cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלפרד דומט
שירה
החל מ-1833 פרסם דומט כרך או שניים של שירה וכן כמה שירים בכתב עת שנקרא Blackwood's Magazine. אחד מהם, "מזמור לחג המולד", משך תשומת לב ציבורית. לאחר הכשרתו כעורך דין הוא חי חיי נוחות בלונדון, ונעשה חבר קרוב של המשורר רוברט בראונינג, שכתב עליו את שירו Waring. מאמר על הידידות בין שניהם פורסם בגיליון ינואר 1905 של המגזין The Contemporary Review. מבין ספרי השירה שלו, ידועים שניים: "ראנולף ואמהויה, יום של חלום בים הדרומי" שיצא ב-1872 ומתאר את חיי המאורים, ו"פלוטסאם וג'טסאם", המוקדש לבראונינג.
בועל ארמית
האיסור
קיימות מספר דרגות חומרה באיסור בעילת ארמית:
איסור חיתון
איסור נישואין עם גוי. התורה כותבת. לפי חלק מהפוסקים איסור זה חל רק על שבעת העממים, ולפי הרמב"ם הוא חל על כל הגויים, בתלמוד הועלתה אפשרות שהאיסור חל רק כאשר הגוי הוא הגבר, והיהודייה צפויה להימשך אחריו., אך הרמב"ם פוסק שהאיסור קיים בשני המצבים של נישואי תערובת.
בעילה בפרהסיא
על בעילת גויה בפרהסיא למדו חכמים בתלמוד ממעשהו של פינחס ש"קנאים פוגעין בו", אמנם אף שהיא הלכה, אין מורין כן.
אלפרד דומט
קריירה פוליטית בניו זילנד
השינוי המשמעותי ביותר שביצע דומט בעת כהונתו כראש הממשלה, היה העברתה ב-1865 של בירת ניו זילנד מאוקלנד לוולינגטון. בנובמבר 1863 הוא העביר החלטה בפרלמנט, על פיה "חיוני מאוד שמקום מושב הממשלה... צריך לעבור למקום מתאים כלשהו על מצר קוק".
בועל ארמית
בעילה בצנעה
בעילת גויה אסורה גם בצנעה. יש הסוברים שהאיסור בצנעה הוא מדרבנן, איסור שנגזר על ידי בית הדין של החשמונאים, ויש הסוברים שהאיסור הוא מהתורה, וכך הוכיח הרב שאול מורטירה. לשיטה זו התקנה הייתה להעניש את העובר במכת מרדות. העונש על איסור זה הוא מכת מרדות. כאשר לא קיבל העובר על האיסור מלקות בידי בית דין, נאמר בתלמוד שעונשו הוא כרת, לפי הכתוב בנביא:
אלפרד דומט
קריירה פוליטית בניו זילנד
ב-1871 שב דומט לאנגליה וב-1880 הוענק לו תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
בועל ארמית
בעילה בצנעה
טעם התקנה הוא מפני ארבע סיבות, לפי רב דימי, שסימנן נשג"א: לפי רבין, הסיבה הרביעית היא "זונה" - מכיוון שיש גויות נשואות המזנות מתחת בעליהן, וכאשר הבועל הוא כהן קיים חשש שמתוך בעילת הגויה יבוא גם לבעול זונה יהודייה, האסורה לכהן מהתורה.
בעקבות איסור זה, בעילת גויה בפרהסיא אסורה ביהרג ואל יעבור, מכיוון שהיא נחשבת כאביזרייהו של גילוי עריות שהם כל איסורי יחסי מין שעונשם מיתה.
קישורים חיצוניים
"בועל ארמית", מתוך מיקרופדיה תלמודית
רמת אנדי
גאוגרפיה ואקלים
קיימות עדויות לשינויים באקלים שהתרחשו בין 6000 לפנה"ס, אז אזור סוואנה שבו ירדו בממוצע שנתי כ-250 מילימטרים גשם, ועד לממוצע שנתי של כ-150 מילימטרים גשם בסביבות 4300 לפנה"ס. מאוחר יותר הגיע הממוצע השנתי ל-50 מילימטרים בסביבות 2700 לפני הספירה, בדומה לכמות המשקעים השנתית הנצפית כיום. מונסונים נפוצים באזור, והם מייצרים בסביבות 50–150 מילימטרים של גשם בשנה. אסונות טבע אלו יוצרים תערובת מגוונת של צמחייה בתוך האזור. אולם במהלך חודשי החורף, המשקעים מאפשרים לחות רבה יותר באדמה הדקה, עם נגר נמוך יותר. באזור הדרומי של ההרים יש גם אקלים צפון-סהאלי עם כמויות גדולות יותר של משקעים בין החודשים מאי לספטמבר. כמות הגשמים כפופה לאזור ההתכנסות הבין-טרופי (ITCZ).
היסטוריה של הגנה
קצת פחות מעשירית מאתרי המורשת העולמית נמצאים באפריקה, אך האתר התווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בפברואר 2016. במהלך תהליך זה, היו מחלוקות לגבי מה צריך לכלול באתר המורשת. ראשית, שני אזורי מנהל וכמה כפרים היו צריכים להגיע להסכמה אם הם חלק מאתר המורשת העולמית. עם זאת, הקמת אתר המורשת העולמית הועילה לצ'אד על ידי הגדלת ההכנסה באזור מתיירים שמוציאים כסף כדי ללון. כמו כן, ממשלת צ'אד צמצמה בסופו של דבר את גודל השטח המוגן עקב חיפושי נפט. תושבי רמת אנדי סובלים מאי-שוויון ניכר בהכנסות, ולכן הניצול של מאגרי הנפט התת-קרקעיים אפשר חלוקה מחדש טובה יותר של העושר. משערים שקיים חוזה שותפות בין המדינה לחברות הנפט לחיפושי נפט וחכירה פרטית של קרקעות, בשל השטח המוקטן המוגן על ידי אונסק"ו. כתוצאה מגידול זה בניצול הנפט, היו דליפות נפט בשוגג בצ'אד, שזיהמו את מי התהום, היו דליפות כימיקלים בשוגג, והייתה הפחתה באיכות האוויר.
הארגון שמושבו ביוהנסבורג בדרום אפריקה קיבל על עצמו את הניהול של אזור זה בשותפות עם ממשלת צ'אד בתחילת 2018. הארגון מתכוון לשפר את תשתית הפארק, לחקור את הפוטנציאל לתיירות, להגביר תמיכה בנוף זה ולתרום לצרכים של התושבים המקומיים. האיחוד האירופי תרם 4.7 מיליון אירו לפארקים אפריקאים, ומפעל הפיס ההולנדי נתן כ-3 מיליון אירו במשך שלוש שנים לארגון זה. יתר על כן, כ-50,000 קמ"ר, חלק גדול מרמת אנדי, הוגדר על ידי ממשלת צ'אד כשמורת הטבע והתרבות של אנדי בינואר 2019.
גם הבנק העולמי עבד עם צ'אד על ידי המלצה על תוכנית ניהול וחלוקה מחדש של הכנסות הנפט, הקובעת כי "70% מהכנסות הנפט הישירות יוקצו למגזרים בעדיפות, 15% להשקעות ציבוריות, 5% למחוזות בהן מופק הנפט, ו-10% לדורות הבאים." עם זאת, ממשלת צ'אד כבר ספגה ביקורת על כך שלא עמדה בתוכנית.
בעלי חיים
לא הרבה מחקרים נערכו על צפון צ'אד בגלל בעיות ביטחון, תנאי אקלים קשים, מלחמות ושודדים. עם זאת, חוקרים גילו כי בשל מאגר מים גדול באזור, יש ברמה אוסף עשיר של בעלי חיים. לדוגמה, ישנם לפחות 185 מינים מתועדים של עופות נודדים שעוברים דרך רמת אנדי. דוגמאות אחרות לבעלי חיים כוללות את התנין המערב-אפריקני, הידוע גם בשם תנין המדבר, שהיה קיים בעבר ברחבי הסהרה בתקופה של כמות גשמים בשפע. מאפיין בולט של אוכלוסיית תנינים זו הוא הגמדות, שהתפתחה עקב בידודם, והפכה אותם ליוצאי דופן (אוכלוסיות אחרות ששרדו כאלה נמצאות או נמצאו במאוריטניה ובאלג'יריה). הם שורדים רק בכמה בריכות בקניוני נהרות באזור, למשל, ה, ונמצאים בסכנת הכחדה. האריות האחרונים (תת-המין המערב אפריקאי) בסהרה שרדו גם כאן עד שנכחדו בשנות ה-40 עקב שימוש מוגבר בקרקע וציד. סביר להניח שכל ראמי סהרה וה ששרדו בטבע יימצאו באזורים הנידחים של רמת אנדי. חוקרים השתמשו במלכודות מצלמה כדי לזהות אוכלוסייה מבודדת של שהתגלה שעדיין מתקיימת באזור המוגן. המקומיים מספרים גם על קיומו של "טיגריס אנדי", חיה בדיונית שאמורה להיות שריד כביכול של בעלי ניבי חרב. ידוע גם כי צבאים ואנטילופות נמצאים באזור. לרוע המזל, ציד וציד בלתי חוקי הפחיתו את מספר המינים באזור. לבסוף, הגילוי של מיני הדגים Polypterus senegalus ו-Poropanchax normani מעניינים במיוחד את החוקרים. זיהוי המינים הללו במדבר סהרה מראה את הקשר בין אגמי אוניאנגה לימת צ'אד. החוקרים דגמו במהלך היום והלילה עם רשתות ותצפיות אחרות כדי לבצע את המחקר שלהם, ברמת אנדי הם גילו את המין Barbus macrops.
צמחייה
2,173 מיני צמחים שתועדו באתר הם מינים מקומיים של צ'אד. כמה מחוקרי הצומח הראשונים באזור עוד בשנות ה-50 של המאה ה-20 כללו את ר. קורטי, ה. ז'ילה, ר. מאיר ופ. קיזל. תועדו למעלה מ-525 מינים של צמחים ברמת אנדי. באופן ספציפי, החוקר איבר ז'ילה (Hubert Gillet) השתמש במערכת סיווג כדי לתאר 7 צורות חיים עיקריות עבור 526 מיני הצומח שנמצאו: 41.3% תרופיטים, 3.0% גאופיטים, 5.1% הלופיטים, 1.1% הידרופיטים, 7.0% המיקריפטופיטים, 18.4% כמפיטים ו-15.1% פנרופיטים. מינים יוצאי דופן, כולל , מין של עץ שנמצא בדרך כלל באפריקה הטרופית והמשוונית, נמצא גם ברמת אנדי. חלק גדול מהצמחייה מוגן על ידי נוכחותם של קניונים עמוקים וגלטות. רק 2% מאדמת צ'אד מעובדת כיום, כ-50% מרעה, ודגנים מהווים את קבוצות המזון העיקריות. בתקופות צחיחות, אתר זה משמש מקלט לטקסונים סובטרופיים, כגון דקלים ועשבים. , מין של ארבה ידוע בהשפעותיו המזיקות על הצומח המקומי, במיוחד על יבולים ושדות מרעה.
תרבות
אמנם יש חוסר בתיארוכים מוחלטים הנוגעים לאמנות הסלע ברמת אנדי, אך ניתן לתארך את הציורים לסביבות 5000 לפני הספירה ואילך. התיעוד הארכאולוגי ואמנות הסלע של האתרים מאפשרים לחוקרים להפיק תאריכים אלה מכיוון שיש מחסור בחומרים אורגניים. לדוגמה, רק לסת בקר אחת נמצאה מסביבות שנת 630 לפני הספירה. עם זאת, החוקרים ממשיכים להשתמש בתיארוך פחמן-14 הן משרידי גחלים והן מעצמות בקר אחרות כדי לתארך אתרים אלה. ישנם כ-6 אתרים, ונמצאו כ-40 ציורים. באזור נמצאו דוגמאות של פטרוגליפים או ציורי סלע, כמו אלה ב"אתר האבוד" של ניולה דואה (Niola Doa). אלפי ציורים וגילופים של אנשים ובעלי חיים קיימים ברחבי האזור וגילם מוערך בכ-8,000 שנה. חלק גדול מהאמנות מבוטא באמצעות צבע, עם יותר מ-86% מהאמנות מצוירת ו-14% חרוטה. ציורי הסלע נמצאו על רצפות, על תקרות ועל הקירות של מקלטי סלע שנוצרו מסחיפה של הרוח, והם נמצאים לעיתים קרובות במקומות גבוהים.
אמנות סלע
אמנות הסלע מתארת גם בעלי חיים וגם בני אדם כפי שהם בחיים האמיתיים, עם ייצוג מועט מאוד של ציידים-לקטים. רבים מהציורים הידרדרו עקב בליה וונדליזם.
חשיבות
ציורים מוקדמים היו מונוכרומטיים (שימוש בצבע אחד), ויצגו בני אדם עם בעלי החיים שלהם, ורבים הוצגו עם ציוד ציד תוך כדי הליכה וריצה. תיאור זה הדגיש את סוג אורח החיים שהיה לאנשים בתקופת הברזל המוקדמת, תקופה באפריקה מסביבות המאה השנייה לספירה ועד שנת 1000 לספירה. ככל שהזמן התקדם, התמונות נעשו הרבה יותר צבעוניות. הוצגו גם כלי נשק קרביים רבים יותר, שייתכן שנבעו מלחימה מועצמת עקב היווצרות היררכיות. סוגי נשק אלה מאפיינים את האקלים שהשתנה, כתוצאה מהצטמצמות המים והמרעה.
בעלי חיים
חיות מבויתות היוו כמעט 69% מציורי הסלע ברמת אנדי. הדגש הגדול ביותר באמנות הסלע היה על בקר מבוית. למעשה, באתר אחד, מורדי (Murdi), חוקרים שרטטו את גרף התדירות של בני אדם ובעלי חיים שנמצאו באמנות הסלע. למעלה מ-50% מסך הציורים באתר זה כוללים בקר, יעלים בסביבות 10%, וכלבים בסביבות 5%. באמצע המאה ה-19 גילה היינריך בארת (Heinrich Barth) את ציור הסלע הראשון שכונה "אפולו גארמנטה" (Apollon Garamante), ובו אוירו שני רעולי פנים בצד בקר. הבקר צויר כבעל קרניים ייחודיות. לדוגמה, חלק מהבקר אוירו עם קרניים בצורת לירה. לבקר נודעה השפעה כלכלית, תרבותית וסביבתית גדולה על תושבי הרי אנדי. הם קיבלו גם צבעים ייחודיים כדי להבדיל בין פרטים שונים, ואמנות הסלע בחלק מהאתרים, כולל באתר שיגו II (Chiguéou II), כוללת דמויות בקר בעיצובים גאומטריים אקסטרווגנטיים. ציורים של בקר נמצאו בכל האתרים ברמה, בניגוד לבעלי חיים אחרים, כגון סוסים. סוגים אחרים של בעלי חיים מבויתים שנמצאו כוללים כבשים וכלבים.
בתקופת הברזל, אנשים התקיימו באורח חיים נוודי יותר, ובחרו להציג גמלים ובמיוחד סוסים בציורים שלהם. עם זאת, פרטים שונים של בעלי חיים אלה לא צוירו בצבעים שונים כמו הפרות. כמו כן, בעוד שציורי בקר מציגים את החיות כסטטיות, סוסים מוצגים כחיות דוהרות, מה שמעניק איכות אמנותית לאמנות הסלע. כמה ציורים עדכניים יותר כללו סוסים עם מרכבות. משערים שסוסים אינם מיוצגים ביצירות האמנות בשפע כמו בעלי חיים אחרים, כגון בקר, בשל השפעה פחותה על הרועים. גם גמלים צוירו, וביותר תנועה מאשר שאר בעלי החיים.
גם חיות הבר הוצגו ביצירות האמנות בשל המשמעויות הדתיות והמיתולוגיות שלהן. ג'ירפות היו חיות הבר הנפוצות ביותר שצוירו, בדרך כלל בתקופת הציידים-לקטים. כמו כן, קרנפים רבים עוצבו לצד בני אדם עגולי ראש, יוצאי דופן להתנהגות האופיינית של קרנפים שכן הם חיים בדרך כלל כזוגות או מתבודדים.
בני אדם
תיאורי אנשים נפוצים למדי באמנות הסלע של אנדי, ובין דמויות האדם שנמצאו, רק 4% נחרטו. בין אמנות הסלע נמצאו טביעות יד רבות של גברים ונשים כאחד. זכרים מוצגים לעיתים קרובות כמי שעומדים מול בקר אוחזים ברומח ומגן, נראים בעיקר כמגנים על בעלי החיים שלהם. נשים אינן מוצגות לעיתים קרובות כמו גברים. הגרף שהוזכר קודם והראה את התדירות של בני אדם ובעלי חיים מצא שבאתר מונדי, גברים צוירו ב-20% מהמקרים, בעוד שנשים צוירו רק ב-10%. עם זאת, נשים הוצגו לעיתים קרובות כמקושטות בצורה אקסטרווגנטית, כמו אלה בניולה דולה. הן היו מכוסות לעיתים קרובות בקווים גליים ובדוגמאות גאומטריות מעניינות, ועיצובים אלה הושוו לדמויות בסגנון ראש עגול שנמצאו באלג'יריה.
באתרים כמו נבארה 2 (Nabara 2), השוכן בגובה 760 מטרים בבסיס המדרון הצפוני של הסאודומנגה, חריטות אובליות מתארות בעלי חיים כמו גמלים, בקר וג'ירפות. לוחמים נראים מסתתרים מאחורי מגנים עגולים, ונשים לובשות שמלות ארוכות. נשים אינן אוחזות בנשק, בעוד שהגברים בדרך כלל כן.
אתר מרכזי נוסף, ניולה דואה, שפירושו "מקום הבנות", בשפה המקומית, אינו נחשב עוד תחת חסות אונסק"ו, אך ידוע כאחד מאתרי הסלע החשובים ביותר בסהרה. דמויות רבות נראות עירומות, עם דמויות קטנות יותר מעטרות חצאיות, וחלקן נתפסו כסובלות ממצב גנטי המכונה, שנגרם מהצטברות שומן בירכיים ובישבן.
כלי חרס
במהלך 5,000–4,000 לפני הספירה, פעלו תושבי רמת אנדי כקבוצות ציידים, דייגים ולקטים בעיקר במישורים. הם נשארו בעיקר באתרי התיישבות בשל תנאים נוחים. כלי חרס ששימשו באתרים אלה כללו דפוסי קווים גליים מנוקדים ייחודיים לתקופה זו.
ככל שהזמן התקדם עד לשנת 4,000 לפני הספירה, עברו קבוצות הציידים והלקטים לרעיית בקר. עם השינוי באורח החיים, השתנו גם סגנונות כלי החרס. לדוגמה, לכלים היו כעת דפוסים דקורטיביים הרבה יותר, ונוצרו צורות שונות של סירים. כמו כן, צצו לראשונה כלי אבן מסוימים, כולל גרזינים.
לבסוף, עקב הצחיחות הגוברת מ-3,000–2,000 לפני הספירה, היו יישובים מבוססים יותר, כמו גם כמות גדולה יותר של רעיית צאן עם בעלי חיים קטנים בעיקר. כלי החרס הציגו לראשונה דוגמאות גאומטריות, וכלי אבן כללו בעיקר רק נתזים מעובדים וחומרי ליטוש.
מחקר וסיוע
כפי שהראו ציורי אמנות הסלע, חלה ירידה במיני בעלי החיים לאורך זמן עקב שינויים אקלימיים, אך גם עקב ציד. בעוד שהירידה במיני בעלי החיים הייתה בעיה גדולה באזור, גם ונדליזם גרם נזק גדול לאתר. לדוגמה, צעירים מקומיים חשודים שהשחיתו את אמנות הסלע באתר אמנות הסלע של אנדי על ידי שרבוט שמותיהם על הציורים בצרפתית ובערבית, כשהכתובת האחרונה מינואר 2017. במאי הקולנוע ושר התרבות של צ'אד, מהמט סאלח הארון, תיאר את המצב, "זה סיפור אפריקאי והם רצו להרוס את זה." ראש נציגות אונסק"ו בצ'אד, עבד אלכרים אדום בהאר, מאמין שניתן לתקן את הנזק, וארגונים אחרים הפכו מעורבים בנושא. לדוגמה, הקרן לאמנות סלע אפריקאית, בשיתוף קרן Factum, תיעדה מאז את אנדי באמצעות צילומים; המשימה שלהם היא להראות את הנושאים הכרוכים בהגנה על אמנות הסלע. הן בשל סחיפה והן בשל ונדליזם, מתמודד אתר אנדי עם הידרדרות ציורי הסלע, אך האמנות הזו תועדה כעת בתלת-ממד כדי להעלות את המודעות ליופי של אתר זה. על הנוף הזה נעשו גם סרטים, כולל מגדלי האנדי, בבימויו של רנן אוזטורק כדי להראות את יופיו של האנדי.
מגדל שאנגחאי
מגדל שאנגחאי (בכתב סיני: 上海中心大廈; בפין-יין: Shànghǎi Zhōngxīn Dàshà) הוא גורד שחקים ברובע פודונג בעיר שאנגחאי. הוא נחנך ב-2015 ומאז הוא הבניין הגבוה בסין והבניין השלישי בגובהו בעולם לאחר בורג' ח'ליפה שבדובאי ומרדקה 118 שבקואלה לומפור. כמו כן, נחשב גם למבנה הרביעי בגובהו בעולם (אחרי בורג' חליפה, מגדל עץ השמיים בטוקיו ומרדקה 118). גובהו של המבנה הוא 632 מטרים המתחלקים ל-128 קומות בעלות שטח כולל של 380,000 מטר רבוע. בניית הבניין החלה בשנת 2008 והסתיימה ב-2015. בסיס המגדל רחב והוא הופך צר יותר עם הגובה. צורת הבניין סיבובית, בדומה לזו של הטורסו המתפתל, אך בניגוד אליו צלעות מגדל שאנגחאי מעוגלות והוא מחופה בזכוכית שקופה. הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים והמהנדסים גנסלר (Gensler), שתכנן גם את בניין ג'ין מאו והמרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי הנמצאים בסמוך אליו. לפיתול, לפינות הפרופיל המעוגלות ולשטחי הקומות המצטמצמים משמעות הנדסית - התכנון עוזר למגדל לעמוד בפני רוחות הטייפון, שנפוצות באזור. טרום בניית המגדל הוכנס מודל המגדל למערכת הדמיה שמחקה את הכוחות שיפעלו עליו במציאות. המסקנה הייתה, כי הפיתול המיטבי להתנגדות הרוחות יהיה סיבוב של 120 מעלות מהקומה הראשונה ועד האחרונה, וכי גודל התכסית של הקומה העליונה יצטמצם ל-55% בלבד משטח הקומה הנמוכה ביותר.
עם סיום בניית השלד באוגוסט 2013, הפך מגדל שאנגחאי למבנה הגבוה בסין, ונטל את התואר ממגדל קנטון שבגואנגג'ואו. מגדל שאנגחאי עלול לאבד את תואר הבניין הכי גבוה בסין לבניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה שיתנשא לגובה של 838 מטרים.
בלוופלאץ
בֵּלֵוּ־פְּלָץ (בגרמנית: Bellevueplatz) היא כיכר עירונית בציריך שבשווייץ שנבנתה ב־1856. היא נקראת על שם בית המלון שהיה ממוקם צפונית לה, "גראנד־הוטל בלוו" (Grandhotel Bellevue). הכיכר נחשבת לצומת תחבורה ראשית בציריך, והיא חלק מתשתית הרציפים שנבנו בציריך בין השנים 1881–1887. בכיכר, השוכנת על הגבול בין שני רבעים חשובים, יש תחנה חשובה של החשמלית של ציריך, כאשר לא פחות משמונה קווים עוברים דרכה, עליהם נוספים כמה עשרות קווי אוטובוס.
הכיכר נמצאת ברובע הוכשולן (Hochschulen - "רובע המכללות") הצמוד למרכז העיר, על יד כיכר סכסלוטפלאץ (Sechseläutenplatz), ומשתרעת בין קייברוקה (Quaibrücke - "גשר הרציפים") ואגם ציריך ממזרח לרחוב התיאטרון (Theaterstrasse) ממערב. הכיכר נמצאת כמאתיים מטרים צפונית מערבית לתחנת הרכבת שטאדלהופן (Stadelhofen).
מלבד רציפי הנמל ותחנות החשמלית, ניתן למצוא בכיכר גם את קפה "אודאון", המהווה מקום מפגש פופולרי של אנשי הבוהמה של ציריך.
גשר הרכבת הטורקי על נחל תבור
גשר הרכבת הטורקי נחל תבור נמצא צפונית לבית שאן בין נווה אור לבין אתר גשר הישנה ליד חרבת יקוש, עובר מעל נחל תבור. הגשר מורכב מחמש קשתות הבנוי מאבנים מסותתות לבנות, שנבנה בין 1905-1904 על ידי האימפריה העות'מאנית כחלק ממסילת רכבת העמק. הגשר נבנה כחלק ממסילה שחיברה בית שאן עם צמח, והוא אחד מסדרה של גשרים ומעברי מים על תוואי המסילה. האימפריה העות'מאנית, ביוזמתו ובמימונו של הסולטאן עבדול חמיד השני, בתכנונו של גוטליב שומאכר הטמפלרי ובביצועו של פאשה היינריך אוגוסט מייסנר, בנתה בין השנים 1902–1905 את מסילת הרכבת החיג'אזית מדמשק, בירת סוריה, לעיר אל-מדינה שבחג'אז ואת השלוחה שלה מחיפה לסמח' (כיום "צמח") ומשם לדרעא, על קו הרכבת החיג'אזית.
השימוש במסילה ובגשר הופסק ב-1948 לאחר שבמהלך קרבות של מלחמת העצמאות פוצצו הגשרים מעל הירדן ומעל הירמוך, ונהריים עבר לירדנים מה שמנע אפשרות להגיע ברכבת לצמח.
לוויצה
לוויצה (בסלובקית: Levice; בהונגרית: Léva, לווה; בגרמנית: Lewenz, לוונץ) היא עיירה במחוז ניטרה מערב סלובקיה. העיירה נמצאת על הגדה המערבית של נהר חרון. שמה בסלאבית עתיקה היה Leva.
העיירה נמצאת 110 ק"מ מזרחית לברטיסלאבה, 40 ק"מ צפון מזרחה מניטרה, 32 ק"מ דרום מערבה מבאנסקה שטיאווניצה, 55 ק"מ דרום מערבה מזבולן ו-25 ק"מ מהגבול עם הונגריה.
היא הבירה של נפת לוויצה, הנפה הגדולה ביותר בסלובקיה שמתפרשת על פני שטח של 1,551 קמ"ר.
היסטוריה
האזכור הראשון ללוויצה הוא משנת 1156, אז הייתה אחד הכפרים של קהילת הכנסייה על שמו של מרטינוס הקדוש בברטקה.
ב-1715 היו בלוויצה 195 משלמי מיסים ו-43 בעלי מלאכה. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18 נהנתה לוויצה מגדילה משמעותית. בעלי מקצועות חשובים בעיירה היו סנדלרים ויצרני כפתורים.
ב-1873 התגוררו בלוויצה 6,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה רבים מבני העיירה גויסו למלחמה, ו-23 מבני הקהילה היהודים נפלו. עד 1918 הייתה העיירה חלק מ אוסטרו-הונגריה, לאחר התפרקותה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה (ובאופן רשמי ב-1920 במסגרת חוזה טריאנון). ב-1933 נוסד בעיירה מפעל טבק.
במסגרת הסכם מינכן עברה העיירה לשליטה הונגרית ב-1938, והייתה תחת כיבוש הונגרי עד 1945. לאחר מלחמת העולם השנייה השתייכה לרפובליקה הצ'כוסלובקית. בשנות החמישים סבלה העיירה ממשבר דיור. ב-1961 התגוררו בה 13,744 איש, ובסוף שנות השמונים התגוררו בה 37,500.
ב-1993 עם התפרקות צ'כוסלובקיה הפכה לחלק מסלובקיה.
יוג'ין פודור (1905–1991) מחבר ספרי תיירות נודע ומייסד פודורס (Fodor's) נולד בלוויצה.
יהדות לוויצה
במסמך מ-1713 נזכרים שני יהודים שהיו יהודי חסות הגראף אסטרהאזי (Eszterhazy). רב הקהילה ב-1840 היה יהודה היילברון. ב-1848 התגוררו בה 100 יהודים.
הקהילה היהודית הקימה מוסדות לצרכיה. ב-1840 נפתח בית ספר יסודי. ב-1842 נוסד בה בית קברות יהודי, שהורחב וגודר ב-1880, וב-1927 הורחב פעם נוספת. ב-1853 נבנה בה בית כנסת שזכה להרחבה ב-1883 וב-1854 נפתח בה מקווה.
הקהילה נרשמה כקהילה ניאולוגית בעקבות האמנציפציה ליהודים בהונגריה (1867) וקונגרס יהודי הונגריה (1868). ב-1874 בצל הקרע ביהדות הונגריה הקימו האורתודוקסים קהילה נפרדת, ולאחר כעשור התאחדו הקהילות מחדש במסגרת סטטוס קוו אנטה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה כאשר הייתה לוויצה חלק מצ'כוסלובקיה הוכרו היהודים כמיעוט לאומי בעל זכויות. בעיירה פעל סניף של תנועת הנוער הציונית מכבי והייתה בה פעילות ציונית.
ב-1930 התגוררו בלוויצה 1,448 יהודים. בשנות השלושים של המאה ה-20 התפרנסו יהודים רבים בעיירה ממסחר, בהם עשרה סוחרים גדולים.
ב-1941 התגוררו במקום 1,271 יהודים, כ-10% מהאוכלוסייה. לאחר העברתה של לוויצה לשליטה של ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית הוחלו חוקים אנטי יהודיים על היהודים. ב-1941 גויסו גברים יהודים רבים לפלוגות עבודה, ובקיץ אותה שנה נשלחו לחזית ברית המועצות של נספו רבים מהם.
במרץ 1944 הצבא הגרמני נכנס להונגריה. במאי הוקם גטו לתושבי המקום וגטו נוסף ליהודי היישובים הקטנים בסביבה בבסיס צבאי. בשלב זה מספר יהודים שהבינו את הגורל הצפוי להם הצליחו להימלט מהעיירה. בתחילת יוני יושבי שני הגטאות רוכזו במפעל עיבוד טבק בקצה העיירה ומשם הם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ שבפולין, ורובם נספו.
אחרי המלחמה שבו למקום כמה עשרות יהודים, אך רובם עלו לישראל לאחר הקמתה.
בור פוטנציאל סופי
בור פוטנציאל סופי (באנגלית: Finite potential well) הוא מונח ממכניקת הקוונטים המהווה הרחבה רעיונית של בור הפוטנציאל האינסופי (חלקיק בקופסה), במסגרתה החלקיק תחום בקופסה, אך לקופסה יש קירות בעלי פוטנציאל סופי. שלא כמו בבור הפוטנציאל האינסופי, ישנה הסתברות גדולה מאפס למצוא את החלקיק מחוץ לקופסה; הפרשנות הקוונטית למודל זה שונה מהפרשנות הקלאסית, בה אם האנרגיה הקינטית של החלקיק נמוכה ממחסום האנרגיה הפוטנציאלית אז לא ניתן למצוא אותו מחוץ לקופסה. בפרשנות הקוונטית, ישנה תמיד הסתברות שונה מאפס למצוא את החלקיק מחוץ לקופסה גם כאשר קלאסית הוא לא יכול להיות שם (ראו גם מנהור קוונטי).
חלקיק בקופסה חד-ממדית
עבור המקרה החד-ממדי על ציר ה-x, משוואת שרדינגר הבלתי תלויה בזמן היא:
כאשר:
בתוך הקופסה
בתוך הקופסה V(x) = 0 ומשוואה 1 הופכת ל- אם נרשום אז המשוואה הופכת למשוואה
זוהי משוואה דיפרנציאלית ידועה שפתרונה הוא: לכן,
כאן, A ו-B יכולים להיות כל מספר מרוכב, ו-k יכול להיות כל מספר ממשי.
מחוץ לקופסה
בתחום שמחוץ לקופסה, כיוון שהפוטנציאל קבוע, V(x) = V_0 ומשוואה 1 הופכת למשוואה:
ישנן שתי משפחות של פתרונות, האחת מתאימה למצב הקשור שבו האנרגיה E היא פחות מ- V_0 (כלומר כאשר החלקיק קשור לפוטנציאל), והשנייה מתאימה למצב שבו E גדולה מ-V_0 (החלקיק חופשי).
בעבור חלקיק חופשי, E > V_o, ואם נסמן נקבל את המשוואה שלה אותה צורת פתרון כמו בתוך הקופסה:
הערך הזה יתמקד במצב הקשור, כאשר V_0 > E. נסמן ונקבל את המשוואה שבה הפתרון הכללי הוא אקספוננטים:
כדי למצוא את הפתרון לבעיה הספציפית הזאת, יש לציין את תנאי השפה ולמצוא את הערכים של הקבועים A, B, F, G, H ו-I עבורם מתקיימים התנאים האלה.
מציאת פונקציות הגל עבור המצב הקשור
נסכם את התוצאות עד כה:
כאשר ו-\psi_3 \,\! הן:
ניתן לראות שכאשר x שואף ל--\infty, איבר ה-F שואף לאינסוף. בדומה לכך, כאשר x שואף ל-+\infty, איבר ה-I שואף לאינסוף. כדי שפונקציית הגל תהיה אינטגרבילית בריבוע, חייב להתקיים התנאי F=I=0, וכך מקבלים
לאחר מכן, אנו יודעים כי הפונקציה \psi \,\! חייבת להיות רציפה וגזירה. במילים אחרות, הערכים של הפונקציות והנגזרות שלהן חייבים להיות תואמים בנקודות ההפרדה בין התחומים:
כיוון שהפוטנציאל זוגי, למשוואות אלו יש שני סוגי פתרונות: סימטריים, שבהם A=0 ו-G=H, ואנטי-סימטריים, בעבורם B=0 ו-G=-H. בעבור המקרה הסימטרי אנו מקבלים
כך שאם נחלק את המשוואות זו בזו נקבל בדומה לכך עבור המקרה האנטי-סימטרי מקבלים
ניזכר כעת שגם \alpha וגם k תלויים באנרגיה. את הממצאים הללו ניתן לפרש פיזיקלית: תנאי הרציפות לא יכולים להתקיים עבור ערכים שרירותיים של האנרגיה, ובמקום זאת, רק רמות אנרגיה מסוימות, המתאימות לפתרונות של המשוואות לעיל, מותרות. לפיכך רמות האנרגיה של המערכת שנמצאות מתחת ל-V_0 הן בדידות; הפונקציות העצמיות המתאימות להן הן מצבים קשורים של בור הפוטנציאל (בניגוד לכך, רמות האנרגיה מעל V_0 הן רציפות).
משוואות האנרגיה לא ניתנות לפתרון אנליטי. עם זאת, ניתן לראות שבמקרה הסימטרי, תמיד קיים לפחות מצב קשור אחד, גם אם הבור מאוד רדוד. פתרונות גרפיים או נומריים ניתנים להפקה באמצעות הגדרת מספר משתנים חסרי ממדים: ו-v=k L/2, ולהבחין בכך שמההגדרות של \alpha ו-k נובע, כאשר , והמשוואות השלטות הן:
בגרף שמשמאל, בעבור u_0^2=20, פתרונות קיימים כאשר חצי המעגל הכחול חותך את הענפים הסגולים או האפורים (v \tan v ו- -v \cot v; הענפים הסגולים מייצגים פתרונות גל סימטריים והאפורים מייצגים פתרונות אנטי-סימטריים). כל עקום סגול או אפור מייצג פתרון אפשרי, v_i בטווח. המספר הכולל של פתרונות, N (כלומר מספר הענפים שנחתכים על ידי חצי המעגל הכחול), ניתן לקביעה מחלוקת רדיוס המעגל הכחול, u_0, בטווח של כל פתרון \pi/2. כלומר:
במקרה זה ישנם בדיוק שלושה פתרונות, כיוון ש-. and v_3=3.73, והאנרגיות המתאימות, ניתן גם לחזור כעת אחורה ולמצוא את הערכים של הקבועים A, B, G, H במשוואות (יש להכפיף אותן גם לתנאי הנרמול של פונקציית הגל). משמאל ניתן לראות את רמות האנרגיה ואת פונקציות הגל במקרה זה (כאשר ).
נשים לב שגם בעבור ערכים קטנים של u_0 (בור רדוד או צר), תמיד ישנו לפחות מצב קשור אחד. שני מקרים פרטיים הם חשובים במיוחד וראויים לציון. כאשר גובה הפוטנציאל הולך וגדל,, רדיוס חצי המעגל הופך גדול מאוד והשורשים הולכים ומתקרבים לערכים v_n=n\pi/2 - והרי אלו בדיוק הערכים של רמות האנרגיה של בור פוטנציאל אינסופי.
בור פוטנציאל אסימטרי
נניח כעת בור פוטנציאל חד-ממדי אסימטרי הניתן בפוטנציאל:
כאשר V_2>V_1. הפתרון המתאים לפונקציית הגל כאשר מתקיים E<V_1 הוא:
כאשר:
רמות האנרגיה במקרה האסימטרי נקבעות לאחר ש-k מחושב מתוך המשוואה הטרנסצנדנטלית הבאה:
התוצאות בעבור בור פוטנציאל סימטרי מתקבלות מהצבת V_1=V_2=V_o במשוואה זו.
תומאס בולין, רוזן וילטשייר הראשון
תומאס בולין, רוזן ווילטשייר, רוזן אורמונד הראשון, ויקונט רוצ'פורד הראשון KG KB (בערך 1477 – 12 במרץ 1539), מטירת היבר בקנט, היה דיפלומט ופוליטיקאי אנגלי שהיה אביה של אן בולין, אשתו השנייה של המלך הנרי השמיני, ולפיכך היה סבה מצד האם של המלכה אליזבת הראשונה. על ידי הנרי השמיני הוא מונה לאביר מסדר הבירית בשנת 1523, קיבל את תואר ויקונט רוצ'פורד בשנת 1525 ובשנת 1529 מונה כרוזן וילטשייר ורוזן אורמונד.
מקורותיו
הוא נולד בערך ב-1477 בבליקלינג הול בנורפוק, והיה בנו של סר ויליאם בולין (1451–1505) מבליקלינג (תואר אשר נרכש על ידי אביו של סר ויליאם, סר ג'פרי בולין, מרסר עשיר שכיהן כראש ראש עיריית לונדון) ואשתו מרגרט באטלר (1454–1539), בתו ויורשת משותפת של תומאס באטלר, רוזן אורמונד השביעי.
משפחתו
בסביבות שנת 1500, הוא התחתן עם אליזבת הווארד, בתם הבכורה של תומאס הווארד, רוזן סארי ואליזבת טילני. יש עדות על שישה ילדים, רק שלושה מהם שרדו את הילדות:
קריירה דיפלומטית
בצעירותו, תומאס בולין היה פעיל בחצרו של הנרי השביעי. הוא השתתף בחתונה של הנסיך ארתור עם קתרין מאראגון. בשנת 1503 הוא היה חלק מהליווי של הנסיכה מרגרט טיודור, לסקוטלנד, כדי להינשא למלך ג'יימס הרביעי. הוא קיבל את תואר אביר מסדר האמבט בהכתרת הנרי השמיני ב-1509.
מינויו בשנת 1512 כשגריר בארצות השפלה הביא אותו למגע עם העוצרת הארכידוכסית מרגרטה מאוסטריה. כמו תומאס, מרגרט מאוסטריה דיברה צרפתית ולטינית והם הסתדרו מספיק כדי שהיא תקבל את בתו, אן, כעוזרת כבוד.
בזכות יכולתו והקשרים של משפחתו המורחבת, הפך תומאס בולין לאחד הדיפלומטים המובילים של הנרי השמיני. מינויים ומשימות ידועות כללו:
השגת תארים
בולין קיבל את תואר אביר מסדר הבירית בשנת 1523.
תביעתו של בולין לתארים אחרים שלו נגזרה מאמו, מרגרט באטלר שהייתה בתו הצעירה והיורשת המשותפת של תומאס באטלר, רוזן אורמונד השביעי. תומאס באטלר, כאציל אירי, היה צריך לשבת רק בפרלמנט של אירלנד. עם זאת, כידידו האישי של הנרי השביעי הוא זומן לפרלמנט האנגלי בנובמבר 1488 בשם "תומאס אורמונד דה רוצ'פורד". בשלב זה, הוא כבר היה הרוזן השמיני מקאריק והרוזן השביעי מאורמונד.
במשפט האנגלי, מוצא מצד האם אינו נחשב תקף עבור רוזנויות, ובחוק ברהון, שהיה אז עדיין בשימוש במידה רבה באירלנד, מנהיגים חדשים נבחרו בבחירות. על המנהגים הללו, במקרה של בולין, שיקול חשוב יותר – הוא היה אב לשתי בנות. להנרי השמיני היו רומנים תחילה עם בתו הבכורה של בולין, מרי, ולאחר מכן עם בתו הצעירה, אן. שאיפתו של בולין הייתה כה ניכרת עד ששמועות לא מבוססות אמרו שהוא אפשר לאשתו לנהל רומן עם המלך, אך שמועות אלו נועדו להרחיק את המלך מלהתחתן עם אן, ואף העלו כי היא בתו שלו. כאשר נטען שהנרי ניהל רומן גם עם אחותה וגם עם אמה של אן, השיב המלך לשמועות: "לעולם לא עם האם".
בשנת 1525, הנרי השמיני התאהב באן והחל לרדוף אחריה. אביה הועלה למעמד של ויסקונט רוצ'פורד ב-18 ביוני 1525. התואר התייחס ל"ברונות" של רוצ'פורד שנוצרה כביכול ב-1488 עבור סבו. התואר נכחד מאחר שאורמונד מת ללא יורש זכר ב-1515. בולין נחשב לעיתים קרובות כאדם רעב לכוח, שאפתן ומתוחכם שהקריב את בנותיו למען רווח אישי, אבל הביוגרף שלו, לורן מאקיי, טען שהוא נהנה מקריירה מצליחה מאוד כשגריר וכאיש חצר שנים לפני שבנותיו תפסו את עין המלך. ככל שהתשוקה של הנרי לאן התגברה, כך התגברו התארים של אביה, אם כי התגמולים הללו לא נבעו רק בזכות אן אלא גם בזכותו של בולין עצמה. הנרי לחץ על הטוען העיקרי לרוזנות אורמונד, פירס באטלר, לוותר על כל טענותיו לתארים ב-1529. פירס באטלר זכה לתגמול בכך שקיבל את תואר הרוזן מאוסורי חמישה ימים לאחר מכן.
תביעותיו של בולין לרוזנות וילטשייר היו תלויות גם בקרוביו האירים. הפעם, הוא נאלץ לחזור לסבא רבא שלו מצד אמו, ג'יימס באטלר, רוזן אורמונד הרביעי, כדי לבסס תביעה. בעוד ג'יימס באטלר אכן היה הרוזן הראשון מווילטשייר (מהיצירה השלישית), ב-1 במאי 1461 הוא איבד את תאריו ואת חייו כשהוצא להורג על ידי היורקיסטים המנצחים. לאחר מכן התואר התחדש (ביצירה רביעית וחמישית) והוענק לאנשים שאינם קשורים לבאטלר מאורמונד. זה לא מנע את הקמת הרוזנות בפעם השישית. ב-8 בדצמבר 1529 קיבל תומאס בולין, ויקונט רוצ'פורד, רוזן וילטשייר ורוזן אורמונד.
כמו כן, ב-8 בדצמבר 1529, בנו היחיד של הרוזן מווילטשייר, ג'ורג', קיבל את תואר האדיבות של ויקונט רוצ'פורד. התואר שלו ויקונט, למרות שבתחילה היה תואר נימוס, הפסיק להיות תואר נימוס בלבד מתישהו לפני 13 ביולי 1530. ב-17 במאי 1536 הוצא לורד רוצ'פורד להורג על בגידה, וכל תאריו חולטו. אלמנתו, ג'יין, ויקונטית רוצ'פורד, לעומת זאת, המשיכה להשתמש בתואר לאחר מות בעלה. ליידי רוצ'פורד הואשמה בעצמה בגין בגידה וראשה נערף בטאוור גרין (לא טאוור היל) בתוך מצודת לונדון ב-13 בפברואר 1542 עם אשתו החמישית של הנרי השמיני, המלכה קתרין הווארד.
בולין מונה ללורד שומר החותם בשנת 1530. בשנת 1532, בתו אן זכתה לתואר אצולה, שנוצר עבורה כמרקיזת פמברוק, לפני שנישאה להנרי בשנה שלאחר מכן והפכה למלכה בת הזוג. בולין השלים עם ההוצאה להורג המשפטית של אן ושל אחיה לורד רופורד כאשר הנרי השליך אותה לטובת אשתו השלישית, המלכה ג'יין סימור.
בשלב זה בולין הוחלף בתור לורד שומר החותם ועזב בבושת פנים עד מותו כמה שנים לאחר מכן. הוא סבל מהשפלה סופית כאשר הוכרו טענותיו של פירס באטלר לרוזנות אורמונד והוא הפך שוב לרוזן מאורמונד מ-22 בינואר 1538. היו שני רוזני אורמונד בממלכה עד מותו בטירת היבר ב-12 במרץ 1539.
פרוטוהיסטוריה
פרוטוהיסטוריה (נכתב גם פרוטו-היסטוריה) מיוונית πρῶτος (ראשוני או ראשון) ו-Iστορία (היסטוריה), היא התקופה בין הפרהיסטוריה להיסטוריה שבמהלכה תרבות או ציוויליזציה טרם פיתחה כתיבה, אך תרבויות אחרות כבר ציינו את קיומן של אותן קבוצות טרום-אוריינות בכתביהן. לדוגמה, באירופה, הקלטים והשבטים הגרמאניים נחשבים לפרוטו-היסטוריים כשהחלו להופיע במקורות יווניים ורומיים.
פרוטוהיסטורית עשויה להתייחס גם לתקופת המעבר בין הופעת האוריינות בחברה, לבין כתביהם של ההיסטוריונים הראשונים שלה. שימור מסורות בעל פה עלול לסבך את העניינים, מכיוון שהן יכולות לספק מקור היסטורי משני לאירועים מוקדמים אף יותר. אזורים של התיישבות אנושית הכוללים קבוצה בעלת יכולת קרוא וכתוב וקבוצה שאינה, נחקרים גם כמצבים פרוטו-היסטוריים.
המונח יכול להתייחס גם לתקופה שבה נמצאו מסמכים היסטוריים מקוטעים או חיצוניים, שאינם כוללים בהכרח מערכת כתיבה מפותחת. לדוגמה, שלוש הממלכות הקדומות של קוריאה, תקופת יאיואי ביפן ותרבות המיסיסיפי, שתועדו על ידי חוקרים אירופיים מוקדמים, הן פרוטו-היסטוריות.
הארכאולוג טימותי טיילור, במאמר ב-Oxford Illustrated History of Prehistoric Europe, כתב:.
כרונולוגיה
בדומה לפרה-היסטוריה, קשה לפעמים לאנתרופולוגים לקבוע מתי תרבות עשויה להיחשב פרהיסטורית או פרוטו-היסטורית. הנתונים משתנים במידה ניכרת מתרבות לתרבות, מאזור לאזור, ואפילו ממערכת אחת של תאריכים לאחרת.
בצורתה הפשוטה ביותר, פרוטו-היסטוריה עוקבת אחר אותה כרונולוגיה כמו הפרה-היסטוריה ומבוססת על התקדמות טכנולוגית של עם מסוים בכל הנוגע למטלורגיה:
ציוויליזציות ועמים
התרבויות והקבוצות האתניות הפרוטו-היסטוריות הידועות ביותר הן אלו שעבורן נטבע המונח במקור, השבטים הברברים השונים שהוזכרו על ידי סופרים אירופאים ואסייתים. רבים מעמים אלו חוו גם תקופות של פרהיסטוריה והיסטוריה:
אוטיליה ינדז'ייצ'אק
אוטיליה ינדז'ייצ'אק (בפולנית: Otylia Jędrzejczak; נולדה ב-13 בדצמבר 1983) היא שחיינית-עבר פולנייה. היא אלופה אולימפית (אתונה 2004), פעמיים ברציפות אלופת עולם (ברצלונה 2003 ומונטריאול 2005), 4 פעמים ברציפות אלופת אירופה (הלסינקי 2000, ברלין 2002, מדריד 2004 ובודפשט 2006) ושיאנית עולם (2002–2006) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה
ינדז'ייצ'אק נולדה וגדלה ברודה שלונסקה. היא החלה לשחות בגיל 6.
1999
באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול, טורקיה בסוף יולי 1999 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.60 דקות, אחרי מטה יאקובסן מדנמרק (2:10.40 דקות) ומריה פלאז מספרד (2:11.49 דקות).
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.63 דקות, לפני מטה יאקובסן (2:08.77 דקות) ומיריה גרסיה מספרד (2:10.44 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.97 שניות, אחרי מרטינה מורבצובה מסלובקיה (58.72 שניות) ולפני יוהנה שברג משוודיה (59.29 שניות).
חודשיים וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000) סיימה ינדז'ייצ'אק במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.48 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אירופה חדש של 2:07.81 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.14 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 58.66 שניות ועלתה מהמקום הרביעי לשלב חצי הגמר.
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2001 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.72 שניות, אחרי פטריה תומאס מאוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 58.27 שניות ולפני יונקו אונישי מיפן (58.88 שניות).
שיאנית עולם
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בתחילת אוגוסט 2002 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 2:05.78 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של סוזי אוניל מאוסטרליה (2:05.81 דקות), לפני אווה ריסטוב מהונגריה (2:08.24 דקות) ואניקה מלהורן מגרמניה (2:09.37 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.97 שניות, אחרי מרטינה מורבצובה (57.20 שניות) ולפני אנה-קארין קמרלינג משוודיה (58.94 שניות).
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד 2003 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.56 דקות, לפני אווה ריסטוב (2:07.68 דקות) ויוקו נאקאנישי מיפן (2:08.08 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.22 שניות, אחרי ג'ני תומפסון מארצות הברית (57.96 שניות) ולפני מרטינה מורבצובה (58.24 שניות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה ינדז'ייצ'אק ב-3 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.05 דקות, לפני פטריה תומאס (2:06.36 דקות) ויוקו נאקאנישי (2:08.04 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.84 שניות, אחרי פטריה תומאס (57.72 שניות) ולפני האלופה האולימפית היוצאת אינגה דה בראן מהולנד (57.99 שניות). כעבור כ-55 דקות היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.84 דקות, אחרי לור מנודו מצרפת (4:05.34 דקות ולפני קייטלין סנדנו מארצות הברית (4:06.19 דקות).
2005
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בסוף יולי 2005 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 2:05.61 דקות, לפני ג'סיקה שיפר מאוסטרליה (2:05.65 דקות) ויוקו נאקאנישי (2:09.40 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.57 שניות, אחרי ג'סיקה שיפר שקבעה שיא אליפות חדש של 57.23 שניות וליבי טריקט מאוסטרליה (57.37 שניות). שבועיים לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר טורקיה היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר (58.74 שניות), במשחה ל-200 מטר פרפר (2:09.67 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.49 דקות).
2007
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה 2007 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 4:04.23 דקות, אחרי לור מנודו שקבעה שיא אליפות חדש של 4:02.61 דקות ולפני איי שיבאטה מיפן (4:05.19 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.90 דקות, אחרי ג'סיקה שיפר (2:06.39 דקות) וקימברלי ואנדנברג מארצות הברית (2:06.71 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.53 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:57.19 דקות ועלתה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
בתחרות שנערכה בבריכת 25 מטר בדברצן, הונגריה ב-13 בדצמבר אותה שנה, ביום הולדה ה-24, היא קבעה במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 2:03.53 דקות.
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה ינדז'ייצ'אק במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.02 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה ובמקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.50 דקות ובמקום 17 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.53 שניות.
2011
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין ביולי 2011 היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.27 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:09.01 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 19 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.00 שניות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) היא סיימה במקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.09 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:09.33 דקות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.31 שניות.
עונת 2016/2017 בסרייה א'
עונת 2016/2017 בסרייה א' הייתה העונה ה-115 של התחרות אורגנה על ידי Lega Serie A. המשחקים החלו ב-20 באוגוסט 2016 והסתיימו ב-28 במאי 2017.
קליארי, קרוטונה ופסקארה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
לא אני הוא האיש
לא אני, המוכר גם בשם לא אני הוא האיש, הוא שיר מאת אלכסנדר פן שהתפרסם בשנת 1929, ובגרסה נוספת - בשנת 1956. השיר מוכר בעיקר בביצועו המאוחר יותר של צביקה פיק, אך הושר גם בידי יהורם גאון ואריק לביא.
עונת 2016/2017 בסרייה א'
יובנטוס זכתה באליפות הליגה בפעם השישית ברציפות ובפעם ה-33 בתולדות המועדון.
לא אני הוא האיש
היסטוריה
המשורר אלכסנדר פן כתב את השיר "לא אני הוא האיש" בשנת 1928, שנה אחרי שעלה לארץ ישראל ובאותה השנה שבה התחתן עם בלה דון. בניגוד למילות השיר, בהן מבטיח הדובר כי לא הוא האיש שיתחתן עם האישה לה מוקדש השיר. פן חיזר בעיקשות אחר דון, תוך איומים בהתאבדות בירייה ואף מימש איומו חלקית בירי שפצע אותו. לאחר שהוקסמה דון בת ה-18 מן המעשה, התחתנו השניים.
ליגת העל הקמרונית
ליגת העל הקמרונית (בצרפתית: Championnat du Cameroun de football, מכונה גם MTN Elite One מטעמים מסחריים), היא ליגת הכדורגל הבכירה בקמרון, שהוקמה רשמית בשנת 1961.
לא אני הוא האיש
היסטוריה
השיר התפרסם בכתב העת הספרותי "כתובים" ב-24 באוקטובר 1929. בשנות ה-50 עובד השיר ושונו אחדות ממילותיו, לגרסה בת שבעה בתים (לעומת שישה בנוסח המקורי), ובגרסה זו נכלל בקובץ השירים "לאורך הדרך" משנת 1956.
ליגת העל הקמרונית
הליגה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל הקמרונית אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
עונת 2016/2017 בסרייה א'
בסיום העונה, ב-13 באוגוסט 2017 מתוכנן משחק של הסופר קאפ האיטלקי בן יובנטוס לבין לאציו).
לא אני הוא האיש
היסטוריה
בהמשך הופיע השיר בקובץ "היה או לא היה" בעריכת יוסי גמזו ובהוצאת צ'ריקובר, שפורסם בשנת 1972, יומיים לאחר מותו של פן, וב"רחוב העצב החד סטרי" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז. רק לאחר מותו הולחן השיר - בידי משה וילנסקי (1976), רוני וייס (1978), צביקה פיק (1978) ודפנה אילת. צרויה להב היא זו שהפנתה את תשומת לבו של פיק לשירו של פן.
עונת 2016/2017 בסרייה א'
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אמפולי, פלרמו ופסקארה. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו ספא"ל, הלאס ורונה ובנוונטו.
כדורגלנים מצטיינים
אדין דז'קו, שחקנה של רומא כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
לא אני הוא האיש
ביצועים
בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ו (1976), שנקרא באותה השנה "חגיגת הזמר העברי" (והיה ללא מסגרת תחרותית כקודמיו), ביצע לראשונה הזמר יהורם גאון את השיר, בגרסתו המקורית שפורסמה ב"כתובים", על פי לחן של משה וילנסקי.
ליגת העל הקמרונית
נכון לעונת 2021/2022, בליגה 21 קבוצות, המחולקות ל-2 בתים. הקבוצות משחקות ביניהם 2 סיבובים בבית ובחוץ כאשר סך הכל ישנם 18-20 מחזורים. הליגה משוחקת מנובמבר ועד אוגוסט של השנה הקלנדרית העוקבת. הקבוצות המסיימות במקום הראשון והשני בכל בית מעפילות ל"שלב הגמר" ובו הקבוצות משחקות חצי גמר וגמר לקביעת האלופה. האלופה וסגניתה מעפילות לתחרות המוקדמות של ליגת האלופות האפריקאית, בעוד הקבוצות ב-2 המקומות האחרונים בכל בית יורדות לליגת המשנה של קמרון, ה"אלייט טו". הקבוצה במקום ה-8-9 בבית הולכות לפלייאוף ירידה נגד הקבוצות שסיימו במקום השלישי בליגת המשנה.
קבוצת קוטון ספורט היא הקבוצה המצליחה ביותר בקמרון, עם 16 זכיות באליפות הליגה (מאז 1997), ומקורה בעיר גארואה. שמה מייצג את העובדה שהעיר היא מרכז עולמי משגשג לייצור טקסטיל וכותנה. שנייה בדירוג היא קאנון יאונדה עם 10 אליפויות ושלישיות בדירוג הן טונר יאונדה, אוריקס דואלה ויוניון דואלה עם 5 אליפויות, כאשר הן מייצגות את הערים הגדולות ביותר בקמרון, עיר הבירה יאונדה, והעיר הכי גדולה בקמרון דואלה.
לא אני הוא האיש
ביצועים
מאוחר יותר באותה השנה יצא גם תקליטו של צביקה פיק, "מוזיקה", ובו הופיע ברצועה מספר 6 עיבוד משלו לשיר, בגרסתו המקורית שפורסמה ב"כתובים", שהוא עצמו הלחין. השיר התפרסם ברדיו בשנה העוקבת, והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי תשל"ט (1979) הן ברשת ג' והן בגלי צה"ל. בשני המצעדים היה זה השיר השני הגבוה ביותר של פיק (אחרי "מרי לו" שזכה במקום השני בשניהם) מתוך ארבעה שנכנסו למצעד בביצועו ("שוב נתחיל מחדש", "אין לי איש מלבדי", "מרי לו" ו"לא אני הוא האיש") וחמישה שהלחין (גם "שיר הפריחה" ברשת ג' ו"לגור איתו" בגלי צה"ל). עקב ההצלחה, לחנו וביצועו של פיק הפכו למזוהים ביותר עם השיר. בעיבודו של פיק שונו חלק ממילות הבתים בשיר.
ליגת העל הקמרונית
היסטוריה
הליגה הוקמה בשנת 1961 תחת השם "דיוויזיון 1", והייתה אליפות הכדורגל הבכירה הראשונה שאורגנה בקמרון לאחר עצמאות קמרון. הליגה הזו הכילה 11 מועדונים מקומיים שייצגו בעיקר את הערים הגדולות. עד 2003, אליפות קמרון הלאומית התקיימה בבית אחד של 16 קבוצות. במהלך אספה כללית שהתקיימה ב-29 באפריל 2003, ביצעה פדרציית הכדורגל הקמרונית רפורמה, שאפשרה הקמת אליפות בשני שלבים, החל משנת 2004, שכללה 18 מועדונים המחולקים לשני בתים של 9 קבוצות כל אחת.
לא אני הוא האיש
ביצועים
ביצועים נוספים לשיר הם של ארקדי דוכין, שנכלל בדיסק 4 של מיזם "עבודה עברית", עמיר בניון, ליאור ייני, מושיק עפיה ו רונית שחר בביצוע שיצא לזכרו של צביקה פיק.
ליגת העל הקמרונית
היסטוריה
ב-13 בדצמבר 2004, לאחר עונה של ניסויים, נשיא ההתאחדות, מוחמד איה הקים ועדת הערכה לפורמט החדש הזו בראשות המנהל הטכני הלאומי, רוברט קורפו. מסקנות דו"ח ועדה זה ציינו שיפורים במונחים של תחרותיות הליגה. אך למרות זאת העובדה ששני מועדונים ירדו לליגת המשנה באמצע העונה, ובין היתר, ריבוי העימותים בין אותם יריבים ומספר הנסיעות למועדונים מסוימים, הביאו את הוועדה להציע את החזרה לפורמט הקודם. בעונת 2005., התקיימה אליפות שכללה 18 מועדונים שהצטמצמה ל-16 ב-2006 לפני שעלתה שוב ל-18 בעונת 2007/2008.
לא אני הוא האיש
ביאור
הדובר בשיר פונה אל אישה הממתינה זמן רב לבואו של אהובה ("אל שובו משכבר מצפה את"). הדובר מציין שלא הוא האהוב שלו היא מצפה ("לא אני הוא האיש"). הדובר אינו מאמין שאהבתה צריכה להיות נתונה לו אלא לאחר ("מה אכפת לך: אני או הוא או אחר יתנבא עלי סער"), שעשוי להגיע בעתיד הרחוק ("תעבורנה שנים ואחר לך יביא טבעת") ומזלזל באהבתה ככלל ("ובמותך לא ידעו למי את הקדשת את לבך המנוח").
ליגת העל הקמרונית
היסטוריה
ב-26 באוקטובר 2007, בעקבות החתימה על חוזה החסות עם חברת MTN הדרום אפריקאית, שינתה ההתאחדות את שמה של האליפות ל-"MTN Elite One" שהפתיחה שלה לעונת 2007/2008 ניתנה ב-8 בדצמבר 2007 בגארואה עם 16 מועדונים שהצטמצמו ל-14 לעונת 2008/2009, שתחילתם מתוכננת ל-7 בספטמבר 2008, ובכך שילבו גם את לוח השנה המומלץ על ידי פיפ"א.
לא אני הוא האיש
בתרבות פופולרית
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
המטבח הספרדי
המטבח הספרדי מורכב ממסורות בישול שהתפתחו בחלקיו השונים של חצי-האי האיברי ונחשב למוביל בשימוש בשמן זית וספרד נחשבת למובילה בייצוא ובסחר בו, לשמן הזית היסטוריה המגיעה עד לעת העתיקה. מהגרים פניקים לצד מהגרים יוונים הביאו לספרד מסורות של בשול בשמן זית, אגוזים, ענבים, ואוכל מבושל. במטבח זה ניכרות ההשפעות מן המטבח הרומאי שאחד מתרומותיו הידועות למטבח זה הוא נזיד הקדירה המבושל ברוטב ובשר. ניכרת השפעתם של מהגרים מקרתגו (תוניס) לצד חדירה של מאפיינים מן המטבח היהודי. יש שאומרים כי שלטונם של המורים שארך כ-500 שנה השפיע במידה הרבה ביותר בתחום הקולינרי. שמן הזית מהווה בסיס לרטבים רבים של ירקות הידועים בספרדית בשם סופריטוס. עשבי התיבול הנפוצים ביותר כוללים פטרוזיליה, אורגנו, רוזמרין וטימין. אחד ממאפיני המטבח הוא השימוש הנדיב בשום. הבשרים הנפוצים ביותר במטבח הספרדי כוללים עוף, חזיר, כבש ועגל. דגים ופירות ים נצרכים גם הם על בסיס קבוע.
ליגת העל הקמרונית
היסטוריה
עם זאת, האליפות נתקלת מדי עונה בבעיות ארגוניות רבות, כפי שמעידה עונת 2019 שנמשכה רק 6 חודשים ומבוססת על פורמט קצר בעל שלב אחד בלבד.
המטבח הספרדי
ארוחות בספרד
אפשרות נפוצה היא ארוחת בוקר בסגנון קונטיננטלית הנאכלת לפני תחילת יום העבודה ושמה: "דסאיונו" (desayuno). מוצרים נפוצים שנצרכים במהלך ארוחת הבוקר כוללים קפה, חלב, משקה שוקולד, ביסקוויטים בעיקר ביסקוויטי-מארי (Marie biscuits), עוגיות מגדלנ'ס (magdalenas), טוסטים (הכוללים מרכיבים כגון שמן, עגבנייה וחמאה, טוסטים מלחם הם חלק עיקרי של הדסאיונו הנצרך בבית או בברים) וצ'ורוס.
ליגת העל הקמרונית
טבלת זוכות באליפות בעבר
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הקמרוני בכדורגל באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
המטבח הספרדי
ארוחות בספרד
בשל טווח הזמן הגדול בין ארוחת הבוקר לארוחת הצהריים, השתרש בספרד נוהג "הפסקת-בוקר"
ארוחת צהריים (el almuerzo או la comida, בהוראת: "האוכל". באזורים מסוימים בספרד, המילה (almuerzo) מתייחסת לחטיף של אמצע הבוקר), במקום ארוחת צהריים. ארוחת הצהריים העיקרית בספרד, מכילה מספר מנות, במיוחד במסעדות מתחילה בדרך כלל בשעות 14:00 או 14:30 ומסתיימת בסביבות 15:00 עד 15:30, שאחריה נהוג מעין שיח-סועדים לבבי סביב לשולחן הקרוי סוברמסה (sobremesa).התפריטים מאורגנים לפי מנות וכוללים חמש או שש אפשרויות בכל מנה. בבית, ארוחות ספרדיות מכילות מנה אחת או שתיים, וקינוח. תכולת הארוחה הזו היא בדרך כלל מנת מרק, סלט, מנת בשר או דג וקינוח כמו פירות, יוגורט או משהו מתוק. כמתאבן או כקינוח מוגשים טאפאס ובדרך כלל לפני או במהלך ארוחת הצהריים.
מאכלים טפוסיים
מקובל לחלק את מנות המטבח הספרדי על פי המחוזות בהן הן פותחו.
אנדלוסיה
אחד המאכלים שזכו לתהודה בינלאומית ושמזוהים יותר מכל עם המחוז האנדלוסי הוא הגספצ'ו (gazpáčo) מילולית בהוראת "אוצרות מן הכנסייה". גספצ'ו הוא מרק קר העשוי מחמישה ירקות, חומץ, מים, מלח, שמן זית ופירורי לחם מיושנים. במחוז זה נפוץ השימוש בזיתים כחטיפים. ומנות בשר בשם פלמנקין (flamenquín), פרינגה (pringá), תבשיל זנב שור, ותבשיל-חרף צועני (צועני בספרדית: Menudo) הנעשה בקדירת חימר המורכב ממעי בע"ח וקרוי-מנודו ג'יטאנו (Menudo Gitano) הנקרא גם בשם "מעיים אנדלוסיות". כמרק חם מוגשת המנה הקרויה "מרק-חתולים" (Sopa de Gato) שלה היסטוריה המרחיקה עד המאה ה-16, על פי אחת הגרסאות שמה של המנה ניתן לה עת היו תושבי העיר קדיס נתונים להתקפות של פיראטים,המצוקה והרעב החלו מכים בתושבי המקום שנאלצו להכינה מתוך מצוקת רעב שהתלוותה עם יכולת אלתור. כיום, מכיל המרק פרוסות לחם מיושן בתוספת שמן זית, שום,ביצים-טריות, וגבינה מגוררת,לרוב בתיבול פלפל גרוס.
כלדיאו דה פרו (Caldillo de perro) מילולית בהוראת מרק-כלבים,הוא מרק דגים של אנדלוסיה (דרום ספרד). אומרים שהשם דה-פרו בהוראת "הכלב", היה כינויו של טבח על הספינה באל פוארטו דה סנטה מריה המרכיבים העיקריים הם הייק, שום, שמן זית, לימונים ותפוזי סביליה נהוג להגיש עם מיץ תפוזים חמוץ. זהו מאכל נפוץ במחוזות הדייג
מאכל הצ'יצ'רון מורכב מעור של חזיר המתובל ועובר טיגון בשמן עמוק.
וולנסיה
המטבח של וולנסיה מורכב משני רכיבים: הכפרי, משם מגיעים תוצרי השדה. ואזור החוף משם נשלים פירות הים. דעת הרוב גורסת כי מקור הפאייה (Paella) מחבל ולנסיה הפאייה היא מנת אורז המבושלת במחבת עגולה ומעליה ירקות ופירות ים (לעיתים נוספים גם ארנב ועוף). כיום נחשבת הפאייה ברחבי ספרד למנה אופיינית ספרדית שלה היסטוריה בת מאות שנים בה היה נתון חצי האי הספרדי תחת שליטה ערבית מוסלמית, ולמרות שבמאה ה-15 הכיבוש המוסלמי הסתיים, חותמיו נשארו בהרבה אלמנטים תרבותיים בספרד המיוצגים גם בתבשיל זה.
האורז, המהווה חלק בלתי נפרד מהמנה, הובא לספרד מהמזרח על ידי הכובשים המוסלמים, וכמוהו הזעפרן. כיבוש אמריקה הביא אלמנטים נוספים למנה, ומן היבשת הובאו העגבניות והפלפלים (שבעיתם מיובשים לפפריקה). במשך זמן רב נחשבה למנת פועלים שבושלה עבורם בשדה, ונאכלה בכפות עץ ללא גינוני שולחן מיוחדים, נחשבת למזינה וזולה כשלתוך האורז מוספים חלזונות המהווים מקור חלבונים זול מן הים. ארנבות וברווזים הוגשו בפאייה לעיתים נדירות ורק באירועים מיוחדים (פיאסטות). כיום מסעדות רבות מתמחות מהכנת המנה ,וספרדים רבים נוהגים לאכלה בסופי-שבוע וחגים.
אנפות
אנפות (שם מדעי: Ardeinae) היא תת-משפחה של עופות מים ממשפחת האנפתיים, בה מרבית המינים במשפחה.
האנפות הן עופות גדולים שהגדולה בהם היא אנפת גוליית, המגיעה לגובה 120 ס"מ ולמשקל של 4.5 ק"ג. לאנפות מקור ארוך ומחודד היכול לנוע במהירות. הן בעלות צוואר ורגליים ארוכות, בעלות קרומי שחייה, והן נפוצות ליד מקווי מים שונים כולל בחופי הים.
האנפות אוכלות בשר וניזונות ממינים קטנים, כמו דגים, צפרדעים, נחשים, חרקים גדולים, פרוקי רגליים, עופות קטנים ויונקים קטנים. הן תוקפות את הטרף ממארב בצמחייה ליד המים או מעמידה קפואה על קו המים, או בתוכם, אשר מדמה אותן לחפץ דומם.
מיון
כמה חוקרים משייכים לפה גם את תת-המשפחה אנפות לילה.
המטבח הספרדי
וולנסיה
מן הניב הקטלאני מגיע שמה של המנה: "ארוז נגרה" (Arròs negre) בהוראת אורז-שחור, מעטים מכנה אותה "פאייה-שחורה". מתבשלת בכלי הקרוי כשם המנה לעיל: "פאייה", או לחלופין מתבשלת היא בכלי קסרול-חימר בו מצטמצם לרוטב ציר-דגים קטנים המכונים מורייה (morralla) שמתבשלים ביחד עם סופריטו של בצל ושום קצוצים, קלמארי, סרטנים, ודיונון בעל דיו בצבע שחור המופק מתוך שקיות דיו שנמצאות בין "זימיו" התוצר מתווסף לאורז ולמרק ומקנה למנה את צבעה השחור.
צבי טולקובסקי
צבי טולקובסקי (נולד ב-4 במאי 1934) הוא אמן רב תחומי. טולקובסקי פועל בשדה האמנות הישראלית משנות ה-60 והוא מבכירי האמנים הפעילים כיום בארץ.
מורה פרופסור במחלקה לאמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים במשך כ-50 שנה.
טולקובסקי עוסק בציור, רישום, פיסול, הדבק, אסמבלאז', הכנת נייר בעבודת יד ויצירת ספרי אמן. הוא משתמש בטכניקות מגוונות בדו-ממד ותלת-ממד. בעל תחומי עניין רבים.
עבודותיו הוצגו במוזיאונים, גלריות ומקומות נוספים בישראל ומחוצה לה, בין היתר במוזיאון ישראל, ירושלים, מוזיאון חיפה ומוזיאון תל אביב לאמנות.
טולקובסקי נשוי לסופרת אווה חן טולקובסקי, הם מתגוררים במוצא עילית.
עובד בסטודיו באזור התעשייה גבעת שאול בירושלים ובסטודיו בכפר סמוך לפראג, צ'כיה.