cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שימוש מלחמתי באופניים
מלחמות העולם
במהלך מלחמת העולם הראשונה, כוחות חי"ר מצוידים באופניים שימשו בתפקידים רבים: לוחמים, תצפיתנים, שליחים ועוד. באיטליה, יחידות כאלה פעלו עד סוף המלחמה. בגרמניה, עם פרוץ המלחמה לכל גדוד הייתה פלוגת אופניים. במהלך המלחמה נוספו פלוגות נוספות ובסך הכל היו כ-80 פלוגות. הצבא הגרמני ערך מחקרים בנושא לחימה רכובה ופרסם אותם בסיום המלחמה.
במהלך הפלישה לסין במלחמת סין–יפן השנייה היו בצבא יפן כ-50,000 חיילים מצוידים באופניים. גם במהלך מלחמת העולם השנייה, הקרב על מאלאיה ודרכם של היפנים לכיבוש סינגפור בשנת 1941 היו תלויים במידה רבה בלוחמים רכובי אופניים. בשני המאמצים הללו אפשרו האופניים העברה שקטה וגמישה של אלפי חיילים ששימשה לגרימת הפתעה ויצירת בלבול בקרב האויב. בנוסף, שימוש באופניים הקל על מכונת המלחמה היפנית בכך שחסך ממנה שימוש במשאיות או ספינות לתובלת חיילים, ובמיוחד לא נפט, שהיה מצרך דרוש ביותר עבור יפן במהלך המלחמה. השימוש באופניים איפשר לצבא יפן תנועה מהירה יותר מהכוחות הנסוגים, שהובילה פעמים רבות לניתוק נתיב הנסיגה וללכידת שבויים רבים. מהירות התנועה של הכוחות הרכובים נתנה ביד התוקף את האפשרות להפתיע את הכוחות המגנים על דרכים ראשיות כיוון שפתחה חלון לתקיפתם מכיוון העורף. הצבא הפיני עשה שימוש נרחב באופניים במהלך מלחמת לפלנד ומלחמת ההמשך. שליחים וכיתות גדודיות עשו שימוש באופניים ואפשרו תנועה מהירה מזאת של הצבא הרוסי. מוצלח במיוחד היה הישגה של החטיבה הראשונה של הצבא הפיני, שהצליחה לתגבר את כוחותיה בעזרת כוחות המתניידים על גבי אופניים. כוחות אלה, שעשו שימוש משכיל באופניים כיוון שכך התגברו על רשת דרכים משובשות (שהיה קשה להעביר בהם כלים ממונעים), עברו עם תחילת החורף לשימוש במגלשי סקי.
אופניים שימשו ככוח עתודה ביחידת צבא גרמני שהוקמה בחופזה בשנת 1944, ה-Volksgrenadier.
שימוש באופניים בצד בעלות הברית היה נדיר למדי. בעיקר שימשו האופניים שליחים, רובם ככולם בעורף. מבצע מוצלח של בנות הברית, מבצע בייטינג, בוצע על ידי לוחמים מוטסים מצוידים באופניים מתקפלים בשנת 1942 בצרפת.
שימוש מאוחר
למרות השימוש הנרחב במלחמת העולם הראשונה, כניסתם לשימוש של כלים ממונעים דחקה את מקום האופניים משדה הקרב ומצבאות מודרניים. עם זאת, בעשורים האחרונים זוכים האופניים לתחייה מחודשת בעיקר בעימותים מסוג העימות המוגבל. תחיה זו נובעת מיכולת של האופניים לשאת לוחם עם ציוד רב במאמץ קטן יותר ובקצב גדול יותר מאשר בתנועה רגלית. במהלך מלחמת וייטנאם נעשה שימוש רב באופניים על ידי צבא צפון וייטנאם והוייטקונג להעברת אספקה כוחות, בעיקר עקב העובדה ששיירות רכבים היו חשופות לפגיעה מפשיטות אוויריות של צבא ארצות הברית. העברת האספקה נעשתה לרוב על ידי העמסת האופניים בשקים מלאים אורז ודחיפתם.
בעת המודרנית
גם כיום יש שימוש צבאי באופניים, אם כי מועט. עד שנת 2001 היה בצבא שווייץ רגימנט רכוב סדיר שהתאמן באופן שוטף. היחידה פורקה ואינה קיימת עוד.
קיימים דיווחים על ניסיונות מטעם יחידות מיוחדות בצבא האמריקאי להקמת יחידות מוצנחות בעלות דגמי אופניים מתקפלים ללחימה באפגניסטן בעימות עם הטליבאן ובעימותים עתידיים.
שוודיה
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, שישה גדודים בצבא השוודי היו מנויידים על גבי אופניים שיוצרו בשוודיה באופן ספציפי למטרה זו. היו אלה אופניים פשוטים בעלי הילוך אחד שיוצרו במספר מפעלים במקביל. גדודים אלה פורקו בשנים שלאחר המלחמה אך האופניים נשארו בצבא לשימוש כללי וחלקם הועבר למשמר הלאומי השוודי. בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים נמכרו האופניים כעודפי ציוד צבאי. אופניים אלו נעשו מצרך מבוקש כיוון שהיו זולים, אמינים ותחזוקתם קלה. עקב הביקוש החלה חברה שוודית לייצר דגם זה מחדש בגרסה מודרנית.
ישראל
בצה"ל אין יחידה המתמחה ברכיבת אופניים אך למספר יחידות יש אופניים המשמשים לשמירה על כושר גופני. מתועדים ניסיונות משנות החמישים של סיירת צנחנים בפיקודו של יאיר פלד להשתמש באופניים לשם התקדמות מהירה שטח אויב. במקרה אחד תורגלה הצנחת אופניים אל מישור עמיעז ורכיבה עליהם לכיוון הערבה.
תגליות במדבר יהודה (סדרת ספרים)
תגליות במדבר יהודה (באנגלית: Discoveries in the Judaean Desert או בקיצור DJD) היא סדרת הפרסומים הרשמית המונה 40 כרכים, המסכמים את תוכן תגליות מגילות מדבר יהודה. הסדרה פורסמה על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
פרטים כלליים
צוות החוקרים הבינלאומי המעורב בפרויקט הגיע מצפון אמריקה, ישראל ואירופה. רוב הכרכים נכתבו באנגלית, וכמה כרכים בצרפתית. הכרכים מכסים טקסטים ממגילות מדבר יהודה ובעיקר מממצאי קומראן, וכן ניתוחים של נתונים ארכאולוגיים ומשימות ארכאולוגיות.
רוב התגליות שנתגלו בשטחי מדינת ישראל עד 1967 לא פורסמו בסדרה זו.
היסטוריה
גל הפרסום הראשון התרחש בין השנים 1955 ו-1982. בתקופה זו פורסם חומר מן הממצאים בקומראן על פני שבעה כרכים. העורך הראשי של חמשת הכרכים הראשונים היה רולאן דה וו. בתקופה שבין 1962 ל-1968 פורסמה הסדרה (לאורך כרכים 3–4), לזמן מוגבל, תחת השם "תגליות במדבר יהודה בירדן". דה ווֹ הוחלף על ידי האב פייר בנואה שערך את הכרכים 6 ו-7. תפקידו הסתיים בשנת 1986. הוא הוחלף על ידי ג'ון סטרגנל שערך את כרך 8.
עבודת עריכה חשובה על המגילות התנ"כיות ביצע אויגן אולריך, אשר במשך מספר שנים קיבל על עצמו אחריות מיוחדת למשימה זו. משנת 1985 ואילך פעל אולריך כעורך ראשי של כל הטקסטים המקראיים ממערה 4 בקומראן.
לקראת סוף שנות השמונים התעורר פולמוס בקהילה האקדמית הבינלאומית סביב הקצב האיטי של הפרסום. שמונה כרכים בלבד פורסמו בשנים 1955–1990, וזכויות המחקר היו נתונות בידי קומץ חוקרים. הדבר עורר ביקורת מצד חוקרים. ניתנו כמה הסברים לעיכוב בפרסום כמו היעדר מימון וחוקרים. הועלו אף תאוריות קונספירציה לפיהן החוקרים מנסים להסתיר מידע רגיש הנוגע לדתות היהדות והנצרות.
לאחר תקופה זו קיבל על עצמו פרופ' עמנואל טוב מהאוניברסיטה העברית בירושלים את תפקיד העורך ראשי. בהנהגתו של טוב, בתחילת שנות ה-90, צוות המחקר וההוצאה לאור הבינלאומי אורגן מחדש והורחב. המפעל המחודש נתמך על ידי רשות העתיקות של ישראל. תקופה זו, שבה פעלו עמנואל טוב וצוותו, הייתה תקופת השיא של פרויקט הפרסום. צוות החוקרים הבינלאומי הורחב וכלל תשעים ושמונה חוקרים. בעשר השנים שקדמו לשנת 2001 הפיקו ד"ר טוב וצוותו 28 כרכים. טוב פרש מתפקידו כעורך ראשי בשנת 2009. בשנה זו ראה אור הכרך ה-40 שסיים את פרויקט המחקר.
יום אוסטרליה
יום אוסטרליה (באנגלית: Australia Day) הוא החג הלאומי הרשמי של אוסטרליה הנחגג כל שנה ב-26 בינואר. התאריך מציין את היום בו הצי הראשון הגיע למפרצון סידני בשנת 1788, שם הונף דגל בריטניה על ידי מושל ניו סאות' ויילס הראשון ארתור פיליפ, שהכריז ריבונות בריטית על חופה המזרחי של אוסטרליה. באוסטרליה של היום החגיגות משקפות את החברה הרבגונית של האומה והן מצוינות באירועים קהילתיים ומשפחתיים, באירועים המשקפים את ההיסטוריה של אוסטרליה, בטקסי הענקת פרסים קהילתיים ואזרחיים המקדמים בברכה חברים חדשים בחברה האוסטרלית.
כיום מצוין החג בהענקת פרס "אוסטרלי השנה" בערב החג ובהכרזה על תוארי הכבוד שמוענקים באותה שנה על ידי המושל הכללי וראש הממשלה. זהו יום חג רשמי בכל המדינות והטריטוריות. היום רצוף בחגיגות קהילתיות, קונצרטים וטקסי קבלת אזרחות, והוא נחגג בקהילות גדולות וקטנות ובערים בכל רחבי הארץ. יום אוסטרליה הפך לאירוע האזרחי הגדול ביותר באוסטרליה.
כמה מהאירועים הקשורים לאבוריג'ינים נכללים גם הם באירועי היום. עם זאת, מאז 1938 לכל הפחות, מצוין יום אוסטרליה גם על ידי האבוריג'ינים ועל ידי אלו שתומכים במטרתם, כיום אבל על מה שנתפש מבחינתם כפלישה לארץ על ידי הבריטים ותחילת הקולוניאליזם, והם מקיימים אירועי מחאה על כך שיום זה נחגג כחג לאומי. קבוצות אלו מכנות לעיתים את 26 בינואר כ"יום הפלישה", "יום ההישרדות" (Survival Day), או "יום האבל" (Day of Mourning) כדי לקדם את גישתן שיש לשנות את תאריך החג או לבטלו לחלוטין.
הגעת הצי הראשון
ב-13 במאי 1787 יצא צי של 11 ספינות, שנודע בשם הצי הראשון לאוסטרליה, מספיטהד, פורטסמות', אנגליה. הצי נשלח על ידי האדמירליות הבריטית מבריטניה לאזור שהיה ידוע בשם "הולנד החדשה". משימתו של הצי בפיקודו של קפטן ארתור פיליפ הייתה להקים מושבת עונשין במפרץ בוטאני שעל חופי ניו סאות' ויילס, שנחקר והריבונות הבריטית עליו נתבעה על ידי לוטננט ג'יימס קוק ב-1770. הקמת מושבת העונשין הייתה חיונית בשל אובדן שלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה, לשם נהגה בריטניה לשלוח נידונים גם לאחר תום מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הצי הגיע ליעדו בין 18 ו-20 בינואר 1788, אך עד מהרה התברר שמפרץ בוטאני הוא לא אתר מתאים ליעודו.
ב-21 בינואר יצאו פיליפ ועמו כמה קצינים למפרץ ג'קסון, 12 ק"מ צפונה, כדי לבדוק מיקום מתאים יותר ליישוב. הם נשארו שם עד 23 בינואר. פיליפ קרא לנקודת הנחיתה שלהם מפרצון סידני, על שמו של מזכיר הפנים תומאס טאונסנד, ויקונט סידני הראשון. הקבוצה גם יצרה קשר עם האבוריג'ינים המקומיים.
פיליפ ואנשיו שבו למפרץ בוטאני ב-23 בינואר והוא פקד על הספינות להפליג למפרצון סידני למחרת בבוקר. באותו יום התחוללה סערה עזה ועזיבת מפרץ בוטאני הייתה בלתי אפשרית, כך שהוחלט להמתין ליום המחרת, 25 בינואר. עם זאת, ב-24 בינואר הם הבחינו בספינות "אסטרולב" ו"בוסול", שהניפו את דגל צרפת, בכניסה למפרץ בוטאני. שתי ספינות אלו התקשו להיכנס למימי המפרץ באותה מידה בה התקשו הספינות הבריטיות לצאת ממנו.
כך, ב-26 בינואר נחתו הספינות במפרצון סידני ועבודת סיקול השטח להקמת היישוב החלה באופן מידי. בדיווחו כתב פיליפ:
הייסוד הרשמי של מושבת ניו סאות' ויילס לא התרחש ב-26 בינואר כפי שמקובל לחשוב. המושבה הוקמה רק ב-7 בפברואר 1788, כאשר ההכרזה הרשמית על הקמת המושבה ומינויו של פיליפ כמושל ניו סאות' ויילס הוקראו. החל מתאריך זה הוכרזה המושבה כנחלה של המלך ג'ורג' השלישי.
1788 עד 1838
באלמנכים של ניו סאות' ויילס עד שנת 1808 לא היה אזכור מיוחד לתאריך 26 בינואר. באותה שנה צוין התאריך על ידי המהגרים, בעיקר נידונים שקיבלו חנינה, ש"חגגו את אהבתם לארץ בה הם חיו בשתייה ובשמחה". החגיגות החל מאותה שנה נשאו את אותם מאפיינים והן נפתחו בשעת שקיעת השמש ב-25 בינואר ונמשכו אל תוך הלילה, כשמי שהתכבד בהרמת הכוס הראשית היה מייג'ור ג'ורג' ג'ונסון. ג'ונסון היה הקצין הראשון שירד לחוף בנחיתה של הצי הראשון.
בשנים הבאות החלו האלמנכים להזכיר את "יום הנחיתה הראשון" (First Landing Day), או את "יום ההקמה" (Foundation Day) ומהגרים שעשו חיל החלו לקיים ארוחות לציון האירוע. ב-1817 דיווח העיתון "סידני גאזט" על אחת מההתכנסויות הבלתי רשמיות הללו בביתו של אייזיק ניקולאס :
ב-1818 נחגג יום השנה ה-30 לייסוד המושבה, והמושל לכלן מקווארי בחר לציין את היום בחגיגה הרשמית הראשונה. המושל הכריז שבאותו יום יינתן לכל עובדי הממשלה יום חופש, ולכל אחד מהם תינתן "מנת בשר טרי של פאונד אחד (450 גרם)", והורה על ירי של 30 מטחי כבוד בדאווס פוינט, אחד לכל שנה משנות קיומה של המושבה. מנהג זה נמשך כמסורת בתקופות כהונותיהם של המושלים הבאים.
יום ההקמה, כפי שהוא נקרא אז, המשיך להחגג באופן רשמי בניו סאות' ויילס, ובכך החל להתקשר לאירועי ספורט. אחד מאירועים אלו נמשך כמסורת עד היום: ב-1837 התקיימה תחרות השיט הראשונה של יום אוסטרליה במפרץ ג'קסון. חמישה מקצים נערכו לחמישה סוגים שונים של סירות, והקהל יכול היה לצפות בחגיגות, הן מהחוף והן מסיפוני הספינות בנמל. הצלחת האירוע הובילה את המארגנים להפוך אותו למסורת שנתית. עם זאת, בכמה מהאירועים הייתה אווירה של אליטיזם, שארוחת הערב של "האוסטרלים המאוחדים" הייתה מוגבלת להשתתפותם של אלו שנולדו באוסטרליה. בתיאור הארוחה, הצדיק העיתון Sydney Herald את ההחלטה, באומרו:
ב-1838 צוין יובל החמישים לייסוד המושבה, וכחלק מהחגיגות הוכרז יום חג רשמי בפעם הראשונה. שיט הסירות נערך בפעם השנייה והקהל התאסף על החופים כדי לצפות באירוע, או להצטרף לחמש אוניות קיטור כדי לצפות בהתקדמות הסירות במים. בצהרי היום נורו חמישים מטחי כבוד מדאווס פוינט והנס המלכותי הונף. בערב התקיימה תצוגת זיקוקי די-נור. ארוחת הערב המרכזית הייתה מצומצמת יותר ובהשוואה ל-160 המשתתפים בשנה הקודמת, השתתפו בה 40 איש בלבד. יום זה תואר בכללותו כ"יום של כולם".
1839 עד 1935
ב-1888 חגגו כל בירות מדינות אוסטרליה, למעט אדלייד, בירת אוסטרליה הדרומית, את "יום השנה" (Anniversary Day). ב-1910 אימצה אוסטרליה הדרומית את 26 בינואר כ"יום ההקמה" (Foundation Day), במקומו של חג אחר שנקרא "יום ההכתרה", שנחגג ב-22 בינואר לציון עלייתו לכס המלוכה של אדוארד השביעי שנפטר במאי אותה שנה.
בפעם הראשונה בה נחגג היום לראשונה בשם "יום אוסטרליה", היה זה בתגובה למעורבותה של אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה. ב-1915 חשבה אמם של ארבעה חיילים ששירתו אז בחזית על הרעיון של יום חג לאומי, שמטרתו הספציפית תהיה גיוס כספים למען החיילים הפצועים, והמונח נטבע כדי לעורר רגשות פטריוטיים. באותה שנה הוקמה ועדה לחגיגות יום אוסטרליה והתאריך שנבחר היה 30 ביולי, שבו גויסו כספים רבים לסיוע למאמץ המלחמתי. בתאריך זה נחגג יום אוסטרליה עד לתום המלחמה. ויקטוריה אימצה את 26 בינואר כיום אוסטרליה ב-1931. ב-1935 כל מדינות אוסטרליה חגגו את 26 בינואר כיום אוסטרליה, אף על פי שהוא היה עדיין ידוע בשם "יום השנה" בניו סאות' ויילס. השם "יום ההקמה" מקובל בשימוש מקומי.
יובל ה-150
יובל ה-150 שנה להתיישבות הבריטית באוסטרליה צוין ב-1938 בחגיגות רבתי. ההכנות החלו כבר ב-1936 עם הקמתה של מועצת החגיגות. באותה השנה הייתה ניו סאות' ויילס המדינה היחידה שנטשה את מסורת סוף השבוע הארוך, ויום אוסטרליה נחגג בתאריך האמיתי שלו, יום רביעי, 26 בינואר. ממשלת אוסטרליה וממשלות המדינות הסכימו לאחד את החגיגות כ"יום אוסטרליה" ב-1946, אם כי אירועי החג עצמם התקיימו ביום שני הקרוב ביותר לתאריך המקורי.
יובל ה-200
ב-1988 נחגג יובל 200 השנים להגעת הצי הראשון בקנה מידה רחב, עם אירועים משמעותיים רבים שהתקיימו בכל הערים הראשיות. כ-2 מיליון איש נכחו באירועים בסידני. האירועים כללו מסיבות רחוב, קונצרטים, כולל הופעות על המדרגות ועל רחבת הכניסה של בית האופרה של סידני ובמקומות ציבוריים רבים אחרים, תחרויות אומנות וספרות, שחזורי אירועים היסטוריים, ופתיחתו של מוזיאון תחנת הכוח במשכנו החדש. שחזור הגעתו של הצי הראשון התקיים בנמל סידני, ובו השתתפו ספינות שהפליגו שנה קודם לכן מנמל פורטסמות'.
החגיגות כיום
מאז 1988 עלה שיעור השתתפות התושבים באירועי יום אוסטרליה, והחל מ-1994 החלו כל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה לחגוג את היום כיום חג רשמי באופן אחיד בתאריך האמיתי שלו. קודם לכן, חלק מהמדינות חגגו את היום בימי שני או שישי כדי להבטיח את קיומו של סוף שבוע ארוך. במחקר שנערך ב-2007 דווח ש-28% מהאוסטרלים שנשאלו נכחו באירוע מאורגן של יום החג ו-26% חגגו את היום יחד עם בני משפחותיהם וידידיהם. נתונים אלו משתקפים גם במחקר מוקדם יותר שהעלה ש-66% מהמשיבים בסקר שנערך בו ציינו שהם השתתפו באופן פעיל בחגיגות יום אוסטרליה של 2005.
קונצרטים תחת כיפת השמיים, ארוחות ברביקיו קהילתיות, תחרויות ספורט, חגיגות ותצוגות זיקוקי די-נור, הם חלק מהאירועים הרבים שנערכים בקהילות בכל רחבי אוסטרליה. לאירועים הרשמיים הללו דואגת "מועצת יום אוסטרליה הלאומית", מועצה רשמית שפועלת בכל אחת מהמדינות והטריטוריות וברשויות המקומיות.
בסידני, הנמל הוא מוקד האירועים ובו נערכים מרוצי סירות. באדלייד, מוקד החגיגות הוא "יום אוסטרליה בעיר" (Australia Day in the City), הכולל מצעד, קונצרט, ותצוגת זיקוקי די-נור בפארק אלדר, כולל אירועים שהחלו בשנת 2019 כדי להודות, לזכור ולהכיר באבוריג'ינים שתרמו לקהילה. האירועים במלבורן מתמקדים באירועים רב-תרבותיים, שאחד מהם הוא "מצעד העם". האירוע המרכזי בחגיגות יום אוסטרליה בפרת' הוא מופע הזיקוקים המרכזי הנערך בה. יום אוסטרליה משמש גם כהזדמנות לעריכתם של טקסי קבלת אזרחות אוסטרלית. טקסים אלו נערכים גם בימים אחרים בשנה אך יום החג מהווה את אחת ההזדמנויות השכיחות ביותר לקיומם הטקסים. בחלק ניכר מהטקסים נערכים גם טקסי אישור אזרחות, בהם אנשים שכבר מחזיקים באזרחות אוסטרלית מאשרים מחדש בטקסים אלו את מחויבותם לאומה האוסטרלית. בניגוד לטקסי קבלת האזרחות, ההשתתפות בטקסי אישור האזרחות היא לא חובה ונעשית מרצונם החופשי של המשתתפים בהם.
משמעות יום אוסטרליה עבור האוסטרלים
בעוד שמבחינתה של ממשלת אוסטרליה, יום אוסטרליה נועד להעלות את זכר הנחיתה במפרצון סידני ב-1788, מעבירה מועצת יום אוסטרליה הלאומית את המסר ש"אנו חוגגים את הדברים הגדולים הנוגעים לאוסטרליה ובלהיות אוסטרלים". הבדל זה משקף את המשמעויות השונות הקשורות לעמדות בנוגע ליום אוסטרליה והאם זהו יום המשקף גרסה מסוימת בסיפור ההיסטורי או יום בו חוגגים האוסטרלים את השתייכותם לאומה ואת מחויבותם לבניית עתיד משותף.
מחקר שנערך ב-2002 הראה שאוסטרלים רבים רואים ביום אוסטרליה כקצת יותר מסוף שבוע אבוד או יום חג חסר משמעות. המחקר הראה שמעט יותר מ-10% מהתושבים מחשיבים את החג כבעל משמעות היסטורית. 22% מהנשאלים במחקר ציינו שהם מחשיבים את חג המולד כיום בעל המשמעות ההיסטורית הגבוהה ביותר בעיניהם ו-18% ציינו שיום אנזא"ק הוא היום השני בחשיבותו ההיסטורית מבחינתם.
נראה שבעיניהם של האוסטרלים 26 בינואר חסר כבר קודם לכן את המשמעות ההיסטורית. ב-1878 צוין במאמר עיתונאי שהאוסטרלים פשוט נהנו מאירועי היום מבלי לשים לב למשמעותו ההיסטורית, שכן זהו לא יום בו בוצעה "הקרבה אולטימטיבית" כלשהי, לא הוכרז על עצמאותה של אוסטרליה ולא נחתם הסכם כלשהו.
בניגוד למחקר משנת 2002 שקובע שחוסר ההקשר ההיסטורי של יום אוסטרליה הופכת אותו לחסר משמעות, מחקר שערכה מועצת יום אוסטרליה הלאומית ב-2004 הראה שהאוסטרלים מתפלגים ברובם בין הצורך למקד את אירועי יום אוסטרליה בהקשר ההיסטורי שלהם לבין הצורך למקד את אירועי היום בראיה לעתיד. באותו מחקר השיבו 78% מהנשאלים בסקר שנערך מטעמו שהם לא מסכימים עם האמירה שיום אוסטרליה הוא חסר משמעות ו-92% מהנשאלים אמרו שחשוב שתושבי אוסטרליה יחגגו את יום זה. 80% מהנשאלים הסכימו עם האמירה שחגיגות יום אוסטרליה גורמות להם לחוש גאים בלאומיותם האוסטרלית".
מחלוקות
חלק מהאוסטרלים רואים ביום אוסטרליה כסמל להשפעות השליליות של ההתיישבות הבריטית על האבוריג'ינים. ב-1888, לפני שהתקיימו חגיגות המאה לציון נחיתת הצי הראשון, נשאל ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, הנרי פארקס, על שיתופם של האבוריג'ינים בחגיגות. פארקס השיב: "והאם עלינו להזכיר להם ששדדנו אותם?".
לצד החגיגות שנערכו ביום אוסטרליה של 1938 התקיים "יום אבל" של האבוריג'ינים. כינוס גדול של האבוריג'ינים ב-1988 בסידני הוביל לציון "יום הפלישה" (Invasion Day) המסמל את אובדן תרבותם הילידית. אישים אבוריג'ינים ואחרים ממשיכים לתייג את יום אוסטרליה כ"יום הפלישה", ומדי שנה נשמעות מחאות, לעיתים בעת קיום אירועי יום אוסטרליה. אלפים משתתפים בצעדות מחאה בערי הבירה של מדינות אוסטרליה הנערכות ביום אוסטרליה/יום הפלישה. ההערכות שבמחאות שהתקיימו במלבורן ב-2018 השתתפו עשרות אלפי אנשים.
יום אוסטרליה מכונה גם בשם "יום ההישרדות" (Survival Day) והוא מצוין באירועים כמו קונצרט יום ההישרדות שנערך לראשונה ב-1992 בסידני, לציון העובדה שהילידים ותרבותם שרדו על אף הקולוניאליזציה והאפליה. ב-2016 בחרה רשת הטלוויזיה של הילידים להעדיף את המונח "יום ההישרדות" על בסיס אופיו המעורב של היום, באומרם שהמונח "מכיר בפלישה", אך לא מאפשר להציג את הסיפור המלא של העם האבוריג'יני.
בתגובה לכך, נעשו ניסיונות לכלול את האבוריג'ינים בחגיגות הרשמיות, תוך קיום טקסים כמו טקס שנערך בסידני שהקו הכללי בו היה לכבד את העבר ולחגוג את ההווה.
ב-13 בינואר 2019 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון שהחל מיום אוסטרליה של 2020 יחויבו כל המועצות המקומיות לקיים טקסי קבלת אזרחות אך ורק ב-26 בינואר וב-17 בספטמבר, זאת בנוסף לקוד לבוש לטקסים אלו.
ב-19 בנובמבר 2019, בעקבות סקר שנערך באינטרנט, הייתה מועצת אינר וסט שבסידני לרשות המקומית הראשונה באוסטרליה שביטלה את אירועי יום אוסטרליה, ותחת זאת עודדה את תושביה להשתתף בפסטיבל יאבון האבוריג'יני שנערך באותו יום. עם זאת, עדיין לא נשללה מהמועצה הזכות לניהול טקסי קבלת אזרחות.
הצעות לשינוי התאריך
עוד לפני מיסודו של יום אוסטרליה כיום חג לאומי, ובשנים שחלפו מאז, הוצעו מספר תאריכים חלופיים לחגיגות, ובזמנים שונים האפשרות לשינוי יום החג הועלתה לדיון ציבורי. אחת הסיבות שהועלו לכך היא שהתאריך הקיים חוגג למעשה את ייסודה של מושבת ניו סאות' ויילס והוא חסר משמעות לאומית. סיבה נוספת היא שיום אוסטרליה בתאריכו הנוכחי חל בתקופת חופשת הקיץ של בתי הספר (באוסטרליה, כמו בכל חצי הכדור הדרומי ינואר חל בקיץ), ובכך נמנעת מעורבות ילדי בתי הספר באירועים. סיבה שלישית היא שיום אוסטרליה לא כולל את האוכלוסייה הילידית וקבוצות אוכלוסייה אחרות שרואות ביום אוסטרליה כיום לזכר הפלישה לאדמותיהם.
מהלך שכזה יצריך שיתוף פעולה של הממשלה הפדרלית ושל ממשלות המדינות והוא חסר תמיכה פוליטית וציבורית. ב-2001 אמר ראש הממשלה ג'ון הווארד שהוא מכיר ברגשות של האבוריג'ינים כלפי התאריך, אך עם זאת זהו יום בעל משמעות בהיסטוריה של אוסטרליה, ולפיכך הוא בעד המשך ציון יום אוסטרליה בתאריך הנוכחי. הווארד גם ציין ש-1 בינואר, יום איחוד אוסטרליה, לא מתאים עקב התנגשותו עם ראש השנה האזרחית.
ב-2009 הביע ראש הממשלה קווין ראד את התנגדותו התקיפה לשינוי התאריך. ראד דיבר על כך בתגובה להצעתו של עורך הדין האבוריג'יני, מיק דודסון, שקיבל את אות "אוסטרלי השנה" באותה השנה, לפתוח את הדיון בנושא. מנהיג האופוזיציה, מלקולם טרנבול, תמך גם הוא בהשארת 26 בינואר, אך גם תמך בזכותם של האוסטרלים לדון בנושא. ברמה המדינתית, ציין ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, נייתן ריז, שהוא טרם שמע את "הטיעון המשכנע" לביצוע השינוי. ראשת ממשלת קווינסלנד, אנה בליי, הביעה גם היא את התנגדותה לשינוי.
ביוני 2017 הצביעה האספה הכללית הלאומית השנתית של איגוד השלטון המקומי האוסטרלי, ברוב של 64 מול 62, בעד החלטה שקראה למועצות המקומיות לשקול דרכים לשכנוע הממשלה הפדרלית לשנות את מועדו של יום אוסטרליה.
סקרי דעת קהל
ב-2004 השיבו 79% מהנשאלים בסקר דעת קהל של מכון Newspoll כי הם מעדיפים שלא יתבצע שינוי במועדו של יום אוסטרליה ו15% מהנשאלים השיבו שהם בעד שינוי.
בינואר 2017 השיבו 68% מהנשאלים בסקר שנוהל על ידי מכון McNair yellowSquare עבור הגרדיאן כי הם חשים תחושות חיוביות בנוגע ליום אוסטרליה. 19% מהנשאלים היו אדישים לשאלה, ל-7% היו תחושות מעורבות ול-6% מהנשאלים היו תחושות שליליות בנוגע ליום אוסטרליה. בקרב האוכלוסייה האבוריג'ינית רק 23% השיבו שהם חשים תחושות חיוביות בנוגע ליום אוסטרליה, 31% חשו תחושות שליליות ול-30% היו תחושות מעורבות. 54% מהמשיבים מהאוכלוסייה האבוריג'ינית הביעו את דעתם החיובית בנוגע לשינוי תאריך החג. בסקר שנערך בספטמבר אותה שנה על ידי מכון Essential Polling עבור הגרדיאן התנגדו 54% מהנשאלים לשינוי תאריך החג, 26% היו בעדו ול-19% לא הייתה דעה בנושא.
בסקר דעת קהל שנוהל ב-2018 על ידי צוות החשיבה למדיניות ציבורית פרוגרסיבית של מכון אוסטרליה השיבו 56% מהנשאלים שלא אכפת להם באיזה יום יצוין יום אוסטרליה. באותה סקר התברר ש-49% מהאוסטרלים מאמינים שהחג לא צריך להיות בתאריך שהוא פוגעני כלפי האבוריג'ינים, אך רק 37% השיבו שהם מאמינים שהתאריך הנוכחי הוא פוגעני.
לפני יום אוסטרליה 2019 פרסם צוות החשיבה למדיניות ציבורית שמרנית של המכון ליחסי ציבור סקר שבו עלה ש-75% מהאוסטרלים מעדיפים שיום אוסטרליה יישאר בתאריך הנוכחי שלו. בסקר של קבוצת הימין החדש "התקדמי אוסטרליה" תמכו 71% מהנשאלים בהשארת תאריך החג, אם כי בשני הסקרים הללו קדמו לשאלה זו שאלות בנוגע לגאוותם של הנשאלים על לאומיותם האוסטרלית.
FIFA (סדרת משחקים)
סדרת משחקי FIFA (בצרפתית: Fédération Internationale De Football Association) היא סדרה של משחקי וידאו מתוצרת EA Sports, העוסקים באימון ושליטה בקבוצת כדורגל. המשחק הראשון בסדרה זו יוצר בשנת 1993.
המשחק "פיפא" הוא מקום שלישי בטבלה המשחק הנמכר ביותר (אחרי מיינקראפט ופורטנייט) (נכון ל-1.1.23)" המשחק המוכר ביותר של הסדרה עוסק בניהול המשחק בזמן אמת. במשחק זה ניתן להתמודד כקבוצה באחת הליגות הבכירות של אירופה או כנבחרת כנגד קבוצה או נבחרת יריבה. כמו כן, ניתן לנהל טורניר כדורגל במתכונת של ליגה או גביע. בנוסף, ישנה אפשרות לשחק במשחק נגד שחקנים אחרים דרך רשת המחשבים או דרך האינטרנט. מדי שנה יוצאת גרסה מיוחדת למשחק FIFA, עבור אליפות אירופה בכדורגל וגביע העולם בכדורגל. בגרסה זו ניתן להתמודד רק במסגרת נבחרת, במתכונת של הטורניר הבינלאומי. גרסה חדשה של המשחק מופצת מדי שנה בספטמבר והגרסה העדכנית ביותר של המשחק היא FIFA 23. משחק זה מופץ בגרסאות למחשב אישי (PC) ולקונסולות משחקים מתוצרת נינטנדו, סוני (פלייסטיישן) מיקרוסופט (Xbox) ולאחרונה EA מייצרת פיפא גם לטלפונים הניידים.
בנוסף למשחק זה הוציאה EA Sports מספר משחקים נוספים, מוכרים פחות, ביניהם FIFA Manager (בעבר Total Club Manager), העוסק בניהול הטכני והמקצועי של הקבוצה ולא במשחק בזמן אמת, ו-FIFA Street, המתאים לקונסולות בלבד, ובו מטרת השחקן לבצע טריקים ומבצעים אישיים עם שחקניו, ולא מהלכים טקטיים.
היסטוריה
נקודות המפתח של מסעות הפרסום המוקדמים של EA היו סוג התצוגה (כאשר במשחקים אחרים התצוגה הייתה לרב ממעוף הציפור), גרפיקה מפורטת והנפשות, וכמובן, האישור של פיפ"א (אם כי במשחק הראשון שמות השחקנים לא תאמו את המציאות). המשחק יצא לראשונה בחג המולד 1993, בשם - "פיפ"א: כדורגל בינלאומי" - והופץ לפלטפורמות הפופולריות ביותר באותו הזמן.
בעוד FIFA 95 לא הוסיפה הרבה להתפתחות המשחק, מלבד היכולת לשחק עם מועדוני כדורגל אמיתיים, FIFA 96 פרץ גבולות. בפעם הראשונה שולבו במשחק שמות של שחקנים אמיתיים, לפי FIFPro. בגרסאות למחשב האישי, ל-32X ול-Sega Saturn נעשה שימוש במנוע "Virtual Stadium" של EA, תוך העברת דמויות של שחקנים לאצטדיון של שלושה ממדים - בזמן אמת. ב-FIFA 97 היו מודלים לא מגובשים ובסיסיים של שחקני כדורגל, אבל השיא החדש הגיע עם "פיפ"א 98: הדרך לגביע העולם". בגרסה זו השתפרה הגרפיקה, ונוספה אפשרות לשחק בגביע העולם עם שלבים בדרך לגביע (משחק שכלל את כל הסגלים הלאומיים) ואפשרויות משחק רבות יותר.
מעשי פטרוס
מעשי פטרוס הוא טקסט השייך לספרים החיצוניים של הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות. ספר זה הוא אחד הספרים האפוקריפיים הקדומים ביותר של כתבי הקדוש הנוצריים.
הספר שרד עד ימינו בתרגומו הלטיני בכתב יד ורצ'לי, וידוע בתיאור שני אירועים: הקרב בין השליח פטרוס לשמעון מאגוס, ותיאור צליבתו של פטרוס כשראשו כלפי מטה (משום שרצה למות בדרך שונה מאשר ישו).
FIFA (סדרת משחקים)
היסטוריה
כשהורחב שוק קונסולות המשחקים, Fifa אתגרה משחקי כדורגל אחרים כגון Pro Evolution Soccer.
מעשי פטרוס
הספר נכתב במקורו ביוונית, ככל הנראה במחצית השנייה של המאה השנייה, ככל הנראה באסיה הקטנה.
FIFA (סדרת משחקים)
היסטוריה
פיפ"א היא סדרת משחקי הווידאו היחידה שפורסמה על אותה קונסולת המשחקים (במקרה זה פלייסטיישן של סוני) במשך עשר שנים רצופות (מאז FIFA 96 שפורסם ב-1995, ועד 2005 FIFA שפורסם בשנת 2004). סדרת Madden NFL של EA הופיעו על פלייסטיישן תשע שנים רצופות.
מעשי פטרוס
תוכן הספר
הספר מתאר את הקרב בין פטרוס לשמעון הקוסם. במסגרת קרב זה מבצע פטרוס ניסים כגון החיאת דגים מעושנים, וגורם לכלבים לדבר. מספר גרסאות של הספר כוללות סיפורים בהם מתוארת אישה המעדיפה שיתוק על קיום יחסי מין - ובאחת הגרסאות מדובר בבתו של פטרוס (כפי שמופיע בגרסת קודקס ברלין).
בסופו של הספר מתוארת סצנת מותו של פטרוס שהוא נצלב שראשו כלפי מטה. תיאור זה מופיע בטקסטים קדומים נוספים ובהם טקסטים בקופטית, געז, ערבית וארמנית ולכן משערים כי חלק זה של הספר הוא הקדום ביותר, ושאר התיאורים נוספו בשלב מאוחר יותר.
FIFA (סדרת משחקים)
FIFA Soccer 96
זהו המשחק הראשון של FIFA שמציע גרפיקת תלת-ממד בזמן אמת על גרסאות ה-Sega Saturn, פלייסטיישן, וה-PC, באמצעות טכנולוגיה המכונה "Virtual Stadium" (אצטדיון וירטואלי). כמו כן הוא הראשון בסדרה שמציג שחקנים בשמותיהם האמיתיים ועמדותיהם, עם דירוג. ב-SNES וב-Mega Drive נעשה שימוש בגרסה מעודכנת של FIFA 95, עם קבוצות חדשות וגרפיקה חדשה.
FIFA 97
המשחק מציג מספר גבוה בהרבה של ליגות שניתן לשחק בהן: הליגה האנגלית, ספרד, צרפת, איטליה, הולנד, גרמניה, ואפילו את תכונות הליגה המלזית. עם זאת, המשחק ב-PC ובקונסולות ה-32-bit, משאיר הרבה מאוד חסר והוא מאוד איטי וכבד. בגרסה הזו ניתנה פרשנות - על ידי ג'ון מוסטון בשיתוף עם אנדי גריי - לאורך המשחקים.
FIFA 99
לאחר צאת המשחק הוצע למכירה דיסק טלאי תוכנה בשם "לאומית 99" (באותה תקופה, הליגה הראשונה בישראל, הקרויה כיום "ליגת העל", נקראה "הליגה הלאומית"), שהפך את שפת תפריטי וממשק המשחק לעברית, ללא שדרן, וכלל את כל קבוצות ליגת העל ושמות השחקנים כפי שהם היו נכונים בעת הכנת הטלאי. כמו כן כלל הטלאי כמה שירים בעברית ושירים בינלאומיים נוספים, כמו השיר Bailando של הזמרת Maria Garcia.
בגרסת המשחק המקורית, ללא הטלאי, נכללו הקבוצות הישראליות מכבי חיפה ובית"ר ירושלים. זו הייתה הפעם הראשונה שבה קבוצות ישראליות נכללות במשחק בסדרת פיפא.
FIFA 2000
המשחק הראשון בסדרה שכלל את הליגה הישראלית ואת נבחרת ישראל. כמו כן הוא תורגם רשמית לעברית ודובב לעברית, במקום השדרנים האנגליים נשמעו השדרן רמי וייץ והפרשנים שגיא כהן ומודי בר-און.
על עטיפת המשחק בישראל הופיעה שחקן הפועל חיפה ג'ובאני רוסו.
FIFA 2001
בגרסה הזו נוסף לסדרה "מנוע גרפי" חדש, שאפשר לכל קבוצה לקבל מדים משלה, ולחלק מהשחקנים - פנים ייחודיים להם בלבד. הגרסה החדשה הכילה, בפעם הראשונה, את סמלי הקבוצות, וכללה גם ליגות חשובות פחות כמו הבונדסליגה האוסטרית, ליגת הכדורגל הבכירה באוסטריה כניתנות למשחק. בגרסה הזו ניכנסו למשחק ה"טאקלים", ועברות מתוכננות מראש אחרות. הטעיות למיניהן קיבלו ביקורות צוננות משום שנראו מאוד לא אמיתיות. בנוסף, בגרסה זו הוסף מד העצמה (בעת הבעיטה).
FIFA 2002
בגרסה הזו הוחדרו למשחק מדי עצמה גם למסירות בין השחקנים, ואפשרות ההטעיות והשליטה בכדור צומצמה, כדי להוסיף אתגר למשחק. מדי העצמה ניתנו לשינוי, להתאמה אישית, לפי הגדרותיו של המשחק. המשחק החדש הכיל סמלים נוספים, למועדוני כדורגל חשובים באירופה ממש כמו למועדוני כדורגל הולנדיים פחות חשובים כמו פ.ס.וו. איינדהובן ואייאקס אמסטרדם אף על פי שעוד הוכנסה למשחק ליגת העל ההולנדית.
גרסה זו תורגמה ודובבה לעברית השדרנים המקוריים הוחלפו בשדרנים הישראלים יורם ארבל ואבי מלר. בגרסה זו הופיעה ליגת העל בשלמותה אשר כללה סמלים ותלבושות מקוריים. על עטיפת המשחק הופיע שחקן נבחרת ישראל חיים רביבו במדי נבחרת ישראל.
FIFA Football 2003
החל משנה זו הופסק תרגום המשחק לעברית ולדיבובה לעברית, אך 9 מתוך קבוצות ליגת העל הישראלית הופיעו במשחק זה בשלמותן.
חידושים
בפיפא 10 ישנן אפשרויות חדשות כמו:
FIFA 13
סלוגן: Join the club
FIFA 14
סלוגן: We are FIFA 14
FIFA 15
סלוגן: FEEL THE GAME במשחק FIFA15 משתתפות 30 ליגות שונות.
FIFA 16
סלוגן: PLAY BEAUTIFUL במשחק FIFA 16 הוכנסו לראשונה בתולדות משחקי הפיפא מספר נבחרות של כדורגל נשים.
FIFA 17
סלוגן: FOOTBALL HAS CHANGED
FIFA 18
סלוגן: More Than A Game
FIFA 19
סלוגן: Champions Rise
FIFA 22
חידושים במשחק
FIFA 23
חידושים במשחק
Secret Agent
Secret Agent (בעברית: סוכן חשאי) הוא אלבום האולפן העשירי של פסנתרן הג'אז האמריקאי צ'יק קוריאה, שהוקלט ויצא בשנת 1978. באלבום משתתפים כמה נגנים שהיו שותפים ותיקים של קוריאה לאורך השנים, בהם ג'ו פאר, איירטו מוריירה, וגייל מורן (אשתו של קוריאה). גם הזמר אל ג'ארו משתתף באלבום ושר עיבוד של קוריאה לשיר "Hot News Blues".
דירוגים וביקורות
האלבום הגיע למקום ה-7 במצעד אלבומי הג'אז של בילבורד.
מיטל זילברמן
מיטל זילברמן היא פרופסור במחלקה להנדסה ביו-רפואית, אוניברסיטת תל אביב. פרופ' זילברמן עוסקת בשתלים מתכלים משחררי תרופות, בביו-חומרים פולימריים ובהנדסת רקמות.
זילברמן פרסמה למעלה מ-90 מאמרים בכתיבי עת מדעיים בינלאומיים, רשמה שישה פטנטים וזכתה בפרסים על מחקריה, בהם פרס יולודן של הטכניון.
לימודים וקריירה כחוקרת
פרופסור זילברמן סיימה בהצטיינות תואר ראשון בהנדסה כימית, והמשיכה לתואר שני ושלישי בתחום הנדסת החומרים בטכניון בחיפה. את עבודת הפוסט דוקטורט עשתה במרכז הרפואי southwestern של טקסס, דאלאס. אחר כך, בשנת 2002, היא הצטרפה למחלקה להנדסה ביו-רפואית של אוניברסיטת תל אביב, שם יזמה והובילה פעילויות מחקר והוראה בתחומי מומחיותה.
זילברמן פרסמה למעלה מ-90 מאמרים בכתיבי עת מדעיים בינלאומיים ומשמשת כעורכת בכתבי עת בתחומי המחקר שלה. היא רשמה שישה פטנטים, וזכתה בפרסים על מחקריה, בהם: מחקרה של זילברמן ממומן על ידי מוסדות ממון מדעיים ממשלתיים תחרותיים כגון הקרן הלאומית למדע (ISF) ומשרד הבריאות, וכן על ידי מענקים למחקר יישומי.
מאז שנת 2014, מכהנת זילברמן כנשיאת האיגוד הישראלי להנדסה רפואית וביולוגית (ISMBE).
תחומי מחקר
בין תחומי מומחיותה של זילברמן ניתן למצוא את אלה הבאים:
מרילין רמנובסקי
קורות חיים
רמנובסקי נולדה בפיניקס, אריזונה.
1961
בתחרויות השחייה של המכביה השישית בשנת 1961 זכתה רמנובסקי במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:28.7 דקות, אחרי לינדזי מילר (5:15.1 דקות) ואלן ויילנד (5:24.5 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:15.9 דקות
1962
באליפות ארצות הברית שנערכה באוגוסט 1962 זכתה רמנובסקי במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.9 דקות.
שיאנית עולם ואלופת ארצות הברית
בתחרות שנערכה בלוס אלטוס, קליפורניה ב-11 ביולי קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:42.0 דקות, שיפור לשיא העולם בן 4 השנים של בת ארצה כריס וון סלטצה (4:44.5 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אלטוס היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 4:41.7 דקות. חודש לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו בניו יורק ב-31 באוגוסט היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 4:39.5 דקות, לפני טרי סטיקלס (4:41.5 דקות). נוסף לכך, היא זכתה במשחה ל-220 יארד חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 2:17.3 דקות.
סגנית אלופה אולימפית
חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם שנערכו ב-18 באוקטובר היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4:44.6 דקות ולא הצליחה לזכות בתואר, במדליית זהב זכתה וירג'יניה דנקל שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:43.3 דקות, ובמדליית ארד טרי סטיקלס (4:47.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 4:47.7 דקות.
1965
רמנובסקי הגיעה לביקור קצר של שלושה ימים על מנת להשתתף באופן מיוחד בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965, לאחר שעזבה את המשלחת האמריקאית באמצע מסע באירופה. במכביה היא זכתה במדליית זהב, במשחה החזק שלה ל-400 מטר חופשי וקבעה שיא מכביה חדש של 4:54.4 דקות, לפני קטי קול (5:04.4 דקות) וקרול אדלר (5:09.9 דקות), שתיהן מארצות הברית.
חייה האישיים
רמנובסקי קיבלה תואר ראשון מפומונה קולג' בבוטניקה-ביולוגיה בשנת 1969. בשנת 1972 היא סיימה תואר שני בזואולוגיה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. היא קיבלה תואר דוקטור באקולוגיה ואתנולוגיה מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל בשנת 1982. הפוסט-דוקטורט שלה עוסק בנדידת ציפורים.
הנצחה
ב-1988 הונצחה רמנובסקי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
שדה תימן
מנחת שדה תימן (מכונה גם מנחת באר שבע), ממוקם כ-10 קילומטר צפונית מערבית לבאר שבע, ומשמש לתעופה קלה, דאיה, כבית ספר לצניחה והפעלותיה, ולפעילות פרטית. בשדה חונים בעיקר מטוסים פרטיים מונעי מדחף, ומתקיימת בו פעילות דאונים בסופי שבוע ובחגי ישראל ואז"מים. השדה גם משמש בסיס לחברת "תלם" העוסקת בריסוס, צניחה חופשית במסגרת מועדון הצניחה "סקייכיף", מסוק כוננות פינוי רפואי של מד"א (המופעל על ידי חברת "להק תעופה") ו"אחזקות 2000" - מכון בדק תעופתי של חברת עיט.
לאחר קום המדינה
במבצע סיני שימש השדה כבסיס פריסה קדמי לטייסת המוסטנג של חיל האוויר.
בשנת 1958 החלה חברת ארקיע להפעיל טיסות יומיות מהשדה בקו באר שבע–אילת ובקו באר שבע–תל אביב, באמצעות מטוסי DC-3 דקוטה. אולם לאחר שנתיים הם הופסקו מאחר שהאבק שעלה מהמסלול, שהיה לא סלול באותה עת, פגע במנועי המטוסים. בשנת 1964, חודשו הטיסות לזמן קצר לאחר שהמסלול עבר שיפוץ קל.
בשנת 1969, קיבלה חברת "אלרום נתיבי אוויר" אישור לפעול בשדה.
בשנת 1974, החלה חברת ארקיע שוב להפעיל חודש טיסות יומיות מהשדה בקו באר שבע–אילת באמצעות מטוס איילנדר והטיסה עובדי מפעלי ים המלח למנחת נווה זוהר.
לקראת סוף שנות ה-90, חברת עיט הפעילה במשך זמן קצר את קו באר שבע-אילת ובמשך זמן קצר מאוד את קו באר שבע-תל אביב, אך הם נסגרו אחרי חודשים ספורים עקב חוסר ביקוש, שנגרם גם עקב השיפור הרב במערכת הכבישים בישראל בעשורים שחלפו מאז הפעלת קוי תעופה אלו בעבר.
שדרוג המנחת
בשנת 2001 יזם שר התחבורה, אפרים סנה, את שדרוג המנחת, שופץ מסלול ההמראות והנחיתות, הקמת מגרש חניה לכלי רכב ושיפור אמצעי הביטחון והבטיחות במנחת. כמו כן הוחלט להעבירו להפעלה באמצעות חברת תעופה ולא על ידי רשות שדות התעופה. השדרוג בוצע בשנת 2003 והפעלת המנחת על ידי עיט שירותי תעופה ותיירות החלה.
החל משנת 2002, מדי שנה בחול המועד סוכות נערך בשדה תימן אווירועיט - פסטיבל תעופה ואקסטרים (נגב על הגובה). לאווירועיט שותפים הרשות לפיתוח הנגב, המועצה האזורית בני שמעון וחברת עיט שרותי תעופה. בתוכנית נכללים מפגני אוויר ובהם מטוס האקסטרה 300 של מיקי גולן המבצע מפגן אווירובטיקה, מפגני דאונים ממונעים, מפגני צניחה, מפגני טיסנים, עפיפוני קרב, כדורים פורחים וסה"כ כ-120 כלי טיס.
בסיס שדה תימן
מצפון וממערב למסלול הנחיתה ממוקם בסיס צבאי, בו שוכנת מפקדת חטיבת גבעתי. במקום רוכזו עצורים ממבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן. משנת 2021 יש בבסיס גם מפקדה חלופית של מנהלת התיאום והקישור של עזה, שאמורה לתפקד בשעת חירום בגבול העזתי.
במאי 2017, נגנבו 33 כלי נשק אוטומטיים מהבסיס על ידי שני אחים תושבי באר שבע, שצה"ל העסיק כקבלני שיפוצים.
דמעות של סתיו (ספר)
דמעות של סתיו (באנגלית: The Tears of Autumn) הוא ספר מאת הסופר, העיתונאי ואיש ה-CIA האמריקני צ'ארלס מק'קרי.
עלילה
עלילת הספר נפתחת כאשר פול כריסטופר, איש מבצעים בשורות ה"ארגון", כפי שמכונה בספר סוכנות הביון של ארצות הברית, וקודם לכן לוטננט בחיל הנחתים, אשר לחם במלחמת העולם השנייה בקרב אוקינאווה ועוטר בכוכב הכסף ולב הארגמן, החל לחקור באופן עצמאי את רצח נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי. התיאוריה של כריסטופר הציבה איום על מדיניות החוץ של ארצות הברית, והממונים עליו הורו להפסיק את החקירה. הוא בתגובה סירב, ויצא לבדו לחקירה אותו מפאריס לרומא, ובהמשך לציריך, לקונגו ולסייגון. לאורך המסע נרדף כרסטופר בידי המתנקשים ואנשי מבצעים של סוכנות הביון שרצו למנוע ממנו לפענח את הפרשה.
ב.מ.וו סדרה 4
ב.מ.וו סדרה 4 היא סדרת מכוניות מנהלים קומפקטיות המיוצרות על ידי ב.מ.וו מאז 2013. סדרה 4 נוצרה עם התפצלות דגמי הקופה (2 דלתות) והקבריולה (גג נפתח) של סדרה 3, לסדרה חדשה ונפרדת. בשנת 2020 הושק הדור השני של סדרה 4. שני הדורות יוצרו בשלוש סגנונות מרכב: קופה, קבריולה וגראן קופה. סגנון המרכב של סדרה 4 דומה מאוד לזה של ב.מ.וו i4 החשמלית. ב.מ.וו M4 היא הגרסה בעלת הביצועים הגבוהים של סדרה 4. הדור הראשון של ה-M4 נקרא F82/F83 ומשתמש באותו מנוע בנזין אינליין 6 מוגדש טורבו כמו ה-F80/F81 M3.
המנועים הזמינים לדור הראשון היו מנועי טורבו אינליין 3, אינליין 4 ואינליין 6 המונעים באמצעות בנזין או דיזל. לדור השני הוצגה מערכת הנעה היברידית נטענת. בהתאם לדורות המקבילים של סדרה 3, מערכת ההנעה של סדרה 4 היא הנעה אחורית או הנעה לכל הגלגלים ("xDrive").
דור ראשון (F32/F33/F36)
מכונית הקונספט המקורית של סדרה 4 נחשפה בינואר 2013 בתערוכת הרכב הבין-לאומית של אמריקה הצפונית שבדטרויט, מישיגן.
הדור הראשון של סדרה 4 מורכב בשלושה סגנונות:
דור זה מיוצר מאז 2014 ולעיתים קרובות מכונה ביחד F32. ה-F32 הוצגה כיורשת של דגמי ה-E92/E93 קופה/קבריולה של הדור החמישי של סדרה 3. ה-F32 מיוצר לצד - וחולק תכונות רבות עם הסדרה 3. כמו במגוון ה-F30 3 סדרה, ה-F32/F33/F36 מונע על ידי מנועי טורבו בנזין ודיזל עם 3 צילינדרים (בנזין בלבד), 4 צילינדרים ו-6 צילינדרים.
הדגמים בעלי הביצועים הגבוהים הם דגמי M4 (F82/F83*, אשר הוצגו בתחילת 2014. הם מונעים על ידי מנוע S55, מנוע בהרכב אינליין 6 מוגדש טורבו.
דור שני (G22/G23/G26; 2020)
הדור השני של סדרה 4 מורכב מסגנונות הגוף הבאים:
דור זה הושק ביוני 2020 ונמצא כעת בייצור. ה-G22/G23/G26 ייוצר לצד - וישתף תכונות רבות עם - סדרת G20 3. כמו בטווח ה-G20 סדרה 3, ה-G22/G23/G26 יופעל על ידי מנועי טורבו בנזין ודיזל.
בניגוד לקודמתה, לסדרה 4 החדשה יש שינוי עיצובי משמעותי על סדרה 3, כדי להבחין בין שני הדגמים ולהניע מעלה את סדרה 4. השינויי העיצובי הבולט הוא "גריל הכליות" הגדול שבחזית, אשר נוצר בהשראת הב.מ.וו 328 של שנות ה-30.
פרסים
בינואר 2021, הב.מ.וו 420i M ספורט (חבילת M ספורט פרו) נבחרה לקופה של השנה על ידי מגזין What Car?. בביקורת על המכונית הוענקו למכונית חמישה כוכבים.
On oublie le reste
On oublie le reste (בעברית: אנחנו שוכחים את השאר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הצרפתייה ג'ניפר, בהשתתפות הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג, מתוך אלבומה של ג'ניפר, Nouvelle page. השיר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים TF1 מיוזיק, כסינגל מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים הצרפתיים הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קתי דניס, רוב דייוויס, אלן קורסון, ברברה פראבי, בובאן אפוסטולוב ומנון פאלמר והופק על ידי בוב סינקלר. השיר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2019, כסינגל השלישי הכללי וכסינגל ראשון מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום האולפן של ג'ניפר, Nouvelle Page. הוא יצא בהוצאת TF1 מיוזיק.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-1.6 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-6 בדצמבר 2019, ובו ניתן לראות את ג'ניפר רוקדת לצד אורות ניאון בצבעים שונים. במהלך הקליפ, ניתן לראות רקדני ליווי שונים, שרוקדים לצידה של ג'ניפר ומבצעים עימה את השיר. בין קטעי הקליפ, מבוצעים קטעים מתוך שירה של מינוג, "Can't Get You Out of My Head", משנת 2001.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
לילית מדבר
לילית מדבר (שם מדעי: Strix hadorami) היא מין בסוג לילית. יש המזהים את הקאת המקראית עם לילית המדבר.
לילית המדבר היא עוף דורס לילה בגודל בינוני. אורך גופה יכול להגיע עד ל-32 ס"מ ומשקלה מגיע ל-225 גרם.
תחום תפוצתה משתרע מאזור הנילוס עד לפקיסטן.
לילית המדבר היא עוף מדברי מובהק, וחיה בוואדיות מצוקיים בקרבת מקור מים.
נתנאל גרין
נתנאל גרין (באנגלית: Nathanael Greene; 7 באוגוסט 1742 – 19 ביוני 1786) היה מייג'ור גנרל בצבא הקונטיננטלי בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בתחילת המלחמה היה גרין טוראי באחת המיליציות, אך עם התקדמות המערכה הפך לאחד מהקצינים הבולטים ביותר בצבא.
ביוגרפיה
ב-1776 נבחר גרין להיות אחד מארבעת הגנרלים של הצבא הקונטיננטלי. גרין היה מהגנרלים הבודדים ששירתו לכל אורך המלחמה, החל מהמצור המוצלח על בוסטון בתחילת המערכה, דרך המפלה הצורבת בניו יורק, נקודות המפנה בפרינסטון ובקרב טרנטון ועד לניצחון הסופי בקרב יורקטאון.
ב-1781 העניק לו הקונגרס הקונטיננטלי את מדליית הזהב של הקונגרס.
ב-1808 נקראה על שמו העיר גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית.
המכרזים לבחירת המארחות של מונדיאל 2018 ומונדיאל 2022
המכרזים לבחירת המארחות של מונדיאל 2018 ומונדיאל 2022 החלו בינואר 2009 והסתיימו ב-2 בדצמבר 2010 עם הכרזת מארחות שני הטורנירים על ידי פיפ"א. לאירוח מונדיאל 2018 נבחרה רוסיה ואת מונדיאל 2022 אירחה קטר. זוהי הפעם הראשונה שמדינות אלו אירחו את המונדיאל.
בניגוד למונדיאלים הקודמים, בהם נבחרה המדינה המארחת כ-7 שנים לפני קיום הטורניר, החליטה פיפ"א לבחור באותו יום את מארחות שני הטורנירים. המדינות החברות בפיפ"א הוזמנו להגיש את הצעותיהן עד ל-16 במרץ 2009 לשני הטורנירים גם יחד או לאחד מהם בלבד.
לפי חוקי פיפ"א, יבשת שאירחה מונדיאל לא יכולה לארח את שני המונדיאלים הבאים. מונדיאל 2010 התקיים בדרום אפריקה לכן מדינות באפריקה לא יכולות להגיש הצעה לאירוח מונדיאל 2018. ברזיל נבחרה לארח את מונדיאל 2014 ולכן מדינות דרום אמריקה לא יכולות להגיש הצעה אף לא לאחד הטורנירים.
מונדיאל 2018
מונדיאל 2018 הוא טורניר גביע העולם בכדורגל שנערך ברוסיה. המועמדות הסופיות מביניהן נבחרה המארחת הן אנגליה, רוסיה, והצעות משותפות של ספרד ופורטוגל ושל הולנד ובלגיה.
הליך בחירת המדינה המארחת
מבין 11 הצעות שהוגשו לפיפ"א על המכרז לשני המונדיאלים, 8 כללו הצעה לאירוח מונדיאל 2018: אנגליה, רוסיה, ארצות הברית, אוסטרליה, יפן, מקסיקו, והצעות משותפות של ספרד ופורטוגל ושל הולנד ובלגיה.
ב-21 בספטמבר 2009 משכה מקסיקו את הצעתה והותירה את המירוץ ל-7 ההצעות האחרות.
לאור הצהרותיו של בלאטר הסירו אוסטרליה ויפן את מועמדותן במהלך השנה, וב-15 באוקטובר עשתה זאת גם ארצות הברית. כתוצאה מכך נותרו רק ארבע ההצעות האירופיות כמועמדות סופיות, ונקבע סופית כי מונדיאל 2018 אכן ייערך באירופה.
בלגיה והולנד
אלן קורטיס, חבר פרלמנט בלגי הודיע באוקטובר 2006 כי הצעה רשמית לאירוח המונדיאל תימסר משלוש מדינות הבנלוקס: בלגיה, הולנד ולוקסמבורג. ביוני 2007 שלוש המדינות פתחו בקמפיין משותף. מאוחר יותר פרשה לוקסמבורג מן ההצעה, לא באופן רשמי אך הודיעה כי בכוונתה לא לארח משחקים או להעפיל אוטומטית לטורניר הגמר, אך נחשבה כאחת מן המארחות בקונגרס פיפ"א. משלחת בראשות ראשי התאחדויות הכדורגל הבלגית וההולנדית נפגשו עם נשיא פיפ"א ספ בלאטר ב-14 בנובמבר 2007 שהודיע באופן רשמי על הצעת האירוח המשותפת. המשלחת נפגשה גם נשיא אופ"א, מישל פלאטיני על מנת לשכנע אותו לתמוך בהצעה המשותפת, אחרי הפגישה טענה המשלחת כי פלאטיני התרשם מהחזרת המונדיאל לאירופה ומההצעה המשותפת. חיסרון בהצעה של בלגיה והולנד הוא חוסר באצטדיון בעל 80,000 מקומות לארח את משחק הגמר, עם זאת מועצת העיר רוטרדם נתנה אישור להרחבת אצטדיון פיינורד עד שנת 2018. לו ההצעה זכתה, בלגיה הציעה לאירוח את האצטדיונים באנטוורפן, ברוז', בריסל, גנט, גנק, ליאז' ושרלרואה. בהולנד אירוח המשחקים היה אמור להיות באיינדהובן, אמסטרדם, אנסחדה, היירייבן ורוטרדם, שבערים אמסטרדם ורוטרדם יארחו שני אצטדיונים. בלגיה והולנד כבר אירחו במשותף את יורו 2000.
אנגליה
ב-31 באוקטובר 2007, התאחדות הכדורגל האנגלית הודיעה רשמית על הצעתה לאירוח המונדיאל. ב-24 באפריל 2008 השלימה ההתאחדות האנגלית הצעה בת 63 עמודים לאירוח מונדיאל 2018 ו-2022, עם דגש על פיתוח הכדרוגל ברחבי העולם. ב-27 בינואר 2009, הגישה אנגליה את הצעתה בצורה רשמית לפיפ"א.
ממשלת בריטניה תמכה בהצעתה של אנגליה לארח את המונדיאל בשטחה ואף תמכה בה כספית.
אם הצעתה של אנגליה הייתה זוכה במכרז, הערים המארחות היו: לונדון (שלושה אצטדיונים), מנצ'סטר (שני אצטדיונים), ברמינגהם, בריסטול, לידס, ליברפול, מילטון קינס, ניוקאסל, נוטינגהאם, פלימות', שפילד וסנדרלנד. אנשי פיפ"א הביעו התעניינות רבה בהצעה האנגלית וביניהם דייוויד וויל, סגן נשיא פיפ"א ופרנץ בקנבאואר, מנהיג הצעתה של גרמניה לאירוח מונדיאל 2006 וחבר הוועד המנהל של פיפ"א. נשיא פיפ"א בירך על ההצעה של "מולדת הכדורגל".
ההצעה האנגלית נכשלה והגיעה למקום האחרון במכרז.
ספרד ופורטוגל
נשיא פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, גילברטו מדייל, דיבר לראשונה על הצעה משותפת עם ספרד כבר בנובמבר 2007. עם זאת, ביולי 2008 הודיעו בספרד כי הם מתכוונים להגיש הצעה אישית. בדצמבר אותה שנה, ספרד חזרו בהם מהרעיון והודיעו שהם מתכוונים להגיש הצעה משותפת עם פורטוגל לאירוח מונדיאל 2018 ו-2022. תוכן ההצעה אינו ידוע, אך העיתונים בספרד פרסמו שהמונדיאל יתקיים ב-12 אצטדיונים ב-8 ערים בשתי המדינות, שמשחק הפתיחה יתקיים בליסבון ומשחק הגמר במדריד.
ההצעה המשותפת של ספרד ופורטוגל הגיעה למקום השני במכרז. ספרד אירחה בעבר את מונדיאל 1982 ופורטוגל אירחה את יורו 2004.
רוסיה
רוסיה זכתה במכרז ואירחה את מונדיאל 2018. תקציב המונדיאל עמד על כ-13 מיליארד דולרים.
מונדיאל 2022
מונדיאל 2022 הוא טורניר גביע העולם בכדורגל שצפוי להיערך ב-2022. המועמדות הסופיות מביניהן נבחרה המארחת הן ארצות הברית, אוסטרליה, יפן, קוריאה הדרומית וקטר.
הליך בחירת המדינה המארחת
11 הצעות הוגשו לאירוח מונדיאל 2022. כל שמונה ההצעות שכללו הצעה לאירוח מונדיאל 2018 כללו גם הצעה לאירוח מונדיאל 2022, ושלוש האחרות כללו הצעה לאירוח מונדיאל 2022 בלבד: קטר, אינדונזיה וקוריאה הדרומית.
לאירוח מונדיאל 2018 נבחרה רוסיה. לאור זאת ולאור חוקי פיפ"א המונעים מיבשת שאירחה מונדיאל לארח את שני המונדיאלים הבאים, בוטלו אוטומטית באוקטובר 2010 כל ההצעות האירופיות לאירוח מונדיאל 2022. חמש ההצעות הלא אירופיות נותרו כמועמדות הסופיות לבחירה. לבסוף, קטר זכתה באירוח מונדיאל 2022.
אוסטרליה
בקונגרס פיפ"א שהתקיים בשנת 2008 נשיא פיפ"א, ספ בלאטר אמר כי הוא מציע לאוסטרליה להתרכז באירוח המונדיאל של שנת 2022. למרות זאת, אוסטרליה התחייבו מחדש להצעתם ונראו נחושים, אך בסופו של דבר, ב-10 ביוני 2010 אוסטרליה משכה את הצעתה לאירוח מונדיאל 2018 והחליטה להתרכז באירוח מונדיאל 2022.
אף על פי שבתחילה נראתה אוסטרליה כמועמדת פוטנציאלית לאירוח המונדיאל, ההצעה הסופית של אוסטרליה קיבלה רק קול אחד שהדהים את פרנץ בקנבאואר ומומחים כאחד.
יפן
יפן גם התחייבה שאם תוענק לה הזכות לארח את מונדיאל 2022, היא תפתח טכנולוגיה שתאפשר לה לשדר שידור חי בינלאומי בתלת-ממד על גבי מסכים גדולים ובכך תיצור אשליה שהצופה נמצא ממש בקרבת השחקנים. ויתר על כן, יפן התחייבה לשדר את המשחקים בפורמט הולוגרפי, אם הטכנולוגיה תאפשר זאת.
ב-4 במאי 2010, יפן משכה את הצעתה לאירוח מונדיאל 2018, על רקע הקריאות לקיומו באירופה. הצעתה של יפן לאירוח מונדיאל 2022 נכשלה והגיעה למקום הרביעי.
קטר
הקטרים הגישו הצעה לאירוח מונדיאל 2022 בלבד. קטר רצתה להיות המדינה הערבית הראשונה שמארחת את המונדיאל. הצעות כושלות ממדינות ערביות אחרות כוללות את מרוקו (1994, 1998, 2006, 2010 ונכון ל-2021, גם 2026 ו-2030), מצרים (2010) והצעה משותפת של לוב ותוניסיה ב-2010 שלבסוף הוסרה.
קטר תכננה לקדם את ההצעה כהצעה לאחדות ערבית וקיוו להיעזר בתמיכה מכל העולם הערבי והציבה זאת כהזדמנות לגשר על הפער בין העולם הערבי למערב. ההצעה יצאה לדרכה בקמפיין פרסומי ברחבי המדינה בנובמבר 2009.
הרבה חששות היו על הצעתה של קטר ובמיוחד בקשר לטמפרטורות החמות בקיץ שיכולות להגיע ל-40 מעלות צלזיוס. בעקבות החששות חשבו בפיפ"א להעביר את המונדיאל לחורף. בינואר 2014 אמר המזכיר הכללי של פיפ"א, ג'רום ואלקה: "הטורניר לא יתקיים ביוני-יולי. נובמבר-ינואר נראים החודשים הטובים ביותר". לבסוף התקבלה החלטה לקיים את המונדיאל בחודשים נובמבר-דצמבר.
למרות החששות הרבות על קיום המונדיאל בקטר, נשיא פיפ"א אישר את קיומו במזרח התיכון בטענה כי "גם לעולם הערבי גביע עולם.."
לאחר המינוי של קטר לאירוח הטורניר הופיעו בתקשורת העולמית שורה ארוכה של תחקירים ובהם נחשפו חשדות שההצבעה הייתה פסולה והתרחשה קניית קולות - פרשה שזכתה לכינוי "קטרגייט". במאי 2014 אמר נשיא פיפ"א ספ בלאטר כי בחירת קטר הייתה טעות.
דרום קוריאה
דרום קוריאה הגישה הצעה לאירוח מונדיאל 2022 בלבד. גם הם, כמו יפן, התמודדו להיות המדינה האסיאתית הראשונה שמארחת את המונדיאל פעמיים (הפעם הראשונה הייתה במונדיאל 2002 שאירחה יחד עם יפן). עם זאת, העובדה שדרום קוריאה אירחה את המונדיאל לא מזמן, הייתה עלולה לפעול כנגדה במכרז.