cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוחמד נאדיר שאה, מלך אפגניסטן
מלך אפגניסטן
מבחינת מדיניות החוץ, נאדיר שאה העדיף נייטרליות ויחסים דיפלומטיים ידידותיים ורחבים יותר כדי לאזן את היריבות בין ברית המועצות והאימפריה הבריטית. ההאמנה האנגלו-אפגנית משנת 1921 חודשה במאי 1930 והוסדרה מחדש אמנת הסחר של 1923, אך היחסים בין הבריטים למלך האפגני היו נייטרלים בנושאים אחרים. מצד שני, לא הייתה שום סימפתיה של המשטר המלוכני לברית המועצות, ובמהלך מלחמת האזרחים האפגנית התרחש ניסיון התערבות כושל של הצבא האדום. לרמות מקשות אלו, בשנת 1931 הוסדרה אמנת ידידות ונייטרליות במוסקבה. יתר על כן, אמנות של ידידות ושיתוף פעולה נחתמו עם ממלכת עיראק בשנת 1932 ועם ערב הסעודית באותה השנה לאחר שהוקמה מתוך ממלכת נג'ד וחג'אז.
בהתאם לתוכנית הרפורמה שלו, ועם הסדרת החוקה האפגנית בשנת 1931, בחר נאדיר שאה בשיטת משטר מונרכיה חוקתית עם פרלמנט בן שני בתים והפרדת רשויות וכן רשות משפטית המבוססת חלקית על הדין האיסלאמי (שריעה) וחלקית על סדרי המשפט האירופאים. בנוסף, החוקה הפכה את המלוכה האפגנית לתורשתית, וקבעה כי בנו הבכור של שאה יירש אותו כמלך. אולם בפועל נאדיר שאה לא ויתר על הסמכות המסורתית של המלוכה, ושמר על שלטון הדוק בענייני פנים בכלל ובקבינט בפרט, והבטיח שמדובר בקבינט המורכב מנאמנים לו ובעיקר פשטונים.
בהיעדר חזונו האידיאליסטי של אמאנואלה, מדיניות המודרניזציה שלו ניתנה לשינויים הדרגתיים וסלקטיביים. הארגון והפיתוח השפיעו במיוחד על הצבא, העיתונות, התקשורת והממשל הביורוקרטי, אך שלטונו של נאדיר שאה הוכיח את עצמו כחדשני ביותר בפיתוח הכלכלה ומבין התשתיות לתיעוש המדינה היה פיתוח כביש 1 אפגניסטן, כביש מהיר הפעיל עד היום ומחבר בין קאבול-קנדהאר-הראת-מזאר-י שריף. נאדיר אישר את הקמת הבנק האפגני המדיני הראשון בשנת 1932, והטיל מס ממשלתי על חברות יבוא ויצוא. המיסים שהוטלו על חברות אלה היוו חלק מהמימון לתקציב המדינה.
ההתנקשות
בשנת 1933 הוזמנו סטודנטים מאוניברסיטת קאבול לארמון המלך, לקבל מדליות הוקרה מנאדיר שאה על ביצועיהם בלימודים. מבין הסטודנטים היה עבדול חאליד, הזארי במוצאו שאביו, דודו ואחיו נעצרו על ידי משטרו של נאדיר, מה שהביא אותו לתכנן התנקשות פוליטית בשאה. טקס חלוקת המדליות התרחש בחצר ארמון המלוכה. בעת השאה התקרב אל הסטודנטים, חאליד הוציא אקדח מכיסו וירה ארבע יריות. הירייה הראשונה פגעה בפניו של נאדיר, השנייה בליבו, השלישית בראייה שלו והרביעית בשומר של נאדיר שנע לעבר המתנקש. נאדיר נהרג במקום ובנו הבכור, מוחמד זאהיר שאה, ירש את המלוכה. אחדותם של הפלגים הפנימיים בשושלת ברקאזי התחזקה בתקופת שלטונו של נאדיר שאה, אך התפרקה במותו עקב יריבות בין בני דודים. בהמשך חאליד נעצר והוצא להורג.
סיגטוואר
סיגטוואר (בהונגרית: Szigetvár) היא עיר במחוז באראניה, מרכז נפת סיגטוואר.
מיקום
ניתן לגשת לעיר בכביש מבארץ' בכביש הראשי 6 מבודפשט, מכיוון בלטונסמש - קאפושוואר בכביש הראשי 67. הוא מחובר לקדרקוט בכביש 6607. אליו הצטרף קו הרכבת קפושוואר - סיגטוואר עד לסגירתו בשנת 1977.
בימי הביניים
היישוב וסביבתו היו מיושבים מאז התקופה הפרהיסטורית, כפי שמעידים הממצאים הארכאולוגיים מהתקופה הנאוליתית ומתקופת ברונזה (גרזני אבן יד, משקולות רשת, פיבולות). לאחר הקלטים, הגיעה השלטון הרומאי לפאנוניה ולאחר מכן האווארים, האזור נפל לידיהם של ההונגרים הכובשים (התיישבות במדיארים במרכז אירופה).
מפרץ אביסנה
מפרץ אביסנה (באנגלית: Avicenna Bay) הוא מפרץ קטן בצידו המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
סיגטוואר
בימי הביניים
היישוב בשם זיגט (Zygeth) הופיע לראשונה במקורות כאחוזת אצולה בשנת 1391, הבניין המוגן הראשון שלו נבנה על רצועת קרקע דמוית אי הבולטת ממישור ההצפות של הנחל אלמאש. המבנה הראשון שניתן לאמת ארכאולוגית הוא הטירה, הממלאת כיום את התפקיד של מרכז האמנות, מה שנקרא המגדל העגול, הגרעין הפנימי של הטירה המאוחרת של המאה ה-16 ומקודם מהמחצית הראשונה של המאה ה-15, ניתן לייחס לשמו של כרכושו של Antimus Osvát (Osvald). המבצר בן שלוש הקומות שהורחב מוקדם וגם מאוחר יותר גם למגורים כקסטרום בשנת 1449 באי הזה של נחל האלמש, מוקף בעיירה החופשית (עיר שוק בשנת 1463) מופיעה לראשונה בצורה כתובה. הטקסט של לוח השיש שנעשה בשנת 1939 במעבר השער הדרומי מציין גם את בעל הבית המייסד של הטירה, אוסוולד.
מפרץ אביסנה
המפרץ ממוקם 2.4 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת ד'אורסל.
גילוי המפרץ
המפרץ התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 - 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
סיגטוואר
בימי הביניים
אחרי שאדון הטירה נפל בשבי (הטירה נכבשה על ידי הטורקים), אחרי נפילת בודה, אחר כך פץ' וגם שיקלוש, המבצר, אשר צבר חשיבות אסטרטגית מיוחדת, הפך לרכושה של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג בשנת 1543 כאחוזה מלכותית. הצבאות העות'מאניים שהתקדמו בטרנסדנוביה הצליחו לכבוש את כל מצודות הגבול שמסביב בשנות ה-40 של המאה ה-16, כך שסיגט נשארה לגמרי לבדה בשנות ה-50 של המאה ה-16. לאחר מותו של מרק הורבאט, בשנת 1561 הפך הרוזן מיקלוש זריני לקפטן הטירה. הוא היה אחראי לתחזוקת המבצר החשוב האחרון בגבול הדרומי, עדיין בידיים אימפריאליות, ושמר על נתיב הצבא והמסחר בין בודה לבין בלגרד. אחרי כמה שנים של שקט, קרב סיגטוואר התקיים בסוף קיץ 1566 והסתיים בנטישת דרום טרנסדנוביה על ידי הכוחות ההונגריים ושל קיסר אוסטריה. משמעותו של הפסד זה הותיר חותם עמוק בזיכרון ההיסטורי ההונגרי. הקרב הסתיים בתבוסה למרות גבורת המגינים. הסולטאן סולימאן הראשון צר על טירת סיגטוואר עם צבא של חמישים אלף חיילים סדירים. המגינים היו כ-2,500 חיילים, שעמדו בהתקפות הטורקיות במשך 34 ימים. ב-7 בספטמבר 1566, כשהטירה הפנימית כבר בערה, ניסו זריניי ו-300 מלוחמיו שנותרו עדיין להתפרץ ("הפריצה של זריני"), אך כולם נפלו בשער הטירה. במהלך המצור נהרס גם המגדל העגול מימי הביניים. מיד לאחר כיבוש הטירה החלו הטורקים לבנות מחדש את המבצר ואת היישוב. הטירה עצמה בוצרה בקירות לבנים ואבן, וכתוצאה מכך, מלבד השינויים וההרחבות הקטנות לאחר השחרור, נוצר המבצר בצורתו הנוכחית. בעיר הוקמו מספר מבני ציבור על ידי הכובשים, כמה מהם נחשבים ליצירות אדריכלות טורקיות עות'מאניות, כולל המסגד של הסולטן סולימאן ופשה עלי, כמו גם מה שנקרא בית טורקי.
מפרץ אביסנה
גילוי המפרץ
משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד צילמה מהאוויר את האזור בשנים 1956–1957, והמפרץ מופה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959
סיגטוואר
קהילה יהודית
כבר במאה ה-17 התיישבו במקום יהודים. בית הכנסת הראשון נבנה בשנת 1821 ושני בשנת 1857. לאחר הקרע בהיהדות הונגריה הקהילה הצטרפה לזרם הנאולוגי. בית ספר יהודי נפתח בשנת 1879. מספר היהודים היה: אחרי כניסת הוורמכט להונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) יהודי סיגאוואר נשלחו לגטו בארץ' ובתחילת יולי באותה השנה נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
מפרץ אביסנה
מקור השם
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה קראה למפרץ על שם אבן סינא שהיה רופא, פילוסוף ומדען פרסי, ונחשב לאחד מגדולי הרופאים שהיו אי פעם (הידוע בשפות אירופיות בשם אביסנה).
שם זה ניתן בדומה לאתרים רבים אחרים באזור, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום הרפואה.
סיגטוואר
קהילה יהודית
אחד מרבני העיר היה הרב אברהם ישראל בצלאל רוזנבוים, אחיו של הרב עמרם פישר ובנו של הרב משה נחום רוזנבוים.
הארי אוסבורן
הארי אוסבורן (באנגלית: Harry Osborn) הוא דמות משנה בדיונית, המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #31 מדצמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
Chicken Noodle Soup (שיר של ג'יי-הופ)
Chicken Noodle Soup הוא שיר של הראפר הדרום קוריאני ג'יי-הופ מלהקת הבנים BTS בהשתתפות הזמרת האמריקאית בקי ג'י. השיר יצא לאור דרך ביג היט אנטרטיינמנט ב-27 בספטמבר 2019. השיר דוגם את השיר של די ג'יי ובסטר והראפרית יאנג בי באותו השם, מהאלבום, Webstar Presents: Caught in the Web, של ובסטר מ-2006.
רקע
ג'יי-הופ פרסם ב-V Live ש-"Chicken Noodle Soup" המקורי של ובסטר ויאנג בי היה משמעותי עבורו מכיוון שהוא הקשיב לו לעיתים קרובות כשהחל ללמוד לרקוד לראשונה. ג'יי-הופ רצה שהגרסה שלו ל-"Chicken Noodle Soup" תיכלל במיקסטייפ הבכורה שלו, Hope World, שכן הרצועה מייצגת את התשוקה שלו לריקוד.
הארי אוסבורן
דמותו של הארי אוסבורן הופיעה במגוון עיבודים שונים לקומיקס. בסדרת הטלוויזיה מ-2008 דמותו דובבה בידי ג'יימס ארנולד טיילור ובדיבוב עברי בידי מירון ארונוביץ'. את דמותו בטרילוגיית סרטי ספיידרמן גילם השחקן ג'יימס פרנקו. דיין דיהן גילם את דמותו בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן המופלא 2".
Chicken Noodle Soup (שיר של ג'יי-הופ)
רקע
הוא גם רצה שהרצועה תכלול אמן אחר; אך מכיוון ששיתוף הפעולה לא התרחש, הרצועה לא יצאה ב-2018. ג'יי-הופ ובקי ג'י נפגשו בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2019 במאי, כאשר זה אמר בעבר שהוא רוצה לשתף איתה פעולה. בקי ג'י וג'יי-הופ תרמו לכתיבת המילים תלת-הלשוניות, שמתרכזות סביב הזהות של האדם ומתן כבוד לשורשים שלהן.
הארי אוסבורן
היסטוריית פרסום
הארי אוסבורן הופיע לראשונה בספיידרמן המופלא #31 (דצמבר 1965), והוא נוצר על ידי הסופר סטן לי והאמן סטיב דיטקו.
Chicken Noodle Soup (שיר של ג'יי-הופ)
וידאו קליפ
את הקליפ ביים יונגסוק צ'וי מלומפנס, והופק על ידי צ'וי ונתן שרר. הוא צולם בלוס אנג'לס וכולל למעלה מ-50 רקדנים בני לאומים שונים.
הווידאו קליפ משלב תנועות ריקוד מהכוראוגרפיה המקורית של "Chicken Noodle Soup", כמו גם כוראוגרפיה חדשה הכוללת מרפקים מתנופפים עם רגליים כפופות כדי לחקות תרנגולת. הקליפ מסתיים בקליפ לא רשמי בו ניתן לראות את צוות הרקדנים שר ורוקד. את התוספת הזו ביקש ג'יי-הופ לכלול מתוך כוונה "ללכוד את האנרגיה החיובית" ביום הצילומים.
הארי אוסבורן
היסטוריית פרסום
בספיידרמן המופלא #122 (יולי 1973), אביו של הארי, נורמן, נהרג, ומוצגת עלילת משנה המובילה לכך שהארי יורש את זהותו של אביו בתור הגובלין הירוק. עלילת המשנה הזו מגיעה לשיאה בספיידרמן המופלא #136 (ספטמבר 1974). הסופר גרי קונווי אמר שהרעיון של הארי אוסבורן להפוך לגובלין הירוק נבע בחלקו מהרצון להתמודד עם ההשלכות של הסמים הפסיכדליים שהארי התחיל להשתמש בספיידרמן המופלא #96 (מאי 1971). קונווי אמר כי היה לו ניסיון עם סמים כאלה בעצמו, וכי "עם סמים פסיכדליים, הזיות, אם נעשה בהם שימוש לרעה, קיים פוטנציאל לחוויות הזיות נוספות שאינן לחלוטין בשליטתך או מרצונך. יכולתי לדמיין את הארי נפגע ממשהו כזה, במצב הרגשי השברירי בעקבות מות אביו, ואיבוד קשר עם המציאות כתוצאה מכך".
הארי מת בספיידרמן המרהיב #200 (מאי 1993). האמן סאל בוסקמה אמר שציור שני העמודים האחרונים של גיליון זה היה חוויה רגשית עמוקה עבורו בשל משך הזמן שצייר את הדמות, והרגיש שראוי שהסופר ג'יי. אם. דמאטיס בחר שלא להוסיף שום דיאלוג לדפים הללו.
מספר שנים מאוחר יותר, תכננו כותבי ספיידרמן לחשוף שהנבל המסתורי גונט הוא הארי אוסבורן, שעדיין חי וגרם לכל "סאגת המשובטים", אך צו עריכה מנע זאת מלהתממש. עם זאת, הארי זכה בסופו של דבר לתחייה בספיידרמן המופלא #545 (דצמבר 2007). הוא קיבל ערך במדריך הרשמי של יקום מארוול גרסת 89 #5.
ביוגרפיה
הארי אוסבורן הוא בנם של אמילי ונורמן אוסבורן, שמתה ממחלה קשה לאחר היוולדו. כתוצאה ממותה, אביו התעשיין הפך לאיש קר ומנוכר, והארי העביר את מרבית חייו בניסיון להתקרב לאביו, שהמשיך להרחיקו מעליו. באוניברסיטת אמפייר סטייט, הארי הכיר את פיטר פארקר ואת גוון סטייסי, שבה היה מאוהב. בתחילה, מערכת היחסים בין הארי לפיטר הייתה מתוחה, היות שהארי חשב את פיטר הביישן לסנוב. אולם, השניים הפכו במהרה לחברים טובים.
הארי לא היה מודע לכך שחברו הטוב פיטר פארקר היה גיבור-העל ספיידרמן. אביו של הארי הפך לנבל-העל הגובלין הירוק באמצעות נסיוב-על, ובקרב מאוחר בין ספיידרמן לגובלין הירוק, נורמן מגלה את זהותו הסודית של איש העכביש וחושף את עצמו. פיטר נחרד לגלות שאויבו הגדול ביותר הוא גם אביו של חברו הטוב ביותר, ונאמנותו נקרעת. הארי מתחיל במערכת יחסים עם מרי ג'יין ווטסון, אך היא זורקת אותו בשל סגנון חייו המוביל להרס עצמי. הארי מתמכר לסמים ולוקח מנת יתר של אמפטמין. האירוע דוחף את הגובלין הירוק לכדי שיגעון. הוא חוטף את גוון סטייסי כפיתיון לספיידרמן וזורק אותה מגשר ג'ורג' וושינגטון. כשספיידרמן עוצר את נפילתה בעזרת קורי העכביש שלו, היא מתה כשמפרקתה נשברת מהצלפת שוט. הקרב שהתחולל בין השניים היה אכזרי במיוחד, וספיידרמן הזועם כמעט ולא יכול היה לשלוט בעצמו מלהרוג את אויבו הוותיק. כשהגובלין הירוק זימן את הגלשן שלו בניסיון לשפד את ספיידרמן, זה האחרון קפץ מהדרך והגלשן שיפד את הגובלין ולכאורה הרג אותו.
הארי היה עד לקרב האחרון בין ספיידרמן לגובלין הירוק. בשל נאמנותו לאביו, הוא נשבע לנקום בספיידרמן, ומשתמש בהון שירש מאביו לצורך הנקמה. יום אחד הוא מגלה לתדהמתו הרבה את תחפושתו של ספיידרמן בחדרו של פיטר פארקר, ומגלה שחברו הטוב הוא זה שהרג את אביו. הוא מתעמת עם ספיידרמן בתור הגובלין הירוק החדש. בשלב מסוים הוא מנסה נסיוב חדש של הגובלין הירוק, אך זה מתברר כקטלני ביותר והוא נהרג. בעקבות שינוי המציאות בידי מפיסטו באירועי "עוד יום אחד", מתברר שהדבר היה למעשה אשליה אותה יצר מיסטריו, והארי נשלח בידי אביו למכוני גמילה לאחר שהאמין שהתמכר שוב לסמים. בהמשך אירועי מלחמת האזרחים של מארוול, פלישה סודית ושלטון אפל, נורמן אוסבורן מקבל שליטה על סוכנות S.H.I.E.L.D. אוסבורן, שנטל באותה תקופה את זהות "איירון פטריוט" (שילוב בין איירון מן וקפטן אמריקה), מזמין את בנו להצטרף לקבוצת האוונג'רס האפלים החדשה שלו תחת הזהות "הבן האמריקני" וחליפת שריון משלו.
לאחרונה התברר כי כאשר הארי אוסבורן מת במקור, הוא נשלח לגיהנום ועבר למצב של שד העונה לשם קינדרד.
כוחות ויכולות
במשך רוב חייו, להארי אוסבורן לא היו יכולות על אנושיות.
בתור הגובלין הירוק
לאחר שחשף את עצמו לנוסחה של אביו, הוא לוקח את המושכות של הגובלין הירוק השני, מה שגרם לו להיות הרבה יותר חזק, ערמומי וזריז. הוא נושא חרבות, יחד עם טכנולוגיית הגובלין הרגילה.
בתור בן אמריקאי
לשבט של הארי הייתה גם גישה זמנית לשריון הבן האמריקאי.
הארי בינה מלאכותית/ קינדרד
כאשר הארי אוסבורן בינה מלאכותית יצרה את התאומים המשפחתיים, הסיוע של מפיסטו העניק לתאומים את היכולות המשופרות מבחינה דמונית של אלמוות, חוזק-על ושליטה על מרבה הרגליים כמו אלה שיכולים לבלוט מתוכם. בנוסף, הם יכולים לבצע קסמים ולהחיות את המתים.
MC2
ביקום MC2, גם מותו של הארי בספיידרמן המרהיב #200 נשאר תקף והוא הורשה לנוח בשלום. אלמנתו ליז ממשיכה את מערכת היחסים שלה עם פרנקלין נלסון ומגדלת אותו ואת נורמי (בנו של הארי), אך מאוחר יותר היא נכנעת למחלה קטלנית; מותה שולח את נורמי אל מעבר לקצה, וכמו אביו וסבו לפניו, נוטל את אדרת הגובלין הירוק ונשבע לנקום בפיטר פארקר. לאחר מספר מפגשים טעונים רגשית עם ספיידרגירל, נורמי בסופו של דבר מחזיר לעצמו את שפיותו וריב הדם בין הפארקרים לאוסבורן הופסק סופית.
מארוול אולטימייט
גלגול האולטימייט של מארוול של הארי אוסבורן הוא בנם העשיר של נורמן אוסבורן ומרתה אוסבורן, כמו גם החבר הכי טוב ונושא ההדרכה של פיטר פארקר בתיכון מידטאון, שהוא אחד מחבריו הבודדים של פיטר בתיכון וגם יוצא לזמן קצר עם מרי ג'יין " MJ" ווטסון. לאחר שנורמן בסופו של דבר מכפיף את עצמו לפורמולת אוז, הגובלין הירוק הורג את מרתה ומנסה להרוג את הארי, שבגלל זה הוא נעלם בתחילה אך בסופו של דבר מופיע מחוץ לתיכון מידטאון בעקבות הקרב של ספיידרמן עם הגובלין הירוק שכמעט הרס את בית הספר. אומר ל-MJ, פלאש תומפסון וקני קונג שהמפלצת היא אבא שלו. הארי מופקד במשמורת של קרוב משפחה, אך בסופו של דבר הוא חזר לאביו ונשטף מוחית על ידי ד"ר מיילס וורן כדי לשכוח את האירועים הקודמים. במהלך קרב נוסף עם ספיידרמן, ששת המרושעים והאולטימטיביים מול הבית הלבן, הארי עוצר את אביו והוא נלקח לשילד. מאוחר יותר הוא משמש כחתיכת מיקוח של ניק פיורי כדי לנהל משא ומתן עם נורמן. הארי מתחיל להאשים את כל הסובבים אותו במצב, ואישיותו השנייה שו (שהציג אביו לאחר שנים רבות של טיפול היפנוטי) מתחילה להשתלט. הארי הופך בסופו של דבר ליצור ההובגובלין, צובר כוח על, פירוקינזיס ועור על דמוי גובלין כתום. הארי מנסה לעצור את עצמו במהלך קרב עם ספיידרמן, אך שו משתלט עליו ונפצע על ידי חיילי שילד. הוא משמש שוב את שילד כדי למשוך את אביו, אך בסופו של דבר השניים עושים קרב, מה שמותיר את הארי מת. מאוחר יותר נואם פיטר נאום המכבד את חברו. בסופו של דבר נחשף שנוסחת אוז מעניקה לנורמן ולספיידרמן חייאלמוות, מה שמאפשר שהארי עדיין חי איפשהו.
מארוול זומבים
במארוול זומבים: חזרה #1, ספיידרמן זומבי נלקח למציאות חלופית שבה זה העבר ופיטר עדיין בקולג', הארי וגוון חיים וכו'. הארי מוצג מתחבק (עם שפם) עם פיטר, MJ וגוון. עם זאת, הוא מוצג מאוחר יותר כשהוא נאכל על ידי ששת המרושעים, יחד עם חבריו.
ספיידרמן: סאגת המשובטים
בשחזור המפושט של סאגת המשובטים, הארי מתגלה כמוח מאחורי הצרות של פיטר ובן ריילי לאורך כל הסיפור. לאחר ששרד בחשאי את הקרב האחרון שלו עם ספיידרמן, ועדיין לא תלוי בשל תופעות הלוואי של נוסחת הגובלין, הארי מבצע מסע נקמנות נגד ספיידרמן בסיועו של קיין. תוכניותיו כוללות גם שיבוט של אביו המנוח, שככל הנראה נהרג על ידי רחפן הגובלין שלו במציאות זו. הארי יוצא במהרה לתקוף את בן ריילי במסווה של הגובלין הירוק. התוכניות שלו מסוכלות כשקיין מחליף צד. השיבוט הנורמני, שאינו שפוי בשל אי חשיפתו לנוסחת הגובלין, מנסה לשכנע את הארי לעצור לפני שיקריב את עצמו על ידי קפיצה מול רחפן הגובלין (בדומה למותו של בן ריילי ביקום הראשי). הסדרה מסתיימת בהארי זועם ונשבע שהוא ינקום.
ספיידרמן: סיפור חיים
ספיידרמן: סיפור חיים כולל המשכיות חלופית שבה הדמויות מזדקנות באופן טבעי לאחר שפיטר פארקר הופך לספיידרמן בשנת 1962. בשנת 1966, פיטר עצר את נורמן כדי למנוע מהגובלין הירוק לפגוע במישהו, מה שמשאיר את הארי אחראי על אוסקורפ. בשנת 1977, הארי מאורס למרי ג'יין, אך מראה סימנים של התמכרות לסמים בעקבות הלחץ של מעמדו ומאסרו של אביו. נורמן משכנע את הארי לתקוף את מיילס וורן בתור הגובלין השחור כדי לאחזר את השיבוט שלו, אבל הארי מגלה שמיילס גם שיבט את פיטר וגוון סטייסי בתהליך. הארי מבין שנורמן שיבט את פיטר כי נורמן עדיין החשיב את פיטר ליורש הראוי יותר ותוקף אותו. לאחר שפיטר משכנע את הארי במניפולציות של אביו, הארי מפוצץ את המתקן, והורג את כל המשובטים מלבד זה של פיטר. עם זאת, מיילס מגלה ש"גוון" שפיטר היה איתה היה למעשה השיבוט שלה בזמן שגוון האמיתית מתה בפיצוץ, ומותירה את הארי מוכה אשמה. שנה לאחר מכן, הוא נפרד ממרי ג'יין והשאיר לה סכום כסף משמעותי לפני שנעלם. בשנת 1995, אוטו אוקטביוס פורץ לאוסקורפ ומאיים על הארי שיאפשר לו להשתמש בציוד כדי לחקור את פיטר והשיבוט שלו, בן, כדי למצוא דרך לשבט את עצמו. כאוס מתפרץ לאחר שהוא מגלה שפיטר הוא כביכול המשובט בעוד בן הוא המקור. כאשר אוטו מנסה להרוג את שניהם, הארי מקריב את עצמו כדי להציל את פיטר. כשהוא מת בזרועותיו של פיטר. מאוחר יותר מתגלה שאוטו הורשה להיכנס לאוסקורפ על ידי נורמן הקשיש, שחוטף התקף לב ומת לאחר שנודע לו על מותו של הארי.
ספיידר-גוון
בגרסה זו, הארי אוסבורן הוא מנודה חברתי בתיכון שסובל מבריונות מתמדת עקב שמועה שניסה לשרוף את המכינה הישנה שלו; פלאש תומפסון מציק לו במיוחד ומכנה אותו "הגובלין הירוק". גוון סטייסי ופיטר מתיידדים איתו מתוך רחמים, והארי מבקש מגוון לצאת לנשף, ומכעיס את פיטר. הוא רואה את פיטר הופך ללטאה, נלחם בספיידר-וומן ומת. בהלווייתו של פיטר, הוא מרגיש אשם על כך שלא עשה דבר כדי למנוע את מותו של פיטר, ונעלם מבית הספר לשנתיים. הוא חוזר לילה אחד ואומר לגוון שהוא הצטרף לצבא ולשילד לאחר מותו של פיטר ומתכנן לנקום בו על ידי הורדת ספיידר-וומן. במהלך המאבק שלו עם ספיידר-וומן, הוא לוקח את סרום הלטאה כדי לגבור על הגיבורה, אך בורח לאחר שגילה שספיידר-וומן היא גוון. לאחר מכן הוא יוצא למנוסה משילד והוא נרדף על ידי נינג'ות השייכים ליד, וולברין ושאדוקאט לפני שהשתנו לחלוטין ללטאה. כשהיא מבינה שיש קשר לכוחות שלהם ולחומר מסתורי שניתן לה על ידי מאט מורדוק, גוון מצליחה להוציא את סרום הלטאה מדמו של הארי ומשלבת אותו עם החומר, שיוצר את סימביוט הונום.
פרדי קרטר
פרדי קרטר (באנגלית: Freddy Carter; נולד ב-27 בינואר 1993) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
קרטר נולד בפלימות', דבון. אחיו הגדול הוא השחקן טום אוסטין. הם למדו בבית הספר בקווינס קולג' בטאונטון. לאחר מכן המשיך קרטר ללמוד משחק בבית הספר לדרמה באוניברסיטת אוקספורד, שם סיים את לימודיו בשנת 2015.
קריירה
לאחר סיום הלימודים, הופיע קרטר בתיאטרון רוז קינגסטון בהפקה של המחזה "מלחמת השושנים" בבימויו של טרבור נאן. קרטר ערך את הופעת הבכורה שלו על המסך כחייל בסרט "וונדר וומן" בשנת 2017. באותה שנה, קרטר קיבל את תפקידו הראשי הגדול הראשון "פיטר "פין" הות'ורן" בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס "זואי ורייבן". הוא גילם תפקיד זה גם בספיישלים של חג המולד וחג האהבה. הוא שיחק בהפקה הבימתית של "אגנס קולדר" בבימוי הרלי גרנוויל-בארקר, בתיאטרון המלכותי בבאת'. בשנת 2018 שיחק בסרט האימה "המנזר".
בשנת 2019 כתב קרטר וביים את סרטו הקצר הראשון, "מספר 89". בשנת 2019 הוא כיכב במיני סדרה "15 ימים" בתפקיד טום, לצד ברוס הרבלין-ארל, ששיחק עימו בסדרה "זואי ורייבן". ותפקיד חוזר בתפקיד ג'ייסון ריפר בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Pennyworth". באוקטובר 2019 פורסם כי קרטר יככב בתפקיד קאז ברקר בסדרת הטלוויזיה "צל ועצם".
סטאוט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עידן פז
עידן פז (נולד ב-21 בינואר 1995) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת מכבי עירוני רמת גן.
ביוגרפיה
פז החל את לשחק כגיל כילד קטן בבית ספר לכדורסל של מועדון מכבי בית דגן. בגיל 12 עבר לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 2010/11 זכה עם קבוצת מכבי תל אביב בגביע המדינה לנערים לאחר ניצחון בגמר על קבוצת גלבוע/מעיינות. באותה עונה הקבוצה זכתה בסגנות אליפות המדינה לנערים לאחר הפסד בגמר לא.ס רמת השרון. בעונת 2012/13 זכה עם קבוצתו בגביע המדינה לנוער לאחר ניצחון על מכבי ראשון לציון. באותה השנה זכתה הקבוצה בסגנות אליפות המדינה לנערים לאחר הפסד בגמר למכבי רעננה. בתיכון פז שיחק בנבחרת הגימנסיה הריאלית. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2013/14 שבה הושאל להפועל מגדל העמק מהליגה הלאומית. בתום השאלה של שנתיים חזר לשחק בעונת 2015/2016 במכבי תל אביב ובמקביל כחלק מכרטיס כפול שיחק גם בעירוני רמת גן. בעונה זו זכה עם קבוצתו בגביע המדינה בכדורסל 2015/2016. בעונת 2016/17 עבר לשחק בעירוני רעננה בתום העונה בה קלע 5 נקודות, קלט 1.7 ריבאונדים וחילק 1.6 אסיסטים, עבר לשחק במכבי קריית גת. בעונה זו קלע 5.9 נקודות וחילק 2 אסיסטים בממוצע. בעונת 2018/19 שיחק במכבי רחובות. בעונת 2019/20 שיחק במכבי הוד השרון שם קלע 7 נקודות וחילק 3.2 אסיסטים בממוצע. לקראת עונת 2020/21 חתם באליצור "איתו" אשקלון.
נחל עתק
תיאור הנחל
נחל עתק הוא יובל של נחל רחם בהרי אילת. חתור כולו בסלעי הגיר של אגן רחם - עתק. בנחל קטע מעוק עם מפלים ומכתשות, תופעות גאולוגיות נדירות וריכוזי מאובנים. הנחל מתחיל את דרכו לצד הגבול עם מצרים, במערכת ערוצים היורדת מהר בשמת. משם זורם דרומה לאורך כ-15 קילומטרים עד שנשפך אל נחל רחם, סמוך לכביש הערבה. לאורך הנחל גבים רבים המתמלאים לאחר שיטפונות.
אצבע אלוהים
סמוך לנקודה שבה חוצה דרך מעלה סיירים את אפיק הנחל מתגלית בדופנו הצפונית צנפת ענק של שכבות גיר וחרסית המכונה בפי המטיילים "אצבע אלוהים".
בעלי חיים וצמחייה
בנקיקי סלע הגיר צומח צלף סחוסי. בנחל צומחים עצי פיקוס בת-שקמה, והוא המקום היחיד בו הם צומחים בר בישראל. בסתיו ובחורף צומחת בנחל צמחייה מדברית. בנחל חיים צבאי הנגב, יעלים, חרדונים, ועופות, למשל סלעיות וקורא.
גוון סטייסי
גוון סטייסי (באנגלית: Gwen Stacy) היא דמות משנה בדיונית שהופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #31 מדצמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
גוון סטייסי הייתה אהובתו הראשונה של פיטר פארקר, גיבור-העל הידוע בזהות ספיידרמן, כאשר שניהם היו סטודנטים באוניברסיטת אמפייר סטייט. בסיפור "הלילה בו גוון סטייסי מתה", היא מצאה את מותה כאשר הגובלין הירוק חטף אותה כדי שתשמש פיתיון לספיידרמן, והפיל אותה מגשר ג'ורג' וושינגטון. כשספיידרמן ניסה להצילה, מפרקתה של גוון נשברה כתוצאה מאפקט הצלפת השוט של קוריו. גם ההחלטה להרוג דמות ראשית בחוברות קומיקס באותה תקופה וגם ההחלטה ליישם את הדבר כשינוי מכריע בחייו של הגיבור הפכו למעוררי מחלוקת עבור מעריצי הדמות, ויש שמצביעים על נקודה זו כסופו של תור הכסף של הקומיקס ותחילתו של תור הארד. גוון הוחייתה מחדש בקצרה בידי התן בקשת הסיפור "קונספירציית המשובטים" של שנת 2016.
דמותה של גוון סטייסי מוזכרת במאמר העוסק באלימות נגד נשים והטיפול השגוי בדמויותיהן של נשים בקומיקס.
דמותה של גוון סטייסי הופיעה בעיבודים שונים לקומיקס. בטלוויזיה, דמותה דובבה בידי לייסי שרבט ובעברית בידי אביטל אברג'יל. את דמותה בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן 3" גילמה השחקנית ברייס דאלאס הווארד, ובסרטים "ספיידרמן המופלא" והמשכו "ספיידרמן המופלא 2" גילמה אותה השחקנית אמה סטון.
הרמן ארנסט פרוינד
הרמן ארנסט פרוינד (בדנית: Hermann Ernst Freund, 15 באוקטובר 1786, אוטלדה – 30 ביוני 1830, קופנהגן) היה פסל דני.
ביוגרפיה
הרמן ארנסט פרוינד נולד באוטלדה, עיירה בקרבת ברמן. הוא למד באקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות בקופנהגן ועל עבודות שנעשו בתקופה זו הוא קיבל מדליית זהב ו-4 מדליות כסף.
לאחר סיום הלימודים הוא בילה עשר שנים ברומא בה היה העוזר הקרוב של ברטל תורוואלסן. באותה תקופה הוא עשה מספר פסלים של דמויות מהמיתולוגיה הנורדית ופסלים לכנסיות של דנמרק.
בחזרה לקופנהגן בשנת 1827 פרוינד החל ללמד באקדמיה לאמנויות בה למד ובשנת 1829 מונה לפרופסור.
העבודה הגדולה של פרוינד אפריז שכלל מספר דמויות וסצנות ממיתולוגיה נורדית היה מוצג בארמון המלך. הוא נהרס בשריפה גדולה של שנת 1884. דגם של היצירה מוצג במוזיאון לאמנות בקופנהגן.
אבו חסן אל-האשמי
אבו חסן אל-האשמי אל-קורשי (בערבית: أبو الحسن الهاشمي القرشي נהרג ב-15 באוקטובר 2022), היה הח'ליפה השלישי של המדינה האסלאמית.
ביוגרפיה
אבו חסן נולד בשם נור כרים אל-מוטני, אחד מוותיקי הארגון עוד מימי מלחמת עיראק. בתפקידיו הבכירים הקודמים במדינה האסלאמית, אבו חסן היה האמיר של משרד החינוך והאמיר של משרד המשפטים והתלונות. על פי מקור אחר, שמו האמיתי הוא ג'ומא עוואד אל באדרי, והוא אחיו הבכור של הח'ליפה הראשון של הארגון, אבו בכר אל-בגדאדי.
אבו חסן הוכרז כמנהיג החדש של הארגון בהודעת שמע שפורסמה ב-10 במרץ 2022 בכלי התקשורת הרשמיים של המדינה האסלאמית, כחודש לאחר מותם של הח'ליפה הקודם אבו אבראהים אל-האשמי והדובר אבו חמזה אל-קורשי בפשיטה של הקומנדו האמריקני בצפון סוריה.
על פי דובר הארגון החדש, אבו עמר אל-מוהג'יר, אבו חסן סומן בצוואתו של אבו אברהים כיורשו בהנהגה, והוא נבחר מבין 5 מועמדים לאחר התייעצות מועצת השורא של הארגון. בדומה לקודמו בהנהגה - אבו אברהים, הכוניה של אבו חסן מצביעה על השתייכותו לענף "האשמים" של שבט קורייש (שבטו של מוחמד), שהוא אחד מהקריטריונים הנדרשים אצל המדינה האסלאמית כדי להתמודד על תפקיד הח'ליפה ומנהיג הארגון.
ב-30 בנובמבר 2022, לאחר 9 חודשים בלבד בתפקיד, דובר הארגון הודיע כי אבו חסן נהרג במהלך לחימה מבלי לספק פרטים נוספים. למחליפו מונה אבו חוסיין אל-חוסייני.
ישראל אנגל
ישראל אנגל (נולד ב-1950) הוא רואה חשבון ישראלי. משמש כסגן המנהל הכללי וראש החטיבה הקמעונאית של בנק מזרחי טפחות. לפני כן היה מנכ"ל בנק טפחות. יושב ראש מועצת המנהלים של בנק יהב.
ביוגרפיה
אנגל עבד 18 שנה בסופרגז, בתחילה כחשב החברה וחבר הנהלה ובהמשך הגיע לתפקיד סמנכ"ל.
שימש במשך מספר שנים בתפקידי ניהול בבנק טפחות ובהמשך התמנה למנכ"ל הבנק.
לאחר האיחוד עם בנק מזרחי משנת 2004, משמש סגן המנהל הכללי של הבנק וראש החטיבה הקמעונאית בבנק מזרחי-טפחות. שימש כדירקטור בבנק יהב ובשנת 2019 מונה כיושב ראש דירקטוריון הבנק.
נשוי לאלקה לבית ליברמן ומשנות השמונים מתגורר בקרני שומרון.
אורי ברנר (מלחין)
אורי (יורי) ברנר (נולד ב-17 ביולי 1974) הוא מלחין, מוזיקאי ומעבד ישראלי.
ביוגרפיה
אורי ברנר נולד במוסקבה למשפחת מוזיקאים: אמו היא כנרת שניגנה באופרה, ואביו נגן בסון שהיה חבר בתזמורת הסימפונית של ברית המועצות לשעבר.
במהלך תקופת לימודיו בגרמניה והולנד היה פעיל כנגן מבצע בקונצרטים, שכללו הופעות באולם ויטגשטיין, תיאטרון דיסלדורף ועוד, וכן בהופעות ג'אז, ביג בנד וכלייזמר. בנוסף היה נגן הבסון הראשון בתזמורת הסימפונית הצעירה של העיר אאכן בגרמניה.
אורי ברנר לקח חלק בכיתות אמן עם מלחינים חשובים כדיטר דאלמוט, דטלב גלארנט ואחרים. הוא כתב מוזיקה לסרט קצר של ראלף ריוקהואר, שהוקרן פעמים רבות בערוץ הראשון של הטלוויזיה הגרמנית, בפסטיבלים שהתקיימו ברחבי גרמניה ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים.
יצירותיו של אורי ברנר יצאו לאור על ידי מרכז המוזיקה הישראלי והמכון למוזיקה ישראלית ובוצעו במסגרות קונצרטים, פסטיבלים וסדנאות ברחבי הארץ, אירופה, ארצות הברית וקנדה. הוא כתב למעלה מ-50 יצירות למגוון הרכבים וסגנונות ובהם: סונטות לפסנתר, מוזיקה קאמרית הכוללת שתי רביעיות מיתרים, יצירות לתזמורת גדולה ותזמורת מיתרים, פרקי תהילים למקהלה ולתזמורת, סימפוניה קונצ'רטנטה לויולה ותזמורת סימפונית ועוד.
זכה בפרסים יוקרתיים ובמלגות הצטיינות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל, בפרס "קלון" למלחינים צעירים, הוכר כמלחין מצטיין מטעם משרד התרבות, במלגת הנשיא לדוקטורנטים מצטיינים בלימודי הדוקטורט לקומפוזיציה, אותם הוא משלים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2006 זכה בפרס ראש הממשלה למלחינים.
בשנים האחרונות יצאו לאור שני תקליטורים הכוללים מיצירותיו ובימים אלה רואה אור אלבום הבכורה שלו שהוקלט בחברת "הליקון".
בקיץ 2010 התארח בהופעה של הזמר החרדי יעקב שוואקי בקיסריה וניגן את שירו של שוואקי "מהרה", מתוך אלבומו הראשון "שמעתי".
ב-2016 התמנה אורי למנהל המוזיקלי של תיאטרון "מיקרו" בירושלים. כיום מנהל את קונסרבטוריון רון שולמית.
לולי
{{פירושונים|* ז'אן-בטיסט לולי – מלחין צרפתי
ראו גם
}}
1998 באסטרונאוטיקה
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
לפי אתר שיגור
הערה: שיגור נוסף בוצע על ידי רוסיה מצוללת
שמואל טריגנו
שמואל טריגנו (בצרפתית: Shmuel Trigano, נולד ב-1948 בבלידה, אלג'יריה) הוא סוציולוג ופילוסוף יהודי צרפתי, יליד אלג'יריה, פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה של הדת, סוציולוגיה של הדעת ושל הפוליטיקה באוניברסיטת ננטר. הוא חוקר את חידת המודרניות ואת מהות היהדות ביחס למימד הפוליטי של העולם. טריגנו כיהן שנים רבות כיושב ראש האגודה "מצפה העולם היהודי" (Observatoire du monde juif) בפריז אותה הקים בשנת 2001.
קורות חיים
שמואל טריגנו נולד בבלידה, באלג'ריה במשפחה יהודית. הוא היגר לצרפת בגיל 14, בשנת 1962 והתיישב בפריז. טריגנו למד לימודים קלאסיים (לטינית, יוונית ופילוסופיה) בתיכון ע"ש ביפון בפריז. מלחמת ששת הימים והשלכותיה ריתקו אותו והוא הרגיש רתיעה מתנועת הסטודנטים בצרפת משנת 1968. בשנת 1969 נסע לישראל וסיים בשנת 1973 תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ופילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשובו לצרפת היה בשנת 1974 למזכיר הקבוצה הציונית הסוציאליסטית "חוג ברנאר לזר" בפריז.
טריגנו סיים גם תואר מ.א. במדעי המדינה באוניברסיטת פריז 2 ובשנת 1984 סיים עבודת דוקטורט בסוציולוגיה פוליטית באוניברסיטת פריז-ננטר, תחת הכותרת "ההתפתחות הדתית של המודרנה הפוליטית ביהדות". הוסמך בהדרכת דוקטורנטים.
טריגנו כיהן כמנהל המכללה ללימודים יהודים של כל ישראל חברים שהוא ייסד בשנת 1986 ומנהל את המגזין האירופי ללימודים ותרבות יהודיים "פרדס" שהקים יחד עם מורתו, אני קריגל. הוא היה פרופסור אורח מטעם קרן תקווה בהלכה ומחשבה יהודית, בבית הספר קרדוזו למשפטים, ניו יורק 2009, חוקר בכיר מטעם קרן טמפלטון במכון הרצל, ירושלים, בתוכנית פילוסופיה של התנ"ך, והתלמוד, 2012-2013 ו-2015-2017, הקתדרה האירופית ללימודים ספרדיים על שם אליה בן-אמוזג, ליבורנו, איטליה, 2002.
שמואל טריגנו פיתח שיטה המקשרת בין חקר המחשבה היהודית ושל העולם היהודי למטאפיזיקה, לפילוסופיה הפוליטית ולמדעי החברה. מהשילוב הזה בין מחקר ספקולטיבי ואקדמאי הגיע לתובנות מקוריות. בלב עבודתו נמצאים אתגר המודרנה היהודית והנוכחות של המחשבה היהודית.
שמואל טריגנו יסד וערך שני כתבי עת: הוא יסד וניהל שלושה מכוני מחקר:
ייסד ומנהל את דיאלוגיה, עמותה ישראלית שכוונתה לגשר בין המחשבה היהודית הצרפתית לבין השיח האינטלקטואלי הישראלי, (2017-היום)
תחומי מחקריו וספריו
טריגנו עסק בניסיון לבניית תאוריה גלובלית על היהדות, חקר את היצירתיות שבמחשבה היהודית, את האפיסטמולוגיה של מדעי היהדות, את הפילוסופיה והסוציולוגיה הפוליטית של היהדות. כמו כן עבד על בניית תאוריה של הסמכות ביהדות, חקר את המורופולוגיה של ההיסטוריה, החברה והתרבות היהודית, את האתוס של שלושה הזרמים המבניים של היהדות. התעניין בתאולוגיה, במחשבה התנ"כית, בפיתוח פרשנות יהודית חדשה, במודרנה והפוסט-מודרניזם היהודיים עם דגש על האמנציפציה היהודית והמודל הצרפתי, השקיע בניתוח אסטרטגי גלובלי של מצב העולם היהודי.
בשנת 1977 פרסם את הספר Le récit de la disparue (סיפור הנעלמת) ואחר כך La nouvelle question juive (השאלה היהודית החדשה) שבהם הציע לבחון מחדש את הזהות והערכים היהודים..
בין היתר, התעניין טריגנו במיוחד בחידת המודרניות הפוליטית ובבחינת האפשרות והאקטואליות של הקיום היהודי בעולם בן זמננו. בספריו - Le Récit de la disparue,La demeure oubliée, genèse religieuse du politique Philosophie de la Loi, l'origine de la politique dans la Tora ו- La séparation d'amour, une éthique d'alliance ערך בעזרת השיטה ההרמנויטית ניתוח אנתרופולוגי של היהדות.. חלק מהגותו מוקדש למהות הפוליטיקה ולמהות הדמוקרטיה וכן למבחן הדמוקרטיה ביחס ליהודים. הוא מותח בקורת על יישום הפוסט-מודרניזם ותורת זכויות האדם בהתמודדות עם זהויות קיבוציות ועם הטרנסצדנטלי. טריגנו מתמקד בהגותו באלוהות כבסיס למחשבה ולחברה היהודית. לדעתו ניתן לתקן את הטעויות של האמנציפציה ושל הציונות רק על ידי אימוץ הממד הדתי של הטרנסצנדנטיות המאפיין את העם היהודי.
טריגנו מצפה שהמסר של היהדות לעולם לא יהיה מסר של קרבנות אלא מסר חיובי ומעשיר. הוא הביע דאגה רבה בנוגע לעליית האנטישמיות בעלת הפן "האנטי-ציוני" באירופה בכלל ובצרפת בפרט והוא מאוכזב ובקורתי כלפי תגובות הממשלות לתופעה זו. הוא תקף גם את הגישה העוינת האנכרוניסטית מזווית אתאיסטית, נאו-פגנית או נוצרית, על המונותאיזם היהודי ועל ספרי התנ"ך, המוצגים כעדות ל"ברבריות" כביכול של העם היהודי לדורותיו.
בספרו "גבולות אושוויץ, נזקי חובת הזיכרון" מבקר טריגנו את החברה האירופית המערבית המצפה לדבריו מיהודים למלא תפקיד של קרבנות, שהוא ההכרה היחידה שלדבריו היא העניקה להם כקולקטיב.
בשנים 1993-1992 ערך טריגנו עם 60 מחברים סדרת 4 כרכים על "החברה היהודית לאורך ההיסטוריה" שבה שאף להדגים את ההתמדה, האחדות וההמשכיות של העם היהודי לאורך שלושת אלפים שנה. בשנת 2003 השתתף יחד עם הנוצרי גרגורי באום והמוסלמי סלאח סטטיה בכתיבת הספר "המונותאיזם" שהופיע תחת עריכתו של נעים קטן בקנדה.
טריגנו נמנה עם מבקרי תהליך אוסלו ובו בזמן נאבק רבות נגד הדה-לגיטימיזציה של מדינת ישראל ושל העם היהודי.
קישורים חיצוניים
בספר 1984  Victor Malka Aujourd'hui, être juif, Le Cerf. art. by Pierrine Simon-Nahum. Michel Lévy Débat au tour du livre de Daniel Lindenberg Le rappel à l'ordre, Cercle Bernard Lazare.
פלמינגו (סוג)
פלמינגו (שם מדעי: Phoenicopterus; בעברית שקיטן) הוא סוג של עופות מים ממשפחת הפלמינגואיים המכיל 3 מינים. בעבר כל מיני המשפחה נכללו בסוג זה אך המין פלמינגו זוטר עבר לסוג ומין יחיד - Phoeniconaias. המינים פלמינגו האנדים ופלמינגו ג'יימס עברו לסוג פלמינגו צהוב-מקור (Phoenicoparrus).
הם מצויים באפריקה, דרום אסיה ואמריקה המרכזית והדרומית. צבע נוצותיהם הוא ורדרד או לבן, או גם ורוד-אדמדם. הצבע הוורוד בא כתוצאה מסרטנים זעירים הנכללים במזונם. בשבי, כדי לשמר את צבעם הוורדרד הם מקבלים למזונם תוספת של ירקות המכילים בטא-קרוטן, כמו גזר, סלק וגמבה. הם ניזונים רק מיצורים קטנים אותם הם מסננים מהמים בעזרת מקורם המיוחד.
חלק מהמינים נודדים מרחקים עצומים בדרך למקורות מים ואפילו מעל הים.
מגלה את אמריקה 2
מגלה את אמריקה 2 (באנגלית: Coming 2 America) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2021 בכיכובם של אדי מרפי וארסיניו הול. זהו סרט ההמשך ל"מגלה את אמריקה" משנת 1988.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים על ידי סרטי פרמאונט, אולם עקב מגפת הקורונה זכויות הסרט נמכרו לאולפני אמזון אשר שידרו את הסרט באופן דיגיטלי ב-5 במרץ 2021 בפריים וידאו ., מלבד ארצות אחרות שם פרמאונט יפיצו את הסרט בקולנוע.
הפצה
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים על ידי סרטי פרמאונט ב-7 באוגוסט 2020 ואז הועבר אל 18 בדצמבר 2020, אולם עקב מגפת הקורונה זכויות הסרט נמכרו לאולפני אמזון ב-125 מיליון דולר אשר הפיצו את הסרט באופן דיגיטלי ב-5 במרץ 2021 בפריים וידאו, מלבד ארצות אחרות שם פרמאונט יפיצו את הסרט בקולנוע.
פייר ז'וזף דובואה
פייר ז'וזף לואיס אלפרד דובואה (בצרפתית: Pierre Joseph Louis Alfred Dubois; 21 בנובמבר 1852 – 17 בינואר 1924) היה גנרל של דיוויזיה בצבא צרפת אשר פיקד על הארמייה השישית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דובואה מפקד הקורפוס התשיעי אשר היה חלק מהארמייה השנייה של נואל דה קסטלנו. הוא לחם במהלך המערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב הארדנים. בהמשך לחם בקרב הראשון על המארן הקרב הראשון על האן ובקרב איפר הראשון. ב-13 במרץ 1915 הוא מונה למפקד הארמייה השישית והחזיק בתפקיד עד 26 בפברואר 1916. ב-22 ביוני של אותה שנה הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-5, וב-12 ביולי 1917 הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-11. הוא פרש מהצבא בדצמבר של אותה שנה.
דובואה נפטר בטור ב-17 בינואר 1924 בגיל 71.
ג'ון הוקווד
שנים ראשונות
הוקווד היה בנו השני של בעל אחוזה זעירה, בורסקאי אמיד מאסקס. משנפטר האב, ירש אחיו הבכור של הוקווד את כל הנחלה והותירו ללא הכנסות. לא קיימים מקורות היסטוריים לימי בחרותו אך קיימות אגדות כיצד היה הוקווד לחייל מקצועי. הוא הוקדש לאבירות על ידי אדוארד השלישי, מלך אנגליה או על ידי בנו, אדוארד, הנסיך השחור, עקב לחימתו לצד הכתר האנגלי בצרפת במסגרת מלחמת מאה השנים. שירותו בצבא הכתר הסתיים עם חתימת הסכם ברטיני ב-1360.
אמיר מויאל
אמיר מויאל  (נולד ב-11 בפברואר 1985) הוא סאטיריקן, פובליציסט, תסריטאי, ואושיית רשת ישראלית הכותב ברשתות החברתיות פייסבוק, טוויטר, אינסטגרם וטלגרם. פאנליסט וחבר במופע "זובור".
ג'ון הוקווד
שנים ראשונות
הוקווד עבר לדוכסות בורגונדיה וחבר לאחת מקבוצות ה"חבורות החופשיות" (בצרפתית: Grandes compagnies, "חבורות גדולות", או Tard venus, "המאחרים"), שילוב של שודדי דרכים, אבירים וחיילים פליטי צבאות שונים שהתפרקו עם תום השלב הראשון של מלחמת מאה השנים, שהשכירו עצמם כשכירי חרב לשליטים מקומיים למטרות קרב ופשיטה. הוקווד נזכר לראשונה כמפקד אחת החבורות (כנופיות) בעת המצור על אביניון ב-1361 כנגד האפיפיור אינוקנטיוס השישי.
אמיר מויאל
קורות חייו
נולד בכפר סבא לשמעון וישראלה. בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לאלפי מנשה בשומרון. למד בבית ספר יסודי ממ"ד דקל בכוכב יאיר, מכינה בכפר סבא, מדרשית נעם בפרדס חנה ובישיבת עתניאל. בוגר מגמת תסריטאות במעלה.
ג'ון הוקווד
הגדוד הלבן
החל מ-1362 מוזכר הוקווד כאיש "הגדוד הלבן" (באיטלקית: Compagnia Bianca del Falco) ומ-1365 כמפקדה. הגדוד היה חבורת שכירי חרב, שהורכבה מחיילים מגרמניה ואנגליה ונקראה גם "הגדוד האנגלי" (Compagnia degli Inglesi). לכל לוחם היו נושא כלים ומשרת ששימש גם כרץ שהיה מופקד על צחצוח השריון והמגן. בשיאה מנה הגדוד כ-3,500 פרשים ו-2,500 רגלים.
אמיר מויאל
קורות חייו
עובד גם כמנהל רכש בחברת היי-טק.
ג'ון הוקווד
הגדוד הלבן
שיטת הלחימה של הגדוד התבססה על הצבת קו הסתערות (או מעל היקפי, בתלות בסוג התקיפה) מאחורי מגניהם הממורקים. בקדמת השורה נשא כל זוג לוחמים חנית כבדה וארוכה. הלוחמים התקדמו באיטיות, תוך זעקות קרב מפחידות וירי קשתים מאחורי השורות. שיטה זו זרעה אימה בלב אויבי הגדוד ויצרה מוניטין של צבא בלתי-מנוצח יותר מאשר כושרה הקרבי האמיתי. "לא היה דבר נורא יותר מאשר לשמוע את שמם של האנגלים". מוניטין זה סייע להוקווד להשיג סכומי עתק עבור שירותיו. לעיתים נהג לערוך תחרות בין יריבים, לפיה יפנה כנגד הצד שישלם לו פחות. בנוסף ללוחמה בשדה, ביצע הגדוד, ובהצלחה רבה, פשיטות-לילה על כפרים שזרעו אימה והכניסו לפושטים הכנסות נאות ביבולים, בהמות-משק וכדומה.
אמיר מויאל
קורות חייו
מויאל מרבה בכתיבה הומוריסטית ברשתות החברתיות פייסבוק, טוויטר וטלגרם. נכון לשנת 2021, למויאל יש כ-60 אלף עוקבים בפייסבוק, כ-40 אלף בטוויטר, וכ-2,500 בטלגרם. לפי סקר של מכון מסקר דורג כאושיית הפייסבוק בקטגוריית ההומור מספר ארבע בציבור הדתי לאומי. ההומור של מויאל כולל הרבה שעשועי לשון ומשחקי מילים, וכן תגובות הומוריסטיות לאירועים אקטואליים ("תגובות שעדיף לפספס").
ג'ון הוקווד
בשירות שליטי איטליה
ב-1362 עבר הוקווד עם הגדוד הלבן את האלפים למחוז פיימונטה, המפולג והמסוכסך. מדינות איטליה העסיקו צבאות שכירים ומפקדים שכירים כדרך שגרה וחבורות שכירות שהחליפו נאמנות בעבור תשלום היו מחזה מקובל, כמו גם חוזי אי-תקיפה בתשלום בין שליטים ומנהיגי חבורות. צבאם של שליטי המדינות כלל בדרך כלל חבורות שכירי חרב ופרוויזיונטי (provisionati), איכרים מגויסים ובראשם ניצב קונדוטיירי, מפקד שכיר.
הגדוד הלבן לחמה נגד מילאנו באלסנדריה, טורטונה ונובארה והחליפה נאמנויות. ב-1364 ו-1367 נלחמה בשירות הדוג'ה של פיזה ג'ובני אנג'לו "הנתעב והעריץ" נגד פירנצה ומדינת האפיפיור וב-1369 נלחמה לצד פרוג'ה נגד מדינת האפיפיור. ב-1370 היה הוקווד למפקד כוחותיו של ברנבאו ויסקונטי, שליט מילאנו העריץ והאיש החזק בלומברדיה. ברנבאו היה מסוכסך עם כל ערי המדינה של איטליה וכך נלחם הוקווד נגד מעסיקיו בעבר, כגון חיל פיזה. ב-1373 עבר הוקווד לשרת את האפיפיור לתקופה של כארבע שנים, בהן נלחם עם האפיפיור ונגד ויסקונטי, פירנצה וסיינה ב"מלחמת שמונת הקדושים", בסופה חזר למשרתו אצל ויסקונטי. ב-1375 פלש הוקווד בראש צבא האפיפיור לטוסקנה. כיוון שהאפיפיור התמהמה בתשלומיו, ביצעו אנשיו של הוקווד פשיטות אלימות בכפרים ובעיירות סמוך לפירנצה, כדי להרוויח את כספם ולהבאיש את ריחו של האפיפיור גרגוריוס האחד עשר. בתגובה שילמו שליטי פירנצה להוקווד וחבורתו 130,000 פלורינים על מנת שיסוב ויצא מארצם.
אמיר מויאל
קורות חייו
בשנת 2015 היה מויאל הכותב הראשי של מופע לנשים בשם "דעתן קלה".
ג'ון הוקווד
בשירות שליטי איטליה
ב-1377 חזר הוקווד לפקד על הגדוד הלבן ועל צבאו של ברנבאו ויסקונטי, שהשיא לו את בתו הבלתי חוקית דונינה, שילדה לו בן ושלוש בנות. אולם ויכוח בין ברנבאו להוקווד גרם להוקווד לעזוב את מילאנו ולעבור לפירנצה.
פלמינגו צהוב-מקור
פלמנינגו צהוב-מקור (שם מדעי: Phoenicoparrus) הוא סוג של עופות מים ממשפחת הפלמינגואיים המכיל 2 מינים. בעבר סווגו מינים אלה לסוג פלמינגו (Phoenicopterus).
אמיר מויאל
קורות חייו
על הבמה הופיע בתור חבר ב"זובור", פאנל סטנדאפיסטים הכולל את מויאל עצמו, יאיר אורבך, אורי מלמד, יותם זמרי ואור רייכרט המשמש כמנחה, וכן במופעים "אין ימנים מצחיקים" ו"קורעים רשתות".
ג'ון הוקווד
פירנצה
עם הגיעו לפירנצה סייע הוקווד לשליטי העיר ממשפחת אלביצי (Albizzi) בדיכוי "מהפכת כפכפי העץ" (Tumulto dei Ciompi). החל מ-1377 השתקע בפירנצה בתפקיד מפקדה הצבאי. ב-1381 מינה ריצ'רד השני, מלך אנגליה את הוגווד לשגריר ארצו ברומא. ב-1387 נלחם הוקווד עבור ורונה ופדובה. הוא פלש בראש כוחות פירנצה ללומברדיה, נלחם נגד ג'אן גלאצו ויסקונטי ממילאנו ואף חצה את הנהרות אדיג'ה ואוליו, תוך שהוא מאיים לכבוש את מילאנו, אך נסוג. בזכות עמידתו בקרב הצליח הוקווד להשיג שלום בין פירנצה ומילאנו בתנאים טובים והוכרז כמי שהציל את פירנצה ושמר על עצמאותה כנגד תוקפנותה של מילאנו. הוקווד זכה לכבוד רב כגיבור, לאזרחות פיורנטינית, לפנסיה ולווילה, בה בילה את שארית חייו. כבר ב-20 באוגוסט 1393, עוד טרם מותו, הסכימה הסניורייה (מועצת העיר) של פירנצה להקים פסל שיש של הוקווד בדואומו.
פלמינגו צהוב-מקור
מאפיינים
המינים בסוג זה ורודים משאר מיני הפלמינגואיים וצבע מקורם צהוב. הם חיים באמריקה הדרומית באקלים היבש של פטגוניה או הקר של הרי האנדים.
אמיר מויאל
קורות חייו
כותב טורי דעות ומאמרים הומוריסטים בעיתון "מקור ראשון" ובעלוני השבת "עולם קטן" ו"גילוי דעת", וכן במגזין הנוער "מקום בעולם". ב-2017 יצא לאור ספר הילדים שכתב - "מעשה בתפוח ירוק". בשנה זו החלו משחקי הלשון שלו להתפרסם במוסף "המשבצת" של מעריב סופהשבוע.
פלמינגו צהוב-מקור
מאפיינים
מזונם מורכב מיצורים קטנים, אצות, חסילונים, חרקי מים ודגיגים קטנים, שאותם הם מסננים מהמים באמצעות מקורם בעל המזיפות.
ג'ון הוקווד
פירנצה
הוקווד מת ב-17 במרץ וב-20 בחודש נקבר בטקס רשמי מכובד בדואומו, הקתדרלה של פירנצה, לאחר שארונו הוצב בכיכר הסיניוריה ובבפטיסטריום על מנת שהציבור יוכל לחלוק לו כבוד אחרון. לאחר כשנה ממותו הועברה גופתו, לפי בקשת ריצ'רד השני, לאנגליה והא נקבר במחוז הולדתו, אסקס.
אמיר מויאל
קורות חייו
הגיש פינות קבועות ברדיו תל אביב ורדיו גלי ישראל.
ג'ון הוקווד
מצבת הפרש לזכרו של ג'ובאני אקוטו מאת אוצ'לו
בשנת 1436 יצר האמן הפלורנטיני פאולו אוצ'לו פרסקו גדול (404x732 ס"מ ללא המסגרת) בדואומו של פירנצה, הפרסקו הוזמן במאי 1433 על ידי משפחת אלביצי, חודשים ספורים לפני שאיבדו את השלטון. במאי 1436 אשרר קוזימו דה מדיצ'י את ההזמנה ומינה את אוצ'לו לבצעה.
אמיר מויאל
קורות חייו
בשנת 2018 העלה מופע בשם "בואו נדבר רגע על הומור" בו משלב מויאל בסטנדאפ גם תוכן על שורשי ההומור והסיבות לשימוש בו וכן מספר על העקרונות הקומיים שנמצאים מאחורי מה שמצחיק את האדם.
ג'ון הוקווד
מצבת הפרש לזכרו של ג'ובאני אקוטו מאת אוצ'לו
הפרסקו מתאר בסיס שיש מונומנטלי עליו מוצב סרקופג קבורה ועליו פרש על סוס. ייתכן שפניו של הפרש מבוססים על מסכת המוות של הוקווד. מסגרת הפרסקו נוספה מאוחר יותר על ידי אמן אחר. הפרסקו נקרא באיטלקית: Monumento equestre a Giovanni Acuto.
אמיר מויאל
קורות חייו
במאי 2018 השיק מויאל ספר בשם "חושב בקול" בו איגד, בליווי קריקטורות של המאייר נדב נחמני, מעל 200 סטטוסים שכתב וזכו להצלחה ברשתות החברתיות. הספר יצא בהוצאת דברי שיר.
ג'ון הוקווד
מצבת הפרש לזכרו של ג'ובאני אקוטו מאת אוצ'לו
הפרסקו נודע לחשיבות בתולדות האמנות כאחת היצירות המוקדמות של אמן זה העוסקות בחקר הפרספקטיבה. נקודת המבט הנמוכה והתיאור הפרספקטיבי של המצבה מזכירים את יצירתו של מזאצ'ו מאותה עת, "השילוש הקדוש" הנמצא בכנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה.
אמיר מויאל
סגנון
ההומור של מויאל כולל הרבה שעשועי לשון ומשחקי מילים. דוגמה לכך היא: המתייחס לשלושת האבות ופירושו גם שאברהם יצחק מהסטטוס ויעקוב אחרי כותבו. דוגמה נוספת היא. כאן ההומור מתבסס על כפל המשמעות של המילה "כף" - מצד אחד כף של ציוד מכני הנדסי ("טרקטור"), ומצד שני האות כ' (מבוטא: כָּף). במובן השני, פירוש דברים של הילד שהוא ראה טרקטור עם האות כ', כלומר: "טרכטור", וזו אכן שגיאת כתיב.
ג'ון הוקווד
מצבת הפרש לזכרו של ג'ובאני אקוטו מאת אוצ'לו
תבנית הפרסקו וסגנונו נעשו תבנית מקובלת להצגתם של קונדוטיירי באמנות הרנסאנס.
אמיר מויאל
חיים אישיים
נשוי לאודיה ואב לחמישה. גר בקרני שומרון. משתייך לזרם הדתי-לאומי.
יחסי מדגסקר–שוודיה
יחסי מדגסקר–שוודיה הם יחסי החוץ שבין מדגסקר לבין שוודיה. למדגסקר יש קונסוליית כבוד בסטוקהולם וכן קונסוליה רגילה באיסטאד. מלבד הקונסוליות, מדגסקר מיוצגת בשוודיה על ידי השגרירות בברלין, גרמניה. לשוודיה יש קונסוליית כבוד באנטנריבו. היא מיוצגת על ידי השגרירות במפוטו, מוזמביק.
בשנת 1990 נוסדה בגטבורג שבשוודיה אגודת הידידות שוודיה-מדגסקר. האגודה היא מוסד ללא מטרות רווח שמטרתה הוא קידום היחסים בין שתי המדינות. לאגודה סניפים בסטוקהולם ובגטבורג. האגודה מפרסמת כתב עת המכונה למור, וכן חוברת מידע לתיירים, ופרסומים נוספים.
Me Lloras
Me Lloras (באנגלית: You Cry For Me, ובעברית: אתה בוכה בשבילי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי, מתוך אלבומה השנים עשר, Diosa de la Noche. השיר יצא לאור ב-20 בספטמבר 2018, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום העשירי במצעד שירי הפופ הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי גלוריה טרווי ביחד עם מרסלה די לה גארזה, ג'ונתן בריאן ת'יל, ואיוון באררה. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו גם נגינת חצוצרה. השיר מדבר על בגידה מצד בן זוגה של טרווי ועל כך שהיא תגרום לו לבכות בשבילה כנקמה על מה שעשה.
איגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-30,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של גלוריה טרווי ב-21 בספטמבר 2018, יום לאחר צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי כשהיא נכנסת אל תוך מבנה מפואר, וסצנה לאחר מכן, אותה כשהיא לבושה בבגדים יוקרתיים, תוך שהיא רוקדת לצלילי השיר.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-59 מיליון צפיות.
בריל ביינברידג'
בריל מרגרט ביינברידג' DBE (באנגלית: Beryl Bainbridge; 21 בנובמבר 1932, ליברפול, הממלכה המאוחדת – 2 ביולי 2010, לונדון, הממלכה המאוחדת) הייתה סופרת אנגלית, שזכתה להצלחה עם סדרת רומנים פסיכולוגיים שחיברה, רובם מתרחשים בחוגי מעמד הפועלים. ביינברידג' זכתה בפרס ויטברד בקטגוריית הרומן בשנת 1977 ושוב בשנת 1996. ספרים שלה היו מועמדים חמש פעמים לפרס בוקר. בשנת 2008, נכללה ברשימת "50 הסופרים הבריטים הגדולים ביותר מאז 1945", שפרסם הטיימס.
ביוגרפיה
ביינברידג' נולדה בליברפול וגדלה בפורמבי הסמוכה. הוריה היו וויניפרד ביינס וריצ'רד ביינברידג'. על אף שהצהירה על תאריך לידתה כ-21 בנובמבר 1934, נולדה ב-1932. כששבוי המלחמה הגרמני הארי ארנו פראנץ כתב לה בחודש נובמבר 1947, הזכיר את יום הולדתה ה-15.
ביינברידג' נהנתה מכתיבה, ובגיל 10 ניהלה יומן. היא סולקה מבית הספר לבנות מרצ'נט טיילורז משום שנתפסה עם "חרוז גס" בכיסה (כך סיפרה), שחובר על ידי תלמידה אחרת. היא עברה ללמוד בבית הספר קון-ריפמן בטרינג, הרטפורדשייר, שם הצטיינה בהיסטוריה, ספרות, ואמנות. בקיץ אחרי שנת הלימודים האחרונה שלה, התאהבה בשבוי מלחמה גרמני שהמתין להחזרתו לגרמניה. במשך שש שנים קיימו חליפת מכתבים, וניסו להשיג רשות להחזרתו של הגרמני לאנגליה כדי שיוכלו להינשא. מאמציהם העלו חרס, ויחסיהם נותקו בשנת 1953.
בשנת 1954, נישאה ביינברידג' לאמן בשם אוסטין דייוויז. השניים התגרשו אחרי זמן קצר, וביינברידג' נותרה אם חד-הורית לשני ילדים. ביינברידג' הרתה שוב, לסופר הסקוטי אלן שארפ, וילדה את רות עמנואלה דיוויז, שלימים הפכה שחקנית תחת השם רודי דייוויז. בשנת 1958, ניסתה ביינברידג' להתאבד באמצעות הכנסת ראשה לתנור גז.
בשנת 2003, החל נכדה של ביינברידג', צ'ארלי ראסל, לצלם סרט תיעודי על חיי סבתו, בשם Beryl's Last Year. הסרט מספר על ילדותה של ביינברידג' ועל מאמציה לחבר רומן המבוסס על מסע שערכה בארצות הברית בשנת 1968, והוא עוסק באשה המסתורית שנקשרה לפרשת ההתנקשות ברוברט קנדי. הרומן נקרא The Girl in the Polka Dot dress, והוא יצא לאור בשנת 2011, לאחר מותה. הסרט שודר באנגליה בערוץ 4 של ה-BBC בשנת 2007.
בשנת 2009, תרמה ביינברידג' את הסיפור הקצר Goodnight Children, Everywhere למיזם Ox-Tales של ארגון אוקספאם.
ביינברידג' מתה ב-2 ביולי 2010, בגיל 77, בבית חולים בלונדון, לאחר שהסרטן תקף אותה מחדש.
קריירה
ביינברידג' החלה לכתוב, בעיקר על בסיס חוויות מילדותה, כדי להעביר את הזמן. הרומן הראשון פרי עטה, Harriet Said..., נדחה על ידי כמה מוציאים לאור, ואחד מהם העיר שהדמויות הראשיות "דוחות בצורה שלא תיאמן". לאחר שהצליחה לפרסם את הרומן השני והשלישי שחיברה, בשנת 1967–1968, שהתקבלו בחיוב על ידי הביקורת, הצליחה לפרסם את הרומן הראשון, בשנת 1972. ביינברידג' פרסמה שבעה רומנים נוספים בשנות השבעים, ועל הרומן Injury Time זכתה בשנת 1977 בפרס וויטברד לרומן הטוב ביותר. בשלהי שנות השבעים, עיבדה את הרומן שלה Sweet William לתסריט, והסרט שהופק על בסיסו יצא לאקרנים בשנת 1980.
בשנות השמונים פרסמה ביינברידג' שמונה רומנים. הרומן An Awfully Big Adventure משנת 1989 עובד לסרט בשנת 1995 בכיכוב אלן ריקמן ויו גרנט. בשנות התשעים, שימשה ביינברידג' מבקרת תיאטרון בירחון The Oldie. במקביל, חיברה באותו עשור רומנים היסטוריים. הללו זכו לביקורות אוהדות וגם להצלחה במכירות. ביניהם הרומן Every Man for Himself, על אסון הטיטאניק, ועליו זכתה ביינברידג' שנית בפרס וויטברד, לשנת 1996, והרומן Master Georgie המתרחש על רקע מלחמת קרים, ועליו זכתה בפרס לזכר ג'יימס טייט בלאק. הרומן האחרון שזכתה להוציא בחייה, According to Queeney, הוא עיבוד בדיוני לשנות חייו האחרונות של סמואל ג'ונסון מנקודת מבטה של קוויני ת'רייל, בתם הבכורה של הנרי ת'רייל והסטר ת'רייל, ידידתו של ג'ונסון. האובזרבר כינה את הספר "רומן אינטליגנטי ביותר, מתוחכם ומהנה".
הוקרה
בשנת 2000, הוכרזה ביינברידג' גבירה מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית (DBE). ביוני 2001 הוענק לה דוקטורט לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2003 זכתה, יחד עם תום גאן, בפרס דייוויד כהן לספרות. בשנת 2005, הספרייה הבריטית רכשה את מכתביה ויומניה. בשנת 2011, לאחר מותה, הוענק לה כיבוד מיוחד מטעם ועדת פרס בוקר. המוזיקאי מארק נופלר (בעבר, מייסד ומנהיג להקת דייר סטרייטס) הקדיש שיר בשם "בריל" לה ולפרס המאוחר, באלבומו משנת 2015, "Tracker".
אילן רכטמן
אילן רכטמן (נולד ב-4 באפריל 1963) הוא פסנתרן, מלחין ומנהל מוזיקלי ישראלי.
קריירה
הופעת הבכורה של רכטמן הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כשהיה בן 11. מאז הופיע כמעט עם כל התזמורות בארץ ועם תזמורות רבות מחוצה לה וכן ברסיטלים ובקונצרטים של מוזיקה קאמרית. בשירותו הצבאי ניגן רכטמן בתזמורת חיל האוויר כנגן סינתיסייזר. רכטמן הופיע בקרוב ל-40 מדינות מסביב לעולם, וביותר מ-80 ערים בארצות הברית, באולמות קונצרטים חשובים כדוגמת קרנגי הול (ניו יורק) האולם הסימפוני (שיקגו), סאל פלייל (פריז) ויגמור (לונדון) ושיתף פעולה עם אמנים כמו יו יו מה, עברי גיטליס, אליסה ויילרשטיין, הרביעייה הירושלמית והכוריאוגרף מרק מוריס.