cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב פריוויל
המערכה על קנטקי ב-1862
קירבי סמית' ובראג נועדו בצ'טנוגה ב-31 ביולי 1862 ותכננו את הפלישה: ארמיית קנטקי שזה עתה הוקמה בפיקודו של קירבי סמית', בתוספת שתי חטיבות מהארמייה של בראג, תנוע צפונה בכוח של 21,000 איש כדי לסלק את כוחות האיחוד שהחזיקו במעבר קמברלנד המפריד בין קנטקי לטנסי (הארמייה של בראג המתינה לעגלות האספקה ולארטילריה שעדיין היו בדרכם). הארמיות של קירבי סמית' ובראג יתאחדו לאחר מכן, ובכוחן המשותף יתמרנו אל שטחי העורף של ביואל בטנסי על מנת לאלצו לנהל קרב כדי להגן על קווי האספקה שלו. כל ניסיון של גרנט לתגבר את ביואל מצפון מיסיסיפי יסוכל על ידי שתי הארמיות הקטנות של הגנרלים סטרלינג פרייס וארל ואן דורן.
מדינת ישראל (אוניית מעפילים)
תולדותיה
רב החובל היה איטלקי והצוות שלצידו כלל שישה ימאים ורופא. מפקד האונייה היה עמי עמיר (זינגר)- פלי"ם ולצידו ספי דיכטר ששירת כנהג בבריגדה היהודית והגדעוני עובד שדה.
קרב פריוויל
המערכה על קנטקי ב-1862
מרגע שיאוחדו הארמיות, תביא בכירותו של בראג את קירבי סמית' תחת פיקודו הישיר. בהנחה שהארמייה של ביואל תושמד, ינועו הכוחות לתוך קנטקי, צעד שיתקבל בברכה על ידי האוכלוסייה המקומית. כוחות נוספים של האיחוד יובסו בקרב גדול בקנטקי וגבול הקונפדרציה יתבסס על נהר אוהיו.
התוכנית הייתה נועזת אך מסוכנת והיה צורך בתיאום מושלם בין מספר ארמיות אשר יהיו ללא פיקוד מאוחד. בראג החל להסס תוך זמן קצר, למרות הוראות מצידו של הנשיא דייוויס לכבוש את קנטקי. קירבי סמית' זנח את ההסכם עם בראג בהנחה שפעולה עצמאית בקנטקי תשיג לו תהילה אישית וביקש מבראג שתי חטיבות נוספות, לכאורה עבור פעולה במעבר קמברלנד. ב-9 באוגוסט הודיע קירבי סמית' לבראג על נטישת ההסכם ביניהם ועקף את מעבר קמברלנד, תוך שהוא משאיר כוח קטן על מנת לנטרל את חיל המצב של האיחוד במקום, ונע צפונה. מכיוון שלא היה מסוגל לפקוד על קירבי סמית' לקיים את ההסכם, החליט בראג להתרכז בתנועה לכיוון לקסינגטון במקום לנאשוויל. בראג הזהיר את קירבי סמית' כי הארמייה של ביואל תוכל לצאת למרדף אחריו ולהשמידו לפני שיוכל לחבור אליו. קירבי סמית' צעד צפונה בראש 21,000 איש מנוקסוויל ב-13 באוגוסט. בראג עזב את צ'טנוגה ב-27 באוגוסט, זמן קצר לאחר שקירבי סמית' הגיע ללקסינגטון. המערכה על קנטקי החלה יחד עם מתקפתו של גנרל רוברט לי במסגרת המערכה על צפון וירג'יניה ועם פעולותיהם של ואן דורן ופרייס כנגד גרנט. אף על פי שלא תואמה על ידי הפיקוד העליון, הייתה זו המתקפה המשולבת הגדולה ביותר של כוחות הקונפדרציה במלחמה.
מדינת ישראל (אוניית מעפילים)
תולדותיה
צוות ההכנה של האונייה כלל את אנשי המוסד לעלייה ב' ופועלים איטלקים. הוכנו דרגשים לעולים וסירת הצלה ל-12 איש. בחרטום היו צריפים ששימשו לאחסון. הספינה צוידה ב-7.5 טון דלק; שמונה טון מים; מזון ל-16 ימי הפלגה. הבריטים כבר הודיעו על יציאתם מן הארץ, ולא היה חשש מפניהם. קבוצת מעפילים אומנה למקרה ניסיון פגיעה מצד אוניות של מדינות ערביות. בספינה היה נשק למקרה של עימות עם הבריטים: שני ברנים ארבעה רובים, תמ"ק ואקדח. כן נבנה סליק למלווים בחרטום מתחת לטנק המים. למקרה עימות היה על המלווים להיכנס לסליק, אולם בפועל לא קרה הדבר.
בהפלגה השתתפו 243 מעפילים; רובם ככולם יוצאי רומניה, בני גילים וחברי תנועות שונות. הם נאספו במחנה שהוקם להם ליד גאאטה שבדרום איטליה מצפון לנפולי. המעפילים חולקו לקבוצות וקיבלו תפקידי סדר, ניקיון וחלוקת מזון. "מדינת ישראל" הפליגה מנמל פורמיה באיטליה ב-8 במאי 1948. נתיב ההפלגה היה מצר מסינה, צפונה לכרתים, מערבית לקפריסין וחוף תל אביב.
קרב פריוויל
המערכה על קנטקי ב-1862
בינתיים, נאלץ ביואל לנטוש את התקדמותו האיטית לעבר צ'טנוגה כשקיבל מידע על תנועת כוחות הקונפדרציה, והחליט לרכז את צבאו בנאשוויל. החדשות על פלישתם של בראג וקירבי סמית' לקנטקי שכנעו את ביואל למהר ולמקם את צבאו בין כוחותיהם לבין לואיוויל וסינסינטי. ב-7 בספטמבר עזבה הארמייה של ביואל את נאשוויל על מנת להקדים את בראג במירוץ ללואיוויל.
גוגל פיקסל
Google Pixel (בתעתיק לעברית: גוגל פיקסל) הוא מותג של מכשירים אלקטרוניים שפותחו על ידי גוגל שמפעילים את מערכת ההפעלה Chrome OS או מערכת ההפעלה אנדרואיד. מותג ה־Pixel הוצג בפברואר 2013 עם הדור הראשון של ה־Chromebook Pixel. קו המכשירים כולל מחשבים ניידים, טאבלטים וסמארטפונים, כמו גם מספר אביזרים.
מדינת ישראל (אוניית מעפילים)
תולדותיה
התוכנית הייתה להיפגש עם אוניית המעפילים "לניצחון" ולקבל את מעפיליה. אולם עקב הודעת הבריטים על עזיבתם והכרזת המדינה, כבר לא היה צורך בכך. אם כי שתי הספינות נפגשו בדרך כדי להעביר רופא לספינה, במטרה ליילד תינוקת. כוחות בריטים גילו את האונייה בליל 15 במאי 1948. במרחק 20 מיל מחופי הארץ התקרבה משחתת והאירה את האונייה, אך לא נוצר מגע או קשר. הספינה הגיעה לחוף תל אביב ב-16 במאי 1948. תל אביב הותקפה על ידי מטוסי ספיטפייר מצריים, ולכן נדרשה הספינה לצאת לים הפתוח ולחזור לקראת ערב. אז הורדו המעפילים. המעפילים ירדו לחוף תל אביב של מדינת ישראל הריבונית. לאחר מכן נערכו 4 הפלגות נוספות עם עולים בשם 'נרקיס'.
קרב פריוויל
המערכה על קנטקי ב-1862
ביואל הגיע ללואיוויל, שם התארגן מחדש ותגבר את כוחותיו באלפי מגויסים חדשים. מלואיוויל שיגר ביואל כוח בן 20,000 חיילים בפיקודו של בריגדיר גנרל ג'ושוע סיל לעבר פרנקפורט כהסחה נגד קירבי סמית', וכדי למנוע משתי ארמיות הקונפדרציה לאחד את כוחם כנגדו. באותו הזמן עזב בראג את הארמייה שלו ויצא לפרנקפורט כדי להשתתף יחד עם קירבי סמית' בטקס כניסתו לתפקיד של המושל החדש מטעם הקונפדרציה, ריצ'רד האווס, שנערך ב-4 באוקטובר. הטקס החגיגי נקטע בשל רעם תותחי הדיוויזיה המובילה של סיל והנשף שתוכנן לאותו ערב בוטל. בראג נטש את העיר ונמלט לכיוון הרודסברג, מערבית ללקסינגטון, שם המתין להגעת הארמייה שלו.
גוגל פיקסל
Pixel (הדור הראשון)
גוגל הכריזה על הדור הראשון של מכשירי פיקסל, ה־Pixel ו־Pixel XL, ב־4 באוקטובר 2016 במהלך אירוע #MadeByGoogle. גוגל הדגישה את המצלמה בשני הטלפונים, שדורגה כמצלמת הסמארטפון הטובה ביותר באתר DxOMarkMobile עם 90 נקודות עד ש־HTC הוציאה את ה־U11, שגם קיבל 90 נקודות. זה נובע במידה רבה מאופטימיזציות תוכנה כמו HDR+. מכשירי Pixel כוללים גם אחסון ענן בלתי מוגבל לתמונות ב־Google Photos.
מדינת ישראל (אוניית מעפילים)
תולדותיה
לאחר ההפלגה הזאת הופעלה הספינה כדי להבריח צעירים שיכלו להתגייס לצה"ל ממחנות המעצר בקפריסין ולהעלותם ארצה (הבריטים לא התירו להם לעלות).  בנובמבר 1948, בעת סערה, נסחפה האוניה  אל חוף סוריה וחולצה על ידי אח"י מעוז.
גוגל פיקסל
Pixel 2
גוגל הכריזה על סדרת Pixel 2, הכוללת את Pixel 2 ואת Pixel 2 XL, ב־4 באוקטובר 2017.
קרב פריוויל
האיחוד
הקורפוס ה-1, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר מק'קוק, נע באגף השמאלי על דרך מאקוויל. 13,000 אנשיו הרכיבו את הדיוויזיה ה-3, בפיקודו של הבריגדיר גנרל לואבל רוזיו (Lovell H. Rousseau) והדיוויזיה ה-10, תחת פיקודו של בריגדיר גנרל ג'יימס ס. ג'קסון.
גוגל פיקסל
Pixel 3
גוגל הכריזה על ה־Pixel 3 ו־Pixel 3 XL באירוע שהתקיים ב־9 באוקטובר 2018, לצד מספר מוצרים נוספים. המכשירים מריצים את מערכת ההפעלה אנדרואיד 9 פאי.
Pixel 3a
ב־7 במאי, ב־I/O 2019, גוגל הודיעה על Pixel 3a ועל Pixel 3a XL, חלופות תקציביות לשני מכשירי ה־Pixel 3 המקוריים.
קרב פריוויל
האיחוד
הקורפוס ה-3, בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס גילברט נע במרכז על דרך ספרינגפילד. מספר שבועות קודם לכן היה גילברט בדרגת קפטן בלבד, אך הוא הועלה בדרגה למייג'ור גנרל בפועל כדי להחליף זמנית את ויליאם נלסון, מפקד ארמיית קנטקי שנפצע במהלך קרב ריצ'מונד. לאחר שהארמייה הפכה לקורפוס בצבאו של ביואל ורציחתו של נלסון, מונה גילברט בשנית למפקד. 22,000 אנשיו של גילברט נחלקו גם הם לשלוש דיוויזיות (ה-1, ה-9 וה-11) תחת פיקודם של הבריגדיר גנרלים אלבין שואפף (Albin F. Schoepf), רוברט מיטשל ופיליפ שרידן, בהתאמה.
מאוריציו ויטלה
מאוריציו ויטלה (1 באפריל 1907 - 30 באפריל 1985) היה תעשיין ישראלי, מייסד תשלובת הטקסטיל ויטלגו ומלון רמת אביב.
גוגל פיקסל
Pixel 4 & 4 XL
ב־15 באוקטובר 2019, גוגל הודיעה על Pixel 4 ועל Pixel 4 XL, לצד מוצרים רבים אחרים.
קרב פריוויל
הקונפדרציה
ארמיית מיסיסיפי של בראג מנתה כ-16,800 חיילים בשתי זרועות: הזרוע הימנית, בפיקודו של מייג'ור גנרל לאונידס פולק הורכבה מדיוויזיה בודדת תחת פיקודו של מייג'ור גנרל בנג'מין צ'יטהאם. הזרוע השמאלית, בפיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם הארדי הורכבה משתי דיוויזיות תחת פיקודם של בריגדיר גנרל ג'יי פאטון אנדרסון ומייג'ור גנרל סיימון באקנר.
גוגל פיקסל
Pixel 4 & 4 XL
ב-2019 גוגל הציעה Bug bounty של עד 1.5 מיליון דולר לשבב ה-Titan M.
מאוריציו ויטלה
חייו
ויטלה נולד בעיר ביאלה שבמחוז פיימונטה באיטליה, שם גר גם בימיו הבוגרים עם אשתו ויטוריה ושלושת ילדיו ברונו ריקרדו ואלדו. לאחר פלישת הגרמנים לצפון איטליה ב-1943, ברח ויטלה עם משפחתו, ועם המטפלת קרלוטה ריצטו לשווייץ. קרלוטה ריצטו הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם על הצלת הבן הבכור ברונו. המשפחה התגוררה בלוגאנו, שווייץ, עד לסיום המלחמה. ויטלה ומשפחתו חזרו לביאלה ב-1945. ב-1950 המשפחה עלו ארצה יחד.
קרב פריוויל
רקע לקרב
כאשר יצא בראג לפרנקפורט ב-28 בספטמבר, הוא הותיר את הארמייה תחת פיקודו של פולק. התקרבותו של כוח גדול של צבא האיחוד אילצה את כוחות הקונפדרציה לסגת מזרחה ובארדסטאון נכבשה ב-4 באוקטובר. הזרוע בפיקודו של הארדי עצרה בפריוויל בציפייה לתגבורת מבראג. על אף שבראג העדיף לרכז את כוחותיו בוורסאליס, התקדמותו המהירה של הקורפוס ה-3 של האיחוד הכריחה אותו לרכז את כוחותיו בסביבות פריוויל והרודסברג.
גוגל פיקסל
Pixel 4a & 4a 5G
ב־3 באוגוסט 2020, גוגל הודיעה על Pixel 4a וב-30 בספטמבר 2020, על Pixel 4a 5G, חלופות תקציביות לשני מכשירי ה־Pixel 4 המקוריים.
מאוריציו ויטלה
חייו
מלון רמת-אביב הוקם מצפון לירקון בשנת 1951 על ידי ויטלה, יהודה ארזי, שהיה מראשי "ההגנה" ועדה סרני, שהייתה מראשי המוסד לעלייה ב' באיטליה ואלמנתו של הצנחן אנצו סרני. המלון פעל במשך כ-55 שנים והתארחו בו מפורסמים רבים כגון ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, ראש ממשלת בורמה או נו, שחקן הקולנוע דני קיי ואחרים. המלון הוקם כארבע שנים לפני שכונת רמת אביב. גולדה מאיר, לימים ראש ממשלת ישראל, הייתה תושבת שכונה מצפון לירקון שטרם נקבע שמה. מאיר פנתה לויטלה שיסכים כי השכונה תיקרא על שם המלון. מאוחר יותר עבר המלון לניהולה של חברת "נכסי אביב", המנוהלת על ידי בנו ראובן ויטלה. ב-2009 נהרס המלון ובמקומו הקימה חברת אפריקה ישראל להשקעות שכונה חדשה. אחד מרחובות השכונה נקרא על שמו של מאוריציו ויטלה.
קרב פריוויל
רקע לקרב
פריוויל בת 300 התושבים נבחרה על ידי הארדי מכמה סיבות: לעיירה רשת דרכים מצוינת המקשרת אותה לעיירות הסמוכות משישה כיוונים שאיפשרו גמישות אסטרטגית, נמנעה מכוחות האיחוד הגישה אל בסיס האספקה של הקונפדרציה בבראיינטסוויל (Bryantsville), ולבסוף, האזור שימש כמקור מים פוטנציאלי; קנטקי סבלה מבצורת קשה במשך מספר חודשים, החום הכביד על האנשים והסוסים ומקורות המים המעטים הצטמצמו לשלוליות רדודות והיו מבוקשים מאוד.
גוגל פיקסל
Pixel 5
ב־30 בספטמבר 2020, גוגל הודיעה על Pixel 5.
בהמשך הושק גם דגם Pixel 5a, בעל תכונות משופרות לעומת ה-5.
מאוריציו ויטלה
חייו
ב-1960 הקים את תשלובת הטקסטיל "ויטלגו" ברמת החייל יחד עם רפאל סטרוגו. ב-1964 קנה את חלקו של סטרוגו במפעל. המפעל ייצר חוטים להלבשה עליונה ותחתונה, חוטי אריגה לבדי ריפוד וחוטים לסריגת יד. תוצרתו שווקה בישראל ובחו"ל. מאוחר יותר עברה התשלובת לבעלות בניו של ויטלה, ראובן, ברונו ואלדד. ב-2001 רכשה חברת "צמר טדי" את המפעל.
גוגל פיקסל
Pixel C
ה-Pixel C הוכרז על ידי גוגל באירוע ב־29 בספטמבר 2015, לצד מכשירי הטלפון Nexus 5X ו־Nexus 6P (בין מוצרים אחרים, ולא באירוע רשמי של גוגל). ה־Pixel C כולל יציאת USB-C ושקע אוזניות 3.5 מ"מ. המכשיר רץ על מערכת ההפעלה אנדרואיד 6.0.1 מרשמלו, ובהמשך קיבל עדכון למערכות ההפעלה אנדרואיד 7.x נוגט ו־אנדרואיד 8.x אוראו. גוגל הפסיקה למכור את ה־Pixel C בדצמבר 2017.
Pixel Slate
Pixel Slate (פיקסל סלייט) הוא טאבלט ומחשב נייד בגודל. הוא הוכרז על ידי גוגל בעיר ניו יורק ב־9 באוקטובר 2018, לצד ה־Pixel 3 ו־3 XL. ה־Pixel Slate כולל שתי יציאות USB-C אך לא כולל שקע האוזניות. המכשיר מפעיל את מערכת ההפעלה של Chrome על גבי מעבדי Intel Kaby Lake. ביוני 2019 הודיעה גוגל כי לא תמשיך לפתח את קו המוצרים, וביטלה שני דגמים שהיו בפיתוח.
Chromebook Pixel (2013)
גוגל הכריזה על הדור הראשון של ה־Chromebook Pixel בפוסט בבלוג ב־21 בפברואר 2013. המחשב הנייד כולל קורא כרטיסי SD, כניסת מיני DisplayPort, שקע אוזניות/מיקרופון משולב ושתי יציאות USB 2.0. חלק מהתכונות האחרות של המכשיר כוללות מקלדת עם תאורה אחורית, "משטח מעקב (של עכבר) חרוט במלואו מזכוכית", רמקולי סטריאו משולבים ושני מיקרופונים מובנים.
Chromebook Pixel (2015)
גוגל הפסיקה את ה־Chromebook Pixel של 2015 ב־29 באוגוסט 2016.
Pixelbook GO
ב־15 באוקטובר 2019 השיקה גוגל את הדור השני של ה־Pixelbook, ששמו Google Pixelbook GO, באירוע Made By Google 2019.
Pixel Buds
באירוע החומרה של גוגל באוקטובר 2017, נחשפה קבוצה של אוזניות אלחוטיות לצד מכשירי Pixel 2. האוזניות מיועדות לטלפונים שמריצים את מערכת ההפעלה אנדרואיד מרשמלו ומעלה, ועובדות עם Google Assistant. בנוסף להפעלת אודיו ולמענה לשיחות, האוזניות תומכים בתרגום ל־40 שפות באמצעות Google Translate (אך עברית לא ביניהן). האוזניות מסוגלות להתאים את עצמן ל־Pixel 2 בעזרת Google Assistant ו־"בסמוך" ("Nearby"). ה־Pixel Buds זמינות בצבעים שחור ("Just Black"), לבן ("Clearly White") וכחול קינדה. האוזניות עצמן הן בעלות קיבולת סוללה של 120 מיליאמפר/שעה ואילו מארז הטעינה שמגיע עימן הוא בעל קיבולת סוללה של 620 מיליאמפר/שעה. מחיר האוזניות המקורי הוא 159 דולרים.
Pixelbook Pen
לצד השקת ה־Pixelbook באוקטובר 2017, גוגל הודיעה על ה־Pixelbook Pen, עט סטיילוס שישמש עם ה־Pixelbook. הוא בעל רגישות ללחץ ובעל תמיכה ב־Google Assistant. העט מופעל על ידי סוללת AAAA הניתנת להחלפה ומחירו המקורי הוא 99 דולר.
Pixel Stand
באוקטובר 2018 הודיעה גוגל על Pixel Stand לצד מכשירי Pixel 3. בנוסף לטעינה אלחוטית רגילה של 5 ואט Qi, ל־Pixel Stand טעינה אלחוטית של 10 ואט בטכנולוגיה קניינית של גוגל. זה מאפשר גם מצב תוכנה ב־Pixel 3 המאפשר לו לפעול כרמקול חכם הדומה ל־Google Home Hub.
קרב פריוויל
רקע לקרב
ב-7 באוקטובר הגיעה הארמייה של ביואל לאזור פריוויל והפרשים יצרו במהלך היום מגע עם המשמר האחורי של הקונפדרציה. בעודו מתלווה לקורפוס ה-3, למד ביואל שכוחות הקונפדרציה נערכו להגנה באזור פריוויל וערך את תוכנית ההתקפה שלו: תקיפה והשמדת כוחות האויב היו המטרה העיקרית, אך הזמינות למקורות המים הפכה גם את השליטה בעיירה ובסביבותיה להכרחית. ביואל פקד על כוחותיו להתחיל בתנועה ב-8 באוקטובר בשעה 3:00 ולתקוף בשעה 10:00, אך הקורפוסים ה-1 וה-2 התעכבו בשל תשישות החיילים וחיפוש אחר מים. לאור זאת החליט ביואל לדחות את ההתקפה ביום אחד כדי להשלים את פריסת הכוחות והורה למפקדי הקורפוסים להימנע מעימות כולל ב-8 באוקטובר. לא עלה בידו של ביואל לפקח על תנועתם של הקורפוסים, לאחר שנפל מסוסו ופציעתו מנעה ממנו לרכב. הוא קבע את מפקדתו בבית דורסי, כ-3 ק"מ ממערב לפריוויל.
הארדי הקים קו הגנה לרוחב שלוש הדרכים המובילות לפריוויל מצפון וממערב. עד להגעתן של תגבורות הייתה ההגנה מבוססת על שלוש מתוך ארבע החטיבות שהרכיבו את הדיוויזיה של באקנר; בריגדיר גנרל סטרלינג ווד הוצב מצפון לפריוויל. בריגדיר גנרל בושרוד ג'ונסון הוצב לימינו של ווד, מזרחית לנהר צ'אפלין וסמוך לדרך הרודסברג. חטיבת בני ארקנסו של בריגדיר גנרל סנט ג'ון לידל נערכה על קו הרכס של גבעת בוטום, מזרחית לנחל בול ראן, כאשר רגימנט אחד, ה-7, נשלח קדימה לגבעת פיטרס, מעברו השני של הנחל. בערבו של 7 באוקטובר החלו כוחות נוספים להגיע; ארבע החטיבות מהדיוויזיה של אנדרסון הגיעו ב-15:00 ובעקבותיהן החטיבה הרביעית של באקנר בפיקודו של פטריק קליבורן. בסביבות חצות, שלוש חטיבות מהדיוויזיה של צ'יטהאם הגיעו בצעדה מהירה, לאחר שהשאירו מאחור את עגלות האספקה שלהן. החטיבה הרביעית, בפיקודו של פרסטון סמית, קיבלה הוראה לחזור להרודסברג.
פעולות הבוקר
היריות הראשונות בקרב החלו מוקדם בבוקר 8 באוקטובר; כוחות מהרגימנט ה-10 מאינדיאנה גילו שלוליות מים מכוסות אצות באפיק היבש של נחל דוקטור ונעו קדימה כדי לנצלן. הם נתקלו בכוח החוד של הרגימנט ה-7 מארקנסו והחלו חילופי אש. ב-02:00 הורו ביואל וגילברט לבריגדיר גנרל שזה עתה מונה, פיליפ שרידן, לתפוס את גבעת פיטרס. שרידן שלח תחילה את החטיבה של קולונל דניאל מק'קוק (אחיו הצעיר של מפקד הקורפוס ה-1) אשר השתלט על הגבעה, הדף את חיילי הרגימנט ה-7 מארקנסו בחזרה אל קו ההגנה העיקרי ובעזרת כוחות נוספים המשיך בלחץ אל מעבר לנחל תוך שהם מניסים את כוחות הקונפדרציה מגבעת בוטום. החטיבה של לידל לא הצליחה לבלום את התנופה של חייליו הצמאים של שרידן ובאקנר, מפקד הדיוויזיה, קיבל הוראה לא לתגברו אלא לסגת מכיוון שפולק ביקש להימנע מעימות כולל מערבית לנהר צ'אפלין מחשש שכוחותיו באזור נמצאים בנחיתות מספרית. בינתיים בצד האיחוד, הורה גילברט לשרידן לסגת מגבעת בוטום ולשוב לאזור גבעת פיטרס בהמתנה למועד ההתקפה שנקבע על ידי ביואל.
במהלך הימים שקדמו לקרב הוטעה בראג לחשוב שהתקפת ההסחה של גנרל סיל לכיוון ריצ'מונד היא המאמץ העיקרי של הארמייה של ביואל והורה לפולק לתקוף ולהשמיד את מה שלדעתו היה רק כוח משני בפריוויל. לאחר שזה יובס, ישוב פולק לאחור ויתאחד עם הארמייה של קירבי סמית'. פולק שלח הודעה לבראג על כוונתו לתקוף מיד אך שינה את דעתו במהירות ונערך להגנה. בראג, רוגז על כך שאינו שומע את קולות הקרב, רכב מהרודסברג לפריוויל, לקח את הפיקוד והקים את מפקדתו בבית קרופורד שעל דרך הרודסברג, ב-10:00.
בראג נחרד למראה מצב קו ההגנה של פולק במקום, שהכיל מרווחים בין הכוחות וללא תמיכה מספקת לאגפים. בזמן שרכב, צפה בראג בכוחות מהקורפוס ה-1 של מק'קוק נעים מצפון לעיירה אך העריך כי האיום העיקרי מגיע מכיוון דרך ספרינגפילד, שם נוצר מגע עם הקורפוס ה-3 של האיחוד מוקדם יותר באותו בוקר (לא היה לו מידע על הקורפוס ה-2 של קריטנדן שהתקרב מכיוון דרך לבנון). הוא הורה על ארגון מחדש של קו ההערכות לצפון-דרום ולהתכונן להתקפה במערך אשלון: הדיוויזיה של צ'יטהאם צעדה צפונית לכפר כדי לתקוף את האגף השמאלי של האיחוד, שלהערכתו של בראג נשען על דרך מאקוויל, ותחל בתנועת גלילה שמאלה. שתי חטיבות מהדיוויזיה של פאטון אנדרסון יתקפו את מרכז המערך של האיחוד ומשמאלן תתקדם הדיוויזיה של באקנר. חטיבה שלישית מהדיוויזיה של אנדרסון, בפיקודו של קולונל סמואל פאוול, תתקוף הרחק יותר דרומה לכיוון דרך ספרינגפילד. ענני האבק הכבדים שהרימה הדיוויזיה של צ'יטהאם בצעידתה המהירה צפונה פורשה על ידי אנשיו של מק'קוק כתחילתה של נסיגה מצד כוחות הקונפדרציה, מה שהגביר את גורם ההפתעה כאשר הדרומיים תקפו.
בשעות אחר הצהריים של 8 באוקטובר הגיעו מרבית כוחות הארמייה של ביואל לאזור: הקורפוס ה-1 של מק'קוק נפרס באגף השמאלי בין דרך בנטון לדרך מאקוויל, הקורפוס ה-3 של גילברט נפרס במרכז על דרך ספרינגפילד והקורפוס ה-2 של קריטנדן באגף הימני לאורך דרך לבנון. מרבית הפעילות בקרב הייתה מנת חלקו של הקורפוס ה-3 של מק'קוק. בשל תנאים אקוסטיים נדירים, לא הגיעו קולות הקרב למפקדתו של ביואל הממוקמת רק כ-3 ק"מ משם. כתוצאה מכך, נמנעה מביואל שליטה יעילה על כוחותיו והגעת תגבורות התאפשרה רק מאוחר יותר באותו היום.
התקפת הקונפדרציה מאגף ימין
הארטילריה של צ'יטהאם החלה לפעול ב-12:30, אך הוא לא פקד על כוחותיו לנוע מיד. כוחות האיחוד המשיכו לנוע למקומם, מותחים את אגפם השמאלי צפונה, מעבר לציר ההתקפה שתוכנן. בראג העביר את הדיוויזיה של צ'יטהאם אל עיקול הנהר ליד בית ווקר (עיקול ווקר), בהנחה שהתקפה לא ישירה משם תכה באגף החשוף של האיחוד. לרוע מזלם של הדרומיים, כוח הפרשים שנשלח לסייר באזור נסוג לפני שמק'קוק מיקם סוללת תותחים בפיקודו של לוטננט צ'ארלס פרסונס ואת החטיבה של בריגדיר גנרל ויליאם טריל על הגבעה החשופה, גבעה שלטת בקצה הצפוני של שדה הקרב.
החטיבה של בריגדיר גנרל דניאל דונלסון הייתה הראשונה לחצות את נהר צ'אפלין, לטפס על המצוק בגדה המערבית ולפתוח בהתקפה בסביבות השעה 14:00, בה השתתפו שלושה רגימנטים, לאחר ששניים נוספים הועברו למקומות אחרים. חיילי החטיבה גילו, שבמקום לנוע דרך אגף חשוף כמתוכנן, הם עורכים הסתערות ישירה על מרכז מערך ההגנה של האיחוד. הרגימנט ה-16 מטנסי, בפיקודו של קולונל ג'ון סאבאג', הסתער קדימה לפני שני האחרים במאמץ לתקוף את סוללת התותחים של קפטן סמואל האריס (סאבאג' בז לדונלסון, החשיבו כשתיין וכבעל יכולת צבאית מוגבלת ולעיתים קרובות הקדיש תשומת לב מועטה להוראות של מפקדו. סאבאג' החשיב את הפקודה לכבוש את סוללת התותחים לגזר דין מוות כנגדו). כאשר נע הרגימנט מערבה לתוך עמק, הוא נקלע לאש צולבת של הרגימנט ה-33 מאוהיו מדרום מערב והסוללה בת שמונת התותחים הממוקמת על הגבעה החשופה, מצפון. צ'יטהאם הורה לחטיבה בפיקודו של ג'ורג' מנהי לתקוף את התותחים של פרסונס, אך החטיבה של דונלסון לא הצליחה לעמוד בלחץ ונסוגה לעמדת המוצא שלה ב-14:30, עם כ-20% נפגעים; הרגימנט של סאבאג' איבד 219 מתוך 370 אנשיו.
תותחי הסוללה של פרסונס אוישו בידי חיילים לא מנוסים וחלקם היו חיילי חי"ר שהוסבו מהרגימנט ה-105 מאוהיו, בעוד החטיבה של טריל הייתה אחראית על הגנת הסוללה. החטיבה של מנהי הצליחה להתקרב לגבעה החשופה בהסתר, תחת מעטה עצים, בעוד כוחות האיחוד התמקדו בהדיפת ההתקפה של דונלסון. לבסוף סבו התותחים לעבר חייליו של מנהי והחל קרב קשה: טריל, מפקד סוללת תותחים שקודם לפני פרק זמן קצר, ביצע החלטה פיקודית אומללה: אובססיבי לגבי ביטחונם של תותחיו, הוא הורה לחיילי הרגימנט ה-173 מאילינוי לבצע הסתערות כידונים במורד הגבעה. 770 חיילי הגדוד הלא מנוסים סבלו מאבדות כבדות כנגד 1,800 חיילי הדרום הוותיקים. לאחר הגעת תגבורת הייתה הפוגה קצרה בקרב אך הארטילריה של מנהי כתשה את חיילי האיחוד ובריגדיר גנרל ג'קסון, מפקד הדיוויזיה ה-10, נהרג. הפיקוד עבר לידי טריל שקרס תחת הלחץ והסתערות נוספת של הדרומיים במעלה המדרון התלול הדפה את המגינים מהגבעה ולכדה את מרבית התותחים. חייליו הנסוגים של פרסונס העיקש נאלצו לגרור אותו עמם מהגבעה.
ההתקפה של מנהי נמשכה מערבה, דרך המדרון האחורי של הגבעה, שדה תירס ומעבר לדרך בנטון, שם המתינו על רכס תלול נוסף, 2,200 חיילי החטיבה ה-28 של האיחוד בפיקודו של קולונל ג'ון סטארקווד'ר (Starkweather) (מהדיוויזיה של רוזיו) ועמם תריסר תותחים, שהפכו את החזקת הגבעה החשופה על ידי חיילי הדרום לבלתי אפשרית. סטארקווד'ר הציב את חיילי הרגימנט ה-21 מוויסקונסין למרגלות הגבעה, בפתח שדה התירס בערך באותו הזמן בו חודשה ההתקפה של מנהי על עמדתו של פרסונס. החיילים הלא מנוסים, שחלקם מעולם לא ירה בנשקו קודם לכן (הרגימנט הוקם חודש בלבד לפני הקרב), יכלו לראות בצורה מוגבלת בין גבעולי התירס הגבוהים והופתעו כאשר חיילים נסוגים מהחטיבה של טריל עברו דרך עמדתם. כשטריל עצמו הגיע לקו ההגנה, הוא שכנע את פיקוד הרגימנט להרכיב כידונים ולהמתין להתקפה. החל קרב פנים אל פנים ובזמן שאנשי הרגימנט שנותרו מאחור נאלצו לנצור את נשקם כדי למנוע פגיעה בחבריהם, גרמה הארטילריה של סטארקווד'ר לנפגעים רבים כתוצאה מ"אש ידידותית". חיילי הרגימנט ה-21 הצליחו לירות שני מטחי אש לעבר הדרומיים, אך מטח-נגד מרוכז בן 1,400 רובים החריב את שורותיהם והשורדים נמלטו מעבר לדרך בנטון.
כדי למלא את החלל שנוצר בעקבות נסיגת החטיבה של דונלסון, הפעיל צ'יטהאם את החטיבה של בריגדיר גנרל אלכסנדר סטיוארט, שהצטרפה להתקפה של מנהי כנגד אגפו הימני של סטארקווד'ר. החטיבה נתקלה ברגימנטים ה-2, ה-33 וה-94 (מהחטיבה של האריס) ונבלמה. בסיוע סוללת תותחים שהתמקמה על גבעה מצפון מערב תקף רגימנט רענן, ה-1 מטנסי, את חלקה הצפוני של עמדתו של סטארקווד'ר בעוד שאר הכוח של מנהי תקף חזיתית במעלה התלול. תותחני הסוללה של סטארקווד'ר נטשו את עמדתם ונסוגו תחת הלחץ אולם בסיוע פליטי הרגימנט ה-21 אוישו התותחים וההסתערות הראשונה נהדפה, אך הסתערות נוספת וקרב פנים אל פנים אכזרי הביא את הדרומיים אל הפסגה. בינתיים חזר גנרל טריל אל הקרב ובעודו מכנס מחדש את כוחותיו ומוביל אותם בחזרה במעלה המדרון האחורי, נפגע מרסיס פגז, נפצע אנושות ומת למחרת היום. סטארקווד'ר נסוג תוך שכוחותיו גוררים עמם את התותחים והעבירם מערבה, אל הרכס הבא.
בידי האיחוד הייתה פעם נוספת עמדת מגן טובה, עם סיוע ארטילרי וחומת אבן בראש מדרון תלול. אנשיהם של מנהי וסטיוארט ערכו שלוש הסתערויות שנהדפו, ונסוגו לאזור הגבעה החשופה בסביבות 17:30. הסתערות החטיבה של מנהי הייתה העקובה ביותר מדם וככל הנראה גם המכרעת, "קו פרשת המים" שקבע את מהלך הקרב כולו. ההיסטוריון קנת' וו. נואי מציין את ההדיפה הסופית של מנהי כ"נקודת השיא אליה הגיעה הקונפדרציה בחזית המערבית, החשובה לא פחות מהמפנה בגטיסברג".
התקפת הקונפדרציה מהמרכז
התקפת מערך האשלון נמשכה עם הדיוויזיה של אנדרסון במרכז: בסביבות השעה 14:45, במקביל להדיפת ההתקפה הראשונה של מנהי על הגבעה החשופה, החלה החטיבה של קולונל תומאס ג'ונס לנוע לעבר עמק סינק הול. ג'ונס לא קיבל הוראות לתקוף מאנדרסון או מהארדי אלא החל לנוע מיוזמתו לאחר ששמע את קולות הקרב מימינו. כאשר נכנסו כוחותיו לעמק, הם ספגו מהלומה קשה מאש רובים ותריסר תותחים מהרכס שמולם, היכן שהחטיבה ה-9 של האיחוד, בפיקודו של ליאונרד האריס (מהדיוויזיה של רוזיו) הייתה ממוקמת. הארטילריה של הקונפדרציה שהתלוותה לג'ונס השיבה אש והצליחה לגרום נזק לסוללת תותחי האיחוד. בשעה 15:30 החליפה החטיבה של בריגדיר גנרל ג'ון בראון את כוחותיו הנסוגים של ג'ונס, כאשר סוללת תותחי האיחוד נאלצה לסגת כדי להתארגן מחדש. בשל כך ספגו חייליו של בראון פחות אבדות לעומת החטיבה של ג'ונס אך עדיין לא הצליחו להתקדם מול כוחות החי"ר. מחסור בתחמושת וההתקפה המוצלחת על האגף הימני אילצה לבסוף את כוחות האיחוד לסגת, כאשר התחדשה ההתקפה מצד החטיבה של בראון, בסיוע חטיבת העתודה בפיקודו של בריגדיר גנרל סטרלינג ווד. הדרומיים הצליחו לחצות את עמק סינק הול ולטפס אל הפסגה. לאחר שנהדפו בפעם הראשונה והתארגנו מחדש בבסיס הגבעה, הסתערו בשנית. האריס, שהבין שאינו מסוגל להחזיק בעמדתו ללא תגבורת ועם תחמושת מועטה אל מול כוחותיהם של בראון, ווד ומה שנותר מהחטיבה של דונלסון, הורה על נסיגה לעבר בית ראסל, בעוד הרגימנטים של ווד ודונלסון מזנבים בכוחותיו המותשים.
התקפת הקונפדרציה מאגף שמאל
כמעט כל כוחותיו של מק'קוק היו מרוכזים בתחילת הקרב בשטח אדמה בבעלותו של "סקוויר" הנרי פ. בוטום. באגפו היפני של הקורפוס, הייתה החטיבה ה-17 בפיקודו של קולונל ויליאם ליטל ממוקמת על רכס ועליו בית החווה סקוויר בוטום והאסם שלו שהשקיפו על עיקול בנהר צ'אפלין ועל בית חווה ואסם אחרים, בבעלותו של ר.פ. צ'טהאם, מעברו השני. התקפת הקונפדרציה מאזור זה החלה בסביבות השעה 14:45 כאשר החטיבה בפיקודו של בריגדיר גנרל בושרוד ג'ונסון יצאה מבית החווה של צ'טהאם, חצתה את אפיק הנהר היבש למחצה ותקפה את אנשי הרגימנט ה-3 מאוהיו מעברו השני. ההתקפה סבלה מחוסר ארגון: שינויים של הרגע האחרון בפקודות שהגיעו מבאקנר לא הגיעו לחלק מהיחידות בזמן ואש ארטילרית "ידידותית" פגעה בשורותיהם עוד בזמן שנערכו באזור בית צ'טהאם. כאשר החלה המתקפה לבסוף, והדרומיים העפילו במעלה הגבעה, נלחמים מחומת אבן אחת לשנייה, החלה הארטילריה הדרומית להפגיז את הרגימנט ה-3 מאוהיו והעלתה באש את האסם הבנוי מעץ. פצועים מהרגימנט שמצאו מחסה באסם נשרפו למוות בתוכו.
הרגימנט ה-3 נסוג לאחור והוחלף על ידי הרגימנט ה-15 מקנטקי. כאשר התחמושת החלה לאזול לאנשיו של ג'ונסון, הם הוחלפו על ידי החטיבה של פטריק קליבורן בסביבות השעה 15:40. סוסו של קליבורן, דיקסי, נהרג מפגז ארטילריה וקליבורן עצמו נפצע בקרסולו, אך המשיך להוביל את אנשיו קדימה. בזמן שטיפסו במעלה הגבעה, היו אנשיו של קליבורן תחת אש תותחים "ידידותית"; קליבורן שיער מאוחר יותר שהאש נורתה עליו כתוצאה מהמכנסיים הכחולים שהשיגו אנשיו כשלל לאחר קרב ריצ'מונד. משמאלו של קליבורן, הצטרפה החטיבה בפיקודו של דניאל אדמס להתקפה כנגד הרגימנט ה-15 מקנטקי, שתוגבר על ידי שלוש פלוגות מהרגימנט ה-3 מאוהיו. התקפה מוצלחת של קליבורן הביאה לנסיגת שרידי החטיבה של ליטל מערבה לכיוון בית ראסל. ליטל נפצע בראשו כשניסה לכנס מחדש את אנשיו, ננטש בשדה הקרב ונפל בשבי. חיילי הקונפדרציה שהעבירו אותו לבית בוטום, האמינו שפציעתו קטלנית והשאירו אותו מאחור במהלך נסיגתם למחרת בבוקר.
בזמן שכוחותיהם של ליטל והאריס נהדפו לאחור, היה האגף השמאלי של הקורפוס ה-3 (הדיוויזיה של שרידן) מרוחק מהם רק כמה מאות מטרים מדרום על גבעת פיטרס. אחת המחלוקות הממושכות בנוגע לקרב נגעה למדוע לא סייע שרידן לאגף השמאלי המותקף. מוקדם יותר באותו היום קיבל שרידן פקודה מגילברט שלא לפתוח בעימות כולל עם האויב. בשעה 14:00 הגיעה קולות הארטילריה אל מפקדת הארמייה, שם סעד ביואל בחברתו של גילברט. שני המפקדים הניחו שהרעש מגיע מארטילריית האיחוד המתאמנת בירי והעבירו הוראה לשרידן שלא לבזבז אבק שרפה. מספר פגזים אכן נורו לעבר הדרומיים המתקדמים אך כשהגיע גילברט למקום הוא חשש מהתקפה על כוחותיו של שרידן ופקד עליו לחזור לעמדתו.
הדיוויזיה של שרידן השתתפה בקרב רק לקראת סופו: החטיבה של קולונל סמואל פאוול (מהדיוויזיה של אנדרסון) קיבלה פקודה להתקדם בשיתוף עם החטיבה של אדמס, משמאלו של קלבורן, אך הן היו מרוחקות זו מזו, היות שפאוול היה ממוקם על גבעת בית אדוארדס, מערבית לפריוויל. ב-16:00 הורה בראג לפאוול לנוע מערבה על דרך ספרינגפילד כדי לשתק את סוללת התותחים של קפטן הנרי הסקוק, שירתה לעבר האגף השמאלי המסתער של בראג. בראג העריך כי מדובר בסוללה מבודדת של האיחוד ולא הקורפוס ה-3 כולו. שלושת הרגימנטים התוקפים שהרכיבו את החטיבה של פאוול נתקלו בכוחות הדיוויזיה של שרידן. שרידן היה מודאג בתחילה מעוצמת ההתקפה ושלח בקשה לתגבורת, אך כוחות הקונפדרציה, שהיו בנחיתות מספרית מכרעת, נהדפו במהירות.
שרידן, שהתאפיין בקרבות מאוחרים יותר בפעולות אגרסיביות מאוד, היסס הפעם אם לצאת למרדף אחר הכוח הקטן וכמו כן דחה את בקשתו של דניאל מק'קוק לנוע צפונה ולסייע לקורפוס של אחיו. עם זאת, בקשתו של שרידן לתגבורת נענתה והחטיבה ה-31 בפיקודו של קולונל ויליאם קארלין (מהדיוויזיה של מיטשל) נעה מימין לדיוויזיה של שרידן ופתחה במרדף אחר אנשיו הנסוגים של פאוול לעבר פריוויל. כאשר הגיעה החטיבה של קארלין לאזור בית הקברות בפאתי פריוויל, החל דו-קרב ארטילרי עז. קארלין המשיך בלחץ ואליו הצטרפה החטיבה ה-21 של קולונל ג'ורג' ואגנר (מהדיוויזיה של ווד, הקורפוס ה-2). שתי החטיבות נערכו לכיבוש פריוויל וצומת הדרכים החיונית שלה ששלטה על ציר הנסיגה העיקרי של הארמייה של בראג, אך גילברט פקד על מיטשל לעצור את ההתקדמות, על אף מחאותיו החריפות של האחרון.
צומת דיקסיוויל
החטיבה של ווד המשיכה במרדף אחר האריס ונתקלה בחטיבה הלא מנוסה של קולונל ג'ורג' וובסטר (מהדיוויזיה של ג'קסון). חיילי החטיבה לא היוו יריב ראוי לחייליו המנוסים של ווד, קו ההגנה שלהם התמוטט במהירות והם נמלטו. וובסטר נפצע אנושות במהלך הלחימה ומותו סימן את אובדנה של כל שדרת הפיקוד הבכירה של הדיוויזיה ה-10, לאחר שג'קסון, מפקד הדיוויזיה, נהרג ומפקד החטיבה השני, טריל, נפצע אנושות גם הוא.
ההתקפה של בראג על מק'קוק התנהלה בתנועת מלקחיים גדולה, שדחקה את הקורפוס ה-1 לשטח מצומצם. מרכז המערך היה כעת בצומת דיקסיוויל, נקודת המפגש של דרך מאקוויל ודרך בנטון. כיבוש הצומת היה גולל את האגף הימני של הקורפוס ומנתק אותו משאר הארמייה. באותו הזמן התקדמה ההתקפה מדרום באיטיות כנגד קו ההגנה המאולתר צפונית-מזרחית לבית ראסל. שרידי החטיבות של ליטל והאריס החזיקו מעמד בסיוע סוללות התותחים שהחלו לסייע לבסוף מכיוון גבעת פיטרס והתקפותיהם של קליבורן ואדאמס נבלמו. בעוד ההתקפה מצפון לצומת נבלמה על ידי החטיבה של סטארקווד'ר, הכניס באקנר להתקפה חטיבה רעננה בפיקודו של בריגדיר גנרל סנט ג'ון לידל. כאשר התקרבה החטיבה של ווד לצומת דיקסיוויל היא נתקלה בהתנגדות חזקה ולא צפויה מצד החטיבה ה-13 של האיחוד בפיקודו של קולונל מייקל גודינג (מהדיוויזיה של מיטשל) שהגיעה כתגבורת ברגע קריטי. בשל אבדות שספגה ומחסור בתחמושת נסוגה החטיבה של ווד והוחלפה בחטיבה של לידל.
הגעתה של החטיבה של גודינג כתגבורת הייתה התוצאה של נסיונותיו הנואשים של מק'קוק לבקש עזרה עבור כוחותיו המותקפים: ב-14:30 הוא שיגר איש מטה לשרידן על גבעת פיטרס בבקשה שיאבטח את אגפו הימני. איש מטה נוסף שוגר לעבר היחידה הקרובה ביותר של הקורפוס ה-3 בשעה 15:00. הקצין נתקל בבריגדיר גנרל אלבין שואפף, מפקד הדיוויזיה ה-1, העתודה של הקורפוס ה-3. שואפף לא רצה לפעול ללא הוראות והפנה את הקצין לגילברט, שבתורו הפנה אותו למפקדתו של ביואל ששכנה במרחק של יותר מ-3 ק"מ משם. הגעתו של הקצין למפקדה בסביבות השעה 16:00 והדיווח שמסר הפתיעה את ביואל, ששמע רק מעט מרעש הקרב, וסירב בתחילה להאמין שכוחותיו נמצאים תחת התקפה כבר מספר שעות. הוא הסכים לבסוף לשלוח שתי חטיבות מהדיוויזיה של שואפף כתגבורת. תגבורת משנית יחסית זו הצביעה על חוסר רצונו של ביואל לקבל את הדיווח על המצב החמור בו נמצאים כוחותיו ולפעול בנחישות.
אנשיו של לידל ירו לעבר יחידה לא מזוהה כ-100 מטרים מזרחית לצומת דיקסיוויל. לאחר קריאות שנשמעו מהצד שכנגד להפסיק לירות החליט הגנרל פולק לרכב לעברם ולזהות את היחידה שעליה ירו. פולק גילה כי הוא רכב בטעות לתוך שורות הרגימנט ה-22 מאינדיאנה של האיחוד וניצל לאחר שהתחזה לקצין האיחוד בעודו רוכב לאורך השורות וצועק לחדול מירי. לאחר שנמלט, פקד פולק על אנשיו של לידל לירות מטח אש מתואם של מאות רובים בו זמנית שהרגו את הקולונל סקוויר קית', מפקד הרגימנט, וגרמו ל-65% נפגעים, אחוז הנפגעים הגבוה ביותר של רגימנט בקרב. סוסו של גודינג נפגע במטח האש וגודינג עצמו נפל בשבי ובעוד שלושת הרגימנטים הפגועים של החטיבה נסוגים לאחור, הגיעה חטיבת התגבורת השנייה בפיקודו של בריגדיר גנרל ג'יימס סטידמן וסתמה את הפירצה שנוצרה ליד בית ראסל. לידל, על אף שהופתע לגלות מולו כוח נוסף, רצה להמשיך בהסתערות, אך פולק, שביטחונו התערער עקב מפגשו הקרוב עם כוחות האיחוד, פקד לעצור את ההתקפה בשל רדת החשיכה. כוחות האיחוד העבירו את ציודם ואת האספקה שלהם דרך הצומת המאוימת ונערכו מחדש על שרשרת גבעות כ-200 מטרים צפונית-מערבית לה. הקורפוס של מק'קוק אמנם נפגע קשות במהלך היום, אך לא הושמד.
תוצאות הקרב
אבדות האיחוד הסתכמו ב-4,726 נפגעים (894 הרוגים, 2,911 פצועים ו-471 שבויים או נעדרים). אבדות הקונפדרציה הסתכמו ב-3,401 נפגעים (532 הרוגים, 2,641 פצועים ו-228 שבויים או נעדרים).
ניתן לטעון כי בראג זכה בניצחון טקטי לאחר שתקף בנחישות והדף את יריבו יותר מקילומטר וחצי לאחור, אך מצבו האסטרטגי המסוכן התברר לו כשגילה את נוכחותם של הקורפוסים הנוספים על דרך ספרינגפילד ועל דרך לבנון. ב-21:00 נפגש בראג עם פקודיו בבית קרופורד ונתן הוראות לתחילת נסיגה בחצות תוך השארת קו הגנה מדומה בזמן שהארמייה שלו תצטרף לארמייה של קירבי סמית'. בזמן שהארמייה צעדה לכיוון הרודסברג נשארו כ-900 פצועים מאחור.
בראג התאחד עם הארמייה של קירבי סמית' בהארודסברג וארמיות הקונפדרציה והאיחוד שהיו כעת בגודל שווה התכתשו ביניהן במשך כשבוע אך אף צד לא תקף. בראג, שהבין שמגויסים חדשים מבני קנטקי אינם ששים להצטרף לצבאו וללא סיוע לוגיסטי שיאפשר לו להמשיך ולהחזיק במדינה, נסוג דרומית מזרחית לעבר נוקסוויל שבטנסי דרך מעבר קמברלנד. הוא נקרא במהרה לריצ'מונד כדי להגן על עצמו בפני נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס, כנגד האשמות שהועלו נגדו על ידי קציניו על הדרך בה ניהל את המערכה ודרשו את החלפתו. על אף שדייוויס החליט להשאיר את בראג בתפקידו, נפגעו יחסיו עם פקודיו בצורה קשה. לאחר שחזר לארמייה, הורה בראג לנוע לעבר מרפריסבורו, טנסי.
בעקבות קרב פריוויל, נשארה קנטקי באיחוד עד לסוף המלחמה. ההיסטוריון ג'יימס מ. מק'פירסון (James M. McPherson) מחשיב את הקרב כאחד מנקודות המפנה במלחמת האזרחים. קרבות אנטיאטם ופריוויל הדפו את פלישות הקונפדרציה, הביאו לעצירת ניסיונות התיווך והכרה מצד מדינות אירופה בקונפדרציה וייתכן כי מנעו את ניצחון המפלגה הדמוקרטית בבחירות 1862 שיכלו לפגוע ביכולת הממשל להמשיך במלחמה ויצרו את הבסיס להכרזת האמנסיפציה, שהרחיבה את מוקד הסכסוך ומטרות המלחמה.
חלקים משדה הקרב של פריוויל נשתמרו על ידי מדינת קנטקי כאתר שדה הקרב ההיסטורי של פריוויל.
ראובן עובד
ראובן עובד (נולד ב-28 בנובמבר 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. עובד שיחק במספר קבוצות בליגת העל, ונחשב לשחקן מוכשר המתקשה להביא את יכולתו לידי ביטוי בשל בעיות משמעת רבות אשר גרמו לו למעברים רבים בין קבוצות בקריירה.
קריירה
בצעירותו שיחק עובד בנבחרת הנערים של ישראל (איתה הגיע לרבע גמר אליפות אירופה בשנת 2000), נבחרת הנוער ובנבחרת הצעירה, במדיה השתתף בשבעה משחקים והבקיע שער אחד.
את הקריירה המקצוענית שלו החל עובד במכבי תל אביב. כישרונו משך תשומת לב רבה ואף נעשה ניסיון מצד קבוצת הכדורגל של פנרבחצ'ה לרכוש אותו, אך מחלוקת עם מכבי תל אביב גרמה להם לאבד עניין. עובד עלה לקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב וזכה עימה בגביע בעונת, תחת הדרכתו של ניר לוין, וכן באליפות בעונת תחת הדרכתו של ניר קלינגר. עונה לאחר מכן, לאחר מחלוקת עם קלינגר, נזרק עובד ממכבי תל אביב ועבר לשחק בהפועל חיפה. בשנת 2005 עבר לבני יהודה, ובשתי עונותיו במועדון כבש 5 שערים ובישל 7 שערים, כשנדמה היה שהוא מתחיל להציג את הפוטנציאל הגדול הטמון בו, תחת הדרכתו של גיא לוזון.
בקיץ 2007, בעקבות מינויו של לוזון למאמן הפועל תל אביב, רכשה הקבוצה את כרטיסו של עובד, שהצטרף לליאור אסולין ווינסנט אניימה שעברו אף הם מבני יהודה להפועל תל אביב. בתחילת העונה כבש עובד את שער הניצחון מול א.י.ק סולנה והעלה את הפועל תל אביב לשלב הבתים של גביע אופ"א. בעקבות פתיחת עונה חלשה סיים לוזון את תפקידו והוחלף על ידי אלי גוטמן. בתום העונה הגיע עובד עם הקבוצה לגמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים, אך החטיא את הפנדל המכריע, ובית"ר ירושלים זכתה בגביע. בקיץ 2008 החליט גוטמן שעובד אינו בתוכניותיו לעונה הבאה, וכתוצאה מכך הוא לא שותף במשחקי הפועל תל אביב בעונת . ב-5 בינואר 2009, בזמן חלון ההעברות, הושאל עובד למכבי נתניה לאחר משא ומתן ארוך, אך שוחרר מהקבוצה לאחר כחודשיים ללא דקות משחק רבות, זאת בעקבות מתחים ששררו בינו לבין מאמן הקבוצה באותה עת - לותר מתאוס.
בתחילת עונת חתם עובד לעונה אחת בקבוצת בני סכנין, תחת המאמן ערן קוליק, אשר פוטר והוחלף על ידי מרקו בלבול. האחרון לא הסתדר עם עובד והחליט לשחררו ב-29 בדצמבר 2009. ב-25 בינואר 2010 חתם עובד עד תום עונת בהפועל פתח תקווה. בחוזהו הוכנס סעיף לפיו אם יעבור על הקוד האתי של המועדון הוא ישוחרר ללא כל פיצוי. בהמשך שוחרר עובד מהפועל פתח תקווה עקב בעיות משמעת, ובמשך מספר חודשים היה שחקן חופשי.
ב-14 בדצמבר 2010 חתם עובד בקבוצת הפועל רמת השרון ושיחק משחק ליגה אחד. ב-17 בינואר 2011, עבר עובד לשחק בהכח רמת גן מהליגה הלאומית. עובד שיחק חצי שנה במועדון, ושם רשם 14 הופעות וכבש שער אחד.
בסוף אותה עונה עובד עזב את הכח רמת גן, וחיפש במשך מספר חודשים קבוצה באירופה. לאחר שהתקשה למצוא קבוצה בליגה בכירה, חתם בסופו של דבר בקבוצת גראצר א.ק. מהליגה השלישית באוסטריה, ושיחק במדיה עד שהקבוצה התפרקה בספטמבר 2012.
לקראת עונת חתם עובד בקבוצת עירוני קריית גת מליגה א', ובעונה זו היה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגה הלאומית. לקראת עונת חתם בקבוצת הפועל מחנה יהודה, אך לאחר ששיחק משחק אחד בשורותיה במסגרת גביע המדינה, בספטמבר 2014 חתם במועדון ספורט באר שבע מליגה ב'. לאחר כמה חודשים בקבוצה, חתם בהפועל מורשה רמת השרון מליגה א' דרום. ב-6 בינואר 2015 חתם באליצור יפו תל אביב מליגה ג'.
ב-13 במארס 2015 פרש ממשחק פעיל בגיל 31, ולאחר מכן החל לשמש כמאמן בבית הספר לכדורגל של הפועל ראשון לציון.
חיים אישיים
עובד אבי בנה של ליטל סמדג'ה, זוכת העונה השנייה של תוכנית הריאליטי "היפה והחנון" ומשתתפת בתוכנית הריאלטי "הישרדות VIP עונה 3".
ב 22 בנובמבר 2016 נעצר בגין חשד שהכה וחטף את בת זוגו לשעבר.
ב-6 במרץ 2017 נעצר בגין חשד לסחר בסמים, לאחר שנמצאו בדירה בה שהה בקבוקים המכילים סם מסוג LSD. בסוף אותו חודש נסגר התיק נגדו מחוסר אשמה.
באוגוסט 2019 פורסם כי עובד נראה מקבץ נדבות באזור התחנה המרכזית בתל אביב, התנתק ממשפחתו ומסביבת חבריו, ואף אושפז בשל הפרעות נפשיות.
דציבל
דציבל (באנגלית: Decibel) היא יחידת מידה חסרת ממדים המשמשת להשוואה בין שני משתנים פיזיקליים, בדרך כלל רמות הספק חשמלי. שם היחידה נגזר מהתחילית "דצי" (מ-decimus, בלטינית: עשירית) ו"בל", על שם אלכסנדר גרהם בל. את הדציבל מסמנים באותיות dB. יחידה הזו משמשת לביטוי יחס, והיא משווה שתי רמות הספק בסקאלה לוגריתמית לפי בסיס 10, כלומר, מודדת את הלוגריתם לפי בסיס 10 של היחס בין שני הספקים. גידול של בל אחד פירושו לפיכך גידול של פי 10 בהספק. בנוסחה מבטאים זאת, כאשר P_1 ו-P_2 הן רמות הספק ו-R הוא היחס ביניהן ביחידות בל.
בל היא יחידת מידה גדולה למדי לרוב השימושים, ולכן מקובל יותר השימוש בדציבל, השווה לעשירית הבל:. עלייה של 10 דציבל (בל אחד) שקולה לגידול של פי 10 בהספק. עלייה של 20 דציבל משמעה הגברת ההספק פי 100, של 30 דציבל פי 1,000 וכן הלאה.
עלייה בדציבל אחד משקפת גידול פי בהספק. עלייה של דציבל משקפת גידול פי שניים בהספק.
היחידה הוגדרה במעבדות בל בשנת 1923 או 1924, ושמה נקבע לכבוד מייסד המעבדות וחלוץ התקשורת, אלכסנדר גרהם בל.
אקוסטיקה
השימוש העיקרי בדציבל בחיי היומיום הוא למדידת עוצמת הקול, שהוא הלחץ הדינמי של האוויר. באקוסטיקה מודדים את הלחץ בהשוואה ללחץ של 20 מיקרופסקל, שנחשב לסף השמיעה. ללחץ זה מקובל לקרוא "רמת לחץ הקול" (Sound Pressure Level), ובראשי תיבות: SPL. עוצמת הקול הנמדדת ביחס ללחץ זה נמדדת ב-dBSPL, אך מקובל לכתוב רק "דציבל" או dB. לפי הגדרה זו, לחץ דינמי של פסקל אחד הוא רמת קול של 94 דציבל.
טווח השמיעה של האדם הוא החל מ-0 דציבל ועד ל-140 דציבל (סף הכאב).
עוצמות קול אופייניות הן:
החוק הישראלי מתיר חשיפה מקסימלית של 8 שעות לרעש בעוצמה של 85 דציבל. במקומות עבודה חל איסור להעסיק עובדים ברעש שהוא למעלה מ־85 דציבל ללא אמצעי הגנה ראויים.
החוק הישראלי למניעת מפגעי רעש בבתי מגורים:
שימושים אחרים
שימוש נפוץ בדציבל הוא במדידות של הספקים בתחומי הנדסת רדיו, מיקרוגל, או רשתות סיב-אופטיות, להצגה נוחה בתחום ערכים רחב. בדרך כלל משתמשים ביחידה dBm, שמוגדרת כדציבל בהשוואה לאות ייחוס שהספקו מיליוואט (mW) אחד:. השימוש בדציבל מאפשר לבטא גם ערכים מאוד גבוהים וגם ערכים מאוד נמוכים בצורה יעילה, וכן להשתמש בחיבור במקום בכפל בחישובי הספק בהם מעורבים הגברה, ניחות, שבח אנטנה, וגורמים דומים, תוך שימוש בסקאלה לוגריתמית. כאמור, הערך 10 דציבל מבטא יחס של 1 ל-10, ולכן 10 dBm שקולים להספק של  10 mW, ו--10 dBm שקולים להספק של  0.1 mW. שימוש דומה הוא בתחומי אפנון משרעת ובמדידות איכות של מעגלים ואותות חשמליים, בהם היחידה dBc מבטאת הספק בתדר מסוים בהשוואה להספק ידוע של הגל הנושא.
ההסתדרות הציונית העולמית
ההסתדרות הציונית העולמית (באנגלית: World Zionist Organization) היא ארגון של התנועה הציונית שהוקם ביוזמתו של בנימין זאב הרצל ב-3 בספטמבר 1897, בקונגרס הציוני הראשון שהתכנס בבזל שבשווייץ. ההסתדרות הציונית הוקמה כארגון גג, לאיחוד פעולתם של כל הגופים הציוניים בעולם. באותו קונגרס הוטל על היינריך אלחנן יורק-שטיינר להכין את תקנות הארגון.
היסטוריה
ההסתדרות הציונית נמנית עם המוסדות הלאומיים, שפעלו להגשמת מטרתה של התנועה הציונית – הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל. ההסכמה בין כל חלקי התנועה הציונית להתאחד מאחורי התביעה להקמתה של מדינה יהודית בארץ ישראל התגבשה רק סמוך להקמת מדינת ישראל. בתחילת דרכה ייצגה ההסתדרות הציונית את היישוב היהודי בארץ ישראל אל מול השלטון העות'מאני ואחר כך את כל העם היהודי. בשנת 1929 עברה הפעילות הביצועית של ההסתדרות הציונית לידי הסוכנות היהודית, וההסתדרות הציונית נותרה כגוף קובע מדיניות.
החברות בהסתדרות הציונית הייתה פתוחה בפני כל יהודי שהסכים עם מטרותיה ורכש את "השקל הציוני".
מטה ההסתדרות הציונית העולמית נמצא בבית המוסדות הלאומיים ברחוב המלך ג'ורג' 48 בירושלים, בבניין משותף לסוכנות היהודית, להסתדרות הציונית העולמית, לקק"ל ולקרן היסוד.
בעקבות הקמתה של מדינת ישראל הוסדר מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית במדינה בחוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל.
מוסדות הארגון
לניהול פעילותה ולהגשמת מטרותיה הקימה ההסתדרות הציונית מוסדות אחדים, בתחומי פעילות מגוונים:
טאמוורת'
טאמוורת' (באנגלית: Tamworth) היא עיר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. העיר, השוכנת על גדות נהר פיל (Peel River), היא מרכז אזורי ראשי לאזור ניו אינגלנד. העיר שוכנת באמצע הדרך בין סידני לבין בריזביין, שתי הערים הגדולות ביותר בחוף המזרחי של אוסטרליה. אוכלוסיית העיר מנתה 36,131 תושבים במפקד 2011.
טאמוורת' ידועה בכינוי "העיר הראשונה של האורות" ("First City of Lights") בהיותה היישוב הראשון באוסטרליה שרחובותיו הוארו בתאורה חשמלית ב-1888. כמו כן היא מפורסמת בתור בירת מוזיקת הקאנטרי של אוסטרליה בשל העובדה שהיא מארחת מדי שנה בסוף ינואר את פסטיבל טאמוורת' למוזיקת קאנטרי, השני בגודלו בכל העולם. העיר גם ידועה כבירת הסוסים של אוסטרליה בשל האירועים הרבים בתחום הנערכים בה, הגדולים מסוגם בחצי הכדור הדרומי.
היסטוריה
האירופאי הראשון להגיע לאזור היה ג'ון אוקסלי (John Oxley) שעבר דרך עמק פיל ב-1818 והתרשם ממנו מאוד לטובה. ב-1831 הוקמו באזור התחנות הראשונות לגידול בקר ולגידול צאן ובאותה שנה הוקצה שטח גדול באזור לצרכים חקלאיים. בשנות השלושים של המאה ה-19 החלה העיירה להתפתח על הגדה הדרומית של נהר פיל. ב-1850 הוכרזה העיירה באופן רשמי על הגדה השנייה על בסיס היישוב הקיים. העיירה נעשתה לעיירה ראשית ונקראה טאמוורת' על שם עיר הנושאת את אותו שם השוכנת במחוז סטפורדשיר שבאנגליה, שיוצג באותו זמן בפרלמנט על ידי רוברט פיל שהיה ראש ממשלת בריטניה. העיר שגשגה וב-1878 חוברה לרשת מסילות הברזל. ב-9 בנובמבר 1888 הייתה טאמוורת' לעיר הראשונה בחצי הכדור הדרומי שרחובותיה הוארו בפנסים חשמליים. ב-1946 הוכרזה טאמוורת' כעיר.
אדסון אלברס
אדסון אומר אלברס ולאסקס (בספרדית: Edson Omar Álvarez Velázquez; נולד ב-24 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם והקשר האחורי לסירוגין, בוסטהאם יונייטד, ובנבחרת מקסיקו.
קלוב אמריקה
ב-29 באוקטובר 2016, אלברס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד סנטוס לאגונה. בסיום המשחק, נבחר ל"איש המשחק" על ידי אוהדי הקבוצה. ב-25 בדצמבר 2016, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק נגד טיגרס במסגרת גמר האפרטורה.
ב-16 בדצמבר 2018 אלברס הבקיע צמד במשחק האליפות של אמריקה, בו ניצחה 0–2 את קרוס אסול. ב-23 בפברואר 2019 אלברס ערך את הופעתו ב-100 בקבוצתו בניצחון 0–3 נגד לובוס.
אייאקס אמסטרדם
ב-19 ביולי 2019, אלברס חתם לחמש שנים באייאקס אמסטרדם מליגת העל ההולנדית תמורת 15 מיליון אירו, כמחליפו של מתייס דה ליכט שעבר ליובנטוס.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, אלברס שיחק בנבחרת הנוער של מקסיקו והשתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ואליפות צפון אמריקה בכדורגל עד גיל 20 בשנת.
אלברס נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2017, והיה הכדורגלן הצעיר בסגל הנבחרת. ב-17 ביולי 2017, אלברס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד, והפך לכדורגלן הצעיר שכבש אי פעם בגביע הזהב.
תארים
אייאקס אמסטרדם:
אליפות וימבלדון 1968
אליפות וימבלדון 1968 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-24 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
זו הייתה האליפות הראשונה של "העידן הפתוח" בו גם מקצוענים קיבלו אישור להשתתף בתחרות. כמו כן, עבור השתתפות באליפות הספורטאים החלו לקבל פרסים משמעותיים. האוסטרלים זכו ב-3 תחרויות ואמריקאיות ב-2.
הפרסים
מנצחי תחרויות זוגות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £26,150
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, רוד לייבר מאוסטרליה נפגש עם טוני רוץ' מאוסטרליה וניצח אותו ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר בילי ג'ין קינג מארצות הברית נפגשה עם ג'ודי טגארט מאוסטרליה וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 8 זוגות דורגו:
במשחק הגמר ג'ון ניוקומב וטוני רוץ' שיחקו נגד קן רוזוול ופרד סטולי  וניצחו אותם ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג מארצות הברית ניצחו בשתי מערכות את פרנסואז דיר מצרפת ואן היידון ג'ונס מבריטניה. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר קן פלטצ'ר ומרגרט קורט מאוסטרליה נפגשו עם אלכס מטרבלי ואולגה מורוזובה מברית המועצות שלא היו מדורגים וניצחו אותם בשתי מערכות.
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים
ב-20 בפברואר 1948 נערכה בריחת 12 אסירים מאצ"ל ולח"י מבית הסוהר המרכזי בירושלים.
אריה טרטקובר
אריה טַרְטָקוֹבר (Tartakower; 28 בספטמבר 1897, תרנ"ז – 20 בנובמבר 1982, תשמ"ג) היה סוציולוג של עם ישראל ומנהיג ציוני.
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים
רקע היסטורי
הכלא המרכזי בירושלים היה שמור ביותר ונמצא בתוך אזור סגור ומבוצר של הבריטים במגרש הרוסים שכונה בווינגראד לכן ניסיון פריצה בכוח נשלל על הסף. אסירי הלח"י שוכנו בתא מס' 23 והחלו מיד לתכנן את הבריחה. האחראי בחוץ לבריחה היה יהושע זטלר, מפקד הלח"י בירושלים שהצליח לברוח לפני כן בפריצה מכלא עכו.
אריה טרטקובר
חייו ופעילותו הציבורית
אריה טרטקובר נולד בעיירה ברודי שבגליציה. אביו, נתן טרטקובר, היה פעיל ציוני. אריה טרטקובר היה ממייסדי הסתדרות הנוער "צעירי ציון" בגליציה וחבר הוועד המרכזי של ההסתדרות, שהייתה תנועת נוער חינוכית שפעלה בתיכוני גליציה.
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים
חפירת המנהרה
אסירי הלח"י יצרו קשר עם יהודי אחד, יוסף ארליך, אוהד המחתרת שהיה מפקח מטעם מחלקת העבודות הציבוריות על בית הכלא. הוא המציא את תוכנית הביוב של הכלא והסתבר כי צינור הביוב עובר במרחק 5-6 מטר מקיר התא. הצינור היה עשוי בטון וקשה היה לחדור דרכו בלי שקולות השבירה יישמעו מבחוץ וכן אי אפשר היה להיכנס מהמנהרה לצינור בזווית של 90 מעלות. הם הציעו לארליך לבנות "ספטינג" (נקודת ביקורת לביוב) במרחק של 5 מטר מקיר הכלא. הם יחפרו מנהרה עד ל"ספטינג", ומשם ייכנסו לצינור הביוב. האסירים גרמו לסתימות בביוב על ידי זריקת סמרטוטים, והנהלת הכלא שוכנעה שיש צורך בבניית "ספטינג" נוסף. זטלר החדיר שלושה אנשי לח"י והם שימשו כעובדי מע"ץ בבנית ה"ספטינג".
חפירת המנהרה נמשכה כחודשיים. האדמה והאבנים פוזרו בפעולות מתוחכמות בלא לעורר חשד, אך הבריטים שמו לב לקולות החפירה בלילה והביאו מומחה לחשיפת מנהרות. זה החל לפרק את אבני הרצפה אך לאחר עבודה רבה והקנטות של מתי שמואלביץ הוא התייאש כאשר הגיע כמעט למכסה שסגר על המנהרה.
לאור שיתוף הפעולה בין אצ"ל ולח"י בפריצה מכלא עכו הוחלט לשתף את אסירי אצ"ל בסוד הבריחה ולאפשר להם לברוח עם אסירי לח"י. הוסכם כי שליש מהבורחים יהיו אנשי אצ"ל. מפקד אסירי ההגנה בכלא, אריה קלפר (ניר) לא הביע תמיכה ברעיון הבריחה ולכן לא שותף בסוד חפירת המנהרה.
אריה טרטקובר
חייו ופעילותו הציבורית
טרטקובר לקה בקדחת טרופית ושב לווינה ב-1922 על מנת להירפא. הוא קיבל מאוניברסיטת וינה דוקטורט שני במדע המדינה. כיהן כציר מטעם הפועל הצעיר בקונגרס הציוני ה-12, שנערך בקרלסבאד.
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים
הבריחה
ב-20 בפברואר 1948 בשעה 06:15 ירד שמואלביץ למנהרה עם חבריו והגיע ל"ספטינג". בשעה 07:00 הגיעו "פועלי מע"ץ" ופתחו את מכסה ה"ספטינג". באותו זמן חיפש הקצין היהודי שווילי הממונה על האגף היהודי, את שמואלביץ ואיים שיבצע מפקד כללי אם לא ימצא אותו. הוא הובל לחדר 23 ושם גילו לו את פתח המנהרה. הובהר לו לטובתו שיחזור לחדרו בפיקוח האסירים ולא יעשה דבר במשך חצי שעה. לאחר מכן החלה הבריחה.
אריה טרטקובר
חייו ופעילותו הציבורית
טרטקובר נבחר למרכז תנועת "החלוץ" העולמית, בוועידה עולמית השלישית של התנועה בדאנציג שנערכה בשנת 1926, והיה מכותביו הקבועים של עיתון התנועה "העתיד". החל מ-1927 היה לו טור קבוע בירחון "פלשתינה", שעסק בתנועת העבודה בארץ ישראל; "פלשתינה" יצא לאור בווינה בשפה הגרמנית, ובו כתבו מחשובי ההוגים הציונים. הוא נעשה ליושב ראש הוועד המרכזי של מפלגת העבודה הציונית "הסתדרות" בפולין וחבר מערכת בשבועון שלה.
בריחת 12 אסירי המחתרות מבית הסוהר המרכזי בירושלים
הבריחה
"הפועלים" נכנסו ל"ספטינג" ובמקומם יצאו הבורחים כשהם לבושים בגדי עבודה מטונפים ומסריחים מביוב. בשער הם אמרו שהם יוצאים להפסקה, ובגלל הסירחון לא נתבקשו להציג תעודות. שני בורחים עוררו חשד אצל שוטר ערבי והוא הביא אותם למפקד הכלא, אולם בגלל הסירחון גירש אותם המנהל מחדרו.
אריה טרטקובר
חייו ופעילותו הציבורית
טרטקובר לחם למען איחוד מפלגת העבודה הציונית ומפלגה הציונית הסוציאליסטית "פועלי ציון". ב-14 במרץ 1932 נחתם ההסכם לאיחוד שתי המפלגות. באוגוסט 1932 התכנסה בדאנציג ועידה עולמית של התנועה המאוחדת, שבו קרא את הסכם האיחוד שניסח, לאחר נאומו של דוד בן-גוריון.
טרטקובר כיהן ביחד עם אנשל וייס כמזכיר משותף של "האיחוד העולמי". הוא כתב דרך קבע בכתב העת היהודי בשפה הפולנית "הירחון היהודי".
בלודז' שימש טרטקובר חבר מועצת העירייה ויו"ר "הוועד הכלכלי היהודי", שהקים קואופרטיבים של בעלי מלאכה יהודים, תרם לקליטת פועלים יהודים בבתי חרושת והגשת עזרה לסוחרים זעירים שהשלטונות התעמרו אליהם. החל משנת 1927 השתתף בכל הקונגרסים הציוניים ופעל למען תנועת העבודה בארץ ישראל.
בזמן מלחמת העולם השנייה שהה בארצות הברית, ושם ניהל במשך כשנתיים את "האיחוד הלאומי בדרום אמריקה וארצות הברית". ב-1940 נעשה מזכ"ל הקונגרס היהודי העולמי ולמנהל האגף לסיוע ושיקום. הוא אף התמנה לסגן מנהל המכון המדעי לענייני יהודים מיסודו של הקונגרס. ב-1940 הקים והיה יו"ר ארגון פליטי פולין בארצות הברית.