cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חולדת לאוס
חולדת לאוס (שם מדעי: Laonastes aenigmamus) היא מין של מכרסם דמוי חולדה מתת-סדרת דמויי קביה והיא המין היחיד ששרד ממשפחת חולדות לאוס (Diatomyidae).
מכרסם זה נמצא בשנת 2005 במדינת לאוס שבדרום-מזרח אסיה. אף על פי שמין זה מכונה "חולדה", הוא קרוב בעצם למשפחות האפריקניות שבתת-סדרת דמויי קביה, כמו הגונדיים, הדרבניים ולעוד משפחות נכחדות.
החולדה מגיע לאורך 26 ס"מ ולמשקל 400 גרם ובעל פרווה עבה אפורה-כהה, גוף עגלגל וזנב כמו של סנאי. החולדה בעלת חוטם וזיפי שפם ארוכים, העיניים גדולות והאוזניים קטנות ומשוקעות בגולגולת. יש לה מבנה לסתות השונה משאר בני תת-סדרתה.
היא חיה בצוקים ואבני גיר בלאוס ורק לעיתים נדירות נמצאת באזורים פתוחים. תזונתה העיקרית היא עלים, זרעים ועשבים ופחות מחרקים.
Can I Get It
Can I Get It (בעברית: אני יכול/ה לקבל את זה[?]) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, 30 (2021). השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2021, על ידי חברות התקליטים מלטד סטון וקולומביה רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד שירי הסטרימינג.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אדל, מקס מרטין ושלבאק והופק על ידי מרטין ושלבאק גם כן. "Can I Get It" נכתב על הרצון להיות במערכת יחסים אמיתית במקום כזו שתתגלגל למין מזדמן. "Can I Get It" הוא שיר פופ עם הפקה קצבית העוסקת בנושאים כמו אהבה וכמיהה לקבל משהו. בריאיון של אדל למגזין רולינג סטון, היא שיתפה שמין מזדמן הוא דבר שמאפיין בצורה דומיננטית את לוס אנג'לס ואת עולם הדייטינג בעיר הזו. היא שיתפה בצחוק שהיא "החזיקה מעמד חמש שניות [בדייטים כאן]". "Can I Get It" הוא השיר היחיד באלבום עליו עבדה אדל עם מרטין ושלבאק. כמו כן, הצהירה אדל כי:
הצלחה מסחרית
"Can I Get It" זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם ובעיקר בממלכה המאוחדת. הוא דורג במקום השביעי במצעד שירי הסטרימינג של חברת המצעדים הרשמית, והפך לשיר החמישי מ-30 שהצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד (כשבמקום התשיעי והעשירי מתחתיו, דורגו השירים "Strangers by Nature" ו-"Cry Your Heart Out"; סך של שבעה שירים בעשירייה הפותחת בו-זמנית).
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
יחסי ארגנטינה–תאילנד
יחסי ארגנטינה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 בפברואר 1955. ב-14 באוגוסט 2017 דנו שתי המדינות בנושאים על סדר היום הרב-צדדי והעולמי, וכן על ההתקדמות בדיאלוג MERCOSUR-ASEAN, שתאפשר שיתוף פעולה אפקטיבי ופורה יותר בין שני האזורים.
ביקורים רמי דרג
במשך השנים הוחלפו מספר ביקורים. הנשיא הרלוונטי ביותר, הנשיא ארתורו פרונדיזי, ערך את ביקור ראש המדינה הראשון בתאילנד, בדצמבר 1961. הוא התקבל על ידי ראמה התשיעי, מלך תאילנד והמלכה סיריקיט וראש הממשלה שרית תמרת.
המטרה טיראן
המטרה טיראן הוא סרט מלחמה ישראלי, שנעשה בעקבות מלחמת ששת הימים ובהשפעת תחושת האופוריה שהשרה ניצחונה של ישראל במלחמה. עוסק בסיפורה של יחידת מילואים מובחרת של צה"ל, אשר נשלחת לפוצץ תחנת מכ"ם באי טיראן, בעיצומה של מלחמת ששת הימים.
עלילה
הסרט מבוסס על סיפורה של יחידת עילית, אשר נשלחת לעורף האויב לפוצץ רדאר רוסי בשרות המצרים. ההצלחה מובטחת, החיילים חוזרים הביתה כשהמטרה הושגה והמצרים, כמו גם הרוסים, הרוסים.
הפכת מספדי
הפכת מספדי הוא פזמון חסידי שבוצע על ידי הזמר החרדי-אמריקאי אברהם פריד, שהלחינו איצי וואלדנר ואברהם פריד, באלבומו רצוננו לראות את מלכנו. מילות השיר לקוחות מתהילים.
רקע
השיר הוא שיר קצבי ושמח, המדבר על הודיה לבורא עולם על כך שהפך את עצב של האדם לשמחה.
השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי והחרדי. וסיים במקום השני במצעד השנתי לשנת תשע"ג של רדיו קול חי
ישוב (דמות מקראית)
ישוב (נקרא ישיב או יוב) הוא דמות מקראית, בנו השלישי של יששכר ונכדם של יעקב ושל לאה. ליישוב היו שלושה אחים: תולע, פוה או פואה ושמרון. למשפחתו של ישוב קראו משפחת הישובי.
שמו
לפי רוב החוקרים ישוב היא הצורה הנכונה של שמו, ולא יוב או ישיב, כך גם מופיע בתרגום השבעים ובמסורה.
פירוש השם מגיע מלשון ציווי, כמו שובאל, שפירושו שוב-נא-אל.
פירוש השם הוא כנראה בקשה לאל שישוב כמנצח במלחמה או שפירוש השם הוא בקשה לאל שיפנה אל הילד ויושיעו.
הצליבה (סרט)
הצליבה (באנגלית: The Crucifixion) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי, אשר בוים על ידי קזבייה ז'נס. תסריטו נכתב על ידי צ'אד האייס וקרי האייס. שחקניו הראשיים של הסרט הם סופי קוקסון, בריטאני אשוורת' וקורנליו יוליצ'י.
הסרט יצא לאקרנים ב-6 באוקטובר 2017, בהפצתן של גרינדסטון אנטרטיינמנט גרופ וליונס גייט.
עלילה
עלילת הסרט מתמקדת בכומר אשר נכלא מאחורי סורג ובריח לאחר שניסה לבצע גירוש שדים בנזירה. בסמוך לכך, ניקול רולינס (סופי קוקסון), עיתונאית צעירה, לוקחת על עצמה לגלות האם הכומר אכן אשם בהריגתה של הנזירה, כפי שבית המשפט החליט, או האם מותה נגרם בשל מאבק בשד שהשתלט עליה.
באמצע הסרט פוגשת ניקול באב גורדון (קורנליו יוליצ'י), אשר עוזר לה בפענוח התעלומה.
הפקה
ב-15 ביולי 2015, נודע כי סופיה קוקסון נבחרה לשחק את התפקיד הראשי בסרט. ב-16 באוקטובר 2015, החלו לעבוד על הסרט.
הוצאה
בסופו של דבר, יצא הסרט לאקרנים ב-6 באוקטובר 2017.
אחווה יהודית-ערבית
אחווה יהודית-ערבית (בערבית: الأخوة اليهودية العربية) הייתה מפלגה קטנה בישראל שהוקמה כסיעת יחיד שמנהיגה פרש ממפלגת קידמה ופיתוח.
רקע
המפלגה הוקמה ב-22 באוקטובר 1968, במהלך הכנסת השישית, כאשר אליאס נח'לה נפרד ממפלגת קידמה ופיתוח.
לקראת הבחירות לכנסת השביעית, נח'לה מיזג את מפלגתו למפלגת שיתוף ואחווה, כך למעשה החליף מפלגות עם ג'בר מועדי, ואז עזב להקים את הסיעה הדרוזית הישראלית, לפני שהצטרף לקידמה ופיתוח שוב.
דודי פטימר
דודי פטימר (נולד ב-22 בינואר 1987) הוא חוקר מוזיקה, עיתונאי, שדרן ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה
פטימר נולד וגדל בתל אביב-יפו בשכונת יד אליהו, בנו של אספן ובונה כלי הנגינה אבי פטימר.
בשנת 2009 יזם פטימר מיזם תיעוד אמנים במוזיקה הישראלית והלועזית בשם "דודיפדיה". במסגרת המיזם הוא מראיין ומתעד מוזיקאים שתרמו לעיצוב פניה של המוזיקה הישראלית, החל משנות ה-30 ועד ימינו. בשנת 2016 ראיין, ימים ספורים לפני פטירתם את הזמר גבי שושן ואת כוכבת שנות ה-50 מרים אביגל. המגזין "פורבס" בחר בפטימר לאחד הצעירים המבטיחים והמשפיעים בתרבות הישראלית לשנת 2017. בשנת 2018 יזם והפיק את המיזם המוזיקלי "אין עתיד אם אין עבר" למען האמנים הוותיקים, שבמסגרתו הוקלט שיר הנושא את אותו השם בהשתתפות אמנים כמו עוזי פוקס, דפנה ארמוני, סוזי מילר, רמי דנוך ומשה הלל.
רדיו וטלוויזיה
בשנים 2013–2014 הגיש פינה מוזיקלית במסגרת "ציפורי לילה" בהגשת בן וקובי פרג' בגלי צה"ל, פינה ברדיו צפון ללא הפסקה ופינה מוזיקלית בתוכניתו של קובי מנורה, "להיט בראש", ברדיו 88FM. בשנים 2013–2018 הגיש וערך פינה מוזיקלית שבועית בשם "צלילים ישראליים" בתוכניתו של גבי גזית ברדיו 103FM.
בשנת 2016 הגיש פינה מוזיקלית קבועה בתוכנית "מגרש פתוח" בערוץ הספורט. משנת 2016 מגיש את הפינה "החלון האחורי" בתוכנית "חלונות" ברשת ג'.
בשנת 2017 הגיש יחד עם ערן ליטוין תוכנית מוזיקה שבועית בשם "ביקור בית" ברשת ג'.
החל מינואר 2019 עורך ומגיש תוכנית מוזיקה שבועית ברדיו 103FM בשם "מילים ולחן".
בשנת 2020 שימש תחקירן בסרטו התיעודי של הבמאי עופר פנחסוב, "צלצולי פעמונים", שתיעד את סיפורה של אהובה עוזרי.
כיום מגיש פינת מוזיקה בתוכנית ״פתחי וזמרי בעם״ ברדיו גלי ישראל.
עיתונות
משנת 2016 כותב בעיתון "ידיעות אמריקה", עורך מוזיקלי של המגזין "זמן תל אביב", בעל טור מוזיקלי שבועי ב"מעריב סופהשבוע" וכתב תרבות במעריב היומי.
בין השנים 2015–2019 שימש ככתב לענייני תרבות ומוזיקה ב"נענע10" והגיש תוכניות מוזיקה בערוץ עשר דיגיטל.
החל מ-2019 עם מיזוג ערוץ עשר ורשת 13, משמש ככתב לענייני תרבות ומוזיקה באתר רשת 13 וכותב ברבעון בנושאי מוזיקה של איגוד המוזיקאים ועילם.
קריירה מוזיקלית
פטימר הוא פזמונאי חבר אקו"ם ויצר לאורך השנים מספר שירים.
נוי (מפלגה)
רקע
נוי הוקמה על ידי חבר הכנסת החרדי דוד טל ב-23 במאי 2005. בעבר טל היה חבר בעם אחד, שעמדה להתמזג למפלגת העבודה, מהלך שטל התנגד לו.
ב-23 בנובמבר 2005 פורקה המפלגה כאשר טל מיזג אותה למפלגת קדימה החדשה של אריאל שרון.
פאקות
פאקות (שם מדעי: Cuniculidae) הם משפחת מכרסמים גדולים מקבוצת קביות העולם החדש והם נפוצים ברחבי אמריקה הדרומית והמרכזית. במשפחה סוג אחד - פקה (Cuniculus).
הפאקות הם מכרסמים גדולים המגיעים לאורך 50-77 ס"מ ולמשקל 6-14 ק"ג. הם מכוסים בפסים כמו של טפיר צעיר וחיים בקרקע של יערות הגשם האמריקאים וכן בביצות ובנהרות. הם צמחוניים וניזונים בעיקר מפירות וזרעים.
המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא האגוטיים.
מינים
לפאקות שלושה מינים:
Penny Lane
Penny Lane (עברית: דרך פני) הוא שיר של להקת הביטלס. הוא נכתב על ידי פול מקרטני אך הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון. השיר הוקלט במטרה להיכנס לאלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band אך בסוף לא נכלל בו אלא יצא יחד עם Strawberry Fields Forever במסגרת איי-סייד כפול. שם השיר הוא שמו של רחוב בליברפול, עירם של חברי הביטלס. בארצות הברית שני השירים צעדו בנפרד כשפני ליין הגיע למקום הראשון ושהה בו שבוע ב 18 במרץ 1967.שדות תות לנצח הסתפק במקום השמיני במצעד האמריקאי.
מילות השיר כוללות סצנות רחוב מפרברי ליברפול: סַפָּר השומר תמונות של כל הראשים אותם סיפר, בנקאי בעל רכב, שאינו לובש מעיל-גשם וכבאי. שלוש הדמויות נפגשות בסופו של דבר במספרה. התמליל הפשוט מהדהד כסיפור ילדותי ומחזיר את המאזין לימי הילדות התמימים של פול וג'ון בפרברי ליברפול. נגינת החצוצרות הבהירות בשיר מושפעת מהקונצ'רטי הברנדנבורגיים של יוהאן סבסטיאן באך.
BLISS
BLISS היא שפת תכנות עם טיפוסיות typeless, כלומר, יש רק סוג נתונים יחיד, ולפיכך משתנה יכול להכיל כל סוג נתונים. זאת בניגוד למרבית שפות התכונות, בהן ישנה חלוקה לטיפוסים (סוגי משתנים). שפות כאלו לדוגמה הן פייתון, C, java ועוד רבות. לשפות שונות ישנם טיפוסים שונים במקצת, אם כי ישנם כאלה החוזרים על עצמם ברוב השפות, כגון integer - מספר שלם, string - מחרוזת, ו-float - מספר עשרוני. שפות נוספות עם טיפוסיות typeless הן Rexx ו-TCL.
תיאור השפה
ל-BLISS יש פיצ'רים רבים של שפות תכנות עיליות אחרות (אם כי ניתן לטעון ש BLISS היא שפת low level ביחס לשפות עיליות כגון פייתון ו-C#). יש לה מבנה של בלוקים של קוד, מחסנית (מבנה נתונים שבו הנתון האחרון שנכנס אליו יוצא ראשון) אוטומטית ומנגנונים להגדרה ולקריאה למתודות רקורסיביות (מתודות שמזמנות את עצמן). בנוסף, BLISS מספקת מגוון מבני נתונים מוגדרים מראש ושירותים לבדיקות תוכנה ואיטרציות. עם זאת, ל-BLISS חסרים פיצ'רים מסוימים של שפות תכנות עיליות אחרות, למשל, אין לה שירותים מוגדרים מראש לקלט ופלט. בנוסף לכך, BLISS היא יותר "שפת מונחים" מאשר "שפת הצהרות", קרי, כל מבנה נתונים בשפה שאינו הצהרה, הוא ביטוי. ביטויים מפיקים ערך וגם יכולים לגרום לשינוי באחסון הזיכרון, העברת שליטה (מעבר לשורה אחרת בקוד, שמתבצע בשפת אסמבלי בפקודת JMP ובשפות עיליות יותר כגון C בפקודת goto למשל), והרצה של לולאות (לולאות גם הן סוג של העברת שליטה - כזו אשר פונה חזרה לשורה שבה החלה הלולאה או ל-label).
מאפייני השפה
- המרות אוטומטיות מסוימות מסוג נתונים אחד לאחר (למשל ממספר למחרוזת).
- לולאות באמצעות ביטוי ה-, שדוגמה ללולאת   ב-ALGOL.
-פעולות מובנות בשפה על מחרוזות.
דוגמה
דוגמה זו נלקחה במדויק מה-Bliss Language Manual:
ארמון הרוחות
ארמון הרוחות (בהינדי: हवामहल) הוא ארמון שנמצא בעיר ג'איפור, הודו. הארמון נבנה ב-1799 על ידי פטרפ סינג ועוצב על ידי לאל צ'אנד אוסטד. הארמון נבנה בהשראתו של המבנה חתרי מאהל, שנמצא בג'ונג'הונו.
עבודות שחזור ושיפוץ של הארמון, המוערכות בשווי של 5.468 מיליון רופי, בוצע ב-2006.
שכווי הצווארון
שכווי הצווארון (שם מדעי: Bonasa umbellus) הוא מין של שכווי יחידי בסוגו. מין זה קבוע במקום חיותו ואינו נודד והוא נפוץ ברחבי אמריקה בהרי האפלאצ'ים מקנדה עד לאלסקה. הוא הציפור הלאומית של מדינת פנסילבניה.
התת-מינים של השכווי הם:
השכווי שוקל בממוצע כ-450-750 גרם ואורכו 40-50 ס"מ. מוטת כנפיו 50-64 ס"מ. השכווי חום-אפור ומנוקד בנקודות כחולות, עם זנב מניפתי לבן שלאורכו עובר פס שחור גדול. הוא גם יכול לנפח את צווארו המקושט לגודל מרשים ומכאן שמו. חזהו יותר בהיר משאר הגוף ורגליו. הנקבות מוסוות וצבעם חום-בהיר ולבן עם כתמים. לשני המינים יש ציצה מאחורי ראשם, אך אצל הזכר היא גדולה בהרבה וזקורה.
כמו רוב התרנגולאים הוא אוכל-כול הניזון מגרגירים, זרעים, פירות שונים וחסרי חוליות קטנים. מזונו המגוון מאפשר לו להסתגל למגוון בתי גידול מערבות עשב ויערות, לטונדרות ומורדות הרים.
בעונת הרבייה הם מתנהלים יותר שקט ממינים אחרים של שכווים ואינם קוראים אלא מתופפים לנקבות.
טורפיהם הנפוצים הם שועלים, דובים, שונרים, סמורים, ראקונים ועופות דורסים. כשהם מותקפים הם מסתתרים בצמחייה ורק כמוצא אחרון יעופו לעבר ענפי עצים.
תסמונת קליפסטרה
גילוי הגן האחראי לתסמונת
באפריל 2010 שונה שם התסמונת מ'תסמונת מחיקה 9q34' ל'תסמונת קליפסטרה', על שם ד"ר צ'יצקה קליפסטרה (Tjitske Kleefstra), גנטיקאית באוניברסיטת ניימכן (Nijmegen) שבהולנד. ד"ר קליפסטרה וחוקרים נוספים מצאו כי הגן Euchromatic histone-lysine N-methyltransferase 1) EHMT1) הוא האחראי לתסמונת. גן זה אחראי ליצור חלבון היסטון, ויש לו חשיבות בהשתקה של גנים מסוימים, הנחוצה להתפתחות תקינה.
במרבית המקרים שאובחנו עם התסמונת, ישנה מחיקה חלקית של חומר גנטי בקצה הזרוע הארוכה של הכרומוזום התשיעי, כלומר חלק מהכרומוזום חסר. גודל המחיקה אצל המאובחנים עם התסמונת משתנה, כך שמספר הגנים החסרים מאותו מקטע משתנה, אך בכל המחיקות הללו חסר הגן EHMT1. במיעוט המקרים אין מחיקה בכרומוזום התשיעי, אולם הגן עצמו פגום.
תורשה ואבחון התסמונת
מרבית המקרים המתועדים התרחשו 'דה נובו' (de novo), כלומר ללא תורשה גנטית. במיעוט המקרים עוברת הפגיעה הגנטית בתורשה, כשאצל אחד ההורים קיימת טרנסלוקציה כרומוזומלית של הגן. התסמונת מאובחנת כיום באמצעות בדיקת דם CGH-Array (Array-comparative genomic hybridization) של ה-DNA. שכיחות התסמונת באוכלוסייה אינה ידועה, מכיוון שרק לאחרונה מאפשרת טכנולוגיית בדיקת ה-DNA אבחנה שמבדילה אותה מתסמונות בעלות מאפיינים דומים. מספר אבחנות מבדלות לתסמונת הן תסמונת דאון, תסמונת רט ותסמונת פיט-הופקינס.
מאפייני התסמונת
התסמונת מתאפיינת במגוון לקויות קוגניטיביות, התפתחותיות ורפואיות. מאפייני התסמונת כוללים עיכוב התפתחותי, לקות שכלית, עיכוב דיבור משמעותי, היפוטוניה (טונוס שרירים חלש), עיכוב מוטורי, דלקות קשות במערכת הנשימה, אפילפסיה, מומי לב מולדים, לקות שמיעה, לקות ראייה, מיקרוצפליה (היקף ראש קטן), תווי פנים טיפוסיים, מאפיינים אוטיסטיים בילדות והפרעות נפשיות בבגרות.
קיקאון
קיקאון (ביוונית: κυκεών) הוא משקה שמתואר במקורות יווניים עתיקים, שרכיביו העיקריים הם יין וקמח שעורה. המשקה עשוי לכלול בנוסף גם דבש, גבינת עיזים או רכיבים נוספים.
בספרות
הכנת הקיקאון מתוארת בשירת הומרוס, גם באודיסיאה וגם באיליאדה. באיליאדה, הקמדה מכינה את המשקה לנסטור ולמכאון לאחר שמכאון נפצע בקרב:
באודיסיאה, המכשפה קירקה מכינה את המשקה במטרה לסמם את אנשיו של אודיסאוס ולגרום להם לשכוח את יעד המסע שלהם:
במחזה "השלום" של אריסטופאנס, האל הרמס ממליץ לגיבורים על שתיית קיקאון כדי להקל על העיכול לאחר שאכלו יותר מדי אגוזים ופירות יבשים.
שימוש לפולחן דתי
במסגרת פולחן המיסטריות של אלאוסיס, המשתתפים היו נוהגים לשתות קיקאון לאחר צום. משוער כי לשתיית הקיקאון במסגרת הפולחן הייתה השפעה פסיכואקטיבית, שייתכן שנגרמה מפטריית ארגוט שהייתה מצויה באופן טבעי בשעורה.
נעם רז
נעם דב רז (20 באפריל 1975 – 13 במאי 2022) היה לוחם ימ"מ ישראלי ששירת כלוחם פריצה, צלף ופרמדיק. נהרג במבצע שובר גלים במהלך מבצע למעצר מחבלים בכפר בורקין שליד ג'נין.
ביוגרפיה
את לימודיו התורניים עשה במשך שלוש שנים בישיבת מרכז הרב בירושלים. לאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת בפלחה"ן גולני, במסגרתה נטל חלק בלחימה בדרום לבנון. כשנה לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לימ"מ.
נעם רז היה נשוי לאפרת ואב ל-5 בנים ובת. המשפחה התגוררה במאחז קידה.
שירותו בימ"מ
נעם רז התגייס לימ"מ ב-1999 ושירת כלוחם פריצה, צלף ופרמדיק. הוא השתתף במאות פעולות לסיכול טרור.
ב-2 באפריל 2022, בעיצומו של גל הטרור בישראל (אביב 2022) ובמסגרת מבצע שובר גלים, השתתף במבצע לסיכול חוליית טרור פלסטיני של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שהייתה בדרכה לביצוע פיגוע והוגדרה כפצצה מתקתקת. הוא הרג את אחד המחבלים מטווח קצר ולאחר מכן העניק טיפול מציל חיים למפקדו, סגן-ניצב ש', שנפצע קשה בחילופי האש. טיפולו של רז הציל את חייו של סנ"צ ש' ועל כך הוחלט להעניק לו צל"ש מפכ"ל.
מותו
ב-13 במאי 2022 בשעות הבוקר, לוחמי סיירת גולני וימ"מ כיתרו את ביתו של המבוקש מחמוד אדבעי, פעיל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בכפר בורקין במטרה לעצור אותו. במהלך הפעילות החלו עימותים וחילופי אש בין כוחות הביטחון למחבלים פלסטינים, במהלכם נורו אלפי כדורים אל עבר הכוחות ששהו במקום. מספר כלי רכב צבאיים ממוגנים ניזוקו. בזמן יציאת הכוחות מהכפר נפצע רז באורח קשה בהיתקלות עם מחבלים חמושים שירו בו בגבו. הוא פונה במסוק לבית החולים רמב"ם, ולאחר מספר שעות נקבע מותו. לפי דיווחים פלסטיניים, מחבל נהרג ו-12 חמושים פלסטינים נפצעו במהלך חילופי האש. לבסוף, מחמוד אדבעי נכנע ונעצר יחד עם אחיו שהסגיר את עצמו.
לאחר מותו
בהלווייתו ספדו לו מפכ"ל משטרת ישראל רב-ניצב קובי שבתאי, מפקד משמר הגבול ניצב אמיר כהן ובני משפחתו. בישיבת הממשלה ספד לו ראש הממשלה נפתלי בנט. מאות מתושבי מועצה אזורית מטה בנימין עמדו בצידי הדרך המובילה מבית משפחת רז לחלקת המשטרה בהר הרצל עם דגלי ישראל כדי לכבד את זכרו של רז. בנו של רז סירב להתחיל בהספדו עד שהשר לביטחון פנים עמר בר-לב, שהגיע להלוויה בניגוד לבקשת המשפחה, יעזוב.
לאחר מותו הועלה רז לדרגת רב-נגד. רז היה חתום על כרטיס אדי, ומשפחתו הסכימה לתרום את איבריו. ב-18 בספטמבר 2022 הוחלט להעניק לו את צל"ש מפכ"ל משטרת ישראל.
ב-3 בנובמבר 2022 נקרא על שמו בית ספר בשכונת נווה זית בלוד. באותו היום במהלך מבצע משותף של כוחות צה"ל, שב"כ, ימ"ס ומג"ב במחנה הפליטים ג'נין נהרג המחבל פארוק סלאמה, מהג'יהאד האסלאמי שהשתתף בתקרית בה נהרג נעם. בעקבות זאת משפחתו של נעם פרסמה הודעה:
ב-30 באפריל 2023 נחנך בקידה בית הכנסת "דרכי נעם" הקרוי על שמו. במעמד חנוכה בית הכנסת והכנסת ספר תורה השתתפו הרב הראשי לישראל דוד לאו, יונתן פולארד ואנשי ציבור נוספים.
בלאקספלויטיישן
בלאקספלויטיישן (באנגלית: Blaxploitation או Blacksploitation, בתרגום חופשי: ניצול שחורים) הוא ז'אנר אתני של סרט ניצול אשר צמח בארצות הברית במהלך שנות ה-70 המוקדמות. הסרטים, למרות תגובת הנגד החריפה שספגו, בשל הייצוג הסטריאוטיפי של הדמויות השחורות, גם היו בין הזרמים הראשונים, שבהם דמויות וקהילות שחורות היו הגיבורים והנושאים בקולנוע ובטלוויזיה, ולא רק דמויות משנה או קורבנות של אלימות. התפתחות הז'אנר עלתה בקנה אחד עם חשיבה מחודשת של יחסי גזע שהתנהלה בשנות ה-70. רון פוגל כתב במגזין "ליברל": "בשנות ה־70 הייתה הוליווד בשלב של מעבר אל קולנוע אמנותי וניסיוני יותר. כך נפתחה הדלת לשורה של יוצרים אפרו־אמריקאים כמריו ואן פיבלס וגורדון פארקס. פארקס היה הבמאי של 'שאפט' (1971) המיתולוגי, על בלש קשוח שנשים (גם לבנות!) נופלות שדודות לרגליו. שאפט שווק כסמל מין שחור וגאה. הבוטות שאפיינה את יוצרי הקולנוע העצמאי השחור של שנות ה־70 באה לידי ביטוי גם בסרטים זולים וצעקניים, שבמפתיע היו אלה שהביאו לתחילת הלגיטימציה של הקולנוע האפרו־אמריקאי בארצות הברית. סרטי הבלאקספלויטיישן, שבוימו ברובם על ידי במאים לבנים, הציגו גיבור שחור עשוי ללא חת הלוחם בלבנים המושחתים. סרטים כגון 'פוקסי בראון' ו'דולמייט' (שניהם זכו לגרסאות חדשות בעשורים שלאחר מכן) הציגו כוכבים אפרו אמריקאים סקסיים, כמו פאם גריר – דוגמנית יפהפייה שהפכה לשחקנית, שבדרך כלל נוקמת בסרטיה באדם הלבן הרשע. סרטי הז'אנר צברו רווחים נאים בקופות." ("שחור זה השחור החדש", 9.2.2020)
את המונח טבע ג'וניוס גריפין, שהיה מנהל סניף לוס אנג'לס של האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים (NAACP) ויחצ"ן סרטים. הביטוי הוא הלחם של המילים "שחור" (black) ו"ניצול" (exploitation). בין הסרטים שכוננו את הז'אנר מנויים Sweet Sweetback's Baadasssss Song (המקורי, על פי מגזין "וראייטי") והסרט המוכר יותר, והרדיקלי פחות (בתור סרט במימון הוליוודי), "שאפט" (שניהם סרטי 1971).
בנוסף לליהוק צוותי שחקנים שחורים וצוותים טכניים שחורים, סרטי בלאקספלויטיישן גם היו הראשונים לכלול בפסקולים שלהם מוזיקת פאנק ונשמה.
תכונות מגדירות של בלאקספלויטיישן
כאשר הם ממוקמים בצפון-מזרח ארצות הברית או בחוף המערבי, סרטי בלאקספלויטיישן בעיקר מתקיימים בשכונות עוני עירוניות, וכוללים הרבה כינויי גנאי ללבנים, כגון "cracker" ו-"honky". כשסרטי בלאקספלויטיישן מתקיימים בדרום של ארצות הברית, הם נוטים יותר להתייחס לעבדות ולנישואי תערובת או יחסים בין-גזעיים. הסרטים מאופיינים בשפה בוטה, ומסתמכים על אלימות, מין, סחר בסמים, ועוד נושאים שמכוונים לעורר את רגישות הקהל. הסרטים בדרך כלל מציגים גיבור שחור אשר גובר על "The Man", ביטוי המתייחס לממסד הלבן, על מוסדותיו וסמליו, אשר אחראי לדיכוי הקהילות השחורות.
בלאקספלויטיישן כולל מספר תתי-סוגות, כולל פשע ("פוקסי בראון"), פעולה/אמנויות לחימה (Three the Hard Way), מערבונים (Boss Nigger), אימה (Abby, Blacula), כלא (Penitentiary), קומדיה (Uptown Saturday Night), נוסטלגיה (Five on the Black Hand Side), סרטי התבגרות, דרמות בית משפט (Cooley High/Cornbread, Earl and Me), ומוזיקליים (Sparkle).
בעקבות הדוגמה של הסרט המכונן בז'אנר, Sweet Sweetback's Baadasssss Song, סרטי בלאקספלויטיישן רבים כללו פסקולים של פאנק, ג'אז ומוזיקת נשמה עם בס כבד, פעימות, וגיטרות ווה-ווה. הפסקולים בולטים בכך שהם כללו מוזיקה מורכבת, ושונה מהותית מאלבומי הפאנק הקלילים שיוצרו לנגינה ברדיו, שהיו אז נפוצים. הם כוללים גם עיבודים עשירים עם תזמורות, כולל חלילים וכינורות.
בעקבות הפופולריות של הסרטים האלה בשנות ה-1970, סרטים בז'אנרים אחרים החלו לכלול דמויות שחורות עם מאפיינים סטריאוטיפיים של בלאקספלויטיישן, כגון דמויות מהעולם התחתון של הארלם בסרט ג'יימס בונד, Live and Let Die (1973), הדמות של ג'ים קלי בסרטו של ברוס לי, "הדרקון" (1973), ודמותו של פרד ויליאמסון בסרט The Inglorious Bastards (1978).
בלאקספלויטיישן וכוח שחור
אפני שאקור טענה כי כל היבט של התרבות (כולל קולנוע) בשנות ה-1960 וה-1970 היה מושפע על ידי תנועת הכוח השחור. Sweet Sweetback's Baadasssss Song היה אחד הסרטים הראשונים לשלב את אידאולוגיית הכוח השחור ולאפשר לשחקנים שחורים להיות הכוכבים בנרטיבים שלהם עצמם, במקום להיות מוסללים לתפקידים סטריאוטיפיים שהיו זמינים להם עד אותה הנקודה (כגון דמויות "מאמי" – שפחה או דמות שחורה אמהית שמדברת באופן עילג וקיימת לטובת הדמויות הלבנות, או דמויות "סיידקיק", עזר, לעיתים קרובות דמויות קומיות, שתומכות בגיבור הלבן). סרטים כגון "שאפט" הביאו את החוויה השחורה לקולנוע בדרך חדשה, ואפשרו לסוגיות פוליטיות וחברתיות שחורות שבעבר זכו להתעלמות בקולנוע להיחקר. "שאפט", והדמות הראשית שלו, ג'ון שאפט, הביאו את התרבות האפריקאית-אמריקאית לזרם המרכזי בעולם. Sweetback ו"שאפט" הושפעו שניהם על ידי תנועת הכוח השחור, המכיל נושאים מרקסיסטיים, סולידריות, ומודעות חברתית לצד ז'אנר מאפייני הז'אנר הטיפוסיים של סקס ואלימות.
פייר שורקי
פייר שורקי (21 בנובמבר 1950), מנהל המכון לרפואה גרעינית בבית-החולים הלל-יפה, חדרה. יו"ר החוג לקרדיולוגיה גרעינית ו-CT של הלב בישראל; קרדיולוג בבית-החולים מדיקל סנטר בהרצליה ומנהל חברת P.C.T - CONSULTING - לייעוץ רפואי.
בלאקספלויטיישן
סטראוטיפים
התפקיד של הז'אנר בחקר ועיצוב יחסי הגזע בארצות הברית הייתה שנויה במחלוקת. בין חוקרי ומבקרי התרבות, היו כאלה שטענו כי בלאקספלויטיישן הייתה מגמה של העצמה שחורה, בעוד שאחרים האשימו את הסרטים שהם מנציחים סטריאוטיפים שליליים של אנשים לבנים לגבי אנשים שחורים. כתוצאה מכך, רבים קראו למיגור הז'אנר. ה-NAACP, התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, והליגה העירונית הלאומית התאחדו בקואליציה נגד בלאקספלויטיישן. ההשפעה שלהם בשנות ה-1970 המאוחרות תרמה להיכחדות הז'אנר. מבקר הספרות אדיסון גייל כתב בשנת 1974, "הדוגמה הטובה ביותר של סוג זה של ניהיליזם/חוסר אחריות הם הסרטים השחורים; זוהי דוגמה של החופש אשר נדחק אל גבולותיו המגוחכים ביותר; אלו הם כותבים ושחקנים הטוענים כי החופש של האמן דורש ניצול של בדיוק אותם האנשים להם הם חבים את קיומם האמנותי."
פייר שורקי
נחשב לאחד המובילים בעולם בתחום הקרדיולוגיה הגרעינית (מיפוי-לב) והראשון בארץ. ניהל בעבר את היחידה לקרדיולוגיה גרעינית במרכז הרפואי שיבא (תל-השומר).
בלאקספלויטיישן
סטראוטיפים
סרטים כמו "שאפט" ספגו ביקורת חריפה, לא רק על הסטראוטיפ של הגיבור (המכליל סרסורים כנציגים של כל התרבות האפריקאית-אמריקאית), אלא גם כמתאר את כל הקהילות השחורות כחממות של סחר בסמים ושל פשע.
פייר שורקי
שורקי הוא פרופסור חבר קליני מטעם הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון בחיפה, ולשעבר פרופסור חבר לקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ומומחה ברפואת לב (קרדיולוגיה) וכן ברפואה גרעינית.
בלאקספלויטיישן
סטראוטיפים
סרטי בלאקספלויטיישן כגון Mandingo (1975) אפשרו למפיקי הוליווד לבנים מהמיינסטרים, במקרה זה דינו דה-לורנטיס, דרך לתאר בסרטיהם עבדות אכזרית, גזענות מתמשכת, סקס בין-גזעי ואלימות, מרידות ועוד נושאים מלהיטים. אך בשנות ה-1980 המאוחרות ותחילת שנות ה-1990, עלה גל חדש של קולנוענים שחורים, במיוחד ספייק לי ("עשה את הדבר הנכון") וג'ון סינגלטון ("החבר'ה מהשכונה") אשר התמקדו בחיי שחורים עירוניים בסרטים שלהם, ולא מנקודת מבט לבנה. במאים אלו עשו שימוש באלמנטים של בלאקספלויטיישן תוך שילוב ביקורת מרומזת על האדרת הז'אנר את הסטריאוטיפ של התנהלות שחורה "פלילית".
פייר שורקי
ייבא לישראל תוכנות חדשות המשפרות את הדיוק של דימות שריר הלב, דוגמת בדיקת SPECT (בדיקות תלת-ממדיות של הלב), הנחשבת כיום לבדיקה העדכנית ביותר בתחום הדימות הגרעיני (ראו מיפוי לב), ומסייעת בזיהוי מטופלים בסיכון גבוה לאירועי לב.
בלאקספלויטיישן
סטראוטיפים
לצד ההאשמה על ניצול סטראוטיפים, NAACP גם מתח ביקורת על בלאקספלויטיישן בטענה שהז'אנר מנצל את כל הקהילה והתרבות השחורה בארצות הברית, על ידי יצירת סרטים למטרת רווח שלעולם לא יגיע או ייטיב עם קהילה זו, המתקיימת בתור הבסיס כל עלילות הסרטים של הבלאקספלויטיישן.
פייר שורקי
פרסים ותארים
שורקי הוא בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת פריז, צרפת. הוא סיים את ההתמחויות בקרדיולוגיה וברפואה גרעינית בבית החולים שיבא. במשך שלוש שנים הוא היה עמית מחקר קליני במרכז הרפואי Cedars-Sinai Medical Center בלוס אנג’לס, ארצות הברית Cedars-Sinai Medical Center. הוא נבחר פעמיים בתחרות פרס החוקר הצעיר, בכנסים השנתיים ה-36 וה-37 של החברה האמריקאית לרפואה גרעינית, וכן קיבל את פרס התקציר הטוב ביותר של אזור או יבשת, שהוענק במסגרת הקונגרס הבינלאומי השלישי לקרדיולוגיה גרעינית בפירנצה, איטליה.
בלאקספלויטיישן
השפעה מאוחרת והתייחסות בתרבות
לסרטי בלאקספלויטיישן הייתה השפעה עצומה ומורכבת על הקולנוע האמריקאי. קוונטין טרנטינו, מהמעריצים הבולטים של הז'אנר, כלל בעבודתו הקולנועית אינספור אזכורים לסרטי בלאקספלויטיישן משנות ה-70, סרטים שצפה בהם בנעוריו, ואף יצר את "ג'קי בראון" (1997) בכיכובה של פאם גריר. מחווה מוקדת לבלאקספלויטיישן הייתה דמותו של "לייט", בגילומו של סיי ריצ'רדסון, בסרט Repo Man (1984). ריצ'רדסון כתב מאוחר יותר את הסרט Posse(1993), אשר גם הוא סוג של מערבון בלאקספלויטיישן.
פייר שורקי
משפחה
פרופ' פייר שורקי נשוי לליאורה, בתו של שר המשפטים לשעבר, שמואל תמיר ולהם שלושה ילדים.
בלאקספלויטיישן
השפעה מאוחרת והתייחסות בתרבות
סרטים מאוחרים יותר, שלא נכללים בז'אנר בלאקספלויטיישן, כגון "ג'קי בראון" (1997), Undercover Brother (2002), "אוסטין פאוורס – גולדממבר" (2002), "קיל ביל", ו"ג'אנגו ללא מעצורים" (2012) כוללים רמיזות תרבות הפופ לבלאקספלויטיישן. הסרט הפרודי Undercover Brother, למשל, בו מככב אדי גריפין בתור סוכן חשאי עבור ארגון סודי המכונה באופן סאטירי "B. R. O. T. H. E. R. H. O. O. D.". כמו כן, ב"אוסטין פאוורס – גולדממבר", דמותה של כוכבת המשנה ביונסה נואלס מבוססת על גיבורת הסרט "פוקסי בראון" בגילומה של פאם גריר וכן על דמותה של תמרה דובסון. ב 1977, הסרט הפרודי "סרט מטוגן" גם כולל דמות דומת-גריר. בסצנה מפורסמת בסרט "כלבי אשמורת", הגיבורים מדברים על Get Christie Love!, סדרת טלוויזיה מז'אנר בלאקספלויטיישן מאמצע שנות ה-1970.
הרימייק של "שאפט" של ג'ון סינגלטון (2000), בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון, הוא פרשנות מודרנית של הבלאקספלויטיישן הקלאסי. הסרט משנת 1997 Hoodlum בכיכובו של לורנס פישבורן מתאר את המאפיונר אלסוורת "באמפי" ג'ונסון באופן שמטיל את הבלאקספלויטיישן לשנות ה-1930 עם טוויסט של סרט מאפיה. בשנת 2004, מריו ואן פיבלס הוציא את הסרט Baadasssss!, המספר את סיפור יצירות סרטו המכונן של אביו (מריו משחק את אביו בסרט). הסרט משנת 2007, "אמריקן גנגסטר", מבוסס על הסיפור האמיתי של סוחר ההרואין פרנק לוקאס, ומתרחש בתחילת שנות ה-1970 בהארלם. יש בו אלמנטים רבים הדומים בסגנונם לסרטי בלאקספלויטיישן, במיוחד השיר המוביל של הפסקול, "Across 110th Street".
סרטי בלאקספלויטיישן השפיעו עמוקות על תרבות ההיפ הופ. כוכבי היפ הופ בולטים, כולל סנופ דוג, ביג דדי קיין, Ice-T, סליק ריק, טו שורט, ואחרים ניכסו את דמות הסרסור הקשוח. הפרסונה הזו זכתה לראשונה בפופולריות בעקבות ספרו של הסרסור לשעבר Iceberg Slim, Pimp, משנת 1967, ולאחר מכן גם על ידי סרטים כמו Super Fly, The Mack, and Willie Dynamite. למעשה, אמני היפ-הופ רבים כוללים מחוות לסרסור במילים שלהם (דוגמה מובילה היא הלהיט של 50 סנט "P. I. M. P."), ואימצו בגלוי את דמות הסרסור בקליפים שלהם, אשר כוללים נשים בלבוש חשוף, תכשיטים נוצצים (סגנון המכונה "בלינג''"), מכוניות קדילאק (המכונות "pimpmobiles"), וכדומה. הסצנה המפורסמת בסרט The Mack, המתרחשת ב"נשף השחקנים", ("שחקנים" במקרה זה באנגלית (players) זו התייחסות לסרסורים) הפכה לסמל בתרבות הפופ—ואף נעשתה עליה פרודיה ב"Chappelle's Show". הז'אנר מראה את השפעתו גם מחוץ לארצות הברית, למשל אצל אמנים כמו צמת ההיפ הופ הנורווגי Madcon.
ההתייחסויות לבלאקספלויטיישן בספרות, סרטים וטלוויזיה הן רבות. מספר דוגמאות:
1972
Hit Man היא סיפורו של רוצח שכיר באוקלנד המגיע ללוס אנג ' לס אחרי שאחיו נרצח. הוא לומד כי האחיינית שלו אולצה לתוך עולם פורנוגרפיה. היא בסופו של דבר נרצחת. הוא יוצא לרצוח את כל המעורבים, החל מכוכבת פורנו (פאם גריר), בעלי אולם הקולנוע (אד קיימברידג'), לאדם שהוא העריץ בילדותו (רודי צ'לנג'ר), ומאפיונר (דון דיימונד).
רחמים (שיר)
רחמים הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית עפרה חזה. יחיאל מוהר כתב את מילותיו, ומשה וילנסקי הלחין אותו. השיר נכלל באלבום הסולו התשיעי של חזה, "אדמה", שהתפרסם ב־1985.
על השיר
השיר, שיחיאל מוהר כתב את מילותיו, הולחן על ידי וילנסקי בלחן אחר בשנות ה־50 המוקדמות עבור תיאטרון "המטאטא". ביצעה אותו כוכבה הררי. לימים גילה וילנסקי את המילים בביתו וחשב בטעות שהשיר הוא פרי עטו של נתן אלתרמן. מכיוון ששכח שהלחין אותו בעבר, הלחין אותו וילנסקי מחדש, והקרדיט עבור כתיבת המילים ניתן לנתן אלתרמן. השיר נמסר לעפרה חזה, ורק לאחר שהוקלטו והודפסו האלבום "אדמה" והסינגל התברר שיחיאל מוהר הוא שכתב את המילים. בעקבות הטעות נדחתה הוצאת האלבום בכמה ימים, ומדבקות עם שמו של מוהר הודבקו על התקליטים.
הצלחה במצעדים
"רחמים" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־16 ביולי 1985. השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום הראשון ב־3 בספטמבר 1985 למשך שבוע אחד. בסך הכל צעד השיר במשך 11 שבועות עד 22 באוקטובר 1985, אז יצא מהמצעד. על אף הישגיו במצעד השבועי של רשת ג', לא נכנס השיר למצעד השנתי של התחנה. אומנם במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל השיר דורג במקום ה־22.
גדליה אלקושי
גדליה אֶלקוֹשִי (1910, תר"ע – ה' בשבט תשמ"ח, 20 בינואר 1988) היה ביבליוגרף של הספרות העברית, עורך, פילולוג וחוקר הספרות העברית החדשה וספרות ההשכלה. פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
אלקושי נולד בשם גדליה אלקס בעיירה אוֹסְטְרוב מָזוֹבְיֶיצְקה שבפולין בשנת 1910, בנם של צפורה לבית בַּכְרַך וזאב אֶלקֶס. סיים את לימודיו בגימנסיה בעירו, ובין השנים 1930–1932 למד במקביל היסטוריה ופילולוגיה באוניברסיטת ורשה ומדעי היהדות במכון לחכמת ישראל בוורשה. בשנת תרצ"ב-1932 עלה לארץ ישראל, המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת תרצ"ו-1936 קיבל תואר שני בספרות עברית. בקיץ 1937 נישא לרות בְּרַוְומן, והיה אב ל (נהרג במלחמת יום הכיפורים) ולזאב.
פרסומיו הראשונים היו בעיתונים העבריים "הצפירה" ו"הכוכב", ובארץ היה ממשתתפיו הקבועים של הירחון הספרותי החשוב "גליונות" בעריכת יצחק למדן.
משנת 1934 כיהן אלקושי כספרן בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. במקביל המשיך ללמוד באוניברסיטה העברית, ובשנת תש"ד-1944 קיבל תואר דוקטור, על דיסרטציה שכותרתה "יהודה ליב גורדון: לחקר יצירתו". באותה שנה פרש מעבודתו בספרייה והיה למורה לספרות עברית ולמקרא בגימנסיה העברית רחביה. משנת 1944 ועד 1966 היה ממחברי האנציקלופדיה העברית שבהוצאת "מסדה". בשנת 1954 פרש מההוראה והיה לעורך הראשי של האנציקלופדיה הכללית מסדה (ערך את שני הכרכים הראשונים, והוחלף על ידי חיים רבין) ועורך משנה של האנציקלופדיה העברית.
בשנת 1957 התמנה כמרצה לספרות עברית חדשה ולספרות ההשכלה באוניברסיטת תל אביב, ולימים הועלה לדרגת פרופסור.
אלקושי נפטר בגיל 77 בינואר 1988.
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים-אגודת הסופרים בבית אריאלה תל אביב.
מייסון יואינג (חברה)
מייסון יואינג בע"מ חברה שהוקמה על ידי מייסון יואינג בשנת 2011, ממוקמת בלוס אנג'לס, ומתמקדת בתעשיית האופנה, הקולנוע, המוזיקה ובפרויקטים בתעשיית הקוסמטיקה והשוקולד.
היסטוריה
מייסון יואינג בע"מ בעלת כמה חברות בת כגון Les Entreprises Ewing בצרפת ו- Ewingwood שבקמרון, מתפעלת סניף נוסף בקנדה, וב-2018 תכננה להקים סניף גם בסין. הפתיחה המתוכננת של הוועדה האדמיניסטרטיבית של החברה תוכננה ל-2017, אך נדחתה.
ערכי החברה
החברה דוגלת בראש ובראשונה בתקווה וסובלנות כלפי כל אדם באשר הוא.
אופנה
בית האופנה לבגדי חייטות עילית של מייסון יואינג נוסדה כחברת בת של מייסון יואינג בע"מ, ונותני החסות שלה הם עמנואל פטיט (כדורגלן) ואוליבר לאפידוס (בנו של מעצב האופנה טד לאפידוס). קולקציות המותג כוללות:
קולנוע וטלוויזיה
הטלוויזיה היא הלהט האמיתי של יואינג והיוותה עבורו דרך להתמודד עם ההתעללות שסבל כילד. הפרויקטים שיצר מתמקדים בשלום, תקווה ואחדות. הסרט "Descry" היה נקודת הפתיחה של מייסון בעולם הקולנוע, ומאז החברה יצרה סרטי אנימציה כמו "הרפתקאותיה של מדיסון" ובו מככבת התינוקת מדיסון וחברה ג'ואן. לאחר מכן הופקה הסדרה "הרפתקאותיהם של פילו ומיסו" שנוצרה כדי להסביר לילדים על חייהם של גברים במאה ה-18, ומגוללת את סיפורו של פילוס בן ה-17 שחי עם אמו ועם סבתו.
החברה הפיקה גם סדרות טלוויזיה לבני נוער במטרה להעביר מסר של העצמת הפרט. "Mickey Boom" היא סדרת טלוויזיה שהופקה על ידי חברת הבת הצרפתית Les Entreprises Ewing, ובנוסף הופק סרט למבוגרים "Angels of the World" שהוקרן בארצות הברית במטרה להעביר מסרים דומים.
יואינג הפיק סרט גם על המיתולוגיה האפריקאית "Orishas, The Hidden Pantheon" בבימוי של יאן לואיק, וב-2017 הופק החלק הראשון בטרילוגיה של "אלי גרים, הילד המקולל".
ספרות
ב-2016 החליט סניף של החברה ליצור ספרי אודיו וספרים כתובים לילדים.
מולטימדיה
בינואר 2017 הוציאה החברה לאור מגזין ששמו "קימי גלוס" העוסק באירועים עכשוויים בעולם הקוסמטיקה והקולנוע ובמעקב אחר חייהם של מפורסמים.
טוקואיים
טּוּקוּאִיִּים (שם מדעי: Ctenomyidae) היא משפחה של מכרסמים קטנים בתת-סדרת דמויי קביה החיים רק באמריקה הדרומית מפרו ומרכז ברזיל ודרומה עד קצה ארגנטינה. במשפחה זו ישנו סוג אחד - הטוקו ובו כ-60 מינים. שמם נגזר מהצליל שאותו הם משמיעים בשעה שהם חופרים מחילות.
הטוקואיים הם קרובי משפחתם של האוקטודוניים וממלאים את התפקיד האקולוגי של חולדי השק מאמריקה הצפונית. הם יצורים קטנים וצמחוניים החיים במאורות רוב זמנם ויוצאים רק בלילות. במקומות רבים הם מזיקים לחקלאות.
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-70
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-70 (באנגלית: 70th Primetime Emmy Awards) להענקת פרס אמי של האקדמיה האמריקאית לטלוויזיה, אומנויות ומדעים (ATAS) למיטב תוכני הטלוויזיה ששודרו בשעות הפריים טיים של שנת 2018 נערך בתיאטרון מיקרוסופט שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-17 בספטמבר 2018 באירוחה של רשת NBC. טקס זה היה בעל הרייטינג הנמוך בהיסטוריה עד לאותה שנה של פרס אמי, עם רק 10.2 מיליון צופים בטקס המרכזי, ירידה של כ-10.5% מהרייטינג של טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-69 שנערך ב-2017.
טקס פרס אמי האומנותי לבידור בפריים טיים ה-70, המשלים לטקס זה, נערך בין ה-8 ל-9 בספטמבר.
תוכניות ורשתות עם המועמדויות הרבות ביותר
width="20px"|
תוכניות ורשתות עם הזכיות הרבות ביותר
width="20px"|
מחוות הזיכרון
width="20px"|
הדיוויזיה ה-23 (בריטניה)
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב לוס. בקיץ 1916 לחמה הדיוויזיה ב, ובקיץ 1917 היא לחמה בקרב מסין ובקרב פשנדל. בעקבות התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו נשלחה הדיוויזיה יחד עם כוחות נוספים לאיטליה, על מנת לתגבר את החזית האיטלקית. הדיוויזיה לחמה בקרב הנהר פיאווה שבו נבלם הצבא האוסטרו-הונגרי, ובקרב ויטוריו ונטו שהביא לתבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמה. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-50 הוקמה הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, אולם מאחר שעוד לא סיימה את אימוניה היא הייתה אמורה לשמש כדיוויזיית עבודה ולא כדיוויזיה לוחמת. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד ויליאם נורמן הרברט, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה פורקה הדיוויזיה עקב ריבוי האבדות שלה, ויחידותיה שימשו לחיזוק יחידות אחרות.
ג'ייב (ריקוד)
גַ'ייב (באנגלית: Jive) הוא סגנון ריקוד שמקורו בארצות הברית. את שמו המציאו אפרו-אמריקאים בארצות הברית, בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20.
סגנון זה זכה לפופולריות בשנות ה־30 בזכות קאב קאלוויי, זמר ג'אז מפורסם באותה התקופה. בתחרויות ריקודים סלוניים, הג'ייב מקובץ לרוב עם ריקודים אלה בהשראת ריקודים לטיניים, אם כי שורשיו של הג'ייב מבוססים על הסווינג ולא על ריקודים לטיניים.
היסטוריה
עבור נגני מוזיקת ​​הסווינג בשנות ה-30 וה-40, "ג'ייב" היה סלנג מקצועי לדיבורים נלעגים או מטופשים. חיילים אמריקאים הביאו את הלינדי הופ/ג'יטרבג לאירופה בסביבות 1940, שם צבר אהדה בקרב הצעירים. בארצות הברית, הריקוד כונה "סווינג", בעוד המונח "ג'ייב" שימש בבריטניה כשם גנרי למכלול הסגנונות, כמו בוגי-ווגי וסווינג בוגי.
רוברט סטראוס
רוברט סטרואס (באנגלית: Robert Strauss; 8 בנובמבר 1913 – 20 בפברואר 1975) היה שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1953 על תפקידו בסרט "סטלאג 17".
ביוגרפיה
המועמדות לאוסקר לא הזניקה את סטראוס למעמד של שחקן מוביל לאורך שנות ה-50 והוא השתלב בתפקידי משנה בסרט המלחמה של רוברט אולדריץ' "התקף!" בתור סמל ברנסטיין ובדרמות "הגשרים בטוקו- רי" בתפקיד ביר בארל, "האיש בעל זרוע הזהב" בתור זירו שאוויפקה לצידו של פרנק סינטרה, ו"חטא על סף ביתך". את הופעותיו האחרונות כשחקן קולנוע ערך סטראוס בסרט הבדיוני אפוקליפטי "הנוח" בפקיד נח, בסרטו של ג'רי לואיס "תכשיטי המשפחה" ובסרטיו של אלביס פרסלי "נערות! נערות! נערות!" ו"פרנקי וג'וני".
לסטראוס היו שישה ילדים מגרושתו השחקנית אודרי סטראוס ומאשתו השנייה דב ורג'יניה. סטראוס מת ב-20 בפברואר 1975 משבץ בביתו שבניו יורק כשהוא בן 61.
ראיין קוואנטן
ראיין קוואנטן (באנגלית: Ryan Kwanten; נולד ב-28 בנובמבר 1976) הוא שחקן אוסטרלי שהתפרסם כשגילם את דמותו של ויני פטרסון באופרת הסבון "קרוב רחוק", ובהמשך בסדרות הטלוויזיה האמריקניות "סאמרלנד" ו"דם אמיתי".
ביוגרפיה
את הופעותיו הטלוויזיוניות הראשונות ערך קוואנטן בגיל 16, כשהשתתף במספר פרקים באופרת הסבון "A Country Practice". בהמשך קיבל מספר תפקידים קטנים נוספים בקולנוע ובטלוויזיה, עד שב-1997 לוהק לאופרת הסבון "קרוב רחוק". הוא גילם בה את דמותו של ויני פטרסון, גולש טוב מראה אך לא יוצלח, שמחפש אחר דרכים קלות להתעשרות, עד שלבסוף מוצא את מקומו כמציל. ב-2002, זמן קצר לאחר שכחלק מעלילת הסדרה נישא ויני לליאה (אדה ניקודמו) ולשניים נולד בן, החליט קוואנטן לעזוב את הסדרה, ולעבור לארצות הברית.
בשנת 2004 לוהק קוואנטן לסדרה "סאמרלנד" של רשת "The WB", בה גילם את דמותו של ג'יי אנדרסון, גולש אוסטרלי שהיה אחד מחבריה הקרובים של הדמות הראשית בסדרה (לורי לאפלין). מאז 2008 הוא משתתף בסדרה "דם אמיתי" של רשת HBO, בה הוא מגלם את דמותו של ג'ייסון סטקהאוס.
מאז הגעתו לארצות הברית, השתתף קוואנטן גם במספר סרטי קולנוע. בהם, "פליקה" (2006), "דממת מוות" (2007), סרט האימה "Don't Fade Away" מ-2010 בו גילם את התפקיד הראשי והסרטים "הוריקן" ו"סופר קון" (2018).
ב-2013 שיחק בקומדיה הרומנטית "טעות מהסוג הנכון" לצדה של קתרין אוהרה.
בשנת 2015 תרם את קולו לסרט האנימציה האוסטרלי "בלינקי ביל הסרט". באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסרט הפעולה האמריקאי-קולומביאני "תחרות נשק". ב-2016 כיכב בסרט "מי מקבל את הכלב?" לצדה של אליסיה סילברסטון.
בשנת 2018 החל לשחק בתפקיד הראשי של סטיב האמונד בסדרת הדרמת-פשע "The Oath" בשירות הסטרימינג של Sony Crackle. בפברואר 2019 שב עם תפקידו לעונה שנייה.
בשנת 2020 שיחק בסרט המדע בדיוני "2067". בשנה זו הצטרף לעונה השנייה של סדרת האנתולוגיה האמריקאית "שקרים קדושים" בשירות הסטרימינג Facebook Watch.
בשנת 2021 שיחק בתור ג'ורג' בל בסדרת האנתולוגיה "הם" מבית פריים וידאו.
בשנת 2022 כיכב בסדרת המדע-בדיוני האמריקאית "Kindred" מבית רשת FX on Hulu; הסדרה אשר מבוססת על הרומן באותו שם מאת אוקטביה א. באטלר, בוטלה לאחר עונתה הראשונה.
שרוביפטריקס
שרוביפטריקס (שם מדעי: Sharovipteryx; מילולית: "כנפי שרוב") הוא סוג נכחד של זוחל דיאפסידי קטן מקבוצת הפרוטורוזאוריה, שחי במשך אמצע עד סוף הטריאס של מרכז אסיה לפני 230 עד 225 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורת מדייגן שבקירגיזסטן (במקור בברית המועצות) והם תוארו ב-1971. במקור הסוג נקרא בשם: Podopteryx - "כנפי רגליים", אך שם זה הועבר לסוג שפירית אוסטרלית. שמו החדש קרוי על שם החוקר הרוסי שתיאר אותו לראשונה, אלכסנדר גריגורוביץ' שרוב.
סוג זה נחשב ליחיד בבני משפחת השרוביפטריגיים, עד לגילוי הסוג אוזימק (Ozimek) ב-2016. במראהו היה קרוב ללונגיסקואמה, אשר חי לצידו, אך בעל מבנה אווירודינמי שהזכיר סנאים דואים או לטאות דואות.
זוחל קדום זה הגיע לאורך 15 סנטימטרים, ולמשקל של 7.5 גרם והוא היה בעל מבנה קל ורגליים בעלות מפרקים ארוכים מאוד שביניהם בלט כנראה קרום עור (שלא השתמר במאובנים), ועזר ליצור הקדום לדאות בין העצים. כמה מהחוקרים מעריכים שהוא היה מאבות הפטרוזאורים המודרניים, אם כי לא נמצאו הוכחות לכך.
למעשה מבנה הזוחל לא היה מאוד אווירודינמי, אך הזכיר במראה כנף דלתא של מטוס קרב. לעומת הגפיים האחוריות הנמתחות שלו והזנב הארוך, הגפיים הקדמיות היו זעירות ביותר ושימשו רק לאחיזת ענפים. המבנה הדו-זוויתי היה מתאים יחסית לדאייה ושמירת לחץ אווירי אך לא למעוף אמיתי.
בני פרנצי
בני פרנצי (בהונגרית: Ferenczy Béni; סנטאנדרה, 18 ביוני 1890 – בודפשט, 2 ביוני 1967) היה פסל הונגרי, אמן מדליות, גרפיקאי, זוכה פעמיים בפרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה ביותר בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), חסיד אומות העולם.
משפחתו
אביו של בני (בנימין) פרנצי היה הצייר קארוי פרנצי, אמו הציירת אולגה פיאלקה והוא אח תאום של אמנית השטיחים נעמי פרנצי. אחיו הגדול, ולר פרנצי, היה צייר גם הוא. את נישואיו הראשונים ערך בווינה עם סטודנטית, ממנה נולדו לו שני ילדים, בת שלמדה צורפות, ממנה נולדו נכדיו, ובן, מתיאש (1923 – 1943), שנהרג בתאונת דרכים בגיל 20 כחייל גרמני. נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושים. הוא פגש את אשתו השנייה, מריה ארז'בט פּלוֹפּ שכולם הכירו רק בשם ארז'י, אותה הכיר עוד בהיותו מתלמד בבאיה מארה. הם התחתנו במוסקבה ב-1932. גם ארז'י הייתה גרושה ומנישואיה הראשונים נולד לה בן, מיקלוש, ממנו הייתה מנותקת תקופה ארוכה, שכן בית המשפט פסק את אחזקת הילד לאב בלבד בעת גירושיהם, אך הבעל לשעבר הוצא להורג בעקבות משפט ראווה בברית המועצות, כך שהילד גודל למעשה על ידי הורים אומנים בברית המועצות וראה שוב את אמו בבודפשט רק בשנת 1956.
ביוגרפיה
בני פרנצי היה פסל, מדליסט, שרטט, צייר צבעי מים, מאייר, סופר אמנות, אדם יוצא דופן באמנות ההונגרית של המאה ה-20. הוא החל את לימודיו במושבת האמנים של באיה מארה, המורה שלו היה אישטוואן רטי. בשנים 1909-1908 היה תלמידו של יוזף באר בפירנצה. לאחר מכן, בשנים 1911-1910 הפך לתלמידם של בלתזר שמיט, אמיל אנטואן בורדל ושל אלכסנדר ארכיפנקו באקדמיה של מינכן. הוא המשיך את לימודיו בפריז בשנים 1913-1912. אחרי 1919, (נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) הוא נאלץ לחיות בחו"ל במשך קרוב לעשרים שנה.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא השתתף באופן פעיל בחיי התרבות, אם כי, למרות הדעות שרווחו, הוא לא הפך לחבר ב"מנהלת המוזיאון והאמנות" שבגללה נאלץ להגר. הוא התגורר תחילה בבאיה מארה, אחר כך בברטיסלאבה ובעיר רוז'ומברוק, והגיע לווינה ב-1921, שם התחתן. בשנים 1922 – 1924 הזוג חי בברלין ובפוטסדאם. הוא שהה במוסקבה מ-1932 עד 1935. לאחר מכן עבר שוב לווינה ב-1936. לאחר האנשלוס חזר הביתה לבודפשט ב-1938, אך רק ב-1944 זכה בחזרה באזרחותו ההונגרית. לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ, הוא ואשתו החביאו יהודים בבודפשט, על כך הוענק להם על ידי יד ושם, (בשנת 1990 לאחר מותם) התואר חסיד אומות העולם.
בין 1945 לבין 1950, הוא היה מורה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. בשנת 1945, הפך לחבר במועצת האמנות בראשות זולטאן קודאי. בשנים 1948-1947 נסע לשווייץ ולאיטליה. בשנות החמישים התפרנס מאיור ספרים. בשנת 1956 לקה בשבץ מוחי והיה משותק בצד אחד. בעשור האחרון לחייו הוא הכין דגמים ביד שמאל.
יצירתו
בתחילת הקריירה שלו, בני פרנצי היה אמן שעשה ניסיונות רבים, הוא היה מקורב לקוביזם ולאר נובו. הפיסול שלו נשלט מאוחר יותר על ידי הסגנון הקלאסיסטי. הפסלים הגדולים והקטנים שלו מאוזנים ועוצמתיים, קרובים לעולם הפסלים היווניים הארכאיים. יצירותיו נבנו בדרך כלל כדי להדגיש את מבנה גוף האדם ולהגזים בצורות גיאומטריות. הדיוקנאות שלו משדרים אווירה לירית ומקרינים רגשות. הפסלים שלו משדרים דינמיות, והקומפוזיציות שלו בנויות בצורה מבנית קפדנית.
כאמן גרפי, הוא גם אחד הנציגים הגדולים של אמנות הרישום ההונגרית, וגם פעילותו כמאייר הייתה משמעותית. הוא גם הפיק ציורי צבעי מים רבים, בעיקר טבע דומם. לפסליו הקטנים יש זוהר מונומנטלי. אומנות המדליות שלו יוצאת מן הכלל. (אפשר לראות רבים מהפסלים ומהמטבעות שלו במוזיאון פרנצי בסנטאנדרה, אבל יש גם יצירות באוסף דיאק בעיסקשפהרוואר). כתביו פורסמו במגזינים Tér és Forma וב-Magyar Művészet.
יאנוש גראי
יאנוש גראי (בהונגרית: Garai János; ג'נג'ש, 29 במאי 1913 – קומארום, 1945) היה משורר, סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי שניספה בשואה. בנו לאסלו גראי הוא פסיכולוג.
ביוגרפיה
במשך תקופה קצרה עבד ככתב בנפסבה. בין 1937 לבין 1942 ניתק את יחסיו עם המפלגה הקומוניסטית וב-1942, לאחר מעצרו וכליאתו, חזר למפלגה. במחנה ביישוב גראן כתב את ספרו "הטנגו האדום", שקיבל פרסום רק אחרי מותו בתום מלחמת העולם השנייה והוסרט בשנות ה-90 של המאה ה-20. בסוף אפריל 1942 הוא גורש לשארושפטק במסגרת פלוגת עונשין (מחנה עבודה) ולאחר מכן לאוקראינה. בתחילת 1945 ניסה להימלט בסביבות העיר קומארום מפלוגת העונשין שנסוגה מערבה, אך נתפס והוצא להורג (לא ידועים החודש, התאריך והמיקום המדויקים של מותו). אשתו הייתה שרולטה אונגר, בתם של אברהם אונגר ושל הרמין קראוט. הם נישאו בבודפשט ב-19 ביוני 1934.
מורוויד' קלארק
מורוויד' קלארק (בוולשית: Morfydd Clark, הגייה: [ˈmɔrvɪð]; נולדה ב-17 במרץ 1989) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וולשית.
קריירה
קלארק עזבה את מרכז הדרמה בסמסטר האחרון ללימודיה כדי לככב במחזה "Blodeuwedd" של סונדרס לואיס שהוצג בתיאטרון ג'נדלאתול סימרו. היא הופיעה במחזה "Violence and Son", בתפקיד יוליה במחזה רומיאו ויוליה בתיאטרון קרוסיביל בשפילד, ובמחזה יחסים מסוכנים בתיאטרון דונמר וורהאוס שצולם בשידור חי. בשנת 2016 היא גילמה את פרדריקה ורנון בסרטו של ויט סטילמן "אהבה וידידות".
בשנת 2016, היא הופיעה בסרט "The Call Up" וכקורדליה במחזה המלך ליר, שהוצג בתיאטרון אולד ויק, ב-2017, היא שיחקה בסרט "Interlude In Prague", וגילמה את קתרין דיקנס בסרט "האיש שהמציא את חג המולד". בדצמבר 2019, דווח (ובתחילת 2020, אושר), שקלארק תגלם גרסה צעירה יותר של הדמות גלדריאל בסדרת הטלוויזיה "שר הטבעות" בהפקת פריים וידאו.
בשנת 2019, היא הופיעה בסרטים "מלתעות האימה", "ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד", ו-"יופי נצחי". באותה שנה, שיחקה קלארק בתפקיד ראשי בסרט האימה הפסיכולוגי שזכה לשבחי הביקורת, "מוד הקדושה". על הופעתה, היא הייתה מועמדת בקטגוריית פרס השחקנית הטובה ביותר של פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשנת 2020, ולפרס באפט"א לכוכב העולה לשנת 2021.
הדיוויזיה השמינית (בריטניה)
הדיוויזיה השמינית של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית, אשר לחמה במלחמות השונות של בריטניה מתחילת המאה ה-19.
מלחמת הבורים
הדיוויזיה הוקמה במהלך מלחמת הבורים השנייה והועמדה תחת פיקודו של לזלי רונדל, אולם היא פורקה עם תום המלחמה.
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הוקמה מחדש עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא הורכבה מחיילים סדירים ששבו מרחבי האימפריה הבריטית. הדיוויזיה נשלחה בנובמבר 1914 ולחמה בחלקו האחרון של קרב איפר הראשון. הדיוויזיה לחמה ברוב הקרבות הגדולים בחזית המערבית עד 1917, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום וקרב פשנדל. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1938 הוקמה הדיוויזיה מחדש בארץ ישראל, והיא הועמדה תחת פיקודו של ברנרד מונטגומרי. הדיוויזיה כללה רק 2 חטיבות רגלים ללא יחידות ארטילריה והנדסה, וב-28 בפברואר 1940 פורקה הדיוויזיה.
הארי סטיוארט ניו
הארי סטיוארט ניו (באנגלית: Harry Stewart New; 31 בדצמבר 1858 – 9 במאי 1937) היה פוליטיקאי ועיתונאי אמריקאי, שכיהן כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית, כסנאטור מטעם אינדיאנה וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית.
ביוגרפיה
הארי סטיוארט ניו נולד באינדיאנפוליס לג'ון ניו ולרעייתו מליסה (לבית בילר) ניו. אביו היה הגזבר של ארצות הברית ודודו, ג'פטה ניו, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הארי ניו למד באוניברסיטת בטלר שבאינדיאנפוליס ולאחר מכן החל לעבוד בעיתון "אינדיאנפוליס ג'ורנל", שם הוא היה כתב, עורך, אחד הפעלים והמוציא לאור. הוא עבד בעיתון בשנים 1878–1903. ניו כיהן כחבר בסנאט המדינתי של אינדיאנה בין השנים 1896–1900. הוא לחם במלחמת ארצות הברית-ספרד כקצין בדרגת קפטן ושירת כעוזר השליש של הגיס השביעי של צבא ארצות הברית. בשנים 1900–1912 הוא שימש כחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית, כשבשנים 1907–1908 הוא כיהן כיושב הראש שלה. בהמשך הוא היה מעורב בעסקי בנייה וחציבת אבנים.
בפוליטיקה הארצית
ניו שב לפוליטיקה כאשר ב-1916 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית. בבחירו הוא ניצח את הסנאטור המכהן ג'ון קרן. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה לטריטוריות. הוא נמנה עם מתנגדי חוק היובש וב-1919 הוא הגיש הצעת חוק להקמת חיל האוויר של ארצות הברית כזרוע עצמאית.
בסוף מרץ 1922 היה ניו לסנאטור הראשון שעשה שימוש ברדיו לצורכי מסע הבחירות שלו. באותה עת השימוש באמצעי השידור לצרכים פוליטיים לא היה שכיח במיוחד על ידי הפוליטיקאים. נאומו שודר על ידי תחנת הרדיו של צי ארצות הברית בוושינגטון די. סי., והוביל מיד לתלונות מצידם של הדמוקרטים על השימוש בתחנה ממשלתית לצרכים מפלגתיים. בהמשך נאסר להשתמש בשידורי התחנה לצרכים פוליטיים.
בבחירות אלו לסנאט הובס ניו על ידי אלברט בוורידג', שהפסיד בבחירות הכלליות לסמואל רלסטון הדמוקרט. לאחר מכן הוא מונה על ידי הנשיא וורן הרדינג כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית והמשיך לכהן בתפקיד זה גם עד לתום תקופת נשיאותו של הנשיא הבא, קלווין קולידג' ב-1929.
שנותיו האחרונות
לאחר תום תקופת נשיאותו של קולידג' פרש ניו מהחיים הפוליטיים והמשיך להתגורר בוושינגטון. ב-1933 הוא מונה כנציב של ארצות הברית לתערוכה העולמית של שיקגו.
הארי סטיוארט ניו נפטר בבולטימור ב-9 במאי 1937. הוא נטמן בבית הקברות קראון היל שבאינדיאנפוליס.
ארמון החוריה
ארמון החוריה (בערבית: قصر الحوريه) הוא מרכז תיירותי היסטורי מתקופת השלטון העותמאני אשר נמצא ביישוב הבדואי לקיה שבצפון הנגב. המבנה שייך למשפחת אבו קרן והמרכז מנוהל על ידי אמאל אבו קרן בת המשפחה. המבנה בנוי בסגנון בנייה אקולוגית בעזרת אבנים בוץ ותבן. בשנת 2008 נפתח המבנה מחדש לאחר שננטש בשנת 1990 והוא משמש כעסק תיירותי חברתי וכלכלי אשר תומך בהעצמת האישה הבדואית ושיפור מעמדה.