cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עבדים נמלטים בארצות הברית
התופעה של עבדים נמלטים (באנגלית: Fugitive Slaves), שביקשו להשיג חרות, עתיקה כמו מוסד העבדות עצמו. בהיסטוריה של העבדות בארצות הברית, "עבדים נמלטים" היו עבדים שעזבו את האדון ללא אישור בתקופה שלפני ובמהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הם, בדרך כלל, ניסו להגיע למדינות או טריטוריות שבהן העבדות נאסרה, ובפרט קנדה.
הקושי בבריחה היה גדול מאוד. רוב העבדים היו אנאלפביתים, חסרי רכוש או כסף. צבע עורם הקשה עליהם להתקדם במהלך היום מבלי להיתפס וסייע לרודפים אחריהם. גם המרחק הרב שהיה עליהם לעבור ברגל לפני שהגיעו לאזורים מוגנים הגביר את הסיכויים להיתפס. מרבית העבדים שניסו להימלט נתפסו והוחזרו לבעליהם שהענישו אותם על מנת להרתיע אחרים לנסות ולברוח. במהלך התקופה שבה עבדות הייתה חוקית בארצות הברית, הצליחו כ-100,000 עבדים להימלט מיד בעליהם.
חקיקה
על פי חוק העבד הנמלט משנת 1793, אזרחים נדרשו לסייע להחזיר עבדים נמלטים לבעליהם, גם במדינות בהן הייתה העבדות אסורה. החוק התבסס על סעיף 4 תת-סעיף 2 של החוקה של ארצות הברית, שקובע שאזרחי כל מדינה ישמרו על זכויותיהם וחסינויותיהם, כולל זכויות רכוש, במדינות האחרות. כל שופט, בכל רמה, היה יכול לקבל החלטה וללא משפט בהשתתפות חבר מושבעים לקבעו את מעמדו של אפרו-אמריקאי כעבד נמלט לכאורה. בפועל, אזרחים וממשלות של המדינות החופשיות סיועו בבריחה של עבדים נמלטים. חוק העבד הנמלט משנת 1850 חיזק את ההוראות בנוגע להחזרת עבדים נמלטים לאדוניהם. החוק לא הציע לנאשם שום הגנה משפטית. ציידי ראשים ואזרחים יכולו לפי החוק, לתפוס עבדים נמלטים במדינות צפון ארצות הברית, או בכל מקום אחר, באמצעות הצהרה, ולהחזיר אותם לבעלים שלהם. אישור חוק העבד הנמלט ב-1850 החריף את הענישה נגד עבדים נמלטים ואלו שסייעו להם ועל כן עבדים נמלטים ניסו לצאת מארצות הברית לקנדה או מקסיקו. החוק היה ההתערבות הפדרלית המשמעותית ביותר בהתנהלות הפנימית של המדינות עד מלחמת האזרחים.
רבים מהעבדים הנמלטים שנתפסו סבלו מעונשים קשים ואכזריים כגון קטיעה של הגפיים, הצלפות, הטבעת סימן באמצעות ברזל מלובן ועונשים דומים אחרים.
אזרחים שסייעו לעבדים נמלטים העומדו לדין ונענשו לפי החוק. במקרה שהגיע לבית המשפט העליון בארצות הברית ב-1859, הואשם שרמן בות' (Sherman Booth) בסיוע ליהושוע גלובר (Joshua Glover) לברוח בכך שמנע את לכידתו על ידי מרשלים פדרליים בוויסקונסין. בית המשפט העליון בוויסקונסין קבע כי חוק העבד הנמלט מ-1850 אינו חוקתי משום שדרש ממדינות לפעול בניגוד לחוקים שלהן שאפשרו הגנה על העבדים. ערעור שהוגש לבית המשפט העליון, אשרר את חוקתיות החוק.
מדינות רבות ניסו לבטל חוקית חוק העבד הנמלט (1850) על ידי חקיקה מקומית שתמנע לכידה של עבדים נמלטים וחקיקת חוקים חדשים שהגנו על הזכויות שלהם. אחד החוקים הבולטים הוא ביותר הוא חוק החירות של מסצ'וסטס. חוק זה נחקק על מנת להגן על עבדים נמלטים מפני מרשלים פדרליים או ציידי ראשים שפעלו על מנת להחזיר אותם לאדונים שלהם. חוק העבד הנמלט הייתה ההצדקה של דרום קרולינה לפרישה מהאיחוד והקמת הקונפדרציה.
מילוט ומרדף אחר העבדים
בעיתונים היו עמודים מיוחדים למודעות עם בקשות לסיוע בהשבת עבדים נמלטים. המודעות כללו תיאור פיזי, לבוש, סימנים מיוחדים, אפשרות לכיווני הימלטות אפשריים ופרס כספי. מרבית הנמלטים היו גברים צעירים, אך היו גם נשים וילדים שברחו. לפחות 200,000 מודעות על עבדים נמלטים פורסמו. בעלי העבדים פרסמו מודעות רק אם חשבו שיש סיכוי לתפוס את העבד. על בסיס החוק מ-1850, מרשלים פדרליים נסעו למדינות הצפון לתפוס עבדים עבור כסף. החוק החדש עודד ציידי ראשים לפעול על מנת להחזיר עבדים נמלטים אל אדוניהם; "עבד", שכבר שוחרר ונתפס, הוחזר לדרום ונמכר חזרה לעבדות, אם הוא/היא היו ללא מסמכים המשייכים אותו לאדון מסוים. בשנת 1851, אפרו-אמריקאי שעבד כמלצר בבית קפה נחטף על ידי סוכנים פדרליים מטעם John Debree, שטען שאותו האדם הוא "רכוש" שלו. אף על פי שהאיש ברח קודם לכן, המקרה שלו הובא בפני בית המשפט העליון של מסצ'וסטס כמקרה בוחן.
מסילת הרכבת המחתרתית הייתה רשת של דרכי מסתור ובתי מחסה שסייעה לעבדים נמלטים להגיע למדינות הצפון ולהשתחרר מהעבדות. "תחנות" הוקמו בבתים פרטיים, כנסיות, מערות, אסמים ומקומות נסתרים, בהם עבדים נמלטים אגרו כוחות לאורך הדרך. אנשים (לבנים, אפרו-אמריקאיים משוחררים ולפעמים עבדים) תחזקו את התחנות וסיפקו מזון, ביגוד ומחסה לנמלטים, ולפעמים מורי דרך לאורך דרכי המילוט, ועבדים נמלטים היו עוברים מנקודת מסתור אחת לשנייה. זו הייתה אחת הדרכים המשמעותיות של מתנגדי העבדות לסייע לעבדים לקבל את חרותם.
1824 בארצות הברית
1824 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 48 שנה מיום היווסדה.
סימיטר
סימיטר (באנגלית: Scimitar) היא סיף פרשים ארוך או חרב קצרה בעלת להב מעוקל אשר מקורה באזור המזרח התיכון. מקורו של השם ככל הנראה מהמילה הפרסית "שָאפשְר" שפירושה טופר האריה משום העיצוב הארוך והמעוקל של הלהב. המונח סימיטר משמש להגדרת קשת רחבה של חרבות בעלות עיצוב דומה אשר מקורם באזורים שונים במזרח התיכון, צפון אפריקה ודרום אסיה בהם גם "הסייף" הערבי (בעברית; חרב).
קיים חוסר בהירות לגבי מקור המונח סימיטר לציון שלל החרבות בעלות הלהב המעוקל הנפוצות בעולם המזרח-תיכוני והמוסלמי. המילה נמצאת בשימוש בשפה האנגלית מאמצע המאה ה-16 ומקורה מצרפתית עתיקה (cimeterre) או ישירות מאיטלקית (scimitarra), אך המקור למילים אלו לא ידוע ונחשב להיות ככל הנראה עיוות של המילה הפרסית שאמשיר (شمشير; חרב).
Cr1TiKaL
צ'ארלס וייט ג'וניור (באנגלית: Charles White Jr.; נולד ב-2 באוגוסט 1994), הידוע יותר בכינוי המקוון שלו Cr1TiKaL (ווריאציות שלו MoistCr1TiKaL, BigMoistCr1TiKaL, ו- Big Moist), הוא יוטיובר אמריקאי, סטרימר ב- Twitch, podcaster, שחקן, מוזיקאי, סופר, ואיש עסקים. הוא הפך לפופולרי בזכות קטעי המשחק והפרשנויות שלו של משחקי וידאו שונים. בנוסף לתוכן המשחקים שלו, וייט מעלה מוזיקה ופודקאסטים לערוץ היוטיוב שלו, כחבר ב-"The Gentle Men" וכמנחה משותף ב-"The Official Podcast". ווייט ביסס את עצמו גם כאישיות בקהילת הפרשנויות של האתר.
בשנת 2018, ווייט הרחיב את פעילותו ברשת לפלטפורמת Twitch, שם הוא משדר בעיקר תוכן גיימינג. ב- Twitch, וויט צבר פופולריות נוספת בזכות כרטיס האיסוף שלו. ווייט גם הבעלים המשותף של Human Media Group, חברת ניהול ומכירות מודעות המשרתת יוצרי תוכן ובדרנים.
נכון לאפריל 2023, לערוץ היוטיוב שלו יש יותר מ־7.3 מיליארד צפיות בווידאו ולמעלה מ־12.9 מיליון מנויים, ואילו לערוץ ה-Twitch שלו יש יותר מ-4.7 מיליון עוקבים ולמעלה מ-60 מיליון צפיות.
ביוגרפיה
צ'ארלס ווייט ג'וניור נולד ב־2 באוגוסט 1994 בטמפה, פלורידה. הוא למד ב- Carrollwood Day School והיה חבר בקבוצת הכדורסל. לוייט הייתה דלקת ריאות חוזרת בריאה השמאלית והיא התמוטטה שלוש פעמים כשהיה צעיר יותר לפני שעבר ניתוח לתיקונה בשנת 2011. וייט סבל בעבר מהפרעה טורדנית כפייתית, כפי שנאמר ברבים מסרטוניו, והיו לו הרבה "טקסים מוזרים" בגלל זה. הוא הצהיר שהוא לא סובל ממנה יותר. כשהיה בן שמונה עשרה הוא היה מעורב בתאונת דרכים ונתבע על ידי אחד הנוסעים המעורבים. הוא למד באוניברסיטת טמפה וסיים תואר ראשון במדעי הרוח.
משחק
לווייט היה תפקיד לא מזכה כחובש מחוז 8 במשחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'. הוא אמור להופיע כקצין גרג בסרט האימה Last of the Grads. לווייט היו גם כמה תפקידי קול במשחקי וידאו כמו Zero Mask in Anima: Gate of Memories ו- Ceefor Bonaparte ב- Lucius III.
כתיבה
בשנת 2017, תחת שם בדוי Genghis Swan, הוציא ווייט ספר שכותרתו "האיש ששכח איך לעשות קקי" שאויר על ידי כריס מצנר והוצא לאור על ידי CreateSpace.
עסקים
בשנת 2019, ווייט הקים את Human Media Group (HMG) יחד עם חברו מחטיבת הביניים, מאט פיליפס. החברה משמשת כדי לספק עסקאות מותג עם יוצרי תוכן. החברה גם מספקת ליוצרי תוכן צוותים משפטיים כדי להילחם בשביתות כוזבות ובהסרת תוכן. בסרטון כאשר הוא מדבר על החברה, ווייט מסביר כיצד תאגידים גדולים תמיד לא הוגנים כלפי יוצרי תוכן ולא נותנים להם את התמיכה המגיעה להם. בסרטון הוא מדבר גם על כך שקשה מאוד לדבר עם בן אנוש אמיתי בהתמודדות עם מותגי ענק וחברות, וזו הסיבה שהוא כינה את החברה "קבוצת המדיה האנושית" (Human Media Group). החברה גם ארגנה מרוץ קארטינג עבור יוצרי תוכן המתגוררים בטמפה, פלורידה. נכון לשנת 2020, החברה החתימה כמעט 52 יוצרי תוכן אינטרנטיים שונים.
מוזיקה
וייט הוא חלק מהצמד המוזיקלי The Gentle Men עם טרוי מקוברה מסולסטייט. באפריל 2019, יצא הסינגל הראשון שלהם, "2019 Guy". השיר הפך ללהיט בקרב קהילת YouTube, והוצג ב- YouTube Rewind 2019 של פיודיפאי בשנת 2020, הוציאה הלהקה חמישה סינגלים נוספים בפברואר, מאי, יוני, אוקטובר ודצמבר שכותרתם "Obsession", "Real to Me", "Skynut", "2004 Breakup", ו- "I Am Truth" בהתאמה.
פילנתרופיה
בשנת 2012 הכין ווייט סרטון שכותרתו Charity המביע את רצונו לתרום את כל הכנסותיו ביוטיוב לצדקה. הוא הכין סרטון שני באותה שנה שכותרתו Charity 2, באומרו כי חתם על שותפות עם Maker Studios וכי הוא יצר חשבון טוויטר שיחשוף את תרומות הצדקה שלו. ב־2 בספטמבר 2014, הוא הכין סרטון המביע את תודתו כלפי מעריציו על כך שעזרו לו להגיע לציון הדרך של מיליון מנויים, שם הוא מגלה כי תרם למעלה מ- $50,000 לצדקה באמצעות רווחי היוטיוב שלו.
בנובמבר 2020 הכין ווייט סרטון שהביע שוב את תודתו כלפי מעריציו בלייבסטרים בטוויץ' שלו על כך שגייסו $14,000 בשל ניתוח של שני כלבים, כאשר הוא תרם $3,000 והביא את הסכום הכולל ל- $17,000.
חיים אישיים
וויט מתגורר כיום במפרץ טמפה, פלורידה, ארצות הברית. הוא מנהל מערכת יחסים עם חברתו, טיאנה טרייסי, מאז 2016. שניהם נפגשו בקולג'. יש להם שני כלבים יחד בשם טטרה וקיידה.
ווייט הצהיר שהוא היפוכונדר. ווייט גם אומר שהיה דתי כשהיה ילד, אבל כבר לא.
לאחר שעבר בדיקת DNA באחד הסרטונים שלו, הוא גילה שהוא כ־15% מהמורשת האינדיאנית.
מחוברים לחיים
מחוברים לחיים (בצרפתית: Intouchables) הוא סרט דרמה קומית צרפתי שבוים והופק על ידי אוליביה נקש ואריק טולדנו שיצא לאקרנים ב-2 בנובמבר 2011. הסרט מבוסס על יחסיו של פיליפ פוזו די-בורגו (Philippe Pozzo di Borgo) המשותק בכל גופו למעט ראשו ושל הסועד שלו עבדל יסמין סלו (Abdel Yasmin Sellou).
בסרט צפו 19 מיליון צופים בצרפת, והוא היה הסרט הנצפה ביותר בצרפת בשנת 2011. בנוסף, צפו בסרט עוד 19 מיליון צופים ברחבי העולם. הוא גם הסרט המכניס השלישי בצרפת אחרי "טיטניק" ו"ברוכים הבאים לצפון". הוא שבר שיא והיה עשרה שבועות הסרט הנצפה ביותר בצרפת מ-2 בנובמבר 2011 ועד 10 בינואר 2012. עומאר סי זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר בשנת 2012.
בשנת 2017 יצא בארצות הברית הסרט The Upside, שהוא גרסה מחודשת של הסרט, בהשתתפות קווין הארט ובריאן קראנסטון.
תקציר עלילה
בעקבות תאונת מצנח רחיפה, פיליפ, אריסטוקרט עשיר, נשאר משותק מהצוואר ומטה. הוא שוכר כמטפל ביתי את דריס, צעיר סנגלי מהפרוורים שזה עתה השתחרר מהכלא ובא לראיון העבודה רק על מנת לקבל דמי אבטלה. דריס מתבקש לחזור למחרת על מנת לקבל את המסמך חתום. כאשר הוא חוזר, מתברר לו כי החליטו להעסיק אותו לתקופת ניסיון של חודש. לצורך זה מעמידים לו חדר באחוזה של פיליפ בו הוא עובר לגור, שינוי גדול ביחס לדירה הקטנה בפרוור בו הוא גר יחד עם דודתו וילדיה. דריס, למרות התנגדותו הראשונית, ממלא את תפקידו ומלווה את פיליפ בשגרת חייו, ועם הזמן נוצר בין השניים קשר רגשי אמיץ, המשנה את נקודת מבטם ביחס לחייהם.
אליעזר רפאל מלאכי
אליעזר רפאל מלאכי (אנגלמן; ז' באדר ה'תרנ"ה, 3 במרץ 1895 - ט"ז בניסן ה'תש"ם, 2 בפברואר 1980) היה ביבליוגרף של הספרות העברית, יהודי-אמריקאי יליד ירושלים.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לנחמה ושבתי אליהו אנגלמאן, ונקרא על שם סבו אליעזר רפאל אנגלמן, יליד בריסק. בהיותו בן שנתיים וחצי נפטרה אמו, ואביו נפטר אף הוא בצעירותו. הרב ישראל דוד רופמן, ר"מ בישיבת עץ חיים שנודע בכינויו "ר' דוד קובנר" לקח אותו תחת חסותו וגידל אותו בביתו מאז פטירת אביו. כילד הסתובב לצד חבורות המקובלים הספרדיים של ירושלים והיה מקורבו של המקובל יצחק גאגין שפתח בפניו את ספרייתו. בהמשך ביקר ב"מדרש אברבנאל" וכבר בגיל 14 ו-15 פרסם מכתבים וכתבות בלוח ארץ ישראל וב"חבצלת".
בגיל 17, ב-1912, נסע ללמוד באירופה. הוא עשה כחצי שנה בפריז וייתכן שגם בלונדון, אך לבסוף היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק.
בארצות הברית פעל בחוגי כתבי העת העבריים והיידישאים והחל לפרסם סקירות ואסופות ביבליוגרפיות, שהקנו לו את שמו כאחד הביבליוגרפים החשובים ביותר של הספרות העברית.
פיטר יעקב מלץ
פיטר יעקב מלץ (נולד ב-26 ביוני 1973) הוא אמן ישראלי יליד אנגליה. ביצירותיו משלב מלץ בין הפשטה לנרטיביות. עבודותיו עוסקות בתיעוד הממדים ההומניים, התאולוגיים והפוליטיים בחיי היום-היום.
ביוגרפיה
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת אמנות פלסטית.
בצבא שרת מלץ כקצין בחיל ההנדסה, חוויותיו משירותו בעזה וכן מות אחיו הצעיר באותן שנים השפיעו על דרכו האמנותית. לפני תחילת לימודיו למד גילוף אבן בדרום הודו, שם התקרב לבודהיזם. בשנת 1997 החל לימודי תואר ראשון באמנות בבצלאל, במהלכן הושפע ממורים כגון נחום טבת, לארי אברמסון ופסח סלבוסקי. במהלך לימודיו במקביל לחיפושי שפה חזותית העמיק בלימודי חינוך לאמנות, דן בהשלכות העידן הפוסטמודרני על קיום האדם, חקר את נושא התיעוד והזיכרון הקולקטיבי וכן עבד כמפיק תערוכות במוזיאון ישראל.
בשנת 2002 הציג מלץ לראשונה מעבודותיו בתערוכת יחיד בסדנאות האמנים בתל אביב. את שורשי אופיו האמנותי של מלץ ניתן לזהות בתערוכה זו. שימוש קולאז'יסטי בסגנונות אמנותיים שונים, יצירת גשר בין האישי לציבורי, יצירת אמנות ככלי לתיעוד, עיסוק בדתיות שימוש בספרות ובאיור ושימוש באירוניה והומור ככלי להעברת מסרים כואבים. בשנת 2005 סיים לימודי תואר שני בפיסול ב-College of Art Royal, לונדון. בתערוכת הסיום הציג תבליט גדול ממדים וסדרת רישומים. תערוכה זו היוותה בסיס לעיסוק מתמשך בתבליטים השואפים ליצור גשר בין מקום פיזי לתחושות מטאפיזיות וביצירת סדרות רישום המספרות סיפור עם בסיס אלגורי. החל משנה זו מלץ רואה בפעילותו היצירתית פרויקט אמנותי – תיעודי אחד. רצף של רגעים היוצרים כרוניקה אחת.
בשנת 2011 הוציא לאור את הספר "שורש", בו הופיעו לצד הטקסט גם רישומי דיו. עלילת הספר עוסקת בדמותו של דוד היורדת מירושלים לכיוון תל אביב אחרי יום עבודתו כמרצה בבצלאל, מכוניתו מתקלקלת ליד היישוב שורש. בזמן שהוא מחכה לגרר הוא מחליט לטפס על הר שורש, שם הוא פוגש בדמותו של יעקב, מסתגף שגדל בבית של איסיים חדשים. יעקב מטיף את דעותיו לגבי אמונה וקיום. דוד עובר שינוי בעקבות המפגש ושב לחייו. סגנון הרישומים הושפע מיצירותיו של אפרים משה ליליאן ושילב דימויים אותם צילם מלץ בירושלים ובאזור שער הגיא. ספר זה היווה מעין סיכום ביניים ושיא של עיסוקו בנושא המסע האלגורי, ובו שזר יחדיו רעיונות המתייחסים לחייו האישיים, פונדמנטליזם דתי, אמונה ואמנות, ניו אייג', ירושלים וניאו ציונות.
H.265
H.265 או וידאו בעל יעילות קידוד גבוהה (באנגלית: High Efficiency Video Coding, ראשי תיבות: HEVC) הוא תקן מתקדם לדחיסת וידאו, ממשיך דרכו של תקן H.264. פותח במשותף על ידי ISO/IEC ו-MPEG, ביחד עם איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי. גרסתו הראשונה פורסמה בתחילת 2013.
התקן נועד לספק וידאו בקצב נתונים נמוך משמעותית (מחצית או פחות) לעומת תקן H.264, ובשמירה על איכות וידאו זהה, דבר שיעזור בהקטנת הנפח הדרוש לווידאו בפורמטים הקיימים כיום או עד לרזולוציה של 8192×4320 ב-Ultra HDTV (מכונה גם: UHD, 8K או 4320p).
הגרסה הראשונה של התקן הושלמה ופורסמה בתחילת 2013. ישנם עדיין מספר שיפורים שבפיתוח, לרבות הוספת תמיכה בפורמטים רבים יותר של וידאו, שיפור יכולת הקידוד ותמיכה בווידאו 3D.
שיפורים שהוכנסו בהשוואה ל־H.264
H.265 כולל מספר כלים שנוספו לתקן הקודם (H.264). כלים אלה מאפשרים למקודד למצוא דרכים יעילות יותר לשמירת המידע בצורה דחוסה יותר, אולם שימוש בהם צורך יותר משאבי זמן או כח עיבוד.
שינויים עיקריים, בהשוואה לתקן הקודם:
השינוי המשמעותי ביותר הוא האפשרות לקודד מקטעים גדולים - עד 64x64 פיקסלים. שינוי זה מאוד אפקטיבי בדחיסה של סרטי HD, המכילים הרבה פיקסלים, ולכן יש בהם אזורים אחידים גדולים.
פאולה היימן
פאולה אלן היימן (באנגלית: Paula Ellen Hyman; 30 בספטמבר 1946, בוסטון מסצ'וסטס – 15 בדצמבר 2011, ניו הייבן, קונטיקט). הייתה פעילה פמיניסטית והיסטוריונית יהודייה-אמריקאית, מופקדת הקתדרה להיסטוריה יהודית ע"ש לוסי מוזס באוניברסיטת ייל.
קורות חייה
היימן הייתה הבכורה מבין שלוש הבנות של הוריה אידה לבית טלמן שהייתה ילידת רוסיה וסידני יליד ליטא.
הייתה נשואה לד"ר סטנלי רוזנבאום לזוג שתי בנות יהודית ועדינה.
היימן נפטרה, לאחר מאבק ארוך בסרטן השד, ב-15 בדצמבר 2011.
פעילותה המדעית
היימן החלה את פעילותה המדעית בחקר ההיסטוריה המודרנית של יהדות צרפת תיזת הדוקטורט שלה הייתה "מדרייפוס עד וישי: התחדשותה של יהדות צרפת 1906 – 1939". ניתן לסכם את מלוא רוחב היריעה של עבודתה המדעית כמפגש של מחקר ההיסטוריה היהודית בארצות הברית וצרפת עם המחקר הפמיניסטי היהודי.
פעילותה הפמיניסטית
היימן הייתה בין חלוצות המאמץ הממושך לאפשר לנשים להיות רבות וחזניות ביהדות הקונסרבטיבית. והייתה כל חייה מהמנהיגות הבולטות של המאבק לשוויון מיגדרי בחיים הדתיים היהודיים. כבר ב-1971 הייתה ממקימות "עזרת נשים" (Ezrat Nashim) קבוצה אקטיביסטית שפעלה בנושא הזה. היימן הייתה שותפה לכתיבת מנשר בשם "נשים יהודיות דורשות שינוי" (Jewish Women Call for Change) שקרא להסמכת נשים לרבנות וחזנות והופץ למאות רבנים קונסרבטיביים.
פרסומים
היימן פרסמה 10 ספרים ו-60 מאמרים. היא ערכה את ה-Modern Jewish Experience של הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה.
מרדכי נגארי
הרב מרדכי נגארי (נולד בי"א בסיוון ה'תשי"ב, 4 ביוני 1952) הוא רבה הספרדי של העיר מעלה אדומים וממלא מקום רבה הספרדי של ביתר עילית.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לאליהו ושרה נגארי, למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר. לאחר מכן עבר לישיבת ההסדר כרם ביבנה, לאחר נישואיו למד בכולל 'כרם ביבנה'.
בשנת 1984 התמנה לרבה של מעלה אדומים ומאז מכהן בתפקיד לצד הרב יהושע כ"ץ רבה האשכנזי של העיר. בין היתר הם מנהלים ביחד בית דין לממונות בעיר. מכהן גם באופן זמני כרבה הרשמי של העיר ביתר עילית, בשל יציאתו לגמלאות של הרב הספרדי יעקב תופיק אביעזרי.
הרב נגארי הוא תלמידו של הרב מרדכי אליהו והיה מתייעץ איתו רבות, ובפרט בענייני הלכה.
חיבר ספר לזכרו '"איש ההליכות ואיש ההלכה - הראשון לציון המקובל האלקי הגאון הרב מרדכי אליהו זצוק"ל", מעלה אדומים תש"ע.
נשוי ליונה ומתגורר בעיר מעלה אדומים. חתנו הוא הרב שי לוי המכהן משנת 2016 בראשות ישיבת "אורות האר"י" בצפת. חתן נוסף, הרב אמיר הלוי, הוא ר"מ בישיבת היכל אליהו בכוכב יעקב.
מכילתא דברים
המכילתא לדברים היא מדרש תנאי מבית ר' ישמעאל לספר דברים. המדרש לא הגיע לידינו, אך ניתן למצוא עדויות לקיומו בספרות הראשונים, וכן ציטוטים ומובאות ממנו ממקורות שונים.
רקע
חוקרים מעריכים כי לכל חומש הלכתי (כל חמשת חומשי התורה מלבד ספר בראשית, שאיננו הלכתי) היו קיימים לפחות שני קבצים מדרשיים, אחד מבית ר' עקיבא ואחד מבית ר' ישמעאל (יש הטוענים כי היה קיים מדרש נוסף לכל חומש, מתוך ספרות מדרשי 'ספרי זוטא'). המדרש הקיים בידינו לספר דברים הוא הספרי דברים, שרובו המוחלט הוא מבית ר' עקיבא. לפיכך מניחים כי היה קיים בעבר מדרש מקביל מבית ר' ישמעאל, ושמו המשוער הוא מכילתא לדברים, בדומה למכילתות על ספר שמות.
בספרות הראשונים מוזכר מדרש הלכתי על ספר דברים בשם 'מכילתא', אך אין לדעת בוודאות האם התכוונו לספר זה, או שמא כינו כך את הספרי.
מדרש תנאים לדברים
סולומון שכטר מצא כמה קטעים קטנים מהמדרש האבוד בגניזה הקהירית ופרסם אותם. בעקבות פרסום זה, החל הרב דוד צבי הופמן במלאכת שחזור המדרש. הוא השתמש בעיקר בחיבור מדרש הגדול, מדרש תימני מאוחר הנוהג לצטט מקורות רבים. הופמן עמד על כך שלפני בעל מדרש הגדול עמדה כנראה המכילתא לדברים, והוא מצטט ממנה לא מעט. הופמן ניסה לזהות את כל הקטעים שמקורם במכילתא לדברים (או שמקורם עשוי להיות בה) וצירף אותם למהדורתו, יחד עם קטעי הגניזה של שכטר (בדומה לעבודה שעשה על המכילתא דרשב"י). למהדורה זו קרא הופמן מדרש תנאים לדברים, הוא היסס לקרוא לה 'מכילתא לדברים' כיוון שהוא הכיר בכך ששחזורו בעייתי.
במהדורת הופמן נמצאים קטעים בגדלים שונים של האותיות. בדרך כלל, הקטעים שהופמן היה בטוח בשייכותם למכילתא דברים הובאו באות גדולה, והקטעים המסופקים באות קטנה. עם זאת, לאורך המהדורה הדבר משתנה לפעמים, ואין לסמוך על כך לגמרי.
גילויים חדשים
לאחר פרסום מהדורת הופמן נמצאו עוד כמה קטעים בגניזה הקהירית, אך רובו נותר עדיין אבוד. מהקטעים שהתגלו התברר כי חומר רב מהמכילתא לדברים לא צוטט בידי בעל מדרש הגדול, וממילא לא נכנס למהדורת הופמן. מנגד, התברר כי עקב דרכו של בעל מדרש הגדול בעיבוד מקורותיו, הוטעה הופמן והכניס למהדורתו קטעים שאינם מהמכילתא, ומקורם בספרי, בתלמודים, בחיבורים מאוחרים ואפילו במשנה תורה לרמב"ם.
כיום מקובל להתייחס במשנה זהירות למהדורת הופמן, ולא להניח בפשטות שכל דרשה שם מקורה במכילתא, ואף לא שהדרשות כולן תנאיות.
מקורות נוספים לשחזור המכילתא
במשך השנים מנסים חוקרים לשחזר דרשות מהמכילתא לדברים. מלבד 'מדרש הגדול' עומדים לפניהם מקורות נוספים:
מבנה המדרש ותכניו
מצבו הלקוי של המדרש שהגיע לידינו מקשה על הסקת מסקנות מוחלטות על מבנהו ותכניו של המדרש. מנחם כהנא שיער על סמך הממצאים כי המדרש היה מחולק בצורה דומה לזו של הספרי הדברים, אך לעת עתה אין בידיו להוכיח השערה זו. בכמה מהקטעים שנמצאו המדרש מחולק ל'פרשיות' הכוללות כארבע-חמישה פסוקים.
מהשוואת מעט החומר שבידינו לזה שבספרי, הסיק כהנא כי החומר האגדתי שבשניהם היה שווה פחות או יותר (כמו שאר החומר האגדתי במדרשי ההלכה, שלטענתו משותף לשני בתי המדרש), אך החומר שבמכילתא נוטה לשמור יותר על צורתו המקורית. לגבי החומר ההלכתי, לטענתו המכילתא הייתה מפורטת ומורחבת יותר מהספרי. הוא גם עומד על כך שחלק מההבדלים בין המדרשים נובעים מפערים אידאולוגיים בין עורכי המדרשים.
קיברון
קיברון (בצרפתית: Quiberon; בברטונית: Kiberen) היא עיירת נופש וקומונה במחוז מורביאן בחבל ברטאן בצרפת.
העיירה נמצאת בדרום חצי האי קיברון. ממזרח לה נמצא מפרץ קיברון, וממערב, חוף האוקיינוס האטלנטי שהוא סלעי ופראי ומכונה "החוף הפראי" (Côte Sauvage).
יש עדויות ליישוב במקום עוד בתקופה הפריהיסטורית בצורת מגליתים ומנהירים כפי שמצויים באתר המגליתי בקרנאק הסמוכה.
במימי קיברון נערכו שלושה קרבות ים חשובים בהיסטוריה של צרפת:
במאה ה-19 פיתח הכימאי הצרפתי ניקולא אפר שיטה לשימור מזון. הודות לכך הפכה קיברון להיות מרכז לתעשיית שימורי סרדינים. משפחות ממחוז פיניסטר היו מגיעות לקיברון לתקופת הדיג, ממאי עד אוקטובר. הגברים עסקו בדיג והנשים הועסקו במפעלי השימורים.
ב-1882 נסללה מסילת ברזל לקיברון ותעשיית הדגים הוחלפה בתעשיית התיירות. סופרים ושחקנים נהגו לנפוש שם כמו גוסטב פלובר, אנטול פראנס ושרה ברנרד. גם כעת מקור ההכנסה העיקרי של קיברון הוא מתיירות.
כ-15 ק"מ מדרום לקיברון נמצא "האי היפה" (בצרפתית: Belle-Ile), האי הגדול ביותר בברטאן שתושביו מתפרנסים גם הם מתיירות.
יוניטי דאו
יוניטי דאו נולדה ב-23 באפריל 1959. יוניטי היא בת שבט טסוונה, מרקע כפרי שנטה לערכים מסורתיים. יוניטי למדה משפטים באדינבורו ובארצה בוטוסואנה והייתה פעילה בתחומים רבים: פעילת זכויות אדם, סופרת, שופטת, פעילה בארגוני זכויות אדם של האו"ם, ושרה בממשלת בוטסואנה.
כפעילת זכויות אדם יוניטי זכתה במשפט שקבע כי אזרחות יכולה לעבור בירושה גם מאמהות לילדיהן וכי אין תוקף לחוק שקבע שהאזרחות עוברת בירושה רק מהאבות (זכרים) ולא מהאמהות. יוניטי גם זכתה במשפט בו טענה שבבוטוסואנה התארגנות קבוצת זכויות להט"בים היא חוקית, ולא, כפי שנחשבו בעבר, לבלתי חוקיות.
קורות חיים
בשנת 1991 הקימה יוניטי דאו את בית הספר היסודי הפרטי Baobab בגאבורון והקימה את העמותה הראשונה בבוצואנה הספציפית למלחמה באיידס, "AIDS ACTION TRUST".
בזכות פעילותה לביצור זכויות נשים דאו זכתה להערכה רבה גם כעורכת דין. לימים היא הפכה לשופטת בבית המשפט העליון הראשונה של בוטסואנה. יוניטי הייתה אחת החברות המייסדות של ארגון הנשים אמנג בסאדי.
דאו פרסמה חמישה ספרים העוסקים בסוגיות הנוגעות למאבק בין ערכים מערביים למסורתיים. הספרים עוסקים בסוגיות מגדריות ובעוני באומה שלה. דאו כתבה פרק בספר Schicksal Africa (גורל אפריקה) מאת נשיא גרמניה לשעבר הורסט קוהלר. במאי 2010 פרסמה את ספרה, Saturday is for Funerals, המתאר את בעיית האיידס באפריקה.
בשנת 2005 מונתה דאו לחברה בצוות האו"ם לסיירה לאון שמטרתו הייתה בחינת היישום המקומי של זכויות האדם הבינלאומיות של נשים.
דאו הייתה פרופסור אורח למשפטים במספר בתי ספר למשפטים: באוניברסיטת קולומביה, בוושינגטון, בלקסינגטון ובאוניברסיטת סינסינטי באוהיו.
נשיא קניה מינה את דאו לשופטת בבית המשפט הבינלאומי שפעל בקנייה ליישוב מחלוקות לגבי הטמעת חוקתה החדשה של קניה.
על פעילותה בתחום זכויות האדם העניק לה נשיא צרפת ניקולא סרקוזי לדאו את מדליית לגיון הכבוד הצרפתי.
בכינוס ארגון נשות העולם מוזכרת דאו כאחת מ - 150 נשים המניעות את העולם.
משנת 2004 יוניטי דאו כיהנה במוסדות נציבות המשפטנים הבינלאומית. בשנת 2011 היא נבחרה כיו"ר הוועד המנהל.
בשנת 2012 מונתה דאו על ידי המועצה לזכויות האדם של האו"ם כאחד משלושה מומחים עצמאיים לאיסוף מידע לגבי השפעת ההתנחלויות בגדה המערבית על פלסטינים.
ממרץ 2015 דאו כיהנה כשרה במספר משרדי ממשלה. מאז יוני 2018 היא מכהנת כשרת לשיתופי פעולה בינלאומיים.
אנדרו קלייד
ביוגרפיה
קלייד נולד בפרובינציה אונטריו שבקנדה, בן לזוג הורים אמריקאים. קלייד למד באוניברסיטת נוטרדאם שבאינדיאנה וסיים שם את לימודיו בכבוד, והוזמן לשרת בצי ארצות הברית באמצעות תוכנית ההכשרה NROTC של האוניברסיטה. הוא שירת בצי במשך 28 שנה, והוצב באפגניסטן, בכווית, בעיראק ובפנמה. קלייד פרש משירות פעיל בדרגת קומנדר ועוטר במספר עיטורים צבאיים. בעת שירותו בצי, קלייד קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסית בת'ל השוכנת גם היא באינדיאנה.
לאחר שעזב את הצי, השלים קלייד לימודי תואר שני במִנהל עסקים, במימון חברות וביזמות מאוניברסיטת ג'ורג'יה. בשנת 1991 פתח קלייד חנות לכלי ירייה באת'נס שבג'ורג'יה, ולאחר מכן פתח חנות נוספת בוורנר רובינס. בהמשך גדל העסק שלו למכירות בסך 12 מיליון דולר אמריקני ולהעסקתם של כשלושים עובדים. בשנת 2013, שירות הכנסות הפנים חילט את נכסיו של קלייד בגובה של כ-940 אלף דולרים. עם זאת, הצדדים הגיעו להבנות וקלייד השיב 900 אלף דולר לידי המדינה והחילוט בוטל. בעקבות החילוט, קלייד העיד בפני ועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים האמריקאים והביע את תמיכתו ברפורמה בשירות הכנסות הפנים.
בבחירות 2020 הודיע ​​קלייד על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס התשיעי של ג'ורג'יה, לאחר שנציג המחוז המכהן דאג קולינס החליט שלא להתמודד מחדש של בית הנבחרים אלא לסנאט של ארצות הברית בבחירות המיוחדות מול קלי לפלר ורפאל וורנוק. במהלך הקמפיין הוא תבע את עיריית את'נס על שהנפיקה לעסקיו צו סגירה זמני בשל מגפת הקורונה בארצות הברית, מה שאילץ את קלייד להשבית את בתי העסק שלו. בנובמבר 2020 נבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית וכהונתו החלה ב-3 בינואר 2021.
יינסי גייטס
יינסי גייטס (באנגלית: Yancy Gates; נולד ב-15 באוקטובר 1989 בסינסינטי) הוא כדורסלן אמריקאי. גובהו 2.06 מ' והוא משחק בעמדת הסנטר.
ביוגרפיה
גייטס נולד בסינסינטי שבמדינת אוהיו בארצות הברית. ב-2008 החל ללמוד באוניברסיטת סינסינטי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה, סינסינטי ברקטס. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לקבוצת השחקנים החדשים ("רוקיז") של אזור המזרח בליגת המכללות. במהלך כל ארבע העונות בהן שיחק בסינסינטי היה הריבאונדר המוביל של הקבוצה, הישג שאף כדורסלן אחר ששיחק בסינסינטי לא הגיע אליו מעולם. בסך הכל, קלע במהלך העונות 1,485 נקודות (המקום ה-14 בהיסטוריית הקלעים של סינסינטי) ולקח 916 כדורים חוזרים (מקום תשיעי בהיסטוריה של סינסינטי). בצד זאת, במהלך העונה האחרונה שלו בקבוצה היה מעורב בתקרית אלימה עם שחקן קבוצה יריבה, והושעה לשישה משחקים. עם סיום לימודיו ניסה ללא הצלחה להיבחר בדראפט ה-NBA.
בעונת שיחק בפיינו ז'ווייגז'דס פסווליס מליגת העל הליטאית. בסיום העונה עבר לברוחוס דה גואיאמה מליגת העל הפוארטו ריקנית, שמשחקיה מתקיימים בקיץ. בעונת עבר להפועל אילת, ובסיום העונה עבר עם מאמנו, עודד קטש, להפועל תל אביב.
ב-7 ביוני 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל ירושלים ובתחילת עונתו הראשונה בחוזה, הושאל לשאנשי דרגונס מהליגה הסינית.
ב-2016 חתם בבון הגרמנית אך שוחרר. בקיץ 2016 חתם בנהריה. באמצע עונת 2016-17 במדי עירוני נהריה נתפס גייטס על שימוש בחומרים אסורים והושעה עד תום העונה.
אווה ארליך
אווה ארליך (בהונגרית: Ehrlich Éva; בודפשט, 18 ביוני 1932 – בודפשט, 24 במרץ 2009) הייתה כלכלנית יהודייה-הונגרייה, פרופסור באוניברסיטה, ודוקטור (PhD) של האקדמיה ההונגרית למדעים (1989).
ביוגרפיה
אווה ארליך נולדה במשפחה יהודית לאביה זולטאן ארליך (1905–1944), טכנאי שיניים, ולאמה אירן הרמן (1906–1995). אביה ניספה בשואה והיא ואמה הצליחו לשרוד ולהינצל.
אז זכתה בדוקטורט שלה.
ארליך השתתפה בהשוואה הבינלאומית רבת הפנים של רמת הפיתוח הכלכלי של מדינות בעלות מערכות חברתיות שונות, כולל מה שנקרא השתתפות בפיתוח "שיטת השוואה בינלאומית מפושטת".
משנת 1986 הובילה מחקרים ב:
ארליך הרצתה בכנסים בינלאומיים רבים באירופה ומחוץ לאירופה. (ארצות הברית, ישראל, קנדה, קניה ועוד)
דברי הוקרה
בהספד שלו שפורסם ב"סקרת הכלכלה" (Közgazdasági Szemle) (יוני 2009), כתב איבאן ט. ברנד על אווה ארליך: "עבודת המחקר החלוצית שלה, תחילה בקבוצת המחקר של משרד התכנון ולאחר מכן במכון המחקר הכלכלי העולמי של האקדמיה, קשורים לחשיפת סודות הצמיחה הכלכלית מאז שנות ה-70. זה הוביל אותה לדרך של מחקר השוואתי קשה. מה היה סוד ההישגים הכלכליים יוצאי הדופן של יפן ושל ארצות הברית? ומה הרלוונטיות של זה לדרך ההתפתחות ההונגרית? היא התעניינה באנטומיה של כיצד להדביק את הקצב. התוצאות יוצאות הדופן הסבו את תשומת הלב שלה לתפקיד המיוחד של התשתיות בביצועים הכלכליים, והדבר הוכח גם על בסיס השוואה בינלאומית רחבה. ללא עבודתה של אווה, אי אפשר היה לנתח את הממשלות השונות ואת הארגונים הכלכליים הבינלאומיים הרבים וליצור תוכניות כלכליות. בעשרים השנים האחרונות היא ניסתה לסלול את הדרך לטרנספורמציה עם לימודי מציאת המודלים שלה. היא הייתה בלתי נלאית וחוקרת יעילה במיוחד. האמת הייתה לה קדושה, שאותה אמרה גם כשנתקלה בהתנגדות אידאולוגית נוקשה. אני עצמי הייתי עד לעימות כזה בקשר להגנת תוצאת חישוב ההכנסה הלאומית, ששונה במידה ניכרת מהרשמית ובכיוון שלילי. אווה ארליך שיתפה פעולה בכמה תוכניות מחקר עם השווייצרי המפורסם בעולם פאול ביירוך ועם מוריס לוי-לבויי  הצרפתי. החישובים, המחקרים והספרים שלה מדורגים בין הטובים בניתוח הכלכלי המקומי, אך הם פורסמו גם על ידי הבנק העולמי, הנציבות הכלכלית האירופית ובאוסטריה, פולין, צ'ילה ובקובה. אלפים רבים של אנשים האזינו להרצאותיה במדינות רבות בעולם, באוניברסיטאות קיוטו, אוניברסיטת קובה והוקאידו ביפן, באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, במהלך מסע הרצאות ב-1984 ב-32 אוניברסיטאות אמריקאיות, וכן באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת חיפה, קניה ופורטוגל. דרגתה המקצועית אינה לפי תואר הדוקטור האקדמי שלה, אלא לפי איכויות וביצועי המחקרים שלה".
אין לו אלוהים
אין לו אלוהים (באנגלית: Impastor) היא סדרה קומית אמריקאית ששודרה ברשת TV Land האמריקאית ב-2015–2016.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחרי באדי בובס (מייקל רוזנבאום) המנהל מערכת חיים כפולים. קרוביו וחבריו הוותיקים מכירים אותו כבאדי בובס, מכור להימורים ולסמים. בעיני תושבי העיירה השלווה לאדנר, באדי הוא הכומר הלותרני החדש והאהוב ג'ונתן בארלו, המשפר ומחזק את חיי הקהילה בעיירה. בעקבות הסתבכות עם נושיו הולך באדי בובס ומשתלט על דמותו של הכומר ג'ונתן בארלו. ביומו הראשון בלאדנר, הוא נכנס ברצינות לדמות כדי לא להיחשף. באדי מגלה שג'ונתן בארלו המקורי עדכן את תושבי לאנדר שהוא הומו. אנשים מעברו של באדי מתחקים אחר עקבותיו ומאיימים לחשוף אותו ולערער את העיר הרגועה משלוותה.
ג'ונה הקס
ג'ונה וודסון הקס (באנגלית: Jonah Woodson Hex) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת All-Star Western Vol.2 #10 ממרץ 1972, ונוצרה בידי הכותב ג'ון אלבנו והמאייר טוני דיזוניגה.
ג'ונה הקס נולד לפי הקומיקס ב-1 בנובמבר 1838, וגדל כבנו של אב אלכוהוליסט שהכה אותו ואת אמו ולבסוף מכר אותו כעבד לשבט האפאצ'י. כאשר הקס הצעיר הציל את ראש השבט הוא צורף כחבר מן המניין, ואומץ בידי הצ'יף עצמו. אחיו, נו-טאנט- נטש אותו, והקס הצטרף בבגרותו לצבא ארצות הברית בשנת 1861 כפרש, ובמהלך מלחמת האזרחים, ערק לצבא קונפדרציית המדינות של אמריקה כפרש. הוא הואשם בבגידה בטבח פורט שרלוט, וחזר לשבט האפאצ'י. הוא גילה שנו-טאנט נשא לאישה את אהובתו, והצ'יף הכריז על דו-קרב. היות שנו-טאנט חיבל בטומהוק שלו, הקס נאלץ להשתמש בסכינו והרג את נו-טאנט. כעונש על שהפר את חוקי הלחימה ועל שהרג את בנו, הצ'יף צילק את הקס בפניו באמצעות טומהוק לוהט - "סימן השד".
הקס נעשה צייד ראשים כאשר הרג פושע לראשונה בחייו, ובין היתר מנע התנקשות בחיי יוליסס גרנט. הוא נתלש מציר הזמן שלו בידי אדון הזמן, וצורף לצוות "לוחמי הנצח" שהורכב מלוחמים מתקופות זמן שונות: הקס מהמאה ה-19, הפיראט השחור מהמאה ה-16, גברת החירות מהמאה ה-18, הנסיך הוויקינגי מהמאה ה-10 ואנמי אייס ממלחמת העולם הראשונה והשנייה. הם נשלחו להילחם בליגת הצדק ובחברת הצדק של אמריקה והובסו, ומרדו באדונם ותקפו את ארמונו. הקס נכנס לדו-קרב עם טירנוזאורוס רקס, אך הובס והוחזר לזמנו המקורי. הוא נפגש בנפרד הם ליגת הצדק כאשר הם נשלחו למאה ה-19, וטיפל בהאל ג'ורדן לוקה האמנזיה. הוא השתתף באירועי "המשבר בעולמות האינסופיים", והמשיך לעבוד כצייד ראשים והרפתקן.
בשנת 1904 לפי ציר הזמן בקומיקס, הקס נהרג בעודו משחק קלפים בבית מרזח של שבט השאיין, בידי פושע ממנו מנע לשדוד בנק שנורה לאחר שהרג את הקס. הוא הוקם לתחייה כזומבי וחבר בחיל הפקחים השחורים באירועי "הלילה האפל ביותר", ויחד עם אויבו קוונטין טרנבול שחזר גם הוא לחיים, רדף והרג את צאצאו של קוונטין. כאשר האל ג'ורדן הביס את נקרון, הזומבים חזרו למצבם הרגיל. לאחר אירועי "פלאשפוינט" ששכתבו מחדש את יקום DC, ההיסטוריה שונתה. הקס הגיע לגות'אם סיטי בשנת 1880, ועזר לראש העיר קובלפוט, הבלש לופטון ואמדאוס ארקהם בחשיפת כת פשע סודית. צאצאיתו של הקס, צ'סטיטי, הופיעה לראשונה בחוברות "ביזארו".
את דמותו של ג'ונה הקס גילם בסרט הלייב אקשן "ג'ונה הקס" השחקן ג'וש ברולין. תומאס ג'יין, שנבחן לתפקיד, דיבב את דמותו בסרט מצויר קצר שהתלווה לסרט-המצויר "באטמן: תחת הברדס האדום". בסדרת הלייב אקשן "הפלאש", "חנות האקדחים של הקס" נשדדת בידי דנטון בלאק/מולטיפלקס. את דמותו של הקס בסדרת הלייב אקשן "אגדות המחר" גילם השחקן ג'ונתון שאק.
גיולקסי
גיולקסי (בהונגרית: Gyulakeszi) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי גיולקסי
בגיולקסי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
להבה (נוזקה)
להבה (פליים, מאנגלית: Flame ובחלק מהפרסומים גם Flamer) היא נוזקה שדבר קיומה פורסם לראשונה על ידי מעבדות קספרסקי ב-28 במאי 2012.
הנוזקה פעלה בסביבת מערכות ההפעלה "חלונות" של מיקרוסופט, והיא כוללת מאפיינים של סוס טרויאני, תולעת ווירוס. הנוזקה מתמקדת באיסוף מידע בדרכים מגוונות, ובהן: מעקב על תעבורת הרשת, צילום צילומי מסך, הקלטת אודיו ללא ידיעת המשתמש, גישה להתקני בלוטות' ויירוט פעולות מקלדת, העתקת שיחות בתוכנות מסרים מיידיים, ועוד. מערך הלהבה נשלט על ידי שרתי ניהול שהורו למחשבים הנגועים אילו פעולות לבצע. ב-7 ביוני 2012, הנוזקה החלה להשמיד את עצמה, לפי הוראת מפעיליה.
חברת קספרסקי וכן מומחי אבטחת מידע נוספים, אשר בחנו את הקוד של להבה, תיארו את פעילותו הבסיסית, אולם אלו טענו כי את תפקודו המלא יהיה אפשר להבין רק לאחר ניתוח הקוד הרב והמסובך, אשר עמד מאחורי הכלי, פעולה אשר עשויה לקחת שנים ארוכות.
תפוצה
הוושינגטון פוסט דיווח כי הנוזקה הייתה חלק ממבצע משחקים אולימפיים.
יצירה
גודלה של הנוזקה הוא כ-20 MB, והיא נחשבת לגדולה ביחס לנוזקות אחרות. הסיבה לגודלה הרב הוא מגוון המודולים והספריות שהיא מכילה. חלק קטן מהתוכנה נכתב בשפת התכנות לואה, היכולה להתממשק בקלות עם שפות התכנות C ו-C++, שבהן נכתבו רכיבים נוספים. בין התכונות הקיימות בתוכנה ישנם אלגוריתמי הצפנה שונים, אלגוריתמי דחיסה, וכלים נוספים. הדבקת המחשבים התבצעה באמצעות התחזות לתוכנה של מיקרוסופט. הנוזקה נקראה "להבה" (Flame) בשל מודול מרכזי בה הנקרא בשם זה ואחראי על הדבקות מחשבים נוספים.
אין מידע אודות יוצרי הנוזקה, אך ככל הנראה, זו לא נוצרה בידי אדם פרטי או ארגון קטן, אלא בידי גוף בעל יכולת כלכלית ואנושית רבה. לפי דיווח בדיילי טלגרף, פרשנים רבים הצביעו על ישראל כ"חשודה העיקרית" בפיתוח הנוזקה. באיראן רואים בישראל כאחראית לנוזקה. לפי מקור אחר, הנוזקה פותחה בארצות הברית. מנגנוני התוכנה הכילו בין השאר יכולות מתמטיות פורצות דרך, ועל פי הערכות הן פותחו על ידי מומחים לצופן המובילים בעולם. עד לגילוי התוכנה, נחשבו יכולות אלו לתאורטיות בלבד - וזהו היישום הראשון, אשר מצליח לבצע מניפולציה על MD5 בסביבה אמיתית.
דבר אל היד
"דבר אל היד" (או "אמור את זה ליד" באנגלית: "Talk to the hand" או "tell it to the hand") הוא ביטוי סלנג באנגלית המזוהה עם שנות ה-90. מקורו כדרך סרקסטית לומר שאתה לא רוצה לשמוע מה האדם המדבר אומר.
לעיתים קרובות הוא מוארך לביטוי כגון "דבר אל היד, כי האוזניים אינן מקשיבות" או "דבר אל היד, כי הפנים אינן מקשיבות."
משמעות ושימוש
הביטוי נחשב לרוב כסרקסטי או מגונה, וזכה לפופולריות על ידי השחקן והקומיקאי מרטין לורנס בסיטקום שלו מרטין משנת 1992. הדבר דווח רשמית כבר ב-1995, כאשר כתבה מקומית של מגזין באינדיאנפוליס ציינה "דבר אל היד - הביטוי, שפירושו 'שתוק', מלווה ביד מול פניו של הקורבן." המעשה מלווה בדרך כלל במחווה של הושטת יד אחת לעבר האדם השני, כאשר כף היד הפונה אל הנעלבים, באופן המחווה להפסיק.
השימוש בביטוי נחשב, בעבר, כתופעה חולפת. וכפי שייעץ סופר למספר מחברים נגד השימוש בביטוי:
לין טראס, המוכרת באמצעות ספרה רב המכר "אוכל, יורה ועוזב" , השתמשה בביטוי ככותרת לספרה "דבר אל היד: גסות הרוח הגמורה של העולם כיום", שיצא לאור ב-2006.
ב-2001, קבוצת ה-R&B הבריטית Honeyz הוציאו את הסינגל "Talk to the Hand", וב-2018 זמר הפופ הנורווגי, אלכסנדר וולמן הוציא סינגל עם שם זהה, כחלק מהשתתפות במופע הקדם-בחירות הנורווגי לאירוויזיון.
הביטוי והמחווה הוצגו באופן בולט ב"שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" (2003), שם הם שימשו את דמות המחסל בגילומו של ארנולד שוורצנגר.
ב-2006, להקת הראפ הפרודית הצרפתית פטאל בזוקה הקליטו שיר בשם "Parle à ma main" (הביטוי הצרפתי עבור "דבר אל היד") בהשתתפות ייל.
במשחק Mario Strikers Charged, בירדו מבצעת את המחווה לנסיכה פיץ'  בכל פעם שהיא משתלחת בחבריה לקבוצה מפני שהיריב מבקיע שער.
טאיצ'י
טאיצ'י (בקרואטית: Tajči; נולדה ב-1 ביולי 1970) היא זמרת קרואטית.
ביוגרפיה
טאיצ'י נולדה בשם טטיאנה מטייאש (בקרואטית: Tatjana Matejaš) בזגרב, מגיל צעיר החלה לעסוק במוזיקה.
ב-1990 זכתה בתחרות הלאומית לייצוג יוגוסלביה באירוויזיון, בתחרות שיוגוסלביה אירחה באותה שנה הופיעה עם השיר "Hajde da ludujemo", היא הייתה במקום שביעי.
הקריירה שלה במדינה נקטעה עקב התפרקות יוגוסלביה, ב-1992 עזבה את קרואטיה והלכה ללמוד ב בניו יורק, במהלך שהותה בניו יורק היא הופיעה במספר הפקות בברודוויי ושיחקה גם בתיאטרון בפנסילבניה.
ב-1997 עברה ללוס אנג'לס, בארצות הברית היא לקחה חלק בהפקה של המחזמר "בריגדון" של פרדריק לאו ובהפקה של פנטום האופרה.
ב-2004 עברה עם משפחתה לאוהיו.
ב-2015 הפיקה והנחתה את תוכנית האירוח "Waking Up in America", באותה שנה עברה עם משפחתה לטנסי.
היא נישאה ב-1999 למתיו קמרון ונולדו לה שלושה בנים, אחותה היא השחקנית סניה מטאיס.
דניון לואדר
ביוגרפיה
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה לואדר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:57.93 דקות, אחרי מלווין סטיוארט מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 1:56.26 דקות ולפני פרנק אספוזיטו מצרפת (1:58.51 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.97 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:26.36 דקות.
שיאן עולם
בשבוע אחד בפברואר 1993 קבע לואדר שלושה שיאי עולם במשחה ל-200 מטר פרפר ב-3 תחרויות שחייה שונות שנערכו באירופה בבריכה של 25 מטר (פריז שבצרפת, מאלמה שבשוודיה וגלזנקירכן שבגרמניה) והעמיד אותו לבסוף על תוצאה של 1:54.21 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנה וחודש ונישבר על ידי אספוזיטו (1:53.05 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1993 זכה לואדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר (1:58.30 דקות) ובשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר (54.35 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:25.28 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קולומביה הבריטית בקנדה באוגוסט 1994 זכה לואדר ב-5 מדליות, 1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר (1:59.54 דקות), מדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי (3:49.65 דקות), משלחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:21.79 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:21.67 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי (1:49.53 דקות).
בתחרות "גביע העולם" בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בפברואר 1995 קבע לואדר במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:40.46 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של הולמרץ (3:40.81 דקות). שיא זה החזיק מעמד 3 שנים וחצי עד שנישבר על ידי איאן ת'ורפ מאוסטרליה (3:40.81 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה בשנת 1995 זכה לואדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי (1:48.72 דקות), במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי (3:50.11 דקות) ובשתי מדליות ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:21.52 דקות) ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי (7:27.90 דקות).
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה לואדר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.63 דקות, לפני גוסטבו בורג'ס מברזיל (1:48.08 דקות) ודניאל קובלסקי מאוסטרליה (1:48.25 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.97 דקות, לפני פול פלמר מבריטניה (3:49.00 דקות) וקובלסקי (3:49.39 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.81 דקות, במקום 34 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.39 שניות, במקום 9 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.09 דקות, במקום 9 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:24.35 דקות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.80 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 סיים לואדר במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.26 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בקואלה לומפור שבמלזיה בשנת 1998 זכה לואדר במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:24.52 דקות).
שדואן
שדואן (בערבית: شدوان) הוא אי אלמוגים בפתח מפרץ סואץ בצפון ים סוף. בעבר נקרא האי "שאקר". על האי מגדלור. פסגת האי בגובה של 301 מטר מעל פני הים.
הצוקים הגבוהים המקיפים את האי והמים העמוקים סביבו מושכים אוכלוסיית כרישים.
ב-22 בינואר 1970, במהלך מלחמת ההתשה, השתלטו כוחות צה"ל על האי, בו הוצבו כוחות מצריים כמו גם מכ"ם. מטרות המבצע היו לקיחת שבויים מצריים כ"קלפי מיקוח" והמשך התשת הצבא המצרי.
כיום האי הוא שטח צבאי סגור וממוקש, אם כי באזור האי קיימים מספר אתרי צלילה.
התקפת הודג'סון
התקפת הודג'סון היא פתיחת שחמט, המתחילה במהלכים הבאים:
הפתיחה נקראת גם פסאודו-טרומפווסקי, התקפת לויצקי על שם סטפן לויצקי, התקפת רץ המלכה והתקפת הרץ.
מבחינה אסטרטגית, הרץ ב- ז5 כובל את הרגלי ב-ה2 של השחור ומוכן לענות על '''2. ... פ-ו6 עם 3. ר:ו6''', מוותר על צמד הרצים בתמורה לעיכוב השחור עם רגלים כפולים. מטרתו של לבן היא לעורר חולשה בצד המלך השחור.
הספר פתיחות שחמט מודרניות מחשיב פתיחה זו כוריאציה של התקפת טרומפווסקי.
קוד ECO עבור התקפת הודג'סון הוא D00.
גואריקו
גואריקו (בספרדית: Guárico) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בקרבובו, בארגואה ובמירנדה בצפון, באנסואטגי במזרח, בבוליבר ובאפורה בדרום ובברינס ובקוחדס במערב.
המדינה משתרעת על שטח של 64,986 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 747,739 תושבים (נכון ל-2011). בירתה היא סן חואן דה לוס מורוס והעיר הגדולה ביותר בה היא קלבוסו.
היסטוריה
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה התקיימו מספר קרבות חשובים בשטחי המדינה של היום. לאחר המלחמה, בשנות ה-20 של המאה ה-19, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות חלק מפרובינציית קראקס. ב-1848 נוצרה פרובינציית גואריקו. מקור השם הוא בנהר גואריקו הזורם באזור.
בשנת 1864, לאחר המלחמה הפדרלית, הפכה ונצואלה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת גואריקו שבירתה הייתה קלבוסו. ב-1874 הבירה הועברה לאורטיס.
ב-1881 המדינה אוחדה עם עוד מספר מדינות באזורה ל"מדינת מירנדה הגדולה", אך זו פורקה למרכיבותיה ב-1899.
בשנת 1934 הועברה בירת המדינה לסן חואן דה לוס מורוס.
כלכלה
כלכלת גואריקו מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, תירס ודורה, הפקת נפט, גידול מקנה וכרייה.
אוקימתא
אוֹקִימְתָא (מילה בארמית; מתורגמת לעברית כהעמדה) היא שיטת תירוץ נפוצה על בעיות בתלמוד, שעשויה לבוא לידי ביטוי כאשר מתגלית סתירה בין שני מקורות. האוקימתא מתרצת את הסתירה על ידי הטענה שאחד המקורות הובן שלא כראוי, ושאת הדין שהוא מציג יש ליישם במקרים מסוימים בלבד, תוך שימוש בביטוי הארמי "". הבנה של אחד המקורות או שניהם בהקשר מצומצם יותר מונעת את החפיפה בין הדינים הסותרים, ומאפשרת את ההנחה שהמקורות המציגים אותם אינם חלוקים בדעותיהם. אוקימתא תתבצע בדרך כלל על ידי אמוראים, כתוצאה מסתירה בין שני מקורות תנאיים כגון משנה, ברייתא או תוספתא, או כתוצאה מסתירה בין דין ממקור אמוראי למקור תנאי.
הבנת האוקימתא
צמצום ההקשר של מקור מסוים על ידי האוקימתא, בדרך כלל ללא סימוכין במקור עצמו, מעלה שאלה לגבי הרציונל הלוגי העומד בבסיס האוקימתא. לכאורה לא ברור האם יש יסוד להאמין שאכן זהו ההסבר הנכון של המקור, כאשר במקור עצמו לא צוינה כל הגבלה על הדין, וההבנה הפשוטה שלו היא לעיתים רחוקה מאוד מהמסקנה המתקבלת מהאוקימתא. ישנן מספר גישות להסבר התהליך הלוגי המתבצע למעשה באוקימתא.
דוגמה
לעיתים השימוש באוקימתא שנוי במחלוקת, כאשר לדעות אחרות ניתן להסביר את הקושיה ללא האוקימתא, שנחשבת להסבר חלש יותר. למשל במסכת בבא קמא (דף כ"ח עמוד א'): הגמרא שואלת על הדעה שמותר לאדם לעמוד על זכויותיו ואינו מחויב ללכת לבית דין שיכפו על אחרים את הדין, מברייתא האומרת ש"הרי שהייתה דרך הרבים עוברת בתוך שדהו, נטלה ונתן להם מן הצד, מה שנתן נתן ושלו לא הגיעו", כלומר ששתי הדרכים כעת שייכות לרבים, החדשה כי נתנה והשנייה כי הרבים עוברים שם ואינו יכול לקרוא לכולם לבית דין. אם כן, לפי דעה זו, למה שלא יעמוד בשדהו וימנע מאנשים לעבור? בגמרא נאמרו שלושה תירוצים שיסודם הוא שהדרך הישנה שייכת לרבים משורת הדין: תירוץ אחד אומר שזו גזירת חכמים, שלא יתן לרבים דרך גרועה, תירוץ שני מעמיד אוקימתא שמדובר במקרה שנתן להם דרך גרועה, ואילו תירוץ שלישי אומר שכל דרך חדשה היא גרועה לחלק מהציבור שנאלץ להאריך בדרכו.
שמריהו הוז
שמריהו הוז (נולד ב-13 בפברואר 1945) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן, חוקר בתחום הכימיה האורגנית-פיזיקאלית והננו-טכנולוגיה החישובית. כיהן כסגן הנשיא למחקר של אוניברסיטת בר-אילן וכראש פרויקט השו"ת.
ביוגרפיה
שמריהו הוז נולד בירושלים ב-ל בשבט ה'תש"ה 13 בפברואר 1945 לפנינה ויעקב, אח לאורה, מורה לתנ"ך ויקירת העיר רמת השרון ונכד לשניאור זלמן הוז, ראש עיריית עפולה הראשון. פרופסור הוז למד בתיכון הדתי מעלה שבירושלים ולאחר מכן המשיך לימודי תואר ראשון ושני בכימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. את הדוקטורט שלו בכימיה הוא עשה באוניברסיטת בר-אילן תחת פרופסור צבי רפופורט ולאחריו המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז תחת הנחייתו של פרופ' ג'וזף פ. בנט. בשנת 1975 הצטרף הוז למחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן. תחומי המחקר העיקריים שלו הם: כימיה אורגנית-פיזיקלית, כימיה של Sml2, ננוטכנולוגיה חישובית והשפעות שדות חשמליים על מבנה ותגובתיות.
פרופסור הוז נשוי לטובה, ד"ר לכימיה באוניברסיטת בר-אילן והוא אב לשלושה.
פעילויות אדמיניסטרטיביות
פרופסור הוז מילא מספר תפקידים מנהליים בכירים באוניברסיטת בר-אילן. הוא שימש כראש המחלקה לכימיה ובהמשך כסגן הנשיא למחקר באוניברסיטה. בתפקידו כסגן הנשיא למחקר הקים הוז את המרכז לחקר המוח והקים את היסודות לבית הספר להנדסה. פרופ' הוז היה אחראי במשך שנים רבות על ההיבטים הפרלמנטריים של חבר הנאמנים של האוניברסיטה, ועמד בראש ועדת החוקים של הסנאט של האוניברסיטה. פרופסור הוז כיהן כראש פרויקט השו"ת (בשמו הרשמי: מאגר היהדות הממוחשב), פרויקט מאגר המידע ממוחשב של כתבים יהודיים תורניים עם דגש על ספרות הלכתית וספרי שאלות ותשובות (שו"ת) בין השנים 2004 ל-2017. כיום מכהן פרופסור הוז כיועץ בכיר לראש האוניברסיטה.
בנוסף, פרופסור הוז מכהן כחבר בוועדת ההיגוי והבחירה של קרן המלגות על שם מרסל אדמס שמעניקה כל שנה 8 מלגות לדוקטורנטים מצטיינים מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וכחבר בדירקטוריון אורט ישראל. בעבר כיהן פרופסור הוז בוועדת השופטים של פרס ישראל בכימיה שהעניקה את הפרס לפרופסור צבי רפופורט.
פעילויות מדעיות
עיקרי הישגיו המדעיים הם: גילוי ההשפעה הקטליטית של יון פלואוריד; גילוי הביציקלו-בוטן הצוויטרוניקי; ניסוח התיאוריה המובילה על מקור אפקט-α; הקשר בין נוקליאופיליות והטבלה המחזורית; גילוי מולקולה קשה פי ארבעה מיהלום בממד אחד; גילוי ראשון של מולקולה בעלת יחס פואסון שלילי; ניסוח הנחיות ושיטות לשימוש של Sml2 בתגובות אורגניות.
יחסי מצרים–ערב הסעודית
יחסי מצרים–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין רפובליקת מצרים הערבית לבין הממלכה הערבית הסעודית. שתי המדינות הן בעלות השפעה רבה בקרב ארצות ערב. מצרים היא המדינה הערבית הגדולה ביותר (מבחינת גודל האוכלוסייה), בעוד ערב הסעודית היא חברה בפורום ה-G-20, כאחת מהכלכלות הגדולות בעולם.
לפי סקר שנעשה על ידי צוות חשיבה במכון פיו האמריקאי ב-2013, ל-78% מאזרחי מצרים דעה חיובית על ערב הסעודית (ירידה של 13% בהשוואה לסקר דומה שנעשה בשנת 2007).
המאה ה-19
בין השנים 1818-1811, ניהל אבראהים פאשא, בנו של שליט מצרים מוחמד עלי, מערכה צבאית כנגד אמירות דירייה, שמה של המדינה הסעודית הראשונה. במהלך המערכה הצבאית, כבש פאשה את אזור חג'אז ונ'גד והביא לחיסולה של האמירות.
הגיישד
הגיישד (בהונגרית: Hegyesd) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בהגיישד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 179 תושבים, ובשנת 2020 רק 150 תושבים.
יהודי הגיישד
בהגיישד חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
יחסי מצרים–ערב הסעודית
תקופת נאצר
התקופה שלאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952 התאפיינה במערכת יחסים חמה וקרובה בין המדינות, אשר נבעה בין היתר מאיבה משותפת לשושלת ההאשמית הירדנית, אשר שלטה בעיראק ואף בחלקים מערב הסעודית (חג'אז) עד לסיפוח אזור זה בשנת 1925 על ידי אבן סעוד, מייסדה של ממלכת ערב הסעודית ומלכה הראשון.
תקופת סאדאת
ערב הסעודית התנגדה להסכם השלום בין ישראל למצרים. עם זאת, היחסים בין מצרים וסעודיה התחממו במידה ניכרת בתקופת שלטונו של סאדאת, כאשר לסעודים היה תפקיד מרכזי בשכנוע סאדאת לבצע גירוש של 20,000 יועצים צבאיים סובייטים ממצרים בשנת 1972. הסעודים הכפילו גם את סכום הכסף ששלחו למצרים בסובסידיות בתחילת שנות ה-70 ל-200 מיליון דולר בשנה, קנו מטוסי מטוסים מיראגיים צרפתיים מטעם המצרים כדי לצמצם את ההסתמכות שלהם על טכנולוגיה צבאית סובייטית, והציעו הלוואות בריבית נמוכה למצרים. בשנת 1973 תיאמו ממשלות מצרים וסעודיה את אמברגו הנפט של OAPEC נגד בעלות הברית המערביות של ישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים. סאדאת הסכים לסיים את האיסור המצרי על פעילות האחים המוסלמים לאחר בקשות סעודיות לשקם אלפי חברי התנועה שנכלאו או הוגלו, שרבים מהם קיבלו מקלט בסעודיה.
תקופת מובארק
בניגוד למצב בזמן נאצר, מצרים של מובארק - דיקטטורה שמרנית המזוהה עם ארצות הברית - לא ייצגה עוד קוטב אידאולוגי או פוליטי לסעודיה. אף על פי כן, נותרה יריבות בין שתי המדינות, שתיהן שואפות לגדולה בעולם הערבי בכלל, והיו בעלות הברית הערביות הגדולות של ארצות הברית בפרט.
המאה ה-21
באפריל 2012, נערכה הפגנה מול המוסדות הסעודיים במצרים במחאה על מעצרו של עורך דין מצרי ופעיל זכויות אדם שפעל בערב הסעודית, בחשד לאחזקת סמים. לטענת המצרים, המעצר נגרם בשל פגיעה בכבודו של המלך עבדאללה לאחר שעורך הדין הגיש תלונה נגד הממלכה הסעודית, בשל יחסה לאזרחים המצרים בשטחה. בעקבות ההפגנות, איימה ערב הסעודית כי תסגור את השגרירות והקונסוליות במצרים כמחאה על "ההפגנות הבלתי מוצדקות" לטענתה.
החזרת איי טיראן וסנפיר לערב הסעודית
מהלך חילופי השטחים נתקל בקשיים חוקתיים ובהתנגדות מקומית במצרים ומושהה לעת עתה.
אופק ביטון
אופק ביטון (נולד ב-27 בספטמבר 1999) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל ירושלים מליגת העל.
קריירה
ביטון החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, ובגיל 12 הצטרף לקבוצת הילדים של סקציה נס ציונה. כעבור שנה הצטרף לזו של בני יהודה וכעבור שנתיים חזר לנס ציונה.
ב-6 בינואר 2021 חתם ביטון בהפועל תל אביב לעונה וחצי. ב-31 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1-1 מול עירוני קריית שמונה. בסיום אותה עונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב בהארכה.