cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תעוקת לב לא יציבה
אבחנה והערכת הסיכון
ביסוס ההתערבות הטיפולית בחולים נבנה על מנגנון הקרוי ריבוד סיכונים. אחד המדדים לריבוד סיכונים נקרא מדד TIMI. מדד זה נותן ניקוד ל-7 גורמי סיכון בלתי תלויים: גיל (מעל 65), שלושה ויותר גורמי סיכון למחלת לב כלילית, תיעוד של מחלת לב כלילית בצנתור, התפתחות של תעוקת לב לא יציבה כאשר המטופל כבר נוטל אספירין, יותר משני אירועים של כאב בחזה במהלך היממה האחרונה, סטיות של ST ועלייה בסמנים לבביים. בהתאם לרמת הסיכון של החולה נקבעת רמת ההתערבות הטיפולית – טיפול באמצעות צנתור, תרופות וכדומה.
טיפול
באופן כללי, חולים המציגים תמונה של תעוקת לב לא יציבה ו-NSTEMI נמצאים תחת השגחה במיטה עם ניטור אק"ג מתמשך. הטיפול התרופתי כולל טיפול המיועד להקל על הכאב הנגרם כתוצאה מאיסכמיה של שריר הלב (טיפול אנטי-איסכמי) וטיפול נוגד קרישה (טיפול אנטי-תרומבוטי).
אדזארד יאקוב ואן הולטה
אדזארד יאקוב ואן הולטה (בהולנדית: Edzard Jacob van Holthe; 29 בינואר 1896 – 17 ביולי 1967) היה ויצה-אדמירל בצי המלכותי ההולנדי אשר שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) בין 1951–1953.
ביוגרפיה
הולטה נולד בהאג ב-29 בינואר 1896. ב-1913 הוא התגייס לצי המלכותי ההולנדי ובין 1916–1920 הוצב באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ב-1921 הוא הועבר לכוח הצוללות של הצי ההולנדי, וב-1922 הוא הוצב כסגן מפקד הצוללת KII שנשלחה שוב לאיי הודו המזרחיים. ב-1923 הוא סיים את תפקידו וב-1925 חזר להולנד. ב-1929 הוא חזר לאיי הודו המזרחיים ומונה למפקד הצוללת Hr.Ms. K VII. ב-1930 הוא הועבר לפקד על הצוללת Hr. Ms. KII ונשלח עמה לבניוואנגי. ב-1934 הוא חזר להולנד. לאחר הקרב על הולנד ב-1940 הוא ליווה את וילהלמינה, מלכת הולנד לגלותה בבריטניה. הוא הצטרף לכוחות ההולנדיים החופשיים ומונה למפקד הסיירת Jacob van Heemskerck. ב-1943 הוא מונה למפקד הצי ההולנדי בגלות. לאחר שחרור הולנד ב-1945 הוא המשיך לפקד על הצי ההולנדי עד 1951. לאחר מכן מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) עד 1953. לאחר פרישתו מהצבא פנה למגזר העסקי ושימש בתפקידים בכירים בכמה חברות גדולות. הוא נפטר בהילברסום ב-17 ביולי 1967.
למורי ספורט
למורי ספורט (שם מדעי: Lepilemuridae) היא משפחה של למורים, על-משפחה של פרימטים החיים באי מדגסקר, ובה סוג יחיד למור ספורט (Lepilemur). הסוג הוא קרוב משפחה של המגלדאפיס הנכחד.
מאפיינים
פרוות הלמורים חומה-אפורה או אדמונית מלמעלה וצהובה מלמטה והם בעלי זנב ארוך ושעיר. אורכם הממוצע 30–35 ס"מ, וראשם קצר ובעל עיניים גדולות ומחזירות אור לחיי שוטטות בחשיכה.
הלמורים מקפצים היטב בין העצים (ומכאן שמם), בעיקר כדי להימלט מטורפים כמו הפוסה. הם עצמם אוכלים בעיקר עלים ועשב.
חיים בבדידות ותוקפים כל למור שיסיג גבול, למעט נקבות בתקופת הרבייה.
מיני הלמורים
ישנם 26 מינים של למורי ספורט:
טקס חנוכה בבית הלבן
טקס חנוכה בבית הלבן (באנגלית: White House Hanukkah Party) הוא טקס קבלת פנים שנתי שנערך בבית הלבן, בחסותם של נשיא ארצות הברית והגברת הראשונה, לציון החג היהודי, חנוכה. המסורת החלה בשנת 2001, בתקופת ממשלו של ג'ורג' בוש הבן. רשימת האורחים כוללת מאות פוליטיקאים יהודים, ראשי ארגונים, בתי ספר וראשי ישיבות מקרב יהודי ארצות הברית.
בהכנה לטקס, מטבח הבית הלבן עובר הכשרה, המוצרים שבשימוש לקראת הטקס הם כשרים ותהליכי הכנת המזון נעשים כולם תחת השגחת משגיח כשרות, כדי לאפשר לאורחים היהודים המקפידים על כשרות ליהנות מאוכל כשר.
טקס קבלת הפנים הפך לאחת הדרכים שבהן הנשיא מכיר בחג היהודי, יחד עם נשיאת דברים, או השתתפות של הנשיא עצמו או חבר בצוות שלו בהדלקת החנוכייה הלאומית של ארצות הברית בשדרה המרכזית של וושינגטון הבירה. בנוסף, בשנת 1996 הוצא בארצות הברית בפעם הראשונה בול דואר לכבודו של החג.
כמדליקי החנוכייה נבחרים אישים שיש להם נגיעה לאירועי התקופה. כך, בשנת 2007 הוזמנו להדליק את החנוכייה הוריו של העיתונאי דניאל פרל, שנרצח על ידי טרוריסטים בפקיסטן.
בשנת 2022 הבית הלבן רכש חנוכייה לשימוש בטקס. קודם לכן החנוכיה התקבלה בהשאלה מבית כנסת או מוזיאון יהודי.
איחאר
איחאר (בספרדית: Híjar; באראגונית: Ixar, אישאר) היא עיירה הממוקמת במחוז טרואל בקהילה האוטונומית אראגון שבספרד.
העיירה ידעה את שיא פריחתה בשלהי ימי הביניים; ב-1483 הקים הדוכס חואן פרננדס דה-איחאר בית דפוס בארמונו, בתקופה שבה מהפכת הדפוס רק החלה את דרכה והייתה חדשה בספרד. בדפוס איחאר נדפסו גם ספרים עבריים בידי המדפיס אברהם אלאנתאנסי.
בתי העיירה השתמרו היטב וישנם בה מבנים מהמאה ה-15, ביניהם בית כנסת וכנסייה גותית-מודחארית בשם "סנטה מריה לה מאיור".
ביל ליימביר
ויליאם "ביל" ליימביר הבן (באנגלית: .William "Bill" Laimbeer Jr) הוא שחקן עבר בליגת ה-NBA. את רוב הקריירה המקצועית שלו עשה בקבוצת דטרויט פיסטונס, איתה זכה בשתי אליפויות. ידוע בעיקר בשל סגנון המשחק הפיזי והקשוח שלו. נחשב לחלק מחבורת ה-"Bad boys" של דטרויט ביחד עם אייזיאה תומאס וג'ו דיומרס.
קריירה כשחקן
ליימביר נבחר בדראפט על ידי קליבלנד קאבלירס בשנת 1979 (בחירה 65 בסיבוב השלישי). הוא שיחק עונה אחת בקבוצת ברשיה מהליגה האיטלקית אותה סיים עם ממוצעים של 21.1 נקודות ו-12.5 ריבאונדים. בסיום העונה באיטליה חזר לשחק בשורות הקאבלירס. ב-16 בפברואר 1982 הוא הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בה שיחק עד סיום הקריירה שלו. במהלך קריירת המשחק שלו, ליימביר נחשב לאחד מהשחקנים הידועים לשמצה בליגה בשל סגנון המשחק הקשוח והפיזי שבה לידי ביטוי בביצוע עבירות רבות על יריביו. ליימביר ידוע בעיקר יכולותיו ההגנתיות, אך היה גם שחקן התקפי יעיל מאוד, בעל יכולת קליעה גבוהה מאוד מבחוץ עבור סנטר. במהלך הקריירה שלו הוא קלע למעלה מ-200 סלי שלוש. ליימביר זכה עם הפיסטונס בשתי אליפויות (1989, 1990) ונבחר 4 פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA (1983, 1984, 1985, 1987). הוא השחקן ה-19 בתולדות הליגה שהגיע ל-10,000 נקודות ו-10,000 ריבאונדים. למביר שיחק 685 משחקים רצופים (רצף שנעצר בעקבות השעיה), הרצף החמישי באורכו בתולדות הליגה. בתחילת 1993-94 הודיע על פרישה בעקבות פציעות חוזרות בגב ובברכיים. ליימביר מוביל את רשימת הריבאונדרים בתולדות המועדון.
קריירה כמאמן
במהלך עונת 2002 ליימביר מונה למאמן הראשי של קבוצת דטרויט שוק (Shock) בליגת ה-WNBA. שנה לאחר מכן הוא הוביל את המועדון לזכייה באליפות הראשונה שלו וזכה בתואר מאמן השנה. בעונת 2006 הוביל את הקבוצה לאליפות שנייה ושתי עונות לאחר מכן לאליפות השלישית. ביוני 2009 פרש מאימון הקבוצה עקב סיבות משפחתיות ומתוך רצון להפוך למאמן ראשי בליגת ה-NBA, אך נאלץ להסתפק בתפקיד עוזר מאמן בקבוצת מינסוטה טימברוולבס. בעונת 2012 הוא שב לליגת ה-WNBA, כשמונה למאמן הראשי של קבוצת ניו יורק ליברטי. בסיום עונת 2014 הוחלט על סיום עבודתו בקבוצה, אך בתחילת עונת 2015 הוא מונה מחדש לתפקיד.
פליקס אלוש
פליקס אלוש (בצרפתית: Félix Allouche; 17 במרץ 1901 – 6 ביולי 1978) היה פעיל ציוני ואחד העיתונאים היהודים הבולטים בתוניסיה במחצית הראשונה של המאה ה-20.
קורות חיים
אלוש נולד בספאקס שבתוניסיה. הוא היה עורך העיתון המקומי Dépêche Sfaxienne, הקים מועדון ציוני בשנת 1919, וב-1929 החלו להתרקם קשריו עם זאב ז'בוטינסקי, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית. בשנת 1924 ייסד את השבועון היהודי-רוויזיוניסטי Le Reveil Juif (יקיצת היהודים ), וב-1933 ייצג את תוניסיה בקונגרס הציוני העולמי שהתקיים בפראג וקצר שבחים על הופעתו. ב-1934 התמנה לעורך הראשי של Tunis Soir, אשר נקט קו ציוני מיליטנטי; סייע גם ביסודו של השבועון הציוני La Vie Juive (החיים היהודיים). במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף לגורמי ההתנגדות ושימש מאוחר יותר ככתב בתוניס לעיתונים באירופה ובאמריקה. הותקף רבות על ידי העיתונות התוניסאית הארצית, ולאחר ניסיון התנקשות של תנועה ערבית לאומית קיצונית "דוסטר" ב-1952, עלה לישראל ב-1956.
נפטר בתל אביב ב-6 ביולי 1978.
ורנל (יוטה)
ורנל (באנגלית: Vernal) היא העיר הגדולה ביותר ומושב המחוז במחוז יואינטה במדינת יוטה שבארצות הברית, כ-280 קילומטרים מזרחית לסולט לייק סיטי ו-32 קילומטרים מערבית לגבול עם מדינת קולורדו. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010 היו ביישוב 9,089 תושבים. האוכלוסייה גדלה מאז ל-10,844 על פי הערכת האוכלוסייה ב-2014.
היסטוריה
ורנל, שלא כמו רוב הערים ביוטה, לא הוקמה על ידי המורמונים. בריגהם יאנג שלח סיירים לאגן יואינטה ב-1861 והם דיווחו לו שהאזור לא מתאים לדבר פרט למגורים זמניים לנוודים, ולשמש שדות ציד לאינדיאנים. באותה שנה הקצה נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן את האזור לשמש כשמורת האינדיאנים יואינטה (Uintah Indian Reservation), וקפטן פרדון דודס (Pardon Dodds) מונה כסוכן לענייני האינדיאנים. כשדודס פרש ב-1873 הוא הקים בעמק אשלי (העמק בו שוכנת ורנל) את הבקתה הראשונה בעמק כשישה קילומטרים צפונית-מערבית מוורנל של ימינו. רווקים רבים נוספים – ציידים, מחפשי זהב, ונוודים הגיעו לעמק וחלקם התיישב בו. בסתיו 1879 הגיעו משפחות של מתיישבים רבים לעמק.
ב-29 בספטמבר 1879 התרחש בקולורדו טבח מיקר (Meeker Massacre), אירוע שבו רצחו אינדיאנים בני קבוצת הוויט ריוור משבט היוט 11 לבנים וחטפו את נשותיהם וילדיהם. הרוצחים, בני היוט, רכבו לעמק אשלי וניסו לשכנע את בני קבוצת היואינטה משבט היוט שהתגוררו שם להרוג את כל הלבנים באזור. במקום זאת האינדיאנים בני היואינטה הזהירו את הלבנים והמליצו להם להתבצר. הלבנים הקימו מבצר באזור שכונה "הספסל" (the Bench). רבים מהמתיישבים פירקו את הבקתות שלהם ועברו להתגורר במבצר. החורף היה קשה מאוד, רוב חיות המשק מתו, והמתיישבים היו על סף גוויעה ברעב.
באביב הקימו משפחות רבות מחדש את בקתות המגורים שלהם, אחרות נשארו במבצר. מהמבצר התפתחה עיירה שהייתה קרויה מרכז אשלי (Ashley Center). במקום נפתחה חנות והתושבים ביקשו לפתוח משרד דואר במקום. הם הציעו את השם "מרכז אשלי", אבל על מנת שלא להתבלבל עם העיירה אשלי, החליטה מחלקת הדואר של ארצות הברית לקרוא ליישוב ורנל (מילולית "אביבי").
הכנסייה המורמונית סייעה לארגן את היישוב כעיירה מסודרת ב-1884, אבל המקום הוכר רשמית רק ב-1897. ב-1948 חוותה העיירה שגשוג בעקבות גילוי נפט באזור. מאז היו בעיירה כמה מחזורים של גאות ושפל כלכליים. בתקופות השפל החזיקה הכלכלה המקומית מעמד הודות לייצור החקלאי ולתיירים שביקרו במונומנט הלאומי דינוזאור הסמוך.
גאוגרפיה
ורנל שוכנת באגן יואינטה, כשבגבולה הצפוני מתנשא רכס הרי יואינטה, אחד הרכסים הבודדים המשתרע בכיוון מזרח-מערב במקום מצפון לדרום כמקובל. מדרום שוכנים צוקי בוק (Book Cliffs), ההר הכחול (Blue Mountain) במזרח, כשוורנל עצמה שוכנת בעמק אשלי (Ashley Valley), הקרוי לכבודו של סוחר הפרוות ויליאם אשלי (William H. Ashley), שהגיע לאזור ב-1825 כששט על הנהר גרין בסירה המחופה בעורות חיות.
ורנל שוכנת ב-40.45472°N, -109.53556°W על הקצה הצפוני של רמת קולורדו ודרומית לאזור הנופש הלאומי נקיק פליימינג על הגבול בין יוטה לוויומינג. העיר שוכנת במדבר הגבוה של מדבר האגן הגדול.
שטחה הכללי של העיר על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית הוא 11.9 קילומטרים רבועים, הכול יבשה.
אקלים
ורנל שוכנת באזור של אקלים צחיח למחצה קר (סיווג 'BSk על פי שיטת קפן), כשהלחות נמוכה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 7.2°C, הטמפרטורה הממוצעת הגבוהה היא 16.1°C והטמפרטורה הממוצעת הנמוכה היא 1.6°C-.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו בעיר 9,089 תושבים ב-3,193 משקי בית, ו-2,227 משפחות. האוכלוסייה גדלה מאז ל-10,844 על פי הערכת האוכלוסייה ב-2014. צפיפות האוכלוסייה הייתה 760 תושבים לקילומטר רבוע, והאוכלוסייה התחלקה ל-50.8% זכרים ו-49.2% נקבות. היו בעיר 3,659 יחידות דיור.
89.6% מהאוכלוסייה היו לבנים, 0.5% אפרו-אמריקאים ו-2.2% אמריקנים ילידים. 11.8% היו ממוצא היספאני. ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית הייתה 56,563 $, כש-7% ממשקי הבית מתחת לקו העוני, כולל 10% מתחת לגיל 18 ו-7.1% בגיל 65 ומעלה.
כלכלה
כלכלת ורנל מבוססת על ניצול משאבי טבע, כולל קידוחי נפט וגז טבעי, כריית פוספטים, וגילסוניט (Gilsonite), שם מסחרי לסוג מיוחד של אספלט טבעי המצוי אך ורק ב"אגן יואנטה". השם הבלתי מסחרי הוא אוינטאטיט (uintatite). את החומר השחור, המבריק והפריך כורים במכרה סמוך לעיירה מייטון (Myton) בדרום מזרח יוטה. בחומר משתמשים ללכה, צבעים, דיו, רכיבים מוגני מים, חומרי בידוד לחשמל וחומרי קירוי. עקב כך הוקמו משרדים של חברות כדוגמת הליברטון ושלומברגר.
תיירות משחקת גם היא תפקיד בכלכלה של ורנל בשל השורשים של העיר במערב הישן של אמריקה וקרבתה למונומנט הלאומי דינוזאור שבו מאובנים רבים של דינוזאורים. ורנל וסביבותיה חביבים על חובבי ספורט בטבע כיוון שיש בהם מקומות רבים לדיג, לציד ופעילות אחרת בטבע.
תחבורה
ורנל שוכנת על כביש 40, כביש פדרלי שכיוונו ממזרח למערב.
יורוק
יורוק (בקארוק: Yurúkvaarar, מילולית: "אינדיאני במורד הנהר") היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית החיים לאורך הנהר קלאמת וחופי האוקיינוס השקט, שמולדתם ממוקמת בקליפורניה של ימינו מהיישוב בדרום ועד העיירה קרסנט סיטי בצפון.
בני היורוק חיים בשמורת האינדיאנים יורוק, רזיגיני רנצ'ריה (Resighini Rancheria) ובקהילות שמסביב במחוזות קליפורניה: המבולדט, דל נורטה וטריניטי. אף על פי שהשמורה כוללת כ-230 קילומטרים רבועים של אדמה רציפה לאורך הנהר קלאמת, רק כ-20 קילומטרים רבועים של חלקות מפוזרות הם בבעלות חלקית של השבט. רוב אדמות יורוק הן בבעלות או חלק מפארקים ויערות לאומיים. ניהול יערות זה הפחית באופן משמעותי את כוחם הכלכלי של בני היורוק וצמצם את אפשרויותיהם לגישה למשאבי טבע, לקרקע ומנע מהם ליישם דרכי חיים ילידיים מסורתיים.
היורוק מתייחסים לעצמם כאל 'Oohl ("אדם") או 'O'loolekweesh 'o'l / 'Oolekwoh (מילולית: מיושבי "'o'loolekw [="כפר"]"). Ner'ernerh / Nert'ernerh ("אנשי חוף, כלומר חוף יורוק") מתייחס ליורוק שעל החוף ו-Hehlkeeklaa ("אנשי נהר קלאמת", כלומר יורוק של נהר קלאמת) מתייחס ליורוק שגרים לאורך נהר קלאמת. Pueleeklaa / Pueleekla' או Puelekuekla' / Puelekueklaa' ("אנשים במורד הנהר/במורד הזרם", כלומר יורוק של הנהר) משמשים להבדיל עצמם מהילידים במעלה הנהר (הנהר קלאמת), הקארוק (Pecheeklaa / Pecheekla = "אנשים במעלה הזרם/מעלה הנהר", כלומר. אנשי קארוק). Saa'agoch' / Saa'agochehl ("שפת יורוק") היא אחת משתי המדוברות בקליפורניה (השפה השנייה היא, לכן הן דומות מבחינה תרבותית לבני הוויוט), והיא עוברת כעת מאמץ תחייה מוצלח.
היסטוריה
באופן מסורתי חיו בני היורוק בכפרים קבועים לאורך הנהר קלאמת. לכן הם נקראו גם על ידי שבטים שכנים דוברי שפות אתאבסקן בשם Taa-che'-dvn-dv-ne (Coquille-Tututni העליון) ("אנשי שפך הנהר קלאמת"). חלק מהכפרים שלהם מתוארכים למאה ה-14.
המגע הראשון של בני היורוק עם לא-ילידים התרחש כאשר מגלי ארצות ספרדים נכנסו לשטחם ב-1775. סוחרי וציידי פרוות מחברת מפרץ הדסון הגיעו ב-1827. בעקבות מפגשים עם מתיישבים לבנים שנכנסו לאדמותיהם במהלך הבהלה לזהב בשנת 1850, התמודדו בני היורוק עם מחלות ומעשי טבח שהפחיתו את אוכלוסייתם ב-75%. ב-1855, בעקבות "מלחמת הנהרות קלאמת וסלמון" (Klamath and Salmon River War), נוצרה שמורת האינדיאנים של הנהר קלאמת התחתון בצו נשיאותי. גבולות השמורה כללו חלק משטחם של היורוק וכמה כפרי יורוק.
בימינו
דיג, ציד וליקוט מזון נותרו דרכי מחייה חשובים לחברי השבט. וגילוף בעץ הן אומנויות חשובות. כפר מסורתי של מבנים מלוחות עץ, הנקרא Sumeg, נבנה בשנת 1990. ריקוד הג'אמפ וריקוד המברשת נותרו חלק מטקסי השבט. נושאים כדוגמת מעורבות השבטים בהשבת הקונדור הקליפורני לטבע, שריפות מתוכננות, שיקום סביבתי, היערכות לשריפות, הבצורת והרג של דגים צעירים, נדונו עם המושל גווין ניוסם כשביקר ביוני 2021.
השבט מחזיק ומתפעל קזינו, סיורי סירות סילון בנהר ואטרקציות תיירותיות נוספות.
בן גלעדי
בן גלעדי (נולד ב-4 באוגוסט 1985) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי הפועל בארצות הברית, בריטניה וישראל.
יורוק
שפה
יורוק או Saa'agoch' / Saa'agochehl ("שפת יורוק") היא אחת משתי המדוברות בקליפורניה, השנייה היא. בין עשרים למאה אנשים מדברים היום את שפת היורוק. השפה מועברת באמצעות צוותי אומן-שולייה ובאמצעות שירה. לימודי השפה הוצעו דרך ודרך מחנות שנתיים של התנסות בשפה.
בן גלעדי
ביוגרפיה
גלעדי נולד בתל אביב לשחקנית חנה לסלאו ויזם התקשורת אביב גלעדי.
יורוק
שפה
תכונה יוצאת דופן של השפה היא ששמות עצם מסוימים משתנים בהתאם לשאלה האם זה אובייקט יחיד או שניים או שלושה אובייקטים. למשל, אדם אחד יהיה ko:ra' או ko'r, שני בני אדם יהיו ni'iyel ושלושה בני אדם יהיו nahkseyt.
בן גלעדי
ביוגרפיה
בנעוריו עבר עם אמו להרצליה פיתוח.
יורוק
תרבות מזון
היורוק דגו סלמון לאורך נהרות, דגו דגים מהאוקיינוס ורכיכות, צדו חיות ציד וליקטו צמחים. בני היורוק אכלו פירות יער וסוגי בשר מגוונים, אבל בשר לוויתן היה עדיף על פני אחרים. היורוק לא צדו לווייתנים, במקום זאת, הם המתינו עד שלווייתן נסחף אל החוף או למקום ליד המים וייבשו את הבשר. סלמון הוא מקור מזון חיוני נוסף.
בן גלעדי
ביוגרפיה
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
יורוק
תרבות חומרית
המטבע העיקרי של אומת היורוק היה הקונכייה של מינים של שיני-ים (terkwterm). אלפרד קרובר כתב כיצד יורוק מתייחסים לקונכייה: "מכיוון שהכיוון של מקורות אלה הוא 'במורד הזרם' עבורם, הם מדברים במסורותיהם על הקונכיות החיות בקצה העולם שבמורד ובמעלה הזרם, שם חיים תושבים מוזרים אך מעוררי קנאה המוצצים את בשרם של חלזונות".
בן גלעדי
ביוגרפיה
לאחר שירותו הצבאי, השלים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
במבי (דמות)
במבי (Bambi) הוא הדמות הראשית ברומן של פליקס זאלטן משנת 1923, "במבי", ובהמשך שלו, "הילדים של במבי", וכן בסרטי ההנפשה של דיסני "במבי" ו"במבי 2". הדמות מופיעה גם בספריו של זאלטן "Perri" ו"ט"ו ארנבות".
איזור (תכנון ערים)
אִיזוּר או הפרדת שימושים (באנגלית: Zoning או: Single-Use Zoning) הוא תהליך חלוקת הקרקעות ברשות מקומית או עירייה על פי אזורים (לדוגמה: מגורים, תעשייה, משרדים, מסחר), שבהם ישנו שימוש בודד או הגבלות שונות לקרקע מסוימת. סוג האזור קובע אם ניתנת הרשאה לתכנון ופיתוח נתון, והפרדת שימושים עשויה לציין מגוון של שימושים עלילתיים על סף ותנאי שטח, גודלו וממדיו, כמו גם את צורת המבנים והבניינים, גובהם ומיקומם. מדובר בהיפוך של עירוב שימושי לקרקע - מדיניות תכנונית לשילוב כמה שימושים באותו המרחב, החל מרמת הבניין, דרך הבלוק העירוני והרחוב ועד רמת השכונה או האזור. הנחיות להפרדת שימושים נועדו להנחות צמיחה והתפתחות עירונית או אזורית על פי כללים מוגדרים.
במבי (דמות)
מהדורות מוקדמות של הרומנים בשפה הגרמנית אוירו על ידי הנס ברטל (Hans Bertle). בסרטים שונה הזן של במבי מאייל הכרמל לאייל פרדי לבן-זנב, בכדי שיהיה מזוהה יותר לקהל האמריקאי. דמותו היא אייקון של חברת וולט דיסני, בדומה להכרתם של הדמויות ג'ימיני הצרצר וטינקר בל, והוא אפילו מוצג בשטרות הערך של דיסני. הוא מופיע במשחקי הווידאו "Kingdom Hearts" ו-"Disney Magic Kingdoms". כמו כן דמותו הופיעה בסדרת הטלוויזיה המצוירת "בית העכבר", וערכה הופעות קמע בסרטים "No Hunting" (סרט קצר בכיכובו של דונלד דאק; 1955), "מי הפליל את רוג'ר רביט" (1988), "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" (2004) ו"צ'יפ ודייל: יחידת הצלה" (2022).
במבי
בסרט הראשון, הפרסונליזציה של דמותו של במבי אינה חזקה דיה מכדי לחזק את הפרספקטיבה הסביבתית של הסרט. במבי, כמו רבים מחבריו, יכול להיות כל צבי בכל יער אחר. בצעירותו המוקדמת, לבמבי יש עיניים גדולות, רגליים דקיקות, אופי סקרן וקול גבוה. ככל שהוא גדל, הוא נעשה בוגר יותר בהדרגה, אבל אפילו בבגרותו הצעירה, הוא נראה אייל צעיר מאוד עם מבנה גוף עדין ואופי די נאיבי.
יורוק
היחס לסביבה
הילידים בצפון-מערב האוקיינוס השקט ובקליפורניה מאמינים שהקונדורים הקליפורניים הם יצורים בעלי כוח רוחני גדול. היורוק, הוויוט ושבטים אחרים משתמשים בנוצותיהם בטקסים כדי לטפל בחולים. תוכנית שיקום הקונדור של שבט יורוק בצפון קליפורניה (Yurok Tribe Northern California Condor Restoration Program) פועלת יחד עם מערכת הפארקים רדווד כדי להשיב את הקונדור הקליפורני לאזור שבו הוא נצפה פעם אחרונה בסביבות 1892. אזור בולד הילס (Bald Hills) הוא חלק מאדמות שבט היורוק. בשל חשיבותו התרבותית והאקולוגית של הקונדור החל השבט תוכנית בשנת 2008 להשבת הקונדור לטבע מחדש. כהכנה הם בחנו השפעה של חומרי הדברה אורגנוכלוריים כגון DDT והרעלת עופרת על חיות בר מקומיות. הם בנו מתקן להשבה מחדש וטיפול וקיבלו אישור. קונדור בוגר הובא כדי להדריך ארבעה עופות צעירים שישובו לטבע. הבוגר לא רק משמש מודל לחיקוי אלא גם אוכף את ההיררכיה החברתית שחיונית להישרדות הלהקה. שני קונדורים שוחררו במאי 2022 ממכלאה במערכת הפארקים רדווד.
בן גלעדי
ביצתעין
ב-2009 הקים את חברת ההפקות הראשונה שלו, ביצתעין, עם השותפים יותם גנדלמן וגל מוג'ה. תחילה התרכזה החברה בהפקת קליפים ופרסומות. השלושה יצרו עשרות פרסומות וקליפים לאמנים כמו הדג נחש, מונטי פיורי, קותימן, אסף אמדורסקי, קרולינה ועוד, שזכו להכרה ופרסים בינלאומיים.
במבי (דמות)
במבי 2
בהמשכון זה, במבי מותאם בצורה אישית באופן הרבה יותר מובהק. בסרט זה, שממלא את הפער בין מותה של אימו לבין הופעתו הבאה כאייל בוגר, במבי מוצא את עצמו מתמודד עם מספר אתגרים. ראשית, ישנה את מותה של אימו ומעברו לגור עם אביו, הנסיך הגדול של היער. אביו אינו מתלהב ללמוד להיות אבא. בנוסף, במבי מתחיל להתאהב בפלין, ונקלע לעימות עם עופר בוגר יותר בשם רונו (שאיתו ילחם אחר כך כמבוגר צעיר בכדי לזכות באהבתה של פלין). בעוד שבסרט הראשון במבי הולך לאן שהחיים יובילו אותו, בסרט זה הוא אסרטיבי יותר במטרה ליצור קשר עם אביו ולהרשים אותו. בסרט הראשון, למעמדו של במבי כנסיך הצעיר הייתה השפעה מועטה על התקדמות הסיפור. בעוד שבסרט זה מעמדו הופך לחלק מרכזי בקו העלילה כאשר הוא הולך להוכיח לעצמו ולאחרים, ובייחוד לאביו, שהוא ראוי להיות נסיך ויכול לעמוד בשמו של אביו.
בן גלעדי
ביצתעין
עם יציאתו של מוג'ה בשנת 2014 וכניסתה של המפיקה מיקה תימור החברה החלה להתמקד בהפקת טלוויזיה. ב-2016 הפיקה ביצתעין את סדרת הדוקו צל של אמת ולצד Submarine Entertainment מכר גלעדי את הסדרה לענקית המדיה נטפליקס.
לאור ההצלחה של צל של אמת, בשנת 2019 הופקה ושודרה סדרת המשך: רוצח כביש החוף. באותה שנה החל גלעדי לפתח סדרת טלוויזיה לענקית התוכן Endevour Content, אותה הוא יוצר עם אשתו רומי אבולעפיה וחגי לוי.
AI Film
ב-2013 עבר גלעדי ללונדון לעבוד כמפיק בחברת ההפקות "AI Film" בבעלותו של המיליארדר לן בלווטניק. במהלך תקופתו הפיקה ומימנה החברה את הסרטים המשרת (2013), אני, טוניה (2017), הסרבן (2016), שתיקה (2016) ועוד.
Pulse Films
ב-2018 הקים גלעדי קרן משותפת בין "AI Film" ו-"Pulse Films" שמטרתה לפתח, להפיק ולממן סרטים עצמאים בתקציבים של עד 6 מיליון דולר ללא תלות באולפנים או מפיצים בינלאומיים.
יורוק
היחס לסביבה
בשנת 1995 הבחינו חוקרים כי השליטה בשמורה והקצאת משאבי טבע נמנעה מבני היורוק בחסות ניהול היערות המדעי. ניהול השמורה לטובת תעשיית העץ או "חורשת עצים משובחת" פגעה בדרכי המחייה של היורוק. ככאלה מציינים החוקרים שהיורוק נושלו ממשאבי היער שלהם מהסיבות הבאות: "על ידי הפקעה ישירה של אדמותיהם, שכן התעלמו מזכויות הקניין של היורוק והגישה לאתרי הליקוט נותקה; ובאמצעות שינוי אקולוגי שנוצר בעקבות שינוי במשטרי הניהול".
בן גלעדי
Pulse Films
בשנת 2019 הפיק את הסרט ״Pig" עם ניקולס קייג  , הסרט נקנה להפצה על ידי הסטודיו Neon  ונחשב לאחד הסרטים המצליחים והמעורכים ביותר של שנת 2021.
יורוק
היחס לסביבה
ניהול יערות, הממוקד ברווח והרסני, משפיע על היערות על אדמות יורוק, שכן אזורי הסביבה קשורים למרות גבולות פוליטיים שנקבעו על ידי מתנחלים. בנוסף, בתוכניות היערנות של ארצות הברית, ניתנה לעמים ילידים רק הזכות "להפקיע את האדמה, אך לא לנהל את הצמחייה". במקרה של היורוק, "ניהול הצמחייה והתרבות והכלכלה של היורוק קשורים קשר הדוק" וכתוצאה מכך "חוסר ההתאמה ההולך וגובר של היער שעבר שינויים למחיה של היורוק סייע לדחוף את היורוק למכור את אדמתם".
כפרים
כפרי היורוק ('o'loolekw - "כפר") הורכבו ממשפחות בודדות שחיו בבתים חד-משפחתיים נפרדים. הבית היה בבעלות הגבר הבכור ובכל אחד מהם חיו כמה דורות של גברים הקשורים מצד אביהם במשפחה וכן נשותיהם, ילדיהם, בעלי בנותיהם, קרובי משפחה לא נשואים וקרובי משפחה מאומצים. כפרי יורוק כללו גם ו. בקתות הזעה יועדו לגברים ממשפחה פטרילינאלית מורחבת כמקום להתכנסות. בזמן שבמהלך מחזורי הווסת שלהן, נשים שהו בבקתות תת-קרקעיות נפרדות במשך עשרה ימים. בנוסף, הירושה של קרקעות הייתה בעיקרה פטרילינאלית. רוב העיזבון הועבר לבני האבות. גם בנות וקרובים גברים היו צפויים לרכוש חלק מהאחוזה.
מבנה חברתי
לחברת יורוק לא היו צ'יפים, אבל בכל כפר פעל כמנהיג אדם עשיר הידוע בתור פיירק (peyerk), שהוכשר על ידי הזקנים. ההכשרה של הפיירק כללה מסע חזון שבו הוא תקשר עם הסביבה הטבעית ועולם הרוח. פיירקים מכפרים רבים התכנסו ליישב סכסוכים שבטיים וגם אירחו טקסים שבטיים. הפיירק סיפק מזון ומחסה לאנשי היורוק ובגדים מיוחדים לרקדנים. הפיירקים התגוררו בבתים בגובה רב יותר, לבשו בגדים עדינים יותר ולפעמים דיברו שפות זרות.
של היורוק היו בדרך כלל נשים. נשים היו הופכות לשמאניות לאחר שחלמו שנאמר להן לעשות זאת. שמאן אחר סייע להן בריקוד פולחני. השמאנים היו משתמשים בצמחים, תפילה וטקסים כדי לרפא אנשים, וגם ערכו טקסים כדי להבטיח ציד, דיג וליקוט מזון מוצלחים.
מדי שנה התכנסו היורוק למה שנודע כטקס ההתחדשות העולמית, בו הושמעו שירים ונערכו ריקודים שהועברו במשך דורות רבים. רקדנים היו לובשים בגדים מפוארים לאירוע.
חלק מהמקורות מתייחסים אל חברת היורוק כמרובדת חברתית, משום שהקהילות היו מחולקות בין syahhlew ("עשיר"), wa's'oyowok' / wa'soyowok' ("עני") ו-ka'aal ("עבדים"). ה-syahhlew היו הקבוצה היחידה שהורשתה לבצע מטלות דתיות. יתר על כן, היו להם בתים בגובה גבוה יותר, לבשו בגדים יפים יותר ודיברו בצורה ייחודית. הסיבה העיקרית לכך שגברים הפכו לעבדים הייתה שהם היו חייבים כסף למשפחות מסוימות. אף על פי כן, העבדות לא נחשבה למוסד משמעותי. בסך הכול, ככל שהדירוג החברתי של אדם היה גבוה יותר, כך נחשבו חייו בעלי ערך רב יותר.
נישואים
כשבנות התחתנו, משפחות יורוק היו מקבלים תשלום מבעלה. לרוב, בנות זכו להערכה רבה במשפחה. סכום הכסף ששילם גבר קבע את מעמדם החברתי של בני הזוג. אדם עשיר, שיכול היה להרשות לעצמו לשלם סכום גבוה, העצים את מעמד הזוג וילדיהם בתוך הקהילה. כשהתחתנו, החזיקו שני בני הזוג ברכושם האישי אך הכלה גרה עם משפחת החתן ונטלה על עצמה את שם משפחתו. גברים שלא היו מסוגלים לשלם את מלוא סכום הכסף יכלו לשלם מחצית מהעלות עבור הכלה. בכך, הזוג נחשב "נשוי למחצה". זוגות חצי נשואים חיו עם משפחת הכלה והחתן היה הופך לעבד עבורם. יתר על כן, ילדיהם קיבלו על עצמם את שם המשפחה של האם. במקרים של גירושים, יכול היה כל אחד מבני הזוג ליזום את הפירוד. הסיבה השכיחה ביותר לגירושין הייתה אם האישה הייתה עקרה. אם האישה רצתה להתגרש ולקחת איתה את הילדים, משפחתה נאלצה להחזיר לבעל את התשלום המקורי שלו.
איזור (תכנון ערים)
רקע היסטורי
יש עדויות לכך שבוצעו סיווגים שונים לקרקעות החל מהעת העתיקה. עד למהפכה התעשייתית, רוב העבודות היו בבתים ולכן אזורי המגורים שימשו כמקומות העבודה, הייצור והסחר. במאה ה-18 וה-19, החל תהליך של מעבר מקומות העבודה למפעלים, יחד עם עלייה בצפיפות וזיהום. הדבר הוביל מעצבי מדיניות לשקול הפרדת שימושים, ובמדינות מתפתחות באירופה נאסר על תעשיות מזהמות במיוחד להיבנות במרכזי מגורים, וחלה עלייה ברגולציה. תכנון הערים ביקש לשפר את תנאי המחיה באמצעות מדיניות תכנונית של אזור, כך שהתעשייה המזהמת הורחקה מאזורי המגורים. המדיניות הפכה לרווחת בסוף המאה ה-19 והפכה לשיטת התכנון השלטת בעולם המערבי שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובמקביל הלכה והתפתחה מגמת הפרבור.
סוגים ושימושים
קיימות מספר קטגוריות באזורים אורבניים: מגורים, מגורים-מסחר, מסחר, תעשייה ואזורים פתוחים (כגון מגרשי ספורט ושדות תעופה). את אלו ניתן לחלק לקטגוריות נוספות, למשל סוגי שונים של אזורי מסחר - חנויות, משרדים; תעשייה - תעשייה כבדה, מחסנים (ניתן להטיל מגבלות על פליטת מזהמים, רעש וכו'); מגורים - ארעיים (בתי מלון, מוטלים) או קבועים (בתי מגורים). פעולות של אזור יכולות לכלול רגולציה של פעילויות המותרות במקום, סוג הבנייה המותרת (בתים פרטיים, רבי קומות), גובה הבניינים, צפיפותם, הנחיות ליצירת מקומות חנייה ועוד. תהליך האזור עושה שימוש בתכנון שימושי קרקע לצורכי תכנון ערים ואזורים. שטחי קרקע מחולקים על ידי רשויות לאזורים שבתוכם מותרים שימושים שונים. לפיכך הפרדת שימושים היא גם טכניקה של תכנון השימוש בקרקע בתור כלי לתכנון עירוני. המילה נגזרת מהפרקטיקה של "ייעוד שטח מסוים" כדי לערוך מיפוי המסדיר את השימוש, הצורה, העיצוב והתאימות של פיתוחו. מבחינה חוקית, תוכנית זו מיושמת בדרך כלל כחוק עזר בהליכים המתאימים.
טענות בעד מדיניות של אזור עומדות על כך שתהליך זה שומר על האינטרסים השכונתיים, שומר על אופי השכונות (למשל, מניעת עלייה בצפיפות או הפיכת אזורי מגורים לאזורי מסחר), תוך מקסום הרווחה הכללית ושמירה על משאבים/מוסדות. הדבר אמור להגן על תושבי שכונות, שרשאים להחליט אם להקל בהגבלות ולהעניק פיצויים כשנדרש. מבקרי הגישה טוענים לפגיעה בהון החברתי, לריחוק מקומות עבודה וכתוצאה מכך לשהייה וזמן רב בדרכים, מאחר שיש לעבור מרחק רב על מנת להגיע למקומות - בין אם מדובר בעבודה או בילוי.
יוהאן פוסט
יוהאן פוסט (בגרמנית: Johann Fust; 1400 C. - 30 באוקטובר 1466) היה מדפיס גרמני.
חייו
פוסט התפרסם כמי שמימן את ניסיונותיו של יוהאן גוטנברג להמצאת הדפוס המודרני, וזכה ברווחיו של גוטנברג מהמצאתו לאחר משפט שנערך ביניהם ובסיכומו עוקל בית הדפוס של גוטנברג לטובת פוסט. עובדה זו הקימה לו מבקרים שראו בו איש הון שניצל את מצוקתו הכלכלית של גוטנברג. אחרים ראו בו משקיע ראוי, שהיה הפטרון היחיד שהמשיך להאמין בגוטנברג ולהעניק לו חסות גם לאחר כישלונות ראשוניים של המצאתו.
פוסט השיא את בתו היחידה כריסטינה לעוזרו לשעבר של גוטנברג, פטר שפר, שהעיד לטובתו של פוסט נגד מעבידו. ויחד עם חתנו הקימו בית דפוס משלהם: "שפר&פוסט".
רצח שינזו אבה
רצח שינזו אבה התרחש ב-8 ביולי 2022 סמוך לשעה 11:30 (שעון יפן) בנארה שביפן: ראש ממשלת יפן לשעבר שינזו אבה נורה פעמיים בעת שנשא נאום בחירות בעיר. הוא נפצע באורח אנוש ומת מפצעיו.
אירוע הירי
ב-8 ביולי 2022 נשא אבה נאום בשמו של קיי סאטו, מועמד המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות לבית היועצים של יפן לשנת 2022 , שצפויות להתקיים יומיים לאחר מכן, ב-10 ביולי. אבה נורה פעמיים מאחור בעזרת רובה ציד מאולתר והתמוטט.
בתיעוד שפורסם כמה שעות אחרי הרצח, ניתן לראות כי המתנקש ירה בשינזו אבה מאחור. תחילה נשמעת ירייה אחת, שאחריה נותר אבה עומד ואף מסתכל לאחור. מייד לאחר מכן נשמעת ירייה נוספת, ואז עיכלו כל הסובבים את המתרחש וזינקו על המתנקש, בזמן שאבה נפל לרצפה. בתמונות ששודרו בטלוויזיה המקומית נראה שעשן ליווה את הירי, ואחריו נראה אבה מוטל על הכביש עם כתמי דם על חולצתו.
אבה פונה מחוסר הכרה לבית חולים, מצבו הוגדר בתחילה אנוש, אך כעבור שעות בודדות נמסר כי מת מפצעיו. מבית החולים נארה מדיקל יוניברסיטי נמסר כי אחד הקליעים חדר היישר ללבו של אבה, וכי הרופאים לא הצליחו לעצור את הדימום הקשה שממנו סבל.
החשוד
טֵצוּיָה ימאגאמי (ביפנית: 山上徹也), תושב נארה בן 41, חבר לשעבר בצי ההגנה העצמית הימי של יפן בין השנים 2002–2005, נעצר על-ידי משטרת מחוז נארה בחשד לניסיון רצח, והועבר לתחנת המשטרה של מערב נארה. לפי דיווחים, ימאגאמי טען בפני חוקריו כי אימו הצטרפה לכנסיית האיחוד (הנחשבת בעיני מספר מבקרים לכת נוצרית), לה העניקה תרומה גדולה בעבר, ונטר טינה לאבה על תרומתו לפופולריות התנועה הדתית אשר הביאה להרס משפחתו. המשטרה פרסמה בפומבי את זהות הקבוצה שצוטט על ידי החשוד בתחילת בזמן הקרוב לרצח.
לפי אנשי כנסיית האיחוד, אמו של הרוצח ימגאמי הצטרפה לכנסייה בסביבות 1998, אבל בשנת 2009 הפסיקה להשתתף בטקסים שלה. כשנתיים או שלוש לפני הרצח חידשה את הקשר עם חברים בכנסייה, ובחצי השנה האחרונה לערך היא השתתפה שוב באירועיה, בערך אחת לחודש.
לאחר ההתנקשות
בלשכת ראש ממשלת יפן הוקם מרכז לניהול משברים. ראש ממשלת יפן פומיו קישידה, שהיה במחוז יאמאגטה לרגל קמפיין בחירות, ביטל את אירועיו המתוכננים וחזר לטוקיו. כל חברי ממשלת יפן המכהנים, מלבד שר החוץ של יפן יושימאסה היאשי ששהה באינדונזיה לרגל פורום G20, נקראו גם כן בחזרה לטוקיו. הוחלט שהבחירות לבית היועצים של יפן ייערכו כמתוכנן, בנימוק שההתנקשות "לא יכולה לעצור את הדמוקרטיה".
שורת מנהיגים ברחבי העולם הביעו זעזוע מההתנקשות באבה.
בהצהרה לתקשורת, קצין המשטרה המקומית הודה כי "אנחנו לא יכולים להכחיש שהיו בעיות אבטחה".
פנסילבניה
היסטוריה
לפני ההתיישבות האירופית באזור, שימש האזור מקום מושבם של שבטים אינדיאנים רבים ובהם הלנאפי, סוסקוואהאנה, אריאז, אירוקוי, שווני ואחרים.
בשנת 1643 התיישבה באזור בו נמצאת היום פילדלפיה קהילה משוודיה. מאוחר יותר עברה השליטה באזור להולנד ולבריטניה. ב-4 במרץ 1681 העניק המלך צ'ארלס השני זיכיון התיישבות לויליאם פן עבור השטח בו נמצאת המדינה. פן ייסד את מושבת פנסילבניה (בלטינית: "יערו של פן") — בה הותר חופש פולחן ודת, כך הציע לפתור את בעיית רדיפת הקוויקרים בעולם הישן עליהם נמנה פן בעצמו.
שטחה המערבי של המדינה היה שטח מריבה בין בריטניה וצרפת במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במקום בו עמד המוצב הצרפתי פורט דו'ווסן עומדת היום העיר פיטסבורג. בשל חופש הפולחן והדת במושבה הגיעו אליה מתיישבים רבים מגרמניה, סקוטלנד ואירלנד. בשנת 1704 קיבלו "שלושת המחוזות הנמוכים" ניו קסל, קנט וססקס רשות להקים בית מחוקקים משלהם, ובהמשך הפכו למושבה נפרדת בשם דלאוור.
פנסילבניה הייתה אחת מ-13 המושבות שמרדו בבריטניה במהלך המהפכה האמריקנית בשנת 1776. פנסילבניה הייתה המדינה השנייה לאשרר את החוקה האמריקאית, ב-12 בדצמבר 1787, חמישה ימים לאחר שדלאוור אשררה את החוקה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נערך במדינה קרב גטיסברג ליד העיר גטיסבורג, אשר נחשב לנקודת המפנה במלחמת האזרחים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה תעשיית ייצור הנפט במערב המדינה. במהלך המאה ה-20 התפתחו תעשיות הפלדה במדינה וכן כריית פחם. כלכלת המדינה נפגעה עם הירידה שחלה במעמדן של תעשיות אלה בסוף המאה ה-20.
גאוגרפיה
פנסילבניה מהווה גשר גאוגרפי בין צפון מזרח ארצות הברית לבין מדינות הדרום של ארצות הברית, וכן גשר בין המדינות לחוף האוקיינוס האטלנטי לבין מדינות המערב התיכון. המדינה גובלת בצפונה בניו יורק, במזרחה, מעבר לנהר דלאוור, בניו ג'רזי, בדרומה במדינות דלאוור, מרילנד, ווירג'יניה המערבית, ובמערבה באוהיו. בצפון המדינה נמצאת ימת אירי.
אורכה של המדינה הוא 290 ק"מ, ורוחבה הוא 500 ק"מ. שטחה הכולל של המדינה הוא 119,283 קמ"ר, מתוכם 2,990 קמ"ר שטחי מים. פנסילבניה היא המדינה ה-33 בגודלה בארצות הברית.
המדינה נחצית באלכסון על ידי הרי האפלאצ'ים החוצים את המדינה מצפון מזרח לדרום מערב. החלק הצפוני של ההרים היא רמת אולג'ני.
למדינה יש 143 ק"מ של חופים לאורך נהר הדלאוור, המהווה למעשה לשון ים, אך אין למדינה חוף ישיר עם האוקיינוס האטלנטי. עם זאת נמל פילדלפיה הוא אחד הנמלים הימיים העיקריים של ארצות הברית.
ממשל ופוליטיקה
כמו כל מדינות ארצות הברית, ממשלת פנסילבניה מורכבת משלוש רשויות: מבצעת, מחוקקת ושופטת.
הרשות המבצעת
בראש הרשות המבצעת של פנסילבניה עומד מושל המדינה. המושל הנוכחי, (שנת 2022), הוא איש המפלגה הדמוקרטית - טום וולף. כמו כן נבחרים סגן המושל, ראש התביעה הכללית, החשב הכלל, וראש מחלקת האוצר של המדינה.
הממשלה מורכבת מ-18 ראשי סוכנויות המדינה הממונים על ידי המושל. תפקידי ראשי סוכנויות המדינה הם: מזכיר המדינה, התובע הכללי, מזכיר משרד החינוך, המפקח על הביטוח, מזכיר משרד הבנקים, מזכיר משרד החקלאות, מזכיר משרד הבריאות, המפקח על המשטרה, מזכיר משרד העבודה והתעשייה, מזכיר משרד הרווחה, מזכיר משרד האוצר, מזכיר משרד המסחר, מזכיר משרד ענייני הקהילה, מזכיר משרד התחבורה, מזכיר המשרד לאיכות הסביבה, מזכיר משרד השירותים הכלליים, מזכיר משרד ענייני הזיקנה, מזכיר מחלקת השבים (חנינות).
הרשות המחוקקת
לפנסילבניה שני בתי מחוקקים מאז שנת 1790. האספה הלאומית של פנסילבניה, כוללת את הסנאט של פנסילבניה ובו 50 חברים ואת בית הנציגים של פנסילבניה ובו 203 נציגים.
הרשות השופטת
פנסילבניה מחולקת ל-60 מחוזות שיפוטיים. בכל מחוז, למעט שני מחוזות, יש בתי משפט מחוזיים (שנקראו בעבר - בתי משפט שלום "justices of the peace"), והם דנים בתביעות פליליות בעלות חשיבות נמוכה ובתביעות אזרחיות בסכומים נמוכים (מקביל לבתי משפט השלום בישראל). בפילדלפיה ישנה ערכאה של בתי משפט עירוניים, ובפיטסבורג ערכאה של בתי משפט משטרתיים עירוניים, להם סמכויות זהות לבתי המשפט המחוזיים של שאר מחוזות פנסילבניה. מקורם של בתי משפט הנמוכים בערכאה שנקראה "בתי משפט לפניות רגילות (Courts of Common Pleas). מעל בתי המשפט המחוזיים ישנן שתי ערכאות ערעור - ערכאת הערעור העליונה (the Superior Court), המקבילה לבתי המשפט המחוזיים בישראל, ערכאת הערעור העליונה היא בית המשפט של חבר העמים של פנסילבניה (the Commonwealth Court), המקביל לבית המשפט העליון בישראל. בערכאת הערעור העליונה יושבים 15 שופטים, ובבית המשפט של חבר העמים 9 שופטים. בית המשפט של חבר העמים משמש גם כערכאה ראשונה בתביעות נגד המדינה, ובענייני בחירות (מקביל לסמכויות בג"ץ במדינת ישראל).
מעל כל ערכאות אלה נמצא בית המשפט העליון של פנסילבניה שהיא ערכאת ערעור עליונה ואחרונה מעל הן ערכאת הערעור העליונה ומעל בית המשפט של חבר העמים. ערכאת ערעור זו דנה גם בערעורים על עונשי מות. בבית משפט זה חברים 7 שופטים הנבחרים בבחירות ישירות. נשיא בית המשפט העליון הוא השופט לו הוותק הגדול ביותר מבין כל השופטים הנבחרים.
פוליטיקה
פנסילבניה נחשבת כמדינה מתנדנדת בכך שאינה נשלטת על ידי מפלגה אחת. הסנטורים המייצגים את המדינה בסנאט של ארצות הברית הם: בוב קייסי מהמפלגה הדמוקרטית ופט טומי מהמפלגה הרפובליקנית. מרבית הכיסאות של המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית נשלטים על ידי המפלגה הדמוקרטית. מושל המדינה הנוכחי הוא טום וולף, חבר המפלגה הדמוקרטית. בשש מערכות בחירות רצופות, אלה של 1992, 1996, 2000, 2004, 2008 ו-2012, זכו המועמדים הדמוקרטיים ביל קלינטון (פעמיים), אל גור, ג'ון קרי (ברוב זעום של 50.9%) וברק אובמה (פעמיים, ברוב של כ-52%) בהתאמה. לעומת זאת, בבחירות של 2016 חל מהפך במדינה ודונלד טראמפ הרפובליקני ניצח את הילרי קלינטון עם 48.8% מהקולות.
כלכלה
נכון לשנת 1999, התוצר המדינתי הגולמי של פנסילבניה היה 383 מיליארד דולר אמריקאי. פנסילבניה היא המדינה השישית בגודלה בארצות הברית מבחינת התוצר שלה. בשנת 2000 ההכנסה הממוצעת לנפש הייתה $29,539 (מקום 18 בארצות הברית).
המוצרים החקלאיים העיקריים של המדינה הם מוצרי חלב, גידול עופות, בקר, פטריות, חזירים וחציר. המוצרים התעשייתיים העיקריים הם מוצרי מזון, מוצרים כימיים, מוצרי חשמל ומכונות. התיירות מהווה אחד מענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.
אחד מהמפעלים הגדולים במדינה הוא מפעל השוקולד הרשי הנמצא בעיר הרשי. בפיטסבורג ישנם מפעלים של היינץ המייצרים בעיקר קטשופ וכן מטה החברה שוכן בעיר. בנוסף נמצא במדינה המפעל של זיפו המייצר מצתים. מטה רשת התקשורת הגדולה בארצות הברית, Comcast נמצא בפילדלפיה, וכן רשת הביגוד הבינלאומית אמריקן איגל נמצאת בפיטסבורג.
מחוז לנקסטר ידוע ברהיטי העץ המיוצרים בו, בעיקר על ידי אנשי כת האמיש והמנוניטים.
ענף הדייג במדינה מתבסס על דייג של דגי מים מתוקים בימת אירי.
דמוגרפיה
על פי מחלקת מרשם האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2006 התגוררו במדינה 12,440,621 תושבים (מתוכם - 568,800, שהם 4.6% מאוכלוסיית המדינה, נולדו מחוץ למדינה). בפנסילבניה הגידול הגבוה ביותר בארצות הברית של האוכלוסייה ההיספנית והאסייתית.
מרבית התושבים ממוצא גרמני מתגוררים בפרוורי פילדלפיה. מרבית התושבים ממוצא בריטי מתגוררים במערב המדינה, בקרבת הגבול עם מדינת ניו יורק. באזור סקראנטון יש מתיישבים רבים ממוצא פולני ובפילדלפיה יש רוב לשחורים. בפנסילבניה יש יותר תושבים ממוצא סלובקי וולשי מכל מדינה אחרת של ארצות הברית, וכן מספר התושבים יוצאי אוקראינה השני בגודלו בארצות הברית (המדינה בה מספר האוקראינים הגבוה ביותר היא ניו יורק).
כבר מעת הקמתה של מושבת פנסילבניה על ידי הקוויקרים, הייתה נהוגה במושבה סובלנות דתית יוצאת דופן כלפי קבוצות דתיות אחרות, כגון הלותרנים, האמיש והמנוניטים. סובלנות זו הביאה להתיישבות של כתות רבות במושבה. הלותרנים יסדו את ניו סווידן (שוודיה החדשה), האחווה המורבית ייסדה את בית לחם שבפנסילבניה, וכן מספר רב של יישובים פרסביטריאנים במערב המדינה.
ספורט
פנסילבניה היא ביתם של מספר קבוצות ספורט מהליגות המקצועניות הבכירות בארצות הברית:
הספורט הפופולרי במדינה הוא הפוטבול, הן ברמה המקצוענית והן בליגות המכללות והתיכונים. מלבד ענפי הספורט בהם למדינה נציגות מקצועניות, ענף ספורט בולט נוסף הוא הספורט המוטורי.
מכללות ואוניברסיטאות
במדינה שוכנת האוניברסיטה היוקרתית הפרטית אוניברסיטת פנסילבניה שבעיר פילדלפיה. כמו כן, אוניברסיטת מדינת פנסילבניה הציבורית נמצאת בתחומה, ומכילה קמפוסים ברחבי המדינה. בנוסף אוניברסיטת קרנגי מלון הפרטית המפורסמת בתחומי המדע והטכנולוגיה נמצאת בעיר פיטסבורג.
מרוץ החברים למען חולי ה-ALS
מרוץ החברים למען חולי ה-ALS נערך מדי שנה, במטרה לעורר מודעות למחלת ה ALS ולגייס תרומות למען קידום המחקר למציאת תרופה למחלה ולטובת תמיכה וסיוע לחולים ובני משפחותיהם.
ALS היא מחלת ניוון שרירים חשוכת מרפא הפוגעת ביכולת התנועה של החולים. החולים מאבדים את יכולתם לנוע, לאכול, לדבר ולנשום, והם נותרים "לכודים" בגופם בעוד מוחם עודנו צלול, והולכים לעולמם לרוב תוך 3–5 שנים.
את המירוץ יזם בשנת 2012 מנכ"ל עמותת "פרס לחיים", שי ראשוני, ספורטאי, טריאתלוניסט, "איש ברזל" אשר אובחן בגיל 45 כחולה ALS. בכך, חיבר שי את שני תחומי העיסוק העיקריים שלו - ארגון אירועי ספורט והמאבק למציאת תרופה למחלה. המירוץ מאורגן ומופק על ידי עמותת "פרס לחיים" ועמותת ישראלס, העוסקות בקידום מחקר ברמה הלאומית והבינ"ל למציאת רפואה למחלה חשוכת המרפא ובתמיכה וסיוע לחולים ומשפחותיהם, ההפקה נעזרת בצוות מתנדבים מסור החוזר שנה אחר שנה לפעול במסגרת המירוץ.
המירוץ נערך ברמת השרון, וכולל הפנינג משפחתי ושני מסלולי ריצה - האחד בן 2 ק"מ, והשני בן 4.2 ק"מ (עשירית המרתון). המסלולים נגישים לכיסאות גלגלים, ובין משתתפי המירוץ הרצים וההולכים, משתתפים גם חולי ALS מרחבי הארץ המלווים בחברים ובני משפחותיהם.
המירוץ צובר פופולריות נוספת מדי שנה עם העלייה במודעות למחלה ובמעורבות העממית במאבק למציאת תרופה - במירוץ הראשון שנערך השתתפו 1000 רצים, ובמירוץ הרביעי השתתפו למעלה מ-2000 רצים, חברים ומשפחות. האירוע כולל בנוסף למירוץ, גם הפנינג משפחות ובו הפעלות מגוונות לילדים, מתנפחים, מתחם עיסויים גדול ומתחמי ישיבה.
משתתפי המירוץ מקבלים מדי שנה את חולצת המירוץ ופינוקים רבים שכולם תרומות של גופים מסחריים גדולים. בשנת 2014 הושק קמפיין "החולצה הנכונה", קמפיין ברשתות החברתיות ובו הצטלמו מפורסמים רבים בארץ, מתחומים שונים עם חולצת המירוץ.
אחוות הג'ינס
אחוות הג'ינס (באנגלית: The Sisterhood of the Traveling Pants) הוא סרט דרמה רומנטית משנת 2005 בבימויו של קן קוואפיס ובכיכובן של בלייק לייבלי, אלקסיס בלדל, אמבר טמבלין ואמריקה פררה.
תקציר העלילה
ארבע חברות טובות הנפרדות זו מזו לראשונה בחייהן, מחליטות לשמור על קשר באמצעות זוג מכנסי ג'ינס, אותם הן מעבירות מאחת לשנייה.
הפקה
צילום הסרט התרחש בעיקר באי סנטוריני, יוון, ובנוסף גם בקאבו סן לוקאס, מקסיקו.
קווין פארקר
קווין ריצ'רד פרקר (באנגלית: Kevin Richard Parker; נולד ב-20 בינואר 1986) הוא זמר, כותב שירים, מולטי-אינסטרומנטליסט ומפיק מוזיקלי אוסטרלי, הידוע בעיקר בזכות הפרויקט המוזיקלי שלו "טיים אימפלה", עבורו הוא כותב, מקליט ומפיק את המוזיקה אך ורק בעצמו (מלבד לכמה מקרים נדירים בהם נעזר בנגנים אחרים). בטקס פרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2015 זכה בשני פרסים, טכנאי הקלטות של השנה ומפיק השנה, על עבודתו באלבום Currents.
ראשית חייו והקריירה
פרקר נולד בסידני, אך גר רוב חייו פרת', מערב אוסטרליה. אביו של פרקר, ג'רי, נולד בזימבבואה ואמו, רוזלינד, מדרום אפריקה. הוריו של פרקר נפרדו והתגרשו כשהיה בן 3. מגיל 12 הוא התגורר בקוטסלו עם אביו, אמו החורגת רונדה ואחיו למחצה האבהי סטיבן, ואילו אחיו הגדול, סטיוארט, התגורר בבריסביין (קווינסלנד). יש לו גם אחות למחצה צעירה מצד האם, הלן, מנישואיה השניים של אמו.
פארקר גדל עם תשוקה למוזיקה מגיל צעיר. אביו של פרקר "ניגן המון מוזיקה כתחביב" והיה "חלק גדול מההתפתחות המוזיקלית של קווין. הניסיון הראשון שלו לנגן בכלי היה כשליווה את אביו בגיטרה.
אביו של פרקר ניגן בבית הרבה סוגי מוזיקה בניהם: הביטלס, נערי החוף וסופרטרמפ.
בגיל 11 פארקר התחיל לנגן על תופים, ממש כמו אחיו, ובהמשך עשה "מוזיקה ממש מוזרה שחוזרת על עצמה וכמעט חסרת ז'אנר", התחביב הזה הפך לאובססיה לפרקר ש"סתם עושה מוזיקה כל הזמן, מעולם לא עשיתי שיעורי בית, פשוט הייתי מבלה כל לילה במוסך בהקלטת מוזיקה."
בגיל 13, פרקר פגש את חברו, דומיניק סימפר, בשיעור המוזיקה שלהם במכללת ג'ון XXIII, פרת', איתו מצא קשר מוזיקלי. פרקר וסימפר התחילו לנגן שירים של Rage Against the Machine, Law Unwritten, Songk לוטו וקורן. בשנות העשרה המאוחרות לחייו, פרקר גילה את אומני הרוק הפסיכדליים הרבים של שנות ה-60 וה-70 שהיו בעלי השפעה עצומה על המוזיקה שלו.
עד שהוא היה 18, פארקר היה "ניגן בסצנה המקומית" ובאותה עת כתב מוזיקת רוק כבד המושפעת מהרוק של תחילת שנות השבעים.
כנער צעיר, פארקר אומר שהיה לו תקופות בהן הוא חש אבוד ובודד. "לא היו לי חיי משפחה הכי נורמליים. לא היה לי בסיס איתן לחזור אליו, אז התמודדתי עם הרבה דברים לבד. ופשוט הייתי אבוד. אני זוכר פעם אחת, כשהייתי בן 15 או משהו כזה, צחצחתי שיניים ופשוט נשברתי בבכי. פשוט הרגשתי כל כך לבד." פארקר סיפר גם איך הוא מרגיש שאלבומו של טיים אימפלה לשנת 2012 "Lonerism" "מאמת" הרבה מהרגשות שהיו לו כנער.
לימים עבד פרקר כעוזר משפטי, והעביר מסמכים מבית המשפט בפרת'. באותה עבודה היה כותב שירים בראשו בזמן השעמום, בהמשך הוא פרש מהתפקיד הזה.
לא היה לי מושג מה אני רוצה לעשות, כי לא נהנתי משום דבר שהוא לא מוזיקה"." פרקר אמר "שנאתי את זה, ויום אחד החלטתי לעבור לאסטרונומיה. ידעתי שאהיה עני ורציתי ללמוד משהו כיף."
בדרכו לבחינת האסטרונומיה האחרונה התקשרו לפארקר מחברת ההקלטות Modular Recordings וביקשו להחתים אותו על חוזה הקלטות. לאחר השיחה, פרקר סובב את מכוניתו מהבחינה ונסע הביתה כדי להמשיך להפיק מוזיקה.
בזמן שפרקר הקליט את אלבומו הראשון, אביו נפטר, לאחר מאבק של שנה בסרטן. למותו של אביו הייתה השפעה "מסיבית", הוא אומר. "זו הייתה תקופה מוזרה, מאוד מבלבלת, ולא באמת ידעתי מה לעשות בה."
קריירה
פארקר הוא חלק מסצנת המוזיקה של פרת', שם הוא מנגן בלהקות שונות בנוסף לפרויקט הראשי שלו, "טיים אימפלה". בהערה על כך אמר פרקר "זו סצנה ממש שקטה ומופרדת משאר אוסטרליה".
The Dee Dee Dums
בשנת 2005 הקים פארקר להקה בשם The Dee Dee Dums, (שיהפוך לבסיס של Tame Impala). די די דומס השיגו כמה שבחים מקומיים, זכו במקום השני בטורניר AmpFest 2005 וזכו במקום השלישי בהמשך אותה השנה בגמר המדינה של הדבר הגדול הבא.
בסוף 2007, פארקר שינה את שמה של הלהקה ל"טיים אימפלה", וגייס את ג'יי ווטסון לתופים.
לפני שגייס את ג'יי ווטסון לתופים, ווטסון נהג "ללכת לצפות ב"The De De Dums" כל הזמן.
הייתי "מהמעריצים המורעלים שלהם". ידעתי שזו להקה מדהימה. הם היו הלהקה האהובה עליי בפרת '. אני חושב שאמרתי לקווין פעם שהם היו ב-20 הלהקות האהובות עלי אי פעם." לאחר מכן הצטרף ווטסון כמתופף, כיום ווטסון מנגן על הסינתיסייזרים.
טיים אימפלה
Tame Impala היא להקת הרוק הפסיכדלית של פארקר. קווין פארקר כותב את כל המוזיקה לבדו ומקליט כמעט את כל המוזיקה של "טיים אימפלה" (ישנן מספר הקלטות בהן ג'י ווטסון היה מעורב), כיום קווין מנגן בגיטרה ושר בהופעות, וחבריו הקרובים ג'י ווטסון, דומיניק סימפר, קאם אייברי וג'וליאן ברבגאיו מלווים אותו.
בשנת 2008, פרקר חשף: "מרבית השירים ב- EP הראשון מעולם לא נועדו להישמע על ידי שאר האנשים בעיר פרת', קל וחומר שאר העולם. הם הוקלטו רק למען האזנה שלי ושל החבר'ה."
לאחר הופעות רבות בשנת 2008 ו-2009, בשנת 2010 אלבום הבכורה של "טיים אימפלה", Innerspeaker יצא לאור, הוא זכה בפרסJ ובפרס הרולינג סטון עבור אלבום השנה, ו-5 מועמדויות ב-ARIAs.
היכולת של פרקר לקחת אלמנטים רבים משנות הרוק הפסיכדליות של שנות השישים, ולתת לו טוויסט מודרני מובהק, יצרה צליל חדש ומקורי שזכה לשבחים רבים. פארקר גם זכה בפרס WAMI לגיטריסט הטוב ביותר ופרס ה-APRA לשיר פורץ הדרך של השנה.
"Lonerism" יצא לאור ב־5 באוקטובר 2012 וזכה לביקורות חיוביות רבות. כשדיבר על הכיוון של האלבום החדש, אמר פרקר כי "Lonerism" היא המוזיקה שהרגשתי כאילו רציתי לעשות במהלך Innerspeaker, אבל הרגשתי שזאת קפיצה רבה מדי. כשעשיתי את Innerspeaker הרגשתי שאני צריך להכין אלבום עם גיטרות בלבד, ולא להשתמש בסינתיסייזרים.
בטקס פרסי ה-ARIA לשנת 2015 זכה בשני גביעים, טכנאי ההקלטות של השנה ומפיק השנה, על עבודתו בפרויקט "Currents".
ביולי 2015, הקבוצה זכתה בשלוש קטגוריות נוספות בטקס: אלבום השנה, להקת השנה ואלבום הרוק הטוב ביותר. ב־30 במרץ 2019 הלהקה הופיעה בשידור חי ב"סאטרדיי נייט לייב".
ב־13 באפריל 2019 "טיים אימפלה", הופיעו כהדליינרים ראשיים בפסטיבל המוזיקה והאמנויות של עמק Coachella. ב־28 ביוני 2019 הלהקה הופיעה כהדליינרים ראשיים בפסטיבל גלסטונברי.
Pond
מאוחר יותר החליף אותו בתופים קמרון אייברי. פרקר הפיק גם את האלבומים "Hobo Rocket" (2013), "Man It Feels Like Space Again" (2015), "The Weather" (2017) ו-"Tasmania" (2019).
שיתופי פעולה נוספים
פארקר שיתף פעולה עם מארק רונסון בשירים "Daffodils", "Summer Breaking " ו-"Leaving Los Feliz" באלבום של רונסון, "Uptown Special".
חיים אישיים
ב־11 בפברואר 2019 התחתן פרקר עם חברתו סופי לורנס בכרם במערב אוסטרליה. ב-2021 נולד להם ילד.
ציוד מוזיקלי וצליל
הצליל של פארקר נשען מאוד על דוושות אפקטים שונים כדי להשיג את גוני הגיטרה הייחודיים לו.
גיטרות
פארקר מכוון את הגיטרות שלו בכייוון D כדי להקל על מתח המיתרים ולהתנסות בצלילים השונים שהכיוונון מציע.
פונס אלר
איזאק אלפונס "פונס" אלר (בהולנדית: Izaäk Alphonse "Fons" Aler; 3 במאי 1896 – 21 בדצמבר 1981) היה לוטננט גנרל הולנדי אשר שימש כמפקד חיל האוויר המלכותי ההולנדי, ולתקופה קצרה אף שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל).
ביוגרפיה
אלר נולד באמסטרדם ב-3 במאי 1896. ב-1917 הוא התגייס לצבא הולנד ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית ההולנדית. הוא למד טיסה, ולתקופה קצרה שרת בחיל אוויר הטרי של הולנד. כעבור זמן קצר הוא עזב את הצבא והחל לעבוד כטייס עבור חברת KLM. כמו כן שימש כראש השירות הטכני בנמל התעופה סכיפהול. ב-1939 פרצה מלחמת העולם השנייה, והולנד הכריזה על גיוס כללי. אלר נאלץ לחזור ולהצטרף לחיל האוויר. לאחר המלחמה המשיך אלר לשרת בצבא, ובשל ניסיונו העשיר בתחום התעופה, מונה ב-1946 למפקד חיל האוויר. במסגרת תפקידו, היה עליו לבנות מחדש את חיל האוויר ההרוס. אלר דאג לרכישת מטוסים חדשים עבור חיל האוויר ולהקמת מנגנון אימונים. הוא אף דאג להקים בית ספר ראשון לתעופה צבאית בהולנד. כמו כן הוא פעל להפיכתו של חיל האוויר לזרוע עצמאית. ב-1 בינואר 1953 הוא מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל). עם זאת, ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא פרש מהצבא ומונה למנכ"ל KLM. הוא סיים את תפקידו זה ב-1 במאי 1961.
הצבעה באמצעות כסף
הצבעה באמצעות כסף היא אנלוגיה שמתייחסת להשפעה של בחירת המוצרים שעושה הצרכן על פעולות היצרן.
המושג
בכמה ספרי כלכלה שיצאו באמצע המאה ה-20, נעשה שימוש במונח "הצבעה באמצעות כסף" כדי לתאר את התהליך שבו בחירות הצרכנים משפיעות על החלטות הייצור של חברות. מוצרים שצרכנים קונים מיוצרים יותר בעתיד. מוצרים שלא נמכרים כמצופה ייוצרו פחות. לפי אנלוגיה זו, הצרכנים, במהלך הקניות שהם מבצעים, מצביעים ברגליים עבור "מנצחים" ו"מפסידים".
ביקורת
ההצבעה באמצעות כסף ספגה ביקורת באמריקה המודרנית על היותה מעמדית. הצבעה באמצעות כסף נעשית על ידי צרכנים ממעמד הביניים והגבוה, המוציאים את כספם.
המאמצים לעודד תאגידים וחברות לפעול בדרכים ידידותיות לסביבה הפכו פופולריים. לא ברור אם חברות שיוצרות השפעות חיצוניות סביבתיות שליליות אכן ישנו את שיטת הייצור שלהן כדי לספק רצונות כאלה.
החפרפרת (מיני-סדרה)
החפרפרת (במקור "פחח, חייט, חייל, מרגל", ) היא דרמה לטלוויזיה בת שבעה חלקים משנת 1979 בהפקת ה-BBC ובבימויו של ג'ון אירווין. המיני-סדרה היא עיבוד לספר "החפרפרת" באותו שם מאת ג'ון לה קארה שיצא לאור בשנת 1974. בסדרה מככבים אלק גינס, איאן ריצ'רדסון, מייקל ג'ייסטון, אנתוני בייט, איאן באנן, ג'ורג' סיוול ומייקל אולדרידג'. השידור הראשון בבריטניה היה מ-10 בספטמבר עד 22 באוקטובר 1979, ובארצות הברית שודרה הסדרה החל מ-29 בספטמבר 1980.
בארצות הברית הושמטו סצנות אחדות והסדרה קוצרה לשישה חלקים. היו גם שינויים ברצף העלילה. בסדרה המקורית סמיילי מבקר את קוני זאקס לפני שפיטר גווילאם פורץ ל"כיכר", ואילו בגרסה האמריקנית הפכו את הסדר בהתאם להתרחשויות ברומן.
תקציר עלילה
ג'ורג' סמיילי (אלק גינס) סגן ראש שירות הביון הבריטי (SIS) נאלץ לפרוש מעבודתו בעקבות "מבצע הוכחה", משימת ריגול כושלת בצ'כוסלובקיה. הסוכן הוותיק ג'ים פרידו (איאן בנן) נשלח לפראג כדי לפגוש גנרל צ'כי, שלו פרטים מזהים על מרגל סובייטי השתול בדרגים הגבוהים ביותר של שירות הביון הבריטי, הידוע בשם "הכיכר" והשוכן בכיכר קיימברידג' שבלונדון.
המשימה נכשלה ופרידו שנורה בכתפו, נלכד, ומעונה קשות על ידי הסובייטים. ראש השירות, הידוע רק בשם "קונטרול", מסולק במהרה ובמקומו מתמנה פרסי אלליין (אולדרידג'). לאובססיה של "קונטרול" לגבי החפרפרת הסובייטית אין שותפים בקרב אנשי "הכיכר". נהפוך הוא, הבריטים מאמינים שסוכן משלהם פועל ב"מרכז המוסקובאי", ומעביר להם מידע סודי ביותר במבצע ששם הקוד שלו הוא "מבצע כישוף".