cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בלוטות רוק
מחלות
חצצת בלוטות הרוק גורמת להתנפחות הבלוטה לאחר אכילה ואם הן לא מוצאות, הן יכולות לגרום לדלקות קשות של בלוטות אלה. בעבר היה נהוג ניתוח פתוח להוצאת האבנים שהיה כרוך בנזק לבלוטה ולפגיעה בעצב הפנים העובר בתוך בלוטת מיצד האוזן. בשנים האחרונות שוכללה הטכניקה האנדוסקופית המאפשרת הכנסת צינור דק בקוטר כ-0.6 ס"מ דרך צינור הניקוז של בלוטת מיצד האוזן (Stensen duct) או של הבלוטה התת-לסתית (Wharton duct) המשמש כמצלמה, תאורה ואמצעי ללכידת האבן והוצאתה, סקירה פנימית של צינורות הבלוטה, השארת תומכן (Stent) והחדרת אנטיביוטיקה. כל זאת בהרדמה מקומית.
סרטן בבלוטות הרוק הוא מחלה נדירה
יהדות
היהדות היא רצף המסורת וההמשכיות הדתית, התרבותית והמשפטית הקולקטיבית של היהודים. מורשת נרחבת זו כוללת נרטיבים היסטוריוגרפיים משותפים ואלמנטים של דת, לאום ותרבות, שהתפתחו בקרב עם ישראל החל מראשית התגבשותו באזור הלבנט באלף השני לפנה"ס.
היהדות כתרבות כוללת כמה שפות ייחודיות (עברית, יידיש, לאדינו, ערבית יהודית וארמית יהודית) שבכל אחת מהן נוצרה ספרות ענפה; פילוסופיה, הגות ויצירה שהתכתבו עם תרבויות הסביבה; וכן מערכות של התנהגויות ומוסכמות חברתיות.
היהדות כלאום משמשת מוקד הזדהות לרבים מהיהודים בעולם. הציונות, התנועה הלאומית היהודית העיקרית, שאבה השראה מהזיקה המסורתית היהודית לארץ ישראל וכן מהלאומיות האירופאית המודרנית. מדינת ישראל, אשר קמה על בסיס הרעיון הציוני, היא מדינת הלאום של העם היהודי.
נכון לשנת 2021, יש ברחבי התבל כ־15.2 מיליון יהודים, המהווים מיעוט של כ־0.2% מאוכלוסיית העולם כולו.
מקור השם
בספרות חז"ל נמצא ביטוי הקדום במקורו: "דת משה ויהודים" אשר מובנו מצומצם. ואולם המונח "יהדות" במובנו הרחב, כמתאר את מכלול עולמו והווייתו של האדם היהודי, אינו מצוי בדברי חז"ל, והוא נדיר מאוד בספרות התורנית שלפני העת החדשה מונח זה מופיע בשפה היוונית (‎᾿Ιουδαϊσμός; "יודאיסמוס") בספרות היהודית-ההלניסטית, לראשונה בספר מקבים ב, (כמו גם המונח "הלניסטים" ככינוי ליהודים המאמצים זהות יוונית המופיע אף הוא לראשונה בחיבור זה). המונח מופיע לאחר מכן גם בספר מקבים ד, בברית החדשה ובכתובות אפיגראפיות נראה שהראשון להשתמש במונח באופן שיטתי (קודם היה נדיר מאוד ובהקשר שאינו חד-משמעי) היה אב הכנסייה טרטוליאנוס בראשית המאה השלישית. הוא עשה זאת כמעין שם גנאי, מאחר שנזקק לתואר להגדיר בו את היהודים לאחר שנדחו, לשיטתו, מעם ישראל הנבחר שהמשיך בכנסייה, והוסיפו להתקיים כמעין "קליפה מנוונת" ללא מקדש וקרבנות, במצב של "מרד נגד האל". במאות ה-18 וה-19 החל המונח "יהדות" לשמש לראשונה בפי יהודים, בהשאלה מגרמנית. מייסדי "חכמת ישראל" כינו את מושא עבודתם Judenthum, והביטוי תורגם לעברית וליידיש במזרח אירופה. המילה נעשתה רווחת בקרב כל החוגים, כשהיא מחליפה מונחים כמו "עם ישראל" ו"תורה".
מאברהם עד יהושוע בן נון
על פי המסורת, יסוד היהדות טמון במהפכה המונותאיסטית של אברהם (1811 לפנה"ס או שנת א'תתקמ"ח לכרונולוגיה היהודית המסורתית), אשר עלה לארץ ישראל מאור כשדים בעקבות ציווי אלוהי. אברהם הוא גם הראשון שנצטווה לקיים ברית מילה, שהפכה למצווה מרכזית הנהוגה עד היום. לפי הכתוב, בסוף תקופת האבות גלו בני ישראל 210 שנה בארץ מצרים, ולאחר מכן יצאו ממצרים בהנהגת משה ובהתערבות אלוהית. בהר סיני קיבלו בני ישראל את התורה, ולאחר 40 שנות נדודים במדבר כבשו את ארץ כנען והתנחלו בה.
תקופת ההתנחלות, השופטים וממלכת ישראל המאוחדת
על פי המסופר במקרא, לאחר כיבוש הארץ, התיישבו בני ישראל בארץ ישראל במשך כמה מאות שנים ללא ממלכה, וללא הנהגה מסודרת. תקופה זו נקראת תקופת השופטים - על שם השופטים (המנהיגים) שעמדו והנהיגו את העם לאחר ששועבד לעמי האזור והלך בדרכיהם. לאחר תקופה של כ-390 שנה הוקמה בארץ ישראל ממלכת ישראל המאוחדת על ידי שמואל הנביא, שמשח למלך את שאול. לאחר מות שאול ובניו במלחמה, התחלפה שושלת המלוכה והועברה לדוד המלך, ומשם החלה שושלת בית דוד. לאחר מכן מלך על ישראל בנו של דוד - שלמה המלך שהקים בירושלים את בית המקדש הראשון, שהיה למרכז הפולחן היהודי. לאחר מותו של שלמה, התפצלה הממלכה לממלכת יהודה, בדרום הארץ, ולממלכת ישראל, בצפונה.
ראשית העם לפי המחקר
ארכאולוגים והיסטוריונים מנסים להתחקות אחר ההתהוות של עם ישראל באמצעות ניתוח של ממצאים ארכאולוגיים, איסוף של עדויות חוץ-מקראיות ושל הטקסט המקראי. קיימת הסכמה רחבה בין החוקרים לגבי קיומן ההיסטורי של שתי הממלכות ישראל ויהודה, אולם חוקרים רבים מטילים ספק בקיומה של הממלכה המאוחדת, ורואים אותה כתיאור ספרותי של "ממלכת זוהר" מיתולוגית. עקב חוסר ההתאמה בין הממצאים לבין סיפורי המקרא על תקופת האבות, יציאת מצרים וכיבוש כנען, ועקב ההערכה כי לא הייתה יכולת כתיבה משמעותית בארץ ישראל לפני המאה ה-8 לפנה"ס, מקובל לשער כי עם ישראל התגבש בשלהי האלף ה-2 לפנה"ס בתהליך ארוך של איחוד תרבותי ופיזי בין האוכלוסייה הכנענית לבין קבוצות שחדרו לכנען בהדרגה מעבר הירדן המזרחי. חוקרי המקרא מוצאים רמזים לתהליך זה גם בטקסט המקראי.
עם זאת, מקובל במחקר  כי התיאור הכללי של תקופת השופטים עשוי להתאים במידה מסוימת למציאות ששררה בכנען בתקופת ההתגבשות של העם, ויש חוקרים הסבורים כי ייתכן שהסיפורים על יציאת מצרים, כיבוש הארץ והממלכה המאוחדת משמרים זיכרונות היסטוריים של חלק מהקבוצות שהתגבשו בסופו של דבר לעם ישראל. ההבדלים בין הזרם המרכזי במחקר לבין התיאור המסורתי מצטמצמים משמעותית סביב סוף המאה ה-9 לפנה"ס, במהלך תקופת הבית הראשון והיריבות בין ממלכות ישראל ויהודה.
תקופת בית ראשון וגלות בבל
ממלכת ישראל חרבה בסביבות שנת 720 לפנה"ס, כאשר נכבשה על ידי האימפריה האשורית, ורבים מתושביה הוגלו. אירוע זה נודע בהמשך כגלות עשרת השבטים. ממלכת יהודה חרבה בשנת 586 לפנה"ס. באותה שנה נבוכדנאצר השני מלך בבל כבש את ירושלים והחריב את בית המקדש הראשון (על פי המסורת היהודית, בית המקדש הראשון נחרב בשנת ג'של"ח (422 לפנה"ס)). רבים מתושבי יהודה הוגלו לבבל. גלות בבל נמשכה כ־70 שנה; במהלכה מקצת גולי בבל שבו אל ארץ ישראל כדי להתחיל בבניית בית המקדש השני, באישור מלך הממלכה הפרסית השלטת, כורש.
תקופת בית שני
בשנת 520 לפנה"ס לערך, הוקם בירושלים בית המקדש השני. בתקופת בית שני נחתם התנ"ך, והיהדות נחלקה למספר זרמים מרכזיים, בהם הפרושים, הצדוקים והאיסיים. לאחר שנים של שלטון פרסי ואחר כך הלניסטי, מרד המכבים הביא להקמתה של ממלכה יהודית עצמאית תחת החשמונאים סביב שנת 110 לפנה"ס. בהמשך, כבשו הרומאים את הממלכה. מרידות יהודה ברומא הביאו לתחילתה של גלות ארוכה. במסורת היהודית מתוארכת תחילת הגלות לחורבן בית המקדש השני, במהלך המרד הגדול (70 לספירה). הרומאים הרסו את ירושלים עד היסוד, והמרכז היהודי בארץ עבר ליבנה. האסון הגדול הבא פקד את היישוב היהודי בארץ שישים שנה לאחר החורבן, בעקבות מרד בר כוכבא. האימפריה הרומית חיסלה בסופו של דבר את עצמאות היהודים בארץ וכן את הרוב היהודי בה. לאחר מכן התפזרו היהודים בכל קצוות תבל, והמשיכו לשמור על קשר באמצעות אגרות ושליחים אשר תיעדו והעלו את רישומיהם על הכתב.
עיקרי האמונה
ביהדות אין מערכת מבוססת של דוגמות כמו בדתות אחרות והיא מדגישה את החיובים המעשיים, אך עדיין ישנם עיקרי אמונה מקובלים שנוסחו מספר פעמים על ידי גדולי הדורות. המפורסמת ביותר היא רשימתו של הרמב"ם הכוללת שלושה עשר עיקרים, ובראשם האמונה באל אחד, האמונה בהיותו מופשט ולא גשמי, האמונה בנבואה והאמונה בעליונותה הנבואית של תורת משה. בין העיקרים הנוספים נמצאות האמונות במשיח, בעולם הבא ובתחיית המתים.
אחד הביטויים המזוהים ביותר עם האמונה היהודית, ביטוי שהוא פסוק בתורה, הוא "שמע ישראל, ה' אלוהינו, ה' אחד". יהודים השתמשו במשפט זה כביטוי לאמונה המונותיאיסטית, כאמצעי לזיהוי בפני יהודים אחרים, והשמיעו אותו כאות לדבקותם ביהדות, ואף בעת מוות על קידוש השם. על אף חשיבותו, אין די בהצהרת המשפט הזה כדי להתגייר. השאלה אם יש במסורת היהודית מקבילה לעיקרי האמונה הסדורים בנצרות הטרידה הוגים רבים ואין לה תשובה חד-משמעית: בעוד שהוגי ימי הביניים כמו הרמב"ם ניסחו עיקרים כאלו ואף הכריזו כי השוללים אותם יוצאים מכלל ישראל, הספרות הרבנית עסקה תמיד יותר בדקדוקי הלכה מאשר בהגדרות אמונית, ובעת החדשה קמו רבים שתיארו את היהדות כדת הלכתית ומשפטית בלבד שאין בה עיקרים.
בריאת העולם
על פי ספר בראשית נברא העולם בשישה ימים. בנוסף להם מתואר יום שביעי שבו שבת האל ממלאכתו. מניין השנים בלוח העברי מתחילה בשנת בריאת העולם (שנה קודם בריאת אדם הראשון) לפי הדעה המקובלת, שנסמכת על חשבון המופיע בספר סדר עולם. השנים נמנות בספרות עבריות, ולפיכך שנת היא השנה ה- לבריאת העולם, על-פי החשבון הנ"ל (האות ה' שלפני הגרש מונה אלפים).
לפי המתואר בספר בראשית, נברא האדם אחרון ביום השישי, ככתר הבריאה במושלמותו ובתבונתו (בצלם אלהים) ולאחר בריאתו היה יום השביעי יום מנוחה (יום השבת). לאחר חטא עץ הדעת גורש האדם מגן עדן, וכך התחילה שושלת האדם.
על פי חלק מחכמי ופרשני היהדות, כגון הרמב"ם, סיפור הבריאה וגן העדן הוא משל אלגורי-סימבולי הנכלל בסוד "מעשה בראשית", ואין להבינו כפשוטו.
ההלכה היהודית
התורה שבכתב המחולקת לחמשה חלקים המכונים "חומשים", וביחד "חמשה חומשי תורה", והתורה שבעל פה - המשנה והתלמוד, כוללות את ההוראות ההלכתיות של היהדות הרבנית, המצוות. עיקר ספרות הקודש היהודית היא דיון ופירוש של המצוות. אחרי חתימת התלמוד נכתבו ספרי הלכה הכוללים הלכות ומנהגים בלבד (שלא כמו התלמוד עצמו הכולל גם "אגדתות" - דהיינו סיפורים ועוד דברים שאינם נוגעים להלכה) כמו "ספר הלכות גדולות" שנכתב בתקופת הגאונים, וספרי ההלכה הידועים שנכתבו בתקופת הראשונים, ספרי הרי"ף, ספר "משנה תורה" להרמב"ם, "פסקי הרא"ש", וספרו הנודע של בנו ר' יעקב "בעל הטורים" שדעות כולם מסתמכות על דברי התלמוד ומחלוקותיהם נוצרו עקב פירושים שונים בו.
בהיעדר מלך או נביא (על פי המסורת, הנבואה פסקה בימי בית שני), המנהיג הדתי הוא הרב, האחראי על ניהול הקהילה, על הנהגתה הרוחנית ועל פסיקת הלכה. קיים גם משפט דתי, בנושאי אישות, גיור וממונות. בזמן קיום הסנהדרין הייתה לו סמכות חוקית גם בנושאי פלילים.
חז"ל מנו בתורה תרי"ג (613) מצוות, המחולקות לרמ"ח (248) מצוות "עשה" ושס"ה (365) מצוות "לא-תעשה". בימי הביניים נעשו ניסיונות לחלוקה של המצוות. ישנה חלוקה רוחבית נוספת, בין מצוות שבין אדם לחברו ומצוות שבין אדם למקום.
תפילה ובית הכנסת
בית התפילה היהודי נקרא בית כנסת. מתפללים בו את שלוש התפילות היומיומיות (שחרית, מנחה ומעריב). בשבתות ובחגים מותאם חלק מנוסח התפילה לעניינו של היום ונוספת תפילת מוסף. ביום כיפור ישנה גם תפילה חמישית, תפילת נעילה. בימי שני וחמישי, בשבתות, תעניות ומועדים קוראים בתורה. בפי חז"ל נקרא בית הכנסת בשם "מקדש מעט", על שם בית המקדש שעד חורבנו היווה מרכז רוחני לעם ישראל ועל שם עבודת הקרבנות שבהיעדר בית מקדש מומרת בתפילה המכונה גם עבודת התפילה.
גיור
על אף שהיהדות אינה דת מיסיונרית, אנשים שאינם יהודים יכולים להצטרף אליה לאחר שעברו תהליך של גיור ולאחר שהצהירו כי הם מוכנים לקבל על עצמם את עול המצוות וכי רצונם להצטרף לאומה היהודית. גם לאחר שאדם המעוניין להצטרף ליהדות מצהיר על כך, על הדיינים לדחות אותו מספר פעמים ע"מ לראות שהוא באמת רציני, רק לאחר שאותו אדם שב לבית הדין לאחר שנדחה והוכיח שרצונו אמיתי - אז מתאפשר לו להתחיל בתהליך הגיור.
היהדות רואה במאמיניה קולקטיב מוחלט, "כלל ישראל", כפי שמדגישה התורה את המטרה "ואתם תהיו לי ממלכת כהנים וגוי קדוש" (שמות י"ט ו), שהשתייכות לו מכתיבה את חובות האדם בתחום הפוליטי, האישי ועוד. לצד חברות מכוח מוצא, יכול באופן תאורטי כל אדם להתגייר ולהתקבל לתוך עם ישראל. דוגמה חשובה למקרה של גיור נמצא במגילת רות בו מתואר המעבר הכפול שעושה רות באומרה לנעמי: "עמך עמי ואלהיך אלהי".
ספרי הקודש
ביהדות יש כמה כתבי קודש עיקריים הנחשבים כבסיסה הדתי:
ההגדרה של "קודש" חלה גם על כל הספרות הרבנית מאז. קיימים עוד ספרים רבים, המשפיעים כל אחד כמידתו. מקובל לחלקם לספרות הראשונים ולספרות האחרונים, כשכל קבוצה מתחלקת לספרות הלכה (כולל החיבורים ההלכתיים המשפיעים למן כתבי הגאונים והרמב"ם ועד ימינו), חידושים על התנ"ך, חידושים על התלמוד, וספרות קבלה, פילוסופיה, הגות ומחשבת ישראל ועוד.
סמלים
שני סמלים יהודיים, הם גם סמליה של מדינת ישראל - מגן דוד ומנורת שבעת הקנים. המנורה מתוארת בתנ"ך כמנורה שעמדה תחילה במשכן ולאחר מכן בבית המקדש. היא מופיעה כסמל יהודי כבר בתקופות קדומות. תבליט בדמות המנורה מופיע על שער טיטוס המתאר את החרמת כלי בית המקדש לאחר חורבנו והבאתם לרומא. כמו כן התגלה בבית הכנסת עתיק ביריחו על רצפת הפסיפס ציור מנורה ועליה הכיתוב "שלום על ישראל".
מגן דוד הוא הקסגרמה - שרטוט של כוכב בעל שישה קודקודים, שנראה כשני משולשים שאחד מהם מונח במהופך על האחר. זהו סמל עתיק ששימש בעבר עמים שונים, אולם בעת החדשה הוא הפך לסמל המזוהה עם היהודים. מועד הפיכתו לסמל יהודי והסיבה לכך אינם ברורים. אין בסיס ברור למיתוס הוא שסמל זה היה סמלו של דוד המלך.
שבת, חגים ומועדים
הלוח העברי הוא לוח השנה המשמש את היהדות והוא לוח משולב ירח-שמש: חודשיו מבוססים על חודשי הירח, אך הוא מותאם לשנת השמש על ידי הוספת חודש נוסף אחת למספר שנים, כדי שהחגים יצאו תמיד באותה תקופה של השנה. הלוח הנהוג כיום מתחשב גם בימי השבוע וקביעתו מיוחסת להלל נשיאה במאה הרביעית לספירה.
מועדי ישראל נחלקים למועדים מקראיים ומועדי חז"ל. מועדים מקראיים: ראש השנה (יום אחד מהתורה ויום נוסף שתיקנו חז"ל), יום הכיפורים, שלוש הרגלים: פסח (7 ימים), שבועות (יום אחד), סוכות (7 ימים) ושמיני עצרת (שמחת תורה) (יום אחד). מועדי חז"ל: פורים (יום אחד שתאריכו משתנה בין ערי הפרזים וערים מוקפות חומה) וחנוכה (8 ימים), וכן חמש התעניות: תשעה באב, שבעה עשר בתמוז, עשרה בטבת, צום גדליה ותענית אסתר. ישנם ימים טובים נוספים, ובכללם כל ראש חודש עברי, ט"ו בשבט וט"ו באב. ובמאה ה-12 התפתח גם המנהג לחגוג את ל"ג בעומר.
לאחר כינונה של מדינת ישראל הוסיפה הרבנות הראשית לישראל לרשימת המועדים גם את יום העצמאות, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, יום הזיכרון לשואה ולגבורה ולאחר מלחמת ששת הימים אף את יום ירושלים. למרות זאת, הם אינם נתפסים כבעלי משמעות דתית בעיני רוב הציבור החרדי.
ארץ ישראל
המקום המקודש ליהדות הוא ארץ ישראל, שנקראת במסורת היהודית גם בשמות "ארץ הקודש", "ארץ החיים" ובתארים חיוביים נוספים. על פי האמונה היהודית, האל נתן את הארץ הזו לעם ישראל על מנת שיוכלו לקיים בה אוטונומיה יהודית. בהלכה קיימת מצוות יישוב ארץ ישראל, ועל פי חלק מפוסקי ההלכה אף יש להימנע מיציאה מהארץ למטרות שאינן הכרחיות. לגבי שאלת הקמת המדינה היהודית בימינו, נחלקו הפוסקים בין אלה הרואים בהקמתה מצווה, לבין המתנגדים לציונות, בין היתר מטעמים של איסור של "דחיקת הקץ" ו"שלוש השבועות".
גם בארץ ישראל עצמה יש מדרגות בקדושה, כאשר העיר המקודשת ביותר ליהדות היא ירושלים, שבה שכן בית המקדש. הר הבית, שעליו שכן המקדש, הוא האתר המקודש ביותר ליהדות בארץ ובעולם כולו, ובשל קדושתו חלק מהפוסקים אף אוסרים לעלות אליו בימינו אלה. אף בתוך הר הבית יש דרגות בקדושה - הנקודה המקודשת ביותר היא קודש הקודשים. העיר השנייה בקדושתה ליהדות היא חברון - שבמערת המכפלה שבה קבורים לפי המסורת האבות והאמהות. ערים קדושות נוספות הן טבריה וצפת, שבהן התרכז רוב היישוב לאחר הגלות, וכן קבורים שם כמה מגדולי חכמי ישראל בזמן הגלות, כמו הרמב"ם, רבי יוסף קארו, האר"י ועוד מסורות על קבורת תנאים מסוימים כמו רבי מאיר בעל הנס ועוד.
זרמים וקבוצות ביהדות זמננו
במאה ה-20, לאחר השואה וההגירות ההמוניות, התהוו שני ריכוזי יהודים עיקריים בעולם: ישראל וארצות הברית. כ-90% מיהודי תבל חיים בהם.
ביהדות המודרנית קיימים מספר זרמים, שלושה גדולים וכמה קטנים בהרבה:
בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל, החלוקה הרווחת לפי הגדרה עצמית היא לארבע קבוצות שונות, הנבדלות זו מזו בפרמטרים סוציולוגיים שונים:
ביהדות העולם, לבד מן הזרמים הקיימים, קיימת קטגוריה של יהודים לא-משויכים, הן במובן רחב של מי שאינם חברים באף קהילה, אך במובן צר יותר הכוונה היא למי שאינם מזדהים עם אף זרם קיים. בסקרים שונים, ניתנת ללא-משויכים האפשרות להזדהות כ"יהודים סתם" (Just Jewish), "יהודים ללא דת" (Jews of No Religion) ועוד. "יהודים ללא דת" מהווים את הרוב המכריע של הלא-משויכים בארצות הברית. הם מנו כ-1.2 מיליון נפש ב-2013; קבוצה זו חולקה ל-500,000 מבוגרים ללא דת שהזדהו כיהודים ותו לאו, ועוד כ-600,000 מבוגרים ללא דת שענו שהם "יהודים חלקית". בקרב "יהודים ללא דת" בארצות הברית נרשמו תופעות של הזדהות לא-דתית אקטיבית עם היהדות, כמורשת, לאומיות או אתניות (עד אמצע המאה ה-20 הייתה באמריקה חילוניות יהודית מבוססת, אך זו שקעה במידה רבה.) עם זאת, באופן כללי, קבוצה זו מייחסת חשיבות מועטה לזהותה היהודית, ויותר משני שלישים מתוכה כלל לא מגדלים את ילדיהם כיהודים.
אליפות וימבלדון 1937
אליפות וימבלדון 1937 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
דון בדג' (ארצות הברית) זכה באליפות זו ב-3 תארים.
תחרות הגברים
במשחק הגמר, דון בדג' (ארצות הברית), נפגש עם גוטפריד פון קרם (גרמניה) וניצח ב-3 מערכות. בשנה זו דון בדג' ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה. לגוטפריד פון קרם זה היה הפסד שלישי ברציפות במשחק הגמר בתחרות הגברים.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
תחרות זוגות גברים
במשחק הגמר דון בדג' וג'ין מאקו (ארצות הברית), שיחקו נגד פט יוז וריימונד טאקי (בריטניה) וניצחו ב-4 מערכות. לדון בדג' זה היה התואר השני בשנה זו.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. מנצחי תחרות 1936 פרד פרי ודורותי ראונד (בריטניה) לא השתתפו בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר דון בדג' ואליס מרבל (ארצות הברית) שיחקו נגד איבון פטרה וסימון מאתיה (צרפת) וניצחו בשתי מערכות. בכך דון בדג' זכה בתואר השלישי באליפות זו.
ירחמיאל אסא
ירחמיאל אסא (7 במרץ 1919 - 11 באוקטובר 2011) היה איש ציבור ישראלי. שימש שליח עלייה לעיראק והיה חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה.
אסא נולד בשם ירחמיאל אסאילוב בקווקז שבברית המועצות. לאחר שעלה עם משפחתו לארץ ישראל, בשנת 1924, התגורר בתל אביב. סיים את לימודיו בבית הספר לנערים עובדים ובסמינר הקיבוצים והיה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד.
בשנת 1936 נמנה אסא בין מייסדי קיבוץ חולתה, שבו הוא התגורר עד למותו ובעבר שימש בו מורה ומחנך. בפעילותו הציבורית היה חבר תנועת אחדות העבודה ופעיל במוסדותיה. בשליחות המוסד לעלייה ב' שימש מנובמבר 1946 ועד יולי 1948 בעיראק ופעל להעלאת יהודיה, בהם שושנה ארבלי-אלמוזלינו. במבצע מייקלברג השני ב-1947 נלווה לעולים בטיסתם ארצה.
בשובו ארצה היה חבר הנהלת המחלקה לענייני היהודים במזרח התיכון של הסוכנות היהודית, מטעמה יצא בשנים 1953–1954 לשליחות באיראן, בטורקיה ובעיראק.
בשנת 1958 נבחר לכנסת השלישית מטעם אחדות העבודה במקום אברהם עבאס. בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת השירותים הציבוריים.
חתן פרס יגאל אלון לחלוציות בשנת 2005.
ירחמיאל אסא נפטר בגיל 92 ונטמן בקיבוצו. הותיר אחריו שלוש בנות ובן מרעייתו מרים.
אקסיומת הבחירה
אקסיומת הבחירה היא אחת האקסיומות של תורת הקבוצות האקסיומטית לפיה, בהינתן אוסף של קבוצות לא ריקות, ניתן לבחור איבר אחד מכל קבוצה. הפילוסוף והמתמטיקאי ברטראנד ראסל הדגים זאת בדוגמה הבאה: אם נתונה סדרה של זוגות נעליים, אפשר לבחור נעל אחת מכל זוג גם ללא אקסיומת הבחירה, לפי הכלל "בחר את הנעל השמאלית בכל זוג". לעומת זאת, כדי לבחור גרב אחת מכל זוג גרביים (שבהם אין הבחנה בין ימין לשמאל), יש להשתמש באקסיומת הבחירה.
לאחר שמעמדה של אקסיומת המקבילים יושב בראשית המאה ה-19, אקסיומת הבחירה שהוצעה בסוף אותה מאה עוררה מחקר, עניין ואף מחלוקות בהיקף שאף אקסיומה אחרת לא התקרבה אליו. תפקידה במסגרת תורת הקבוצות, שאותו חזה דויד הילברט כשהקדיש לה (ולהשערת הרצף) את הבעיה הראשונה שלו, הוביל להתפתחות עמוקה של יסודות המתמטיקה לאורך כל המאה ה-20. בתחילת דרכה היו הדעות באשר לה חלוקות. האינטואיציוניסטים דחו אותה, אבל כמותם היו גם רבים אחרים. עם זאת, הגרסאות השימושיות של אקסיומת הבחירה, ובראשן משפט הסדר הטוב והלמה של צורן, הביאו את מרבית המתמטיקאים לקבל אותה. מעמדה התחזק כשקורט גדל הוכיח (1938) שהוספת אקסיומת הבחירה אינה פוגעת בעקביות של אקסיומות צרמלו-פרנקל. עם זאת נותרו כיסי התנגדות. למשל המתמטיקאי ואן דר ורדן, שכתב את הספר המשפיע "אלגברה מודרנית", כלל אותה במהדורה הראשונה (1930), השמיט אותה מן המהדורה השנייה (1937) בהשפעתם של עמיתיו לאסכולה הגרמנית, וחזר וכלל אותה במהדורה השלישית (1950), בלחצם של עמיתיו חוקרי האלגברה (דרושה הלמה של צורן כדי להוכיח שלכל שדה יש סגור אלגברי, או שלכל חוג יש אידיאל מקסימלי). רק כשפול כהן הוכיח ב-1963 ששלילתה של אקסיומת הבחירה, גם היא אינה פוגעת בעקביות של מערכת צרמלו-פרנקל, בשלה ההכרה באקסיומה זו כאובייקט למחקר עצמאי. רוב המתמטיקאים המודרניים מניחים את אקסיומת הבחירה, וחוקרי תורת הקבוצות ויסודות המתמטיקה מתעמקים בגרסאות חלשות שלה ובהשלכותיהן.
אקסיומת הבחירה
במערכת הלוגית של תורת הקבוצות האקסיומטית יש רק סוג אחד של אובייקטים - קבוצות, ויחס אחד - שייכות. לאקסיומות יש אופי של בניה: כל אקסיומה מוסיפה, בתנאים מסוימים, עוד קבוצה למאגר הקבוצות הקיימות. אקסיומת הבחירה מספקת, בתנאים מסוימים פונקציה, שגם היא סוג של קבוצה (קבוצת הזוגות הסדורים מן הצורה \ (x,f(x)); גם זוגות סדורים הם קבוצות).
אם היא משפחה של קבוצות, פונקציה  נקראת פונקציית בחירה אם היא מקיימת את התנאי.
האקסיומה קובעת כך: לכל משפחה של קבוצות לא ריקות קיימת פונקציית בחירה.
ראשוניים תאומים
בתורת המספרים, ראשוניים תאומים הם זוג מספרים ראשוניים שההפרש ביניהם הוא 2. פרט למספר הראשוני 2, כל שאר הראשוניים הם אי-זוגיים, ולכן המרחק בין כל שניים מהם מוכרח להיות זוגי. אם כן, 2 הוא ההפרש הקטן ביותר האפשרי (מלבד המקרה של 2 ו-3). דוגמאות לתאומים כאלה: 3 ו- 5; 5 ו- 7; 11 ו- 13; 29 ו- 31; 821 ו-823. המספר שבין זוג ראשונים תאומים מתחלק תמיד ב-6 למעט המקרה   (3,5).
אקסיומת הבחירה
אקסיומת הבחירה
המכפלה הקרטזית של אוסף קבוצות מוגדרת כקבוצת פונקציות הבחירה מקבוצות אלה. אקסיומת הבחירה שקולה, אם כך, לטענה שהמכפלה הקרטזית של קבוצות לא ריקות, אינה ריקה.
ראשוניים תאומים
נכון לאפריל 2012, הראשוניים התאומים הגדולים ביותר הידועים הם, בעלי 200,700 ספרות.
אקסיומת הבחירה
אקסיומת הבחירה
ניסוח שקול: לכל קבוצה \ X יש פונקציה  כך ש-\ f(A)\in A לכל.
תורת הקבוצות ללא אקסיומת הבחירה
במקרים רבים קיומה של פונקציית בחירה מובטח מן האקסיומות האחרות, ואין צורך באקסיומת הבחירה. בהכללה אפשר לומר שהאקסיומות האחרות "בונות" את פונקציית הבחירה, בעוד שאקסיומת הבחירה היא הנחת קיום שאינה קונסטרוקטיבית.
ראשוניים תאומים
צורה חזקה של השערה זו היא השערת הארדי-ליטלווד, העוסקת במספרם של הראשוניים התאומים הקטנים מגבול x. לפי ההשערה, מספר הזוגות שווה, בקירוב, לקבוע מסוים, כפול ; במילים אחרות, הסיכוי שמספרים \ x, x+2 יהיו שניהם ראשוניים הוא קבוע, כפול. ההשערה תואמת למשפט המספרים הראשוניים, שלפיו הסיכוי של כל אחד מן המספרים האלה להיות ראשוני הוא בקירוב \ 1/\ln(x).
אקסיומת הבחירה
תורת הקבוצות ללא אקסיומת הבחירה
להלן כמה דוגמאות שבהן אין צורך באקסיומת הבחירה.
לעומת זאת, בהינתן אוסף של כל הקבוצות הלא ריקות של מספרים ממשיים, אין שום דרך לבנות פונקציה שכזו בצורה מפורשת, כלומר פונקציה שעבור כל קבוצה (מתוך אינסוף הקבוצות הקיימות) תוכל "להחליט" איזה איבר מתוכה לבחור. על כן, במקרה זה יש צורך באקסיומת הבחירה.
ראשוניים תאומים
על ידי פיתוח גרסה כמותית לנפת ארטוסתנס, הוכיח המתמטיקאי הנורווגי ברון בשנת 1919, שמספר הראשוניים התאומים עד x קטן מ-. מעובדה זו נובע שסכום כל ההופכיים של הראשוניים התאומים מתכנס לגבול סופי (ראה קבוע ברון), שלא כמו סכום ההופכיים של כל המספרים הראשוניים (שהוא אינסופי). אפשר להסיק מכך שהראשוניים התאומים אינם מאוד שכיחים, אבל התוצאה של ברון אינה מראה שמספרם סופי (והדעה המקובלת היא להפך, שמספרם אינסופי).
שלישייה של מספרים תאומים, כלומר מספרים p, p+2, p+4 ששלושתם ראשוניים, יש רק אחת, השלישייה 3, 5, 7. כדי להוכיח שאין שלישיות נוספות, נניח שיש שלישייה כזו. אם p הוא ראשוני גדול מ-3, הרי השארית בחלוקתו ב-3 היא 1 או 2. אם השארית היא 1, הרי p+2 מתחלק ב-3 ללא שארית, ואם השארית היא 2, הרי p+4 מתחלק ב-3 ללא שארית. מאידך, ישנן שלשות מורכבות יותר כגון p, p+2, p+6 או p, p+4, p+6, שאבריהן יכולים להיות כולם ראשוניים (לדוגמה, 11,13,17 במקרה הראשון, 37,41,43 במקרה השני). אנשי תורת המספרים משערים שאם התבנית אינה בלתי-אפשרית מסיבה טריוויאלית (כגון החלוקה ב-3 שהוסברה לעיל), אז ישנם אינסוף מקרים שבהם כל הרכיבים הם ראשוניים. זוהי הכללה של השערת המספרים הראשוניים התאומים.
אקסיומת הבחירה
תורת הקבוצות ללא אקסיומת הבחירה
על כן, אקסיומת הבחירה היא בעייתית שכן היא אומרת שניתן לעשות דבר מה, אולם אינה מצביעה על שום דרך לעשותו. אכן, רוב ההוכחות שנסמכות על אקסיומת הבחירה מוכיחות קיום של דבר מה מבלי שיראו דרך מעשית לבנות אותו.
יתר על כן, חלק מהתוצאות של קבלת אקסיומת הבחירה נראות נוגדות את האינטואיציה (וזאת, כזכור, בזמן שאקסיומת הבחירה נדמית אינטואיטיבית מאוד). למשל, אקסיומת הבחירה שקולה למשפט הסדר הטוב, שאומר שניתן לסדר בסדר טוב כל קבוצה. בפרט נובע מכך שניתן לסדר את המספרים הממשיים בסדר טוב - דבר הנראה מנוגד לאינטואיציה ושאין דרך ידועה לעשותו בפועל. דוגמה נוספת היא פרדוקס בנך-טרסקי: באמצעות קבלת אקסיומת הבחירה ניתן לפרק את כדור היחידה במרחב התלת־ממדי למספר חלקים, ובאמצעות פעולות של הזזה וסיבוב בלבד להרכיב מהחלקים שני כדורי יחידה מאותו הרדיוס. אקסיומת הבחירה מאפשרת להוכיח שהתהליך אפשרי; היא אינה מראה כיצד ניתן לבצע את התהליך בפועל (יש לזכור כי בכל מקרה מדובר על תהליך הפועל על עצמים מתמטיים מופשטים ואידיאליים).
ראשוניים תאומים
ב 12 באפריל 2013, הצליח זאנג יטנג להוכיח כי מספר הזוגות הראשוניים שההפרש ביניהם קטן מ-70,000,000 הוא אינסופי.
עשרת הזוגות הראשונים של ראשוניים תאומים הם (3, 5),    (5,  7),    (11, 13),   (17, 19),   (29, 31),   (41, 43),   (59, 61), (71,  73),  (101, 103), (107, 109).
אקסיומת הבחירה
גרסאות חלשות של אקסיומת הבחירה
חוקרי תורת הקבוצות מכירים מאות גרסאות חלשות של אקסיומת הבחירה, והקשרים ביניהם מובנים במידה רבה, אבל לא במלואם. בין הדוגמאות החשובות, לצד אקסיומת הבחירה הרגילה, AC, אפשר למנות את:
ידוע ש-, וכן.
גרסאות חזקות יותר של אקסיומת הבחירה
קיימות אקסיומות אחרות של תורת הקבוצות שגוררות את אקסיומת הבחירה: למשל אקסיומת הבנייה, שמגבילה את עולם הקבוצות לאוסף מינימלי של קבוצות, גוררת את אקסיומת הבחירה. אקסיומה זו גוררת את השערת הרצף המוכללת שגוררת בתורה את אקסיומת הבחירה.
למעשה, אקסיומת הבנייה גוררת תוצאה חזקה יותר ממה שמתקבלת רק מהתקיימות השערת הרצף המוכללת - היא גוררת שמתקיימת אקסיומת הבחירה הגלובלית: קיימת פונקציית בחירה על פני כל יקום הקבוצות שמוגדרת באמצעות נוסחה קבועה.
לא ניתן לנסח את אקסיומת הבחירה הגלובלית בשפה של ZFC, כיוון שלא ניתן לכמת על פני מחלקות (או נוסחאות) בשפה הזו. בשפות שמרחיבות את השפה של ZFC ושמתירות כימות של מחלקות, אקסיומה זו ניתנת לניסוח, ולעיתים היא אף נובעת מאקסיומות חזקות יותר.
שימושי אקסיומת הבחירה
אקסיומת הבחירה מופיעה בתחומים רבים במתמטיקה, וכמה משפטים חשובים שקולים לה, דוגמת משפט הסדר הטוב, הלמה של צורן ועקרון המקסימום של האוסדורף.
ללא אקסיומת הבחירה מספר תוצאות בסיסיות באלגברה לא מתקיימות. למשל, יש מרחב וקטורי ללא בסיס, יש חוג ללא אידיאל מקסימלי ועוד.
אקסיומת הבחירה נדרשת כדי להוכיח מספר תכונות בסיסיות בטופולוגיה של הישר הממשי, למשל את השקילות בין הגדרת מושג הרציפות של פונקציה באמצעות סדרות ובאמצעות סביבות. בטופולוגיה כללית - משפט טיכונוף דורש את אקסיומת הבחירה.
באנליזה פונקציונלית, משפט האן-בנך ומשפט בנך-אלאוגלו דורשים את אקסיומת הבחירה.
בדרך כלל, כאשר עוסקים במודלים של תורת הקבוצות ללא בחירה, מחליפים אותה באקסיומה חזקה אחרת. למשל, אקסיומת הכריעות (AD) שלא מתיישבת עם אקסיומת הבחירה, מספקת מודל בו הקבוצות של המספרים הממשיים מתנהגות באופן מאוד סדיר (למשל כל קבוצה מדידה לבג וכל קבוצה שאיננה בת מנייה מכילה קבוצה מושלמת).
ג'יימס מקדונלד
ג'יימס גרובר מקדונלד (באנגלית: James Grover McDonald; 29 בנובמבר 1886 – 25 בספטמבר 1964) היה דיפלומט אמריקאי. הנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל.
ביוגרפיה
ג'יימס מקדונלד נולד ב-1886 באוהיו. למד לימודי תואר ראשון ושני בהיסטוריה ובמדע המדינה באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן עסק בהוראה באוניברסיטה זו ובאוניברסיטת הרווארד.
בשנים 1928 עד 1932 הגיש תוכנית רדיו קבועה בשם "העולם כיום" ברשת NBC.
מקדונלד ביקר באירופה ב-1932 וב-1933 וחזה בעליית הנאצים לשלטון בגרמניה. ראיון שערך עם היטלר שכנע אותו באופי הברוטלי של המשטר הנאצי.
בשנים שלאחר מכן היה חבר מועצת העורכים של הניו יורק טיימס וכן עסק בהוראה. בשנים 1938 עד 1945 שימש כיושב ראש הוועדה המייעצת לנשיא לענייני פליטים.
נתמנה על ידי הנשיא הארי טרומן לחבר בוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שפעלה בשנת 1946 בניסיון למצוא פתרון לבעיית ארץ ישראל.
בשעה אחת אחר חצות אור ליום 15 במאי 1948, שעות אחדות אחרי הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הודיע נשיא ארצות הברית הארי טרומן על הכרה "דה פקטו" של ארצות הברית במדינת ישראל. ג'יימס מקדונלד נתמנה לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל בדרגת ציר. ב-12 באוגוסט 1948 הוא הגיע לישראל. עד שסודר לנציגות משכן קבוע הוא התגורר במלון גת רימון בתל אביב. במלון זה התגורר באותה עת גם הציר הראשון של ברית המועצות בישראל, פבל ירשוב, ועל גג המלון התנוססו דגלי שתי המעצמות, זה לצד זה.
את כתב האמנתו הגיש הציר מקדונלד לראש הממשלה דוד בן-גוריון, משום שנשיא מועצת המדינה הזמנית פרופ' חיים ויצמן (אשר נבחר בפברואר 1949 לנשיא הראשון של מדינת ישראל) הגיע לישראל רק בסוף חודש ספטמבר 1948. ב-1 בפברואר 1949 שדרגה ארצות הברית את הכרתה בישראל להכרה "דה יורה", ובעקבות זאת הועלה מקדונלד מדרגת ציר לדרגת שגריר.
ג'יימס מקדונלד שירת בישראל עד סוף שנת 1950.
פרופ' ג'יימס מקדונלד נפטר בשנת 1964 ונקבר בעיר הולדתו - אלבני, באינדיאנה. עיריית רמת גן קראה על שמו את הרחוב בשכונת תל בנימין בו הוא התגורר במהלך כהונתו.
משפט (מתמטיקה)
במתמטיקה, משפט (בלועזית: תאורמה; באנגלית: Theorem) הוא פסוק שניתן להוכיח אותו במסגרת מערכת אקסיומות מסוימת. הוכחת משפטים היא מהפעילויות המרכזיות במתמטיקה.
למשפט ישנם שני חלקים: התנאים הדרושים להתקיימותו, והמסקנות שהמשפט מסיק על סמך אותם תנאים.
דוגמה נוספת למשפט: "המספר \sqrt{2} הוא אי רציונלי". כאן לכאורה אין תנאים מוקדמים, אך בפועל ישנה הנחה של הסכמה על כמה מושגים בסיסיים, דוגמת ההסכמה על הגדרת המושג "מספר", והאקסיומות העוסקות במספרים.
נשים לב כי הוכחת המשפט אינה נחשבת חלק ממנו, אך קיומה של הוכחה אחת לפחות הכרחי על מנת לקרוא לטענה "משפט". לאותו משפט יכולות להיות הוכחות רבות - למשפט פיתגורס ידועות מאות הוכחות שונות. טענה שמנוסחת כמשפט אך לא ידועה לה הוכחה נקראת השערה.
לא כל הטענות המתמטיות המנוסחות כמשפט אכן נקראות "משפט". נהוג לקרוא "משפט" רק לטענות מעניינות או בעלות ערך. כמובן שזוהי הגדרה מעורפלת ומאוד לא מתמטית, ואכן, אין כלל מדויק הקובע מתי נקראת טענה כלשהי "משפט".
לעיתים משתמשים במילה "לֶמה" כדי לציין משפט שחשיבותו העיקרית היא כטענת עזר למשפטים אחרים. רוב הלמות הן טכניות ואין להן חשיבות עצמאית. מאידך יש למות, כדוגמת הלמה של צורן, הלמה של בורל-קנטלי ורבות אחרות, שיש להן גם ערך משל עצמן.
כמו כן נהוג לכנות בשם "מסקנה" תוצאה שנובעת ישירות ממשפט כלשהו, ובשם "טענה" כדי לכנות טענות כלליות שאינן מעניינות מספיק כדי להיקרא "משפט". ההבדל, כאמור, הוא טרמינולוגי בלבד ואין לו השלכות של ממש.
משפט הפוך (למשפט נתון) הוא משפט שבו מוחלפים חלק מן ההנחות והמסקנה בתפקידיהם. דוגמה:
לא תמיד המשפט ההפוך מתקיים. לדוגמה נכון המשפט "כל מספר המתחלק ב-4 הוא זוגי", אך לא נכון המשפט ההפוך "כל מספר זוגי מתחלק ב-4". כאשר משפט והמשפט ההפוך מתקיימים נהוג לאחדם למשפט יחיד בעזרת הקשר אם ורק אם. למשל "מספר טבעי מתחלק ב-2 וב-3 אם ורק אם הוא מתחלק ב-6".
ג'פרי פאלמר (שחקן)
ג'פרי דייסון פאלמר (באנגלית: Geoffrey Dyson Palmer; 4 ביוני 1927 – 6 בנובמבר 2020) היה שחקן אנגלי שהיה ידוע מתפקידיו בקומדיות המצבים של הטלוויזיה הבריטית כג'ימי אנדרסון ב-"The Fall and Rise of Reginald Perrin" כבן פרקינסון בסדרה "Butterflies" וכליונל הרדקאסל בסדרה הקומית "בחלוף השנים".
ביוגרפיה
פאלמר נולד בלונדון, בנם של נורה גוונדולין (שם נעורים רובינס) ופרדריק צ'ארלס פאלמר. ולמד בבית הספר הייגייט בלונדון.
אחרי שהשתחרר מחיל הנחתים המלכותי נסחף פאלמר לתיאטרון, ובגלל חברתו הצטרף לתיאטרון חובבים מקומי. הוא היה לעוזר מנהל במה בתיאטרון Q שליד גשר קיו, ואחר כך ב"גרנד תיאטר" בקרוידון. במשך כמה שנים בילה בסיבובי הופעות עם להקת תיאטרון רפרטוארי, והיה לשחקן תיאטרון. לטלוויזיה הגיע פאלמר מאוחר יותר בקריירה שלו. בין הופעותיו הראשונות בטלוויזיה היו תפקיד ב-"The Army Game" של "גרנדה טלוויז'ן", הופעה בשני פרקים של הסדרה "The Baron" וכסוכן נדל"ן ב-"Cathy Come Home".
פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה כשהשתתף במחזה של ג'ון אוסבורן "מערבה לסואץ" בתיאטרון רויאל קורט לצדו של רלף ריצ'רדסון. אחרי כן שיחק בהפקות גדולות עבור הרויאל קורט ועבור התיאטרון המלכותי הלאומי. הוא השתתף במחזה "Eden End" מאת ג'. ב. פריסטלי בבימויו של לורנס אוליבייה. המחזה היה כל כך משעמם בעיניו עד כדי כך שזה הרתיע אותו מלהמשיך בקריירה על במת התיאטרון. ברבים מתפקידיו בטלוויזיה הוא מגלם את המוקיון איש המעמד הבינוני צר האופק וקמוץ שפתיים. הוא ידוע ביכולתו להתלוצץ בפנים חסרות הבעה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 זכה להכרה בזכות שני תפקידים בקומדיות מצבים. האחד הגיס המסכן של רג'י פרין ב-"The Fall and Rise of Reginald Perrin" (בשנים 1976–1979) והשני בן פרקינסון הפלגמטי בסיטקום "הפרפרים" של קרלה ליין (1978–1983). הוא המשיך להופיע בהפקות שנכתבו על ידי דייוויד נובס, יוצרו של פרין, האחרון שבהם היה תוכנית רדיו קומית "The Maltby Collection".
במשך יותר מעשור כיכב לצדה של ג'ודי דנץ' בסיטקום "בחלוף השנים" (1992–2005). בתקופה זו הופיע לצדה של דנץ' גם בסרטי קולנוע בהם סרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד "מחר לנצח" בו גילם את אדמירל רובאק, ובסרט "הוד מלכותה גברת בראון" בתפקיד סר הנרי פונסונבי כשדנץ' מגלמת את המלכה ויקטוריה.
בסדרה הקומית "המלון של פולטי" שיחק פאלמר בפרק "the Kipper and the Corpse", וגילם את דמותו של דוקטור פרייס הנחוש בדעתו לקבל ארוחת בוקר למרות המהומה המתחוללת במלון עקב מותו של אחד האורחים, וחוסר יכולתו של בזיל לטפל במצב החירום.
קולו הייחודי העניק לפאלמר קריירה בתחום הפרסום ובדיבוב בטלוויזיה. הוא השתתף בפרסומות של חברת אאודי והפך לפופולרי את הביטוי "Vorsprung durch Technik". עוד התפרסם כקריין בסדרות הטלוויזיה "Grumpy Old Men" ו-"Grumpy Old Holidays" של ה-BBC. הוא הקליט ספר שמע על פי ספרו של דיקנס "מזמור חג המולד" שיצא לאור ב-2005 כפודקאסט בהוצאת "ספרי פינגווין". כמו כן היה הקריין בסדרה הדוקומנטרית "Little England".
בדצמבר 2007 הופיע פאלמר בתפקיד הקפטן בפרק "מסע הארורים", פרק ספיישל חג המולד של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". פאלמר גם השתתף בדמויות שונות בסדרה עם הדוקטור השלישי, בפרקים "Doctor Who and the Silurians" ו-"The Mutants".
במרץ 2009 השתתף במערכון עם הצמדים ארמסטרונג ומילר (הקטע נערך במתכונת קומדיות הטייסים של השניים) ומיטשל ווב, עבור הקומיק רליף. ב-2011 גילם את חותנו של הכומר אדם סמולבון (טום הולנדר) בסדרה הקומית "כבוד הכומר" בפרק לכבוד חג המולד.
חיים אישיים
ב-1963 התחתן פאלמר עם סאלי גרין בווילמסלו. לבני הזוג יש בת בשם הארייט ובן, צ'ארלס, הנשוי לשחקנית קלייר סקינר.
פאלמר התגורר בלי קומון שבבקינגהאמשייר אנגליה. מ-2011 ועד למותו התנגד להקמת רשת הרכבות "High Speed 2" שאמורה לעבור כ-274 מ' מביתו.
בשנת 2004 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
Downtown (שיר של אניטה)
Downtown (בעברית: מרכז העיר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הברזילאית אניטה, בשיתוף הזמר הקולומביאני ג'יי באלווין. השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2017, כסינגל שלא נכלל באף אלבום. בסמוך ליציאתו עלה השיר לספוטיפיי לשאר רשתות הזרמות המדיה.
שיר זה הוא שיתוף הפעולה השני של השניים, כאשר בעבר התארחה אניטה ברמיקס שיצא עבור השיר "Ginza", של באלווין. בנוסף לכך, השיר יצא במסגרת הפרויקט של אניטה בשם צ'ק מאט, שבו היא מוציאה שיר חדש בכל חודש.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד שירי הפופ שבברזיל, ה-37 במצעד הקולומביאני, וה-13 במצעד שבפורטוגל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אניטה, ג'יי באלווין, סקיי רומפינדו וג'סטין קוילס, והופק על ידי רומפינדו גם כן. את השיר פרסמה אניטה לראשונה באינסטגרם, ובנוסף לכך גם הצצות אל תוך הוידאו קליפ שצולם עבורו.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ הרשמי של השיר צולם על ידי הבמאי ברונו איגלוטי בניו יורק ב-7 בנובמבר 2017. אניטה נסעה לניו יורק למספר פגישות של קידומי מכירות ולאחר מכן נפגשה עם באלווין ואיגלוטי, כדי לדון על הקליפ. איגלוטי ואניטה עבדו בעבר על כמה קליפים של אניטה, אשר כללו בין היתר את "Paradinha" ו-"Sua Cara". אניטה ובלוויין הפיצו לראשונה את הקליפ על ידי פרסום סדרה של כמה תמונות וסרטונים, מאחורי הקלעים על ברשתות החברתיות. הקליפ יצא בסופו של דבר ב-20 בנובמבר 2017, יום לאחר הופעת הבכורה על שירותי הזרמה וחנויות המוזיקה המקוונות.
הקונספט של הסרטון הוא חקר היקום הזוהר של בתי הקזינו של פריז בשנות ה-40, והוא מציג את אניטה ואת באלווין כשני רמאים הגונבים את כספם של שחקני קזינו אחרים. התלבושות שבהן השתמשה אניטה הציגו תערובת של בגדים מחנות הכלבו C & A - הנותנת חסות בפרויקט צ'ק מאט - עם אלמנטים ואביזרים נוספים שעוצבו ונוצרו על ידי מעצבים שונים.
אנגרט קראמפ-קארנבאואר
אָנֵגְרֶט קְרַאמְפּ-קָארֶנְבָּאוּאֶר (בגרמנית: Annegret Kramp-Karrenbauer; נולדה ב-9 באוגוסט 1962) היא פוליטיקאית גרמנייה, אשר כיהנה כשרת ההגנה של גרמניה ומנהיגת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
ביוגרפיה
נולדה בשם אנגרט קראמפ בחבל הסאר בעיירה פלקלינגן השוכנת על יד הנהר סאר, אשר ממוקמת ליד גבול גרמניה עם צרפת. משפחתה קתולית ואביה היה מורה ומחנך.
תחילה רצתה להיות מיילדת או מורה בבית ספר, אך בשנת 1984 החלה ללמוד מדע המדינה ומשפטים באוניברסיטת טריר ואוניברסיטת חבל הסאר. היא בעלת תואר שני במדעי המדינה. היא דוברת גרמנית וצרפתית.
בין השנים 1991 עד 1998 שימשה כקצינת מדיניות במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. ב-1990 יעצה לפטר מילר בתפקידו כראש הקבוצה הפרלמנטרית של המפלגה.
הייתה ראש ממשלת חבל הסאר בגרמניה בין השנים 2011 עד 2018. היא האישה הראשונה שהובילה את ממשלת חבל הסאר והאישה הרביעית שעמדה בראש ממשלת מדינה בגרמניה.
מפברואר עד דצמבר 2018 הייתה מזכ"לית המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
ב-7 בדצמבר 2018 נבחרה להיות מנהיגת המפלגה, בעקבות פרישתה של אנגלה מרקל מתפקיד זה, אבל לא להחליף אותה בתפקיד הקאנצלרית עד סוף הקדנציה ב-2021.
ביולי 2019 מונתה על ידי הקנצלרית אנגלה מרקל להחליף את אורסולה פון דר ליין בתפקיד שרת ההגנה לאחר שהאחרונה פרשה מתפקידה לטובת הכנותיה לתפקידה החדש כנשיאת הנציבות האירופית בבריסל.
בתחילת 2020 פקד את המפלגה משבר בעקבות שיתוף פעולה בממשל המקומי במדינת תורינגיה עם מפלגת הימין הקיצוני אלטרנטיבה לגרמניה (AfD) ב-10 בפברואר 2020 הודיעה שלא תתמודד על קדנציה נוספת כמנהיגת המפלגה ולא תהיה מועמדת המפלגה לתפקיד הקאנצלר בבחירות הפדרליות ב-2021. בוועידת המפלגה שבגלל משבר הקורונה התקיימה רק בינואר 2021 נבחר ארמין לאשט להחליף אותה.
חיים אישיים
נישאה ב-1984 להלמוט קארנבאואר, מהנדס מכרות. יש להם שלושה ילדים והם מתגוררים בפיטלינגן שבחבל הסאר.
ביונסה
ביונסה ג'יזל נואלס-קרטר (באנגלית: Beyoncé Giselle Knowles-Carter, IPA: /biːˈjɒnseɪ/; נולדה ב-4 בספטמבר 1981), הידועה בשמה הפרטי בלבד ביונסה, היא זמרת, כותבת, מפיקה מוזיקלית ושחקנית אמריקאית. החלה את קריירת השירה שלה בתחרויות זמר שונות לנוער. בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות ייסודה של להקת דסטיניז צ'יילד - אחת משיאניות המכירות של להקות הבנות - זכתה הזמרת להכרה בין־לאומית. בין השנים 2002–2003 הפסיקה הלהקה ליצור חומרים חדשים, על מנת לפתח את קריירת הסולו של כל אחת מהן. בעקבות כך פורסם אלבום הסולו הראשון שלה, Dangerously in Love. שני סינגלים מתוכו, "Crazy in Love" ו-"Baby Boy", הגיעו לפסגת הבילבורד הוט 100 – מצעד הפזמונים המוכר ביותר בעולם.
לאחר התפרקותה הרשמית של הלהקה ב-2006 הוציאה ביונסה לאור את אלבומה השני, B'Day. בין הסינגלים שנכללו באלבום נמנים "Irreplaceable", שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, ו-"Beautiful Liar", דואט בהשתתפות הזמרת הקולומביאנית שאקירה. ביונסה הופיעה כשחקנית במספר סרטי קולנוע, דוגמת "הפנתר הוורוד", "נערות החלומות" ו"מלך האריות". נישואיה לג'יי-זי וגילום דמותה של אטה ג'יימס ב-Cadillac Records השפיעו רבות על כתיבתו והפקתו של האלבום I Am... Sasha Fierce, שזכה בשישה פרסי גראמי ב-2010. "If I Were a Boy" הפך לגיי אייקון מיד עם פרסומו, זאת בשל זיקתו לנטייה הטרנסג'נדרית.
בשנת 2010 הפסיק אביה, מתיו נואלס, לנהלה. בשנה לאחר מכן הוציאה את אלבומה הרביעי, 4. בשנים 2013 ו-2016 פורסמו Beyoncé ו-Lemonade בהתאמה. האחרון שבהם היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 2016, ואף הפך ליצירה המוערכת ביותר בקריירה שלה בעיני מעריציה ומבקרי המוזיקה. חלקם טענו שההצלחה שלו נעוצה בנושאים בהם בחרה ביונסה להתמקד, וומניזם ובגידה. בשנת 2018 יצא לאור האלבום הראשון של הצמד שלה ושל בעלה, דה קרטרס, Everything Is Love. כאמנית משנה הגיעה הזמרת למקום הראשון בבילבורד הוט 100 עם הרמיקסים של "Perfect" (אד שירן, 2017) ו-"Savage" (מייגן די סטליון, 2020). בשנת 2022 זכתה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה לאחר פרסומו של Renaissance – יצירה מוזיקלית בהשראת הדיסקו וההאוס.
ביונסה נמנית בין שיאני המכירות של מוזיקאים בעולם. תקליטיה נמכרו בכ-160 מיליון עותקים ברחבי העולם. היא אמנית הסולו הראשונה שכל שבעת אלבומיה נכנסו למצעד הבילבורד 200 לראשונה במקום הראשון. הצלחתה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הפכה אותה לאמנית המעוטרת ביותר בתוארי פלטינה וזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). במהלך הקריירה שלה זכתה ב-32 גראמי, 26 מפרסי הווידאו קליפים של MTV (כולל הפרס על שם מייקל ג'קסון אותו קיבלה ב-2014), 24 פרסי NAACP Image, 31 פרסי BET ו-17 עיטורים מטקסי סאול טריין מיוזיק. בשנת 2014 הכתיר מגזין הבילבורד את ביונסה כמוזיקאית האפרו-אמריקאית המכניסה ביותר בכל הזמנים. בשנת 2020 נכללה ברשימת "100 הנשים שהגדירו את המאה הנוכחית" של טיים.
1981–1996: שנותיה הראשונות
ביונסה גדלה כקתולית בבית הספר סנט מרי מונסורי שבעיר הולדתה. במסגרת זו למדה שיעורי ריקוד, מחול, שירה ופיתוח קול. היא התגלתה כילדה בעלת מנעד קולי רחב היקפים. בגיל שבע הגיעה למקום הראשון בתחרות הכישרונות בבית ספרה כשביצעה את "Imagine" של ג'ון לנון. בעקבות זכייתה המפתיעה, שכן רוב מתמודדיה היו גדולים ומנוסים ממנה בשירה מקצועית, הפכה למוקד התעניינות רב בעיתונות, והופיעה במגזין המקומי של שכונתה תחת הכותרת "ילדת הפלא של יוסטון". בסתיו 1990 נרשמה לבית הספר "פרקר", מוסד חינוכי להוראת מוזיקה. מיד עם הצטרפותה לשיעורי המוזיקה הפכה לסולנית הראשית של המקהלה הבית-ספרית. היא למדה בשני תיכונים שונים, "קינדר" ו"אליף אלסיק". במשך כשנתיים הייתה חברה במקהלה הכנסייתית בסנט ג'ון.
בגיל שמונה פגשה ביונסה באודישן להקמת להקת בנות חדשה את הראפרית לטבייה רוברסון. השתיים הקימו קבוצת שירה חדשה, שביצעה שירי ראפ וריקודים. קלי רולנד, שעברה לביתה של ביונסה בשל הקרבה בין הוריהן, הצטרפה אליהן בשנת 1992. במקור הן נקראו גירלז טיים, ובהמשך נוספו אל השלישייה תמר דייוויס והאחיות ניקי ונינה טיילור. מפיק ה-R&B, ארן פרגר, הזמין את הלהקה לאולפנו, דה פלנט, בצפון קליפורניה והחל להקליטה תוך התמקדות בקולה של ביונסה, בנימוק שיש לה יכולות ווקאליות טובות יותר משאר הבנות. עם מאמצים להחתימה בחברת תקליטים גדולה שלח פרגר אותה לתחרות הכישרונות Star Search ללא הועיל. לטענתה של ביונסה, השיר המתחרה היה שגוי, כיוון שלא היה מתאים למיינסטרים. כתוצאה מתבוסתן של חברות הגירלז טיים בתחרות הכישרונות החליט אביה של ביונסה לנהל אותן. במסגרת כהונתו כמנהלה המוזיקלי של הלהקה סילק את דייוויס ואת האחיות טיילור ממנה והכניס במקומן את לטויה לאקט ב-1993. הזמן שהוקדש לטובת מילוי תפקידו בצורה הטובה ביותר והמרדף אחר חתימת חוזה אצל חברת תקליטים גדולה האפילו על היחסים בין הוריה של ביונסה: ב-1995 עזב מתיו את עבודתו כזבן בחנות לציוד רפואי לטובת הדסטיניז צ'יילד, והכנסת המשפחה ירדה בכמעט חצי. על רקע המשבר הכלכלי נפרדו הוריה של ביונסה לפרק זמן קצר. הוא ניהל משא ומתן בדבר חתימת הלהקה בקולומביה רקורדס. לפני העסקה הקליטו חברותיה מספר רצועות באוקלנד שבקליפורניה בהפקת ד'וויין ויגינס מ-. בשנת 1997, לאחר כמה ניסיונות בה ראו מנהלי חברת התקליטים את הפוטנציאל המסחרי הגבוה שהיה לבנות, נכללה הרצועה "Killing Time" בפסקול של "גברים בשחור". לבסוף הקבוצה הוחתמה בחברת קולומביה.
דסטיניז צ'יילד
בנובמבר 1997 פורסם סינגל הבכורה של הדסטיניז צ'יילד, "No, No, No". היא הוציאה את האלבום הראשון שלה, Destiny's Child, בפברואר 1998. היצירה הזו ביססה את מעמדה בתעשיית המוזיקה, והפכה אותה למוקד התעניינות גדול בכלי התקשורת. אלבומה השני, The Writing's on the Wall, יצא לאור בשנת 1999, ונכללו בו הסינגלים המצליחים "", "Say My Name" ו-"Bills, Bills, Bills". השני מביניהם אף זכה בשני פרסי גראמי בטקס ה-43: שיר ה-R&B הטוב ביותר וביצוע ה-R&B הטוב ביותר לצמד או ללהקה מוזיקלית. The Writing's on the Wall הגיע בשיאו למקום החמישי בבילבורד 200, מצעד האלבומים המוכר ביותר בעולם, וקיבל תואר פלטינה מתומנת מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). מחוץ לארצות הברית דורג במקום החמישי, השני והשלישי במצעד האלבומים הקנדי, האוסטרלי והאירי בהתאמה. נכון לשנת 2022 נמכר בכ-13 מיליון עותקים ברחבי העולם. באותה עת הקליטה ביונסה דואט עם מארק נלסון, חבר להקת Boyz II Men, בשם "After All Is Said and Done" עבור פסקול הסרט The Best Man.
ב-14 בדצמבר 1999 איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה, בטענה שנשמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד. על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו שתי הבנות, כשהווידאו קליפ של "Say My Name" פורסם, שהוחלפו על ידי שתי בנות אחרות. לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הקבוצה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרה פרנקלין. בעקבות הפיצול שקעה ביונסה בדיכאון תהומי, כיוון שכלי התקשורת האשימו אותה ואת אביה בפרישתן של לאקט ורוברסון. הדיכאון היה כה חמור שהוא נמשך מספר שנים, ובמהלכן אף הרעיבה את עצמה לסירוגין. באותה עת הצלחתה של הלהקה המשיכה להרקיע שחקים, וביונסה חששה לדבר על תחושותיה שמא אף אחד לא יבין אותה. אמה לקחה אותה לטיפול פסיכולוגי וסייעה לה בשיקום. ב-21 במרץ 2000 הגישו שתי הבנות תביעה משפטית נגד מתיו ושתי חברותיהן ללהקה לשעבר בגין הפרת הצהרות נאמנות וחוזי שותפות שנחתמו בין הצדדים. בעקבות כניסתן של הערכאות לסכסוך, ביזו שני הצדדים במשפט זה את זה בכלי התקשורת. חמישה חודשים לאחר הצטרפותה החליטה פרנקלין לעזוב את הקבוצה. לקראת סוף שנת 2000 ביטלו רובסון ולאקט את חלק התביעה שלהן נגד נואלס ורולנד לאחר שהושגה פשרה ביניהן. אולם השתיים המשיכו במסע המשפטי שלהן נגד מתיו. במסגרת ההסכם בין הבנות נאסר על שני הצדדים לדבר זה על זה בפרהסיה. התיק נסגר בעקבות פשרה שהוסדרה בין הצדדים.
השלישייה הנותרה הקליטה את "Independent Women Part I", שנכלל בפסקול הסרט "המלאכיות של צ'רלי" משנת 2000. זה הפך לסינגל המצליח ביותר שלהן במצעדי הפזמונים, והגיע לפסגת הבילבורד הוט 100 במשך אחד עשר שבועות רצופים. בתחילת שנת 2001, במקביל לעבודות לקראת הוצאת האלבום השלישי של הלהקה, קיבלה ביונסה תפקיד מרכזי בסרט בשם Carmen: A Hip Hopera מבית היוצר MTV. זו פרשנות מודרנית לאופרה המפורסמת כרמן משל ז'ורז' ביזה מהמאה ה-19. כאשר האלבום השלישי של הדסטיניז צ'יילד, Survivor, הופץ הגישו לאקט ורוברסון תביעה נוספת נגד הלהקה. לטענתן, "Survivor" נכתב עליהן, על מנת להשמיצן בפומבי מול קהל המעריצים של הקבוצה – דבר המפר את ההסכם שהוסדר בין הצדדים בתביעה הקודמת. ביוני 2002 תיקי התביעה נדחו בהתאם להסדר טיעון. Survivor החל להימכר בחנויות התקליטים באביב 2001. הוא נמכר בלמעלה מ-663,000 עותקים ברחבי ארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו. על נתוני מכירות אלה, נכנס למקום הראשון בבילבורד 200. שלושת הסינגלים "Survivor", "Bootylicious" ו-"Independent Women Part I" הגיעו לשלושת השירים הפותחים בבילבורד הוט 100. הוא קיבל מעמד פלטינה מרובעת ומעמד פלטינה כפולה על ידי איגודי תעשיית ההקלטות של ארצות הברית ושל אוסטרליה בהתאמה. לאחר הוצאת  הודיעו מנהלי הלהקה על הפסקה, במהלכה יפתחו שלוש הבנות את קריירות הסולו שלהן.
ביולי 2002 הופיעה ביונסה לראשונה כשחקנית בסרט קולנועי בשם "אוסטין פאוורס - גולדממבר", כשגילמה את פוקסי קלאופטרה לצד מייק מאיירס. "Work It Out" יצא לאור כסינגל המוביל של פסקול הסרט, והתמקם בין עשרת השירים הפותחים במצעדי הפזמונים בממלכה המאוחדת, בנורווגיה ובבלגיה. בשנה הבאה כיכבה ביונסה לצד קובה גודינג ג'וניור בסרט The Fighting Temptations בתור לילי, אם חד-הורית שדמותו של גודינג מתאהבת בה. מתוך הפסקול פורסם הסינגל "Fighting Temptation", בהשתתפות מיסי אליוט, MC לייט ופרי מארי.
2003–2005: Dangerously in Love ו-Destiny Fulfilled
השתתפותה הראשונה של ביונסה כזמרת סולו הייתה בהוצאת הסינגל "" של ג'יי-זי. הוא פורסם באוקטובר 2002 והגיע בשיאו למקום הרביעי בבילבורד הוט 100. ב-14 ביוני 2003, במהלך קונצרט הסולו הראשון שלה שנקרא "Ford Presents Beyoncé Knowles, Friends & Family, Live From Ford's 100th Anniversary Celebration in Dearborn, Michigan", ביצעה מספר שירים הכלולים באלבום הבכורה שלה Dangerously in Love. הוא פורסם במלואו ב-24 ביוני, כשנה לאחר יציאת האלבומים Simply Deep של רולנד ו-Heart to Yours של ויליאמס. Dangerously in Love נכנס לראשונה לבילבורד 200 במקום הראשון, לאחר שנמכר בכ-317,000 עותקים טהורים בשבוע הראשון לצאתו בארצות הברית בלבד. הוא הניב שני להיטים שהגיעו למקום הראשון בבילבורד הוט 100: "Crazy in Love", סינגל הבכורה של ביונסה כאמנית סולו בהשתתפות ג'יי-זי ו-"Baby Boy", שהופק על ידה. שני שירים נוספים, "Me, Myself and I" ו-"Naughty Girl", הגיעו לחמישייה הפותחת במצעד. על האלבום זכתה ביונסה בחמישה פרסי גראמי: אלבום ה-R&B העכשווי הטוב ביותר, הופעת ה-R&B הווקאלית הטובה ביותר לאישה עבור "Dangerously in Love 2", פרס גראמי לביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר עבור "Crazy in Love" והופעת ה-R&B הווקאלית הטובה ביותר על ידי צמד/להקה עבור "The Closer I Get to You". במהלך טקס הענקת הפרסים הזה ביצעה יחד עם פרינס מחרוזת של שירי האלבום.
בנובמבר 2003 יצאה לסיבוב הופעות בשם "Dangerously in Love Tour" באירופה, על מנת לקדם את הוצאת אלבום הבכורה שלה. מאוחר יותר הצטרפה למיסי אליוט ולאלישיה קיז לסיבוב הופעות משותף בשם "Verizon Ladies First Tour". ב-1 בפברואר 2004 ביצעה את המנון ארצות הברית בסיום משחק הגמר של הסופרבול ה-XXXVIII באצטדיון NRG שבטקסס. לאחר הוצאת Dangerously in Love תכננה ביונסה להוציא עבורו אלבום המשך, שיורכב מרצועות נוספות שנותרו ולא ראו אור. אולם פרויקט זה הוקפא כדי להתמקד בהקלטת Destiny Fulfilled, אלבום האולפן האחרון של הדסטיניז צ'יילד. הוא יצא לאור ב-15 בנובמבר 2004, והגיע בשיאו למקום השני בבילבורד 200. הסינגלים שנכללו בו, "Lose My Breath" ו-"Soldier", הגיעו לחמשת השירים הפותחים בטבלת הבילבורד הוט 100. בנוסף, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות אחרון בשם "Destiny Fulfilled... and Lovin' It", בו ביצעה כמה ממיטב שיריה, דוגמת "No, No, No", "Survivor", "Say My Name" ו-"Independent Women Part I". ההודעה הרשמית על פירוקה באה בהופעה האחרונה של סיבוב ההופעות בברצלונה. ב-25 באוקטובר 2005 יצא אלבום אוסף בשם Number 1's.
2006–2007: B'Day ונערות החלומות
אלבום הסולו השני של ביונסה, B'Day, יצא לאור ב-4 בספטמבר 2006 בארצות הברית, במקביל לחגיגות יום הולדתה ה-25. בשבוע הראשון מאז פרסומו נמכר בכ-541,000 עותקים. על נתוני מכירות אלה נכנס לבילבורד הוט 100 במקום הראשון. "Déjà Vu", הסינגל המוביל מתוכו, הוא דואט עם הראפר ג'יי-זי, שהגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100. שיר נוסף שזכה להצלחה בין־לאומית הוא "Irreplaceable", שניצב בראש מצעדי הפזמונים באוסטרליה, הונגריה, אירלנד, ניו זילנד וארצות הברית. שלושת הסינגלים האחרונים שנכללו באלבום יצאו במרוצת השנה: "Ring the Alarm", "Get Me Bodied" ו-"Green Light" (יצא בממלכה המאוחדת בלבד).
בטקס פרסי גראמי ה-49 הועמד B'Day בחמישה קטגוריות פרסים שונות: אלבום ה-R&B העכשווי הטוב ביותר, ביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר לאישה עבור "Ring the Alarm" ושיר ה-R&B הטוב ביותר ושיתוף הפעולה הטוב ביותר עבור "Déjà Vu". מיקס מועדונים לשיר זה הועמד בקטגוריית "הקלטת הרמיקס הטובה ביותר". בטקס הבא הועמד "Irreplaceable" בקטגוריית הקלטת השנה ושיתוף הפעולה הטוב ביותר מסוגת הפופ עבור "Beautiful Liar", יחד עם שאקירה.