cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכון מופ"ת
ערוץ לימודים
הערוץ כולל את מסגרות הלימוד הבאות:
ערוץ כתיבה
ערוץ הכתיבה מזמן מסגרות כתיבה לכותבים מתחילים ומומחים. מסגרות הכתיבה מסייעות לכותבים להפוך ידע אישי נצבר - תאורטי ופרקטי - לידע ציבורי העומד לרשות קהיליית אנשי החינוך במכללות ובשדה. מסגרות הכתיבה בערוץ הן אלה: חלק מהחומרים המופקים בערוץ מונגשים לקורא בצורה מקוונת (דיגיטלית), כולל ספרים דיגיטליים בפורמט אינטראקטיבי. לחלקם ניתנת הכניסה למנויים בלבד.
רשות המחקר
תוכנית הפוסט-דוקטורט במכון מופ"ת, היא תוכנית המיועדת לקדם סגל אקדמי צעיר במוסדות האקדמיים להכשרת מורים. התוכנית נמשכת שנתיים וכוללת ליווי אקדמי של מנחה המומחה/ית בתחום הדעת, למידת עמיתים במסגרת מפגשים דו-שבועיים וליווי של צוות התוכנית.
ערוץ מפגשי עמיתים
"ערוץ מפגשי עמיתים" מזמן מגוון רחב של מסגרות לליבון נושאים בהכשרת מורים, לקידום יוזמות, לדיון במחקרים עדכניים ולגיבוש עמדות. במסגרת הערוץ מתקיימים פורומים לבעלי תפקידים, צוותי חשיבה ליוזמות חדשות, כנסים וימי עיון, מפגשים מקוונים וכן מופעלות סביבות הוראה ולמידה מקוונות במסגרת יחידה המקדמת הטמעת שימוש מושכל בטכנולוגיות עדכניות בחינוך. היחידה הובילה בעבר רשת חברתית מקצועית בשם "שלובים". כחלק מהערוץ פועל מרכז TEC לטכנולוגיה, לחינוך ולשונות תרבותית.
הערוץ הבינלאומי
הפעילויות בשני הנתיבים מתקיימות במסגרות עבודה מקוונות ופנים אל פנים וכוללות:
ערוץ מו"פ לטכנולוגיה ולחדשנות בחינוך
מטרות הערוץ
מרכז הידע האקדמי
מרכז הידע האקדמי נועד לספק שירותי מידע לעוסקים בהכשרת מורים, בחינוך והוראה ובנושאים הקשורים לתחומים אלו, לשם כך הוקמו:
Bodak Yellow
Bodak Yellow (ידוע בשם: ) הוא סינגל של הראפרית האמריקאית קארדי בי, שיצא ב-16 ביוני 2017, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, Invasion of Privacy. השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית והפך לשיר הנשי השני היחידי בשנת 2017 שהצליח להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, כשהשנייה לעשות זאת היא טיילור סוויפט עם שירה, "Look What You Made Me Do". בשאר העולם הסינגל לא הצליח להעפיל לעשיריות הפותחות, אך במצעד שירי הראפ שבשוודיה הצליח להגיע למקום השני.
בנוסף, הפך השיר את קארדי בי לראפרית השישית בהיסטוריה שהצליחה להכניס שיר ראפ למצעד הבילבורד הוט 100. ב-9 במרץ 2021, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר היהלום לשיר, על מכירות של למעלה מ-10,000,000 מיליון עותקים במדינה, דבר ההופך אותו לשיר הראפ הנשי הראשון בהיסטוריה שעשה זאת. באוקטובר 2022, שנה לאחר מכן, העניק האיגוד תואר פלטינה נוסף לשיר, על מכירות של מיליון עותקים נוספים; השיר נמכר בלמעלה מ-11,000,000 עותקים במדינה בסך הכול.
רקע וכתיבה
את השיר כתבו קארדי בי, קלנרד רפאל, וירדן קיילנייר, והוא הופק על ידי ג'יי וייט. קארדי אמרה כי הסינגל יהיה סינגל הבכורה שלה, וכי אלבום הבכורה שלה Invasion of Privacy, עתיד להכיל את השיר, ועתיד לצאת תחת חסותה של אותה חברת תקליטים.
קארדי ציינה בראיון כי היא לקחה השראה משיר של הראפר קודאק בלאק, והחליטה לאמץ גם את ה"זרימה" של השיר (באנגלית: Flow), וגם את שם הבמה של הראפר כשם הסינגל שלה. היא אמרה שהיא שינתה את האות הראשונה במילה בודאק כי שמה האמיתי מתחיל באות B, ושינתה את המילה האחרונה Black (שחור) למילה Yellow (צהוב), מכיוון שעורה צהוב; (משמעות המילה בשם הבמה של קודאק בלאק מתייחס לצבע עורו).
וידאו קליפ
לשיר צולם וידאו קליפ אשר בתחילתו מציג את קארדי במדבר כשהיא נמצאת בין שיירת גמלים, לבושה בגלבייה ירוקה. לאורך כל הקליפ ניתן לראות את קארדי מלטפת נמרים, רוקדת עם חישוק בוער, ויושבת בסעודה שבה שייח'ים זורקים לעברה שטרות.
הקליפ זכה להצלחה ויראלית רבה ונכון לינואר 2020, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-844 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
בארצות הברית הצליח השיר להגיע למקום ה-1, ובכך הפכה קארדי לאישה השנייה שעשתה זאת בשנת 2017.
אדריאנו קורייאה קלארו
אדריאנו קורייאה קלארו (בפורטוגזית: Adriano Correia Claro; נולד ב-26 באוקטובר 1984 בקוריטיבה, ברזיל) הידוע בשמו הפרטי, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות המגן והקשר.
קריירה
בצעירותו שיחק אדריאנו בקבוצות הילדים והנוער של מועדון הכדורגל המקומי קוריטיבה ובשנת 2002 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, אותה הוביל לשתי זכיות באליפות מדינת פרנה ב-2003 ו-2004. בינואר 2005 עבר לשחק בסביליה הספרדית, וב-29 לחודש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 4-0 לברצלונה. עד סיום העונה ערך 19 הופעות נוספות בכל המסגרות ועם שלושה שערים הוביל את קבוצתו למקום השישי בליגה הספרדית ולשמינית גמר גביע אופ"א, שם הודחה סביליה על ידי פארמה.
בעונתו השנייה בסביליה,, הפך אדריאנו לאחד השחקנים המשמעותיים בסביליה ועם 3 שערים ב-13 משחקים בגביע אופ"א הוביל את הקבוצה לזכייה בתואר, לאחר ניצחון 0-4 על מידלסברו במשחק הגמר. גם בליגה הפגין יכולת טובה במיוחד ועם שלושה שערים ב-32 משחקים הוביל את קבוצתו למקום החמישי. בתחילת העונה הבאה,, הוביל את קבוצתו לזכייה בתואר אירופי נוסף, הסופר קאפ האירופי, בו זכתה לאחר ניצחון 0-3 מרשים על אלופת אירופה, ברצלונה. בהמשך העונה הוביל את סביליה לזכייה נוספת בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין על אספניול במשחק הגמר ולזכייה ראשונה בתולדותיה בגביע המלך הספרדי, לאחר ניצחון 0-1 בגמר על חטאפה. בסך הכל סיים את העונה עם שלושה שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות, מתוכם שני שערים ב-26 משחקי ליגה.
בתחילת עונת, זכתה סביליה בסופר קאפ הספרדי, לאחר ניצחון 3-6 בסיכום שני המשחקים נגד אלופת הליגה הספרדית, ריאל מדריד. בהמשך העפילה הקבוצה לשמינית גמר ליגת האלופות וגביע המלך הספרדי, אך שם הודחה על ידי פנרבחצ'ה וברצלונה בהתאמה. בליגה הפגינה סביליה יכולת בינונית, אך למרות זאת הצליחה לסיים במקום החמישי והעפילה למוקדמות גביע אופ"א. מבחינה אישית, עונה זו לא הייתה מוצלחת עבור אדריאנו שכבש שער אחד בלבד ב-35 משחקים בכל המסגרות.
בעונתו השישית והאחרונה בסביליה,, הוביל את הקבוצה לזכייה נוספת בגביע המלך, לאחר ניצחון בגמר על אתלטיקו מדריד, כאשר בדרך לגמר היא מדיחה את מחזיקת הגביע, ברצלונה וקבוצות נוספות מליגת העל, כגון דפורטיבו לה קורוניה וחטאפה. אף על פי כן, סביליה הודחה מליגת האלופות כבר בשמינית הגמר, לאחר הפסד מפתיע לצסק"א מוסקבה. בליגה הספרדית, איבדה הקבוצה את המקום השלישי לוולנסיה וסיימה במקום הרביעי בלבד. אדריאנו סיים את העונה ללא שערי ליגה, אולם עם חמישה בישולים ובסך הכל סיים את חמש שנותיו בסביליה עם 19 שערים ב-216 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 11 שערים ב-157 שערי ליגה.
בעונת עבר אדריאנו לשחק בברצלונה תמורת 9.5 מיליון אירו וב-14 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כאשר נכנס כמחליף לגבריאל מיליטו במשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי נגד קבוצתו הקודמת סביליה, בו הפסידה ברצלונה 3-1.
ביולי 2016 חתם בבשיקטאש הטורקית.
די לינקה
די לינקה (מגרמנית: Die Linke - השמאל) היא מפלגה שמאל רדיקלית דמו-סוציאליסטית בגרמניה הנמצאת, מבחינת עמדותיה, משמאל למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, והיא הסיעה השמאלית ביותר בבונדסטאג.
בראשות המפלגה מכהנות הנשיאות ז'נין ויסלר וסוזאנה הניג וולסו, וכראש הסיעה בפרלמנט מכהן דיטמר בארטש.
בעקבות הבחירות הכלליות בגרמניה 2021, מהווה דה לינקה את המפלגה הקטנה ביותר בבונדסטאג, ולה 39 חברים היושבים באופוזיציה. ברמה המחוזית, מיוצגת המפלגה בפרלמנטים של 10 מדינות פדרליות של גרמניה, ויושבת בקואליציה הממשלתית של 4 מהן: מקלנבורג-מערב פומרניה, ברמן, ברלין; ובתורינגיה, בה היא מובילה את הקואליציה ונציגה בודו רמלוב משמש כראש הממשלה.
היסטוריה
המפלגה נוסדה ב-16 ביוני 2007 כאיחוד של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (PDS), יורשתה ההיסטורית של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ששלטה במזרח גרמניה עד לשנת 1989 ומפלגת עבודה וצדק חברתי - האלטרנטיבה האלקטורלית בראשות אוסקר לפונטיין שפרשה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-2005 על רקע נטיותיו הנאו-ליברליות של גרהרד שרדר, הקנצלר הסוציאל-דמוקרטי דאז.
מנהיגי המפלגה הם ז'נין ויסלר ודיטמר בארטש. לאחר הבחירות ב-2005 הייתה המפלגה למפלגה הרביעית בגודלה בבונדסטג ולה 53 מושבים מתוך 612 (8.7%). על פי נתוני המפלגה, בדצמבר 2012 היו בה 63,761 חברים רשומים. בבחירות שנערכו ב-2009 התחזקה המפלגה וזכתה ל-12 אחוזים מן הקולות. בבחירות ב-2013 הפכה המפלגה לסיעה השלישית בגודלה, זאת אף על פי שזכתה לפחות קולות מהבחירות הקודמות (8.6%) ועמדה בראש האופוזיציה מול ממשלת האחדות בראשות אנגלה מרקל.
עמדות המפלגה
המפלגה תומכת בקו שמאלי מוצק מבחינה כלכלית, אך גם במשנה שמאלית בנוגע ליחסי החוץ של גרמניה. המפלגה דוגלת בזכויות העובד, האזרח והמהגר, בהנהגת שכר מינימום של 10 אירו לשעה (עם פרספקטיבה ל-12 אירו לשעה עד סוף הקדנציה 2013–2017), בקידום מעמד האישה (כ-47% מחברי המפלגה נשים, יותר מבכל מפלגה אחרת בגרמניה), בזכויות להט"ב, ובהגברת הצעדים לשמירת איכות הסביבה ושילובם עם אג'נדה חברתית. המפלגה מתנגדת בתוקף להנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות, בהתערבות של גרמניה בסכסוכים "לא לה", כגון המלחמה בעיראק ובשימוש באנרגיה אטומית. זו המפלגה הגדולה היחידה שיצאה בפומבי כנגד מעורבותה של גרמניה במלחמת אפגניסטן, וקראה להשבת החיילים הגרמנים ממדינה זו.
נבחרת מיאנמר בכדורגל
נבחרת מיאנמר בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מיאנמר. הנבחרת הייתה ידועה כ"נבחרת בורמה בכדורגל" עד לשנת 1989 עם הפיכת בורמה למיאנמר. ההישג הגדול ביותר של קבוצה זו הוא המקום השני בגביע אסיה 1968 אך מאז לא הצליחה הנבחרת להגיע להישגים.
פטרוס דמיאנוס
פטרוס דמיאנוס (לטינית: Petrus Damianus, או Pietro Damiani; חי בשנים 1007–1072) היה איש כנסייה, קרדינל, קדוש קתולי ומורה של הכנסייה.
חייו
נולד ברוונה, ועסק בתחילה בהוראה. אף שעשה חיל בלימודיו, החליט בסביבות 1035 שאינו מסוגל לשאת עוד את אורח החיים החילוני והצטרף למנזר פונטה אבלנה (Fonte Avellana) ליד גוּבְּיוֹ. ב-1043 התמנה לאב המנזר. בתפקידו זה הנהיג משמעת חמורה, שעוררה בתחילה התנגדות בקרב המלומדים אך עד מהרה אומצה גם במנזר מונטה קאסינו הידוע.
פטרוס דמיאנוס נודע כמתנגד חריף לפילוסופיה. הוא טוען שאסור לנזירים ללמוד פילוסופיה ושלא ניתן להגיע לישועה באמצעותה. הוא נחשב לאבי הרעיון שעל הפילוסופיה לשמש כמשרתת הדת. לדעתו, התבונה חייבת להיות כפופה לגמרי לאמונה המדריכה אותה.
פטרוס דמיאנוס ראה בדאגה את השחיתות של הכנסייה בימיו. ב-1051 פרסם את ה-Liber Gomorrhianus, ביקורת חריפה ביותר על מידותיהם הרעות של הכמרים. כן נמנה עם תומכיו של הילדברנד (שנתמנה מאוחר יותר לאפיפיור בשם גרגוריוס השביעי), שביקש להנהיג רפורמות בכנסייה. ב-1057 מינה אותו סטפנוס העשירי חרף התנגדותו לקרדינל-בישוף של אוֹסְטִיָה.
ב-1059 שלח אותו האפיפיור ניקולאוס השני למילאנו כדי להכריע בעימות בין ראשי הכנסייה המקומית, שבה היו נפוצים השוחד ונישואי הכמרים, לבין מתנגדיהם שביקשו להשיב את טוהר המידות על כנו. פטרוס דמיאנוס אחז בעמדה נחרצת כנגד השחיתות וכפה על ראשי הכנסייה את סמכותה של רומא. עוד בשירות הכנסייה עזר לאלכסנדר השני במאבקו נגד האנטי-אפיפיור קדלוסוס, ושכנע את היינריך הרביעי לא להתגרש מאשתו ברתה.
ב-1072 נשלח לרוונה כדי לפשר בין הכס הקדוש ובין תושבי העיר, שנודו בשל תמיכתם בקדלוסוס. בדרכו חזרה משליחותו נפל למשכב ליד פָאֶנְצָה ומת כעבור שבוע. גופתו נמצאת כיום בקתדרלה של פאנצה. לאו ה-12 קבע את יום מותו (23 בפברואר) כיום קדוש לכנסייה, והוסיף אותו למניין מורי הכנסייה. ביצירות אמנות הוא מצויר כקרדינל, או כעולה לרגל הנושא בידו מגילה מאת האפיפיור.
הפרעת אישיות
הפרעות אישיות הן תת קבוצה של הפרעות נפשיות, שמאופיינת על ידי תבניות נוקשות של מחשבות, חוויות פנימיות והתנהגות שנמשכות לאורך זמן. חוסר הגמישות והקושי להסתגל למצבי לחץ או לנורמות חברתיות אצל אנשים הסובלים מהפרעת אישיות, עלולים לגרום למצוקה קשה לעצמם באופן יומיומי (קשיי הסתגלות, מצבי דיכאון, חרדה, מצבים פסיכוטיים קצרים, התמכרויות וכו'), ולפעמים לאחרים, ולקשיים בתפקוד במישורים שונים.
אבחון הפרעות אישיות
האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית מגדירה ב-DSM הפרעות אישיות, כ"תבנית מתמשכת של חוויה פנימית והתנהגות בלתי גמישה המופיעה במצבים רבים בחייו של האדם". כמו כן, אפשר לראות את ההתחלה של תבנית זאת כבר בתחילת תקופת הבגרות. ניתן לאבחן אדם כנושא הפרעת אישיות, בתנאי שהתבנית ההתנהגותית גורמת למצוקה משמעותית או פוגמת במצבים אישיים, חברתיים או תעסוקתיים.
הבדלים בין DSM IV TR ל-DSM V
במהדורה DSM-IV-TR של המדריך של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, הפרעות אישיות סווגו בציר II. במהדורה העדכנית של המדריך (DSM V) הוחלט לבטל את שיטת מערכת האיבחון הרב צירית וכל ההפרעות, לרבות הפרעות האישיות, מופיעות בציר אחד. משמעות הדבר היא שכאשר פסיכיאטר משתמש ב-DSM V כדי לאבחן הפרעה, הוא אינו מחויב להתייחס גם למימד האישיות כחלק מובנה מהאבחנה כפי שהיה בעבר. מספר סוגי הפרעות האישיות וכן החלוקה לאשכול A, B, C לא השתנתה.
בניגוד למהדורות הקודמות של ה-DSM בהן האבחון נעשה לפי קריטריונים לאבחנה (האדם כן עונה לקריטריון או לא עונה), החשיבה ב-DSM V היא לפי ממדים (Dimentions).משמעות הדבר היא שבמקום לחשוב על תסמינים במונחים של כן קיים או לא קיים, חושבים על המידה שבה הסימפטומים קיימים אצל האדם המסוים. שינוי זה נועד לענות על בעיית המהימנות שנוצרת עקב החפיפה בין תסמיני ההפרעות השונות.
קריטריונים כלליים לאבחנה של הפרעת אישיות
אבחנה של הפרעת אישיות מתבצעת לפי המדדים הבאים:
אנשים מתחת לגיל 18 שמתאימים לקריטריונים של הפרעת אישיות בדרך-כלל לא מאובחנים כסובלים מהפרעת אישיות, אף על פי שהם יכולים להיות מאובחנים כסובלים מהפרעה נפשית אחרת. בכל מקרה, לא ניתן לאבחן הפרעת אישיות אנטיסוציאלית באנשים מתחת לגיל 18.
מודל איבחון חלופי לאיבחון הפרעות אישיות ב-DSM 5
לצד מערכת האיבחון הסטנדרטית של הפרעות האישיות מציע ה-DSM 5 מודל חלופי לאבחנה של הפרעות אישיות. מודל זה מופיע בחלק ג' של הספר תחת הכותרת "מודל חלופי של ה-DSM 5 להפרעות אישיות" (עמ' 761–781). לפי מודל זה נבחנות כל 10 הפרעות האישיות לפי שישה קריטריונים אחידים:
רשימה של הפרעות אישיות שמופיעות ב-DSM
ה-DSM מונה עשר הפרעות אישיות, שמקובצות בשלושה אשכולות:
אשכול ג': קרובות להפרעות חרדה או פחד
ב-DSM-V יש 3 קטגוריות אבחוניות נוספות, לתבניות התנהגות שלא תואמות לעשר האבחנות, אבל עדיין עונות על ההגדרה הקלינית של הפרעת אישיות. הפרעות אלה מקובצות תחת הכותרת "הפרעות אישיות אחרות".
התפתחות לאורך החיים ופרוגנוזה
אף שכאמור לא מאבחנים הפרעת אישיות לפני גיל 18, חלק מתסמיני ההפרעות מתחילים לבלוט כדפוסי אישיות החל מתקופת הנעורים. דפוסי האישיות הנוקשים והבלתי מסתגלים נשארים יציבים פחות או יותר לאורך כל החיים, בחלק מהמקרים תהיה התמתנות עוצמת ההפרעות. עם זאת להפרעה יש השפעה נרחבת וחמורה על הסטטוס החברתי כלכלי. כמו כן ייתכנו התמכרות לאלכוהול וסמים אחרים, סכסוכים עם החוק, וכן תמותה גבוהה בהשוואה לקבוצת ביקורת, בשל תנאי חיים ירודים (עקב עוני מרוד), בדידות והזנחת הבריאות הגופנית (בעיקר באשכול א').
מחקר
הפרעות האישיות השונות וכן הפרעות האישיות ככלל זוכות למחקר עשיר ורב תחומי, הנוגע למדעי הרפואה (חקר גורמי סיכון וסיבתיות להתפתחות של הפרעות אישיות ספציפיות, השפעת גנים שונים וכדומה), קרימינולוגיה (הקשר בין הפרעות אישיות ספציפיות לעבריינות), פסיכולוגיה (פיתוח של שיטות טיפול להפרעות שונות) ועוד. מידע על כיווני מחקר שונים אפשר למצוא בכתבי עת מדעיים העוסקים ברפואה, בפסיכיאטריה, בקרימנולוגיה ועוד. בין כתבי העת המרכזיים המוקדשים לכלל הפרעות האישיות בולט מקומו של כתב העת המחקרי " Personality Disorders: Theory, Research, and Treatment " (הפרעות אישיות: תאוריה מחקר וטיפול) שמוציא האיגוד האמריקני לפסיכולוגיה. באירופה פועל ארגון ה-ESSPD - European Society for study of Personal Disorders החברה האירופית לחקר הפרעות אישיות.
ביקורת
המבקרים את הפרקטיקה של הפרעות האישיות טוענים, כי מעולם לא הוכח כי קיומם של מאפיינים אלו (קריטריונים כלליים לאבחנה של הפרעת אישיות), גם אם רובם או אף כולם מתקיימים אצל אותו אדם, הם אלו שגרמו למצוקה הנפשית אליה הוא נקלע. יש אנשים רבים שמאופיינים במספר סעיפים ברשימה והם מקיימים חיים תקינים עם תפקוד גבוה.
ההנחה שישנן הפרעות שונות שהן מן הסתם נבדלות האחת מהשנייה, עצמאיות ולא תלויות האחת בשנייה (כלומר אבחון של הפרעה אישיות מסוימת לא מעלה את הסיכוי לאבחון הפרעת אישיות אחרת). ועל כן הן נחלקות לסוגים רבים, מתוך הנחה שיש לאבחן קודם הימצאותה של הפרעת אישיות ורק לאחר מכן, את סוג ההפרעה. אך ממחקרים רבים מסתבר שיש חפיפה של 85% בין הפרעות האישיות השונות. כלומר שרק 15% מאובחנות בנפרד, וייתכן שישנו יותר מאבחון להפרעת אישיות.
לקריאה נוספת
Donna S. Bender, John M. Oldham, Andrew E. Skodol, The American Psychiatric Publishing Textbook of Personality Disorders (DSM 5 Edition). 2014
Edited by Aaron T. Beck, Denise D. Davis, and Arthur Freeman, Cognitive Therapy of Personality Disorders: Third Edition, Guilford press 2015
שטייר M
שטייר M  היא סדרת אקדחים מתוצרת חברת הנשק האוסטרית שטייר מנליכר. האקדח הוא בעל מנגנון פעולה חצי אוטומטי המופעל על ידי גז. פיתוחו של האקדח התחיל בשנות ה-90 של המאה ה-20 ונגמר בשנת 1999. דגם ראשון שהוצג היה שטייר M9, היורה תחמושת 9 מ"מ פרבלום. בנוסף לקליבר 9 מ"מ אקדח פותח לתחמושת 40S&W שטייר M40 ולתחמושת 9X22 מ"מ או .357 SIG שטייר M357. זמן קצר לאחר מכן יוצרו דגמים קומפקטיים לאקדחים M9 ו-S9 - M40 ו-S40.
פזוסירן
פזוסירן (שם מדעי: Pezosiren; מילולית: "סירנה רגלית") הוא סוג נכחד קדום בן בסדרת התחשאים שחי בתחילת האאוקן שלפני 50 מיליון שנה במונטיגו ביי שבאי ג'מייקה. השלד נחשף בידי החוקר דריל דומנינג (Daryl Domning) ממשלחת של אוניברסיטת הווארד, וושינגטון די. סי. לג'מייקה. הוא כלל שלד שהתאבן במצב שימור כמעט שלם, טוב בהרבה ממרבית מאובני יונקי הים שנתגלו.
הפזוסירן תואר לראשונה ב-2001 וכלל מין יחיד - Pezosiren portelli. הוא השתייך למשפחה הקדומה Prorastomidae, לצד הפרורסטומוס שחי גם כן באזור ג'מייקה. שני הסוגים נחשבים לראשוני התחשים אך הם התפתחו מאבות יבשתיים.
מאפיינים
הפזוסירן היה שונה מכל שאר התחשאים, ובין הבודדים שהיה יכול לנוע על היבשה. הוא הגיע לאורך שני מטרים ולמשקל 150 קילוגרם, אך היה נמוך מאוד בשל רגליו הקצרות. רגליו לא דמו לסנפירים והיו בעלות אצבעות רחבות דמויות-פרסה. הפזוסירן היה בעל גוף עגלגל, בדומה להיפופוטם, לסתותיו התעקלו מטה ויכלו ללקט צמחייה עשבונית ודמו בצורתם ללסתות של תחשי נהרות מודרניים.
לתחש קדום זה היה זנב קצר ורגליים קצרות שהותאמו לחיים במים רדודים, כך שלא היה מסוגל לשחות בים הפתוח, אלא רק בשוליו, בדומה להיפופוטם. ההימצאות שלו באי ג'מייקה נובעת, ככל הנראה, מקיומו של גשר יבשתי קדום בין מרכז אמריקה והאיים הקריביים, דרכו עברו מספר יצורים. עם הזמן נסגר הגשר והתחשים החיים בו "נתקעו" על האי, ואולי כך פיתחו את יכולת השחייה המפותחת.
לצידו של הפזוסירן התגלו מינים שונים של חסרי חוליות ימיים, תנינאים, דגים, כמה פרימטים, ואף סוג נמוך של יונק דמוי-קרנף - ההיראצ'יוס. כל אלה נכחדו עם סוף האאוקן.
שלדי פזוסירן:
ליל הצייד
ליל הצייד (באנגלית - The Night of the Hunter) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1955. הסרט, פנטזיית אימה גותית, הוא הסרט היחיד שביים השחקן הבריטי צ'ארלס לוטון. בסרט מככבים רוברט מיצ'ם ושלי וינטרס. הסרט מבוסס על ספר בשם "ליל הצייד" מאת הסופר האמריקאי דייוויס גראב שיצא לאור בשנת 1953, המספר את סיפורו של מטיף פסיכופת, רוצח נשים סדרתי, הרודף אחר אוצר המוחזק על ידי שני ילדים. הספר, שעובד למסך הקולנוע על ידי התסריטאי ג'יימס אגי בשיתוף פעולה עם לוטון, מבוסס על מקרה אמיתי של אדם בשם הארי פאוארס שנתלה בשנת 1932 בשל רציחתן של שתי אלמנות ושלושה ילדים בעיירה קלרקסבורג שבווירג'יניה המערבית.
הסרט, שצולם בשחור לבן, הוא יצירה אקספרסיוניסטית ברוח הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני. על אף שהסרט נחשב לסרט אפל, הוא שונה מאוד מיצירות אחרות של הקולנוע ההוליוודי בשנות ה-40 ובשנות ה-50. על אף שהסרט לא זכה להכרה ולהצלחה גדולה בזמן שיצא אל האקרנים, הוא השפיע על דורות של במאי קולנוע נודעים.
ב-1992 נבחר הסרט "ליל הצייד" לשימור על ידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית, לאחר שספריית הקונגרס הכריזה כי הוא "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה
הסרט נפתח בתמונתה של אישה בשנות השישים לחייה (מאוחר יותר יתברר ששמה רייצ'ל קופר, בגילומה של ליליאן גיש) המדברת בפני ילדים. ראשה של האישה וראשיהם של הילדים נראים על רקע של חלל זרוּע כוכבים. האישה מדברת על התמימות שבילדות, ועל הצורך להיזהר מאנשים המתנהגים כזאב בעור של כבש. לאחר פתיחה זו מתחיל הסרט עצמו, המתרחש בווירג'יניה המערבית, לאורך נהר אוהיו בשנות ה-30, בתקופת השפל הגדול.
הסרט ממשיך ומראה את האנטי-גיבור הארי פאואל (רוברט מיצ'ם), גבר צעיר, לבוש כמטיף - חולצה לבנה וחליפה שחורה, בעל כובע שחור, הנוהג במכונית תוך שהוא מדבר לעצמו על המשימה שהאל הטיל עליו, להעניש את הנשים החטאות, המכשילות את הגברים. הוא נכנס למופע בורלסקה, ותוך שהוא צופה בריקודים המפתים אגרופו מתכווץ. נראה כי על פרקי אצבעותיו מקועקעות המילים "אהבה" ו"שנאה". הוא שולף סכין קפיצית מכיסו, אך לפתע פורצים שוטרים לאולם ועוצרים אותו בשל גנבת המכונית. השופט אינו מאמין לדבריו כי הוא שליח האל, ושולח אותו למאסר.
בבית כפרי קטן משחקים ג'ון ופרל. ג'ון הוא ילד כבן עשר, ופרל ילדה כבת חמש. פרל משחקת בבובתה, כאשר אביהם, בן הרפר (פיטר גרייבס), פורץ למקום בריצה. הוא מספר להם כי שדד בנק, והרג שוטרים, על מנת להשיג להם כסף למחייתם. הוא נותן את הכסף לג'ון ומשביע אותו שלא לגלות לאיש לעולם היכן הכסף. לאחר שהוא מוסר את הכסף לג'ון, מגיעים למקום שוטרים, ועוצרים אותו. הרפר נדון למוות בתלייה, וחולק את תאו עם פאואל. פאואל יודע שהכסף ששדד הרפר לא נמצא מעולם, והוא מנסה לפתות את הרפר לספר לו היכן חבוי הכסף. אך הרפר אינו מוכן לספר. בשנתו הוא ממלמל את הפסוק מספר ישעיהו, יא ו' - "ונער קטן נוהג בם".
בעיירה בה גרים ג'ון ופרל, לועגים להם הילדים על כך שאביהם נתלה. הם שרים להם שירי לעג המספרים על התלייה, ומציירים בגיר אדם תלוי. ג'ון עוזב את בית הספר עם אחותו פרל, והם משוטטים בעיירה עד שהם נפגשים עם אמם, וילה (שלי וינטרס), בחנות המכולת המקומית השייכת לזוג בשם ספון. ג'ון מבקר גם את חברו, זקן מתבודד ותמהוני בשם בירדי, והם שטים בנהר בסירה. באותו הלילה ג'ון מספר לפרל סיפור בחדר השינה שלהם, כאשר צל דמותו של פאואל, המטיף, מתגלה בחדרם. פאואל הגיע באותו היום לעיירה, על מנת למצוא את הילדים ואת הכסף.
וילה מתאהבת בפאואל, המספר לה כי בעלה ביקש ממנה לדאוג לה ולילדיהם בטרם נתלה, ועושה רושם עז על אנשי העיירה. הוא שר ללא הרף פזמון דתי "נשען על הזרועות הנצחיות" (Leaning on the Everlasting Arms), ומסביר לאנשי העיירה את משמעות הקעקוע על זרועותיו. יד שמאל, עליה מקועקעת המילה "שנאה" היא היד בה הרג קין את הבל, והיא במאבק נצחי עם יד ימין עליה מקועקעת המילה "אהבה". מסונוורת מאהבתה, נישאת וילה לפאואל.
בליל כלולותיהם מנסה וילה לפתות את פאואל, אך זה נמנע מיחסים גופניים עמה, ודורש ממנה "להיות טהורה". פאואל חוקר ללא הרף את הילדים על מיקומו של הכסף, לאחר שסיפר לכל אנשי העיירה ולווילה כי הרפר סיפר לו שהכסף נמצא בקרקעית הנהר. פרל כמעט ומתפתה לגלות לו, אך ג'ון מזכיר לה את שבועתה שלא לגלות את מקומו של הכסף. פרל לוקחת כמה שטרות וגוזרת מהן בובות נייר. מסתבר שהכסף מוחבא בבובה אותה היא נושאת לכל מקום.
פאואל ווילה הופכים למטיפים, כאשר וילה מספרת כיצד תאוותה לתכשיטים ושמלות הביאה את בעלה להרוג אדם כדי לשדוד את הכסף.
לילה אחד שבה וילה הביתה במפתיע, ושומעת כיצד פאואל חוקר את ג'ון באלימות באשר למקומו של הכסף. היא מבינה כי פאואל אינו רוצה בה ובקרבתה אלא בכסף. היא אינה מתעמתת אתו, אלא עולה עמו לחדרה, כששניהם מבינים שהמסכה הוסרה. היא נשכבת במיטה ובשלווה אומרת לפאואל שהאל שלח אותו אליה לטהר אותה מחטאיה. הוא שולף את הסכין הקפיצית ורוצח אותה. ג'ון מתעורר משנתו למשמע קול המכונית הנוסעת.
למחרת מספר פאואל לזוג ספון כי וילה נמלטה, כפי הנראה עם מאהב זר, מתופף שליווה אותם באסיפות התפילה. אך בירדי, השט בסירה, רואה את גופתה של וילה בתוך המכונית על קרקעית הנהר. הוא אינו מספר זאת לאיש מחשש שיואשם ברצח.
פאואל שב לבית, ומאיים על הילדים כי יגלו לו את מקומו של הכסף. הם מפתים אותו לרדת למרתף, ושם הם נועלים אותו. אך במהלך המאבק מבין פאואל שהכסף בתוך הבובה. הילדים נמלטים, בתחילה לביתו של בירדי, אך לאחר שהם רואים שהוא שיכור וחסר אונים, הם לוקחים את הסירה ומתחילים לשוט במורד הנהר. פאואל מגלה אותם, וכמעט ומצליח לתפוס אותם, אך הם מצליחים להימלט עם הסירה בטרם יאחז בה.
פאואל משאיר מאחוריו מכתב בו הוא מספר כי יצא עם הילדים לחווה של אחותו על מנת להימלט מהזכרונות הרעים הקשורים בבית. הוא הורג חוואי וגונב את סוסו, ומתחיל לחפש אחר הילדים במורד הנהר. הילדים שטים בסירה, ומתחבאים במחסנים ומתבנים לאורך הדרך. הנוף הנגלה הוא נוף של עוני האופייני לארצות הברית בתקופת השפל הגדול, אך הבמאי לוטון מקפיד להראות גם את מראות הטבע לאורך נהר אוהיו. לאורך מסעם של הילדים נראה צילו של פאואל העוקב אחריהם עם סוסו, כשהוא שר את שירו "נשען על הזרועות הנצחיות".
לבסוף מוצאים הילדים מקלט בחוותה של רייצ'ל קופר, אישה כבת שישים המגדלת ילדים בגילאים שונים, שאינם ילדיה. היא רוחצת אותם, דואגת להם, ומצרפת אותם למשפחה. היא מספרת להם את סיפורי התנ"ך, ומספרת על משה שנמצא בתיבה כשם שג'ון ופרל נמצאו בסירה. הגדולה מבין הילדים, רובי, נערה מתבגרת, נוהגת ללכת לעיר באמתלה של שיעורי תפירה ולהיפגש שם עם גברים. פאואל מוצא אותה, מפתה אותה, ומקבל ממנה מידע על מיקומם של הילדים. היא מתוודה על העניין בפני רייצ'ל הממתינה לבואו של פאואל.
פאואל מגיע על סוסו לחווה, ודורש לקבל את הילדים בתואנה שהוא אביהם. אך רייצ'ל מגלה את שקריו ודורשת שיעזוב. הוא עוזב על סוסו ומבטיח כי יחזור. באותו הלילה מספרת רייצ'ל לילדים את הסיפור על הורדוס שרצה להרוג את כל הילדים על מנת להרוג את ישו התינוק. לאחר מכן היא ממתינה לפאואל כשרובה בידה. כשהוא מגיע ושר את שירו "נשענים" היא עונה לו בשירה. הוא עומד ומאיים עליה בסכינו כשהיא מאיימת עליו עם הרובה. חתול המיילל בחשיכה מפחיד את שניהם, רייצ'ל יורה ופוגעת ברגלו של פאואל. הוא מסתתר באסם, ורייצ'ל מתקשרת ומדווחת למשטרה. עם בוקר מגיעים השוטרים ועוצרים את פאואל בחשד לרצח וילה הרפר. ג'ון, הרואה את השוטרים עוצרים את פאואל, כשם שעצרו את אביו, נתקף ברגשות סוערים. הוא צועק "לא, לא" ומכה בפאואל בבובה. הבובה נקרעת, והכסף נשפך מתוכה.
בבית המשפט עומד פאואל לדין על רצח 25 אלמנות. ג'ון, שנקרא להעיד, אינו מצליח להביא עצמו לזהות את פאואל כאיש שרצח את אמו. הקהל הנזעם רוצה לערוך בפאואל לינץ', אך המשטרה מצליחה להבריח אותו מהמקום. רובי בוכה שהיא רוצה את שחרורו כי היא עדיין מאוהבת בו.
הסרט מסתיים בחג המולד בבית רייצ'ל. רייצ'ל וילדיה, ובהם ג'ון ופרל, מחלקים זה לזה מתנות. רייצ'ל מביטה אל המצלמה ומספרת על כוח הסבל של הילדים.
נושאי הסרט וסגנונו
הסרט עוסק בנושאים רבים - האמונה הדתית, המאבק בין הטוב לרע, האישה כמפתה, תום הילדות. דמותו של הארי פאואל כולה רוע צרוף, ואילו דמותה של רייצ'ל קופר היא הטוב בהתגלמותו. הילדים לכודים בין שני הקטבים, ומנסים להגיע ממקום הרוע אל המקום בו שורר הטוב, באמצעות השיט בנהר, בו מודגש הטבע הפראי של נהר אוהיו. המאבק בין הטוב לרע אינו רק חיצוני, אלא גם פנימי, ומסומל במילים המקועקעות על ידיו של קופר. הדימוי החזותי שנוצר מכך הוא כה חזק, עד ששוחזר בסרטים רבים לאחר מכן. בין היתר בסרטו של ספייק לי "עשה את הדבר הנכון" (1989) קיימת התייחסות ישירה לדימוי זה, בסרט "מופע הקולנוע של רוקי" מקועקעים על פרקי אצבעותיו של אדי המילים "אהבה ושנאה", וכך גם בסרט "האחים בלוז", בהם מקועקעים שמותיהן של הדמויות על פרקי אצבעותיהם, וכך גם בדמות המאיימת של "סיידשואו בוב" במשפחת סימפסון. ברוס ספרינגסטין הזכיר דימוי זה בשירו "Cautious man". במאי 2011, כאשר הגיע הבמאי לארס פון טרייר לפסטיבל קאן וחשף במסיבת עיתונאים את הערצתו להיטלר, חשף כי על פרקי אצבעותיו מקועקעת המילה Fuck בדומה לקעקועי גיבור "ליל הצייד"
סגנונו של הסרט קשה מאוד להגדרה. רבים, ובהם אתר הסרטים IMDb, מגדירים אותו כ"סרט אפל", ואכן מבחינת הנושאים, הצילום, ומאפיינים רבים אחרים, המדובר בסרט אפל לכל דבר, שיצא בתקופת הזוהר של הסרט האפל. אך אחרים סבורים שבשל העובדה שהאלמנט המרכזי בסרט האפל, העמימות המוסרית, נעדר מהסרט שכל כולו מאבק של הטוב ברע, אין המדובר בסרט אפל.
מבחינה סגנונית הסרט הולך בעקבות הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני בצילום שחור-לבן, במשחק מוגזם, בתפאורה מלאכותית. סצינות רבות נראות כאילו יצאו ישירות מגרמניה בשנות ה-20, כגון הסצנה בה מופיע לפתע צילו של המטיף הרצחני בחדרם של הילדים, או סצנת הרצח, המצולמת כולה בתפאורה בולטת, המזכירה כנסייה גותית, וכוללת משחקי אור וצל המשתלבים באווירה הכללית של הסרט ושל הסצנה. מקור סגנוני נוסף ובולט הוא הקולנוען ד. וו. גריפית, כאשר ההומאז' מתבטא לא רק מבחינה קולנועית, במשחקי האור והצל שהיו אופייניים לגריפית', בסמליות, ובמעברים הארכאיים בין הסצינות האופייניים לגריפית', אלא גם בנוכחותה של ליליאן גיש, השחקנית המזוהה עם סרטיו של גריפית'. לאווירה מוסיפה המוזיקה של ולטר שומן ששילב שירי ילדים והמנונים דתיים, המוסיפים אווירה מהפנטת וטעונה, כאשר שיר הנושא "נשען על הזרועות הנצחיות" חוזר לאורך כל הדרך.
הפקה
הרוח החיה מאחורי הפקת הסרט היה המפיק פול גרגורי. גרגורי פנה אל צ'ארלס לוטון בבקשה לביים את הסרט, לאחר שרכש את הזכויות לספרו של דייוויס גראב שיצא לאור כשנתיים לפני כן, והאמין כי לוטון הוא האיש שיכול לשמור על רוחו המיוחדת של הספר. לוטון התנסה בבימוי בשנת 1948, כאשר לקח חלק בבימוי הסרט "האיש על מגדל אייפל" לצדו של ברג'ס מרדית', אך מרדית' הוא שקיבל את הקרדיט על בימוי הסרט. לוטון החל להרכיב צוות. כצלם נבחר סטנלי קורטז בעל הסגנון הייחודי, הידוע בשל צילום הסרט "האמברסונים המופלאים" בשנת 1942 בהדרכת הבמאי אורסון וולס. כתסריטאי נבחר ג'יימס אגי. אגי היה אלכוהוליסט, בשלבים אחרונים של דעיכה ממחלתו. לוטון נטל חלק נכבד בכתיבת התסריט. במשך שנים הייתה הסברה כי לוטון כתב מחדש את התסריט לאחר שהנוסח שאגי הוציא מתחת ידו היה בלתי ניתן לצילום, אך בשנת 2004 התגלה עותק הטיוטה הראשונה של אגי, שהיה כמעט זהה לסרט המוגמר. לתפקיד הראשי נבחנה מועמדותם של מספר שחקנים, ובחירתו הראשונה של לוטון הייתה בגרי קופר, אך לבסוף נבחר מיצ'ם, שהעניק לתפקיד את אופיו המיוחד והפך אותו לאחד מתפקידי הנבלים הזכורים בהיסטוריה של הקולנוע האמריקאי. לוטון בחר במיצ'ם בשל הבוז ששניהם רחשו הן לממסד הדתי, והן לממסד ההוליוודי. לתפקידי הילדים נבחרו בילי צ'אפין בן ה-12 וסאלי ג'יין ברוס בת ה-7, ששניהם היו שחקנים מקצועיים. וינטרס נבחרה לתפקיד בשל כך שלמדה בכיתת אומן שבה לימד לוטון.
הסרט צולם ב-36 ימים, ולוח הזמנים הואץ על מנת שמיצ'ם יוכל להמשיך ולשחק בסרט הבא לו התחייב, "לא כזר". על אף שלוטון פיתח מערכת יחסים מעולה עם מיצ'ם, שלי וינטרס וליליאן גיש ששיחקו את תפקידי הבוגרים הראשיים, הרי שהוא פיתח תיעוב כלפי השחקנים הילדים, שעל אף גילם הצעיר היו שחקנים מקצועיים, לאחר שבילי צ'אפין התגאה בפניו בכך שזכה בפרס פסטיבל מבקרי הקולנוע של ניו יורק. במהלך הסרט הדריך מיצ'ם את הילדים (צ'אפין וסאלי ג'יין ברוס ששיחקה את פרל), בעוד שלוטון נמנע ממגע עמם.
הצלחת הסרט והערכתו
הסרט התגלה על ידי דורות מאוחרים יותר של צופי קולנוע, וכיום הוא נחשב ליצירת מופת, ולאחד הסרטים הגדולים של הקולנוע האמריקני. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט כתב כי "זהו אחד הסרטים המפחידים ביותר עם אחד הנבלים הבלתי נשכחים, ומחזיק מעמד בשתי הנקודות אלו גם אחרי ארבעה עשורים" פולין קייל כתבה, בשנת 1968 כי "זהו אחד הסרטים המפחידים ביותר שנעשו אי פעם". הסרט השפיע על במאי קולנוע דגולים רבים ובהם מרטין סקורסזה, ג'ים ג'ארמוש, האחים כהן דייוויד לינץ', טרנס מאליק ורבים אחרים.
ברשימת "מאה המותחנים הטובים" שערך המכון האמריקאי לקולנוע בשנת 2001 מוקם הסרט במקום ה-34 וגיבורו, הארי פאואל, מוקם במקום ה-29 ברשימת "הנבלים הגדולים" שערך המכון בשנת 2003. כתב העת "מחברות הקולנוע" מנה את הסרט במקום השני ברשימת מאה הסרטים הטובים ביותר שפרסם בשנת 2007. מכון הסרטים הבריטי מנה את הסרט בין חמישים הסרטים שאדם צריך לראות לפני שהוא מגיע לגיל 14. ב-1992 החליטה ספריית הקונגרס כי הסרט הוא "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית" ובחרה את הסרט לשימור.
Donbot botnet
דונובוט (באנגלית: Donbot מוכר גם כ-Buzus ו-Bachsoy) היה בוטנט זדוני שהפיץ דואר זבל אלקטרוני ספאם.
הווירוס הופץ לאחר הורדה של קובץ מאתר שכתובתו האמיתית הוסתרה באמצעות שירות קיצור שמות מתחם.
לאחר ההדבקה הראשונית מחשבו של הקורבן אפשר לתוקף חיצוני להשתלט עליו ולבצע פעולות בשמו.
בעזרת מחשבי הקורבנות בנה התוקף בוטנט זדוני שסייע לו באיסוף נתונים, שליטה על תהליכי מערכת וביצוע התקפות מניעת שירות.
דוני מונטל
דוני מונטל (בליטאית: Donny Montell; נולד ב-22 באוקטובר 1987) הוא מוזיקאי ליטאי.
ביוגרפיה
מונטל נולד בוילנה כ"דונטאס מונטווידאס", אמו הייתה מתעמלת ואביו היה מתופף בלהקת ההארד רוק "Plackartas", מגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה ולמד בבית ספר מוזיקלי.
הוא הופיע לראשונה על הבמה בהיותו בן שש כשהמורה שלו למוזיקה שלחה אותו להשתתף בתחרות לזמרים צעירים בשם “Dainų dainelė” (שיר השירים).
ב-2009 הופיע ביחד עם התזמורת הסימפונית של ליטא.
ב-2010 לקח חלק ב-"Šok su manimi", המקבילה הליטאית של רוקדים עם כוכבים.
ב-2013 יצא אלבומו הראשון "Norim Dar".
בנוסף למוזיקה הוא למד תקופה הנדסת הסביבה ב"האוניברסיטה הטכנית של וילנה גדימנס" (Viļņas Ģedimina tehniskā universitāte).
אירוויזיון
ב-2009 השתתף לראשונה בתחרות המוזיקה הליטאית המכתירה את הנציג של ליטא באירוויזיון, עם שירו "From The Distance" הוא היה במקום השני.
ב-2010 ו-2011 השתתף פעמיים נוספות בתחרות המקדימה של ליטא באירוויזיון.
ב-2012 זכה לראשונה לייצג את ליטא בתחרות, עם השיר "Love Is Blind" הוא עלה על בימת האירוויזיון כשעניו מכוסות בכיסוי לעניים, הוא עלה לגמר ודורג לבסוף במקום ה-12.
באירוויזיון 2016 הוא ייצג את ליטא פעם נוספת עם שיר הפופ רוק "I've Been Waiting for This Night", בסיום ההצבעה הוא היה במקום ה-9 מתוך 42 שירים בתחרות.
1971 בספורט
אליפות אירופה
אליפות אירופה השישית באתלטיקה נערכה בהלסינקי פינלנד. האתלטים המזרח גרמנים זכו במירב המדליות.
גביע דייוויס
נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית מנצחת בטורניר גמר גביע דייוויס את רומניה בתוצאה 2:3.
אליפות אירופה
נבחרת ברית המועצות זוכה באליפות.
אליפות דרום אמריקה
ברזיל זכתה באליפות ואורוגוואי  זכתה במקום השני.
גביע אירופה לאלופות
צסק"א מוסקבה זוכה באליפות
גביע אירופה למחזיקות גביע
אולימפיה מילאנו מנצחת את ספרטק סנקט פטרבורג  בסיכום שני משחקים.
Keep It Together
Keep It Together הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Like a Prayer. השיר יצא לאור ב-30 בינואר 1990, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי, והשמיני במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי מדונה וסטיבן בריי. את השיר שרה מדונה במהלך סיבוב ההופעות השני שלה, "Blond Ambition World Tour". השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הפאנק. השיר נכלל בספיישל, ''Madonna Live! – Blond Ambition World Tour, ששודר ב-HBO'' ובסרט התיעודי שלה משנת 1991, "במיטה עם מדונה".
בנוסף לכך, יצא השיר בפורמט של מקסי-סינגל, תקליט 7 אינץ', תקליט 12 אינץ', תקליטור וקלטת שמע.
גרימסבי טאון
מועדון הכדורגל גרימסבי טאון (אנגלית: Grimsby Town Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי המשחק בפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה בדרגות מבנה הליגות באנגליה. בלאנדל פארק, אצטדיון הבית של המועדון, שוכן בעיירה קלית'ורפס הנמצאת באגד הערים גרימסבי שבצפון-מזרח לינקולנשייר.
היסטוריה
על אף שכיום מצבו איננו טוב, בעבר המועדון היה המצליח ביותר מאזור לינקולנשייר ההיסטורי, והיה היחיד ששיחק בליגה הבכירה של הכדורגל האנגלי. גרימסבי טאון הוא גם המועדון היחיד מלינקולנשייר השלושה שהעפיל לחצי-גמר גביע ה-FA (פעמיים) והוא והיחיד שניצח בשני משחקי גמר שנערכו באצטדיון ומבלי הישן. בהשוואה למועדונים האחרים, המועדון שהה במשך הזמן הארוך ביותר בליגות הראשונה והשנייה מבחינת חשיבות.
בין המאמנים הבולטים בתולדות גרימסבי טאון ניתן למנות את ביל שאנקלי, שמאוחר יותר אימן והוביל את ליברפול לזכייה בתארים רבים. מאמן נוסף הוא לורי מקנמיי שהוביל את גרימסבי טאון לליגה השלישית ב-1972, ולאחר מכן עבר לסאות'המפטון וזכה עמו בגביע ה-FA ב-1976. המאמן המצליח ביותר בתולדות המועדון הוא אלן באקלי, שכיהן שלוש פעמים בתפקיד המאמן בין 1988 ל-2008 והוביל את גרימסבי טאון לשני הניצחונות במשחקי הגמר בוומבלי. בסוף עונת 2010/2011 המועדון ירד לליגה האנגלית החמישית. את עונת 2015/2016 גמר המועדון במקום ה-4 וניצח בפלייאוף ההעפלה לפוטבול ליג השנייה, בה שיחק החל מעונת 2016/2017 ועד עונת 2020/2021 בסיומה ירדה חזרה לליגה החמישית.
הובסטנק
הובסטנק (באנגלית: Hoobastank) היא להקת רוק אלטרנטיבי ונו-מטאל הידועה בעיקר בזכות להיטה The Reason משנת 2004 והצלחתה ברוק המודרני.
תחילת הקריירה
הובסטנק הוקמה בפרברי מחוז לוס אנג'לס ב-1994, כשדאג רוב הכיר את הגיטריסט דן אסטרין ב"קרב להקות" בתיכון, ויחדיו החליטו להקים להקה, אליה צירפו את מרקו לפאלאינן ואת כריס הסה. כשנשאל דאג למשמעות השם ענה "אתה שואל אותי אם לשם יש משמעות. לשם אין משמעות וזה די מגניב, זו אחת מהבדיחות הפנימיות של תיכוניסטים שאין לה ממש משמעות".
הצלחת הלהקה
בנובמבר 2001 הוציאה הלהקה אלבום הנושא את שמה. הסינגל הראשון מתוכו, "Crawling in the Dark", הגיע למקום ה-68 במצעד בילבורד הוט 100, למקום 3 במצעד הרוק האלטרנטיבי ולמקום ה-8 במצעד הרוק הכללי של מגזין הבילבורד. בתחילת 2002 ניצב השיר במקום הראשון ברשימת הורדות השירים ב-mp3.com. הסינגל השני, "Running Away" הצליח אף יותר, כשהגיע למקום השני במצעד הרוק האלטרנטיבי, ולמקום ה-3 בטבלת ההורדות של mp3.com. האלבום זכה במעמד של אלבום פלטינה, והגיע למקום ה-25 ברשימת 200 האלבומים הטובים ביותר. האלבום אף זכה בהכרה בינלאומית והלהקה קיימה סיבוב הופעות ברחבי אירופה ואסיה.
הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני, The Reason, ב-2003, בהפקת הווארד בנסון. אולם, ההקלטות הופסקו כאשר אסטרין נפצע קשה בתאונת אופנוע באוגוסט. באוקטובר הוא התאושש והלהקה יצאה לסיבוב ההופעות Nokia Unwired.
לבסוף יצא האלבום בדצמבר 2003. הסינגל Same Direction הגיע למקום ה-9 במצעד הרוק האלטרנטיבי בארצות הברית. השיר The Reason יצא כסינגל בתחילת 2004 והושמע לראשונה בלוס אנג'לס והפך מיד ללהיט כשהגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום ה-1 במצעד הרוק האלטרנטיבי. האלבום הגיע למקום 1 ברשימת 200 האלבומים הטובים ביותר (בילבורד 200).
אלבומם הרביעי "For(n)ever" יצא בינואר 2009 ודורג במקום ה-26 במצעד ה"בילבורד 200". ביולי-אוגוסט 2010 הוציאו בקוריאה הדרומית וביפן בלבד אלבום אקוסטי שנקרא "Is This the Day?". זהו האלבום הראשון בו מופיע ג'סי שארלנד, שהצטרף ללהקה כנגן בס בשנת 2009.
ביוני 2011 ערכה הלהקה סיבוב הופעות בפני הכוחות האמריקאים שמוצבים בעיראק.
Fight or Flight, אלבומה השישי של הלהקה, יצא בספטמבר 2012. לחלק מהפצותיו צורף כדיסק בונוס האלבום האקוסטי משנת 2010.
פס ספרדי
פס ספרדי הוא מונח וקסילולוגי, המתאר דגל טריבנד אופקי אשר רוחבו של הפס המרכזי שווה לסכום רוחבם של שני הפסים הקיצוניים. שמו של המונח נובע מעיצובו המוכר של דגל ספרד, טריבנד אופקי הכולל שלושה פסים אופקיים אדום-צהוב-אדום ביחסי רוחב של 1-2-1.
בדומה לפס הקנדי גם לפס הספרדי ישנה הגדרה מורחבת יותר הכוללת דגלים בהם רוחב הפס המרכזי אינו שווה לרוחבם של שני הפסים הקיצוניים.
S7 איירליינס
S7 איירליינס (ברוסית: Авиакомпания Сибирь; באנגלית: S7 Airlines) או בשמה הרשמי סיביריה איירליינס (Siberia Airlines) היא חברת תעופה רוסית, שבסיסה הראשי נמצא במוסקבה. החברה היא מפעילת טיסות הפנים הגדולה ברוסיה. החברה מקיימת טיסות ברחבי ברית המועצות לשעבר ואירופה.
תולדות החברה
החברה הוקמה בשנת 1992 בשם "סיביריה איירליינס". החברה הוקמה כמו חברות תעופה רבות ברוסיה על בסיס מטוסים שהיו בצי של אארופלוט. לקראת סוף שנות ה-90 החלה החברה לצמוח במהירות כשהיא מתאחדת עם מספר חברות תעופה קטנות נוספות, ובשנת 2001 הפכה לחברת התעופה השנייה בגודלה ברוסיה.
בשנת 2001 התרסקה טיסה 1812 של החברה שיצאה מתל אביב לנובוסיבירסק בים השחור כשטיל קרקע-אוויר SA-5 אוקראיני תועה שנורה במהלך תרגיל של צבא אוקראינה פגע במטוס.
בשנת 2005 החלה החברה למתג את עצמה מחדש בשם "S7 איירליינס" על שם קוד היאט"א של החברה, מטוסים חדשים מערביים של חברת איירבוס הוכנסו לשירות, וכל מטוסי החברה נצבעו בצביעה חדשה.
לחברה יש הסכם שותפות קוד עם אל על כאשר אל על מבצעת את הטיסות למוסקבה ו־S7 איירליינס מבצעת את הטיסות בתוך רוסיה ובמדינות נוספות.
החברה הקימה חברת בת "Citrus" לטיסות לואו קוסט.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא S7 איירליינס באתר Airliners.net
סחיפה
בגאומורפולוגיה, סחיפה (או אֵרוֹזְיָה) היא אוסף של תהליכים המסירים חומרים רופפים מפני השטח של כדור הארץ ומובילים אותם למקומות אחרים. הסחיפה מתבצעת באמצעות סוכנים ניידים – תנועתם של מים, רוח וקרחונים, ובניגוד לשחיקה אינה נעזרת בשברי סלעים וגרגרים המצויים בהם להסרת החומרים.
החומרים עליהם פועלת סחיפה והמובלים באמצעותה נקראים סחף, והם מהווים מקור למשקעים היוצרים סלעי משקע.
הגדרה
המונח "סחיפה" (מלטינית: erodere – כרסום, כסיסה) משמש במקרים רבים לתיאור כלל התהליכים האקסוגניים האחראים להרס פני השטח, בניגוד לתהליכים אנדוגניים דוגמת געשיות וטקטוניקה האחראים ליצירת התבליט של פני השטח. במקרים אלה נכללים בהגדרה גם תהליכי בליה ותנועת בלית.
לעיתים מוגבל המונח ואינו כולל כלל את תהליכי ההובלה, המוּכלים בחֲסִיפָה (denudation) – מונח הכולל את כלל התהליכים האקגוסניים – בליה, סחיפה והובלת תוצריהן. במקרים אחדים הוא מתייחס אך ורק לתהליכי ההובלה.
במובן הרחב ביותר כוללת הסחיפה הסרת חומרים – שלא בדרך של בליה, גריפתם והובלתם באמצעות סוכנים ניידים – מים, רוח וקרחונים, והשקעתם במקומות נמוכים. עם זאת, קיימת הסכמה בין מדענים כי אין לכלול את ההשקעה (deposition) בין תהליכי הסחיפה.
סוכנים ותהליכי סחיפה
חלקיקים בלתי מלוכדים ותוצרי בליה נסחפים באמצעות סוכנים ניידים, בעיקר רוח ותנועת מים וקרחונים. בנוסף לסוכנים טבעיים אלה נמנים גם בני אדם על סוכני הסחיפה החשובים.
מים
על פני כדור הארץ מעצבים מים זורמים את פני השטח באמצעות נשיאת חלקיקים ותוצרי בליה במורד מדרונות, בערוצי נהרות ונחלים ובחופים. בתנועתם הם מתחתרים וחורצים בקרקע, מעמיקים ערוצים קיימים ויוצרים ערוצים חדשים. כוח הסחיפה של המים מצטבר על פני זמן רב, ועשוי ליצור קניונים ארוכים ועמוקים דוגמת הגרנד קניון בערוץ הנהר קולורדו.
טיפות גשם קודחות בקרקע בלתי מגובשת, דוחקות את החלקיקים או מתיזות אותם לכל עבר. גשמים כבדים נושאים את החלקיקים למרחק רב באמצעות שיטפונות.
לאורך חופים חל כירסום בשל התנועה המתמדת של גאות ושפל ושל הגלים, המכרסמים בחופים ומסיעים את גרגרי החול.
תנועת המים ניכרת גם בגלונים – מבנים גליים הנוצרים בקרקעית הים, הנחל או הנהר, כתוצאה מהזזה חוזרת ונשנית של גרגרי החול.
קרחונים
תוצרי שחיקה ובליה של סלעים עשויים להילכד בקרחון ולנוע עמו למרחק גדול. החלקיקים ושברי הסלעים הכלואים בו נקראים "טריד קרחוני". גודל החלקיקים הנישאים על ידי הקרחון נע בין גרורות לבין חרסית. סלעים בודדים – הנקראים סלעים תועים – עשויים להינשא ידי קרחון למרחקים גדולים, והם מצויים באזורים שעוצבו על ידי קרחונים דוגמת הרמות המחורצות.
שברי סלעים וחלקיקים נערמים בשולי הקרחון ובחזיתו לתלוליות מוארכות הנקראות מורנות, ובמרכז הקרחון הנסוג נוצרים מבנים בצורת טיפה הנקראים דרמלינים.
מבנה נוסף האופייני לסחיפה קרחוני הוא צוק וזנב – חשיפתו של פקק געשי ושמיטת הטריד הקרחוני בצדו השני, בכיוון תנועת הקרחון.
רוח
תהליכים גאומורפולוגיים המתרחשים באמצעות רוח נקראים "אאוליים", על שמו של איולוס – בנו של פוסיידון, הנזכר באודיסאה כשליט הרוחות, וסחיפה באמצעות רוח נקראת "סחיפה אאולית".
סחיפה אאולית בולטת במיוחד באזורים צחיחים – בהיעדר צמחייה שתעגן את החלקיקים או מים שילכדו אותם. גרגרים קטנים נישאים באמצעות הרוח לגבהים ולמרחקים שונים: גרגרי חול לגובה נמוך ולמרחק קצר, ואילו גרגרי טין וחרסית נישאים לגובה רב ולמרחקים גדולים ועשויים להיכלל בסופות חול.
השפעה אנושית
פעילות אנתרופוגנית נרחבת, המשפיעה עמוקות על פני השטח של כדור הארץ – לעיתים באופן בלתי הפיך, נקראת אנתרופוגאומורפולוגיה. פעולות אנתרופוגניות כאלה הן בנייה, כרייה, חציבה, הסרה של צמחייה טבעית וגידולי חקלאות ונוי, בניית טרסות והטיה של נהרות ונחלים.
פעילות כזו – המשנה את פני השטח וחושפת אותו לסוכני סחיפה – יצרה בשנות ה-30 של המאה ה-20 את קערת האבק. עישוב ורעיית יתר חשפו קרקע לא מלוכדת, ובעקבות בצורת קשה נגרמה סחיפת קרקע נרחבת באזור המישורים הגדולים. סחיפה אאולית נשאה את החלקיקים מזרחה כענני אבק שחורים, שהגיעו עד האוקיינוס האטלנטי ושקעו בו. אסון סביבתי זה הביא להכנת תוכניות להשבת היציבות האקולוגית לאזור ולהקמת "שירות שימור הקרקע" – שלימים הפך ל"שירות הלאומי לשימור משאבי טבע".
גורמים משפיעים
קיום סחיפה ושיעורה תלויים בכמה גורמים:
תוצרי סחיפה
סחיפה היא תהליך גאומורפולוגי המשנה ומעצב את הנוף. קיימים כמה מבנים וקרקעות האופייניים לסחיפה:
הערות שוליים
Ерозия на почвата hsb:Erozija pódy Eroziunea solului
בובה ממולאת
בובה ממולאת היא בובת פרווה או פילוסין הממולאת בקש, שעועית, כותנה או חומרים דומים.
בובות בד תוצרת בית ממולאות קש נוצרו כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19, ואפשר שאף מוקדם הרבה יותר. בעבר נהגו ליצור בובות ממולאות לרוב על ידי פחלוץ - מילוי עורותיהם הריקים של בעלי חיים שניצודו. עם זאת, בעזרת הטכנולוגיה המודרנית, אפשר ליצור בובות ממולאות בצורה סינתטית לגמרי, ללא שימוש בפרווה אמיתית.
מפעל הבובות הממולאות הראשון הוא ככל הנראה חברת שטייף של מרגרטה שטייף, שנוסדה בשנת 1880 בגרמניה. עם מותגי הבובות המצליחים נמנה המותג ובקינז של חברת גאנז שנוסדה בשנת 1950.
היסטוריה
ידוע מציורי מערות ממצרים העתיקה ומסופוטמיה, שבובות ממולאות היו קיימות עוד בחברות אלו, למטרות פולחן וכנראה גם למטרות שעשוע.
באירופה של ימי הביניים נעשה שימוש בחיות ממולאות במחזות מסתורין כדי לייצג חיות תנ"כיות, כמו הנחש בגן עדן והאריות בספר דניאל. במהלך המהפכה התעשייתית באירופה, החל משנת 1760 ואילך, החלה תעשיית הצעצועים לקום. במהלך המאה התשע-עשרה תפס תאוצה הרעיון של חיה ממולאת (הידועה גם כ"צעצוע רך" בבריטניה) כמוצר בידור, ותאגידים מסחריים כחברת שטייף קמו במטרה לייצר צעצועי ילדים.
במאה העשרים נעשתה האנשה מקובלת מאוד בקרב אנשים בקהילות עירוניות, שהיו לעיתים קרובות מבודדים ומנותקים ממגע עם חיות אמיתיות. צעצועים רכים נותרו אהודים עד היום.
בובות ממולאות מככבות כדמויות בספרי וסרטי ילדים. דמויות הספר "פו הדב" נכתבו בהשראת הבובות הממולאות של בנו של הסופר, אלן אלכסנדר מילן. גיבורי הספרים "מכתבים מפליקס" ו"ארנב הקטיפה" הם בובות ארנב ממולאות.
סיינט אוגוסטין
סיינט אוגוסטין (St. Augustine) היא מושב המחוז סיינט ג'ונס במדינת פלורידה שבארצות הברית, והעיר הראשונה שנוסדה על ידי אירופאים בצפון אמריקה שעדיין קיימת.
היסטוריה
סיינט אוגוסטין נוסדה על ידי הספרדים. אף שכמה יישובים נוסדו לפני סיינט אוגוסטין, היא היישוב האירופאי המוקדם ביותר ששרד באמריקה, בעוד שהאחרים ננטשו. העיר נוסדה על ידי אדמירל ספרדי בשם פדרו מננדז דה וילס ב-28 באוגוסט 1565. מרטין דה ארוגלס נולד שנה אחר-כך ב-1566, והיה לראשון להיוולד להורים ממוצא אירופאי באמריקה עצמה. זה היה 21 שנה לפני שאנגליה הקימה את רוקנוק, בהתיישבות וירג'יניה, ו-42 שנה לפני ההתיישבות המוצלחת סנטה פה שבניו מקסיקו, וג'יימסטאון שבווירג'יניה.
אוכלוסייה
בשנת 2000 מנתה העיר, לפי מרשם האוכלוסין של ארצות הברית, 11,592 תושבים. גודל האוכלוסייה בשנת 2015 נאמד ב-14,128 תושבים.
יד לילדי הגולה
יד לילדי הגולה היא אנדרטת זיכרון לשואה הנמצאת במרכז קיבוץ משמר העמק, בתוך גן הנקרא פינת הגולה. האנדרטה נוצרה על ידי הפסל הישראלי זאב בן-צבי, והיא מוקדשת ללוחמת במרד גטו ורשה, טוסיה אלטמן, ומתרכזת במיליון וחצי הילדים שהושמדו בשואה.
היסטוריה
לרבים מחברי הקיבוץ היו משפחות באירופה. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, עם הגעת הידיעות על השואה, הועלתה בקשה להנציח את זכר יקיריהם. חבר הקיבוץ יעקב חזן, ממנהיגי השומר הצעיר, קיבל אישור ממוסדות התנועה להקמת אנדרטת זיכרון בקיבוץ. הוא פנה לפסל הירושלמי זאב בן-צבי, שהחל לבנות את האנדרטה בשנת 1945 והתיישב בקיבוץ עם משפחתו במשך שנתיים עד סיום העבודה.
במלחמת העצמאות נפגע הפסל מהפגזות תותחי קאוקג'י בקרב משמר העמק. בן-צבי סירב לבקשת הקיבוץ לתקן את הפגיעה, ואמר שהיא מביעה את סבלו המתמשך של העם היהודי גם לאחר השואה. עד היום נראית הפגיעה בפסל, ליד מרפק האישה.
במקום מתקיים בכל שנה טקס ביום הזיכרון לשואה ולגבורה.
תיאור
במרכז האנדרטה, העשויה אבן ירושלמית, ניצב פסל גדול של ילד הנשען על אימו ובזרועות פרושות הוא מבקש שתציל אותו אבל היא בייאושה מפנה ממנו את מבטה כי אינה יכולה לעזור לו.
בנוסף לפסל זה נמצאים במקום עוד שלושה פסלים:
טוסיה אלטמן נלחמה עם מרדכי אנילביץ במרד גטו ורשה בבונקר ברחוב מילא 18. היא הוסגרה לבסוף לגסטפו כשהיא סובלת מכוויות בכל חלקי גופה, ומתה כעבור יומיים לאחר עינויים.
אירית רוזנבלום
אירית רוזנבלום (נולדה ב-1959) היא עורכת דין ישראלית, מייסדת ומנכ"לית הארגון "משפחה חדשה", המבוסס על רעיון "משפחה חדשה" שהגתה, ומגדיר את מטרתו כקידום זכות האדם לייסד משפחה כלבבו, ושהחברה אחראית לדאוג לו ולסייע לו. על פי תפיסת עולמה, אדם המגיע לכדי שלמות זוגית או הורית, הוא אדם טוב יותר לעצמו ולסביבתו.
ביוגרפיה
בעלת תארים במשפטים ובפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.
נולדה בירושלים כבת למשפחת למל וגדלה במשפחה מסורתית, לימים הפכה למובילה מרכזית של המאבק להכרה בנישואים אזרחיים בישראל. סייעה לאלפי בני זוג למסד את הקשר ביניהם, גם כאשר החוק בישראל מגביל זאת, כגון כהן וגרושה, בני דתות שונות, בני זוג בני אותו המין ועוד.
בין כתביה ופרסומיה, הספר "תורת המשפחה החדשה" הפורש את רשת הזכויות של התא המשפחתי, המבטא מגוון תאים משפחתיים בחברה הישראלית. "המדריך לזכויות המשפחה בישראל" וכן שבעה עשר מדריכים שונים בנושא זכויות נשים, בני זוג, פריון ועוד, כמו כן עשרות מאמרים בתחום זה.
בשנת 2013 פרסמה את המניפסט הרעיוני שלה בשם "אני מאשימה".
כיהנה כשבע שנים בתפקיד סגנית וממלאת מקום ראש המועצה המקומית שוהם. בשנת 2002 ערכה לראשונה בישראל, טקס נישואין אזרחי לבני זוג, אשר לא יכלו להינשא הלכתית. טקס הנישואין המיוחד, הונצח כאירוע חברתי מכונן בספרי הלימוד של משרד החינוך.
עוסקת בדיני משפחה למעלה מ-25 שנה, אולם ייחודה הוא במאבקה הממושך להביא להכרה ומודעות במעמדם של דיני משפחה כחלק בלתי נפרד מדיני זכויות האדם.
מולידת הרעיון של תעודת הזוגיות, תעודה המקלה על בני זוג החיים יחד ומנהלים משק בית משותף להזדהות כידועים בציבור מול מוסדות מגוונים. כיום מונפקות תעודות הזוגיות לבני זוג, באמצעות ארגון משפחה חדשה.
בשנת 2009, בעקבות משפט שניהלה בבית הדין לעבודה, הביאה להקמת ועדה מיוחדת מטעם המוסד לביטוח לאומי, אשר שינתה את הוראות המוסד באופן המכיר בבני זוג מאותו מין כבני זוג שווי זכויות לכל דבר ועניין, כגון זכויות לידה לגברים, זכויות שאירים כאלמנים או אלמנות של בני זוג מאותו מין, ועוד.
בשנת 2009 ערכה את "חתונת המאה" בתל אביב, שבה השיאה בני זוג מאותו המין במלאת 100 שנה לעיר תל אביב.
עסקה בשנים האחרונות בהובלת מאבק להכרה בשימוש בטכנולוגיות פוריות, כחלק מזכותו של האדם להקים משפחה מעבר לגבולות המקום והזמן. בשנת 2001 יזמה פרויקט ייחודי מסוגו "בנק זרע לחיילים" ותבעה מן המדינה לשאת במימונו. בשנת 2007 זכתה במשפט בו ייצגה את משפחת כהן, שתבעה מהיועץ המשפטי לממשלה לאפשר לה לעשות שימוש בזרע בנם,, שנהרג בפעילות מבצעית בעזה. בשנים האחרונות היא מובילה את קידום הרעיון של צוואה שמשאיר אדם בה הוא מביע את רצונו ומבקש שייעשה שימוש באברי הרבייה שלו למען המשכיותו.
בסוף שנת 2009 זכתה בפסק דין בעניין אשר בו ייצגה את בני משפחתו של חייל שנפטר ואישה אשר ביקשה להפוך לאם ילדיו מזרע שהשאיר לפני מותו. פסק הדין משמש מפנה רעיוני לתפיסת המערכת המשפטית, באשר לזכות האדם לבקש את המשכיותו לאחר מותו.
במהלך שנת 2010 הובילה מאבק משפטי-ציבורי להבאת זוג תאומים לאב הומוסקסואל מהודו לישראל. התאומים באו לעולם בתהליך פונדקאות בהודו ונתקלו בסבך משפטי וביורוקרטי שמנע מהם להגיע לישראל. בסופו של המאבק אושרה כניסתם לישראל.
באפריל 2013 הרצתה בסימפוזיון בינלאומי לדיני פריון והולדה שהתקיים בבוסטון, ארצות הברית, ודיברה על הנושא שבעטיו היא זוכה להכרה בינלאומית: הצוואה הביולוגית. לדבריה, "יש לאפשר לכל אדם להמשיך את מורשתו מכיוון שזהו הדבר הראוי ביותר לכבוד האדם". בכנס ציין פרופ' קינדרגאן, מומחה למשפט המשפחה מאוניברסיטת סאפוק, כי עו"ד רוזנבלום הביאה לשינוי בצבא ארצות הברית ולפיו נוהגים כיום להמליץ לחיילי הצבא להקפיא זרע טרם צאתם לפעילות מבצעית.