cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בג"ץ אדם נגד הכנסת
חוות דעת הרוב
בית המשפט קיבל את עמדת המדינה שלחוק יש שתי תכליות, האחת, מניעת השתקעות, היא תכלית ראויה להגבלת זכויות, כיוון שלמדינה נתונה הזכות לקבוע מדיניות הגירה. אשר לתכלית השנייה, שהיא בלימת תופעת ההסתננות, קבע בית המשפט שהניסוח בלימה מסתיר בתוכו את התכלית האמיתית שהיא בעצם הרתעה. בית המשפט הדגיש שאין להשתמש באדם כאמצעי להשגת תכלית אחרת ומשום כך רעיון ההרתעה כשלעצמו לא עומד במבחן התכלית הראויה. עם זאת בית המשפט הותיר בצריך עיון את האפשרות שכאשר המדינה מצויה במצב קיצוני בו ההרתעה היא חיונית לקיומה של המדינה, ניתן יהיה להצדיק תכלית זו. תנאי לכך הוא שהמטרה העיקרית בהגבלה על הזכות אינה הרתעת אחרים אלא קשורה באופן ישיר למסתנן עצמו ולכן גם אם נלווה אליו אפקט של הרתעה אין זה כשלעצמו מפיל את התכלית הראויה. בית המשפט המשיך בבדיקת החוקתיות על פי מבחן המידתיות מתוך נכונות להניח שתכלית התיקון ראויה.
בעניין המידתיות קבע בית המשפט שאין קשר רציונלי בין היישום הנוכחי של הוראת החוק לבין מניעת השתקעותם של מסתננים, בהתחשב במספר המועט של הנתונים במשמורת (1,750) לעומת מספר המסתננים שאינם במשמורת (כ-55,000). אף אם ניתן לקבל את הקשר בין האמצעי למטרה כרציונלי, הרי שהמדינה לא הראתה שמיצתה את השימוש באמצעים אלטרנטיביים שפגיעתם פחותה. מכל מקום, כליאת המסתננים ושלילת חירותם לתקופה ארוכה היא פגיעה אנושה ולא מידתית בזכויותיהם לחירות, לקניין, לפרטיות, ובזכות לעשות בחירות שונות ומגוונות בכל רגע ורגע מחייהם. לכך נלווית אף הפגיעה הקשה בכבודו של המסתנן כאדם. תקופת המשמורת העומדת על שלוש שנים, בהנחה שלא מתקיימת עילת שחרור מוקדמת יותר, היא תקופה ארוכה ומשמעותית ביותר.
המסקנה היא כי הוראת סעיף 30א (ג)(3) לחוק למניעת הסתננות אף אינה עומדת במבחן המידתיות הצר, ויש להכריז על היותה בלתי חוקתית.
בין דעות השופטים שהצטרפו לחוות דעתה של השופטת ארבל מעניין לציין את דעתו של הנשיא אשר גרוניס. בין היתר, הנשיא גרוניס היה מוכן להניח כי גם הרתעה של מסתננים פוטנציאליים היא מטרה ראויה בנסיבות מסוימות. בנוסף לכך, בניגוד לשופטים ארבל ופוגלמן, לגישתו של הנשיא ספק רב אם אמצעים אחרים ימנעו את השתקעותם של המסתננים בארץ. הנשיא גרוניס סבר שהפגיעה בחירות אינה מידתית בגלל משך ההחזקה במשמורת, שאינו מידתי במובן הצר של המושג. מבחינתו, אין מקום לחוק בנוסחו הנוכחי נוכח הירידה המשמעותית בכמות המסתננים. אך אם חלילה יחול שינוי מהותי ותחזור התופעה של כניסת מסתננים במספרים גדולים, יהא צורך לחשוב מחדש על הסוגיה, אם הכנסת תחוקק שוב חוק דומה. לדבריו, גם בנסיבות הקיימות אין מניעה לחוקק חוק חדש שיתיר החזקה במשמורת במשך תקופה קצרה באופן משמעותי משלוש שנים.
חוות דעת מיעוט
השופט ניל הנדל, בדעת מיעוט, סבר שדי בביטול סעיף 30א (ג)(3) לחוק ובעקבותיו ולהורות על בטלות סעיף 30א (ג) כולו, אשר הוראותיו נגזרות מן הרף המקסימלי של שלוש השנים. אך אין צורך בביטול הוראת השעה כולה כפי שהוצע בדעת הרוב. שני טעמים לדבר. הראשון, יש ביתר חלקי החוק מרכיבים חיוביים כגון עילות השחרור שאינן תלויות בזמן. השני, דרך זו תחייב את המחוקק להתרכז בעיקר – קביעת רף עליון שונה להחזקה במשמורת – בתוך 90 הימים שנקבעו לכך. התקופה שנותרה עד תום הוראת השעה – 15 חודשים – תעניק למחוקק זמן למחשבה ולהתבוננות ביישום הוראת השעה בשטח, ומכאן לקביעת חלופה ראויה.
השלכות פסק הדין
פסק דין זה גרם לסערה פוליטית. מצד אחד היו שמתחו ביקורת על התערבות בית המשפט בחקיקה הפרלמנטרית, ומצד שני היו שבירכו על החלטת בית המשפט ועל ההקפדה על כך שזכויות אדם ייפגעו רק לתכלית ראויה ובאופן מידתי. בעקבות פסק הדין נחקק תיקון מספר 4 לחוק למניעת הסתננות. תיקון זה קיצר את תקופת הכליאה מ-3 שנים לשנה אחת, והחיל את הכליאה רק על מסתננים שייכנסו לישראל מאותו יום ואילך; ובנוסף, הוא איפשר להחזיק כל מסתנן שלא ניתן לגרשו במתקן כליאה פתוח (מתקן חולות), ללא הגבלת זמן. נגד תיקון מספר 4 הוגשה עתירה נוספת (בג"ץ 8425/13) בדרישה לבטלו, בטענה שגם תיקון זה אינו חוקתי ואינו עומד בעקרונות שהתוו שופטי בית המשפט העליון. ב-22 בספטמבר 2014 פסק בג"ץ כי גם תיקון זה אינו חוקתי וביטלו, והורה לסגור את מתקן "חולות".
שיטת הפוטנציאל
בתורת הסיבוכיות, שיטת הפוטנציאל היא שיטה לחישוב עלות לשיעורין של סדרת פעולות על מבנה נתונים.
תיאור השיטה
בשיטה מגדירים "פונקציית פוטנציאל", Φ, המקבלת מצב של המבנה ומחזירה מספר חיובי שבאופן אינטואיטיבי ניתן לחשוב עליו כעל "אנרגיה פוטנציאלית" של המצב.
את העלות לשיעורין מחשבים בעזרת השינוי בפוטנציאל, יחד עם העלות האמיתית. כלומר, אם נסמן את המצבים ב-Di, את העלות האמיתית של המעבר מ-Di-1 ל-Di ב-ci ואת העלות לשיעורין ב-c'i אז מתקיים: את העלות לשיעורין של כל סדרת הפעולות מחשבים באמצעות טור טלסקופי:
בהגדרת הפוטנציאל דורשים שהפוטנציאל של המצב ההתחלתי יהיה 0, ושל כל מצב אחר יהיה חיובי. בצורה כזאת מובטח לנו שמתקיים, כלומר שהניתוח יביא לנו חסם עליון על מספר הפעולות.
דוגמה
נניח שנתון לנו מונה בינארי, כלומר מערך שאיבריו הם 0 או 1 כך שהם מייצגים מספר בבסיס בינארי. נרצה לחשב את העלות לשיעורין של n פעולות של הוספת אחד למונה (שמאותחל בהתחלה ל-0). ניתוח נאיבי הוא שבמקרה הגרוע פעולה תחליף את כל הביטים (מעבר מרצף אחדות לאחד ואחריו אפסים) כלומר n פעמים פעולות ב-(O(n שזה (O(n2. אלא שניתוח זה הוא לא הדוק, כיוון שרוב הפעולות דורשות זמן קצר בהרבה. נחשב בעזרת שיטת הפוטנציאל: נגדיר פונקציית פוטנציאל בצורה הבאה: הפוטנציאל של מצב יהיה מספר האחדות בו. כעת, אם נסמן את מספר האחדות בקצה המצב ה-i ב-ti, אז העלות של להוסיף אחד תהיה להפוך את כל האחדות לאפסים ואת האפס שמשמאלם להפוך ל-1, כלומר ci=ti+1. נשים לב שמצב זה הורדנו ti אחדות והוספנו אחד, כלומר הקטנו את הפוטנציאל ב-ti-1. מקבלים: c'i=ci+Φ(Di)-Φ(Di-1)=ti+1-(ti-1)=2 כלומר העלות לשיעורין של כל פעולה היא 2 ולכן העלות הממוצעת היא לא יותר מ-2, כלומר ב-(O(1.
רשות התעופה האזרחית
רשות התעופה האזרחית (או רת"א) הוקמה ב-13 במאי 2005 מכוח חוק רשות התעופה האזרחית, תשס"ה-2005, ותפקידה להסדיר ולפתח את נושא התעופה האזרחית בישראל. לרשות מעמד סטטוטורי, והיא החליפה את מינהל התעופה האזרחית שפעל קודם לכן כאגף במשרד התחבורה. מקום מושבה של הרשות הוא באיירפורט סיטי.
היסטוריה
בדצמבר 2008 הוריד ה-FAA את דירוג הבטיחות של ישראל לקטגוריה 2. בעקבות בקשת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, מבקר המדינה פרסם ב-2010 חוות דעת על בטיחות התעופה בישראל לאחר מעקב של שנתיים. ב-2012 דירוג הבטיחות של ישראל חזר לקטגוריה 1.
תפקידי הרשות
סעיף 4 לחוק רשות התעופה האזרחית מגדיר את תפקידיה כדלקמן:
מבנה הרשות
בראש הרשות ניצב מנהל הממונה על ידי שר התחבורה. למנהל הרשות כפופות חמש יחידות מטה - יחידה המופקדת על תחום כח האדם והכספים, המטה התעופתי שתפקידו ליזום חקיקה תעופתית ולפרסם מידע תעופתי, היועץ המשפטי ויחידה ליחסים בינלאומיים המטפלת, בין היתר, בייצוגה של מדינת ישראל בארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) ובכל מגעיה הדו-צדדיים של המדינה בנושא חתימה ועדכון הסכמי תעופה, תחום בטיחות טיסה המטפל בפעולות מניעה, קליטה וניתוח של מידע בטיחותי והצגת תמונת הבטיחות הכוללת של התעופה בישראל.
עוד כפופים למנהל הרשות שישה אגפים:
ללא כימיקלים
ללא כימיקלים הוא מונח המשמש בעולם הפרסום והשיווק, כדי לרמוז שמוצר בטוח, בריא או ידידותי לסביבה מכיוון שהוא מכיל רק מרכיבים טבעיים. מנקודת מבט כימית, המונח מוטעה, שכן כל החומרים והעצמים ביקום מורכבים לחלוטין רק מכימיקלים (או תערובות כימיקלים) ואנרגיה. המונח "כימיקל" מציין חומר שהרכבו ידוע, וכל החומרים, כמו מים ואוויר הם, לכן, כימיקלים או תערובות כימיקלים.
השימוש במונח בתחום הפרסום כדי לציין שהמוצר לא מכיל מרכיבים סינתטיים והיחס של ארגון ה-ASA אליו בממלכה המאוחדת זכה לביקורות קשות.
מחקר שנערך על הבנות של המונח "כימיקל" בקרב בוגרי אוניברסיטה אמריקאים על ידי הכימאי גייל ניקול בשנת 1997 ציין כי "אנשים עשויים להחזיק בהגדרה מדעית והדיוטה של כימיקל מבלי לקשר בין השניים בשום צורה. הם עשויים להבחין במודע או שלא במודע. למונח 'כימיקל' יש קונוטציות שונות בהתאם למצב."
הכפר הנאוליתי בעתלית-ים
גילוי האתר והחפירה
במסגרת סקר ארכאולוגי תת־ימי שגרתי שבוצע בשנת 1985 על ידי הארכאולוג הימי אהוד גלילי סקרו הארכאולוגים את אזור חוף הים של עתלית. הסקר נעשה לאחר סופה חזקה שהזיזה את חולות הים והביאה לחשיפת ממצאים בקרקעיתו. במרחק 400 מטר מהחוף, בעומק של 10 מטרים התגלה לחוקרים קיר אבנים. הסרת שכבות החול מהקיר חשפה את בסיס הקיר בתוך קרקע חרסיתית, ובנוסף נמצא גרזן מאבן צור. בעקבות החשיפה נערכו בדיקות קצרות במסגרתן תועדו המבנים ונאספו ממצאים רבים. בחודש אוקטובר 1986 התקיימה חפירה מסודרת שהתרכזה במבנה בחלקו המערבי של האתר. במסגרת החפירה נפרשה רשת חבלים על שטח של 80 מ"ר, גודל ריבועי החפירה היה 2×2 מטר. ריבוע שנחפר נעשה בתוך מסגרת ניידת בגודל של 2×2 מברזל. ניקוי פני השטח נעשה באמצעות מחפר שהופעל על ידי משאבה שהוצבה על סירה. לאחר הניקוי ניתן היה להבחין במתאר המבנה. נחפרו שני לוקוסים אחד בתוך המבנה והשני מצפון לקיר המערבי החיצוני.
בחודש ספטמבר 1990 התקיימה עונת חפירות נוספת בה נחפרה באר מים. שתי עונות חפירה נוספות התקיימו בחודשי הסתיו של 1993 ו־1994, החפירה בוצעה לאחר סערות הים של חורף 1993/1992 וסערות 1994 שחשפו מתקנים ושרידי מבנים רבים. אחד הממצאים החשובים בעונת 1993 היה מתקן פולחני.
תיארוך האתר
הממצאים באתר לא כללו כלי חרס אשר משמשים לתיארוך על ידי שימוש בטיפולגיה. אי לכך הבסיס לתיארוך היה הטיפולוגיה של כלי הצור, הארכיטקטורה של המבנים ובדיקות פחמן־14 של הממצא האורגני שנמצא באתר. על בסיס זה תוארך האתר לסוף התקופה הנאוליתית הקדם־קרמית, סוף האלף ה־6 לפנה"ס.
נעשו שתי בדיקות פחמן־14 בשני מוקדים. בדיקה אחת נתנה את התוצאה 6,150 לפנה"ס עם טווח סטיה של פלוס מינוס 120 שנים. הבדיקה השנייה נתנה תוצאה של 6,010 לפנה"ס עם טווח סטיה של פלוס מינוס 90 שנים.
הממצאים באתר
הממצאים כוללים כארבעים מבנים הבנויים מלבנים צרופות. קירות המבנים נבנו על מסד מאבן ברוחב של 1–0.6 מטר. המבנים כוללים חצרות בצורת מלבן שסביבן נבנו חדרים רבועים עם רצפת חלוקי אבן וסיד שרוף מהודק. בין המבנים ששימשו למגורים נמשכו קירות אבן ארוכים שיצרו מסדרונות ברוחב עד 1 מטר. על רצפות נמצאו מוקדי שרפה וכירות בישול.
הממצאים באתר כוללים גם מתקנים עגולים בקוטר פנימי של 2–0.5 מטר, הבנויים נדבכי אבן. הקירות האנכיים של המתקנים נמשכו לעומק של שני מטר ויותר. השערת החוקרים היא שחלק מהמתקנים שימשו כממגורות ואחרים שימשו כבארות.
הממצאים כללו גם כלי צור רבים מקרצפים, סכינים, להבים, גרזנים, ראשי חצים. בנוסף לכלים מצור נמצאו גם כלים מעצם שכללו ידיות לכלי צור, מחטים, חודים ועוד.
נמצאו גם אגני כתישה מאבן וקערה מבזלת שבסיסה היה מוגבה.
באר המים
אחד הממצאים החשובים הייתה באר מים אשר ממצאיה סייעו בתיארוך האתר. עומק הבאר היה 5.5 מטר מפני קרקעית הים. הבאר נבנתה בחלק העליון מנדבכי אבן ששוקעו בחרסית, חלקה התחתון נחצב בסלע הכורכר. תכולת הממצאים שנחפרו בבאר והוצאו מתוך השכבות שהורבדו ומילאו את הבאר כללה חפצים מאבן ומצור, מעץ ומעצם. עצמות בעלי חיים, נמצאו גם חפצים מעוטרים כגון שבר צלמית, כפתור אבן טרפזי עם חריצים אלכסוניים לכוון המרכז, אבן גיר מגולפת בצורת פאלוס ועוד וכן פחם ושרידים בוטניים ספוגים מים. לאחר שהבאר ננטשה היא הפכה לבור אשפה. השערת החוקרים היא שהבאר חדלה לתפקד בגלל עליית גובה פני הים אשר המליחה את מי הבאר. הבאר סייעה לחוקרים לשחזר את גובה פני הים בתקופה שבה התקיים היישוב, על פי השערתם, הבאר הייתה ממוקמת 5 מטר מעל פני הים ולפיכך הם הסיקו שפני הים במקום הבאר היו נמוכים באלף השישי לפנה"ס בכ־16 מטר מפני הים היום. על־פי מחקר שכבות הריבוד בתוך הבאר הגיעו החוקרים למסקנה שהבאר הייתה בשימוש במשך כ־400 שנה.
בשנת 2012 נחשפה בעמק יזרעאל באר נוספת מהתקופה הנאוליתית באר עינות ניסנית.
ממצא אורגני
הממצא האורגני כלל עצמות בעלי חיים שזוהו כעזי בר, בקר בר, חזירי בר, ומספר מועט של עצמות צבי מצוי ואייל הכרמל. חלק גדול מהעזים והחזירים היו פרטים צעירים, מה שעשוי להצביע על המצאות חיות מבויתות. על העצמות נמצאו סימני חיתוך.
באתר נמצאו גם שרידי עצמות דגים. העצמות נמצאו בחלקה העליון של שכבת חרסית ממוצא יבשתי והיו חלק משרידי האתר. שרידים אלה נחקרו על ידי הארכאוזואולוגים עמרי לרנאו ועירית זהר אשר זיהו אותן כעצמות דג הנצרן האפור הים־תיכוני שהוא דג טורף החי בעומק של 10–100 מטר.
השרידים הבוטניים כללו ענפים ושורשים של אלון התבור, כ־26,000 גרעיני חיטה שרופים ופולי קטניות. נמצאו גם זרעי עץ לבנה רפואי שלהשערת החוקרים שימש להרעלת דגים במי הלגונות לצורך דיג.
קברים
בקרבת הבתים נמצאו 15 שלדים. חלק מהשלדים נמצאו בתוך הבתים. השלדים נמצאו בקברי קבורת יחיד עם גולגולת שלמה. ראשם של הנקברים פנה מערבה כאשר הפנים הופנו דרומה לכוון ההר. חלק מהשלדים נמצאו בקבורה ראשונית בתנוחה עוברית, בחלק מהקברים נמצא ריכוז עצמות שמצביע אולי על קבורה משנית.
הריביירה הצרפתית
הריביירה הצרפתית (בצרפתית: Côte d'Azur; קוט ד'אזור - "חוף התכלת") הוא אזור לחוף הים התיכון, בדרום-מזרח צרפת המהווה אחד מאזורי הנופש הידועים ביותר בעולם. הריביירה ידועה במיוחד בחופי הרחצה שלה, באזורי הבידור, במרינות ובסלבריטאים ואח"מים מכל העולם הנוהגים לפקוד את האזור במיוחד בחודשי הקיץ.
הכפר הנאוליתי בעתלית-ים
מתקן פולחני
בחפירות 1993 נתגלו שבע אבני כורכר גדולות שהיו סדורות במעגל בקוטר של כ־2.5 מטר. אורך האבנים נע בין 2.1–1.0 מטר, רוחב בין 0.8–0.6 ועובי בין 0.5–0.3 מטר. פתח המעגל היה לכוון צפון־מערב. חלק מהאבנים ניצבו מאונכות בתוך החרסית והיתר נמצאו במצב אופקי. בצידן הפנימי של האבנים נמצאה שכבה עבה של טרוורטין אפור שהוא סלע משקע הבנוי סידן פחמתי הנוצר בהתאדות של מי מעיינות עשירים ביוני סידן. הימצאותו מעידה על נוכחות מים מתוקים באזור בעבר. בתוך המתקן בתוך החרסית נמצאו שרידי צמחייה ורכיכות מים מתוקים, וכן ראשי חיצים, להבי מגל מסוגים שונים, גרזנין, גרעינים ועוד. ממערב למעגל האבנים נמצאו מספר לוחות אבן באורך 1–2 מטר שכללו ספלולים רבים. הערכת החוקרים הייתה שמדובר במתקן פולחני שאולי קשור במי מעיין.
הריביירה הצרפתית
המונח "הריביירה הצרפתית" נטבע במאה ה-19 על ידי הבריטים בהתייחסותם בעיקר לאזור בין מונקו לגבול האיטלקי.
לחוף הריביירה הצרפתית אין גבולות רשמיים ומקורות שונים תוחמים את האזור בצורה שונה. מוסכם כי הוא מתחיל בגבול האיטלקי בקצה המערבי של הריביירה האיטלקית ונמשך מערבה דרך מונקו, ניס, אנטיב, קאן וסן טרופה. עם זאת, קיימים כאלו הממשיכים בהגדרתם מערבה עד טולון, ואף עד קסיס. העיר הכי גדולה באזור הריביירה הצרפתית היא ניס, אשר בה מתגוררים 343,629 תושבים (2012), ואילו מספר התושבים הכולל בריביירה עומד על מעל 2 מיליון.
הכפר הנאוליתי בעתלית-ים
נטישת האתר
לדעת החוקרים הכפר, שפעל 400 שנה, ננטש בגלל עליית מפלס פני הים התיכון. לפני כ־18,000 שנה היה שיאו של עידן הקרח האחרון, בתקופה זאת מפלס פני הימים היה נמוך בכ־120 מטר ממפלסם כיום. בארץ ישראל היה מישור החוף רחב בכ־20 ק"מ. בתקופה הנאוליתית הייתה התיישבות לאורך החופים. בעקבות התחממות החלו מי הים לעלות ולחדור לבארות המים של המתיישבים. בסקר ארכאולוגי שנעשה בים לאורך קטע החוף בין עתלית לחיפה נמצאו שישה כפרים ששייכים לתקופה הנאוליתית. תאוריה שהעלו חוקרים איטלקים הטוענים שהאתר ננטש בגלל צונאמי נשללה על ידי אהוד גלילי. לדבריו אין באתר סימני הרס פתאומיים. בדיקת השלדים מראה על מוות ממחלות שונות.
הריביירה הצרפתית
הריביירה הצרפתית נהנית מאקלים ים תיכוני המאופיין בקיץ חם ויבש ובחורף מתון. באזור יש בממוצע 300 ימי שמש בשנה, 115 קילומטר של חופים, 18 מגרשי גולף, 14 אתרי סקי ו-3000 מסעדות.
הכפר הנאוליתי בעתלית-ים
תצוגת ממצאים
חלק מהממצאים שנמצאו בחפירה ותמונות שצולמו, מוצגים במוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס. המוצגים כוללים הסברים על האתר, דגם מוקטן של מבני מלבני, כלים, ושרידי עצמות בעלי חיים ועוד. הממצאים מוצגים באגף המוקדש לחפירות של אתרים טרום־היסטוריים נוספים שנמצאו מתחת לפני הים בחוף הכרמל.
הריביירה הצרפתית
היסטוריה
אזור הריביירה הצרפתית הוא מראשוני אזורי הנופש המודרניים בעולם אך עד סוף המאה ה-18 היה מאופיין בנגישות בעייתית ובעוני ונודע בזכות דיג, מטעי זיתים וגידול פרחים לצורך שימוש בבשמים. שלב חדש עבור האזור התחיל בסוף המאה ה-18 כאשר בני המעמד הגבוה בבריטניה החלו להגיע ולנפוש באזור בחודשי החורף על מנת להימנע מהקור הבריטי. לאחר שבאמצע המאה ה-19 הוקמה מסילת ברזל שחיברה את האזור לשאר חלקי אירופה, החלו לנהור לריביירה אריסטוקרטים בריטים, רוסים ועוד. בנוסף, הקמתו של הקזינו המפורסם במונטה קרלו שבמונקו באמצע המאה ה-19 הביאה לדחיפה כלכלית לאזור לאור העובדה שבאותה תקופה הימורים היו מחוץ לחוק בצרפת ובאיטליה.
לקראת סוף המאה ה-19, החלו להגיע לאזור ציירים ואומנים רבים שהעריכו את האקלים והצבעים הבהירים. ביניהם ניתן למנות את: פייר-אוגוסט רנואר, אנרי מאטיס ופבלו פיקאסו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפך האזור למוקד תיירותי פופולרי ואתר כנסים. פסטיבל הסרטים בקאן שהחל בספטמבר 1946 ונערך מדי שנה הפך את קאן והריביירה כולה למקום עלייה לרגל עבור כוכבי קולנוע ומפורסמים מכל העולם שרבים מהם מחזיקים בנדל"ן באזור. בנוסף, הנישואים בין כוכבת הקולנוע האמריקאית גרייס קלי ונסיך מונקו ב-1956 סייעו להפנות את תשומת הלב העולמית לעבר מונקו בפרט והריביירה הצרפתית בכלל.
סאן מיקרוסיסטמס
סאן מיקרוסיסטמס (באנגלית: Sun Microsystems), הייתה חברת מחשבים אמריקאית מן המובילות בעולם. החברה נוסדה בשנת 1982, מטה החברה ממוקם בסנטה קלרה שב"עמק הסיליקון" בקליפורניה, ומאז שנת 1984 עמד בראשה סקוט מקנילי, שהיה אחד ממייסדיה. החברה עסקה בייצור מחשבים, מוליכים למחצה ותוכנה. בינואר 2010 נרכשה סאן על ידי חברת אורקל.
פעילות
החברה אחראית לפיתוח שפת התכנות הפופולרית Java, שבה היא עושה שימוש ב־JSP - שפת צד שרת שפיתחה כדי להתחרות ב־ASP של מיקרוסופט - וכן בשרתי מחשב ותחנות עבודה ממוחשבות שהיא משווקת. סאן גם משווקת מערכת הפעלה בשם 'סולאריס' המבוססת על יוניקס, ושרתים חזקים בארכיטקטורת SPARC שפיתחה, המתחרה במעבדי x86 של אינטל. כמו כן ייצרה החברה שרתים המבוססים על מעבדים של AMD ואינטל. ב-16 בינואר 2008 נרכשה MySQL על ידי סאן תמורת מיליארד דולר אמריקני.
בשנים האחרונות הפכה סאן ליריבתה הקשה של מיקרוסופט, בעיקר לאחר שהפיצה בחינם בעבר חבילת יישומים משרדיים בשם סטאר אופיס, לימים אופן אופיס. מיקרוסופט ניסתה להקשות על חברת סאן ככל האפשר ובשיאו של המאבק הגיעו שתי החברות לספסל הדיונים בבית המשפט לאחר שמיקרוסופט נתבעה על ידי סאן על הפרת תנאי הרישיון שניתן לה לשלב את שפת ג'אווה בדפדפן אינטרנט אקספלורר ובמערכות ההפעלה שלה. סאן טענה שהגרסה של מיקרוסופט לג'אווה אינה תואמת את התקן של השפה כפי שהוגדר על ידי סאן. בעקבות זאת, הפסיקה מיקרוסופט לשלב את גרסה שלה ל-JVM בדפדפן ובמערכות ההפעלה שלה, ומשתמשיהם נדרשו להוריד את התמיכה בשפה מאתר האינטרנט של סאן.
ב-20 באפריל 2009 נחתם הסכם בין סאן לבין אורקל לפיו תקנה אורקל את חברת סאן תמורת 7.4 מיליארד דולר. רכישה זו מבצרת את מעמדה של אורקל כשחקנית משמעותית בעולם הג'אווה, וכמתחרתה הגדולה של מיקרוסופט. ב-21 בינואר 2010, אישר האיחוד האירופי את הרכישה, ללא תנאים מגבילים.
סאן ישראל
חברת סאן פעילה בישראל כבר שנים רבות, תחילה באמצעות נציגות (חברת א.מ.ת. מחשוב), והחל משנת 1996 - באמצעות חברה בת, סאן ישראל, המשווקת את מוצריה באמצעות משווקים מורשים. בנוסף יש לחברה מרכז פיתוח בהרצליה, העוסק בפיתוח מוצרי Java.
מצעדי גאווה בישראל
בישראל קיימת קהילה להט"ב פעילה, עם אירועי גאווה שנתיים, למען זכויות להט"ב בישראל, שמתקיימים בתל אביב וירושלים מאז שנת 1998. אירועים נוספים מתקיימים באופן קבוע גם בערים חיפה, פתח תקווה, חדרה, רעננה, אילת, באר שבע וראשון לציון. בשנת 2012 התקיימו במהלך חודש יוני ובתחילת חודש יולי מצעדי גאווה לראשונה בערים: חדרה, פתח תקווה, רעננה והרצליה. בשנת 1974 ארגן פעיל זכויות הלהט"ב הישראלי סיוון מלכיאור את "מצעד המסכות" בכיכר מלכי ישראל, במהלכו כ-20 מפגינים הומוסקסואלים חבשו מסכות עבור הסתרת זהותם ודרשו מהממשלה חקיקת שוויון זכויות. מלכיאור היה למפגין היחיד שצעד ללא מסכה. כיום, הפגנה זו מוגדרת כמצעד הגאווה הראשון בישראל. מלכיאור היה בנוסף למפגין היחיד שהסכים להתראיין לאחר ההפגנה בפנים חשופות לערוץ הראשון. מצעדים דומים בתל אביב התקיימו בשנים 1977 ו-1979 תחת הכותרת "העליזיאדה", ומשנת 1989 התקיימו ברציפות מדי שנה בעיר. בקיץ 2019 נערכו אירועי גאווה ברחבי המדינה במספר שיא כאשר נערכו לראשונה אירועים בערים רבות בהן: ראש העין, הרצליה, פתח תקווה, רמת גן, קריית אונו, בת ים, בית שמש, טבריה, קריית ביאליק, זכרון יעקב, עמק הירדן, פרדס חנה-כרכור, יבנה, ועוד.
בקיץ 2020 בוטלו מרבית מצעדי הגאווה בערי ישראל בשל התפשטות מגפת הקורונה. כתוצאה מכך, התקיימו עצרות ואירועי גאווה בקנה מידה קטן בהם בעיר נהריה לראשונה. בערים באר שבע, תל אביב, חיפה ובבירה ירושלים התקיימו עצרות חלופיות בו זמנית עם אלפי מפגינים. ביולי 2021 נערך לראשונה אירוע גאווה בעיר ההתנחלות אריאל. עם זאת במהלכו, חבורת נערים השליכו ביצים וריססו גז מדמיע על המשתתפים. מהמשטרה נמסר כי שלושה משתתפים נפגעו וטופלו במקום. העירייה הודיעה בתגובה כי "ראש העיר אליהו שבירו עדכן מידית את המשטרה במעשה, העירייה מגנה בחריפות את התקיפה האלימה והמכוערת" והוספה באומרה כי "העירייה ותושביה לא יסבלו אלימות מכל סוג וימשיכו לאפשר לכל אחד ואחת להביע את עצמם בביטחון מלא". לקראת מצעדי הגאווה של השנים 2022 ו-2023 הקדימה עיריית תל אביב, ופרסמה מבעוד מועד את התאריכים בהם יתקיימו, 10 ביוני, ו-9 ביוני, בהתאמה.
אילת
מצעד הגאווה באילת הוא מצעד שנתי המתקיים בעיר הדרומית אילת החל משנת 2001. במהלך המצעד של שנת 2009 אשר משך כ-3,500 מפגינים, הותקף משתתף בן 34 על ידי קבוצת נערים מקומיים ופונה למרכז הרפואי יוספטל עם שבר באפו. האגודת למען הלהט"ב הגישה תלונה במשטרה לאחר המקרה. שנה לאחר מכן מסלול המצעד שונה ומשתתפיו צעדו מרחבת סיטי סנטר לאורך שדרות התמרים, כיכר שדה התעופה, כביש 90, כיכר התיירות, דרך קאמפן, רחוב קאמן דרך מלונות קראון פלאזה, רימונים מרינה קלאב, המלך שלמה עד לנקודת הסיום בחוף נביעות. במהלכו, נכח חבר הכנסת ניצן הורוביץ והותקפו כ-3 גברים הומוסקסואלים שלקחו חלק בציונו. בשנת 2013 נבחר מלון קראון פלאזה לשמש כאזור הרשמי בו יתקיימו אירועי הגאווה ה-12 בעיר.
אשקלון
בחודש יוני 2019 התקיים לראשונה אירוע גאווה באשקלון בהשתתפות של כ-150 איש בהנחייתו של העיתונאי גל אוחובסקי. באוגוסט 2019 התקיימה המהדורה השנייה של האירועים בעיר בהם לקחו חלק כ-500 משתתפים כולל חברי הכנסת איתן גינזבורג ויוראי להב-הרצנו (כחול לבן).
מאז מתקיימים אירועי גאווה ברחבת חוף דלילה באשקלון מדי שנה בחודש יוני והמארגנים הם ממרכז הצעירים באשקלון.
באר שבע
ב-2 באוגוסט 2009, בעקבות פיגוע הירי בברנוער בתל אביב, קיימה עמותת הבית הגאה עצרת מחאה וצעדה ספונטנית שקטה ברחבי באר שבע מרחבת בית המשפט המחוזי בעיר, דרך השוק העירוני, מדרחוב קרן קיימת לישראל ועד לסניף העמותה. במהלכה השתתפו כ-400 מפגינים והיא הוכרה כמצעד הגאווה הראשון בעיר. בשנת 2010 התקיים לראשונה אירוע גאווה רשמי בעיר שמשך כמות משתתפים רבה מזו בשנה שעברה (כ-600 איש) תחת הכותרת "אירוע הגאווה והסובלנות של באר שבע" בסיוע העירייה. באירוע נאמה אילה כץ, אמו של ניר כץ אשר נרצח בפיגוע הברנוער.
שנה שלאחר מכן, התקיים אירוע רחב יותר תחת המשפט "גאווה, אהבה הבנה" בהפקתה של ענת ניר אליו הגיעו כ-900 משתתפים, אף שספג התייחסויות ביקורתיות מצד גופים דתיים. לפי דרישת העירייה שסייעה במימון, ובהסכמת הבית הגאה, התקיים הפנינג צבעוני לקהל הרחב על גג מרכז הצעירים ולא ברחובות העיר. באירוע הגאווה שהתקיים בשנת 2012, "הגאווה מחזקת את באר שבע", נרשמה השתתפות של מעל 1,500 איש והאירוע הוגדר בעיתונות כגדול והמוצלח ביותר בעיר עד כה. זו הייתה הפעם הראשונה שאירוע הגאווה העירוני ירד למפלס הרחוב, במקום בו ישנה נראות ציבורית. באירוע נאם חבר הכנסת ניצן הורביץ. באירוע הגאווה של שנת 2013, "גאה בבאר שבע", לקחו חלק במהלכו מעל 2,000 משתתפים ובכך הפך לאירוע הגאווה השלישי בגודלו בישראל. באירוע נאמו חברות הכנסת מיכל בירן ומיכל רוזין. בשנת 2014 לא התקיים אירוע גאווה בעיר עקב מבצע צוק איתן שהתקיים בזמנו.בינואר 2015 התקיים טקס הפתיחה החגיגי של העמותה "בית גאה בבאר שבע" בו נאם ראש העיר רוביק דנילוביץ'. לאירוע העיר בשם "אוהבות גאים בכל המגדרים" באותה שנה הגיעו מעל 2,000 משתתפים, ונאמו בו, מלבד ראש העיר דנילוביץ' שנאם לראשונה באירוע גאווה, השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל, שרת החוץ לשעבר ח"כ ציפי לבני, שרת הבריאות היוצאת ח"כ יעל גרמן, ח"כ תמר זנדברג, יו"ר התא הגאה בליכוד ולימים שר המשפטים וביטחון הפנים, אמיר אוחנה וסיגל מורן ראש מועצה אזורית בני שמעון. בשנת 2016, מצעד הגאווה הרשמי הראשון אי פעם שנקבע בשטחי העיר בוטל על ידי בית המשפט העליון והבית הגאה עקב שינוי וקיצור המסלול שנקבע והוסכם על ידי המשטרה אשר ברגע האחרון, חזרה בה מההסכמות. בהפגנת המחאה על ביטולו שהתקיימה במקום המצעד השתתפו כ-2,500 מפגינים אשר סוקרה בכל ערוצי הטלוויזיה ובעיתונות הארצית בעוד פוליטיקאים רבים השתתפו במהלכה והתראיינו, כאשר הנראות שההפגנה זכתה לה הייתה רבה משמעותית מהנראות הסבירה עבור מצעד רגיל. ביקורת על החלטת הביטול נשמעה מפי משפטנים בכירים בהם פרופ' אייל גרוס ומפי ראש העיר דנילוביץ'.
ביוני 2017 נערך מצעד הגאווה לראשונה בהשתתפותם של מעל 5,000 איש לצד הופעתם של עידן אלתרמן ואבי גרייניק בהתנדבות. בסיום המצעד התקיים אירוע בהפקת העירייה בו נשא ראש העיר נאום. במהלכו, עצרה המשטרה חרדי חמוש בסכין אשר ניסה לחדור בכוח למתחם החגיגות. ב-28 ביוני 2018 התקיים מצעד הגאווה השני ברחבי העיר מרחוב וינגייט פינת שדרות רגר אל עבר רחבת העירייה. במהלכו השתתפו חברי הכנסת אילן גילאון, איציק שמולי, מרב מיכאלי, תמר זנדברג ורויטל סויד. ב-20 ביוני 2019 התקיימה המהדורה השלישית של המצעד לצד הופעתה של מאיה בוסקילה והשתתפותם לראשונה של אגודת הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון, ארגון הצעירים הגדול בבאר שבע. בשנת 2020 בשל מגפת הקורונה בישראל, בוטל המצעד והתקיים אירוע מקוון במקומו.
חדרה
בשנת 2012 התקיים לראשונה מצעד גאווה בחדרה. לאחר הפסקה של כ-3 שנים מאז קיומו בשנת 2013, נערך במהדורתו השלישית עם כ-350 מפגינים ב-2016.
חיפה
מצעד הגאווה בחיפה מתקיים באופן שנתי מאז 2007 בשטחי העיר הצפונית של חיפה. אורך מסלולו הוא כ-3 ק"מ, והוא מגיע לשיאו בפארק גן האם שבאזור המגורים מרכז הכרמל שבהר הכרמל. בשנת 2003 ארגנה עמותת הפורום החיפאי לקהילת הלהט"ב את מצעד הגאווה הממונע הראשון בעיר. מספר ימים קודם לכן נאם השר יוסף פריצקי בפתיחת אירועי הגאווה בעיר. החל משנת 2007, ומדי שנה מאז, עורכת העמותה מצעד רגלי לאורך רחובות מרכז הכרמל המסתיים בעצרת בגן האם. מאז שנת 2008 החל להיות מאורגן בשיתוף עם עיריית חיפה. המצעדים הוגדרו תחת אבטחה משטרתית כבדה, ונענו במחאה נגדית פושרת יחסית מקרב הקהילה הדתית של העיר בשנים הראשונות. בשנת 2010 השתתפו במצעד כ-1,000 מפגינים, וראש העירייה יונה יהב נשא נאום מעל בימת עצרת הסיום בעודו הפך לראש העיר השני בישראל שנאם במצעד גאווה. עם זאת, נאומו נענה בקריאת בוז ומחאה מצד מספר פעילים בקהל כתוצאה מהפרת הבטחתו להיפגש עם פעילי זכויות להט"ב בעירייה.
בשנת 2011 עבר המצעד, לראשונה, בשדרות הנשיא לאורך כ-800 מטרים עד גן האם, מסלול מרכזי ובולט בהשוואה לטיילת יפה נוף, שבה עברו מצעדי השנים הקודמות. בשנים שלאחר מכן נערכו מצעדי גאווה נוספים בעיר אותם ארגנו תומכים ופעילים שונים שהסתיימו ברחבת עיריית חיפה.
ירושלים
החל משנת 2002 מתקיימים מדי שנה מצעדי גאווה מקומיים בבירה ירושלים ברחובות העיר ביוזמת הבית הפתוח. יוצאת דופן היא שנת 2006, אז התקיים אירוע הגאווה במתכונת מוגבלת שכללה התכנסות במתחם אצטדיון גבעת רם ללא צעדה. בניגוד לאופן ציונו בתל אביב, המצעד בעיר נושא אופי של צעדת מחאה. בשנת 2005 בעיצומו של המצעד התפרץ מחבל חרדי בשם ישי שליסל לתוך קהל המפגינים בניסיון להתנקש בחיי הצועדים בדקירות סכין. שליסל דקר כשלושה מהצועדים ונעצר בכוח על ידי מספר שוטרים שאבטחו את המפגינים. בפברואר 2006 הורשע בפגיעה בשלושת הקורבנות, בניסיון לרצח אחד מהם, בפציעה בנסיבות מחמירות של השנייה ובחבלה בכוונה מחמירה של השלישי, ונידון ל-12 שנות מאסר ולתשלום פיצוי כספי בסכום כולל של 280,000 ש"ח.בשנת 2006, שנה לאחר דקירת הצועדים, יצאו מאות חרדים להפגנות אלימות בשכונות החרדיות בבירה, במחאה על קיום המצעד שעתיד היה להתקיים. במקביל להפגנות הושמעו דברי הסתה ואיומים ברצח כלפי חברי קהילת הלהט"ב בישראל, וכנגד אנשי שלטון, שגיבו את המצעד מתוקף תפקידם. בסופו של דבר הוסט המצעד למתחם סגור בגלל חוסר יכולתה של המשטרה לאבטח את קיומו במצב הביטחוני המתוח ששרר ולאור האיומים באלימות שקיבלו המשתתפים לאחר תקיפת הצועדים בשנה הקודמת. המצעדים בשנים 2008 ו-2009 עברו בשקט יחסי, לאחר משא ומתן שקט בין נציגי הבית הפתוח לנציגים של רבנים חרדים בעלי השפעה, ומאז התקיימו כרגיל.
ב-30 ביולי 2015 שוב פרץ לתוך קהל הצועדים ישי שליסל, ששוחרר ממאסרו כשלושה שבועות לפני האירוע, רצח את שירה בנקי בת ה-16 ופצע חמישה נוספים. ב-19 באפריל 2016 הורשע בכל סעיפיו וב-26 ביוני נגזרו עליו מאסר עולם בגין רצח, 31 שנות מאסר נוספות בגין שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות, שנת מאסר נוספת בגין הפעלת תנאי ממשפטו הראשון ופיצוי לנפגע עבירה, לכל אחד משבעת הנפגעים, בסכום המרבי בחוק, העולה יחד לסכום של 2,064,000 ש"ח. ביולי 2016 צעדו כ-25,000 מפגינים במצעד הגאווה הגדול ביותר שנערך בעיר אשר הוקדש לזכרה של בנקי. לקראת קיומו ב-2021, הודיע הבית הפתוח על קיומו במתכונת שונה, ללא אירוע סיום בגן העצמאות, זאת בשל אתגרים כלכליים עקב מגפת הקורונה בישראל.
מצפה רמון
ב-2 ביולי 2021 נערך לראשונה מצעד גאווה במועצה המקומית הדרומית מצפה רמון עם כ-300 מפגינים בהם חברי הכנסת יוראי להב-הרצנו, יסמין פרידמן ומוסי רז. המצעד התקיים לאחר דבריו של ראש המועצה רוני מרום במכתב אשר פרסם כלפי תושבי הלהט"ב בעיר באומרו "אינני מכיר בדגל הלהט"ב ואינני מוכן לכנותם קהילה" לצד סירובו להקצות כספים מתקציב המשרד לשוויון חברתי לטובת קיום אירועים עבור חברי הקהילה המקומית.
נתיבות
בשנת 2022 התארגנו פעילי להט"ב בנתיבות לארגן בפעם הראשונה מצעד גאווה בעיר. בעקבות כך נשלחו איומים לאמו של מארגן המצעד, נזרקו אבנים למכוניתה, והונח קליע אקדח על דלת ביתה. איומים אלו גרמו למארגנים לבטל את המצעד.
נתניה
בקיץ 2019 התקיים לראשונה מצעד גאווה בנתניה מרחבי הטיילת המרכזית ועד לכיכר העצמאות עם כ-400 משתתפים בהם חבר הכנסת ניצן הורוביץ.
פתח תקווה
בשנים 2012–2013 נערכו מצעדי הגאווה הראשונים בפתח תקווה.
רחובות
ביוני 2018 התקיים לראשונה מצעד גאווה ברחובות בהשתתפות של מעל 4,000 איש בהם חברי המועצה מתחנת הרכבת לאורך שדרות ח"ן.
רעננה
ביוני 2019 נערך מצעד הגאווה הראשון ברעננה בהשתתפות 2,000 מפגינים כולל ראש העיר חיים ברוידא ו-8 חברי כנסת ממפלגת כחול לבן בהם ראש העיר לשעבר, איתן גינזבורג, ההומוסקסואל המוצהר הראשון שכיהן כראש עיר במדינת ישראל.
תל אביב
האווירה הציבורית במדינת ישראל בעשורים הראשונים לקיומה הוגדרה כשמרנית והומופובית ובעלת היעדר סובלנות כלפי אזרחי להט"ב בשטחה. אף על פי הקשיים החברתיים, מספר פעמים נעשו ניסיונות לקיים מצעד גאווה בתל אביב. בשנת 1975 נוסדה אגודת הלהט"ב, שכונתה עם היווסדותה "האגודה לשמירת זכויות הפרט" על ידי אנשים פרטיים. בשנים הראשונות לקיומה היה עיקר פועלה של העמותה עריכת מסיבות ומפגשים חברתיים לחברי הקהילה. באותה תקופה, די היה באזכור נטייתו המינית של אדם כהומוסקסואל או לסבית, על מנת שייפגעו מעמדו החברתי והתעסוקתי באופן ניכר. חברי האגודה נרשמו תחת שמותיהם הפרטיים, ומסרו רק את כתובות תאי הדואר שלהם. בין 1977 ועד אמצע שנות השמונים של המאה ה-20, פעלה האגודה מביתו של הפעיל יונתן דנילוביץ'. בשנת 1979 אירחה האגודה ביוזמת דנילוביץ' את "כנס ארגוני הלהט"ב היהודיים". אורחים מחוץ לישראל השתתפו באירוע שישנם המחשיבים אותו כמצעד הגאווה הראשון בישראל, שהתקיים בכיכר מלכי ישראל. פעילות זו הייתה ראשונה מסוגה במדינת ישראל באותם זמנים, ולוותה בעוינות, גינוי ציבורי רב ואף חששות מאלימות, ולא חזרה להתקיים במשך זמן רב לאחר מכן.
בשנות התשעים ביקשו ראשי ציבור הומואים ולסביות בתל אביב, לקיים אירועים פומביים בדרישה לשיויון זכויות. הפעילים קיימו מספר אירועים סמליים שהתאפיינו במספר מפגינים מועט, בשל החשש להיראות בפומבי באירועים הקשורים לנושאים הומוסקסואלים. האירוע הראשון לציון "יום הגאווה" התקיים ב-4 ביולי 1993 בגינת שינקין בעיר. במקום הוצב ארון עץ ממנו יצאו הנוכחים באופן טקסי. צילום של חייל במדים שיצא מארון התפרסם בעיתון "חדשות" ובעקבותיו הועמד לדין על כך שהתראיין לעיתון והצטלם ללא אישור, זאת בעוד חיילים אחרים שהצטלמו לעיתון והתראיינו באותו שבוע בנושאים אחרים לא זכו להתייחסות דומה. החייל שנקרא יוסי מקיטון נשפט ל-28 ימי מאסר על תנאי וסולק ממסגרת הנח"ל. אירוע גאווה פומבי נוסף התקיים ב-1996 שאורגן על ידי אור מרוני-פנר ובמסגרתו יצאה שיירה של כ-40 כלי רכב פרטים ממסוף רידינג לכיוון גן מאיר, מעוטרת בדגלי גאווה ושלטים הדורשים שיויון זכויות. השיירה כונתה "המתגלגאים" ואף על פי שלא נדרש אישור משטרתי לקיומה, המשטרה עצרה במהלכה שתי רוכבות אופנוע לסביות שנסעו בקדמת השיירה בטענה שעברו על החוק האוסר רכיבה בצמד במקביל. רק ב-1998 הפך מצעד הגאווה בעיר, לראשונה, לאירוע רב המשתתפים המוכר כיום. בשנת 1998 התקיימו שני אירועים שתרמו לכך, בהם זכייתה של הזמרת הטרנסג'נדרית הישראלית דנה אינטרנשיונל בתחרות הזמר של האירוויזיון, וציון אירועי ויגסטוק בעיר, שהסתיימו בעימות חריף עם המשטרה. מאז, מתקיים המצעד בעיר בכל שנה.
כיום, נחשב המצעד לאחד מאירועי התרבות החשובים בישראל, ומהווה מקור משיכה משמעותי לתיירות להט"ב, בהביאו לישראל עשרות אלפי תיירים במשך השנים. ב-2016, על פי דיווחי עיתונות שונים, הגיעו לישראל כ-35,000 תיירים במיוחד עבור צעידה במהלכו. ב-2017 דווח כי תרמו כמאה מיליון ש"ח לכלכלת העיר תל אביב. ב-2018 מספר משתתפי המצעד דווח עם מעל 250,000 משתתפים, ושוב מעל ל-250,000 שנה לאחר מכן ובכך, הוכתר כמצעד הגדול ביותר במזרח התיכון וביבשת אסיה יחד עם מצעד הגאווה בבירת טאיוואן, טאיפיי. בשנת 2022 הופיעה במהלכו לראשונה בישראל הראפרית האוסטרלית איגי אזליה לצד סדרת זמרים ישראלים בהם: שחר סאול, הראל סקעת, רביב כנר, לירן דנינו, זהבה בן, אנה זק, יסמין מועלם, נסרין קדרי, רוני דואני, הצמד כרקוקלי, נונו ועוד בהנחיית בל אגם ומגי אזרזר.
צבי פרידלנד
צבי פרידלנד (10 במרץ 1898 – 1 ביוני 1967) היה במאי ושחקן תיאטרון ישראלי, ממייסדי הבימה וזוכה בפרס התיאטרון מטעם עיריית תל אביב לשנת 1966.
ביוגרפיה
פרידלנד נולד ב-1898, בעיירה הקטנה מאלין שליד קייב, באוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. כבר בילדותו ארגן יחד עם חבריו להקות קטנות, שבהן הציגו להנאתם. אמו הייתה זו, שעודדה אותו לערוך הצגות ולפנות אל עולם המיסטיקה. בזמן מלחמת העולם הראשונה, למד בבית ספר צבאי, שם העלה עם חבריו את ההצגה "אב ובנו" לש. אנ-סקי ברוח המהפכה הרוסית. לאחר שבית הספר נסגר, המשיך פרידלנד לעסוק בפעילות ציונית והגיע לחרקוב. שם, התארגנה קבוצה בת תשעה אנשים ששיחקה בעברית. באותם הימים, הגיע לחרקוב הבמאי יבגני וכטנגוב עם להקתו. בין היתר, חיפש שחקנים דוברי עברית להפקת "הדיבוק" של סטודיה "הבימה" במוסקבה. וכטאנגוב התרשם משלושה שחקנים מהקבוצה, והחליט לצרפם לסטודיה "הבימה". ביניהם היה גם צבי פרידלנד. לאחר עזיבת ואכטנגוב עבר פרידלנד למינסק, שם שיחק ואף ניהל את התיאטרון היהודי "אונזער ווינקעל". בעקבות מכתב הזמנה שנשלח עבורו מסטודיה "הבימה", עזב פרידלנד את מינסק, נסע למוסקבה והצטרף ל"הבימה". שם גם פגש את אשתו לעתיד, השחקנית חנה'לה הנדלר. משנת 1920 ועד עזיבת "הבימה" את מוסקבה (1926) גילם פרידלנד שורה של תפקידים מרכזיים ומשניים בהצגות הראשונות של "הבימה". תפקידו הראשון היה טרפון בהצגה "היהודי הנצחי". לאחר מכן השתתף בהצגות "הדיבוק" (מאת ש. אנ-סקי), "הגולם" (מאת ה. לייוויק) ו"המבול".
בשנת 1927, בעת שהות בארצות הברית, פקד את "הבימה" משבר והיא התפרקה. כמה שחקנים, ובראשם נחום צמח, מקים הלהקה, פרשו והשתקעו בארצות הברית. פרידלנד ארגן ושיקם את הלהקה ואת הצגת "הדיבוק" על פי בימויו של ואכטנגוב והלהקה המשיכה לקצור הצלחה. בשנת 1928 הגיעה הלהקה לארץ ישראל. במשך שנים שימש צבי כ"שומר" של "הדיבוק" והיה אחראי על חידושי ההצגה מעת לעת. זו הייתה בעצם הסנונית הראשונה לעבודת הבימוי ארוכת השנים שלו ב"הבימה". בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, שימש כאחד משני הבמאים המרכזיים של "הבימה" (השני היה ברוך צ'מרינסקי), במסגרת "הרג'יסורה הפנימית". שניהם במאים שבאו מתוך הקולקטיב.
מעבר להיותו שחקן, פרידלנד היה גם מחנך ומדריך של דור שחקנים מילידי ובוגרי הארץ. בין השנים 1928–1945, למרות התנגדות קולקטיב "הבימה", פרידלנד התחיל ללמד משחק וניהל בחשאי סטודיה שעברה גילגולים רבים במשך השנים. הסטודיה הראשונה הייתה במסגרת "הבימה לילדים" (התיאטרון לילדים שליד מרכז הגננות), לימים תיאטרון הילדים הראשון בארץ ישראל. בין חברי הסטודיה היו שרה לוי תנאי וימימה אבידר-טשרנוביץ. פרידלנד הדריך את חברי הקבוצה, על פי המתכונת של נטליה סץ - "להקת מחנכים אמנים", וביים את הצגתה הראשונה "מעין הקסמים" (המחזה: שרה חבס, מוזיקה: ידידה אגמון, תפאורה: צבי גולדין). הסטודיות הבאות היוו בסיס לבית הספר הדרמטי של תיאטרון "הבימה". וכך, בזכותו, קם דור ההמשך לשחקני "הבימה" ולתיאטראות אחרים בארץ. רבים מהם הפכו לעמודי התווך של התיאטרון הישראלי. כמו כן, העביר צבי חוגים דרמטיים בגימנסיה הרצליה בתל אביב, בגימנסיה רחביה בירושלים וברחבי הארץ. בפועלו זיהה פרידלנד את הכישרונות וצרף אותם לסטודיה.
בשנת 1945, לאחר מאמצים רבים, הוקם בית הספר הדרמטי של "הבימה" באופן רשמי, ופעל עד סוף שנות ה-50.
בסוף 1942, למרות התנגדות הקולקטיב וגילו המתקדם, יזם פרידלנד את הקמתה של "הלהקה הצבאית", אם הלהקות הצבאיות העבריות, שפעלה במסגרת הצבא הבריטי, והחלה להופיע בפברואר 1943. עם הלהקה, שכללה בין היתר את אליהו גולדנברג, נתן כוגן ובתיה לנצט, העלה את "בנפול מצדה". פרידלנד המשיך את פעילותו במסגרת הלהקות הצבאיות גם במהלך מלחמת העצמאות, וביים את להקת "הכרמל" של חטיבת כרמלי. פרידלנד ביים תוכנית בעלת שני חלקים: "מחזה רגיל" ו"שתי שבתות" בהשתתפות החיילים הצעירים: אריק לביא, יהודה אפרוני, לוסי ארנון, אהובה צדוק ושמואל רוזן. בשנות החמישים הקים וביים את הלהקה הדרמטית של המטכ"ל.
בין תלמידיו, במסגרות השונות, לאורך השנים היו: יעקב אורלנד, ימימה אבידר-טשרנוביץ, שרה לוי תנאי, אברהם ניניו, בתיה לנצט, נחום בוכמן, יצחק שילה, חנה מרון, יוסי ידין, מרדכי בן זאב, עדה טל, בומבה צור, גדעון שמר, דן בן אמוץ, דבורה קידר, שרגא פרידמן, איתן פריבר, שלמה בר-שביט, שמוליק סגל, מישא אשרוב, שלמה ניצן, יהודה אפרוני, דליה פרידלנד, שמחה דיניץ ושמוליק עצמון.
את מירב עבודות הבימוי שלו עשה פרידלנד ב"הבימה", אך גם עשה חיל בבימוי מסכתות והצגות-עם. פרידלנד היה הראשון שהעלה אותן בארץ, בערים, קיבוצים, מושבות וכפרים. ביניהן: "משא ביאליק" - מסכת רבת משתתפים שציינה שנה למותו של המשורר הלאומי והועלתה במסגרת תערוכת "ימי ביאליק" (עם תלמידי הסטודיה) - חיים נחמן ביאליק ו"חזון הרצל", מסכת שהוצגה עם העלאת עצמותיו של חוזה המדינה. בנוסף, ביים את ההצגה "מנדל החוכר" בתיאטרון אהל.
שנה לפני מותו, ערכו לו תלמידיו ומוקיריו, ערב הצדעה ב"החמאם" בהנחייתו של יוסי ידין. באישון לילה העלו תלמידיו לאורך השנים, זכרונות מימי הסטודיה.
פרידלנד נפטר בגיל 69 ממחלה ממארת וארונו הוצב בתיאטרון הבימה. לאחר מכן נטמן בבית העלמין בקריית שאול. הוא הותיר מאחוריו את אשתו, השחקנית חנה'לה הנדלר ואת בתו, השחקנית דליה פרידלנד.
BA סיטיפלייר
BA סיטיפלייר (באנגלית: BA CityFlyer) היא חברה בת של חברת התעופה בריטיש איירווייז המבצעת עבורה טיסות אזוריות מנמל התעופה סיטי שבמרכז לונדון. מרכזה של החברה נמצא בעיר מנצ'סטר. החברה מפעילה מטוסי אמבראר E-Jets. בשנת 2017 החלה החברה להפעיל טיסות גם מברמנגהם, מנצ'סטר ובריסטול, עד שנה זו הטיסות הופעלו רק מלונדון.
בשנת 2016 הטיסה החברה 2,192,847 נוסעים.
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 2007, לאחר שבריטיש איירווייז מכרה לחברת פליי בי את חברת הבת האזורית שלה "בריטיש קונקט". מכירה זאת לא כללה את אישורי הנחיתה של בריטיש איירווייז בנמל התעופה סיטי בלונדון. כדי לממש את זכותה לטוס מנמל זה, רכשה החברה את חברת "סיטיפלייר אקספרס", חברה אזורית שפעלה מנמל התעופה גטוויק שבלונדון, ומיתגה אותה מחדש בשם BA סיטיפלייר.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
פרס מדיסיס
פרס מדיסיס (בצרפתית: Prix Médicis) הוא פרס ספרותי צרפתי הכולל שלושה פרסים שונים ונחשב לאחד הפרסים היוקרתיים בעולם בתחום הספרות.
פרס מדיסיס
הפרס המרכזי נוסד בשנת 1958 על ידי גאלה ברביזן וז'אן-פייר ז'ירודו. הפרס מוכרז מדי שנה בחודש נובמבר ומוענק לסופר הכותב צרפתית "שפרסומו עדיין אינו תואם את כישרונו".
בין הזוכים בפרס מדיסיס: אלי ויזל (1968), ז'ורז' פרק (1978), ברנאר-אנרי לוי (1984), כריסטיאן רושפור (1988).
פרס מדיסיס לסופר זר
בשנת 1970 נוסף לפרס על הכתיבה בצרפתית פרס נוסף פרס מדיסיס לסופר זר (בצרפתית: "Prix Médicis étranger"). בין הסופרים הזוכים בפרס: מילן קונדרה (1973), פיליפ רות (2002). הסופרים הישראלים שזכו ב"פרס מדיסיס לסופר זר": דוד שחר (1981), אהרן אפלפלד (2004), דויד גרוסמן (2011), אברהם ב. יהושע (2012).
פרס מדיסיס לחיבור עיוני
בשנת 1980 נוסף פרס מדיסיס לחיבור עיוני (בצרפתית: "Prix Médicis essai"). בין הזוכים בפרס מדיסיס לחיבור עיוני: אלברטו מנגל (1998)
ג'וזפה קונטה
ג'וזפה קונטה (באיטלקית: Giuseppe Conte; נולד ב-8 באוגוסט 1964) הוא משפטן ופוליטיקאי איטלקי, אשר כיהן כראש ממשלת איטליה מ-1 ביוני 2018 עד 13 בפברואר 2021. מכהן כמנהיג תנועת חמשת הכוכבים וכחבר בית הנבחרים של איטליה.
קורות חיים
קונטה נולד בנפת פוג'ה. הוא למד משפטים בספיאנצה – אוניברסיטת רומא ולאחר מכן למד חוזים במשפט האמריקאי באוניברסיטת ייל. לימד באוניברסיטת מלטה, באוניברסיטת נאפולי והקים משרד עורכי דין. מכהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת פירנצה.
לאחר הבחירות הכלליות באיטליה ב-2018, התגבשה קואליציה בין תנועת חמשת הכוכבים הפופוליסטית בראשותו של לואיג'י די מאיו לבין מפלגת הליגה הימנית ומנהיגה מתאו סלביני, וסוכם על מינויו של קונטה לראש הממשלה בעוד שניהם ישמשו כסגניו.
ב-25 בינואר 2021 הודיע כי יתפטר מתפקידו ביום למחרת. קונטה איבד קודם לכן את הרוב המוחלט בו החזיק בסנאט, כאשר מפלגת "איטליה ויוה" בראשות ראש הממשלה לשעבר מטאו רנצי, התפטרה במחאה על הטיפול הממשלתי במשבר הקורונה. הוא לא הצליח להקים ממשלה והוחלף במריו דראגי.
באוגוסט 2021 נבחר למנהיג תנועת חמשת הכוכבים. באוקטובר 2022 נבחר לחבר בית הנבחרים של איטליה מטעם המושב הראשון של מחוז לומברדיה.
השתלת איברים בבעלי חיים
השתלת איברים בבעלי חיים כוללת מספר התמחויות ווטרינריות. השתלת גפיים (פרותזה) בבעלי חיים הוא תחום מדעי מפותח היטב, ההופך ליותר ויותר שכיח. השתלת איברים פנימיים נדירה ומורכבת יותר. הניתוח הראשון להשתלת קוצב לב בגופו של כלב בוצע בשנת 1968. כ-300 קוצבי לב מושתלים בכלבים מדי שנה. ניתוחי השתלת כליות מוצלחים בחתולים מבוצעים כבר מאז אמצע שנות ה-80. ניתוחים דומים על כלבים היו פחות מוצלחים עקב קשיים בדיכוי מערכת החיסון. אופן הטיפול בבעלי החיים אשר "תורמים" את האיברים נותר מקור לדאגה.
השתלת כליות
ניתוחי השתלת כליות, בעלי מידת הצלחה כלשהי, בוצעו עד כה רק על כלבים וחתולים, כאשר רובם של אלו בוצעו על חתולים – שכן הם מועדים במיוחד למחלות כליות. בית הספר לרפואה וטרינרית באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס יזמה את תוכנית השתלת הכליות ב-1987. חתולים יכולים לשרוד השתלה מחתולים שאינם מקורבים אליהם, אך חייבים להישאר נתמכים בתרופות המדכאות את המערכת החיסונית לכל יתר חייהם. לאחר השתלת הכליה החלופית בבעל החיים המקבל, הכליות המקוריות לרוב מושארות במקומן.
ישנם כיום עשרה מרכזים בעולם אשר מציעים שירותי השתלת כליות לחתולים, רובם בארצות הברית. אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס הפסיקה את התוכנית מאז. השתלת כליות היא טיפול השנוי במחלוקת עקב, בין היתר, שיקולים אתיים, וכל שיקולים הנוגעים לאורך חיים ואיכות חיים. הממלכה המאוחדת אישרה טיפול זה ב-2003, אך הופסק ב-2013 לאחר סקירה מחודשת שלו. הטענה הרווחת היא שהטיפול גורם לסבל מיותר בקרב בעלי החיים "התורמים".
השתלה מלאה של מפרק הירך
כדי שכלב יהיה מועמד טוב להשתלה מלאה של מפרק הירך, הוא חייב להיות לפחות בגיל של 9 עד 12 חודשים, שכן בגיל זה, הוא סיים להתפתח ושוקל לפחות 30 פאונד (כ-14 קילוגרם). שתל הירך עבור כלבים דומה למקביל שלו המיועד לבני אדם, אם כי הוא הרבה יותר קטן. על-מנת לקבוע את גודל השתל המתאים, נעשה שימוש בצילומי רנטגן.
שתל המפרק מצופה להחזיק בין 10 ל-15 שנים, ולרוב הם מחזיקים מעמד יותר זמן מאשר תוחלת החיים של הכלב. בפחות מ-5% מהמקרים, קורות תקלות בשתלים דרך התרופפות שקע השקל או דרך סדק או שבר בעצם הירך. סיבוכים כאלו דורשים טיפול באמצעות ניתוח תיקון.
השתלת קוצבי לב
קוצב הלב הראשון הושתל בגופו של כלב בשנת 1968. כ-300 קוצבי לב מושתלים בכלבי מדי שנה, אם כי ישנם כ-4,000 כלבים אשר זקוקים לקוצב לב. לא קיים ייצור של קובצי לב במיוחד עבור כלבים, אך קוצבי לב עבור בני אדם לרוב שורדים זמן רב יותר מאשר בני האדם אשר נושאים אותם, מה שמותיר קוצב לב שמיש בעל חיי סוללה מעט קצרים יותר מאשר אלו של קוצב לב חדש, מה שמאפשר להשתיל קובצי לב אלו בכלבים. אחד הקשיים בהשתלת קובצי לב "משומשים" הוא הסרתם מבני האדם שהלכו לעולמם – זה נפוץ שסביב כבלי קוצב הלב מצטברות רקמות שריר לב המקיפות אותם, ואלו נעשים קשים להסרה לאחר המוות. במידה והכבלים נחתכים לטובת הסרת הקוצב, התרומה נעשית בלתי-אפשרית. קוצב לב שלא נעשה בו שימוש בבן אדם, אך הגיע תאריך פקיעת תוקפו, אינו ראוי לשימוש בבן אדם, אך ניתן לשימוש בכלב.
עירוי דם
על-מנת שיהיה ניתן לבצע עירוי דם, על התורם והמקבל להיות בעלי סוגי דם תואמים. אצל כלבים, ישנם 11 סוגי דם, אך הם נולדים ללא נוגדנים בגופם. מסיבה זו, לא תהיה תגובה לאחר עירוי דם ראשוני, אך עירויים נוספים ייגרמו לתגובות חריפות במידה ואין התאמה בסוג הדם DEA1.1. מכיוון שלכלבים ישנה לרוב מערכת חיסונית תוקפנית מאוד, ישנו צורך לעשות מבדקי התאמה צולבים לפני כל עירוי דם בכלבים. רק אחד בכ-15 כלבים יהיה שלילי עבור כל האנטיגנים, וכתוצאה יכול לשמש כתורם אוניברסלי. לחתולים ישנו דם מסוגי A, B, ו-AB, כל אחד בעל פקטורים ספציפיים, אך לא קיים סוג דם אשר יכול לשמש כתורם אוניברסלי, ולכן יש צורך לבצע מבדקי תאימות צולבים קפדניים. תאי דם אדומים של התורם מעורבבים עם נוזל הסרום של המקבל על מנת לבצע בדיקת התאמה צולבות גדולות. בדיקות קטנות יותר כוללות השוואה של תאי הדם האדומים של התורם עם הסרום של המקבל. תורמי דם צריכים לעמוד בדרישות מאוד ספציפיות על-מנת להיות מתאימים. הם חייבים לעמוד במשקל של לפחות 50 פאונד (22 ק"ג) עבור כלבים, ו-10 פאונד (4.5 ק"ג) עבור חתולים, להיות בעלי רכיבי דם גבוהים מספיק, ולא להיות נגועים במחלות מידבקות. תרומה אחת יכולה להספיק לשני בעלי חיים.
שסתומי לב
ניתוח לב פתוח בכלבים דורש את השתתפותו של צוות המונה בין שישה לשמונה אנשים על-מנת לעקוב בקפידה אחר מצב המטופל לפני ובמהלך ההליך הפולשני. הניתוח כולו נמשך כחמש שעות, אשר במהלכו הכלב מחובר למחמצן דם והלב נעקף. שסתום הלב הבעייתי מוסר, והשסתום החלופי, שלרוב מגיע מקרום לב בקר, נתפר בקפידה במקומו. לאחר מכן, ליבו של הכלב מאותחל מחדש, ומנוטר במשך לפחות שעתיים לאחר גמר הניתוח. עקב העלות הגבוהה הכרוכה בהליך, הוא איננו נפוץ.
גפיים תותבות
בעוד שכלבים וחתולים קטנים יותר לרוב יכולים לשרוד בנוחות יחסית עם שלוש רגליים בלבד, לכלבים גדולים יותר, סוסים, וחיות חווה נחוצה תותבת על-מנת לתמוך במשקלם. הניתוח נעשה כמו כן על ציפורים המשמשות לצורכי רבייה. כל תותבת נעשית על-פי הזמנה על-מנת להתאים לצרכים הספציפיים של בעל חיים מסוים.
שתלים אורתופדיים
במהלך תוכנית הכירורגיה האורתופדית לסוסים של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס פותח שתל אשר היה בשימוש מוצלח זמן רב עד כה בבני אדם. מסמרים תוך-לשדיים משמשים לטיפול בסוסים בעלי שברים ארוכים בעצמות הרגליים. המסמרים מוכנסים לחלל העצם, וניתנים לקיבוע למקטע השבר הקרוב והמרוחק באמצעות ברגים טראנסקורטיביים אשר חודרים הן דרך קליפת העצם והן דרך החורים שבמסמר. המסמר ממוקם במרכז הציר של העצם, על-מנת להעניק לעצם תמיכה מלאה – בשונה מפלטות עצם חיצוניות, אשר מספקות רק תמיכה מבחוץ. בניסיון לעזור לסוסים בעלי גידים כפופים, נעשה מחקר באמצעות שתלי סיבי פחמן, אשר מורכבים מכ-40,000 סיבים בסך הכול, כאשר קוטרו של כל סיב הוא 8 מיקרומטרים. סיבים אלו מזרזים צמיחת רקמות, ומניבים מבנה פחמן-רקמה בעל קוטר של כ-8 מילימטר.
השתלות איברים בבעלי חיים בישראל
בשנת 2016 בוצעו לראשונה בישראל שתי השתלות כליה בחתולים.
השתלות אלו בוצעו ביוזמת יזם ההייטק פבל פליט, בית החולים הוטרינרי בבית-דגן, ומנתח בכיר מאוניברסיטת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
פולינום פקטה
בתורת המספרים במתמטיקה, פולינום פקטה הוא הפולינום \ f_p(z) המוגדר לכל \ p ראשוני על ידי:
כאשר הם סימני לז'נדר, והסכום הוא עבור
פולינומים אלה היו ידועים בחקר פונקציות L של דיריכלה שנערכו במאה ה-19, ולמעשה גם לדיריכלה עצמו. הם נקראים על שם מיכאל פקטה, שהבחין שהיעדרם של אפסים ממשיים של פולינום פקטה \ f_p(z) עם \ 0<z<1 גורר שלפונקציית L  אין אפסים עם \ s>0. לתכונה זו עניין רב בתורת המספרים, בהקשר של אפס זיגל ליד \ s = 1.
שבתאי בן-בסט
שבתאי (סבי) בן-בסט (נולד ב-22 במרץ 1940) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.87 מטר ששיחק בעמדת הפורוורד במכבי תל אביב בשנות ה-50 וה-60 והיה קפטן הקבוצה. זכה ב-8 אליפויות ו-7 גביעי מדינה. כן שיחק בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
בעונת 1957/1958, סיימה מכבי את הליגה במאזן 3–19, כמו הפועל תל אביב. מאחר שמכבי ניצחה את הדרבי הביתי ב-5 הפרש והפסידה את דרבי החוץ בנקודה אחת בלבד, זכתה מכבי באליפות. כוכבי הקבוצה היו אברהם שניאור ותני כהן-מינץ. בן-בסט, שתפקד כשחקן הספסל, קלע בממוצע של 5.5 נקודות למשחק. בנוסף, בעונה עונה הייתה זו הזכייה הראשונה של מכבי ב-"דאבל", כאשר ניצחה בגמר גביע המדינה בכדורסל, את הפועל תל אביב 53:44. כן באותה עונה הקימה פיב"א את גביע אירופה לאלופות. מכבי תל אביב ייצגה את ישראל והודחה על ידי קבוצת הצבא הרומני צ.צ.א בוקרשט (הפסד 65–84 בבוקרשט והפסד 61–63 בגומלין באצטדיון ר"ג).
בעונת 1958/1959 זכתה מכבי שוב באליפות המדינה, עם מאזן 2–20, לאחר ניצחון בדרבי על השנייה בטבלה הפועל תל אביב 66:50 במשחק שנערך במגרש מכבי שלושה מחזורים לסיום. באותה עונה תפס בן-בסט מקום בהרכב הקבוצה וקלע בממוצע של 9.1 נקודות למשחק. בנוסף, מכבי ניצחה בגמר גביע המדינה בכדורסל את הפועל חולון 53:47, כאשר בן-בסט לא קלע בגמר. בשנת 1959 השתתף בן-בסט במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל 1959 שנערכה באיסטנבול, תחת המאמן אליהו עמיאל. ישראל סיימה את הטורניר במקום ה-11, בן-בסט השתתף ב-4 משחקים וקלע בממוצע של 3.5 נקודות. בשתי העונות הבאות, איבדה מכבי תל אביב את האליפויות ליריבה העירונית הפועל תל אביב. בן-בסט קלע בעונות אלו בממוצעים של 10.2 ו-8.1. כן זכתה מכבי בגביע המדינה ה-4 בתולדותיה לאחר ניצחון על הפועל חולון 74:46 במגרש הפועל ביפו, כאשר בן-בסט קלע בגמר 12 נקודות. בשנת 1960 השתתף בן-בסט במדי נבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת רומא. ישראל סיימה בהצלחה את משחקי השלב הראשון והעפילה לשלב השני מהמקום השני בבית. בשלב השני הפסידה ישראל להונגריה 86:78 וליוגוסלביה 62:61. במשחק "לפרוטוקול" (משחק על המקום השביעי בטורניר שממנו עלו רק 5 למשחקים האולימפיים), הפסידה ישראל לקנדה 60:59. בן-בסט קלע במהלך הטורניר 2 נקודות.
בעונת 1961/1962, לאחר שנתיים הפסקה, זכתה מכבי באליפות המדינה (ה-6 בתולדותיה) לאחר ניצחון על ה-2 בטבלה הפועל חיפה 63:55 במגרש מכבי שלושה מחזורים לסיום הליגה, עם מאזן 2–20. בן-בסט שיחק 19 משחקים וקלע בממוצע של 11.1 נקודות למשחק. בשנת 1961 נופה בן-בסט על ידי מאמן הנבחרת רוזין, מהסגל לקראת אליפות אירופה 1961 שנערכה בבלגרד. עם זאת, השתתף בן-בסט בנבחרת ישראל בכדורסל למכביה השישית.
בשתי העונות הבאות, 1962/1963, 1963/1964 זכתה הקבוצה פעמיים בדאבל (אליפות וגביע). בן-בסט קלע בממוצעים של 10.5 ו-7.2 בהתאמה. השחקנים המרכזיים בקבוצה באותן שנים היה בן-בסט, רלף קליין, תני כהן-מינץ, דוד פריש, אמנון אבידן, יעקב אדליסט וגדעון פרייטג.
בעונה לאחר מכן, 1964/1965 הפסידה מכבי את האליפות להפועל תל אביב. בן-בסט שיחק 12 משחקים וקלע בממוצע של 12.3 נקודות. עם זאת זכתה הקבוצה שוב בגביע המדינה. לקראת העונה הבאה, 1965/1966, מונה בן-בסט לקפטן הקבוצה במקומו של דוד פריש. הקבוצה עצמה סיימה שוב במקום השני אחרי הפועל תל אביב. בן-בסט שיחק ב-25 משחקים וקלע בממוצע של 9.7 נקודות למשחק. כן באותה עונה זכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון 66:62 על הפועל תל אביב.
לקראת עונת 1966/1967 הצטרף טל ברודי למכבי תל אביב. באותה עונה השתתף בן-בסט בסדרה נגד חובנטוד בדאלונה, במסגרת רבע גמר הגביע האירופי למחזיקות גביע, מה שנקרא לימים נס בדאלונה. לאחר שעברה את בדאלונה, הפסידה בהמשך מכבי בגמר לאיניס וארזה. בזירה המקומית, בדרבי דרמטי ביד אליהו 3 מחזורים לתום העונה הפסידה מכבי להפועל 67:70 ובכך שמרה על המקום ה-1 לאחר שבמשחק הקודם ניצחה מכבי את הפועל ב-4 נק' הפרש. בהמשך ניצחה מכבי את שני משחקיה הבאים (הפועל ירושלים בחוץ ומכבי חיפה בבית) וזכתה באליפות ה-9 בתולדותיה במאזן 24-2. בן-בסט השתתף ב-16 משחקים וקלע בממוצע של 6.9 נקודות למשחק. באותה עונה לא נערכו משחקי גביע המדינה.