cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרבות רמלה
ברית בין דמשק למצרים
במהלך שנת 1104 השתנתה התמונה הפוליטית בדמשק ועם שינוי התמונה השתנתה גישתה הנייטרלית כלפי ממלכת ירושלים ושיתוף הפעולה עם מצרים. באותה שנה מת אמיר דמשק דקאק והותיר את מושכות השלטון בידי האתאבך (מפקד הצבא) טגתכין שמשל כעוצר ואפוטרופוס לבנו בן השנה של דקאק. כנהוג אצל השבטים הטורקים נשא טגתכין את אלמנת אדונו, במערבולת הפוליטית שסחפה את העיר מרדו בני משפחת דקאק בשלטון החדש וחברו לשליט בוסרה ואף כרתו ברית אסטרטגית עם ממלכת ירושלים.
טגתכין שנותר בדמשק ללא בעל ברית ותחת איום עם שטחי הגולן והחורן שהם בעלי חשיבות כלכלית אסטרטגית לדמשק חבר אל הווזיר המצרי אל אפדל וכוחות צבא מדמשק - כ 1300 קשתים רכובים נשלחו אל אשקלון דרך עבר הירדן ומדבר הנגב בשנת 1105 להשתתף בקרב השלישי על רמלה.
הצבא המצרי מנה כחמשת אלפים פרשים ומספר לא ברור של חיילים רגלים מסודאן בפיקודו של סינה אל מליכ חוסיין בנו של הווזיר אל-אפדל וחנה באשקלון שם נפגש עם כוחות דמשק, מאשקלון יצא הצבא המאוחד צפונה לכוון רמלה.
הכוח הצלבני
הצבא הצלבני חנה בסמוך לעיר יפו כשהוא ממתין לפריסת הכוחות המוסלמיים. עם הופעת הצי המצרי מול חופי יפו יצא המלך מהעיר אל כוון רמלה כשהוא מותיר ביפו 300 חיילים בלבד.
מהלך הקרב
ביום 27 באוגוסט 1105 נפגשו הצבאות בין יבנה לרמלה, בטרם הקרב בירך הפטריארך את הלוחמים הצלבניים בעודו אוחז בצלב האמיתי בידו ועורך טקס מחילה על החטאים ללוחמים.
הצבא המוסלמי חסר את האגף השמאלי שנשלח צפונה להפתיע את נמלי הצפון וכוון כנגד חיפה, חיסרון זה יצר אי שווי משקל במערך המוסלמי שפעל לטובת הצבא הנוצרי הקטן יותר.
הקרב התחיל בהתקפה של כוחות דמשק על הצבא הצלבני שכמעט קרס מעוצמת ההתקפה, המלך הצלבני בהתקפת נגד הצליח לפזר את ההתקפה של כוחות דמשק ולהיכנס לעימות עם הגוף המרכזי של הצבא המצרי, הקרב הקשה נמשך עד לשעות הערב ובסיומו הוכה הצבא המצרי וברח משדה הקרב, המצרים ברחו לכוון אשקלון כשהם נוטשים את מחנם וציודם במקום והדמשקאים נמלטו לכוון בצרה. היסטוריונים בני זמננו נסמכים על מקורות מהמאה ה-12 מציינים כי לחימתו וניהול הקרב של בלדווין הוא שהכריע את הקרב - תחילה שבר את מהלך צבא דמשק שאיים על חלקו האחורי של המערך הצלבני ולאחר מכן הוביל את ההתקפה המכריעה על מרכז הצבא המצרי. . המצרים לא ניסו כלל להתבצר ברמלה שכבר הייתה בידם ונסו כל עוד נפשם בם דרומה לאשקלון - עובדה המראה על גודל הפחד מנחת זרועם של האבירים הצלבנים.
הניצחון, מכריע ככל שהיה גבה מחיר כבד מהצבא הצלבני, הנוצרים לא יכלו לרדף את המצרים המוכים ולא יכול היה להמשיך ולסייע למורד הדמשקאי הנסיך אירתוש. הלה ברח למבצר באזור עיראק של ימינו. כוחות של צבא דמשק שיצאו לבוסרה לא מצאו בה את הטוען לכתר ואת עוזרו איתכין אלחלבי שברחו ממנה בעוד מועד.
עם הגעת תגבורות בפיקודו של טנקרד ושאר נסיכי הצפון יצא הצבא הנוצרי בעקבות הצבא המצרי והגיע עד אשקלון, אך ניסיון להטיל מצור על העיר נכשל - מחוסר בצי שיסגור את נתיבי האספקה של העיר מהים.
אפיזודה זו, של שיתוף פעולה מוסלמי-צלבני, שלא הבשילה לכדי מהלך כולל הייתה סנונית המבשרת את העתיד, נפתחה הדרך לממלכת ירושלים לרכישת בעלי ברית מוסלמים על בסיס אינטרסים אסטרטגיים משותפים וחשיבות מבצרי עבר הירדן הובררה כבסיס לבריתות כנגד האיום מדמשק.
הפשיטה של שנת 1106
בסתיו של שנת 1106 יצא כוח פשיטה מצרי מאשקלון לכוון רמלה ויפו תוך ניצול העובדה שצבא ממלכת ירושלים עסוק היה במערכה בצפון. הגדוד המצרי שמנה כאלף פרשים תקף מחנה של עולי רגל באזור העיר יפו ומשם פנה לרמלה בה היה חיל מצב של 8 אבירים בלבד, לאחר כיבוש העיר יצא מפקד יפו בראש כוח המצב של העיר לקדם את פני הרעה. במארב מתוכנן אליו נפלו הצלבנים הושמד רוב הכוח הצלבני ומפקד יפו ברח אל המחסה של חומות יפו והפרשים המצרים בעקבותיו. בהיעדר אפשרות לצור על העיר פנו המצרים לכוון ירושלים ובדרך תקפו בנאים שעמלו על הקמת מצודה באזור עמק איילון והרגו אותם ואת כוח האבטחה שליווה אותם. משנודע למפקד הגדוד המצרי כי הגוף העיקרי של צבא ממלכת ירושלים נמצא בדרך לירושלים הם בחרו להימלט לאשקלון.
סיכום
מסעות המלחמה של העשור השני של המאה ה-12 שחלקם נסתיים בקרבות של ממש בסביבת העיר רמלה ובחוף של יפו נראים כקרבות קטנים בערך במיוחד לאור ההיסטוריה הצבאית הסוערת והעקובה מדם של ממלכת ירושלים לכל אורך קיומה. עם זאת כפי שניתן ללמוד מקרבות אלו ובעיקר מקרב רמלה השני כל התקפה יכלה להסתיים בתוצאה שונה לחלוטין בכל אחד מהעימותים העיקריים נמתחה היכולת הצבאית של ממלכת ירושלים עד לקצה ועיקר כוחה הצבאי הושקע במאמץ - והימור להדוף את הכוחות המצרים שתמיד היו בעדיפות מספרית מכרעת.
סדרת העימותים גבתה מחיר כלכלי כבד ממלכת ירושלים שהתקשתה לממן את הריכוז הצבאי והשבתת הפעילות הכלכלית במדינה, למזלם של הצלבנים המחנות של הצבא המצרי כללו ציוד ואספקה רבים שהיו מכסים ולו חלק מהגרעון. עם זאת לא קשה לדמיין תסריט שונה לקרבות רמלה, מפלה צלבנית אחת הייתה מסוגלת להכחיד את רובו המכריע של הכוח הלוחם בממלכה ולשים סוף לממלכת ירושלים.
המצרים, שמפלות חוזרות ונשנות במשך חמש שנים רצופות התישו את משאביהם וייאשו את נכונותם לקרב מול ממלכת ירושלים הסתפקו בפשיטות בקנה מידה קטן יחסית שסיכנו את מרכז ארץ ישראל ואת התנועה ממישור החוף לירושלים, פעילות זאת תבוא לידי סוף רק לאחר קרב יבנה בשנת 1123 וכיבוש אשקלון בשנת 1153.
עיקר הפעילות המצרית התמקדה לאחר כיבוש אשקלון בהפעלה של הצי שהיה בשליטה מלאה לאורך חופי ארץ ישראל, גם פעילות זאת שהייתה הססנית לא החלטית וללא תכנון אסטרטגי הביא לשמיטת היזמה והיתרון המצרי. כך השתלב שיתוקו של כוח היבשה המצרי באובדן היתרון של הצי המצרי. סיום העימותים בדרום הביא את הפטימים למצב של קיפאון שאפשר לבולדווין להפנות את משאביו ומרצו לכיבוש שאר ערי החוף בשנת 1108 הושמה צידון תחת מצור שנכשל, ובשנת 1110 נכבשה ביירות - עוד מעוז חוף פאטימי למרות ניסיון הססני וחסר תועלת לערוך גיחה מאשקלון לעבר ירושלים על מנת לאלץ את הצלבנים להסיר את המצור. באותה שנה נפלה צידון בעזרת צי נורווגי וכך הושלמה תפיסת כל רצועת החוף הארצישראלי על ידי ממלכת ירושלים הצלבנית.
סמואל לואיס
סמואל לואיס (כונה גם בשם סם לואיס, באנגלית: Samuel Winfield Lewis; 1 באוקטובר 1930 – 10 במרץ 2014) היה דיפלומט עבר אמריקאי. במהלך קריירה רבת שנים במחלקת המדינה של ארצות הברית שירת לואיס כעוזר מזכיר המדינה ליחסי ארגונים בינלאומיים (1975–1977), כשגריר ארצות הברית בישראל (1977–1985), וכמנהל האגף לתכנון מדיניות (1993–1994). לואיס אף עמד בראש המוסד לשלום של ארצות הברית (באנגלית: United States Institute of Peace) בין השנים 1987–1993.
ביוגרפיה
לואיס נולד ביוסטון, טקסס. הוא התקבל ללימודי הנדסה באוניברסיטת ייל, אולם עד מהרה עבר ללימודי פסיכולוגיה ולבסוף סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה, בשנת 1952. את שירותו כדיפלומט החל בשנת 1953 בתפקיד סגן קונסול לענייני אשרות בנאפולי, משם הועבר לפירנצה ולוושינגטון, שם מונה לתיק איטליה במחלקת המדינה. בשבע שנותיו הראשונות במחלקת המדינה עסק רק ביחסי החוץ של ארצות הברית עם איטליה. בשנת 1961 שימש במשך תקופה קצרה כעוזר תת-מזכיר המדינה צ'סטר בואלס (Chester Bowles). בשנת 1963 שימש כעמית מחקר בבית הספר למדיניות חוץ באוניברסיטת פרינסטון. תפקידו הבא היה במשלחת הסיוע האמריקאית לברזיל, בריו דה ז'ניירו, ואחר כך בשגרירות ארצות הברית בברזיל. הוא שהה בברזיל שלוש שנים, ומשם הוא שב לוושינגטון בשנת 1967 ושימש כממונה על תיק ברזיל במחלקת המדינה. בשנת 1968 מונה ליועץ לענייני אמריקה הלטינית במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. בשנת 1969 החל מכהן כעוזר לתכנון מדיניות במחלקת המדינה בוושינגטון. בתחילת שנות ה-70 מונה לסגן שגריר ארצות הברית באפגניסטן. בתחילת שנת 1974 שב לוושינגטון ומונה שוב לעוזר לתכנון מדיניות במחלקת המדינה, תפקיד בו שימש עד לשנת 1975; בתקופה זו היה מעורב במסעות הדילוגים של מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר במזרח התיכון. בדצמבר 1975 מונה לעוזר מזכיר המדינה ליחסים עם ארגונים בינלאומיים, תפקיד בו הרבה לעסוק בניסיון לסיכול יוזמות נגד ישראל בארגונים בינלאומיים שונים, בהם האומות המאוחדות, אונסקו, וארגון העבודה הבינלאומי.
בשנת 1977, עם כניסתו של ממשל ג'ימי קרטר, מינה אותו מזכיר המדינה החדש סיירוס ואנס לשגריר ארצות הברית בישראל. בחודש מאי 1977 הוא החליף בתפקיד את מלקולם טון, אשר שירת בישראל רק 18 חודשים והתמנה לשגריר ארצות הברית בברית המועצות.
ב-10 במרץ 2014 נפטר בוושינגטון די. סי. בהיותו בן 83.
גנטיקה רפואית של יהודים
מחקר גנטי רפואי של יהודים נועד לזהות ולמנוע כמה מחלות גנטיות נדירות בעלות שכיחות גבוהה יותר מהממוצע בקרב אנשים ממוצא יהודי.
ממחקרים שנעשו עד כה עולה כי קיימות מספר הפרעות גנטיות אוטוזומליות-רצסיביות הנפוצות יותר מבחינה אתנית באוכלוסיות יהודיות, ובמיוחד יהודים אשכנזים, בהשוואה לאוכלוסייה כולה.
תופעה זו נובעת ככל הנראה זה מצוואר בקבוק גנטי שהתרחשו יחסית לאחרונה לצד נישואים של קרובי דם. שהיא תופעה שיכולה להיות לה השפעה על היווצרותן של מחלות גנטיות.
שתי התופעות הללו יחד הובילו לגיוון גנטי דל שמעלה את הסבירות ששני הורים יישאו מוטציה באותו גן ויעבירו את שתי המוטציות לצאצאים שלהם.
הגנטיקה של יהודים אשכנזים נחקרה רבות, שכן התופעה משפיעה עליהם למדי. זה הביא לגילוי הפרעות גנטיות רבות הקשורות בקבוצה אתנית זו. לעומת זאת, הגנטיקה הרפואית של יהודים ספרדים ומזרחים מורכבת יותר, מכיוון שהיא מגוונת יותר מבחינה גנטית, וכתוצאה מכך לא קיימות הפרעות גנטיות שעוד נפוצות בקבוצות אלה בכללותן; עם זאת, הם נוטים לסבול מהמחלות הגנטיות הנפוצות במדינות המוצא השונות שלהן.
הפרעות אשכנזיות
כ-10 מיליון יהודים אשכנזים כיום מקורם מאוכלוסייה של 350 איש בלבד, שחיה לפני כ-600–800 שנה. מקורה של אוכלוסייה זו הוא הן מאירופה והן מהמזרח התיכון. ישנן עדויות כי צוואר הבקבוק האוכלוסייתי אפשר לאללים מזיקים להיות נפוצים יותר באוכלוסייה בגלל סחף גנטי. כתוצאה מכך, נחקרה קבוצה זו באופן אינטנסיבי, וכן זוהו מוטציות רבות כשכיחות בקרב אשכנזים. מבין מחלות אלה, רבות מהן מתרחשות גם בקבוצות יהודיות אחרות וגם באוכלוסיות לא-יהודיות, אם כי המוטציה הספציפית הגורמת למחלה עשויה להשתנות בין אוכלוסיות. מספר מחלות הן ייחודיות לקבוצה זו; לדוגמה, דיסאוטונומיה משפחתית כמעט ולא ידועה באוכלוסיות אחרות.
מחלת טאי זקס
מחלת טאי זקס היא מחלה קטלנית, הגורמת להרס של מערכת העצבים אצל ילדים בגיל הרך. התינוק נראה בריא לחלוטין ומתפתח היטב עד להגיעו לגיל שישה חודשים בערך, אז פורצת המחלה שמתבטאת בהידרדרות כללית ומהירה, כשבסופה הילד החולה מת בדרך כלל לפני הגיעו לגיל 4. היא הייתה שכיחה ביותר מבחינה היסטורית בקרב יהודים אשכנזים, עם שיעורים נמוכים יותר של המחלה במספר מוצאים גרמניים פנסילבניים, איטלקיים, אירים קתוליים, וקנדים צרפתיים. אולם מאז שנות ה-70, בדיקות גנטיות למניעה היו יעילות למדי לחיסול טאי זקס מהאוכלוסייה היהודית האשכנזית.
מחלת SLO
בשנת 2017 נוספה לסל הבדיקות עבור יהודים אשכנזים, בדיקת נשאות ל-SLO.
המחלה נדירה, אך יחסית שכיחה יותר בקרב יהודים אשכנזים. שכיחות הנשאים עומדת על סביב 1:40-45.
יש לציין כי לפי זה שכיחות החולים בקרב יהודים אשכנזים הייתה אמורה לעמוד על סביב 1:8000 ילודים. כאמור נראה, שבחלק מהמקרים (ייתכן שבקרוב ל-50% מהמקרים) עוברים אלו לא שורדים ובחלק עקב העדר סימנים נלווים (זולת פיגור שכלי) האבחנה לא נעשית.
מחלות והפרעות אשכנזיות אחרות
מחלות שעברו בתורשה אוטוזומלית-רצסיבית מופיעות לרוב באוכלוסיות אנדוגמיות (שמקיימות נישואים תוך-קבוצתיים). בקרב יהודי אשכנז אומתה שכיחות גבוהה יותר של הפרעות גנטיות ספציפיות ומחלות תורשתיות, כולל:
הפרעות לא-אשכנזיות
בניגוד לאוכלוסייה האשכנזית, יהודים ספרדים ומזרחים הם קבוצות מסועפות הרבה יותר, עם אבות קדמונים מספרד, מפורטוגל, ממרוקו, מתוניסיה, מאלג'יריה, מאיטליה, מלוב, מהבלקן, מאיראן, מעיראק, מהודו ומתימן, עם הפרעות גנטיות ספציפיות המצויות בכל קבוצה אזורית, או אפילו בתת-אוכלוסיות משנה ספציפיות באזורים אלה.
Windows 7
Windows 7 (בעבר נקראה Blackcomb ו-Windows Vienna) היא מערכת הפעלה מסדרת Microsoft Windows, המיוצרת על ידי מיקרוסופט למחשבים אישיים. המערכת יצאה לשוק באוקטובר 2009.
בשונה מקודמותיה, חלונות 7 בעלת תאימות רבה למנהלי התקן, תוכניות וחומרה קיימת, ומתוכננת כך שתוכל לפעול גם על מחשבים בעלי כח עיבוד נמוך יחסית. יעדים אלו הוצבו כלקח מהביקורת הרבה והכישלון היחסי של ויסטה, כישלון שגם גרם את האצת הפיתוח של מערכת זו. לקראת ההשקה רוכשי ויסטה אף זכו לקבל את השדרוג לחלונות 7 כלול במחיר.
התמיכה בחלונות 7 הסתיימה ב-14 בינואר 2020.
השם
שמה המקורי של המערכת היה Blackcomb. השם שונה ל "Windows Vienna" בשנת 2006. אחר כך שונה שמה הפנימי של המערכת בחברה ל-Windows 7, שם שהפך אחר כך השם לשמה הרשמי של מערכת ההפעלה. השם Windows 7 נובע מכך שזו תהיה מערכת ההפעלה השביעית בסדרת מערכות הפעלה למשתמשים ביתיים, לפי ספירה פנימית של מיקרוסופט.
תכונות
Windows 7 כוללת מספר תכונות חדשות, כמו תמיכה במסכי מגע, זיהוי דיבור וזיהוי כתב יד, תמיכה בכוננים קשיחים וירטואליים, שיפור ביצועים במעבדים מרובי ליבות, שיפור ביצועי אתחול, ושיפור בליבה (Kernel) שתקרא בגרסה זו MinWin. לפי הערכות, צריכת המשאבים של הליבה החדשה תהיה רק 25 מגהבייט מהכונן הקשיח ו-40 מגהבייט בזיכרון ה-RAM. לפי דיווחים שונים, לחלונות 7 נוספה תמיכה בריבוי כרטיסי מסך וגרסה חדשה של מדיה סנטר. תכונות חדשות שנכללות בחלונות 7 לפי הדיווחים הן: אביזרים (Gadgets) משולבים בתוך סייר חלונות (Windows Explorer), אביזרים למדיה סנטר, אפשרות להכנסת והוצאת פריטים מתפריט התחלה ומשורת המשימות באופן חזותי, שיפור תכונות מדיה ושילוב ה-XPS Essentials Pack.
ללוח הבקרה נוספו: האצת ביצועי המחשב (Accelerators), מכוונן טקסט ClearType, אשף כיול צבעים בתצוגה (Display Color Calibration Wizard), אביזרים (Gadgets), תת-אדום, שיחזור, איתור תקלות, מרכז שטח עבודה (Workspaces Center), חיישנים (Location and Other Sensors), מנהל אישורים (Credential Manager), התקנים ביומטריים (Biometric Devices), צלמיות מערכת (System Icons), מרכז הפתרונות של חלונות (Windows Solution Center) ותצוגה. שמו של מרכז האבטחה של חלונות (Windows Security Center) שונה למרכז הפתרונות של חלונות (Windows Solution Center) והוא כולל אבטחה ותחזוקה של המחשב.
בשורת המשימות סרגל ההפעלה המהירה (Quick Launch) מוזג עם הכפתורים, והתקבלה שורת יישומים בסגנון חדש.
חלק מהתוכניות שנכללו במערכות קודמות של חלונות, בייחוד Windows Movie Maker, Outlook Express ו-Windows Photo Gallery, לא יכללו יותר במערכת ההפעלה. במקום זאת הם יסופקו בנפרד כשירותי רשת כחלק מחבילת Windows Live Essentials.
ביקורת
מערכת הפעלה זו בניגוד לקודמתה, קיבלה ביקורות טובות, עוד בשלב של הגרסאות המוקדמות שלה. עם זאת, ביקורת מצדדים שונים הופנתה כלפי Windows 7 בטענה שהיא אינה אלא גרסה משודרגת של קודמתה, Windows Vista, והיא אינה מערכת הפעלה חדשה. כמו כן, הופנתה ביקורת בשל אי מתן אפשרות לשדרוג מוזל למשתמשי Windows Vista. בחלק ממחשבי הנטבוק דווח כי המערכת מקצרת את זמן הסוללה בכשליש לעומת חלונות XP, ישנם אנליסטים הסוברים שכאשר יעשו אופטימיזציה לקוד ולמנהלי ההתקנים בעיה זו תיפתר. המוסד לתוכנה חופשית (FSF), מייסודו של ריצ'רד סטולמן, יצא בקמפיין כנגד מערכת ההפעלה בכותרת Windows7Sins (מילולי: "חלונות 7 חטאים"), כאשר הוא טוען כי באמצעות חלונות 7 מיקרוסופט טוענת לשליטה חוקית על המחשב שלך, והיא עושה שימוש בכוח זה כדי להתעלל במשתמשי המחשבים, ולגזול בחשאי את זכויותיהם.
תפוצה
נכון לסוף מרץ 2010, נתח השוק של Windows 7 ברחבי העולם היה כ-10.23% מכלל משתמשי המחשבים בעולם. באפריל 2010, חצי שנה לאחר יציאה לשוק של המערכת, פרסמה חברה מיקרוסופט כי מכרה 100 מיליון רישיונות של מערכת ההפעלה. ב-21 באוקטובר 2010, שנה לאחר יציאתה לשוק של המערכת, הודיעה מיקרוסופט כי מכרה 240 מיליון רישיונות, ואילו בספטמבר 2011 דיווחה מיקרוסופט כי מכרה 450 מיליון רישיונות. עד יולי 2012 נמכרו 630 מיליון עותקים.
על פי סטטיסטיקות של חברת StatCounter, נכון לאוקטובר 2013, Windows 7 היא מערכת ההפעלה הנפוצה בעולם, והיא מותקנת על כ-51.76 אחוזים מכלל המחשבים. ב-2016, המערכת הייתה מערכת ההפעלה הנפוצה ביותר למחשבים, אך נתח השוק שלה ירד ל-40.66 אחוזים עקב כניסת מערכת ההפעלה החדשה ביותר של מיקרוסופט, Windows 10, מאז, ובעקבות הצעד חסר התקדים מבית מיקרוסופט שבמסגרתו המשתמשים יכלו לשדרג את מערכת ההפעלה שברשותם ל-Windows 10, ירד בהדרגה נתח השוק של מערכת ההפעלה, ונכון לדצמבר 2019 נתח השוק שלה מהווה 26% מכלל מערכות ההפעלה של מיקרוסופט במחשבים ביתיים. בישראל, נתח השוק עוד יותר נמוך, ועומד נכון לדצמבר 2019 על 19%.
החל מ-30 באוקטובר 2014 עצרה מיקרוסופט את שיווק מערכת ההפעלה, במרץ 2019 הופץ העדכון האחרון שלה, וב-14 בינואר 2020 הופסקה התמיכה.
הלר
{{פירושונים|
גררו
גֵרֵרוֹ (בספרדית: Guerrero) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. שטח המדינה הוא 64,282 קמ"ר (כ-3.3% משטחה של מקסיקו) ומספר תושביה כ-3,167,400 (נכון ל-2003).
המדינה גובלת במדינות מיצ'ואקאן במערב (אורך הגבול 524 ק"מ), מקסיקו (216 ק"מ), מורלוס (88 ק"מ) ופואבלה (128 ק"מ) בצפון, אואחאקה במזרח (241 ק"מ) והאוקיינוס השקט בדרום (500 ק"מ). בירת המדינה היא העיר צ'ילפנסינגו והעיר הגדולה ביותר בה היא אקפולקו.
שמה של המדינה מנציח את נשיאהּ השני של הרפובליקה, הגנרל ויסנטה רמון גררו סלדניה, מגיבורי מלחמת העצמאות המקסיקנית, יליד העיר טישטלה (Tixtla), ששמה שונה מאוחר יותר לטישטלה דה גררו.
אבק מינרלי
אבק מינרלי (באנגלית: Mineral Dust) או אבק מדברי (באנגלית: Desert Dust) – חלקיקים מוצקים שמרחפים או מוסעים באטמוספירה הכוללים אירוסול (עשן וערפל) ונעים על ידי הרוח. הם מצויים במצב של השקעה על פני כדור הארץ. עיקר כמות האבק מקורה בהסרה של קרקעות אך גם יכולה להגיע ממקור קוסמי, שרפה, פליטה תעשייתית, אפר געשי ומלחי ים. גודל החלקיקים נע בין גודלו של גרגר סילט (בעברית טין) לזה של חול, לרוב קטן מ-62 מיקרון. מקור התופעה הוא בעיקר במדבר הסהרה שבאפריקה ובמדבריות טקלה מקאן וגובי שבאסיה. לתופעה השפעות כלל עולמיות.
מנגנוני היווצרות של אבק מינרלי
האבק המדברי מורכב מחרסיות וסילט אשר גודלן הכולל לא עולה על כ-50 מיקרון. הסילט ברובו מורכב מקוורץ. בבדיקת מנגנונים להיווצרות חלקיקי אבק מתמקדים באופן יצירת הסילט ופחות באופן יצירת החרסיות מכיוון שהיווצרות החרסית היא בעיקרה תוצאה של בליית גרגרי חול וסילט. יש מספר מנגנונים להיווצרות הסילט: שחיקה קרחונית, שחיקה איאולית (הובלה ושחיקה של סדימנטים באמצעות הרוח), שחיקה פלוביאטילית (שחיקה נחלית, על ידי זרימת מים), בלייה על ידי מלח.
היווצרות של סילט בסביבות קרות
בעבר הייתה רווחת ההשערה כי הסילט נוצר בסביבות קרות, ליד קרחונים. השערה זו הייתה נפוצה עקב איתור מצבורי סילט גדולים במקומות שבעבר היו מכוסים בקרחונים, או בקרבת אותם אזורים. התהליך של שחיקה קרחונית הוא התהליך העיקרי של יצירת הסילט. בתהליך זה קורים שני דברים:
תיאור המנגנון: חלקיקי קוורץ נוצרים על ידי שחיקת הקרחון, אז מתחילה הסעה של החלקיקים על ידי הקרחון. לאחר מכן נוצרים משקעים מעורבים על ידי שטיפה והפשרה של הקרחונים. חלקיקים דקים מתרוממים לאוויר על ידי הרוח ומוסעים על ידי פעולה איאולית ולבסוף- השקעת החלקיקים והיווצרות משקעי לס. יש שני אזורים לאורך הקרחון שהם דומיננטיים בייצור הסילט:
היווצרות של סילט בסביבות חמות
הראייה לכך שהסילט נוצר לא רק בסביבות קרות, אלא גם בסביבות חמות, היא המצאות מצבורי סילט גם באזורים בהם לא היה כיסוי של קרחונים. ישנה רשימה ארוכה של תהליכים גאומורפיים שיכולים לגרום להיווצרות של סילט גם בסביבות חמות, אך המשמעותיים ביותר הם השחיקה האיאולית והשחיקה הפלוביאטילית. צורות שבירה של חלקיקי חול וכיצד הם הופכים לסילט:
תיאור המנגנון הפלוביאלי: חומר בלוי לא ממויין שנוצר על ידי פעילות קרחונית, החומר מוסע על ידי המים בזרימה טורבלנטית, כתוצאה מכך נעשית הפחתה בגודל החלקיק, ומשם ישנה השקעה של אותם חלקיקים בוואדיות ובמניפות סחף. אותם החלקיקים עוברים לאחר מכן הסעה איאולית על ידי הרוח והשקעה שלהם במקום אחר כקרקע לס. ככל שהחומר נמצא יותר זמן במערכת הפלוביאלית הוא יהיה דק יותר. לעיתים ניתן יהיה ללמוד על מקור האבק על פי הצורה המורפולוגית שלו.
תהליכים איאולים: עיצוב פני השטח כתוצאה של סופות אבק. בזמן סופת אבק החלקיקים נשחקים בשני אופנים: בינם לבין עצמם ובינם לבין עצמים שעומדים בדרכם, דוגמת סלעים.
תיאור מנגנון איאולי: בתחילה מדובר בחומר לא ממוין אשר נוצר במערכת קרחונית או פלוביאלית, לאחר מכן מתרחשת הסרה איאולית של החומר ובאוויר עובר החומר שחיקה ונוצר הסילט. בסופו של התהליך ישנה השקעה של הסילט כקרקע לס.
תהליכים משולבים: במרבית המקרים, חלקיקי הסילט עוברים כמה תהליכים ולא רק אחד, משמע, ישנו שילוב של תהליכים ביצירת הסילט.
מקורות האבק המדברי
רוב השטחים תורמי האבק בקנה מידה עולמי הם באזורים צחיחים או צחיחים למחצה כדוגמת סהרה, מדבר גובי, מדבריות ערב, מדבר מוהאבי, פטגוניה, פפס, אוסטרליה (מדבר ויקטוריה הגדול ומדבר גיבסון) ודרום אפריקה.
מאפיינים סביבתיים כלליים של שטחים הנחשבים תורמי אבק בקנה מידה עולמי:
מאפיינים אזוריים:
מאפייני פני השטח:
צורות דומיננטיות כתורמות אבק באזורים אלו:
הסעת אבק מדברי – התופעה, אזורי השפעה
חלקיקי האבק המדברי הם יבשים ולכן בשילוב רוחות הם יכולים להתרומם באוויר, אף לגבהים של 10 ק"מ ויותר, לעבור הסעה למרחק של אלפי קילומטרים בהתאם לעוצמת הרוח ברגע נתון, ולהיות מושקעים במקום חדש. מאזור הסהרה באפריקה, המקור הגדול ביותר של אבק מדברי על פני כדור הארץ, יכולים להתרומם בשנה כמיליארד מטרים מעוקבים של אבק מדברי.
לנדידת האבק המדברי יש השלכות בקנה מידה נרחב: - בקטריות הנקשרות באבק יכולות לעבור מרחק של יותר מ-5,000 קילומטרים מאפריקה עד לאיים הקאריביים, וכמו כן גם צפונה לכיוון האי הבריטי וארצות סקנדינביה, לאורך הים התיכון ואזור דרום מערב אסיה. באופן דומה, האבק שמקורו באסיה במדבריות גובי וטקלה מקאן נסחף למזרח דרך קוריאה, יפן והאוקיינוס השקט, כשהשפעתו בדרך היא על החוג הארקטי, איי הוואי והחוף המערבי של ארצות הברית.
- לאירועים טרנס-אוקייניים ובין-יבשתיים עונתיים יכול להיות להם תפקיד בהעברת פתוגנים (מחוללי מחלה) או בהרחבת המגוון הביו-גאוגרפי של אורגניזמים מסוימים מעצם היותם אירועים המתפרסים על פני תפוצה רחבה ביותר.
- בעת התרוממות גרגירי האבק המדברי לגובה הם משמשים כגרעיני התעבות של עננים כאשר הם מגיעים לגבהים הנכונים ולטמפרטורה המתאימה באטמוספירה, ובכך הם מהווים זרז לירידת גשמים. ניתן לראות את הדבר באופן ברור מתצלומי הלווין המופיעים בעמוד.
- כשגרעיני האבק המדברי שוקעים חזרה לקרקע הם משפיעים בעצמם על תחומים רבים: מקשים על גידולי חקלאות, תפקוד יומיומי של האדם (קשיי נשימה, ראות), שוניות אלמוגים- גוויעה של שוניות אלמוגים באיים הקאריביים מיוחסת בעיקר לנדידת אבק מדברי מהסהרה. כמות האבק המתרוממת ומועברת באטמוספירה למרחקים גדולים, כפופה לתנאים סביבתיים המוכתבים ומושפעים מ: האקלים הגלובלי, טמפרטורות הים באזורים טרופיים, מטאורולוגיה אזורית, הרכב פני השטח, ושימושי הקרקע המשתנים באזור המקור של האבק. מדבריות משחררים לאטמוספירה אבק באופן רציף וכמעט ללא הפסקה, אך לאירועים הגדולים והמשמעותיים, שנצפים על ידי לוויינים, יש השפעה נרחבת על המערכות האקולוגיות והביולוגיות שנמצאות בכיוון הרוח.
נידוף באור
נידוף באור, או פוטו-אוופורציה (אנגלית: Photoevaporation) הוא תהליך בו כוכב לכת מאבד חלק מהאטמוספירה שלו או את כולה עקב קרינה אלקטרומגנטית מהכוכב שלו. תהליך דומה מנדף חומר מדיסקה קדם-פלנטרית. נידוף באור משמעותי במרחקים קטנים מאוד מהכוכב, פחות ממרחקו של מרקורי מהשמש. באופן דומה, קרינה מספיק חזקה מכוכב אחד יכולה לנדף חומר מכוכב אחר במערכת של כוכב כפול.
תיאור התהליך
באופן כללי, מהירות של מולקולות בגז מתפלגת באופן דומה להתפלגות מקסוול-בולצמן, כלומר באטמוספירה של כוכב לכת קיימות מולקולות הנעות במהירויות שונות וכלל שמגדילים את הטמפרטורה, כך המהירות הממוצעת, הנתונה על ידי עולה. אם מולקולה נמצאת קרוב לקצה האטמוספירה, כלומר באקסוספירה עם מהירות תרמית הגבוהה ממהירות מילוט הנתונה על ידי, קיים סיכוי שמולקולה זו תעזוב את הכוכב. תהליך בו מולקלות עוזבות את הכוכב עקב מהירות תרמית נקרא "בריחה תרמית", "בריחת ג'ינס" או "נידוף".
כאשר פוטונים אנרגטיים מהכוכב פוגעים במולקולות בשכבות החיצוניות של כוכב הלכת, המולקולות מתייננות ופולטות אלקטרונים שפוגעים במולקולות אחרות. מולקולות אלו מקבלות אנרגיה קינטית ותנע ולכן טמפרטורת האקסוספרה עולה. כך נוצר מצב שיותר מולקולות נמצאות במהירות העולה על מהירות מילוט ולכן יותר מולקולות עוזבות את כוכב הלכת בתהליך של בריחה תרמית. ככל שמספר המסה של חלקיקי הגז קטן יותר, כך החלקיקים יקבלו יותר מהירות מפגיעת האלקטרונים. לכן מימן מתאדה הכי הרבה ביחס לגזים אחרים.
ברגע שהשכבות החיצוניות ביותר מתנדפות, השכבות הפניות יותר נחשפות לקרינה מיינת וכך התהליך ממשיך. ככל שכוכב הלכת מאבד יותר מסה, כך הכבידה שלו יורדת דבר המגביר עוד יותר את התהליך. הנידוף נספק ברגע שכל הגזים הקלים התנדפו מהפלנטה.
קצב הבריחה
הקצב בו חומר בורח מהאקסוספירה תלוי במספר גורמים:
סוג הפוטונים
על מנת שהתהליך יתרחש, הקרינה הפוגעת צריכה להיות מייננת. קרינה בלתי מיינת כדוגמת אור נראה או קרינה אינפרה-אדומה חודרות למעמקי הפלנטה ומחממות את השכבות הפנימיות יותר, אך הליך זה לא תורם לנידוף, כיוון שהמולקולות בשכבות הפנימיות אינן חופשיות לעזור את הפלנטה. כך ששני תחומים של אורכי גל רלוונטיים לתהליך: קרינת X (קרינת רנטגן) וקרינת EUV (קרינה אולטה סגולה קיצונית).
קרינת X
קצב איבוד המסה נתון על ידי: כאשר M_p וR_p הם מסת ורדיוס הפלנטה בהתאמה, F הוא שטף של קרינת X בתחום של 1–20 אנגסטרום, K(\xi) היא פונקציה של יחס בין רדיוס הפלנטה לבין גבול רוש (או רדיוס היל) שלה ו\epsilon הוא קבוע.
חשיבות הנדידה
תהליך נידוף באור משמעותי עבור כוכבי לכת המכילים כמות גדולה של מימן והליום הנמצאים קרוב מאוד לכוכב שלהם, כלמר כוכבי לכת מסוג של צדק חם. כוכבי לכת כאלה ככל הנראה לא יכולים להיווצר קרוב לכוכב שלהם בתהליך של ספיחה על ליבה. ההסבר המקובל הוא שכוכבי אלו נוצרו מעבר לקו השלג ונדדו לרדיוס קרוב יותר בשלבים הראשנים של היווצרות מערכת כוכבי הלכת. כאשר כוכב לכת גזי מתקרב לכוכב שלו ומקבל ממנו יותר שטף פוטונים, הטמפרטורה הכללית שלו עולה והוא מתנפח כלומר רדיוסו גדל מבלי להגדיל את המסה. בכך הכבידה באקסוספרה יורדת וכוכב הלכת נחשף יותר לתהליך של נידוף באור.
אידוי עם דיסקה
דיסקה קדם-פלנטרית, שהיא דיסקת ספיחה המקיפה כוכבים צעירים יכולה להתפזר עקב רוח כוכבית וחימום. הקרינה פוגעת בחומר ומאיצה אותו החוצה מן הכוכב. האפקט מורגש בעיקר סביב כוכבים בעלי קרינה חזקה, כמו כוכבי O או כוכבי B, או כאשר קדם-כוכב מגיע לשלב של היתוך גרעיני.
הדיסקה מורכבת מגז ואבק. הגז ברובו הוא מימן והליום - גזים בעלי מולקולות קלות. מולקולות אלו, המקבלות אנרגיה קינטית מהפוטונים מקבלות מהירות גובהה יותר ולכן מפוזרות מהר ובכך מגדילות את היחס בין מוצקים לגז בדיסקה.
קרינה מהכוכב מעורר את החלקיקי בדיסקה. ככל שמתרחקים מהכוכב, כך צריך פחות אנרגיה בשביל להימלט מהכוכב. ניתן להגדיר "רדיוס כבידתי" (r_g) מהכוכב:
כאשר \gamma=5/3 עבור גז מונו-אטומי, G הוא קבוע ניוטון, M מסת הכוכב, M_\odot מסת שמש, \mu משקל אטומי של הגז, k_B הוא קבוע בולצמן וT זו טמפרטורה.
מחוץ לרדיוס זה, העירור מהקרינה מסוגל לגרום לחלקיקים להתאדות החוצה. ברדיוס הקטן מr_g, לאחר תקופה של כ10^6-10^7 שנים, שיעור הספיחה הופך לקטן משיעור האידוי. נפתח פער ברדיוס של r_g והחומר בתוך הדיסקה הפנימית יותר נופל על הכוכב, או מפוזר הרחק מהכוכב לרדיוס הגדול מr_g, שם הוא מתאדה. נוצר חור בדיסקה המתפשט עד לr_g. ברגע שהוא נוצר, הדיסקה החיצונית יותר לr_g מתנקה מחומר במהירות.
גמר ליגת האלופות 1999
גמר ליגת האלופות 1999 היה משחק כדורגל שנערך בקאמפ נואו שבברצלונה ב-26 במאי 1999, שתוצאתו קבעה את זוכת ליגת האלופות 1998/99. המשחק נערך בין הקבוצה האנגלית מנצ'סטר יונייטד והקבוצה הגרמנית באיירן מינכן. משחק הגמר זכור בשל שני השערים שמנצ'סטר יונייטד הבקיעה בתוספת הזמן של המשחק ושעזרו לה לנצח 1–2 לאחר שהייתה בפיגור לאורך מרבית המשחק. ניצחון זה של יונייטד היווה את החלק האחרון בעונת הטרבל של המועדון, לאחר שכבר זכה באליפות הפרמייר ליג ובגביע ה-FA מוקדם יותר באותו חודש. שחקני מנצ'סטר יונייטד לבשו את המדים האדומים המסורתיים של המועדון, בעוד שחקני באיירן מינכן לבשו את המדים המיוחדים שלה לליגת האלופות, בצבעי אפור ובורדו. השופט פיירלואיג'י קולינה טען כי זה היה אחד המשחקים הבלתי נשכחים ששפט בקריירה שלו, בזכות שאגת הקהל בתום המשחק.
מחצית ראשונה
שש דקות מפתיחת המשחק, תיקל רוני ג'ונסן ברשלנות את חלוץ באיירן קארסטן יאנקר קרוב לקצה הרחבה. השופט שרק לעבירה, ומריו באסלר בעט את הבעיטה החופשית נמוך, מסביב לחומת יונייטד, ובכך קבוצתו הובילה 0–1. בניגוד לאמונה הפופולרית, הכדור לא פגע באף שחקן, אלא תנועתו התעקמה באלגנטיות לצידו השמאלי של פטר שמייכל. על אף פתיחה רעה זו, יונייטד החלה להשתלט על הכדור, אך כשלה ליצור מצבים למרות מאמציו הרבים של דייוויד בקהאם. נראה כי יונייטד זקוקה לקשרים פול סקולס ורוי קין, אשר הושעו למשחק הגמר. ההגנה הגרמנית הייתה חזקה ומאורגנת היטב. ניסיון בעיטה של אנדי קול מטווח קרוב נבלמה על ידי שלושה שחקני הגנה. כאשר באיירן נראתה מסוכנת יותר מיריבתה, בעזרת מתפרצותיה, יאנקר בחן מספר פעמים את רביעיית ההגנה של יונייטד עם ריצות מתוחכמות, שחלקן נשרקו לנבדל. קול הגיע להזדמנות נוספת מתוך הרחבה של באיירן, אך השוער אוליבר קאן היה עירני והדף את הכדור באגרופו החוצה. באסלר הגיע להזדמנות נוספת בבעיטה חופשית, ומאוחר יותר אלכסנדר ציקלר בעט מקצה הרחבה קרוב לקורה. לקראת תום המחצית, הקיצוני ראיין גיגס הגיח מצד ימין ונגח כדור חלש מהרמה של קול. זו הייתה ההזדמנות הטובה ביותר של מנצ'סטר יונייטד לשער במחצית הראשונה.
מחצית שנייה
הקבוצה הגרמנית פתחה את המחצית השנייה היטב. יאנקר סחט הצלה משמייכל כבר בדקה הראשונה לאחר ההפסקה. באסלר היה השחקן המסוכן ביותר של באיירן - הוא בעט בעוצמה ממרחק של כשלושים מטרים, ולאחר מכן הרים כדור למרקוס באבל, שהחמיץ את הכדור לחלוטין. ההתקפה הטובה ביותר של יונייטד במשחק הייתה בדקה ה-55. לאחר החזקה בכדור במשך כמה דקות, גיגס שלח כדור לרחבה אל עבר יספר בלומקויסט, שהצליח לבעוט את הכדור מעל המשקוף בלבד. לאחר הזדמנות נוספת של בסלר, מאמן יונייטד אלכס פרגוסון הכניס את החלוץ טדי שרינגהאם במטרה להחזיר את השליטה במשחק. מאמן באיירן, אוטמאר היצפלד, הגיב בחילוף משלו - מהמט שול הוכנס, ותוך זמן קצר מסר לשטפן אפנברג, שבעט כדור חזק שהיה קרוב לפגיעה במסגרת. לאחר מכן, שול כמעט והבקיע מהקשתה מעל השוער, אך הכדור פגע בקורה והגיע היישר לידיו של שמייכל. פרגוסון הכניס את החלוץ אולה גונאר סולשיאר עשר דקות לפני תום המשחק. המחליף אילץ את קאן להציל את הכדור בזינוק בעזרת נגיחה; זו הייתה ההזדמנות הקרובה ביותר של יונייטד להבקיע במשך כל המשחק. דקה לאחר מכן, באיירן החמיצה הזדמנות להבטיח את הגביע כאשר בעיטת מספרת של יאנקר פגעה במשקוף; שמייכל נותר חסר אונים פעם נוספת. בתוך חמש הדקות האחרונות, שני מחליפיה של יונייטד אילצו את קאן להציל בעיטות נוספות. ההזדמנות הראשונה הייתה של שרינגהאם, שבעט כדור מהאוויר, והשנייה של סולשיאר מנגיחה נוספת.
זמן הפציעות
יונייטד ניגשה לבעיטת קרן בזמן שהשופט הרביעי הציג במסכו על 3 דקות תוספת זמן. בניסיון נואש לשער שוויון, פטר שמייכל נכנס לרחבה של באיירן. בקהאם הגביה את הכדור מעל ראשו של שמייכל, דווייט יורק נגח את הכדור חזרה לאזור הצפוף, ולאחר שטורסטן פינק לא הצליח להרחיק, הגיע הכדור לרגליו של ראיין גיגס בקצה הרחבה. הבעיטה שלו הייתה חלשה ולא מכוונת, אך הכדור הגיע לרגליו של שרינגהאם. שרינגהאם בעט את הכדור ברגלו הימנית לתוך הרשת של באיירן. נראה כי שחקני יונייטד הצליחו להעביר את המשחק להארכה, לאחר שפיגרו במשך רוב שלבי המשחק.
המשחק חודש, אך שחקני באיירן רבים לא יכלו להמשיך והזדקקו לעזרתו של השופט פיירלואיג'י קולינה בשביל לצאת מהמגרש. השחקנים היו המומים שהפסידו משחק שהיה בידיהם מספר דקות קודם לכן. מספר חזיזים הודלקו על ידי אוהדי באיירן לפני השוויון של יונייטד, ואף הוצמדו סרטים של באיירן מינכן לגביע עצמו כהכנה לטקס הגשתו למנצחת. יונייטד זכתה בגביע האירופי השני שלה. סמואל קופור פרץ בדמעות בתום המשחק וכרע על ברכיו. קרסטן יאנקר התמוטט מייסורים. מצלמות הטלוויזיה הראו את הבעת פניו של לותר מתאוס לאחר השער השני שיונייטד הבקיעה. מתאוס הוחלף עשר דקות לפני סיום המשחק, והגביע האירופי היה התואר היחיד בו לא זכה בקריירה שלו.
כאשר הגביע הוענק למנצ'סטר יונייטד, הניפו קפטן הקבוצה, פטר שמייכל, ששיחק את משחקו האחרון במועדון, והמאמן אלכס פרגוסון, את הגביע יחדיו.
הכדור הפורח של תל אביב
הכדור פורח של תל אביב (TLV Balloon) הוא כדור פורח קשור הממוקם במתחם גני יהושע בתל אביב.
האטרקציה
הכדור הקשור רשאי לפעול באזורים מיושבים ופארקים. הוא מוגדר ככלי טיס, רשום וכפוף לנוהלי רשות התעופה. כוח העילוי של הבלון נוצר באמצעות גז הליום ויכול להגיע לגובה של עד 200 מטר, ורצפתו שקופה בחלקה.
מספר הנוסעים בכל טיסה משתנה בהתאם למהירות הרוח ויכול להגיע לעד 30 נוסעים.
תפעול האטרקציה כולל שלושה אנשי צוות לפחות, ביניהם מנהל אתר ברמת הכשרה בכירה ושני מפעילים או טייסים נוספים, כאשר אחד מהם מטיס את הבלון והאחר בקרקע ומסייע במענה במקרים שאינם בשגרה.
האטרקציה משתפת פעולה עם 360 CINEMAX.
טריאתלון באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי הטריאתלון באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק השלושה של פברואר בין ה-7 באוקטובר עד ה-11 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 32 טריאתלטים, וטורניר נבחרות מעורבת שהורכבה מ-16 מקבוצות של 4 טריאתלטים, 2 נערים ו-2 נערות, מלאומים שונים.
העפלה
ההעפלה לתחרויות היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם. הספורטאים המשתתפים בטורנירים נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל הטריאתלטים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2001 ל-31 בדצמבר 2002).
הוועד האולימפי הבינלאומי ואיגוד הטריאתלון הבינלאומי סיכמו כי מדינה תוכל לשלוח נציג אחד בלבד לכל טורניר. מכסות העפלה לטורנירים נקבעו בחלוקה יבשתית בהתאם לתחרויות העפלה יבשתיים. חלוקת המכסות היא כדלקמן: מכסה למדינה המארחת, 3 מכסות לאפריקה, 7 מכסות לאמריקה, 5 מכסות לאסיה, 12 מכסות לאירופה, 2 מכסות לאוקיאניה ו-2 מכסות עולמיות. אם מדינה בוחרת שלא להשתמש במכסה שלה, המכסה תוקצה מחדש למדינה המדורגת הבאה בתור בהתאם לחלוקה המגדרית מאותה יבשת. אם לא תמצא מדינה העונה לקריטריון הזה, המכסה תוקצה מחדש לנבחרת המדורגת הבאה בהתאם לחלוקה המגדרית שטרם העפילה בהתאם לסדר העדיפויות הבא: אמריקה, אסיה, אפריקה, אירופה ואוקיאניה.
בילי דונובן
ויליאם (בילי) ג'ון דונובן ג'וניור (באנגלית: .William John Donovan, Jr, נולד ב-30 במאי 1965) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המאמן את קבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA. דונובן שימש במשך 19 שנים כמאמן קבוצת פלורידה גייטורס, קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פלורידה המשחקת בליגת המכללות בארצות הברית. דונובן הוביל את הקבוצה לשתי זכויות בגמר טורניר אליפות המכללות בשנים 2006 ו-2007. בנוסף רשם 4 זכיות בטורניר האליפות של האזור הדרום-מזרחי ו-6 פעמים סיים כאלוף העונה הרגילה. דונובן זכה 3 פעמים בתואר מאמן העונה של האזור הדרום-מזרחי והוא אחד משני מאמנים יחידים בתולדות ליגת המכללות שהגיעו למאזן של 500 ניצחונות, בטרם מלאו להם 50 שנים.
במהלך השנים היו שמועות רבות על מועמדותו של דונובן לאימון קבוצות שונות ב-NBA ובליגת המכללות. ב-1 ביוני 2007, לאחר שזכה באליפות המכללות השנייה ברציפות, חתם דונובן על חוזה אימון בקבוצת אורלנדו מג'יק תמורת 27.5 מיליון דולר לחמש עונות. יום למחרת החתימה והצגתו כמאמן הראשי, הודיע לבעלי הקבוצה כי שינה את דעתו ומעדיף להישאר כמאמן פלורידה והקבוצה הסכימה לשחררו מהחוזה ללא כל תמורה. בין השנים 2015–2020 אימן את קבוצת ה-NBA אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ראשית חייו
דונובן נולד וגדל ברוקוויל סנטר, לונג איילנד, ניו יורק. אביו, בילי דונובן סניור, שיחק בצעירותו כדורסל בבוסטון קולג' והוא קלע הנקודות השלישי בטיבו בתולדות האוניברסיטה. דונובן הצעיר למד בתיכון סנט איגנס בעיר הולדתו ושיחק בו כדורסל תחת הדרכתו של המאמן פרנק מוריס. דונובן תואר כילד המרבה לשחק כדורסל ולעיתים אף התגנב לאולם הכדורסל על מנת להתאמן. בשנתו האחרונה בתיכון זכה באליפות בתי הספר הקתוליים בלונג איילנד.
קריירה כשחקן
דונובן נבחר במקום ה-68 בדראפט של שנת 1987 על ידי יוטה ג'אז, אך נופה מסגל הקבוצה עוד לפני פתיחת העונה. הוא עבר לשחק בקבוצת וויומינג וילדקאטס מליגת ה-CBA. במהלך חודש דצמבר 1987 החתים אותו ריק פיטינו, שהיה מאמנו בקולג' והתמנה למאמן ניו יורק ניקס, על חוזה לעונה אחת בקבוצה. הוא שותף כמחליף ב-44 משחקים, בהם קלע ממוצע של 2.4 נקודות ומסר 2 אסיסטים למשחק ובחודש מרץ 1988 נופה מסגל הקבוצה. בסיום העונה חזר לליגת ה-CBA, כשחתם בקבוצת ראפיד סיטי ת'רילרס בה שיחק עונה אחת. במקביל, החל לעבוד כברוקר בבנק השקעות.
1989–1994: תחילת הדרך
דונובן לא היה מרוצה מעבודתו כברוקר ולאחר מספר חודשים פנה אל פיטינו והתייעץ עמו לגבי האפשרות לעסוק באימון. פיטינו לא התרשם שלדונובן יש את הכישורים המתאימים להיות מאמן והמליץ לו להישאר בתחום הפיננסי. דונובן המשיך לעבוד בתחום עוד כמספר חודשים ובאפריל 1989 פנה שוב להתייעץ עם פיטינו, שבדיוק עמד לסיים את תפקידו בניקס לטובת משרת המאמן באוניברסיטת קנטקי. פיטינו הציע לו להצטרף כעוזר מאמן. דונובן שימש בתפקיד עד לשנת 1994 והיה חלק מהצוות שהוביל את הקבוצה לפיינל פור של ליגת המכללות בשנת 1993. בזכות ההצלחה של הקבוצה והמלצות שקיבל מפיטינו התמנה בשנת 1994 למאמן הראשי של אוניברסיטת מרשל.
1994–1996: אוניברסיטת מרשל
את עונת 1993–1994 סיימה אוניברסיטת מרשל במאזן שלילי של 9 ניצחונות לעומת 18 הפסדים ובסיומה הציעה לדונובן את תפקיד המאמן. דונובן קיבל את התפקיד, כשהוא בן 28 בלבד מונה להיות המאמן הצעיר ביותר בליגת המכללות. כבר במשחק החמישי בעונה פגשה מרשל את קנטקי - דונובן זכה לקבלת פנים חמה מצד הקהל, אך קבוצתו זכתה ליחס חם קצת פחות כשהובסה 116-75. בעונתו הראשונה כמאמן הצליח להכפיל את מספר הניצחונות של הקבוצה, כשסיים עם 18 ניצחונות לעומת 7 הפסדים וזכה בתואר מאמן השנה של האזור הדרום-מזרחי. את עונת 1995–1996 סיימה הקבוצה עם 17 ניצחונות, כשהיא מובילה את האזור הדרום-מזרחי בנקודות ואחוזי קליעה לשלוש נקודות. דונובן הצליח גם ביכולות הגיוס שלו, כאשר הצליח לשכנע את ג'ייסון ויליאמס לוותר על מלגות שהוצעו לו ולהישאר במרשל. מאוחר יותר, יעזוב ויליאמס בעקבות דונובן לפלורידה.
1996–2015: אוניברסיטת פלורידה
במרץ 1996 התפטר לון קרוגר מאימון הגייטורס, קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פלורידה לטובת משרת המאמן באוניברסיטת אילינוי. לאחר עזיבתו של קרוקר חיפש ג'רמי פולי, המנהל הספורטיבי של האוניברסיטה דמות צעירה ואנרגטית שתסייע בבניית הקבוצה לאורך זמן. על מנת להבטיח את ההמשכיות הוחתם דונובן של חוזה ל-6 שנים. בשתי העונות הראשונות השיגה הקבוצה מאזן של 13–17 ו-15–16, בהתאמה והראתה התקדמות עקבית. עונת 1998/99 הייתה עונת הפריצה של דונובן, שהוביל את הקבוצה למאזן 9–22 והחל רצף של 16 עונות בהן תרשום הקבוצה 20 ניצחונות או יותר. בסיום העונה העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות והגיעה עד לשלב השלישי (המכונה: Sweet 16).
במהלך חגיגות האליפות שליוו את הזכייה הכריזו חמשת שחקני החמישייה של פלורידה כי יישארו בקבוצה וינסו להתמודד על אליפות נוספת במקום לנסות להיבחר בדראפט ה-NBA. הקבוצה זכתה באליפות האזור הדרום-מזרחי והגיעה לטורניר המכללות כמדורגת ראשונה ופייבורטית לזכייה. חצי הגמר היה שחזור של גמר העונה הקודמת והסתיים שוב בניצחונה של פלורידה על UCLA והעפלה נוספת לגמר. בגמר ניצחה פלורידה את אוניברסיטת אוהיו וזכתה בתואר אליפות שני ברציפות. לאחר הזכייה באליפות הודיעו ארבעה משחקני החמישייה (אל הורפורד, ג'ואקים נואה, קורי ברואר וטוריאן גרין) על עזיבת הקבוצה לטובת התמודדות בדראפט. ב-1 ביוני 2007 חתם דונובן על חוזה אימון בקבוצת אורלנדו מג'יק תמורת 27.5 מיליון דולר לחמש עונות. יום למחרת החתימה והצגתו כמאמן הראשי, הודיע לבעלי הקבוצה כי שינה את דעתו ומעדיף להישאר כמאמן פלורידה והקבוצה הסכימה לשחררו מהחוזה ללא כל תמורה.
אף על פי שהקבוצה איבדה את כל שחקני החמישייה שלה הצליח דונובן להוליך אותה לעונה עשירית ברציפות עם 20 ניצחונות או יותר. עם זאת לאחר שפתחה את העונה במאזן 3–18 התקשתה הקבוצה בשליש האחרון של העונה וניצחה רק 3 מתוך 11 המשחקים שנותרו. לראשונה מזה תשע עונות לא הגיעה הקבוצה לטורניר גמר המכללות והסתפקה בהשתתפות בטורניר ההזמנה הלאומי, הטורניר השני בחשיבותו בענף והפסידה בחצי הגמר. פלורידה חזרה לטורניר אליפות המכללות רק שנתיים מאוחר יותר, בעונת 2009/10, אך הפסידה לאוניברסיטת בריגהאם יאנג לאחר הארכה כפולה, כבר בסיבוב הראשון. עונה לאחר מכן, הצליחה הקבוצה לשמור על שלושה מחמישה שחקני החמישייה הפותחת וניכרה התקדמות בהישגי הקבוצה - היא סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון באזור הדרום-מזרחי ובטורניר אליפות המכללות הגיעה עד לשלב 8 הגדולות בו הפסידה לבאטלר המפתיעה לאחר הארכה. ב-8 במרץ 2011 זכה דונובן בתואר מאמן השנה של האזור הדרום-מזרחי ושחקן הקבוצה, צ'נדלר פרסונס זכה בתואר שחקן העונה.
בעונת 2013/14 השיגו הגייטורס מאזן מושלם של 18 ניצחונות לעומת אפס הפסדים במשחקים כנגד קבוצות מהאזור הדרום-מזרחי ומאזן מרשים של 29 ניצחונות ו-2 הפסדים בסך הכל לאורך כל העונה. הגייטורס ניצחו עוד שלושה משחקים בדרך לזכייה בטורניר האליפות האזורי והעלו את המאזן בעונה ל-0–21. בסיום העונה רשם דונובן זכייה שלישית בתואר מאמן העונה. פלורידה דורגה במקום הראשון בטורניר אליפות המכללות, אך הפסידה בחצי הגמר לקונטיקט, הפסד שהגיע אחרי 30 ניצחונות רצופים.
ב-28 בפברואר 2015 רשם דונובן את ניצחונו ה-500 כמאמן והפך להיות המאמן השני הכי צעיר שמגיע להישג זה. עד סיום העונה השיגו הגייטורס רק 16 ניצחונות, בכך נקטע רצף של 16 עונות בהם ניצחה הקבוצה לפחות 20 משחקים בכל עונה.
2020–הווה: שיקגו בולס
בספטמבר 2020 מונה למאמן הראשי של קבוצת שיקגו בולס.
תזמורת רדיו וינה
תזמורת רדיו וינה (בגרמנית: Radio-Symphonieorchester Wien) היא תזמורת הרדיו היחידה באוסטריה.
פעילות
מאז נוסדה ב-1969 ועד שנת 1996 נודעה בשם התזמורת הסימפונית ORF. שלא כרוב התזמורות האוסטריות האחרות, היא מתמקדת במידה רבה במוזיקה עכשווית.
התזמורת מופיעה במספר אולמות, ביניהם בית התרבות והרדיו בווינה תיאטרון וינה, הקונצרטהאוס של וינה והמוזיקפריין בווינה.
מילאן הורוואט היה המנצח הראשי הראשון של התזמורת, מ-1969 עד 1975. במהלך כהונתו של ברטרנד דה בילי כמנצח הראשי, מ-2002 עד 2010, היו לו מחלוקות עם ההנהלה על מימון והמשך מעמדה של התזמורת. בינואר 2009, תזמורת רדיו וינה הודיעה על מינויו של קורנליוס מייסטר למנצח הראשי השביעי שלה, החל בעונת 2010–2011 ועם חוזה ראשוני עד אוגוסט 2014. מייסטר ניצח על התזמורת בהקלטה מסחרית של המוזיקה של גוטפריד פון איינם. באפריל 2016, הודיעה התזמורת כי מייסטר יסיים את כהונתו בתזמורת ב-2018, בתום הארכת החוזה האחרונה שלו.
בשנת 2014, מרין אולסופ ניצחה לראשונה על תזמורת רדיו וינה. בינואר 2018, התזמורת הודיעה על מינויה של אולסופ למנצחת הראשית הבא שלה, החל מ-1 בספטמבר 2019, עם חוזה ראשוני של 3 שנים. מרין אולסופ היא האישה הראשונה שזכתה לתואר המנצחת הראשית של תזמורת רדיו וינה. אולסופ לקחה את התואר של המנצחת הראשית המיועדת עם תוקף מיידי, עד לעונת 2018–2019.
ציסטה דרמואידית
ציסטה דרמואידית (באנגלית: Dermoid cyst) היא גידול (כוריסטומה או טרטומה) שנוצר על ידי רקמות מפותחות שאינן תואמות את האזור ועלולה להיווצר בכל אזורי הגוף. זהו חלל מרופד רקמות אשר יופיע כגוש בודד בקוטר של 0.5-6 ס"מ. כאשר הציסטה מופיעה בעור היא עשויה זקיקי שיער, בלוטות זיעה ורקמות עצם. במקרים אחרים תכיל רקמות מורכבות יותר כמו ציפורניים, שיניים ובלוטות אחרות. ציסטה דרמואידית היא ציסטה שפירה ולעיתים נדירות ממאירה.
מיקום
בשל הסיווג שלה, ציסטה דרמואידית עלולה להתרחש בכל מקום שבו טרטומה עלולה להתרחש. עם זאת, ישנם כמה סיווגים שונים של ציסטות כאלו.
ציסטות דרמואידיות שחלתיות
ציסטות שחלתיות גדלות בשחלות בתדירות חודשית בצורת מבנים זקיקיים. כאשר הביצית משתחררת מן הזקיק במהלך הביוץ, הזקיקים משוחררים למרחב. לעיתים הנוזל מצטבר בתוך הזקיק, ותיווצר במצב כזה ציסטה (המכילה נוזל בלבד). רוב הציסטות הללו מסתדרות מעצמן.
ציסטות דרמואידיות פריורביטליות
ציסטות מן הסוג הזה יתפתחו במהלך ההריון, כאשר תאי העור, שיער, בלוטות זיעה, בלוטות שמן או רקמות שומן נלכדות בתוך עור התינוק בעת שגדל ברחם. ציסטות אלו מולדות ושכיחות למדי. את האבחנה הראשונית לציסטה ניתן יהיה למצוא מספר חודשים או מספר שנים לאחר התפתחותה, משום שהן גדלות בקצב איטי מאוד.
בדרך כלל הסימפטומים בהופעת הציסטה אינם בולטים והתהליך לא מלווה בכאב, בנוסף, הם אינם מזיקים לבריאותו של הילד. אם הציסטה הופכת למזוהמת, יש צורך מיידי בהסרתה. הסרת הציסטה יהיה תהליך קל יותר וימנע צלקות במידה והציסטה הוסרה לפני שהאזור הזדהם.
=== ציסטות דרמואידיות שדרתיות === ציסטות דרמואידיות שדרתיות הן גידולים חוץ רחמים- שפירים. זו נחשבת טעות אמבריולוגית במהלך סגירת התעלה העצבית של חוט השדרה. ישנה שכיחות נדירה מאוד על דיווחים של ציסטות מן הסוג הזה, המהוות פחות מ 1% של הגידולים באזור חוט השדרה. ישנה סברה כי כ-180 מקרים של גידולים בחוט השדרה בלבד זוהו במאה השנים האחרונות בספרות.
במהלך השנים היו השערות מרובות כדי להסביר את הפתוגנזה של דרמואידים חוט שדרתיים וככל הנראה מקורם עשוי להיות בצורה נרכשת או מולדת.
אופן הטיפול
טיפול בציסטה דרמואידית הוא על ידי הסרה כירורגית מלאה, רצוי בחתיכה אחת, ללא כל דליפה של תוכן הציסטה.
הקשר בין ציסטות דרמואידיות לבין הריון הולך וגדל עם השנים. בדרך כלל מוצגת הדילמה של שקילת הסיכונים של ניתוח והרדמה לעומת הסיכונים של הטיפול לאחר מכן. ישנן יותר ויותר ייחוסים לכך שיותר ריאלי להתייחס לציסטות דרמואידיות שחלתיות שמגלים במהלך ההריון, אם הם גדלים מעבר 6 ס"מ קוטר. זה מתבצע בדרך כלל באמצעות פתיחת בטן או בזהירות רבה באמצעות לפרוסקופיה ולא רצוי להעשות בשליש השני להריון.
פופ אופראי
פופ אופראי (באנגלית: Operatic Pop), המכונה גם אופרה פופ או פופרה (Popera), הוא תת-ז'אנר של מוזיקת פופ, שמשלב בין מוזיקת פופ לאופרה ומוזיקה קלאסית. הסגנון כולל קטעי אופרה ומוזיקה קלאסית שעובדו בצורה מודרנית כך שיותאמו לקהל הרחב ובעיקר לקהל הצעיר על ידי שימוש באלמנטים כגון תופים, באס, סינתיסייזר ומוזיקה אלקטרונית; וכן שירים פופולריים (כגון שירי רוק, להיטי פופ, מחזות זמר ופסקולים) שמושרים בסגנון אופראי קלאסי או זוכים לעיבוד קלאסי מלא הכולל תזמורת סימפונית ומקהלה. המבצעים בסגנון זה הם לרוב זמרים וזמרות בעלי הכשרה קלאסית, ולעיתים קרובות גם זמרי אופרה.
אמנים ידועים בסגנון זה:
הרכבים ידועים:
וילנאי
וילנאי הוא שם משפחה יהודי שפירושו "יוצא וילנה". {{פירושונים|
ראו גם
}}
ריו גראנדה דו סול
רִיוֹ גְרָאנְדָה דוּ סוּל (בפורטוגזית: Rio Grande do Sul, תעתיק מדויק: רִיוּ גְרָאנְדִי דוּ סוּל) היא המדינה הדרומית ביותר בברזיל. בצפון היא גובלת במדינה הברזילאית סנטה קטרינה, במזרחה נמצא האוקיינוס האטלנטי, בדרום אורוגוואי ובמערב ארגנטינה. בעיר צ'וי הממוקמת בגבול עם אורוגוואי הגבול עובד באחד מרחובות העיר ומפריד מהעיר באורוגוואי עם שם זהה.
בירתה של המדינה היא פורטו אלגרה.
ילידי ריו גראנדה דו סול ידועים בכינוי "גאושו" (gaúcho).
ריו גראנדה דו סול היא המדינה הברזילאית הרביעית בחשיבותה בברזיל מבחינה כלכלית (אחרי סאו פאולו, ריו דה ז'ניירו ומינאס ז'ראיס) ובעלת מדד הפיתוח האנושי החמישי בברזיל. היא המדינה החמישית בגודלה בברזיל מבחינת אוכלוסייה.
היסטוריה
למרות היותה מדינה כפרית, שימשה ריו גראנדה דו סול לאורך ההיסטוריה ככן השיגור לרבות ממלחמות ברזיל באזור הדרום. המדינה היוותה גם מרכז למריבות ומרידות פנימיות במאה ה-19. ז'טוליו ורגאס, אשר הנהיג את ברזיל כדיקטטורה החל משנת 1930 ולאחר מכן נבחר לנשיא בשנת 1950, היה יליד ריו גראנדה דו סול.
אוכלוסייתה של ריו גראנדה דו סול מורכבת בראש ובראשונה ממהגרים אירופאים, בעיקר פורטוגלים, איטלקים וגרמנים, וכן קבוצות קטנות יותר של פולנים, ספרדים, רוסים, ליטאים, אוקראינים ויהודים. בשנות ה-60, התיישבו מספר קבוצות מיפן בכמה מקומות לאורך המדינה.
המשפחות הגרמניות הראשונות הגיעו לריו גראנדה דו סול בשנת 1824 והתיישבו בעיירה סאו לאופולדו (São Leopoldo), ומאותה עת, במשך למעלה ממאה שנים, הגיעו לברזיל כרבע מיליון גרמנים ורובם התיישבו בריו גראנדה דו סול ובשכנתה סנטה קטרינה.
האיטלקים החלו להגיע לאזור רק לקראת סוף המאה ה-18 והתיישבו בעיקר באזור ההררי של צפון המדינה. תוך זמן קצר, נהפך אזור זה למחוז החשוב ביותר לגידול ענבים וייצור יינות בכל ברזיל, למרות שהאקלים באזור אינו אופטימלי לייצור יין משובח. בשנים האחרונות חלה התקדמות משמעותית בענף זה, במיוחד בייצור יין נתזים לבן.
בית הכנסת אל-מצריון
בית הכנסת אל-מצריון (נקרא גם בית הכנסת אל-אסתאד) היה בית כנסת בקהיר שבמצרים.
ריו גראנדה דו סול
היסטוריה
במשך 180 שנה התפתחו בריו גראנדה דו סול ניבים רבים, בעיקר מגרמנית ומאיטלקית, המיוחדים אך ורק לאזור זה.
בית הכנסת אל-מצריון
בית הכנסת
בית הכנסת נבנה בשכונת היהודים (חארת אל-יהוד) בקהיר. מועד בנייתו איננו ידוע, אך ההנחה היא כי הוא נבנה במאה ה-10. קיימות עדויות מהמאה ה-11 המתייחסות אליו כמבנה פעיל.
ריו גראנדה דו סול
תיירות
תיירות אקולוגית פופולרית באזור העיירות הגרמניות גְרָמָאדוֹ (Gramado) וקָנֶלָה (Canela). מזג האוויר החורפי המאפיין אותן הוא אחת האטרקציות המושכות ביותר את הברזילאים. התיירות מפותחת מאוד גם באזורי ייצור היין בצפון. מרחבי הערבה של הגָאוּשׁוֹס (Gauchos), הבוקרים הברזילאים, מושכים סקרנים רבים מברזיל ומכל העולם.
בית הכנסת אל-מצריון
בית הכנסת
שם בית הכנסת, אל-מצריון, מעיד על חשיבות המקום לקהילת מצרים כולה. שמו האחר ניתן לו במאה ה-16, כנראה לאחר שב-1545 הורו השלטונות לסגור אותו וכך עמד 40 שנה, עד שב-1585 התיר השליט המקומי אברהים פאשא לפתוח אותו. כינויו של פאשא היה אל-אסתאד ("האדון") וכהוקרה למעשהו ניתן השם לבית הכנסת.
בית הכנסת שימש כמקום התפילה המרכזי והייצוגי של היהודים בשכונה. התקיימו בו תפילות מרכזיות ובו נכנסו לתפקידם רבני מצרים. על פי עדות מסוימת נשתמר בו כתב יד מיוחד של התורה, שנקרא "סמבטיון".
בית הכנסת היה מבנה מלבני בגובה של שתי קומות. חזיתותיו החיצוניות היו מעוצבות בפשטות. בשתי חזיתות האורך היו שתי שורות של ארבעה חלונות מקושתים (16 בסך הכל) ובהם תריסי עץ. בתוכו התנשאה מעל מפלס הקרקע גלריה בצורת האות ח', ששימשה כעזרת הנשים.
במחצית המאה ה-19 שופץ בית הכנסת ובשלהי אותה מאה שופץ שוב. בשיפוצים אלו הוכנסו למבנה המקורי שלו מרכיבים אירופיים מודרניים שונים שניבנו בהדר רב. בין עמודי התמך של הגלריה נקבעו קשתות דקורטיביות. להיכל ניתנה צורה של חצי משושה ולבימה צורת מתומן, ובשניהם נקבעו עמודים ומעקות משיש. שני גרמי מדרגות קצרים העפילו אל הבימה והעמודים בה חוברו בלוחות שיש לכעין כתר מעליה. קשתות נקבעו גם מעל לעמודי ההיכל. אולם התפילה הואר בנברשות צבעוניות. על רצפת עזרת הנשים הונחו מחצלות ושטיחים.
מבנה בית הכנסת היה קיים עד 1975. באותו מועד נאלצה קהילת קהיר למכור אותו מסיבות כספיות. בהמשך נהרס המבנה ועל מקומו נבנה מבנה אחר.
כותל המזרח
כותל המזרח הוא הקיר המזרחי של בית הכנסת. לקיר זה ישנה חשיבות יתרה בעקבות המקומות באירופה שבהם התפללו לכיוון ירושלים שבמזרח (כדברי ר' יהודה הלוי: "לבי במזרח ואנכי בסוף מערב"). בהשאלה מציין המונח הזה מעמד חשוב של אנשים בקבוצה או בארגון. מבחינה לשונית, מניחים שהשימוש במילה כותל לציון חשיבות, נובע מהכינוי "כותל" לקירות הר הבית שהרי בית כנסת הוא בבחינת "מקדש מעט" וזכר למקדש.
בבתים יהודיים רבים נתלה על הקיר המזרחי סימן, "מזרח" – למשל, כתובת עם הפסוק, המסמן את צד מזרח, על מנת שגם המתפלל יחידי יוכל למצוא את הכיוון לירושלים בנקל.
כותל המזרח מסייע לעיתים להבחנה בין בתי כנסת אורתודוקסים לבתי כנסת רפורמיים. בעוד שאלו האחרונים מיקמו את ארון הקודש, ועימו את שאר פריטי "כותל המזרח", מול הכניסה לבית הכנסת (כנראה כהעתק לצורת הבנייה המקובלת בכנסיות, שם ניצב הצלם מול פני הנכנס), בבתי הכנסת האורתודוקסים ניצבים ארון הקודש וכותל המזרח לצד מזרח, אף אם הדבר גורם לכך שכותל חזית זה ימוקם לצד הנכנס ולא ממול פניו.
תקופת הגיבוש האתיופית
תקופת הגיבוש או תקופת השיקום הייתה מעין תקופת רסטורציה אתיופית במהלכה האימפריה האתיופית, שהייתה בתהליכי התפוררות עברה תהליך איחוד והקיסר קיבל את כוחו בחזרה. בתקופה זו נערכה מודרניזציה מסוימת במדינה, כשברקע הכוחות הקולוניאליסטים השולטים מסביבה.