cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
מוזיאוני שעווה
מוזיאון השעווה של היכל התהילה של הפושעים הוקם בשנת 1977 ועמד לצד המקום שהיה פעם הבית הרדוף בחייזרים. במוזיאון הוצגו ארבעים פסלי שעווה של פושעים ידועים לשמצה, החל ממאפיונרים ועד לרוצחים סדרתיים. המוזיאון נסגר בשנת 2014 וכיום הוא חנות מזכרות.
יצחק נבון
ביקור סאדאת בבאר שבע
פגישתו הראשונה של הנשיא נבון עם נשיא מצרים אנואר סאדאת התקיימה בביקורו של סאדאת בבאר שבע ב-27 במאי 1979, יום לאחר החזרת אל עריש לשליטה מצרית, בהתאם להסכם השלום, חנכו בגין וסאדאת את הקו האווירי בין ישראל ומצרים בטיסה משותפת לבאר שבע, שם קיבל נבון את פניו של סאדאת ליד בניין עיריית באר שבע בירי של 21 מטחי כבוד ב-27 במאי 1979 ונשא נאום קצר בערבית שבו הדגיש את הקרבנות של העם הישראלי עבור תהליך השלום וקשרי התנועה הציונית עם התנועה הלאומית הערבית. בנאומו קרא נבון להשיב את הנורמליזציה ולקדם את יחסי ישראל–מצרים בעקבות ההסכם.
במהלך הנאום נוצרה תקרית דיפלומטית כאשר נבון התייחס להחזרת אל עריש לשלטון המצרי. הנשיא סאדאת לא שמע היטב את דבריו של נבון וסבר שדיבר על "מתן אל עריש" למצרים – נקודה שהייתה רגישה עבורו - ובדברי תשובתו לכך, ציין שעל ישראל להבין שאדמתם של אחרים מקודשת להם, כפי שאדמתו של עם ישראל מקודשת לו. סאדאת ונבון נסעו במכונית פתוחה לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולאחר שהוצג לסאדאת נוסח הנאום בערבית, התקרית הסתיימה והוא ניהל עם נבון שיחה ידידותית.
ביקור סאדאת בחיפה
בראשית ספטמבר 1979 הגיע סאדאת לביקור ממלכתי בחיפה. מתוקף תפקידו כנשיא המדינה, הוטל על נבון לערוך סעודה עבור סאדאת ורעייתו ג'יהאן ב"דן כרמל" שבחיפה. באותם הימים שוחררה רעייתו של נבון, אופירה, מבית החולים הדסה עין כרם לאחר ניתוח קשה במסגרתו הוצא מבית השחי שלה גידול ממאיר.
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
מסלולי גולף מיניאטוריים
בקליפטון היל נמצא בית הגולף של הרפתקאות הדינוזאורים, המיני גולף הגדול ביותר בקנדה (70,000 מ"ר), הממוקם לצד הניאגרה סקייוויל, וכולל דינוזאורים בקנה מידה גדול במיוחד, בורות חול, נהר והר געש / מפל פעיל. בסמיכות לבית הגולף של הדינוזאורים ממוקם הגולף של הקוסמים, בית גולף מקורה בן 18 חורים הממוקם ליד "תאמינו או לא". באזור ממוקם גם מיני ספארי פראי הממוקם בתוך עיר ההרפתקאות (לשעבר עיר ההרפתקאות של גיבורי העל של מארוול).
יצחק נבון
ביקור סאדאת בחיפה
הסעודה נערכה בהשתתפות שרי ממשלת ישראל, חברי כנסת, שופטי בית המשפט העליון ואישים אחרים. לפני כן ערכה אופירה נבון, שחלקה עם ג'יהאן סאדאת עניין משותף בנושא שיקום נכים, כנס לכבודה באוניברסיטת חיפה. במהלך הביקור הגיש נבון לסאדאת כרך של הספר "מורה נבוכים" מאת הרמב"ם, שנכתב בערבית באותיות עבריות. בנאומו בארוחת הערב הדגיש נבון את הצורך בדיאלוג תרבותי ורוחני בין העמים ואת הקושי בניהול מגעים אלו נוכח עוינות העבר, וכן הדגיש את הדמיון בין הערכים והמסורת היהודית והמוסלמית.
בעקבות היחסים האישיים והחמים שנרקמו בין נבון וסאדאת, התקבל אישור ליציאת משלחת חוקרים למצרים על מנת לבדוק כתבי יד. נבון הורה להקציב 50,000 לירות ישראליות מקרן הנשיא למשלחת זו.
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
בתים רדופים
ישנם חמישה בתים רדופים הפתוחים בכל השנה בקליפטון היל ובסביבתה: ביתו של פרנקנשטיין (הנמצא בסמוך לתיאטרון סרטי ארבע המימד של ריפלי), הטירה הרדופה של דרקולה (הממוקמת ליד מרכז הבידור הגדול), והבית הרדוף (בסמוך לקרקעית הגבעה) נמצאים על קליפטון היל, ואילו הנייטמר פקטורי ממוקם בשדרת ויקטוריה. שני בתים רדופים נוספים היו אמורים להיות ממוקמים בשדרת ויקטוריה, "בית הזוועות" ו-"יצורי הלילה". לאחר סגירתו של המקלט רדוף הרוחות, הפך הבניין למתחם פיינטבול של זומבים המכונה "מנהרות הצעקה" (על שם המנהרה הרדופה המפורסמת באותו השם הנמצאת בפינה הצפונית-מערבית של מפלי ניאגרה) אך אטרקציה זו נסגרה בשנת 2018 וכיום הוא מתחם המכיל פופיז ומסעדת שווארמה. לאחר יצורי הלילה נפתח תיאטרון ארבע מימד המכונה דינו ראמפייג' 4D, אך כיום פועלת במקום סטייקיה. בעבר פעל גם בית רדוף בשם "מפגש חייזרים" בגבעת קליפטון ושדרת ויקטוריה, שהציע "מפגש" עם חייזר שנמלט ממעבדה. אטרקציה זו נסגרה בשנת 2006.
יצחק נבון
ביקור נבון במצרים
ב-28 בפברואר 1980 הגיש שגרירה הראשון של מצרים בישראל, סעד מורתדא, את כתב האמנתו לנשיא נבון, ושגרירות מצרים נחנכה בתל אביב-יפו. אולם על אף התקרבות דיפלומטית סמלית זו, היחסים הבילטרליים נותרו במבוי סתום ועמדו בסימן חילוקי דעות. משבר זה לווה גם במשבר אמון מסוים בין בגין לסאדאת.
נבון נתפס אז בציבור כמי שביכולתו להביא את שני הצדדים לעמק השווה. בקיץ 1980, לאחר חילופי דברים בין סאדאת לבגין בעניין מדיניות ישראל ביהודה ושומרון וקבלת חוק ירושלים בכנסת, הזמין סאדאת את נבון למצרים. נבון, המודאג מההתפתחויות השליליות במשא ומתן ב-1 בספטמבר, נענה להזמנה בתקווה שיוכל לתרום לשיפור היחסים, ונקבע שהביקור ייערך באוקטובר 1980. לקראת הביקור, ביטל נבון את סדר היום שלו והחל ללמוד על מצרים, באמצעות פגישות עם אנשי שירות החוץ הישראלי, עיתונאים, אנשי אקדמיה ובכירי אגף המודיעין. החוקרת רבקה ידלין לימדה את נבון אודות מעמד האישה במצרים, והפרופסור לבלשנות משה פיאמנטה תרגל איתו את ניב הערבית המצרית, שכן נבון דיבר ערבית פלסטינית. בתחום הפוליטיקה של מצרים שקד נבון על למידת המבנה החוקתי של מצרים ומעמדו של סאדאת במערכת הפוליטית ובציבור המצרי.
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
מסעדות
בקליפטון היל ובסביבתה פועלות מסעדות רבות, ביניהן סניפי קלסיס, רובי טיוזדיי, דיירי קווין, IHOP,וונדיס, ברגר קינג, טים הורטונס, הוטרס, קוקהאוס מונטנה, בוסטון פיצה (אחד מהסניפים הגדולים ביותר של הרשת), קפה יערות הגשם (הסניף הקנדי היחיד שנותר), Mama Mia's, הארד רוק קפה, פיצה פיצה, סאבוויי, והמסעדה הפרטית "Clifton Hill Family Restaurant".
יצחק נבון
ביקור נבון במצרים
נבון ביקש לפגוש את סגן נשיא מצרים חוסני מובארכ. הוא גרס כי מובארכ מהווה דמות מפתח בשלטון המצרי ובעתיד יירש את סאדאת. נוסף על כך, ביקש להיפגש עם סופרים ואנשי רוח ולבקר במית אבו אל-כום, כפר הולדתו של סאדאת. נבון סירב לנאום בפני הפרלמנט המצרי, משום שסבר כי על בגין לנאום שם, אולם הוא הציע לנאום בפני הנהגת מפלגת השלטון, המפלגה הלאומית הדמוקרטית, ולא במשכן הפרלמנט. ב-9 באוקטובר התנהלה ישיבה משותפת של מומחים במשכן הנשיא, במטרה לגבש מסרים לא רק לקהל המצרי, אלא גם לדעת הקהל ב, בישראל ובעולם. הפמליה שהתלוותה לנבון הורכבה מיושב ראש הקואליציה חיים קורפו, ראש האופוזיציה שמעון פרס, ראשת נעמת נאוה ארד, יושבת ראש ויצו ישראל מיכל מודעי, המשוררת נעמי שמר, והפיזיקאי חיים הררי. אליהם הצטרפו גם השופט הערבי אליאס כתילי, ד"ר יצחק קפלן מבית החולים שיבא, העיתונאי אהרן מגד ואחרים.
ביום ראשון, 26 באוקטובר 1980, נחת מטוסו של נבון בקהיר. הוא התקבל בטקס ממלכתי בנוכחות נשיא מצרים סאדאת, סגן הנשיא מובארכ, ושרי הממשלה, ולאחר מכן הובל יחד עם רעייתו לארמון עאבדין. הרחובות בהם עברה שיירת המכוניות שליוותה את נבון קושטו לאורך קילומטרים אחדים בדגלי ישראל - מראה שטרם נצפה במדינה ערבית. בארמון עאבדין העניק נבון לסאדאת את תשורתו ולאחר מכן נסעו השניים אל מית אבו אל-כום. הם ערכו שם סיור ומסיבת עיתונאים. סאדאת נשא הצהרה כללית, ונבון פירט בפני העיתונאים את הנושאים שהוסכמו ביניהם. בין ההסכמות שגובשו נמנו מעבר סחורות בגבול היבשתי שחולקות המדינות, כינון מטה מבצעי מצרי-ישראלי לשלום, תוספת טיסה שבועית של אל על למצרים ובחזרה, חילופי נוער, וביקורים הדדיים מטעם מוסדות ומפלגות.
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
משחקיות ארקייד
ישנן שלוש משחקיות ארקייד בולטות בקליפטון היל. משחקיית הווידאו הגדולה ביותר בגבעת נקראת The Great Canadian Midway.
יצחק נבון
ביקור נבון במצרים
בתום הביקור במית אבו אל-כום, נועד נבון לשיחה אישית עם סגן הנשיא חוסני מובארכ. נושא השיחה היה תהליך השלום, והשפעת ברית המועצות וארצות הברית עליו ועל ארצות ערב, שלדעתו של מובראכ תלכנה בעקבות מצרים. מובארכ הביע הסתייגות מהכיבוש הישראלי של רמת הגולן ומחוק היסוד: ירושלים בירת ישראל. אופירה נבון הביאה עמה למצרים מכשיר רפואי לניתוח באמצעות קרני לייזר, וביקרה עם ג'יהאן סאדאת בכפר הילדים "אס.או.אס", שהוקם שנים קודם לכן ונתמך בין היתר על ידי אייבי נתן. גולת הכותרת של הביקור הייתה נאומו בפני חברי הפרלמנט המצרי ממפלגת השלטון. אחד מקטעי הנאום התייחס להסכמה שהושגה בין ישראל למצרים במסגרת הסכמי קמפ דייוויד ולפיה, כאשר תבואנה שתי המדינות לדון בהסדרי האוטונומיה לפלסטינים, יובאו "הזכויות הלגיטימיות של העם הפלסטיני ותביעותיו הצודקות".
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
היסטוריה: אוגדן קרייטון
אדמתה של קליפטון היל נרכשה על ידי משפחת פיליפ בנדר בשנת 1782 כחלק ממענק אדמות לנאמני האימפריה. בשנת 1832 נרכש הנכס על ידי קצין הצבא הבריטי, קפטן אוגדן קרייטון, ששירת בגדודים ה-70 וה-81 וכן במזרח הרחוק. קרייטון הקים ובנה רחובות ומגרשים על האדמה שרכש, וקרא ליישוב העתידי קליפטון, ככל הנראה על שם קליפטון שבערוץ נהר אייבון, בריסטול, אנגליה. הקצין בנה את בית מגוריו, קליפטון קוטג', על שפת גדה גבוהה הפונה לצד האמריקאי של מפלי ניאגרה.
קרייטון היה מעורב בדיכוי המרד בשנת 1837. לאחר ההתנגשות בין ויליאם ליון מקנזי למיליציית ממשלת קנדה העילית מצפון לטורונטו, לקח מנהיג המורדים את כוחותיו לאי נייבי שבנהר ניאגרה כדי להקים ממשלה זמנית. באמצע ינואר 1838 פינו מקנזי ואנשיו את האי. באותה תקופה הפך הקליפטון קוטג המטה לניתוק צבאי שהוטל בו לשמור על מעבורת הגבול. משפחת קרייטון עזבה את אזור הניאגרה בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20, ועברה לטורונטו ובהמשך לברנטפורד, אונטריו. קרייטון נפטר בסביבות 1850.
יצחק נבון
ביקור נבון במצרים
הביקור במצרים הביא את מעורבותו של נבון בתהליך השלום לשיאה. ב-27 באוקטובר שלח לבגין דין וחשבון על תוכן שיחותיו עם סאדאת. הוא ביקש לעגן את ההסכמות ביניהם בכתב, ונבון פנה לבגין לאשר את הדבר. בתשובתו של ראש הממשלה, שאושרה על ידי הממשלה, קיבל בגין בברכה את ההצעות לנורמליזציה והידוק הקשרים, אך התנגד לכל אפשרות שתפגע בריבונות הישראלית הבלעדית על ירושלים.
קליפטון היל (ניאגרה פולס)
פיתוח מוקדם
השדרה שנקראת כיום קליפטון היל היה אז כביש המעבורת, ושמו בא בעקבות קרבתו למערכת התובלה של סירות המשוטים שהעבירו אנשים מעבר לנהר ניאגרה בין קנדה לארצות הברית לפני השלמת הגשר התלוי של מפלי ניאגרה. דרך המעבורת סיפקה גישה לנקיק ניאגרה בו עגנו הסירות.
האחוזה של צימרמן נלקחה לידי בנק קנדה עילית, שפשט את הרגל בשנת 1866. האחוזה הועמדה למכירה ונרכשה על ידי סנטור המדינה ג'ון ט. בוש, מבאפלו, ניו יורק תמורת 25 סנט לדולר. בוש רכש את בית קליפטון, הנכסים הסמוכים לו, והמשיך להשלים את אחוזת קליפטון פלייס המפוארת. בוש ומשפחתו התגוררו באחוזה במשך 50 השנים הבאות, כשבתו ג'וזפין התגוררה בו עד שנת 1927. בשנת 1928 נמכרה אחוזת בוש להארי אוקס מוואלנד סקיוריטיס.
הארי אוקס רכש את הנכס והעביר אותו לנציבות הפארקים של ניאגרה, שבנתה את תיאטרון אוקס גארדן, שנפתח בספטמבר 1937.
בשנות העשרים של המאה העשרים נראתה צמיחה ניכרת באזור כיעד תיירותי. בשנת 1925 הווארד פוקס פתח את פונדק פוקסהד בקליפטון היל, בשדרת פולס. בצד הצפוני של הגבעה נפתח מחנה תיירים של מפלי ניאגרה על ידי צ'ארלס בורלנד. ארל מקינטוש פתח שני קמפינגים, מחנה הסיורים של קליפטון בצד הדרומי של הרחוב ומחנה קליפטון מצפון. פונדק ריהרהסט של ריינהרט נבנה בין מחנה התיירים במפלי הניאגרה לפונדק פוקסהד.
החל משנות השישים של המאה הקודמת, התחילו להיבנות ולהיפתח בקליפטון היל מוזיאונים, ביניהם "היכל התהילה של הודיני", "תאמינו או לא" של ריפלי, מוזיאון השעווה של הוליווד, בית פרנקנשטיין ומוזיאון שיאי העולם של גינס.
יצחק נבון
ביקור נבון במצרים
ביקורו של נבון סימל את ירח הדבש ביחסי ישראל–מצרים. בהנהגה המצרית שררה באופן כללי התייחסות מלכותית לביקור, אולם לעומת השלטון, שררה ברחוב המצרי אדישות כלפיו. ברשות השידור אף סברו כי הביקור לא סוקר באופן הולם. היו בישראל גם מי שראו בביקור פגיעה במוסד הנשיאות. יחסי ישראל–מצרים התחממו בעקבות הביקור, ועדות לכך הייתה משלחת מצרית רמת-דרג שביקרה בישראל ודנה בכינון קשרי מסחר ושיתוף פעולה חקלאי עם חברות ישראליות.
ב-6 באוקטובר 1981 נרצח הנשיא סאדאת במהלך מצעד צבאי. מיד לאחר הרצח, שיגר נבון מברקים לאלמנה ג'יהאן סאדאת, לסופי אבו טאלב (صوفى أبو طالب), יו"ר הפרלמנט המצרי ששימש כנשיא מצרים בפועל, ולחוסני מובארכ, סגן הנשיא. נבון רצה לצאת למצרים מיד לביקור תנחומים, אולם ראש הממשלה בגין החליט שהוא עצמו ייסע למצרים, וביקור הנשיא יצא לפועל אחרי למעלה מחודש לאחר הרצח. ב-17 בנובמבר ערכו יצחק ואופירה נבון ביקור תנחומים אצל ג'יהאן סאדאת. הזוג הניח זר על קברו של סאדאת, ונבון נפגש עם הנשיא החדש, חוסני מובארכ.
בזמן מלחמת לבנון הראשונה 1982–1983
ביום הרביעי לפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, 9 ביוני 1982, ביקר נבון בפיקוד הצפון וסייר ביישובים שנפגעו בהפגזות המחבלים. ב-24 ביוני ביקש לקבל את רשימת חללי צה"ל שנפלו במלחמה ובני משפחותיהם כדי לשלוח להם תנחומים.
נבון תמך בפעולות צה"ל ודאג להתעדכן אודות הלחימה ממקורות ראשוניים בצבא. למרות זאת, יחסיו עם הממשלה הגיעו לנקודת שפל בעקבות טבח סברה ושתילה בספטמבר 1982. מיד לאחר שידור הזוועות שצולמו ממחנות הפליטים, נפגש נבון עם בגין במשכן הנשיא ותבע להקים ועדת חקירה ממלכתית, שלטענתו "תחשוף את האמת ותפריך את ההאשמות", ואם לא תקום - יתפטר. בגין הסכים וב-4 באוקטובר הוקמה ועדת כהן. מיד לאחר כינונה, שיבח נבון את הרכבה וחזר על כך שהוועדה תחשוף את האמת.
בפברואר 1983 נרצח אמיל גרינצוויג בזמן הפגנה של תנועת "שלום עכשיו", שדרשה מהממשלה לבצע את מסקנות ועדת כהן. הרצח זעזע רבים בישראל, שחששו מפרוץ מלחמת אזרחים. נבון ביקר אצל משפחת גרינצוויג, אולם היו מי שגינו אותו על שביקר אצלה מבלי לבקר אצל משפחתה של אסתר אוחנה, שנהרגה באותם ימים מרגימת אבנים בידי ערבים בדאהרייה הדרומית לחברון.
נבון פעל בזירה הבינלאומית במטרה למזער את הנזק התדמיתי שגרמה המלחמה למדינת ישראל. בספטמבר 1982 שלח מברק לנשיא איטליה סנדרו פרטיני וביקש ממנו שלא לפגוש את יושב ראש הארגון לשחרור פלסטין יאסר ערפאת, שביקר ברומא באותם ימים. באפריל 1983 שלח איגרת לחבר הסנאט של ארצות הברית, צ'ארלס פרסי, שבה הודה לו על מאמציו ליצור קשר עם סוריה בעניינם של שבויים ונעדרים ישראלים מהמלחמה.
ביקורו בארצות הברית ב-1983
בינואר 1983 ערך נבון ביקור בן 13 ימים בארצות הברית.
הביקור נערך לקראת תום כהונתו ולא ברור היה אם יתמודד שנית לנשיאות, או יתמודד על תפקיד לקראת הביקור ובמהלכו הועלו השערות ותחזיות לגבי מועמדותו האפשרית של נבון לראשות ממשלת ישראל ב. נבון ידע כי על רקע המתיחות ביחסי ארצות הברית–ישראל והתהיות על עתידו הפוליטי, הוא צפוי להישאל שאלות קשות בעניינים מדיניים ששרויים במחלוקת בישראל ובכלל זה תוכנית רייגן.
כתב עיתון דבר בארצות הברית, יוסף פריאל כתב כי הממשל האמריקאי מכין לנבון קבלת פנים חמה, שתבלוט על רקע המתיחות בין בגין ורייגן, אך גם בשל "תפקידו האפשרי בעתיד". דברים דומים כתב ב-4 בינואר בעיתון "הארץ" גדעון אלון תחת הכותרת "ביקור או קרש קפיצה". איתן הבר כתב בידיעות אחרונות שהממשל בארצות הברית רוצה להוכיח באמצעות ביקור נבון ש"היחס הצונן כלפי ממשלת בגין אינו בהכרח היחס למדינת ישראל". בעיתונות האמריקאית דווח כי הממשל הפדרלי של ארצות הברית מקווה שנבון ייתן לאזרחים האמריקאים לראות מקרוב את "האלטרנטיבה היונית לבגין". הימים היו ימי מלחמת לבנון הראשונה, והעיתונות והממשל בארצות הברית הביעו זעם ועוינות כלפי ישראל וכלפי ממשלתה. בד בבד, דומה היה כי הממשל הפדרלי הקנה משקל ייחודי לביקור, בעיקר משום שהכירו את דעותיו היוניות של נבון, המנוגדות לאלו הנצות של ראש הממשלה בגין. ב נכתב שנבון הקפיד שלא לתת לבגין סיבה להאשימו בניצול הביקור למטרות פוליטיות.
מהלך הביקור
ב-5 בינואר, נערכה השיחה בין נבון ורייגן ב, בחברת סגן הנשיא בוש, מזכיר המדינה שולץ, היועץ לביטחון לאומי ויליאם פ. קלארק, שגריר ישראל בארצות הברית משה ארנס והציר בנימין נתניהו. בשיחה זו שיקף נבון את דעת הקהל הישראלית על מלחמת לבנון, אחדות ירושלים, ההתנגדות לחזרה לגבולות 67 והגדרת הארגון לשחרור פלסטין כארגון טרור. בטיול רגלי עם רייגן, התאונן נבון בפניו על התדרדרות יחסי ישראל–מצרים.
ב-7 בינואר ביקר נבון בספריית הקונגרס, שם הציגו בפניו מנהליה ספרים בני כ-200 עד 400 שנה, שנכתבו בידי משפחת נבון: "קריית רעב" מאת יהודה נבון, ספר נוסף מאת יונה נבון וספר שנכתב ב-1720 בידי יצחק נבון. נבון לא ידע על קיום הספרים הללו והתרשם כי הוא קרוי על שמו של אותו יצחק נבון. לתדהמתו הרבה, הוצג בפניו גיליון הגלגל מ-1944, שבו התפרסם סיפורו "הולך ברקידה". במהלך ביקורו בארצות הברית, נפגש נבון עם סופרים יהודים אחדים ובהם אלי ויזל, ברנרד מלמוד, הווארד פאסט ואירווין שו.
לביקור היה ממד יהודי חשוב. הייתה זו הפעם הראשונה זה שנים רבות בה נשיא המדינה המכהן נועד עם ראשי קהילת יהדות ארצות הברית, משוחח עם יהודים פוטנציאליים לעלייה לארץ ישראל ומתעסק בסוגיות החינוך היהודי. הקהילות היהודיות חשו מבוכה מהמתרחש בישראל (מלחמת לבנון). בפגישתו עמם קרא להם נבון לעלות לישראל ולהעמיד את העלייה בראש סדר היום בדו-שיח שבין ישראל ליהדות התפוצות. ביקורו של נבון הוגדר על ידי שגרירות ישראל בוושינגטון כמוצלח וצוין כי בפגישה עם רייגן שררה אווירה אינטימית שהמחישה קו מתון ללא עיסוק בהתבטאויות ראש הממשלה בגין.
ביקור פרנסואה מיטראן
במאי 1981 נבחר פרנסואה מיטראן, מועמד המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, לנשיא צרפת. בחירתו של מיטראן, שהיה בעל קשרים הדוקים עם יהודים ועם ישראלים, בעיקר עם ראשי מפלגת העבודה הישראלית, סימנה נקודת מפנה ביחסי ישראל–צרפת, שהפכו קרירים מאז מלחמת ששת הימים ב-1967. ב-3 במרץ 1982 הגיע מיטראן לביקור רשמי בישראל. היה זה מסע ראשון של נשיא צרפת לישראל. הוא התקבל בנמל התעופה בן-גוריון על ידי הנשיא נבון וראש הממשלה בגין. לאחר הטקס נסע מיטראן לירושלים ונועד עם נבון בבית הנשיא, וביום השני לביקורו נערכו לכבודו שתי ארוחות ערב חגיגיות. באותו היום, 4 במרץ, קיימו השניים שיחה סגורה במשכן הנשיא, שעסקה ביחס לאש"ף, הסכם השלום עם מצרים והבעיה הפלסטינית.
פרישתו מהנשיאות
בשלהי כהונתו התעוררה השאלה האם יעמיד את עצמו נבון כמועמד לנשיאות בשנית במהלך בחירות 1983 לנשיאות ישראל. תרם להחלטתו לפרוש מהנשיאות המשבר שפקד את חיי הנישואים שלו עם אופירה, שכן באותה העת הצטברו מחלוקות ומתחים בין בני הזוג, ובכלל זה תחושתו שאינו יכול להמשיך בתפקיד בגלל סיבות שונות ובהן העובדה שבא ממפלגת אופוזיציה והקושי האישי שלו לייצג את המדינה בעקבות מלחמת לבנון שעמדה בניגוד לתפיסתו האידאולוגית, ובשל השלכותיה שנגדו את ערכיו המוסריים. ב-31 בינואר 1983 הודיע נבון לראש הממשלה בגין על עזיבתו את החיים הפוליטיים וב-5 במאי סיים באורח רשמי את נשיאותו, עם השבעתו של חיים הרצוג.
חזרה לחיים הפוליטיים (1984–1992)
אחרי שעזב את משכן הנשיא, נותר נבון אזרח פרטי, ברם כבר במהלך השנה מאז פרישתו, שקל ברצינות לשוב לזירה הפוליטית. במסגרת המפלגתית, הופעל עליו לחץ לשוב לשורות המפלגה. הרקע לפניות היה היריבות המתמידה בין שמעון פרס ויצחק רבין, שנמאסה על הציבור ועל חברי מפלגת המערך. ב-1984, כשנה לאחר תום נשיאותו, יצא נבון לחוץ לארץ למסע הרצאות באוניברסיטאות וקהילות יהודיות שונות. בהיותו במיאמי, שמע לראשונה על הקדמת הבחירות לכנסת האחת עשרה, ומיד לאחר מכן ביטל את מסעו ושב ארצה. המערך הקדים לגבש את מועמדיו. ההתמודדות בין יצחק רבין ושמעון פרס נראתה כנחלת העבר, וניצחונו של פרס נראה מובטח. השניים נדרשו, עם זאת, לחסום את דרכו של נבון, שנהנה מפופולריות מאמירה. סקרים הראו שנבון יותר פופולרי מפרס ואף מרבין, ושבראשותו המערך יזכה ברוב מוחלט בכנסת. עם זאת, פרס ורבין האמינו שהוא חסר כישורים לראשות הממשלה. בסופו של דבר נרתע נבון מהתמודדות מול פרס, עקב ידידותו רבת השנים עמו. הוא הוצב במקום השני ברשימת המערך לכנסת, מיד אחרי פרס.
בבחירות הללו היה נבון לנשיא הראשון ששב לזירה הפוליטית לאחר תקופת נשיאותו. לשובו לחיים הפוליטיים נלווה עניין עדתי. ישנה סברה רווחת שנבון היה ה"תשובה" של המערך לפופולריות הגואה של הליכוד בקרב עדות המזרח. הוא שימש עבורה מועמד "ספרדי", שעתיד יהיה למשוך את קולות המזרחים שהצביעו באופן מסורתי לבגין.
הבחירות לכנסת האחת עשרה תמו בכשוויון: 44 מנדטים למערך בהנהגת פרס בעוד הליכוד בהנהגת יצחק שמיר זכה ל-41 מנדטים. על פי הבטחתו של פרס, נבון היה אמור במקרה של ניצחון להתמנות לתפקיד שר החוץ. נבון סבר שזה התפקיד בו יוכל לתרום באופן המשמעותי ביותר, לצד תפקיד שר החינוך והתרבות. בזיכרונותיו כתב נבון כי האמין כי יכול היה לתרום "בעיקר בתחום היחסים עם הפלסטינים וארצות ערב". תקוותיו לעמוד בראש משרד החוץ נגוזו בסופו של יום. על מנת שיוכל להתמודד עם גוש הימין שהתרכז סביב הליכוד, נזדקק המערך לשלושת המנדטים של מפלגת יחד בהנהגתו של עזר ויצמן. ויצמן התנה את הִטָּמְעוּתוֹ למערך בקבלת תפקיד שר החוץ ונבון קיבל עליו את תיק החינוך והתרבות בלית ברירה. עם זאת, גם ויצמן עצמו נאלץ לוותר על התיק לטובת מפלגת הליכוד, לאחר שדרשה תיק שווה לתיק הביטחון (בו החזיק יצחק רבין).
בצד תפקידו כשר החינוך והתרבות, נתמנה - ביחד עם דוד לוי מהליכוד - לסגן ראש ממשלת ישראל. עד מהרה נוכח נבון לדעת כי תואר זה ריק מתוכן ואין לו משמעות סטטוטורית, לאכזבתו. כשר החינוך והתרבות, עמד נבון בראשות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים.
שר החינוך והתרבות
כהונתו של נבון במשרד החינוך נפתחה ברגל שמאל; ההחלטה הראשונה של ממשלת ישראל העשרים ואחת הייתה לקצץ כמיליארד דולר אמריקני בתקציב הממשלה, ומכיוון שמשרדי הממשלה בעלי התקציב הגבוה ביותר הם משרד החינוך ומשרד הביטחון, נפלה חרב הקיצוצים על משרדו של נבון. הקיצוץ הוביל לפיטורי והתפטרויות מורים, סכסוכי עבודה, קיצוצי שעות לימוד ושביתות מרובות. הקיצוצים בתקציב משרד החינוך והתרבות לא נמוגו גם בשנת כהונתו השנייה של נבון. אך, עם זאת, בשנה השלישית לכהונתו החליף משה נסים את יצחק מודעי במשרד האוצר; נסים היה חבר וותיק של נבון, ובגלל החברות רבת-השנים ביניהם החליט נסים לקצץ את תקציב החינוך במשורה.
בסיועו של אבנר שלו, יזם נבון את מפעל סל תרבות ארצי והוציאו לפועל. צוותו של נבון קבע כי כל תלמיד ישראלי ייחשף במהלך שנת הלימודים לכשבעה אירועים בתחום התרבותי: הצגת תיאטרון, מחול, קולנוע, מוזיקה, פיסול, ציור ועוד תחום אמנותי נוסף. נבון קיווה כי לאחר שנים אחדות בהן יפעל המיזם, יצטבר אצל התלמיד הישראלי מטען תרבותי הגון. משרד החינוך ותרבות הגיע להסכם עם ועדי ההורים, הרשויות המקומיות והמדינה לפיו כל גוף יממן שליש מעלות סל התרבות. במהלך כהונתו כשר החינוך, עסק נבון במספר נושאים אחרים ובהם הקמת מפעל מסע בני נוער לפולין, החלת אינטגרציה חברתית בבתי הספר והמאבק על יום לימודים ארוך. ב-21 ביולי 1988 נתקבל בכנסת "חוק חינוך מיוחד תשמ"ח-1988" המעגן בחוק את מעמדו של החינוך המיוחד בבתי הספר.
ייסוד בית הספר לקולנוע והמועצה לקידום תרבות ואמנות
בדצמבר 1988 פרץ מרד סטודנטים במגמה לקולנוע בבית הספר בית צבי ברמת גן, שהיה אז לבית הספר לקולנוע היחיד שזכה לתמיכת משרד החינוך והתרבות. תלמידי המגמה לקולנוע טענו שבבית צבי קיימת העדפה מובנית למסלול למשחק, ודרשו אוטונומיה ניהולית למגמת הקולנוע. שר החינוך והתרבות נבון, הקים ועדה ציבורית שתמכה עקרונית בעמדת הסטודנטים, והחליט, יחד עם ראש מנהל התרבות אבנר שלו, להקים בית ספר עצמאי, ראשון מסוגו בישראל, לקולנוע ולטלוויזיה, שינוהל על ידי יוצרי קולנוע, ולשם כך פנה לראשי ערים מרכזיות בישראל. ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, ומנהלת הקרן לירושלים, רות חשין, התחייבו להעמיד תקציבים הדדיים מול המדינה, וביוני 1989 הוחלט על הקמת בית הספר בירושלים, בניהול רנן שור. בית הספר נחנך לראשונה בנובמבר אותה השנה.
חינוך לדמוקרטיה ולדו-קיום
ב-21 ביוני 1988 דיווח נבון על פעולות משרד החינוך והתרבות בפני מליאת הכנסת. במהלך הדיווח הצהיר כי משרדו הכין תשתית לקראת הנהגת השפה הערבית כמקצוע חובה בבתי הספר היהודיים בישראל. המשרד הכשיר מורים והכין תוכניות לימודים שנתיות, והחל משנת הלימודים ה'תשמ"ט הונהגה השפה הערבית כמקצוע חובה בכלל בתי הספר היהודיים. למען הנהגת השפה הערבית כמקצוע חובה הוכנה כאמור תשתית לפיתוח, שכללה בדיקה של חומרי לימוד קיימים, בדיקת אוצר מילים וביטויים בערבית. חומרי הלימוד כללו חוברות פעילות לתלמיד לשנת הלימודים והחופש הגדול שבתוכן סיפורים קצרים, פעילויות כתיבה, משחקים כיתתיים, הכנת כרזות בערבית באופן עצמאי והאזנה אישית או קבוצתית לקטעי לימוד בערבית. חומרי לימוד אלו חלו בשלוש רמות: בסיסית מתקדמת וגבוהה, על מנת לאפשר מסלולי למידה שונים ולימודים הטרוגניים.
נוסף על הנחלת השפה הערבית כמקצוע חובה בבתי הספר היהודיים בישראל, חתר נבון לקיום הפגשת תלמידים חילוניים עם תלמידים מן הזרם החינוך ממלכתי דתי. אולם, יוזמה זו נתקלה בהתנגדות מצד המזכירות הפדגוגית של הזרם הממלכתי-דתי, שאפשרו קיום מפגשים במשורה רק בגני הילדים. אך התנגדויות ליוזמות דו-קיומיות לא באו רק מן הזרם הדתי. במהלך כהונתו הנהיג נבון את הכרת סידור התפילה במערכת החינוך הממלכתי. נבון קיווה שבעקבות הנחלת הכרת סידור התפילה בקרב התלמידים החינוכיים, יכירו התלמידים מה כלול בתפילה, מה עושה היהודי בבית הכנסת וכיוצא בזה. התוכנית כללה את כיתות ז' ו-ח', ומיד עם ההכרזה על התוכנית הותקף נבון בעיתונות ובכנסת והואשם בהדתה.
אקסקליבר (סרט, 1981)
אקסקליבר (באנגלית: Excalibur) הוא סרט דרמת פנטזיה משנת 1981 שבויים על ידי ג'ון בורמן המספר את קורותיו של המלך ארתור ואבירי השולחן העגול. הסרט מבוסס על הרומן "מות ארתור" שנכתב במאה ה-15 על ידי סר תומאס מלורי.
עלילה
אותר פנדרגון, ברון ומצביא בריטני, גובר בקרב על גורלואה, הדוכס של קורנוול בעזרתו של המכשף מרלין הדרואיד שהעניק לו את חרב המלכים - אקסקליבר וקרא לעזרתו ל"דרקון". אותר וגורלואה חותמים על הסכם שלום שם מציג גורלואה את אשתו איגריין בפני אותר. אותר הוכה הלם מיופייה המסחרר של איגריין וחש כלפיה תשוקה בוערת. הוא פונה אל מרלין כדי שיעזור לו לממש את תאוותיו. מרלין מסכים, אך דורש ממנו את תוצר האהבה בינו לבין איגריין. אותר מסכים ומרלין משנה את מראהו של אותר לזה של גורלואה. איגריין ואותר מתנים אהבים. הסוד מתגלה וגורלואה הזועם תוקף את מחנהו של אותר, אך נפצע פצעים אנושים ומת. תשעה חודשים לאחר מכן, איגריין יולדת את ארתור ומרלין לוקח אותו. אותר מותקף על ידי אביריו של גורלואה ובשארית כוחותיו נועץ את אקסקליבר בסלע ומת. את החרב לא ניתן לחלץ ומרלין מתנבא כי מי שישלוף את החרב מן הסלע יהא מלך.
סר אקטור אימץ את ארתור בסתר ושנים לאחר מכן, הוא לוקח אותו לתחרות הפלה ברומח כדי להיות נושא הכלים שלו ושל בנו הטבעי קיי. המנצח הוא לאודגראנס והפרס הוא הזכות לנסות לשלוף את אקסקליבר מן הסלע, אך לאודגראנס כושל. חרבו של קיי נגנבת וארתור שרודף אחרי הגנב שולף את אקסקליבר מן הסלע ונותן אותה לקיי. השמועה מתפשטת ומרלין מכריז לקהל כי ארתור הוא בנו של אותר ולכן בעל זכות לשלוט. לאודגראנס מכריז מיד על נאמנותו למלך החדש, אך לא כולם מסכימים. כשפורץ ויכוח, מרלין לוקח את ארתור למעבה היער ואומר לו כי הוא המלך החדש וכי המלך והארץ הם אחד. ארתור ההמום שוקע בשינה וכשהוא מתעורר הוא אץ לעזור ללאודגראנס שמתנגדיו של ארתור, בהנהגת יורינס, צרים על טירתו. ארתור מביס את יורינס בקרב ודורש ממנו להצטרף אליו. יורינס אומר כי הוא לא ישתחווה לנושא כלים. ארתור מבין כי יורינס צודק ונותן לו את חרבו ואומר לו למשוח אותו לאביר. יורינס ההמום נופל על ברכיו ומצהיר על נאמנותו, ובכך גם אחרון המתנגדים עושה כמוהו. ארתור פוגש בגווינביר - ביתו של לאודגראנס - ומתאהב בה, אך מרלין צופה כי הדבר יגרום לבעיות בעתיד.
יצחק נבון
הרפורמה בבחינות הבגרות
במשך עשרות שנים נשמעו טענות רבות מפי תלמידים, הורים ומורים על מתכונת בחינות הבגרות. טענות נשמעו גם מפי פוליטיקאים ואישי ציבור שטענו שבחינות הבגרות מנציחות את הפער הקיים בין כה וכה בין ישראל המבוססת לבין הפריפריה ובשכבות המצוקה. ואמנם, הסטטיסטיקה הצביעה על כך שאחוז הניגשים והמצליחים בבחינות הבגרות גדול באופן ניכר בבתי-הספר הנמצאים באזורים שנחשבים מבוססים, והדבר משפיע גם על חלקם בקרב בעלי ההשכלה הגבוהה ועל הפערים החברתיים בישראל. לפיכם נדרשו שרי החינוך לדורותיהם לעסוק בסוגיית בחינות הבגרות, ומתכונת הבחינות עברה שינויים לא מעטים שעיקרם היו ניסיונות להתאים את הבחינות לייעודן כפי שנתפס בעיניהם, לשיקולים ערכיים ולשינויים במבנה מערכת החינוך, וגם להתפתחות בתחומי התעניינות של תלמידים. ב-1976 הוביל שר החינוך והתרבות אהרן ידלין רפורמה לימודית ורה-אורגניזציה במשרד, מתוך כוונה להעמיד את מספר מקצועות החובה בבחינות הבגרות על המינימום הנחוץ, המהווה מטען תרבותי-רוחני משותף לכל תלמידי החטיבות העליונות בישראל. במסגרת הרפורמה בוטלו המגמות, והובטח מגוון רחב של מקצועות בחינה עד כדי מצב של 600 שאלונים ויותר בשנה.
אקסקליבר (סרט, 1981)
עלילה
ארתור יצא לחפש את אלופו ואשתו ומצא את השניים ישנים יחדיו, חבוקים ועירומים. הוא נועץ את חרבו עמוק באדמה ודעתו של מרלין מוסחת מפני שחש בכך. מורגנה מנצלת את ההזדמנות ולוכדת את מרלין בתוך קריסטל. מורגנה עוטה את מראה של גווינביר ומפתה את ארתור לשכב עימה. היא יולדת בן בשם מורדרד ומפאת חטא לידתו בגילוי עריות הארץ מוכה ברעב ומחלות. מורגנה מטפחת את בנה להיות מצביא וקוסמת כי שיריונו הזהוב יהא בלתי חדיר לכלי נשק שחושלו בידי בני אדם.
ארתור מוצא את גווינביר במנזר והם משלימים. היא נותנת בידיו את אקסקליבר עליה היא שומרת מהיום בו נמלטה. מרלין שהיה קפוא בתוך הקריסטל כל השנים, מתעורר לאחר שארתור קורא לו לעזר. מרלין מופיע בחלומה של מורגנה וגורם לה לכסות את הארץ בערפל כנגד תוכניותיו של מורדרד. מורדרד נכנס לאוהלה של אימו, אך הקסם ששמר את מראה צעיר תש והיא נראית כזקנה ובלה ומורדרד הורג אותה במו ידיו.
יצחק נבון
הרפורמה בבחינות הבגרות
ב-1987 הגיע משרדו ל-1,135 שאלונים של בחינות שונות לבגרות, אך בהרכבים שונים הגיעו מספר הבחינות לכ-12,000, מה שיצר תוהו ובוהו בכל מפעל הבגרויות. באותו זמן קבעה ועדה בין-אוניברסיטאית למדיניות הקבלה לאוניברסיטאות בישראל בראשות פרופסור אלעזר כוכבא את תנאי הקבלה לאוניברסיטאות ובכך אילצה את משרד החינוך להתיישר לפי דרישותיה. תנאי הקבלה שנקבעו חשפו את הפער שבין משרד החינוך הקורא לפשט ולהקל על השכבות החלשות לבין הגישה ה"אליטיסטית" לכאורה של הנהלות האוניברסיטאות. מסמך כוכבא קבע שתנאי ההרשמה לאוניברסיטה הם עמידה בבחינה במתמטיקה ברמה של שלוש יחידות לימוד או יותר, ובאנגלית ברמה של 4–5 יחידות, בעוד שמשרד החינוך התיר לתלמידים לבחור בין מתמטיקה לאחד מן המקצועות המדעיים. באנגלית הסתפק המשרד בדרישה של 3 יחידות. מדיניות זו של משרד החינוך, שלא תאמה את דרישות המועצה להשכלה גבוהה, באה להבטיח שתלמידים משכבות חלשות יהיו זכאים לתעודת בגרות.
אקסקליבר (סרט, 1981)
עלילה
כוחותיהם של ארתור ומורדרד מתנגשים בקרב קמלן והערפל מסתיר את מספרם הקטן יותר של כוחותיו של ארתור. לנסלוט מופיע לפתע ומשנה את מהלך הקרב וגורם לכך שידו של ארתור תהא על העליונה, אך מתברר כי הוא מעולם לא החלים מן הפצע הישן שגרם לעצמו והוא מתמוטט ומת. ארתור ומורדרד נלחמים האחד בשני ומורדרד נועץ חנית בגופו של אביו. ארתור משפד את עצמו על החנית כדי להתקרב למורדרד והורג אותו בעזרת אקסקליבר. ארתור מבקש מפרסיבל להשליך את אקסקליבר לאגם. הוא מסכים, אך בהגיעו לאגם אינו מסוגל להגשים את משאלתו של ארתור בסרבו לאבד את חרב המלכים היקרה. הוא חוזר לארתור ומדווח לו על כישלונו ואילו ארתור אומר לו כי יום יבוא ומלך חדש יגיע, אז החרב תשוב. פרסיבל משליך את החרב לאגם של מים שקטים וצופה בידה של הגבירה מן האדם תופסת את החרב ומושכת אותה למעמקי האגם. פרסיבל שב לארתור ורואה כי הוא שוכב על סירה ומטופל על ידי שלוש נשים העוטות לבן ומשיטות אותו אל האי אבלון.
יצחק נבון
הרפורמה בבחינות הבגרות
המחלוקת בין משרד החינוך למוסדות ההשכלה הגבוהה פתחה מחדש את הדיון בשאלות כגון כמה מקצועות בחירה וכמה מקצועות חובה יש ללמד ולהיבחן בהם, עד כמה משקפות הבחינות את הישגי התלמידים, עד כמה מגביל ריבוי בחינות את החינוך לערכים, עד כמה מאפשרות תוצאות הבחינות מיון נכון ומדויק של הבוגרים לצרכים השונים של מוסדות ההשכלה הגבוהה, המשק וצה"ל. שוב ושוב עלה הרעיון של ביטול מוחלט של בחינות הבגרות, שבבסיסו המגמה להעביר את שלב המיון אל המוסד הקולט בתום 12 שנות לימוד. לפי שיטה זו – בוגרים הפונים להכשרה מקצועית במוסדות להשכלה גבוהה או במסגרות הכשרה אחרות ימוינו על ידי המוסד המקבל ואין לתהליך זה קשר עם המוסדות התיכוניים המקיימים הוראה וחינוך במסגרת המטרות הלאומיות שנקבעו.
אקסקליבר (סרט, 1981)
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 82%, המבוססת על ידי 38 מבקרים.
יצחק נבון
הרפורמה בבחינות הבגרות
במרץ 1986 זימן נבון אנשי חינוך לדיונים בסוגיה זו בכנס בכפר המכביה. במפגש הובעו דעות שליליות על עצם השינויים במתכונת והרוב העדיפו להשאיר את המצב הקיים על כנו. רוב הביקורת הייתה מצד המגזר הטכנולוגי. ניתן ביטוי לדאגה שהמתכונת החדשה תגרום לירידה במספר מקבלי תעודת הבגרות, ואף נשמעה ביקורת גם מן המגזר הדתי, מן המגזר הערבי ומעיירות פיתוח. היו דעות שמוטב לאמץ שני סוגים של תעודות, אחת לצורכי קבלה לאוניברסיטאות ואחת למוסדות אחרים. עלתה הצעה לתעודה שלישית ברמה של תעודת גמר תיכון. הוצעו גם שני שלבים של בחינה, בגרות בכתה י"א וכניסה לאוניברסיטאות בי"ב. והייתה דעת יחיד בעד ביטול בחינות הבגרות. בדיוני המשרד בהובלתו של נבון התקבלו מספר החלטות ובהן: יהא סוג אחד בלבד של תעודת בגרות ותעודה זו תקנה זכות הרשמה לכל המוסדות להשכלה גבוהה בארץ ללא יוצא מן הכלל; המתכונת תתבסס על מקצועות חובה; בחירה מחייבת ובחירה חופשית אחת; צמצום רשימת המקצועות והתאמתם לדרישות האוניברסיטאות, הקמת ועדה משותפת שתקבע את שיטת החישוב ואת נהליה; ביצוע מנהלי תקין של הבחינות והעברת הציונים והתעודות במועד לבוגרים ולאוניברסיטאות.
עסקת ג'יבריל
ב-6 וב-13 במרץ 1985 נערכו שתי ישיבות של הקבינט המדיני-ביטחוני בנושא שחרור מחבלים פלסטינים בתמורה לשבויים ישראלים. נבון דרש לתת פומבי לגילוי שמות המחבלים שבדעת הממשלה לשחרר, בדגש על אותם רוצחים שנכלאו בגין מעשי זוועה כדוגמת פיגוע כביש החוף, ובהם קוזו אוקומוטו שביצע את הטבח בנמל התעופה לוד. נבון הזהיר כי אם מחבלים אלו ישתחררו תבוא תגובה קשה בקרב האזרחים הישראלים ויהיה לחץ אדיר לכשיתפרסמו שמותם של המחבלים המשוחררים. נבון הדגיש כי יש לחשוף את שמות המחבלים המשוחררים. בישיבת הקבינט הראשונה עוד היה בדעתו שעדיין אין צורך לאמץ את ההצעה וקודם יש לדעת במי מדובר. בישיבת הקבינט השנייה ביקש נבון לקיים דיון חוזר בפורום הקבינט, על מנת שיוכל לערער על ההחלטה שנפלה בישיבת הקבינט הראשונה.
נבון הסתייג, אך בשעת המעשה לא הצביע נגד ההחלטה. נבון טען כי בעולם הערבי יראו את העסקה הזו כביטוי לחולשה. מלבד נבון, כל תשעת השרים שהיו חברים אז בקבינט ולקחו חלק בדיונים לא הביעו התנגדות מילולית לעסקה. מאוחר יותר נימק נבון את החלטתו באומרו:.
כשנודע לציבור כי ממשלת ישראל העשרים ואחת שחררה 1,150 מחבלים תמורת שלושה שבויים ישראלים, פרצה (כמו שצפה נבון) סערה ציבורית. בעקבות הסערה נאם שר הביטחון יצחק רבין בפני מליאת הכנסת ואמר כי "ההחלטה נפלה בקבינט פה אחד". נבון מיהר להגיב לדברים אלו של רבין ברדיו וציין כי החלטה לא עברה פה אחד, הרי הוא התנגד. בדיעבד, רבין דבר אמת. מבחינה פורמלית, לא נערכה כל הצבעה. מיד לאחר שהתראיין לרדיו, ביקש נבון מידידו העיתונאי עקיבא אלדר מעיתון "הארץ" וביקש שדבריו יתפרסמו בעיתון, ונענה בחיוב. משהדברים לא התפרסמו, גילה נבון שב"הארץ" נמנעו לפרסם את תגובתו של נבון שכן ממשרד ראש הממשלה וממשרד הביטחון נמסר למערכת העיתון כי לא נערכה הצבעה. אי-ההבנה התפרסה בציבור ובשבועון "כותרת ראשית" נכתב: "יצחק נבון, הנשיא לשעבר, לוקח טרמפ על התנגדות הציבור לעסקה וטוען שהיה נגדה".
פרישה מן החיים הציבוריים
במרץ 1990 פרשו כל שרי המערך מממשלת ישראל העשרים ושלוש בראשותו של יצחק שמיר, בהוראת מנהיגם שמעון פרס. נבון קיווה לכהן כשר החוץ בממשלת המערך הקרבה ובאה. ב-11 באפריל מליאת הכנסת אמורה הייתה להצביע בעד כינון ממשלתו הצרה של פרס, אך בבוקר יום זה נעדרו שניים מחברי אגודת ישראל: אברהם ורדיגר ואליעזר מזרחי, מה שנודע כ. בעקבות זאת פרש נבון מהממשלה, ובכך נחתם פרק של עשייה פוליטית בן כ-25 שנה. נבון אמנם סיים את כהונתו בממשלה ב-15 במרץ 1990, אך הוא נשאר חבר כנסת עד תום כהונת הכנסת השתים עשרה ב-13 ביולי 1992, כברווז צולע.
בערוב ימיו
ב-1991, צוות טלוויזיה בהנהגת יגאל לוסין, מפיק סדרת הטלוויזיה "עמוד האש", החל בהפקות סרט תיעודי על יהודי ספרד ופורטוגל, לקראת שנת 1992 - בה מלאו 500 שנה לגירוש ספרד. לנבון נודע על כך, והוא ביקש מלוסין ומפיקת התוכנית, נעמי קפלנסקי, להצטרף לצוות. למחרת יום פגישתו עם לוסין וקפלנסקי, הציעו לו השניים האחרונים לכהן כמנחה בסדרה. נבון נענה בחיוב, אך הוטל וטו על השתתפותו בתוכנית ברשות השידור בגין סברה לפיה נבון יהיה מועמד לכנסת מטעם מפלגת העבודה הישראלית בבחירות הקרבות ובאות ולנבון יינתנו שעות תעמולה סמויות. לאחר פנייתו של נבון למנכ"ל רשות השידור אריה מקל, הובהר העניין והוסר הווטו. הסדרה בת שמונה הפרקים נקראה "ירושלים שהייתה בספרד", ובמהלך הפקתה וצילומיה יצאו נבון וצוות הטלוויזיה הישראלי למסע קולנועי-היסטורי ברחבי ספרד ופורטוגל לגילוי שרידיה של הקהילה היהודית המפוארת ששכנו בהן. ב-1992 ציינה ספרד אירועים היסטוריים אחדים: השלמת איחוד ספרד עם כיבושה של ממלכת גרנדה, הממלכה המוסלמית האחרונה בחצי האי האיברי; גילוי אמריקה בידי כריסטופר קולומבוס; גירוש יהודי ספרד וגירוש המוסלמים. ציון אירועים אלו שימש לספרד הדמוקרטית אמצעי להגברת שילובה באירופה, שנמצאה בעיצומם של תהליכים שמטרתם הייתה להביא לידי איחודה. ישראל השתלבה במאמץ הספרדי משום שביקשה לציין, מטעמיה שלה, את מלאות חמש מאות השנים לגירוש ספרד. חבר הכנסת נבון התמנה לאחד ממארגני האירוע. נבון דיווח לנשיא הרצוג על פעילות זאת וסיכם איתו על הזנקת האירועים במשכן הנשיא ובבנייני האומה.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הציעו מיכל זמורה-כהן וראש עיריית ירושלים לשעבר מרדכי איש-שלום לנבון לעמוד בראש הוועד המנהל של האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. נבון כיהן בתפקיד זה בשנים 1994–2004. עם פרישתו מתפקיד יו"ר הוועד המנהל הוענק לו התואר נשיא כבוד של האקדמיה. ב-1996 עמד בראש הוועדה לחקירת פרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה. מאז פרישתו מן החיים הפוליטיים כיהן כיו"ר של גופים ציבוריים שונים: חברת "נאות קדומים", שמוּרה המשחזרת את הצמחייה המוזכרת בתנ"ך ובתלמוד, האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ועד שנת 2015 גם כיו"ר הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו. כיהן כנשיא הכבוד של "קרן אברהם", שמטרתה לעודד את ההבנה והדו-קיום היהודי-ערבי בישראל.
יצחק נבון הדליק משואה ביום העצמאות ה-59 של מדינת ישראל (2007) על תרומתו לעיר ירושלים, במסגרת ציון חגיגות 40 שנה לאיחוד ירושלים במלחמת ששת הימים. עוד קודם לכן, הוא הדליק משואה ביום העצמאות ה-24, בשנת 1972. ב, ה-19 וה-20 הוצב, באופן סמלי, במקום ה-120 והאחרון ברשימת מפלגת העבודה לכנסת.
פעילות ספרותית ומחזאית
נבון החל את פעילותו הספרותית עוד ב-1944, כשפרסם סיפור שכתב על נער ירושלמי שעזב את הישיבה על מנת להתגורר בקיבוץ. הסיפור נסב על המתח בין הנער אשר מבקש להישאר בקיבוץ ותוהה מה תהא דרכו בחיים לבין אביו, שמפציר בו לשוב לישיבה. הסיפור נקרא על שם מעשייה תלמודית, "הולך ברקידה", והוא זכה בפרס "הסיפור הטוב ביותר מהווי הארץ" של שבועון הגלגל בעריכתו של דב קמחי.
תחושת האופוריה ששררה בישראל עם הניצחון במלחמת ששת הימים וההתפעמות ממנו, הובילה את נבון לכתוב את ששת הימים ושבעת השערים. זהו סיפור הכתוב בלשון מדרשית, שעניינה ויכוח בין שערי ירושלים: מי מביניהם הוא הראוי ביותר דרכו ייכנסו חיילי חטיבת הצנחנים אל העיר העתיקה. ב-1982, בתקופת נשיאותו של נבון, קרמה האגדה עור וגידים כשהפכה למופע מיוחד במסגרת פסטיבל ישראל. נבון בחר ביוסי בנאי להקריא את האגדה ובמתי כספי להלחינה.
מלחמת ההתשה שפרצה בין מצרים וישראל ב-1969, יצרה מציאות עכורה בישראל. כחבר הכנסת ביקר נבון אצל משפחות שכולות. מתוך הזדהות עם היגון והצער של משפחות אלו, כתב את מגילת הזקנים אשר בכותל המערבי. המגילה מגוללת את סיפורם של עדת קשישים המוכנים לוותר על יתרת שנותיהם ולהעניקה אל החיילים הנלחמים בחזית. שנים אחר כך חולקה היצירה למשפחות הנופלים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, וכן בשורה של הספדים ובהם דברים לדמותו של יוני נתניהו במלאת שנתיים לנפילתו במבצע אנטבה.
בשלהי שנת 1968 הציע יהורם גאון לנבון לכתוב תמלילים לערב מיוחד בשם רומנסרו ספרדי, שיעסוק בתרבות יהודי ספרד ויתבסס על אנתולוגיה לחזנות ספרדית פרי עטו של יצחק לוי. בנובמבר אותה שנה נערך המופע הראשון של הרומנסרו בהיכל התרבות בתל אביב-יפו. בהצגה השתתפו בין היתר רמה סמסונוב, יוסי בנאי ואברהם פררה. העלאת הרומנסרו על במה תרבותית לאומית, הייתה נדבך נוסף בהנחלת תרבות הלדינו בציבור הישראלי.
בעקבות המופע "רומנסרו ספרדי", ביקש יעקב אגמון מיצחק נבון שיכתוב מחזה הנוגע בתרבות יהדות ספרד, ואף העמיד לרשותו את דירתו בכפר האמנים עין הוד כדי שנבון יוכל לעסוק ברוגע בכתיבת המחזה. נבון כתב וערך מחזה בשם בוסתן ספרדי, קולאז' תיאטרלי-מוזיקלי, המספר את סיפורה של השכונה הספרדית אהל משה בירושלים של שנות ה-30 של המאה ה-20. המחזה עלה לראשונה ב-1969 בתיאטרון בימות, ובכורתו בירושלים נערכה בספטמבר 1970. על כן זכה נבון ב-1970 לפרס כינור דוד למחזאי הטוב ביותר של השנה. ב-1998 עלה שוב מחזה בתיאטרון הבימה בבימויו של צדי צרפתי. ב-2014 חגג הבימה 2,000 הצגות למחזה. בשנת 2021 הועלה המחזה פעם נוספת בתיאטרון הבימה ושוב בבימוי של צדי צרפתי.
פטירתו
באפריל 2015 נשלמה מלאכת כתיבת ספרו האוטוביוגרפי "כל הדרך" ובחודש זה הוצא לאור. השקת הספר נערכה ב שבירושלים. אל השקה זו הגיע נבון כבר בכיסא גלגלים, והייתה זו הפעם האחרונה שהופיע בציבור. לאחר חודשים אחדים החלה נסיגה משמעותית במצב בריאותו. לאחר מספר בדיקות אחדות שנערכו לו בבית החולים הדסה עין כרם התברר שנבון עבר התקף לב. הוא אושפז, ומאז החל מצבו הבריאותי להתדרדר. בערב יום שישי, 6 בנובמבר 2015, הלך נבון לעולמו בביתו שבירושלים בגיל 94.
הלווייתו הממלכתית נערכה ב-8 בנובמבר והוא הובא למנוחות בהר הרצל לאחר שארונו הוצב במשכן הנשיא בירושלים ולציבור ניתן לעבור על פניו. נבון נטמן בחלקת גדולי האומה לצד רעייתו השנייה אופירה. נשיא המדינה ראובן ריבלין ספד: "לא אבן אחת הנחת, יצחק, אבנים רבות – אבני יסוד, אבני בניין". גם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ספד לנבון בפתח ישיבת ממשלת ישראל השלושים וארבע באומרו כי. אישים רבים אחרים ספדו לנבון, ובהם שמעון פרס, יואל חסון, יצחק הרצוג, יאיר לפיד, ציפי לבני וזהבה גלאון.
נישואיו לאופירה ארז
שלוש פעמים חלתה אופירה בסרטן. הפעם הראשונה הייתה סמוך לבחירתו של נבון לנשיאות. פעמיים הצליחה לגבור על המחלה, אך בפעם השלישית, בשנת 1993, מאבקה בסרטן השד הסתיים במותה בגיל 57.
נישואיו למירי שפיר
שנתיים לאחר מות רעייתו אופירה, ב-1995, הכיר נבון את מירי שפיר, אמנית במקצועה. שפיר נולדה ב-1936 בתל אביב-יפו, בוגרת מכללת לוינסקי לחינוך. בנעוריה שיחקה בתיאטרון זירה. שפיר עסקה בעיצוב תכשיטים ואופנה. עבדה בתור מעצבת האופנה בבית כלבו שלום מ-1965 ובמשך 5 שנים עד נסיעתה, בעקבות עבודת בעלה הראשון לאירופה, שם התגוררה במשך שבע שנים. ברומא פתחה גלריה לאמנות ישראלית. בעקבות גירושיה מבעלה הראשון, אורי שפיר, שבה ארצה ועסקה באופנה ובאמנות, אולם עקב משבר בענף הטקסטיל, נסעה לניו יורק, והקימה שם את "מירי שפיר תדמית ותקשורת". בנה הוא הפרופסור אלדר שפיר. לאחר כשלוש עשרה שנים בהן חי הזוג יחדיו, נישאו שפיר ונבון באפריל 2008, כאשר נבון היה בגיל 87 והיא בת 72.
תדמית
תדמיתו של יצחק נבון השתנתה רבות במרוצת השנים. טרום בחירתו לנשיאות המדינה, כשהיה חבר כנסת בראשית דרכו מרפ"י ומפלגת העבודה הישראלית, נחשב נבון לעושה דברו ואיש סודו של דוד בן-גוריון. אך תדמיתו השתנתה מקצה לקצה כשנבחר לנשיאות מדינת ישראל ב-1978. מרגע שנכנס לבית הנשיא, דאג להיות עממי, פשוט ונפוץ, שמוכר ומדבר לכולם. הוא פתח את משכן נשיאי ישראל להמונים בחגי ישראל ומועדיו, ונהג לשים פעמיו לסיורים ברחבי הארץ ובמהלך כל נשיאותו יצא מגבולות ישראל רק פעמיים באופן רשמי. אפילו תדמיתו בקרב ילדי ישראל הייתה חיובית: היו שחשבו ששמו יצחק נבון כיוון שהוא "צוחק הרבה וחכם". תדמיתו החיובית והעממית ואהדתו בקרב ההמונים התגברה עוד יותר כששב לזירה הפוליטית.
משנכנס נבון אל ממשלת האחדות ומונה לשר החינוך והתרבות, התנפצה תדמיתו זו ועמיתיו לממשלה רחשו לו שנאה וזלזול. נבון ושמעון פרס היו שותפים לידידות ארוכת-שנים שראשיתה עוד בדרכם המשותפת ברפ"י ובמחיצת בן-גוריון, אך מאז הבחירות לכנסת האחת עשרה הלך והעמיק הקרע בין השניים. פרס כרת ברית עם אויבו המר יצחק רבין במטרה למנוע ממנו להתמודד לראשות המערך, ולחסום את הפופולריות הגואה שלו בקרב ציבור מצביעי המפלגה. רבין ופרס זלזלו בו והתעלמו ממנו בניד עפעף. שרי הליכוד שישבו עמו בממשלה ביטלו אותו כאילו לא היה קיים וכינו אותו "כישלון ואכזבה" ו"הרדידות בהתגשמותה". מעטים היו תומכיו בזמן כהונתו כשר החינוך, בניגוד למבקריו הרבים. גם חבריו מהצד השמאלי של המפה הפוליטית כיוסי שריד ושולמית אלוני ביקרו אותו וראו בו שר חינוך לא טוב וחסר-תועלת. לאחר שעזב את הזירה הפוליטית לא זכה ליחס מיוחד, וניהל חיים ציבוריים צנועים יחסית.
מורשת והנצחה
בינואר 2016, חודשים אחדים לאחר פטירתו של נבון, הוקמה "העמותה להנצחת מורשת הנשיא החמישי יצחק נבון". ב-22 במרץ 2017 הגישה חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מתוקף תפקידה כיו"ר השדולה לשימור תרבות יהודי ארצות האסלאם הצעת חוק להקמת מפעל הנצחה רחב למורשת הנשיא החמישי יצחק נבון. על אף שהצעת החוק הוגשה מפי מועלם-רפאלי חברת הקואליציה, נתקלה ההצעה בהתנגדות מצד הממשלה ביולי אותה השנה. ב-10 בדצמבר הודיעה הממשלה על כוונתה להקצות כ-20 מיליון שקלים למפעל ההנצחה, וב-24 בדצמבר אישרה ממשלת ישראל השלושים וארבע השקעה בת 32 מיליון שקלים במפעל ההנצחה. שר החינוך נפתלי בנט הורה באותו היום על הקמת מיזם ל"ביצוע של מחקר להעמקת הידע בהיסטוריה של החברה הישראלית, תוך מיקוד בחזונו, פועלו ומורשתו של הנשיא נבון".
יצחק נבון מונצח בשמות בתי ספר ומוסדות חינוך, אירועים ופרסים, גנים ציבוריים, כיכרות ורחובות ברחבי ישראל. על שמו רחובות במגדל העמק, חדרה, מודיעין מכבים רעות, קריית אונו ובשכונת אלרואי החדשה בקריית טבעון. בכרמיאל ישנה שכונה בשם "רמת נבון" על-שמו. בתי ספר ומוסדות חינוך הנקראים על-שמו שוכנים ביבנה, ברחובות, בקריית שמונה, בנתיבות, במודיעין-מכבים-רעות, בירוחם, בדימונה, בקריית מוצקין, בפתח תקווה, בלוד, בראשון לציון, בחולון, ביקנעם עילית, באשדוד ובכרמית. גנים ציבוריים בנאות קדומים ובאשקלון נקראים על שמו; בירושלים נקראת על-שמו חורשה. גם בהיבט התרבותי מונצח יצחק נבון: הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו מארגנת אחת לשנה את "יום הלאדינו הבינלאומי על-שם יצחק נבון", ב-22 בדצמבר 2016 התקיים בתיאטרון ירושלים חידון הלשון העברית על-שמו וכאשר נפתחת העונה של תזמורת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים מתקיים "קונצרט נבון".
שר התחבורה ישראל כ"ץ העניק לתחנת הרכבת הראשית של ירושלים אשר נמצאת בכניסה המערבית לעיר עם פתיחתה את השם "תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון" (שמה המקורי של התחנה תוכנן להיות "תחנת האומה").
מאז 2019, חידוני התנך המחוזיים הם לזכרו של נבון.
פסל בדמותו של נבון נמצא בגן משכן הנשיא יחד עם פסלי נשיאי ישראל, ובמקומות נוספים כמו בחדר ההנצחה בבית "יד לבנים" בפתח תקווה ובכפר בלום.
רשת השפעה
רשת השפעה (באנגלית: Influence Diagram) הוא כלי לייצוג מודל קבלת החלטות, כלומר זהו מודל סטטיסטי המאפשר הסקה של הסתברויות מותנות לשם קבלת החלטות המבוססות על נתונים.
רשת השפעה היא הרחבה של רשת בייסיאנית שבה לא רק בעיות הסתברותיות יכולות להיות ממודלות ולהיפתר, אלא גם בעיות של קבלת החלטות (בעקבות קריטריון תוחלת תועלת מרבית) יכולות להיות כמודל ולהיפתר.
המודל מאפשר לנו להעריך את התועלת מהחלטות שונות כאשר הסוכן נמצא במצב של חוסר ודאות ו/או שינוי מתמיד. רשתות השפעה, בדומה לרשתות בייסיאניות משמשות לתוכנות הדורשות הסקה סטטיסטית, ולתוכנות הלומדות מדוגמאות, ומשתמשים בהם כחלק מתחומי מחקר כגון ביואינפורמטיקה ואנליזה רפואית.
היתרון של רשתות השפעה הוא שהיא מאפשרת לנו להציג בעיות מורכבות בצורה קומפקטית ופשוטה.
הקשרים הקיימים ברשתות השפעה
Information Link- לפני קבלת ההחלטה, המצב ב- Chance Node ידוע למקבל ההחלטות.
הקשת המחברת בין הרכיבים נקראת Informational Arc.
Influence Link- מראה שהחלטה תשפיע על המצב ב- Chance Node.
Decision Link- מראה על סדר בקבלת ההחלטות.
הקשת המחברת בין הרכיבים נקראת Not forgetting Arcs
Dependence Link- התרחשות ב- Chance Node אחד משפיעה על ההסתברות ב- Chance Node אחר.
אם אין קשת בין שני רכיבים אזי הם בלתי תלויים, לא משפיעים זה על זה.
ליד כל Chance Node תהיה לנו טבלה. הטבלה תכיל את כל השילובים האפשריים של כל מי שמצביע על ה- Chance Node. לכל שילוב אפשרי נגדיר את ההסתברות.
ליד כל Value Node תהיה לנו טבלה דומה אך במקום הסתברויות היא תכיל את התועלות הצפויות. כלומר נחזיק את התועלות לכל ה-Outcomes האפשריים.
כל רכיב אשר מצביע ישירות על Value Node הוא אירוע שמשפיע ישירות על ערכה של התועלת.
עקרונות חשובים בבניית רשת ההשפעה
כאשר אנחנו רוצים לבנות רשת השפעה אנחנו יכולים לסדר את הרשת ב-2 צורות:
יותר קשה לחשב את ה- Observation Order אם נסתכל על הדוגמה הנ"ל יותר קשה לחשב את המחלה מתוך הסממנים שלה מאחר שאותם סממנים יכולים לגרום למספר מחלות.
לכן בדרך כלל נבנה את רשת ההשפעה ב Assessment order ועל מנת לפתור את בעיית רשת ההשפעה נהפוך את החצים של הרשת.
הערכת רשת השפעה
נגדיר מספר מושגים הרלוונטיים בשלב זה:
האלגוריתם להערכת רשת ההשפעה:
סמסונג גלקסי נוט 10.1
סמסונג גלקסי נוט 10.1 הוא מחשב טאבלט בגודל 10.1 אינץ' (25.6 ס"מ) שעוצב, פותח ומשווק על ידי סמסונג אלקטרוניקה. הטאבלט מפעיל את אנדרואיד 4.1.2 (אנדרואיד 4.4.1 באירופה) ומשמש כפלטפורמה לצריכת מולטימדיה הכוללת סרטים, מוזיקה וגלישה באינטרנט. זוהי הכניסה השנייה בטווח סמסונג גלקסי נוט, המדגישה את השימוש בעט סטיילוס, ששמו הרשמי הוא S-Pen (S מציין את השם "סמסונג" – Samsung), כמכשיר קלט למשימות כמו רישום ורישום פתקים.
פרטים
הנוט 10.1 נחשף במקור ב־27 בפברואר 2012 ב־Mobile World Congress, בברצלונה, ספרד, עם מעבד ליבה כפולה של 1.4 GHz הטאבלט שוחרר בגרמניה, ממלכת ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות ב־6 באוגוסט 2012. גרסה סופית זו של הטאבלט משלבת מעבד Exynos מרובע ליבות של 1.4 GHz. הטאבלט מגיע עם אחסון פנימי של 16, 32 ו־64 GB, ו־2 GB של זיכרון RAM של DDR3. ה־Note 10.1 הושק בארצות הברית, בריטניה ודרום קוריאה ב־16 באוגוסט.
סמסונג החלה לפרוס את השדרוג של אנדרואיד 4.4.2 KitKat באירופה, הן כעדכון לאוויר והן באמצעות סמסונג קיז. סמסונג התאימה את הממשק עם תוכנת ה־TouchWiz UX המעודכנת שלה.
קבלה
הנוט 10.1 התקבל היטב על ידי חנויות טכנולוגיות רבות. דייב אוליבר ממגזין הטכנולוגיה Wired UK נתן דירוג של 9 מתוך 10. ה־Note 10.1 זכה לשבחים בגלל הרבגוניות שלו, מעבד מהיר, ממשק כתיבה, זיכרון ניתן להרחבה ומצלמה איכותית ותואר כמתמודד ראוי לאייפד. אתר TechCrunch הצהיר כי הטאבלט היה "מדהים, נהדר ומבריק", עם חבורה של אפליקציות מותאמות ל־S-pen כתכונה נהדרת.
שקודרה
שקודרה (באלבנית: Shkodra או Shkodër), היא העיר הרביעית בגודלה באלבניה. העיר נמצאת בצפון המדינה ושוכנת על הגדה המזרחית של האגם שנקרא על שמה - אגם שקודרה. שקודרה היא בירת מחוז שקודרה, הממוקם בצפון מערב אלבניה. העיר נוסדה בסביבות המאה ה-4 לפנה"ס. ב-1400 העיר הייתה המרכז של ההומניזם האלבני. בשקודרה נולדו הוגי דעות בולטות כמו מרין ברלטי (Marin Barleti) ומרין בצ'יקמי (Marin Becikemi). בשקודרה הוקם ב-1639 המצפה האסטרונומי הראשון בבלקן.
היסטוריה
שקודרה נוסדה סביב המאות הרביעית והחמישית לפנה"ס. ייתכן כי מקור שמה הוא "שקו דרינון" (Sco' Drinon) שמשמעותו 'המקום בו נהר הדרין הולך'. מחפירות ארכאולוגיות שנערכו בטירה רוזפה (Rozafa) שבשקורדה, אנו מסיקים כי המרכז היה מיושב מאז תקופת הברונזה. העיר נכבשה על ידי הרומאים בשנת 168 לפנה"ס, על ידי הסלאבים בשנה 1040, ולאחר מכן על ידי משפחת בלשאי (Balshaj), על ידי הרפובליקה של ונציה, ובשנת 1479 על ידי העות'מאנים - לאחר שדיכאו התנגדות רבת-עוצמה במצודה. העות'מאנים שלטו בעיר עד מלחמת הבלקן הראשונה והיא הייתה יחד עם אדירנה ויואנינה משלושת המבצרים המשמעותיים של האימפריה העות'מאנית ברומליה. במהלך מלחמה זאת, העיר באה במצור במשך 7 חדשים, מ-28 באוקטובר 1912 - 23 באפריל 1913, על ידי כוחות סרביה ומונטנגרו. מפקד העות'מאנים בעיר, אסעד פשה זכה לתהילה על העמידה האיתנה במלחמה, אל מול מתקפות חוזרות ונשנות במהלך המצור, בהם היו למונטנגרים אבדות רבות. אולם לאחר מתקפה חזקה ובעקבות מחסור במים נכנע אסעד פשה לצבא מונטנגרו. הכניעה נתקבלה בזעם בטורקיה שראתה באסעד פשה בוגד. ימים מועטים לאחר מכן נכנעה מונטנגרו ללחץ של אוסטרו-הונגריה, בניגוד להבטחה במהלך המצור שלעולם לא יוותרו על העיר וב-14 במאי 1913 השיגה את כוחותיה מהעיר. יום קודם לכן שרפו המונטנגרים את השוק העירוני ובזזו אותו.
בסוף מאי 1913, נקבע בהסכם לונדון (1913) ששקודרה תהיה חלק מאלבניה שעצמאותה הוכרה בהסכם זה.
במלחמת העולם הראשונה הגיעו הכוחות הסרבים לשקודרה בסוף יוני 1915. בינואר 1916 נכבשה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והיא היוותה מרכזה של האוסטרים בשטחי אלבניה שכבשה. לקראת סוף המלחמה נכנסו כוחות צרפת לעיר והם החזיקו בה בסיום המלחמה בנובמבר 1918. במרץ 1920 עזבו הצרפתים ושקודרה הועברה לשלטון אלבניה.
בדצמבר 1924 הייתה שקודרה היעד הראשון שנכבש בידי צבאו של זוגו הראשון, מלך אלבניה בעת השתלטותו, בגיבוי יוגוסלביה על אלבניה.
המבצר של שקודרה
שם המבצר של שקודרה הוא רוזפה, ויש לה היסטוריה בת כמה אלפי שנים. הטירה נבנתה על גבעה גבוהה, מכוסה לחלוטין בסלעים בלתי עבירים. בשל מיקומה האסטרטגי היה זה מעוז בלתי מעורער במשך מאות שנים. שקודרה הייתה בירתו של עם האילירים ובחפירות שנערכו נמצאו עובדות שמראה כי כבר בעת האילירים הטירה שימשה להגנה על האוכלוסייה המקומית שחיו מתחת לה. בשל ההיסטוריה עתיקת היומין של הטירה, היא זכתה לשם אגדי בפי תושבי העיר.