cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הלשכה הגדולה ירושלים
חידושים במסדר
במסדר הוחלט להתקין משרה של "מידען גדול", אשר יהיה אחראי על כל המידע המסוני, הכולל מאמרים וספרים בתחום, הרצאות, ניהול לשכה וירטואלית בינלאומית, קשרים בינלאומיים ועוד. בכל לשכה מונה "מידען" לשכתי (או "מידען מינורי"). משרה זו אוישה על ידי האח זהר ברונשטר ולאחר מכן בעת שזהר ברונשטר נבחר למפקח-ראשון-גדול, זכה בתפקיד "המידען הגדול", האח לירן רנרט.
החידושים הרעיוניים כללו שימת דגש על זכויות האדם והאזרח, על בסיס הנאורות הקלאסית, וכן אימוץ של מרכיבים מן הנאורות החדשה. התוצאה, ביטוי בהתנהגות המסדר וביציאתו אל הקהילה, במגמה לסייע ככל האפשר, לשפר את איכות הסביבה, ההתחממות הגלובלית, ולהתמקד בנושאים חינוכיים ועידוד המאבק בבורות ובבערות ובפרימטיביות. פריצת דרך אחת לדוגמה, היא קבלת אחים לקויי ראייה למסדר.
חזון המסדר
בפרק א' של חוקת "הלשכה הגדולה ירושלים", תחת השם "ערכים", מופיע החזון של המסדר, וכך כתוב בו:
א. 1. חזון
יחידות משנה בלשכה הגדולה 'ירושלים'
על פי החוקה, ללשכה הגדולה 'ירושלים' יש מספר יחידות משנה, כדלהלן:
אתר אינטרנט והקמת ספרייה מסונית ממוחשבת
"הלשכה-הגדולה-ירושלים" הקימה אתר באינטרנט אשר הגישה אליו היא באמצעות: https://jgl.org.il/. כמו כן קיים גם אתר בפייסבוק. את האתר הקימו האח אבישי מאור מלשכת מאורות והאח מיקי יוסף, שהקים גם את הספרייה המסוניית הכוללת גם ספריית וידאו.
בנוסף, הוכנה גם תוכנה רחבת היקף, על ידי אחים שלנו, בהובלת האח גיל חרוט, המטפלת בספרייה ממוחשבת ובה אלפי כותרים ומאמרים בתחום הבנייה החופשית, רשימות כול האחים בחתכים שונים, ועוד, אשר מאפשרים שליטה טובה מאוד בפעילות המסדר המגוונת.
טקס הכרזת אנשי השנה של הלשכה-הגדולה ירושלים
ב-8 באפריל 2014, התקיים טקס שבו הוכרז על האישים הבאים כאנשי השנה: פרופ' שלמה גיורא שוהם, בתחום המדעי, לימודי. העיתונאית, הגב' כרמלה מנשה בתחום התקשורתי חברתי. והאח יוסלה בר ציון בתחום הגישור בין המרכיבים האנושיים במדינה ומחשבת ישראל. בטקס הופיע "האנסמבל של יוצאי תזמורת צה"ל, ע"ש יצחק גרציאני", בניצוחו של האח רפי פרימו. האח מוטי צבירן, הנשיא הגדול, הציג בקצרה, מצגת המסבירה את העקרונות של הבנייה החופשית ו"הלשכה-הגדולה-ירושלים".
ב-30 במאי 2015 התקיים טקס נוסף, בו הוענקו פרסים לעמיר פרץ, כרמלה מנשה ודן שכטמן. ב-22 בדצמבר 2016 התקיים טקס "איש ואשת השנה" ברמת גן. בטקס קיבלו פרסים: חיים טופול, אסתר רוט-שחמורוב ודורון אלמוג, חתני פרס ישראל.
פעילות עתידית
"הלשכה-הגדולה-ירושלים" מתכוונת להתמקד בתחום החינוך והידע ומיגור הכסילות במדינה, מאחר שהבנייה החופשית כיוונה לכך מאז הקמתה. הוראה, הדרכה, עזרה בשעורי בית, הרצאות, קידום הידע הכללי, אלה הם חלק מתוכנית הפעולה של המסדר, על פי העקרונות של הנאורות הקלאסית והחדשה ואף תקופת הרנסאנס.
תחום המחקר והלימוד המסוני ילך ויתפתח. קיימת התארגנות לקראת ביצוע מחקרים מסוג זה. היום, האחים מתקדמים בדרגות המסדר, רק אם השלימו, בנוסף לדרישות מתאימות, גם דרישות של לימוד והשכלה. לכך פותחה תוכנה מיוחדת העוקבת אחרי כל אח ואח בהתפתחותו הרעיונית ומנקדת זאת, וקובעת מתי הוא יכול להתקדם.
לשכה גדולה
מכלול הלשכות יחדיו מאוגדות בהנהגתה של לשכה-גדולה, המכונה גם "מסדר", הדומה במבנה שלה ללשכה רגילה, אך נושאי המשרה שלה מקורם בלשכות מקומיות רבות.
לנושאי המשרה של הלשכה-הגדולה מוסיפים אחרי שם משרתם את המלה "גדול" (כמו "הלשכה-הגדולה", במקום "לשכה" בת) שהיא תרגום של המושג הלועזי "Grand". כך במקום נשיא, יהיה נשיא-גדול של הלשכה-הגדולה, מפקח-ראשון יהיה מפקח-ראשון-גדול, וכדומה.
במסגרת הלשכה-הגדולה ישנן שתי משרות חשובות: משנה לנשיא-גדול וסגן נשיא-גדול. אמנם ייתכן שבלשכה מקומית (המכונה כאמור גם לשכה-בת) יהיו משנה וסגן לנשיא, אך ברוב המקרים אלו הן משרות כבוד. לעומת זאת בלשכה-הגדולה שתי המשרות של משנה או סגן קיימות כדי ליצור המשכיות למשרת הנשיא-הגדול.
בטקס שנערך בינואר 2017, מונתה הנהלה נבחרת חדשה ללשכה הגדולה ירושלים, בראשות הנשיא הגדול, יצחק (בנדה) בן דוד, משנה לנשיא גדול: פיני ברז"ל וסגן נשיא גדול: דוד לאופר. שנתיים לאחר מכן, בינואר 2019, מונה כנשיא גדול דוד לאופר. ב-21 במרץ 2022, הותקן כנשיא גדול אלון גרוס.
לשכות בת
הבונים החופשים ב"לשכה הגדולה ירושלים", בדומה לגופים אחרים של הבונים החופשיים (מסדרים), פועלים במסגרת של "לשכות" מקומיות, (כמו מדינה, מחוז וכדומה). בראש כל לשכה עומד נשיא, ומסייעים לו נושאי משרה, שחלקם עוסקים באדמיניסטרציה וחלקם לוקחים חלק חשוב בהתנהלות הטקסים הייחודיים של הבונים החופשיים.
שני נושאי המשרה החשובים לצידו של הנשיא הם: המפקח-הראשון והמפקח-השני, שיחדיו הם שלושת מובילי הלשכה, הן מן הצד הטקסי והן מן הצד האדמיניסטרטיבי.
בחלק האדמיניסטרטיבי והטקסי יחדיו, משתלבים גם מזכיר הלשכה וגזבר הלשכה הגדולים.
מאה ילדים שלי (סרט, 1987)
מאה ילדים שלי (באנגלית: Lena: My 100 Children) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1987 המבוסס על ספרה של לנה קיכלר-זילברמן בשם זה, ומכבבת בו השחקנית היהודייה-אמריקנית לינדה לאבין.
הסרט מספר את סיפורה של לנה קיכלר שגידלה 100 ילדים יתומים בבית מחסה בפולין לאחר מלחמת העולם השנייה. הסרט צולם בבודפשט.
בשנת 1989 היה הסרט מועמד לפרס השנתי להישג יוצא הדופן בקולנוע שמעניקה האגודה לקולנוע אמריקאי.
עלילת הסרט
עם סיום מלחמת העולם השנייה מגיעה לנה קיכלר למרכז לפליטים יהודים בקרקוב במטרה לנסות ולחפש את קרובי משפחתה ששרדו. היא מוצאת שם מספר רב של ילדים ניצולי שואה יתומים הגוועים ברעב. היא מתחילה להשיג להם אוכל באופן קבוע ומנסה לשקם אותם ממצבם. לאחר זמן מה היא שוכרת מבנה בעיירת הגבול הסמוכה זאקופנה ומגדלת שם את הילדים אותם יחד עם צוות ששכרה לשם כך. במהלך תקופת השהות שם סובלים קיכלר והילדים מהצקות אנטישמיות מתושבי הסביבה, ולאחר כמה תקריות אלימות בהם נפגעים ילדים, מתאמנים הנערים שבקבוצה על נשק שקיבלה לנה מהצבא הפולני. באמצע שנת 1946 נאלצים לנה וילדיה לברוח מפולין לאחר חילופי אש שהיו בין הקבוצה לכפריים מהסביבה. הם חוצים את הגבול לצ'כוסלובקיה ומשם לצרפת, ולאחר הקמת המדינה עולים לישראל.
אבא (שיר של אברהם פריד וארי היל)
אבא הוא שיר ישראלי-חסידי, שהוקלט על ידי הזמר-יוצר החסידי אברהם פריד והזמר ארי היל. השיר יצא לאור בשנת 2019. מילות השיר נכתבו על ידי בנצי שטיין שהלחין את השיר.
גרסאות כיסוי
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי במגזר החרדי והדתי, בין היתר הוציאו גרסת כיסוי לשיר הזמרים: שלמה דסקל, שמחה ליינר, רועי ידיד ומקהלתו, הצמד שרולי ונתנאל בגרסת פופ, משה לוק וקובי גרינבוים, יואלי דיקמן במיזם ישיבשיר, שמחה יעקבי, ועוד.
לשיר יצאה גם גרסה נוצרית.
מאט פרקשן
מאט פריצ'מן (באנגלית: Matt Fritchman; נולד ב-1 בדצמבר 1975), הידוע יותר בשם העט מאט פרקשן, הוא קומיקסאי אמריקאי זוכה פרס אייזנר, הידוע בעבודתו ככותב איירון מן, איירון פיסט, אקס מן, והוקאיי, עבור מארוול קומיקס, "קזנובה" ו-"Sex Criminals" עבור אימג' קומיקס וג'ימי אולסן עבור DC Comics.
ביוגרפיה
בסוף שנות ה-90 עבד כשכיר בחנות קומיקס בשארלוט, קרוליינה הצפונית, והשתתף בפורום האינטרנטי של וורן אליס תחת שם המשתמש "מאט פרקשן".
פרקשן התחיל את דרכו בתעשיית הקומיקס אצל מו"לים קטנים יותר, כולל AiT / Planet Lar ו-IDW Publishing, שרבים מהם העסיקו אנשים שפגש בפורום של וורן אליס; משכך, הוא המשיך להשתמש בשם "פרקשן" מכיוון שזה היה השם שתחתיו צבר מוניטין. הוא נודע בתחילת דרכו בזכות עבודתו העצמאית "חמשת אגרופי המדע" ו"קזנובה", לפני שקיבל על עצמו מספר משימות עבור מארוול קומיקס.
פרקשן הוצמד לאד ברובייקר על ריצה משותפת על איירון פיסט של מארוול. הצמד חבר מחדש גם לריצה על אקס-מן לזמן קצר, ולאחר מכן פרקשן כתב את הסדרה לבדו עד שעזב אותה בשנת 2011. הוא כתב ריצה על תור ועל איירון מן, שהאחרון הביא לעבודתו בייעוץ על סט הצילומים של הסרט איירון מן 2. הוא אף כתב את משחק הווידאו איירון מן 2 שנעשה בחיבור לסרט ההמשך.
בשנת 2011 פרקשן כתב את הסדרה המוגבלת המרכזית של הקרוסאובר "הפחד עצמו". בדצמבר 2011 הוא חידש את הסדרה הדפנדרס עם האמן טרי דודסון ובאוגוסט 2012 הוא התחיל סדרה חדשה של הוקאיי עם האמן דייוויד אג'ה. כחלק מיוזמת "Marvel NOW!" בנובמבר 2012 הושק מחדש הכותר ארבעת המופלאים עם צוות היצירה הכותב מאט פרקשן והאמן מארק בייגלי. סדרת בת שלה בשם "FF" הופקה על ידי פרקשן והאמן מייק אלרד. פרקשן עזב את שתי הסדרות עקב התחייבויות עבודה אחרות.
בשנת 2013, פרקשן והאמן צ'יפ זדארסקי יצרו יחד את הסדרה "Sex Criminals" עבור אימג' קומיקס.
בשנת 2014, בשיתוף האמן כריסטיאן וורד יצר את סדרת המדע בדיוני "ODY-C", סיפור מחדש של האודיסיאה עם החלפה של מגדר הדמויות.
חייו של אמיל זולא
חייו של אמיל זולא (באנגלית: The Life of Emile Zola) הוא סרט ביוגרפי אודות הסופר הצרפתי אמיל זולא בבימויו של ויליאם דייטרל משנת 1937. הסרט מתרחש בסוף המאה ה-19 והוא מתאר את חברותו של זולא עם הצייר פול סזאן, את התפרסמותו של זולא, והשתתפותו בפרשת דרייפוס. בסרט משחקים פול מוני בתור אמיל זולא, גלוריה הולדן בתור אלכסנדרין זולא, גייל סונדרגארד בתור לוסי דרייפוס וג'וזף שילדקראוט בתור אלפרד דרייפוס.
הסרט הוקרן לראשונה בתיאטרון קארטי סירקל בלוס אנג'לס וזכה להצלחה כלכלית וביקורות מהללות. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והפך להיות הסרט הביוגרפי השני שזכה בקטגוריה זו. בשנת 2000, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה
הסופר הצרפתי אמיל זולא (פול מוני) גר ביחד עם חברו הצייר פול סזאן (ולדימיר סוקולוף) בדירת גג רעועה בפריז. פגישה מקרית עם יצאנית (ארין אובראיין-מור) שאותה הוא מציל מהמשטרה מוביל לרב המכר הראשון שלו "ננה" המתאר את חיי הביבים בפריז.
לאחר הצלחת ספרו אמיל החל לפרסם עוד ספרים מוצלחים. אמיל מתעשר ומתחתן עם אלכסנדרין (גלוריה הולדן). יום אחד חברו סזאן מבקר אותו באחוזתו לפני עזיבתו את העיר. הוא מאשים אותו בשאננות וחוסר התלהבות שאפיינו אותו בצעירותו.
במקביל, סוכן חשאי צרפתי גונב מכתב המיועד לקצין צבאי בשגרירות הגרמנית. המכתב מעיד על זה שישנו מרגל בשורות הצבא הצרפתי. לאחר בירור שטחי ראשי הצבא מחליטים שהמרגל הוא הקצין היהודי אלפרד דרייפוס (ג'וזף שילדקראוט). דרייפוס נשפט ונשלח למאסר באי השדים שבגיאנה הצרפתית.
מאוחר יותר הקולונל ז'ורז' פיקאר (הנרי אוניל), ראש המודיעין החדש בצבא, מגלה ראיות שמייג'ור פרדיננד אסטרהאזי (רוברט בארט) הוא המרגל ולא דרייפוס. כשפיקאר בא עם טענות אלה למפקדיו הם אוסרים עליו לפרסם את הראיות מחשש לפגיעה בכבוד הצבא והם מציבים אותו במקום נידח.
סימס (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
חייו של אמיל זולא
עלילה
זולא הובא למשפט בעוון לשון הרע והוצאת דיבה על הצבא ובפרט על אסטרהאזי. פרקליטו של אמיל, מאייטרי לאבורי (דונלד קריספ), עושה הכל כדי למצות את הדין אך הוא נתקל בהתנגדות מהשופט המשוחד שלא מאפשר לו לפתוח מחדש את פרשת דרייפוס. לבסוף אמיל מורשע והוא נידון לשנת מעצר בבית כלא. אמיל מקבל בחוסר רצון את עצת חבריו והוא נמלט לאנגליה ששם הוא ממשיך לכתוב בעד חפותו של דרייפוס.
כששר ההגנה מתחלף הוא חוקר שנית את פרשת דרייפוס ומכריע בעד חפותו. השר מפטר את כל האחראים למחדל למעט את אסטרהאזי הנמלט מהארץ. אמיל נהרג מהרעלת פחמן חד-חמצני עקב דליפה מתנור בית יום לפני טקס זיכויו של דרייפוס. הסרט מסתיים בהלווייתו של אמיל.
פרסים
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר ועוד שבע מועמדויות בקטגוריות השונות של הפרס:
הגישה המוטיבציונית
תאוריית ההגדרה העצמית (Self יDerermunation theory) של ריאן ודצ'י
תאוריית ההגדרה העצמית מבחינה בין סוגי מוטיבציה שונים לשינוי. לפי תאוריה זו המוטיבציה הפנימית של אדם לבצע שינוי בחייו קשורה לחוויות ההתנסות שלו בשינויים מאותו סוג. לכן כדי להשיג שינוי בהתנהגות של אדם יש צורך בכך שהאדם יחווה את עצמו כבעל ניסיון מוצלח באותו סוג שינוי בו מדובר.
דיסונאנס קוגניטיבי
ההנחה של מילר ורולניק היא ששפה מיצרת מציאות ולכן חקירה, מחשבה ודיבור של הפונה על השינוי הרצוי יביא בסופו של דבר למעבר להחלטה ולפעולה. זאת מפני שהפונה ישאף ליישב את הדיסוננס הקוגניטיבי, כפי שמצא פסטינגר במחקריו. זאת בתנאי שהמוטיבציה לשינוי היא מוטיבציה פנימית, כלומר היא אינה מגיעה רק ממקור חיצוני לאדם. מטרת החקירה הפנימית שמציעה הגישה המוטיבציונית היא לעורר באדם חוויה של אי התאמה (Discrepency) בין מחשבות או עמדות ובין אסטרטגיית פעולה נוכחית (טרם השינוי).
=== מעגל השינוי של פרוצ'סקה ודקלמנטה === ג'יימס פרוצ'סקה וקארלו דקלמנטה, פסיכולוגים וחוקרים אמריקאים, ניסו לענות על השאלה מה מניע אדם לערוך שינויים באורח חייו. תיארו את עמדת האדם כלפי שינוי קונקרטי שהוא עתיד לעבור בחייו באמצעות התרשים הבא: שלבי השינוי כפי שתארו אותם פרוצ'סקה ודקלמנטה מבטאים מוטיבציה פנימית של האדם כלפי שינוי קונקרטי כלשהו בחייו. המוטיבציה הפנימית יכולה להיות מחוזקת על ידי גורמים בסביבת האדם בשינוי
קדם הרהור (Pre-Contemplation): בשלב זה הצורך בשינוי אינו קיים אצל האדם. עם זאת ייתכן שבשלב זה תהיה דרישה חיצונית לשינוי (למשל מצד בני המשפחה).
הרהור: (Contemplation): בשלב זה מתעוררת מוטיבציה לשינוי ומתקיים תהליך קוגניטיבי ורגשי של התלבטות ושקילת אפשרויות.
החלטה (Decision): בשלב זה יש החלטה לפעול והמוטיבציה הפנימית מתגברת. בהדרגה האדם מגבש תוכנית פעולה.
פעולה (Action): ביצוע השינוי עצמו: לדוגמה מפסיק לקנות סיגריות, מפסיק לבקש סיגריות מחברים, לא מסתובב עם סיגריות בכיס ולא מעשן.
שימור (Maintenance): שלב זה כולל התמודדות עם מגוון של מצבים עלולים לאתגר את השינוי: לדוגמה-הגעה לבית שבו כולם מעשנים, התגברות הצורך לעשן עקב לחץ נפשי וכדומה.
מעידה (Relapse): פרוצ'סקה ודקלמנטה ציינו שמעידה היא חלק אינטגרלי מהתהליך. אם המוטיבציה הפנימית של האדם נשמרת, והוא מאמין ביכולתו לשמר את השינוי (למשל לשמור על הגמילה מעישון), המעידה תהיה עבורו סימן לצורך לעדכן את אופן הפעולה, כך שלא תהיה עוד מעידה כזו. כיוון שאין לאדם שליטה מלאה על הגירויים שבהם הוא עלול לפגוש, תמיד יהיו מעידות ותמיד יהיה צורך בעדכונים שיפעילו את התהליך מחדש.
== עקרונות יסוד ==
ארבעת התהליכים האופייניים לריאיון המוטיבציוני
יצירת קשר טיפולי (Engaging): בשלב זה של היכרות הדדית המטפל והפונה בוחנים יחד איפה נמצא הפונה ביחס לשינוי בו הוא מעוניין.
מיקוד: הכוונה למיקוד השיח בשינוי בו מעוניין המטופל. בשלב זה נערכים דיונים בעד ונגד השינוי וכדומה.
העלאה / עירור (Evoking): דיון בחשיבות השינוי עבור הפונה וכן דיון במוכנות הפונה לשינוי הרצוי
תכנון: שלב זה כולל סיוע לאדם לתכנן את מהלך השינוי הרצוי לו, לרבות מניעה של מעידות.
טכניקות הראיון המוטיבציוני - OARS
הפקת שפת שינוי משמעה לאפשר לאדם למצוא בתוכו את המוטיבציה הפנימית לשינוי: זה נעשה באמצעות חקירה אמפתית תוך שימוש במספר כלים המוכרים מהטיפול ממוקד אדם של רוג'רס והמוכרות בשם הקיצור OARS:
(Open Questions) שאלות פתוחות: שאלה פתוחה היא שאלה שהתשובה עליה מזמינה דיון ולא ניתן לענות עליה במילה או משפט קצר. דוגמה: איך הרגשת כש..,
(Affirmations) אישורים: אישורים הם גילוי הבנה לעמדתו של הפונה בעניין השינוי. דוגמה:
הפונה: "אני מובטל למעלה משנה וחי עם דיכאון כבד. לאחרונה התחלתי ללכת לפאבים ולשתות. לא הרבה, אתה יודע, כוסית פה ושם. אני חושש שאתמוטט אם לא אעשה את זה."
מטפל: באמת נשמע שקשה לך במצב הזה.
(Reflections) שיקופים:
'שיקופים' הם אמירות שאומר המטפל לפונה, בתגובה לדברים שאמר הפונה. אמירות אלה המשקפות את דברי הפונה לעיתים תוך מתן חיזוקים, ולעיתים תוך הדגשת אי ההתאמה בין הרגשות והמחשבות למעשים. תכלית כל השיקופים היא להראות לפונה את דבריו כפי שהם משתקפים בעיני המטפל, זאת תוך הדגשה של כוחות ושל תנועה לכיוון של שינוי. מילר ורולניק מבחינים בין מספר סוגי שיקופים:
(Summarizing) סיכומים: סיכום היא צורה לשקף לאדם את דבריו, במילים אחרות משלו, תוך סיכום ביניים של הדברים שנאמרו עד כה בשיחה. שימוש באמצעי זה יכול לעזור לפונה להתרחק רגשית מההשפעה של דבריו עליו.
הפונה: "לאח הצעיר שלי עכשיו גילו לו סרטן ראות, ואני ממש פוחד שאני הבא בתור. מצד שני אני עובד בעבודה מטורפת עם המון לחץ ואני צריך את הסיגריה כדי להרגע."
מטפל: אתה חושש לוותר על דבר שאתה בעצם מאוד צריך אותו.
שפת שינוי
שפת שינוי היא ההתבטאות של הפונה בעד השינוי: נימוקים בעד שינוי, הערכת היכולת לבצע את השינוי כעת, ומה דרוש לפונה כדי להצליח. מאפייני שפת השינוי חייבים להיות פנימיים ולא חיצוניים (כפיית התנהגות על ידי גורם אחר למשל) כל הנימוקים תיאור היכולת וכדומה צריכים לנבוע מעולמו האישי של הפונה ולבטא את השקפתו ואת דרכו, לא את השקפת הסביבה או גורם אחר. שפת השינוי אמורה להשתנות משמעותית במהלך הטיפול.
בשלבים מוקדמים יותר בתהליך תכלול שפת השינוי את המרכיבים הבאים:
על המטפל להיות מסוגל לזהות מרכיבים אלה של שפת שינוי ולהגיב אליהם באופן אמפתי כפי שתואר לעיל.
התאמות
את הראיון המוטיבציוני ניתן לשלב בסוגי תרפיה אחרים כמו טיפול קוגניטיבי התנהגותי, טיפול נרטיבי טיפול ממוקד פתרונות. בנוסף, ישנן גישות התערבות במקצועות הייעוץ והטיפול הנפשי שמשתמשות בעקרונות הריאיון המוטיבציוני. דוגמה אחת לכך היא התערבות בשם "מוכנות לשיקום פסיכיאטרי" (Readiness) שהיא התערבות מקדמת החלמה ומבוססת ראיות בתחום השיקום בבריאות הנפש, שתכליתה לבדוק יחד עם המשתקם את מידת מוכנותו לשיקום בכלל ולשינוי ספציפי בפרט (למשל התחלת עבודה חדשה).
יתרונות הגישה כאמצעי לקידום שינוי
הגישה המוטיבציונית היא גישה מבוססת ראיות, שנמצאה יעילה במגוון מחקרים באוכלוסיות שונות וסוגי שינוי שונים. לאורך השנים נעשו מחקרים שונים, לרבות מטה אנליזות לבדיקת יעילות הגישה בטיפול בקהלים שונים ועם סוגי שינוי שונים. ממטא-אנליזה מ 2005 עולה כי הגישה המוטיבציונית יעילה בטיפול במבוגרים עם מגוון של בעיות בריאות ומצבי חיים המחייבים שינוי באורח החיים. הגישה המוטיבציונית יעילה יותר ממפגשי ייעוץ, בהם מומחה בעיניין מסוים מייעץ לפונה כיצד לפעול..
ביקורת
שתי הסתייגויות מיוחסות בספרות המחקרית לגישה המוטיבציונית:
א. בחלק מהמחקרים שבדקו את יעילות הגישה, סיננו החוקרים מתוך המדגם אנשים שבנוסף לבעיה שבעקבותיה הגיעו לטיפול, התמודדו גם עם בעיה חריפה נוספת שהשפיעה על אורח החיים שלהם (לדוגמה אי יציבות במגורים). מכאן עולה השאלה עד כמה הראיון המוטיבציוני מתאים לטיפול בשילובים של מצבי חיים המעוררים באדם צורך בשינוי בו זמני בכמה גזרות.
ספרות העוסקת בסוגי שינוי ספציפיים
הני א. ווסטרה, הגישה המוטיבציונית בטיפול בחרדה, הוצאת אח.
Marc P. Steinberg and William R. Miller. Motivational Interviewing in Diabetes Care Guilford Press, 2015
William R. Miller and Ricardo F. Muñoz Controlling Your Drinking Tools to Make Moderation Work for You. 2nd Ed. 2013
ספרים העוסקים בראיון המוטיבציוני בסביבות שונות או עם קהלים שונים
סילבי נאר קינג ומריאן סווארז, הגישה המוטיבציונית בעבודה עם מתבגרים ומבוגרים צעירים הוצאת אח
Linda Carter Sobell and Mark B. Sobell Group Therapy for Substance Use Disorders: A Motivational Cognitive-Behavioral Approach. Guilford Press, 2011
Mary Marden Velasquez, Cathy Crouch, Nanette Stokes Stephens, and Carlo C. DiClemente. Group Treatment for Substance Abuse: A Stages-of-Change Therapy Manual (2nd Ed) Guilford press, 2015
Jane Ellen Smith and Robert J. Meyers. Motivating Substance Abusers to Enter Treatment: Working with Family Members. Guilford Press, 2007
Wendy M. Reinke, Keith C. Herman, and Randy Sprick. Motivational Interviewing for Effective Classroom Management: The Classroom Check-Up. Guilford Press, 2011
Christopher C. Wagner, Karen S. Ingersoll, and Contributors. Motivational Interviewing in Groups. Guilford Press, 2012
Herman, K.C., Reinke, W.M., Frey, A.J., & Shepard, S.A.(2013). Motivational interviewing in schools: Strategies for engaging parents, teachers, and students. New York: Springer. ISBN 978-0826130723Jill D. Stinson and Michael D. Clark. Motivational Interviewing with Offenders: Engagement, Rehabilitation, and Reentry. Guilford Press, 2017
מודלן קולג' (אוקספורד)
מודלן קולג' (באנגלית: Magdalen College) הוא אחד הקולג'ים המנהליים של אוניברסיטת אוקספורד. הוא נוסד בשנת 1458 על ידי ויליאם מוויינפלט. לקולג' יש את סך הנכסים הגבוה ביותר מכל מכללות אוקספורד, עם 977 מיליון ליש"ט נכון לשנת 2022, והוא אחד הטובים ביותר מבחינה אקדמית.
במודלן קולג' למדו בני כמה משפחות מלכותיות, כולל המלך אדוארד השמיני, שלמד בעודו נסיך ויילס מ-1912 עד 1914, אך עזב מבלי לסיים את לימודיו; ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן, וחאג'י אל-מוהתדי באללה, נסיך ברוניי. בוגרים ועמיתים נודעים נוספים הם הקרדינל תומאס וולזי, ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר מלקולם פרייזר, ג'ון טרנר, ראש ממשלת קנדה לשעבר, הסופרים אוסקר ויילד, ק.ס. לואיס, ושיימוס היני, הארכאולוג ואשורולוג הורמוזד רסאם שגילה את עלילות גילגמש וגליל כורש, ומדענים זוכי פרס נובל כמו הווארד פלורי, פיטר מדאוור, ג'ון אקלס, וארווין שרדינגר.
הקמה
מודלן קולג' נוסד בשנת 1458 על ידי ויליאם מוויינפלט, בישוף וינצ'סטר והלורד צ'נסלר של אנגליה. המכללה נקראת על שם מריה מגדלנה הקדושה. הקולג' החל דרכו כמוסד ללימוד תאולוגיה ופילוסופיה בשם מודלן הול, שהוקם על ידי ויינפליט בשנת 1448, וממנו הגיעו רוב החוקרים הראשונים של הקולג'. לאחר הקמת הקולג', נוסד מודלן הול שני, שהוקם בשטח הקולג' בסביבות 1490, ובמאה ה-19 הועבר לרחוב קאטה והפך להרטפורד קולג'. ויינפליט גם הקים בית ספר, כיום בית ספר מודלן קולג', שהוא בית ספר פרטי הממוקם בקרבת מקום בצד השני של הצ'רוול. ויינפליט נעזר בעיזבון גדול מסר ג'ון פאסטולף, שביקש לממן מכללה דתית.
הקולג' חכר אתר מבית החולים סנט ג'ון המטביל, לצד הצ'רוול, תחילה תוך שימוש בבנייני בית החולים עד שהבנייה החדשה הושלמה בין 1470 ל-1480. בזמן ייסוד הקולג' ב-1458, הוא כלל נשיא ושישה מלומדים. בשנת 1487, כאשר נכתב התקנון המייסד, היו כבר נשיא, 40 עמיתים, 30 מלומדים (חוקרים עמיתים-למחצה), ארבעה כמרים, שמונה פקידים, ו-16 חברי מקהלה, ומנהל וסדרן לבית הספר ללימוד לטינית.
התקנון המייסד כלל הוראה לייסוד מקהלה של גברים ונערים (מסורת שנמשכה עד ימינו) והתייחס להגיית שם המכללה באנגלית. שם המכללה מבוטא כמו שם התואר "maudlin" מכיוון ששמה האנגלי של של מריה מגדלנה בימי הביניים המאוחרים היה Maudelen, שמקורו במדלן בצרפתית עתיקה.
מלחמת האזרחים האנגלית
אוקספורד ומודלן קולג' השתייכו לתומכי המלוכה במהלך מלחמת האזרחים האנגלית. בשנת 1642, המכללה תרמה יותר מ-296 ליברות של שריון לוחות כדי לממן את המאמץ המלחמתי - התרומה הגדולה ביותר במשקל מכל מכללות אוקספורד. למכללה המוצבת על גדות הצ'רוול ומשקיפה על גשר מודלן ועל הדרך מלונדון, הייתה משמעות טקטית עבור כוחות המלך. משנת 1643 עד 1645, הוצבו יחידות צבאיות חמושות באחו של הקולג'. העיר בנתה ביצורים בשטחי הקולג' כהכנה למצור. במהלך המצור הראשון על אוקספורד, צ'ארלס הראשון צפה בקרב ממגדל מודלן.
בעקבות הכניעה של אוקספורד לתומס פיירפקס בתום מלחמת האזרחים האנגלית הראשונה, הורה הפרלמנט לערוך טיהור באוקספורד ולסלק עמיתים מסיבות פוליטיות ודתיות. בשנת 1647, הוחלף נשיא מודלן ג'ון אוליבר ומונה במקומו תומך הפרלמנט ג'ון וילקינסון, מנהל לשעבר של מודלן הול שהתמודד בעבר ללא הצלחה לתפקיד נשיא בקולג'. לאחר שסירבו להיכנע לסמכות הפרלמנט, גורשו גם 28 מהעמיתים, 21 מלומדים, וכל המשרתים מלבד אחד. לאחר גירוש המלוכנים אירח הקולג' את פיירפקס ואוליבר קרומוול ב-1649.
ב-1660 לאחר שיקום המלוכה מונה שוב ג'ון אוליבר לנשיא קולג', ואחריו 17 עמיתים ושמונה מלומדים.
גירוש העמיתים
פרקר מונה בכוח למשרה והעמיתים והמלומדים שהתריסו נגד המלך גורשו. במקומם בחר המלך קתולים או אנגליקנים מתונים. פרקר מת ב-1688 והוחלף על ידי בואנוונטורה גיפרד, קתולי שבזמן כהונתו הפך את הקפלה לקתולית.
גירוש העמיתים סימן נקודת מפנה ביחסים של האוניברסיטה עם המלוכה: האוניברסיטה המלכותית והאנגליקנית שהוקמה בזמן הרסטורציה הייתה צריכה לבחור והיא בחרה באנגליקניזם. התערבותו של ג'יימס בקולג' יצרה טינה בקרב האנגליקנים שהשתמשו בה כהוכחה לכך ששלטונו היה אוטוקרטי. ב-25 באוקטובר 1688, זמן קצר לפני המהפכה המהוללת והפלתו של ג'יימס השני על ידי ויליאם מאורנג', המינויים של ג'יימס בוטלו והאו והעמיתים שגורשו הוחזרו לקולג'. אירוע זה מצוין מדי שנה במשתה מיוחד, שנערך לעמיתי מודלן, מלומדים ופקידים אקדמיים.
המאה ה-20 והמאה ה-21
מאז אמצע המאה ה-20 בלט הקולג' בין היתר בזכות עמיתים מפורסמים כמו ק.ס. לואיס וההיסטוריון אלן ג'ון פרסיבל טיילור. במהלך מלחמת העולם השנייה, מפקדת פיקוד התחזוקה של RAF מוקמה במודלן.
כמו רבות מהמכללות של אוקספורד, איפשר מודלן קולג' הרשמה לנשים רק ב-1979, לאחר יותר מ-500 שנה כמוסד לגברים בלבד. בין 2015 ל-2017, 47.2% מהסטודנטים הבריטים לתואר הראשון שהתקבלו למודלן היו מבתי ספר ממלכתיים; 12.2% היו צאצאים של מיעוטים שחורים ואתנים, ו-0.7% היו שחורים. מתוך 300 הזימונים לתואר ראשון שהציע מודלן קולג' בין 2017 ל-2019, 25 (אחד מכל 12) הלכו לתלמידים מאיטון קולג' או בית הספר וסטמינסטר.
מבנים
המכללה מאורגנת סביב חמש חצרות או קוואדים (Quads). קוואד סנט ג'ון הוא בעל צורה לא סדירה והראשון בכניסה לקולג', הוא מתחבר לקוואד הגדול (הקלויסטר) דרך מגדל המייסד הגותי, המעוטר בגילופים וצריחים. קוואד הכומר (Chaplain's Quad) עובר לצד הקפלה וההול, עד למרגלות המגדל הגדול. St Swithun's Quad וקוואד לונגוול (המכיל את הספרייה) הוקמו בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, ומהווים את הפינה הדרום-מערבית של הקולג'.
מנזר
בשנת 1508 נוספו לקלויסטר גרוטסקות הידועות כהירוגליפים. אלה נחשבים אלגוריים, וכוללים ארבעה כתבי הירוגליפים מול הספרייה הישנה המייצגים נושאים אקדמיים: מדע, רפואה, משפטים ותאולוגיה. להירוגליפים האחרים יוחסה סמליות הנוגעת לסגולות שאותן יש לעודד על ידי המכללה (למשל גרוטסקות האריה והשקנאים מול חדר המשותף של הבוגרים המייצגות אומץ וחיבה הורית) או חטאים שיש להימנע מהם (מנטיקור, מתאגרפים, ולאמיה מול החדר המשותף של הצעירים, המייצגים גאווה, מחלוקת ותשוקה). בשנת 2017 בוצעו עבודות תיקון לשחזור פסל המתאגרפים שנפגע קשות.
ב-1822 הוחלט להרוס את הצד הצפוני של הקלויסטר משום שהתחזוקה שלו הוזנחה. החלטה זו הייתה שנויה במחלוקת, עוררה מחאות מצד העמיתים ובעיתונות העכשווית, והוא נבנתה מחדש זמן קצר לאחר מכן.
קפלה
הקפלה היא מקום פולחן לחברי המכללה ואחרים בקהילת אוניברסיטת אוקספורד ומחוצה לה. כקפלה אנגליקנית גבוהה, המסורת שלה מושפעת מהתחייה הקתולית בכנסיית אנגליה. במהלך הסמסטר נערכים טקסי תפילות ודרשות מדי יום. המקהלה שרה שיר ערב או תפילת ערבית כל יום בשעה 18:00 למעט ימי שני.
הקפלה עצמה היא בניין רשום בדרגה I שנבנה בין 1474 ל-1480 הגג, שנותן רושם של תקרה מקומרת מאבן, הוא למעשה העתק עשוי גבס שנוסף בשנת 1790 על ידי ג'יימס וויאט. וויאט ערך מספר שינויים בקפלה כדי להפוך אותה ליותר גותית, אך מלבד התקרה, תרומותיו הוסרו במהלך עיצוב מחדש מאוחר יותר ב-1828.
מגדל מודלן
בניית המגדל הגדול של מודלן החלה בשנת 1492 וייתכן שנועדה להחליף מגדל פעמונים קיים שנותר מבית החולים, ושכנראה היה במקור אמור לעמוד לבדו. עד להשלמתו ב-1509, נבנו מבנים נוספים משני הצדדים. המגדל מכיל עשרה פעמונים תלויים שנוצקו במספר בתי יציקה שונים והכבד ביותר, במשקל 17 ליטראות, נוצק בשנת 1623.
גובה המגדל 144 רגל (43 מטר) והוא מהווה נקודת ציון מרשימה על הגישות המזרחיות למרכז העיר. המגדל היווה מודל למגדלים אחרים, כולל מגדל מיטשל מאוניברסיטת שיקגו, הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של מנהטן, וכנסיית כל הקדושים בצ'רצ'יל, אוקספורדשייר. הוא מהווה את מרכז חגיגות הבוקר של האחד במאי באוקספורד, שממנו שרה המקהלה.
הבניין החדש
הוא תוכנן כצד אחד של "קוואד גדול" חדש, ובבהתאם לכך קצוות הבניין נותרו לא גמורים. עם זאת, החזון המלא מעולם לא הושלם על אף מספר ניסיונות של אדריכלים בתקופות שונות. לבסוף הרעיון לשלב את הבניין החדש לקוואד חדש ננטש. קצוות הבניין הושלמו ב-1824 והוא עומד כיום בנפרד מהקלויסטר עם מגרשי הקרוקט בצד אחד, והאחו עם פארק הצבאים בצד השני. הוא משמש למגורים לסטודנטים לתואר ראשון ועמיתים.
ספריות
בנוסף לספריות המרכזיות והמחלקתיות של האוניברסיטה, המכללות של אוקספורד מחזיקות ספריות משלהן. ספריית הקולג' המקורית, הספרייה הישנה, ממוקמת בקלויסטר והגישה אליה היא דרך מגדל המייסד או מגורי הנשיא. היא מכילה אוסף גדול של כתבי יד מלפני המאה ה-19.
בשנת 1931, הספרייה החדשה, הנקראת כיום ספריית לונגוול, הוקמה בבניין לשעבר של בית הספר מודלן קולג' והפכה לספרייה הראשית לסטודנטים. היא נפתחה על ידי אדוארד השמיני כשהיה סטודנט בקולג'. בין השנים 2014 ל-2016 שופצה הספרייה ונפתחה מחדש על ידי הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג'.
יצחק מבילשטיין
תולדותיו
כינויו "רבי יצחק מבילשטיין", מרמז שמוצאו בכפר בילשטיין. ידועים מספר כפרים בשם זה, אך מסתבר שהכוונה לבילשטיין שעל המוזל (כיום בריינלנד-פפאלץ), שבו נוסדה קהילה יהודית בראשית המאה ה-14. אין מידע מפורש על רבותיו, אך מסתבר שלמד אצל רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן.
מיד לאחר הגזרות, בשנת ה'ק"ט (1349), עמד רבי יצחק בראשות ישיבה בהיידלברג. בישיבה זו למד אצלו רבי שמשון, המעיד על מעשה שבא לפני רבו בתקופה זו (ראו במסופר בתמונה למטה). הקהילה היהודית בהיידלברג, שחרבה בגזרות, הוקמה מחדש על בסיס פליטים מקהילות שפיירא ווורמייזא שחרבו שתיהן בשנת ה'ק"ט. לכן, יש לשער כי רבי יצחק התגורר קודם לגזרות בשפיירא או בוורמייזא, ועמד שם בראשות ישיבה, ולאחר הגזרות עבר עם ישיבתו להיידלברג. כחלק מהנהגת הדור שאחרי הגזרות, הורה רבי יצחק לבני ריינוס להחמיר בדין "אומא באונא", הלכה בהלכות טרפות שנחלקו בה הראשונים ובריינוס נהגו להקל בה עד אז. חומרה זו נועדה כנראה לשם כפרה בעקבות הגזרות.
בארץ ישראל
במהלך שנת ה'ק"י (1350) עלה לירושלים עם קבוצה מתלמידיו והקים בה ישיבה. בי"א בתשרי ה'קי"א כבר היה רבי שמשון, וכנראה גם רבו רבי יצחק, בירושלים. ישיבתו בירושלים מוזכרת בכתב חרם שנכתב מעט לאחר ה'קל"ז (1377) והוענק לרבי שמואל שליצטט כנגד אויביו. בשנה זו כבר לא היה רבי יצחק בין החיים, ועל החרם חתומים "הנשארים משיירי כנסת מורינו ורבינו הר"ר יצחק הלוי אסיר התקוה זלה"ה הלומדים בישיבתו אשר קבע וצוה לנו טרם מותו". עיקרה של ישיבה זו הייתה חבורת "לומדים" שעלו עמו והתיישבו בירושלים, כדוגמת החתומים על כתב החרם לעיל. הלומדים למדו בצוותא באופן קבוע כחבורה, והם היו בעלי הסמכות ההלכתית בבית המדרש. לצדם, למדו בה גם תלמידים מגרמניה שבאו לפרק זמן כלשהו ללמוד מפי רבי יצחק, ולאחריו שבו לגרמניה ללמוד בבתי מדרש נוספים. בין תלמידים אלה היו רבי שמשון איש ירושלים וכן רבי מנחם ציוני.
בתקופה זו הוחל הנוהג באשכנז לייעד כספי צדקה ותרומות ליהודי ירושלים ויהודי ארץ ישראל, וניתן להניח שראשית הדבר בתרומות שנועדו להחזיק את הישיבה האשכנזית מיסודו של רבי יצחק.
ייתכן שלישיבה זו בירושלים היה מניע מיסטי-משיחי שנבע מהגזרות באשכנז ובאירופה. אופיה המיסטי של הישיבה עולה גם מעיסוק חכמים מקבוצה זו בתורת הסוד. החמכים שישבו בירושלים נחשפו בה לקבלה מבית מדרשם של מקובלי ספרד כרבי יוסף ג'יקטיליה, ושילבו בינה ובין תורת הסוד האשכנזית. ייתכן גם שלחכמים אלה יש חלק מהפצת ספרות הקבלה הספרדית, כמו הספר שערי אורה לר"י גיקטיליה, באשכנז.
פסקיו
רבות מפסיקותיו של יצחק לוקטו מכתבי היד של "קיצור המרדכי" של רבי שמשון הנזכר, ופורסמו בידי פרופ' שלמה שפיצר. בנוסף, פסק אחד שלו הפוסל גט שנכתב בכתב משיט"א והובא בקיצור מרדכי של ר' שמשון, צוטט בסדר הגט שחיבר רבי יעקב מרגליות, ומשם הובא להלכה בידי רבי יואל סירקיש (הב"ח).
בנוסף, ידוע על פיוט אחד שחיבר: ה"רשות" לברכו "יעידון כל עבדיך" נקלטה במחזורי נוסח איטליה ונוסח רומניא החל מהמאה ה-14, ובכתב יד אחד נאמר שמחברה הוא "כמה"ר יצחק מבילישטאינה אשכנזי ז"ל". במחזורי איטליה הפיוט נאמר בתפילות כל יום טוב (לרבות ראש השנה). בדורות האחרונים מדלגים עליו בחלק מהקהילות, ויש אומרים רק את השורה האחרונה.
פאל טוראן
פאל טוראן (במקור רוזנפלד, בהונגרית: Turán Pál; בודפשט, 18 באוגוסט 1910 – בודפשט, 26 בספטמבר 1976) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, שהשיג תוצאות משמעותיות בתחום תורת המספרים, תורת הגרפים והאנליזה המתמטית הקלאסית. הוא היה ניצול שואה, פרופסור למתמטיקה, זוכה פרס קושוט פעמיים וחבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה
טוראן נולד במשפחה יהודית, שם משפחתם היה רוזנפלד עד 1918, אביו בלה רוזנפלד עבד כפקיד, אמו הייתה ארנקה בק (1888–1960). כתלמיד בתיכון הוא היה פותר בעיות בכתב העת למתמטיקה ולפיזיקה לתיכוניסטים, ואילו כסטודנט במכללה היה חבר בקבוצה אנונימוס (קבוצת אנונימוס כללה חברים מדור המתמטיקאים ההונגרים הצעיר של שנות העשרים והשלושים של המאה ה-20). בשנת 1933 סיים את לימודיו כמורה למתמטיקה ולפיזיקה באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1935 קיבל את הדוקטורט בהנחיית מורו ליפוט פייר. כיהודי, הוא נפל קורבן למדיניות האנטי יהודית המפלה של ממשלת הונגריה ולא הצליח להשיג עבודה. הוא התקיים ממתן שיעורים פרטיים עד שנת 1938, אז קיבל משרה כמורה מחליף בבית הספר התיכון היהודי בבודפשט. ב־20 במאי 1939 בבודפשט, נשא לאישה את בתם אדית קובור (קליין) של ז'יגמונד קובור (קליין) וקלרה מרטוני. אדית הייתה אשתו הראשונה ונולד להם בן, רוברט. כיהודי גויס לשירות העבודה במלחמת העולם השנייה בתקופה 1940–1944 (שרות העבודה בלשון נקייה היה שרות של עבודות כפייה ליהודים במסגרת הצבא ההונגרי). הוא שרד את השואה והתמנה לפרופסור חבר בשנת 1945 ולפרופסור מן המניין בשנת 1949 עד מותו באוניברסיטת אטווש לוראנד. הוא נתמנה כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים (1948), ולאחר מכן כחבר מן המניין (1953). הוא היה חבר במערכת העורכים של כמה כתבי עת מתמטיים:
עבודתו בתורת המספרים הייתה נרחבת; הוא עסק בתכונות של סדרות תוספת של מספרים שלמים, בחלוקת הערכים של פונקציות תוספת (בתורת המספרים פונקציית תוספת היא פונקציה אריתמטית f (n) של מספר שלם חיובי n כך שבכל פעם ש-a ו-b הם מספרים זרים, פונקציית התוצאה היא סכום הפונקציות), וכן עסק בקצבים המתרחשים בהתקדמות אריתמטית, סכומי חזקה ואפס של פונקציות הזטא וה-L. הוא עסק גם בתכונות הסטטיסטיות של קבוצות ושל פונקציות החלוקה (תורת המספרים).
הישגיו העיקריים: הוא פיתח ואחר כך יישם בהרחבה את שיטת הסכום המעריכי, שאף על פי שלא הוביל להוכחת השערת רימן, הניב מספר תוצאות בתורת המספרים האנליטית ובניתוח בכלל. הוא היה הראשון שהשתמש בשיטות הסתברות בתורת המספרים. פאול ארדש היה עמית מחקר וחבר טוב שלו, וכתבו יחד מאמרים רבים במגוון נושאים. אחד מנושאי המחקר המשותפים החשובים שלהם היה תאוריית הקירוב. אי השוויון של טוראן שמתייחס לפולינומי לז'נדר מפורסם אף הוא וגם משפט טוראן וגם גרף טוראן מצוטטים רבות. אשתו השנייה, ורה טוראן שוש, היא מתמטיקאית בעצמה וחברה באקדמיה ההונגרית למדעים.
הרצאות הנצחה
רעיון "הרצאת הזיכרון טוראן" הועלה על ידי פאול ארדש ואשתו של טוראן המתמטיקאית ורה טוראן שוש. בכל שנה, מתמטיקאי מצטיין, בדרך כלל בתחום מחקריו של טוראן, נושא שלוש הרצאות על הישגיו במכון המתמטי רניי. ההרצאה הראשונה הייתה של המתמטיקאי אלן בייקר (1980) והשנייה היה קלאוס רוט (1981).
פרס פאל טוראן
ביוזמתו של המתמטיקאי יאנוש פרינץ, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים הקימה המחלקה למתמטיקה של האקדמיה את פרס פאל טוראן בשנת 2006 על "הישגים מדעיים מצטיינים במתמטיקה, בעיקר בתחומי המחקר בהם עסק פאל טוראן ויישומיו". הפרס פתוח כל שנה לאזרח הונגרי אחד מתחת לגיל ארבעים. סכום הפרס הוא 100,000 פורינט. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2007.
מלאת שמיר
מִלֵּאת שמיר (נולדה ב-20 באפריל 1966) היא חוקרת ספרות והיסטוריה תרבותית של ארצות הברית, חברת סגל בחוג לאנגלית ולימודים אמריקניים באוניברסיטת תל אביב. מכהנת כסגנית נשיא האוניברסיטה לבינלאומיות.
ביוגרפיה
פרופ' מלאת שמיר נולדה וגדלה בירושלים, בת לחתן פרס ישראל פרופ' שמעון שמיר ולדניאלה שמיר לבית לוין (נינתו של יואל משה סלומון).
בשנת 1989 השלימה בהצטיינות את לימודיה לתואר ראשון בספרות אנגלית ובתוכנית הרב-תחומית למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, עברה לאוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס. שם, השלימה ב-1992 את לימודיה לתואר שני בספרות אמריקנית, והמשיכה לתואר שלישי בתחום זה. עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה בשנת 1996, נעשתה בהנחיית הפרופסורים וואי-צ'י דימוק ומייקל ט' גילמור.
עם שובה מארצות הברית, הצטרפה שמיר לסגל בית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2003 מונתה שמיר למרצה בכירה בחוג לאנגלית. בשנת 2006 הייתה לראשת החוג וכיהנה עד לשנת 2009. בתפקידה זה הקימה את המסלול ללימודים אמריקניים לתואר ראשון וכן את התכנית הבינלאומית הראשונה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב (ב-Liberal arts). בשנת 2014 החלה לכהן כסגנית דקאן הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, תפקיד בו הובילה רפורמה בתוכניות הלימודים הפקולטיות. היא כיהנה בתפקיד כארבע שנים.
בספטמבר 2020, מונתה שמיר לסגנית נשיא אוניברסיטת תל אביב לבינלאומיות.
מחקר
מחקרה של שמיר עוסק בקשר שבין טקסטים ספרותיים לתמורות חברתיות, פוליטיות ודתיות בארצות הברית במאה ה-19. היא שימשה כמרצה בתחום זה ובשורה של תחומים נוספים בתרבות האמריקנית כגון ריאליזם ונטורליזם, מגדר ומיניות, אוריינטליזם, טרנס-רציונליזם ונרטיבים של מסעות.
שמיר חיברה וערכה שלושה ספרים העוסקים בספרות ובתרבות אמריקנית, כולם ראו אור באנגלית.
בשנת 2019 מונתה לעורכת כתב העת לספרות Poetics Today שנוסד על ידי בנימין הרשב והמתפרסם בהוצאת אוניברסיטת דיוק, עם פרופ' איירין טאקר מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין. בעבר שימשה בתפקידי עריכה וייעוץ במספר כתבי עת העוסקים בספרות אמריקנית.
קישורים חיצוניים
דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1993
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1993, הוא גביע הזהב לנשים השני שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בלונג איילנד, ניו יורק והתקיים מ-4 ביולי עד ה-8 ביולי 1993. גביע זה הוא אחד משני גביעי הזהב היחידים (ביחד עם 2000), שלא שימשו כטורניר מוקדמות לגביע העולם. במקום זה, זומנה לטורניר נבחרת אורחת - ניו זילנד, שהצטרפה לשלוש נבחרות נוספות מ-CONCACAF.
בטורניר זה לא נערכו משחקי גמר וחצי גמר. הוחלט שארבע הנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. המארחת ארצות הברית, שניצחה בכל שלושת משחקיה ולא ספגה אפילו שער אחד, זכתה במקום הראשון. הייתה זו הזכייה השנייה ברציפות של ארצות הברית בטורניר, לאחר שזכתה בו גם ב-1991.
רום לאנדרואיד
רום לאנדרואיד הוא גרסה חלופית למערכת ההפעלה המקורית שבאה עם טלפון חכם כלשהו מסוג אנדרואיד, ומטרתה להוות חלופה עבורו (מכמה בחינות: עדכניות, תאימות למכשיר או מראה/עיצוב). קיימים רומים רבים (חלקם של קבוצות פיתוח וחלקם מתוצרת מפתחים עצמאים). העיקריים שבהם יפורטו להלן. פיתוח הרומים לאנדרואיד החל עם יציאת המכשיר Dream מתוצרת HTC, ששיווקו החל בספטמבר 2008. במכשיר זה גילו לראשונה כי ניתן להחליף את מערכת ההפעלה.
CyanogenMod
עבור המכשיר HTC Dream פותחו רומים רבים, אך רום של משתמש בשם "JesusFreke" היה הפופולרי במיוחד. כאשר פיתוחו נפסק, המליץ המפתח לעבור לרום של Cyanogen. עם הזמן הוא נהיה יותר ויותר פופולרי, ייצורו הועבר לחברה שהוקמה (ושמה הוא Cyanogen) ופותח למכשירים רבים נוספים. רום זה מתבסס על הגרסאות ה"נקיות" של אנדרואיד (כמו אלו שבמכשירי הנקסוס), ומנסה להידמות להן כמה שיותר (אך כולל גם כמה וכמה תכונות ותוכנות ייחודיות, כגון סייר קבצים). על רום זה מתבססים רומים רבים אחרים. נכון למרץ 2016, הרום יצא לעשרות מכשירים, וגרסתו האחרונה היא 13. ב-23 בדצמבר 2016 הכריזה Cyanogen כי היא מפסיקה את פיתוח הרום, והנ"ל לא יימשך מאוחר יותר מ-31 בדצמבר בשנת 2016.
LineageOS
ב-24 בדצמבר 2016 הודיעה חברת Cyanogen על הפסקת הפיתוח של הרום. ומפתחי הפרויקט CyanogenMod הגיעו להסכמה שהפיתוח הפרויקט ימשיך תחת שם חדש LineageOS.
AOKP
AOKP (או Android Open Kang Project, משחק מילים של AOSP-Android Open Source Project, או אנדרואיד) הוא רום שיוצא למכשירים רבים. המייחד אותו משאר הרומים הם מאפיינים כגון כפתורים מותאמים אישית בסטטוס בר ואפשרות לשנות את צבע נורית החיווי להודעות. גרסת הרום האחרונה ששוחררה מבוססת על אנדרואיד פאי.
Paranoid Android (או AOSPA-Android Open Source Paranoid)
AOSPA הוא רום המבוסס (בדומה ל-CyanogenMod) ישירות על הגרסאות הרשמיות של האנדרואיד, שמשוחררות על ידי גוגל, ואינן כוללות תוספות. דוגמאות למאפיינים ייחודיים לרום זה:
PAC Rom
PAC הוא רום המהווה שילוב של שלושת הרומים Paranoid Android ,AOKP ו-CyanogenMod (שמו הוא למעשה ראשי תיבות של שלושת רומים אלו), וכן התאמות שונות של מפתחי הרום.
MIUI
רום סיני שפותח על ידי חברת שיאומי. שוחרר לראשונה לאחר יציאת אנדרואיד Gingerbread (אנדרואיד 2.3). רום זה ייחודי ממרבית הרומים לאנדרואיד אם לא מכולם בממשק השונה שלו, שדומה יותר לאייפון (כיוון שהוא לא כולל כלל מגירת יישומים).
OmniROM
רום (שתחילתו בגרסה המבוססת על אנדרואיד קיטקט, לאחר יציאת גרסה זו). המבוסס על הגרסה המקורית של גוגל. רום זה מיועד כעיקרון (בגרסתו הרשמית, לפחות בגרסאות האחרונות שיצאו על ידי צוות מפתחיו) למכשירים מסדרת הנקסוס למיניהם, למכשירים של חברת Oppo הסינית ולמעט מכשירים מתוצרת סוני. ממאפייניו הייחודיים והבולטים ביותר של הרום היא תוכנת העדכון (OTA) המובנית בו הנקראת OpenDelta, וכן אפליקציה מובנית הנקראת OmniSwitch המאפשרת מעבר שונה בין אפליקציות מזה שונה מזה המצוי באנדרואיד בדרך כלל.
AICP-Android Ice Cold Project
רום שהיה מבוסס בעבר על AOKP (עד גרסת לוליפופ, אז צוות הרומים של AOKP לא שחרר גרסה של הרום ולכן הוא כיום הוא מבוסס על CyanogenMod). גרסתו האחרונה של הרום היא 11, והיא מבוססת על גרסת האנדרואיד האחרונה-מרשמלו (6.0.1, נכון למרץ 2016). גם לרום זה יש יישום עדכון גרסה (OTA).
MoKee OpenSource
רום סיני המבוסס על הגרסאות הנקיות של גוגל. לכן, ברום זה ישנן כמה וכמה אפליקציות אשר פונות לקהל הסיני, למשל של מנוע החיפוש הסיני באידו. פיתוח רום זה החל ב-12 בדצמבר 2012, וכמו כמה וכמה רומים (דוגמת CyanogenMod) וכשמו, הוא מאופיין בקוד פתוח. כלומר כל אדם ואדם יכול לבצע שינויים בקוד הרום.
Carbon Rom
רום המבוסס על הגרסאות המקוריות של גוגל והנקיות מתוספים כאלו ואחרים שחברות רבות מוסיפות לגרסאות הטלפונים החכמים שייצרו. לרום זה ישנן כמה וכמה אפשרויות ייחודיות, למשל אפשרות לצביעת הכפתורים הווירטואליים במכשיר (אם יש כאלה) והדלקת הפנס ממסך הנעילה. כיום רום זה תומך במכשירים בודדים בלבד.
שר המשפטים של רוסיה
בשנת 1936 תפקיד התובע הכללי של ברית המועצות הופרד מתפקידו של שר המשפטים וקומיסר המשפטים העממי מונה כשר ממשלתי האחראי לענייני משפט. מצב שנמשך לאורך כל התקופה הסובייטית גם לאחר שינוי שם המשרה מקומיסר המשפטים העממי לשר המשפטים.
בשנת 1991 מונה שר המשפטים של הפדרציה הרוסית, אך עדיין נותר תפקיד זה נפרד מתפקיד התובע הכללי.
הגדרת התפקיד
שר המשפטים אחראי למתן שירות לציבור בתחום המשפט בהתאם למדיניות הממשלה ותוך הגנה על שלטון החוק. השר ומשרדו אמונים על שורה ארוכה של נושאים ותחומי פעילות משפטיים ומקצועיים שונים, ובין תפקידיו העיקריים הם ארגון מערכות בתי המשפט, בתי הדין ושירות ההוצאה לפועל הפדרלי, הכנת נוסח החקיקה הממשלתית, ליווי החקיקה הפרטית ופרסום ברשומות, אכיפת החוק הפלילי באמצעות מערכת התביעה הכללית, ייצוג המדינה בפני ערכאות שיפוטיות ומעיין שיפוטיות, ביצוע חוקים ששר המשפטים ממונה על ביצועם, ובכלל זה מתן שירותים משפטיים והסדרה בתחומים משפטיים ומקצועיים מגוונים.
אלכסנדר גלסברג
אלכסנדר גלסברג (Alexandre Glasberg; 1902 – 1981) היה יהודי מומר, כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת.
ביוגרפיה
גלסברג נולד ב-1902 בעיר ז'יטומיר שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית) כיהודי, והוטבל לנצרות על ידי הוריו בגיל צעיר. בשנות השלושים היגר עם אחיו, וילה גלסברג (Vila), לצרפת, והחל ללמוד בסמינר לכמרים, שאותו סיים בספטמבר 1938. לבקשתו, הוצב גלסברג בליון, שם החל לפעול למען הפליטים. בצרפת התרכזו אלפי פליטים יהודים ולא יהודים שנמלטו מהנאצים, מגרמניה ומאוסטריה ומהפאשיסטים בספרד. בפקודת ראש הממשלה אדואר דאלאדיה, הוקמו ברחבי צרפת מחנות ריכוז עבור פליטים אלו.
לאחר הכיבוש הגרמני ב-1940 הגביר גלסברג פעילותו למען הפליטים, וב-1941 היה ממייסדי ארגון "הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), שאיחד פרוטסטנטים כמארק בנייה ורולאן דה פורי, וקתולים כגון האב פייר שאייה, ז'אן-מארי סוטו, רוז'ה בראון ואחרים, אשר שיתפו פעולה עם ארגונים יהודיים בהצלת יהודים, בעיקר ילדים, על ידי הסתרתם והברחתם מעבר לגבול לשווייץ. פעילה חשובה בארגון הייתה הסטודנטית הקתולית ז'רמן ריבייר, שהתמחתה בהעברת כספים ומסרים בין חברי הקבוצה ובארגון מקומות מסתור ליהודים. גלסברג ושותפיו הנפיקו עשרות אלפי מסמכים מזויפים ותעודות לידה וטבילה כדי להסתיר את זהותם היהודית של בני חסותם. לגלסברג הייתה גם השפעה רבה על הקרדינל פייר-מרי ז'רליה, ראש הכנסייה הקתולית בצרפת הכבושה, אשר יצא לבסוף נגד מדיניותו האנטישמית של משטר צרפת של וישי וקרא למאמיניו לעשות מה שביכולתם כדי להציל יהודים. ז'רליה אף פרס את חסותו על ארגון הידידות הנוצרית ועל פעולותיו. קריאה גלויה זו של ראש הכנסייה הייתה בעלת השפעה רבה על מעורבותם של נוצרים רבים בהצלת יהודים בשואה.
גלסברג, האב פייר שאיה והכמרים האחרים, שפעלו עתה בחסות הקרדינל, לקחו תחת חסותם מאות ילדים, שהיו מיועדים למשלוח, לעיתים ממש מתחנת הרכבת של ליון (שם עצרו הרכבות ממחנות הדרום בדרכם למחנה הריכוז דראנסי), והסתירו אותם. אחת הפרשות הידועות ביותר היא פרשת הצלת 108 ילדים יהודים בליון ב-30 באוגוסט 1942. ארבעה ימים לפני-כן ביצעה המשטרה הצרפתית, בפקודתו של מושל המחוז אנז'לי (פקודה שמקורה בווישי, כמובן), אקציה בליון עצמה. 1,100 יהודים, כמחצית מהמספר המתוכנן, נתפסו ונכלאו בקסרקטין נטוש בווניסיו (Venissieux) הסמוכה, שם המתינו לגירושם לדראנסי. במהלך שלושת הימים הבאים פעלה בווניסיו ועדה למיון העצורים, שבה השתתפו ז'ילבר לסאז', נציגי ארגוני הצלה יהודיים, וכן גלסברג וסוטו כנציגי הידידות הנוצרית. ועדה זו ניצלה את חוסר העקביות בהוראות מווישי, ופטרה כמחצית מהעצורים מגזירת הגירוש. בין הפטורים היו 108 ילדים, שגלסברג, ששלט ביידיש, הצליח לשכנע את הוריהם שיפקידו אותם בידיו. בבוקר יום שבת 29 באוגוסט הועברו הילדים למנזר כרמליטי נטוש בתחומי העיר. בינתיים סירב המפקד הצבאי של ליון, הגנרל סן-ונסן, לשלוח גדודים להבטיח את עליית היהודים לרכבות הגירוש, דבר שאך הגביר את זעמו של המושל אנז'לי, שהבין שהוועדה הערימה עליו וביקש לשים את ידו על הילדים. אלא שבתוך 24 שעות הוברחו הילדים על ידי אנשי הידידות הנוצרית וארגונים יהודיים, כגון ארגון הצופים היהודים, והוסתרו כולם אצל משפחות אומנות ובמוסדות נוצריים בעיר. אנג'לי פנה מיד לקרדינל ז'רליה ודרש את הסגרת הילדים, וזה כינס את ראשי "הידידות": שאיה, גלסברג, בראון וסוטו, בבקשה להעביר לו את כתובות הילדים. ייתכן כי ז'רליה עוד האמין שידידו משכבר, אנרי פיליפ פטן, לא ייתן להסגיר את הילדים לידי הגרמנים; ואולם הכמרים מסרו כתובות כוזבות, והמשטרה לא הצליחה לשים ידיה ולו על ילד אחד. פרשה זו היוותה את יריית הפתיחה לפעולות הצלה רחבות היקף, שבהן עסק הארגון מכאן ואילך.
במהלך החודשים הבאים, בזכות מעמדו ככומר קתולי וקשריו עם בכירי הכנסייה ואנשים נוספים בקהילה (למשל הנרי בסטיאן) הצליח גלסברג לארגן מקומות מסתור ליהודים שהוברחו ממחנות הריכוז בדרום צרפת, ודאג להעבירם ממקום למקום, וכך הציל עוד מאות רבות של יהודים במו ידיו.
מדצמבר 1942 נאלץ גלסברג לרדת למחתרת, שכן המשטרה הצרפתית והגסטפו חיפשו אחריו כדי לעצרו. אחיו, וילה, המשיך לעמוד בראש הרשת שהקימו להברחת יהודים ולהסתרתם. באוגוסט 1943, בעקבות הלשנה, נתפס אחיו של גלסברג, שהסתתר בשם ויקטור ורמונט. קצין גרמני הבחין שהשם ורמונט (הר זכוכית) הוא תרגום של השם גלסברג בגרמנית, וחשד שמדובר באלכסנדר; האח, ברצותו להציל את אחיו, אלכסנדר, לא הכחיש את ההנחה, והוא נעצר, גורש ונרצח, אך אין מידע ברור על גורלו.
אלכסנדר גלסברג שרד עד לסוף הכיבוש, ולאחר המלחמה תרם גלסברג להעלאת מעפילים לארץ ישראל תוך הכנת תעודות מזויפות ביחד עם רוז ורפמן ולהקמת מדינת ישראל. גלסברג, באמצעות הפעלת קשרים בכנסייה, תרם להעלאת עשרות אלפי יהודים מעיראק לישראל. על כך הוא הוכר על ידי שלמה הלל, יושב ראש הכנסת, כאחד מגדולי הידידים של מדינת ישראל ושל העם היהודי. גלסברג היה קרוב משפחתו של האלוף יוסף גבע.
אלכסנדר גלסברג נפטר בצרפת ב-1981.
ב-12 בינואר 2004 הכיר ארגון "יד ושם" באלכסנדר ווילה גלסברג כחסידי אומות העולם. ההכרה המאוחרת נבעה מהקושי להגדיר את האחים כלא-יהודים, תנאי להכרה בהם כחסידי אומות עולם.
רבקה גרץ
ביוגרפיה
נולדה בלנקסטר, פנסילבניה. השביעית משנים עשר ילדיהם של מרים סיימון ומיכאל גרץ. הסב, ג'וזף סיימון היה סוחר יהודי בולט בלנקסטר, וחתנו מיכאל, היגר לארצות הברית מלנגנדורף שבשלזיה. מרים ומיכאל, שהיה צאצא לשושלת ארוכה של רבנים, היו יהודים שומרי מצוות וחברים פעילים בבית הכנסת הראשון בפילדלפיה "קהל קדוש מקוה ישראל".
מגיל צעיר מאד, בראשית שנות ה-20 לחייה, פצחה רבקה בקריירה פעלתנית נשית, שכללה הקמת אגודות לסיוע לנשים וילדים שמשפחותיהן נפגעו כלכלית במלחמת העצמאות של ארצות הברית, מוסדות ליתומים ואגודות עזר לאלמנות.
אגדה מקובלת, אך לא מבוססת, קובעת כי רבקה שימשה מודל ל'רבקה' גיבורת הרומן "אייבנהו" של וולטר סקוט שהיה הרומן האנגלי הראשון שהציג דמות יהודיה באור חיובי. סביב הטענה הזו התפתחה מחלוקת, אך יש בה כדי להבין את דמותה ומעמדה של רבקה גרץ בתרבות המקומית.
רבקה גרץ הייתה יהודיה אורתודוקסית וראתה בשדה הפעילות הסוציאלי-יהודי, תרופה כנגד היהדות הרפורמית שבה ראתה, בעקבות מקרי נישואי תערובת במשפחתה, סוס טרויאני המוביל להתבוללות.
רבקה גרץ נפטרה בפילדלפיה, פנסילבניה, ונקברה בבית הקברות היהודי "מקוה ישראל" במרכז העיר. אחיה היימן הקים ומימן לזכרה את קולג' גרץ, מכללת מורים בפילדלפיה.
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1994
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1994, הוא גביע הזהב לנשים השלישי שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך במונטריאול, קנדה והתקיים מ-13 באוגוסט עד ה-21 באוגוסט 1994. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1995, שנערך שנה לאחר מכן בשוודיה.
בטורניר זה לא נערכו משחקי גמר וחצי גמר. הוחלט שחמש הנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בטורניר ותעפיל לגביע העולם. ארצות הברית, שניצחה בכל ארבעת משחקיה וספגה רק שער אחד, זכתה במקום הראשון. הייתה זו הזכייה השלישית ברציפות של ארצות הברית בטורניר, לאחר שזכתה בו גם ב-1991 וב-1993. קנדה, שהפסידה רק במשחק אחד וסיימה כסגנית הבית, העפילה גם היא לגביע העולם.
עולם היורה
עולם היורה (באנגלית: Jurassic World) הוא סרט מדע בדיוני והרפתקאות אמריקאי שובר קופות משנת 2015, הסרט הרביעי בסדרת סרטי פארק היורה. זהו הסרט השני בסדרה שלא בוים על ידי סטיבן ספילברג (המשמש כמפיק בסרט זה) ושלא התבסס על אחד מספריו של מייקל קרייטון. הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביוני 2015. במאי הסרט, קולין טרוורו, ציין כי הסרט מתרחש 22 שנה לאחר הסרט הראשון (עלילתית וגם מציאותית - הסרט הראשון יצא לאקרנים ב-1993) ועוסק בגן חיות בו מוצגים לקהל דינוזאורים משובטים ומהונדסים גנטית. הסרט צולם בהוואי (בהונולולו והאי אואהו) ובלואיזיאנה.