cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'אז
היסטוריה
בפרשנות של אמנים אלו לג'אז הושם דגש חזק על האלתור, חלקים נרחבים מהשיר נוגנו רק כהערה על השיר המקורי ובאופן שונה מבכל פעם אחרת שהם נוגנו. מסיבה זו היצירה הג'אזית מאז ועד היום מתאפיינת בחד פעמיות של האמנים, המקום, הזמן והקהל המאזין.
תרומה חשובה להתפתחות והתעמקות הז'אנר בשנות השישים תרם החצוצרן, מלחין ומנהיג הלהקה מיילס דייוויס אשר התחיל בתור נגן של צ'ארלי פארקר. דייוויס תרם תרומה מכרעת להתפתחותם של סגנונות חדשים בג'אז. בסוף שנות הארבעים ותחילת שנות החמישים הוא יצר את הקול ג'אז. לאחר מכן הוא תרם מאוד לפיתוח ההארד בופ עם החמישייה שלו. בסוף שנות החמישים הוא יצר סגנון בשם ג'אז מודאלי. במקביל הוא תרם מאוד לפיתוח הזרם השלישי בעזרתו של המעבד גיל אוונס. בשנות השישים הוא חזר לבופ ולקח אותו לכיוון אוונגארדי יותר. בסוף שנות השישים הוא יצר סגנון חדש המשלב רוק בג'אז- פיוז'ן.
בשנות 50 וה-60 נדחק הג'אז החוצה ממועדון הריקודים, עקב כניסת הרוק והפופ, ומצא את מקומו הנוכחי כמוזיקה של מועדונים והופעות חיות. הדבר אפשר לקחת את הג'אז למחוזות רחוקים עוד יותר. נוצרו סגנונות ששוברים כללים מוזיקליים רבים, כפי שהתרחש במוזיקה הקלאסית עוד קודם לכן, ג'אז אוונגארד וג'אז חופשי. החשוב בתורמים לסגנון זה הוא ג'ון קולטריין שהיה סקסופוניסט של מיילס דייוויס בשנות החמישים. בנוסף אליו מתבלטים הסקסופוניסט אורנט קולמן, הפסנתרן ססיל טיילור.
בשנות השבעים תפס הפיוז'ן את מרכז הבמה. מפתחיו העיקריים היו נגניו של מיילס דייוויס, מייסד הסגנון, בשנות השישים. הפסנתרנים ג'ו זאווינול צ'יק קוריאה והרבי הנקוק, הגיטריסט ג'ון מקלפלין, הסקסופוניסט ויין שורטר והמתופף טוני ויליאמס. עם זאת היו נגנים שהמשיכו במסורת האקוסטית כמו הפסנתרן קית' ג'ארת (גם הוא ניגן עם דייוויס).
במרוצת השנים התפתח הג'אז לכיוונים בלתי צפויים. לקראת סוף שנות השמונים החלה קבוצה, בראשות החצוצרן וינטון מרסליס ובוגרים של מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון להחזיר את הג'אז לפסיו המסורתיים. מיילס דייוויס כינה את התנועה "ריאקציונרית" ולא הבין מדוע נגנים צעירים מסתכלים אחורה במקום קדימה. מצידם, הם "הצילו את הג'אז" מהתפתחויות מזיקות. תקליטים שהופקו במסגרת גישה זו ובראשם הקלטות הסטנדרטים של שלישיית קית' ג'ארט (עם ג'ק דז'ונט וגארי פיקוק) זכו להצלחה מסחרית גדולה והשפיעו על נגנים צעירים רבים בשנות התשעים ואילך להאזין ולנגן ג'אז מסורתי, במקביל להתפתחות הפיוז'ן, הג'אז החופשי והכיוונים האלקטרוניים.
אלתור
הגם שישנו קושי באפיונו של הג'אז, מקובל להכליל את אלמנט האלתור כחלק אינטגרלי ממנו. אלתור היה ועודנו אלמנט הכרחי במוזיקה האפריקאית ובמוזיקה האפרו-אמריקאית, הגם שהצורה המסוימת שבה מאלתרים השתנתה עם הזמן. מוזיקת הפולק והבלוז הייתה לעיתים קרובות מבוססת על תבנית של קריאה ותגובה, והאלתור התבטא במילים, במוזיקה, או בשניהם. בדיקסילנד ג'אז, מוזיקאים נהגו לאלתר מלודיה מסוימת כאשר אחרים מנגנים מלודיה אחרת ש"תלך" לצידה. בתקופת הביג בנד והסווינג, ניגנו בדרך כלל מוזיקה מתווים ופרטיטורות מדויקות, אולם, במקרים רבים ניתנה הבמה לנגן אחד שיעמוד ויאלתר סולו קצר. לבסוף, מתקופת הבי בופ ואילך, האלתור תופס את מרכז הבמה, כאשר רוב תשומת הלב ממוקדת בסולואים חכמים ומרגשים. בקטעי בי בופ, המלודיה הכתובה (הד) מנוגנת פעם אחת, ולאחריה הסולנים מאלתרים לאורך כורוסים רבים על מהלך האקורדים של ההד, או בג'אז מודאלי על המודוסים המתאימים לו.
כאשר מוזיקאי ג'אז מאלתרים, הם בדרך כלל עושים שימוש במהלך אקורדים - סדרת האקורדים המגדירים את המבנה ההרמוני של הקטע. לדוגמה, הקטע "Now's the time" של צ'ארלי פארקר הוא קטע בן 12 תיבות אשר עושה שימוש במהלך האקורדים הבסיסי של הבלוז, בלוז 12 תיבות. לאחר המלודיה, חטיבת הקצב (Rhythm section) ממשיכה לנגן את אותן 12 התיבות הראשונות (אולם גם הליווי אותו מנגנת חטיבת הקצב הוא מאולתר, תוך כך שהוא שומר על עקרונות מסוימים), וכל סולן מאלתר מלודיות אחרות על המבנה ההרמוני. מבנה כזה של קטע נקרא במוזיקה מבנה סטרופי, אולם בג'אז הוא מהווה מבנה סטנדרטי וככזה לא מייחסים לו ייחודיות.
ג'אז בהשוואה למוזיקה הקלאסית
רבים מכנים את הג'אז "המוזיקה הקלאסית של ארצות הברית", אך בהשוואה למוזיקה קלאסית ניתן להבחין בראש וראשונה בחופש שיש לנגן הג'אז להביע את עצמו בתוך ההרכב. הדרך שבה אמור נגן הג'אז להביע את עצמו משתנה עם סגנון הג'אז הספציפי שאותו מנגנים, אולם אף בסגנון הג'אז החופשי אין הנגן פטור מהקשבה לנגנים שמסביבו והשארת מרחב מספיק להבעה העצמית של שאר הנגנים. הג'אז במובן זה הוא צורת אומנות חברתית ודמוקרטית יותר מהמוזיקה הקלאסית.
קיימת בג'אז גם מסורת של הלחנה, אולם אם בזמן שבמוזיקה הקלאסית של עד המאה ה-20 היה המלחין מניח שלפחות ינסו לעקוב אחרי שפע הוראותיו הפרטניות עלול מלחין הג'אז (שבדרך כלל כותב בעיקר לצורך הנחיה של הנגנים העובדים איתו) להסתפק במעבר ההרמוני או במשפט המלודי אשר יהווה מקור לאלתורים מאוחרים יותר.
מלבד ההבדלים בתפיסה ובקונספט שבין ג'אז למוזיקה קלאסית, ישנם גם הבדלים טכניים, כאלה אשר מתבטאים מאוחר יותר גם בצבע, בגוון ובאווירה שהמוזיקה יוצרת. הבדלים אלו מתבטאים בקצב, בהרמוניה, במלודיה ובמבנה.
תתי סגנונות בג'אז
לג'אז תתי-סגנונות רבים, ביניהם:
קוליברי ציצת-תיל
קוליברי ציצת-תיל (שם מדעי: Discosura popelairii) הוא מין של עוף טרפי קטן ממשפחת הקוליבריים החי ביערות הגשם הטרופיים של קולומביה, אקוודור ופרו, למדרונות הרי האנדים בגבהים 500-1,500 מטר.
מאפיינים
מין זה הוא מהקטנים שבקוליבריים ומהעופות בכלל: הוא מגיע לאורך 10.5—12 ס"מ בזכרים ו-6.5—7.5 ס"מ בנקבות ומשקלו הממוצע הוא רק שתיים וחצי גרם. זכרי הקוליברי בעלי נוצות מפוארות בצבע ירוק עם ראש ירוק המוקף נוצות יוצרות ציצה ירוקה-כהה גבוהה המזכירה חוט תיל עומד. החזה כחול והבטן ורדרדה בהירה. קצוות הכנפיים סגולות, הגב כחול ומעליו עובר פס לבן. הרגליים בעלות נוצות אדומות והזנב ארוך וכחול עם זוג ציצות ארוכות בולטות. מקור הקוליברי קצר יחסית. לעומת הזכרים הנקבות בעלות נוצות קצרות יותר ומפוארות פחות.
קוליברים קטנים אלה פעלתנים ביותר ומבקרים כל יום במאות פרחים (בעיקר של הסוג Inga) במטה לינוק צוף או שהם יצודו חרקים למאכל. בעונת הרבייה קוליברי אלה מושכים נקבות עם נוצותיהם הראוותניות ועם נפנוף זנבותיהם הגדולים. כמו מרבית העופות הקוליברים הם מונוגמים.
פסגת קולמן (אנטארקטיקה)
פסגת קולמן (באנגלית: Coleman Peak) היא פסגת הר הממוקמת על המדרון הצפון-מזרחי של הר ארבוס באי רוס, שבאנטארקטיקה.
גובה של הפסגה 1,600 מטרים מעל פני הים.
הפסגה נמצאת 6.7 קילומטרים מזרחית לרכס פנג.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד בשנת 2000.
הפסגה נקראת על שם הכומר ג'ון קולמן (John Coleman), אשר חקר את אנטארקטיקה במסגרת התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית. קולמן הוא אחד משני כמרים שזכו לכבוד שעל שמם נקרא אתר באנטארקטיקה.
עבד אל-והאב דראושה
עבד אל-והאב דראושה (בערבית: عبد الوهاب دراوشة; תעתיק מדויק: עבד אלוהאב דראושה; נולד ב-12 באוקטובר 1943) הוא חבר הכנסת לשעבר, אשר כיהן בכנסת בין השנים 1984–1999, תחילה מטעם המערך עבודה-מפ"ם ולאחר מכן מטעם המפלגה הדמוקרטית הערבית (מד"ע).
ביוגרפיה
דראושה נולד בכפר אכסאל וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון נצרת. הוא בוגר סמינר למורים ובעל תואר בוגר מאוניברסיטת חיפה בהיסטוריה כללית ובחינוך. הוא מחנך במקצועו והיה מנהל בית ספר מקיף ומפקח במשרד החינוך והתרבות.
דראושה נבחר לראשונה לכנסת בכנסת ה-11 מטעם המערך עבודה-מפ"ם. ב-15 בפברואר 1988, לקראת סוף הקדנציה, הוא פרש מסיעת המערך והפך לסיעת יחיד. בפרישה זו הוא הקים את "המפלגה הדמוקרטית הערבית".
בבחירות לכנסת ה-12 התמודד דראושה במקום הראשון מטעם רשימתו, מד"ע, וזכה ב-1.8% מקולות הבוחרים, דבר שהעניק לו ולמפלגתו מנדט אחד. בכנסת ה-13 הכפילה מפלגתו את כוחה, ודראושה נבחר לכנסת יחד עם טלב א-סאנע. בכנסת זו שימש יו"ר ועדות המשנה לחינוך ערבי ולקידום מעמד האישה הערבייה.
ב-1994 ארגן דראושה את המשלחת הראשונה של ערבים אזרחי ישראל שנסעה לסוריה כדי לנחם את הנשיא חאפז אל-אסד על מות בנו. במהלך הביקור נפגש דראושה עם מנהיגי הטרור הפלסטיני, אחמד ג'יבריל וג'ורג' חבש ונאיף חוואתמה. בביקור נוסף שערך בסוריה ב-1997 נפגש עם אסאד ואמר לו "אתה הגדול מכולם, הבכיר ביותר בין מנהיגי העולם". את רשמי ביקורו תיאר בריאיון לעיתון "מעריב": "מי שבא ורואה כאן את המציאות, את הכמיהה לשלום - שלום אמת ולא שלום של כיבוש ושקרים כמו שישראל רוצה - אינו יכול שלא להתפעל. עד היום היינו שבויים בפרופגנדה של ישראל כאילו שסוריה מדינה מפגרת. בוא ותראה את ההתקדמות כאן. בכפרים יש תנאים מודרניים. הכל בשפע. הכל זול... אנחנו מוקסמים, לא מתרפסים".
כהונתו של דראושה בכנסת ה-14 הייתה כהונתו האחרונה בכנסת. בבחירות לכנסת ה-15 ולכנסת ה-18 הוא הוצב במקום ה-119 של רע"ם ושל רע"ם-תע"ל (בהתאמה). הוצב במיקום סמלי ברשימה המשותפת בבחירות לכנסת העשרים.
עמדותיו המדיניות
דראושה מסתייג מההגדרה "ערבי ישראלי" ומעדיף להגדיר את עצמו "ערבי-פלסטיני אזרח מדינת ישראל". בראיון שנתן לעיתון סעודי ב-1989 אמר "כל צעדיי בפנים נעשים בהוראות מיאסר ערפאת וכמה ממנהיגי הארגון [אש"ף], והם יודעים עליהם". הוא דוגל בביטול אופייה היהודי של מדינת ישראל והפיכתה ל"מדינת כל אזרחיה". לדבריו, מדינת ישראל במצבה הנוכחי "אינה דמוקרטית אלא אימפריאליסטית, כובשת, מדינת אפרטהייד גזענית המפלה מיעוט של 20 אחוזים".
בריאיון לביטאון הרשות הפלסטינית "אל-חיאת אל-ג'דידה" קבע כי כל ערבי שמשרת בצה"ל מבצע "פשע מתועב נגד החברה". בנאום שנשא ב-1998 בפני סטודנטים באוניברסיטת אל-אסרא שברבת עמון אף התגאה בהצלחת מפלגתו בשכנוע צעירים בדואים לעזוב את צה"ל ולהצטרף ל"אנשי שורות בני-עמם".
יחסי דרום אפריקה–זימבבואה
יחס דרום אפריקה–זימבבואה הם היחסים הדו צדדיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין רפובליקת זימבבואה.
היסטוריה
בין המדינות היה מתח גבוה מאז 1965, כאשר דרום אפריקה תמכה במדינת רודזיה והתנגדה לעצמאותה של זימבבואה. דרום אפריקה אף סייעה למשטר רודזיה בראשותו של ראש הממשלה איאן סמית במשך כמעט 14 שנים.
היחסים בין שתי המדינות החלו להשתפר מ-1990, לאחר ששחררה את מנדלה מהכלא ודרום אפריקה עברה לרפורמה חוקתית. באותה תקופה, התקיימו מספר מפגשים בין השרים בנושאי הסחר וההובלה. נשיא דרום אפריקה, דה קלרק, נשיא זימבבואה,מוגאבה ונשיא בוצואנה, קואט מאסירה, נפגשו על מנת למצוא פתרון למרד הצבאי בלסוטו. היחסים בין שתי המדינות אף השתפרו משמעותית לאחר סיום האפרטהייד. בדצמבר 1993, נפגשו לראשונה שרי החוץ של שתי המדינות, במהלך המפגש, השרים דנו בדרכים על מנת לשפר את היחסים בין שתי המדינות.
בנובמבר 1995, בטקס שבו נכחו הנשיאים מנדלה ומוגאבה, נפתח גשר חדש המקשר בין המדינות מעבר לנהר לימפופו.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, סך היקף הסחר של שתי המדינות הגיע ל-2 מיליארד דולר בעוד שכמעט 2 מיליארד דולר הם ייצוא דרום אפריקאי. הייצוא העיקרי של דרום אפריקה הוא שמנים, מוצרי זיקוק, ברזל ופלדה, פלסטיק, כורים גרעיניים, דודים ועוד. הייצוא העיקרי של זימבבואה הוא מוצרי מזון.
מייקל הקים ג'ורדן
מייקל הקים ג'ורדן (באנגלית: Michael-Hakim Jordan; נולד ב-24 ביוני 1977) הוא מאמן וכדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. ג'ורדן החל להשתמש בשמו המלא, מייקל הקים, לאחר שמאס בהשוואות לשחקן ה-NBA הידוע מייקל ג'ורדן.
ג'ורדן התבלט לראשונה במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פנסילבניה, שם אף זכה לתואר "שחקן השנה של ליגת הקיסוס" במהלך עונת. לאחר שסיים את לימודיו ניסה את מזלו בליגות החצי-מקצועניות של ארצות הברית. בשנת 2000 ניסה להתקבל לקבוצות ה-NBA פילדלפיה 76' ובוסטון סלטיקס, אך לא נבחר בדראפט וכשל במאמציו אלו.
במקום זאת החל ג'ורדן לשחק בקבוצות אירופיות ודרום אמריקאיות מהליגות העליונות המקומיות. בין השאר שיחק בקבוצות כגון ארטלנד דרגונס הגרמנית, שרלרואה הבלגית, קאנטו האיטלקית ופאוק סלוניקי היוונית. ב-2008 הצטרף לקבוצת עירוני אשקלון בליגת העל בכדורסל, אך עזב אותה באמצע העונה לקלן מליגת העל הגרמנית בכדורסל.
זכריה גלוסקא
זכריה גלוסקא (אוגוסט 1895 - 19 בספטמבר 1960) חבר הכנסת הראשונה מטעם התאחדות התימנים בישראל.
ביוגרפיה
זכריה גלוסקא נולד בעיר חידאן שבתימן בשנת 1895. הוא עלה ארצה בשנת 1909 והתיישב עם משפחתו בשכונת שבזי (שקדמה לתל אביב ומהווה כיום חלק ממנה). הוא קיבל חינוך מסורתי במסגרת החדר. עבד כפועל בבית חרושת ובפרדסי פתח תקווה.
לקח חלק פעיל בבנין העיר תל אביב, הוא עצמו עסק בקדיחת הבאר הראשונה של תל אביב, וכן עסק בהקמת גימנסיה הרצליה.
הצטרף למפלגת הפועל הצעיר בשנת 1911 ולהסתדרות עם ייסודה (1920). נמנה עם מייסדי הסתדרות "צעירי המזרח", מפלגת לוויין של הפועל הצעיר, בשנת 1920, ונבחר מטעמה בבחירות לאספת הנבחרים הראשונה. בשנת 1925 הוא נבחר כיושב ראשה. נבחר לוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב בתחילת 1925 מטעם רשימה של התימנים.
מראשי התאחדות התימנים בישראל. בשנת 1939 יצא בשליחותה לערוך מגבית במצרים ובארצות הברית, ועקב מלחמת העולם השנייה נשאר באמריקה וחזר לארץ רק בשנת 1949. הוצב במקום הראשון ברשימת התאחדות התימנים בבחירות לאספה המכוננת והיה הנציג היחיד מטעם ההתאחדות בכנסת הראשונה. התריע כנגד אפליית יהודי תימן.
נפטר בקנדה, בדרכו לשליחות בארצות הברית.
יהודה אלקנה
יהודה אלקנה (16 ביוני 1934 - 21 בספטמבר 2012) היה אינטלקטואל ישראלי, פרופסור להיסטוריה של המדע ופעיל חינוך. מייסד התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים, והמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב, וכן כתב העת "Science in Context". מבקר חריף של שיטות החינוך וההוראה בישראל הן בתחום הוראת המדעים, הן בתחום הוראת השואה והנחלת זכר השואה בישראל.
ביוגרפיה
יהודה אלקנה נולד בסובוטיצה בממלכת יוגוסלביה ב-16 ביוני 1934. ב-1944, בהיותו בן עשר, נכלא עם משפחתו במחנה הריכוז אושוויץ, שבו שהה כשנה. בשנת 1948 עלה לישראל.
אלקנה למד פיזיקה, מתמטיקה, ביולוגיה והיסטוריה של המדע. הוא קיבל תואר שני בפיזיקה האוניברסיטה העברית ב-1966. בעבודת הדוקטור שלו שאותה הגיש בהדרכתו של סטיבן טולמין באוניברסיטת ברנדייס, עסק בהופעתו של מושג האנרגיה בפיזיקה. בשנת 1968, התקבל למשרת מרצה באוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 1969–1973 היה מרצה ויו"ר המחלקה להיסטוריה ולפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל ניהל את מכון ון ליר בירושלים, עד שנת 1993. בשנת 1979 אצר את התערוכה "‫איינשטיין תרל"ט-תשל"ט" שהתקיימה בבית הספרים הלאומי.
בין 1981–1983 עסק עם עמיתו עמוס פונקנשטיין בהקמת המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב, ומ-1983 ועד 1991 היה מנהל המכון.
בין השנים 1981–1991 ערך את כתב העת "Science in Context".
בשנים 1995–1999 כיהן כפרופסור לפילוסופיה של המדע במכון הטכנולוגי של ציריך, בשנים 1999–2009 היה נשיא ורקטור האוניברסיטה המרכז-אירופית בבודפשט.
אלקנה כיהן כחבר באקדמיה הבינלאומית להיסטוריה של המדע, חבר המכון למחקר מתקדם בברלין, חבר בוועדה המדעית של ה-Collegium Helveticum, חבר וסגן יו"ר הוועדה המייעצת של ה-Collegium Budapest וחבר בחבר-הנאמנים של קרן קרנגי לקידום ההוראה (CFAT).
חיים אישיים
היה נשוי לד"ר יהודית אלקנה, ואב ל-4 ילדים, אחד מהם הוא המוזיקאי עמוס אלקנה.
גישה חינוכית
אלקנה ביקר את השיטה ה"צרה" בה מלמדים מדעים. לדבריו לא ניתן להבין את המדעים ואת מקומם בסביבה המודרנית המשתנה ללא תמונה רב-תחומית רחבה. הוא ביקש לשנות את ההוראה, ובפרט את הוראת המדעים להוראה בין-תחומית, בראייה רחבה, מתוך כוונה שהתלמידים יבינו את המכלול, דבר שיסייע להם לפנות בעצמם לפעילות מדעית יוצרת. גישתו פנתה בעיקר אל המצטיינים מתוך אמונה שהדבר ייצור שאיפה פנימית בקרב שאר התלמידים להדמות להם.
גישתו החינוכית של אלקנה דוגלת בקידום הפרט, ובייחוד המצטיין. לדבריו, יש להשקיע תקציב עודף במצטיינים ולטפח אותם לשם יצירת אליטה מובילה, אשר תהווה קטר שימשוך אחריו את החברה. הוא התנגד חריפות לגישה החינוכית הנפוצה בישראל, שלפיה יש לצמצם פערים על ידי קידום חלשים והבאתם אל הממוצע, תוך הסתפקות בהישגים ממוצעים טובים, תוך השקעת משאבים רבים בהקלות והתאמות לתלמידים שהיו יכולים לגייס מתוכם משאבים, בהינתן מוטיבציה להצטיינות.
גישתו לזיכרון השואה: בזכות השכחה
ב-2 במרץ 1988, על רקע פרוץ האינתיפדה הראשונה ומשפט דמיאניוק, כתב אלקנה מאמר בעיתון הארץ תחת הכותרת "בזכות השכחה". במאמר, שעורר פולמוס והתנגדות עזה, טען אלקנה שעל מנהיגי ישראל, מחנכי הנוער שבה וקובעי הטון בתרבותה להימנע משימת דגש על לקחי השואה כתוכן מרכזי לכל פעולה מדינית וחינוכית ועליהם להפנות משאבים ומקום להסתכלות לעתיד, לקידום העם החי. הוא התקומם כנגד הפרשנות שניתנה לשואה בישראל, אשר הניבה תחושות חרדה עמוקות, מנטליות של מצור ותסביך קורבן, שהיו, לדבריו, בסיס לעימות של ישראל עם הפלסטינים. עוד טען, שלא ניתן ללמוד מהשואה לקחים חיוביים כלשהם. ישראל חייבת לשכוח כדי להיות ל"נורמלית".
אחד ההוגים שקידמו את המאמר ולקחו היה משה צוקרמן, שטען שהחברה הישראלית השתמשה בשואה כטקסט וכמכשיר לאשרור נטיותיה המיליטריסטיות; על אף שאלקנה לא אמר זאת במפורש במאמרו, זה הרושם שהותירו דבריו בציבור.
ישראל אלדד הגדיר את המאמר "זוועה מוסרית, חינוכית ופסיכולוגית".
גזים סלמאני
גזים סלמאני (באנגלית: Gzim Selmani; נולד ב-16 ביוני 1994) הוא מתאבק הולנדי/אלבני. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה רזאר.
החיים שלפני
סלמאני הוא ממוצא קוסובו אלבני, שגדל באויזן, הולנד. הוא החל להתאמן בג'ודו מגיל 4, כשבגיל 12 עבר לקיקבוקסינג והחל להתאמן באמנויות לחימה משולבות לצד אחיו, אגזון, בגיל 15. סלמאני הפך לאלוף קיקבוקסינג במשקל כבד לאחר שהתחרה בטורניר של שמונה משתתפים בברמרהאפן, גרמניה.
NXT (2015–2018)
סלמאני זומן למבחני כניסה בדובאי, וזאת הייתה החלטה של ויליאם ריגל האם להחתים אותו לחוזה ב-WWE. בחודש מאי 2015 דווח שסלמאני חתם על חוזה עם ה-WWE והחל להתאמן במתחם ה-Performance Center. את הופעת הבכורה שלו בזירה ערך ב-30 בינואר 2016 באירוע שלא שודר לטלוויזיה כחלק מהתוכנית NXT שהתקיימה בפלורידה, כשהוא מפסיד לג'וש וודס. בפברואר 2016 סלמאני צוות לסאני דינסה ובחודש אפריל הם נודעו בשם Authors of Pain (בקיצור AOP ובתרגום לעברית: "יוצרי הכאב").
השניים ערכו את הופעת הבכורה הטלוויזיונית בחודש יוני באירוע NXT TakeOver: The End לאחר קרב על אליפות הזוגות של NXT, כשהם תקפו את אלופי הזוגות לשעבר, צ'אד גייבל וג'ייסון ג'ורדן (אמריקן אלפא), ולאחר מכן יוצא אל הזירה המנג'ר שלהם, פול אלרינג. ב-24 באוגוסט שונה שמו של סלמאני שונה לרזאר, בעוד השם של דינסה שונה לאקאם. הזוג התחרה בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס וזכו בו לאחר שניצחו בגמר את הזוג TM-61 כחלק מהאירוע NXT TakeOver: Toronto. באירוע NXT TakeOver: San Antonio, שנערך ב-28 בינואר 2017, השניים ניצחו את ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה (הידועים בתור #DIY) וזכו באליפות הזוגות של NXT. הם הגנו בהצלחה על התארים באירוע NXT TakeOver: Orlando בקרב הדחות משולש נגד #DIY ונגד הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) לאחר ששניהם הדיחו את שתי הקבוצות האחרות. באירוע NXT TakeOver: Chicago התחרו בקרב המרכזי של הערב נגד #DIY בקרב סולם ושמרו על התארים. באירוע NXT TakeOver: Brooklyn III, שנערך ב-19 באוגוסט הצמד הפסיד את התארים לקבוצת SAnitY (אריק יאנג ואלכסנדר וולף). ב-17 בינואר 2018 השניים ניצחו את הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) בקרב שקבע את זהות הזוג שיתאבק על אליפות הזוגות נגד אלופי הזוגות מקבוצת The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) שייערך באירוע NXT TakeOver: Philadelphia. באירוע זה AOP לא הצליחו להשיב אליהם את התואר לאחר שאוריילי הצמיד את אקאם לניצחון. ב-7 במרץ AOP גברו על TM-61 במסגרת רבע הגמר של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. ב-28 במרץ AOP ניצחו בחצי הגמר של הטורניר את הסטריט פרופיטס והעפילו לגמר נגד רודריק סטרונג ואלוף בריטניה של ה-WWE, פיט דאן. בגמר, הקרב נגמר ללא תוצאה זאת הודות להפרעה מצידם של קייל אוריילי ואדם קול מקבוצת Undisputed Era, מה שהוביל את הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל, לקבוע קרב בין שלוש הקבוצות באירוע NXT TakeOver: New Orleans, כשהזוג המנצח בקרב יזכה גם בגביע לזכר דאסטי רודס וגם באליפות הזוגות של NXT. בקרב זה, שהתקיים ב-7 באפריל, אקאם ורזאר כשלו בניסיונם לזכות בגביע ובחגורות האליפות, ולמעשה הזוג שזכה בקרב ושמר על חגורות האליפות היו קייל אוריילי ואדם קול (שמילא את מקומו של בובי פיש הפצוע).
Raw (2018–2020)
ב-9 באפריל יממה לאחר האירוע רסלמניה 34 במסגרת התוכנית Raw, ערכו ה-Authors of Pain את הופעת הבכורה שלהם ברוסטר הראשי, ביחד עם המנג'ר שלהם, פול אלרינג. השניים נענו לאתגר שהציבו בפניהם הית' סלייטר וריינו, ואף ניצחו את האחרונים. לאחר הקרב אקאם ורזאר אמרו לאלרינג להישאר מאחור, סימן לכך שהוא לא ינהל אותם יותר בעתיד. שבוע לאחר מכן התאבקו שוב נגד סלייטר וריינו וגברו עליהם. ב-30 באפריל השניים ניצחו זוג מקומי מקנדה (התוכנית התקיימה במונטריאול). אקאם ורזאר נעדרו מן המרקע לתקופה של כחודשיים עקב חוסר ברעיונות לשלב אותם בתוכנית, אך ב-25 ביוני השניים חזרו כאשר הם גברו על זוג מקומי. לאחר מכן, אקאם ורזאר ניצחו את טייטוס וורלדוויד (טייטוס אוניל ואפולו קרוז) בשתי תוכניות, גם ב-2 ביולי וגם ב-16 ביולי. ב-6 באוגוסט, רזאר גבר על טייטוס אוניל בקרב יחידים. ב-13 באוגוסט, אקאם ורזאר שיתפו פעולה עם מוג'ו ראולי בקרב שלושה נגד שלושה והפסידו לטייטוס אוניל, אפולו קרוז ובובי רוד. שבוע לאחר מכן, אקאם ורזאר גברו פעם נוספת בקרב זוגות על טייטוס וורלדוויד. ב-3 בספטמבר, השניים ניצחו זוג מקומי, כשהמנג'ר שלהם היה הג'נרל מנג'ר של התוכנית 205 לייב, דרייק מאבריק. ב-24 בספטמבר, השניים הצטוותו לשורות ברון קורבין וביחד הם הפסידו לקבוצת ה"מגן" (דין אמברוז, רומן ריינס וסת' רולינס). ב-29 באוקטובר, אקאם ורזאר התחרו בקרב זוגות משולש נגד בובי רוד וצ'אד גייבל ונגד האסנשן (קונור וויקטור) בקרב שבו רוד וגייבל ניצחו. ב-5 בנובמבר, אקאם ורזאר ניצחו את סת' רולינס בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 וזכו באליפות הזוגות של Raw. באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-18 בנובמבר, AOP ניצחו את אלופי הזוגות של סמאקדאון, הבר (סזארו ושיימוס) בקרב אלופים נגד אלופים. לילה לאחר מכן, הצמד הפסיד לבובי רוד וצ'אד גייבל, בקרב שלא היה על התואר. ב-26 בנובמבר, הצמד הגן בהצלחה על חגורות האליפות של Raw, כשרשמו ניצחון על בובי רוד וצ'אד גייבל. ב-3 בדצמבר, אקאם ורזאר ביחד עם דרייק מאבריק ניצחו בקרב האנדיקאפ 3 נגד 2 את בובי רוד וצ'אד גייבל. שבוע לאחר מכן, AOP נוצחו על ידי בובי רוד וצ'אד גייבל בקרב האנדיקאפ 3 נגד 2 שהיה על התואר וכלל בנוסף את המנג'ר שלהם, דרייק מאבריק, וכתוצאה מכך הם הפסידו את חגורות האליפות לאחר שרוד הצמיד את מאבריק לניצחון. ב-17 בדצמבר, AOP הפסידו בקרב זוגות מרובע, שכלל את הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון), The B-Team (בו דאלאס וקורטיס אקסל) והלוצ'ה האוס פארטי (קאליסטו ולינסה דוראדו), וקבע את זהות הזוג שיקבל הזדמנות עתידית להתחרות על אליפות הזוגות של Raw. במופע המקדים לאירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר, רזאר הצטוות לשורות סקוט דוסון ויחדיו הם הפסידו לאלופי הזוגות של Raw, בובי רוד וצ'אד גייבל. לאחר שבועות שהופיעו על המרקע בסדרת סרטונים, השניים חזרו להתאבק ב-25 בנובמבר, כשגברו על קורט הוקינס וזאק ריידר. באותה התוכנית הם התערבו בקרב המרכזי, כשתקפו את קווין אואנס בקרב שלו נגד סת' רולינס, מה שהוביל לפסילת הקרב. שבועיים לאחר מכן, AOP וסת' רולינס חשפו את הקשר ביניהם. ב-13 בינואר 2020, השניים ביחד עם סת' רולינס ניצחו בקרב שלושה נגד שלושה את ביג שואו, קווין אואנס וסמואה ג'ו לאחר עזרה מצידו של באדי מרפי, שהצטרף לקבוצתם. ב-3 בפברואר, AOP ובאדי מרפי ניצחו בקרב הדחות שלושה נגד שלושה את קווין אואנס וה-Viking Raiders (אריק ואיבר). שבוע לאחר מכן, AOP, מרפי ורולינס ניצחו בקרב ארבעה נגד ארבעה את קווין אואנס, סמואה ג'ו וה-Viking Raiders. ב-9 במרץ, AOP, רולינס ומרפי ניצחו בקרב ארבעה נגד ארבעה את הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) וה-Viking Raiders. ב-4 בספטמבר, אקאם ורזאר שוחררו מהחוזה שלהם בארגון.
עולם הדיסק (סדרת משחקים)
סדרת ספרי הפנטזיה עולם הדיסק מאת טרי פראצ'ט זכתה לארבעה עיבודים למשחקי מחשב, כולם היו משחקי הרפתקה.
המשחק הראשון היה צבע הכשף ועלילתו הייתה מבוססת על הספר הראשון בסדרת עולם הדיסק בעל השם הזהה, זהו משחק הרפתקה מבוסס טקסט ובהתאם לעלילת הספר השחקן שולט בסתמרוח בשעה שהוא משמש כמדריך של התייר העשיר והנאיבי זוגפרח. המשחק יצא ב-1986 למערכות הספקטרום סינקלייר, אמסטרד CPC וקומודור 64.
המשחק השני נקרא בפשטות עולם הדיסק ובניגוד למשחק הראשון הוא היה הרפתקת גרפי בעל ממשק הצבע ולחץ, השחקן שולט בסתמרוח (מדובב על ידי אריק איידל) שעליו מוטלת המשימה לעצור דרקון שזומן על ידי אגודת סתרים כדי להטיל טרור על אנק מורפורק וכך להשתלט על השלטון בעיר. המשחק מבוסס על הספר שומרים! שומרים!. המשחק יצא ב-1995 למערכות ה-PC, פלייסטיישן וסגה סטארן, המשחק זכה לתרגום לעברית שנעשה על ידי מחשבת.
המשחק השלישי נקרא עולם הדיסק II, גם משחק זה הוא הרפתקה גרפי, גם פה הגיבור הוא סתמרוח (שוב בדיבוב אריק איידל) שצריך להחזיר את מוות, שהחליט לקחת פסק זמן מעבודתו, לתלם. המשחק מבוסס על הספרים ראי-נוע ואיש הקציר. המשחק יצא ב-1996 למערכות ה-PC, פלייסטיישן וסגה סטארן.
המשחק הרביעי נקרא עולם הדיסק נואר, זהו משחק הרפתקה בסביבה תלת־ממדית בהשראת סרטי פילם נואר. בניגוד למשחקים האחרים בעלי הטון ההומריסטי המשחק הרביעי הוא בעל ארשת רצינית, עוד הבדל בולט הוא שהפעם השחקן לא נכנס לנעליו של סתמרוח אלא גיבור המשחק הוא בלש בשם לואטון, כמו כן בניגוד למשחקים הקודמים המשחק לא מבוסס על ספר מסוים. המשחק יצא ב-1999 למערכות ה-PC והפלייסטיישן.
לענת המדבר
לענת המדבר (שם מדעי: Artemisia herba-alba), המכונה גם מלך עשבי המרפא, הוא בן שיח נפוץ המצטיין בריחו החריף. מקור השם המדעי משויך לאלת הצייד ארטמיס. ללענת המדבר שני סוגי עלים: עלי חורף גדולים, ועלי קיץ קטנים. לענת המדבר היא ממשפחת המורכבים, מסוג לענה.
תפוצה
לענת המדבר מצויה בהר הנגב, במדבר יהודה ובדרום סיני. היא גדלה על קרקעות שנוצרו מבליית סלעי גיר, דולומיט וגרניט, ובקרקעות של חול לס.
מבנה הצמח
לענת המדבר הוא בן שיח ריחני ונמוך שגובהו 20–50 ס"מ. עלי הצמח מכוסים שערות לבנות, המפחיתות את פגיעת קרינת השמש בשכבות הפנימיות של העלים. בין השערות יש שערות בלוטיות, המכילות שמנים אתריים שריחם עז וחריף.
בעונת החורף עלי הלענה גדולים וגזורים לאונות רבות. לקראת הקיץ נושרים העלים הללו ומתחלפים בעלי קיץ קטנים. החלפת העלים הגדולים לעלים קטנים יותר, בעלי שטח פנים קטן יותר, מאפשרת צמצום איבוד הנוזלים דרך העלים. פרחי לענת המדבר פורחים על הענפים העליוניים, וצבעם צהוב-לבנבן. הפירות הם זרעונים נטולי ציצית.
התאמה למחסור במים
לענת המדבר מותאמת לתנאי החיים במדבר, וביכולתו של הצמח לשרוד בתקופות קשות במיוחד. כאשר חלק מהשורשים יבשים, מתייבשים גם הענפים הקשורים אליהם, ורק מעט שורשים הממשיכים לתפקד מקיימים ענפים חיים. כשהתנאים נעשים נוחים יותר, החלק שנותר חי מתפתח ומצמיח ענפים חדשים.
שימושים
לענת המדבר משמשת לטיפול בנזלת, בכאבי בטן, בקלקולי קיבה, בתולעים בבטן אצל תינוקות וילדים, בהקאות, בהכשות נחשים ובעקיצות עקרבים, בלחץ דם גבוה, במחלות לב, בשיעול ובמחלות דרכי הנשימה, בסוכרת, בדלקות עיניים, להורדת חום ועוד.
און (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מטרוויל
מטרוויל (באנגלית: Matraville) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
גאוגרפיה
מטרוויל ממוקם כ-9 ק"מ דרומית מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מצפון במארוברה, הילסדייל ואיסטגרדנס, ממזרח בצ'יפלי, ממערב בפורט בוטאני ובנקסמדו ובדרום בפיליפ ביי וליטל ביי. גבולו המזרחי של הפרוור הוא בשדירת אנזאק, והכביש הראשי החוצה אותו מצפון לדרום הוא דרך בנרונג, הממשיכה לליטל ביי.
היסטוריה
אזור מטרוויל החל נבנה בתחילת המאה ה-20. בתחילה הוקצו נחלות לבתי ספר וכנסיות, וב-1907 הוקם בפרוור בית ספר על שם ג'יימס מריו מטרה, אחד מהקצינים שהיו על ספינתו של ג'יימס קוק. מטרה היה אחד ממצדדי הקמת המושבה האירופאית בסביבת בוטאני ביי בשנת 1783, עם התבססות המשלחת באזור.
בשנת 1917 החלה הקמת שכונות לדיור החיילים שחזרו ממלחמת העולם הראשונה, בעיקר באזור שדירת אנזאק. בין 1918 ו-1925 נבנו בפרוור כמעט מאה וילות. הפרוור כולל היום גן זיכרון לחללי מלחמת העולם הראשונה, שנוסד באותה תקופה.
תרבות
מטרוויל הוא פרוור מגורים, ואינו כולל מוסדות תרבות. הוא קרוב מאוד לחופים של בוטאני ביי מחד, ומלבר וליטל ביי מאידך. באופן ספציפי, חוף יארה ביי מצוי מספר מטרים מגבולו המוניציפלי של הפרוור.
בפרוור אוכלוסייה סינית גדולה, כמעט 30 אחוז, חלקה הגיעה יחד עם הבהלה לזהב בסוף המאה ה-19 באזור.
בפרוור מספר כנסיות: הכנסייה האנגליקנית סיינט אגנס, הכנסייה הבפטיסטית של מטרוויל, והכנסייה הנוצרית קהילתית של מזרח סידני.
אנדראה מרין
אנדראה מרין (ברומנית: Andreea Marin; נולדה ב-22 בדצמבר 1974) היא מנחת טלוויזיה רומנייה.
ביוגרפיה
מרין נולדה ברומאן.
ב-1994 החלה לעבוד בהטלוויזיה הרומנית כמגישה בסניף של יאסי.
בנוסף להנחיה היא שימשה כעורת חדשות בתחנת הטלוויזיה הציבורית של רומניה.
ב-1999 החלה להנחות את התוכנית "Surprize, Surprize" במסגרתה מוצגים סיפורי חיים של אישים המתמודדים עם קשיים כמו מוגבלויות שונות ועוני.
ב-2000, 2004, 2006 ו-2007 הגישה את הניקוד של רומניה באירוויזיון.
היא הנחתה את אירוויזיון הילדים 2006 שנערך בבוקרשט.
ב-2006 שיחקה בפרק של הסדרה הקומית "Meseriasii", כשחקנית היא גם הופיעה ב-2008 בסרט האמריקאי "A Beautiful Life".
היא הפיקה מספר סרטים תיעודיים.
היא האזרחית הרומנייה היחידה שמשמשת כשגרירת רצון טוב של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
היא חברה בצוות ההנהלה של חברת התקשורת הבינלאומית "Prime Time World Broadcast".
בשנת 2021 השתתפה בתוכנית המציאות הזמר במסכה בתור באבה יאגה וזכתה במקום הראשון.
צמאה לאהבה
צמאה לאהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי לירן דנינו. הסינגל יצא לאור ב-20 באוקטובר 2020, בהוצאת חברת התקליטים "ארומה מיוזיק".
רקע
ביום צאת השיר, דנינו כתב בעמוד האינסטגרם שלו: הווידאו קליפ המלווה את השיר בוים על ידי לירן סגל. השחקנית ובת זוגו של דנינו, טיילור מלכוב, מופיעה לאורך הקליפ.
ביקורות
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, העניק לשיר 2.5 כוכבי זהב מתוך 5. "השיר הזה הוא שיר התבכיינות סתמי", כתב עליו.
יהושע אשל
יהושע אייזיק (אשל) (13 במאי 1900 – 30 בינואר 1966) היה איש ההגנה, ומפקד שירות האוויר של ההגנה, שהפך לאחר מכן, עוד בתקופתו, לחיל האוויר של צה"ל.
חייו
אשל נולד בפולין, עלה לארץ בשנת 1913, ולמד בגימנסיה העברית "הרצליה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש על ידי הטורקים מארץ ישראל, ולקראת סוף המלחמה התנדב לגדודים העבריים. אחרי המלחמה המשיך אשל לעסוק בענייני ביטחון. הוא הצטרף לדגניה ב' וארגן את הגנת עמק הירדן. ב-1937 פיקד על כוח הנוטרים שהקימו את גדר הצפון. במרץ 1945 קיבל עליו אשל את המשימה לאחד ולרכז את נושאי התעופה. הוא הקים גוף אזרחי בשם "המועצה הכללית לתעופה" שהיה מסווה לפעילות צבאית.
בשירות האוויר
ב-10 בנובמבר 1947 הוקם "שירות האוויר" של ההגנה, ואשל היה למפקדו. בתפקיד זה שימש עד אפריל 1948. בין היתר היה אשל הוגה רעיון הקמת בית ספר לצניחה, וב-31 במרץ 1948 הוסב מגדל מים בפרדס חנה למתקן ללימודי צניחה. הדבר נותר בגדר תוכנית, ולא יצא אל הפועל.
במהלך אפריל 1948, בשלהי תקופתו של אשל, החל השם "חיל האוויר" להחליף בהדרגה את השם "שירות האוויר", מבלי שיצאה הודעה רשמית על כך. אשל החל לחתום על מכתביו כ"ראש החיל". ניתן לאמר שאשל היה מפקדו הראשון של החיל לכל דבר ועניין, למעט התואר. כך חשבו בכירי חיל האוויר ואף הרמטכ"ל הראשון, רב-אלוף יעקב דורי, ובתעודת הוקרה שהעניקו לאשל אחרי סיום תפקידו, על אף שבספירה "הרשמית" מוגדר ישראל עמיר כראשון מפקדי החיל.
בהמשך מלחמת העצמאות היה אשל ל"קצין התיישבות" באגף המבצעים במטכ"ל.
בשנות המדינה
אחרי שחרורו מצה"ל חזר אשל לעבודתו האזרחית כמנהל פרדסים בחברת יכין חק"ל. הוא הנהיג שיטה חדשה לנטיעת שתילים, שהגדילה את אחוזי הקליטה שלהם ותרמה לחיסכון במים ובימי עבודה. בשנותיו האחרונות היה יושב ראש ארגון חברי ההגנה.
אשל נפטר בינואר 1966 בזמן שהספיד את חברו רפאל לב באזכרה שנערכה ביום השלושים למותו. אחרי מותו הוענק לו פרס העבודה.
משפחתו
אשל נישא לשלומית גולומב (1979-1904), אחותו של אליהו גולומב. בנם, רב החובל נמרוד אשל, התפרסם כמנהיג שביתת הימאים (1951). לאשל היו שני ילדים נוספים, נגה ואילן.
הלגואה
בשנת 1914 שיחק הלגואה בשלוש תחרויות חשובות באירופה. בתחרות שהתקיימה בפריז, בקפה קונטיננטל הגיע למקום הרביעי, אחרי פרנק מרשל, אלכסנדר אלכין ואנדרה מופאנג. והגיע למקום השני, בתחרות בקפה דה לה רז'אנס. הלגואה הוביל בתחרות המשנה במאנהיים לפני איליה רבינוביץ ואוסקר טנר עד שנפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
מהירות מסוכנת
מהירות מסוכנת (באנגלית: 10 LB. Penalty) הוא ספר מתח מאת הסופר הבריטי דיק פרנסיס.
עלילת הספר
ג'ורג' ג'וליארד החליט להיכנס לפוליטיקה. חבר הפרלמנט דני נייגל נפטר, וועדת הבחירה של המפלגה לה השתייך בחרה בג'וליארד כמועמדה להחלפתו בפרלמנט. לשם כך ביקש ג'וליארד מבנו, שישמש לו כיד ימינו, שיהיה לצידו במהלך מערכת הבחירות. בנדיקט נחשף לעולם שלא הכיר: הוא מגלה את הצביעות והציניות, התככנות וכמו גם השקרים של הפוליטיקה. את ניסיונות השכנוע הרבים בזכות כנסים, חלוקת עלונים וביקור בבתים של אזרחים. באזור הבחירה חיים 70,000 איש ועל כן המאבק בין ג'וליארד ובין יריבו - פול בתיון, מועמד האופוזיציה, קשה וצמוד.
במהלך מערכת הבחירות הזו מתרחשים מספר אירועים פליליים הפוגמים בביטחון העצמי הרב של ג'וליארד. הוא היה קורבן לשלושה ניסיונות לסיים את מועמדותו: חבלה במכוניתו, שריפת מטה הבחירות וניסיון התנקשות כושל בכיכר העיר.
מסע ההתבגרות אשר עובר בנדיקט במהלך תקופה אינטנסיבית זו, משנה את חייו.
לוי מוואנוואסה
לוי פטריק מוואנוואסה (באנגלית: Levy Patrick Mwanawasa; 3 בספטמבר 1948 – 19 באוגוסט 2008) היה נשיא זמביה בשנים 2002–2008.
ביוגרפיה
מוואנוואסה נולד במופולירה שבצפון רודזיה למשפחה בת 12 נפשות. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת זמביה ובשנים 1974–1978 עבד בעריכת דין כשכיר. לאחר מכן הוא הקים משרד עצמאי, שבראשו עמד עד מרץ 1992. באותן שנים הוא החל בפעילות ציבורית, בהיותו הסניגור הציבורי הראשי של זמביה (1985–1986). בדצמבר 1991 הוא מונה לסגן נשיא המדינה תחת פרדריק צ'ילובה. תאונת דרכים שעבר בסמוך למינויו נקשרה בניסיון להתנקשות בחייו על ידי מתנגדים פוליטיים, לאור הפופולריות הרבה שלה הוא זכה, הן במפלגתו והן בקרב הציבור.
מוואנוואסה לקה בשבץ ראשון בשנת 2006 ובשבץ נוסף בשנת 2008 שהוביל לפטירתו. הוא הוחלף בתפקידו על ידי סגן הנשיא רופיה באנדה.
חיים אישיים
מוואנוואסה נישא פעמיים והיה אב לשישה ילדים.
זרימה דחיסה
זרימה דחיסה היא תחום במכניקת זורמים העוסק בזורמים אשר צפיפותם משתנה באופן משמעותי, (ρ≠const), וזאת בניגוד לזרימה בלתי דחיסה שבה מניחים שצפיפות החומר קבועה. במציאות ידוע שכל זרימה ניתנת לדחיסה עד לרמה כזו או אחרת, כלומר זרימה בעלת צפיפות אחידה היא קירוב בלבד, אולם עבור רוב הזרימות שמערבות נוזלים, כמו גם זרימות של גזים תחת תנאים מסוימים, השינויים בצפיפות כל כך קטנים כך שניתן להניח שהצפיפות נשארת קבועה.
תופעות של דחיסות בדרך כלל נחשבות כמשמעותיות אם מספר מאך עולה על 0.3, או אם הזורם נמצא תחת שינויי לחץ משמעותיים. תופעות בולטות המתרחשות בזרימה דחיסה הן זרימה חנוקה (Choked flow) והנוכחות של גלים אקוסטיים, המכונים גם גלי התפשטות או גלי התכנסות, תלוי אם הם גורמים לעלייה או לירידה בלחץ. כמו כן מודלים של זרימה דחיסה מאפשרים את קיומם של גלי הלם.
הגדרה
זרימת דחיסה מתארת את התנהגותם של נוזלים אשר חווים שינויים משמעותיים בצפיפות. עבור כל זורם הצפיפות אינה קבועה, אך עבור זורמים שבהם הצפיפות אינה משתנה באופן משמעותי אנו מבצעים "אידיאליזציה" אשר מובילה לתאוריה של זרימה בלתי דחיסה, אשר לעיתים פשוטה בהרבה מהתאוריה של זרימה דחיסה. עם זאת, במקרים רבים העוסקים בגזים (במיוחד במהירויות גבוהות) ובמקרים העוסקים בנוזלים עם שינויים גדולים בלחץ, שינויים משמעותיים בצפיפות יכולים להתרחש, וכדי להשיג תוצאות מדויקות יש לנתח את הזרימה כזרימה דחיסה.
כאשר מתחשבים בשינויי הצפיפות, מכניסים עוד משתנה למערכת -צפיפות. זאת בניגוד לזרימה לא דחיסה אשר בדרך כלל ניתן לפתור עם משוואת התנע, משוואת שימור המסה, ומשוואת האנרגיה. כאן יש להכניס משוואה נוספת למערכת, כדוגמת משוואת הגזים האידיאליים.
גלי הלם
גלי הלם הם אחת הדוגמאות הנפוצות ביותר של זרימת דחיסה. גל הלם מאופיין בקפיצת אי-רציפות בתכונות תרמודינמיות לפני ואחרי הגל. עבור זרימה חד־ממדית, גלי הלם יכולים להיווצר כאשר סדרה של גלי התכנסות מתנגשים, או כאשר קרום המפריד בין שני אזורי לחץ שונים הוסר לפתע. זוהי הטכניקה המשמשת לעיתים קרובות כדי לייצר גלי הלם בצינורות הלם (Shock Tubes). בזרימה דו-ממדית ותלת-ממדית, גלי הלם אלכסוניים יכולים להתרחש כתוצאה משינויים בכיוון הזרימה. דוגמה קלאסית של גלי הלם הן אלו שנוצרים על אף של מטוס הטס במהירות על קולית.
משוואות איזנטרופיות עבור זרימה דחיסה
המשוואות האיזנטרופיות מתארות את היחס בין הפרמטרים של זרימה איזנטרופית לאורך קו זרם, כתלות במספר המאך (M). כלומר, עבור מספר מאך נתון ניתן למצוא את הפרמטרים כגון צפיפות, טמפרטורה, לחץ ומהירות הקול, כתלות בערך הסטגנציה שלהם- הערך שבו הגז נמצא במנוחה ומהירותו שווה ל-0. כל מה שנותר לעשות כדי לקבל את הפרמטרים זה למצוא את הערך של הזורם במצב של מנוחה, ולחלץ את הפרמטרים מהמשוואות האיזנטרופיות. זרימה דחיסה איזנטרופית (בעלת אנטרופיה קבועה, S=const) מאופיינת על ידי המשוואות הבאות:
טמפרטורה:
מהירות הקול בחתך:
צפיפות בחתך:
לחץ בחתך:
זרימה דו־ממדית
למרות שניתן לבצע ישירות אנליזה אנליטית עבור זרימה חד־ממדית, זאת רק מקרה פרטי של זרימה דו־ממדית. מכאן נובע כי אחת התופעות המאפינות של זרימה חד־ממדית, גל הלם ניצב, הוא גם רק מקרה פרטי השייך לקבוצה גדולה יותר של גלי הלם משופעים. גלי הלם משופעים הם הרבה יותר נפוצים ביישומים כגון: עיצוב אף של מטוסים, חפצים בטיסה על־קולית, וברמה בסיסית יותר נחירים ודיפיוזרים על־קוליים. בהתאם לתנאי הזרימה, גל הלם משופע יהיה מחובר או מופרד מהזרימה בצורה של גל הלם ניצב- BOW SHOCK.
גלי הלם משופעים
גלי הלם משופעים דומים לגלי הלם ניצבים, אבל הם מתרחשים בזוויות קטנות מ -90 מעלות עם כיוון הזרימה. כאשר הפרעה לזרימה מופיע בזווית שונה מאפסת (δ), הזרימה חייבת להגיב לתנאי השפה משתנים. לכן גל הלם משופע נוצר, וכתוצאה מכך משנה את כיוון הזרימה.
דיאגרמה פולרית של גל הלם
עוצמת גלי ההלם המשופעים תלויה ברמת סטיית הזרימה δ. גלי הלם חזקים מאופיינים בסטייה מכיוון הזרימה המקורי ואובדן אנטרופיה גדולה יותר על פני גל ההלם מפני גלי הלם חלשים. על מנת להגיע לתובנה מהירה לגדלים אלו, ניתן להשתמש בדיאגרמה פולרית של הלם. עם הטמפרטורה הסטטית אחרי גל הלם, *T, ידוע אזי מהירות הקול אחרי הגל מוגדרת:
כאשר R קבוע הגזים ו-\gamma  הוא יחס החום סגולי.
שדה הזרימה דו־ממדי ולכן ניתן לחלק את מספרי המאך לקואורדינטאות קרטזיות:
שיקוף של גל הלם משפוע
כתוצאה מכיוון של גל ההלם, לאחר שגל הלם משופע נוצר, הוא יכול לקיים אינטראקציה עם גבול בשלושה באופנים שונים, הסבר של שני אופנים מוצג למטה.
גבול אחיד
זרימה נכנסת במקביל לגבול אחיד ומוסטת ב- זווית δ על ידי הפרעה. גל ההלם משתקף מהגבול האחיד, והזרימה מוסטת שנית בזווית  כדי שוב לזרום במקביל לגבול. חשוב לציין כי כל גל הלם עוקב מתחלש וזווית הגל גדלה.
שיקוף אסימטרי
שיקוף אסימטרי הוא כמה המקרה המוצג לעיל רק שהפעם  הרבה יותר גדול מזווית הסטייה המקסימלית. כתוצאה מכך גל הלם מנותק נוצר והשתקפות הרבה יותר מורכבת מתרחשת.
מניפות מתפשטות
עד לשלב זה, תופעות הזרימה שהוזכרו הם גלי הלם, אשר מאטים את הזרימה ומגדילים את האנטרופיה שלה. ניתן להאיץ זרימה על־קולית על ידי מה שמכונה מניפה פרנדט-מאייר מתפשטת על שם לודוויג פרנדט ותיאדור מאייר. אופן ההתפשטות מוצג באיור משמאל.
מניפות פרנדט-מאייר
ניתן לבטא מניפות פרנדט-מאייר כמניפות מתפשטות ומתכנסות ויכולים גם לחצות שכבות גבול אשר גם כן גורם לשינויים בשדה הזרימה. כאשר גל הלם פוגעת בגוף קשיח הוא המניפה הנוצרת או כהלם שמתכנס או כמניפה שמתפשטת בניגוד לסוג גל ההלם שפגע.
בניגוד לזרימת בא נתקלים במכשול קעור ומייצר גל הלם משופע, הזרימה מתרחבת מעבר לפינה קמורה ומהווה מניפה מתפשטת באמצעות סדרה של גלי מאך איזנטרופים. המניפה הנוצרת מורכבת מגלי מאך המתפרשים מזווית מאך ההתחלתית לזווית מאך הסופית. הזורם יכול להתרחב סביב פינה חדה או מעוגלת במידה שווה, והגידול במספר מאך פורפוציונלי לזווית הקמורה של הקטע (δ). הפינה המרחיבה שמייצרת את מניפת פרנדט-מאייר יכולה להיות חדה (כפי שמודגם באיור) או מעוגלת. אם זווית המניפה הכולל זהה,
אז גם פתרון זרימת ה- P-M (פרנדט-מאייר) זהה.
מניפת פרנדט-מאייר מתכנסת
מניפת פרנדט-המאייר מתכנסת היא התופעה ההפוכה למניפת פרנדט-מאייר מתפשטת. אם הזרימה מוסטת בהדרגה דרך מחסום בזווית של δ, מניפה מתכנסת יכולה להיוצר. מניפה זו מהווה סדרה של גלי מאך שבסופו של דבר מתגבשים לגל הלם משופע. מכיוון שהזרימה מוגדרת על ידי אזור איזנטרופי (הזרימה שעוברת דרך מניפה) וכן על ידי אזור לא איזנטרופי (זרימה שעוברת דרך גל הלם משופע), נוצר קו החלקה בין שני אזורי הזרימה.
זרימה בנחיר אדיאבטי מתכנס
נחיר מתכנס הוא מתקן שככל שמתקדמים לאורכו כך קטן שטח החתך שלו. משתמשים בנחיר מתכנס על מנת להגביר את מהירותו של הזורם על ידי יצירת "מפל-לחץ"- הפרש לחצים בין הכניסה ליציאה מהנחיר שגורם להגברת מהירות הזורם ובכך להגברת הספיקה המסית \dot m. זרימה דחיסה היא בעלת משמעות חשובה לגבי ההתנהגות של הזורם בנחיר, ומגיבה שונה לשינויים בשטח החתך כאשר הזורם הדחיס נע במהירות על-קולית או תת-קולית. בעוד שזרימה תת-קולית הזורמת דרך צינור מתכנס (הקוטר של הצינור משתנה מרחב יותר לצר יותר עם כיוון הזרימה) חווה עלייה במהירות, זרימה על-קולית דרך צינור זהה תחווה ירידה במהירות.
ערכים קריטיים (M=1)
הערכים הקריטיים מתקבלים עבור מס' מאך השווה ל-1 (M=1), ויסומנו על ידי כוכבית (*) כך לדוגמה הלחץ הקריטי יסומן על ידי p^*.
זרימה חנוקה
כאשר זורם דחיס (לדוגמה: אוויר), הזורם בלחץ ומהירות מסוימים, עובר דרך הגבלה (כמו נחיר אדיאבטי מתכנס או שסתום בצינור) הלחץ אליו הוא עובר קטן ואילו המהירות גדלה. עבור זרימה איזנטרופית אנו יודעים גם כי כלומר ניתן לראות שלמהירות הזרימה יש ערך עליון Vmax שאותו לא ניתן לעבור, ובעקבותיו גם יש הגבלה על הספיקה המסית. זרימה חנוקה היא מצב מגביל שמשמעותו שיש "רף עליון" עבור הספיקה המסית, ואפילו אם נמשיך ונגדיל את היחס בין הלחץ לפני הנחיר P_0 לעומת הלחץ מחוץ לנחיר P^\infty, עדיין הספיקה המסית לא תשתנה.
משוואות אקוסטיות
המשוואות האקוסטיות מתארות את הקשרים המתמטיים הקיימים עקב הפרעות בזרימה דחיסה. במצב של בוכנה שנעה קדימה, ניתן לראות איך ההפרעות הנוצרות בזרימה כתוצאה מתנועת הבוכנה משפיעות על הצפיפות והלחץ בחומר הדחיס.
נבי יושע
א-נבי יושע (בערבית: النبي يوشع) היה כפר ערבי שיעי בגליל העליון, ובו מאוזוליאום ובית קברות מוסלמי. כיום שוכן במקום היישוב רמות נפתלי.
היסטוריה
הכפר היה אחד משבעת הכפרים המתואלים, ונכון לשנת 1945 שכנו בו כ-70 תושבים, ושטח אדמותיו היה 3,617 דונם. בכפר התקיימה הילולה שנתית ב-15 לחודש השעבאן, בדומה להילולה שנהגה בנבי רובין. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע יפתח, ב־17 במאי 1948, נכבש הכפר על ידי כוחות ההגנה ותושביו עזבוהו. רובם הגיעו למחנות פליטים בלבנון ובסוריה.
זיהוי הקבר המרכזי במאוזוליאום שנוי במחלוקת. יש הרואים בו את קבר יהושע בן נון, ויש המתנגדים לכך. המתנגדים מסתמכים על תיאור מותו של יהושוע בתנ"ך, שם כתוב שהוא נקבר בנחלת שבט אפרים: . נחלת שבט אפרים נמצאת במרכז ארץ ישראל ולא בצפונה.
מול בית הקברות בנו הבריטים בשנת 1938 את מצודת כ"ח, אחת ממצודות גדר הצפון. עוד קודם לכן הייתה במקום תחנת משטרה בלתי מבוצרת.
דייוויד נאג'י
דייוויד נאג'י (באנגלית: David Nnaji; נולד ביולי 1985) הוא במאי קולנוע, שחקן וסופר ניגרי. הוא ידוע בדמותו איפאני מתוכנית הטלוויזיה "Dear Mother" (בתרגום חופשי לעברית: אמא יקרה).
חיים מוקדמים וחינוך
דייוויד נאג'י נולד בחודש יולי בשנת 1985 בלאגוס שבניגריה. את חינוכו הוא קיבל מניגריה, הוא השיג תואר ראשון בהיסטוריה ובמחקרים אסטרטגיים מאוניברסיטת לאגוס.
קריירה
עם סיום הלימודים באוניברסיטת לאגוס, דייוויד נאג'י ייסד חברת תקליטים בשם "DUN Entertainment Limited" (בתרגום חופשי לעברית: DUN בידור בע"מ). הוא שיחק את הדמות איפאני בסדרת הטלוויזיה "Dear Mother" ששודרה בטלוויזיה מעל עשר שנים.
סמל לאוס
סמל לאוס הנוכחי החליף את סמל לאוס שקדם לו בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. הסמל הנוכחי כולל את המקדש הלאומי פא תאט לואנג, משמאלו סכר המסמל את יכולת ייצור האנרגיה של המדינה ואת הסכר בנאם נגון. במרכז הסמל כביש אספלט המוביל אל המקדש, ובימין הסמל שדה אורז המסמל את החקלאות במדינה. בתחתית הסמל גלגל שיניים המסמל את התעשייה. בתחתית הסמל שתי כתובות: השמאלית "שלום, עצמאות, דמוקרטיה" והימנית: "אחדות ורווחה".
סמל זה החליף את הסמל של המדינה שכלל סמלים קומוניסטיים: הכוכב האדום והפטיש והמגל. במקום סמלים אלה הוסף לסמל המקדש המסמל את הדת במדינה.
הורביץ
הורביץ הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו בהגייה היידישאית של שם העיירה הורוביצה (Hořovice) שבבוהמיה.
ג'אניס ברטון
ג'אניס ברטון, MBE (באנגלית: Janice Burton ; נולדה ב-11 באפריל 1958) היא שחיינית בריטית. ברטון מחזיקה ב-20 מדליות פאראלימפיות במשחקים הפאראלימפיים והיא הספורטאית בעלת כמות המדליות הגדולה ביותר בהיסטוריית המשלחת הבריטית.
ביוגרפיה
ברטון אובחנה כחולה במחלת עיניים נדירה, ועד ליום הולדתה ה-21 איבדה את מאור עינייה.
ניו יורק וסטוק מנדוויל 1984
ברטון השתתפה לראשונה באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) וזכתה בארבע מדליות פאראלימפיות. במקצה ל-50 מטרים חזה (קטגוריה B1) היא זכתה במדליית הזהב כשסיימה את המקצה בזמן של 45.85 שניות, לפני בת ארצה מארי אן לאו והקנדית תמרה בוצ'אצ'ו.
ברטון זכתה גם במדליית הכסף במקצה ל-100 מטר גב, עם תוצאה של 1:30.51 דקות, אחרי הקנדית מישל איבטה ולפני הפינית אווה ריטה קוקונן. היא זכתה במדליית הכסף גם במקצה ל-400 מטר מעורב, עם תוצאה של 7:17.46 דקות, אחרי הקנדית אנדראה רוסי שסיימה בתוצאה של 6:51.27 דקות, ובמדליית הארד במשחה ל-100 מטר חופשי, עם תוצאה של 1:19.68 דקות, ונכנעה לשיא עולם של איבטה עם 1:11.52 דקות.
סיאול 1988
במשחקי אולימפיאדת הנכים סיאול (1988) זכתה ברטון בשש מדליות פארלאימפיות נוספות. היא זכתה במדליית הזהב במקצה ל-50 מטר חופשי, עם תוצאה של 33.82 שניות, במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר גב, עם 1:29.13 דקות, במדליית כסף נוספת במשחה ל-200 מטר מעורב עם 3:11.23 דקות, ומדליית כסף שלישית במשחה ל-400 מטר חופשי כשעצרה את השעון על 6:19.80 דקות.
ברצלונה 1992
באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) הגיעה ברטון לשיאה. היא זכתה בשבע מדליות פאראלימפיות מהן שלוש מדליות זהב אישיות. במקצה ל-100 מטר גב היא ניצחה עם תוצאה של 1:28.69 דקות, לפני האוסטרלית טרייסי קרוס שסיימה עם 1:30.49 דקות והפינית אווה ריטה פינגרוס שסיימה עם 1:30.97 דקות. במשחה ל-200 מטר מעורב היא זכתה בזהב עם 3:14.52 דקות, לפני קרוס שסיימה עם 3:20.06 דקות והבריטית לואיס ביילס שזכתה בארד עם 3:20.40 דקות. במקצה ל-50 מטר חופשי זכתה ברטון במדליית זהב שלישית עם תוצאה של 34.32 שניות.
על שלוש מדליות הזהב הוסיפה ברטון ארבע מדליות כסף פאראלימפיות. במקצה ל-100 מטר פרפר סיימה שנייה עם 1:29.55 דקות, אחרי פינגרוס שניצחה עם תוצאה של 1:29.10 דקות, ובמשחה ל-100 מטר חופשי עצרה את השעון על 1:18.96 דקות, אחרי קרוס שזכתה בזהב עם 1:18.36 דקות. במקצה ל-400 מטר חופשי סיימה שנייה עם 6:23.01 דקות, אחרי קרוס שניצחה עם 5:52.89 דקות, ובמשחה השליחים ל-4X100 חופשי זכתה עם נבחרתה במדליית הכסף עם 5:00.56 דקות, ונכנעה למשלחת האמריקאית בהובלתה של טרישה זורן שקבעה שיא עולם של 4:46.85 דקות.
אטלנטה 1996
ברטון השתתפה במשחקים הפאראלימפיים בפעם האחרונה באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996). היא זכתה בשתי מדליות ארד אישיות, במקצה ל-100 מטר פרפר עם תוצאה של 1:35.25 דקות, ובמשחה ל-50 מטר חופשי סיימה בתוצאה של 35.16 שניות, אחרי קרוס האוסטרלית שסיימה עם 34.41 שניות ואליה נילסון השוודית שניצחה עם שיא עולם של 33.02 שניות.
במשחה השליחים ל-4X100 חופשי זכתה ברטון עם הנבחרת הבריטית במדליית הכסף בתוצאה של 4:49.65 דקות, אחרי המשלחת הגרמנית שקבעה שיא עולם של 4:33.52 דקות, ולפני המשלחת האמריקאית שסיימה עם 4:57.32 דקות.
סיגלית בנאי
סיגלית בנאי (נולדה ב-1968) היא במאית, וחוקרת קולנוע ישראלי, משוררת, ואמנית ספוקן וורד. מורה מן החוץ בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ומלמדת קולנוע במכללת ספיר. מפרסמת רשימות אישיות ושירה במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה
בנאי היא בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, סטודנטית אורחת באוניברסיטת ניו יורק, לימדה קולנוע בניו יורק פילם אקדמי בניו יורק, וקורסי קיץ בקולנוע בקיימברידג' ובהרווארד. את התואר השני שלה עשתה בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, ובעבודת התזה שלה התמקדה בנושא: "סרט ערבי בעברית? חציית גבולות בין גלות ומולדת בקולנוע של יוצרי 'בורקס' מזרחיים".
סרטיה עוסקים בזהות מזרח תיכונית ונשית, והוצגו בפסטיבלים בישראל ובעולם, בקהיר, עמאן, לוס אנג'לס, וניו יורק.
שיריה עוסקים בזהות יהודית עברית ומזרח תיכונית, והם מבוצעים בקולה על במה כשירה מדוברת.
ספר שיריה "שכונת התקווה, קהיר", יצא ב-2013 בהוצאת ספרי עיתון 77 ועלה כמופע שירה מדוברת בתיאטרון יפו בבימוייה של חנה ואזנה גרינולד בביצועה של בנאי.
ספר שיריה "עברייה" (2016) יצא ב-2016 בהוצאת ספרי עיתון 77 ועלה כמופע בתיאטרון יפו, בשילוב וידאו ארט ופסקול מקורי בבימויה של חנה ואזנה גרינולד, בביצועה של בנאי.
סיפורים קצרים פרי עטה ומאמרים בנושא זהות ותרבות יהודית ומזרח תיכונית פורסמו בספר "תהודות זהות" ובאנתולוגיה לאחותי, פוליטיקה פמיניסטית מזרחית במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ", בכתבי העת "משיב הרוח", עתון 77, "הכיוון מזרח" ועוד.
הציגה עבודות אמנות פלסטית ווידאו ארט בתערוכות קבוצתיות.
כותבת במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ" על תרבות יהודית נשית.
מתגוררת בתל אביב, נשואה לצלם מיכה שמחון ולהם שני ילדים.
עונת 1940 בליגת ארץ ישראל בכדורגל
עונת 1940 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה העונה השביעית של הליגה הבכירה בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
הליגה הייתה הליגה הבכירה שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו, ומתחתיה שיחקו בליגה ב'. העונה החלה ב-27 בינואר 1940 והסתיימה ב-29 ביוני 1940. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה זו היו 8 קבוצות במחוז תל אביב (שנחשבה לאליפות הארצית) ו-5 קבוצות במחוז ירושלים.
בתום העונה סיימה הפועל תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות. בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
מלך השערים היה אברהם שניידרוביץ' ממכבי נס ציונה עם 21 שערים לעונה זו.
אגף ההדרכה (משטרת ישראל)
האגף נחנך באוקטובר 2017 ומפקדו הראשון הוא ניצב אבשלום פלד.
אגף ההדרכה כולל את המכללה הלאומית לשוטרים וחטיבת ההדרכה. האגף אחראי מקצועית על בסיס ההדרכה של משמר הגבול ועל בתי הספר המקצועיים במשטרה.
טויוטה אליון
טויוטה אליון (Toyota Allion) היא מכונית משפחתית גדולה המיוצרת על ידי טויוטה משנת 2001. היא נמכרת ביפן בלבד.
אליון החליפה את הטויוטה קרינה. לאליון מראה מודרני יותר מטויוטה פרמיו שהוצגה באותה עת ואיתה היא חולקת רכיבים רבים. בשנת 2007 הוצג דור שני למכונית הדור השני היה בעל מראה חד יותר מהדור הקודם של אליון.
לנסנה קונטה
ביוגרפיה
קונטה נולד בפרבר של קונקרי, בן למשפחה מוסלמית מהקבוצה האתנית סוסו. התחנך בבית ספר קוראני ובהמשך במכינות צבאיות. התגייס לצבא צרפת ב-1955, ונלחם בשורותיו במהלך מלחמת אלג'יריה. לאחר תום שירותו שב לגינאה, שקיבלה את עצמאותה ב-1958, והצטרף לצבאה של המדינה החדשה. ב-1962 עבר קורס קצינים, והחל להתקדם בסולם הדרגות. ב-1970 זכה לקידום לאחר שהצטיין בבלימת ניסיון הפיכה של כוחות גרילה גינאים גולים.
ב-1984, לאחר מותו של נשיא גינאה הראשון אחמד סקו טורה, הדיח קונטה את הנשיא הזמני לואי לנסנה באבוגי (Louis Lansana Beavogui) ותפס את השלטון. החוקה הושעתה, האספה הלאומית פוזרה וסמכויות השלטון הוחזקו בידי ועדה של 25 קצינים בראשות קונטה.