cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נייטוויש
האלבום השמיני
סיבוב ההופעות לקידום אלבומה החדש של הלהקה התחיל באפריל 2015 והסתיים באוקטובר 2016. הלהקה יצאה לפגרה כאשר במהלכה יאנסן תתמקד בגידול בתה, שנולדה במרץ 2017, וואורינן יתמקד בכתיבת אלבום חדש וביציאה לסיבוב הופעות עם להקתו השנייה "Brother Firetribe", ושאר חברי הלהקה יפנו לעיסוקים אחרים. בריאיון בנובמבר 2016, ציין הולופאינן כי הלהקה תמשיך את פעילותה בשנת 2018 ומעבר, עם אלבום נוסף אשר ימשיך את הקו הנושאי של האלבום השמיני.
סיבוב הופעות מיוחד והאלבום התשיעי
במרץ 2018 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי נוסף, בן תשעה חודשים, שנקרא "Decades: World Tour", ועל מנת לקדמו, הוציא הלייבל "Nuclear Blast" במרץ 2018 אלבום אוסף בן שני חלקים בשם Decades, המכיל שירים שונים של הלהקה מכל הזמנים. סיבוב ההופעות כלל רשימת שירים מיוחדת, המכילה שירים מתקופותיה המוקדמות של הלהקה וכן כאלה שכמעט לא בוצעו בהופעה חיה. הלהקה הופיעה במסגרת סיבוב הופעות זה בארצות הברית, בקנדה, בדרום אמריקה ובאירופה. במסגרת הופעותיה בפינלנד בקיץ, התארח על הבמה לראשונה מאז שיתוף הפעולה האחרון עם הלהקה בשנת 2003 הזמר טאפיו וילסקה. סיבוב ההופעות נחתם בהלסינקי, כאשר ההופעה בבואנוס איירס צולמה ויצאה לאור בדיסק DVD בדצמבר 2019.
ביולי 2019, הודיע יוקה נבאלאינן, מתופף הלהקה מאז הקמתה, על כך שהחליט לעזוב את תפקידו לאלתר בעקבות שיפור במצבו הבריאותי וחוסר רצונו ששיפור זה ייסוג, ושהמתופף המחליף קאי האטו יתמנה כמתופף הקבוע של הלהקה. עם זאת, ציין נבאלאינן כי ימשיך לעסוק בניהול ענייניה של הלהקה מאחורי הקלעים.
בינואר 2020, הודיעה הלהקה כי הושלמה הפקתו של האלבום התשיעי, שנקרא ''Human. :II: Nature.'' האלבום יצא לאור ב-10 באפריל 2020. זהו האלבום הכפול הראשון של הלהקה, כאשר חלקו השני מכיל יצירה סימפונית בת שמונה חלקים, שאינה מטאל סימפוני. האלבום, שזכה לביקורות חיוביות ולשבחים מצד מבקרים מקצועיים, דומה בתוכנו לאלבום השמיני, ומרחיב את נושא מערכת היחסים בין האדם לטבע וההתפתחות האבולוציונית של האדם מימי הפרההיסטוריה עד היום. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Noise, יצא לאור ב-7 בפברואר, והסינגל השני, Harvest, יצא לאור ב-6 במרץ. בשבועות הראשונים לאחר צאתו לאור, זינק האלבום למקום הראשון במצעדי הפזמונים בפינלנד, גרמניה, ספרד ושווייץ, וכן לרשימת עשרת הראשונים באוסטריה, הולנד, הונגריה, פולין, פורטוגל, צ׳כיה, נורווגיה, סקוטלנד, אוסטרליה וארצות הברית. הלהקה הייתה אמורה להתחיל בחודש מאי את סיבוב ההופעות השמיני שלה לקידום האלבום, אך הוא נדחה בעקבות מגפת הקורונה העולמית. סיבוב ההופעות התחיל ביולי 2021 וצפוי להסתיים ביוני 2023.
בינואר 2021 הכריז מארקו היטאלה, באסיסט וסולן הלהקה, על כך שהחליט לעזוב את הלהקה עקב דיכאון כרוני מתמשך ותסכול מתעשיית המוזיקה. הלהקה הצהירה כי הם יופיעו בסיבוב ההופעות הצפוי עם נגן בס מחליף. במאי 2021 הודיעה הלהקה כי יוקה קוסקינן, באסיסט להקת Wintersun, יחליף את היטאלה במהלך סיבוב ההופעות הצפוי. כמו כן בחודש זה זכתה הלהקה בפרס אלבום המטאל של שנת 2020 במסגרת טקס פרסי המוזיקה הפיני Emma Awards.
ב-28 וב-29 במאי 2021 הלהקה קיימה שתי הופעות וירטואליות בהן בוצעו לראשונה שירים מהאלבום ''Human. :II: Nature''., עם מעל 150,000 צופים מרחבי העולם. זוהי ההופעה הווירטואלית הנצפית ביותר אי פעם בפינלנד, עם רווחים של כמיליון אירו לקופת הלהקה.
במאי 2021 הודיע הולופאינן כי החל לעבוד על חומרים לאלבום העשירי ושתהליך ההפקה שלו צפוי להתחיל ב-2023.
באוגוסט 2022 הכריזה הלהקה על כך שיוקה קוסקינן, הבאסיסט הזמני מאז עזיבתו של היטאלה, הצטרף ללהקה באופן רשמי כבאסיסט הקבוע. כמו כן בחודש זה נודע כי האלבום החדש, שימשיך את שני קודמיו ויהיה השלישי כחלק מטרילוגיה, צפוי לצאת לאור בתחילת 2024.
במהלך הופעה באמסטרדם שהתקיימה בנובמבר 2022 ביצעה הלהקה לראשונה מזה 17 שנים, את גרסת הכיסוי לשיר "Phantom of the Opera", יחד עם הזמר ההולנדי הנק פורט (אנ') בתפקיד הפנטום. ההופעה צולמה וצפויה לצאת לאור בדיסק DVD.
באפריל 2023, הודיעה הלהקה שלאחר צאת האלבום העשירי בתחילת 2024, תצא לפגרה מהופעות חיות עד להודעה חדשה, כך שלמעשה האלבום החדש לא יקודם בסבב הופעות.
סגנון מוזיקלי
נייטוויש החלה כלהקת פאוור מטאל מובהקת, ששמה דגש על נגינת גיטרה מלודית, שימוש רב בקלידים, תיפוף מהיר לרוב ונושאי השירים היו לרוב סביב פנטזיה, אגדות ואזכורים מיתולוגיים. עם השנים, נייטוויש הפכה ללהקת מטאל סימפוני עם הוספת אלמנטים שהפכו את המוזיקה שלה לבומבסטית, תיאטרלית ובעלת אופי של פסקולי סרטים, כמו שימוש רב בתזמורת ובכלי מיתר, המשרים אווירה גותית ואפית. החל מהקמתה התמקדה הלהקה בקול הסופרן הייחודי של טאריה טורונן, על אף שעם השנים, החלה טורונן לרכך את קולה ולהמעיט השימוש בקול אופראי (ניתן להבחין בכך בשני אלבומיה האחרונים עם הלהקה), על אף שהמשיכה להשתמש בו בהופעות החיות של הלהקה.
נושאי השירים, ככל שעברו השנים, הפסיקו להתמקד בפנטזיה ועברו להתמקד יותר בסוגיות מציאותיות, כמו חייו האישיים של הולופאינן כאמן וכמוזיקאי, נושאים היסטוריים, דתיים ומוסריים ואף פרשיית פיטוריה של טאריה טורונן. עם זאת, עדיין ישנם שירים בעלי אופי פנטזי מובהק ואף שילוב בין הנושאים, ואף בעלי קונספט משותף לאורך אלבום שלם. לדוגמה, לפי הולופאינן, "אם האלבום Imaginaerum הוא מחווה לכוחו של הדמיון, הרי שהאלבום "Endless Forms Most Beautiful" הוא מחווה זהה למדע ולכוח הסיבתיות".
השפעתם של פסקולי סרטים על מלחין וכותב השירים, תואומס הולופאינן, מייחדת את נייטוויש לעומת להקות אחרות. הולופאינן ציין כי הוא מושפע ממלחינים כמו הנס צימר וואנגליס. לאורך האלבומים ישנם גם אלמנטים של מוזיקה עממית, בעיקר השפעה אירית, קלטית ופינית. כמו כן קיימת אף השפעה ממטאל אינדסטריאלי בחלק מועט מהשירים.
במשך שנים, קול הסופרן האופראי של טאריה הפך לסימן ההיכר שלהם, עד עזיבתה ב-2005. מנגד, בסוף המאה ה-20 והמאה ה-21 נוסדו להקות מטאל רבות שבהן יש זמרת: בעיקר להקות מטאל סימפוני כמו אפיקה, Within Temptation ו-Leaves' Eyes ולהקות מטאל גותי כמו טריסטניה וסירניה, דבר שעמעם במקצת את הייחודיות של נייטוויש. עם זאת, הלהקה, לעומת אחרות, משתמשת בתזמורת להקלטת חלקים רבים משיריה באלבומיה האחרונים, דבר ששומר על ייחודיותה.
כמו כן נייטוויש מהווה מקור השפעה עבור אמנים אחרים: סימונה סימונס, זמרת להקת המטאל הסימפוני אפיקה, ציינה כי עברה מלימודי שירת פופ לשירה קלאסית בזכות האזנה לאלבום Oceanborn. גיטריסט להקת After Forever התבטא כי נייטוויש השפיעה על הלהקה בכתיבת שירים חדשים, וטוני קאקו, סולן להקת סונטה ארקטיקה, הסביר שנייטוויש עבורו מקור השפעה גדול.
יום מגיני אוקראינה
יום מגיני אוקראינה (באוקראינית: День захи́сника́ Украї́ни) הוא יום זיכרון לאומי המצוין באוקראינה מדי שנה ב-1 באוקטובר. בשנים 2015–2022 הוא צוין ב־ב-14 באוקטובר. ביום זה מודים בני העם האוקראיני ללוחמי צבא אוקראינה המגינים על מולדתם ולחיילים משוחררים, וזוכרים את הנופלים מקרב חיילי הצבא במערכות העם.
היסטוריה
הלכה למעשה, יום מגיני אוקראינה החליף את, חג לאומי שמקורו בשורשיה הסובייטים של אוקראינה תחת הכיבוש הסובייטי, מדינה שהתקיימה בין 1922 עד ב-24 באוגוסט 1991. ב-24 באוגוסט 2014 הכריז הנשיא פורושנקו כי אוקראינה לא תמשיך לציין את מועדי החגים הלאומיים הנהוגים ברוסיה, וכי היא תציין "רק את מועדי החגים של אוקראינה, ולא של אף אחד אחר".
ב-14 ביולי 2021 החליטה המועצה העליונה של אוקראינה (הפרלמנט) לשנות את שמו הרשמי של החג ל"יום מגיני ומגינות אוקראינה" (באוקראינית: День захи́сникі́в і захи́сни́ць Украї́ни), כדי להכליל ביום זה את כל המערך הלוחם בצבאות אוקראינה, מאחר שבאוקראינית, בדומה לעברית, קיים הבדל דקדוקי בשמות העצם בין זכר (захисників) לנקבה (захисниць).
בחירת התאריך
התאריך 14 באוקטובר נבחר בהמלצת יושב ראש, וולודימיר ויאטרוביץ' (Володи́мир В'ятро́вич), בעקבות היותו יום חג (לפי הלוח היוליאני) בכנסייה האורתודוקסית לזכר מרים, אם ישו. החג נחגג על ידי האוקראינים מאז המאה ה-12, ובייחוד על ידי הקוזאקים באוקראינה, שזיהו את מרים כפטרוניתם, ויום זה הוא יום חגם הלאומי.
במהלך מלחמת העצמאות של אוקראינה (1917-1920) נעשה שימוש בחג על ידי.
תאריכים נוספים
בעוד 14 באוקטובר מציין את יום מגיני אוקראינה, קיימים מספר תאריכים נוספים בלוח השנה עבור יחידות צבא מסוימות, ובהם:
דאש מייהוק
דאשיאל "דאש" מייהוק (באנגלית: Dashiell "Dash" Mihok; 24 במאי 1974) הוא שחקן אמריקאי המוכר בזכות תפקידיו בסרטים"רומיאו וג'ולייט", "הקו האדום", "היום שאחרי מחר", "אני אגדה" ו"קיס קיס בנג בנג" ובסדרות הטלוויזיה "ריי דונובן" ו"פליסיטי".
ביוגרפיה
מייהוק נולד ברובע גריניץ' וילג' שבמנהטן, ניו יורק, לזוג שחקני התיאטרון אנדריאה וריימונד ת'ורן. הוא למד במספר רב של מוסדות לימוד, בין היתר ב"תיכון ברונקס למדעים" שם שיחק בקבוצת הבייסבול. מגיל צעיר שיחק בתפקידים בימתיים וטלוויזיוניים קטנים.
מייהוק החל את דרכו בהוליווד בשנת 1996 עם תפקיד משנה בסרט ההתבגרות פוקס פייר שהיה כישלון קופתי. בהמשך, שיחק בדרמה הרומנטית של באז לורמן "רומיאו וג'ולייט" בתפקיד בנווליו, בן דודו וחברו של רומיאו (לאונרדו דיקפריו), ובדרמת המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום" בתפקיד סמל דון דול. ב-1999 הצטרף מייהוק לצוות העונה השנייה של סדרת הדרמה "פליסיטי" בתפקיד ליין מק'ינן.
ב-2004 שיחק מייהוק בסרט האסונות המצליח של רולנד אמריך "היום שאחרי מחר", שבו גילם את דמותו של ג'ייסון אוונס. ב-2005 שיחק בקומדיית הפשע "קיס קיס בנג בנג". ב-2007 שיחק מייהוק במותחן האימה שובר הקופות "אני אגדה" בתפקיד היצור הנגוע הרודף אחר רוברט נוויל (ויל סמית'). ב-2008 הופיע מייהוק בסרט הפעולה "המעניש: אזור מלחמה" בתפקיד הבלש מרטין סואפ.
ב-2011 שיחק במותחן של ג'ואל שומאכר "הסגת גבול" בתפקיד טיי מחבורת הפורצים. ב-2012 הופיע בתפקיד קטן בדרמה "אופטימיות היא שם המשחק" בתור השוטר הנקרא לבית סוליטנו. ב-2013 השתתף מייהוק בסדרת הפשע המוערכת "ריי דונובן" בתפקיד ברנדן "באנצ'י" דונובן אחיו האלכוהוליסט והלא יציב של ריי דונובן (לייב שרייבר).
מייהוק נשוי משנת 2009 לוולריה מייסון.
אברהם גרשון מקיטוב
רבי אברהם גרשון מקיטוב (נפטר בכ"ה באדר א' תקכ"א, 1761), היה רב ומקובל בברודי שבגליציה, וגיסו של הבעל שם טוב (הבעש"ט). היה תלמידו של הרב שלום שרעבי (הרש"ש הקדוש). עלייתו לארץ ישראל ב-תק"ז (1747) הגם שלא הייתה הראשונה, נחשבת באופן סמלי כנקודת ייסוד ומפנה לקראת גל עליית החסידים בשל הרושם הגדול שהיה בעצם עלייתו. וכן שימשה גשר ראשון ממוסד בין תנועת החסידות במזרח אירופה ובין ארץ ישראל.
קורות חייו
אברהם גרשון נולד כנראה בעיירה קיטוב או בברודי לעטל ורבי אפרים מברודי. אברהם גרשון היה מחברי הקלויז בברודי ונחשב בקרב חכמי דורו כמקובל וכגדול בתורה. הרב יחזקאל לנדא, חברו מהקלויז בברודי, מכנה אותו: "אהובי ידיד נפשי וחביבי הרבני המופלא ומופלג בתורה ובחסידות". רבי יונתן אייבשיץ תיאר אותו: "הרב החסיד המפורסם מופלג בתורה ומקובל אלוהי".
יחסיו עם הבעש"ט מתוארים בספר ההגיוגרפי "שבחי הבעל שם טוב". תחילה התנגד רבי גרשון מקיטוב לבעש"ט ולדרכו, ואף התנגד לנישואיו עם אחותו, חנה, אולם לאחר "התגלות הבעש"ט" כצדיק וכבעל מופתים דבק בו ובדרכיו והפך לתלמידו המובהק ולידידו הקרוב. בשלב מסוים אף עבר למז'יבוז' כדי לשמש מורה ומחנך לבנו של הבעש"ט, רבי צבי. השפעתו החינוכית עליו נמשכה גם לאחר עלייתו לארץ ישראל באמצעות חילופי מכתבים.
עלייתו לארץ ישראל
רבי גרשון מקיטוב היה ראשון העולים לארץ ישראל שהשתייכו לתנועת החסידות. עלייתו הייתה ככל הנראה על דעת הבעש"ט שקיווה להפיץ את תורתו גם בארצות המזרח, כפי שעולה מתוכן האיגרת המפורסמת ששלח אליו לארץ ישראל. אל רבי גרשון התלוו אשתו וילדיו הקטנים. שנת עלייתו המדויקת לא ברורה. יש הטוענים שעלה מתוך מטרה לפגוש את רבי חיים בן עטר בעל "אור החיים", שהבעש"ט העריכו מאוד עד כדי כך שכינה אותו "ניצוץ של משיח"; אולם מסתבר יותר שהגיע לארץ ישראל בערך בשנת תק"ז (1747) כארבע שנים לאחר פטירתו של רבי חיים בן עטר.
בדרכו לארץ ישראל שהה רבי גרשון תקופה מסוימת בעיר קושטא. למדנותו ומעמדו קירבו אותו אל חכמיה הספרדים של קושטא שעם חלקם הפליג מאוחר יותר בספינה לארץ ישראל ועם אחרים המשיך לשמור על קשר באמצעות חילופי מכתבים. מאותה תקופה נשמרה התכתבות בין הרב יחזקאל לנדא, חברו של רבי גרשון מהקלויז בברודי, לבין רבי יצחק בכר דוד מחכמי קושטא, כאשר רבי גרשון עצמו משמש כמתווך ביניהם.
לדעת אברהם יערי ההפלגה מקושטא הייתה בחודש אלול תק"ו (1746). לעומתו סבורה חיה שטימן-כ"ץ שהיציאה מקושטא הייתה רק בסוף חודש אייר של שנת תק"ז (1747). הוא הגיע תחילה לעכו ונראה שנסע גם לצפת שם פגש את רבה של העיר אותו הכיר מקושטא. מהגליל נסע דרומה וההשתקע בחברון. סמוך לעלייתו ארצה ביקר גם בירושלים.
בחברון שהה מספר שנים ואף שזכה שם לכבוד ולהערכה מצד החכמים הספרדים חש בודד. היישוב היהודי בחברון היה אז קטן והיה מורכב כולו מיהודים ספרדים שגרו בחצר אחת, ומשום הדוחק לא הניחו ליהודים נוספים להצטרף אליהם (מלבד לרבי גרשון עצמו). במכתבו הוא מתאר את בדידותו הרבה: "כי אני יושב בכאן יחיד כלוא בביהמ"ד שלי יחידי כל הימים עם בני הקטן ואין יוצא ואין בא ואיש אשר כלבבי לא מצאתי, הגם שהחכמים השלימים אוהבים אותי אהבה עזה ונוהגים בי כבוד גדול ועושים לי את כל השירות ואין אני יוצא מפתח החצר ולחוץ, אפ"ה [אפילו הכי] אין הטבעים שוות ואין הלשונות שוות ואיש אשר כלבבי לא מצאתי".
בכ"ט באלול תק"ט (1749) נסע לבקר בירושלים ושהה שם כשבועיים. תיאור הביקור מופיע ב'איגרת חברון' שם מספר רבי גרשון על ה"הפצרות הרבות" שהפצירו בו תושבי ירושלים האשכנזים משרידי עליית רבי יהודה החסיד שיהיה להם "לרב ולנשיא", וכבר שכרו עבורו דירה ובית מדרש, אולם הוא סירב באמרו בליבו: "כל ימי ברחתי מן הכבוד, בוודאי שעכשיו הוא מעשה פלוני [היצר הרע], הוא צד אותי במצודות הגאוה"
בשנת תקי"ג או בראשית תקי"ד עבר לירושלים ומאז היה פעיל בציבור האשכנזי בעיר שמנה כחמישים נפשות. הוא הצטרף לישיבת המקובלים בית אל שם למד אצל גדול המקובלים וראש הישיבה רבי שלום שרעבי (הרש"ש). ברשימת החכמים של הישיבה, שכללה 15 שמות, רבי גרשון הוא השישי במניין, עובדה המשקפת את מעמדו בקרב חכמי ירושלים. גם ב"שבחי הבעש"ט" הובא סיפור על מקרה אחד בו בחר רבי שלום שרעבי את רבי גרשון לעבור לפני התיבה כשליח ציבור באחת התעניות.
לאחר פטירת אשתו בצום גדליה תקי"ז כתב רבי גרשון אל גיסו, הבעש"ט, כי החליט לצאת סמוך לפסח "אל ארץ בני מדינתנו" לשאת אישה. אמנם הוא עצמו כבר החליט שלא לשאת אישה עוד, אך הרבנים "רבו עליו מצד התורה", "ואי אפשר לשאת אישה ספרדית שאין דעתינו ומנהגינו וטבעינו שווין". עם זאת, באותה איגרת עצמה הוא מספר על חתונתה הקרובה של בתו אסתר, שעשה עמה "שידוך הגון עם בן הרב מרדכי רבינו (רוביו) מאיזמיר, והוא מתושבי חברון כט"ז שנים והחתן חכם וחשוב ומובלע בין אנשים". נראה שתוכניתו לשאת אישה שנייה לא יצאה אל הפועל.
רבי גרשון נפטר בירושלים בשנת תקכ"א (1761) ונטמן בבית הקברות בהר הזיתים. לאחר מלחמת ששת הימים התגלה מצבתו עליה נכתב: "מצבת מהר"ר אברהם גרשון אשכנזי זלה"ה כ"ה לח' אדר א' שנת התקכ"א". על שמו רחוב "כי טוב" בירושלים (סמוך לרחוב בר-אילן).
משפחתו
אל רבי גרשון התלוו אשתו בלומא ושניים מילדיו הקטנים, אפרים ויהודה ליב. שני בניו הבוגרים, רבי יקר ורבי חיים אהרן, עלו ארצה מאוחר יותר עם משפחותיהם. בנים ובנות נוספים שכבר היו נשואים נשארו בחוץ לארץ והם מוזכרים במכתביו של רבי גרשון.
חיים אהרן נשלח כשד"ר מטעם עדת הספרדים.
העדה האשכנזית בירושלים שלחה את רבי חיים אהרן לאירופה כדי לדאוג לכך שתרומות יהודי אשכנז יגיעו לקהילה האשכנזית כיוון שטענו לקיפוח על ידי הספרדים. בחודש אייר ה'תקכ"ח הוא יצא לשליחותו, הוא חזר כפי הנראה בשנת ה'תקל"ב. בשנים הראשונות לשליחותו נחל הצלחה רבה, אך פעילותו נתקלה בהתנגדות של 'פקידי קושטא' שטענו כי אין קיפוח כלל ו"יד כולם שוה" בחלוקת המעות. גם חברו של אביו, הרב יחזקאל לנדא, ששימש כ'נשיא ארץ ישראל' דחה את טענותיו. רבי חיים אהרן נפטר בכ"ג בניסן תקל"ג ונטמן בבית העלמין בטבריה.
איגרת ומכתבים
בין האגרות שהשתמרו:
צערו על חורבן ירושלים
ביקורו הראשון בירושלים סמוך לעלייתו ארצה הותיר בו רושם עז. הוא בכה והצטער עמוקות בראותו את כל המבנים הרבים והמפוארים שהקימו המוסלמים והנוצרים בעוד בית המקדש חרב. את הרגשתו תיאר במכתב ששלח לגיסו, הבעש"ט (תוכנו של המכתב פורסם על ידי רבי מאיר תאומים):
גם בנו, רבי יוסף תאומים בעל ה"פרי מגדים", מזכיר את האיגרת בפירושו על השולחן ערוך ומבאר אותה:
צערו ואבלו על חורבן הבית נחרתו בזכרונם של תושבי ירושלים. רבי חיים הורוויץ, שהתיישב בירושלים בשנת תקפ"ו (1826), מספר מפי השמועה על ר' גרשון קוטובר שאמר קינות בתשעה באב מול מקום המקדש "ונתעלף כמה פעמים מהמרירות עד שבקושי הקיצו אותו כדרך המתעלפים".
יהודה מזור
פרופ׳ יהודה מזור (Mazur; 17 באפריל 1925 – 25 באפריל 2004) היה כימאי ישראלי. עמד בראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן.
ביוגרפיה
נולד בלודז' שבפולין לאיטה ואליעזר מזור, שהקים עם אחיו את חברת "האחים מזור" בפולין. באוגוסט 1939, חודש לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביקר אביו בארץ ישראל לרגל עסקיו. זמן קצר לאחר מכן הצליח האב להעלות את אשתו וילדיו ובהם הבן יהודה.
למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת המאסטר עשה אצל פרופ' משה ויצמן. במלחמת העצמאות שירת בחיל המדע. בשנות ה-50 למד במכון הטכנולוגי של ציריך, שם עשה את עבודת הדוקטורט. בתקופת שהותו בשווייץ הכיר את פני ינקו, ילידת איטליה. השניים נישאו ונולדו להם שני בנים - יאיר ועמוס.
בשנת 1954 הצטרף למחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן. בין השנים 1960 – 1962 שימש כראש המחלקה בפועל, וניצח על הקמת הבניין החדש לכימיה אורגנית שנפתח בשנת 1964. בשנת 1963 הועלה לדרגת פרופסור חבר. משנת 1979 ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990 שימש כראש המחלקה. בשנת 1984 נבחר לסגן יו"ר המועצה המדעית.
בין תחומי מחקריו העיקריים: כימיה של סטרואידים, ויטמין D ושימוש בהיפרצין כחומר אנטי ויראלי. פרסם כ-200 מאמרים בתחומי עיסוקו.
בשנת 1979 פיתח יחד עם פרופ' שמואל אדלשטיין את התרופה אלפא D3 של חברת "טבע" לחולי כליות ואוסטיאופורוזיס. בשנת 1988 עסק עם פרופ' דוד לביא בפיתוח תרופתי של החומר היפרצין לחולי איידס וסרטן המוח.
בין תלמידיו פרופ' מודי שבס, פרופ׳ צבי הכהן, ד"ר עמירם הירשפלד, ופרופ' אמנון יוגב.
נפטר בשנת 2004, בגיל 79.
הפריה חוץ-גופית
הפריה חוץ-גופית או הח"ג (בלשון הדיבור: הפריית מבחנה, באנגלית: In vitro fertilisation ובקיצור IVF) היא אחד הכלים העיקריים לטיפול בעקרות בקרב נשים וגברים. בהפריה כזו, לבורנט מפרה זרע עם תא ביצית במבחנה, כלומר מחוץ לגוף האישה, ולאחר מכן, הביצית המופרית מועברת לרחם, שם מתפתח ההיריון כרגיל.
היסטוריה
טכניקת ההפריה החוץ-גופית פותחה בבריטניה על ידי ד"ר פטריק סְטֶפְּטוֹ וד"ר רוברט אדוארדס. "תינוקת המבחנה" הראשונה בעולם הייתה לואיז בראון, שנולדה ב-25 ביולי 1978 בבית החולים הכללי אולדהם בהליך של ניתוח קיסרי. הוריה ניסו להרות במשך כתשע שנים ללא הצלחה בשל חסימה בחצוצרות של אמה. גם אחותה הקטנה, נטלי, נולדה באמצעות הפריה חוץ-גופית, וב-1999 הייתה לאם הראשונה שנולדה בהליך זה. בתחילה היו שפקפקו באמיתות ההצלחה של סטפטו ואדוארדס, אך בהמשך הוכרה ההצלחה על ידי כולם.
ישראל היא המדינה החמישית בעולם שבה בוצעה הפריית מבחנה, ובעקבות הפריה זו נולדה בשנת 1982 העיתונאית והמגישה רומי נוימרק. שנה אחר כך נולד אלעד קליינר, ילד המבחנה (הזכר) הראשון. ביוני 1985 נולדה בבית החולים רמב"ם התינוקת הראשונה שנולדה לאם ערבייה מהפריה חוץ-גופית. בינואר 1986 נולדה בישראל שלישייה לאם שעברה דילול עוברים בצרפת לאחר הפריה חוץ-גופית. מאז היה גידול רב בשימוש בהפריה חוץ-גופית, וקרוב לאחוז אחד מכל הלידות כיום בעולם המערבי הן כתוצאה מהפריה חוץ-גופית.
התוויה
מטרתה המקורית של ההפריה החוץ-גופית הייתה לטפל באי-פוריות מכנית או חסימתית כתוצאה מבעיה בחצוצרות, אך שיטת הטיפול התבררה כיעילה גם במקרה של בעיות פוריות אחרות. פיתוח שיטת ICSI (הזרקת זרע ציטופלזמטית) נותנת מענה יעיל ביותר להפרעות בפוריות הגבר, כל עוד ניתן להפיק זרע.
הפריה חוץ-גופית היא פעולה התערבותית ויקרה יחסית, ועל כן השימוש בה נעשה לאחר שנוסו שיטות אחרות לטיפול באי-פוריות שהן פולשניות פחות, תלוי ברמת בעיית הפוריות של הגבר או האישה.
מאז השימוש הראשון בהפריה חוץ-גופית ובשל היעילות הרבה של השיטה, התרחבו מאוד ההתוויות לשימוש בהפריה חוץ-גופית:
ישנם טיפולים שניתן לבצע אך ורק בעזרת טיפולי הפריה חוץ-גופית אף שלא קיימת בעיית פוריות:
אברהם מנדלר
אברהם (אלברט) מנדלר (3 במאי 1929 – 13 באוקטובר 1973) היה אלוף בצה"ל. נהרג במלחמת יום הכיפורים, כאשר פיקד על עוצבת סיני.
ביוגרפיה
אלברט מנדלר נולד בכ"ג בניסן תרפ"ט כבן הצעיר לפרידה ויצחק בלינץ שבאוסטריה. בגיל 5 התייתם מאביו. באוקטובר 1938 הצליחה האם לשלוח את אחיו הבכור, יחזקאל, לארץ ישראל. בפברואר 1940 העפיל עם אמו לארץ ישראל באוניה "סקריה". השלים את לימודי בית הספר העממי בבית הספר "המנחיל" בנחלת גנים, ואת לימודי התיכון עשה בבית הספר מקס פיין בתל אביב. בראשית שנת 1946 הצטרף להגנה. בסוף ינואר 1948 נשלח לקורס מפקדי כיתות, אותו סיים בהצטיינות. השתתף במבצע נחשון ולאחריו צוות לפלוגה ב' של גדוד 54 של חטיבת גבעתי, אשר הפך אחר כך ליחידת שועלי שמשון ומנדלר מונה למפקדה בשנת 1949. באותה שנה השתחרר מהצבא, אך לאחר חודשים מספר נענה לקריאת מפקדו יוסף גבע ושב לשירות קבע. שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד 52, מפקד ענף חי"ר בבה"ד 3, במלחמת סיני היה במטה חטיבת מילואים. לאחר המלחמה היה חניך בפו"ם, ופיקד על גדוד 51 בחטיבת גולני. עבר הסבה לשריון, פיקד על גדוד 52 בחטיבה 7, פיקד על קורס מפקדי פלוגות שריון, שימש סגן מפקד חטיבה 7, סגן מפקד חטיבה 37 וב-1965 מונה למפקד חטיבה 8, חטיבה ממוכנת במילואים. הוא עסק במקביל בהקמתו של מתקן האימונים המרכזי של חיל השריון בצאלים.
הפריה חוץ-גופית
עקרונות ושלבי הטיפול
טיפול הפריה חוץ-גופית מבוסס על כמה עקרונות ושלבים:
אברהם מנדלר
ביוגרפיה
במלחמת ששת הימים פיקד על חטיבה 8. תחילה מוקמה החטיבה באזור כונתילה, בדרום קו החזית מול הצבא המצרי. לאחר הכרעת המערך המצרי בחצי האי סיני, הועברה צפונה לחזית הסורית. ב-9 ביוני 1967 תקפה החטיבה, שנערכה באזור גבעת האם בסמוך לכפר סאלד, והבקיעה את המערך הסורי. לאחר קרב קשה נכבשו הכפרים זעורה וקלע. החטיבה נעה מזרחה והייתה שותפה בהשתלטות על קוניטרה. ב-1968 התמנה לסגן מפקד גייסות השריון (בדרגת תת-אלוף). בשנת 1972 מונה למפקד עוצבת סיני (אוגדה 252) והועלה לדרגת אלוף. הוא הקפיד לשמור על מורל חייליו, במטרה למתן את תחושת הניתוק מהעורף.
מותו
ב-8 באוקטובר 1973 אמור היה לפנות לקלמן מגן את מקומו בפיקוד על אוגדה 252, אך מלחמת יום הכיפורים שפרצה יומיים קודם לכן ביטלה חילופים מתוכננים אלה. ב-13 באוקטובר, בשעות הבוקר היו מנדלר וצוותו בחפ"ק מוסק (עם הטייס סגן אמיר גדרון) מעל גזרת האוגדה, בין הצירים מתלה וגידי, כאשר המסוק נמצא תחת הפגזות והם מנהלים את הקרבות. בשעות הצהריים ירד מנדלר מהמסוק לנגמ"ש שלו, לצורך פגישה עם אחד מהמח"טים ואז נהרג ממארב טילי סאגר בציר פוררת בעת שצפה מנגמ"ש הפיקוד שלו אל עמדות המצרים באזור הגזרה הדרומית של תעלת סואץ. עמו נהרגו העיתונאי רפאל אונגער, רל"ש האלוף מנדלר וכן ארבעה לוחמים, למעט הנהג שחילץ את הנגמ"ש לאחור. יש הסוברים כי הצבא המצרי ניסה לאכן את האלוף במיוחד, לאחר שמפת הקוד "סיריוס" נפלה לידיו, ויש הסוברים שהריגתו לא הייתה מתוכננת.
הפריה חוץ-גופית
גירוי השחלות
באופן כללי, רוב הפרוטוקולים בטיפולי פריון מתבססים על עיקרון של סופר-אובולציה (super ovulation) כדי לגרות ייצור של כמה ביציות ולשפר את תזמון שאיבתן. הטכניקות הקיימות כיום כוללות את התרופות האלה:
אברהם מנדלר
מותו
מנדלר נטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הותיר רעיה, שולמית לבית יעקבזון (השניים נישאו באוקטובר 1962), שתי בנות, אם ואח. לאחר מותו הוחלף מנדלר על ידי האלוף קלמן מגן.
הפריה חוץ-גופית
גירוי השחלות
תרופות אלה נלקחות על בסיס יומי ומגדילות את מספר הזקיקים בשחלה. לאחר מתן תרופות אלה יש לעקוב באופן קפדני על ידי אולטרסאונד כדי לוודא שאין מספר רב מדי של ביציות ולוודא שהן גדלות לגודל אופטימלי לצורך שאיבתן.
אברהם מנדלר
הנצחתו
על שמו נקראו רחובות במספר ערים בארץ (בהן תל אביב, באר שבע, רמת גן ובית שמש) ובסיס צבאי (מחנה פלוגות) הסמוך לקריית גת.
הפריה חוץ-גופית
פרוטוקולים
ישנם פרוטוקולים רבים לגירוי שחלתי, אך שני הפרוטוקולים השכיחים הם:
אברהם מנדלר
הנצחתו
בשנת 2003 יצר מוטי רוזנבלום את הסרט "היי אדם" על סיפור חייו ומותו של מנדלר.
הפריה חוץ-גופית
פרוטוקולים
הבדלים בין המחזורים:
שאיבת הביציות
שאיבת הביציות נעשית בערך 34–36 שעות לאחר מתן הזרקת HCG, ונעשית כיום בגישה טרנס-וגינלית ובסיוע אולטראסאונד. טכניקת השאיבה מבוססת על מחט מונחית-אולטראסאונד החודרת דרך דופן הנרתיק ומגיעה לשחלות. מחט זו שואבת את הנוזל מתוך הזקיקים והוא מועבר למעבדה כדי לזהות את הביציות. תהליך השאיבה נמשך כ-20 דקות והוא מתבצע לרוב תחת טשטוש או בהרדמה כללית.
טכניקת ICSI
באופן כללי, זרע טרי לאחר השפיכה אינו יכול להפרות ביצית בתנאי מעבדה, ועליו לעבור קפסיטציה – זהו תהליך פשוט הכולל אינקובציה קצרה בתוך תרבית. לאור תהליך שאיבת הביציות, ניתן לצפות כי הביציות עצמן יהיו בשלבי גדילה שונים. לאחר שאיבתן מתבצעת חלוקה שלהן לביציות בשלות וביציות לא בשלות. ביציות בשלות מכילות שכבה עבה ורחבה של קומולוס אופורוס, הן השלימו את החלוקה המיוטית הראשונה שלהן וניתן לראות בתוכן את הגופיף הפולארי הראשון. הן מופרות על ידי זרע לרוב תוך חמש שעות ממועד שאיבתן. אם זרע וביצית מעורבבים מוקדם מדי, לא תתרחש הפריה. בין 50,000 ל-150,000 זרעונים מושמים ליד כל ביצית. ביציות שאינן בשלות מכילות שכבה קומפקטית בלבד של אופורוס קומולוס, ועדיין לא ניתן לראות בהן גופיף פולארי. הן מושמות באינקובציה עד ל-36 שעות טרם הפרייתן.
האינדיקציה העיקרית להפריה בשיטת ה-ICSI היא אי-פריון גברי – פחות מחמישה מ"ל זרע נורמלי ומוטילי למ"ל, עבור זרע שהוצא מהאשך באופן כירורגי כגון מצבים של אזוספרמיה. עם זמן הלכו והתרחבו האינדקציות לשימוש ב-ICSI. האינדקציות המקובלות היום:
בתהליך זה נבחר זרעון אחד לכל ביצית בשלה. ישנו ניסיון לבחור את הזרעון התקין ביותר מבחינה מורפולוגית מתוך ההנחה שהתקינות המורפולוגית מצביעה גם על תקינות הזרעון וסיכויי ההפריה. הוא מוזרק ישירות לתוך הציטופלזמה ורחוק מהגופיף הפולארי.
החזרת עוברים
שלושה-חמישה ימים לאחר גדילה בתנאי מעבדה העוברים מוחזרים לרחם בתהליך הנקרא החזרת עוברים. קודם להחזרה העוברים מדורגים מ-A ל-D לפי הופעתם ורמת הפרגמנטציה בהם. אם ההעברה מתרחשת ביום החמישי או השישי, העוברים מוחזרים בשלב הבלסטוציסט. ההחלטה אם להחזיר ביום השלישי או ביום החמישי תלויה במידת ההצלחה של המעבדה ושל הרופא. בהחלטה כמה עוברים להחזיר מעורבים שני שיקולים: מצד אחד, רוצים להגדיל את הסיכוי שלפחות עובר אחד ייקלט ברחם, ומצד שני, רוצים להימנע מהיריון של מספר גדול מדי של עוברים, על הסיכונים הנובעים מכך. מכיוון שסיכויי קליטת העוברים קטנים ככל שגיל האם גבוה יותר, ההמלצות הנוכחיות הן להחזיר מספר גדול יותר של עוברים ככל שגיל האם גבוה יותר.
המלצות הוועדה האמריקנית לפריון (ASRM) הן:
במצבים מסוימים, כמו טיפולי IVF קודמים שלא הצליחו או פרוגנוזה לא טובה, יש הממליצים על החזרת עוברים רבים יותר (מסלול שאינו תלוי גיל). שיקול נוסף בהחלטה לגבי מספר העוברים המוחזרים נוגע לסיכויי ההצלחה של דילול עוברים והסכמת האם לדילול עוברים אם מספר גבוה של עוברים ייקלט.
רוב ההחזרות מתבצעות תחת הנחיית אולטראסאונד. על המטופלת לשתות מים על מנת למלא את שלפוחית השתן, כדי "לחזק" את הרחם ולהגביר את יכולת הצפייה באולטראסאונד. העוברים הטובים ביותר נשאבים לתוך קתטר, ולאחר שהרופא מכין את צוואר הרחם ושואב ריר צווארי, העוברים מוחדרים לתוך חלל הרחם. הסיכוי להיריון מושפע מגיל האם, מסיבת האי-פריון, מעובי האנדומטריום ומהדירוג הממוצע של העוברים שהוכנסו. אצל חלק מהמטופלות, בעיקר מטופלות מעל גיל 38, יש פתיחה של ה-zona pellucida (תהליך של assisted hatching) בביצית, כדי לשפר את ההשרשה. זה לא נעשה באופן רוטיני.
מתן תמיכה לוטאלית
לאחר שמתבצעת החזרת העוברים ניתן פרוגסטרון למשך כשבעה שבועות לצורך תמיכה לוטאלית. הפרוגסטרון יכול להינתן בהזרקה, בג'ל ואמצעים נוספים.
לאחר ההעברה
בעבר היה מקובל להמליץ על מנוחה לאחר החזרת עוברים, אך כיום לאחר מחקרים בתחום מקובל כי אין צורך כלל במנוחה במיטה לאחר החזרת עוברים. כעבור שבועיים על האישה לבצע בדיקת היריון, ועד אז עליה לקחת תמיכות הורמונליות בפרוגסטרון ולעיתים גם באסטרוגן. אך במקרה שמתבצעת החזרה של עוברים מוקפאים, תוך שימוש במחזור הטבעי של האישה, לעיתים אין צורך בתמיכות הורמונליות.
היריון
שיעור ההצלחה הוא בין 20 ל-30 אחוז עבור כל מחזור הפריה. הגורמים המשפיעים על שיעור ההצלחה כוללים את גיל האישה, איכות הביציות ותאי הזרע, משך האי-פוריות, בריאות הרחם ומומחיות הרופאים. בתוכניות הפריה רבות מקובל מאוד להעביר לרחם מספר גדול של עוברים כדי להגדיל את סיכויי הקליטה. נוהל זה מגדיל את הסיכוי להיריון מרובה-עוברים, שעלול לגרום בעצמו לסיבוכים. בכמה מדינות חל איסור על העברת יותר משני עוברים לרחם.
קְרִיוֹפְּרֶזֶרְוָוצְיָה (הקפאה)
הקפאה היא תהליך שבו עוברים או ביציות מוקפאים לצורך שימוש בעתיד. הקפאת עוברים נמצאה יעילה מאוד והשתפרה משמעותית עם השנים, כאשר שיעורי ההישמרות של עוברים מוקפאים דווחו בין 50% ל-90%. לפני החזרת העוברים יש לבצע סינכרוניזציה של מחזור המטופלת כך שהעוברים יוחזרו במהלך ההשרשה ברחם, ועל כן מומלץ מתן אסטרוגן ופרוגסטרון. הקפאת ביציות החלה לצבור תאוצה בעשור האחרון, אולם טרם צברה נתונים מספריים, שלא כמו הקפאת עוברים.
הקפאת עוברים
אם נוצר מספר רב של עוברים, המטופלים יכולים לבחור להקפיא עוברים שלא הועברו לרחם. עוברים אלו נשמרים בחנקן נוזלי ויכולים להישמר כך זמן רב. היתרון בכך הוא שאפשר להיכנס שוב להיריון מבלי לעבור מחדש את כל מחזור שאיבת הביציות.
הקפאת ביציות
עד לפני כמה שנים הקפאת ביציות כמעט לא הייתה אפשרית בשל קושי טכני להקפיא ביציות בשיטת ההקפאה האיטית. עם כניסתה של שיטת הווטריפיקציה (זיגוג) התאפשר להקפיא ביציות עם סיכויי הישרדות של עד 90 אחוזים. שימור פריון היה מיועד בתחילה לנשים לפני טיפולים אונקולוגיים כימותרפיים או כריתת שחלות. כיום ניתן לשמור ביציות גם לצורך "שימור פריון סוציאלי". נשים מעל גיל 30 שטרם מצאו בן זוג או מעוניינות בדחיית הילודה יכולות לשמור ביציות ובכך לשמור על פוטנציאל הפוריות שלהן לשנים.
הקפאת רקמת שחלה
הקפאת רקמת שחלה נועדה לנשים המעוניינות להאריך את תקופת הפוריות שלהן מעבר לגבולה הטבעי, או נשים לפני טיפול בסרטן, העלול לפגוע בשחלות שלהן.
נושאים שנויים במחלוקת
מאז הופעת ההפריה החוץ-גופית היא עוררה מחלוקת גם בציבור וגם באקדמיה, במיוחד בתחילת דרכה. כמה מן הנושאים האתיים מעוררי המחלוקת:
פגיעה בתפקידי ההורים המסורתיים
כמה מקרים זכו לפרסום נרחב:
היריון בגיל הפסקת הווסת
בעוד גיל הפסקת הווסת מהווה גבול טבעי שאחריו אי-אפשר להיכנס להיריון, הפריה חוץ-גופית מאפשרת לנשים להרות גם בשנות החמישים והשישים לחייהן. טיפול הורמונלי מכין את הרחם שלהן לקליטת היריון, ועוברים נוצרים מביציות של תורמות. האישה המבוגרת ביותר שילדה היא אדריאנה אלייסקו מרומניה, שילדה בגיל 66.
שיקולי דת
ביהדות, נושא ההפריה החוץ-גופית מעלה סוגיות הלכתיות סבוכות, ויש מחלוקת בין פוסקי הלכה בשאלה אם מותר להשתמש בהליך זה, ובאילו מגבלות. בין השאר עולה בעיה של הוצאת זרע לבטלה, וכן שאלות בנושא זהות ההורים המדויקת (במיוחד כאשר היולדת אינה האם הביולוגית), ממזרות, והאם התהליך הוא בגדר פרייה ורבייה. באופן כללי ניתן לומר כי מרבית הפוסקים נוטים להתיר הפריה חוץ-גופית, במיוחד כאשר מדובר בזוג נשוי שאינו נזקק לזרע, לביצית או לפונדקאות של צד שלישי.
הכנסייה הקתולית מתנגדת להפריה חוץ-גופית באופן גורף, ורואה בעקרות קריאה מצד האל לאמץ ילדים. מלבד זאת, הכנסייה הקתולית רואה בעוברים בני-אדם לכל דבר, ומתנגדת להשמדתם.
מגבלות חוקיות
מדינות רבות הטילו מגבלות חוקיות על הפריה חוץ-גופית בתחומים שונים, בהם מספר הביציות המופרות, מספר העוברים המועברים לרחם, האפשרות להשתמש בתרומת ביציות או תאי זרע, והאפשרות להקפיא ביציות ועוברים. בישראל נהוג לאשר רק לנשים נשואות לקבל תרומת ביצית, אולם ביוני 2011 פסק בית המשפט המחוזי בירושלים כי בית חולים חייב לאפשר הליכי הפריה חוץ-גופית באישה שאיננה נשואה, מזרע של גבר שנשוי לאישה אחרת, מבלי ליידע את אשתו של הגבר הנשוי או לבקש את התייחסותה. עוברים שנוצרו מזרע ומביצית של זוג שהתגרש אפשר להשתיל רק בהסכמת הבעל. אין להקפיא ביציות למשך יותר מעשר שנים.
סטודנט
סטודנט הוא תלמיד במוסד להשכלה גבוהה, כגון אוניברסיטה ומכללה.
התוצר של לימודי הסטודנט נקרא הישגים אקדמיים.
התנהגות וניהול עצמי
במהלך שנות הלימוד עוברת בהדרגה האחריות על תהליך הלמידה מהמורים וההורים אל הלומד עצמו, כך שבאקדמיה מצופה ממנו להתנהל באופן עצמאי.
השפעת הסטודנטים בחברה
במקרים רבים מהווים סטודנטים גורם משמעותי בפוליטיקה, כיוון שהם מהווים כוח אידאולוגי ובעל דעות מוצקות, שיכול לפעול ללא מגבלות רבות של משפחה או פרנסה. לדוגמה: המרד בהונגריה בשנת 1956 החל בעקבות מחאות לא-אלימות של סטודנטים שדוכאו.
אגודות הסטודנטים הן מסגרות פעילות מקובלות לאקטיביזם סטודנטיאלי ובדרך כלל מרכזות חלק מהפעילות החברתית והקהילתית של הסטודנטים. חלק מהאגודות הסטודנטים מפיקות מגזינים שונים המיועדים לסטודנטים, לדוגמה פי האתון, צ'ופציק, ו-תזה.
בישראל פועלים תאי סטודנטים בחלק מהקמפוסים, כדי לקדם מגוון רחב של דעות ופעולות. חלקם פועלים תחת מטרייה מפלגתית לדוגמה: הדור החדש, תא אופק, תא כתום, מרצ סטודנטים, שינוי בקמפוס, רוח חדשה, או תל"ם וחלקם באמצעות גיבוי של אגודות הסטודנטים למשל: קואליציית הסטודנטים וגופים עצמאיים כדוגמת מגמה ירוקה, תג מאיר ונאמני תורה ועבודה.
שומע חופשי
שומע חופשי הוא תלמיד שלא מן המניין במוסד להשכלה גבוהה.
שומע חופשי אינו זכאי לקבלת תואר אקדמי על לימודיו, אך הוא משתתף במספר קורסים אקדמיים, אשר לא נכללים לבסוף לכדי תואר. מדובר בדרך כלל באנשים שיש להם עניין מיוחד במספר קורסים מצומצם, ואינם מעוניינים בהשכלה אקדמית מלאה. לרוב, בניגוד לסטודנטים מין המניין, שומעים חופשיים אינם נבחנים על הידע שצברו במהלך הקורס.
חוק זכויות הסטודנט
בישראל עוסק חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז-2007, בהסדרת זכויותיהם של הסטודנטים. החוק קובע: "לכל אזרח ישראלי או תושב ישראל הזכות לשוויון הזדמנויות בקבלה ללימודים במוסד לצורך רכישת השכלה גבוהה והשכלה על תיכונית, בכפוף להוראות חוק זה".
קומפסוגנתוסיים
קומפסוגנתוסיים (שם מדעי: Compsognathidae) היא משפחה של דינוזאורים קטנים מקבוצת התרופודה שחיו לפני 108–151 מיליון שנה.
יצורים אלה היו קטנים מאוד ביחס לדינוזאורים, והיו מהקטנים שבכל הדינוזאורים. הגדול שבהם, ה-Sinocalliopteryx הגיע לאורך 2.3 מטרים, אך רוב המינים הגיעו רק לאורך של מטר אחד, ולמשקל של 2.5 ק"ג או פחות. הם היו בעלי שתי רגליים זריזים, בעלי זנב מפותל ולסתות חדות, וייתכן שהם עטו נוצות כשל עופות.
דינוזאורים אלה היו טורפים שצדו טרף קטן יותר למשל לטאות. בכמה מהמינים נמצאו שרידי לטאות בבטנם.
אסף אטדגי
אסף אטדגי (נולד ב-29 בנובמבר 1975) הוא אמרגן, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
אסף אטדגי נולד ברמלה לאסתר, עובדת עירייה, ולמשה, עובד בתנובה, שעלו לישראל ממרוקו. לאטדגי עוד ארבעה אחים. בילדותו למד במוסדות חינוך ממלכתי דתי, ובגיל 15 עבר ללמוד בפנימיית "יד נתן". שירת בצה"ל כלוחם בגרעין נח"ל.
בתחילת דרכו בעולם המוזיקה ניגן עם עמיר בניון ואף כתב לו מספר שירים. בהמשך שימש כאמרגן של יוצאי תוכנית המציאות המוזיקלית "כוכב נולד", בהם את שירלי לילו, וזוכי התוכנית הראל מויאל (לו כתב והלחין שיר) ויהודה סעדו. הוא גם ייצג את הראפרית שורטי.
לאחר מכן פתח אולפן הקלטות, והחל לעבוד עם הזמרת מרגלית צנעני. שהייתה אז שופטת בתוכנית "כוכב נולד". אטדגי כתב לצנעני מספר שירים, בהם "עץ ירוק מפלסטיק" והיה לאמרגנה. בשנות ייצוגה חזרה צנעני לתודעה הציבורית כזמרת.
בשנת 2009 החל לשמש כמנהלו האישי של עומר אדם, מיוצאי "כוכב נולד". אטדגי כתב לאדם שירים והלחין עימו את השיר "יום אחד". באותה השנה היה לאחד ממפיקי האלבום "דווקא היום", ואף השתתף בכתיבת והלחנת השירים "סרט ישן", "דווקא היום" ו-"חסידות", אשר נכללים בו.
אטדגי התפרסם בתקשורת כאשר צנעני הורשעה בשנת 2011 בעבירה של סחיטתו באיומים בהקשר לייצוג של עומר אדם, ונגזרו עליה ביצוע עבודות שירות.
בשנת 2012 השתתף עם עומר אדם בדוקו-ריאליטי "הסוכנים" ששודרה בערוץ הוט בידור ישראלי, ובשנת 2015 החל להגיש את התוכנית "הבילויים" לצדה של עינת ארליך.
בתחילת 2014 היה חלק מצוות הפאנל שהנחה את העונה החמישית של התוכנית "חדשות הבידור". בנובמבר אותה שנה החל אטדגי לשמש כחלק מצוות השיפוט בעונה השנייה של "הכוכב הבא לאירוויזיון", והמשיך בתפקיד זה גם בעונה השלישית.
אטדגי הנחה לצד עינת ארליך את תוכנית "הבילויים" בערוץ 24, תוכנית פאנל יומית בשידור חי בה מסקרים את כל מה שקורה בתחומי המוזיקה, הבילוי, הבידור והתרבות בישראל.
ב-2016 השתתף בעונה הרביעית של דוקו-ריאליטי נוסף, "גולסטאר".
ב-2018 השתתף אטדגי בסדרה המוקומנטרית "קיסריה אקספרס".
סמל תאילנד
סמל תאילנד הוא סמלה הלאומי של ממלכת תאילנד מאז אימוצו הרשמי כסמל המדינה בשנת 1911. בסמל מופיע גארודה, יצור מיתולוגי המסמל את הבודהיזם ואת ההינדואיזם וששימש כסמל מלכותי במדינה במשך מאות שנים. החוק התאילנדי מעגן את מעמדו של הסמל, קובע הוראות לגבי השימוש בו ומאפשר להשית עונש של עד שנת מאסר וקנס של 6,000 באט על מי שיורשע בביזויו. למרות זאת, לא קיים בחוק התאילנדי תיאור מפורט של הסמל, ולפיכך קיימות מספר גרסאות שונות שלו המשמשות בהקשרים שונים:
עירית דגן
עירית לביא-דגן (נולדה ב-30 ביוני 1953) היא מדבבת ושחקנית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שירתה בלהקת פיקוד הדרום. לאחר שירותה הצבאי למדה תיאטרון בבית הספר הגבוה למשחק "בית צבי".
בשנת 1973 השתתפה בסרט הקולנוע הישראלי "קזבלן" בו שיחקה וגם רקדה.
בחנוכה 1988 הופיעה דגן במופע מיוחד לילדים לצד בעלה עזרא דגן, וחברי להקת "הופה היי" יגאל בשן, עוזי חיטמן, יונתן מילר והשחקן אייל גפן יחד עם להקת "הכל עובר חביבי" במופע מיוחד הנקרא "מה יהיה חביבי? יהיה הופה היי!".
בנוסף, לאורך השנים דגן דיבבה דמויות במספר סדרות הנפשה מיתולוגיות, ביניהן: "נילס הולגרסון" (בתפקיד נילס הולגרסון והבן של מולי), טאו טאו" (בתפקיד קיקי), "עלילות בבאי" (בתפקיד בבאי),"גברת פלפלת" אשר שודרו לראשונה בישראל בטלוויזיה החינוכית במהלך שנות השמונים ושנות ה-90 של המאה ה-20.
בשיחה עם ירעם נתניהו, סיפרה כי במהלך עבודת הדיבוב של נילס הולגרסון, היא נצרדה וכי עצמת הקול שלה ירדה בטון וחצי.
עירית ועזרא דגן מנהלים את הפרויקט הטיפולי-חינוכי: "תיאטרון-עדות, לספר כדי לחיות", מפגש בין דורי, ניצולי שואה ותלמידי בתי ספר. הם המנחים, המטפלים, הכותבים הבמאים והמפיקים, לדגן ובעלה שלושה בנים והבכור ירון עסק אף הוא בדיבוב, ותפקידו הראשון היה מומינטרול מסדרת המומינים.
שליו כחול
תפוצה
השליו הכחול הוא עוף נודד, שתפוצתו מסיירה לאון עד אתיופיה, דרומית לזמביה ומזרחית לקניה והוא נמנע מלקנן באזורים צחיחים.
בית גידול
השליו הכחול חי בעיקר בכרי דשא ושדות, ליד נחלים או גופי מים אחרים, שם הוא ניזון מזרעי עשבים, חרקים, (כולל טרמיטים) ורכיכות, אותם הוא הורג טרם אכילתם.
קינון ורבייה
השליו הכחול הוא עוף מונוגמי החי כל חייו עם בן זוג אחד, אך אינו טריטוריאלי. במהלך עונת הרבייה הזכר משמיע 3 שריקות, הראשונה בקול צווחני והשתיים לאחריה בקול רך. בקן הבנוי על הקרקע, ומדופן בקש ועלים, מטילה הנקבה 3–9 ביצים בצבע זית - חום כהה, בעלות קליפה מחוספסת השוקלות כ־4.5 גרם כל אחת. הקן ממוקם מתחת לשיח כדי להגן על האפרוחים, שהם מקבוצת עוזבי קן, מפני טורפים. האפרוחים בוקעים מהביצים לאחר כשבועיים וחצי.
מרסלייט גארנר
עדנה מרסלייט גארנר (באנגלית: Edna Marcellite Garner; 3 ביולי 1910 – 26 ביולי 1993) הייתה אמנית ושחקנית קול אמריקאית. היא זכורה בעיקר כקולה הקבוע הראשון של מיני מאוס בתקופת עבודתה בוולט דיסני הפקות וזכתה לקחת חלק בהגדרת האישיות של מיני.
ביוגרפיה
גארנר נולדה ברדלנדס, קליפורניה ב-3 ביולי 1910. היא למדה בשיעורי לילה בבית הספר התיכון הפוליטכני ג'ון ה. פרנסיס שבלוס אנג'לס, שם למדה אמנות.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג (לשעבר הפילהרמונית של לנינגרד; ברוסית: Заслуженный коллектив России Академический симфонический оркестр Санкт-Петербургской филармонии) הוקמה בשנת 1882 והיא התזמורת הסימפונית הוותיקה ביותר ברוסיה.
מרסלייט גארנר
עבודתה בדיסני
גארנר החל לעבוד בוולט דיסני הפקות ב-17 בפברואר 1930 לאחר שהתראיינה בשנה הקודמת. היא עבדה במחלקת דיו וצבע, תחילה עבדה כציירת צל (מלשון צלולואיד) ואחר כך כציירת דיו. הסטודיו באותה התקופה היה ארגון קטן של כ-35 עובדים.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג
היסטוריה
בראשיתה נודעה התזמורת בשם "מקהלת המוזיקה הקיסרית" והופיעה באופן פרטי בחצרו של הצאר אלכסנדר השני. בראשית המאה ה-20 החלה להופיע בקונצרטים פומביים. המנהל האמנותי הראשון שלה היה הרמן פליגֶה. פליגה הניח יסודות מצוינים ותוך זמן קצר מגיעים לסנקט פטרבורג מוזיקאי צמרת ממדינות המערב, לרבות ריכרד שטראוס, שניצח על התזמורת בשנת 1912.
מרסלייט גארנר
עבודתה בדיסני
לאחר שגארנר עבדה כשישה חודשים, היא עשתה אודישן לקולה של מיני מאוס, ומכיוון שדמותה הייתה מקסיקנית בסרט הקצר "נער הקקטוס" ולגארנר היה ידע בשפה הספרדית, היא הייתה בעלת פוטנציאל לקבל את התפקיד. בספר "לעבוד עם וולט: ראיונות עם אמני דיסני", מאת דון פרי, היא אמרה:גארנר המשיכה לדבב את מיני ביותר מ-40 סרטים במשך עשור. מדי פעם היא גם סיפקה קולות נוספים, כמו יללות חתולים ("שלושה חתלתולים יתומים" (1935) ו"תן כף" (1941)), נביחות כלבים ורעשי קהל.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג
היסטוריה
אחרי המהפכה הרוסית עברה התזמורת לידי נגניה, ששינו את שמה ל"התזמורת הפילהרמונית הממלכתית של פטרוגרד". בשנות ה-20 החלה התזמורת ליהנות מתמיכת המדינה ולעשות לה שם בינלאומי כתזמורת מעולה. מנצחים אורחים ידועי שם ניצחו עליה בשנים אלה, ביניהם ברונו ולטר, ארנסט אנסרמה והנס קנאפרטסבוש. בתקופה זו גם החלה להיקרא "התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד".
מרסלייט גארנר
עבודתה בדיסני
במהלך שביתת האנימטורים של דיסני בשנת 1941, גארנר צילמה סרטים ביתיים עם צבע על משמרת השובתים. חלק מהצילומים האלו מופיעים בסרט התיעודי "וולט - האיש שמאחורי המיתוס" משנת 2001. גארנר הייתה סימפתית לאולפן במהלך השביתה, וציינה "לא יכולתי לראות שאנחנו לא זוכים ליחס הוגן. אנשים לא היו כל כך מכוונים לאיגוד כפי שהנחתי". היא תיארה את האווירה באולפן כ"משפחה אחת גדולה" לפני איגוד האולפן.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג
היסטוריה
את עיקר פרסומה רכשה התזמורת בהנהגתו ארוכת השנים של מנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי, יבגני מראווינסקי. לייחודה היו אחראים, מעל לכל, האינטנסיביות והדיוק של חטיבת הכינורות, אם כי האיכות פחתה אחרי שהותרה הגירת נגנים יהודים למערב. התזמורת לא הרבתה במסעות קונצרטים למערב. התוצאות שהשיג מראווינסקי השתמרו במספר רב של הקלטות אולפן והקלטות חיות. בניצוחו של מראווינסקי ניגנה התזמורת שמונה מן הסימפוניות של שוסטקוביץ' בביצועי בכורה.
מרסלייט גארנר
עבודתה בדיסני
תפקידה האחרון כמיני יהיה בסרט הקצר "מחוץ למחבת ולתוך קו הירי" משנת 1942.
טביעת אצבע ציבורית
בקריפטוגרפיה, טביעת אצבע ציבורית היא מפתח ציבורי מקוצר, המשמש לזיהוי מפתח ציבורי ארוך יותר. טביעת האצבע המקוצרת נוצרת באמצעות החלת פונקציית גיבוב קריפטוגרפית על המפתח הציבורי הארוך.
יצירת טביעת אצבע ציבורית
טביעת אצבע ציבורית נוצרת בדרך כלל במספר שלבים.
ראשית יש לייצר מפתח ציבורי. למפתח זה אפשר להצמיד מידע נוסף, כמו גרסת פרוטוקול ה-PGP בה יש להשתמש, או תעודת X.509 של בעל המפתח. מפתח ציבורי המופק במערכת RSA הוא באורך של 1024 סיביות או יותר.
לאחר יצירת מפתח ציבורי, עם אפשרות למידע נלווה, ניתן להפיק ממנו טביעת אצבע ציבורית באמצעות הפעלת פונקציית גיבוב קריפטוגרפית כמו SHA-1 או SHA-2.
בדרך כלל טביעת אצבע ציבורית היא באורך של 128 או 160 סיביות, והיא מוצגת כרצף קבוצות תווים בבסיס הקסדצימלי. לדוגמה, טביעת אצבע בת 128 סיביות יכולה להיות מוצגת באופן הבא:
43: 51: 43: a1: b5: fc: 8b: b7: 0a: 3a: a9: b1: 0f: 66: 73: a8
שימוש בטביעות אצבע ציבורית לצורכי אימות
טביעות אצבע ציבורית יכולה לשמש לצורכי אימות זהות.
לדוגמה, אם אליס מקבלת מבוב מפתח ציבורי ומעוניינת לוודא שהוא אכן שייך לבוב, היא יכולה לבקש ממנו את טביעת האצבע הציבורית שלו ולוודא שהיא מתאימה למפתח.
ניתן לאתר טביעת אצבע ציבורית באמצעות מנוע חיפוש, כדי לוודא שהמפתח הציבורי בו משתמשים אכן שייך לשולח ולא הוחדר באופן זדוני, למשל במקרה של התקפת אדם בתווך.
אחד היישומים של טביעת אצבע ציבורית הוא הזדהות באמצעות OpenSSH בגרסאות השרת של Microsoft Windows.
אבטחת טביעת אצבע ציבורית
האיום העיקרי על טביעת אצבע ציבורית הוא "" ("preimage attack"), במהלכה התוקף מגדיר שני מפתחות ציבוריים שמתאימים לטביעת אצבע אחת. במקרה כזה התוקף יכול להתחזות לאדם אחר. הוא יכול להציג את המפתח הציבורי שלו ולומר "שימו לב, טביעת האצבע מתאימה". בפועל, מקרים אלה נדירים.
ייתכן כי איומים אלה יגרמו לשימוש גובר בפונקציות גיבוב קריפטוגרפיות חדישות יותר, כגון SHA-256.
מרסלייט גארנר
עבודתה בדיסני
גארנר עבדה באולפן דיסני לסירוגין במשך 12 שנים, במהלכן עבדה גם בכמה אולפנים אחרים, כולל וולטר לאנץ הפקות.
לאחר דיסני
גארנר נישאה לריצ'רד ב. וול והקימה משפחה. ב-1941 היא עזבה לצמיתות את עבודתה בדיסני כדי להקדיש יותר זמן לילדיה. מאוחר יותר עברה המשפחה צפונה ללוס גאטוס, שם עבדה שוב בעסקי הקרטון, והפיקה רצועת קומיקס בעיתון המקומי. במהלך תקופה זו עבדה גם על סוגים שונים של אמצעי ציור וקרמיקה. חלק מיצירות האמנות שלה היא נתנה לחברים, ואחרות תרמה לעמותות צדקה ולירידים בכנסיות.
גארנר נפטרה ב-26 ביולי 1993 בגראס ואלי, קליפורניה. 23 ימים לאחר יום הולדתה ה-83.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג
היסטוריה
בשנת 1991 קיבלה התזמורת את שמה הנוכחי: התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, אחרי שעיר מושבה חזרה לשמה המקורי, סנקט פטרבורג. כיום היא תזמורת סימפונית בעלת שם בינלאומי, בהנהגתו של יורי טמירקאנוב, שמנצח על המקהלה מאז 1988.
דפוס קנר
דפוס קְנר (בהונגרית: Kner Nyomda; היום רשמית: Gyomai Kner Nyomda Zrt) הוקם על ידי איזידור קנר היהודי-הונגרי בשנת 1882 בגיל 22 של המייסד, בכפר גיומה (כיום גיומנדרד) במחוז בקש באימפריה האוסטרו-הונגרית.
ההיסטוריה של בית הדפוס
איזידור למד כריכת ספרים כאבות אבותיו, אך למד גם את מיומנויות הסדר, ההקלדה וההדפסה במהלך נדודיו ומסעותיו. בתחילת בית הדפוס היו לו מכונות פשוטות ואותיות בכמות שמגירה קטנה הכילה אותם. תחילה הדפיס טפסים קצרים של הקהילות הדתיות השונות ואלה היו עבודותיו הראשונות. אחר כך הכין טפסים ששימשו במינהל של היישוב. הוא זיהה שכדי להתפרנס צריך למצוא שוק רחב יותר בנוסף ללקוחות המקומיים. הוא הכין ספריית דוגמאות מיניאטוריות של הפרסומים שהופקו בבית הדפוס שלו ואלה נשלחו לכל אזורי הונגריה וכך פרסם את שמו. בשנת 1911 אורכו של האוסף הדוגמאות היה כבר 624 עמודים וכלל עותקים מוקטנים של יותר מאלפיים סוגי טפסים מנהליים.
מלחמת העולם הראשונה גרמה נזק משמעותי לדפוס קנר, מכיוון שמספר ההזמנות במדינה פחת. משנת 1921 הצטרף לעבודה אימרה קנר כמדפיס וכמומחה אדמיניסטרטיבי מעולה. הוא לקח על עצמו מאביו את עריכת רשימות הטפסים המנהליים.
סוד ההצלחה
דפוס קנר עלה על מתחריו בשלושה תחומים:
הזמנות
בנוסף להדפסים הרשמיים, איזידור קנר מצא מוצר נוסף שניתן היה להפיץ בשוק הלאומי ואף הבינלאומי: הדפסת הזמנות בעיצוב אמנותי של דפוס קנר: למסיבות, לתערוכות, לירידים, לתצוגות וכדומה ואלה הפכו במהרה לפופולריות. הם באמת כבשו לא רק את השוק המקומי אלא גם את שוקי חו"ל. הזמנות הגיעו גם מהערים וינה, פריז וברלין. לפני כן תשעים אחוזים מההזמנות הודפסו בעיקר בבתי דפוס גרמנים או צ'כים, לא כי הן היו יפות במיוחד, אלא מפני שלא היה שום דבר אחר מלבדם. לאיזידור קנר היה האומץ להתעמת עם החברות הוותיקות שהיו אז והפתיע את העולם בעיצוב אמנותי צנוע, אך בעל טעם טוב יותר, של סדרת ההזמנות. הוא פרסם מכרזים לציירים ולגרפיקאים לעיצוב הזמנת כאלה ופרסם את דוגמאות ההזמנות שאפשר היה להזמין במגזין "גליונות מעופפים" (Röpke Lapok).
הספרים הראשונים
הוצאת ספרים התחילה למעשה עם תחילת עבודתו של הבן הבכור, אימרה קנר. הוא למד בלייפציג וחזר לגיומה לאחר לימודיו שם. בגיל 17 הפך למנהל הטכני של בית הדפוס ולמנהל הוצאת הספרים. עבודתו הגדולה הראשונה הייתה פרסום כל יצירותיו של הסופר והעיתונאי זולטאן טורי.
עידן שירותי הדפוס
באביב 1944 גורש אימרה קנר היהודי ובהמשך גם משפחתו. לאחר גירוש הבעלים (שניספה בשואה) ניהלה אשתו של אנדרה קנר את בית הדפוס בעזרת העובדים. לאחר מלחמת העולם השנייה ההזמנה הראשונה הגיעה ממפלגת הקומוניסטים של הונגריה : הביוגרפיה הקצרה של סטלין". מאוחר יותר קיבלו הזמנות רבות גם מהצבא האדום : בין היתר הופקדו לביצועם דברי דפוס שונים של הצבא והמילונים הונגרית-רוסית ורוסית-הונגרית.
בדצמבר 1949 בית הדפוס הוותיק של קנר הולאם והפך לעסק בבעלות המדינה. שמו שונה והוא נקרא "הדפוס של גיומה".
בית הדפוס של היום
בעקבות חילופי השלטון בשנת 1989 וכתוצאה מתהליך ההפרטה, פעל בית הדפוס כיחידה כלכלית עצמאית כחברה בע"מ בשם "דפוס קנר של גיומה" Gyomai Kner Nyomda החל מה-1 בינואר 1991. תולדות בית הדפוס והמשפחה נשמרים עד היום במוזיאון שנוסד בשנת 1970 והוקם בבית המגורים לשעבר של אימרה קנר שתוכנן על ידי האדריכל היהודי-הונגרי לאיוש קוזמה.
סמל סיישל
סמל סיישל שייך למדינת סיישל. בסמל רואים צב יבשה ענק עומד על אדמה ירוקה ועל האדמה צומח עץ, יש שמים כחולים ורואים אי ירוק וסירה שטה במים. בשמים יש פתון לבן-זנב ולידה שני דגי חרב כחולים. בתחתית הסמל מופיע הכיתוב "Finis Coronat Opus" (הסוף מכתיר את היצירה), שהוא המוטו הלאומי של סיישל.
יהושע מזור
יהושע מזור (15 בדצמבר 1900 – 1976) היה מחלוצי תעשיית היהלומים בישראל ונשיא "בני ברית" בישראל.
ביוגרפיה
ישראל יהושע מזור נולד ברדזיוב שבפולין לרב מאיר צבי מזור, שהיה רב בזגורוב, ברדזיוב ובוורשה, ולרחל, בתו של הרב אברהם אבא גרינפלד, שהיה רב בזגורוב. בצעירותו קיבל חינוך דתי ולאחר מכן השתלם בלימודים כלליים באוניברסיטאות ורשה, המבורג וציריך. באוניברסיטת ציריך קיבל בשנת 1925 תואר דוקטור לכלכלה ומדעי המדינה. את הדיסרטציה: "סוגיית האינטֶרבֶנציוניזם במערכת של אינדיבידואליזם כלכלי", שנכתבה בהנחיית הכלכלן מנואל זַייצֶב (Manuel Saitzew), פרסם כספר.
בשנות ה-30 ביקר בארץ ישראל מספר פעמים למטרת השקעות ועסקים, ובמרץ 1939 התיישב בארץ בקביעות. בארץ המשיך להפעיל עם אחיו אליעזר מזור ואליהו מזור את חברת "אחים מזור" שהקימה המשפחה בפולין לפני מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1941 יסדה החברה מפעל ליהלומים, שהיה מהראשונים בתעשיית היהלומים בארץ ישראל ופעל עד סוף שנות ה-50.
מזור היה פעיל מרכזי במסדר "בני ברית", שימש חבר מועצת הנגידים של המסדר העולמי, עמד בראשות ועדות שונות של "בני ברית" וכיהן כנשיאו בישראל. כמו כן היה חבר ההנהלה של אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב ושל אגודת ידידי אוניברסיטת בר-אילן.
משפחתו
בשנת 1932 נשא לאשה את רבקה (אירנה) ברציובסקי. בתו הייתה ריטה גור, אלמנתו של מרדכי גור, ובנו היה האדריכל אדם מזור.
פרבוריהאינה
פרבוריהאינה (שם מדעי: Paraborhyaena; מילולית: "קרוב לבוריהאינה") הוא סוג נכחד של יונק טורף גדול ממשפחת הפרובוריהאיניים הנכחדת, אשר היה אחד מגדולי הטורפים של אמריקה הדרומית. הסוג הוגדר בשנת 1983 ונכלל בו מין יחיד - Paraborhyaena boliviana. הממצאים התגלו בסאלה שבבוליביה, לצד מקבץ של מאובנים של יונקים פרהיסטוריים ששגשגו באוליגוקן.
הפרבוריהאינה היה טורף גדול דומה לפרובוריהאינה, והוא הגיע לגודל של דוב שחור אמריקאי באורך של מטר וחצי ומשקל של 100 עד 125 קילוגרם וייתכן שאף מעל 250 קילוגרם. הוא היה בעל גולגולת רחבה וחזקה באורך 40 סנטימטרים שהייתה בעלת חוטם קצר אך לסתות קשיחות עוצמתיות שבלטו מהם זוג ניבים בקדמת הלסת, שדמו לניבי התיילקוסמילוס אך היו פחות דמויי-חרב ובדומה לשיני השד הטסמני צמחו מהלסתות בקצב קבוע. הניבים יועדו לנשוך בעוצמה אדירה והטוחנות הרחבות והמעוגלות שבקצה הלסת הוסיפו לעוצמתה. ואולם מוחו היה קטן בהרבה ביחס לטורפים אחרים.
מבנה הטורף הגדול עשה אותו לטורף-על מאיים בשטחי חיותו והוא כנראה טרף יונקים בינוניים מסדרת הנוטונגולאטויים וטרף דומה. עם זאת הוא היה איטי יחסית והיה עליו להתקרב מאוד לטרף כדי להרוג אותו. אפשרות אחרת היא שהיה אוכל נבלות או שגנב טרף לאחרים.
יחס טרנזיטיבי
במתמטיקה ולוגיקה, חוק העברה הוא יחס המקיים את "כלל המעבר": אם a מתייחס ל-b ו-b מתייחס ל-c, אז גם a מתייחס ל-c. תכונה חשובה זו מתקיימת בכל יחס שקילות ובכל יחס סדר. מאידך, כל חוק העברה אפשר לתאר באמצעות יחס שקילות ויחס סדר על קבוצת המנה.