמו של המוצר והוא נקרא כיום eDeveloper. בחודש יולי 2006 הושקה גרסת eDeveloper v10 שמכילה שיפורים רבים במוצר (חלקם נחשפו כבר בגרסה 9) שמשלימה פער של שנים במוצר. בין השיפורים ניתן לציין:
בין מוצרי התוכנה הגדולים שנכתבו באמצעות מג'יק בולטת המערכת לניהול שידורי טלוויזיה רב-ערוצית IBMS, שפותחה על ידי חברת פילת-מדיה הישראלית-בריטית.
iBOLT
iBOLT הוא פלטפורמת אינטגרציה מאסכולת EAI (אינטגרציית יישומים) ו- BPM (ניהול תהליכים עסקיים) ונותנת מענה לארכיטקטורת SOA. המוצר מהווה תשתית טכנולוגית המאפשרת ליישם אינטגרציה בין המערכות השונות בארגון על מנת לייצר תהליכים עסקיים חדשים על בסיס מערכות קיימות. יכולות ה-BPM מאפשרות ניהול תיעוד, ניתוח, תחזוקה ובקרה על תהליכים עסקיים אלו.
ראו גם
uniPaaS
סמל ליטא
סמל ליטא, הנקרא גם ויטיס (Vytis, "האביר") או ראייטליס (Raitelis, "הפרש"), הוא מהסמלים הוותיקים באירופה. הגרסה הנוכחית אושרה בשנת 1992 בפרק 15 של החוקה.
גרסתו הנוכחית אומצה בספטמבר 1991 וכוללת את הפרטים הבאים:
היסטוריה
השימוש באביר על הסוס הלבן היה ידוע כבר ברישומים הישנים. עדויות מראות שהסמל היה על החותם של הדוכס הגדול של ליטא, אלגירדס, בשנת 1386. בסוף המאה ה-14 הופיעו מטבעות עם הסמל האמור. בהמשך, הוא הופיע על הסמל של הדוכסים הגדולים של ליטא ובתחילת המאה ה-15 אומץ כסמל של הדוכסות הגדולה של ליטא. בהתחלה הרוכב רכב לצד ימין, אך החל מהמאה ה-15, הוא רוכב לצד שמאל. במהלך המאה ה-15 השתרשו גם צבעי הסמל. הצלב הכפול התווסף בשנת 1386, עם קבלת הנצרות על ידי הליטאים.
פרושים
יש המאמינים שהרוכב מייצג את Perkūnas, אל הרעם שהיה גם אל המלחמה ובדרך כלל הוצג כרוכב. יש גם לציין שלסוס לבן יש משמעות פולחנית אצל העמים הבלטיים.
מקור השם ויטיס
מקור השם אינו ברור. המילה הופיעה לראשונה בשנת 1846. באופן כללי, המילה הליטאית vyti פירושה "לרדוף" ואכן שמו של הסמל בשפה הבלארוסית הוא "מרדף" (Пагоня). גרסה אחרת היא שהמקור הוא בשם סלבי (vytiaz') שפרושו "האביר".
ניו יורק רד בולס
ניו יורק רד בולס (באנגלית: New York Red Bulls) היא קבוצת כדורגל ממדינת ניו ג'רזי המשחקת בליגת ה-MLS. הקבוצה היא אחת הקבוצות הראשונות בליגה, אשר הוקמה בשנת 1994 בשם ניו יורק/ניו ג'רזי מטרוסטארס. ב-9 במרץ 2006, הקבוצה נמכרה לחברת רד בול יצרנית משקאות אנרגיה. בעסקה שונו שמה וצבעי מדיה דבר שהוביל למחלוקת בקרב אוהדי הקבוצה המקורית.
נשק אוטונומי קטלני
כלי נשק אוטונומיים קטלניים (באנגלית: Lethal autonomous weapons; הכינוי המקוצר LAWs או AWS) הם סוגי מערכות צבאית אוטונומיות שיכולות לחפש ולתקוף מטרות באופן עצמאי על סמך מערכת חוקים, אילוצים ותיאורים מתוכנתים (אלגוריתמים). מערכות הנשק האוטונומיות מוכרות בצבאות העולם בשמות מערכות נשק אוטונומיות קטלניות (Lethal Autonomous Weapon Systems-LAWS), או בשם מערכות נשק אוטונומיות (Autonomous Weapon Systems - AWS), שהם למעשה מערכות נשק רובוטי או רובוטים רוצחים. מערכות הנשק האוטונומיות עשויות לפעול באוויר, ביבשה, בים (מעל ומתחת למים) או בחלל. קיימת בעולם התנגדות למתן אוטונומיה מלאה למערכות נשק קטלניות שבכוחן להרוג בני אדם. נכון לשנת 2018 נעשה ניסיון לחבר אמנה להגבלת השימוש בנשק האוטונומי, במובן, שאת הפקודה האחרונה לתקוף ולפתוח באש ייתן אדם, מפעיל המערכת. אם כי ישנם מקרים יוצאים מן הכלל המיוחסים למערכות נשק "הגנתיות" הפותחות באש כנגד גורמים העוינים את סביבתן כגון כיפת ברזל, מעיל רוח, חץ דורבן ואחרים. זאת כדי לקצר את לוח הזמנים הקריטי של התגובה האנושית.
משמעות המושג נשק אוטונומי
למילה "אוטונומי" יש משמעויות שונות בתחומים שונים. בהנדסת מכונות במלה אוטונומי מתייחסים ליכולת של המכונה לפעול ללא מעורבות אנושית. בפילוסופיה המשמעות להיות אוטונומי עשויה להתייחס לאדם שהוא עצמאי או חופשי מבחינה מוסרית. במדע המדינה המילה אוטונומי עשויה להתייחס ליכולת של אזור או מחוז להיות עצמאי מחוקי המדינה שלו ולהכתיב לעצמו חוקים משלו. מבחינת פיתוח מערכת נשק, ההתייחסות למערכת נשק כאוטונומית אינו ברור בהשוואה למקובל בתחומים האחרים. מאחר שאין תקן מוגדר ומוסכם למושג נשק אוטונומי. הוא יכול להשתנות מאוד בין המדינות והארגונים השונים.
כתוצאה מריבוי ההגדרות ובמטרה לכתוב אמנה בין המדינות יש צורך תחילה לקבוע מושגים מקובלים המגדירים מה הוא בדיוק נשק אוטונומי.
מערכות הגנה אוטונומיות
דוגמאות (נכון לשנת 2018) של מערכות נשק אוטונומיות קטלניות הן מערכות הגנה אקטיביות אוטומטיות מסוג "hardkill", כגון מערכות CIWS מונחות מכ"ם המשמשות להגנה על ספינות היו בשימוש מאז שנות ה-70 של המאה העשרים (למשל, ה-Phalanx CIWS האמריקאי). מערכות כאלה יכולות לזהות ולתקוף באופן אוטונומי טילים מתקרבים, רקטות, ירי ארטילרי, מטוסים וכלי שיט השטים על פני הים וזאת, על פי קריטריונים שנקבעו על ידי המפעיל האנושי. מערכות דומות קיימות עבור טנקים, כמו הארנה הרוסית, המעיל רוח הישראלי וה-AMAP-ADS  הגרמנית. בדרום קוריאה ובישראל נעשה שימוש במספר סוגים של רובי זקיף  נייחים כגון רואה-יורה, שיכולים לירות לעבר בני אדם וכלי רכב. למערכות רבות של הגנה מפני טילים, כמו כיפת ברזל, יש גם יכולות הכוונה אוטונומיות.
הסיבה העיקרית לכך שאין "אדם בלולאה" במערכות הגנה האקטיביות היא הצורך בתגובה המהירה.
מערכות נשק אוטונומיות התקפיות
מערכות בעלות דרגת אוטונומיה גבוהה יותר נכללות במל"טים או כלי טיס קרביים בלתי מאוישים, כגון המל"ט הסילוני מסוג טאראניס BAE Systems Taranis העשוי לשאת מערכת תקיפה אווירית מסוג Future Combat Air System. למל"טים יש את היכולה לחפש, לזהות ולאתר גופים עוינים באופן אוטונומי, אך תקיפת המטרה תעשה על פי פקודה המפורטת בפקודת המשימה. המל"ט יכול להגן על עצמו מפני מטוסי אויב (ראו קריאה נוספת - Heyns 2013, §45). מזל"ט מדגם Northrop Grumman X-47B יכול להמריא ולנחות על נושאות מטוסים (הודגם ב-2014).
לפי האקונומיסט, ככל שהטכנולוגיה מתקדמת, יישומים עתידיים של כלי שיט תת-ימיים בלתי מאוישים עשויים לכלול פינוי מוקשים, הנחת מוקשים, הנחת רשת חיישנים נגד צוללות במים שבמחלוקת, סיורים עם סונאר פעיל, אספקה מחדש של צוללות מאוישות. בשנת 2018, נטען כי רוסיה מפתחת "טורפדו חדש בין-יבשתי, בעל חמוש גרעיני, מונע בכוח גרעיני, אוטונומי תת-ימי" בשם "פוסידון".
רוסיה מפתחת באופן פעיל טילים בעלי בינה מלאכותית, מל"טים, כלי רכב בלתי מאוישים, רובוטים צבאיים ורובוטים להגשת עזרה רפואית.
השר הישראלי איוב קרא הצהיר ב-2017 כי ישראל מפתחת רובוטים צבאיים, כולל רובוטים זעירים, בגודל זבוב.
באוקטובר 2018, בנאום של בכיר בחברת האבטחה הסינית Norinco, נאמר כי "בשטחי הקרבות העתידיים, לא יהיו אנשים שילחמו", וכי השימוש בנשק אוטונומי קטלני בלחימה, הוא "בִּלתִי נִמנַע". בשנת 2019, שר ההגנה האמריקאי מארק אספר יצא כנגד סין על מכירת רחפנים המסוגלים לפגוע בבני אדם ללא פיקוח אנושי. בשנת 2019 הצבא הבריטי פרס כלי רכב בלתי מאוישים ורובוטים צבאיים. הצי האמריקאי פתח את ציי "רוח רפאים" של ספינות בלתי מאוישות.
בשנת 2020 מזל"ט מסוג Kargu 2 איתר ותקף מטרה אנושית בלוב, על פי דו"ח של פאנל המומחים של מועצת הביטחון של האו"ם בנושא לוב, שפורסם במרץ 2021. ייתכן שזו הייתה הפעם הראשונה שרובוט אוטונומי חמוש תקף בני אדם.