cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יואל כהן
ביוגרפיה
בי"א בשבט ה'תש"י (ינואר 1950) נסע באונייה ללמוד בישיבת חב"ד בניו יורק, בחצר האדמו"ר מחב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון (הריי"צ). כשהגיע לניו יורק נודע לו כי האדמו"ר נפטר. הוא נשאר בניו יורק ודבק בחתנו של האדמו"ר, הרב מנחם מנדל שניאורסון, שנתמנה בהמשך למחליפו של הריי"צ.
כאשר נתגלתה יכולתו לשחזר במדויק את שיחות ומאמרי החסידות של הרבי, החל לחזור בסיום יום השבת על תוכן ההתוועדויות. בהמשך עמד בראש צוות העריכה של ליקוטי שיחות. כמו כן, ערך את מאמרי החסידות שאמר הרבי, לקראת הדפסתם.
בט"ו באלול ה'תשי"ד (1954) התחתן עם לובה לאה, בתו של הרב שניאור זלמן בוטמן, ומסדר הקידושין היה הרבי מליובאוויטש. הוא מונה למשפיע באחד מסניפי ישיבת חב"ד בשכונת קראון הייטס, ובהמשך מונה למשפיע ראשי בישיבת חב"ד המרכזית במרכז חב"ד העולמי – 770.
קודם פטירת הרבי בג' בתמוז ה'תשנ"ד, היה הרב כהן ממובילי ההתעוררות המשיחית בחב"ד. לאחר הפטירה הצהיר הרב כהן שטעה והתייצב בחריפות נגד הזרם המשיחיסטי שנוצר בחב"ד, בטענה שזרם זה מסלף את תורתו של הרבי והופך את שם הרבי למושמץ בציבור שמחוץ לחב"ד. הוא השווה את דעתם למקרה בו "לאחד מבני משפחה נופל רעיון בראשו- רעיון מטורף שרעל טוב לבריאות", שבו מוטל על ההורים לבדל אותו מהילדים ולהסביר לילדים את הטעות החמורה שבדבריו.
רבים באו לשמוע את שיעוריו והתוועדויותיו. הוא פרסם מאות מאמרים בנושאי חסידות בשבועון כפר חב"ד. בשנותיו האחרונות התפרסמו מאמריו ברבעונים "היכל הבעש"ט" וברבעון "מעיינותיך" ועוד. הרב כהן היה נחשב לידען בניגוני חב"ד והקפיד על דיוק בנגינתם.
לרב כהן לא היו ילדים. נפטר בניו יורק בו' באב תשפ"א (2021) ונקבר למחרת בבית הקברות מונטיפיורי, בחלקת אגודת חסידי חב"ד בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ'.
ספר הערכים
רבי מנחם מנדל שניאורסון הטיל על הרב כהן לערוך אנציקלופדיה מקיפה לתורת חסידות חב"ד. הרב כהן עמד בראש המערכת.
שמה של האנציקלופדיה הוא ספר הערכים - חב"ד. היא מקיפה את התורות שאמרו או כתבו שבעת אדמו"ריה, ומרכזת את החומר המצוי במאות ספרי החסידות. ערכיה כתובים בשפה המשלבת את הסגנון שבתורת הקבלה ושבתורת חסידות חב"ד. היא מיועדת לבקיאים בתורת חב"ד המבקשים להעמיק את הבנתם, ולא להיכרות ראשונית עם המושגים. הערכים כוללים גם מושגים פחות מרכזיים בתורת חב"ד.
עד תשע"ט הופיעו תשעה כרכים, מתוך כארבעים מתוכננים. המערכת נמנעת מלהכניס את הערותיה לגוף הספר, והחומר המובא בו מבוסס על המקורות בלבד. בסוף כל כרך מופיע חלק המילואים שבו מובאות הערות הרב כהן.
עץ משפחתו
עץ משפחתו: עץ משפחת אשתו:
קישורים חיצוניים
לאחר פטירתו;
מחלף השלום
מחלף השלום הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בתל אביב-יפו על רחוב גבעת התחמושת ומתחבר לדרך השלום. המחלף הוא אחד העמוסים בישראל, ומדי יום עוברים בו מאות אלפי כלי רכב.
בדומה למחלפים רבים בנתיבי איילון, מחלף השלום בנוי בתצורת מחלף יהלום ובו גשר הממוקם מעל הכביש הראשי. היציאות והכניסות למחלף בדרך השלום מרומזרות, ואילו בנתיבי איילון מתאפשרת תנועה חלקה ללא רמזורים. חברת נתיבי איילון ועיריית תל אביב מקדמות תוכנית לביטול הרמזורים בצדו המזרחי של המחלף בעזרת בנייתן של רמפות בצורת לולאה בצד זה של המחלף. עם זאת, תוכנית זו נדחתה בפברואר 2009 עקב התנגדותם של פעילי איכות סביבה הטוענים כי התוכנית המוצעת אינה מספקת פתרונות נוחים דיים למעבר הולכי רגל ורוכבי אופניים.
סמוך למחלף נמצאים מספר מוקדי עניין, כגון תחנת הרכבת תל אביב השלום, מגדלי עזריאלי, מגדל אלקטרה והקריה. תחנת הרכבת ממוקמת במרכז גשר המחלף כאשר רציפי התחנה נמצאים מתחתיו. הכניסה הראשית לתחנה היא ממפלס הגשר. כניסה נוספת לתחנה ממרכז הקניות במגדלי עזריאלי מתאפשרת באמצעות גשר הולכי רגל המשלב דרגנוע ועובר מעל רמפת הכניסה למחלף מכיוון צפון ונתיבי איילון בכיוון דרום. בפברואר 2021 נפתח הטרמינל הדרומי של התחנה אשר מאפשר כניסה ויציאה גם מצידו הדרומי של הגשר.
בעתיד מתוכננת הרחבה של מסילת איילון בהוספת מסילה רביעית ואף 2 מסילות רכבת נוספות אשר ישרתו רכבות מהירות.
אירועים
בולען גדול נפער ב-17.9.22 (שבת) במחלף השלום באחד מנתיבי איילון. בתיעוד מהמקום נראה בור גדול שנפרס על גבי שני נתיבים ובשוליים, סמוך לקניון עזריאלי לכיוון דרום. כוחות כיבוי ומשטרה חסמו את המחלף, ולא דווח על נפגעים. על פי מידע שהתקבל, באתר הבנייה של מגדל הספירלה החדש של עזריאלי, הסמוך לדרך בגין, זוהתה קריסה, וייתכן שהבולען נפער כתוצאה מהעבודות באתר.
ריסטו אויקרינן
רִיסְטוֹ אוֹיְקָרִינֶן (בפינית: Risto Oikarinen; נולד בשנת 1978) הוא משורר פיני.
ביוגרפיה
ריסטו אויקרינן נולד ב-1978 בעיר קָיָאָנִי, בירת מחוז קַיְנוּאוּ, שבצפון פינלנד. בעל תואר שני מהפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת הלסינקי, והוסמך ככומר של הכנסייה הלותרנית.
כיום הוא מתגורר בהלסינקי, עוסק בכתיבת הרומן השני שלו ועובד על קובץ שיריו הרביעי. נוסף על כך, עוסק בהוראת כתיבה יוצרת במכון להשכלת מבוגרים ובנגינת ג'אז בסקסופון.
שיריו תורגמו לשבע שפות. תרגומים עבריים של אחדים משיריו ראו אור בספר חסד ויערות, אסופה לשירה פינית צעירה, שראתה אור בשנת 2020 בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
ספריו
שירה רומן
אדוארד אלבי
אדוארד פרנקלין אלבי (ההגייה המקורית: אוֹלבּי; באנגלית: Edward Franklin Albee; 12 במרץ 1928 - 16 בספטמבר 2016) היה מחזאי אמריקני פורה, זוכה שלושה פרסי פוליצר, שכתב עשרות מחזות החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20.
מחזהו הידוע ביותר של אלבי הוא "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", שהועלה על במות בכל רחבי העולם, ואף עובד לסרט מצליח בשם זה.
חייל! חייל!
"חייל! חייל!" (1981) הוא ציור מאת האמן הישראלי משה גרשוני.
אדוארד אלבי
קורות חיים
אלבי גילה מנעוריו כישרון כתיבה וכתב שירים וסיפורים קצרים רבים. בגיל עשרים עזב אלבי את ביתו לבלי שוב, ועבר לגור בגריניץ' וילג' (ניו יורק), שם התרועע עם חברי תנועות אמנות אוונגרדיות של התקופה. תחילה מצא את מחייתו על כספי ירושה של סבתו, ואחר־כך עבד בעבודות מזדמנות.
חייל! חייל!
הציור, ברוחב של 100 ס"מ ובאורך של 140 ס"מ, עשוי בטכניקה מעורבת על גבי נייר. במרכזו של הציור מופיע דמותו של גבר צעיר הלובש חולצה כהה בעלת צווארון. תווי פניו, המצוירים בצבע צהוב, מודגשים בצבע שחור. בייחוד בולט פיו המצויר בחושניות. לצד הדמות מופיע סימן מגן דוד בצבע כחול אשר עבר מעין האנשה לדמות אדם הנועלת נעליים גבוהות. מתחת למגן דוד מופיע הכיתוב "יצחק! יצחק!". כיתוב נוסף מופיע בראש הציור והוא אשר העניק את השם ליצירה. הכיתוב, כמו שאר הציור נעשה בטכניקה של ציור באצבעות, טכניקה אשר מעצימה את האקספרסיביות של היצירה.
היצירה מהווה פרט מתוך סדרה גדולה של ציורים של גרשוני אשר נוצרו בתחילת שנות השמונים ואשר הוצגו בתערוכה במוזיאון ישראל בשנת 1986. קריאה פרשנית של הציור מעלה יחס מורכב ואמביוולנטי בין היחיד אל החברה. הציור מעלה אלמנטים הומואירוטיים כגון תווי הפנים ה"נשיים" בעיצוב דמות האדם, ציון איקונוגרפי של עקדת יצחק המהווה גם קריאה אל יצחק אחר, בן זוגו של גרשוני באותה עת. אלמנטים אלו טבועים גם ביחס אל ממסד ציוני-צבאי אשר מבקש מן החייל "לשיר" - פעולה היכולה להתפרש כהצטרפות אל המסגרת הכללית ואשר מופיעה גם בציורים אחרים של גרשוני, או לחלופין כפעולה טרנסגרסיבית של ביטוי מיניות הומוסקסואלית אסורה.
אדוארד אלבי
קורות חיים
ב-16 בספטמבר 2016 נפטר אלבי, והוא בן 88.
מחזות וסגנון כתיבה
אלבי פרץ לתודעה האמריקאית והעולמית ב-1959, עם מחזהו הראשון "סיפור גן החיות" (The Zoo Story), שזכה להצלחה באירופה ולאחר מכן זכה לשבחים גם בארצות הברית. "סיפור גן החיות", המחזות של אלבי בכלל ואחרים שבאו בעקבותיו היו ראשיתו של הזרם הדרמטי-אבסורדי בתיאטרון, שאלבי הוכתר לאחד היוצרים הבולטים שלו.
כמחזאי אמריקאי, נחשב אלבי ממשיכם של מחזאים אמריקאים גדולים כויליאמס, מילר ואוניל, אך ההשפעה הבולטת ביותר על כתיבתו וסגנונו הייתה של מחזאים אירופיים כבקט ופינטר. עם זאת, למרות קרבתו למחזאי אבסורד אלו, אלבי אינו מאמץ את אופני הכתיבה של הזרם במלואם וממזג בכתיבתו דרמה מסורתית יותר, עם עלילה, דמויות ודיאלוגים שאינם אופייניים למחזות האבסורד. מן העבר השני, הוא גם אינו מגביל את עצמו במחזותיו לגבולות ההגיוני והסביר מבחינה עלילתית, ומשלב מצבים מופרכים ודמיוניים לחלוטין, וסגנון כתיבה החורג באופן בולט מריאליזם.
ב-25 המחזות, שכתב לאורך יותר מ-40 שנות יצירה, הפגין אלבי סגנון כתיבה ייחודי, שנון ואירוני, שבו הנושאים כבדי-המשקל בהם עסק שזורים בהערות ובמצבים קומיים. פעמים רבות בחן אלבי במחזותיו בנימה פסימית וביקורתית את החברה האמריקנית ואת האידיאלים שלה.
לאורך שנותיו כמחזאי נהנה אלבי פעמים רבות משבחי הביקורת וזכה בשלושה פרסי פוליצר עבור מחזותיו: "איזון עדין" (1966), "מפלט ים" (1975) ו"שלוש נשים גבוהות" (1992), הישג שרק יוג'ין או'ניל, שזכה בארבעה פרסי פוליצר, עלה עליו.
בשנת 1963 נבחר מחזהו "מי מפחד מוירג'יניה וולף" כזוכה פרס פוליצר לאותה שנה, אך הוועדה המייעצת לפרס, לה הייתה הסמכות לפסול את הבחירה, השתמשה בסמכותה ושללה את הפרס מאלבי. נימוקיה לפסילה היו "השפה הגסה" של המחזה ו"עיסוקו בנושאים מיניים". לפיכך, לא הוענק הפרס לאף מחזה באותה שנה.
רפאל רביבו
רפאל רביבו (נולד ב-20 ביוני 1942) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק צרפתי-ישראלי.
ביוגרפיה
רביבו נולד בקזבלנקה, שבמרוקו ועלה לישראל ב-1965. בהמשך נסע לפריז ללמוד משפטים, אך החליט ללמוד צילום קולנוע וחזר לישראל. רביבו הוא בוגר מחזור 1970 של המכון לקולנוע וצילום בירושלים (כיתת בימוי והפקה), שפעל בשכונת תל ארזה, והיה בית הספר הראשון בישראל לצילום וקולנוע. את בית הספר ניהל בנימין קורצקי, שעלה מפולין, שם למד קולנוע יחד עם הבמאי רומן פולנסקי, והיה ממייסדי בית הספר לקולנוע בלודז'.
לאחר סיום לימודיו עבר רביבו לז'נבה, שם עבד כצלם סטילס, עוזר צלם, צלם ועוזר במאי, בין השאר עם קלוד ללוש. ב-1973 הוא היה המפיק בפועל של הסרט Le Trois Cri, סרטו העלילתי הראשון של הבמאי איגאל נידאם.
בשנת 1974, הוא היה המפיק בפועל של הסרט Les Divorcés (Le Haut Mal), סרט עלילתי שווייצרי בבימוי לואי גרוספייר, בהפקת ז'אן לואי מיסאר.
בשנת 1975 כתב, ביים והפיק את סרטו העלילתי הראשון, "הבועה" (La Bulle), סרט שווייצרי שזכה לשבחי הביקורות. הסרט זכה בפרס "יונת הזהב" בפסטיבל סן-תומאס 1977.
בשנת 1979 זכה למענק מהקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים לפיתוח תסריט לסרט בשם "החגיגה" (סרט שלא הופק לבסוף).
בשנת 1984 ביים בישראל את הסרט "עדות מאונס", עם ענת עצמון ואורי גבריאל.
בשנת 1988 ביים והפיק בפועל את הסרט "מקום ליד הים" בכיכובם של ענת צחור ואלון אבוטבול. הסרט היה הפקה ישראלית-צרפתית. צלם הסרט, ז׳אן בופטי, צילם קודם את סרט הפולחן "רוקמת התחרה" בכיכובה של איזבל הופר. צילומי הסרט הסתיימו בקיץ 1987, אולם הוא יצא לאקרנים רק כשנה אחר כך.
בשנת 1997 הקים את חברת "Magora Productions" עם מרטין פיטוסי, חברה להפקות סרטי קולנוע וסרטי פרסומת.
בשנת 2009 הוקרנה רטרוספקטיבה לסרטיו של רפאל רביבו בסינמטקים בתל אביב, ירושלים, חיפה.
בשנת 2016 ביים והפיק את הסרט "אמור", שהיה מעומד לפרס אופיר.
ראול גונזלס
ראול גונזלס בלנקו (בספרדית: Raúl González Blanco; נולד ב-27 ביוני 1977 במדריד) הידוע בשם ראול הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ. עד שנת 2015 היה מלך השערים בכל הזמנים של ריאל מדריד בה שיחק במשך 16 שנים. עד שנת 2014 היה מלך שערי ליגת האלופות. בשנת 2004 נבחר ראול על ידי פלה לרשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. כיום הוא מאמנה של ריאל מדריד קסטיליה מהליגה השלישית של ספרד.
ריאל מדריד
ראול החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של אתלטיקו מדריד, ממנה עבר לקבוצת הנוער של היריבה העירונית ריאל ב-1992. שנתיים לאחר מכן החל לשחק בקבוצה הבוגרת. הוא התמנה לקפטן הקבוצה בשנת 2003 לאחר עזיבתו של פרננדו היירו. בריאל מדריד לבש לאורך כל הקריירה שלו את חולצה מספר 7.
ראול הצטיין בכיבוש שערים רבים במדי ריאל מדריד. הוא היה הכובש המוביל של ליגת האלופות בכל הזמנים עם 71 שערים עד שנת 2014. כמו כן, הוא בעל מספר ההופעות השלישי בטיבו במפעל עם 144 הופעות. סך הכול כבש 77 שערים בכל המסגרות האירופיות. ראול הפך למלך השערים בתולדות ריאל מדריד, לאחר שב-15 בפברואר 2009 הבקיע את שערו ה-309 במדי הקבוצה בכל המסגרות ועבר את כוכב העבר אלפרדו די סטפאנו. ב-17 באוקטובר 2015 איבד את התואר לכריסטיאנו רונאלדו. בליגה הספרדית מדורג ראול במקום ה-4 ברשימת כובשי השערים בכל הזמנים עם 228 שערי ליגה. ב-23 בספטמבר 2009 שבר ראול את שיא ההופעות במועדון (525) שהיה שייך למנולו סאנצ'יס, ובכך הפך לכדורגלן המדורג שני במספר ההופעות בלה ליגה, עד שחואקין שבר את שיאו ביולי 2020..
בשנת 2009 קיבל ראול את "מעמד האגדה" היוקרתי של ה"מארקה", העיתון הנפוץ ביותר בספרד, הישג לו זכו רק שבעה שחקנים בעבר: פלה, דייגו מראדונה, יוהאן קרויף, אלפרדו די סטאפנו, זינדין זידאן, פאקו חנטו ולואיס ארגונס.
שאלקה 04
ב-26 ביולי 2010, הודיע ראול על עזיבת ריאל מדריד לאחר 16 שנים, וחתם לשנתיים בשאלקה 04 מהבונדסליגה. את שערו הראשון במועדון ראול כבש כבר במשחקו הראשון, ב-1 באוגוסט 2010 כאשר שאלקה 04 הביסה את באיירן מינכן 3-1 בטורניר קדם עונה. ב-20 בנובמבר 2010 ראול כבש את השלושער הראשון שלו במדי שאלקה 04, במשחק הליגה מול ורדר ברמן.
ראול היה לדמות דומיננטית בזכית שאלקה בגביע הגרמני בעונת 2010/2011 שהייתה לעונת הבכורה שלו במועדון, ראול כבש את השער המכריע בחצי הגמר בה שאלקה 04 ניצחה את באיירן מינכן ועלתה לראשונה לגמר מאז 2005. בגמר שאלקה 04 ניצחו באופן מוחץ 0–5 את דואיסבורג מהליגה השנייה. זאת הפעם הראשונה שראול זכה לזכות בגביע מדינה כלשהו לאחר שבריאל מדריד הוא לא זכה בגביע המלך הספרדי. ברבע גמר ליגת האלופות עונת 2010/2011 כבש ראול צמד שערים כנגד אינטר מילאן מה שעזר לשאלקה 04 להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, שם הפסידה למנצ'סטר יונייטד.
ב-19 בפברואר 2012 כבש ראול את שערו ה-400 בקריירה לאחר שכבש 323 שערים בריאל מדריד, 44 בנבחרת ספרד ו-33 בשאלקה 04.
א-סד
ב-13 במאי 2012, הודיע ראול על מעברו לא-סד מקטר. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק ב-5 באוגוסט 2012, בו כבש פנדל בתוספת הזמן. ב-15 באפריל 2013 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הקטרית כשכבש באותה עונה 9 שערים ב-22 מה שעזר לא-סד לזכות באליפות לראשונה מזה חמש שנים.
ב-22 באוגוסט 2013 שיחק ראול במשחק הוקרה עם קבוצתו א-סד נגד קבוצתו לשעבר ריאל מדריד. ראול שיחק מחצית אחת בכל צד, כאשר בדקה ה-22 של המשחק כבש לטובת ריאל מדריד. בסוף אותה עונה הודיע כי יפרוש לאחר 20 שנות קריירה.
ניו יורק קוסמוס
ב-30 באוקטובר 2014 חזר ראול מפרישתו וחתם בניו יורק קוסמוס מליגת ה-NASL האמריקאית, ליגת הכדורגל הצפון-אמריקאית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-4 באפריל 2015 בניצחון קבוצתו 0–1. ב-15 באוקטובר 2015 הודיע על פרישה מכדורגל בתום העונה.
במשחקו האחרון, שסייע לניו יורק קוסמוס לזכות באליפות ה-NASL, שיחק את כל 90 הדקות בגמר ובישל את השער השלישי.
ב-15 בנובמבר 2015 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ספרד
ראול הופיע לראשונה בנבחרת ספרד במשחק נגד נבחרת צ'כיה באוקטובר 1996. גם בנבחרת הספרדית ירש ראול את תפקיד הקפטן מפרננדו היירו לאחר שהאחרון פרש מהנבחרת ב-2002. בנבחרת כבש ראול 44 שערים ב-102 הופעות בינלאומית. הוא שיחק עם הנבחרת במונדיאל 1998, יורו 2000, מונדיאל 2002, יורו 2004 ומונדיאל 2006. עם זאת, ועל אף ביצועיו הנאים בקבוצתו, ראול לא זומן על ידי מאמן הנבחרת לואיס ארגונס ליורו 2008. בתחילה ספג ארגונס ביקורת רבה עקב כך, אולם זו דעכה במהירות כאשר תחת הדרכתו ובהיעדרו של ראול הצליחה הנבחרת לזכות בטורניר.
אימון
לקראת עונה 2019/2020 מונה ראול למאמן קבוצת ריאל מדריד חובניל B המשחקת בליגה השלישית בספרד ובה משחקים שחקנים עד גיל 19. מינוי זה הגיע לאחר זמן רב בו היה שותף במערכת המקצועית של ריאל מדריד שכללה את אימון קבוצת הנערים עד גיל 15 בעונת 2018/2019.
ב-4 ביוני 2019 מונה ראול למאמן ריאל מדריד קסטיליה, עימה זכה בליגת האלופות לנוער בשנת 2020 לאחר ניצחון 3-2 בגמר מול לייפציג.
חייו האישיים
ראול נשוי ולו ארבעה בנים ובת. בנו הבכור, חורחה, נקרא על שמו של חורחה ולדאנו – מאמן ריאל מדריד בשנים 1994–1996 שתרם רבות לקידום הקריירה של ראול. בנו השני, הוגו, נקרא על שמו של הוגו סאנצ'ס. תאומים, הקטור ומתיאו, נקראים על שמם של הקטור ריאל ולותר מתאוס, ובת בשם מריה. תחביביו הם קריאה, במיוחד ספרים של ארתורו פרז רברטה והאזנה למוזיקה ספרדית. השתתף בסרט "גול!" בשנת 2005.
שימקנט
שימקנט (באוזבקית: Чимкент/Chimkent/چىمكېنت - צ'ימקנט) היא העיר השלישית בגודלה ובחשיבותה בקזחסטן (אחרי אלמטי ואסטנה) ושוכנת בדרומה, כ-610 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי וכ-120 ק"מ צפון-מזרחית לטשקנט בירת אוזבקיסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022 אוכלוסיית העיר מונה כ-1.184 מיליון בני אדם, רובם אוזבקים (המהווים 65% מהאוכלוסייה), קזחים ורוסים.
היסטוריה
העיר נוסדה במאה ה-12 כתחנה בדרך המשי מאירופה לסין. עם הזמן העיר ידעה תקופות של פריחה ולעומתן פעמים בהן נחרבה על ידי הכובשים השונים. עד 1810 נשלטה על ידי ח'אנות קוקנד, ואחר כך עברה לאמירות בוכרה. ב־1864 הגיעו הרוסים לאזור וכבשו את העיר בצרפם אותה לחבל טורקסטן. ב־1814 שם העיר שונה לצ'רנייב, וב־1924 שמה הישן הוחזר. ב־1993 שונה שם העיר בתעודות רשמיות ל"שימקנט", על־פי הכתיב הקזחי.
בינואר 2015, פקידי שימקנט שלחו בקשה לאונסק"ו לקבל הכרה כעיר עתיקה.
עד 2018, שימקנט הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז דרום קזחסטן. ב־19 ביוני 2018 היא הוצאה ממחוז דרום קזחסטן והוכפפה ישירות לממשלת קזחסטן. כתוצאה מכך, המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז הועבר לטורקיסטן, ושם המחוז שונה למחוז טורקיסטן.
ספורט
בענף הכדורגל מייצגת את העיר קבוצת אורדבסי המשתתפת בליגת העל הקזחית. בתחילת עונת 2015/16 נפגשה קבוצה זו מול קבוצת בית"ר ירושלים בשלב הראשון במסגרת הליגה האירופית והפסידה 2-1 בסיכום שני מפגשים.
מרדכי הרשמן
מרדכי הרשמן (1888 - 30 בינואר 1941) היה חזן רוסי-אמריקאי.
קורות חיים
נולד בצ'רניגוב שברוסיה (עתה אוקראינה) ב-1888, ובהיותו בן 6 התייתם מאביו, שעסק במסחר בזכוכית. הוריו המאמצים לא טיפחו את כישרונותיו, אך הוא נמשך לבקר בבית הכנסת ואהב להקשיב לחזנים ולשירתם. בגיל 12 אומץ על ידי סבו, שעבר עמו לסולוביו, שם החל ללמוד בצורה מסודרת אצל החזן דורפמן.
ב-1904 שימש בפעם הראשונה כחזן בבית הכנסת בז'יטומיר, לתקופה של חודשים אחדים. ב-1905 מונה לתפקיד "חזן שני" (חזן משני לחזן הראשי) בבית הכנסת של הקהילה היהודית בוילנא. כעבור שנים אחדות נפטר החזן הראשי והרשמן קיבל את התפקיד. הייתה זו תקופת פריחה של המרכז היהודי בווילנא, והרשמן היה אחד מסמלי התקופה.
ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הרוסי, אך אין עדויות מפורטות על שרותו הצבאי, ושמועות מספרות כי הקצין ביחידה בה שרת, התרשם מכישרונו ופטר אותו מהשירות.
ב-1918 עם סיום המלחמה שב לבית הכנסת לתפקידו, והיה מוכר כבר בכל קהילות אירופה. בית הכנסת בו כיהן הסכים לאפשר לו להופיע פעמיים בחודש בלבד, בשבתות. בשאר הפעמים הופיע בבתי כנסת שונים ברחבי היבשת, וכן קיים קונצרטים בהם הופיע עם קטעי חזנות ואריות מתוך אופרות. כמו כן הופיע פעמיים כסולן עם התזמורת הפילהרמונית של וורשה.
ב-1920, התרשם ממנו המוזיקאי ליאו לאו, והזמינו לארצות הברית. הרשמן היגר, ומונה לתפקיד החזן הראשי בבית הכנסת "בית אל" בבורו פארק שבברוקלין בו כיהן 10 שנים. בשנות חייו האחרונות המשיך להופיע בבתי כנסת ועל במות הקונצרטים בכל רחבי ארצות הברית, ביקר בקהילות אירופה וגם בישראל. תקליטיו מאותם השנים מהווים נכס צאן ברזל וממשיכים להימכר עד היום.
הרשמן נפטר לאחר מחלה בב' שבט תש"א, 30 בינואר -1941.
שירתו
הרשמן ניצב בשורה הראשונה של החזנים מתקופת תור הזהב של החזנות בתחילת המאה ה-20. בקול טנור רך ופיוטי ריגש את קהל שומעיו, וקטעי החזנות שלו הפכו קלאסיקות בתחום החזנות האשכנזית. בין הקטעים המפורסמים: אלו דברים, עקביא בן מהללאל, מודים אנחנו לך. בנוסף הקליט שירים ביידיש וקטעי אופרה. הרשמן ביצע יצירות חזניות, אך לא הלחין. רוב קטעי החזנות שלו הולחנו על ידי המלחין הנודע יעקב רפפורט.
ב-1925 חיבר המלחין פנחס יאסינובסקי את הקטע "והיה באחרית הימים", לכבוד פתיחת קמפוס האוניברסיטה העברית על הר הצופים. המילים הן מתוך נבואת ישעיהו והלחן מבוסס על טעמי המקרא. הקטע הוקלט בארצות הברית על ידי הרשמן, בליווי כלי נשיפה ומיתר, ונחשב לאחד היצירות הידועות ביותר שלו.
הלאמה
הַלְאָמָה היא נטילת קניין מידי בעליו על ידי המדינה והפיכתו לרכוש ציבורי. המונח מתאר לרוב נטילת קניין פרטי, אבל לעיתים הוא מתייחס גם לנטילת קניין של רשויות מקומיות או גופים אחרים.
המונח ההפוך להלאמה הוא הפרטה. פעולה של הלאמה אחרי הפרטה מכונה "הלאמה מחדש".
מניעים להלאמה
ישנם שני סוגים עיקריים מוכרים של הלאמה:
הלאמה אידאולוגית
הדוגמאות המובהקות ביותר לפעולה של הלאמת-הפקעה הן הפעולות המאפיינות משטרים סוציאליסטים וקומוניסטים רבים, שכן הלאמת הקניין הפרטי היא אחד מעיקרי התורה המרקסיסטית. על–פי התורה המרקסיסטית, קניין פרטי הוא גזל ועל כן הלאמתו אינה עוול אלא תיקון עוול. פעולות של הלאמה קיימות לעיתים גם תחת משטרים שאינם סוציאליסטים, במיוחד אחרי מהפכות, שבעקבותיהן הולאמו נכסיו הפרטיים של השליט הקודם ומקורביו.
במדינות שהשתחררו משליטתן הישירה או העקיפה של מעצמות קולוניאליות, הולאמו לעיתים נכסים ציבוריים (כגון בארות נפט) מידי חברות זרות, בטענה שהם נעשקו מן העם ללא תמורה הוגנת. דוגמה בולטת היא הלאמת תעלת סואץ על ידי שליט מצרים נאצר.
מספר משטרים לאומניים וגזעניים הלאימו את נכסיהם של מיעוטים אתניים. בין אלה, גרמניה הנאצית הפקיעה את רכושם של היהודים, וזימבבווה בהנהגת רוברט מוגאבה הפקיעה את חוותיהם של מתיישבים ממוצא אירופי. בהלאמה מסוג זה הבעלות הממשלתית היא לרוב רק שלב-מעבר, והנכסים מועברים בהמשך לבעלות פרטית של בני הקבוצה השלטת.
הלאמת הצלה
פעולות הלאמת-הצלה מתרחשות ברוב המקרים כאשר חברה גדולה ובעלת מוניטין עומדת לפשוט רגל. פעולת ההלאמה מכוונת להצילם ממצב זה. פעולות הלאמה נפוצות במיוחד כאשר החברה נתפשת כבעלת חשיבות לכלכלה ולחברה, או כאשר מספר חברות במגזר מסוים עומדות בפני סכנת הליך פירוק בו-זמנית. בישראל, לדוגמה, הולאמו הבנקים העיקריים בשנת 1983 אחרי "משבר הבנקים" כדי להצילם מפשיטת רגל. במקומות רבים נגעה ההלאמה לחברות רכבות, תעופה, משאבי-טבע, ובנקים.
הכרוניקה הסלאבית
הכרוניקה הסלאבית (במקור בלטינית: Chronica Sclavorum; בגרמנית: Slawenchronik) היא כרוניקה פרי עטו של הכומר הלמולד מבוזאו; למעשה, מדובר בהמשך חיבורו של אדם מברמן, "מעשי הבישופים מכנסיית המבורג". הכרוניקה, בשפה הלטינית, מתארת אירועים הקשורים בשבטים הסלאביים הצפון-מערביים הידועים בשם ונדים, עד לשנת 1171. הכרוניקה הסלאבית היא תיעוד היסטורי משמעותי ביותר של תרבותם ודתם של הסלאבים הפולאבים בתקופה שעד להתנצרותם.
כתיבת הכרוניקה הומשכה בידי האב ארנולד מליבק, אשר האריך אותה עד לשנת 1209.
יוחנן פלסנר
יוחנן פלסנר (נולד ב-17 בינואר 1972) הוא נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה החל משנת 2014, לשעבר חבר הכנסת מטעם סיעת קדימה ומנכ"ל המפלגה.
ביוגרפיה
פלסנר נולד באנגליה וגדל בירושלים. הוא בנם של חוקרת התקשורת פרופ' תמר ליבס, ואולריק פלסנר, אדריכל ישראלי ממוצא דני.
פלסנר למד בבית הספר הניסויי ירושלים, היה שחיין מקצועי מגיל 9 ועם גיוסו לצה"ל, שירת בסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות של חטיבת הצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. עם תום המסלול יצא לקורס קצינים, ובסיומו שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות.
לאחר שחרורו מצה"ל החל בלימודים לתואר ראשון בכלכלה והשתתף ב"תוכנית אמירים למצטיינים" באוניברסיטה העברית. את לימודיו סיים בהצטיינות. במהלך הלימודים, בין 1995 ל-1996, שימש כעוזרו של נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה. בהמשך, השלים תואר שני מבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד, במסלול שכלל התמחות בכלכלה פוליטית ובלימודי ביטחון. במהלך שהותו בארצות הברית, עסק החל משנת 2001 בפעילות הסברתית מטעם הקונסוליה הישראלית בבוסטון ובייעוץ אסטרטגי.
בשנת 2004 מונה ליועץ חיצוני לראש המכון לחשיבה אסטרטגית במשרד ההגנה האמריקני, אנדי מרשל.
בשנת 2005 מונה לראש תחום פרויקטים מיוחדים במשרד ראש הממשלה, ושקד על גיבוש רפורמה במשטרה.
קריירה פוליטית
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-32 ברשימת קדימה. המפלגה זכתה ב-29 מנדטים, והוא נותר מחוץ לכנסת. זמן קצר אחר כך, ביוני 2006, מונה למנכ"ל המפלגה. כמנכ"ל, עסק בביסוס התשתית הארגונית של המפלגה, שהוקמה פחות משנה קודם לכך, ובהקמת סניפיה ומוסדותיה השונים.
ב-25 בספטמבר 2007 הגיש חבר הכנסת שלמה ברזניץ את התפטרותו, ופלסנר נכנס לכנסת במקומו. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-18 ברשימת קדימה, ונבחר מחדש לכנסת. היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת חוקה, חוק ומשפט, ועמד בראש הצוות לבחינת יישום חוק טל. כחבר הכנסת יזם, יחד עם דוד רותם, תיקון לחוק העונשין, המחמיר את הענישה בעבירות של תקיפת שוטר ותקיפת עובד ציבור, הוא גם יזם תיקון לחוק המים המחייב התקנת חסכמים במבני ציבור.
לאחר המשט לעזה תקף מעל בימת הכנסת את חברת הכנסת חנין זועבי, ובעקבות שימוש שעשה בפריטים אישיים מתוך הביוגרפיה של ח"כ זועבי, ספג ביקורת מצד האגודה לזכויות האזרח וגורמים נוספים, שטענו כי בדבריו גילה שוביניזם.
הלמולד מבוזאו
הלמולד מבוזאו (בגרמנית: Helmold von Bosau) (בערך 1120 – אחרי 1177) היה היסטוריון סקסוני בן המאה ה-12 וכומר בעיירה בוזאו שליד פלן (Plön). הוא היה ידידם של שני בישופים מהעיירה אולדנבורג שבהולשטיין – ויצלין (Vizelin, 1086–1154) וגרולד (Gerold, נפטר ב-1163), אשר פעלו רבות לנצר את הסלאבים הפולאבים.
יוחנן פלסנר
קריירה פוליטית
בשנת 2012 מונה לראש "הוועדה לקידום השוויון בנטל", שנודעה בציבור בשם "ועדת פלסנר". חרף החלטתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפרק את הוועדה בעקבות פרישת אחדים מחבריה, הציג פלסנר דו"ח משלו שהתבסס על טיוטת הדו"ח של הוועדה.
הלמולד מבוזאו
הלמולד נולד ליד גוסלר. הוא גדל בהולשטיין, והתחנך בבראונשווייג מפי גרולד, שהיה עתיד להיות הבישוף של אולנבורג (1139–1142). בהמשך נכנס תחת כנפו של ויצלין, השליח אל הוונדים, במנזר האוגוסטיני של פלדרה (Faldera), לימים נוימינסטר (1147–1153). הלמולד נתמנה לדיאקון בסביבות 1170, ולבסוף הפך לכומר בקהילת בוזאו (1156). פטרונו של הלמולד היה היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה.
יוחנן פלסנר
קריירה פוליטית
פלסנר הוצב במקום השלישי ברשימת קדימה לכנסת ה-19 ולא נבחר לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד. לאחר התפטרותו של ישראל חסון, ביקש לוותר על מקומו ברשימת קדימה ולא להיכנס לכנסת. במקום חסון נכנס יובל צלנר.
הלמולד מבוזאו
בדרבונו של הבישוף גרולד חיבר הלמולד את "הכרוניקה הסלאבית" (במקור בלטינית: Chronica Slavorum; בגרמנית: Slawenchronik) – ההיסטוריה של כיבוש והמרת דתם של הסלאבים הפולאבים מזמנו של קרל הגדול (בסביבות 800) ועד ל-1171. מטרתה של כרוניקה זו הייתה להדגים כיצד עלה בידן של הנצרות והלאום הגרמני להשיג דריסת רגל בקרב הוונדים, ובפרט בחלקה המזרחי של הולשטיין. כעד ראייה למאורעות, הלמולד נותן תיאור ברור, בלטינית שוטפת, של פעולותיו המיסיונריות של ויצלין, של ייסוד הבישופות באולדנבורג ושל העברתה לליבק בעת שהיקף המסחר באחרונה עלה על זה של הראשונה, של התפשטות ההשפעה הגרמנית בקרב הוונדים ושל שעבודם והשמדתם חסרי-הרחמים, ושל הצעת ארצותיהם למתיישבים זרים, בעיקר מווסטפאליה ומהולנד. היצירה מחולקת לשני חלקים: הראשון מכסה את התקופה שעד 1168, והשני ממשיך עד לשנת 1171 (ונכתב לאחר 1172).
יוחנן פלסנר
קריירה פוליטית
במרץ 2014 מונה לנשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה.
הלמולד מבוזאו
הלמולד שאב את הידע שלו על אודות התקופה המוקדמת יותר שהוא דן בה מן ההיסטוריה הכנסייתית שנכתבה בידי הכרוניקן אדם מברמן בן המאה ה-11 ומן הרשומות הסקסוניות המתייחסות להיינריך הרביעי, כמו גם מתיעוד חייו של הקדוש וילהאד מברמן (Willehad von Bremen, בן המאה ה-8), של אנסגאר (Ansgar), הארכיבישוף של המבורג-ברמן בן המאה ה-9, ואולי אף של חיי ויצלין; אך הסיכומים שערך בהתבסס על רשומות אלה אינם מהימנים. עם זאת, הלמולד הוא מקור הידע החשוב ביותר על אודות ההיסטוריה של תקופתו שלו; דיווחו נשען על המידע שנמסר לו בעל פה מפי ויצלין ומפי גרולד. הון הידע שלו נעשה דל ומועט באופן ניכר לאחר מותו של האחרון, ב-1163. אמינותו הוטלה בספק ברצינות במאה ה-19, וזאת בשל איבתו כלפי הארכיבישוף של ברמן ובשל היותו משוחד בנוגע לבישופות אולדנבורג-ליבק, אך אין להאשימו בסילוף מכוון של העובדות. הכרוניקה פורסמה לראשונה ב-1556 בפרנקפורט, בעריכתו של זיגמונד שוֹרקל (Siegmund Schorkel), ובהמשך ב"מונומנטה גרמניה היסטוריקה" (Monumenta Germaniae Historica), כרך XXI (1868), עמ' 11–99.
הכרוניקה הוארכה עד לשנת 1209 בידי האב ארנולד מליבק.
יוחנן פלסנר
חיים אישיים
פלסנר מתגורר בהוד השרון. היה נשוי לעו"ד מתת פלסנר ולהם שתי בנות מנישואים אלה. נישא בשנית לשמרית ולו שלושה ילדים מנישואים אלו.
קישורים חיצוניים
מכתביו
קתרין סיאצ'וקה
קתרין סיאצ'וקה (בספרדית: Catherine Siachoque, נולדה ב-21 בינואר 1972) היא שחקנית קולומביאנית הידועה בשל תפקידיה בטלנובלות רבות.
ביוגרפיה
קתרין סיאצ'וקה נולדה בקולומביה לפליקס סיאצ'וקה וולנטה ג'נט.
קריירה
היא שיחקה בטלנובלות רבות של טלמונדו כמו  Pecados Ajenos ("חטאים קטנים"),  Tierra de Pasiones "(עמק התשוקות"), Venganza ("נקמה"), אלמד אותך לאהוב ,Amantes del desierto (אוהבי המדבר). למרות שהיא גלמה דמות של נבל אהבו אותה. בשנת 2010 גילמה את הנבלית בסדרה איפה אליסיה, בשנים 2010 -2011 שיחקה בסדרה הבית הסמוך לצד בילה מיגל ורנו, בשנת 2014 גילמה את הנבלית במלכת הלבבות לצד פאולה נונייז אאוחניו סייר לאורה פלורס וחואן סולר.
תרבות ההיפ הופ
תרבות ההיפ הופ היא תנועה שהחלה על ידי נוער אפרו-אמריקני ולטיני בניו יורק ומאז נפוצה בכל העולם. ארבעת היסודות המרכזיים שמרכיבים את ההיפ הופ הם: גרפיטי (Graffiti), די ג'יינג (Djing), אמסיינג (MCing) וברייקינג (Breaking ,poping, ידוע גם כברייקדאנס וכפופינג). המונח היפ הופ הפך אצל רבים לשווה ערך למונחים ראפ ומוזיקת היפ הופ.
גרפיטי
גרפיטי הוא ביטוי אומנותי וסימון גבולות של כנופיות רחוב. גרפיטי לרוב מצויר בצורה לא חוקית על רכוש ציבורי. אחת ממטרות הגרפיטי היא מחאה חברתית, למשל לפני מלחמת המפרץ השנייה בעיראק ראש עיריית פריז קרא לאומני גרפיטי לצייר על קיר מיוחד שימחא כנגד המלחמה בעיראק. תרבות ההיפ הופ אימצה בחום את הגרפיטי.
ברייקינג
ברייקדאנס הוא סוג של ריקוד אקרובטי המהווה את אחד מיסודות ההיפ הופ. בריקוד קיימים מספר רב של Power moves שמהם הרקדן בוחר את הסדר והסגנון ויוצר לעצמו סגנון ביצוע ייחודי.
אמסיינג
אמסיינג הוא בעצם ראפ, כלול גם בו ביטבוקס.
למוזיקת היפ-הופ ולראפ המשתלב בה, יש קשר ישיר למוזיקה ששרו האפרו אמריקנים באפריקה, מוזיקה שהתבססה על קצב ושירה, כמו מוזיקת ההיפ הופ. חלק מהמסורות של האפרו-אמריקנים נדדו איתם לעולם החדש. מסורת השירה המשפיעה ביותר היא הדאב, מסורת שמקורה בג'מייקה ובה כלי ההקשה מופרדים משאר המוזיקה ומוחצנים, עם הזמן החלו להדביק לקצב הדאב מילים. סגנון זה התפתח בג'מייקה לרגאיי ובארצות הברית למוזיקת היפ הופ. ראפ הוא הדיבור המתלווה למוזיקת ההיפ הופ. ישנם סוגים שונים של ראפ ובהם ראפ פוליטי, ראפ שמלווה במוזיקת ג'אז, ראפ אלטרנטיבי, ראפ מחתרתי ועוד. סוג הראפ הפופולרי ביותר הוא הגנגסטה ראפ שמתאר את קרבתו של הראפר לעבריינות.
הדי ג'יי קול הרק שהיגר מג'מייקה לניו יורק בשנות ה-70 הפך לאחד המייצגים הבולטים של התרבות החדשה. הוא ניגן במסיבות רחוב ועם הזמן הפסיק להשתמש בתקליטי רגאיי ועבר להשתמש בתקליטים של דיסקו ורוק משום שהקהל הניו יורקי לא אהב כל כך את סגנון הרגאיי. עם הזמן החלו די ג'יים להשתמש בכמה תקליטים בו זמנית והטכניקות של מיקסוס השתכללו. הדי ג'יים החלו לדבר בזמן שהמוזיקה נוגנה, נקראו אמ.סי. (master of ceremony) ובעיקר הציגו את עצמם ואחרים בקהל כאשר הם משתדלים לחרוז. בחלוף הזמן הם השתכללו והחלו לשלב מילים שנחרזו בצורה מורכבת יותר כאשר בו זמנית הם דיברו על נושאים הומוריסטים ולעיתים על נושאים בעלי גוון מיני. בסוף שנות ה-70 מוזיקת ההיפ הופ החלה לחדור לקהל הרחב, כאשר היא מבססת את מעמדה לאורך שנות ה-80 ונהפכת למוזיקת מיינסטרים לכל דבר בשנות ה-90.
דיג'יינג
המושג "די ג'יי" (Disc jockey) מתייחס לאדם הבוחר ומנגן מוזיקה מוקלטת מראש עבור קהל המאזינים. המונח שימש בתחילה לתיאור שדרני רדיו אשר הציגו וניגנו תקליטים, אך כיום ישנם סוגים רבים של די ג'יי.
תרבות הדי ג'ייז בהיפ הופ התפתחה ברחובות ניו יורק, בעיקר ברובע הברונקס, שם היו מתאספים חבורות של אפרו-אמריקנים ומבצעים מניפולציות בשירי היפ הופ, היו שרקדו ברייקדאנס לצלילי מוזיקה אותה יצר הדי ג'יי והיו שהנחו את הטקס ושרו שירי ראפ.
הצילו (שיר)
רקע
השיר נכלל באלבום הבכורה של דקל, שנשא את שמה. דקל אמרה שהשיר כוון ברובד הסמוי למדינת ישראל, ומשום כך היא הסתייגה ממנו. . עם זאת, הלחן והעיבוד "הוציאו קצת את העוקץ" מהאמירה וגרמו לה להתחיל להרגיש בנוח עם השיר. אמרגנה שלמה צח שכנע אותה סופית להכניס את השיר לאלבום.
בתקופה שבה האלבום יצא לאור היה רק ערוץ טלוויזיה אחד בישראל, הערוץ הראשון, ודקל ביצעה אותו בתוכנית "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי. , סיפרה.
יובל דור הלחין את השיר באופן שונה מזה המוכר בגרסה הסופית. דור, חבר להקת "הכל עובר חביבי", הציע אותו בתחילה ללהקה, שסברה שאינו מתאים לה, וויתרה עליו. אמרגנה של דקל, שלמה צח, לא היה שלם עם הגרסה הראשונית, וביקש "משהו שונה" ממיקי גבריאלוב, ששינה את החלק הראשון של הלחן. השינוי נעשה מבלי לבקש את אישורו של דור.
עיתונאים הצביעו על דמיון בין החלק הראשון של הלחן (בגרסתו הסופית) לשיר "Melancholy Man" של "המודי בלוז". בתגובה לטענות אמר יובל דור שאף על פי שיש דמיון, אין ביניהם זהות. הוא הבהיר שבכל אופן לא הוא הלחין את החלק המדובר (בגרסתו אחר השינוי).
הצלחה
"הצילו" הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־7 במרץ 1989, זכה להצלחה וצעד תשעה שבועות, עד 30 במאי. בשיאו הגיע למקום הראשון, ב־11 באפריל. במצעד השנתי לשנת תשמ"ט של התחנה הוא דורג במקום השמיני.
חזקת שור המועד
חזקה בעקבות מקרים היא אחד ממיני החזקות ההלכתיות. חזקה זו אומרת כי כאשר מציאות מסוימת חזרה על עצמה מספר פעמים, השתנה המצב (ה'סטטוס') הקודם, ויש להעמיד את החזקה על המצב החדש, שאומר - למשל בשור המועד - כי מטבעו ודרכו של אותו שור לנגוח בעלי חיים אחרים או אנשים.
רקע
שור מועד הוא מושג תלמודי המתאר שור שהוחזק בחזקת נגחן. שור מוגדר כמועד אם הוא נגח שלוש פעמים. מלבד תשלום הנזק בעל השור חייב מלכתחילה לשמור על השור כדי שלא יזיק. יש תנאים הסוברים שעל ידי שמירה מתאימה נפטרים מתשלום הנזק.
המקור בתורה הוא על פי המובא במקרא בפרשת משפטים:. לפי פרשנות אביי, אילו היה כתוב רק "תמול" (כמו "אתמול"), היינו אומרים כי הכוונה היא לנגיחה אחת, ועל ידה הוא מוחזק למועד. כאשר כתוב "מתמול", הוסיפה התורה פעם נוספת, ובמילה "שלשום" - פעם שלישית, ורק אחרי שלוש פעמים הוא נחשב למועד. לפי פרשנות רבא, האות מ' במילה "מתמול" אינה מיותרת, ולכן הפעם השלישית נלמדת מהמילים "ולא ישמרנו".
בכך נחשב השור לשור מועד, ובניגוד לשור תם, שאם הזיק משלם חצי נזק בלבד ובתנאי שלא יעלה על ערך השור המזיק, שור מועד משלם נזק שלם אף אם שוויו פחות משווי הנזק. אם המזיק בוחר לשלם בקרקעות עליו לשלם מן המובחרות שבקרקעותיו ("קרקע עידית").
השאלה היא, האם חזקה זו תקפה גם בדינים או באיסורים אחרים.
למעשה, חז"ל קבעו כי דבר החוזר על עצמו מעל פעמיים (לשיטת רבי יהודה הנשיא), או מעל שלוש פעמים (לשיטת רבן שמעון בן גמליאל), אין כאן יד המקרה ואם מדובר באירוע רע, יש למנוע אותו.
רב יוסף, שנשאל על ידי רב יוסף בריה דרבא מה היא ההלכה למעשה, קבע כי בנישואים (אשה קטלנית) ומלקות (ראו להלן) ההלכה כרבי יהודה הנשיא, ובברית מילה ובהלכות שור מועד, ההלכה כרבן שמעון בן גמליאל, שרק שלוש פעמים מייצרות חזקה.
חזקות הנקבעות בשלוש פעמים
שור המועד: שור, שהזיק בעל חיים או גרם לכל נזק אחר, נחשב לשור תם שמוחזק שאינו מזיק, ולכן בעליו משלמים רק חצי מהנזק בלבד. לעומת זאת, שור שנגח בעל חיים או אדם אחר, במשך שלוש פעמים, יוצא מחזקת שור רגיל ("תם") שמוחזק שאינו מזיק סתם כך, ונחשב מעתה לשור מועד, ומשכך, חלה אחריות מלאה על בעליו שישמרנו היטב, והוא חייב לשלם תשלומי "נזק שלם" (תשלומים מלאים) על נזקיו. - בכך פסק רב יוסף כרבן שמעון בן גמליאל, שחזקה היא בשלוש פעמים, וזאת על פי הכלל כי שאין להוציא מחזקת ממון בדבר שאינו ברור במאת האחוזים, שכן המוציא מחבירו עליו הראיה, ולכן יש להחמיר ולפסוק כרבן שמעון שחזקת שור המועד היא בשלוש פעמים.
לפי מה שמסר רבי יוחנן, הרי שלפי שיטת רבי ישמעאל, מקורה של חזקת שלוש שנים הגורמת לחזקת קרקעות, גם הוא נלמד מדין זה, ולכן לפי שיטת רבי ישמעאל, העיקרון הוא לא בזמן החזקה - שלוש שנים, אלא דווקא במספר הפעמים שהמחזיק בקרקע אכל את פירותיה, וקרקע המעלית תבואה שלוש פעמים בשנה, ניתן להחזיק בה בשנה אחת.
בטבע הגוף (אשה שהפילה; ווסת)
גם בנושא גירושים נקבע כי אישה שהפילה את ולדה, וחזרה והפילה שלוש פעמים, חזקה עליה שהיא מפילה את ולדותיה, ועל בעלה לגרש אותה ולשלם לה את כתובתה (האישה רשאית להינשא לאחר, שכן חכמים תלו את ההפלות בבעל ולא באישה). בכך נפסקת ההלכה כרשב"ג שחזקה היא בשלוש פעמים, וגם כאשר שתי אחיות הוחזקו במחלה מסוימת, אין להימנע מלישא את השלישית, שכן בחזקת משפחה, שהיא חזקה קלה יותר, יש להחמיר רק על פי חזקה שהוחזקה על פי שלוש פעמים.
למרות שכך פסקו רוב הראשונים - שחזקה זו היא בשלוש פעמים, בשולחן ערוך נפסק שכבר בשתי אחיות ישנה חזקת איסור, דבר שהוא לכאורה נגד דעת רוב הראשונים. ויש שחילקו בין "משפחת נכפין" ו"משפחת מצורעין" - מחלה שאובחנה בקרב המשפחה המורחבת (הכוללת גם בני דודים וכדומה), לבין מחלה שאובחנה בקרב אחיות מאותה משפחה עצמה, שבה החזקה היא כבר בשתי פעמים.
לפי שיטה אחרת, של הנימוקי יוסף, אפילו רבי יהודה הנשיא עצמו מודה בחזקה כזו, שהיא רק בשלוש פעמים, שהרי מדובר רק בחזקת משפחה, ואין מדובר בסכנת פיקוח נפש אלא בסכנת חולי שהיא חמורה פחות. אך יש אומרים שגם כאן ההלכה שחזקה היא כבר בשתי פעמים.
חזקת שור המועד תקפה גם בדיני נידה, בקביעת הווסת. הווסת הוא זמן קבוע כלשהו, הנקבע לפי ימים או שעות וכדומה, בו מגיע הדם באופן קבוע בכל חודש. הווסת צריך להתחיל בכל חודש באותו תאריך (בלוח העברי) או בהפרש קבוע של ימים, או מלווה בהרגשה גופנית קבועה. בנושא זה נקבע, כי אשה שנקבעה כנידה ביום קבוע, במשך שלוש פעמים, שלכולן מכנה משותף, למשל יום בחודש, נקבע יום זה כיום הווסת, ואסור לקיים יחסים אתה באותו יום (ולילה קודם - או להפך). בכך נקבעה ההלכה כרבן שמעון, שכן הכלל אומר כי ספק איסור של חכמים - יש להקל בו ולא להחמיר.
חזקת מומחה
גם חזקת מומחה נקבעת על פי שלוש פעמים. כך למשל נפסק בהלכות שבת כי קמיע שהוחזק שלוש פעמים כמרפא, או לחלופין שמי שכתב את הקמיע הוחזק כמומחה בשלוש פעמים, מותר לטלטל אותו בשבת כי הוא נחשב ל"תכשיט". וכן, כאשר קונים תפילין מסופר, יש לבדוק שלושה בתים של תפילין ואם הן כשרות הוחזקו התפילין ככשרות. גם זו תלויה במחלוקת בין רבי יהודה הנשיא ואביו, האם די בשתי פעמים או שלוש
הגנות מטבע
הגנות מטבע הן פעולות פיננסיות, או עסקיות, הננקטות על מנת להגן, על נכסים פיננסיים ותזרימי מזומנים, מפני הפסדים העלולים להיגרם כתוצאה מתנודתיות בין שערי חליפין של מטבעות שונים.
חזקת שור המועד
חזקות הנקבעות בשתי פעמים
לעומת זאת, במספר חזקות, פסק רב יוסף כרבי יהודה הנשיא.
הגנות מטבע
מטרת ההגנות היא צמצום או ביטול הסיכון שיכול להיגרם כתוצאה מתנודתיות לא צפויה בשווים של נכסים, התחייבויות, תזרימי מזומנים ו/או פעילות עסקית, בשל חשיפתם לשינויים בשערי חליפין בין מטבעות.
חזקת שור המועד
חזקת רשע
אחת מהן היא חזקת מלקות: אדם שעבר על מצוות לא תעשה שעונשן כרת התחייב מלקות ולקה שתי פעמים, אם עבר אותה עבירה פעם שלישית, אין מענישים אותו עוד במלקות, אלא מכיוון שכבר לקה פעמיים הוחזק אדם זה כרשע שמוחזק לעבור עבירות שעונשן מלקות, ולכן בית הדין מקרבים אותו למיתה - שהתחייב בה ממילא - כעונש הכרת, הם מכניסים אותו ל"כיפה" (חדר סגור), מאכילים אותו "לחם צר ומים לחץ" (מאכלים כדי חייו), ולאחר שבני מעיו התכווצו מחמת האכילה המועטת, הם מאכילים אותו שעורים, ומכיוון שבני מעיו מכווצים הם לא מסוגלים לסבול מאכל גס זה, וכרסו מתבקעת.
הגנות מטבע
פעולת הגנות המטבע היא חלק מעולם ניהול הסיכונים הפיננסיים כמו גם ניהול סיכוני ריבית וניהול סיכוני אשראי.
חזקת שור המועד
חזקת רשע
בכך נפסקת ההלכה כרבי יהודה הנשיא, שחזקה היא בשתי פעמים. הסיבה לכך שרב יוסף מקל במחלוקת זו ופוסק שדי בשתי פעמים כרבי יהודה הנשיא היא מכיוון שמדובר באדם שהתחייב ממילא במיתת כרת, ולכן יש להקל במיתתו. יש המפרשים, שלמעשה מדובר כאן בחומרה, שכן יש להחמיר בקיום המצווה לבער את הרשעים מעם ישראל ולייסר אותם.
הגנות מטבע
במציאות הגלובלית, בה חברות ויחידים פועלים במדינות שונות ובמטבעות שונים, בהכרח נוצרת חשיפה לסיכון הנובע מתנודתיות בלתי צפויה שבין המטבעות.
חזקת שור המועד
במקרי פיקוח נפש
כך גם בנושא נישואים נקבע כי אישה שנישאת לבעל אחד ומת, וכך גם לשני, לא תינשא עוד, שכן חזקה עליה שיש בה דבר הגורם לבעליה למות, והיא נקראת אישה קטלנית. בנושא זה, שהוא פיקוח נפש וספק נישואין עם עקרה או אשה קטלנית שנישואיה סכנה, החמירו חז"ל כרבי יהודה הנשיא שחזקה היא כבר בשתי פעמים.
הגנות מטבע
דוגמאות לחשיפה לתנודות מטבע
ניטול לדוגמה יצרן ישראלי שמרבית עלויותיו בשקלים ועיקר המכירות הן בדולר אמריקני. נניח שתמחור המוצר מותיר בידיו רווח סביר במחיר של 40 ש"ח ובעת החישוב כל דולר שווה 4 ש"ח. היצואן מוכר ללקוחותיו בארצות הברית את המוצר ב 10 דולר ובתנאי אשראי של 120 יום. בתום תקופת האשראי, בעת קבלת התקבול הדולרי מהלקוח, השקל התחזק מול הדולר ושער החליפין ירד ל 3.6 ש"ח לדולר כלומר השווי השקלי של התקבול הדולרי ירד מ-40 ₪ ל-36 ₪ ובמילים אחרות הפסד של 10% ביחס לתמורה המצופה. אילו התרחיש היה הפוך ושער מטבע החליפין היה מטפס למשל ל-4.2, היה נוצר ליצרן הישראלי רווח עודף ביחס לתמחור הראשוני שערך.
חזקת שור המועד
במקרי פיקוח נפש
גם בנושא ברית מילה נקבע כי אישה שבנה הראשון מת מחמת מילה, וכך גם בנה השני, לא תמול עוד את בניה, שכן חזקה שבניה חלשים ומתים מחמת מילה. גם כאן החמירו שכבר בשתי פעמים נפסקה ההלכה כרבי יהודה הנשיא, שכן מדובר בחשש פיקוח נפש ולכן מחמירים כבר בשתי פעמים, למרות שחזקה זו נחשבת לחזקה קלה יותר, שכן לא הוחזקה מציאות מסוימת באותו גוף עצמו, אלא בשלושה גופים מאותה משפחה, וחזקת משפחה היא חזקה קלה יותר. לעומת זאת, כאשר שתי אחיות הוחזקו במחלה מסוימת, אין להימנע מלשאת את השלישית, שכן בחזקת משפחה, שהיא חזקה קלה יותר, יש להחמיר רק על פי חזקה שהוחזקה על פי שלוש פעמים.
הגנות מטבע
דוגמאות לחשיפה לתנודות מטבע
ניטול דוגמה אחרת של פלוני אשר קשר עסקה בה התחייב לרכוש נכס בחו"ל שערכו נקוב במט"ח. התשלום בעבור הנכס יתרחש רק בעוד שנה. חסכונותיו של פלוני מושקעים בפיקדונות שקליים. שוב מדובר כאן בחשיפה מטבעית היוצרת פוטנציאל לרווח או הפסד כתוצאה מתנודתיות (פיחות או ייסוף) שעלולה להיווצר בין המטבעות במועד העסקה.
חזקת שור המועד
חקירות הלכתיות
חקרו האחרונים, האם שלוש פעמים שהתרחשו בזה אחר זה מייצרים חזקה, או שמא חזקה היא דווקא כאשר שלוש הפעמים מתרחשים בפעם אחת. עוד חקרו האחרונים, אם חזקה זו היא סימן, או סיבה. ותלו זאת במחלוקת רבי מאיר ורבי יהודה בשור שנגח שלוש פעמים ביום אחד, לפי רבי מאיר נגיחותיו של השור הם בגדר הרגל, כלומר סיבה ליצירת טבע חדש, ולכן סובר רבי מאיר שגם באופן כזה נחשבת החזקה לחזקה; לעומת זאת רבי יהודה שפוסק שבמקרה אין החזקה נחשבת לחזקה, סבור שהחזקה היא בגדר סימן על טבעו של השור, ולכן כאשר היא ביום אחד וניתן לתלות את כולם בסיבה משותפת, אין החזקה נחשבת לחזקה.
הגנות מטבע
השפעת תנודות מטבע על תהליך ניהול הסיכונים
הגנות מטבע מסייעות לבטל לחלוטין את השפעת החשיפה לשינויי שער חליפין, או להגביל אותה (גידור) ולהבטיח רווחיות או תזרים מתוכננים וידועים. במועד קשירת העסקה (פתיחת החשיפה) היצואן, או פלוני רוכש הנכס, יכול לבצע פעולות הגנה שונות דוגמת: מכירת חוזה עתידי ו/או רכישת ביטוח שער באופציית מכר ובכך לבטל או לגדר את השפעת החשיפה בין המטבעות השונים.
דרכים שונות לבצע הגנות מטבע
כפי שראינו בשתי הדוגמאות לעיל, החשיפה בין המטבעות השונים של שני הצדדים לעסקה יוצרת פוטנציאל לרווח או להפסד.
ישנן דרכים ליצירת "הגנה טבעית" באמצעות איזון בין הנכסים וההתחייבויות שלנו בכל מטבע, או רכישת הגנה/ביטוח לצורך גידור הסיכון. בשל עלויות ההגנה, שעלולות להיות גבוהות, נסתפק לעיתים בגידור הסיכון ולא במניעתו המוחלטת.
סנט וינסנט (פירושונים)
סנט וינסנט (באנגלית: Saint Vincent) הוא שם שמשמעו "וינסנט הקדוש" ומתייחס למספר קדושים נוצריים לאורך ההיסטוריה ודברים שנקראו על שמם
סן ונסן
סן ונסן (בצרפתית: Saint-Vincent) הוא שם צרפתי שמשמעו "ונסאן הקדוש"
אילאיל סמל
אילאיל סמל (נולדה ב-10 באוקטובר 1990) היא במאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בניו יורק לנאוה סמל ולנעם סמל, בעת שכיהן כקונסול התרבות של ישראל בניו יורק.
למדה במגמת אמנות חזותית בתלמה ילין. ב-2009 התגייסה לצה"ל ואת שירותה עשתה בחיל האוויר כקצינת מודיעין וכמפקדת קורס. במסגרת שירותה, השתתפה בשנת 2012 כנציגת צה"ל במשלחת לאירוע לציון 60 שנה למשפט אייכמן בוילה ואנזה ובברלין.
עבודתה הראשונה בתיאטרון הייתה כעוזרת במאי של רוני פינקוביץ', ובפרויקט הגמר לתואר השני ביימה את המחזה "רצח" של חנוך לוין, שבועיים לפני מות אמה.
סמל פעילה ב"פורום יוצרות התיאטרון", שמקדם ייצוג שוויוני של נשים בתפקידי בימוי, יצירה וניהול.
משפחתה
אילאיל היא אחייניתו של הזמר שלמה ארצי ובת דודה של שירי ארצי. אחיה התאום, נימדור, הוא רכז חדשות עצמאי בנושאי איכות הסביבה ומשבר האקלים, ואחיה הבכור אייר הוא מוזיקאי.
אילאיל נמצאת בזוגיות מאז 2014 עם ניצן לוטם, איש קולנוע ועובד סוציאלי, אותו הכירה בקורס קצינים במהלך שירותה הצבאי. השניים מתגוררים בתל אביב.
הלי סלונגה
הֵלִי סְלוּנְגָה (בפינית: Heli Slunga; נולדה בשנת 1982) היא משוררת וסופרת פינית.
ביוגרפיה
סלונגה נולדה ב-1982 בנפת טֶרְווֹלָה, שבדרום-מערב לפלנד בצפון פינלנד.
בשנת 2013 נבחרה לשמש אומנית העיר במקום מגוריה.
כיום, סלונגה גרה בעיר אוֹאוּלוּ, שבצפון-מערב פינלנד. היא משקיעה את רוב זמנה בכתיבה ספרותית ובהצגת שירתה בפומבי.
שיריה תורגמו לתשע שפות. תרגומים עבריים של אחדים משיריה ראו אור בספר "חסד ויערות, אסופה לשירה פינית צעירה", שראתה אור בשנת 2020. בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
ספריה
שירה
רומן
פאולוס הראשון
האפיפיור פאולוס הראשון (בלטינית: Paulus I; 700 – 28 ביוני 767) היה אפיפיור מ-29 במאי 757 עד מותו בשנת 767.
ביוגרפיה
פאולוס נולד בשנת 700 ברומא, והיה אחיו של סטפנוס השני. הוא ואחיו סטפן התחנכו לכמורה בארמון לטראנו. בתחילה הוא שימש כדיאקון רומא, הועסק לעיתים קרובות על ידי אחיו, סטפנוס השני, במשא ומתן עם המלכים הלומברדים. אחרי מותו של סטפנוס ב-26 באפריל 757, פאולוס גבר על הסיעה שרצתה להפוך את סגן הבישוף תאופילקט לאפיפיור, ונבחר ליורשו של אחיו על ידי הרוב שרצה ההמשך המדיניות של האפיפיור המנוח. שלטונו של האפיפיור החדש נשלט על ידי היחסים עם המלכים הפרנקים והלומברדים ולא עם האימפריה הביזנטית. הוא נהג כמנהג עצמאי ליידע את האקסרכיה הקיסרית ברוונה על הבחירות שלו, אבל כתב לפפין הגוץ כי הברית הפרנקית צריכה להישמר ללא פגע. פאולוס היה ככל הנראה מודאג מהסכנה הנשקפת מהמלך הלומברדי דזידריוס.
הלומברדים החזיקו את הערים אימולה, אוזימו, בולוניה, ואנקונה, אשר נתבעו על ידי רומא, ובשנת 758 תפסו את דוכסויות ספולטו ובנוונטו. בשובו מן דיכוי מרד בבנוונטו, דזידריוס ביקר ברומא, ואילץ את פאולוס לכתוב לפפין ולבקש ממנו לוותר על כל הטענות על לומברדיה. הוא הבטיח להחזיר את אימולה, אבל בתנאי שהאפיפיור ישכנע את פפין להחזיר את בני ערובה הלומברדים המוחזקים על ידי הפרנקים.
במכתב שנועד להפקיד את השליחים במעבר בטוח דרך שטח לומברדיה, הסכים פאולוס לדרישותיו של דזידריוס, והתחנן בפני פפין שיסכים לרצון הלומברדים על ידי הסכם שלום והחזרת בני הערובה. במכתב סודי שני, פאולוס יעץ לפפין על הסכם דזדיריוס עם הביזנטים לכיבוש רוונה, והפציר בפפין לבוא לעזרת האפיפיור, כדי לאלץ את מלך לומברדיה להשיב את הערים שנשמרו על ידו.
פפין ראה לנכון כי רצוי לשמור על יחסים טובים עם דזידריוס, ופאולוס ככל הנראה לא השלים הרבה במשחק הכפול שלו. מאוחר יותר, עם זאת, פפין נתן לאפיפיור תמיכה והוא שימש בורר בין הנציגות הרומית לטענות הלומברדיות.
בשנת 765 זכויות האפיפיור שוקמו בבנוונטו ובטוסקנה, וכן בטריטוריה חלקית בספולטו. בינתיים, הניכור מן קונסטנטינופול גדל יותר ויותר. מספר פעמים, במיוחד ב-759, פאולוס חשש שהקיסר הביזנטי ישלח צבא נגד העיר רומא. פאולוס חי בחרדה מתמשכת, שמא שאיפות הביזנטים במזרח יהפכו את ההשפעה הפרנקית לטובת הלומברדים. זה היה למעשה ניסיון, אבל פפין שמר על מדיניות החוץ המקורית שלו לגבי איטליה.
פאולוס מת ברומא ב-28 ביוני 767, ובמקומו נבחר סטפנוס השלישי.
הבוספורוס המזרחי
הבוספורוס המזרחי (ברוסית: Босфор Восточный) הוא מצר ים המפריד בין חצי האי מורביוב-אמורסקי (Муравьёва-Амурского) והאי הרוסי (о́стров Ру́сский), ומחבר את מפרץ אמור (Амурский залив)  ומפרץ אוסורי (Уссурийский залив). עומק המים הוא עד 50 מטר. אורכו של המיצר כ-9 קילומטר ורוחבו כ-800 מטר בנקודה הצרה ביותר שלו.
ביולי 2012 הושלם גשר רוסקי, גשר תלוי המחבר את האי רוסקי ואת ולדיווסטוק אשר ביבשה. נכון ליוני 2013, היה זה גשר הכבלים הארוך ביותר בעולם ובו אורך החלק התלוי הוא 1,104 מטר מתוך כ-3,100 מטר אורך כולל. (בתחילת 2014 הושלמה בנייתו של גשר ג'יאסינג-שאוסינג, גשר מיתרים הארוך יותר מגשר רוסקי.) הקמת הגשר בוצעה בזמן שיא של שלוש שנים בלבד ועלותו הייתה כמיליארד דולר.
פ.י.ב.י. אחזקות
חברה בת נוספת של החברה הייתה פ.י.ב.י. בית השקעות, שעסקה בפיתוח ההשקעות הריאליות (הלא בנקאיות) של הקבוצה.
היסטוריה
החברה התאגדה ונרשמה בישראל כחברה בע"מ ביום 11 במאי 1972, במקביל להקמת הבנק הבינלאומי הראשון. עם מקימי החברה נמנו ממשלת ישראל ומספר משקיעים מחוץ לישראל, בהם בנק פירסט פנסילבניה (First Pennsylvania International Capital Corp), וחברת ההשקעות לישראל (Israel Investors Corporation).
במאי 1978 הסכימה ממשלת ישראל לביטול זכויותיה המיוחדות מכוח מניית היסוד ולפיכך החליטה האספה הכללית לפצל את מניית היסוד ל-1,000 מניות רגילות.
באפריל 1980 רכשה חברת ההשקעות "דנות" את השליטה בחברה מחברות שונות בשליטת אייזנברג. בסוף 1982 התקיים משא ומתן למכירת השליטה ב"פ.י.ב.י. אחזקות" לבנק המזרחי המאוחד, אך עסקה זו לא הבשילה. כתוצאה מהליכי פירוק אליהם נכנסה דנות, רכש בסוף שנת 1986 איש העסקים ז'אק נאסר את השליטה בחברה. מניותיו של נאסר הוחזקו בידי חברה זרה בשם פלימון (PALIMON B.V) הרשומה בהולנד שהייתה בבעלות מלאה אך עקיפה של נאסר. הבעלות בפלימון הוחזקה על ידי פלימקס (PALIMEX) - חברה זרה הרשומה בפנמה. עם רכישת חבילת המניות הפך נאסר לבעל השליטה בחברה ובבנק.
בנובמבר 1990, רכשו האחים ג'וזף ומואיז ספרא מברזיל, בחלקים שווים ביניהם, את כל מניות פלימקס מנאסר. בעקבות רכישות נוספות של מניות החברה, עלו החזקותיה של פלימון לכ־51.89% בהון וכ־70.59% בזכויות ההצבעה.
בספטמבר 2003 עברה השליטה בחברה לצדיק בינו ומשפחת ליברמן האוסטרלית, תמורת 90 מיליון דולר.
באפריל 2005, במסגרת שתי הצעות רכש לרכישת מניות החברה, נרכשו על ידי פיבי השקעות כ-14.55% מהון המניות של החברה, תמורת כ־240 מיליון ש"ח. בנוסף, רכשה פיבי השקעות במהלך שנת 2005 מניות נוספות של החברה בהיקף כולל של כ-225 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2016, מכרה משפחת ליברמן חלק מהחזקתה ונותרה עם כ-12% מהמניות.
לבוד
לבוד הוא החשבת שני חלקי מחיצה כאחד, על אף שיש ביניהם רווח מסויים (ששיעורו נקבע לפי ההלכה הרלוונטית). השימוש בלבוד הוא בעיקר בהלכות הקשורות לדיני מחיצה.
משמעותו המילולית של המושג 'לבוד' על פי רש"י הינה, דהיינו דבר המוארך ע"י דבר אחרים המתתחברים אליו. ישנו הסבר נוסף אותו מציע המלאכת שלמה בפירושו למשנה במסכת כלאים, בה מוזכרת המילה 'לבדים', שאותה הוא משווה עם המושג לבוד ומסביר שמשמעותה היא.
מקור הדין
על פי הגמרא במסכת סוכה, דין לבוד אינו מפורש בתורה, אלא נאמר כהלכה למשה מסיני: "שיעורין חציצין ומחיצין הלכה למשה מסיני", ובהמשך הסיקו שהמושג 'מחיצין' כוונתו להלכות האמורות במחיצה, ובכלל זה דין 'לבוד'.
בנוסף, בגמרא במסכת עירובין ישנה מחלוקת מהו השיעור אשר בו לכל היותר עדיין יתקיים דין לבוד. לדעת חכמים השיעור הינו שלושה טפחים, ולדעת רשב"ג השיעור הינו ארבעה טפחים. בתלמוד הירושלמי המקביל מוסברים הטעמים: לשיטת חכמים נקבע שיעור זה כיוון שזהו שיעור מספיק למעבר אדם, ולשיטת רשב"ג נקבע כך כיוון שזהו שיעור המוגדר חשוב.
שימושים בהלכה
דוגמאות למקומות שמשתמשים בדין לבוד:
הרי הרטל
הָרִי הֶרְטֶל (בפינית: Harri Hertell; נולד ב-1985) הוא משורר פיני.
ביוגרפיה
הרי הרטל נולד בהלסינקי. ייסד אגודה העוסקת בהפצת השירה ובהצגתה.
שיריו תורגמו לאנגלית, לגרמנית, לספרדית, לפולנית, לצ'כית, לצרפתית, לקטלאנית ולשוודית. תרגומים עבריים של אחדים משיריו ראו אור בספר חסד ויערות, אסופה לשירה פינית צעירה, שראתה אור בשנת 2020, בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
ספריו
פרסם גם מדריך להצגת השירה על הבמה ושלוש הקלטות של ביצועי שירה מדוברת.
חיים אישיים
הרטל מתגורר עם אשתו ובתו בהלסינקי.
סטארבק (אי)
האי סטארבק (באנגלית: Starbuck Island) המכונה גם האי וולנטיר (באנגלית: Volunteer Island - אי המתנדב) הוא אטול בלתי מיושב במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי ליין הדרומיים. האטול מצוי בשליטת קיריבטי.
רוחבו של האטול 8.9 ק"מ ממזרח למערב ו-3.5 ק"מ מצפון לדרום.