cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תמיר גרנות
ביוגרפיה
במקביל לעיסוקיו התורניים השלים את לימודי התואר השני בפילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בתקומת החסידות לאחר השואה תוך התמקדות בדמותו של הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג.
חיבורים תורניים רבים שלו התפרסמו במשך השנים בבמות שונות ("מגדים", "תבונות", "נטועים", "מים מדליו") וטור קבוע שלו על פרשיות השבוע התפרסם במוסף "שבת" של העיתון "מקור ראשון".
ב-2013 הצטרף לראשות ישיבת ההסדר אורות שאול שבכפר בתיה – רעננה והוביל בה תהליך של התחדשות רוחנית ותורנית. הרב גרנות עומד בראשות בישיבה עד היום ביחד עם הרב יובל שרלו והרב איתמר אלדר.
הרב גרנות מדריך מסעות לפולין של בני נוער ובוגרים.
הגות יהודית אל מול השואה
אחד מתחומי העיסוק המרכזיים של הרב גרנות הוא עולם ההגות היהודי אל מול השואה. במסגרת עיסוקו בתחום זה הוציא במשך כשנתיים סדרת מאמרים על הנושא בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת "הר עציון". מאמרים אלו גובשו לכדי ספר בשם "אמונה ואדם לנוכח השואה" שראה אור ב-2013 בהוצאת תבונות.
העיסוק בהגות היהודית בזמן השואה ולאחריה הוביל את הרב גרנות לתחום נוסף, והוא עולם הניגונים החסידי בזמן השואה ולאחריה, עיסוק שדחף אותו ליזום את פרויקט "ניגון שעלה מן האפר" - מופע בו הוא יחד עם להקת הלב והמעיין מלמדים ומבצעים ניגונים שונים שליוו את היהודים באותן שנים. ב-2014 יצא לאור האלבום "אחכה לו - ניגון שעלה מן השואה" שעוזר לשמר את אותם הניגונים.
הפיג'מות בקפה קר סול
קפה קר-סול היא סדרת בת של "הפיג'מות".
העונה הראשונה מתרחשת לאחר עונתה הרביעית של "הפיג'מות", כאשר הדמויות המוכרות מגיעות לעבוד בבית קפה. העונה השנייה מתרחשת לאחר העונה החמישית של "הפיג'מות" על אף שהיא עלתה לשידור בטלוויזיה לפניה.
צבי מניקר
צבי מניקר (נולד ב-1964) הוא צ'מבליסט, עוגבן, פסנתרן ומוזיקולוג ישראלי המתמחה בביצוע אותנטי.
ביוגרפיה
מניקר נולד במוסקבה בברית המועצות למשפחה יהודית ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן שבע. בגיל 15 החל את לימודיו באוניברסיטת מוצרטיאום. את שירותו הצבאי בצה"ל עשה כחובש.
עם שחרורו מצה"ל החל את לימודיו בקונסרבטוריון שבאוניברסיטה לאומנויות ציריך. בין מוריו נמנים ניקולאוס הרנונקור, ויוהאן זונלייטנר. בהמשך התמחה מניקר בביצוע אותנטי בהדרכתו של מלקום בילסון באוניברסיטת קורנל, שם גם השלים בשנת 2001 את לימודי הדוקטורט שלו. הדיסרטציה שלו עסקה בפרקטיקות ביצוע ביצירותיו של שופן לפסנתר.
עיסוקו של מניקר במוזיקולוגיה פורה בכל הקשור לשאלות מעשיות בביצוע היסטורי בכלי מקלדת.
ב-1997 לקח חלק ביוזמתו של בילסון, מורו, בהקלטה נודעת של כל הסונאטות לפסנתר מאת בטהובן על פסנתרים מקוריים בני תקופת הלחנת כל סונטה.
בשנת 2015 יסד מניקר את פסטיבל "ימי מוצארט" בישראל, גרסה של הפסטיבל שנוסד ב-1997 בגרמניה. בשנת 2018 נערך הפסטיבל בשנית, גם כן בניהולו של מניקר. במסגרת הפסטיבל היה בין מיסדי "תזמורת מוצארט הישראלית".
מניקר לימד ביצוע בצ'מבלו באוניברסיטת דיוק וכן הוא מרצה תקופה ממושכת באקדמיה למוזיקה בירושלים. מניקר היה מרצה גם בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג.
מאז 1999 מחזיק במשרת פרופסור לצ'מבלו ו"מוזיקה מוקדמת" בבית הספר הגבוה בהנובר.
קלרה קלאק
קלרה קלאק (באנגלית: Clara Cluck) היא דמות של תרנגולת מואנשת שהופיעה החל משנת 1934 בסרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני. הופעתה הראשונה הייתה בסרט הקצר "ההתרמה לבית היתומים" בו כיכבה דמותו של מיקי מאוס. הדמות שבה והופיעה בספרי הקומיקס בכיכובו של דונלד דאק, בהם גילמה את חברתה של דייזי דאק. קלרה הייתה חלק בחבורת האסם המקורית של מיקי מאז תחילת הקריירה שלו, אם כי היא נראית לעיתים רחוקות יותר מאשר קלרבל הפרה והוראס הורסקולר.
צורת השירה שלה הייתה אמורה להיות פרודיה לבל קנטו, סגנון שירת אופרה פופולרית בתקופת הופעתה. וחלק מהאריות שלה מעוצבות בבירור על פי אלו של טוסקה.
במדיה
למרות שהיא לא הופיעה פיזית בסרט, קטע אחד ב"דרקון הסרבן" (1941) הראה סשן הקלטת קול עבור קלרה (על ידי פלורנס גיל), שרה עם דונלד דאק (על ידי קלרנס נאש), הקלטה שהשחקנים ערכו מחדש מתוך הסרט "מיקי מאוס באופרה" (1936).
ההופעה הגדולה האחרונה שלה הייתה כאחת מחברי הלהקה ב"שעת המוזיקה". באופן מוזר, למרות שהיא נראית בסצינות החזרות בהתחלה, היא לא נראית בסצנות ההופעה בסוף.
כמו רוב הדמויות של דיסני, היא זכתה להופעות קמאו בסרטים "חג שמח מיקי מאוס" ו"מי הפליל את רוג'ר רביט". היו לה מספר הופעות ב"עבודות מיקי מאוס", שם היא מוצגת כשכנתה של דייזי דאק. היא הופיעה מדי פעם בסדרת הטלוויזיה "בית העכבר", שבאחד הפרקים, "Double Date Don", היא התאהבה בדונלד דאק ורדפה אחריו באגרסיביות כדי לנשקו, הכריחה אותו לרקוד עימה, לבשה שמלות והצטלמה בצורה פרובוקטיבית כדי לפתות אותו. בשלב מסוים היא אפילו תפסה את דונלד ונישקה אותו על השפתיים בכוח, אך עם זאת בלהט. היא כמעט רימתה את דונלד להתחתן איתה אבל דייזי עצרה את החתונה בזמן.
קומיקס
למרות היעדרותה במדיות של דיסני, קלרה נשארה דמות משנה מרכזית ביקום הקומיקס של דיסני. היא נראית לרוב עם צוות הדמויות "הקלאסיים" של דיסני. ברוב העיבודים, היא נראית מדברת באופן רגיל, בשונה מהקרקורים שלה בסרטים המצוירים. קלרה קלאק מוצגת בדרך כלל כאחת מחברותיה הטובות של דייזי, והיא נראית יוצאת לדייטים עם גאס גוס (Gus Goose) במעט מאוד הזדמנויות, ובהופעתו הראשונית של פנצ'יטו פיסטולס (Panchito Pistoles) היא הייתה מושא חיבתו. בנוסף היא הופיעה במספר קומיקסים של דיסני מאת קארל בארקס, כשבפעם אחת היא מזמינה את חברה ללול, רוקהד רוסטר (Rockhead Rooster), להתלוות אליה לדאבל דייט עם דונלד ודייזי. רוקהד הופיע מאוחר יותר בתור החבר של קלרה במספר קומיקסים עדכניים יותר של דיסני.
משחקים
קלרה ערכה הופעת קמאו במשחק הווידאו "Kingdom Hearts II" יחד עם דמויות רבות אחרות של דיסני כמו קלרבל הפרה והוראס הורסקולר כאחת מאזרחי העולם.
פארקים ואתרי דיסני
קלרה קלאק נראתה במופעים ובמצעדים בפארקים ואתרי נופש של דיסני, כמו במצעד ליל כל הקדושים "Mickey's Boo to You" ובקבלת פנים נדירה בממלכת הקסם שבדיסניוורלד.
הערות שוליים
Mickey Mouse universe
החרישו ממני ואדברה
החרישו ממני ואדברה היא קינה על גזירות תתנ"ו שמחברה אינו ידוע, הנאמרת בסדר הקינות לתשעה באב במנהג אשכנז המזרחי. הקינה מתארת את נכונותם של היהודים למות ואף להרוג את עצמם ואת ילדיהם על קידוש השם. נושא מרכזי נוסף בקינה הוא החורבן שגרמו הגזירות לתורה וללומדיה.
על הקינה
מחבר הקינה מקונן על הפרעות ומעשי הטבח שנערכו ביהדות גרמניה בשנת 1096, המכונים גזירות תתנ"ו. הקינה עוסקת בקהילות הקודש שסירבו לכרוע ברך בפני עבודה זרה, והעדיפו למסור נפשם על קידוש השם.
הקינה נפתחת בפסוק "הַחֲרִישׁוּ מִמֶּנִּי וַאֲדַבֵּרָה וְיַעַבֺר עָלַי מָה" מספר איוב, אותו אומר איוב לידידיו שמפצירים בו למעט לדבר מחשש כי יטיח דברים כלפי אלוהים.
למרות זאת, מקונן הקינה קובל כלפי שוכן שמיים וזועק את תלונת העשוקים על כך שנעשתה בהם רעה בלי משפט. במהלך הקינה המקונן משתמש בהטיות רבות של פסוקים, בעיקר מספרי הנביאים, כדי לקונן על המאורעות והפרעות.
פתיחת גרוב
פתיחת גרוב או התקפת גרוב היא פתיחת שחמט המוגדרת כפתיחה נדירה באינציקלופדית פתיחות השחמט (ECO), ולכן מסווגת על ידה A00. פתיחת גרוב מתחילה במסע:
הפתיחה נקראת על שמו של רב-האמן השווייצרי הנרי גרוב שניתח פתיחה זו לעומק ושיחק מאות משחקי שחמט בהתכתבות עם פתיחה זו. בטור העיתון של גרוב הוא ניתח פתיחה זו, הוא כינה פתיחה זו כפתיחת הקוץ. התייחסויות ישנות יותר לפתיחה זו כינו אותה בשם פתיחת אלהאוסן על שם השחמטאי קארל אלהאוסן (1835–1892) מברלין, אחד הראשונים לשחק 1.ז4. סבלי טרטקובר פתח לעיתים בפתיחה זו כאשר שיחק במשחקים סימולטניים וקרא לפתיחה זו ג'נובה על שם העיר ג'נובה או פתיחת סמפיארדארנה על שם שכונה בעיר שבהן הוא שיחק את הפתיחה לראשונה. בצ'כיה ובסלובקיה נקראת הפתיחה פתיחת פריק, ובמקומות אחרים בעולם מכונה הפתיחה גם בשם פתיחת קוליברי.
ביקורת
פתיחת גרוב נחשבת לפתיחה חלשה ונחותה ולעיתים נדירות משתמשים בה בתחרויות רציניות. האמן הבינלאומי ג'ון ל. ווטסון כותב, "ככל שאני יכול להגיד, המסע 1.ז4 והמסע 1.ח4 מתחרים על תואר המסע הראשון הלבן הגרוע ביותר. במשחק מול שחקן מיומן ומבין עניין, זה פשוט מזוכיסטי."
למרות זאת, האמן הבינלאומי מיכאל באסמן ורב-האמן ספרידון סקמביס הם תומכי פתיחה זו. יש לה ערך הפתעתי מסוים, וסביר להניח שהשחקן הממוצע לא ידע כיצד להגיב לה נכון ויהיה בטוח במסעותיו, מה שיוביל אותו לבצע טעויות. בנוסף לכך, חוסר התאוריה בפתיחה זו יעזור לשלול את הרפרטואר של שחקן מנוסה.
המסע ז4 בשילוב עם המסע ו3 או ו4 בפתיחה עלול לאפשר מט טיפשים.
אסטרטגיה
משחק נכון של הלבן יכול להוביל את השחור למגוון מלכודות מסוכנות. הרבה ממלכודות אלה מסתמכות על התגובה 1...ד5, מסע שעוזר לתפוס את המרכז ובנוסף פותח אלכסון לרץ המלכה שמאיים לאכול את הרגלי. לאחר 2.רז2 ר:ז4!?, לבן יכול להתקיף במסע 3.ג4 ולבסוף מהב-3, התקפה שמכוונת לרגלים המוחלשים במשבצות ד5 וב-7, התקפה ששווה יותר מהרגלי שנאכל.
השחור לא מחויב לתת ללבן את ההזדמנויות האלה. לאחר 1...ה5, השחור פותח אלכסון למלכה ומכוון למשבצת ח4, שנשארת חלשה בגלל מבנה הרגלים של הלבן. 2.רז2 ח5 תחליש אף יותר את מבנה הרגלים של הלבן. 2.ד3 (מסע שפותח את האלכסון לרץ, ומכין תגובה ל-2...ח5 עם 3.ז5) או 2.ח3 שתגובה שיכולה לבוא בעקבותיו היא 2...פה7 עם האיום של המסע שעתיד לבוא ...פז6 ואחריו ...פו4 או ...פח4, ומפריע לצד המלך הלבן לעשות פיאנקטו. עוד מערכת משחק נפוצה ללבן בפתיחת גרוב היא 1.ז4, 2.ח3 ו-3.רז2. מערכת נגדית לשחור עשויה להיות 1... ד5, 2... ה5 ו-3... ג6 (סדר המהלכים אינו משנה), במקרה כזה, מסע שיכול להגיע הוא ...ה4, שחוסם את השפעתו של הרץ בצד המלך מהשפעה על מרכז הלוח.
הנחת יסוד בפתיחת גרוב היא למקם את הרץ שבצד המלך במשבצת ז2 ובכך לשלוט באלכסון. בשביל לממש מטרה זו, הלבן צריך לשמור שהמרכז יהיה נקי מרגלים. מה שמוביל פעמים רבות למסע ש"קורע את המרכז", ג4, שנוטה להיות מסעו השלישי של הלבן.
בגלל מבנה הרגלים הלא שגרתי שמתקבל עם המסעים ז4 ו-ג4 כה מוקדם במשחק, ישנו יתרון מועט להצרחה. המשחק לרוב מתפתח לפרוע ופתוח, בדרך כלל עם יתרון מוחלט לאחד הצדדים ב-20 המסעות הראשונים.
כתגובה לפתיחת גרוב, שחור מקדם לעיתים רבות את רגלי המלך במסע ה5. תגובה טובה תהיה 2.רז2 (שליטה על המשבצות הלבנות במרכז הלוח) או ג4, הווריאציה האנגלית, המכינה את המסע פג3 בשביל להגביר את השליטה של הבן על משבצת ד5.
פסיקונאים
פְּסִיקוֹנִאִים או פְּסוֹקָאִים (השם מדעי: Psocoptera הוחלף לאחרונה ל: כינאים Psocodea) היא סדרה של חרקים קטנים באורך של 0.2–10 מ"מ, המונה כ 11,000 מינים חיים ב-83 משפחות שונות. הפסיקונאים שייכים לעל-הסדרה פָּרָנֵיאוֹפְּטֵרַה. הם הופיעו לראשונה בתקופת הפרם לפני 295-248 מיליון שנה. מקור השם פסוקופטרה ביוונית פְּסוֹקוֹס ψῶχος psokhos משמעו כרסם או שפשף ופְּטֶרָה πτερά, ptera משמעו כנפיים. השם פסוקופטרה (Psocoptera), ששימש לתיאור סדרה שכללה את רוב משפחות הפסיקונאים יוצא משימוש בעקבות הכללת משפחות הכינים בסדרה הנקראת כעת בלטינית פְּסוֹקוֹדֵיאָה (Psocodea).
סידרת הכינאים נחלקת לתת הסדרות פְּסוֹקוֹמוֹרְפָה (Psocomorpha), טְרוֹקְטוֹמוֹרְפָה (Troctomorpha) - הקרובות זו לזו, וטְרוֹגְיוֹמוֹרְפָה (Trogiomorpha) הכוללת כינים טפילות וכינים שאינן טפילות. חרקים שונים הניזונים מחזזיות שגדלות על עצים מכונים לעיתים כיני עצים (barklice) ומשוייכים לתת-סדרות שונות של כינאים.
פסוקומורפה
פסוקומורפה (Psocomorpha) היא תת-סדרה של כינאים, הכוללת יותר מ-20 משפחות ו-5,300 מינים מתוארים.
טרוקטומורפה
תת-הסדרה טרוקטומורפה (Troctomorpha) כוללת את כיני-הספרים. סוגים אחדים, בעיקר הסוג חסר הכנפיים Liposcelis עלולים להתרבות בתנאי לחות נוחים ולהופיע בכמויות גדולות בתוך בתים. הוא ניזון מעובש ולכן מופיע רבות על קירות חדר אמבטיה וגם מהדבק העמילני בו נהגו לכרוך ספרים ישנים ולכן הסדרה מכונה גם כיני ספרים (booklice). הסוג Liposcelis הוא גם אחד מהסכנות העיקריות לאוספי טבע מדעיים של צמחים וחרקים מיובשים מאחר שהוא ניזון מחומרים אורגניים יבשים ומכרסם את המוצגים.
טרוגיומורפה
תת-הסדרה טרוגיומורפה (Trogiomorpha), כוללת שלוש אינפרא-סדרות: פריונוגלרידטה (Prionoglaridetae) הכוללת את המשפחה פריונוגלרידידה (Prionoglarididae); פסיליפסוצטה (Psyllipsocetae) הכוללת את המשפחה פסיליפסוצידה (Psyllipsocidae); ואטרופטה (Atropetae) הכוללת את המשפחות לפידופסוצידה (Lepidopsocidae), טרוגידה (Trogiidae) ופסוקווילידה (Psoquillidae).
וידאוגרפיה של ג'סטין ביבר
הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר הופיע בלמעלה מ-105 וידאו-קליפים, 13 סרטי קולנוע ועשרות תוכניות טלוויזיה. מתוך מיני אלבום הראשון שלו, הוא הוציא קליפים לסינגלים "One Less Lonely Girl", "One Time" ו-"Love Me". את אלבום הבכורה הראשון שלו, My World 2.0, הוא הוציא בשנת 2010 כמו את הסינגל המוביל שלו, Baby, שכעבור 5 חודשים מצאת הקליפ באתר יוטיוב, הפך לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של האתר, והחזיק במקום הראשון עד נובמבר 2012, הוא היה הקליפ השני בהיסטוריה שעלה על מיליארד צפיות ונכון לאוגוסט 2022 צבר כ-2.8 מיליארד צפיות ו-22 מיליון לייקים ביוטיוב, וכן זכה בפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון. שני האלבומים הושמעו בסרט ההופעה התיעודי ג'סטין ביבר: Never Say Never שזכה להצלחה בקופות וצבר הכנסות של קרוב למאה מיליון דולר, ובכך הפך לסרט ההופעה הרווחי ביותר מאז שנת 1984, והסרט התיעודי השלישי בעל ההכנסות הגבוה ביותר מאז 1982.
ב-12 בפברואר 2010 ביבר השתתף בציון יום השנה ה-25 להקלטת השיר "We Are the World" כשהקליט אותו בגרסה מחודשת עם למעלה מ-75 אמנים נוספים, ואשר כל הכנסותיו יועדו לשיקום מדינת האיטי בעקבות רעידת האדמה שחוותה בתחילת השנה. כחודש לאחר מכן, ולמען אותה המטרה, ביבר נרתם להקלטת השיר "Wavin' Flag" של קיינאן יחד עם מוזיקאים קנדיים נוספים.
אלבום האולפן השלישי שלו, Believe, יצא בשנת 2012 והתאפיין בצלילי דאנס-פופ, שהחליפו את סגנון הטין פופ, הקליפ לסינגל המוביל של האלבום, Boyfriend, שבר שיא כשב-24 הראשונות שלו ביוטיוב צבר למעלה מ-8 מיליון צפיות. בנוסף, האלבום הנפיק את הסינגלים "As Long as You Love Me", "Beauty and a Beat", "Right Here" ו-"All Around the World". האלבום הושמע בסרט ההופעה השני של ביבר, ג'סטין ביבר: Believe.
בשנת 2015 הוציא יחד עם צמד המפיקים המוזיקליים סקרילקס ודיפלו (Jack Ü) את הסינגל "Where Are Ü Now", הקליפ של הסינגל קיבל ארבע מועמדויות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV וזכה בפרס האפקטים החזותיים הטובים ביותר. באותה שנה יצא אלבום האולפן הרביעי Purpose, ושלושה סינגלים מתוכו, "Sorry", "" ו-"Love Yourself", הפכו ללהיטים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד. הקליפ לשיר "Sorry" צבר למעלה מ-3.5 מיליארד צפיות ביוטיוב והוא הסרטון הנצפה ביותר של ג'סטין. הוא אף היה מועמד של MTV לקליפ השנה. בהמשך, השתתף בשורה של להיטים כדוגמת: "Cold Water" של מייג'ור לייזר, "Despacito", "Let Me Love You" ו-"I'm the One".
ב-8 ביוני 2017 התארח בשיר "2U" של הדיג'יי דייוויד גטה לטובת חברת ההלבשה התחתונה המצליחה והגדולה ביותר בארצות הברית, ויקטוריה'ס סיקרט.
ב-16 באפריל 2017 השתתף ביבר בגרסה מחודשת ללהיט "Despacito" של לואיס פונסי ודדי יאנקי ובמסגרתו הוא שר לראשונה בספרדית.
בשנת 2020 יצאה סדרת הדוקו ג'סטין ביבר: עונות העוקבת אחר חזרתו של ביבר לתעשיית המוזיקה לאחר הפסקה של שלוש שנים ואחר ההתמודדויות בחייו האישיים. באותה שנה יצא אלבום האולפן החמישי שלו, Changes, בסגנון אר אנד בי, אשר הנפיק את הסינגלים "Yummy", "Get Me", "Intentions" ו-"Forever".
בשנת 2021 יצא בהפקת חברת אמזון, הסרט התיעודי על ג'סטין, ג'סטין ביבר: העולם שלנו, הסרט מתעמק בחייו האישיים של הזמר ועוקב אחריו כשהוא מתכונן להופעה שלו לסילבסטר ב-31 בדצמבר על גג מלון בוורלי הילטון, עקב ההגבלות עקב מגפת הקורונה ההופעה שודרה למעריצים בשידור חי ברחבי העולם. באותה שנה ביבר הוציא את אלבום האולפן השישי שלו, Justice, וכלל שישה סינגלים; "Holy", "Lonely", "Anyone", "Hold On", "Peaches" ו-"Ghost".
סך הכל, לביבר 11 קליפים שעברו את סך מיליארד צפיות ביוטיוב והוא הזמר היחיד בהיסטוריה שעשה זאת כשסרטון האחרון שהגיע להישג זה הוא הווידאו קליפ של "Beauty and a Beat". בנוסף, 22 סרטונים שלו עקפו את רף החצי מיליארד צפיות, מתוכם שלושה עקפו את רף ה־2 מיליארד ואחד את רף ה־3 מיליארד.
לונדון הפנימית
לונדון הפנימית (באנגלית: Inner London) הוא כינוים של הרבעים המרכזיים של אזור לונדון רבתי. רבעים אלה מוקפים ברבעים המכונים לונדון החיצונית.
היסטוריה
האזור הוגדר לראשונה באופן רשמי בשנת 1965 למטרות סטיסטיות. ההגדרה השתנתה מעת לעת ומצורך לצורך. אשר על כן יש הבדל בין ההגדרה המשפטית והסטטיסטית של רובעי "לונדון הפנימית" לבין המושג הגאוגרפי מרכז לונדון.
אזור לונדון הפנימית נחשב לאזור העירוני השלישי העשיר ביותר באיחוד האירופי - עם תל"ג לנפש של 71,338 אירו (88,734 דולר אמריקאי) בשנת 1984, אחרי פריז (74,944 אירו לנפש) ופרנקפורט (€73,860 לנפש).
ההגדרה של רשות החינוך של לונדון הפנימית
רשות החינוך של לונדון הפנימית הוקמה בשנת 1965 וכללה בשטח סמכותה את הרבעים שהיו בעבר חלק ממחוז לונדון:
כמו כן כלל האזור את הסיטי של לונדון שלא הייתה חלק ממחוז לונדון, ואת אזור צפון וולוויץ' שהיה חלק ממחוז לונדון ובשנת 1965 הפך לחלק מרובע ניוהאם שאינו חלק מלונדון הפנימית.
ההגדרה של משרד הסטטיסטיקה הלאומי הבריטי
משרד הסטטיסטיקות הלאומי של הממלכה המאוחדת הגדיר את לונדון הפנימית לצורכי עריכת מפקד אוכלוסין. הגדרה זו כוללת את כל הרבעים לעיל וכן את הרבעים הארינגיי וניוהאם. שטח לונדון הפנימית לפי הגדרה זו 319 קמ"ר ומתגוררים בשטח זה כ-2,985,700 תושבים (2005).
הגדרות אחרות
אזור מחוז הדואר לונדון (London postal district) משמש אף הוא, לצרכים מסוים, כהגדרת אזור לונדון הפנימית. גודלו של השטח לפי הגדרה זו 624 קמ"ר והוא אינו מכיל חלקים מרובע לווישהאם.
חשיבות ההגדרה
להימצאות רובע מסוים בתוך שטחי לונדון הפנימית משמעות כלכלית ותקציבית, שכן רובעי לונדון הפנימית מקבלים תקציבים גדולים יותר מממשלת בריטניה מאשר רובעי לונדון החיצונית. ההחלטה להוציא את רובע ניוהאם (שהיה בעבר חלק ממחוז לונדון) משטחי לונדון הפנימית ואובדן התקציבים הנילווה הביאו למאבק של עיריית הרובע בהגדרה ולניסיונות להיכלל בשטחי לונדון הפנימית.
מרקורליה
מרקורליה (בלטינית: Mercuralia) הוא חג רומי, והפסטיבל החשוב ביותר לכבודו של מרקוריוס, אל הסוחרים, המסחר והרווח. בחג זה, שנחוג ב-15 במאי, נהגו הסוחרים להתיז מים על ראשיהם, ספינותיהם, סחורותיהם ועסקיהם. המים נלקחו מבאר בפורטה קאפנה.
קרחון רנאר
קרחון רנאר (באנגלית: Renard Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל הקצה הדרומי של מפרץ שארלוט.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטיקת הבלגית בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש, שחקרה את האזור בשנים 1899–1897.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של שארל רנאר (Charles Renard) אשר בנה והטיס את ספינת האוויר (צפלין) ההראשונה שניתן לשלוט בתנועתה בשנת 1884.
פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (10 במרץ 1503 – 27 ביולי 1564) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1556 ועד יום מותו.
ביוגרפיה
פרדיננד הראשון נולד במדריד לפיליפ היפה, מלך קסטיליה מבית הבסבורג, ורעייתו חואנה המשוגעת. הורי אמו היו פרננדו השני מלך אראגון, ואיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה, והורי אביו היו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומארי, דוכסית בורגונדיה.
כשאחיו של פרדיננד, קרל החמישי, הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, קיבל פרדיננד את השלטון בארצות בית הבסבורג (כיום אזור אוסטריה וסלובניה) עם התואר "ארכידוכס של אוסטריה". ב-1521 נישא לאנה, נסיכת בוהמיה והונגריה, בתו של אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה. בזמנים שבהם נעדר אחיו, ניהל פרדיננד את האימפריה הרומית הקדושה כולה, וב-1531 נבחר לשאת בתואר מלך הרומאים, וככזה נועד להיות יורשו המיועד של אחיו.
לאחר שבקרב מוהאץ' שנערך ב-1526 הביס סולימאן המפואר, סולטאן האימפריה העות'מאנית את לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה שהיה גיסו של פרדיננד, נבחר פרדיננד להיות מלך בוהמיה באותה שנה, בעוד שכתר הונגריה הפך לסלע מחלוקת בין בית הבסבורג לבין בית זאפויה, שבראשו עמד יאנוש זאפויה נסיך טרנסילבניה. כל אחד מהיריבים זכה לתמיכה של אחדים מהאצילים ההונגרים, ובנוסף נהנה פרדיננד מתמיכתו של אחיו הקיסר.
ב-1529, הצליחו כוחותיו של פרדיננד להדוף את התקפתו של סולימאן המפואר על בירתו שבווינה, אף כי פרדיננד עצמו נמלט לפני כן לבוהמיה. בסופו של דבר, חתם פרדיננד ב-1533 על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, במהלכו חולקה הונגריה בין בית הבסבורג במערב ובית זאפויה במזרח.
במרוצת השנים, בעקבות פעולותיו של פרדיננד, עברו בוהמיה וגם הונגריה המערבית והצפונית תחת השם "ממלכת הונגריה" לרשות בית הבסבורג. הסכם נאגיווארד-גרוסוורדיין (אוראדיה של היום), שנחתם ב-1537, קבע כי פרדיננד יהיה יורשו של יאנוש זאפויה, אך יישום ההסכם היה מעבר לכוחו של פרדיננד במהלך חייו.
ב-1556, לאחר שוויתר קרל החמישי על שלטונו, הוכתר פרדיננד כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. קרל הסכים להוציא את בנו פיליפ, שירש את מלכות ספרד, מסדר הירושה של השלטון באימפריה, ובמקומו נועד מקסימיליאן, בנו הבכור של פרדיננד, לרשת את אביו בבוא העת.
פרדיננד נפטר ב-1564 בווינה, ונקבר בכנסיית ויטוס הקדוש שבפראג.
זה הדוד שלי
זה הדוד שלי (בצרפתית: Mon Oncle) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1958 בבימויו של ז'אק טאטי שגם הפיק, כתב את התסריט ומשחק בו בתפקיד ראשי.
זה הסרט השני שלו (והראשון בצבע) שבו הוא מופיע בתפקיד מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה.
כמו בסרטיו האחרים של טאטי יש בסרט הזה מעט מאוד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור.
הסרט זכה להצלחה גדולה בצרפת, בריטניה וברחבי העולם כולל בישראל.
בנוסף לגרסה הצרפתית, הופקה גם גרסה מקוצרת במקצת באנגלית. הדיבור המועט דובב לאנגלית אבל רעשי הרקע והג'יבריש של האנשים נשארו.
טאטי זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב ולמועמדוית ופרסים רבים אחרים.
תקציר העלילה
מסייה ארפל (ז'אן פייר זולא) הוא תעשיין עשיר בעל מפעל מצליח למוצרי פלסטיק. הוא גר בוילה בפריז עם אשתו (אדריאן סרבנטי) ובנם ז'ראר (ארלן בקור).
מאדאם ארפל היא עקרת בית שמסתובבת כל הזמן עם מטלית לניגוב אבק. בבוקר היא מכינה את בעלה ליציאה, מנקה את תיקו ואת הרכב המהודר שלהם אליו מצטרף בנם ז'ראר בדרך לבית הספר.
מאדאם ארפל מקפידה על הניקיון בווילה. אסור לדרוך על הדשא אלא על משטח אבן מסומן. במרכז הגינה יש מזרקת מים היוצאת מפיו של דג ומופעלת על ידה רק כשמגיע אורח חשוב.
המטבח שלה עשיר במתקנים חשמליים לפתיחת וסגירת מגרות והפעלת מכשירי בישול שונים.
הילד ז'ראר נמשך דווקא לדודו הולו. הוא מסתובב בעיר עם חבריו והם מתנכלים לעוברים ושבים בעידודו של הדוד שמרכיב אותו על אופניים ממונעים. מאדאם ארפל רוצה להכיר לאחיה את שכנתה העשירה (דומיניק מארי) ומזמינה את הולו למסיבה בחצר הווילה ביחד עם משפחת התעשיין פישאר (לוסיין רז'י). הולו גורם למבוכה כאשר הוא פוגע בטעות במזרקת הדג שמתחילה להתיז לכל עבר.
מסייה ארפל מפתיע את אשתו במכונית מהודרת והיא מפתיעה אותו בדלת אוטומטית לחנייה אך הם נסגרים בחנייה והעוזרת ז'ורזט (איבון ארנו) מפחדת לעבור ליד העין האלקטרונית הפותחת את החנייה.
מאדאם ארפל משכנעת את בעלה שיעסיק את אחיה במפעל. הולו מתרשל בתפקידו ובמקום שייצאו צינורות פלסטיק ישרים, הם יוצאים בצורת נקניקיות.
מסייה ארפל לוקח את אשתו למסעדה מפוארת ונותן לכנר שטר כסף כדי שינגן למענם. באותו זמן מסתובב הולו בחוצות פריז עם ז'ראר.
לבסוף מחליט מסייה ארפל למנות את גיסו לסוכן נודד של המפעל והם נפרדים ממנו לדאבון ליבו של ז'ראר.
וריד הכסל הפנימי
וריד הכסל הפנימי הוא וריד המתחיל קרוב לפורמן עצב השת, עובר למעלה מאחור העורק הכסל הפנימי, ובשולי אגן מתמזג עם וריד הכסל החיצון ליצירת הווריד הכסל המשותף. באופן כלל הוא נמצא צידית לעורק הכסל הפנימי.
משמעות קלינית
נזק ניתוחי ליובלים של הווריד עלול לפגוע בניקוז הורידי. זה יכול להוביל לנפיחות של הרגליים. חסימת ורידי הכסל יכולה לגרום לכאב בהליכה.
שטפן ר. בורנשטיין
'''שטפן ר. בורנשטיין (בגרמנית: Stefan R. Bornstein'''; נולד ב-5 בנובמבר 1961, כ"ו בחשוון התשכ"ב, באוברסטדורף, גרמניה) הוא מנהל המרכז לרפואה פנימית, הקליניקה הרפואית והפוליקליניקה III בבית החולים האוניברסיטאי קרל-גוסטב-קארוס של האוניברסיטה הטכנית של דרזדן. כמו כן, הוא מכהן כדיקן ליחסים בינלאומיים ולפיתוח הפקולטה הרפואית וחבר דירקטוריון של בית החולים האוניברסיטאי דרזדן והוא ראש קתדרה ורופא מומחה בכיר (Honorary Consultant) לסוכרת ואנדוקרינולוגיה בקינגס קולג' בלונדון.
לפני כן כיהן בורנשטיין כממלא מקום מנהל מחלקה ופרופסור לאנדוקרינולוגיה באוניברסיטת דיסלדורף, היה בעל מלגת הייזנברג (Heisenberg) של קרן המחקר הגרמנית DFG ולאחר מכן מנהל יחידה (Unit Chief) במכונים הלאומיים לבריאות בבתסדה, מרילנד, ארצות הברית.
פרופסור בורנשטיין מפורסם בעיקר בזכות עבודתו החלוצית בתחום מערכת הדחק (Stress System). כך היה הוא הראשון שחקר את יחסי הגומלין בין שני הורמוני המתח המרכזיים, אדרנלין וקורטיזול בבריאים וחולים וזאת בשיתוף פעולה מחקרי הדוק עם חתני פרס נובל כגון אנדרו וי. שלי וריטה לוי-מונטלצ'יני.
בשנים האחרונות היה בורנשטיין בין המפתחים של שיטות טיפול רפואי חדשות בסוכרת שנוסו כמודלים פרה-קליניים ועל פציינטים. בורנשטיין פרסם יותר מ-500 מאמרים בכתבי עת וספרים, שצוטטו יותר מ-12,000 פעמים, קיבל פרסים רבים ומשמש כפרופסור אורח באוניברסיטאות באירופה, אסיה וארצות הברית. הוא חבר בוועדה מקצועית של קרן המחקר הגרמנית DFG וכן חבר באקדמיה הגרמנית למדעים, לאופולדינה.
ביוגרפיה ומשפחה
פרופסור בורנשטיין נולד ב-1961 באוברסטדורף שבמחוז אלגוי (Allgäu), גרמניה, כבן למשפחה בת ארבעה ילדים. הוריו, סוחרי טקסטיל, עברו מברלין לבוואריה ושם הקימו מפעל טקסטיל באימנשטדט (Stoffversand Bornstein - "משלוחי בד בורנשטיין"). בסוף המאה ה-19 היגרה משפחת בורנשטיין לארצות הברית אולם חזרה לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה לגרמניה. לסבו של שטפן בורנשטיין הוענק עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה. למרות זאת, בזמן השלטון הנאצי סבלה משפחתו של בורנשטיין, הן מצד האב והן מצד האם, מרדיפות. בני משפחה רבים נספו בשואה. הסב, מקס בורנשטיין, הצליח אמנם לשרוד את מחנה הריכוז טרזיינשטט, אך נפטר זמן קצר לאחר תום המלחמה. קרובי משפחה אחרים היגרו לאנגליה ולארצות הברית. ריצ'רד לינדנר, דודו של שטפן ר. בורנשטיין, נהיה צייר מפורסם בארצות הברית ואחד מחלוצי תנועת האמריקן פופ ארט. דודנית אחת התחתנה לאחר מכן עם בן משפחת המלוכה הבלגית וקיבלה את התואר הנסיכה לאה מבלגיה (Léa von Belgien). בזכות הרקע הבינלאומי של המשפחה ונסיעות ההורים לרגל עסקי הטקסטיל לאזורים שונים בעולם, עשה בורנשטיין כבר בינקותו הכרות עם הרבה תרבויות ושפות.
בורנשטיין היה נשוי לד"ר מוניקה ארהרט-בורנשטיין, נוירוביולוגית ואנדוקרינולוגית (אנדוקרינולוגיה מולקולרית), שנפטרה באוקטובר 2016. סטפן נשוי בשנית ואב לשני בנים מנישואיו הראשונים, ובת מנישואיו השניים.
השכלה
שטפן ר. בורנשטיין עבר את בחינות הבגרות כמצטיין כיתתו בגימנסיה גרטרוד-פון-לה-פורט באוברסטדורף ולמד רפואה באוניברסיטת אוּלם בשנים 1982-1988. לאחר מכן עשה את שנת ההתמחות בארצות הברית באוניברסיטת מיאמי אצל פרופסור מקסוול מקנזי. לצד הרישוי בעיסוק ברפואה בגרמניה (deutsche Staatsexamina) הוא בעל רישיון העיסוק ברפואה האמריקאי ECFMG וכן רישיון העיסוק ברפואה בבריטניה (UK-GMC). את תקופת ההתמחות ברפואה מקצועית עבר אצל פרופסור ארנסט-פרידריך פפייפר ופרופסור גידו אדלר בקליניקה הרפואית של אוניברסיטת אוּלם. במהלך ההתמחות ברפואה המקצועית שהה בורנשטיין תקופת מחקר קצרה במחלקה הביוכימית של המרכז הרפואי סאות' ווסט – אוניברסיטת טקסס, דאלאס, ארצות הברית, אצל פרופסור מיכאל ווטרמן. ב-1994 עבר את בחינת ההתמחות ברפואה פנימית, ב-1996 את בחינת ההתמחות לאנדוקרינולוג ולדיאבטולוג (מומחה לסוכרת). בשנים 1994-1997 היה פרופסור אסיסטנט (פרופסור משנה/מרצה בכיר) במחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת לייפציג אצל פרופסור וורנר שרבאום. ב-1995 כתב את ההביליטציה בתיאום עם ה-IZKF (מרכז רב תחומי למחקר קליני) באוניברסיטת לייפציג. בשנים 1996-1997 ו-1996-1999 היה בעל מלגת הייזנברג של קרן המחקר הגרמנית DFG ולאחר מכן מנהל יחידה אצל פרופסור ג'ורג' פ. קרוסוס במכונים הלאומיים לבריאות (NIH), ארצות הברית.
קריירה מקצועית ומינויים באוניברסיטאות
בשנים 2001-2004 כיהן בורנשטיין כפרופסור ממלא מקום מנהל המחלקה לאנדוקרינולוגיה וחילוף חומרים באוניברסיטת דיסלדורף. בשנים 2000-2002 היה המתאם המדעי של כנס המכונים הלאומיים לבריאות (NIH–State-of-the-Science-Conference) בנושא גידולים סרטניים בבלוטות יותרת הכליה. בשנת 2002 קיבל הצעה למינוי כמנהל המחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת אדלאייד שבאוסטרליה וכן הצעת מינוי לראש הקתדרה לרפואה ע"ש בו שמבככלר באוניברסיטת מישיגן, אן ארבור, ארצות הברית. בורנשטיין דחה את שתי ההצעות. ב-2004 מונה לפרופסור פרופסור מן המניין ולראש המחלקה לרפואה פנימית בדרזדן והתקבל שם כחבר בסגל בית הספר לתארים מתקדמים – מכון מקס פלנק (Max Planck Graduate School). הוא ממייסדי וחברי מועצת המנהלים של מרכז המצוינות לרפואה דגנרטיבית CRTD. לאחר מכן, ב-2008 מונה לפרופסור אורח באוניברסיטת מיאמי. בשנת 2009 הקים בורנשטיין יחד עם פרופסור יוליו ליציניו את המכון הגרמני-אוסטרלי ל- Translational Medicine (GAITM). משנת 2011 הוא משמש כרופא מומחה בכיר (Consultant) בבית הספר לרפואה ע"ש ג'ון קורטין בקנברה, אוסטרליה, וחבר הוועד המנהל של קרן ג'ון קורטין למחקר רפואי (John Curtin Medical Research Foundation). משנת 2012 פרופסור אורח באוניברסיטת הונג קונג בהונג קונג. כמו כן, מונה בשנת 2013 לפרופסור, ראש קתדרה ורופא מומחה בכיר (Honorary Consultant) בקינגס קולג' בלונדון.
מחקר
פרופסור בורנשטיין מתמקד במחקר בלוטת יותרת הכליה כאיבר דחק (stress organ), חקר תאי הגזע וכן המשך פיתוח השתלת תאי איי לנגרהנס כשיטת טיפול רפואי במחלת הסוכרת. כך שוכן בדרזדן המרכז הרפואי הפעיל היחיד כיום בגרמניה, המציע את שיטת הטיפול הרפואי הזאת. החל מ-2011 הוא דובר של קבוצת החוקרים הקליניים 252 KFO של ה- DFG וכן אחד המתאמים של מכון פאול-לנגרהנס דרזדן /מרכז רפואי לסוכרת. החל משנת 2012 הוא מכהן כמזכיר מדעי של תוכנית המחקר של ה- DFG – טרנסרגיוס 127 . נושאי מחקר עיקריים חשובים אצל פרופסור בורנשטיין הם: אנדוקרינולוגיה ורפואה פנימית (למשל: מחקר בלוטת יותרת הכליה, מחקר מערכת הדחק, חקר תאי הגזע), סוכרת, חילוף חומרים והשתלת איברים (למשל: אסטרטגיות חדשות לטיפול משופר במחלת הסוכרת), רפואה ציבורית ורפואה מונעת (תוכניות למניעת הסוכרת). פטנט: MediROBO, מערכת מידע רפואית, משרד הפטנטים הגרמני M394 06 931:8
קליניקה
הקליניקה הרפואית והפוליקליניקה III (MK III) בבית החולים האוניברסיטאי קרל-גוסטב-קארוס תחת הנהלתו של פרופסור ד"ר שטפן ר. בורנשטיין נמנית עם המרכזים הרפואיים המובילים באירופה בתחום הטיפול ומחקר מחלת הסוכרת (Diabetes mellitus) סוג 1 וסוג 2 ושל הסיבוכים הנלווים לה כגון סינדרום כף הרגל הסוכרתית, מחלות כלי דם ואי-ספיקת כליות. לדברי בורנשטיין – "על מנת לפעול כנגד העלייה הדרסטית במקרי מחלת הסוכרת אנו מציעים לנפגעי המחלה אסטרטגיות טיפול אישיות". הקליניקה, המטפלת בכ-500 חולים נפגעי סוכרת סוג 1, הנזקקים למשאבת אינסולין, מחזיקה באחת ממרפאות החוץ הגדולות ביותר עם תחנת משאבות אינסולין. גם בטיפול בסינדרום כף הרגל הסוכרתית נחשבת ה- MK III, בה נערכות כ- 3,000 בדיקות ייעוץ בשנה, לאחת המרפאות המובילות בגרמניה. בשנת 2009 הוקמה פה הקתדרה הראשונה להוראת מניעת מחלת הסוכרת. בסך הכל 30,000 חולים נעזרים כל שנה בשירותי מרפאת המומחים בדרזדן. הטיפול הרפואי ניתן על ידי יותר מ-200 עובדים ברפואה, סיעוד, טכניקה ומנהלה. לכך מתווספים יותר מ-50 עובדי מחקר. בשנת 2008 נפתחה בדרזדן התוכנית היחידה כיום בגרמניה להשתלת תאי איי לנגרהנס. השתלת התאים מהווה שיפור ברור ברמת החיים של חולי סוכרת סוג 1, הסובלים חרף טיפול תרופתי מתנודות חדות ברמת הסוכר. בטיפול ההשתלה נלקחים תאים מייצרי אינסולין מאיבר נתרם (לבלב), מעובדים בהליך מסובך ולבסוף מוזרקים לכבד החולה המטופל. לשם כך יש צורך רק בחתך קטן בבטן. התאים מתמקמים בכבד ולאחר פרק זמן קצר מתחילים לייצר אינסולין. המדענים בדרזדן חוקרים כעת יחד עם חתן פרס נובל לרפואה, אנדרו וי. שלי, כיצד ניתן להמשיך לשפר בעתיד את יכולת ואורך חיי התאים מייצרי האינסולין בעזרת חומרים פעילים חדשים. פרופסור בורנשטיין:"אנחנו הולכים בעקבות החזון, לקדם בדרזדן פיתוחים טכנולוגיים, שהם יחידים במינם בעולם". פיתוח כזה יכול להפוך בקרוב למציאות: כך נחקר כעת בדרזדן כור ביולוגי, שפותח על ידי חברה ישראלית, בצורת קפסולה קטנה וממולא בתאים מייצרי אינסולין. כור ביולוגי זה עשוי בעתיד למלא את תפקיד ייצור האינסולין בגופם של חולי סוכרת סוג 1. יתרון מכריע לטובת הכור הביולוגי בהשוואה להשתלת תאי איים עד כה עשוי להיות הבידוד המוענק לתאים בתוכו מתגובת המערכת החיסונית של גוף החולה. החולה המטופל לא יזדקק לתרופות המדכאות את תגובת המערכת החיסונית של הגוף, כיוון שהכור הביולוגי אמנם מאפשר אספקת חמצן מבוקרת לתאי האיים וכמו כן מפריש את האינסולין החוצה לגוף החולה, אך יחד עם זאת שומר על תאי האיים מפני מענה מערכת החיסון של גוף החולה, דהיינו – דחיית התאים.
יעקב הלוי קופשטיין
יעקב קופשטיין (נפטר בי"ז תשרי תרצ"ג, 1933) היה רבה של נמנצ'ין בליטא במשך כחמישים שנה.
תולדותיו
נולד בליטא למשפחת רבנים, בנו של הרב מרדכי סנדר הלוי קופשטיין. אמו, פייגא רייזל לבית קמנצקי, הייתה נכדת הרב אלימלך אייזנשטט, רבה של לידא. היה קרוב משפחה של הנצי"ב מוולוז'ין. למד בישיבת וולוז'ין. נישא לחיה רייזל, בתו של הרב יהודה לייב גולדשטיין.
בניו הם הרבנים מרדכי סנדר קופשטיין שהיה רבה של ראדין, ויהודה שהיגר לארצות הברית ושימש כרב בקנטון, אוהיו. חתניו הם הרבנים אברהם יצחק מנקין ששימש ברבנות באיוויה, וגדליה סנפיר שמילא את מקומו ברבנות נמנצ'ין ונספה ב בשנת 1943. אחיו ישראל החליף את שמו על שם משפחת אִמו – קמנצקי. היה סוחר עשיר ברוסיה ומתומכי מוסדות התורה. עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה.
אודי שני
אודי שני (אהוד שינוטר) (נולד ב־9 במאי 1957) הוא אלוף (מיל') בצה"ל, כיהן בין היתר כראש אגף התקשוב, מפקד הגיס הצפוני, ומנכ"ל משרד הביטחון.
ביוגרפיה
שני נולד בחיפה ולמד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי החברה, ותואר שני בניהול אזרחי מאוניברסיטת בר-אילן.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1975 שובץ בחיל השריון בגדוד שלח של חטיבה 401. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה של החיל, וכסמג"ד בגדוד 429 של חטיבה 211. השתחרר מצה"ל אך חזר לשירות במלחמת לבנון הראשונה בגדוד 429 בחטיבה של אלי גבע. לאחר פציעתו של מפקד הגדוד, עמוס מלכא, מילא שני את מקומו ולחם עם הגדוד בקרבות דאמור, עין ענוב, קבר שמון והחבירה לביירות.
בשנת 1988 מונה למפקד חטיבה 820 ומפקד מרכז שריון בבסיס האימונים ליחידות השדה. בשנים 1991–1993 שירת כנציג מפקדת זרוע היבשה בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC) שבווירג'יניה. במסגרת תפקידו היה מופקד על איסוף לקחי מלחמת המפרץ הראשונה. עם שובו לישראל ב-1993 מונה למפקד חטיבה 401 ובשנת 1995 לקצין האג"ם של פיקוד המרכז. ב-1997 מונה למפקד עוצבת עידן (אוגדה 340) ומפקד "המרכז לאימון מפקדות" של זרוע היבשה.
במאי 2000 מונה שני לקצין שריון ראשי. באוגוסט 2001 מונה למפקד עוצבת הפלדה. בפברואר 2002 ביצעו מחבלים פיגוע ביישוב חמרה, בו נרצחו אם ובתה ונהרג אחד הלוחמים. בתחקיר האירוע, שביצע שני כמפקד העוצבה, נקבע כי עיקר הכשל נבע מתפקוד הכוחות בשטח. לאחר האירוע התפטר מתפקידו מפקד חטיבת הבקעה חיליק סופר, אך הוא נקרא בידי הרמטכ"ל שאול מופז לחזור בו. בכתבה שפרסם בן כספית הוטחה ביקורת קשה לגבי תפקוד של שני עצמו באירוע ונטען כי המח"ט התפטר על רקע מחלוקות אישיות עם שני, אך במכתב שפרסם נהגו האישי בפורום אקטואליה ופוליטיקה של וואלה, הזים הנהג חלק מן הטענות וטען שמרבית הדברים מוטים בעקבות הסכסוך עם המח"ט.
בדצמבר 2003 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התקשוב ומפקד גיס 446. בשנת 2005, לאור דרישת בג"ץ, מונה על ידי הרמטכ"ל משה יעלון לעמוד בראש ועדה צה"לית שתבחן את מידת היעילות וההרתעה של מדיניות הריסת בתי מחבלים כעונש על פיגועי התאבדות. הוועדה בראשותו קבעה כי "הריסת בתי מחבלים כעונש אינה משיגה את מטרתה, דהיינו הרתעת מפגעים אחרים אלא להפך - היא מעוררת את השנאה והאיבה בקרב הפלסטינים ואיננה תורמת להרתעה שממילא נשחקה". שר הביטחון שאול מופז וראש הממשלה אריאל שרון אימצו את המלצות הוועדה.
שני השתחרר מצה"ל בתחילת 2007 והשתלב בקבוצת כתר אירופה, שבבעלות סמי סגול.
בהיותו במילואים חזר לתפקיד מפקד הגיס הצפוני, תפקיד אליו מונה בפברואר 2008, באוקטובר אותה שנה מונה לראש האגף לסיוע ביטחוני (סיב"ט) במשרד הביטחון.
בשנת 2012 פרסם מבקר המדינה, מיכאל לינדנשטראוס, דו"ח שקבע ששני פעל בניגוד לכללי מנהל תקין בהקשר של חמש עסקאות ביטחוניות. לפי המבקר "התנהלות מנכ"ל משהב"ט באה לידי ביטוי בנקיטת פעולות המצריכות סמכויות חוקיות, ללא סמכויות כאלה; באי-קיום חוק הפיקוח ותקנותיו, והוראות משהב"ט; בקבלת החלטות שאינה מבוססת על עבודת מטה סדורה; ובאי-התייעצות עם שר הביטחון בנושאים בעלי השלכה מהותית על מדיניות הייצוא הביטחוני". הדו"ח קבע שמשרד הביטחון בהנהלת שני פעל בניגוד להמלצת משרד החוץ, מבלי לקיים נוהל הכרעת מחלוקת כנדרש, והעיר לשני כי "מנכ"ל משהב"ט אינו יכול לעשות דין לעצמו".
בדו"ח שפרסם מבקר המדינה בחודש ינואר 2013 בנוגע לפרשת הרפז ציין המבקר כי שני הקים שתי ועדות שבחנו את הליקויים בעבודת משרד הביטחון. ועדה אחת, בראשות תא"ל בנימין צוקר ("ועדת צוקר"), מצאה ליקויים בתפקוד מחלקות במשרד הביטחון. שני אימץ את המלצות הוועדה והורה לתקן את הליקויים שנמצאו באגפי המשרד כולל שינוי סדרי עבודה, שינוי סמכויות ותהליכי רכש, הגדרה מחודשת של בקרה ואישורי כניסה למשרד הביטחון והידוק בקרה כספית על פעילויות מסוימות בתחום הרכש והכספים. שני פעל להחלפת שני בעלי תפקידים בכירים במשרד, שהוועדה מצאה ליקויים במילוי תפקידם. ועדה נוספת בראשות עוזרו של שני, שלומי מעיין, בדקה את הנסיבות שהובילו לתקלות במערכת השמירה של שיחות מוקלטות במשרד הביטחון. המבקר קבע כי עבודת הוועדה הייתה תקינה. הוא קבע שבהליך הקמת הוועדה "היו סטיות מהוראות משהב"ט, שלא גרעו מטיב עבודתה".
ב-1 באוגוסט 2013 סיים שני את תפקידו כמנכ"ל משרד הביטחון והוחלף על ידי אלוף (מיל') דן הראל. במרץ 2015 מונה ליו"ר עמותת "יד לשריון", המפעילה את מוזיאון השריון בלטרון ופועלת להנצחת חללי חיל השריון לדורותיהם.
במסגרת פעילותו האזרחית, שני שימש עד תחילת 2021 כיו"ר קרן ההשקעות "אינבו". כמו כן, משמש כמנהל פיתוח עסקי בקבוצת ההחזקות של איש העסקים הסינגפורי פיטר לים. מעל כעשרים שנים, שני מכהן בוועדה המייעצת של קרן "אתנה" הפועלת להעניק לכל מורה בישראל מחשב נייד, וכן בוועדה המייעצת בפרויקט "מחשב לכל ילד". בנובמבר 2020 הצטרף לדירקטוריון חברת "סייבינט". כמו כן, מכהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת "הידרוקסיל ישראל" ונמנה עם מייסדי חברת "אקזיטים קפיטל פרנרס". כמו כן, מכהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת פלסן סאסא.
נשוי לתמר ואב לשלושה ילדים, מתגורר ברעות.
מוריס יעקב רפאל
הרב מוריס יעקב רפאל (באנגלית: Morris Jacob Raphall, 3 בספטמבר 1798 - 23 ביוני 1868) היה רב יהודי-אמריקני אורתודוקסי.
ביוגרפיה
רפאל נולד בסטוקהולם שבשוודיה. אביו שימש כבנקאי של מלך שוודיה, בגיל 9 היגר עם אביו לקופנהגן שבדנמרק, שם התחנך בבית ספר היהודי. בגיל 14 עבר לאנגליה ולמד בישיבה, ובגיל 23 עבר לגרמניה ולמד שפות באוניברסיטת ארלנגן. לימים קיבל דוקטורט מאוניברסיטת גייסן בעבור פרסום התרגום שלו לתרגום ה-18 של המשנה. בהמשך התחיל לתרגם גם את חמישה חומשי תורה אבל פרסם רק את הספר הראשון. בגיל 26 שב לאנגליה והתחתן.
בשנת 1832 התחיל להרצות על שירה תנ"כית. בשנת 1834 הקים את ה"היברו רביו" (Hebrew Review). בשנת 1840 נסע לסוריה על מנת לחקור את הפרעות שבוצעו ביהודים במדינה, וחיבר כתב הגנה מפני עלילת הדם בדמשק. לאחר שחזר בשנת 1841 הוא התמנה לרב של בית הכנסת של ברמינגהאם ושימש כרב העיר במשך 8 שנים. פעל נגד אפליית יהודים באנגליה ולקח חלק בהקמת בית הספר היהודי בברמינגהאם, Hebrew National School. עוד שימש כעוזר לרב הראשי ליהודי בריטניה, שלמה הירשל.
בשנת 1849 הפליג לניו יורק ומונה לרב של בית הכנסת האנגלו-גרמני ברחוב גרין, הידוע בשם קהילת בני ישורון. הוא שימש כרב בית הכנסת עד לשנת 1866.
רפאל הכניס שורה של שינויים להנהגות בית הכנסת שלו. בין השאר, אסר על מכירת כיבודים בבית הכנסת, הקים מקהלת גברים, וקבע קוד לבוש לחזן ולרב הקהילה, אך כל השינויים היו במסגרת ההלכה האורתודוקסית.
Bible view of Slavery
בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים האמריקנית חיבר מסה בשם "Bible view of Slavery" אודות העבדות בראיית היהדות. ב-4 בינואר 1861 חודשיים לפני כניסתו לתפקיד של לינקולן, קרא נשיא ארצות הברית היוצא ג'יימס ביוקנן הבן, ליום של צום והתבוננות במטרה לצנן את המתח במדינה, עוד באותו ערב התכנסו קהילת "בני ישורון" כדי לשמוע את דרשת ערב שבת מפי רבם, הרב מוריס יעקב רפאל. הרב שהיה מודע היטב לכך שבניו יורק, מדינה צפונית, הייתה התנגדות לעבדות דרש ארוכות שלא כהרגלו ומתוך ידיעה שהוא מכביד על בני קהילתו. הוא הרגיש שגודל השעה מחייב אותו לעורר את קהילתו ואומר: במסה הוא הראה שאין קשר בין השקפת כתבי הקודש על העבדות ובין העבדות שהתרחשה בפועל במדינות הדרום. כאשר בנוסף (כנאמר בציטוט), הרב רפאל בעצמו לא הזדהה עם מוסד העבדות, אך לא את דעותיו האישיות בא לדרוש אלא את הבירור שעשה בהשקפת התורה על העבדות. בכך הוא ביקש לבטל את הקשר הלא מוכרח שנעשה בין עבדות לפשעים מוסריים, ובכך לנסות למנוע את שפיכות הדמים שתתרחש לאחר מכן במלחמת האזרחים, כאשר לא את עצם מוסד העבדות יש לבטל דווקא אלא יש לשנות את התצורה שלה, וממילא לא כל מי שמחזיק בעבדים הוא מושחת באופן מוסרי. ובכן, המסה כולה באה לדון רק בהיבט התורני של הוויכוח, ובו הוא מראה שהיהדות איננה אוסרת את העבדות. הדרשה הייתה כה מוצלחת עד שהוא התבקש לשאת אותה שוב כעבור אחד עשר יום בפני החברה ההיסטורית של ניו יורק.
חוק החוזים (חלק כללי)
חוק החוזים (חלק כללי) הוא החוק העיקרי המסדיר את דיני החוזים במדינת ישראל. חוק החוזים נחקק בשנת ה'תשל"ג (1973). בשנת ה'תשל"א (1970) נחקק חוק משלים, "חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה)".
עיקרי החוק
בחוק נקבעו מספר כללים מהותיים בדיני החוזים:
פגמים בכריתת חוזה
החוק מגדיר מספר גורמים בשלב הטרום חוזי, אשר קיומם מוביל לביטול החוזה בדיעבד: טעות, הטעיה, כפייה, עושק. עבור כל אחד מפגמים אלו, נדרשים מספר תנאים מצטברים. עבור פגם כפייה, נדרשים שלושה תנאים מצטברים: 1 קיומו של חוזה, 2. הופעלה כפייה, 3. קיים קשר סיבתי (קש"ס) סובייקטיבי בין הכפייה לכניסה לחוזה.
כאשר בחוזה יש פגם של טעות סופר, הפגם לא מהווה עילה לביטול החוזה אלא מקנה לצדדים את האפשרות לתקן את החוזה לפי אומד דעתם.
חוסר תום לב
החוק מגדיר שני סוגי חוסר תום לב. חוסר תום לב בשלב הטרום חוזי, וחוסר תום לב בקיום החוזה. חוסר תום לב בקיום החוזה, מתבטא בעמידה דווקנית על תנאי החוזה, או חוסר שיתוף פעולה ביחס לקיום החוזה.
גמביט המלכה הנרצה
בשחמט, גמביט המלכה הנרצה הוא אחד מסוגי גמביט המלכה. הלבן מנסה לכבוש את מרכז הלוח על ידי החלפת הרגלי השחור מטור ד ברגלי פחות מרכזי שנמצא בטור ג' של הלבן.
בין השחקנים הבולטים שבחרו בפתיחה זו (בשני הצבעים) ניתן למנות את פרנק מרשל, חוסה ראול קפבלנקה, עקיבא רובינשטיין, יפים בוגוליובוב, דוד ברונשטיין, וסילי סמיסלוב, טיגראן פטרוסיאן, לאיוש פורטיש, ויקטור קורצ'נוי ומיכאל טל.
במסע השני השחור יכול לסרב לקבל את הפיתיון והמשך זה נקרא גמביט המלכה הנדחה. ההמשך בגמביט הנרצה הוא כדלהלן:
העובדה שהשחור מוותר זמנית על הערוגה המרכזית לא מפריעה לו, אך כדי לשמור על סיכויים טובים עליו להחליש את רגלי ד4 על ידי ה5 או ג5. כמו כן עליו ללמוד את המבנים הסטנדרטיים בהם הוא נשאר עם רגלי בודד בטור ד', מבנה אליו מגיעים בהרבה הסתעפויות פתיחה.
המסע השלישי של הלבן יכול היה להיות ה4 ובכך הוא לכאורה כובש את ערוגות המרכז, אך התאורטיקנים אינם ממליצים לכבוש את המרכז בשלב זה, לפני הכנה מוקדמת.
הלבן אינו מנסה כעת להכות את הרגלי ג4 על ידי האיום הכפול מהא4+ ואחר כך מה:ג4, משום שמטרתו לפתח את הקצינים ובלאו הכי הרגלי יוכה על ידי הרץ ו1. מאידך, גם לשחור לא כדאי להגן על הרגלי ג4, משום שפיתוח קציניו נמנע על ידי כך ומשום שהכאת הרגלי בלתי נמנעת. לכן הלבן ישאף לתקוף באגף המלך השחור ואילו השחור ינסה לתקוף באגף המלכה.
הלבן פתח את הדרך לרץ כך שיאיים על אגף המלך השחור. השחור אמנם חסם את דרכו של הרץ ג8, אך מטרתו להוציא את הרץ ו8 ולהצריח בהקדם. על כל פנים, כוונת השחור היא להביא את הרץ ג8 לערוגה ב-7, כדי שיוכל לחלוש על האלכסון א8-ח1.
השחור מנסה גם הוא להוציא את הרץ ו8, אולם במסע ה-6 הוא אינו מכה ג5:ד4, למרות שאם הלבן ישיב ה3:ד4 יהיה רגלי לבן מבודד, כיוון שהלבן יכול להכות גם עם הפרש - פ:ד4; לכן השחור יעדיף לתקוף על ידי התקדמות רגלים באגף המלכה.
אמנם השחור יכול להמשיך בהתפרצות הרגלים - ג4 ולהמשיך אחר כך עם פרש ל-ג6 ואחר כך ל-ב-4, אך המומחים מציעים המשך תוקפני יותר.
התאורטיקנים אינם ממליצים ללבן לשבור את התקדמות הרגלים השחורים באגף המלכה בשלב זה, לכן לא מומלץ לבצע במהלך ה-9 א4.
כעת, לאחר פיצול הרגלים השחורים, יוכל הלבן להציב את פרשו על ג4.
כעת מצב הכלים כמעט שווה.
מפל אנחל
היסטוריה
אף שתואר לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי החוקר ארנסטו דה סנטה קראז, התפרסם המפל בעולם רק משנת 1933 כאשר נתגלה מחדש על ידי הטייס האמריקאי ג'ימי אנג'ל (בהיגוי בשפה הספרדית: "אנחל").
ג'ימי אנג'ל נולד בספרינגפילד שבמיזורי ב-1899. בשנת 1936, בעת שחיפש זהב, הנחית את מטוסו על ראש המפל. המפל קרוי כיום על שמו. משמעות המילה "אנחל"/"אנג'ל" היא "מלאך", אולם ילידי המקום קראו למפלים "פה השטן".
הגובה הרשמי של המפל נקבע על ידי אגודת נשיונל ג'יאוגרפיק ב-1949. ספרו של דייוויד מוט "Angels Four" מתאר את הטיפוס הראשון אל ראש המפל.
תיירות
מפל אנחל ממוקם באזור ג'ונגל מבודד בוונצואלה, וטיול אליו אינו דבר פשוט. המטייל יצטרך לטוס אל הפארק הלאומי קאנאימה, לצאת מהעיירה קאנאימה, שעל גדות נהר קאראו, ומשם לשוט בסירה עד המפל. המסע עשוי להימשך עד 24 שעות. בימים מעוננים, שבהם הראות מוגבלת, ייתכן שהמפל לא ייראה. בחודשים החמים יש יותר סיכוי לראות את המפל, אך זרימת המים עלולה להיות חלשה יותר.
רונן גינזבורג
רונן "ננו" גינזבורג (נולד ב-19 בספטמבר 1963) הוא מאמן כדורסל ישראלי-צ'כי, המאמן את פרומיתיי מההסופרליגה האוקראינית בכדורסל. שימש כמאמן נבחרת צ'כיה בכדורסל.
ביוגרפיה
גינזבורג החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת הנוער של בית"ר תל אביב ושימש קפטן נבחרת הנוער של ישראל. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של בית"ר תל אביב בליגת העל בשנים 1981 עד 1988 ולאחר מכן בליגה הלאומית, העפיל עמה לליגה הראשונה, בה שיחקה שנתיים נוספות ב-1991–1992, ירד עמה ליגה ופרש ב-1995. הוא מדורג שלישי בכל הזמנים בין קלעי הקבוצה.
את קריירת האימון שלו החל ב-1993 כמאמן במחלקת הנוער של א.ס. רמת השרון. במקביל שימש עוזר מאמן בבני הרצליה. הוא זכה עם רמת השרון בגביע הנוער ב-1999, כמו כן אימן את נבחרות טרום הנוער וטרום הקדטים של ישראל. בדצמבר 2000 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של בני הרצליה מליגת העל. לאחר מכן אימן את א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית שהעפילה תחת הדרכתו לליגת העל ואימן את הקבוצה במשך שנתיים בליגה הראשונה.
בעונת 2004/2005 אימן את בני השרון הרצליה והגיע עמה עד לגמר גביע המדינה בכדורסל. ב-2005 מונה למאמן מכבי גבעת שמואל, הוא התפטר במהלך העונה, חזר לאחר חודש והתפטר שוב בהמשך העונה.
ב-2006 מונה לעוזרו של מולי קצורין, מאמנה של נימבורק מהליגה הצ'כית הראשונה. הוא זכה עמה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע) רצופים. לאחר ארבע שנים מונה למאמן הראשי של הקבוצה. הוא זכה עם נימבורק בדאבל ב-2011, ב-2012 וב-2013. כמו כן הוביל את המועדון גם במשחקים ביורוקאפ בה העפילה הקבוצה עד שלב רבע הגמר בעונת 2011/12 וכן בליגה המאוחדת של VTB ובליגה האדריאטית. לאחר שלוש עונות עזב את הקבוצה. הוא שב לתפקיד ביוני 2015. אימן את הקבוצה עד עונת 2017 עת הוחלף בעוזרו אורן עמיאל.
ב-2005 שימש עוזרו של מאמן נבחרת העתודה של ישראל, אריק שיבק באליפות העולם שנערכה בארגנטינה. ב-2009 שימש עוזרו של קצורין בעת שזה אימן את נבחרת פולין. בשנים 2011–2012 שימש מאמן נבחרת הנוער של ישראל.
בנובמבר 2013 מונה למאמן נבחרת צ'כיה וכמנהל מקצועי של הנבחרות הצעירות של צ'כיה. באליפות אירופה בכדורסל 2015 הוביל את הנבחרת למקום השביעי ולהעפלה לטורניר הקדם-אולימפי, הישג השיא שלה בכל הזמנים עד לאותה עת. הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובאליפות אירופה בכדורסל 2017 סיימה הנבחרת במקום ה-20.
ב-2019 העפילה צ'כיה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם, לאחר שסיימה שלישית בבית המוקדמות הסופי. בשלבי הבתים גברה בין השאר על טורקיה וברזיל, עד אשר הודחה מהטורניר בשלב רבע הגמר על ידי אוסטרליה וסיימה במקום השישי.
ב-2021 הוביל את נבחרת צ'כיה להעפלה לאולימפיאדת טוקיו.
ניגון לחסידי הצמח צדק
ניגון לחסידי הצמח צדק הוא ניגון חב"די ללא מילים. בשנת 2011 הוא התפרסם בציבור החרדי בגרסה מהירה יותר מהקצב המקורי של הניגון, והפך ללהיט. בשל פרסומו המחודש כשיר ריקוד, מכונה "הניגון האבוד".
אודות הניגון
לפעמים הוא נקרא בטעות "ניגון הצמח צדק אך הוא של חסידי הצמח צדק ולא של הצמח צדק עצמו.
השיר מיוחס בחסידות חב"ד לזמן הצמח צדק שכיהן במאה ה-19. זהות המלחין אינה ידועה. בספר הניגונים חב"ד הוא מופיע במספר מ"ב (42) במחלקת "ניגונים מיוחסים", כלומר ניגונים עתיקים שהולחנו על ידי האדמו"רים או על ידי חסידים מובחרים. הניגון היה יחסית עלום אף בחסידות חב"ד, והושר לעיתים רחוקות. במקורו, הניגון מושר בקצב איטי ובדבקות. בפרויקט היכל הנגינה מבוצע הניגון בסולו.
בשנת תשמ"ה עיבד שלום הורביץ, מלחין וזמר חב"די, את הניגון על המילים "ילכו מחיל אל חיל" לכבוד יום ההולדת של רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהשמטת קטע הסיום ובמקצב מהיר יותר. הגרסה המחודשת בעלת האופי העליז נוגנה במספר חתונות במשפחת הורביץ אך לא הייתה מוכרת בציבור משך עשרות שנים. בשנת ה'תשע"א, בחתונה של בחור מישיבת מאור עיניים (חסידות רחמסטריווקא), המקורב לרבי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מבישטינא, החל האדמו"ר לרקוד לצלילי ניגון זה. משם התפרסם הניגון בחסידות רחמסטריווקא ובחתונת בתו הבכורה של האדמו"ר, בה השתתפו חסידים רבים, הושר ניגון זה כניגון השמחה המרכזי. מאז הופץ בכלל הציבור החרדי, והושר גם בטישים ובחתונות חרדיות.
בה'תשע"ב פתח הניגון את ריקודי סיום הש"ס של הדף היומי, כשבוצע במקצב חזני על ידי ילד הפלא יענקי שטרן למילות המשנה הראשונה של מסכת ברכות "מאימתי קוראים את שמע בערבית", ולאחר מכן החלו לרקוד בניגון זה על המילים "קודשא בריך הוא ואורייתא וישראל חד הוא". המילים חוברו לשיר על ידי הרב חיים שמרלר, בעת נישואי נכדתו עם נכד האדמו"ר מויז'ניץ.
הניגון כתוב בסולם מינורי.
קיים ניגון ידוע נוסף בשם זהה, גם ללא מילים, המופיע במספר מ"ג (43)) בספר הניגונים חב"ד, איטי ובעל אופי לירי, התפרסם אף הוא בשנת 2011 באלבום "כיסופים" של מרדכי בן-דוד, וכן באלבומם של אורן צור ונדב בכר ובביצועים נוספים
עיבודים מוזיקליים
בה'תשע"ב יצא הניגון כסינגל באלבומו של הזמר בערי וובר. וב־2013 הופיע באלבום "יוצאין בשיר" של הרכב הלב והמעיין. ב-2019 יצא באלבום של יעקב שוואקי במחרוזת חב"ד. בה'תשפ"ב יצא הניגון בביצוע של אברהם פריד כחלק מאלבום צמאה 6.
קישורים חיצוניים
ביצועים אודות
אברמסון
אברמזון או אברמסון הוא שם משפחה שמשמעותו "בן-אברהם".
ראו גם
}}
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית וירטמברג
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית וירטמברג (בגרמנית: Prinzessin Elisabeth Alexandrine von Württemberg; 27 בפברואר 1802 - 5 בדצמבר 1864) הייתה בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג, ואשתו של וילהלם, נסיך באדן.
ביוגרפיה
אליזבת אלכסנדרינה נולדה ב-27 בפברואר 1802 בווירצאו, ללודוויג, דוכס וירטמברג, בנם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתו של וילם הרביעי, נסיך אורנז'. אחיה היו מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה, אמליה, הדוכסית של סקסוניה-אלטנבורג, פאולינה תרזה, מלכת וירטמברג, ואלכסנדר, דוכס וירטמברג (מייסד בית טק).