cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוניי במשחקים האולימפיים לנוער
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של ברוניי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט, אתלטיקה ושחייה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה וסיף. בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים.
סויוז TMA-21
סויוז TMA-21 (ברוסית: Союз ТМА-21) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-4 באפריל 2011 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-16 בספטמבר 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה אלכסנדר סמוקוטייב, ומהנדסי הטיסה אנדריי בוריסנקו ורון גארן. זו הטיסה ה-109 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.
הצוות
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
הולידיי גריינג'ר
הולידיי קלארק גריינג'ר (באנגלית: Holliday Clark Grainger; נולדה ב-27 במרץ 1988) הידועה גם בשם הולי גריינג'ר היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת מהופעותיה בתפקיד לוקרציה בורג'ה בסדרה "הבורג'ס" של ערוץ שואוטיים, ובתפקיד אסטלה בעיבוד של מייק ניואל לרומן "תקוות גדולות".
ביוגרפיה
גריינג'ר נולדה בדידסבורי שבמנצ'סטר. אחד מהסבים שלה הוא איטלקי. ניסיון המשחק הראשון שלה היה בגיל שש כשהופיעה בסדרת טלוויזיה של ה-BBC. היא הופיעה כילדה בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע רבים.
קריירה
הופעתה הראשונה של גריינג'ר בטלוויזיה הייתה בגיל שש בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בסדרות כגון "חדר מיון", "רופאים" ו"דיאל ופסקו". גריינג'ר גילמה את מגאן בות' בסדרה "Where the Heart Is", סטייסי אפליארד ב"דרך ווטרלו", ואת סופיה בסדרה "מרלין".
ב-2011 הופיעה גריינג'ר בסדרת הטלוויזיה "הבורג'ס" בדמות לוקרציה בורג'ה לצדו של ג'רמי איירונס שגילם את האפיפיור אלכסנדר השישי. הסדרה שנוצרה על ידי זוכה האוסקר ניל ג'ורדן צולמה בהונגריה ורצה במשך שלוש עונות.
בנוסף להופעותיה בטלוויזיה היא שיחקה גם בתיאטרון ובסרטי קולנוע. היא גילמה את אמילי בסרט "The Scouting Book for Boys", את אחת האחיות ריברס בסרט "ג'יין אייר" משנת 2011 בכיכובם של מיה וסיקובסקה ומייקל פסבנדר, ושיחקה בתפקיד קטן בסרט "בל אמי" לצדם של רוברט פטינסון ואומה תורמן. ב-2012 הופיעה בסרט "אנה קארנינה" בתפקיד הברונית שילטון.
ביוני 2011 לוהקה לתפקיד ראשי בדמות אסטלה בעיבוד הקולנועי של מייק ניואל לרומן "תקוות גדולות" לצדם של ג'רמי אירווין והלנה בונהם קרטר. ב-2012 הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הקרנת הבכורה של הסרט באירופה הייתה בליל הסיום של פסטיבל הסרטים של לונדון. היא כיכבה במחזה "Disassociation" מאת לוק ביילי בתיאטרון לאורי, וב-2013 גילמה את בוני פארקר במיני-סדרה "בוני וקלייד". היא שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסרט "The Riot Club", עיבוד קולנועי של המחזה "Posh", לצדו של מקס איירונס.
גריינג'ר הופיעה בתפקיד אנסטסיה טרמיין, אחותה החורגת של סינדרלה, בעיבוד של קנת בראנה משנת 2015 לסיפור "סינדרלה". עוד הופיעה בסרט "קדחת הצבעונים" לצדה של אליסיה ויקנדר.
ב-2014 הופיעה על הבמה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב. ב-2016 כיכבה ג'ריינג'ר בסרט "שעה של גיבורים" של אולפני דיסני.
חיים אישיים
גריינג'ר חיה במנצ'סטר עם אמה, ג'נטה גריינג'ר, מעצבת גרפית במקצועה. היא למדה נגינה בפסנתר, שיעורי התעמלות, טאקוונדו והייתה תלמידה בבית ספר למחול במנצ'סטר.
קליפסו (ירח)
קליפסו (באנגלית: Calypso ידוע גם כ-Saturn XIV או Tethys C) הוא אחד מירחי שבתאי והתגלה ב-1980 על ידי דן פשאו, קנת' סידלמן, ויליאם באום, דאגלס קורי כירח ה-25 של שבתאי.
מקור השם
כאשר התגלה, הירח קיבל שם זמני S/1980 S25. הירח התגלה על ידי דן פשאו, קנת' סידלמן, ויליאם באום, דאגלס קורי.
בשנת 1983, הוא קיבל שם רשמי, על שמה של קליפסו במיתולוגיה היוונית, נימפה, בתו של אטלס, אחד מהטיטאנים ואלת הסערות. (השם ניתן גם לאסטרואיד 53 Kalypso ).
מסלול
קליפסו נמצא במסלול משותף עם הירחים טלסטו וטתיס. קליפסו נמצא בנקודת לגראנז' L5 (60° אחרי טתיס) בעוד שטלסטו נמצא ב-L4 (60° לפני טתיס) על אותו המסלול. קליפסו וטלסטו התגלו באותה שנה ונקראים הירחים הטרוייאנים של טתיס.
קליפסו משלים הקפה כל 45 שעות סביב שבתאי.
מבנה
לירח קליפסו יש מבנה לא רגיל, ונראה כי פני השטח מורכבים מחומר או רכיבים משוחררים היכולים להחליק את פני השטח והמכתשים עליו. פני השטח מחזירים אור עם אלבדו של 1.34, ככל הנראה מחול ורכיבים הנפלטים מהגייזרים של הירח אנקלדוס.
חקר באמצעות גשושיות
החללית וויאג'ר 2 ביצעה יעף ליד קליפסו וצילמה אותו בשנת 1981. הגשושית קאסיני-הויגנס ביצעה מספר יעפים ליד קליפסו במהלך שנות משימתה.
ביפין רוואט
גנרל ביפּין רוואט (בהינדי: बिपिन रावत; 16 במרץ 1958 – 8 בדצמבר 2021) היה ראש מטה ההגנה העומד בראש הכוחות המזוינים של הודו החל מיסוד התפקיד בינואר 2020 ועד למותו בהתרסקות מסוק בדצמבר 2021. לפני כן שירת בתור ראש מטה הצבא ה-26 של הצבא ההודי (זרוע היבשה) החל מדצמבר 2016 ועד שקודם לתפקיד מנכ"ל ועדת ראשי המטות בספטמבר 2019.
הוא שירת בתפקיד סגן הרמטכ"ל (של זרוע היבשה) 11 חודשים בלבד לפני מינויו לרמטכ"ל.
נהרג ב-8 בדצמבר 2021 בהתרסקות מסוק במדינת טאמיל נאדו יחד עם רעייתו ו-11 מקציניו הבכירים.
עימות סין-הודו 1987
במהלך העימות הצבאי בשנת 1987, בעמק סומדורונג צ'ו הוצב  הגדוד של רוואט בחזית נגד צבא השחרור העממי של סין.
פטרו מושאט
פטרו "מושאט" או פטרו הראשון (ברומנית: Petru Muşat או Petru întâiul) היה שליט נסיכות מולדובה בין השנים 1375–1391. עלה לשלטון אחרי השליט קוסטיה. על חותם של תעודה משנת 1377 מופיע תארו בלטינית כ-Petrus voivoda Moldaviensis (פטרו, וויווד של מולדובה) ובמסמך שהוצא בקנצלריה שלו ב-1 במאי 1384 שם השליט מופיע בצורת "פטרוס וויווד, דוכס מולדובה בחסדו של האל" «Petrus Waiwoda dei gratia dux Terre Moldavie»
רקע משפחתי
לפי המסורת ההיסטורית הרומנית שהייתה מקובלת עד לא מזמן, משערים כי פטרו הראשון מושאט היה בנו של השליט שקדם לו, קוסטיה ושל מרגרטה מושאט, בת או אולי נכדה של בוגדאן הראשון. דרך מרגרטה מושאט, פטרו מושאט ואחיו רומאן הם ממשיכי בית בוגדאן הראשונים ב"ענף" של שושלת זו, הנקרא "בית בני מושאט", ברומנית "המושאטינים" Muşatinii. לאחרונה פורסמו מחקרים שלפיהם הוא היה למעשה בנו של אדם בשם שטפאן, בן של בוגדאן הראשון.
מדיניות החוץ
פטרו מושאט השתית את מדיניותו על מאמצים לשמירת יחסים טובים עם כל שכניו, ובמיוחד עם השכנה מצפון, פולין, שפרשה את חסותה על מולדובה. חסות זו הייתה עשויה להגן על מולדובה מפני הונגריה ששלטה בה בעבר. ב-27 בספטמבר 1387 נסע ללבוב והצהיר שם אמונים למלך ולדיסלב השני יאגיילו של פולין. נסיכות מולדובה נותרה ביחסי וסאליות כלפי פולין במשך כמאה שנה - עד שנת 1497.
בשנת 1388 פטרו קיבל את חבל פוקוטיה ("האליץ'") בעל שטח של 8,000 קמ"ר כערבון על הלוואה בת 3,000 רובלים כסף "פרנקיים" לאוצר המלך. ההלוואה לא הוחזרה אף פעם במלואה. חוב זה ואזור פוקוטיה היוו אחר כך במשך מאה וחמישים שנה סיבה לוויכוחים ומלחמות רבות בין שתי המדינות.
פטרו מושאט תיווך גם במשא ומתן בין פולין ובין ולאכיה (1390,1389) שבהנהגת מירצ'ה הזקן. בזמנו קוימו גם המגעים הדיפלומטיים הראשונים בין מולדובה ובין הנסיכויות הרוסיות. פטרו קיבל משלחת מטעם הקניאז דמיטרי דונסקוי. כמצוין בכרוניקות הרוסיות, בנו של דמיטרי, ואסילי, שהיה בן ערובה בידי אורדת הזהב יצא מהשבי אל פודוליה, לפי הכתוב, בתחום "הוולאכים הגדולים" (כלומר הרומנים) "של פטרו" (1386).
בימי מלכותו האזור שליד המבצרים חוטין, צצינו (צ'צ'ון) על יד צ'רנוביץ של היום וחמלב נכללו בשטח נסיכות מולדובה. ושטח מולדובה הורחב דרומה עד למבצר צ'טאטיה אלבה קרוב לים השחור.
מדיניות הפנים
בימי מלוכתו של פטרו מושאט מולדובה ידעה התפתחות כלכלית. מסמכים ראשונים מעידים על קיומן של ערים כמו יאש, רומן, סירט, באיה, טרגו ניאמץ, חרלאו וחוטין. מאותה תקופה הגיע גם אזכור ראשון בתעודה משנת 1392 של חבל בוקובינה מצפון מולדובה. בשנת 1385 פטרו קבע את בירתו באזור הזה, בעיר סוצ'אבה.
בין היועצים הבכירים של השליט מוזכרים בעלי התואר של פרקלאב או סטרוסטה ווורניק. בנוסף בנה את מצודת הניאמץ ואת מנזר ניאמץ. פטרו ייסד גם את כנסיית "השילוש הקדוש" בעיר סירט, אחד מהדוגמאות הראשונות של האדריכלות המולדבית בימי הביניים.
מטבעותיו
פטרו מושאט טבע מטבעות כסף מסוג גרוש, כלומר דינר גדול, עליהם הופיע מצד אחד מגן עם פרחי שושן ושלושה פסים אופקיים עד קו האמצע ומהצד השני ראש שור הבר עם קרניים, סמל מולדובה. בין הקרניים מופיע כוכב מחומש ומהצדדים גם סהר ורוזטה שסימלה את השמש. בשולי המטבעות כתובות בלטינית SIM PETRI WOIWODI ו-SI MOLDAVIENSIS שבהם סבורים כי המילה SIM או SI משמעותה sigilium כלומר "חותם". מטבעות אלה זכו להערכה רבה ונפוצו באזור רחב. אלו היו מטבעות ראשונים של נסיכות מולדובה והגיעו עד לפולין, ליטא, קרים, לחוף הים השחור ולשטחי יוגוסלביה לשעבר. המטבעה של פטרו הוציאה גם חצאי גרוש מכסף.
מאבק לאוטונומיה כנסייתית
מושאט פעל בניגוד לרצונו של הפטריארך אנטוניוס הרביעי מקונסטנטינופול (1389 - 1390 ו-1391 - 1397) ועמד על מינוי בישוף ("מיטרופוליט") הילידי יוסיף (ה"ולאדיקה יוסיף"), קרוב משפחה שלו, בראש המוסדות הכנסייתיים במולדובה. מינוי זה הוסכם עם הבישוף של האליץ'. הפטריארך זעם והטיל חרם על השליט הרומני. בהמשך כמה אקסארכים, שליחים של הפטריארכים אנטוניוס ותאודוסיוס ביקרו במולדובה על מנת לקחת בידיהם את ראשות הכנסייה המולדבית אך לא הצליחו להניא את השליט מתמיכתו במינוי זה. בסופו של דבר המינוי של הבישוף יוסיף הוכר על ידי הפטריארך מקונסטנטינופול מאוחר יותר בשנת 1404, בימי מלכותו של אלכסנדרו הטוב.
פטרו מושאט נפטר בשנת 1391. הוא נקבר ככל הנראה בכנסייה הנקראת כעת כנסיית מיראוץ, הכנסייה העתיקה ביותר בעיר סוצ'אבה. הקבר המשוער התגלה בעת עבודות שיפוצים שנעשו בכנסייה בשנים 1996 - 1997 ובגדים רשמיים שנמצאו בו מוצגים במוזיאון להיסטוריה של סוצ'אבה.
נישואיו וצאצאיו
פטרו מושאט היה נשוי לנסיכה פולניה ממזוביה ששמה אינו ידוע, בת של יאנוש הראשון ושל אנה דנוטה, קרובת משפחה של מלכת פולין, יאדביגה. נולדו לו שני בנים, רומן ואיוואשקו שטענו בזמנם לכתר מולדובה.
איציק שחר
איציק שחר הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד מחנה שבטה.
שירות צבאי
שחר התגייס לצה"ל לחיל התותחנים, בשנת 2003 מונה למפקד גדוד 334 וכיהן בתפקיד עד שנת 2005. בשנים 2008–2011 כיהן כמפקד עוצבת הרעם. לאחר מכן מונה למפקד מחנה שבטה, וכיהן בתפקיד עד 2013. שחר כיהן גם כראש מחלקת התורה וההדרכה של כל חילות היבשה.
לאחר שחרורו משמש כמנהל החטיבה העליונה בבית הספר ברנקו וייס ע"ש הרצוג, בית חשמונאי ולאחר מכן מונה למנהל השש שנתי של אותו בית ספר.
שחר מתגורר בשריגים- לי-און, נשוי ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני בחינוך. הוא בוגר מחזור כ"ד בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית.
עירוני קריית שמונה
עירוני קריית שמונה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר קריית שמונה, המשחקת בליגה הלאומית. לזכות הקבוצה אליפות אחת, בה זכתה בעונת 2011/2012, וזכייה אחת בגביע המדינה בעונת 2013/2014. כמו כן זכתה הקבוצה ארבע פעמים בגביע הטוטו (פעמיים בליגת העל), ופעם אחת בגביע אלוף האלופים.
שנים ראשונות
עירוני קריית שמונה נוסדה כתוצאה מאיחוד שתי הקבוצות שייצגו בעבר את העיר, הפועל קריית שמונה ומכבי קריית שמונה.
הפועל קריית שמונה, שהייתה הקבוצה הבכירה יותר בעיר, נוסדה בשנת 1956 ושיחקה במשך רוב שנותיה בליגות הנמוכות של הכדורגל הישראלי. בשנת 1957 כבר עלתה מליגה ג' לליגה ב', ובשנת 1965 עלתה לליגה א' שהייתה אז ליגת המשנה. לאחר מכן התנדנדה בין הליגה השנייה לליגה השלישית מספר שנים. בשנים 1981–1985 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית (שהייתה ליגת המשנה). בשנת 1985, ירדה הקבוצה לליגה א', שם נשארה במשך 9 עונות. בשנת 1994 עלתה הקבוצה שוב לליגה הארצית, אך ב-1997 הפסידה 1–3 למכבי עירוני אשדוד וירדה חזרה לליגה א'.
יריבתה העירונית - מכבי קריית שמונה הקבוצה הפחות בכירה ומוכרת, הוקמה בשנת 1970, שיחקה בליגות הנמוכות בישראל בכל שנות קיומה, ולא הצליחה להתרומם מעולם מעבר לליגה השלישית במחוז צפון.
בתחילת המאה ה-21, כשהפועל קריית שמונה שיחקה בליגה א' ואילו מכבי קריית שמונה שיחקה בליגה ב', הגיע לעיר איש העסקים ויו"ר חברת "איתוראן" איזי שרצקי. שרצקי קנה את הבעלות על שתי הקבוצות העירוניות, והחליט לאחד אותן לקבוצה חדשה שנקראה עירוני "איתוראן" קריית שמונה. בפועל קבוצת מכבי קריית שמונה פורקה, והקבוצה המאוחדת תפסה את מקומה של הפועל קריית שמונה בליגה א', ולמעשה ברישומי ההתאחדות לכדורגל המשיכה להיקרא "הפועל קריית שמונה". שרצקי הכריז עם איחוד הקבוצות, כי ברצונו שהקבוצה תהיה בכירה בכדורגל הישראלי, ושחזונו שהקבוצה תזכה באליפות ותשחק במפעלים האירופיים. בשנת 2001 העפילה הקבוצה המאוחדת לליגה הארצית. לאחר שתי עונות בהן שהתה בליגה זו, עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל.
בעונת 2003/2004, עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הלאומית, הייתה הקבוצה קרובה לעלייה לליגת העל בפעם הראשונה בתולדותיה, אך לא הצליחה לנצח במחזור האחרון של עונה זו את קבוצת הפועל רעננה, ועקב כך כשלה. בעונת 2004/2005 סיימה הקבוצה במקום השמיני בלבד בליגה הלאומית, תוך שהיא נאבקת נגד הירידה לליגה הארצית. בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום השלישי, תחת הדרכת המאמן אייל לחמן.
בעונת 2007/2008, עונתה הראשונה בליגת העל, סיימה הקבוצה במקום השלישי, והעפילה להשתתפות במוקדמות גביע אופ"א בפעם הראשונה בתולדותיה. ב-17 ביולי 2008 ערכה הקבוצה את הופעתה הראשונה במפעל במסגרת שלב המוקדמות הראשון, באצטדיון קריית אליעזר נגד מוגרן בודווה ממונטנגרו, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. במשחק השני שנערך במונטנגרו ניצחה קריית שמונה 3–0, ועלתה לסיבוב המוקדמות השני, אך הפסידה בו 1–2 בסיכום שני המשחקים לליטקס לובץ' הבולגרית. בתום עונת 2008/2009 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שהפסידה 1–2 למכבי פתח תקווה במחזור האחרון.
בעונת 2009/2010 זכתה שוב בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, לאחר שניצחה בגמר 3–1 את הפועל ראשון לציון. בתום העונה חזרה הקבוצה לליגת העל לאחר שסיימה במקום הראשון בטבלה.
העשור השני של המאה ה-21
ב-19 בינואר 2011 זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע הטוטו של ליגת העל לאחר ניצחון בגמר על מכבי פתח תקווה. בהמשך העונה הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה אך הפסד להפועל תל אביב מנע את עלייתה ההיסטורית לגמר הגביע. הקבוצה סיימה את עונת 2010/2011 בפלייאוף העליון של ליגת העל, במקום החמישי.
בקיץ 2012 שינתה הקבוצה את סמלה, והסירה את המילה והלוגו של חברת איתוראן שבבעלותו של איזי שרצקי מסמלה, עקב איסורה של אופ"א שסמל הספונסר של קבוצות המשתתפות במפעלי הארגון יופיע בסמל הקבוצה. ב-17 ביולי 2012 השתתפה קריית שמונה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, נגד אלופת סלובקיה ז'ילינה, והפסידה 0–1 בחוץ אך ניצחה 2–0 בגומלין באצטדיון קריית אליעזר, ולאחר מכן גברה על הקבוצה האזרית נפטצ'י באקו, כאשר ניצחה אותה 4–0 בבית, וסיימה בתיקו 2–2 את משחק הגומלין. בפלייאוף הפסידה קריית שמונה 1–3 בסיכום שני המשחקים לבאטה בוריסוב, והודחה מליגת האלופות. בעקבות הדחתה בסיבוב האחרון לפני שלב הבתים של ליגת האלופות, העפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית, בו הוגרלה לבית הכולל את אולימפיק ליון, אתלטיק בילבאו וספרטה פראג. הקבוצה הודחה מהמפעל לאחר שתי תוצאות תיקו וארבעה הפסדים.
בעונת 2012/2013 עלתה הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לגמר גביע המדינה, בו הפסידה 3–4 להפועל רמת גן בבעיטות הכרעה. בליגה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, וסיימה את העונה במקום החמישי בטבלה.
בעונת 2013/2014 הגיעה שוב הקבוצה למעמד גמר גביע המדינה, בו ניצחה את מכבי נתניה 1–0 לאחר הארכה, וזכתה בגביע הראשון בתולדותיה. בליגה סיימה הקבוצה במקום השלישי.
ב-14 במאי 2015 פוטר המאמן ברק בכר מתפקידו לאחר שניהל משא ומתן על מנת לחתום בקבוצת הפועל באר שבע, ובמקומו מונה עוזרו בני בן זקן כמאמן זמני עד לסיום עונת 2014/2015, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, אשר הבטיח לה מקום בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית.
לקראת עונת 2015/2016 מונה סאלח חסארמה למאמן הקבוצה. ב-15 באוגוסט 2015 זכתה הקבוצה בגביע אלוף האלופים, לאחר ניצחון 4–5 בבעיטות הכרעה על מכבי תל אביב. בפברואר 2016 פוטר חסארמה עקב הידרדרותה של הקבוצה לתחתית הליגה, ובמקומו מונה שלומי דורה שהשאיר את הקבוצה בליגה, אך חוזהו לא הוארך בתום העונה.
לקראת עונת 2016/2017 מונה מוטי איווניר למאמן הקבוצה. חמישה חודשים בלבד לאחר המינוי ולאחר שבעה הפסדים רצופים, פוטר איוניר ובמקומו מונה מאמן קבוצת הנוער, בני בן זקן. לאחר שלושה משחקים בתפקיד פוטר בן זקן על ידי שרצקי, ובמקומו מונה תומר קשטן, שסיים את העונה במקום ה-7 בליגה וחוזהו לא חודש.
לקראת עונת 2017/2018 מונה חיים סילבס למאמן הקבוצה. הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר גביע המדינה, וסיימה את העונה במקום ה-7 בליגה.
במהלך עונת 2018/2019, לאחר המחזור ה-16, פוטר סילבס מתפקידו ובמקומו מונה תומר קשטן. מחזור אחד לפני סיום העונה, כשהקבוצה עדיין בסכנת ירידה, פוטר קשטן בעקבות ביקורת שמתח על שרצקי בריאיון ל"ידיעות אחרונות. את העונה סיימה הקבוצה במקום העשירי וניצלה מירידת ליגה. לאחר תום העונה, ב-19 במאי 2019 חתם מסאי דגו כמאמן הקבוצה לעונה אחת. ב-20 באוקטובר 2019 פוטר דגו מתפקיד המאמן לאחר שורה של חוסר הצלחות בליגה, ובמקומו מונה קובי רפואה שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה במקום ה-12.
עונה לאחר מכן הצליחה הקבוצה להגיע למקום השישי בפלייאוף העליון, לאחריה סיים רפואה את חוזהו ואת תפקידו בקבוצה. בתחילת עונת 2021/2022 מונה עמיר נוסבאום למאמן הקבוצה אך ב-8 בנובמבר 2021, לאחר רצף תוצאות שליליות, פוטר מתפקידו. במקומו ב-9 בנובמבר 2021 מונה סלובודאן דראפיץ' למאמן הקבוצה.
ב-11 באפריל מונה מנחם קורצקי למאמן לעונת 2022/2023. ב-21 בדצמבר 2022, לאחר שמנחם קורצקי התפטר מאימון הקבוצה, מונה ניר ברקוביץ' למאמן. ב-11 בפברואר 2023 פוטר מתפקידו. ב-14 בפברואר מונה שוב סלובודאן דראפיץ' למאמן. ב-6 במאי 2023 נשרה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר 13 שנה. ב-16 במאי מונה שי ברדה למאמן.
אצטדיון ואוהדים
האצטדיון הרשמי של הקבוצה נקרא "האצטדיון העירוני קריית שמונה". הוקם בשנת 1989, ושימש כאצטדיון הביתי של קבוצת הפועל קריית שמונה במשך שנים רבות. לאחר איחוד הפועל קריית שמונה ומכבי קריית שמונה, הוא משמש את הקבוצה העירונית - עירוני קריית שמונה.
בתחילה היו המושבים באצטדיון עשויים בטון בלבד ועם עלייתה של עירוני קריית שמונה מהליגה הארצית אל הליגה לאומית, עבר האצטדיון, שהכיל 2,300 מקומות ישיבה, טיפול קוסמטי כשבין היתר הותקנו בו מושבי פלסטיק לרווחת הצופים, השתלת כרי דשא מהאיכותיים בארץ, הקמת עמדת שידור, הקמת עמודי תאורה, שיפוץ כללי של המבנה והשירותים באצטדיון ובנוסף בוצע תיחום אגף שמור לעיתונאים.
עם עלייתה של הקבוצה לליגת העל החלו עבודת בנייה של יציע מזרחי נוסף בעל 3,000 מקומות ישיבה וחנייה מרווחת בחלקה הצפונית של האצטדיון. בספטמבר 2008 נסתיימו העבודות ותכולת האצטדיון הוגדלה על ידי בניית היציע המזרחי החדש ל-5,300 מקומות ישיבה מתוכם 2,300 ביציע המערבי ועוד 3,000 מקומות ביציע המזרחי.
ב-2021 נחשפה תוכנית שהוכנה במשרד האדריכלים מנספלד קהל להרחבת האצטדיון לכ-10,000 מקומות שעיקרם בבניית היציע המערבי מחדש, קירוי היציעים, יצירת חזיתות מודרניות לאצטדיון ועוד. עלות הפרויקט משוערת בכ-100 מיליון שקלים.
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקריית הוותיקן מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. הקוד המשפטי לגבי זכויות להט"ב בוותיקן מבוסס על חוק העונשין האיטלקי משנת 1929, זמן הקמת המדינה הריבונית של קריית הוותיקן. משנת 1929 עד 2008, קריית הוותיקן אימצה אוטומטית את רוב החוקים האיטלקיים. עם זאת, הוכרז בסוף 2008 כי לא תאמץ עוד באופן אוטומטי חוקים איטלקיים חדשים.
עירוני קריית שמונה
אצטדיון ואוהדים
ארגון האוהדים הרשמי של הקבוצה הוקם בשנת 2007 ונקרא "Blue Lions 07".
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין בוגרים היא חוקית בקריית הוותיקן מאז 1929 כחלק מאיטליה. מאז 2013, גיל ההסכמה הוא 18 שנים, למעט מין בהסכמה במסגרת זוגות לא נשואים, אשר הוא 14.
עירוני קריית שמונה
תארים והישגים
ליגת העל
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
מעמד בחוק
ב-18 בדצמבר 2008, הכס הקדוש אישר את אי-ההפללה של פעילות הומוסקסואלית באופן רשמי כמדינה עצמאית, אף על פי שהביע התנגדות לנוסח "ההצהרה בדבר זכויות אדם, נטייה מינית וזהות מגדרית" שהוצגה בעצרת הכללית של האו"ם באותו יום אשר גינתה אלימות ואפליה כלפי להט"ב.
עירוני קריית שמונה
תארים והישגים
גביע המדינה
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
מעמד בחוק
בשנת 2015, לורן סטפניני, דיפלומט קתולי והומוסקסואל גלוי, נדחה על ידי פקידים רומים-קתוליים להיות שגריר צרפת בכס הקדוש אף על פי שהיה רווק, ונתמך על ידי נשיא צרפת פרנסואה הולנד, חשמן הקורייה העליון של צרפת, ז'אן-לואי טאוראן, שהיה החשמן של הכנסייה הרומית הקדושה והחשמן אנדרה וינגט-טרואה, הארכיבישוף של פריז. עם זאת, צרפת סירבה לסגת ממינויו והעימות מול הוותיקן הביא לכך שהתפקיד נותר ריק ממרץ 2015 עד מאי 2016, בעוד צרפת מינתה דיפלומט חדש במאי 2016.
עירוני קריית שמונה
תארים והישגים
אלוף האלופים
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
זכויות אזרחיות
בקריית הוותיקן אין הוראות זכויות אזרח הכוללות נטייה מינית או זהות מגדרית.
עירוני קריית שמונה
תארים והישגים
גביע הטוטו של הליגה השנייה
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
זכויות אזרחיות
ב-13 בינואר 1998, פעיל זכויות הלהט"ב האיטלקי אלפרדו אורמנדו אשר היה חבר בארגון זכויות הלהט"ב הוותיק והגדול באיטליה "Arcigay" הצית את עצמו בכיכר פטרוס הקדוש אשר נמצאת בשטח השיפוט של קריית הוותיקן במחאה על "הגישה של התנגדות שורשית שתמיד הובעה על ידי קתולים כלפי הומוסקסואליות". כתוצאה מהכוויות הקשות שנגרמו לו, נפטר כמה ימים לאחר מכן בבית החולים.
צלמית (ארכאולוגיה)
בארכאולוגיה, צַלְמִית היא פסלון קטן ממדים בצלם אדם או בעל חיים. צלמיות יוצרו מחומרים שונים, בעיקר טין, אבן ומתכת. על פי הצלמיות ניתן ללמוד על מנהגי פולחן, אורחות חיים ומנהגים של התרבויות השונות לאורך ההיסטוריה. מקום הימצאן הפיזי בחפירה ארכאולוגית והקשרן (בבית, במצבור אשפה, במבנה פולחני וכדומה) מאפשר הסקת מסקנות לגבי תכליתן, כגון חפצי קדושה, פוריות וקמע מזל.
המקומות העיקריים בהם נתגלו צלמיות פרהיסטוריות, הם אזורים שונים באירואסיה בתקופה הפלאוליתית, ביפן בתקופת ג'ומון, במזרח התיכון בתקופה הנאוליתית ובמסו-אמריקה בתקופה הפרה קלאסית (בין 1,200 לפנה"ס ל-200 לפנה"ס).
עירוני קריית שמונה
הופעות באירופה
עירוני קריית שמונה משתתפת במסגרות אירופאיות החל מעונת 2008/2009
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן
הגנה מפני אפליה
הוותיקן שומר לעצמו את הזכות הבלתי מעורערת להסיר, להשעות ולפטר לאלתר כל פקיד ועובד אשר מודה בפומבי בהיותו הומוסקסואל או שמפקפק במדיניות הכללית של הוותיקן כלפי הומוסקסואליות.
עירוני קריית שמונה
מאמני הקבוצה בעבר
להלן רשימת המאמנים מאז הקמת עירוני קריית שמונה בתחילת שנות ה-2000:
יחסי אריתריאה–הממלכה המאוחדת
יחסי אריתריאה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אריתריאה לבריטניה.
היסטוריה
אריתריאה הייתה בשלטון האימפריה האיטלקית עד 1941 כאשר בעלות הברית השתלטו על הטריטוריות האיטלקיות במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה.
לאחר השתלטות בעלות הברית הפכה אריתריאה למדינת חסות בריטית, והוקמו בה מחנות מעצר שאליהם הוגלו אנשי המחתרות מארץ ישראל.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה החליטו האומות המאוחדות שהאזור יהיה חלק מפדרציה עם אתיופיה. השלטונות האתיופיים לא אפשרו אוטונומיה לתושבי המקום והתייחסו לאריתריאה כאל מחוז כשאר המחוזות במדינה.
בעקבות כך פרץ מאבק כנגד אתיופיה, אשר התפתח למלחמת העצמאות של אריתריאה שנמשכה 30 שנה, במהלכן הודח היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, מתפקידו והוקם משטר החונטה הצבאית האתיופית. ב-1991 גברו הכוחות האריתראיים על הצבא האתיופי. שנתיים מאוחר יותר, לאחר משאל עם, ותוך כדי תיאום עם ממשלת אתיופיה שבה הופל שלטון החונטה, הוכרזה עצמאות.
זמן קצר לאחר עצמאותה של אריתריאה היא כוננה יחסים דיפלומטיים עם בריטניה.
בית הכנסת הכוראלי של ריגה
בית הכנסת הכוראלי של ריגה שבלטביה (בלטבית: Rīgas Horālā sinagoga) נבנה ברחוב גוגול מס' 25 בשנת 1871 ונשרף כליל במהלך הכיבוש הנאצי ביולי 1941.
היסטוריה
תכנון המבנה החל עוד בשנת 1868 על ידי האדריכל פאול הארדנקס (Pauls Hardenaks), ובנייתו ושלמה ב-1871. ניכרת במבנה השפעה של מספר סגנונות אדריכליים, אך בעיקר נאו-רנסאנס. בצמוד למבנה נבנה גם מקווה.
בית הכנסת היה ידוע בחזנים שהשתתפו בתפילות שהתקיימו בו. במשך השנים שרו בה ברוך לב רוזובסקי, הרמן ידלובקר ונוספים. הרמן ידלובקר היה החזן הראשי במשך 10 שנים עד שעלה לארץ ישראל בשנת 1938.
בתחילת יולי 1941 הנאצים כבשו את העיר. ב-4 ביולי 1941 בית הכנסת הוצת בהתאם להוראת השלטונות. מכבי אש קבלו פקודה לא להתערב בנעשה ורק להשגיח שהאש לא תעבור למבנים הסמוכים. זה היה ערב שבת ולכן היה צפוי שבבית הכנסת היו הרבה אנשים, מצד שני הגעה בשעה כה מאוחרת הייתה בניגוד להוראות השלטונות ולכן ייתכן שמספר הקורבנות היה נמוך מהתכנון הנאצי. בהתאם למקורות מסוימים מספר הקורבנות במבנה היה כ-300, ובסך הכל באותו לילה נהרגו כ-2,000 יהודים. הגרמנים צילמו את שריפת בית הכנסת לצורכי התעמולה הנאצית.
בשנת 1988 במקום הוקמה אנדרטה לזכר הקורבנות. בשנת 2007 בקרבת מקום הוקמה אנדרטה לזכר יאניס ליפקה, חסיד אומות העולם הלטבי.
מחלף דב הוז
מחלף דב הוז הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בין רחוב קרן קיימת לישראל בבת ים ושדרות דב הוז בחולון. המחלף נבנה בתצורת מחלף יהלום. גשר המחלף נבנה בתוואי הכביש העירוני.
המחלף נפתח לתנועה ב-25 בינואר 2005 כחלק מתוכנית השלמת המחלפים בקטע הדרומי של נתיבי איילון. עד לבניית המחלף עמד במקום צומת. לקראת בניית המחלף פוצל הצומת לשני חלקים והחלה בניית גשר המחלף. והכביש העירוני המקשר בין חולון לבת ים הורחב והוגבה כחלק מבניית הגשר.
יחסי אריתריאה–ספרד
המלצת נסיעה
משרד החוץ הספרדי ממליץ לא לנסוע לאריתריאה, מדינה שהופרדה מאתיופיה בתום מלחמת אזרחים ארוכה, למעט מקרים של צורך קיצוני. היחסים המתוחים מאוד של אריתריאה עם אתיופיה מהווים סיכון פוטנציאלי. בשנים האחרונות היו תקופות של אלימות צבאית בשטח אריתראי מסיבה לא ברורה. כל המטיילים חייבים לקבל אישור מראש אם ברצונם לעזוב את אסמרה כדי לנוע בשאר חלקי הארץ. מגבלה זו כוללת אנשים שעובדים באריתריאה. ממשלת ספרד רואה באזורי גבול עם סודאן ואתיופיה כאזורי סיכון.
Love Changes Everything (שיר)
Love Changes Everything (בעברית: אַהֲבָה מְשַׁנָּה הַכֹּל) הוא שיר מתוך המחזמר "היבטים של אהבה", שהלחין אנדרו לויד ובר, עם מילים שנכתבו על ידי צ'ארלס הארט ודון בלאק. הוא בוצע לראשונה במחזמר על ידי הדמות אלכס דילינגהאם, אותה גילם מייקל בול בליהוק בלונדון וגם בברודוויי. השיר הופץ כסינגל ב-1989, ונשאר במצעד הסינגלים הבריטי במשך 14 שבועות, תוך שהגיע למקום השני והפך לשיר החותם של בול. השיר נכלל מאוחר יותר באלבום הבכורה של בול משנת 1992 ו-Love Changes Everything: The Collection.
רקע
בפרולוג ל"היבטים של אהבה", צעיר אנגלי, אלכס, חווה שברון לב בגלל שחקנית צרפתייה, רוז. שברון הלב משנה את עולמו, והוא שר על כך ש"אהבה משנה הכל... איך אתה חי ו/איך אתה מת" לטוב ולרע. הוא מציין שאהבה "עושה טיפשים מכולם" ומסיק שברגע שהאהבה מכה, "שום דבר בעולם / לעולם לא / יהיה אותו דבר". מבחינה מוזיקלית, זהו "המנון פשוט בליווי פסנתר בעל שלושה אקורדים". השיר הפך לידוע ביותר מ"היבטים של אהבה" והוא "סיפק הוכחה נוספת לכך שאנדרו לויד ובר יכול ליצור בלדות".
"Love Changes Everything" בוצע בטקס פרסי הטוני ה-44. גרסת רמיקס של השיר נכלל באלבום האוסף, Andrew Lloyd Webber Unmasked: The Platinum Collection.
גרסאות כיסוי
בין האמנים שהקליטו אותו ניתן למנות את:
גרסתה של שרה ברייטמן
Love Changes Everything (בעברית: אַהֲבָה מְשַׁנָּה הַכֹּל) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, As I Came of Age. השיר יצא לאור בשנת 1989, כסינגל המוביל מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס.
כאשר הופץ ברחבי העולם, צורף אליו השיר "Anything But Lonely".
רקע וכתיבה
השיר "Love Changes Everything" בוצע והוקלט על ידי מייקל בול במקור ונכלל באלבום המחזמר, 'Aspects of Love. גרסתו של בול זכתה להצלחה באזורים שונים ברחבי העולם, תוך שדורגה במקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. לאחר מכן, החליטה ברייטמן להקליט את השיר כחלק מ-As I Came of Age.
פרק זמן לצאתה, עלתה גרסתה של ברייטמן לספוטיפיי, שם הצליחה לצבור 0.5 אלף השמעות.
הצלחה מסחרית
"Love Changes Everything" זכה להצלחה נאה כאשר דורג בשיאו במקום ה-45 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
פרויקט CORE
פרויקט CORE ליצירת תוכנית לימודים נגישה להוראת הכלכלה (Curriculum Open-Access Resources in Economics) הוא ארגון אשר יוצר ומפיץ חומרי לימוד לקידום רפורמה בלימודי הכלכלה. ספר ללימודי מבוא לכלכלה שנכתב על ידי צוות הפרויקט משמש ביותר מ-300 אוניברסיטאות ברחבי העולם (2022). חומרי הפרויקט נגישים באינטרנט ללא עלות למשתמשים.
מקורות
CORE נוסד בסוף 2012, על ידי הפרופסורים וונדי קרלין מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון, סמואל בולס ממכון סנטה פה ואוסקר לנדרצ'ה, אשר באותו זמן היה מנהל בית הספר בכלכלה ומנהל עסקים של אוניברסיטת צ'ילה. באותו זמן, פרופ' קרלין כתבה לעמיתים שונים והציעה להם לשתף פעולה כדי לשנות את תוכנית הלימודים תוך שהיא כותבת: "לשנות את תוכנית הלימודים לתואר ראשון בכלכלה זה כמו לסובב ספינת ענק של חצי מיליון טון. אבל אני חושבת שזה אולי הזמן הנכון ליוזמה כזו ואני מזמינה אתכם להצטרף אלי."
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 2008, נוצרו מספר קבוצות סטודנטים כמו "פורום סטודנטים לכלכלה" בישראל,  היוזמה הבינלאומית של סטודנטים לכלכלה פלורליסטית (ISIPE) ו-Rethinking Economics בעולם, שדרשו שיפורים בתוכנית הלימודים המקובלת בכלכלה. ISIPE, למשל, טענו, כי "ההוראה במחלקות לכלכלה היא צרת אופקים ויש להשקיע מאמץ בהרחבת תוכנית הלימודים". פרופסור קרלין כתבה כי: "המודל הבסיסי של ספרי הלימוד הוא כושל. במודל זה, הפרט הכלכלי הוא לא מוסרי ואנוכי, מחירים בשווקים של תחרות משוכללת משווים היצע וביקשו ומביאים לתוצאות מיטביות בעוד השפעות סביבתיות, אי יציבות ואי שוויון הם היבטים משניים במקרה הטוב... למרות בעיותיו, מודל זה נשאר עמוד השדרה של מרבית הוראת הכלכלה לתואר ראשון. עד כמה שזה רחוק ממה שכלכלנים באמת עושים היום והדרך בה אנו חושבים, זו היא הכלכלה שנחרתת בדעת הקהל." עם השקתו באוקטובר 2013, כתב צוות הפרויקט כי משימתו היא לטפל בבעיות אלה על ידי יצירת ספר לימוד שמשלב תרומה של חוקרים רבים עם נקודות מבט שונות שיהיה "יותר צנוע, יותר אמפירי, יותר אקטואלי". פרופ' קרלין כתבה כי הסטודנטים "נבוכים כאשר אינם מסוגלים להסביר את המשבר בגוש האירו או האבטלה המתמשכת טוב יותר מאשר עמיתיהם הסטודנטים בהנדסה או ארכאולוגיה", וכי CORE יבטיח כי "טכנולוגיות דיגיטליות ואינטראקטיביות להוראה יכירו לסטודנטים דיסציפלינה אמפירית. הם ילמדו להשתמש בעובדות היסטוריות ניסויים ומקורות מידע נוספים כי לבחון הסברים חלופיים וחלופות מדיניות."
חומרי הקורסים
הקורסים של CORE מוצעים בגישה חופשית לספרים מקוונים שמתפרסמים באתר הפרויקט. הספרים המקוונים של הפרויקט מוגנים תחת רישיון Creative Commons כך ש"כל משתמש יכול לשנות, לתרגם או לשפר אותם לשימושו או לשימוש הסטודנטים שלו".
מבנה ותורמים
הפעילות היומיומית של הפרויקט מתקיימת בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. הקורס וחומרי תמיכה נוצרו על ידי כלכלנים אקדמאיים בהתנדבות. בין התורמים יאן אלגאן (Sciences Po, Paris), טימוטי בסלי (LSE), דיאן קויל (אוניברסיטת מנצ'סטר), קמרון הפבורן (אוניברסיטת אוקספורד) וקווין אורוק (אוניברסיטת אוקספורד).
כלכלנים בולטים נוספים תרמו להפקת הפרויקט, ביניהם חתני פרס נובל ג'יימס הקמן, אלווין רות' וג'וזף שטיגליץ, שהקליטו קטעי וידאו על אי-השוויון בחינוך, שווקי matching ועל המשבר הפיננסי.
הבדלים מתוכנית הלימודים הנוכחית
מחברי CORE טוענים כי ספרי לימוד פופולריים כמו יסודות הכלכלה של גרגורי מנקיו שונים רק במעט מהתוכן של ספר הלימוד המודרני הראשון "כלכלה" מאת פול סמואלסון שיצא לאור בשנת 1948, כלומר, ספרי לימוד אלה התעלמו מחידושים רבים במחקר הכלכלי שנוספו מאז: " מה שאנחנו מלמדים בכיתות המבוא שלנו דומה רק במעט לכלכלה שאנחנו "עושים" בעצמנו. ההוגים הגדולים של אמצע המאה ה-20 - ג'ון מיינרד קיינס, פרידריך האייק ו-ג'ון נאש הניעו תהליך שבסופו של דבר שינה מהיסוד את הדרך שבה אנחנו מבינים את הכלכלה בשלושה מובנים. רק אחד מהם הגיע לקורסי המבוא שנלמדים כיום" ב-CORE טוענים כי עקרונות שהתפתחו במחצית השנייה של המאה ה-20, כמו אינפורמציה א-סימטרית, התנהגות חברתית אסטרטגית וחוזים חלקיים צריכים לקבל יותר נוכחות בהוראת התואר הראשון. הם טוענים כי במרבית האוניברסיטאות, רעיונות אלה מוזכרים אם בכלל, בסוף קורס המבוא או כ"נספח".
תוכנית הלימודים
ב"הכלכלה" המבנה העקרוני הוא התחלה בסיפור מהמציאות וחזרה למציאות בסוף היחידה. בכל יחידה נלמד מודל אחר שמאפשר לנתח את השאלה שהוצגה.
בין הנושאים/תחומים שמופיעים בקורס - תורת המשחקים, מוסדות, יחסי כוח, כלכלה התנהגותית, ניסויים, תחרות מונופוליסטית, מידע א-סימטרי, כלכלת סביבה, היסטוריה כלכלית והיסטוריה של המחשבה הכלכלית.
דבר המבקרים
The Economy התקבל באהדה. האקונומיסט כתב כי התוצאות הראשונות הן מבטיחות: ''"הכלכלה" לא מטפש את לימודי הכלכלה; הוא משתמש במתמטיקה לפי הצורך ושומר על הסטודנטים מעורבים דרך עדכניות ורלוונטיות של החומר. בשלב מוקדם של הקורס, הסטודנטים לומדים על היבטים מורכבים של הכלכלה - מתורת המשחקים לדינאמיקות של כוח בתוך פירמות - שיוצרים נושאים מרתקים ומועילים אבל מרופרפים בדרך כלל במרבית קורסי המבוא'' ב "ניו-יורקר", ג'ון קסידי כתב כי "חברי צוות CORE זכאים לקרדיט על מענה למבקרי לימודי הכלכלה מבלי להתחנף אליהם".
ה- Times Higher Education כינה את הקורס "חידוש נועז" וכתב ששימוש ב-CORE בשנה הראשונה שיפר את תוצאות הסטודנטים בשנה השנייה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון
ביקורת על הגישה
חלק מהקוראים לרפורמה בהוראת הכלכלה ביקרו את CORE בשל היותו צר מחשבה מדי וכיון שהוא לא מכיר באסכולות נוספות. דניאל לאפדוס מ-Rethinking Economics בירך את CORE על "הכלה של מגוון הוגים בתוכנית הלימודים שלהם, כמו גם מאמץ לעשות את לימודי הכלכלה יותר אמיתיים ומערבים את הסטודנטים... אבל פלורליזם ביקורתי אמיתי שמשקף את המגוון האמיתי של פרספקטיבות בעולם האמיתי עדיין רחוק מאוד. יש עוד הרבה מחשבה מחודשת (Rethinking) לעשות."
אוניברסיטאות שאימצו את CORE
בין האוניברסיטאות שאימצו את CORE:
פרסומים
The CORE Team, (2017). The Economy, Economics for a Changing World. Oxford: Oxford University Press.
כביש מוסקבה-סנקט פטרבורג
הכביש מנוהל על ידי חברת "כביש ערי הבירה" (Магистраль Двух Столиц, mos-spb.com), שהוקמה בשנת 2013 כדי לסלול ולתפעל כביש זה.
זהו כביש פדרלי המהווה כביש אגרה אשר נבנה במקביל לכביש הפדרלי М10 הקיים וכביש E105, כאשר כביש М10 טעון שיפוץ במקטעים שלמים שלו שהושלמו ב־26 בינואר 2021. אורכו הכולל של הכביש הוא 684 ק"מ והוא אחד מהכבישים הגדולים הראשונים ברוסיה שהיה לכביש אגרה. נקודת המוצא של הכביש מגבולות העיר מוסקבה, דרך כביש חדש הנמצא בסלילה במחוז מוסקבה, מחוז טבר, מחוז נובגורוד ומחוז לנינגרד עד לגבולות העיר סנקט פטרבורג.
הכביש כולל משני נתיבים ועד חמישה נתיבים והמהירות מוגבלת ל-150 קמ"ש. חלקים רבים של הכביש מחוברים בגשרים. על פי תוכנית הסלילה הראשונית של סוכנות הכבישים הפדרלית, סלילת הכביש אמורה הייתה להסתיים עד שנת 2018. 217 הקילומטרים הראשונים של הכביש נסללו בשנת 2014 עם חניכת המקטע הראשון. עם השלמת הבנייה, סנקט פטרבורג הייתה לעיר השנייה ברוסיה (אחרי אופה) שמחוברת בכביש פדרלי אחיד בעל שני נתיבים עד למוסקבה.
עלות הבנייה מוערכת ב־152.8 מיליארד רובלים. שני מקטעים באורך 606 ק"מ מהכביש הפכו לכבישי אגרה. עד נובמבר 2019 הושלמו מקטעים בין מוסקבה לעיירה יאמוגה ומהעיירה יאמוגה לעיר טבר, צפונית לקלין בין הקילומטר ה-97 לקילומטר ה-149. המקטע בין הכפר מיאסני בורה לעיר סנקט פטרבורג מהקילומטר ה-543 עד לקילומטר ה-684 הושלמו בנובמבר 2019.
מאפיינים
תנאי אקלים: תוואי הכביש המתוכנן עובר בארבעה מחוזות ברוסיה, שבהם האקלים משתנה בין יבשתי ממוזג (מוסקבה, טבר) ועד לכדי מעבר יבשתי ימי (בנובגורוד ובלנינגרד), מה שמשפיע על דרישות עיצוב הכביש.
2 במרץ
2 במרץ הוא היום ה-61 בשנה (62 בשנה מעוברת), בשבוע ה-9 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 304 ימים.
סויוז TMA-02M
סויוז TMA-02M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 ביוני 2011 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-22 בנובמבר 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה סרגי וולקוב, ומהנדסי הטיסה סאטושי פורוקאווה ומייקל פוסום. זו הטיסה ה-110 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.
הצוות
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
גטו דז'
גטו דז'  (ברומנית: Ghetoul Dej) היה גטו נאצי לאירופאים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה. הגטו היה ממוקם בדז', מחוז סולנוק-דובוקה, ממלכת הונגריה (כיום: בדז', מחוז סולנוק-דובוקה, רומניה) כיוון שהשטח הפך לחלק מהונגריה בעת התרחשות תכתיב וינה בצפון טרנסילבניה עד לסוף מלחמת העולם השנייה. הגטו היה פעיל באביב 1944, לאחר מבצע מרגרטה.
היסטוריה
ב-30 באפריל 1944 כינס ינוש שילינג, סגן הממונה על מחוז סולנוק-דובוקה, ישיבה לדיון בביצוע הגטואיזציה במחוזו. ב-3 במאי 1944 הורה ראש העיר ינו ורס להקים את גטו דז' ביער בונגור, מרחק של כמה קילומטרים מהעיר. תחילה נאלצו היהודים לשהות בגטו תחת כיפת השמים, ולאחר זמן מה נבנו בגטו בקתות מקורות עץ שהובאו ממנסרות שהיו בעבר בבעלות יהודים מהמחוז. מסילת רכבת שעברה בקרבת הגטו שימשה לאחר מכן לגירושים. בתוך ימים אחדים, רוכזו בגטו דז' כ-7,800 יהודים, ובהם יהודי דז' ויהודי מחוז סולנוק-דובוקה. השמירה על הגטו הייתה בידיהם של שוטרים מקומיים ושל כ-40 ז'נדרמים הונגרים בפיקודו של אמיל טקץ'.
נשיא המועצה היהודית שפעלה בגטו היה פרנץ אורדנטליך. רופאים יהודים הורשו להמשיך להתגורר בעיר. ארבעה רופאים טיפלו בתושבי הגטו, והרופא הראשי מביניהם היה ד"ר אוסקר אנגלברג.
בגטו פעל בית תמחוי, אך עמדה לרשותו אספקה דלה. מדי יום הוקצו כמה גברים לעבודה בעיר. רבים הועסקו בהסבת בית הכנסת הגדול למחסן. חוקרים עינו את תושבי הגטו כדי שיגלו היכן הסתירו את חפצי הערך שלהם.
בימי קיומו של הגטו, כחודש ימים, מתו בו 25 בני אדם. כמה מיושבי הגטו ובהם הרב יוז'ף פנט, רבה של נגילונדה, עם תשעה מבני משפחתו, הצליחו לברוח.
תושבי הגטו גורשו לאושוויץ בשלושה טרנספורטים שיצאו ממנו ב-28 במאי וב-6 וב-8 ביוני 1944.
שוק רטוב
שוק רטוב (המכונה גם שוק ציבורי)  הוא שוק שבו מוכרים בשר טרי, דגים, ירקות ופירות ומוצרים מתכלים אחרים, בניגוד ל"שווקים יבשים" המוכרים מוצרים בני קיימא כמו בד ואלקטרוניקה. לא כל השווקים הרטובים מוכרים בעלי חיים חיים, אך המונח שוק רטוב משמש לעיתים כדי לסמל שוק חיות שבו הסוחרים שוחטים בעלי חיים במעמד הרכישה של הלקוח. שווקים רטובים נפוצים באזורים רבים בעולם,   בעיקר בסין ובדרום מזרח אסיה, וכוללים מגוון רחב של שווקים, כגון שווקי איכרים, שווקי דגים, ושוקי חיות בר. לעיתים קרובות הם ממלאים תפקידים קריטיים בביטחון המזון העירוני בגלל גורמים של תמחור, טריות המזון, אינטראקציה חברתית ותרבויות מקומיות.
לא כל השווקים הרטובים נושאים בעלי חיים או מוצרי טבע,   אך אלה שנקשרו להתפרצויות של מחלות זואנוטיות, כאשר מקובל כי שוק כזה מילא תפקיד במגפת הקורונה על שווקים רטובים נאסר להחזיק חיות בר בסין בשנת 2003, לאחר התפרצות הסארס של 2002–2004 שנקשרה ישירות לאותן פרקטיקות. תקנות מסוג זה הוסרו לפני שהוחזרו לפעול שוב בשנת 2020, ביחד עם מדינות אחרות שהציעו איסורים דומים. דיווחים בתקשורת שלא מצליחים להבחין בין כל השווקים הרטובים מאלו עם בעלי חיים חיים או חיות בר, כמו גם רמיזות לטיפוח הברחות חיות בר, הואשמו כי תדלקו את שנאת הזרים שלוותה למגפת הקורונה.
מינוח (טרמינולוגיה)
המונח "שוק רטוב" נכנס לשימוש נפוץ בסינגפור בתחילת שנות השבעים, כאשר הממשלה השתמשה בו כדי להבדיל שווקים מסורתיים כאלה מהמרכולים שהפכו לפופולריים שם. המונח נוסף למילון אוקספורד באנגלית בשנת 2016, כמונח שהיה בשימוש בכל דרום מזרח אסיה. השימוש המוקדם ביותר של המילון במונח הוא מהעיתון The Straits Times מסינגפור בשנת 1978.
איסלנד במשחקים האולימפיים לנוער
איסלנד משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האיסלנדים שתי מדליות, זהב וארד. איסלנד משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי איסלנדי במדליה במשחקי החורף.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של איסלנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שישה ספורטאים שהתחרו בענף השחייה. ספורטאי המשלחת לא העפילו לגמרים אך גם לא סיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שאיסלנד שלחה עד כה. המשלחת מנתה עשרים ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה בטורניר הנערים בענף הכדורגל. בדומה, לאולימפיאדת הנוער סינגפור, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענף השחייה.
משחקי החורף
איסלנד השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת רשמה הישג בענף הסקי אלפיני כאשר דורגה במקום השמיני במסלול סלאלום לנערות. בענף הסקי למרחקים ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענף הסקי אלפיני. כמו כן, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענף הסקי למרחקים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
שוק רטוב
מינוח (טרמינולוגיה)
המונח "שוק ציבורי" עשוי לשמש כמילה נרדפת ל"שוק רטוב",  אם כי לעיתים הוא עשוי להתייחס אך ורק לשווקים רטובים הנמצאים בבעלות המדינה או הקהילה. שווקים רטובים עשויים להיקרא גם "שוקי אוכל טרי" ו"שוקי אוכל טוב" כאשר הם מתייחסים לשווקים המורכבים ממספר ספקים מתחרים המוכרים בעיקר פירות וירקות. המונח "שוק רטוב" משמש לעיתים קרובות לציון שוק בעלי חיים חיים המוכר ישירות לצרכנים, אם כי המונחים אינם שם נרדף.
סוגים
המונח "שוק רטוב", המפרט שווקים שמוכרים ירקות ופירות ובשר טריים, כולל מגוון רחב של שווקים. ניתן לסווג שווקים רטובים לפי מבנה הבעלות שלהם (בבעלות פרטית, בבעלות המדינה או בבעלות הקהילה), לפי גודל (סיטונאי או קמעונאי), ולפי תוצרת (ירקות, בשר שחוט, בעלי חיים חיים). ניתן לחלק אותם לקטגוריות משנה נוספות בהתבסס על האם מקורו של מלאי הבשר בחיות מבויתות או חיות בר.
שווקים רטובים מסורתיים שוכנים בדרך כלל בסככות ארעיות, באתרי אוויר פתוחים,   או מתחמי מסחר פתוחים חלקית,  ואילו שווקים רטובים מודרניים שוכנים בבניינים המצוידים לעיתים קרובות במערכות אוורור, הקפאה וקירור משופרים.
תפקיד כלכלי
שווקים רטובים פחות תלויים בסחורות מיובאות מאשר סופרמרקטים, בגלל היקפיהם הקטנים יותר והדגש הנמוך יותר שלהם על עקביות. שווקים רטובים תוארו כ"קריטיים להבטחת ביטחון המזון העירוני", במיוחד בערים הסיניות. השפעת השווקים הרטובים על אבטחת המזון העירונית כוללת תמחור מזון ונגישות פיזית.
חוקרים הדגישו את המחירים הנמוכים יותר, הרעננות הגבוהה יותר של האוכל, ההזדמנויות למשא ומתן ומרחבי האינטראקציה החברתית כסיבות מרכזיות להתמדתם של שווקים רטובים. התמדתם של שווקים רטובים יוחסה גם ל"מסורות קולינריות הקוראות לבשר ודגים שנשחטו טריים לעומת בשרים קפואים".
במדינות מתפתחות עם כלכלות מבוססות חקלאות, בשר טרי מופץ בעיקר דרך שווקים רטובים מסורתיים או דוכני בשר. שווקים רטובים המוכרים בשר טרי קשורים לרוב למקומות שחיטה או ממוקמים בקרבתם.
חששות בריאותיים
אם לא נשמרים סטנדרטי תברואה, שווקים רטובים יכולים להפיץ מחלות. אלו הנושאים בעלי חיים וחיות בר נמצאים בסיכון גבוה במיוחד להעברת מחלות זואונוטיות. בגלל הפתיחות, בעלי חיים שזה עתה הוצגו עשויים לבוא במגע ישיר עם פקידי מכירות, קצבים ולקוחות או עם בעלי חיים אחרים שהם לעולם לא יקשרו עימם בטבע. זה עשוי לאפשר לבעלי חיים מסוימים לפעול כמארחי ביניים, ולעזור למחלה להתפשט לבני אדם.
בשל סטנדרטי תברואה לא היגייניים ובשל הקשר להתפשטות מחלות זואונוטיות ומגפות, חלק קיבצו שווקים רטובים יחד עם חקלאות תעשייתית כסכנות בריאותיות גדולות בסין וברחבי העולם.
שפעת העופות וסארס
ניתן לייחס את התפרצויות שפעת העופות, סארס ו-קוביד-19 להחזקתם של בעלי חיים חיים בשווקים רטובים בהם פוטנציאל העברת המחלות הזואונוטיות מוגבר מאוד. באפריל 2020 תיאר המדען פיטר דזאק שוק רטוב סיני באופן הבא: "זה קצת הלם ללכת לשוק חיות בר ולראות את המגוון העצום הזה של בעלי חיים החיים בכלובים זה על גבי זה עם ערימת קרביים שנשלפו מחיה ונזרקו על הרצפה [...] אלו מקומות מושלמים לווירוסים להתפשט." במחקר שנערך ב-2007, מדענים סינים זיהו את הימצאותם של נגיפים דמויי SARS-CoV בפרספיים בשילוב שוקי חיות בר ותרבות אכילת יונקים אקזוטיים בדרום סין כ"פצצת זמן". מחקר משנת 2018 במלזיה הגיע למסקנה כי עובדי השוק הרטוב היו בסיכון גבוה יותר לזיהומי עכברת.
אנשי איכות הסביבה, חוקרים והתקשורת הממלכתית הסיניים קראו להסדרה מחמירה יותר של הסחר בבעלי חיים אקזוטיים בשווקים. מומחי הרפואה ג'ונג ננשאן, גואן ויואן קווק-יונג קראו גם לסגירה של שוקי חיות הבר מאז שנת 2010.
קוביד-19
במהלך מגפת הקורונה של 2020, שווקים רטובים סיניים הואשמו בהתפרצות הנגיף. חלק מהדיווחים אומרים כי שוקי חיות הבר במדינות אחרות באסיה, אפריקה,  ובכלל בכל רחבי העולם נוטים גם הם לסיכונים בריאותיים. בחודש אפריל 2020, קבוצה של מחוקקים בארצות הברית, מנהל NIAID אנתוני פאוצ'י, ראש המגוון הביולוגי של UNEP אליזבת מרומה מרמה, ומזכ"ל CBCGDF ז'ואו ג'ינפנג קראו לסגירה גלובלית של שוקי חיות הבר בשל הפוטנציאל למחלות זואונוטיות והסיכון למינים בסכנת הכחדה.
סין
בשנת 2018 צוין כי השווקים הרטובים נותרו כספקי המזון השכיחים ביותר באזורים עירוניים בסין למרות עליית רשתות הסופרמרקטים מאז שנות התשעים. עם זאת, שווקים רטובים איבדו את הקרקע בפופולריות בהשוואה לסופרמרקטים, אף על פי שהם עשויים להיראות כבריאים יותר וברי קיימא. מהדיווחים עולה כי "אף על פי שיש שווקים רטובים היגייניים ומנוהלים היטב בערים גדולות [בסין] ולידם, היגיינה יכולה להיות לא יציבה, במיוחד בקהילות קטנות יותר." במהלך שנות העשרים של המאה הנוכחית, "שווקים חכמים" המצוידים במסופי תשלום אלקטרוניים הופיעו כששווקים רטובים מסורתיים התמודדו עם התחרות הגוברת מהחנויות הזולות. שווקים רטובים החלו להתמודד גם עם תחרות של חנויות מכולת מקוונות, כמו חנויות ה"Hema" של עליבאבא.
מאז שנות התשעים, ערים גדולות ברחבי סין העבירו שווקים רטובים חיצוניים מסורתיים למתקנים מקורים מודרניים. בשנת 1999 הוצאו מהחוק כל שוקי הדרך בהאנגג'ואו והועברו לבניינים מקורים. עד 2014, כל השווקים הרטובים בנאנג'ינג הועברו לבניינים מקורים.
סחר בחיות בר אינו נפוץ בסין, במיוחד בערים גדולות, ורוב השווקים הרטובים בסין אינם מכילים בעלי חיים חיים מלבד דגים המוחזקים במכלים. עם זאת, חלק מהשווקים הרטובים הסיניים המאורגנים בצורה לא טובה מספקים סחורה לתעשיית המסחר בבעלי חיים אקזוטיים, שהוערכה בשווי של יותר מ-73 מיליארד דולר בדו"ח של ממשלת סין משנת 2017. בשנת 2003 הוצאה מהחוק החזקת חיות בר בשווקים רטובים ברחבי סין לאחר התפרצות הסארס בשנים 2002–2004, שנקשר ישירות לפרקטיקות כאלה. בשנת 2014 הוצאו מהחוק עופות חיים מכל השווקים בהאנגג'ואו עקב התפרצות שפעת העופות. אף כי טרם אושר המקור המדויק של מגפת הקורונה של 20–2019 בינתיים עד אפריל 2020,  הוא נקשר לשוק פירות הים הסיטונאי של הואנאן בווהאן, סין. בעקבות ההתפרצות, קראו מומחי אפידמיולוגיה מסין ומספר ארגונים לרווחת בעלי חיים לאסור הפעלת שווקים רטובים שמוכרים חיות בר למאכל אדם.
שוק פירות הים הסיטונאי של הואנאן הושבת ב-1 בינואר 2020. בהמשך הודיעה ממשלת סין על איסור זמני במכירת מוצרי חיות בר בשווקים רטובים בסוף ינואר 2020, ואז על איסור קבוע בפברואר 2020, למעט רכיבים ברפואה סינית מסורתית. עד 22 במרץ 2020, לפחות 94% מהשווקים הרטובים שנסגרו זמנית בסין נפתחו מחדש על פי כלי התקשורת המדיניים הסיניים, זה הוביל לביקורת פומבית על התמודדות הממשלה הסינית בשווקים הרטובים על ידי אנתוני פאוצ'י ולינדזי גרהאם. החל מאפריל 2020, הממשלה הסינית מנסחת חוק קבע להידוק נוסף בהגבלות על סחר בחיות בר.
הונג קונג
ב-16 במאי 1842 נפתח השוק המרכזי במיקום מרכזי ב-Queen's Road. בשוק זה, אנשים יכלו למצוא כל מיני בשר, פירות וירקות, עופות, דגי מים מלוחים, דגים טריים, חדרי שקילה וחלפני כספים.
בשנת 1920 נפתח שוק רחוב Reclamation בהונג קונג. בגלל בעיות מבנה, שוק הרחוב הוסר על ידי הממשלה בשנת 1953. בשנת 1957 נפתח שוק רחוב יאו מא טיי להחליף את שוק רחוב Reclamation. היו דוכנים בגובה קבוע שמכרו ירקות, פירות, פירות ים, בקר, חזיר ועופות. כמו כן, היו דוכנים שמכרו אפרוחי תרנגולות, אפרוחי ברווזים וצבי קופסה תלת-פסים כחיות מחמד.
בשנת 1994 השווקים הרטובים היוו 70% ממכירות התוצרת ו-50% ממכירות הבשר בהונג קונג.
לפני שנת 2000 נוהלו רבים מהשווקים הרטובים של הונג קונג על ידי המועצה העירונית (בתוך האי הונג קונג וקולון) או המועצה האזורית (בשטחים החדשים). מאז התפרקותן של שתי המועצות ב-31 בדצמבר 1999, שווקים אלה מנוהלים על ידי מחלקת היגיינת המזון והסביבה (FEHD) של ממשלת הונג קונג.
בשנת 2008 ממשלת הונג קונג הציעה כי יש לשחוט את כל העופות בבתי מטבחיים מרכזיים על מנת להילחם בהתפשטות שפעת העופות.
מכירה קמעונאית של עופות חיים בהונג קונג מותרת במקומות מסחר מורשים בלבד. בסוף 2016 היו 85 חנויות קמעונאיות בשווקים רטובים ציבוריים בעלי רישיון למכור עופות חיים. ה-FEHD ביצע מספר צעדים להפחתת הסיכון לשפעת העופות. בדיקות וניקיון מתקיימים באופן קבוע, כולל חיטוי לילי של כל דוכן על ידי קבלנים חיצוניים. בעלי דוכן המוכרים עופות חיים אינם רשאים להחזיק את החיות במקום במשך הלילה; יש לשחוט אותם לפני 20:00 בערב.
אינדונזיה
שווקים רטובים מסורתיים (כמו פאסאר פאגי) נמצאים ברחבי אינדונזיה באזורים עירוניים וכפריים כאחד. שווקים רטובים מתמודדים עם תחרות גוברת מצד סופרמרקטים וכן חברות מסחר אלקטרוני כמו Shopee ו-Tokopedia. בשנת 2018, ספקי שווקים רטובים באינדונזיה שמייבאים סחורות הביעו חששות מירידת הערך של הרופיה האינדונזית.
שווקים עירוניים רבים רטובים עברו שיפוצים גדולים במהלך העשור האחרון, כמו שוק מייסטיק של ג'קרטה, כדי לחדש אותם באמצעות התקנת מיזוג אוויר, אוורור טוב יותר, שיפור במערכות פינוי האשפה והביוב, שיפור ההיגיינה ומתקנים בטוחים ונוחים יותר למוכרים. בשנת 2018 נפתח השוק הרטוב המודרני הראשון בג'קרטה עם מעבדה וכן מתקני הקפאה וקירור.
מלזיה
במארס 2020 אסרה ממשלת מלזיה באופן זמני את פעולתם של כל השווקים הרטובים (כולל פאסאר מאלאם ופאסאר פאגי) כתגובה לאומית למגפת הקורונה.
מקסיקו
כמה שוקי אוויר פתוחים מקסיקניים מסורתיים המכונים "טיאנגיס", כמו מרקדו מרגריטה מאסה דה חוארס באואחאקה, מופרדים לשוק רטוב (zona húmeda, "סונה אומדה") ושוק יבש (zona seca, "סונה סקה").
הפיליפינים
בפיליפינים, שווקים רטובים מנוהלים על ידי קואופרטיבים על פי חקיקה כמו קוד הקואופרטיבים (RA 7160) וחוק המודרניזציה לחקלאות ודייג (RA 8435). ממשלת הפיליפינים שולטת במחיר של כמה סחורות שנמכרות בפלנגקס, ובמיוחד מזונות קריטיים כמו אורז.
ביולי 2017 הושק בעיר דבאו סיטי השוק הרטוב הדיגיטלי פלנגקה בוי כדי להתמודד מול השווקים הרטובים המסורתיים. במארס 2020 השיק הממשל המקומי של פסיג שוק רטוב נייד כדי להבטיח גישה לסחורות בסיסיות במהלך מגפת הקורונה של 2020.
סינגפור
שווקים רטובים בסינגפור מסובסדים על ידי הממשלה. שוק טקה, שוק טיונג באהרו, ושוק צ'יינטאון קומפלקס הם שווקים רטובים בולטים המכילים פירות עונתיים, ירקות טריים, בקר מיובא ופירות ים חיים.
בתחילת שנות התשעים נאסר על שחיטת בעלי חיים ב-12 שווקים בעיר הפנימית וב-22 מרכזי שוק רטובים בסינגפור. בתחילת 2020 פרסמה הסוכנות הלאומית לאיכות הסביבה ייעוץ בנושא "סטנדרטים גבוהים של היגיינה וניקיון" עבור 83 השווקים עליהם היא מפקחת בתגובה למגפת הקורונה של 2020.
טייוואן
בשנת 1997, דוח של ממשלת העיר טאיפיי הצביע על כך שבעיר היו 61 שווקים רטובים עיקריים עם כמעט 10,000 מוכרים רשומים. הדו"ח גם הצביע על כך שרוב השווקים הרטובים בעיר היו זקוקים לתיקון רציני וכי כמעט 3,500 מדוכני הספקים היו פנויים.
שוק הנאנמן בטאיפיי הוא שוק רטוב מסורתי בבעלות ממשלתית שנפתח בשנת 1907 במהלך שלטון המושבות היפני. בניין השוק הוחרב באוקטובר 2019 והשוק עבר מחדש באופן זמני עד לסיום בנייתו המודרנית של בניין 12 הקומות החלופי בשנת 2022.
וייטנאם
בשנת 2017 היו כ-9,000 שווקים רטובים, 800 סופרמרקטים, 160 קניונים ו-1.3 מיליון חנויות משפחתיות קטנות ברחבי וייטנאם על פי הערכות הממשלה.