cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליהו רחמים זייני
פעילותו החינוכית והמחקרית בתחומי היהדות
מחקריו התורניים עוסקים בספרות הגאונים. הוציא לאור את חידושי הרשב"ץ על מסכתות ראש השנה וקינים, ואת "מגן אבות" - פירוש הרשב"ץ על מסכת אבות במהדורה מדעית. כמו כן הוציא לאור מחקרים בתולדות ההלכה ובעריכת התלמוד כגון "רבנן סבוראי וכללי ההלכה" (כרך א', כרך ב' בדפוס). כן הוציא לאור מכתבי הרב אליהו בן אמוזג, תרגומים של פרופ' עמנואל לוינס, תרגומים של הרב יהודה ליאון אשכנזי (אליו היה מקורב) ועוד. כן הוציא מחדש מהדורה ארץ ישראלית של הסידור "תפילת החדש" ומחזור לשלוש רגלים "מועדי ה' ".
הרב זיני עוסק גם בפילוסופיה. הוא הכיר את פרופ' עמנואל לוינס עוד בצרפת ותרגם מחיבוריו. פרסם ארבעה מאמרים של לוינס בחוברת בשם "דברי עמנואל" ומביא בשיעוריו ממאמריו.
עידוד העלייה לישראל והקליטה בה
הרב זיני עלה לארץ בשנת 1970. את דירתו קבע בבני ברק, והחל בהשלמת לימודי הדוקטורט שלו בטכניון. עם שובו לטכניון כמרצה נלווה, החל הרב זיני בפעולות לקירוב העולים החדשים מבין הסטודנטים. ביזמתו הכיר הטכניון בתעודת הבגרות הצרפתית, מה שהקל על סטודנטים מצרפת להתקבל למוסד, וכך נוצר עוד בשנות השמונים גרעין גדול של סטודנטים עולים מצרפת.
רב הטכניון
בתחילת פעילותו בטכניון פעל הרב זיני בצורה פרטית, מסר שיעורים וארגן אירועים לסטודנטים. בשנת 1980 פרש רב הטכניון הקודם (הרב אהרן שאר ישוב), והמליץ על הרב זיני כממלא מקומו.
בשנת 2013, עם הגיעו לגיל פרישה, פרש מתפקידו והוחלף על ידי הרב אלעד דוקוב.
עמדתו הפוליטית
הרב ידוע בהשקפת עולם הרואה בארץ ישראל אחד מיסודות היהדות, והשקפת עולם זו באה לידי ביטוי בעמדתו הפוליטית. בנובמבר 1994, בזמן הוויכוחים הקשים בחברה הישראלית סביב הסכמי אוסלו, אמר בפינתו השבועית בערוץ 7: "כנראה יודע הקב"ה למה דרך הרשעים המנהלים כעת את המדינה צלחה, כי כנראה אנו ואתם לא עשינו את שהוא מצפה מאתנו.. בינתיים לאחראי העיקרי על התדרדרות המצב מר רבין נאמר בושה לחגך מחר וכל אלו שישמחו אתך, ויהי רצון שה' יציל אותנו מהר ממך ואז שלום רב יהיה לאוהבי שמו ותורתו".
בשנת 1997 פורסם במקומון "כלבו" שהרב זיני נחקר במשטרה בחשד של הסתה לרצח רבין. הרב הגיש תביעת דיבה נגד העיתון. השופט קיבל את עמדתו וקבע כי זהו מידע שקרי, אך פסק לו פיצוי בסך 1,000 ש"ח בלבד, לאור ציטוטים קיצוניים שהציגו הנתבעים לבית המשפט.
בספר "ברוך הגבר" פורסם מכתב מפרי עטו - שנכתב במקורו כחוות דעת, לפי בקשתו של הרב עידו אלבה, במסגרת טיעונים לבית המשפט - הקובע כי מאמרו של הרב אלבה "בירור הלכות הריגות גוי" הוא דיון תאורטי בלבד (המעמד המשפטי של מאמרו של אלבה הוכרע לבסוף בבית המשפט העליון).
במאמר שפורסם ב-12 באוגוסט 1995 בעיתון "עלה" כתב: "פקודת פינויי יישובים אזרחיים איננה רק פקודה בלתי חוקית אלא היא אף פקודת סיוע לאויב. ...כל פקודת פינוי תחשב כמילוי תפקיד האויב הרוצה בביצוע פעולה זו".
הרב זיני יצא כנגד התבטאויותיו של הרב שך ופסק ההלכה של הרב עובדיה יוסף בעניין מסירת שטחים. בספרו 'ארץ חמדתנו' הוא כותב שמהמקורות שהביא הרב יוסף אין הוכחה שמותר למסור שטחים.
בעקבות מלחמת לבנון השנייה כתב: בבחירות לכנסת ה-20, השתתף לראשונה בכנס תמיכה במפלגת הבית היהודי בשנת 2016 עם פתיחת המפקד במפלגה קרא לתלמידיו ולאנשי קהילתו להתפקד לבית היהודי.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
חמוטל בר-יוסף
ביוגרפיה
נולדה בקיבוץ תל יוסף למוניה ואביגדור-אריה בורשטיין שעלו לארץ ישראל מאוקראינה בשנת 1936. אחיה הבכור,, נהרג במלחמת העצמאות. בשנת 1953 עברה עם הוריה לשכונת קריית שלום שבדרום תל אביב. בשנים 1957–1960 למדה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. עבדה כמורה לספרות בבית ספר תיכון, וכן עבדה באגף לתוכניות לימודים במשרד החינוך והתרבות.
בשנת 1977 קיבלה תואר שני בחוג לספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך שלה נושאת את השם "נוסח אישי ונוסח ציבורי: הטרוגניות לשונית והשלכותיה האידאולוגיות, ב'חיל הפרשים' מאת איסאק באבל וב'ימי צקלג' מאת ס. יזהר".
בשנת 1984 קיבלה תואר דוקטור לספרות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בהנחייתו של דן מירון שנושאה "הלשון הפיגורטיבית ביצירתו הסיפורית של א"נ גנסין", שקיבלה ציון מעולה.בשנת 1990 מונתה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם לימדה ספרות עברית עד שנת 2003. ב 1993 יסדה שם מסלול לימודים לכתיבה יצירתית שזכה להצלחה רבה. לימדה ספרות עברית באוניברסיטאות שונות בארצות הברית, רוסיה, אוקראינה, פולין וצרפת.
החל מ-1959 החלה לפרסם שירים, ואף זכתה בפרסים שונים על שירתה, בהם פרס עיריית תל אביב, פרס נשיא המדינה לספרות (1981), פרס ויצו לאישה היוצרת (1999), פרס ברנר (2005), פרס יהודה עמיחי (2011), פרס אקו"ם למפעל חיים (2013) ופרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת ה'תשע"ח.
שיריה הולחנו על ידי ערן אל-בר, יעל תאי, אלברט סופר, עודד זהבי, נטע אלוני, נתנאל זלבסקי ועוד. אחדים מהם ניתן למצוא ביוטיוב וכן בשני אלבומים: "עם כוחות אחרים" (לחנים של ערן אל-בר) ו"הבית בוער" (לחנים וביצוע אלברט סופר).
הייתה נשואה למחזאי והסופר יוסף בר-יוסף.
ארכיון
ארכיונה נמצא בארכיון גנזים - אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
רב פלטוי גאון
רב פלטוי ב"ר אביי גאון היה גאון ישיבת פומבדיתא בין השנים 858–842.
חייו ופועלו
רב פלטוי עלה על כס הגאונות בשנת 842, לאחר תקופה ארוכה של סכסוכים ושסעים בישיבת פומבדיתא, שבשיאם התמנו שני גאונים במקביל. סכסוכים אלו גרמו לכך שהגאונים התמנו בגיל מופלג כדי שלא יאריכו ימים בתפקידם. רב פלטוי, לעומת זאת, התמנה בגיל צעיר יחסית (שכן כיהן בתפקיד שש עשרה שנה) והתמנה בלי מחלוקות, הגם שלא בא ממשפחה מיוחסת, דבר המעיד על ההערכה שרחשו לו כל הצדדים. הוא היה אחד הגאונים הפעילים ביותר שהקימה ישיבת פומבדיתא.
אחד החוקרים כתב עליו:
הוא פעל בתקיפות לייצב את מצבה של ישיבת פומבדיתא. הוא יצר וביסס קשרים עם התפוצות במערב, דבר שהוביל להגדלת הבסיס הכלכלי של הישיבה ולייצוב מעמדה התורני, אף בהשוואה לישיבת סורא. לפי עדות בן נינו, הוא אשר שלח את התלמוד עם פירוש ליהודי ספרד, ובאופן כללי חיזק את הקשר של ישיבת פומבדיתא עם יהודי התפוצות, ובפרט עם ספרד.
הוא תיקן תקנות חשובות בתחום המשפט, בהן: היתר פנייה לערכאות של גויים כשהנתבע מסרב לדוו בבית הדין היהודי; היתר לאסור עבריין בשבת מחשש שיתפס על ידי הגויים ויתלה; הסדרת נוסח החרם ועוד.
מקורות מסוימים מצביעים על עיסוקו בקבלה ופילוסופיה, אך גרשם שלום, ובעקבותיו יתר החוקרים, טוענים שמדובר בזיוף.
תשובותיו
רב פלטוי השיב יותר תשובות הלכתיות מכל גאוני פומבדיתא שקדמו לו. יואל מילר מונה 75 תשובות שפורסמו בקובצי תשובות הגאונים שפורסמו עד ימיו, אך מאז נתגלו עוד תשובות רבות.
מחוזות איטליה
עם אישור החוקה של איטליה בשנת 1948, קבע הפרלמנט את קיומם הזמני של מחוזות בעלי מעמד עצמאי ואוטונומי אשר תפקידם, לפי החוקה: להכיר, להגן ולקדם את עצמאות המחוז, לבזר בצורה המיטבית את שירותי המדינה במחוז ולאמץ את החוקים והתקנות המבססים את ביזור הסמכויות והאוטונומיה בתוכם, כלומר, לשמור על הקשר של המחוז עם שלטונות המדינה.
חמשת המחוזות המוכרזים: פריולי-ונציה ג'וליה, סרדיניה, סיציליה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה (דרום טירול) וואל ד'אוסטה, הוכרו כבעלי אוטונומיה מיוחדת, המבוססת על רקע תרבותי שונה או על הימצאות מיעוטים חשובים במחוז. מחוזות אלו מתאפיינים לרוב בסממנים שאינם נפוצים, המעידים על הרגישות שננקטה בעת הגדרתם. כך למשל, למחוז טרנטינו (דרום טירול) ישנן שתי בירות, האחת למיעוט דובר האיטלקית והשנייה למיעוט הגרמני ולדוברי שפת הלדינית.
בכל מחוז ישנה מועצה נבחרת שבמסגרתה פועלת ה"Giunta Regionale" - הוועדה המבצעת - אשר בראשה עומד מושל המחוז (הנקרא presidente, שמשמעו "נשיא"). הוועדה המבצעת מחויבת בהחלטות המועצה הנבחרת, וחובה עליה להתפטר אם היא נכשלת ביחסי האמון שלה מול המועצה.
15 המחוזות האחרים של איטליה הוקמו רשמית בשנת 1970, ומטרתם העיקרית הייתה לבזר את מערכת הממשל האיטלקית. על אף הכוונה המקורית, במרוצת השנים הועבר כוח פוליטי רב יותר מהממשלה המרכזית להנהגות המחוזות השונים. מרבית המחוזות הצפוניים באיטליה דורשים לעצמם סמכויות וכוח פוליטי נוספים, ואף מעלים מדי פעם את רעיון האוטונומיה העצמאית למחוזות הצפון, וזאת בשל היותם נבדלים בראייתם ממחוזות דרום איטליה בתרבותם, וכן בשל היותם "המפרנס העיקרי" של קופת המדינה, "מפרנס" אשר נושא על גבו את עול מחוזות הדרום העניים. תפיסה זו של היבדלות, הביאה להקמת מפלגות אשר חרתו את הנושא על דגלן, דוגמת מפלגת הליגה הצפונית (Lega Nord). המחוזות הרגילים של איטליה מנוהלים על ידי מושל אשר תפקידו לתאם בין הממשל המרכזי במדינה לשלטונות המחוז.
המחוזות באיטליה מחולקים לנפות, למעט ואל ד'אוסטה.
זבדיאל
זַבְדִיאֵל הוא מושב באזור הדרום צפונית לקריית גת השייך למועצה אזורית שפיר.
היסטוריה
המושב הוקם באוגוסט 1950 על ידי עולים מתימן בסביבת הכפר הנטוש ג'וסיר, ועל כן נקרא בתחילה גשרון. המושב השתייך לפועלי אגודת ישראל ועיקר פרנסת התושבים נועד להיות על הפלחה. בנוסף גידלו התושבים ירקות וכותנה.
המושב עלה לכותרות בתחילת פברואר 1959 לאחר שפיצוץ מסתורי שהמשטרה לא גילתה את סיבתו הרג שלושה ילדים בני משפחת לידאני. במושב התגוררו כ-84 משפחות בני שלוש חמולות שהיו מסוכסכות ביניהן במשך שנים רבות. בעקבות הסכסוכים הוקמו במושב הקטן שבו כ־100 משפחות שישה בתי כנסת נפרדים.
המושב צבר בסוף שנות ה-70 חובות כבדים שהביאו לניתוק אספקת המים ובספטמבר 1980 הוחלט על פירוק המושב וזבדיאל היה המושב הראשון שמונה לו מפרק מאז שנת 1960. בסביבות שנת 2000 היו במושב 107 משקים, כ-16 יחידות של בנים ממשיכים ותוכנית הרחבה של עוד כ-100 יחידות דיור שהייתה בשלבי ביצוע. עיקר פרנסת המושב על מטעים, בעיקר של אפרסקים.
מיג 1.44/1.42
מיג 1.44
המלחמה הפלופונסית הראשונה
המלחמה הפלופונסית הראשונה התנהלה בין השנים 460 ל-445 לפנה"ס בין ספרטה שעמדה בראש הליגה הפלופונסית לבין הברית האטית-דלית ובראשה אתונה. יש מההיסטוריונים שאינם מתייחסים למערכה זו כמלחמה עצמאית ורואים את המלחמה הפלופונסית כמכלול אחד.
רקע
קרב סלמיס בשנת 479 לפנה"ס בו נחלה האימפריה הפרסית תבוסה מוחצת במסגרת סדרת המלחמות שבין פרס ליוון, שם קץ להתערבות הפרסית ביוון. עובדה זו אפשרה לכל אחת מהפוליס היווניות להתארגן כראות עיניה. אתונה חיזקה את צי האוניות שלה ואילו ספרטה שהסתגרה באזורה, המשיכה לחזק את כוחה היבשתי.
אתונה הקימה את הברית האטית-דלית, שפעולותיה היו התקפיות כנגד פרס ואילו ספרטה נשארה בברית הפלופונסית, שאמנם היא בעלת אוריינטציה צבאית אך הגנתית ולא התקפית. בעוד אתונה מתחזקת, קרנה של ספרטה החלה יורדת, מאחר שהיא נמנעה פעמיים מלהילחם מול הפרסים ונתנה לאתונאים לנצח. הביטחון העצמי של האתונאים עלה וממעמד של מנהיגת הברית האטית-דלית, נהייתה האוליגרכית של הברית. היא לא נתנה לפוליס אחרות לצאת מן הברית והכריחה את כולן לעבור לכלכלה מוניטארית אחידה, כזאת של אתונה.
הגורמים למלחמה
בשנת 466 לפנה"ס ביקשה העיר תאסוס לצאת מהברית האטית-דלית, אך אתונה לא הסכימה וצרה עליה. תאסוס פנתה לספרטה וביקשה את עזרתה. ספרטה הייתה מעוניינת לעזור אבל הייתה עסוקה בעצמה בדיכוי מרד של ההלוטים ואף ביקשה מאתונה עזרה בכך. האתונאים, בעצת קימון, שלחו 4,000 הופליטים לספרטה, אבל האחרונים החזירו אותם כלעומת שבאו, כנראה מחשש שכוונות האתונאים אינן כשרות. האתונאים חשו מושפלים וזעמם התעורר על הספרטנים.
בשנת 460 לפנה"ס השתלטה אתונה על נאופקטוס שהייתה במוצא המפרץ הקורינתי וככל שגדלו ציי האוניות שלהם והקלרוכיות (השלוחות של אתונה), כך גדל כוחה של אתונה. אתונה נהייתה כוח כלכלי משמעותי וגורם מאיים על כוחות כלכליים אחרים בעולם היווני כגון קורינתוס ואיגינה אשר נמצאת על אי בין אתונה וספרטה. כאשר השתלטה אתונה על נאופקטוס, חשה קורינתוס שהייתה שייכת לברית הפלופונסית, מאוימת.
בשנת 457 סיפחו האתונאים את איגינה, יישבו בה הלוטים שברחו מספרטה ואף נתנו להם זכויות. פעולה זו נתפסה כבדיחה צינית על ספרטה.
מהלך המלחמה
באותה שנה התרחש קרב טנגרה, סכסוך גלוי בין האתונאים לספרטנים שהסתיים כשידם של האתונאים על העליונה. קרב זה מכונה בחלק מהמחקרים כ"מלחמה הפלופונסית ה-1". גם אם לא הייתה זו המלחמה הראשונה, קרב זה היה ללא ספק נקודת מפנה משמעותית ביחסי שתי המדינות. בתוך שאר הפוליס התקיימו דעות שונות, מתמיכה באתונה ועד תמיכה בספרטה.
לאחר הקרב הזה, המשיכה אתונה לתקוף עמדות בחצי האי הפלופונסי ב-456 והדבר הראה לספרטנים כי לאתונה יש את היכולת לכבוש חלקים של ספרטה עצמה.
קרב זה הוא הרקע הממשי למלחמה הפלופונסית השנייה, אתונה המשיכה לעלות וספרטה ספגה מכות קשות מכל עבריה, מה שגרם לה בהמשך לכרות ברית עם פרס.
בהמשך בשנת 447 לפנה"ס אתונה הפסידה בקרב משמעותי בו נהרג מפקד הכוחותיה טולמידס. לאחר ההספד אתונה כבר לא השתקמה.
חבצלות המים
חבצלות המים (בצרפתית: Les Nymphéas, הנימפאות) הם סדרה של כ-250 ציורי שמן מעשי ידי האמן הצרפתי האמפרסיוניסטי קלוד מונה. הציורים מתארים את גן הפרחים שהיה למונה בביתו שבז'יברני.
הציורים מוצגים במוזיאונים בכל רחבי העולם ובהם מוזיאון מארמוטן מונה שבפריז ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק.
בשנת 1926 הוחלט על הקמת חלל ייעודי להצגת שמונה מהיצירות בפריז. החלל שנבחר הוא מבנה האורנז'רי - חממת גני הטווילרי. במבנה הותקנו שני חדרים אובליים המאפשרים תצוגת התמונות באור טבעי. התערוכה נפתחה לציבור ב-16 במאי 1927, זמן קצר לאחר מותו של מונה.
ב-24 ביוני 2008 נמכרה אחת מתמונות הסדרה בבית המכירות הפומביות כריסטיז שבלונדון בסכום של 41 מיליון ליש"ט.
המלווה הלאומי
המלווה הלאומי היה מלווה מרצון למימון הוצאות מלחמת העצמאות, עליו החליטה מנהלת העם, לקראת הקמת המדינה.
ב-18 בדצמבר 1947 עלתה הצעה להכריז על "מלווה לאומי". בישיבה השנייה של מנהלת העם, ב-26 באפריל 1948, הוחלט על עריכת מלווה לאומי בסך 5,000,000 לירות ארץ ישראליות, לשם מימון המערכה שעמד בה היישוב מאז כ"ט בנובמבר.
הציבור נתבקש לקנות בבנקים, החל מ-11 במאי 1948, תעודות מלווה שבהן הילווה הרוכש את כספו לסוכנות היהודית, לתקופה של 5 שנים בריבית של 3%. למלווה ערבו קרן היסוד והקרן הקיימת לישראל בנכסי המקרקעין שלהן ובהכנסותיהן.
תעודות המלווה היו מסמך סחיר והציבור על כל שכבותיו נקרא לרוכשן. במנשר שפרסמה ב-2 במאי 1948, קראה מנהלת העם לציבור:
כספי המלווה הלאומי שימשו את היישוב והמדינה בראשית ימיה למימון ההוצאות הכבדות של ניהול מלחמת העצמאות. לאחר הכרזת המדינה באו בעקבות המלווה הלאומי מספר מלוות מטעם ממשלת ישראל.
לרוכשי תעודות המלווה הובטחה הצמדה של שער המטבע, שלושה דולר אמריקני ללירה.
יחסי אוסטריה–רוסיה
ממלכת הבסבורג
היחסים בין המדינות ראשיתם מהמאה ה-15, אולם בתחילה הם היו רק יחסים אישיים בין הקיסר ההבסבורגי לצאר הרוסי. בתחילה הפרידו בין המדינות האיחוד הפולני-ליטאי והאימפריה העות'מאנית, אולם במהלך המאה ה-18 הרחיבו אוסטריה ורוסיה את גבולם, והקשרים ביניהם הפכו לחיוניים.
שתי המדינות שיתפו פעולה ביניהם במהלך המאה ה-18 ברוב הסכסוכים באזור, אשר כללו את מלחמת הירושה הפולנית, מלחמת הירושה האוסטרית, מלחמת שבע השנים, והמלחמה עם העות'מאנים - המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791) והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), וכן היה להם שיתוף פעולה במהלך חלוקת פולין.
גם במהלך המלחמות הנפוליאוניות שיתפו שתי המדינות פעולה, ואף בזמן שנאלצה האימפריה האוסטרית לשתף פעולה עם נפוליאון, היא השתדלה בכל מאודה לא להיכנס למלחמה עם האימפריה הרוסית.
המאה ה-19
בשנת 1804 הוקמה האימפריה האוסטרית, ובמהלך קונגרס וינה כרתו שתי המדינות יחד פרוסיה את הברית הקדושה, שבה התחייבו להגן על שלטון המלכים באירופה, ואכן במהלך השנים לאחר מכן היו שתי המדינות מהתומכים הגדולים של קונצרט אירופה.
מהפכות אביב העמים בשנת 1848 זעזעו את נחלות בית הבסבורג, והונגריה אף הכריזה על עצמאותה. רוסיה סייעה לאוסטריה בדיכוי המהפכות, וצבא האימפריה הרוסית אף פלש להונגריה, ודיכא בה את המרד.
במהלך מלחמת קרים שמרה אוסטריה על מדיניות של נייטרליות עוינת כלפי רוסיה, ואף שלא השתתפה במלחמה, תמכה בקואליציה האנגלו-צרפתית. עמדה זו הכעיסה מאוד את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, והייתה מכה קשה מאוד ליחסי רוסיה-אוסטריה, לאחר מאות שנים של יחסים טובים בין המדינות. אף על פי שרוסיה נכשלה במלחמה בחוזה פריז, הרי שבטווח הארוך הייתה זו אוסטריה שהפסידה מעמדתה במלחמת קרים, אף על פי שבקושי השתתפה בה. לאחר שנטשה את הברית עם רוסיה, הייתה אוסטריה מבודדת מבחינה דיפלומטית לאחר המלחמה, מה שתרם לתבוסתה במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866, ואובדן ההגמוניה שלה בגרמניה, ובעקבות כך נאלצה בשנת 1867 לחתום על הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, שהביאה להקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
מכיוון שרוסיה אימצה את הפאן-סלאביזם - מדיניות שנועדה לאחד את כל העמים הסלאבים בהנהגתו של הצאר, פתחה אוסטריה במדיניות אנטי סלאבית מבית ומחוץ. מקור המתח העיקרי בין אוסטריה לרוסיה היה השאלה המזרחית, שנוצרה בשל התמוטטות האימפריה העות'מאנית בבלקן.
בין השנים 1873–1887, היו אוסטריה ורוסיה שוב בעלות ברית יחד עם האימפריה הגרמנית, בברית שלושת הקיסרים. בשנת 1878 בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כבשה אוסטריה את בוסניה, ובעקבות כך נוצר משבר עם נסיכות סרביה שנתמכה על ידי רוסיה.
המאה ה-20
בשנת 1908 סיפחה אוסטריה את בוסניה לחלוטין, מה שגרם לפריצת משבר חמור עם ממלכת סרביה ורוסיה, אך לבסוף הסתיים המשבר בשל התמיכה הגרמנית באוסטריה, ואי הרצון במלחמה.
לאחר רצח פרנץ פרדיננד בידי לאומנים סרביים מארגון היד השחורה, העבירה אוסטריה לסרביה אולטימטום בדרישה לתת למשטרה ולצבא האוסטרי להיכנס לסרביה, על מנת לחקור את הרצח. סרביה דחתה את האולטימטום, מה שהוביל לפלישה האוסטרית לסרביה, ובעקבות כך פרצה מלחמת העולם הראשונה. רוסיה ואוסטריה נלחמו זו בזו עד תשישות בחזית המזרחית, ובסופו של דבר הובילה המלחמה לקריסת המונרכיה בשתי האימפריות.
במרץ 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ובעקבות כך השתתפו לוחמים אוסטרים בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. לאחר התבוסה הגרמנית בקרב סטלינגרד, נפלו בשבי הצבא האדום גם לוחמים ממוצא אוסטרי, אולם עם נפילתם בשבי הם החלו לקרוא לעצמם אוסטרים, ובעקבות כך קיבלו יחס טוב יותר.
לאחר המלחמה נכבשה אוסטריה על ידי צבאות בעלות הברית, וחולקה לארבע אזורי כיבוש, תוך שהיא מופרדת שוב מגרמניה. הסובייטים לא יצרו ממשלה קומוניסטית נפרדת באזור שלהם, כפי שעשו בגרמניה המזרחית. במקום זאת נדרשה אוסטריה לחתום בשנת 1955 על אמנת המדינה האוסטרית, שבה התחייבה לנייטרליות מוחלטת במלחמה הקרה. ואכן, אוסטריה שמרה על נייטרליות מוחלטת בין הגושים, ווינה הייתה גן עדן למרגלים של הק.ג.ב., שעקבו אחר תנועות הצד השני.
המאה ה-21
בשנת 2001 דווח כי שגריר רוסיה באוסטריה הצהיר, כי כל ניסיון של אוסטריה להצטרף לנאט"ו ייחשב כהפרה של החוק הבינלאומי. במאי 2007 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באוסטריה.
אוסטריה מהווה עד היום מרכז חשוב לפעילויות מסחר, בנקאות וריגול של רוסיה, וחברות רוסיות רבות יש להם השקעות נרחבות באוסטריה.
בשנת 2009 נרצח בווינה עומר ישראיילוב - פעיל זכויות אדם צ'צ'ני, שהגיש תלונה לבית המשפט האירופי לזכויות האדם ועמד לספר את סיפורו לעיתון הניו יורק טיימס. המשטרה האוסטרית ופעילי זכויות אדם, חשדו כי הקרמלין עומד מאחורי רציחתו, ואולג אורלוב, מנהל מרכז זכויות האדם במוסקבה, אמר כי "אנו מודאגים מאוד ממה שנראה כצעד נוסף של רצח פוליטי של מבקר שיצא נגד בכירים בממשלה הרוסית ... על רקע התגמול האכזרי שנגרם לאלו שמדברים על הפרות זכויות אדם בצ'צ'ניה, פעולותיו של ישראיילוב היו אמיצות במיוחד, ורוצחיו ואלה שעמדו מאחוריהם צריכים להעצר מיידית".
אוסטריה המשיכה לשמור על יחסים טובים ושיתוף פעולה כלכלי הדוק עם רוסיה גם לאחר ההידרדרות הדרסטית של יחסי רוסיה עם המערב בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה. בדצמבר 2016, מנהיג מפלגת החירות האוסטרית, היינץ כריסטיאן שטראכה, הודיע כי מפלגתו חתמה על מה שהוא כינה הסכם שיתוף פעולה עם מפלגת רוסיה המאוחדת, מפלגתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
אוסטריה הייתה המדינה הגדולה היחידה באיחוד האירופי שלא גירשה דיפלומטים רוסים במהלך צעדי התגמול שנקטו המערב בעקבות מקרה ההרעלה בסולסברי במרץ 2018.
באוגוסט 2020, גירשה אוסטריה דיפלומט רוסי בעקבות דיווח שהאשים אותו במעורבות בריגול תעשייתי.
בפברואר ומרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, תמכה אוסטריה בסנקציות של האיחוד האירופי נגד רוסיה. ב-7 במרץ הכניס פוטין את אוסטריה לרשימת "מדינות האויב" יחד עם כל שאר המדינות שתמכו בסנקציות נגד רוסיה.
שיתוף פעולה כלכלי
בין שתי המדינות קיימים יחסי סחר והכלכלה פעילים, וההסכם המרכזי המסדיר את היחסים בתחום זה הוא ההסכם הבין-ממשלתי בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, שנחתם ב-8 בנובמבר 1993. בהתאם להסכם הוקמה הוועדה המעורבת האוסטרית-רוסית לשיתוף פעולה כלכלי, וקבוצות עבודה שעסקו בסוגיות של שיתוף פעולה בתחומים שונים במשק. לפי נתוני משרד החוץ הרוסי, בשנת 2010 הסתכם מחזור הסחר בין שתי המדינות ב-3.48 מיליארד דולר. הפריטים העיקריים של היצוא הרוסי לאוסטריה הם ספקי אנרגיה וחומרי גלם (84.6%)., מוצרי עץ ועיסת נייר (3.7%), טקסטיל ומוצריו (2.3%), מתכות ומוצרי מתכת (2.1%), מכונות, ציוד וכלי רכב אינו מובהק (1.4%). מאידך רוסיה מייבאת מאוסטריה, מכונות וציוד (41.2%), מוצרי התעשייה הכימית (26.5%), מתכות ומוצריהם (11.9%), מוצרי מזון וחומרי גלם חקלאיים (7.3%).
בתקופה שבין 2002–2005 אוסטריה שילמה מרצון פיצויים לאזרחים רוסים שהיו מעורבים בעבודות כפייה במלחמת העולם השנייה בשטח האוסטרי. עד סוף דצמבר 2005, 12,257 אנשים קיבלו פיצוי, והסכום הכולל של התשלומים היה 25.9 מיליון יורו). מאידך, בשנת 2002 השלימה רוסיה את תהליך שיקום האזרחים האוסטרים שנפגעו על ידי השלטונות הסובייטיים.
שיתוף הפעולה בין שתי המדינות נמשך גם בתחום התרבות. ב-1998 חתמו רוסיה ואוסטריה על הסכם לשיתוף פעולה תרבותי. אתרי הנופש האוסטרים זוכים לפופולריות רבה בקרב התיירים הרוסים (בעיקר סקי)., ובשנת 2008 ביקרו באוסטריה 263,700 תיירים רוסים.
יחסים דיפלומטיים
אוסטריה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-2 קונסוליות בניז'ני נובגורוד ויקטרינבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליות באינסברוק וזלצבורג.
בר דוד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ספידו
ספידו (אנגלית Speedo) היא חברה לייצור בגדי ים, חליפות שחייה ומוצרים נלווים. שמה הפך ברבות השנים, בעיקר באנגלית אך גם בשפות נוספות, לשם גנרי לבגדי ים לגברים עשויים מבד סינתטי ובעלי גזרה צמודה (Swim briefs).
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1914 בבונדי ביץ' שבאוסטרליה על ידי מהגר מסקוטלנד, ונקראה על שמו "McRae Hosiery Manufacturers". בשנת 1928 הייתה החברה לאחת הראשונות שהתמחו בייצור חליפות שעוצבו במיוחד עבור אתלטים, ובד בבד אמצה את שמה הנוכחי, "ספידו", הנגזר מהמילה האנגלית שמשמעותה "מהירות" (speed), ואת הסיסמה "Speed on in your Speedos". במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה החברה בעיקר מוצרים תומכי לחימה, וב-1951 הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה. ב-1955 החלה החברה לייצר בגדי ים מניילון, ואת הדגמים הראשונים שנקראו לימים על שמה באופן גנרי. בשנות ה-70 החלה ספידו לשלב לייקרה במוצריה, והחל בשנות ה-90 הייתה בין חלוצות הייצור בתחום חליפות שחייה לשחיינים תחרותיים.
כיום מרכזה של החברה בנוטינגהאם שבאנגליה, והיא אחת החברות הגדולות בתחומה.
פעילות בישראל
חברת "קבוצת בן-דרור" (במקור חברת "פלג-ניל"), היא היבואנית ספידו בישראל ומותגים נוספים חברת פנטלנד, החברה האם של ספידו. החל מ-2009 העניקה חסות בשווי 1.2 מיליון שקל לאיגוד השחייה הישראלי.
חמש ילדות יפות
חמש ילדות יפות (באנגלית: The Virgin Suicides, בתרגום חופשי: "התאבדות הבתולות") הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1999 שנכתב ובוים על ידי הבמאית סופיה קופולה. בכיכובם של ג'יימס וודס, קתלין טרנר וקירסטן דנסט. הסרט מבוסס על הספר "התאבדויות הבתולין" של ג'פרי יוג'נידיס.
עלילה
הסיפור מתרחש בשנות ה-70 המוקדמות, בשכונת פאר בעיבורי דטרויט. ארבעה בנים, שכניהן של חמש הבנות, תרז (לסלי היימן), מרי (איי. ג'יי. קוק), בוני (צ'לסי סוויין), לקס (קירסטן דנסט) וססיליה (האנה ר. הול), תוהים על חייהן של חמש בנות משפחת ליסְבּוֹן. המשפחה מנהלת אורח חיים דתי שמרני, והבנות, יפות ובלתי מושגות, נשמרות בקפידה על ידי הוריהן האדוקים.
עם פתיחת שנת הלימודים החדשה, לקס, האחות החופשייה מכולן, מפתחת מערכת היחסים עם טריפ פונטין (ג'וש הארטנט). אביה של לקס מרשה לטריפ לקחת את לקס לנשף אחרי שטריפ מארגן בני זוג לבנות הנותרות, והם מתחייבים לבלות בקבוצה.
אחרי שלקס וטריפ מוכתרים כ"מלכי הנשף", לקס מאבדת את בתוליה לטריפ על מגרש הפוטבול, אך מיד לאחר המעשה היא נזנחת על ידיו.
לקס ואחיותיה נענשות על ידי הוריהן הזועמים אשר מרתקים אותן אל הבית ומרחיקים אותן מבית הספר למשך זמן רב. האחיות יוצרות קשר עם הבנים על ידי סימני אורות והשמעת מוזיקה בטלפון כדרך לביטוי רגשותיהן.
בעודן מרותקות, לקס מתחילה בסדרת פגישות למין מזדמן על גג הבית עם שותפים אקראיים בשעות לילה מאוחרות, בעוד הבנים צופים בה מעבר לרחוב.
לאחר חודש של ריתוק הבנות מסמנות לבנים לבוא לביתן בלילה, כנראה כדי לברוח. כשהבנים מגיעים לבית, לקס יושבת לבדה בחדר האורחים ומעשנת סיגריה. היא מורה לבנים לחכות לאחיותיה, ויוצאת להמתין במכונית.
הבנים משוטטים במרתף ומגלים גופה תלויה מן התקרה ונבהלים, הם עולים חזרה לבית ונתקלים בגופותיהן של שאר בנות ליסבון שהתאבדו כולן, וברור שהבנות תכננו זאת מראש.
תרז לקחה כדורי שינה, בוני תלתה את עצמה במרתף, מרי נעצה ראשה בתנור גז ולקס התאבדה על ידי פחמן חד-חמצני רעיל במכונית שבתוך המוסך.
שבורים מהתאבדותן של בנותיהם, ההורים מסתלקים בחשאי מן השכונה, וזמן קצר לאחר מכן נמכר הבית על כל תכולתו. נראה שהמבוגרים בשכונה מצליחים להשאיר את הפרשה מאחור ולשוב לחיי היום-יום, אך ארבעת הבנים אינם יכולים להניח למקרה ולתעלומה.
הפסקול
פסקול הסרט הוקלט על ידי צמד המוזיקאים הצרפתי, אייר, ויצא לאור כאלבום בפברואר 2000.
בית מנחם אוסישקין (ירושלים)
בית מנחם אוסישקין המכונה גם בית מחנים הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים, ברחוב אוסישקין 7 (פינת רמב"ן 32).
פארק המדע קריית ויצמן
פארק המדע קריית ויצמן הוא פארק תעשיות מתקדמות (היי-טק) הנמצא בנס ציונה, בסמוך לגבולה עם רחובות.
בית מנחם אוסישקין (ירושלים)
היסטוריה
בין השנים 1922–1927 התגורר מנחם אוסישקין בבית מחניים שברחוב שבטי ישראל. אוסישקין שכר את הבית מאגודת "האחים" שמקום מושבה בלונדון, שיפץ את הבית וריהט אותו בפאר רב. בשנת 1927, לאחר רעידת אדמה שפגעה בבניין אוגוסטה ויקטוריה שבו התגורר הנציב העליון הבריטי הפקיע הנציב את בית מחניים ועבר לגור בו, ואוסישקין, על אף מחאותיו, נאלץ לעזוב את המבנה. אוסישקין החליט לרכוש מגרש ברחביה ולבנות עליו את ביתו, שנבנה על פי תוכניותיו של האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי בשנת 1931.
פארק המדע קריית ויצמן
היסטוריה
טקס הנחת אבן הפינה לפארק נערך במאי 1971, והמבנה הראשון נחנך בסוף 1972. הפארק הוא פארק המדע השלישי שהוקם בישראל לאחר פארק מתם בחיפה והר חוצבים בירושלים. יוזם ההקמה היה שלהבת פריאר, שהיה משנה לנשיא מכון ויצמן למדע. מטרת הפארק הייתה לקשר בין המדע לתעשייה. שר האוצר, פנחס ספיר, תמך ברעיון בהתלהבות רבה, וביחד עם חברת "אפריקה ישראל להשקעות" החלו בהקמת פארק המדע, בתחום המוניציפלי של נס ציונה, ממערב לגבעת הקיבוצים. מאז הפארק גדל והתרחב. החברה שהקימה את הפארק ("פרק לתעשיות עתירות מדע בע"מ") הפכה ל"אפריקה ישראל נכסים", הזרוע היזמית בתחום הנדל"ן המניב של "אפריקה ישראל להשקעות".
בית מנחם אוסישקין (ירושלים)
היסטוריה
במבנה היו שלוש דירות - שתי דירות בקומת הקרקע עבור בנו ובתו של אוסישקין ודירה נוספת בקומה העליונה בה התגורר אוסישקין. מעל הכניסה למבנה הוצב השלט "מחנים" בעברית (בעוד שבבית מחניים השלט הוא באנגלית) - זכר למבנה אותו נאלץ אוסישקין לעזוב. במרפסת המבנה הגדולה נהג אוסישקין להקים סוכה מידי חג סוכות ולארח את ראשי היישוב היהודי וראשי המנדט הבריטי.
אוסישקין זכה להנצחה כבר בחייו: לכבוד יום הולדתו ה-70 החליט ועד שכונת רחביה בירושלים להסב על שמו את רחוב קרן קיימת לישראל בו הוא התגורר. בעקבות כך, רח' שמואל הנגיד שונה לרח' קרן קיימת לישראל, ושמו של שמואל הנגיד הונצח ברחוב סמוך. ישנה גרסה נוספת שהשתרשה, לפיה שמו הקודם של רח' אוסישקין היה יהודה הלוי. עם זאת, המקורות ההיסטוריים אינם תומכים בגרסה זו, ובפרט מראים שיהודה הלוי היה שמו הקודם של גן הכוזרי.
פארק המדע קריית ויצמן
היסטוריה
הפארק כולל כ-100,000 מ"ר בנויים. מלבד גודלו הייחודי, יתרונו הוא הקרבה למוסדות אקדמיים-מחקריים: מכון ויצמן למדע, הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות והמכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה.
עם החברות השוכנות בפארק נמנות "HP Indigo" (שבבעלות HP), אלביט מערכות וחברת הבת שלה אל-אופ, חברת האינטרנט קונדואיט, QBI (שהוקמה על ידי חוקרים ממכון ויצמן למדע), קמהדע ועוד.
חלק מאדמות הפארק נחכרו על ידי חברת אפריקה ישראל נכסים ממכון ויצמן למדע, בהסכם חכירה ל-50 שנה שנועד להסתיים בשנת 2029. בסוף 2014 הגיעו אפריקה ישראל נכסים ומכון ויצמן להסכם לפיו תבוטל החכירה, מכון ויצמן ישלם לאפריקה ישראל נכסים 201 מיליון ש"ח, ובתמורה הפארק יעבור לבעלות משותפת של 60% אפריקה ישראל ו-40% מכון ויצמן.
פארק ת.מ.ר
האזור כולו תוכנן כפארק אחד אך חלקו הדרומי נמצא בשטחה של העיר רחובות. עיריית רחובות נתנה לו את השם פארק ת.מ.ר (תעשייה-מדע-רחובות) על שם יצחק רבין. זהו האזור הנושק לתחנת הרכבת רחובות ונמצא בו גם מרכז מסחרי ומלון שנפתח ב-2011. רחוב המדע ורחוב וייסגל הם הגבול הצפוני של תחום הפארק ברחובות. הקמת פארק המדע באזור זה החלה בשנת 1965, עת שהונחה אבן הפינה למפעל אל-אופ שנחנך בשנת 1967. בשנת 1990 הקימה עיריית רחובות את החברה לפיתוח רחובות, שעוסקת בין השאר בקידום ופיתוח פארק ת.מ.ר.
עם החברות השוכנות בפארק נמנות אל-אופ (שבבעלות אלביט מערכות), סטרטסיס ואפלייד מטיריאלס ישראל.
Hold My Hand (שיר של ג'ס גלין)
Hold My Hand (בעברית: תחזיק לי את היד) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת והפזמונאית האנגלית ג'ס גלין. הוא נכתב על ידי ג'ק פטרסון, ג'ני בנט, אינה ורולדסן וגלין. השיר פורסם ב-20 במרץ 2015 כסינגל הסולו השלישי שלה, רווקה, לאחר "Home" ו "Right Here". קליפ השיר הועלה לערות היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015. השיר אף הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי כבר בשבועו הראשון, ב-29 במרץ 2015, ושהה בו במשך שלושה שבועות רצפים. הוא גם הגיע לשיא של מקום שביעי במצעד הסינגלים האירי, והפך לסינגל הסולו הראשון של גלין שנכנס לבילבורד הוט 100, במקום ה-86. השיר בוצע על ידי גלין בגמר של דה ווייס בריטניה והיה גם בשימוש של פרסומת קוקה-קולה ב-2015. מאז סוף 2015, השיר אף מופיע בפרסומת של Jet2holidays, וכן בפסקול לסרט "ברידג'ט ג'ונס בייבי".
וידאו קליפ
הקליפ הרשמי של השיר "Hold My Hand", שנמשך ארבע דקות ושתי שניות, הועלה לערוץ היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015, בהפקת אמיל נאוה. נכון ל-18 באוקטובר 2017, צבר השיר יותר מ-95 מיליון צפיות.
מדליית אוסקר קליין
מדליית אוסקר קליין והרצאה על שם אוסקר קליין ניתנות באוניברסיטת סטוקהולם לפיזיקאי בעל הישגים יוצאי דופן, והיא קרויה על שמו של הפיזיקאי השוודי-יהודי אוסקר קליין. המדליה ניתנת בחסות האוניברסיטה וועדת פרס נובל באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
זוכים
רשימת הזוכים נכון לשנת 2022:
יעל שטרנהל
יעל שְׁטֶרְנְהֶל (נולדה ב-14 ביוני 1976) היא היסטוריונית ישראלית שעוסקת בהיסטוריה אמריקאית. חברת האקדמיה הצעירה הישראלית.
ביוגרפיה
את שירותה הצבאי עשתה בשנים 1996-1994 בגלי צה"ל ככתבת לענייני משטרה בירושלים. בין האירועים הבולטים שסיקרה ככתבת: רצח רבין, גל הפיגועים של 1996 ומהומות מנהרת הכותל.
לאחר שחרורה מצה"ל, החלה להגיש את התוכנית "בוקר טוב ישראל" ב (בשנים 1999-1997), ואז הצטרפה ל"דסק הבחירות" של הערוץ, לקראת בחירות 1999. בשנים 2002-1999, הגישה את תוכנית הראיונות "שבע וחצי". בשלהי 2011 הגישה חלק מסדרת התוכניות "ינשופים מתחלפים" בערוץ 8.
בשנת 2001, הגישה שטרנהל את משדר הבחירות המרכזי לכנסת החמש עשרה, לצד חיים יבין, בערוץ הראשון. בשנים 2001-1998 למדה שטרנהל לתואר ראשון בתוכנית המצטיינים של בית הספר להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2008-2002 עבדה על דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי. נושא העבודה היה: "חוויית התנועה במרחב במלחמת האזרחים האמריקאית" והיא כתבה אותו בהדרכתו של פרופסור ג'יימס מקפרסון. עשתה עבודת בתר-דוקטורט באוניברסיטת תל אביב במימון יד הנדיב בשנים 2008–2009. בשנת 2010 עשתה עבודת בתר-דוקטורט באוניברסיטה העברית.
באוקטובר 2011 התמנתה למרצה להיסטוריה ולימודים אמריקאיים באוניברסיטת תל אביב, על בסיס מלגת אלון.
שטרנהל מתמחה בהיסטוריה של דרום ארצות הברית במאה התשע עשרה ובהיסטוריה של חברות במלחמה. עבודת הדוקטורט שלה עוסקת בחוויית התנועה במרחב בדרום בתקופת מלחמת האזרחים. הדוקטורט בוחן את משמעותה של תנועת בני אדם בתהליכים המרכזיים שהתחוללו בדרום במהלך המלחמה, כגון עלית הלאומיות הדרומית, התפתחות תרבות מלחמה, והמהפכה החברתית שהביאה לשחרור ארבעה מיליון עבדים. עבודת הדוקטורט שלה פורסמה באפריל 2012 כספר בהוצאת הספרים של אוניברסיטת הרווארד (Routes of War: The World of Movement in the Confederate South (Harvard, 2012)).
שטרנהל חברה בוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל.
שטרנהל היא בת זוגו של פרופ' ישי רוזן-צבי ולהם שתי בנות משותפות. מתגוררת בשכונת רמת אביב בצפון תל אביב.
קישורים חיצוניים
מאמרים פרי עטה:
סקוקי (סרט)
סקוקי (אנגלית: Skokie) הוא סרט טלוויזיה מסוגת התעודרמה משנת 1981 אודות ניסיונה של המפלגה הנאצית האמריקנית לקיים מצעד בעיירה סקוקי, בסוף שנות השבעים. העיירה סקוקי היא פרוור של שיקגו, שבסוף שנות השבעים קרוב לשישית מאוכלוסייתו הייתה יהודית והיה בו ריכוז גבוה של ניצולי השואה. הסרט בוים על ידי הרברט וייז (Herbert Wise).
עלילה
שלוותו של הפרוור מופרת כאשר פרנק קולין (Frank Collin, מגולם על ידי ג'ורג' דזונדזה, George Dzundza), מנהיג נאו-נאצי אמריקני בוחר בו כאתר למצעד הבא של המפלגה הנאצית האמריקנית. רבים מתושבי הפרוור רואים במצעד זה תזכורת לחייהם במחנות הריכוז.
תושב אחד, ניצול שואה בשם מאקס פלדמן (דני קיי) מתעמת עם ההנהגה. הוא טוען שארבעים שנה קודם לכן, בגרמניה, הוא הסכים כמו כולם להתעלם מהנאצים וההתעלמות הביאה את השואה. הוא טען שבהתחלה הוא התעלם גם שם וחיש קל הוא מצא את עצמו מובל למחנה ריכוז. פלדמן מכריז שהוא יצא לרחוב עם אלת בייסבול כדי להפסיק את המצעד. הוא עורך מסע שכנועים בביתו שלו ובכל הקהילה, מערער על מעמד הרבנים ומשיג אחדות דעים בין תושבי הפרוור – לא יהיה מצעד ויהי מה.
התנועה הנאצית שוכרת עורך דין יהודי (ג'ון רובינשטיין) ומעבירה את המאבק לקיום המצעד אל בית המשפט. שם הדיון עוסק בעיקר בתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, המבטיח את חופש הביטוי.
בסופו של דבר, המצעד אינו יוצא אל הפועל.
קונצרט
קונצרט הוא מופע מוזיקלי, שבו נגנים, מקהלה או כל הרכב אינסטרומנטלי או קולי מבצעים מוזיקה לפני קהל מאזינים. בכל קונצרט שמספר המבצעים בו עולה על עשרה, משתתף מנצח, שתפקידו להוביל ולהנהיג את המבצעים, בין אם תזמורת קאמרית קטנה או תזמורת ענק עם מקהלה וזמרים. ביצירות מן התקופה הקלאסית, היה הניצוח משולב לעיתים בנגינה, אם מן הפסנתר ועם בכלי קשת.
סוגים
תוכנית הקונצרט יכולה לשים דגש על גיוון, הן בצורת היצירות והן בתקופה - יצירת בארוק יחד עם יצירות מן התקופה הקלאסית או הרומנטית, או אף מן התקופה המודרנית, והן בהרכב - לעיתים מוקדש הקונצרט כולו ליצירה אחת גדולה, שיש בה גם מקהלה וזמרים סולנים, כמו מיסה סולמניס של בטהובן, מתאוס פסיון של באך וכו'. לעיתים כולל הקונצרט גם קונצ'רטו, לסולן אחד או יותר, כמו הקונצ'רטו הכפול של ברהמס, למשל. לביצוע הקונצ'רטו מוזמן על פי רוב נגן ידוע-שם, אך לעיתים הסולן הוא נגן משורות התזמורת.
לעיתים נוסף לקונצרט חלק נוסף הנקרא הדרן, שמנוגן על ידי הסולן בהתאם לדרישת הקהל, ותפקידו להודות לקהל על ההערכה שנתן לסולן. לעיתים קרובות בוחר הסולן ביצירה פופולרית, מבריקה ווירטואוזית במיוחד, שיש בה כדי להרשים את קהל המאזינים, אך לפעמים הוא מנגן יצירה, או פרק מיצירה, שקרובה ללבו.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
הביצוע המוכר ביותר של השיר הוקלט על ידי האחים אברלי, ויצא כסינגל באפריל 1958. ההקלטה נערכה ב-6 במרץ 1958, והשתתף בה צ'ט אטקינס בנגינה בגיטרה. זה היה הסינגל היחיד שהיה בראש כל מצעדי הסינגלים של בילבורד במקביל, ב-2 ביוני 1958. השיר הגיע למקום הראשון במצעד "Most played by Jockeys" ובמצעד "Top 100" ב-19 במאי 1958, ושהה בו במשך חמישה ושלושה שבועות בהתאמה. באוגוסט 1958, עם הצגת בילבורד הוט 100, הגיע השיר למקום השני במצעד. השיר "All I Have to Do Is Dream" היה להיט שהגיע לראש מצעד ה-R&B. עוד היה זה השיר השלישי של האחים אברלי שהגיע לראש מצעד שירי הקאנטרי. ב-1961 חזרו האחים אברלי עם השיר למצעד הוט 100.
קונצרט
סוגים
קונצרט של מבצע יחיד נקרא בדרך כלל רסיטל, וכך גם מופע של סולן בליווי פסנתר, בין אם נגן כלי מיתר, כלי נשיפה או זמר.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
מחוץ לארצות הברית זכה השיר "All I Have to Do Is Dream" זכה להצלחה רבה במדינות שונות, בהן הממלכה המאוחדת בה הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי ביוני 1958, ושהה בו במשך שבעה שבועות. בסך הכל שהה הסינגל 21 שבועות במצעד הבריטי. השיר נכלל ברשימות שונות של מיטב השירים, כולל ברשימת 1001 השירים הטובים ביותר של המגזין הבריטי Q משנת 2003.
קונצרט
סוגים
יש קונצרטים מיוחדים למוזיקה עתיקה בביצוע אותנטי, כלומר בכלי התקופה. כינור בארוק, ויולה דה גאמבה, פורטה-פיאנו וכדומה. דוגמאות למבצעים כאלה בישראל הם בארוקדה וההרכבים של עדי זילברברג.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
השיר נבחר כאחד מ-"500 השירים שעיצבו את הרוק אנד רול" של היכל התהילה של הרוק אנד רול, וזכה בפרס היכל התהילה של גראמי בשנת 2004.
הבי-סייד של הסינגל "Claudette", היה השיר הראשון של רוי אורביסון שזכה להצלחה גדולה. כתוצאה מכך החליט אורבינסון לסיים את החוזה שלו עם סאן רקורדס, ועבר לחברה של האחים אברלי Acuff-Rose Music.
קונצרט
סוגים
מקהלה, עם סולנים או בלעדיהם, יכולה להופיע בשירת א-קאפלה, כלומר ללא ליווי, או בליווי פסנתר או הרכב קאמרי מצומצם, בהדרכת מנצח מקהלה. בקונצרטים סימפוניים, לעומת זאת, יכולה להופיע תזמורת ענק בלוויית מקהלה או מקהלות אחדות (מקהלה מעורבת, מקהלת גברים, מקהלת ילדים וכו'). דוגמה ליצירות שיש בהן הרכבי ענק כאלה הן הסימפוניה השנייה של מאהלר ("התחייה"), הסימפוניה השלישית ("קדיש") של ליאונרד ברנשטיין, הפאסיונים של יוהאן סבסטיאן באך והמיסה בסי מינור שלו, ועוד.
אורטוריות מבוצעות בקונצרט, משום שאינן מוצגות, בניגוד לאופרה. חלקן מחייבות הרכבים תזמורתיים גדולים, הכוללים גם מקהלות וסולנים, אך יש גם אורטוריות קאמריות, מינימליסטיות, כדוגמת "יפתח" של קריסימי. הצגת אופרה מלאה היא מופע בימתי המצריך תפאורות, תלבושות ואביזרי בימה, אך יש גם ביצועי אופרה קונצרטנטיים או קונצרטנטיים למחצה, והאפשרויות מגוונות - לעיתים מדובר במופע קונצרטנטי לכל דבר, במקרים אחרים הסולנים לבושים בבגדי התקופה ומשחקים באופן חלקי ומוגבל, אך התזמורת יושבת על הבמה והמקהלה מופיעה בבגדי קונצרט ולא בתלבושות האופרה.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
השיר מופיע במשחק Mafia II, אף על פי שהמשחק מתרחש בשנת 1951, שבע שנים לפני יציאתו לאור.
קונצרט
סוגים
המשותף לכל הקונצרטים האלה לסוגיהם הוא החיבור בין המבצעים שעל הבמה לבין קהל המאזינים - יהיה גודלו אשר יהיה - והרצון לשתף ולהשתתף בהנאה, שמוזיקה יכולה לגרום, הן לעושיה והן לשומעיה. .
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
בסרט "Ladybugs" של רודני דיינג'רפילד מופיע השיר בסצנה של חלום.
קונצרט
היסטוריה
עד המאה ה-20 היו הקונצרטים נחלתם של עשירים בלבד. לרוב בני אצולה, שהחזיקו בחצרותיהם תזמורות והרכבים קאמריים להנאתם ולבידור אורחיהם ודאגו לאולמות מתאימים לביצוע מוזיקה. מוזיקה קאמרית נוגנה בחדרים מרווחים, כמסתבר משמה, לפעמים כחלק מאירוח ערבית בבתים אמידים, כאמור בעיקר במשפחות אצולה. בניגוד להצגות אופרה, שקהליהן ראו בהן אירוע חברתי נוצץ וייחסו את עיקר החשיבות לשיאי ביצוע של הפרימדונה ובני זוגה, קונצרטים נחשבו בדרך כלל לאירוע מוזיקלי רציני, המחייב גישה מעמיקה יותר.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
השיר מושר בכתוביות הסיום של הסרט "לילה טוב ירח" משנת 1999 בהפקת HBO Family.
קונצרט
היסטוריה
במאה וחמישים השנים האחרונות, פחות או יותר, נעשו הקונצרטים לנחלת הקהל הרחב. תזמורות ציבוריות נוסדו והתפתחו בארצות העולם, סדרות קונצרטים למנויים בדרגות מחירים שונות נעשו דבר מקובל. תזמורות מרבות בסדרות קונצרטים מוסברים, סימפוניים או קאמריים, לקהל הרחב, לנוער ולילדים. יש קונצרט מנחה וקונצרט צהריים, קונצרטים הכוללים קפה ועוגה ועוד.
All I Have to Do Is Dream
הגרסה של האחים אברלי
גרסה זו של השיר נכללה בכתוביות הסיום של הרימייק משנת 2010 של הסרט "סיוט ברחוב אלם".
קונצרט
היסטוריה
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 הקיפה המילה "קונצרט" לא רק מופע מוזיקלי, אלא כל מופע תרבותי-אמנותי, לרבות דקלום שירה וקטעי משחק או תמונות חיות. עם הזמן הצטמצם מובן המילה למופע מוזיקלי בלבד, המקיף את כל סוגי המוזיקה - קונצרט ג'אז, קונצרט רוק, קונצרט מוזיקה קלה וכו'. קונצרטים נערכים לא רק באולמות אלא גם בפארקים, בטיילת, במערות המצטיינות באקוסטיקה שלהן - למשל במערת הפעמון בגן הלאומי בית גוברין - מראשה - וגם בבתי מורים לנגינה, המציגים את התקדמות הילדים בקונצרט תלמידים לפני הורים גאים. בקונצרטים לאירועים מיוחדים מפעילים פירוטכניקה ויורים בתותח בפתיחה 1812 של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, לציון הניצחון על נפוליאון בונפרטה. יש קונצרט גאלה, שכרטיסי הכניסה אליו עולים הון ומיועדים למימון מטרה מוכרזת מראש וההליכה אליו כמוה כהצהרה חברתית וכלכלית, ויש קונצרט אתנחתא של התזמורת הסימפונית ירושלים, שהכניסה אליו חופשית. יש קונצרטים לטובת אמן שדרכו לא צלחה וחבריו מתגייסים לעזור לו. יש קונצרטים בג'ינס של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם ריקודי דיסקו ושתיית בירה, ויש קונצרטים חגיגיים בבגדי ערב ומעילי פרווה ויהלומים. יש קונצרטים מיוחדים למבצעים צעירים מחוננים, ויש קונצרטים במסגרת תחרויות בינלאומיות וכיתות אמן.
All I Have to Do Is Dream
גרסאות כיסוי
השחקן ריצ'רד צ'מברלין הקליט גרסת כיסוי של השיר לאלבומו "Richard Chamberlain Sings" משנת 1962. השיר יצא לאור כסינגל ב-1963. הוא הגיע למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום השישי במצעד הבילבורד Adult Contemporary.
ב-1969 הקליטו בובי ג'נטרי וגלן קמפבל גרסת דואט של השיר. גרסה זו הגיעה למקום ה-27 במצעד הוט 100, מקום השישי במצעד הקאנטרי, ולמקום הרביעי במצעד Adult Contemporary. בממלכה המאוחדת הגיע השיר למקום השלישי, בשוודיה למקום השישי, ובדרום אפריקה למקום השלישי.
דוני אוסמונד ביצע גרסת כיסוי של השיר באלבומו "Portrait of Donny" משנת 1972.
להקת אר.אי.אם. ביצעה גרסה משלה בשם "(All I've Got To Do Is) Dream" כחלק מפסקול הסרט "Athens, GA: Inside/Out" משנת 1987.
הזמר הבריטי קליף ריצ'רד הקליט, יחד עם פיל אברלי, גרסה של השיר. גרסה זו הגיע למקום ה-14 למצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1994.
Dans la main d'un magicien
Dans la main d'un magicien (בעברית: בידו של איש קסם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית-צרפתייה סלין דיון. השיר יצא לאור בדצמבר 1985, כשיר הנושא הרשמי של סרט הילדים הקנדי, The Peanut Butter Solution שעלה לאקרנים באותה השנה. הוא הופץ בשנת 1985 בקוויבק, קנדה.
דיון הקליטה גם גרסה באנגלית לשיר הזה בשם "Listen to the Magic Man" וצילמה עבורו את הקליפ האמיתי הראשון שלה (1985).
רקע וכתיבה
"Dans la main d'un magicien" בולט בהיותו השיר הראשון בשפה האנגלית של דיון שהוקלט באולפן הקלטות באופן רשמי. פסקול הסרט The Peanut Butter Solution כולל את שתי הגרסאות וכן שתי הקלטות נוספות של דיון: "La ballade de Michel" ומקבילו באנגלית "Michael's Song".
גם הגרסה הצרפתית או האנגלית של השיר לא נכללה באף אחד מאלבומיה של דיון.
קינג קונג (דמות)
קינג קונג (באנגלית: King Kong) הוא דמות בדיונית של מפלצת, הדומה לגורילה ענקית, שהופיעה באמצעי תקשורת שונים מאז 1933. הדמות הופיע לראשונה בסרט הקולנוע "קינג קונג" של RKO משנת 1933, שזכה לשבחים רבים עם שחרורו ועם שחרורו מחדש. סרט המשך ראשון, "בנו של קונג", יצא עוד באותה השנה בו כיכבה דמות בשם ליטל קונג. בשנות השישים הפיקה טוהו את "קינג קונג נגד גודזילה" (1962) בו הופיע קונג גדול יותר יחד עם דמותה של גודזילה, ואת "קינג קונג בורח" (1967) המבוסס על "המופע של קינג קונג" (סדרת אנימה מהשנים 1966–1969 בהפקת Rankin/Bass Productions). בשנת 1976 הפיק דינו דה-לורנטיס גרסה מחודשת של הסרט המקורי בבימויו של ג'ון גילרמין. סרט המשך לסרט זה, "קינג קונג חי", יצא כעבור עשור בכיכובה של ליידי קונג. גרסה מחודשת נוספת של הסרט המקורי, עם עלילה שמתרחשת בשנת 1933, שוחרר בשנת 2005 בבימויו של פיטר ג'קסון.
דמותו של קינג קונג הפכה לאחת מסמלי הסרטים המפורסמים ביותר בעולם, ושימשה השראה למספר סרטי המשך, חידושים, ספין-אופים, חיקויים, פרודיות, קריקטורות, ספרים, קומיקס, משחקי וידאו, מתקנים בפארקי שעשועים ומופעים בימתיים. תפקידו בנרטיבים השונים משתנה, החל ממפלצת משתוללת ועד לאנטי-גיבור טרגי.
קינג קונג (1933)
הסרט קינג קונג סרט מפלצות בשחור-לבן משנת 1933 על גורילה ענקית בשם "קונג" וכיצד הוא נתפס על אי פרהיסטורי מבודד, ובעל כורחו מובא אל לב הציוויליזציה האנושית. הסרט הופק על ידי RKO ונכתב במקור על ידי רות רוז וג'יימס אשמור קרילמן, על פי רעיון מאת מריאן ס. קופר. קרדיט על הכתיבה של הסיפור ניתן גם לאדגר וואלאס, מבלי שכתב מילה, משום שחלה ונפטר זמן קצר לאחר הגעתו להוליווד, אבל קופר הבטיחה להעניק לו קרדיט. עיבוד של התסריט לרומן מאת דלוס וו. לאבלייס התפרסם כבר בשנת 1932, כשנה לפני צאת הסרט לאקרנים, והוא כולל מספר סצנות שלא הופיעו בסרט.
את הסרט ביימו מריאן ס. קופר וארנסט ב. שדסאק ומככבים בו פיי ריי (כמושא אהבתו של הקוף), רוברט ארמסטרונג וברוס קאבוט, והוא כולל אנימצית סטופ מושן פורצת דרך מאת וויליס אובריין ופרטיטורה מאת מקס שטיינר. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בניו יורק ב-2 במרץ 1933, ברדיו סיטי מיוזיק הול.
בור העכבישים
סרט זה היה במקור באורך 125 דקות אך קוצר ל-100 דקות על ידי הסרתן של סצנות שהאטו את קצב הסרט או הסיטו את תשומת הלב מדמותו של קונג. אחת הסצנות שהוסרו ידועה בשם "קטע בור העכבישים", הממשיכה את מה שמתרחשת לאחר קטע המופיע בסרט בו קונג מפיל מלחים מגזע עץ לתוך נקיק. בסרט הסופי לא ידוע מה עלה בגורלם של המלחים, שכפי שמתואר בסצנה שרדו את הנפילה ונאכלו על יד עכבישי ענק, חרקים ויצורים אחרים. מריאן קופר טען שהסיר את הקטע משום שהוא "עצר את הסיפור". מלבד כמה תמונות סטילס ועבודות אמנות שנוצרו עבור הסצנה, לא נותר לה כל זכר. סצנה בה קונג מפיל את המלחים לנקיק מגזע עץ מופיעה גם בגרסה משנת 1976, שגם בה לא ידוע מה עלה בגורל המלחים. בגרסתו של פיטר ג'קסון משנת 2005 ישנה סצנה בעלת קונספט זהה, הכוללת את תיאור מאבקם של המלחים ששרדו במפלצות בתחתית הנקיק. בנוסף, יצר ג'קסון באמצעות אנימציית סטופ-מושן שחזור של הסצנה המקורית. השחזור נכלל בין התוספות המיוחדות במהדורת ה-DVD בעלת שני הדיסקים של סרט זה.
משחקי וידאו
לאורך השנים פותחו משחקי וידאו רבים בהשראת דמותו של קינג קונג. אחד מהמפורסמים שבהם הוא דונקי קונג, בו גורילה חוטפת נסיכה לראש מגדל גבוה ועל השחקן מוטלת המשימה להציל אותה; יוניברסל הגישה תביעה נגד חברת נינטנדו שפיתחה את המשחק, בטענה כי המשחק מהווה הפרת זכויות יוצרים, אך התביעה נדחתה.
יצחק קסוטו
הרב יצחק משה קסוטו (1 בספטמבר 1896 – 21 בפברואר 1996) היה רבה של העיר לאריסה ביוון, ממצילי יהודי העיר במהלך שואת יהודי יוון.
ביוגרפיה
יליד סלוניקי. רכש השכלה תורנית, לצד ידיעות בשפות (עברית, טורקית, יוונית, לאדינו צרפתית, ספרדית ואיטלקית). נישא לדיזי עמנואל (אחותו של הרב יצחק שמואל עמנואל). בשנת 1930 או 1931 עבר ללאריסה, שבה החל ללמד עברית, ושימש בה החל מ-1941 כרב, חזן, מוהל ושוחט.
בשואה
בשנת 1941 לאחר פרוץ המערכה על יוון במלחמת העולם השנייה, הופצצה לאריסה על ידי כוחות לופטוואפה. הרב קאסוטו התחבא עם משפחתו במקומות שונים בעיר ומחוצה לה, בהם באורוות סוסים, מאימת ההפצצות. בסוף השנה הם שבו לביתם, אך מכיוון שההפצצות נמשכו, הם בילו זמן רב במקלט ציבורי. הוא הופקד על ידי השלטונות היווניים על אספקת המזון לאזרחי העיר. כשהגיעו הגרמנים לעיר, הוא נדרש להביא לידיהם את רשימת כל יהודי לאריסה ומקומות מחבואם, אולם הוא טען כי הוא רק מורה ואין בידו כל רשימה, וגם כשהפעילו עליו לחצים ואיומים, הוא סרב. באותו היום, הזהיר אותו ראש העיר מהתכנית לשלח את היהודים למחנות. הרב קאסוטו יידע את היהודים על כך, ועודד אותם לברוח ולהסתתר בהרים, תוך שהוא משתף פעולה עם הפרטיזנים היווניים. כ-950 מתוך כ-1,200 יהודי לאריסה נמלטו בעצתו, ובסיוע חסידי אומות העולם מקומיים, ניצלו. הוא עצמו נמלט עם משפחתו וספר תורה קטן למנזר מבודד, ששעריו נפתחים פעם בשנה בלבד שם הסתתרו עד תום המלחמה. לאחר המלחמה נחשף לעובדה כי רבים מבני משפחתו, בהם אמו, אחיו, אחותו, גיסיו ואחייניו נספו.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה שב ללאריסה והמשיך להנהיג את שרידי הקהילה, עד לשנת 1948, אז היגר לארצות הברית, וכיהן כרב בקהילות ספרדיות באינדיאנפוליס, בניו יורק ובמיאמי ביץ'. נפטר ב-21 בפברואר 1996, קרוב לגיל 100, ונקבר בבית הקברות ניו מונטיפיורי בלונג איילנד, ניו יורק.
אברהם מונסון (השני)
רבי אברהם מונסון (מכונה גם: אברהם מונסון האחרון; ה'ת"מ, 1680 בערך – ה'תק"כ, 1760 בערך) היה מחכמי טיטואן שבמרוקו ור"מ ודיין בקהיר שבמצרים ומחברם של ספרים רבים.
ביוגרפיה
רבי אברהם נולד בטיטואן שבמרוקו, בשנת ה'ת"מ (1680) לערך. היה גיסו של רבי יצחק הלוי, מחכמי העיר. במקביל ללימודיו התורניים עסק במסחר לפרנסתו אך מזלו לא שפר עליו והוא ירד מנכסיו. הוא עבר לאלג'יר והצליח לראשונה בעסקי המסחר אך לאחר תקופה ההצלה הפנתה לו עורף והוא ירד שוב מנכסיו. הוא עבר משם לעיר ווהראן וניסה שוב את מזלו בעסקי המסחר, אך ההצלחה שוב לא האירה לו פנים. בשנת ה'תצ"ב (1731/2) לערך היגר למצרים, שם אסף אותו אחד מנדיבי המקום אל ביתו, ועל ידי כך עלה בידו לשקוד על תלמודו וללמד תלמידים. לרגל זאת פרץ סכסוך בינו לבין אשתו שסירבה להגר מטיטואן ולבוא לשכון עמו במצרים. בעקבות סירובה הוא כתב פסק דין שעליה לעבור עמו למצרים, אך היא עמדה בסירובה. בפסק תמך ידידו רבי ישועה שבאבו. הוא ניסה לגייס גם את תמיכתו של רבי יהודה עייאש, אך רבי יהודה קיבל את טענות האישה וקבע כי לפי התחייבותו אליה בכתובה, עליו לפייסה בדברים ובממון.
רבי אברהם היה בקשרים עם רבי יונה נבון, מחכמי ירושלים, ביניהם הייתה התכתבות ענפה. התכתב בתכתובת ענפה גם עם רבי משה ישראל רבה של אלכסנדריה. בהתכתבות עם האחרון ניכרת ההכרה של רבי משה בסמכותו של רבי אברהם באופן כתיבת שמות ערביים ומערביים לעניין גיטין. החיד"א הכיר את רבי אברהם ואת כתביו, ואף הביא בספריו דברי תורה ששמע ממנו. כן התיידד עם רבי חיים מודעי בעת ששהה במצרים כשד"ר ואף כתב לו תשובה הלכתית.
כתביו
רבי אברהם כתב חיבורים רבים שלא נדפסו. חלקם היו לעיני החיד"א וחלק אחר היה לעיני רבי שלמה חזן ולעיני אחרים. ואלו הם:
מרמייט
מַרמַייט (אנגלית: Marmite) הוא ממרח תמצית שמרים בריטי, עשוי מסורתית מתוצרי לוואי של תהליך בישול בירה. צבעו חום כהה, מרקמו דביק, וטעמו מלוח ומרוכז מאוד.
המרמייט נפוץ בבריטניה, וכן (במידה פחותה) במדינות חבר העמים הבריטי שבהן ריכוזי אוכלוסייה ממוצא אנגלי, כדוגמת אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. בצד הגרסה הבריטית קיימת גם גרסה ניו זילנדית של מרמייט, שטעמה שונה במקצת. עם זאת, באוסטרליה ובניו זילנד נפוץ יותר המוצר המקביל והדומה בהרכבו, במרקמו ובטעמו – וג'ימייט.
הצורה הנפוצה לאכילת מרמייט היא מריחתו בשכבה דקה מאוד (בשל טעמו המרוכז) על גבי פרוסת קלי, שנמרחה ונספגה קודם בחמאה או במרגרינה. שימוש נפוץ נוסף הוא בכריך גבינה ומרמייט, ויש גם המשתמשים בו לתיבול מרק או משרה לבשר. טעמו החזק האופייני נחשב מושך לחובבי המאכל, אך מרתיע ומרחיק לאחרים. החברה משתמשת בעובדה זו בסיסמת הפרסום שלה - Love it or hate it (אֱהַב אותו או שנא אותו). כן מפעילה החברה אתר אינטרנט ופורום לחסידי המרמייט המושבעים, בצד אתר ופורום מקבילים לשונאיו המושבעים.
את המרמייט החלו לייצר בשנת 1902 בעיר ברטון על נהר טרנט שבחבל סטפורדשייר באנגליה, עיר המהווה מזה דורות מרכז מבשלות בירה. ב-1907 הצדיקה הצלחת המוצר הקמת מפעל נוסף, בקמברוול גרין שבדרום לונדון. באותן השנים גילה המדע את הוויטמינים, והמרמייט התברר כעשיר בהם, ובעיקר במספר ויטמינים מקבוצת ויטמין B, דבר שנתן דחיפה ועידוד לצריכתו ולתפוצתו.
מאז שנת 2000 אוחז תאגיד הענק הרב-לאומי יונילוור (Unilever) בבעלות על המותג מרמייט ומפעליו, לאחר מספר מיזוגים של תאגידי שיווק והפצה של מוצרי מזון. יונילוור משווקת את מרמייט ברחבי העולם, בצד מותגי מזון מובילים אחרים מקו מוצריה. בישראל קיים שוק מוגבל למרמייט, בעיקר בקרב יוצאי מדינות חבר העמים הבריטי, וניתן להשיגו במרכולים ובמעדניות באזורים עם ריכוזי אוכלוסייה מתפוצות אלו, וגם בחלק מחנויות הטבע.
מגומד אוזדוייב
מגומד מוסטפאייביץ' אוזדוייב (נולד ב-5 בנובמבר 1992, בגרוזני, צ'צ'ניה, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הקשר בפאוק סלוניקי ובנבחרת רוסיה.