cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברייסי רייט
באירופה
ב- חתם רייט באריס סלוניקי. בשנים הבאות עבר רייט בחובנטוד בדלונה הספרדית, במועדון הכדורסל אוסטנדה הבלגי, בסרגוסה הספרדית ופעמיים בצדביטה זאגרב (בה שיחק לצד דרווין קיצ'ן), וכן חזר לקדנציה נוספת בסלוניקי. עם צדביטה העפיל רייט לפיינל פור היורוקאפ ונבחר לחמישייה השנייה של המפעל ב-. ב-2013 חתם בקרסניה קיריליה סמארה הרוסית, במדיה רשם 17 נק', 3 ריב' ו-2 אס' בממוצע למשחק. בינואר 2014 ניצל רייט סעיף המאפשר לו להשתחרר לקבוצת יורוקאפ וחתם בהפועל ירושלים עד לסיום העונה. לאחר עונה בהפועל ירושלים חתם רייט על חוזה חדש לשלוש שנים. בעונת 2014/2015 זכה עם ירושלים באליפות ליגת העל בכדורסל לראשונה בתולדותיה. ב-17 באוקטובר 2015 שוחרר מקבוצה, לאחר שניהל משא ומתן עם קבוצות אחרות. לבסוף חתם בפינאר קרשיאקה הטורקית. ב-3 באוגוסט 2016 חתם באסיבדם יוניברסיטסי מהליגה הטורקית השנייה. ב-12 ביולי 2017 חתם בבויוצ'קמצ'ה.
אנדרס אינייסטה
אינייסטה הגיע לאקדמיה דרך בית הספר "לה מאסיה". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 2002, בגיל 18. בעונת הפך לשחקן קבוע בהרכב של פרנק רייקארד. אינייסטה היה חלק בלתי נפרד מהזכייה ההיסטורית בשישה תארים בשנת.
אינייסטה שיחק בנבחרות ספרד עד גיל 16, 19 ו-21, לפני שהחל לשחק בנבחרת ספרד הבוגרת ב-. אינייסטה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך שיחק משחק אחד בלבד. הוא עזר לספרד להעפיל ליורו 2008, והיה חלק חשוב מאוד בזכייה שלהם בטורניר, ואף היה חלק מהנבחרת שבחרה אופ"א כמצטייני הטורניר. אינייסטה היה שחקן מפתח בנבחרת ספרד במונדיאל 2010, ואף הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו בטורניר, נגד, בהארכת הזמן בדקה ה-116, שבסופו של דבר בזכותו זכתה נבחרתו בגביע הנחשק ובתואר היוקרתי. הוא נבחר לאיש המשחק ולחלק מנבחרת האולסטאר של הטורניר. הוא גם נבחר לאיש המשחק בשני משחקים אחרים ששיחק באותו הטורניר.
אינייסטה מכונה לעיתים "המהנדס" ו"האדריכל" בשל יכולתו לייצר מצבי הבקעה בעזרת מסירות וצורת המשחק היצירתית שלו. במהלך הקריירה זכה בתארים רבים, ובהם ארבעה טורנירי ליגת האלופות, שמונה אליפויות ספרד, יורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012, שבו נבחר על ידי אופ"א לשחקן המצטיין של הטורניר. אינייסטה הוא השחקן היחיד בהיסטוריה של הכדורגל שזכה בתואר הכדורגלן המצטיין בגמר מונדיאל, בגמר יורו, ובגמר ליגת האלופות.
ראשית חייו
אינייסטה החל לשחק באקדמיית הכדורגל של ברצלונה בגיל 12. בעונת זכה עם ברצלונה עד גיל 15 בגביע נייקי, שם תפקד בקפטן והבקיע את שער הניצחון בדקה האחרונה של המשחק. אינייסטה נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. הגביע הוענק על ידי אחד מהשחקנים שאינייסטה הכי העריץ, אחד מכוכבי הקבוצה ומאמנו של אינייסטה בעתיד, פפ גווארדיולה. גווארדיולה נתן לאינייסטה הצעיר תמונה שלו חתומה על ידו, ובערך באותו הזמן, גווארדיולה אמר לצ'אבי: "אתה תחליף אותי, אבל הוא (אינייסטה) יחליף את שנינו". כמאמן, גווארדיולה הגשים את התחזית שלו, כאשר זכה עם צ'אבי ואינייסטה בטרבל בעונת.
בגיל 16 הפך אינייסטה לשחקן מפתח בהרכב של ברצלונה אתלטיק. ב-29 באוקטובר 2002 ערך אינייסטה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת תחת המאמן לואי ואן חאל בניצחון 0:1 של ברצלונה על הקבוצה הבלגית קלאב ברוז' במסגרת ליגת האלופות. בעונת רשם אינייסטה 10 הופעות ליגה, 5 מהן בהרכב הפותח ושער אחד עם ברצלונה הבוגרת, שהגיעה עד למקום השני בליגה הספרדית.
2008 - 2004
בעונת השתתף אינייסטה ב-37 מתוך 38 משחקי ליגה, יותר מכל שחקן בקבוצה באותה עונה, אך 25 מהם היו כמחליף. באותה עונה שבסופהּ זכתה ברצלונה בליגה הספרדית הבקיע אינייסטה 2 שערים.
עונת הייתה עונה טובה לאינייסטה. כאשר אדמילסון נפצע, תפס אינייסטה את מקומו בהרכב הפותח. מאוחר יותר גם צ'אבי נפצע, ואינייסטה קיבל את המושכות. אינייסטה שיחק בהרכב הפותח ברוב המשחקים והראה יכולת גבוהה מאוד. העונה שלאחריה היוותה המשך מגמת העלייה ביכולתו של אינייסטה. הוא תפס את מקומו של אדמילסון בהרכב, למרות כשירותו, והיה חבר בשלישייה שנקראה "המהנדסים", יחד עם דקו וצ'אבי. בליגת האלופות באותה עונה ערך 11 הופעות, הכוללות החלפה של אדמילסון במחצית בגמר ליגת האלופות נגד ארסנל. תרומתו הרבה של אינייסטה לברצלונה באותה עונה גרפה שבחים רבים מצד מאמנו, פרנק רייקארד.
בעונת זכה אינייסטה לתשואות רבות על נכונותו לשחק בכל עמדה בהרכב של ברצלונה. ב-22 באוגוסט 2006 הרים אינייסטה את גביע ז'ואן גאמפר כקפטן הקבוצה, לאחר ניצחונה של קבוצתו 4:0 על באיירן מינכן הגרמנית. הוא שיחק לראשונה כקיצוני שמאלי בשני משחקי ליגת האלופות נגד לבסקי סופיה כאשר מצא את הרשת פעמיים במשחקים אלו. על אף שבאותה עונה שיחק תחת המאמן פרנק רייקארד, וזאת נחשבת לעונה לא מוצלחת עבור קבוצתו, עד היום זאת נחשבת לאחת מהעונות הטובות בקריירה שלו.
לפי מגזין הכדורגל הספרדי "דון בלון", אינייסטה היה ממקום במקום החמישי כשחקן הספרדי הטוב ביותר בליגה הספרדית בעונת ובמקום הרביעי בעונת  במערכת הדירוג השנתית של המגזין. הוא גם ממוקם במקום ה-9 יחד עם דוד וייה עם 37 קולות כל אחד בבחירת כדורגלן השנה בעולם בשנת 2008. באותה שנה היו בעשיריה הראשונה עוד 3 מחבריו לקבוצה: ליונל מסי, סמואל אטו וצ'אבי.
2009 - 2008
בחודש ספטמבר 2008, לאחר עזיבתו של רונאלדיניו למילאן, שהיה קפטן המשנה של הקבוצה, סגל הקבוצה החליט על קפטנים חדשים לקבוצה. קרלס פויול נשאר הקפטן הראשון, צ'אבי הפך לקפטן השני, ויקטור ואלדס הפך לקפטן השלישי ואינייסטה נבחר לקפטן הרביעי. כך, הפכו כל הקפטנים של ברצלונה לתוצרים של מחלקת הנוער. באמצע חודש נובמבר באותה שנה, נפצע אינייסטה וסבל מפציעה ברגל והיה צפוי לחזור כ-6 שבועות לאחר הפציעה. אולם, הוא לא רצה לחזור בכושר חלקי, ולבסוף חזר לשחק רק ב-3 בינואר 2009, כחודשיים אחרי הפציעה, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-65 במשחק נגד מיורקה, וכבר אחרי 10 דקות כבש אינייסטה שער מכריע והשלים קאמבק בקאמפ נואו. הופעותיו באותה עונה קיבלו שבחים רבים. אינייסטה קיבל תשואות רבות מצד הצוות המקצועי של ברצלונה וגם מצד מאמנים ושחקנים בקבוצות נגדן שיחק אינייסטה. ב-7 בינואר ענד אינייסטה לראשונה את סרט הקפטן, במשחק שמינית גמר גביע המלך נגד אתלטיקו מדריד, בו קבוצתו ניצחה 1–3.
ב-5 בפברואר אותה שנה ערך אינייסטה את הופעתו ה-250 במדי ברצלונה במשחק במסגרת גביע המלך מול מיורקה. אינייסטה נפצע שוב במשחק מול מאלגה, אך חזר למגרשים במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות בניצחון הגדול של קבוצתו - 4:0 מול באיירן מינכן. חברו של אינייסטה לקבוצה באותו הזמן, סמואל אטו, אמר על אינייסטה:"הוא השחקן הטוב ביותר בעולם, כל פעם שהוא על המגרש הוא יוצר מופע".
ב-6 במאי 2009 כבש אינייסטה בדקה ה-93 את שער השיווין של ברצלונה נגד צ'לסי בחצי גמר ליגת האלופות, שער שהעלה את קבוצתו לגמר לאחר 0:0 במשחק הבית ו 1:1 במשחק החוץ. ביומן שהוא פרסם בסוף העונה, "Un Any Al Paradis", הוא כתב:"אני לא מחובר לבעיטה הזאת מבחוץ, מקצה הנעל שלי, אלא מבפנים. הבעיטה הזאת הייתה בכל הכוח, מכל הלב". שער זה שלח את ברצלונה למשחק גמר ליגת האלופות נגד מנצ'סטר יונייטד, אשר נערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא. לפני הגמר, מאמן מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון אמר:"אני לא אובססיבי עם מסי, אינייסטה הוא הסכנה, הוא פנטסטי, הוא עושה את עבודת הצוות בדרך של מסירות, התנועה שלו והיכולת ליצור מרחב לא תיאמן... הוא כל כך חשוב עבור ברצלונה". למרות הפציעה בירך אינייסטה שיחק והיה בעל השפעה רבה במשחק. הוא בישל את השער הראשון לסמואל אטו ולבסוף ברצלונה ניצחה 2:0 וזכתה בפעם השלישית בתולדותיה בליגת האלופות ואינייסטה זכה בפעם השנייה בחיו בתואר. אחרי המשחק, ווין רוני תיאר את אינייסטה כשחקן הטוב בעולם.
מגזין הכדורגל הספרדי "דון בלון" דירג את אינייסטה כשחקן הספרדי הטוב ביותר בליגה הספרדית בעונת. הוא גם דורג כקשר ההתקפי הטוב ביותר בליגה הספרדית באותה עונה. בשנת דורג אינייסטה במקום הרביעי בכדור הזהב, במקום הרביעי בכדורגלן השנה בעולם והוא גם נכנס לנבחרת השנה באירופה.
בעונה זו אינייסטה היה אחד השחקנים שגרפו הכי הרבה שבחים באירופה, ובאותה עונה זכה בטרבל – בליגת האלופות, בלה ליגה ובגביע המלך. בעונה שלאחר מכן השלים אינייסטה 6 תארים קבוצתיים בשנה אחת, כאשר זכה גם בסופר קאפ הספרדי, בסופר קאפ האירופי ובאליפות העולם לקבוצות.
2010 - 2009
ב-29 בנובמבר 2009 האריך אינייסטה את חוזהו בברצלונה עד 2015, כאשר סעיף השחרור שלו נעמד על 150 מיליון דולר, ומאוחר יותר עלה ל-200 מיליון דולר.
אינייסטה הבקיע את שערו הראשון בעונה זו בניצחון 4:0 מול ראסינג סאנטנדר. עונת השתבשה במידה רבה על ידי פציעות חוזרות ונשנות. הוא החמיץ את אימוני ההכנה לעונה, בגלל קרע שהיה לו בירך. באותה עונה הוא פתח בהרכב רק ב-20 משחקים. אינייסטה לא המשיך את יכולתו מהעונה הקודמת, בעיקר כיוון ששיחק בגמר ליגת האלופות, ובגלל זה הפציעה שלו החמירה. למרות זאת, ברצלונה שוב זכתה בליגה הספרדית עם תוצאת שיא - 99 נקודות. העונה של אינייסטה הסתיימה כחודשיים לפני סוף העונה, בעקבות פציעה חמורה בשוק במהלך אימון.
2011 - 2010
לאחר שקיבל מנוחה ארוכה ממאמן נבחרת ספרד ויסנטה דל בוסקה אחרי המונדיאל, ב-9 באוגוסט 2010 חזר אינייסטה לברצלונה למשחקי טרום העונה. במשחק הדרבי נגד אספניול, זכה אינייסטה למחיאות כפיים סוערות מצד אוהדי אספניול וברצלונה כיוון שלאחר שער הניצחון במונדיאל, חשף אינייסטה חולצה עם כיתוב למען דניאל חארקה, שחקן אספניול שנפטר במהלך מחנה אימונים של הקבוצה. ברצלונה ניצחה 5:1 במשחק זה. בריאיון עם אתר ברצלונה סיפר אינייסטה:"עשיתי את זה משום שחשתי שזה נכנס לי מאוד עמוק. זה הראה לכולם שמה שחשוב זה לא הקבוצה או הצבעים, אלא להיות אדם טוב. אני מאוד שמח כי זה היה הרגע החשוב ביותר בקריירה שלי". באותו ראיון גם נשאל אינייסטה לגבי הפציעות שלא נתנו לו מנוח המשך כל העונה שעברה, והוא ענה:"זה היה קשה, אבל אני אתחיל עם רצון יותר מתמיד".
אינייסטה כבש את השער הראשון שלו בעונה זו כבר במחזור הראשון, נגד אותה קבוצה נגדה כבש את השער הראשון בעונה שעברה, ראסינג סאנטנדר. אינייסטה בעט בעיטה חזקה ממרחק של כ-30 מטר, והכדור נכנס אל תוך הרשת. באותו משחק קיבל אינייסטה תשואות מאוהדים של ראסינג באצטדיון אל סרדינרו כהכרת תודה על שער הניצחון שלו במונדיאל. כך גם אוהדים של אתלטיקו מדריד עמדו ומחאו לו כפיים באצטדיון ויסנטה קלדרון כאות תודה על שער הניצחון במונדיאל. בעונת 2010–2011 הוא זכה בפעם השלישית בקריירה בליגת האלופות וגם בליגה הספרדית בפעם השלישית ברציפות.
אינייסטה היה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לקבל את פרס כדור הזהב לשנת, יחד עם חבריו לקבוצה ליונל מסי וצ'אבי, כאשר אינייסטה זכה במקום השני ומסי הגיע למקום הראשון.
2013 - 2011
אינייסטה פתח את עונת כאשר הבקיע שער במשחק השני של הסופר קאפ הספרדי נגד ריאל מדריד, שנגמר ב 3:2 לברצלונה והתוצאה המשוקללת של שני המשחקים הייתה 5:4 לברצלונה. בחצי גמר ליגת האלופות ברצלונה פגשה את צ'לסי ואינייסטה כבש נגדה בקאמפ נואו, אך בסופו של דבר צ'לסי העפילה לגמר.
בשנת 2012 זכה בתואר שחקן השנה של אופ"א. ב-19 בדצמבר 2013 האריך אינייסטה את חוזהו בברצלונה עד שנת 2018.
2014 - 2018
בעונת 15–2014 תחת המאמן החדש לואיס אנריקה אינייסטה שימש כסגן הקפטן של צ'אבי וזכה עם ברצלונה בטרבל ליגת האלופות, הליגה הספרדית וגביע המלך. לאחר עזיבתו של צ'אבי בסוף אותה עונה אינייסטה מונה לקפטן הרשמי של ברצלונה. בעונתו הראשונה כקפטן, עונת 16–2015 הוא זכה עם הקבוצה בליגה הספרדית ובגביע המלך.
ב-21 באפריל 2018 כבש את השער הרביעי בגמר גביע המלך בניצחון 5:0 על סביליה, אשר היה שערו האחרון בקבוצה.
ב-20 במאי 2018 ערך את משחקו האחרון במדי ברצלונה בניצחון 0:1 על ריאל סוסיאדד, וחתם את עונת 18–2017 עם זכייה בדאבל המקומי: אליפות ספרד וגביע המלך.
ויסל קובה
ב-23 במאי 2018 הודיע אינייסטה על הצטרפותו לקבוצת ויסל קובה מליגת העל היפנית. ב-11 במאי 2021 האריך את חוזהו בשנתיים.
נבחרות ספרד הצעירות
אינייסטה פרץ לזירה הבינלאומית בשנת 2001, כאשר זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 16 באליפות אירופה. שנה לאחר מכן, סייע לנבחרת ספרד עד גיל 19 לזכות באליפות אירופה. לאחר מכן הפך אינייסטה לשחקן קבוע בהרכב של ג'ואן סנטיסטבן, שהיה מאמן נבחרת ספרד עד גיל 21. בשנת 2003 שיחק אינייסטה עם נבחרתו בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20, שנערך באיחוד האמירויות הערביות, שבסופו סיימה נבחרתו במקום השני, לאחר הפסד 1:0 בגמר לברזיל. בטורניר זה שמו של אינייסטה נכלל ברשימת האולסטארס וגם שיחק מספר משחקים כקפטן הנבחרת.
נבחרת ספרד הבוגרת
ב-27 במאי 2006 ערך אינייסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת בניצחון על במשחק ידידות, כאשר נכנס כמחליף בתוספת הזמן.
להפתעת רבים, אינייסטה נכלל בסגל של לואיס אראגונס למונדיאל 2006 בו שיחק משחק אחד.
ב-7 בפברואר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בדקה ה-63 בניצחון 1:0 על במשחק ידידות.
אינייסטה המשיך למלא תפקיד מרכזי בסגל נבחרת ספרד במוקדמות יורו 2008, כאשר כבש 4 שערים, הבולט ביניהם הוא מול. אינייסטה בדרך כלל משחק במרכז המגרש, אך משחק גם בעמדות נוספות. בעיקר במשחקי חוץ, משחק אינייסטה באגף השמאלי.
אינייסטה נכלל בסגל של נבחרת ספרד ליורו 2008, שנערך באוסטריה ובשווייץ. בעקבות וירוס בקיבה שיחק אינייסטה משחקים מעטים במשך הטורניר, אך עדיין היה חלק בלתי נפרד מהקישור של הנבחרת. הוא שיחק בשני המשחקים הראשונים של שלב הבתים, ובישל את השער השני לדוד וייה במשחק הראשון בטורניר נגד. ברבע הגמר נגד הוחלף אינייסטה לאחר 120 דקות, לפני בעיטות העונשין. בחצי הגמר נגד רוסיה שיחק אינייסטה את כל 90 הדקות, והראה יכולת מצוינת במרכז הרחבה יחד עם חברו לקבוצה, צ'אבי. אינייסטה השלים 90 דקות בגמר היורו נגד, בניצחון 1:0 לספרד. אינייסטה נבחר לאחד מ-23 השחקנים הטובים ביותר שהשתתפו בטורניר, יחד עם עוד 8 משחקני נבחרתו.
אינייסטה לא לקח חלק בגביע הקונפדרציות 2009 בשל פציעה בירך.
אינייסטה שיחק במונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה. שערו הראשון של אינייסטה במונדיאל היה כאשר הבקיע את שער הניצחון בניצחון נבחרתו 2:1 במשחק בשלב הבתים נגד. הוא גם נבחר לאיש המשחק. במשך כל הטורניר היה אחד מהשחקנים הבולטים בנבחרת והצעיד את נבחרתו לגמר המונדיאל נגד. לאחר 90 דקות משחק ללא הכרעה, המשחק עבר להארכה. לאחר משחק צמוד ביותר, הגיע ההכרעה - בדקה ה-116 אינייסטה כבש את שער הניצחון לנבחרתו. בחגיגות של השער פשט אינייסטה את חולצתו וחשף גופייה עם הכיתוב:"Dani Jarque: siempre con nosotros" (בתרגום חופשי:"דני חארקה: תמיד איתנו"), שמכוונת לדני חארקה, קפטן אספניול ושחקן נבחרת ספרד שנפטר במהלך מחנה אימונים. בסוף המונדיאל היה מועמד לפרס כדור הזהב ונכלל בנבחרת הטורניר.
לאחר שמינית גמר מונדיאל 2018, בו עלה כמחליף וכבש בפנדלים בו ספרד הפסידו, הודיע אינייסטה על פרישתו מהנבחרת.
ב-2004 שיחק אינייסטה כשחקן אורח בנבחרת קטלוניה, על אף שהוא אינו בן העם הקטלאני.
סגנון המשחק
הוא תפקד בתחילה כקשר התקפי, אך הוא נודע כשחקן בינלאומי בעיקר כקשר אמצע לצד צ'אבי. באתר פיפ"א נכתב על אינייסטה:" זה נמצא במצב שהסגנון שלו והמהירות שלו יכולים להפוך למשחק מעולה. הוא רץ לעמדות מסוכנות מול השער של היריב, וזה נראה כאילו הכדור דבוק לרגליים שלו. אינייסטה הוא שחקן ידוע בגלל המסירות, החדות, הכדרור והתנועה שלו".
אינייסטה קיבל שבחים רבים על היחסים המעולים שלו עם צ'אבי. חברם לקבוצה לשעבר של השניים, ג'ובאני ואן ברונקהורסט, אמר: "יש להם מערכת יחסים מיוחדת, תמיד היה להם, הם פשוט יודעים למצוא אחד את השני במגרש".
במהלך ההבשלה שלו כשחקן, הוא צבר מוניטין רב. שיחק בתפקיד מוביל בשנים 2006, 2009 ו-2011, כאשר זכה בשנים אלה בליגת האלופות. כמו גם היה בתפקיד חשוב בהרכבים של נבחרתו ביורו 2008 ובמונדיאל 2010.
בגלל נכונותו לשחק בכל מקום במגרש, זכה אינייסטה למספר כינויים על ידי האוהדים: "El Ilusionista" (אמן האשליות), "El Cerebro" (המוח), "El Anti-Galáctico" (משחק מילים - הגלקטיקוס=ריאל מדריד, אנטי=נגד), "El Caballero Pálido" (אביר חיוור, כי צבע העור של אינייסטה מאוד לבן), ולאחרונה, נוסף לו על ידי העיתונות הספרדית, דון אנדרס.
חיים אישיים
ב-2008 החל אינייסטה לצאת עם אנה אורטיס. בספטמבר 2010 אישר אינייסטה כי היא בהריון עם בתם המשותפת. ב-3 באפריל 2011 נולדה בתם הבכורה של השניים, ולריה. כשנה לאחר לידת בתם התארסו השניים והזוג נישא ביולי 2012. ב-7 במרץ 2014, כאשר הייתה אנה אורטיס בחודש השביעי של ההריון של ילדם השני, איבדה את העובר שברחמה. לאחר ולריה, נולדו לזוג שני ילדים נוספים: פאולו אנדראה, שנולד במאי 2015, וסיינה, שנולדה במאי 2017.
גיא משפתי
גיא משפתי (נולד ב-21 ביוני 1990) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הבלם במכבי קביליו יפו.
קריירה
משפתי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. ב-22 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 מול בית"ר שמשון תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-3 באפריל 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–3 נגד בית"ר שמשון תל אביב. עד לסיום העונה רשם עשר הופעות בליגה. בסיום עונת 2010/2011 היה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל לאחר שמונה שנות היעדרות.
בספטמבר חתם בהפועל פתח תקווה. במדי פתח תקווה שיחק שנתיים והיה שותף לעלייה של לליגת העל בסיום עונת 2013/2014.
בקיץ חתם בהכח עמידר רמת גן ובינואר  עזב להפועל ירושלים.
ב-2 ביולי 2015 חתם בהפועל רמת השרון.
עונה לאחר מכן שיחק בהפועל באקה אל-גרבייה ומכבי יבנה מליגה א'.
ב-5 ביולי 2017 חזר לליגה הלאומית וחתם בהפועל מרמורק. בסיום העונה נשרה מרמורק לליגה א'.
ב-19 ביולי 2018 חתם בהפועל חיפה. ב-25 בינואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 2–2 מול הפועל רעננה.
ב-6 ביוני 2022 חתם במכבי קביליו יפו.
אחיו הוא הכדורגלן רועי משפתי.
ועדת וינוגרד (לשכר לימוד)
הוועדה להורדה הדרגתית של שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה ולבחינת הקלות אפשריות נוספות לסטודנטים היא ועדה ציבורית שמונתה בשנת 2000 על ידי שר החינוך, יוסי שריד, על מנת לבחון את נושא שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל. בראש הוועדה עמד השופט בדימוס ד"ר אליהו וינוגרד.
הקדמה
באוקטובר 1998 פתחה התאחדות הסטודנטים בישראל במאבק להפחתת שכר הלימוד לפחות ב-50% או לביטולו כליל. מאבק זה כלל השבתה של כל מוסדות ההשכלה הגבוהה למשך יותר מחודש, הפגנות (שלוו במעצרים ובתלונות על אלימות משטרתית), שביתת רעב של חלק ממנהיגי הסטודנטים והקמת אוהל מחאה בכיכר אנטין שבכניסה לאוניברסיטת תל אביב, בו התקיימו 'שיעורים אלטרנטיביים' עם אנשי רוח שבאו לתמוך בשובתים. בין מנהיגי המאבק היו ארז אשל, יו"ר תנועת דור שלום (סטודנט באוניברסיטת תל אביב),גילה גמליאל, לימים חברת הכנסת מטעם הליכוד (סטודנטית באוניברסיטת בן-גוריון), ליאור רוטברט (כיום בעליה של חברה ליחסי ציבור ואסטרטגיה) וליאור ורונה (כיום מנכ"ל פורום החברות הסלולריות).
למרות תמיכה ציבורית רחבה ומעקב יומיומי מצד העיתונות, הסתיים המאבק בהבטחה מעורפלת של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, להקים ועדה שתדון בהפחתת שכר הלימוד, הבטחה שלבסוף לא קוימה במהלך כהונתו. ההחלטה לסיים את המאבק בתמורה להבטחה זו ספגה ביקורת קשה, ומנהיגי הסטודנטים הואשמו כי "נקנו בפיצות" (אזכור לביקורה של אשת ראש הממשלה שרה נתניהו והצעתה להזמין לסטודנטים השובתים רעב פיצות). עם זאת, מאבקם של הסטודנטים מיקד את תשומת הלב הציבורית בשכר הלימוד, ואהוד ברק כלל הבטחה מפורשת להפחתת שכר הלימוד במסע הבחירות שלו לראשות הממשלה ב-1999.
הקמת הוועדה
ב-24 במאי 2000 מינה שר החינוך, יוסי שריד, את הוועדה להורדה הדרגתית של שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה ולבחינת הקלות אפשריות נוספות לסטודנטים. על-פי כתב המינוי, ובהסכמת כל הצדדים, כיהן השופט (בדימוס) ד"ר אליהו וינוגרד כיו"ר הוועדה. הגופים המיוצגים בוועדה היו: משרד האוצר, משרד החינוך והמועצה להשכלה גבוהה, ועד ראשי האוניברסיטאות והתאחדות הסטודנטים. הוועדה נתבקשה:
כל הגורמים המיוצגים בוועדה התחייבו לראות בהחלטות הוועדה החלטות מחייבות.
כחלק מדו"ח הוועדה נכללו מכתבים המציינים את ההתחייבויות הבאות:
מסקנות הוועדה
ועדת וינוגרד החליטה על הורדה הדרגתית של שכר הלימוד האקדמאי, לתקופה של 5 שנים, מסכום של כ- 10,000 ש"ח בשנת תשס"א לכ- 5,000 ש"ח בשנת תשס"ו. הוועדה קבעה שיש להפחית 14% משכר הלימוד בשנת הלימודים תשס"ב, ובשנים לאחר מכן - הפחתה של 9% לשנה. בסופו של התהליך, אמור היה שכר הלימוד לרדת בשיעור של 50% ביחס לשכר הלימוד ששולם בשנת הלימודים תשס"א (10,463 ש"ח)
החל משנת הלימודים תשע"ב (2012) סטודנט לתואר ראשון, אשר ביום הרשמתו צבר 18 נקודות זכות ומעלה, ישלם שכר לימוד מופחת. סטודנט לתואר ראשון שביום הרשמתו טרם צבר 18 נקודות זכות, ישלם שכר לימוד מלא ללא ההפחתה האמורה.
יישום מסקנות הוועדה
בנובמבר 2006 כינסו שרת החינוך יולי תמיר ושר האוצר אברהם הירשזון ועדה חדשה לבחינת נושא שכר הלימוד בישראל, והעמידו בראשה את שר האוצר לשעבר אברהם שוחט. ועדה זו קמה מתוך מטרה להמליץ לבדוק את מצב ההשכלה הגבוהה ושכר הלימוד בישראל. נציגי מרצים, סגל זוטר וסטודנטים הביעו התנגדות לעצם כינוס הוועדה והטילו ספק במנדט שניתן לה, בשל הרכבה של הוועדה, אשר ייצג לטענתם בעיקר את משרד האוצר ולא כלל נציגים מטעמם, ומכיוון שלשיטתם מדובר במסמוס ההחלטה שנתקבלה כבר בוועדת וינוגרד. בהמשך לאחר הסכמי הבנות, שביניהן גם הכנסת נציגי הסטודנטים לתת-הוועדה העוסקת בענייני שכר, המרצים קיבלו על עצמם את הוועדה, אולם הסטודנטים ערכו מחאות והשביתו מספר פעמים את האוניברסיטאות במהלך 2006 ו-2007.
דרך הבשמים
דרך הבשמים הייתה אחת מדרכי המסחר החשובות והידועות בעת העתיקה. הדרך עברה מדרומו של חצי האי ערב אל חופי הים התיכון, והיוותה חלק מרשת של דרכי מסחר בין אירופה והמזרח, שבהן הובלו מוצרי מותרות (בדרך כלל בעלי ערך גבוה ונפח קטן), דוגמת בשמים, משי, תבלינים, אבנים טובות, צבע, בעלי חיים נדירים ועוד.
דרכי המסחר היו יבשתיות וימיות, ולאורכן הובלה סחורה שמקורה במזרח הרחוק, הודו, דרום ערב ומזרח אפריקה. הדרך היבשתית החלה באזור הגידול של עצי הלבונה בוואדיות אזור זופאר, שבעומאן המודרנית, משם מערבה למאריב בתימן (שבא העתיקה), וצפונה לפטרה בירת הנבטים בדרום ירדן. מכאן התפצלה הדרך לשני נתיבים - האחד נע צפונה בדרך המלך לדמשק, והאחר חצה את דרומה של ארץ ישראל עד לנמלי הים התיכון, בעיקר זה של עזה. נתיב השיט הימי עבר דרך מפרץ עדן וים סוף עד לנמלי עקבה וסואץ, ומשם בדרך היבשה לנמל עזה או לנמלה של אלכסנדריה. אורכה הכולל של הדרך הגיע לכ-2,000 ק"מ. מנמלי הים התיכון נשלחה הסחורה בדרך הים לנמלי אירופה וצפון אפריקה.
תוואי הדרך בין מכתש רמון ועבדת, שנחשב במשך שנים כתוואי שאינו ידוע במדויק, התגלה בתחילת שנת 2018 על ידי צוות מבית ספר שדה שדה בוקר.
עלייתה של דרך הבשמים
הראשונים שסחרו בדרך הבשמים הימית היו המצרים הקדמונים. המצרים השתמשו בבשמים לצורכי דת ולצרכים אישיים. הם בנו אוניות משוטים גדולות באלף השלישי לפסה"נ ובהן שטו דרומה בים סוף לארץ שהם כינו ארץ פונט. מארץ פונט הם הביאו בשמים (בעיקר מור, לבונה, קציעה, וקינמון), זהב, עצים מיוחדים, עורות, חיות אקזוטיות ותבלינים. ארץ פונט מזוהה היום באזורי אריתריאה וצפון סומליה. בעקבות סיפורי המצרים על ארץ פונט האגדית והופעת הסוחרים מדרום ערב החלו הפיניקים ושותפיהם מלכי יהודה להתעניין במסחר הימי עם דרום ערב במאות העשירית עד השמינית לפנה"ס. לפי המקרא היו מלכי יהודה פעילים במסחר הימי והמלך שלמה זכה לביקור של מלכת שבא שבאה בדרך היבשתית. מלכי יהודה בנו תחנות מסחר בנגב ואת עיר הנמל איילות עציון גבר. הם התעניינו בעיקר בזהב שמופיע במכרות בארץ האגדית אופירה לא רחוק מחופי דרום הים האדום באתיופיה ותימן:
בתחילת האלף הראשון לפסה"נ החלה לפעול דרך הבשמים היבשתית מדרום ערב לדרום ירדן ולעזה. תחילת התנועה בדרך קשורה כנראה לביות הגמל כבהמת משא להובלה במדבריות בסוף האלף השני לפסה"נ. בתקופה זו (החל מהמאה השביעית-שמינית לפנה"ס) החלו להתפתח הממלכות העתיקות של דרום ערב שבא (סבא), קטבאן, מעין וחצרמוות. במאות השביעית והשישית לפסה"נ התרחב המסחר בגלל הביקוש הגדול לבשמים באימפריות האשורית, הבבלית והפרסית. המסחר בדרך הבשמים שהיה מונופול של הסוחרים הערבים מדרום ערב גרם להתעשרות גדולה של הממלכות הערביות ובמיוחד של ממלכות שבא ומעין. המסחר זכה להתרחבות נוספת בתקופה היוונית - הלניסטית ובמיוחד במאות השלישית והשנייה לפסה"נ. דרום ערב זכתה בספרות היוונית לשם 'ערב המאושרת' (Arabia Eudaemon) בגלל עושרה הרב. בתקופה זו נכנסים לפעילות בדרך הנבטים שהיו שבטים ערבים מצפון ערב. הנבטים ייסדו את בירתם בפטרה שבדרום ירדן והשתלטו על הדרך לעזה דרך הנגב. באותה תקופה ביקשו התלמאים במצרים לפתח נתיב חלופי לדרך היבשתית שבשליטת הנבטים, והם החלו לפתח נתיב ימי לדרום ערב ולהודו, דרך ים סוף. הם גילו את הדרך הימית הישירה מדרום ערב להודו (בעזרת רוחות ההיפלוס - המונסון) ועקפו את השליטה הפרתית, ההודית והערבית על המסחר עם המזרח, הודו, דרום ערב ומזרח אפריקה.
שיא הפעילות בדרך הבשמים היה בתקופה הרומאית כאשר הביקוש ללבונה בעולם העתיק גבר, גדל גם נפח התנועה לאורך נתיבי הדרך, וסחר הבשמים לאורכה, ובעיקר לבונה ומור, העניקו לה את שמה. בעולם ההלניסטי והרומאי נחשבה לבונה למוצר יקר ערך שערכו עלה אף על זה של זהב, והיא שימשה לפולחן ולצרכים רפואיים וקוסמטיים. הביקוש הגדול לבשמים ומוצרי מותרות אחרים גרם לדעת היסטוריונים רומאיים (פליניוס הזקן) לאובדן הכנסות ניכר לאימפריה הרומית והעשיר את הממלכות בערב. הרומאים קראו לאזור (כמו היוונים) 'ערב המאושרת' (Arabia Felix) והקיסר אוגוסטוס ניסה לפלוש לערב בסיוע הנבטים וגדוד יהודי ששלח לו הורדוס בשנת 29 לפסה"נ. הפלישה נכשלה בגלל התנאים הקשים של מדבריות ערב.
הלבונה שימשה גם בפולחן הנוצרי, והיא בשימוש פרה-רפואי גם בעולם המודרני. עוד הובלו לאורך הדרך תבלינים, אבנים יקרות, נחושת מהמכרות בערבה וכן אספלט מים המלח אשר שימש לחניטה ולאיטום אוניות. לשיאה הגיעה הדרך בתקופה שבין אמצע המאה הראשונה לפסה"נ לאמצע המאה הראשונה לספירה. בתקופה זו נעו אלפי גמלים בדרכי הבשמים במדבריות ערב ובנגב. עשרות רבות של אוניות נעו בים סוף להודו וממנה והובילו כמויות גדולות של מוצרי מותרות לעזה, אלכסנדריה ורומא.
שקיעה
שקיעת הדרך קשורה לשקיעת האימפריה הרומית בגלל גורמים פוליטיים, צבאיים, כלכליים וחברתיים. הממשלה והצבא התקשו לשמור על אחדות האימפריה והעומס הכספי ערער את המצב הכלכלי. היה מחסור בכוח אדם והצבא הפך לצבא של שכירי חרב. היציבות הפוליטית נפגמה והיו חילופי שלטון תכופים. בנוסף לכך שקיעת הדרך גם קשורה בהתגברות המסחר עם המזרח דרך מסופוטמיה והפיכת ממלכת הנבטים לפרובינציה רומאית. הרומאים העבירו את בירת הממלכה הנבטית צפונה לבוסטרה בשנת 106 לספירה.
במאה השלישית לספירה הייתה עדנה למסלול הימי לדרום ערב והודו. מסלול המסחר דרך מסופוטמיה נהפך מסוכן בגלל מלחמות הפרתים ואחר כך הפרסים עם הרומאים ואחר כך הביזנטים. אוניות רומאיות, ביזנטיות, אתיופיות והודיות הובילו סחורות מדרום ערב והודו לעקבה (איילנה) וסואץ (קליסמה). בדרום ערב עלתה ממלכה חדשה חמיר שכבשה חלקים מאתיופיה ושלטה במסחר במזרח אפריקה. הכיבוש המוסלמי של חצי האי ערב גרם להתדרדרות נוספת בחשיבותה של הדרך, אם כי המסחר לאורכה המשיך בהיקף מצומצם בהרבה עד סביבות שנת 1450, עת הביאו פלישות האימפריה העות'מאנית וגילוי הדרך להודו על ידי הפורטוגזים לשקיעתה של דרך הבשמים ולאובדן חשיבותה. קיצה המוחלט של דרך הבשמים בא לה במאה ה-16 כאשר נתיב התבלינים הימי דרך כף התקווה הטובה להודו תפס את מקומה.
תוואי דרך הבשמים בישראל
דרך הבשמים מגיעה אל העיר פטרה וממשיכה מערבה אל עבר הערבה. בערבה הדרך עושה דרך אל אתר מואה, מצד נקרות ועולה על רמת נקרות לכיוון מעלה דקלים ומיצד סהרונים. הדרך חוצה את מכתש רמון ועולה במעלה מחמל לכיוון עבדת. בשנת 2008 נתגלתה כתובת שבאית קדומה. הכתובת מתוארכת לשנת 600 לערך לפני הספירה, כלומר, עוד לפני חורבן בית ראשון, ומספרת בין היתר, על מסחר בין תימן לבין ערי יהודה. ממצא זה מאשר את הנאמר במקרא פעמים רבות על המסחר בין ארץ ישראל לבין תימן דרך דדן, בהתייחסות מפורשת לבשמים. האזכור המפורש של ערי יהודה, לראשונה בכתובות שבאיות, מוכיח את הקשר הישיר בין ארץ ישראל לבין תימן ומחזק את המסורת בדבר קיום נוכחות יהודית בתימן לפחות מראשית המאה השישית לפני הספירה.
אתר מורשת עולמית
מקורותיה של דרך הבשמים הוכרו בשנת 2005 כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו. ההכרזה כוללת ארבעה אתרים בעומאן שזכו לשם הקיבוצי ארץ הלבונה. חמש שנים לאחר מכן, הכיר ארגון אונסק"ו גם בארבע ערים נבטיות בנגב ובמספר אתרים נלווים, אשר הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשם "דרך הבשמים - ערי מדבר בנגב".
הערות שוליים
'''
מרבורג
מרבורג (גרמנית: Marburg) היא עיר אוניברסיטאית במדינת הסן בגרמניה, על הנהר לאהן, והעיר הראשית במחוז מרבורג-בידנקופף. אוכלוסייתה מונה 78,701 נפש. בעיר גם אוכלוסיית סטודנטים גדולה (כ-30,000), רבים מהם זרים. למרבורג "זכויות עיר" מאז 1140 והיא משמשת כיום כמרכז אזורי במרכז מדינת הסן, אך בעבר הייתה בירת האזור. מקור שם העיר מן המונח ל"טירת גבול המחוז" - שבין השטחים שתחת נסיכי תורינגיה לאלה שתחת ארכיבישוף מיינץ.
מרבורג ממוקמת בחצי הדרך בין פרנקפורט לקאסל, כ-77 ק"מ מכל אחת מן הערים. העיר האוניברסיטאית גיסן נמצאת כ-27 ק"מ דרומית למרבורג. מרבורג עצמה משתרעת כ-9 ק"מ מצפון לדרום וכ-6 ק"מ ממזרח למערב. ממזרח לה נמצאים הרי הלאהן (Lahnbergen) וממערב לה, "רכס מרבורג" (Marburger Rücken).
מרבורג היא מרכז היסטורי של תעשיית התרופות בגרמניה, ויש בעיירה מפעל (על ידי ביונטק) לייצור חיסונים להתמודדות עם מחלת נגיף קורונה 19.
היסטוריה
מרבורג התפתחה בצומת שבין שתי דרכים חשובות בימי הביניים: זאת שבין קלן לפראג (ממערב למזרח) ובין הים הצפוני לאלפים ומשם לאיטליה (מצפון לדרום). במאה ה-9 או ה-10 נבנתה במקום טירה ונגבו מיסים מן העוברים בדרכים אלו. המשפחה השלטת, שושלת גיזו, הוחלפה אחר כך בשליטי תורינגיה, ששלטו על העיר מוורטבורג שליד אייזנך. בימי הביניים התיישבה בעיר אליזבת מתורינגיה, שהייתה אלמנתו הצעירה של שליט תורינגיה ועסקה בצדקה באינטנסיביות - דבר אשר הקנה לה מאוחר יותר מעמד של קדושה בנצרות. לה מוקדשת "כנסיית אליזבת הקדושה", אחד מן האתרים החשובים במרבורג. אתרים נוספים ראויים לציון הם העיר העתיקה ("אוברשטאט", Oberstadt) וטירת מרבורג. אתר נוסף הוא האוניברסיטה.
אוניברסיטת מרבורג היא אחת האוניברסיטאות העתיקות בגרמניה (נוסדה ב-1527) והאוניברסיטה העתיקה ביותר בעולם שהוקמה כאוניברסיטה "פרוטסטנטית". בין היתר למדו בה האחים גרים, ג'ורדנו ברונו, אריך אוארבך, פרנץ מלדה, נחמה ליבוביץ, הנס גאורג גדמר, וילהלם רפקה, יוליוס ולהאוזן, בוריס פסטרנק, חתן פרס נובל אמיל אדולף פון בהרינג, חוסה אורטגה אי גאסט, אוטו האן, אלפרד וגנר, ארנסט קסירר, מרטין היידגר, הרמן כהן, יוסף פרגר, חנה ארנדט ואחרים.
מנחם מנדל אביגדורש
הרב ישעיה מנחם ב"ר יצחק אביגדורשׂ, המכונה רבי מנחם מענדל אביגדורס ונודע בכינוי מהר"ם, שהם ראשי התיבות של מורנו הרב רבי מנחם (נפטר בכ"ה באב ה'שנ"ט, ה-16 באוגוסט 1599) היה רב, דיין ופוסק. שימש כאב בית דין לודמיר ולאחר מכן התמנה לאב"ד ומרא דאתרא של העיר קראקא (כיום קרקוב בפולין), משרה שבה כיהן עד פטירתו. ההוגה והמנסח הראשון של שטר היתר עסקה.
שנת לידתו לוטה בערפל. על אף שבדורו נחשב הרב לאחד מגדולי פוסקי ההלכה, לא נשתיירו פרטים רבים אודותיו. שם משפחתו, אביגדור'ש, ניתן לו על שם חמיו, בשל מנהגו לחתום על פסקיו "מנדל ב"ר יצחק ר' אביגדורש", שתרגומו מיידיש; (חתנו) של רבי אביגדור.
רבנותו
כהונתו. הראשונה הייתה בשברשין, עיירה קטנה בדרום-מזרח פולין, בקרבת מקום לזמושץ'. לאחר מכן התעטר בנזר רבנות העיר בנדין, שהייתה אחת הערים המרכזיות בשלזיה עילית ובה קהילה יהודית גדולה. משם עבר לכהן כאב בית הדין של לודמיר וכעבור זמן קצר (בערך שנת שס"ד או שס"ה) נבחר כרבה של קראקא, במקום המהר"ם מלובלין, שהייתה בעת ההיא עיר יהודית שוקקת. בעת התמנותו לתפקיד, היה אביגדורש הראשון שנשא בתואר "הרב ומרא דאתרא" של העיר קראקא, משום שקודמיו בתפקיד כונו רק בתואר, "ריש מתיבתא".
מחולל שטר היתר עסקה
בעת כהונתו של על כס הרבנות בבנדין, ניסח המהר"ם לראשונה שטר של היתר עסקה, בנסותו לפתור את בעיית האיסור ההלכתי מדאורייתא ומדרבנן, על גביית ריבית. עד ימינו מופיע על רוב שטרות היתר העסקה המשפט "על פי תיקון מהר"מ ז"ל". היתר העסקה של המהר"מ קיבל את מרב פרסומו רק שמונים שנה לאחר פטירתו של רבי מנדל. היה זה בשנת ה'תמ"א (1681), שבה הודפס הספר "נחלת שבעה" על ידי רבי שמואל ב"ר דוד הלוי סגל, בנו ותלמידו של בעל הטורי זהב, ספר שנותר עד היום אוטריטה בדיני שטרות במשפט העברי, שם בסימן מ', הובא נוסח השטר במלואו.
הרב אביגדורש עצמו נותר אלמוני, עובדה הגורמת לנטייה לייחס בטעות את היתר העסקה לאחרים. רבי אפרים זלמן מרגליות, בעל שו"ת "בית אפרים", העיר על הטעות לייחס את ניסוח "היתר עיסקא" לרמ"א. לדבריו נבעה הטעות מפענוח לא נכון של הכינוי "מהר"ם מקראקא". הוא אף הסביר את דבריו כי מאחר שפסק הרמ"א בהלכות ריבית אינו משתלב עם אופן היתר העסקה של המהר"ם, מתעוררת בכך בעיה הלכתית כאילו הדברים נעשים על דעת הרמ"א - רבי משה איסרליש, ולא היא.
קשריו עם גדולי דורו
מעצם העובדה שנוסח היתר העסקה שלו תפס מקום של כבוד בעולם היהודי ולמעשה גרם לשינוי גישה הלכתי בנושא, ניכרת חשיבותו אצל גדולי דורו והדור שאחריו. סימוכין נוספים לכך ניתן למצוא בשו"ת הב"ח, בעת שהתעוררה שאלה לגבי היתר עגונה שנפרש על פני מספר שנות דיונים, שם מוצאים אנו את המהר"ם כאחד המשיבים הבולטים בין זקני הדור ומנהיגיו כמו: המהר"ל מפראג וה"מטה משה". הוא גם מוזכר בשו"ת "משאת בנימין". כאשר בשני השותי"ם מכונה אביגדורש בתואר הנדיר והמכובד לאותה תקופה "החסיד".
כתביו
המהר"ם כתב ספר בשם באורים כבדו ה', הכולל ביאורים לפירוש רש"י על חמישה חומשי תורה. הספר נדפס לראשונה בהשתדלות בנו ר' משה בקראקא בשנת ה'שס"ד (1604), (כארבע שנים לאחר פטירתו), על ידי המדפיס יצחק בן אהרן מפרוסטיץ, אולם ככל הנראה הוא לא הודפס שוב עד מהדורת הצילום שיצאה לאור בשנת ה'תשנ"ה (1995) בניו יורק, ובשנת ה'תשע"ח יצא לאור בניו יורק, חלק ראשון על בראשית שמות, במהדורה חדשה, עם הערות, וכך גם לא מצא לעצמו מקום של כבוד בארון הספרים היהודי, עד שהיה מי שסבר כי הספר נעלם בתהום הנשיה ואף אינו ניתן להשגה. בשנת ה'שמ"ו אנו מוצאים את הסכמתו על הספר "מתנות כהונה", ביאורים על מדרש רבה מאת תושב עירו שברשין "רבי יששכר בער בן נפתלי משעברעשין כהן צדק". ספר שבניגוד לספריו שלו, הפך לאחד מפירושי היסוד על המדרש.
מלבד נוסח שטר "היתר עסקה" והספר ב"אורים כבדו ה'", לא שרדו שאר כתביו, למרות שפרסם תשובות לשאלות הלכתיות שונות שכתב במהלך שנות כהונתו כרב. הללו, כך נראה, אכן אבדו בצוק העיתים.
מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
"מנדלה – הדרך הארוכה אל החופש" (באנגלית: Mandela: Long Walk to Freedom) הוא סרט קולנוע ביוגרפי שיצא בשנת 2013. הסרט בוים על ידי ג'סטין צ'דוויק ע"פ התסריט של ויליאם ניקולסון, בתפקידים הראשיים מככבים אידריס אלבה ונעמי האריס.
הסרט מבוסס על הספר "הדרך הארוכה אל החופש" שראה אור בשנת 1995 ונכתב על ידי המדינאי הדרום-אפריקאי, לוחם האפרטהייד הנחשב כיום כאבי האומה, נשיא דרום אפריקה לשעבר וחתן פרס נובל לשלום נלסון מנדלה.
הסרט מלווה את סיפור חייו של מנדלה החל מילדותו בכפר נידח, דרך הצטרפותו למפלגת השחורים ועד מאבקו חסר הפשרות באפרטהייד, שבסיומו הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות. במאי הסרט ג'סטין צ'דוויק, משרטט חיים של מנהיג גדול, שנחשב לא רק למחולל מהפכות, אלא לסמל לאנושיות.
הפקה
הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי של נלסון מנדלה "הדרך הארוכה אל החופש", שנכתב ב-1995. נלסון מנדלה היה פוליטיקאי ומהפכן. המפיק הדרום אפריקאי אנאנט סיין החל לעבוד על הפרויקט לאחר שראיין את נלסון מנדלה בעודו כלוא, לפני כ-2 עשורים. לאחר פרסום ספרו של מנדלה, אנאנט סיין קיבל את הזכויות להפקת הסרט ולאחר 16 שנה התסריטאי ויליאם ניקולסון סיים את מה שאנאנט החל וכתב את התסריט המלא לסרט. הסרט בוים על ידי הבמאי ג'אסטין צ'אדוויק.
פסקול
השיר Ordinary Love של להקת U2, אשר נכתב במיוחד עבור הסרט. זכה לביקורות חיוביות רבות מצד המבקרים והתמודד בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר" בטקס פרסי אוסקר ה-86 אך לבסוף לא זכה.
לעומת זאת, מועמדתו בקטגוריה "השיר הטוב ביותר" בטקס גלובוס הזהב ה-71 זיכה אותו בפרס הראשון.
הקרנות הבכורה
הקרנת הבכורה העולמית נערכה ב-3 בספטמבר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
ב-28 בנובמבר 2013 הסרט הוקרן בדרום אפריקה. הסרט הוקרן בלונדון ב-5 בדצמבר 2013 למשפחת המלוכה הבריטית, בנוכחות הנסיך ויליאם ואשתו קתרין מידלטון, דוכסית קיימברידג' יחד עם כל מפיקי ושחקני הסרט ובנותיו של מנדלה זינדי וזינני.
הבאטמן
"הבאטמן" היא סדרת אנימציה מבית האחים וורנר ששודרה בערוץ Kids' WB ובערוץ קרטון נטוורק האמריקאיים משנת 2004 ועד לשנת 2008. היא מבוססת על הקומיקס באטמן.
סגנון
סגנון הציור מזכיר במקצת אנימה וכן סדרות כמו הטיטאנים והרפתקאות ג'קי צ'אן. עיצוב הדמויות, כמו זו של הג'וקר, שונה מעיצוב הדמויות בספרי הקומיקס ובסדרות הקודמות של באטמן. העיצוב המחודש והטכנולוגיה החדישה אפשרה לדמויות להפגין יכולת תנועה משופרת. הג'וקר, למשל, מבצע בסדרה זו היפוכים ומכות שלא הוצגו בסדרות הקודמות. באטמן עצמו, אדם ללא כוחות-על, מבצע מהלכים כמו קפיצות באוויר.
מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
הקרנות הבכורה
הסרט לא הוקרן בדרום אפריקה ביום שלאחר מותו של מנדלה מטעמי כבוד אך הוחזר לאקרנים ביום למחרת.
הבאטמן
סגנון
הסדרה גם מתאפיינת בצילום בנוסח "זמן קליע" ("Bullet time"): שילוב של תנועה איטית וסיבוב מצלמה סביב עצם נתון בזמן שאותו עצם עדיין נע.
מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות וחיוביות מצד המבקרים.
אורון שמיר כתב על הסרט בעכבר העיר:
הבאטמן
סגנון
גם המוזיקה בסדרה זו שונה מקודמותיה. עד "הבאטמן" המוזיקה בסרטים ובסדרות של באטמן נטתה למוזיקה קלאסית רגועה למדי. פסקול סדרה זו מורכב ממוזיקת רוק, ומכיל שירים של U2 ולהקות רוק מפורסמות אחרות.
מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
ביקורות
"הניסיון לדחוס חיים שלמים ומאוד בלתי רגילים אל תוך 139 דקות קולנועיות מוביל באופן טבעי להשטחה מסוימת של הדברים. עם זאת, את מה שהוא כן מנסה להעביר הסרט מצליח לעשות היטב. למשל, תחושת המוכנות למהפכה אלימה של השחורים המופלים בדרום אפריקה של עידן האפרטהייד מדבקת ממש, הרבה בזכות הכריזמה המנדלאית והקריאה החוזרת של המהפכנים. לזה אפשר להוסיף גם את שגרת הכלא שמשכילה לשחוק מעט את הקהל מבלי לשבור את סבלנותו, או ההזדהות עם המפגינים בכל העולם שקוראים לשחרורו של האיש, בזמן שלראשונה אנו יכולים לראות איך זה מרגיש גם מהצד שלו. ההישגים של הסרט, בעיקר הרגשיים, אינם מבוטלים, אפילו אם הם לא גדולים ולא מעמיקים במיוחד."
ארז דבורה מ ynet :
הבאטמן
תקציר העלילה
הסדרה מתארת את חייו של ברוס ויין החל מראשית דרכו בתור הבאטמן. משטרת גות'אם סיטי מסמנת את הבאטמן כפושע ורודפת אחריו.
עונה 1
בעונה הראשונה של הבאטמן, ברוס ויין/באטמן (הדיבוב בגרסה באנגלית על ידי רינו רומאנו) הוא בן 26 והוא בראשית דרכו כאיש העטלף. כבר בפרקים הראשונים לעונה הקהל מקבל "פלאש-בקים" לראשית חייו של ברוס, כשהוא רואה את הוריו נרצחים ואיך הוא הופך לבאטמן, בדומה לעלילה של באטמן מתחיל. באטמן נעזר במשרתו אלפרד פניוורת' (אליסטר דונקן), המשמש לו גם כחובש קרבי ומחלץ לעת מצוא.
מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
ביקורות
"אידריס אלבה מרשים בגילומו את נלסון מנדלה בביוגרפיה קולנועית מקיפה, שמנסה להביא למסך יותר מחמישים שנים בחייו. "מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש" מגיש לצופים את המורכבויות מאחורי המנהיג, אך כצפוי אינו מצליח למצות אותן ב-146 דקות של הסרט. מעניינת אך ארוכה הדרך אל סופו"
היסטוריה
ד"ר וינסנט היריבארן מרצה להיסטוריה עולמית בלונדון, נתן את ביקורתו אודות הנכונות ההיסטורית של הסרט באתר של העיתון ההיסטורי של רשת בי.בי.סי. "הסרט נתן ביטוי לפירושו האישי של מנדלה לשנות האפרטהייד, או לפחות את מה שמנדלה רצה שנדע. מכיוון שהסרט לא מספר אודות חייו של נלסון מנדלה אלא חייו של מנדלה מנקודת מבטו האישית, הביקרות שניתנה לספרו צריכה להיות זהה לביקורת שיקבל הסרט. לגבי הסווטו שהוקם ב-1976 אמר ד"ר היריבארן שהספר וגם הסרט כמעט ולא מזכיר או עוסק בנושא ולכן אין הוא רואה כל מטרה ולבקר נושא זה. המבקר נתן לסרט 3 כוכבים על דיוק היסטורי ו-5 כוכבים על הנאה.
הבאטמן
עונה 1
בעונה זו, באטמן פוגש לראשונה את רוב אויביו האגדיים. זאת בשונה משאר הסדרות בהן כבר בפרקים הראשונים כמעט כל הנבלים כלואים בארקהם. כמעט כל הדמיות בסדרה שונות באופיין, במראן ובסיפור מוצאן מבשאר הסדרות, הסרטים והקומיקס.
באטמן/ברוס ויין שונה מעט מהדמות כפי שהוצגה עד כה. כלפי חוץ נראה ברוס כעשיר בן 20, מפונק ואוהב לחגוג. הוא מכיר אנשי מפתח רבים בעיר, עימם הוא מקושר היטב ואיש אינו חושד שהוא הבאטמן. הבאטמן עצמו, שנמצא בראשית דרכו בתור איש העטלף, כמעט ואינו שונה באישיותו משאר הבאטמנים עד כה, אך הפעם הבאטמן עשוי לספר בדיחות בזמן שהוא נלחם, ונראה שיש לו משיכה רבה לכלי נשק חדישים ומהירות על.
העונה הראשונה מציגה את הנבלים העיקריים ועוד כמה:
עונה 2
העונה השנייה מציגה נבלים ותיקים שגם הם עברו שינוי עיצובי:
עונה 3
העונה השלישית מתקיימת לאחר האירועים המתרחשים ב-DVD באטמן נגד דרקולה והיא מציגה עוד דמויות ותיקות שגם הן עברו שינוי:
בעונה זו יש הופעת אורח של באטגירל (ברברה גורדון), בזמן זה עדיין נערה צעירה, המנסה להוכיח לאביה, רב פקד גורדון, שהיא מספיק מבוגרת כדי להיות שוטרת.
עונה 4
לפי דברי היוצרים, העונה הרביעית היא הגדולה ביותר, ושהיא לא האחרונה כשלפיהם, הסדרה תוציא לפחות חמש עונות. בעונה הרביעית, עיצובו של באטמן משתנה מבחינה חיצונית - הוא יופיע רזה יותר, מבנה פנים מבוגר יותר ושיער בתסרוקת מכובדת ופחות פרועה. דמותו של רובין (דיק גרייסון) יצטרף לצוות בפרק בשם "ענייני משפחה". הפינגווין יהפוך לאויב שונה במקצת כשהוא מגייס לעצמו את אחוות הגנגסטרים בגות'אם והופך לאחד מראשי הפשע המסוכנים במעמד הגבוה, מה שאומר שהוא לא יגנוב ביצים ופסלים של ציפורים יותר, אלא יתעסק בפשעים יותר חשובים.
פני חימר השני מצטרף לסדרה, אדם נוסף שנופל קורבן לתאונה שכתוצאה ממנה הופך לקליי-פייס אחר, בפרק שקרוי על שמו בהופעתו הראשונה בסדרה. הוגו סטריינג', שאחרי מאורעות העונה השלישית כלוא בארקהם אסיילום, מנסה לבנות עולם חדש מגות'אם באמצעות זומבים. המסיכה השחורה, אחד מהאויבים הגדולים של באטמן בקומיקס מופיע לראשונה. כמו כן, קילר מות' השכיר יצטרף בעונה זו. בנוסף, הפרק "יחידים במינם" שנכתב על ידי הכותב פול דיני, שמציג את הארלי קווין החדשה ואת סיפור אהבתה לג'וקר. איש החידה חוזר לנקמה בפרק קאמבק מיוחד, ומתרחש אירוע גדול שבו גות'אם סיטי עומדת על סף חורבן בגלל פלישת חייזרים. בפרק זה ימצא לצדו של באטמן הצייד ממאדים, חבר מליגת הצדק בעיצוב חדש, כאשר בסוף הפרק באטמן והצייד יפגשו כמה מחברי ליגת הצדק, ביניהם הוקמן, החץ הירוק, פלאש והפקח הירוק. העונה יצאה באמריקה ב-23 בספטמבר 2006.
הטכנולוגיה של הבאטמן
הבאטמן כרגיל נעזר בטכנולוגיה חדשנית במאבק מול נבלים בעיר גות'אם. בסדרה זו זו טכנולוגיה חדשנית ועתידנית במיוחד.
גיורא ענבר
גיורא ענבר (נולד ב-19 בדצמבר 1955) הוא איש עסקים. כיהן כתת-אלוף בצה"ל, בין היתר כמפקד סיירת גולני, כמפקד יחידת שלדג, כמפקד חטיבת גבעתי, וכמפקד יחידת הקישור ללבנון. מאז שנת 2021 משמש יו"ר איגוד השופטים של ההתאחדות לכדורגל בישראל.
ביוגרפיה
ענבר נולד, גדל והתחנך בקיבוץ גבע, למשפחה בת חמישה ילדים. אביו, בני ענבר שימש בין היתר כקצין משטרה צבאית ראשי בדרגת תא"ל.
שירותו הצבאי
במאי 1973 התגייס לצה"ל והחל קורס טיס אך נשר ממנו לאחר כמה חודשים, ובעיצומה של מלחמת יום הכיפורים עבר לשרת בחטיבת גולני, ושובץ בגדוד 12. ענבר לחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה ובקרב ההבקעה לרמה הסורית. בגולני עבר ענבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. את קורס קציני חי"ר סיים בציון נמוך והוענקה לו דרגת ממ"ק (ממלא מקום קצין). ענבר שב לחטיבת גולני ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 17 (אריות הגולן) בבית הספר למ"כים. בשנים 1979–1981 שימש כמפקד סיירת גולני, בין היתר הוביל ענבר את כוח הסיירת בניסיון ההשתלטות הראשון שכשל על בית התינוקות בו התבצרו המחבלים ועמם בני הערובה בקיבוץ משגב עם. ענבר ואנשיו לקחו חלק גם בניסיון ההשתלטות השני, אותו הובילו לוחמי סיירת מטכ"ל, בפיקוד עוזי דיין, אשר בו חוסלו המחבלים ונהרג פעוט אחד, אייל גלוסקא. ענבר הוביל את לוחמי הסיירת בפשיטות רבות בעומק לבנון. בין היתר פיקד ענבר על הסיירת במבצע מוביל וב"מבצע ורדה", בו פשטו לוחמי הסיירת ב-1980 על מפקדת מחבלים בוואדי חצבייה, הרגו את המחבלים ששהו בה והרסו אותה.
בהמשך מונה למפקד יחידת שלדג, ופיקד עליה במבצע אחים ובמבצע שלום הגליל. במהלך המלחמה פעלה שלדג, תחת פיקוד ענבר, בשורת מבצעים ארוכה שנותרו מסווגים עד ימים אלה. בין היתר חדר כוח לוחמים מן היחידה לאזור בקעת הלבנון, שהיה אז בשליטת הצבא הסורי, וסייע לחיל האוויר בהשמדת סוללות טילי קרקע-אוויר ותותחי נ"מ, כחלק ממבצע ערצב 19. בפעולה אחרת פיקד על הקרב לכיבוש מתחם המוזיאון בביירות, והטיל על טל רוסו, מפקד פלוגה ביחידה בדרגת סמ"ר, לפקד על הפריצה וטיהור המוזיאון מכוחות הקומנדו הסורי. לאחר המלחמה העניק ענבר לרוסו דרגת סרן, לאות הערכה על תפקודו במלחמה. שישה ימים לאחר תחילת המלחמה היה כוח של היחידה בפיקוד ענבר, מעורב בתקרית מותו של סגן הרמטכ"ל, האלוף יקותיאל אדם, שנהרג בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת סיורו של האלוף אדם בכפר נפתחה לעברו אש מחבלים, והוא פנה למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. בבית הנ"ל הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בו למוות. ענבר הוביל את לוחמי היחידה ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו.
לאחר המלחמה מונה ענבר למפקד גדוד 51 של גולני(עליו אביו פיקד בעבר), ופיקד עליו בפעילות מבצעית בלבנון. לאחר מכן שימש כראש לשכת הרמטכ"ל, משה לוי. בהמשך שימש כמפקד החטיבה המרכזית באוגדת עזה. בשנים 1990–1992 שימש ענבר כמפקד חטיבת גבעתי. בהמשך למד בקרלייל, פנסילבניה, במכללה לביטחון לאומי של צבא ארצות הברית, ומששב ארצה מונה קצין מבצעים מיוחדים בפיקוד צפון, תחת האלוף יצחק מרדכי. בשנת 1994 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד יחידת הקישור ללבנון. בדצמבר אותה שנה ארבו פעילי חזבאללה ארבו לשיירה של צה"ל סמוך לעיירה מרג' עיון. ענבר קפץ לנקודה והוביל כוח למרדף אחר המחבלים, והרג שניים מהם. ענבר בלט בגישה לוחמנית ותקופתו כמפקד היק"ל התאפיינה במבצעים רבים כנגד החזבאללה, ובהם בין היתר מבצע ענבי זעם.
בשנים 1996–1998 היה ענבר מפקד עוצבת אתגר. ב-1999 השתחרר מצה"ל.
לאחר השחרור מצה"ל
עם שחרורו מצה"ל, תמך בפומבי ביציאת כוחות צה"ל מלבנון ובהמשך נמנה עם מנסחי "יוזמת ז'נבה". ב-2008 השתתף בסרטון שקרא לתמוך במועמדתו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית.
בשנים 1999–2005 כיהן כמנכ"ל חברת "פוינטר טלוקיישן" - חברה לאיתור כלי רכב, ומשנת 2005 עד 2010 כמנכ"ל קבוצת קמן אחזקות, ושימש כיו"ר פעיל במרבית חברות הבת של הקבוצה בהם תאת תעשיות ותאת טכנולוגיות. בשנים 2015–2021 שימש כחבר דירקטוריון בחברת התעופה ישראייר.
נכון ל-2011, הוא משמש מנכ"ל ובעלים של חברת "אופקי דניש", העוסקת בייעוץ ובניהול פרויקטים בתחומי מים, תשתית וסביבה. בריאיון לידיעות אחרונות העיד על עצמו:.
ענבר בעל תואר שני במדעי המדינה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי, אב לארבעה ילדים ומתגורר ביישוב תמרת.
חיל האוויר הקטרי
חיל האוויר הקטרי הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של קטר. החיל נוסד בשנת 1974, שלוש שנים לאחר שקטר זכתה לעצמאות מבריטניה בשנת 1971. בשנת 2006 שירתו בחיל כ-2,100 חיילים. שדות התעופה באל עודייד ובדוחה משמשים כבסיסים העיקריים של החיל.
היסטוריה
בתחילת דרכו, החיל הצטייד במטוסי הוקר הנטר לשעבר מחיל האוויר המלכותי, ובשנת 1979 רכש שישה מטוסי אלפא ג'ט. בין השנים 1980-1984 14 מטוסי מיראז' F1 נוספו לכוחות החיל. בשנת 1991 מטוס אחד של החיל נתרם על מנת לסייע ללחימה בעיראק במהלך מלחמת המפרץ. לאחר סיום העימות, הממשלה ביקשה לחזק את כוח ההגנה האווירי שברשותו, וכך הוקם בסיס נוסף לחיל באל עודייד. בשנות התשעים נרכשו מטוסי אלפא ג'ט נוספים שיכולים לשמש גם כמטוסי תקיפה, וטייסת של מטוסי מיראז' F-1 מצרפת.
החיל מצויד גם ב-18 מסוקי אוגוסטה AW139. מסוקים אלה משמשים כמסוקי תובלה, חילוץ והצלה, סיור וכמסוקי משטרה. שלושה מסוקים נוספים הוזמנו במרץ 2011 לצורך פינוי רפואי. בשנת 2010 שירתו בחיל האוויר הקטרי כ-2,100 חיילים ובבסיסיו נכללו מטוסי מיראז' 2000, מסוקי איירוספסיאל גאזל ומטוס תובלה כבד מדגם בואינג C-17 גלובמאסטר III. החיל נעזר בטייסים בריטים לצורך אימונים והדרכות. בינואר 2011 החיל בחן את המטוסים יורופייטר טייפון, F-35 לייטנינג II,F/A-18 סופר הורנט, F-15 איגל ודאסו ראפאל בתור יורשים למטוסי המיראז' 2000. במאי 2015, החיל החליט לרכוש 24 מטוסי ראפאל בעלות של כ-7 מיליארד דולר.
ביוני 2015, נמסר בכלי התקשורת שהחיל יצטייד ב-4 מטוסי תובלה נוספים מדגם C-17, בנוסף לארבעת המטוסים הקיימים שנמסרו לחיל בשנים 2009 ו-2012.
כוח ההגנה האווירית
במסגרת הפקת לקחים ממלחמת המפרץ, החליטה קטר לשים דגש מיוחד על פיתוח מערך ההגנה האווירית שלה. לצורך כך בוחנת קטר רכישת סוללות פטריוט והביעה התעניינות גם במערכת SA-10. כיום, מפעילה קטר כמה סוללות הוק משופרות ומשגרי רולנד-2, חלקם מוצבים להגנה סטאטית ואחרים משמשים כטק"א נייד. הקטרים מפעילים גם טילי כתף מסוג סטינגר שנרכשו בשנות ה-80.
הפארק הלאומי קהורנגי
הפארק הלאומי קהורנגי (באנגלית: Kahurangi National Park) הוא פארק לאומי בצפון-מערב האי הדרומי של ניו זילנד. הפארק משתרע על פני 4,515 קמ"ר, חוצץ בין חבל החוף המערבי למחוז טסמן ומהווה את הפארק הלאומי השני בשטחו בניו זילנד. שמו של הפארק נובע משמו המאורי של האזור, שמשמעותו "נכס יקר ערך".
הפארק כולל מגוון גדול של נופים, צמחייה ובעלי חיים. הפעילויות העיקריות בו הן חקר מערות, רפטינג והליכה בטרקים, ביניהם גם טרק ההיפי (Heaphy Track), שנחשב לאחד משבעת הטרקים המובילים של ניו זילנד (ה-Great walks).
דימום תוך-גולגולתי
דימום תוך-גולגולתי (באנגלית: Intracranial hemorrhage) הוא דימום פנימי בתוך הגולגולת. דימום תוך-גולגולתי מתרחש כאשר כלי דם בראש נבקע או דולף. מצב זה יכול להיגרם כתוצאה מטראומה גופנית, כפי שקורה בפציעת ראש, או בשל נוירוטראומה כתוצאה למשל ממפרצת שנבקעה (כלי דם שהתנפח והתבקע). הדימום עשוי לגרום לשבץ הנקרא שבץ דימומי (המורגי).
דימום תוך-גולגולתי הוא מצב חירום רפואי חמור ביותר, מכיוון שהדם המתפשט בגולגולת עלול לגרום לעליית הלחץ התוך-גולגולתי, שעלול למחוץ את רקמת המוח העדינה או להגביל את זרימת הדם אליה. הסיכון גדל ככל שהדימום התוך-גולגולתי מאסיבי יותר. סריקת הראש באמצעות מכשיר טומוגרפיה ממוחשבת (CT) מאפשרת אבחנה מדויקת של היקפו ומיקומו של הדימום.
שבץ בכלל ודימום תוך-גולגולתי בפרט הם מגורמי המוות העיקריים בעולם המערבי.
גורמי סיכון
קיימים שני סוגים של שבץ: שבץ איסכמי ושבץ דימומי (דימום תוך-גולגולתי, המורגי). בדומה לשבץ איסכמי, הנובע מהפרעה באספקת הדם למוח, גורמי הסיכון לשבץ דימומי כוללים: דלקת של הלב, לחץ דם גבוה ודלקת עורקים. טרשת העורקים, שהיא גורם הסיכון הראשי לשבץ איסכמי, גורמת גם למחלות לב ולפקיעת עורקים, כך שהצטברות של שומן בעורקים מהווה אף היא גורם סיכון מרכזי לשבץ דימומי. קיימים גורמים המגבירים את הסיכון לשבץ דימומי (אך לא לשבץ איסכמי), ובהם רמות גבוהות של נוגדי קרישה (בעת טיפול באמצעות נוגדי קרישה), הפרעות דימומיות כגון המופיליה ודימומים תת-עוריים, וכן שימוש בקוקאין.
כלי דם פגומים בצורתם הם גורם נוסף לשבץ דימומי. דפורמציה עורקית-ורידית (צורה פגומה של עורקים-ורידים, AVM) היא הפרעה מולדת. בהפרעה זו מבנם של כלי הדם פגום ודופן הנימים דקה ועלולה להתבקע. פגמים אלו בכלי הדם עלולים לגרום לדימומים תת-עכבישיים, אולם לרוב הם חסרי השפעה, נסתרים ובלתי מורגשים, עד שהם נבקעים וגורמים לדימום. במקרים מסוימים, הם עלולים לגרום ל"דליפות אזהרה" מבלי להתבקע ממש, ובכך לגרום לתסמינים, כגון הפרעה זמנית בדפוסי הפעילות העצבית החשמלית של המוח, מיגרנה או שיתוק של אחד מצידי הגוף. במחלת מויה-מויה, רשת שבנויה מכלי דם קטנים מחליפה כלי דם רגילים באזור בסיס המוח, כיוון שהמחלה גורמת להצרה או לחסימה של עורקים גדולים המקיפים את המוח. כלי דם אלו הם עדינים ביותר ונוטים להתבקע יותר מאשר כלי דם רגילים, ובכך לגרום לדימום מוחי.
טיפולים בשבץ איסכמי המכוונים לפתור את בעיית קריש דם שגורם לאיסכמיה, עלולים להגדיל את הסיכון לדימום מוחי. התמרה מוחית היא תופעה שבה כלי דם שנחלשו בעקבות שבץ איסכמי מתבקעים וגורמים לדימום. התמרה מוחית יכולה להתרחש גם ללא נוגדי קרישה, אך הטיפול בנוגדי קרישה עלול להגדיל את הסיכון.
מסיבות שכמעט ואינן מובנות, היריון מגדיל את הסיכון לדימום מוחי. שבץ מוחי מתרחש אצל נשים שזה עתה ילדו בשכיחות גבוהה יחסית לאנשים בני גילן. שבץ איסכמי נפוץ יותר משבץ דימומי בכלל האוכלוסייה. באופן כללי, צעירים סובלים פחות ממקרי שבץ, אולם אותם צעירים שחווים שבץ נוטים לסבול יותר דווקא משבץ דימומי, ופחות משבץ איסכמי.
דימום תוך-חדרי
דימום בתוך חדרי המוח (IVH) הוא דימום לתוך חלל חדרי המוח, בו נמצא נוזל המוח והשדרה. סוג זה של דימום מופיע בדרך כלל ביילודים, ובמיוחד בפגים. רק לעיתים נדירות הסיבה לדימום זה בפגים היא חבלה גופנית, וזאת בניגוד לתינוקות שנולדו בזמן, ילדים או מבוגרים. ההשערה היא כי הדימום נגרם כתוצאה משינויים בפרפוזיה (מושג בפיזיולוגיה המתאר זרימה של דם עורקי לאיבר כלשהו בגוף) לתוך המבנים התאיים העדינים שנמצאים במוח המתפתח. חוסר זרימת הדם גורם למוות תאי, וכתוצאה מכך לשבירה של דפנות כלי דם ולדימום. דימום זה מהווה סימן לפציעה שכבר התרחשה, ואף עלול לגרום לפציעה נוספת. רוב הדימומים התוך-חדריים מתרחשים במהלך 72 השעות הראשונות שלאחר הלידה.