cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעל מדיני
ביוגרפיה
סביה של יעל מדיני מצד אמה, יהודה ופרידה מאירוב, גרו באחד משיכוניה הראשונים של חולון, בבית קטן שמשמש כיום כמוזיאון הקרוי על שמם. את סבה וסבתה הנציחה מדיני בסיפור "הקבלייר שלי", הכלול בקובץ בשם זה. סבה היה רופא שיניים בטלן ושוגה בחלומות, ונטל החזקת הבית והמשפחה נפל על כתפי סבתה, אישה קטנה, נמרצת וחזקה. דודה היה שאול מאירוב-אביגור, חבר קבוצת כנרת, ממגיני תל-חי ומפקד המוסד לעלייה ב'.
בשנת 1947 יצאה עם הוריה לארצות הברית בשליחות, ושם סיימה את לימודיה בתיכון ערב בניו יורק, עם מהגרים ופועלים קשי-יום, שרצו לקבל תעודת בגרות, אנשים מרקע שונה מאוד מזה שממנו באה, מילדות בשכונת רחביה הירושלמית. בניו יורק השתתפה בקורס לכתיבה יצירתית במכללת האנטר ומצאה את כישרון הכתיבה שלה, לאחר שקודם לכן התקשתה בכתיבה חופשית. שם החלה לכתוב רשימות בעיתון שייסדה תלמידה פולנייה והתגברה על הקושי שבכתיבה בשפה זרה.
בשובה לישראל תרגמה את "צייד בודד הוא הלב" של קארסון מקאלרס. את הסיפור הראשון שכתבה, "בר מצווה", המתרחש בארצות הברית, נתנה לשלמה גרודזנסקי, שפרסם אותו בגיליון האחרון של "אמות". הסיפור כלול בקובץ הסיפורים "הקבלייר שלי". אחריו פרסמה סיפורים ב"עתון 77" וב"דבר". בשנת 1977 יצא לאור הרומן הראשון שלה, קווים וקשתות, המתאר חודשים אחדים בחיי נערה, היוצאת לראשונה מארץ ישראל של סוף תקופת המנדט הבריטי לשהות אצל קרובי משפחתה בניו יורק ומתוודעת שם אל אנשים שונים, בהם מהגרים לארצות הברית, יהודים ושאינם יהודים, בעלי ממון ודלי-אמצעים, ומתוך כך מגלה גם תובנות חדשות על עצמה.
יעל מדיני מייחסת חשיבות רבה לתנ"ך ולשירה העברית, כדבריה:.
הסצנה האמריקאית
הסצנה האמריקאית (באנגלית: The American Scene) הוא ספר מסע המתאר את מסעו של הסופר הנרי ג'יימס בארצות הברית בשנים 1904-1905. עשרה מתוך ארבעה עשר פרקי הספר פורסמו במגזינים, North American Review, Harper's Magazine ו-The Fortnightly Review, בשנים 1905 ו-1906. המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור ב-30 בינואר 1907 באנגליה ושמונה ימים לאחר מכן (7 בפברואר) בארצות הברית. ישנם שינויים משמעותיים בין שתי המהדורות.
ספר נסיעותיו של ג'יימס, הסצנה האמריקנית, תקף בחריפות את "החומרנות המשתוללת", כפי שכינה אותה ג'יימס, והמבנה החברתי של אמריקה. הספר עורר מחלוקת לגבי התייחסות החברה האמריקנית לקבוצות אתניות שונות ונושאים פוליטיים. הספר עדיין רלוונטי לגבי מספר סוגיות שוטפות, כגון מדיניות ההגירה, איכות ושמירה על סביבה, צמיחה כלכלית, ומתחים גזעיים.
פורמליזם (ספרות)
פורמליזם היא אסכולה לביקורת ספרותית ותיאוריה ספרותית הקשורה בעיקר למטרות מבניות של טקסט מסוים. מדובר בלימוד טקסט מבלי לקחת בחשבון השפעה חיצונית כלשהי. פורמליזם דוחה או לפעמים פשוט "שם סוגריים" (כלומר מתעלם לצורך הניתוח) על מושגים של תרבות או השפעה חברתית, מחבר ותוכן, ובמקום זאת מתמקד במצבים, ז'אנרים, שיח וצורות.
בתיאוריה הספרותית
הפורמליזם התבלט בתחילת המאה העשרים כתגובה נגד תיאוריות הספרות הרומנטיות, שבמרכזן האמן והגאון היצירתי האישי, ובמקום זאת החזיר את הטקסט עצמו לאור הזרקורים כדי להראות כיצד הטקסט חייב לצורות ויצירות אחרות שקדם לו. שתי אסכולות לביקורת ספרות פורמליסטית התפתחו: פורמליזם רוסי, וזמן קצר לאחר מכן ביקורת חדשה אנגלו-אמריקאית. פורמליזם הייתה הדרך הדומיננטית של לימודי ספרות אקדמאיים בארצות הברית לפחות מסוף מלחמת העולם השנייה עד שנות השבעים, במיוחד כפי שהתגלמה בתורת הספרות של רנה וולק ואוסטין וורן (1948, 1955, 1962).
אליפות וימבלדון 2017
אליפות וימבלדון 2017 היא טורניר טניס גראנד סלאם שנערך על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. האליפות התקיימה בין 2—16 ביולי 2017. תוכנית התחרות כוללת תחרויות יחידים גברים, יחידים נשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. הטורניר הוא המהדורה ה-131 של האליפות.
פורמליזם (ספרות)
פדגוגיה
ויליאם ה' ת'לין מבקר את גישתה של מקסין הרסטון ללימוד קומפוזיציה מנקודת מבט עכשווית-מסורתית, שאותה היא מערבבת עם נקודת מבט פוליטית. לטענתו, "לא משנה עד כמה ברורה הפוליטיקה ... לסטודנט לא תהיה ברירה אלא להחיות את הדוֹגמָה הזאת בצורה הכי ברורה שאפשר ולמקד ריכוז בענייני מבנה ונכונות".
אליפות וימבלדון 2017
אנדי מארי היה האלוף המגן על תוארו בתחרות היחידים גברים. הוא הודח מהתחרות ברבע הגמר על ידי סם קוורי. סרינה ויליאמס שזכתה בשתי האליפויות האחרונות בתחרות היחידים נשים לא השתתפה באליפות השנה, עקב הריונה.
פורמליזם (ספרות)
פדגוגיה
מרי אן קיין כותבת כי "הפורמליזם טוען שהטקסט עומד בפני עצמו כישות שלמה, בנפרד לכותב שהפיק אותו". יתרה מכך, קין אומר כי "אפשר להתייחס לתוצרים טקסטואליים כניתנים ללמידה ובכל זאת לטעון שלהיות סופר זה מעשה 'טבעי', דבר שאינו כפוף להוראה. קומפוזיציה, כמו כתיבה יצירתית, פרחה מתוך הנחה שהתלמידים הם כבר סופרים, או שיש להם יכולת ללמוד – ושכולם צריכים להיות סופרים. עם זאת, השאלות שקומפוזיציה נוטה להניח מתוך הנחה זו אינן לגמרי על אילו היבטים של כתיבה ניתן או לא ניתן ללמד, אלא כיצד ניתן ללמד כתיבה ובאילו תנאים. בכל הנוגע להרכב הפורמליסטי, יש לשאול, "עד כמה 'הצורך' הזה ב'שיח אקדמי' אמיתי – הוא אמיתי ונכון יותר מהצורך ביותר 'כתיבה דמיונית' למעט ביצוע פעולה מסוימת, שתגרום שמשהו לקרות?”.
אליפות וימבלדון 2017
מנצחי תחרויות היחידים הם גרביניה מוגורוסה מספרד בנשים ורוג'ר פדרר משווייץ בגברים, שזוהי זכייתו השמינית בטורניר.
הפרסים
סכום הפרסים באליפות לשנת 2017 הוגדל לסכום כולל של 31.6 מיליון לירה שטרלינג.
פורמליזם (ספרות)
מחקר
מחקר בפורמליזם כולל את לימוד הדרכים בהן התלמידים מציגים את כתיבתם. דרכים מסוימות בהן נערך מחקר בפורמליזם כוללות התרת הטקסט לדבר לקוראים לעומת חיתוך משמעות לא מכוונת בקטע כתוב. בהתאמה, שתי שיטות אלה עוסקות בשפה כ"סופר המומחה" לעומת מורה כ"סופר המומחה".
פורמליזם רוסי
פורמליזם רוסי מתייחס לעבודה של "החברה לחקר שפה פואטית" (OPOYAZ) שהוקמה בשנת 1916 בסנט פטרסבורג (אז פטרוגרד) על ידי בוריס אייכנבאום, ויקטור שקלובסקי ויורי טיניאנוב, ושנייה למעגל הלשוני במוסקבה שהוקם בשנת 1914 על ידי רומן יאקובסון (הפולקלוריסט ולדימיר פרופ קשור לעיתים קרובות גם לתנועה). מאמרו של אייכנבאום משנת 1926 "תורת 'השיטה הפורמלית'" (שתורגם ב'לימון ורייס') מספק סקירה כלכלית על הגישה שאותה דגלו הפורמליסטים, שכללה את הרעיונות הבסיסיים הבאים:
אליפות וימבלדון 2017
הפרסים
משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
יחידים גברים
בתחרות משתתפים 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. 32 מהטניסאים דורגו בתחילת הטורניר.
פורמליזם (ספרות)
פורמליזם רוסי
לדברי אייכנבאום, שקלובסקי היה המבקר הראשי של הקבוצה, ושקלובסקי תרם שניים מהמושגים הידועים ביותר שלהם: אי-התאמה ("אוסטרנניה", יותר מילולית 'ניכור') והבחנת העלילה/סיפור (סוז'ט/פאבולה). "אי-התאמה" היא אחת הדרכים המכריעות בהן השפה הספרותית מבדילה את עצמה משפה רגילה ותקשורתית, והיא תכונה של האופן שבו האמנות בכלל פועלת, כלומר על ידי הצגת העולם בצורה מוזרה וחדשה המאפשרת לנו לראות את הדברים אחרת. חדשנות בתולדות הספרות היא, על פי שקלובסקי, בחלקה עניין של מציאת טכניקות חדשות של השמצה. הבחנת העלילה/הסיפור מפרידה בין רצף האירועים שהיצירה מתייחסת לה (הסיפור) לבין הרצף בו מוצגים אותם אירועים ביצירה (העלילה). שני המושגים הללו הם ניסיונות לתאר את המשמעות של צורת היצירה הספרותית כדי להגדיר את "האוריינות" שלה. עבור הפורמליסטים הרוסים בכללותם, הצורה היא זו שהופכת משהו לאמנות מלכתחילה, ולכן כדי להבין יצירת אמנות כיצירת אמנות (ולא כמעשה תקשורתי מקושט) יש להתמקד בצורתה.
אליפות וימבלדון 2017
יחידים נשים
בתחרות הנשים משתתפות 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 32 מהטניסאיות דורגו בתחילת הטורניר.
פורמליזם (ספרות)
פורמליזם רוסי
דגש זה על צורה, לכאורה על חשבון תוכן נושאי, לא התקבל יפה לאחר המהפכה הרוסית (1917). אחת הביקורות המתוחכמות ביותר על הפרויקט הפורמליסטי הייתה "ספרות ומהפכה" של לאון טרוצקי (1924). טרוצקי לא לגמרי דוחה את הגישה הפורמליסטית, אך מתעקש כי "השיטות של ניתוח פורמלי נחוצות, אך מוגבלות" משום שהן מזניחות את העולם החברתי שבו כרוכים בני האדם הקוראים וכותבים ספרות כי "צורה של אמנות היא, במידה מסוימת ורבה מאוד, עצמאית, אך האמן היוצר צורה זו, והצופה שנהנה ממנה, אינם מכונות ריקות, אחת ליצירת צורה והשנייה להעריכה. הם אנשים חיים, עם פסיכולוגיה מגובשת המייצגת אחדות מסוימת, גם אם לא הרמונית לחלוטין. פסיכולוגיה זו היא תוצאה של תנאים חברתיים" (180, 171). לפיכך הואשמו הפורמליסטים שהם ריאקציונרים פוליטית בגלל אמירות לא פטריוטיות כמו של קלובסקי (שצוטטו על ידי טרוצקי) לפיהן "האמנות הייתה תמיד נקייה מחיים, וצבעה מעולם לא שיקף את צבע הדגל שהתנופף מעל מבצר העיר" (164). מנהיגי התנועה סבלו מרדיפות פוליטיות החל משנות העשרים של המאה העשרים, עם עלייתו של יוסיף סטלין לשלטון, שבמידה רבה שמה קץ לביקורותיהם. אך רעיונותיהם המשיכו להשפיע על הוגי הדעות הבאים, בין השאר בשל תרגומיו של צווטאן טודורוב ליצירותיהם בשנות השישים והשבעים, כולל טודורוב עצמו, בארת'ס, ג'נט וג'אוס.
אליפות וימבלדון 2017
זוגות גברים
בתחרות משתתפים 64 זוגות. 16 זוגות דורגו בתחילת הטורניר.
זוגות נשים
בתחרות משתתפים 64 זוגות. 16 זוגות דורגו בתחילת הטורניר.
פורמליזם (ספרות)
מעגל פראג והסטרוקטורליזם
המעגל הלשוני במוסקבה שהקים רומן יאקבסון דאג באופן ישיר יותר להתפתחויות האחרונות בבלשנות מאשר לקבוצת אייכנבאום. יאקובסון עזב את מוסקבה לפראג בשנת 1920 וב-1926 ייסד את המעגל הלשוני של פראג, אשר גילם אינטרסים דומים, במיוחד בעבודתו של פרדיננד דה סוסור.
אליפות וימבלדון 2017
זוגות מעורבים
בתחרות משתתפים 64 זוגות. 16 זוגות דורגו בתחילת הטורניר.
יחידים נערים
בתחרות זו משתתפים 64 טניסאי נוער שחולקו ל-4 בתים. 16 טניסאי נוער דורגו בתחילת הטורניר.
יחידים נערות
בתחרות משתתפות 64 טניסאיות נוער שחולקו ל-4 בתים. 16 טניסאיות נוער דורגו בתחילת הטורניר.
זוגות נערים
בתחרות משתתפים 32 זוגות. 8 זוגות דורגו בתחילת הטורניר.
זוגות נערות
בתחרות משתתפים 32 זוגות. 8 זוגות דורגו בתחילת הטורניר.
ישראלים בווימבלדון
בטורניר היחידים לגברים, פרש דודי סלע מהתחרות בסיבוב השלישי. בסיבוב הראשון הוא ניצח את מרסל גרנולרס מספרד ב-5 מערכות (6-4, 3-6, 6-1, 2-6, 1-6). בסיבוב השני גבר סלע על ג'ון איזנר מארצות הברית (21 בעולם) ב-5 מערכות (7-6, 6-7, 7-5, 6-7, 3-6). בסיבוב השלישי הוא התמודד מול גריגור דימיטרוב מבולגריה (11 בעולם), אך פרש במערכה השלישית בגלל פציעתו בתוצאה 6-1 6-1 לחובתו.
בטורניר הזוגות לגברים, הפסידו סלע ואנדרה סה מברזיל בסיבוב הראשון לניקולס מונרו מארצות הברית וארטם סיטאק מניו זילנד ב-5 מערכות (3-6, 3-6, 7-5, 7-6, 6-3). יוני ארליך וטריט הואי מהפיליפינים הפסידו בסיבוב הראשון לאיוואן דודיג מקרואטיה ומרסל גרנולרס ב-5 מערכות (7-6, 6-3, 6-7, 6-7, 6-4).
בטורניר היחידים לנערים, הטניסאי ישי עוליאל, המדורג במקום ה-12 בנוער, הודח בסיבוב השני. בסיבוב הראשון הוא ניצח את אלכסנדר רוטסהארט מארצות הברית ב-2 מערכות (3-6, 2-6). בסיבוב השני הפסיד עוליאל למתאו מרטינו מצרפת ב-2 מערכות (6-4, 6-4).
בטורניר הזוגות לנערים, עוליאל ואנדרו פנטי מארצות הברית הודחו ברבע הגמר. הם ניצחו בסיבוב הראשון את בריאן צ'רנוך מארצות הברית וג'ספר דה יונג מהולנד ב-2 מערכות (4-6, 2-6). בסיבוב השני הם ניצחו את פין בס ואיידן מק'יו מבריטניה ב-2 מערכות ((3-7)6-7, 4-6). אולם, הם הפסידו ברבע הגמר לבלק אליס מאוסטרליה ומתאו מרטינו מצרפת ב-2 מערכות (6-3, 6-2).
פורד טרנזיט קונקט
משנת 2009 יוצאו דגמי "פורד טרנזיט קונקט" לארצות הברית וקנדה ב-3 דרגות גימור: "XL", "XLT", "XLT Premium".
דגמי "פורד טרנזיט קונקט" משמשים כמוניות בניו יורק ובהונג קונג.
האינסטלטור
האינסטלטור הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986 שבוים על ידי מיקי בהגן לפי תסריט מאת חנן פלד.
תקציר העלילה
הסרט, אשר נוצר על רקע מדינת ישראל מוכת האינפלציה של שנות השמונים, המספר על האינסטלטור פנחס שיין (טוביה צפיר), בעל עסק        ברחוב בזל בתל אביב אשר מוזמן לתקן סתימה במשרד האוצר בקריה, שנוצרה לאחר ששר האוצר ניסה להיפטר מניירת מפלילה על ידי השלכתה לאסלה, במהלך ישיבת חירום האמורה להחליט על פיטוריו עקב התנהלות מרושלת ומושחתת.
כתוצאה משרשרת של אי הבנות נוצרת התחושה בקרב נציגי אמצעי התקשורת הנוכחים במקום, שפנחס שיין הוא בעצם מטאור עסקים מסתורי שמקום מושבו בבזל שבשווייץ. קברניטי מפלגת השלטון נגררים אחרי אותה אי הבנה, ומתחיל מסע חיזור אחרי שיין שבסופו הוא מוצא את עצמו בתפקיד שר האוצר.
באופן לא מפתיע הוא מצליח לעשות עבודה יעילה. חוסר נכונותו לקחת חלק במשחקים הפוליטיים מעלה עליו את חמתם של אלה ש"המליכו" אותו, והוא נאלץ לחשוף את זהותו בשידור חי.
הפקת הסרט
הסרט יצא לצפיה ביתית באיכות צפיה משופרת ב-DVD רק בשנת 2023, לאחר שלא יצא קודם בשום פורמט לצפיה ביתית, אם זאת שודר לעיתים בטלוויזיה.
לקריאה נוספת
Ido Rosen. "Billion dollar madness: examining the paradox of financial satire through the 1980s economic crisis in Israeli comedy films". (2022) Journal of Israeli History
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה (באנגלית: The Scripps Institution of Oceanography, בראשי תיבות: SIO) השוכן בסן דייגו בקליפורניה שבארצות הברית הוא מוסד אקדמי שנוסד ב-1903, אחד המרכזים הוותיקים והגדולים ביותר בעולם לחקר האוקיינוסים ומדעי כדור הארץ. במסגרת המוסד מבצעים מאות מדענים מחקרים תוך שימוש באוניות מחקר ומעבדות מחקר. מאז 1912 המכון הוא מחלקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ומאז הרחיב המוסד את תחומי פעילותו וכולל מחקרים בפיזיקה, כימיה, גאולוגיה, ביולוגיה ואקלים של כדור הארץ. במסגרתו לומדים סטודנטים לתואר שני ולתואר שלישי. דוקטור מרגרט לאינן (Margaret Leinen) מנהלת את המוסד מאוקטובר 2013.
המוסד מנהל את אקווריום בירץ' (Birch Aquarium), מוזיאון ימי הפתוח לקהל הרחב ובו למעלה מ-5,000 בעלי חיים, ומפרסם גיליון אלקטרוני בנושאי אוקיינוגרפיה ומדעי כדור הארץ בשם explorations now.
היסטוריה
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה נוסד ב-1903 כאגודת הביולוגיה הימית של סן דייגו (Marine Biological Association of San Diego), מעבדת מחקר ביולוגית עצמאית. על הרעיון להקמתה והגשמתו הייתה אחראית ועדה של לשכת המסחר של סן דייגו, בהנהגתו של פרד בייקר (Fred Baker), רופא ומדען חובב בנושא רכיכות. הוא גייס לנושא את ויליאם אמרסון ריטר (William Emerson Ritter), פרופסור לזואולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה על מנת שינהל את המוסד המוצע לביולוגיה ימית, והשיג תמיכה כספית משני נדבנים מקומיים: אדוארד סקריפס (Edward Willis Scripps; 1926-1854) ואחותו אסתר בראונינג סקריפס (Ellen Browning Scripps 1932-1836). השניים מימנו את כל פעילות המוסד בעשור הראשון לפעילותו. הוא החל לפעול מבית הסירות של מלון קורונדו (Hotel del Coronado) בקורונדו על מפרץ סן דייגו. הוא עבר ב-1905 לאזור לה חויה צפונית למפרץ לה חויה, ולבסוף ב-1907 למיקומו הנוכחי. ב-1909 הוקם המבנה מבטון מזוין הקרוי כיום "בניין סקריפס הישן" (Old Scripps Building) שתוכנן בידי הארכיטקט אירווינג גיל (Irving John Gill 1936-1870). המבנה הוכרז אתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) ב-1982. את בניין המכון הנוכחי תכנן הארכיטקט ברטון מאיירס (Barton Myers).
תוכניות מחקר
תוכניות המחקר של המוסד מקיפות מחקרים בביולוגיה, פיזיקה, כימיה, גאולוגיה וגאופיזיקה של האוקיינוסים וכדור הארץ. המכון גם חוקר את פעולות הגומלין שבין האוקיינוסים הן בהשפעתם על האקלים והן בחששות לסביבה על "אדמה מוצקה". בהקשר למחקר זה מציע המכון מסלולים לתואר ראשון, שני ושלישי.
בשנת 2016 פעלו במסגרת המכון כ-1,500 איש, כולל 425 אנשי סגל אקדמי, 321 סטודנטים, וקרוב ל-800 עובדי מנהלה ומשק. תקציב המכון עמד על קרוב ל-200 מיליון דולרים.
המכון מפעיל צי בן חמש אוניות מחקר ואסדת מחקר אחת (R/P FLIP) עבור מחקר אוקיינוגרפי. ב-2016 הצטרפה לצי ספינת המחקר סאלי רייד, הקרויה על שם סאלי רייד, האסטרונאוטית האמריקנית הראשונה, שכיהנה לפני מותה ב-2012 כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
תחומי המחקר המשולבים במכון הם:
מבנה ארגוני
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה מחולק לשלוש חטיבות מחקר, כל אחת מחולקת לתת-חטיבות:
אקווריום בירץ' במכון
אקווריום בירץ' הוא מרכז מחקר ציבורי של המוסד, שבו, באולם הדגים, יותר מ-60 מכלים של דגים מהאוקיינוס השקט וחסרי חוליות מהמים הקרים של צפון-מערב האוקיינוס השקט עד הימים הטרופיים של מקסיקו והמפגש בין האוקיינוס השקט לאוקיינוס ההודי, מיכל של 50,000 ליטרים עבור כרישים מקומיים ודגי מנטה, בריכות גאות ומוצגי מדע אינטראקטיביים.
הדיוויזיה ה-64 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-64 (בגרמנית: 64. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1944 באזור האימונים הצבאי של וואן כדיוויזיה קרקעית של הגל ה-27 לשימוש בצרפת. הגיבוש היה אמור להסתיים ב-1 בספטמבר, אך הדיוויזיה הוקצתה לארמייה ה-15 בקאלה ב-13 באוגוסט. היא לחמה בקרב אבוויל והייתה מבודדת כאשר הארמייה ה-15 נסוגה מאחורי הסכלדה. בגלל החלטת מפקד הדיוויזיה, גנרל מיור קנוט אברדינג, להישאר מאחור ולהילחם בקורפוס הקנדי ה-2, מה שהביא ליצירת כיס ברסקנס, הצליח הצבא הגרמני לארגן את מתקפת הארדנים.
JuiceWRLD 9 9 9
JuiceWRLD 9 9 9 הוא המיני-אלבום השלישי של הראפר, הזמר והפזמונאי האמריקאי ג'וס וורלד (והחמישי במספר כולל המיני-אלבומים שיצאו גם תחת שם הבמה JuiceTheKidd). המיני-אלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2017 בסאונדקלאוד וב-14 במרץ 2018, לאחר חתימתו של ג'וס ב-Grade A, פורסם המיני-אלבום גם ביוטיוב. מתוך המיני-אלבום התפרסם השיר "Lucid Dreams", שלימים הפך לשיר המושמע ביותר של ג'וס וורלד. לאחר שהשיר "Let Me Know (I Wonder Why Freestyle)" צבר תאוצה בטיקטוק, ב-7 בדצמבר 2019 עלה השיר לספוטיפיי.
רקע
ב-15 ביוני 2017 פרסם לראשונה ג'וס וורלד את מיני-אלבום 9 9 9 בהוצאה עצמאית, וב-14 במרץ, לאחר חתימתו של ג'וס ב-Grade A, פורסם המיני-אלבום גם ביוטיוב. השירים "Lucid Dreams" ו-"Sticks & Stones" מתוך המיני-אלבום הופיעו גם באלבום האולפן הראשון של ג'וס, Goodbye & Good Riddance; כאשר "Sticks & Stones" שונה לשם "Hurt Me".
רשת הספריות של מערב שווייץ
רשת הספריות של מערב שווייץ (בצרפתית: Réseau des bibliothèques de Suisse occidentale; בראשי תיבות: RERO) הוקמה על ידי כמה ספריות מרכזיות בשנת 1985, באזור דובר הצרפתית ברומאנדי שבמערב שווייץ. RERO הוא הלחם בסיסים של "Réseau Romand" ("רשת רומנד").
RERO כולל את הספריות האקדמיות, הציבוריות והמתמחות של הקנטונים של שווייץ. היא מנהלת קטלוג איגודים של 180 איש, ספריות המשרתות 50,000, סטודנטים משלוש אוניברסיטאות אקדמיות: ז'נבה, פריבור ונשאטל, האוניברסיטה למדעים שימושיים ואמנויות ואוניברסיטאות החינוך למורים.
נכון ל-2019, הכיל הקטלוג 6.8 תיאורים ביבליוגרפיים של מעל ל-10 מיליון מסמכים. הקטלוג הכיל תקצירים גם של מעל ל-200 אלף כתבי עת.
לוחמי החופש: הריי
לוחמי החופש: הריי (באנגלית: Freedom Fighters: The Ray) היא סדרת רשת מונפשת אמריקאית, שפיתחו גרג ברלנטי ומארק גוגנהיים. הסדרה שודרה לראשונה ב-8 בדצמבר 2017, ברשת הסטרימינג CW Seed של The CW והיא מבוססת על דמות הריי מעולם DC קומיקס (שמגלם ראסל טובי), כתב שזוכה לכוחות על מבוססי אור לאחר שנחשף לפצצת תאורה גנטית. הסדרה היא חלק מיקום החץ והיא מתרחשת בכוכבי הלכת הבדיוניים ארץ-X הדיסטופי ובאופן חלקי גם ארץ-1, כוכב הלכת מהיקום הבדיוני שבו מוצגות החץ, אגדות המחר וויקסן.
עלילה
ריימונד "ריי" טריל הוא עורך דין המגלה כפיל של עצמו מכדור ארץ אחר. האדם נעלם לאחר שהוא מעניק לו כוחות על מבוססי אור, והוא מוזמן להצטרף ללוחמי החופש.
אלייז'ה גראמר
אלייז'ה שרמן גראמר (באנגלית: Elijah Sherman Grammer; 3 באפריל 1868 – 19 בנובמבר 1936) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן לקצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וושינגטון מנובמבר 1932 עד מרץ 1933.
ביוגרפיה
גראמר נולד ביישוב הכפרי קווינסי שבמיזורי בראשית אפריל 1868. הוא התחנך במיזורי ובמכללת בנטונוויל שבארקנסו. כשהיה בן 19 בשנת 1887 עבר לוושינגטון, שם עבד כחוטב עצים ולאחר מכן כמנהל במחנות לכריתת עצים סמוך לטאקומה. לאחר שהשלים קורסים נוספים במכללת בנטונוויל בשנת 1892, המשיך לעבוד בתעשיית העץ. ב-1897 עבר לאלסקה.
בשנת 1901 שב לוושינגטון והתיישב בסיאטל, שהפכה לעיר המרכזית במדינה. לגראמר היו זכויות בעלוּת במספר ארגונים שעסקו בכריתת עצים ובמיזמים עסקיים אחרים. מ-1916 עד 1917 היה נשיא איגוד המעסיקים של וושינגטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סופח גראמר לצבא ארצות הברית וקודם לדרגת מייג'ור. בצבא הוטל עליו לפקח על ייצור עצי אשוח בבתי חרושת בנמלי וילאפה וגרייז.
ב-22 בנובמבר 1932 מונה גראמר – חבר המפלגה הרפובליקנית – לסנאט של ארצות הברית בידי מושל וושינגטון רונלד הארטלי. הוא מילא את מקומו של וסלי ג'ונס שנפטר במהלך כהונתו. טרם מותו הפסיד ג'ונס בבחירות לתקופת כהונה נוספת למועמד המפלגה הדמוקרטית הומר בון, לכן כהונתו של גראמר נקצבה עד ל-4 במרץ 1933, יום השבעתו לתפקיד של בון. מינויו של גראמר הבטיח את שמירת הרוב של הרפובליקנים במהלך מושב הסנאט שהתכנס מדצמבר 1932 עד מרץ 1933.
ג'נאנדראה נוזדה
גָ'נְאָנְדְרֵאָה נוֹזֶדָה (באיטלקית: Gianandrea Noseda, נולד ב-23 באפריל 1964) הוא מנצח איטלקי.
ביוגרפיה
נוזדה למד נגינה בפסנתר ובמקביל גם למד הלחנה וניצוח במילאנו. בהמשך השתלם בניצוח אצל דונאטו רנצטי, מיונג-וון צ'ונג וואלרי גרגייב.
ב-1994 זכה נוזדה בתחרות הבינלאומית של קאדאקואז לניצוח על תזמורת ובאותה שנה התמנה למנצח הראשי של תזמורת קאדאקואז. הוא היה למנצח אורח ראשי בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג בשנת 1997. כמו כן כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם וכמנהל אמנותי של פסטיבל Settimane Musicali di Stresa e del Lago Maggiore באיטליה. בשנת 2001 היה למנהל האמנותי של פסטיבל סטרזה באיטליה. ב-2007 התמנה למנהל מוזיקלי של תאטרו רג'ו די טורינו.
בדצמבר 2001 הוכרז על מינוי נוזדה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC, משרה שאליה נכנס בספטמבר 2002. ביולי 2003 האריך את החוזה שלו עם התזמורת עד 2008. הוא השתתף עם התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC במיזם של רדיו BBC 3, שקיים במנצ'סטר קונצרטים חיים של תשע הסימפוניות של בטהובן. הוא פרש מהתפקיד בשנת 2011, וכיום הוא משמש שם כמנצח כבוד של התזמורת.
נוזדה משמש כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון וכמו כן הוא גם מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית מאז מאי 2011, והוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019.
מאז שנת 2017 הוא משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
מיחזור משביח לבגדים
תעשיית הביגוד והבדים היא אחת התעשיות הגדולות בעולם והיא גם מזהמת מאוד את הסביבה. ב־2015 נמדד שטביעת הרגל הפחמנית של תעשיית הביגוד המהיר עלו על פליטות פחמן של כל הטיסות המסחריות ושייט האוניות.
על פי מאמרים מחקריים שפרסם הניו יורק טיימס, שישים אחוזים מכל כמות הבגדים החדשים שנוצרים מדי שנה מסיימים את השנה במשרפות או במטמנות. עד שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בהן בגדים הפכו מתועשים יותר, אנשים קנו בגדים יקרים יותר, הוקירו את המחיר הכלכלי שהושקע בייצור הבגדים ולכן השקיעו בניקוי מותאם לחומר הבגד, האריכו וקיצרו ולעיתים כשקו הקיפול דהה הסתירו אותו בכיסוי של שרוך זיגזג או רקמה, הרחיבו והצרו לפי הצורך, תיקנו חורים וקרעים, תפרו כפתורים וגומי, הפכו צוארונים, מי בכוחות עצמו ומי אצל תופרות וחייטים. בשנות 1970–1980, התפתחות הייצור ההמוני והגלובליזציה של המסחר בביגוד זול או אופנה מהירה הביאו לשימוש בחומרים ושיטות עבודה מאיכות ירודה, מה שמצריך יותר תחזוקה של הבגדים. אנשים רבים לא רוצים ולא יכולים לתקן את בגדיהם ומעדיפים לזרוק אותם ולהחליפם בחדשים, כבמוצר חד-פעמי. מהעשור הראשון של המאה ה-21 נראה שהולכת וגוברת ההתפיסה של אנשים את המיחזור המשביח של בגדים כחשוב לכלכלה ולסביבה.
היסטוריה
בתקופות קדומות היו אנשים שיצרו לעצמם את בגדיהם. רכישת או אריגת בד לתפירת הבגדים דרשה תשומות רבות, אי לכך תיקנו בגדים ושמרו עליהם. מי שקנה בד לבגד שמר את שאריות הבד לתיקונים ולעיתים אף לשינוי הבגד והתאמתו לשינויים הגופניים של לובש הבגד. הם השתמשו בכל פיסת אריג עד שהתבלתה וכשהתבלתה שמרו כל פיסת בד או חוט בר שימוש ושבו והשתמשו בהם או לעשיית בגדים חדשים או לשימושים אחרים.
הבגדים הראשונים היו יריעות בד גדולות כמו ההימטיון (Himation) היווני, השנטי (shenti) המצרי או הטוגה הרומאית. בבדים אלה אפשר היה להתעטף בצורות שונות וגם לארוז בהם משאות שונים. הבגדים לא היו בעלי גזרות, אלא עטפו את הגוף ונקשרו או חוברו בסיכה במקומות שונים כדי לאפשר תנועה חופשית, כמו בציטון.
במשך הדורות, התפתח הידע כיצד להתאים את הבגדים לצורת הגוף האנושי והתחילו לחתוך את הבדים על פי גזרה ולתפור מהם בגדים. הרבה שנים תפרו את כל הבגדים ביד בעזרת חוט ומחט. בגדים היו כה יקרים שרבים לבשו אותם עד שבלו ואז חתכו את הקטעים שנותרו שלמים ועשו מהם משהו אחר - בגדים לתינוקות וילדים, שמיכות וכדומה. אצילים, עשירים ואנשי כהונה בכירים, לבשו בגדים שלמים, אך גם אצלם היה מיחזור כלשהו.
אנגליה
בתקופה הוויקטוריאנית, נהגו לשנות מעילים מהודרים ושמלות שהאריג שלהן היה יפה ויקר לבגדים אחרים. חוקרי ביגוד במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון מצאו מקטורן לאשה שנוצר ממעיל של גבר מהמאה ה-18 ששונה ועוצב מחדש על ידי מעצב צרפתי מהמאה ה-19.
במאה ה-18,נשים, גברים ואף ילדים, נשאו עמם גליל בד שבו היה כל מה שנחוץ לתיקון אריגים, כמה מחטים עשויות מעצמות, כמה חוטים מגידים, מספריים או סכין קטנה. הגליל זכה לשם 'עקרת בית'.
כאשר הקרינולינה התחילה לצאת מהאופנה בין 1870–1860 היה צריך למצוא פתרון לעודפי הבד של החצאיות והשמלות שנשרכו אחרי כל אשה, מישהי הגתה רעיון לאסוף את כל העודף לאחורי הגוף ולסדר שם מעין גוש בד גדול - הבסטל. עם הזמן סולק הגוש ובמקומו שמו כריות קטנות שמעליהן הלבישו חצאיות.
בתקופה האדוארדית היו נשים בעלות מודעות אפנתית מאוד וגם חסכניות. נשים אצילות ועשירות מיחזרו את שמלות הערב מסאטן לשמלות למשרתות שלהן וביטנות משי הפכו לתחתוניות. כמו כן היה בכל רחבי אנגליה איסוף קפדני של סמרטוטים לצורך יצירת נייר, הספרות של אותה תקופה מלאה בתיאורים של סמרטוטרים.
הצורך התמידי בתיקונים ותחזוקה של בגדיםוטקסטיל בדים, במאה ה-18 ובמאה ה-19, גרם לכך שעקרת בית נשאה עמה תמיד את 'כלי המקצוע מחטים, סיכות, מפתחות ומספריים' באותה תקופה לא היו לנשים כיסים בבגדיהן ועל כן הן תפרו לעצמן משאריות קרועות של בגדים מעין שקיות כיסיםשאותן הן קשרו מתחת לשמלות שלהן.
ארצות הברית
ב-1832 כותבת לידיה מריה ציילד בספר The American Frugal Housewife את העצה הבאה: "אחרי שמעילים ישנים, מכנסיים וכולי נגזרו עבור הבנים, וכבר אי אפשר לתפור מהם בגדים, חתכי אותם לרצועות, ונצלי את שעות הפנאי מהילדים או עבודות הבית, בתפירת וקליעת שטיחים לבית"
בשנת 1884 התפרסמה "האנציקלופדיה הראשונה לעבודות המחט", (The Complete Encyclopedia of Neeedlework) מאת תרז דה דילמונט. שני הפרקים הראשונים מוקדשים לתפירה, הפרק השלישי מוקדש לתיקונים כל כך טובים שלמעשה לימדו לשחזר את הקטעים הבלויים או הקרועים. הפרק האחרון מוקדש לניקוי נכון של בדים שונים.
יפן
ביפן קיימת מסורת של תיקון בגדים בהטלאה והידוק הטלאי בתפירה דרך כל השכבות. בצורה זו עברו בגדים מדור לדור. בגדים שתוקנו כך נקראים בורו (Boro).
מיחזור משביח במאות ה-20 וה-21
בשלהי המאה ה-19 הפסיקו להוביל בארצות הברית מזון בחביות והתחילו להובילו בשקי בד. עם תחילת השפל הגדול, כשראו בחברות המזון שאנשים משתמשים בשקים לתפירה, הדפיסו כל מיני ציורים צבעוניים על השקים. חברות הטבק, הדפיסו תגיות ממשי שנארזו לתוך קופסאות הסיגריות, בהן השתמשו הנשים לקישוטים של שמיכות הטלאים וכריות. התגיות הללן השפיעו על הנשים לקנות את קופסאות הסיגריות לבעליהן. תקופה זו הובילה להמצאת חלופות זולות לקישוטי בגדים, כגון "תחרת השפל הגדול". הזמנים היו קשים, ולא היה כסף למותרות, נשים שרצו בכל זאת לקשט וליחד מעט את בגדיהן התחילו לרקום על הבדים המשובצים הזולים עם חוטי תפירה או רקמה ויצרו את תחרת השפל הגדול.
במלחמת העולם השנייה נשאו עמם חיילים בריטיים ערכת תפירה שכללה מחטים, חוטים, כפתורים ומספריים שזכתה לכינוי 'עקרת בית' (Housewife). ממשלת בריטניה הכריזה על הקצבת בגדים ובדים וקידמה תיקוני בגדים במבצע 'הסתפק במה שיש ותקן' (Make do and Mend). הם פרסמו חוברות על שימור, תיקון ושינוי ייעוד חומר הבגד, אך החוברות לא התקבלו באהדה כי לחלק מהנשים לא היה זמן לתיקונים אלו או שכבר עשו זאת.
במחזמר, שהפך גם לסרט, "צלילי המוסיקה", מסופר על משפחת פון טראפ האוסטרית. האב האלמן מעסיק את הנזירה והמחנכת מריה והיא תופרת לילדים בגדים מהוילונות. באחת מההופעות של המחזמר בארצות הברית, נשאלה רוזמארי פון טראפ האם אכן מריה תפרה להם בגדים מוילונות והיא אישרה זאת.
את מכנסי הג'ינס הראשונים תפרו הממציאים שלהם כך שיהיו עמידים וחזקים. אנשי האופנה שמיצרים כעת מכנסיים ובגדים אחרים מג'ינס ממשיכים ליצרם מבד קשה ועמיד, כיוון שלובשיהם הראשונים המשיכו ללבוש אותם גם עם קרעים ושפשופים שקרו תוך כדי עבודתם הקשה, מוכרים כיום מכנסים חדשים עם קרעים וחורים שנעשו בכוונה. מכנסי הגינס כה עמידים שהם ממוחזרים לאחר השימוש לכל מיני פריטים אופנתיים, חלקם הופכים לבגדים אחרים, חלקם הופכים לתיקים, שמיכות שטיחים אמנות, ועוד.
בספר The Illustrated History of TEXTILES שחלקו כתוב כ'מדריך לאספן' יש פרק העוסק ב'טיפול באוסף' כתוב על בגדים, שטיחים וחפצי בד היסטוריים שונים שנפגמו וכיצד שומרו או תוקנו. המפורסם מכולם הוא 'תכריך טורינו' (The Turin Shroud).
דוגמאות
בספר "לבת וגם לבן לא יזיק לדעת" מאת אסתר קל, ישנו הפרק "השמלה הירוקה", בו היא מתלוננת על כך שירשה שמלה של אמה, שעברה לאחותה הגדולה וכעת היא שלה. השמלה מכוערת בעיניה, צוארונה גדול ומתחתיו קשור סרט פרפר השרוולים אינם קצרים ואינם שלושת רבעי. המספרת לוקחת את השמלה לחברתה הטובה. שמציעה לגזור את השרוולים, הצוארון וסרט הפרפר, אחר הן רוקמות רקמה תימנית סביב פתח הצוואר וסביב פתחי הזרוע השמלה הושבחה והמספרת מרוצה ממנה. בפרק 'בגדי חורף' מסופר על היום בו מחליפים בארונות את בגדי קיץ בבגדי חורף, וכיצד ומה עושים בבגדים המועברים מילד אחד לאחר.
בספר לבני העשרה 'בוטיק בבית' שכתבה שולמית הרטל ב-1970, יש פרק 'גם אני באופנה' המעלה רעיונות מיחזור בגדים שקטנים או התבלו למשהו חדש.
עונת 2012/2013 ב-NBA
עונת 2012/2013 היא העונה ה-67 של ליגת ה-NBA. האלופה בעונה זו הייתה מיאמי היט שגברה 3–4 בסדרת הגמר על סן אנטוניו ספרס. ההיט החזיקו במאזן הטוב ביותר גם בעונה הסדירה וכוכב הקבוצה, לברון ג'יימס, נבחר ל-MVP של העונה הסדירה ושל סדרת הגמר.
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
מיחזור משביח די נפוץ לבגדים הוא הפיכת מכנסיים לחצאית, על ידי פתיחת התפר האמצעי, קיפול החלקים התחתוניים זה על זה ותפירה. שינוי נפוץ אחר הוא חיבור של חלקים מכמה בגדים.
חלוקים ישנים לרוב חתוכים די ישר וללא מתפרים לכן יש אפשרויות ליצור מהם שמלות, חצאיות וחולצות תואמות ועוד.
עונת 2012/2013 ב-NBA
דראפט 2012
דראפט 2012 נערך ב-28 ביוני 2012 באולם פרודנשאל סנטר שבניו ג'רזי. הקבוצה שהוגרלה לבחור ראשונה הייתה ניו אורלינס הורנטס והיא בחרה באנתוני דייוויס מאוניברסיטת קנטקי. גם הנבחר השני, מייקל קיד-גילכריסט (על ידי שארלוט בובקאטס), שיחק ולמד באוניברסיטת קנטקי וכך בפעם הראשונה שתי הבחירות הראשונות בדראפט הגיעו מאותה קבוצת מכללות. מאוניברסיטת קנטאקי הגיעו עוד ארבעה כדורסלנים שנבחרו בדראפט ושישה בסך הכל. דמיאן לילארד, שנבחר שישי על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, זכה בסיום העונה בפרס רוקי השנה, ובנוסף זכה בכל ששת פרסי רוקי החודש במערב.
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
יוצרים רבים מנסים להשביח בגדים והופכים אותם ליצירת אמנות על ידי רקמה, הטלאה, כיווצים, גזירות ועוד.
עונת 2012/2013 ב-NBA
אולסטאר
אירועי האולסטאר התקיימו בין ה-15 ל-17 בפברואר 2013 בטויוטה סנטר, אולמה הביתי של יוסטון רוקטס.
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
בניו יורק הוקם ב־2014 מערך מיוחד שמטפל בכל החומרים שחברות האופנה זורקות ולא מוכרות כגון בדים שצבעם לא ענה על דרישות המעצבים, קצוות בדים שנחתכו מהם דוגמיות, דוגמיות שניסו עליהן תכים, כפתורים או קטעי רקמה וכדומה. המערך הזה מטפל במיון ופירוק הדוגמיות. ממיין לחומרים שונים ומעמידם לרשות אופנאים ותלמידי אופנה, במקום שיקנו בדים חדשים. המיון לחומרי הבסיס מאפשר להפוך חלק מה'פסולת' הזו לחמרי בידוד או מילוי לבגדים ושמיכות, חלק מועבר לחנויות שמוכרות חומרים לבעלי מלאכה שונים או לחוגי יצירה. לכל חומר מנסים למצוא שימוש.
עונת 2012/2013 ב-NBA
משחק האולסטאר
במשחק האולסטאר, שהתקיים ב-17 בפברואר 2013 גברה קבוצת המערב על קבוצת המזרח בתוצאה 138–143. ל-MVP של המשחק נבחר כריס פול שקלע 20 נקודות ומסר 15 אסיסטים.
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
יש נשים יוצרות שמשתמשות במיחזור משביח לבגדים גם כבמה לדעות על דיכוי אתני או על רצונן לשוב ולהתלבש בצורה המסורתית שלהן, כיוון שתעשיית הביגוד, גרמה לאנשים לוותר על תלבושותיהם ולהתלבש בצורה 'מערבית'. היוצרת ג'סטין וודס (Justin Woods) מקנדה משתמשת במיחזור בגדים מערביים לריקמה משולבת בחרוזים על בגד 'מערבי' כד להראות ולבטא דגמים וצבעוניות שבטית. הביקורת על התעשייה המזהמת ועל אי הקיימות של האופנה המהירה, מושכת יותר ויתר אנשים צעירים לשוב ולתפור בבית. גם בגדים חדשים וגם למחזר את בגדיהם ואת מה שהם מוצאים בחנויות יד שנייה.
עונת 2012/2013 ב-NBA
משחק האולסטאר
מאמני הקבוצות, שכרגיל נבחרו כיוון שקבוצותיהם החזיקו במאזן הטוב ביותר באזור שלהם, היו אריק ספולסטרה (מיאמי היט, מזרח) וגרג פופוביץ' (סן אנטוניו ספרס, מערב). לחמישיית המזרח נבחרו לפתוח ראז'ון רונדו, דוויין וייד, לברון ג'יימס, כרמלו אנתוני וקווין גארנט. בפועל, ראז'ון רונדו שנפצע לא שיחק ובמקומו פתח כריס בוש שיועד בתחילה לפתוח על הספסל. ברוק לופז תפס את מקומו של בוש בסגל. בחמישיית המערב פתחו כריס פול, קובי ברייאנט, קווין דוראנט, בלייק גריפין ודווייט הווארד.
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
בישראל יש כיום חברות כגון חברת 'Twine' שמפתחות פתרונות סביבתיים כגון צביעה והדפסה דיגיטלית של חוטים רק לפי הצורך של המזמין, בלי עודפים שייזרקו ללא שימוש, עם חסכון במים ובהובלה.
עונת 2012/2013 ב-NBA
פרסים עונתיים
חמישיות העונה
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
בעוד יותר ויותר אנשים מבינים את חשיבות תיקון מה שיש, מתפתחת גאווה של המתקנות. כסימן של אכפתיות סביבתית וכלכלית. המונח החדש שמופיע במאמרים בשנת 2020 הוא 'תיקון נראה לעין' visibale repairing אליו נלוית גם התענינות גוברת והולכת בבורו,שיטת התיקונים המסורתית של היפנים.
עונת 2012/2013 ב-NBA
פרסים עונתיים
חמישיות ההגנה
מיחזור משביח לבגדים
דוגמאות
יש אנשים שרוצים לשמר זכר אדם יקר להם על ידי שמירת בגדיו ועשיית משהו אחר מהם. באוסטרליה החייט פיט טרימבל [Pete timble] מתמחה במיחזור משביח למזכרות מבד, למשל לאדם שכל מה שנשאר לו מאביו היה כובע השוטר שלו, יצר ממנו משהו חדש.
המעצבת הפיליפינית Lenora Buenviaje התחילה להשתמש בחומרים כגון שאריות פלסטיק, עיתונים ממוחזרים ושקי אורז אותם היא הופכת באריגה תפירה וקליעה לבגדים אופנתיים במחירים סבירים לכל אחת. היא יוצרת בגדים לחתונות, למסיבות סיום של בתי ספר וכדומה.
עונת 2012/2013 ב-NBA
פרסים עונתיים
חמישיות הרוקיז
מיחזור משביח לבגדים
מיחזור משביח לסריגים
סריג אפשר לפרום, לרחוץ את החוטים, ללפף את החוטים הרטובים על קולב או לוח פלסטי, כדי שהם ישובו להתישר, ואז לסרוג משהו חדש מהם בלבד או ביחד עם חוטים נוספים. חורים בבגדים סרוגים ניתן לאחות או עם שארית מחוט הסריגה המקורי או עם חוט איחוי מיוחד, תיקון גרביים היה נפוץ בעבר.
Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)
(בעברית: קֶה סֶרָה, סֶרָה (מה שיהיה, יהיה)) הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי ג'יי ליווינגסטון וריי אוונס, שפורסם במקור במהלך שנת 1956.
מיחזור משביח לבגדים
מיחזור משביח לסריגים
אפשר גם לחתוך בגדים סרוגים ביד כדי לשנות את מידותיהם וצורתםאו ליצור מהם בגד או פריט אחר.
עונת 2012/2013 ב-NBA
פלייאוף 2013
סגל האלופה, מיאמי היט: לברון ג'יימס, דוויין וייד, כריס בוש, ריי אלן, מריו צ'למרס, נוריס קול, שיין באטייה, יודוניס האסלם, כריס אנדרסן, מייק מילר, ג'ואל אנתוני, רשארד לואיס וג'יימס ג'ונס (ג'וואן הווארד וג'רוויס ורנאדו נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: אריק ספולסטרה.
Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)
השיר הופיע במקור בסרט "האיש שידע יותר מדי" משנת 1956 בבימויו של אלפרד היצ'קוק ובכיכובם של דוריס דיי וג'יימס סטיוארט. בין השנים 1968 עד 1973 השיר שימש בתור שיר הנושא של הסיטקום האמריקני "המופע של דוריס דיי". זה אחד השירים הפופולרים והמזוהים ביותר עם דוריס דיי.
השיר זכה בפרס אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1956.
מיחזור משביח לבגדים
מיחזור משביח לסריגים
סריג מצמר טבעי אפשר להפוך ללבד ואז להשתמש בו למשהו שונה. אנשים רבים קונים סריגים מתועשים, שחלקם עשוי מחוטים סינתטיים שאותם אי אפשר ללבד, אבל אפשר לגזור מהם חלקים ולתפור אותם במכונה תפירה. צמרים מלובדים אפשר לחבר בעבודת טלאים לאפודות, שמיכות ועוד.
Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)
הגרסה המקורית של דוריס דיי עבור קולומביה רקורדס הפכה ללהיט גדול בארצות הברית, כאשר בשיאו הגיע השיר למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
מיחזור משביח לבגדים
מיחזור משביח לסריגים
מאז המצאת הגרביים הסרוגות באיטליה של המאה ה-16 ועד שלהי המאה ה-20, אנשים ובעיקר נשים איחו גרביים. התעשייה ייצרה חוטים מיוחדים לאיחוי הגרביים, גרבי ניילון נלקחו לאשה שמקצועה היה איחוי הגרביים הללו בצורה שנקראה 'תיקון אמנותי'. המצאת הגרביונים ביטלה את נוהג התיקון, בדרך כלל הם נזרקים לאשפה, אבל יש המשתמשים בהם למילוי בובות, כיסוי חפצים שונים ועוד. הייצור ההמוני והזול של גרביים, הביא להפסקת תיקון הגרביים, אך המודעות לאיכות הסביבה גרמה לכך שיש עניין מחודש בתיקון גרביים.
Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)
שלושת הבתים של השיר עוסקים בחייה של המספרת - מילדותה, במהלך תקופת הבגרות אשר במהלכה היא התאהבה לראשונה, ועד להורות – בכל תקופה היא שואלת "מה אהיה?" או "מה לפנינו?" ואילו הפזמון של השיר חוזר על התשובה: "מה שיהיה יהיה".
מיחזור משביח לבגדים
מיחזור משביח לסריגים
בעוד תיקון גרביים אפילו בצורה נראית, היה מובן ומקובל, תיקון סריגים נלבשים בצורה נראית לעין היה פחות מקובל עד לפני כמה שנים, לכל היותר קיבלו בהבנה תיקון מרפקים בפיסת בד או עור. אך כעת עצם התיקון נראה מכובד וגם מעניק מגע אישי לבגד קנוי. האמנית סיליה פים (Celia Pym) הופכת בתיקוניה כל בגד ליצירת אמנות.
Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)
גרסת כיסוי של השיר בוצעה גם בסדרה "Debby in hospital" ללימוד אנגלית של החינוכית, ששודרה בישראל בשנות ה-70 וה-80.
השיר פותח את סרטי הקולנוע "תשוקה חותכת" בבימוי של ג'יי קמפיון משנת 2003 ואת הסרט "מלכות הכיתה" בבימוי מייקל להמן משנת 1989. השיר מסיים את פרק הפיילוט של הסדרה מתים במשרה חלקית. בשנת 2022 יצא גרסת כיסוי לשיר כפתיח של הסדרה “from” ששודרה בארה״ב.
זרים מושלמים
זרים מושלמים (באיטלקית: Perfetti Sconosciuti) היא דרמה קומית איטלקית משנת 2016 בבימויו של פאולו ג'נובזה. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-11 בפברואר 2016 באיטליה. הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר" לשנת 2016 בטקס האוסקר האיטלקי (David di Donatello).
הסרט זכה ל-20 גרסאות רימייק בשפות שונות, ביניהן גרסה ברוסית בשם "רמקול". הסרט נכנס לשיאי העולם של גינס כסרט בעל מספר גרסאות הרימייק הגדול ביותר.
בשנת 2018 הועלתה גרסה מומחזת של הסרט בתיאטרון הבימה. בשנת 2021 יצאה גרסה ישראלית לסרט באותו השם.
תקציר העלילה
במהלך מפגש ארוחת ערב בין 7 חברים (3 זוגות וגרוש אחד), נענים החברים לאתגר אותו יוזמת המארחת, להניח את המכשירים הסלולריים שלהם על השולחן, מתוך כוונה שכל הודעה או שיחה שיקבל אחד מהם תהיה גלויה לכל שאר החברים. במהלך הסרט, העניינים מסתבכים כאשר החברים מגלים עד כמה הם אינם מכירים אחד את השני כפי שחשבו בתחילה.
לתת (שיר)
לתת הוא פזמון שכתבה חמוטל בן זאב, והולחן ובוצע על ידי בעז שרעבי. השיר יצא לאור בשנת 1987.
רקע
"לתת" הוקלט על ידי עפרה חזה בשנת 1998 במסגרת אלבום עבודה עברית שיצא לרגל יובל למדינת ישראל בשנת 1998. בשנה זו השיר נבחר כשיר היובל של גלי צה"ל.
גרסתה של עפרה חזה
בשנת 1998, הקליטה חזה את השיר מחדש. השיר נכלל באלבום שיצא במסגרת הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית". בשנת 2008, הופץ השיר על גבי תקליטור, על ידי חברת התקליטים IMP רקורדס, בישראל.
בנוסף לכך, יצא מיני-אלבום רמיקסים אותו עשה עופר ניסים.
רקע הפרויקט
פרויקט זה זכה להצלחה רבה ושירים רבים מתוכו הפכו ללהיטים גדולים, כדוגמת "עוד חוזר הניגון" בביצועו של ברי סחרוף, או "לעיתים" ("מה את מבינה") של שלמה ארצי. עד היום נמכרו ממנו למעלה מ-200,000 עותקים. במסגרת הפרויקט, הוקלט השיר "לתת" מחדש על ידי עפרה חזה. הגרסה נכללה באלבום שיצא.
מאמן הכדורגל האירופי של העונה
מאמן הכדורגל האירופי של העונה (באנגלית: European Football Coach of the Season) היה תואר אישי בכדורגל הניתן למאמן כדורגל המאמן באחד ממועדוני הכדורגל באירופה, ונחשב לזה שהיה הטוב ביותר בעונת הכדורגל החולפת בליגות באירופה. הפרס נוצר על ידי איגוד העיתונאים האירופי בשנת 1977, ובשנת 1997 עבר לניהול אופ"א עד שנת 2006 כשעבר לניהול איגוד עיתונאי הספורט באיחוד האירופי. ב-2016 בוטל פרס זה ובמקומו נוצר ב-2020 פרס מאמן השנה של אופ"א על ידי אופ"א ובשיתוף ארגון תקשורת הספורט האירופית.
ג'רג' ליטוואן
ג'רג' ליטוואן (בהונגרית: Litván György; בודפשט, 19 בפברואר 1929 – בודפשט, 8 בנובמבר 2006) היה היסטוריון יהודי-הונגרי, דוקטור למדעי ההיסטוריה, עטור פרסים ועיטורים, בין היתר מקבל אות לגיון הכבוד הצרפתי, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה
ג'רג' ליטוואן נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית בורגנית. אביו, יוז'ף ליטוואן, השתתף במהפכה של 1918 (מהפכת החרציות) ושל 1919 (הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) והשתייך לחוג הרדיקלים הבורגניים. במהלך מלחמת העולם השנייה גורש והיה אסיר במחנה הריכוז מאוטהאוזן, אמו גורשה ונרצחה באושוויץ. ג'רג' ליטוואן היה בן 15 כאשר הוורמכט נכנס לממלכת הונגריה (מבצע מרגרטה) ועלתה לשלטון מפלגת צלב החץ. הפסל, המדליסט והגרפיקאי ההונגרי שזכה לימים פעמיים בפרס קושוט בני פרנצי, חסיד אומות העולם הסתיר אותו והציל את חייו. אחרי מלחמת העולם השנייה סיים את לימודיו התיכוניים ולמד היסטוריה וכלכלה פוליטית באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בין השנים 1946 לבין 1950. בין השנים 1950–1952 ביצע את שירותו הצבאי בפועל, ולאחר מכן עבד כמורה בתיכון עד 1957 והיה סגן מנהל בית הספר הגבוה להכשרת עובדים לתעשיית ההארחה (ברחוב הובה בבודפשט). בין השנים 1947 לבין 1956 היה חבר במפלגה הקומוניסטית ההונגרית (MKP) ולאחר מכן במפלגת העובדים ההונגרית (MDP) והשתתף באופן פעיל, תחילה בתנועת הנוער ותנועת הסטודנים באוניברסיטאות, ולאחר מכן בחינוך המפלגתי. ב-1954 הצטרף לאופוזיציה המפלגתית שנוצרה סביב אימרה נאג'י. ב-23 במרץ 1956, ברובע 13 בבודפשט, בפגישה פעילים של המחוז שלו, הוא היה הראשון שדרש בפומבי את סילוקו מהשלון של מתיאש ראקושי. הוא השתתף באופן פעיל בעבודתו של חוג פטפי, ואז במהלך המרד ההונגרי היה חבר ב"וועדה המהפכנית של אינטלקטואלים הונגרים" (Magyar Értelmiség Forradalmi Bizottság) וברובע 12 היה חבר בוועדה הלאומית המחוזית. לאחר דיכוי המרד השתתף בהקמת "תנועת העצמאות הדמוקרטית ההונגרית" (Magyar Demokratikus Függetlenségi Mozgalom) ובפעילותה ולכן בשנת 1959, גזרה עליו מועצת בית המשפט העממי של בית המשפט העליון, בראשות פרנץ וידה (במה שמכונה "משפט מראי") את גזר הדין של שש שנות מאסר ללא אפשרות ערעור. הוא שוחרר ב-1962.
קריירה
בין 1963 לבין 1971 היה מורה וספרן בבית הספר התיכון ארפאד ולאחר מכן עבד כהיסטוריון במכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים. ב-1985 השתתף בפגישת מונור הבלתי חוקית. ב-1988 היה חבר מייסד ב"וועדה לצדק היסטורי" ובתחום הפוליטי היה חבר מייסד של מפלגת "ברית הדמוקרטים החופשיים" (ברית הדמוקרטים החופשיים - בראשי תיבות: SZDSZ - הייתה מפלגה פוליטית הונגרית שהייתה חברה בפרלמנט בין השנים 1990 לבין 2010). משנת 1991, ניהל את מכון התיעוד והמחקר לתולדות המרד ההונגרי (שמכונה בהונגריה "המהפכה ההונגרית של 1956". משנת 1995, היה פרופסור באוניברסיטה, במכון לסוציולוגיה של ELTE. תחום המחקר שלו היה המחשבה החברתית והפוליטית ההונגרית בתחילת המאה ה-20, התהליכים המדיניים, הדיפלומטיים והצבאיים שהובילו לחוזה טריאנון, וכן ההיסטוריה של חצי המאה האחרונה של המאה ה-20.
אמנה בדבר חימוש מצרר
האמנה בדבר חימוש מצרר (באנגלית: Convention on Cluster Munitions) היא אמנה בינלאומית האוסרת כל שימוש, העברה, ייצור ואגירה של חימוש מצרר, סוג תחמושת וצורת חימוש שבה יחידת חימוש אחת אוגדת בקרבה מספר רב של פצצות קטנות המכונות "פצצונות" ומתעתדת לפזרן במרחב אחד. בנוסף, האמנה קובעת מסגרת לתמיכה בסיוע לקורבנות, פינוי אתרים מזוהמים, חינוך להפחתת סיכונים והרס מאגרים קיימים של חימוש מצרר. האמנה אומצה ב-30 במאי 2008 בדבלין, ונפתחה לחתימה ב-3 בדצמבר 2008 באוסלו. היא נכנסה לתוקף ב-1 באוגוסט 2010, שישה חודשים לאחר שאושררה על ידי 30 מדינות. נכון לפברואר 2022, בסך הכל 123 מדינות מחויבות למטרה של האמנה, כאשר 110 מדינות אשררו את האמנה, ו-13 מדינות חתמו על האמנה אך טרם אשררו אותה.
מדינות שאשררו את האמנה התחויבו לעולם בשום פנים ואופן:
בין המדינות שטרם חתמו על האמנה או הודיעו כי לא יחתמו עליה, נמצאות היצרניות הגדולות של פצצות מצרר: ארצות הברית, רוסיה, הרפובליקה העממית של סין, הודו, פקיסטן, ברזיל וישראל.
נאום ההשבעה של פרנקלין דלאנו רוזוולט
נאום ההשבעה של פרנקלין רוזוולט היה נאום שנשא פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-4 במרץ 1933 בקפיטול, בעת השבעתו לנשיא ארצות הברית בפעם הראשונה. בתקופה זו היה המשבר הכלכלי העולמי של 1929, ואליו התייחס הנאום. בנאום רוזוולט מבטיח לתושבים את הניו דיל, מדיניות שננקטה בעקבות השפל הגדול וכללה בין השאר החזרת אנשים לעבודה באמצעות "גיוס ישיר על ידי הממשלה עצמה", פיזור אוכלוסייה מחדש באמצעות העברת אנשים מן הערים לעבודה חקלאית, מאמץ להעלות את ערך המוצרים החקלאיים ובמקביל את כוח הרכישה של המוצרים בערים, מניעת עיקולי בתים לפושטי רגל וחוות, באמצעות הפחתה משמעותית של גובה החוב, תכנון לאומי לפיקוח על תעבורה, תקשורת, חשמל ומים, פיקוח הדוק על כל ההשקעות הבנקאיות והאשראי וקץ לספק ולציות ושמירה על מטבע יציב. בנאום נטבע הביטוי "יש לפחוד רק מן הפחד עצמו".
מטרת הנאום
בתקופתו של רוזוולט, היה המשבר הכלכלי העולמי של 1929, שהיה משבר כלכלי כלל עולמי שהתחיל מנפילת הבורסה הניו יורקית. אמנם הייתה לרוזוולט אהדה רבה, אך נשיא ארצות הברית היוצא הרברט הובר לא תמך במדיניות הניו דיל, אבדה האמונה בבנקים, כל האנשים היו מיואשים לגמרי והתוצר הלאומי הגולמי ירד ב-25 אחוזים. דוגמה לאי שביעות רצון נגד רוזוולט היא ניסיון התנקשות בו קצת לפני שהוא נכנס לתפקיד.
יואל מרגלית
יואל מרגלית (9 בפברואר 1933 – 1 באפריל 2011) היה חוקר טבע ישראלי, שהתמחה בחקר יתושים והדברתם הביולוגית. מרגלית היה חוקר במכון הביולוגי בנס-ציונה ובמחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-1976 גילה את חיידק Bacillus thuringiensis israelensis, גילוי שהיווה פריצת דרך בהדברה הביולוגית של יתושים.
ביוגרפיה
יואל מרגלית נולד ב-1933 בצ'אנטאוויר שבממלכת יוגוסלביה. בשואה שרד את המחנות בברגן-בלזן ובטרזיינשטט. עלה עם אמו לארץ ב-1948 באניה "קפלוס". באותה אניה הגיע גם טומי לפיד. כנער עבד בגן החיות התנ"כי ומעבדות המכון הביולוגי הפדגוגי בירושלים. בצבא, שרת במכון לחקר הרפואה הצבאית בחיל הרפואה תחת מרקוס קלינברג שעתיד להתגלות כמרגל. הוא עסק בעיקר בחקר יתושים המעבירים מחלות. הוא נשלח מטעם הצבא ללמוד על יתושים אצל הפרזיטולוג פרופ' אוסקר תיאודור. לאחר שחרורו התחיל ללמוד באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט בפרזיטולוגיה עשה בהנחית פרופ' רחל גלון. לאחר סיום לימודי הדוקטורט ב-1971 יצא לתפקידי חוקר ומרצה אורח באוניברסיטאות בסנט-לואיס ובדרום אילינוי. ב-1976 הצטרף כחוקר בכיר למכון הביולוגי. ב-1978 הצטרף כמרצה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון, וב-1988 מונה לפרופסור חבר מומחה באנטומולוגיה.
בשנים 1979–1981 כיהן פרופ' מרגלית כנשיא 'החברה הזואולוגית הישראלית'. הוא היה חבר בוועדת מומחים של ארגון הבריאות העולמי בנושא ההדברה הביולוגית וזכה בפרסים ואותות הערכה וכבוד בתחום מומחיותו במדינות רבות.
פרסם כ-60 מאמרים ופרסומים רבים נוספים.
ב-1990 זכה מרגלית בפרס ברגמן. ב-2003 זכה בפרס טיילר היוקרתי על תרומתו לסביבה.
היה נשוי לפרופ' מרים מרגלית ואב לשני ילדים.
גילוי ה-Bti
ב-1976, תוך כדי סיוריו בנגב גילה את חיידק הבצילוס שקוטל זחלי יתושים. על שום גילויו בארץ נקרא החיידק "בצילוס טורינגזיס ישראלנסיס" – Bacillus thuringiensis israelensis (Bti). יחודו של החיידק בכך שהוא פוגע רק בזחלי היתושים ובשל כך אינו משפיע על אוכלוסייה של יצורים אחרים. בעקבות הגילוי התרכז מרגלית בפיתוח הדברה ביולוגית ליתושים.
טירת יגנסטורף
טירת יגנסטורף (בהולנדית: Schloss Jegenstorf) היא טירה ואתר מורשת שווייצרי בעל חשיבות לאומית שנמצא בעיריית יגנסטורף, קנטון ברן, שווייץ.
היסטוריה
הלורדים מיגנסטורף הוזכרו לראשונה במאה ה-12, בשירות בית צרינגן. הם בנו את מגדל הטירה המרובע הגדול באותה תקופה. הטירה המקורית הוקפה ככל הנראה בקירות מעץ. במהלך המאות ה-13 וה-14, הוחלפו קירות העץ בקירות מסלע. ב-1300, זמן קצר לפני שנפטרו הלורדים מיגנסטורף, רכשה משפחת ארלאך את טירת יגנסטורף. עם זאת, האחזקות של הטירה כבר חולקו והטירה נותרה בידי ארלאך עד המאה ה-14 או ה-15. באמצעות שילוב של נישואים פוליטיים ורכישות, ב-1519, נהיה יוהאן פון ארלאך (1474–1539) לשליט הטירה, הכפר, ההרשפט ובית המשפט של יגנסטורף. באותה שנה, הוא נהיה הפך לשולטהייס מברן. הטירה נשארה בבעלות בידי משפחת ארלאך עד ל-1584, כאשר בשנה זו הבעלות על הטירה הועברה למשפחת פון בונשטטן, שהחזיקה בה עד ל-1675. לאחר מכן, הבעלות על הטירה הועברה למשפחת פון ווטנויל שהחזיקה בה עד ל-1720, כאשר בשנה זו קנה אלברכט פרידריך פון ארלאך את הטירה בחזרה. כשהבעלות הייתה תחת אלברכט פרידריך, הטירה הורחבה ושופצה. המגדל הישן של הטירה נבנה מחדש כבית מגדל בארוק והטירה הוסבה לבית אחוזה כפרית.
במאה ה-18, בעלות הטירה הועברה למשפחת שטורלר. ב-1765, אנטון לודוויג שטורלר מכר את הטירה לאחיו, יוהאן רודולף שטורלר, שהעביר אותה לבנו, יוהאן רודולף, ב-1789. ב-1798, הטירה לא קיבלה שום נזק במהלך הפלישה הצרפתית לשווייץ. למרות זאת, ב-1812, יוהאן רודולף היה בקשיים כלכליים ומכר את הטירה לבן דודו, רודולף גבריאל שטורלר מסרו. ב-1913–1915, הטירה שופצה ונהייתה יותר מודרנית, כאשר הטירה הייתה בבעלותו של ארתור אלברט וינץ פון שטורלר. לאחר מותו של ארתור אלברט וינץ פון שטורלר ב-1934, הטירה נרכשה על ידי עמותת שימור.
ב-9 באוקטובר 1944, הגנרל השווייצרי אנרי גיזאן, העביר את מוצב הפיקוד שלו מאינטרלאקן ליגנסטורף. במקביל, חלק ניכר מהמטכ"ל הצבאי עבר לבורגדורף גיזאן אף הקים את עמדת הפיקוד שלו בטירת יגנסטורף. הוא קיבל שני חדרים לשימושו האישי באגף הדרום-מערבי של הטירה.
ב-1954, הוקמה קרן לשימור והפעלת הטירה וליצירת מוזיאון. מ-1955, מוזיאון הכפר של יגנסטורף נמצא בטירה.
מבנה הטירה
במקור, הטירה כללה גם מגדל מרובע. במהלך שיא ימי הביניים, הטירה התרחבה יחד עם מגדל עוז שהיה בפינה, אגף דיור וחצר מרכזית. הטירה הוקפה בחפיר כפול. ב-1720, הטירה הוסבה לבית אחוזה בארוק. שלושה מגדלי פינות נוספים נוספו כדי להצטרף למגדל הפינה הדרומי-מזרחי המקורי ומסדרון שנוסף בשביל לחבר בין המגדלים. ארבעת המגדלים יצרו תיבה סימטרית סביב הטירה המקורית. הכניסה הצפונית הראשית למתחם עודכנה בגרם מדרגות מפואר, מרפסת וגילופים דקורטיביים. החזית הדרומית והחוזית המזרחית יצרו משולש גמלון.
פנים הטירה שופצה שופצו ב-1913–1915. חדר האוכל עוטר בסדרת ציורים אלגוריים של קתרינה פרגו-פון ווטנוויל, שצוירו ב-1690 על ידי ג'וזף ורנר לטירת רייכנבאך. מספר תנורי חימום מהמאה ה-18 הועברו לטירה במהלך שיפוץ זה. שניים מתנורי החימום מכוסים באריחים מזוגגים כחולים והם חתומים על ידי אורס יוהאן וויסוולט ומתוארכים ל-1723. באחד מהאריכים, שנקרא Herkulessaal (אולם הרקולס), ישנו עיטור של הרקולס שנלחם בהידרה והוא מתוארך למאה ה-17. הטירה מוקפת בפארק גדול עם אורנגריה מהמאה ה-18 וביתן נאו-גותי שנבנה ב-1890. הביתן מעוטר בפסל של מינרווה שנחצב על ידי יוהאן פרידריך הראשון פונק ב-1773.
פטריק דופלה
פטריק דופלה (27 באוקטובר 1990 - 22 במרץ 2011) היה כדורגלן ליברי שקבוצתו האחרונה הייתה הפועל כפר סבא.
דופלה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מקומיות בליבריה. בתחילת עונת הושאל להפועל כפר סבא. באותה עונה הצטיין במדי קבוצתו עם 8 שערים ב-32 משחקי ליגה. בקיץ בחרה כפר סבא לממש את האופציה עליו והוא חתם במועדון. למרות מותו באותה עונה היה מלך שערי הקבוצה עם 9 שערים.
ב-5 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה בתיקו 1-1 נגד.
ב-22 במרץ 2011 נמצא בחדרו בבית המלון ללא רוח חיים בזמן ששהה עם נבחרתו.
קאפה (חברה)
קאפה (באיטלקית: ) היא חברת מוצרי ספורט איטלקית גדולה. חברה זו היא חלק מקבוצת BasicNet האיטלקית, שמחזיקה בעוד מספר מותגי ביגוד, בעיקר באיטליה.
כדורגל
להלן חלק מהגופים להם נותנת קאפה חסות בתחום הכדורגל:
כדורסל
ועוד מספר חסויות בענפים: איגרוף, גולף, הוקי קרח, ראגבי, כדורעף, סקי.