cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
המאבק הצבאי במלחמת העולם השנייה הניע את הצדדים להשקיע בפיתוחים טכנולוגיים בעיקר בתחום הביטחוני על מנת לזכות ביתרון על פני היריבות ולגרום ל"הפתעה טכנולוגית". תחומים טכנולוגיים רבים התפתחו באופן מואץ בשל המלחמה. בשל ההקף הגדול של המלחמה ושל התארכותה, הפיתוח הטכנולוגי של אמצעים רבים הואץ באופן חסר תקדים, ונרשמה התקדמות רבה בתחומי הנשק הגרעיני, המכ"ם, מנוע הסילון, הטיל הבליסטי וההצפנה.
נשק גרעיני
הפיתוח החשוב ביותר היה פצצת האטום במסגרת פרויקט מנהטן של ארצות הברית שסיים למעשה את המלחמה. בשל התחרות בין גרמניה לארצות הברית בתחום זה, ובשל חשש האמריקנים מפצצת אטום בידי הגרמנים, השקיעה ארצות הברית את מיטב המוחות והון עתק, והצליחה להגיע ראשונה לייצור כלי נשק זה.
הפרויקט הותנע רק במאי 1942 לאחר שאלברט איינשטיין יחד עם לאו סילארד, התריע במכתבים (2 באוגוסט 1939, וב־7 במרץ 1940) בפני הנשיא רוזוולט, כי המחקר בתחום זה בגרמניה מתקדם ביותר, ונשק זה עלול להכריע את המערכה באירופה לטובת הנאצים.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשה תחת פני השטח פעילות חשאית רבה בידי זרועות המודיעין של המדינות המעורבות: ריגול, פיצוח צפנים, האזנה ועוד.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
נשק גרעיני
את הפרויקט שמרכזו היה במעבדות לוס אלאמוס ניהל הגנרל לסלי גרובס, והמנהל המדעי רוברט אופנהיימר. בפרויקט השתתפו גדולי המדענים באותה עת, ובהם הפיזיקאים נילס בוהר, אנריקו פרמי, אדוארד טלר, ריצ'רד פיינמן, יוג'ין ויגנר, ג'יימס צ'דוויק והנס בתה; המתמטיקאים ג'ון פון נוימן וסטניסלב אולם והכימאי גלן סיבורג.
מכ"ם
פיתוחים חשובים נוספים היו המכ"ם בידי מדעני בריטניה. פיתוחים ראשוניים של מכ"מים היו קיימים עוד לפני המלחמה, אך הטכנולוגיה התקדמה רבות במהלכה.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
המדינות הנייטרליות דוגמת שווייץ, ספרד ובמיוחד פורטוגל הפכו למרכזים לפעילות חשאית.
המודיעין בצדדים הלוחמים
מערך הריגול של בעלות הברית היה בתחילת המלחמה קטן ביחס למערכי המודיעין המקבילים במדינות הציר, וסבל מחוסר ארגון ומחוסר במימון. עד סוף המלחמה הגיע מודיעין בעלות הברית לעליונות כמעט מוחלטת על פני מקבילו במעצמות הציר ובגרמניה בפרט.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
מכ"ם
ב־12 בפברואר 1935 שלח רוברט ווטסון-וואט למשרד האווירייה הבריטי מזכר בנוגע ל"גילוי ואיתור מטוסים באמצעות רדיו" ("Detection and location of aircraft by radio methods") אחרי ניסיון שצבר בתחום בהיותו מטאורולוג וחובב רדיו. ב-26 בפברואר הדגים וואט בפני ועדה את המצאתו ואיתר באמצעותה מפציץ בטווח 8 מייל. הדגמה זו, שכונתה ניסוי הדוונטרי (The Daventry Experiment), הובילה לפיתוח מכ"ם מבצעי בבריטניה ופרישתו להגנת החופים בזמן מלחמת העולם השנייה.
המכ"ם נכנס לשימוש מבצעי נרחב במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי הבריטים, וזאת באמצעות הקמת קו עמדות מכ"ם לאורך חופה המזרחי של בריטניה, שמו של קו זה היה צ'יין הום. יש הסוברים שהשימוש שעשו בעלות הברית במכ"ם תרם תרומה משמעותית לעמידת בריטניה ולהבסת הלופטוואפה.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
המודיעין בצדדים הלוחמים
בשנותיה הראשונות של המלחמה המודיעין הגרמני נחל מספר הצלחות חשובות ובהן פענוח של תשדורות בין ספינות בריטיות באוקיינוס האטלנטי, הצלחה בהשגת מודיעין למבצע לפני פלישה למדינות רבות וכן תפיסתם של אנשי מחתרת רבים בהולנד. מנגד, בעלות הברית התקשו לפצח את ההצפנה הגרמנית, ובארצות הברית התקשו לקיים תיאום טוב בין ארגוני המודיעין השונים.
בברית המועצות, למרות מידע ממגוון מקורות על כוונת הגרמנים לפלוש למדינה במבצע ברברוסה, לא נערכו בהתאם ולא התייחסו ברצינות הראויה למידע זה.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
מטוסי קרב והתקפה
במלחמת העולם השנייה המטוסים התפתחו והשתכללו ושימשו בנוסף להשגת עליונות אווירית, בעיקר להפצצת מטרות אויב וסיוע לכוחות קרקע. חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה היה החלוץ בשימוש במפציצים צלילה מדגם Junkers Ju 87 (שטוקה) לחיסול כוחות שריון וסיוע לכוחות הקרקע במסגרת תורת לחימה שידועה בשם "בליצקריג". מאוחר יותר גם ארצות הברית אימצה תורת לחימה זו עם מפציצים כבדים כדוגמת B-17 מבצר מעופף ובמטוסי יירוט כגון ה-P-47 ת'נדרבולט ו-P-51 מוסטנג. הבריטים השתמשו בין השאר במטוסי ספיטפייר, וגם הרוסים פיתחו מטוס משלהם, שפגע בטורי שריון גרמנים. בתקופה זו פותחו מנוע הסילון ומטוס הסילון הראשון מסרשמיט Me-262 הגרמני, שהיה בעל עליונות אווירית על פני כל המטוסים של תקופתו, אך נכנס מאוחר מדי, ויכולותיו לא מוצו מסיבות שונות. גרמניה אף פיתחה מכלי דלק נתיקים למטוסי קרב, שהיו בשימוש במלחמת ספרד.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
המודיעין בצדדים הלוחמים
בהמשך המלחמה התעצמו מערכי המודיעין של בעלות הברית. אלו נהנו מיתרון של גישה למספר רב של פליטים, וכן לגורמי מחתרת רבים במדינות הכבושות שרצו בהפלת משטר הכיבוש, שאותם היה ניתן לגייס בקלות יחסית. בנוסף עלה בידי בעלות הברית לפצח את ההצפנות העיקריות שבהן השתמשו מדינות הציר. תחרות, ואף יריבות, בין ארגוני המודיעין השונים בגרמניה העיבו על פעילותם, ואלו פעלו לעיתים אף אחד נגד השני וכן נגד המשטר.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
ספינות קרב וצוללות
תקופת מלחמת העולם השנייה הייתה זמן של פריחה ושגשוג בייצור אניות מערכה כבדות וצוללות.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
בריטניה
בראש מערך המודיעין הבריטי עמד ראש הממשלה, וינסטון צ'רצ'יל. מתחתיו כיהנה "ועדת המודיעין המשותפת" - ועדה שהייתה מורכבת מראשי אגפי המודיעין. מטרתה הייתה לתאם את המאמץ המודיעיני בין הגורמים השונים, הן בתוך הקהילה הבריטית עצמה והן במישור הבינלאומי. הקהילה עצמה הייתה מורכבת משלושה גופים מרכזיים:
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
ספינות קרב וצוללות
ארצות הברית פיתחה את אוניות המערכה מסדרת דקוטה הדרומית, ואת אוניות המערכה מסדרת איווה שנחשבו בין האוניות החמושות ביותר ששירתו בצי האמריקאי. עיצובן היה כה מוצלח שהן הושמשו מחדש בשנות ה-80 ורק ב-2006 הוצאו האיווה והוויסקונסין, שתי האוניות האחרונות, מהרשומות של חיל הים האמריקני. כמו כן, ארצות הברית פיתחה את נושאות המטוסים מסדרת יורקטאון, שהיו סדרה של שלוש נושאות מטוסים של צי ארצות הברית, שנבנו ערב מלחמת העולם השנייה, ונשאו בנטל הקרבות המוקדמים עם יפן בראשית המלחמה באוקיינוס השקט.
בריטניה פיתחה את אוניות המערכה מסדרת המלך ג'ורג' החמישי (אה"מ פרינס אוף ויילס) וכן אוניות המערכה מסדרת נלסון (אה"מ רודני) שנחשבו לאוניות המערכה החזקות ביותר בעולם באותה תקופה, ואת צוללות מסדרת T שנחשבו למוצלחות למדי, בעלות יכולת תמרון וצלילה מהירה וחימוש רב.
דיספוריה
דיספוֹריה (Dysphoria; מיוונית: δύσφορος, מורכב מ-δυσ, קשה ו-φέρειν, לשאת) היא מצב רוח של חוסר שביעות רצון או אי-נוחות עמוקה. בהקשר פסיכיאטרי, לדיספוריה עלולים להתלוות דיכאון, חרדה וסערה נפשית. למונח זה משמעות גם בתחושת אי-נוחות עם הגוף, במיוחד במקרים של דיספוריה מגדרית. תגובות שכיחות לדיספוריה הן מצוקה רגשית ואדישות.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
בריטניה
בתחילת המלחמה היה מערך המודיעין הבריטי קטן, וסבל מחוסר בארגון ובמימון. בהמשך, התעצם המערך בתהליך שנבע ממספר גורמים:
עדות למידת ההצלחה של מערכת המודיעין הבריטית היא הצלחת מבצע הפלישה לנורמנדי. הנחת העבודה של בעלות הברית הייתה, שהיכולת להפתיע את הגרמנים בנוגע למועד ומיקום הפלישה היא תנאי בל יעבור. מערך ההטעיה שהפעילו הבריטים, ובעלות הברית בכלל, היה כה מוצלח שלא רק שהגרמנים היו בטוחים שהפלישה תתבצע במועד ובמקום אחר, אלא שגם בזמן הפלישה עצמה הם סברו בתחילה שהפלישה היא בעצם תרגיל הטעיה.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
ספינות קרב וצוללות
יפן פיתחה את אוניות המערכה מסדרת יאמטו שהיו כלי השיט הגדולים ביותר במלחמת העולם השנייה, וכן אוניות המערכה הגדולות והכבדות ביותר שנבנו אי פעם. הדחק האוניות עמד על 65,027 טון והחימוש הראשי כלל תשעה תותחים ימיים בקליבר 460 מ"מ, התותחים הגדולים ביותר שנעשה בהם שימוש אי פעם על כלי שיט. הצי הקיסרי היפני החל את המערכה באוקיינוס השקט עם 10 נושאות-מטוסים, שהיוו את צי נושאות-המטוסים הגדול והחדיש ביותר בעולם באותם זמנים. שתי נושאות המטוסים שלה מדגם "שוֹקַאקוּ" עלו על כל נושאת-מטוסים אחרת בעולם עד הופעת נושאות-המטוסים האמריקניות מדגם "אסקס" (Essex) במהלך המלחמה.
דיספוריה
בפסיכיאטריה
מצבים רבי-עוצמה של מצוקה ושל אי-נוחות מגבירים את הסיכוי להתאבדות, כמו גם תחושת אי-הנוחות של אדם עם עצמו. הקלה בדיספוריה היא אפוא בעדיפות גבוהה בטיפול הפסיכיאטרי. ניתן לטפל בגורמים הבסיסיים כגון דיכאון והפרעה דו-קוטבית, או בתסמינים הדיספוריים עצמם.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
בריטניה
במהלך המלחמה עלה בידיהם של הבריטים לפצח את הצפנים העיקריים ששימשו את מדינות הציר. הבריטים נעזרו באנשי הביורו שיפרוב, מטה ההצפנה הפולני, שעסק בפענוח ההצפנה של מכונת האניגמה הגרמנית עוד לפני המלחמה. אנשי הביורו שיפרוב סייעו לבריטניה בפענוח האניגמה גם לאחר כיבושה של פולין. בין הבולטים שבאנשי ביורו שיפרוב שפרצו את הדרך לשבירת צופן האניגמה: מריאן רייבסקי, ירזי רוז'יצקי, הנריק זיגלסקי. הבריטים הצליחו לשבור את צופן PURPLE ששימש את משרד החוץ היפני עוד בשנת 1940. עד סוף יוני 1941 הצליחו הבריטים לפענח את צופן האניגמה ששימש את הצי הגרמני, הודות לתפיסתם של כלי שיט גרמנים שהכילו מכונת אניגמה, ספרי קוד וספרי הפעלה כחודש לפני כן. בעזרת מידע זה היו הבריטים יכולים להשיג מידע רב ערך על המאמץ הגרמני, בלי שלגרמנים הייתה גישה למידע מקביל. בדצמבר 1943 הושלמה בנייתו של מחשב קולוסוס, על ידי קבוצה בראשותו של טומי פלוורס. מחשב זה שימש את הבריטים לפענוח של תשדורות שהוצפנו באמצעות מכונת לורנץ.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
ספינות קרב וצוללות
יפן פיתחה את מגוון הצוללות הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה, לרבות צוללות טורפדו מאויש (קַאיטֶן), צוללות ננסיות (קוֹ-הִיאוֹטֶקִי, קַאירִיוּ), צוללות לטווחים בינוניים, צוללות אספקה ייעודיות (רבות מהן בשימוש הצבא), צי צוללות ארוכות-טווח (רבות מהן נשאו כלי טיס), צוללות שמהירותן מתחת למים הייתה הגבוהה ביותר בכל המלחמה (סֶנְקוּ I-200), וצוללות שיכלו לשאת כמה מפציצים (הצוללת הגדולה ביותר במלחמת העולם השנייה, "סֶנְטוֹקוּ I-400").
דיספוריה
דיספוריה מגדרית
דיספוריה מגדרית היא אי-נוחות, אומללות או מצוקה שחש אדם כתוצאה ממגדרו או ממינו הפיזיולוגי. בגרסה הנוכחית (DSM-5) של המדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות מוזכר מונח זה בעדיפות גבוהה יותר על המונח "הפרעת זהות מגדרית". ב-DSM-5 מוצג המונח "אי-הלימה מגדרית" (gender incongruence) כמזהה טוב יותר ופחות כיוצר סטיגמות.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
בארצות הברית פעלו מספר ארגוני מודיעין בהם: חיל האותות של הצבא האמריקני ו-OP-20-G של הצי האמריקני. בשלבים המוקדמים של המלחמה המודיעין של הצבא והמודיעין של הצי כמעט ולא קיימו שיתוף פעולה, אלא על בסיס אישי, אך בהמשך התקיים שיתוף פעולה על בסיס ועדות משותפות. בנוסף פעלו גם גופי מודיעין ממשלתיים מחוץ לצבא, כגון ה-FBI, ומחלקת המדינה. במהלך המלחמה הוקם המשרד לשירותים אסטרטגיים אשר קדם ל-CIA.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
ספינות קרב וצוללות
ההולנדים פיתחו צינור אוויר מתקפל ליניקת אוויר לצוללת בעת צלילה. רעיון שנלקח ויושם בצוללות גרמניות וכונה אצלם שנורקל.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
הצי האמריקאי הפעיל מספר בסיסי מודיעין לאיסוף וניתוח של מודיעין על הצי היפני שהמרכזיים שבהם כללו את: היפו (בהוואי), קאסט (קורגידור, הפיליפינים), בייקר (בגואם) ו-OP-20-G (וושינגטון).
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
רקטות וטילים
בתחום הרקטי והטילי גרמניה הובילה בפיתוח הרקטה בכלל, ובפרט ב-V-1 טיל השיוט הראשון, שדמה למזל"ט מודרני אך היה ללא מערכת בקרה אלחוטית, ובטיל ה-V-2 שהיה הטיל הבליסטי הראשון בעולם.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
המודיעין האמריקאי זיהה את האיום הגובר על פרל הארבור עוד לפני המתקפה, אולם סדרת מחדלים, וכן סדר עדיפויות שגוי, מנעו פעולות הכנה לקראת המתקפה. בעקבות המתקפה נהנה המודיעין האמריקאי מתמיכה רחבה יותר מאשר קודם למתקפה.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
רקטות וטילים
טילי ה-V-1 שוגרו ממגלשים מיוחדים בחופי צרפת והולנד, ונודעו בכינוי "פצצה מעופפת". הטיל תוכנן על ידי המהנדסים רוברט לוסר ופריץ גוסלו, בשם המקורי FI-103. הורכב בו מנוע סילון פשוט, מהירותו המרבית הייתה 630 קמ"ש וטווח הטיסה שלו היה 250 ק"מ. אורכו היה 8 מטר, מוטת כנפיו 5.4 מטר, גובהו 1.4 מטר ומשקלו 2.2 טון. הוא טס בגובה של בין 100 ל-1,000 מטר, ונשא ראש קרבי במשקל של 850 ק"ג. הטיל תוכנן בפשטות, כדי להתאים לייצור המוני. מערכת ההנחיה כללה טייס אוטומטי ששלט על כיוון, גובה ומהירות. כ-30 אלף טילים נבנו, וכ-10,000 מהם שוגרו לעבר בריטניה. כ-4,000 מתוכם פגעו באזור לונדון. כתוצאה מפגיעות הטילים, נהרגו כ-5,500 אזרחים. והיה בשימוש מיוני 1944 עד מרץ 1945. שימש בעיקר לתקיפת הערים לונדון (בבריטניה) ואנטוורפן (בבלגיה).
הטיל הבליסטי V-2 היה בעל טווח של כ־300 קילומטרים ונשא ראש נפץ במשקל של 1,000 ק"ג. גרמניה השתמשה בו במלחמת העולם השנייה, בעיקר נגד מטרות בריטיות ובלגיות. הוא הונע באמצעות תערובת של אתנול ומים, אליה צורף חמצן נוזלי. משאבות הדלק והמחמצן הונעו על ידי טורבינות קיטור, שנוצר באמצעות מי חמצן. מכלי הדלק והחמצן היו עשויים אלומיניום כדי להקטין את משקל הטיל. עקב חוסר יכולת לשלוט באופן מדויק בנקודת פגיעתו, הוא הופנה בדרך כלל לערים ולא נגד מטרות צבאיות. בסך הכל יוצרו כ- 3,000 טילים שגרמו למותם של כ-7,250 אזרחים וחיילים. המהנדסים שתכננו את הטיל ובראשם ורנר פון בראון נשבו בסיום המלחמה על ידי האמריקנים וסייעו לתוכנית החלל האמריקנית ולפיתוח הטילים שלה - לרבות הטיל ששיגר את חלליות אפולו לירח, ה-סטורן 5. ברית המועצות פיתחה את טיל הסקאד על בסיסו של טיל ה-V2.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
בווירג'יניה הקימו האמריקאים בית ספר למודיעין. עד לשבירת הצפנים ששימשו את הצבא היפני ב-1943 התבסס המודיעין אודות הכוחות היפנים בעיקר על מכ"ם וניתוח תנועות של הצבא.
צבא היבשה האמריקאי שיתף פעולה עם הצי האמריקאי בפענוח PURPLE, הצפנה ששימשה את משרד החוץ היפני, שהייתה שונה מזו ששימשה את הצבא היפני.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
תת מקלע
לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה, ועם הגעת טכנולוגיית הנשק האוטומטי לבגרות, נוצר סוג חדש של נשק קל. הנשק היה קטן יחסית, ירה תחמושת של אקדח, אך היה לו קצב אש של מקלע. על בסיס מאפיינים אלה נקרא הנשק החדש תת-מקלע (Sub Machine Gun). אחד מתתי המקלעים המוצלחים הראשונים שנוצרו היה התומפסון או "טומי גאן". פיתוחו של התומפסון החל ב-1916, כשגרסתו הראשונה פותחה כבר ב-1921. מתכנן הנשק היה גנרל ג'ון תומפסון. התומפסון נכנס למלחמת העולם השנייה עוד לפני ארצות הברית עצמה. יחידות בריטיות מיוחדות העדיפו אותו על פני הסטן הודות לאמינותו ולקטלניות הגבוהה יותר של תחמושת ה-0.45 אינץ'. הגרסאות הצבאיות היו בעלות קצב אש נמוך יותר כדי להקל על הדיוק. אך עם הצטרפות ארצות הברית למלחמה הפך השימוש ב"טומי גאן" לנפוץ מאוד.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
ארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה הפעילו יחד את יחידת שייטת הרדיו של מלבורן (FRUMEL; Fleet Radio Unit, Melbourne) לאיסוף מודיעין אותות. זו יחד עם יחידת שייטת הרדיו של האוקיינוס השקט (FRUPAC; Fleet Radio Unit Pacific) היו יחידות האיסוף העיקריות של בעלות הברית בזירת האוקיינוס השקט. ארגון מודיעין נוסף בזירה זו הייתה הלשכה המרכזית (Central Bureau) שסופחה למפקד אזור דרום מערב האוקיינוס השקט, דאגלס מקארתור.
מעקב אחר תנועת הכוחות היפנים נעשה כמעט בזמן אמת. אחת מהצלחותיו של מעקב זה הייתה זיהוי תנועה של שתי דיוויזיות חי"ר יפניות בים, שנעו משנגחאי לגינאה החדשה. השיירה יורטה על ידי צוללות אמריקניות שהסבו נזק כבד ליחידות אלו.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
תת מקלע
הבריטים מצידם ייצרו את הסטן (Sten), תת מקלע שהצטיין בפשטות ייצור ותפעול חסרת תקדים לזמנו. הרוסים פיתחו את תת-מקלע פפ"ד בשנת 1934 (ואסילי דגטריוב). בשנת 1935 הוא הוכנס לשירות בצבא האדום, מאחר שהיה יקר מדי לייצור מאסיבי עברו הרוסים לייצר את הפפ"ש, שהיה אחד מכלי הנשק הקל שיוצרו במספרים הגדולים ביותר במלחמת העולם השנייה, הפפ"ש נכנס לשירות החל בשנת 1941.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
הצבא האמריקאי הפעיל יחידת מודיעין אותות ב"מחנה X" בדרום קווינסלנד. בין היתר הצליחה יחידה זו ליצור קשר עם כוחות גרילה ועם קאוסטוו'צרס.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
תת מקלע
הגרמנים פיתחו בשנת 1940 (היינריך וולמר), את הMP40 ("שמייסר") שהיה תת מקלע הגרמני הסטנדרטי שהיה בשימוש במלחמת העולם השנייה. ב-1944 גרמניה פיתחה את רובה הסער הראשון בעולם StG 44. הוא היה התשובה הגרמנית לפפ"ש הרוסי, ה-Stg44 היה בעל אותו קצב אש של הפפ"ש, אבל לטווח רחוק יותר. רוס"ר זה היה הבסיס לפיתוח רובה הסער AK-47 בברית המועצות.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית
בהסכם ברוסה שנת 1943 מ-17 במאי 1943 הסכימו הבריטים והאמריקאים לשתף פעולה יחד בנושאי מודיעין.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
פצצות
בתחום הפצצות הומצאו פצצות נפלם (באנגלית: Napalm) ונעשה בהן שימוש בידי בנות הברית, ובמיוחד על ידי ארצות הברית שהפציצה באמצעותן את ערי יפן. נפלם הוא שם כולל לאמצעי לחימה המשתמשים בנוזלים דליקים מסוגים שונים, לרוב בנזין במצב ג'ל. נפלם הוא המעבה של נוזלים אלו. כאשר הוא מעורב עם בנזין הוא יוצר ג'ל דביק ביותר. הנפלם פותח על ידי כימאים מאוניברסיטת הרווארד בראשות לואי פיזר בזמן מלחמת העולם השנייה לשימושה של ארצות הברית.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
צרפת
לפני כיבושה של צרפת בידי הנאצים פעלה במדינה המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי, סוכנות המודיעין הצבאי. אחרי נפילת צרפת הוקמה הלשכה המרכזית למודיעין ומבצעים במסגרת כוחות צרפת החופשית.
הצרפתים והפולנים הפעילו תחנת מודיעין משותפת שפעלה כ-40 ק"מ מפריז, פי.סי. ברונו, שבה פוענח מידע שהוצפן באמצעות אניגמה. התחנה פעלה מ-1939 ועד 9 ביוני 1940. על התחנה פיקד קצין מודיעין צרפתי, גוסטב ברטרנד  והיא כללה 50 צרפתים ו-15 פולנים.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
פצצות
גרמניה פיתחה את הפריץ X שהייתה הפצצה המונחית הראשונה בעולם. הם לקחו פצצה כבדה שיפרו לה את המבנה האווירודינמי באמצעות הוספת כנפונים, והוסיפו לה הגאיים נשלטי רדיו בזנב ובכל הפכו אותה לפצצה גולשת נשלטת רדיו שהוטלה ממפציץ. באמצעות שתי פצצות מהסוג הזה, הטביעו את אוניית הדגל רומא של הצי האיטלקי. בהמשך המלחמה בנות הברית למדו להתגונן מפני הפצצות האלה, באמצעות משבשי רדיו שהסיטו את הפצצות ממטרתן.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ברית המועצות
בברית המועצות פעלו מספר ארגוני מודיעין וארגוני סיכול מודיעין בהם גה-אר-או שפעל תחת משרד ההגנה ונ.ק.ו.ד. שפעל תחת משרד הפנים. ארגונים אלו יצרו קשר עם גורמים מחתרתיים ברחבי אירופה שהתנגדו למשטר הנאצי, ואיסוף המודיעין הסתמך בעיקר על מודיעין אנושי שכלל:
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
פצצות
איטליה פיתחה את הטורפדו המאויש שהוא כלי שיט תת-ימי צבאי שהופעל לראשונה במלחמת העולם השנייה על ידי הקומנדו הימי של איטליה, ומטרתו השמדת כלי שיט של האויב באמצעות חומרי נפץ.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ברית המועצות
הסובייטים הפעילו כמה רשתות ריגול, שאחת המפורסמות שבהן הייתה התזמורת האדומה, שהונהגה על ידי ליאופולד טרפר. רשת זו הצליחה להשיג בין היתר את הוראה מס' 21, ההוראה הגרמנית למבצע ברברוסה. סוכן בולט נוסף שהפעיל המודיעין הסובייטי היה ריכרד זורגה שפעל במסווה של עיתונאי גרמני ביפן.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
פצצות
יפן פיתחה את הטורפדו "רומח ארוך" (דגם 93), שהמנוע שלו הוזן בחמצן במקום באוויר דחוס. הטורפדו באורך של כ-9 מטר, ובמשקל של כ-3 טון, וראש נפץ במשקל 450 ק"ג, נע במהירות של 49 קשר (כ-90 קמ"ש), והגיע לטווח של 40 קילומטרים. הטורפדו נחשב לטורפדו הטוב מסוגו בעולם עד סוף מלחמת העולם השנייה. בין היתר שימש למתקפת המחץ של היפנים על הצי האמריקני בתחילת המערכה בגוודלקנל.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
ברית המועצות
ברית המועצות נהנתה ממידע מוקדם בנוגע לפלישה הנאצית הצפויה אליה, ואל סטלין הגיעו התרעות ממקורות שונים. לפי החוקר בארטון ס. ויילי  בספרו מילת הקוד ברברוסה הגיעו אל הקרמלין לא פחות מ-84 התרעות שונות בחודשים שלפני המלחמה. בין התרעות הבולטות היו:
על אף המידע המגוון שזרם אליהם בנוגע לכוונה הגרמנית ברית המועצות לא הייתה מוכנה למלחמה. הסובייטים ביטלו את המידע כלא אמין ומזויף וכתעמולה בריטית ואמריקאית. גוליקוב, שעמד בראש ה-GRU הוציא הוראה ב-20 במרץ 1941 שקבעה כי יש להתייחס לידיעות על מלחמה קרבה עם גרמניה כזיוף. בנוסף הוא אף נהג להוסיף בשולי ידיעות מטרפר שהוא "מקור בריטי" ולגבי זורגה "סוכן כפול".
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
פצצות
גרמניה פיתחה טורפדו אקוסטי שאמור להתביית על רעשי המדחף שהאוניה או הצוללת משמיעה, ומנגד בעלות הברית פיתחו אמצעי נגד לטורפדו זה.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
גרמניה
בגרמניה הנאצית פעלו מספר מנגנוני מודיעין. החשוב שבהם במשך רוב מהלך המלחמה היה מנגנון המודיעין הצבאי הגרמני, אבווהר, בראשותו של וילהלם קנריס. גופי מודיעין נוספים שפעלו בגרמניה היו הגסטאפו והאס דה, ארגון המודיעין של המפלגה הנאצית. בין הארגונים התקיימה תחרות מתמדת כדי להשיג מודיעין שירצה את הפיהרר. ה-B-Dienst היה ארגון שבירת צפנים של הצי הגרמני. הארגון הצליח לפענח את חלק מהתשדורות המוצפנות של הבריטים ולספק מידע חשוב לצורך המערכה באוקיינוס האטלנטי.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
הצפנה
נושא הקריפטוגרפיה התפתח מאוד, הגרמנים שכללו את מכונת ההצפנה הידועה בשם אניגמה, שנפרצה בסופו של דבר בידי קבוצת מדענים בראשות אלן טיורינג הבריטי. האניגמה (מיוונית: αἴνιγμα - תעלומה, חידה) היא משפחה של מכונות להצפנה ולפענוח של מסרים טקסטואליים, ששימשו את הכוחות הגרמנים והאיטלקים במלחמת העולם השנייה. בזכות התקשורת המוצפנת שאפשרה האניגמה, הצליח הקריגסמרינה (חיל הים הגרמני), ובמיוחד צי הצוללות, להטיל מצור אפקטיבי על בריטניה, מצור שמנע הובלת מזון ואמצעי לחימה לאי הבריטי.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
גרמניה
המודיעין של חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה, סבל מכשלים ארגוניים במהלך הקרב על בריטניה. לעיתים קרובות קציני מודיעין הגיעו למסקנות שיתאמו את תוכניותיהם, ולאו דווקא תאמו את המידע שהגיע לידיהם. דוח מודיעיני גרמני מ-1939, זלזל ביכולות הרדאר הבריטי וביכולתם של הבריטים ליירט תקשורת, והעריך כי הגנות רציניות קיימות רק באזור לונדון.
פיתוחים טכנולוגיים במלחמת העולם השנייה
הצפנה
את האניגמה המציא ארתור שרביוס בשנת 1918. שרביוס, שלמד הנדסת חשמל, פיתח למעשה גרסה חשמלית לדיסקית-צופן שהייתה בשימוש במשך מאות שנים. בדומה למכשירי הצפנה קודמים, האניגמה התבססה על צופן החלפה עבור כל אחת מאותיות המסר שיש להצפין. פריצת הדרך הייתה בכך שהאניגמה הייתה האמצעי המכני הראשון ששימש להצפנה, ויתרונה היה שינוי של צופן ההחלפה לאחר כל אות, באמצעות מערכת של דסקיות מסתובבות (רוטורים). האפשרות לשנות את סדר הדסקיות ואת מצבן ההתחלתי הקשתה עוד יותר על מלאכת פיצוח הצופן.
שרביוס ניסה לעניין גורמים רשמיים ואף לא רשמיים בגרמניה במכונה החדשה, אבל נדחה. הוא פנה לייצור מסחרי של המכונה, וגרסאות שונות של האניגמה נמכרו לחברות ולבנקים במדינות רבות באירופה, בארצות הברית וביפן. בסוף שנות ה-20 אימצו אותה הצי והצבא הגרמניים. הם ערכו בה מספר שינויים שהקשו על פיצוח הצופן והגבירו את רמת האבטחה. לקראת מלחמת העולם השנייה הייתה האניגמה אמצעי ההצפנה העיקרי של הקריגסמרינה וצי הצוללות שלו, הצבא, הלופטוואפה, המפלגה הנאצית, הגסטפו, משרד החוץ והביון של גרמניה הנאצית.
מודיעין במלחמת העולם השנייה
גרמניה
עם כל זאת, תפקודה של האבווהר בזמן המלחמה היה כושל. רוב המודיעין שאספה לא התקבל בעין יפה בשל סיבות פוליטיות, הקשורות בהנהגה הגרמנית. התחרות עם שירותי המודיעין שבשליטת ה-SS, הייתה יותר מתחרות בין שירותי מודיעין מתחרים. ככל שהתקדמה המלחמה הפכו פעולותיהם של ראשי הארגון אוסטר וקנריס לפעולות התנגדות למשטר, שהשפיעו על יעילותו של השירות שהפעילו. קנריס ואוסטר היו מבכירי הקושרים בקשר העשרים ביולי. סוכני האבווהר, בידיעתו של קנריס, סייעו לעיתים לכוחות האויב ולסוכניו. קנריס סיפק להיטלר מידע כוזב שהניא אותו מלפלוש לשווייץ, וכן שכנע את פרנקו לא לאפשר מעבר כוחות גרמנים דרך ספרד לכיבוש גיברלטר. גם המודיעין שסופק טרם הפלישה הגרמנית לכרתים היה לא מדויק.
יפן
המודיעין היפני פעל תחת המשטרה הצבאית היפנית, קמפייטאי.
היפנים הסתייעו במשתפי פעולה בריטים, ובמשתפי פעולה שגויסו מהאוכלוסייה המקומית להשגת מודיעין אודות פעילותם של בעלות הברית במהלך הפלישות שלהם למלאיה ולאיים באוקיינוס השקט.
בקרב מידווי הייתה ידם של היפנים על התחתונה, בין היתר מאחר שהסתמכו על מידע מודיעיני לקוי ולא עשו די מאמצים לאיסוף מודיעין כראוי טרם הקרב.
רשתות ריגול וסוכנים
הצרפתים הפעילו סוכן, האנס תילו שמידט שכונה "מקור D" אשר סיפק להם מידע נחוץ אודות האניגמה.
באוקטובר 1943 השרת האישי של השגריר הבריטי בטורקיה יצר קשר עם הגרמנים, במסגרתו החל להעביר לידיהם חומר מסווג תמורת כסף. הבריטים הפרו את כללי ביטחון השדה וכלל לא ערכו לשרת ריאיון לסיווגו הביטחוני. פרשת ריגול זו נודעה כפרשת ציצרו. אף על פי שהמסמכים שהועברו לידי הגרמנים היו בעלי ערך אסטרטגי, הגרמנים לא השכילו להשתמש במידה רבה במידע שהועבר אליהם, הן מפני שחששו שהסוכן הושתל על ידי הבריטים, והן מחמת היריבות המתמדת שהייתה בין הפיקוד הצבאי לסגל הדיפלומטי.
הגרמנים הפעילו רשת ריגול ענפה בארצות הברית, בראשותו של "פרדריך" או פריץ יוברט דוקיין. הרשת התגלתה על ידי ה-FBI ב-1941.
הגרמנים הנחיתו בארצות הברית שני מרגלים באמצעות הצוללת U-1230.
טכנולוגיה ואמצעים
במהלך המלחמה נעשה שימוש במגוון רב של אמצעים ובטכנולוגיות מתקדמות.
הצפנה ופענוח צפנים
מכונת ההצפנה העיקרית בה השתמשו הגרמנים לשם הצפנת התקשורת הייתה האניגמה. גם האיטלקים עשו שימוש במכונה זו. בנוסף השתמשו הגרמנים במכונת לורנץ (Lorenz) וב-T52 &רלמ;(Siemens and Halske T52) לשם הצפנתן של תשדורות טלפרינטר. הצי הגרמני עשה שימוש גם במכונת ידנית, Reservehandverfahren, כגיבוי לאניגמה כאשר זו לא הייתה זמינה.
חומר מודיעיני שמקורו ממסרי טלפרינטר גרמניים שהוצפנו באמצעות צפני זרם כונה על ידי בעלות הברית Fish. חומר זה הוצפן באמצעות מספר מערכות הצפנה.
משרד החוץ היפני עשה שימוש במכונת הצפנה שכונתה בארצות הברית PURPLE. הצבא היפני השתמש במכונות הצפנה שונות מאלו של משרד החוץ: בתחילת המלחמה השתמשו בצבא ב-JN-25, וזו הוחלפה בהמשך על ידי JN-40. מכונות הצפנה נוספות ששימשו את היפנים: JN-152, JN-167 ו-JN-11. הצי היפני השתמש גם במכונת ג'ייד.
הפולנים השתמשו במכונה בשם בומבה (Bomba kryptologiczna) שתוכננה באוקטובר 1938 על ידי מריאן רייבסקי כדי לשבור את צופן האניגמה. משרד הצפנים הפולני, הביורו שפירוב, פיתח גם מכונת הצפנה "לקידה" שנועדה לשמש את הדרגים הבכירים בשעת מלחמה.
ב-1940 המתמטיקאי השוודי ארן ברלינג הצליח לפענח את צופן של מכונת T52. הודות להצלחה זו הצליחו השוודים לפענח תשדורות גרמניות שהועברו בכבל דרך שוודיה שמקורן מנורווגיה. יכולת זו אפשרה לרשויות בשוודיה לדעת מראש על מבצע ברברוסה.
האמריקאים השתמשו במערכת SIGSALY כדי להעביר מסרים מוצפנים מהדרגים הבכירים ביותר.
בחיל הנחתים האמריקני נעשה שימוש בדוברי קוד (Code talkers), אינדיאנים דוברי שפת הנאוואחו ששימשו כקשרים לצורך העברתן של הודעות טקטיות מסווגות, כך שגם אם יפוענחו הצפנים ששימשו בהעברת התשדורת, יהיה קושי בהבנת השפה המדוברת.
נוסף על השימוש במכונות מתקדמות להצפנת שדרים, ששימשו לאבטחת רוב התקשורת במלחמה, נעשה גם שימוש בטכניקות הצפנה מיוחדות ובאמצעים סטנוגרפיים כדי לאפשר מסרים מוכמנים ולהבטיח תקשורת חשאית, במיוחד עם סוכנים. אחת מטכניקות אלו ששימשה את הגרמנים הייתה טכניקת המיקרו-נקודה (Microdot), שבה הטקסט מוקטן לגודל זעיר וקשה לדעת על הימצאותו. ארגון ה-SOE (מנהלת המבצעים המיוחדים) הבריטי השתמש בהצפנה באמצעות שירים (Poem code). כחלק מלוח השידורים הרגיל, תחנת הרדיו הבריטית BBC שידרה מסרים חד פעמיים לסוכנים (למשל "הנסיכה נועלת נעליים אדומות"). השימוש באמצעים סטנוגרפיים היה בעיקר להעברת מסרים בין סוכנים, אך לא רק; דוגמה לכך היא טלגרמה שנשלחה לנשיא ארצות הברית הארי טרומן ששהה בפוטסדאם ושרמזה על הצלחת הניסוי הראשון בפצצת אטום.
מודיעין אלקטרוני ולוחמה אלקטרונית
תחום הלוחמה האלקטרונית והמודיעין האלקטרוני (אלינט) שעליו מתבססת הלוחמה האלקטרונית קיבלו חשיבות רבה במהלך המלחמה.
דוגמאות לחשיבותו של המודיעין האלקטרוני ניתנו במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי. באמצעות מכשיר HF/DF &רלמ;(Huff-Duff), מכשיר לאיתור ואיכון שידורי רדיו, עלה בידי הבריטים לאתר מיקומן של צוללות, גם כשלא היה לאל ידם של מפענחי הצפנים בבלצ'לי פארק לפענח את השדרים שהועברו בין הצוללות הגרמניות. במהלך המלחמה גם נכנס לשימוש רחב היקף המכ"ם, שלו הייתה תרומה חשובה להגנת בריטניה מפני מטוסי הלופטוואפה. לצד השימוש הנרחב במכ"ם פותחו אמצעים לשיבוש פעולת המכ"מ; גם הבריטים וגם הגרמנים פיתחו מוץ שבו השתמשו כדי להטעות את האויב. גם איכון באמצעות קול שימש את המדינות הלוחמות להשגת מידע על מקיום ארטילריות אויב, והן בריטניה והן גרמניה השתמשו בטכניקה זו.
הגרמנים עשו שימוש במודיעין אלקטרוני כדי לכוון את מפציצי הלופטוואפה ליעדי תקיפה. המפציצים השתמשו במכשירי ניווט מבוסס רדיו בשם Knickebein ("רגל עקומה"). הפיזקאי הבריטי ר. ו. ג'ונס למד מערכת זו והבריטים הצליחו לשבש את מכשירי הניווט הגרמניים, כך שהמפציצים הגרמנים הטילו את הפצצות באזורים כפריים במקום באתרים המיועדים. בהמשך החליפו הגרמנים את המערכת ב-X-Gerät וזו הוחלפה בהמשך על ידי Y-Gerät שגם פעילותם של אלו הצליחו הבריטים לשבש.
במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי עשו הגרמנים שימוש בצוללות נגד ספינות בעלות הברית, והצליחו להטביע מאות אלפי טונות של משא. במסגרת מאמציהן להגן על האוניות, אספו בעלות הברית מודיעין אותות מבסיסי חוף או מספינות, וכן מודיעין חזותי באמצעות פטרולים אוויריים. מודיעין זה סיפק מידע שסייע לאיתור צוללות גרמניות. החל מ-1944 החל שימוש גובר במצופי סונר, אשר כיוונו פצצות עומק ואת הטורפדות המתבייתים המוקדמים. הצי האמריקני הזמין כמעט 60,000 מצופי סונר מסוג AN/CRT-1.
שמות קוד
במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש רב ממדים בשמות קוד. בעלות הברית המציאו שמות קוד למדינות, ערים, אתרים גאוגרפיים, יחידות צבא, מבצעים, פגישות דיפלומטיות, מקומות, אישים ועוד. בבריטניה הגוף האחראי על ניהול ופיקוח על שמות הקוד היה ISSB (מועצת הביטחון בין שירותים; The Inter-Services Security Board) שקיבלה רשימות של שמות קוד שעליהם הוחלט ב-GC&CS (בית הספר הממשלתי לקודים; Government Code and Cypher School). ארצות הברית החלה ליטול חלק בתהליך ניהול שמות הקוד כאשר נכנסה למלחמה. על פי הכללים, היה ניתן למחזר שמות קוד לאחר שישה חודשים.
גם בגרמניה נעשה שימוש שגרתי בשמות קוד, ששימשו ככינויים. לעיתים קרובות משמעותם של שמות הקוד הגרמניים נחשפה, או ששמות הקוד רמזו במידה רבה על המשמעות שלהם. בין שמות הקוד הגרמניים: גולפפלץ (Golfplatz) כשם קוד לבריטניה ששימש את האבווהר, סם־לנד (Samland) כשם קוד לארצות הברית (מקוד שם הקוד מהדוד סם), היימדייל - רדאר ארוך טווח, ומבצע ברברוסה - הפלישה לברית המועצות (מקור שם הקוד הוא מפרידריך ברברוסה).
הבריטים שזיהו את החולשה של שמות הקוד הגרמניים הקפידו יותר בבחירת שמות קוד ואימצו "קודי קשת בענן" (Rainbow Codes) כשמות קוד לפרויקטים. קודים אלו התבססו על צירופים של צבעים ושמות עצם שנלקחו מרשימה.
סשה לוס
אלכסנדרה "סשה" אלכסייבנה לוס (ברוסית: Александра "Саша" Алексеевна Лусс; נולדה ב-6 ביוני 1992) היא שחקנית ודוגמנית צמרת רוסיה.
החל מינואר 2015 נחשבת לאחת הדוגמניות הפופולריות ביותר לפי models.com. הצטלמה ללוח השנה של פירלי 2015 והיא נחשבת לפנים של קו דיור ביוטי, כמו גם קרולינה הררה.
ביוגרפיה
אלכסנדרה לוס נולדה ב-6 ביוני 1992 בעיר מגדן, רוסיה. בשנת 2007 עברה עם משפחתה למוסקבה, חיה תקופה ארוכה בקוטוזובסקי פרוספקט. גדלה במשפחה של הרופאים: אביה (אלכסיי לוס) רופא, אמה (מריה לוס) עבדה כגסטרואנטרולוגית, אבל עם המעבר למוסקבה שינתה מקצוע והפכה לעיתונאית ותחקירנית ועבדה בערוץ NTV. מילדות, הוריה הביאו ספרים לסשה והחדירו בה אהבה לספרות. מאז אלכסנדרה קוראת לפחות ספר אחד ביום. לסשה יש אחות, סופיה, מנישואיו הראשונים של אביה, תסריטאית, שגרה בלונדון, לסשה יש גם שלושה כלבים וחתול, שמשפחתה של סשה חילצה מהרחוב. בילדותה השתתפה בתחרויות ריקוד שונות. התעניינה בציור, ספרות, קולנוע ומוזיקה.
בשנת 2007 החלה לעבוד בחברת Avant Models. בשנת 2007 היא נכנסה למסלול ההליכה בתוכנית קולקציית אביב-קיץ של אלנה אחמדולינה.
בשנת 2012 היא כיכבה בקטלוג בוהמי. התמונות נבחרו לקטלוג של המותג, ואחריו הבחין בה קרל לגרפלד שהזמין את הדוגמנית לקחת חלק בתצוגה של קולקציית סתיו-חורף של שאנל.
בשנת 2014 היא כיכבה בלוח השנה של פירלי.
היא השתתפה בצילומים לעטיפת הגיליון החגיגי של ווג איטליה בספטמבר לכבוד חגיגות 50 שנה למגזין.
בשנת 2017 החלה את הקריירה שלה כשחקנית. היא כיכבה בסרטו של לוק בסון "ולריאן ועיר אלף הכוכבים", אשר מבוסס על סדרת הקומיקס הצרפתית "ולריאן ולורלין" מאת פייר כריסטין וז'אן קלוד מז'יר; בסרט, גילמה לוס את תפקיד הנסיכה ליחו-מינה.
בשנת 2019 גילמה את התפקיד הראשי בסרט הפעולה של לוק בסון "אנה".
בשנת 2022 שיחקה בדמותה של ג'יימי דקר במותחן הפעולה "הורסת בלי חשבון" בבימויו של הבמאי הספרדי לואיס פרייטו.
היא נכנסה ללימודים באוניברסיטת קיימברידג' במחלקה לתולדות הספרות.
משה רט
הרב משה רט (נולד ב-1980) הוא סופר, דוקטור לפילוסופיה ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה
אביו הוא הסופר ואיש התקשורת אבי רט. גדל בגבעת שמואל, ולמד בישיבה התיכונית קריית הרצוג, וישיבת ההסדר קרני שומרון. בעל תואר ראשון בחינוך ממכללת מורשת יעקב, ותואר דוקטור לפילוסופיה כללית מאוניברסיטת בר-אילן.
פרסם מספר ספרים בנושאים שונים וגם כתב מאמרים באתרי אינטרנט וכן בלוג אישי. היה בעל טור שבועי באתר "כיפה", וכתב גם בעלון "שבתון", במאורות הדף היומי, ובמגזין אפוק. בכתיבתו העיונית הוא משלב בין יהדות, פילוסופיה ותרבות פופולרית. כמו כן, היה חבר במכון ידעיה, העוסק ביצירה והסברה בנושאי אמונה. בשנת תשע"ד (2014) תרם כליה . הוא מתגורר בקרני שומרון.
ספריו והגותו
הגותו של רט מתמקדת בהצגת הרציונליות שבאמונה הדתית ובביקורת על גישות אתאיסטיות ומטריאליסטיות. הוא מושפע בעיקר מהוגים מודרניים כמו גילברט קית' צ'סטרטון, אלווין פלנטינגה וברנרדו קסטרופ.
בספרו פשוט להאמין מגדיר רט את האמונה כתחושת שכנוע, ומראה שהיא עומדת בבסיסה של כל השקפת עולם באשר היא. שום דבר אינו ניתן להוכחה מוחלטת, שכן כל הוכחה מבוססת מהגדרתה על הנחות יסוד שאינן ניתנות להוכחה אלא מתקבלות באופן אינטואיטיבי - דהיינו, על בסיס אמונה. מכיוון שכך, השאלה איננה האם להאמין, אלא במה להאמין. הנטייה להיצמד לאמפירי ולמדעי בלבד ולשלול את קיומו של כל מה שלא הוכח, היא בלתי רציונלית, ואילו המאמין הרציונלי הוא זה שעושה שימוש בכלים המדעיים לחקר המציאות האמפירית, אך מודע לכך שקיימת מציאות נרחבת מעבר לה, שאליה יש לגשת בכלים אחרים, אינטואיטיביים יותר. באמצעות כלים אלה, הכוללים טיעונים פילוסופיים, חוויות רוחניות וקיומיות והסתמכות על מסורות קדומות, ניתן לדבריו להגיע לאמונה רציונלית באלוהים, ומתוך כך גם ביהדות.
בספרו פנטזיהדות משלב רט בין היהדות לעולם הדמיון והפנטזיה. הוא מסתמך על האידיאליזם כדי להראות שהמציאות קיימת למעשה בתודעה, ומשום כך אין הבדל מהותי בין המציאות הרגילה לבין עולם הדמיון, הקיים אף הוא בתודעה, אלא הבדל איכותי; כל דבר שניתן לצייר במחשבה אכן קיים, אולם מידת קיומו נמדדת לפי מידת השפעתו על חיינו ועולמנו. מכך נגזרת המסקנה שהמציאות היא יותר דמיונית והדמיון הוא יותר מציאותי ממה שמקובל לחשוב, ושניהם מתקיימים ברמות קיום שונות ומנהלים דיאלוג ביניהם. המיתוסים מייצגים כוחות מתוך עולם הדמיון שמבקשים לממש את עצמם באמצעותנו, והדתות והמיתולוגיות מנסות להעניק להם לבוש מוחשי. מתוך כך ניתן להבין את סיפורי התנ"ך ואגדות חז"ל כמתרחשים על התפר שבין שני העולמות, שהגבולות ביניהם בעבר הרחוק לא היו מוצקים כמו בימינו. לטענת רט, גישה זו מובילה לעולם אמוני עשיר ומגוון, בניגוד לתאולוגיה "הרזה" של פילוסופים מימי הביניים שניסו להעמיד את האמונה על היגיון רציונליסטי בלבד.
בספרו אמת וחובה, המבוסס על עבודת הדוקטורט שלו, טוען רט שהאינטואיציות הרווחות מתייחסות למוסר כאל ישות אובייקטיבית בעלת כוח מחייב (ריאליזם מוסרי) ולא כאל העדפות סובייקטיביות בלבד. ניתן לטעון שאותן אינטואיציות הן בגדר אשליה, ולהגיע מכך לניהיליזם מוסרי. אולם אם בוחרים להאמין בהן ובריאליזם המוסרי, הרי שהדרך הסבירה היחידה להסביר את קיומו היא כביטוי לרצונו של האל. קיום האל הוא תנאי הכרחי לקיומו של מוסר אובייקטיבי ומחייב, ובלעדיו כל דרישה מוסרית היא חסרת בסיס ואינה קוהרנטית. המשך הספר עוסק ביהדות, ומציע דרכים ליישב את הסתירות לכאורה בין הרגש המוסרי לבין מצוות מסוימות.
גוואדלופה (נהר)
נהר גוואדלופה (באנגלית: Guadalupe River) הוא נהר שאורכו כ-370 ק"מ, הזורם בטקסס שבארצות הברית. זרימת הנהר היא מצפון לדרום, והוא נשפך למפרץ מקסיקו במפרץ סן אנטוניו. הנהר התגלה בשנת 1689 על ידי הספרדים. חלקו העליון כולל שני יובלים, הצפוני והדרומי.
לאורך הנהר נבנו מספר סכרים, וכתוצאה מכך נוצרו אגמים.
הנהר הוא מקום פופולרי לחובבי מים לבנים שמשתמשים בעיקר בקיאקים.
על גדת הנהר הקים קרל, נסיך זולמס-בראונפלס מושבה גרמנית ראשונה בטקסס.
סאלו פינקלשטיין
סאלו פינקלשטיין (בפולנית: Salo Finkelstein; יליד 1896 או 1897, תאריך מותו לא ידוע) היה גאון חישוב, דורג במקום השמיני ברשימת "100 גאוני החישוב הטובים ביותר". נולד בלודז' (אז בשטח האימפריה הרוסית, כיום בשטח פולין) למשפחה יהודית.
ביוגרפיה
בבית הספר, ציוניו במתמטיקה היו גבוהים ובתקופה זו הוא החל לגלות את הכישרון שלו בתור גאון חישוב וכן את יכולתו לזכור מספרים. בגיל 23 החל להופיע בפני קהל ולהציג את יכולתו, אך הוא איבד עניין בהופעות כאלו בהמשך. עבד בלשכת הסטטיסטיקה המדינית של ממשלת פולין.
בשנת 1928 התחרה עם גאוני חישוב בעיר דנציג בפני פרופסור האנס הנינג וניצח. בשנת 1931 יצא להופיע מחוץ למדינה, הפגין את בקיאותו במספרים וכן נרשם לתחרויות שונות בנושא.
בשנת 1932 הגיע לארצות הברית וניסה ללא הצלחה להתקבל לעבודה בבנק כ"בודק" חישובים ופעולות. בשנת 1937 פורסמה עליו כתבה, ובה נכתב שהוא מסוגל לבצע פעולות חישוב מהר יותר מאדם ממוצע, אך תהליך החשיבה שלו לא שונה מזה של אדם רגיל. לא תמיד הצליח לתת תשובה מדויקת ב-100 אחוז מהמקרים, וכן ככל שסופקו לו בעיות קשות יותר, דוגמת כפל מספרים מרובי ספרות, כך דיוקו פחת.
מאחר שלא הצליח למצוא משרה שמתאימה ליכולתיו ומפני שסירב לעבוד במופעים לפני קהל, הוא ניסה לפתח קריירה של שחמטאי בין השנים 1941–1949.
אל קאסם
{{פירושונים|
ראו גם
}}
וייזר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לוס
לוס (Loos, Luce, Luss) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
תפוחים מן המדבר (סרט)
תפוחים מן המדבר הוא סרט ישראלי המבוסס על המחזה "תפוחים מן המדבר" מאת סביון ליברכט (1986). גרסה מורחבת של הסרט שודרה בשנת 2016 בערוץ הראשון כמיני-סדרה בת שלושה פרקים.
עלילה
עלילת הסרט מתמקדת ברבקה אברבנאל, בת יחידה להורים מבית חרדי ירושלמי שמקשים עליה במשך חייה. היא נחשפת בחשאי לעולם החילוני ומגיעה לערב ריקודי עם, בו היא מתיידדת עם דובי, קיבוצניק צעיר מדרום הארץ שלומד בירושלים. אביה, ראובן אברבנאל, לא רואה בעין יפה את המעשים של בתו, ומחליט לשדך אותה לשאלתיאל, אלמן ואב לילדים. אמה, ויקטוריה אברבנאל, אישה רגישה וחסרת ביטחון, אינה שלמה עם השידוך, אך אינה מעזה להתנגד לו. כשנודע לרבקה על השידוך היא בורחת אל הקיבוץ בו מתגורר דובי ולהתנדב לשירות לאומי. לאחר שרבקה מאמצת את אורח החיים החילוני, היא יוצרת קשר עם דודתה שרה, רווקה וחריגה בקהילה החרדית. ויקטוריה שומעת משרה על השינוי שעשתה רבקה בחייה ומגיעה לקיבוץ. ויקטוריה מחליטה למרוד בבעלה ולהישאר לצד בתה.
רגע השיא של הסרט מגיע כשמשפחתה מגלה את מקום הימצאותה של רבקה. בחירתה ומעשיה של רבקה, שאינם מקובלים בסביבה החרדית, יוצרת כתם וניתוק של המשפחה מהסביבה בו היא נמצאת, אולם המשפחה מתחזקת בעצמה באמונה.
הקרנות בבתי קולנוע בארץ
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 69,601 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
מועמדויות ופרסים
הסרט היה מועמד ל-3 פרסי אופיר וזכה בתואר הסרט הטוב ביותר. כמו כן זכה הסרט בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הישראלי ה-28 בלוס אנג'לס, בפרס "חזון גלובלי" בפסטיבל סינקווסט ה-25 בסן חוזה, קליפורניה, ובפרסים במסגרת הפסטיבלים היהודיים באטלנטה, בסן דייגו ובשיקגו.
זיגמונד הרינג
זיגמונד הרינג (10 במאי 1899 - 5 בינואר 1986 ) היה חצוצרן, מלחין ומורה למוזיקה. הוא כתב עשרות ספרי הדרכה לתלמידי חצוצרה וטרומבון אשר נלמדים עד היום.
ביוגרפיה
זיגמונג הרינג נולד בשנת 1899 בוורשה שבפולין וזמן קצר לאחר מכן עברה משפחתו לכרתים. בגיל שבע הרינג התחיל לנגן בחצוצרה ובגיל 12 קיבל מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית למוזיקה בווינה. מורו לחצוצרה באקדמיה היה פרנץ רוסבאך, ומורהו להלחנה היה פרנץ שרקר. הוא סיים את האקדמיה בשנת 1918. בשנת 1923 נתמנה הרינג לתפקיד חצוצרה ראשונה בתזמורת קליבלנד. שנתיים לאחר מכן, ליאופולד סטוקובסקי המליץ לו להיבחן לתזמורת פילדלפיה, והוא התקבל. הרינג ניגן בתזמורת הזאת כ-39 שנים, בין 1925 עד 1964.
במקביל לנגינתו בתזמורת, הרינג עבד כמורה לחצוצרה בבתי ספר למוזיקה בפילדלפיה. בין השנים 1934 ו-1939 לימד הרינג בבית הספר למוזיקה גראנוף ובין השנים 1945 ו-1981 בבית הספר למוזיקה סטלמנט. הוא גם לימד בסטודיו שלו שבביתו ובין השנים 1948 ו-1954 לימד במשרה חלקית בבית הספר הארט למוזיקה שבאוניברסיטת הארטפורד שבהרטפורד. הוא נפטר ב-5 בינואר 1986. כמה מספריו יצאו לאחר מותו.
רודי רודריגס
רודי רוסריו רודריגס דה לוסיה (בספרדית: Ruddy Rosario Rodríguez de Lucía; נולדה ב-20 במרץ 1967) היא שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים ונצואלית.
ביוגרפיה
רודריגס נולדה באנסואטגי, ונצואלה, וביצעה בתחילת הקריירה שלה מספר תפקידים בתיאטרון.
ב-1985 זכתה במקום השני בתחרות "מיס ונצואלה" וייצגה את ונצואלה בתחרות מיס עולם 1985 שם זכתה במקום הרביעי.
ב-1987 שיחקה תפקיד קטן בסרט "007 באזור המסוכן".
בשנת 2013 שיחקה בסדרת הדרמה הקולומביאנית "קומביה נינג'ה" בדמותה של כרמנזה אקונה.
רודריגס הוציאה קו של מוצרי קוסמטיקה הנקרא "Ruddy Rodríguez Cosmetics".
חדוה בר
חדוה בר (נולדה ב-10 במרץ 1968) היא כלכלנית ישראלית. משמשת ככמשנה למנכ"ל וסמנכ"לית התפעול בחברת איטורו, וקודם לכן כיהנה כמפקחת על הבנקים בבנק ישראל.
ביוגרפיה
בר נולדה לאם ניצולת השואה, גיטה אופלגר (לימים טובה בר-טוב), שורדת מחנה ריכוז בטרנסניסטריה (קריירה דה פיאטרה), רומניה, שעלתה לישראל עם אמה, סבה וסבתה ב-1950; ואב, יעקב בחבוט (לימים בר-טוב) שנולד בחיפה, כבן למשפחה ספרדית שורשית (ס"ט), בעלת 11 ילדים, פרופסור לפיזיקה גרעינית וממייסדי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אחיה, יאיר בר-טוב, הוא מומחה מערכות מידע וסייבר שהיה בתפקידי ניהול בכירים בשוק ההיי-טק ובמשרד ראש הממשלה.
בר גדלה ביישוב עומר, והיא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ומדע המדינה, תואר שני בהצטיינות בכלכלה עם התמחות במאקרו כלכלה ובמסחר בינלאומי ותואר דוקטור בכלכלה בנושא "שוק הכספים וממשל תאגידי", כולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
החלה את עבודתה בבנק ישראל ככלכלנית ביחידת המחקר בחטיבת הפיקוח על הבנקים. בר שימשה ראש תחום שוק ההון במחלקת המחקר של הבנק, ובמשך שלוש שנים שימשה נציגת ישראל בדירקטוריון הבנק האירופאי לשיקום ופיתוח (EBRD) בלונדון.
ב-2008 מונתה לסגנית ראש חטיבת שוקי הון בבנק לאומי ומנהלת הסיכונים של החטיבה. ב-2010 מונתה למנהלת הסיכונים הראשית (CRO), ראש החטיבה לניהול סיכונים וסמנכ"לית בנק לאומי.
המפקחת על הבנקים
ב-16 ביוני 2016 הודיעה כי הגופים המוסדיים הגדולים יוכלו להגדיל את אחזקתם במניות הבנקים, ובפרט האחזקה במניות עבור לקוחותיהם (בקרנות פנסיה, קופות גמל וקרנות השתלמות) ובהמשך איפשר הפיקוח בהובלתה לבנקים להגדיל את חלוקת הדיבידנדים, בעקבות הגעה ליעדי ההון הרגולטוריים הגבוהים יותר שנדרשו.
חלק מהיוזמות שקידם הפיקוח על הבנקים בתחום התחרות והחדשנות היו הורדת חסמים לכניסת בנקים חדשים - כגון ביטול הדרישה שלכל בנק תהיה מערכת טכנולוגית עצמאית ומתן אפשרות לשתף תשתיות IT; הורדת ההון הרגולטורי הנדרש להקמת בנק חדש ל-50 מיליוני ש"ח (בדומה לעולם); הורדת חסמים לכניסת סולקים חדשים – ובראשם הורדת דרישת ההון והקלת תהליך הרישוי; פרסום הוראת ניהול בנקאי תקין בנושא "בנקאות בתקשורת", שמאפשרת להקים בנק דיגיטלי וגם לבצע את כל הפעולות הבנקאיות מרחוק; הקלות בתחום שימוש במחשוב ענן; מכתב פיקוחי לעידוד חדשנות; והוראה למערכת הבנקאית שדרשה התייעלות משמעותית, שניתנה לצד הקלות בתחומי ההון כדי לאפשר את ההתייעלות. בעקבות ההוראה הודיעו כל הבנקים על תוכנית התייעלות שצפויה להוביל לצמצום של כ-12 אחוזים מכוח האדם במערכת הבנקאית עד לשנת 2020. בנוסף תמכה בר בהפרדת שתי חברות כרטיסי האשראי מהבנקים הגדולים במטרה להגביר את התחרות בתחומים הפיננסיים והפיקוח בהובלתה ליווה את תהליך ההפרדה, תוך שהעניק לחברות הגנות ינוקא, במטרה לאפשר להן להתחזק ולהפוך לגופים פיננסיים מתחרים משמעותיים.
במקביל לעידוד הטמעת חדשנות במערכת הבנקאית, הוביל הפיקוח בראשונה את חיזוק ניהול הסיכונים הטכנולוגיים, ובתוך כך פעל יחד עם הרשות הלאומית להגנת הסייבר להקמת מרכז סייבר בנקאי וחתימה על MOU לשיתוף פעולה בין הפיקוח למרכז הלאומי, תוך רתימת כל הבנקים וחברות כרטיסי האשראי לשתף מידע על התקפות וסיכונים, כדי לחזק את ההגנה ולהיערך לתרחיש סייבר גדול.
הגברת מודעות פיננסית של אזרחים וסיוע לאוכלוסיות מוחלשות, הוא יעד שקודם על ידי צוות הפיקוח על הבנקים בראשותה של בר. בתוך כך, פעל הפיקוח לרתום את המערכת הבנקאית לחינוך דיגיטלי לאזרחים ותיקים, כדי לסייע להם בתקופה בה סניפי הבנקים נסגרים; ולסייע לנשים שחוות אלימות פיזית וכלכלית, באמצעות הגדרת "אמנת זמינות בנקאית" וולנטרית, שלפיה כל בנק מינה איש קשר בבנק שלו, שאליו מופנה אישה מוכה שנכנסת למקלט לנשים מוכות ומלווה בסגירת החשבון וההתחייבויות מהעבר ויציאה לדרך כלכלית חדשה.
באפריל 2020 סיימה את עבודה בבנק ישראל. לאחר פרישתה עסקה בייעוץ לחברות מימון ישיר, Wix ואיטורו. באפריל 2021 מונתה למשנה למנכ"ל וסמנכ"לית התפעול בחברת איטורו.
בר תושבת מבשרת ציון, נשואה ואם לשלושה.
סימונה ונטורה
סימונה ונטורה (באיטלקית: Simona Ventura; נולדה ב-1 באפריל 1965) היא מגישת טלוויזיה איטלקייה.
קורות חיים
היא עבדה ככתבת ספורט בערוץ "ריי 1" וסיקרה את מונדיאל 1990, יורו 1992 ואולימפיאדת ברצלונה (1992), ב-1996 סיקרה את חדשות פסטיבל סן רמו וב-2004 הנחתה את הפסטיבל.
בשנת 1997 היא הייתה בין המנחות הראשונות של תוכנית טלוויזיה Le Iene. בשנת 2016 היא חזרה לתוכנית תוך ביצוע שיר ביחד עם המנחה פאביו וולו.
ב-2006 היא לקחה חלק בדיבוב האיטלקי לסרט ספייס ג'אם, היא הנחתה את הגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות הישרדות וב-2008 החלה לשמש כשופטת בגרסה האיטלקית של התוכנית The X Factor.
מזוניכידיים
מזוניכידיים (שם מדעי: Mesonychidae; פירוש השם: "טפרי אמצע") היא משפחה נכחדת של יונקים מסדרת המזוניכידים, אשר חיו במהלך הפלאוגן שבתחילת עידן הקנוזואיקון, מתחילת הפלאוקן עד תחילת האוליגוקן והם נמצאו ברחבי אירואסיה אך גם באמריקה הצפונית, אליה הגיעו כנראה דרך גשר יבשתי. במראם הם היו דומים במעט לזאבים או יונקים טורפים אך גם להיפופוטמיים או למכפילי פרסה קדומים והם נחשבים לקרובים לסדרה זו ואולי אף מאבותיה. בעבר שויכו לסדרה קונדילרסים וגם לסדרה קראודונטים.
מינים אלה בעלי לסתות חזקות ומוארכות שבהם שיניים טוחנות חזקות רבות וניבים מאיימים בקדמת הלסת. חלק מהם היו אוכלי כל ואחרים טורפים או אוכלי נבלות. המינים הגדולים ביותר הגיעו עד משקל 300 ק"ג והיו טורפים מרשימים. הם הכילו 4 פרסות ברגליהם.
ככל הנראה הם נכחדו עקב התייבשות ושינויי אקלים גדולים לקראת סוף האוליגוקן.
קרולינה גומס
קרולינה גומז (בספרדית: Carolina Gómez Correa; נולדה ב-26 בפברואר 1976) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית קולומביאנית. מחזיקת התואר "מיס קולומביה" לשנת 1993 ובתחרות מיס תבל של 1994 היא נבחרה לסגנית ראשונה.
ביוגרפיה
גומס נולדה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה. בשנת 1993 זכתה בתואר "מיס קולומביה", ובתחרות מיס תבל 1994 נבחרה לסגנית הראשונה. גומס היא הקולומביאנית השלישית ברצף לזכות בתואר הסגנית הראשונה, לאחר פאולה טורבאי ב-1992 ופאולה אנדריאה בטנקור ב-1993. נכון ל-2021, היא גם אוחזת בשיא של הניקוד הגבוה ביותר על שמלת ערב בהיסטוריה של התחרות.
היא עבדה כדוגמנית באיטליה ובמיאמי. היא החלה להנחות בקולומביה תוכנית אירוח הנקראת "כוכבים", בה מראיינים ידוענים שונים.
בשנת 2007 גילמה את בלאנקה בסדרה "Mujeres asesinas"; המבוססת על סדרה ארגנטינאית באותו שם.
ב-2010 שיחקה בשני פרקים של הגרסה הקולומביאנית של הסדרה עקרות בית נואשות, ובאותה שנה החלה לשחק בתפקיד הראשי בגרסה הקולומביאנית של הסדרה האנטומיה של גריי, בתפקיד המקביל לד"ר אדיסון מונטגומרי אותה מגלמת קייט וולש. הסדרה בוטלה ב-2011 לאחר שתי עונות. בשנת 2013 גילמה את הדמות הראשי בסדרת הדרמה "Mentiras perfectas", הגרסה הקולומביאנית לסדרה האמריקאית "ניפ/טאק".
בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה האמריקאי-קולומביאני "תחרות נשק".
בשנת 2017 שיחקה בקומדיה האמריקאית "רשת חברתית". באותה שנה החלה לשחק בטלנובלה האמריקאית "דם מאדמתי" (Sangre de mi tierra), שבוטלה לאחר 59 פרקים.
מקס וולף
מקס וולף (באנגלית: Max Wolf; 21 ביוני 1863 - 3 באוקטובר 1932) היה אסטרונום גרמני, מראשוני הצלמים האסטרונומיים, ויושב ראש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת היידלברג.
ביוגרפיה
במהלך עבודתו באוניברסיטה גילה 248 אסטרואידים. האסטרואיד הראשון שגילה היה ברוסיה 323 על שם קתרין וולף ברוס, נדבנית אמריקאית שתרמה סכום גדול למצפה הכוכבים בהנהלתו, לקניית טלסקופ חדשני. ב-22 בפברואר 1906 גילה את האסטרואיד הטרויאני הראשון 588 אכילס, שנקרא כך על שם אכילס מהמיתולוגיה היוונית. בשנת 1909 גילה את גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט, הנקראת על שמו ועל שם האסטרונומים שסיווגו אותה. בשנת 1918 גילה את הכוכב וולף 359, ננס אדום בקבוצת הכוכבים אריה, אחד הכוכבים הקרובים לכדור הארץ. יחד עם אדוארד ברנרד הוא גילה שאזורים חשוכים יותר של הגלקסיה הם למעשה ענני גז ואבק אשר מסתירים את הכוכבים הרחוקים יותר.
בשנת 1914 קיבל את מדליית הזהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה. בשנת 1930 קיבל את מדליית ברוס מהאגודה האסטרונומית הפסיפית בעבור מפעל חיים והישגים יוצאי דופן באסטרונומיה.
מכתש וולף על הירח קרוי על שמו. אסטרואיד, שהתגלה ב-1916 על ידי יוהאן פאליזה, נקרא על שמו.
האסטרואיד 1152 Pawona נקרא על שמו ועל שם האסטרונום מקס וולף כהוקרה על שיתוף הפעולה בינם. שם האסטרואיד מכיל שילוב של שמותיהם (Pa, Wo) עם סיומת לטינית בנקבה. השם הוצע על ידי האסטרונום השוודי אספלינד.
וולף היה נשוי לג'יזל, והיו להם שלושה בנים. הוא הלך לעולמו ב-3 באוקטובר 1932, בגיל 69.
שביטים
וולף היה שותף בגילויים של מספר שביטים ובינם  ו. וולף זכה בתחרות מול אדוארד ברנרד מי יהיה הראשון שיצפה בשובו של שביט היילי באפריל 1910.
סופרנובות
וולף גילה ארבע סופרנובות ובינן, , , ויחד עם קרל וילהלם ריינמות' את.
אסטרואידים שגילה
וולף גילה כ-248 אסטרואידים, והעניק לרובם שמות על שם מקומות, אישים, דמויות מהמיתולוגיה או שמות משפחה של אישים שונים. מספר רב של אסטרואידים נקראו על שמות דמויות נשיות באופרות. וולף קרא לשני אסטרואידים על שם אמו, וגם קרא לאסטרואיד על שם משרתת בביתו ועל שמות הכלבים שלו, תופעה שאחר כך הופסקה על ידי איגוד האסטרונומיה הבינלאומי. חלק מהשמות הוצעו על ידי אסטרונומים אחרים. האסטרואידים מפורטים להלן:
ירגזי אדום-גרון
ירגזי אדום-גרון (שם מדעי: Melaniparus fringillinus) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים החי ביבשת אפריקה.
מאפיינים פיזיים
הירגזי אדום-הגרון הוא עוף קטן; אורכו 12 ס"מ. הכיפה אפורה כהה, ותחומה בין המצח, הגבות והעורף החכליליים. הגב אפרפר והזנב שחור, עם שוליים לבנים. הכנפיים שחומות עם שני פסים לבנים רחבים, ושולי הסוככות הלבנים עבים במיוחד בשכמות ובבית השחי. הראש (מלבד הכיפה) והגרון בצבע אדמדם המשתנה בהדרגה לאפור, כאשר המותניים אפורים ושאר הגחון אפרפר-חום. לקראת השרת הנוצות במאי, הכיפה כהה יותר ופסי הכנף פחות בולטים. הזכר והנקבה דומים, אבל לנקבה גב מעט אפרפר יותר, והגרון והחזה ורדרדים. אצל הפרט הצעיר, שולי נוצות הכיפה חלודיים, והראש חיוור. קשתית העין חומה-ירקרקה כהה, המקור אפור עם שוליים בהירים וקצה כהה, וכף הרגל אפורה-כחולה. אורך הכנף 68–75 מ"מ, אורך הזנב 44–49 מ"מ, אורך המקור 12.2–13.2 מ"מ, ואורך כף הרגל 17.5–21.5 מ"מ.
הירגזי הוא עוף קולני יחסית, עם קריאות רבות ומגוונות, אשר לרוב מגיעות בסדרות ארוכות. מקוורת'-פרייד וגרנט תיעדו ב-1960 קריאה הנשמעת כ-"צ'יק-א-די", האופיינית למיני פויסילה, ומזכירה במיוחד את זו של ירגזי ההרים.