cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקא
הגל השני של הסקא באנגליה
מלבד הספשלז הוחתמו בטו טון גם להקות חדשות כמו מאדנס, הביט (שנקראו בארצות הברית "האינגליש ביט") וסלקטר שגם היא מקובנטרי. רוב הלהקות הללו היו גם הן להקות מעורבות של שחורים ולבנים ויצרו מוזיקה במקצב הסקא. למרות המילים המדכאות שעסקו באפליה על רקע גזעי, אבטלה, אלימות וחוסר התקווה של הדור הצעיר, המוזיקה הייתה עליזה, קצבית והתאימה לרחבות הריקודים. הסגנון המוזיקלי והאופנתי הצליח מאוד, במיוחד באנגליה, באירופה ובאוסטרליה, ובמידה פחותה בהרבה, בארצות הברית. להקות הגל השני האנגליות ראו את עצמן כממשיכות דרכו של הסקא שמקורו בג'מייקה. הן עשו זאת על ידי חיקוי הלבוש, שמות הלהקות, תוכני השירים וביצוע מחודש של להיטים ישנים. למרות זאת, הסקא החדש היה שונה. בעקבות הפאנק הקצב הפך מהיר יותר והחיתוך הפך לחד יותר. עוד להקות בולטות מגל הסקא הבריטי היו באד מאנרז והבודיסנאצ'רז. חלק מהלהקות הללו התפרקו כבר בתחילת שנות השמונים וגם הפופולריות של להקות שהמשיכו, כמו מאדנס למשל, ירדה מאוד עד אמצע העשור.
גם על המוזיקה בישראל השפיע גל הסקא הבריטי. ההשפעה הברורה ביותר היא על להקת משינה שבתקליטיה הראשונים ישנם שירים שמזכירים מאוד את המוזיקה של מאדנס ("רכבת לילה" ו"ריקוד המכונה") ושל הספשלז ("הכל עוד אפשרי").
הגל השלישי
הגל השלישי של הסקא התמקד דווקא באמריקה. הלהקות הבולטות בגל זה הן מייטי מייטי בוסטונס, קטש 22, וודו גלוו סקאלס, רנסיד ו-נו דאוט. להקות אלו מיזגו בתחילת שנות ה-90 את הסקא יחד עם הפאנק והרוק. יש הטוענים כי שילוב סגנונות זה, גרם למעשה לאיבוד כל המרכיבים הג'מייקנים המקוריים של הסקא. קיים גם ויכוח בין קהילות הפאנק והסקא לגבי תקפות המושג סקא פאנק. למרות זאת, הערכים של שלום, אחדות, סובלנות והרצון לעצמאות ולחוסר תלות בחברות התקליטים הגדולות, משותפים לשתי הקהילות הללו. חברת התקליטים העצמאית הבולטת ביותר בזרם זה היא מון סקא הממוקמת בניו יורק ושהוקמה על ידי הזמר והגיטריסט רוברט הינגלי.
כיום, הסקא נמצא בתהליך של חזרה למקורות. יותר ויותר להקות מנגנות היום חומר המושפע ומזכיר את הסקא הג'מייקני המקורי. בין הלהקות החדשות הבולטות אפשר להזכיר את הסלקרס ופרשר קוקר.
נפתלי טמו
נפתלי טֶמוּ (באנגלית: Nabiba Naftali Temu; 20 באפריל 1945 – 10 במרץ 2003) היה אתלט קנייתי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) בריצת 10,000 מטר. באותה אולימפיאדה זכה גם במדליית ארד בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה
טמו נולד ב-1945 במחוז ניימירה שבקניה למשפחה ענייה משבטי ה"קיסי". את לימודיו סיים ב-1959 כשהוא בן 14 ויצא לעבוד כשבגיל זה החל להתאמן בריצות. ב-1963 התגייס טמו לצבא קניה ואת הקריירה הספורטיבית של החל ב-1964 וזאת בזמן שהמשיך את שירותו הצבאי. ב-1973 פרש טמו מפעילות ספורטיבית החל לאמן חיילים בצבא. בהמשך החל עבד בחווה החקלאית במחוז צפון מוגיראנגו שהוענקה לו, כאות הערכה על הישגיו הספורטיבים, מנשיא קניה ג'ומו קניאטה. החווה לא שיפרה את מצבו הכספי של טמו והוא המשיך לחיות בדלות.
ב-2003 נפטר טמו כתוצאה מסרטן הערמונית ונקבר בעיר הבירה ניירובי. בדיעבד הסתבר שמחלתו של טמו אובחנה זמן רב קודם למותו אך מחסור כספי לא איפשר לו לקבל טיפול הולם. ידיעה זו עוררה מחאה בקרב קניתים רבים שמחו על חוסר התמיכה של המדינה בגיבוריה.
1964
באליפות מזרח אפריקה שנערכה בקיסומו שבקניה זכה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:35.7 דקות. כמו כן זכה טמו בריצת 6 מייל בתוצאה של 28:30.4 דקות ודורג שני בעולם בדירוג ספורטאים צעירים.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 49 בריצת מרתון בתוצאה של 2:40:46.6 שעות. נוסף לכך, הוא התחרה בריצת 10,000 מטר אך פרש לפני קו הסיום.
1965
במשחקי אפריקה שנערכו בברזוויל, רפובליקה של קונגו זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:58.4 דקות, אחרי בן ארצו קיפצ'וגה קיינו (13:44.4 דקות) ולפני מאמו וולדה מאתיופיה (14:18.6 דקות).
1966
במשחקי חבר העמים הבריטי, שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה זכה במדליית זהב בריצת 6 מייל בשיא משחקים חדש של 27:14.21 דקות, לפני שיאן העולם רון קלארק מאוסטרליה (27:39.42 דקות) וג'ים אלדר  מסקוטלנד (28:15.4 דקות). נוסף לכך סיים במקום רביעי בריצת 3 מייל.
1967
באליפות מזרח אפריקה שנערכה בקיסומו שבקניה זכה בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה ש 28:53.6 דקות.
1968
באליפות מזרח אפריקה שנערכה בדאר א-סלאם, טנזניה בשנת 1968 זכה בפעם השלישית במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בשיא אישי חדש של 28:21.80 דקות והבטיחה לו את הכרטיס לאולימפיאדת מקסיקו סיטי.
1969
באליפות מזרח אפריקה שנערכה בקמפלה שבאוגנדה זכה בפעם הרביעית במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:54.8 דקות.
1970
טמו סבל מבעיות רפואיות ברגלו שהשפיעו על הישגיו. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו (סקוטלנד) הוא סיים במקום 19 בריצת 10,000 מטר.
באותה שנה הגיע טמו לארץ וניצח במרוץ הקפת התבור בתוצאה של 7:49 דקות.
1972
באולימפיאדת מינכן פסל בריצת 10,000 מטר.
בשנת 1973 פרש מהשתתפות בתחרויות.
בדיחות רדיו ירוואן
רדיו ירוואן הוא שם נרדף ל"תחנת הרדיו הציבורית הבינלאומית של ארמניה" (בארמנית: Հայաստանի հանրային ռադիո ) שהוקמה בשנת 1967 ושידרה חדשות ומוזיקה בשפות ארמנית, כורדית, ערבית, טורקית ושפות מערב אירופאיות רבות. כיום (שנת 2023) פועלת בארמניה תחנה בשם רדיו ירוואן FM המשדרת מוזיקה בשפה הארמנית.
בדיחות רדיו ירוואן נבנו במתכונת של תוכנית שאלות ותשובות בדיונית בה מאזינים פונים בשאלה לתחנת הרדיו והתחנה עונה. מבנה הבדיחה היה: המאזין שואל ... רדיו ירוואן עונה ... . התשובה אמרה דבר והיפוכו ( בעיקרון כן\לא, באופן כללי כן\לא, אבל ...) הייתה לא הגיונית וגילמה בתוכה ביקורת סמויה, גלויה או מרומזת על המשטר ועל החיים במדינה.
כותבי הבדיחות נשארו אלמוניים. לא ידוע בוודאות באיזה מקום בברית המועצות נכתבו הבדיחות הראשונות או מדוע הוחלט לבסס את הבדיחות על תוכנית ששודרה כביכול ברדיו ירוואן.
גם בנושא זה הופצה בדיחה:
מחברי הספר "תרבות ירוואן" סבורים שבדיחות רדיו ירוואן היו פרודיה לתוכנית הרדיו הרוסית "שאלות ותשובות" בה ניתנו תשובות מתחמקות ודו-משמעיות לשאלות שנשאלו על ידי מאזינים זרים. לדעתם הבדיחות לא הומצאו בארמניה על ידי ארמנים.
הבדיחות הופצו בדרך כלל מפה לאוזן וזכו לגרסאות שונות, המותאמות לתרבות המקומית במדינות השונות של הגוש הקומוניסטי. לדוגמת הבדיחה הבאה, הלועגת לחוסר אמינות המידע המופץ לציבור:
בדיחות שנגעו לחיי היום-יום, דוגמת הבדיחה:
הופצו במזרח אירופה באמצעות כתב העת הסובייטי "ספוטניק" (גר') שיצא לאור בין השנים 1967 – 1991 בברית המועצות.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות להוציא לאור אוספים של "בדיחות רדיו ירוואן", ביניהם אוסף של 300 בדיחות שיצא לאור ברוסית וברומנית, ערכת זיכרון הכוללת רדיו וספר, ואוסף של 50 בדיחות שיצא לאור בצרפתית.
שפע רב של בדיחות רדיו ירוואן ממשיך להתפרסם באינטרנט.
גסטורניסאים
גסטורניסאים (שם מדעי: Gastornithiforms) היא סדרה של עופות קדומים שחיו בתקופת הפלאוקן עד הפליסטוקן והיו בעלי ממדים גדולים. עופות אלה הם קרוביהם של הברווזים והאווזים המודרניים, ובעבר השתייכו לסדרת האווזאים.
בני קבוצה זו היו הגדולים בבני על-סדרת דמויי תרנגול והגדול מביניהם היה הדרומורניס שהגיע לגובה של 3 מטרים ושקל 650 קילוגרם. הם חיו באוסטרליה וסביבתה וגם באמריקה הצפונית.
מקורם העצום יכול היה לשמש אותם לטרף בעלי חיים, אך החוקרים סבורים שמבנה מקורם נועד לעזור לחתוך עלים ענקיים ולאו דווקא לציד.
עמירה דותן
עמירה דותן (נולדה ב-28 ביולי 1947, י"א באב ה'תש"ז) היא אשת ציבור ישראלית. הייתה האישה הראשונה בצה"ל בדרגת תת-אלוף, בתפקיד קצינת ח"ן ראשית, וכיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת קדימה. בעשור השני של המאה ה-21 משמשת בעלים ומנכ"ל משותף של "גישור נוה צדק - יישוב סכסוכים בדרכי שלום בע"מ".
בשנת 2012 הקימה את "עמותת ענת - עידוד נטיעות תרבותיות בנגב" לזכרה של בתה ענת דותן-עמר ז"ל שנפטרה בגיל 33. העמותה מבטאת רצון של משפחה וחברים להמשיך את חייה של ענת, אשה צעירה שבתום מסע בין יבשות ומדינות, חיבור עם אנשים מגוונים מתרבויות שונות, החליטה לחיות בנגב להקים בו את ביתה ולתת מעצמה למעגלים שונים בחברה הישראלית ובעם היהודי.
שירות צבאי ולימודים אקדמיים
דותן התגייסה לצה"ל ביולי 1965 ושובצה בחיל המשטרה הצבאית. לאחר הטירונות יצאה לקורס קצינות ואחר כך שירתה במטה החיל, כשלישה בפיקוד הדרום וכשלישה ביחידת המיעוטים. עברה לשרת בחיל הנשים והייתה קצינת הח"ן הפיקודית של פיקוד הדרום, סגנית קצינת ח"ן ראשית (קחנ"ר). ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן ראשית בדרגת אלוף-משנה, במסגרת תפקידה פעלה להעלאת המודעות להטרדות מיניות בצבא, ופעלה להגדיל את שוויון ההזדמנויות לנשים. באוקטובר 1986, הייתה לאישה הראשונה בעלת דרגת תת-אלוף, לאחר שתקן קצינת ח"ן ראשית עלה לדרגה זו. במהלך שירותה הצבאי השלימה דותן תואר ראשון במדעי ההתנהגות ולימודי תואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון. פרשה מהצה"ל באוקטובר 1987.
לאחר פרישתה מצה"ל
לאחר פרישתה מצה"ל שימשה סגנית נשיא אוניברסיטת בן-גוריון (בשנים 1988–1989). לאחר מכן כיהנה כנציגת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית בצפון אמריקה (1992-1989),
ב-1998 יזמה עם חנה קוצר ספיר את הקמת מרכז הגישור "גישור נוה צדק – יישוב סכסוכים בדרכי שלום", אותו השתיים מנהלות מאז.
כחברת כנסת במפלגת קדימה
עם הקמת מפלגת "קדימה" הצטרפה דותן, לבקשתו של אריאל שרון, כמועמדת מטעמה לבחירות לכנסת ה-17 ונבחרה לכנסת. כיהנה כנציגת הכנסת לפרלמנט האירופי וכחברה בוועדת החוץ והביטחון, ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת האתיקה וועדות אחרות.
כראש תת-הוועדה של ועדת ביקורת המדינה לנושא המפונים מגוש קטיף, יזמה, ליוותה והביאה ליישום החלטות להסדרת קשת נושאים הקשורים במפונים. לקראת סיום הקדנציה, ועל-מנת לוודא המשך טיפול נאות במפונים, יזמה והובילה החלטה להקמת ועדה ממלכתית לנושא.
בין החוקים שיזמה דותן במהלך כהונתה:
בתחילת שנת 2008, הודיעה דותן על החלטתה שלא להתמודד בהבחירות לכנסת השמונה עשרה, ועל פרישתה מהחיים הפוליטיים.
המשך דרכה
דותן זכתה בפרס "International Advocate for Peace Award" לשנת 2009, מאת אוניברסיטת קרדוזו בניו יורק.
דותן כיהנה כדירקטורית בתעשייה האווירית, ב"מבטח שמיר", "פועלים שוקי הון" ובאוצר ההתיישבות היהודית. היא חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון, מכללת ספיר ותיאטרון הבימה.
משפחה
דותן היא אלמנה ואם לשלושה. מאז פטירתה של בתה ענת (2010-1977), ממשיכה עמירה דותן את דרכה במסגרת עמותת ענת, "עידוד נטיעות תרבותיות בנגב", בפעולת התנדבות בשדרות ובאזור הנגב המערבי. בת נוספת שלה, ענבר דותן שדרנית ברדיו חיפה, מוכרת כמי שסייעה לאזרחים רבים בתוכנית הרדיו אותה הפיקה ובה שדרה בשם "ענבר דותן, אמא עצבנית", בתקופת הקורונה חזרה לשדר את התוכנית מדי יום ומסייעת לתושבי חיפה והסביבה. במקביל מזה כמה שנים מגישה מדי יום שישי את התוכנית המרכזית של רדיו חיפה "זירה חופשית" יחד עם אלי לוי, אשר דנה בנושאים פוליטיים ארציים ומקומיים.
קישורים חיצוניים
http://www.anatdotan.org/
משה ברנשטיין
ביוגרפיה
משה (משה'לה) ברנשטיין נולד ב-15 באוגוסט 1920 בעיר ברזה קרטוסקה שבפולין (כיום בדרום-מערב בלארוס). בגיל 15 החל ללמוד אמנות באקדמיה לאמנות בווילנה, ולמד בה עד 1939. בתקופת מלחמת העולם השנייה נשאר בברית המועצות, ובשנת 1947 עלה לארץ ישראל בעלייה ב' (בלתי-לגאלית). משפחתו, שנשארה בפולין, נספתה בשואה.
עם עלייתו נתפס ונשלח למחנה מעצר בקפריסין, שם התוודע אל הצייר נפתלי בזם, שבא לבקר את המעפילים הכלואים במחנה. באלבום הדפסים שיצא בהמשך לפעילותו של בזם בקרב הפליטים נכלל גם חיתוך לינולאום של ברנשטיין.
קריירה
גם בישראל המשיך ברנשטיין לצייר את העיירה היהודית במזרח אירופה, והתקשה לתפוס את מקומו בקרב אמני ישראל החדשה. עם זאת, מסוף שנות ה-40 עד שנות ה-70 זכה להכרה והשתתף בתערוכות שונות, בין היתר במוזיאון תל אביב ובבית האמנים בתל אביב. בשנת 1967 הציג תערוכת יחיד במוזיאון חיפה ובשנת 1973 הציג תערוכה רטרוספקטיבית במשכן לאמנות בעין חרוד. עבודותיו של ברנשטיין הוצגו בגלריות פרטיות וציבוריות ובמוזיאונים בישראל (בגלריה לאמנות כ"ץ ובגלריה צ'מרינסקי) ומחוצה לה (בין היתר בהאג, באמסטרדם, בפריז ובפראג) ברנשטיין אייר ספרי שירה ביידיש ואת הספר "עיירה יהודית" של י"ח בילצקי משנת 1986. בשנת 1998 הציג ברנשטיין תערוכה של ציורי העיירה היהודית בפארמה שבאיטליה. בשנת 2000 הציג בגלריה העירונית בבית יד לבנים ברעננה תערוכה שעסקה בעיירה היהודית במזרח אירופה. בפורים תשס"ב (2002) הנפיק השירות הבולאי בול לכבוד השפה היידית, בעיצובם של משה ברנשטיין וצביקה רויטמן.
פרסים והכרה
בשנת תשנ"ב-1992 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו. בשנת 1999 זכה בפרס יצירה של מכון "משואה" לחקר השואה, על "תיעוד העולם שאבד בראשית דרכו". בתיעוד זכרונותיו מן העולם היהודי שאבד ראה "מעין צוואה שעליו להוציאה לפועל", כדברי שמעון סאמט בכתבה בעיתון "הארץ" לשנת היובל לישראל.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב דיזנגוף 184 בתל אביב.
סם אונס
סם אונס הוא סם שנעשה בו שימוש לצורך ניצול מיני של אדם. הסם גורם לטשטוש, ערפול ההכרה וירידה בזיכרון; ועם זאת גורם לעוררות מנטלית, הקשורה בעוררות מינית. הדרך הנפוצה שבה נעשה שימוש בסם אונס היא החדרתו בחשאי לכוס משקה של הקורבן הפוטנציאלי. קשה להבחין בסם אונס שהוחדר למשקה, משום שהוא חסר טעם וריח. סם אונס בדרך כלל יוצא מחוץ למחזור הדם בתום 8 שעות, ולאחר 12 שעות לא ניתן לאתר שרידים של הסם בשתן, ולכן כדי לגלות את עקבות הסם, על הקורבן להגיע לבדיקה בבית חולים ללא דיחוי. רצוי גם לשמור דגימת שתן ולהגיע עימה, מחשש שהסם עלול לצאת ממחזור השתן לפני קיום הבדיקה. הסם נודע ברחוב בשמות רבים, לרבות: R-2, רופי (Rophie וגם Roopie), ריב (Rib) וואליום מקסיקני.
הסוגים הנפוצים של סם אונס
יש כמה סוגים של סמי אונס:
היקף התופעה
התופעה של שימוש בסם אונס החלה להיות נפוצה באמצע שנות התשעים, והתגברה בתחילת שנות האלפיים. קשה לאסוף סטטיסטיקה אמינה על ההיקף האמיתי של התופעה, משום שרבים מהקורבנות אינם מבינים או אינם בטוחים מה אירע להם, או שאינם מתלוננים; וכמו כן הסם מתנקה מן הגוף במהירות יחסית (כ-6 עד 8 שעות) ואינו משאיר עקבות. בסוף שנת 2006 פורסם כי בשנה וחצי שלפני הפרסום הגיעו למשטרת ישראל כ-40 תלונות של נשים עד גיל 35 על אונס תוך כדי שימוש ב"סם אונס". בשנת 2013 העריכו גורמים במשטרה כי במהלך כל סוף שבוע ישנם בממוצע בין אירוע אחד לשניים שבהם מעורב סם אונס. בישראל יש קושי לאתר את עקבותיו של סם אונס משום שיש רק מעבדה אחת היכולה לזהות סם אונס בבדיקת דם. בתחילת 2014 פורסם כי נתונים על 1,744 מקרי תקיפה מינית שנאספו בישראל במהלך שמונה שנים אינם כוללים ולו מקרה אחד שבו נתגלו שרידי GHB.
מאבק הרשויות בתופעה
באוקטובר 2006 הוגש לוועדה למלחמה בנגע הסמים בכנסת דו"ח שכותרתו: "סמים המשמשים כ"סמי אונס"", שמציג מידע ונתונים על סמים ותרופות המשמשים לניצול ולהתעללות מינית בלי ידיעת הנפגע, ומציג את עמדת משרד הבריאות ואת פעילות קופות החולים בנושא.
מאחר שקשה לגלות את עקבות הסם, מנסה משטרת ישראל להתחקות אחרי מקורות הסם. בשנת 2011 שלושה כתבי אישום הוגשו נגד תושבי תל אביב שניסו לייבא ולהפיץ בישראל את הסם GBL, הידוע כ"סם האונס מהולנד". ב-2013 סגרה המשטרה כמה מועדונים בתל אביב ל-30 יום, מאחר שעל פי החשד נוהלו בהם עסקאות לסחר בסמי אונס. באוקטובר 2013 נעצרה אישה בחשד שהפעילה מעבדה ליצור סם אונס בדירתה בנתניה. למרות זאת, בישראל אף אחד לא הועמד לדין בגין שימוש בסם אונס לצורך תקיפה מינית. באפריל 2014 פורסם כי משרד הבריאות ממליץ לחייב את בתי החולים לבדוק נוכחות של סם אונס בדמה של כל אישה שייתכן ונאנסה. ביוני 2014 פורסם כי בפעם הראשונה בישראל נעצרו שלושה ישראלים בחשד שביצעו עבירות מין בנשים, תוך שימוש בסם אונס מסוג GBL.
בינואר 2020 הוטל לראשונה עונש מאסר בפועל על יבוא סם אונס מסוג GBL.
הגברת המודעות
בתחילת 2014 נערך קמפיין הנושא את הסלוגן "תשמרי על הכוֹס שלך", ביוזמת חברת "זניט מדיה" בשיתוף עם מגזין "טיים אאוט".
נקיטת אמצע זהירות
הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ממליצה להיזהר משתיית משקאות המוגשים בבקבוקים או בפחיות שאינם סגורים (במועדונים או במסיבות), משום שאפשר להוסיף אליהם סם אונס שהוא חסר טעם וריח. יזמים מנסים לפתח אמצעים לזיהוי סמי אונס, כמו כוס שתתריע על החדרת הסם לכוס, או ערכת בדיקה לגילוי הסם שעושה שימוש בננוטכנולוגיה.
ז'ורז' מאטרון
ז'ורז' פרנסואה פול מארי מאטרון (בצרפתית: Georges François Paul Marie Matheron; 2 בדצמבר 1930 – 7 באוגוסט 2000) היה מתמטיקאי וגאולוג צרפתי. נודע כמייסד הגיאוסטטיסטיקה, ומייסד (יחד עם ז'אן סרה) המורפולוגיה המתמטית.
מאטרון למד באקול פוליטקניק בפריז (בין השאר אצל פול לוי) ואחר כך בבית הספר הפריזאי לכרייה.
במשך כעשור, בין השנים 1954–1963, ערך סקר גאולוגי באלג'יריה ובצרפת. במהלך תקופה זו הושפע רבות מעבודתו של דני קריג ואחרים. בעקבות כך פיתח את שיטת הקריגינג לחיזוי, הקרויה על שמו.
לשכת החקירות (טאיוואן)
לשכת החקירות של משרד המשפטים (סינית מסורתית: 法務部調查局) היא סוכנות ממשלתית לחקירות פליליות, ביטחון פנים וסיכול ריגול המדווחת לשר המשפטים של הרפובליקה הסינית (טאיוואן). הלשכה מנוהלת על ידי מנכ"ל בדרגת שר.
הלשכה נועד להגן על המדינה מפני ריגול, חתרנות פנימית המסכנת את ביטחונה, ניהול חקירות פליליות ומאבק בפשיעה חמורה ומאורגנת.
היסטוריה
לשכת החקירות הוקמה בשנת 1928 ובתחילה נקראה בשם הלשכה המרכזית לחקירות וסטטיסטיקה הכפופה לוועד המנהל המרכזי של המפלגה הלאומית הסינית (קוומינטנג). באותה תקופה זכתה הלשכה לכינוי "ג'ונג-טונג" (zh: 中 統), כלומר הסטטיסטיקה המרכזית. בשנות השלושים והארבעים היא נשאה באחריות לאיסוף מודיעין וסיכול ריגול.
עד שנת 1949 הוקמה הלשכה כסוכנות ממשלתית כחלק ממשרד הפנים. בשנת 1956 הועברה הסוכנות לידי משרד המינהל השיפוטי (zh: 司法 行政 部) והשתלטה על מרבית תפקידי סיכול ריגול במדינה. בשנת 1980 הועברה הסוכנות למשרד המשפטים.
בשל הרקע ההיסטורי שלה, בתחילה כל משרדי השטח שלה היו צריכים לפעול באנונימיות אך בהמשך נבדקה מסורת זו והוחלט כי על כל יחידות הלשכה להיות שקופות לציבור ולמרות שמדובר ברשות אכיפת חוק, הלשכה עדיין ממלאת תפקידי איסוף מודיעין, אך מתמקדת בעיקר במודיעין פנים בטייוואן.
משימות
מאז 30 באוקטובר 1998, תפקידי הלשכה הוגדרו מחדש על ידי צו של הפרלמנט לפיו מוטל על הלשכה:
וילהלם מרטין לברכט דה וטה
וילהלם מרטין לברכט דה וטה (בגרמנית: Wilhelm Martin Leberecht de Wette; 12 בינואר 1780 – 16 ביוני 1849) היה תאולוג גרמני-שווייצרי.
חיים וחינוך
הוא נולד באולה, ליד ויימאר, שם אביו היה כומר. הוא למד בגימנסיה בווימר, אז בשיא תהילתה הספרותית. כאן הושפע רבות מיוהאן גוטפריד הרדר, שביקר לעיתים קרובות בבית הספר. בשנת 1799 הוא החל ללמוד תאולוגיה באוניברסיטת פרידריך שילר בעיר ינה, כאשר מוריו העיקריים היו יוהאן יעקב גריסבך והיינריך פאולוס. פאולוס הנחיל לו את נטייתו לחקירה ביקורתית חופשית. את עבודת המחקר הגיש בשנת 1804, ובמהלך זמן שהותו ב-ינה, הוא היה בקשר קבוע עם יאקוב פרידריך פריס וקרל דייוויד אילגן, שכנראה הכיר לו את יוהאן סברין פאטר , חוקר שאת עבודתו העריץ, ובמובנים מסוימים, אף שכפל באופן עצמאי.
לאחר קבלת הדוקטורט, הוא מונה לפריבט-דוצנט ב-ינה; בשנת 1807 קיבל תפקיד של פרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת היידלברג, שם היה תחת חסותו של יאקוב פרידריך פריס, ועזר לסדר את עבודתו; בשנת 1810 עבר לקתדרה באוניברסיטת פרידריך וילהלם שהוקמה בברלין, ושם התיידד עם פרידריך שליירמאכר. עם זאת, הוא הודח מברלין בשנת 1819 מפני שכתב מכתב נחמה לאמו של קארל לודוויג זאנד, רוצחו של אוגוסט פון קוצבו. עתירה לטובתו שהגיש סנאט האוניברסיטה לא צלחה, והוצא צו שפיטר אותו מתפקידו ואף גירש אותו מהממלכה הפרוסית.
הוא פרש לווימר, שם עסק בזמנו הפנוי בהכנת המהדורה שלו על מרטין לותר ובכתיבת הרומן Theodor oder die Weihe des Zweiflers(1822), בו הוא מתאר את השכלתו של כומר אוונגלי. הוא החל להטיף, תחום בו היה פופולרי מאוד. בשנת 1822 קיבל את כס הקתדרה התאולוגית באוניברסיטת בזל, שאורגנה מחדש ארבע שנים קודם לכן. אף כי האורתודוקסים התנגדו נחרצות למינויו, דה וטה זכה במהרה להשפעה רבה הן באוניברסיטה והן בקרב העם באופן כללי. הוא קיבל אזרחות שווייצרית והפך לרקטור האוניברסיטה, אשר חבה לו חלק גדול מחזרתה לגדולה, במיוחד בפקולטה לתאולוגיה.
לימודים
דה וטה תואר על ידי יוליוס ולהאוזן כ"פותח העידן של הביקורת ההיסטורית על החומש." הוא הכין את הדרך להשערת התעודות. אבל גם תרם תרומות יקרות ערך לענפים אחרים בתאולוגיה. היה לו עניין אינטליגנטי באמנות, ולמד מוזיקה ואדריכלות כנסייתית.
מחקריו על המקרא
בשנת 1805 פרסם דה וטה מחקר על ספר דברים, והצביע על אופייה המיוחד של סדרת החוקים המופיעה בו. לטענתו, המאפיין המרכזי של אוסף החוקים המופיע ב- הוא הדרישה לריכוז הפולחן במקום אחד וביעור כל מקומות הפולחן האחרים. הדרישה החוזרת ונשנית לריכוז הפולחן קושרת את חוקת ספר דברים לרפורמה של יאשיהו, המתוארת ב-. על פי הדיווח במקרא, בשנה ה-18 למלכות יאשיהו ביהודה, מצא חלקיה הכהן במקדש ספר המכונה "ספר התורה", והעבירו לשפן הסופר שהביאו והקריאו בפני יאשיהו. בעקבות הגילוי הודה יאשיהו שהוא ואבותיו סטו מדבר האל, וערך רפורמה מרחיקת לכת, שלדברי דה וטה עיקרה ריכוז הפולחן וביעור הבמות והמזבחות האחרים. המושג "ספר התורה" מוזכר בתורה ארבע פעמים בלבד, כולן בספר דברים. דה וטה הגיע אפוא למסקנה שהספר עליו מסופר במלכים ב אינו אלא ספר דברים. יתר על כן, הוא טען שהספר הועלה על הכתב בימי יאשיהו, על מנת להצדיק את הרפורמה שערך. חוקרים אחרים טענו, בעקבות העובדה שספר דברים מחזק את מעמד בית המקדש והכהנים, שהוא נכתב על ידי הכהנים בתקופת יאשיהו כדי להטות את הכף לכיוונם.
סקא פאנק
סקא פאנק (באנגלית: Ska punk) הוא ז'אנר פיוז'ן (היתוך) המשלב בין סקא לפאנק רוק. Ska-core הוא תת-ז'אנר של סקא פאנק המערבב בין סקא להארדקור פאנק. סקא פאנק נוטה להכיל כלי נשיפה ממתכת, במיוחד קרניים כמו חצוצרות, טרומבונים וכלי נשיפה מעץ כמו סקסופונים, מה שמייחד את הז'אנר מצורות אחרות של פאנק רוק. הוא הקשר ההדוק לגל השלישי של הסקא שהגיע לשיאו באמצע שנות התשעים.
לפני תחילת הסקא פאנק, להקות סקא רבות ולהקות פאנק רוק הופיעו באותם מקומות ולאותם קהלים. כמה קבוצות מוזיקה מסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים, כמו Clash, Deadbeats, Specials, The Beat ,Madness התמזגו עם מאפיינים של פאנק רוק והסקא, אך רבים מהם היו להקות פאנק שניגנו מדי פעם שירים עם נגיעות סקא או שנחשבו ללהקות סקא "Ton 2" שניגנו שירים מהירים יותר עם יחסית לפאנק. בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים זכה הסקא פאנק להצלחה הגדולה ביותר, שאותו בישרו להקות כמו Fishbone, Dance Hall Crashers, The Mighty Mighty Bosstones, Citizen Fish, Sublime, The Porkers, Mad Caddies, Culture Shock, Operation Ivy, Less Than Jake, Reel Big Fish Mr. Bungle
סקא-פאנק זכה להצלחה משמעותית במיינסטרים באמצע-סוף שנות התשעים, עם להקות רבות שכבשו את מצעדי הפופ והרוק. שיא הסקא פאנק הנמכר ביותר של התקופה היה Tragic Kingdom של No Doubt, שהוכתרה כאלבום יהלום על ידי Music Music ב-1997ועל ידי ה-RIAA ב-1999. בתחילת שנות האלפיים התפרקו רבות מלהקות הסקא-פאנק, והז'אנר איבד את מרכזיותו, אם כי המשיך להיות פופולרי מחתרתית וקם לתחייה בסוף שנות העשרים עם להקות כמו The Interrupters שחזרו להצלחה במצעדים, כאשר השיר "She's Kerosene" הגיע לראשונה ל-5 במצעדים אלטרנטיביים ומוזיקת רוק בקנדה ובארצות הברית.
מאפיינים
סקא פאנק משלב מוזיקת סקא עם מוזיקת פאנק רוק. סקא פאנק מוקדם שילב גם "2 Ton" וגם סקא עם הארדקור פאנק. סקא פאנק מציג לעיתים קרובות כלי נשיפה, במיוחד קרניים כמו סקסופונים, טרומבינות וחצוצרות, מה שמייחד את הז'אנר מצורות אחרות של פאנק רוק. הז'אנר זה דומה לסקא ג'מייקני מסורתי, אך מהיר וכבד יותר ממנו.
סקא פאנק בישראל
בישראל פעלו בעבר ופועלים כיום מעט מאוד להקות סקא פאנק כגון קיובן בי, וואלה לא יודע וביר 7 שלא זכו להצלחה רבה.
מייסיס
מייסיס (באנגלית: Macy's) היא רשת חנויות כלבו אמריקאית שנוסדה בשנת 1858 בניו-יורק. הרשת שייכת לחברת החזקות הנקראת Macy's, Inc., אשר בבעלותה גם רשת חנויות הכלבו "בלומינגדיילס". נכון ליולי 2016 הרשת כוללת 728 חנויות בארצות הברית.
במאה ה-19
החברה הוקמה על ידי רונלד חוזה מייסי ב-28 באוקטובר 1858. החנות נקראה במקור "R. H. Macy & Co." והיא מוקמה בשדרה השישית בין רחובות 13 ו-14. לוגו החברה, הכוכב, נבחר על ידי מייסי בהשראת קעקוע שעיטר את גופו. עם הזמן החנות התרחבה ונפתחו עוד ועוד חנויות. מייסיס הייתה הראשונה שהשתמשה באלמנטים שיווקים כמו הצבת דמותו של סנטה קלאוס בכל חנות בתקופת החגים ושימוש בחלונות ראווה מוארים כדי למשוך לקוחות. מאוחר יותר עבר מיקום החנות לפינת רחוב ברודוויי ורחוב 18. בשנת 1875 הכניס מייסי לעסק שני שותפים: רוברט מ. ולנטיין שהיה אחיינו ואת אביאל ט. לה פורג שהיה בעלה של דודניתו. שנתיים לאחר מכן מייסי מת ממחלת ברייט. שנה לאחר מכן מת פורג ושנה אחריו מת ולנטיין.
הרשת נשארה בבעלות משפחת מייסי עד שנת 1895, אז נקנתה על ידי האחים איזידור ונתן שטראוס.
במאה ה-20
ב-1902 עברה החנות הראשית לכיכר הרלד ורחוב 34. בשנת 1924 החלה המסורת של החנות אשר ארגנה לראשונה את מצעד חג ההודיה של מייסיס אשר קיים עד היום. מייסיס החלה להתרחב לערים שונות בארצות הברית וכך בשנת 1924 נפתחה חנות ב-טולדו, באטלנטה ובניוארק בשנת 1929, סן פרנסיסקו בשנת 1945 וקנזס סיטי בשנת 1947. הרשת התחלקה למייסיס מזרח, מייסיס צפון, מייסיס דרום ומייסיס מערב והחנות באוהיו נמכרה לאלדר בירמן בשנת 1986. מייסיס המשיכה לפתוח חנויות במחוזות חדשים ביניהם מחוז מיאמי-דייד, יוסטון, ניו אורלינס ודאלאס.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נהגה הרשת לרכוש מוצרי טקסטיל ואופנה תוצרת ישראל.
בשנת 1992 ביקשה הרשת את הגנת החוק מפני פשיטת רגל ("צ'פטר 11"), לאחר שצברה חובות בסך כ-4 מיליארד דולר.
בשנת 1994 רכשה קבוצת "פדרייטד סטורס" את רשת "מייסיס". קבוצת "פדרייטד" כללה מספר מותגים של בתי כלבו בכל רחבי ארצות הברית, כולל רשת "בלומינגדיילס".
במאה ה-21
בשנת 2000 נפתח סניף של מייסיס בסן חואן, פוארטו ריקו. הסניף הוא הראשון שנפתח מחוץ לגבולותיה של ארצות הברית. בשנת 2012 החלה מייסיס בשיפוצים לבניין המקורי בו שכנה החנות בשווי כולל של 400 מיליון דולר.
בשנת 2005 רכשה קבוצת "פדרייטד" את רשת את "מיי" המתחרה תמורת 10 מיליארד דולר. לאחר הרכישה רשת "מיי" מותגה כ"מייסיס". בנוסף שם קבוצת "פדרייטד" עצמה הפך ל"מייסיס". בשנת 2007 התנהלו מגעים שלא יצאו לפועל למכירת הקבוצה תמורת 23.9 מיליארד, לחברת ההשקעות KKR. באותה עת גם מותגו מחדש כל חנויות קבוצת "מייסיס" (לשעבר "פדרייטד") בכל רחבי ארצות הברית תחת שמות המותג "מייסיס" (כמותג העממי יותר) ו"בלומינגדיילס" (כמותג היוקרתי יותר), במקום כ-12 רשתות נוספות שפעלו תחת מותגים היסטוריים אחרים.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 סבלה הרשת מירידה במכירות והודיעה על פיטורי 7,000 עובדים ועל סגירת חנויות. אחר כך שוב התאוששו מכירות הרשת.
באוגוסט 2016 הודיעה קבוצת "מייסיס" שהיא סוגרת כ-100 חנויות בעיקר בקניונים פרבריים, כולל מספר חנויות של "בלומינגדיילס", ובמקום זאת תגדיל את ההשקעות במכירה באינטרנט. בשנים 2017–2019 הודיעה על צמצומים נוספים, בעקבות הנהירה לקניות באינטרנט. בינואר 2020 הודיעה על סגירת 28 חנויות.
דום-דת' גותי
דום-דת' גותי (Gothic Doom/Death Metal) הוא סגנון קיצוני של מטאל המשלב דת'-דום (שהוא בעצמו שילוב של דום מטאל ודת' מטאל) עם מטאל גותי. דום-דת' גותי חופף במידה רבה לסגנון דומה הנקרא "דום-דת' מלודי", המשלב דת'-דום עם דת' מטאל מלודי, ומדגיש מלודיה ואווירה מלנכולית.
לעיתים קרובות, הסגנון מאופיין בשירת היפה והחיה עם זמר ששר בגרואלינג ולצידו זמרת בעלת קול צלול ולעיתים אף אופראי. קצב הנגינה איטי עד בינוני, עם ריפי גיטרה כבדים. האווירה עצובה, מלנכולית וקודרת. אלמנטים נוספים של הדום-דת' הגותי המבדילים אותו מדת'-דום "טהור" הוא השימוש בקלידים וכינור. בהמשך התפתח המטאל הגותי ושילב אלמנטים רבים יותר של מטאל סימפוני, בהם כלי נגינה קלאסיים ושירת מקהלה.
האלבום שבישר על הולדת הסגנון היה Gothic של Paradise Lost מ-1991, בו שולבו קולות זמרת נשית לצד הגרואלינג של ניק הולמס. להקות חלוצות נוספות כוללות את My Dying Bride, Anathema ו-The Gathering.
אף על פי שהסגנון נולד באנגליה, הוא התפתח ונהפך לפופולרי בצפון אירופה ובמזרחה, בעיקר בסקנדינביה, שם הושם דגש על שירת היפה והחיה והוספת אלמנטים סימפוניים וקלאסיים כגון כינור ומקהלות. דוגמה לכך היא האלבום Widow's Weeds של טריסטניה בו יצאה הלהקה מסגנון הדום-דת' הגותי ופיתחה את המטאל הגותי הסימפוני הסקנדינבי, שהיה שילוב של דת'-דום, מטאל גותי ומטאל סימפוני.
צעדת מיליון האמהות
צעדת מיליון האמהות הייתה עצרת שנערכה ביום האם, 14 במאי 2000, בשדרת המול בוושינגטון די. סי. על ידי ארגון "צעדת מיליון האמהות" בקריאה לחוקי פיקוח על מכירת והחזקת נשק נוקשים יותר בארצות הברית.
הארגון
ארגון "צעדת מיליון האמהות" החל כתנועה שורשית לאחר שדונה דיס-תומאסס צפתה בחדשות בירי במרכז של הקהילה היהודית של לוס אנג'לס בגרנדה הילס, קליפורניה באוגוסט 1999. באוקטובר 1999 קיימו היא וכמה פעילים ממטרופולין ניו יורק מסיבת עיתונאים במנהטן, שם הודיעו על כוונתם לצעוד בוושינגטון. בעקבות הצעדה המוצלחת הארגון קיבע את מעמדו והתמזג עם "קמפיין בל", ארגון של קורבנות ונפגעי אלימות עם כלי נשק התומך בפיקוח על מכירה והחזקת נשק בארצות הברית. בשנת 2001 התמזג הארגון עם קמפיין בריידי.
הצעדה
הצעדה נערכה ב-14 במאי 2000 במקביל ליום האם, כאשר הארגון דיווח על שיעור השתתפות של 750,000 בני אדם. על פי דיווחים אחרים, כמות הנוכחים בצעדה נאמדת בין 500,000 ל-750,000 בני אדם בצעדה המרכזית בוושינגטון די. סי., אולם משטרת הפארק העריכה כי מספר המשתתפים באירוע זה עמד על כ-300,000 בני אדם. בנוסף עוד 150,000 עד 200,000 בני אדם ערכו אירועי לוויין ביותר מ-70 ערים ברחבי ארצות הברית, כך שהמספר הכולל של המשתתפים עמד על כמיליון בני אדם.
במקביל לצעדה זו, נערכה הפגנת נגד של ארגון "אחיות התיקון השני לחוקה" התומך בזכות להחזקת נשק מתוקף התיקון השני לחוקת ארצות הברית.
ביום השנה לצעדה הראשונה נערכו יותר ממאה עצרות ברחבי ארצות הברית שקראו לחקיקת חוקי פיקוח נוקשים ומחמירים יותר על החזקת ומכירת כלי נשק במדינות ארצות הברית השונות. בניו יורק הצטרף המושל הרפובליקני ג'ורג' פטאקי לסנאטורית הדמוקרטית הילרי קלינטון במפגן תמיכה בחקיקת חוקי פיקוח מחמירים יותר על החזקת ומכירת כלי נשק. אחוזי ההיענות לצעדה השנייה שנערכה בוושינגטון ולצעדות נוספות פחתו, כאשר הצעדה בוושינגטון בשנת 2001 התקיימה בנוכחות מצומצמת של 200 נוכחים בלבד. לאחר מכן הארגון לא תכנן הפגנות בוושינגטון בשנת 2002 או 2003, אלא מיקד את מאמציו במדינות ארצות הברית השונות.
מחוז ז'ירונה
מחוז ז'ירונה הוא מחוז בקהילה האוטונומית קטלוניה שבצפון ספרד.
גאוגרפיה
שטחו הכולל 5,910 קמ"ר. הוא גובל בצפון עם צרפת, במזרח ובדרום-מזרח עם הים התיכון, במערב ובדרום-מערב עם מחוז ברצלונה ובצפון-מערב עם מחוז ליידה. במחוז נמצאת רצועת החוף קוסטה בראווה שהיא אחד מאתרי התיירות העיקריים של ספרד.
מחוז ז'ירונה מונה 752,026 תושבים (2010). המחוז כולל 221 רשויות מקומיות, ביניהן העיר לייביה שהיא מובלעת בתוך השטח הצרפתי, כ-2 ק"מ מגבול ספרד.
פרס האקדמיה האוקראינית לקולנוע
פרס האקדמיה האוקראינית לקולנוע, המכונה "דג'יגה הזהב" (באוקראינית: «Золота дзиґа») הוא פרס הסרטים הלאומי של אוקראינה, המוענק על הישגים מקצועיים בפיתוח הקולנוע האוקראיני. הפרס הוקם בשנת 2017 על ידי האקדמיה האוקראינית לקולנוע (Українська кіноакадемія). הטקס הראשון התקיים ב-20 באפריל 2017 בקייב במלון Fairmont Grand Hotel.
בחירת הסרטים והזוכים
תחרות בחירת הסרטים המועמדים לפרס הראשון נערכה בין 20 בפברואר ל-20 במרץ 2017. הסרטים שהוקרנו בשנת 2016 היו זכאים להתמודד והיו צריכים להיות כאלה שהוקרנו בין 1 בינואר ל-31 בדצמבר 2016.
רשימת הסרטים המלאה (שהייתה רשימה ארוכה) שהתמודדה בפרס הראשון כללה 54 סרטים: 12 מהם סרטים עלילתיים, 15 סרטים קצרים, 19 סרטי תעודה ו-8 סרטי אנימציה. סך הכל הוגשו 76 סרטים. המועמדים זוהו באמצעות צפייה לא מסחרית ובעותקים מקוונים של הסרטים.
ב-3 באפריל 2017, פרסמה מועצת האקדמיה לקולנוע רשימה קצרה של 17 מועמדים לפרס הסרטים הלאומי הראשון. הזוכים נבחרים על ידי כל חברי האקדמיה באמצעות הצבעה בת שלושה שלבים.
קטגוריות
הקטגוריות הבאות קובעות את הזוכים בפרס הסרט:
סמל
הסמל העיקרי של פרס הסרט הלאומי הוא פסלון "דג'יגה הזהב" המסמל את ההתפתחות המהירה והמתמשכת של הקולנוע האוקראיני. בנוסף, שם הפרס מזכיר את המורשת היצירתית של הקולנוען הבולט דג'יגה ורטוב. יוצרת הפסל היא אולגה זכארובה, מנהלת שיווק אסטרטגית בקבוצת המדיה "אוקראינה" (Медіа Група Україна).
עיצוב
את עיצוב הפסלון פיתח האמן האוקראיני נזאר ביליק, שתיאר זאת כך: "המרכיב העיקרי בקומפוזיציה הוא סרט העשוי מסרט, ריבוע מוזהב שמסתובב באופן דינמי ומייצג את הקולנוע. צורת הפסלון דומה לנענע, אש, נבט, שהם סמל להתפתחות וחידוש של הקולנוע הלאומי".
פנינה תמנו
פנינה (פנטה) תַּמֶנוֹ, שנודעה בשם פנינה תמנו שטה, (נולדה ב-1 בנובמבר 1981) היא חברת כנסת מטעם המחנה הממלכתי ויו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי. בעבר כיהנה כשרת העלייה והקליטה. בין השנים 2013–2015 וכן בין השנים 2018–2020 הייתה חברת כנסת מטעם מפלגת יש עתיד. עורכת דין במקצועה, פעלה בין היתר כעיתונאית וכפעילה חברתית ישראלית.
בכניסתה לתפקיד שרת העלייה והקליטה בממשלת ישראל ה-35, הפכה לשרה הראשונה בממשלת ישראל מקרב יוצאי אתיופיה.
ביוגרפיה
תמנו נולדה בכפר ווּזַאבַּה (ዉዛባ) במחוז גונדר, שבאתיופיה. נכדתו של קס שאטו מהרט, שושלת למנהיגים רוחניים בולטים של יהודי אתיופיה. במבצע משה, בגיל שלוש, עלתה יחד עם אביה מנשה ואימה מזל וחמשת אחיה לארץ, ולאחר מכן התאחדה עם שארית משפחתה שנותרה מאחור. בשנותיה הראשונות בישראל, התגוררה המשפחה במרכז הקליטה בפרדס חנה, ובשנת 1988 עברה המשפחה לפתח תקווה. בנעוריה למדה באולפנה "צפירה", בתוכנית מצוינות לילדים מחוננים יוצאי אתיופיה, והמשיכה את לימודיה במכללת "אורט" שבירושלים, תחת מסגרת פנימיית "עין כרמית".
את שירותה בצה"ל עשתה כ בפיקוד העורף.
לאחר שחרורה מצה"ל, החלה בלימודי תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו, ואת הסמכתה בתחום עריכת הדין קיבלה בשנת 2007. את התמחותה עשתה במקביל ללימודי התואר במשרד מיתר לקוורניק ושות', ובהמשך עבדה במחלקה המשפטית של בנק דיסקונט. בשנת 2018, סיימה את לימודיה לתואר השני במדיניות ציבורית למנהלים באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות.
קריירה ציבורית
במקביל ללימודיה עבדה תמנו עם נוער בסיכון. בתחילת דרכה, יזמה בעיר ילדותה - פתח תקווה, הקמת מועדונים לצעירים ונשים שהגיעו משכונות מצוקה. באותה תקופה, החלה בפעילות הסברה ובהובלת המאבק החברתי למען יוצאי אתיופיה, ואף הקימה מטה מאבק למען הגברת המודעות הישראלית לאפליה כלפי יוצאי אתיופיה. בשנת 2004, נבחרה לכהן כסגנית יו"ר איגוד הסטודנטים של יוצאי אתיופיה. ושנה לאחר מכן, הגישה בערוץ הראשון לצד אורי לוי את תוכנית האקטואליה "שישי בחמש" . באותה השנה, תבעה חמישים אלף ש"ח מרשת הריבוע הכחול, בטענה שסירבה למכור לה מזון על רקע גזעני, בעוד הרשת טענה להגנתה כי הסירוב היה ממניע תפעולי. תביעתה נדחתה לאחר שגרסתה של הרשת נתמכה בראיות, בעוד גרסתה שלה לא הוכחה. בשנת 2007, נפתח הליך משפטי בחשד לשוחד, הפרת אמונים ושימוש לרעה במשרה כנגד השופטת דליה מארק הורנצ'יק, אשר הכריעה חודשים אחדים קודם לכן במשפטה של תמנו. הפרשה נסתיימה עם התפטרותה הרשמית של מארק הורנצ'יק מתפקידה כשופטת, בעוד התנועה לאיכות השלטון ורבים בציבור קראו לפתוח מחדש את התיק, ולבחון את אמינות עברה המשפטי.
בשנת 2006 מונתה להיות נציגת הציבור במועצת העיתונות בישראל. באותה השנה, הובילה את המאבק שפרץ שנית בפרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה, וכנגד אי-קליטתם של תלמידים ממוצא אתיופי באור יהודה ובפתח תקווה. בנוסף, הייתה חברה בעמותת "עולים ביחד" אשר מטרתה סיוע לאקדמאיים יוצאי אתיופיה.
בשנים 2008–2012 שימשה ככתבת המשפטים של הערוץ הראשון.
בשנת 2015, לאחר הבחירות לכנסת ה-20, תמנו הובילה את הפגנת יוצאי אתיופיה. עקב זאת, נבחרה כשותפה להחלטת הממשלה בנושא הקמת ועדה מיוחדת, אשר הובילה לדו"ח פלמור. במקביל המשיכה תמנו להנחות תוכנית רדיו ברשת ב', ולקחה חלק בפאנל קבוע בתוכנית "שיחת היום" בערוץ 2. בנוסף היא הייתה חברת הוועד המנהל בעמותת שבי"ל, חברת ההמועצה הלאומית לכלכלה, ממלאת מקום יושבת הראש בוועדת משנה של המל"ג וחברת חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. כמו כן מונתה על ידי שר האוצר משה כחלון כחברת וועדה ציבורית מיוחדת לרשות החברות הממשלתיות, אשר המליצה על קידום ייצוג הולם לקבוצות מוחלשות בדירקטוריונים ממשלתיים. באותה התקופה היא מונתה על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו לנציגה בוועדת השרים לקידום שילובם של אזרחים יוצאי אתיופיה.
באותה שנה, הוענק לה על פועלה "אות הידידות החברתי" מאת הקרן לידידות. ושנה לאחר מכן - שנת 2016 הוענק לה "אות מרטין לותר קינג" מבנו של מרטין לותר קינג, כאשר זו הייתה הפעם הראשונה שהוענק אות זה במדינת ישראל.
בשנת 2021 שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו קיבלה את פרס מגן בגין למנהיגות ישראלית של מרכז מורשת בגין.
ביוני שנת 2023 נבחרה באופן מפתיע לכהן בועדה למינוי דיינים.
קריירה פוליטית
בכנסת ה-19 הייתה חברת הוועדה לביקורת המדינה, בוועדת הכנסת, בוועדה לזכויות הילד ובשנת 2014 הצטרפה לוועדת הפנים. יתר על כך, שימשה כסגנית יושב ראש הכנסת, וכיהנה כיושבת-ראש השדולה לקידום יוצאי אתיופיה בישראל.
ב-11 בדצמבר 2013 סירבו אנשי מגן דוד אדום לבקשתה להתרים דם בעמדה שהוצבה במשכן הכנסת, זאת בהתאם להנחיית משרד הבריאות האוסרת על קבלת תרומת דם מאדם שנולד, או התגורר מעל שנה באתיופיה. בעקבות פרסום המקרה, הורה יושב ראש הכנסת על הפסקת ההתרמות במשכן, ובמקביל פוליטיקאים רבים, בהם ראש הממשלה ושר האוצר, פרסמו הצהרות המגנות את המקרה. בתגובה, נמסר ממגן דוד אדום, שהנוהל הננקט היה ידוע לתמנו-שטה קודם המקרה.
בבחירות לכנסת ה-20 בשנת 2015 הוצבה תמנו-שטה במקום ה-13 ברשימת "יש עתיד", ונשארה מחוץ לכנסת כאשר המפלגה זכתה ל-11 מנדטים בלבד.
ב־9 בפברואר 2018, שבה תמנו לכהן בכנסת בעקבות התפטרותו מהכנסת של יעקב פרי. בכנסת ה-20, כיהנה תמנו-שטה כחברת הוועדה לזכויות הילד, חברת וועדת הכנסת, חברת השדולה למען אוכלוסיית חולי הצליאק והאלרגניים במדינת ישראל, חברת השדולה לעצירת הייצוא הביטחוני למדינות המפרות זכויות אדם וכחברת השדולה למען הגמלאים. בנוסף, תמנו-שטה עמדה בראש השדולה לחיזוק וקידום ישראלים יוצאי אתיופיה.
בתחילת מאי 2018, הצטרפה תמנו-שטה לנשיא המדינה, ראובן ריבלין, למשלחת שביקרה באתיופיה.
בבחירות לכנסת ה-21, הוצבה במקום ה-24 ברשימת כחול לבן בראשות בני גנץ, מטעם מפלגת יש עתיד. הרשימה קיבלה בבחירות 35 מנדטים, ותמנו-שטה נבחרה לכהונה נוספת בכנסת. ב-29 במרץ 2020 עזבו סיעות יש עתיד ותל"ם את כחול לבן בגלל הצטרפות המפלגה לממשלת ישראל השלושים וחמש אבל תמנו העדיפה להיכנס לממשלה ולכן לא עזבה יחד עם שאר חברי יש עתיד, אלא נשארה בכחול לבן, והוצבה במקום השני ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת ה-24.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצבה במקום ה-4 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם חוסן לישראל.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
עידוד המחקר והפיתוח (מו"פ) התעשייתי הוא מרכיב מהותי וחיוני לצמיחתן של תעשיות עתירות הטכנולוגיה. על מנת לעודד קידום פעילות שכזו מדינות לוקחות על עצמן חלק מהסיכונים הכלכליים של היצרן בדמות העמדת הון לרשותו. בישראל מוסדר נושא זה בחוק המו"פ, שעל יישומו הופקדה לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה, והחל מ-1 בינואר 2016 - רשות החדשנות.
פנינה תמנו
שרה העלייה והקליטה
ב-17 במאי 2020 מונתה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשרת העלייה והקליטה. המשיכה לכהן גם כחברת הכנסת ה-23 במהלך כהונתה.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
היסטוריה חקיקתית
החוק אושר בכנסת העשירית ב-28 במרץ 1984, בשם חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1984, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 1985. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הרקע לחקיקתו: מטרות החוק הוצגו בסעיף 1 שלו:
תיקון ראשון לחוק, שאושר בכנסת ב-25 ביולי 1995, התבסס על הניסיון שנרכש במשך שמונה שנות הפעלתו הראשונות במסגרת לשכת המדען הראשי.
פנינה תמנו
שרה העלייה והקליטה
עוד באותו החודש ביקרה תמנו באתיופיה, שם נפגשה עם גורמי ממשל ולאחר מכן ביקרה במחנות עולים הממתינים לעלות לישראל מאתיופיה, שבוע לאחר מכן החל ביצועו של מבצע "צור ישראל", מבצע משותף למשרד העלייה והקליטה בהובלת פנינה תמנו שטה ולסוכנות היהודית בהובלת יצחק הרצוג, במסגרתו הועלו לישראל 2,000 יהודים מאתיופיה.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
היסטוריה חקיקתית
שינויים מהותיים בסביבה העסקית, ובהם האצת תהליך הגלובליזציה, הביאו למקצה שינויים נוסף בחוק, שאושר בכנסת ב-13 בנובמבר 2002. בתיקון זה נוסחו מחדש מטרות החוק:
בתיקון מס' 7 לחוק, שאושר בכנסת ב-29 ביולי 2015 וכלל רפורמה בחוק שבמרכזה הקמת רשות החדשנות, שונה שם החוק לשמו הנוכחי, חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה, התשמ"ד-1984.
פנינה תמנו
שרה העלייה והקליטה
היא המשיכה בתפקידה כשרת העלייה והקליטה גם עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש. חברת הכנסת ה-24 שהתפטרה ב-15 ביוני 2021 לאחר כחודשיים מהשבעת האמונים הכוללת לכנסת זו, עקב כניסתה לתפקיד שרה, ובאמצעות החוק הנורווגי. מונתה גם ליו"ר קבינט העלייה והקליטה.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
מרכיבי החוק
חוק המו"פ קובע תנאים למתן מענקים, הלוואות, פטורים והקלות שיינתנו לתוכניות מאושרות. יישום התמיכה במו"פ התעשייתי נעשה הן על ידי מימון ישיר באמצעות קרן המו"פ והן באמצעות תוכניות מיוחדות ובהן תוכנית פיתוח והרחבה של תשתית טכנולוגית לתעשייה באמצעות סיוע למו"פ הגנרי (תוכנית מגנ"ט), קידום העברת ידע מהאקדמיה לתעשייה (תוכנית מגנטו"ן ונופר), טיפוח שיתופי פעולה בינלאומיים בתחום המו"פ התעשייתי ותמיכה ביזמים בתחילת דרכם בין אם בחממות טכנולוגיות ובין אם במסגרת תוכנית תנופה.
פנינה תמנו
שרה העלייה והקליטה
במרץ 2022 תמנו הכריזה על מבצע עולים הביתה להעלאת יהודי אוקראינה, רוסיה ובלארוס שברחו ממדינתם בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
מרכיבי החוק
בשל הפוטנציאל הגלום במגזרי הננוטכנולוגיה והביוטכנולוגיה, הכריזה ועדת המחקר על מתן העדפה לתוכניות המוגשות לה ממגזרים אלו. על פי ההחלטה תוכניות אלו יזכו לשיעור מענק של 50% ולתנאים מועדפים נוספים במתן המענק.
קרן המחקר
קרן המחקר היא המסגרת הכללית שבה מופעל חוק המו"פ. במסגרת קרן המחקר תומך המדען הראשי של משרד הכלכלה בפעילות המו"פ של החברות. התוכנית העיקרית בקרן המחקר (מעל ל-50% מתקציבה) היא התוכנית לתמיכה במו"פ תעשייתי. במסגרת תוכנית זו מוענקים מענקים בהיקף של 20% - 50% מהיקף התוכניות המאושרות.
פנינה תמנו
הוקרה
בעת כהונתה כשרת העלייה והקליטה, קיבלה ב-2022 אות הוקרה ייחודי מאת ארגון ׳נפש בנפש׳ במסגרת פרס בוני ציון, על פועלה לטובת קידום העלייה לישראל בקהילות היהודיות השונות ברחבי העולם.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
ועדת המחקר
חוק המו"פ הגדיר כי הוועדה האמונה על חלוקת המשאבים לעידוד התעשייה תורכב מסגני ראש המנהל למחקר ופיתוח תעשייתי, שני נציגי משרד הכלכלה במינויו של שר הכלכלה, שני נציגי משרד האוצר במינויו של שר האוצר, שלושה נציגי ציבור אשר ממונים על ידי שרי האוצר ושר הכלכלה ומהמדען הראשי במשרד הכלכלה אשר ישמש גם כראש הוועדה.
ועדת המחקר דנה בבקשות לתמיכה, מאשרת ומדרגת את התוכניות, על פי קריטריונים קבועים מראש. הקריטריונים המרכזיים המשמשים כאמת מידה בקביעת אישור הוועדה ושיעור המענק כוללים: מידת החדשנות והמקוריות, רמת הסיכון הטכנולוגי והעסקי, היקף הייצור ושיעור הערך המוסף בישראל ותרומת הפיתוח לתעשייה. דירוג הבקשות נעשה בסיועם של יועצים המוזמנים על פי החלטת יו"ר הוועדה.
פנינה תמנו
חיים אישיים
תמנו הייתה נשואה כ-15 שנה לציון שטה והתגרשה ממנו ב-2021. היא אם לשניים. מתגוררת עם משפחתה בפתח תקווה.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
חוק המו"פ החדש
חוק המו"פ החדש בא להתמודד עם הסייג שאסר על הוצאת ידע מחוץ לישראל. החוק החדש מבין כי חברות כיום פועלות בעולם גלובלי וחלקן אף חברות בינלאומיות. בנוסף, חברות הזנק רבות נרתעו בעבר מלגשת לקבל מענקי מדען. יזמים אשר מבקשים לבצע בשלב מסוים אקזיט חלקי או מלא כמו גם לגייס הון לשלבים מאוחרים יותר של הפיתוח והשיווק על ידי משקיעים זרים, לא יכלו לממש את תוכניתם בשל המגבלות שחוק המו"פ הביא.
חוק המו"פ החדש מסדיר למעשה את אפשרויות הוצאות הקניין הרוחני לחו"ל ומסמיך את ועדת המחקר לאשר את הוצאת הידע. החוק מאפשר ליזמים לבצע אקזיט ולחברה הקונה להעביר את מרכז הפיתוח מישראל. העברה זו אפשרית או על ידי פיצוי המדינה על ידי תשלום תגמולים מוגדלים או הכנסת זכויות שימוש של ידע חלופי לישראל.
הסכום המרבי לתשלום בעד העברת ידע
ב-5 בנובמבר 2012 נחתמו תקנות הסכום המרבי לתשלום בעד העברת ידע, התשע"ב - 2012 ואושרו בפועל התיקונים לחוק המו"פ. תיקונים אלו קבעו לראשונה סכום גג לתשלום במקרי הוצאת ידע שפותח במסגרת חוק המו"פ אל מחוץ לישראל. סכומי הגג שנקבעו הם: חשוב להדגיש כי סכומים אלו הם הסכומים המרביים לתשלום ולא כל חברה שמבצעת מכירה של הידע, או אקזיט, תגיע לרפים אלו.
שיתוף פעולה בינלאומי במו"פ תעשייתי
פרק ז' לחוק עוסק בשיתוף פעולה בינלאומי במחקר ופיתוח תעשייתי. שיתוף פעולה זה נעשה במסגרת קרנות דו-לאומיות אשר הוקמו מתוקף הסכם בין ישראל ומדינה זרה ובמסגרת תוכניות EUREKA.
מעורבות המדען הראשי קיימת בשיתופי פעולה הנעשים במסגרת תוכנית EUREKA, שייעודה שיתוף פעולה בין חברות ישראליות לחברות אירופאיות. לקבלת מענק תמיכה החברות צריכות תחילה לפנות במשותף ל-EUREKA אשר מאשרת את שיתוף הפעולה. לאחר אישור זה כל חברה פונה בצורה עצמאית לגוף הממונה במדינה למתן המענקים. חברות ישראליות הפונות לאפיק זה מגישות בקשת תמיכה רגילה למדען הראשי וועדת התמיכה בוחנת את הבקשה בצורה מקלה יותר ובכך מספקת "רוח גבית" לבקשה.
קרן תמורה
הרעיון העומד מאחורי הקמת קרן תמורה הוא כי תמורת השתתפות המדינה בסיכון היא זכאית להחזר המענק במקרה של הצלחה. הכספים הנגבים בקרן מועברים לתקציב קרן המחקר וכך מגדילים את תקציב המענקים הניתנים למחקר ופיתוח. שיעור התמלוגים ממכירות החברה בשלוש השנים הראשונות למכירת המוצרים המבוססים על ידע נתמך, עומד על 3% ומהשנה הרביעית ואילך על 3.5%.
סולניטסטה
סולניטסטה (בבולגרית: Солницата; "עבודות המלח"), היא עיר עתיקה, שנחשפה בבולגריה בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-2005 סמוך לפרובדיה, עיר מודרנית השוכנת בצפון מזרח בולגריה סמוך לחופי הים השחור. לפי הממצאים שנתגלו במקום מדובר ככל הנראה בעיר העתיקה ביותר באירופה ששגשגה באזור בשנים 4700-4200 לפנה"ס. במקום נתגלו שרידיהם של מכרות מלח ומשערים שהתקיימה שם תעשיית מלח משגשגת שהתבססה בסביבות 5500 לפנה"ס, והייתה הבסיס להתפתחותו של המרכז האורבני. העיר הייתה מוקפת חומה על מנת להגן על המלח שנחשב מוצר מבוקש ויוקרתי בעת העתיקה ותרם תרומה מכרעת לשגשוגה הכלכלי של העיר.
על אף שמספר תושביה היה נמוך אף ביחס לערים עתיקות אחרות באותה תקופה ומנה כ-350 איש בלבד גורס וסיל ניקולוב, מנהל החפירות הארכאולוגיות במקום, כי היא עונה לקריטריונים של עיר פרהיסטורית.
ייצור המלח היה הכוח המניע מאחורי כלכלת סולניטסטה שככל הנראה שימשה כמקור המרכזי או אף הבלעדי של אספקת המלח לאזור הבלקנים. כלי החרס הרבים פריטים מנחושת ומזהב שנמצאו במקום מצביעים על התעשרותם של התושבים כתוצאה מהמסחר המשגשג במלח.
העיר נפגעה ברעידת אדמה קשה בשנת 4,550 לפנה"ס שגרמה לחורבן והרס רב של ביצורי העיר אך ככל הנראה הצליחה להשתקם וננטשה מסיבות לא ברורות בין 4000 ל-4200 לפנה"ס.
דרגות חופש (סטטיסטיקה)
בסטטיסטיקה, דרגות חופש מתייחסות למספר המשתנים הבלתי תלויים במודל סטטיסטי החופשיים לשינוי. הם משמשים לקביעת גודל המדגם הדרוש למחקר ולחישוב מבחנים סטטיסטיים.
בהסקה סטטיסטית, דרגות החופש קובעות את מספר התצפיות הבלתי תלויות במדגם. לדוגמה, אם מחקר בוחן את הקשר בין שני משתנים, דרגות החופש יהיו שוות למספר התצפיות פחות מספר המשתנים. הסיבה לכך היא שמספר המשתנים, או הפרמטרים, שיש להעריך על מנת להתאים את המודל לנתונים, מגביל את דרגות החופש.
בבדיקת השערה סטטיסטית, דרגות החופש משמשות לחישוב p-value, שהוא ההסתברות לקבל נתון מבחן קיצוני כמו זה שנצפה, בהינתן שהשערת האפס נכונה. דרגות החופש משמשות גם לחישוב הערכים הקריטיים לסטטיסטיקת המבחן, המשמשים כדי לקבוע אם יש לדחות את השערת האפס או לא.
דוגמה
לדוגמה, במחלה מסוימת חולים גברים ונשים, ומעוניינים לדעת מה ההסתברות שחולה מסוים שנבחר באופן מקרי מאוכלוסיית החולים הוא גבר, וגם מה ההסתברות שחולה מסוים הוא אשה. ניתן לאמוד את ההסתברות הראשונה על ידי חלוקת מספר הגברים באוכלוסייה (או במדגם) בגודל האוכלוסייה (או המדגם) הכולל. באותו אופן ניתן לאמוד את ההסתברות השנייה על ידי חלוקת מספר הנשים באוכלוסייה בגודל האוכלוסייה. עם זאת, ברור כי סכום שתי ההסתברויות שווה ל-1, ולכן ברגע שבו נאמדה אחת משתי ההסתברויות נקבע האמדן להסתברות המשלימה. מכאן שבאמידת שתי הסתברויות אלה יש רק דרגת חופש אחת.
היסטוריה
מושג דרגות החופש בסטטיסטיקה הועלה לראשונה בשנת 1825 על ידי גאוס בהקשר של שיטת הריבועים הפחותים. ההגדרה המודרנית נוסחה על ידי ויליאם סילי גוסט (תחת שם העט "סטודנט") ב-1908, בהקשר של התפלגות t. המונח עצמו הופיע לראשונה במאמר של רונלד פישר מ-1922 שעסק בהתפלגות חי בריבוע בהקשר של בדיקת השערת אי תלות בלוחות שכיחות.
תמונת התינוק המחופש למחבל מתאבד
תמונת התינוק המחופש למחבל מתאבד היא תצלום של תינוק פלסטיני חוגר מתקן דמוי חגורת נפץ שנמצא בעת חיפוש שערכו חיילי צה"ל בבית בחברון ב-29 ביוני 2002. בתצלום מופיע תינוק בן 18 חודשים, עומד פעור עיניים בחליפת תינוק ולגופו קשור מה שנראה כמו חגורת נפץ סטריאוטיפית המורכבת מחוטי חשמל ומקלות דינמיט. לראשו בנדנה אדומה עם כיתוב בערבית. התצלום שהוחרם על ידי צה"ל זכה לתשומת לב תקשורתית ושימש את ההסברה הישראלית. תמונה זו היא אחת התמונות הבולטות מהאינתיפאדה השנייה ועוררה זעזוע בדעת הקהל בעולם. סבו של התינוק, רדוואן אבו טורקי, אמר שהלבשת התינוק כמחבל מתאבד הייתה "רק בדיחה".
עיתונים ישראלים פרסמו את התמונה תחת הכותרות "טרור בחיתולים" (מעריב) ו"נולד להרוג" (ג'רוזלם פוסט). דורי גולד, היועץ של ראש ממשלת ישראל דאז אריאל שרון, אמר שהתמונה "מסמלת את השנאה וההסתה שההנהגה הפלסטינית מזינה בה דור שלם של נוער פלסטיני". דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, ריצ'רד באוצ'ר, אמר כי ארצות הברית רואה את התמונה כ"תצוגה מעוררת סלידה במיוחד".
עיתונאי הארץ דיווח שעיתונאית פלסטינית בחברון הייתה מופתעת מהזעם הרב והמהומה שחוללה התמונה בישראל. לדבריה "אני יכולה למצוא הרבה מאוד תמונות כאלה. ילדים רבים מחקים מבוגרים ולובשים מסכות צעצוע ורובי צעצוע, בייחוד בזמן תהלוכות. זה לא מוזר בכלל". היא הוסיפה ואמרה שהיא ראתה ילדים בגיל דומה לזה שבצילום לובשים תחפושות דומות. היא אמרה: "בחברה שלנו זה קורה הרבה. זה סוג של תופעה".
תמונות נוספות של ילדים ותינוקות פלסטינים הלבושים כמחבלים מתאבדים פורסמו מאז ואף הודגמו במהלך השנים בפעילויות כגון תהלוכות וקייטנות קיץ של החמאס.
NILM
תהליך ניטור עומסים בצורה לא פולשנית (באנגלית: Non-intrusive load monitoring, בראשי תיבות: NILM) הוא שם כולל לתהליך המיועד להפרדת מאפייני הספק פרטניים מתוך קריאת מסוכמת של אנרגיה, זאת על מנת להעריך את פעולתו של כל צרכן בנפרד.
תהליך זה מבוסס על קריאת מונה החשמל בנקודת כניסה יחידה (של בית, מבנה או מתחם) וניתוח קריאת המונה, תוך הפרדת מאפייני העומסים השונים, במטרה להעריך את צריכת האנרגיה הפרטנית של כל מכשיר ומכשיר.
הכלי הבסיסי המשמש את טכנולוגיית NILM הוא מונה חשמל אשר מפיק נתונים אודות הצריכה בזמן נתון, כחלופה הולמת וזולה לחיבור מכשירי ניתור על כל מכשיר ומכשיר.
רקע והגדרה
ניטור עומסים לא פולשני הומצא ב-MIT בתחילת שנות ה-80, על ידי צוות בניהולו של ג'ורג' וו. הארט, מהנדס מכני בעל גישה לאלקטרוניקת הספק. המחקר של ג'ורג' מומן על ידי המכון האמריקאי לחקר החשמל (EPRI). צוות המחקר אף רשם פטנט על ההמצאה, בטרם פורסמה.
התהליך הבסיסי של NILM, כפי שהוגדר בפרסום המקורי, הוא ניתוח של קריאת המונה בהיבט שינויי מתח וזרם (או הספק) בנקודת הכניסה הרשת על מנת להסיק אילו מכשירים פועלים כרגע, תוך שימוש בתבניות התנהגות עבור צריכת האנרגיה הפרטנית של כל צרכן.
המטרה של תהליך NILM הוא להפריד בין העומסים השונים על ידי פירוק מאפייני ההספק לכל מכשיר ברשת, כאשר ההסתמכות היא על המאפיינים הפרטניים (כגון "חתימת אנרגיה") המשתנים בין מכשיר למכשיר. כך לדוגמה, אם נסמן את קריאת ההספק הרגעית של המונה כ-P(t), עבור רגע הזמן t. אז הפירוק של קריאה זו לפי צרכנים יהיה:
, כאשר n הוא מספר הצרכנים הכולל והסימון P_i(t) מייצג את צריכת ההספק הרגעית של הצרכן ה-i ברגע t.
תהליך NILM
ישנם סוגים רבים של תהליכי NILM, אולם רוב השיטות עוקבות אחר פורמט גנרי שיתואר להלן. אחד המרכיבים החשובים עליו מתבסס תהליך NILM הוא קיומו של מונה חשמל (והעדפה למונה חכם) אשר מפיק נתונים גולמיים בזמן אמת אודות צריכת האנרגיה.
מחקר
ישנן גישות רבות ומגוונות של מחקר NILM. אנו נמנה מספר כיוונים מקובלים.
קצב דגימה
באופן גס, ניתן לחלק את פלטי המונים החכמים לשני סוגים עיקריים: