cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוסטה קונקורדיה
חילוץ האונייה
ב-2 בפברואר 2014 נהרג צולל ספרדי בעת שעבד בחילוץ שרידי האונייה. הוא נחתך ממתכת חדה מתחת למים ודימם למוות. הצולל חולץ בהכרה, אך מאמצי ההחייאה כשלו.
ביולי 2014 הושלמה העברת האונייה למצב ציפה, לשם גרירתה לפירוק.
קברניט האונייה, פרנצ'סקו סקטינו, הועמד לדין, הורשע בהריגה ונדון ל-16 שנות מאסר.
רוברט פלקון סקוט
סר רוברט פלקון סקוט (באנגלית: Robert Falcon Scott; 6 ביוני 1868 - 29 במרץ 1912) היה קצין אנגלי בצי המלכותי ומגלה ארצות ביבשת אנטארקטיקה. במה שנחשב בתחילת המאה ה-20 כעידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה, הגיע סקוט ומשלחת טרה נובה שני, אחרי הנורווגי רואלד אמונדסן שהקדים אותו ב-33 ימים. בדרכו חזרה מהקוטב הדרומי לבסיס האם, נספה סקוט יחד עם ארבעת חבריו למסע. סקוט הוא ממגלי הארצות המפורסמים של יבשת אנטארקטיקה, ונחשב, בעיקר בבריטניה, כגיבור טראגי של המסעות ההרואיים לכיבוש הקוטב.
משלחת טרה נובה
מספר שנים לאחר מסעו הראשון, שוב התעורר בסקוט הרצון לכבוש את הקוטב. הוא ביקש להשתחרר מהצבא והחל לגייס כספים לצורך המסע. בשנת 1910, לאחר שגייס די כסף, הפליג מלונדון באונייתו טרה נובה. סקוט הקים את הבסיס במרחק של 300 ק"מ מהקוטב הדרומי ומשם יצא עם קומץ מאנשיו לקוטב. לנוכח התנאים הקשים, לקח עמו סקוט רק את הטובים שבאנשיו. לאחר מסע ממושך הגיע סקוט לקוטב הדרומי ב-17 בינואר 1912, אך מצא שם דגל נורווגי מתנופף. באוהל סמוך מצא פתק, ממנו הבין שיריבו רואלד אמונדסן ואנשיו הגיעו למקום כבר ב-14 בדצמבר 1911, 33 יום לפניו.
נהוג לייחס את כישלון המסע השני לעובדה שסקוט בחר להשתמש בסוסי פוני כבהמות משא, בעוד שאמונדסן בחר להשתמש בכלבים, שנתגלו כעמידים יותר לקור האנטארקטי.
חייו האישיים
סקוט התחתן עם הפסלת קתלין ברוס בשנת 1908. בנם היחיד פיטר מרקהאם סקוט נולד ב 1909.
הנצחה
הר סקוט שבחצי האי קייב בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, כמו גם הרי סקוט בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה, נקראים על שמו של רוברט פלקון סקוט.
דיסני וונדר
דיסני וונדר (באנגלית: Disney Wonder) היא ספינת נוסעים המנוהלת על ידי קו הספנות דיסני. הספינה, המסוגלת לשאת 2,400 נוסעים, הושקה בשנת 1999 ונבנתה על ידי פינקנטיירי באיטליה.
הדיסני וונדר יחד עם הדיסני מג'יק, הפועלת עמה, הן שתי הספינות הראשונות שתוכננו באופן ייעודי עבור משפחות עם ילדים. הן מצוידות במספר מתקנים ייעודיים לעניין זה.
הספינה נבנתה בסגנון מסורתי - בעל שני מבני גשר (בניגוד למבנה אחד המקובל בספינות מודרניות). המבנה השני אינו משמש כמבנה גשר אלא כמועדון לבני נוער. מטרת בניית שני המבנים הייתה לתת לספינה מראה של ספינה משנות ה-20 וה-30 - תקופה בה מסעות היו פופולריים. מסיבה זו נבנו חלונות חדרי הספינה כחלונות עגולים שהיו מקובלים בעבר.
הספינה מעוצבת בסגנון אר נובו שהיה מקובל בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.
יום טוב כלפון
יום טוב חי כלפון (נולד ב-16 ביוני 1986, י' בסיוון ה'תשמ"ו) הוא חבר כנסת לשעבר מטעם סיעת ימינה. במקצועו עורך־דין המומחה לליטיגציה ולמשפט מסחרי. עד לכניסתו לכנסת עבד במשרד גולדפרב זליגמן ושות'. מומחה למשפט בינלאומי, פנליסט בערוץ I24NEWS ופעיל חברתי.
ביוגרפיה
כלפון, יליד צרפת, עלה לארץ בשנת 2004 כדי לשרת בצה"ל, שירת כלוחם בחטיבת כפיר בנצח יהודה (נחל חרדי) ולמד בישיבת היכל אליהו בכוכב יעקב. הוא בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר בלשון עברית ובתרבות עברית בהצטיינות מאוניברסיטת ליל שבצרפת. למד תואר שני במדע המדינה ובתקשורת פוליטית באוניברסיטה העברית. בנוסף למד ייעוץ פרלמנטרי במרכז הישראלי להכשרה פוליטית.
בשנת 2010 התמחה בעריכת דין בפרקליטות המדינה - מחוז ירושלים (אזרחי) ובשנת 2011 הוסמך כחבר בלשכת עורכי הדין.
פעילות חברתית וציבורית
כלפון היה רכז השדולה למען העולים מארצות דוברות צרפתית בכנסת ה-19 (2013–2015), והוא ממייסדי תנועת "עלינו" לשילוב עולים ועומד בראשה, וחבר ועדת ביקורת של עמותת מגשימי תקוותינו לקליטת צעירים עולים וחיילים בודדים (CNEF). כמו כן, שימש כלפון משך שנים כמדריך טיולים ורכז חברתי לקבוצות נוער וסטודנטים מחו"ל המבקרות בארץ במסגרת החוויה הישראלית - שירותי תיירות חינוכית (חברת בת של הסוכנות היהודית) ובמסגרת תוכניות מסע.
בבחירות לכנסת ה־21 (2019) היה מועמד במקום ה־11 של רשימת "הימין החדש", אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-22 וה-23 (2019–2020) התאחדה המפלגה עם הבית היהודי והאיחוד הלאומי – תקומה לרשימת "ימינה", בה הוצב כלפון במקום ה-17, אך המפלגה זכתה ב־7 וב־6 מנדטים (בהתאמה).
היה ציר בקונגרס הציוני העולמי ה־36 בשנת 2010 מטעם הפדרציה הספרדית העולמית, ושוב בקונגרס ה־38 בשנת 2020 מטעם "הימין החדש".
בבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) התמודדה הימין החדש שוב לבדה, וכך הושב כלפון למקום ה-11. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש והפסקת חברותה בכנסת של שרת הפנים, איילת שקד מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי וכן התפטרות שי מימון מרשימת ימינה, כלפון החל את כהונתו בכנסת. כלפון שימש כיו"ר ועדת המשנה לזכאי חוק השבות וקשר עם התפוצות, והיה חבר בוועדת החוקה חוק ומשפט, בוועדת העלייה הקליטה והתפוצות וכן בוועדת ביטחון הפנים. כמו כן, שימש כממלא מקום בוועדת חוץ וביטחון, יושב-ראש השדולה למען העולים דוברי הצרפתית ויוצאי ארצות המערב, יושב-ראש השדולה למען ההגנה על האינטרס הלאומי בשטחי C וכן יושב-ראש השדולה למען הפרדת הרשויות בישראל. בנוסף, שימש כלפון כחבר בשדולה לחיזוק יהדות התפוצות, חבר בשדולה למען הגולן, חבר בשדולה למען החיילים הבודדים וחבר בשדולה למען שמירת השבת. כלפון יזם וקידם את חוק "העולים הנכים" ואת החוק המאפשר לעולים להמשיך לעבוד בישראל במקצוע שעסקו בו בארץ מוצאם, ללא חסמים. במהלך כהונתו עלה כלפון מספר פעמים להר הבית.
ב-13 במאי 2022 הודיע שר הדתות, מתן כהנא, על התפטרותו מתפקידו כשר, מהלך אשר סיים את כהונתו של כלפון כחבר כנסת ב-15 במאי.
בעקבות התפטרותו מהכנסת של עמיחי שיקלי שב כלפון לכהן בכנסת העשרים וארבע החל מ-14 ביולי 2022.
חיים אישיים
כלפון נשוי לאילנה שעובדת כמורה, להם ארבעה ילדים. הם התגוררו בגבעת וושינגטון וכיום מתגוררים בירושלים.
גריגורי אוסטר
גריגורי בנציונוביץ' אוסטר (ברוסית: Григорий Бенционович Остер; נולד ב-27 בנובמבר 1947) הוא סופר ותסריטאי רוסי. כתב תסריטים ליותר מ-70 סרטי אנימציה, ו"נחשב לאחד הסופרים הרוסיים החיים החשובים ביותר של ספרי ילדים." חבר במועצה הציבורית של הקונגרס היהודי-רוסי.
ביוגרפיה
אוסטר נולד באודסה וגדל ביאלטה. לאחר שלוש שנים בצי הים הצפוני, למד במוסקבה במכון לספרות מקסים גורקי.
חיבר יצירות רבות לילדים, כגון "סיפור עם פרטים", "עצות מזיקות לבנים ולבנות", "לא בא בחשבון". כתב תסריטים לסרטי אנימציה כגון "38 תוכים", ולסרט עלילתי. ארבעה סיפורים הוצגו בסדרת החדשות של יראלש.
בסוף שנות התשעים כללו מיכאיל אפשטיין ואלכסנדר גניס את גריגורי אוסטר ברשימת "המי ומי בפוסט-מודרניזם הרוסי". ברשימה זו של 170 שמות, אוסטר הוא סופר הילדים היחיד ש"תרם לפיתוח הספרות הרוסית הפוסט-טוטליטרית". על פי הביקורת האסתטיקה שלו מובחנת על ידי "אקלקטיות סגנונית, סאבטקסט, ציטוט, משחק סימנים, אירוניה, פרודיה וסגנוּן."
בשנת 2004 הוא נבחר על ידי המינהל הנשיאותי של רוסיה לאחד מיוצרי האתר "נשיא רוסיה לילדי בית הספר".
מ-7 בספטמבר 2008 עד 18 ביולי 2009 הגיש יחד עם הזמר גלוקוזה את התוכנית "מתיחות ילדים" ב-STS.
רוברט דורסט
רוברט אלן דורסט (באנגלית: Robert Durst; 12 באפריל 1943 – 10 בינואר 2022) היה יורש נדל"ן אמריקאי, ששלושה סיפורי רצח נקשרו בשמו, והוא עומד במרכזה של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "הג'ינקס".
ביוגרפיה
רוברט דורסט, הבכור מבין ארבעה ילדים, נולד ב-12 באפריל 1943 וגדל בסקרסדייל, ניו יורק, למשפחה יהודית. הוא בנם של משקיע הנדל"ן סימור דורסט ואשתו ברניס הרשטיין. אחיו הם דאגלס, טומי וונדי. סבו של אביו של דורסט, ג'וזף דורסט, שהיה חייט כשהיגר מאוסטרו-הונגריה בשנת 1902, הפך בסופו של דבר למנהל ומפתח יזמות נדל"ן, שהקים את ארגון דורסט בשנת 1927. סימור הפך לראש העסק המשפחתי בשנת 1974 עם מות אביו.
דורסט למד בבית הספר התיכון בסקרסדייל, שם תארו אותו חברי כיתתו כמתבודד. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה בשנת 1965 מאוניברסיטת להיי, שם היה שחקן לקרוס, והמנהל העסקי של עיתון הסטודנטים "החום והלבן". בהמשך אותה שנה הוא נרשם ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם הכיר את סוזן ברמן שהפכה לחברתו הקרובה. בסופו של דבר פרש דורסט מבית הספר וחזר לניו יורק בשנת 1969. דורסט המשיך להיות יזם נדל"ן בעסקי אביו; עם זאת, אחיו דאגלס מונה בשנת 1992 לנהל את החברה, מינוי שגרם לקרע בין רוברט למשפחתו.
דורסט מת ב-10 בינואר 2022 מדום לב בבית חולים בסטוקטון, קליפורניה.
פשעים שבגינם נחקר דורסט
דורסט נחקר מספר פעמים על ידי המשטרה בנוגע להיעלמותה של אשתו הראשונה, קתי מקורמאק, רצח סוזן ברמן ורצח מוריס בלאק. הוא נשפט וזוכה מאשמת רצח מוריס בלאק, נשפט ונמצא אשם באשמת רצח מדרגה ראשונה של סוזן ברמן.
היעלמותה של קתלין מקורמיק דורסט
בסתיו 1971 פגש דורסט את קתלין (קתי) מקורמיק, שהייתה אז שיננית. אחרי שני דייטים, הזמין דורסט את מקורמק לחלוק את ביתו בוורמונט, שם פתח חנות מזון בריאות. היא עברה לשם בעקבותיו בינואר 1972. עם זאת בעקבות לחצים מצד אביו חזר דורסט לניו יורק כדי לעבוד בעסק המשפחתי. הזוג חזר למנהטן, שם נישאו ב-12 באפריל 1973 - יום הולדתו ה-30 של דורסט.
עם שובה לבית בדרום סאלם נקלעו בני הזוג לריב, שלאחריו, לטענת דורסט, הוא לקח את אשתו לתחנת הרכבת לכיוון העיר ניו יורק והלך לשתות עם שכן. למשטרה סיפר דורסט שדיבר עם אשתו בטלפון לאחר שהגיעה לדירתם במנהטן. "זה מה שאמרתי למשטרה", אמר מאוחר יותר דורסט ליוצרי הסדרה התיעודית "הג'ינקס", שם טען שבעצם לא דיברו טלפונית באותו היום. לדבריו הוא קיווה שאם יאמר שדיבר איתה "זה פשוט יגרום לכל הסיפור הזה להיעלם."
מקורמיק הייתה אמורה לפגוש את חברתה נג'מי בפאב "שער האריות" במנהטן. משלא הגיעה, נג'מי חששה שקרה לה משהו והתקשרה לדווח על היעדרותה במשטרה במשך מספר ימים. ב 5.2.1982 התלונן גם דורסט על היעדרותה בנפה ה-20 בתחנת המשטרה במנהטן. שוער ומפקח הבניין בבניין הדירות של הזוג ברחוב ריברסייד דרייב טענו כי ראה שם את מקורמיק ב-1 בפברואר, יום לאחר שנראתה בארוחת הערב, אך השוער גם אמר שהוא ראה אותה רק מאחור ומרחוק, ולא יכול היה להיות בטוח שזו היא. חוקר פרטי, שנשכר על ידי עורך דינו הפלילי של דורסט, העלה בחקירתו (שלא הועברה למשטרה) כי השוער אמר שהוא לא ראה את מקורמיק מגיעה, וייתכן שכלל לא עבד בלילה שנעלמה. . חקירה נפתחה מחדש בשנת 1999 עקב טיפ אנונימי שהתקבל במשטרת מנהט. בחקירה זו השוער חזר בו מעדותו המקורית משנת 82 שראה גבר בא לבקר את קתלין בדירתה.( ב 1982 זו הייתה העדות העיקרית והשלטת לגבי היעלמותה של קתלין).
מערכת היחסים בין בני הזוג הייתה מעורערת עוד טרם ההיעלמות - שלושה שבועות לפני היעלמותה טופלה מקורמיק בבית חולים בברונקס בשל חבלות בפנים. היא סיפרה לחבר שדורסט הכה אותה אך היא לא הגישה תלונה נגדו בגין האירוע. עוד באותה תקופה ביקשה מקורמיק מדורסט הסדר גירושין שכלל הסדר על סך 250,000 דולר. דורסט, שסירב להסדר, ביטל את כרטיס האשראי של אשתו, הסיר את שמה מחשבון בנק משותף וסירב לשלם את שכר הלימוד שלה.
החקירה
לאחר היעלמותה של מקורמיק, טען דורסט בפני המשטרה כי הוא דיבר איתה בפעם האחרונה כשהיא התקשרה אליו מדירתם במנהטן. הוא טען כי הפעם האחרונה שראה אותה הייתה בתחנת הרכבת קטונה, שם היא תכננה לעלות על הרכבת של השעה 21:15 למנהטן. דורסט טען גם כי ב-4 בפברואר התקשר אליו המפקח מבית הספר לרפואה של מקורמיק ואמר כי התקשרה אליו ב-1 בפברואר לומר כי היא חולה ונעדרה מבית הספר כל אותו השבוע. לא ברור האם מקורמיק אכן עשתה את השיחה הזו. יום לאחר השיחה עם המפקח מבית הספר דיווח עליה דורסט כעל נעדרת.
שמונה שנים לאחר היעלמותה של מקורמיק, דורסט התגרש ממנה תחת עילת בן זוג נעדר. בשנת 2016 ביקשה משפחת מקורמק להצהיר על קתלין כמתה, והיא הוכרזה ככזו שנה מאוחר יותר. אמה של קתלין, אן מקורמיק, ניסתה לתבוע את דורסט בסכום של 100 מיליון דולר, בטענה שהרג את מקורמיק וכי נשללה מהם את הזכות לקבור אותה. בשנת 1999 פתחה משטרת מדינת ניו יורק מחדש את החקירה הפלילית בדבר ההיעלמות, ובדקה לראשונה גם את ביתו לשעבר של דורסט בדרום סאלם, שלא נבדק עד אז. עצם פתיחת החקירה לא פורסם עד נובמבר 2000.
באוגוסט 2019 נדחתה תביעה שהגישה קרול, אחותה של מקורמיק נגד דורסט בטענה שרצח את אשתו, בשל עילת התיישנות, ונטען שהיא המתינה זמן רב מדי להגשת התביעה.
רצח סוזן ברמן
סוזן ברמן, ידידה ותיקה של דורסט שייצגה אותו והקלה על התדמית הציבורית שלו לאחר ההיעלמות של מקורמיק, הייתה בתו של דייווי ברמן, גנגסטר נחשב שבשלהי שנות הארבעים של המאה הקודמת הפעיל את מלון פלמינגו וקזינו בלאס וגאס. ב-24 בדצמבר 2000 נרצחה ברמן ביריה מקרוב, בסגנון שנראה כמו הוצאה להורג, בביתה שבקניון בנדיקט בקליפורניה, לאחר ששכנותיה הזעיקו את המשטרה לדווח כי הדלת האחורית שלה פתוחה ושלושת כלבי פוקס טרייר שלה מסתובבים חופשי.
כעבור מספר ימים קיבלה משטרת בוורלי הילס מכתב בכתב-יד שחותמת הדואר עליו הייתה של 23 בדצמבר ובו כתובה אך ורק כתובתה של ברמן והמילה "גופה" ("cadaver"). דורסט טען שהוא לא כתב את המכתב, החקירה העלתה שדורסט היה בצפון קליפורניה בימים לפני מותה של ברמן, וכי הוא טס מסן פרנסיסקו לניו יורק בלילה שלפני גילויה של הגופה. זמן קצר קודם לכן קיבלה ברמן 50,000 דולר מדורסט, בשני תשלומים. דורסט אישר למשטרת לוס אנג'לס ששלח לה סכום של 25,000 דולר, וכן העביר להם בפאקס עותק של התצהיר שלה מ-1982 בנוגע להיעדרות מקורמיק, אבל סירב לשתף פעולה מעבר לכך בשאלות לגבי הקשר שלו לרצח.
המשפט באשמת רצח סוזן ברמן
חלקים מהמשפט שנערך בשנת 2021 שודרו והוצגו בתוכנית טלוויזיה מ 11/2021 בת 85 דקות בשם: The Trials of Robert Durst שסקרה את שלוש הפרשיות. התוכנית שודרה בערוץ ID האמריקאי. ע"פ חלקים ממשפטו שסוקרו בתוכנית, התביעה ניסתה להציג את הקו העלילתי הבא: ברמן חיפתה על דורסט ביחס לחקירת היעלמותה של קתלין עוד מ 1982, אולם שנפתחה החקירה חדשה ב 1999 ברמן רצתה לומר את האמת לגבי מה שאירע ב-1982. במשפט העידה חברתה של ברמן שלדבריה ברמן אמרה לה שיש לה מידע רגיש שיכול ל"פוצץ את הפרשה". או אז דורסט שילם לברמן שני תשלומים על סך 25,000 ש"ח כל אחד כדמי שתיקה למנוע ממנה לומר את האמת.(דורסט אכן אישר שהעביר לברמן 50,000 ש"ח בשתי פעמים שונות אך לטענתו היה מדובר במתנה בין חברים).
לאורך כל המשפט דורסט הציג בהפגנתיות את בריאותו הלקויה ובשלב כל שהוא במשפט הרים לאוויר את שקית הקטטר המלאה שלו. פרקליטיו זימנו רופאים להעיד על מצבו הבריאותי הלקוי ולטענת הרופאים: אם המשפט יימשך דורסט עלול למות מלחץ, אולם השופט לא שעה לפניותיהם לביטול משפט והורה שהמשפט יימשך.
בשלב האחרון של המשפט דורסט העיד ונעזר בטאבלט עקב בריאות לקויה. ע"פ החקירה הנגדית ששודרה הוא נשאל מדוע ברח לגלווסטון, טקסס וחי במנוסה כאשר הוא מחופש לאישה אילמת, הוא ענה שזה היה דבר טיפשי לעשות. דורסט העיד שביום 23.12 הוא בא לבקר את ברמן לביקור חגים, הגיע מסביב, מהדלת האחורית ומצא את גופתה. הוא חשש שאולי הרוצח עדיין נמצא בבית, שכן גופתה עדיין הייתה חמה. בנוסף, טען שהטלפון בביתה לא עבד באותו יום ולכן לא יכול היה להתקשר למשטרה. התובע הצביע על סתירות העולות מעדות זו ביחס להצהרות קודמות של דורסט: בתחילה דורסט הכחיש שהיה כלל באזור ביתה של סוזן ברמן כאשר נמצאה גופתה. בהצהרה אחרת טען שכן היה אבל הגופה הייתה כבר קרה. בנוסף, התובע הוכיח שהטלפון עבד יום לפני ויום אחרי כשורה, כך שטענת טלפון לא עבד בדיוק ביום הרצח תמוהה. לטענת התובע, דורסט הציג שוב גרסה סותרת כאשר בעדותו במשפט טען שהוא זה שכתב את הפתק למשטרה המכיל את כתובתה של ברמן והמילה "גופה" עליו, מעשה שדורסט הכחיש נמרצות בעבר. דורסט לא סיפק הסברים לכלל השאלות שנשאל על ידי התובע ועל חלקן ענה "אני לא יודע". התובע הציג לפניו את הסתירות הרבות שעלו מעדותו וסיים את חקירתו בשאלה: "האם הרגת את סוזן ברמן?" תשובה: "לא". שאלה: "ואם היית הורג אותה היית משקר על כך, נכון?" תשובה: "כן". לאחר שישה ימי דיונים, ביום 17.9.21 המושבעים מצאו אותו אשם ברצח מדרגה ראשונה של סוזן ברמן.
רצח מוריס בלאק
בעקבות מצוד ברחבי ארצות הברית, דורסט נעצר בחשד לרצח שכנו מוריס בלק ב 9 באוקטובר 2001 בגלווסטון- זמן קצר לאחר שנמצאו חלקי גופות של בלאק צפים במפרץ גלווסטון. למחרת הוא שוחרר בערבות של 300,000 דולר. דורסט החמיץ דיון בבית המשפט ב־16 באוקטובר והוצא צו מעצר באשמת הפרת ערבות. ב-30 בנובמבר הוא נתפס בסופרמרקט " וויגמן" בפנסילבניה,כאשר שיער ראשו ושיער גבותיו מגולח, לאחר שניסה לגנוב פלסטרים, עיתון, וכריך סלט עוף עם פלפלים אדומים קלויים על באגט פומפרניקל, אף על פי שהיו לו 500 דולר במזומן בכיס. בחיפוש משטרתי במכונית השכורה שלו נמצאו 37 אלף דולר במזומן, שני אקדחים, מריחואנה, רישיון הנהיגה של בלאק, והוראות נסיעה לביתו של גילברט נג'מי בקונטיקט. דורסט ניצל את זמנו במנוסה כדי לאיים על אחיו דגלאס, באמצעות ביקור בחניה של ביתו בקטונה, ניו יורק, כשהוא חמוש. בסופו של דבר הוא הוסגר לטקסס למשפט.דורסט אמנם זוכה מאשמת רצח שכנו, אולם נמצא אשם באשמת שיבוש ראיות.
הסדרה התיעודית "הג'ינקס"
הסדרה התיעודית "הג'ינקס: חייו ומיתותיו של רוברט דורסט" יצאה ב-2015 ברשת HBO, ותיארה ראיות נסיבתיות שקשרו את דורסט לסדרת הרציחות. הסרט התיעודי פירט את היעלמותה של מק'קורמק, מותה של ברמן לאחר מכן, והריגתו של בלק. בניגוד לעצת עורכי דינו ואשתו דברה לי צ'רטאן, העניק דורסט ראיונות מרובים וגישה בלתי מוגבלת לחומריו האישיים ליוצרי הסרטים. ברגע קולנועי מדהים עם סיום ההקלטות לסדרה הלך דורסט לשירותים כשהמיקרופון עדיין מחובר אליו, שם הוקלט אומר לעצמו: "הנה זה. אתה נתפס! ... אתה צודק, כמובן. אבל אתה לא יכול לדמיין. . . . עצור אותו . . . אני לא יודע מה יש בבית. . . אה, אני רוצה את זה. . . איזה אסון . . . הוא צדק. טעיתי. והגיהוקים. . . אני מתקשה בשאלה. . . מה לעזאזל עשיתי? הרגתי את כולם, כמובן." ה-FBI עצר את דורסט בניו אורלינס באותו יום בו שודר הפרק האחרון.
קלרה הוסאר
קורות חייה
בין השנים 1947-1951 עבדה ברדיו ההונגרי וארגנה את בית הספר למוזיקה של הרדיו, בית הספר למוזיקה של העובדים. בין השנים 1947–1951 עסקה גם באופרות ילדים והייתה ראש מחלקת הנוער ברדיו. ב-1951 פוטרה מהרדיו ואז נרשמה לאקדמיה שוב. בין 1956 ל-1979, הייתה עוזרת במאי ולאחר מכן במאית האופרה הממלכתית ההונגרית. היא ביימה כאורחת גם בפץ' ומחוץ להונגריה, בגרמניה ובווינה.
חייה הפרטיים
קלרה הוסאר התחתנה ב-1941, בעלה היה המשורר גאבור דבצ'רי עד מותו (1917–1971). היה בן אחד, יאנוש דבצ'רי (1944–)
מכון חמשת הקיבוצים
מכון חמשת הקיבוצים היה מפעל הובלת מים בעמק הירדן אשר הוקם בשנים 1942-1943.
רקע
ב-1931 תכנן המהנדס שמחה בלאס מפעל מים ראשון בעמק הירדן לקיבוצים בית זרע ודגניה ב' - המים נשאבו מנהר הירדן במשאבות שהופעלו על ידי חשמל מתחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים, הועלו אל ראש אמת מים (שהוקמה לאורך גבולה הדרומי של דגניה ב'),וזרמו עליה בכח הכובד אל שדות הקיבוצים. מפעל זה, שכונה "האמה המשותפת", הפחית את עלות המים והגדיל את כמותם ובכך איפשר הקמת קיבוץ נוסף באזור, אפיקים.
אמת מים שנייה נבנתה על ידי חברי אשדות יעקב ב-1938, ממזרח לאשדות יעקב, בכיוון דרום-צפון. המים נשאבו מהירמוך, הועלו אל ראש האמה וזרמו אל שדות אשדות יעקב בדרום-מזרח עמק הירדן.
מכון חמשת הקיבוצים
בשנות ה-40 מי ההשקיה כבר לא הספיקו לגידול המרכזי באותה תקופה - בננות. בשנים 1942-1943 יזמו חמישה קיבוצים: דגניה א', דגניה ב', בית זרע, אפיקים וקבוצת כנרת, הקמת אמת מים שלישית להשקיית שדותיהם. אמה זו, שכונתה "האמה הגבוהה", תוכננה אף היא על ידי שמחה בלאס והוקמה על ידי סולל בונה. המים נשאבו מהירמוך באמצעות מכון שאיבה מדרום לקיבוץ מסדה, וזרמו על גבי האמה לשדות הקיבוצים במזרח עמק הירדן. מפעל השאיבה הוקם בתקופת מלחמת העולם השנייה בה שרר מחסור בכח אדם, לכן חברי הקיבוצים הועסקו בעבודת הבנייה. מכון השאיבה שהוקם כונה "מכון חמשת הקיבוצים".
מפעל ההשקיה כלל משאבות בהספק של 500 מטר מעוקב לשעה כל אחת. מהמשאבות זרמו המים בשני צינורות בלחץ 18 ו-20 צול שהעלו את המים לגובה 38 מטר, עד לראש אמת מים מבטון. מראש האמה ירדו המים בשיפוע של 1.2 פרומיל לאורך 1,250 מטר. לאורך האמה היו פתחים לחלוקת המים לתעלות מפזרות. מפעל זה הזרים כל שנה כ-7 מיליון מטר מעוקב של מי השקיה.
כל מערכת ההשקיה התבססה על תעלות פתוחות והצפה: החל מאמות המים, המשך בתעלות המפזרות וכלה בתעלות המחלקות בתוך השטחים החקלאיים. כמויות המים שהשקו את השטחים היו גדולות מהצורך הממשי ובזבזניות, חלק גדול מהמים לא שימש בפועל להשקיה אלא זרם לניקוז.
בין האחראים על הפעלת המכון וחלוקת המים היו מאיר מלמד מקבוצת כנרת, ואברהם בן דוב, גם הוא מקבוצת כנרת, שנהרג בעלותו על מוקש שהטמינו הירדנים בדרך היורדת למכון השאיבה על גדות הירמוך. לצורך עבודתו, קיבל מאיר מלמד "רכב שרות", אופנוע הארלי דווידסון עם "סירה", ועם מהלכים ביד, כולל הילוך אחורי ("רוורס").
בשנות ה-70 הוטלו מכסות מים על פי חוק, ההשקיה עברה למערכות סגורות, ושלוש האמות ומכוני השאיבה שהזינו אותן, ננטשו. מ"האמה המשותפת" ומהאמה של אשדות יעקב נותרו קטעים בלבד, אשר שופצו על ידי "אגודת המים בעמק הירדן". "האמה הגבוהה" נותרה כמעט בשלמותה אך זרועה סדקים ושברים.
סיטרואן קסארה WRC
סיטרואן קסארה WRC היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי סיטרואן להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית מבוססת על דגם הסיטרואן קסארה. המכונית הוצגה לראשונה בעונת 2001. סבסטיאן לב זכה עם הקסארה בשלוש האליפויות הראשונות שלו. סטירואן זכתה עם המכונית שלוש פעמים באליפות היצרנים.
ב-58 מרוצים בהם השתתפה הקסארה היא ניצחה 32 פעמים והגיעה לפודיום 78 פעמים.
אליפות העולם בראלי
חסוס פוראס ניצח את ראלי צרפת בעונת 2001 והשיג את ניצחון הבכורה למכונית. סבסטיאן לב ניצח את ראלי מונטה קרלו בעונת 2002, אך לאחר מכן נפסל בשל החלפת צמיגים אסורה. את ניצחון הבכורה עם המכונית השיג בראלי גרמניה.
בעונת 2003 הקסארה הייתה יותר תחרותית. בראלי בריטניה, מרוץ סיום העונה, ריצ'רד ברנס שהוביל את המרוץ, נאלץ לפרוש. לב עשה כמה טעויות במקטע האחרון ופספס הזדמנות לנצח את המרוץ. הניצחון היה מקנה לו את תואר האליפות, אותו הפסיד בפער של נקודה אחת לפטר סולברג. למרות ההפסד סיטרואן זכתה באליפות היצרנים.
לב זכה בשלוש אליפויות רצופות בין השנים 2004-2006 וסיטרואן זכתה שלוש פעמים באליפות היצרנים (2003-2005). מלבד לב ופוראס, גם קרלוס סאינס ופרנסואה דובאל השיגו ניצחונות עם המכונית.
ראלי-קרוס
קנת' הנסן זכה בשישה תוארי אליפות רצופים באליפות אירופה בראלי-קרוס (2000–2005) כשהוא מתחרה בסיטרואן קסארה.
בספטמבר 2004, נביל קארים, התחרה עם הקסארה WRC במרוץ שהתקיים בצרפת כחלק מאליפות העולם בראלי-קרוס. הוא סיים את מקצי הדירוג במקום ה-34 מתוך 37 נהגים ולא עלה לחצי הגמר. בהמשך החליף את המכונית לדגם ה-DS3 עימו התחרה בעונת 2005. הייתה זאת ההופעה היחידה של הקסארה באליפות העולם בראלי-קרוס.
עלי נסאר
עלי נסאר (בערבית: علي نصار; נולד ב-11 בספטמבר 1954) הוא במאי ותסריטאי ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה
סרטו "בחודש התשיעי" מ-2002 היה מועמד ל-7 פרסי אופיר אך לא זכה באף קטגוריה. חבר השופטים הציע לנסאר לקבל את פרס הניחומים, אך הוא סירב.
בשנת 2007 יצא סרטו "מחכים לסלאח א-דין", על פי הרומן "הנעדר 2000" מאת סוהיל כיואן. הסרט עוקב אחר ג'מאל, אשר נקרע במשולש אהבים בין אשתו עביר לבין אהבתו הראשונה. הוא מחליט לעזוב את עביר ואת הכפר בו הוא גר ויוצא לעיר הגדולה בעקבות אהובתו הישנה, לילה. בעקבות כך הוא יוצא למסע עצמי, שבמהלכו הוא מגלה את אכזבתו מאורח החיים ומאידאולוגיות שבחר.
שיחק בסרטו של אבישי סיון "המשוטט", שיצא בשנת 2010.
בשנת 2015 ביים את "לכודים בתוך הרשת", סדרת מקור שהפיקה רשות השידור ושודרה בערוץ 33 ואחר-כך בערוץ הראשון.
צוקהארה
צוקהארה היא קפיצה ספציפית ומשפחת קפיצות בהתעמלות מכשירים. קפיצת הצוקהארה הראשונה בוצעה על ידי (ונקראה על שם) מיצו צוקהארה ב-1972.
קפיצת צוקהארה מורכבת מחצי סיבוב מהקפיץ אל שולחן הקפיצות, ואז דחיפה לאחור, בדרך כלל אל סלטה אחורית או פריסה.
ביפנית מכונה טכניקה זו בשם "סלטת ירח" (Moonsault).
וריאציות
כל קפיצה שיש בה פליק-פלאק עם 1/4 עד 1/2 סיבוב אל שולחן הקפיצות שהופכת לסלטה לאחור מסווגת כצוקהארה. כמה וריאציות על קפיצות צוקהארה כוללות:
תמונת עמיר פרץ צופה דרך משקפת סגורה
תמונת עמיר פרץ צופה דרך משקפת סגורה היא צילום עיתונות שצילם אפי שריר, צלם "ידיעות אחרונות", בפברואר 2007. התצלום תיעד את שר הביטחון, עמיר פרץ, מנסה לצפות בתרגיל צבאי ברמת הגולן, מבעד למשקפת שעדשותיה מכוסות, כשלצידו הרמטכ"ל גבי אשכנזי. התצלום פורסם בכלי תקשורת בישראל ובעולם וגרם לסיקור לועג כלפי פרץ.
התייחסות לתצלום
התצלום פורסם בכלי תקשורת רבים בישראל. רבים השתמשו בתמונה כדי ללגלג על פרץ. גם פרץ עצמו התייחס לתמונה בהזדמנויות רבות.
מנהיג חזבאללה חסן נסראללה לעג לעמיר פרץ על רקע התמונה בנאום פומבי.
בימים שלאחר מכן התמונה זכתה לסיקור באמצעי תקשורת בעולם: ה"גארדיאן" הבריטי, אתר האינטרנט של ה-BBC, החינמון הלונדוני "מטרו", אתר האינטרנט של רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS, אתר פוקס, העיתון "סידני מורנינג הראלד" האוסטרלי והעיתון "אוסטרליאן". התמונה כיכבה בערוץ הטלוויזיה של חזבאללה "אל-מנאר", וגם העיתון הלבנוני "אל-אח'באר" הציג את התמונה בכותרת הראשית. שופטת בית משפט השלום בבית שאן תיארה את הפרסום ב"אל-אח'באר": "הכתבה הלבנונית שמה לה למטרה ללעוג למי שעמדו בראש ההנהגה הישראלית בתקופת מלחמת לבנון השנייה, ובחירת תמונתו של שר הביטחון בזמן שהוא מביט במשקפת סגורה נועדה לשרת מטרה זו בבחינת 'תמונה אחת שווה אלף מילים'".
בראיון שנתן ביולי 2014 התייחס פרץ לתמונה: "אני מתפלא על כך שעדיין יש אנשים שמעזים לדבר על זה".
במתחם סינמה סיטי ירושלים הוצג פסל אדם קדמון משופם, הצופה מבעד למשקפת. בינואר 2015 הודיעה הנהלת סינמה סיטי על הסרת הפסל, בשל דמיונו, לדעת המבקרים, לתמונתו הידועה של פרץ צופה מבעד למשקפת שעדשותיה מכוסות. יצחק הרצוג וציפי לבני גינו את הצגת הפסל.
תביעות עקב הפרת זכויות יוצרים
בפברואר 2014 פסק בית משפט השלום בבית שאן כי הפרסום באתר האינטרנט "וואלה!" של קטע מהעיתון הלבנוני "אל-אח'באר" שבו מופיעה התמונה, ללא מתן קרדיט לצלם, מהווה הפרת של זכויות יוצרים וזכות מוסרית של הצלם. בית המשפט חייב את "וואלה!" בתשלום פיצוי בסך 6,000 ש"ח, "בשים לב להיקף ואופי ההפרה, משכה, חומרתה, התנהגותה של וואלה שפעלה מיידית להסרת הצילום עם פניית התובע, הרווח שהפיקה מהפרסום והעובדה שלא נגרם לתובע נזק ממשי עקב ההפרה".
בבחירות לכנסת ה-19 השתמשה מפלגת מרצ בתצלום בכרזה שבה הופיע חלק מהתצלום המקורי שצילם שריר מוטבע לצד דמויות פוליטיקאים אחרים שהיו מועמדים מטעם מפלגת "התנועה", כשכולם מביטים מבעד למשקפת סגורה. הכרזה פורסמה, בין היתר, בדף הפייסבוק של מרצ. הצלם תבע את מרצ בגין הפרת זכות יוצרים ובנוסף גרימת נזק לשמו ולכבודו המקצועי בגלל השימוש הפוליטי שנעשה בתצלום. ב-5 בינואר 2014 פסק בית משפט השלום בעפולה שזכות היוצרים אינה של הצלם אלא של מעבידו, העיתון "ידיעות אחרונות", אך קיבל את הטענה שנפגעה זכותו המוסרית של הצלם וגזר על מרצ לשלם פיצויים בסך 14 אלף ש"ח. השופטת ציינה כי השימוש בתמונתו של שריר, עלול להוביל את הצופה למסקנה שהוא אישר את השימוש בתצלומו "מתוך הזדהות עם עמדותיה הפוליטיות" של מרצ.
ב-12 בנובמבר 2014 הגיש שריר תביעה לתשלום סך של 50,000 ש"ח בגין נזקים, לכאורה, שנגרמו לו בעילה של הפרת זכות יוצרים וזכות מוסרית על ידי חברת נירית זרעים בע"מ, שהשתמשה בתצלום במודעה שפרסמה. תביעתו נדחתה בבית המשפט השלום ובערעור שהגיש לבית המשפט המחוזי. בבקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון נפסק שהנתבעים ישלמו לצלם 1,800 ש"ח עקב פגיעה בזכותו המוסרית.
מנהיגים נוספים שצולמו עם משקפת סגורה
ידועים מנהיגים נוספים שצולמו עם משקפת סגורה: ראשי ממשלת ישראל אריאל שרון ובנימין נתניהו, הרמטכ"ל גבי אשכנזי, נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, וראש ממשלת נפאל ג'הלה נאת קהנאל.
קנדה במשחקים האולימפיים לנוער
קנדה השתתפה בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הקנדים 51 מדליות, מהן תשע מדליות זהב.
במשחקי הקיץ קנדה מדורגת במקום ה-45 עם 28 מדליות מתוכן 3 מדליות זהב. הענף בו השיגו ספורטאי הנוער הקנדיים את מירב המדליות הוא שחייה (10 מדליות, מהן 2 מדליות זהב). קנדה אינה מוליכה את טבלאות המדליות של כל הזמנים בשום ענף. אולם קנדה מדורגת במקום השלישי בריקוד יחד עם. קנדה מדורגת במקום הרביעי הכדורעף חופים ובמקום החמישי ברוגבי. שמונת ענפי הקיץ בהם לא התחרה נציג מטעם קנדה במשחקים האולימפיים לנוער הם החלקה מהירה על גלגיליות להב, התעמלות אקרובטית, כדורגל, כדוריד, כדוריד חופים, כדורעף, קטרגל וקראטה
במשחקי החורף מדורגת קנדה במקום השתים עשר עם 23 מדליות מתוכן שש מדליות זהב. קנדה מובילה את טבלת המדליות בענף הקרלינג יחד עם לאחר שזכתה במדליית זהב ומדליית ארד. קנדה מדורגת במקום הרביעי עם חמישה מדליות, מהן שתי מדליות זהב, בענף הגלישת שלג. בנוסף, קנדה מדורגת במקום הרביעי בענף הסקי בסגנון חופשי יחד עם עם שלוש מדליות, מהן שתי מדליות זהב. קנדה מדורגת במקום החמישי בענף הלוז'. ענף החורף בהם לא התחרה נציג מטעם קנדה במשחקים האולימפיים לנוער הוא החלקה מהירה.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של קנדה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 60 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-12 מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענף השחייה עם זכייה בשתי מדליות זהב במשחים 50 מטר ו-100 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, מדליית כסף במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, וארבעה מדליות ארד במשחים 100 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, 100 מטר בסגנון שחייה חופשית נערות, 200 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים ו-100 מטר שליחות בסגנון שחייה חופשית. המשלחת גם דורגה במקום הרביעי ב-100 מטר מרוץ שליחים מעורב בסגנון שחייה חופשי ובמקום החמישי ב-100 מטר מירות שליחים מעורב בסגנון שחייה מעורב והעפילה למספר גמרים נוספים. ספורטאי המשלחת קצרו הישגים גם בענפים היאבקות עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 70 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשי, טאקוונדו עם זכייה בשתי מדליות ארד בקטגוריות משקל מעל 73 ק"ג נערים ועד 49 ק"ג נערות, סיף עם זכייה במדליית ארד בטורניר הדקר נערים ובמקום הרביעי בטורניר רומח נערות. בענף ההתעמלות המשלחת זכתה במדליית ארד בטורניר הנבחרות בהתעמלות אמנותית. במקצוע הטרמפולינה ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בטורניר הנערות ובמקום השביעי בטורניר הנערים. במקצוע ההתעמלות מכשירים הם דורגו במקום החמישי בתרגיל הקפיצות נערות, ובמקום השמיני בתרגיל מקבילים מדורגים, במקום ה-13 בקרב רב לנערות ובמקום ה-17 בקרב רב לנערים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בטורניר הנערות בירי ל-10 מטרים באקדח אוויר בענף הקליעה. נבחרת הנערות בכדורסל גם דורגה במקום הרביעי בטורניר. בענף האתלטיקה המשלחת דורגה במקום הרביעי בריצת 400 מטר משוכות נערות, במקום החמישי בריצת 400 מטר נערות ובמקום השישי בריצת 200 מטר נערות. בענף הקאנו/קיאק המשלחת סיימה במקום הרביעי בתחרות הסלאלום לקאנו מושב אחד נערים. בענף הקפיצה למים המשלחת דורגה במקום הרביעי בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר בטורניר הנערות, בעוד הנערים דורגו במקום העשירי. בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר הן הנערים והן הנערות דורגו במקום השמיני. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים אופניים, בדמינטון, ג'ודו, הרמת משקולות, טניס, טריאתלון, קשתות ורכיבה ושיט.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שקנדה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 75 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפים. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מתוכן אפס מדליות זהב. המשלחת רשמה הישגים נאים וזכתה במדליות כסף בענפים כדורעף חופים בטורניר הנערות, הוקי שדה בטורניר הנערים ורוגבי בטורניר הנערות. המשלחת בלטה גם בענפים קפיצה למים עם זכייה במדליית כסף בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ומדליית ארד בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר בטורנירי הנערים, ובחתירה עם זכייה במדליות ארד בטורניר היחידים לנערים והזוגות לנערות. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא זכתה במדליות בענף השחייה והעפילה לתשעה גמרים. ספורטאי המשלחת דורגמו במקום הרביעי במשחה 200 מטר בסגנון שחיית גב נערות, במקום החמישי ב-100 מטר שליחות בסגנון שחייה מעורב, במקום השישי במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, במקום השביעי במשחים 50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר בסגנון שחיית גב נערות, ובמקום השמיני במשחים 200 מטר בסגנון שחייה מעורב אישי נערות, 100 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים ו-100 מטר שליחות בסגנון שחייה חופשית.
ספורטאי המשלחת קצרו הישגים גם בענפים אתלטיקה עם העפלה לארבעה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי בקפיצה במוט נערים, במקום החמישי בריצת 400 מטר נערות, ובמקום השישי בריצת 400 מטר משוכות נערות וקפיצה לרוחק נערות, בהתעמלות עם דירוג במקום השישי בתחרות הקפיצות נערים, במקום השביעי בתרגיל הקפיצות נערות, תרגיל הקרקע נערות ותרגיל מתח נערים, ובמקום ה-12 בקרב רב נערות בהתעמלות מכשירים. המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר הנבחרות בהתעמלות אמנותית. ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בתחרות הספרינט בקאנו לנערות והעפילו לרבע גמר בתחרות הספרינט בקיאק לנערים בענף הקאנו/קיאק. בענף הג'ודו המשלחת דורגה במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערות. בענף הטריאתלון ספורטאי המשלחת דורגו במקום התשיעי בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים גולף, היאבקות, טאקוונדו, טניס שולחן, סיף, קליעה, קרב חמש מודרני, קשתות ושיט.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
קנדה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 52 ספורטאים שהתחרו ב-12 ענפי ספורט. המשלחת הייתה עתידה להתחרות גם בענף החלקה אמנותית. אולם, לאור התנגשות זמנים של המשחקים עם האליפות הקנדית - קנדה לא שלחה אף נציג שיתחרה בענף. המשלחת זכתה בתשעה מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים נאים מאוד בענפים גלישת שלג עם זכייה בשתי מדליות זהב בגלישה סגנון מדרון לנערים ולנערות. כמו כן, המשלחת דורגה בגלישה בחצי צינור במקום הרביעי בתחרות הנערים ובמקום החמישי בתחרות הנערות. בסקי אלפיני המשלחת זכתה במדליית כסף במסלול סלאלום לנערות, בעוד הנערים דורגו במקום ה-10. במסלול הסופר סלאלום ענק הנערות דורגו במקום האחת עשרה, במסלול הסלאלום הענק הנערים דורגו במקום ה-16. במסלול המשולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) הנערות דורגו במקום התשיעי. המשלחת זכתה במדליות ארד בענפים קרלינג בטורניר לנבחרת מעורבת, הוקי קרח בטורניר הנערים ובסקלטון בטורניר הנערים ובטורניר הנערות.
ספורטאי המשלחת רשמו הישגים גם בענף הסקי בסגנון חופשי עם זכייה במדליית ארד בסקי קרוס לנערים, דירוג במקום הרביעי בסקי קרוס לנערות, ובחצי צינור לנערות ובמקום השישי בחצי צינור לנערים. בענף הביאתלון הנערים דורגו במקום הרביעי בספרינט נגד השעון ובמקום השביעי במרדף. בלוז' המשלחת דורגה במקום החמישי והשביעי בטורניר הנערים בתחרות היחידים. המשלחת הגיעה למקום החמישי בטורניר הנערות ולמקום השמיני בטורניר הנערים בענף הקפיצות סקי, ולמקום השביעי בטורניר הנערות בתחרות שני מושבים ולמקום התשיעי בטורניר הנערים בתחרות שני מושבים בענף הבובסלי. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים סקי למרחקים וסקי נורדי משולב.
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 54 ספורטאים שהתחרו ב-11 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות עם 6 מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב. המשלחת רשמה הישגים נאים בענפים קרלינג עם זכייה במדליית זהב בטורניר לנבחרת מעורבת, לוז' עם זכייה במדליית זהב בתחרות היחידים נערות ומדליית ארד בתחרות היחידים נערים. בענף סקי בסגנון חופשי המשחת זכתה במדליית זהב בסקי קרוס לנערים, בעוד בבסקי קרוס לנערות היא סיימה במקום השישי, ובחצי צינור לנערות המשלחת דורגה במקום החמישי, בעוד בנערים היא דורגה במקום השביעי. נבחרת הנערים בהוקי קרח זכתה במדליית כסף. ספורטאי המשלחת הגיעו להישגים גם בענפים סקי אלפיני עם זכייה במדליית כסף במסלול סלאלום לנערות, ודירוג במקום החמישי בסלאלום ענק לנערות, במקום השביעי במסלול סופר סלאלום ענק, ובמקום השמיני במסלול המשולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום), בהחלקה אמנותית המשלחת דורגה במקום הרביעי בתחרויות נערים, זוגות וריקוד אמנותי. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא זכתה במדליות בענף הגלישת שלג ודורגה במקום הרביעי בגלישה בסגנון בורדקורס נערים, ובמקום השישי בגלישה סגנון מדרון לנערות ובגלישה בחצי צינור נערות. המשלחת דורגה במקום התשיעי בטורניר הנערות בענף הבובסלי. המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, סקי למרחקים וסקלטון.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 78 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שקנדה שלחה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן מדליית זהב.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
קרישנה לוי
קרישנה לוי (נולד ב-27 במאי 1964 בניו דלהי) הוא מלחין צרפתי.
הוא החל לנגן על פסנתר בגיל חמש. בגיל 18 עזב לארצות הברית שם למד בברקלי קולג' וסיים תואר בהלחנת מוזיקה לסרטים ותואר שני מהקונסבטריון של ניו אינגלנד. בין השאר כתב את המוזיקה לסרטים הישראלים הספציאליסט וסוף העולם שמאלה ולסרטים 8 נשים של פרנסואה אוזון ומעבר לכל חלום של טרסם סינג.
הולנד רודן
הולנד מארי רודן (באנגלית: Holland Marie Roden; נולדה ב-7 באוקטובר 1986) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר על תפקידה כלידיה מרטין בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" ברשת MTV.
ראשית חייה
רודן נולדה בדאלאס, טקסס שם למדה בבית הספר "הוקאדאי" - בית ספר פרטי לבנות בלבד. היא באה ממשפחה שעוסקת בתחום הרפואה ולמדה לתואר ראשון בביולוגיה מולקולרית ולימודי נשים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, במשך שלוש וחצי שנים עסקה בחינוך קדם רפואי במטרה להפוך למנתחת לב-ריאה לפני שהפכה לשחקנית במשרה מלאה.
קריירה
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בשנת 2007 בסדרת הטלוויזיה "CSI", שם גילמה לפרק אחד את קירה דלינג'ר.
בשנת 2008 היא גילמה את אמילי לוק, בתו של ג'ון לוק (טרי אוקווין) בסדרת הטלוויזיה "אבודים" ברשת ABC ואת מיסי גאליבן בסדרת המשטרה "פשע מן העבר" ברשת CBS. בנוסף, לוהקה רודן כשחקנית ראשית בסדרת הטלוויזיה "12 Miles of Bad Road" ברשת HBO, התכנית צולמה אך הוחלט לבסוף לשדר אותה.
ב-2010 השתתפה בוידאו קליפ של הלהקה הבריטית Seasons לשירם "Light, Lost". בשנת 2012 התארחה רודן בעונה השמינית של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי".
החל משנת 2011 כיכבה רודן בסדרת הדרמה העל-טבעית של רשת MTV "זאב צעיר", שם גילמה את לידיה מרטין, נערה פופולרית ואינטליגנטית בבית הספר התיכון "ביקון הילס" שבסופו של דבר מגלה שהיא בעלת יכולות על טבעיות של באנשי. בשנת 2016 הוכרז בכנס של קומיק-קון, סן דייגו כי הסדרה תסיים את שידוריה ב-2017 לאחר סיום העונה השישית שלה. בשנת 2014 כיכבה בסרט האימה "בית האבק", לצידן של ענבר לביא וג'וי לורן.
בשנת 2020 כיכבה בסרט האימה "אין לאן לברוח" בתור איירין אייזקס. באותה שנה לוהקה לסרט ההמשך לסרט האימה המצליח "אסקייפ רום", אשר יצא לאקרנים ביולי 2021.
בשנת 2021 הצטרפה לצוות השחקנית של העונה השלישית בסדרת דרמת הפשע "כנופיית המאיה" ברשת FX Networks בתור ארין תומאס.
חיים אישיים
ב-17 במאי 2019 רודן עוכבה על ידי שוטרים ברזילאים בשדה התעופה בסאו פאולו, ברזיל. גורמי ההגירה שללו את כניסתה למדינה בטענה שיש לה ויזה ברזילאית לא תקפה. רודן טענה כי התייחסו אליה כמו אל עבריינית, הם גם מנעו ממנה לקבל מים ומזון, למרות שהציגה דרכון וויזה בתוקף. לאחר 24 שעות ששהתה במעצר היא הורשתה להיכנס למדינה. היא מתחה ביקורת ברשתות החברתיות על הדרך המחמירה שבה התייחסו אליה: "אחרי שנתיים של נסיעות לברזיל עם הדרכון הזה והוויזה הזו ללא כל בעיה, כדי לפגוש מעריצים ולהכיר חברים, אני נדהמת מההאשמות והטיפול שהעמידו בפני השוטרים הברזילאים היום. אני המומה שזו אותה ברזיל שאני מכירה ואוהבת".
אברהם קורנצווייג
אברהם לאון קורנצווייג (באנגלית, מגרמנית: Abraham Leon Kornzweig, 18 בספטמבר 1900 – 20 ביוני 1982) היה רופא עיניים יהודי-אמריקאי. נודע כחוקר וכמייסד החברה לאופתלמולוגיה גריאטרית. יחד עם פרנק באסן תיאר לראשונה את התסמונת הגנטית אבטאליפופרוטאינמיה הקרויה על שמם תסמונת באסן-קורנצווייג.
קורות חיים
אברהם קורנצווייג נולד בניו יורק. בשנת 1922 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה וב-1925 תואר "דוקטור לרפואה" בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1928-1925 השתלם בבית החולים מאונט סיני בניו יורק, בין השאר גם בפתולוגיה אצל ברנרד סמואלס. אחר כך עבר כרופא פרטי עד שנת 1934. אחר כך חזר לבית החולים "מאונט סיני" והתמחה בו באופתלמולוגיה עד שנת 1936 כשהוסמך כמומחה. למשך 17 שנה לימד כמרצה בבית הספר לרפואה בלוויו של אוניברסיטת ניו יורק ואחר כך בבית הספר לרפואה מאונט סיני, שבו התמנה לפרופסור "קליני" לרפואת העיניים. בהגיעו לגיל הפנסיה התמנה לפרופסור אמריטוס. קורנצווייג כיהן גם כמנהל מחקר וראש מחלקת רפואת עיניים בבית האבות ובית החולים הגריאטרי של הקהילה היהודית. בשנת 1972 פרש מהעבודה מסיבות בריאות. עם זאת, המשיך בעבודות מחקר עד מותו בשנת 1982.
קורנצווייג היה נשוי לשיפרה לבית גולדברג, ילידת יאש, רומניה ולזוג נולדה בת.
תסמונת באסן-קורנצווייג
בשנת 1950 פרסמו פרנק באסן ואברהם קורנצווייג מאמר שבו תיארו לראשונה מחלה מולדת נדירה הידועה כאבטאליפופרוטאינמיה שבה הגוף אינו מייצר כילומיקרונים - הכוללים, בין השאר, ליפופרוטאינים בעלי צפיפות נמוכה LDL ובעלי ציפיות נמוכה מאוד VLDL, על רקע חסר בבטאליפופרוטאין. החולים במחלה זו אינם יכולים לעכל בצורה תקינה את השומנים וסובלים מתסמינים נוירולוגיים - כמו אטקסיה דומה לאטקסיית פרידריך, נוירופתיה פריפרית וליקויים עצביים אחרים, כדוריות אדומות מעוותות, בעלות "חוחים" והקרויות "אקנתוציטים", מחלת רשתית - רטיניטיס פיגמנטוזה, שלשולים שומניים (סטיאטוראה), גדילה מעוכבת, לפעמים פיגור שכלי קל.
מבחר כתבים
קורנצווייג פרסם מעל 50 מחקרים וספרים, והחל משנת 1948 סדרת מאמרים על העין בגיל זקנה.
מרקוס קורנליוס פרונטו
חייו
פרונטו נולד כאזרח רומאי  בשנת 100 בנומידיה. הוא תיאר את עצמו כלובי  שמקורו מהלובים הנוודים. הוא התחנך ברומא ומהר מאוד השיג כאלו מוניטין כפרקליט ונואם עד שנחשב כנחות רק מקיקרו. הוא צבר הון רב, הקים בניינים מהודרים ורכש את גני מאיקנאס המפורסמים.
בשנת 142 הוא היה קונסול במשך חודשיים, אולם דחה את משרת הפרוקונסול של אסיה בשל מצבו הבריאותי. שנותיו המאוחרות היו מרות בשל אובדן כל ילדיו מלבד בת אחת. כישרונותיו כנואם זכו להערכה רבה בקרב בני זמנו, שחלק מהם הקימו מאוחר יותר אסכולה שנקראה על שמו: "פרונטוניאני". היעד שלו בלימוד היה להשריש את השימוש המדויק של השפה הלטינית במקום המלאכותיות של סופרים מהמאה ה-1 כמו סנקה, ולעודד את השימוש ב"מילים שלא חיפשו אותן ואינן צפויות", שתמצאנה על ידי קריאה שקדנית של סופרים קדם-קיקרויאנים. הוא התלונן על קיקרו לגבי חוסר תשומת הלב לזיקוק הזה, אך העריץ את מכתביו ללא הסתייגות. ייתכן מאוד והוא מת בסוף שנות ה-60 של המאה ה-2, כתוצאה מהמגפה האנטונינית שבאה לאחר המלחמה הרומאית–פרתית (161–166), אולם אין לכך הוכחה חד משמעית.
התייחסויות ליהודים במכתביו
שני קטעים מתוך מכתביו של פרונטו כוללים התייחסויות ליהודים. במכתב לקיסר, פרונטו ככל הנראה מתייחס ליהודים בתיאורו את "בעלי האמונה הטפלה" המחפשים אחר כוכב כדי שיוכלו לסיים את הצום שלהם. בקטע אחר, שנכתב בשנת 162, הוא מנחם את מרקוס אורליוס על תבוסת הצבא הרומאי על ידי הפרתים בארמניה, ולצורך כך מזכיר לו כישלונות צבאיים אחרים ובהם האבדות של הצבא הרומאי במרד בר כוכבא: "תחת שלטון סבך אדריאנוס, מה רב מספר החיילים שנהרגו על ידי היהודים".
ארנסט אוטו פישר
ארנסט אוטו פישר (בגרמנית: Ernst Otto Fischer; 10 בנובמבר 1918 – 23 ביולי 2007) היה כימאי גרמני, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1973 ביחד עם ג'פרי וילקינסון "על עבודתם בנושא הכימיה של תרכובות אורגנו-מתכתיות".
ביוגרפיה
ארנסט אוטו פישר נולד ב-10 בנובמבר 1918 בסמוך למינכן שבאימפריה הגרמנית. אביו היה פרופסור לפיזיקה. פישר עצמו סיים את לימודיו בשנת 1937. הוא שירת בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה בפולין, צרפת ורוסיה. לאחר שירות של כשנתיים, החל פישר ללמוד כימיה באוניברסיטה הטכנית של מינכן. הוא שב למלחמה, והחל שוב ללמוד בשנת 1945 עם סיום המלחמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1949. בשנת 1952 סיים פישר את לימודי הדוקטורט. בשנת 1957 מונה פישר לפרופסור במינכן. בשנת 1964 מונה לראש המחלקה לכימיה אורגנית. בשנת 1969 הצטרף פישר לאקדמיה לאופולדינה, וכשלוש שנים לאחר מכן קיבל פישר תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה במינכן.
פישר נפטר ב-23 ביולי 2007 במינכן.
גנחובסקי
גנחובסקי הוא שם משפחה.
ממאדו מאיגה
ממאדו מאיגה (בצרפתית: Mamadou Maiga; ברוסית: Мамаду Майга; נולד ב-10 בפברואר 1995 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן מאלי-רוסי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית.
קריירת מועדונים
מאיגה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ז'אן ד'ארק מליגת העל המאלית.
ב-14 ביולי 2020 חתם מאיגה בוולס מוסקבה מהליגה הרוסית הראשונה, שהיא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה ברוסיה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-30 ביוני 2022 חתם מאיגה על חוזה לשלוש שנים בניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד לוקומוטיב מוסקבה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-2 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לספרטק מוסקבה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שער אחד.
חיים אישיים
בחודש נובמבר 2021 קיבל מאיגה אזרחות רוסית.
סופי אלדרד
סופי אלדרד (באנגלית: Sophie Aldred; נולדה ב-20 באוגוסט 1962) היא שחקנית ומגישת טלוויזיה אנגלייה. היא ידועה מתפקידה כאייס בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
ביוגרפיה
אלדרד נולדה בגריניץ', לונדון, אבל גדלה בקרבת מחוז בלאקהית'. היא שרה במקהלת הכנסייה של קידברוק ולמדה בבית הספר התיכון של בלאקהית' (Blackheath) בין השנים 1973 עד 1980. היא למדה דרמה באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר. היא סיימה את לימודיה בשנת 1983 והחליטה להתחיל קריירה בתעשיית הבידור לילדים.
קריירה
בשנת 1987 היא לוהקה לדוקטור הו בתפקיד אייס ובמקור תוכננה להופיע רק בסיפור Dragonfire, האחרון בעונה 24. היא התבקשה להישאר בתפקיד קבוע והסכימה. היא נשארה עם הסדרה עד שבוטלה בשנת 1989.
גם לפני וגם אחרי דוקטור הו לאלדרד הייתה קריירה ענפה בטלוויזיה, ספציפית בתחום הילדים. היא הנחתה תוכניות חינוכיות כמו Melvin and MMusic-a-gramsaureen's (שרצה בין השנים 1992–1996), Tiny and Crew (בין השנים 1995 – 1999), Words and Pictures (בין השנים 1992 – 1993 ושוב בין 1996 – 2001), וגם את התוכנית It's a Mystery בשנת 1996. היא גם גילמה את הדמות של מיני, הקוסמת הקטנה בתוכנית ZZZap! החל מהעונה השמינית ובין השנים 1999 – 2001.
היא חזרה לתפקיד אייס בשנת 1993 כחלק מספיישל מיוחד שחגג 30 שנה לדוקטור הו בשם Dimensions in Time והחל משנת 1999 היא מגלמת את אייס בתסכיתי אודיו שמפיקה חברת "ביג פיניש". כשהחלו שמועות בשנת 1994 שסרט של דוקטור הו עומד להיכנס לשלבי הפקה, מעריצי הסדרה קיוו שאלדרד תשוב לגלם את אייס. בסופו של דבר הסרט יצא בשנת 1996 אך אלדרד לא לקחה בו חלק וגורלה של אייס נותר לא ידוע.
במהלך שנות ה-2000 היא עבדה בעיקר כקריינית בפרסומות, וכמדבבת בסדרות כמו בוב הבנאי, בננות בפיג'מות ודני שובבני.
היא כתבה יחד עם מייק טאקר את הספר Ace, The Inside Story of the End of An Era והוא יצא לאור בשנת 1996. (ISBN 1-85227-574-X). החל משנת 2012 אלדרד מדבבת בסדרה טבע תום יחד עם דייוויד טננט. בנובמבר 2013 היא הופיעה במערכון מיוחד שכתב פיטר דיוויסון לכבוד 50 שנה לדוקטור הו שנקרא The Five(ish) Doctors Reboot. בשנת 2018 הופיעה בתסכיתי אודיו שמבוססים על הסדרה "Class", שהיא ספין אוף של דוקטור הו.
בשנת 2020 אלדרד כתבה ספר בשם "Doctor Who: At Childhood's End". הספר מספר את קורותיה של אייס, עכשיו אישה מבוגרת ופילנתרופית, ואת המפגש שלה עם הדוקטור ה-13.
באפריל 2022 יצאה הודעה רשמית שאלדרד תשוב לגלם את אייס ב"דוקטור הו" בפרק שישודר בסוף השנה.
חיים אישיים
אלדרד ניהלה רומן עם הקומיקאי לי דניס בעת שהיה נשוי לאישה אחרת. היא נישאה לשחקן וינס הנדרסון ב-12 ביולי 1997 ויש להם שני בנים משותפים.
רובי מאיירס
רובי מאיירס (באנגלית: Ruby Myers; 1907 – 10 באוקטובר 1983), הידועה יותר בשם הבמה שלה סולוצ’אנה, הייתה שחקנית קולנוע אילם הודית יהודיה ממוצא עיראקי, מקהילת יהודי בגדד בהודו.
היא כיכבה בסרטים אילמים רבים בהודו, בימי הזוהר שלה היא הייתה השחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בתקופתה. בין 1933–1939 שיחקה כמעט בבלעדיות עם השחקן דינשו בילימוריה איתו גם הייתה לה מערכת יחסים רומנטית. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 היא הקימה את חברת ההפקה “רובי פיקס”.
בשנת 1973 זכתה בפרס דאדאסהב פאלקיי למפעל חיים, פרס הקולנוע החשוב ביותר בהודו, על מפעל חיים.
ראשית חייה
מאיירס נולדה ב-1907 בפונה, בהודו הבריטית, למשפחה יהודית אשר הגיעה להודו מבגדאד בעיקר. הייתה לה אחות אחת בשם רוזי מאיירס.
קריירה
עד שנות ה-20 של המאה ה-20 לא היו שחקניות נשים בהודו, המקצוע נחשב למפוקפק ולא צנוע. בתחילת שנות ה-20, כאשר מאייר עבדה כמרכזנית טלפונית, פנה אליה המפיק ההודי, דאדאסהב פאלקיי, שערך סיור במקום עבודתה והתרשם מהמראה המיוחד שלה, על מנת שתשתתף בסרט "ראג'ה הארישנדרה", שלבסוף לא יצא לפועל. אחת הסיבות שפנה אל מאיירס היה מכיוון שהאוכלוסייה המוסלמית וההינדית הייתה צנועה יותר ולא הורשתה לשחק בסרטים. מאיירס דחתה את הצעתו בתחילה מכיוון שהמקצוע נחשב כאמור למפוקפק ולא ראוי אך כאשר הוא המשיך להתעקש היא ניאותה לשחק בסרטו, למרות שלא היה לה ידע מוקדם או השכלה במשחק.
תקופת הסרט האילם
הסרט הראשון בו השתתפה היה סרט אילם מ-1925 Veer Bala, עבור הסרט היא בחרה בשם הבמה סולוצ'אנה שמגיע מהאפוס ההודי ראמאיאנה, משמעות שמה היה "זו עם העיניים היפות". הסרט צולם בבימויו של מוהאן דאיאראם בהאבני וזכה להצלחה גדולה. בהמשך שיחקה בסרטים אילמים נוספים "הנערה הקלדנית" מ-1926 ו"Balidaan" מ-1927.
סרטיה הראשונים היו כחלק מחברת ההפקות "קוהינור" של המפיק דאדאסהב פאלקיי, אך בהמשך עם הצלחתה ופרסומה היא הצטרפה לחברת ההפקות אימפריאל שם הפכה לכוכבת הסרטים בעלת השכר הגבוה ביותר לתקופתה.
בשנים 1928–1929 תחת חברת הסרטים אימפריאל היא כיכבה במספר סרטים רומנטיים אילמים של הבמאי ר.ס. שודהארי: "Anarkali" מ-1928 "Madhuri" מ-1928 ו - "Indira" מ־1929.
סולצ'אנה הפכה לכוכבת והייתה כל כך פופולרית עד כי מהאטמה גנדי כלל את אחד מריקודיה מהסרט "Madhuri" בסרטון תעמולה שלו. בסרטון גנדי נראה חונך תערוכת בגדים והריקוד של סולצ'אנה מתוך הסרט מופיע יחד עם אפקטים קוליים.
סרטים קוליים
בתחילת שנות ה-30 הגיע הקול לסרטים בארצות הברית ומהר מאד לעולם כולו, והסרט האילם למעשה סיים את תפקידו בבת אחת. סולוצ'אנה נאלצה לקחת שנה הפסקה ממשחק על מנת ללמוד את השפה ההינדית אך לאחר מכן שבה לעולם המשחק ולוהקה לתפקידים מרכזיים בתעשייה הבוליוודית המתפתחת. הסרט המדבר הראשון בכיכובה היה ב-1932 והיה למעשה חידוש לסרט "Madhuri" מ-1928. בהמשך הוציאה גרסאות נוספות מדברות של סרטיה האילמים שזכו להצלחה רבה. ב-1933 כיכבה בסרט "סולוצ'אנה" על שמה, ב-1936 כיכבה בסרט "Bambai Ki Bill" עם דינשו בילימוריה לצידה.
לקראת סוף שנות ה-30 הפופולריות שלה ירדה מכיוון שמפיקים חיפשו שחקניות צעירות יותר, והיא נאלצה להסתפק בתפקידי משנה.
חברת הפקה
אם עזיבתה את אולפני אימפריאל התקשתה למצוא עבודה נוספת בסרטים, לכן ב-1936 היא החליטה להקים חברת הפקות עצמאית בשם "רובי פיקס", שם הפיקה סרטים באופן עצמאי.
אחד מהסרטים שהפיקה ב-1947 היה הסרט "ג'ונגו" אשר נאסר לפרסום בהודו משום שמורארג'י דסאי ראש ממשלת בובמיי באותה תקופה, צנזר אותו מכיוון שהוא תיאר מעשה "נתעב מבחינה מוסרית" של פרופסור נשוי מזדקן הנופל בקסמיה של סולוצ'אנה הצעירה.
בשנת 1953 היא שיחקה בחידוש השלישי של הסרט "Anarkali", הפעם בתפקיד משנה כאמו של סלים, הדמות הראשית.
השפעה
לסולוצ'אנה הייתה ככל הנראה השפעה עצומה על בוליווד. היא הייתה אחת השחקניות הראשונות בבוליווד, כאשר אחריה הופיעו שחקניות יהודיות נוספות כגון נאדירה, אסתר ויקטוריה אברהם, סוזן סלומון, רמולה דבי ועוד.
עוד בחייה היא הפכה לאחת הכוכבות הגדולות בבוליווד. בשיא הצלחתה היא הרוויחה יותר כסף מכל שחקן אחר, והייתה אחת השחקניות העשירות בהודו, היא נהנתה מאורך חיים רהבתני לאותה תקופה, שמה יצא למרחוק כאשר היא נהגה ברולס-רויס הראשון שהגיע להודו, וכאשר קנתה מכונית שברולט נדירה ב-1935. השמועות היו כי שכרה היה גבוה יותר משל המושל הבריטי באותה תקופה.