cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישיבת כינור דוד
לימודי המוזיקה
2015-2016: דודי לייבוביץ'
מדי שנה עורכת הישיבה קונצרט מרכזי בהשתתפות תלמידי הישיבה, אליו מוזמנים הורי התלמידים ואורחים נוספים.
ליגת העל ההונגרית
ליגת העל ההונגרית (בהונגרית: Magyar labdarúgó-bajnokság) היא ליגת הכדורגל הבכירה בהונגריה. הליגה הוקמה בשנת 1901, כשהונגריה עוד הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית והמשיכה לפעול, לעיתים במתכונת של חלוקה על שתי שנים (קיץ עד אביב) ולפעמים במתכונת של שנה שלמה (אביב עד סתיו), אך נפסקה במהלך מלחמת העולם הראשונה ופעלה כרגיל במהלך מלחמת העולם השנייה.
מטעמים מסחריים שמה הרשמי של הליגה היה בעבר Borsodi Liga, וכיום "ליגת מוניקומפ" (Monicomp Liga).
כיום בליגה מתחרות 12 קבוצות, המשחקות זו מול זו במשך שלושה סיבובים, פעם אחת בחוץ, פעם אחת בבית, ועוד פעם בשלב הסיבוב השלישי כאשר המארחת נקבעת על פי המיקום בליגה בסוף שני הסיבובים הקודמים. בסוף העונה הקבוצה שסיימה במקום הראשון וזכתה באליפות מעפילה למוקדמות ליגת האלופות, והקבוצות שסיימו במקום השני והשלישי, בנוסף לזוכה בגביע ההונגרי מעפילות למוקדמות הליגה האירופית. שתי הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים יורדות לליגת המשנה, ומוחלפות בשתי הקבוצות שסיימו במקום הראשון בליגה זו.
היסטוריה
האליפות הראשונה בליגה ההונגרית התקיימה בשנת 1901, כשהונגריה עוד הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעונת הבכורה התחרו: בודפשט TC, מגיאר, פרנצווארוש, מוגייטמי, ו-SC בודפשט. בשתי האליפויות הראשונות זכתה בודפשט TC, אך בהמשך העשור זכו פרנצווארוש ו-MTK בודפשט. מ-1908 ועד 1913 זכתה פרנצווארוש ב-5 אליפויות ברצף. לאחר מכן מ-1913 ועד 1923 זכתה MTK בודפשט ב-10 אליפויות ברציפות, וקבעה את רצף האליפויות הכי גדול בהיסטוריה של הכדורגל ההונגרי מאז ומעולם עד היום. בהמשך זכתה פרנצווארוש בעוד 3 אליפויות ובודפשט הוסיפה עוד אליפות, כך שעד ל-1929 זכתה MTK בודפשט ב-13 אליפויות, ופרנצווארוש ב-11 ושלטו לחלוטין בכדורגל ההונגרי. בעונה שפתחה את שנות ה-30 הצטרפה למירוץ האליפויות גם אויפשט שזכתה ב-5 אליפויות בעשור זה. מועדון הכדורגל WMFC צֶ'פֶּל זכה בתחילת שנות ה-40 וב-1948, בשלוש אליפויות והמועדון נַגיוָרַאדי AC זכה גם הוא באליפות הראשונה שלו ב-1944, כאשר אויפשט ממשיכה את התקופה הטובה ב-3 אליפויות ברצף החל מ-1945 ועד 1947. ב-1950 הצטרפה בודפשט הונבד לרשימת האלופות וזכתה ב-5 אליפויות בעשור זה, כאשר בשאר זוכות MTK בודפשט וואשאש שזוכה באליפות הראשונה שלה ב-1957.
בשנות ה-60 זוכות ואשאש ופרנצוורוש ב-4 אליפויות נוספות כל אחת, כאשר בתווך זוכה גיור באליפות הראשונה שלה ב-1963.החל מסוף שנות ה-60 ועד לאמצע שנות ה-70 הוסיפה אויפשט לזכות ב-7 אליפויות ברציפות ובסך הכל זכתה ב-9 אליפויות מתוך 11 עונות מ-1969 ועד 1979. בתחילת שנות ה-80 זוכות בודפשט הונבד, פרנצווארוש, וגיור (2 אליפויות). ב-6 השנים הבאות זוכה הונבד ב-5 אליפויות שרק MTK הורסת לה את הרצף. שנות ה-90 התאפיינו בחוסר יציבות בליגה ומתוך 11 האליפויות הבאות זוכות 6 אלופות שונות, כולל 2 אלופות בכורה: ואץ סמסונג ודונפר. בהמשך מצטרפת גם זלאגרסגי ט.א. לאלופות החדשות ודברצן ו.ס.ק. שמ-2004 ועד 2014 זוכה ב-7 אליפויות, מתוכן 3 ברצף. בתווך זוכה וידאוטון ב-2 אליפויות ומוסיפה את השלישית ב-2017/2018. לקראת סוף העשור מחזקת את מעמדה פרנצווארוש וזוכה באליפות ה-30 וה-31 שלה, ב-2020, 2021, 2022.
קבוצות הליגה
קבוצות הליגה לעונת 2023/2024
יחסי בורקינה פאסו–הודו
יחסי בורקינה פאסו–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין בורקינה פאסו להודו.
היסטוריה
שר המסחר והתעשייה של בורקינה פאסו הוביל משלחת רשמית להודו במרץ 1976. זו הייתה הפעילות הדו-צדדית הראשונה בין בורקינה פאסו להודו. במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על פרוטוקול על שיתוף פעולה כלכלי וטכני. מאז התקיימו מספר ביקורים רמי דרג בין פקידים בשתי המדינות.
נשיא בורקינה פאסו תומא סנקרה ביקר בהודו בשנת 1983 כדי להשתתף בפסגת ארגון המדינות הבלתי-מזדהות. שר המדינה ההודי לענייני חוץ ביקר בבורקינה פאסו ב-1987, והפך לשר ההודי הראשון שביקר במדינה. נשיא בורקינה פאסו, בלז קומפאורה, ביקר בהודו במאי-יוני 1993, ושתי המדינות הסכימו להקים ועדה משותפת לטיפוח שיתוף פעולה דו-צדדי. הודו גם הציעה עזרה בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן. קומפאורה ביקר בדלהי במשך יומיים ביולי 1994, וביקר שוב בהודו ב-1997.
פ.ו.נרסימהה ראו הפך לראש ממשלת הודו הראשון שביקר בבורקינה פאסו כשערך שם ביקור ממלכתי ב-2–4 בנובמבר 1995. ראו נפגש עם נשיא בורקינה, נאם בפרלמנט של המדינה, והוענק לו העיטור האזרחי הגבוה ביותר של בורקינה פאסו. ראו גם חנך את שגרירות הודו בוואגאדוגו במהלך ביקורו. בראש השגרירות עמד ממונה על היחסים עד לסגירתה ביולי 2002. בורקינה פאסו פתחה את הנציגות שלה בניו דלהי ב-1996, ושדרגה אותה לרמת שגרירות ב-2011.
בורקינה פאסו והודו הקימו ועדה משותפת בנושאי כלכלה, תרבות, פוליטיקה וטכנית לאחר חתימת הסכם באוקטובר 1994. ראש הממשלה טרטיוס זונגו ביקר בניו דלהי באפריל 2008 כדי להשתתף בפסגת הפורום הראשונה של הודו-אפריקה, וכן קיים שיחות דו-צדדיות עם ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג.
בורקינה פאסו והודו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהוצעה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
יחסי סחר
הודו הייתה היעד השני בגודלו ליצוא מבורקינה פאסו בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין בורקינה פאסו והודו הסתכם ב-264.40 מיליון דולר בשנים 2014–2015, עלייה מ-119.76 מיליון דולר בתקציב הקודם. הודו ייצאה סחורות בשווי 112.76 מיליון דולר לבורקינה פאסו, וייבאה בשווי 151.64 מיליון דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לבורקינה פאסו הן מוצרים פרמצבטיים, כלי רכב וחלקי חילוף, ברזל ופלדה ומוצרים מהם, מכונות ומכשירים מכניים, מוצרי גומי וגומי. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מבורקינה פאסו הן זהב וכותנה.
בורקינה פאסו הייתה המדינה השותפה בכנס CII בניו דלהי במרץ 2009.
ביוני 2010 ביצעה בהארטי איירטל עסקה לרכישת פעילות הסלולר של Zain ב-15 מדינות באפריקה, כולל בורקינה פאסו, תמורת 8.97 מיליארד דולר, ברכישה השנייה בגודלה בהודו בחו"ל אחרי הקניה של Tata Steel ב-13 מיליארד דולר של קורוס ב-2007. Bharti Airtel השלימה את הרכישה ב-8 ביוני 2010. בינואר 2016 הודיעה איירטל כי חתמה על הסכם למכירת פעילותה בבורקינה פאסו ובסיירה לאון לחברת הטלקום הצרפתית אורנג'. שווי העסקה לא נמסר, אך אנליסטים העריכו אותה בשווי של 800–900 מיליון דולר. אורנג' קיבלה על עצמה את השליטה בפעילות בבורקינה פאסו ביוני 2016.
סיוע חוץ
במהלך ביקורו הראשון של הנשיא קומפאורה בהודו ביולי 1994, הודו הציעה לסייע בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן. במהלך הביקור השני של קומפאורה ביולי 1994, הודו סיפקה סיוע בשווי 17 מיליון דולר לבורקינה פאסו כדי לסייע בפיתוח החקלאות במדינה. הסיוע כלל 200 טרקטורים, זרעים, כלים, משאבות מים ועוד כמה אביזרים.
הודו סיפקה חקלאים מומחים לבורקינה פאסו כדי לספק הכשרה לחקלאים מקומיים על שיטות הודו של גידול אורז, שימוש בכלים ידניים וטרקטורים מעוצבים בצורה ארגונומית, ותשומות מתכלות קשורות כגון זרעים, דשנים וחומרי הדברה. הפרויקט החל בבורקינה פאסו ב-1999 והסתיים ב-2002. מכונות חקלאיות, ציוד, כלי רכב ותמיכה נחוצה אחרת נתרמו לממשלת בורקינה פאסו לאחר השלמת הפרויקט.
בורקינה פאסו הייתה אחת מתשע מדינות מערב אפריקה שנכללו ביוזמת TEAM-9 ובפרויקט הפאן אפריקאי האלקטרוני. פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית נחנך במשותף על ידי שר החוץ ההודי פרנב מוקהרג'י ושר החוץ והשיתוף האזורי הבכיר של בורקינה פאסו בדומה אלן יודה ב-23 במרץ 2009 בכנס החמישי של CII EXIM Bank on India Africa Project Partnership 2009 בדלהי. במסגרת TEAM-9, ממשלת הודו סיפקה קו אשראי בשווי 30.97 מיליון דולר לפרויקטים חקלאיים ולבניית סניף דואר לאומי בבורקינה פאסו. שני קווי אשראי נוספים הורחבו ב-2008 וב-2010 לחשמול כפרי ולהקמת מפעל לעיבוד עגבניות בהתאמה. במחצית הראשונה של שנת 2012 הוארכו מספר מוקדים לפרויקט דיור ציבורי, אספקת 135 אוטובוסים לאוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה אחרים, הקמת שני בתי מלאכה וחניון מקורה ורכש חלקי חילוף.
בפסגת פורום הודו-אפריקה הראשונה בשנת 2008, הודו התחייבה להקים מרכז הכשרה מקצועי של Barefoot College, ומעבדה לבדיקת רקמות קרקע ומים בבורקינה פאסו. מזכר ההבנות להקמת המרכז להכשרה מקצועית נחתם באוקטובר 2013. המרכז להכשרה מקצועית הוקם על ידי NSIC בוואגאדוגו והועבר לסוכנות מקומית תחת משרד הנוער, התעסוקה וההכשרה המקצועית של בורקינה ב-3 בנובמבר 2016. הודו שלחה משלוח של תרופות כדי לעזור לאנשים שנפגעו משיטפונות בבורקינה פאסו ב-18 ביוני 2008, וכן תרמה כמעט 214,000 דולר לסיוע בהצפות בספטמבר 2009.
מדענים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו בין יוני לדצמבר 2013 והשתתפו במחקרי מחקר במסגרת תוכנית מלגות המחקר CV Raman. אנשים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו כדי להשתתף בתוכניות הכשרה שונות שאורגנו על ידי ממשלת הודו. אזרחי בורקינה פאסו זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
הודים בבורקינה פאסו
נכון לפברואר 2016, התגוררו בבורקינה פאסו כ־200–300 הודים. חלק מחברי הקהילה מחזיקים בחברות העוסקות בייצור ובמסחר, ותעשיות הכותנה והזהב, או מחזיקים בבעלותם מסעדות, בעוד ששאר הקהילה הם עובדים של עסקים בבעלות הודית.
עמק איירונברידג'
עמק איירונברידג' (אנגלית: Ironbridge Gorge) הוא עמק עמוק וצר (קניון) שנוצר על ידי נהר סוורן בשרופשייר, אנגליה, ונמצא במרחק של כ-30 ק"מ בכיוון צפון-מערב מברמינגהאם. בעבר העמק נקרא על שם הסוורן, אך כיום הוא מכונה על שם גשר הברזל המפורסם, שהיה הראשון מסוגו בעולם ונחשב למונומנט של התעשייה שהחלה באזור. הגשר נבנה ב-1779 על מנת לחבר את העיירה התעשייתית ברוסלי עם עיירת המכרה הקטנה מדלי ועם המרכז התעשייתי המתפתח של קולברוקדייל.
לעמק יש שני יתרונות שבזכותם הוא היה בעל חשיבות רבה לתעשיינים הראשונים:
היווצרות העמק
נהר סוורן חוצה את העמק בכיוון דרום ולעבר תעלת בריסטול. העמק נוצר במהלך עידן הקרח האחרון כאשר קצה הנהר הצפוני שבעבר זרם באזור התחבר לאגם שנוצר כאשר הקרח בים האירי חסם את הנהר כמו סכר. גובה פני המים באגם הלך ועלה עד שהם יכלו לזרום דרך הגבעות לכיוון דרום. זרימה זו גרמה לתהליך בליה שיצר נתיב דרך הגבעות, והיטה את מסלולו של הסוורן לכיוון דרום לצמיתות.
תיאור
שטחו של החלק של העמק שהוכרז כאתר מורשת עולמית הוא למעלה מ-3.6 ק"מ בכיוון מעלה הזרם של הסוורן, והוא מתחיל בהצטלבות עם נהר קלדברוק שליד קולברוקדייל. באזור זה יש ריכוז גדול של אתרי כרייה, בתי יציקה, מפעלים, בתי מלאכה ומחסנים המסתמכים על רשת ישנה של נתיבי תחבורה, וכן מבנים שונים ותשתיות מהמאה ה-18 והמאה ה-19. העמק התפרסם בשל האתרים השונים השוכנים בו שמהווים ייצוג לשיטות העיקריות שאפיינו את המהפכה התעשייתית. החל מ-1968 פעילויות השימור והמחקר השונות מתואמות על ידי קרן מוזיאון עמק איירונברידג', שאחראית גם על תפעול המוזיאונים, המונומנטים והאתרים השונים בעמק.
קהילת העמק
"העמק" היא קהילה בתוך רובע טלפורד וורקין (Telford and Wrekin). "העמק" כולל את השטח של עמק איירונברידג' הנמצא בתוך התחום של טלפורד וורקין, והיא כוללת יישובים שונים כגון איירונברידג', קולברודייל וקולפורט (אך לא את בוילדוס וברוסלי).
קיצור על הקיסרים
קיצור על הקיסרים (בלטינית: Epitome de Caesaribus) הוא חיבור היסטורי בלטינית שנכתב בסוף המאה ה-4 או תחילת המאה ה-5.
החיבור הוא תיאור קצר של שלטונות הקיסרים הרומאים מאוגוסטוס ועד תאודוסיוס הגדול. הוא מיוחס לאורליוס ויקטור, אך נכתב על ידי סופר אנונימי שהיה ככל הנראה פגני. המחבר השתמש בחיבור המכונה "Enmannsche Kaisergeschichte" ("תולדות הקיסרים" של אלכסנדר אנמאן) ובספרי השנים ("Annales", חיבור שכבר אבד) של ויריוס ניקומאכוס פלאביאנוס  (ידידו של קווינטוס אורליוס סימאכוס ). ב-11 הפרקים הראשונים שלו, נסמך החיבור על סווטוניוס.
על אף שהוא מאוד קצר ולא תמיד אמין, החיבור מכיל גם מידע מועיל.
לגבי ההיסטוריה היהודית, החיבור כולל פרט אחד בלבד שאינו נמצא באף מקור אחר, והוא עוסק במלכה היהודיה ברניקי. על פי החיבור, טיטוס הזמין לארוחה את הקונסול לשעבר קאיקינה וציווה לחנוק אותו למוות ברגע שעזב את חדר האוכל, בגלל שחשד בו בניאוף עם "אשתו ברניקי". גם על פי מקורות אחרים, קאיקינה הוצא להורג על ידי טיטוס, אולם אף אחד מהם אינו קושר זאת לברניקי.
ז'ורז' סבסטיאן
ז'ורז' סבסטיאן (בהונגרית: Sebestyén György; בודפשט, 17 באוגוסט 1903 – 12 באפריל 1989, לה-אוטוויל, צרפת) היה מנצח צרפתי, יהודי-הונגרי בלידתו, שמזוהה במיוחד עם וגנר ועם הרפרטואר הפוסט-רומנטי (ברוקנר, מאהלר, ריכרד שטראוס).
ביוגרפיה
ז'ורז' סבסטיאן נולד במשפחה יהודית בהונגריה כבנו של המתרגם וההיסטוריון קארוי שבשטין. הוא למד תחילה פסנתר וכינור בבודפשט בטרם פנה לקומפוזיציה. לאחר מכן עבד עם לאו ויינר, זולטאן קודאי ובלה ברטוק. בשנת 1921 הוא הפך לקורפטיטור באופרה הממלכתית של בוואריה במינכן שם עבד עם ברונו ולטר והיה עוזר המנצח שלו בשנה שלאחר מכן.
תפקידים עד המלחמה
אחר כך בילה עונה אחת בין השנים 1923–1924 כעוזר מנצח במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם הוא ניגן גם כפסנתרן. עם שובו לאירופה ניצח בבתי האופרה בהמבורג ובלייפציג, לפני שהפך למנצח הראשי בדויטשה אופר ברלין (1927–1930). לאחר מכן הוא מונה למנהל המוזיקלי של הרדיו והתזמורת הפילהרמונית של מוסקבה (1931–1937). בשנת 1935 ניהל שם את הביצוע הראשון של הגרסה המקורית של האופרה של מוסורגסקיבוריס גודונוב, בוריס גודונוב.
בשנת 1938 חזר לאמריקה ובילה שם את שנות מלחמת העולם השנייה, כשהוא מכהן בכמה תפקידים, כולל מנצח באופרה של סן פרנסיסקו, מנהל מוזיקלי של תוכנית רדיו עבור CBS, ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של סקרנטון.
אחרי המלחמה
לאחר המלחמה שב לאירופה והתיישב בצרפת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באופרה גרנייה בשנת 1947 וניהל שם את הופעת הבכורה של מריה קאלאס (1958) ושל רנאטה טבאלדי (1959). הוא היה פעיל מאוד גם בניצוח ברדיו הצרפתי, בעיקר הסימפוניות המלאות של ברוקנר ומאהלר.
הוא הקליט קבוצות שלמות של אופרות לקמה (עם מדו רובין, 1952) ומיניון (1953) עבור דקה רקורדס ; ועם סוזן ז'ויול (1952) עבור אורניה. ההקלטה הידועה ביותר שלו עשויה להיות, עם זאת, קטעים מכרמן (1946), עם ריסה סטיבנס, נדין קונר, ראול ג'ובין ורוברט ויד, עבור קולומביה רקורדס. בין ההקלטות ה"פיראטיות" של סבסטיאן ניתן למנות את האופרה אלקטרה (1966) ואת האופרה סלומה (1967), שניהם עם אלברט לאנס וטיטו גובי.
מכתב הפסקת פעילות לצמיתות
מכתב הפסקת פעילות לצמיתות, בתחום המשפטי-כלכלי, הוא מסמך הנשלח לאדם יחיד או עסק, כדי לעצור את פעילותו הבלתי חוקית, לכאורה, ולאחר הפסקת פעילות זו- למנוע את התחדשותה או השנותה בעתיד. באנגלית, מכונה מונח זה "Cease and Desist Letter". כינוי זה מסתמך על המילים "Cease"- שמשמעה בעברית הוא "לעצור", ו- "Desist"- שמשמעה בעברית הוא "לחדול" (מפעילות נוספת של האדם או העסק- גם בעתיד).
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי (2 בינואר 1827 - 26 בפברואר 1914, התאריכים לפי הלוח היוליאני כפי שהיה מקובל בתקופת חייו) היה מגלה ארצות, בוטנאי וסטטיסטיקאי רוסי שעסק גם בפעילות ציבורית ענפה. לאות הוקרה לחשיבות פעילותו לחקר הרי טיין שאן בשנת 1906 לשם משפחתו התווספה תוספת "טיין-שאנסקי" וזאת לפי החלטת ניקולאי השני
חייו
מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות.
בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי".
בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב.
בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים.
בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'וואלסקי.
בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הביא אוסף עשיר של חרקים.
בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים.
בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית.
על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות.
על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות.
דג'ונטה מארי
דג'ונטה דשון מארי (באנגלית: Dejounte Dashaun Murray; נולד ב-19 בספטמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
ראשית חייו
מארי נולד וגדל בסיאטל. בעונת 2015/16 שיחק כדורסל באוניברסיטת וושינגטון ורשם ממוצע של 16.1 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק. בתום העונה שהסתיימה בהדחה בסיבוב השני של טורניר ה-NIT העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית
בדראפט 2016 נבחר מארי במקום ה-29 על ידי סן אנטוניו ספרס. במהלך עונתו הראשונה שותף ב-30 משחקים בעונה הסדירה בהם שיחק כ-8.5 דקות בממוצע למשחק, והושאל לסירוגין לאוסטין ספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו השנייה תפס תפקיד מרכזי יותר בקבוצה ופתח בחמישייה בכמחצית ממשחקי הקבוצה. הוא נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה ב-NBA.
במשחק קדם העונה באוקטובר 2018 קרע את רצועת ברכו, פציעה שהשביתה אותו לאורך כל עונת.
באוקטובר 2019 חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו ל-4 עונות נוספות, החל מעונת, עבור כ-64 מיליון דולר.
בעונת 2021/2022 נבחר למשחק האולסטאר לאחר שקווין דוראנט ג’יימס הארדן ודריימונד גרין נפצעו,דג׳ונטה נבחר על ידי קווין דוראנט לקבוצתו
דרורה ברוק
דרורה ברוק (נולדה ב-31 בדצמבר 1966) היא נגנית חלילית. מהמוזיקאיות הבולטות בישראל בפעילות קונצרטנטית ודידקטית, מופיעה בקונצרטים ורסיטלים ומנגנת בהרכבים מוזיקליים שונים. ביצעה מעל ל-50בכורות ליצירות ישראליות שנכתבו במיוחד עבורה. מוכרת על ידי משרד החינוך כ"מומחית בתחומה" בתחום הפדגוגיה של הוראת החלילית ואחראית מטעמו על הכשרת מורים בכל שלבי ההוראה. אורי ברוק הוא אחיה הצעיר.
ביוגרפיה
ב - 1991 סיימה את לימודיה באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וקיבלה תואר B MUS בנגינה בחליליות. לאחר מכן השתלמה אצל אמן החליליות פדרו ממלסדורף במילאנו, איטליה, והיא בעלת תואר אומן בנגינה בחליליות מה - CIVICA SCUOLA DI MUSICA במילנו 1995.
דרורה מופיעה ברסיטלים וכסולנית מאז 1983 בישראל ומחוצה לה, הופיעה עם אמנים והרכבים רבים ושונים, בין השאר תזמורת הבארוק ירושלים, האקדמיה דניאל, רביעיית אביב, אנסמבל קפריזמה ואחרים. כמו כן הופיעה בפסטיבלים רבים ברחבי אירופה וישראל, ונגנה בקונצרטים גם בצפון אמריקה ובאוסטרליה.
מבצעת ומקליטה בקביעות יצירות שהולחנו עבורה על ידי מלחינים ישראלים רבים – מעל 54 בכורות בעשר השנים האחרונות. בין היצירות: "היושבת בגנים" מאת אייל באט, יצירה לחלילית ולפסנתר. שהולחנה ב-2001.
משנת 2014 דרורה מלמדת במכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון, חליליות ככלי ראשי ומשני, מבוא לנגינה בחליליות, מתודיקה להוראת חליליות בקבוצות, סדנת בארוק, תולדות המוזיקה ומדריכה את הרכב החליליות הייצוגי של החוג. בנוסף היא מדריכה פדגוגית של כל מי שילמד חלילית – אם בהוראת נגינה ייעודית או כחלק משיעורי המוזיקה.
בשנים האחרונות עוסקת במחקרים על מקומה של החלילית בתקופת ההתיישבות ובתרבות הישראלית, רטוריקה בביצוע, והקשרים תרבותיים של נגינה.
דרורה לימדה נגני חליליות רבים שזוכים לפרסים ותארים. וגם הם ממשיכים בהוראה ונגינה.
ב־2016 פרסמה דרורה יחד עם עמית גור, כתבה דרורה חוברת 'קסם החלילית - מדריך למורה' שמופיעה גם במהדורה מקוונת.
ב-2014 הופיעה יחד עם אחיה אורי ברוק בביצוע היצירה שלו Reflections on Fire and Ice - Echoing Robert Frost
פסטיבל החליליות הבינלאומי
בינואר 2018 יזמה דרורה את 'פסטיבל החליליות הבינלאומי הראשון' בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, שמטרתו הייתה 'עידוד נגני חליליות צעירים לבצע רפרטואר בן זמננו, מוזיקה יהודית ויצירות ישראליות מקוריות לחליליות.'
במרץ 2019 התקיים פסטיבל החליליות הבינלאומי השני בקנה מידה נרחב יותר מהראשון. במשך שישה ימים התארחו כ-100 נגני חליליות בני 6 עד 40 שהגיעו מ -17 מדינות, אשר התחרו, לימדו והשתתפו בכיתות אמן.
בפברואר 2020 התקיים פסטיבל החליליות הבינלאומי השלישי. [TARF Tel Aviv Recorder Festival] לפסטיבל הגיעו מעל 100 משתתפים מ-20 מדינות. זהו הפסטיבל השלישי בגודלו בעולם. קונצרט הפתיחה נערך ביבנה.
בדצמבר 2022, התקיים בתל אביב, "פסטיבל החליליות הבינלאומי החמישי – התחרות ע"ש פואה גרינשפון" .. לאחר הפסקה של שנתיים בגלל מגפת הקורונה, שבו נגני החליליות לפסטיבל. המוניטין הבינלאומי המפואר של התחרות - הכוללת כ-80 נגנים מ-19 מדינות ברחבי העולם, ומארחת את שני הרכבי המוזיקה המוקדמת החשובים בישראל: תזמורת הבארוק ירושלים והבארוקדה - שזור באופן בלתי נפרד בשמה של החלילתנית עתירת הניסיון דרורה ברוק.
פרח השכונות
פרח השכונות הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012.
זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום.
המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה.
שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו.
גזפרום טרנסגז בלארוס
גזפרום טרנסגז בלארוס (לשעבר: בלטרנסגז) היא חברת תשתיות ותחבורה לגז טבעי בבלארוס. היא מפעילה את מערך צינורות מעבר הגז הטבעי העיקרי דרך בלארוס - אורות הצפון וימאל-אירופה.
בלטרנסגז הוקמה בשנת 1992 על בסיס חברת זאפאדרטרנסגז, חברה האחראית על מעבר הגז דרך בלארוס. החברה נמצאת בבעלות חברת הדלק הרוסית גזפרום.
צ'יוקרליה
צ'יוקרליה (ברומנית: Ciocârlia), הוא השם הרומני לעפרוני, הוא שמה של מנגינת ריקודים עממית רומנית ידועה.
המנגינה עובדה ברומניה על ידי נגן חליל הפאן אנגלוש דיניקו והכנר סאבה פדוראנו ובתערוכה הבינלאומית בפריז, ב-1889, זכתה לפרסום עולמי. ג'ורג'ה אנסקו הכליל אותה ברפסודיה רומנית.
ג'ייסון לואיס
ג'ייסון לואיס (באנגלית: Jason Lewis, נולד ב-25 ביוני 1971) הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של ג'רי סמית' בסדרה "סקס והעיר הגדולה".
ביוגרפיה
לואיס נולד בעיר ניופורט ביץ' וגדל בעיר לוס אלמיטוס, שניהם בקליפורניה. אמו, ננסי, הייתה אחות ואביו גרגורי לואיס היה שופט. הוריו התגרשו ויש לו אח בשם שון ושתי אחיות, קייטי וניקול. לאחר סיום התיכון למד באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. לאחר סיום לימודיו החל לדגמן תחילה בפריז ולאחר מכן הפך לדוגמן מבוקש במילאנו בסוף שנות ה-90 ודיגמן אז בין היתר עבור מותגים כדוגמת Guess, טומי הילפיגר והוגו בוס.
קריירה
ההופעה הטלוויזיונית הראשונה של לואיס הייתה בשנת 1997, בסדרה הפופולרית "בוורלי הילס 90210". לאחר מכן, בשנת 2003 הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "סקס והעיר הגדולה" את תפקידו של ג'רי סמית' ג'ראד. זהו תפקידו המוכר ביותר עד היום והוא חזר לשחק בו גם בשני סרטי ההמשך לסדרה. בשנת 2007 שיחק לצידם של דמי מור וקווין קוסטנר בסרט "מיסטר ברוקס". לאחר מכן הוא ביצע הופעות אורח בסדרות "מכושפות" ו"אחים ואחיות".
לואיס תומך פעיל של הקהילה הגאה ובמאי 2008 הופיע בטקס פרסי GLAAD.
ב-2010 הופיע בסדרה "איך פגשתי את אמא" ובשנת 2014 שיחק בתפקיד של פיט אוונס בסדרה הישראלית "להיות איתה" של אסי עזר בתפקיד בן זוגה לשעבר של הדמות אותה מגלמת רותם סלע.
בשנת 2017 שיחק בסרט "חופשי בטבע" ובשנת 2018 שיחק בסרטה של הת'ר גראהם "Half Magic" כמארק.
בשנת 2022 התחרה בעונה ה־31 של תוכנית המציאות האמריקאית רוקדים עם כוכבים והיה המודח הראשון.
לינדסי פונסקה
לינדסי מארי פונסקה (באנגלית: Lyndsy Marie Fonseca, נולדה ב-7 בינואר 1987) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסדרת הפעולה "ניקיטה" בתור אלכס של רשת The CW, ולפני כן בתפקידה כקולין קרלטון באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" ברשת CBS ודילן מייפייר בסדרה "עקרות בית נואשות" בערוץ ABC. כמו כן היא גילמה את בתו של טד מוסבי בסדרה "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS.
ביוגרפיה
פונסקה נולדה באוקלנד, קליפורניה ללימה לין וג'יימס ויקטור פונסקה. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה ואמה נישאה מחדש. יש לה אחות למחצה בשם האנה. היא למדה בבית הספר ברביזון לדוגמנות ומשחק בסן פרנסיסקו. בגיל 13, באמצע שנת הלימודים, היא התגלתה על ידי צייד כישרונות ומיד עברה ללוס אנג'לס עבור הפיילוט הראשון.
בשנה שלאחר מכן, ב-2001 פונסקה הוחתמה לשלוש שנים לשחק את דמותה של קולין קרלטון בדרמה של רשת CBS "צעירים חסרי מנוח". תפקיד זה היווה את הפריצה שלה בטלוויזיה. בעקבות כך, משפחתה עברה ללוס אנג'לס. בשנת 2003, היא הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "בוסטון פבליק". ב-2004, היא התארחה בסדרות "NYPD Blue", ו"מלקולם באמצע". בשנת 2005, היא החלה לשחק את דמותה של פני, בתו של טד מוסבי, בסדרה "איך פגשתי את אמא" עד שנת 2014. בשנת 2006, היא השתתפה בשישה פרקים בסדרה "אהבה גדולה".
ב-2006 שיחקה במותחן "קניין רוחני". בשנת 2007 שיחקה בדרמת ההתבגרות "לזכור את המבוכה" והתארחה בסדרות: "תקועים בזמן", "CSI", "האוס", "גיבורים". באותה שנה היא הצטרפה לצוות הסדרה עקרות בית נואשות ברשת ABC בתור דילן, הבת של קתרין מייפייר (דיינה דלייני). בשנת 2008 הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר על משחקה בסדרה זו.
בשנת 2010 היא שיחקה בסרטים: "קיק אס", "מחלקה סגורה", ו"מכונת זמן בג'קוזי". מאותה שנה ועד שנת 2013, היא שיחקה את אלכס, בסדרה "ניקיטה" ברשת CW. בשנת 2011 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה "חמש" לצד טיילור קיני, וב-2013 היא שיחקה בסרט ההמשך, קיק אס 2.
בשנת 2015 שיחקה בסדרת הטלוויזיה כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול, בסדרה הסוכנת קרטר בתפקיד אנג'י מרטינלי.
בשנת 2020 שיחקה את איריס בלייק בסדרת הטלוויזיה המשטרתית "מוקד 911: טקסס" ברשת FOX, ספין אוף לסדרה "מוקד 911".
חיים אישיים
פונסקה נישאה לסופר מתיו סמיילי באפריל 2009, הזוג נפרד ביולי 2012, והתגרש ב-2013.
בפברואר 2016, לאחר שלוש שנות זוגיות, התארסה לשחקן נח בין, שששיחק לצידה בסדרה "ניקיטה" והם נישאו ב-2 באוקטובר 2016 בקונטיקט. לבני הזוג יש בת, גרטה שנולדה ב-2 בפברואר 2018.
תזמורת המלחינים האמריקאים
תזמורת המלחינים האמריקאים (באנגלית: American Composers Orchestra, ACO) היא תזמורת אמריקאית, שבסיסה המנהלי הוא בניו יורק והיא מתמחה בנגינת מוזיקה אמריקאית עכשווית. התזמורת מופיעה באולמות קונצרטים שונים בניו יורק, בהם:
התזמורת שמה לה למטרה לקדם מוזיקה מאת מלחינים אמריקאים, והיא היחידה בסוגה בעולם. עד כה, ביצעה התזמורת מוזיקה מאת יותר מ-500 מלחינים אמריקאים, כולל יותר מ-100 ביצועי בכורה עולמיים והזמנות חדשות. בשנות ה-90' של המאה ה-20 הוסיפה ACO יוזמות חדשות, כגון Underwood New Music Readings, שתכליתה לאפשר למלחינים צעירים לשמוע את יצירותיהם מנוגנות בחזרות ומוקלטות, ופסטיבל "קולות האמריקות", המתמקד במוזיקה לטינו-אמריקאית. רוברט ביזר היה מלחין הבית של ה-ACO מ-1988 עד 1993, אז היה ליועץ אמנותי עד 2001 ומאז למנהל אמנותי. ביזר נושא בתואר מנהל אמנותי של כבוד לתזמורת המלחינים האמריקאית. דרק בָּרְמָה היה מלחין הבית של התזמורת מ-2006 עד 2009, וכיום הוא מנהלה האמנותי.
היסטוריה
פאול לוסטיג דונקל, דניס ראסל דייוויס, פרנסיס ת'ורן וניקולאס רוסאקיס ייסדו בצוותא את תזמורת המלחינים האמריקאית בשנת 1975. הופעתה הראשונה הייתה ב-7 בפברואר 1977 באליס טרולי הול במרכז לינקולן. דייוויס כיהן כמנהל מוזיקלי מייסד של התזמורת משנת 1977 עד 2002. ועכשיו הוא מנצח כבוד של תזמורת המלחינים האמריקאית. בנובמבר 2000 הודיעה התזמורת על מינוי סטיבן סלואן למנהל המוזיקלי החדש, החל בעונת 2003-2002. המינוי היה יוצא דופן בכך, שסלואן לא ניצח על התזמורת לפני מינויו. הופעתו הראשונה של סלואן כמנצח התזמורת הייתה במרץ 2002, וכהונתו בתזמורת החלה בנובמבר 2002. הוא כיהן במשרה זו עד סוף 2006. ב-2010 התמנה ג'ורג' מנאהאן למנהל מוזיקלי של תזמורת המלחינים האמריקאים.
התזמורת קיבלה מספר רב של אותות כבוד מן האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, BMI ו-ASCAP, על היצירות שנקבעו בתוכניותיה. כמו כן קיבלה ACO את פרס החניכה של METLife על "מצוינות בשילוב קהל", והכרזה ממועצת העיר ניו יורק. הקלטות התזמורת יצאו ב-ARGO, CRI, פוינט, פניקס USA, מיוזיק מאסטרס, נונסאץ', צאדיק וניו וורלד רקורדס.
ההיפותזה הקורגנית
ההיפותזה הקוּרְגַנִית (באנגלית: Kurgan hypothesis) היא אחת ההשערות המקובלות למקורן של שפות הודו-אירופיות מוקדמות, הגורסת כי אנשי ה"תרבות הקורגנית" (מושג המקבץ את בני תרבות יאמניה ואבותיהם הקדמונים) ששכנו בערבה הפונטית-כספית (ערבה המשתרעת בין הים השחור לים הכספי ומצפון להם לאורך הוולגה) דיברו, ככל הנראה, שפה פרוטו-הודו-אירופית. מקור השם במילה הרוסית "קורגן", שהושאלה מטורקית לציון רוגם (תל עפר ואבנים המורמים מעל קבר).
בשנות ה-50 הציעה לראשונה מריה גימבוטאס את ההיפותזה הקורגנית. גימבוטאס הגדירה את ה"תרבות הקורגנית" כבעלת ארבעה שלבים עוקבים שראשיתם (התרבות הקורגנית הראשונה) בתרבויות סמארה  וסרוגלאזובו (Seroglazovo) שהתקיימו במהלך התקופה הכלקוליתית באזור הדנייפר והוולגה בראשית האלף ה-4 לפנה"ס. על פי ההיפותזה, בראשית האלף ה-3 לפנה"ס התפשטו עמים נוודים אלו ברחבי הערבה הפונטית-כספית ואף חדרו למזרח אירופה.
גיפו (מחוז)
מחוז גיפו (ביפנית: Gifu-ken ,岐阜県) הוא אחד ממחוזות יפן. המחוז, שבירתו היא העיר גיפו, נמצא באזור צ'ובו שבמרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן.
בזכות מיקומו המרכזי באזור יפן, שיחק המחוז תפקיד משמעותי בדרכי יפן, כמחבר בין המזרח למערב. במהלך תקופת סנגוקו, נודעה האמירה על גיפו - "השולט בגיפו, שולט ביפן".
היסטוריה
חבל הארץ המוכר כיום כמחוז גיפו, נהפך לחלק מחצר יאמטו באמצע המאה הרביעית לערך. בשל מיקומו המרכזי במרכז האי הונשו, המחוז היה מוקד בקרבות רבים בהיסטוריה של יפן, כאשר הבולט מבין המוקדמים הוא מלחמת ג'ינשין ב-672, אשר הובילה לביסוס הקיסר טמו כקיסר ה-40 של יפן.
אזור המחוז מכיל את הפרובנציות הישנות של הידה ומינו, כמו כן חלקים קטנים יותר מאהיזן ושיננו. השם של המחוז נובע מעיר בירתו, גיפו, אשר שמה ניתן לה בידי אודה נובונאגה במהלך הקמפיין שניהל לאיחוד כל יפן, ב-1567. האות הראשונה באה מההר האגדי קישין (岐山), אשר ממנו אוחדה כמעט כל סין והאות השנייה באה מצ'ופו (曲阜), העיר בה נולד קונפוציוס. נובונאגה בחר באותיות אלו כיוון ששאף לאחד את כל יפן, וקיווה להיתפש כדמות גדולה וחשובה בראי ההיסטוריה. המחוז היווה את מרכז יצור החרבות ביפן. בעקבות כך נודעה העיר סקי אשר במחוז, כמקום בו מייצרים את החרבות הטובות ביותר ביפן. בשלבים מאוחרים יותר, בלטה העיר בתעשיית האופנה שלה, במיוחד בעיר גיפו.
ב-28 באוקטובר 1891, העיר המודרנית מוצו הייתה מוקד רעידת אדמה של הרעידה ההמינו-אוורית, אשר עוצמתה מוערכת ב-8 בסולם ריכטר. הרעידה השאירה סדק ענק באדמה, אשר עדיין ניתן לצפייה.
לאסלו שויום
לאסלו שויום (בהונגרית: Sólyom László, בתעתיק פונטי: ; נולד ב-3 בינואר 1942) הוא משפטן ופוליטיקאי הונגרי ששימש כנשיא הונגריה בין השנים 2005 ל-2010.
ביוגרפיה
שויום נולד בעיר ההונגרית הדרומית פץ'. הוא למד משפטים באוניברסיטת פץ' וסיים את לימודיו ב-1965. שויום שימש כפרופסור באוניברסיטאות ובמכוני משפטים בבודפשט: ב-ELTE משנת 1983, ב-PPKE משנת 1996 ובאקדמיית השפה הגרמנית ע"ש ג'ולה אנדראשי משנת 2002. הוא עבד גם ביינה, גרמניה במשך 3 שנים.
בתחילת הקריירה הפוליטית שלו, בסוף שנות ה-80, שימש כיועץ משפטי לארגוני זכויות הסביבה והאזרחים. כמייסד "מעגל הדנובה" היה לו תפקיד משמעותי בענייני הגנת הסביבה, כמו למשל מניעת הקמת סכר נאג'מארוש, שבנייתו הייתה פוגעת באזורי המחיה בחלקה הצפוני של הדנובה. הוא נמנה עם המייסדים של מפלגת הפורום ההונגרי הדמוקרטי (MDF) בשנת 1987, והכריז שהמפלגה מהווה אופוזיציה במשא ומתן החשוב שהוביל לשינוי צורת השלטון בהונגריה ולכינונה של דמוקרטיה פרלמנטרית.
ב-1989 היה שויום חבר בוועד המרכזי של המפלגה למשך זמן קצר, אולם הוא עזב את עיסוקיו בפוליטיקה הפנימית של המפלגה כבר באותה שנה, לאחר שנבחר לבית המחוקקים ההונגרי. הוא זכה בנשיאות הבית חצי שנה מאוחר יותר, והחזיק במשרה זו עד 1998. במהלך אותה התקופה, לבית המחוקקים היה תפקיד משמעותי בייצוב הדמוקרטיה וחיזוקה בהונגריה. באותה משרה הוא תרם לביטול עונש המוות במדינה, והגנה על זכויות מידע, חופש הדעה והמחשבה. כמו כן, הוא הביא להגנה חוקתית על אזרחיה ההומוסקסואלים של הונגריה.
ב-7 ביוני 2005 נבחר שויום לכהן כנשיא הונגריה והחליף את פרנץ מאדל, לאחר שניצח בבחירות את מועמדת המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית, קטאלין סילי והוא הושבע לנשיאות ב-5 באוגוסט 2005.
מיקור חוץ
מִיקּוּר חוּץ (תרגום מילולי מאנגלית: Outsourcing, נקרא גם: אָאוּטְסוֹרְסִינְג) הוא שיטת ניהול מודרנית, שבבסיסה עומד הרעיון להוציא מהארגון את תפעול הפעילויות שאינן נמצאות בבסיסו ולהעבירן לחברות אחרות או לקבלן, ולהותיר בתפעול ובניהול ישיר רק את פעילויות הליבה. שיטה זו מאפשרת לארגון להתמקד בתחום התמחותו, להשקיע את מרב המשאבים בכך, ולקיים מוטת שליטה יעילה על האגפים היצרניים בו.
השימוש בשיטת מיקור חוץ התגבר בשלהי המאה העשרים, עם התפתחות תעשיית ההיי-טק, מערכות המידע והכלכלה העולמית, והיווצרות "הכפר הגלובלי". שיטה זו נתנה מענה לצורך לקצר זמני תגובה, לחסוך בעלויות, לעבוד מסביב לשעון ולהעסיק עובדים מיומנים בעלויות מינימליות. בארצות הברית, למשל, הרווח ממיקור חוץ של שירותים אל מחוץ לארצות הברית, הסתכם בשנת 2004 ביותר מ-60 מיליארד דולר. עם ירידת חשיבות המיקום בתחומי השיווק, המימון והייצור, פחת מאוד הצורך במבנה הריכוזי המסורתי של כלל האגפים תחת קורת גג אחת. על פי שיטה זו, בסביבה דינמית ולא צפויה, זמן התגובה של הארגון לשינויים הוא גורם קריטי. בשיטה זו נבחנות כלל פעילויות הארגון, ואלו שאינן מהוות גורמי ליבה, קרי, לארגון יש יתרון בשמירתם, מוצאות החוצה - באמצעות חברות משנה, קבלנים חיצוניים, ארגונים מומחים וכו'. כך נחסכות התשומות אותן משקיע הארגון בקשרים החיצוניים, ומופנות לטיפול בבעיותיו הפנימיות.
שיטה נפוצה לבחירת חברת מיקור חוץ היא באמצעות מכרז - הארגון מגדיר את סוג ואופי השרות לו הוא זקוק, ומפרסם מכרז חיצוני. כאשר המכרז נעשה בצורה נכונה, נוצרת תחרות בין מספר חברות, תחרות המבטיחה רמת שירות גבוהה ומחיר נמוך. עם זאת, לשיטת מיקור החוץ קיימים מספר חסרונות בולטים, אשר עלולים למנוע את יישומה בארגונים שונים:
ניתן להבדיל באופנים אחדים לשימוש במיקור חוץ:
יש להבחין בין העסקת עובדים באמצעות קבלן כוח אדם ובין העברת משימות למיקור חוץ. ההבדל המהותי בין השניים הוא בשאלת הניהול היומיומי של העובד. בהעסקה באמצעות קבלן כוח אדם, המעסיק בפועל הוא המנהל את פעילותו של העובד, ואילו בהעברת משימות למיקור חוץ, הגוף המבצע את המשימה הוא המנהל את פעילותו של העובד.
משטרת וינה
כבירת אוסטריה, סידורי הביטחון ייחודיים לעיר. כך למשל, הממשלה הפדרלית היא זו האחראית לאספקת שירותי החירום ואכיפת החוק, מאז הקמת משטרת וינה לראשונה עוד בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 ומאז מתקיימת ברציפות. לעיר אין כוח שיטור עצמאי ומשטרת המדינה היא האחראית באופן ישיר לכוחות השיטור, שכפופים ישירות לשר הפנים האוסטרי.
כתובת מטה המשטרה היא Schottenring 7-9, 1010 Wien. מאז 2008 מפקד המשטרה הנוכחי הוא גרהרד פירשטל.
גלישת שלג
גלישת שלג או סנואובורד (באנגלית: Snowboarding, נכתב גם סנובורד) היא פעילות פנאי וספורט אולימפי שכרוכה בירידה במדרון מכוסה בשלג בזמן עמידה על גלשן שלג המחובר לרגליו של רוכב.
גלישת שלג פותחה בהשראתם של הסקייטבורד, המזחלות, הגלישה והסקי. הוא פותח בארצות הברית בשנת 1960 והפך לספורט אולימפי בשנת 1998. הפופולריות שלו (כפי שנמדדה על ידי מכירות ציוד) הגיע לשיא בשנת 2007 ונמצאת בירידה מאז.
היסטוריה
ספורט גלישת השלג המודרני החל בשנת 1965 כאשר שרמן פופן, מהנדס במוסשגון, מישיגן, המציא צעצוע לבנותיו על ידי חיזוק שני מגלשים יחד וצירוף חבל לקצה אחד כדי שתהיה לגולש שליטה מסוימת בעת שעמד על הלוח והחליק במורד ההר. לצעצוע הוצמד הכינוי "סנורפר" (שילוב של שלג וגולש באנגלית "snurfer") על ידי אשתו ננסי. הצעצוע נעשה פופולרי בקרב חבריהן של בנותיו ושרמן הציע את הרעיון ליצרן, החברה ברונסוויק, שמכרה כמיליון סנורפר בעשור לאחר מכן. בשנת 1966 לבדה יותר מחצי מיליון סנורפר נמכרו.
בשלהי שנות ה-70, ארגן פופן תחרויות סנורפר באתר סקי מישיגן שמשכו חובבים מכל רחבי הארץ. אחד מהחלוצים הראשונים אלה היה טום סימס, שחיבב סקייטבורד. כתלמיד כיתה ח' בהדונפילד, ניו ג'רזי, בשנות ה-60, סימס בנה סנואובורד בבית הספר שלו על ידי הדבקת שטיח לחלק העליון של פיסת עץ והצמדת יריעות אלומיניום לתחתיתה. הוא ייצר סנואובורדים באמצע שנות ה-70 והסנואובורד הפך לספורט אולימפי בשנת 1998. מאמרים על המצאתו במגזיני המיינסטרים כמו ניוזוויק עזרו לפרסם את הספורט הצעיר.
לא כל החלוצים היו מארצות הברית; בשנת 1976, חובבי הסקייטבורד הוולשים ג'ון רוברטס ופיט מתיוס פיתחו סנואובורד משלהם לשימוש במדרונות הסקי היבש המקומיים שלהם.
כמו כן, בשנת 1977, ג'ייק ברטון קרפנטר, יליד ורמונט שנהנה לגלוש מגיל 14, הרשים את הקהל בתחרות גלישה במישיגן עם כריכות שנועדו להבטיח את חיבור רגליו ללוח. באותה שנה, הוא ייסד את חברת " סנואובורד ברטון" בלונדונדרי, ורמונט. "סנואובורד" היו עשויים לוחות עץ גמישים והיו להם מקומות לרגליים. מעט מאוד אנשים רכשו סנואובורד כי המחיר של הלוח נחשב גבוה מדי. בסופו של דבר סנואובורד ברטון תהפוך לחברה הגדולה ביותר בעסק.
בשנת 1982, מרוץ הסנואובורד הלאומי הראשון של ארצות הברית נערך ליד וודסטוק, ורמונט. במירוץ, שאורגן על ידי גרייבס, זכה גולש הקבוצה הראשון של ברטון - דאג בוטון.
בשנת 1983, באליפות העולם הראשונה נערכה תחרות חצי צינור בסודת ספרינגס, קליפורניה. טום סימס, מייסד סנואובורד סימס, ארגן את האירוע בעזרת מייק ז'ינטרי, מדריך סנואובורד בסודת ספרינגס.
בשנת 1985, גביע העולם הראשון נערך בצורס, אוסטריה, אירוע ששימש כזרז נוסף להכרה של סנואובורד כספורט תחרותי בינלאומי רשמי.
בשנת 1990, הפדרציה הבינלאומית לסנואובורד (ISF) הוקמה כדי לספק תקנות תחרות אוניברסליות. בנוסף, איגוד הסנואובורד של ארצות הברית (USASA) מספקת קווים מנחים ומפעילה תחרויות סנואובורד בארצות הברית כיום, אירועי סנואובורד פופולריים כמו משחקי החורף X, Air & Style, ארצות הברית הפתוחה, משחקים אולימפיים ואירועים אחרים המשודרים ברחבי העולם.
בתחילה, אזורי סקי אימצו את הספורט בקצב איטי יותר מאשר ציבור ספורט החורף. ואכן, במשך שנים רבות, הייתה איבה בין גולשי סקי וגולשי סנואובורד. בתחילה גולשי הסנואובורד גורשו מהאתרים על ידי פקידי הפארקים. לאחר מכן במשך כמה שנים גולשי הסנואובורד נאלצו לקחת הערכת כישורים קטנה לפני שהורשו לעלות על הרכבל שהוביל לאתרי הגלישה. זאת משום שחשבו שגולש לא מיומן עלול להוריד את השלג מההר. בשנת 1985, רק שבעה אחוזים מאזורי הסקי בארצות הברית אפשרו סנואובורד, עם שיעור דומה באירופה. כשהציוד והמיומנויות השתפרו, סנואובורד הפך מקובל יותר. בשנת 1990, היו אזורי סקי נפרדים גדולים במדרונות ההרים שהוקצו במיוחד לסנואובורד. כיום, כ-97% מכל אזורי הסקי בצפון אמריקה ובאירופה מאפשרים סנואובורד, וביותר ממחציתם יש מקפצות, מסילות וחצי צינורות. שנה מצוינת לסנואובורד הייתה 2004, עם 6.6 מיליון משתתפים. דובר התעשייה אמר כי "בני שנים עשרה הם גולשים טובים ממבוגרים." באותה הזדמנות אמר גם שרוב גולשי הסנואובורד הם בני 18–24 שנים וכי נשים מהוות 25% מהמשתתפים. בעונת הגלישה 2009–2010 היו 8.2 מיליון גולשי סנואובורד בארצות הברית ובקנדה. חל גידול של 10% גולשים בהשוואה לעונה הקודמת, והם היוו יותר מ -30% מכל משתתפי ספורט השלג. ב-2 במאי 2012, הוועד הפאראלימפי הבינלאומי הודיע כי סנואובורד אדפטיבי (שזכה לכינוי "פרא- סנואובורד") יצטרף לספורט הנכים והופעתו הראשונה כספורט עם מדליה לגברים ונשים יהיה במשחקי חורף הנכים 2014 שיתרחשו בסוצ'י, רוסיה.
סגנונות
מאז הקמתו של סנואובורד כספורט חורף ממוסד, התפתחו בתחום הסנואובורד כמה סגנונות שונים, כאשר כל אחד מהם כולל ציוד משלו וטכניקה מיוחדת משלו. הסגנונות הנפוצים ביותר כיום הם: גלישה חופשית, פריסטייל (סגנון חופשי), ומרוץ חופשי. סגנונות אלה משמשים גם לסנואובורד הפנאי וגם לסנואובורד המקצועי. למרות שכל סגנון הוא ייחודי, לפעמים יש חפיפה ביניהם.
Jibbing
"Jibbing" היא גלישה על משטחים שאינם סטנדרטיים, אשר בדרך כלל כוללת ביצוע טריקים. המילה "Jib" היא גם שם עצם ופועל, בהתאם לשימוש של המילה. כשם עצם המילה כוללת מסילות מתכת, קופסות, ספסלים, מדפי בטון, קירות, כלי רכב, סלעים ועצים. וכפועל היא מתייחסת לפעולה של קפיצה, החלקה או גלישה על גבי חפצים שאינם שלג. דבר המשפיע ישירות על ידי שחיקת הסנואובורד. משמעות המילה "Jibbing" היא טכניקת גלישה חופשית.
בדרך כלל משתמשים בטכניקה באתרי נופש המיועדים לסנואובורד אבל אפשר להשתמש בטכניקה גם בסביבה עירונית.
גלישה חופשית
גלישה חופשית היא גלישה תוך שינוי סגנונות סנואובורד שונים בתנועה חלקה, כך שהשילוב הופך לסגנון בפני עצמו.
פריסטייל
סנואובורד פריסטייל הוא סגנון הכולל ביצוע טריקים. בפריסטייל, הרוכב מנצל תוואי שטח טבעיים או מעשה ידי אדם כגון מסילות, מקפצות, קופסאות, או אינספור עזרים שונים על מנת לבצע טריקים. זהו מרוץ הכל כלול פופולרי שמייחד את ההיבטים היצירתיים של סנואובורד, בניגוד לסגנונות אחרים כמו סנואובורד אלפיני.
סנואובורד אלפיני
סגנון זה מתרחש בשלג קשה וצפוף או גלישות מהירות ומתמקד בפניות חדות, כמו גלישת גלים או סקייטבורד ארוך. הקפיצות כמעט ולא מתרחשות או שהן קטנות. סנואובורד אלפיני מהווה מחלק קטן מאוכלוסיית הסנואובורד הכללית, אך יש לו קהילה חברתית מקושרת היטב ויצרני לוח מיוחדים משלו. ציוד הסנואובורד האלפיני הוא מגף קשיחה הדומה למגף סקי ומערכת כריכה עם סנואובורד שהוא נוקשה וצר על מנת לשלוט עליו בפניות מהירות ועוצמתיות. גולש אלפיני מיומן יכול לחבר סיבובים רבים בריצה אחת תוך הצבת גופו בקירוב רב לאדמה בכל פנייה, בדומה לסקי מים. בהתאם לגורמים כמו קשיחות השלג, רדיוס הפניה ואישיות הגולש הפניה יכולה להיעשות באיטיות או במהירות. גולשים עושים חצאי עיגולים מושלמים בכל פניה, כאשר הסנואובורד הוא בניצב לכיוון הירידה והתחלת הפניה היא על שולי המדרון.
סגנון מדרון
המתחרים בסגנון מדרון נדרשים לבצע טריקים בזמן ירידה במדרון. הגולשים זזים מסביב, לאורך, לרוחב, מעל או מתחת לפני השטח. המסלול מלא במכשולים כגון תיבות, מסילות, מקפצות, זרוע של עגורן (כולל כל דבר שהסנואובורד או הרוכב יכולים להחליק עליו). הגולשים בתחרויות אלו בוחרים מסלול פרטי בתוך שטח הפארק. על מנת לנצח בתחרות בסגנון מדרון יש לבחור את הקו הטוב ביותר והקשה ביותר בשטח הפארק ולבצע בזה אחר זה טריקים על ידי המכשולים. רושם כללי הוא גם גורם בזכייה בתחרות בסגנון מדרון. הרוכב שביצע את הטריקים הקשים ביותר לא תמיד ינצח את הרוכב שביצע את הטריקים הקלים יותר.
Big air
תחרויות Big air הן תחרויות שבהם הגולשים נדרשים לבצע טריקים לאחר קפיצה ממקפצה הנבנית במיוחד בשביל אותו אירוע. מתחרים מבצעים טריקים באוויר, במטרה להשיג כמה שיותר גובה ומרחק, כל זאת תוך הבטחת נחיתה נקייה. תחרויות רבות דורשות מהרוכב לעשות טריק כדי לזכות בפרס אך כמה תחרויות מבוססות אך ורק על גובה ומרחק של ההשקה של הסנואובורד.
חצי צינור
חצי צינור הוא תעלה חצי עגולה שנחפרה בהר או רמפה מורכבת משלג הבנויה למטרה זו, עם קירות בגובה 2.5-7 מטר. מתחרים נדרשים לבצע טריקים בזמן הגלישה מצד אחד למשנהו ובזמן שהם באוויר מעל צידי הצינור.
Boardercross
Boardercross המכונה גם "Boarder X" ו- " סנואובורד X", הוא ספורט חורף מאוד פופולרי, אבל חדש יחסית, אשר החל בשנת 1980 והרוויח את מקומו כספורט חורף אולימפי רשמי בשנת 2006. ב־boardercross, מתחרים כמה רוכבים (בדרך כלל 4 עד 6) במסלול דומה למסלול מוטוקרוס אופנוע (עם קפיצות, סוללות עפר ומכשולים אחרים שנבנו מהשלג במדרון מושלג). שלא כמו תחרויות ראש-בראש מסורתיות, המתחרים משתמשים באותו השטח, וכתוצאה מכך לעיתים הם מתנגשים אחד בשני.
מרוץ סנואובורד
במרוץ סנואובורד, הגולשים חייבים להשלים ירידה הבנויה מסדרה של שערים הממוקמים בשלג במרחקים קבועים. שער מורכב ממוט גבוה, ומוט קצר, המחוברים על ידי פנל משולש. כאשר על הגולש לעבור סביב הצד הקצר של השער. ישנם 3 פורמטים עיקריים המשמשים במרוץ סנואובורד: אדם אחד, מסלולים מקבילים או מספר אנשים על אותו מסלול באותו הזמן (SBX).
תחרויות
בין תחרויות הסנואובורד הגדולות יותר אפשר למנות את: ה-"Air & Style", ה- "X-Trail Jam", התחרות הפתוחה בברטון, "Shakedown", אליפויות העולם של הפדרציה הבינלאומית לסקי (FIS), גביע העולם של הפדרציה הבינלאומית לסקי, משחקי חורףX- וה"Winter Dew Tou".
אירוע ה- "Superpark" של מגזין ה-"snowboarder" נוצר בשנת 1996. כשמעל ל-150 מהגולשים המקצועיים בעולם הוזמנו על מנת לקדם את סגנון הפריסטייל על הפארקים המתקדמים ביותר.
חלק מגישת תחרויות הסנואובורד היא להבטיח כיף מרבי, אירוע איכותי וקידום הסנואובורד. כמשקף את נקודת המבט הזו של תחרויות הסנואובורד, אפשר למצוא את "Anti Contests" שרעיונות אלו כוללים חלק גדול מהזהות שלו, ה"Holy Oly Revival" בפארק "Summit at Snoqualmie", ה"Nate Chute Hawaiian Classic" בוַייטְפִיש (באנגלית Whitefish), תחרויות ה"anti-contst" המקוריות, התחרויות העולמיות "Quarterpipe" וה"Grenade Games".
איגוד הסנואובורד של ארצות הברית (USASA) כולל שלוש חטיבות שונות של תחרויות הכוללות סנואובורד אלפיני, פריסטייל, ו"boardercross". התחרויות בסגנון האלפיני מורכבות מסללום ענק וסללום שבהם נבדקות הזריזות והיכולת לבצע פניות חדות של סנובורד. תחרויות הפריסטייל מורכבות מסגנון מדרון וחצי צינור. ב" boardercross " הרעיון הוא להיות הגולש הראשון במורד ההר כאשר הגולשים מתחרים אחד בשני דרך מסלול מכשולים עם סיבובים קשים ופוטנציאל גדול להיפגע. ל" USASA " יש 36 תחרויות סנובורד אזוריות שכל אדם יכול להתחרות בהן.
ז'וניניו
קריירה
ז'וניניו התחיל את הקריירה בקבוצת הכדורגל ספורט קלוב רסיפה, ולאחר עונה מוצלחת במועדון עבר למועדון ואסקו דה גאמה. הוא שיחק בקבוצה במשך 7 שנים והיה שחקן מפתח בקבוצה. הוא עימה זכה פעמיים בליגת העל הברזילאית ב-1997 וב-2000 ובגביע ליברטדורס. בזכות הצלחתו בקבוצה, זכה ז'וניניו לאהבת אוהדי הקבוצה.
ב-7 בספטמבר 1999 היה לשחקן הראשון בהיסטוריה שמשתתף בשני משחקים רשמיים בשתי מדינות שונות באותו יום, לאחר שעלה כמחליף במשחק של נבחרת ברזיל מול נבחרת ארגנטינה, ולאחר מכן טס לאורוגוואי והשתתף במשחק של קבוצתו ואסקו דה גאמה מול נסיונל ממונטווידאו במסגרת גביע מרקוסור.
בשנת 2001 עבר לשחק באולימפיק ליון הצרפתית. מאז החל ז'וניניו לשחק בקבוצה, זכתה הקבוצה בשבע אליפויות הליגה הצרפתית רצופות. בנוסף, זכה ז'וניניו עם הקבוצה בגביע הצרפתי בשנת 2008. ההישג האירופי של הקבוצה ושל ז'וניניו היה הגעה לרבע גמר ליגת האלופות שלוש פעמים.
בשנת 2009, לאחר שמונה עונות במהלכן זכה בשבע אליפויות, עזב ז'וניניו את ליון ועבר לאל-גארפה מקטר שם שיחק שתי עונות. בשנת 2011 חזר ז'וניניו לברזיל וחתם בוואסקו דה גאמה.
ב-17 בדצמבר 2012 חתם ז'ונינו בקבוצת ניו יורק רד בולס מליגת ה-MLS.
ב-11 ביולי 2013 חתם ז'ונינו בואסקו דה גאמה הברזילאית. זוהי הקדנציה השלישית של השחקן במועדון.
ז'וניניו שיחק 44 משחקים בנבחרת ברזיל וזכה עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות בשנת 2005. יתר על כן, הוא השתתף ז'וניניו במונדיאל 2006. במונדיאל 2006 פתח ז'וניניו בנבחרת ברזיל בשני משחקים (נגד צרפת ויפן) ועלה מהספסל במשחק אחד (נגד גאנה). לאחר הטורניר הודיע על פרישה מהנבחרת הלאומית.
ב-30 בינואר 2014 הודיע ז'וניניו על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39.
מרגרט ברבידג'
אלינור מרגרט ברבידג' (באנגלית: Eleanor Margaret Burbidge; 12 באוגוסט 1919 - 5 באפריל 2020) הייתה אסטרופיזיקאית אמריקאית ילידת בריטניה, שהתפרסמה במחקריה בנושאי אסטרונומיה. תרמה רבות לחקר הקוואזרים, לחקר היווצרות גלקסיות והתפתחותן, ולהבנת תהליכי היווצרות יסודות כימיים בליבת הכוכבים באמצעות היתוך גרעיני. זכתה בפרסים מדעיים וכיהנה כמנהלת מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'.
קריירה מדעית
מרגרט ברבידג' נולדה בשם אלינור מרגרט פיצ'י בדבנפורט, בריטניה. שני הוריה היו כימאים. בגיל שלוש או ארבע יצאו לחופשה משפחתית בצרפת במעבורת לילה והיא בילתה את ההפלגה בצפייה בכוכבים, ומאז לא חדלה להתעניין באסטרונומיה.
בשנת 1936 החלה ללמוד אסטרונומיה ביוניברסיטי קולג' לונדון, שם קיבלה בשנת 1943 תואר דוקטור באסטרונומיה. בשנת 1945 ביקשה להתקבל ללימודי המשך במכון קרנגי למדע, אך בקשתה נדחתה מכיוון שהתפקיד כלל מחקר אסטרונומי במצפה הר וילסון, תפקיד שהיה שמור באותה תקופה לגברים בלבד.
בשנת 1951 עברה לוויסקונסין ושם עבדה במשך שנתיים במצפה הכוכבים ירקיז של אוניברסיטת שיקגו. תחום המחקר העיקרי שלה היה ההרכב הכימי של כוכבים. היא חזרה לבריטניה בשנת 1953 והחלה סדרת מחקרים מדעיים בשיתוף עם בעלה, ג'פרי ברבידג', וכן עם ויליאם אלפרד פולר ופרד הויל. צוות זה הגדיר את התאוריה האסטרופיזית של נוקליאוסינתזה כוכבית, שפורסמה על ידם במאמר בכתב העת "Reviews of Modern Physics" בשנת 1957. מאמר זה נחשב לבסיס הנוקליאוסינתזה הכוכבית, והוא אחד המאמרים המדעיים המשפיעים ביותר בתחום זה.
בשנת 1955 הצליחה ברבידג' סוף סוף להגיע למצפה הר וילסון, לאחר שהתחזתה לעוזרת המחקר של בעלה. כאשר נודע הדבר להנהלה, הם הסכימו לתת לה גישה לאתר בתנאי שהיא ובעלה יתגוררו בקוטג' נפרד ולא במעונות המתחם, שתוכננו לגברים בלבד.
בשנת 1972 מונתה למנהלת מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'. במשך 300 שנה, מאז ייסוד מצפה הכוכבים המלכותי, מנהל מצפה הכוכבים קיבל את תואר "האסטרונום המלכותי" וכן קיבל מענק שנתי מבית המלוכה. לקראת מינויה פוצלו שני התארים: ברבידג' מונתה למנהלת מצפה הכוכבים המלכותי, וסר מרטין רייל קיבל את תואר האסטרונום המלכותי. בטקס כניסתה לתפקיד נשאה ברבידג' דברים בהם אמרה בפירוש שמנעו ממנה לקבל את תואר האסטרונום המלכותי בגלל אפליית נשים, וקראה להשוואת תנאיהם של גברים ונשים בתחום האסטרונומיה.
באותה שנה סירבה לקבל את פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה מכיוון שזהו פרס המוענק לנשים בלבד: "הגיע הזמן שתסולק האפליה לטובת נשים, כמו גם נגד נשים, בחיים המקצועיים." האגודה האמריקאית לאסטרונומיה, המעניקה את הפרס, העניקה לה כעבור 12 שנה פרס על שם הנרי נוריס ראסל, שנחשב לאות הכבוד הגבוה ביותר, ללא קשר למגדר.
בשנת 1976 הפכה לנשיאה הראשונה של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה. בשנת 1979 הוקם המרכז לחקר אסטרופיזיקה ומדעי החלל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, וברבידג' מונתה למנהלת המרכז. בשנת 1981 נבחרה לנשיאת האגודה האמריקאית לקידום המדע.
עד למותה ב-5 באפריל 2020, ברבידג' המשיכה בתפקידה כפרופסור אמריטוס לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו והמשיכה להיות פעילה במספר תחומי מחקר, בהם קוסמולוגיה לא-סטנדרטית וקוואנטיזציה של הסחה לאדום. היא פרסמה מעל ל-370 מאמרים בתחומי האסטרונומיה.
חיים אישיים
ב-2 באפריל 1948 נישאה לג'פרי ברבידג', אסטרופיזיקאי בריטי שהיה שותף לחלק ממחקריה. בתם, שרה, נולדה בסוף 1956. ג'פרי ברבידג' מת בשנת 2010.
הישגים מדעיים
לאחר קבלת הדוקטורט בשנת 1943, החלה לחקור את היווצרות גלקסיות והתפתחותן באמצעות שילוב חדשני של ספקטרומטר אופטי בטלסקופים. במצפה הכוכבים של אוניברסיטת שיקגו התמקדה בהבנת תהליכי היווצרות יסודות כימיים בליבת הכוכבים באמצעות היתוך גרעיני, בכוכבי B ובמבנה הגלקסיה.