cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אעופה אשכונה
מחבר הפיוט
רבי יצחק אבוחצירא, בנו הרביעי והאחרון של רבי יעקב אבוחצירא המכונה "אביר יעקב" על שם ספרו. משפחת אבוחצירא העמידה דורות של רבנים, המפורסם שבהם הוא רבי ישראל אבוחצירא, ה"בבא סאלי" אחד מנכדיו של רבי יעקב.
רבי יצחק פעל במרוקו בעיר תאפיללת בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. קרוי על שם האר"י. שקד בתורה ועסק בלימוד קבלה כבר מגיל צעיר, במשך חמש שנים למד בשעות הלילה עם רבי ישראל (ה"בבא סאלי") את כל הש"ס עם פוסקים, תוספות ומהרש"א.
בשנת תרע"ב נהרג רבי יצחק מפגיעת כדור בעת מסעו לאיסוף כספים עבור ישיבת "אביר יעקב" על ידי קבוצת שודדים.
אודות הפיוט
פיוט זה מציג מעין דו שיח בין הקב״ה לכנסת ישראל (עם ישראל), שכנסת ישראל מבקשת ומצפה מהקב״ה, הקרוי דוד שיגאלנה, והקב״ה שחפץ מאוד לגואלה, מודיע לה שיעשה זאת בזכות התשובה שתעשה ותודות למעלותיה וחסדיה מהעבר.
בפיוט זה ישנם עשרה בתים, שישה הראשונים מציגים את הצד המדבר של כנסת ישראל, שלושה בתים אח"כ עוסקים בתגובתו ובתשובתו של הקב״ה לכנסת ישראל, הבית העשירי החותם, משלב את שני הצדדים, במחציתו הראשונה של הבית, הדיבור של כנסת ישראל כלפי הקב״ה, ובמחציתו השניה, דיבור הקב״ה לכנסת ישראל.
סגנונו של פיוט זה המציין כפי שאמרנו את הדו שיח שבין הקב״ה לכנסת ישראל מצוי בעוד פיוטים של גדולי עולם, אך קדם לפיוטים אלו, החכם מכל האדם, הלא הוא שלמה המלך עליו השלום שחידש סגנון זה במגילתו"שיר השירים", מגילה המאפיינת מאוד דו שיח זה. ואכן בפיוט שלפנינו ביטויים לא מעטים נלקחו מתוך שיר השירים קודש קודשים.
לא באתי במלאכתי זו אלא לבאר ביאור פשוט של מילות הפיוט עם מעט מקורות, ואין אני מתיימר לפענח הצפונות הטמונות בפיוט זה.
ויהי רצון שעל ידי אמירת פיוטים אלו, הקב״ה יתעורר עלינו ברחמים, ונזכה לגאולה השלימה במהרה בימינו, אמן.
מפרץ האיים הפטליים
מפרץ האיים הפטליים (ביוונית: Κόλπος Πεταλιών) מפרץ בים האגאי ביוון. הוא משתרע בין החוף המזרחי של אטיקה לקצה הדרומי של האי אוויה. המפרץ נקרא על שמם של האיים פטליים, השוכנים בחלק הצפון-מזרחי של המפרץ.
אורכו של המפרץ הוא כ-50 ק"מ ורוחבו כ-5 ק"מ.
אצ'ומי
אצ'ומי או חודמוני (בפרסית: اچمى) היא שפה איראנית המדוברת בדרום איראן, בעיקר בפארס, כרמאן, בושהר והורמוזגאן, ובמדינות סביב המפרץ הפרסי. מקורה בפרסית עתיקה ויש לה חוקים משלה. היא ממשפחת השפות ההודו-אירופיות, ענף השפות ההודו-איראניות ותת-ענף השפות הדרום-איראניות.
ניבים
לשפת אצ'ומי שני ניבים עיקריים: ניב צפוני וניב דרומי.
ניבים של הניב הצפוני: לארי, ג'ודי, עוואזי, בידישירי, באסטאקי, ג'יראשי, ג'אמסי.
הנדסת מכשור ובקרה
מטרת התחום היא בניית מערכות ומנגנונים להשגת תוצאה רצויה כלשהי. לשם כך על מהנדס הבקרה להבין את אופן פעולת המערכת ולפתח פתרונות המביאים את המערכת להתנהגות רצויה. דוגמה ידועה ונפוצה היא מערכת בקרת שיוט הנמצאת בכלי רכב רבים כיום. במקרה זה, התוצאה הרצויה היא מהירות הרכב עליה מחליט הנהג. על מנת לבנות את המערכת, על המהנדס לבנות מערכת המודדת את מהירות הרכב בכל רגע נתון, משווה אותה למהירות הרצויה, ומפעילה מנגנונים שונים לתיקון המהירות במידה ואינה שווה לזו שהגדיר הנהג. דוגמה נפוצה נוספת היא מערכת מיזוג אוויר- המשתמש מגדיר טמפרטורה רצויה, ועל המערכת לפעול על מנת להביא את טמפרטורת החדר לזו שהוגדרה על ידי המשתמש.
בעבר, תהליך הבקרה נעשה בצורה ידנית- על העובד היה לאבחן את סטיית המערכת מהתוצאה הרצויה, ולפעול באופן ידני על מנת לתקן אותה. תהליך זה סבל מרמת דיוק נמוכה ויכולת תגובה איטית שלא ענו על דרישת התעשייה לשמור על ערכים קבועים של משתנים כמו טמפרטורה, לחץ, זרימה, לחות, מפלס ונוספים. מתוך מציאות זו, נולדה השאיפה להתפתחות טכנולוגית יעילה ומדויקת אשר הולידה את תחום הנדסת מכשור ובקרה.
הכשרה
הכשרת מומחים בתחום מכשור ובקרה פורסת בפני הסטודנטים תחומים שונים בעולם הטכני. זאת, מאחר שהמאפיין הבולט והייחודי של המקצוע, הוא היכולת לבצע אינטגרציה בתכנון ויישום של התחומים הללו. במהלך הלימודים נסקרים נושאים כגון מערכות ממשק ממוחשבות, הנדסה תעשייתית, שרטוט טכני ומערכות בקרה וניתוב. למוסמכים בהנדסת מכשור ובקרה צפויה השתלבות בפעילויות להבנייה ותפעול מערכות ממוחשבות בתחומים כגון רובוטיקה, מערכות שינוע, ממשקים סלולריים, מתקנים אוטומטיים.
הנדסאי מכשור ובקרה מחזיקים בדיפלומה ממשלתית המאושרת על ידי המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע (מה"ט). תקופת הלימודים לדיפלומה אורכת לערך שלוש שנים וכרוכה בהשלמת קורסים שונים דוגמת: תורת החשמל, מערכות בקרה, בקרים מתוכנתים, אלקטרוניקה של מערכות בקרה ועוד. על מנת לסיים בהצלחה את מסלול ההכשרה המקצועי ולקבל דיפלומת טכנאי או הנדסאי ולהירשם בפנקס ההנדסאים, על המועמד להציג פרויקט גמר שישקף באופן מעשי או תאורטי את הבנתו בתחום ההתמחות.
דוויל סיקסטין
היא כוללת מנוע בנזין V16 צילינדרים בנפח 12.3 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק 5,007 כוחות סוס ב-6,900 סל"ד ומומנט מרבי של 519.4 קג"מ ב-6,600 סל"ד . תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 560 קמ"ש. עם זאת עקב שעדיין מדובר באב טיפוס ומכונית קונספט לא ברור אם הנתונים יישארו כמות שהם במיוחד שצריך צמיגים מיוחדים שיכלו לעמוד בחום האדיר הנוצר מהחיכוך עם הכביש בהגעה למהירות של למעלה מ-560 קמ"ש. עם זאת כשהיא תוצג באופן רשמי היא תהפוך למכונית המהירה ביותר בעולם, עם ייצור לא מוגבל כל הנראה.
ב-04 באוגוסט 2021 הודיעה דוויל כי הסיקסטין כנראה תיוצר ללא מגדשי הטורבו אך תמשיך להציע 5,007 כ"ס . בנוסף הסיקסטין תיוצר בשתי גרסאות - אחת למסלול ואחת לכביש. מערכת ההנעה של גרסת המסלול מפורטת למעלה, גרסת הכביש תיוצר עם מנוע בנזין V8 המספק 1,500 כ"ס.
הוקוס פוקוס 2
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-30 בספטמבר 2022.
תקציר העלילה
29 שנה לאחר אירועי הסרט הקודם, שלוש תלמידות תיכון נאלצות לשתף פעולה על מנת לעצור את האחיות סנדרסון, לאחר שהאחרונות קמו שוב לתחייה אל סיילם המודרנית.
צוות השחקנים
בנוסף, נמסר כי סם ריצ'רדסון והאנה ואדינגהאם לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו.
פיתוח
ביולי 2014, נמסר שחברת וולט דיסני שוקדת על פיתוח סרט על-טבעי שיעסוק במכשפות, וכי טינה פיי חתומה כמפיקה וככוכבת. עם זאת, "דדליין הוליווד" הפריכה את השמועות לפיהן מדובר בסרט המשך ל"הוקוס פוקוס. בנובמבר 2014, בט מידלר הצהירה במהלך ריאיון עם "Screen Rant" כי היא מוכנה לשוב לגלם את דמותה של ויניפרד סנדרסון בסרט המשך. מידלר אף הצהירה ששותפותיה לעבודה על הסרט, שרה ג'סיקה פארקר וקתי נג'ימי היו מעוניינות לשוב לגלם את דמויותיהן של שרה ומרי סנדרסון גם כן, אך הדגישה שאולפני דיסני עדיין לא העניקו אור ירוק להפקת סרט המשך כלשהו, ​​מה שעודד את מעריצי הסרט המקורי לפתוח במסע לשכנע את אולפני דיסני לאשר הפקת סרט המשך. בנובמבר 2015, הצהירה מידלר במהלך סשן שאלות ותשובות בפייסבוק כי "אחרי כל השנים הללו וכל דרישות המעריצים, אני כן מאמינה שאני יכולה לעמוד ולומר בתקיפות 'לא' בצורה חד משמעית" בתגובה לשאלה על סרט המשך.
ביוני 2016, השחקן דאג ג'ונס ציין שאולפני דיסני כן שקלו להפיק סרט המשך, ושמאחורי הקלעים התקיימו דיונים ליצירת סדרת סרטים.} באוקטובר 2016, תוך כדי קידום התוכנית שלה ברשת "HBO", "גירושים", ג'סיקה פארקר נשאלה על ידי אנדי כהן לגבי הפקת סרט המשך. תגובתה הייתה "אני אשמח לזה. אני חושבת שהיינו מאוד קולניים לגבי רצוננו לעשות זאת", ובכל זאת היא התעקשה שהמעריצים צריכים לעודד את אולפני דיסני לשקול את פיתוחו של סרט המשך. בספרו "Hocus Pocus in Focus: The Thinking Fan's Guide to Disney's Halloween Classic ", הסופר ארון ואלאס ציין מספר גישות פוטנציאליות לעלילת סרט המשך, אך ציין מנגד שהאתגר הגדול ביותר של הפרויקט הוא ההתעניינות של אולפני וולט דיסני בפרויקטים המבטיחים תשואות קופות גבוהות מאוד.
בספטמבר 2017, תסריטאי "הוקוס פוקוס", מיק גאריס, הודה שהוא עובד על תסריט לסרט המשך, לאחר שנים של שמועות וספקולציות ושייתכן כי הסרט יופק לטלוויזיה עבור ערוץ דיסני, רשת Freeform או רשת ABC. מאוחר יותר אושר כי הסרט יהיה עיבוד מחודש שישודר ברשת "Freeform", כשבמקביל נמסר כי למלאכת הכתיבה נשכרה התסריטאית סקרלט לייסי ושאת הסרט יפיק מפיק הסרט המקורי, דייוויד קירשנר, כשמנגד, הבמאי הסרט המקורי, קני אורטגה, לא יהיה מעורב. חודש שלאחר מכן, הצהירה מידלר כי הרעיון להפיק עיבוד מחודש לסרט המקורי אינו מוצא חן בעיניה, והביעה את ספקותיה להצלחתו של ליהוק מחודש לדמותה של ויניפרד סנדרסון.
בפברואר 2018, ג'ונס גילה לאתר "Digital Spy" כי התנהלו דיונים להפקת סרט המשך שעלילתו תתרחש 20 שנה לאחר אירועי הסרט המקורי. ביולי 2018 יצא לאור הרומן "Hocus Pocus and the All-New Sequel", המכיל נובליזציה של הסרט ואת המשכו, המתרחש 25 שנה לאחר אירועי הסרט ומתמקד בבתם של מקס ואליסון, פופי, שגדלה בצל הסיפור המשפחתי של הוריה (כמתואר בעלילת הסרט המקורי). מתוך ספקותיה לגבי אמינות סיפורם של הוריה, פופי מגיעה לבית סנדרסון בליל כל הקדושים בניסיון להוכיח שאין בסיפור כלום, אך מעירה בטעות את האחיות סנדרסון.
באוקטובר 2019, הוכרז על פיתוחו של סרט המשך כסרט בלעדי של "דיסני+", עם תסריט מאת ג'ן ד'אנג'לו. במרץ 2020, נמסר כי הבמאי אדם שנקמן נשכר למלאכת בימוי הסרט, במקביל לעבודתו על הסרט "מכושפת 2".
ליהוק
ב-1 בנובמבר 2019, בט מידלר, שרה ג'סיקה פארקר וקתי נג'ימי הביעו עניין לשוב לגלם את דמויותיהן של האחיות סנדרסון בסרט ההמשך הפוטנציאלי. בספטמבר 2020, מידלר חשפה שהיא נכנסה למשא ומתן על גילום דמותה של ויניפרד בשנית, ובאוקטובר 2020, היא אישרה שהיא תשוב להפקת סרט ההמשך, לצדן של ג'סיקה פארקר ונג'ימי. במאי 2021, אושר רשמית כי מידלר, ג'סיקה פארקר ונג'ימי ישובו לגלם את דמויותיהן של האחיות סנדרסון. באוקטובר 2021, הוכרז שטיילור הנדרסון לוהקה לתפקיד ראשי. זמן קצר לאחר מכן, נמסר כי סם ריצ'רדסון נמצא במשא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים בתפקיד שטרם פורסם. באותו חודש, טוני הייל הצטרף לצוות השחקנים כראש עיריית סיילם, ג'פרי טראסקה. צוות השחקנים המשני המלא אושר ב-31 באוקטובר 2021, וכלל בתוכו את האנה ואדינגהאם ואת דאג ג'ונס, ששב לגלם את דמותו של ויליאם "בילי הקצב" בוצ'רסון מהסרט המקורי.
קדם הפקה
ב-29 באוקטובר 2020, מידלר הצהירה כי הושלם מתווה עלילתי עבור סרט ההמשך, אותו היא שיבחה. ב-3 בנובמבר, מידלר חשפה כי המפיקים מנסים להעסיק מחדש כמה מחברי צוות ההפקה של הסרט הראשון שעודנם בחיים ולא פרשו מהמקצוע, מתוך תחושה כי חלק גדול מהצלחת הסרט הראשון הגיע מעבודתם מאחורי הקלעים. באפריל 2021, נמסר כי אן פלטשר החליפה את שנקמן כבמאי בשל מחויבותו לסרט "מכושפת 2", אם כי הוא יישאר כמפיק בפועל. באוקטובר 2021, נמסר שג'ון דבני, מלחין הסרט המקורי, עתיד לשוב ולהלחין את סרט ההמשך.
שיווק
ב-26 ביוני 2020, הופץ הקדימון הראשון עבור הסרט.
הפצה
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-30 בספטמבר 2022.
הדרבי של מילאנו
הדרבי של מילאנו, נקרא גם "דרבי דלה מדונינה" (באיטלקית: Derby della Madonnina) הוא השם של דרבי הכדורגל הנערך בין שני מועדוני הפאר מהעיר מילאנו: אינטר ומילאן. משחק דרבי זה נחשב לאחד המרתקים והיצריים מבין משחקי הדרבי כשהיריבות הגדולה והשנאה בין המועדונים קיימת מעל למאה שנים והוא הפך לשם דבר הן בעולם הכדורגל האיטלקי והן בעולם הכדורגל העולמי.
הכינוי "דרבי דלה מדונינה" נלקח מאחד האתרים המרכזיים בעיר מילאנו - הפסל המפורסם של המדונה בדואומו די מילאנו. בעבר ייצגה מילאן את מעמד הפועלים הנמוך ואילו אינטר ייצגה את מעמד הביניים והמעמד העליון של העיר. כיום, עניין המעמדות כבר פחות רלוונטי מבעבר, כאשר מילאן בבעלותה של ענקית ההשקעות האמריקאית רדבירד קפיטל פרטנרס ואלו אינטר שייכת לקבוצת סונינג.
שנים ראשונות
מועדון הכדורגל של מילאן נוסד ב-16 בדצמבר 1899 על ידי אלפרד אדוארדס ושמו הראשון היה "מועדון הקריקט והכדורגל מילאן". אדוארדס, סגן הקונסול הבריטי בעיר לשעבר ודמות מוכרת בחברה הגבוהה בה, שימש כנשיאו הראשון של המועדון.
לכבודו של אדוארדס נקרא המועדון מילאן, כשם העיר באנגלית, ולא מילאנו, כפי שהיא נקראת באיטלקית (ראוי לציין שכיום הוגים האיטלקים את שם המועדון עם הטעם על ההברה הראשונה, שלא כמו בהגייה האנגלית של שם העיר). הצבעים הרשמיים של המועדון היו אדום ושחור.
מועדון הכדורגל מילאן הפך לאחד הבולטים באיטליה תוך שנים ספורות. כבר בשנת 1900 זכה המועדון בפרס "מדליית המלך" ובשנים 1901, 1906 ו-1907 זכה המועדון באליפות הליגה הלאומית. זכיית המועדון באליפות הליגה בשנת 1901 קטעה שרשרת של אליפויות בהן זכתה גנואה.
בשנת 1908 פרצה מחלוקת במועדון, על רקע החתמת שחקנים זרים ומן המועדון פרשה קבוצה "פרוגרסיבית" שהקימה את מועדון "אינטר מילאנו". הפורשים, קבוצה של 43 איטלקים ושווייצרים שהבולטים בהם היו הצייר ג'ורג'יו מוג'יאני (שעיצב את הסמל), בוסארד, ברטוליני, אנריקו הינטרמן, ארטורו הינטרמן, פייטרו דלה אורו, קרלו ארדוסי והנשיא הראשון ג'ובאני פארמידיוטי לא אהבו את השליטה האיטלקית במילאן, ולכן פרשו. מימיו הראשונים, היה המועדון פתוח לשחקנים זרים, (הקפטן הראשון של הקבוצה, מאנקטי, היה שווייצרי) מה שהוביל לכינויו באותם ימים - לה בנאמטה, האהובים.
כחצי שנה לאחר הקמתה של אינטר על ידי קבוצת הפורשים, נערך הדרבי הראשון בין שתי הקבוצות ב-18 באוקטובר 1908. המשחק ההיסטורי נערך בעיר קיאסו שבשווייץ, ומילאן ניצחה בו 1–2 תחת הנהגתו של הרברט קילפין הבריטי.
אידיוסינקרטיה
אידיוסינקרטיה (באנגלית: Idiosyncrasy) היא תכונה יוצאת דופן של אדם או הרגל מוזר. המונח משמש לעיתים קרובות כדי לבטא אקסצנטריות או מוזרות אך יכול להתייחס גם לתגובות יוצאות דופן לתרופות, לסימפטומים ייחודיים למחלות שונות שאינם נראים אצל חולים אחרים, ועוד. אידיוסינקרטיה יכולה לבוא לילדי ביטוי בתחושת אי נוחות מריחות מסוימות, מצבעים ועוד הייחודיים לאותו אדם.
הדרבי של מילאנו
שנים ראשונות
בשנת 1910 זכתה אינטר באליפות איטליה הראשונה שלה, כשנתיים מיום היווסדה תחת הדרכתו של הקפטן והמאמן וירג'יליו פוסאטי (השחקן הראשון של אינטר בנבחרת איטליה), וזכתה באליפות השנייה ב-1920 כשהליגה חודשה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
באותן שנים נחשבו אוהדי אינטר לבני המעמד הבינוני גבוה בעיר ואוהדי מילאן נהגו להקניט אותם ולכנותם בשם baùscia (רברבן באיטלקית) מנגד נחשבו אוהדי מילאן לבני מעמד הפועלים, ואוהדי אינטר נהגו לכנותם בצורה מזלזלת בשם casciavìt (מברג בלומברדית מערבית) כדי לציין את היותם פועלים קשי יום.
אידיוסינקרטיה
פרמקולוגיה
מתייחסת לתגובה חריגה או מוזרה או רגישות יתר לתרופה ללא מגע ישיר. אידיוסינקרטיה שונה מאלרגיות בכך שהיא יכולה להתפתח גם לאחר המגע הראשון עם חומר גירוי. גורמים פיזיים רבים מעוררים אידיוסינקרטיה – התבודדות, התקררות, טראומה. זמן קצר לאחר מגע עם החומר המגרה מופיע כאב ראש, הטמפרטורה עולה, לפעמים נוצרת תסיסה נפשית, הפרעות בתפקוד אברי העיכול ( בחילות, הקאות, שלשול), נשימה (קוצר נשימה, נזלת וכו'), בצקות. עור וריריות, אורטיקריה. תופעות אלו, הנגרמות על ידי הפרעות במחזור הדם, חדירות מוגברת של כלי הדם, התכווצויות של שרירים חלקים, נעלמות בדרך כלל מהר, אך לעיתים נמשכות מספר ימים. התגובה המועברת אינה יוצרת ירידה ברמת הרגישות לפעולה החוזרת של הסוכן.
פסיכיאטריה
בפסיכיאטריה, המונח מציין מצב נפשי ספציפי וייחודי של המטופל, מלווה לרוב בנטייה. בפסיכואנליזה וניתוח התנהגותי, הוא משמש לאופן הסובייקטיבי שבו אדם מסוים מקיים אינטראקציה, שזיכרונות ממנו עלולים לגרום לנוסטלגיה אצל אדם אחד או גועל אצל אחר. אידיוסינקרטיה נפשית מתייחסת לדחייה כלפי אובייקטים או אנשים בסביבה.
הדרבי של מילאנו
אמצע המאה ה-20
בשנת 1927 עלה לקבוצה הבוגרת של אינטר ג'וזפה מאצה, לאחר שמילאן דחתה אותו בילדותו בטענה שהוא רזה מדי. מאצה הוביל את אינטר לזכייה בשלוש אליפויות (1930, 1938 ו-1940) ולגביע האיטלקי הראשון שלה ב-1939. הוא שיחק באינטר 13 שנים וב-1940 חצה את הכביש ועבר ליריבה מילאן, מאצה הוא היחיד שכמעט הצליח לגשר בין המועדונים ובפברואר 1941, לפני משחק דרבי נגד אינטר, בכה מאצה בחדר ההלבשה ולאחר מכן כבש את שער השוויון במשחק. מאצה שיחק שנתיים במילאן ושיחק גם ביובנטוס, וארזה ואטאלנטה, לפני שנקרא לשוב לאינטר ב-1946 כמאמן-שחקן על מנת להציל את הקבוצה מירידה. לאחר פרישתו ב-1947 הצטער מאצה על המעבר למילאן, ואמר שזאת הייתה הטעות הגדולה בחייו. מאצה הבקיע 13 שערים במשחקי הדרבי, 12 במדי אינטר ואחד במדי מילאן. בשנת 1979 שונה שמו של אצטדיון הסן סירו, האצטדיון הביתי של אינטר ומילאן ונקרא על שמו של מאצה.
אידיוסינקרטיה
הפרעות בחשיבה המופשטת
חשיבה אידיוסינקרטית – החשיבה מהסוג הזה מיועדת לא רק לחושב, אלא גם לאחרים. לשם כך נדרש שטח רחב של הסכמה בנוגע לצורת החשיבה. דבר זה בא לידי ביטוי בכך שהמילים חייבות להיות משותפות, וגם השימוש במבנה המשפט והדקדוק חייבים לגלות חפיפה רבה. בעקבות זאת, בצורת חשיבה אידיוסינקרטית מופיעה לעיתים הפרעה קשה ביכולת של החשוב להעביר את החשיבה לזולת.
הדרבי של מילאנו
אמצע המאה ה-20
בשנות ה-40 שלטה העיר טורינו בכדורגל האיטלקי, כשטורינו ויובנטוס זכו בתארים רבים. העיר מילאנו חזרה לקדמת הבמה בשנות החמישים כשמילאן זוכה בארבע אליפויות, הראשונות שלה מזה 44 שנים תחת השלישייה השוודית שכונתה שלישיית גרה-נו-לי. אינטר זכתה בשתי אליפויות ב-1953 ו-1954, כשחקניה הבולטים היו בניטו לורנצי, נאקה סקוגלונד השוודי ואיסטבן ניירס הצרפתי-הונגרי שהבקיע 11 שערים במשחקי הדרבי.
מאצולה וריברה
בשנות ה-60 הגיעו משחקי הדרבי של מילאנו לשיא תפארתם, כאשר שני הכוכבים הכי גדולים בכדורגל האיטלקי דאז, זכו לשחק זה נגד זה. באינטר כיכב הקשר ההתקפי, סנדרו מאצולה (בנו של שחקן העבר, ולנטינו מאצולה, שנהרג עם קבוצתו מועדון הכדורגל טורינו, בתאונת מטוס בשנת 1949) ובמילאן שיחק "נער הזהב", ג'אני ריברה.
היריבות בין מאצולה וריברה נמשכה גם בנבחרת איטליה, כאשר בדרך כלל מאמני הנבחרת נמנעו לשתף אחד משניהם בשעה שיריבו היה על המגרש. בגמר מונדיאל 1970 נגד ברזיל, העדיף המאמן האיטלקי לפתוח בהרכב עם מאצולה, למרות טורניר מצוין של ריברה. החלטה זו התבררה כטעות מרה, והברזילאים הביסו 1–4 את איטליה. התקשורת האיטלקית טענה שריברה האלגנטי היה מצליח לעשות יותר מול הנבחרת הברזילאית הכישרונית, ולכן היה צריך לפתוח על חשבונו של מאצולה.
שנות ה-60 נחשבות לתור הזהב של אינטר שתחת המאמן המצליח הלניו הררה זכתה בשלוש אליפויות, שני גביעי אירופה לאלופות ושני גביעים בין יבשתיים. אינטר של הררה כונתה לה גרנדה אינטר (אינטר הגדולה) וזכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של הכדורגל האירופי. מנגד גם מילאן זכתה להצלחה בעשור זה כשזכתה בשתי אליפויות ושני גביעי אלופות.
אידיוסינקרטיה
פילוסופיה
בפילוסופיה, אידיוסינקרטיה פירושה קבוצה של מאפיינים ותכונות אופי של כל פרט, המייצגת אותו כאדם שניחן בתודעה, המגדירה את האונטולוגיה שלו.
הדרבי של מילאנו
מאצולה וריברה
אינטר זכתה להוסיף לסמלה כוכב (שמסמל 10 אליפויות באיטליה) בשנת 1966, 13 שנים לפני מילאן שזכתה בכוכב ב-1979.
שנות ה-90 ואילך
ב-1986 מילאן הוצעה למכירה לכל המרבה במחיר. אחד מבעלי רשת הטלוויזיה המובילה "מדיאסט" דאז, וראש ממשלת איטליה בעתיד, סילביו ברלוסקוני, רכש את הקבוצה תמורת כ-20 מיליון דולר, והביא איתו את השינוי. מילאן זכתה באליפות שנתיים לאחר מכן, והוכתרה כאלופת אירופה בעונה העוקבת. אינטר תחת הנהגתם של שלישיית הגרמנים קלינסמן, ברמה ומתאוס סגרה את שנות ה-80 עם אליפות, וקבעה את שיא הנקודות של קבוצה איטלקית בעונה אחת (58), אך לא הצליחה לזכות בתואר אירופאי.
בתחילת שנות ה-90, הפכה מילאן לקבוצה החזקה ביותר באירופה. הקבוצה הייתה מושתת על שלישיית ההולנדים ואן באסטן, חוליט ורייקארד ועל צמד בלמי "המטאטא", פרנקו בארזי ופאולו מלדיני. תחת הדרכתו של אריגו סאקי, קבוצה זו זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע אירופה, וביססה את עצמה כאחת מהטובות בכל הזמנים.
במהלך שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 מילאן שזכתה בתארים רבים הייתה עדיפה על אינטר שמלבד זכייה בשלושה גביעי אופ"א לא חוותה הצלחות. המהפך חל בעונת 2005/06 כאשר בסוף אותה עונה התפוצצה באיטליה פרשת השחיתות הגדולה (קאלצ'יופולי), שבה יובנטוס שזכתה באליפות, הואשמה בשיבוץ שופטים הנוטים לטובתה. יובנטוס נענשה בהורדת ליגה ובית המשפט החליט שתואר האליפות שזכתה בו, יוענק לאינטר שסיימה שלישית, מכיוון שגם מילאן שסיימה שנייה נמצאה אשמה בפרשה. מאותה עונה, זכתה אינטר בחמש אליפויות רצופות, כולל זכייה בטרבל אליפות איטליה, גביע איטליה וליגת האלופות ב-2010.
שחקנים בולטים ששיחקו בשתי הקבוצות
על אף היריבות בין שני המועדונים, מספר שחקנים עברו בין שניהם או שיחקו בשניהם:
Con la miel en los labios
Con la Miel en los Labios (באנגלית: with the desire, ובעברית: עם הרצון) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה. השיר יצא לאור ב-31 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל מתוך האלבום, Spoiler.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איתנה, דניאל אורזה קרספו, דייוויד סנטיסטבן וקאי אטקסניז והופק על ידי סנטיאגו דלוצ'ינגלס. איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי העניק לשיר את תואר הפלטינה הלטינית, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-36 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איתנה ב-31 במאי 2019, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-19 מיליון צפיות.
ואנדרסון (חלוץ)
פרנסישקו ואנדרסון דו קארמו קארניירו (בפורטוגזית: Francisco Wánderson do Carmo Carneiro; נולד ב-18 בפברואר 1986 בבאטוריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית.
שוודיה וערב הסעודית
בשנים 2007 עד 2010 שיחק בגאיס מגטבורג. ב-2009 זכה בתואר מלך השערים בליגת העל (הבקיע 18 שערים יחד עם טוביאס חיוסן). בקיץ 2010 ואנדרסון חתם חוזה ל-3 שנים במועדון הסעודי אל-אהלי ג'דה, אך כעבור חצי שנה חזר לגאיס, תחילה בהשאלה ואחר כך חתם חוזה רשמי.
קרסנודר
ב-ספטמבר 2012 ואנדרסון הושאל לקרסנודאר הרוסית. ערך את משחק הבכורה שלו בליגה ב-21 בספטמבר כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מורדוביה סראנסק והבקיע שער (המשחק נגמר 1:6 לזכות קרסנודר). במשחק ליגה הבא מול קריליה סובייטוב הוא שוב נכנס כמחליף ושוב כבש לזכות קבוצתו. בסוף דצמבר חתם 2.5 שנים במועדון.
ב-31 במרץ 2013 רשם ואנדרסון שלושער בניצחון 4:0 על אנז'י מחצ'קלה. במרץ 2014 במשחק הניצחון 4:0 על ספרטק מוסקבה, כבש ואנדרסון שלושער נוסף.
קומיקס בישראל
קומיקס הוא סוגה אמנותית שהחלה להתפתח בארץ ישראל ואחר כך במדינת ישראל, החל משנות ה-30 של המאה ה-20. אף על פי שבמשך שנים היה קהל היעד מורכב בעיקר מילדים ומבני נוער, החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלה להתפתח בישראל תרבות קומיקס המתבטאת בפרסומים בכתבי עת המיועדים לילדים ונוער, לצד בעיתונים ובכתבי עת הפונים למבוגרים. כמו כן מתפרסמים, במידה מצומצמת, ספרי קומיקס ורומנים גרפיים, מקוריים ומתורגמים.
ראשית הקומיקס העברי, 1935–1970
הקומיקס כסוגה אמנותית החל להופיע בארץ ישראל במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. היצירות הראשונות היו רצועות קומיקס שהתפרסמו בתקופת המנדט הבריטי בעיתוני ילדים כגון "דבר לילדים", "משמר לילדים" ואחר כך ב"הארץ שלנו".
במשך שנים רבות היוו ילדים קהל יעד בלעדי של סוגת הקומיקס בארץ ישראל ואחר כך במדינת ישראל. האמנים הארצישראלים הראשונים שעסקו במדיום זה החלו לפתח אותו במקביל לעיסוק בצורות אחרות של אמנויות, ולא ראו בו את מרכז פעילותם. רצועת הקומיקס הראשונה הודפסה בעיתון "עיתוננו לקטנים" תחת השם "הרפתקאות דובון". היו אלו תרגומים של סדרת קומיקס בריטית. סדרת קומיקס חלוצה נוספת נקראה "מיקי-מהו ואליהו", ונוצרה על ידי עמנואל יפה.
בשונה ממדיה אחרות כגון ציור או ספרות, הקומיקס העברי היה חסר מסורת אמנותית שממנה יכול היה לשאוב. על אף שקומיקס הופיע כבר בעיתונות היהודית באירופה ובארצות הברית, לא עסקו בו האמנים העבריים, שמרביתם היו מהגרים מאירופה, טרם הגיעם לארץ ישראל והשפה האמנותית שהתפתחה בשנים אלו, בעיקר בארצות הברית, הייתה זרה להם.
הקומיקס העברי אופיין בבחירה של דמויות ונרטיבים שנועדו ליצור הזדהות עם קהל הילדים הקורא. הדבר נעשה הן על ידי בחירת גיבורים ילדים והן על ידי שימוש בסיטואציות המתקשרות לחי היום יום. בנוסף, הכיל הקומיקס "ערכים לאומיים" שצוינו גם על ידי שימוש בדימויים חזותיים מקומיים, כגון תיאורי נוף מקומי או שימוש בדגלי לאום. דימויים אלו אופייניים גם לאמנות הארצישראלית בשנות ה-20 וה-30.
דייטמר הופ
דייטמר הופ (בגרמנית: Dietmar Hopp; נולד ב־26 באפריל 1940) הוא מהנדס תוכנה ואיש עסקים מיליארדר גרמני. הוא היה אחד ממייסדי SAP SE ב-1972 עם עובדי IBM לשעבר, הנס ורנר הקטור, קלאוס טשירה, קלאוס ולנריוטר והאסו פלטנר והוא גם הבעלים של מועדון הבונדסליגה TSG 1899 הופנהיים.
קומיקס בישראל
ראשית הקומיקס העברי, 1935–1970
אחד האמנים הבולטים ביותר בעשייתם במדיום זה היה אריה נבון שיצר, החל משנת 1936, שורה של רצועות קומיקס שליוו סיפורים מחורזים שנוצרו בשיתוף פעולה עם לאה גולדברג. העבודות התמקדו לרוב בדמויות של ילדים, כגון "אורי מורי" (1936) או דמויות אחרות. על אף שהציור קיבל בעבודות אלו משקל שווה לטקסט, הרי שנבון איננו משתמש בקונבנציות קומיקס אמריקאיות, כגון חלוקה של הסיפור לרצף של מסגרות.
דייטמר הופ
ראשית חיים וקריירה עסקית
הופ גדל בהופנהיים, כפר קטן בבאדן וירטמברג, דרום גרמניה. אביו, אמיל הופ, היה חבר בארגון הצבאי למחצה של המפלגה הנאצית Sturmabteilung, והוביל כמפקד הרס בית כנסת בהופנהיים במהלך פוגרום ליל הבדולח בנובמבר 1938.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא למד הנדסת טלקומוניקציה בקרלסרוהה עד 1966. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, הוא עבד כמפתח תוכנה ויועץ בחברת IBM.
קומיקס בישראל
מקומיקס עברי לקומיקס ישראלי, 1970–1985
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו אמנים ישראלים ליצור יצירות קומיקס שחרגו מן המסורת הארצישראלית הצעירה. יוצרים אלו התנערו מביטוי הערכים הציוניים החלוציים והמירו אותם בביקורת חברתית וביצירה אישית, המעניקה משקל מרכזי לחוויותיו האישיות של היוצר. מעבר זה נעשה על רקע המשברים שעברו על החברה הישראלית במהלך שנות ה-70, והם מקבילים לביטויים במדיה אמנותיות אחרות בתקופה זו.
אף על פי שהיו אלו יוצרים אינדוידואליסטים, שלא פעלו כקבוצה, הציג ברוך בליך את יוצרי הקומיקס הישראלים שפעלו בשנים אלו בישראל ועד לשנות ה-90 של המאה ה-20 כבעלי מאפיינים משותפים. יצירותיהם, טען, נעות על היותן ביטוי חתרני למציאות הישראלית לבין תיאור אסקפיסטי שלה. שתי גישות אלו, טען בליך, מציגות דחייה של הנראטיב המגויס שאפיין את המדיום עד אז.
אחד מן האמנים המייצגים את המעבר מן הקומיקס ה"עברי" לקומיקס מודרני יותר היה האמן גיורא רוטמן. הנראטיב שבעבודותיו נשען על אירועים היסטוריים שביטאו את הרוח הציונית המסורתית. סיפור הקומיקס שביטא זאת יותר מכל היה הקומיקס "יוסקה מאיור" (1972-4), שהיה סיפור הקומיקס בהמשכים הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי. האסתטיקה של הקומיקס, לעומת זאת, נשענה דווקא על אסתטיקה הלקוחה מקומיקס אמריקאי. סגנון הציור של יצירותיו אופיינו בריאליזם חריף, שנשען על תחקיר ויזואלי והקפדה על דיוק היסטורי בפרטים ויזואליים ששיוו לסיפור ממדים אפיים-קולנועיים.
את הדחייה של הנרטיב הציוני ניתן למצוא ביצירותיהם של דודו גבע ועידו אמין, שהחלו לפעול במחצית הראשונה של שנות ה-70. אמין אייר בשנת 1973 את חוברת הקומיקס "פריקי", שהיוותה ביטוי אנרכיסטי כנגד המיליטריזם הישראלי. לעומתו, יצירתו של גבע כללה רצועות קומיקס קצרות שהופיעו כמדורים שבועיים בעיתונות הישראלית עד שנות ה-2000. יצירה זו אופיינה בקו רישומי חופשי ובשפה ויזואלית "רזה", שתאמה את עלילות הקומיקס שיצר. גיבורי אותם רצועות, ובהם "יוסף הפקיד" או "הברווז", הוצגו כ"אנטי גיבורים" בתוך גרסה אירונית והומוריסטית למציאות הישראלית. בעקבות גבע, צמחה קבוצה של אמנים ישראלים, שיצרו בשנות ה-80 וה-90 קומיקס ביקורתי, שאופיין גם בשימוש בטכניקות אמנותיות ביקורתיות כקולאז' או גרפיטי. על אמנים אלו ניתן למנות יוצרים כתמיר שפר זאב אנגלמאיר ואחרים.
דייטמר הופ
ראשית חיים וקריירה עסקית
בשנת 1972, הוא הקים את SAP SE עם עוד ארבעה עמיתים לשעבר של IBM, הנס ורנר הקטור, קלאוס טשירה, קלאוס וולנראוטר והאסו פלאטנר. הוא נשאר מנכ"ל SAP SE (אז SAP AG) מ־1988 עד 1998, יו"ר מועצת המנהלים שלה מ־1998 עד 2003 וחבר מועצת המנהלים מ־2003 עד 2005. הוא שמר על כ-10% ממניות החברה לאחר שעזב את הדירקטוריון.
הוא המשיך להשקיע בחברות קטנות שונות והקרן הפילנתרופית שלו, Dietmar-Hopp-Stiftung, הוציאה מאות מיליוני אירו עבור רפואה, חינוך וצדקה באזור המטרופולין ריין-נקר.
קומיקס בישראל
1985–2010
במחצית שנות ה-80 של המאה ה-20 כבר היה הקומיקס סוגה אמנותית מקובלת. היא נתפשה בעיקר כמוצר תרבות המיועד לילדים ובני נוער ופורסמה בעיתונים המיועדים לקהל זה. יוצר אחד, שעבודתו צברה פופולריות בקרב בני הנוער היה אורי פינק, שיצירתו המזוהה ביותר היא סדרת הקומיקס השבועית "זבנג!", שהחלה להתפרסם בשנת 1987 בעיתון "מעריב לנוער". גיבורי הסדרה היו חבורת תלמידי תיכון ישראלים בעלי תכונות אופי מוקצנות (החנון, הבריון, מלכת הכיתה, המורה המרושעת ועוד) ועלילתה עסקה באופן הומוריסטי באירועים מחיי בית הספר וגיל ההתבגרות. בשונה ממרבית רצועות הקומיקס עד אז, דף הקומיקס "זבנג!" הודפס בצבע מלא. למרות חלוקת הסיפור למסגרות, סגנון הציור היה חופשי ואופיין בקו קונטור רך הממולא בצבע. במקום לעסוק בנושאים לאומיים, שיקפה העלילה את הבוז לסמכות ואת מרד הנעורים. ביטוי לרוח חדשה זו ניתן למצוא דווקא באי-הצלחתה של סדרת קומיקס אחרת - "אורי-און", שלא זכתה לפופולריות רבה בשל עודף פטריוטיות והירואיות, שלא תאמה את רוח הנוער באותה עת.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החל המדיום לנסות לפנות גם אל קהל מבוגר יותר. בשנת 1995, לדוגמה, הוציאו ירמי פינקוס ורותו מודן מהדורה ישראלית למגזין "Mad", אולם פרסום זה זכה להצלחה מעטה והוצאתו נפסקה לאחר 10 גיליונות. אולם, תוך מספר שנים קצר החלה להתפתח קהילת קומיקס מקומית, החלה לצרוך מדיום זה באופן קבוע. חנויות קומיקס כגון "קומיקאזה" או "קומיקס וירקות" החלו לשווק חוברות מיובאות באופן קבוע. בנוסף, זכו כמה כותרים במהדורה עברית ובהם סדרה של חוברות אקס מן (2000), שהופצו על ידי ידיעות אחרונות וסדרה של שבע חוברות ספיידרמן (2005), בהוצאת קומיקאזה פרס. בשנים 2004–2008 הוצאה לאור "זנזוריה קומיקס" הוציאה 14 חוברות של אדירי התכלת.
דייטמר הופ
TSG 1899 הופנהיים
הופ הוא הבעלים של מועדון הכדורגל הגרמני TSG 1899 Hoffenheim, מועדון הממוקם קרוב לבית ילדותו ובו שיחק כנער.
קומיקס בישראל
1985–2010
לצד פרסומים אלו החלו להופיע כותרים בהוצאות עצמיות של מגוון יוצרים עצמאיים, שהיוו את מרכזו של התחום בישראל. חלק מיוצרים אלו נעזרו בפיתוחים טכנולוגיים כגון הדפסה דיגיטלית כדי להוזיל את עלות ההדפסה. בין היוצרים בלטו הפרסומים של קבוצת "אקטוס טרגיקוס", שהחלה להוציאה לאור אנתולוגיות של נובלות קומיקס בשפה האנגלית. קבוצות נוספות, כגון "חבורת A4" ו"פרויקט ספרות זולה", אף עשו שימוש באיכות הדפסה נמוכה במיוחד, שהוזילה מאוד את המהדורות שיצרו.
דייטמר הופ
TSG 1899 הופנהיים
לאחר הפסדים רבים ב־1990, הופ החליט להשקיע כסף במועדון הקודם שלו, ששיחק באותה תקופה בשכבות הנמוכות ביותר של הכדורגל הגרמני (קרייסליגה). בשל הסיוע הכספי שלו, המועדון הפך לכוח מרכזי באזור בתחילת שנות ה-2000 והגיע לליגה השלישית של גרמניה (Regionalliga). בשנת 2005, הופ העצים באופן מסיבי את השקעותיו וכיוון לעלייה לבונדסליגה, הליגה הבכירה של גרמניה. הופ הוציא סכומי כסף גדולים על שחקנים חדשים והמאמן ראלף רנגניק הצליח להביא את הופנהיים לשתי עליות רצופות ולבסוף עלתה לבונדסליגה ב־2008, בה היא שיחקה מאז.
הופ גם הוציא 100 מיליון אירו כדי לבנות אצטדיון חדש של 30,000 מושבים, Rhein-Neckar-Arena ליד סינסהיים, עבור המועדון.
קומיקס בישראל
1985–2010
רומנים גרפיים מקוריים מעטים החלו להופיע בישראל בהוצאות מסחריות במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. ביניהם "הגולם" (מודן, 2003) מאת אלי אשד ואורי פינק, "סיפור ורוד" (מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2005) מאת אילנה זפרן, שעסק בנושא זהות מינית, ו"קרוב רחוק" (עם עובד, 2008) מאת רותו מודן, שעסק בחברה הישראלית על רקע פיגועי התאבדות בישראל.
בשנת 2004, החל אומן הקומיקס הישראלי אורי פינק להוציא לאור ירחון המוקדש לקומיקס ישראלי מקורי, בשם "עיתון זבנג!", על שם הקומיקס שיצר בעל אותו השם. עיתון זבנג! מתגאה בעובדה שהוא מוציא רק תכנים בעברית במקור (ולא קומיקסים מתורגמים).
דייטמר הופ
TSG 1899 הופנהיים
בסך הכל, על פי ההערכות, הופ השקיע יותר מ־350 מיליון אירו במועדון.
קומיקס בישראל
1985–2010
ב-19 בדצמבר 2007 נפתח בחולון המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, כיוזמה של איגוד הקריקטוריסטים הישראלי ועיריית חולון, והוא מוקדש לתחום הקריקטורה והקומיקס בישראל ובעולם. במסגרת פעילותו הוצגו במוזיאון שלוש תערוכות שנקראו "קומיקס עברי - פרק א' השנים הראשונות 1975-1935" (2008), "קומיקס ישראלי חלק ג" (2010) ו-"פצעי בגרות // קומיקס עברי 1995-1975" (2013), שביקשו לסקור את ההיסטוריה של התחום בישראל.
העיתון "הארץ" בולט בין העיתונים בישראל בפרסום קומיקס. במוסף "הארץ" הופיע מדי שבוע הקומיקס "חמודי" של דניאלה לונדון דקל, וב"עכבר העיר" הופיע הקומיקס "רישומון" של אילנה זפרן. עם סגירתו של "עכבר העיר" עברו גיבוריו של "רישומון", החתולים רפי וספגטי, למדור "פינת ליטוף" במוסף "הארץ" ולבלוג של רפי וספגטי באתר "הארץ". בשנת 2014 החל להתפרסם באתר "הארץ" מדי שבוע הקומיקס "קשקושי רחוב" של תמר בלומנפלד.
דייטמר הופ
TSG 1899 הופנהיים
הופ והשפעתו על המועדון ספגה ביקורת. המועדון סומן כמועדון פלסטיק, שכן הצלחתו מבוססת במידה רבה על הסיוע הכספי של הופ. הופ הותקף מילולית על ידי אוהדים אחרים מספר פעמים, מה שהוביל למספר מעצרים וקנסות.
קומיקס בישראל
קומיקס חרדי
כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע בירחון "זרקור" קומיקס שפנה לילדים ובני נוער דתיים-לאומיים וחרדים. עם זאת בתחילת המאה ה-21 החלה תפוצה רחבה של קומיקס בעיתונות החרדית. ספרי קומיקס שונים יוצאים לאור בקרב ציבור זה. והחלו לפעול שבועונים במדיום זו ובהם "אור" (2009) ו"קומיקס" (2011). בשונה מן הקומיקס ה"חילוני", הקומיקס החרדי מאופיין באימוץ עלילות המושפעות מן המקורות היהודיים ובנטייה לשילוב "מוסר השכל" מוסרי, וזאת בהתאם לאופי ספרות-הקריאה בחברה זו. בעשור השני של המאה ה-21 זכה הקומיקס לפופולריות רבה במגזר החרדי, בייחוד בקרב ילדים ונוער.
למעשה בכל העיתונים החרדים כמעט, ניתן למצוא מדורי קומיקס לילדים. כך למשל, במגזיני הילדים המצורפים אחת לשבוע לעיתונים היומיים "יתד נאמן", "המודיע", "המבשר", ועוד, ניתן לראות מספר עמודי קומיקס קבועים. כך גם במגזיני הילדים המצורפים לשבועונים "משפחה", "בקהילה", "שעה טובה", "מרווה לצמא", ועוד. גם החינמונים הידועים כגון עיתוני רשת "קו עיתונות" וכדומה מציגים מספר עמודי קומיקס בכל שבוע, מאייר הבית של "קו עיתונות" היה מנחם תעיזי.
דייטמר הופ
חיים אישיים
הופ נשוי לאנליז זונר, יש להם שני בנים ומתגוררים בוולדורף, גרמניה.
קומיקס בישראל
קומיקס חרדי
אחד מיוצרי הקומיקס החרדי המפורסמים הוא האמן גדי פולק, שהוציא לאור סידרה של ספרים תחת הכותרת "מעשה" ובהם "מעשה שלא היה", "א'גנצע מעשה", "מבעל המעשה", "סוף המעשה". כן הוציא לאור סידרה תחת הכותרת "מחשבה" ובה הופיעו סדרת ספרים "במחשבה שנייה". ספריו של פולק נחשבים איכותיים מאוד, וכוללים שורה של דמויות ייחודיות המשמשות אותו לאורך כל העלילות.
יוצר מפורסם נוסף הוא האומן חיים ולדמן, אשר הוציא את סדרת "מלכודת בחלל" המונה נכון ל-2014 סידרה של שישה ספרים: מלכודת בחלל 1, "השיבה ארצה", "בסיס הירח", "מלחמת הרובוטים", "ישראל בסכנה", ו"מלכודת בחלל 6". ולדמן הוא אחד היוצרים הבודדים העושה שימוש בטכנולוגיית תלת מימד ממוחשבת ליצירת ספרי קומיקס.
יוצר מפורסם נוסף הוא האמן דוד ביכמן, שצייר את סדרת הקומיקס התורני של "יפה נוף", וספריו נחשבים רבי מכר. בין הספרים: "אלישמע ואפרים יוצאים ממצרים" (פסח), "אלישמע ואפרים במדבר סיני", "אלחנן וחיים עולים לירושלים" (ביכורים), "אלחנן וחיים שמחים בירושלים" (סוכות), "ילדי שושן מנצחים את המן" (פורים), "מיכה והורקנוס נלחמים באנטיוכוס" (חנוכה), "דוד בן ישי", ו"דוד מלך ישראל". הספרים מאופיינים בציורים של דמויות מסוגננות, ומשולבים ברעיונות תורניים.
ספרי קומיקס מובילים נוספים במיגזר החרדי הם סדרת "משלי שועלים", "קומיקסבא" (משלים), סדרת "משפחת שיקופיצקי" (הומור) "שני ילדים וצביקה אחד", "פצצה מתקתקת", אלי וגולד קומיקס, אילו וכאילו (תיאור סיפורי חז"ל בהתאמה למציאות הטכנולוגית העכשוית) ועוד.
מו"ל מפורסם לספרי קומיקס במגזר החרדי הוא הרב אברהם אוחיון, אשר כתב והוציא לאור למעלה מ-100 ספרי קומיקס.
גם נשים מובילות ביצירת ספרי קומיקס. אחת מהן היא הציירת דבורה בנדיקט, אשר חיברה את ספר הקומיקס ההומוריסטי "אלי ודני בתעלומת הדיסק המסתורי", וכן את ספרי הקומיקס: "נח ודור המבול", ו"מעבדות לחברות עם אלי ורות". ציירות-קומיקס נוספות הן רחלי דוד, בת שבע הבלין, שירי כהן, ועוד. על פי נתונים שפורסמו על ידי הוצאת "יפה נוף", בסך הכל הופיעו במיגזר החרדי בעשור האחרון למעלה מאלפיים ספרי קומיקס, רובם בצבע מלא ומאות מהם בשחור-לבן.
קומיקס דתי לאומי
נקודות ציון בולטות בצמיחתו של הקומיקס במגזר הדתי-לאומי נמצאות בשנות התשעים. הראשונה בהן היא הטור שבועי בעיתון "הצפה" של אפי אונגר, שפרסמה טור שהחל מסיפורים דמיוניים אך עבר עם הזמן לסיפורים בהשראה מהחיים בהתבסס על חייה האישיים. לאחר הירצחה בפיגוע בשנת 1996 לא צמח לה מחליף מעל גבי העיתון.
שנות התשעים היו גם הזמן בו התפתחה יצירתו של שי צ'רקה, מאמני הקומיקס הבולטים בארץ. צ'רקה פרסם קומיקס ראשון בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 בעיתון פילון, אולם הדמויות המזוהות ביותר עמו הופיעו לראשונה בעיתון אותיות רק בשנות ה-90: בבא וזוטא, וכן הופעה ראשונית של מוטיב הכבש בסדרת "מבית לבית". רוב יצירתו של צ'רקה בתחום הקומיקס היא עיבודים שונים של חומרים מהמסורת וההיסטוריה היהודית.
זוג יוצרים בולט נוסף הם נתנאל ובת-אל אפשטיין, עם יצירות מקור כמו הגיע הזמן לצד עיבודי קומיקס של סיפורים על רבנים או של ספרי יהדות.
קישורים חיצוניים
אלי אשד הוא מהבולטים בחוקרי תרבות הקומיקס והספרות הקלה בישראל. הוא מתעסק בין השאר בחקירת סיפורי קומיקס עבריים היסטוריים, חלקם נכתבו ופורסמו גם לפני קום המדינה.
יאיר אגמון
יאיר אגמון (נולד בי"ב בתמוז תשמ"ז, 9 ביולי 1987) הוא סופר, קולנוען ופובליציסט ישראלי.
קורות חייו
אגמון נולד בירושלים בעקבות רומן בין אמו הרווקה רחל אגמון, לאביו, חיים צפרירי, שהיה אז נשוי ואב לשישה. הוא למד בתיכון הימלפרב ובישיבת מעלה גלבוע. שירת בצה"ל כקצין בגדוד גרניט (גדוד 932) של חטיבת הנח"ל. אגמון הוא בוגר של תוכנית המנהיגות עמיתי ברונפמן, מחזור 2004.
יצירתו הספרותית
ב-2009, במהלך שירותו הצבאי, הוציא לאור בהוצאת ראובן מס את ספרו הראשון - "חפ"ש: מחשבות צבאיות ומחויכות על פרשיות השבוע והמועדים". הספר מבוסס על שיעורים בפרשת השבוע שאגמון העביר לחייליו כמפקד כיתה, ומטרתו "ליצור גשר בין חיי היום-יום של החייל הקרבי לבין התורה".
סיפור קצר של אגמון, "ונפש יהונתן נקשרה", הומלץ בידי השופטים בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת 2011.
בשנת 2014 יצא לאור, בהוצאת זמורה ביתן, ספר הפרוזה השני של אגמון, "יאיר ויהונתן". הספר ממזג בין סיפורו של יהונתן, דתל"ש אלים ומבולבל, לבין סיפורים שונים מחייו של אגמון, ומשלב בתוכו סרטוני וידאו קצרצרים ומוזיקה מקורית, בעזרת שימוש בברקודי QR.
בשנת 2016, יצא לאור ספרו הרביעי, "שמשהו יקרה", בהוצאת כתר. הספר מורכב מחמש נובלות על בדידות, תקיעות, וחוסר משמעות: "ומותר לאהוב" - המתאר ניצנים של רומן בין ראש ישיבה לבין אחד מתלמידיו, "אומן" - סיפור על בחור חילוני שמגיע לקיבוץ הברסלבי באומן ולא מצליח להתחבר, "ערגה" - המתאר את קורותיה של בחורה צעירה בפסטיבל 'ריינבואו' בנגב, "מיני מנטל" - על חרדי צעיר שנוסע ללאס וגאס, ומזמין לחדרו זונה, ו-"פרקי אליק" - על חבורת חיילים משוחררים ש'מחמיצים' את מבצע צוק איתן.
בדצמבר 2017 יצא לאור ספרו החמישי, "מה אהבתי", בהוצאת ידיעות ספרים. זהו ספרו השני העוסק בפרשות השבוע.
באוגוסט 2021 יצא לאור ספרו השישי, "ספר האקסיות", בהוצאת הקיבוץ המאוחד בו מופיעים חמישה סיפורי אהבה כושלים. בשנת 2023 הודיע תיאטרון הקאמרי כי יעלו מחזה המבוסס על ספר זה.
בשנת 2022 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים על שם ראש הממשלה לוי אשכול של משרד התרבות.
יצירתו הקולנועית
סרטים בבימויו זכו בפרויקט סרטים של 48 שעות בשנת 2014 ובשנת 2015.
ב-2017 הוקרן סרטו הדוקומנטרי, "רחל אגמון", בתחרות התיעודית הרשמית של פסטיבל הקולנוע ירושלים. בסרט, מלווה יאיר את שני הוריו, בשני מסעות, במטרה להבין את הרומן שנוצר ביניהם, ואת שורשו של הקשר הרומנטי שהעניק לו את חייו. הסרט נכלל ברשימה הסופית לפרס אופיר ב-2019 בקטגוריית הסרטים התיעודיים עד 60 דקות.
ב-2017 שודרה סדרת רשת שיצר יאיר אגמון יחד עם אלעד שוורץ בשם "הַטְרֶמפִּיסְטִים", סדרת רשת דוקומנטרית, על האנשים שבצידי הדרך ובשולי התודעה. הסדרה, שזכתה להצלחה רבה ברשת, נרכשה על ידי חטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי, שמימנו את צילומי העונה השנייה של הסדרה. כל פרקי הסדרה עלו לפייסבוק וליוטיוב. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לסדרת רשת לשנת 2019.
ב-2018 שודרה סדרת רשת שאגמון יצר יחד עם תמר קיי - "פני זקן". הסדרה, המורכבת מעשרה פורטרטים של עשרה קשישים שונים בהווה הישראלי, מנסה להציע נקודת מבט חדשה על הזקנה, ולהבין "מה זה אומר להיות אדם זקן".
בשנת 2018 זכה אגמון מטעם משרד התרבות והספורט בפרס אומנות הקולנוע ליוצרים בראשית דרכם.
בסוף שנת 2018 הקים אגמון ביחד עם שותפו טל בכר, את חברת ההפקות "יאללה פילמס".
החל מ-מאי 2019 משודרת בכאן 11 הסדרה "וואי וואי וואי" - סדרה דוקומנטרית בת 7 פרקים העוסקת בדור ה-Y. הסדרה שמה לה למטרה לספר את סיפורו של דור ה-Y הישראלי, בתקווה לעזור להורים להבין את הילדים שלהם, ולעזור לצעירים מבולבלים להבין את עצמם.
בשנת 2019 ביים אגמון את סרט הVR "שיר מלחמה", הסרט השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל ונציה 2019.
בשנת 2020 ביים אגמון את הסרט התיעודי "כמו לב שעובד". בסרט יוצא אגמון למסע אישי באומן, לקברו של רבי נחמן, בקיבוץ הגדול בראש השנה.
בשנת 2023 יצא הסרט המדרשיה בבימויו, שעורר סערה במגזר הדתי-לאומי.
חיים אישיים
הוא מתגורר בתל אביב, נשוי לשירה, ולהם בת ובן.
דיוויזיית השדה התשיעית של הלופטוואפה
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-9 (בגרמנית: 9. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
בייבי דול (סרט, 1956)
בייבי דול (באנגלית: Baby Doll) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1956 בבימויו של איליה קאזאן עם קרול בייקר, קרל מולדן ואיליה קאזאן בתפקידים הראשיים.
דיוויזיית השדה התשיעית של הלופטוואפה
הדיוויזיה הוקמה באמצעות צוות קרקע עודף של הלופטוואפה ושירתה בחזית המזרחית מסוף 1942 עד יוני 1944. היא הוכתה קשות במהלך המתקפה הסובייטית בינואר 1944 ליד לנינגרד. מאוחר יותר היא אוחדה עם דיוויזיית הרגלים ה-225.
בייבי דול (סרט, 1956)
התסריט נכתב על ידי טנסי ויליאמס והוא מבוסס על מחזה שלו בן מערכה אחת בשם "27 קרונות מלאים בכותנה" משנת 1946.
דיוויזיית השדה התשיעית של הלופטוואפה
היסטוריה
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-9, הוקמה באוקטובר 1942 במזרח פרוסיה, באזור התמרון של חיילי אריס, בפיקודו של אוברסט הנס ארדמן. היא נועדה לשרת כחיל רגלים, אנשיה נמשכו ברובם מגדוד האוויר ה-62. בדצמבר 1942, היא הוקצתה לקבוצת ארמיות צפון בחזית המזרחית. היא הוצבה בגזרה ליד לנינגרד, והגנה על קווי החזית שלה במשך יותר מ-12 חודשים.
בייבי דול (סרט, 1956)
בעקבות הסרט התפרסמה כתונת הבייבידול שהיא כתונת לילה קצרה ורפויה המשמשת כבגד שינה עבור נשים וחושפת את הירכיים. לאחר הקרנת הבכורה של הסרט החל הבייבידול להיחשב כאביזר מיני מעורר. הכנסייה הקתולית התנגדה לאישור הסרט בגלל המסרים המיניים שבו אך התנגדותה נכשלה.
תקציר העלילה
אביה של בייבי דול הסכים לתת לארצ'י לשאת אותה בגיל 18 בתנאי שיקיים איתה יחסי מין רק בהגיעה לגיל 20. כעסקת חבילה נאלץ ארצ'י לקבל את דודתה רוז שאמורה לנהל את משק הבית.
ארצ'י יוצא לאט מדעתו. אשתו בייבי דול מתנהגת כילדה קטנה. ישנה בעריסה, מוצצת אצבע והולכת בבית חשופה בכתונת לילה בייבידול. ארצ'י מציץ עליה דרך סדק בקיר ומתגרה. את זעמו הוא שופך עליה ועל דודתה שאינה מסוגלת לנהל את משק הבית.
ארצ'י מתפרנס כבעל מנפטת כותנה. הוא התפרנס טוב עד ששכנו הסיציליאני סילבה ואקארו (אלי וולך) רכש מנפטה מודרנית ויעילה שגזלה את פרנסתו. הוא התקשה לשלם עבור הריהוט שרכש לאשתו ויום אחד הגיעו לביתו מהחנות ולקחו בחזרה את כל הרהיטים. בייבי דול רוצה לכן לעזוב אותו וזה מגביר את כעסו.
באחד הלילות הוא מתגנב למנפטה של ואקארו, שופך עליה דלק ושורף אותה. ואקארו חושד בארצ'י אך זקוק להוכחה. למחרת הוא מופיע אצל ארצ'י עם קרונות עמוסים בכותנה כדי להפריד אותה במנפטה שלו. הוא נפגש בתחילה עם בייבי דול ומתחיל לחזר אחריה. ארצ'י כועס על אשתו וסוטר לה ואחר כך נוסע לעיר להחליף חלק במנפטה. ואקארו מנצל את העדרו להמשיך לחזר אחרי בייבי דול. הוא נשכב בעריסה כילד ובייבי מלטפת אותו. תוך כדי החיזור הוא מקבל את חתימתה על הצהרה שארצ'י הוא זה ששרף את המנפטה שלו.
כשארצ'י חוזר ורואה את שניהם חמתו עולה שוב. הוא מצווה על רוז לעזוב את הבית כי אינה יודעת לבשל. ואקארו מסכים לקבל אותה כמבשלת אצלו ובאותו זמן מספר לארצ'י על ההצהרה החתומה של בייבי דול שהוא המצית של המנפטה.
ארצ'י הנמצא כעת בטירוף לוקח רובה ומתחיל לרדוף אחריהם כדי להרגם. בייבי מזמינה משטרה והוא נעצר למרות בקשתו מהשוטרים לדחות את מעצרו כי לאשתו מלאו כעת 20 שנה וברצונו לקיים את ההסכם עם אביה.
ואקארו עוזב את המקום ומבטיח לנשים שיחזור לקחת אותן למחרת.
פרסים
קרול בייקר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
אלי וולך זכה בפרס באפט"א לשחקן מבטיח חדש.
אליה קאזאן זכה בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע
קרול בייקר, קרל מולדן, אלי וולך ומילדרד דאנוק היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב.
אודי שגיא
ביוגרפיה
אודי שגיא נולד בשנת 1974. מצד אימו הוא נצר למשפחת עמרמי, מראשוני מתיישבי כפר סבא, בה הוא מתגורר עד היום. שגיא נשוי ואב ל-3.
שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ובתפקידו האחרון בין השנים 2009-2007 שימש כמפקד גדוד 202.
שגיא סיים תואר ראשון ב במסלול מנהל עסקים עם התמחות במערכות מידע ובין השנים 2005-2003 למד בקריה האקדמית אונו וסיים בתואר מוסמך במנהל עסקים ושיווק.
בחברת כתר
בשנת 2009 החל לעבוד בכתר פלסטיק כמנהל מפעל, ומאז הוא השלים סבב תפקידי מפתח בחברה עד למינויו לצמרת הניהול של הקבוצה. בין תפקידיו (נכון לפברואר 2022):
שגיא הוא חבר בצוות ההנהלה העולמי המצומצם של קבוצת כתר. בכתר ישראל נמצאים מרכזי היצור והפיתוח המשמעותיים של הקבוצה ומועסקים בה קרוב ל-3,000 עובדים. בישראל נמצאים 9 מתוך 20 מפעליה של כתר בעולם והיא יצואנית המכולות הגדולה מישראל עם 55,000 מכולות בשנה.
פרויקטים מיוחדים בניהולו
לנוכח ההפליה בגובה השכר בין גברים ונשים העובדים באותם מקצועות, הודיע שגיא על העדפה מתקנת לגיוס נשים לעבודה בחברה, תוך הצעה לכל מגויסת של שכר השווה לשכר הממוצע המשולם לגברים בתפקיד מקביל.
שגיא מוביל פרויקט כלכלה מעגלית רחב היקף שבסיסו איסוף ומיחזור פסולת פלסטיק מהציבור הרחב כמו גם שיתופי פעולה גלובליים בתחום עם חברות זרות עם פתרונות טכנולוגיים מתקדמים. המהלך הישראלי הושק בסוף 2020, בשת"פ עם מספר עיריות בארץ. בזכות יוזמתה של כתר בהובלתו של שגיא, בתוך חודשים בודדים נאספו למעלה מ-8 טון פסולת פלסטיק, שבמקום הטמנה, הועברו לתהליך מיון ומיחזור.
ולטר גראב
וַלטר גרָאב (Walter Grab; 17 בפברואר 1919 – 17 בדצמבר 2000) היה היסטוריון ישראלי ממוצא אוסטרי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, חוקר גרמניה וצרפת בעת החדשה ומייסד מכון "מינרבה" להיסטוריה גרמנית באוניברסיטה.
אודות
גראב נולד בשנת 1919 בווינה למשפחה יהודית ממעמד הביניים. בשנת 1938, כשהיה בן 19, נמלטה משפחתו לארץ ישראל בעקבות האנשלוס. בארץ עסק בעבודת כפיים ובמסחר בארנקים, ובשנות הארבעים לחייו החל בקריירה אקדמית בזכות פרופ' צבי יעבץ שהסכים לקבל אותו ללימודים ללא בגרות. לבסוף גראב הפך לאחר מבכירי ההיסטוריונים בארץ ובעל מוניטין בינלאומי. עשה את לימודיו באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1962 סיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה ובשנת 1965 סיים דוקטורט באוניברסיטת המבורג בהנחיית פרופ' פריץ פישר. הוא לימד היסטוריה באוניברסיטת תל אביב, קיבל פרופסורה בשנת 1970, ובשנת 1985 יצא לגמלאות. נפטר ממחלה בשנת 2000 בתל אביב.
היה נשוי לעליזה ארליך ואב למאיה ולאלכסנדר גראב, כיום פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מיין. מאז מותו נערך מדי שנה ערב עיון לזכרו בנושא היסטוריה אירופית באוניברסיטת תל אביב.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
שרון רופא אופיר
שרון אסתר רופא אופיר (נולדה בי"ח בכסלו תשל"א, 16 בדצמבר 1970) היא עיתונאית ואשת ציבור ישראלית, שהייתה חברת הכנסת מטעם "ישראל ביתנו" ויו"ר מטה הנשים במפלגה, עיתונאית קבוצת ידיעות אחרונות, מרצה לתקשורת וסגנית ראש מועצת קריית טבעון.
ביוגרפיה
שרון נולדה ב־1970 ליוסף ולתמר רופא שעסקו בחינוך. מצד אביה היא דור עשרים בארץ ישראל, ואילו משפחת אִמה עלתה מאיראן הקאג'ארית בשנות העלייה השלישית. שרון גדלה והתחנכה בקריית טבעון, בנעוריה למדה בתיכון אורט המקומי, ובהמשך שירתה בחדר המבצעים של פיקוד הדרום. השלימה תואר ראשון במשפטים, בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה ותואר שני בתקשורת, שניהם מאוניברסיטת חיפה. בנוסף למדה פרסום באיגוד המפרסמים בישראל וסיימה את לימודיה בהצטיינות.
בשנת 1998 החלה את דרכה ככתבת המשפט והפלילים של "כל העמק והגליל" בידיעות תקשורת, תפקיד בו שימשה עד שנת 2001. בשנים 2000–2005 היא הרצתה בחוג לתקשורת של מכללות עמק יזרעאל וכנרת, ובמקביל החלה להעביר מבזקים לאתר ynet שהקימה אז קבוצת ידיעות. ב־2001 היא קודמה לתפקיד כתבת ynet בצפון, ובשנת 2010 עברה לכתוב במגזין לאשה של הקבוצה. על פעילותה ב־ynet זכתה בפרס "עיתונאית העשור" מאגודת העיתונאים בחיפה ובצפון. בהמשך לסיקור פרשיית רצח תאיר ראדה מ־2006 והלאה היא הוציאה ב־2018 את הספר "תאיר: המסע של אילנה ראדה בעקבות האמת".
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2018 התאחדה תחתיה סיעת יש עתיד ביישוב מגוריה קריית טבעון, והיא התמודדה לראשות המועצה. למעשה, זכתה למושב בודד במועצה, ירידה מ־2 המושבים של יש עתיד, ול־7% בלבד לראשות העיר. לאחר בחירת עידו גרינבלום לראשות העיר בסיבוב השני, היא מונתה לסגניתו ולאחראית קשרי ממשל ושוויון מגדרי, ובנוסף הקימה את ועדת הוותיקים בעיר ועמדה בראשה.
במהלך הקדנציה הייתה ממייסדות פורום 'טבעונא – תושוות למען שוויון' והעבירה במליאת המועצה את האמנה לרשות שווה, הכוללת הכנסת תוכנית לשוויון מגדרי מגיל הגן ועד יב ועוד. בנוסף, היא חברת המטה האסטרטגי של מנל"א – מועצת נשים לביטחון אזרחי, המקדמת הבאת קול נשי בפני מקבלי ההחלטות. במערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש התמודדה במקום השני ברשימת "קול הנשים", שלא נכנסה לכנסת.
הכנסת ה-24
במערכת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה במקום 11 ברשימת "ישראל ביתנו" ובראש מטה הנשים של המפלגה, במסגרתו יזמה הכנסת פרק על נשים לחזון המפלגה. המפלגה זכתה לשבעה מנדטים וכך לא נכנסה רופא אופיר לכנסת. עם הרחבת החוק הנורווגי ביולי 2021, מונו ארבעה חברי מפלגה לשרים והפסיקו את כהונתם בכנסת במסגרת החוק הנורווגי, וב־5 באוגוסט היא החלה לכהן כחברת כנסת. ב־22 בפברואר 2022 הודיע אלי אבידר שבכוונתו להתפטר מן הממשלה ולחזור לכהן בכנסת, וכך הסתיימה כהונתה של רופא אופיר בכנסת לאחר כחצי שנה. ב־15 באוגוסט 2022 הודיע אבידר על התפטרותו מהכנסת וכך שבה רופא אופיר ומילאה את מקומו.
בפועלה בכנסת רופא אופיר הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, הוועדה לקרן העושר, הוועדה לעובדים זרים ווועדת הכלכלה. היא הקימה את השדולה לקידום הפריפריה, ולקידום יוצאים ויוצאות בשאלה, הייתה יו"ר שותפה בשדולה לקידום נשים בפריפריה. כמו כן הייתה חברת שדולה בשדולה למען הבדואים הצפון, השדולה לקידום ושוויון החברה הדרוזית בישראל וראש קבוצת הידידות קרואטיה ישראל. בנוסף הייתה חברת משלחת ה IPU (Inter parliamentary union) ייצגה את הכנסת באו"ם בכנס בנושא קידום שוויון מגדרי כבסיס ליציבות שלטונית. היא קידמה את נושא ההתנדבות בחקלאות ותקצוב החקלאות הצעירה ביחד עם שר החקלאות דאז עודד פורר.
לקראת הבחירות לכנסת ה־25 הוצבה ברשימה שנית, הפעם במקום ה-12, ולא נבחרה לכנסת.
חיים אישיים
שרון נשואה לניצב משנה רן אופיר, מפקד תחנת נצרת במשטרה וקודם לכן מפקד תחנות משטרה שונות באזור. השניים מתגוררים בקריית טבעון ולהם שלושה ילדים.
כלוביס (ניו מקסיקו)
כלוביס (באנגלית: Clovis) היא עיר שמשמשת כמושב המחוז של מחוז קארי בניו מקסיקו, ארצות הברית.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-2,385 ק"מ מבירת ארצות הברית, וושינגטון די. סי., וכ-288 ק"מ מבירת ניו מקסיקו, סנטה פה.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יוני (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (3 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 347 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (70 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (4 מ"מ גשם).
מיכה קליין
מיכה קליין הוא פרופסור אמריטוס בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. תחומי המחקר העיקריים שלו הם גאומורפולוגיה נחלית וגאומורפולוגיה חופית.
ביוגרפיה
מיכה קליין הוסמך ל-MSc באוניברסיטה העברית והוסמך ל-Ph.D באוניברסיטת לידס בבריטניה.