cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תוכנית מתאר מקומית 2000 ירושלים
ביקורת בתחום איכות הסביבה
למרות הדגש שניתן בתוכנית לנושא איכות הסביבה ואיכות החיים של תושבי ירושלים הביעו מספר ארגונים התנגדות לסעיפים ספציפיים ודרשו תיקונים בסעיפים אחרים. ארגונים כגון החברה להגנת הטבע וארגון מקומי בשם ירושלים בת קיימא מתחו ביקורת על העובדה כי שטחים פתוחים בכלל ואתרים מיוחדים כגון עמק פרי הר אינם מוגנים הלכה למעשה על ידי התוכנית וקיומם תלוי בטוב לבם של יזמים והתפשטות הבניה. הארגונים גם מתחו ביקורת על ההשפעות מרחיקות הלכת של תוכנית התחבורת והסעת ההמונים על מרקמי חיים במרכז ירושלים וכן נמתחה ביקורת על שינוי המדיניות בנוגע לבנייה לגובה המאיים על אופייה האורבני המיוחד של ירושלים כעיר המאופיינת על ידי בנייה נמוכה. ביקורת נמתחת על אישורי בנייה בעיר העתיקה מחשש שבנייה כזו תיצור מציאות חדשה מבלי שנבחנו ההשלכות שיכולות לגרום לנזק חסר תקנה לאגן העיר העתיקה.
כוס שמפניה
כוס שמפניה (באנגלית: champagne flute - חליל שמפניה) היא גביע מיוחד המשמש לשתיית שמפניה. ייחודה של הכוס בעיצובה המיוחד שנועד לשמור על הטעם והאופי המיוחדים של השמפניה. הכוס ארוכה במיוחד וצרה, ולה רגל ארוכה. מטרת מאפיינים אלה מחד ליצור שטח פנים נרחב בו המשקה נוגע בכוס - שטח פנים זה והיותו מחוספס (חספוס המיוצר באופן מיוחד, באמצעות יצירת פגמים זעירים בשטח הפנים של הכוס על ידי חומצה, לייזרים או חריטה בזכוכית) גורם לשחרור הגזים המצויים במשקה. מאידך צרות הכוס מונעת שחרור מהיר מדי של הגזים במשקה. הרגל הארוכה של הכוס נועדה להרחיק את ידו של השותה מהמשקה, ובכך למנוע חימום המשקה על ידי החזקת הכוס. מקובל כי הטמפרטורה האידיאלית לשתיית שמפניה היא כ-7 מעלות צלזיוס, ומגע ידו של השותה יעלה טמפרטורה זו.
שימושים
בכוסות שמפניה משתמשים באירועים חגיגיים שבהם נהוג לשתות שמפניה, כגון חתונות, מסיבות אירוסים וטקסים חגיגיים אחרים.
פרס עזרה לקהילה של ה-NBA
פרס עזרה לקהילה של ה-NBA (באנגלית: NBA Community Assist Award) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי ליגת ה-NBA לכדורסלן אשר "משקף את התשוקה של הליגה ושל שחקניה לתרום בחזרה לקהילה". בפועל מוענק הפרס לשחקן אשר בלט בפעילותו הנדבנית בקהילה, ובמעשי הצדקה שלו. על גביע הפרס טבועה הוקרה לכדורסלן העבר דייוויד רובינסון, עם הכיתוב "בהשראת אמות המידה של אגדת ה-NBA דייוויד רובינסון, אשר פעל לשיפור הקהילה צעד אחר צעד".
בין העונות – היה ניתן הפרס באופן חודשי, ומאז עונת מוענק פרס שנתי (ב-3 העונות החופפות הוענקו הן פרסים חודשיים והן פרס עונתי). בעונת הוענק הפרס לחמישה שחקנים שונים, באופן חד-פעמי.
הר ציון (אונייה)
האונייה הר ציון (SS Har Zion) הייתה אוניית נוסעים ומטען ארץ ישראלית. במלחמת העולם השנייה גויסה לשירות, הפליגה מבריטניה לארצות הברית וטובעה על ידי צוללת גרמנית. בטביעה נספו 36 מתוך 37 אנשי צוותה, מהם 17 ארץ ישראלים.
האונייה
הר ציון, מקודם "רִיזְוֶולְיוֹ" (SS Risveglio), הייתה אוניית קיטור מעורבת להובלת נוסעים ומשא. היא, יחד עם אוניית הנוסעים "פרוגרסו", לימים - "הר הכרמל", היו האוניות הארצישראליות הראשונות שנרכשו על ידי חברת לויד ימי ארץ ישראלי ב-1935. האונייה נרשמה בנמל פמגוסטה בקפריסין והפליגה תחת דגל הצי המסחרי המנדטורי הבריטי.
האונייה נרשמה בקפריסין, משום שלא היה ברור לשלטונות המנדט הבריטי איך לרשום את ספינת הנוסעים הראשונה, מכיוון שיועדה להפליג בקווים בינלאומיים. כדי למנוע המתנה מיותרת בעגינה מול נמל חיפה, הפליג רב החובל אריך הירשפלד לקפריסין ורשם אותה שם. כך הפליגה "הר ציון" העברית-ארצישראלית תחת דגל בריטי.
ב-8 עד 10 ביוני 1937 נערך באונייה כנס היסוד של הליגה הימית העברית, לימים "החבל הימי לישראל".
באונייה "הר ציון" שירתה במשך כחצי שנה ויקטוריה דראמונד, קצינת המכונות הראשונה בצי המסחרי הבריטי. היא הפליגה באונייה בתפקיד קצינת מכונות שנייה.
טביעתה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גייסו הבריטים את "הר-ציון", ובסוף אוגוסט 1940 הפליגה האונייה בשיירה 205-OB מליברפול לסוואנה בארצות הברית בפיקודו של רב החובל האנגלי ג'ון נ' בייטון (John N. Beighton). ב-31 באוגוסט 1940 הותקפה האונייה על ידי הצוללת הגרמנית 38-U בפיקודו של היינריך ליבה (Heinrich Liebe). הפגיעה הייתה קטלנית, ו"הר ציון" טבעה באוקיינוס האטלנטי באתר משוער 56:20N 10:00W  ועימה 36 אנשי צוותה, 17 מהם יהודים. איש צוות אחד, מסיק קפריסאי בשם אוסמן אַדֶם, ניצל על ידי המשחתת הפולנית "בּוּסקָווִיצָה" (błyskawica).
אולד פיית'פול
אולד פיית'פול (באנגלית: Old Faithful Geyser, כלומר "הזקן הנאמן") הוא גייזר באגן הגייזרים העילי שבפארק הלאומי ילוסטון, שנחשב לגייזר המפורסם בעולם. שמו ניתן לו בשנת 1870, וכך היה לגייזר הראשון בפארק בעל שם. הוא נקרא כך משום שהוא מתפרץ בהתמדה בתדירות גבוהה מאוד. הסיבה לכך היא שכמויות מים קבועות זורמות במרווחי זמן קבועים לתוך מאגרי המים של הגייזר, והוא אינו חולק את מאגר המים שלו עם שום גייזר אחר. גובהו כ־2,240 מטרים מעל פני הים.
בהתפרצויותיו, הגייזר פולט בין 14 ל־32 אלף ליטרים של מים רותחים לגובה של 30 עד 55 מטר למשך דקה וחצי עד חמש דקות. גובה ההתפרצות הממוצע שלו הוא 44 מטרים. נרשמו יותר מ־137,000 התפרצויות כאלו של הגייזר. הוא אינו הגייזר הכי גבוה או גדול בפארק (התואר הזה שמור לגייזר ספינת הקיטור), אך הוא הפופולרי ביותר בגלל תדירות ההתפרצויות הגבוהה שלו.
מרווח הזמן בין התפרצויותיו של הגייזר הוא כ־65 עד כ־92 דקות כשהממוצע הוא 91 דקות. בהתאם למשך ההתפרצות האחרונה, ניתן להעריך את מועד ההתפרצות הבאה, עד כדי סטייה של כ־10 דקות.
בין השנים 1983 ל־1994 הורדו ארבעה גשושים ומכשירי וידאו עם אמצעי מדידה של לחץ וטמפרטורה אל הבריכה של הגייזר. הטמפרטורה שהתקבלה בעומק של 22 מטר הייתה 118 מעלות צלזיוס. מכשירי הווידאו הורדו לעומק של כ־13 מטר כדי לראות את התעלה. חלק מהתהליכים נצפו בזמן יצירת ערפל. הסיבה לכך היא שהאוויר הקר מלמעלה, בתוספת עם האוויר החם מלמטה, יצרו מטען טעון של מים שהתרחב מלמטה ויצר קיטור ומים חמים מאוד בתעלה בטמפרטורה הנדירה של 129 מעלות צלזיוס.
ראו גם
אולד פיית'פול (קליפורניה)
אבא פניכל
אַבָּא פֵנִיכֵל (13 בנובמבר 1906 – 4 ביוני 1986) היה מהציירים הבולטים באמנות הרישום בישראל ודמות בולטת במערכת החינוך לאמנות. מאז בואו לארץ ועד ימיו האחרונים המשיך ללמד במוסדות אמנות בתל אביב, לרבות המדרשה למורים לציור, מוזיאון הלנה רובינשטיין, והאוניברסיטה העממית, והקים דור מורים חובבי אמנות.
ביוגרפיה
בשנים 1939–1945, בתקופת מלחמת העולם השנייה, חי פניכל בברית המועצות ועסק באמנות, ציור, תיאטרון ומוזיקה. בשנת 1945 חזר לפולין, ועבד כמאייר הראשי בהוצאה לאור של הוועדה ההיסטורית היהודית, כשהוא נותן בציוריו ביטוי טראגי לשואה. כמו כן, אייר רישומים לספרים וצייר וערך תערוכה בקרקוב, שבה נרכשו שבע מעבודותיו למוזיאון הלאומי.
בשנת 1948 ניסה לעלות לארץ ישראל באוניית המעפילים "שְׁאָר יָשׁוּב", אך גורש למחנות המעצר בקפריסין. במחנה ארגן פניכל עבור המעפילים העצורים פעילויות אמנותיות, קורסים ותערוכות. בתקופה זו יצר סדרת רישומים ותחריטים מהווי המחנה, שאותה הביא עמו ארצה.
כ-25 שנים ליווה את העיתון "דבר" בצרור רישומים מהצגות הבכורה של תיאטראות בתל אביב, לרבות הבימה, הקאמרי והאוהל. כמו כן, אייר שערים צבעוניים ל"דבר לילדים" ועסק באיור סיפורים ורשימות ל'דבר השבוע'. בשנת 1974 פרש לגמלאות. נפטר ב-1986. הותיר אישה.
עבודותיו
במשך 40 שנות פעילותו בארץ ערך פניכל מספר רב של תערוכות יחיד, השתתף כל שנה בתערוכה כללית מטעם אגודת הציירים והפסלים בישראל והוציא אלבומי רישום רבים בנושאים מגוונים. כן ליוו ציוריו שורה ארוכה של ספרים (פרוזה ושירה).
2011 ברפובליקה העממית של סין
2011 ברפובליקה העממית של סין הייתה השנה בה חגגה הרפובליקה העממית של סין 62 שנה מיום היווסדה.
שרה אליסון
שרה אליסון (באנגלית: Sara Ellison; נולדה ב-1975 בקנדה) היא פרופסורית לאסטרונומיה באוניברסיטת ויקטוריה. תחומי עיסוקיה העיקריים הם אסטרונומיה חוץ-גלקטית, מיזוג גלקסיות, למידת מכונה, וגרעינים גלקטיים פעילים. אליסון הצליחה לייצר מודלים אשר יכולים לחזות את ההשפעה של אינטראקציה בין גלקסיות על ההתנהגות והתפתחות של אותן גלקסיות. אליסון זכתה במגוון פרסים והוקרות והיום מכהנת כנשיאת האגודה הקנדית לאסטרונומיה.
רקע והשכלה
אליסון למדה בבית ספר לבנות בלבד, והייתה התלמידה היחידה לפיזיקה בכל בית הספר. אודות לתפיסתה המהירה ולסקרנותה, שרה נהגה לסיים את מטלותיה הכיתתיות במהרה ובשאר הזמן שוחחה עם המורה שלה על אסטרונומיה, מה שגרם לה להתעמק בנושא.
בשנת 1993, אליסון נרשמה ללימודי פיזיקה ומדעי החלל באוניברסיטת קנט, אנגליה. ב-1997, התחילה את לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה וסיימה אותם בשנת 2000. מ-2000 עד 2003 עבדה בתור חברה בארגון ESO (המצפה האירופי הדרומי) בצפון צ'ילה, שם הדריכה קבוצות אך גם התחילה את עבודתה המחקרית. בשנת 2003 הצטרפה לאוניברסיטת ויקטוריה שבקנדה בתור עוזרת מרצה ובאותה שנה גם נבחרה לקבל את התואר Canada Research Chair תואר אשר ניתן לחוקרות וחוקרים מבטיחים על ידי הממשלה הקנדית. ב-2014 קיבלה תפקיד של פרופסור באוניברסיטת ויקטוריה שבקנדה.
פעילות מחקרית
נושאי המחקר העיקריים של אליסון הם השפעת הסביבה על התפתחות גלקסיות וקווי ספיגה בגופים מעין כוכביים. המחקר שלה על גופים מעין כוכביים (קוואזר) התעסק בעיקר בכימיה של גזים לאורך קו הראייה לגופים מעין כוכביים.
בשנים האחרונות, אליסון מתעסקת במודלי הדמיה וכלים טכנולוגיים אחרים אשר יכולים לסייע בהבנה מעמיקה ונרחבת אודות אינטראקציות ותופעות בין גרמי שמיים. היא עוסקת בתכנון ופיתוח של מודלי הדמיה, למידת מכונה ובינה מלאכותית ומתעסקת גם בשימוש במודל דיגיטלי 'סלואן' למיפוי גלקסיות (Sloan Digital Sky Survey או SDSS) על מנת לגלות יותר על ההשפעה של אינטראקציות בין זוגות של גלקסיות על התפתחות גלקסיות ומיפוי של גרעינים גלקטיים פעילים.
אליסון מובילה במחקר אקדמי אסטרונומי במדדים של השפעה גלובלית. היא הוציאה מעל 100 מאמרים וצוטטה מעל 10,000 פעמים.
תרומה לקהילה והסברה מדעית
בנוסף לעבודתה בתור אסטרונומית אליסון מתעסקת בהסברה מדעית מ-1992. מ-1992 עד 1993 עבדה בתור מורה למדעים בבית ספר יסודי. בשנים 1998–1999 הוזמנה להיות מנחה בבית ספר תיכון באנגליה, ובשנים 2000 עד 2003 הנחתה סיורים ציבוריים במתקני ESO בצ'ילה. בשנת 2010 התנדבה להסביר על אסטרונומיה ל-250 ילדים מבורקינה פאסו.
פעילויות ההסברה של אליסון משתרעות למגוון רחב של קהלים, כולל הקהל הרחב, סטודנטים לתואר ראשון ושני, ותלמידי בית ספר. מתוך דבריה: "אסטרונומיה היא אחד מענפי המדע שקוסמים לכל כך הרבה אנשים בגלל שהיא מאפשרת לנו להבין את השאלות החשובות של מי אנחנו ומאיפה באנו, ולאן היקום הולך בסופו של דבר".
תקשורת
בשנת 2016 היא הופיעה בתוכנית הרדיו "Quirks & Quarks" של ה- והשיבה על שאלה בנוגע לאתרי נחיתה על הירח. בנוסף לכך, בראיון ב-2015 עם ה- דיברה על איך בכלל התחילה להתעניין באסטרונומיה.
ב-2020, אליסון התערבה במשבר פוליטי בהוואי בנוגע לבניית טלסקופ בגובה 30 מטר בהר שנחשב קדוש לחלק מהילידים בהוואי. אליסון הגיבה כשנשאלה על מה תפקיד האסטרונומים במשבר וענתה: "זה לא ההחלטה שלנו, זו ההחלטה של הילידים ההוואיים ומדינת הוואי אם אנחנו מתקבלים בברכה או לא. ואם לא, אז לא נבוא".
פרטים אישיים
התחביבים של אליסון כוללים ציור באקריליק על קנבסים מתוחים, נגינה בכינור וצלילה חופשית. בנוסף לכך, אליסון אוהבת לטייל ועד כה הייתה במעל 60 מדינות שונות. אליסון אוהבת ריצה, שחייה וטריאתלונים וזכתה במקום ראשון לנשים בתחרות ריצה גם ב-2010 וגם ב-2013.
שורי השמש
במיתולוגיה היוונית, שורי השמש או הבקר של הליוס, הם עדרי הבקר של אל השמש הליוס, אשר רעו באי תרינקיה (Thrinacia), שסבורים כי הוא האי סיציליה.
לפי המיתוס, להליוס, אל השמש, היו שבעה עדרי בקר ושבעה עדרי כבשים, בכל עדר 50 ראשים. על פי האודיסיאה, נשמרו העדרים בידי בנותיו של הליוס, למפטיה ופאתוסה.
אודיסאוס הוזהר מראש על ידי הנביא טֵיירֶסִיאַס, ועל ידי קירקה, שלא לבקר באי, אך מלחיו, בראשות אוּרילוֹכוֹס, דרשו ממנו לעגון שם ואיימו במרידה. אודיסאוס הסכים בתנאי שיימנעו מגעת בשווריו וכבשיו של אל השמש. הם נאלצו להישאר במשך חודש באי בשל הרוחות העזות שנשבו בים. לאחר שאזלה צידתם, ובהיעדרו של אודיסאוס, שהתבודד כדי לשאת תפילה לאלים, שחטו המלחים מספר בני בקר מעדרו של הליוס, וצלו את בשרם. למפטיה הודיעה לאביה על האירוע, והוא איים על האלים כי יחשיך את אור השמש. זאוס הבטיח לו כי יתנקם באודיסאוס ואנשיו.
משחזר אודיסאוס למקום, היה זעמו גדול מנשוא, אך את הנעשה לא היה ניתן להשיב. לאחר מספר ימים הפליגו הוא וצוותו לדרכם. זאוס עמד בדיבורו. הוא שילח את ברקיו וניפץ את ספינתם לרסיסים. הספינה טבעה ועימה כל המלחים, למעט אודיסאוס שניצל והמשיך במסעו.
בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, נקרא הפרק ה-14, המתרחש בבית חולים ליולדות, בשם זה.
הפשיטה על וייווק
הפשיטה על וייווק הייתה סדרת התקפות אוויריות של חיל האוויר החמישי של חילות האוויר של צבא ארצות הברית על בסיסי הזרוע האווירית של הצבא היפני הקיסרי בעיירה וייווק שבגינאה החדשה, בין 17 ל-21 באוגוסט 1943. ארבע הפשיטות נחלו הצלחה רבה: היפנים איבדו כ-100 מטוסים, ובכך הוגבל כוחו של הכוח האווירי היפני לכ-30 מטוסים פעילים בלבד.
רקע
באוגוסט 1943 מנתה הארמייה האווירית הרביעית היפנית 130 מטוסים כשירים. מספר זה היווה רק שליש ממצבת המטוסים שהייתה מיועדת לארמייה האווירית, וכמחצית מכלל המטוסים ברשותה (השאר לא היו כשירים לטיסה). הסיבות לכך היו מחלות שפשו בקרב צוותי האוויר וכן מחסור בחלקי חילוף למטוסים.
במהלך קרב לאה-סלמאואה העבירה הארמייה הרביעית מטוסים רבים לשדות תעופה בסמוך לווייווק שלחופה הצפוני של גינאה החדשה. טווח הטיסה של מטוסי הקרב של בעלות הברית לא איפשר להם להגיע לווייווק, והפיקוד החליט שהסיכון שבשליחת מפציצים ללא ליווי מטוסי קרב אינו כדאי.
מפקד כוחות האוויר של בעלות הברית בזירת דרום מערב האוקיינוס השקט, מייג'ור גנרל ג'ורג' קני, הגה תוכנית לתקיפת וייווק. בעלות הברית החלו בהקמת שני שדות תעופה דמה בסמוך לעמדות היפניות בחצי האי הואון. צוותים קטנים העלו ענני אבק גדולים במטרה ליצור את הרושם שבמקום מתבצעות עבודות בנייה רחבות היקף, והיפנים הגיבו בהפגזת שדות התעופה המדומים. בה בעת, הקימו בעלות הברית שדה תעופה אמיתי במרחק 80 קילומטרים משם, אליו העבירו מטוסי קרב.
ב-12 באוגוסט פתחה הארמייה הרביעית במתקפה על בסיסי בעלות הברית בוואו, בבנה-בנה ובסלמאואה, אך היא לא הניבה פירות.
הפשיטות
היפנים תכננו לערוך פשיטה נוספת על בסיסי בעלות הברית, אך ב-17 באוגוסט פתחו האחרונות במתקפה על הבסיסים היפנים בווייווק. בשעות הבוקר המוקדמות תקפו ארבעים ושבעה מפציצי B-24 ליברייטור וB-17 מבצר מעופף כמאתיים מטוסים יפניים בשדה התעופה בווייווק ובמספר שדות תעופה נוספים באזור, בעוד אלה חונים על הקרקע במקבצים. מספר טייסים יפנים ניסו להמריא אך נורו מיד. בשעה 09:00 תקף את וייווק גל נוסף של מפציצים מלווים במטוסי קרב. בפשיטה זו איבדו בעלות הברית שלושה מפציצים, אך המפציצים השמידו כ-100 מטוסי אויב וכמויות גדולות של אספקה וגרמו לאבדות בנפש.
לאחר הפשיטות נותרו ברשות היפנים 30 מטוסים בלבד. מספר זה לא אפשר לארמייה הרביעית לספק סיוע לכוחות על הקרקע ולמעשה חוסל הכוח האווירי היפני בגינאה החדשה, ובעלות הברית השיגו עליונות אווירית באזור. הארמייה הרביעית התאוששה במידת מה לאחר מכן, אך לא שבה לגודלה הקודם.
איתי הרמן
איתי הרמן (נולד ב-14 באפריל 1971) הוא איש בידור וטלוויזיה, מעצב משחקים וחידונאי ישראלי. ידוע כ"צ'ייסר" מהשעשועון "המרדף".
ביוגרפיה
הרמן נולד ב-14 באפריל 1971 ברמת השרון לסוזנה, מורה לפסנתר, וליצחק, הנדסאי אזרח עובד צה"ל.
בוגר תיכון אלון במגמת מוזיקה.
ב-1989 התגייס לצה"ל ושירת כמש"ק מודיעין שדה. ב-1994 החל את לימודיו לתואר ראשון במדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, וסיים את לימודיו ב-1998.
קריירה
בהמשך, כתב וערך בשעשועונים ובהם "מלך הטריוויה" בין השנים 1996–1999 בערוץ 3, "מי רוצה להיות מיליונר" (1999-2006), ובעונה הראשונה של "מונית הכסף", "1 נגד 100" (2007-2011), ו"אל תפיל את המיליון" (2009–2011).
הרמן יצר וכתב משחקים עבור התוכניות "הראשון בבידור" עם דודו טופז (1996–2000) ו"האח הגדול".
ב-2009 היה שותף בצוות הפיתוח של "לעוף על המיליון" ושימש כעורך השאלות של התוכנית בשנים 2015–2017.
במאי 2017 החל להשתתף באופן קבוע בשעשועון "המרדף" בערוץ כאן 11, על תקן "הצ'ייסר". בעונה השלישית הצטרפה אליו מיכל שרון כצ'ייסרית נוספת.
ב-2018 החל להגיש בגלי צה"ל תוכנית שבועית בשם "גילוי דעת", יחד עם ענבל גזית.
ב-2019 הוציא ספר חידות בשם "הטריוויה של הרמן". הספר כולל מעל לאלף שאלות בנושאים שונים.
בחנוכה 2019 החל להנחות את תוכנית הטלוויזיה החדשה "משחקי המוח", יחד עם מירב פלדמן. התוכנית משודרת כעת ב"כאן חינוכית".
ב-2020 החל לשמש כפרזנטור בהסתדרות הכללית.
בחנוכה 2022 הנחה את חידון התנ"ך למבוגרים.
עיצוב משחקים
הוא כיהן כסמנכ"ל תוכן ויועץ תוכן בחברת מארס (חברה-בת של ענני תקשורת וויאקום ישראל), ובמסגרת זו יצר אפליקציות ומשחקים עבור סדרות הטלוויזיה "החממה", צ'מפיונסניק, "ספוג מאסטר", שהושקה בהצלחה בבריטניה והונגריה, ו-mtvMASTER שהושקה גם בערוץ MTV בדרום אפריקה.
במרץ 2018 החל לכתוב מדור שבועי בשם "מוח מסוכן" במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
בשנת 2012 זכה יחד עם שותפיו עודד קרמר ודני קרפל במקום הראשון בתחרות formagination של גלובס וארמוזה פורמאטס עם השעשועון CATCH, שנמכר בעשר מדינות שונות, בהן ארצות הברית, צרפת, סין, תאילנד, ספרד ופורטוגל.
ב-2016 היה שותף בחברת ריאליטי גיימז שהקימה את מתחם חדרי הבריחה בנס ציונה. הרמן גם היה שותף ביצירה של מטמון יום העצמאות של עיריית תל אביב – "לפיכך התכנסנו" (2016), אוטובוס הבריחה של גוגל (2017), והקווסט של מוזיאון ראשון לציון (2017).
שעשועון הרחוב DO ME A FAVOUR שפיתח עם עודד קרמר עבור חברת TELEFE הארגנטינאית שודר בברזיל, בארגנטינה ובתאילנד (מעל 100 פרקים).
"הטריוויה של הרמן"
בשנת 2019 הוציא הרמן את הספר "הטריוויה של הרמן" בהוצאת אגם, הכולל כ-1,200 חידות טריוויה. הספר מחולק לכ-56 סוגי חידות, שמחולקים לפסקי זמן ולחידונים. חלק מסוגי החידונים הם: חידון בית ספר, חידון דגל, חידון הכנסת, חידון קופים, חידון ירושלים, חידון שנות השמונים ועוד; פסקי הזמן כוללים בין היתר: פסק זמן חיות, פסק זמן סמלים, פסק זמן ראשי ממשלה ועוד.
"המרדף"
איתי הרמן הוא "הצ'ייסר" בעל שיא התשובות הגבוה ביותר בסבב שאלות גמר, בפרק 36 בעונה 4 איתי ענה נכון על 29 שאלות ובכך שבר את השיא העולמי.
חיים אישיים
הרמן גר בתל אביב, נשוי לדנה ואב לשני ילדים.
הרמן הוא מרצה, מנחה ויועץ בתחום המשחקולוגיה.
גרגורי לפס
גריגורי ויקטורוביץ' לפסברידזה (ברוסית: Григорий Викторович Лепсверидзе; נולד ב-16 ביולי 1962, ידוע בשם הבמה שלו גרגורי לפס), הוא זמר אסטרדה רוסי ממוצא גאורגי, אחד הזמרים הבולטים ברוסיה. ידוע בקול הבריטון הנמוך והחזק שלו.
ביוגרפיה
גריגורי לפס נולד ב -16 ביולי 1962 בסוצ'י במשפחה ממעמד הפועלים. לאחר הלימודים, בו לא נבדל בציונים גבוהים, גריגורי, המשיך בלימודים בבית הספר למוזיקה. אחר כך שירת בצבא, כשחזר ממנו החל לשיר במסעדות. מאז ומתמיד נבדלו השירים של לפס לא רק על ידי מוזיקת שאנסון, אלא גם על ידי הקול המיוחד של המחבר. לאחר שהבין כי כישרון לא יתפתח במסעדות בסוצ'י, לפס נוסע למוסקבה. בשנת 1995, הוקלט אלבומו הראשון. השיר "נטלי" (Натали) מאלבום זה הפך למאוד פופולרי והביא ללפס פִּרסוּם רחב.
הקונצרטים של לפס פופולריים מאוד. האלבומים הבאים יצאו בשנת 1997 - "חיים שלמים", 2000 - "תודה, אנשים." לפס ביצע כמה שירים עם זמרים אחרים. אלגרובה ולפס שרו יחד את השיר "אני לא מאמין לך" (Я тебе не верю), עם סטס פייכה - השיר "היא לא שלך" (Она не твоя), עם ולרי מילדזה השיר - "תסתובב" (Обернитесь), עם אני לוראק - השיר "מראות" (Зеркала), עם טימטי - השיר "לונדון" (Лондон).
בשנת 2004 יצא אלבום חדש, "מפרש", שהפך לאחד הטובים של לפס. מיטב שירי האמן שוחררו בשנת 2006.
בשנת 2014 בטקס פרסי המוזיקה העולמית זכה לפס בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר".
מסכת עוקצים
מסכת עוקצים או מסכת עוקצין (עֳקָצִים וגם עֻקְצִין) היא המסכת האחרונה בסדר טהרות ובששה סדרי משנה. מסכת זו עוסקת בהגדרת המזון הראוי ושאינו ראוי להיטמא, כגון עוקצי הפירות, ומכאן שמה 'עוקצים'. בין הנושאים השנויים במסכת: דיני חלקים הטפלים למזון כמו כאלה המשמשים כקליפה השומרת עליו או כידית אחיזה; דברים שמקובל לאוכלם רק בעיר ולא בכפר ועוד.
מיקומה של המסכת בסדר טהרות
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מסכת זו האחרונה בסדר טהרות מכיוון שכולה הוקשה על ידי סברות חכמים ואין לה מקור בכתוב.
פרקי המסכת
בסך הכל במסכת 28 משניות.
שבעת פלאי תבל של ימי הביניים
רשימות של פלאי תבל לתקופת ימי הביניים מופיעות בכתבים היסטוריים רבים. הרשימות שונות בשמן, במספר פלאי התבל המופיעים בהן ובמקור.
בין הכותרות לרשימות אלו ניתן למצוא: "פלאי תבל של ימי הביניים" (ללא כל ציון למספר שבע), "שבעת פלאי תבל בימי הביניים", "פלאים אדריכליים בימי הביניים".
סביר כי רשימות אלו לא נוצרו בתקופת ימי הביניים, אלא בתקופה מאוחרת יותר, שכן עצם השימוש במילה ימי הביניים לא נעשה לפני המאה ה-16. התנועה הרומנטית הידועה בהערצת ובהאדרת כל הקשור לתקופת ימי הביניים, מתאימה יותר ליצירת רשימות אלו.
האתרים המוזכרים לרוב:
אתרים נוספים שמופיעים בכתבים:
קסנדרה
קסנדרה היא נביאה צעירה במיתולוגיה היוונית שנענשה בכך שאיש לא שעה לנבואותיה.
קסנדרה הייתה בתם של הקובה ופריאמוס מלך טרויה, אחותו התאומה של הלנוס וגם אחותם של הקטור, פאריס, טרוילוס  ועוד מספר אחים ואחיות. היא ידועה ביופיה, והומרוס מתאר אותה כ"יפה בכל בנות פריאמוס" ואף מכנה אותה "קסנדרה הדומה לאפרודיטת הזהב".
עונשה של קסנדרה
באיליאדה ובמקורות יוונים נוספים, מסופר כי האל אפולו אהב את הנערה קסנדרה והבטיח לה את מתנת הנבואה אם תיענה לחיזוריו. אך לאחר שקיבלה את מתנת הנבואה, חזרה בה ודחתה אותו, והוא קיללה שעל אף שנבואותיה יהיו נבואות אמת, איש לא יאמין לה.
מלחמת טרויה ותוצאותיה
קסנדרה חזתה את נפילת עירה טרויה, ואכן איש לא שעה לדבריה. במהלך המלחמה הבטיח אביה להשיא אותה לאותריאונאוס אם יצליח לגרש את היוונים מטרויה. לאחר כיבוש טרויה, לקח אותה אגממנון כפילגש וחזר איתה ליוון. סופה שנרצחה על ידי אשת אגממנון - קליטמנסטרה, לאחר שזו רצחה את בעלה, על כך שהקריב את בתם איפיגניה, כמנחת פיוס לפני המלחמה.
בתרבות
האסטרואיד 114 Kassandra שהתגלה בשנת 1871 על ידי כריסטיאן היינריך פרידריך פטרס נקרא על שמה.
מקדוניקוס
מקדוניקוס קוזאני (ביוונית: Α.Π.Σ. Μακεδονικός) היא קבוצת כדורסל יוונית משכונת ניאפוליס בעיר סלוניקי, המתמודדת בליגה היוונית הרביעית. מדי הקבוצה הם בצבעים ירוק ולבן.
היסטוריה
מחלקת הכדורסל של מקדוניקוס נוסדה בשנת 1929. שיחקה במשך 6 עונות בליגת העל בשתי קדנציות. בסיום עונת 2006/07 נקלעה הקבוצה לבעיות פיננסיות וירדה שתי ליגות בבת אחת. ובעונה שלאחר מכן, הגיעה עד לליגה הרביעית והאחרונה.
בעונת 2004/05 במסגרת חצי גמר גביע יול"ב, הקבוצה הגיעה לשני מפגשים מול קבוצת המופארם ורשאץ', והפסידה במשחק הראשון בהפרש של 23 נקודות, אך במשחק השני הצליחה להתגבר על ההפרש הגבוה ולהגיע לראשונה בתולדותיה לגמר גביע יול"ב.
בגמר פגשה את קבוצת ריטאס וילנה הליטאית והפסידה 78-74.
קהיר החדשה
קהיר החדשה (בערבית: القاهرة الجديدة; בערבית מצרית: القاهره الجديده, תעתיק מדויק: אַלְקַאהִרַה אלְגַדִידַה) היא עיר במצרים המשתרעת על שטח של 343 קמ"ר בקצה הדרום-מזרחי של מחוז קהיר. קהיר החדשה היא אחת הערים החדשות שנבנות בקהיר וסביבתה כדי להקל על העומס במרכז העיר קהיר. היא הוקמה בשנת 2000 על פי צו נשיאותי מספר 191.
העיר ממוקמת בקהילה שהייתה בעבר מחוז חלוואן וממזרח למעאדי ולהליופוליס, קהיר החדשה נעה בגובה של בין 250 ל-307 מטרים מעל פני הים.
העיר תוכננה לאכלס 5 מיליון תושבים. בהשוואה לשישה באוקטובר, שנבנתה גם בתקווה להקל על העומס על קהיר, מושכרים יותר בתים בקהיר החדשה מאשר ב"שישה באוקטובר".
היסטוריה
ב-27 באפריל 2016 חנך הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי את המטה החדש של משרד הפנים בקהיר החדשה. המתחם משתרע על כ-.
כלכלה ושירותים
ישנם עשרות מפעלים בקהיר החדשה. GE עובדת עם האוניברסיטה האמריקאית בקהיר החדשה על יוזמות אנרגיה. מטה אל סווידי אלקטריק נמצא ביישוב החמישי בקהיר החדשה.
העיר מקושרת לערים אחרות באמצעות רשת עצומה של קווי אוטובוסים, והחלה בנייה של קו מונורייל המקשר את העיר עם פרבר קהיר של נאצר סיטי ממערב והבירה המנהלית החדשה ממזרח. מי השתייה של העיר מגיעים ממפעל מים בעיר אל-עובור, הסמוכה.
סניף של אל-אהלי נמצא כעת בבנייה בחלק המזרחי של העיר. יש גם מגרש גולף אליפות עם מתקני טניס באזור קטאמיה בקהיר החדשה.
בכניסה לקהיר החדשה נמצא פסטיבל העיר קהיר, פיתוח נדל"ן בגודל 285 דונם, הכולל פארקים, משחקים, בריכות, גנים, שבילים, שטחי משרדים עסקיים, קניון גדול ומזרקה פעילה. בנוסף לכך, ישנם קניונים רבים אחרים בקהיר החדשה, כולל נקודה 90, מרכז קטאמיה, פורטו קהיר, אמרלד פלאזה וקניון פארק, בנוסף לקניונים רבים אחרים, קטנים יותר.
הביקוש לנדל"ן בקהיר החדשה היה גבוה מאוד, עם מחיר של כ-10,000 לירות מצריות למטר דירה, ו-19,000 לירות מצריות למטר וילה. העיר המשיכה לגדול, במיוחד לאחר בניית הבירה המנהלית החדשה הסמוכה אליה. הממשלה גם העבירה שירותים ומינהלים רבים לעיר, הבולטים שבהם היו משרדי מינהל התעבורה של נאצר סיטי, הליופוליס וקהיר החדשה (אשר שכנה בעבר באל שורוק ) שאוחדו בשנת 2020, לבניין אחד בן שלוש קומות בחלק הדרומי של העיר.
דת
בעיר נבנו כמה מסגדים וכנסייה אחת - הכנסייה הקופטית של הבתולה מרי ופישוי הקדוש. בעיר נמצא גם מנזר קופטי, מנזר פאטמוס על שם הקדוש יוחנן האהוב. בספטמבר 2016 אישר הנשיא הקמת כנסייה קופטית אורתודוקסית נוספת בעיר.
הלויד הימי הארץ-ישראלי
הקמת החברה
עם הקמתה רכשה לויד ימי מהשותף האיטלקי שתי אוניות מעורבות מטען ונוסעים, במטרה להפעילן בקו קבוע לאירופה בין חיפה לקונסטנצה. תוכננו תחנות בפמגוסטה שבקפריסין ובטריפולי שבלוב או, בביירות שבלבנון ובאיסטנבול שבטורקיה. הוחלט על איוש האוניות בצוותים עבריים, תוך הקפדה על שימוש בשפה העברית וניצול האוניות ללימוד והכשרת ימאים עבריים.
שתי האוניות היו מותאמות להובלת 110 נוסעים, בנוסף למטען כללי. החברה הצליחה להתבסס בשוק למרות תחרות מסחרית קשה. כל בעליה היו מענף הספנות הבינלאומית או מענף הימאות העברית. בין השותפים היו לזר ברקוביץ איש ספנות מרומניה, המהנדס עמנואל טובים איש עסקים ומנכ"ל משותף של אגודת יורדי ים זבולון א"י ובית הספר הימי זבולון, עו"ד פרברשטיין מהנהלת אגודת 'זבולון', משה שלוש וסוכן אוניות חיפאי בשם ניסים משולם. ארצישראלים אלה נקשרו עם איגנציו מסינה מג'נובה, איש ספנות איטלקי.
עקרונות החברה
מטרות החברה היו כלכליות-מסחריות וערכיות, ונקבעו גם לה העקרונות הבאים:
בכל הנוגע לצוותים עבריים ולשכר, לא הצליחה החברה להגשים מטרותיה ובשל כך ניהלה עימה מועצת הפועלים בחיפה עימות מתמשך. למרות זאת, הצליחה החברה בקביעת מספר מאפיינים ראשוניים וייחודיים בניהול כוח בצוותי האוניות. החברה השקיעה מאמצים בגיוס ימאים יהודים, ובין היתר פורסמו מודעות בעיתוני אירופה לחיפוש ימאים וחובלים במקצועות שונים. קצינים ים רבים נענו ובאו מהונגריה ומגרמניה, והתקבלו כחובלים בכל הדרגות. כמו כן הייתה החברה הראשונה להעסיק סוורים יהודים מסלוניקי שביוון. מורה לעברית הפליג מאז שנת 1938 באופן קבוע על אוניותיה. עוד מייחודה של 'לויד ימי', שהייתה אז הראשונה להסכים להעסיק באוניותיה אישה, סקוטית בשם ויקטוריה דראמונד, קצינת המכונות הימית הראשונה בממלכה הבריטית. ויקטוריה דראמונד שרתה ב"הר ציון" כחצי שנה בתפקיד קצינת מכונות שנייה; לאחר עזיבתה הפליגה באניות אחרות, הצטיינה בתפקידה במלחמת העולם השנייה והגיעה לימים לדרגת קצינת מכונות ימי ראשית (Chief Engineer).
ביוני 1937 נערכה על סיפון האנייה 'הר-ציון' בפיקודו של רב חובל אריך הירשפלד, ועידה ראשונה של החבל הימי לישראל.
אוניות החברה
אוניות שצורפו מאוחר יותר לחברה היו:
ארנה מר ח'מיס
ארנה מר-ח'מיס (20 במרץ 1929 – 15 בפברואר 1995), הייתה פעילת זכויות אדם ישראלית שעסקה רבות בנושא זה בחברה הפלסטינית. בשנת 1993 זכתה בפרס הקיום הנכון בסטוקהולם.
ביוגרפיה
מר נולדה בראש פינה למשפחה יהודית ממוצא אשכנזי. הוריה היו זינה (לבית רבינוביץ') ופרופסור גדעון מר, רופא וחוקר ישראלי בעל שם עולמי שחקר את מחלת המלריה בארץ ישראל. בנערותה למדה בתיכון בטבריה ובכפר הנוער בן שמן והייתה פעילה בתנועת הנוער גורדוניה. בנעוריה הצטרפה לפלמ"ח, נהגה ללכת עם כאפיה שהפכה למזוהה איתה. במלחמת העצמאות שירתה בין השאר כנהגת ג'יפ ביחידת סיור בפיקוד רפי איתן, אז קצין המודיעין של הגדוד הראשון בחטיבת יפתח שמטרתה סיכול פעילותם של בדווים ממאהלים עוינים בנגב. אחרי מלחמת העצמאות למדה שנה בסמינר למורים ולמדריכים של עליית הנוער בבית הכרם, ירושלים.
בהמשך הצטרפה למפלגה הקומוניסטית, שם הכירה את צליבא ח'מיס, ערבי-נוצרי ומנהיג פועלים בנצרת. בשנת 1953 התחתנה בטקס פרטי עם ח'מיס במועדון מק"י. לאחר הנישואין עברה לגור בנצרת, שהייתה תחת ממשל צבאי, אף על פי שתחילה לא קיבלה אישור כניסה לעיר מן המושל. על כך ישבה בכלא שבועיים עד שניתן לה הרישיון. עם נישואיה הוסיפה לשם משפחתה את השם "ח'מיס". בעקבות נישואיה עם ערבי, הוחרמה על ידי משפחתה. מר-ח'מיס התגוררה עם משפחתה בנצרת ולמדה ערבית. ב-1967, לאחר מלחמת ששת הימים, נאסרה מספר פעמים על הפגנות ומחאות נגד שלטון ישראל ביהודה ושומרון. בתחילת 1968 יצאה עם משפחתה לפראג, שם שימש בעלה כנציג רק"ח, וכתב עבור העיתון "בעיות השלום והסוציאליזם", ששימש כביטאון התנועה הקומוניסטית העולמית. היא חוותה את האביב של פראג ואחרי הכיבוש הסובייטי נשלחה עם ילדיה למשך שנה למוסקבה. בעקבות דיכוי התנועה העממית הצ'כית למען רפורמה דמוקרטית עזבה מר-ח'מיס את המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1971 שבה המשפחה לחיפה. בשנות ה-70 נפרדו בני הזוג ח'מיס.
בשנות השמונים הייתה מעורבת בוועד בפעילות ועד הסולידריות עם ביר זית והוועד נגד המלחמה בלבנון. ארנה אף הייתה שותפה מרכזית בהקמת ועד ציבורי בחיפה שנקרא "הלאה הכיבוש" שאיגד פעילים רדיקליים יותר, רובם תומכי פתרון המדינה האחת.
בזמן האינתיפאדה הראשונה, כאשר ישראל סגרה את בתי הספר בגדה המערבית, פעלה ארנה מר לעזור לתוכנית "החינוך העממי" שהקימה מסגרות חלופיות לילדי בתי הספר. בעקבות פעילותה זו ראתה צורך להקים מרכז תרבות קהילתי לילדים המושפעים מהאלימות סביבם, כדי לשלבם בחברה באמצעות התיאטרון.
ארנה מר נקברה בקיבוץ רמות מנשה, מקום בו נקבר מאוחר יותר גם בנה, ג'וליאנו.
בראיון שהתפרסם בעיתון "הזמן הוורוד", בנובמבר 2000 טען ג'וליאנו מר שהוא ביסקסואל ושגם אימו הייתה לסבית.
הקמת תיאטרון האבן
בשנת 1989 אימצה את מחנה הפליטים ג'נין, והקימה בו תיאטרון ילדים, לו קראה "תיאטרון האבן". היא אספה קבוצה של ילדים בני תשע-עשר וערכה איתם הצגות באמצעים הפשוטים ביותר. המקום נקרא בפי המקומיים "הבית של ארנה". תיאטרון זה בא כדי לקדם הבנה באמצעות האמנויות, המשחק, השירה, המוזיקה והריקוד, בשילוב של תושבי ג'נין והסביבה עם הישראלים. התיאטרון החל פעילותו במהלך שנות האינתיפאדה הראשונה בשנת 1987 והמשיך עד שנת 1994 לערך. התיאטרון הסתייע במתנדבים רבים. בנוסף הגיעו למקום תיירים רבים, מחו"ל, ישראלים ופלסטינים שהשתתפו וסייעו בארגון האירועים. תושבי מחנה הפליטים ג'נין חשדו בתחילה בכוונותיהם של ארנה וג'וליאנו, שסייע לה. הם כינו אותם "סוכנים של השב"כ", והחמאס איים על חייה. רק לאחר זמן רב השתכנעו בכנותם, ושיתפו איתם פעולה. בשנת 2006 הקים ג'וליאנו מר את "תיאטרון החופש" במקום.
אחת משאיפותיה של ארנה בהקמת התיאטרון הייתה ללמד ילדים לבטא עצמם באמצעות המשחק בתיאטרון, ולהקנות להם השכלה וחינוך במקום מערכת החינוך הפורמלית שכשלה. ערב מותה ממחלת הסרטן, בהיותה חולה, ערכה ביקור פרידה אצל "ילדיה" במחנה הפליטים בג'נין. ג'וליאנו היה שחקן בלהקת התיאטרון של ארנה, ומאוחר יותר הבמאי ומנהל הלהקה והתיאטרון. תוך כדי כך צילם את ארנה ואת הילדים במשך שש שנים, עד למותה ולסגירת התיאטרון, וביים את הסרט "הילדים של ארנה" שהוקרן לראשונה בשנת 2003.
אני גיטרה (שיר)
אני גיטרה הוא שיר שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר, ובוצע לראשונה על ידי בני אמדורסקי. השיר יצא לאור בשנת 1993.
רקע
ב־15 באוקטובר 1993 נערך ערב מחווה לבני אמדורסקי, שנקרא "מסיבת גג עם בני אמדורסקי" ושודר בערוץ הראשון. מפיקת התוכנית ביקשה מנעמי שמר שתכתוב לאירוע שיר בשביל אמדורסקי. בסוף הערב ביצע אמדורסקי לראשונה את השיר.
אמדורסקי ניצל את כושר האלתור שניחן בו, והמציא מילים משל עצמו, מסדר את המילים מחדש: "גם אם זה טריו או קוורטט" במקום "ואם זה טריו או קוורטט"; "אני סימן אני עדות לבדידות ולידידות" במקום "אני סימן אני עדות לידידות ולבדידות"; את הספק הפך אמדורסקי לוודאות – "יקרה בעזרת השם ודאי" במקום "יקרה בעזרת השם אולי"; והאלתור הצבעוני ביותר – "ומדבקות צבעוניות על פני השטח" (מזוודות הזמרים שהרבו להופיע בחו"ל), שהפכו ל"הסתבכויות רציניות על פני השטח", וזכו לחיוך של הבנה מצד שמר עצמה.
כשלושה חודשים לאחר האירוע נפטר בני אמדורסקי ממחלת הסרטן.
דודו טסה הקליט גרסת כיסוי לשיר שנכללה באלבומו "בדיוק בזמן" שיצא ב-2004. השיר גם נכלל באלבום "שרים הדודאים" שיצא לאור בשנת 2013 בביצוע ישראל גוריון ואסף אמדורסקי, בנו של בני אמדורסקי.
בשנת 2020 בוצע השיר בתוכנית זהו זה!. באותה שנה יצאה גם גרסת כיסוי של הזמר משה פרץ בעיבוד שמוליק נויפלד, במסגרת פרויקט צו השעה.
בטלוויזיה החינוכית שודרה בשנים 2014–2018 תוכנית מוזיקה בהגשתו של אבי סינגולדה, אשר נקראה "אני גיטרה", ומקור שמה בשירו של אמדורסקי.
לאחר מספר שנים החליט הזמר עמיר בניון לחדש את השיר. הוא הוציא אלבום אינטרנטי בשם 'ארץ | שיר' הכולל עיבודים חדשים לשירים ישנים מסוגת 'ארץ ישראל'. מה שהרגיז מאזינים בביצוע זה הוא לא סגנונו המוזיקלי של בניון אלא העובדה כי לקח יצירה שלא נכתבה עבורו ולצנזר אותה, המילה 'בנות' כנראה לא מצאה חן בעיניו והוא מחק אותה, שם תחתיה שלוש נקודות ובמקומה השמיע המהום וסלסול עמוק. בלי ספק הוא לא ביקש את רשותה של נעמי שמר המנוחה.
משה כרמלי-וינברגר
הרב משה מרדכי כרמלי-וינברגר (Moshe Carmilly-Weinberger; 7 באפריל 1908 – 26 ביוני 2010) היה חוקר והיסטוריון יהודיהונגרי-אמריקאי יליד בודפשט, רבה הנאולוגי של קלוז'.
קורות חייו
משה וינברגר נולד בבודפשט להורים יהודים שמוצאם מטרנסילבניה וכשהיה בן שנתיים הוריו החליטו לשוב לטרנסילבניה. תחילה התגוררה המשפחה בעיירה "ואשקאו" (Vaşcău) ולאחר מכן באוראדיה ובסאטו מארה. את לימודיו היסודיים עשה בסאטו מארה ושם גם המשיך ללמוד בישיבה. בהמשך למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, ממנו קיבל הסמכה לרבנות ב-1935 ובאוניברסיטת בודפשט, שם קיבל ב-1934 תואר דוקטור (סיים את לימודיו בהצטיינות summa cum laude) במדעי היהדות. ב-1936 נבחר לרב הראשי של הקהילה הנאולוגית של קלוז', בירת טרנסילבניה, קהילה שמנתה אז 18,000 יהודים.
תקופת השואה
על פי תכתיב וינה מאוגוסט 1940 מרבית טרנסילבניה, כולל קלוז', הועברה לשלטון הונגרי. באביב 1944 ממשלת הגנרל דמה סטויאי, שנכפתה על ידי הגרמנים על הממשל האנטישמי ממילא של מיקלוש הורטי, בן ברית של גרמניה הנאצית, השליט בטרנסילבניה, כמו בכל הונגריה, החמרה של החקיקה האנטישמית וריכז את היהודים במחנות ריכוז וגטאות, כשלב מקדים לשילוחם המהיר להשמדה בפולין.
משה וינברגר פעל לארגון הסעד ליהודי טרנסילבניה, ללא הבדל זרם, והזעיק את הנהגת יהדות רומניה, כדי לסייע ליהודי טרנסילבניה, ששילוחם למחנות המוות החל. הוא נפגש עם הרב אלכסנדר שפרן, עם דוקטור וילהלם פילדרמן ועם אברהם לייב זיסו ובעקבות פניותיו פנה הרב שפרן לנציג האפיפיור (בעקבות זאת פנה האפיפיור להורטי וביקש ממנו להפסיק את שילוח היהודים, אך ללא הועיל), פילדרמן פנה לשגרירויות ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה וליווה את משה וינברגר עד למרכז הצלב האדום בבוקרשט, כדי להציג שם את פנייתו. בעקבות פנייתו לזיסו, ארגן האחרון, ברשות השלטונות הרומניים, הפלגות לארץ ישראל מנמלי רומניה עבור הפליטים היהודים מטרנסילבניה. בעזרת חסיד אומות העולם, ראול שורבאן יצר קשר עם המדינאי הרומני יוליו מאניו וזה סיפק לו 1,200 תעודות מעבר עבור יהודים מטרנסילבניה.
וינברגר השתמש בעצמו במסלול זה ובשנת 1944 עבר לרומניה ומשם, בספינה קזבק לארץ ישראל.
התקופה הישראלית
לאחר קום המדינה, בשנים 1948–1950, שירת במשרד החוץ, בקונסוליה הישראלית בבודפשט. בהמשך שב ארצה ומילא תפקידי ניהול שונים, מנהל בית ספר יסודי, מנהל בית ספר תיכוני וסגן מנהל מינהל החינוך בעיריית נתניה.
התקופה האמריקאית
בשנת 1957 הוצעה לו משרת פרופסור בישיבה יוניברסיטי, לכן עבר לארצות הברית. עד 1975 הוא לימד שם מדעי היהדות בבית הספר למדע היהדות ובית הספר לפסיכולוגיה.
משה כרמלי-וינברגר חיבר 250 מאמרים ו-15 ספרים בתחומי ההיסטוריה, ביקורת ספרותית ואמנות יהודית. אוניברסיטת בודפשט העניקה לו את דיפלומת הכבוד שלה ואת הפרס הספרותי "Károly Roboz". אוניברסיטת Babeş -Bolyai של קלוז' קראה על שמו, ב-1990, את המכון ללימודי יהדות והעם היהודי והעניקה לו, ב-1997, תואר דוקטור לשם כבוד. ב-1996, המכון למחקרים יהודים של האקדמיה המדעית של הונגריה העניק לו את המדליה על שם Wilhelm Bacher. ב-2003 הוענק לו תואר נוסף של דוקטור לשם כבוד, הפעם על ידי הסמינר התאולוגי היהודי של ארצות הברית. לרגל יום הולדתו ה-85 הפיקה האוניברסיטה העברית כרך על תולדות חייו.
אשלי ויליאמס
אשלי ארול ויליאמס (באנגלית: Ashley Errol Williams, נולד ב-23 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר אנגלי-ולשי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
ויליאמס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וסט ברומיץ' אלביון, אותה עזב כשהיה בן 16. לאחר מכן הוא עבר לשחק בהאדנספורד טאון. כעבור שנתיים במועדון הוא עבר לסטוקפורט קאונטי בה הפך לקפטן כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון. במרץ, ויליאמס הושאל לסוונסי סיטי עד לסיום העונה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו. בסיום העונה עלתה סוונסי לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לראשונה מזה 24 שנים וכרטיסו של ויליאמס נרכש על ידי המועדון תמורת 400 אלף פאונד, סכום שיא בתולדות המועדון באותה תקופה. ב-16 בספטמבר 2008, ויליאמס הבקיע את השער הראשון שלו בסוונסי בתיקו 1-1 נגד דרבי קאונטי. בנובמבר זכה בתואר "הכדורגלן הוולשי של השנה". בתום עונת נכלל בנבחרת השנה של הליגה, כאשר הוא היה שחקן הרכב משמעותי במערך של המועדון שספג רק 37 שערים ב-46 משחקים. בעונת ערך את הופעתו ה-106 ברציפות במדי המועדון ובכך השווה את שיא המועדון. בתום העונה העפילה סוונסי לפרמייר ליג. ב-24 בספטמבר 2011, ויליאמס הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 4-1 לצ'לסי. באוקטובר, ויליאמס חתם על חוזה לשלוש שנים נוספות בסוונסי. בעונת זכה עם סוונסי בגביע הליגה האנגלי. ב-19 באפריל 2015 נכלל בהרכב העשור של המועדון.
ב-10 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים באברטון. ב-20 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2-1 על וסט ברומיץ' אלביון. ב-13 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בניצחון 2-1 על ארסנל. ב-2 באוגוסט 2018 הושאל לסטוק סיטי מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת. ב-23 באוגוסט 2019 חתם בבריסטול סיטי לעונה אחת.
קריירה בינלאומית
ויליאמס אמנם נולד בוולברהמפטון הנמצאת במחוז אנגליה, אך בסופו של דבר החליט לייצג את ויילס מאחר שסבו מצד אמו הגיע משם. ב-26 במרץ 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס. ב-14 בנובמבר 2009 ענד לראשונה את סרט הקפטן של הנבחרת בניצחון 0-3 נגד. ב-11 באוגוסט 2010 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-5 נגד. באוקטובר מונה לקפטן הנבחרת באופן רשמי.
מריו ליביו
ביוגרפיה וקריירה מדעית
ליביו נולד בשנת 1945 בבוקרשט, בירת רומניה, בנם של דורותיאה ליביו, זמרת, והסופר והבמאי ומבקר התיאטרון רוביו ליביו (Rubio Liviu). התגורר עם סבו וסבתו משום שהוריו ברחו מרומניה מסיבות פוליטיות. הוא עצמו עזב את רומניה בגיל 5 יחד עם הורי הוריו, והם השתכנו בישראל. אחרי שהייה במעון לילדים ואצל משפחה אומנת ברמתיים, התאחד ליביו עם אמו, בעלה החדש ועם סבתו בתל אביב. הוא למד בבית הספר "גרץ" ובתיכון עירוני ה' (תל אביב). שירת בצה"ל כמש"ק תובלה בפיקוד המרכז ובמילואים שירת כחובש במלחמת ששת הימים, וגם במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
סיים בהצטיינות תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה מהאוניברסיטה העברית, תואר שני בפיזיקת חלקיקים תאורטית ממכון ויצמן למדע ותואר דוקטור באסטרופיזיקה תאורטית מאוניברסיטת תל אביב. בתקופה זו גם היה מורה ומחנך בתיכון עירוני ה'. כיהן בדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה לפיזיקה בטכניון בין השנים 1981–1991 ולאחר מכן עבר למכון המדעי של טלסקופ החלל האבל בבולטימור, מרילנד.
ליביו נשוי לסופי, מיקרוביולוגית, ואב לשלושה ילדים.
ספריו
במשך כמעט עשרים שנה פישט ליביו רעיונות רבים מתחום המדעים, בעיקר מתמטיקה ואסטרונומיה, באמצעות ספריו, הרצאותיו, מאמרים בעיתונים, ראיונות רדיו והופעות טלוויזיוניות. הוא ערך מספר הרצאות פתוחות לקהל במוסד סמית'סוניאן, בפלנטריום היידן, בקולג' לאמנות במרילנד, במוזיאון קליבלנד להיסטוריית הטבע ובמרכז המדע בגלאזגו כדי לדון בנושאים מדעיים ומתמטיים.
ספר המדע הפופולרי הראשון שלו היה היקום המאיץ (The Accelerating Universe), אשר יצא לאור בשנת 2000 (אך לא תורגם לעברית), והביא בשפה פשוטה את התאוריה אודות התפשטות היקום והאצת התהליך ככל שעובר הזמן. הוא בחן את הסיבות לתופעה וההשלכות התאורטיות של יקום מתרחב תמידית, לכאורה, ובמיוחד את השפעתו על האמונה ב"שלמות היופי" של החוקים אשר מנחים את העולם.
הוא מגדיר עצמו כ"חובב אמנות מושבע", שברשותו אלפי ספרי אמנות. ליביו משתמש בתחביב למטרות טובות בספרו השני: חיתוך הזהב: קורותיו של מספר מופלא (The Golden Ratio: The Story of Phi) שראה אור ב-2003, שם עקב אחר השפעתו של יחס הזהב (ערכו 1.618 לערך) על גאומטריה, אמנות, אדריכלות, מוזיקה ואף תאוריות הנוגעות לשוק המניות לאורך מאות שנים.
ספרו של ליביו שפת הסימטריה: המשוואה שלא נמצא לה פתרון (The Equation That Couldn't Be Solved: How Mathematical Genius Discovered the Language of Symmetry) יצא לאור ב-2005 ועסק בניסיונות לפתור פולינום מהמעלה החמישית, או יותר בכלליות - מתמטיקת הסימטריה. הוא מדגיש את תפקידם הקריטי של המתמטיקאים אווריסט גלואה ונילס הנריק אבל בפיתוח התחום המתמטי הזה.
ב-2009 יצא לאור ספרו האם אלוהים הוא מתמטיקאי?, העוסק בפילוסופיה של המתמטיקה ובשאלות כגון האם המתמטיקה היא תגלית או המצאה ומדוע היא מתארת בצורה כה טובה את חוקי הטבע.
ב-2013 יצא לאור ספרו שגיאות גאוניות, העוסק בשגיאות משמעותיות של חמישה מדענים גדולים: צ'ארלס דרווין, ויליאם תומסון, לינוס פאולינג, פרד הויל ואלברט איינשטיין.
ב-2017 יצא לאור ספרו '''למה? מסע בעקבות הסקרנות האנושית' (Why? What Makes Us Curious).''
בתרגום לעברית
כל ספריו הופיעו במקור באנגלית, חרף שליטתו של ליביו בעברית כשפת אם. עם זאת, בחלק מספריו הביא דוגמאות מהשפה העברית.
קישורים חיצוניים
מכּתביו והרצאותיו:
בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת
בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת (קרוי גם: תיכון רבין אילת, בית הספר ע"ש יצחק רבין) הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) באילת.
בית הספר קרוי ע"ש יצחק רבין.
תיכון רבין
"תיכון רבין", תיכון שש שנתי: חטיבת ביניים וחטיבה עליונה, קיים במבנהו החדש משנת 2004.
"בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת" הוא אחד משלושת התיכוניים באילת, בנוסף ל"בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת" ו-"בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר". לצידם, קיים גם בית הספר העל-יסודי "אורים" לחינוך מיוחד, ובית הספר ברנקו וייס.
בין השנים 2004–2009 היה תיכון עירוני רבין מוגדר כ-"מצטיין פריפריה"
ב-1 בספטמבר שנת 2004 ביום הראשון ללימודים, פתח לראשונה בית הספר רבין את שעריו ל-1000 תלמידים, וזאת לאחר שמונה שנים של תכנון ובנייה.
בית הספר עבר מהמבנה הישן שנקרא "תיכון אלון" אל מקומו הנוכחי בכתובת: דרך יותם 51. את בית הספר ניהלה שמחה הראל.
לקראת שנת הלימודים ה'תש"ף (2019/2020) רינת לובלינר, מחנכת ומורה לספרות ותנ"ך בבית הספר "גולדווטר", שהומלצה על ידי תלמידיה לתואר "המורה של המדינה", מונתה למנהלת בית הספר רבין.
בשכבת י' "כיתת אומץ" הנהנית מתקציבים וממשאבים ייחודיים.
כמו כן קיימות כיתות חינוך מיוחד שלהם תוכנית ייחודית על פי צורכיהם.
לבית הספר מספר תחומים ייחודיים: "פרויקט עקבה – אילת" וקשרים ענפים עם קהילות נוער בעולם, בעיקר גרמניה.
בבית הספר תיכון עירוני מקיף רבין קיימות מגמות רבות, כשהבולטת בהן היא מגמת שפות, הכוללת לימודי צרפתית, ערבית ואנגלית במתכונת מואצת.
נכון לשנת הלימודים ה'תשע"ו (2015/2016) בבית הספר ע"ש יצחק רבין היו רשומים 1212 תלמידים (23.6 תלמידים בכיתה). אחוז התלמידים הזכאים לבגרות 77.8%.
ל"בית ספר רבין" הוענקה תעודת הוקרה על זכייתו בתגמול דיפרנציאלי על הישגים לימודיים, חברתיים וערכיים לשנת תש"ף.
האקדמיה לכדורסל רואה לנגד עיניה מצויינות בתחום הספורט, מצויינות לימודית ומצויינות התנהגותית.
בשנת תשפ"ד נכנסה לתפקיד מנהלת בית הספר בטי מנולה שארגנה מחדש את האקדמיה ושמה בראשה מנהל, שידאג לצורכי השחקנים יעקוב אחרי תפקודם הלימודי וההתנהגותי, ויהיה בקשר תמידי עם המחנכים ורכזות השכבות.
הערכים העומדים  לנגד עיני האקדמיה:
התמדה, חברות, עבודת צוות, התמודדות עם  כשלונות והצלחות וצמיחה, תרומה לקהילה, כבוד לכל אדם (מאמן, שחקנים, מורים ותלמידים) אחריות, מחויבות ונחישות.
מרחבים מקצועיים
אזרחות, אמנות, אנגלית, גאוגרפיה גרמנית, היסטוריה, לשון, מדעים, מדעי הטכנולוגיה, מדעי הספורט, מנהל וכלכלה, מתמטיקה, ספרות, עבודת שורשים, ערבית, קיימות, תנ"ך
דקדנס
דקדנס (מצרפתית: Decadence), הוא מושג בתולדות הספרות ובביקורת התרבות והאמנות. מקורו במילה צרפתית שמשמעותה המילולית: שקיעה, ירידה, הידרדרות. כמושג תאורטי נקשר הדקדנס בהיסטוריה של כמה סוגות בתחום הספרות והאמנות. הוא נגזר מתפיסה היסטורית לפיה תרבויות נולדות, משגשגות ולאחר מכן מידרדרות ושוקעות.
שלב סגנוני דקדנטי מיוחס לשירה הלטינית בתקופת הקיסרות הרומית המאוחרת, באמנות איטליה בשלהי תקופת הרנסאנס ועוד. אולם יותר מכול זוהתה עם הדקדנס קבוצה של משוררים שכוננה במחצית השנייה של המאה ה-19 את תנועת הדקדנס בספרות צרפת, כגון דה נרוול (Gerard de Nerval), בודלר, פול ורלן (Paul Verlaine) ורמבו (Arthur Rimbaud). הם הדגישו את המימד האסתטי ביצירה וכפרו במחויבותו של היוצר.
מילולית, המונח דקדנס (Decadere) פירושו: שקיעה, ניוון. השימוש המקורי במונח זה בספרות, היה לשם תיאור שקיעתה של האימפריה הרומית. ברבות השנים הפך השימוש במילה זו על דרך ההשאלה לתיאור שקיעתן של אימפריות וחברות שונות. החל מאמצע המאה ה-19 החלו לדבר על "דקדנס" כעל תהליך אותו עוברת החברה האירופית שעברה את שלב הבשלות ("התקופה היפה", "La Belle Époque") והגיעה לשלב הריקבון. בהמשך לספרות, נעשה שימוש במונח דקדנס כאל זרם באמנות. השימוש במונח הוא לרוב ביקורתי ושולל, ונעשה בו שימוש, למשל, כדי לתאר את שיריו של שארל בודלר, שירים המתארים פסימיות ומרה שחורה, חרדה וייאוש. זרם זה היה נחלתו של המעמד הבורגני והמשכיל, אשר לאחר תקופת השגשוג והפריחה באירופה ובעיקר בצרפת החל לחוות תחושות שיממון (בצרפתית: "ennui" – מושג יסודי בחוויית הדקדנס).
הדקדנס נוטה תמיד אחר האלמנט החולני, המנוון, השולי וה"מוקצה". זרם זה שהחל בצרפת עם שיריהם של תאופיל גוטייה, שארל בודלר, סטפאן מלארמה, פול ורלן וארתור רמבו ועם הרומן "À rebours" (יצא לאור בעברית בשם "להפך") מאת ז'וריס-קרל הויסמנס, שהפך "נושא הדגל" של הדקדנס, התפשט בצרפת (עם מרסל פרוסט ואחריו אנדרה ז'יד וז'אן ז'נה) ובאירופה התיכונה והמערבית כולה, למשל: גבריאלה ד'אנונציו באיטליה ("העונג"), אוסקר ויילד באנגליה (תמונתו של דוריאן גריי), תומאס מאן בגרמניה (מוות בוונציה, הר הקסמים).
בפרשנות מודרנית יותר, דקדנס יכול לשמש גם כמילה שמזהירה משקיעה, אך גם יכול לתאר (באופן חיובי) חוויה, או אימוץ אורח חיים נהנתני, אסקפיסטי ליברלי מתירני ומשוחרר, שסופו או הידרדרותו ידועה, אם כי צפויה רק בעתיד.
יפה
{{פירושונים|* יופי – תכונה של אובייקט, שבשל תצורתו וארגונו גורם לאדם לחוויה של נעימות ומשיכה
אישים ששם משפחתם יפה:
משמעויות אחרות:
ראו גם
}}
זיכרון לטווח ארוך
הזיכרון לטווח ארוך הוא זיכרון במוחו של החולייתן (למשל, האדם) שבו מאוחסן מידע למשך יותר משניות אחדות; לעיתים מרגע היקלטות המידע ועד לסוף חיי החולייתן. המידע שבזיכרון זה הוא על פי רוב מידע מעובד המכיל את משמעותו של המידע הראשוני הנקלט בחושים. בדרך אל זיכרון זה, פריטי המידע מועברים תחילה באופן אוטומטי לזיכרון התחושתי וממנו לזיכרון לטווח קצר שקיבולתו מצומצמת, ואז מועברים לזיכרון לטווח ארוך ומוחזקים בו באופן פסיבי ולא מודע.
פעולתו של הזיכרון לטווח ארוך מקבילה לזו של הדיסק הקשיח במחשב, אשר מאפשר שמירה של נתונים רבים לאורך זמן.
מאפיינים
הזיכרון לטווח הארוך הוא מאגר יציב יותר, בעל קיבולת כמעט בלתי מוגבלת, אשר יכול לשמר פרטי מידע במשך שעות, ימים ושנים. להבדיל מהקידוד הצלילי - פונולוגי שלרוב מאפיין את הזיכרון לטווח קצר, על פי רוב, המידע מקודד בזיכרון לטווח ארוך בייצוג סמנטי המייצג משמעות מופשטת והוא מאוחסן כחלק ממערך של זיכרונות ומידע שכבר היה קיים באותה מערכת זיכרון. כתוצאה מכך, רוב הזיכרונות של עצמים ואירועים אמיתיים קשורים לזיכרונות אחרים. לדוגמה, תמונה של ידיד ותיק יכולה להזכיר את הצליל של השם שלו, את התנועות שיש לבצע כדי להגות את שמו של הידיד ולעורר זיכרונות מחוויות משותפות מהעבר. ארגון מערך הזיכרונות לטווח ארוך על בסיס משמעות וקישוריות לידע קודם תואם את פעולתן של הסכמות, אשר נוצרות מתוך התנסויות העבר ומספקת מסגרת להבנה של התנסויות עתידיות.
הקיבוץ והארגון של המידע אומנם נעשה באופן טבעי ללא מודעות וללא שליטה, אך ניתן גם לכוון את התהליך באופן רצוני כדי לשפר את יכולת הלמידה. אותה קישוריות בין פרטי המידע מאפשרת היזכרות על בסיס של אסוציאציה ביניהם, כך שהיזכרות בדבר אחד יכולה לעורר את הזיכרון של משהו אחר שמקושר אליו. לדוגמה: מציאת צעצוע ישן יכולה לעורר זיכרונות ילדות רבים.
השינוי במבנה המוחי שמרבים לקשר אותו לזיכרון לטווח ארוך מתבטא בשינויים ביו כימיים המתרחשים בסינפסות שבין הנוירונים במוח. שינויים מבניים אלו מגבשים את השינוי החשמלי הזמני המקושר עם הזיכרון לטווח קצר ויוצרים "זיכרון ביולוגי". באופן זה, מספרם הרב של הנוירונים במוח יכול להסביר את כמות המידע האדירה שהזיכרון לטווח ארוך יכול להכיל. בפרק הזמן של התגבשות הזכרונות ישנה רגישות לשכחה הנובעת מפגיעה כלשהי בתהליכים הביו כימיים (כמו בפגיעה מוחית שיכולה לפגוע בזכירה של אירועים שקדמו לה).
מרכיבים
נהוג לחלק את הזיכרון לטווח ארוך באופן הבא:
למידה מפורשת ומרומזת
על פי רוב תהליך הלמידה מערב את שתי המערכות בו זמנית. בעוד שחלק מהמידע יכול להיות מיוצג על ידי שתי המערכות, חלק אחר עשוי להיות מיוצג רק על ידי אחת מהן ולא על ידי השנייה.
היזכרות ושליפת מידע
הזיכרון לטווח ארוך מאפשר לנו לאגור מידע ואירועים לצורך היזכרות בהם במועד מאוחר יותר. באופן זה ניתן לשלוף מידע מהזיכרון לטווח הארוך ולהעביר אותו לשימוש בזיכרון לטווח הקצר. בהתאם לשני הרכיבים של הזיכרון לטווח ארוך, ניתן להביע זיכרונות אודות אירועים קודמים באופן מפורש על ידי היזכרות מודעת, או באופן מרומז ובלתי מודע המשפיע על הביצוע של מטלות שונות.
לזיכרון לטווח ארוך ישנו גם תפקיד חשוב בהבנת המידע הנקלט בחושים, לדוגמה: בעת שאדם קורא טקסט, הזיכרון החושי קולט קווים וצורות בלבד, והזיכרון לטווח ארוך הוא זה שמבהיר כי המדובר בתבניות מוכרות בעלות משמעות צלילית ואף משמעות שפתית ממש. כלומר, הזיכרון לטווח ארוך עוזר לנו להבין את הנעשה סביבנו בכך שהוא אוגר בתוכו תבניות שונות המתארות את הקשר בין מידע גולמי מסוגים שונים לבין משמעויות, קשר הנלמד מינקות ונמשך כל אורך חיו של האדם.
משום שהזיכרון לטווח ארוך נחשב למערכת יציבה יחסית, נוטים לסווג את הבעיות המתעוררות לגבי שליפת פרטי מידע שנכנסו לזיכרון זה כבעיות של נגישות ולא כבעיות של דעיכה או הימחקות.
הקשר ללמידה והוראה
יכולת הלמידה מתבססת על הזיכרון, משום שהוא מאפשר צבירה ושימור של ידע, מיומנויות וחוויות. צבירה זו מתרחשת במאגר הזיכרון לטווח הארוך, אשר יכול להכיל כמויות עצומות של מידע במשך תקופות ממושכות ואף לזמן בלתי מוגבל. באופן זה הוא משמש גם כבסיס ליכולת ההסתגלות ופתרון בעיות.
כאמור, אופן הקידוד של הזיכרון לטווח הארוך מבוסס על משמעות וקישוריות. הדבר נעשה על ידי עיבוד והטמעה של הגירויים החדשים במבנה הקוגניטיבי ובמערכת המושגים הקיימים.