cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התקהלות בלתי חוקית
בנוסף לכך זכויות אדם ואזרח נוספות חשובות כדי להגן על מפגינים מפני אלימות של משטרה או פיזור הפגנה בצורה שרירותית. חופש העיתונות וחופש הביטוי מאפשרים למפגינים עצמם, לקרובים ולחברים לתעד את קיום ההפנגות או אלימות מצד המשטרה. תעוד ההפגנות חשוב כדי להוכיח שהמתאספים או המפגינים לא הפעילו אלימות, וכן כדי לקיים לחץ של דעת הקהל במדינה עצמה ובמדינות אחרות, דבר שמגביל לעיתים קרובות דיכוי אלים של הפגנות. חופש הקניין והעיסוק חשובים כדי להפחית את היכולת של השלטונות לאיים על מפגינים בעונשים נוספים כמו איום בפיטורין או החרמת רכוש אם ישתתפו בהפגנות.
בחלק מהמדינות שבהן השיטה המשפטית היא "המשפט המקובל", מקובלת ההבחנה בין שלושה שלבים: א) התקהלות בלתי חוקית (Unlawful assembly). ב) שלב ביניים שבו ההפגנה הופכת להסתערות אך עדיין לא מתחילות פעולות אלימות בפועל. ג) שלב ההתפרעות (מהומות, Riot).
בישראל
בישראל, נקבעו יסודות העבירה בסעיף 79[1] לפקודת החוק הפלילי, 1936. לאחר הטמעתו בחוק העונשין, מנוסחים הסעיפים הנוגעים לעבירה זו כך:
הזכות לאספה והפגנה אינן מעוגנות בחוקי היסוד ובחקיקה בכלל בהגדרה ברורה כזכות חוקתית, אף שהצעות כאלו עלו במספר הצעות חוקה בעבר. למרות זאת ניתן לבסס זכות כזו על הפסיקה, שכן בתי המשפט בישראל הכירו בזכויות האספה וההפגנה כזכויות יסוד במספר רב של מקרים.
הפרק השישי של פקודת המשטרה עוסק בהתקהלויות, אסיפות ותהלוכות, ובכלל זה גם בהתקהלות בלתי חוקית.
גרו איסלט
גרו איסלט (Gros Islet) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז הנושא את אותו שם שבסנט לוסיה. העיירה ממוקמת בחלקו הצפוני של האי. במקור היה זה כפר דייגים שקט וכיום היא הפכה להיות אחד היעדים התיירותיים הפופולריים במדינה.
המקום יושב לראשונה על ידי שבטי הקריב ואולי גם על ידי הארווק. הזיהוי הראשון של המקום מופיע על גבי מפה צרפתית משנת 1717. היישוב הוקם ככל הנראה על ידי מתיישבים צרפתים ממרטיניק ב-1749. ב-1778, כנקמה על הכרזת מלחמה של הצרפתים על הבריטים, כבשו הבריטים את סנט לוסיה וב-1782 הקימו בגרו איסלט בסיס ימי ובאופן זמני שינו את שם המקום לפורט רודני (Fort Rodney).
אוסוולד וסט
אוסוולד וסט (באנגלית: Oswald West; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אורגון ה-14 בשנים 1911–1915.
ראשית חייו
ב-1907 עזב וסט את עבודתו והחל לעבוד בנציבות הרכבות של אורגון, וגם שם הוא נחל הצלחה רבה.
מושל אורגון
וסט דאג להעברת חוק כביש החוף של אורגון, שעל פיו כל רצועת החוף הוקצתה לסלילת כביש ציבורי, ובכך נשמרה הגישה לחוף לדורות הבאים.
וסט גם דאג להקמת מערכת הכבישים של אורגון, כאשר ב-1913 הוקמה נציבות הכבישים המדינתית על ידי בית המחוקקים של המדינה, שהטילה מס רכוש למימון הקמתה. היקף כספי המס שנגבו בשנה הראשונה, הגיע ל-700,000 דולר, סכום שנועד לפיתוח שלושה כבישים ראשיים, כביש החוף (כביש 101), הכביש הפסיפי מספר 99, מפורטלנד ועד עמק וילמאט, וכביש נהר קולומביה, שקישר את פורטלנד למזרח אורגון.
ב-1911 נשא וסט נאום בפני ועידת המושלים שהתקיימה בניו ג'רזי בנושא עבודת אסירים.
וסט היה תומך נלהב באיסור צריכת משקאות אלכוהוליים. אמונתו ברעיון הייתה כה עמוקה שבראש השנה של 1913 הוא הכריז על ממשל צבאי, בין השאר כדי לסגור מקומות למכירת משקאות בעיירה קופרפילד. לאחר מכן הוא שיגר את כוחות המשמר הלאומי בלוויית מזכירתו האישית פראן הובס ב-2 בינואר 1914 כדי לאכוף את הצו ולסגור את הברים בעיר. צעדו זה של וסט יצר כותרות בעיתונים בכל רחבי ארצות הברית, ונבע מהמוניטין שיצא לעיירה ככזאת שהחוק והסדר לא שלטו בה, וכאשר כוחות אכיפת החוק המקומיים כשלו בהשלטת הסדר, נכנסו רשויות המדינה בראשותו של וסט לתמונה.
כמי שהיה ידוע בתמיכתו ברפורמות מוסריות, דחק וסט ב-1913 בבית המחוקקים של אורגון להעביר חוק לעיקור כפוי, בעקבות שערוריית מין בפורטלנד שבה הייתה מעורבת קבוצה של גברים הומוסקסואלים.
תקופת כהונתו של וסט כמושל אורגון נתנה את אותותיה עד היום בשל עבודתו לשימור משאבי הטבע של המדינה. תחת ממשלו בוצעה הגנה על רצועת החוף של אורגון לטובת שימוש ציבורי, והוקמו המשרד המדינתי לייעור ומשרד הדיג.
לאחר פרישתו
וסט כיהן כמושל תקופת כהונה אחת בלבד, ולא התמודד לבחירה נוספת ב-1914. תחת זאת הוא עבר עם משפחתו לפורטלנד, שם הוא עסק בעריכת דין. ב-1918 הוא היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, אך נוצח על ידי צ'ארלס מקנרי. לאחר מכן הוא הגביל את פעילותו הפוליטית לכתיבת מכתבים לעיתונים. הוא גם היה יועץ משפיע למושל צ'ארלס מרטין. לאחר שב-1945 הוא לקה בהתקף לב, הוא פרש מעיסוקו בעריכת דין.
אוסוולד וסט נפטר בפורטלנד ב-22 באוגוסט 1960. הוא נטמן במאוזולאום מאונט קרסט שבבית הקברות סיטי ויו שבסיילם. על שמו נקראו פארק מדינתי ברצועת החוף של אורגון ומעונות סטודנטים באוניברסיטת המדינה של אורגון.
קטלוניה (כדורמים)
מועדון השחייה קטלוניה (בקטלאנית: Club Natació Catalunya) הוא מועדון ספורט קטלוני המתמקד בכדורמים, ומחזיק במחלקות שחייה תחרותית, אתלטיקה, טריאתלון וסקווש.
המועדון נוסד ב-1931, וזכה בתואר הראשון שלו בשנת 1987.
המועדון מחזיק בשבע אליפויות כדורמים לגברים ובשתי אליפויות לנשים, בשישה גביעי המלך, שני גביעי הסופר קאפ האירופי, גביע אירופה למחזיקות גביע ובגביע אירופה אחד.
למור אדום-בטן
למור אדום-בטן (שם מדעי: Eulemur rubriventer) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר.
מאפיינים
אורכו של הלמור אדום הבטן ללא הזנב 34 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 עד 2.4 קילוגרמים. הלמור אדום הבטן בעל פרווה בצבע חום, כתמים בצבע לבן מתחת לעיניים ובטן בצבע אדום וזה מקור שמו של הלמור. הלמור אדום הבטן חי בקבוצות הכוללות עד 10 למורים. הלמור אדום הבטן חי ביערות הגשם של צפון-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות עץ התמרהינדי, עלים וצוף פרחים. הלמור אדום הבטן עוזר להפיץ זרעים של צמחים רבים ביער הגשם. עונת הרבייה של הלמור אדום הבטן היא באוקטובר ונובמבר כשבסיומה נולד צאצא אחד בלבד. הטורפים של הלמור אדום הבטן הם עופות דורסים כמו עקב מדגסקר, טורפי מדגסקר כמו הפוסה וחנק קרקע מלגשי. הלמור אדום הבטן נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.
עונת 1983/1984 בבונדסליגה
עונת 1983/1984 הייתה העונה ה-21 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-12 באוגוסט 1983 והסתיימה ב-26 במאי 1984.
וולדהוף מנהיים, קיקרז אופנבך ובאייר אורדינגן עלו מהליגה השנייה.
שטוטגרט זכתה בתואר האליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
קיקרס אופבך ונירנברג ירדו לבונדסליגה השנייה. איינטרכט פרנקפורט שיחקה בצמד משחקי מבחן נגד דיסבורג, ונותרה בליגה הבכירה.
צופית זהובת-כנף
צופית זהובת-כנף (שם מדעי: Drepanorhynchus reichenowi) היא מין של צופית יחידה בסוגה החיה במערב אפריקה באזורים חמים.
מאפיינים
צופית זו התגלתה בשנת 1884 על ידי החוקר גוסטב פישר ושמה המדעי נקרא על שם החוקר אנתון ריינצ'נו. בתחילה סיווגו אותה לסוג Nectarinia, אך בהמשך סווגה כמין יחיד בסוג Drepanorhynchus.
הצופית היא צמחונית ויונקת צוף מפרחים שונים כמו: Aloe graminicola ,Leonotis mollissima וכן מפרחי Crotalaria ,Erythrina abyssinica (ממשפחת הקטניתאים), פרחי פוקסיה, סיגלון חד עלים, מפרחי בטטה, אפונה ופרחים דומים. היא תוחבת את המקור המעוקל לתוך הפרח ומקבלת צוף בתמורה להאבקתו בפרחים אחרים. בנוסף לצוף היא ניזונה גם מחרקים כמו זבובים, נמלים, דבורים, חיפושיות ואף צרעות. את הצעירים היא מאכילה בעיקר בחרקים.
מין זה טריטוריאלי מאד ומפגין תוקפנות רבה הן כלפי פולשים בני אותו מין והן כלפי מינים אחרים. התוקפנות אינה מוגבלת לעונת הרבייה בלבד ועיקר המאבקים מתקיימים סביב הפרחים הנמצאים בטריטוריה.
צופיות זהובות כנף מצויות במדינות קניה, טנזניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואוגנדה. הן נפוצות ביערות גשם, יערות במבוק וסוואנות, בטווח גבהים של 1,170 - 2,300 מטר.
פרטוריום
הפרטוריום (לטינית Prætorium או Prœtorium או Pretorium - מיוונית "פרטוריון" - מפקדה צבאית) היה מבנה ששימש כמפקדת הלגיון ובו שכן אוהלו או מבנהו של מפקד הכוח הצבאי. הפרטוריום קיבל את שמו מתואר הפראיטור שהוענק למפקד הצבא הרומי, ושכן במחנה הרומי המבוצר. בתקופת הרפובליקה הרומית התגוררו מגיניהם של הקונסולים או של מפקדי הכוח הצבאי בפרטוריום. מאוחר יותר שימש הפרטוריום כמקום מגוריו של מושל הפרובינקיה ולעיתים אף כמקום מגוריו של הקיסר. בתקופת האימפריה הרומית החל המושג מתייחס לכל ארמון או וילה רומית.
ג'ובאני ורגה
ג'ובאני כרמלו ורגה (באיטלקית: Giovanni Verga; 2 בספטמבר 1840, קטניה – 27 בינואר 1922) היה סופר איטלקי והנציג החשוב ביותר של זרם הווריזמו בספרות.
ביוגרפיה ומוצא
ורגה נולד בעיר קטניה שבסיציליה בשנת 1840 ברחוב סאנט'אנה להוריו ג'ובאני-באטיסטה ורגה קאטאלאנו וקתרינה מאורו. האב הגיע מהיישוב ויציני, שם היו למשפחת ורגה מספר נכסים, והיה צאצא באחד מענפיה של משפחה אליה השתייכו הבארונים מפונטנבלאנקה.
ילדותו של ורגה וחינוכו הראשוני
בילדותו חי ורגה בעיר הולדתו קטניה, אשר הייתה באותם ימים מרכז תרבות, אך פרובינציאלי ביחס לערים גדולות באיטליה ובאירופה. סיים את לימודיו הראשוניים אצל מורים פרטיים. לאחר מכן התמקצע ורגה אצל איש הספר אנטונינו אבּאטֶה, אשר ממנו שאב את טעמו הספרותי הרומנטי וכן את הפטריוטיות הבוערת בעצמותיו. אבאטה נהג להורות לתלמידיו לקרוא מכתבי דאנטה, פטררקה, אריוסטו, טאסו, וינצ'נזו מונטי, מנצוני וכן עמודים מתוך ה"אסתטיקה" של הגל. בנוסף לאלה, נהג לקרוא להם גם משיריו ובהיותו מעריץ נלהב של דומניקו קסטורינה, סופר ומשורר קטנֶזי וקרוב משפחה רחוק של ורגה, המליץ בפני תלמידיו על קריאת "השלושה במצור על טורינו", רומאן היסטורי-פטריוטי שכתב קסטורינה בשנת 1847.
הרומאנים ההיסטוריים-פטריוטיים הראשונים
תפיסתו של ורגה ככותב התעצבה בקריאת כתביו של קסטורינה ובקריאת "הקִדמה והמוות" מאת מורו אבאטה ובגיל 15 בלבד, בין השנים 1856 ו-1857 חיבר ורגה את הרומן הראשון שלו, רומאן בהשראת הריסורג'ימנטו בשם אהבה ומולדת. רומאן זה לא זכה לעריכה.
לימודיו הגבוהים של ורגה לא היו סדירים; בשנת 1858 נרשם ורגה ללימודים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קטניה, אך לא השלים את לימודיו והעדיף להתמסר לפעילות ספרותית ולעיתונאות פוליטית.
בכסף שניתן לו על ידי אביו לשם השלמת הלימודים השתמש ורגה להוצאה לאור של הרומן "I carbonari della montagna" ("הקרבונרים מההר", 1861-1862), רומאן היסטורי ששאב את השראתו מפעולות הקרבונריה של קלבריה נגד הטיראניה הנפוליאונית של מירא.
עם הגעתו של גריבלדי לקטניה, הוקם "המשמר הלאומי" וורגה התגייס לשורותיו ושירת בו כארבע שנים, אך משמצא כי אינו מתאים למסגרת ולמשמעת הצבאית, השתחרר וקיבל מענק בסך 3100 לירות בגזברות המקומית.
בשנת 1863 פרסם ורגה בחלקים, בכתב העת הפלורנטיני "אירופה החדשה" את הרומן השלישי פרי עטו "על הלגונות". בתקופה זו איטליה כבר השיגה את עצמאותה אך ונציה נותרה עדיין תחת שליטה אוסטרית. רומאן זה מגולל את סיפור אהבתו של פקיד אוסטרי לצעירה ונציאנית בסגנון נוקשה ומשולל רטוריקה.
חייו בפירנצה
בשנת 1865 נוסע ורגה לביקור בפירנצה, שהייתה אז בירתה של ממלכת איטליה ושב לשם בשנת 1969 על מנת להשתקע בה, ביודעו כי על מנת להיעשות סופר "מן המניין" עליו להשתחרר ממגבלות חיי הפרובינציה ולבוא במגע עם אנשי הספרות של איטליה.
הרומאנים הארציים
בינתיים, פרסם ורגה בשנת 1866 את "חוטאת" ("Una peccatrice"), רומאן ראשון פרי עטו. רומאן זה, מורכב וסבוך, הוא בעל השראה אוטוביוגרפית ניכרת. ברומאן זה מספר ורגה בצורה מודגשת ומלודרמטית את סיפורו של אינטלקטואל זעיר-בורגני מקטניה אשר, משזכה להצלחה ולעושר, רואה הוא את רגשותיו כלפי אהובתו דועכים. דעיכה זו מובילה לבסוף להתאבדותה של זו.
בפירנצה, מתערה ורגה בשמנא וסלתא של החברה הפלורנטינית; ורגה פוקד את ביתו של פרנצ'סקו דאל'אונגארו וכן את טרקלינה של לודמילה אסינג, שם נהגו להיפגש ערב רב של אנשים קוסמופוליטיים ומגוונים.
בשנת 1871, בעודו בפירנצה, השלים ורגה את כתיבתו של הרומן "סיפורה של סנונית". רומאן זה, המספר את סיפורה של אישה אשר נאלצת לפרוש לחיי נזירות בעקבות אהבתה האסורה לנינו, גיסה, זכה להצלחה רבה.
חייו במילאנו
ב-1872 עקר ורגה למילאנו, אשר הייתה באותה תקופה המרכז התרבותי הפעיל ביותר בכל חצי האי האיטלקי והפתוח ביותר להשפעות האירופיות. במילאנו התקרב ורגה אל אנשי קבוצת ה"סקאפיליאטורה"; הוא נהג להיפגש עם אריגו בויטו, ג'וזפה ג'אקוזה ועם סלווטורה פארינה, אשר היה סופר נודע בתקופתו, וכן פקד את המובחרים וה"נוצצים" שבטרקליני העיר.
הרומאנים הריאליסטיים הראשונים
במילאנו השלים ורגה את הרומן "אווה", שאת כתיבתו החל עוד בפירנצה, סיפורו של צייר סיציליאני צעיר אשר עם הגיעו לפירנצה, זונח את אשליותיו ואת האידיאלים האמנותיים שלו למען אהבתו לרקדנית - דימוי לחברה חומרנית אשר ניזונה מתענוגות רגעיים ואשר חיה בבוז כלפי האמנות. ברומאן זה, מחה ורגה על מצבו החדש של האינטלקטואל הנדחק לשוליים על ידי החברה בורגנית ובכך התקרב אל העמדות האנטי-קפיטליסטיות מעוררות המחלוקת של חברי הסקפיליאטורה.
נאוריון שיקגו
נאוריון שיקגו (באנגלית: Neorion Chicago) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית סלון, 4 דלתות, בעלת הנעה כפולה 4x4, בסגנון רטרו, אשר יוצרה והוצגה על ידי Neorion בשנת 1974. הדגם השני של "נאוריון שיקגו" יוצר בשנת 1976.
יוצרו 2 יחידות בלבד.
"נאוריון שיקגו" קרויה על שם המכוניות שאפינו את העיר שיקגו בארצות הברית בשנות השלושים של המאה העשרים.
מיגל ברנרדו
מיגל אנחל ברנרדו דואטו (בספרדית: Miguel Ángel Bernardeau Duato; נולד ב-12 בדצמבר 1996) הוא שחקן ספרדי, אשר זכה להצלחה עולמית בזכות השתתפותו בסדרה "אליטה".
קורות חיים
ברנרדו נולד בוולנסיה, ספרד ב-12 בדצמבר 1996. הוא בנם של מפיק הטלוויזיה, מיגל אנחל ברנרדו מאסטרו והשחקנית, אנה דואטו. יש לו אחות צעירה, בשם מריה ברנרדו דואטו, גם היא שחקנית.
לאחר לימודי התיכון, נסע לארצות הברית ללמוד משחק בסנטה מוניקה קולג' ולאחר מכן המשיך את לימודי המשחק באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה
בשנת 2016 קיבל את תפקידו הראשון כשחקן אורח בסדרת הדרמה "Cuéntame cómo pasó"; בה משמש אביו כמפיק ואימו משחקת שם כאחת הדמויות הראשיות. בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "חתונה על תנאי" לצדם של חאווייר קמארה וג'ורג'ינה אמורוס.
בשנת 2018 זכה ברנרדו להכרה ולהצלחה עולמית בזכות תפקידו הראשי בתור גוזמן נונייר אוסונה, בסדרה "אליטה" של נטפליקס. ברנרדו המשיך לשחק בסדרה עד העונה הרביעית של הסדרה.
כמו כן, השתתף בשלל סדרות טלוויזיה כדוגמת "Inhibidos" ו"Sabuesos".
בשנת 2022 ישחק ברנרדו בסדרת הדרמה והמסתורין הגרמנית "1899"; אודות קבוצה של מהגרים אירופאים שעוזבת את לונדון על ספינת קיטור במטרה להתחיל חיים חדשים בעיר ניו יורק, אך כאשר הם נתקלים באוניית מהגרים אחרת שנסחפת על פני הים הפתוח, הם מגלים שהם נקלעו לסיוט בל ישוער. הסדרה עתידה לעלות לפלטפורמות של נטפליקס בסוף שנת 2022.
בשנת 2023 ברנרדו עתיד לככב בתפקיד הראשי בסדרה המוזיקלית "La última" בדיסני+, לצדה של בת זוגו איתנה.
אורי דרומי
אוּרי דרומי (נולד ב-1946) הוא עיתונאי ונווט ישראלי. שימש כעורך בטאון חיל האוויר, עורך הוצאת מערכות, מנהל לשכת העיתונות הממשלתית, כתב ב"הארץ" ויושב ראש הוועד המנהל של תיאטרון "מיקרו".
ביוגרפיה
דרומי נולד וגדל בפרדס חנה. בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, התגייס לצה"ל בשנת 1964 כעתודאי לכימיה ואמור היה ללמוד במסלול עתודה בטכניון, אולם במהלך הטירונות נשלח לקורס טיס, שאליו התקבל טרם גיוסו.
דרומי סיים את קורס הטיס בנובמבר 1966 במגמת נווטים כחניך מצטיין ושירת בחיל האוויר כנווט עד פרישתו בשנת 1989 בדרגת אלוף-משנה והמשיך לטוס במילואים עד שנת 2003.
במקביל לטיסה שימש כקצין חינוך של חיל האוויר, עורך בטאון חיל האוויר ועורך ראשי של "מערכות", בית ההוצאה לאור של צה"ל.
סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון ולמד במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים.
שירותו בחיל האוויר
אחרי סיום קורס הטיס, שובץ דרומי בטייסת הפילים, שם שירת במשך כ-37 שנים. דרומי שירת כנווט במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
הוא הוסמך להיות נווט מבצעי בחודש מרץ 1967, שלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים. לאחר מכן מילא דרומי תפקידים שונים בחיל האוויר: מפקד גף נווטים בטייסת הפילים, סגן מפקד טייסת תעופה בבסיס חיל האוויר לוד, ראש ענף חינוך, עורך בטאון חיל האוויר ומפקד הוצאת מערכות של צה"ל. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר השירות הצבאי
בשנת 1989 יצא דרומי לשליחות בלוס אנג'לס כנציג הסברה של ההסתדרות הציונית בצפון אמריקה.
בשנת 1992 מונה על ידי ראש הממשלה, יצחק רבין, לתפקיד מנהל לשכת העיתונות הממשלתית. לאחר רצח רבין, ארגן את סידורי העיתונות לקראת ההלוויה. דרומי שימש מנהל לע"מ עד לשנת 1996.
בתום עבודתו בלשכת העיתונות הממשלתית, הצטרף דרומי למכון הישראלי לדמוקרטיה, שם הקים את מחלקת הפרסומים ושימש כמנהל הקשרים הבינלאומיים של המכון.
בשנת 2007 התמנה כמנכ"ל משכנות שאננים וארגן פסטיבלי סופרים בינלאומיים. ב-2013 הקים את מועדון העיתונאים ירושלים - (Jerusalem Press Club (JPC - ארגון במשכנות שאננים בירושלים, שמטרתו לספק לכתבים זרים גישה למקבלי החלטות ומומחים ישראלים, תוכן תקשורתי ועוד.
דרומי כותב ב"הארץ" ביקורות ספרים ובשנים 2001 עד 2012 היה בעל טור שבועי בשם "אחרי מות", שאותו יסד ושבו כתב נקרולוגים (ביוגרפיות קצרות) על אישים שנפטרו לאחרונה. נמנה גם עם כותבי החידה השבועית "מי היה האיש שהיה". כמו כן, יש לו טור קבוע על ישראל במיאמי הרלד.
כתב את הספרים: "טיסה קרבית" - סיפורים ועלילות בשחקים (איורים: מיקי עמית), את הרומן "התחייבות", ושני קובצי סיפורי מלחמה: "מלחמות גדולות, סיפורים קטנים" ו"ערפל הקרב: מלחמת העולם השנייה שלא הכרתם" (איורים מיקי עמית). כן תרגם והוציא לאור את הספרים "סגן באלג'יריה" ו"מלחמת אלג'יריה", וערך את הספר "הטרגדיה האלג'יראית". בשנת 2019 הוציא ספר זיכרונות, "מכיסא הנווט: פרקי חיים בארץ סוערת," בהוצאה עצמית.
חיים אישיים
דרומי גר בירושלים. הוא נשוי לדוקטור דליה דרומי, לשעבר מנכ"לית עמותת "במקום". לזוג שלושה ילדים. בתו יעל שימשה כעורכת המוסף הכלכלי "ממון" בידיעות אחרונות.
הערות שוליים
קטגוריה :אלופי-משנה בחיל האוויר
גן מדווח
גן מדווח הוא רצף גנטי המוחדר ליד או בתוך רצף של גן אותו חוקרים מעוניינים לחקור. לרוב, תפקידו של הגן המדווח הוא להראות בצורה איכותית או כמותית את נוכחות וביטוי הגן הנחקר. גנים מדווחים הנמצאים בשימוש נפוץ הם Emp (עמידות לאנטיביוטיקה) ו-GFP (פלואורסצנציה ירוקה).
כדי להחדיר גן מדווח אל אורגניזם, מחברים החוקרים גן מדווח וגן נחקר בתוך רצף DNA מהונדס גנטית, אשר מוחדר אל התא או האורגניזם. כאשר התאים הנחקרים הם תאים חיידקיים או אוקריוטיים, הדבר נעשה בדרך כלל באמצעות החדרה של DNA מעגלי הנקרא פלסמיד. ישנה חשיבות לשימוש בגן מדווח אשר אינו מתבטא באורגניזם הנחקר באופן טבעי, וזאת מאחר שהתבטאות הגן משמשת כסמן לכך שהחדרתו של הפלסמיד עם הגן הנחקר אל התא הצליחה.
קישורים חיצוניים
Markørgener Merkergen
אידריסו באבא
אידריסו באבא מוחמד (באנגלית: Iddrisu Baba Mohamed; נולד ב-22 בינואר 1996 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מיורקה מלה ליגה ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים
באבא גדל במחלקות הנוער של לגנס ומיורקה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות המילואים של לגנס ושל מיורקה ובברקלדו. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הראשונה של מיורקה.
קריירה בינלאומית
ב-14 בנובמבר 2019 ערך באבא את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 2-0 על נבחרת דרום אפריקה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, וערך שתי הופעות בטורניר.
הר בורודין
הר בורודין (באנגלית: Mount Borodin) הוא הר בחצי האי בטהובן בדרום-מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר מכוסה ברובו קרח, למעט מצוק סלע במדרונותיו המזרחיים.
גובהו של ההר 695 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 13 קילומטרים צפונית-צפון-מזרחית מפסגת גלוק.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופיע לראשונה במפה של משלחת החקר האנטארקטית רון מעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948.
ההר מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948.
המיפוי עודכן בהתבסס על ידי תצלומי לוויין לנדסאט של ארצות הברית בינואר 1973.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
ההר נקרא על שמו של המלחין הרוסי אלכסנדר בורודין; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
Forever and Ever, Amen
Forever and Ever, Amen (בעברית: לנצח נצחים, אמן) הוא שיר שנכתב על ידי פול אוברסטריט ודון שליץ, והוקלט על ידי אמן מוזיקת הקאנטרי האמריקאי רנדי טראוויס. הוא יצא לאור במרץ 1987 כסינגל המוביל מתוך האלבום Always & Forever והפך לסינגל השלישי של טראוויס שדורג במקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
באוגוסט 2020, ג'וש טרנר הקליט גרסת כיסוי של "Forever and Ever, Amen" בהשתתפות טראוויס באלבומו, Country State of Mind. מאז 2017, טראוויס, שיכולת שירתו הוגבלה מאוד מאז שלקה בשבץ ב-2013, אמר במספר הזדמנויות את המילה "אמן" בהופעות חיות של אמנים אחרים כשהוא נוכח בהן.
רקע וכתיבה
"Forever and Ever, Amen" נכתב על ידי כותבי השירים פול אוברסטריט ודון שליץ, שניהם אנשים המתגוררים בנאשוויל עם רזומה של עשרות להיטי קאנטרי; הם כתבו שירים עבור אלבמה, קית' ויטלי, קני רוג'רס והג'אדס בשנות ה-80. הרעיון לשמו של השיר נהגה בידי בנו של שליץ, שלאחר שאמר את תפילות הלילה שלו, היה מרבה להגיד לאמו: "אמא, אני אוהב אותך לנצח נצחים, אמן". שליץ העביר את המסר הסנטימנטלי לאוברסטריט, והשניים כתבו את השיר תוך כמה שעות. הם ערכו את גרסת הדמו של השיר למחרת, והעבירו אותה למנהלת של האחים וורנר, מרתה שארפ. שארפ הציעה שהשיר יתאים בצורה מדויקת לטראוויס, שעבורו אוברסטריט כתב בעבר את "On the Other Hand".
טראוויס אהב את השיר בשניות הראשונות שהאזין לו; שם אלבומו Always & Forever נגזר מ-"Forever and Ever, Amen".
הצלחה מסחרית וביקורת
"Forever and Ever, Amen" הופץ לראשונה במרץ 1987. הוא דורג לראשונה במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד ב-25 באפריל 1987. השיר הגיע בהמשך למקום הראשון, שם שהה במשך שלושה שבועות ב-13 ביוני 1987, הסינגל הראשון שעשה זאת במצעד מאז "Lookin' for Love" של ג'וני לי, שבע שנים קודם לכן.
השיר זכה לשבחים ביקורתיים רבים בקהילת הקאנטרי, כמו גם במישור המיינסטרים. הוא זכה בפרס גראמי בקטגוריית "שיר הקאנטרי & המערבי הטוב ביותר" במהלך טקס פרסי גראמי ה-30 שאירע ב-1988. בהמשך, זכה בתואר "שיר השנה" מהאקדמיה למוזיקת קאנטרי, ואיגוד מוזיקת הקאנטרי. כמעט שלושה עשורים לאחר יציאתו, הוא קיבל את תואר הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). המכירות הדיגיטליות שלו נאמדו בלמעלה מ-966,000 עותקים דיגיטליים במאמר שפורסם בשנת 2016. בדצמבר 2021 נודע כי למעלה משני מיליון עותקים ממנו נמכרו בארצות הברית.
יאק הבית
יאק הבית או יאק מבוית (שם מדעי: Bos grunniens) הוא מין של פר במשפחת הפריים, בהמת משא טיבטית ארוכת שיער. יאק הבית תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג השוודי ליניאוס בשנת 1766, ומוצאו ביאק הבר הנדיר שבעל מעמד של מין בפני עצמו.
תפוצה
תפוצתו העיקרית של יאק הבית היא ברמת טיבט, במחוזות גאנסו, צ'ינגהאי, שינג'יאנג והמחוז האוטונומי הטיבטי; בנוסף, ניתן למצוא אותו גם במונגוליה, בסין, בצפון הודו (בעיקר בלדאק), בפקיסטן, ואף ברוסיה. בנוסף לקהילה המבויתת הגדולה, ישנה גם קהילה קטנה ופגיעה של יאק הבר (או "יאק פראי"). בשנות ה-90 של המאה ה-20, נערכו ניסיונות כדי לשמר את האוכלוסייה של היאקים הפראיים אולם מספרם נשאר נמוך מאוד.
טקסונומיה
היאק המבוית שייך לסוג פר, ולכן קשור אל הבקר. ניתוחי DNA מיטוכונדריים שנעשו כדי לקבוע את ההיסטוריה האבולוציונית של היאק הביתי היו מעורפלים מעט. ייתכן שהיאק הביתי התפצל מן הבקר בכל נקודה בין מיליון עד חמישה מיליון שנים, וישנן השערות שהיאק קרוב יותר לביזון מאשר לכל חבר אחר במשפחת הפרים. מאובנים של קרובי משפחה כביכול של היאק, כמו Bos baikalensis, נמצאו במזרח רוסיה, מה שרומז על דרך דרכה פרים דמויי יאק, אבותיהם של הביזונים המודרניים, יכלו להיכנס אל יבשת אמריקה.
המין צוין במקור כ-Bos grunnien ("השור הנוהם", "grunting ox") על ידי קארולוס ליניאוס ב-1776, אך באופן כללי שם זה נחשב רק כמתייחס לצורה המבויתת של החיה, כאשר Bos mutus ("השור האילם", "mute ox") הוא השם המועדף למין הפראי. על אף שמחברים מסוימים עדיין מתייחסים אל יאק הבר כתת-מין, Bos grunniens mutus, עשה ה-ICZN פסיקה רשמית בשנת 2003, המתירה שימוש של השם Bos mutus ליאקים פראיים ושדרוג מעמדם למין נפרד, וכעת זהו השם הנפוץ יותר.
למעט מקומות מסוימים בהם היאק הפראי נחשב תת-מין, אין יאק המזוהה כתת-מין.
מאפיינים פיזיים
היאקים המבויתים הם חיות בעלות מבנה כבד, חסונים, בעלי רגליים קצרות ופרסות מעוגלות. הם בעלי אוזניים קטנות ומצח רחב עם קרניים חלולות ושחורות באופן יחסי. אצל הזכרים הקרניים יוצאות מן הצדדים של הראש, ואז הן פונות קדימה. אורכן של קרני הזכרים הוא בין 48 ל-99 סנטימטרים. אצל הנקבות לעומת זאת הקרניים קטנות יותר, אורכן 27–64 סנטימטרים, וצורתן זקופה יותר. גם הזכר וגם הנקבה בעלי צוואר קצר וגיבנת מובלטת על כתפיהם, אולם אצל הזכרים הבליטה גדולה וגלויה יותר.
שני הזוויגים בעלי שיער ארוך ומדובלל, עם פרוות צמר עבותה על החזה, הצלעות והירכיים, כדי לבודד אותם מהקור. במיוחד אצל הזכרים, עלול השיער ליצור מעין "חצאית" שכמעט מגיעה אל הקרקע, ארוך, עם פלומה גדולה של שיער על רובו. בעוד שליאקים הפראיים יש שיער חדגוני למדי, ליאקים המבויתים יש טווח צבעים גדול יותר בפרוותם, כאשר פרטים מסוימים אף לבנים ומנומרים. העטינים של הנקבות והאשכים של הזכרים קטנים ושעירים, כהגנה אל מול הקור. לנקבות יש ארבעה עטינים.
פיזיולוגיה
לעומת הבקר המבוית, קיבתם הראשונה של היאקים המבויתים גדולה יחסית לקיבתם השלישית. ככל הנראה הדבר מאפשר להם לצרוך כמויות גדולות יותר של מזון באיכות ירודה בכל פעם, ולהתסיס את המזון הזה עוד כדי לחלץ ממנו יותר חומרים מזינים.
יאק הבית והאדם
כפי שמרמז שמו, מין זה בוית והאדם מנצל אותו בדרכים רבות:
הר בראון (פירושונים)
{{פירושונים|
הציבור הנאור
הציבור הנאור הוא מושג המופיע בתדירות נמוכה בפסקי דין של בית המשפט העליון בישראל למן שנות השישים, בהקשר של הכרעות ערכיות במשפט. החל בשלהי שנות השמונים עשה בו אהרן ברק בבית המשפט העליון כשופט וכמשנה נשיא, שימוש שיטתי כדי לתאר קריטריון אשר ינחה את בית המשפט כאשר הוא נדרש להכריע בסוגיות ערכיות, ובמיוחד כאשר קיימת סתירה בין שני ערכים. על רקע זה חדר הביטוי לשיח האקדמי והציבורי, המשפטי והפוליטי, באמצע שנות התשעים, והיווה סלע מחלוקת בתחומים המשיקים למחלוקת סביב המהפכה החוקתית.
מקור הביטוי
ככל הידוע, לראשונה מופיע המושג "הציבור הנאור" במופע יחידאי בדבריו של שופט בית המשפט העליון משה לנדוי בערעור אזרחי משנת 1963, הנסוב סביב סכסוך עסקי בין נוסעת לחברת ספנות באשר לתוקף ושאלת עמידתו בתקנת הציבור של סעיף בחוזה ההתקשרות הפוטר את החברה מפיצוי על נזקי גוף עקב הנסיעה.
יש המייחסים את שימושו במושג "הציבור הנאור" לתנועת הנאורות (Bildung) שרווחה בגרמניה של רפובליקת ויימאר, שבה גדל לנדוי ושאת ערכיה שאב, בלא היכרות עם הביקורת המודרניסטית על פילוסופיה זו, שייצגה זרם של ליברליזם קולקטיביסטי ולאומני.
בבג"ץ שליט שב השופט לנדוי להשתמש במושג זה, תוך שהוא מציין את הפעם הקודמת שבה השתמש בו, ובהבהירו את הכורח שבריסון השיפוטי בשימוש במושג זה. בהיעדר הסכמה כללית, סבר לנדוי בדעת מיעוט, יש לדחות את עתירתו של בנימין שליט.
נשיא בית המשפט העליון, שמעון אגרנט, השתמש אף הוא בביטוי זה בבג"ץ מירון נגד שר העבודה, שבו דחה עתירה לבג"ץ בטענת היעדר זכות עמידה.
בפי אהרן ברק
אהרן ברק, יותר משופטים אחרים, התייחס לביטוי "הציבור הנאור" וקבע אותו כאמת מידה סמלית על פיה צריך לקבל החלטות שיפוטיות. כך למשל, עוד בשנות ה-80 השתמש בו - בהתייחסותו לכך שיש לגלות סובלנות כלפי בחורי ישיבות המבקשים לדחות גיוסם לצבא, או כדי להכריע בנושאים אזרחיים. הציבור הנאור הייתה אמת מידה על פיה השופט נדרש לבחור בין חוקים וערכים החופפים זה את זה, או כאשר הם צפים מתוך לאקונה הקיימת בספר החוקים. במקרים כאלה: "לא רגש הצדק של השופט האינדיבידואלי קובע מה הם כללי הצדק היושר... אמת המבחן המדריכה אותנו היא תחושת הצדק וההגינות של הציבור הנאור בישראל".
ביקורת
הביטוי הפך לסמל הביקורת על ברק בעת שהוביל את המהפכה החוקתית והאקטיביזם השיפוטי. הביטוי עורר הדים רבים ומחלוקת ציבורית ואקדמית חריפה, מימין ומשמאל. תחילה תקפו אותו דווקא חוגי תיאוריה וביקורת מן השמאל הרדיקלי הפוסט-מודרניסטי. פרופ' רונן שמיר מאוניברסיטת תל אביב פרסם עוד בשנת 1994 את מאמרו "הפוליטיקה של הסבירות", המותח ביקורת נוקבת על השימוש של ברק בביטוי. אליבא דשמיר, נטל ברק סמכויות רבות מן המחוקק. שמיר מכנה זאת "האימפריאליזם של החוק" – אימפריאליזם החולש על רבים מתחומי החיים ועל פיה תפקידו של השופט לקבוע, באמצעות תבונתו, מה ראוי ומה נורמלי, דבר הנמשל בעיני שמיר לפעילות מועצת חכמים.
על-פי שמיר, מועצת חכמים של ברק מושלת בכיפה באמצעות המצאת המונח "הציבור הנאור", שאינו אלא מטפורה ל"ערכי היסוד" שקובע השופט. הציבור הנאור משמש אפוא כנקודת מוצא של השופט בבואו להכריע דינים, בדומה למושג כ"האני מאמין של האומה", זאת כאשר נמנה השופט לעד עם אותו "ציבור נאור". הנה כי כן, טוען שמיר, עושה ברק שימוש בהיגיון מעגלי, כאילו אין השופט פוסק על פי נהמת לבו כי אם אובייקטיבית, כדעת הציבור הנאור, אולם למעשה שיקול דעתו של הציבור הנאור זהה תמיד לזה של השופט. שמיר מונה שימושים דומים בהיגיון מעגלי בהקשר זה מצד ברק: מחד, תפקיד השופט לשמור על שלטון החוק, ומאידך הוא מגדירו ככזה שאינו אלא דברו של השופט, פסק דינו.
שמיר מזהה דעות קדומות העומדות ביסוד הגדרת ברק את הציבור הנאור, המובדל מפשוטי העם, הבורים והבערים. השקפת עולם זו משקפת את עולמן התרבותי והמוסרי של האליטות בישראל, בנות התרבות, האירופיות, המשכילות, המדירות את רגליו של "האחר", הדתי, הלא-רציונלי, המיסטי. שמיר רואה במהלך זה של ברק בגדר בריאתה של שכבה חברתית המתבססת על החזקה בנכסי המוסר והאינטלקט של החברה המוקנים לבני האליטות באקדמיה. שכבה זו מבקשת להשתלט על כל תחומי הידע ולנהל בשמם את החברה באופן בלבדי. שמיר מזהה תופעה זו בספרות האקדמית בשם בורגנות מנדרינית.
באותו הגיליון, כותב על הביטוי גם פרופ' מנחם מאוטנר במאמרו "הסבירות של הפוליטיקה". מאוטנר מסכים עם שמיר כי הציבור הנאור אינו מייצג אלא קבוצה בדלנית המדירה את רוב רובו של הציבור בישראל. לדעתו, הדבר בעייתי משום שהחברה הישראלית היא חברה רב תרבותית ופלורליסטית. מאוטנר מסביר ומבהיר כי עיקר האזכורים של "הציבור הנאור" בפסיקות בית המשפט העליון בשנות השמונים והתשעים נעשו על ידי אהרן ברק, כאמצעי להצדקת ערכים מסוימים.
לטענת מאוטנר, השימוש של ברק בביטוי זה הוא חלק ממאמץ ניכר להתגונן בפני תוקפיו בקרב ציבור אנשי המשפט שראו בהיותו הגורם העיקרי המוביל את ירידת הפורמליזם ועליית הערכים בבית המשפט וסברו כי הדבר מוביל לסובייקטיביזם שיפוטי בו כל שופט יפסוק על פי ערכיו שלו הוא, ובכך מעלה ברק את מערכת המשפט על מדרון חלקלק שסופו בניהיליזם מוסרי מוחלט. מכאן שהשימוש בערכי הציבור הנאור נועד להיות מנוגד לערכיו הפרטיים של השופט, לכאורה, ולתת תוקף מוסרי ציבורי אך גם מגביל לפסיקותיו. מאוטנר אינו "קונה" הסבר זה וקובע שהרטוריקה הזו של ברק אינה אלא אמצעי הסוואה להשלטת ערכיו האישיים של השופט על פסיקותיו שנהנות מחירות יצירתית רבה במיוחד ביחס לעבר בשל כך. ביטויים נוספים המשתייכים לרטוריקה זו הם "ערכי היסוד" ולא סתם "ערכים" שמטבע הדברים לוקים בארעיותם.
המשורר, המשפטן, העיתונאי ועורך עיתון אל-איתיחאד של חד"ש, רג'א זעאתרה, תקף אף הוא את המושג באתר האינטרנט "הגדה השמאלית", הגדירו כמייצג החברה הלבנה והשוביניסטית המדירה שחומי עור, חרדים וערבים וסיכם באומרו כי הציבור הנאור בפי ברק אינו אלא ציבור "המעדיף את זכותה של אליס מילר לטוס ולהרוג ילדים עזתיים על פני זכותה של אם חד-הורית להתפרנס בכבוד ולחנך את ילדיה".
הפילוסופית של המשפט, פרופ' רות גביזון, חיוותה דעתה בחריפות על מושג זה, וטענה כי ערכי הציבור הנאור אינם בהכרח נעלים על ערכי ציבור מאמיניו של הרב עובדיה יוסף: "כסמכות מוסרית עליונה לא ברור שבית המשפט טוב יותר מעובדיה יוסף. ולא ברור שהערכים העל-חוקיים של הציבור הנאור שבשמם הוא פועל, עולים על הערכים העל-חוקיים של הציבור הדתי, למשל.".
ניתוח תאורטי מקיף הוצע בשנת 2008 על ידי איש מדע המדינה והמשפטן פרופסור גד ברזילי הסבור כי מושגי שסתום כגון "ציבור נאור" נובעים מן העובדה כי המשפט הוא פוליטי וכי בהגדרתו הוא אינו יכול להיות נייטרלי. ברזילי משתמש בתיאוריזציה מקיפה כדי לחשוף את היסודות הפוליטיים של המשפט שמובילים לעשות שימוש במושגים כגון "הציבור הנאור".
המשפטן איש התקשורת בן דרור ימיני תקף את ברק ואמר כי הוא "עוקף את הדמוקרטיה, לכיוון של קבוצה ערכית השולטת בבית המשפט" ואילו נשיא בית המשפט העליון בדימוס, השופט משה לנדוי, כינה באופן חסר תקדים את חסידי התפישה שביטא ברק בשם "פונדמנטליסטים של המשפט".
הביטוי "הציבור הנאור" הפך לכלי נשק עיקרי של התוקפים את הלגיטימיות של בית המשפט העליון בכלל ואת תפישתו של אהרן ברק את התפקיד השיפוטי בפרט. הביטוי נתפש בעיני רבים ככזה המבטא זלזול בציבור הכללי ובערכיו.
בלוודר (ורשה)
ארמון בלוודר (פולנית: Pałac Belwederski) הוא ארמון הממוקם בוורשה ליד פארק לזינסקי. הארמון תוכנן על ידי יעקוב קוביצקי, אדריכל פולני נודע שפעל בסוף המאה ה-18 ראשית המאה ה-19. הארמון שימש כמקום מושבם הרשמי של נשיאי פולין, המושל הכללי של הגנרלגוברנמן, גם היום הארמון משמש כאחד ממקומות משכנם של נשיאי פולין.
היסטוריה
הארמון הראשון נבנה עוד ב-1662 על ידי קרישטוף פציי בשביל אשתו, ב-1764 המלון עבר לבעלותו של אחרון מלכי פולין סטניסלאב פוניאטובסקי. ב-1798 הארמון שוב החליף בעלים וב-1818 הוא נמכר לשלטון הרוסי ובהוראת הממשלה המבנה נהרס.
המבנה הנוכחי תוכנן ונבנה על ידי יעקוב קוביצקי בהוראת ומימון השלטון הרוסי. בארמון התגורר קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. בשנת 1830 כאשר פרץ המרד הפולני לתוך הארמון פרצה קבוצת מורדים שתכננה להתנקש בחייו של הנסיך, אך דבר ההתנקשות נודע לו והוא הצליח להימלט. יותר מאוחר הארמון שימש למגוריו של האימפרטור הרוסי בזמן שהותו בוורשה.
עם קבלתה של פולין את עצמאותה הפך בלוודר למקום מושבו הרשמי של נשיא פולין יוזף פילסודסקי, כאן הוא גם נפטר ב-1935. בזמן הכיבוש הנאצי של פולין הארמון היה מקום מושבו של הנס פרנק, לאחר המלחמה ועד 1952 זה היה מקום מושבו של בולסלאב ביירוט. כיום משמש הארמון בתור אחד ממקומות הישיבה של נשיא פולין.
אוסטריה באירוויזיון 1960
לפני האירוויזיון
רשות השידור האוסטרית בחרה באופן פנימי את וינטר לייצוג המדינה. כשבוע לאחר חשיפת הנציג, חשפה רשות השידור את השיר האוסטרי לאירוויזיון 1961, "Du hast mich so fasziniert", שנכתב על ידי רוברט גילברט. רשות השידור האוסטרית בחרה את רוברט שטולץ למנצח על השיר.
באירוויזיון
ב-29 במרץ 1960 בוצע השיר על ידי וינטר באירוויזיון. וינטר שובץ שביעי בסדר ההופעות, לפני מונקו ואחרי נורווגיה. השיר הגיע למקום השביעי עם שש נקודות.
2002 באסטרונאוטיקה
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה בשנים 2018 עד 2021 הם סדרה של עימותים בין ישראל לבין חמאס, הגורם השולט ברצועת עזה, והג'יהאד האסלאמי, העימותים כללו הפגנות המוניות ומהומות אלימות בגבול עם ישראל ושיגור בלוני תבערה לשטח ישראל. ישראל קיימה מספר סבבי תקיפות נגד מטרות ברצועה במאי. ובנובמבר 2019 קיימה מבצע בשם חגורה שחורה, ובמאי 2021 קיימה את מבצע שומר החומות.
אפריל 2018
ההסלמה שהחלה בסוף מרץ נמשכה גם באפריל עם המשך מפגן צעדת השיבה הגדולה וניסיונות לפגע בגדר המערכת. בחודש זה התפתחה תופעה חדשה הנקראת "טרור העפיפונים" - מחבלים פלסטינים משגרים עפיפוני תבערה לשטח ישראל, על מנת לגרום לשרפות ולנזק של שדות חקלאיים.
מאי 2018
במאי 2018 נמשכה הפרחת עפיפוני תבערה לעבר שטח ישראל במהלך החודש התבצע השיגור הנרחב ביותר של פצצות מרגמה ורקטות לעבר ישראל מאז מבצע צוק איתן.
על הנסים
תפילת עַל הַנִּסִּים היא תוספת לתפילת העמידה ולברכת המזון הנאמרת בחנוכה ופורים. התפילה כוללת אזכור של הנסים שנעשו בימי הודאה אלו, ולפי נוסחים מסוימים  גם בקשה לנסים בעת הזאת.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
מאי 2018
בסך הכל שוגרו לעבר ישראל כ-200 רקטות ארטילריות ופצצות מרגמה, כאשר רבות מהן יורטו בידי כיפת ברזל.
על הנסים
מקור התפילה
תפילת על הנסים נזכרת כבר בתוספתא המציינת שבחנוכה ופורים אומרים "מעין המאורע" בברכת הודאה של תפילת שמונה עשרה. הנוסח המדויק "על הנסים" אינו נזכר בתוספתא (אלא "מעין המאורע") ואף התלמודים כאשר הם מתייחסים לתפילה מציינים "מעין המאורע". ככל הנראה הראשון שמזכיר בפירוש את המילים "על הנסים" הוא רב אחאי משבחא בספר השאילתות ונוסח מלא שלה נמצא לראשונה בסדר רב עמרם גאון וסידור רס"ג. במסכת סופרים מובא נוסח אחר, שהיה נהוג בנוסח ארץ ישראל.
הזכרתה בתפילת העמידה של מוסף
התלמוד הבבלי דן בסוגיה האם יש לומר את התפלה גם בתוך תפילת מוסף של שבת או של ראש חודש. מצד אחד כיוון שחג החנוכה אינו חג שקובע תפילת מוסף (שכן אינו חג מן התורה ואין בו קורבן מיוחד בשל עצמו) ואז אין להזכיר או שהתקנה היא לכלל תפילות היום, וכיוון שבאותו יום (שבת או ראש חודש) מתפללים תפילת מוסף - הרי שגם בה יש לומר "על הנסים". רב הונא ורב יהודה סוברים שאין להזכיר, ואילו רב נחמן ורבי יוחנן סוברים שיש להזכיר. לאחר משא ומתן פוסק התלמוד להלכה שיש להזכיר "על הנסים" גם בתפילת מוסף.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
יוני 2018
צעדת השיבה הגדולה המשיכה גם בחודש זה כולל הפרחת עפיפוני תבערה שגרמו לשרפות רבות בשטח ישראל, ולראשונה גם עפיפוני נפץ. בנוסף חידשו המחבלים את ירי הרקטות לעבר שטח ישראל, ירו על כוחות צה"ל והשליכו מטעני חבלה. באמצע יוני צה"ל החל לראשונה להגיב נקודתית לעבר מפריחי עפיפוני התבערה.
על הנסים
הזכרת התפילה בברכת המזון
התלמוד הירושלמי קובע שיש להזכיר את התפילה גם בברכת המזון. לעומת זאת בתלמוד הבבלי מובא בשם רב הונא שאין צורך לאומרה אבל אם בא לאומרה - מזכירה בברכת הודאה על הארץ (הברכה השנייה של ברכת המזון), כשם שעושים בתפלה. בפועל נפסק להלכה שמזכירים גם בברכת המזון אך אם לא אמר אין מחזירים אותו. בספר ארחות חיים לר' אהרון הכהן מלוניל מובא שאם שכח להזכיר בברכת המזון יכול לומר בחלק של הרחמן (תוספות שנאמרות כחלק מברכת המזון, לאחר ברכת הטוב והמטיב) והביאו הרמ"א להלכה בשולחן ערוך.
מקום אזכרתה בתפילה
בתפילת העמידה מוסיפים את התפילה בברכת ההודאה לפני המילים "(ו)על כולם" (לפי מרבית הנוסחים) אך בנוסח תימן בלדי לפני "הטוב כי לא כלו". בברכת המזון מוספים באמצע הברכה השנייה לפני המילים "(ו)על הכל" או "ועל כולם".
בניגוד למועדים אחרים, בחנוכה ובפורים אין הזכרת "מעין המאורע" בברכת מעין שלוש.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
אוגוסט 2018
העימותים לאורך הגדר ושיגור בלוני תבערה נמשכו גם בתחילת אוגוסט, ללא מענה אפקטיבי מצד צה"ל. בתחילת אוגוסט נערכו בתיווך מצרים מגעים בין פת"ח לחמאס על פיוס ביניהם, ובמקביל נערכו מגעים להסדרת רגיעה בין ישראל לרצועת עזה. במסגרת זו אישרה ישראל את כניסתם לרצועה של מחבלי חמאס בולטים, ובראשם סאלח אל-עארורי. בהפגנות שנערכו ב-3 באוגוסט השתתפו גם מחבלים אלה, ובהם אל-ערורי, חוסאם בדראן, מוסא אבו מרזוק ומאהר עובייד, וכן מנהיגי חמאס ברצועה, יחיא סינוואר וסגנו חליל אל-חיה.
על הנסים
תוכן התפילה
תוכן התפילה שונה בין חנוכה לפורים, למעט המשפט הראשון, ולפי רוב הנוסחים גם חתימת התפילה זהה. תוכן התפילה מכיל אזכור קצר של הצרה בה היה נתון עם ישראל ושל התשועה על ידי ה' שבאה לאחר מכן. הנוסח לחנוכה משמיט את נס פך השמן ומדגיש בעיקר את נס הניצחון במלחמה של המכבים מול היוונים. במרבית הנוסחים מוזכרת גם חנוכת המזבח אך אזכורה מושמט בחלקם, למשל בנוסח הרמב"ם וגם האבודרהם מציין כי "המון העם אין אומרים ואחר כך באו בניך וכו' ונכון לאומרו כי הוא עיקר הנס וגם רב עמרם ורבנו סעדיה כתבוהו", ועד היום בנוסח תימן הבלדי.
הודאה בלבד או גם בקשה?
מרבית המקורות הראשונים המתייחסים לתפילה כוללים בה, לאחר אזכור הנס ההיסטורי גם בקשה לעשיית נסים בעת הזאת (בנוסחים שונים). בין המקורות שמזכירים בקשה כזו: מסכת סופרים, רב עמרם גאון, רב סעדיה גאון, מחזור ויטרי והרמב"ם.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
אוקטובר 2018
בחודש זה חלה הסלמה נוספת בגבול הרצועה, עלייה במספר השרפות מבלוני ועפיפוני תבערה, עלייה משמעותית בבלוני נפץ שמשוגרים מהרצועה. בנוסף, עלייה בעימותים המוניים בגדר ולא רק בימי שישי אלא בכל לילה. העימותים בגבול כוללים יידוי עשרות רימוני רסס ומטעני חבלה על כוחות צה"ל. בנוסף, לראשונה מאז מבצע צוק איתן, נורתה רקטה לאזור גוש דן שנפלה בים.
על הנסים
הודאה בלבד או גם בקשה?
מאידך כמה ראשונים התנגדו לאמירה משום קביעת התלמוד שבשלוש הברכות האחרונות של תפילת העמידה אין להזכיר בקשות. בין השוללים אמירת בקשה הם ספר העתים בשם רב האי גאון, ר' אברהם בן נתן הירחי בספר המנהיג, מהר"ם מרוטנבורג והרא"ש.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הסלמת נובמבר 2018
ההסלמה בנובמבר 2018 החלה עם פעולת חדירה של כוח מיוחד של צה"ל לרצועת עזה ב-11 בנובמבר שהסתבכה ובה נהרגו סא"ל מחמוד ח'יר א-דין ושבעה מחבלי חמאס. לאחר הפעולה נורו מרצועת עזה מאות רקטות לעבר יישובי עוטף עזה ולישובים נוספים בהם אשקלון, אופקים, שדרות ונתיבות. ולראשונה מאז מבצע צוק איתן גם לקריית גת וקריית מלאכי ואף בוצע ירי לחברון, הר חברון, קריית ארבע, ואף אזור עין גדי וים המלח מהם נפצעו 70 ישראלים ונהרג פלסטיני שעבד באשקלון ולן בה. הפלסטינים גם ירו טיל מונחה נגד טנקים שפגע באוטובוס וגרם לפציעת חייל צה"ל. בתגובה לירי פתח צה"ל במתקפה על יעדי טרור ברצועת עזה ובין השאר הרס בניינים אחדים, בהם מבנה אולפני הטלוויזיה של החמאס.
על הנסים
הודאה בלבד או גם בקשה?
מדברי בעל המנהיג שהוזכר לעיל ניתן להסיק שבעיר לוניל שבפרובאנס בה נולד היה ויכוח אם לכלול אמירה זו או לא. לעומת התנגדותו של בעל המנהיג, חכם אחר שפעל באותו אזור, ר' אהרון הכהן מלוניל, סובר שניתן לנהוג ככל אחת מן השיטות. באשכנז כנראה שהונהג שלא לאומרה בעיקר בשל דעת התוספות ומהר"ם מרוטנבורג. ר' דוד אבודרהם מציין כי בספרד נהגו לומר בקשה זו כדברי רב עמרם גאון ורב סעדיה גאון. ברם בשולחן ערוך נפסק "אין אומרים כשם שעשית וכו' אלא מסיים ועשית עמהם נסים וגבורות בימים ההם בעת הזאת. ויש אומרים שאומרים אותו". לפי כללי הפסיקה כאשר מביא השולחן ערוך סברה אחת בסתם (כלומר אינו מציין את האומרים אותה) וסברה שנייה בשם "יש אומרים" דעתו לפסוק להלכה כסברה הראשונה. לפיכך נקבע המנהג בפועל גם אצל קהילות הספרדים כמו אצל האשכנזים שלא לאומרה. לעומת זאת בכל נוסחי התפילה שלא היו תחת השפעת הנוסח הספרדי או האשכנזי גורסים אמירה זו עד היום, כך בנוסח איטליה, נוסח תימן בלדי וכן בנוסחים עתיקים שנשתקעו כדוגמת נוסח הרומניוטים ונוסח פרס.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הסלמת נובמבר 2018
ב-11 בנובמבר 2018 נכנס כוח מיחידה מובחרת של צה"ל לאזור ח'אן יונס, ובהתקלות עם מחבלי חמאס נהרגו סא"ל מחמוד ח'יר א-דין ושבעה מחבלים, בהם מפקד גדוד ח'אן יונס בגדודי עז א-דין אל-קסאם, נור בראכה מטוסי חיל האוויר תקפו באזור לשם סיוע לכוח הקרקעי בדרכו חזרה לישראל. ישראל לא פרסמה פרטים על הכוח ומטרתו, אך דובר צה"ל ציין כי "מטרת הפעולה לא הייתה חיסול או חטיפה". לדברי חמאס, הכוח מנה שבעה לוחמים שדיברו ערבית. הם נכנסו במכונית עמוסת מזון וכשנעצרו לבדיקה בידי אנשי חמאס הציגו תעודות זהות מזויפות. בעקבות חשד של אנשי חמאס החלו חילופי אש, שבהם נהרגו נור בראכה וסא"ל מחמוד ח'יר א-דין.
על הנסים
על הנסים ביום העצמאות
בעקבות הקמת המדינה, הועלתה ההצעה להוסיף לסדר התפילה נוסח על הניסים ייעודי עבור יום העצמאות. במסגרת זאת, הרב פרופ' עזרא ציון מלמד טען כי לאורך הדורות כל המאורעות הלאומיים שפקדו את עם ישראל מצאו ביטויים בתפילה, ולאור זאת היה הראשון שחיבר תפילת על הניסים עבור יום העצמאות. בהתאם לכך, מספר חוגים בציונות הדתית וכן בקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות נוהגים להוסיף את התפילה. עם זאת, הרבנות הראשית ומרבית הרבנים בחוגי הציונות הדתית לא תמכו בהוספה זו מחשש הפסק בתפילה. כמו כן, הרבנים בחוגים החרדיים כלל לא נדרשו לסוגיה עקב עמדתם השלילית ביחס להודאה על הקמת המדינה.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הסלמת נובמבר 2018
ב-12 בנובמבר בשעות אחר הצהריים שוגר טיל נגד טנקים מסוג קורנט לעבר אוטובוס, ומהפיצוץ חייל צה"ל נפצע קשה וחייל נוסף נפצע קל. מיד לאחר ירי טיל הנ"ט, החלו מחבלים פלסטיניים בירי כבד של רקטות על עוטף עזה, אופקים, נתיבות, אשקלון, מועצה אזורית הר חברון, קריית גת ואף ערד ואזור ים המלח. המטח הראשוני (ב-30 הדקות הראשונות שלאחר הפגיעה באוטובוס) כלל למעלה מ-260 רקטות והופעלו 257 אזעקות ברחבי העוטף, במשך היום ועד חצות ביצעו המחבלים כ-460 שיגורים של רקטות ופצמ"רים, עשרות מהם יורטו על ידי כיפת ברזל. מירי הרקטות נפצעו למעלה מ-80 אזרחים ונגרם נזק למספר בתים ובתי עסק. בתגובה לירי הכבד תקף חיל האוויר הישראלי למעלה מ-70 מטרות טרור, בהן נהרגו 3 פלסטינים, וכן הפציץ את תחנת הטלוויזיה של חמאס. בעקבות המשך הירי הכבד בוטלו הלימודים ביישובים שבטווח 40 קילומטר מקו רצועת עזה.
על הנסים
על הנסים ביום העצמאות
גם בקרב הנוהגים להוסיף על הנסים ביום העצמאות אין נוסח קבוע מקובל, ונכתבו מספר נוסחים. נוסח אחד התחבר כאמור על ידי הרב פרופסור עזרא ציון מלמד. יש נוסח נוסף ממחבר לא ידוע, ויש נוסח שנתחבר על ידי הרב מנחם עמנואל הרטום וחביריו וקבל הסכמת כמה רבני איטליה. גם ביום ירושלים נכתבו מספר נוסחי 'על הנסים', הנאמרים בידי מעטים בלבד.
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הסלמת נובמבר 2018
במהלך היום צה"ל תגבר כוחות וכן גויסו כוחות מילואים. בשעות אחר הצהריים הושגה הפסקת אש בתיווך מצרים.
בעקבות ההחלטה על הפסקת האש פרצו הפגנות של תושבי שדרות, אשקלון ועוטף עזה שחסמו כבישים והבעירו צמיגים, הפגנות התרחשו גם בישובי השומרון ובאוניברסיטת אריאל, שם אגודת הסטודנטים השביתה חלק ממחלקות הלימוד והסטודנטים יצאו להפגין. ביקורת רבה נמתחה על ההחלטה לקבל את הפסקת האש ועל כך שהתגובה הצבאית לא הייתה חזקה מספיק.
ב-14 בנובמבר הודיע שר הביטחון אביגדור ליברמן על התפטרותו בעקבות החלטת הקבינט המדיני-ביטחוני לקבל את הפסקת האש. התפטרות זו לוותה ביציאת מפלגת ישראל ביתנו מהקואליציה, שהצטמצמה ל-61 חברי כנסת.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, טען כי "אויבינו התחננו להפסקת אש", ואילו חמאס טען כי תוצאות העימות הביאו לניצחון על ישראל. בנוסף איפשרה ישראל את העברת מענק הכסף הקטרי לרצועת עזה.
בניסיון לפענח את מטרתו של הכוח המיוחד של צה"ל פרסם חמאס תמונות שלדבריו הן של לוחמי הכוח. הצנזורה הצבאית אסרה על פרסום התמונות באמצעי התקשורת בישראל, וביקשה מהציבור להימנע מהפצתן ברשתות החברתיות.
בעקבות המבצע שהסתבך והחל הסלמה זו מינה הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, את אלוף ניצן אלון לראש צוות לבחינת השימוש שעושה צה"ל בכוחות המיוחדים.
לאחר כ-10 חודשים נקבע מותה של נינה גניסדנובה, נפצעה קשה כתוצאה מפגיעה ישירה של טיל בביתה באשקלון.
דצמבר 2018 - פברואר 2019
תקופה זו אופיינה בהפרות סדר חוזרות ונשנות באמצעות הפגנות ובלוני תבערה אך לא גלשה לעימות ממשי בין הצדדים.
מרץ 2019 - הסלמה
כאמור, בשבועות שקדמו להסלמה קיים ארגון החמאס הפרות סדר ליליות בגבול רצועת עזה כשהמפגינים הפעילו מטעני נפץ וזיקוקים, שנשמעו כ-35 קילומטר מהגבול וניסו לחבל בגדר המערכת סביב רצועת עזה. במקביל שילחו המחבלים מדי יום בלוני תבערה ונפץ אל עבר שטח ישראל.
מאי 2019 - הסלמה (אירועי גן סגור)
בתחילת מאי 2019 התרחשה הסלמה נוספת. מחבלים פלסטינים שיגרו כ-690 רקטות, טילי נ"ט ופצצות מרגמה אל עבר ישראל. בהסלמה נהרגו ארבעה אזרחים ישראלים וכ-25 פלסטינים, מתוכם לפחות 19 מחבלים לפי דיווחים מצטברים של דובר צה"ל
הגנת העורף בישראל
בעקבות ירי הרקטות הכבד ביישובי עוטף עזה, הדרום ודרום השפלה בוטלו הלימודים בבתי הספר, וכן באוניברסיטת בן-גוריון ומכללת ספיר. פיקוד העורף פרסם הנחיות לציבור לנוכח ההסלמה. עשרות אלפי עובדים במפעלים בדרום נעדרו מעבודתם. שר האוצר, משה כחלון, החליט להאריך את תוקפן של תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראת שעה), התשע"ט-2019, המאפשרות מתן פיצוי למעסיקים שעובדיהם נעדרו.
ב-5 במאי הכריז ראש הממשלה על מצב מיוחד בעורף, בטווח של עד 40 ק"מ מגבול רצועת עזה. שר האנרגיה, יובל שטייניץ, הורה על הפסקת הזרמת הגז הטבעי ממאגר "תמר", והכריז על שעת חירום במשק הגז הטבעי.
מערך ההגנה האווירית פרש סוללות כיפת ברזל ברחבי ישראל ובפרט באזורי קו העימות, ואלה יירטו למעלה מ-200 רקטות. לפי דובר צה"ל ב-5 במאי 2019: בסה"כ נורו בסבב כ-690 רקטות, מהן יורטו כ-640. אחוז היירוט של כיפת ברזל עמד על 93%.
יחידות הסייבר של צה"ל והשב"כ סיכלו מתקפת סייבר של חמאס נגד ישראל.
המערכה הדיפלומטית
בתחילת ההסלמה ניסתה מצרים לתווך להסכם הפסקת אש וחזרה לרגיעה, אך מאמצי התיווך כשלו. בליל 5 במאי חודשו מאמצי התיווך, והפעם בחסות האו"ם, מצרים וקטר. מאמצים אלו צלחו והושגה הפסקת אש שנכנסה לתוקפה ב-6 במאי ב-4:30.
ב-5 במאי גינו מדינות רבות - בהן ארצות הברית, איטליה, גרמניה, צרפת, קנדה, צ'כיה, פולין, אוסטריה ונורווגיה - את ירי הרקטות על ישראל ודרשו מחמאס להפסיק אותו. גם מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, גינה את ירי הרקטות. מנגד, איראן גינתה את תקיפות ישראל על רצועת עזה. וטורקיה גינתה את תקיפת המבנה בו שכנה סוכנות ידיעות טורקית.
יוני 2019
בחודש יוני חלה הסלמה בטרור בלוני הנפץ והתבערה, ומאות שרפות פרצו בעוטף עזה מבלוני התבערה. כמו כן גם הפרות הסדר של ימי שישי המשיכו.
אוגוסט 2019
בחודש זה חלה הסלמה בתקריות אירועי החדירות מעזה, שכללו ניסיונות פיגועים משמעותיים שסוכלו על ידי צה"ל בגדר המערכת. כמו כן, חלה עלייה בשיגורי הרקטות לעבר שטח ישראל.
ב-30 באוגוסט כמו בכל שישי התקיימו הפרות סדר אלימות ב-5 מוקדים לאורך גבול עזה: כ-6,000 מחבלים התקהלו וזרקו עשרות מטעני נפץ ורימונים לעבר חיילי צה"ל. כתוצאה מכך נפצע קל לוחם צה"ל מרסיס של מטען שהושלך לעבר רכב צבאי, כוחות צה"ל פעלו בהתאם להוראות הפתיחה באש כתוצאה מכך חוסל מחבל אחד ועשרות נפצעו מאש צה"ל. כמו כן שרפה פרצה במועצה אזורית שדות נגב כתוצאה מבלון תבערה שהופרח מעזה. מוקדם יותר בצהריים חדרו 4 מחבלים חמושים עם סכין ורימון לעבר שטח ישראל, המחבלים נעצרו והועברו להמשך חקירת כוחות הביטחון.
ספטמבר 2019
גם בחודש זה המשיכו רצף האירועים בגבול עזה שכללו התגברות שיגורי רקטות, חדירות, הפרות סדר אלימות ורחפני נפץ.
מבצע חגורה שחורה
מבצע חגורה שחורה הוא מבצע צבאי שבוצע ברצועת עזה והוביל לסבב לחימה בעזה ובדרום ישראל, מצפון הנגב ועד גוש דן.
ב-13 בנובמבר בבוקר חודש ירי הרקטות. מטחי רקטות כבדים שוגרו על יישובי עוטף עזה, שדרות ואשקלון. כיפת ברזל יירטה רקטה מעל עמק איילון כאשר בוצעו שיגורים אל עבר שפלת יהודה ומטה יהודה. אחר הצהריים נפצעה בינוני אשה בת 70 מפגיעה ישירה של רקטה בבית דיור מוגן באשקלון. במהלך היום שוגרו למעלה מ-100 רקטות על מועצה אזורית אשכול ובערב מטחים כבדים על אשדוד ואשקלון, שיורטו על ידי כיפת ברזל. בלילה שיגרו הפלסטינים רקטות באדר 3 עם ראש קרב כבד על אשדוד, אשקלון, רחובות וערים נוספות בשפלה. במהלך היום שיגרו הפלסטינים למעלה מ-200 רקטות אל עבר שטח ישראל.