cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכויות להט"ב בפקיסטן
מדיה וצנזורה
ביולי 2016, פליט פקיסטני בשם איהסאן כתב מאמר במגזין הלהט"ב האלקטרוני הממוקם בממלכה המאוחדת "Gay Star News" על חוויותיו בהיותו הומוסקסואל בפקיסטן בו תיאר את החברה והחוקים הפקיסטניים כעוינים כלפי להט"ב באומרו, "מעמדם של חברי קהילת הלהט"ב, מבחינה חברתית ומשפטית, הוא הגרוע ביותר. אזרחי להט"ב נעמדים לדין על ידי המדינה והנושא הוא עדיין טאבו ונחשב למגעיל מכדי לדבר עליו". שם משפחתו של הנער הושמט למען ביטחונו.
הדיוויזיה ה-24 (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בקמניץ, והועמדה תחת פיקוד ורנר קיניץ. הדיוויזיה השתתפה בסיפוח חבל הסודטים ובכיבוש צ'כוסלובקיה, והייתה הדיוויזיה הראשונה שנכנסה לפראג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה השמינית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן ובקרב קייב, ולאחר מכן אף השתתפה במצור על סבסטופול כחלק מהארמייה ה-11. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לגזרה הצפונית, שם לחמה כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין עד סוף המלחמה.
מנחם הופנונג
מנחם הופנונג (נולד ב-12 ביולי 1950) הוא חוקר מדע המדינה, משפטן ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
הוריו ניצולי השואה מפולין, עלו לישראל ב-1950; בתחילה שוכנו במעברה, אחר-כך התיישבו בקיבוץ רמת השופט, אותו עזבו בשלהי 1950 לבאר שבע, שם כיהן אביו כמזכיר מועצת הפועלים. כשמנחם היה בן שנתיים וחצי אביו נפטר, אמו חזרה לרמת השופט ונישאה בשנית לחבר הקיבוץ נתן זולטי.
מנחם הופנונג גדל ברמת השופט, שירת בשירות החובה בצה"ל בשנים 1969–1972 והשתחרר משירות המילואים בדרגת רב-סרן. לאחר שיחרורו מהצבא עבד בתפקידים ביטחוניים שונים, ביניהם שנה כקצין ביטחון בצי הסוחר.
הופנונג עשה את מרבית לימודיו האקדמיים במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית: תואר ראשון (1978-1976) ושני (1983-1978). הוא בוגר תואר ראשון במשפטים (1980–1984) ובעל רישיון לעריכת דין. עבודת הדוקטור במדע המדינה בנושא "ישראל – דרישות ביטחון המדינה מול דרישות שלטון החוק", נעשתה בהדרכת הפרופסורים דן הורוביץ ושמעון שטרית (1990-1984) באוניברסיטה העברית ועובדה לספר בעברית "ישראל – דרישות ביטחון המדינה מול דרישות שלטון החוק 1948 – 1991" בהוצאת נבו בשנת 1991.
עשה פוסט-דוקטורט במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין בהדרכת פרופ' הארי אקשטיין (1990-1989). מינוייו האקדמיים היו במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית: התמנה למרצה ב-1990, למרצה בכיר ב-1995 ולפרופסור חבר ב-2006.
היה עמית מחקר במכון הישראלי לדמוקרטיה (1994-1992), שהה כחוקר אורח בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1998-1997), כפרופסור אורח באוניברסיטת פריז בנאנטר (2007) ובאוניברסיטת סידני, אוסטרליה (2010). לימד באוניברסיטת סן פרנסיסקו סטייט (1998), באוניברסיטת פלורידה (2003-2002) באוניברסיטת מוסקבה (2009 ו-2013), באוניברסיטת קליפורניה באירוויין (2010 – 2011) ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (2011).
עמד בראש האגודה הישראלית למשפט וחברה (ILSA) (2001-1999 ,2010-2007).
כיהן בוועדה לחקר מימון פעילות פוליטית בישראל בראשות השופט דב לוין, שהוקמה לאחר התפוצצות פרשת עמותות ברק בשנת 2000. היה חבר בוועדת מגידור, ועדת נשיא המדינה לבחינת שיטת הממשל בישראל (2006-2005).
ב-2013 התמנה מנחם הופנונג לנשיא האגודה ללימודי ישראל וכיהן בתפקיד זה עד 2015.
בשנים 2015-2017 כיהן כראש המחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.
נשוי לרחל, מחנכת ומורה, ולהם ארבעה ילדים.
מחקריו
מנחם הופנונג עוסק במחקריו בשלושה נושאים עיקריים: המתח שבין מערכות החקיקה והשפיטה לבין שיקולי מדיניות המעוגנים בנימוקי ביטחון המדינה; שאלת הביקורת השיפוטית מצד שופטים נבחרים על פעולות חקיקה וביצוע של פוליטיקאים נבחרים; ומימון מפלגות ומערכות בחירות; מחקרו הנוכחי עוסק בשאלת המחיר שמשלמת מדינת ישראל עבור שימוש נרחב ב"סייענים" - משתפי פעולה ערבים במדינות ערב ובפרט בשטחים שנכבשו לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967. הסייענים שנחשפו משוקמים עם בני משפחותיהם ביישובים בתוך מדינת ישראל.
הופנונג ערך מחקר בו בדק מהו המחיר שמשלמת החברה הישראלית עבור שיקומם של משתפי הפעולה. המחקר מבוסס על מידע גלוי שנאסף מכאלף ושלוש מאות תיקים משפטיים, מתוכן כ-750 עתירות לבג"ץ, בהם פלסטינים הגישו עתירות בדרישה להעניק להם מעמד של סייענים או מאוימים (אנשים שנמלטו לישראל ומבקשים היתר שהיה בשל המצאם בסכנת חיים שמקורה בחשד או בשמועה אודות היותם משתפי פעולה עם ישראל). בישראל יושבו מאז הסכם אוסלו בין 4000 ל-6000 בתי אב של סייענים. חבילת הסיוע לכל סייען נעה בין 2 ל-5 מיליון שקל וכוללת סיוע בדיור, שיקום, חינוך לילדים והוצאות המנגנון. הם נקלטו בעיקר ביישובים חלשים, בערים מעורבות או בישובי פריפריה.
קישורים חיצוניים
ריאיון רדיו
הרצאות מצולמות
כתבות מהעיתונות
הבובה זיוה
"הבובה זיוה" הוא שמו של ספר ילדים מצולם שיצא לאור בשנת 1957 בהוצאת הקיבוץ המאוחד, ונעשה פופולרי ביותר בקרב הילדים של אותה תקופה, ובמיוחד בקרב ילדי הקיבוצים והוריהם. בספר מתוארת עלילתה של בובת בובטרון, תיאטרון בובות, שהגה וצילם פטר מירום וחרז רפאל אליעז. בובות הבובטרון נוצרו על ידי הבובנאי דוד בן שלום (הונזו) מקיבוץ גבעת חיים מאוחד.
בהמשך פורסמו מהדורות נוספות של "הבובה זיוה" שכללו צילום בצבע.
עלילה
זיוה היא בובה בתיאטרון בובות, יש לה חברים וחברות, והיא מאוהבת ביוקטני. יוקטני בהתאם לשמו, מקניט ומעליב אותה, והיא מחליטה להתרחק ממנו ולעזוב את הבובטרון. זיוה יוצאת למסע לגילוי עצמי ברחבי הקיבוץ, עוברת חוויות לא קלות במפגשים עם חתולים, כלבים, ברווזים ילדים ומטפלת. בסופו של המסע היא מגיעה להארה: המקום האהוב עליה ביותר הוא הבית שלה, הבובטרון, היא מתגעגעת אליו וגם אל חברה יוקטני. זיוה שבה לבובטרון ויוקטני נודר להיטיב את התנהגותו כלפיה. כדבריה: "מאז הכל בסדר, כי יוקטן נדר לי נדר, כך נחיה וכך נשב, יד ביד ולב אל לב".
המיתוס של הבובה זיוה
ילדים רבים אהבו לצפות בהצגת הבובטרון ולשמוע את סיפורי הבובה זיוה, ובמיוחד ילדי קיבוצים שעבורם חצר הקיבוץ הייתה חלק מעולמם. חוויותיה והרפתקאותיה של זיוה היו קרובות אליהם והם הזדהו איתה. דמותה של הבובה זיוה הפכה למיתוס, ההצגה והספר זכו להצלחה, והבובה זיוה הופיעה גם בציורים ובפוסטרים.
פוסטר
בשנת 1985 עוצב פוסטר בשם "לילה טוב", על ידי המעצב הגרפי יגאל זורע מקיבוץ בארי, עם מעבר הקיבוץ ללינה משפחתית. הפוסטר כלל בתוכו דמויות מפתח רבות מספרי ילדים, וביניהן גם את הבובה זיוה המופיעה בצידו הימני של הפוסטר בשחור ולבן.
תערוכה
בשנת 2005 יצרה זיוה ילין מקיבוץ בארי עבודה בתערוכה בשם "לינה משותפת" (אוצרת: טלי תמיר) שהוצגה בביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון תל אביב לאמנות, ובה שילבה את דמותה של הבובה זיוה כאלטר אגו שלה. היא בחרה בבובה כי לדבריה בילדותה הייתה נמוכת קומה ובעלת מראה בובתי ולכן כינו אותה הסובבים לעיתים קרובות בשם "הבובה זיוה", והזדהותה עם הבובה הייתה גדולה.
בעזרת דמות הבובה העלתה ילין זכרונות וחוויות חיוביים ושליליים שחוותה בילדותה בקיבוץ, ובעזרתה העבירה ביקורת על החינוך המשותף ועל הלינה המשותפת שהיו נהוגים באותה התקופה. כל זאת היא עשתה תוך שימוש באמצעים אמנותיים מגוונים כמו הקראת הספר, ציורים, שילוב צילומים שלה בילדות עם צילומי הבובה, הסרטה ועוד. האמנית אף ניהלה בתערוכתה דיאלוג אישי עם הבובה שבסופו היא ביקשה ממנה "תני לי מנוחה", כלומר האמנית מבקשת מהילדה שבה להניח לה להתבגר.
ואטאניי (נהר)
הנהר ואטאניי (בספרדית: Río Huatanay), הקרוי בחלקו העליון ריו ואנקרו (Río Huancaro), הוא יובל שמאלי באורך 46.5 ק"מ של ריו וילקאנוטה (Río Vilcanota), החלק העליון של הנהר אורובמבה, במחוז קוסקו ברמות האנדים של דרום-מזרח פרו.
מסלול הנהר
הנהר ואטאניי מתחיל כנהר מתנשא כנהר ריו ואנקרו, כתשעה קילומטרים דרומית לבירה האזורית קוסקו, דרומית-מזרחית לעיירה אוקופטה (Occopata) בגובה של כ-4,050 מטרים. בתחילה הוא זורם לכיוון צפון-צפון-מערב לאורך שישה קילומטרים, ואז צפון-צפון-מזרח. בקילומטר 37 של הנהר מגיע הנהר לעמק קוסקו הגבוה. מקילומטר 35 הנהר פונה מזרחה, אחר כך מזרח-דרום מזרח. באזור המטרופולין של קוסקו, הנהר זורם ברובו בתוך תעלה. הוא זורם דרומה על פני. הכביש הלאומי 3S עוקב אחר מהלך הנהר. הנהר ואטאניי פונה לצפון-צפון-מזרח במשך ארבעת הקילומטרים האחרונים לפני שהוא מגיע לסופו לבסוף בוואמבוטיו (Huambutio), בגובה של כ-3,055 מטרים, כשהוא נשפך אל ריו וילקאנוטה. מתחת למפגש עם הנהר ואטאניי הנהר נקרא ריו אורובמבה.
אגן הניקוז
הנהר ואטאניי מנקז שטח של 502 קמ"ר. כ-450,000 אנשים חיים באגן הניקוז של הנהר. אגן הניקוז גובל באגן הניקוז של הנהר אפורימק מדרום, באגן הניקוז של ריו וארוקונדו (Río Huarocondo) במערב, ובאגן הניקוז של ריו אורובמבה וריו וילקאנוטה בצפון ובמזרח.
מארק פולנסקי
ביוגרפיה
מארק פולנסקי נולד בניו ג'רסי. אביו היה יהודי ואם ממוצא קוריאני שגדלה בהוואי. פולנסקי גדל האווירה יהודית ולקח איתו לטיסה STS-116 בובה שהייתה שכיית לניצולת שואה.
בשנת 1980 פולנסקי סיים קורס טיס בחיל האוויר של ארצות הברית והיא טייס מקדונל דאגלס F-15 איגל. בשנת 1983 הוא עבר לנורת'רופ F-5. הוא שירת במספר בסיסים של החיל. בשנת 1986 לאחר סיום קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי.
בשנת 1992 הוא החל לעבוד עבוד נאס"א כטייס.
במהלך שירותו הוא הגיע ל-5,000 שעות טיסה ב-30 כלי טיס.
שירות בתחום החלל
בשנת 1996 פולנסקי החל קורס הכנה לאסטרונאוט במרכז החלל ג'ונסון. הוא ביצע מספר משימות בצוותי קרקע. פולנסקי השתתף במשימת STS-98 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (קנת קוקרל היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית של המשימה הייתה להביא לתחנת החלל הבין-לאומית מודול Destiny ולחבר אותו למערכות של תחנת החלל. בשנת 2006 הוא טס בפעם השנייה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי טיסת STS-116 כמפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה לבצע עגינה לתחנת החלל הבין-לאומית, להביא אספקה, ציוד להרחבת תחנת החלל והחלפת צוות. בשנת 2009 פולנסקי היה מפקד צוות של STS-127 של מעבורת החלל אנדוור.המטרה העיקרית הייתה לבצע עגינה לתחנת החלל הבין-לאומית, להביא אספקה, ציוד להרחבת תחנת החלל והחלפת צוות.
פולנסקי עזב את נאס"א בשנת 2012.
פסקל האטון
פסקל האטון (באנגלית: Pascale Hutton; נולדה ב-14 ביוני 1979) היא שחקנית קנדית.
קורות חייה
האטון נולדה בקרסטון, קולומביה הבריטית. היא למדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת אלברטה שבאדמונטון, בירת אלברטה.
ב-2002 התחתנה עם דני דורוש. לזוג נולדו שני בנים.
האיגוד הבין-לאומי למדעי האזור
האיגוד הבין-לאומי למדעי האזור (באנגלית: RSAI – Regional Science Association International) הוא איחוד של ארגונים בינלאומיים העוסק במדעי האזור. הארגון נוסד בשנת 1954 ומקום מושבו הוא באוניברסיטת האיים האזוריים הממוקמת בעיר הבירה של האיים האזוריים: "פונטה דלגדה" השייכים לפורטוגל. זוהי קהילה בינלאומית של חוקרים המעוניינים לחקור את ההשלכות האזוריות של התהליכים הלאומיים והבינלאומיים של שינוי כלכלי וחברתי.
היסטוריה
בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 המוקדמות עבד הכלכלן וולטר איסרד יחד עם קבוצה של אקדמאים בניתוח של אזורים, ורמת הפיתוח. אנשי אקדמיה אלה הגיעו ממספר תחומים: כלכלה, גאוגרפיה, תכנון ערים ואזורים, מדע המדינה וסוציולוגיה של הכפרים. הם ראו בעיני רוחם זאת בתור מאמץ תחומי אחד שחייב מושגים תאורטיים ייחודיים, כלים מתודולוגיים, ונתונים שונים. בגלל שמאמצם היה רב תחומי, הארגון האקדמי הקיים הביא את המשתתפים יחד ולכן הם יצרו ארגון משלהם.
בישראל פועלת השלוחה בפקולטה לאדריכלות של הטכניון בחיפה ובאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
ריצוף בשיטת Ion
ריצוף בשיטת Ion היא שיטה לריצוף DNA המבוססת על זיהוי יוני מימן (פרוטונים) שמשתחררים בזמן פולימריזציית DNA. זוהי שיטה בה הריצוף מתבצע על ידי סינתזה, שבמהלכה נבנה גדיל משלים על גבי רצף גדיל המקור. אל מיקרו-בְּאֵרִיּוֹת, המכילות את גדיל המקור של ה-DNA שאותו מעוניינים לרצף, מוזרמים לסירוגין בסיסי DNA – דאוקסיריבונוקלאוטיד פוספט, סוג אחד של בסיס בכל מחזור פעולה. אם הבסיס שהוזרם משלים לבסיס הפנוי הבא בגדיל המקור, הוא מצורף אל הגדיל המשלים ההולך ונבנה, תוך כדי פליטת יון מימן, המאותת לחיישן יונים וזה מזהה כי התגובה התרחשה. אם ישנן חזרות ברצף המקור, מספר בסיסים מצורפים במחזור אחד. התרחשות זו גוררת אחריה  פליטת יוני מימן בהתאם וכן עלייה פרופורציונית בעוצמת האיתות החשמלי.
שיטה זו נבדלת משאר שיטות הריצוף בכך שאינה מצריכה נוקלאוטידים מיוחדים או שימוש באופטיקה. שיטת ריצוף Ion מכונה גם בשמות: ריצוף Ion Torrent, ריצוף באמצעות pH, ריצוף סיליקוני או ריצוף באמצעות מוליכים למחצה (מל"מ).
היסטוריית התפתחות הטכנולוגיה
הטכנולוגיה נרשמה  על ידי DNA Electronicd Ltd, פותחה על ידי Ion Torrent Systems Inc ושוחררה בפברואר 2010. Ion Torrent מיתגה את המוצר שלה כמכונת ריצוף מהירה, קומפקטית וחסכונית, שיכולה לשמש מעבדות רבות. Roshe's 454 Life Sciences משתפת פעולה עם DNA Electronics במאמצים לפתח על בסיס שיטה זו פלטפורמת ריצוף בעלת צפיפות גבוהה (המאפשרת מספר רב יותר של קריאות במקביל) ויכולת לקרוא מקטעים ארוכים.
כימיית הריצוף
בטבע, הוספת בסיס של חומצת גרעין לקצהו של גדיל DNA שהולך ונבנה (על גבי גדיל קיים ובהשלמה לו) גורמת ליצירת קשר קוולנטי ולשחרור יון מימן טעון חיובית ויון פירופוספט טעון שלילית. הבסיס מתווסף אך ורק אם הוא משלים לבסיס הפנוי הבא בגדיל הקיים. שיטת הריצוף Ion מזהה האם נפלט יון מימן בעקבות הזרמת סוג אחד של בסיס לתוך התגובה.
אל תוך מיקרו-בְּאֵרִיּוֹת, המכילות עותקים רבים של מולקולת DNA חד-גדילית אחת שאותה מעוניינים לרצף, וכן DNA פולימראז, מוזרמים לסירוגין בסיסי חומצת גרעין A, C, G או T. אם הבסיס שהוזרם הוא הבסיס המשלים לבסיס הפנוי הבא בגדיל המקור, הוא מתווסף לקצהו של הגדיל שהולך ונבנה, על ידי DNA פולימראז. אם הבסיס אינו משלים – אין הוספה ואין תגובה ביוכימית. יון המימן המשוחרר משנה את ה-pH של התמיסה, והדבר מזוהה על ידי חיישן יונים. בסיסים שלא חוברו לגדיל נשטפים לפני מחזור הפעולה הבא, שבו יוזרמו בסיסים מסוג שונה.
זיהוי אותות
מתחת לשכבה של מיקרו-בְּאֵרִיּוֹת ממוקמת שכבה שרגישה ליונים, ותחתיה חיישן יונים. כל השכבות מאוגדות בתוך שבב CMOS, כזה שמשתמשים בו בתעשיית האלקטרוניקה.
כל שבב מכיל מערך של מיקרו-באריות עם חיישני יונים תואמים. כל יון מימן המשוחרר בעת תגובה מגרה את חיישן היונים. סדרת האותות החשמליים שמועברת מהצ'יפ למחשב מתורגמת לרצף DNA, ללא צורך בעיבוד ביניים של האותות לפני העברתם למחשב. מכיוון שאירועים של הרכבת נוקלאוטיד על גבי גדיל המקור נמדדים ישירות באמצעות האלקטרוניקה, השיטה נמנעת מלהשתמש בנוקלאוטידים מסומנים ובמדידות אופטיות. עיבוד האות וחישוב הרצף המתקבל מתבצעים לאחר מכן על ידי תוכנה.
מאפייני הריצוף
מידת הדיוק שעובדי חברת Ion Torrent הצליחו להשיג באמצעות מכונת ריצוף מסוג Ion Torrent Ion semiconductor בפברואר 2011, הייתה 99.6% לבסיס – חישוב המבוסס על קריאות באורך 50 בסיסים, עם 100 מגה בסיסים להרצה. מידת הדיוק בריצוף הומופולימר (פולימר המורכב מחזרות של אותה יחידה בסיסית) באורך של 5 חזרות עמדה על 98%. גרסאות מאוחרות יותר מציגות קריאות מקטעים באורך 400 בסיסים. המספרים הללו טרם אומתו על ידי גורמים בלתי תלויים מחוץ לחברה.
יתרונות
מכיוון שהמערכת מקבלת אותות מאירועי צירוף של נוקלאוטידים באמצעות DNA פולימראז המתרחשים בזמן אמת, גם הריצוף יכול להתבצע בזמן אמת. בפועל תדירות הריצוף מוגבלת על ידי מהירות מיחזור הנוקלאוטידים במערכת. מפתחת השיטה Ion Torrent Systems Inc טוענת כי מדידת כל אירוע ריצוף מצריכה 4 שניות וכל הרצה לוקחת כשעה, שבמהלכה מרוצפים 100–200 נוקלאוטידים. אם שבבי המל"מ ישתפרו (כפי שחוזה חוק מור), מספר הקריאות לרכיב (ולפיכך להרצה) אמור לעלות.
המחיר לצרכן של מכונת ריצוף בשיטה זו בזמן יציאתה לשוק הוערך בכ-50,000 דולר, לא כולל ציוד להכנת הדגימה ושרת לעיבוד מידע. העלות להרצה גם היא נמוכה משמעותית מזו של שיטות ריצוף אוטומטיות אחרות, וההפרש מוערך בכ-1,000 דולר.
מגבלות
אם בגדיל המקור (הגדיל המרוצף) מופיעות חזרות של אותו הנוקלאוטיד (כגון GGGGG), אז יותר נוקלאוטידים מהתמיסה מצורפים לגדיל המסונטז ויותר יוני מימן נפלטים במהלך אותו מחזור פעולה. הדבר גורם לשינוי גדול יותר ב-pH ולעלייה פרופורציונית בעוצמת האות. עלייה זו איננה ליניארית ולכן קשה לבצע קריאה מדויקת של חזרות ארוכות. מגבלה זו קיימת גם בשיטות אחרות שמזהות הוספה של נוקלאוטיד בודד, כגון שיטת ה-pyrosequencing. קשה להבחין בין אות שנובע ממספר רב של חזרות של אותו נוקלאוטיד ובין אות שנובע ממספר דומה אבל אחר של חזרות; לדוגמה, קשה להבחין בין 7 ל-8 מופעים של אותו הבסיס.
מגבלה אחרת של השיטה היא אורך קריאה קצר יותר לעומת שיטות אחרות, כמו ריצוף בשיטת Sanger או pyrosequencing. היכולת לקרוא מקטעים ארוכים מהווה יתרון בהרכבת גנום מחדש (שלא מול גנום היחוס). שיטת ריצוף Ion מפיקה בממוצע כ-400 נוקלאוטידים לקריאה.
נכון לעכשיו תפוקתה של השיטה נמוכה מזו של שיטות ריצוף אחרות בעלות תפוקה גבוהה, אך המפתחים מקווים לשנות זאת על ידי העלאת צפיפות השבב.
שימוש
מפתחי שיטת הריצוף Ion מיתגו אותה כשיטת ריצוף מהירה, חסכונית וקומפקטית, שיכולה להיות בשימוש רחב במעבדות. החברה מקווה כי המערכת אותה פיתחה תוציא את מלאכת הריצוף מידיהם של המרכזים הייעודיים ותעביר אותה להישג ידם של בתי חולים ומעבדות קטנות יותר. בינואר 2011 פורסמה בעיתון New York Times כתבה "ריצוף DNA – לנחלת הכלל", שמדגישה שאיפות אלו.
מכיוון שהשיטות המתחרות לריצוף DNA מגיעות לאורך קריאה גבוה יותר (ולפיכך מתאימות יותר לריצוף הגנום השלם), הטכנולוגיה הזו יכולה להתאים במיוחד לשימוש בקנה מידה קטן, כמו ריצוף גנומים של מיקרואורגניזמים, ריצוף תוצרי תעתוק של מיקרואורגניזמים, ריצוף אמפליקונים, או לצורך בקרת איכות של ספריות גנומיות שנבנו בשיטות אחרות.
יהדות חבאן
יהדות חבאן היא קהילה יהודית מהעיר חבאן שבתימן.
העיר חבאן
העיר חבאן נמצאת בצד הדרך, ששמשה לצורכי מסחר הבשמים. בין ט'פאר, עומאן וחצרמוות, לתימן ונגראן. כ-300 ק"מ צפונית מזרחית מהעיר עדן וכ-100 ק"מ מחופו של האוקיינוס ההודי. העיר נקראת על שם ואדי חבאן.
ראשית התיישבות היהודים בחבאן
מסורת בפי זקני חבאן, שההתיישבות באזור חבאן החלה עוד מימי בית ראשון. על סמך מסורת זו יהודי חבאן 'הם ראש גולים'. כמו כן צורת חייהם, מלבושם, גידול שיערם, מעידים על מסורת קדומה ואורח חיים מתקופת התנ"ך.
זמר, זמרת והרכב השנה
בעבר, היווה התואר, עילה ל"מלחמות" בין מעריצים, כך לדוגמה בראשית שנות השמונים בין מעריצי תיסלם לבין מעריצי בנזין ובהמשך בין מעריצי עפרה חזה לבין מעריצי ירדנה ארזי.
יהדות חבאן
ראשית התיישבות היהודים בחבאן
חבאן העיר חולשת על דרכי המעבר מכל הכיוונים וחיתה בה קהילה יהודית קטנה ולפי המסורת היא שריד מקהילה גדולה מהתקופה שלפני הספירה עד תקופת חמיר ואחר כך במאה ה-6 לספירה.
קהילה היהודית בחבאן נוסדה במאות ה-19–20, יהודי חבאן היו מזוהים בשם "יהודי חצרמוות" ("חצרמות" נמצאת במרחק של יותר מ-150 קילומטר לכיוון צפון מזרח חבאן). קהילה זו התקיימה כיחידה נפרדת ממרכזי היהדות בתימן, עקב בידוד אזורם.
זמר, זמרת והרכב השנה
החל משנת תשע"ג הוחלט במצעד השנתי של גלגלצ לבטל את הקטגוריות "זמר השנה", "זמרת השנה", "הרכב השנה", "שיר השנה" ו"תגלית השנה". במקום זאת בחרו מאזיני גלגלצ את אנשי השנה במוזיקה, בהמשך הוחזרה קטגוריית "פריצת השנה".
יהדות חבאן
הרובע היהודי בעיר חבאן
הרובע היהודי נקרא 'חַאפת אליהוד'. תחילת ההתיישבות קשורה במסורת עתיקת יומין שעוברת מפי יהודים וערבים וכבר נכתבה על ידי חוקרים שונים בצורות שונות.
הרובע בנוי בצורת חצי עיגול. בצד דרום- מזרח ומערב ממוקמים בתי התושבים ומצד צפון ממוקם ארמון המלך הבנוי על הסלע ובאמצע הרובע היה בית הכנסת. צורת הבנייה איפשרה חיים שוקקים במשך היום כולו. יהודי חבאן ניהלו ברובע חיי יהדות דתית, גידלו בו תלמידי חכמים, ששימשו כשוחטים, בודקים, מוהלים, דיינים וכו'. מוסדות הציבור שהיו ברובע הם: שני מקוואות טהרה, שני בתי כנסת. החינוך היהודי בחבאן היה דומה לחינוך בשאר מחוזות תימן. הקהילה היהודית בעיר חבאן מנתה ב-1948 כ-450 נפש, מתוך כ-15 אלף נפש של האוכלוסייה הכללית.
בית הכנסת היה משמש גם לבית הספר "מיעלאמה" לאחר התפילה, הילדים היו לומדים בו קרוא וכתוב, פרשת שבוע, הפטרה, תהילים וכו' עם המורי.
יהודי חבאן לא למדו גמרא או משנה אלא למדו רק מתוך חֹק לישראל או מתוך עין יעקב. רוב הבנות לא ידעו קרוא וכתוב, היו בודדות שלמדו זאת.
ההבדלים בין יהודי חבאן ליהודי תימן
יהודי חבאן נבדלים משאר יהודי תימן בכמה דברים שהבולט ביותר בהם הוא חזותם החיצונית. הגברים היו בעלי זקן ללא שפם ועם שיער ארוך, עטפו את פלג גופם התחתון בבד צבעוני בדוגמת פסים או משבצות וכרכו אותו סביב המותניים בעזרת חגורה. על פלג גופם העליון לבשו חולצה משובצת, בדוגמת פסים או בצבע אחיד ועל ראשם חבשו מצנפת לבנה. את הבגדים נהגו לצבוע בצבע ניל שחור שהיה נחשב לחשוב ומכובד, על כתפיהם טלית גדולה מבד צבעוני עדין. יהודי חבאן תוארו כגבוהים ושריריים יותר משכניהם המוסלמים.
הנשים היו לובשות שמלה רחבה אשר חלקה האחורי ארוך יותר מהקדמי, שיער ראשן היה קלוע לצמות רבות והן עטפו את ראשן במטפחת אשר נקראת בשם "שובייקה".
העלייה לארץ
הקשר הראשון עם יהודי ארץ ישראל אירע בשנת 1912 עם הגעתו של שליח המשרד הארצישראלי, שמואל יבנאלי אשר סייר ברחבי תימן במטרה לעודד את יהודי תימן לעלות, ובין השאר הגיע גם לחבאן.
בשנת 1944 דיווח פקיד בריטי שקהילת יהודי חבאן מונה 730 נפש המבקשים לעלות לארץ ישראל. אחד מאנשי הקהילה, זכריה בן עווד חבאני אלעדאני, החליט לעלות לארץ ישראל ואליו הצטרפו מספר אנשים נוספים. הקבוצה החלה את מסעה רגלית לעיר הנמל עדן ומשם למצרים יחד עם עולים מקהילות אחרות בתימן. ב-21 במרץ 1945 הגיעה קבוצה של שבעה מיהודי חבאן (חצרמוות) ברכבת למחנה העולים בעתלית יחד עם 233 עולים אחרים מתימן. בין 1945 ל-1949 עלו מספר קבוצות נוספות והתיישבו בשכונת ידידיה (שנקרא גם "שכונת החבאנים") בתל אביב, שמדרום לכפר הערבי סלמה. בדצמבר 1949 דיווחה עיריית תל אביב כי בשכונה גרים 250 איש ב-40–50 בתים והיא לא חוברה לרשת המים העירונית.
שאר אנשי הקהילה עלו בשנת 1950, ושהו במחנות עולים בעין שמר. למרות חילוקי הדעות, הצליחו להתפייס משום שעקרון האחריות הקולקטיבית והאחווה החבאנית הנחו אותם לאורך כל הדרך. משום כך, בשנת 1952 בחרו החבאנים להתיישב במרוכז במושב ברקת בו הם נמצאים עד היום ושומרים על המסורת שלהם באדיקות רבה.
שניר משען
שניר משען (נולד ב-13 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום עוזר מאמן בקבוצת הפועל עכו.
קריירה
משען התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-28 בפברואר 2007, ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. לאחר שסיים את גיל הנוער שוחרר מהמועדון וחתם בהפועל רעננה ששיחקה אז בליגה הלאומית. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירת הבוגרים, בהפסד 1–4 להפועל עכו במסגרת גביע הטוטו. משען ערך 20 הופעות במדי הקבוצה בעונה זו, ובסופה העפיל עמה לליגת העל לראשונה בתולדותיה, אך עונה לאחר מכן לא זכה לדקות משחק.
בקיץ חזר משען לליגה הלאומית כאשר חתם במכבי עירוני בת ים, ולאחר עונה אחת חתם בקיץ  בהפועל כפר סבא. בקיץ חתם משען בקבוצת הפועל עכו. ב-15 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 5–1 נגד בני סכנין, ובסך הכל שיחק שלוש שנים בקבוצה.
ב-14 ביולי 2015 חתם משען על חוזה לעונה אחת עם אופציה לשנתיים נוספות בבית"ר ירושלים. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 0-1 על הפועל כפר סבא בגביע הטוטו. למרות שפספס את רוב משחקי העונה בשל פציעה, הגיע משען לסיכום על הארכת חוזהו בעונה נוספת. ב-30 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בתיקו 0–0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. למרות שהושג סיכום על הארכת חוזהו, בשל חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה סיים משען את דרכו בבית"ר ירושלים.
ב-17 באוגוסט 2016 חתם משען לעונה אחת בהפועל אשקלון. הוא שוחרר בתום עונה אחת בה ערך 21 הופעות ליגה.
לאחר שנה שלא שיחק, בעונת 2018/2019 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הפועל עכו, וב-9 בספטמבר 2018 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
Rewrite the Stars
רקע וכתיבה
על פי כתבה שפורסמה באתר Sheetmusicdirect.com, "Rewrite the Stars" בעל קצב מהיר של 125 פעימות בדקה. השיר בעל קצב עקבי, ונכתב בסולם סי מז'ור. לאורך כל השיר, טווח הקול של אפרון משתרע מהצליל הנמוך של E♭ 3 ועד הצליל הגבוה של B♭ 4, והטווח הקולי של זנדאיה משתרע מהצליל הנמוך של E♭ 3 ועד הצליל הגבוה של E♭ 5.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-655 מיליון השמעות.
ביקורת
"Rewrite the Stars" זכה לשבחים ביקורתיים רבים ברחבי העולם. סם דמשנאס מ-GayTimes כינה את השיר כ"דואט מהמם, בעל רומנטיקה מותאמת לחלוטין", ומייקל אורדונה מלוס אנג'לס טיימס כינה את השיר כ"דואט בולט" וכ"דואט קריוקי". עם זאת, אמילי יושידה מ-Vulture תיארה את השיר כ"כזה המזכיר את ג'ייסון דירולו בשנת 2012".
גרסה מחודשת
ב-16 בנובמבר 2018, יצא לאור הפסקול המחודש, The Greatest Showman: Reimagined, הכולל גרסת כיסוי ל-"Rewrite the Stars" בביצוע הזמרים האנגלים ג'יימס ארתור ואן-מארי. השניים ביצעו את השיר בעונה ה-15 של תוכנית הטלוויזיה The X Factor ב-1 בדצמבר ובעונה ה-15 של The Voice ב-4 בדצמבר. הוא נשלח לרדיו האוסטרלי, והרמיקס הרשמי מאת ויידבויז הופץ ב-14 בדצמבר. "Rewrite the Stars" זכה להצלחה מחודשת וצבר למעלה מ-375 מיליון השמעות בספוטיפיי.
פרגטה גדולה
פרגטה גדולה (שם מדעי: Fregata minor) היא מין של עוף ימי ממשפחת הפרגטיים. זו הגדולה שבעופות הפרגטה ומגיעה לאורך 105 סנטימטרים ומוטת הכנפיים מגיעה ל-205–230 ס"מ והמשקל עד ל-1.5 קילוגרם.
הפרגטה היא מעופפת חזקה היכולה לדאות באוויר במשך ימים בחיפוש אחר יבשה או אחר טרף. היא בעלת גוף שחור, כנפיים ארוכות, מקור ארוך שתחתיו שק אדום מנופח העוזר לזכרים להרשים את הנקבות וזנב ארוך.
הפרגטות נודדות ברחבי האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי וכן באוקיינוס האטלנטי הדרומי ומגיעים בלהקות לאיים מרוחקים כמו איי גלאפגוס בשביל להתרבות.
הן טורפות הניזונות בעיקר מדגים, סרטנים ודיונונים שהן חוטפות משפת המים וגם מעופות ים קטנות. הן גם מציקות לעופות אחרות, כמו סולות או פתונים כדי שיפילו את טרפם.
מוריקה מבריקה
מוריקה מבריקה (שם מדעי: Moricandia nitens) הוא מין של צמח ממשפחת המצליבים. תפוצתו העולמית במדבריות מצפון אפריקה ועד דרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בנגב ובערבה.
מאפיינים
צומח בחורף ותחילת האביב מדצמבר ועד אפריל. גדל בדרך כלל באזור מדברי וצורת חייו היא בן-שיח. הוא גדל בשטח יבש עם קרקע חצצית. בעל גבעול עגול וארבעה עלי כותרת בלבד בצבעים ורוד וסגול. מבנה העלים הוא כך שכל עלה הוא בכל מפרק. גובהו מתנשא לכ-20–55 ס"מ. אורך צינור הכותרת הוא כסנטימטר אחד וקוטר האגן הוא כסנטימטר וחצי או יותר. בפרח ישנם שני צופנים חיצוניים בבסיס הגביע אשר מפרישים כמות גדולה של צוף. הצוף שלו מצטבר במאגר שמור בתחתית הגביע הארוך ור דבורים בעל חדק ארוכה יכול ליהנות מהצוף הנדיר של פרח. הוא אכיל גם על ידי בני אדם וטעמו חרדלי חריף.
שימושים רפואיים
משתמשים בו בארץ לרפואה העממית במגוון מחלות ותופעות. כדי להקל על כאבי גב ניתן להכין דבק משורשים מבושלים של הצמח. כדי להוריד חום גוף ניתן לשתות חליטת עלית ובנוסף גם לכאבי בטן ונגד שלשול. ניתן להשתמש בחליטת עלים שמרתיחים בשמן זית לריפוי פצעים בנוסף גם לדימומים מהאף או מדימומים פנימיים. בגלל טעמו הוא משמש גם לתיבול בחלב או מוצרי חלב.
עומר פאיד
עומר פאיד עבד אל-ואהב אל-רח'אווי (בערבית: عمر فايد عبد الوهاب الرخاوى בתעתיק מדויק: עמר פאיד עבד אלוהאב אלרח'אוי; נולד ב-4 ביולי 2003 בקהיר שבמצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
אביגיל (סרט)
אביגיל (ברוסית: Эбигейл) הוא שמו של סרט קולנוע רוסי מסוגת הרפתקאות ופנטזיה, בהפקת KD Studios, בבימויו של אלכסנדר בוגוסלבסקי. בכיכובה של טינאטין דלאקישווילי. הסרט תוכנן לעלות לאקרנים בהפצה מסחרית ברוסיה ב-11 באפריל 2019, אך בהמשך התאריך נדחה ל-22 באוגוסט 2019. הסרט הוקרן ב-500 בתי קולנוע במקסיקו החל מה-5 בדצמבר 2019.
עלילה
הנערה הצעירה אביגיל חיה בעיירה, שגבולותיה נסגרו לפני שנים רבות בגלל מגפה מסתורית של מחלה קטלנית.
פרס וואקר
פרס וואקר (בגרמנית: Wakkerpreis; בצרפתית: Prix Wakker; באיטלקית: Premio Wakker) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי החברה השווייצרית למורשת לערים בשווייץ על כך שהן מפתחות ומשמרות את המורשת האדריכלית שלהן.
עומר פאיד
קריירת מועדונים
פאיד גדל במחלקת הנוער של אל-מוקאוולון. הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המצרית.
פרס וואקר
בהתחלה, הפרס הוענק לעיריות ששמרו את המורשת העתיקה של העיר שלהן. לאחרונה, הפרס מוענק גם לעיריות שמפתחות את נופי העיר שלהן. לעיתים הפרס מוענק לעיריות שפשוט משפרות או משדרגות מבנים בסיסיים או עתיקים בעיר שלהם.
אביגיל (סרט)
עלילה
כאשר אביגיל מגלה יכולות יוצאות דופן, היא לומדת כי העיירה שלה הוא למעשה מקום מלא קסם וכי המגפה לא הייתה אלא כיסוי לרשויות, על מנת להסתיר זאת ולחטוף את קוסמי העיירה. היא מחליטה לאתר את אביה שנלקח בתואנה כי הוא נגוע במגפה, עוד כשהיא הייתה ילדה.
עומר פאיד
קריירת מועדונים
ב-16 באוגוסט 2023 חתם פאיד על חוזה לארבע שנים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
פאיד היה חלק מסגל נבחרת מצרים עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023.
פרס וואקר
ב-2005, הפרס הוענק דווקא לחברת הרכבות הפדרלית השווייצרית ולא לעירייה, מכוון שהחברה השווייצרית למורשת חגגו את שדרוגה.
אביגיל (סרט)
שיווק
טיזר ראשון של הסרט יצא ב-9 בנובמבר 2018. הקדימון המלא פורסם באפריל 2019.
פרס וואקר
הפרס נקרא על שמו של הנרי-לואיס וואקר.
קריטריונים
בשביל לקבל את הפרס, העירייה צריכה לעמוד על אחד מן הקריטריונים:
רובה חבלים
רובה חבלים הוא התקן מכני המשגר חבל ובקצהו אנקול או חץ, מעין צלצל קטן. בגלל הקושי המכני לבנות רובה חבלים הוא קיים בעיקר בספרות הבדיונית, בקומיקס ובקולנוע. זהו אחד הפטנטים המזוהים ביותר עם באטמן, ביחד עם הבאטראנג.
רובה החבלים של באטמן, שלעיתים מכונה Batclaw או Batline או Grapple Gun, הוא אחד הגאדג'טים החשובים והאופיינים ביותר של שלו: מדובר במשגר היורה חבל מחומר חזק במיוחד ובקצהו אנקול (קרס טיפוס) וכן כננת המושכת את באטמן למעלה כאשר הקרס נתפס במטרה. עיקר השימוש של באטמן ברובה חבלים הוא לטיפוס מהיר על בניינים גבוהים, גורדי שחקים, גשרים וכדומה, וכן לתנועה מהירה על גגות גות'אם סיטי והתנדנדות מבניין לבניין, והכנה לדאייה. עם זאת, רובה החבלים של באטמן משמש לעיתים גם ללחימה, כגון תפיסת האויב, תלייתו הפוך אחרי ניטרולו, ופריקת נשק מידיו. עיצובי רובה החבלים השתנו בעיבודים השונים, החל מרובה חבלים דמוי אקדח גדול שניסה להיראות כמה שיותר מציאותי וכלה ברובה חבלים עתידני המעוצב בצורה קומפקטית ביותר ורחוק מלהיות מעשי בטכנולוגיות של סוף המאה ה-20. ברוב העיבודים אין התייחסות למלאי החבלים של באטמן ולטעינה מחדש של רובה החבלים אחרי השיגור: באטמן מצויד בכמות בלתי מוגבלת של חבלים מסוגים שונים ורובה החבלים שלו תמיד טעון ומוכן לשימוש, ולעיתים אף מתבצע בו שימוש מספר פעמים ברציפות, ללא תהליך נראה לעין של טעינה מחדש.
קלי הולמס
דיים קלי הולמס (באנגלית: Dame Kelly Holmes נולדה ב-19 באפריל 1970), היא אתלטית בריטית. אלופה אולימפית, בעלת שלוש מדליות מהן שתי מדליות זהב מאולימפיאדת אתונה (2004), בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר, השתתפה בשלוש אולימפיאדות. פעמיים סגנית אלופת העולם.
ביוגרפיה
הולמס נולדה בפמבורי, קנט (מחוז באנגליה), לאב ממוצא ג'מייקני ולאם אנגלייה.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 1993 בשטוטגרט, גרמניה סיימה הולמס במקום ה-9 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.64 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 1999 בסביליה, ספרד סיימה הולמס במקום ה-10 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.77 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה הולמס במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.80 דקות, אחרי מריה מוטולה ממוזמביק (1:56.15 דקות) ושטפי גראף מאוסטריה (1:56.64 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-7 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.02 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 2001 באדמונטון, קנדה סיימה הולמס במקום השישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.76 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 2003 בפריז, צרפת זכתה הולמס במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.18 דקות, אחרי מוטולה (1:59.89 דקות) ולפני כרוצ'ליובה מרוסיה (2:00.29 דקות).
אירוע השיא
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה הולמס בשתי מדליות זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.38 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:57.90 דקות.
ירון אופשטיין
אופשטיין עסק בספורט נכים במסגרת מרכז הספורט לנכים של איל"ן.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בטניס שולחן ושחייה. בטניס שולחן התחרה בטורניר יחידים בדרגת נכות C3 וזכה במדליית זהב. בשחייה התחרה במשחה 25 מטר בסגנון חופשי בדרגת נכות C6 וסיים במקום השביעי והאחרון עם תוצאה של 37.03 שניות. הוא היה מיועד להתחרות גם במשחה 50 מטר בסגנון חופשי ובשלב התחרות לא התחיל במשחה.
אופשטיין הוא ממייסדי חברת Acc להנגשת מידע גרפי ואתרי אינטרנט לבעלי מוגבלויות.
עונת 1980/1981 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1980/1981 בליגה הלאומית בכדורסל  הייתה העונה ה-27 של הליגה. הליגה כללה 12 קבוצות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו אליצור תל אביב ומכבי חיפה. העונה הסדירה החלה ב-22 בספטמבר 1980 הסתיימה ב-1 במרץ 1981 בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-12 ברציפות.
עקב החלטת איגוד הכדורסל להקפיא את העליות והירידות בליגה למשך שתי עונות, למטרת גידור תקציבי הקבוצות שתפחו לטענתם, לא היו ירידות בעונה זו ובעונה הבאה.
רנו Type EK
רנו Type EK  היא מכונית סלון מהודרת, דו מושבית, אשר יוצרה על ידי חברת רנו הצרפתית בין השנים 1913–1917.
בנוסף לדגם הסלון, דגמי הרנו Type EK נבנו בתצורות קופה וקבריולה.
ברין קל'י ד'י
ברין קל'י ד'י (בולשית: Bryn Celli Ddu; 'גבעת החורש האפל') הוא רוגם קבורה, שנבנה ב ומצוי בדרום-מזרח האי אנגלסי, ויילס.
האתר עבר לפחות שלושה גלגולים, הממצאים המוקדים ביותר מצביעים על הקמתו סביב 4,000 לפנה"ס מתקופה זו נתגלו שאריות גזעי עץ ששימשו למבנה לא ידוע. כ-1,000 שנים מאוחר יותר הוקם במקום הנג' אבן שהורכב מטבעת אובלית של 17 סלעים ניצבים שתוחמה על ידי חפירה וטבעת אדמה מוגבעת. בבסיסם של חלק מהסלעים נמצאו שאריות אדם שרופות מה שמרמז על שימוש באתר להעלת קורבנות אדם, במרכז ההנג' נמצאה אבן מעוטרת בדימויי נחש שניצבה כנראה במרכז האתר הקדום. כ-1,000 שנים נוספות לאחר מכן וסביב 2,000 לפנה"ס האתר עבר שינוי משמעותי, הסלעים כולם מלבד אחד נופצו או הופלו ובמקום ההנג' הוקם רוגם הקבורה. הרוגום המקורי כלל גבעה גדולה מזו הנראית כיום אשר סביבה חומת אבנים שתחמה את הגבעה לאורך טבעת ההנג' הקדומה, מעבר האבן שהוביל למרכז הרוגום ומקום הקבורה הפנימי היה כולו מכוסה מתחת לגבעת האדמה עם פתח אבן.
חפירות ארכאולוגיות ומחקר
האתר התגלה בסוף המאה ה-18, וב-1796 הוא נכלל ברישום הדולמנים באי אנגלסי. בשנת 1802 תיאר הויקאר והארכאולוג ג'ון סקינר את האתר כחלק מסיור שלו באנגלסי, בתיאורו (שהתפרסם רק כמאה שנה מאוחר יותר ב-1908), תיאר סקינר את הרוגם, וסיפר איך הוא התגלה מספר דורות לפני כן על ידי איכר שחיפש אבנים לבנייה. הארכאולוג וילפרד המפ ערך חפירה באתר ב-1928-9, בחפירה זו נמצאה אבן בעלת חריטות שניצבה בעבר מול הרוג'ום, אבן זו הועברה למוזיאון הלאומי של ויילס וכיום מוצג העתק במקום שבו הוצבה במקור. בנוסף לכך האתר כולו שוחזר וגבעת האדמה שנשחקה לאורך השנים הוחזרה מעל למעבר האבן כדי לדמות את המראה המקורי, אם כי הגבעה כיום נמוכה וקטנה מהגבעה המקורית שככל הנראה הגיעה עד לאבני השפה המקיפים את האתר.
במחקר מ-1998 נתגלה כי האתר נבנה בזווית התואמת את נקודת ההיפוך הקייצית, מה שמצביע שהאתר שימש גם כלוח שנה חקלאי (בדומה לאתרים אחרים ברחבי האיים הבריטיים).
דניאל מונטרסקו
דניאל מונטרסקו (נולד ביפו ב-1971) הוא פרופסור חבר באנתרופולוגיה אורבנית במחלקה לסוציולוגיה לאנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטה המרכז-אירופית (CEU) בודפשט ווינה, פרופסור אורח באוניברסיטת קיוטו ועמית במכון ללימודים מתקדמים במרסיי.
ביוגרפיה
את לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת שיקגו (2005) נושא הדיסרטציה: "יחסיות מרחבית: מרחב עירוני ויחסים אתניים בערים מעורבות - יהודים ערבים- 2004-1948". בעזרת מלגת מארי קירי לבתר דוקטורט שימש כעמית מחקר במכון האוניברסיטאי האירופי בפירנצה EUI. מונטרסקו היה פרופסור אורח בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, פריז, צרפת ובטכניון בישראל, במחלקה לאדריכלות ולתכנון ערים. מ 2005 מלמד מונטרסקו באוניברסיטה המרכז אירופית ובין השאר, מתמקד בקורסים כ"ערים במזרח התיכון", "אנתרופולוגיה של הגבריות" ואחרים. מחקריו של מונטרסקו על "ערים מעורבות בישראל", על יחסים בין אתניים ומרחב עירוני הם חלק ממחקר גדול יותר על זהות, חברתיות ועל יחסים בין המינים בערים ים תיכוניות. בפרויקטים קודמים בחן מונטרסקו את הגבריות הערבית וקיבץ סיפורי חיים יפואיים.
במהלך עבודתו המקצועית זכה למענקים והצטיינויות רבים, מגופים שונים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2011 פרסם יחד עם חיים חזן את הספר "עיר בין ערביים: לאומיות מזדקנת ביפו", העוסק בקשר בין לאומיות לבין סיפורי זקנים של ערבים ויהודים, תוצר של מחקר משותף שערכו ביפו. הטענה המרכזית המועלת בספר היא שככל שמצוקות הזיקנה גדלות, כך הולכת ופוחתת המצוקה הלאומית והדבקות בשיח הלאומי גם בקרב היהודים וגם בקרב הערבים.
מונטרסקו, בשיתוף עם קבוצה גדולה של כותבים, מנהל בלוג בעיתון "הארץ" בשם "עיר שסועה לה יחדיו" שנסמך על חייו ומחקריו ביפו. בשנת 2020 פרסם ספר באותו השם, בו הוא בוחן את מקומם של הפוליטיקה, הכלכלה, האמנות וחיי הלילה בעיר.
החל משנת 2019, חוקר מונטרסקו את תנועת התחייה היהודית בערי מרכז אירופה כבודפשט, ברלין וקרקוב נוכח "משבר הפליטים". כמו כן חוקר את תולדות תרבויות היין באזורי גבול באירופה: הונגריה, סלובקיה, אוסטריה ואיטליה ובין ישראל לפלסטין וכל זאת לפי עקרון הטרואר.
מאות מאמריו של מונטרסקו פורסמו ומפורסמים בכתבי עת מובילים בשלל שפות: עברית, אנגלית, ערבית, צרפתית ואיטלקית שבהן הוא שולט.
חיים אישיים
דניאל נשוי ואב לשלושה.
אלי לוי (מאמן כדורגל)
אלי לוי (נולד ב-15 במאי 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, המשמש כמאמן כדורגל המאמן את מ.ס. אשדוד.
ביוגרפיה
לוי שיחק בתפקידי הקשר האחורי, הבלם והמגן. הוא החל לשחק בקבוצת הבוגרים של הפועל כפר שלם, המשיך להפועל באר שבע, בני יהודה והפועל עכו, ושיחק את רוב הקריירה בהפועל רמת-גן, בעת שזו הייתה בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2014/2015 מונה יובל נעים למאמן הפועל אשקלון, ובחר לצרף את לוי כעוזר מאמן, לאחר שזה שיחק תחתיו כאשר נעים אימן את הפועל רמת-גן. תחת השניים, הקבוצה השלימה שתי עליות ליגה, ועלתה מליגה א' לליגת העל. ב-2018, לאחר שנעים עזב את הקבוצה, הצטרף אליו לוי כעוזר מאמן במועדון ספורט אשדוד. לאחר שפוטר נעים, מונה לוי למאמן קבוצת הנוער של אשדוד, שהייתה בתחתית ליגת העל לנוער. בתום העונה ירדה הקבוצה ליגה, אך בעונת 2019/2020 ניצחה הקבוצה 20 מתוך 21 משחקיה, עד להפסקת הליגה בשל מגפת הקורונה, ועלתה לליגת העל מהמקום הראשון. במהלך אותה עונה אימן לזמן קצר את קבוצת הבוגרים של המועדון, יחד עם משה אוחיון, עקב מחלתו של המאמן הראשי רוני אוואט.
בתחילת עונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה ב"מונדיאליטו", טורניר ההכנה לעונה, ובהמשך זכה עימה בגביע המדינה לנוער. במהלך עונת 2021/2022 הוציא תעודת פרו, המאפשרת לו לאמן בליגת העל, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל לנוער. לקראת עונת 2023/2024, לאחר פרידתו של המועדון מהמאמן רן בן שמעון, מונה לוי למאמן הקבוצה הבוגרת.
לוי נשוי עם שלושה ילדים, ומתגורר בראשון לציון.
תקריות
באפריל 2010, בעת ששיחק בהפועל רמת גן, פרץ ליציע והתעמת עם אוהד, לאחר שזה רב עם אחיו של לוי. לטענת מאמן הקבוצה, יובל נעים, אלי לוי עלה ליציע מפני שנאמר לו שאחיו התעלף.
בתום עונת 2014/2015, כאשר היה עוזר מאמן הפועל אשקלון, נקנס לוי ב-1,000 ש"ח והורחק משלושה משחקים לאחר שבמשחק שבסופו עלתה הקבוצה לליגה הלאומית צעק לשופטים: "כלבים, אין לכם מושג", והמשיך לעלוב בהם גם לאחר שהורחק ועלה ליציע.
א.ב מתכננים
'''א.ב. מְתַכְנְנִים''' היא חברת אדריכלות ישראלית, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל, העוסקת בתכנון מיזמים בישראל ומדינות נוספות. החברה מתכננת כ-1,500 מיזמים בשנה.
היסטוריה
המשרד הוקם על בסיס "המחלקה לתכנון של התנועה הקיבוצית המאוחדת", שהוקמה ב-1943 ופורקה ב-1990. תחילתה של המחלקה לתכנון הייתה במחלקות נפרדות לתכנון של הקיבוץ המאוחד ואיחוד הקבוצות והקיבוצים, שנקראו "המחלקה הטכנית" והתאחדו ב-1969. במחלקה לתכנון עבדו בין היתר אדריכלים, מהנדסים ואדריכלי נוף, ברובם חברי קיבוצים. עיקר עבודתה הייתה בקיבוצים, ולמעשה, היא המקום שבו עוצבה דמותם החזותית של רוב הקיבוצים בישראל, כפי שהיו במחצית השנייה של המאה ה-20. במקביל, פעלה בקיבוץ הארצי "המחלקה הטכנית" שעסקה בתכנון דומה.
בשיא תנופת הבנייה בקיבוצים, בתחילת שנות ה-80, עבדו במחלקת התכנון כ-200 עובדים. עם המשבר הכלכלי בקיבוצים החל שפל הולך ומעמיק בבנייה הקיבוצית, כולל במגזר התעשייתי, והמחלקה נאלצה לבצע מהלכי צמצומים שהסתיימו בפירוקה ב-1990 ובמכירתה לגורמים פרטיים. במשרדיה, ששכנו בבית הקיבוץ המאוחד, החלה לפעול חברת "א.ב. תכנון", ששינתה בהמשך את שמה ל"א.ב. מתכננים".
מיזמים
מיזמים עיקריים שבוצעו מחוץ לישראל בשנים האחרונות:
פעילות נוספת היא מיגון מוסדות חינוך באזור עוטף עזה, בהם מכללת ספיר, בתי ספר וגני ילדים בשטח כולל של 30 אלף מ"ר.
חוק השחיטה (שוודיה)
חוק השחיטה (בשוודית: Lag angående slakt av husdjur), הוא חוק שוודי משנת 1937 האוסר שחיטה ריטואלית, אלא אם כן הבהמה הייתה לפני כן בחוסר הכרה, והשחיטה היהודית תתאפשר רק על ידי הימום חשמלי לבהמה בטרם שחיטתה. אחר השתדלויות שונות לא הצליחו לבטל את החוק. רבני ישראל ישבו לדון בזה, וישנם צדדים לאיסור וצדדים להיתר.
רקע
החל משנת 1864 החלו ארגוני הגנה על בעלי-חיים לפעול לאיסור השחיטה והשחיטה היהודית בכללה. פעילות זו עוררה דיונים והצעות חוק שונות לאיסור השחיטה היהודית. עם הזמן התפשטה בכל אירופה המגמה לאסור את השחיטה.
הנימוקים העיקריים לאוסרה הייתה הצער בעלי חיים הכרוך בטיפול הבהמה והכנתה לשחיטה, והכאב של הבהמה בעת השחיטה עצמה ולאחריה כאשר היא עדיין נתונה להכרה מלאה.
המדינה הראשונה בה נאסרה השחיטה הייתה מדינת שווייץ, לאחר מכן נאסרה השחיטה בעוד מדינות בזה אחר זה, בפינלנד (לאחר השתדלות הרב שמעון פדרבוש בפני הפרלמנט הפיני הותר הדבר). בנורווגיה ובוואריה בשנת 1930. בשנת 1933 נאסרה השחיטה גם בגרמניה עם עלות הנאצים לשלטון, ובשנת 1936 נאסר גם לייבא שחיטה כשרה לתוככי גרמניה.
בשנת 1937 נאסרה השחיטה גם בשוודיה, אך בהסתייגות, אם השחיטה נעשית על ידי הקדמת הימום לבהמה תותר השחיטה. בעקבות החוק החדש בשוודיה גם בהונגריה ובאיטליה נאסרה שחיטת בהמה שאינה מהוממת בשנת 1938. עם התפשטות השלטון הנאצי הוחל איסור זה גם במדינות נוספות כסלובקיה ופולין.
הימום הבהמה
על מנת לפתור חלק מבעיות הטיפול בבעלי החיים, ובעיקר השכבת הבהמה לשחיטה השתדל ד"ר מנחם שלמה לובן למצוא פתרון מדעי לכך. ד"ר לובן העלה בתחילה כי ניתן להזרים חשמל מועט לבהמה, אשר זה יספיק להמם אותה ולהשכיבה מבלי לגרום פגם-מטריף פנימי. ד"ר לובן עצמו, לאחר ניסויים רבים, הגיע למסקנה, כי כל שימוש בזרם חשמלי מזעזע את הבהמה וגורם לה פגמים ובכך מטריפים חלקיה הפנימיים.
מלבד זאת יש צדדים נוספים ואיסורים נוספים בהימום טרם השחיטה:
טעמו של הרב יוסף רוזין, היות שהמתת הבהמה צריכה להיות דווקא על ידי השחיטה ולא על ידי גורם נוסף אחר, ממילא נאסרת הבהמה, מכיוון שההימום מסייע להמתת הבהמה.
טעם נוסף אותו העלה רבה של סטוקהולם והשו"ב הראשי, הרב יעקב ישראל זובער, הוא חשש בליעת דם באיברים, היות שהימום הבהמה גורם גם להאטת מרוצת הדם, על כן ישנו החשש שהדם נבלע באיברים.
לאיסור הימום הבהמה הצטרפו חשובי הרבנים, הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב שלמה דוד כהנא, ועוד. בקשר עם מאבק השחיטה בפולין יצאו למעלה משמונה מאות רבנים בקריאה לשלטונות שיימנעו מחקיקת חוק זה, בייחוד בהתחשב בעובדה שבפולין היו כשלושה מיליון וחצי יהודים.
הימום חשמלי לבהמה בשוודיה
בעקבות ההצעה שהועלתה להזרים חשמל לבהמה, ובכך להמם אותה ולגרום לה את מניעת הכאב, הלחץ מטעם השלטונות, וגם מהקהילה היהודית, אשר סברו כי בזרם חשמלי חלש ניתן להשיג את המבוקש, גבר יותר ויותר.
הקהילה היהודית בשוודיה כבר התעסקה בשאלה זו שנים מקודם, וכך כתב, בט"ו סיון תרצ"ד, הרב ישראל זובער אל הרב יוסף רוזין, "היות שבאיזו מדינות אסרו עלינו את השחיטה לגמרי, וגם במדינתנו שאלה השליטה עומדת על הפרק ומי יודע איך יפול דבר ואם ח"ו...", אחר זה שואלו על ההימום האלקטרוני, בתוספת ציון דעתו לאיסור ההימום מצד ארבעה טעמים המפורטים במכתבו.
על כך ענה הרב רוזין, בתשובה מיום ה' שלח תרצ"ד, אחרי נתינת טעמיו לאיסור "לכן ח"ו להתיר זה".
עריפת כל המפרקת
שאלה נוספת שהתעוררה, היא עריפת כל הראש על פי דרישת הממשלה השוודית, וכך כותב הרמ"א (יורה דעה, סימן כד, הלכה ה): "והמנהג להטריף אפילו לא חתך רק רוב המפרקת, ואין לשנות, כי יש מרבוותא סוברין כן". אמנם בשו"ע ובנו"כ יש המקילים בזה באופנים שונים. בפועל רבו המתירין בזה בעופות הקטנים בשעת הדחק.
על ההיתר מהרב חיים עוזר גרודזנסקי סיפר הרב זובער במכתבו לרב יוסף אונא, תוך התעניינות בסכין מיוחדת המיועדת לכך:
"באתי במכתבי דנא לבקש להודיעני ע"ד שחיטת העופות על פי הסכין המחודש, והוא, ד"ר עהרענפרייז, אמר לי שהרב ד"ר האפפמאנן מברעסלוי סיפר לו שבמאנהיים המציאו סכין כזה שיכולים לשחוט בו ולעשות תיכף התזת הראש בבת אחת ושעל זה יש היתר מהגאון, ר"ח עוזר מווילנא – ויש לי העתקה ממכתב זה – וכן ד"ר וויינבערג ה"י כתב היתר ע"ז אך לא ראיתי את זה. וגם אני בעצמי כתבתי בארוכה על כך ולדעתי ג"כ היתר גמור יש בזה.
"ובזה הנני לבקש מכבוד הדר"ג לשלוח לנו תמונה לדוגמה מסכין זה, וכן להודיעני אם מעשה יכולים להשתמט בזה באופן נקל – היינו הצד המעשי מאופן שחיטה זו".
הרב אונא השיבו, תוך תיאור נתינת ההיתר וההסתגויות כי "הגאב"ד דק"ק ווילנא ר' חיים עוזר נ"י הסכים להתיר בעד בתי-החולים וגם בעד אחרים אם אין באפשרות להכניס בשר מן החוץ. גם עשו ניסיונות כמה פעמים והצליחו". לאחר מכן מסתייג מהשימוש בסכין, שכן אינו טוב לעופות גדולים (אווזים וכדומה) אלא רק לעופות קטנים (תרנגולים וכדומה), שכן יש בזה "חששות גדולים". וגם לעופות הקטנים אינו טוב כל-כך, רק אחר ניסיון השוחט פעמים רבות.
ומסיים "אקוה שתוכלו לבטל את הגזרה מבלי לשנות ממנהג אבותינו וד' יהי' בעזרתכם". ושוב חוזר ומזהיר כי "בוודאי שלא תחליטו את הדבר מבלי להתייעץ עוד הפעם עם גדולי תורה".
תגובת הקהילה
לאחר שהוצעה הצעת ההימום תמך בה הרב מרדכי ערנפרייז, מראשי הקהילה, בהימום ובשחיטה כזו והורה להיתר. מר ערנפרייז רצה את תמיכת הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, והיה אמור לפוגשו אך לא הסתדרה נסיעתו והם לא נפגשו (בעבור השנים, בשנת תשי"ד, אסרה הרבנות הראשית לישראל שחיטה על ידי הימום, בראשות הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג).
כתב על כך הרב שלמה דוד כהנא אל הרב זובער בי' אדר ראשון תרצ"ח, "לפי הנשמע רוצים במדינתו להתיר ההימום קודם השחיטה באופנים שונים והתעמולה נעשית על ידי הרב החכם עהרענפרייז וכבר יצאו רבני מדינתנו באיסור נגד זה. . ואבקשו להודיעני מזה אם חזרו מדעתם להתיר ההימום".
בו' ניסן תרצ"ז כתב אל הרב זובער, הרב חיים עוזר גרודזנסקי בעניין זה: "נצטערתי לשמוע כי הרב הד"ר ערענפרייז מתיר את ההימום לפני השחיטה. וכי כן הודיע לפני שרי הממשלה. וגם כתב בכל העיתונים השוויידים, שהוא מסכים על ההימום על ידי עלעקטריע בוודאי ראוי למחות נגד זה בכל תוקף וע"ז כתבתי לווארשא אודות זה.
"כידוע שקרוב לתשע מאות רבנים במדינת פולני' הגישו להממשלה דעתם שאין להתיר את השחיטה על ידי ההימום בשום אופן, כמדומה שגם הפרופיסור שאר הי' בין החותמים, ומוזר הדבר מאד איך יתיר דבר שאסרו כל הרבנים ממדינתנו וכל גדולי הזמן, ודבר זה יוכל להיות לפוקה ולמכשול בכל תפוצות ישראל, ועד עתה לא הרהיב בנפשו שום רב העומד על המסורה להתיר את ההימום".
הרב זובער בהוראת רבי יוסף יצחק שניאורסון מלובביץ', החל לשכנע את מר ערנפרייז בביטול תמיכתו, ואמנם הוא חזר בו מהסכמתו.
וכך כותב רבי יוסף יצחק שניאורסון אל הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג: "כפי הנשמע בראשונה הסכים לזה גם הפראפעסאר מר מ. עהרנפראייז רב הכולל דמדינת שוועדין, אכן באחרונה בקש מהממשלה לדחות החוק עד יתברר העניין על ידי רבנים מפורסמים עד כמה מתאים זה עם דת ישראל.
"יש אומרים אשר הפרפעסאר מר עהרנפרייז התחרט על אשר שגג בהסכמתו ומבקש לו מוצא איך לתקן הדבר.
מטפחת נייר
מטפחת נייר או ממחטת נייר היא מטפחת העשויה מנייר רך (נייר טישו), כתחליף לשימוש חד-פעמי למטפחת בד, לשם ניגוב הפנים או איברים אחרים, לניגוב אבק ולמשימות ניקיון קלות.
חוק השחיטה (שוודיה)
תגובת הקהילה
"דבר זה נוגע הוא לכל המדינות, ובזה הנני לבקש את כת"ר אשר יכניס עצמו בזה לעורר את כבוד הרבנים הגאונים בכל המדינות להתענין בזה, ובהשפעת כת״ר הגדולה יפעול גם על הרבנים הנאורים כי יתנגדו להצעת ההימום לפני השחיטה והשם יתברך יהי' בעזר כת"ר אשר בכל אשר יפנה לטובה ישכיל ויצליח בגשם וברוח".
לאחר זמן הועלתה הצעה להמם את הבהמה לאחר שחיטתה ובדיקת סימניה בכך להסיח את דעת השלטונות, על ידי מניעת הפרכוס תיכף לאחר השחיטה, כתב אז הרב ישראל זובער אל הרב חיים עוזר גרודזנסקי ושאל לעצתו, וזה ענה בל' כסלו תרצ"ז:
מטפחת נייר
ההבדלים העיקריים בין מטפחות הנייר השונות, וביניהן לסוגי הנייר השונים, ניכרים בתכונות המאפיינות את סוגי הנייר מהם הן עשויות: חוזק, יכולת ספיגה, משקל בסיסי, עובי (כאשר הממחטה פרושה), בהירות, יכולת מתיחה, מראה ונוחות.
חוק השחיטה (שוודיה)
תגובת הקהילה
"בדבר השאלה אדות ההמום בזרם אלקטרי לאחר השחיטה – כמובן לאחר הבדיקה בסימנים – בוודאי אין חשש בזה מכיוון שנעשה לאחר השחיטה והבדיקה בסימנים. וגם משום הבלעת דם באיברים אין לחשוש יותר מבהכאת הראש כמ"ש כת"ר. ואם יש תקוה שעי"ז לא יגעו לרעה בעצם השחיטה, בוודאי ראוי מאד לעשות בזה ולהרבות השתדלות עד כמה שאפשר, וד' יהי' בעזרם להעמיד יסודות הדת והכשרות על תלם".
מטפחת נייר
מטפחות נייר מיוצרות מנייר קל משקל, 14–18 גרם למטר רבוע. עקב הדרישות לאיכות גבוהה של מטפחת הנייר, היא מיוצרת בדרך כלל מתאית נקייה, אך לעיתים כוללת גם נייר ממוחזר. לפעמים הנייר מעובד יחד עם מרכך, קרם או בושם, כדי להעניק לו את התחושה הרצויה. מטפחות נייר נפוצות הן לבנות, אך מיוצרות גם מטפחות נייר צבעוניות.
קרל בושוף
פרופסור קרל וילם הנדריק בושוף (באנגלית: Carel Willem Hendrik Boshoff; 9 בנובמבר 1927 – 16 במרץ 2011) היה מייסד אורניה וחתנו של ראש ממשלת דרום אפריקה לשעבר, הנדריק פרוורד.
מטפחת נייר
מטפחות נייר נמצאות בשימוש ביפן כבר מאות שנים. מטפחות נייר בצורתן המוכרת לנו יוצרו לראשונה בשנת 1924 על ידי חברת קימברלי קלארק במותג קלינקס.
חוק השחיטה (שוודיה)
תגובת הקהילה
לא ידוע מה עלה בסופו של ניסיון זה, אך בהמשך השנים הועלתה שוב ושוב הצעה זו, להיתר ולאיסור.
קרל בושוף
ביוגרפיה
קרל וילם הנדריק בושוף נולד ב־9 בנובמבר 1927 בחוות דרונפונטיין (Doornfontein) ליד נילסטרום (כיום מודימולה) שבפרובינציית טרנסוואל. הוא היה ילדם השני של וילם סטרנברג בושוף ואנה מריה (אנני) בושוף. אנני הייתה אשתו השנייה של וילם וקרל היה אחד משבעת ילדיהם.
חוק השחיטה (שוודיה)
בשנים הבאות וכיום
לפועל לא הצליח חפצו של הרב ישראל זובער, ובשוודיה נאסרה השחיטה. הרב זובער החליט להמשיך את השחיטה היהודית על אף שהיה זה בניגוד לחוק. במשך תקופה ארוכה היה יוצא בספינה מעבר לגבול, ושם היה שוחט בהמות ועופות, כאשר לקראת החגים היה שחוט כמויות גדולות יותר של בשר.
מטפחת נייר
חשיבותה של ממחטת הנייר בצמצום התפשטותם של זיהומים, קיבלה תנופה לאור החששות מפני מגפת שפעת החזירים בבריטניה. דוגמה לכך היא מסע פרסום של ממשלת בריטניה שכותרתו הייתה "תפוס אותו, השלך אותו, הרוג אותו", שעודד אנשים לכסות את פיהם ואפם בממחטת נייר בזמן שיעול או התעטשות.
קרל בושוף
ביוגרפיה
בשנת 1967 הקים את המחלקה למשימה ולימודי דת בפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת פרטוריה.
חוק השחיטה (שוודיה)
בשנים הבאות וכיום
ההוצאות הכרוכות בנסיעה זו הביאו לכך שמחיר הבשר התייקר. משום כך החליט למצוא דרך חילופית לקיום השחיטה בשוודיה. וכך במשך תקופה ארוכה נהג לשחוט ללא אישור, אך גם לשלם את הקנס הקבוע לכך מראש.
כעבור זמן הרב זובער נסע משוודיה, והקהילה היהודית החלה להשתמש בהימום חשמלי לפני השחיטה על סמך היתר זמני שניתן על ידי הרב צבי פסח פרנק, בשנת תשי"ב, לשוחט בסטוקהולם על פי תנאים שונים. ההיתר עורר תמיהה.
הרב זובער, שלבינתיים התיישב בבוסטון הביע את תמיהתו לרבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' על ההיתר, ושאלו על כך, ועל כך ענהו בו' אדר תשי"ב: