cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסיפוביצ'י
הקהילה היהודית
הקהילה גדלה לאורך השנים ביחד עם העיר, ולפי מפקד אוכלוסין שנערך ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בה 1,694 יהודים, כ-12% מכלל האוכלוסייה. לאחר תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות גויסו גברים כשירים לצבא האדום, ומספר קטן של יהודים הצליחו להימלט מזרחה, כך שעם הכיבוש הנאצי ב-30 ביוני 1941 נותרו בה בין 1,200 ל-1,300 יהודים. זמן קצר לאחר הכיבוש, ביצעו הנאצים רישום של כלל היהודים, והטילו עליהם עבודות כפייה.
באזור אוגוסט 1941 הוקם גטו בחלקה הדרומי של העיר, ולאחר שהיהודים רוכזו בו הוטל עליהם לשאת טלאי צהוב ועוד מגבלות שונות, ובהן איסור יציאה מתחומי הגטו ויצירת קשר על האוכלוסייה הבלארוסית. ב-11 באוקטובר בוצעה אקציה במהלכה נלקחו מהגטו 300 יהודים על ידי חיילי ורמאכט ואס אס למגורים צבאיים, רכושם הוחרם, והם נורו למוות על ידי כיתת יורים של חיילים גרמנים. ב-5 בפברואר 1942 חוסל הגטו סופית על ידי פלוגת אס אס.
פיטר ואן דן הוחנבאנד
פיטר קורנליס מרטין ואן דן הוחנבאנד (בהולנדית: Pieter Cornelis Martijn van den Hoogenband; נולד ב-14 במרץ 1978) הוא שחיין עבר הולנדי, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות מהן 3 זהב, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. הוא בעל 10 מדליות מאליפות העולם, 8 כסף ו-2 ארד ושיאן העולם בעבר במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר חופשי. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה את המשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי מתחת ל-48 שניות.
ואן דן הוחנבאנד זכה למספר כינויים, בהם: "ההולנדי המעופף" (The Flying Dutchman), "הדולפין ההולנדי" (The Dutch Dolphin), ו"הוגי" (Hoogie).
ביוגרפיה
ואן דן הוחנבאנד נולד במאסטריכט, לקייס-ריין ואן דן הוחנבאנד (Cees Rein van den Hoogenband) ואסטריד ורוור (Astrid Verver), לשעבר זוכת מדליית כסף באליפות אירופה בשחייה במשחה ל-800 מטר חופשי.
הוא גדל בחלדרופ, שם שחה במסגרת מועדון הספורט פ.ס.וו. איינדהובן, שבו עבד אביו כרופא של קבוצת הכדורגל השייכת למועדון, פ.ס.וו. איינדהובן. לפני אולימפיאדת אטלנטה ב-1996, אמו, אסטריד, אימנה את נבחרת השחייה ההולנדית. בהיותה מאוכזבת מהיעדר תמיכה הולמת לשחיינים המייצגים את הולנד, ביקשה אסטריד את עזרתו של בן זוגה, קייס-ריין. קייס-ריין ואן דן הוחנבאנד החליט לייסד קרן קטנה ובעזרת קשריו המקצועיים הצליח לגייס בשלב הראשון 20 נותני חסות; כל אחד מהם שילם 2,500 דולר כדי לממן מדריך לקבוצה. נבחרת השחייה ההולנדית הצליחה לבסוף לחתום על חוזה עם פיליפס, נייק וספידו. בסופו של דבר, הזוג ואן דן הוחנבאנד הצליח להביא למימון פתיחת בית ספר לשחייה במקום מגוריהם, איינדהובן, שם גם התאמן בנם, פיטר.
פריצתו של ואן דן הוחנבאנד לתודעה הבינלאומית התרחשה באולימפיאדת אטלנטה. הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.13 שניות, כשהמנצח במשחה בתוצאה 48.74 שניות, היה האלוף האולימפי אלכסנדר פופוב מרוסיה. הישגים נוספים באולימפיאדה זו כללו את המקום הרביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.36 דקות, אחרי המנצח דניון לואדר מניו זילנד שניצח עם 1:47.63 דקות; מקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי עם תוצאה של 3:19.02 דקות; מקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה 7:21.96 דקות; מקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.67 שניות (ראשון בגמר ב') ומקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה 3:42.42 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה, בשנת 1998 זכה ואן דן הוחנבאנד בשתי מדליות. במדליית הכסף הוא זכה במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:16.77 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא תחרות חדש (7:12.48 דקות) ולפני בריטניה (7:17.33 דקות). במדליית הארד הוא זכה במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.65 דקות, אחרי מייקל קלים מאוסטרליה (1:47.41 דקות) ומאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה (1:48.30 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000), זכה ואן דן הוחנבאנד ב-4 מדליות, שתיים מזהב ושתיים מארד. במשחה ל-200 מטר חופשי בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם חדש בתוצאה של 1:45.35 דקות. בשלב הגמר הוא זכה במדליית זהב באותה תוצאה בדיוק והקדים את שיאן העולם הקודם איאן ת'ורפ מאוסטרליה (1:45.83 דקות) ורוסולינו מאיטליה (1:46.65 דקות). בשלב חצי הגמר במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, קבע שיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 47.84 שניות והיה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-48 שניות. בשלב הגמר זכה ואן דן הוחנבאנד במדליית זהב בתוצאה של 48.30 שניות, לפני פופוב, האלוף האולימפי מברצלונה ואטלנטה (48.69 שניות) וגארי הול ג'וניור מארצות הברית (48.73 שניות). שיאו העולמי החזיק מעמד עד 2008. בנוסף, זכה ואן דן הוחנבאנד בשתי מדליות ארד. אחת, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.03 שניות, אחרי האמריקאים אנתוני ארווין והול שזכו בצוותא במדליית זהב (21.98 שניות). השנייה, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:12.70 דקות, תוך שהוא קובע את הזמן המהיר בתחרות בזינוק שליחים (1:44.88 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.53 דקות.
ואן דן הוחנבאנד היה לשחיין הראשון מאז מארק ספיץ ב-1972, שזכה במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר חופשי באותה אולימפיאדה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן, בשנת 2001 זכה ואן דן הוחנבאנד ב-4 מדליות כסף. במשחה ל-50 מטר חופשי הוא זכה במדליה כשהשיג תוצאה של 22.16 שניות אחרי ארווין (22.09 שניות) ולפני רולנד סקומן מדרום אפריקה וטומוהירו יאמאנוי מיפן (22.18 שניות). מדליה נוספת קיבל ואן דן הוחנבאנד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.43 שניות, אחרי ארווין (48.33 שניות) ולפני לארס פרולאנדר משוודיה (48.79 שניות). במשחה ל-200 מטר חופשי זכה במדליית כסף עבור תוצאה של 1:45.81 דקות, אחרי ת'ורפ (1:44.06 דקות) ולפני קליט קלר מארצות הברית (1:47.10 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי זכה ואן דן הוחנבאנד במדליה כשנבחרת הולנד זוכה בתוצאה של 3:14.56 דקות, אחרי אוסטרליה (3:14.10 דקות) ולפני גרמניה (3:17.52 דקות).
ב-2003, בגביע העולם לבריכות קצרות, ואן דן הוחנבאנד ניצח את איאן ת'ורפ במשחה ל-100 מטר ואילו ת'ורפ ניצח את ואן דן הוחנבאנד במשחה ל-200 מטר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד, בשנת 2003 זכה ואן דן הוחנבאנד ב-3 מדליות, 2 כסף ואחת ארד. הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.68 שניות אחרי פופוב (48.42 שניות) ולפני ת'ורפ (48.77 שניות). מדליית כסף נוספת קיבל ואן דן הוחנבאנד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.43 דקות, אחרי ת'ורפ (1:45.14 דקות) ולפני גרנט האקט מאוסטרליה (1:46.85 דקות). את מדליית הארד הוא השיג במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.29 שניות, אחרי פופוב שקבע שיא תחרות חדש (21.92 שניות) ומארק פוסטר מבריטניה (22.20 שניות).
באולימפיאדת אתונה (2004), זכה ואן דן הוחנבאנד בשנית במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.17 שניות, לפני סקומן (48.23 שניות) ות'ורפ (48.56 שניות). בנוסף, הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.23 דקות, אחרי ת'ורפ שקבע שיא אולימפי חדש (1:44.71 דקות) ולפני מייקל פלפס מארצות הברית שקבע שיא אמריקאי חדש (1:45.32 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 חופשי בתוצאה של 3:14.36 דקות אחרי דרום אפריקה שקבעה שיא עולם חדש (3:13.17 דקות) ולפני ארצות הברית (3:14.62 דקות). הוא קבע את התוצאה הטובה ביותר בהיסטוריה, בזינוק שליחים - 46.79 שניות. תוצאה זו נשמרה עד אולימפיאדת בייג'ינג (2008), עת ג'ייסון ליזאק מארצות הברית קבע תוצאה של 46.06 שניות. תוצאות אלו אינן מוכרות כשיאים עולמיים רשמיים אלא כזמנים המהירים ביותר שהושגו. בנוסף, הוא סיים במקום ה-17 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.56 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה ואן דן הוחנבאנד במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.28 דקות, אחרי פלפס שקבע שיא עולם חדש (1:43.86 דקות) ולפני טיי וואן פארק מקוריאה הדרומית (1:46.73 דקות).
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח (במנדרינית: 中国探月 ובאנגלית: Chinese Lunar Exploration Program (CLEP)), הידועה גם כפרויקט צ'אנג-אה (במנדרינית: 嫦娥工程, על שמה של אלת הירח הסינית צ'אנג-אה) היא תוכנית מתמשכת של משימות רובוטיות לחקר הירח, המנוהלת על ידי מינהל החלל הסיני (CNSA). התוכנית משלבת גשושיות, מקפות ירח, נחתות, רוברים וחלליות להחזרת דגימות מהירח, ששוגרו באמצעות משגרי צ'אנג ג'נג. השיגורים והגששויות משתמשים בשילוב אנטנות רדיו - אנטנות של 40 מטר הנמצאות בבייג'ינג ואנטנות 50 מטר בקומינג בשאנגחאי ובאורומצ'י כדי ליצור מערך אינטרפרומטרי של VLBI.
החללית הראשונה של התוכנית, המקפת צ'אנג-אה 1, שוגרה ממרכז מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג ב-24 באוקטובר 2007. המקפת השנייה, צ'אנג-אה 2, שוגרה ב-1 באוקטובר 2010.
השלב השני של התוכנית התחיל עם משימת צ'אנג-אה 3, שכללה נחתת ורובר, ושוגרה ב-1 בדצמבר 2013. משימה זו נחתה בהצלחה על הירח ב-14 בדצמבר 2013.
צ'אנג-אה 4, גם כללה נחתת ויוטו 2, שוגרה ב-7 בדצמבר 2018 ונחתה בהצלחה ב-3 בינואר 2019 על אגן הקוטב הדרומי-אייקטן, בצד הרחוק של הירח, המשימה הראשונה בהיסטוריה לנחות בהצלחה בצד זה. כדי לצור קשר עם הרובר, שוגרה החללית צ'ואה צ'יאו להעברת מידע, הנמצאת בנקודת לגראנז' L2 בין כדור הארץ והירח.
בשנת 2020 שוגרה משימת צ'אנג-אה 5 לנחיתה והחזרת דגימות מהירח. החללית שוגרה ב-23 בנובמבר 2020, נחתה על הירח ב-1 בדצמבר 2020, אספה דגימות מהקרקע ושוגרה מהירח ב-3 בדצמבר 2020. לאחר מפגש במסלול סביב הירח, שבה החללית עם הדגימות חזרה לכדור הארץ ב-16 בדצמבר 2020. זוהי החללית הראשונה שהחזירה דוגמיות מהירח מאז לונה 24, והפעם הראשונה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 שמדינה נוספת החזירה דגימות מהירח מלבד ארצות הברית וברית המועצות.
המטרה הסופית של התוכנית היא לסלול את הדרך למשימות מאוישות לחקר הירח. ראש מינהל החלל הלאומי של סין, ג'אנג קהג'ייֵן, הודיע בשנת 2019, כי סין מתכננת להנחית צוות על הקוטב הדרומי של הירח "בעשר השנים הבאות" (2029–2030).
השלב השני: נחתות ורוברים על הירח
השלב השני כולל משלב מקפות, נחתות על הירח ופריסה של רוברים לחקור את הירח. הנחיתות בוצעו גם בצד הקרוב וגם בצד הרחוק של הירח.
השלב השלישי: החזרת דגימות מהירח
השלב השלישי כולל משימות להחזרת דגימות מהירח.
שלב רביעי: תחנת מחקר על הירח
שלב זה כולל הקמה ובנייה של תחנת מחקר רובוטית ליד הקוטב הדרומי של הירח.
המשימות המתוכננות לשלב זה יכללו:
משימות מאוישות לירח
נכון ל-2020, סין מנהלת מחקרים ראשוניים לבחינת התכנות של נחיתה מאוישת על הירח בשנות ה-2030. ייתכן שסין מעוניינת לבנות בסיס מאויש ליד הקוטב הדרומי של הירח כחלק משיתוף פעולה בינלאומי.
תקשורת פיקוד וטלמטריה לטווח ארוך
אחד האתגרים הראשוניים להצלחת התוכנית הייתה הקמה והפעלת מערכת לתקשורת פיקוד וטלמטריה (TT&C) שתוכל לתקשר עם הגשושיות סביב הירח.
עמידה בתנאי הסביבה של מסלולים ונחיתה לירח
סביבת החלל במסע לירח מורכבת ודורשת עמידה גבוהה יותר בקרינה מאשר במסלול סביב כדור הארץ. כמו כן, אמינות הרכיבים ויכולות זיהוי תקלות נדרשות לאור חוסר תקשורת רציפה עם הגשושיות. טווח הטמפרטורות הקיצוני בנחיתה על הירח דורש בחירה קפדנית של חלקים ויכולת בקרה תרמית גבוהה. נדרשת יכולת של הרוברים לשרוד לילה ירחי.
תכנון המסלול ובקרת הטיסה
תכנון מסלולים לירח מורכב יותר ממסלולי לוויינים סביב כדור הארץ ודורש יכולת לפתור ולהתמודד עם בעיית שלושת הגופים (כדור הארץ, ירח והגשושית). המשימות צ'אנג-אה 1, צ'אנג-אה 2 וצ'אנג-אה 3 נשלחו בתחילה במסלול אליפטי החוצה את מסלול הירח וביצעו תמרון כדי להיכנס ולהתפס במסלול סביב הירח. עם הצלחת תמרון זה, ביצעו תיקוני מסלול כדי להיכנס למסלול הסופי סביב הירח, במספר שלבים.
בקרת הכוון
בזמן תפעול המשימות הגשושיות נדרשות לשמור על הכוון יחסי ספציפי ביחס לכדור הארץ, הירח והשמש. המטע"דים המדעיים צריכים לשמור על הכוון לירח, האנטנות צריכות להיות מכוונות לכדור הארץ כדי לקבל פקודות ולהעביר מידע, והפאנלים הסולרים צריכים להיות מכוונים לשמש כדי להשיג חשמל לתפעול. מהלך התפעול הוא ביצוע מיטוב בין כל הצרכים של תתי-המערכות והמטע"דים.
שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית
בשלב השלישי של התוכנית, דובר על שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית ושימוש במטע"דים של הסוכנות בחלק מהמשימות. מתוכנן מטעד צרפתי על צ'אנג-אה 6.
בקארי סאניה
בקארי סאניה (בצרפתית: Bacary Sagna; נולד ב-14 בפברואר 1983 בסנס שבבורגון, צרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירה
סאניה נולד בסנס, צרפת למשפחה מוסלמית מסנגל שבאפריקה. בן דודו הוא הכדורגלן הסנגלי, איברהימה סונקו. החל לשחק במועדון אוסר, במדיה השתתף ב-87 משחקי ליגה, והיה חלק מההרכב שזכה בגביע הצרפתי ב-2005. בכל אחת משלוש העונות שבהן שיחק באוסר המועדון השתתף בגביע אופ"א, וסאניה שיחק בסך הכל ב-17 משחקים בטורניר. הוא אף נבחר פעם אחת לנבחרת העונה של הליגה בזכות יכולתו הגבוהה בעמדת המגן הימני.
ב-12 ביולי 2007 השלים סאניה את מעברו לארסנל, וקיבל את החולצה מס' 3. משחקו הראשון של סאניה במדי ארסנל הסתיים בניצחון 0–3 על גנצ'לרבירליג'י, במשחק ידידות שנערך באוסטריה ב-19 ביולי 2007. משחקו הראשון של סאניה בפרמייר ליג היה כשפתח בהרכב שניצח את פולהאם 1-2 באצטדיון האמירויות. על אף שסאניה היה חדש יחסית בפרמייר ליג הוא הפך עד מהרה למגן הימני המועדף על ארסן ונגר, במקום עמנואל אבואה שעבר לשחק בקשר ימני.
ב-13 ביוני 2014 חתם סאניה בקבוצת מנצ'סטר סיטי. ב-30 ביוני 2017 סאניה סיים את חוזהו במנצ'סטר סיטי וכתוצאה מזה הוא שוחרר.
ב-3 בפברואר 2018 חתם סאניה בבנוונטו עד לסוף העונה.
נבחרת צרפת
בין 2002 ל-2006 השתתף סאניה ב-28 משחקים במדי נבחרת צרפת עד גיל 21, כולל באליפות אירופה 2006.
הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת הייתה במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת סלובקיה שנערך ב-22 באוגוסט 2007, כאשר עלה כמחליף במקום פרנסואה קלרק. הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי הייתה בניצחון החוץ 0–6 על נבחרת איי פארו ב-13 באוקטובר 2007, במסגרת מוקדמות יורו 2008. היה זה משחקו היחיד במוקדמות הטורניר.
סאניה היה חלק מסגל נבחרת צרפת למונדיאל 2010, והחמיץ את יורו 2012 עקב פציעה. במונדיאל 2014 שותף סאניה במשחק אחד בשלב הבתים.
הלוויה ממלכתית
בעולם
במרבית המדינות קיימים נהלים לטקסי הלוויה למכובדים. בבריטניה מרכבת-תותח מובילה את הגופה לאולם וסטמינסטר שבארמון וסטמינסטר, ומשם מוביל מסע הלוויה לקתדרלת וסטמינסטר או לקתדרלת סנט פול. ההלוויה מיועדת לריבון או לבן זוגו, ולעיתים גם לאישים אחרים שתרומתם לחברה רבה. הלוויה ממלכתית הוצעה למשפחותיהם של פלורנס נייטינגל ושל בנג'מין דיזראלי, ובשני המקרים סירבו המשפחות להצעה. האדם האחרון שנקבר בהלוויה ממלכתית ולא היה בן למשפחת המלוכה הוא וינסטון צ'רצ'יל, ב-1965. הנסיכה דיאנה לא נקברה בהלוויה ממלכתית כי אם בהלוויה טקסית (שהייתה דומה מאוד להלוויה ממלכתית), שכן לא הייתה הריבון או בת זוגו בזמן מותהּ.
בברית המועצות הפכה ההלוויה הממלכתית לטקס פוליטי חשוב, ובהלוויותיהם של לנין ושל סטלין השתתפו אלפים.
בארצות הברית זכאים נשיאים בעבר, בהווה וכאלה שנבחרו אך עדיין לא הושבעו כנשיאים להלוויה ממלכתית. בנוסף, אישים בעלי תרומה רמה לחברה עשוים להיקבר בטקס הלוויה ממלכתי. בין התמונות הזכורות ביותר היא התמונה מהלווייתו של הנשיא ג'ון קנדי, שבה מצדיע לו בנו הפעוט, ג'ון קנדי ג'וניור.
בישראל
במדינת ישראל מתבצעות הלוויות ממלכתיות על פי נוהל "חבצלת", שבו נקבעו האישים הזכאים באופן אוטומטי להלוויה ממלכתית: נשיא המדינה (בהווה ובעבר); ראש הממשלה (בהווה ובעבר); יושב ראש הכנסת (בהווה ובעבר); שר מכהן; נשיא בית המשפט העליון. בנוסף, מתיר החוק לממשלה או לוועדת השרים לענייני סמלים וטקסים לקבוע הלוויה ממלכתית לאישים נוספים. בדרך כלל מדובר באישי ציבור ידועים אשר לא כיהנו באחד התפקידים המאפשרים להם הלוויה ממלכתית, כמו למשל חנה סנש או טדי קולק. עם זאת, במקרים אחרים נתבעות הלוויות ממלכתיות גם למתים אשר מתו באופן סמלי, בלי שהיו עצמם אישי ציבור או שתרמו באופן מיוחד לחברה, למשל במקרה של קורבנות אירועי טרור. צה"ל הוא האחראי בעתות שלום לארגון הלוויה.
בין המקרים בהם נערכה בישראל הלוויה ממלכתית:
בארי (סדרת טלוויזיה)
בארי (באנגלית: Barry) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת הקומדיה השחורה שנוצרה על ידי ביל היידר ואלק ברג. היידר מככב בסדרה בתפקיד הראשי. הסדרה עלתה לראשונה לשידור ב-25 במרץ 2018 ברשת HBO. עונתה השלישית עלתה לשידור ב-24 באפריל 2022. הסדרה חודשה לעונה רביעית ב־19 במאי 2022.
בישראל, הסדרה משודרת ב-yes, HOT, וסלקום tv.
עונה ראשונה
בארי ברקמן (ביל היידר) הוא נחת אמריקאי לשעבר, הלוקה בהלם קרב ועובד כמתנקש. הוא מתגורר במערב התיכון, בודד ולא מרוצה מחייו, כשהקשר היחיד שלו הוא עם מפעילו וחברו הטוב של אביו, מונרו פיוקס (סטיבן רוט).
פיוקס נותן לבארי משימה חדשה ובחוסר רצון, בארי מגיע ללוס אנג'לס על מנת להתנקש בחיי המאהב של אשת ראש המאפיה הצ'צ'נית, גורן פזאר. בארי עוקב אחרי המטרה לתוך שיעור של בית ספר למשחק ומוצא את עצמו משתתף בשיעור בטעות, וחש לראשונה מזה שנים ערך עצמי. הוא מִתְיַדֵּד עם קבוצת סטודנטים השואפים להצליח באל. איי ועם סאלי ריד (שרה גולדברג) בפרט, שחקנית להוטה ואנוכית אך חסרת ביטחון. בהשראתם בארי מצטרף לבית הספר למשחק של ג'ין קוזינו - שחקן כושל שעבר זמנו אך נערץ על תלמידיו - וזאת למורת רוחם של פיוקס ושל המאפיה הצ'צ'נית. נוהו האנק (אנתוני קריגן), יד ימינו החביב של פזאר, מתלווה למתנקש שנשלח להיפטר גם מהמטרה וגם מבארי, אולם מביא בטעות מצלמת מעקב למשימה. בארי מצליח לברוח לאחר שהוא מקדים להרוג את המתנקש הצ'צ'ני, אולם נקלט במטושטש בעדשת המצלמה שמגיעה לידי המשטרה שמגיעה למקום.
הצ'צ'נים לוכדים את בארי ואת פיוקס. פזאר דורש מבארי, שרוצה לצאת מעסקי ההתנקשות, לחסל חבר במאפיה הבוליביאנית כדי לכפר על המתנקש הצ'צ'ני המוצלח שחיסל. אם לא יסכים, יהרגו את פיוקס. בארי מסכים ובמקביל ממשיך לקחת את שיעורי המשחק. פיוקס משכנע את פזאר לחוס על חייו. הוא מתמרן אותו בכך שהוא משכנע אותו שהצעד הנכון הבא יהיה לשלוח את בארי לפשוט על מלאי נשק וכסף של המאפיה הבוליביאנית. בארי סבור שהמשימה מסוכנת מדי ומסרב. הוא מחדש את הקשר עם חבר ותיק מהצבא, כריס, ומזמין אותו למסיבה שעורכת אחת מהסטודנטיות למשחק. לכריס מתלווים שני יוצאי צבא נוספים. אחד מהחיילים לשעבר, טיילור, מוצא את המידע שפיוקס נתן לו בנוגע למלאי הבוליביאני. הוא דורש להצטרף למשימה ובלית ברירה, בארי והוא פושטים על המחסן יחד. בארי לא מסוגל להיפטר ממנו בסוף המשימה כפי שהורה לו פיוקס, בשל היותו חייל לשעבר כמוהו, ומציע שמעתה טיילור יעבוד כמתנקש עבור פיוקס. השניים מסרבים ופיוקס נותן לבארי משימת התנקשות בראש המאפיה הבוליביאנית, כריסטובל, ודורש שייפטר גם מטיילור. המשטרה מקשרת בין שיעור המשחק לבין המאפיה הצ'צ'נית ובארי אומר לטיילור שיבצע את המשימה בעצמו. טיילור מפתיע את בארי באתר ההתנקשות יחד עם כריס וחייל נוסף. הוא חושף אותם בפני הבוליביאנים שיורים מטח כדורים על המכונית.
כריס ובארי שורדים ומצליחים לברוח, אך בארי נאלץ לחסל את כריס שרצה להסגיר את עצמו ולחשוף אותם. אכול רגשות אשם על הרג חברו שהשאיר אחריו אישה וילד, בארי מפגין תצוגת משחק אמוציונלית בערב מחזות שייקספיר של כיתת המשחק. הופעתו המרשימה נותנת לסאלי את הדחיפה לה הייתה זקוקה והיא מצליחה להרשים סוכן שבא לראות אותה מופיעה. בארי לוקח את הכסף שמגיע לו מפיוקס, מזהיר אותו שלא יעבוד בשבילו יותר ומתכנן להיעלם. פזאר מתכנן להרוג את פיוקס על כך שהסית אותו נגד כריסטובל, שהתברר כאיש נעים הליכות, וסכסך בין הצ'צ'נים לבוליביאנים. נוהו האנק מזהיר את בארי, בו הוא רואה חבר, שפזאר מתכנן להרוג גם אותו. במקום לברוח, בארי מציל את פיוקס על ידי חיסול כל הצ'צ'נים מלבד נוהו האנק, ומכריח את פיוקס לעזוב את לוס אנג'לס. נוהו האנק יורש את פזאר כמנהיג המאפיה הצ'צ'נית והוא וכריסטובל פותחים דף חדש, כששני הארגונים מתחילים לעבוד יחד.
סאלי משכנעת את בארי להמשיך בשיעורי המשחק והשניים הופכים לזוג. כמה שבועות לאחר מכן הם מתארחים בבקתה של מורם למשחק, יחד איתו ועם בת זוגו, ג'אניס מוס - השוטרת שחקרה את חיסולי המאפיה וחיפשה ללא יודעין את בארי. קוזינו מצטט באוזניה דברים שאמר לו בארי ולמעשה היו וידוי על כך שהוא עובד כרוצח שכיר, וקוזינו חשב שהיו אלתור. השוטרת מבינה שבארי הוא האיש שעומד בלב הפרשה ואף מזהה אותו בתמונה המטושטשת ממצלמת המעקב. בארי פוגש אותה ביער מחוץ לבקתה ובלב כבד יורה בה לפני שהיא מספיקה להביא אותו למעצר.
עונה שנייה
קוזינו שבור מצער על היעלמותה של ג'אניס ורוצה לסגור את כיתת המשחק. בארי, בניסיון נואש למנוע זאת, משתף אותו ואת הכיתה ברגע קשה משלו - הפעם הראשונה שלקח חיי אדם. הוא לא מספר להם שלמעשה היה מאושר באותו רגע, כשחבריו במוצב הריעו לו על כישורי הצליפה שהפגין, וקוזינו משתכנע להמשיך ללמד את הכיתה. בהשראת סיפורו של בארי, הוא מחליט שהכיתה תמחיז למופע הבא טראומות אישיות מעברם.
לשותפות בין נוהו האנק לבין כריסטובל נכנסת אסתר, ראש המאפיה הבורמזית, שנוהו האנק מרגיש שמאיימת על מעמדו. כשמשפחתו דורש שימצא ויחסל את מי שהרג את פזאר, הוא משקר שהייתה זאת אסתר כדי להגן על בארי. הוא דורש מבארי לחסל את אסתר כהכרת טובה על כך שהזהיר אותו בעונה הקודמת. בארי לא מצליח להביא את עצמו לעשות זאת ומשהוא חוזר הביתה, פיוקס שחזר ללוס אנג'לס מחכה לו. פיוקס נעצר כששהה באוהיו ואותר על ידי לואוץ', שותפה של הבלשית מוס שבארי הרג. הוא מקשר בין השניים ומזהה אף הוא את בארי בתמונה המטושטשת, וסוחט את פיוקס להוציא מבארי הודאה תוך שהוא לובש מכשירי ציטוט. בארי מגרש את פיוקס מבלי ליפול בפח. נוהו האנק מנסה לחסל את בארי מכיוון שלא מילא את הבטחתו להרוג את אסתר, אולם המתנקש מפספס. בארי מציע לנוהו האנק חלופה שהאחרון מקבל: בארי ייאמן את המתנקשים הצ'צ'נים בשביל נוהו האנק, ובתמורה יוכל לשים את חיי הפשע מאחוריו.
במקביל לאימוני הצ'צ'נים, הכיתה עובדת על סיפור הטראומות האישיות שלהם. סאלי מחליטה לספר את הסיפור אודות בעלה לשעבר שהתעלל בה, ובעידודו של בארי, מסכימה לספר את הסיפור האמיתי שמציג אותה באור חלש. בארי חושב לספר את הסיפור של התקרית שבגינה שוחרר מהצבא: בהתקף זעם על פגיעה בחברו באפגניסטן, הוא הורג אזרח חף מפשע במקום את האיש שירה בחברו. הוא נפתח בפני קוזינו, שממליץ לו שלא לספר את הסיפור בפני הכיתה אך מבטיח לו שאנשים יכולים להשתנות. בארי פוגש שוב בפיוקס ומספר לו בהתלהבות שקוזינו לא שפט אותו על עברו, אך למרות שפיוקס מנסה להזהירו, הוא מועד בלשונו ומתוודה על רצח ג'אניס מוס. לואוץ' שומע את הווידוי דרך מכשירי הציטוט וסוחט את בארי באמצעותו: הוא יהרוג את רוני, החבר החדש של גרושתו בה הוא עדיין מאוהב, ובתמורה הוא יטייח את הפשעים של בארי.
בארי מנסה להציל את רוני במקום לחסלו, אולם השניים נכנסים לקרב מכות בביתו של רוני במהלכו בארי פוצע את רוני אנושות. בתו של רוני בדיוק חוזרת הביתה ומוצאת את בארי. היא אשפית אמנויות לחימה מחוננת והיא מצליחה לפצוע את בארי ולברוח. פיוקס אוסף את בארי ומתעקש שיהרוג את הילדה, אולם כשהם מוצאים אותה היא משיבה מלחמה ומצליחה לברוח בשנית. השניים נוסעים לסופרמרקט על מנת לקנות אספקה, שם בארי פוגש את רוני שעדיין בחיים. רוני תוקף שוב את בארי, אולם לואוץ' מגיע למקום והוא ורוני הורגים זה את זה, מה שנותן לבארי הזדמנות לחמוק. בארי אומר לפיוקס בזעם שהוא סיים איתו וחוזר לשיעורי המשחק. פיוקס הפגוע והזועם נוסע ליער שבו הרג בארי את ג'אניס מוס ומוצא את גופתה.
בארי מבקש מקוזינו לוותר על סצנה משלו למופע הטראומות האישיות, כדי שיוכל לעזור לסאלי חסרת הביטחון לספר את הסיפור שלה על הצד הטוב ביותר. קוזינו ממליץ לבארי להתחבר לרגש הטראומה שלו במסגרת הסיפור של סאלי. במהלך חזרה בפני הכיתה, בארי נזכר בתקרית באפגניסטן וברצח ג'אניס מוס, והוא וסאלי מצליחים לתת הופעה מרשימה. בארי מסיים לאמן את הצ'צ'נים, אולם הם נתפסים כשהם עומדים לצאת לחסל את חברי המאפיה הבורמזית. בינתיים, פיוקס יוצר קשר עם קוזינו ומוביל אותו לגופתה של אהובתו, ג'אניס, לוחש משהו באוזנו ונמלט לפני שבארי מגיע למקום, לאחר שגילה את תוכניתו של פיוקס. בארי שותל על גופתה סיכה צ'צ'נית שגורמת למשטרה להאמין שהיא חוסלה בידי המאפיה הצ'צ'נית על רקע חקירתה, והוא וקוזינו משוחררים. הוא חוזר למופע, בו סאלי מקבלת רגליים קרות על הבמה ברגע האחרון ומשנה את גרסת הסיפור, על מנת להציג את עצמה באור חזק לקהל הגדול.
עונה שלישית
בארי מתחיל שוב לרצוח בזמן שסאלי עסוקה בצילומי הסדרה החדשה שלה "ג'ופלין" ומתעללת בחברה לספסל הלימודים לשעבר נטלי, שמשמשת כעת כעוזרת שלה. עמיתו לשעבר של לואץ', דאן, מוביל כעת את החקירה של רצח ג'ניס. הוא חוקר את האנק בגלל סיכה בשפה הרוסית, שנמצאת במקום הרצח של ג'אניס, שהאנק נתן לבארי במתנה. האנק מחפה על בארי בכך שהאשים את פיוקס בהיותו רוצח בעל שם הקוד "העורב". במשטרה מאמינים להאנק. ג'ין מתכנן להרוג את בארי זמן קצר לאחר מכן, אך בארי נועל אותו במקום זאת בתא המטען של מכוניתו. בארי לומד שלג'ין יש מוניטין רע בתעשיית הקולנוע עקב התנהלות בעייתית בעבר ומשיג לו תפקיד בסדרה בתמורה להכרת תודה, מה שגרם לג'ין לנתק איתו קשר. לאחר מכן בארי מקבל משימה מהאנק, שיוצא כעת עם כריסטובל, מנהיג המאפיה הבוליביאנית. בארי הורג את חמו של כריסטובל, פרננדו, שהוא גם בוס פשע ורוצה לחסל את כל אנשי המאפיה הצ'צ'נית. לאחר שסיים את העבודה, בארי הופך את ג'ין למבוקש בעסקי הסרטים, לאחר מכן, סאלי זורקת אותו, מאחר שהיה לו התקף כעס אלים כלפיה כמה ימים קודם לכן. הסדרה של סאלי, "ג'ופלין" מבוטלת לאחר פרק אחד בלבד עקב דירוג צופים נמוך, מה שמכניס את סאלי למשבר עמוק, בעוד כריסטובל נחטף על ידי אשתו אלנה לבוליביה ופיוקס, שמאז הסתתר, יוצר קשרים עם כמה מקרובי משפחתו של הקורבנות של בארי. מזימתו של פיוקס גורמת לכך שבארי נרדף על ידי אופנוענים חמושים ובהמשך כמעט מת מהרעלה. סאלי מקבלת עבודה חדשה כתסריטאית בשירות הסטרימינג שלה, אך עד מהרה מפוטרת לאחר שהטיחה עלבונות בוולגריות בנטלי (כמעט אותו אופן של צעקות שבארי צעק עליה ושבעטיין עזבה אותו. כעת נטלי היא השואוראנר של סדרה חדשה לאחר שגנבה לסאלי את הרעיון. נטלי צילמה את הצעקות של סאלי כלפיה וסאלי מנודה. בינתיים, לבארי אין מושג שאלברט, שהיה איתו באפגניסטין, בעצם עדיין בחיים, עובד עבור ה-FBI וחושד בו כאחראי למותה של ג'ניס. לאחר שבארי משתחרר מבית החולים, הוא וסאלי מותקפים בדירתו על ידי אחד מרוכבי האופנוע, שאותו סאלי הורגת מתוך הגנה עצמית לפני שהיא עולה על מטוס לג'ופלין. פיוקס נכלא על הרציחות, בעוד האנק משחרר את כריסטובל בבוליביה ובארי נעצר בסופו של דבר הודות לאביה של ג'ניס, ג'ים.
עונה רביעית
בארי ופיוקס נמצאים באותו כלא, בעוד כריסטובל והאנק נוהו בונים יחד עסק לייבוא חול לבנייה. ג'ין מדבר עם העיתונאי לון אוניל ומספר לו את סיפורו על בארי ועל ג'ניס למרות הבטחה לאביה, ג'ים. לאחר שבארי זוכה לביקור מסאלי בכלא, הוא מחליט למסור לאף-בי-איי מידע על מעסיקיו לשעבר, וזו הסיבה שהאנק נוהו רוצה להרוג אותו. עם זאת, המתנקשים ששכר אינם מצליחים, אלא הורגים בטעות את אנשי הכלא וחוקרים של הFBI. בארי גונב נשק מאחד הם ובורח. בינתיים, ג'ים משתמש בעינויים פסיכולוגיים כדי להשתיק את העיתונאי, בעוד סאלי מוצאת קריירה חדשה כמורה למשחק. בסופו של דבר, ג'ין עוזב לקיבוץ בישראל לאחר שירה בטעות בבנו ליאו. נוהו רוצח את העובדים שלו כדי לשתף פעולה שוב עם המאפיה הצ'צ'נית. כאשר כריסטובל מגלה זאת, הוא עוזב את נוהו ואז נהרג על ידי הצ'צ'נים. בארי, לעומת זאת, משכנע את סאלי להיעלם איתו. שמונה שנים מאוחר יותר, בארי וסאלי חיים בזהות בדיוה ונולד להם בן בשם ג'ון והם גרים באזור נידח. ג'ון אינו יודע דבר על עברו של אביו כרוצח שכיר. סאלי, לעומת זאת, הופכת לאלכוהוליסטית ועובדת כמלצרית בדיינר מעורפל ומוטרדת על ידי עמית שהיא כמעט חונקת בכעסה. היא גם הוזה בגלל הריגת האופנוען.
כשלבארי נודע שג'ין חזר ללוס אנג'לס כדי לשמש כיועץ לסרט הביוגרפי המוצע של האחים וורנר על חייו, הוא מתכנן להתנקש בו. אך הוא נחטף על ידי ג'ים. בינתיים, פיוקס משורר מהכלא, מגייס סביבו חבורה חדשה ועובד עם נוהו. עם זאת, זה לא נמשך זמן רב, לאחר שפיוקס טוען שנוהו הרג את כריסטובל מתוך חמדנות. נוהו רוצה להרוג את פיוקס. נוהו מחליט לבקש עזרה מבארי, אז הוא חוטף את סאלי וג'ון. לבסוף, בארי נזכר שנתן לג'ין סכום כסף גדול, שג'ים שומע זאת, הוא חושד שג'ין הוא משתף פעולה עם הצ'צ'נים והמוח מאחורי הרצח של ג'ניס. בינתיים, בארי מנצל את היעדרותו של ג'ים ובורח, וממהר לבנייני החברה של נוהו. שם הוא פוגש את פיוקס, שהציל את סאלי וג'ון ופצע אנושות את נוהו. מכיוון שבארי לא רוצה להתמודד מול המשטרה, הוא הולך. בלילה הוא ננטש על ידי סאלי שעוזבת עם ג'ון וחוזרת להיות מורה למשחק. בביתו של ג'ין, שם בארי מחפש את השניים, בארי משוכנע על ידי סוכנו של ג'ין, טום ללכת למשטרה ולהסגיר את עצמו. מיד לאחר מכן, ג'ין יורה בו בראשו ולאחר מכן הוא מואשם ברציחות של בארי וג'ניס ונידון למאסר עולם. כמה שנים לאחר מכן, מופיע הסרט הביוגרפי על בארי. בסרט הוא מצטייר כחייל גיבור שהוסתה ובסופו של דבר נהרג על ידי ג'ין. בסצנה האחרונה ג'ון, שעתה הפך לנוער, צופה בסרט בבית של חברו, למרות שאימו אסרה עליו לראות אותו ובוכה מסיפורו של אביו כפי שהוצג בסרט בו בארי הוא גיבור ואילו ג'ין נבל ומניפולטור.
הפקה
ב-11 בינואר 2016 פורסם כי רשת HBO הזמינה את פרק הפיילוט, אשר בין כותביו נמנה ביל היידר שגם ביים. את הפיילוט הפיק היידר יחד עם אלק ברג, שהיה גם שותף לכתיבה. ב-2 ביוני 2016 פורסם כי רשת HBO אישרה את הפקת הסדרה.
בד בבד עם ההודעה על הזמנת הפיילוט, פורסם כי היידר יככב בו בתפקיד הראשי. בפברואר 2016 הוכרז כי שרה גולדברג, גלן פלשלר, אנטוני קריגן, הנרי וינקלר וסטיבן רוט יופיעו גם כן בפיילוט, בתפקידים ראשיים. צילומי הסדרה החלו בשנת 2017 בלוס אנג'לס.
ב-4 בדצמבר 2017 שחררה רשת HBO טיזר ראשון לסדרה. ב-9 בינואר 2018 פרסמה את הטריילר הרשמי הראשון.
הקרנת הבכורה של הסדרה נערכה ב-21 במרץ 2018, בלוס אנג'לס, קליפורניה.
עונתה השנייה עלתה לראשונה לשידור ב-31 במרץ 2019. באפריל 2019, חודשה הסדרה לעונה שלישית. הפקת עונה זו הושבתה במרץ 2020 בשלב מוקדם ובטרם החלו הצילומים, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. צילומי העונה השלישית החלו באוגוסט 2021, ואף נכתבה עונה רביעית.
הסדרה חודשה לעונה רביעית ב־19 במאי 2022.
תגובות וביקורות
העונה הראשונה של "בארי" זכתה לתגובות חיוביות מצד המבקרים. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לעונה הראשונה יש שיעורי תמיכה של 98% עם ציון ממוצע של 7.79 מתוך 10, על פי 44 ביקורות. על פי דעת הרוב, "הלם קרב וקומדיה חוברים יחד בצורה משונה אך נוקבת". על פי אתר האינטרנט Metacritic, לעונה הראשונה ציון של 84 מתוך 100 בהתבסס על דעות של 26 מבקרים.
ברמיים
בְּרָמִיִּים (שם מדעי: Bramidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים ובה 20 מינים.
דגים אלה מזכירים בצורתם את בני משפחת הכפחניים. הם חיים ברחבי האוקיינוס הפתוח בכל העולם. הגדולים מביניהם מגיעים לאורך של מטר אחד והם בעלי ראש קצר וגדול עם לסת הפונה מעלה, סנפיר גבי מוגבה הנפרש עד הזנב וסנפיר השת המתמשך עד הזנב. חלק מהמינים שוכנים בעומקים של מתחת 500 מ'.
רבים ממינים אלה הם דגי מאכל מבוקשים בעולם.
איפולה
איפולה (שם מדעי: Dendrolagus notatus) הוא מין של כיסאי פפואני דמוי דובון בסוג קנגורו אילני, שאנדמי למזרח גינאה החדשה. הוא תואר לראשונה בשנת 1916 על ידי הביולוג הגרמני פאול מטשי (Paul Matschie) בתור תת-מין של קנגורו אילני דוריה, והוכר כמין נפרד בשנת 2007. כרבים מקרוביו, הוא נמצא בסכנת הכחדה עקב ציד ובירוא יערות.
תיאור
האיפולה בעל מבנה גוף גוצי וכבד, ומזכיר יותר את הוומבט מאשר את הקנגורו הקרקעי מערבות אוסטרליה. הגפיים שלו מסיביות וחזקות, כאשר הקדמיות ארוכות יותר מהאחוריות. הוא בעל טפרים עבים ומעוקלים, ורפידות מחוספסות בכפות הרגליים. זנבו ארוך, גלילי ועבה ומשמש לשיווי משקל. ראשו קצר ורחב, חוטמו גדול ועגול, ואוזניו קצרות ומשולשות. הדו-צורתיות הזוויגית אצל מין זה, ניכרת בעיקר במידות הגוף: אורכו של הזכר 58–69 סנטימטרים ומשקלו בין 7 ל-9.1 קילוגרם, ואילו האורך של הנקבה 51–63 סנטימטרים, ומשקלה 6.5-6 קילוגרם. הזנב של האיפולה זהה פחות או יותר לאורך הגוף (כ-54 סנטימטרים בממוצע), והוא ארוך במעט אצל הזכרים.
הפרווה של האיפולה עבה, צפופה וקצרה. צבעה הכללי נע בין חום בהיר לחום-קפה כהה, בעוד שהפנים, הגפיים, כפות הידיים ולעיתים אף הגב, בצבע אפרורי או כסוף. סביב פתח הביב ובסיס הזנב, ישנו כתם גדול בצורת טבעת בצבע כתמתם או צהוב, ואילו שאר הזנב עשוי להיות בצבע שוקולד כהה או שילוב של שערות צהובות, שחורות ואפורות. האוזניים והאף כהים אף הם משאר הגוף. הגורים של האיפולה בהירים יותר מהוריהם, וצבעם נוטה לאדמוני עם ראש בהיר.
תפוצה ואקולוגיה
האיפולה אנדמי לרכס ביסמרק במרכז פפואה, הממוקמת בצד המזרחי של האי גינאה החדשה; טווח התפוצה של האיפולה גדול ממרבית המינים האחרים ומשתרע על לא פחות מ-40,000 קילומטרים רבועים, אך חרף זאת הוא הפך לנדיר מאוד עקב הצפיפות האנושית הגבוהה במיוחד ברמות המרכזיות של פפואה. האיפולה הצליח לשרוד בלב האזור הזה שנחשב לאחד הצפופים ביותר במלנזיה, בעיקר בשל סביבת המחיה הבלתי נגישה שלו במרומי ההרים כדוגמת הר ג'ילוו והר סטולי.
בית הגידול שלו מורכב מיערות גשם טרופיים ויערות עננים על רכסי ההרים בגבהים של 3,100-900 מטר מעל פני הים. האיפולה חופף בקצה התפוצה המזרחי שלו עם קנגורו דוריה, ובקצה המערבי עם קנגורו סרי.
בהתחשב בכך שהאיפולה מאכלס בתי גידול גבוהים ובלתי נגישים, אין כמעט מידע זמין על האקולוגיה שלו. בטבע ובשבי, האיפולה פעיל בעיקר בשעות הדמדומים, וניזון בעיקר מעלים בגדלים שונים. בשעות הלילה, הוא נוהג לרדת לקרקעית היער על מנת להעשיר את תזונתו בעשבים ובצמחים טריים. האיפולה נוהג לעיתים קרובות להקיא את מזונו וללעוס אותו שוב, בדומה למעלי גירה, והוא שותה מים בתדירות גבוהה יותר ממינים אחרים שמסתפקים לרוב בלחות ממזונם הצמחי. אין מידע רב על רבייה ומחזור החיים של המין, וסביר להניח שהוא דומה בכך לקרוביו. ההערכה היא, שהנקבה זקוקה להפסקה של 18 חודשים בין רבייה לרבייה, אשר מקטינה משמעותית את קצב הגידול של האוכלוסייה.
מצב שימור
האיומים הללו הובילו להכחדתו מרכס שריידר, ומצבו בשאר רכסי ההרים אינו מעודד. נכון לשנת 2019, אין עדיין פעולות שימור ספציפיות עבור האיפולה, אך הוא מצוי במספר אזורים מוגנים. נדרשים מחקרים נוספים אודות התפוצה, גודל האוכלוסייה, האקולוגיה והאיומים על האיפולה, על מנת לתכנן עבורו אסטרטגיית שימור יעילה.
כף נורת'רופ
גובהו של הכף 1,160 מעל פני הים.
הכף הוא נקודת ההפרדה בין חוף פוין וחוף באומן.
גילוי הכף
הכף התגלה על ידי יוברט וילקינס בטיסה שערך ב-20 בדצמבר 1928.
הכף צולם על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי משלחת הסקר של שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
מקור השם
וילקינס נתן לכף את שמו. הכף נקרא על שמו של ג'ק נורת'ורפ, מעצב מטוס הלוקהיד ששימש את המשלחת.
זורה סמברובה
זורה סמברובה (בצ'כית: Zora Šemberová 13 במרץ 1913 - 9 באוקטובר 2012) הייתה רקדנית וכוריאוגרפית צ'כית. היא הייתה הראשונה שרקדה את תפקיד יוליה ברומיאו ויוליה של סרגיי פרוקופייב. היא נחשבת לאחת הפרשניות החשובות ביותר בבלט הצ'כי.
ביוגרפיה
סמברובה נולדה בווישקוב, גדלה בברנו והחלה את לימודי המחול בגיל תשע אצל מאדאם גוגנמוז ואחר אצל יארוסלב הלדיק. משם המשיכה סמברובה ללימודים בבתי הספר של אולגה פראוברז'נסקה בפריז, טטיאנה גזובסקה בברלין רוזליה כלאדק באוסטריה. היא למדה פנטומימה בפריז אצל מרסל מרסו וא. יארוז'ביץ'. היא הושפעה גם בן הרקדנית המודרנית יארמילה קרשלובה. סמברובה רקדהעם להקת הבלט של התיאטרון הלאומי בפראג מ-1928 עד 1930 ומ-1943 עד 1959. היא הופיעה בגאמון-פאלאס בפריז והייתה סולנית בברנו מ-1932 עד 1941 ובתיאטרון הגרמני החדש בפראג בעונת 1943-1942.\
סמברובה לימדה בקונסרבטוריון של פראג ובאקדמיה חאמנויות הבמה בפראג. ב-1968 עברה לאוסטרליה ללמד באוניברסיטת פלינדרס. אחרי הפלישה לצ'כוסלובקיה של ברית ורשה, החליטה להישאר באוסטרליה. היא לימדה באוניברסיטת אדלייד וייסדה להכקת פנטומימה, "תיאטרון הפנטומימה האוסטרלי". היא חזרה פעמים אחדות לרפובליקה הצ'כית אחרי 1989. סמברובה קיבלה את פרס תאליה ב-1999 ופרס "גרטיאס אגיט" ב-2005.
היא נישאה לד"ר וצלב הולוב, רופא מנתח; הנישואים הסתיימו בגירושין.
כמורה פיתחה סמברובה ונתנה השראה לרקדנים צ'כים, בהם יז'י קיליאן. היא לימדה גם בדרנים אוסטרלים כגון סקוט היקס ואשתו קרי הייסן ועוד.
זורה סמברובה מתה באדלייד, אוסטרליה בגיל 99.
המוסד השמיימי
המוסד השמיימי (באנגלית: Foundation) הוא ספר מאת אייזיק אסימוב, מסוגת המדע הבדיוני. זהו הספר הראשון מבין טרילוגיית ספרי המוסד, העוסקים בעתיד שבו קבוצת מומחים לפסיכוהיסטוריה, מדע היכול לנבא את העתיד בהסתמך על ניתוח סטטיסטי של תגובות אנושיות, מגלה כי האנושות עתידה ליפול למשבר תרבותי-כלכלי העלול להובילה לאלפי שנות חשכה ורגרסיה. הספר מתאר את ניסיונם של חברי הפסיכוהיסטוריה ליצור אלטרנטיבה לתרחיש זה. הספר נחשב לאחד מקלסיקות ז'אנר המדע בדיוני, ואף זיכה את אסימוב בפרס הוגו לסדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני ב-1965.
השראה לסיפור ותהליך הפרסום
אסימוב הצהיר פעמים רבות בנוגע לרעיון סיפורי המוסד, שההשראה הגיעה אליו לאחר שקרא את "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית", ספרו של אדוארד גיבון, היסטוריון בן המאה ה-18. אסימוב החליט שברצונו לכתוב היסטוריה עתידית של אימפריה מתפוררת, תוך בחינת תהליכי ההתפרקות של האימפריה, והאופנים שבהם ניתן למנוע הידרדרות זו או לצמצמה. לאחר שקרא את הספר הציע אסימוב לעורך שלו במגזין "Astounding Science Fiction" לכתוב סיפור קצר העוקב אחר שקיעתה של אימפריה גלקטית עתידנית. קמפבל אהב את הרעיון, ובתום ישיבה של שעתיים ודיונים, אסימוב החליט לכתוב סדרת סיפורים קצרים המתארים את המעבר מנפילת האימפריה הראשונה לעליית האימפריה השנייה. אסימוב הגיש את הסיפור הראשון של "המוסד" לקמפבל ב-8 בספטמבר 1941. הסיפור נרכש שבוע לאחר מכן ופורסם במגזין "Astounding Science Fiction" במאי 1942. במשך שמונה שנים כתב אסימוב שבעה סיפורים קצרים נוספים, שנאספו ופורסמו כ"טרילוגיית המוסד" בשנים 1951–1953. הספרים הפכו להיות בין ספריו האהובים ביותר של אסימוב, ואף זיכו אותו בפרס הוגו עבור הסדרה הכי טובה של כל הזמנים ב-1966.
עלילת הספר
סיפורי המוסד מתארים את מאמציה של קבוצת מדענים לשמר את הידע האנושי, בשל החשש שהתרבות האנושית עומדת להידרדר לפרימיטיביות באורח בלתי-נמנע. עיקר הדברים מוצגים בסיפור הראשון בספר.
הפסיכוהיסטוריונים
0 ל"ה (לספירת המוסד) - פורסם לראשונה במהדורת הספר של המוסד ב-1951.
הסיפור מתחיל בכוכב טרנטור, בירת האימפריה הגלקטית מזה 12,000 שנים. למרות שהאימפריה נראית יציבה וחזקה, היא נרקבת לאיטה ומתחילה להתערער. הארי סלדון, מתמטיקאי ופסיכולוג, פיתח את תורת הפסיכוהיסטוריה אשר משקללת את כל האפשרויות בחברות גדולות לביטויים מתמטיים, וכך מאפשרת את יכולת ניבוי העתיד בצורה מדויקת. באמצעות הפסיכוהיסטוריה, מגלה סלדון את ההתפוררות העתידית של האימפריה ומנסה להתריע על כך בפני חברי ועדת ביטחון הציבור, השליטים בפועל של האימפריה. אולם חברי הוועדה כועסים על סלדון ומזלזלים בקביעתו. הוועדה קובעת שדעותיו של סלדון נחשבות לבגידה, ושולחים אותו ואת המתמטיקאי הצעיר שמלווה אותו, גאל דורניק, למאסר. סלדון נשפט על ידי הוועדה, ובמעמד זה הוא מסביר את אמונותיו ותחזיותיו לגבי האימפריה. להערכתו של סלדון, תוך 500 שנה האימפריה תקרוס לחלוטין, הידע המקצועי והתרבותי ישכח, והאנושות תיכנס לתקופת חושך של 30,000 שנים. סלדון ממשיך ומסביר לוועדה שעתיד אלטרנטיבי הוא בר השגה, במידה ובני האדם יפעלו ליצור מקור של כל הידע האנושי, תחת הכותר "אנציקלופדיה גלקטיקה", וכך יישמר הידע האנושי, והאנושות תוכל לצאת מתקופת החושך תוך 1,000 שנים בלבד, בניגוד ל-30,000 השנים שתחזיותיו הראשונות של סלדון מציעות.
הוועדה, שאינה משוכנעת במהימנות טענותיו של סלדון, אינה מעוניינת להפוך אותו למרטיר, אולם מבינה שיש להוציאו מטרנטור כדי שרעיונותיו לא יחלחלו לשאר האוכלוסייה וייצרו פאניקה. לפיכך, מציעה הוועדה לסלדון הגלייה מרצון לעולם נידח בפאתי הגלקסיה בשם טרמינוס, יחד עם עמיתים נוספים שהוא יבחר, אשר יסייעו לו להקים את האנציקלופדיה. סלדון מסכים לפשרה זו, ומתחיל בהכנות לעזיבה לטרמינוס.
האנציקלופדיסטים
50 ל"ה - פורסם לראשונה במאי 1942 תחת השם "המוסד".
הסיפור נפתח עם תיאור טרמינוס, כוכב ללא מינרלים או מחצבים, ומחוז יחיד ראוי לפיתוח, שבו מקימים את העיר הראשית, טרמינוס סיטי. המושבה מורכבת בעיקר ממומחים לתחומי ידע שונים, המסורים ליצירת אנציקלופדיה גלאקטיקה כדי לשמר את הידע האנושי. המושבה מנוהלת על ידי חבר הנאמנים של האנציקלופדיה, אשר מורכב ממדענים בלבד. ענייני העיר טרמינוס מנוהלים על ידי ראש העיר, סלבור הארדין, שחסר כוח ממשי לנהל את העיר, בגלל השפעתם הרבה של חבר הנאמנים על קביעת מדיניות וניווט ענייני טרמינוס. הארדין מודאג מהכוכבים הסמוכים לטרמינוס, שהתנתקו מהאימפריה הגלקטית ועלולים לאיים בהשתלטות על טרמינוס עצמה. זאת בניגוד לדעת אנשי חבר הנאמנים, הסבורים כי יש לשמר את הסטטוס קוו ולהימנע מפעילות כלשהי בתחומים שאינם נוגעים ליצירת האנציקלופדיה עצמה. הארדין מצליח לסכל את תוכניתם של שליטי אנקראון, הכוכב הקרוב ביותר לטרמינוס, להקים בסיס צבאי על טרמינוס, תוך ניצול הידע של טרמינוס ביצירת אנרגיה גרעינית, ידע שאינו קיים ברשות שאר הכוכבים הסמוכים, ובמקביל מצליח הארדין לקדם את שאיפותיו האישיות לייסוד מערכת פוליטית שונה בטרמינוס עצמו.
ראשי העיר
80 ל"ה - פורסם לראשונה ביוני 1942 תחת השם "רסן ואוכף".
בבסיס הסיפור, מתרחש מאבק בין סלבור הארדין, ראש העיר המכהן של טרמינוס, לבין סף סרמאק, מנהיג סיעה ריאקציונית, אשר דורש להפסיק לחלוק את הידע הטכנולוגי של טרמינוס עם שכניה, ולצאת למתקפה כנגדם. סרמאק צובר פופולריות ותמיכה רבה, דבר המקשה על הארדין להתעמת איתו. סרמאק טוען בעיקר כנגד שליטי אנקראון, אשר מתכננים להתקיף את טרמינוס עצמה, בעזרת ספינת צי גלקטי שאנשי טרמינוס עצמם עזרו לשפץ. אולם סלבור הארדין ביקש שיעשו כמה שיפוצים נוספים בספינה, ללא ידיעת האנקראונים. לאחר ניסיון תקיפה שנכשל מצד האנקראונים, מוכח שוב בפני כל שהארדין צדק בדרכיו ובמדיניות שהתווה. למרות שהאופוזיציה להארדין עדיין פופולרית, מעמדו מתחזק. עם תום האירועים מופיעה הקלטה של הארי סלדון. בהקלטה מודיע סלדון שבזכות הצלחת ההתמודדות עם המשבר, טרמינוס לא יאוים יותר על ידי שכניו.
הסוחרים
השלב הבא היה באמצעות סוחרי המוסד שהביאו את הקדמה הטכנולוגית אל שולי הגלקסיה והיוו את ראש החץ להשתלטותו הפוליטית של המוסד השמימי במרחביו.
הסיפור נפתח בתיאור של סוחר של המוסד השמיימי בשם לימאר פונייטס שנשלח לכוכב אסקון, שבו נאסר סחר עם המוסד מטעמים דתיים, כדי לחלץ סוכן שנתפס בשם אסקל גורוב. הסיפור מתאר כיצד פונייטס הצליח להתגבר על התיעוב הכללי ששרר באותו כוכב כלפי "מכונות השטן" של המוסד, באמצעות יצירת קשר עם אחד מיועציו של השליט והפיכתו לעשיר באמצעות מכונה הממירה מתכת לזהב. בסופו של דבר הסיפור מרמז שאותו יועץ בשם פרל עלה לשלטון והסיר את האיסור הדתי לסחר עם המוסד השמיימי.
נסיכי הסחר
155 ל"ה בקירוב - פורסם לראשונה באוגוסט 1942 תחת השם "הגדול והקטן".
בחלק זה מסופר על הובר מאלו, נסיך סחר שנשלח לכוכב קורל כדי לשאת ולתת עם המנהיג שלו, קומדור אספר, לאחר ששלוש ספינות מסחר של המוסד השמיימי נעלמו באופן מסתורי בגזרה הקרובה אליו. בניגוד לתפיסת ראש העיר ויועצו סוט שצריך לשרבב את הדת בכל עניין, סובר מאלו שסחר לשם סחר יקדם את הפוליטיקה של המוסד השמיימי ושעניין הדת הפך לאבן ריחיים על צוואר המוסד השמיימי ושאיפות ההתפשטות שלו, לאחר שבכוכבים רבים הבינו את העניין ואנשיהם נזהרים מאנשי הדת של המוסד השמיימי. מאלו מצליח לשכנע את אספר לרכוש מוצרים שונים שמייצר המוסד השמיימי, תוך ששניהם גוזרים מהמוצרים קופון שמן.
מאלו גם מגיע לבדו גם לכוכב הרחוק שבו שולט חמו של אספר, מתייר בו, יוצר קשר עם טכנאי של תחנת כוח במקום ומשכנע אותו לקחת אותו לסיור בתחנת הכוח. תוך כדי כך הוא מגלה את נקודות התורפה של התחנה.
בהמשך מתעמת מאלו עם יוראן סוט, שמבקרו על כך שאיננו מקדם את הדת יחד עם המסחר. סוט גורר אותו למשפט על כך שהפקיר להמונים בקורל כהן דת בשם ג'ורד פארמא, שביקש לקבל מקלט בספינתו, אך מאלו מצליח להוכיח במשפט כי פארמא היה שייך למשטרה החשאית של קורל ולא היה איש דת אמיתי. דבר שמעלה את האהדה לו בציבור וגורם לציבור לבחור בו לראש עירייה. בחלק זה של הספר מתרחש משבר סלדון השלישי של המוסד ומאלו מחליט להתגבר עליו באמצעות אי נקיטת פעולה. סוד הפעולה שלו הוא התלות הטכנולוגית של בני הכוכבים השונים במוצרים שמייצר המוסד השמיימי. כל כוכב וכל מפעל שלא יישמע לו פשוט יתמוטט, לאחר שהוא לא יספק לו חלקי חילוף שדרושים להמשך תפעולו.
התפתחות סדרת ספרי המוסד
הספר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1951 כחלק מטרילוגית ספרים שהתבססו על לקט סיפורים קצרים, שפרסם אסימוב במגזין Astounding Science-Fiction בין השנים 1942–1944. לצורך הוצאת הספרים אסימוב אף הוסיף כמה סיפורים נוספים, על-מנת ליצור סדר כרונולוגי לסיפורים. תחילה פורסמה הטרילוגיה על ידי דפוס גנום, הוצאה קטנה שנסגרה שנים ספורות לאחר מכן. עקב סגירתה של ההוצאה לאור, שקנתה את זכויות ההפצה מאסימוב, לא הייתה באפשרותו לפרסם את הסדרה בהוצאתו לאור החדשה. לאחר מספר שנים, נרכשו הזכויות לטרילוגיה על ידי חברת ההוצאה לאור הקבועה של אסימוב דאבלדיי שהוציאה את הספרים מחדש. יש להניח שהסיבה להוצאה המחודשת הייתה ההתעניינות הגוברת של ציבור קוראיו של אסימוב בסדרה, והמוניטין שיצא לה בקרב חובבי הז'אנר. (הסדרה זכתה ב-1965 בפרס הוגו על סדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני). להפתעתו של אסימוב, ההוצאה המחודשת זכתה להצלחה מסחררת בחנויות הספרים. בלחץ מעריצים ובקשות חוזרות ונשנות מחברת ההוצאות שלו, בתחילת שנות ה-80 ניגש אסימוב לחבר ספרי המשך לסדרה המקורית, כ-30 שנה לאחר שפרסם את שלושת הספרים הראשונים.
לימים הוסיף אסימוב שני ספרי המשך לסדרה (פאתי המוסד, ומוסד וארץ), ושני ספרי קדם סדרה (בטרם המוסד ולקראת המוסד, המתארים התרחשויות שקורות כרונולוגית לפני ספרי הטרילוגיה המקורית). התפתחויות אלו אפשרו לאסימוב לשלב את סדרת המוסד עם סדרה נוספת מפרי עטו, סדרת ספרי הרובוטים, וכך ליצור אלטרנטיבה מגובשת ושלמה של עתיד האנושות.
כשהצועני אוהב
כשהצועני אוהב הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי מתוך אלבומה המצליח נשמה צוענית והשיר המקורי היחיד באלבום המבוסס כולו על לחנים צועניים.
הרקע לכתיבת השיר
במהלך העבודה על האלבום "נשמה צוענית" פגשה ארזי את הזמרת יהודית רביץ שהקליטה באולפן הסמוך את אלבומה באה מאהבה.
תוך כדי הקלטת האלבום ילדה ארזי את בתה היחידה אלונה ולאחר הלידה העניקה לה רביץ במתנה לחן חדש באווירה צוענית שיתאים לאלבום. הלחן נמסר לאהוד מנור שכתב את כל שירי "נשמה צוענית.
מצעד הפזמונים
חרף הצלחתו של האלבום נשמה צוענית, שמכר עד היום כ-150 אלף עותקים וזכה למעמד של אלבום פלטינה כפולה כחודש לאחר שיצא לחנויות, ועל אף ששיריו זכו להצלחה גדולה ברדיו, הם לא הורשו להשתתף במצעד הפזמונים מכיוון שלא היו שירים ישראליים מקוריים, מלבד השיר "כשהצועני אוהב" שהוצג במצעד הפזמונים ב-3 במרץ 1987 ושהה בו 11 שבועות מהם ארבעה במקום הראשון. במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ז הגיע למקום החמישי וארזי הוכתרה בפעם השלישית בתואר זמרת השנה.
באלבום היידיש שלו "ציגיינער נשמה", המתבסס בעיקר על גרסאות יידיש לשיריה הצועניים של ארזי, הקליט הזמר והשחקן יוני אילת גרסת יידיש לשיר זה ("א צגיינער ליבע").
גביע אוקיאניה לאומות 2002
גביע אוקיאניה לאומות 2002 היה הטורניר השישי של גביע אוקיאניה לאומות. בטורניר השתתפו שמונה נבחרות, שחולקו לשני בתים, כאשר שתי המדורגות ראשונות בכל בית העפילו לשלב הפלייאוף, שזכתה בתואר ובזכות לייצג את התאחדות אוקיאניה בגביע הקונפדרציות 2003.
מוקדמות
משחקי המוקדמות התקיימו באפיה שבסמואה, ועוד בטרם תחילתם, החליטה לפרוש מהטורניר. בתום סיבוב משחקים אחד בשלב הבתים, הצטרפו שתי מנצחות שלב הבתים, נבחרות קלדוניה החדשה ו, אל שלב הגמר.
שלב הגמר
שמונה הנבחרות שהעפילו לטורניר הגמר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. בשלב זה נפגשו הנבחרות ביניהן בסיבוב אחד. בתום שלב הבתים, המשיכו שתי המובילות בכל בית אל חצי גמר הטורניר, ששוחק במתכונת של משחק בודד. המנצחות המשיכו למשחק הגמר, והמפסידות התמודדו ביניהן על המקום השלישי.
בית א'
משחקי בית א' נערכו כולם באצטדיון מאונט סמארט שבאוקלנד.
בית ב'
משחקי בית ב' נערכו כולם באצטדיון נורת' הארבור שבאולבני.
סיגל נאור
סיגל נאור (נולדה ב-8 בדצמבר 1968 בחיפה) היא דוקטור לספרות מטעם אוניברסיטת חיפה, משוררת, יזמית, חוקרת, עורכת ומבקרת ספרות. באוגוסט 2011 הקימה במשותף עם ליאור פרלמן, את ארגון "דרך רוח" לקידום מדעי הרוח בישראל ואת בתי החינוך "דרך רוח" באקדמיות בישראל.
ביוגרפיה
סיגל נאור נולדה ב-8 בדצמבר 1968, לאלי ויונה נאור. האב ממוצא סורי, היה מנהל מחלקה בחברת החשמל והאם ממוצא רוסי, הייתה מזכירה רפואית בקופת חולים כללית.
גדלה בשכונת קריית אליעזר בחיפה ויש לה אח ואחות.
בין השנים 2003–2008 השלימה תואר דוקטור בחוג לספרות עברית והשוואתית.
את עבודת הדוקטור שלה, בנושא "הממד הפואטוביוגרפי בשירתו המאוחרת של נתן זך", הנחה יוסף מילמן.
פעילות הוראה
בשנים 2014–2019 שימשה כעמיתת הוראה בחוג לסיעוד באוניברסיטת חיפה, ובשנים 2015–2022 כעמיתת הוראה בחוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה.
בשנים 1995–2016 הייתה מורה לספרות בבית הספר התיכון ע"ש ליאו-באק. כמו כן, בשנים 2010–2015, כיהנה כחברה בוועדת מקצוע ספרות במשרד החינוך, והתפטרה עקב פסילת הרומן "גדר חיה" מאת דורית רביניאן מתוכנית הלימודים לספרות בבתי הספר התיכוניים.
בשנים 2011–2012 ריכזה והובילה סדנת מחקר במדעי הרוח ומדע: מוח ותודעה, במכון ון ליר בירושלים ובשנים 2012–2013, ריכזה, הובילה והנחתה סדנת מחקר: המטאפורה ככלי חשיבה במחקר המדעי במכון ויצמן למדע.
כמבקרת וכעורכת
שימשה כחברת מערכת וכעורכת השירה ב"מטעם", כתב עת לספרות ולמחשבה רדיקלית (2011-2007).
החל משנת 2021 היא חברה במערכת השירה של הוצאת הקיבוץ המאוחד, וכן חברת מערכת בסדרת "ריתמוס".
ארגון "דרך רוח"
מטרת הארגון: להרחיב ולהעמיק את התשתית האינטלקטואלית והתרבותית.
נאור הקימה, יחד עם ליאור פרלמן, את בתי החינוך "דרך רוח" לתלמידי התיכונים והיסודיים באקדמיות בישראל (אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון, מכללת אורנים ומכללת תל-חי).
משפחה
נאור אם לשלושה מליאור פרלמן. גרה בכפר הנוער עיינות.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
שירה וסיפורת
רשימה חלקית:
ביקורת שירה
רשימה חלקית:
אקס-מן: אג'נדת ההכחדה
אג'נדת ההכחדה (באנגלית: X-Tinction Agenda) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין נובמבר 1990 לינואר 1991 למשך 9 חוברות. את הסיפור כתבו כריס קלרמונט ולואיז סימונסון ואיירו ג'ים לי, רוב ליפילד, ג'ון בוגדנוב וגואנג יאפ. בין קבוצות גיבורי-העל נכללים אקס-מן, אקס פקטור והמוטנטים החדשים, כאשר זו הפעם הראשונה בה שלוש קבוצות משלבות ביניהן כוחות, מאחר שעד כה חבריהן היו פזורים ברחבי העולם.
עלילה
מיד לאחר מאורעות הקרוס-אובר "ימי הווה עתידי" משנת 1990, קבוצה של מגיסטראטים ג'נושיים (חיילי אומת ג'נושה) מתקיפה את אחוזת אקס. הם נשלחים למשימה בידי קמרון הודג' הקיבורג, ואחד מחבריהם הוא האבוק חולה האמנזיה. הקבוצה חוטפת את סטורם ואת חברי המוטנטים החדשים וולפסביין, בום-בום, וורלוק וריקטור. הם נלקחים לג'נושה כשהם ערומים כביום היוולדם וחלושים. וורלוק נהרג וסטורם ווולפסביין עוברות שטיפת מוח והופכות לשפחות חסרות בינה - עמוד התווך של כלכלת האומה הג'נושית. קייבל, גמביט, פורג' ובאנשי מגייסים את קבוצת אקס פקטור למשימת הצלה. מצטרפים אליהם בג'נושה וולברין, פסיילוק וג'ובילי, אשר הגיעו לג'נושה בנפרד כדי להציל את חבריהם.
לבסוף, האקס-מן מביסים את הכוחות הג'נושיים. ראשו הערוף של קמרון הודג' נקבר חי בידי ריקטור, לאחר שזה האחרון משתמש בכוחותיו המוטאנטים להרעיד את המקום ולהפיל את בניין הבירה הג'נושית על הודג'. סטורם משתחררת משטיפת המוח שעברה, וזאת לאחר שגופה עבר רגרסיה פיזית לזו של ילדה קטנה, וחוזרת למצבה הקודם. וולפסביין משוחררת אף היא משטיפת המוח, אם כי היא נותרת במצב זאב מצוי באופן קבוע. האבוק מקבל בחזרה את זכרונותיו ובוחר להישאר בג'נושה יחד עם וולפסביין כדי לבנות מחדש את האומה, הנמצאת כעת ללא ממשלה שתנהיג אותה, ולמנוע מלחמת אזרחים בין אוכלוסיית בני האדם ואוכלוסיית המוטאנטים השוכנות בה.
פיליפ ויקסטיד
פיליפ ויקסטיד (באנגלית: Philip Wicksteed; 25 באוקטובר 1844 - 18 במרץ 1927) היה כלכלן אנגלי הקשור לאסכולה האוסטרית.
חייו
פיליפ ויקסטיד היה בנו של כומר אוניטרי. הוא למד במכללה בלונדון ובמנצ'סטר בין השנים 1861 ל-1867, עת השלים את התואר השני בלימודים קלאסיים. עם סיום לימודיו הפך לכומר כאביו והחל חוקר מגוון נושאים תאולוגיים ועיוניים, כמו חקר ימי הביניים ובמיוחד כתבי דאנטה. מחקריו בנושאים אלו נמשכו גם הרבה אחרי שעזב את דוכן הדרשות בשנת 1897.
עניינו בסוגיות אתיות הוביל אותו לחקור את נושא אי-השוויון בחלוקת עושר והכנסה ולחקר נושאים הקשורים לכלכלה והוא החל לפרסם שורה של עבודות חשובות בתחום זה, במיוחד בעקבות הסוגיות התאורטיות עליהן למד אצל ג'בונס. בשנת 1894 פרסם את מאמרו החשוב "מאמר על תיאום כללי ההפצה" שבו חתר להוכיח באופן מתמטי כי מערכת הפצה המתגמלת בעלי גורמי ייצור בהתאם לתפוקה השולית ימצו את התוצר הכולל המיוצר. ספרו "ההגיון הפשוט של הכלכלה הפוליטית" משנת 1910 פרש באופן מלא את תפישותיו בתחום הכלכלה, והוא המקרבו היום, מצד עמדותיו, לאלו של האסכולה האוסטרית. רעיונות אלו הוצגו בצורה תמציתית במאמרו "ההיקף והשיטה של הכלכלה הפוליטית לאור התאוריה ה'שולית' של ערך והפצה" משנת 1914.