cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לבוש מסורתי ביישוב הישן
ייצור פרטי הלבוש
במאה ה-19 החלו לייצר בישראל פרטי לבוש מסוימים ממערכת הלבוש הירושלמי, כמו הירמולקה (כיפת צמר, סרוגה בעבודת יד, שבתחילה היה גובהה כ-19 ס"מ וקוטרה כ-16 ס"מ), או הקאפטן - קפוטה ירושלמית.
לאחר שהתקבל הלבוש אצל היהודים החסידיים, בני היישוב הישן החלו לייצרם במקומות שונים, בהתאם לדרישות ולמנהגים המתחדשים. המלבושים שהחלו ליצור בישראל ענו על דרישות הלבוש של קהל היעד החרדי בדייקנות, ולכן היו צרכנים רבים לקנייתם. בישראל, צריכתם הייתה נמוכה, כיוון שבידי מרבית קהל היעד כבר היו מצויים פריטי לבוש אלה.
בתחילה נעשה ייצור הבגדים בעבודת יד, ומאוחר יותר באמצעות מכונות. פריט הלבוש שיוצר דרך קבע בישראל היה השטריימל החסידי. עם התפתחות תעשיית השטריימלים, החלו גם ליצרו באירופה ובארצות הברית. כבעיירות, עקב מחירו היקר של השטריימל והעניות הרבה ששררה בירושלים, נהוג היה גם בירושלים להעביר שטריימל בירושה, מאב לבן.
הנהגת הלבוש ועיצובו המחודש
ברבות הזמן, מטעמי נוחות, מסורת, מנהגים ובדלנות, השתנה הלבוש המקורי והוכנסו בו אי אילו שינויים.
החמרות הלבוש
עם השנים חלו תמורות מקצה לקצה בסגנון הלבוש הנהוג בארץ ובעולם, ובמקביל להן הותקנו החמרות רבניות בתנאי הלבוש החסידי. כתוצאה מכך, התבדלו והתבלטו החסידים בהופעה המזכירה את מראם של יהודי מזרח אירופה. בנוסף לשינויים שמקורם בתקנות המחמירות, שונו בגדי החסידים גם על מנת לשוות להם מראה נקי וצנוע.
שינויים בלבוש
שינוי ראשון בקאפטן היה קיצורו והחלפת כיוון פסיו. צבע הקאפטן אף הוא השתנה במעט, וגם הוספו לו פרטי לבוש שונים, כגון, המגבעת ההונגרית ירושלמית (מגבעת סופר) וגרביונים המבדילים בצבעיהם את הגברים הנשואים מן רווקים. תקנות חדשות גם חייבו לבישת סעדריה- וסט שנתפר מאותו בד של הבגד העליון.הסעדריה נלבשת כפשרה במחלוקת האם ללבוש את הטלית קטן מעל הבגד או מתחתיו כך יוצא שטלית קטן נלבשת מעל החולצה אך מתחת לווסט. מקור המילה סעדריה היא בערבית במילה صدريه ופירושה חזייה. בנוסף חויבו ללבוש גם מכנסי חצי, נעליים בסגנון חדש הנקראים ביידיש פערטיל שיך "נעליי רבע" נעלי הד, וחגורת גרטל.
תפוצת הלבוש בקרב חסידויות שונות
חצר חסידות תולדות אהרן היא בין החסידויות היחידות שהלבוש החסידי הירושלמי נחשב אצלן לתקנה בספר תקנות החסידות.טקס ייחודי לחסידות תולדות אהרן מתקיים בל"ג בעומר אשר במהלכו, לפני שהאדמו"ר מתחיל להדליק את המדורה, הוא מעביר בפני כל חסידיו גיליון נייר עליו חתומות כל נשות הקהילה ובו הן מתחייבות להמשיך ולקיים את תקנות הלבוש גם בשנה הבאה. למעמד זה, קודם מעמד חתימת הגברים על גיליון נייר בפני האדמו"ר, בו הם מתחייבים לקיים את תקנות החסידות ואת תקנותיו של הספר שומר אמונים.
קבוצות נוספות שמושרש בהן מנהג הלבוש של היישוב הישן: חסידות תולדות אברהם יצחק | חסידות משכנות הרועים | חסידות שומרי אמונים | חסידות דושינסקיא | קהל עדת ירושלים | קהל חסידי ירושלים | פלג "השול" של חסידי ברסלב | חסידות לעלוב | חסידות פינסק-קרלין | חסידות קרלין סטולין | נטורי קרתא מכל הקבוצות האלו רק בתולדות אהרן ותולדות אברהם יצחק נוהגים עד היום ללבוש ביום חול את הקאפטן לעומת הקבוצות האחרות שבהן לובשים את הקאפטן רק בשבתות וחגים, ובימות החול לובשים בגד שנקרא "חלאט" הדומה לחליפה החסידית אך עם גארטל קבוע קשור על החליפה צווארון מעוגל.
הלבוש הגברי
ישנם סממנים בלבוש שמבדילים בין רווקים לנשואים, סממנים אלו ניתן למצוא בפרטי הלבוש של ימות החול ובפרטי הלבוש של שבתות וחגים.הסממן המובהק ביותר של ימות החול מצוי בבגד העליון - גברים רווקים לובשים חלאט שחור ואילו נשואים לובשים קאפטן ירושלמי, הארוג פסים אפורים ושחורים. בלבוש ימות הקודש החגיגי מצוי סממן יחיד המבדיל בין הרווקים והנשואים והוא צבע הגרביים. ברוב חצרות החסידות, צבע גרביי הרווקים שחור כבכל ימות השנה ואילו זה של הנשואים לבן. אדמו"רים ורבנים נוהגים ללבוש מעל הלבוש קפוטה שחורה מבהיקה. הדבר נועד כדי להבדילם מהחסידים הפשוטים ולהבליט את חשיבותם וייחוסם.
קאפטן
מערכת הלבוש של נכבדי הערבים, כשל רבים מתושבי אימפריה העות'מאנית, כללה את הדגם המקורי של מעיל הקאפטאן - מעיל פסים, בהיר בדרך כלל, וארוך. הקפטאן נקרא בערבית: قُفْطَان (קֻפְטַאן), בטורקית: kaftan, ובפרסית, שהיא כנראה מקור השם:  خفتان (ח'פתאן). שמו ביידיש, כשגור בפי אנשי היישוב הישן האשכנזים, היה געלע קאפטן.
"'קאפטן ירושלמי" - מכונה גם "כתונת פסים", או "געלע קאפטן" (בתרגום מיידיש לעברית: קאפטן צהוב).
הוא סוג של מעיל ארוך השייך לסוגי המעילים הנקראים קפוטה, הוא אחד פריטי הלבוש היותר מוכרים בקבוצת פרטי הלבוש של חסידי ירושלים והוא אחד פרטי הלבוש המסמלים צורת לבוש זו.
אנשי היישוב הישן בירושלים, הלובשים קאפטן ירושלמי, נוהגים לקרוא לו "קאפטן" - קיצור, ללא תוספת. (להבדיל מה"עס חלאט" שהוא הכינוי הירושלמי לבעקיטשע ותרגומו: "בגד לארוחות").
מבנה הקאפטן
מבנה הקאפטן נקבע על ידי רבי אלעזר מנדל מלעלוב, על גיזרה זו מקפידים עד היום כדי לא לשנות בה מאומה. בגיזרה ישנם כמה מוטיבים יהודיים:
גארטל
הגארטל היא חגורת בד רחבה. מקורה במנהג לענוד "אזור"; כלומר חגורה כלשהי, שתפריד בין פלג הגוף העליון לתחתון בעת תפילה.
ולפיכך יש החוגרים בעת תפילה חגורה דקה נוספת על גבי הגארטל. בספר "משנה ברורה" נאמר שחגירת גארטל היא "דרך חסידות" וספר פסקי תשובות מסביר: "כדרך הגיבורים והרצים לשנס מותניהם כשרוצים להתגבר".
אבנט
אבנט הוא מין סוג של גארטל הנלבש על ידי החסידים הנוטלים את לבושו המסורתי של היישוב הישן, את האבנט לובשים חסידים הנמנים עם היישוב הישן אך ורק כשהם לבושים בבגדים של שבת ויום טוב. גובהו של האבנט הוא 18 סנטימטר, הוא מן סוג של גארטל המייחד את חסידי ירושלים מכלל החסידים.
ג'ובה
ג'ובה (בערבית: جبة) - כפי רוב המלבושים החסידים ירושלמים שרובם מתבססים על מנהגי הערבים.
ג'ובה או גֻ'בָּה, הוא מעיל חום עליון, שכמוהו לבשו הגברים הפולנים מכל שכבות החברה החל מסוף המאה ה-16. כיום אינו נלבש על ידי חסידי חצרות פולין אלא על ידי חסידים בחצרות ירושלמיות. הוא נהוג ללבישה אצל כל חצרות ירושלים, ונחשב לבגד מפואר ומהודר; מחירו גבוה. הוא פריט לבוש גם בחסידויות ובקבוצות שאמצו פריטים מהלבוש החסידי ירושלמי.
הלבוש הנשי
הנשים חויבו ללבוש לבוש צנוע יותר משאר נשות החסידים (הלא ירושלמיים). הן מחויבות לשמור על התקנות ולגרוב גרביון שחור עבה בכל ימות השנה, ולחבוש מטפחת ראש הדוקה שחורה, המכונה: "יאזמה", גם כן בכל ימות השנה, מקורה בנשות היהודים הספרדים והמזרחיים, ועל פי הנהוג באימפריה העות'מאנית במאה ה-18.
מהתקנות
הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים ומחבר הספר "שומר אמונים" בו הוא קבע תקנות שונות המתייחסות לנושאים שונים הנוגעים במנהגים, מסורת והשקפת עולם כללית, ובהם גם צורות הלבוש. בפרק העוסק בלבוש החסידי מתייחס ר' ראטה אך ורק ללבוש האישה. בניגוד לתקנות לבוש הגברים המנומקות במנהגים ובמסורת, תקנות לבוש הנשים מקורן בטעמי צניעות בלבד. ציטוט מן הספר שומר אמונים המתייחס ללבוש האישה:
. ..
לבוש ילדים
לילדי החסידים אין תקנות הכתובות בספר שומר אמונים שקבע האדמו"ר הזקן, אולם הן ידועות לכל החסידים. לדוגמה, כל לבושי הילדות המוכתבות כנורמה, מיועדות לבנות אשר טרם הגיעו אל גיל מצווה. לבושן של הבנות מעל גיל מצווה (נערות) ושל נשים נשואות כמעט זהה. ההבדל המהותי בין הנערות לבין הנשים הנשואות הוא בכך שלנשים הנשואות תקנוני צניעות כתובים בספר תקנות החסידות.
אמנות הארץ (פסטיבל)
אמנות הארץ היה פסטיבל אמנות שנמשך ערבים אחדים ונערך בעיר תל אביב-יפו, אחת לשנה, בחול המועד סוכות בין השנים 2002–2008. באירוע התקיימו מיצבים, מיצגים וסדנאות יצירה לילדים ובמקביל הוצעו למכירה עבודות אמנות בדוכנים מסחריים ששכרו אמנים וגלריות בפסטיבל. האירוע שהתקיים בחסות עיתון הארץ, משך אליו עשרות אלפי מבקרים מדי יום.
היסטוריה
ב-5 שנותיו הראשונות התקיים הפסטיבל בתחנת הכוח רידינג, סמוך לנמל תל אביב המשופץ, כחלק ממהלך חשיפת הנמל על ידי עיריית תל אביב. בשנתו השישית, 2007 הפסטיבל שינה מיקום והתקיים לראשונה בנמל יפו, שבאותם ימים היה בתהליך שיקום ושימור. מטרת האירוע, אליו הכניסה הייתה חופשית, הייתה להוציא את האמנות מהמוזיאונים ומהגלריות למפגש בלתי אמצעי בין אמנות ישראלית עכשווית לבין הקהל הרחב. מוזיאונים וגלריות, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה, המשכן לאמנות עין חרוד, אמנות לעם והמרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון הציגו עבודות בפסטיבל. בין אוצרי האירוע היו רותי דירקטור, דורון רבינא, טל בן צבי ואורי דסאו.
ביקורת
בשנה הראשונה שלו עורר הפסטיבל ביקורת רבה מצד אנשים מעולם האמנות, שהתלוננו על חוסר בתיחום הברור בין היצירות ה"אמנות הגבוהה" שהוצגו בתוך המבנה. בשנה השנייה היה בידול ברור בינם לבין העבודות שבתערוכה, עקב הביקורת. באתר הוצבו דוכני שתייה ומזון, מה שעורר ביקורת על רמת המסחריות שגברה במובנים רבים על רמת התרבות שהתיימר לספק האירוע.
מלחמת הירושה הפולנית
רקע
לאחר מותו של זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין בשנת 1572, הפכה ממלכת פולין למונרכיה נבחרת, כל מלך נבחר על ידי השלאכטה (האצולה הפולנית) בסיים (הפרלמנט). כתוצאה מכך, למלכים היה כוח רשמי קטן, אך הסיים הפולני היה משותק לעיתים קרובות על ידי הליברום וטו, זכותו של כל חבר בסיים לבטל כל חקיקה שנחקקה בו. שכנותיה של פולין השפיעו לעיתים קרובות על הסיים, ובראשית המאה ה-18 התדרדרה המערכת הפוליטית של האיחוד.
בשנת 1697 נבחר פרידריך אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה למלך פולין, בגיבוי אוסטריה ורוסיה, אך בשנת 1705, במהלך מלחמת הצפון הגדולה, הדיחו קרל השנים עשר, מלך שוודיה, והכתיר במקומו את סטניסלאב לשצ'ינסקי כמלך. אחרי התבוסה של קרל בקרב פולטבה בשנת 1709, סטניסלאב נמלט לצרפת, ואוגוסט השני חזר לשלטון. בשנת 1725 התחתנה מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין - בתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי עם לואי החמישה עשר, מלך צרפת. אוגוסט השני ניסה להפוך את המלוכה בפולין למונרכיה העוברת בירושה, אולם נכשל בכך, וסטניסלאב לשצ'ינסקי קיווה לחזור לשלטון לאחר מותו של אוגוסט, בתמיכת חתנו לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
בשנת 1732 אנה, קיסרית רוסיה, קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה, חתמו בלוונוולד על הסכם שלושת הנשרים השחורים, שבו התנגדו הן לשלטון סטניסלאב לשצ'ינסקי והן לשלטון אוגוסט מסקסוניה לאחר מותו של אוגוסט השני, וסיכמו ביניהם על הכתרת מנואל, רוזן אורם, אחיו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל למלך פולין.
ראש ממשלת צרפת הקרדינל פלירי, ראה במאבק הפולני הזדמנות להכות בממלכה האוסטרית במערב, בלי להיראות כמתקיף. אף על פי שלא היה אכפת לפלירי מי יירש את כתר פולין, היה סטניסלאב לשצ'ינסקי חמיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, והלה תמך בשאיפותיו של סטניסלאב. פלירי גם קיווה על ידי המלחמה להשפיל את אוסטריה, ואולי אף לספח את דוכסות לורן, שהייתה תחת שליטת פרנסואה שטפן, דוכס לורן, שהיה מאורס למריה תרזה - בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך הביא את הכוח האוסטרי סמוך מדי לצרפת. המהלכים הדיפלומטיים של פלירי הביאו למלחמה כוחות נוספים, ללא שום עניין בענייני הפוליטיקה הפולנית,
מותו של אוגוסט השני
ב-1 בפברואר 1733 מת אוגוסט השני, מלך פולין, ובנו פרידריך אוגוסט עלה לשלטון במקומו בנסיכות הבוחר מסקסוניה. במהלך האביב והקיץ של אותה שנה החלה צרפת בריכוז כוחות לאורך גבולותיה הצפוניים והמזרחיים, בעוד אוסטריה ריכזה כוחות לאורך גבולותיה עם פולין, ולצורך כך הפחיתה את כוחותיה שהיו מוצבים בדוכסות מילאנו. בעוד שהנסיך אויגן מסבויה המליץ לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לנקוט עמדה תקיפה יותר נגד פעולות אפשריות של צרפת בעמק הריין ובצפון איטליה, ננקטו צעדים מזעריים על מנת לשפר את הגנת העמדות הקיסריות על הריין.
המרקיז דה מונטי, שגריר צרפת בוורשה, שכנע את משפחות פוטוצקי וצ'ארטוריסקי להתאחד מאחורי מועמדותו של סטניסלאב לשצ'ינסקי. במרץ 1733 העביר תאודור אנדז'יי פוטוצקי, פרימאט פולין החלטה בוועדה הבוחרת, שמנעה את מועמדותם של נסיכים זרים להיבחר למלכי פולין, ובכך בעתם חסם את מועמדותם של מנואל, רוזן אורם ופרידריך אוגוסט מסקסוניה.
ביולי 1733 חתם פרידריך אוגוסט מסקסוניה על הסכמים עם אוסטריה ורוסיה. בתמורה לתמיכת הרוסים הסכים פרידריך אוגוסט לוותר על כל התביעות הפולניות שנותרו בליבוניה, ובנוסף הבטיח לאנה, קיסרית רוסיה את בחירתו של יורשה לדוכסות קורלנד (שעליה שלטה יחד עם בעלה פרידריך וילהלם, דוכס קורלנד לפני עלותה לשלטון), שהייתה אמורה להיות תחת שלטון פולני ישיר עם מותו של הדוכס הנוכחי, פרדיננד קטלר, דוכס קורלנד, שלא היו לו יורשים. מאידך לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הבטיח פרידריך אוגוסט הכרה בסנקציה הפרגמטית של 1713 - מסמך שנועד להבטיח את ירושת הכס האוסטרי למריה תרזה, בתו הבכורה של קרל השישי.
באוגוסט התאספו האצילים הפולנים לכבוד הבחירות, וב-11 באוגוסט נכנסו 30,000 חיילים רוסים תחת פיקודו של פטר לאסי לפולין, על מנת להשפיע על החלטת הסיים. ב-4 בספטמבר הכריזה צרפת בגלוי על תמיכתה בסטניסלאב לשצ'ינסקי, שנבחר למלך על ידי 12,000 צירים ב-12 בספטמבר. מאידך קבוצה של אצילים, בהנהגתם של אצילים ליטאים, ובהם הדוכס מיקולאס סרבסיוס וישניובצקיס, חצתה את נהר הוויסלה לפראגה תחת ההגנה על החיילים הרוסים. קבוצה זו, שמנתה כ-3,000 איש, בחרה ב-5 באוקטובר בפרידריך אוגוסט מסקסוניה לאוגוסט השלישי, מלך פולין, ועל אף שהיו במיעוט נהנו מתמיכתם של רוסיה ואוסטריה.
ב-10 באוקטובר הכריזה צרפת מלחמה על אוסטריה וסקסוניה, ומאוחר יותר הצטרף אל לואי החמישה עשר, מלך צרפת דודו פליפה החמישי, מלך ספרד, שקיווה להשיג שטחים באיטליה עבור בניו מנישואיו השניים לאליזבטה פארנזה. באופן ספציפי, קיווה פליפה החמישי לתפוס את דוכסות מנטובה עבור בנו הבכור קרלו הראשון, דוכס פארמה וציפה אף להשיג לו את הדוכסות הגדולה של טוסקנה, ואילו לבנו הצעיר פליפה נסיך ספרד, קיווה פליפה החמישי להשיג את ממלכת נאפולי וממלכת סיציליה. אל שני המלכים מבית בורבון הצטרף גם קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, שקיווה לתפוס שטחים מדוכסויות מילאנו ומנטובה האוסטריות.
הבידוד האוסטרי
כאשר פרצו מעשי האיבה קיוו האוסטרים לסיוע מצד המעצמות הימיות, ממלכת בריטניה הגדולה והרפובליקה ההולנדית, אולם, גם ההולנדים וגם הבריטים בחרו במדיניות נייטרלית. ראש ממשלת בריטניה רוברט וולפול, הצדיק את אי-התערבותה של בריטניה, בכך שעמד על כך שהברית האנגלו-אוסטרית כפי שסוכמה בחוזה וינה בשנת 1731, הוא הסכם הגנה בלבד, ואילו במקרה הזה אוסטריה הייתה התוקפן. עמדה זו הותקפה על ידי האוסטרופילים האנגלים שרצו לסייע לאוסטרים נגד צרפת, אך עמדתו הדומיננטית של וולפול הבטיחה שבריטניה תישאר מחוץ לסכסוך.
בגבול הדרומי של אוסטריה, בנובמבר 1733 נחתם הסכם טורינו (1733) בין צרפת לממלכת סרדיניה, וסוכם בו על הכנות לפעולות צבאיות בצפון איטליה. בנוסף נחתם הסכם החוזה המשפחתי עם ספרד, שכלל הבטחות לסיוע צרפתי לכיבוש ספרדי בנאפולי ובסיציליה. צרפת גם ניסתה לצרף את שוודיה והאימפריה העות'מאנית לתמוך בסטניסלאב לשצ'ינסקי, אולם הם סירבו להצטרף למלחמה.
במידה רבה נותרו האוסטרים ללא בעלי ברית חיצוניים יעילים בגבולם הדרומי והמערבי, משום שבעלי בריתם הרוסים והסקסונים היו עסוקים במערכה בפולין, והקיסר לא סמך על פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה שהיה מוכן לסייע לו. בנוסף, קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה שהיו לו שאיפות להיות הקיסר הבא, חתם על הסכם חשאי עם צרפת בנובמבר 1733, וניסה, בהצלחה מוגבלת, להניא שליטים אחרים מבית ויטלסבאך להעניק את צבאם לטובת הקיסר. מאידך, בעוד בריטניה עצמה לא נתנה תמיכה לאוסטריה, נסיכות הבוחר מהנובר שהייתה באוניה פרסונלית עם בריטניה תחת שלטונו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, שלחה את צבאה לסייע לקיסר האוסטרי. ב-9 באפריל 1734 הוכרזה המלחמה על צרפת כ"רייכסקריג" (מלחמה אימפריאלית), המחייבת את כל המדינות באימפריה להשתתף לטובת הקיסר.
פולין
הרוסים בפיקודו של פטר לאסי, כבשו עד מהרה את ורשה והכניסו את אוגוסט השלישי לעיר כמלך פולין, ואילצו את סטניסלאב לשצ'ינסקי לברוח לדנציג, שם היה נצור זמן מה על ידי צבא רוסי-סקסוני שהיה תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל כריסטופור מיניך. דנציג נכנעה ביוני 1734, וסטניסלאב ברח שוב, בתחילה לקניגסברג ולבסוף לצרפת. בכך הסתיימה הפעילות הצבאית הגדולה בפולין עצמה, אם כי תומכיו של סטניסלאב המשיכו בלוחת גרילה כנגד הכוחות הרוסיים.. קבוצה של אצילים ואריסטוקרטים שתמכו בסטניסלאב הקימו בסוף 1734 את הקונפדרציה של דז'יקוב, וניסו להילחם בצבא הרוסי והסקסוני תחת פיקודו של אדם טארלו, אך מאמציהם לא היו יעילים. ביוני-יולי 1736 אושר מינויו של אוגוסט השלישי למלך פולין ולדוכס הגדול של ליטא, במה שנודע כ"פיוס הסיים".
חבל הריין
ב-13 באוקטובר 1733 החלה צרפת בפעולות צבאיות והשתלטה על דוכסות לורן ולמחרת החלה לצור על קהל שנפלה בידיה כעבור שבועיים. מכיוון שלא הייתה מסוגלת לתקוף את אוסטריה באופן ישיר, ולא הייתה מוכנה לפלוש למדינות הגרמניות, מחשש שתגרור את בריטניה והולנד לסכסוך, חיזקה צרפת את מעמדה בלורן ופרסה את כוחותיה באזור הריין לקראת החורף.
הקיסר ריכז את בתגובה למתקפות הצרפתיות את כוחותיו הסדירים, והחל בתהליך של גיוס חיילים ממדינות האימפריה, וכן הוא הקים קו הגנה באטלינגן, ליד קרלסרוהה. באביב 1734 נערכו בהצלחה תמרונים צרפתיים בחזית הזו, והנסיך אויגן מסבויה הסיג את כוחותיו אל המחנה הקיסרי בהיילברון. בעקבות כך הטיל הצבא הצרפתי תחת פיקודו של דוכס ברוויק מצור על פיליפסבורג, אשר נפל לאחר חודשיים ביולי 1734. הנסיך אויגן, אשר לווה על ידי פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, עשה כמה ניסיונות כדי להקל המצור, אך לא ביצע התקפות מכריעות נגד הצבא הצרפתי בשל גודלו, ובשל איכותם הירודה יחסית של הכוחות תחת פיקודו. ב-12 ביוני במהלך המצור על פיליפסבורג, נהרג דוכס ברוויק מפגיעת פגז שערף את ראשו.
הכוחות הצרפתים המשיכו להתקדם לאורך הריין עד למיינץ, אך הצבא הקיסרי ההולך וגדל, שהסתייע בכוחות רוסים שכבשו את דנציג, הצליח למנוע מצרפת להטיל שם מצור. עד מהרה יצא הנסיך אויגן למתקפה, כוח של 30,000 חיילים תחת פיקודו של פרידריך היינריך פון זקנדורף חצה את הריין והחל להדוף את הצרפתים לעבר טריר. באוקטובר 1735 הובסו הצרפתים בקרב קלאוזן, ובכך הושגו תנאים ראשוניים לשלום בין הצדדים.
איטליה
ב-24 באוקטובר 1733 נכנסו לתחומי מילאנו כוחות צרפת וסבויה, שמנו למעלה מ-50,000 חיילים בפיקודו של קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, ונתקלו רק בהתנגדות מינימלית, שכן הכוחות האוסטריים בדוכסות מנו רק כ-12,000 חיילים. ב-3 בנובמבר נכנעה העיר מילאנו עצמה, אף שהמושל האוסטרי, הרוזן ויריך פיליפ פון דאון עדיין החזיק במבצר. דוכס וילאר הצטרף לקרלו אמנואלה במילאנו ב-11 בנובמבר, אך בעוד דה וילאר רצה לתקוף מיד את מנטובה כדי לחזק את מעברי האלפים נגד תגבורות אוסטריות, חיפש קרלו אמנואלה, שלא האמין לבעלות בריתו צרפת וספרד, לאבטח את מילאנו. בשלושת החודשים הבאים לחם הצבא נגד ההתנגדות האוסטרית העיירות המבוצרות שנותרו בתחומי הדוכסות. דה וילאר ניסה לשכנע את דון קרלוס מפארמה להצטרף למשלחת נגד מנטובה, אבל קרלוס התמקד במערכה נגד נאפולי. לבסוף החל דה וילאר לנוע כנגד מנטובה, אבל קרלו אמנואלה התנגד לכך, והצבא התקדם רק מעט. בתחילת חודש מאי חצה צבא אוסטרי בן 40,000 חיילים תחת פיקודו של הרוזן קלוד פלורימונד דה מרסי, את הרי האלפים, ואיים ללכוד את הצבא הצרפתי מאחוריו. דה וילאר הגיב בנסיגה ממנטובה, וניסה ללא הצלחה להפריע למעבר הצבא האוסטרי את הנהר פו. דה וילאר שהיה מתוסכל מעיכובו של קרלו אמנואלה, פרש מהפיקוד על הצבא ב-27 במאי.
כוחותיו של מרסי עשו ניסיונות חוזרים ונשנים לחצות את נהר הפארמה ביוני, אך רק בסוף אותו חודש הם הצליחו לחצות את הנהר ולפנות אל העיר פארמה, שם שהו כוחות צרפת וסרדיניה תחת פיקודם של המרשלים הצרפתיים דה ברויי ואת קוואני. ב-29 ביוני נערך קרב סן-פייטרו שבו ספגו האוסטרים אבדות כבדות ונהדפו, תוך שהרוזן דה מרסי נהרג, ואילו סגנו פרידריך לודוויג מווירטמברג-ויננטל נפצע. למחרת חזר קרלו אמנואלה ונטל את הפיקוד, אולם הוא נמנע מרדיפה אחרי הכוחות האוסטרים הנסוגים. האוסטרים נסוגו לפו, שם הם חוזקו על ידי כוחות נוספים, והועמדו תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל דומיניק פון קניגזג-רוטנפלס. לאחר חודשים של חוסר מעש, שבמהלכו עמדו הצבאות אחד מול השני באזור הנהר סקיה, ערך קניגזג ב-15 בספטמבר פשיטה על המטה של דה קוואני בקיסטלו, והיה קרוב מאוד ללכידת קוואני ואת המתנות הסיניות של קרלו אמנואלה. יומיים לאחר מכן נסוגו הצרפתים לעמדה ליד גואסטלה בתגובה לתמרונים האוסטריים, אך יחידה אחת של קרוב ל-3,000 איש כותרו והוכנעו על ידי הכוחות האוסטרים המתקדמים. ב-19 בספטמבר תקף קניגזג את עמדת בעלות הברית בגואסטלה, אך נהדף במחיר דמים גבוה, ואיבד אף את סגנו פרידריך מווירטמברג. לאחר מכן נסוג קניגזג על פני עמק הפו, ואימץ עמדה הגנתית בין הפו לבין האוליו, בעוד קרלו אמנואלה שוב לא ניצל את הניצחון שלו. מאוחר יותר התקדמו הכוחות בפיקוד קרלו אמנואלה לקרמונה, בעוד האוסטרים התקדמו על הגדה הצפונית של נהר הפו עד נהר האדה, ובדצמבר 1734 נכנסו שני הצדדים למחנות חורף.
בדרום איטליה, הובסו הכוחות האוסטרים, שבחרו אסטרטגיה של הגנה על מספר גדול של מבצרים. דון קרלוס מפארמה הרכיב צבא שהורכב בעיקר ספרדים, אך גם כלל חיילים מצרפת ומסבויה, ועבר עמו דרומה דרך מדינת האפיפיור. כוחותיו של קרלוס איגף את ההגנה האוסטרית במיניאנו, ואילץ אותם לסגת למבצר בקפואה. לאחר מכן הוא התקבל בנאפולי על ידי זקני העיר, בעוד המושל האוסטרי ברח לבארי, והמצודות האוסטריות בעיר נתפסו במהירות. תוך שמירה על המצור על הכוחות האוסטרים הגדולים בקפואה וגאטה, חלק גדול של הכוח הצרפתי-ספרדי רדף אחרי הכוחות האוסטרים הנותרים, ובסוף מאי הביס אותם בביטונטו, ובאותו זמן נפלו שאר המבצרים האוסטריים בסיציליה במהירות. באוגוסט נכנעה העיר גאטה, ואילו קפואה החזיקה מעמד עד נובמבר, ולאחר שנגמר בה התחמושת נכנע אוטו פרדיננד פון אבנסברג וטראון. במצור על גאטה השתתף הטוען לכתר הבריטי צ'ארלס אדוארד סטיוארט, שהיה בן 14 והיה זה הקרב הראשון שהשתתף בו.
הצבאות בצפון איטליה סבלו בצורה משמעותית במהלך החורף, וספגו אבדות משמעותיות מחמת מחלות ועריקה. במהלך המסע בשנת 1735, היו הכוחות הצרפתיים בצפון איטליה תחת פיקודו של דוכס נואייל, שהועלה לדרגת מרשל לאחר הצלחתו של במערכה באזור הריין. במאי הם הצטרפו לכוחות הספרדים במאי, שהיו פנויים לאחר ההצלחות שלהם בדרום, ובתגובה לאיום זה נסוג קניגזג לתחומי בישופות טרנטו, אך השאיר את מבצר מנטובה מוגן היטב. בשלב זה התגלעו חילוקי דעות בין בעלות הברית, משום שספרד טענה לזכותה במנטובה, אך סירבה להבטיח את מילאנו לקרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה. בתגובה הסיג קרלו אמנואלה את כוחותיו מן האזור, ובעקבות כך נסוגו כוחות צרפת וספרד. האוסטרים ניצלו את המצב לטובתם, ולאחר התנגדות קלה החזירו בנובמבר את דוכסות מילאנו לשלטונם.
תוצאות המלחמה
כבר בפברואר 1734 הציעו הבריטים וההולנדים לתווך בין הצדדים, על מנת למצוא פתרון לסכסוך. בתחילת 1735 הועברו הצעות. במהלך שנת 1735 האוסטרים לא היו במצב ממשי להמשיך במאבק, והצרפתים חששו מהגעה אפשרית של תגבורות רוסיות לאזור הריין (מה שקרה בסופו של דבר), ובמהלך הקיץ נמשך המשא ומתן.
שלום ראשוני נחתם לבסוף באוקטובר 1735, ואושרר בחוזה וינה בנובמבר 1738. אוגוסט השלישי אושר רשמית כמלך פולין, סטניסלאב לשצ'ינסקי קיבל פיצוי את דוכסות לורן (שתעבור לאחר מותו, באמצעות בתו, לצרפתים), ואילו הדוכס לשעבר של לורן - פרנץ שטפן, נעשה יורש לדוכסות הגדולה של טוסקנה.
דון קרלוס מפארמה ויתר על דוכסות פארמה לטובת שלטון אוסטרי ישיר, אך קיבל כפיצוי את ממלכת נאפולי וממלכת סיציליה. קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה קיבל שטחים בחלק המערבי של דוכסות מילאנו, ממערב לנהר טיצ'ינו, כולל נובארה וטורטונה.
אף על פי שהלחימה נפסקה לאחר השלום הראשוני בשנת 1735, נחתם הסדר השלום הסופי רק לאחר מותו של ג'אן גסטון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה מבית מדיצ'י שמת בשנת 1737, כדי לאפשר את חילופי הטריטוריות שנקבעו בהסכם השלום.
הצרפתים (ובעלי בריתם), בתקווה לדטאנט וקשרים טובים עם האוסטרים, אישרו גם את הסנקציה הפרגמטית של 1713 שתאפשר לבתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה - מריה תרזה לרשת אותו. על אף הסכמת הצרפתים לסנקציה הפרגמטית, לאחר מותו של קרל השישי בשנת 1740 הם הצטרפו לפרוסיה במלחמת הירושה האוסטרית כנגד אוסטריה. עם זאת, על פי תנאי ההסכם, לאחר מותו של סטניסלאב לשצ'ינסקי בשנת 1766, עברה דוכסות לורן לצרפת, מה שהיווה תועלת מתמשכת לצרפת.
סטניסלאב לשצ'ינסקי חתם על ויתור על טענתו בשנת 1736, בעוד אוגוסט השלישי הכריז על חנינה כללית. מיקולאס סרבסיוס וישניובצקיס זכה בתגמול נדיב על תמיכתו באוגוסט השלישי, ומונה להאטמן הגדול של הדוכסות הגדולה של ליטא.
דואר (יישום)
דואר (באנגלית: Mail) היא תוכנת דואר אלקטרוני של אפל שכלולה במערכת ההפעלה Mac OS X ובגרסאות ה-iOS השונות. האפליקציה פותחה במקור על ידי חברת NeXT בשם NeXTMail כחלק ממערכת ההפעלה NeXTSTEP שלהם. התוכנה הותאמה לשימוש כיישום הדואר של מערכת ההפעלה Mac OS X בעקבות הרכישה של אפל. הגרסה הנוכחית של דואר תומכת בפרוטוקולים SMTP, POP3 ו-IMAP. כמו כן, היא תומכת גם ביאהו! מייל, MobileMe, Gmail, AOL Mail ו-iOS. iOS כוללת גרסה ניידת של Apple Mail עם תמיכה נוספת של ActiveSync, אם כי עדיין חסרה בה פונקציה של צירוף קבצים בעת שליחת הודעת "השב" (מייל חוזר). היישום מקבל לעיתים קרובות שבחים על השילוב של פשטות ופונקציונליות.
היסטוריית גרסאות
שמה הראשוני של האפליקציה היה NeXTMail, יישום הדואר האלקטרוני עבור מערכת ההפעלה NeXTMail .NeXTSTEP היה חדשני לזמנו, התומך בעיצוב טקסט עשיר עם תמונות והודעות קוליות. הוא גם תמך במיילים בסטנדרט MIME, יחד עם טקסט רגיל, כדי לאפשר תאימות לאחור. הודעת ברירת המחדל שנמצאה בתיבת הדואר הנכנסת של המשתמש, כאשר נפתח NeXTMail הראשון כללה הקלטת קולו של סטיב ג'ובס. כאשר אפל החלה לתסגל, NeXTSTEP התחילה להפוך לMac OS X, שתי מערכות ההפעלה והיישום עברו שלבים שונים כשפותחו. בגרסת בטא (שם קוד: "רפסודיה" - "Rhapsody") השתחררו מראש שונות אחרות מוקדמות של Mac OS X, מייל היה ידוע כ-MailViewer. עם זאת, עם שחרור הגרסה השלישית של Mac OS X, היישום חזר להיות ידוע בפשטותו - "דואר".
ITunes Festival: London 2010 (מיני-אלבום של מרינה)
iTunes Festival: London 2010 (או iTunes Live: London Festival '10) הוא מיני-אלבום (EP) של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, הידועה גם בשם הבמה לשעבר מרינה אנד דה דיימונדס. המיני-אלבום יצא ב-26 ביולי 2010 על ידי 679 רקורדינגס ואטלנטיק רקורדס. הוא הוקלט במהלך פסטיבל iTunes, שהתקיים ב-22 ביולי 2010, בראונדהאוס, לונדון.
המיני-אלבום מכיל חמש רצועות, כולן מתוך אלבום הבכורה שלה, The Family Jewels, משנת 2010.
יואב אפרתי
יואב אפרתי (נולד ב-1965 ברחובות) הוא צייר ורשם ישראלי.
ביוגרפיה
בין השנים 1989–1993 למד בבצלאל. בתום לימודיו עבר לתל אביב, שם חי עד היום. מלמד במדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
זוכה פרס אוסקר הנדלר לשנת 1994.
הוציא לאור שני ספרי רישום: "מרפק" (1998) ו"חיים קטנים" (2010).
Late Registration
Late Registration הוא אלבום הסטודיו השני של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, יצא לאור ב-30 באוגוסט 2005 ב-Roc-A-Fella Records. הקלטות האלבום התקיימו במשך שנה באולפני הקלטה שונים הממוקמים בניו יורק ובהוליווד. וסט שיתף פעולה עם המפיק והמלחין האמריקאי ג'ון בריאון כדי להפיק את האלבום Late Registration. באלבום קניה אירח אמנים שונים כגון ג'יי זי, לופה פיאסקו, ג'יימי פוקס, נאז, אדם לוין ועוד.
האלבום הגיע לראשונה למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, כשמכר מעל 860,000 עותקים בשבוע הראשון. בסופו של דבר מכר האלבום מעל 3,000,000 עותקים ברחבי ארצות הברית והניב 5 סינגלים מצליחים. עם השקתו, קיבל האלבום שבחים רבים מרוב מבקרי המוזיקה, והוא זכה בפרס הגראמי עבור אלבום הראפ הטוב ביותר.
הוא הופיע בחלק העליון במספר מצעדים של סוף השנה ודורג במקום ה-40 במגזין ה-Rolling Stone בקטגוריית האלבומים הטובים של העשור (משנת 2000). בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-79 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21".
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-117 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני מהדורות שנוצרו בעבר. בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-41 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-104 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2019.
רקע
מטרת האלבום הייתה להתגבר על השפל והבעיות של סטודנטים בשנה השנייה, אשר לרוב פוגעת באמני ראפ שמצפים מהם להצלחה רבה והוא ממשיך בעקבות אלבומו הראשון The College Dropout. האלבום הראה התקדמות במיומנות הלירית של וסט בנוסף להרחבת הצבעים המוזיקליים בעיניו. באותה תקופה המוקד של סגנון ייצור ההפקה של וסט היה שימוש ב"High Pitched Sampes" כאשר הוא משנה קצב וגובה של מוזיקת סול והטכניקה באה לחיקוי על ידי מספר עצום של יצרנים. כאוהד ותיק של להקת הטריפ הופ הבריטית פורטיסהד, קניה הושפע באופן משמעותי מאלבום ההופעה Roseland NYC Live של הלהקה. בשלב מוקדם בקריירה האלבום נתן לו השראה בכתיבת שיריו וגם באלבום.
וסט הציג לקהל המוזיקה את הטעימה הראשונה מהאלבום Late Registration ב-20 באפריל 2005 כשהוא הופיע בתחנת רדיו בניו יורק, שם הוא ביצע את הסינגל הראשון "Diamonds from Sierra Leone". האלבום היה אמור לצאת ב-12 ביולי 2005, אך הוצאתו נדחתה פעמיים עד ל-30 באוגוסט כיוון שקניה היה צריך עוד קצת זמן כדי להשלים את האלבום. Late Registration הייתה צפויה להיות המכירה הגדולה ביותר של השנה, כשיותר מ-1.6 מיליון עותקים הופצו בחנויות לקראת השבוע הראשון של ההפצה. ב-iTunes האלבום הפך לאחד האלבומים הכי המוזמנים מראש בהיסטורית חנויות המדיה הדיגיטליות. פרסומת טלוויזיה מצוירת לחברת עיצוב שנוהלה על ידי מגי רוג'רס, אבי ג'ונסון ופול טורסלי הציגה גרסה ענקית של הקמע טדי הדובון של וסט שנשר מהקולג' נודד ברחובות לונדון. הפרסומת קיבלה פרס ממגזין בריטי כ"פרסומת הטלוויזיה המסחרית הטובה ביותר של השבוע". ביום השחרור של האלבום, קניה הופיע בחנות בניו יורק כדי לחתום ולמכור למעריצים עותקים של האלבום.
וסט עבד על האלבום יותר משנה והקדיש כשני מיליון דולר על הוצאתו. עד נובמבר 2004, וסט השלים כמעט 75% מהאלבום. קניה הרגיש מרוצה כשסיים את עבודת האלבום במרץ 2005.
ליליאן לנקסטר
ליליאן לנקסטר(באנגלית: Lilian Lancaster; 17 בנובמבר 1852 – 1 באוגוסט 1939) הייתה שחקנית בריטית וקרטוגרפית הומוריסטית, שיצרה קריקטורות אנתרופומורפיות במפות של מדינות אירופה עם אזכורים רבים לשינויים הפוליטיים שהשפיעו על יבשת אירופה, יחד עם ייצוגים של גריבלדי וביסמרק ודמויות אחרות מאותם ימים.
ביוגרפיה
היא נולדה בלונדון בשנת 1852 בשם אליזה ג'יין לנקסטר. אביה היה סוחר צמר, תומאס לנקסטר (1817–1848) נפטר לפני יום הולדתה הרביעי, והיא גודלה על ידי אמה, תיאודורה קלאודיה לנקסטר לבית קרוסטווייט (1822–1906), שניהלה את עסקי המשפחה. בגיל 15, לנקסטר סיפקה שתים עשרה קריקטורות של מפות צבעוניות עבור הספר המאויר Geographical Fun: Humorous Outlines of Various Countries (1868). את ההקדמה לספר ואת הפסוק ההומוריסטי המתאר את המפות האנתרופומורפיות של מדינות אירופה סיפק ד"ר ויליאם הארווי [1796–1873]. בהקדמה לספר כתב הארווי שהמפות צוירו על ידי ילדה כדי לשעשע את אחיה החולה. הארווי הוסיף כי לנקסטר קיבלה השראה מציור מוקדם יותר של אנגליה הרוכבת על דולפין. הרישומים נועדו לחנך וגם לבדר, הארווי הוסיף: "שום יומן הסטורי אינו יכול להיות מובן ללא ידע במפות, ושירות טוב נעשה כאשר אנו הופכים מידע כזה לקל וברור יותר"! ספר נוסף מאויר יחד עם מפות מאויירות היו סיפורים של E. L. Hoskyn ששוב הציג את מדינות אירופה, אך הפעם מסיפורי המיתולוגיה המקומית.
קריירה תיאטרלית
החל בתחילת שנות ה-70 היא החלה בקריירה כשחקנית פנטומימה, שחקנית קומדיה וזמרת, תחילה בתיאטרון היימרקט ואחר כך ב, שם הופיעה בתור ווספינו עם להקת הפנטומימה של. במהלך 1880 היא טיילה בארצות הברית עם המופע האנגלי אבל ההפקה הגיעה לסיומה הפתאומי בניו יורק ב, כאשר ג׳ורג׳ קונקוסט נפצע קשה כשנפל במהלך המחזה.
עם שובה לבריטניה ב-1881 סיירה לנקסטר במחוזות שונים בהפקות שייקספיריות עם.
חיים מאוחרים יותר
ב-1884 נישאה לנקסטר לוויליאם אדוארד טננט, מורה לונדוני ובעל קרקע. עם נישואיה פרשה מהבמה. במותו בגיל 43 בשנת 1897 עברה לנקסטר לברייטון, שם חידשה את יצור מפות הקריקטורות בכתב היד שלה תחת שמה מנשואים.
בשנותיה האחרונות התגוררה ליליאן לנקסטר טננט בדרום קנזינגטון בלונדון. היא מתה באוגוסט 1939.
בשנת 2017 הוצגו שתיים ממפות כתב היד שלה שצוירו ביד בגלריה סר בספרייה הבריטית בלונדון.
מסע בין כוכבים: חאן: סטי אלפא V
רקע
הסרט "זעמו של חאן" מתרחש 15 שנה לאחר אירועי הפרק. חאן מנסה לנקום בקירק על הגלות שכפה עליו. חאן נהרג אמנם בסוף הסרט, אך גורם ל"אנטרפרייז" נזק כבד, ואף מביא בעקיפין למותו של ספוק.
דמותו של חאן נבחרת באופן קבוע לדמות הרע המוצלח ביותר בזיכיון מסע בין כוכבים לאורך כל שנות קיומו.
פיתוח
לאור הצלחת הסדרה "דיסקברי" וכחלק מהרעיונות לפיתוח סדרות נוספות בזיכיון החל אלכס קורצמן לחפש רעיונות לסדרות המשך. במסגרת הרחבת הזיכיון החליט קורצמן להפיק סדרות שיהיו מופנות לקהלי יעד שונים, ושכל אחת מהן תהיה שונה מהותית מהסדרות האחרות שיופקו במסגרת הזיכיון המתחדש.
בשנת 2017, עוד בטרם יצאה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" לטלוויזיה, התראיין ניקולאס מאייר, במאי הסרט "זעמו של חאן", וסיפר שבמקביל לעבודה על "דיסקברי" יעלו סדרות נוספות. ביניהן, רמז, התבקש הוא לפתח פרויקט, עליו סירב להרחיב.
בראיון נוסף עם מאייר, מסר הכותב ש-CBS שכרה אותו לכתוב מיני סדרה בפורמט טרילוגיה עבור שירות הסטרימינג CBS-All-Access. מאייר לא מסר פרטים לגבי הפרויקט עצמו, אך הוסיף שבשלב זה הפרויקט מושהה לאור השיחות בנוגע למיזוג בין CBS ל-ויאקום. המיזוג המדובר יצא לפועל במחצית השנייה של שנת 2019.
בסוף 2018 התראיין מאייר לערוץ היוטיוב של Midnight's Edge וסיפר, לראשונה באופן מפורט, שהטרילוגיה שהתבקש לכתוב עבור שירות הסטרימינג נקראת "Ceti Alpha V" ותתמקד בדמותו של חאן, לפני אירועי הסרט "זעמו של חאן".
הפקת הסדרה התעכבה מספר שנים עקב חילוקי דעות בענייני זכויות היוצרים לגבי המאורעות המתרחשים בה, שכן לאחר הפיצול של החברות CBS וויאקום נותרו הזכויות לפרק הטלוויזיה "Space Seed" בידי CBS בעוד שהזכויות על הסרט "זעמו של חאן" נותרו בידי ויאקום. לאחר האיחוד מחדש ל-ViacomCBS נפתרה סוגיית זכויות היוצרים, וההפקה המשיכה. בנוסף דווח שאחת ההפקות החדשות נקראת בשלב זה "Star Trek: 1992" (השנה שבה החלו מלחמות המשופרים ושבה עלה חאן לשלטון לפי הזיכיון).
במרץ 2021, במהלך ראיון לאתר Trek Movie סיפר מאייר שמאחר שמדובר במיני סדרה שאורכה שלוש שעות, הוא מעריך שהיא קצרה מדי לפורמט בו מעוניינים אנשי פרמאונט+ ולכן ההפקה אינה מתקדמת. מאייר ציין שלמיטב ידיעתו הפרויקט לא בוטל והביע נכונות להאריך את הסדרה אם יתבקש.
בהמשך אותה שנה פורסם הליהוק לסדרה חדשה נוספת בזיכיון, "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים", שבה תופיע דמות חדשה בשם לא'אן נוניאן סינג. דבר לא פורט לגבי הרקע של הדמות והאפשרות לקשר משפחתי בינה לבין חאן, אך חלק מהאתרים פירשו זאת כניסיון של האולפנים להחיות מחדש את המיתולוגיה של חאן ולהכיר את הדמות למעריצים חדשים, לקראת צאת הסדרה החדשה בשלב מאוחר יותר. בסופו של דבר התברר שאכן מדובר בצאצאית של חאן, מה שהביא לעניין מחודש בדמותו.
בחודש אפריל 2022, במענה לשאלות מעריצים בטוויטר, סיפר מאייר שלמיטב ידיעתו התסריט "פשוט עדיין יושב שם", כלומר שטרם נעשה דבר לגבי המשך פיתוחו.
ביוני אותה שנה התראיין מאייר להסכת "Page One: The Writer’s Podcast", וכשנשאל על עתיד הפקת הסדרה, עדכן שהסדרה תופק בסופו של דבר, אך בפורמט של תסכית מתוסרט, ולא כסדרה או סרט. בראיון המשך לאתר Trek Movie סיפר שאם התסכית יצליח, ייתכן שיופק גם סרט. אלכס קורצמן מסר בעבר שברצונו להרחיב את הזיכיון כך שחלק מהסיפורים יועברו בצורת תסכיתים. ההפקה הראשונה הייתה של "Star Trek: Picard: No Man’s Land", שהיה תסכית קצר שאורכו כשעה וחצי.
הכרזה
במסגרת אירועי "יום מסע בין כוכבים" שנערכו ב-8 בספטמבר 2022 עלה ניקולאס מאייר אל הבמה והכריז רשמית על הפקת התסכית, שייקרא Star Trek: Khan: Ceti Alpha V.
ליהוק
בחודש ספטמבר 2020 דיווח האתר The Vulcan Reporter שהשחקן דב פאטל מועמד לגלם את חאן במיני סדרה שתוכננה.
בובות (סרט, 1987)
בובות (באנגלית: Dolls) הוא סרט אימה בבימויו של סטיוארט גורדון, שצולם באיטליה ב-1985 ויצא לאקרנים בשנת 1987. הסרט עוסק באנשים גסי רוח שנשארים ללון לילה אצל שני יצרני בובות זקנים, ולועגים לעיסוקם. הבובות מחליטות להביע את זעמן עליהם בדרכים אלימות. בסרט לא השתתפו שחקנים מפורסמים, ולא הייתה לו הצלחה של ממש בקופות.
בשלב מסוים גורדון רצה לביים סרט המשך לסרט, אך לא ביצע זאת בפועל עד היום.
הביקורות לסרט בדרך כלל משבחות, והוא נחשב לסרט אימה אינטליגנטי, שנון, מקורי, מרגש ומפחיד ולעיתים מדורג כאחד מסרטי האימה הטובים בעולם. לסרט דירוג "טרי" של 63% באתר Rotten Tomatoes. רוג'ר איברט כתב: "הרעיון של בובות רצחניות נשאר כרעיון, כקונצפט; הוא אינו מסוגל לזעזע את הצופה".
ניקה מליה
נִיקָנוֹר "נִיקָּה" מֶלְיָה (בגאורגית: ნიკანორ (ნიკა) მელია נולד ב-21 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כיו"ר התנועה הלאומית המאוחדת והיה חבר הפרלמנט מטעמה, מ-2016 עד 2019. הוא הוחלף על ידי בַּדְּרִי בָּאסִישְׁוִוילִי . הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס.
הוא היה המועמד היחיד מהאופוזיציה שתפס את המקום הראשון בכל אחד מהסבבים של הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2020, אך הוא החרים ולא השתתף בסיבוב השני.
ביוני 2019 הוא שוחרר בערבות לאחר שהואשם בארגון או בניהול אלימות קבוצתית או בהשתתפות בה, במהלך ההפגנות ב-20–21 ביוני בטביליסי.
בדצמבר 2020, לאחר התפטרותו של גְּרִיגוֹל וַאשַׁאדזֶה, הוא נבחר ליו"ר התנועה הלאומית המאוחדת.
ב-23 בפברואר 2021 כוחות מיוחדים ומשטרה הסתערו על משרדי התנועה ועצרו את מליה.
ג'ורג' נאש
ביוגרפיה
ג'ורג' נאש נולד בעיירה יורק טאונשיפ שבמחוז מדינה, אוהיו, כבנם של אסא נאש ואלקטרה ברנץ' נאש, שהיו חוואים במחוז מדינה ובמקור הגיעו ממסצ'וסטס. הם היו הוריהם של שלושה בנים שתי בנות. נאש למד באקדמיית וסטרן ריזרב. בגיל 20 הוא החל ללמוד ב-אוברלין קולג' ועזב את לימודיו שם שנתיים, כאשר הוא התגייס לרגימנט הרגלים ה-150 של משמר הלאומי של אוהיו במסגרת צבא האיחוד במלחמת האזרחים. לאחר המלחמה הוא למד משפטים במשרדו של רוברט ב. וורדן, שהיה שופט בבית המשפט העליון של אוהיו. ב-1867 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בקולומבוס. ב-1870 נבחר נאש כתובע של מחוז פרנקלין, ונבחר לכהונה נוספת ב-1872. לאחר מכן הוא שב למגזר הפרטי, וב-1876 הוא ניסה ללא הצלחה להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1877 הוא ניסה, גם הפעם ללא הצלחה, להיבחר כתובע הכללי של אוהיו, ובאוקטובר 1879 עלה בידו להיבחר לתפקיד זה. ב-1881 הוא נבחר לכהונה נוספת כתובע הכללי, וב-1883 הוא מונה כחבר בוועדת הביקורת של בית המשפט העליון של אוהיו למשך שנתיים. לאחר מכן הוא הקדיש את זמנו לפעילות משפטית פרטית מכניסה, כולל ייצוג של חברות רכבת ומפלגות פוליטיות.
מושל אוהיו
ב-1899 נבחר נאש כמושל אוהיו. הוא כיהן בתפקיד מינואר 1900, נבחר לכהונה שנייה ב-1901 וכיהן עד ינואר 1904.
בתקופות כהונתו של נאש כמושל נדון דיק פרייס למאסר עולם על מקרים חוזרים ונשנים של פריצת כספות, תחום שהוא היה מומחה בו. באחד הימים היה צורך לפתוח כספת של חברה בשל אובדן מפתחותיה. נאש הבטיח להעניק חנינה לפרייס אם הוא יצליח לפתוח את הכספת. לאחר פתיחת הכספת לא קיים נשא את הבטחתו ולא חנן את פרייס, שנפטר בכלא זמן קצר לאחר מכן. סיפור זה שימש בסיס לסיפורו של או. הנרי, החזרה למוטב. על פי מקורות אחרים, שמו של פורץ הכספות היה ג'ימי קונורס.
חיים אישיים
ב-1882 נשא נאש לאישה את אדלין איירס, אלמנתו של ויליאם ק. דשלר. אדלין נפטרה ב-1886. לזוג נולדה בת אחת, מרי נאש, שנפטרה ב-1897. האם ובתה נטמנו בבית הקברות גרין לון שבקולומבוס, ונאש פקד את קבריהן והניח עליהם פרחים לפני כל אחד משני טקסי ההשבעה שלו כמושל.
ג'ורג' נאש נפטר בקולומבוס ב-28 באוקטובר 1904, כמעט 11 חודשים לאחר סיום כהונתו כמושל. גם הוא נטמן בבית הקברות גרין לון.
אלביון CX22S
אלביון CX22S (באנגלית: Albion CX22S) היא משאית צבאית מסוג "טרקטור ארטילרי" Artillery tractor מתוצרת יצרנית הרכב הסקוטית Albion Motors  אשר יוצרה בין השנים 1941 – 1943 אשר שירתה את כוחות בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה לגרירת כלי ארטילריה בשדה כולל תותחים מסוג: תותח "M1 155 mm Long Tom"  ותותח "BL 7.2 inch"  מקטגוריית הוביצר.
The Girlie Show
The Girlie Show (מוכר גם כ-The Girlie Show World Tour) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שנועד לקדם את אלבומה החמישי, Erotica. במהלך סיבוב ההופעות ביקרה מדונה באירופה, באסיה, באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית.
במהלך סיבוב הופעות הופיעה הזמרת גם בישראל. זו הייתה ההופעה הראשונה של הזמרת בישראל, והופיעה בפארק הירקון מול קהל של 80 אלף איש.
בסך הכל נמכרו במהלך כל סיבוב ההופעות 2 מיליון כרטיסים לכל המופעים אשר נכללו בו, מה שהפך אותו לימים לסיבוב ההופעות הנשי המצליח ביותר אי-פעם במכירות כרטיסים. מבחינה כלכלית, סיבוב ההופעות היה להצלחה גדולה גם הוא כאשר גרף 70 מיליון דולר. המופע הוקלט פעמיים ביפן ושודר במסגרות שונות בטלוויזיה. המופע הראשון שהוקלט שודר בטלוויזיה היפנית בלבד, ואילו המופע השני שהוקלט שודר במסגרת HBO ויותר מאוחר פורסם גם כ-DVD.
מדונה אמרה כי ההשראה לשם של סיבוב ההופעות נבעה מציור של הצייר אדוארד הופר שנקרא, Girlie Show.
EUROSAI
ארגון מוסדות הביקורת העליונים של אירופה (באנגלית: EUROSAI, ראשי תיבות: European Organisation of Supreme Audit Institutions) הוא אחד משבע קבוצות עבודה אזוריות של הארגון הבינלאומי של מוסדות הביקורת העליונים (INTOSAI), הכולל את מוסדות הביקורת העליונים של 186 מדינות, והוא רשום כארגון תומך של האו"ם.
נכון להיום (2015) חברים בארגון 50 מוסדות ביקורת: מוסדות הביקורת העליונים של 49 מדינות באירופה ובית המשפט האירופי לביקורת. עם חברי הארגון נמנה גם מבקר המדינה של ישראל. מטה הארגון ממוקם במדריד.
מטרות הארגון
מטרות הארגון, המוגדרות בסעיף 1 לתקנונו, הן לקדם את שיתוף הפעולה המקצועי בין המוסדות החברים בו, לעודד חילופי מידע בין מוסדות ביקורת, לקדם מחקר בנושא הביקורת במגזר הציבורי, לעודד את יצירתן של משרות מרצים בנושא זה באוניברסיטאות ולפעול להאחדת המינוחים בתחום הביקורת במגזר הציבורי.
הקונגרס
על פי תקנון EUROSAI, הקונגרס הוא המוסד בעל הסמכות העליונה בארגון. הקונגרס מתכנס אחת לשלוש שנים, בהשתתפות נציגים של כל המדינות החברות בארגון. עד כה התקיימו הקונגרסים האלה:
מועצת המנהלים
על פי התקנון, במועצת המנהלים של EUROSAI שמונה חברים: ארבעה חברים מן המניין (ראשי מוסדות הביקורת העליונים שאירחו את שני המפגשים הרגילים האחרונים של הקונגרס, ראש מוסד הביקורת העליון שיארח את המפגש הרגיל הבא של הקונגרס, והמזכיר הכללי של EUROSAI) וארבעה חברים שאינם מן המניין, שנבחרים על ידי הקונגרס לתקופה של שש שנים (בכל שלוש שנים מתחלפים שניים מן החברים). ראשי מוסדות הביקורת העליונים החברים במועצת המנהלים של INTOSAI והם חברי EUROSAI משתתפים אף הם בישיבות מועצת המנהלים כמשקיפים.
המזכירות
מקום מושבה של מזכירות EUROSAI הוא במוסד העליון לביקורת של ספרד (בית הדין de Cuentas), שבו ממוקם גם המטה הראשי של הארגון.
תוכנית אסטרטגית
הקונגרס השמיני של EUROSAI בליסבון אישר את התוכנית האסטרטגית הראשונה של הארגון לשנים 2011-2017. תוכנית זו מגדירה את משימתו של הארגון, את החזון שלו ואת ערכיו:
התוכנית האסטרטגית מבוססת על ארבע מטרות אסטרטגיות, המשקפות את הצרכים ואת סדר העדיפויות של הארגון:
הנרי דלוניי
הנרי דלוניי (בצרפתית: Henri Delaunay; 15 ביוני 1883 – 9 בנובמבר 1955) היה מנהל כדורגל צרפתי אשר כיהן בתפקידים בכירים בהתאחדות הצרפתית, פיפ"א ואופ"א, הוגה גביע העולם, אליפות אירופה וגביע אירופה לאלופות, ואשר על שמו נקרא גביע אליפות אירופה.
ביוגרפיה
דלוניי נולד בפריז שבצרפת ושיחק בצעירותו בקבוצת כדורגל בעיר הולדתו ובהמשך היה שופט כדורגל, אך פרש עקב פציעה במהלך משחק כדורגל כאשר כדור פגע בפניו והוא בלע את המשרוקית ושבר את שיניו.
ב-1905 החל את דרכו כעסקן ספורט כאשר מונה לתפקיד נשיא קבוצת הכדורגל בה שיחק בעבר ובהמשך מונה למזכיר הכללי של הוועדה האינטר-פדרלית הצרפתית (CFI). כאשר התאחדות הכדורגל הצרפתית הוקמה והחליפה את ה-CFI ב-1919, מונה למזכיר הכללי של ההתאחדות החדשה.
דלוניי כיהן בדירקטוריון פיפ"א מ-1924 עד 1928, והיה מחלוצי הרעיון להקמת תחרות גביע העולם בכדורגל יחד עם נשיא פיפ"א ז'יל רימה, ודחף להקמת אליפות אירופה בכדורגל וגביע אירופה לאלופות כבר ב-1927, ועל שמו נקרא הגביע באליפות אירופה.
הוא היה ממייסדי אופ"א וכיהן כמזכיר הכללי של הארגון מיום הקמתו ב-15 ביוני 1954 עד יום פטירתו ב-9 בנובמבר 1955. בנו פייר דלוניי ירש את תפקידו כמזכיר הכללי לאחר מותו.
אליהו רוזנברג
אליהו רוזנברג (10 במאי 1924 - 23 בספטמבר 2010) היה ניצול שואה שהשתתף במרד האסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה העיד במשפט אייכמן ובמשפט דמיאניוק.
ביוגרפיה
אליהו רוזנברג נולד בוורשה שבפולין. אמו, רבקה לבית אוסלנדר הייתה עקרת בית ואביו, חיים רוזנברג, היה בעל מפעל קטן למראות. האב נרצח על ידי הנאצים בגטו ורשה בעת חזרתו מהעבודה לביתו בנובמבר 1940.
בערב ראש השנה 1942 נשלח רוזנברג עם אמו ושלוש אחיותיו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עם הגיעם למחנה הופרד רוזנברג מאמו ואחיותיו, שנשלחו להשמדה בתאי הגזים. בטרבלינקה הועסק יחד עם קבוצת אסירים בהוצאת גופות הנרצחים מתאי הגזים ובשריפת הגופות. רוזנברג לא היה ממתכנני המרד המזוין של האסירים בטרבלינקה, אך היה שותף בסוד המרד. תפקידו במרד היה לזרוק שמיכות על גדר התיל על מנת לאפשר לאסירים לטפס על הגדרות מבלי להיפצע. ב-2 באוגוסט 1943 השתתף במרד והיה אחד מהמעטים שהצליחו להימלט.
רוזנברג הסתתר שנה ביערות, ובין היתר הסתתר בביתם של זוג פולני בכפר טולווין (Tołwin). בשנת 1992 הוכרו בני הזוג כחסידי אומות העולם. עם פלישת הסובייטים לפולין ושחרורה מהכיבוש הגרמני התגייס רוזנברג לצבא הפולני. לאחר שחרורו מהצבא, הצטרף לתנועת הבריחה.
עם עלייתו לישראל בשנת 1948 לחם בשורות ההגנה על הגנת ירושלים. עבד שנים רבות כמנהל עבודה בנמל יפו ובנמל אשדוד. נישא לעדינה, ניצולת שואה מאוקראינה, ונולדו לו שתי בנות: רבקה, הקרויה על שם אמו, ובלהה.
העיד במשפטי טרבלינקה בגרמניה. וכן, הופיע כעד מטעם התביעה במשפטו של פיודור פדורנקו (Feodor Fedorenko), שהיה שומר בטרבלינקה. לאחר המשפט, שהתקיים בארצות הברית, גורש פדורנקו לברית המועצות בשנת 1984, שם נשפט והוצא להורג.
בשנת 1987 העיד רוזנברג במשפט דמיאניוק, ובין היתר, סיפר על שאירע בתוך תאי הגזים. עדותו צוטטה בפסק הדין. בעקבות עדותו במשפט, כתבה והלחינה חוה אלברשטיין את השיר "מר רוזנברג מעיד". השיר התפרסם באלבום "הצורך במילה הצורך בשתיקה".
אליהו רוזנברג ראה בהעברת זכר השואה לדורות הבאים ייעוד ומפעל חיים. הוא ליווה מספר רב של משלחות בני נוער לפולין וסיפר את קורותיו בשואה בפני בתי ספר ומחנות צה"ל.
כעב אבן אלאשרף
כעב אבן אלאשרף (בערבית: كعب بن الاشرف; נפטר ב-624) היה משורר יהודי אשר לפי סיפורי החדית' לעג לנביא האסלאם מוחמד. הוא היה בן לאם יהודייה משבט בני נדיר ולאב ערבי משבט טאי.
לפי סיפורי החדית' של אל-בוקארי, אשרף שנא את מוחמד וחיבר שירים שביטאו שנאה זו, ושירים נוספים שנתפסו בידי מוסלמים כפוגעניים. על כן, ראו בשיריו הפרה של חוקת מדינה. אלאשרף נסע למכה, שם ניסה להסית כנגד המוסלמים. כשנשאל האם הוא מעדיף את דתם הפגנית של אנשי מכה, או את דתו של מוחמד, אמר שהפגנים עדיפים.
מספר גרסאות בסיפור החדית' מספרות על רציחתו של אל-אשרף בידי תומכי מוחמד, בידיעתו ובברכתו. לפי גרסה אחת, הובא ראשו הכרות של כעב למוחמד, וכפרס הוא נתן לרוצח מקל שעמו הוא יצעד בגן עדן. לאחר רציחתו של אל-אשרף הסלימו היחסים בין שבט בני נדיר למוחמד. המקורות המוסלמיים מייחסים לבני נדיר קנוניה לרצוח את מוחמד, שנתגלתה לו כשהמתין לקבל תרומה כספית וגררה צו גירוש לבני השבט.
טכניקת אקופרסורה טאפאס
טכניקת אקופרסורה טאפאס (בראשי תיבות: טא"ט, באנגלית: Tapas Acupressure Technique, בראשי תיבות: TAT) היא טכניקת טיפולים אלטרנטיביים פסאודו-מדעית החותרת לניקוי רגשות שליליים וטראומות-עבר.
על פי השיטה, הפעלת לחץ על נקודות מרידיאן, קו אנרגיה החוצה את הגוף לפי פילוסופיות רפואה אלטרנטיבית שונות, עשויה לשחרר "חסימות אנרגטיות" וכך לשחרר רגשות שליליים. בשיטה זו נוגעים בצורה עדינה בנקודות חשובות באזור הראש תוך מיקוד המחשבה במשפטים מסוימים. כמו טיפולי אנרגיה אחרים, טא"ט מסתמכת על "אנרגיה" שאין כל בסיס מדעי לקיומה.
היסטוריה
הטכניקה המלאה הומצאה בשנת 1993 על ידי טאפאס פלמינג, ומתבססת על טכניקות לחיצה שונות. העיקרון הבסיסי טוען כי טראומה רגשית לא פתורה מובילה ל"חסימת הזרימה הטבעית של האנרגיה" (putative energy ). מתרגלים של טא"ט טענו כי יישום באופן עצמי של לחץ קל לארבעה אזורים בראש (פינה פנימית של שתי העיניים, אחת חצי סנטימטר מעל המרחב שבין הגבות, והחלק האחורי של הראש) תוך שימת תשומת לב לשורה של משפטים מילוליים, שמהווים תהליך ריפוי,  משחררת "חסימה" זו ומאפשרת ריפוי. טא"ט היה מיועד במקור להיות פרוטוקול לחיסול אלרגיה, לעומת זאת הדגש עבר לטראומה נפשית לאחר שכמה מן המטופלים הראשונים שחוו טכניקה זו דיווחו כי טראומה בלתי פתורה הייתה שכיחה יותר מאשר הקלת האלרגיה.
הערכה מדעית
סקירה שנעשתה בשנת 2005 של "Power Therapies" הביאה למסקנה שטכניקת טא"ט ודומותיה אינן מציעות תאוריית פעולה תקפה, מגלה יעילות שאינה ספציפית בלבד, ולא הצליחו להראות שהשיטה מציעה שיפורים מהותיים לטיפול פסיכיאטרי הקיים. ישנם הסברים רבים, בעיקר פסיכולוגיים, לתוצאות חיוביות טיפוליות המדווחת על ידי המשתשמים בטכניקה, כגון אפקט פלצבו או דיסוננס קוגניטיבי. סקירה 2009 זיהתה "ליקויים מתודולוגיים" במחקר שדיווח על "הצלחות קטנות" בטיפול בטכניקת טא"ט ובטכניקות דומות. בנושא "אנרגיה פסיכולוגיה" (טכניקות חופש רגשיות), על פי הסקירה הצלחות מדומות אלה "הן פוטנציאל המיוחס לטכניקות קוגניטיביות והתנהגותיות ידועות הכלולות במניפולציה של אנרגיה". הדו"ח הגיע למסקנה כי "פסיכולוגים וחוקרים צריכים להיזהר משימוש בטכניקות כאלה, ולעשות מאמצים כדי ליידע את הציבור על ההשפעות השליליות של טיפולים המפרסמים טענות מופלאות".
מלכת הדרום (סדרה)
מלכת הדרום (באנגלית: Queen of the South) היא סדרת דרמה ופשע אמריקאית. העונה הראשונה מבוססת על הספר המצליח של ארטורו פרס רוורטה באותו השם, ואילו העונה השנייה צולמה אחרי שמונה שנים ובתקציב גדול יותר. הסדרה עוקבת אחר תרזה מנדוזה (קייט דל קסטיו) אישה שמפלסת את דרכה בעולם הפשע הגברי, ומטפסת במעלה קרטל סמים עצום במקסיקו.
הסדרה עלתה לאוויר בשנת 2011 וזכתה להצלחה גדולה, בשנת 2016 יצא גרסה באנגלית בכיכובה של אליס בראגה.
תקציר
הסדרה עוסקת בתרזה מנדוזה, אישה מקסיקנית ענייה שמתעשרת על ידי בניית אימפריית סמים עצומה. תרזה מתגוררת בבריו בקוליאקאן שבסינלואה, מקסיקו. היא מתאהבת בחבר בקרטל סמים, ומנסה בעזרתו לשפר את מצבה הכלכלי. לאחר שמבשרים לה על רצח בן זוגה, היא נאלצת לברוח. היא חוצה את הגבול לארצות הברית ושם מגיעה לארגון הפשע של אשתו של בוס הקרטל שרודף אחריה. לתרזה יש חזון שונה על עסקי הפצת הסמים ובזכות הכריזמה שלה היא מושכת מקורבים ובסופו של דבר מקימה ארגון משלה להפצת סמים. תרזה הופכת למצליחה מאוד, מה שמציב בפניה עוד בעיות ואף מושך את תשומת לבם של גורמי ממשלה חשאיים.
לאונרד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Madame X Tour
Madame X Tour הוא סיבוב ההופעות האחד עשר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה אשר החל באמריקה הצפונית ואירופה. סיבוב ההופעות כלל כ-92 הופעות והחל ב-17 בספטמבר 2019, והסתיים, ב-8 במרץ 2020. סיבוב הופעות זה מלווה את צאת אלבומה הארבעה-עשר, Madame X שיצא ביוני באותה השנה.
ביטולי מופעים
בעקבות מגפת הקורונה ביטלה מדונה את המופע שהיה צריך להתקיים ב-10 במרץ 2020, בפריז שבצרפת ואת המופע שהיה צריך להתקיים ב-11 במרץ באותה השנה, באותו המקום גם כן. זאת בנוסף לכך שביטלה עשרה מופעים נוספים בעקבות פציעה חמורה. את שלושת המופעים שהיו צריכים להתקיים בבוסטון ביטלה גם כן, בעקבות סיבות רפואיות.
המופע שהיה צריך להתקיים ב-12 בנובמבר 2019, בוטל בשל בעיות בתזמון, תוך שמופע הפתיחה שהיה צריך להתקיים ב-15 בספטמבר 2019, בוטל בגלל בעיות בהפקה. המופע שהיה צריך להתקיים במקומו ב-7 באוקטובר באותה השנה, בוטל גם כן בעקבות בעיות רפואיות.
Wake Me Up Before You Go-Go
השיר דורג במקום ה-28 במאה השירים הגדולים ביותר בשנות ה-80 של VH1.
רקע
ההשראה של מייקל לשיר הייתה פתק שאנדרו רידג'לי השאיר להוריו, הוא התכוון לכתוב "wake me up before you go" (תעיר אותי כשאתה הולך), אבל הוא כתב בטעות פעמיים "up", אז רידג'לי החליט לכתוב פעמיים "go" בכוונה וכך נוצר שם השיר.
בשנת 1984 ג'ורג' מייקל דיבר על השיר ואמר: