cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסטריקס באולימפיאדה
עלילה
לתדהמתו החליטו בני הכפר להתחרות גם הם באולימפיאדה, עקב הניצחון שמבטיח להם שיקוי הפלא, ובחרו את אסטריקס ואובליקס לנציגי הכפר. לאחר שהסביר להם שההשתתפות באולימפיאדה מותרת להלנים ורומאים בלבד, הסביר אסטריקס שגם בני הכפר הגאלי נחשבים לרומאים לאחר שגאליה נכבשה על ידי רומא. כאשר קסיוס קליאוס שומע על כך הוא שוקע בדיכאון ומפסיק להתאמן, אך בעידודו של אוילוס הוא נוסע בכל זאת לאולימפיאדה. גם אסטריקס ואובליקס מפליגים ליוון בליווי כל בני הכפר, ובטרם ההגעה לאולימפיה מבקרים באתונה ובאקרופוליס.
באולימפיה מתברר שחל איסור על שתיית סמים ממריצים (ובכללם גם שיקוי הפלא) לפני התחרויות, ומתחרה שיעבור על איסור זה ייפסל. על אובליקס שורה השפעת השיקוי באופן תמידי, ולכן הוא פורש מהתחרויות. אסטריקס מסרב לפרוש. הוא מחליט להירשם רק לתחרויות הריצה, ולנסות לנצח ללא השיקוי.
בתחילה היוונים מנצחים בכל המשחקים, וחברי הוועד האולימפי חוששים שאם המשחקים לא יהיו מגוונים הם יחדלו לעורר עניין. לכן הם מחליטים לקיים תחרות ריצה בה ההשתתפות מותרת לרומאים בלבד. ללא השיקוי אסטריקס חסר סיכוי לנצח, ולכן הגאלים מחליטים להפיל את הרומאים בפח: לרמוז להם היכן נמצאת קדירת שיקוי הפלא.
בתחרות הריצה, הרומאים ניצחו את אסטריקס בהפרש גדול והפגינו ביצועים מדהימים. אך לפני קבלת הפרסים גרם להם אסטריקס להוציא לשון. לשונותיהם היו צבועות בכחול. אשפיקס ציין בפני השופטים שמהל צבע בשיקוי הפלא, כך שמי ששתה מהשיקוי לשונו הפכה לכחולה. כך נפסלו כל המשתתפים בתחרות מלבד אסטריקס והוא הוכתר למנצח.
אסטריקס אמנם זכה בכף התמר, אבל הוא העניק את הפרס לקסיוס קליאוס, משום שלדבריו הוא "זקוק לו יותר ממנו". תקוותו של סרנוס אוילוס התממשה, ולאחר שהציג את כף התמר בפני קיסר הוא קודם לדרגת טריבון.
עיבוד קולנועי
בשנת 2008 יצא הסרט אסטריקס ואובליקס באולימפיאדה, סרט לייב אקשן שמבוסס על הספר.
פיסנוזאורוס
פיסנוזאורוס (שם מדעי: Pisanosaurus) הוא סוג של זוחל קדום שחי בטריאס העליון ומתוערך ללפני 228 עד 216.5 מיליון שנה מזמננו. הוא דומה בצורתו לדינוזאור, אך השתייך לקבוצה נפרדת - סילאזאוריים. הדינוזאור חי באמריקה הדרומית (חבל פטגוניה שבארגנטינה) והוא קרוי על שם החוקר הארגנטינאי ממוזיאון לה פלטה חואן ארנלדו פיסנאו (Juan Arnaldo Pisano) בסיומת "saurus" - זוחל/לטאה.
מאפיינים
הזוחל הקדום דמה במראהו לדינוזאור והגיע לאורך של מטר אחד ומשקל של 2.27 עד 9.1 קילוגרם. ממבנה שיניו ולסתותיו הוא היה אוכל צמחים שנע על שתי רגליים או על בהונותיו. עם זאת חלק מהמפרקים ומפרק האגן היה בעל ציר נמוך והוא לא היה יכול להזדקף בקלות בדומה לדינוזאורים אמיתיים. כמה חוקרים כמו פול סרנו ראו בו כימרה שנוצרה ממספר דינוזאורים, בעוד אחרים ראו בו דינוזאור בעל אגן דמוי עוף הקרוב להיפסילופודוניים, לפברוזאוריים ולהטרודונטוזאוריים. בשנת 2017 מחקר של מבנה השלד העריך שהוא למעשה דמוי דינוזאורים, אך קרוב מאוד לראשוני הדינוזאורים האמיתיים.
המאובנים של היצור התגלו בתצורת איסצ'יגואלסטו, לא רחוק מאיסצ'יגואלסטו והפארק הלאומי טלמפאז'ה שבסן חואן, ארגנטינה, בו חי לצד ראשוני הדינוזאורים כמו ההררזאורוס או אאורפטור וכן מינים שונים של תראפסידים, ארכוזאורים כמו אטוזאורים ודמויי-תנינים טורפים כמו הזאורוסוכוס הענק וכן דמויי יונקים שונים.
ככל הנראה הזוחל הקדום נכחד בתחרות מול ארכוזאורים מפותחים יותר כמו הדינוזאורים או שלא עמד בשינויי אקלים קשים.
ארתור רוזנפלד
ארתור רוזנפלד (בצרפתית: Arthur Rozenfeld; נולד ב-8 בפברואר 1995) הוא כדורסלן צרפתי יהודי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצה עירוני נס ציונה.
ביוגרפיה
בין השנים 2012–2015 שיחק רוזנפלד בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית.
ב-22 ביולי 2015 חתם בקבוצת "SOMB" מהעיר בולון-סור-מר, אשר השתתפה בליגת המשנה הצרפתית.
הוא הצטרף לאלאן שאלון בשנת 2017. ביוני 2018 הוא עזב את המועדון, והצטרף ל-"JL בורק" מהעיר בורק-אן-ברס.
ב-1 ביולי 2019, חתם בקבוצת "וישי קלרמון" מליגת המשנה.
באוגוסט 2020 חתם במכבי אשדוד מהליגה הלאומית בישראל. ב-27 באוגוסט 2021 חתם באליצור "איתו" אשקלון.
ב-17 בינואר 2022 שב למכבי אשדוד.
King Animal
King Animal הוא אלבום האולפן השישי והאחרון של להקת הגראנג' סאונדגארדן שיצא לאור בנובמבר 2012 בחברות התקליטים "Seven Four", ריפבליק רקורדס בארצות הברית ו-Vertigo Records בשאר העולם. זהו השחרור הראשון של הלהקה שלא בחברת התקליטים A&M איתה הפיקו את מירב אלבומיהם הקודמים. בכל אופן כל הלייבלים הללו תחת חברת התקליטים "יוניברסל מיוזיק גרופ".
האלבום הופק על ידי אדם קספר, שהפיק את אלבום האולפן הקודם של הלהקה "Down on the Upside", 16 שנים קודם לכן, לפני שהתפרקה ב-1997.
האלבום מכר כ-83 אלף עותקים בארצות הברית בלבד בשבוע הראשון ליציאתו, ודורג במקום ה-5 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, מה שעשה אותו לאלבום בעל הדירוג השלישי הטוב ביותר של סאונדגארדן, אחרי "Superunknown" ו"Down on the Upside" שהיו במקומות הראשון והשני בהתאמה. בסך הכל מכר האלבום מעל ל-235 אלף עותקים בארצות הברית, נכון ל-2016. האלבום גם הגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעדי הבינלאומיים באוסטרליה וגרמניה, ולטופ 15 האלבומים במצעדים באירלנד ונורווגיה, ובטופ 30 של המצעדים בהולנד, שוודיה, והממלכה המאוחדת.
זהו אלבום האולפן האחרון לפני מותו של סולן הלהקה, כריס קורנל ב-2017, ובעקבות זאת התפרקותה הסופית והמוחלטת של הלהקה ב-2019.
רקע והקלטת האלבום
בינואר 2010 הכריז סולן הלהקה כריס קורנל כי הלהקה התאחדה לאחר 13 שנים. בתחילה הלהקה הייתה מעוניינת בשחזור ובהופעות חיות של אלבומיהם הישנים, אך במהרה הכריז קורנל כי "זה יהיה מרגש להקליט שיר חדש, לראות איך להקת סאונדגארדן נשמעת אחרי זמן מה". עבודת האולפן הראשונה שהלהקה ביצעה בתקופה זו הוא סיום השיר "Black Rain" על מנת להוציא אותו ביחד עם האוסף "Telephantasm" שיצא ממש מיד לאחר איחוד הלהקה, מה ש"הצית את חוש היצירתיות אצל הלהקה" לדברי הגיטריסט קים ת'איל. בסוף 2010 המתופף מאט קמרון הזמין שעות סטודיו להראות חומרים חדשים ורעיונות שעלו לו בראש ביחד עם חברי הלהקה. בפברואר 2011 הכריזו חברי הלהקה שהם חזרו לכתוב שירים חדשים. חודש אחד לאחר מכן החלו הקלטות הלהקה לאלבום באולפן "Studio x" בסיאטל, בעזרת המפיק אדם קספר. ההקלטות הופסקו בסוף החודש על מנת לאפשר לקורנל לבצע את סיבוב ההופעות היחידני שלו "Songbook" שהתבצע במקביל לסיבוב הופעות של הלהקה עצמה. הלהקה סיימה את החוזה שלה עם הלייבל "A&M" אחרי שהוציאה את אלבום האוסף "Telephantasm" ואלבום ההופעה "Live on I-5" עם הלייבל הנ"ל, והחליטה לפנות לדרך אחרת.
אף על פי שהמתופף קמרון הכריז כי האלבום יצא ב-2011, הקלטות האלבום נמשכו מעבר לזמן המצופה. באוקטובר 2011 הכריז קורנל כי הלהקה תחזור לעבוד באולפן על האלבום בדצמבר של אותה השנה וכי רוב האלבום גמור. במאי 2012 הכריזה הלהקה שהם ככל הנראה יוציאו את האלבום באוקטובר. ב-17 בספטמבר 2012 הכריזה הלהקה כי שם האלבום יהיה "King Animal" והוא יצא ב-13 בנובמבר 2012, ובנוסף הסבירה הלהקה כי שם האלבום ממחיש לדבריהם כיצד בתחילה הייתה הלהקה "דג גדול בבריכה קטנה, והתפתחה. הייתה לנו את ההרגשה כי זה היה ארבעתינו נגד העולם. תחושה זו ליוותה אותנו מתחילת הדרך. ובאופן מוזר, אחרי כל השנים שעברו, תחושה זו נשמרה. שם האלבום הוא ביטוי הרגשה זו."
ורנר ליבריך
ורנר ליבריך (בגרמנית: Werner Liebrich; 18 בינואר 1927 בקייזרסלאוטרן, רפובליקת ויימאר – 20 במרץ 1995 בקייזרסלאוטרן, גרמניה) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הבלם. שיחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן לכל אורך הקריירה שלו וזכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.
ביוגרפיה
ליבריך הגיע ממשפחה ממעמד הפועלים; אביו, ארנסט, היה טַיָּח וקומוניסט שנרדף בידי הנאצים. לאחר מעצרו של אביו בידי השלטון הנאצי הוא, אמו ואחיו חיו בעוני מחפיר.
ליבריך שיחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן לכל אורך הקריירה שלו וערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בשנת 1944 בגיל 17. הוא היה שותף בשתי אליפויות גרמניה בהן הקבוצה זכתה בעונות 1950/1951 וב-1952/1953.
הוא ערך שש עשר הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, וזכה עמה במונדיאל 1954. הוא היה השחקן שפצע את קפטן נבחרת הונגריה פרנץ פושקש במהלך המשחק הראשון של שתי הנבחרות בטורניר בשלב הבתים. פושקש נאלץ להחמיץ את שני המשחקים הבאים של הטורניר, והופיע רק בגמר מול גרמניה המערבית, שאז עדיין לא היה כשיר לחלוטין.
מלבד הזכייה באליפות גרמניה עם פ.צ. קייזרסלאוטרן, הגיע ליבריך לשיא במונדיאל 1954, ובייחוד במשחק נגד יוגוסלביה ברבע הגמר שם הציג יכולת הגנתית טובה. אחרי מונדיאל 1954, אחת ההופעות הטובות ביותר שלו הגיעה במשחק נגד אנגליה בוומבלי ב-1 בדצמבר 1954. תפקידו במשחק זה היה לעצור את החלוץ האנגלי רוני אלן וגם עזר לכסות את סטנלי מתיוס.
ליבריך פרש מקריירת משחק בשנת 1962, אחרי כמעט עשרים שנה במועדון עיר הולדתו.
ג'ו פרימן
ג'ו פרימן (באנגלית: Jo Freeman; נולדה ב-26 באוגוסט 1945) היא פמיניסטית, סופרת ועורכת דין אמריקאית. בין מקימות התנועה לשחרור הנשים בארצות הברית.
ביוגרפיה
פרימן נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה. מעט לאחר לידתה עברה משפחתה מג'ורג'יה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אימה הייתה מורה בבית ספר תיכון, ובתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה בחיל הנשים של צבא ארצות הברית. שני הוריה של פרימן היו פעילים בזירה הציבורית במחוז מריון, אלבמה.
לאחר סיום התואר הראשון המשיכה לתואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת שיקגו, וקיבלה דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטה זו בשנת 1973.
פרימן הרצתה במשך ארבע שנים באוניברסיטה הציבורית של העיר ניו יורק, וערכה מחקר בוושינגטון די.סי. מטעם הארגון האמריקאי למדעי המדינה (ASPA). בתקופה זו גילתה עניין רב בתחום המדיניות הציבורית, מה שהוביל אותה ללמוד משפטים באוניברסיטת ניו יורק. היא הוסמכה ללשכת עורכי הדין בניו יורק בשנת 1983.
מחאות סטודנטים
במהלך לימודיה בברקלי, הייתה פרימן פעילה בתנועת הצעירים של המפלגה הדמוקרטית שפעלה בקמפוס ובמסגרות חברתיות ופוליטיות נוספות.
הייתה פעילה בתנועת הסטודנטים SLATE, שפעלה לתת מענה לנושאים חברתיים שהעסיקו את הסטודנטים בקמפוס במהלך שנות החמישים והשישים, ושממנה צמחה בהמשך התנועה לחופש הביטוי בברקלי. במסגרת פעילותה בארגון, הייתה בין 167 הסטודנטים שנעצרו במהלך הפגנות במלון "שרתון פאלאס" בסן פרנסיסקו, בהן מאות מפגינים מחו נגד מדיניות אפליה גזעית במדיניות ההעסקה של המלון, אירועים שזכו לתשומת לב תקשורתית רבה באותה עת והדהדו בשיח הציבורי בקמפוס ומחוצה לו.
אקטיביזם פמיניסטי
בשנת 1967 הקימה פרימן יחד עם נשים נוספות, בהן שולמית פיירסטון, את קבוצת הנשים וסט סייד ("Westside Group of Chicago"). בין הגורמים שהביאו להקמת הקבוצה היה הסירוב לאפשר לנשים לנאום בכינוס הלאומי לפוליטיקה חדשה שהתקיים באותה שנה, שבו השתתפו מובילים בתנועה לזכויות האזרח. פרימן ופיירסטון ביקשו לעלות ולנאום באספה על נושאים הנוגעים לנשים אולם מנהלי האספה סירבו לבקשתן וטענו כי ישנם נושאים חשובים יותר על סדר היום.
לקבוצה הצטרפו נשים משיקגו, שהיו פעילות ברובן בתנועות למען זכויות האזרח והזדהו ברובן עם ערכי השמאל החדש. מתוך פעילות קבוצת וסט סייד צמחה גם התנועה לשחרור הנשים, שפרימן הייתה בין מקימותיה המובילות.
בשנת 1968, ייסדה פרימן את ידיעון התנועה, "קול התנועה לשחרור הנשים" (Voice of the Women’s Liberation Movement). מרבית המאמרים בכתב העת התמקדו בתהליכי הקמתן של קבוצות מחאה נשית ברחבי ארצות הברית, וכן במקומן של הנשים במחאות חברתיות אחרות. הגיליון הראשון של כתב העת כלל שלושה עמודים, הודפסו מאתיים עותקים ממנו אולם רק שלושים מהם הופצו לנשים בשיקגו.
פרימן הייתה בין הכותבות המובילות בכתב העת, בכתיבתה טענה כי חירותן של הנשים לא תנבע משוויון לגברים, שכן לשוויון אין משמעות בחברה שאין בה צדק. היא טענה כי על הנשים להתאגד ולפעול יחד בנושאים בעלי השפעה על חייהן. לדעתה, מטרתן הייתה ליצור תנועה למען נשים, ולא רק כזו המורכבת מנשים.
תחת שם העט ג'ורין (Joreen), פרסמה פרימן מספר מאמרים בתחום הפמיניזם.
אחד ממאמרים אלה הוא "מניפסט הכלבה" (BITCH manifesto) שפורסם בשנת 1970. במניפסט יוצרת פרימן ניכוס מחדש (ריקליימינג) לכינוי "כלבה" וכך הופכת אותו מביטוי פוגעני המופנה כלפי נשים לכינוי מעצים שבו הנשים משתמשות בגאווה. הביטוי הופך לכינוי לאישה חזקה ועצמאית, שאינה נכנעת לתכתיבי החברה ולציפיותיה מן האישה ושאינה כפופה למרותו של הגבר. בניכוס מחדש של השפה, מתאפשר נטרול של הכינוי הפוגעני, באופן שהופך את האישה לפעילה ואחראית לגורלה. בפעולה זו ניתן לראות גם התנגדות לסדרים קיימים בחברה המדכאים נשים.
מאמר נוסף שפורסם בשם ג'ורין הוא "העריצות של חוסר המבנה". במאמר זה טוענת פרימן כי בתנועות פוליטיות המתבססות על חוסר בהנהגה ברורה עלולה להיווצר היררכיה סמויה ואף אוטוטריטריזם. לדבריה אותן קבוצות מתקשות לעיתים לתרגום את הרעיונות שלהן לפעולה קונקרטית בשל הדרך שבה הן מאורגנות. היא מצביעה על כך שקבוצות קטנות והדוקות בעלות זהות משותפת יכולות להיתקל בקשיים להוביל תוכניות סדורות לפעולה ולשינוי חברתי עקב חוסר במבנה מוגדר. פרימן מדגימה רעיון זה על התנועה לשחרור הנשים, אולם מציינת כי ניתן לראות תהליכים אלה גם בקבוצות פוליטיות נוספות. היא מתארת כי קיימים מספר צעדים שניתן לנקוט בהם כדי להפעיל ארגונים באופן דמוקרטי ואפקטיבי כאחד, כגון האצלת סמוכויות, חלוקת הסמכות למספר רב של חברים לצורך מניעת מונופול כוח, רוטציה של משימות, גישה שוויונית למקורות המידע, הפצת מידע בקרב החברים כדי לחשוף את מנגנון הפעילות של הארגון ועוד.
פרסים וזכיות
בין הפרסים והזכיות של פרימן :
ג'יילן בראון
ג'יילן בראון (באנגלית: Jaylen Brown; נולד ב-24 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. גובהו 1.98 מטרים והוא משחק בעמדות הסמול פורוורד והקלע.
תיכונים ומכללות
בראון נולד וגדל בעיר מרייטה שבג'ורג'יה, ולמד ב"תיכון ג'וזף וילר" המקומי. בעונת ה שלו הוביל את קבוצת הכדורסל של תיכון וילר לאליפות ליגת התיכונים הבכירה של ג'ורג'יה. במשחק הגמר קלע בראון 22 נקודות, מתוכן 10 ברבע האחרון, ודייק בשתי זריקות עונשין פחות משנייה לסיום המשחק, שהעניקו לקבוצתו את הניצחון בתוצאה 59–58. בסיום העונה זומן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן היוקרתי, בו קלע 9 נקודות והוריד 6 ריבאונדים.
לאחר מכן עבר בראון לחוף המערבי של ארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל שלה במשך שנה אחת. בעונתו היחידה בקליפורניה רשם ממוצעים של 14.6 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה הודיע על כוונתו לוותר על המשך לימודיו באוניברסיטה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2016.
קריירה ב-NBA
בראון נבחר בבחירה השלישית של דראפט ה-NBA לשנת 2016, על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס. בעונתו הראשונה ב-NBA רשם ממוצעים של 6.6 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
באוקטובר 2019 חתם על הארכת חוזה בבוסטון ל-4 עונות נוספות, החל מעונת, עבור כ-115 מיליון דולר. בעונת קבע שיאי קריירה של 20.3 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים בממוצע למשחק, והעפיל עם הסלטיקס לגמר המזרח בפלייאוף, בפעם השלישית בקריירה. לאורך הפלייאוף המשיך להצטיין, עם ממוצעים של 21.8 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הפסידה בסדרת גמר המזרח מול מיאמי היט (2–4).
נבחרת ארצות הברית
בשנת 2019 השתתף בראון בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 כחבר נבחרת ארצות הברית, אשר סיימה במקום השביעי בלבד. לאורך הטורניר קלע בראון 7.9 נקודות בממוצע למשחק.
ארנסט שיבר
ארנסט שיבר (בגרמנית: Ernst Schiever; 23 במרץ 1844, הנובר – הנובר, 1915) היה כנר גרמני, חבר ברביעיית יואכים.
ביוגרפיה
ארנסט שיבר נולד בהנובר שבגרמניה ולמד שם אצל יוזף יואכים בין השנים 1860–1864. בין השנים 1868–1869, שימש כמנהל רביעיית מולר. בשנת 1869 עבר לברלין, שם היה בתפקיד כינור שני ברביעיית יואכים והחל ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. במקביל, הוא הקים רביעיית מיתרים משלו בהשתתפות הרמן פרנקה, לאונרד וולף ורוברט האוסמן. בשנת 1877 הוא תפס לזמן קצר את מקומו של המנצח בתזמורת גטבורג.
משנת 1878 הוא חי ועבד בליברפול. הוא שיתף פעולה הרבה עם המנצח הנס ריכטר, הופיע כמלווה שלו הן בקונצרטים של תזמורת האלה והן במה שמכונה "ריכטר קונצרטים" בפסטיבל המוזיקה בלונדון ולעיתים החליף את ריכטר בעמדת המנצח. הוא עמד בראש רביעיית מיתרים שכללה את אלפרד רוס, קרל קורבואה, וולטר האטון. בשנת 1911 פרש מהרביעייה וחזר לגרמניה.
הכינור של ארנסט שיבר
לארנסט שיבר היה כינור ליפינסקי משנת 1742 באורך 35.3 ס"מ של ג'וזפה גוארנרי.
סילאזאוריים
סילאזאוריים (שם מדעי: Silesauridae) היא משפחה של זוחלים קדומים ארכוזאורים שהשתייכו לקבוצה דמויי דינוזאורים והיו מאבותיהם של הדינוזאורים האמיתיים. הם חיו רק בתור הטריאס מלפני 245 מיליון שנה עד ללפני 203 מיליון שנה. עם זאת המדענים חלוקים על סיווגם של סוגים שונים למשפחה. כמה חוקרים רואים בה קבוצה פרפילטיות שאולי הדינוזאורים השתלשלו ממנה.
יצורים אלה היו בעלי גפיים ארוכות, לסתות רחבות ועמוד שדרה יציב והם יכלו להזדקף ולנוע היטב על היבשה, אותה הם חלקו עם ראשוני הדינוזאורים כמו ההררזאוריים ועם תנינאים קדמונים טורפים. הם מילאו גומחות שונות בעוד חלקם כמו Lewisuchus היו טורפים, אחרים כמו הפיסנוזאורוס וה-Kwanasaurus ניזונו בעיקר מצמחייה. אחרים היו אוכלי חרקים.
משפחה זו נכחדה עם סוף הטריאס, אולי כתוצאה מתחרות יתר עם זוחלים אחרים או עקב שינויי אקלים קשים.
טקס פרסי אופיר לשנת 2000
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-11 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-14 בנובמבר 2000 בסינרמה שבתל אביב. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
הטקס שודר בשידור חי בערוץ 2.
את הטקס הנחה עידן אלתרמן, שגם התמודד על פרס שחקן המשנה. בין מגישי הפרסים בטקס: דני שטג, תומר שרון, דליק ווליניץ, משה איבגי, אקי אבני, אריה מוסקונה, מיקי קם, דליה שימקו.
מועמדים
מקור:
סאם קוטסה
סאם כהמבה קוטסה (נולד ב-1 בפברואר 1949) הוא פוליטיקאי ועורך דין מאוגנדה. הוא שר החוץ בקבינט של אוגנדה מאז 13 בינואר 2005. נוסף על כך, הוא חבר הפרלמנט הנבחר במחוז מאווגולה במחוז סמבולה. הוא היה נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות במהלך מושבה ה-69 שלה בשנים 2014–2015.
ראשית חייו
קוטסה נולד ב-1 בפברואר 1949. הוא למד בתיכון מבאררה, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מקרה תואר ראשון במשפטים, עוד כשהאוניברסיטה היה חלק מאוניברסיטת מזרח אפריקה. כמו כן, הוא בעל תואר ראשון בפרקטיקה משפטית, שהושג מהמרכז לפיתוח משפט בקמפלה.
קריירה
בין השנים 1973–2001 עסק סאם קוטסה בפרקליטות פרטית. הוא כיהן כחבר הפרלמנט במחוז הבחירות מבאררה צפון בין השנים 1980 ל-1985 וכיועץ המשפטי לממשלה בין השנים 1985 ל-1986. בין השנים 1994–1995 שימש כציר לאספה המכוננת שניסחה את חוקת אוגנדה ב -1995. הוא נבחר לפרלמנט במחוז מאווגולה בשנת 2001 ונבחר מחדש בשנת 2006. הוא היה שר המדינה להשקעות בין השנים 2001–2005. הנשיא יוברי מוסבני מינה את סאם קוטסה לשר החוץ בשנת 2005, לאחר מותו של ג'יימס וואפהאבולו.
הוא חבר במפלגה של תנועת ההתנגדות הלאומית.
מחלוקות
בשנת 2011 הואשם קוטסה בחקירה פרלמנטרית בקבלת שוחד כבעיטות של חברת הנפט האירית Tullow Oil .למרות הקריאות של חברי פרלמנט להתפטר יחד עם הנאשמים האחרים, עורך דין, סברינו טווינוביוזיה, הצליח לתבוע בהצלחה את היועץ המשפטי לממשלה ולעצור את ההליכים ולחסום את הקריאות להתפטרות. בעקבות חשד נוסף סביב האירוע כתוצאה מתיק בית המשפט של טולו נפט עם המורשת נפט בגין מסה על נכסי אוגנדה, כונסה ועדה פרלמנטרית אד-הוק לבדיקת המשך טענות השחיתות.
העצרת הכללית של האו"ם
מאחר שאפריקה אמורה הייתה לכהן כנשיאות המושב שישים ותשע של העצרת הכללית של האו"ם (אונ"א), המועצה המנהלת של האיחוד האפריקאי בחרה בו פה אחד להיות המועמד שלהם לאחר פרישתו של שר החוץ הקמרוני פייר מוקוקו מבונג'ו. מועמדותו אושרה פה אחד במהלך ישיבת השרים ה17 של התנועה הלא-מתואמת, שהתקיימה באלג'יר, אלג'יריה במאי 2013. הוא נבחר רשמית על ידי ה- UNGA ב־11 ביוני 2014.
מכיוון שקוטסה הגן על החוק המפלה נגד הומוסקסואליות באוגנדה, 2014, ארגוני זכויות האדם הרגישו כי עמדתו הנשיאותית של האו"ם אינה תומכת בערכים המגולמים בהצהרה האוניברסלית על זכויות האדם של האו"ם. בעתירה התבקש שר החוץ של ארצות הברית ג'ון קרי לבטל את אשרת קוטסה ובכך למנוע ממנו לקחת על עצמו את תפקיד נשיא ה- UNGA.
יחסי טג'יקיסטן–שווייץ
יחסי טג'יקיסטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
שווייץ הכירה בעצמאותה של טג'יקיסטן מיד לאחר התפרקות ברית המועצות והפיכתה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית לעצמאית. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים כשנה לאחר מכן, ב-9 בדצמבר 1992. השגרירות השווייצרית במוסקבה הייתה הראשונה לקחת אחריות על היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות. בין 1994 ל-2008 היה השגריר השווייצרי בטשקנט, בירת אוזבקיסטן, אחראי על היחסים עם טג'יקיסטן, ומאז 2008 זהו השגריר בנורסולטן, בירת קזחסטן.
ב-1998 פתחה שווייץ משרד שיתוף פעולה בדושנבה, בירת טג'יקיסטן, והעלתה אותו לדרג "סוכנות קונסולרית" בשנת 2001. ב-2007 שדרגה טג'יקיסטן את מעמד המשרד שלה בז'נבה לנציגות דיפלומטית, והאמינה שגריר על שווייץ בשנת 2011.
שיתוף הפעולה הבינלאומי שבין שווייץ לטג'יקיסטן מתחיל ב-1993 כאשר הגישה שווייץ סיוע הומניטרי לאזרחים במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לטג'יקיסטן הם יחסים צנועים. משקיעים שווייצרים השקיעו בעיקר בתעשיית הכותנה של טג'יקיסטן, וגם במגזרים אחרים. שווייץ מייבאת בעיקר זהב מטג'יקיסטן וזהו רוב השווי של הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות.
שווייצרים בטג'יקיסטן
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בטג'יקיסטן אחד עשר אזרחים שווייצרים.
ג'ון הורסט
ג'ונתן רנדל "ג'ון" הורסט (באנגלית: Jonathan Randall "Jon" Horst; נולד ב-16 באפריל 1983) הוא מנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, המשמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
קריירת משחק
הורסט נולד בעיר סנדסקי שבמישיגן, ובין השנים 2002–2006 למד באוניברסיטת רוצ'סטר הסמוכה. בשנים 2004 ו-2005 זכה עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה באליפות ליגת ה-USCAA (United States Collegiate Athletic Association), המיועדת לקבוצות מאוניברסיטאות ומכללות קטנות.
קריירת ניהול
לקראת עונת ובמהלכה ביצע מספר פעולות משמעותיות, בהן מינויו של מייק בודנהולצר כמאמן ראשי, בחירתו בדונטה דיווינצ'נזו בדראפט 2018 (בחירה 17), החתמתם של ארסאן אילייסובה וברוק לופז, וצירופם של ג'ורג' היל וניקולה מירוטיץ' בטריידים שונים. באותה עונה השיגו הבאקס את מאזן הניצחונות הטוב ביותר בליגה (60–22), והעפילו לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 18 שנים. בסיום העונה זכה כוכב הקבוצה יאניס אדטוקומבו בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, בעוד בודנהולצר זכה בפרס מאמן העונה והורסט עצמו זכה בפרס מנהל העונה.
בקיץ 2019 ערך שינויים נוספים בסגל הקבוצה, כאשר ביצע עסקת "החתמה והעברה" (Sign-and-trade) של מלקולם ברוגדון לאינדיאנה פייסרס (בתמורה ל-3 בחירות דראפט עתידיות), ונמנע מהארכת חוזהו של מירוטיץ' (אשר עבר לשחק בברצלונה). במקומם החתים הורסט את וסלי מת'יוז, קייל קורבר ורובין לופז, וכן האריך את חוזיהם בקבוצה של כריס מידלטון (178 מיליון דולר ל-5 עונות), ברוק לופז (52 מיליון ל-4 עונות), וג'ורג' היל (29 מיליון ל-3 עונות). שנה לאחר מכן ביצע טרייד מרובע עם ניו אורלינס פליקנס, דנוור נאגטס ואוקלהומה סיטי ת'אנדר, במסגרתו שלח את ג'ורג' היל, אריק בלדסו, אר. ג'יי. המפטון ו-4 בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לג'רו הולידיי וסם מריל. בסיום אותה עונה,, הובילו אדטוקומבו, מידלטון והולידיי את מילווקי לזכייתה השנייה אי פעם באליפות ה-NBA.
מלחמת האזרחים בקולומביה
מלחמת האזרחים בקולומביה (בספרדית: Conflicto armado interno en Colombia) הוא סכסוך מתמשך בין ממשלת קולומביה לבין מיליציות צבאיות למחצה, ארגוני פשע וארגוני טרור וגרילה שמאליים כגון FARC, M-19 ו-ELN הנלחמים על הגדלת שטחי השפעתם במדינה.
ארצות הברית הייתה מעורבת רבות בסכסוך עוד מתחילתו, כחלק מהמאבק האמריקאי בקומוניזם.
רקע
שורשי הסכסוך נעוצים בעימות שמכונה "לה ויולנסיה" - "האלימות" בספרדית, מונח שמתייחס לאלימות שביצעה ממשלת קולומביה כלפי אזרחים קולומביאנים ובמיוחד אזרחים עניים– מלחמת אזרחים שהחלה ב-1948 בעקבות התנקשות במועמד לנשיאות חורחה אליאסר גייטאן, שעמד בראש המפלגה הליברלית. דיכוי של קומוניסטים באזורי הכפר של קולומביה בשנות ה-60 בתמיכת ארצות הברית הוביל גורמים קומוניסטיים וליברליים לחבור יחד ולהקים את מחתרת.
מהלך המלחמה
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 פעל FARC כמחתרת בעלת עמדות סוציאליסטיות מהפכניות, אלא שהחל מאמצע שנות ה-80 החל הארגון לעסוק בסחר בסמים ובחטיפת אנשים (אף שרשמית, הארגון מסרב להודות בכך שהוא עוסק בסחר לא חוקי בסמים). בשנות ה-90 של המאה ה-20 הביא הארגון להעמקת התפתחות הנרקו-טרור, טרור שממומן באמצעות סחר לא חוקי בסמים.
בשיא שלטו המורדים על כארבעים אחוז משטח קולומביה. FARC ביצע פעולות טרור קיצוניות ודחה הצעות להסכמי שלום מחוץ למדינה. אולם בעקבות הפצצות של חיל האוויר הקולומביאני המורדים נחלשו בהדרגה, ובעת פתיחת תהליך השלום הם שלטו על שלושים אחוז משטח המדינה.
ב-12 בספטמבר 2003 חטף ELN קבוצת תיירים שביקרו בעיר האבודה, ביניהם 4 ישראלים. החוטפים דרשו מן הממשלה לטפל בזכויות האדם של תושבי האזור. לאחר 101 ימים שוחררו בני הערובה האחרונים תמורת סיוע הומניטרי לאזור סיירה נבאדה.
אחת ממפקדות השדה של FARC, אלדאנייס מוסקרה (Eldaneyis Mosquera), שנודעה בכינוי "קארינה", נכנעה לכוחות הצבא הקולומביאניים ב-19 במאי 2008.
בשנת 2010 החריף המאבק כאשר קולומביה תקפה מעוזי מורדים באקוודור, מה שגרם לנשיא אקוודור לגנות את קולומביה ולוונצואלה לשלוח כוחות אל הגבול הקולומביאני. בתגובה טענה קולומביה ששתי המדינות משתפות פעולה עם המורדים, ואף נמצאו ראיות לכך שהמורדים סייעו לנשיא ונצואלה הוגו צ'אווס בבחירתו לנשיאות, אם כי יש המפקפקים באמינות המסמכים.
ב-2011 דיווחו כוחות הביטחון כי כ-30% מהרשויות המקומיות בקולומביה סבלו מהתקפות של FARC וכנופיות פשע, פחות מבשנה הקודמת, בעוד שמספר ההתקפות גדל.
ב-4 בנובמבר 2011 הרגו כוחות הביטחון של קולומביה את מנהיג FARC אלפונסו קאנו באזור הררי במחוז קאוקה, במהלך המבצע הצבאי "אודיסאו". במקומו מפקד על הארגון טימולאון חימנס המכונה גם טימוצ'נקו.
מעורבות ארצות הברית בסכסוך
כבר בתחילת שנות ה-60 התערבה ממשלת ארצות הברית בסכסוך ותמכה בממשל הקולומביאני במאבקו במיליציות "קומוניסטיות" שונות, שבהמשך התפתחו לכדי הארגונים FARC, M-19 ואחרים. כחלק מתמיכה זו, פעלה ארצות הברית לארגן ולחמש מיליצות "פרו-ממשלתיות" שילחמו באותם ארגונים.
נכון לאוגוסט 2004, הסכום שהוציאה ארצות הברית על מעורבותה בקולומביה מוערך בכ-3 מיליארד דולר, כאשר למעלה מ-75% ממנו שימש כסיוע צבאי. קודם למלחמת עיראק, קולומביה הייתה המדינה השלישית במונחי סיוע אמריקאי, אחרי מצרים וישראל. עם זאת, נכון להיום, קולומביה אינה בין עשרת המדינות המקבלות את הסיוע הגדול ביותר בארצות הברית.
במרץ 2015, התגלה כי סוכני DEA קיבלו מתנות יקרות, נשק וכסף מקרטלי הסמים בקולומביה, והשתתפו במסיבות שמומנו על ידי אותם קרטלים. בעקבות זאת, ראש מינהל אכיפת הסמים האמריקני, מישל לאונהרט, הודיעה על התפטרותה.
תהליך השלום
בנובמבר 2012 החל בהוואנה בירת קובה משא ומתן בין FARC וממשלת קולומביה להשגת הסכם שלום. ב-23 בספטמבר 2015 נפגשו חימנס ונשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס לראשונה בהוואנה, וחתמו על הסכם לריכוך העונשים (קביעת עונשים מרביים) שיוטלו על האחראים לפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות מקרב חברי המחתרת ומקרב הממשלה, הצבא וארגונים אחרים. לפי דו"ח של בית הדין הפלילי הבינלאומי משנת 2012 יש בסיס סביר להעריך כי ELN, FARC, הצבא הקולומביאני וארגונים פארא-צבאיים ימניים ביצעו פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
ב-23 ביוני 2016 חתמו סנטוס וטימוצ'נקו בהוואנה על הסכם הפסקת אש. על פי ההסכם יתפרקו 7,000 לוחמי FARC מנשקם ויעבירו אותו לידי האו"ם. לאחר מכן, ערכה קולומביה משאל עם באשר לשאלה האם יש לחתום על הסכם שלום מלא עם ה-FARC, אשר תוצאותיו היו רוב (50.2%) למתנגדים להסכם. למרות תוצאות משאל העם, ב-24 בנובמבר נחתם בבירה בוגוטה הסכם שלום סופי אשר זכה לאישור "פה אחד" של הקונגרס. ההסכם ההיסטורי הביא לסיום של למעלה מ-50 שנות לחימה בין קולומביה לבין הארגון. עם זאת, חברי ה-FARC שהתנגדו להסכם הקימו ארגון חדש והמשיכו לבצע התקפות כנגד הכוחות הקולומביאנים. "מתנגדים" אלו פעלו בעיקר משטח ונצואלה, ונשיא ונצואלה, ניקולאס מדורו, אף ציין ב-2019 כי מנהיגיהם רצויים במדינתו.
הנשיא סנטוס זכה בפרס נובל לשלום לשנת 2016 על חלקו בסיום מלחמת האזרחים.
ב-8 בפברואר 2017 נפתחו בקיטו בירת אקוודור שיחות שלום גם עם הארגון הקטן והקיצוני יותר, "צבא השחרור הלאומי" (ELN). זהו הניסיון החמישי להגיע לשלום עם ELN מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר שכל הניסיונות הקודמים נכשלו. בינתיים ממשיך ELN לבצע חטיפות.
קורבנות
לפי הערכת המרכז הלאומי לזיכרון היסטורי של ממשלת קולומביה, כ-220,000 בני אדם נהרגו במלחמת האזרחים בין 1958 ל-2012, מרביתם אזרחים (177,307 אזרחים ו-40,787 לוחמים). כמו כן, יותר מחמישה מיליון אזרחים נאלצו לעזוב את בתיהם בין 1985 ל-2012, מה שיצר את אוכלוסיית העקורים השנייה בגודלה בעולם. לפי הערכות האו"ם, הארגונים FARC ו-ELN אחראים לכ-12% מכלל האזרחים שנהרגו במסגרת הסכסוך, והמליציות שהתנגדו להם אחראיות לכ-80% מכלל ההרוגים האזרחיים. שמונת האחוזים הנותרים נגרמו על ידי כוחות הביטחון של קולומביה.
מחסה סרג'נטו קאבראל
מחסה סרג'נטו קאבראל (באנגלית: Sargento Cabral Refuge) הוא מחסה אנטארקטי ארגנטינאי, הממוקם בלשון היבשה נקודת פיט, בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, בצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה
פרס גלובוס הזהב עבור הסרט הטוב ביותר - הנפשה הוענק בפעם הראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-64 בשנת 2007. זו הייתה הפעם הראשונה שפרסי גלובוס הזהב יצרו קטגוריה נפרדת עבור סרטי אנימציה מאז הקמתם. המועמדים מוכרזים בינואר וטקס הפרסים מתקיים מאוחר יותר באותו החודש. בתחילה, רק שלושה סרטים היו מועמדים לסרט האנימציה הטוב ביותר, בניגוד לחמישה מועמדים במרבית הפרסים האחרים. הסרט של אולפני פיקסאר, "מכוניות" היה הזוכה הראשון בפרס. פרס סרט האנימציה הטוב ביותר לאחר מכן ניתן לאולפני פיקסאר שבע פעמים: "רטטוי" קיבל את הפרס ב-2008, "וול-E" קיבל את הפרס ב-2009, "למעלה" קיבל את הפרס ב-2010, צעצוע של סיפור 3 זכה ב-2011, אמיצה זכה ב-2013, והקול בראש זכה ב-2016. ב-2012, מכוניות 2 הפסיד להרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן, ב2014, "בית ספר למפלצות" היה הראשון שלא זכה במועמדות וגם בשנת 2016, "הדינוזאור הטוב" הפסיד ל"הקול בראש". בשנת 2017, "מוצאים את דורי" גם לא זכה במועמדות. בשנת 2018 "קוקו" קיבל את הפרס. ובשנת 2019 "משפחת סופר על 2" הפסיד ל"ספיידרמן: ממד העכביש". איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד נותן חסות לטקס פרסי גלובוס הזהב משנת 1944.
הקרב השני על הסום
הקרב השני על הסום ב-1918 היה קרב במהלך מלחמת העולם הראשונה על החזית המערבית מסוף אוגוסט עד תחילת ספטמבר, באזור אגן ההיקוות של נהר הסום שבצרפת.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה
סרטים באנגלית יכולים להיות מועמדים לקטגוריה אחת בלבד. לכן, סרטים המועמדים לקטגוריה זו אינם זכאים להיות מועמדים בסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, או לסרט הטוב ביותר - דרמה אם הדיאלוג העיקרי שלהם הוא באנגלית. למרות זאת, סרטים המועמדים עבור הסרט הזר הטוב ביותר זכאים להתמודד בקטגוריה זו.
הקרב השני על הסום
זה היה חלק מסדרה של מתקפות נגד מוצלחות למתקפת האביב, לאחר הפסקה של היערכות מחדש ואספקה.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה
זוכים ומועמדים
הערות:
הקרב השני על הסום
התכונה המשמעותית ביותר של קרבות 1918 על הסום שבעוד הקרב הראשון של הסום ב-1918, הפסיק את מה שהחל כמתקפה גרמנית מוחצת, השני היה חלק מרכזי בהתקדמותן של מדינות ההסכמה לשביתת-הנשק ב-11 בנובמבר.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה
זוכים ומועמדים
ב-17 בנובמבר 2009, איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד הודיע שבטקס ה-67 של גלובוס הזהב, יהיו חמישה מועמדים עבור סרט האנימציה הטוב ביותר, שכן חברי האיגוד הצביעו בעד תיקון הכללים של הקטגוריה: סרטים זכאים חייבים להיות באורך סרט (70 דקות או יותר) עם לא יותר מ-25% פעולות חיות. אם פחות משמונה סרטי אנימציה יהיו זכאים למועמדות, הפרס לא יינתן, ובמקרה זה הסרטים יהיו זכאים למועמדות בפרס הסרט הטוב ביותר. אם פחות מ-12 סרטי אנימציה יהיו זכאים למועמדות, הקטגוריה תהיה מוגבלת לשלוש מועמדויות לשנה.
הקרב השני על הסום
הקרב
ב-15 באוגוסט 1918, מפקד הכוחות הבריטיים, פילדמרשל דאגלס הייג סירב לדרישות המפקד העליון של בעלות הברית, מרשל פרדיננד פוש להמשיך את קרב אמיין במהלך מלחמת העולם הראשונה, שכן ההתקפה הזאת נעצרה כאשר החיילים גמרו את מלאי הארטילריה שלהם, והעתודות הגרמניות הועברו לאזור. במקום זאת, הייג החל לתכנן מתקפה על אלבר, אשר נפתחה ב-21 באוגוסט. ההתקפה העיקרית בוצעה על ידי הארמייה השלישית, בסיוע הקורפוס האמריקני ה-2.
מחסה סרג'נטו קאבראל
המחסה הוקם על ידי צבא ארגנטינה.
המחסה הוא אחת מ-18 המחסות המשמשים את בסיס המחקר אספרנסה, המופעל על ידי צבא ארגנטינה (שאחראי על התחזוקה והתפעול של המחסות).
ייסוד המחסה
המחסה נחנך ב-18 בספטמבר 1964, כחלק מהתוכנית האנטארקטית הארגנטינית שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1964–1965.
מקור השם
המחסה נקרא על שמו של חואן באטיסטה קאבראל (Juan Bautista Cabral), שנפל במהלך קרב סן לורנזו במלחמת העצמאות של ארגנטינה, בעת שסייע לקולונל דון חוסה דה סן מרטין, בעת שסוסו של דה סן מרטין נפל לאש האויב.
הקרב השני על הסום
הקרב
הקרב השני החל ב-21 באוגוסט עם פתיחתו של קרב בפום השני מצפון לנהר עצמו. מתקפה זאת הדפה את הארמייה הגרמנית השנייה חזרה, לאורך חזית של מעל ל-55 קילומטר, מדרום לדואי עד לה פר, מדרום לסן-קנטן. אלבר נתפסה ב-22 באוגוסט. ב-26 באוגוסט, הארמייה הבריטית הראשונה הרחיבה את ההתקפה ביותר מ-12 קילומטרים, במה שמכונה לפעמים הקרב השני של אראס. בפום נכבשה ב-29 באוגוסט. הקורפוס האוסטרלי חצה את נהר הסום בליל 31 באוגוסט, פרץ את קווי הגרמנים בקרב מון סן קנטן, ובקרב פרון. מפקד הארמייה הבריטית הרביעית, גנרל הנרי רולינסון, תיאר את ההתקדמות האוסטרלית של 31 באוגוסט – 4 בספטמבר, כהישג הצבאי הגדול ביותר של המלחמה.
בבוקר 2 בספטמבר, לאחר קרב כבד, הכוחות הקנדיים השתלטו על קו דרוקור-קיינט (אשר ייצג את הקצה המערבי של קו הינדנבורג). בקרב לחמו הדיוויזיות הקנדיות ה-1, וה-4, והדיוויזיה הבריטית ה-52. הגרמנים ספגו אבדות כבדות, והקנדים גם תפסו יותר מ-6,000 שבויים, בזמן שלהם היו 5,600 נפגעים. עד הצהריים באותו יום, המפקד הגרמני, אריך לודנדורף, החליט לסגת אל מאחורי קאנאל דו נור.
ב-2 בספטמבר, הגרמנים נאלצו לחזור אל קו הינדנבורג, הקו ממנו הושקה ההתקפה שלהם באביב.
בסוף ספטמבר/תחילת אוקטובר, אחד הקרבות האפיים של המלחמה כולה, היה הבקעת קו הינדנבורג (קרב תעלת סן קנטן) על ידי כוחות בריטים, אוסטרלים וחיילים אמריקאים (תחת פיקודו של הגנרל האוסטרלי ג'ון מונש). זמן קצר לאחר מכן, הקנדים פרצו את קו הינדנבורג בקרב קמברה השני.
סיכום
חלק מרכזי של קו האספקה הגרמני התקדם במקביל לחזית. הקרב השני על הסום ב-1918 סביב הסום היה חלק מאסטרטגיה שנועדה לדחוף חלקים מהקו הגרמני אל מאחורי קו האספקה הראשי הזה, לנתק אותו ולשבש את האספקה היעילה של הכוחות הגרמניים לחזית. המערכה התחילה בקרב של בפום, ולאחר זמן קצר, המשיכה בקרב סן-מייל, מחוץ לאזור סום, מתוך תקווה שההגנה הגרמנית לא תהיה מאוד חזקה, מאחר שבשל ההתקדמות הגרמנית באביב, היו הכוחות הגרמניים מקדימים את קווי הביצורים החזקים שלהם בקו הינדנבורג.
מדיניות זו פעלה, אך נדרשו מאמצים נחושים מאוד בתעלת סן קנטן, בין הביצורים המוכנים מראש, כדי להשיג הצלחה.
געגועים לנחל
געגועים לנחל הוא אלבום אוסף, האלבום ה-16 במספר של ירדנה ארזי ואלבום האוסף החמישי בסך הכל. הוא מוקדש לשירי ארץ ישראל שביצעה ארזי לאורך כל הקריירה.
האלבום
האלבום כולל 21 שירים ומתוכם שוחררו שניים כסינגלים לרדיו בשנת 2013: "שלום עירי נוחמה" בביצוע שוקולד מנטה מסטיק- שיר רוסי במקור שתרגם לעברית המשורר אברהם שלונסקי. השיר הוקלט כבר בשנת 1989 אך נגנז. השיר השני הוא "הורה של בת גולה" שנכתב בשנות ה-40 על ידי הצנחנית חנה סנש שנרצחה בהונגריה והולחן על ידי נורית הירש.
באלבום מופיעים גרסאות מחודשות לשירי ארץ ישראל- חלקם הוקלטו בהופעה חיה לאורך תקופות מסוימות ולראשונה רואים אור על גבי דיסק "הבה נגילה"- הוקלט בהופעה חיה בארצות הברית בתחילת שנות ה-90 ובוצע גם בהופעה שלה ברוסיה בשנת 1994
"לשיר זה כמו להיות ירדן"- הוקלט בהופעה חיה במסגרת פסטיבל עין גב 1993
"אגדת המפוחית"- הוקלט בעבור ערב מחווה לשירי אפי נצר
"שיר שמח"- בוצע בהופעותיה של ארזי בתחילת שנות ה-80 בהיעדר מספיק רפרטואר באותה תקופה
"מחרוזת שירי רועים"- הוקלט בראשית שנות ה-80 בהופעה חיה).
מופיעים גם שירים שהקליטה עבור פרויקטים מסוימים ולא יצאו באף אלבום עד אותה עת
"ניגון עתיק"- מופיע באלבום שירי ריקודי עם מחודשים בביצועי אומנים שונים, יצא בשלהי 2012.
"כלניות"- קלאסיקה ישראלית של הזמרת שושנה דמארי המנוחה בביצוע מחודש שיצא בשנת 2008 לרגל יום העצמאות ומופיע באלבום "עבודה עברית 2".
באלבום משולבים גם קלאסיקות אחרות כמו "חופים"- שיר הסולו הראשון של ארזי בימי להקת הנח"ל, "יש לי כנרת"- הוקלט עבור מצעד המרגנית בשנת 1980. "הוי ארצי מולדתי"- עם שוקולד מנטה מסטיק ו"בין פרחי הגן" שביצעה בשנת 1972 בהצגה "מופע הקונגרס הציוני לצחוק" ונכנס בגרסה מחודשת לאלבומה המצליח תחנה בזמן בשנת 1989.
רשימת השירים
2. כלניות
4. תכול המטפחת
5. שיר שמח
6. ניגון עתיק
7. אגדת המפוחית
8. הוי ארצי מולדתי
9. שלג על עירי
10. שם בכביש דימונה
11. תאורת חצר
12. שירי רועים
13. שדות בית לחם
14. שאני עמך
15. יש לי כנרת
16. בת הדייג
17. חופים
18. לשיר זה כמו להיות ירדן
19. מול הר סיני
20. הבה נגילה
21. הורה של בת גולה
סינגלים חדשים
1. הורה של בת גולה. מילים: חנה סנש, לחן: נורית הירש. תאריך יציאה: מרץ 2013. מיקום שיא במצעדים: מקום 22 ברדיו אמצע הדרך.
כתב הזכויות והחירויות הקנדי
כתב הזכויות והחירויות הקנדי (באנגלית: Canadian Charter of Rights and Freedoms) הוא מסמך בסיסי בחוקת קנדה אשר התקבל בשנת 1982 ומטרתו לעגן את זכויות האדם בקנדה מבחינה משפטית.
הדרך לקבלת כתב הזכויות
לכתב הזכויות קדמה "מגילת זכויות", אשר נחקקה בשנת 1960. המגילה נחשבה לחוק פדרלי ולא מסמך חוקתי, דבר שפגע ביעילותה. הפרלמנט היה יכול לשנות רבות את החוק ברוב פשוט, הוא נגע רק לעניינים פדרליים ולבתי המשפט ניתן חופש רב בפירוש החוק.
כתב הזכויות התקבל לאחר דיונים ארוכים והיה אחת היוזמות העיקריות שקידם ראש-הממשלה הפדרלית של קנדה פייר טרודו בזמן כהונתו. טרודו הכריז באוקטובר 1980 על כוונתו לכונן תיקון לחוקה בנוגע למעמדם המשפטי של זכויות האדם. הרעיון אמנם קיבל אהדה ציבורית רבה, אך נתקל בהתנגדות מטעם ראשי ממשלה של הפרובינציות הקנדיות ומטעם המפלגה השמרנית הפדרלית.
כתב הזכויות מבוסס על מורשת של הצהרות זכויות אדם כמו ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם משנת 1948, ומגילת הזכויות שהתקבלה בקנדה בשנת 1960 בזמן כהונתו של ראש-הממשלה ג'ון דיפנבייקר אך לא הייתה בעלת תוקף חוקי מחייב.
החוק נחתם על ידי אליזבת השנייה, ראש חבר העמים הבריטי ב-17 באפריל 1982. החוק נכנס לתוקף בשנת 1985.
סעיפים עיקריים
לאחר משפט הפתיחה "היות שקנדה מושתתת על עקרונות המכירים בעליונות האל ושלטון החוק" מפורטים הסעיפים השונים של כתב הזכויות והחירויות:
סעיף 1 - פסקת הגבלה: פגיעה בזכויות ובחירויות צריך שתיעשה בגבולות הסביר, באמצעות חוק שניתן להצדקה בחברה חופשית ודמוקרטית.
סעיף 2 - כל אדם זכאי לחירויות הבסיסיות הבאות:
סעיף 4 - הפרלמנט ובתי מחוקקים לא יכהנו יותר מחמש שנים מיום הבחירות.
סעיף 6 - לכל אזרח קנדי הזכות להיכנס, להישאר ולעזוב את קנדה. לכל אזרח קנדי ולכל תושב קבע הזכות להתגורר בכל פרובינציה.
סעיף 7 - לכל אחד יש את הזכות לחיים, חירות וביטחון.
סעיף 15 - 1. כל אדם הוא שווה בפני החוק ללא אפליה, ובייחוד אפליה המבוססת על גזע, מוצא לאומי או אתני, צבע, דת, מין, גיל, או נכות נפשית או פיזית. 2. סעיף זה אינו מבטל כל חוק, תוכנית או פעולה שמטרתה שיפור תנאי יחידים או קבוצות מקופחות.
סעיף 16 - אנגלית וצרפתית הן השפות הרשמיות של קנדה ויש להן מעמד שווה.
סעיף 24 - כל מי שזכויותיו או חירויותיו, כמובטחות בכתב הזכויות, נפגעו או לא כובדו רשאי לפנות לבית-המשפט.
סעיף 27 - כתב הזכויות יפורש על פי עקרון השמירה והטיפוח של האופי הרב-תרבותי של הקנדים.
סעיף 28 - הזכויות והחירויות מובטחים באופן שווה לגברים ולנשים.
סעיף 33 - הפרלמנט או בית המחוקקים יכולים לציין בחוק באופן מפורש כי הוא אינו מתחשב בסעיפים בכתב הזכויות, ותוקף ההצהרה הוא לחמש שנים.
לואיס מריאנו
לואיס מריאנו (בספרדית: Luis Mariano; 13 באוגוסט 1914 – 14 ביולי 1970 היה טנור ושחקן סרטים ממוצא ספרדי בסקי.
ביוגרפיה
מריאנו נולד בעיר אירון, באזור הבסקי האוטונומי, בספרד בשם Mariano Eusebio González García, כבנו של מוסכניק ונהג מונית. בהיותו בן 14 עברה משפחתו לבורדו, בצרפת, שם למד בקונסרבטוריון. מריאנו שר בקברטים בבורדו וזכה להצלחה. הוא עבר לפריז, שם המשיך להופיע בשירה וגם בסרטים מוזיקליים. הוא זכה להצלחה רבה בתפקיד הראשי באופרטה היפה מקדיס (La Belle de Cadix), בו התחיל להופיע בסוף 1945.
הוא הופיע באופרות ובאופרטות רבות ומכאן נגזר כינויו "מלך האופרטה של פריז". מריאנו שר בבסקית (שפת האם שלו), בספרדית ובצרפתית שירים שהיו פופולריים בצרפת, בספרד, באמריקה הלטינית ובקוויבק.
הקריירה שלו ידעה הצלחות רצופות, כולל סבב הופעות ברומניה, ב-1966, אך בדצמבר 1969 חלה בדלקת כבד ונאלץ להפסיק את הופעותיו. ביולי 1970 מת בבית החולים משבץ מוחי.
יחסי איטליה–הולנד
יחסי איטליה–הולנד הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לממלכת הולנד.
סקירה כללית
במהלך ימי הביניים היו שתי המדינות חלק מהאימפריה הפרנקית, ולאחר מכן חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1951, לאחר מלחמת העולם השנייה, היו שתי המדינות מהחברות המייסדות של קהילת הפחם והפלדה האירופית. בשנת 1957 הן היו שותפות לייסוד הקהילה הכלכלית האירופית, אשר היוו את הבסיס להקמת האיחוד האירופי מאוחר יותר.
כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי, בארגון האמנה הצפון-אטלנטית ובארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
ז'אן קלוד מז'יר
ז'אן קלוד מז'יר (בצרפתית: Jean-Claude Mézières; 23 בספטמבר 1938 – 23 בינואר 2022) היה אמן קומיקס ומאייר צרפתי.
ביוגרפיה
מז'יר נולד ב-23 בספטמבר 1938 וגדל בפריז, צרפת. כבר בגיל צעיר נחשף למדיום הקומיקס על ידי אחיו הבכור, והושפע רבות מקומיקסאים אירופאים כמו ארז'ה, אנדרה פרנקווין ומוריס  ומאוחר יותר גם מז'וזף ז'ילן ("ז'יז'ה") וג'ק דייוויס. הוא התחנך ב"מכון לאמנויות יישומיות" במונטריאול, ועם סיום לימודיו עבד כמאייר עבור ספרים ומגזינים צרפתים בעיקר. כילד התחבר מאוד עם אמן הקומיקס ז'אן ז'ירו, והשניים שמרו על ידידותם במשך שנים רבות, עד למותו של ז'ירו בשנת 2012. השניים התעמקו מאוד בז'אנר המערבונים, ועבודות שניהם הושפעו מאוד מחוויותיהם בקולנוע קטן בפריז, בו היו צופים בסרטי המערב הפרוע בשנות ילדותם. ההתעניינות של מז'יר בהיסטוריה של המערב הישן של אמריקה וז'אנר המערבונים הובילה אותו לבקר בארצות הברית בשנת 1965 כדי לעבוד זמן מה כחוואי, חוויה שהשפיעה רבות על יצירותיו בהמשך.
בשובו לצרפת, מז'יר נפגש עם חבר ילדות נוסף שלו, פייר כריסטין, ויחד השניים יצרו את "ולריאן ולורליין", סדרת קומיקס מדע בדיוני שהייתה פופולרית בעיקר בצרפת, ושימשה בסיס לסרט "ולריאן ועיר אלף הכוכבים" של לוק בסון. מז'יר עבד בנוסף גם כמעצב קונספטואלי בכמה פרויקטים קולנועיים - כשהמוכר בהם הוא הסרט "האלמנט החמישי", סרט נוסף של בסון, עליו עבד יחד עם ז'אן ז'ירו.
נפטר ב-23 בינואר 2022.
Taskmaster (סדרת טלוויזיה)
Taskmaster היא תוכנית משחקי פאנל קומית בריטית שנוצרה על ידי הקומיקאי והמוזיקאי אלכס הורן ומוגשת על ידי הורן וגרג דייוויס. בתוכנית קבוצה של חמישה מפורסמים – בעיקר קומיקאים – מנסים להשלים סדרה של אתגרים, כאשר הורן משמש כשופט בכל אתגר ודייוויס שופט את העבודה ומעניק נקודות על סמך ביצועי המתמודדים. הקונספט לתוכנית נוצר לראשונה על ידי הורן עבור פסטיבל אדינבורו פרינג' ב-2010; מאוחר יותר הוא השיג הסכם עם ערוץ טלוויזיה "דייב" כדי להתאים אותו לטלוויזיה עם הפרק הראשון שהוקרן ב-2015. לאחר העונה התשיעית ב-2019 התוכנית נרכשה על ידי ערוץ 4 שהזמין שש עונות חדשות שישודרו בשלוש השנים הבאות.
Taskmaster הוכח כהצלחה בטלוויזיה הבריטית, הוליד משחק קופסה, שני ספרים והוביל ליצירת גרסאות בינלאומיות של התוכנית בבלגיה, שוודיה, ספרד, דנמרק, נורווגיה, פינלנד, ארצות הברית, ניו זילנד, קרואטיה ופורטוגל נכון ל-2022. במהלך מגפת COVID-19 הורן אירח את #HomeTasking, סדרה של משימות שאנשים יוכלו לצלם בבתיהם; עבור כל משימה, פורסם מונטאז' של ניסיונות ביוטיוב שבו דייוויס מעניק נקודות לניסיונות האהובים עליו.
אנטארקטיקה (אלבום)
אנטארקטיקה הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת קורין אלאל שיצא בשנת 1989. כל שירי האלבום הולחנו על ידי אלאל ואת ההפקה עשתה יהודית רביץ. האלבום, שהיווה את הפריצה הגדולה של אלאל לתודעה, זכה להצלחה מסחרית גדולה והגיע תוך שבועיים למעמד של אלבום זהב. סיבוב ההופעות שבא בעקבות האלבום זכה להצלחה גם הוא.
שירי האלבום
האלבום כולל שמונה שירים, שנכתבו על ידי חמישה כותבים שונים - חנה גולדברג, מאיר גולדברג, אהוד מנור, ז'אק פרוור ויהונתן גפן. אנטארקטיקה, שיר הנושא, הוא גם השיר הפותח את האלבום. השיר נכתב על ידי חנה גולדברג, לאחר תקופה ארוכה של עבודה משותפת עם אלאל. השיר ידוע בעיקר בשל שורת הפתיחה של השיר "אין סוסים שמדברים עברית". השיר דורג במקום התשיעי במצעד הפזמונים של רשת ג' בשנת יציאת האלבום.
להיט נוסף מתוך האלבום הוא השיר "ארץ קטנה עם שפם" שכתב מאיר גולדברג ומתייחס בצורה הומוריסטית למעמדה של מדינת ישראל בעולם. השיר לא נכתב על מאורע ספציפי, אך ניתן לראות בו רמיזות לפוליטיקאים ששימשו בתפקיד באותו הזמן (לדוגמה: "ארץ קטנה עם שפם" התייחס לראש הממשלה יצחק שמיר ו"שחקן קולנוע דופק על שולחן" התייחס לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן, שהיה שחקן קולנוע בצעירותו). בקליפ שליווה את השיר מוצגת אלאל כמורה בכיתה, שתלמידיה הם חברי הלהקה המלווה אותה. "התעשייה האבירית" הוא שיר נוסף מתוך האלבום שחיבר מאיר גולדברג ועוסק בביקורת אקטואלית מרומזת. השיר עוסק בתעשיית הנשק בישראל, בכלל, ובפרויקט הלביא, בפרט.
השיר הסוגר את האלבום הוא "שיר לשירה" שנכתב על ידי יהונתן גפן לבתו שירה. במהלך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות. באוגוסט 2015 הקליטה אלאל גרסה מיוחדת של השיר לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במהלך מצעד הגאווה באותה שנה.
Wild Belle
Wild Belle, היא להקה אמריקאית, המורכבת מהאחים אליוט ונטלי ברגמן, שגדלו באזור שיקגו. הם הופיעו בתוכנית הטלוויזיה Conan ב-26 בנובמבר,2012. אלבום הבכורה שלהם, Isles, שוחרר על ידי קולומביה רקורדס ב-12 במרץ 2013. שלושה שירים שוחררו מתוך האלבום: "Keep You" שוחרר בחודש פברואר, "Backslider", ו "It's Too Late". שירם "Shine" שימש בפסקול של הסרט The Way, Way Back מ-2013 ובסדרה האנטומיה של גריי בעונה 9, פרק 13. השיר "Keep You" מנוגן בסרט "Pitch Perfect". ב-2015 Wild Belle עבדו עם דיפלו ו-DJEMBA על כתיבת "Be Together", הרצועה הראשונה באלבומו השלישי של Major Lazer שנקרא ""Peace Is The Mission. השיר מדבר על מערכות יחסים אפשריות אך לא סבירות. הווידאוקליפ של השיר "Be Together" מתאר אלמנה בלווית בן זוגה, עם פלשבקים לחייו עד יום מותו בתאונת אופנוע.
רקע
שיתוף הפעולה קרה כמעט במקרה. אליוט ברגמן ולהקתו, Nomo, בילו את הקיץ בבניה והקלטה של קלימבות חשמליות בברוקלין, כאשר שון לי, חבר בחברת הקליטים, מפיק ורב-נגן, ביקש מאליוט לשלוח לו שיר מהאלבום החדש שלו המנוגן בקלימבה. לי, שנמצא בלונדון, הוסיף קולות תופי פאנקי, בס ומעט תופי פלדה, ושלח אותו בחזרה ברגמן. כאשר נטלי, אחותו של ברגמן, שמעה את הקטע האינסטרומנטלי המיועד לאלבומו של שון, היא החליטה שהיא חייבת להוסיף לו שירה. היא נשארה ערה כל הלילה לכתוב את השיר, והקליטה את השירה בתוך ב-GarageBand. התוצאה הייתה שיר שמח ומלא גרוב שנקרא "Upside Down", והפך לקטע השירה הראשון של להקת Nomo. אליוט ונטלי החליטו לצאת לפרויקט משלהם ובחרו לו את השם, Wild Belle.
2013: Isles
אלבום הבכורה שלהם, שנקרא Isles, שוחרר ב-12 במרץ 2013. שמו ניתן לו כיוון שכל שיר באלבום "מייצג אי בפני עצמו", הצבוע בהשפעות מסגנונות המוזיקה רגאיי, נשמה וג'אז.
2015–היום: Dreamland
ב-2 באוגוסט 2015 במהלך ריאיון עם תחנת הרדיו WXRT, הודיעו האחים כי אלבום האולפן השני שלהם יקרא Dreamland. האלבום שוחרר ב-15 באפריל 2016.
הסינגל המוביל מן האלבום, "Giving Up on You" שוחרר ב-16 בספטמבר 2015.
ליאור רוכמן
ליאור רוכמן (נולד ב-9 באוקטובר 1981) הוא קוסם ומנטליסט (אמן טלפתיה) ישראלי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, ויועץ בתחום הקסמים.
קריירה
רוכמן נולד וגדל בנתניה. הוא הושפע ממופע קסמים בו צפה בגיל 6, ולמד את אמנות הקסמים דרך ספרים, סרטים ואימונים. השתתף בתחרויות קסמים של אגודת הקוסמים לאורך השנים וזכה במקומות ראשונים. שירת בצה"ל בלהקה צבאית ובהמשך כקוסם צבאי.
בשנים 2001-2004 למד לימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. שיחק במספר הצגות בתיאטראות בארץ, בהן "לא על הזמירים" של תיאטרון באר שבע, "פיגמליון" של תיאטרון חיפה, "שום בצל" של תיאטרון מדיטק ו"זוהר" של תיאטרון הקאמרי. בשנים 2006-2012 שיחק בהצגה "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד שמוליק בתיאטרון הקאמרי, והוא ממשיך לשחק בהצגה זו בשנת 2013 בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער.
בשנים 2008-2009 כיכב בשתי עונות של תוכנית הטלוויזיה "העוקץ" בערוץ 10 לצד נמרוד הראל. בתוכנית הוא מבצע עם שותפיו "עוקצים" ונוכלויות שונות מול המצלמה, במטרה להזהיר את הציבור מכך.
בשנים האחרונות הוא מרצה בכנסים של קוסמים ושופט בתחרויות קסמים באגודת הקוסמים הישראלית. הוא משמש כיועץ קסמים להפקות והצגות תיאטרון, בהן "האריסטוקרטים" ו"סוף טוב" של תיאטרון הקאמרי, "היפה והחיה" של התיאטרון המסחרי ו"החולה המדומה" של תיאטרון החאן.
ב-2013 החל להופיע במופע טלפתיה, בו הוא עוסק בקריאת מחשבות והעברת מחשבות, כיפוף מתכות, טלקינזיס (הזזת חפצים בכוח המחשבה), עצירת שעונים, זריזות ידיים בקלפים וקטעי בידור בקסמים. לטענת רוכמן, האפקטים שהוא מבצע אינם פועלים בשל כוחות על-טבעיים, אלא באמצעות טכניקות של סוגסטיות, דמיון מודרך, קריאת שפת גוף, אינטואיציה, כוח השפעה ועוד.
חיים אישיים
רוכמן נשוי אב לשניים, מתגורר כיום בתל אביב.
The Voice (זיכיון)
The Voice היא תוכנית מציאות בינלאומית שמקורה בהולנד.
התוכנית היא תחרות שירה אך קיימים הבדלים בינה לבין תחרויות שירה טלוויזיוניות אחרות (כדוגמת אמריקן איידול). ב-The Voice משתתפים ארבעה מאמנים, אישים מוכרים מתחום המוזיקה במדינה בה משודרת התוכנית, שעליהם לגבש קבוצה של מתמודדים, לאמנם ולנסות להצליח שמתמודד מקבוצתם יזכה במקום הראשון.
בשלב האודישן המצולם הראשון, עולה המתמודד לשיר כשמולו יושבים, כשגבם אליו, ארבעת המאמנים. המאמנים שומעים את ביצוע המתמודד ואם הם רוצים לצרפו לקבוצתם הם לוחצים על כפתור והכיסא שלהם מסתובב והם מחויבים לקבלו לקבוצה. אם יותר ממאמן אחד בוחר להסתובב המתמודד רשאי לבחור אל קבוצתו של מי הוא יצטרף.
בשלבים הבאים המתמודדים מבצעים שירים ומנופים בזה אחר זה על ידי הצבעות הקהל או החלטת מאמניהם עד לקבלת רביעיית הגמר אותה מרכיבים מתמודד אחד מכל מאמן ובסופו של דבר המנצח.
כאמור, מקור התוכנית הוא בהולנד אך פורמט התוכנית התפשט לעשרות ארצות בהן קיימות גרסאות מצליחות שלה. בתוכן ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, אירלנד, גרמניה, שווייץ, פולין, רוסיה, איטליה, יוון וקפריסין (תוכנית משותפת), צרפת, פלנדריה וולוניה (בלגיה), פורטוגל, ברזיל, סין, הודו, וייטנאם, קוריאה הדרומית וישראל.