cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ונאנטיוס פורטונאטוס
ביוגרפיה
בהיותו בערך בן שלושים שנה הבריא ממחלת פוטוקרטיטיס (דלקת הקרנית) והתכונן להגיע אל העיר טור שבגאליה כדי לבקר בקברו של סן מרטן, שייחס לו את החלמתו. הוא נסע דרך אוסטרזיה וזכה לקבלת פנים מלכותית מצד זיגיברט הראשון, מלך אוסטרזיה ובחירת לבו המלכה ברונהילדה, שאותה פורטונאטוס העריץ עד מאוד. בחגיגות הנישואים של זיגיברט וברונהילדה, שנערכו בעיר מץ, הוא השמיע באוזניהם של הנוכחים פואמה לירית בחרוזים לטיניים שבה הפך את ברונהילדה לונוס החדשה, ואת זיגיברט - לאכילס החדש.
הוא עשה את דרכו מן העיר טרייר (כיום בגרמניה) אל העיר טולוז במטרה לשמש כאחד ממשוררי החצר של מלכי השושלת המרובינגית. אם כי מטרתו זו לא הוכתרה בהצלחה בגלל סיבות פוליטיות, הוא זכה בתמיכתם של אנשי דת נוצריים ובהם גרגוריוס מטור. הוא נהנה גם מתמיכתה של רדגונדיס - אלמנתו של כלותאר הראשון - שהטילה עליו להקים מנזר בפואטייה. ב-576 פורטונאטוס הפך לכומר במנזר זה, ולקראת שנת 600 התמנה לבישוף פואטייה.
ונאנטיוס פורטונאטוס הוא קדוש של הכנסייה הקתולית שיום חגו הוא 14 בדצמבר. יום חג זה מקודש בעיקר בפואטייה ובמספר כנסיות במחוז ונטו באיטליה.
יצירתו
הוא נודע בעיקר בשל שתי פואמות, המהוות חלק של הליטורגיה הקדושה, שאחת מהן הפכה למקור השראה לתומאס אקווינאס. הוא כתב גם את הפואמה "הדגלים המלכותיים צועדים קדימה", המהווה חלק של תפילת הערבית הנוצרית במשך השבוע הקדוש. פואמה זו נכתבה לכבוד שריד של הצלב האמיתי, מה שמסביר את הקשר שלה עם חגיגות הצלב הקדוש. שריד זה נשלח על ידי יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, אל ראדגונד מלכת הפרנקים, שאחרי מות בעלה כלותאר הראשון הקימה מנזר באקוויטניה. בספרייה העירונית של פואטייה נמצא כתב יד עתיק מן המאה האחת עשרה המתאר את חייה של ראדגונד, שהועתק מיצירה של פורטונאסוס שנכתבה במרוצת המאה השישית.
כמי שנתפס ליופייה ולחוכמתה של ברונהילדה, הוא הקדיש לה חלק של יצירותיו. היא הייתה מקור השראתו בפואמה "טעם עתיק" שבה לא חדל מלשיר לה שירי הלל, לשם דוגמה:
באותו להט של שירה הוא מבכה את מותה של גאלסווינת (אחותה של ברונהילדה) שנרצחה בידי המלך כילפריך הראשון. הוא לא חדל גם מלשבח את פרדגונד, מלכת נויסטריה על סגולותיה המלכותיות.
כמו אוסוניוס לפניו, שכתב את הפואמה "מוזלה", פורטונאטוס כתב פואמה על אודות הנהר מוזל. בשירתו הוא מתאר גם את האווירה הכפרית של סביבות בורדו, עם הכרמים בשיפולי הגבעות, הנחלים הזורמים לאיטם והדשאים שלצידם. הוא מתאר את המרחצאות החמים, את הגנים עם אכסדרות העמודים, את העשן המיתמר מן הווילות של אזור בורדו, ובמיוחד מאלה שהיו בבעלותו של לאונטיוס, בישוף בורדו - אריסטוקרט גאלו רומי.
פורטונאטוס מתאר גם את המאכלים ואת המשתאות שבהם עדיין דיברו בענייני ספרות. היו אלה שרידי הציוויליזציה הרומאית שעמדו להיעלם בקרוב עם הטרגדיה של המאה השישית. האנשים שחלקו כבוד לפורטונאטוס וביקשו ממנו לכתוב שירים למענם, עשו זאת משום שבא מאיטליה שבה עדיין נשארו עקבות של לימוד ושל תרבות.
ונאנטיוס פורטונאטוס כתב אחד עשר ספרי שירה לטינית ששרדו עד ימינו. ספרים אלה כוללים דברי אפיטף (כתובות על גבי מצבות), נאומים בחרוזים המדברים בשבחם של אנשים או של דברים, דברי תנחומים ושירים דתיים. חרוזיו של פורטונאטוס הם בעלי חשיבות בהתפתחותה של הספרות הלטינית, בעיקר משום שכתב בתקופה שבה השתנה משקל החרוזים מלטינית קלאסית לזו של ימי הביניים. הוא כתב גם הגיוגרפיה של סן מרטין ושל ראדגונד.
עובד לדיז'ינסקי
עובד לדיז'ינסקי (24 במאי 1931 – 1 בנובמבר 1956) היה קצין צה"ל שעוטר פעמיים בעיטור העוז. העיטור השני הוענק לו לאחר שנהרג בקרב המיתלה מהתפוצצות רימון יד, תוך שהוא מגונן בגופו על אחד מחייליו ובכך הציל את חייו.
ביוגרפיה
לדיז'ינסקי נולד ב-1931 ברחובות לזאב ורחל, ומאוחר יותר עבר לכפר ביל"ו. במלחמת העצמאות היה לוחם בחטיבת יפתח של הפלמ"ח. בין היתר לחם בקרבות חרבת מחאז. לאחר תום המלחמה חזר למשק, אך לבסוף חזר לצה"ל והצטרף לקורס קצינים אותו סיים בהצלחה. לאחר הקורס שובץ כמפקד מחלקה בגדוד 890 (צנחנים). באוקטובר 1955 פיקד על כוח במבצע שעיר שתקף מוצב ברמת הגולן ושבה שלושה חיילים סורים.
ב-1 בנובמבר 1956, בעת קרב המיתלה במבצע קדש, הוביל לדיז'ינסקי מחלקה מפלוגתו להתקפה לילית על כוח מצרי שהיה מחופר ומבוצר בכוכים על צלעות המצוקים באזור מעבר המיתלה. הוא הסתער בראש הכוח, טיפס עם אנשיו על הצוק הגבוה והטיל רימון לפתחה של עמדה מצרית. הרימון נפל בחזרה לעברו ולעבר חבריו. באינסטינקט מיידי הצמיד לדיז'ינסקי את החייל הקרוב אליו לסלע וסוכך עליו בגופו, תוך שהוא סופג את רסיסי הרימון שהתפוצץ.
לימים סיפר סמל יגאל גרבר, החייל שאותו הציל לדיז'ינסקי "עוד לפני שהרימון התפוצץ הבנתי ברגע אחד שעובד מציל את חיי. הוא לפת אותי בתוך גופו והסתיר אותי, כשפניו מול הרימון המתגלגל". על פעולה זו עוטר לדיז'ינסקי לאחר מותו, בשנית, בצל"ש הרמטכ"ל, שלימים הומר אף הוא בעיטור העוז.
בתחילה הובא לקבורה בבית קברות צבאי זמני בשלח וב-23 באוקטובר 1957 הועבר לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
בעיר רחובות נקרא רחוב על שמו. ברומן הידוע "ימי צקלג" המתאר את קרבות חרבת מחאז במלחמת השחרור, דמותו של עודד מבוססת על עובד לדיזינסקי. יתר על כך, עובד היה אחד משני הלוחמים בקרב בהם מיקד ס.יזהר, הסופר, את תחקירו.
גנץ
{{פירושונים|;אישים
ראו גם
}}
גאלא פלקידיה
גאלא פלקידיה (לטינית: Galla Placidia; בערך 390 עד 27 בנובמבר 450) הייתה בתו של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון מאשתו השנייה, גאלא, בתו של הקיסר ולנטיניאנוס הראשון. היא הייתה אחותם למחצה של הקיסרים הונוריוס וארקדיוס.
חייה
גאלא פלקידיה בילתה את עיקר שנות ילדותה בבית סטיליקו הונדלי ואשתו סרנה. סטיליקו היה אז האיש החזק בקיסרות המערבית ולטענתו גם במזרחית. בשנת 408 נרצח סטיליקו בהוראת אנשים מן הסנאט והונוריוס וככל הנראה בהסכמתה, בשתיקה לפחות, של גאלא פלקידיה.
אחרי מותו של סטיליקו, עברו רוב הכוחות הלא-איטלקיים של רומא לצידו של אלאריק הויזיגותי שניצל זאת לפלוש לאיטליה ולבזוז את רומא. אחרי ביזת רומא ב-24 באוגוסט 410 נלקחה גאלא פלקידיה בשבי הוויזיגותים ונדדה עם אלאריק וצבאו ברחבי איטליה ואחר–כך הועברה לגאליה.
ב-1 בינואר 414, בזמן שהותה בשבי הויזיגותים, היא נישאה לאטהאולף, בנארבו (נארבונה). אטהולף היה אחיו של אלאריק ומלך הוויזיגותים אחרי מותו. ככל הנראה, החלו היחסים ביניהם כבר בשלב מוקדם יותר, ככל הנראה ב-411. גאלא פלקידיה ילדה לאטהאולף בן, תאודוסיוס, שמת בילדותו ונקבר בברצלונה. שנים רבות אחרי כן הוצאה גופתו ונקברה מחדש במוזולאום האימפריאלי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. אטהאולף נפצע פצעי מוות על ידי משרת של ראש שבט גותי ולפני מותו בסוף קיץ 415 הורה לאחיו להשיב את גאלא פלקידיה לרומים. המלך הגותי ואליה, יורשו של אטהאולף, ביצע זאת בתמורה להסכם ואספקה בתחילת שנת 416.
אחיה הונוריוס כפה עליה כאן להנשא לגנרל שלו, קונסטנטיוס השלישי, בינואר 417. היא ילדה לקונסטנטינוס את הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ואת יוסטה גראטה הונוריה, שנהנתה ממעט יותר כוח רצון מדודה ואחיה הנרפים. קונסטנטיוס מונה לאוגוסטוס-במשותף יחד עם הונוריוס בשנת 421, אך מת זמן קצר אחרי כן. גאלא פלקידיה מונתה בידי הונוריוס לאוגוסטה, התואר הגבוה ביותר שאשה באימפריה הרומית יכולה להגיע אליו.
לאחר מותו של קונסטנטיוס, החל מצבה החברתי של גאלא פלקידיה להתדרדר. היא נאלצה לעזוב בשנת 423 את האימפריה המערבית ולעבור לקונסטנטינופול בגלל מספר סיבות, ביניהן מותו של הונוריוס באותה השנה ועלייתו לשלטון של יואנסוס. כמו כן, בשל שערורייה שפרצה כשנראה שהונוריוס מראה חיבה יתרה בפומבי כלפי גאלא כאשר הוא מחבק אותה (ולפי מקורות שונים, הונוריוס כפה עצמו על גאלא) חצר הקיסרות פנתה נגדה.
אחרי דיכוי מרידת יואנסוס בשנת 424, למרות תמיכתו של פלביוס אאטיוס, מונה לתפקיד הקיסר בנה הצעיר פלביוס פלקידוסולנטיניאנוס, שהפך לולנטיניאנוס השלישי בשנת 425.
גאלא פלקידיה ניסתה לשלוט בשמו של בנה והייתה העוצרת שלו יחד עם פלביוס אאטיוס ששימש כמגיסטר מיליטום של ולנטיניאנוס החל משנת 424. בהדרגה הצליח אאטיוס להטות לצידו את הגנרלים ובעת בה זכה למינוי כפטריקיוס כבר היה השלטון בפועל בידו. גאלא פלקידיה הגיעה להסכמה בשלום עם אאטיוס.
באביב שנת 450 כתבה בתה של פלקידיה, הונוריה, לאטילה ההוני (שהתחנך בחצר הרומית) וביקשה ממנו להציל אותה מנישואים לא רצויים לסנאטור מהמשפחה המלכותית שאחיה, ולנטיניאנוס השלישי הכריח עלייה. התוצאה הרת האסון של המכתב הייתה שאטילה הפנה את תשומת לבו מקונסטנטינופול מערבה ופירש את מכתבה של הונוריה כהצעה לנישואים (ואולי אף להדיח את ולנטיניאנוס). כששמע על זה ולנטיניאנוס השלישי, תכנן להוציא את הונוריה להורג, גאלא פלקידיה הצליחה, באמצעות תחנונים, לשכנע את בנה לא להוציאה להורג בשל כך ורק להגלות אותה. זו הייתה פעולתה האחרונה: היא מתה בנובמבר שנת 450, לפני שאטילה הגיע ובזז את איטליה בין השנים 451–453, כשהוא ניתלה במכתבה של הונוריה כנימוק היחידי למעשיו.
גאלא פלקידיה נותרה כל חייה קתולית אדוקה ובשנותיה המאוחרות תרמה לכמה כנסיות ברוונה. המאוזוליאום של גאלא פלקידיה, הקרוי על שמה בעיר הוא אחד מאתרי השימור של אונס"קו.
כריסטופר פיירבנק
כריסטופר "כריס" פיירבנק (באנגלית: Christopher "Chris" Fairbank; נולד ב-4 באוקטובר 1953) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות מוקסי בסדרת הדרמה קומית "Auf Wiedersehen, Pet".
ביוגרפיה
פיירבנק נולד בהרטפורדשייר שבאנגליה. העניין שלו במשחק התעורר כשהופיע בהצגת בית ספר בקלאברינג שבאסקס. הוא הופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה בהן "Sapphire and Steel", "המקצוענים" ו"סקרלט פימפרנל". פיירבנק דיבב בסרטים באורך מלא של וולאס וגרומיט, "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" ו"חיים בזרם". ב-1989 שיחק בתפקיד אחד משני השודדים ששומעים את הגעתו של באטמן בסרטו של טים ברטון. פיירבנק גילם את מקטילבורג בסרט "האלמנט החמישי", האסיר מרפי בסרט "הנוסע השמיני 3", והשחקן בגרסה של פרנקו זפירלי למחזה "המלט" בכיכובו של מל גיבסון. עוד הופיע פיירבנקס בטרילוגיית הסרטים "גול!" בדמות אוהד של ניוקאסל יונייטד.
פיירבנק ידוע בזכות יכולתו לדבר במבטאים ובדיאלקטים שונים. בתפקיד מוקסי בסדרה "Auf Weidersehen Pet" גילם איש מליברפול. המבטא שלו היה כל כך משכנע שהצופים היו בטוחים שהוא אכן מליברפול.
ב-2010 שיחק פיירבנק בתפקיד בלש במיני-סדרה "חמש בנות", ובתפקיד אלפרד "פרדי" לנון בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "לנון בעירום".
ב-2011 הופיע פיירבנק בסרט "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתפקיד פירט בשם איזקייל. ב-2012 שיחק בדמות אוסטרלי בסדרה "Starlings" של ערוץ Sky 1.
אקס-מן
"האקס-מן" (באנגלית: The X-Men, בתרגומים העבריים משנות השישים והשבעים נקראו הבלתי מנוצחים) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בספטמבר 1963 בחוברת The X-Men #1, והיא נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. זיכיון האקס-מן הוא מהזיכיונות הפופולריים והמצליחים ביותר בתעשיית הקומיקס, עם עשרות סדרות בת המבוססות עליו ואמנים רבים שהפכו לכוכבים בתעשייה בעקבות מעורבותם בו. כמו כן, זיכיון הקומיקס זכה לעיבודים למדיות נוספות כמו סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ואנימציה ומשחקי מחשב, כאשר המפורסם ביניהם הוא סדרת סרטי אקס-מן הקולנועיים. "אקס-מן" הוא השם הכולל לקבוצת גיבורי-העל עצמה, לסדרת הקומיקס הראשית בכיכובם, או לזיכיון הנרחב יותר שכולל סדרות ספין אוף וסדרות סולו רבות כמו המוטאנטים החדשים, אקסקליבר, אקס פורס ואקס פקטור.
האקס-מן הם מוטאנטים - תת-מין ומיעוט של בני אדם אשר בעקבות קפיצה אבולוציונית נולדו עם יכולות על-אנושיות. האקס-מן נלחמים למען שלום ושוויון בין בני אדם ומוטאנטים בעולם שבו אי-סובלנות אנטי-מוטאנטית היא רחבה וחסרת רחמים. הם מונהגים בידי צ'ארלס אקסבייר, הידוע בכינוי פרופסור אקס, מוטאנט רב עצמה בעל כוחות טלפתיה שמסוגל לקרוא מחשבות ולשלוט בהן. יריבם הגדול ביותר הוא מגנטו, מוטאנט רב עצמה המסוגל לשלוט בשדות מגנטיים. לפרופסור אקס ומגנטו יש השקפות עולם ופילוסופיות מנוגדות לגבי היחסים בין בני אדם למוטאנטים. בשעה שפרופסור אקס פועל לכיוון שלום והבנה בין מוטאנטים לבני אדם, הרי שמגנטו רואה בבני האדם כאיום ומאמין בנקיטת גישה אגרסיבית יותר כלפיהם, אם כי מצא את עצמו לעיתים עובד במשותף עם האקס-מן.
פרופסור אקס הוא מייסד בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, שידוע לרוב כאחוזת אקס - בית ספר אשר מגייס מוטאנטים מכל רחבי העולם. בית הספר ממוקם במחוז וסטצ'סטר שבניו יורק, והוא ביתם של חברי האקס-מן ומקום האימונים שלהם. חמשת חברי האקס-מן המקוריים הם סייקלופס, ג'ין גריי, חיה, אייסמן ואנג'ל. מאז הופעתם לראשונה, מוטאנטים רבים הצטרפו לקבוצה ממדינות שונות ורקעים שונים.
רקע
בראיון שנערך עם ג'ק קירבי בשנת 1987, הוא ציין:
לי שכתב את שם הכותר של החוברות מחדש אחרי שהעורך הראשי מרטין גודמן ביטל את השם הראשוני שניתן להם, "המוטאנטים", באומרו שהקוראים לא יבינו מה הם מוטאנטים.
בתוך יקום מארוול, האקס-מן נחשבים כמי שנקראו על שמו של אקסבייר עצמו. ההסבר המקורי שלו היה כי מוטאנטים מחזיקים בכוח נוסף... כוח שבני אדם רגילים לא מחזיקים, וזו הסיבה שהוא קורא לתלמידיו אקס-מן, בגלל האקסטרה כוח.
עם תחילת פרסומה, סדרת החוברות זכתה לאהדה רבה עד לביטולה בשנת 1970. העניין בחוברות הקומיקס הוצת מחדש עם פרסומה של החוברת Giant-Size X-Men בשנת 1975 והצגתה של קבוצת אקס-מן חדשה ורב תרבותית. הסדרה צברה פופולריות הולכת וגדלה תחת הרצתם רבת השנים של הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם, והולידה סדרות בת רבות כדוגמת המוטאנטים החדשים, אקס פקטור, אקסקליבר, אקס פורס ו-Generation X.
שנות ה-60 של המאה ה-20: ההרצה המקורית
חוברות האקס-מן הראשונות משנות ה-60 של המאה ה-20 הציגו את חברי הקבוצה המקורית של האקס-מן סייקלופס, ג'ין גריי, חיה, אייסמן ואנג'ל וכן את יריבם מגנטו ואחוות המוטאנטים הרשעים שלו, אשר כללה את מאסטרמיינד, קוויקסילבר, מכשפת השני וטואד. סדרת החוברות התמקדה בתמה השגרתית של טוב נגד רע ומאוחר יותר כללה גם נושאים כמו דעה קדומה וגזענות - מוטיבים שחזרו על עצמם עם השנים. הצד הרע שבסיפור הוצג דרך דמותו של מגנטו - דמות אנושית ומעוררת סימפתיה, אשר שרדה את מחנה הריכוז של הנאצים רק כדי לפתח שנאה כלפי האנושות. מאמיניו העיקריים - קוויקסילבר ומכשפת השני - היו משבט הצוענים.
שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20: עידן קלרמונט
הכותב כריס קלרמונט, שהפך לכותב הוותיק והחשוב ביותר בתולדות הסדרה, כמו גם המאייר ג'ון ביירן, שהצטרפו בשנות ה-70, אחראים לכמה מסיפורי האקס-מן המפורסמים ביותר, ביניהם "סאגת הפניקס האפלה", "ימי עבר עתידי" ו"האל אוהב, האדם הורג", ששימש כבסיס של הסרט "אקס-מן 2". בשנות ה-80 המשיכה סדרת האקס-מן לצבור פופולריות, שהובילה להפקתן של סדרות-בת מצליחות נוספות, דוגמת "המוטאנטים החדשים", "אלפא פלייט", "אקס-פקטור", "אקסקליבר" ובהמשך גם "אקס פורס". לרוב, הופיעו בסדרות השונות קבוצות אקס-מן המורכבות מחברים שונים, דבר שאיפשר יצירת סיפורי קרוס-אובר ייחודיים הנפרשים על פני מספר כותרים בו-זמנית, דוגמת "טבח המוטאנטים" או "נפילת המוטאנטים".
שנות ה-90 של המאה ה-20: הקבוצה הכחולה והזהובה
הפופולריות של סדרת חוברות האקס-מן צברה תאוצה בשנות ה-90 עם שידורה של "אקס-מן: סדרת האנימציה", והצטרפותם של כותבים כמו רוב ליפילד, פביאן ניצ'זה וסקוט לובדל. קבוצת האקס-מן התפלגה לראשונה לשתי קבוצות - הקבוצה הכחולה והקבוצה הזהובה ודמויות חדשות הוצגו לתוך יקום האקס-מן כדוגמת קייבל, בישופ וגמביט. במהלך עשור זה פורסמו מספר קרוס-אוברים משפיעים כמו "אג'נדת ההכחדה" (1990), "סאגת האי מיואר" (1991), "שירת התליין" (1992), "משיכות קטלניות" (1993), "אמנת הפלנקס" (1994), "עידן אפוקליפס" (1995), "אונסלוט" (1996) ו"מבצע אפס סובלנות" (1997).
העשור הראשון של המאה ה-21: תקופת מוריסון, בית אם וטרילוגיית המשיח
הרצתו של גרנט מוריסון מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 שינתה את מאזן הכוחות של הקבוצה והציגה ליקום אקס-מן מספר עלילות שנויות במחלוקת כמו "ה' עבור הכחדה", שבה נבלת-על בשם קסנדרה נובה משמידה את האי ג'נושה והורגת 16 מיליון מוטאנטים. מוריסון גם שיקם את דמותה של אמה פרוסט, המלכה הלבנה לשעבר של מועדון הלפייר, וצירף את דמותה לאקס-מן. בתחילת העשור הוצגה קבוצת "אולטימייט אקס-מן" כחלק מחותם "אולטימייט מארוול" החדש, ובהמשך החלה הרצתה של סדרת "אקס-מן החדשים", ובה הוצגו תלמידים חדשים רבים לתוך יקום האקס-מן.
טרילוגיית המשיח
יקום האקס-מן על כל סדרות הקומיקס שבו זכה לטלטלה גדולה במיני-סדרה "בית אם" והמשכיה, כאשר מרבית מהמוטאנטים הופשטו מכל כוחותיהם, וכך החל החיפוש אחר מושיע חדש בקרב המוטאנטים, כפי שסופר בסיפורים "תסביך משיח" ו"מלחמת המשיח" בכתיבתם של קרייג קייל וכריסטופר יוסט. סיפורים אלה זכו להמשך בשם "הביאה השנייה". במהלך תקופה זו פורסמו הסיפורים "אנו עומדים מופרדים", "הייעוד הגלוי", "אוטופיה", "אומת אקס" ו"נקרושה". חברי האקס-מן גם השתתפו בסיפור "פלישה סודית".
פילוג, בריאה מחדש
העשור השני של המאה ה-21 הביא עמו שינויים מרחיקי לכת נוספים ביקום האקס-מן. בשנת 2011, השלכות הסיפור "אקס-מן: פילוג" הביאו לסכסוך בין סייקלופס לבין וולברין על מנהיגות הקבוצה וכן לתוצאות מרחיקות לכת. במהלך "הבריאה מחדש", וולברין הקים מחדש את בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי על חורבות אחוזת אקס וכן הוביל קבוצה אקס-מן חדשה בסדרת החוברות "וולברין והאקס-מן". בשנת 2012, סיפור הקרוס-אובר "אוונג'רס נגד אקס-מן" הביא לסיומן של עלילות "בית אם" ו"השמדה", כאשר האקס-מן נלחמו בקבוצת האוונג'רס על עתידו של גזע המוטאנטים. בין היתר, גישתו של סייקלופס הפכה לאנרכיסטית יותר, מה שהביא למותו של פרופסור אקס.
אקס-מן המקוריים מזמן העבר
כחלק מהמיתוג מחדש "מארוול עכשיו!" של שנת 2012, מרבית כותרי האקס-מן בוטלו והוצגו חמשת חברי האקס-מן המקוריים שהובאו מזמן העבר. לרגל חגיגות 50 שנים לקיומו של מותג האקס-מן פורסמו קשתות הסיפור "קרב האטום", "הציר" ו"מותו של וולברין".
ענן הטריגן
הרצת "מארוול החדשה והשונה" של שנת 2015 לאחר המלחמות הסודיות הציגה את דמותו של לוגאן הזקן, ו-X-23 נטלה את זהותו של וולברין. קבוצת האקס-מן עמדה בפני האיום של ערפילי טריגן, והתפתח עימות בינה לבין הבלתי אנושיים, מה שהוביל למלחמת הבלתי אנושיים נגד אקס-מן ולמותו של סייקלופס.
תחייה מחודשת
שנת 2017 הציגה הרצה מחודשת של כותרי האקס תחת החותם "תחייה מחודשת" (ResurrXion) ופרסומן של חוברות אקס חדשות כדוגמת "אקס-מן הקבוצה הכחולה", "אקס-מן: הקבוצה הזהובה" וכרכים חדשים ל"נשק אקס", "Generation X", קייבל, אייסמן וג'ין גריי. כחלק מהרצת "תחייה מחודשת", דמויות מרכזיות חזרו לחיים, ביניהן ג'ין גריי (בסיפור "תחיית הפניקס - שובה של ג'ין גריי"), וולברין (בסיפור "שובו של וולברין") וסייקלופס והאקס-מן הצעירים חזרו לזמנם המקורי בקשת הסיפור "אקס-מן: השמדה".
עידן קרקואה
עם תחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 חברת מארוול הודיעה במאי 2019, כי כל כותרי האקס-מן יבוטלו ותחל הרצה חדשה בכתיבתו של ג'ונתן היקמן אשר תשנה את מאזן הכוחות ביקום האקס-מן לחלוטין לאחר הסיפורים "בית אקס וכוחות אקס".
זאת ועוד, בכנס קומיק-קון נחשף כי הרצה חדשה של שש סדרות אקס יובילו את העידן החדש של "שחר האקס", ולאחר מכן "שלטון אקס", "גורל אקס" ולבסוף "נפילת אקס" : סדרת הדגל של האקס-מן (בכיכובם של סייקלופס, ג'ין גריי, קייבל, וולברין, רייצ'ל סאמרס, האבוק, וולקן וקורסאייר), מיתוג מחודש לסדרת הנבלים "המשוטטים" (בכיכובם של קיטי פרייד, סטורם, אייסמן, בישופ, פיירו ואמה פרוסט), אקסקליבר (בכיכובם של בטסי בראדוק כקפטן בריטניה, רוג, גמביט, ג'ובילי, ריקטור ועין סבח נור), המוטאנטים החדשים (מג'יק, סאן-ספוט, וולפסביין, מיראז', קארמה, סייפר, צ'יימבר וקבוצת הסטארג'אמרס), יחידת המבצעים המיוחדים של אקס פורס (בכיכובם של חיה, ג'ין גריי, סייג', דומינו, וולברין, קולוסוס וקיד אומגה) וסדרה מחודשת לכותר וותיק בשם "מלאכים נופלים", שבה קוואנון מגייסת את קייבל ואת X-23 למשימה אישית שיכולה לסכן את עתיד גזע המוטאנטים.
אלמנטים עלילתיים
חוברות האקס-מן משתמשות בכלים עלילתיים ומוטיבים חוזרים ונשנים במשך השנים לקשתות הסיפור שלהן, דבר שנעשה לשגרה בקאנון האקס-מן.
סוגיות חברתיות
העימות המתמשך בין מוטאנטים לבני אדם מקבל השוואה לרוב לעימותים בעולם האמיתי של קבוצות מיעוטים כמו אפרו אמריקאים ושל קבוצות דת שונות כמו יהודים, מוסלמים, אתאיסטים והקהילה הגאה. נאמר שהגישה כלפי מוטאנטים היא בלתי הגיונית בהקשר ליקום מארוול, שכן קבוצות של אלה שאינם מוטאנטים ובעלי כוחות דומים אינם נתקלים בתחושות של פחד כלפיהם. עורכת חוברות האקס-מן אן נוסנטי מציינת שהעניין הוא פשוטו כמשמעו, מכיוון שאין כל הבדל בין קולוסוס לבין הלפיד האנושי, לדוגמה. לדבריה, "אם אדם ייכנס למשרדי כשהוא עטוף בלהבות, או שאדם ייכנס ועורו יהפוך לפלדה, הוא יקבל את אותה תגובה. אין זה כל כך משנה שאני מכירה את סיפור מקורם. כסדרת חוברות, האקס-מן תמיד ייצגו משהו שונה - כוחותיהם מגיעים בעת בגרות מינית, אנלוגיה לשינויים המתרחשים בגיל ההתבגרות - בין אם הם מיוחדים, יוצאים מכלל שליטה או שמבדילים אותך מאחרים". כמו כן, ברמה האישית, כמה מחברי האקס-מן משמשים כמטפורה, שכן כוחותיהם השונים מציינים מאפיינים מסויימים בטבעו של האאוטסיידר.
מסע בזמן
רבים מסיפורי האקס-מן נוגעים בנושא המסע בזמן במובן שבו הקבוצה עורכת מסע דרך מרחב הזמן במהלך משימה, נבלי-על נוסעים בזמן כדי לשנות את ההיסטוריה, או שדמויות מסוימות מזמן העבר או העתיד מגיעות לזמן ההווה כדי לעזור לחברי הקבוצה. קשתות סיפור אשר משתמשות במוטיב זה כוללות את "ימי עבר עתידי", "תסביך משיח", "אקס-מן החדשים", "מלחמת המשיח" ו"קרב האטום". דמויות המשויכות למסע בזמן כוללות את אפוקליפס, בישופ, קייבל, לוגאן הזקן, פרסטיג', הופ סאמרס וסטרייף.
מוות ושיבה לחיים
אחד מהכלים העלילתיים ששבים וחוזרים בזיכיון האקס-מן הוא מוות ושיבה לחיים, לרוב בשל דמותה של ג'ין גריי והחיבור שלה לכוח הפניקס. אולם, גם רבים מחברי האקס-מן האחרים מתו וחזרו לחיים, אם כי לא בצורה ייחודית ואייקונית כמו הפניקס. מוות ושיבה לחיים הפך לדבר שבשגרה בחוברות האקס, כך שהדמויות העירו בעצמן שהמוות אינו זר להן, או שלמוות אין השפעה ארוכת טווח בנוגע אליהם. הסיפור "נקרושה" הוא דוגמה עיקרית לכך, שבו סלנה מחזירה לחיים רבים מבני בריתם ואויביהם המתים של האקס-מן כדי להשיג את אלוהותה.
גורל
רבות מהדמויות עוסקות בנושא הגורל. יכולות החיזוי של המוטאנטית דסטיני השפיעו על קווים עלילתיים בהיסטוריה הפרסומית של האקס-מן הרבה אחרי שהיא נהרגה, וזאת כשגם האקס-מן וגם אויביהם חיפשו אחר יומניה של דסטיני אשר חזו זמני עתיד אפשריים. נושא הגורל חוזר שוב בקשת הסיפור "הקיצוניים" (The Extremists), שבו מתחוללת מתקפה על המורלוקים כאשר אחד מהם רואה עתיד שחור לחבריה. כמה דמויות מאמינות שהן יודעות כבר את הגורל שלהן, כמו אפוקליפס שמאמין שגורלו הוא לשלוט בגזע המוטאנטים, או שמגנטו מאמין שגורלו הוא להוביל את המוטאנטים בהתקוממות נגד בני האדם. דמויות נוספות שיודעות את דבר גורלן ושנקטו באמצעים כדי לשנות אותו כוללות את ג'ין גריי, פרסטיג', אוון סבאח נוח, הופ סאמרס ווורן וורתינטון השלישי.
ליגת העל הסלובקית
הליגה הסלובקית הראשונה (בסלובקית: Corgoň liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסלובקיה, נקראת כיום ה"פורטונה ליגה" (בסלובקית: Fortuna liga).
אקס-מן
מסע בחלל
מסע בחלל היה מוטיב חוזר בסדרות האקס-מן מאז "סאגת הפניקס האפלה". מאז, סיפורים אשר התרחשו בחלל היו קשורים לשי'אר - בני בריתם של האקס-מן ולעיתים יריביהם - ולסיפורים הקשורים בכוח הפניקס החוצני. החלל היה גם הרקע לסיפורים הנוגעים לגזע הברוד, למשל הסיפור הראשון בו הם הוצגו. באמצעות סיפורים אלה הוצגו גם דמויות קשורות כדוגמת קבוצת סטארג'אמרס והאח השלישי לבית סאמרס - וולקן. מסע בחלל שיחק תפקיד חשוב בהרצתו של ג'וס וידון לחוברות אקס-מן המדהימים (Astonishing X-Men) עם הצגתו של ארגון S.W.O.R.D ואחד מהסיפורים האחרונים שבכתיבתו שנקרא "בלתי ניתן לעצירה". קשתות סיפור עיקריות המשתמשות במוטיב זה הן "אקס-מן: הסוף", "עלייתה ונפילתה של אימפריית השי'אר", "אקס-מן: שובר המלכים", "מלחמת המלכים" ו"המערבולת השחורה".
ליגת העל הסלובקית
הליגה הוקמה בשנת 1993, כאשר סלובקיה נפרדה מצ'כוסלובקיה והכריזה על עצמאותה. עד אז שיחקו הקבוצות הסלובקיות בליגת העל הצ'כוסלובקית.
אקס-מן
שפיות
נושא השפיות נדון בעלילתם של רבים מגיבורי ונבלי האקס-מן. המפורסמות שבעלילות אלו הן כאשר ג'ין גריי קיבלה כוח כמעט אומניפוטנטי דרך כוח הפניקס, וכאשר צ'ארלס אקסבייר השתמש בכוחותיו בצורה אלימה נגד מגנטו, מה שהוביל ליצירתו של נבל-העל אונסלוט. שפיותה של מיסטיק משתנה לכל אורך שנות פרסומו של הזיכיון, היות ששינויי הצורה התכופים שלה גורמים למוחה להיסדק. דוגמה נוספת לכך היא פסיילוק, שמאז שהחליפה גופות עם קוואנון נאבקה לשמור על שפיותה לאור אישיותה האגרסיבית והכוחות החדשים שקיבלה ממנה. דמותו הבוטה של דדפול ידועה באי שפיותה. אחרי שמגנטו הפשיט את וולברין מעצמותיו המתכתיות, זה האחרון הפך ליותר ויותר חייתי בהתנהגותו בסיפורים של אמצע שנות ה-90. מקור כוחה של רוג, הסופגת את כוחותיהם וזיכרונותיהם של כל מי שהיא נמצאת איתו במגע, היה לנושא משפיע על שפיותה כשהמפורסם ביניהם היה ספיגת כוחותיה של גברת מארוול בסיפורים של שנות ה-80. בסיפור העדכני ביותר, "מותו של אקס", אמה פרוסט איבדה את שפיותה לאחר שסייקלופס מת בזרועותיה והיא הכריזה מלחמה על הבלתי אנושיים. דמויות נוספות שהיו להם בעיות שפיות היו סייקלופס, סייברטות', מג'יק, קוונטין קווייר, X-23 ופרסטיג'.
ליגת העל הסלובקית
הקבוצות בליגה
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הסלובקית בעונת 2023/2024:
אקס-מן
לוחמה פוליטית
ביקום מארוול, זכויות המוטאנטים הוא אחד מהנושאים הפוליטיים מעוררי המחלוקת שמייחסים לו חשיבות בחוברות האקס ככלי עלילתי המניע את הסיפור. בשעה שפוליטיקאים כמו ולרי קופר ניסו לעזור לאקס-מן, רבים ניסו להפליל מוטאנטים כדי לחסל אותם אחת ולתמיד. הסנאטור רוברט קלי החל את המצע הפוליטי שלו באמצעות נאומים אנטי-מוטאנטים, עד אשר ניצל בידי מוטאנטים ושינה את דעתו עליהם. כאשר ויקטור קריד -בנו שונא המוטאנטים של ויקטור קריד - רץ לנשיאות, האקס-מן שלחו את קאנונבול ואת אייסמן להצטרף במסווה אל צוות הקמפיין שלו ולגלות מידע על האג'נדה האנטי-מוטאנטית שלו. פעילותם נמשכה עד אשר ההתנקשות בו הביאה לנקודת רתיחה ולאירועי "מבצע אפס סובלנות". כמה מהנושאים המוצגים בקומיקס משמשים כאלגוריה לנושאים בוערים בעולם האמיתי, למשל הצעתה של לידיה נאנס לגירושם המאסיבי של מוטאנטים.
ליגת העל הסלובקית
אליפות מחוזית בסלובקיה (1925 - 1945)
סלובקיה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה בשנים 1918–1939 ו-1945–1993. האליפות הסלובקית הראשונה "Zväzové Majstrovstvá Slovenska" נערכה בין קבוצות סלובקיות (1925–1933). עד 1935/36 אף קבוצה סלובקית לא שיחקה בליגה הצ'כוסלובקית (המקצוענית הממלכתית). במהלך הכיבוש הגרמני בצ'כוסלובקיה, מועדונים צ'כיים וסלובקים התחרו בתחרויות נפרדות משלהם. המועדון הסלובקי היחיד בליגה, SK ברטיסלאבה, הורחק מהליגה והצטרף לליגה סלובקית חדשה, ליגה סלובנסקה (1939–1945), ברפובליקה הסלובקית החדשה.
אקס-מן
עולם האקס-מן
קבוצת האקס-מן חיה ביקום מארוול יחד עם דמויות נוספות של החברה. הם נלחמים באיומים בסדרי גודל שונים, החל מגנבים מוטאנטים וכלה באיומים בין-גלקטיים. מבחינה היסטורית, בסיסם של האקס-מן היה במכון אקסבייר שבצפון מזרח מחוז וסטצ'סטר, ניו יורק. כלפי חוץ, מכון אקסבייר מתפקד כבית ספר לילדים מחוננים עד לשנות ה-2000, בהן אקסבייר חשף את מטרתו האמיתית של בית הספר, והמכון הפך לשמש כפנימייה לילדים מוטאנטים באשר הם. בנוסף, אקסבייר מימן תאגיד שעזר למוטאנטים ברחבי העולם, אולם תאגיד זה הפסיק את פעולתו בעקבות אירועי "עשירית" של שנת 2006.
ליגת העל הסלובקית
אליפות מחוזית בסלובקיה (1925 - 1945)
האלופות הסלובקיות לפני הצטרפותן לליגת העל הצ'כוסלובקית ב-1946:
אקס-מן
עולם האקס-מן
קבוצת אקס-מן נעזרת באמצעים טכנולוגיים רבים לפעילותה. כך למשל, אקסבייר מאתר מוטאנטים ברחבי העולם באמצעות מתקן בשם "סרברו" ("מוח" בספרדית) המעצים את כוחותיו הטלפתיים; הקבוצה מתאמנת לקראת משימות ב"חדר הסכנה", שתואר בתחילה כחדר המכיל כלי נשק ומלכודות ומאוחר יותר גם סימולציות הולוגרפיות; וכן מטוס הסילון המוכר והידוע של הקבוצה, שנקרא בשם "הציפור השחורה".
ליגת העל הסלובקית
אחרי הצטרפות הקבוצות הסלובקיות לליגת העל הצ'כוסלובקית (1946 - 1993)
עם תום מלחמת העולם השנייה הצטרפו הקבוצות הסלובקיות לליגת העל הצ'כוסלובקית, שם זכו להצלחה יחסית, כאשר הקבוצות הבולטות הן סלובן ברטיסלאבה (NV ברטיסלאבה), ספרטק טרנבה ואינטר ברטיסלאבה שהצליחו לזכות ב-14 אליפויות בסך הכל לאורך השנים.
אקס-מן
דמויות
במרוצת השנים, חבורת האקס-מן ידעה מספר תהפוכות ושינויים בהרכב. החל מחמשת החברים המקוריים (סייקלופס, ג'ין גריי, אייסמן, חיה ואנג'ל), דרך הקמתה מחדש של הקבוצה (שכללה את סייקלופס, סטורם, וולברין, קולוסוס, נייטקרולר, גמביט, רוג ושאדוקאט), הצטרפותם של חברי צוות בלתי צפויים (כדוגמת נבלי-העל מגנטו, מיסטיק, סייברטות', ג'אגרנוט ואמה פרוסט) ולשתי התפלגויות הקבוצה לתתי-קבוצות - הפילוג הראשון עוד בשנות ה-90 של המאה ה-20 בין סייקלופס לסטורם לאחר קרב על מנהיגות, ופילוג שני בשנת 2011 בין סייקלופס לוולברין עקב חילוקי דעות פילוסופיים בלתי ניתנים לגישור.
לצד חבורת האקס-מן פעלו קבוצות מוטאנטים נוספות כדוגמת "אקס פורס" של קייבל ולאחר מכן וולברין, "אקס פקטור" של סייקלופס, האבוק ולאחר מכן המשוכפל, "אקסקליבר" של קפטן בריטניה, "Generation X" של באנשי ואמה פרוסט, ו"המוטאנטים החדשים" בהנהגתה של מיראז'. בני בריתם של האקס-מן כוללים את דמויותיהם של ספיידרמן ודדפול, סוכנות S.H.I.E.L.D וקבוצת גיבורי-העל האוונג'רס (אם כי שתי הקבוצות נקלעו למחלוקת בקשת הסיפור אוונג'רס נגד אקס-מן של שנת 2012).
ליגת העל הסלובקית
לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה
אחרי פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הכריזה סלובקיה על עצמאותה בין היתר גם בתחום הספורט וההתאחדות הסלובקית החלה לקיים תחרות נפרדת במדינה, וליגת העל הצ'כוסלובקית למעשה פורקה ל-2 ליגות עצמאיות: ליגת העל הצ'כית וליגת העל הסלובקית.
אקס-מן
מקומות
זיכיון אקס-מן הציג מספר מקומות בדיוניים לתוך יקום מארוול, ביניהם:
אזכור במדיות אחרות
נוסף לחוברות הקומיקס, האקס-מן ועלילות הקומיקס עובדו למגוון רחב של מדיות נוספות כמו סרטי קולנוע, סדרות אנימציה ומשחקי מחשב.
שנות ה-80
חבורת האקס-מן הופיעו בהופעות אורח בשלושה פרקים מתוך סדרת האנימציה "ספיידרמן וחבריו המופלאים" של שנות ה-80, אשר כללה את אייסמן ביחד עם ספיידרמן וכוכב אש. הראשון שבהם - "מקורו של אייסמן" - היה פרק בו הופיעו בפלשבק. בפרק שנקרא "כוכב אש נולדה" הופיעו דמויותיהם של פרופסור אקס, סייקלופס, אנג'ל, סטורם, וולברין, סאנפייר, ג'אגרנוט, מגנטו וזקיף סנטינל, ואילו בפרק שנקרא "הרפתקת האקס-מן" הופיעו פרופסור אקס, סייקלופס, סטורם, ספרייט, נייטקרולר, קולוסוס ות'אנדרבירד.
בשנת 1989, חברת מארוול הפקות הפיקה פיילוט בן חצי שעה שנקרא "גאוות האקס-מן", שמעולם לא שודר כסדרה. סיפור העלילה הביא להרפתקה הראשונה של קיטי פרייד עם חבורת האקס-מן, אשר מנתה את פרופסור אקס, סייקלופס, סטורם, וולברין, קולוסוס, נייטקרולר ודאזלר בעודם נלחמים במגנטו, ג'אגרנוט, בלוב, פיירו, המלכה הלבנה וטואד. הפרק שודר מחדש כסינדיקציה במהלך סדרת Marvel Action Universe בין השנים 1988–1991.
שנות ה-90
בשנת 1992, רשת FOX הפיקה את "אקס-מן: סדרת האנימציה", שנמשכה כחמש עונות ושודרה עד לשנת 1997. בסדרת האנימציה הוצג מגוון רחב של דמויות מיקום אקס-מן כמו גם עלילות נרחבות מחוברות הקומיקס. בהמשך, האקס-מן הופיעו בהופעת אורח בשני פרקים של "ספיידרמן: סדרת האנימציה", הנקראים בשם "אג'נדת המוטאנטים" ו"נקמת המוטאנטים", ובהם ספיידרמן מבקש את עזרתו של פרופסור אקס עם מחלת המוטציה המתפתחת אצלו.
בשנת 1995, מספר דמויות של האקס-מן הופיעו בהופעת קמע ב"ארבעת המופלאים: סדרת האנימציה", ביניהם סייקלופס, ג'ין גריי, וולברין, סטורם, ג'אגרנוט, רוג, גמביט ביחד עם סקרלט ספיידר.
שנות ה-2000
בשנת 2000, רשת השידור The WB הפיקה את "אקס-מן: אבולוציה", שבה האקס-מן מוצגים כבני נוער הלומדים בבית ספר רגיל בנוסף לבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר. הסדרה נמשכה כארבע עונות והסתיימה בשנת 2003. הסדרה התמקדה בדמויותיהם של סייקלופס, ג'ין גריי, סטורם, וולברין, רוג, חיה, שאדוקאט, נייטקרולר וספייק - אחיינה של סטורם. באותה שנה, האקס-מן וגזע המוטאנטים הוזכרו בקצרה בסדרה בגרפיקת תלת-ממד "ספיידרמן: סדרת האנימציה החדשה" של שנת 2003.
בתחילת 2009 שודרה סדרת האנימציה "וולברין והאקס-מן" למשך עונה אחת בלבד, והופיעה בה קבוצת האקס-מן של וולברין, אשר כללה את סייקלופס, חיה, סטורם, שאדוקאט, אייסמן, רוג, נייטקרולר, אנג'ל, פרופסור אקס ואמה פרוסט.
בשיתוף פעולה בין חברת האנימה "מאדהאוס" לבין מארוול, שודרה בשנת 2011 סדרה בת 12 חלקים בשם "אקס מן: האנימה" כחלק מארבע סדרות הכוללות גם את איירון מן, וולברין ובלייד. הסדרה מביאה את הרפתקאותיהם של האקס-מן ביפן, כאשר הם נשלחים לחקור את פשר היעלמותה של המוטאנטית ארמור.
בשנת 2015, חטיבת הטלוויזיה של אולפני מארוול הכריזה שרשת FOX הזמינה לשידור פרק פיילוט לסדרה בשם "לגיון". הסדרה, שעלתה לשידור בפברואר 2017, מגוללת את סיפורו של דייוויד הולר, אשר אובחן כסכיזופרן אך בעקבות מפגש מוזר מוצגת בפניו האפשרות שהקולות שהוא שומע והחזיונות שהוא רואה יכולים להיות אמיתיים.
ביולי 2016 רשת FOX הזמינה לשידור פרק פיילוט המתמקד בזוג הורים המגלה שילדיהם ניחנים בכוחות מוטאנטים. המשפחה מוצאת את עצמה נרדפת בידי כוחות עוינים של הממשלה, מצטרפת למחתרת של מוטאנטים ונאלצת ללחום לצורך הישרדותה. הסדרה עלתה לשידור ב-2 באוקטובר 2017 תחת השם "בעלי היכולות".
סרטי קולנוע
סרטי הקולנוע על חבורת האקס-מן כוללים נכון להיום 12 סרטי גיבורי-על. טרילוגיית הסרטים הראשונה ("אקס-מן", "אקס-מן 2" ו"אקס-מן 3: המפלט האחרון") מתמקדת בעימות בין פרופסור אקסבייר לבין מגנטו ובהשקפת העולם המנוגדת שלהם - בעוד אקסבייר מאמין שבני אדם ומוטאנטים יכולים לחיות ביניהם בשלום, מגנטו מאמין שמלחמה מתקרבת ושהוא מתכוון ללחום בה ולנצח.
הסרטים הבאים בסדרה הם למעשה שתי טרילוגיות סרטים נוספות, המשמשות כסרטי ספין אוף. האחת מתמקדת בעברו ובעתידו של וולברין ("אקס-מן המקור: וולברין", "הוולברין" ו"לוגאן"), והשנייה מתמקדת בחברי האקס-מן בצעירותם ("אקס-מן: ההתחלה", "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה"), כאשר הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" למעשה מפגיש בין שני הדורות. סרטי הספין-אוף כוללים גם את "דדפול" ו"דדפול 2" המתמקדים בדמותו של דדפול. סרט ספין-אוף נוסף בסדרה הוא "המוטנטים החדשים".
יחסי אינדונזיה–לבנון
יחסי אינדונזיה–לבנון הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה הלבנונית.
חלביב רותמי
מורפולוגיה
החלביב הרותמי הוא שיח גבוה, מתנשא לגובה של עד שני מטרים, שגבעוליו וענפיו רותמיים - כלומר, צבעם ירוק, והם מבצעים פוטוסינתזה. מכאן תואר המין.
בתנאי משק מים משופרים, הצמח בעל עלים מנוגדים, שגודלם קטן. עלים מנוגדים אופייניים למשפחת האסקלפיים. בתנאי משק מים גרועים, הצמח חסר עלים, וכך הוא מפחית את אידוי המים ממנו.
גודל כותרת הפרח 1 עד 1.5 ס"מ. הפרחים נאים: צבע חמשת עלי הכותרת הוא אדום כהה, ובקצותיה שערות לבנות דקות. צבע האבקנים כצבע הכותרת.
תפוצה בארץ ישראל
תפוצתו של המין היא בתחום חבל החדירה הסודאני בארץ ישראל, כלומר לאורך בקע ים המלח, עד לאזור בקעת כנרות. הפרטים הצפוניים ביותר, בישראל ובעולם, נמצאים בתל שחרית.
דגם תפוצה זה אופייני למיני צמחים מן החבל הסודאני הגדלים כצמחי בר בארץ ישראל, משום שהם רגישים לטמפרטורות קרות, ולכן תפוצתם באזור חם כדוגמת בקע ים המלח.
לעומת זאת, צפיפות הפרטים שלו באזור תפוצתו אינה אופיינית: באזורים יבשים, הוא נדיר ביותר, וידועים פרטים ספורים שלו, כדוגמת כביש 90 סמוך לכניסה לשמורת הרי אילת, לרגלי מצדה, צומת מצוקי דרגות, וכן הוא גדל בעבר בשמורת עין גדי, אך נכחד משם. כיום לא ידועים פרטים טבעיים של מין זה בשמורת עין גדי. מין זה הושב לשמורה על ידי רשות שמורות הטבע והגנים. חלביב רותמי הוא צמח מוגן בישראל.
באזורים יבשים למחצה, הוא הופך לנפוץ יותר, כדוגמת המורדות המזרחיים של צפון השומרון. באזור זה הוא נהנה משילוב של גשמי חורף קבועים ורבים יחסית, ומשרעת טמפרטורות שהוא עמיד לה.
נתון זה הוא לכאורה פרדוקסלי: סמוך לקצה גבול התפוצה שלו, מספר הפרטים מתרבה. ניתן להסביר נתון זה, באמצעות השוואה לתנאים באזור הצומח הסודאני באזור מזרח אפריקה. שם הטמפרטורות חמות, וכמות המשקעים נעה בין 300–500 מ"מ לשנה, כאשר תפרוסת המשקעים היא לאורך כל השנה - כלומר, אופייני לאזורים טרופיים (משווניים) כך שהחלביב מוצא במורדות המזרחיים של צפון השומרון, בייחוד בוואדיות ונישות הנהנות מתוספת מי נגר, תנאים הדומים לתנאים שבמזרח אפריקה.
מירב אברהמי
מירב אברהמי (נולדה ב-5 בנובמבר 1988) היא שחקנית קולנוע.
אברהמי, ילידת ירושלים, שיחקה בסרטים ישראליים. התפרסמה לראשונה בשנת 2003 לאחר שככבה כשחקנית ראשית בסרט "מיס אנטבה" של עמרי לוי. זכתה בפרסים בינלאומיים על תפקידה בסרט.
פרסים
פרסים אישיים:
פרסים לסרט:
פרנץ' מונטנה
כרים ח'רבוש (באנגלית: Karim Kharbouch; בערבית: كريم خربوش; נולד ב-9 בנובמבר 1984), ידוע בשם הבמה פרנץ' מונטנה (French Montana), הוא ראפר, זמר ופזמונאי מרוקאי-אמריקאי.
ביוגרפיה
פרנץ' מונטנה נולד וגדל בקזבלנקה, מרוקו. היגר לארצות הברית עם משפחתו כשהיה בן 13.
קריירה
ב-4 בספטמבר 2007 הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, French Revolution Vol. 1. הסינגל המוביל מתוך המיקסטייפ, "Choppa Choppa Down", היה לפריצת הדרך הראשונה שלו.
ב-21 במאי 2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Excuse My French. האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ ומצעד שירי הראפ.
ביולי 2017 הוציא מונטנה את אלבום האולפן השני שלו, Jungle Rules, שהגיע למקום השלישי בבילבורד 200. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Unforgettable",בו משתתף סוואה לי, הפך לשיר הראשון של מונטנה כאמן מוביל שהגיע לעשירייה המובילה בבילבורד הוט 100.
ב-6 בדצמבר 2019 הוציא את אלבומו השלישי, Montana.
הנרי טאובה
הנרי טאובה (באנגלית: Henry Taube; 30 בנובמבר 1915 - 16 בנובמבר 2005) היה כימאי אמריקאי יליד קנדה, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1983 עבור עבודתו על המנגנונים של תגובות העברת אלקטרונים, ובמיוחד בתחום המתכות. טאובה גילה את "הגשר הכימי" שמתרחש בין היונים. בנוסף לפרס נובל, הוא קיבל פרסים רבים אחרים וביניהם מדליית פריסטלי בשנת 1985. הוא הוציא לאור למעלה מ-600 פרסומים וספר אחד.
ביוגרפיה
בשנת 1935 סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ססקצ'ואן, ושנתיים לאחר מכן סיים תואר שני מאותו מוסד אקדמי, כאשר היועץ שלו לתזה היה ג'ון ספינקס. את התואר השלישי הוא קיבל מטעם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1940.
לאחר שסיים את לימודיו, נשאר בארצות הברית והפך למרצה לכימיה בברקלי עד 1941. עבד כעוזר הוראה באוניברסיטת קורנל עד 1946, וגם כעוזר פרופסור באוניברסיטת שיקגו, עד שהפך לראש המחלקה לכימיה 1956–1959. מאוחר יותר הוא עבד כפרופסור באוניברסיטת סטנפורד, עד שנת 1986, כשהתחיל להתמקד במחקרו.
יונים מומסים במים עשויים למשוך יונים או מולקולות, תופעה זאת בדרך כלל מתרחשת כתגובת שיווי משקל. במחקריו, התמקד טאובה במחקרים של העברת אלקטרון במתחמי מתכת. הוא עלה על כל החוקרים בני דורו, ותרם רבות להבנת העברות אלקטרונים אלה. החמצון או ההפחתה של יון מתכת אחד על ידי יון אחר כרוך בטבעו של אלקטרון אחד או יותר. תגובות רבות כאלה מתרחשות במהירות בתמיסה מימית, גם כאשר הפגזים היציבים של מולקולות מים או ליגנדים אחרים צריכים לשמור על שני היונים מלהתקרב מספיק להחלפת אלקטרונים להתרחש ישירות.
טאובה הראה כי, בשלב מסוים של התגובה, קשר כימי חייב להיווצר בין אחד מהיונים לבין הליגנד, כי הוא עדיין קשור ליון האחר. הוא גילה שליגנד זה משמש "כגשר זמני" בין שני היונים, והקשר שלו ליון המקורי יכול להישבר מאוחר יותר באופן שישפיע על העברת האלקטרונים שמשלימה את התגובה הזאת.
התפתחות זו נעשתה דרך ניסויים ובאופן תאורטי על ידי טאובה, ותגליותיו היו מהגדולות בכל תחום הכימיה. עם זאת, במהלך עשר השנים האחרונות מספר הולך וגדל של מדענים בתחום זה מבססים את עבודתם על תגליותיו של טאובה ובמיוחד בביוכימיה.
פרסים עיקריים ואותות כבוד
טאובה זכה בפרס נובל בכימיה ב-8 בדצמבר 1983. כמו כן הוא קיבל פרסים ואותות כבוד אחרים כגון חבר באקדמיה הלאומית למדעים 1959, המדליה הלאומית למדעים 1976 ומדליית פריסטלי 1985.
שמואל מאיר אייזקס
הרב שמואל מאיר אייזקס (באנגלית: Samuel Myer Isaacs; כ' בטבת ה'תקס"ד - ט"ז באייר ה'תרל"ח, 4 בינואר 1804 - 19 במאי 1878) היה רב אורתודוקסי בארצות הברית, יליד הולנד, ופילנתרופ. מחלוצי ומייסדי היהדות האורתודוקסית בארצות הברית, אל מול עליית התנועה הרפורמית באמצע המאה ה-19.
ביוגרפיה
הרב אייזקס נולד בלייוורדן, וגדל בבריטניה. שימש כמנהל בית היתומים נוה צדק בלונדון. תפקיד זה הביאו לתשומת ליבם של קהילת בני ישורון בניו יורק (אנ'), ולמרות שלא נסמך לרבנות, בני הקהילה ביקשו ממנו לכהן כרב הקהילה. הרב אייזקס הגיע לניו יורק בשנת 1839.
היה רבה של קהילת בני ישורון עד לשנת 1845, אז התפלגה הקהילה לשתים. הוא עזב והתמנה לרב קהילת שערי תפילה האורתודוקסית, בניו יורק. הרב אייזקס השתתף כאחד מהמנהיגים הדתיים הרשמיים בהלווייתו של אברהם לינקולן.
נטל חלק חשוב ביסודה של היהדות האורתודוקסית בארצות הברית. אל מול עלייתה של התנועה הרפורמית, ייסד בשנת תרט"ז (1857) יסד עיתון בשם The Jewish Messenger, שנועד לתת במה ולשמש כלי לחיזוק וגיבוש היהדות האורתודוקסית, אותו ערך בין השנים 1867 ועד למותו בשנת 1878. העיתון התאחד עם The American Hebrew בשנת 1879. ייסד את ארגון הצדקה היהודי "United Hebrew Charities" (אנ'), בית החולים היהודי סיני (אנ') ועוד.
פרסם מאמרים תורניים רבים בכתבי העת ובעיתונים.
ההלוויה שלו הייתה הגדולה ביותר בקהילה היהודית במאה ה־19 בארצות הברית.
ארכיון של כתביו ומסמכים רוונטיים מצוי בCenter for Jewish History.
מאיץ LHC
מאיץ LHC (באנגלית: Large Hadron Collider) הוא מאיץ החלקיקים הגדול בעולם, הממוקם במרכז המחקר CERN על גבול שווייץ-צרפת. השם LHC משמש הן לתיאור המאיץ הטבעתי המרכזי, שנבנה במנהרה ששימשה עד שנת 2000 את מאיץ LEP, והן לתיאור הפרויקט כולו, שנחשב לפרויקט הראשי של CERN בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21. הפרויקט כולל מכלול של מאיצים ושל ניסויים פיזיקליים שמתבצעים בעזרת גלאֵי חלקיקים.
הניסויים שנערכים באמצעות המאיץ נועדו לענות על שאלות העומדות בבסיס הפיזיקה. מטרתם העיקרית היא להשלים את תמונת חלקיקי היסוד ולחפש אישושים לתאוריות שנועדו להרחיב את המודל הסטנדרטי של החלקיקים היסודיים. בפרט, הוא נועד למצוא את החלקיק בוזון היגס שקיומו נחזה על ידי המודל הסטנדרטי והוא מהווה מרכיב מרכזי בו, חיפוש שהוכתר בהצלחה בשנת 2013; למצוא ראיות לתורת הסופר-סימטריה שמהווה הרחבה למודל הסטנדרטי; ליצור פלזמת קווארקים-גלואונים ששררה, על פי התאוריה המקובלת, ביקום הקדום זמן קצר לאחר המפץ הגדול; ולנסות ליצור חורים שחורים זעירים.
חלקו המרכזי של המאיץ בנוי בתוך מנהרה טבעתית שאורכה כ-27 קילומטר. המתקן מסוגל להאיץ פרוטונים בשני צינורות (beam pipes) מקבילים, שמתאחדים לצינור אחד סמוך למספר נקודות אינטראקציה (interaction points) לאורך מסלול המאיץ. בנקודות אלו מתרחשת אינטראקציה (התנגשות) בין פרוטונים הנעים בכיוונים מנוגדים. האנרגיה של חלקיק עולה ככל שמהירותו גדלה. האנרגיה של הפרוטונים הנעים בצינורות ה-LHC מגיעה ל-TeV 7 (שבעת אלפים מיליארד אלקטרון וולט; פי 7,461 מאנרגיית המנוחה של הפרוטון) ומהירות תנועתם מגיעה ל-99.9999991% ממהירות האור בריק. בחלק מהזמן יואצו במאיץ גרעיני עופרת. בחינת החלקיקים שייווצרו כתוצאה מהתנגשויות הפרוטונים או היונים תיעשה באמצעות גלאֵי חלקיקים גדולים.
בניית המאיץ היא הפרויקט הגדול ביותר בתולדות הפיזיקה מבחינת מספר הפיזיקאים שהשתתפו בו, והוא שני רק לתוכניות החלל מבחינת ההשקעה הכספית. בבנייתו, ובבניית הגלאים הנלווים, השתתפו יותר מ-5,000 פיזיקאים מיותר מ-40 מדינות, ויחד עמם עבדו על הפרויקט אלפי מהנדסים וטכנאים. עלותו הכוללת מוערכת בלמעלה מ-5 מיליארד אירו. הרעיון להקים מאיץ פרוטונים בקנה מידה כזה ב-CERN עלה כבר בשנות ה-80 של המאה ה-20, והאישור לתוכנית הראשונית להקמתו התקבל ב-1994. ישראל נוטלת חלק בניסוי: היא השתתפה בבניית גלאים המיועדים לאחד הניסויים המרכזיים שבו, ניסוי ATLAS, וסיפקה רכיבים למערכות אחרות בניסוי.
הפעלת המאיץ ותקלות שהתגלו לאחר הפעלתו
הרכבת המאיץ ורוב חלקי הגלאים הסתיימה ב-2008, וזאת לאחר דחיות רבות. המאיץ הופעל לראשונה ב-10 בספטמבר 2008 בשעה 9:30 (שעון שווייץ). לאחר תשעה ימי הפעלה התגלתה תקלה חמורה שתיקונה ארך כשנה לערך - התחממות המגנטים הדיפוליים גרמה לדליפת הליום, שהשביתה את המאיץ עד ספטמבר 2009. באוקטובר 2009, לאחר החלפת 57 מגנטים, הופעל המאיץ במתח נמוך בקטע אחד, לצורך בדיקה. התגלה כי אחד מחלקי המערכת מתחמם מעל סף הבטיחות ולכן האוטומט המפקח על בטיחות המערכת שיתק מיד את כל המערכת. בדיעבד הסתבר כי ציפור הפילה חתיכת לחם על אחד החלקים, וזו הסיבה כנראה לקצר מקומי שנגרם לאותו חלק. ב־21 בנובמבר 2009 חזר המאיץ לפעול. שתי אלומות ניסיוניות ברמת אנרגיה נמוכה, שנשלחו זו לקראת זו, הפגישו שני פרוטונים. הניסוי היה בעוצמה של גיגה-אלקטרון-וולט, שהיא כשליש מהאנרגיה הדרושה למציאת חלקיק בוזון היגס. הניסוי נועד בעיקר לכיול מערכות המאיץ ובדיקת מכשור תחנת הניסיונות. ב-30 בנובמבר שלחו בהצלחה אלומת פרוטונים בעוצמת אנרגיה של 1.18 טרה-אלקטרון-וולט (TeV) ובכך עברו את שיא ההספק הקודם מ-2001, שהיה של 0.98 טרה-אלקטרון-וולט (הושג במעבדות פרמי בארצות הברית). לקראת סוף דצמבר הופעל המאיץ בעוצמה של 2.36 טרה-אלקטרון-וולט. ב-30 במרץ 2010 נקבע במאיץ השיא הנוכחי, של 7 טרה-אלקטרון-וולט, בהתנגשות בין אלומות של פרוטונים.
השיקולים שהובילו לבניית המאיץ
תחום פיזיקת החלקיקים הגיע לקראת סוף המאה ה-20 למצב שבו הענף התאורטי מקדים באופן ניכר את הענף הניסויי, כלומר קיימות תאוריות רבות שקשה לפיזיקאים הנסיינים לאשש אותן באמצעות ניסוי. הקושי נובע בעיקר מכך שאפקטים ייחודיים לתאוריות אלו מופיעים בדרך כלל באנרגיות גבוהות, ולשם בדיקתם יש צורך במאיצי חלקיקים שמסוגלים להגיע לאנרגיות אלו.
המודל הסטנדרטי של החלקיקים היסודיים היא תאוריה שסיפקה השערות ותחזיות רבות גם בתחומי אנרגיה נמוכים יחסית, כאלו שניתן היה לבדוק במאיצי החלקיקים שהוקמו במהלך המאה ה-20. התאוריה זכתה למספר גדול מאוד של אישושים ניסיוניים. למעשה, תאוריה זו, ובמיוחד החלק שלה שעוסק באלקטרודינמיקה קוונטית, יכולה להיחשב לתאוריה המדויקת ביותר בפיזיקה.
עם זאת, ברור כיום שהמודל הסטנדרטי אינו מספק תמונה מלאה של החלקיקים האלמנטריים. הכישלון הבולט ביותר של המודל הסטנדרטי הוא ההשערה שלפיה חלקיקי נייטרינו הם חסרי מסה. השערה זו התגלתה כשגויה, ומחייבת, לכל הפחות, להכניס תיקון למודל הסטנדרטי. בנוסף, קיימות תופעות שאותן המודל הסטנדרטי אינו מצליח להסביר כלל. כך, למשל, הוא אינו מסביר את ההבדל הגדול בכמות החומר והאנטי-חומר שביקום הנצפה, ואינו מציע השערות מספקות לגבי טיבם ומהותם של חלקיקי החומר האפל, שלפי מדידות אסטרונומיות מהווים את מרבית המסה ביקום. אי לכך, הוצעו תאוריות המהוות מעין הרחבה של המודל הסטנדרטי, כלומר המודל הסטנדרטי הוא קירוב שלהן באנרגיות נמוכות. כזו, למשל, היא תורת הסופר-סימטריה. לצורך בדיקת התאוריות הללו יש צורך במתקני ניסוי שבהם נוצרים חלקיקים בתנאים של אנרגיה גבוהה.
בעיה נוספת, שמעמידה את המודל הסטנדרטי כולו בספק, היא העובדה שחלקיק מרכזי בתאוריה, בוזון היגס, טרם התגלה באופן ניסויי. ללא קיומו של בוזון זה, לא היה הסבר מספק להיותם של בוזוני W ו-Z בעלי מסה (ההסבר מכונה מנגנון היגס). בנוסף, גודל המסה של לפטונים ושל קווארקים מוערך במסגרת המודל הסטנדרטי באמצעות האינטראקציה שלהם עם שדה היגס. החיפושים אחר בוזון היגס החלו בשנות ה-60 של המאה ה-20, ביולי 2012 דווחו מדעני המאיץ על גילוי חלקיק המתאים לנתונים המשוערים של בוזון היגס ובמרץ 2013 דווחו כי הם משוכנעים שזהו אכן בוזון היגס. ב-8 באוקטובר הודיעה קרן נובל על הענקת פרס נובל לפיזיקה לפיטר היגס ופרנסואה אנגלר על גילוי החלקיק.
מאיץ LEP, שהאיץ אלקטרונים ופוזיטרונים, סיים את פעולתו בשנת 2000. הוא שימש למדידות מדויקות של תחזיות המודל הסטנדרטי, ולחיפוש אחר בוזון היגס ואחר חלקיקים סופר-סימטריים. בתחום הראשון הוא נחל הצלחה רבה, והמודל סטנדרטי זכה בעזרת המאיץ לאישושים רבים, אולם בשני התחומים הנוספים לא נרשמו הצלחות. לקראת מועד סיום הפעלתו של מאיץ LEP, הצליח הצוות הטכני להגיע לאנרגיה של מעל GeV 200 (מאתיים מיליארד אלקטרון וולט) בהתנגשות, אך גם באנרגיה זו לא התגלה בוזון היגס. ניתוח מדוקדק של כל האפשרויות שבהן יכול היה להיווצר חלקיק זה ב-LEP, הראה שהאפשרות שמסתו נמוכה מ-GeV 114 נשללה כמעט לחלוטין.
הקושי להמשיך ולהעלות את האנרגיה ב-LEP נבע מאיבודי אנרגיה הולכים וגדלים של החלקיקים הנעים במאיץ כתוצאה מקרינה סינכרוטרונית. איבודי אנרגיה אלה גדולים יותר ככל שמהירות החלקיקים קרובה יותר למהירות האור. על מנת להעלות עוד את האנרגיה בהתנגשות היה צורך להגדיל את רדיוס המאיץ, מה שהיה מחייב השקעה כספית עצומה נוספת, או שימוש בחלקיקים מסיביים יותר כדוגמת פרוטונים. במאיץ LHC נבחרה האפשרות השנייה.
לשימוש בהתנגשויות פרוטונים ישנם מספר חסרונות בהשוואה לשימוש באלקטרונים ובפוזיטרונים, אולם השיקול המכריע היה להגיע לאנרגיה גבוהה תוך זמן פיתוח קצר ככל האפשר. החסרון העיקרי של שימוש בפרוטונים הוא מורכבות אירועי ההתנגשות. באירועים אלו מופיעה כמות גדולה של חלקיקים שאינם קשורים ישירות לחלקיקים החדשים שנוצרו בעת האינטראקציה. כך, למשל, העובדה שהאינטראקציה מתרחשת בפועל בין מרכיבי הפרוטונים (קווארקים וגלואונים), מובילה ליצירת כמות גדולה של חלקיקים משאריות הפרוטונים, כלומר מקווארקים שלא השתתפו באינטראקציה שאותה רוצים לחקור.
מבין מאיצי החלקיקים שקדמו ל-LHC, היחיד שהגיע לאנרגיות גבוהות הוא המאיץ Tevatron שנמצא בארצות הברית. האנרגיה הכוללת המרבית בהתנגשויות ב-Tevatron עומדת על TeV 1.96 לעומת TeV  14 ב-LHC. בשנת 1993 ביטל הקונגרס של ארצות הברית פרויקט אחר, מאיץ SSC (Superconducting Super Collider), שהאנרגיה הכוללת בו הייתה אמורה להגיע ל-TeV  40. בשנת 1997 הצטרפה ארצות הברית ל-CERN במעמד של משקיפה. לארצות הברית וליפן, שהצטרפה ל-CERN במעמד של משקיפה שנתיים קודם לכן, היה תפקיד משמעותי בבניית רכיבי מאיץ LHC והניסויים הנלווים.
מטרות הניסוי
מרבית הניסויים הפיזיקליים בהווה ובעבר התקיימו באנרגיות נמוכות יחסית, וזאת משום שהקניית אנרגיה רבה לחלקיקים בודדים היא פעולה מסובכת ויקרה. מסיבה זו, תמונת התופעות שמתרחשות באנרגיות נמוכות מובנת למדי. על מנת להרחיב את מאגר הידע הפיזיקלי הן לגבי תופעות נדירות בנות ימינו שמתרחשות באנרגיות גבוהות והן לגבי תופעות שהתרחשו באופן תדיר ביקום הקדום, בשנייה הראשונה שאחרי המפץ הגדול, יש צורך במתקני ניסוי דוגמת LHC. הניסויים שנערכו באמצעות LHC נותנים הזדמנות נדירה לחקור באופן מבוקר תופעות ייחודיות, שהבנתן תאפשר קבלת תמונה רחבה ומדויקת יותר של הרכב היקום, כמו גם שחזור בקנה מידה קטן של התנאים ששררו בעברו הקדום.
למאיץ LHC חשיבות רבה עבור פיזיקת החלקיקים. הוא יוכל לסייע בפתרון מספר בעיות פתוחות של ענף זה ולהרחיב את תמונת החלקיקים היסודיים.
בוזון היגס והמודל הסטנדרטי
אחת הסיבות העיקריות שלשמן נבנה מאיץ LHC היא חיפוש אחר בוזון היגס, המהווה מרכיב מרכזי במודל הסטנדרטי של החלקיקים היסודיים. למעשה, ללא קיומו של בוזון היגס, המודל הסטנדרטי אינו מצליח להסביר את היותם של פרמיונים ובוזוני W ו-Z בעלי מסה, או, במילים אחרות, התמונה הנוכחית של החלקיקים האלמנטריים תלויה בקיומו של בוזון זה.
בוזוני היגס הם חלקיקים וירטואליים הנוצרים ונעלמים באופן ספונטני. שאר חלקיקי המודל הסטנדרטי מקיימים אינטראקציה עם בוזון היגס, גם אם הוא וירטואלי. מנגנון היגס, המבוסס על שבירת סימטריה ספונטנית, מראה כיצד עוצמת האינטראקציה קשורה למסת הפרמיונים ומדוע לבוזוני W ו-Z יש מסה.
על מנת להוכיח את קיומו של בוזון היגס היה צורך לייצר בוזון היגס ממשי (לא וירטואלי) ולגלות את תוצרי ההתפרקות שלו.
ב-4 ביולי 2012, שתי קבוצות המחקר העיקריות במאיץ החלקיקים, ATLAS ו-CMS, דיווחו בנפרד על קיום חלקיק במסה של 125 GeV/C2 (מסה של 133 פרוטונים, סדר גודל של 10-25 ק"ג), דבר המתיישב עם ערך צפוי לבוזון היגס. החוקרים ציינו שדרושה עבודה נוספת כדי לאשר שזהו אכן בוזון היגס ולא חלקיק לא-מוכר אחר בעל תכונות הדומות לתכונות תאורטיות של בוזון היגס.
ב-14 במרץ 2013 הודיעו הפיזיקאים במאיץ החלקיקים בשווייץ כי הם משוכנעים במידה רבה שהחלקיק אותו הם גילו הוא אכן בוזון היגס. על תגלית זו ב-8 באוקטובר הודיעה קרן נובל על הענקת פרס נובל לפיזיקה לפיטר היגס ופרנסואה אנגלר על גילוי החלקיק.
מתים במשרה חלקית
מתים במשרה חלקית (במקור: "Dead Like Me") הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ הטלוויזיה שואוטיים בין השנים 2003–2004. בשנת 2009 הוצא סרט בן 90 דקות כהמשך לסדרה (ישירות ל-DVD) בהשתתפות מרבית הצוות המקורי.
מאיץ LHC
סופר-סימטריה
מספר תאוריות חדשות, המנסות להרחיב את המודל הסטנדרטי, ייבדקו ב-LHC. המרכזית שבהן, סופר-סימטריה, חוזה את קיומו של אוסף חלקיקים המקביל לחלקיקי המודל הסטנדרטי המוכרים. חלקיקים אלו נקראים שותפי-על. אם תאוריה זו נכונה, צפוי להתגלות בניסוי מספר רב של חלקיקים חדשים. מסתם של חלקיקים אלו תהיה גדולה יחסית (אחרת הם היו מתגלים בניסויים קודמים). קרוב לוודאי שחלקיקים אלו קצרי-חיים, ועל כן שחזורם ייעשה בעזרת תוצרי התפרקותם, אולם ייתכן שאחד החלקיקים הסופר-סימטריים יציב ונייטרלי מבחינת מטענו החשמלי. חלקיק זה לא יגיב עם הגלאים, ונוכחותו תאותר באמצעות מציאת אנרגיה חסרה. לקיומו של חלקיק מסיבי ויציב כזה משמעות רבה, משום שהוא יכול להוות מרכיב מרכזי של החומר האפל שביקום.
מתים במשרה חלקית
הסדרה שודרה במשך שתי עונות, והוסרה מלוח השידורים באוקטובר 2004. בישראל שודרה הסדרה בערוץ אקסטרה הוט.