cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר
ביקורות
הסרט זכה לביקורות נלהבות בארצות הברית ורחבי העולם. באתר הביקורות rotten tomatoes הסרט זכה לציון של 92% ובאתר Metacritic לציון של 81%. מבקרים וצופים רבים שמו לב לקווי דמיון ברורים בין "הכוח מתעורר" לסרט הראשון שיצא מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה. ההסבר המרכזי לכך לדעת רבים הוא שלאור האכזבה משלושת הסרטים האחרונים, היה צורך להראות שאפשר לעשות סרט מלחמת הכוכבים טוב, ולכן העלילה דומה מאוד לזו של הסרט הראשון.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות: ביקורות:
נקש-י רג'ב
נקש-י רג'ב (בפרסית: نقش رجب) הוא אתר ארכאולוגי סמוך למזרח אסטח'ר ושנים עשר קילומטר צפונה מפרספוליס בפרובינציית פארס שבאיראן. יחד עם נקש-י רוסתם, שנמצאת במרחק קילומטר, האתר הוא חלק מהעיר מארוודשת. שני האתרים נכנסו לרשימת המועמדות של אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
בנקש-י רג'ב יש ארבעה תבליטים העשויים מאבן גיר שמתוארכים לתחילת תקופת האימפריה הסאסאנית. התבליט הראשון הוא של ארדשיר הראשון (226–241), מייסד השושלת הסאסאנית. השני הוא של היורש של ארדשיר, שאפור הראשון (241–272). בתבליט השלישי מתואר 'מצעד שבור' שחוגג את הניצחון בשנת 244 על האימפריה הרומית בראשות הקיסר הרומי ולריאנוס ופיליפוס הערבי. התבליט הרביעי מיוחס לקארטיר.
מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים
מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים הייתה רשת של פנימיות שפעלה בקנדה בשנים 1876–1996, ובה למדו והתגוררו ילדי בני העמים הילידיים של אמריקה, המכונים כיום בני "האומות הראשונות", המסטיסים והאינואיטים. הרשת מומנה על ידי המחלקה לענייני אינדיאנים ופיתוח צפוני בממשלה הקנדית ונוהלה על ידי הכנסיות הנוצריות. מערכת זאת נחשבת האחראית לפשעים חמורים נגד האנושות, ביניהם רצח המוני של ילדים, חטיפת תינוקות מהוריהם, ועוד. רבים מחשיבים בתי ספר אלו כמנגנון שביצע רצח עם.
מטרת רשת הפנימיות הייתה להוציא ילדים מהשפעת משפחותיהם ותרבותם ולהטמיע אותם בתרבות הקנדית המערבית הדומיננטית. במהלך קיומה של הרשת, מ-1876 עד 1996, עברו בה כ-30% מילדי הילידים, כ-150,000 נפש.
מקורה של מערכת הפנימיות היה בחוקים שחוקקו לפני האיחוד הקנדי של 1876, אבל מערכת הפנימיות עצמה החלה לפעול בעקבות העברת חוק האינדיאנים ב-1876, והיא פעלה עד 1996, כאשר נסגרה הפנימיה האחרונה שהופעלה על ידי הממשל הקנדי הפדרלי. תיקון לחוק האינדיאנים בשנת 1894 קבע שהנוכחות בבתי ספר היא חובה עבור ילדי האומות הראשונות. קהילות רבות של בני האומות הראשונות התגוררו רחוק מבתי ספר, ולכן הדרך היחידה שבה יכלו לציית לחוק הייתה להעביר את בניהן ובנותיהן לפנימיות.
המגורים בפנימיות אלה גרמו נזק משמעותי לאוכלוסיות ילדיהם של בני האומות הראשונות, וזאת על ידי הפרדתם ממשפחותיהם, שלילת תרבותם ושפת אבותיהם מהם, ואף חשיפת רבים מהם להתעללות פיזית ומינית. לפחות 6,000 מהם מתו בזמן שהותם בפנימיות, בדרך כלל כתוצאה משהייה ארוכה במבנים רעועים, ללא חימום ובמצב תברואתי לקוי. בחלק מהפנימיות היו בתי קברות צמודים, לקליטת גופותיהם של המתים. כאשר ביקשו אינדיאנים לבקר את ילדיהם, ששהו בפנימיות, הם הורשו להיכנס רק כעבור זמן המתנה, ובתקופת ההמתנה נאלצו לבנות אוהלים לשם מגורים זמניים מחוץ לפנימיות.
ב-11 ביוני 2008 הציע ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר התנצלות פומבית מטעם ממשלת קנדה ומנהיגי מפלגות פדרליות אחרות בבית הנבחרים בקנדה. תשעה ימים לפני כן נוסדה ועדת האמת והפיוס לבדיקת פנימיות האינדיאנים כדי לחשוף את האמת על בתי הספר. הוועדה אספה הצהרות מניצולי הפנימיות באירועים מקומיים ולאומיים ברחבי קנדה. שבעה אירועים לאומיים התקיימו בין 2008–2013 והנציחו את חוויית התלמידים לשעבר בפנימיות.
ב-2015 תמה פעילותה של ועדת האמת והפיוס, הוקם המרכז הלאומי למען האמת והפיוס, והוועדה סיכמה את פעילותה בפרסום דו"ח בן למעלה מ-4,000 עמודים ובו עדויותיהם של ניצולים ומסמכים היסטוריים.
בשנת 2021 התגלו 215 קברי ילדים בשטח פנימייה בקולומביה הבריטית ועוד 751 קברי ילדים בססקצ'ואן.
אדמונד אלביוס
אדמונד אלביוס (1829 – 9 באוגוסט 1880) היה עבד ממוצא אפריקאי מראוניון שתרם רבות לתעשיית גידול ועיבוד הווניל. בהיותו בן 12 הוא המציא שיטה להאבקת סחלב הווניל במהירות וביעילות. הטכניקה של אלביוס יצרה מהפכה בתעשיית הווניל ואפשרה גידול רווחי של פולי וניל מחוץ למקום הגידול הטבעי שלהם במקסיקו.
אלביוס נולד בסנט-סוזאן בראוניון. אמו, שהייתה שפחה, מתה בזמן הלידה, והוא אומץ על ידי אדונה, פראול בלייה בומונט.
באותה תקופה ייבאו מתיישבים צרפתיים פולי וניל לראוניון ולמאוריציוס השכנה בתקווה לפתח תעשיית גידול וניל מקומית. עד מהרה התברר כי הצמחים היו עקרים כי לא היו בנמצא חרקים מתאימים שיאבקו את הצמח. בשנות ה-30 של המאה ה-19 פתח צ'ארלס מורן, פרופסור לבוטניקה מאוניברסיטת לייז' בבלגיה, שיטה להאבקה ידנית של הווניל. אולם השיטה הייתה איטית והייתה לא יעילה מספיק בשביל להפוך את גידול הווניל לתעשייה רווחית.
ב-1841, גילה אלביוס כיצד ניתן להאביק את סחלב הווניל במהירות בעזרת מקל דק או עלה עשב ותנועת אגודל עדינה. עלה העשב או המקל משמשים להרמת השפה החוצצת בין המאבק הזכרי לעֵלִי הנקבי ובאמצעות האגודל מעבירים את האבקנים הדביקים ומורחים אותם על העלי.
בטכניקה של אלביוס עושים שימוש עד היום ורוב גידולי הווניל בעולם מואבקים בצורה ידנית. בעקבות תגליתו של אלביוס הפכה ראוניון לתקופה לספקית הגדולה בעולם של וניל. בהמשך הביאו המתיישבים הצרפתים את הטכניקה למדגסקר וזו נותרה יצרנית הווניל הגדולה בעולם עד היום.
ב-1848 הטילה צרפת איסור על העבדות במושבותיה ואלביוס עזב את מטע הווניל לטובת בירת האי, סן-דני, שם עבד כעובד מטבח. מאוחר יותר הורשע בגנבת תכשיטים ונידון לעשר שנות מאסר. לאחר שריצה חמש שנות מאסר, הומתק עונשו על ידי מושל האי שזקף לזכותו את תרומתו הגדולה לתעשיית הווניל ולכלכלת בראוניון. אלביוס מת חסר כל בסנט-סוזאן בשנת 1880.
נבחרת הונגריה בכדורסל נשים
נבחרת הונגריה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-5 אליפויות עולם אך לא זכתה באף מדליה.
הנבחרת הייתה סגנית אליפות אירופה בכדורסל נשים פעמיים.
חואו שיינגוואנג
חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג (בסינית: 侯先光; בפין-יין: Hóu Xiānguāng, נולד במרץ 1949 בפנגשיין בג'יאנגסו) הוא פלאונטולוג סיני, שמחקריו היו הגורם לגילוי אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג.
ביוגרפיה
הוא למד בבית הספר בשוג'ואו, ואז למד בנאנג'ינג. בשנת 1977 סיים תואר במדעי כדור הארץ ועבד כמרצה באותה המחלקה. לאחר שסיים תואר שני בגאולוגיה ופלאונטולוגיה מהמכון לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של האקדמיה הסינית למדעים בנאנג'ינג בשנת 1981, הוא הפך לפרופסור חבר בשנת 1992 ולפרופסור מן המניין בשנת 1994. בשנת 1997 הוא סיים בנוסף דוקטורט באוניברסיטת אופסלה, שוודיה והיה פרופסור לאוניברסיטת יונאן, שם הוא הקים וניהל את המעבדה העיקרית לחקר פלאוביולוגיה של מחוז יונאן (云南省 古生物 研究 重点 实验室). בשנת 1984 הוא גילה את הפאונה של צ'נגג'יאנג במהלך עבודות שדה ממושכות ופיתח שיטות שימור של "מאובנים רכי-גוף". התגלית, יחד עם גילוי פצלי ברג'ס בקנדה, היו בין התגליות המרהיבות ביותר של הפלאונטולוגיה במאה העשרים.
פרסים והוקרות
הוא זכה בפרס הראשון הלאומי של סין למדע הטבע בשנת 2003, הפרס על התקדמות המדע והטכנולוגיה של קרן הו לונג הו בשנת 2004, הפרס המיוחד למדעי הטבע במחוז יונאן, פרס התחרות המצטיינת למדעי הטכנולוגיה של מחוז יונאן, והיה סגן נשיא האיגוד הבינלאומי לפלאונטולוגיה בין השנים 2006–2010.
מין שושנת ים Xianguangia sinica קרוי על שמו.
Play the Game
Play the Game הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שנכתב על ידי פרדי מרקיורי. השיר מתחיל את אלבומם The Game משנת 1980. השיר מופיע גם באלבום Greatest Hits. הסינגל היה להיט בבריטניה. הוא הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי, ובארצות הברית הוא הגיע למקום ה-42.
הבי-סייד
הבי-סייד, "A Human Body", היה במשך שנים רבות אחד משירי קווין הבודדים שקיימים רק בוויניל. הוא יצא בסופו של דבר בתקליטור בשנת 2009 כחלק מאוסף הסינגלים כרך 2 ונכלל גם בדיסק הבונוס של הגרסה המחודשת של The Game בשנת 2011.
דניה קרת-מאיר
דניה קרת-מאיר (נולדה ב-1953) הייתה שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו בדימוס.
ביוגרפיה
דניה קרת-מאיר נולדה בשנת 1953 בשווייץ. ב-1960 עלתה למדינת ישראל. היא גדלה במועצה המקומית סביון וב-1971 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון בן צבי שבקריית אונו. באותה שנה התגייסה קרת-מאיר לצבא הגנה לישראל ושירתה שם עד 1973.
בשנת 1978 סיימה בהצטיינות את לימודיה הגבוהים במשפטים כבוגרת אוניברסיטה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1976–1978 התמחתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו ובמשרד עורכי דין. ב-1978 הוסמכה כעורכת דין. ב-1979 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני במשפטים. בשנים 1979–1980 עבדה כעורכת דין שכירה. בין השנים 1981–1992 היא עבדה כיועצת משפטית בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנים 1977–1983 שימשה כאָסִיסִטֶנְטִית באוניברסיטת תל אביב.
בחודש אפריל 1992 נבחרה לשופטת בבתי משפט השלום במחוז תל אביב ובאוקטובר 2000 נבחרה להיות סגנית נשיא בתי משפט השלום במחוז תל אביב. בחודש דצמבר 2002 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובפברואר 2016 מונתה לכהונת שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ב-24 באוגוסט 2010 מונתה יחד עם השופטים ח'אלד כבוב ורות רונן להיות שופטת במחלקה הכלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב (בית המשפט הכלכלי) לאחר שאושרה בכנסת הצעת החוק להקמת בית המשפט הכלכלי הראשון בישראל בידי נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש.
קרב ניוז'ואנג
קרב ניוז'ואנג (ביפנית: 威海衛の戦い), הנקרא גם קרב ינגקואו, נערך במסגרת מלחמת סין–יפן הראשונה מחוץ לעיר ינגקואו שבליאונינג, ב-4 במרץ 1895. בקרב לחמו כוחות האימפריה היפנית מול כוחות שושלת צ'ינג והוא הסתיים בניצחון יפני.
רקע
לאחר כיבוש העיר האיצ'נג שבחצי האי ליאודונג על ידי הדיוויזיה השלישית היפנית ב-13 בדצמבר 1894, ניסו הכוחות הסיניים לכבוש אותה בחזרה ארבע פעמים, אך כל הניסיונות נכשלו. ב-10 בינואר 1895 כבשה הארמייה היפנית השנייה את העיר גאיז'ואו, המרוחקת כ-31 קילומטרים מניוז'ואנג, וכך נקבעו קווי ההגנה של הצבא הסיני. הצבא היפני, לעומתו, עמד בפני ברירה לנוע צפונה ולתקוף את בירת המחוז מוקדן, או להמשיך מזרחה, לכיוון הבירה בייג'ינג.
הקרב
לאחר ניסיון הנפל האחרון לכבוש מחדש את האיצ'נג, נשלחה תגבורת בת 20,000 חיילים לעיר הנמל ניוז'ואנג. כוח נוסף, בסדר גודל דומה, נשלח גם לעיר ליאויאנג, הצפונית להאיצ'נג, וב-1 בפברואר קיבל המשנה למלך ליו קוניי את הפיקוד על כל הכוחות באזור.
היפנים פתחו במתקפת נגד על ליאויאנג ועל ניוז'ואנג ב-28 בפברואר. בחסות הרעשה ארטילרית התקדמו כוחות הרגלים על פני חזית רחבה. המגינים הסינים החלו לסגת בצורה בלתי מאורגנת לכיוון העיר ג'ינז'ואו, וכמעט ולא העמידו התנגדות להתקדמות היפנית. מספר יחידות, תחת פיקודו של לוטננט גנרל קאצורה טרו, רדפו אחרי הסינים הנסוגים, והגיעו עד לשערי ליאויאנג ב-3 במרץ, בעוד הכוח העיקרי של הצבא היפני, שכלל את הדיוויזיות החמישית והשלישית, הגיע לניוז'ואנג ב-4 במרץ.
לאחר הרעשה ארטילרית שנמשכה כשעתיים, עזבו המגינים הסינים את ביצורי העיר ללא התנגדות, ונכנסו אל תוך העיר, שם פתחו בלוחמה עירונית, שלעיתים הגיעה לכדי קרבות פנים אל פנים. הלחימה פסקה עד שעות הלילה, ורבים מהחיילים הסינים נמלטו מבעד לקווים היפנים ואל האזורים הכפריים. כ-600 חיילים סינים נכנעו בתוך העיר, וכבעבר, הותירו הסינים מאחוריהם מצבורי נשק, תחמושת ואספקה, שנפלו שלל לידי היפנים.
בימים שלאחר נפילת העיר, כבשו הכוחות היפנים גם את המוצבים שהגנו על פתח הנמל, ובכך חיסלו כל התנגדות.
תוצאות הקרב
כיבוש ניוז'ואנג סימן את סוף הלחימה ביבשת אסיה במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה. היפנים ביצעו עוד נחיתה במחוז ג'יאנגסו, צפונית לשאנגחאי, ב-24 במרץ, והגיעו למרחק של 80 קילומטרים מהתעלה הגדולה. מצב זה הוסיף לחץ על ממשל צ'ינג בשולחן המשא ומתן, וכך היה גם כיבוש פנגחו הסמוך לטאיוואן. הסכם שימונוסקי, שסיים את המלחמה, נחתם ב-17 באפריל.
יחסי סין–עיראק
יחסי סין–עיראק הם היחסים הדו-צדדיים בין סין לבין עיראק. היחסים בין שתי המדינות הם קרובים וידידותיים מאוד.
היחסים בעבר
מוסלמים סינים לחמו נגד יפן במלחמת העולם השנייה. על מנת לזכות בתמיכה בסין במדינות מוסלמיות, ביקרו במצרים, בסוריה ובטורקיה החווי המוסלמי מה פוליאנג והאויגורי המוסלמי איסה יוסף אלפטקין בשנת 1939. המנהיגים ההינדים טאגור וגנדי וג'ינה המוסלמי דנו שניהם במלחמה עם המשלחת הסינית המוסלמית בהנהגת מה פוליאנג, בעוד בטורקיה נפגש איסמט אינני עם המשלחת המוסלמית הסינית. עיתונים בסין דיווחו על הביקור. מה פוליאנג ואיסה פעלו אצל ג'ו ג'יהואה.
תומכי תורה
תומכי תורה (בעגה חרדית: ת"ת, בישיבות החסידיות: קרן עזר נישואין) הוא שמם של ארגוני חסד שפועלים בישיבות במטרה לספק תמיכה חומרית בתלמידי הישיבה. בישיבות הליטאיות והספרדיות הת"ת מנוהל על ידי תלמידים מהישיבה (המכונים ת"תניקים). עיקר ההכנסה של קופות הת"ת היא מהמגבית השנתית שעורכים תלמידי הישיבה בפורים.
יחסי סין–עיראק
היחסים בעבר
העיתונים בסוריה דיווחו על הפצצתם של מוסלמים סיניים על ידי מטוסי הקרב של היפנים. המשלחת סיירה באפגניסטן, איראן, עיראק, סוריה ולבנון. שר החוץ, ראש הממשלה ונשיא טורקיה נפגשו עם המשלחת המוסלמית הסינית לאחר שהגיעו דרך מצרים במאי 1939. גנדי וג'ינה נפגשו עם מא פוליאנג ואיסה אלפטקין כשהם גינו את יפן.
תומכי תורה
מטרת הת"ת
מטרת הת"ת היא סיוע לחתנים העומדים לפני נישואיהם, רכישת פריטי לבוש לבחורים ממשפחות דלות אמצעים, וכן מכירה מסובסדת של פריטי לבוש. בנוסף כספי הת"ת מסייעים בישיבות השונות (בעיקר בישיבות הקטנות) עבור החזקת אוצר הספרים או סיוע לאחזקה השוטפת של הישיבה עצמה.
יחסי סין–עיראק
היחסים בעבר
מא פוקסליאנג, איסה אלפטקין, וואנג זנגשאן, שו וונבו ולין ז'ונגמינג נסעו כולם למצרים כדי להוקיע את יפן מול המילים הערביות והאסלאמיות.
תומכי תורה
מגבית חג הפורים
בפורים, שאחת ממצוות היום היא מתנות לאביונים - החיוב לתת צדקה לנזקקים - זוכה הת"ת לעדנה. ביום זה במרבית הישיבות יוצאים התלמידים למגבית בשכונות החרדיות. הם מסתובבים בקבוצות, פוקדים את הבתים ומתרימים את האנשים. בימים שלפני חג הפורים מתנהל בישיבה קמפיין במטרה לעודד את הבחורים לצאת לאסוף כספים. בישיבות החסידיות הבחורים לובשים בזמן המגבית תחפושות של לבוש מסורתי. בחלק מהישיבות הליטאיות/ספרדיות הת"ת מארגן לאוספים חולצות עליהם מודפס שם הישיבה וגם סלוגן המגבית של אותה שנה.
יחסי סין–עיראק
היחסים בעבר
היחסים בין עיראק לסין כוננו לאחר המהפכה של 1958 שהפילה את המלוכה והקימה רפובליקה. היחסים בין שתי המדינות כוננו רשמית ב-25 באוגוסט 1958. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 התחזקו היחסים בין שתי המדינות כאשר עיראק רכשה נשק סובייטי וסיני במהלך מלחמת מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים עם ישראל. אך גם בתקופה זו היה כאוס מכיוון שממשלת עיראק עברה כמה הפיכות צבאיות וניסיונות הפיכה. בשנת 1971 עיראק תמכה בהצעתה של סין למושב קבוע באו"ם והיא הצביעה בעד קבלתה של בייג'ינג והחלפתה של טייפה. במהלך מלחמת איראן–עיראק בין השנים 1980–1988 הייתה סין אחת הספקיות העיקריות לכל הצדדים במלחמה. למעשה, סין שיחקה בשני הצדדים במהלך המלחמה ושלחה נשק גם לאיראן וגם לעיראק.
תומכי תורה
מגבית חג הפורים
הבחורים מצוידים בדרך כלל ברשימות של כתובות של תורמים פוטנציאלים, ביניהם בוגרי הישיבה, משפחות התלמידים או נדיבים ידועים. הציבור שמתורגל לבואם של הבחורים הנוהגים לרקוד בבתים נוהג לכבד אותם ביין או דברי מאכל. כדי לגרום לאנשים לפתוח את כיסם וליבם, מכינים בדרך כלל ראשי הקבוצה מספר "" על מגילת אסתר או בעניינים אחרים, ובחלק מהכתובות, בעלי הבתים מוסיפים לסכום התרומה באם הווארט שהשמיעו הבחורים היה אכן מעניין.
יחסי סין–עיראק
היחסים בעבר
במהלך מלחמת המפרץ בשנת 1991 גינתה סין את פלישת עיראק לכווית ותמכה בתוקף בפעולה הצבאית של הקואליציה. אולם לאחר מלחמת המפרץ התגלה כי סין הפרה את החלטות האו"ם על מלחמת המפרץ וכי סין החלה לחמש מחדש את עיראק
תומכי תורה
מגבית חג הפורים
חלק מהישיבות נמנעות ממגבית הפורים כדי למנוע התנהגות לא ראויה מצד הבחורים שחלקם משתכרים במהלך היום.
אוסטין פרימן
אוסטין ממבו פרימן ג'וניור (באנגלית: .Austin Mambo Freeman jr; נולד ב-6 במאי 1989 במיצ'לוויל שבמרילנד) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע. גובהו הוא 1.92.
פרימן למד ושיחק ב"תיכון קטוליק דה-מאטה" ובהמשך שיחק במכללת ג'ורג'טאון, בה שיחק ארבע שנים. בעונתו האחרונה רשם ממוצעים של 17.6 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים ב-NCAA ובליגת ביג איסט.
באירופה
פרימן החל את הקריירה האירופאית שלו בעונת בקבוצת פולגור ליברטס פורלי מהליגה האיטלקית השנייה, בה הצטיין ורשם 20.9 נקודות ו-4.5 ריבאונדים בממוצע (459 נקודות ב-22 משחקים).
בתחילת עונת חתם בקבוצת הפועל אילת, בה רשם ממוצע של 12.6 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים ב-11 משחקים. אך הועזב בטענה שחלה ירידה ביכולתו.
בסוף חודש דצמבר 2012 חתם בקבוצת מכבי אשדוד. בסיום העונה לא הוארך חוזהו של פרימן והוא חזר לארצו. בתחילת עונת שחררה הקבוצה את הפורוורד אולי ביילי שאיכזב במשחקי ההכנה. ואז נרקמה חזרתו של פרימן לסגל הקבוצה. לאחר המחזור השישי שוחרר מהקבוצה בעקבות אי שביעות רצון מיכולתו.
יחסי סין–עיראק
יחסים עכשוויים
סין התנגדה בתוקף למלחמת עיראק בשנת 2003 ויחד עם צרפת, גרמניה ורוסיה גינו בתוקף את הפלישה והכיבוש וקראו לנסיגת כל הכוחות מהמדינה. כל ארבע המדינות התאחדו נגד ארצות הברית ובריטניה וסירבו לתרום כוחות כלשהם לעיראק אלא אם כן היה קיים מנדט של האו"ם. למרות ההתנגדות לפלישה סין התגלתה כאחת הזוכות הגדולות ביותר בחוזי הנפט בעיראק, שבהם זכו בעיקר חברות רוסיות וסיניות. חברות סיניות היו מוכנות לפעול על חוזים מבוססי עמלה ל-20 שנה, שהציעו שולי רווח נמוכים מכפי שרצו חברות מערביות.
בשנת 2008 הפכה CNPC הסינית לחברה הזרה הראשונה שחתמה על הסכם ייצור נפט עם ממשלת עיראק מאז הפלישה בשנת 2003. העסקה קובעת תנאים חדשים להסכם שהושג בין סין לעיראק תחת סדאם חוסיין בשנת 1997. בשנת 2009, CNPC שיתפה פעולה עם BP וזכתה בחוזה שירות לפיתוח שדה הנפט ברומילה, שדה הנפט הגדול ביותר בעיראק.
בשנת 2013 סין קנתה כמעט מחצית מייצור הנפט העיראקי, כמעט 1.5 מיליון חביות ביום.
בשנת 2015, עיראק ייבאה טכנולוגיית מזל"ט חמוש מסין, שהובילה למהפך בשדה הקרב במוסול וברמאדי כנגד ISIL.
ביולי 2019, שגרירים באו"ם מ-50 מדינות, כולל עיראק, חתמו על מכתב משותף ל-UNHRC לגבי ההגנה של סין בטיפול אויגורים וקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
הסכמות לוזאן על תוכנית הגרעין האיראנית
הסכמות לוזאן על תוכנית הגרעין האיראנית הן הסכם שהתקבל בעיר לוזאן שבשווייץ ב-2 באפריל 2015 בין שמונה צדדים - מדינות P5+1 (חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם - ארצות הברית, רוסיה, סין, צרפת והממלכה המאוחדת, וכן גרמניה), האיחוד האירופי והרפובליקה האסלאמית של איראן. ההסכם מיועד להוות בסיס ומסגרת לקבלת הסכם קבע בין הצדדים בנוגע להטלת הגבלות על תוכנית הגרעין האיראנית.
ההסכמות הושגו בהמשך להסכם הביניים על תוכנית הגרעין האיראנית מ-2013 ובתום משא ומתן ממושך שניהלו הצדדים לאחריו, שהגיע לשיאו בשבוע שלפני פרסום ההסכמות. שבע המדינות שהיו צד להסכמות יוצגו על ידי שרי החוץ שלהן, ואילו האיחוד האירופי יוצג על ידי הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
ביולי 2015 הגיעו הצדדים להסכמות להסכם קבע בנוגע להגבלת תוכנית הגרעין האיראנית.
ההסכמות
ההסכמות שהושגו כונו פרמטרים עיקריים במסגרת תוכנית פעולה מקיפה משותפת ((Joint Comprehensive Plan of Action (JCPOA), שתוכנה והנספחים לה ינוסחו בהמשך, עם תאריך יעד להשגת הסכם סופי שנקבע ל-30 ביוני 2015.
הפרמטרים כפי שהוצגו בהצהרה משותפת שפרסמו הצדדים היו:
ההסכמות הוצגו במסיבת עיתונאים שערכו שר החוץ של איראן והנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון. מאוחר יותר פרסמו הממשל האמריקאי וכן איראן פרטים נוספים על ההסכמות שהושגו. הגרסאות של שני הצדדים חופפות רק בחלקן ומתקיימים הבדלים ביניהן, המייצגים נקודות של מחלוקת בין הצדדים בנוגע להסכמות שהושגו.
בעקבות ההסכמות
לאחר ההכרזה על קבלת ההסכמות ערך נשיא ארצות הברית ברק אובמה מסיבת עיתונאים בבית הלבן בוושינגטון. הוא אמר בה כי הושג הסכם טוב וציין כי ההסכמות שהושגו יגרמו לכך שמשך הזמן הדרוש לאיראן על מנת להשיג די חומר גרעיני בקיע לשם ייצור פצצה גרעינית אחת יתארך לשנה, במקום 2–3 החודשים שנדרשו לכך לפני השגת ההסכמות.
למחרת ההכרזה על ההסכמות אמר נשיא איראן חסן רוחאני כי איראן הצליחה להגן על זכותה לגרעין ולהביא להסרת הסנקציות עליה, וכי היא תמלא אחרי הבטחותיה. באותו יום הביע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את התנגדותה של ישראל להן. נתניהו אמר כי ההסכם יהווה סכנה לעולם ולקיומה של ישראל, יעניק לגיטימציה בינלאומית לתוכנית הגרעין של איראן ויותיר בידיה תשתית גרעינית נרחבת שתאפשר לה לייצר מספר פצצות גרעיניות בתוך מספר חודשים. הוא קרא להגביר את הלחץ על איראן עד להסגת הסכם טוב עמה, ודרש שהסכם הקבע יכיל הכרה איראנית בזכות קיומה של מדינת ישראל.
בעקבות ההסכמות ולקראת ניסוחו של הסכם קבע עם איראן בנוגע לתוכנית הגרעין שלה קיבל הקונגרס של ארצות הברית ב-22 במאי 2015 את חוק בחינת ההסכם הגרעיני עם איראן.
ביולי 2015 הגיעו הצדדים להסכמות, בעקבות משא ומתן שהתנהל בווינה, להסכם קבע בנוגע להגבלת תוכנית הגרעין האיראנית.
מטריצה תלת-אלכסונית
באלגברה ליניארית שבמתמטיקה מטריצה תלת-אלכסונית היא מטריצה שכל ערכיה הם אפס, למעט הערכים על האלכסון הראשי, אלכסון אחד מעל האלכסון הראשי ואחד מתחתיו. במילים אחרות, זו מטריצה מהצורה:
היתרונות בצורה זו נובעים בעיקר מהקלות שבה אפשר לחשב דברים על המטריצה. לדוגמה:
מת'יו דדאריו
מת'יו קווינסי דדריו (באנגלית: Matthew Quincy Daddario; נולד ב-1 באוקטובר 1987) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כאלק לייטווד בסדרת הטלוויזיה "ציידי הצללים" (2016–2019). הוא אחיה הצעיר של השחקנית אלכסנדרה דדריו.
ביוגרפיה
דדריו נולד וגדל בעיר ניו יורק, בנם של כריסטינה דדאריו, עורכת דין, וריצ'רד דדאריו, תובע ולשעבר ראש מטה הטרור בניו יורק בראשות ראש העיר מייקל בלומברג. אחותו הגדולה היא השחקנית אלכסנדרה דדאריו; יש לו גם אחות צעירה בשם קתרין דדאריו.
קריירה
דדאריו ערך את הופעת הבכורה הגדולה שלו כאהרון בסרט הדרמה הרומנטי "Breathe In", בבימויו של דרייק דורמוס. באותה שנה היה לו תפקיד משנה כצ'אנינג בסרט הקומדיה "הטעות הגדולה" בהובלתו של וינס ווהן, בבימויו של קן סקוט. בשנת 2014, דדריו גילם את דני לאדוקור בסרט דרמת הספורט "When the Game Stands Tall", בכיכובם לצד ג'ים קביזל, לורה דרן ואלכסנדר לודוויג. הסרט מבוסס על הישגיהם של מאמן הכדורגל בוב לדאצור ודה לה סאל ספרטנים, שקבעו שיא ניצחון של 151 משחקים.
בשנת 2015 הוא השתתף בתפקיד גבריאל בסרט הנעורים "Naomi and Ely's No Kiss List". במאי 2015 הוכרז כי דדריו ישחק את אלק לייטווד בסדרת הפנטזיה "ציידי הצללים", המבוססת על סדרת הרומנים מאת קסנדרה קלייר. הסדרה החלה לשידור ב־12 בינואר 2016, והסתיימה ב־6 במאי 2019. גם בשנת 2016 הוא כיכב במהדורה המחודשת של סרט האימה של אלי רוט, Cabin Fever, בבימויו של טרוויס זי. ב-2021 שיחק דדריו את תפקידו של סקוטר בעונה השנייה של "למה נשים רוצחות"
יצחק אלידר
ראשית חייו
ב-1940 הצטרף אלידר לבית"ר ולאחר מכן לברית החשמונאים, וכמו רבים מחברי תנועה זו, הצטרף לארגון הלח"י בהיותו בן 15. פעילותו במחתרת הקיפה תחומים רבים כגון הפצת חומר הסברה, גיוס כוח אדם וכספים, תצפיות והטמנת מוקשים. כמו כן שימש כאחראי על מחסן, עסק בהדרכה והיה קריין בתחנת השידור "לחרות ירושלים". ב-1946 סולק מבית הספר התיכון בשל חברותו בלח"י. אלידר גם שימש כמפקד מחנה הנוער "מחנה יואב" בשייח' באדר.
לאחר ההתנקשות ברוזן ברנדוט, נכלא אלידר ביפו והועבר לעכו. עם שחרורו מהכלא התגייס לצה"ל. שירת כקשר מורס בגדוד 9 בחטיבה 7 והשתחרר ב-1951.
לימודיו ופועלו בתחום החינוך
לאחר שחרורו מצה"ל למד בבית המדרש למורים מטעם האוניברסיטה העברית וקיבל תעודת מורה מוסמך בכיר. כמו כן, למד בישיבת מרכז הרב.
בין השנים 1952–1984 עסק בהוראה ובניהול בתי ספר בירושלים ובפרוזדור ירושלים. היה חבר בתא המנהלים בירושלים ובתא הארצי. פעילותו בתחום החינוך לא פסקה גם לאחר יציאתו לגמלאות (1985), אלידר המשיך ללמוד וללמד עד שנת 1994, בישיבת "מכון מאיר", כדי להקים מנהיגות רוחנית לעדה האתיופית בישראל. הוא הקים את "המכון למורשת יהדות אתיופיה" והיה מנהלו הראשון מטעם הרבנות הראשית, משרד הדתות, משרד הקליטה וארגון ג'וינט ישראל.
אלידר נפטר ב-26 בפברואר 2023. הותיר אחריו אישה וארבע בנות. בתו היא הסופרת מירה קדר.
קנדיס פרט
קנדיס ביב פרט (אנגלית: Candace Beebe Pert; ) היא נוירולוגית ופארמקולוגית אשר גילתה את הקולטן האופיוטי.
קורות חייה
פרט  נולדה במנהטן, ניו יורק. אביה, רוברט, היה אומן מסחרי ואילו אמא של פרט, מילדרד, הייתה פקידה קלידנית בבתי משפט. היא נישאה תחילה לאגו פרט, חוקר אחר, אך השניים התגרשו. לשניים 3 ילדים ונכד. לאחר מכן נשאה למייקל ראף, חוקר אחר, אך החליטה להשאיר את שם משפחתה "פרט".
לאחר סיום עבודתה על הדוקטורט, פרט ניהלה עם המחלקה לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס את המכון הלאומי לבריאות בשנים 1974-1975, ולאחר מכן התחילה לבצע מחקר במכון הלאומי לבריאות הנפש בשנים 1975-1987. במהלך עבודתה כחוקרת, בשנת 1993 השתתפה פרט בסרט המדעי "Healing and the Mind", ובשנת 2004 השתתפה בסרט הדוקומנטרי "What the Bleep Do We Know?" ובנוסף כתבה את הספר המצליח "מולקולות של רגשות".
גילוי הקולטן האופיוטי
בשנת 1973, במהלך לימודיה לתואר שני בבית הספר לרפואה של ג'ונס הופקינס, גילתה פרט את קולטן האופיואידי. קולטן זה הוא הקולטן המאומת הראשון שנמצא במוח האדם, והוא מעביר דרך אופיואידים במערכת העצבים את תחושת הכאב. הוא מגיב לתרופות המשככות כאבים, כמו מורפין וסמים כמו אופיום. אל הקולטן נקשרת התרופה המשככת, והיא גורמת לקולטן להפסיק להעביר את תחושת הכאב למערכת העצבים, וכך היא מצליחה לשכך את כאב החולה.
הודות לגילוי הקולטן יהיה ניתן לייעל את התרופות לשיכוך כאבים בעתיד ולהגביר את השפעתן על הסובלים מכאבים כרוניים.
תחום מחקר חדש
נוירולוגים רבים מתעניינים בקשר בין המוח האנושי לבין בריאות הנפש ורגשות. גם פרט החליטה לחקור את הנושא במטרה להוכיח שיש קשר מדעי בין המוח  לבין מצבי הרוח והרגשות שאנו חווים. היא חקרה את הנושא במהלך עבודתה במכון הלאומי לבריאות הנפש בשנות השמונים. ממחקרה הסיקה פרט כי המוח וכל הגוף מעביר מסרים באמצעות מולקולות מסוימות הנקשרות לקולטני תא ספציפיים. מולקולות אלו, המורכבות מפפטידים, משפיעות בו זמנית גם על תפקוד הגוף וגם על מצבים רגשיים. מתוך מסקנה זו, פרט יצרה את תחום המחקר "פסיכונוירואימונולוגיה" וכתבה את ספרה המצליח "מולקולות של רגשות". מסקנתה של פרט הייתה פורצת דרך, אך היא עוררה מחלוקת והתנגדות, מאחר שהיא הייתה שונה לחלוטין ממסקנות אחרות של חוקרים במשך שנים. למרות זאת, עם הזמן בוצעו יותר ויותר מחקים אשר הראו כי פרט צדקה במסקנתה.
שימוש בפפטידים בתרופות
במהלך עבודתה, פרט עבדה עם בעלה האימונולוג, מייקל ראף, במטרה לחקור חלבון הנקרא "פפטיד T". פרט ובעלה קיוו שהפפטיד יוכל לעזור בטיפול בנגיף ה-HIV, בכך שיחסום את הדרך של הנגיף להיכנס לתאי הגוף. למרות שהתרופה נראתה מבטיחה, היא לא הובילה לטיפול מוצלח בקרב החולים שנבדקו.
לאחר מכן, פרט ובעלה רצו להמשיך את המחקר על שימוש בפפטידים כאמצעי טיפול במחלות. הם הקימו יחד את חברת "רפיד פרמצבטיקה", המפתחת תרופות המבוססות על פפטידים לטיפול במחלת האלצהיימר, מחלות לב, מחלות כלי דם ומחלות נוספות. פרט כתבה יותר מ-250 מאמרים מדעיים על פפטידים, וחידשה מידע רב בתחום. המידע אשר צברה בנושא איפשר מאוחר יותר ליצור תרופות נוספות אשר עזרו בטיפול של מחלות רבות.
קלריסה פינקולה אסטס
קלאריסה פינקולה אסטס (באנגלית: Clarissa Pinkola Estés; נולדה ב-27 בינואר 1945) היא משוררת, סופרת ופסיכואנליטיקאית יונגיאנית אמריקאית.
קריירה
אסטס היא פסיכואנליטיקאית יונגיאנית מוסמכת. את הדוקטורט שלה קיבלה בשנת 1981 מ-Union Institute & University, והוא עוסק בדפוסים חברתיים ופסיכולוגיים של חברות שבטיות. כמו כן, פינקולה אסטס משמשת, לעיתים קרובות, כדוברת קהילות המיעוטים באוניברסיטאות (עדכנית ל-2019). אסטס כתבה מספר ספרים העוסקים במגדר או שבטיות, וספריה פורסמו ב-37 שפות. הספר שלה, Women Who Run With the Wolves: Myths and Stories of The Wild Woman Archetype, היה ברשימת רבי המכר של ה-'New York Times במשך 145 שבועות, כמו גם ברשימות רבי מכר אחרות, כגון USA Today, Publishers Weekly, and Library Journal.
התמחות בפוסט-טראומה
אסטס מתמחה בטיפול בפוסט טראומה. את התמחותה החלה אסטס בשנות ה-60 בבית החולים, Edward Hines Jr. Veterans Administration שב-Hines, Illinois. שם עם חיילים שלחמו בווייטנאם, במלחמת העולם הראשונה והשנייה, שאיבדו את גפיהם. היא עבדה במקומות נוספים וטיפלה באנשים רבים שחוו סוגים שונים של פוסט טראומה. אסטס התמחתה בתחום העוסק בעזרה לילדים שהתמודדו עם אובדן של בן משפחה.
בנוסף, אסטס לימדה על כתיבת סיפורים וסיפורי רפואה מסורתיים בבתי כלא, החל משנות השבעים בבית כלא של גברים בקולורדו, בכלא הנשים הפדרליות בדבלין, קליפורניה, במתקן מונטוויו לנוער בקולורדו, ובמוסדות סגורים אחרים.
בתור מי שעוסקת ומאמינה ברפואה המסורתית המשלבת מנהגים ממספר תרבויות וגישות רפואיות שונות, אסטס יחד עם מאיה אנג'לו וקורטה סקוט קינג מהוות את חבר המנהלים של מרכז מאיה אנג'לו לשוויון רפואיי (Maya Angelou Center for Health Equity). אחד מהפרויקטים הגדולים של הקרן לשוויון רפואי היה ללמד חולים לתעד את ימיהם ואת סיפורם הרפואי במצלמה. הטכניקה לתיעוד סיפור חייהם נלמדה על ידי אסטס, שהיא עצמה מספרת סיפורים, ועל ידי מיכאל קנינגהאם, מחבר הספר כתרים, דיוקנאות של נשים שחורות בכובעי כנסייה. הפרויקט של הקרן לשוויון רפואי נקרא - voca voice, ואירוע השיא של פרויקט זה היה כשהוצג בתערוכת צילום בווינסטון סלאם, צפון קרוליינה.
פרסים
פינקולה אסטס זכתה בפרסים רבים. ראשית, בשנת 1992 זכתה בפרס ספר השנה מאת איגוד מוכרי הספרים האמריקאים (באנגלית: American Booksellers Association) וזכתה בפרס חבר הסופרים של קולורדו בשנת 1993. בשנת 1994 זכתה בפרס "השומרת על החוק" (Keeper of the Lore Award) ע"ש ג'וזף קמפבל אשר ניתן לה עבור יצירתה "זמרת הפולק" (בספרדית: la cantadora). כמו כן, באותה שנה היא זכתה בפרס עיתונות הארגון הקתולי (באנגלית: Catholic Press Association) ובפרס מדליית הנשיא לעשייה חברתית. לאחר מכן, ב-1995 זכתה פינקולה אסטס בפרס "הגרדיבה" (באנגלית: the gradiva award) מאת הארגון הלאומי לפסיכואנליטיקה מתקדמת (באנגלית: The National Association for Advanced Psychoanalysis). כמו כן, אסטס היא זוכת הפרס "הראשונה מסוגה" (באנגלית: the first of her kind award) שניתן לה על ידי ארגון הנשים המקסיקניות-אמריקאיות (באנגלית: the Mexican American Women Foundation) ב-2006. לבסוף, באותה שנה אסטס נכללה ברשימת "היכל התהילה של נשות קולורדו" (באנגלית: Colorado Women's Hall of Fame) בו כלולות נשים בעלות השפעה בינלאומית כדוגמת מדליין אולברייט וגולדה מאיר.
פועלה למען צדק חברתי
אסטס עורכת את TheModeratevoice.com, אתר חדשות ופוליטיקה בו היא גם כותבת אודות בעיות תרבותיות, הליכי נפש ופוליטיקה. בנוסף, היא כותבת טורים בנושאים כגון צדק חברתי, רוחניות ותרבות, אשר מתפרסמים גם בוושינגטון פוסט עדכנית ל-2019.
אסטס יוצאת דופן בטענתה כי התבוללות וגם אחיזה בתרבות אתנית ספציפית הן דרכים לתרום לחברה. היא סייעה בהצלחה לעתור לספריית הקונגרס, כמו גם למוסדות פסיכואנליטיים ברחבי העולם, כדי שישנו את שם לימודיהם וקטגוריזציות שנקראו בעבר, בין השאר, "פסיכולוגיה של הפרימיטיבים", לתארים מכובדים אשר הולמים את ממדיה של כל חברה נחקרת.
בנוסף לכך, אסטס היא בעלת עמותה אשר פועלת למען קידום תנאי חייהם של חברות עולם שלישי רבות. מבין פעולותיהם המרכזיות, העמותה מממנת פרויקטים של תרגום אגדות, סיפורים, הוראות היגיינה ועוד לשפות מקומיות של חברות נזקקות. טקסטים אלו בהמשך משמשים כבסיס ללימוד קריאה וכתיבה.
אסטס מעורבת ברפורמות בחינוך, רפואה, מיגור אלימות בבתי ספר, בריאות הילד, בריאות נפשית, סביבה, הגירה ורפואה ציבורית.
אריק פריגרה
אריק סטיבן פריגרה ברנהאם (בספרדית: Erick Steven Ferigra Burnham; נולד ב-7 בפברואר 1999) הוא כדורגלן אקוודורי, המשחק בעמדת הבלם בלאס פאלמאס מהליגה הספרדית השנייה ובנבחרת אקוודור.
קריירה
פריגרה החל את הקריירה שלו בקלמה, שהייתה האקדמיה של ברצלונה באקוודור. ב-2017 הוא עבר לאיטליה לפיורנטינה, ולאחר מכן לטורינו, כשברצלונה מקבלת 15% מדמי ההעברה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורינו ב-12 באוגוסט 2018 בניצחון 4–0 על קוסנזה במסגרת הגביע האיטלקי. ב-5 באוגוסט 2019 הושאל לאסקולי מהסרייה ב'. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-24 באוגוסט, בניצחון 1–3 על טרפאני קלצ'ו.
ב-7 ביוני 2021 חזר פריגרה לספרד לאחר שחתם על חוזה לשלוש שנים עם בלאס פאלמאס מליגת המשנה. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-15 באוגוסט בתיקו 1–1 נגד ריאל ואיאדוליד.
באוקטובר 2020 זומן לנבחרת אקוודור לראשונה, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוקטובר במסגרת מוקדמות גביע העולם נגד ארגנטינה, משחק אותו הפסידה נבחרתו 0–1.
יהודה שוחט
יהודה שוחט (נולד ב-22 בפברואר 1980) הוא עיתונאי, עורך ספרותי, וסופר צללים. העורך הראשי של מגזין ליברל, ומרצה בקריה האקדמית אונו.
ביוגרפיה
יהודה שוחט נולד ב-1980 בהתנחלות עפרה למיכאל ושרה, אשר עלו מברית המועצות והשתייכו לחסידות חב״ד. כאשר היה כבן 8 התגרשו הוריו, אמו נישאה בשנית לישראל אדלסון ואביו נישא בשלישית, ויש לו 16 אחים ואחיות ביולוגיים וחורגים.
במהלך שנות ילדותו עבר בין שבעה בתי ספר ו-28 דירות מגורים שונות, עד שסיים בבית הספר התיכון הימלפרב בירושלים, ללא תעודת בגרות. לאחר שיצא בשאלה המשיך לשנת שירות במכינה קדם צבאית נחשון והתגייס לגלי צה"ל כעורך מוזיקלי בגלגלצ וכמפיק במחלקת המבצעים המיוחדים. בין השאר זכה בפרס מפקד גל״צ על התוכנית ״לחיות את עצמם – אמנים מלחינים ומבצעים שירי נופלים״, שהפכה בשנים הבאות ל״עוד מעט נהפוך לשיר״.
כבר במהלך התיכון ובהמשך במהלך שירותו, החל לעבוד כעיתונאי ספורט ותרבות במקומונים הירושלמיים כל העיר של רשת שוקן וכל הזמן של מעריב. לאחר השחרור עבד כתחקירן בתוכניות טלוויזיה שונות עד שהחל ב-2004 לעבוד כעורך במדור הספורט של מעריב, ככתב הטניס של העיתון, ככתב וכעורך תרבות וכעורך בעמודי החדשות.
ב-2008 עבר לידיעות אחרונות, שם שימש כעורך עמודים בחדשות, כרכז כתבים, כסגן עורך המגזין היומי 24 שעות וכמנהל מחלקת התחקירים של העיתון ושל ynet. הוביל קו של תחקירים חברתיים, בעיקר בנושאי אלימות מינית, בריאות, רווחה, חינוך ודת ומדינה.
כתב והוציא לפועל מאות כתבות, מאמרים ותחקירים. בין השאר, היה שותף יחד עם אריאלה שטרנבך לתחקיר שבדק את תגובתם של 27 רבני ערים ושכונות ברחבי הארץ, אל מול טענות על הטרדות מיניות בהתייעצות עמם, כיצד לפעול. רובם ביקשו לסגור את זה בתוך הקהילה מחשש להרס חייהם של שני הצדדים; ולסדרת תחקירים שגוללו את סיפורן של חרדיות צעירות, שכלל הטסתן לארצות הברית ומסירת תינוקותיהן שרק נולדו לאימוץ בניגוד לרצונן
כעורך יזם את פרויקט ההנצחה ״יצירת חיי״, במסגרתו אמנים מתחומים שונים נפגשים עם משפחות שכולות ומייצרים יצירה להנצחת הנופלים; ויזם קורס מעשי להכשרת עיתונאים ערבים לעיתונות המיינסטרים בעברית. ייסד את מדור השירה של ידיעות אחרונות "שיר ביום", בו פרסם מדי שבוע שירים של משוררי מקור לצד תרגומים, בעריכת אלעד זרט. באוגוסט 2019 יצא לחופשה על מנת לכתוב נאומים לבני גנץ בקמפיין הבחירות של כחול לבן לכנסת ובשל כך פוטר מהעיתון. למשך שנתיים המשיך לכתוב נאומים לקמפיין ולגנץ כשר הביטחון, ולאישים ציבוריים נוספים, ועבד עם השר במשרד הביטחון דאז מיכאל ביטון. בספטמבר 2021 החל לערוך את המגזין ליברל שנוסד על ידי לאוניד נבזלין, והחליף את העורך הקבוע והמייסד רותם דנון.
חיים אישיים
גרוש, אב לשניים, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות. סיפר כי בילדותו נפגע מינית. חבר עמותה בהפועל ירושלים (כדורגל).
קריירה אקדמית
בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה ותואר שני בהצטיינות במדעי היהדות בקריה האקדמית אונו, ובוגר תוכנית העמיתים וחבר רשת בארגון מעוז.
החל משנת 2019 מרצה חוץ בחוגים לחינוך וחברה, ניהול ומדעי ההתנהגות בקריה האקדמית אונו. מלמד סדנאות כתיבה, בין השאר במסגרת עמותת יוצאים לשינוי ובמכון מנדל למנהיגות.
ספרים
בשנת 2018 כתב יחד עם חילי טרופר שאותו הכיר מתקופת מכינת ״נחשון״ את הספר ״מרד של תקווה״ (הוצאת ״ידיעות ספרים״), ובמקביל שימש כסופר צללים ליותר מ20 ספרים וכעורך, בעיקר עבור ״ידיעות ספרים״.
יבגני איוואנוב
קפטן יבגני מיכאילוביץ' איוואנוב (ברוסית: Евгений Михайлович Иванов; 11 בינואר 1926 – 17 בינואר 1994), המכונה גם יוג'ין איוואנוב, היה נספח הצי הסובייטי בשגרירות ברית המועצות בלונדון בראשית שנות ה-60 וגם עסק בריגול. הרומן שלו עם כריסטין קילר הביא לכך שאחד ממאהביה, ג'ון פרופיומו, שר המלחמה הבריטי, התפטר מממשלת בריטניה, במה שנודע כפרשת פרופיומו.
כיעד של השירות החשאי הבריטי
איוואנוב התיידד עם האוסטאופת סטיבן וורד לאחר שהוצג בפניו על ידי העורך המנהל של "הדיילי טלגרף" במהלך ארוחת הצהריים במועדון גאריק. בשירות החשאי הבריטי, MI5, ראו באיבנוב עריק פוטנציאלי וביקשו מוורד לנסות לשכנע אותו להעביר את אמונו לבריטניה.
איוואנוב היה במסיבת בריכה באחוזת קליבדן כאשר כריסטין קילר פגשה את ג'ון פרופיומו, שר המלחמה הבריטי. הרומן לאחר מכן של קילר עם פרופיומו נמשך בתקופה בה קיימה גם יחסי מין עם איבנוב. זה היה בתקופה שבה המתחים של המלחמה הקרה כבר הוגברו, רגע לפני משבר הטילים בקובה. וורד ואיבנוב אומרים כי הם ביקשו מקילר לחקור את פרופומו מתי יועברו טילי הגרעין האמריקאים למערב גרמניה.
פרשת פרופיומו
כאשר פרשת פרופיומו התפרסמה, השערורייה בה שר המלחמה ניהל רומן עם פילגשו של מרגל סובייטי הביא למספר שינויים מרחיקי לכת. ברמה האישית, מערכת היחסים של איבנוב עם קילר גרמו למאיה לעזוב אותו והיא חזרה למוסקבה; הקרמלין לא הצליח להראות לו הכרה רבה. הדחייה הכפולה באה לידי ביטוי גם בשתייה כבדה של איבנוב. סטיבן וורד התאבד.
שנים מאוחרות יותר
איוואנוב נקרא חזרה למוסקבה בדצמבר 1962, לפני שפרשת פרויומו הפכה לידיעה ציבורית. עם שובו לברית המועצות המשיך בקריירה הימית שלו, כשהוא נשלח לשרת בצי הים השחור. לא ידוע אם איבנוב המשיך לעבוד עם המודיעין הצבאי אך על פי הדיווחים, הוא זכה במסדר לנין. הוא לא התחתן בשנית. בשנת 1994, איוואנוב נמצא מת בדירתו במוסקבה, גיל 68 היה במותו.
זיכרונות
חלק מזכרונותיו של איבנוב נכתבו על ידי סופר צללים בספר הזיכרונות "המרגל העירום" שפורסם בשנת 1992. בספר הצהיר איבנוב שהוא הצליח להשיג מודיעין צבאי משמעותי באמצעות גישה לחוגים פוליטיים בריטים. עם זאת הוא טען שהממונים עליו במודיעין הצבאי הרוסי לא היו מודעים ליחסיו עם קילר עד לפרוץ הסיפור בבריטניה, מכיוון שהוא לא ראה צורך לדווח להם על יחסיו הפרטיים.
הפיגוע באנסבך
הפיגוע באנסבך היה פיגוע התאבדות ב-24 ביולי 2016 מחוץ לבר משקאות באנסבך שבגרמניה. 15 בני אדם נפצעו, מתוכם שלושה במצב קשה. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לפיגוע.
רקע
בשבוע שלפני הפיגוע היו מספר אירועים אלימים: יום לפני כן דקר פליט סורי אישה, שמתה מפצעיה, ושניים נוספים שנפצעו באורח קשה ברויטלינגן. מספר ימים לפני כן ביצע נער פיגוע ירי במינכן ורצח תשעה. בשני המקרים האלו הודיעו הרשויות כי לא מדובר במעשי טרור. מספר ימים לפני כן ביצע מחבל פיגוע דקירה ברכבת במדינה ופצע חמישה, בהם שניים במצב קשה. אז הודיעו הרשויות כי מדובר בפיגוע בעל אופי אסלאמיסטי, וארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע
כתוצאה מעוצמת פיצוץ המטען, שהכיל רסס רב של כדוריות ברזל ומסמרים, נפצעו 15 בני אדם, מתוכם שלושה במצב קשה. המחבל המתאבד היה האדם היחיד שמת בפיגוע.
פיגוע זה היה פיגוע ההתאבדות הראשון על אדמת גרמניה.
המחבל
מוחמד דליל היה פליט סורי בן 27 שהגיע מחלב לגרמניה שנתיים לפני כן כמבקש מקלט. לפי הרשויות בגרמניה, הוא הגיש בקשה למקלט לפני שנה, ונדחה. הוא היה אמור להישלח לבולגריה בקרוב, והתגורר באנסבך מאז יולי 2015. בטלפון הסלולרי שלו נמצא סרטון ובו חומרים הקושרים אותו לארגון המדינה האסלאמית. בעבר קיבל טיפולים פסיכיאטריים כשניסה להתאבד. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לפיגוע.
קצה חוט (סדרת טלוויזיה)
קצה חוט היא סדרת דוקו-פשע שעלתה לשידור בערוץ כאן 11 ביוני 2020.
רקע
הסדרה בת שלושה פרקים ומציגה מקרי רצח ידועים. הפרק הראשון עסק בחטיפתו ורציחתו של אורון ירדן בשנת 1980. המקרה השני שהוצג הוא רצח רינת רואס בשנת 2005 באשדוד.
יולן לופטגי
יולן לופטגי ארגוטה (בבסקית: Julen Lopetegui Argote; נולד ב-28 באוגוסט 1966) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער וכיום מאמן.
כשוער היה שייך לופטגי לשתי הקבוצות הבכירות בספרד, ריאל מדריד וברצלונה, אך מיעט לשחק בשורותיהן. הוא התבלט בעיקר במדי CD לוגרונייס, ממנה אף הגיע לנבחרת, בשורותיה ערך הופעה אחת והיה שותף לסגל הנבחרת במונדיאל 1994.
קריירת משחק
לאחר שסיים ללא הופעות את עונת, מצא לופטגי את מקומו כשוער הראשון של CD לוגרונייס מהליגה הבכירה. לופטגי עמד בשער הקבוצה במשך שלוש עונות, ובשלושתן סייע לה לשרוד בליגה הראשונה. לופטגי הפגין יכולת גבוהה בין הקורות של CD לוגרונייס, וכשחקן הקבוצה ערך את הופעתו היחידה במדי, במשחק ידידות מול ב-23 במרץ 1994. לופטגי בדקה ה-64 במקומו של אנדוני זוביזרטה, ובדקות שהיה על המגרש שמר על רשת נקייה בהפסד של נבחרתו 0–2. הייתה זו הופעה ראשונה אי פעם של שחקן פעיל ב-CD לוגרונייס במדי נבחרת ספרד. בהמשך זומן על ידי חבייר קלמנטה לסגל הנבחרת למונדיאל 1994, אך לא שותף במהלך הטורניר.
לקראת עונת עבר לופטגי לברצלונה של המאמן יוהאן קרויף, אך ראה את קרלס בוסקטס תופס את עמדת השוער הבכיר. ההופעה המשמעותית הראשונה שלו הייתה במסגרת הסופר קאפ הספרדי, כשפתח בהרכב במשחק הגומלין מול ריאל סרגוסה, ספג חמישה שערים בהפסד קבוצתו 4–5 ואף הורחק בכרטיס צהוב שני בדקה האחרונה, אך ברצלונה זכתה בתואר בזכות 0–2 במשחק הראשון. בעונתו השלישית בקבוצה הצטרף השוער הפורטוגלי ויטור באיה. לופטגי פתח בהפסד 1–3 לאתלטיקו מדריד בגומלין הסופר קאפ הספרדי, שהספיק לקבוצתו לזכות בתואר אחרי ניצחון 2–5 במשחק הראשון, אך לאחר מכן נדחק לעמדת השוער השלישי, ולא נכלל בסגל הקבוצה בניצחונותיה בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע ובגמר גביע המלך הספרדי. בסיום אותה עונה, ולאחר שבשלוש עונות ערך חמש הופעות ליגה במצטבר בלבד, הצטרף לופטגי לראיו ואיקאנו מליגת המשנה.
לופטגי היה השוער הבכיר בקבוצה במשך שתי עונות, ובשנייה שבהן, עונת, אף סייע לקבוצתו לחזור לליגה הבכירה מהמקום החמישי בטבלה. הגעתו של השוער האמריקאי קייסי קלר דחקה שוב את לופטגי לעמדת שוער המשנה, תפקיד אותו תפס בשלוש עונות עם ראיו בליגה הבכירה, עד שבסיום עונת פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
קריירת אימון
עם פרישתו ממשחק התמנה לופטגי לתפקיד מאמן השוערים של נבחרת ספרד תחת המאמן איניאקי סאאס. הוא ויתר על תפקידו על מנת להתמנות לתפקיד מאמן ראשי בקבוצה בה פרש, ראיו ואיקאנו, לקראת עונת בה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה. חוויית האימון הראשונה של לופטגי הייתה לא מוצלחת, והוא פוטר מתפקידו לאחר עשרה מחזורי ליגה בלבד, מתוכם הפסידה הקבוצה בשישה משחקים. בסיום העונה ירדה ראיו לליגה השלישית.
בשנת 2006 חזר לופטגי לריאל מדריד, ובמשך שנתיים שימש כסקאוט הבכיר לשחקנים בינלאומיים, ולמנהל מחלקת הסקאוטינג של המועדון. לקראת עונת חזר לעמוד על הקווים, כשהתמנה לתפקיד מאמן קבוצת הבוגרים הראשונה שלו בקריירה, ריאל מדריד קסטיליה. לופטגי הוביל את הקבוצה מהליגה השלישית למקום השישי בטבלה, ועזב את תפקידו עם סיום העונה על אף שלחוזהו נותרה שנה נוספת.
בין השנים 2010 ל-2014 אימן לופטגי בנבחרות הצעירות של ספרד. הוא הוביל את נבחרת ספרד עד גיל 19 לזכייה באליפות אירופה בשנת 2012 באסטוניה, עם ניצחון 0–1 בגמר על יוון משער של חסה רודריגס. שנה אחר כך הוביל את לזכייה באליפות אירופה 2013 בישראל, לאחר 2–4 על  בגמר (שלושער לטיאגו אלקנטרה). ללופטגי מאזן מושלם עם הנבחרת עד גיל 21, אותה הוביל ל-11 ניצחונות ב-11 משחקים בהם אימן אותה. ב-30 באפריל 2014, עם תום חוזהו בפדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, עזב את אימון הנבחרות הצעירות וחזר לאימון מועדונים זמן קצר אחר כך.
ב-6 במאי 2014 התמנה לופטגי לתפקיד מאמן פורטו לקראת עונת. באותו הקיץ החתים לופטגי שבעה שחקנים ספרדים לקבוצתו הפורטוגלית. בעונה הראשונה הוביל לופטגי את פורטו, שהציגה את התקציב הגבוה בתולדותיה, עד לרבע גמר ליגת האלופות, שם הודחה על ידי באיירן מינכן. פורטו גברה 1–3 מפתיע על באיירן במשחק הראשון, אך הובסה 1–6 בגומלין והשוותה את הפסדה הגבוה ביותר אי פעם במסגרות האירופיות. את העונה סיימה הקבוצה ללא תואר, לאחר שנותרה במקום השני בליגת העל הפורטוגלית עם שלוש נקודות פחות מבנפיקה ליסבון, והודחה מהגביע הפורטוגלי כבר בשלב מוקדם של העונה על ידי ספורטינג ליסבון. ב-8 בינואר 2016, לאחר שהקבוצה הודחה מליגת האלופות והייתה ממוקמת במקום השלישי בלבד בליגה הפורטוגלית, פוטר לופטגי מתפקידו לאחר עונה וחצי כמאמן הקבוצה.
ב-21 ביולי 2016, עם פרישתו של ויסנטה דל בוסקה לאחר טורניר יורו 2016, התמנה לופטגי לתפקיד מאמן נבחרת ספרד.
ב-12 ביוני 2018 פורסם מינויו למאמן ריאל מדריד, יומיים לפני תחילת מונדיאל 2018. בתגובה, פוטר למחרת מאימון נבחרת ספרד על ידי ראשי ההתאחדות הספרדית.
ב-15 באוגוסט 2018 הופיע בהופעת הבכורה שלו כמאמן ריאל מדריד, בהפסד 2–4 בדרבי לאתלטיקו מדריד במסגרת הסופר קאפ האירופי.
ב-4 ביוני 2019 מונה למאמן סביליה ונחל בה הצלחה רבה. ואף בסוף העונה בלה ליגה זכה בתואר מאמן העונה יחד עם זינדין זידאן.
ב-21 באוגוסט 2020, זכה עם הקבוצה בליגה האירופית, השישי בתולדותיה לאחר ניצחון 3:2 על אינטר מילאנו במשחק הגמר. אולם לאחר 5 הפסדים מתוך 8 משחקים בפתיחת עונת פוטר לופטגי מתפקידו.
ב-5 בנובמבר 2022 מונה למאמן וולבס מהפרמייר ליג. הוא התפטר במפתיע מהקבוצה שלושה ימים לפני פתיחת עונת 2023/2024.
Shawn Mendes
Shawn Mendes (בעברית: שון מנדס)  הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הקנדי שון מנדס. הוא יצא לאור באמצעות איילנד רקורדס ב-25 במאי 2018. הוא אלבום פופ, עם השפעות של פופ רוק, בלוז ו-רית'ם אנד בלוז.
בשביל האלבום, עבד מנדס עם ראיין טדר, ג'וליה מייקלס, ג'ון מאייר, אד שירן, ג'וני מקדאיד, קמילה קביו וחאליד. מנדס היה המפיק בפועל של האלבום, ובין מפיקי האלבום נמצאים טדר, לואי בל ואיאן קירקפטריק. האלבום זכה לרוב לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, כאשר רבים מהם משבחים את בגרותו של מנדס ואת הכיוון המוזיקלי החדש של האלבום.
האלבום הגיע למקום הראשון בקנדה, מה שהפך אותו לאלבום השלישי של מנדס שהגיע לראש המצעד במדינת הולדתו. הוא גם הגיע לראש מצעד בילבורד 200 האמריקאי. זהו האלבום השלישי של מנדס בארצות הברית שמגיע לראש המצעד, והפך אותו לאמן השלישי הצעיר ביותר שהגיע לראש המצעד לפחות 3 פעמים. האלבום גם הגיע לראש המצעדים באוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, הולנד, ספרד ושווייץ. זה האלבום השני שלו שמגיע לשלושת הגדולים בבריטניה.
הסינגל הראשי, "In My Blood" יצא לאור ב-22 במרץ 2018, הוא הגיע למקום ה-11 בבילבורד הוט 100 בארצות הברית, כמו גם הגיע גם לעשירייה הפותחת במספר מדינות אחרות. למחרת יצא הסינגל השני "Lost in Japan". בחודש מאי יצאו לאור "Youth", "Where Were You in the Morning?", ו"Nervous" כסינגלים. כל חמשת הסינגלים נכנסו למצעדים במדינות שונות. "Lost in Japan", "In My Blood" ו"Youth" קיבלו תואר זהב ומעלה במדינת מולדתו. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הפופ ווקאלי הטוב ביותר ו"In My Blood" היה מועמד לשיר השנה בשנת 2019.
ב-26 ביולי 2019, גרסה דלוקס של האלבום הכוללת את השירים "If I Can't Have You" של מנדס ושיתוף הפעולה עם הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו, "Señorita", שהגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100, יצאו לאור בפלטפורמות הדיגיטל, כולל אייטונס וספוטיפיי.
רקע כללי
האלבום הוקלט במשך שלושה עד ארבעה חודשים, בעיקר באולפן Woodshed במאליבו, קליפורניה. מנדס ביצע הקלטות גם בג'מייקה. מנדס שאב השראה מאומני המוזיקה ג'סטין טימברלייק, קינגס אוף ליאון, קניה וסט ודניאל סיזר בעת ביצוע ההקלטה. בריאיון לאקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה, הוא הצהיר:
קידום
כדי להכריז על תאריך היציאה לאור, עטיפת האלבום והשם, מנדס אירח שידור חי בן 9 שעות ביוטיוב, שהגיע לשיאו ב-26 באפריל 2018, בחצות. השידור הציג צוות שהקים סידור פרחים לשחזור עטיפת האלבום.
על מנת לקדם את האלבום ניגן מנדס בהופעה באמפיתיאטרון על שם ג'ון אנסון בהוליווד ב-17 במאי, שהוזרם בשידור חי ידי Apple Music ולאחריו רואיין עם מגיש הרדיו זיין לואי. בתעלול יחסי ציבור, מנדס וצוותו עשו עצירה בבית הספר תיכון בניו יורק, וביצעו שלושה שירים אקוסטיים מהאלבום החדש. הקלטת ההופעה, בשם Shawn Mendes: Live In Los Angeles, יצאה לאור על ידי אפל מיוזיק.
מנדס בילה גם את השבוע של 4 ביוני 2018, בתוכנית הלילה של ג'יימס קורדן שם ביצע אחד משיריו החדשים בכל לילה. האירוע המלא נקרא "LateLateShawn" במדיה החברתית. הוא גם עשה פרק של קארפול קריוקי בו שר כמה משיריו החדשים לצד שיריו הישנים.
ספוטיפיי הזמינו את מעריציו של מנדס לאירוע אינטימי של Spotify Fans First שנערך ב-19 ביולי בבוורלי הילס, קליפורניה.
כדי לקדם את האלבום, מנדס יצא לסיבוב ההופעות השלישי שלו, שנקרא Shawn Mendes: The Tour.
תגובות המבקרים
האלבום זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי המוזיקה, עם שבחים מיוחדים על כתיבת השירים והבגרות האמנותית של מנדס לעומת אלבומיו הקודמים. אילנה קפלן ממגזין האינדפנדנט העניקה לאלבום ציון של 4 מתוך 5 כוכבים, ושיבחה את בגרותו של מנדס לעומת אלבומו הקודם: "עם אלבומו האחרון, הזמר בן ה-19 עובר מעבר לחרדת מערכות יחסים סטראוטיפיות והולך למשהו אישי יותר". האנה מילריאה מ-NME החמיאה להתבגרותו של מנדס, וכינתה את הצליל שלו בהשראת הרוק והפאנק "כיוון חדש ומואר."
ג'ון קרמניקה מעיתון הניו יורק טיימס נתן ביקורת מעורבת, וכינה את האלבום "מושך אם לא מרתק לחלוטין, מלא שירים אנונימיים נעימים שמטשטשים באופן שיטתי את כישרונו של מר מנדס." ג'יימסון קוקס מאתר פיצ'פורק העניק דירוג של 5.1 מתוך 10, וציין שלשירים של מנדס חסר צליל ייחודי, "אתה יכול לדמיין שהם מוקלטים על ידי כל אחד: ניק ג'ונאס, צ'ארלי פות', בחירה אקראית מיוצאי ואן דיירקשן." בסקירה של שלושה כוכבים העלתה לורה סנאפס ממגזין הגרדיאן כי "הניסיון של מנדס לנקות רעלים מדמותו של הגבר בפופ הוא ראוי להערכה, אבל אתה נשאר כמהה לקצת חיספוס."
מארק קנדי מסוכנות הידיעות Associated Press העניק לאלבום ביקורת חיובית ושיבח את כתיבת השירים, כמו גם את הדואט עם חאליד, אך לא התרשם מהשיר "Like to Be You", הדואט עם הזמרת ג'וליה מייקלס ו"Fallin' All in You", שנכתב יחד עם אד שירן וג'וני מקדאיד. מייב מקדרמוט מ-USA Today הדגיש את "In My Blood" כאחד השירים הטובים ביותר, ואמר שהאלבום "מצטיין בהנגשת התמימות, הריגושים והכאב הייחודיים לגיל 19, כשאתה לבד ומלא תקווה." לעומת זאת בריטני ספנוס ממגזין רולינג סטון כינתה את "In My Blood" כאחד השירים החלשים ביותר של האלבום, והעדיפה במקום זאת את שיתופי הפעולה עם מייקלס.
הצלחה מסחרית
האלבום הושק הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד האלבומים הקנדיים של בילבורד עם 32,000 עותקים שנמכרו, והפך לאלבום השלישי של מנדס שהגיע לראש המצעד בקנדה. ב-3 באוקטובר 2018 קיבל האלבום תואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדים על מכירה של 80,000 עותקים במדינה.
האלבום הופיע לראשונה במצעד המוזיקה האוסטרלי, והעניק למנדס את אלבומו הראשון שהגיע לצמרת המצעד. במצעד האלבומים הבריטי, האלבום הגיע למקום השלישי, עם מכירות בשבוע הראשון של 23,419.
האלבום הופיעה לראשונה במקום הראשון במצעד בילבורד 200 בארצות הברית עם 182,000 עותקים שנמכרו, והפך לאלבום השלישי ברציפות של מנדס שמגיע למקום הראשון במצעד. הישג זה הפך את מנדס לאמן השלישי צעיר ביותר שהגיע לראש המצעד עם לפחות 3 אלבומים, יחד עם מיילי סיירוס וג'סטין ביבר. בנוסף, הוא הפך לאלבום הפופ המושמע ביותר השני בשנת 2018 במשך השבוע הראשון, אחרי אלבומו של ג'סטין טימברלייק, Man of the Woods, והמושמע ביותר בשבוע הראשון בApple Music, כשהוא גובר על האלבום של טימברלייק.
רשימת רצועות
הנתונים נלקחו מהמטא-דאטה של חנות האייטונס.
Flame Is Burning
Flame Is Burning (בתרגום לעברית: להבה בוערת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הרוסייה יוליה סמוילובה. השיר יצא לאור ב-13 במרץ 2017 והיה אמור לייצג את רוסיה באירוויזיון 2017.
אירוויזיון 2017
השיר היה אמור לייצג את רוסיה באירוויזיון 2017, אך רוסיה פרשה מהתחרות באותה שנה.
אלון מוליאן
אלון מיכאלי מוליאן (נולד ב־31 באוגוסט 1972) הוא פרסומאי ישראלי. מייסד, שותף ומנכ"ל במשרד הפרסום טוויסטד.
ביוגרפיה
אלון מיכאלי מוליאן נולד במשפחה מסורתית בשכונת עמישב שבפתח תקווה לעקרת בית ולעובד תדיראן ולו שני אחים. בצבא שירת בגדוד "נשר" 414 של חיל הקשר, שהפעיל את מערכות מכ"ם "קשת". הוא בעל תואר ראשון בתקשורת וניהול מהמכללה למינהל ותואר שני בתקשורת חדשנית מאוניברסיטת בן-גוריון.
בשנים 2000–2002 הקים עם רפי צרפתי את משרד האינטראקטיב של יורו תל אביב. בשנים 2002–2005 שימש מנכ"ל חברת האינטראקטיב MRM Partners (שינתה את שמה למקאן דיגיטל) מקבוצת מקאן אריקסון, בה היה שותף להטמעת תחום האינטרנט.