cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זיזף הבננה
טקסונומיה
זיזף הבננה שייך לתת-משפחת זיזפים ארוכי-לשון במשפחת הזיזפיים, והוא קרוב פילוגנטית וחיצונית בעיקר לטקסון המונוטיפי זיזף חזיר; למעשה, בשנים הראשונות לאחר גילויו היה סברה בקרב הזואולוגים ששניהם צריכים להיות מסווגים תחת סוג אחד. סוגים נוספים בעלי קרבה גנטית פחותה הם זיזף אנדרווד, זיזף אגה, זיזף ארך-לשון וזיזף חד-עלה.
זיזף הבננה תואר מדעית לראשונה בשנת 1960 על ידי הזואולוגים האמריקנים ויליאם ג׳וסף שאלדאך וצ׳ארלס אלברט מקלפלין ומוגדר כטקסון מונוטיפי. השניים העניקו לו את השם המדעי Musonycteris harrisoni שמשמעותו ״עטלף בננה של האריסון״ בתור מחווה לאחד התומכים במחקר השדה שלהם; בניגוד לאמונה הרווחת, הכינוי זיזף בננה או עטלף בננה אינו קשור לחרטום המוארך של המין אלא נועד לציין את העובדה שהמין נתגלה בחורשת בננות. למין זה שני שמות נוספים פחות מוכרים: זיזף החצוצרה - מציין את החרטום המוארך שמזכיר חצוצרה וזיזף חוטמני קולימה על שם מדינת קולימה המקסיקנית שבה המין נתגלה.
תיאור ואנטומיה
זיזף הבננה מתאפיין בגוף קומפקטי, ראש חרוטי צר, גולגולת עגולה וכנפיים בינוניות. סימן ההיכר שלו, הוא חרטומו הארוך, הצר והמחודד שארוך יותר מכל מין אחר בסדרת העטלפים. האוזניים קטנות, קעורות ומעוגלות והן מופרדות היטב זו מזו. העיניים בינוניות ושחורות. עיטור העלה האפי של הזיזף דק ומחודד ומזדקף בצורת זיז או קרן; הוא ממוקם בקצה החרטום סביב הנחיריים. זיזף הבננה ידוע גם בלשונו הארוכה והדקיקה שאורכה כאורך גופו (כ-76 מ״מ). החרטום והלשון המוארכים מאפשרים לזיזף לחלץ צוף ממגוון פרחים, כולל תפרחות ארוכות וצרות שנמצאות מחוץ להישג לשונם של עטלפים אחרים. הזנב קצר ומכוסה בכנף הזנב הגדולה והמפותחת.
זיזף הבננה הוא עטלף קטן למדי: אורך ראשו וגופו 70–79 מ״מ, אורך הזרוע 41–43 מ״מ ואורך זנבו 8–12 מ״מ; משקל הזכר 12.6 גרם ושל הנקבה 10.9 גרם. מלבד המשקל, הדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי בגולגולת שארוכה וחזקה יותר אצל הזכרים. בהתאם לתזונה המבוססת על נוזלים, השיניים של הזיזף מנוונות, צרות וקטנות; החותכות התחתונות נעדרות והחותכות העליונות מופרדות משאר השיניים.
הפרווה של זיזף הבננה קצרה, צפופה ורכה. השערות מחוספסות יותר מזיזפים אחרים ומאפשרות לשכבה ניכרת של אבקנים להידבק לפרווה כאשר הזיזף מבקר פרחים. צבעה הכללי בהיר למדי ונע בין כתמתם לאוכרה, זהוב, חאקי, חום אפרורי או אפור כסוף כאשר בסיס השיער לבן או צהבהב. הכתפיים והגחון חיוורים יותר וצבעם נע בין אפרפר חיוור לצהבהב, שנהב או לבנבן. הכנפיים שחורות או חומות כהות, והזרועות, הרגליים והחרטום בצבע בורדו. האוזניים ורודות בבסיס ושחרחרות באפרכסות, והעלה האפי ורוד מלוכלך או שחרחר. האצבעות כהות והטפרים בהירים.
תפוצה
זיזף הבננה אנדמי לדרום-מערב מקסיקו. התפוצה שלו מצומצמת למדי (כ-20,0000 קמ״ר) וכוללת את המדינות המקסיקניות: קולימה, חליסקו, פואבלה, מורלוס, גררו ומיצ'ואקאן. התפוצה הקטנה מיוחסת לכך שהמין אינו יכול לשרוד בטמפרטורות קרירות מדי. יש שונות גנטית מסוימת בין הזיזפים הצפונים לדרומים בשל רכס סיירה מדרה שחוצה את האזור ומגביל במקצת את התנועה.
בית הגידול של הסוג מורכב מיער נשיר טרופי, יער גדותיים, יער עננים ובתה סובטרופית קוצנית לחופי האוקיינוס השקט, כשהצמחייה הדומיננטית באזור כוללת תמרהינדי פראי, גופנן, קסאלפיניה, ברוסימום וטבבויה. אזור זה מתאפיין בקיץ גשום בין יולי לאוקטובר ובחורף יבש במיוחד בין נובמבר למאי. הזיזף נוכח באזורים הרריים עד רום 1,700 מטר מעל פני הים.
אקולוגיה
זיזף הבננה נדיר יחסית בטבע ובשל כך אין מידע רב על אורח חייו. הזיזף פעיל לילה וחי בקבוצות קטנות של 3 פרטים או בבדידות. הוא עשוי גם לחלוק מקום לינה עם זיזף ארך-לשון, זיזף אוזנן וערפד מצוי. הזיזף מבלה את שעות היום בשינה על גזעים, סלעים, כפות של בננה, תעלות, גשרים ומערות ועשוי לנדוד במהלך העונות בתגובה למחסור במזון; עם זאת, נדידה אצלו פחות שכיחה מאצל זיזפים אחרים, והיכולת שלו לחיות באזור קבוע לאורך השנה מיוחסת לחרטום הארוך שמאפשר לו לנצל את כל הפרחים הזמינים. הטורפים העיקרים שלו כוללים דורסי לילה, חתוליים, ראקוניים ונחשים.
זיזף הבננה ניזון בעיקר מצוף, אך צורך גם בדרך אגב אבקנים וחרקים קטנים שבהם הוא נתקל במהלך יניקת צוף. בניגוד לזיזפים רבים שעשויים להתבסס על פירות וחרקים בעונה היבשה, חרטומו הארוך של זיזף הבננה מונע ממנו להתבסס על מזון מוצק ומגביל אותו בעיקר למזון נוזלי; בשל כך, הוא אינו בררן במזונו, וניזון מצוף של כל הפרחים הזמינים בסביבת המחיה שלו. בין הפרחים השכיחים כמקור צוף עבור הזיזף, נמנים באשן, בומבק מדומה, קראטאיבה, אגבה, הליקטרס, מיני קקטוס ובננות מעובדות. את האבקנים שנדבקים לגופו במהלך יניקת הצוף (בעיקר אבקנים של גופנן, אלנוס, סייבה ולפופית), הזיזף בדרך כלל מלקק ואוכל במהלך טיפוח הפרווה והם משמשים כמקור יחידי של חנקן עבורו.
בשל מיעוט תצפיות בטבע, יש מחקרים סותרים לגבי הזמן שבו עונת הרבייה מתרחשת: מחקר אחד טוען שהיא מתרחשת במהלך העונה היבשה ומחקר אחר טוען שהיא מתרחשת בעונת הגשמים. ייתכן אם כן, שהרביה מתרחשת לאורך השנה. אורך החרטום של הזכר משפיע על סיכוייו להתרבות, שכן הצאצא יוכל לשרוד טוב יותר עם חרטום מוארך שמקנה גישה לצוף. הזיזפית ממליטה גור יחיד לאחר היריון של מספר חודשים והיא נושאת לבדה בטיפולו. הזיזפים הצעירים מתפתחים במהירות ונגמלים תוך מספר שבועות. תוחלת החיים איננה ידועה.
מצב
זיזף הבננה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל טווח התפוצה המצומצם, אוכלוסייה שקטנה מ-10,000 פרטים, ולאור ההערכה שהוא צפוי לחוות ירידה בשיעור של 10% עד שנת 2025 כתוצאה מאובדן בית גידול שנגרם מהמרת יערות לחקלאות, הרחבת התיישבות אנושית או מפריצת שריפות גדולות. זיזף הבננה נחשב למין מוגן בחוק המקסיקני ונוכח במספר אזורים מוגנים.
זיזף החרב
זיזף החרב  (שם מדעי: Lonchorhina) הוא סוג של עטלף יוצא דופן במשפחת הזיזפיים, הכולל 6 מינים, החיים באמריקה הדרומית ובחלקים מאמריקה המרכזית. הסוג תואר בשנת 1863 על ידי הזואולוג הבריטי רוברט פישר טומס שקרא לו בלטינית ״אף-חנית״, על שם עיטור העלה האפי הייחודי והבולט שלו שהוא הארוך ביותר בקרב העטלפים.
תיאור
לזיזף החרב ראש גדול, שעיר ורחב, גוף כדורי וקומפקטי וצוואר עבה. זנבו הדקיק ארוך למדי וחוצה את כל קרום התעופה האחורי. אורך הראש והגוף של זיזפי החרב 51–74 מ"מ, אורך הזנב 32–69 מ"מ ואורך הזרוע 41–59 מ"מ; משקלם 9–19 גרם. כפי שמרמז שמו, זיזף החרב מפורסם בעיטור העלה האפי החרוטי והרחב שלו שהוא הארוך ביותר בקרב העטלפים וקצהו גבוה יותר מהגולגולת; צורתו של העיטור הבשרני כלהב של חרב או חנית ארוכה, והוא עשוי לצמוח אנכית או לנטות מעט קדימה. למרות שהחרב תופסת את מירב תשומת הלב, העיטור אינו מסתכם בכך; בבסיס החרב - באזור הסמוך לעיניים, ישנו גידול בשרני קטן יותר בצורת תלתן שבשני צדדיו בליטות דוקרניות גדולות, ומתחתיו 5–7 בליטות מחודדות קטנות.
האוזניים הענקיות של הזיזף גם הן בעלות מראה מוזר למדי: האפרכסות רחבות ועמוקות, הקצוות החיצוניות מתאפיינות במגרעות וקמטים גדולים, ואילו הקצוות הפנימיות קשיחות, זקופות ומחודדות ובמבט חזיתי נראות כזוג קרניים. בנוסף לכך, גם זוג הצפירים באוזני הזיזף עבים, ארוכים ומחודדים ונראים כזוג קרניים נוספים. השילוב של העיטור הייחודי והארוך עם האוזניים הענקיות והמקורננות מקנות לזיזף החרב מראה מבעית למדי.
הפרווה של זיזף החרב ארוכה, עבה וצמרירית. צבעה משתנה בהתאם למין, ונע בין כתום אדמוני לחום אפרורי, זהוב, חום קפה, אוכרה או שוקולד כהה. הכנפיים, הזרועות, האוזניים, הצפירים והחרב המפורסמת בצבע סגלגל עד שחור מבריק. הפנים והחלק התחתון של העלה האפי חיוורים יותר.
ביולוגיה
זיזפי החרב מצויים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. הם מאכלסים מגוון רחב של בתי גידול - מיערות גשם טרופיים עד לסוואנות יבשות, ביצות ושטחים חקלאיים מעובדים. הם פעילים כיתר בני משפחתם בשעות הלילה, ומבלים את שעות היום בשינה במערות בתוך מושבות המוניות של עד 500 פרטים (לעיתים קרובות לצד מיני עטלפים אחרים). הם יוצאים לפעילות רק כשחשוך לחלוטין, לעומת מינים רבים שיוצאים לפעילות כבר בשקיעה.
התזונה של זיזפי החרב מורכבת כמעט אך ורק מחרקים ועכבישאים, עובדה שהופכת אותו למדביר ביולוגי אשר מועיל מאוד לחקלאות. יכולת איכון ההד של זיזף החרב היא המפותחת ביותר בקרב העטלפים, ונמצא שהוא העטלף היחיד שמסוגל לזהות רשתות ערפל המשמשות את חוקרי הטבע ללכידת עטלפים בטבע. במספר מקרים, חוקרי טבע פרסו רשתות ערפל בסמוך למערות עם מושבות עטלפים מוערבות, ובעוד שכל מיני העטלפים נלכדו בתוכם, זיזפי החרב הבחינו מבעוד מועד ברשת, עצרו בפתאומיות באוויר וטיפסו מעל הרשת או חזרו לאחור. האקולוקציה המעולה של זיזף החרב היא ככל הנראה גם הסיבה למיעוט דגימות מסוג זה באוספים זואולוגים.
זיזפי החרב מתרבים בסוף עונת הגשמים או בתחילת העונה היבשה; ההיריון של הזיזפית נמשך לאורך העונה היבשה, וההמלטה מתרחשת בתחילת עונת הגשמים שאז יש מזון בשפע. לרוב נולד צאצא יחיד.
מינים
בסוג זה 6 מינים:
האישה הביונית
האישה הביונית (באנגלית: The Bionic Woman) היא סדרת פעולה אמריקאית בכיכובה של לינדזי וגנר, ששודרה בין השנים 1976 ו-1978. הדמות הראשית של הסדרה היא ג'יימי סומרס, שמבצעת משימות בסיכון גבוה עבור ממשלת ארצות הברית בעזרת יכולות על-אנושית ביוניות. הסדרה היא ספין אוף לסדרה "האיש השווה מיליונים", שמספרת את עלילותיו של סטיב אוסטין, האיש הביוני.
רקע
הדמות של ג'יימי סומרס הופיעה לראשונה בעונה ה-2 של הסדרה "האיש השווה מיליונים".סטיב נוסע לעיירת הולדתו אוג'אי, קליפורניה, כדי לקנות חווה שעומדת למכירה ולבקר את אמו ואביו החורג. במהלך ביקורו, הוא מצית מחדש את מערכת היחסים שלו עם אהובת התיכון ג'יימי סומרס,שהיא שחקנית טניס מקצועית. הם אף מתארסים. כשג'יימי וסטיב אוסטין, צונחים ממטוס, חוטי המצנח שלה מסתבכים עקב תקלה והיא צונחת ארצה, נופלת דרך ענפי עצים, פוגעת בקרקע וסובלת מפציעות טראומטיות בראשה, ברגליה ובזרועה הימנית.
סטיב משכנע את המפעיל שלו בסוכנות הביון, אוסקר גולדמן, להציל את חייה דרך הטמעת טכנולוגיה קיברנטית, כפי שעשו לו, ושגם היא תעבוד עבור הסוכנות בתמורה. גולדמן מסכים, וד"ר רודי ולס מבצע את התהליך. הוא מחזק באופן זה את שתי רגליה - דבר המאפשר לה לרוץ במהירות של מכונית, זרוע ויד ימין, וכן את אוזנה, מה שמאפשר לה לשמוע ממרחקים עצומים.
במבצעה הראשון, היא חווה כאבי ראש קשים ומשתקים. ד"ר רודי ולס קובע שגופה דוחה את השתלים הביוניים שלה וקריש מוחי מסיבי גורם לה לכאבי ראש ולתקלות, ולבסוף מתה בעת ניתוח שנועד להצילה.
הדמות הייתה כל כך פופולרית ש-ABC ביקשה מהכותבים למצוא דרך להחזיר אותה. כך שבפרק הראשון של העונה ה-3, סטיב מגלה שג'יימי לא מתה, כשהוא מאושפז בבית החולים לאחר שסבל מנזק חמור ברגליו הביוניות, הוא רואה את ג'יימי לפני שהוא נכנס לתרדמת.
עוזרו של וולס, ד"ר מייקל מרצ'טי, דחק בד"ר רודי לנסות את טכניקת ההקפאה הקריוגניות עליה עבד ושבה ניתן יהיה לשמור על ג'יימי ב"אנימציה מושעה" ,(אנאביוזה- עצירת תהליכים חיוניים בגוף), עד שניתן יהיה להסיר את הקריש המוחי בבטחה, לאחר שעברה את התהליך ליבה חזר לפעום והיא חזרה לחיים.
תופעת לוואי של ההליך גורמת לג'יימי לפתח "אמנזיה רטרוגרדית" שיכחון למוקדם, ומונעת ממנה להיזכר באירועים קודמים כולל מערכת היחסים שלה עם סטיב. כל ניסיון להיזכר גורם לה לכאבי ראש ולכאבים. כשסטיב הבין שהוא הגורם העיקרי לזיכרונות הכואבים שלה, סטיב מבקש מאוסקר באי רצון להעביר את ג'יימי למתקן רפואי אחר הרחק ממנו.
עלילת הסדרה
ג'יימי מתחילה לצאת למבצעים חשאיים עבור הסוכנות, בזמן שהיא עובדת בעבודת כיסוי כמורה בחטיבת ביניים. היא מתגוררת בחווה של הוריו של אוסטין, שמודעים לפיזיולוגיה הביונית של שניהם. סאמרס ואוסטין מפתחים חברות קרובה, ולעיתים יוצאים יחד למבצעים.
מאוחר יותר בסדרה, מצטרף לסומרס גם כלב ביוני, שמסתבר כניסוי מוקדם בשיטות הביוניות. הסוכנות רצתה להמית אותו בשל התנהגות אגרסיבית, אך סומרס גילתה שהבעיה הייתה פסיכולוגית, ועזרה לכלב להתגבר, והשניים נהיו צמד.
הפקה והצלחת הסדרה
הסדרה הייתה פופולרית מאוד ברחבי העולם, וקיבלה רייטינג גבוה במיוחד בארצות הברית ובבריטניה (שם הייתה זו סדרת המדע הבדיוני היחידה להגיע למקום ראשון ברייטינג במהלך המאה ה-20). הסדרה רצה במשך שלוש עונות, מ-1975 עד 1978, בתחילה ברשת ABC ולאחר מכן ברשת NBC בעונה האחרונה. שנים לאחר שהסדרה בוטלה, יצאו שלושה סרטי ספין אוף בטלוויזיה בין השנים 1987 ל-1994. שידורים חוזרים של הסדרה שודרו בערוץ Sci-Fi מ-1997 עד 2001. גרסה מחודשת של הסדרה הופקה בשנת 2007.
בכורת הסדרה ב-ABC הייתה בינואר 1976, כסדרת תחליף אמצע עונה לשתי סדרות סיטקום. עם שידורם של שלושה עשר פרקים עד מאי 1976, הפכה התוכנית לחמישית הנצפית ביותר לכל עונת 1975–1976 – למרות ששודרה רק חצי עונה – כאשר דורגה מאחורי "מוד", "לוורן ושירלי", "איש עשיר, איש עני", ו"הכל נשאר במשפחה", ולפני "האיש ששווה מיליונים". העונה השנייה, בת 22 פרקים, גם השיגה דירוגים גבוהים (14 בסך הכל), וכללה את הפרקים הבולטים שהציעה הסדרה, והניבה ללינדזי וגנר פרס אמי. למרות הביצועים טובים במהלך העונה השנייה, ABC בחרו שלא לחדש את הסדרה, כי רצו לפנות לדמוגרפיה אחרת. NBC העלו את העונה השלישית (והאחרונה). בגלל השינוי ברשת, כבר לא היה אפשרי לכלול את דמותו של אוסטין בחייה של סאמרס, והרשת יצרה לה מוקד רומנטי חדש. לעומת זאת, הדמויות של ד"ר ולס ואוסקר גולדמן גולמו על ידי אותם השחקנים בשתי הרשתות המתחרות, מצב שנחשב לייחודי בהיסטוריה הטלוויזיונית.
סרטים לטלוויזיה
שלושה סרטי טלוויזיה הופקו אשר הרחיבו את "המשפחה הביונית" ובחנו את האהבה בין ג'יימי לסטיב.
הסרט הראשון במחזור היה "שובו של האיש השווה מיליונים והאישה הביונית" (The Return of the Six Million Dollar Man and the Bionic Woman) ב-1987. לאחר שחיו חיים נפרדים לגמרי במשך כעשור, זכרונה של ג'יימי חוזר, והיא צריכה להתמודד עם רגשותיה, בזמן שהיא גם אחראית להכשרתו של בנו של סטיב שגם הוא משופר קיברנטית.
הסרט השני, Bionic Showdown: The Six Million Dollar Man and the Bionic Woman, (1989) הציג את סנדרה בולוק כקייט מייסון, אישה משותקת שהופכת לדור הבא של האישה הביונית, וסאמרס שוב אחראית על הכשרת סוכנת ביונית חדשה.
בסרט האיחוד האחרון, מר איחוד הסרט, Bionic Ever After? (1994), וירוס מחשב משחית את המערכות הביוניות של ג'יימי. ד"ר ולס מודיע לסטיב כי "היא לעולם לא תהיה שוב ביונית", אך סטיב מבקש רק שתחיה. בסופו של דבר, היא עוברת שדרוג משמעותי, אשר לא רק מגביר את הכוח הביוני שלה, אלא נותן לה בנוסף ראיית לילה. סוף סוף, אחרי כל כך הרבה שנים של המתנה, הזוג הביוני נישא.
גנטיקה דינמית
גנטיקה דינמית עוסקת בחקר וניתוח של התופעות שבהן קומפלקסי חלבון אנזימטיים פיזיולוגיים משנים את ה-DNA, בצורה מתוחכמת יותר או פחות.
דוגמאות אופייניות לנושאי גנטיקה דינמית הן:
אלברט פרסונס
אלברט ריצ'רד פרסונס (באנגלית: Albert Richard Parsons; 20 ביוני 1848 - 11 בנובמבר 1887) היה עיתונאי, נואם ואנרכיסט אמריקאי. כנער שירת בצבא הקונפדרציה בטקסס במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. אחרי המלחמה הפך לפעיל למען זכויותיהם של העבדים המשוחררים, ולאחר מכן שימש כפקיד רפובליקני במהלך "תקופת השיקום". ב-1873 עבר עם אשתו, לוסי פרסונס, לשיקגו ועבד במספר עיתונים. שם החל להתעניין בזכויות עובדים. פרסונס היה אחד מארבעת הפעילים הרדיקלים שהורשעו, בצורה מעוררת מחלוקת, ונתלו, בעקבות חלקם ב"מהומות היימרקט".
חייו המוקדמים
אלברט פרסונס נולד ב-20 ביוני 1848 במונטגומרי, אלבמה, כאחד מתוך עשרה ילדים לבעל בית חרושת לנעליים ועור שמוצאו ממיין.
פרסונס טען שהוא נצר למשפחה חלוצית של מהגרים אנגלים, שראשוניה, מצד אביו, הגיעו למפרץ נרגנסט (היום ברוד איילנד) ב-1632. אחד מבני משפחת אמו (משפחת טומפקינס) היה מקורב של ג'ורג' וושינגטון בזמן המהפכה האמריקאית, ונלחם לצידו בקרב ברנדיוויין במסגרת מלחמת העצמאות של ארצות הברית. שני אבות קדמונים נוספים שלו היו סמואל הולדן פרסונס, מייג'ור גנרל בצבא הקונטיננטלי במסגרת מלחמת העצמאות האמריקאית, וקפטן פרסונס שנפצע בקרב גבעת בנקר.
שני הוריו של פרסונס נפטרו כשהיה ילד צעיר, והוא גדל אצל אחיו הגדול, וויליאם הנרי פרסונס, שהיה כבר אדם נשוי ובעלים של עיתון קטן בטיילר, טקסס, ה"טיילר טלגרף". באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, עברה המשפחה להתגורר במחוז ג'ונסון שבטקסס, אז אזור ספר של ארצות הברית, וחיו בו כשלוש שנים. לאחר מכן, שבו להתגורר במרכזה של טקסס, והקימו חווה בעמק של נהר הבראזוס.
ב-1859, בגיל 11, עזב פרסונס את בית אחיו ועבר להתגורר עם אחותו בוייקו, טקסס. פרסונס למד בבית הספר היסודי במשך כשנה לפני שעזב כדי להיות שוליה למדפיס בעיתון ה"גלווסטון דיילי ניוז", מערכת יחסים שפרסונס אפיין כמשעבדת.
מלחמת האזרחים ותקופת השיקום
פרוץ "מלחמת האזרחים האמריקאית" - או "מרד בעלי העבדים", כפי שכינה זאת פרסונס מאוחר יותר - הוביל אותו לעזוב את העבודה השנואה עליו כשוליה. מיד עם תחילתה של המלחמה, כשהיה בן 13, התנדב להילחם בצבא הקונפדרציה במסגרת יחידה לא סדירה שנודעה בשם "Lone Star Greys". הפעולה הצבאית הראשונה של פרסונס הייתה על סיפונה של ספינת נוסעים בשם "מורגן" שעשתה את דרכה למפרץ מקסיקו כדי ליירט וללכוד את הכוחות של הגנרל דייוויד אי. טוויגס, שהתפנו מטקסס בדרכם לוושינגטון הבירה.
בשובו, ביקש פרסונס להתגייס ליחידה סדירה של צבא הקונפדרציה, רעיון שזכה ללעג מצד מעסיקו והאפוטרופוס שלו באותה עת, המוציא לאור של ה"גלווסטון דיילי ניוז", ווילארד ריצ'רדסון. פרסונס עזב את עבודתו בעיתון, והצטרף לפלוגת ארטילריה במבצר שנבנה בחיפזון בסביין פאס, טקסס, שם אחד מאחיו הגדולים שימש כקפטן של פלוגת חיל רגלים. במשך כשנה השתתף פרסונס באימונים הצבאיים שם, כשתפקידו העיקרי היה לספק אבק שרפה לתותחנים. עם תום תקופת הגיוס הראשונה שלו, עזב פרסונס את מבצר סביין כדי להצטרף ליחידת הפרשים עליה פיקד אחיו הגדול אצלו גדל, וויליאם הנרי, הרגימנט ה-12 של חייל הפרשים של טקסס, שנודע גם בכינויו "מתנדביו הרכובים של פרסונס". אלברט שימש כסייר, וראה קרבות במסגרת שלוש מערכות צבאיות נפרדות במלחמה.
לאחר המלחמה, שב פרסונס לווייקו, טקסס, ומכר את הפרד שלו בעבור 40 אקרים (כ-160 אלף מטר רבוע) של שדה תירס. הוא העסיק עבדים משוחררים כדי שיעזרו לו בקציר, וממכירת היבול הצליח להשיג סכום נאה שהצליח להספיק לו לשכר לימוד של חצי שנה באוניברסיטת וייקו (היום מכללה בפטיסטית פרטית בשם ביילור).
באווירה פוליטית טעונה זו, עיתונו של פרסונס לא יכול היה לשרוד עוד זמן רב, ופרסומו הופסק זמן קצר לאחר מכן.
ב-1870 נהנה פרסונס מחסותה הפוליטית של המפלגה הרפובליקנית כשהתמנה לעוזר שמאי מס ההכנסה של ארצות הברית, תחת ממשלו של הנשיא יוליסס ס. גרנט. בנוסף, עבד כמזכיר הסנאט של מדינת טקסס, בטרם מונה לסגן ראש נציב מס ההכנסה של ארצות הברית באוסטין, טקסס, תפקיד בו החזיק עד 1873.
בקיץ 1873 טייל פרסונס באופן נרחב במערב התיכון של ארצות הברית, כנציג של המחלקה החקלאית של טקסס. במסעו קיבל פרסונס זווית ראייה רחבה יותר של ארצות הברית, והחליט לעבור עם אשתו לשיקגו, אילינוי.
התקופה המרקסיסטית
בשיקגו מצא פרסונס עבודה ככתב ב"שיקגו טיימס".
ב-1874 החל להתעניין בפוליטיקה מעמדית בעקבות מאמציה של תנועה שורשית מקרב מעמד הפועלים לדרוש הסברים מ"האגודה לסעד ולסיוע של שיקגו" לגבי מיקומם של מיליוני דולרים שהחברה גייסה עבור נפגעי השרפה הגדולה של שיקגו של אוקטובר 1871. העיתונות המסחרית נחלצה לעזרתה של האגודה, הוקיעה את מבקריה של האגודה, ותייגה אותם בין השאר כ"קומוניסטים", מה שהוביל את פרסונס להתחיל לחקור אודות מהותו של האישום הזה. החקירה הזו שכנעה אותו בדבר צדקתה של התנועה השורשית נגד האגודה, והובילה אותו למצוא הקבלה בין הטיפול באנשים העניים בצפון העירוני של אילינוי ובדרום המשוקם של טקסס, ולהבין שישנה עוולה בסיסית ביחסי העבודה בחברה ובהסדרים החברתיים והתעשייתיים הקיימים.
ב-1875 עזב פרסונס את המפלגה הרפובליקנית, והצטרף ל"מפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אמריקה" שהייתה בחיתוליה. פרסונס נכח בכנס השני של המפלגה, שנערך בפילדלפיה בין ה-4 ל-6 ביולי 1875, והיה לאחד מהחברים המובילים שלה בשיקגו.
ב-1876 התאחדה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שהיה חבר בה עם "מפלגת הפועלים של אמריקה" ליצירת "מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה". באותה שנה הצטרף פרסונס גם לאבירי העבודה (Knights of Labor) - איגוד עובדים בעל אידאולוגיה רפובליקנית שהחל לפעול באותה תקופה, בעיקר לקידום יום עבודה בן 8 שעות, בו נשאר חבר עד למותו כעשור מאוחר יותר. זמן לא רב לאחר שהצטרף לאבירי העבודה, ייסדו פרסונס וחברו ג'ורג' שילינג את המסדר הראשון של האבירים בשיקגו.
בסתיו של אותה שנה היה מועמד מפלגתו למועצת העיר של שיקגו, וזכה לשישית מהקולות. באביב 1877 רץ פרסונס לתפקיד פקיד מחוז קוק, אילינוי, הפסיד בדוחק, אך זכה ל-8,000 קולות. במהלך חייו, רץ פרסונס פעמיים עבור תפקיד פקיד מחוז קוק, ופעם אחת עבור מקום בקונגרס האמריקאי מטעם אילינוי.
פרסונס היה לאחד מהדוברים הראשיים בשפה האנגלית למען המטרה הסוציאליסטית בשיקגו של שנות ה-70 של המאה ה-19. ב-1877 פרצה שביתת עובדי רכבת גדולה בכמה מדינות בארצות הברית, ביניהן אילינוי. ב-21 ביולי, כשבוע לאחר פרוץ השביתה, נקרא פרסונס לשאת דברים בפני קהל של כ-30,000 עובדים שקיימו עצרת ברחוב השוק בשיקגו. פרסונס נשא נאום רב עוצמה בפני השובתים וחבריהם מטעם מפלגתו, מה שעלה לו באיבוד עבודתו ככתב ב"שיקגו טיימס" ביום למחרת.
לאחר פיטוריו, עשה את דרכו למערכת העיתון הסוציאליסטי המוביל באמריקה בשפה הגרמנית, ה"ארבייטר צייטונג של שיקגו" (עיתון הפועלים של שיקגו). שם נמצא על ידי שוטרים שליוו אותו לעיריית שיקגו, בה הוכנס לפגישה עם מפכ"ל המשטרה העירונית ועוד כ-30 מ"נכבדי" העיר. בפגישה ננזף פרסונס במשך כשעתיים, כשמפכ"ל המשטרה חוקר אותו בדבר הגעתו מטקסס וניסיונותיו להתסיס את העובדים המקומיים של שיקגו להתקוממות. פרסונס הכחיש את הטענה שהוא התסיס אותם, וטען שהוא דווקא דרבן את העובדים שלא לשבות אלא ללכת לקלפיות כדי לבחור נציגים חדשים שישנו את המצב. נכבדי העיר הנרגזים ששהו בחדר מלמלו בכעס שיש לתלות את פרסונס ולהוציאו להורג, ומפכ"ל המשטרה הבהיר לו שחייו בסכנה ודחק בו לעזוב את העיר. פרסונס הורשה לעזוב, אך הוא החליט להישאר בעיר, למרות האיומים המרומזים על חייו.
השביתה של 1877 בשיקגו דוכאה לבסוף באלימות על ידי המשטרה וכוחות מיליציה, והסדר הישן הוחזר על כנו.
התקופה האנרכיסטית
פרסונס הפנה את עיקר פעילותו לתנועה ההולכת וגדלה לקיצור יום העבודה ל-8 שעות. בינואר 1880 "הליגה ל-8 שעות עבודה של שיקגו" שלחה את פרסונס כנציגה לכנס לאומי בוושינגטון הבירה, שמטרתו הייתה להשיק תנועת שתדלנות ארצית שתתאם את המאמצים של ארגוני העובדים השונים במאבק לזכות ליום עבודה בן 8 שעות, ולאכוף שינוי זה.
ב-1881, חוותה "מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה" ירידה תלולה במספר חבריה, פלג רדיקלי עם נטיות אנרכיסטיות פרש מהמפלגה והקים את "מפלגת העבודה הסוציאליסטית המהפכנית" (Revolutionary Socialist Labor Party). פרסונס שימש כציר בכנס היסוד של המפלגה. שנתיים לאחר מכן, באוקטובר 1883, שימש כציר בוועידה בפיטסבורג בה היו שותפים אנשי הפלג הרדיקלי בהקמת מה שכונה בשם "האינטרנציונל השחור", הסתדרות פועלים בינלאומית אנרכיסטית, בה היה שותף עד סוף חייו.
ב-1 במאי 1886, פרסונס, אשתו לוסי ושני ילדיו הובילו צעדה של כ-80,000 שובתים בשדרת מישיגן שבשיקגו, במה שנחשב בעיני רבים למצעד הראשון של האחד במאי אי פעם, בדרישה להגביל את יום העבודה לשמונה שעות. יום למחרת, ב-2 מאי, נקרא פרסונס לסינסינטי, שם השתתף בראש צעדה של כ-32,000 שובתים, בזמן שאשתו, לוסי, נותרה בשיקגו והובילה עוד צעדה של כ-35,000 איש.
מהומות היימרקט ומותו
ב-3 במאי, היום השלישי למחאה, הרגה משטרת שיקגו שני מפגינים שניסו להתעמת עם שוברי שביתה. זועמים על האלימות המשטרתית, הדפיסו האנרכיסטים המקומיים עלונים שקראו לקיים עצרת למחרת, ב-4 במאי, בכיכר היימרקט, שהייתה אז למרכז מסחרי הומה של שיקגו. בעלונים, שהודפסו בגרמנית ובאנגלית, נטען שהמשטרה רצחה את השובתים בשם אינטרסים עסקיים, והפצירה בעובדים לדרוש צדק.
וויליאם פרקינס בלאק, עורך דין תאגידי, הוביל את ההגנה על השמונה, למרות שבאופן בלתי נמנע נודה על ידי חבריו ואיבד עבודה עקב בחירה זו. עדי ראייה העידו שאף אחד מהשמונה לא זרק את הפצצה. למרות זאת, כולם הורשעו ברצח. רק אחד, אוסקר ניב, נידון לחמש עשרה שנות מאסר, בעוד שבעת האחרים נידונו למוות. שניים נוספים, סמואל פילדן ומייקל שוואב, ביקשו חנינה מהמושל, ובנובמבר 1887 עונשם הומתק למאסר עולם על ידי מושל אילינוי, ריצ'רד ג'יימס אוגלסבי, שאיבד מהפופולריות שלו עקב ההחלטה. שלושתם זכו לחנינה ממושל אילינוי הבא, ג'יימס פיטר אטגלד, ושוחררו מהכלא ב-26 ביוני 1893.
בשבוע שלפני הוצאתו להורג, "The Alarm" הוציאה גיליון ראשון מאז מהומות היימרקט, ובו מכתב שנכתב על ידי פרסונס מתא 29 באגף הנידונים למוות. במכתב זה הכתיר פרסונס את דייר לם כיורשו בתפקיד עורך העיתון, וכתב לחבריו:
לאחר מותו, נקבר פרסונס ב"בית הקברות ולדהיים", לצד חבריו המוצאים להורג, בחלקה שמסומנת מ-1893 בשם "אנדרטת חללי היימרקט", בפרבר מערבית לשיקגו, פורסט פארק.
מארי דנפורט פייג'
מארי דנפורט פייג' ( Marie Danforth Page; 1869 – 1940) הייתה ציירת אמריקאית, בעיקר של דיוקנאות.
ביוגרפיה
פייג' נולדה בבוסטון. התחילה ללמוד שיעורים אצל הלן נולטון בגיל 17 אלה נמשכו שלוש שנים. אז החלה ללמוד, במשך חמש שנים, בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, בהנחיית פרנק ווסטון בנסון ואדמונד צ'ארלס טרבל.
בשנת 1903 נסעה לאירופה, שם העתיקה ציורים במוזיאונים בספרד, כשחזרה לקחה שיעורים באוניברסיטת הרווארד בתורת הצבעים אצל דנמן רוס. היא למדה באופן לא רשמי עם אבוט אנדרסון תאייר בשלב מסוים.
בשנת 1896 התחתנה עם ד"ר קלווין ג. פייג', בקטריולוג מחקר, והתיישבה איתו בבוסטון, שם היה לה סטודיו בקומה העליונה של הבית. הזוג אימץ שתי בנות, סוזן ומרגרט, בשנת 1919.
היא החלה לקבל עבודות בבית. חלקם נועדו פשוט להעתקים יצירות של אנשים כמו גילברט סטיוארט, אך עבודות אחרות נועדו לציור דיוקנאות מקוריים. שלושה מציוריה התקבלו לתערוכת פנמה-פסיפיק בשנת 1915 בסן פרנסיסקו, ואחד מהם זכה במדליית ארד.
פייג' התעקשה לאורך הקריירה שלה כי המצוירים יבואו אליה לסטודיו במקום שהיא תגיע אליהם. בשנות העשרים היא גבתה 1000 דולר עבור דיוקן באורך מלא. בין הדמויות שציירה היו מרי אמה וולי, נשיאת מכללת מאונט הולוק. התזמורת הסימפונית של בוסטון, בחזרות עם סרג' קוסביצקי, ושישה פרופסורים בהרווארד, שם לימד בעלה בבית הספר לרפואה משנת 1911 עד 1925.
היא גם עיצבה כרזה, שפורסמה במלחמת העולם הראשונה.
הטכניקה שלה הייתה נועזת, וכמה מבקרים בני זמנה מתחו ביקורת על כך שציוריה "גבריים" מדי.
כוח הסבר
כוח הסבר הוא היכולת של השערה או תאוריה מדעית להסביר בצורה יעילה את הנושא שאליו היא נוגעת. ההפך שלה הוא אימפוטנציה הסברתית.
הסברים שקשה לשנותם
הפיזיקאי הבריטי דייוויד דויטש הציע שתאורטיקנים צריכים לחפש הסברים שקשה לשנותם (hard to vary). קשה לשנות תיאוריה או הסבר אם כל הפרטים ממלאים תפקיד פונקציונלי, כלומר, לא ניתן לשנות או להסיר אותם מבלי לשנות את התחזיות של התיאוריה. לעומתם הסברים קלים לשינוי (כלומר, גרועים), הם כאלה שניתנים לשינוי בקלות, וזאת באופן שיאפשר ליישב אותם עם תצפיות חדשות, מכיוון שהם בקושי קשורים לפרטי תופעת השאלה.
דויטש לוקח דוגמאות מהמיתולוגיה היוונית. הוא מתאר כיצד תיאוריות מאוד ספציפיות ואפילו כאלה שעומדות במבחן ההפרכה של פופר, סופקו כדי להסביר כיצד צערה של האלה דמטר גרם לעונות השנה. לחלופין, מציין דויטש, אפשר היה להסביר באותה קלות את עונות השנה כנובעות מאושרה של האלה. דבר זה מצביע על כך שמדובר הסבר גרוע מכיוון שקל כל כך לשנות את הפרטים שלו באופן שרירותי. ללא הקריטריון של דויטש, 'הסבר האלים היווני' היה יכול פשוט להוסיף הצדקות. אותו קריטריון, של "קשה לשנות", עשוי להיות מה שהופך את ההסבר המודרני לעונות השנה להסבר טוב. אף אחד מהפרטים על כדור הארץ המסתובב סביב השמש בזווית מסוימת במסלול מסוים אינו ניתן לשינוי בקלות מבלי לשנות את הקוהרנטיות של התיאוריה.
קשר לקריטריונים אחרים
הפילוסוף קרל פופר הודה שאפשר מבחינה לוגית להימנע מעיקרון ההפרכה של השערה על ידי שינוי פרטים כדי למנוע כל ביקורת, תוך אימוץ המונח תחבולה מחסנת מהנס אלברט. פופר טען שיש להעביר השערות מדעיות לבדיקות מתודולוגיות כדי לבחור את ההשערה החזקה ביותר.
יש הבחנה בין כוח הסברי של תאוריה או טענה לבין כוח ניבוי של תאוריה. כוח הסבר מסביר את כל התצפיות והניסויים שבוצעו עד כה, לעומת זאת כוח ניבוי של תאוריה הוא היכולת שלה לחזות מראש, מה יהיו התוצאות של ניסויים או תצפיות שטרם בוצעו. יש כמות גדולה של הסברים בעלי כוח הסברי גבוה. לדגומה "העולם מנוהל על ידי חדי קרן בלתי נראים" או "העולם נוצר לפני 5 שניות על ידי מפלצת ספגטי מעופפת (שבהיותה כל יכולה - יכולה גם לגרום לנו לחשוב שהעולם היה קיים זמן ארוך יותר)", או "כולנו תקועים במטריקס" ועוד. הסברים רבים מאין זה הם בעלי כוח הסבר גבוה ביחס לדברים מהעבר ("זהו רצונה של מפלצת הספגטי" יכול לההסביר כל תצפית). לעומת זאת הסברים אלה הם בעלי כוח ניבוי עלוב - קשה לחזות איתם מה יהיו תוצאות של ניסוי מסוים או תצפית שטרם ביצענו.
Disney Dreamlight Valley
Disney Dreamlight Valley (בתרגום מילולי לעברית: עמק החלומות המוארים של דיסני) הוא משחק וידאו מסוגות הסימולציה וההרפתקאות שפותח והופץ על ידי חברת "Gameloft". עלילת המשחק עוקבת אחר השחקן המגיע לכפר המאוכלס על ידי דמויות אייקוניות מסרטי דיסני ופיקסאר. משימתו של השחקן היא לפתח את הכפר, להזמין דמויות נוספות להתגורר בו וכן לסייע לתושבים בהתמודדות עם קללה הגרמה להם לאבד את זכרונות העבר שלהם מחייהם בכפר.
המשחק הופץ ב עבור קונסולת הנינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, המחשב האישי, Xbox One, Xbox Series X/S ב-6 בספטמבר 2022. גרסה עבור מערכת ההפעלה של אפל, MacOS שוחררה ביחד עם העדכון השני למשחק ב-6 בדצמבר 2022. למרות שהמשחק דרש תשלום מראש כדי לשחק בגרסה המוקדמת או לחלופין מנוי לשירות ה של Xbox, המשחק אמור להיות חינמי כאשר הוא ישוחרר באופן רשמי בשנת 2023.
משחקיות
עלילת המשחק מתרחשת בכפר בשם "עמק החלומות המוארים" (Dreamlight Valley), כפר קסום המורכב ממספר ביומות (אזורים) המאוכלס על ידי דמויות מתוך סרטי דיסני ופיקסאר. המשחק מציג משחקיות לא ליניארית (בדומה למשחקים מסדרת "Animal Crossing" מבית נינטנדו) בה השחקנים מייצרים לעצמם אווטאר ומתגוררים בכפר. הזמן בכפר מסתנכרן באופן אוטומטי עם הזמן בעולם האמיתי על פי השעון במחשב או בקונסולה איתם השחקנים משחקים.
המטבע הקיים בכפר נקרא "מטבע כוכב" והשחקנים יכולים להרוויח אותו בעזרת מכירת משאבים ומאכלים בדוכן של גופי. השחקנים יכולים לרכוש מהדוכן של גופי זרעים של פירות וירקות אותם הם יכולים לשתול ברחבי הכפר ולגדלם. בהמשך המשחק, לאחר שהשחקן הפך לחבר טוב של קריסטוף, הוא יכול לפתוח דוכן בכפר שמוכר משאבים (עצים, אבנים וכו'). בנוסף, בכפר קיימת חנות בבעלותו של הדוד קמצוץ הניתנת לשדרוג ובה נמכרים רהיטים ופרטי לבוש שונים אותם השחקנים יכולים לרכוש. השחקנים יכולים להשתמש במטבעות על מנת לשדרג מבנים שונים ברחבי הכפר ובכך להגדיל את ההיצע שבהם (לדוגמה, שדרוג המסעדה של רמי נותנת לשחקן מרכיבי בישול נוספים לשימוש). בעזרת מבנים הנראים כמו בארות מים קסומות, השחקן יכול להשתגר ממקום למקום בכפר בעזרת קסם (fast travel).
השחקנים יכולים לתקשר עם דמויות מתוך סרטי דיסני ופיקסאר, ביניהם גם דמויות הרשעים מהסרטים. השחקן יכול ליצור חברויות עם הדמויות בעזרת שיחה איתם, נתינת מתנות, השלמת המשימות האישיות לכל דמות וחלוקת תפקידים. השחקן יכול להעניק לרוב הדמויות בכפר תפקידים והן הופכות למלוות (לדוגמה, השחקן יכול לתת לדמות תפקיד שקשור לחקלאות ואז כאשר השחקן יקטוף ייבול שהוא שתל ביחד עם הדמות, הוא יקבל בונוס). שימוש בדמויות המלוות בזמן הפעילות הרלוונטית מגדיל את מד החברות של הדמות עם השחקנים. רמת החברות המקסימלית אליה ניתן להגיע היא רמה 10 ובכל עליית רמה, השחקנים מקבלים מאותה הדמות פריט לבוש או קישוט הרלוונטיים לדמות.
עלילה
עלילת המשחק מתחילה כאשר השחקן מאס בחיי העיר והחליט לחזור להתגורר בבית הישן של משפחתו בכפר. כאשר השחקן מגיע אל הבית, הוא נרדם ומתעורר בתוך כפר בשם "עמק החלומות המוארים". בהמשך, ככל שהעלילה מתקדמת, השחקן מתחיל לחוות תחושת ד'זה וו, כאילו הוא התגורר בכפר בעבר. כאשר הוא מתעורר בכפר, השחקן פוגש את הקוסם מרלין, שמספר לאחרון על עברו של הכפר: בעבר, הכפר אוכלס על ידי דמויות מסרטי דיסני ופיקסאר שהתגוררו ביחד בהרמוניה. הכל השתנה כאשר השליט של הכפר עזב במפתיע וקוצי הלילה החלו להתפשט ברחבי הכפר. התפשטות הקוצים הובילה לקללה בשם "השכחה" הגרמה לכל הדמויות לעזוב את הכפר ולחזור חזרה לעולמם המקורי (הסרט שממנו הן הגיעו) במטרה להגן על עצמם, אך עם הזמן אותן דמויות שכחו את הכפר. בחלוף הזמן, הכפר הפך לכמעט נטוש ולמוזנח. השחקן מחליט להישאר בכפר, להיפטר מקוצי הלילה ולעזור בשיקומו של הכפר.
השחקן מגלה בעזרת מרלין שבגופו ישנו קסם חזק בשם "אור החלום" (dreamlight) המסייע לו להיפטר מקוצי הלילה ולהיכנס לבית בו השחקן התגורר בילדותו. לאחר שהשחקן מצליח לשחזר את אחד מזכרונותיו האבודים, הוא ומרלין מחליטים לחקור את הטירה הממוקמת בקצה הכפר, אך מגלים שהכניסה אליה חסומה על ידי קוצי לילה. השחקן מצליח למצוא את הכלים המלכותיים בהם הוא יכול להשתמש לאיסוף משאבים ולאחר שעזר לכמה דמויות המתגוררות בכפר, הוא מצליח להיכנס ביחד עם מרלין לטירה. בתוך הטירה, השחקן מגלה מספר דלתות המובילות לעולמות השונים בהם מתגוררות שאר הדמויות, אך הדלתות חסומות על ידי קוצי לילה. השחקן צריך לאסוף מספיק קסם כדי לפתוח כל דלת ולהחזיר את הדמות מהעולם שלה בחזרה אל הכפר. עם הזמן, השחקן מסייע לדוד קמצוץ לפתוח את החנות שלו, לגופי לפתוח את הדוכנים שלו, לעזור לרמי לשקם את המסעדה שהייתה לו בכפר, לעזור ל-Wall E לטפח גן ירק, לעזור למואנה לתקן את סירת הקאנו שלה במטרה שהיא תדוג דגים עבור הכפר. השדרוגים מתאפשרים בעזרת חברת הבניה של הדוד קמצוץ, לה השחקן צריך לשלם בעזרת מטבעות על מנת שהעבודה תבוצע. לאחר שהשחקן אוסף מספיק קסם ופותח גישה לביומות נוספות בכפר, הוא מוצא דמויות נוספות שנשארו מאחור בזמן השכחה כגון קריסטוף, דונלד דאק, אורסולה, סקאר, אמא גות'ל, אריאל, מיני מאוס ודמויות נוספות.
עדכונים נוספים למשחק הוסיפו את הדמויות אולף, מירבל מדריגל, סטיץ', סימבה, נלה, שריף וודי ובאז שנות-אור.
רשימת דמויות ומדבבים
בנוסף, דמותו של פואה, חזיר המחמד של מואנה מצורף למשחק בתור חיית מחמד עבור השחקן. המשחק מהווה את הופעתה האחרונה של פאט קרול (המדבבת של אורסולה) לפני שזאת נפטרה ב-30 ביולי 2022 בגיל 95.
הפצה מוקדמת
ההפצה המוקדמת קיבלה ביקורות חיוביות בהשקתה בחודש ספטמבר 2022.
הלילה הארוך
הלילה הארוך (באנגלית: The Long Night; מוכר כ-The Coven) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי. ביים אותו ריץ' רגסדייל, לפי תסריט שנכתב על ידי רוברט שפ ומארק יאנג ולפי הפקה שנעשתה על ידי ואסילי ברנהרדט, דמון הילין, ראיין ר. ג'ונסון ומרטין ספרוק. בסרט מככבים סקאוט טיילור-קומפטון, נולן ג'רארד פאנק, ג'ף פאהי ודבורה קארה אונגר.
את "הלילה הארוך" העלו לאקרנים ב-4 בפברואר 2022, לאחר שהוא צולם במשך מספר חודשים קודם לכן, בהפצת וול גו USA אנטרטיינמנט.
עלילה
הסרט מתחיל בגרייס (סקאוט טיילור-קומפטון), שמקבלת שיחת טלפון מאדם שמתקשר משיחה חסויה. בהמשך לכך, מגיח ג'ק (נולן ג'רארד פאנק) לסלון ומבהיל אותה. השניים מדברים וקובעים ללכת לביתו של האדם החסוי, כיוון שהוא הציע לעזור לגרייס לגלות מידע על משפחתה, שלטענתו "יעניין" אותה. בהמשך לכך, השניים נוסעים לביתו של האדם ומגלים שהוא אינו נוכח. ג'ק מנסה למצוא ויסקי במטבח של אותו האדם וגרייס מחליטה לצאת לריצה במהלכה היא חווה תרחישים מוזרים. באותה העת, חווה ג'ק תרחישים דומים גם כן.
בסוף הסרט, ניתן לראות את גרייס פוסעת לעבר העולם החיצון, כשבכוונתה לשחרר את הרוע שנכנס בה בעקבות הטקס שקיימה המאסטרית רגע לפני שמתה.
אל-ע'יט'ה
אל-ע'יט'ה (בערבית: الغيظة; תעתיק מדויק: אלע'יט'ה) היא עיר הבירה של מחוז אל-מהרה שבמזרח תימן. היא נמצאת כ-1,222 קילומטרים מהבירה צנעא וכ-122 קילומטרים מהגבול עם עומאן.
בעיר ממוקם נמל התעופה אל-ע'יט'ה.
נמל התעופה
נמל התעופה אל-ע'יט'ה ממקום מדרום לעיר, והגישה היחידה אליו היא ממנה. גובהו של נמל התעופה הוא 41 מטרים מעל פני הים. כיום, הטיסות לנמל התעופה וממנו מושהות בשל מבצע סופה נחרצת, שבמהלכו השתלטו כוחות סעודים על שדה התעופה ועל עוד רבים אחרים.
תחבורה
כביש מס' 100 עובר בעיר ומהווה את עורק התחבורה הראשי שלה ושל יישובי האזור. מצפון לעיר נמצאת צומת כבישים, ששניהם מגיעים לגבול עם עומאן וממשיכים מעבר לו.
גאוגרפיה
בשל קרבתה למפרץ עדן, העיר שוכנת בגובה של כ-13 מ' מעל פני הים. ואדי ד'אחאוואן חוצה את העיר מצפון לדרום, ומעליו עוברים 3 גשרים: אחד במזרח העיר, אחד במרכז העיר ואחד במערב העיר - של כביש מס' 100.
זיזף המצחייה
אנטומיה ומאפיינים פיזיים
לזיזף המצחייה גוף גוצי וקטן, וגולגולת כדורית ומסיבית חסרת חרטום. הפנים החשופות רחבות וקצרות במיוחד, והן מזכירות מאוד את פניו של הזיזף המקומט אך ללא הקמטים המודגשים. האוזניים עגולות ורחבות עם צפירים קטנים והקצה שלהן מחודד ופונה אחורנית. העיניים גדולות ובולטות עם אישונים בצבע זהוב או זית. הפה דביק ורחב מאוד והשיניים ארוכות וחדות בדומה לשיניו של הזיזף לבן הכתף עם מספר תכונות מורפולוגיות שונות. סביב הנחיריים, יש עלה אפי בינוני בצורת עלה.
אורך הראש והגוף של זיזף המצחייה 52–63 מ״מ, אורך הזרוע 36–42 מ״מ ואורך האוזניים 13–17 מ״מ; משקלו עד 18 גרם. הנקבות עשויות להיות גדולות במקצת מן הזכרים. הזיזף נטול זנב וקרום התעופה האחורי שלו קצר יחסית וצורתו כ-V.
מצחייה ומסיכה
סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו, הוא הגידול הבשרני העבה והנפוח על המצח שנראה כמו מצחייה ואינו נוכח אצל אף עטלף אחר. המצחייה מתחברת בחלקה התחתון לעיטור האפי, והיא גורמת לו להתקפל כלפי החזית. אצל הנקבות המצחייה קטנה יחסית, ממוקמת מעל העיניים ונראית כבליטת עור נוספת שקשור לעלה האפי, בעוד שאצל הזכר היא גדולה פי 4, בצורת פרסה או U ונמתחת לרוחב עד לעיניים ומכסה את העלה האפי. מלבד המצחייה, לזכר יש סביב הגרון קפל עור גדול ועבה שנמתח כמו מסיכה על חלק מהפנים בשעת המנוחה. אף על פי שקפל העור נוכח גם אצל הנקבות, הוא קטן מאוד ואינו פונקציונלי.
כסות
הפרווה של זיזף המצחייה ארוכה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי בהיר למדי ונע בין בז׳ לחאקי, אפור כסוף, חום קינמון, או חום אפרורי דהוי מעורב בשיער אפור ולבן. פלג הגוף הקדמי חיוור יותר, והגחון והחזה נוטים לאפרפר או לבנבן. על הכתפיים ומתחת לאוזניים יש כתמים לבנים גדולים, ועל המצחייה של הזכר יש שיער לבן צפוף שנעדר אצל הנקבות. הכנפיים בצבע שחור פיח מעורב באפור כהה, והזרועות והשוקיים בצבע בורדו. הפנים חשופות וורודות, והעיטור האפי והמצחייה נוטים לכתמתם. האוזניים שחרחרות בקצה וצהובות או כתומות בבסיס.
תפוצה וביולוגיה
זיזף המצחייה מצוי בצפון אמריקה הדרומית. טווח התפוצה שלו משתרע על צפון בוליביה, מזרח ברזיל, מזרח פרו ואקוודור ומרבית וונצואלה וקולומביה. הזיזף נפוץ בדלילות על פני הטווח הזה, ועשוי להיות שכיח יותר באזורים הרריים.
בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי לח או יער גדותיים, וחלק הארי של התפוצה נמצא ביער האמזונאס או ביער עננים עד רום 3,000 מטר על מורדות הרי האנדים. הזיזף מסתגל לנוכחות אנושית, ומופיע גם בסוואנות טרופיות, שטחי מרעה ואזורים עירוניים.
בשל נדירות המין בטבע, מעט מאוד ידוע עליו. זיזפי המצחייה חיים בבדידות או בזוגות בתוך בורות וגומות באדמה או על עלווה של עצי תאנה. הם ניזונים אך ורק מעיסה רכה של פירות ומיץ. הזיזפים מתרבים פעמיים בשנה: בתחילת העונה הגשומה ובסופה. המצחייה הענקית של הזכרים משחקת ככל הנראה תפקיד בחיזור ובמשיכת נקבות.
מצב
זיזף המצחייה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בהתחשב בטווח התפוצה הרחב והעדר איומים משמעותיים מלבד בירוא יערות; עם זאת, נדרשים מחקרים נוספים על האקולוגיה והתפוצה כדי לקבוע האם הוא מאוים מצד דברים נוספים. הזיזף נוכח במספר אזורים מוגנים באמזונאס ועל מורדות האנדים.
ורסצ'ה
היסטוריה
ורסצ'ה פתח את חנותו הראשונה במילאנו בשנת 1978 והחנות הפכה להצלחה מיידית. כיום ורסצ'ה הוא מבתי האופנה המובילים בעולם. בשנת 1994 השיק ורסצ'ה את קולקציית השעונים הראשונה של המותג. בשנת 1997 נרצח ורסצ'ה על ידי אנדרו קונאנן. אחותו דונטלה ואחיו סנטו תפסו פיקוד והפכו למנהלים הראשיים של החברה. בתה של דונטלה, אלגרה ורסצ'ה, היא הבעלים של 50 אחוז מהחברה כמו שרצה ג'יאני בצוואתו. המותג עצמו מורכב מקווי אופנה שונים הפונים למגזרים שונים אך ביחד מרכיבים את המותג הכולל. בנוסף לביגוד ואביזרי אופנה המותג כולל גם מלון שנקרא "Palazzo Versace" שנפתח בשנת 2000 באוסטרליה. מלון נוסף עתיד להיפתח בדובאי בסוף שנת 2013. הקו המרכזי של המותג נקרא Versace Couture והוא כולל בגדים, תכשיטים, שעונים, מוצרי קוסמטיקה, בשמים, תיקים ורהיטים. בשנת 2010 נחשף מכשיר סלולרי שעוצב על ידי ורסצ'ה. המותג מושפע בעיקר מהמיתולוגיה היוונית והים התיכון וניכר שמרבית ההיסטוריה העיצובית נשענת על ידי מוטיבים חוזרים של תקופות היסטוריות שונות. הלוגו והסמל המסחרי של המותג נותן כבוד למדוזה ולסמלים של ממלכת צרפת והים התיכון. בית האופנה נותן דגש למוטיבים אדריכלים בהשארת קווי עיצוב של מנזר סנט הארלי בדרום צרפת הידוע באדריכלות ים תיכונית עם מוטיבים של המיתולוגיה היוונית.
בית האופנה ידוע בקרב מפורסמים רבים כגון: אליזבת הרלי, ג'ניפר לופז, סינדי קרופורד, קתרין זיטה-ג'ונס, ביונסה נואלס, ליידי גאגא, ואלטון ג'ון. הייחוד של ורסצ'ה מבתי אופנה אחרים הוא השימוש התדיר שלו במפורסמים בפרסומות שלו. חלק מהאנשים שהיו הפנים של המותג במהלך השנים היו מדונה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, דמי מור, אשטון קוצ'ר, ואיאן סומרהולדר. כיום הפנים של המותג היא השחקנית והדוגמנית ג'נוארי ג'ונס.
קבוצת סקופ מתכות
קבוצת סקופ מתכות בע"מ המוכרת בשם המקוצר "קבוצת סקופ" היא חברה ציבורית ישראלית רב לאומית שניירות הערך שלה נסחרות ב ועוסקת בייבוא ושיווק חומרי גלם ומוצרים מפלדה ומתכות.
היסטוריה
בשנת 2004 רכשה את חברת MTS האמריקאית. בשנת 2005 הקימה בצ'כיה את חברת Primapol Metal Spot. בשנת 2006 הקימה בארצות הברית את חברת Hadco Metal trading, ובסין את חברת dalian best metals בשנת 2007 הקימה ברומניה את חברת gilinox. בשנת 2008 הקימה בפולין את חברת alinox. בשנת 2011 הקימה בדרום קוריאה את חברת hadco metals, כמו כן סקופ הקימה את הסניף הראשון שלה בחוף המערבי של ארצות הברית אשר נמצא בלוס אנג'לס.
בעלי עניין
נכון לשנת 2021 בעל השליטה בחברה הוא איש העסקים הישראלי שמואל שילה שמחזיק כ-42.46% ממניותיה.
סרגיי אקסיונוב
סרגיי ולרייביץ' אקסיונוב (נולד ב-26 בנובמבר 1972) הוא ראש הרפובליקה של קרים החל מ-9 באוקטובר 2014, שהוא סובייקט פדרלי שנמצא במחלוקת בינלאומית של רוסיה הממוקם על חצי האי קרים. הוא חבר בלשכת המועצה העליונה של מפלגת רוסיה המאוחדת.
ביוגרפיה
סרגיי אקסיונוב נולד בבלץ שבמולדובה הסובייטית ב-26 בנובמבר 1972. אביו היה מנהיג קבוצה שנקראה הקהילה הרוסית של צפון מולדובה בבלץ.
בשנת 1989 עבר לקרים ונרשם למכללה למהנדסים צבאיים בסימפרופול; עם זאת, נפילת ברית המועצות התרחשה לפני שסיים את לימודיו באקדמיה כדי להיות קצין בצבא הסובייטי, לאחר מכן הוא סירב להישבע שבועת אמונים לאוקראינה, שלדעתו "נותקה שלא בצדק מרוסיה".
בשנים 1993–1998 הוא היה סגן מנהל של חברה בשם אלאדה, עסק הקשור למוצרי מזון. מאוקטובר 1998 עד מרץ 2001 הוא היה סגן מנהל חברת אסטריקס ומאז אפריל 2001 הוא שימש כסמנכ"ל חברת אסקדה.☃☃ אקסיונוביהוא גם ראש ארגול ההיאבקו היוונית-רומאית של קרים, מועדון הספורט הוואראנג-דו. אקסיונוב קיבל את הדרכון האוקראיני שלו ב־12 באוגוסט 1997.
קשרים לכאורה לפשע מאורגן
מקורות טענו כי אקסיונוב שימש באמצע שנות התשעים כסגן, או בורר, עם הכינוי "גובלין"  בכנופיית הפשע המאורגן "סאלם". אקסיונוב הכחיש את ההאשמות. הפוליטיקאי האוקראיני ומפקד המשטרה לשעבר בחצי האי קרים, גנאדי מוסקאל (1997–2000) טען כי לאקסיונוב היה קשר עם עולם הפשע. בשנת 1995, כמה מחברי סאלם נכנסו לתפקידם כחברי פרלמנט מקומיים וקיבלו חסינות פרלמנטרית. על פי ה"קייב פוסט", אקסיונוב עבד יחד עם חבר כנופיה אחר, סרגיי וורונקוב, בראשית שנות ה-90. וורונקוב הוא בוס מאפיה ידוע ששוחרר מהכלא בשנת 2008 ועדיין עושה עסקים בחצי האי קרים, לטענת אנדריי יניצקיי, עיתונאי שחקר את אקסיונוב והוא יליד סבסטופול.
אקסיונוב החל את הקריירה הפלילית שלו בכנופיית "היוונים" שנוצרה בחצי האי קרים על ידי האחים סאבופולו ורק אחר כך עבר אקסיונוב לכנופיית "סאלם" הידועה לשמצה. בשנת 1994 חשדו הרשויות בו ובאלכסיי ז'וק בהריגת אולג פניוק. אף על פי ש"היוונים" חוסלה, בניגוד לרבים אחרים הצליח אקסיונוב לשרוד במפה הפוליטית. אותו ז'וק נהרג עשר דקות לאחר שיחת הטלפון שלו עם אקסיונוב, מה שהעלה חשד בקרב "שותפיו" לשעבר.
בינואר 1996 נפצע אקסיונוב לאחר שרכב וולוו בו נסע התהפך על הכביש המהיר סימפרופול–מוסקבה במהלך קרב יריות. על פי מסמכים רשמיים, היעד המיועד היה סמהאן מזאהיר-אוגלו אגייב (שכונה "סאני"). לצד אגייב ואקסיונוב, היו ברכב גם אלכסנדר בוגומול ופאהרוטדין אליאב. הרצח בוצע בנשק אוטומטי על ידי חמושים של "היוונים", רוסלן ורוסל מיבפטוריה שנסעו ברכב שחור מדגם סמארה. כשהרצח הוזמן על ידי איוואן סבופולו. הן רוסלן והן רוסל נעצרו ב-24 בינואר 1996, אך שוחררו מחוסר ראיות.
בשנת 1997 טען מפקד יחידת הסיור בבחצ'יסאראי, ברז'נוי, כי אקסיונוב, הרג יחד עם רס"ן המשטרה לשעבר, ולדימיר ברנשטיין ("בן"), את ראש רשת קרים של חברת קוזין לאספקת אנרגיה ומנהל מפעל אלכוהולי. פעיל המינהל למאבק בפשע המאורגן של משטרת אוקראינה הצהיר כי אקסיונוב שמר על קשר הדוק עם סרגיי וורונקוב ("וורונוק") ו"סנדקו" של סאלם, ויאצ'סלב שבייב (מנהיג מפלגת התחייה הכלכלית). בצירוף מקרים, חברי מפלגת התחייה הכלכלית היו מעורבים בהקמת הארגון הבדלני האזרי "רפובליקת נגורנו-קרבאך".
בערך באותה תקופה החל אקסיונוב לקנות ולאגור נשק. עלה חשד כי המשרד האזורי של התובע הכללי באוקראינה קיבל שוחד בסך 60,000 דולר כדי להפסיק את חקירת הרצח של וולודימיר טיכונצ'וק. אקסיונוב קיבל גם את כל הנכסים של אגייב שנהרג באביב 1997. בשנת 1998 הן סאלם והן בשמאקי הפכו לכנופיות החזקות ביותר בחצי האי קרים ונשיא אוקראינה נאלץ לשלוח יחידות מבצעיות מיוחדות של המשטרה האוקראינית ושירות הביטחון של אוקראינה כדי להחזיר את הסדר באזור.
אקסיונוב תבע את מיכאיל בכרב, סגן יושב ראש הפרלמנט של קרים בשנת 2010, בגין טענות לליקויים כאלה. על אף שבית המשפט בסמכות המקורית פסק לטובת אקסיונוב ודרש מבכרב לפרסם ביטול, ההחלטה בוטלה על ידי ערכאת ערעור שקבעה כי אין שום הוכחה שתצדיק את הפרכת הטענות. אנדריי סנצ'נקו, חבר פרלמנט מטעם קרים במועצה העליונה ממפלגת בטקיבשצ'ינה טען שאקסיונוב היה מעורב בפעילות זו יחד עם ראש המועצה העליונה של קרים, ולדימיר קונסטנטינוב. סנצ'נקו טען כי "היו דיווחים על כך שהוא השתתף ברצח (וולודימיר) טיכונצ'וק [בשנת 2004], אז ראש הוועדה לניירות ערך של קרים, ולפני כן בהריגתו של ראש קרן נכסי המדינה (אולכסיי) גולוביזין [ב-1997]." אקסיונוב נחקר על ידי המשטרה בגין שני מעשי הרצח, אך מעולם לא הועמד לדין. סנצ'נקו מאמין שאקסיונוב הצליח לחמוק מאחריות פלילית בשל קשריו בחצי האי.
במהלך הכיבוש המזוין של הפרלמנט של קרים על ידי כוחות רוסיים בפיקודו, נבחר אקסיונוב לתפקיד ראש הרפובליקה בעקבות הצבעת אי אמון בממשלת אוקראינה החדשה. מאחר שהיה לו קשרים מתועדים היטב לפשע מאורגן, מאז 5 במרץ 2014, הוא מבוקש על ידי שירות הביטחון האוקראיני לאחר שהואשם בחלק 1 של סעיף 109 לחוק הפלילי של אוקראינה.
קריירה פוליטית מוקדמת
לאקסיונוב הוענקה אזרחות רוסית כתושב מולדובה, ב-10 בינואר 2003. בשנת 2008 הוא היה חבר ב"קהילה הרוסית של חצי האי קרים "(" Русская община Крыма ") וחבר בארגון הציבורי "הנכס האזרחי של קרים"("Гражданский актив Крыма ").
בשנים 2008–2009 לווה אקסיונוב כמעט 5 מיליון דולר ממיקולה קירילצ'וק, לשעבר שר התעשייה בקרים, לפיתוח מפלגת האחדות הרוסית. קירילצ'וק ברח מאז מחצי האי קרים וניסה להחזיר את כספו באמצעות מערכת המשפט. מאז 2009 אקסיונוב חבר במועצת המנהלים ב"נכס האזרחי של קרים", נשיא משותף של המועצה המתאמת "למען האחדות הרוסית בחצי האי קרים!" (За русское единство в Крыму!) ומנהיג התנועה הפוליטית הציבורית הכל-קרים אחדות רוסית ("Русское единство"). מאז 2010 שימש כסגן המועצה העליונה של חצי האי קרים, כאשר מפלגתו "אחדות רוסית", זכתה ב-4% מהקולות (מה שהעניק לה 3 מושבים מתוך 100 המושבים בפרלמנט של קרים) במהלך הבחירות למועצה העליונה של קרים, באותה שנה.
במהלך תוכנית בערוץ הטלוויזיה ATR ב-3 במרץ 2012, הגיב אקסיונוב על סיפוחה האפשרי של קרים לרוסיה: "אני חושב שהזמן לתהליך זה כבר עבר. היום אנחנו חיים באוקראינה. יש לי דרכון אוקראיני, אזרחות אוקראינית ולכן יש לדון בכל הבעיות רק ביחסים ידידותיים בין מדינותינו".
ראש קרים
בעקבות מהפכת יברומאידאן, ב-27 בפברואר התקיים מושב חירום בבית המחוקקים בקרים בזמן כיבושו על ידי אנשי כוחות ההגנה העצמית של קרים. לאחר איטום הדלתות והחרמת כל הטלפונים הניידים, חברי הפרלמנט שהוזמנו על ידי אקסיונוב להיכנס לבניין, העבירו את התנועה בנוכחות אנשים חמושים ברובי סער קלצ'ניקוב ומשגרי רקטות. התוצאה הייתה ש-55 מתוך 64 קולות בחרו באקסיונוב לראש ממשלת קרים. חשבונות תקשורת שונים חלקו על השאלה האם הצליח לאסוף מניין של 50 מעמיתיו לפני שהתכנס המושב באותו יום, וכמה מחוקקים של קרים שנרשמו כנוכחים טענו כי כלל לא התקרבו לבניין. אחרים הכחישו שהיו בעיר וטענו כי נעשה שימוש בשמם בכרטיסי הצבעה כפולים שנגנבו מהכספת של הפרלמנט. צירי האופוזיציה נמנעו מלדבר בפומבי מחשש לנקמה בגלל איומים שקיבלו. על ראש ממשלת קרים, אנטולי מוהילוב, נאסר מלהשתתף במושב.
על פי החוקה האוקראינית, ראש ממשלת קרים מתמנה על ידי הפרלמנט של הרפובליקה האוטונומית אחרי התייעצויות עם נשיא אוקראינה. אולגה סולניקובה, ממזכירות הפרלמנט, הצהירה כי קיים הסכם עם הנשיא המודח ויקטור ינוקוביץ'. עם זאת, נשיא אוקראינה הזמני, אולכסנדר טורצ'ינוב, קבע שמינויו של אקסיונוב לראש ממשלת קרים אינו חוקתי.
ב-5 במרץ 2014 הוציא בית המשפט המחוזי שבצ'נקו בקייב צו למעצרם של אקסיונוב ולדימיר קונסטנטינוב, ועל שירות הביטחון של אוקראינה הוטל על הבאתם לבית המשפט.
בשל משבר קרים, ב-17 במרץ 2014, הוא הוכנס לרשימות הסנקציות הקנדיות, האיחוד האירופי וארצות הברית ; נכסיו במדינות אלה הוקפאו, ועל אקסיונוב נאסר על כניסה למדינות אלה.
מעמד השפה האוקראינית
אקסיונוב הבטיח כי אוקראינית תחדל להיות שפה רשמית אם קרים תצטרף לרוסיה. "אנו משתמשים בשתי שפות על בסיס יומי - רוסית וטטרית של קרים", אמר אקסיונוב. "בטוח שלרפובליקה [של קרים] יהיו שתי שפות." המטרות העיקריות של אקסיונוב לעתידה המיידי של חצי האי קרים היא "להשתמש בכספים המוקצים להקמת תשתיות לבריאות, אנרגיה וכן הלאה." אקסיונוב דחף גם להשלמת גשר קרים עד 2018.
המיעוט הטטרי בקרים
סרגיי אקסיונוב הוביל את המאמצים לסלק את חילוקי הדעות בקרב הטטרים האתניים בקרים בשל הסיפוח, באומרו: "כל הפעילויות שמטרתן אי הכרה בהצטרפות קרים לרוסיה ואי הכרה בהנהגת המדינה תעמוד בפני העמדה לדין על פי החוק ואנחנו נהיה קשוחים מאוד בנושא זה."
הומוסקסואלים
אקסיונוב מאמין כי להומוסקסואלים "אין סיכוי" בחצי האי קרים, וכי "אנחנו בקרים לא זקוקים לאנשים כאלה". הוא גם הבטיח כי אם הומוסקסואלים ינסו לקיים כינוסים ציבוריים, "כוחות המשטרה וההגנה העצמית שלנו יגיבו מיד ותוך שלוש דקות יסבירו להם באיזה נטייה מינית עליהם לדבוק."
משה מיזלמן
הרב משה מיזלמן ( באנגלית: Moshe Meiselman נולד באלבמה, 14 במרץ 1942 - כ"ה באדר ה'תש"ב) הוא ראש ישיבת תורת משה בירושלים, אותה הקים בשנת 1982. שימש גם כמנהל ישיבה יוניברסיטי בלוס אנג'לס (YULA) בין השנים 1977 עד 1982. הוא נצר למשפחת סולובייצ'יק, ולימודו הוא בשיטת בריסק.
ביוגרפיה
נולד לד"ר הארי, רופא שיניים, ולשולמית. מצד אמו הוא צאצא של רבני משפחת סולובייצ'יק. סבו מצד אמו היה הרב משה סולובייצ'יק. אמו, שולמית, חיברה ספר על זכרונותיה ממשפחתה. למד רבות אצל דודו, הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
לאחר לימודיו התיכוניים פנה ללמוד באוניברסיטת הרווארד ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. קיבל את תואר הדוקטורט שלו במתמטיקה בשנת 1967.
החל את דרכו בהוראת מתמטיקה באוניברסיטה בניו יורק. לאחר נישואיו החל למסור שיעורי תורה בבית מדרש בסקוקי. לאחר מכן לימד בישיבות בריסק בשיקגו שבראשן עמד דודו, הרב אהרן סולובייצ'יק. בשנת 1977 עבר לחוף המערבי וייסד שם את "ישיבה יוניברסיטי של לוס אנג'לס" ("YULA"). מסגרות הלימודים שם נפרדות לבנים ובנות, מגיל תיכון ועד לכולל. הוא גם שימש שם כפוסק עבור הקהילה המקומית.
חיבר מספר ספרים ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת. אחד מספריו, העוסק במעמד האשה במשפט העברי, עורר דיון רב על יחס היהדות המסורתית לפמיניזם. בנוסף, מייזלמן חיבר ספר פרשנות לרמב"ם, וכן מאמרים רבים בתלמוד ובהגות.
דעותיו בנוגע למדינת ישראל ולצבא ההגנה לישראל הן כדעות הרווחות ביהדות החרדית. הוא הצהיר כי חל איסור על תלמיד ישיבה להתגייס לצבא, ומתח ביקורת על הנחל החרדי.
נאן-נינג
נַאן-נִינְג (בסינית מפושטת: 南宁; בסינית מסורתית: 南寧; בפין-יין: Nánníng; מילולית: "שלווה דרומית"; בג'ואנג: Namzningz) היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז האוטונומי גואנגשי שבדרום הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-8.74 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.977 מיליון בשטח האורבני.