cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gett
היסטוריה
ב-2019 חתמה גט על הסכם עם ענקית ההסעות ליפט (Lyft) שתתחיל להסיע את הלקוחות העסקיים.
נכון לינואר 2020, גייסה גט כ-800 מיליון דולר ושווייה הוערך (במאי 2019) בכ-1.48 מיליארד דולר.
בשנת 2016, פורבס הרוסי הציב את Get במקום התשיעי ברשימת החברות היקרות ביותר של רונייט עם הערכה של 500 מיליון דולר.
המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)
המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) - CPI (ML) - היה פלג שנפרד מתוך המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) בעת כנס בקולקטה בשנת 1969. הוא הוקם על יסוד ועד התיאום הכלל-הודי של המהפכנים הקומוניסטים (AICCCR) וכלל את חברי הזרם המאואיסטי הקרוי "נקסליטים" שניהל מרד מזוין נגד הממשלה ההודית. קאנו סניאל הכריז על הקמתה באספה המונית בקולקטה ב-22 באפריל, ביום בו חוגגים את יום הולדתו של לנין. שלוש שנים אחרי הקמתה, בערבות גל מעצרו ומותו של מייסדה, צ'ארו מג'ומדר תפצלה המפלגה לכמה קבוצות נקסליטיות/מאואיסטיות, שחלקן השתתפו בתהליך הבחירות ואחרות החליטו להמשיך במאבק המזוין. שני הפלגים העיקריים שיצאו מתוך (ML) CPI היו המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)- מלחמת העם והמרכז הקומוניסטי המאואיסטי. הם התמזגו בשנת 2004 תוך הקמת המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית).
המאבקים הראשונים
המפלגה נוסדה ב-1969 על יסוד ועד התיאום הכלל-הודי של המהפכנים הקומוניסטים והוכרזה בעת אספה המונית בקולקטה ב-22 באפריל, יום הולדתדו של לנין. המזכר הראשון של המפלגה היה צ'ארו מג'ומדר, שבלט כבר קודם כמנהיג הפלג השמאלי של המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית), של ועד התיאום ושל התקוממות ה"נקסליטים". המפלגה התקרבה למפלגה הקומוניסטית הסינית ואימצה כאידאולוגיה את המרקסיזם-לניניזם ואת מחשבתו של מאו דזה-דונג, תוך תמיכה בצהפכה התרבותית בסין ונהנתה מהתמיכה המורלית של המפלגה הקומוניסטית הסינית. מג'ומדר וסניאל היו מנהיגה הראשיים של התקוממות האיכרים בנקסלבארי, בה המפלגה החדשה ראתה את ה"ניצוץ" של המהפכה ההודית ולכן חסידיה נקראו נקסליטים. המפלגה שילבה מאבק חוקי עם מאבק מזוין. במדינות שבהם התחזקה יצרה יחידות גרילה. בשנת 1970 התכנס בקולקטה קונגרס של המפלגה ובחרה בוועד מרכזי שבו היו חברים, בין השאר, צ'ארו מג'ומדר, קאנו סניאל, סורן בוז, סטיאנראיאן סינג ואדיבהטיה קיילאסאם. מגזומדר נבחר למזכיר כללי של המפלגה. על אף תמיכתה, ביקרה המפלגה הקומוניסטית הסינית את העובדה שבממקרים מסוימים, הידרדר המאבק המזוין אל טרור יחידים והאשים את הוועד המרכזי של המפלגה האחות ההודית בחטא ה"כיתתיות". סורן בוז ביקר בסין ושוחח עם ג'ואו אנלאי ושמע ממנו בקורות מסוג זה. בוז אימץ אותן בחזרתו להודו.
משברים ופיצולים
בשנת 1971 גם סטיאנאנן סינג התבסס על דעות המפלגה הקומוניסטית הסינית ומתח בקורת על צ'ארו מג'ומדר. סינג וחסידיו עזבו את המפלגה והקימו את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)-הוועד המרכזי הזמני שזכתה בתמיכה מסוימת מסין. באותה שנה הייתה טרודה המפלגה בסוגיית מלחמת השחרור של בנגלדש. המפלגה הקומוניסטית הסינית העדיפה שה"נקסליטים" יביעו תמיכה בפקיסטן (עמדה שאותה הגידרו אחדים כ"התאבדות פוליטית"). צ'ארו מג'ומדר אכן החליט לתמוך בעמדת המפלגה הקומוניסטית של פקיסטן המזרחית (מרקסיסטית-לניניסטית) שנאבקה גם נגד הודו והייתה עוינת למאבק השחרור של פקיסטן המזרחית ("בנדלהדש"). עמדה זו של מג'ומדר הביאה חלק מהוועד האזורי של מדינת בנגל בראשותו של אשים צ'טרג'י להפסיק להכיר בהנהגתו של מג'ומדר ולהתפלג ולהתאחד בהמשך עם המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) - ועד מרכזי זמני.
אחרי מג'ומדר
בשנת 1972 נעצר מג'ומדר ונרצח. מול המצב החדש התפצלה המפלגה סופית לשני פלגים חדשים:המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסט-לניניסטית) - שחרור, בראשות וינוד מישרה, שתמך בקו הפוליטי של צ'ארו מג'ומדר ורצה ליישם שילוב בין מאבק חוקי-פרלמנטרי חבין מאבק מזוין (ושבהמשך אימץ את הקו שהוטווה על ידי הקונגרס העשירי של המפלגה הקומוניסטית הסינית) ופלג קיצוני יותר, המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסט-לניניסטית)- הוועד המרכזי השני, בראשות מאהאדב מוקרג'י שתמך בקו הפוליטי של לין ביאו ואסטרטגיה קורבה לטרוריזם. כעבור זמן קצר סוניטי קומאר גוש הקים את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) - הוועד המרכזי המארגן, שנטשה את המדיניות של מג'ומדר אך הוקירה את מורשתו.
מורשת
כיום פועלים מספר גדול של ארגונים פוליטיים ששורשיהם ב AICCCR/CPI (ML). רק הפלג של מאהאדב מוחרג'י ממשיך לדגול בהשקפת צ'ארו מג'ומדר של מהפגה מזוינת והשמדה, בעוד שהפלגים האחרים גינו את המעשים הקיצוניים מתקופת ה"כיתתית". כל הארגונים האלר בנו לעצמם תשתית של מבנים חוקיים גלויים (איגודים מקצועיים, קבוצות סטודנטים, ארגוני איכרים וכו') והתחילו להשתתף בבחירות.
הפלגים שהתפצלו מתוך CPI (ML)
המפלגות והארגונים שמקורם במפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) כוללים את:
אתה הנחלת
אַתָּה הִנְחַלְתָּ תּוֹרָה לְעַמֶּךָ הוא פיוט האזהרות הנפוץ ביותר בקהילות ישראל ומן הקדומים ביותר הנמצאים בידינו, והוא מצוי במחזורי אשכנז וצרפת, בקטעי גניזה ובנוסח איטליה. נתחבר ככל הנראה בבבל בראשית תקופת הגאונים.
על הפיוט
"אתה הנחלת" הוא למעשה מקבץ פיוטים ארוך המכיל רשימת מצוות המנויות בסדר אלפביתי עולה ויורד, כאשר היא אינה ערוכה על פי שום סדר הנראה לעין. הרשימה מכילה הן מצוות מן התורה והן מצוות שקבעו חכמים, ובשל כך נתכנה הפיוט גם "אזהרות דרבנן" או "אזהרות דרבנין בני מתיבתא", לפי שהוא כולל גם את המצוות מדרבנן.
דרך מנין המצוות באתה הנחלת
דרך מניין המצוות בפיוט מבולבלת וחסרת סדר, ושיטתו של הפייטן בעריכת הפיוט עודנה בגדר תעלומה; בנוסף, חסרות מצוות רבות האמורות בתורה (יונה פרנקל כתב כי כל המצוות המנויות בפיוט אינן אלא 570). לפי הדעות שכותב האזהרות הוא הפייטן ר' אליהו הזקן, נטען כי ר' אליהו חיבר אזהרות אלו בעת שישב בבית האסורים, וכיוון שלא הייתה לו שם גישה לספרים – מנה בפיוטו את המצוות שלא לפי סדרן.
לפי דבריהם של אהרן ילינק והרב מנחם מנדל כשר הלך הפייטן באזהרותיו אלו בעקבות מניין המצוות של בעל ההלכות גדולות, שבדרכו צעדו בעלי אזהרות אחרים כמו רבי שלמה אבן גבירול; לדברי ילינק,. לעומת זאת, כותב פרנקל כי אין ספק שאזהרות "אתה הנחלת" קדמו לבעל הלכות גדולות, ובה"ג הוא שהעתיק מהן במניין המצוות שלו.
רב סעדיה גאון ביקר את הפיוט על צורתו חסרת הסדר ודרך מניין המצוות שלו, ובגלל תפוצתו הרבה של הפיוט החליט לכתוב אזהרות משלו בצורה המשקפת את שיטתו שלו במניין המצוות: בסידורו כותב רב סעדיה:
דברי רס"ג אלו מספקים מידע חשוב על תפוצתו הנרחבת של הפיוט, קדמותו, ומידת החשיבות הגדולה שייחסו לו בני כל הקהילות כבר בתקופת הגאונים.
זמן הפיוט ומחברו
יש פיוט אזהרות שמוכר לנו מכתבי יד של נוסח צרפת שנתחבר על ידי ר' אליהו הזקן, שהיה גיסו של רב האי גאון ותלמידו של רבינו גרשום; פיוט זה מצוטט מספר פעמים אצל בעלי התוספות. עד שנמצאו אזהרותיו המקוריות, היו שטעו לחשוב שהוא חיבר גם "אתה הנחלת"; ואכן, בכמה מחזורים נדפס בראש הפיוט "אזהרות דאליהו זכור לטוב".
אחרים סברו שהוא שייך לרבי אלעזר הקליר, מחברם של רוב הפיוטים המצויים בידינו, ורבים נוספים מביאים אותו כמיוחס לפייטן רבינו שמעון הגדול בן ר' יצחק. יש המייחסים אותו לרבינו שמעון ממאנש, פייטן צרפתי שחי במאה ה-9 בסביבות השנים ד'ת"ר-ד'תר"ן והיה מאבותיו של רבי שמעון הגדול.
למעשה, ברור כי הפיוט היה ידוע כבר בתקופת אחרוני הגאונים ונכתב קודם תקופתו של רס"ג, בן המאה ה-9; ישנם גם המקדימים את זמנו של המחבר למאה הששית. יונה פרנקל כתב כי הפיוט התחבר כנראה לאחר חתימת התלמוד הבבלי, אך קדם למאה התשיעית, בה חי בעל הלכות גדולות שהעתיק במניין המצוות שלו את לשון הפיוט. לפי תיארוך זה קדם זמן חיבורו של הפיוט בוודאות לתקופתם של רבינו שמעון הגדול ורבי אליהו הזקן. בנוסף, כנראה שהפיוט חובר בבבל והוא שייך לסוגת הפיוט הבבלי הקדום, ולפיכך לא ייתכן שמחברו הוא רבי אלעזר הקליר או לחלופין רבי שמעון ממאנש, אלא פייטן בבלי שזהותו אינה ידועה לנו. יש שהצביעו על ישיבת פומבדיתא כמקום חיבור הפיוט, בתקופתו של ר' יוסף בר אבא גאון, כלומר בשנים 814-816.
יאן פוקלמן
יוהנס פטרוס (יאן) פוקלמן (נולד בבטאוויה (הודו המזרחית ההולנדית), ב-23 במרץ 1940) הוא חוקר מקרא הולנדי.
לימודים
לאחר ימי הלימודים באמסטרדם והנגלו החל פוקלמן ללמוד שפות ותרבויות שמיות באוניברסיטת ליידן בשנת 1958. לאחר התואר הראשון, הוא התמקד בשפה העברית על תולדותיה, ובמספר ניבים של ארמית ואוגריתית. בנוסף, לקח קורס בתאולוגיה מקראית עם הדוגמטיסט הנדריקוס ברקהוף. בשנת 1963 סיים בציון לשבח עם עבודת הגמר בנושא "האנשת האל בברית הישנה". בהמשך למד סורית, בבלית, שומרית וביקורת ספרות. בשנת 1963 הפך לעוזרו של פרופ' ט. ינסמה (T. Jansma), שהנחה אותו לדוקטורט אותו קיבל ב-1973. בנוסף להרצאות במגוון נושאים בתחומיו, הוא ממקד את מחקריו בנרטיב של יעקב בספר בראשית. התזה שלו, "Vertelkunst in het boek Genesis" (סיפור סיפורים בספר בראשית), פורסמה באנגלית.
מחקר
פוקלמן הוא מחלוצי הגישה הספרותית של הברית הישנה. הוא בוחן את הטקסטים בשיטות של לימודי ספרות מודרניים, כמו קריאה צמודה: בניגוד לביקורת המקרא, שמטרתה לנסות לשחזר את הטקסט המקורי של המקרא ולנסות להבין מתי ואיך נכתב, פוקלמן קורא להתייחס לטקסטים כיחידה ספרותית קוהרנטית. לאחר קידומו עבד על ספר שמואל, ופרסם בארבעה חלקים את "Narrative Art and Poetry in the Books of Samuel" ("אמנות נרטיבית ושירה בספרי שמואל") בין השנים 1981 ל-1993 ב-2,400 עמודים. אז הפנה את תשומת ליבו לשירה העברית, בעיקר לספר תהילים ולספר איוב. אחת התגליות החשובות שלו הייתה שהמשוררים העבריים ספרו במדויק את הברותיהם. טור, בשירה העברית הקלאסית, מורכב משתי צלעות (לפעמים 3), ואורך לעיתים קרובות בין 7 ל-9 הברות. המספר המרכזי 8 הוא נורמטיבי ביותר מאופן אחד בספר איוב. יחידות אחרות, כגון בתים וחרוזים, כוללות גם מספר הברות שחושבו בזהירות. איזון מדויק זה חל על כל השירים בברית הישנה. הוא חשף את ממצאיו לציבור בעבודה נוספת בת ארבעה כרכים, "Major Poems of the Hebrew Bible" ("שירים מרכזיים מהתנ"ך") (1999–2004), בה הוא מתאר את המבנה והפרוזודיה של ספר תהילים וספר איוב (ושל שירה מקראית נוספת).
בעקבות תזה זו, פוקלמן קיבל מינוי של עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1982–1983). בשנת 1990 הוא התקבל כעמית במרכז הלאומי למדעי הרוח בקרוליינה הצפונית, ובשנים 1998–1999 במכון ללימודים מתקדמים ההולנדי (NIAS) בריכטדורף.
נץ שחור-גלימה
נץ שחור-גלימה (שם מדעי: Accipiter melanochlamys) הוא מין של נץ שחי בטבע ביערות גשם הרריים ברמות גינאה החדשה.
מאפיינים
אורכו של נץ זה 32–43 סנטימטר, מוטת כנפיו 65–80 סנטימטר ומשקלו 172–256 גרם בזכרים ועד 294 גרם בנקבות. הנץ בעל נוצות חומות-אדמדמות לאורך גופו ופלג עליון שחור. המקור צהוב, קצר ומעוקל והעיניים גדולות וצהובות. נץ זה בעל כנפיים רחבות המותאמות לדאייה ותמרון רחב בתוך היערות בהם הוא חי. אזור השת לבן והרגליים הגדולות צהובות ובעלות טפרים כהים. הזנב ארוך ושחור ומעוטר בכתמים לבנים לאורכו.
הנץ חי ביערות גשם ויערות אחרים סביב רמות גינאה החדשה ושם דואה בחיפוש אחר יונקים קטנים כמו מכרסמים ומיני כיסאים, זוחלים ומיני עופות אחרים כמו ציפורי שיר קטנות ובעיקר מיני יוניים כמו יונים מהסוג Gymnophaps. הנץ דואה לעבר הטרף וחוטף אותו מאחור. לעיתים הוא צד כך בזוגות. מבנה כנפיו מאפשר לו לתמרן בין העצים ביעילות. הוא הורג את הטרף בעזרת מכה מטפריו הגדולות או ממקורו המעוקל. זוג הנצים מקננים על עץ גבוה או שיחים גבוהים באזור אוקטובר. שני בני הזוג מקננים ושומרים על 3 הגוזלים עד לבגרות.
הנץ אנדמי לגינאה החדשה, אך אין מספיק תצפיות לקביעת תחום תפוצתו. האזורים בהם נמצא הם ברמות שבמרכז גינאה החדשה ובאזור הקרוב אליהם.
פרנץ סצ'י (מחזאי)
פרנץ סצ'י (במקור שנברג - Schönberg; בהונגרית: Szécsi Ferenc; פשט, 16 במאי 1861 – בודפשט, 17 במאי 1941) היה עיתונאי, עורך דין, יהודי-הונגרי מנהל ודרמטורג של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, חבר באגודת פטפי.
ביוגרפיה
פרנץ סצ' נולד בפשט במשפחה יהודית כבנם של ארמין שנברג עורך דין (1830–1891) ושל טרז טאפלר (1839–1903). הוא סיים את לימודיו בתיכון בפשט, משפטים למד באותו מקום ובחלקו באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1886 קיבל הסמכה כעורך דין, דוקטור למשפטים ופתח משרד עורכי דין בבודפשט. בינתיים שינה את שם משפחתו לסיצ'י. הוא תר את מערב אירופה וגם חלקים במזרח התיכון. הוא כתב מאמרים על מסעו ב"עיתון של פשט" (Pesti Hírlap) (בשנות ה-80 של המאה ה-19 לעיתים קרובות תחת שם בדוי פרנציסקוס), וכן כתב הומורסקות וטורים גם בכמה עיתונים אחרים.
הוא היה בעל המניות הגדול ביותר בחברת המניות שהוקמה בשנת 1894 להקמת תיאטרון הקומדיה של בודפשט, וכך הפך לחבר בחברת הניהול של תיאטרון הקומדיה, בהנהלה בת ארבעה חברים שהוקמה להפעלת התיאטרון. משנת 1896 עד סוף 1900, שימש כמנהל והמחזאי של התיאטרון. בשנת 1905 מונה לנוטריון ציבורי בעיר הטוון, בשנת 1916 הועבר לעיר פשטסנטרז'בט. בשנת 1907 נבחר כחבר באגוד הספרותית פטפי.
כמחזאי התחיל במחזה של מערכה אחת בשם "אחרי הנשף" (Bál után), שהועלה בשנת 1889 בתיאטרון הלאומי של בודפשט. הוא עיבד כמה יצירות זרות ותרגם אותן להונגרית. כמה ממחזותיו הוצגו גם בחו"ל (גרמניה, אנגליה, רוסיה, ארצות הברית)
משפחתו
אשתו הייתה אדריאן דויטש, בתם של בעל הקרקעות לאיוש דויטש ושל ארנקה צ'ילאג, איתה התחתן ב-7 במרץ 1893 בבודפשט.
אחיו, אילש סצ'י (1866–1939) שהייה תעשיין ובעל קרקעות היה גיסו של השחקנית היהודייה-הונגרייה אירן ורשאני (מקודם: מאלווין וולנר)
לורה הרינג
לורה אלנה הרינג מרטינז (באנגלית: Laura Elena Herring Martínez; נולדה ב-3 במרץ 1964), היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אמריקאית. הרינג היא "מיס ארצות הברית" לשנת 1985 וכוכבת הסרט "מלהולנד דרייב".
ביוגרפיה
הרינג נולדה בעיר לוס מוצ'יס שבמדינת סינלואה, מקסיקו. היא מקסיקנית מצד אמה מריה הלנה קהירו וחצי גרמנייה-אוסטרית מצד אביה ריימונד הרינג. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת שבע.
הרינג גדלה במקסיקו ובגיל עשר היגרה עם משפחתה לסן אנטוניו. בגיל 12 נורתה בראשה בחנייה מקומית כתוצאה מקרב יריות שהתפתח בין שתי מכוניות שחנו מאחוריה, הכדור פספס את מוחה במילימטר אחד.
היא למדה ב"מכללת אגילון" שבשווייץ. כשחזרה לארצות הברית התגוררה באל פאסו שם זכתה בתחרות היופי של העיר, לאחר שהוכתרה גם כמלכת היופי של טקסס זכתה בשנת 1985 בתואר "מיס ארצות הברית" והפכה לאישה הראשונה ממוצא היספני שזוכה בכתר. לאחר השתתפותה בתחרות "מיס תבל" בה הגיעה לעשירייה הראשונה, טיילה ברחבי אסיה ועבדה כעובדת סוציאלית בהודו.
קריירת משחק
הרינג למדה תיאטרון באקדמיית האומנויות שבלונדון. בתחילת דרכה בשנות ה-90 התפרסמה לראשונה באופרת הסבון "General Hospital" בה שיחקה במשך עונה אחת את קרלה גרסו. בשנת 1996, התארחה בפרק בסדרה "מיטות נשיקה". בשנת 1997, שיחקה בסדרה "Sunset Beach" את דמותה של פאולה. תפקיד זה הביא לפרסומה בקרב הציבור האמריקאי. ב-1998, התארחה בפרק בסדרה "פרייז'ר".
ב-2001 שיחקה במותחן המסתורין של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב", בתפקיד הראשי גילמה את ריטה שנפגעת בתאונת הדרכים בתחילת העלילה ומתחברת בהמשך עם השחקנית הקנדית בתחילת דרכה בטי אלמס (נעמי ווטס). הרינג המשיכה את שיתוף הפעולה שלה עם לינץ' גם בשנה שלאחר מכן בסדרת הסרטים הקצרים שביים "ארנבים", בנוסף שיחקה את הפושעת גלינה קונסטנטין לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט הפעולה "טרור על פסי הרכבת" ובתפקיד קטן בדרמה "ג'ון קיו". ב-2003 שיחקה במותחן האימה "ווילארד" בתור קת'רין אותה מחבב גיבור העלילה החריג ווילארד סטילס (קריספין גלובר). ב-2004 גילמה את סילביה אשתו המפונקת של המאפיונר הווארד סיינט (ג'ון טרבולטה) בגרסה השנייה לקומיקס "המעניש".
בשנת 2006 הצטרפה אל העונה הרביעית של סדרת הדרמה "המגן" בתור עורכת הדין רבקה דוייל העובדת עבור הבלש ויקי מאקי. ב-2007 השתתפה הרינג, לצידם של כוכבי קולנוע הלטיניים חאווייר ברדם, בנג'מין בראט ואנטוניו בנדרס בעיבוד הקולנועי לרומן "אהבה בימי כולרה". בשנת 2008, שיחקה בסרט באימה "הודעה קטלנית". ב-2009 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "אחת שיודעת".
חיים אישיים
ב-1987 התחתנה עם הפוליטיקאי הגרמני הרוזן קארל אדוארד פון ביסמר, ממשפחתו של הקנצלר אוטו פון ביסמרק, הנישואים החזיקו מעמד שנתיים בלבד ועל אף הגירושין מחזיקה הרינג עדיין בתואר רוזנת. בין השנים 1996–1998, יצאה עם מפיק הקולנוע ביראן קווינטנה.
גליה פרס בר-נתן
גליה פרס בר-נתן (נולדה ב-1967) היא חוקרת ומרצה ישראלית, פרופסור במחלקה ליחסים בינלאומיים וראש המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים. היא נמנית עם חוקרי הביטחון הבינלאומי המובילים בישראל ומחקריה העכשוויים משמשים אבני ייסוד בתחום של תרבות פופולרית ביחסים הבינלאומיים.
ביוגרפיה
גליה נולדה ליעקב פרס ולאביגיל לבית רייזנר. נישאה לרמי בר-נתן.
קריירה אקדמאית
פרס בר-נתן החלה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שהשלימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ולימודי אסיה המשיכה ללימודים מתקדמים באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק.
כיום, פרס בר-נתן היא חוקרת במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית.
ב-2021 מונתה לראש המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף, היא עורכת את כתב העת 'פוליטיקה - כתב עת למדע המדינה ויחסים בינלאומיים' (כתב עת אקדמי שפיט בשפה העברית היוצא לאור מאז 1998) בשיתוף עם פרופ' דני מיודובניק.
תחומי מחקר
פרופסור פרס בר-נתן היא חוקרת ביטחון בינלאומי ותאורטיקנית של יחסים בינלאומיים. תחומי העיסוק המרכזיים שלה הם שיתוף פעולה אזורי, תיאוריות של היחסים הבין-לאומיים ותרבות פופולרית ויחסים בין-לאומיים.
שיתוף פעולה אזורי
מחקריה בתחום זה נוגעים למדיניות האמריקאית בנוגע להסדרי ביטחון אזוריים (RSA) באסיה. התפתחותם של מוסדות ביטחון אזוריים וארגוני ביטחון בין מדינתיים.
תאוריה של יחסים בינלאומיים
תרומתה של פרס בר-נתן נוגעת לסוגיות של הסדר הבינלאומי כגון: יציבות הסדר החד-קוטבי, תפקידם של גורמים כלכליים במעבר לשלום בין אויבים לשעבר (כיצד אינטראקציה כלכלית יכולה להפחית את הסבירות לסכסוכים מזוינים), גבולות החברה הבינלאומית (International society) ורלוונטיות האסכולה האנגלית לחקר היחב"ל.
בהקשר המקומי כותבת פרס בר-נתן על נושא השלום הכלכלי והאפקטיביות שלו בקידום יוזמה מדינית בהקשר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. על רקע הסכמי הסחר של ישראל ואיחוד האמיריות התבטאה בנושא המורכבות של שימוש בתמריצים כלכליים לפתרון סכסוכים אזוריים.
תרבות פופולרית ויחסים בין-לאומיים
בתחום זה מהווים מחקריה של פרס בר-נתן חלק מספרות צומחת הדנה במקומה של התרבות הפופולרית בחקר היחב"ל. בין היתר היא חוקרת האם תרבות פופולרית יכולה להוות הסבר משמעותי לנושאי ליבה בתחום היחסים הבינלאומיים (IR) וכיצד פוליטיקה של היומיום מעצבים נרטיבים פוליטיים ובפרט את התפיסות ביחס לסכסוך הישראלי-ערבי. בנוסף, היא מהווה חוקרת מובילה בתחום של אירועי ענק (Mega events) וסנקציות תרבותיות. מחקריה החלוציים בתחום מציגים מסגרת תאורטית לניתוח הפעלתה של עוצמה רכה ובשימוש של מדינות בכלים תרבותיים לקידום של איטנרסים פוליטיים נוסף על כך, שותפה פרס בר-נתן במחקר המבקש להציע דרכי מדידה אמפיריות לסוגיות אלו.
שבלול (איבר)
השבלול (שם מדעי: Cochlea) הוא חלק מהאוזן הפנימית. זהו חלל בצורת ספירלה בתוך העצם. חלק חשוב מהשבלול הוא איבר קורטי - איבר החישה של השמיעה.
מבנה
השבלול הוא חלל ספיראלי בתוך עצם הגולגולת. לשבלול אין דופן חיצונית. קירות השבלול מצופים רקמת אפיתל דקה. בתוך השבלול כמה קרומים היוצרים כמה חללים: מעלת הפרוזדור, מעלת האמצע ומעלת התוף. מבנה תוך השבלול הוא שתי תעלות גדולות ובניהם תעלה אחת יותר קטנה, שמלאות בנוזל. בין שתי התעלות הגדולות, מעלת הפוזדור ומעלת התוף, נמצאת תעלה קטנה יחסית בשם תעלת האמצע, שעל דופנה נמצא איבר קורטי בו מתבצעת התמרת האות הקולי לאות חשמלי. בתוך איבר זה נמצאים תאים בעלי מבנים דקים היוצאים מגוף התא, הנראים כמו שערות קטנות. תנודת שערות אלו ביחס לרטט נוזל השבלול, גורמות לפתיחת תעלות יוניות על גוף, לשינוי פוטנציאל הממברנה של תאי השערה וכתוצאה מכך לשליחת אות חשמלי למערכת העצבים המרכזית.
תפקוד
עצמות השמע מרעידות את החלון הסגלגל בפתח השבלול. רעידות החלון הסגלגל מרעידות את הנוזל הממלא את השבלול. תנודת הנוזל מניעה את השעריות שעל תאי השערה. תאי השערה יוצרים פוטנציאל חשמלי המפעיל את תאי העצב של השמיעה ואותם תאי עצב עוברים דרך העצב השמיני ישירות למוח. מבנה השבלול מסייע לפרק את צלילי הסביבה לתדרים: ככל שמתרחקים מהחלון הסגלגל לאורך השבלול, תנודות הממברנה הבזילרית מתאימות לתדרי שמיעה נמוכים יותר ויותר.
קישורים חיצוניים
Oor
מיילס אנדרסון
מיילס אנדרסון (באנגלית: Miles Anderson; נולד ב-23 באוקטובר 1947) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה מזימבבואה, המופיע בסדרות טלוויזיה בבריטניה ובאמריקה הצפונית.
ביוגרפיה
אנדרסון נולד בשנת 1947 ברודזיה, כיום זימבבואה. הוא למד בבית הספר "הנסיך אדוארד". אביו פיקד על צבא רודזיה ואימו דפני כתבה ספר זכרונות על ילדותה הקשה ברודזיה.
אנדרסון הופיע בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "מחשבות פליליות", וכן הופיע בתפקיד קולונל איידן דמפסי בסדרה "Ultimate Force". בשנים 1991 ו-1992 שיחק בסדרה "Soldier Soldier" של רשת ITV בתפקיד לוטננט קולונל דן פורצ'ון. ב-1982 זכה בפרס חוג מבקרי התיאטרון של לונדון לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו במחזה "The Twin Rivals" ובמחזה "The Witch of Edmonton".
ב-1997 דיבב את דמותו של פוסידון בעיבוד הטלוויזיוני לאודיסיאה. הוא הופיע בתפקיד מייג'ור מרצ'בנקס בסרט הטלוויזיה "סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם" עיבוד לספרו של פיליפ פולמן. ב-2007 שיחק בפרק בסדרה הבלשית "להעיר את המתים". ב-2008 השתתף בתפקיד אדוארד טונטול באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC. הוא היה הקריין בסרט הדוקומנטרי "The Lion Man" של הטלוויזיה הניו זילנדית. עוד הופיע בפרק בסדרה "A Touch of Frost". ב-2010 שיחק אנדרסון בתפקיד הראשי במחזה "טירופו של המלך ג'ורג'" בבימויו של אדריאן נובל בתיאטרון אולד גלוב בסן דייגו. על תפקיד זה זכה בפרס חוג המבקרים של סן דייגו לשחקן הטוב ביותר.
ב-2011 גילם את דמותו של פרוספרו במחזה "הסערה" ואת סליירי במחזה "אמדאוס", שניהם בבימויו של נובל. ב-2013 זכה שוב בפרס המבקרים של סן דייגו על הופעתו בתפקיד שיילוק בהפקה של אדריאן נובל למחזה "הסוחר מוונציה". ב-2015 שיחק בתפקיד רנרד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים" בפרק "השיבה" בעונה השנייה של הסדרה.
בקולנוע הופיע אנדרסון בין השאר בסרטים "39 המדרגות" (1978), "The Shillingbury Blowers" (מ-1980), "Sky Bandits" (מ-1986) וב-"Cry Freedom" (מ-1987).
חיים אישיים
אנדרסון הוא עמית ב-RADA (האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה). הוא נשוי לשחקנית בלה מרלין, והוא אביהם של השחקן ג'ו אנדרסון ושל מקס אנדרסון.
לובלין (פרובינציה)
לובלין (בפולנית: lubelskie) היא אחת משש עשרה הווייוודות של פולין. היא שוכנת במזרח פולין, וגובלת בצפון בווייוודה פודלסיה, במזרח באוקראינה ובלארוס, בדרום בווייוודה פּוֹדְקַרְפָּאטִי, ובמערב בווייוודות מזוביה ושְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה.
בירתה של ווייוודת לובלין והעיר הגדולה ביותר בה היא העיר לובלין השוכנת במרכזה. ערים גדולות נוספות הן חלם, זמושץ' וביאלא פודולסק.
מקור השם
ווייוודת לובלין נושאת את שמה של העיר הדומיננטית שבה, העיר לובלין. העיר לובלין נקראת בפולנית Lublin. לובלין מוזכרת לראשונה בשמה בשנת 1198. שורר ערפל רב באשר למקור שמה של העיר, אם כי קיימת סברה שהעיר נקראת על שם משפחתו של אחד מאלו שהקימו אותה, אולי משפחת אצולה כלשהי, כאלו אשר שמם היה "Lubla".
גאוגרפיה
בדרומה של ווייוודת לובלין משרעת רמת לובלין - רמה גאוגרפית אחידה יחסית ורצופת גבעות בגובה של עד כ-500 מטרים מעל גובה פני הים. רמת לובלין תחומה מדרום על ידי נהר הסן, ממערב על ידי נהר הוויסלה וממזרח על ידי נהר הבוג המערבי, אשר באזור זה גם מסמן גם את גבולה של פולין עם אוקראינה. במרכז הרמה שוכן מקורו של נהר הווייפש (Wieprz) אשר זורם לכיוון צפון וחוצה את הרמה ויוצר עמק מתון במרכזה. לאחר כמאתיים קילומטרים של זרימה בכיוון צפון, פונה הנהר מערבה, בכך תוחם את רמת לובלין מצפון, ונשפך אל נהר הוויסלה. בחלקו התחתון של הווייפש, מוזן הנהר בנהרות נוספים ויוצר שפלה רחבה המכסה את חציה הצפוני של ווייוודת לובלין. בשפלה זו מתגוררת אוכלוסייה גדולה יחסית, והיא מהווה במידה רבה חלק מהמישורים של אזור מזוביה. בכל האזורים בלובלין תופסת החקלאות שטח נרחב, וכך גם ברמת לובלין, שעל אף גובהה תנאי השטח שלה מאוזנים יחסית ומאפשרים חקלאות ענפה. יערות יש בעיקר בדרום הווייוודה, ברמת לובלין.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בלובלין, בירת הוויווידה, היא 7.7 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -2.9 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.2 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 573.9 מ"מ.
בלובלין יש שני פארקים לאומיים (Park Narodowy), שבעה עשר פארקי נוף (Park krajobrazowe) ו-87 שמורות טבע (Rezerwat przyrody).
ערים
בלובלין ישנם 43 ערים ועיירות.
מחוזות
בלובלין ישנם 24 מחוזות, מתוכם ארבע ערים מחוזיות.
פרנץ מורה
פרנץ מוֹרָה (בהונגרית: Móra Ferenc; קישקונפלג'האזה, 19 ביולי 1879 – סגד, 8 בפברואר 1934) היה סופר, עיתונאי, מוזיאולוג הונגרי, מן הסופרים ההונגרים החשובים.
ביוגרפיה
פרנץ מורה נולד במשפחת איכרים ענייה. אביו, מרטון מורה, עבד כפרוון מתקן טלאים ואמו אנה יוהאס, הייתה אופת לחם. בשל עוני המשפחה הוא למד בתנאים קשים. סיים את לימודיו כמורה לגאוגרפיה ומדעי הטבע באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), אך הוא לימד במשך שנה בלבד כעוזר מורה.
אחר כך בראשית המאה ה-20 הגיע לעיר סגד ככתב של "יומן סגד" (Szegedi Napló). הוא היה העורך הראשי של העיתון בשנים 1913–1919 ולאחר מכן נשאר עובד קבוע שלו עד מותו. זה היה פחות או יותר העיתון היחיד שלא היה בשירות התעמולה של מלחמת העולם הראשונה. משנת 1904 היה פקיד וספרן של ספריית שומוג'י ושל ארמון החינוך הציבורי והתמחה גם בארכאולוגיה. הוא חפר בהתמדה ובשנת 1908 עבר קורס ארכאולוגיה מאורגן על ידי הפיקוח הלאומי על המוזיאונים והספריות. לאחר מותו של אישטוואן טמרקן בשנת 1917 הפך מורה גם למנהל המוזיאון של סגד.
בין השנים 1911–1920, פרנץ מורה היה חבר בלשכת הבונים החופשיים בסגד, מילא מספר תפקידים, נשא נאומי פתיחה וכתיבת שירים של הבונים החופשיים. מאמרי העיתונים שלו וארנקיו, שנערכו בקפידה ונבנו בכושר סגנוני מושלם, הופיעו בטורים של דרום הונגריה בסגד. מ-1922 העולם. הוא היה עובד ביומון ליברלי, ולאחר פירוקו הופיעו תיקיו ב-Magyar Hírlap, ועד מותו היה עובד בכיר.
קריירת סופר
מורה החל את הקריירה שלו בכתיבת שירים (הכבש המוזהב, שיר סיפורי, סגד, 1902; בקו העניים, 1905). גם מאוחר יותר כתב שירים (ספר דמעות, בודפשט, 1920). בסיפורים וברומנים שלו, הוא היה אחד מהמתארים הרגישים ביותר של ניצול האיכרים. הפרוזה היפה שלו מאופיינת בסיפורת מעולה, הומור רגוע וסגנון בהיר קרוב לדיבור חי. כפובליציסט, ביקר באומץ את העוולות וההתעללויות החברתיות של תקופת הורטי, אפילו בכיוון האירוני.
ב-1905 פגש את לאיוש פושה בסגד, שהפנה את התעניינותו של מורה לכיוון ספרות הנוער. משנת 1905 כתב גם ב"עיתון שלי", כתב עת לילדים. עד שנת 1922 פורסמו שם יותר מאלף מאמריו סיפוריו, יצירותיו לנוער, שבהשראת חוויות ילדותו, הפכו אותו לקלאסיקה בספרות הנוער ההונגרית. הייתה לו ידידות עמוקה גם עם המשורר דיולה יוהאס.
ניתן לקרוא את יצירותיו במספר שפות זרות.
1920–1934
יצירותיו הרבות הנוספות המשיכו להתפרסם גם לאחר מותו במשך עשורים עד ימים אלה.
רבי ענני בר ששון
רבי ענני בר ששון (מוזכר גם בשם עיניני) היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי של האמוראים.
אפשר שיש לזהותו עם רבי ענניאל בר ששון, אמורא שבשמו מובאת דרשה בשמות רבה (פרשת שמות, פרשה ג).
מתורתו
בתלמוד נזכרו מספר שמועות מפיו:
החץ הירוק: אשפת חיצים
המיני סדרה מציגה את חזרתו לחיים של אוליבר קווין, ובה מופיעות מספר דמויות בתפקיד אורח, כדוגמת באטמן, אקווהמן, קונור הוק, הקנרית השחורה, דדמן וליגת הצדק. כמו כן, דמותה של מיה דירדן מוצגת לראשונה. הסיפור קיבל ביקורות חיוביות. קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי אמר, כי "הגיליון הראשון מצמיד אותך לקיר עם האמנות האלגנטית של הסטר, בעוד קווין סמית' מצליח להבעיר את המיתוס של החץ הירוק". זאת ועוד, "אשפת חיצים" ו"דרדוויל: שד שומר" עזרו לבסס את סמית' בתור הכותב הפופולרי ביותר בתעשיית הקומיקס.
רקע
שני מאורעות חשובים קדמו לתחייתו המחודשת של אוליבר קווין. הראשון היה בסיפורים "המלכודת" ו"משיכת חץ" שפורסמו בספטמבר-אוקטובר 1995, לפיהם החץ הירוק הסתנן לתוך מטוס תובלה הנושא נשק ביולוגי, שאותו מתכוון ארגון טרור אקולוגי לשחרר מעל העיר מטרופוליס. הוא נורה, וניסיונו למנוע מפצצה להתפוצץ נכשל. היחיד שהיה עד למותו היה סופרמן. קונור הוק, בנו של אוליבר קווין, נטל את זהותו. השני היה בחוברת השלישית של "הלילה האחרון" משנת 1996, שבה הגרין לנטרן לשעבר האל ג'ורדן הקריב את חייו כדי להצית את אור השמש ובכך לכפר על פשעיו הרבים אשר ביצע (כפי שהוסבר באירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת"). מעט לפני הקרבתו האצילית, ג'ורדן השתמש בכוחו הקוסמי כדי להחזיר לחיים את גופת חברו משכבר ימים אוליבר קווין.
עלילה
האל ג'ורדן - כעת גלגולו הנוכחי של הספקטר - מחזיר לחיים את אוליבר קווין, אך זה האחרון אינו זוכר את הקורות אותו מאז סיפור "ציידי הקשת הארוכה" של שנת 1987. כאשר אוליבר מנסה למצוא את מקומו בעולם שאינו מוכר לו, הוא נעזר במספר דמויות מעברו, ביניהן הקנרית השחורה, ליגת הצדק, באטמן ושותפו רוי הרפר, וכן בעוזר מסתורי ונדיב בשם סטנלי דובר. בנוסף, הוא לוקח תחת חסותו נערה צעירה בשם מיה דירדן, שהופכת לספידי החדשה.
מתברר כי החץ הירוק חזר בגופו אך לא בנשמתו, וזאת משום שקווין בחר להשאיר את נשמתו בגן עדן. זיכרונותיו נעצרו משום שהוא הרגיש כי דרכו השתבשה מאז נטל חיים. אטריגן השד התקיף את ישותו חסרת הנשמה כדי להשיג כניסה לעולם החיים, וג'ורדן מעביר את קווין לגן עדן כדי שיתעמת מול נשמתו התועה. אולם, קווין נשלח חזרה לכדור הארץ ונלכד בידי דובר. דובר מתברר כמתלמד אומנויות הכישוף אשר מבקש להעביר את נשמתו לתוך גופו של קווין, ולהשתמש במגדל השמירה של ליגת הצדק כדי לאתר שד שאותו זימן ושיעניק לו אלמותיות.
בלאק קיוב
חברת '''בי.סי. אסטרטגיה בע"מ, הידועה במותג בלאק קיוב (באנגלית: Black Cube''') היא חברת מודיעין עסקי שפועלת בתל אביב, לונדון ומדריד.
בלאק קיוב הוקמה בשנת 2010 על ידי דן זורלא ואבי ינוס, קצינים לשעבר באגף המודיעין. רבים מעובדי החברה הם יוצאי אגף המודיעין, מוסד ושב"כ ומיוחסת לה קרבה לממשלת ישראל ולסוכנויות המודיעין שלה. לקוחותיה הם טייקונים וחברות גדולות בישראל ובעולם.
החברה עוסקת במתן תמיכה לליטיגציה משפטית באמצעות איסוף מודיעין עסקי, איסוף ראיות וייעוץ אסטרטגי במסגרת תביעות, בוררויות וסכסוכים משפטיים. החברה מביאה לשולחן הדיון המשפטי מודיעין תומך באיתור נכסים, ניתוח ניגודי עניינים והכרת המערכת החוקית במדינות זרות.
יכולות היומינט של בלאק קיוב הובילו לחשיפת מקרי הונאה, שוחד, הלבנת הון ושחיתויות. החברה חשפה פרשיות שחיתות מסועפות בדרגים גבוהים באיטליה, פנמה ומקסיקו.
מומחיותה של בלאק קיוב באיתור נכסים הובילה לחשיפת נכסים מוסתרים ברחבי העולם בשווי של מיליארדי יורו, כמו במקרים של מוטי זיסר ואליעזר פישמן.
פעילות
בשנת 2011 בלאק קיוב סיפקה שירותי מודיעין למולטי מיליונר וינסנט צ'נגוויז במספר מקרים, כאשר המרכזי שבהם כנגד המשרד להונאות חמורות בבריטניה (SFO), לאחר מעצרו כחלק מחקירה שניהל המשרד לאחר קריסת הבנק האיסלנדי "Kaupthing". במסגרת זו החברה ניתחה את רשת הקשרים בזמן קריסת הבנק ואתגרה את המעצר וצווי החיפוש של המשרד, עד שבשנת 2013 הוכרע בבית המשפט כי הפעולות היו לא חוקיות זאת ועוד, על המשרד לפצות את וינסנט ב-3 מיליון ליש"ט ולפרסם התנצלות פומבית.
בשנים 2012–2014 היה משרד הביטחון לקוח של החברה, ועובדים מטעמה הועסקו בבסיס מודיעין של צה"ל.
בשנת 2014 נשכרה על ידי איש העסקים נוחי דנקנר על מנת לבחון את החלטת בית המשפט להעביר את בעלות חברת אי די בי חברה לפיתוח לידי איש העסקים מוטי בן משה. במסגרת המחקר חשפו שמתבצעת חקירה בגרמניה כנגד חברת "ExtraEnergy", שבבעלות בן משה. כמו גם איתרו עד שטען כי הוא בעל ראיות אודות העלמת הון והעלמת מיסים של בן משה.
בשנת 2014 החברה סיפקה ראיות לתובענה ייצוגית על סך 300 מיליון שקלים נגד חברת "טרה", המעידות כי החברה השתמשה בחומרים משמרים בהליך הייצור, אף על פי שמוצריה הוצגו כמוצרים "ללא חומר משמר".
ממשלת ארגנטינה שכרה את בלאק קיוב כדי שזו תאסוף מידע על קרן הגידור האמריקאית אליוט, אחת מנושיה של ארגנטינה, ותסייע בביטול פסק דין לפיו ממשלת ארגנטינה אמורה לשלם לנושים סכום של 1.33 מיליארד דולר.
בלאק קיוב נשכרה לסייע לחברת מיקרוגיל (מחצבות כפר גלעדי) בסכסוך היקר והמתוקשר שלה משנת 2011 עם חברת אבן קיסר. לאחר יותר מ-6 שנים של הליך בוררות, בלאק קיוב שינתה את התמונה, כאשר סיפקה הקלטה במהלך מבצע שנערך בזמן טיול אופנים, של בכיר באבן קיסר, בה סתר את כל טענות מעסיקו. בינואר 2017, הוכרע הסכסוך ונקבע כי אבן קיסר תשלם למחצבות כפר גלעדי מעל 50 מיליון שקל.
באפריל 2016 נעצרו שניים מעובדי החברה ברומניה בחשד לריגול. החברה ביצעה פרויקט לאיסוף ראיות נגד ראש הרשות למלחמה בשחיתות במדינה. שניים מעובדי החברה נעצרו ולבסוף הורשעו בעבירות של הטרדה ופריצה למחשבים. כעבור מספר שנים פורסם כי זורלא נחקר בפרשה, וטען במהלך חקירתו שסבר שהוא פועל באישור נשיא רומניה וראש השירותים החשאיים. לטענת זורלא, גם מאיר דגן, ראש המוסד לשעבר אשר שימש כנשיא החברה באותה תקופה, היה בסוד העניינים.
בשנת 2016, AmTrust, חברת הביטוח האמריקאית שכרה את שירותי בלאק קיוב לאחר שחברת הביטוח חשדה שבוררות שבה היא מעורבת אינה מתנהלת בהגינות. ממצאי החברה העלו ראיות חמורות לשחיתות במערכת המשפט האיטלקית, והחברה השיגה הוכחות לכך שהצד השני בבוררות שיחד את הבורר. בעקבות ממצאי החברה, הבקשה המקורית לפיצויים מחברת הביטוח שעמדה על סך 2 מיליארד יורו, נסגרה בפשרה על סך 60 מיליון יורו בלבד.
בנוסף בשנת 2016, בלאק קיוב חקרו את חשדותיו של איש העסקים רמי לוי, הבעלים של רשת רמי לוי שיווק השקמה, כי ישנה יד מכוונת מאחורי פרסומים שליליים נגדו. ממצאי החברה אימתו את חשדותיו ואלו שימשו בסיס לתביעה על סך 10 מיליון שקלים שהגיש רמי לוי נגד אייל רביד מרשת ויקטורי. החברה סיפקה עדויות לפעילות של חברת יחצנות בשירות רשת ויקטורי, להסתת חקלאים נגד רמי לוי, תוך העברת מסרים שקריים, וניהול קמפיין תקשורתי נגדו.
באותה שנה, חברת אלסטום הצרפתית וחברת אפקון הישראלית שכרו במשותף את שירותי בלאק קיוב לסיוע במאבקן נגד מכרז החשמול של רכבת ישראל, בו זכתה חברת SEMI הספרדית. בלאק קיוב הציגה הקלטות של בכירים ברכבת המעלות כשלים רבים במכרז, בין היתר העלאת ניקוד בלתי מוסברת של הזוכה. על בסיס ממצאים אלו, בינואר 2018, אישר בית המשפט העליון, הסכם פשרה לפיו העבודה תחולק בין שלוש החברות ולקוחותיה של בלאק קיוב יקבלו עבודה בכ־580 מיליון שקל, לאחר שבמקור הפסידו במכרז.
בשנת 2017, חברת גפן השקעות ביומד תבעה את בעלי השליטה בחברת הביומד סיקאם ביות'רפיוטיקס, ביניהם איש העסקים מורי ארקין על סך 60 מיליון שקל. בלאק קיוב ביצעה ראיונות עם אנשי מפתח בסיקאם המוכיחים כי המגעים למכירה של סיקאם, התקיימו עוד בזמן שבעלי מניות המיעוט גפן קיבלו מארקין והנתבעים מצג שווא אודות החברה, וגרמו להם למכור את מניותיהם תמורת סכום זעום, תוך הסתרת אקזיט ענק של 95 מיליון דולר שהחברה ביצעה שנה מאוחר יותר לענקית הפארמה מרק.
בלאק קיוב, המתמחה בין היתר באיתור נכסים במקלטי מס ובכל העולם, נשכרה על ידי בנק הפועלים לעבודת איתור נכסים מקיפה של מוטי זיסר, שהותיר אחריו חוב גבוה לבנק. בלאק קיוב סיפקה מודיעין והוכחות על נכסים רבים באירופה, שהוברחו מזיסר לבנו דוד, באמצעות רשת מתוחכמת של אנשי וחברות קש. בין היתר אותרה רשת מלונות בבריסל, מתחם הכולל מלון וקניון באמסטרדם, רשת דירות בשטרסבורג וחברה בהונג קונג. באמצעות החומר המודיעיני שאספה בלאק קיוב, השיג בנק הפועלים צו הקפאה מוחלטת של כל החברות של משפחת זיסר. בתום הליך משפטי הגיעו הצדדים להסדר פשרה בפברואר 2018, לפיו יורשי זיסר ישלמו לבנק הפועלים 95 מיליון ש"ח.
בנובמבר 2017, פורסמה כתבת תחקיר בעיתון הניו יורקר שחשפה כי המפיק ההוליוודי, הארווי ויינסטין שכר את שירותי חברת בלאק קיוב. ההסכם בין הצדדים נחתם באוקטובר 2016, במטרה למצוא את הגורמים העומדים מאחורי הקמפיין השלילי נגד המפיק, כשהסברה הייתה כי מדובר במתחרים או בבעלי עניין אחרים בחברתו של המפיק. בחודשים הראשונים של הפרויקט, בלאק קיוב הצליחה במאמציה, אך לאחר שהחלו להתפרסם חשדות באשר לתקיפות מיניות אותן לכאורה ביצע ויינסטיין, חדלה החברה לעבוד על הפרויקט.
כפי שדווח לראשונה על ידי עיתון אל מונדו בתחילת שנת 2019, בלאק קיוב השיגה עדויות לשוחד ושחיתות בין עורך הדין חניו לסקור ושופטים שונים בפנמה, כולל שופט בית המשפט העליון במדינה, השופט אוידן אורטגה. בלאק קיוב סיפקה הקלטות בהן עורך הדין הודה על קשריו הקרובים עם שופטים, בכירים בממשל ואף מאפיונרים. כמו כן הודה עורך הדין שביכולתו להשפיע על הכרעות בית משפט, לעקוף בדיקות של פעילויות בלתי חוקיות ולהימנע מתשלום מיסים.
בפברואר 2019 פורסם כי בלאק קיוב סיפקה עדויות לכך שקטר מימנה ופעלה במטרה להכפיש ולבצע קמפיין שלילי ברחבי העולם נגד חברת NSO. הקמפיין כלל תקיפות מחשבים, פרסומים בתקשורת מערבית וערבית, שידול לתביעות בבתי משפט במדינות שונות, ולחץ על ארגונים בינלאומיים. ציר מרכזי בקמפיין הוא עזמי בשארה, חבר הכנסת הישראלי לשעבר, שנחשד בריגול וסיוע לארגון חזבאללה, וכיום יועץ קרוב לאמיר קטר. באוגוסט 2021, הפודקאסט Darknet Diaries פרסם עדות ממקור ראשון אודות אנשי בלאק קיוב אשר עקבו אחרי עיתונאים וחבר הנהלת Citizen Lab ג'ון סקוט ריילטון (John Scott Railton).
באותה השנה פורסם כי בלאק קיוב חשפה נכסים מוסתרים של אליעזר פישמן בשווי של כ-100 מיליון יורו. פישמן, שנחשב בעבר לאחד מעשירי ישראל, הוכרז כפושט רגל בשנת 2016. בלאק קיוב גילתה כי באמצעות ישויות משפטיות, נאמנים ובאי כוח, פישמן הסתיר נכסים וזכויות בהיקף עשרות מיליוני יורו ברחבי אירופה ובעיקר בגרמניה מקופת המפרק. זאת באמצעות מחקר חברות מורכב ופגישות בכיסוי עם הנאמן הגרמני של פישמן ומקורבים נוספים.
בנוסף בשנת 2019, חשף ה"וול סטריט ג'ורנל" כי בלאק קיוב השיגה עדויות לשוחד ושחיתות של בכירים בחברת הנפט הלאומית המקסיקנית, המכונה Pemex. ההקלטות הוגשו כחלק מתביעת ענק על סך 700 מיליון דולר שהוגשה בשנת 2018 על ידי Oro Negro, חברת קידוח נפט עם משקיעים אמריקאיים, בטענה כי Pemex הובילה את הראשונה לפשיטת רגל כאשר סירבה לשלם שוחד. העדויות שבלאק קיוב סיפקה מציגות שחיתות ארוכת שנים בחברת הענק Pemex, בכל דרגות הניהול לרבות המנכ"ל. בנוסף, עדויות אלו הוצגו בפני מחלקת המשפטים של ארצות הברית (DOJ) כחלק מחקירתם בנושא חברת Pemex.
במאי 2020, בלאק קיוב הגישה עבור איש העסקים בני שטיינמץ ראיות לבית משפט בניו יורק כי החברה הברזילאית ואלה (Vale SA) הסתירה מידע חיוני בנוגע לרישיונות כריה בגינאה שהושגו על ידי שטיינמץ. במסגרת פעילות מבצעית שערכה 4 חודשים, הצליחה בלאק קיוב להשיג הקלטות של בכירים בחברת ואלה, בהן הודו כי החברה הניחה שרישיון הכרייה הושג באופן לא חוקי, כאשר הם חתמו על ההסכם עם שטיינמץ.
ביקורת
באפריל 2016, במסגרת העתירה של חברת אלסטום הצרפתית ואפקון הישראלית נגד מכרז החשמול של רכבת ישראל, נמתחה ביקורת על שיטות הפעולה של החברה על ידי השופטת מיכל אגמון גונן. עם זאת, בינואר 2018, בית המשפט העליון הפך את ההחלטה, וקבע כי שימוש בחברת חקירות חיצונית, היא פעולה שניתן לנצלה כדי להוכיח טענתם של הצדדים הניזוקים. על בסיס ממצאי החברה, בית המשפט העליון אישר פשרה סופית בעניין חשמול הרכבת בו לקוחות בלאק קיוב קיבלו 580 מיליון שקל, לאחר שבמקור הפסידו במכרז.
במרץ 2018, קיימברידג' אנליטיקה וחברת בלאק קיוב הכחישו כל אחת בנפרד את דברי עובד לשעבר של קיימברידג' אנליטיקה, כריסטופר ויילי, כי קיימברידג' אנליטיקה שכרה את שירותי בלאק קיוב. באפריל 2018, בריטני קייזר, מנהלת בכירה בקיימברידג' אנליטיקה אישרה את ההכחשות והצהירה בעדות בפני הפרלמנט הבריטי כי בלאק קיוב אינה החברה עימה עבדה. זמן קצר לאחר מכן, במהלך עדות בפני ועדת השיפוט של הסנאט האמריקאי, ויילי חזר בו מדבריו והכחיש את מעורבותה של בלאק קיוב במקרה. בנוסף, מנכ"ל קיימברידג' אנליטיקה לשעבר אלכסנדר ניקס העיד בפני הפרלמנט הבריטי והכחיש שהחברה שכרה את שירותי בלאק קיוב.
במאי 2018, בלאק קיוב הכחישה פרסומים בתקשורת כי ממשל טראמפ שכר את שירותיה במטרה לאסוף מידע על בכירים בממשל נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה. בתגובה לפרסומים, מסרה בלאק קיוב כי לחברה אין קשר לממשל טראמפ, למקורבי טראמפ או להסכם הגרעין עם איראן. באוקטובר 2018, נחשף בעיתון הארץ כי פעילותה של בלאק קיוב נעשתה על מנת להתחקות אחר מעבר כספים ונכסים איראניים, במטרה לחלטם, זאת בעקבות פסיקה של בית המשפט האמריקאי, המאפשרת לקרוביהם של קורבנות פעולות איבה, לתבוע מדינות התורמות לארגוני טרור. עוד פורסם כי איסוף המודיעין נעשה, הן במטרה לאתר נכסים איראניים, והן על מנת להתחקות אחר סיוע של אנשי ממשל אובמה לאיראן, תוך כדי הפרת חוקים אמריקאיים או בינלאומיים, כדי למצוא גופים נוספים לתבוע כגון בנקים.
ב-6 ביוני 2019 שודר בתוכנית הטלוויזיה "עובדה" תחקיר על פעילותה של בלאק קיוב. לקראת שידור התחקיר הגישה החברה לבית משפט בלונדון תביעת לשון הרע נגד "עובדה", על סך 15 מיליון ליש"ט, אך בנובמבר 2020 החברה משכה את התביעה וחויבה לשלם ל"עובדה" הוצאות משפט בסך 350 אלף ליש"ט.
פיקוד ההכשרות והאימונים
פיקוד ההכשרות והאימונים הוא פיקוד בצה"ל, שאמון על כלל ההכשרות והאימונים בזרוע היבשה.
בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת אלוף. מפקד הפיקוד הנוכחי הוא אלוף דוד זיני.
הקמת הפיקוד
בפברואר 2020, החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי על תוכנית רב שנתית "תנופה", התוכנית הרב-שנתית של צה"ל לשנים 2020–2024. לבנה מרכזית בתוכנית זו עוסקת באימונים ובהכשרות בצה"ל.
הפיקוד נפתח באופן רשמי ב-5 במרץ 2020, על אף שרבים ממרכיביו עדיין בתהליכי ארגון.
מבנה הפיקוד
הפיקוד מחולק לארבעה מרכזים:
מרכז הכשרות היסוד
תחתיו מרוכזים כל הגופים שאחראיים על הפיכת מתגייסי זרוע היבשה ללוחמים ולמפקדים. מפקד המרכז הוא תא"ל אלרן מוראש אשר משמש גם כרמ"ט הפיקוד.
המרכז להכשרת פיקוד קרבי
מפקד המרכז (נכון ל-2023) הוא תא"ל אודי צור.
קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים
הקורס מכשיר מ"פ ומג"דים בסדיר ובמילואים.
המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י)
תחתיו מתקיימים אימוני המסגרות במילואים, אימוני גדודים, תרגילי חטיבות ואוגדות ואימוני מסגרות התומכ"ל. מפקד המרכז הוא תא"ל רומן גופמן.
בית הספר לקצינים של צה"ל
כפוף ישירות למפקד הפיקוד, מתוקף חשיבותו כמקום המכשיר את קציני העתיד של צה"ל. מקצועית, מרכז הכשרות היסוד מנחה גם את הכשרות הקצונה של צה"ל. בהקשר פיקוד ההכשרות נכללות תחת בה"ד 1 גם ההשלמות החיליות של כלל החילות והיחידות.
נערן (יישוב קדום)
נַעֲרָן (גם: נַעֲרָה, נַעֲרָתָה ו- נעורן) היה יישוב מקראי מצפון ליריחו, שהמשיך להתקיים כיישוב יהודי בתקופת המשנה והתלמוד.
בספר יהושע נזכר היישוב בתיאור גבולות נחלת שבט אפרים:. לאחר מכן, בספר דברי הימים נזכר היישוב כגבול המזרחי של נחלת שבט אפרים:.
היישוב נזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו המוסר אודות הפקעת מחצית מכסת המים של נערן לטובת שדות ארכילאיס בידי ארכלאוס בנו של הורדוס. היישוב נזכר גם באונומסטיקון של אוסביוס (תחילת המאה ה-4 לספירה), המציין אותו כ"כפר קטן של יהודים" בשם "נערה", כחמישה מילים מיריחו.
היישוב נזכר גם בתלמוד הבבלי. בתקופת המשנה והתלמוד נזכר המקום כיישוב יהודי אשר סבל מהתנכלות תושביה הנוכרים של יריחו הסמוכה:. גם במסורות הנוצריות נזכרו יחסי האיבה שבין נזירי דיר אל-קרנטל לבין יהודי נערן. אולם בניגוד למקורות היהודיים, המספרים שהיהודים סבלו משכניהם הנוכרים, בספר "חיי כאריטוניוס הקדוש", שנתחבר במאה ה-6 או ה-7, מסופר על אלפידיוס (מת לפני שנת 419), הגמון המנזר בעין-דוק ליד יריחו, ש"השיב אחור את ההתקפות מלאי-קנאה רבה של העברים שישבו במקום נערן".
על פי "ספר הדרשות על שם אנטיוכוס", שנתחבר בשנת 514 על ידי סופר נוצרי, מתברר כי גם במאה ה-6 הייתה בנערן קהילה יהודית. בספר מסופר על נזיר נוצרי שעזב את מנזרו על הר סיני ובהשפעת חזיונות בא "לפלשתינה לנערא ולליביאס, שהם מרכזים ליהודים...התגייר ולקח לו אשה והיה מורה בגלוי את תורת היהודים נגד האמונה הנוצרית".
עד מלחמת העולם הראשונה התקשו החוקרים בזיהו מיקומה של נערן. במהלך המלחמה, בעקבות פיצוץ של פגז נחשפו שרידי בית כנסת קדום, עם רצפת פסיפס מרשימה, ובעקבות זאת מזוהה כיום נערן העתיקה עם "תל ג'סר" שמצפון ליריחו.
בשנת 2016 הגיע לידי רשות העתיקות שטר פפירוס מן המאה השביעית לפני הספירה, בו נזכרת בכתב העברי הקדום העברת משלוח יין מנערתה לירושלים.
על שם היישוב הקדום נקרא קיבוץ נערן.
רב אויא
רבי אויא, היה אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי לאמוראים. הוא למד אצל חכמי ארץ ישראל, רבי אמי רבי יוחנן.
ככל הנראה, בהמשך עבר לבבל. הוא למד אצל רב הונא ונחשב מגדולי תלמידיו. על כך מסופר, כי כאשר רב אויא סבא שאל את רב הונא שאלה הלכתית מסוימת, השיב לו רב הונא: "עורבא פרח". לפי הסבר רש"י, רב הונא העביר נושא במתכוון, על ידי האמירה: עורבא פרח, כלומר ראה את העורב הפורח מעלינו. לפי פירושו של רבינו חננאל, דבריו "עורבא פרח" מכוונים כלפי דבריו של אותו אמורא, שדעתו היא דעתם של ילדים המשחקים בציפורים ועורבים.
לאחר שרבה בנו של רב הונא, שאל אותו לפשר הדבר, שהרי רב הונא היה מכבד את רב אויא סבא באופן מיוחד בהצביעו על גדלותו המיוחדת בתורה, הבהיר לו רב הונא כי אי ההגיון אינו בשאלה עצמה, אלא בתזמון שבו היא נשאלה, שכן השאלה הייתה קשה מאוד לעיון, והיא נשאלה בזמן שרב הונא היה עייף וחלש ולא יכול היה להשיב עליה כראוי. סיפור דומה מובא גם במסכת חולין.
בהגיעו לפרקו נשא את אחותו של רמי בר פפא.
היו לו מספר בנים תלמידי חכמים. רב חייא, רבו של רב אמימר בר מר ינוקא. רב אדא, רבא, רב חלקיה ורב הונא.
מסופר, כי רב מרדכי אמר בפני רב אשי, קושיא אותה הקשה רב אויא. רב אשי נענה, כי עכשיו מבין הוא למה ראה בחלום את רב הונא בר אויא. הראו לו, כי ביום יאמרו לפניו מדברי תורתו של רב אויא לפי הסבר המאירי הוא ראה את רב אויא שבא לפניו, והדבר מרמז על כך שאביו - רב אויא יבוא לפניו, על ידי שמועותיו.
בן נוסף שלו, הוא רב אחא בריה דרב אויא, אמורא המוזכר עשרות פעמים בתלמוד, לרוב כשהוא דן בהלכה עם רבו רב אשי.
על חבריו נמנה רבה בר רב חנן ורב אחדבוי בר אמי.
אמרותיו
.
פארק הכט
פארק הֶכְט הוא פארק בעיר חיפה, השוכן בין תל שקמונה וגן לאומי תל שקמונה שהוכרז בשנת 2008, ובין חוף דדו. הפארק, שנפתח בשנת 2008 ומשתרע על שטח של 75 דונם, אורכו 1.2 ק"מ ורוחבו נע בין 70-60 מטר. הפארק הוקם בעלות של 14 מיליון שקל על ידי עיריית חיפה ובמימון קרן הכט והוא נקרא על שמו של ראובן הכט. זהו הפארק הגדול ביותר בשטחה האורבני של העיר.
הפארק
הפארק שוכן במערב חיפה בצמוד וממערב לכביש החוף והוא פארק נופש פעיל. הפארק משתרע מצפון לדרום והוקם על שטח שהיה מוזנח במשך שנים ומכוסה בחלקו באשפה. הוא תוכנן על ידי משרד אדריכלי נוף גרינשטיין הר-גיל, אדריכלות נוף ותכנון סביבתי. בפארק אלמנטים רבים המאפשרים פעילות רחבה למגוון גילאים. הפארק פונה לקהל יעד מגוון של משתמשים: משפחות, ילדים, מבוגרים, רצים, הולכים, משחקי כדור, רוכבי אופניים, רקע לצילומי חתונות ואירועים עירוניים. בפארק נמצאים מגרשי קט-רגל וכדורסל.
הפארק פתוח רוב שעות היממה והכניסה אליו חופשית. המתכננים יצרו מערכת של אזורים וחללים אשר תומכים בקיום פעילויות שונות לשימוש אוכלוסיות מגוונות. הפארק כולל אזורי צמחייה מגוונים הלוקחת בחשבון את הקרבה לים ועמידה לרסס מי הים תוך שילוב מינים מקומיים עם מינים תרבותיים. חלק מהאזורים בעלי אופי של צמחי תרבות עונתיים. באזורים אחרים יש חיבור לצמחיית החולות הקיימת באזור, וכן משטחי דשא לשימוש התושבים. בעת תכנון הפארק נלקח בחשבון להפוך את חוף הים הנמצא ממערב לפארק לנגיש לתושבי השכונות הסמוכות.
את שטח הפארק חוצים ערוצים של שני נחלים: נחל לוטם בדרום הפארק ונחל עלייה מצפונו. המעבר מעל ערוצי הנחלים נעשה מעל גשרים. העיצוב של הפארק משלב את ואדיות הנחלים כחלק מהפארק. בהמשך, עוברים ערוצי הנחלים באמצעות מעברי מים מבטון מתחת למסילת הרכבת. מעברים אלה מאפשרים קשר בין הפארק לחוף הים. במערבו של אחד המעברים בצמוד לים נמצאת מרפסת תצפית ממנה ניתן לצפות על הים, הגלים וסלעי החוף. גבולו הדרומי של הפארק נתחם בערוץ נחל עמיק.
משטח הפארק יוצא מסלול הליכה לכיוון גן לאומי שקמונה, העובר במקביל לקו החוף. בקרבת הפארק נמצאים מספר אתרים כמו תל שקמונה, שרידי רצפות פסיפס ומבני מגורים ותעשייה מדרום לתל, מערות שקמונה - מערות קבורה על צלע ההר, המכון לחקר הימים והאגמים והאנדרטה לזכר הנרצחים בפיגוע במסעדת מקסים שהתרחש בשנת 2003.
בתוך שטח הפארק עובר מסלול שביל חיפה שנחנך בשנת 2011, הקטע העובר בפארק הוא מקטע 16 בשביל. החל משנת 2012 חודש בשטח הפארק אירוע תערוכת הפרח הבינלאומית חיפה, שהתקיים בעבר בגן האם.
הפארק זכה בשנת 2009 בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף.
ענף (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טורפדו וולז'סקי
טורפדו הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולז'סקי שבמחוז וולגוגרד. נוסד בשנת 1954 בברית המועצות ושיחק בליגה השנייה מעונת 1958 עד 1991. הוא שיחק באליפויות רוסיה מעונת 1992 עד 2014, תחילה בליגה הראשונה (בעונות 1992, 1993, 1995—1997) ובליגה השנייה (בעונות 1994, 1998—2005, 2007—2014). בעונת 2013/14 סיים במקום ה-18 והאחרון באליפות הדרום של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית ונשר מהתחרויות המקצועניות.
הישגי השיא של הקבוצה הן מקום שלישי באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל בעונת 1957 והעפלה לחצי גמר גביע רוסיה הסובייטית בעונת 1985. בנוסף, טורפדו העפילה לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1992/1993.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון המרכזי בעיר וולז'סקי שנחנך לראשונה בשנת 1955 ומכיל 7,000 מושבים.
אדיר הוא
אדיר הוא פיוט המסודר על פי האלף - בית, ונהוג לשיר אותו בסוף סדר פסח. מקורו של השיר, כנראה בגרמניה. והוא מוזכר במנהג אביניון שבפרובאנס כפיוט לימים טובים. הפיוט איננו מיוחד לפסח ולליל הסדר, אך מאחר שבמרכזו עומד בנין המקדש, צורף להגדה, הודפס לראשונה בהגדת פראג.
אריוברזנס
אריוברזנס (ביוונית: Ἀριοβαρζάνης בפרסית: آریوبرزن (ארייברדנה); המאה ה-4 לפנה"ס) היה מצביא פרסי, שפיקד על הכוחות הפרסיים בקרב השערים הפרסיים. נחשב לגיבור לאומי באיראן.
ביוגרפיה
אריוברזנס בנו של ארטבזוס היה הסטרפ של פרסיס. תפקיד זה לא נזכר לפני כן וייתכן שאריוברזנס היה הראשון בתפקיד זה. הוא לקח חלק בקרב גאוגמלה, ולאחר התבוסה בקרב המלך דריווש השלישי נמלט אל הסטרפיות הנידחות מאימת אלכסנדר הגדול. אריוברזנס החליט לעצור את אלכסנדר, הוא בחר כשדה הקרב במעבר הרים צר שהיה ידוע בעת העתיקה בשם "השערים הפרסיים". (כיום טאנג א-מירן באיראן) המעבר מקשר בין הערים המודרניות יאסוג' וסדה. המעבר הזה הוא בין הבודדים באזור זה של רכס הרי זגרוס. בעונת החורף שבה נערך הקרב עשויה הטמפרטורה במקום ליפול עד מינוס 25 מעלות צלזיוס.
המעבר הוא נתיב דמוי משפך המתחיל בעמק רחב למדי והולך ונהיה צר יותר ויותר במעבר בין הרים תלולים קשים למעבר. אפילו כיום, במאה ה-21, עובר במקום כביש צר מאוד. הפרסים הקימו מארב שהוחזק בכוח חסימה ששלט על עמדות המפתח במעבר זה. אריאנוס טוען שלאריוברזנס היו 40,000 לוחמים. קווינטוס קורטיוס רופוס לעומת זאת טוען שהיו לו 25,000 לוחמים. אם כי חוקרים מודרניים כיום מעריכים שהיו לו לכל היותר כמה מאות חיילים. כאשר חייליו של אלכסנדר נכנסו למעבר אנשי אריוברזנס תקפו מכל הכיוונים, אלכסנדר איבד חיילים רבים והורה על נסיגה אולם שבוי פרסי דובר יוונית הוביל את המוקדונים במעבר עוקף שאפשר לאלכסנדר לאגף את אריוברזנס. מרבית הפרסים נהרגו קורטיוס טוען שאריוברזנס עצמו נהרג בהתנגשות בעוד אריאנוס טוען שהוא נמלט אל ההרים. אולם מרבית החוקרים מסכימים שגם אם נמלט הוא נהרג בידי חיילי אלכסנדר בהמשך.
במאמרו משנת 2005 "הגיבור הלאומי הראשון של איראן" טוען ההיסטוריון האיראני מנוצ'ר סדאט נורי שאריוברזנס נהרג ביום האחרון של חודש ינואר 336 לפנה"ס אחרי 48 ימי לחימה. אם כי חוקרים אחרים סוברים שאלכסנדר עוכב בשערים הפרסיים 40 יום.
חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית
חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית (באנגלית: Twelfth Air Force) הוא הכוח האווירי של פיקוד דרום של ארצות הברית (AFSOUTH).
מפקדת חיל האוויר ממוקמת בבסיס דייוויס מונת'ן שבאריזונה ולו שלוחות קדמיות בקוראסאו, בהונדורס, בפוארטו ריקו ובמפרץ גואנטנמו.
היסטוריה
ב-17 במאי 1946 הוקם חיל האוויר מחדש כחלק מהפיקוד הטקטי האווירי. החיל צויד במטוסי סילון מדגם לוקהיד F-80 שוטינג סטאר והתמקם בקליפורניה. בדצמבר 1948 הועבר החיל לבסיס חיל האוויר ברוקס בטקסס תחת הפיקוד הקונטיננטלי של חיל האוויר והיה אחראי לכשירות כוחות המילואים של חיל האוויר בטקסס, ארקנסו, לואיזיאנה, אוקלהומה וניו מקסיקו. ביוני 1950 פורק החיל.
בינואר 1951 הופעל חיל האוויר ה-12 מחדש, הפעם במסגרת פיקוד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ונאט"ו בויסבאדן שבגרמניה המערבית. באפריל 1953 עבר החיל לבסיס רמשטיין בגרמניה. בינואר 1958 חזר החיל לארצות הברית ותחת אחריות הפיקוד הטקטי, והתמקם בבסיס חיל האוויר ג'יימס קונלי בטקסס. בתקופת המשבר במצרי טאיוואן ב-1958 נשלחו כוחות חיל האוויר לפריסה מהירה באזור. בתקופת מלחמת וייטנאם סיפק חיל האוויר ה-12 יחד עם חיל האוויר התשיעי את מרב הכוח האווירי הטקטי למבצעים בדרום-מזרח אסיה. ב-1968 עבר החיל לבסיס ברגסטרום בטקסס. ב-1983 השתתף חיל האוויר ב"מבצע זעם דחוף" (הפלישה לגרנדה).