cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האג'רה ח'אן
קידום ספורט נשים
ח'אן, שמופיעה תדיר בפרסומות, כולל לקוקה קולה, ומשמשת גם כשגרירת UNICEF, מנצלת את הניראות הלאומית והבינלאומית שלה כדי לקדם תנאים שוויוניים יותר עבור נשים בספורט בפקיסטן, וכן לקדם השתתפות מוגברת של ילדות ונשים בספורט. כשבמחנה אימונים ב-2018 השכר לנשים היה $3 ליום, לעומת $10 ליום לגברים, היא הקימה קול מחאה, אליה הצטרפו שחקניות אחרות בקבוצה. המחאה הצליחה, ובאפריל 2018 הודיעה הממשלה שתעלה את שכרן של הנשים להשתוות לזו של הגברים. מחאה זו הצטרפה למחאות גוברות מצד כדורגלניות ברחבי העולם באשר לתנאים בענף. לדבריה של ח'אן, בפקיסטן - אשר מדורגת שנייה מהסוף ביחס לנשים במדד הפערים המגדריים הגלובלי - יש יחס שלילי ואף תוקפני כלפי ספורטאיות. במגרש הביתי, כדי לשפר את רמת הכדורגל של נשים בפקיסטן, היא מארגנת משחקים ידידותיים ומשחקי ראווה עבור הנבחרת, שבלתי פעילה במרחב הבינלאומי מזה שלוש שנים. משום שאין לנבחרת מתקני אימונים, תקציבים ותשתיות, ואין לה השתייכות לפיפ"א, היא לא תוכל להשתתף במשחקי אסיה 2018. ברמה הבינלאומית, ח'אן הצטרפה לקהילות כגון Right To Play וכן Equal Playing Field, איגוד בינלאומי שמקדם כדורגל נשים, הן באמצעות משחקים והן בהעלאת מודעות ושיתוף מידע. היא מעידה שהיחס משתפר, אם כי לאט, כמו למשל ברגיעה ביחס להופעת נבחרת הנשים במכנסיים קצרים במשחקים.
ח'אן הגישה TED Talk באפריל 2018, באסלאמאבאד, ויש לה תוכניות לפתוח אקדמיה לספורט עבור נשים וילדות.
מגוון מינים
מגוון מינים (באנגלית: Species diversity) הוא ביטוי מתמטי שמתאר את הקשרים בין עושר המינים לשכיחות המינים בחברה ביולוגית.
יחסי אסוואטיני–ספרד
יחסים דיפלומטיים
שגרירות ספרד במפוטו שומרת על תדירות ביקורים בסווזילנד על מנת לעקוב אחר התפתחות המדינה בתחומים המגוונים. לשם כך השגרירות מקיימת יחסי עבודה הנחשבים לטובים עם משלחת האיחוד האירופי במבבנה. היחסים בין האיחוד האירופי לאסוואטיני הם מאוד רלוונטיים. בנוסף לתוכניות שיתוף הפעולה, מתקיים דיאלוג פוליטי תקופתי עם ממשלת אסוואטיני.
מגוון מינים
כמה מהמשתנים החשובים ביותר שמשפיעים על מגוון המינים הם: אקלים כולל את משתניו ואת יציבותו, גילו הביוטי של השטח הנבדק (כלומר כמה זמן עבר מאז החלו להתיישב בו יצורים מלכתחילה ובאיזה שלב סוקצסיוני נמצא השטח), גודל האזור מתוכו נדגם השטח הנתון, גודלם של היצורים שנדגמו ומשך חייהם, דרכי ההפצה והרבייה של המינים הנדגמים, הרכב המינים בשטחים שכנים, ההפרעות להן נחשף השטח בעבר ובהווה ועוד.
יחסי אסוואטיני–ספרד
יחסים כלכליים
היצוא בעשר השנים האחרונות לא הגיע ל-0.001% מסך היצוא הספרדי. באשר לרכישות, הן לא עברו את 0.002% מסך הסחר העולמי של ספרד. מנקודת מבט המוצא, בעשר השנים האחרונות ספרד לא חרגה מ-0.2% מנתח השוק בסווזילנד. באותה תקופה מאזני הסחר תמיד היו (למעט בשנת 2005) שליליים עבור ספרד.
ספרד נאלצת לעשות מאמץ כדי שחברות ספרדיות שמגלות יותר ויותר עניין באפריקה שמדרום לסהרה כיעד השקעה יוכלו לנצל את הקרבה הגאוגרפית של דרום אפריקה ומוזמביק כדי לבחון אפשרויות השקעה באסוואטיני.
שועל החולות
שועל החולות או שועל הנגב (שם מדעי: Vulpes rueppelli) הוא מין בסוג שועל.
מאפיינים
שועל החולות הוא בעל חיים קטן עם אוזניים ארוכות. צבעו הכללי צהבהב בהיר וצבע גחונו לבן. כפות רגליו מכוסות בשיער צפוף ועדין המונע ממנו שקיעה בחול ומגן על רגליו מפני להט החול. גופו יכול להגיע לאורך של 40–52 ס"מ וזנבו לאורך של 25–39 ס"מ. שועל בוגר שוקל 1.5-3 ק"ג.
שועל החולות נפוץ באזור צפון אפריקה ובמזרח התיכון, ממרוקו ואזור סאהל ועד אפגניסטן.
תוחלת החיים שלו בטבע היא 6–7 שנים אך בשבי יכול לחיות יותר.
הוא ניזון בעיקר ממכרסמים, פרוקי רגליים, בעלי כנף שאותם הוא מצליח לצוד ואפילו זוחלים.
שועל החולות מגיע לבגרות מינית בגיל 10 חודשים, כשתקופת ההיריון היא חודשיים. מתרבה בדצמבר, בפברואר ובתחילת מרץ, הנקבה ממליטה 1–4 גורים. משקל הגורים הנולדים בהמלטה הוא כ-100 גרם. הגורים נגמלים מיניקה בגיל חודשיים, ובגיל חמישה חודשים הם עצמאיים.
שועל החולות פעיל בעיקר בלילה. במהלך היום הוא מתחבא במחילתו. שועל החולות חי בזוגות ובעונת הרבייה שוכנים בני הזוג באותה המחילה.
תת-מינים
לשועל החולות 5 תת-מינים:
גאליס - דמויות
גאליס היא סדרת נעורים ישראלית ששודרה החל מפברואר 2012 עד יולי 2016 בערוץ הילדים למנויי HOT בבימויו של עודד רז. הסדרה עוסקת במחנה קיץ ששמו "גאליס", ובהרפתקה של חניכי המחנה. "גאליס" היא ספין אוף של הסדרה "החולמים". באוגוסט 2014, יצא הסרט "גאליס - המסע לאסטרה" המבוסס על הסדרה. באפריל 2016 יצא הסרט "גאליס - קונקט" שמבוסס על הסדרה. בסיום עונה 6 היוצרים הודיעו כי הסדרה תשוב לעונה שביעית ואחרונה, אשר עלתה לשידור ב-30 במאי 2016.
הסדרה זכתה לפופולריות בקרב בני נוער, וכן זכתה בפרס סדרת השנה בטקס נבחרי הילדים בשנים 2012 עד 2016. בעקבות הצלחתה נמכרה הסדרה לערוץ Planet Kids האיטלקי ודובבה לאיטלקית.[1] הסדרה נמכרה לדיבוב גם לאנגלית ולהינדית. לסדרה 7 עונות ו-213 פרקים.
חניכי המחנה
בסדרת הטלוויזיה גאליס, בקיץ הראשון "צוות אולימפוס" התחרה נגד "צוות הרקולס", שלא הוצגו בו שחקנים. בקיץ השני הצטרפו חניכים ל"צוות אולימפוס" והוא נחלק לשני צוותים, "צוות אכילס" (חולצות אפורות) בהנהגתו של אלכס, ו"צוות אתנה" (חולצות כחולות) בהנהגתה של נינה. בקיץ השלישי לאחר שעזבו רוב החניכים, "צוות אולימפוס" (חולצות כחולות) חוזר, ולמחנה הצטרף "צוות טורינו" (חולצות אדומות) שהמחנה הקודם שלהם נסגר בגלל תאונה. בשל ריבים בהמשך הקיץ השלישי, מיקה החליטה לערבב את הצוותים טורינו ואולימפוס וכעת שמותיהם הם צוות 1 (חולצות אדומות) וצוות 2 (חולצות כחולות). בקיץ הרביעי והאחרון "צוות אולימפוס" המקורי מתאחד (חולצות כחולות) והם מתמודדים נגד מחנה עתידים (חולצות אדומות).
איסט לנס סיטיזן
איסט לנס סיטיזן (באנגלית: East Lancs Cityzen) הוא אוטובוס דו-קומתי אשר יוצר על ידי East Lancashire Coachbuilders  הבריטית בין השנים 1995–2000.
את שלדת דגם "איסט לנס סיטיזן" בנתה חטיבת יצרנית שלדות האוטובוסים ""Scania N113" מקונצרן יצרנית הרכב הכבד השוודית סקאניה ("Scania AB").
לדגם "איסט לנס סיטיזן" נבנתה דלת כניסה יחידה.
כרמל (מושב)
כַּרְמֶל היא התנחלות ומושב בדרום-מזרח הר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ואידאולוגית, לתנועת אמנה.
סילור סולדאטוב
סילור סולדאטוב (שם מדעי: Silurus soldatovi), הוא מין דג גרם ממשפחת הסילוריים שבסדרת השפמנונאים המצוי במזרח אסיה בתחום צפון הרפובליקה העממית של סין ורוסיה באזור הנהרות אמור ואוסורי. הוא קרוי על שם האיכתיולוג הרוסי ולדימיר סולדאטוב והוא קרובו של הסילור האירופי. הדג מצוי בטבע בסכנת הכחדה עקב דיג ועקב מקומות חיות אנדמיים.
כרמל (מושב)
היסטוריה
היישוב הוקם בי"ז בשבט ה'תשמ"א (22 בינואר 1981) כהיאחזות נח"ל ואוזרח כמושב שיתופי בי"א באלול אותה שנה (10 בספטמבר 1981).
סילור סולדאטוב
הסילור מגיע לאורך ממוצע של 90 עד 100 סנטימטרים אך נמצאו גם פרטים באורך של 400 סנטימטרים ומשקל של 40 קילוגרם ומעלה. השפמנון בעל עור רירי אפור-ירוק וחסר קשקשים עם סנפירים קצרים ובשרניים ורעמת סנפיר סביב הזנב. השפמנון בעל ראש עבה ולסתות גדולות מעוגלות עם עיניים קטנות. הוא יכול להגיע לגיל 20 שנה ויכול לשרוד במים קרירים של 5 עד 25 מעלות.
השפמנון נמצא בסכנה בטבע עקב דיג יתר, צמצום מקום חיותו ובשל זיהום מים. בנוסף האוכלוסיות שלו אנדמיות לנהרות ספורים במזרח אסיה ומתרבות בקצב איטי יחסית.
כרמל (מושב)
היסטוריה
בסוכות תשס"ח הוקם ביישוב "מצפור כנרת" ע"ש כנרת מנדל, הבת הראשונה שנולדה ביישוב ונרצחה שנתיים קודם לכן יחד עם בת דודתה, מתת רוזנפלד-אדלר, תושבת היישוב גם היא בפיגוע בצומת גוש עציון. באדר תשס"ח (פברואר 2008) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה. בניסן התשע"ד (אפריל 2014) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה נוספת.
ביישוב גרות נכון ל-2022 כ-120 משפחות.
רב היישוב הוא הרב יעקב אוהב ציון. בעבר כיהן כרב היישוב הרב יהודה הלוי עמיחי, ראש מכון התורה והארץ.
ב-15 בספטמבר 2022 נפצע בינוני מירי של מחבל מחוץ ליישוב אל עבר ישיבת רעותא תלמיד הישיבה כבן 18.
מעון (מושב)
מָעוֹן היא התנחלות דתית שחלקה מושב שיתופי וחלקה יישוב קהילתי. היישוב ממוקם בהר חברון מדרום לחברון בספר המדבר בארץ ישראל. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ומשתייך לתנועת אמנה.
תולדות המקום
מעון הוקמה בשנת 1981 כהיאחזות נח"ל ואוזרחה בשנת 1982 על ידי גרעין של בני עקיבא. היישוב נקרא על שם היישוב המקראי מעון, שמיקומו המשוער הוא בתל "חרבת מעון ביהודה" בגובה של 863 מטר מעל פני הים, דרומית-מערבית ליישוב. בחפירות שנערכו בתל מעון העתיקה, על ידי הארכאולוג צבי אילן, נמצאו שרידי בית כנסת, ולפי הערכה ישבו בו יהודים בתקופה הביזנטית, אשר עיסוקם היה בכרמל אך נמנעו מלגור שם. כרמל העתיקה שימשה בסיס כלכלי וצבאי לאזור בשל מיקומה בצומת דרכים חשוב של דרכי אורך ודרכי רוחב בדרומא - אזור דרום הרי חברון.
הרב אביעד מושקוביץ (בוגר ישיבת כוכב השחר), משמש כרב היישוב. הוא החליף בתפקידו את הרב משה כהן (בוגר ישיבת מעלה אדומים), שכיהן בשנים האחרונות כרב היישוב, וכ-7 שנים שימש כראש מחלקת הכשרות האזורית. קודם לכן, כיהן הרב דני סטיסקין כרב היישוב.
על המקום
תושבי המקום מאורגנים בתור מושב שיתופי. בבעלות ה"שיתוף" ענף "גידולי שדה" בבקעת ערד ובאזור אופקים, ועיקרו בגידול גפנים, שקדים, תפוחי אדמה, זיתים, חיטה ועגבניות, וכן יקב המייצר את יינות יתיר (יקב יתיר). מלבד גידולי השדה בבקעת ערד, היישוב מגדל בשטחים המצומצמים העומדים לרשותו גם מטעי דובדבנים וכן פרחי אדמונית, וכן יש לו חלק ברפת בשותפות עם המושב השכן כרמל הכוללת 500 פרות, ובלולים לגידול פטמים המספקים את רוב ההכנסות למושב השיתופי.
מלבד החברים בשיתוף, גרים במקום חברים בקהילה שמלמדים בבתי ספר ועוסקים במקצועות חופשיים בירושלים, בקריית ארבע ובבאר שבע וכן אברכים שלומדים בישיבות באזור. בחווה בתוך היישוב גר הזמר אודי דוידי.
מושב מעון הוא בגובה 835 מטר. דרומית ליישוב מעון שוכן תל טוואני, פסגה בגובה של 838 מטר מעל פני הים בה נמצא מאגר המים האזורי. ההר מכוסה בחורש של עצי אורן ובו מתגוררים תושבי חוות מעון. מערבית להר מצוי הכפר הפלסטיני א-תוואני. בין תושבי הכפר למתנחלים יש לא אחת עימותים על השימוש בשטחים, בדרכים ובמקורות המים שבסביבה.
חוות מעון
חוות מעון הוא מאחז השוכן בחורש עצי אורן אשר ניטע על ידי הקרן הקיימת לישראל בתל טוואני. החווה מקבלת מהיישוב הקהילתי את אספקת החשמל, המים ואת שאר השירותים הציבוריים. מגוריהם של תושבי החווה הם במבנים זמניים אשר נבנו על ידם ומפוזרים בחורש. דרומית מהחורש נמצאת מערה גדולה הנושאת את אותו שם. החווה הוקמה בשנת 1997 כחווה חקלאית שבה עדרי כבשים, עזים, מטעי פרי וגידולי בעל.
בין תושבי החווה והתושבים הפלסטינים בסביבה נתגלעו חיכוכים. ב-19 באפריל 1998 רצחו רועים פלסטינים את תושב החווה. בשנת 2000 נהרסו בתי החווה על ידי צה"ל לאחר מאבק ותושביהם הועברו לתוך יער מעון. בעבר התלוננו תושבי הכפר א-תוואני כי תושבי המאחז תקפו את ילדיהם בדרכם לבית הספר באמצעות שרשראות וכלבים, ולפיכך מקבלים הילדים ליווי צבאי בדרכם (נכון לשנת 2021 כבר 17 שנים).
בחוות מעון מתגוררות כ-20 משפחות באוהלים ובבתי קבע. רוב התושבים עוסקים בעבודת כפיים ובחקלאות, כולל כרמים, שדות ועיזים. במקום גר הזמר ביני לנדאו. במשך מספר שנים הייתה במקום ישיבת דוד המלך, בראשותו של הרב דביר טל, אשר שכנה קודם לכן בקבר דוד.
דילן רוף
דילן סטורם רוף (באנגלית: Dylann Storm Roof, נולד ב-3 באפריל 1994) הוא רוצח המונים, נאו-נאצי ופעיל ימין רדיקלי אמריקאי המזוהה עם זרם העליונות הלבנה, האחראי לפיגוע הירי בצ'ארלסטון שהתרחש בקרוליינה הדרומית, ארצות הברית, ב-17 ביוני 2015, במהלכו נרצחו תשעה בני אדם ממוצא אפרו-אמריקאי. רוף נעצר כיום לאחר הטבח והורשע בחודשים הבאים בשלושים ושלושה סעיפי אישום פדרליים, ונידון למוות. כיום הוא מרצה את מאסרו בבית הסוהר טרה הוט וממתין לביצוע גזר דינו באגף המוצאים להורג של מוסד הכליאה.
ביוגרפיה
דילן סטורם רוף נולד ב-3 באפריל 1994 בקולומביה, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית, בנם השני של פרנקלין בנט "בן" רוף ואמיליה "איימי" קאוולס. אחותו הגדולה, אמבר, נולדה ארבע שנים לפניו. על אף שעד לעת לידתו כבר התגרשו הוריו זה מזו חל שיפור קל ביחסיהם בשנים הבאות והם שבו לגור יחדיו. אביו התפרנס כנגר ואמו כמוזגת. במשך מרבית חייהם התגוררו בני המשפחה בקרוליינה הדרומית, אולם בין השנים 2005–2008 שהו בפלורידה קיז.
קרוביו של רוף תיארו אותו כילד רגיל אשר אהב לבלות עם משפחתו, לשחק במשחקי וידאו, ולבקר מעת לעת בכנסייה. בחלוף השנים, עם זאת, החל הלה להפגין סממנים טורדניים-כפייתיים, פיתח אובססיה כלפי ניקיון וחיידקים, והתעקש לשמור על תספורתו באותה הצורה. בנובמבר 1999, כאשר היה בן חמש, נפרדו הוריו באופן סופי ואביו נישא לאישה אחרת בשם פייג' הייסטינגס מאן. לשניים נולדה בת בשם מורגן, אחותו החורגת של רוף. אביו החל להתעלל באשתו החדשה הן פיזית והן מילולית על רקע כישלונו של העסק שניהל, ובמקרה אחד אף הטיח אותה כלפי הרצפה והכה בראשה בחוזקה. השניים התגרשו כעבור עשר שנים לאחר שחוקר פרטי שאת שירותיו שכר חשף כי מאן בגדה בו עם גבר אחר.
בחלוף הזמן החלו ציוניו של רוף להתדרדר והוא נאלץ לעבור בין שבעה בתי ספר שונים, ביניהם. הוא המשיך עד לשנת הלימודים התשיעית בטרם נאלץ להישאר כיתה פעמיים ברציפות, עד שב-2010 נשר מלימודיו באופן סופי. לאחר מכן מצא תעסוקה בעבודות שונות, ביניהן כמעצב נוף, אך את עיקר זמנו בילה בחדרו, בו נהג להתבודד במשך שעות ארוכות מדי יום תוך כדי שצרך סמים ואלכוהול, ושיחק במשחקי מחשב.
הרגלי השתייה וצריכת הסמים שלו החלו עוד במהלך חטיבת הביניים, אז תפסה אותו אמו לאחר שרכש קנאביס בשווי של כחמישים דולרים, ולא חלף זמן רב בטרם הסתבך הלה עם רשויות החוק. ב-28 בפברואר 2015 נעצר בקניון לאחר שצוות האבטחה הזעיק את כוחות המשטרה למקום בשל התנהגות חשודה מצדו של רוף, אשר הסתובב במקום בעודו לבוש בבגדים שחורים והפנה שאלות מחשידות כלפי העובדים, כגון מתי החנויות עתידות היו להיסגר ובאיזו שעה התכוונו לעזוב ולשוב לביתם. השוטרים שהגיעו לזירה תישאלו אותו וערכו עליו חיפוש גופני, במהלכו מצאו בכיסיו מספר גלולות של סם מסוג בופרנורפין המשווק בשם סובוקסון, ומשמש לטיפול בהתמכרות לאופיואידים. מאחר שלא החזיק במרשם רפואי מתאים נעצר באשמת החזקת סמים, ונאסר עליו לשוב לאותו הקניון במשך שנה. ב-26 באפריל נעצר שנית לאחר שהפר את האיסור שהוטל עליו וחזר לקניון, והרחקתו מהמקום הוארכה בשלוש שנים נוספות.
רוף נקלע לתקרית נוספת ב-13 במרץ אותה שנה, אז נחקר בידי המשטרה לאחר שזוהה בידי אחד השוטרים אשר עצר אותו קודם לכן בקניון, בעודו יושב ברכבו בחוסר מעש לצד פארק ציבורי. השוטר לא היה בתפקיד באותה העת ולכן הזעיק כוח נוסף, אשר ערך חיפוש ברכבו של רוף ובמהלכו נמצאו שש מחסניות לא טעונות וידית אחיזה לנשק מסוג AR-15. כאשר נשאל בנוגע לעניין השיב רוף שרצה לרכוש את הנשק המדובר אולם לא היה ברשותו די כסף על מנת לעשות זאת. לאחר מכן הוא שוחרר לאלתר היות שלא עבר על אף חוק בעצם החזקת הפריטים הללו, ובכל מקרה היה רשאי גם להחזיק את הנשק הנדון באמתחתו.
פיגוע הירי בצ'ארלסטון
בשעה 21:05 בליל ה-17 ביוני 2015 התקבלו מספר שיחות טלפון במרכזיית אודות קולות ירי שנשמעו מכיוון ה. דילן רוף, אשר תואר בפני המשטרה בידי עדים כגבר לבן בעל שיער בצבע חום, בסביבות גובה של כמטר ושבעים וחמישה סנטימטרים ובגיל עשרים ואחת שנים, נכנס לכנסייה לבוש בסווטשירט אפור ומכנסי ג'ינס בעודו חמוש באקדח מסוג גלוק 41 בעל קליבר של ארבעים וחמישה מילימטרים, ופתח באש לעבר קבוצת אנשים אשר שהתה באותה העת בתוך הכנסייה ועסקה בלימוד הביבליה, בטרם נמלט מהזירה. הטבח נמשך בסך הכל כשבע דקות.
השיעור שנערך בכנסייה קודם לטבח החל כשעה קודם לכן והשתתפו בו כשלושה עשר אנשים, ביניהם רוף. עם כניסתו למקום הוא התיישב לצדו של קלמנטה פינקני, סנאטור אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית, כומר, ואיש דת מוכר אשר השתתף במפגש, והקשיב יחד עם האחרים לכל הנאמר. כאשר החלו המשתתפים להתפלל נעמד רוף במקומו ושלף אקדח מתוך פאוץ' שנשא עמו וכיוון אותו לעברה של אחת הנוכחות, סוזי ג'קסון בת השמונים ושבע. אחיינה, טיוואנסה סנדרס בן העשרים ושש, פנה אליו בניסיון לשכנעו להניח את כלי הנשק, ושאל אותו לפשר מעשיו. רוף ענה,. כאשר חשף בפניהם את כוונתו לרצוח את כולם קפץ סנדרס אל מול דודתו, ג'קסון, במטרה להגן עליה בגופו, ונורה למוות. רוף החל לירות לעבר שאר האנשים תוך כדי שהוא צועק קללות ומילות גנאי גזעניות, ואף נשמע אומר,.
שניים מהקורבנות, אמו של סנדרס ואחייניתו בת החמש, שרדו את הטבח לאחר שהעמידו פני מתות על הרצפה. מספר עדויות טענו כי רוף חס על חייה של אישה בשם פולי שפרד, משום שרצה שתספר את מה שאירע לתקשורת. ראשית פנה אליה בשאלה,, וכאשר ענתה לו בשלילה השיב,. לאחר מכן כיוון את האקדח לראשו ולחץ על ההדק רק כדי לגלות שכל התחמושת שברשותו אזלה. במהלך הטבח טען את נשקו כחמש פעמים בסך הכל.
האירוע גבה את חייהם של תשעה קורבנות בסך הכל, מתוכם שש נשים ושלושה גברים, כולם אפרו-אמריקאים. שמונה מהם מתו בזירת הטבח, והקורבן התשיעי, דניאל סימונס, מת מפציעותיו ב.
חקירה
הבולשת הפדרלית הכריזה כי החשוד המרכזי בטבח הוא דילן סטורם רוף לאחר שקיבלה מידע מידי אביו ודודו של הלה, אשר זיהו אותו מתמונות מצלמות האבטחה של זירת הירי, אשר שודרו בטלוויזיה. המודיעין שהוביל ללכידתו, עם זאת, הגיע מידי אישה בשם דבי דילס מ, קרוליינה הצפונית, שהבחינה בו למחרת הטבח בעודו נוהג ברכב שחור מדגם יונדאי אלנטרה בעל לוחיות רישוי של קרוליינה הדרומית, ושלושה דגלים של קונפדרציית המדינות של אמריקה אשר קישטו את הטמבון האחורי שלו, ב.
רוף נעצר בשעה 10:44 בבוקר ה-18 ביוני 2015 בעיר שבקרוליינה הצפונית, הנמצאת במרחק משוער של כ-394 קילומטרים מהכנסייה בה אירע הטבח. הוא נחקר בידי סוכנים פדרליים וחשף בפניהם את כוונתו להמשיך במסעו לנאשוויל, טנסי. כאשר הודיעו לו שהטבח גבה את חייהם של תשעה קורבנות נראה הלה מופתע, טען כי האמין שמספר הנספים היה נמוך בהרבה, וציין כי הוא לגבי כל העניין. בהמשך למדו חוקריו כי תכנן את הטבח במשך כשישה חודשים, במהלכם סקר ובחן היטב את אזור הכנסייה, עד שלבסוף בחר בה בתור היעד המועדף למסע הקטל שלו בעקבות החשיבות ההיסטורית שהחזיקה בעיני התרבות האפרו-אמריקאית.
בהמשך היום הראשון למעצרו נטל רוף את האחריות לביצוע הטבח והודה שקיווה להיות החלוץ בתחילתה של מלחמת גזע לאומית. בנוסף אמר כי כמעט ושב בו מהחלטתו לרצוח את כל הנוכחים בכנסייה לאחר שקיבלו את פניו בנעימות והתייחסו אליו בצורה כה אדיבה, אולם היה מוכרח.
האקדח בו השתמש רוף כדי לבצע את הטבח נרכש על ידו בחנות קמעונאות בקולומביה המערבית באמצעות כסף שקיבל לכבוד יום הולדתו. ראש הבולשת הפדרלית דאז ג'יימס קומי מסר כי הרכישה התאפשרה על אף עברו הפלילי של רוף בשל תקלה במערכת בדיקת הרקע של הבולשת. בתגובה, קבע כי ניצולי הטבח ומשפחותיהם יהיו רשאים לתבוע את הממשלה הפדרלית, והפך בכך קביעה של אחד מבתי המשפט התחתונים, אשר קבע כי הממשלה החזיקה בחסינות. המשפחות הגיעו להסדר עם הממשלה בו נקבע כי יקבלו סכום כולל של כשמונים ושמונה מיליון דולרים.
עדויות
חבריו של רוף העידו כיצד נהג הלה להביע את דעתו אודות פרשות מותם של ופרדי גריי, בנוסף ל, ולעיתים קרובות העיר בכעס כי. כמו כן סיפר למכריו ולשכניו אודות תוכניות הרצח עליהן חשב, וביניהן מתקפה שהתכוון לבצע ב שמעולם לא יצאה לפועל, אולם אמירותיו מעולם לא נלקחו ברצינות.
אחת התמונות בחשבון הפייסבוק שלו הציגה אותו לבוש בז'קט עליו נענדו שני סמלי דגלים המזוהים עם תנועת העליונות לבנה, אלו של רודזיה (כיום זימבבואה) ושל דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. בתמונה נוספת נראה יושב על מכסה המנוע של רכבו בעודו מחזיק לוחית רישוי עליה הודבק דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה. אחד מחבריו טען כי הביע בפניו את תמיכתו בעניין וכן את רצונו להצית מלחמת אזרחים.
במקרה אחד החרים חברו של רוף את אקדחו האישי מידיו והחביא אותו במקום מסתור, לאחר שהלה פלט מספר התבטאויות אשר העיקו על ליבו, ביניהן דברי גנאי שהופנו נגד כהי עור ואיומיים עתידים כגון. כמו כן נטען כי הכנסייה לא הייתה המטרה הראשונה בה בחר רוף לביצוע הטבח אלא מוסד לימודים אקדמי כלשהו, אך מאחר שחשש כי לא יוכל להיכנס פנימה בשל סידורי האבטחה לבסוף חזר בו מהחלטתו.
מנשר
אתר אינטרנט תחת שם התחום lastrhodesian.com אשר הועלה לרשת בידי רוף התגלה לראשונה ב-20 ביוני 2015, כיומיים לאחר מעצרו. על אף שזהות בעליו הוסתרה באופן מכוון כיום לאחר העלאתו, הצליחו רשויות החוק להוכיח כי אכן היה שייך לרוף. האתר הכיל תמונות רבות בהן נראה הלה בעודו מחזיק באקדח ובדגל קונפדרציית המדינות של אמריקה בתנוחות שונות, בנוסף לצילומים של סיסמאות נאו-נאציות כגון שמונים ושמונה או ארבע עשרה מילים אשר נכתבו בחול. תמונות מסוימות צולמו באתרי מורשת שונים בקרוליינה הצפונית והדרומית, וכן בסאליבנס איילנד, אשר בעברם הכילו שווקי עבדים או מטעים וחוות שעסקיהם שגשגו הודות לעבדות בארצות הברית.
הפרט שמשך את תשומת הלב הרבה ביותר מתוך אתרו של רוף, עם זאת, היה מנשר בן כ-2,444 מילים בו תיאר בהרחבה את רעיונות האידאולוגיה אשר דחפה אותו לבצע את הטבח בצ'ארלסטון. המנשר מחולק לשבעה חלקים: הקדמה, שחורים, יהודים, היספנים, אסייתים מזרחיים, פטריוטיות, והסבר.
הקדמה
החלק הראשון של המנשר אינו נושא כותרת כלשהי, ומורכב משלוש פסקאות בהן מספר רוף אודות חייו הפרטיים, ועל האירועים המכוננים אשר הובילו אותו למצב המחשבתי אותו הוא מכנה בשם. לדבריו, לא גדל במשק בית או בסביבה שקידמו את רעיון הגזענות בצורה יוצאת דופן, והייתה זו למעשה פרשת מותו של טרייבון מרטין אשר העירה אותו מתרדמתו.
רק לאחר שהחל לחקור אודות הנושא ואף קרא לעומק את ערך הוויקיפדיה שעסק בעניין הגיע למסקנה כי ג'ורג' זימרמן, השוטר ההיספני אשר ירה למוות בטרייבון מרטין, צעיר כהה עור בן כשבע עשרה, ונשפט בעקבות זאת בגין רצח מדרגה שנייה, היה למעשה חף מפשע. תקרית זו דחפה אותו להמשיך בחיפושיו ברחבי האינטרנט אחר פשעים שבוצעו בידי כהי עור כנגד לבנים, עד שלבסוף נתקל באתר האינטרנט של, ארגון אמריקאי המזוהה עם תנועת העליונות הלבנה, בו נחשף לחומר קריאה רב אודות.
בהמשך מביע רוף את תדהמתו מהרעש התקשורתי הרב בו זוכות פרשות פשע בהן כהי עור הם הקורבנות, כאשר, לטענתו, מאות פרשות אחרות שבמרכזן אנשים לבנים הם מושא הפגיעה, מוסתרות לחלוטין מעיני הציבור. דרך הנושאים הללו המשיך ללמוד אודות משבר המהגרים באירופה, וכן לגבי דבר אותו הוא מכנה בשם.
שחורים
החלק השני, העוסק באוכלוסיית כהי העור, הוא הארוך והמפורט ביותר מבין כל חלקי המנשר. הסיבה לכך, מסביר רוף, היא שמצא לנכון לעסוק בקבוצת האנשים עמה צבר את הניסיון הרב ביותר, אשר לטענתו גם מהווה את הבעיה הכי משמעותית הניצבת בפני הציבור האמריקאי בעת המודרנית. הוא פותח את הפרק במתן הסבר עבור מושג המודעות הגזעית בו השתמש קודם לכן, אשר פירושו, לדבריו, הוא בחינת המציאות והאירועים המתרחשים בה ביחס למשמעותם הגזעית:
בהמשך טוען רוף כי החברה האנושית אחראית להטמעת תסביך עליונות באנשים לבנים ותסביך נחיתות באנשים שחורים, באמצעות מערכת החינוך ומוסדות הלימוד שברשותה. הדבר בא לידי ביטוי פעמים רבות בתקשורת, כאשר כהי עור אינם נענשים בחומרה כה רבה עבור פשעיהם כמו שאר האנשים. הדבר דומה, לטענתו, לתרחיש בו אדם מתעלל בכלב. רוב בני האדם, יש להניח, יחושו חמלה ועצב כלפי סבלו של בעל החיים חסר הישע, אולם במצב הפוך, בו הכלב ינשך בחוזקה את האדם, התחושות שיתעוררו במי שיצפה בכך מהצד לא יהיו חזקות באותה מידה כמו בתרחיש הראשון, משום שכלבים נחשבים לנחותים מבני אדם. אותה אנלוגיה מקבילה גם לכהי עור, טוען רוף, וזו הסיבה שהם זוכים להקלות כה רבות מצד החברה ומערכת המשפט, ומצליחים להתחמק מידי הצדק.
הפסקאות הבאות מטילות ספק במספר תרחישים היסטוריים, אשר לטענתו של רוף נחשבים למוסכמויות עליהן אין עוררין: על כך שכהי העור ספגו התעללות מידי האדם הלבן במשך מאות שנים, שאבותיו של כל אדם לבן בארצות הברית של המאה ה-21 היו סוחרי עבדים בעת כזו או אחרת, ושהפרדה גזעית כדוגמת מדיניות האפרטהייד היא רוע שנועד לדכא בני אדם. רוף כותב כי הוא מייחל לכך שהקונצנזוס המדובר אכן היה אמיתי, משום שבצורה זו המצב החברתי הקיים בין האדם הלבן לבין האדם השחור בארצות הברית היה הופך לנסבל בעיניו, אך לא כך הדבר, לצערו, משום שהוא מבוסס על שקרים היסטוריים. רוף ממשיך לנקוב באמירות הנראות בעיניו כשקרים, מציין כי קרא מאות עדויות של עבדים כהי עור, ועובר לדון אודות נושא ההפרדה הגזעית, אשר לדבריו נועד, למעשה, להגן על האדם הלבן:
בעיה נוספת עליה רוף מתלונן היא הגירתן של משפחות לבנות אל הפרוורים שבקצוות הערים, הרחק ממרכזי המטרופולין הצפופים, על מנת להתרחק מאזורים המאוכלסים בכהי עור. התנהגות זו מסתמנת בעיניו כתבוסתנית וחלשה, כשקר שאנשים מספרים לעצמם בניסיון להתכחש לדבר שאחריו הם באמת מחפשים, קרי אחר דרך.
רעיון נוסף הנתפש בעיניו של רוף כגרוע באותה מידה כמו הבריחה לפרוורים הוא, קונספט המעודד הגירה המונית של אנשים לבנים לחלק הצפון מערבי של ארצות הברית במטרה להקים מדינה ארית. רעיונות אלו נובעים, לטענתו, מהאמונה השגויה כי ניצחונו של האדם הלבן במלחמת הגזע הוא אבוד מראש, וזאת בשל מספריהם הגדולים של כהי העור. הוא מצביע על כך שהן בתקופת העבדות בארצות הברית והן במהלך האפרטהייד בדרום אפריקה עלה מספרם של כהי העור על זה של הלבנים פי כמה וכמה.
הפרק תם בשלילת הדמיון שבין האדם הלבן לבין האדם השחור,. התכונות הדומיננטיות ביותר אצל כהי העור, קרי מנת משכל נמוכה, חוסר שליטה בדחפים, ורמות גבוהות של טסטוסטרון, יוצרות מצב אותו מכנה רוף בשם. עצם העובדה שלבנים ושחורים יכולים להתרבות זה עם זה שקולה, לדעתו, לסוסים וחמורים אשר יכולים להפיק פרדים בשל קרבתם הגנטית. הפסקה האחרונה עוסקת בנשים לבנות אשר נפלו קורבן לנישואים בין-גזעיים או כאלו אשר שכבו עם כהי עור. רוף טוען כי יש להימנע מהפגנת זלזול וכעס כלפיהן, משום שהתנהגות שלילית מהסוג הזה לא תעזור להציל אותן מהגורל המר אליו נפלו.
יהודים
החלק השלישי, הנוגע ליהודים, הוא קצר יחסית ומכיל שתי פסקאות בלבד. רוף טוען כי מרבית היהודים האמריקאים והאירופאים משתייכים לגזע הלבן, ושהבעיה העיקרית אינה מצויה בדמם, אלא בזהותם. לדבריו, היהודים עובדים אחד עם השני כדי להרכיב רשת ענקית וחידתית שאת פשרה הוא אינו מסוגל להבין, וכינה אותם בשם אניגמה.
היספנים
החלק הרביעי עוסק בקצרה בהיספנים, קרי מגוון האוכלוסיות שהיגרו מאמריקה הדרומית לארצות הברית, ובייחוד מקסיקנים. רוף מבדיל בין היספנים טובים לרעים, וטוען כי חלקם עשויים להיות לבנים לחלוטין. לדבריו, היספנים לבנים הם אלו שמרכיבים את האליטה במדינות לטיניות רבות, וכי ישנם שראוי להציל באורוגוואי, ארגנטינה, צ'ילה, ואפילו ברזיל. הפרק תם במשפט,.
אסייתים מזרחיים
החלק החמישי והקצר ביותר עוסק בגזעי מזרח אסיה. רוף פותח את דבריו בהבעת כבוד כלפי גזעי האנשים הללו, וטוען כי במידה והאדם הלבן ייכחד הם עדיין יוכלו לקחת עמם מורשת לבנה כלשהי. האסייתים, לדבריו, הם אנשים מאוד גזעניים מטבעם, והוא אינו שולל ברית אפשרית בינם לבין האדם הלבן.
פטריוטיות
החלק השישי עוסק בשנאתו של רוף כלפי הצביעות של רגש הפטריוטיות האמריקאי, אותו הוא מכנה בתור בדיחה, וממשיך לתאר את תיעובו כלפי מראהו של הדגל האמריקאי. לטענתו, האמריקאים מעמידים פנים כי יש להם דבר מה להתגאות בו בזמן שאנשים לבנים נרצחים באופן יומיומי ברחובות, וכי עליהם להתחיל להגן על הגזע הלבן במקום להילחם עבור היהודים.
הסבר
החלק השביעי והאחרון המסיים את המנשר שימש את רוף עבור הצדקותיו הסופיות לטבח בצ'ארלסטון. הוא מסביר מדוע בחר בצ'ארלסטון עבור הטבח, ומתלונן על כך שחוסר פעולה מוחלט מצד ארגונים אחרים כגון גלוחי הראש או הקו קלוקס קלאן דחף אותו להיות זה שנבחר לעשות זאת:
הפסקה האחרונה מלמדת כי המנשר פורסם ככל הנראה זמן קצר לפני הטבח, מפני שרוף מתנצל על כך שכתב אותו בזריזות וייתכן כי חלק ממחשבותיו המוצלחות ביותר אבדו לנצח בשל כך. הוא מצטט שני סרטים: מאמריקה איקס העוסק בגזענות בארצות הברית, וכן  מהסרט האהוב עליו,.
משפט
בערב ה-18 ביוני 2015 ויתר רוף על זכויות הסגרתו, אשר מנעו עד לאותה העת את העברתו מקרוליינה הצפונית, בה נעצר, לקרוליינה הדרומית, בה ביצע את הטבח. הוא הועבר למתקן הכליאה שריף אל קאנון ב, שם נכלא בתא הסמוך לזה של אסיר בשם מייקל סלייגר, שוטר לשעבר אשר הורשע ברצח מדרגה ראשונה ב. מאחר שחלק מסעיפי האישום שהועלו נגדו הוגדרו בידי החוק כאישומים פדרליים, נאלץ רוף להישפט פעמיים, הן במשפט פדרלי והן במשפט מדיני, ובכך הפך לאדם הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית שעמד בפני גזר דין אפשרי של עונש מוות בכל אחד מהם.
המשפט הפדרלי
התובעת הכללית של ארצות הברית דאז לורטה לינץ' הצהירה ב-22 ביולי 2015 כי חבר מושבעים גדול הגיש שלושים ושלושה אישומים פדרליים כנגד רוף, ביניהם שנים עשר בשל פשעי שנאה כנגד קורבנות כהי עור, שנים עשר נוספים בשל פגיעה בחופש הדת, ותשעה אחרים בשל שימוש בכלי ירי במטרה לרצוח. רוף טען לחפות מפשע בגין כל האישומים ב-31 ביולי בעצתו של עורך דינו,. תחילה רצה להודות באשמה, אולם ברוק טען כי לא יהיה זה דבר מושכל לעשות בטרם תחשוף הפרקליטות את כוונותיה בנוגע לדרישת עונש המוות בשל האישומים שהוגשו נגדו, היות ששמונה עשר מתוך שלושים ושלושה מהם העניקו לתביעה את היכולת לבקש את הוצאתו להורג בגינם. מחלקת המשפטים של ארצות הברית הודיעה ב-24 במאי 2016 כי אכן תדרוש את עונש המוות, ובכך הפך רוף לאדם הראשון בהיסטוריה האמריקאית שעמד בפני עונש מוות מדיני ופדרלי בו זמנית.
שימועים קדם משפטיים רבים נערכו כדי לדון בעתירות השונות שהגישו שני הצדדים. ב-9 ביוני 2016 הגישו עורכי דינו של רוף עתירה לבית המשפט בניסיון למנוע מינוי של חבר מושבעים, כך שהמשפט ינוהל על ידי שופט אחד בלבד אשר יקבע בעצמו האם רוף אשם או חף מפשע, ובמידה ויורשע יקבל סמכות מלאה בדבר מתן גזר הדין. ב-2 באוגוסט הגישו עתירה נוספת בה נטען כי החוקים הפדרליים שהכתיבו את עונש המוות הם מנוגדים לחוקת ארצות הברית. תגובת הפרקליטות כנגד העתירה הוגשה ב-22 באוגוסט. התובעים הפדרליים הודיעו ב-23 באוגוסט על כוונתם לזמן מספר מומחים שיעידו במשפט, ביניהם כאלו שהיו בקיאים בנושאי הלאומנות והעליונות הלבנה. המסמכים שהגישו באותו היום רמזו גם על קיומן של ראיות מכריעות כנגד רוף.
התובעים הפדרליים הגישו עתירה נוספת ב-6 בספטמבר בה ביקשו מבית המשפט לאסור על עורכי דינו של רוף לבקש רחמים מחבר המושבעים במהלך שלב גזר הדין במידה והלה יימצא אשם, משום שלדבריהם תקבל ההגנה די הזדמנויות להציג ראיות שיוכלו לשנות את דעתם של המושבעים במהלך המשפט. למחרת ביקשו להכיר מספר תרשימים כראיות חדשות, וביניהם ציר זמן של הטבח והחקירה העוקבת אשר נבנה בידי אחד הסוכנים הפדרליים שחקר את הירי באופן ישיר.
תהליך בחירת חבר המושבעים אמור היה להתחיל ב-26 בספטמבר, אולם נדחה בידי השופט גרגל ב-8 בנובמבר ל-21 בנובמבר , ופעם נוספת ב-14 בנובמבר ל-28 בנובמבר. מאגר המועמדים הכיל כשלושת אלפים אנשים, מתוכם נבחרו כשנים עשר מושבעים, בנוסף למספר חלופיים. במהלך אותו החודש הורה השופט גם על קיום הערכת כשירות עבור רוף אשר נקבעה ל-16 בנובמבר ונועדה לבדוק האם היה מסוגל לעמוד למשפט, אולם היא נדחתה ל-17 בנובמבר ולאחר מכן ל-21 בנובמבר. ב-25 בנובמבר הוכרז כי רוף נמצא כשיר לעמוד למשפט. כעבור שלושה ימים אישר שופט פדרלי את העתירה שהגיש, בה ביקש לייצג את עצמו. ב-4 בדצמבר, עם זאת, שלח רוף פתק שכתב במו ידיו לגרגל, בו ביקש שיאשר לו להשיב את עורכי דינו עבור שלבי המשפט הראשונים, בקשה לה גרגל הסכים למחרת היום.
המשפט החל לבסוף ב-7 בדצמבר, עם חבר מושבעים שהורכב משתי נשים שחורות, תשע נשים לבנות, גבר שחור אחד, וגבר לבן אחד. במהלך היום הראשון בו מסרה אחת הניצולות את עדותה בנוגע לטבח, התמוטטה אמו של רוף בתוך בית המשפט לאחר שקיבלה התקף לב. בימים הבאים הוצגו בפני חבר המושבעים צילומי חדר החקירות בו נחקר רוף בידי סוכנים פדרליים לאחר מעצרו, בהם נראה צוחק בזמן שהודה כי רצח תשעה אנשים בכנסייה. כמו כן ציין כי שתה מעט אלכוהול לפני שהגיע למקום. ב-15 בדצמבר, לאחר דיון שארך כשעתיים, מצא חבר המושבעים את רוף אשם בכל שלושים ושלושה סעיפי האישום.
המשפט המדיני
השופט שנבחר עבור משפטו של רוף, ג'יימס "סקיפ" גוסנל ג'וניור, עורר תרעומת רחבה במהלך השימוע לאחר שאמר כי, בטרם קבע את מחיר ערבות השחרור של רוף בסכום של כמיליון דולרים עבור סעיף החזקת הנשק , על אף שטען בהמשך כי אין זה בסמכותו לאשר ערבות נוספת בגין אישומי הרצח.
שלושה סעיפי אישום נוספים בגין ניסיון רצח הוגשו נגד רוף ב-7 ביולי, כל אחד מהם עבור ניצול אחר אשר שרד את הירי. צו איסור פרסום זמני הוצא בידי שופט ב-14 ביולי בעקבות הופעתו של מכתב פרי ידיו של רוף באתר מכירות פומביות. כמה מהוראות הצו הוסרו ב-14 באוקטובר לאחר שמספר קבוצות וביניהן בני משפחות הקורבנות ביקשו לאשר את הפצתם של תרשימי שיחות הטלפון למשטרה שדיווחו אודות הירי, בנוסף למסמכים אחרים.
השופט קבע ב-16 ביולי את תאריך תחילת משפטו של רוף ל-11 ביולי 2016. כעבור מספר ימים הורה בית המשפט לרוף לספק דוגמאות של כתב ידו לגורמי החקירה, זאת בעקבות מספר ראיות בדמות פתקים ורשימות שנתפסו עליו במהלך מעצרו, וכן במספר מקומות נוספים, והצורך שהתעורר בדבר זיהוי האדם שכתב אותם.
התובעת המחוזית סקרלט וילסון מסרה ב-3 בספטמבר כי תבקש את עונש המוות עבור רוף מאחר שיותר משני אנשים נרצחו במהלך הטבח. בתגובה, הודיע רוף ב-16 בספטמבר כי יהיה מוכן להודות באשמת כל סעיפי האישום בתנאי שהפרקליטות תחליף את בקשתה לעונש המוות במאסר עולם ללא שחרור מוקדם.
תאריך המשפט נדחה במהלך חודש אפריל 2016 ל-17 בינואר 2017, ובהמשך נדחה שוב לתאריך לא ידוע. תהליך בחירת חבר המושבעים נדחה אף הוא. המשפט החל לבסוף ב-10 באפריל 2017, במהלכו הודה רוף באשמה בגין תשעה אישומי רצח ונידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם. במכתב שמסרה לידי משפחות הקורבנות, כתבה התובעת, וילסון, כי עסקת הטיעון נועדה להוות מעין במקרה שעונש המוות שנגזר עליו במהלך המשפט הפדרלי יבוטל בעתיד, כך שבכל מקרה יישאר כלוא בבית הסוהר למשך שארית חייו.
ערעורים
ערעורו הראשון של רוף כנגד עונש המוות הוגש ל בסביבות ינואר 2020, במסגרת תמליל בן כ-321 עמודים שהגישו עורכי דינו, ובו נטען כי עצם העובדה שייצג את עצמו במהלך שלב גזר הדין במשפטו הפדרלי מנעה מחבר המושבעים לקבל מידע מכריע אודות החולי הנפשי ממנו סבל. אחד התקדימים המשפטיים הבולטים שהופיעו בעתירתם הוא המקרה המפורסם של, המתאר מצב בו שופט עשויים לכפות על נאשם הלוקה בנפשו ייצוג משפטי של עורך דין.
כחלק מתהליך הערעור טענו עורכי דינו של רוף ב-25 במאי 2021 כי הוא מכדי שיוכל לייצג את עצמו משפטית, בנוסף לכך שנמצא על הספקטרום הסכיזופרני וגילה סממנים של אוטיזם קל, חרדות ודיכאון. לדבריהם, לא גילה רוף שמץ של עניין או אכפתיות בגזר הדין שהוטל עליו, מאחר והאמין כי כוח של לאומנים לבנים יבוא להצלתו ויחלץ אותו מבית הסוהר לאחר שמלחמת הגזע תפרוץ. כמו כן טענו כי הלה ניסה להסתיר את מצבו הנפשי במהלך המשפט.
חבר השופטים המשולש דחה את ערעורו של רוף פה אחד ב-25 באוגוסט אותה שנה, ותמך בהמשך עונש המוות שנגזר עליו. הם תיארו את החלטתם בתמליל בן מאה וארבעים ותשעה עמודים שבסופו כתבו כי,. עורכי דינו של רוף ערערו על החלטת השופטים בפני בית המשפט, אולם ב-24 בספטמבר אותה שנה נדחה ערעורם בטענה כי על עתירותיהם לבוא מחדש בפני מערכת בתי המשפט לערעורים.
צוות ההגנה של רוף מסר לתקשורת ב-2 במרץ 2022 כי עתר לבית המשפט העליון של ארצות הברית על מנת שיפתור את הסכסוך שהתפתח בין רוף לבין עורכי דינו בדבר קו הגנת אי השפיות בו ביקשו להשתמש. רוף פיטר את עורכי דינו בניסיון למנוע מהם להציג אותו כלוקה בנפשו, אך לטענתם בית המשפט היה צריך לאפשר להם להמשיך בעבודתם. בית המשפט העליון סירב להגיב לעתירה, ובשל כך היא נדחתה ב-11 באוקטובר אותה שנה.
תקיפה בתא המעצר
במהלך שהותו בתא בית המעצר של מחוז צ'ארלסטון בזמן שנמשך משפטו, נקלע רוף לקטטה ב-4 באוגוסט 2016 לאחר שעציר נוסף תקף אותו. הוא ספג מספר חבלות בפניו ובגופו, אולם לא נפצע באופן רציני, ושב חזרה לתאו כעבור זמן מה לאחר שנבדק בידי חובש. התוקף זוהה בהמשך בתור דוויין מריון סטפורד בן העשרים וחמש, עציר אפרו-אמריקאי שהמתין באותה העת למשפטו באשמת תקיפה מדרגה ראשונה ושוד מזוין. סטפורד הצליח לעזוב את תאו ולעבור דרך דלת פלדה בטרם ירד בגרם מדרגות שהוביל ליחידת המשמורת של הכלא, שם מצא את רוף יושב לבדו בתאו לאחר ששני הסוהרים שהשגיחו עליו עזבו את המקום, כאשר אחד יצא להפסקתו והשני נקרא למלא משימה אחרת. עורכי דינו של רוף הודיעו כי אין בכוונתם להגיש אישומים או לתבוע את התוקף, אשר שוחרר בערבות של כמאה אלף דולרים למחרת היום, כשמונה עשר חודשים לאחר שנכלא לראשונה.
תרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג
תרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג (בגרמנית: Therese von Nassau-Weilburg; 17 באפריל 1815 - 8 בדצמבר 1871), הייתה סבתו של ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והיא אם קדמונית של ניקולאי רומנוביץ' רומנוב, אחד מהטוענים לראשות שושלת המלוכה של בית רומנוב ולכתר הצאר הרוסי.
ביוגרפיה
תרזה נולדה בביטריך ב-17 באפריל 1815, לוילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-23 באפריל 1837 התחתנה תרזה עם פטר, דוכס אולדנבורג, ממנו נולדו לה 8 ילדים. ב-8 בדצמבר 1871 מתה תרזה בפראג, והיא בת 56 שנים.
משפחתה
ב-23 באפריל 1837 התחתנה תרזה עם פטר, דוכס אולדנבורג, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
סדרה הנדסית
במתמטיקה, סדרה הנדסית או סדרה גאומטרית היא סדרה של מספרים, כך שהיחס בין כל שני איברים סמוכים הוא קבוע. במילים אחרות, ניתן לחשב כל איבר בסדרה על ידי הכפלת האיבר הקודם לו במספר קבוע q (היחס בין האיברים; נקרא גם מנת הסדרה). סדרה הנדסית קרויה כך, משום שכל איבר בה הוא הממוצע ההנדסי של האיבר הקודם לו והאיבר העוקב לו.
האיבר הכללי
תהי סדרה. נאמר שהסדרה הנדסית, אם קיים q כך שלכל n\ge 1, מההגדרה נובע כי ניתן לאפיין כל סדרה הנדסית בעזרת שני ערכים: במילים אחרות, הסדרה מוגדרת על ידי נוסחת נסיגה,, עם ערך התחלתי a_1.
ההגדרה לפי נוסחת הנסיגה שקולה להגדרה לפי הנוסחה לאיבר כללי בסדרה:
סכום סדרה הנדסית
מקובל לסמן את סכום האיברים בסדרה (כלשהי), כאשר N_1 ו - N_2 הם הגבולות הרצויים.
מקרה פרטי הוא סכימה מהאיבר במקום ה-1 ועד האיבר במקום ה-n (ועד בכלל). מקובל לסמן סכום זה בביטוי S_n, ניתן לחשב את הסכום ישירות, על ידי חיבור כל הערכים.
עם זאת, במקרה של סדרה הנדסית קיימת גם נוסחה סגורה;
עבור המקרה הכללי:
למשל, סדרה הנדסית סופית שמנתה היא 3, האיבר הראשון שלה הוא 2, ומספר איבריה הוא 5. בפירוש: ניתן לסכום את הסדרה בפירוש,
הנוסחות שמופיעה לעיל נותנות את אותו סכום, ללא סכימה מפורשת:
הוכחת הנוסחה
כדי להימנע מחלוקה באפס, נחלק למקרים:
סימון חלופי
לעיתים מתחילים את אינדקס הספירה n מ-0, ואז הנוסחה לאיבר כללי מקבלת את הצורה:
והנוסחה לסכום החלקי
התכנסות טורים הנדסיים
מנוסחת סכום סדרה הנדסית ניתן לראות, שאם |q|<1, גם אם מספר האיברים שואף לאינסוף (סוכמים "אינסוף איברים"), סכום הסדרה יהיה סופי (כלומר, מתכנס למספר מסוים), כיוון ש-q^n \to 0.
לכן, סכום הטור האינסופי מוגדר להיות גבול סדרת הסכומים החלקיים, והוא אם הגבול של סכום סדרה אינסופית קיים, אז הסכום נקרא טור מתכנס. בפרט, להתכנסות של הטור ההנדסי חשיבות רבה, שכן קיימים מבחני התכנסות לטורים אשר מתבססים על היכולת להשוות את הטור האינסופי שהתכנסותו נבדקת לטור הנדסי.
ג'ורג' דונלופ לסלי
ג'ורג' דונלופ לסלי (באנגלית: George Dunlop Leslie; 1835 – 1921) היה צייר, סופר ומאייר בריטי, שנודע בציורי ילדים שלו.
ביוגרפיה
לסלי נולד ב-2 ביולי 1835, למשפחה אמנותית, אביו היה צייר צ'ארלס רוברט לסלי, ודודו רוברט לסלי היה צייר ימי. תחילה למד אמנות באקדמיה לאמנות של קרי, ואחר כך משנת 1854 באקדמיה המלכותית. התערוכה הראשונה שלו באקדמיה הייתה בשנת 1859, והוא הציג את עבודותיו בכל שנה לאחר מכן. הוא הפך לחבר באקדמיה בשנת 1868 ותואר מלא (RA) בשנת 1876.
ג'ורג' דונלופ לסלי התגורר בשלב מוקדם בסנט ג'ון ווד (לונדון), והיה חלק מקבוצת אמנים שהעדיפו נושאי ז'אנר קלילים. בשנים 1884–1901 היה תושב "ריברסייד", וולינגפורד, אוקספורדשייר. אחותו מרי לסלי (1833–1907), גם היא אמנית, התגוררה בשכונת קרומוול. אמן עמית, ג'יימס הילר, היה גם תושב הכפר והם ציירו יחד דיוקן של המלכה ויקטוריה ליובל הזהב שלה בשנת 1887. משנת 1906 התגורר בלינדפילד, סאסקס
עבודותיו המוקדמות, כמו "מטילדה" (1860) הראו את ההשפעה החזקה של סגנון קדם-רפאל, אך הוא המשיך בסגנון אסתטי יותר, במטרה להציג תמונות מלאות אור שמש. לעיתים קרובות הוא השתמש בילדים כנושאים ועבודתו זכתה לשבחים על ידי ג'ון ראסקין על הנצחת "האיכות המתוקה של הילדות האנגלית." אחת התמונות שלו, "כביסה" שימשה ככרזה בקמפיין פרסום לסבון. למרות הנושאים הטריוויאליים לכאורה, עבודותיו של לסלי זכו להערכה רבה על ידי מבקרי התקופה.
אחד הציורים המפורסמים שלו הוא - "פרחי שמש וירח", 1890. תמונה זו צוירה מחלון חדר המגורים של האמן בוולינגפורד, המשקיף אל הגן שבגדה הנגדית. לדברי דונלופ: "הצבתי את שתי הבנות ליד החלון. האחת יושבת על שרפרף נמוך, והשנייה על מושב החלון. הנוף נצבע ישירות מהטבע... שתי הבנות מסדרות חמניות באגרטל. בתמונה כמה חמניות הצהובות הבהירות הרגילות, ואחרות, אשר אני קורא להן "פרחי ירח", הם פרחים בהירים יותר ... "
לסלי היה גם סופר ופרסם כמה ספרים. "הנהר שלנו" (1888), "מכתבים למרקו" (1893) ו"מכתבי ריברסייד" (1896) האיורים כולם בשחור לבן, והעלילה התבססה על תצפיות אישיות על החיים והטבע באזור מגוריו. הוא גם כתב את ההיסטוריה של השנים הראשונות של האקדמיה המלכותית - "החיים הפנימיים של האקדמיה המלכותית".
לסלי היה נשוי ללידיה. נולדה להם בת אליס (המתוארת בציורו לספר - אליס בארץ הפלאות) ובן פיטר לסלי (1877–1953) שהיה גם הוא אמן.
הוא מת ב-21 בפברואר 1921, בלינדפילד בסאסקס.
כנסיית אבינו שבשמים
כנסיית אבינו שבשמים (לטינית: Pater Noster) היא כנסייה קתולית השוכנת במרומי הר הזיתים ומשמרת את זיכרון תפילתו של ישו. במתחם הכנסייה שוכנים שרידים של שתי כנסיות נוספות: כנסיית העלייה לשמים הביזנטית "אלאונה", ויסודות כנסייה חדשה שלא הושלמה "כנסיית הלב הקדוש".
המסורת
כנסיית אלאונה הוקדשה עם הקמתה לעלייתו של ישו לשמים. עלייתו של ישו מתוארת בראשית ספר מעשי השליחים: אחרי כן שבו לירושלים מהר הזיתים, הקרוב לירושלים כדרך תחום שבת. מאוחר יותר הוקדשה הכנסייה גם למקום שבו הביא ישו את תלמידיו בסודות המסתורין של היקום:
עם זאת, מספר עשורים לאחר מכן הופרדו המסורות ולמסורת העלייה לשמים נבנתה כנסייה נפרדת על ידי פואמניה בסוף המאה הרביעית בקרבת המקום, הלא היא כנסיית העלייה.
הכנסייה הביזנטית
כנסיית אלאונה הביזנטית הייתה אחת הכנסיות הראשונות שהוקמו בירושלים. היא הוקמה על ידי פלוויה יוליה הלנה, אמו של קונסטנטינוס, ב-334, יחד עם כנסיית המולד בבית לחם וכנסיית הקבר בירושלים. הקמת הכנסייה, המשמרת את זיכרון אירוע העלייה, יחד עם כנסיות המשמרות את זיכרון לידתו ומותו, מצביעה על החשיבות העצומה שהעניקה הנצרות, כבר בקדמותה, למסורת עלייתו של ישו לשמים. שמה של הכנסייה, אלאונה, נגזר מהמונח היווני Elaia שפירושו עץ זית. השם הוענק תחילה להר כולו, אך אגריה, אחת הצלייניות הראשונות לארץ הקדוש המתארת את הכנסייה במאה הרביעית, מתייחסת בשם זה לכנסייה עצמה. העברת השם מלמדת על חשיבות הכנסייה: זאת הכנסייה בהא הידיעה של הר הזיתים, היא מייצגת את ההר ולכן אין להתפלא שהיא באה להנציח יותר מאשר מאורע אחד. הכנסייה נהרסה בפלישה הפרסית ב-614, אולם ייתכן כי נבנתה מחדש על ידי מודסטוס ונהרסה שוב על ידי אל חאכים ב-1009.
הכנסייה הצלבנית
הכנסייה הצלבנית נבנתה ב-1152 הודות לעיזבון של האחים אסקיל וסווין סוונסון מדנמרק (אדמירל ובישוף) שביקרו בארץ הקודש. אחד האחים נפטר תוך כדי הטבילה בירדן והשני תרם את כל רכושם לכנסייה וביקש כי לאחר מותו יקבר בה עם אחיו. ניתן לראות את מצבותיהם שהקים העם הדני בשנת 1995. הכנסייה הצלבנית הצנועה נהרסה כנראה על ידי צלאח א-דין ב-1187.
החפירות הארכאולוגיות והממצאים במקום
בסוף ינואר 1911, אחרי כמעט שנת חפירות שבוצעו על ידי נזירים מהמסדר הדומיניקני ולפי ההנחיות של האח לאון קרה (Leon Cre), נתגלתה על המישור המערבי למנזר הכרמליתים בסיליקה גדולה (30X18 מטר) בעלת אטריום (חצר פתוחה) שווה כמעט בגודלו. מעט נותר מהכנסייה המקורית, אך מהחפירות ניתן לשרטט כמעט במדויק את מתארה. הכנסייה נבנתה על מערה ששימשה בה כקריפטה. חזית הכנסייה השקיפה למערב, על ירושלים, באופן שנועד לשחזר למאמינים את הנוף שנתגלה לישו ולשליחיו.
הכנסייה נבנתה בשלושה מפלסים הקשורים זה לזה על ידי מערכת מדרגות. במערב הייתה הכניסה: מהפורטיקו, בעל ששת העמודים, הייתה הכניסה לאטריום גדול ובמרכזו בור מים גדול. ניתן לראות עד היום שרידים של כמה מהעמודים המקוריים וחלק קטן מהפסיפס המקורי בקרבת הכנסייה החדשה בצד הצפוני. מהחצר הוביל גרם מדרגות דרך שלושה פתחים לתוך הבסיליקה שלה שלושה אגפים. המערה נמצאה מתחת לבימה עם גרמי מדרגות לכניסה ויציאה כדי לאפשר קיום תהלוכות עם מספר רב של צליינים. כיום המערה נחלקת לשני חלקים: המערה עצמה וחדר הקבורה שמהווה את המשכה כלפי מערב. המערה כיום שונה מאוד מצורתה בעבר, בין היתר כיוון שהיא שמשה כמטבח של הצבא הטורקי-גרמני שחנה כאן במלחמת העולם הראשונה. המערה שוחזרה ב-1927. שתי הכתובות מעל לדלתות אומרות "המערה שם האדון היה נוהג ללמד לתלמידיו" ו"המערה בה האדון לימד את שליחיו" כדבריה של אגריה. בשחזור נפתח הפתח הנוסף המקשר את המערה עם חדר הקבורה. על פי טענת הכרמליתיות במערה קבורים אחדים מבישופי ירושלים שנקברו בה בין המאות 4-7.
הכנסייה החדשה
הכנסייה הנוכחית נבנתה על ידי אורליה דה בוסי (Aurelia de Bossi), נסיכת טור ד'אוברן (Tour d'Auvergne), שרכשה את האתר ב-1857. היא נעזרה בשירותיו של הארכאולוג הצרפתי שארל קלרמון-גנו (Clermont-Ganeau) שחשף את שרידי כנסיית האלאונה. שנה לאחר מכן שכרה הנסיכה את האדריכל הצרפתי אז'ן ויולה-לה-דוק (Viollet-le-Duc), שבנה עבורה את כנסיית 'אבינו שבשמים', מעט מזרחה לשרידי האלאונה. הקלויסטר של הכנסייה נבנתה על פי מודל בית הקברות קמפו סנטו בפיזה. מנזר לכרמליתיות צרפתיות נבנה בשכנות ב-1872. הנסיכה, שבמשך עשור שלם של בניית הכנסייה התגוררה בסמיכות בבקתה מעץ, ביקשה להיקבר במקום. היא נפטרה בפירנצה ב-1889 ושרידיה נקברו בכנסייה ב-1957. בכד מעל לקברה נטמן לבו של אביה.
תפילת אבינו שבשמים כתובה על גבי קירות הקלויסטר והכנסייה ב-143 שפות. רבים מהלוחות הישנים יותר עשויים מקרמיקה מצוירת ביד.
כנסיית הלב הקדוש
לאחר גילוי השרידים של אלאונה נאספו כספים כדי לשחזר את הכנסייה הביזנטית המקורית, וב-1920 הונחה ברוב הדר אבן הפינה לכנסייה החדשה המוקדשת ללב הקדוש. חלקו המערבי של הקלויסטאר (חצר מוקפת מעבר מקורה) שבנתה אורליה דה בוסי פורק כדי להקים את הכנסייה החדשה ועד היום נותר רק חלקו המזרחי. שערי החזית, הבמה, המזבח והקריפטה התת-קרקעית שוקמו אך לא כן הכנסייה הביזנטית כיוון שהבניה הופסקה בפתאומיות ב-1927 עקב בעיות תקציב.
גבול אזרבייג'ן–איראן
גבול אזרבייג'ן–איראן (באזרית: Azərbaycan–İran sərhədi; בפרסית: مرز آذربایجان و ایران) הוא קו גבול באורך 689 קילומטרים המורכב משני קטעים לא רציפים, המופרדים על ידי הגבול האיראני עם ארמניה.
הקטע המערבי
הגבול מתחיל בצפון-מערב הרפובליקה האוטונומית של נחצ'יבאן בנקודה משלושת עם טורקיה על נהר אראס, ממשיך לאורך הנהר הזה מדרום-מזרח, דרך מאגר אראס (שנוצר על ידי סכר אראס) ויורד עד לנקודת הגבול המשולשת המערבית של שתי המדינות עם ארמניה.
הקטע המזרחי
הגבול מתחיל במערב בנקודת מפגש הגבולות המשולשת המזרחית של אזרבייג'ן, איראן וארמניה, על נהר אראס, ולאחר מכן עוקב אחרי הנהר כשהוא זורם צפון-מזרחה. הגבול עוזב את הנהר בנקודה דרומית לבהראמטפה, פונה בחדות דרום-מזרחה וממשיך על פני מישור מוגאן אל נהר הבולגרצ'אי. לאחר מכן הגבול עוקב אחר הנהר הזה דרומה ויוצר צורת S רחבה. הנהר מסתיים ליד יארדימלי, והגבול מתעקל דרום-מזרחה, ממשיך דרך הרי טאליש ואז פונה מזרחה לאורך נהר אסטראצ'אי, בעקבות מסלולו אל הים הכספי.
היסטוריה
במהלך המאה ה-19 היה הקווקז נתון במחלוקת בין האימפריה העות'מאנית, פרס ורוסיה, שהתרחבה דרומה. עד מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813) והסכם גוליסטן שאחריה רכשה רוסיה את עיקר אזרבייג'ן של ימינו וחלקים מארמניה. הגבול המודרני בין איראן ואזרבייג'ן נמשך (למעט קטע נחצ'יבאן) לבין איראן וארמניה. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) והסכם טורקמנצ'אי נאלצה פרס לוותר על נחצ'יבאן ושאר חלקי ארמניה לרוסיה. האראס הוארך כגבול עד לנקודת המפגש המשולשת עם האימפריה העות'מאנית, ובכך השלים את מה שיהפוך לגבול אזרבייג'ן–איראן. במהלך מלחמת העולם הראשונה ערכו הקומוניסטים הרוסים מהפכה מוצלחת ב-1917, בעוד שעמי דרום הקווקז הכריזו על הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז ב-1918. חילוקי דעות פנימיים הובילו לעזיבה של גאורגיה את הפדרציה במאי 1918, ואחריה זמן קצר לאחר מכן פרשו גם ארמניה ואזרבייג'ן. מעצם שמה גרמה אזרבייג'ן העצמאית החדשה למתיחות עם פרס, שכן נראה היה שהיא מרמזת על תביעה לאזור אזרבייג'ן באיראן. בשנת 1920 פלש הצבא האדום הרוסי לאזרבייג'ן וארמניה וסיים את עצמאותן. שתי המדינות, יחד עם גאורגיה, שולבו ב בתוך ברית המועצות, לפני שהופרדו ב-1936. מדינה בדלנית שנתמכה על ידי ברית המועצות באזרבייג'ן האיראנית הוקמה בשנת 1945, אך חוסלה עד מהרה על ידי הכוחות האיראניים.
ועידת גבול בין איראן לברית המועצות ב-1954 ערכה כמה התאמות קטנות לאורך הגבול, לטובת איראן. לאחר מכן החל תיחום השטח, כאשר הסכם סופי נחתם ב-1957. ב-1970 בוצעו כמה התאמות נוספות בקטע נחצ'יבאן בגבול בעקבות יצירת סכר אראס.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 קיבלה אזרבייג'ן עצמאות וירשה את החלק שלה בגבול איראן–ברית המועצות. איראן הכירה במהירות במדינה החדשה, אם כי היחסים בין המדינות התקררו בגלל החששות האיראנים מפני התביעות הפוטנציאליות של אזרבייג'ן על שטחה כחלק מ"אזרבייג'ן רבתי", כאשר איראן מצדדת בארמניה במלחמת נגורנו קרבאך הראשונה. לאחר המלחמה נותרה ארמניה בשליטה על החלק המערבי ביותר של הגבול בין החלק הגדול של אזרבייג'ן לאיראן. היחסים בין איראן לאזרבייג'ן השתפרו מעט מאז הפך חסן רוחאני לנשיא איראן.
במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה אזרבייג'ן השיגה שליטה מוחלטת בקטע המערבי של הגבול עם איראן תוך חודש אחד מרפובליקת ארצאך שהוכרזה על ידי עצמה, ובסופו של דבר החזירה אזרבייג'ן את השליטה על הגבול.
מעברי גבול
ישנם מעברי גבול בין חלקה הגדול של אזרבייג'ן לאיראן בבילאסובר ואסטרה. המעברים בין איראן לנחצ'יבאן נמצאים בג'ולפה ובפולדשט.
ג'מאל עבדלמאג'י עיסא מוחמד
ג'מאל עבדלמאג'י עיסא מוחמד (נולד ב-25 באוגוסט 1993) הוא אתלט יליד סודאן במעמד של פליט בישראל. המתחרה בריצות ארוכות. הוא השתתף ב במסגרת משלחת הפליטים באולימפיאדת טוקיו (2020).
ביוגרפיה
בשנת 2003, כשהיה בן 10, הגיעו אנשי מיליציית ג'נג'וויד לשרוף את כפרו והרגו 97 בני אדם, ביניהם את אביו. בשנת 2010 הוא ברח מסודאן למודת המלחמה בדארפור בגיל 17, חצה את מדבר סיני ממצרים לישראל ברגל. ניתן לו היתר שהייה בישראל מטעמים הומניטאריים מיוחדים. הוא מצא תעסוקה כמנקה בחוף הים בהרצליה, והצטרף בשנת 2014 למועדון הריצה התל אביבי "רצי הסמטה".
פעילותו בספורט
בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצת שדה שנערכה באלבופיירה, פורטוגל ב-5 בפברואר 2017 הוא סיים במקום 40. שנה לאחר מכן, בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצת שדה שנערכה במירה, פורטוגל ב-4 בפברואר 2018 הוא סיים במקום 30.
2019
בתחרות גביע אירופה למועדונים בריצה שדה שנערכה באלבופיירה ב-3 בפברואר 2019 הוא סיים במקום 22. כשלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-22 בפברואר הוא זכה במדליית כסף בריצת 10 ק"מ בשיא אישי חדש של 29:37 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בריצת שדה (10 ק"מ) שנערכה באורהוס, דנמרק ב-30 במרץ 2019 הוא סיים במקום 85 (מתוך 140 משתתפים) בתוצאה של 35:09 דקות, 3:29 דקות, אחרי המנצח ג'ושוע צ'פטגאי מאוגנדה.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר אותה שנה הוא סיים במקום 32 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:15.32 דקות.
2021
מועצת המנהלים של הוועד האולימפי הבינלאומי החליטה שלראשונה ייקחו במשלחת הפליטים גם שני אתלטים השוהים בישראל: רץ המרתון תחלואיני מלקה מאריתראה וג'מאל עבדלמאג'י עיסא מוחמד מסודאן המתחרה בריצת 5000 מטר. השניים יהיו חלק מ-29 הספורטאים שנבחרו להשתתף במשלחת הבינלאומית המתחרה תחת הדגל האולימפי.
במשחקים האולימפיים עצמם הוא סיים במקום 23 בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:42.98 דקות.
בית הכנסת ברחוב הגדוש ד'יולה בבודפשט
תולדות בית הכנסת
בשנת 1911 הקהילה האורתודוקסית של האזור שכרה חנות בבניין מגורים, ברחוב שנקרא אז צ'אקי (Csáky utca), ובה הקימה את בית הכנסת. בהמשך נרכש הבניין כולו ובשנת 1927 הרחיבו את בית הכנסת על פי תוכניותיו של האדריכל היהודי ליפוט באומהורן שהתמחה בתכנון בתי כנסת.
התוכנית המקורית הייתה להקים בניין גדול וייצוגי בדומה לבתי הכנסת שנבנו בסוף המאה ה-19 ב"תור הזהב" של יהדות הונגריה. בית כנסת שיהיה תואם את הקהילה היהודית הגדולה של האזור, קהילה שמנתה כ-40,000 נפש. אולם, אולי בעקבות השינוי לרעה שחל במצבה של יהדות הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוחלט להסתפק בהרחבת בית הכנסת בבניין הקיים. בניין פחות "מנקר עיניים" המשתלב במרקם העירוני.
הרחבה נוספת נעשתה בשנות הששים של המאה-20.
בתחילת שנות ה-2000 נעשה שיפוץ יסודי. בין השאר תוקנה הכיפה, והוחלפו הרצפות.
מבנה ועיצוב
בית הכנסת בנוי בשורה אחת עם בתי המגורים ברחוב. חזית הבניין היא בסגנון האקלקטי והחצר הייתה בסגנון הנאו-רנסאנס. הארכיטקט באומהורן הביא לאיזון ביניהם בסגנון "הזצסיון הווינאי". ראויה לציון הכיפה הצבעונית של האולם הגדול (שהיווה בעבר את חצר הבניין) העשויה מפלדה וזכוכית.