cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הלגונה הכחולה
ברוק שילדס הייתה בת 14 בלבד בעת הצילומים, ובהמשך העידה בפני הקונגרס האמריקני כי נעשה שימוש בכפילת גוף בת 32 בשם קתי טראוט לצילומי כל סצנות העירום שלה. כמו כן, לאורך כל הסרט - בצילומים פרונטליים של שילדס, שדיה תמיד היו מכוסים בשיער ראשה הארוך, או בדרכים אחרות. נטען כי שערה של שילדס היה דבוק לשדיה במהלך סצנות רבות בהן הופיעה טופלס.
בארצות הברית הסרט הוגבל לצפייה באולמות הקולנוע לגילאי 17 ומעלה. משנת 2021 הסרט זמין לצפייה בנטפליקס-ישראל, ומומלץ לצפייה מגיל 16 ומעלה.
צילומי הסרט
הסרט צולם בג'מייקה ובאי נאנויה לוו, שבארכיפלג יאסווה, פיג'י.
תקציר העלילה
בתחילת הסרט ספינה שהייתה בדרכה לסן פרנסיסקו שוקעת בלב ים והניצולים היחידים ממנה הם ספן זקן ושני ילדים קטנים שהם בני דודים - ילד בשם ריצ'רד וילדה בשם אמליין (אם). לאחר שהם נסחפים בים במשך מספר שעות הם מגיעים לבסוף לאי בודד טרופי בלב האוקיינוס השקט. הספן הזקן מלמד את הילדים את כל מה שהם צריכים לדעת כדי לשרוד בטבע. לאחר זמן מה הספן הזקן נפטר.
מספר שנים לאחר מכן ריצ'רד לסטריינג' (מגולם על ידי כריסטופר אטקינס) ואמליין לסטריינג' (מגולמת על ידי ברוק שילדס) גדלו כבר והגיעו לגיל ההתבגרות. השניים מתחילים להתאהב ולחוות משיכה מינית זה לזו. בהמשך הסרט הם הופכים להורים ומגדלים באי את בנם.
ביקורות ותגובות
הסרט הצליח קופתית והיה לסרט התשיעי ברשימת שוברי הקופות של 1980 בארצות הברית וקנדה, על פי הכנסות של 58,853,106 דולר במדינות אלו. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 11 (מתוך 100) בהתבסס על 18 ביקורות, אך באתר imdb הסרט מחזיק בציון 5.7 (מתוך 10) בהתבסס על מעל 50,000 ביקורות.
סרטים נוספים
לסרט הופקו שני סרטי המשך "בחזרה ללגונה הכחולה" ו"הלגונה הכחולה - התעוררות".
אחמד קוואם
אחמד קוואם (בפרסית: احمد قوام; 2 בינואר 1873 – 23 ביולי 1955) ידוע גם בתור קוואם אל-סולטאנה (בפרסית: قوام السلطنه) היה מדינאי ופוליטיקאי איראני חבר המג'לס (הפרלמנט האיראני) ששירת בתור ראש ממשלת איראן במהלך 5 קדנציות לא רציפות. במהלך פעילותו הפוליטית היה קוואם מקורב לרזא ח'אן ומוחמד רזא שאה פהלווי, שליטי שושלת פהלווי.
קורות חייו
אחמד קוואם נולד למשפחה עשירה ממוצא אזרי שהייתה בעלת השפעה בחצר המלוכה של נאסר א-דין שאה קאג'אר. קוואם נכנס לחצרו של מוזפר א-דין שאה קאג'אר כסופר ורשם מלכותי בשנת 1898. לאחר המהפכה החוקתית בפרס הפך קוואם להיות חבר במג'לס (הפרלמנט האיראני). הוא עלה לתפקיד שר המשפטים בשנת 1909 והיה לשר הפנים בשנה שלאחר מכן. בשנת 1918 הוא מונה למושל ח'וראסאן (כיום המחוזות ח'וראסאן רזאווי, צפון ח'וראסאן ודרום ח'וראסאן) במהלך אירועי רעב גדול שנוצר כתוצאה מבצורת ובמהלך שלוש התפרצויות השפעת הספרדית.
ראשות הממשלה
לאחר ההפיכה האיראנית של 1921 הפך לראש ממשלת פרס במשטרו הצבאי של רזא ח'אן. בינואר 1922 ירש אותו חסן פירניא אך קוואם שב לתפקידו ביוני אותה שנה. אולם בשנת 1923 הואשם קוואם כי תכנן קשר נגד חייו של אחמד שאה קאג'אר, השאה של השושלת הקאג'ארית, והוגלה עד 1928, כאשר עלה לשלטון רזא שאה פהלווי בראש שושלת מלוכנית חדשה.
לאחר הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן קוואם שירת בפעם השלישית בתפקיד ראש הממשלה בשנת 1942 בתקופת שלטונו המוקדם של מוחמד רזא שאה פהלווי, אך התפטר מתפקידו שנה לאחר פרעות המחסור בלחם בטהראן. קוואם הוחזר לתפקיד בינואר 1946, והצליח להביא לנסיגת הכוחות הסובייטים מאזור אזרבייג'ן האיראנית (מחוזות מערב אזרבייג'ן ומזרח אזרבייג'ן) שבצפון מערב איראן והיה מרכזי בסיומו של משבר איראן של 1946 והקמת חברת הנפט סובייטית-איראנית. הזכויות הסובייטיות שהוצעו על חברת הנפט החדשה הביאו התנגדות מצד המג'לס והצעת החוק להקמת החברה לא עברה עקב מחסור בתמיכה שמאוחר יותר הביא להדחתו של קוואם.
קוואם עזב את איראן בשנת 1947 אך חזר לביתו ולתפקיד ראש ממשלה בפעם החמישית והאחרונה בשנת 1952 במינוי השאה ובעודו בן 80 ובריאותו חלשה. שוב היה תפקידו במשרדו קצר מועד. השאה, שנמצא בסכסוך עמוק עם המנהיג הלאומני מוחמד מוסאדק - אותו החליף קוואם כראש ממשלה - מנע מקוואם את הכוחות הצבאיים הדרושים לביטול הפרעות שפרצו בבירה בעקבות התפטרותו של ראש הממשלה לשעבר. קוואם עצמו התפטר אחרי ארבעה ימים בלבד בתפקיד, ומוסאדק חזר לראשות הממשלה ונותר בתפקידו עד לההפיכה באיראן של 1953. קוואם נעצר והוצא צו להחרמת רכושו. אולם הוא לא הועמד למשפט ובשנת 1954 בוטל הצו.
שנה מאוחר יותר, בזקנתו (בן 82) נפטר אחמד קוואם בביתו בטהראן.
הפיגוע במכרות תמנע
הפיגוע במכרות תמנע בנגב התרחש ב-13 ביולי 1952. קבוצת מסתננים תקפה את שומרי המכרות ורצחה חמישה מהם.
הפיגוע
ב-13 ביולי 1952 בשעות הלילה הגיעה לאזור מכרות תמנע שבנגב הדרומי קבוצה גדולה של מסתננים שחצתה את הגבול אל הערבה מירדן. המסתננים תקפו עמדת שמירה של מחנה העבודה של מכרות תמנע החדשים, שהקמתם החלה ב-1951, ככל הנראה במטרה לפרוץ לתוך המכרות. בעמדה נמצאו שבעה שומרים שכירים של החברות סולל בונה ומחצבי ישראל. בקרב שהתפתח בין המסתננים לבינם נהרגו חמישה שומרים, בני 18 עד 25. שני שומרים נוספים נשארו בחיים והתגוננו עד אשר נסוגו התוקפים.
תשומת הלב הציבורית והתקשורתית בישראל הייתה מרוכזת באותה עת במותו ובהלוייתו של השר אליעזר קפלן, ורק ב-16 ביולי נודעו פרטי הפיגוע בעיתונות.
ישראל הגישה בעקבות הפיגוע תלונה לוועדת שביתת הנשק הישראלית-ירדנית. קצין ישראלי שיצא לאתר הפיגוע עם משקיפי האו"ם העריך כי קבוצת המסתננים הייתה מאורגנת ועברה אימונים צבאיים.
בעקבות הפיגוע נשלחו ב-6 באוגוסט שתי חוליות של יחידה 30 של צה"ל לסיור באזור ע'רנדל שבירדן, מצפון-מזרח לקיבוץ יטבתה, כדי לחפש מסתננים ולפגוע בהם. הלוחמים התגלו, ובקרב שהתפתח נהרגו שניים מהם, ו.
פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-2 בדצמבר 1597 בטירת גוטורפ, ליוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולאוגוסטה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השני, מלך דנמרק וסופיה ממקלנבורג-גיסטרוב.
בשנת 1616 מת אביו יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ופרידריך ירש את נחלותיו ותאריו. פרידריך ניסה לשפר את הסחר הימי של הדוכסות, ולצורך כך כרת בריתות עם הערים פרידריכשטדט וגליקשטדט, ושיתף פעולה עם כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק לצורך כך. בשנת 1633 ניסה פרידריך למצוא דרך מסחרית בין גרמניה לפרס דרך רוסיה, ולשם כך שלח משלחת מהמבורג לרוסיה, אולם המשלחת לא הצליחה לחתום על הסכם עם מיכאיל הראשון, צאר רוסיה, ובשל כך שלח פרידריך משלחת נוספת בשנת 1636, ובשנת 1639 שלח משלחת גם לפרס.
במהלך מלחמת שלושים השנים ניסה פרידריך לשמור על נייטרליות, אולם הדבר לא עלה בידו, ועם הזמן נטה פרידריך כלפי שוודיה, ואף חיתן את בתו הדוויג אלאונורה מהולשטיין-גוטורפ עם קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה.
פרידריך היה חובב תרבות ואמנות, ובשנת 1642 ייסד עם לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן את האגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft). בנוסף העסיק פרידריך את הצייר יירגן אבנס, אשר הועסק אף לאחר מכן על ידי בנו כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ.
משפחתו
ב-21 בפברואר 1630 התחתן פרידריך עם מריה אליזבת מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, ממנה נולדו לו 16 ילדים:
פסק דין פלונית נגד שרותי בריאות כללית
ע"א 8710/17 פלונית נגד שרותי בריאות כללית הוא פסק דין שניתן בשנת 2019. נפסק שרופא לא נדרש למסור מידע דתי למטופל אלא אם האחרון דרש זאת מלכתחילה ובמפורש. עוד נקבע בפסק הדין שאף אם רופא נהג לשתף את מטופליו ברף מידע גבוה ומורחב יותר מהפרקטיקה המקובלת, אין הדבר מחייב אותו לעשות כן. נקבע כי נוהג שיתוף מידע מורחב תקף לענייני רפואה בלבד ולא לענייני דת ואמונה או כל עניין החורג מתחום הרפואה.
חובת הגילוי
ככלל האוכלוסייה, אף ציבור החולים מונה אנשים בעלי רקע שונה: תרבותי, אתני, השכלתי, דתי ועוד. כאשר חולה נזקק לקבל טיפול רפואי, הרופא המטפל נדרש למסור למטופל מידע בנוגע לאותו טיפול, מידע הכולל: סיכונים של הטיפול, סיכויי הצלחת הטיפול וחלופות לטיפול. מידע זה מכונה בשם "חובת הגילוי". הדעה הרווחת בקרב בתי המשפט היא שהקו המנחה למסירת מידע לחולה מבחינת סוג המידע ורמת הפירוט שבו, חייב להיות מבוסס על פי מבחן החולה הסביר ולא מבחן הרופא הסביר. חוק זכויות החולה קובע שחובת הגילוי חייבת להיות מוגבלת רק לסיכונים סבירים ולא רחוקים או נדירים וזאת משיקולי מדיניות שמטרותיה הן: ראשית, רפואה מתגוננת: זהו מצב בו עצם העברת המידע הרחב, מביא לתוצאה שאיננה רצויה, קרי העלות גבוה מן התועלת. עלות יכולה להיות כספית או כל נטל אחר המוטל על החברה. מקורה של הרפואה המתגוננת הוא בחשש של הרופאים מאחריות משפטית. שנית, העמסת מידע על החולה עשויה להקשות עליו בקבלת החלטות, כלומר יצא שכרו בהפסדו. שלישית, הגדלת הנטל המוטל על הרופאים עשוי להקשות עליהם יתר על המידה וכתוצאה מכך לחבל במתן טיפול רפואי מיטבי. מידע דתי איננו חלק מהמידע הרפואי או ממומחיותו של הרופא ובכל מקרה לא יהיה בהלימה עם שיקולי המדיניות בעניין חובת הגילוי.
פסק הדין
אשה מוסלמית הנמצאת במעקב הריון ובן זוגה מחזיקים באמונה דתית האוסרת על הפלה לאחר 120 ימים. כבר בשלב מוקדם של ההריון, הצוות הרפואי הסב את תשומת ליבה של האשה, שהייתה בת 41, להריון בסיכון גבוה בו היא נמצאת. במהלך בדיקת שקיפות עורפית, נאמר לאשה כי העובר בסיכון גבוה להיוולד עם תסמונת דאון. דיקור מי שפיר אישש את החשד אך זה התבצע עמוק לאחר שפגו 120 הימים המתירים הפלה. לאחר היוועצות עם גורמי דת, החליטו בני הזוג שלא להפיל והאשה ילדה תינוק הלוקה בתסמונת דאון.
טענות התובעים
לטענת התובעים הנתבעים חבו להם חובת גילוי מורחבת הכוללת מידע המותאם לדתם, האסלאם. נטען כי בין היתר המרפאה הנתבעת טיפלה בנשים מוסלמיות הרות ולכן הייתה חלה עליה חובה לידע את התובעת בדבר מגבלת 120 הימים לפני הפלה. נטען לעיכוב ביצוע הליך דיקור מי שפיר וכן אי-גילוי כל אופציות הבדיקה העומדות לרשות התובעים. עוד נטען כי המרפאה הפרה את חובת הגילוי בכך שלא תשאלה את התובעת לגביי עמדותיה הדתיות. כטענה חלופית, ולמקרה שחובת גילוי דתית כחובה תדחה על ידי בית המשפט, טענו התובעים להפרת חובת הגילוי במסגרת הלכת שטרן. התובעים טענו כי המרפאה נהגה להציע למטופלות הרות מוסלמיות אבחונים מתקדמים לגילוי מומים בעובר, והכל בכדי לעמוד במגבלת 120 הימים. לטענת התובעים זהו רף גילוי גבוה המחייב את המרפאה.
טענות הנתבעים
לטענת הנתבעים ניתן לתובעת כל המידע הדרוש כבר בשלב מוקדם של ההריון וכמו כן נהגו בה על פי הפרקטיקה הרפואית המקובלת במרפאה ובכלל. הנתבעים טענו כי התובעת, בקבלת החלטות לוקה, שגתה כאשר לא חתרה למטרה, שהיא עמידה בטווח 120 הימים במקרה בו יש צורך בהפלה. הנתבעת כמובן לא עידכנה את המרפאה במגבלת 120 הימים. משכך, טענו הנתבעים, יש לנתק את הקשר הסיבתי בין מעקב ההריון לבין הולדת בתם של התובעים הלוקה בתסמונת דאון. הקשר הסיבתי אמנם מצביע על קשר בין הטיפול הרפואי לבין העובדה שנולד תינוק הסובל מתסמונת דאון אך התובעים נושאים באשמה המלאה לכך. הנתבעים טענו עוד כי גם אם נהג הרופא לידע את מטופלותיו בדבר השלכות אמונתן הדתית, אין מקום לחייבו לעשות כן. נטען כי מסירת מידע דתי הינה מזיקה משיקולי מדיניות כגון עלות מול תועלת, נטל כבד מדי על הרופאים ואף פגיעה בפרטיות המטופל.
ההכרעה
החלטה: נפסק פה אחד כי לא נפל פגם בהתנהלות הנתבעים וחובת הגילוי לא הופרה.
בעקבות פסק הדין
הפסיקה העוקבת איננה מכירה בחובת גילוי המורחבת מעבר לתחום הרפואי, כגון ענייני דת. במקרה בו ישנה עוולה רפואית ונגרם נזק, ינותק הקשר הסיבתי היות שהנטל ליידע את הרופא מוטל על כתפי המטופל. זאת ככל שהנזק הוא בעל קשר ישיר לחובת גילוי הנושאת רף גילוי מעבר לתחום הרפואה. המגמה והמסר הם ברורים: בתי המשפט אומרים כי החולה הוא זה שצריך ליידע את הרופא לגביי דרישות ומאפיינים מיוחדים כגון דת ואם לא עשה זאת, אין האחריות לנזק רובצת על כתפי הרופא. לגביי מגבלת 120 הימים: התבצעו מחקרים המעידים כי רוב הנשים המוסלמיות דווקא כן היו מפילות גם לאחר 120 ימים. זאת אילו הובא לידיעתן מידע הגורס שהן נושאות ברחמן עובר לא תקין. הממצאים העולים מן המחקרים מחזקים את הקביעה שהמטופל הוא זה שצריך לידע את הרופא בדרישות מיוחדות.. קל וחומר כי הרופא איננו אמור להניח הנחה בדבר 120 ימים כגבול לכלל הנשים המוסלמיות. עיקרון ההדדיות בגילוי מידע בין רופא למטופל הבהיר כי לא מצופה מרופא לספק חובת גילוי ברף גבוה. שיקולי מדיניות אף הובילו לכך שלא רק שאין חובה או ציפייה מן המטפל להניח הנחות על דתו של המטופל. למעשה נאסר על המטפל להניח הנחות לגביי אמונה דתית של המטופל, על פי מראה חיצוני, מגורים ומאפיינים נוספים אשר הם לא ודאיים.
לקריאה נוספת
1. נילי קרקו-אייל, "המשפט כאמצעי לשינוי חברתי, המקרה של דוקטרינת ההסכמה מדעת", בית-הספר למשפטים, המכללה למנהל.
2. שוקי שמר, שמוליק בן-יעקב, יוסי ווייס, ספר חוק זכויות החולה – המהפכה שטרם הושלמה, אוקטובר 2021.
3. זלמן נחמיה גולדברג, רשלנות רפואית, תחומין, עמודים 317–322, 1998-1999.
4. רויטל שטיינר, "רשלנות רפואית במעקב הריון: בין פטרנליזם לאוטונומיה בדגש על אי-רציונליות מובנית", בטאון ביו-אתיקה, עלון מספר 20, עמוד 39, מרץ 2020.
קלירווטר
קלירווטר (באנגלית: Clearwater) היא עיר בפלורידה שבארצות הברית. העיר היא הקטנה באזור מפרץ טמפה והיא ממוקמת במחוז פינלאס, מצפון-מזרח לטמפה וסיינט פיטרסברג. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-117,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, מועצת העיר מורכבת מחמישה חברים. החל משנת 2017 המחוז שאליו שייכת העיר מיוצג בבית הנבחרים האמריקני על ידי צ'ארלי כריסט מן המפלגה הדמוקרטית.
היסטוריה
בשנת 1835 צבא ארצות הברית בנה באזור זה בסיס על שמו של ויליאם הנרי הריסון. בשנת 1842 החלה התיישבות של חקלאים חמושים. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית מרבית מאזרחי העיירה נלחמו בצבא הקונפדרציה, דבר שהוביל להפצצות מצד סירות של צבא האיחוד.
בשנת 1888 הושלם קו הרכבת לעיירה אשר הוכרזה כעיר בשנת 1891. בתקופה זו גם גדל המוניטין התיירותי של המקום. בתחילת המאה ה-20 כבר התגוררו בקלירווטר כ-400 תושבים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם בסמוך לקלירווטר בסיס הכשרה של צבא ארצות הברית. אחד האיים הסמוכים לעיר אף הפך ליעד עבור תרגול הפגזות של חיל האוויר. נערכו הפסקות חשמל בעיר על מנת לבלבל הפצצות פוטנציאליות של האויב.
נוסחת הנקמה (סדרת טלוויזיה)
נוסחת הנקמה (ברוסית: «Фо́рмула мести») היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של סרגיי קורוטאייב, שצולמה בשנת 2019. שידור פרק הבכורה התקיים ב-21 באוקטובר 2019 בערוץ הראשון. הסדרה היא השישית בסדרת הסדרות על מייג'ור צ'רקאסוב ממחלק החקירות הפליליות, הכוללת את סדרת הטלוויזיה "מוסגז", "התליינית", "העכביש", "התן", "מבצע שטן", "קוצן נקוד" ו"מוסגז: מלכודת".
מגדל וורף טיימס סקוור
מגדל וורף טיימס סקוור (בסינית: 无锡九龙仓项目A塔; סינית מסורתית: 無錫九龍倉項目A塔) הוא גורד שחקים הנבנה בסגנון של אדריכלות מודרנית הממוקם בעיר וושי שבסין. המגדל הרב שימושי מתנשא לגובה של 339 מטר וכולל 68 קומות. בנייתו של המגדל אשר מתפרס על שטח של 280,000 מ"ר החלה בשנת 2011 והושלמה כעבור 3 שנים, בשנת 2014.
ורנר מייקל בלומנטל
ורנר מייקל בלומנטל (באנגלית: Werner Michael Blumenthal או W. Michael Blumenthal; נולד ב-3 בינואר 1926) הוא איש עסקים, כלכלן ופוליטיקאי יהודי אמריקאי יליד גרמניה, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר בשנים 1977–1979.
ב-1939, בגיל 13, נמלט בלומנטל מגרמניה הנאצית עם משפחתו, ונאלץ לעבור את שנות מלחמת העולם השנייה בגטו שאנגחאי הכבושה בידי היפנים עד 1947. לאחר מכן הוא הגיע לסן פרנסיסקו, שם עבד בעבודות מזדמנות שונות כדי לממן את השכלתו. הוא למד בקולג', ובסופו של דבר סיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטת פרינסטון עם תארים בכלכלה בינלאומית. במהלך הקריירה שלו היה היה פעיל הן בתחום העסקי והן בשירות הציבורי.
לפני שמונה לתפקיד בקבינט של הנשיא הנבחר קרטר, היה בלומנטל למנהל עסקי מצליח והחזיק במשרות בממשליהם של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון. כאיש ממשלו של קרטר, הוא סייע להוביל את המדיניות הכלכלית ולקח חלק בחידוש הקשרים עם סין. לאחר התפטרותו הוא היה ליושב הראש והמנהל הכללי של חברת ייצור החומרה "בורוז קורפוריישן", שהתמזגה והפכה לחברת "יוניסיס". לאחר מכן הוא שימש 17 שנים כמנהל המוזיאון היהודי בברלין המשוחזר. בלומנטל פרסם את הספרים "החומה הבלתי נראית" (The Invisible Wall, יצא לאור ב-1998) ו"מגלות לוושינגטון: זכרונות מנהיג במאה העשרים" (From Exile to Washington: A Memoir of Leadership in the Twentieth Century, יצא לאור ב-2013).
ילדות בגרמניה הנאצית
ורנר מיכאל בלומנטל נולד באורניינבורג שברפובליקת ויימאר (כיום במדינת ברנדנבורג שבגרמניה), כבנם של רוז ואלרי (לבית מרקט) ואוואלד בלומנטל. משפחתו הייתה משפחה יהודית ממעמד כלכלי צנוע שבבעלותה הייתה חנות בגדים. אבות אבותיו חיו באורניינבורג מאז המאה ה-16. לאחר חקיקתם של חוקי נירנברג של המפלגה הנאצית ב-1935, חשו בני המשפחה חשש לחייהם והבינו שעליהם להמלט מגרמניה. בלומנטל זכר את ליל הבדולח, סדרה של התקפות מתואמות נגד היהודים ורכושם שהתרחשה בכל רחבי גרמניה ב-9 בנובמבר 1938.
אנשי הגסטפו התפרצו לבית משפחת בלומנטל בבוקרו של אחד הימים ב-1938 ועצרו את האב מבלי לציין שום סיבה. אביו של בלומנטל נלקח לבוכנוואלד, אחד ממחנות העבודה הגדולים ביותר בגרמניה, שבו נרצחו בסופו של דבר כ-56,000 איש, רובם יהודים. אמו של בלומנטל מכרה בחופזה את רכוש המשפחה והצליחה להשיג את שיחרורו של בעלה. לא הייתה להם ברירה אלא למכור את חנות הבגדים שהייתה בבעלותם שנים רבות למנהלת החנות תמורת "שום דבר למעשה", אמרה אחותו הגדולה של בלונמטל, סטפני. היא נזכרה, "אימי בכתה - לא כל כך בגלל האובדן, אלא בשל התחושה של חוסר ההגינות של זה, שמישהי שהכשרנו לעבודה, ויכלה לפנות נגדנו, יכלה להשיג משהו שעבדנו עבורו כל כך קשה, עבור שום דבר".
פליט בשאנגחאי
בכסף המועט שנותר להם, רכשה אמו של בלומנטל כרטיסי נסיעה לשאנגחאי שבסין, עיר נמל חופשית שלא נדרשה אשרה כדי להיכנס אליה. המשפחה נמלטה מגרמניה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 על סיפון אוניית משא שנשאה נוסעים. הם לקחו עמם רק חפצים חיוניים, ולא הורשו לקחת עמם שום סכום של כסף. בלומנטל נזכר במסע: "מנאפולי הפלגנו דרך פורט סעיד, סואץ, עדן, בומביי, קולומבו, סינגפור, והונג קונג. כל אחד מהנמלים הללו היה חלק מהאימפריה הבריטית, ובאף אחד מהם לא הותרה כניסת פליטים יהודים".
עם הגעתם צופה מהם להישאר לזמן קצר בלבד, בהנחה שהם יוכלו להמשיך לארץ בטוחה יותר. בכל אופן, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כבשה יפן את שאנגחאי, ומשפחת בלומנטל רותקה לגטו שאנגחאי יחד עם 20,000 פליטים יהודים אחרים במשך שמונה השנים הבאות.
בלומנטל חווה עוני כבד ורעב בעת שהותו בגטו, ולעיתים קרובות ראה גוויות ברחובות. "זה היה בור שופכין", הוא אמר. הוא הצליח להשיג עבודת ניקיון במפעל כימי והרוויח סכום של דולר אחד לשבוע, ששימש לקניית אוכל למשפחה.
לימודיו של בלונמטל התנהלו באופן אקראי, ולחץ ההישרדות גרם להוריו להתגרש. אף על פי כן, הוא הצליח ללמוד אנגלית בתקופה הקצרה בה למד בבית ספר בריטי, ולמד לדבר מעט סינית, צרפתית ופורטוגזית במהלך תקופות אחרות שם.
עם תום המערכה באסיה בקיץ 1945, נכנסו כוחות אמריקאים לשאנגחאי. בלומנטל מצא עבודה כעוזר מחסנאי עבור חיל האוויר של ארצות הברית, שבה הוא הפיק תועלת מידיעת השפות שלו. ב-1947, לאחר מאמצים רבים שלו ושל אחותו להשיג אשרה לקנדה, הם קיבלו בסופו של דבר אשרה לארצות הברית.
לימודים
עבודתו הראשונה של בלומנטל במשרה מלאה הייתה כפקיד גביה ב"חברת הביסקוויטים הלאומית" בשכר של 40 דולר לשבוע. בהמשך הוא החל ללמוד בקולג' העירוני של סן פרנסיסקו ופרנס את עצמו בעבודה במשרה חלקית, כולל כנהג משאית, מפעיל מעלית בלילה, מנקה שולחנות במסעדה וכרטיסן בקולנוע. הוא גם עבד בבית חרושת לשעווה, שם הוא מילא "כוסות נייר קטנות בשעווה" מחצות הלילה ועד 8 בבוקר.
באותה תקופה הוצעה לו מלגת לימודים בבית הספר ללימודים בינלאומיים וציבוריים של אוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי. ב-1953 הוא סיים שם לימודי תואר שני בלימודים מנהל ציבורי וב-1956 הוא סיים לימודי תואר דוקטור בכלכלה. נושא התזה של בלומנטל היה "ניהול יחסי העבודה בתעשיית הפלדה הגרמנית, 1954-1947". לפרנסתם, עבדה רעייתו כמזכירה ובלומנטל לימד כלכלה בפרינסטון בשנים 1954–1957. הוא גם עבד כבורר ביחסי עבודה עבור מדינת ניו ג'רזי בשנים 1955–1957.
קריירה
ב-1957 סיים בלומנטל את עבודתו בפרינסטון והחל לעבוד בחברת Crown cork לייצור פקקים לבקבוקים, שם הוא המשיך לעבוד עד 1961 והתקדם עד לדרגת סגן נשיא ומנהל החברה.
ב-1961 היה בלומנטל כבר חבר רשום במפלגה הדמוקרטית. הוא עבר לוושינגטון די. סי. בעקבות השבעתו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, שם הוצעה לו משרה על ידי הדיפלומט ג'ורג' בול כסגן עוזר מזכיר המדינה לעניינים כלכליים ועסקיים. הוא קיבל את ההצעה ועבד במחלקת המדינה עד 1967 כיועץ לענייני סחר לנשיא קנדי, ולאחר רציחתו, כיועץ לנשיא לינדון ג'ונסון.
ב-1967 עזב בלומנטל את השירות הממשלתי כדי להצטרף לחברת בנדיקס, חברה לייצור והנדסה בהתמחות בחלקי חילוף לרכבים, אלקטרוניקה וחלל. לאחר חמש שנים הוא מונה ליושב הראש והמנהל הכללי שלה והמשיך לעבוד בחברה עשר שנים נוספות. כאשר הוא החל לעמוד בראש החברה היא נחשבה בוול סטריט כחברה מקרטעת. לאחר חמש שנים בהם הוא שימש כיושב ראש החברה, היא כמעט והכפילה את מכירותיה לכמעט 3 מיליארד דולר, וב-1976 דירגה אותה דן אנד ברדסטריט כ"אחת מתוך חמש החברות הטובות בארצות הברית".
מזכיר האוצר של ארצות הברית
בלומנטל נפגש לראשונה עם קרטר ב-1975, בפגישה של ועד השלישייה ביפן. לאחר מכן הזמין אותו קרטר לביתו ביודעו על כישרונתיו כמנהל עסקי ואיש משא ומתן מצליח, והוא ידע שבלומנטל ייתן לו ייעוץ כלכלי מבוסס. בלומנטל נזכר בימים אלו, "רשימת אנשי העסקים של המפלגה הדמוקרטית אינה ארוכה יותר מדי". בהסכמתו לקבל את התפקיד, ירדה הכנסתו מ-473,000 דולר ל-66,000 דולר לשנה. הוא גם השתעשע מהאירוניה של קריאת כותרת עיתון גרמני, "ברלינאי יהיה מזכיר האוצר החדש של קרטר".
בכל אופן, כמזכיר האוצר הוא מעולם לא נעשה חבר "החוג הפנימי" של קרטר, ותחומי האחריות שלו מעולם לא הובהרו עד תומם, כותב ההיסטוריון ברטון אירה קאופמן. אף על פי שהוא היה ליושב ראש קבוצת המדיניות הכלכלית (EPG) של קרטר, והיה לפקיד המדיניות הכלכלית הבכיר של קרטר, הוא עדיין לא היה יכול למפות את המדיניות הכלכלית או להיות מוכר כדובר הראשי של הממשל בענייני הכלכלה. הוא עמד על כך שהוא יחלוק את התפקיד עם הקרובים יותר אל הנשיא, מה שגרם למבוכה בקרב אלה שצפו במתרחש מבחוץ ולהחלשת יעילותו של בלומנטל.
בלומנטל לקח חלק פעיל במאבק באינפלציה, שעלתה מ-7% בתחילת 1978 ל-11% עד לסתיו של אותה שנה. בקיץ 1979 הגיע שיעור האינפליה ל-14% ושיעור האבטלה בכמה ערים הגיע לכמעט 25%. רוב הנתונים הללו היו קשורים להעלאת מחירי הנפט על ידי אופ"ק. באותה התקופה היה הדולר למטרה לאחת מהספקולציות המוניטריות הגדולות ביותר בהיסטוריה שבוצעה על ידי מדינות כמו גרמניה ויפן, שערך המטבעות שלהן עלה באופן מהיר בהשוואה לדולר.
בפברואר 1979 ייצג בלומנטל את ארצות הברית בביקור הראשון של חבר קבינט אמריקאי בסין בעקבת ההכרה הרשמית של ארצות הברית בממשלתה הקומוניסטית. עד לאותה עת, רוב המומחים האמריקאים לענייני סין מעולם לא ביקרו בה, והאירוע היה כה ראוי לפרסום, עד שעשרים עיתונאים התלוו לבלומנטל ולצוותו. השנים בהן חי בלומנטל בשאנגחאי נחשבו לגורם חשוב בהחלטת ההנהגה הסינית להזמינו לביקור במקום נציג של מחלקת המדינה. מסעו של בלומנטל היה מוצלח, מציין הביוגרף ברנרד כץ. בלומנטל שב לסין בחודש שלאחר מכן לפתיחת שגרירות ארצות הברית שם. הוא הסביר:
בלומנטל עשה שימוש בחלק מנאומו, חלקו הניכר בסינית, כדי להעביר למנהיגות הסינית את דאגתה של ארצות הברית בנוגע לפלישה הסינית לווייטנאם שבוע קודם לכן. הוא ביקש מהם להסיג את כוחותיהם "מוקדם ככל האפשר", שכן הפלישה נשאה בחובה "סכנה למלחמות רחבות יותר". הסינים התרשמו במיוחד מנאומו של בלומנטל ואף על פי שהשפעת הנאום לא הייתה ידועה, נסוגו הכוחות הסינים שבועות מספר לאחר ביקורו.
ביולי 1979 התווה הנשיא קרטר את הצעדים לטיפול במשבר הכלכלי והאנרגטי של האומה, ובאותה עת הוא ביקש מחברי הקבינט שלו, כולל בלומנטל, להתפטר. 23 אנשי ממשל בכירים נוספים פוטרו גם הם.
לאחר התפטרותו
לאחר התפטרותו הצטרף בלומנטל ב-1980 ל"בורוז קורפוריישן" כסגן יושב ראש החברה, ושנה לאחר מכן הוא היה ליושב הראש שלה. לאחר מיזוג החברה עם "תאגיד ספרי" היא הייתה ב-1986 לתאגיד יוניסיס, ובלומנטל היה ליושב הראש והמנהל הכללי שלו. הוא המשיך לעבוד ביוניסיס עד 1990, אז התפטר לאחר כמה שנים של הפסדים כדי להיות שותף בלאזרד, בנק השקעות בניו יורק. כשעמד לרשותו יותר זמן חופשי, הוא לימד כלכלה בפרינסטון.
ב-2008 נבחר בלומנטל כנציג לוועידת המפלגה הדמוקרטית ותמך במועמדותו של ברק אובמה.
באפריל 2016 היה בלומנטל אחד משמונה מזכירי האוצר לשעבר שקראו לממלכה המאוחדת להישאר חברה באיחוד האירופי לקראת משאל העם של יוני אותה שנה.
המוזיאון היהודי בברלין
ב-1997 היה בלומנטל למנהל המייסד של המוזיאון היהודי בברלין. עבודתו שם החלה בדצמבר אותה שנה, כאשר הוא קיבל על עצמו את הזמנתה של עיריית ברלין להיות הנשיא והמנהל הכללי של המוזיאון. המוזיאון נוסד מלכתחילה ב-1933, אך ב-1938 נסגר על ידי המשטר הנאצי. המוזיאון המשוחזר כולל תצוגות המתעדות אלפיים שנים של ההיסטוריה של יהדות גרמניה, שהייתה טרגית בזמנים מסוימים, כולל השואה, והוא המוזיאון היהודי הגדול ביותר באירופה. בלומנטל המשיך לנהל את המוזיאון עד 2014. השלמת בניית המוזיאון ופתיחתו ב-2001 נזקפו לזכותו של בלומנטל. המיזם משך תשומת לב משמעותית בגרמניה ומחוצה לה. ב-1999 וב-2006 הוענקו לבלומנטל מדליות מטעם ממשלת גרמניה עבור פועלו.
חיים אישיים
מנישואיו הראשונים נולדו לבלומנטל שלוש בנות: אן, ג'יל וג'יין. כיום הוא מתגורר בפרינסטון, ניו ג'רזי עם רעייתו ברברה, שאיתה הוא הביא לעולם בן אחד, מייקל.
רוני חפר
רוני חפר (נולד ב-15 באוקטובר 1965) הוא סופר ילדים ומאייר ישראלי.
ביוגרפיה
רוני חפר נולד בתל אביב בשנת 1965. למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בעירו, ובתיכון למד במגמת אדריכלות בבית הספר אורט טכניקום גבעתיים. כל ילדותו התבלט בכישרון הציור שלו ונמשך במיוחד לתחום הקריקטורה והאיור ההומוריסטי. בצבא שירת כלוחם קרבי בחיל התותחנים, ולאחר שחרורו למד עיצוב גרפי באקדמיה "בצלאל" בירושלים.
עם סיום לימודיו החל לעבוד כארט דירקטור במשרד הפרסום בינג ליניאל (עם הקופירייטרים אז והסופרים היום אשכול נבו ואורי לברון) ובהמשך עבד במשרדי פרסום נוספים, ביניהם אריאלי פובליסיס. בשנת 2002 עזב את תחום הפרסום והחל לעבוד כמעצב גרפי עצמאי, ובמקביל הוציא לאור את ספרו הראשון "האוצר של צ'מבלו". בשנת 2010 עזב את תחום העיצוב והחל להתמסר לכתיבה ואיור של ספרי ילדים ולמפגשי סופר בבתי ספר, גנים וספריות ברחבי הארץ.
מקיים מפגשי סופר בבתי ספר, גני ילדים וספריות ברחבי הארץ. ספרו הראשון, "האוצר של צ'מבלו", זכה אף לגינת סיפור בחולון ולאפליקציה בהוצאת "עברית".
חיים אישיים
חפר נשוי למיכל ואב לשניים, ומתגורר במושב זיתן שבסמוך לנתב"ג.
ספריו
ספריו (כולם בהוצאת כתר):
Govmap
Govmap (בשמה המלא - Govmap אתר המפות הממשלתי) היא מערכת מידע גאוגרפית ישראלית וממוחשבת המאפשרת ניהול, אחזור וניתוח מידע גאוגרפי תוך שילוב תכנים ממספר שכבות מידע.
רוב המידע הגאוגרפי באתר מוגבל ברמה הלאומית, ומטרת המערכת היא "שיתוף האזרח במידע ממשלתי וציבורי".
אתר המפות מכיל שימושים רבים הכוללים: הצגת רחובות, כתובות, מוסדות וכו'; מדידת שטחים, אורכים והיקפים; תצלומי לוויין לאורך זמן; ועוד. כמו כן, מתקני ביטחון ותשתית מדינתיים מטושטשים או מוסתרים בתצלומי הלווין באתר.
בנו (פירושונים)
{{פירושונים|
מונאג'ים באשי
מונאג'ים באשי (בערבית: منجم باشي; בטורקית: Müneccimbashi, Müneccimbasi, Munejjimbashi או Munejjim-bashi) היה התואר שניתן לאסטרולוג החצר הראשי באימפריה העות'מאנית. התואר ניתן ברצף מהמאה ה-15 ועד להתפרקות האימפריה. הסולטאן העות'מאני באיזיד השני, שהיה חובב אסטרולוגיה, ייסד את משרת אסטרונום החצר, שתפקידו היה להכין לוחות קלנדריים (תקווים) ולקבוע את המועדים המתאימים מבחינה אסטרולוגית לקיום פעולות מיוחדות. גם תחת השושלת הספווית באיראן התקיימה משרת המונג'ם-באשי, עליו היו מוטלות המשימות הבאות: קביעת מועדים לאירועים חשובים, כתיבת "מפה אסטרולוגית" לשליט (בלידתו ומדי שנה), רישום צווים מלכותיים, חיזוי מאורעות אסטרונומיים.
דיאדורה
דיאדורה (באיטלקית: Diadora) היא יצרנית איטלקית של נעליים, ציוד ובגדי ספורט עבור ענפי ספורט שונים: כדורגל, טניס, רוגבי, ציוד רכיבה על אופניים, ריצה ואתלטיקה. משרדי החברה הראשיים נמצאים בעיר קיירנו די סן מרקו, שבפרובינציית טרוויזו, איטליה, אך גם בעלת משרדים בארצות הברית, הונג קונג, ספרד ובריטניה.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1948 על ידי מרסלו דניאלי והוכרה כחברה לייצור נעליים עבור טיפוס הרים.
בזכות טיב מוצריו הפכה חברתו לשם מוכר ברחבי השוק האיטלקי.
בשנות ה-60 של המאה העשרים החלה דיאדורה לייצר ציוד סקי, נעליים וסרבלי עור לאופנוענים.
באמצע שנות ה-70 סימנה דיאדורה את דריסת הרגל הראשונה שלה בעולם הכדורגל לאחר שהחלה בהתקשרות עם שחקן הכדורגל האיטלקי רוברטו באטגה שייעץ לחברה. בהמשך החלה בהתקשרות גם עם שחקנים נוספים ובהם: גיז'רמו וילאס, מרטין מאליגן ושחקן הטניס ביורן בורג. בזכות שיתופי הפעולה הרבים והציוד הטכנולוגי המתקדם של החברה, הפכה דיאדורה למותג משמעותי בשוק העולמי והאמריקאי.
בשנות ה-80 הרחיבה את פעילותה בייצור מוצרים לענפים חדשים: אופניים, כדורסל, כדורעף, מרוצי מכוניות ואיגרוף.
ב-30 ביוני 1998, רכשה דיאדורה את חברת Invicta, חברה המתמחה בציוד לאתלטיקה.
בשנת 2000 חתמה על חוזה עם מועדון הכדורגל שפילד וונסדיי, אנגליה.
בשנת 2007 חתמה על חוזים עם מועדון הכדורגל דינמו זאגרב, קרואטיה. מועדון הכדורגל מכבי נתניה, ישראל. ומועדון הכדורגל בית"ר ירושלים, ישראל. חוזים שנמשכו עד שנות ה-2000 המאוחרות.
בשנת 2008 חתמה דיאדורה על מיזם משותף עם חברת Win Hanverky והקימו חברה חדשה Winor International Company Limited שתהיה בעלת זכויות על המותג "דיאדורה" בסין, הונג קונג, ומקאו כדי שתוכל לייצר, לעצב ולשווק את מוצרי דיאדורה במדינות אלה ובשוק האסייתי.
ביוני 2009, נרכשה השליטה בחברה על ידי מריו מורטי פולגטו, המייסד והיו"ר של חברת Geox האיטלקית.
כיום נחשבת "דיאדורה" לאחת החברות המובילות בעולם בייצור בגדי ונעלי ספורט וציוד ספורט מתקדם. בעלת הכנסות של יותר מ-300 מיליון יורו בשנה ובעלת הסכמי חסות עם שחקני כדורגל מפורסמים בעבר ובהווה ובהם: פרנצ'סקו טוטי, רוי קין, ג'ורג' וואה, רוברטו באג'ו, ג'וזפה סיניורי ואנטוניו קסאנו.
דר גולן
דר גולן (באנגלית: Dar Golan) (נולד ב-20 בנובמבר 1983 באשדוד, ישראל) הוא מעצב גרפי, אמן ומוזיקאי.
ביוגרפיה
גולן נולד בשם דר יעקב גולן ב-20 בנובמבר 1983 בעיר אשדוד שבישראל. דר הוא בנם השלישי מבין ארבעת ילדיהם של לינה ומשה גולן. אמו, לינה גולן, היא אמנית בינלאומית המוכרת בעיקר מתחום הציור. האב, משה, הוא מהנדס אשר ניהל מספר מסעדות ובתי קפה. אחיו הבכור, אלעד, הוא מהנדס תוכנה. אח נוסף הוא המלחין והיוצר ניב גולן ואחיו הצעיר, תום גולן הוא מתופף (לשעבר בלהקת סטנגה) ומתכנת.
פעילות מוזיקלית
ב-1999 הקים גולן, יחד עם שלושה חברים מספסל הלימודים, להקה בשם "אלרגיה", הלהקה התאפיינה בשירים הומוריסטיים בעברית והופיעה בעיקר באשדוד ובסביבה. עד שנת 2003 כל חברי הלהקה, פרט לדר, התחלפו ושמה של הלהקה השתנה לסטנגה.
ב-2009 הוחתמה סטנגה על חוזה הקלטות מלא על ידי חברת התקליטים אן אם סי, וחברה למפיק יפתח שחף (היהודים), לטובת הקלטת דיסק ראשון. הלהקה הוציאה שני סינגלים ("בואי כפרה" ו"טרנזיסטור"), הסינגלים התקבלו יפה ברדיו אך לא לאורך זמן.
ב-2011 נפרדות דרכיהן של סטנגה ואן אם סי. הלהקה הודיעה על הפסקת פעילות.
אמנות ועיצוב גרפי
לאורך כל התקופה בה פעלה להקת סטנגה, היה גולן אמון גם על הצד הוויזואלי שלה. גולן יצר שפה גרפית ייחודית ללהקה ושילב אותה בפוסטרים להופעות, קליפים, חולצות, עטיפת האלבום וסינגלים.
לאחר פירוק הלהקה החל גולן לפתח את קריירת העיצוב ואף למד במשך שנתיים באחד מבתי הספר הגבוהים לאמנות ועיצוב. בו זמנית החל לעצב שפות ויזואליות ללהקות אחרות מהארץ ומחו"ל.
בשנת 2011 ו-2012 זכה להשתתף בתערוכות של "טמבור" ועמותת "לצאת מהקופסה" ואף השתתף מספר פעמים בפרויקט "הגלויה הסודית" של יריד "צבע טרי".
בשנת 2014 זכה גולן במקום הראשון בתחרות העיצוב הבינלאומית QuadAward בקטגוריית פרינט ובמקום השני בקטגוריית עיצוב לוגו.
חייו האישיים
ב-2014 התחתן עם המעצבת הגרפית מעיין סרדה ובשנת 2016 נולד בנם הבכור. הם מתגוררים בתל אביב.
גולן מנהל חנות אונליין שבה הוא מוכר את יצירותיו.
רכס דרורי (אנטארקטיקה)
רכס דרורי או מצוק דרורי (באנגלית: Drury Ridge) הוא רכס המכוסה בעיקרו שלג. הרכס ממקום ממערב לפסגת נלסון, ברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,285 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם דייוויד ל. דרורי (David L. Drury), שהיה מטאורולוג מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בתחנת אלזוורת' בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1959 – 1960 ובחורף האנטארקטי 1961.
טמבקוי
טמבקוי (שם מדעי: Colossoma macropomum) הוא מין יחיד בסוגו של דג מים מתוקים גדול החי בנהרות אמריקה הדרומית (ובייחוד בברזיל) לרבות האמזונאס והאורינוקו ואחד מהדגים הגדולים ביותר במים מתוקים.
טמבקוי שייך למשפחת הפיראניים שבסדרת החריתאים והוא קרוב משפחה רחוק של הפיראנות התוקפניות. אך בניגוד אליהן הוא ניזון מפירות, רגוע אך גדול ממדים - אורכו מגיע עד 1 מטר ומשקלו עד ל-40 ק"ג. הוא המין הגדול ביותר במשפחת הפיראניים. הוא שייך לקבוצת דגי הפאקו, הדומים לפיראניה ובעלי שיניים דומות לשיני אדם.
דג זה בעל ראש מעוגל עם עיניים שקועות, מצח מוגבה וגב מגובנן והסנפירים קצרים. הוא נושם בעזרת הזימים אבל כשחסר חמצן במים הוא יכול לנשום אוויר באמצעות העור הלח שלו.
דג זה כמעט לגמרי צמחוני וניזון בנהרות וכן ביערות מוצפים מפירות וזרעים שנפלו למים ועוזר להפיץ את הזרעים בתוך היערות. הצעירים ניזונים גם מחרקים, רכיכות ומעלים.
בן רייכרט
בן רייכרט (נולד ב־4 במרץ 1994) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל ניר רמת השרון.
קריירה
רייכרט החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל תל אביב, וכשהיה בן 13 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה. כשהגיע לגיל 17 עבר לקבוצת הנוער של הפועל רמת השרון, וב-18 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 לעירוני קריית שמונה במסגרת המחזור האחרון של ליגת העל. בעונת 2013/2012 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת של המועדון, וכבש שלושה שערים ב-29 הופעות בליגת העל, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-5 במרץ 2014 ערך רייכרט את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות מול. בסך הכל ערך רייכרט 9 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וב-26 במרץ 2015 כבש את שערו היחיד בנבחרת, במשחק ידידות מול הנבחרת הצעירה של.
לקראת עונת 2014/2015 חתם רייכרט על חוזה לארבע שנים במכבי תל אביב. עם הצטרפותו למועדון ספג קללות ושריקות בוז מחלק מאוהדי הקבוצה, לאחר שבצעירותו הזדהה כאוהד היריבה העירונית הפועל תל אביב, ועדויות לכך נותרו בעמוד הפייסבוק שלו, בו התבטא נגד מכבי. רייכרט כבש שער אחד בגביע הטוטו ושער אחד בגביע המדינה, אך לא זכה לדקות משחק רבות בליגה, ובסוף חלון ההעברות של ינואר 2015 הושאל להפועל תל אביב, כחלק מעסקה שבה עבר גילי ורמוט למכבי. גם מעברו להפועל התקבל בתחושות מעורבות אצל אוהדיה של קבוצה זו, שהתנגדו לעסקה שבה רייכרט ישפר את יכולותיו במדי הפועל ואחר כך יחזור למכבי כשחקן טוב יותר. פרשה נוספת בה היה מעורב במהלך עונה זו הייתה כשנפל קורבן לסחיטה באיומים בשל חובות של אביו. ב-7 בפברואר 2015 ערך רייכרט את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל רעננה באצטדיון בלומפילד. שבועיים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. בסך הכל כבש רייכרט שני שערים בעשר הופעות בליגה עד תום העונה.
לקראת עונת 2015/2016 חזר רייכרט למכבי תל אביב, אך לאחר מספר ימים החליט שלא להגיע לאימוני הקבוצה, ולא יצא למחנה האימונים שלה באוסטריה. הוא פנה בתביעת בוררות נגד מכבי תל אביב בבקשה לשחררו מהקבוצה, אך בטרם הסתיים הליך הבוררות, סיכמה מכבי תל אביב על העברתו של רייכרט להפועל תל אביב תמורת כמיליון אירו, והוא חתם על חוזה לחמש שנים במועדון. בעונה זו ערך רייכרט 30 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שני שערים בגביע המדינה. בעונת 2016/2017 ערך 33 הופעות בכל המסגרות, וכבש שער אחד בהפסד 1–2 לבית"ר ירושלים בליגת העל. במהלך העונה נכנסה הקבוצה להליך של פירוק, ובסופה ירדה לליגה הלאומית.
ב-9 ביוני 2017 חתם רייכרט לארבע עונות בקבוצה הבלגית זולטה ורכם. רייכרט לא הצליח להשתלב במועדון ולא שותף במשחקי הקבוצה בליגת העל הבלגית, וב-31 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל לקבוצת הפועל עכו, במדיה ערך עשר הופעות עד תום העונה וירד עמה לליגה הלאומית.
ב-5 באוגוסט 2018 הושאל לעונה אחת למועדון ספורט אשדוד. בעונת 2018/2019 כבש במדיה שער אחד ב-18 הופעות ליגה, ובסופה שוחרר מזולטה ורכם ונותר ללא קבוצה.
ב-16 באוקטובר 2019 חזר רייכרט לקדנציה שנייה בהפועל רמת השרון מהליגה הלאומית, ושיחק במדיה שלושה חודשים בהם ערך עשר הופעות וכבש שני שערים. ב-12 בינואר 2020 חזר לליגת העל וחתם עד תום העונה בהפועל כפר סבא, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-1 בפברואר 2022 חתם בבני יהודה תל אביב.. ב-14 ביוני חתם בהפועל ניר רמת השרון.
חוסה לואיס מוראלס נוגאלס
חוסה לואיס מוראלס נוגאלס (בספרדית: José Luis Morales Nogales; נולד ב-23 ביולי 1987) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בויאריאל.
קריירה
מוראלס, יליד מדריד, שיחק כדורגל חובבני עוד בשנות ה-20 לחייו בקבוצות פרלה ופואנלברדה, במדיה כבש 20 שערים וסיים עמה במקום השמיני בליגה הרביעית.
ב-1 ביולי 2011 הצטרף ללבאנטה ב'. ב-17 באפריל 2013 חתם לשנתיים בקבוצה הבכירה של המועדון.
מוראלס הושאל לאייבר מליגת המשנה ב-30 ביולי 2013.
הוא שיחק את משחקו הראשון ככדורגלן מקצועי ב־18 באוגוסט בניצחון 2–1 על ריאל חאאן. הוא כבש את השער הראשון שלו ב־27 באוקטובר, בניצחון 2–0 על ברצלונה אתלטיק, וסייע לקבוצה להעפיל ללה ליגה לראשונה בתולודתיה.
לאחר שחזר ללבאנטה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב־30 באוגוסט 2014 בהפסד 3–0 לאתלטיק בילבאו. הוא כבש את השער הראשון שלו בלה ליגה ב־4 באוקטובר, בתיקו 3–3 נגד קבוצתו לשעבר, אייבר.
ב-24 ביוני 2022 חתם לשנתיים בויאריאל. ב-13 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–3 על ריאל ואיאדוליד. ב-4 בספטמבר כבש שער ראשון, בניצחון 0–4 על אלצ'ה.
תל דובר
תקופות קדומות
השרידים המוקדמים ביותר באתר שייכים לתרבות ואדי רבה, משלהי תקופת האבן. השרידים כוללים בור מוקף אבנים, כלי חרס וכלי צור. ממצאים נוספים מהתקופה הכלקוליתית נתגלו באתר. מתקופת הברונזה המאוחרת (1550-1200 לפנה"ס) נמצאו קירות של מבנה ציבורי גדול, וחרסים האופניים לאזור. בין השאר נתגלו כלים מקפריסין, צלמית של אישה האוחזת בתף מרים, וחותם גליל. בתקופת הברזל התקיים באתר יישוב ממנו נמצאו קירות של מבנים שחלקם איתנים. נמצאו גם מספר מבנים עגולים אשר שימשו כאסמי תבואה. באתר נתגלו אתרי קבורה רבים, של אנשים מכל המינים והגילאים. הקברים כללו מנחות הכוללות כלים יוקרתיים הכוללים כלי חרס, כלי ברונזה, חרב מברזל וחרפושית. את רוב כלים שנמצאו בקברים ניתן לתארך למאה ה-11 לפנה"ס (תקופת הברזל המוקדמת), אך קבר אחד אשר נבנה בשלב מאוחר יותר, מתוארך למאה ה-8 לפנה"ס (תקופת הברזל המאוחרת).
התקופה הרומית והביזנטית
בתקופה ההלניסטית התקיים במקום יישוב דל ונמצאו קירות ורצפות אשר הוקמו על מדרגות שנחצבו במדרון כמו גם מספר כלי חרס מיובאים. האתר המשיך להתקיים בתקופה הרומית וזמנו נקבע בין השנים 75 לפני הספירה ו-306 לספירה, כבר במרוצות התקופה הרומית. אוכלוסיית היישוב גדלה משמעותית והוא הפך לעיירה משגשגת. הסבר אפשרי לצמיחה הוא בריחתם של יהודים מיהודה לאחר כישלון מרד בר כוכבא. לצד מבני המגורים נבנו גם מבני ציבור ובין המכלול שנמצא היו כלים שנעשו במחרטה וכלי מדידה. לעיירה נבנתה בתוכנית ברורה, של רחוב ראשי ממנו יוצאים רחובות משניים גם נראה כי היה רחוב אחד מעין טיילת על גדות נהר הירמוך, עם כי לא נכלל בשטח החפירה. אחד הרחובות שנתגלו היה רחב ובצדדיו מבנים קטנים אשר היוו ככל הנראה חנויות. מתחם אשר נמצא במרכז שטח החפירה שימש ככל הנראה כטחנת קמח. גודלו של מתחם זה, כמו גם היעדרם של מתקנים אחרים, מעיד על כך שכלכלת העיירה התבססה על טחינת קמח. רמת שימור המבנים גבוהה, וחלקם שרדו עד לגובה של שני מטרים ויותר. חלק מהמבנים כללו קומה נוספת, כך למדו החוקרים מהמדרגות שנמצאו בהם. נראה כי העיירה הזאת חרבה ברעידת אדמה שהכתה את האזור בשנת 306. היישוב הוקם מחדש בין סוף המאה ה-4 ותחילת המאה ה-5, אך היה קטן משמעותית מהיישוב הקודם. נראה כי התושבים שיפצו את המבנים ההרוסים ועשו בהם שינויים. בתקופה הביזנטית היה התקיים היישוב בעיקר בין המאה ה-6 למאה ה-7, ונבנה בו מבנה רחב. במרכזו חצר שממדיה 20 על 10 מטר, המוקפת בחדרים. בין החדרים היו חדרים ארוכים אשר שימשו כאורוות. נמצא גם מגדל רבוע שממדיו 10 על 10 מטרים, בצידו הדרומי של במבנה. נראה כי שימש המבנה למטרה צבאית, אולי כדי לשמור על הדרך החשובה לעיר דמשק שמצפון.
התקופה המוסלמית המוקדמת והתקופה הממלוכית
בתקופת שלטון בית אומיה (סוף המאה ה-7 ועד אמצע המאה ה-8) נעשה שימוש חוזר במבנה הצבאי. היישוב שרד את רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 749. בתקופת שלטון בית עבאס (עד המאה ה-11) נעשו שיפוצים רבים לבניין המרכזי. במקביל, נעשה שימוש חוזר במבנים מהתקופות הרומיות והביזנטיות. בחפירה ב-1997 לא נמצאו שרידים מהתקופה הצלבנית. בתקופה הממלוכית היה באתר יישוב דל שכלל מספר מכלאות שהשתרע על כל שטח החפירה.
גרהרד ברגר
גרהרד ברגר (באנגלית: Gerhard Berger, נולד ב-27 באוגוסט 1959) הוא נהג מרוצים אוסטרי לשעבר שהתחרה במשך 14 עונות בפורמולה 1. במהלך הקריירה השתתף ב-210 מרוצים, בהם השיג עשרה ניצחונות, 48 פודיומים, 12 זינוקים מהפול פוזישן ו-21 הקפות מהירות. ברגר היה חברו לקבוצה של איירטון סנה ושותפו לזכייה באליפות היצרנים בשנים 1990 ו-1991.
בין השנים 2006 עד 2008 החזיק ב-50 אחוז מקבוצת טורו רוסו שהתחרתה באליפות.
קריירה
ברגר החל להתחרות בפורמולה 1 במהלך עונת 1984 והתחרה בארבעה מרוצים עבור קבוצת ATS. כשבוע לאחר סיום העונה ניצלו חייו לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים קשה. ברגר נהג ברכבו בגבעות שליד זלצבורג, כאשר רכב פגע בו במהירות מאחור וגרם לרכבו להדרדר מעבר לצוק. כתוצאה מהתאונה הועף מהרכב דרך החלון האחורי. למזלו, זמן קצר אחרי התאונה עברו במקום שני רופאים המתמחים בפציעות גב. הרופאים זיהו מיד את הפגיעות בצוואר ומספר שברים ודאגו שלא להזיז אותו ממקומו. לאחר שעבר ניתוח חירום ותקופת החלמה שב לאיתנו וחזר להתחרות. עונה לאחר מכן עבר להתחרות עבור קבוצת Arrows הבריטית. שלדת הרכב בו נהג לא הייתה תחרותית מספיק ולא איפשרה לנצל את כל היכולות של מנוע הב.מ.וו בו עשה שימוש. את העונה סיים במקום העשרים, כשהוא צובר שלוש נקודות שהושגו בשני המרוצים האחרונים של העונה. הפריצה הגדולה החלה בעונת 1986 לאחר שעבר להתחרות עבור קבוצת בנטון. במרוץ השלישי בעונה השיג את הפודיום הראשון בקריירה, כשסיים במקום השלישי בגרנד פרי של סן מרינו. ברגר רשם לעצמו שם של נהג מהיר, כאשר בגרנד פרי באיטליה הגיע ל-351.22 קמ"ש, המהירות הגבוהה ביותר שהשיג נהג במהלך העונה. בגרנד פרי מקסיקו רשם את הניצחון הראשון בקריירה, ניצחון שהיה גם הראשון בתולדות בנטון.
במקביל לתחרויות בסבב הפורמולה השתתף גם באליפות אירופה למכוניות טורינג ואף זכה במרוץ הסיבולת המפורסם בספא, בלגיה.
1987-1989: פרארי
בעונת 1987 חתם ברגר בקבוצת פרארי ונהג לצידו של מיקלה אלבורטו. בשל בעיות טכניות רבות ברכבו נאלץ לפרוש במהלך העונה מתשעה מרוצים, אך הצליח לנצח בשני המרוצים האחרונים של העונה. עונת 1988 התנהלה בשליטה מלאה של קבוצת מקלארן - נהגי הקבוצה אלן פרוסט ואיירטון סנה ניצחו 15 מתוך 16 מרוצים. ברגר היה הנהג היחיד שהצליח לפגוע בהגמוניה של מקלארן, כשניצח בגרנד פרי האיטלקי. ברגר היה גם הנהג היחיד שלא מקבוצת מקלארן שזינק מפול פוזישן במהלך העונה, כשזינק ראשון בגרנד פרי בסילברסטון.
לקראת עונת 1989 הצטרף לקבוצה נייג'ל מנסל במקומו של אלבורטו. תיבת הילוכים חצי-אוטומטית שהותקנה ברכבי פרארי הפכה אותם למהירים מאוד, אך גם גרמה לבעיות מכניות רבות. במהלך המרוץ השני בעונה היה מעורב בתאונה קשה לאחר שהתנגש בקיר במהירות 290 קמ"ש. בעקבות ההתנגשות הסתובב הרכב על המסלול מספר פעמים ואז החל לבעור. ברגר סבל מכוויות בידיו ושברים בצלעות, פגיעות שמנעו ממנו להשתתף בגרנד פרי של מונקו. הבעיות המכניות ברכב מנעו ממנו מלסיים את רוב מרוצי העונה, והמרוץ הראשון אותו סיים בהצלחה היה הגרנד פרי האיטלקי, שהיה המרוץ השנים עשר בעונה. ברגר השיג ניצחון בפורטוגל וסיים במקום השני בספרד, לפני שנאלץ לפרוש משני המרוצים האחרונים בעונה. בסיום העונה הודיע פרוסט על עזיבתו את קבוצת מקלארן וברגר תפס את מקומו
1990-1992: מקלארן
בין השנים 1990 ו-1992 שיתף פעולה עם איירטון סנה בקבוצת מקלארן-הונדה. ברגר היה מהיר מאלן פרוסט, אותו החליף בקבוצה, במקצי הדירוג, אך במרוצים עצמם התקשה לעמוד בקצב של שותפו הבריזלאי. במשך שלוש העונות בקבוצה הצליח להשיג רק שלושה ניצחונות וארבע פעמים זינק מהפול פוזישן. במקצה הדירוג למרוץ הבכורה בקבוצה הצליח לנצח את סנה ולזנק מהפול פוזישן, אך לבסוף נאלץ לפרוש מהמרוץ. בשלושת המרוצים הבאים הצליח להגיע לפודיום, כשסיים פעמיים במקום השני ופעם אחת במקום השלישי. בגרנד פרי בקנדה הקדים ברגר את סנה ב-45 שניות, אך נענש בהפחתה של דקה מזמנו בשל זינוק מוקדם וירד למקום הרביעי. במהלך העונה השיג עוד פול פוזישן אחד, כשזינק ראשון בגרנד פרי במקסיקו, אך לא הצליח לרשום ניצחון עד לסיום העונה.
בעונתו השנייה בקבוצה הצליח להשיג שישה פודיומים, אך נאלץ לפרוש משבעה מרוצים. הגרנד פרי ביפן היה המרוץ קריטי עבור סנה ומנסל, שנאבקו ביניהם על התואר. במקצה הדירוג זכה ברגר במקום הראשון, סנה בשני ומנסל בשלישי. הקרב בין השלושה נמשך לאורך עשרת הסיבובים הראשונים של המרוץ. פרישה של מנסל הכתירה למעשה את סנה כאלוף בפעם השלישית. לאחר שהבטיח את התואר אפשר סנה לברגר להוביל לאורך כל המרוץ ולרשום את ניצחונו הראשון בקבוצה.
בעונת 1992 השיג ניצחון בגרנד פרי הקנדי וניצחון נוסף במרוץ סיום העונה שהתקיים באוסטרליה. במהלך העונה קיבל הצעה מפתה מפרארי והודיע כי בסיום העונה ישוב לנהוג במדי הקבוצה האיטלקית.
1993-1995: החזרה לפרארי
עונת החזרה קבוצה האיטלקית הייתה מאכזבת מבחינת ברגר, במהלכה הצליח לצבור רק 12 נקודות. הישג השיא בעונה היה זכייה במקום השלישי בגרנד פרי הונגריה. בפתיחת עונת 1994 נאלץ להתמודד עם מותם של חברו האוסטרי רולנד רצנברגר ושותפו לשעבר איירטון סנה, שנהרגו בגרנד פרי של סן מרינו. בגרנד פרי הגרמני שהתקיים בהוקנהיימרינג השיג ניצחון בכורה עבורו וניצחון ראשון עבור קבוצת פרארי מאז עונת 1990. בגרנד פרי של פורטוגל הוביל לאורך חלק ניכר מהמרוץ, אך לבסוף נאלץ לפרוש. גם בגרנד פרי האוסטרלי, המרוץ שחתם את העונה, הוביל לאורך רוב המרוץ, אך לבסוף ביצע טעות ואיפשר לנייג'ל מנסל לעקוף אותו ולנצח במרוץ. פתיחת עונת 1995 הייתה טובה עבור ברגר, שרשם ארבעה פודיומים בחמשת המרוצים הראשונים, אך בשלושת המרוצים הבאים לא הצליח לצבור נקודות. הוא רשם עוד שני פודיומים עד לסיום העונה, אך לא הצליח לסיים חמישה מתוך שבעת המרוצים האחרונים בעונה וסיים רק במקום השישי.
בסיום העונה עזב את פרארי, שהחתימה את מיכאל שומאכר ועבר להתחרות עבור קבוצת בנטון.
1996-1997: בנטון
עונת 1996 הייתה מאכזבת עבור ברגר - הוא היה קרוב לניצחון בגרנד פרי הגרמני בפעם השנייה בקריירה, אך מנוע הרנו שהותקן ברכבו התפוצץ לקראת הסיום. לאורך כל העונה השיג שני פודיומים וסיים, שוב, במקום השישי. בעונת 1997 החמיץ שלושה מרוצים עקב מחלה ומותו של אביו, שנהרג בהתרסקות מטוס. מיד לאחר חזרתו ניצח בגרנד פרי הגרמני, ניצחון אחרון בקריירת המרוצים. בסיום המרוץ הודיע על כוונתו לעזוב את בנטון בסיום העונה. קבוצת סאובר הציעה לברגר להצטרף לשורותיה בעונת 1988, אך הוא דחה את ההצעה ופרש סופית מהתחרויות.
לאחר הפרישה
לאחר הפרישה המשיך ברגר להיות מעורב באליפות - עד שנת 2003 שימש כמנהל התחרויות של קבוצת BMW וליווה את חזרתה של היצרנית לסבב אליפויות הפורמולה 1. באותה שנה התכבד להיות הנהג הראשון שמקיף את המסלול החדש בשאנגחאי.
באפריל 2004, עשור לאחר מותו של איירטון סנה עשה לו ברגר מחווה כשהקיף את מסלול אימולה בלוטוס-רנו T97 - הרכב בו נהג סנה בעונת 1985.
בפברואר 2006 רכש 50 אחוזים מקבוצת טורו רוסו מידי דיטריך מאטשיץ, הבעלים של רד בול. בנובמבר 2008 מכר ברגר את החלק שלו בחזרה למאטשיץ.
אליס דור-כהן
אליס דור-כהן (נולדה ב-21 באפריל 1952) היא רקדנית, מורה, כוריאוגרפית,
ג'וני לוגן (כדורסלן)
ג'ון ארנולד "ג'וני" לוגן (באנגלית: John Arnold "Johnny" Logan; 1 בינואר 1921 – 16 בספטמבר 1977) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-BAA ובליגת ה-NBA בין השנים 1946–1951. ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 12.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה
לוגן נולד בעיר ריצ'מונד שבאינדיאנה, ושיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת אינדיאנה בין השנים 1940–1943. בעונת, עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA), החל לוגן לשחק כדורסל מקצועי כשחקן סנט לואיס בומרס. ב-4 העונות הבאות היה כוכב הקבוצה, לצד הסנטר רד רוצ'ה, והוביל את קלעיה עם 13.0 נקודות בממוצע למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה 3 פעמים, והפך בכך לאחד מארבעה שחקנים בלבד, לצד ג'ו פולקס, מקס זסלופסקי ובוב פיריק, שנבחרו לאחת מחמישיות העונה בכל 3 העונות הראשונות לקיום הליגה. הישג השיא של הבומרס היה העפלתם לשלב חצי גמר הליגה בעונת, בו הפסידו לפילדלפיה ווריורס של ג'ו פולקס בתוצאה 3–4.
אליס דור-כהן
במאית ושחקנית ישראלית.
ג'וני לוגן (כדורסלן)
ביוגרפיה
בסיום עונת התפרקה הקבוצה, ולוגן נבחר ב"דראפט הפירוק" על ידי טריי-סיטיז בלקהוקס. לוגן שיחק במדי הבלקהוקס עונה אחת בלבד, לצד הקלע פרנק בראיין, בטרם פרש ממשחק בגיל 30. במהלך עונתו האחרונה שימש בשלושה משחקים גם כמאמן הקבוצה.
לאורך הקריירה קלע לוגן 3,203 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום השמיני בתולדות ה-NBA, ו-775 האסיסטים שמסר דירגו אותו שישי ברשימת מוסרי האסיסטים. כמו כן מדורג לוגן ראשון בתולדות סנט לואיס בומרס בנקודות (2,972), באסיסטים (656) ובמספר המשחקים בקבוצה (228).
אליס דור-כהן
ביוגרפיה
אליס דור-כהן נולדה וגדלה בחיפה בשם עליזה מנחמי.
הוריה היו ניצולי שואה
שעלה לישראל ב-1948. כילדה למדה בלט אצל אריאלה הַיָם,
תלמידתה של ולנטינה ארכיפובה גרוסמן. בשנים 1970–1972 שירתה בצה"ל בלהקת גייסות השריון. בתום שירותה הצבאי, בשנים 1972–1973, הופיעה בעולם במסגרת להקת המחול היצוגית "מישראל באהבה", שהתבססה על יוצאי להקות צבאיות. בשנים 1973–1974 למדה אמנות פלסטית בבצלאל, שם פגשה את מי שהפך לבעלה הראשון, האמן אלי דור-כהן. באמצע שנות השבעים נפצעו השניים בתאונת אופנוע וכחלק מעבודת השיקום נרשמה לאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים,
אותה סיימה ללמוד בתום ארבע שנים בשנת 1978.
בשנים 1977–1978 רקדה בלהקתה של חסיה לוי-אגרון ובשנים 1978–1979 רקדה בסדנת המחול הירושלמי שהקימה פלורה קושמן וב-1980, בהיותה בת עשרים ושבע, הצטרפה ללהקת המחול בת-שבע, בה רקדה עד שנת 1989 ובמסגרתה יצרה חמש יצירות שהתקבלו לרפרטואר של הלהקה. במסגרת בת-שבע רקדה בעולם בריקודים דיוקן לשניים (1979), צלליות של בלוז, חמסה, עדות (1981), בין שני עולמות (1982), ספק חלום, האבודים (1983), הבזק ויכוח, כפתור בריבוע (1986), טבולה ראסה (1987).
השתתפה בקורסים וסדנאות רבים, בהם: ב-1984 בקורס גולבנקיאן לכוריאוגרפים באנגליה, שבחר מדי שנה שמונה כוריאוגרפים ושמונה מלחינים מכל העולם.
ובקורס כוריאוגרפיה של מרי לואיס ואנה סוקולוב בניו יורק.
ביחד הקימו את תיאטרון הפירמידה, שפעל בשנים 1984–1987,
ב-1999 סיימה תואר ראשון במחול וקיבלה תעודת הוראה מטעם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ב-2002 קיבלה תואר שני אקוויוולנטי ממשרד החינוך במחול. ב-2009 קיבלה תואר שני במחשבת התנועה והמחול – תיאוריה מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
עבודת התזה עסקה ביחסים בין מחווה למילה בחיי היום-יום.
דור-כהן שימשה כחברת המדור למחול של המועצה הישראלית לתרבות ואמנות וכן כשופטת בתחרות לרקדן המצטיין במסגרת המדור. מלמדת מחול וכוריאוגרפיה ומעבירה סדנאות בבתי ספר ובמסגרות שונות
החל משנת 1975.
בשנים 1998–2016
לימדה מחול מודרני במגמת מחול וכוריאוגרפיה במכללת אורות ישראל באלקנה
בשנים 2002–2007 הקימה מגמת מחול בתיכון שרת בנתניה. בשנים 2007–2018 הייתה מחנכת, רכזת חברתית ומעורבות חברתית בתיכון ויצו קנדה בנתניה. משנת 2007 חברת עמותת הכוריאוגרפים, רבים ממופעיה נתמכו על ידי סל תרבות ארצי, מפעל הפיס והמדור למחול במשרד התרבות והספורט.
אליס דור-כהן היא אם לשני בנים, מתגוררת ברמת-גן.