cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תור הוסהובד
תור הוסהובד (בנורווגית: Thor Hushovd; נולד ב-18 בינואר 1978), הוא רוכב נורווגי (רוכב עבר). הוסהובד ידוע בזכות יכולתו הטובה כספרינטר ובמרוץ נגד השעון. הישגו הגדול ביותר הוא ניצחון במרוץ הכביש באליפות העולם ב-2010 שנערך בין מלבורן וג'ילונג שבאוסטרליה. הישגים בולטים נוספים הם: עשרה ניצחונות אישיים בקטעים בטור דה פראנס ושני ניצחונות בקטעים של מרוץ נגד השעון קבוצתי, לבישת החולצה הצהובה בטור דה פראנס וזכייה בחולצה הירוקה בטור דה פראנס. כמו כן, הוסהובד ניצח בקטעים גם בשני הגרנד טורים האחרים; בג'ירו ד'איטליה (ניצחון בקטע אחד) ובוואלטה אספניה (ניצחונות ב-3 קטעים). הוא ניצח במרוצים החד-יומיים, גנט - וולגם (2006) ואומלופ הט ניוזבלאד (2009). הוסהובד הוא הנורווגי הראשון שניצח באליפות העולם במרוץ הכביש לגברים והנורווגי הראשון שזכה ללבוש את החולצה הצהובה בטור דה פראנס. בסוף עונת 2014 הודיע הוסהובד על פרישה מרכיבה מקצוענית.
קריירה מוקדמת
הוסהובד נולד ב-18 בינואר 1978 בגרימסטד, נורווגיה.
ב-1998 הוסהובד ניצח את מרוץ פריז - רובה לצעירים, ואת אליפות העולם בנגד השעון עד גיל 23, וסיים חמישי במקצה הכביש.
קבוצת קרדי אגריקול (2000-2008)
הוסהובד הצטרף אל הקבוצה הצרפתית "קרדי אגריקול" ב-2000 (ב-1999, רכב כסטאז'ר בקבוצה החל מספטמבר). ב-2000, הוא סיים שביעי באולימפיאדת סידני.
בעונת 2001, ניצח הוסהובד את טור דה נורמנדי ושלושה קטעים נוספים במרוץ. הוא ניצח את הטור של שוודיה, ושלושה קטעים נוספים במרוץ. הוא התחרה לראשונה בטור דה פראנס והיה שותף לניצחונה של קבוצתו בקטע החמישי שהיה מרוץ קבוצתי נגד השעון, אך פרש במהלך הקטע ה-12. בסוף העונה, סיים רביעי במרוץ פריז - טור.
בעונת 2002, הוסהובד ניצח את הקטע ה-18 בטור דה פראנס. וניצח את אליפות נורווגיה בנגד השעון. ב-2003, ניצח את הקטע הראשון בוואלטה קאסטיליה לאון. הוסהובד ניצח באותה עונה גם את הקטע השני בדופינה ליברה, וסיים רביעי בדירוג הנקודות בטור דה פראנס. בסוף העונה ניצח את המרוץ החד יומי, "גרוט פרייס ליובין".
את 2004 הוסהובד פתח עם ניצחון בקטע השלישי במרוץ "אטואל דה בסז'" ובקלאסיקת הריבו. הוא ניצח שני מרוצים חד יומיים בחודש אפריל, טור דה ונדי, וגרנד פרי דנין. הוא ניצח שני קטעים בTour du Languedoc-Rousillon, בנוסף לכך, הוסהובד ניצח בקטע נוסף בדופינה ליברה. הוסהובד ניצח את אליפות נורווגיה בנגד השעון ובכביש, הוא ניצח בקטע בטור דה פראנס וסיים שני בקטגוריית המאיצים.
ב-2005, הוסהובד התחרה לראשונה בקלאסיקות האביב והראה יכולת מצוינת. מסיים שלישי במילאנו - סן רמו, חמישי בגנט - וולגם ותשיעי בפריז - רובה. הוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, קטע בוולטה אה קטלוניה (ודירוג הנקודות). הוסהובד ניצח בקטע נוסף בדופינה ליברה, שמר על תוארו כאלוף נורווגיה בנגד השעון וניצח את דירוג הנקודות בטור דה פראנס עם 194 נקודות. הוסהובד ניצח בקטע בטור דה למוסיין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה באוגוסט, ואף ניצח את הקטע ה-5 (פרש בקטע ה-11).
בעונת 2007, הוסהובד ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה ואף ניצח את הקטע השביעי במרוץ, אך פרש במהלך הקטע ה-12. בטור דה פראנס, ניצח הוסהובד את הקטע הרביעי. ב-2008, הוסהובד ניצח את הקטע הראשון בטור מדיטראנין ואת הקטע הראשון בפריז - ניס. במאי הוסהובד ניצח את הקטע האחרון במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, ושני קטעים בוולטה אה קטלוניה. בטור דה פראנס, ניצח הוסהובד את הקטע השני וסיים שני בקטגוריית הנקודות, עם 220 נקודות (50 פחות מאוסקר פריירה שניצח בקטגוריה).
קבוצת סרוולו (2009-2011)
לאחר סגירתה של קבוצה "קרדי אגריקול" בה רכב הוסהובד בשנים 1999-2008, הצטרף הוסהובד לקבוצת סרוולו (Cervélo). הוא פתח את עונת 2009 ב, ואף ניצח את הקטע השלישי במרוץ. ב-28 בפברואר רשם הוסהובד את אחד ההישגים הגדולים בקריירה שלו, כשניצח באומלופ הט ניוסבלד. הוא סיים שנית שלישי במילאנו - סן רמו, רביעי בE3 פרייס פלנדרן, ושלישי בפריז - רובה. הוא ניצח בשני קטעים בוולטה אה קטלוניה, ניצח את הקטע השישי בטור דה פראנס ואת קטגוריית הנקודות בפעם השנייה. בסוף העונה, ניצח הוסהובד קטע בטור דו פויטו שארן וקטע בטור של מיזורי.
ב-2010, הוסהובד ניצח את הקטע השני בפריז - רובה, שתי דקות לאחר פביאן קנצ'לרה שניצח בבריחת יחיד. הוא ניצח את אליפות נורווגיה במרוץ כביש. בנוסף לכך, הוסהובד ניצח את הקטע השלישי בטור דה פראנס. בוואלטה אספנייה, הוסהובד ניצח את הקטע השישי ופרש מהמרוץ לפני קטע 17. ב-3 באוקטובר, ניצח הוסהובד את אליפות העולם באופני כביש שנערכה בג'ילונג' ומלבורן, ובכך הפך לנורווגי הראשון שמנצח במקצה העלית גברים באליפות. בסוף העונה, ניצח הוסהובד את מרוץ טרופאו צ'יטה די בורגומנרו.
בעונת 2011, הוסהובד סיים שני בפריז - רובה. בטור דה פראנס, הוסהובד ניצח עם קבוצתו את נגד השעון הקבוצתי שהיה הקטע השני במרוץ, ועלה למקום הראשון הכללי ובכך הפך לרוכב הנורווגי הראשון שלובש את החולצה הצהובה בטור דה פראנס. הוא לבש אותה עד הקטע ה-9 (כולל), שם איבד את ההובלה לתומא ווקלר הצרפתי. הוסהובד סיים רביעי בגרנד פרי דה פלואה. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של בריטניה, לאחר שניצח מתוך ספרינט של 22 רוכבים.
BMC (2012-2014)
את שלוש העונות האחרונות בקריירה שלו העביר הוסהובד בקבוצת BMC. בעונת 2012, הוא לא השתתף בהרבה מרוצים, הוא זינק לג'ירו ד'איטליה אך פרש במהלך הקטע ה-6.
ב-2013 ניצח את הקטע הראשון בטור דו האו ואר ואת אליפות נורווגיה במרוץ כביש. בנוסף לכך, ניצח הוסהובד את הקטע השלישי בטור של אוסטריה. הוא ניצח שני קטעים ב. הוסהובד ניצח את המרוץ הארקטי של נורווגיה, את קטגוריית הנקודות במרוץ ושני קטעים נוספים במרוץ. בסוף העונה, הוא ניצח את הקטע הראשון בטור של בייג'ינג'.
בתום עונת 2014, בה לא רשם הישגים בולטים, הודיע הוסהובד על פרישה מרכיבה תחרותית.
חיים אישיים
הוסהובד חי עם אשתו סוזן במונטה קרלו שנמצאת במונקו, לשניים ילדה בשם איזבל.
ריפוי העיוור מלידה
הריפוי של העיוור מלידה הוא אחד מהנסים של ישו. בנס זה ישו מרפא קבצן עיוור ומחזיר לו את מאור עיניו, אך מחייב אותו קודם לרחוץ (כסמל להיטהרות מחטאיו) בברכת השילוח.
הסיפור בברית החדשה
ציטוט מהבשורה על-פי יוחנן:
הבשורה על-פי יוחנן פרק ט פסוקים 1–12 מספרים שישו ראה גבר שהיה עיוור מלידה. תלמידיו שאלו אותו: "רבי, מי חטא, האיש הזה או הוריו, שהוא נולד עיוור?" . ענה על כך ישו:
לאחר שאמר זאת, הוא ירק על האדמה, יצר מעט בוץ (טיט) מהעפר והרוק ומרח אותו על עיניו של האיש. באופן המזכיר את בריאת האדם כשאלוהים יצר אותו מעפר. ישו מייצר טיט מעפר ובורא "אדם חדש". "לך", הוא אמר לו, "רחוץ בברכת שילוח" (השם שילוח בא מהשורש של"ח "נשלח"). בתגובה האיש מציית והולך לשם, רוחץ בברכת השילוח וחוזר כשהוא רואה. במבנה של סיפור הנס מוטמעת סמליות העוברת בו כחוט השני. כשם שישו נשלח על ידי אלוהים להאיר את העולם, כן נשלח אותו קבצן עיוור (ראה יוחנן ה: 38; ח: 42; ט: 4; יג: 20) לברכת השילוח שמשמעותה "נשלח" לצורך קבלת הראייה, ובו בזמן כמו גם את התובנה, של הבאת אור לעולם האפל הזה.
שכניו של אותו קבצן עיוור ואחרים שראו אותו בעבר כקבצן עיוור, שאלו: "האם זה לא אותו אדם שהיה יושב ומקבץ נדבות?" היו שטענו שכן. אחרים אמרו, "לא, הוא רק נראה כמוהו." שתי המסקנות נכונות. הוא אותו אדם ובאותה מידה הוא גם ולא אותו אדם; הוא אכן אותו האיש העיוור שהיה יושב ומקבץ נדבות, ובכל זאת הוא כבר אדם אחר, אדם חדש. אולם הוא עצמו [הקבצן העיוור, האיש שנרפא] התעקש "אני אותו האיש", או בפשטות, "אני הוא".
"כיצד זה נפקחו עיניך אם כן?" הם שאלו. והוא ענה, "האיש שהם מכנים "ישוע" עשה זאת, הוא מרח מעט טיט על עיניי. הוא אמר לי ללכת לרחוץ בברכת השילוח. אז הלכתי לשם, רחצתי ומאז אני יכול לראות."
"היכן האיש הזה?" הם שאלו אותו. "אינני יודע," הוא ענה.
בנס זה מדגים ישו את התואר אור העולם על עצמו ככתוב ביוחנן ט: 5, באומרו:
פסקה זו מובילה אל יוחנן פרק ט פסוק 39, ששם מסביר ישו באופן מטפורי שהוא הגיע לעולם הזה, על מנת שהעיוורים יוכלו לראות. וַיֹּאמֶר יֵשׁוּעַ אֲנִי בָאתִי לָעוֹלָם הַזֶּה לָדִין לְמַעַן יִרְאוּ הַעִוְרִים וְהָרֹאִים יִהְיוּ לְעִוְרִים"
מסורת נוצרית
על פי המסורת הנוצרית, הן הקתולית והן האורודוקסית המזרחית, שמו של האיש היה סליודוניוס (Celidonius), שעל פי מסורת זו היה מייסד הכנסייה הקתולית בנימס צרפת.
סכין שף
בתחום הבישול, סכין שף הוא כלי חיתוך המשמש להכנת מזון. סכין השף תוכננה במקור בעיקר כדי לחתוך נתחים גדולים של בשר בקר, אולם כיום משמשת סכין השף כסכין לשימוש כללי, והיא הסכין הנפוצה ביותר בקרב טבחים במטבח המערבי.
חרב אור
חרב אור (באנגלית: Lightsaber) היא כלי נשק בדיוני ביקום מלחמת הכוכבים. חרב אור היא חרב שהלהב שלה עשוי מאנרגיית אור. חרב האור יכולה לחתוך כמעט דרך כל חומר ולהדוף מטחי אנרגיה, יריות לייזר, פייזר ובלאסטרים (בלאסטרים הם מעין אקדחי ורובי לייזר ביקום מלחמת הכוכבים). חרב האור היא הנשק המסורתי של אבירי הג'דיי והסית', ונמצאת בשימוש גם על ידי משתמשי ה"כוח" אחרים, ובידיהם המיומנות היא נשק קטלני ביותר. בסקר שנערך ב-2008 בקרב 2,000 חובבי קולנוע נבחרה חרב האור ככלי הנשק האהוב והפופולרי ביותר בתולדות הקולנוע.
סכין שף
סקירה כללית
אורך הלהב הנפוץ ביותר של סכין שף הוא 210 מ"מ, אך הוא מגיע באורכי להב הנעים בין 150–300 מ"מ. ישנם שני סוגים נפוצים בצורת הלהב של סכיני השף במערב, צרפתי וגרמני. בסגנון הגרמני הלהב מתעקל בצורה מודגשת לאורך הלהב, בעוד בסגנון הצרפתי ללהב עיקול מתון יותר. ישנם יתרונות מסוימים לכל אחד מהסגנונות, וכל שף בוחר את סוג הסכין על פי סגנונו האישי.
סכין השף היפנית נקראת גיוטו (ביפנית: 牛刀) שפירושו סכין בשר, והיא הגרסה היפנית של סכין השף הצרפתית.
חרב אור
מבנה חרב האור
לחרב שני חלקים:
סכין שף
סקירה כללית
סכין השף הסיני שונה לחלוטין מזה המערבי, והוא דומה לקופיץ. צורת להבו מלבנית, הוא בעל ידית קצרה יחסית, ומשקלו נע בדרך כלל בין 350 ל-600 גרם.
חרב אור
צבעים
סוגי הצבעים:
סכין שף
מאפיינים פיזיים
להבם של סכיני שף מיוצרים בטכנולוגיות שונות - חישול או הטבעה:
חרב אור
צבעים
הערה: בתכנון המקורי ג'ורג' לוקאס התכוון שיהיו רק שני סוגים של חרבות אור: כחול (שמסמל את הג'דיי) ואדום (שמסמל את הסית'). חרב האור הירוקה נוצרה מכיוון שלא ראו את חרב האור הכחולה של לוק סקייווקר בסצנת פתיחה בשובו של הג'דיי, שצולמה על רקע שמיים כחולים. חרב האור הסגולה נוצרה מכיוון שסמואל ל. ג'קסון (השחקן שגילם את מאסטר הג'דיי מייס וינדו) ביקש כטובה שלדמות שלו תהיה חרב אור סגולה.
סכין שף
מאפיינים פיזיים
להבו של סכין שף עשוי בדרך כלל מפלדת פחמן, פלדת אל-חלד, שילוב של מספר מתכות או קרמיקה:
חרב אור
טכניקות
ישנן מספר טכניקות לשימוש בחרבות אור, כאשר כל טכניקה שמה דגש על היבט אחר. המיומנויות השימושיות בחרבות אור הן:
סכין שף
מאפיינים פיזיים
ידיות הסכינים עשויות מעץ, פלדה, או חומרים סינתטיים/מרוכבים.
קצה הלהב
קצה הלהב בסכין עשוי להיות מעוצב בדרכים שונות: על מנת לשפר את יכולותיו הרב תכליתיות של סכין השף, ישנם שפים המשחיזים בצורה שונה את מקטעי הלהב, ומשתמשים במקטעים השונים לצורך חיתוכים מסוגים שונים.
חרב אור
טכניקות
חרבות האור מצריכות מיומנות גדולה ואימונים מרובים. לכן הן היו בשימוש כמעט בלעדי של אבירי הג'דיי ושל אדוני הסית' - שנעזרו ב"כוח" על מנת לשלוט בכלי נשק זה. חיילים לא מאומנים מעדיפים כלי ירייה כגון אקדחי פלזמה, רובי אנרגיה ובלאסטרים למיניהם. בידי אבירי ג'דיי או אבירי סית' החזקים ב"כוח", חרב האור הופכת לנשק קטלני ביותר. מאסטר הג'דיי אובי ואן קנובי מחשיב את חרב האור לנשק אלגנטי ותרבותי, ומתייחס בבוז לרובי לייזר למיניהם כנשקים גסים ונחותים, המסתמכים על מזל ואקראיות ופחות על מיומנות וסגנון.
סכין שף
טכניקת השימוש
טכניקת השימוש בסכין שף היא על פי העדפה אישית. עבור שליטה מדויקת יותר, רוב הטבחים מעדיפים אחיזה בלהב עצמו, תוך שהאגודל והאצבע המורה אוחזות את הסכין בחלקו האחורי, ואילו האמה תופסת בדיוק בקצה הידית, במה שמכונה "אחיזת צביטה". אלו המשתמשים בסכין ללא הכשרה קולינרית, לעיתים קרובות מחזיקים רק בידית. חיתוך בצורה הנכונה מתבצע על ידי הרמת הידית למעלה ולמטה, בעוד שחוד הסכין נשאר במגע עם קרש החיתוך.
חרב אור
טכניקות
מלבד חרבות האור הקלאסיות והנפוצות, ישנן מספר גרסאות "אקזוטיות" הכוללות חרבות אור דו-כיווניות (ידית אחיזה מוארכת וממנה יוצאים שני להבים - אחד כלפי מעלה והשני כלפי מטה), חרב אור מוצלבת, חרב אור מעוקלת, חרב אור שחורה, חרב אור משולבת עם בלאסטר ועוד.
כדי להתאמן בחרב אור משתמשים ב"חרקית". חרקית היא כדור קטן ומעופף היורה לייזרים חלשים ולא מזיקים על הג'די או הסית' המתלמד והוא צריך לחסום את הלייזרים בעזרת חרבו. מטרת החרקית היא לדמות אויב חמוש.
7 התבניות ושיטות הלחימה
בתקופת מסדר הג'דיי היישן היו 7 שיטות ללחימה בחרבות אור ובתקופת המסדר החדש נוספו עוד 3 שיטות. מתוך ה-7 יש שיטות כמו השיטה שבה נלחמים בחרב האור כמו בחרב רגילה, השיטה הפרימיטיבית ביותר, "הכוח החי" בה משתמש קווי-גון ג'ין ועוד.
ישנן 7 שיטות (Forms, גם "טכניקות" ו"תבניות") של לחימה בחרב אור כל אחת בעלת מהלכים מיוחדים, חוקים ומשתמשים.
חרב האור בתרבות
חרב האור הפכה לאחד האייקונים הבולטים ביותר של מלחמת הכוכבים בתרבות הפופולרית, וזכתה לחיקויים רבים ובהם פארודיות. צעצועים רבים בדמות חרבות אור פותחו ונמכרו, ואלה נעים בין צעצועי "חרבות אור" פשוטים לילדים ועד לרפליקות מדויקות עם אפקטי אור וקול, לאספנים ומעריצים מושבעים. בסקר שנערך ב-2008 בקרב 2,000 חובבי קולנוע נבחרה חרב האור ככלי הנשק האהוב והפופולרי ביותר בתולדות הקולנוע.
ראש בנדן
ראש בנדן (באנגלית: Beneden Head) הוא לשון יבשה, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
מדרונותיה של לשון היבשה תלולים ביותר, וגובהה מגיע ל-700 מטרים מעל פני הים.
לשון היבשה מהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרץ אנדוורד.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 - 1899), בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
מקור השם
ז'רלאש קרא ללשון היבשה על שמו של אדוארד ואן בנדן (Edouard Van Beneden), נשיא ה-Belgica Commission, ומחבר הדוחות הזואולוגיות של ממצאי המשלחת.
באדי מרפי
מת'יו אדמס (באנגלית: Matthew Adams; נולד ב-26 בספטמבר 1988), הידוע יותר בשם הבמה שלו, באדי מת'יוס הוא מתאבק אוסטרלי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה באדי מרפי.
קריירה מוקדמת (2007–2013)
ב-3 בדצמבר 2010 אדמס זכה באליפות המדינה של הארגון PCW, ארגון שבו הופיע תחת השם מאט סילבה. לאחר מכן, זכה גם באליפות במשקל כבד של הארגון MCW ב-28 בינואר 2012.
NXT (2013–2018)
ב-21 בינואר 2015 בלייק ומרפי ניצחו את הוודוילנס ואיתגרו במהרה את אלופי הזוגות, הלוצ'ה דרגונס, לקרב על חגורות האליפות. שבוע לאחר מכן השניים זכו באליפות הזוגות, ובכך מרפי הפך לאוסטרלי הראשון בארגון שמחזיק באליפות כלשהי. באירוע NXT TakeOver: Rival ניצחו בקרב חוזר את אלופי הזוגות לשעבר, הלוצ'ה דרגונס. לאחר מכן פתחו בחודש מרץ בפיוד נגד אנזו אמורה וקולין קאסידי, שהיו מלווים לזירה בכרמלה. ב-13 במאי בלייק ומרפי הסיחו את דעתה של כרמלה בקרב שלה נגד אלכסה בליס, מעשה שהפך את הזוג לזוג בעלי דמויות לא אהודות על הקהל. באירוע NXT TakeOver: Unstoppable בליס עזרה לבלייק ומרפי לשמור על חגורות האליפות. לאחר סדרת הגנות מוצלחות על התארים, בלייק ומרפי הפסידו אותם לוודוילנס באירוע NXT TakeOver: Brooklyn, הפסד שקטע תקופת כהונה של 219 ימים. ב-18 במאי לאחר ההפסד שלהם לשינסקה נקאמורה ואוסטין אריס, בליס ובלייק עזבו את מרפי, מה שנתן רמז לסיום הידידות בין השלושה.
ניסיון ליישר את ההדורים בין בלייק למרפי היה בקרב שלהם נגד הזוג TM-61, אך חוסר בתקשורת ביניהם גרם לניסיון זה להכשל. מרפי הצהיר שהוא מתאבק יחידים מעתה ואילך ב-22 ביוני 2016 כשהפריע לשיחה שהתקיימה בין הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל, למתאבק שינסקה נקאמורה, מה שהוביל לקרב ביניהם באותה תוכנית, קרב שבו מרפי הפסיד. מרפי התאבק נגד בלייק בקרב יחידים ב-12 באוקטובר, קרב זה נגמר ללא תוצאה לאחר שסמואה ג'ו התערב ותקף את שניהם. ב-4 בינואר 2017 מרפי הצטוות לשורות טיי דילינג'ר בניצחונם על בובי רוד ואליאס סמסון במופע שהתקיים בעיר הולדתו של מרפי, מלבורן. קרב זה היה הקרב הטלוויזיוני היחיד בכל שנת 2017, למרות שהמשיך להתאבק במופעי NXT שלא שודרו לטלוויזיה.
אלוף ה-WWE במשקל קל (2018–2019)
ב-13 בפברואר 2018 דווח שמרפי השיל ממשקלו במיוחד כדי להיות אחד המשתתפים בטורניר להכתרת האלוף ה-WWE במשקל קל החדש, טורניר שנערך בתוכנית 205 לייב. בסיבוב הראשון מרפי ניצח את ארייה דבארי, אך בסיבוב הבא שהיה רבע הגמר, הפסיד למוסטפא עלי. ב-27 במרץ התחרה בקרב מרובע נגד קאליסטו, אקירה טוזאווה ו-TJ פרקינס, ואף ניצח בקרב זה. שבוע לאחר מכן ניצח את קאליסטו בקרב יחידים. ב-10 באפריל מרפי תקף את האלוף החדש שהוכתר ברסלמניה, סדריק אלכסנדר, בעת חגיגות הזכייה שלו באליפות, מה שהפך את דמותו לדמות רעה. מרפי היה אמור לפגוש את אלכסנדר לקרב על האליפות באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, אך תוצאת השקילה שלו הייתה 207 פאונדים, כשהגבול המותר הוא 205 פאונדים בלבד, לכן מרפי הוסר מקרב האליפות ולא יתחרה בתוכנית עד שלא יגיע לדרישות המשקל הרצויות. ב-1 במרץ חזר מרפי להתחרות בתוכנית לאחר שנשקל והוציא תוצאה של 204 פאונדים, כשבאותה התוכנית הוא מנצח מתאבק מקומי ולאחר הקרב מותקף על ידי סדריק אלכסנדר. ב-8 במאי מרפי ניצח את מוסטפא עלי בקרב המרכזי של הערב. בקרב המרכזי של התוכנית שנערכה ב-19 ביוני, מרפי בקרב משולש נגד מוסטפא עלי והידאו איטמי, בקרב שבו איטמי ניצח. ב-3 ביולי מרפי נוצח על ידי מוסטפא עלי בקרב ללא פסילות. ב-7 באוגוסט, מרפי וטוני ניס ניצחו בקרב זוגות את קאליסטו ולינסה דוראדו. ב-28 באוגוסט, מרפי גבר על קאליסטו. באירוע סופר שואו-דאון, שנערך ב-6 באוקטובר, בעיר הולדתו, ניצח מרפי את אלכסנדר וזכה באליפות ה-WWE במשקל קל. ב-7 בנובמבר, מרפי ניצח את מארק אנדרוז במסגרת פרק של 205 לייב שצולם במנצ'סטר, אנגליה. באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-18 בנובמבר, מרפי ניצח את מוסטפא עלי ושמר בהצלחה על התואר. ב-28 בנובמבר, מרפי וניס נוצחו בקרב זוגות על ידי אלכסנדר ועלי. ב-12 בדצמבר, מרפי ניצח את גראן מטאליק. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-16 בדצמבר, מרפי הגן בהצלחה על חגורת האליפות בקרב החוזר נגד סדריק אלכסנדר. ב-15 בינואר 2019, מרפי ניצח את הומברטו קאריו בקרב שאינו היה על התואר. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר, מרפי הגן בהצלחה על התואר בקרב מרובע נגד אקירה טוזאווה, הידאו איטמי וקאליסטו. במופע המקדים לאירוע תא ההדחות, שנערך ב-17 בפברואר, מרפי רשם הגנה מוצלחת על התואר נגד אקירה טוזאווה. במהלך המופע המקדים לאירוע רסלמניה 35, שנערך ב-7 באפריל, מרפי הפסיד לניס, וכתוצאה מכך איבד את תואר אליפות ה-WWE במשקל קל. לאחר שספג השמצות מולווטין דרים על הפסדו לניס ברסלמניה 35, נקבע קרב ביניהם על אליפות צפון אמריקה של NXT. קרב זה נערך ב-17 באפריל בפרק של התוכנית NXT, ובו מרפי לא הצליח לנצח ולזכות בתואר. יומיים לאחר מכן בתוכנית 205 לייב, מרפי קיבל קרב חוזר נגד ניס על אליפות ה-WWE במשקל קל, אך ניס הצליח לנצח ולשמור על התואר בהצלחה. קרב זה היה הקרב האחרון של מרפי בתוכנית 205 לייב.
העברה בין המותגים (2019–2020)
ב-16 באפריל, מרפי הועבר לתוכנית סמאקדאון כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ. במופע המקדים לאירוע סאמרסלאם, שנערך ב-11 באוגוסט, מרפי ניצח את אפולו קרוז בפסילה, משום שרואן תקף אותו. יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, מרפי נוצח בקרב יחידים על ידי רומן ריינס. שבוע לאחר מכן, מרפי רשם ניצחון מפתיע על דניאל בריאן. ב-27 באוגוסט, מרפי הפסיד לעלי בקרב שמינית הגמר של טורניר מלך הזירה. ב-14 באוקטובר, מרפי הועבר לתוכנית Raw כחלק מהדראפט לשנת 2019, באותה התוכנית הוא ניצח את סדריק אלכסנדר. שבועיים לאחר מכן, מרפי גבר על R-טרות'. ב-4 בנובמבר, מרפי רשם ניצחון נוסף על סדריק אלכסנדר. שבועיים לאחר מכן, מרפי רשם ניצחון על אקירה טוזאווה. ב-25 בנובמבר, מרפי ניצח את מאט הארדי. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-15 בדצמבר, מרפי נוצח על ידי אליסטר בלאק. מרפי הפסיד פעם נוספת לאותו בלאק ב-30 בדצמבר בתוכנית Raw.
מד טי.וי
מד טי.וי (באנגלית: Mad TV) הייתה תוכנית מערכונים קומית זוכה בשישה פרסי אמי ששודרה במוצאי שבת ברשת פוקס האמריקאית בין השנים 1995–2009.
באדי מרפי
העלילה עם סת' רולינס (2019–2021)
ב-13 בינואר 2020, מרפי רשם הפסד נוסף לאליסטר בלאק. לאחר הקרב, הוא שכב מחוץ לזירה עד הקרב המרכזי שהתנהל בין סת' רולינס ו-The Authors of Pain (אקאם ורזאר) לבין ביג שואו, קווין אואנס וסמואה ג'ו, ובו הוא עזר לקבוצתם של רולינס ו-AOP לנצח בקרב; לאחר ניצחון זה, נודע שהוא הצטרף אליהם והפך לחלק אינטגרלי מקבוצתם. שבוע לאחר מכן, מרפי ורולינס ניצחו את ה-Viking Raiders (אריק ואיבר) וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות של Raw. ב-27 בינואר, מרפי וסת' רולינס רשמו הגנה ראשונה מוצלחת על התואר כאשר ניצחו את קווין אואנס וסמואה ג'ו. שבוע לאחר מכן, באדי מרפי ו-AOP ניצחו בקרב הדחות שלושה נגד שלושה את קווין אואנס וה-Viking Raiders. ב-7 בפברואר, ה-WWE החליטו לקצר את שם הבמה שלו למרפי. שלושה ימים לאחר מכן, מרפי, רולינס ו-AOP ניצחו בקרב ארבעה נגד ארבעה את קווין אואנס, סמואה ג'ו וה-Viking Raiders. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-27 בפברואר, מרפי וסת' רולינס הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות נגד הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד). ב-2 במרץ, מרפי וסת' רולינס הפסידו את חגורות אליפות הזוגות לסטריט פרופיטס. באירוע תא ההדחות, שנערך ב-8 במרץ, מרפי ורולינס כשלו בניסיונם להשיב אליהם את חגורות האליפות לאחר שהפסידו לסטריט פרופיטס. ב-9 במרץ, מרפי, רולינס ו-AOP ניצחו בקרב ארבעה נגד ארבעה את הסטריט פרופיטס וה-Viking Raiders. ב-20 באפריל, מרפי כשל בהעפלתו לקרב הכסף בבנק במסגרת האירוע כסף בבנק לאחר שהפסיד לריי מיסטריו. שבועיים לאחר מכן, מרפי הפסיד לדרו מקינטייר בקרב שאינו היה על אליפות ה-WWE של האחרון. ב-18 במאי, מרפי גבר על הומברטו קאריו. שבוע לאחר מכן, מרפי ואוסטין ת'יאורי ניצחו בקרב זוגות את אליסטר בלאק והומברטו קאריו. ב-8 ביוני, מרפי ואוסטין ת'יאורי הפסידו בקרב זוגות לאליסטר בלאק והומברטו קאריו. ב-29 ביוני, מרפי ורולינס ניצחו בקרב זוגות את אליסטר בלאק והומברטו קאריו. במופע המקדים לאירוע The Horror Show at Extreme Rules, שנערך ב-19 ביולי, מרפי נחל הפסד לקווין אואנס. שמונה ימים לאחר מכן בתוכנית Raw, מרפי ניצח את הומברטו קאריו. באירוע פייבאק, שנערך ב-30 באוגוסט, מרפי וסת' רולינס הפסידו לדומיניק וריי מיסטריו. ב-21 בספטמבר, מרפי וסת' רולינס השתתפו בקרב זוגות משולש אשר קבע את הטוענים לכתר לאליפות הזוגות של Raw נגד הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) באירוע התנגשות של אלופים נגד אנדרדה ואנג'ל גרזה ונגד דומיניק מיסטריו והומברטו קאריו, שבסופו אנדרדה וגרזה ניצחו. ב-28 בספטמבר, מרפי ניצח את דומיניק מיסטריו. שבוע לאחר מכן, מרפי וסת' רולינס ניצחו את דומיניק מיסטריו והומברטו קאריו. ב-23 באוקטובר, מרפי הפסיד בקרב יחידים לסת' רולינס. לעומת זאת, ב-20 בנובמבר, הוא הצליח לנצח את האחרון. שבוע לאחר מכן, הוא רשם ניצחון נוסף, הפעם על המלך קורבין. מנגד, הוא הפסיד לאותו קורבין ב-4 בדצמבר. ב-5 במרץ 2021, מרפי הפסיד בקרב יחידים לסזארו.
מד טי.וי
התוכנית מבוססת על עיתון הסאטירה מד מגזין ומכילה מערכונים ופרודיות בסגנון התוכנית "סאטרדיי נייט לייב". כמו כן, התוכנית מכילה קטעי מעבר המבוססים על קטעי קומיקס מתוך MAD Magazine - כגון - Spy vs. Spy, והפינה של דון מרטין.
באדי מרפי
חיים אישיים
אדמס היה מאורס למתאבקת אלכסה בליס.
מד טי.וי
בניגוד לתוכניות כגון סטרדיי נייט לייב, המחקות אנשים לרוב בצורת ראיונות פיקטיביים עימם, החיקויים ב-MADtv מופיעים לרוב בתור פארודיות כגון חיקויי שחקנים בפארודיות על תוכניותיהם וסרטיהם, חיקויי זמרים באמצעות פארודיות על שיריהם וכדומה.
עם השנים עברו בצוות התוכנית שחקנים כגון ניקול סאליבן, פאבלו פרנסיסקו, מייקל מקדונלד, וויל סאסו, מו קולינס ואלכס בורסטיין, שחלקם הצליחו רבות לאחר עזיבת התוכנית ובעקבות החשיפה בתוכנית השתתפו בתוכניות מצליחות אחרות.
בישראל, שודרה בערוץ ביפ.
גן רבינוביץ'
גן רבינוביץ', המוכר יותר בשם "גן המפלצת", הוא גן שעשועים בשכונת קריית היובל בירושלים, על הציר המרכזי המוביל לבית החולים הדסה עין כרם. הגן ידוע במיצב הבטון הממוקם בו, הקרוי "הגולם" או "המפלצת".
היסטוריה
את המפלצת יצרה הפסלת הצרפתייה ניקי דה סן פאל מבטון יצוק בשנים 1971–1972. הפארק שבו עומדת המפלצת נקרא גן רבינוביץ', על שם האיש שמימן את בניית הפסל והגן. הפסל הוזמן על ידי מוזיאון ישראל במסגרת סדרת פסלים שיועדו להקמה בשכונות בירושלים לאחר פתיחת המוזיאון ב-1965.
לדבריה של דה סן פאל, ועדה בעיריית ירושלים פסלה בהצבעה את הקמת הפסל שאושר כבר על ידי ראש העיר טדי קולק, בטענה שהוא מפחיד מידי עבור ילדים. קולק ביקש מהוועדה להצביע בשנית, וביקש מדה סן פאל להגיע מפריז כדי להגן על הפסל המתוכנן. היא הסבירה להם כי "בהסתמך על כתביו של הפסיכולוג ברונו בטלהיים על אגדות, כשהם מוצגים בהקשר מתאים, דברים מפחידים הם טובים כי הם עוזרים לילדים לכבוש את הפחדים שלהם". לאחר הסבר זה הקמת הפסל אושרה בוועדה.
על פי תיאור שהופיע בעבר באתר עיריית ירושלים ומשם הועתק למקורות רבים נוספים (ניתוח אמנותי שנכתב על ידי ד"ר רונית שטיינברג), המפלצת מייצגת אישה בשרנית החולשת על הפארק, אך עם זאת - משרה תחושה נעימה. בכך מבקשת האמנית לנפץ את דימוי האישה השברירית בעולם המערבי. חלל המפלצת מייצג את רחם האשה - אפל וחמים. בעיצוב פיה של המפלצת כפתח אשר מתוכו יוצאות 3 לשונות-מגלשות, שבאמצעותן גולשים ילדים החוצה, התכוונה האמנית לייצג את הלידה – שבתחילה היא מפחידה, חשוכה ולא ידועה, אך לאחר מכן גולשת ומשמחת. בניגוד למרבית הפסלים הצבעונים של דה סן פאל, את המפלצת היא צבעה בשחור ובלבן כדי שלא להתחרות בנוף.
בשנת 2014 הושלם שיפוץ של הגן סביב המפלצת, שנערך במטרה לעשותו בטוח ונגיש יותר לתושבים, ובשנת 2022 עם סיום בניית קומפלקס בניינים גבוהים בצמוד לגן, הפסל נצבע והגן נפתח מחדש.
מבנה הגן
מיצב הבטון, הקרוי "הגולם" או "המפלצת", משמש כמגלשה לילדים. לראש המפלצת מוביל גרם מדרגות פתלתל, ומפיה נמתחות שלוש מגלשות אדומות.
בגן מתקנים נוספים, אך המפלצת היא האטרקציה המרכזית בו ומהווה מוקד משיכה לילדי מטיילים ותיירים רבים, הבאים מחוץ לעיר.
ברנו
בֶּרְנוֹ (בצ'כית:, בגרמנית: Brünn, נכתב גם ברין או ברונא) היא בירת מוראביה והעיר השנייה בגודלה בצ'כיה.
אטימולוגיה
מקור שמה של העיר אינו ברור, יש הטוענים הוא שמקורו בשפה סלאבית עתיקה בה brnie משמעותו בוץ או brniti שמשמעותו מגן או מבצר. יש הסוברים כי מקור השם במילה "הר" או "גבעה" בשפה קלטית שפה ששלטה באזור לפני השתלטות הסלאבים.
גאוגרפיה
ברנו שוכנת בדרום-מזרח המדינה, בחיבור הנהרות סביטבה וסוורטקה. היא הבירה הפוליטית והתרבותית של אזור דרום מוראביה ומשמשת כמרכז של מוראביה בכלל. העיר ממוקמת בחיבור הדרכים בין הציוויליזציות בדרום אירופה לצפונה. עקב מיקומה בין ההרים לבין המישור היא נהנית מאקלים נוח ומתון.
היסטוריה
ברנו הוכרה כעיר על ידי ואצלב הראשון מלך בוהמיה בשנת 1243, אולם האזור יושב כבר במאה ה-5 לספירה. החל מהמאה ה-11 שימשה העיר כמקום מושבה של שושלת פשֵימִסל ששלטה בבוהמיה ובאזורים בפולין. במאה ה-14 העיר שימשה אחד המרכזים בהם נפגשה האספה המוראבית, כאשר העיר אולומוץ משמשת כמרכז השני.
במהלך מלחמת שלושים השנים, בשנים 1643 ו-1645, הייתה ברנו העיר היחידה שהצליחה לעמוד בפני המצור השוודי, מה שאיפשר לאימפריה האוסטרו-הונגרית לשקם את צבאה ולעמוד בלחץ ההתקפות השוודי. כאות הוקרה לעמידתה האיתנה, זכתה העיר להטבות מיוחדות במעמדה כעיר והוקם בה מבצר ברוקי. בשנת 1742 ניסו הפרוסים לכבוש את העיר ללא הצלחה, ובשנת 1777 הוקמה בה בישופות.
במאה ה-18, בעקבות התפתחות התעשייה והמסחר, גדלה העיר מאוד והפכה לאחד מהמרכזים התעשייתיים המרכזיים במוראביה. לא רחוק מהעיר נערך ב-1805 קרב הכרעה חשוב במלחמת הקואליציה האנטי צרפתית השלישית הידוע בשם קרב אוסטרליץ.
בשנת 1839 מסילת הרכבת הראשונה הגיעה לעיר, בשנת 1847 החלה הארה באמצעות גז ובשנת 1869 נבנתה מערכת הטראם הראשונה בעיר. עקב הגידול המהיר נהרסו הביצורים של העיר והמבצר המרכזי הפך בית כלא של האימפריה האוסטרו-הונגרית, הן לפושעים פליליים והן לפושעים פוליטיים.
לאחר המלחמה גורשו כ-40,000 מן התושבים ממוצא גרמני לאוסטריה. זמן קצר לאחר המלחמה הפכה העיר קומוניסטית עם המהפכה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה (1948) שהסתיימה במהפכת הקטיפה בשנת 1989.
ברנו היום
בשנת 1993 לאחר הפיצול מסלובקיה הוקמו או הועברו לעיר, בית המשפט החוקתי הצ'כי, בית המשפט העליון של צ'כיה וכן לשכת התובע הכללי. בעיר מספר מוסדות אקדמאיים, הבולט שבהם הוא אוניברסיטת מסריק שהיא השנייה בגודלה בצ'כיה. לעיר היסטוריה ארוכה במרוצי מכוניות ואופנועים כבר משנות ה-30 של המאה ה-20 עת הוקם בסמוך לעיר מסלול מרוצים. לאחר הפסקה של שנים רבות, המסלול נבנה מחדש בשנת 1987 והחל לארח מרוצים בינלאומיים כשגולת הכותרת היא מרוצי אופנועי גרנד פרי.
יהודים
בתקופת המגפה השחורה ברנו הייתה אחת הערים היחידות שהסכימה לקבל יהודים מגורשים ולכן העיר ידעה באותה תקופה גלי הגירה של יהודים. הקהילה היהודית בברנו ידעה אבדות כבדות בתקופת המלחמות ההוסיטיות (1420–1434 לערך), במיוחד מידי כוחות האימפריה הרומית הקדושה. אחת הדמויות הבולטות בקהילה היהודית של ברנו במחצית המאה ה-15 היא זו של הרב ישראל ברונא (1400–1480), אחד הפוסקים הבולטים בדורו, אשר שימש כרב הקהילה עד לגירוש יהודי העיר בשנת 1454. לאחר גירושם, לא קמה קהילה יהודית בברנו עד למחצית המאה ה-19 ונקנסו בקנסות כבדים כל אימת שנכנסו אל בין חומות העיר. לאורך תקופה זו קיימו היהודים עסקים רבים בעיר ברנו, אולם לא התגוררו בה.
בשנת 1772 עבר אליה מנהיג התנועה הפרנקיסטית יעקב פרנק לאחר ששוחרר ממעצרו במבצר צ‘נסטוחובה על ידי הרוסים. פרנק שהה בעיר 13 שנים, כשהוא מנהל משטר צבאי למחצה בקרב קהילתו, הכולל לבישת מדים ואימונים קבועים, מנבא על מהפכה עולמית העומדת לפרוץ, אשר נהרות הדם שתביא יפילו את הכנסייה הקתולית שבגדה בו, ושבסופה יכבוש צבא המאמינים מדינה משלו בפולין.
רק לאחר אביב העמים בשנת 1848 הוסרו ההגבלות על מגורי יהודים בעיר והקהילה היהודית במקום שבה והתחדשה. כבר בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19 נרכשה חלקת אדמה לבית קברות יהודי ובשנת 1853 החלה בניית בית כנסת חדש לקהילה. בשנת 1857 מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-2,230 נפש מתוך 59,819 תושבי העיר. בשנת 1861 נפתח בית ספר יהודי בעיר. בעת מלחמת העולם הראשונה הגרו לברנו אלפי פליטים יהודים מגליציה. בין שתי מלחמות העולם שגשגה הקהילה היהודית בעיר ואף קם בה מרכז ספורט יהודי "מכבי". בשנת 1938 הגיע מספר יהודי העיר לכ-12,000 תושבים. בתקופת השואה שמשה ברנו מרכז לפליטים מצ'כוסלובקיה אך מרבית היהודים גורשו למחנה הריכוז טרזין בשנים 1941–1942.
בתחילת המאה ה-21 קיימת בברנו קהילה יהודית פעילה המונה כ-300 יהודים.
בין הדמויות הבולטות אשר יצאו מן הקהילה היהודית בעיר, מעת חידושה במחצית המאה ה-19, נמנים: הפילוסוף תאודור גומפרץ (1832–1912), אדולף סטראנסקי (1855–1931), המלחין פאבל האס (1899–1944) ואחיו השחקן הוגו האס (1901–1968), הצייר אוטו אונגר (1901–1945), הצייר לודוויג בלום (1891–1971) זוכה אות יקיר ירושלים, השחקן גדעון זינגר, ההיסטוריון הוגו גולד (1895–1968), ולודוויג צ'ך (1870–1942) שר בממשלת צ'כוסלובקיה בתקופה הרפובליקה הראשונה, הציירת וכלת פרס ישראל בתחום הציור אנה טיכו (1894-1980)
דיסק און קי
הטכנולוגיה פותרת את בעיית הבלאי המהיר שקיימת בזיכרונות ההֶבְזֵק, שבהם אזורים בזיכרון נכתבים ונמחקים פעמים רבות. לפיתוח אלגוריתם הדואג לכתוב בכל פעם באזור אחר בזיכרון, באופן שהכתיבה תפוזר ברחבי הזיכרון ככל האפשר וכך יהיה הבלאי של כל אזור מזערי.
המוצר נחשף לראשונה על ידי חברת "M-Systems" בנובמבר 2000. למוצרים הראשונים הייתה קיבולת של 8, 16 או 32 מגהבייט. עם השנים הלכה והתפתחה הטכנולוגיה במהירות, מחירה לצרכן הוזל והנפחים הלכו וגדלו, עד אשר בשנת 2018 כבר הוצעו למכירה החסנים ניידים שקיבולתם 2 טרה בייט. בדצמבר 2005 ה"דיסק און קי" דורג במקום ה-9 ברשימת 50 הגאדג'טים המוצלחים ביותר ב-50 השנים האחרונות, שערך מגזין PC World.
ההתייחסות של מערכת ההפעלה אל ההחסן הנייד דומה לרוב להתייחסותה לדיסק קשיח חיצוני, ויתרונותיו העיקריים הם קלות השימוש והניידות. בחלק מהתקנים אלו קיים מתג שהופך את ההחסן לזמין לקריאה בלבד, ובדרך זו הוא מוגן מפני מחשב שעלול להיות נגוע בווירוס מחשב. כמו כן קיימת בדרך כלל נורית בקרה שמהבהבת בזמן קריאה וכתיבה.
ההחסן הנייד הצטרף למשפחה ותיקה של אמצעי "מדיה נתיקה" (מדיום מגנטי שמאפשר לשמור נתונים, שאפשר לנתקו מן המחשב בקלות יחסית). חברים אחרים במשפחה הם הדיסקטים לדורותיהם, הדיסקים (CD) וה-DVD.
ההחסן הנייד רגיש לתקלות: אם מוציאים אותו מן המחשב בזמן תהליך כתיבה עליו, המידע שבו עלול לרדת לטמיון. כדי להימנע מתקלות מעין אלו, במערכות הפעלה קיים מנגנון להוצאה בטוחה של המכשיר.
במשך השנים פותחו החסנים ניידים המשלבים הצפנת מידע, וכן החסנים ניידים המשולבים במכשירים אלקטרוניים קטנים ושונים, כגון נגני מוזיקה, טלפונים סלולריים ועוד. בשנת 2009 החלה חברת "מיקרוסופט" לשווק את מערכת ההפעלה "חלונות" על "דיסק און קי". בפברואר 2017 השיקה חברת הזנק ישראלית "דיסק און קי" שמכיל מערכת הפעלה מסוג Chrome OS, ושניתן להכניסו לכל מחשב ישן ובכך להשמיש אותו מחדש.
רעות דוד
רעות דוד (נולדה ב-3 ביוני 1989) היא כדורגלנית ישראלית, ששיחקה בעמדת הבלמית בקבוצת בנות נתניה בליגה הלאומית בכדורגל נשים ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
דוד החלה לשחק כדורגל בגיל צעיר, בצוותא עם אחותה, שני, בקבוצת הכדורגל לילדים של מכבי חדרה, משום שלא הייתה אז מסגרת כדורגל נשים שתוכל לקלוט אותה. עם הקבוצה זכתה בגביע טורניר "פוקס קידס", שאף זיכה אותה בנסיעה לטורניר העולמי בברצלונה באותה שנה. עד הקמת קבוצת הכדורגל שיחקה בקבוצת כדורסל.
עם הקמת קבוצת כדורגל הנשים מכבי כישרונות חדרה ב-2004 הצטרפה לקבוצה.
נבחרת ישראל
דוד צורפה לנבחרת ישראל עד גיל 19 ורשמה במסגרתה 7 הופעות, במהלכן כבשה שער אחד.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס, ב-15 באוגוסט 2009. בסך הכל רשמה 5 הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל, בהן כבשה שער אחד.
רוסן מילאנוב
רוסן מילאנוב (בבולגרית: Росен Миланов; נולד ב- 13 בינואר 1965) הוא מנצח ואבובן בולגרי. הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של פרינסטון בניו ג'רזי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של נסיכות אסטוריאס בספרד. הוא המנהל המוזיקלי לשעבר של התזמורת הסימפונית החדשה של בולגריה. וכיום הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולומבוס ושל התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה.
פרסים
בשנת 2005, מילאנוב נבחר למוזיקאי השנה של בולגריה. הוא קיבל את פרס משרד התרבות הבולגרי על תרומה יוצאת דופן לתרבות הבולגרית ואת פרס ASCAP לשנת 2011 על שיתוף הפעולה עם התזמורת הסימפונית של פרינסטון.
שיתופי פעולה והופעות
מילאנוב שיתף פעולה עם יו-יו מה, יצחק פרלמן, ג'ושוע בל, מידורי וכריסטיאן טצלאף. הוא ניצח על ביצועי בכורה של יצירות מאת ריצ'רד דניאלפור, גבריאל פרוקופייב וניקולס מאו, כמו גם מלחינים מתפתחים באמצעות תחרות המלחינים הצעירים השנתית של סימפוניה ב-C.
מילאנוב עובד גם כמנצח בבלטים ושיתף פעולה עם הכוריאוגרפים מאטס אק באופרה של ציריך והבלט המלכותי של סטוקהולם, סברינה מתיוס ונילס קריסטה בבלט המלכותי של סטוקהולם, בנג'מין מילפייד ואנדוניס פוניאדקיס באופרה של ז'נבה, וג'ורמה אלו בפילדלפיה.
ניסיון באופרה
מילאנוב עבד עם להקות אופרה כולל קומישה אופר ברלין (בליידי מקבת ממצנסק של שוסטקוביץ'), תזמורת פילדלפיה (באופרה לה בוהם של פוצ'יני) ותיאטרון האופרה קרטיס (בהקלטה של הגלויה ממרוקו של דומיניק ארג'נטו עבור אלבני רקורדס).
TomTom
Tomtom היא יצרנית הולנדית של מערכות איכון עולמיות (GPS) המתמחה במיוחד בייצור מערכות GPS לשימוש אזרחי כגון מערכות ניווט והתמצאות למכוניות פרטיות. בשנת 2008 רכשה החברה את יצרנית המפות הדיגיטליות "Tele Atlas" עבור 2.9 מיליארד יורו.
מטה חברה ממוקם באמסטרדם שבהולנד.
היסטוריה
בשנת 1991 אנשי העסקים ההולנדים פיטר פרנס פאוולס ופיטר חילן ייסדו את חברת "Palmtop" בהולנד. בתחילת דרכה של החברה היא התמקדה בפיתוח של יישומים עבור הדור הראשון של מחשבי כף היד. באותה העת רוב היישומים שהחברה פיתחה היו מיועדים לשימוש עסקי, אך לאור הביקוש הרב של יישומים מסוג מארגנים אישיים, החברה החלה להתמקד בפיתוח של יישומים מסחריים כגון מילונים, יישומים פיננסיים שונים, משחקי וידאו ויישומי GPS לחישוב תוואי הדרך המהיר ביותר לבעלי מכוניות. יישומים אלה החלו להימכר ברחבי העולם. שוק היישומים של מחשבי כף היד התרחב במהירות, במיוחד לאחר ההצלחה הרבה לה זכה מכשיר הפאלם פיילוט בשנת 1996 ובעקבות כניסתה של חברת מיקרוסופט לשוק מכשירי כף היד אשר החלה לשווק מכשירי כף יד מבוססי מערכות ההפעלה חלונות. חברת Palmtop פיתחה באותה העת יישומים עבור כל המכשירים הללו.
בשנת 2001 שינתה החברה את שמה ל"TomTom". באותה העת השיקה את יישום הניווט "TomTom Navigator" עבור מכשירי כף יד מבוססי מערכת ההפעלה Palm OS. היישום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. כאשר באביב 2003 יצאה לשווקים הגרסה הבאה של היישום – ה-"TomTom Navigator 2", כבר היה ברור כי יש ביקוש רב למכשירי GPS ייעודיים בקרב לקוחות אשר אינם מחזיקים במחשב כף יד. בעקבות כך, באביב 2004 יצא לשווקים מכשיר ה-GPS הייעודי " TomTom Go", מכשיר ה-GPS הייעודי הראשון של החברה שהכיל מערכת ניווט לרכב בלבד. בסתיו 2004 הכריזה החברה על שחרור היישום "TomTom Mobile" לשווקים – מערכת ניווט חדשה שניתן להפעילה מהטלפון הסלולרי.
LMFAO
LMFAO היה צמד אלקטרופופ אמריקאי שהורכב מהראפרים, הרקדנים והדי.ג'ייז רדפו (Redfoo - סטפן קֵנדָל גורדי, נולד ב-3 בספטמבר 1975) וסקייבלו (Skyblu - סקיילר יוסטון גורדי, נולד ב-23 באוגוסט 1986). רדפו הוא דודו של סקייבלו.
שם הצמד הוא למעשה ראשי תיבות של המשפט: "Laughing My Freaking Ass Off", בניגוד לשימוש הנפוץ יותר של ראשי תיבות אלה למשפט הסלנג באינטרנט: "Laughing My Fucking Ass Off". המוזיקה שלהם עוסקת בנושאים של מסיבות ושתייה והצמד מכנה את סגנון המוזיקה שלהם כ"מוזיקת מסיבות".
ב-21 בספטמבר 2012 הודיעו על פירוק הצמד.
חיים וקריירה
רדפו וסקייבלו גדלו בשכונת פסיפיק פליסיידס בלוס אנג'לס, שם הקימו את ההרכב LMFAO, תחילה בשם "Sexe Dude" אך החליפו את השם בעצת סבתם, בשנת 2006. רדפו הוא בנו של ברי גורדי, מייסד חברת התקליטים מוטאון, וננסי לויסקה, במאית וידאו קליפים וסופרת. הוא גם גיסו של ג'רמיין ג'קסון, אחיו הגדול של מייקל ג'קסון. סקייבלו הוא נכדם של ברי גורדי ותלמה קולמן.
2008-2009: התהילה
LMFAO הפיצו את אלבומם "Party Rock EP" בחנות המוזיקה האינטרנטית iTunes ב-1 ביולי 2008. האלבום דורג במקום ה-33 בבילבורד ובמקום השני במצעדי הדאנס בארצות הברית.
הסינגל הראשון שלהם, "I'm in Miami Bitch", אשר יצא בדצמבר 2008, הגיע למקום ה-51 בבילבורד. מאוחר יותר הדי. גיי ההולנדי Chuckie זכה להצלחה גדולה מאוד עם הרמיקס שביצע לשיר - "Let the Bass Kick in Miami Bitch. בתחילת מרץ 2009 הפיצו את אלבומם "Party Rock". הסינגל הראשון מהאלבום, "La La La", הגיע למקום ה-25 בבילבורד. הסינגל השני, "Shots", הגיע למקום ה-16 בבילבורד. הסינגל השלישי, "Yes", פורסם מעט מאוחר אחרי הסינגל "Shots". הסינגל הגיע למקום ה-25 בבילבורד והפך לשיר המזוהה עם ההוקי קרח.
2010-2012: הפריצה הבינלאומית
בשנת 2010 השתתף הצמד בשירו של דייוויד גטה, "Gettin' Over You", אשר הפך ללהיט בינלאומי והגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם ולמקום ה-31 בבילבורד.
הם הפיצו את אלבום השני, Sorry for Party Rocking, ב-17 ביוני 2011. הסינגל הראשון מתוך האלבום, Party Rock Anthem, בהשתתפות הזמרת הבריטית, לוריין בנט זכה להצלחה גדולה במצעדים ברחבי העולם והפך לסינגל המצליח ביותר של הצמד ובנוסף במצעד הבילבורד 100 שהה בצמרת המצעד במשך 5 שבועות. הווידאו קליפ של השיר זכה למעל 2,210,022,120 צפיות באתר YouTube (נכון לספטמבר 2022), והוא אחד מקטעי הווידאו הנצפים ביותר בכל הזמנים, והוא הסרטון ה-30 הנצפה ביותר באתר.
הסינגל השני מהאלבום, "Champagne Showers", הופץ ב-27 במאי 2011 ומשתתפת בו הזמרת והיוצרת הבריטית נטליה קילס. הסינגל השלישי,"Sexy and I Know It" הופץ ב-16 בספטמבר, גם הוא נחשב להצלחה מסחררת, הגיע למקום ראשון במצעד הבילבורד 100. בנוסף נחשב לשיר נוער מצליח ולשיר מועדונים מצליח בכל רחבי העולם, 2011. שיר הנושא של האלבום, "Sorry For Party Rocking", הופץ ב-22 בפברואר 2012.
2012: פירוק הצמד
ב-21 בספטמבר 2012, הודיעו על פירוק הצמד.
השפעה
LMFAO הושפעו ממגוון רחב של סגנונות מוזיקה כמו הראפר טופאק שאקור, הרכב ההיפ הופ, בלאק אייד פיז, זמרי הריתם אנד בלוז ג'יימס בראון ומייקל ג'קסון ולהקות מוזיקת רוק כדוגמת הביטלס ולד זפלין.
נמל סלוניקי
הנמל ממוקם בנקודה הפנימית ביותר של המפרץ התרמאי, בחלק הצפוני של מזרח הים התיכון, ממערב למרכז העיר סלוניקי, תופס שטח של 1,500 דונם, ומתפרש לאורך של 3.5 ק"מ.
הנמל מהווה תחנה למספר ספינות שייט בים התיכון, עם למעלה מ־26,000 נוסעים בשנה (נתוני 2015).
בשל מיקומו הגאוגרפי והגישה לכבישים מהירים ומסילות רכבת, זהו נמל הסחר הגדול ביותר ביוון ובנוסף לכך משרת את הצרכים של כ-15 מיליון תושבי העורף הבינלאומי שלה.
התקרבות הספינות מתבצעת על ידי תעלה טבעית בעלת עומק רב שאינה זקוקה לחפירה.
מתקני הנמל כוללים שישה רציפים גדולים ויש לו גם מתקני טיפול בדלק נוזלי וחיבור לצינור דלק נוזלי חוצה גבולות, והוא קרוב לצינור הגז הטבעי הבינלאומי.
רצח הקונסולים בסלוניקי
רצח הקונסולים בסלוניקי, היה אירוע לינץ' במאי 1876 בימי השלטון העות'מאני שבו נרצחו שני דיפלומטים מטעם גרמניה וצרפת על ידי המון מוסלמי מוסת בסלוניקי. המאורע עורר תגובות חריפות במערב אירופה ותרם להחרפת היחסים בין האימפריה העות'מאנית למעצמות האירופיות. הרצח אירע לאחר שנוצרים חטפו נערה נוצריה ממוצא בולגרי שהתאסלמה בניגוד לרצון משפחתה. למשבר הדיפלומטי שהתעורר בעקבות הרצח הייתה השפעה על ערעור מעמדה המדיני של האימפריה העות'מאנית ועל התנעת רפורמות בממשל העות'מאני.
בעקבות האירועים, השלטון באיסטנבול הרגיש מבוכה רבה מול דעת הקהל והממשלות הזרות והודיע שהאחראים לרצח ולאי מניעת הרצח ישפטו וייענשו בחומרה. מושל סלוניקי, מהמט רפט פאשה הוחלף על ידי שריף פאשה, שהגיע לעיר עם תגבורות צבאיות. נעצרו כ-53 חשודים בהשתתפות בלינץ'. מתוכם נמצאו אשמים 35. שישה מקרבם, שהוצגו כמנהיגי המהומות, הוצאו להורג בתליה על רציף נמל סלוניקי ללא משפט ויש ששיערו שהם לא היו בדיוק הרוצחים. עם הנשפטים היו עניים, משרתים, עבדים, ומספר צעירים מן הפרובינציה שביקרו בעיר.
ממהפכת הטורקים הצעירים עד מלחמת העולם הראשונה
הריק הפוליטי שנוצר בחודשים הראשונים שלאחר המהפכה נוצל על ידי יריבותיה של האימפריה העות'מאנית. בולגריה הכריזה על עצמאותה בספטמבר, וזמן קצר אחר כך, בתחילת אוקטובר, סיפחה אוסטרו־הונגריה את בוסניה והרצגובינה.
בתגובה הכריזו רשויות הממלכה העות׳מאנית על חרם כלכלי־לאומי על בולגריה ועל אוסטרו־הונגריה. הסוורים היהודים של נמל סלוניקי נענו לקריאה זו וסירבו לפרוק סחורה שמקורה במדינות אלו.
במלחמת העולם הראשונה
לנוכח הגיוס הכללי בצבא בולגריה ותנועת הכוחות הגרמנים, פנו הסרבים לבנות בריתם בבקשה נואשת לקבלת סיוע. ראש ממשלת יוון אלפתריוס וניזלוס, שצידד במדינות ההסכמה, הציע לסרבים שימוש בנמל סלוניקי. אך נפחו של נמל סלוניקי דאז היה קטן יחסית, וריחוקו מנמלי הבית הבריטיים והצרפתיים הקשה מאוד על ארגון ואחזקה של כוח צבאי משמעותי, שיכול לפעול במערך התקפי מול כוחות מעצמות המרכז. לכן הכוחות האנגלו-צרפתיים התרכזו בגזרת סלוניקי בעיקר מטרה להגן על עיר הנמל האסטרטגית.
ולוס ב'
ולוס הייתה אוניית המעפילים השנייה שהפליגה מאירופה לארץ ישראל במסגרת מפעל ההעפלה הציוני ביולי 1934. קדמה לה ספינת המעפילים כוכב, שהביאה לארץ ישראל 50 עולים מפולין וממצרים במאי 1934. שמה "ולוס", βέλος, משמעותו ביוונית "חץ". הספינה אורגנה ביוזמתם של אנשי ההגנה, חברי הקיבוץ המאוחד ותנועת החלוץ בפולין שאף מימנה את ההפלגות.
לאחר שתוכנית ההעפלה עלתה על שרטון, ומלאי הפחם באוניה הלך ואזל, חזרה האוניה לאירופה ועגנה מרחק מה מרציפי נמל בסלוניקי במשך 30 יום.
כישלונה של "ולוס" חידד את הוויכוח בין מצדדי העלייה הבלתי לגאלית למתנגדים לה ביישוב, וגרם להתנגדות הסוכנות היהודית לפעולות דומות, כך שניסיונות ההעפלה המאורגנת חודשו רק ב-1937, לאחר שלוש שנות הפסקה.
—
מבנה המכס הישן
נבנה ב־1912, בעיצובו של אלכסנדר ואלאורי, סלוניקי. שטח הבניין הכולל הוא 5,000 מ"ר והוא מדגם מייצג של אדריכלות אקלקטית, עם אלמנטים בסגנון הנאו-רנסאנס. בניין המכס הישן היה חידוש לתקופתו, מכיוון שנעשה שימוש בפעם הראשונה בבטון מזוין בסלוניקי. כיום המבנה משמש תחנת נוסעים בשם מסוף "מקדוניה". עוד במבנה פועלים בתי קפה, מסעדות, אולמות, קולנוע ושלושה מוזיאונים וכן אכסניה. במקום נעשו סצינות של סרטו של תיאודורוס אנג'ופולוס "נצח ויום".
כיכר החירות של סלוניקי (כיכר אלפתריוס) Πλατεία Ελευθερίας, פלאטיאה אלפטריאס)
הכיכר נוצרה לאחר אמצע המאה ה-19, כאשר נהרסו חומות החוף הביזנטיות של סלוניקי, שעל פי מממצאים ארכאולוגיים, היו ממוקמות מצפון לרחוב קלפוטאקי של היום. חומת הים הייתה קיימת עד 1870, אז הוחלט להרוס אותה, על מנת להגדיל את קו המים. עם הרחבת קו המים נוצר הרחוב המקביל - שדרת ניקיס - כאשר באותה תקופה נפתח רחוב סמברי פאשה - וניזלו של היום - ממשרד המושל אל הים.
ב-11 ביולי 1942 נצטוו 9,000 גברים יהודים בני 18 עד 45 להתכנס ב"כיכר החירות" (Πλατεία Ελευθερίας, פלאטיאה אלפטריאס) בסלוניקי, שם הושפלו כל היום בשמש היוקדת. האירוע נודע בתור "השבת השחורה".
בשנת 1997, הוקם בה פסל לזכרם של יהודי העיר באותו מקום בו כינסו והשפילו אותם החיילים הנאצים בעת הפלישה ליוון.
עם הזמן הוזנחה הכיכר עד שבשנת 2018 נתקבלה החלטה על ידי עיריית סלוניקי בראשותו של ראש העיר יאניס בוטאריס לשפץ ולשדרג אותה. במסגרת התכנית החדשה ביקש בוטאריס, שפעל רבות למען הקהילה היהודית בשנות כהונתו, להפוך את הכיכר המוזנחת למקום חדש ומכובד שבמרכזו מונומנט מפואר לזכרם של יהודי סלוניקי שנספו בשואה.
אלא שבעקבות פוליטיקה מקומית החליט ראש העיר החדש ויריבו המר של בוטאריס, קונסטנטינוס זרבאס, לבטל את התכנית ולהקפיא את העבודות.
המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן
המרכז לתיעוד הנאציזם (בגרמנית: NS-Dokumentationszentrum München – Lern- und Erinnerungsort zur Geschichte des Nationalsozialismus- "המרכז לתיעוד ולימוד ההיסטוריה של הנאציונאל סוציאליזם במינכן") הוא מוזיאון ברובע מקספורשטאדט עיר מינכן המוקדש ללימוד ותיעוד ההיסטוריה וההתפתחות של התנועה הנאצית בעיר, והתפשטותה בגרמניה עד לתפיסת השלטון במדינה, השלכותיו ותוצאותיו.
המוזיאון ממוקם באתר שבו ניצב הבית החום, אשר שימש כמטה המפלגה הנאצית במינכן ומדגיש את תפקידה של העיר מינכן כבירה האידאולוגית של המפלגה והמשטר, לעומת ברלין אשר שימשה כבירה הפוליטית והמדינית של המדינה.
היסטוריה
העיר מינכן הייתה בעלת חשיבות רבה בתהליך ההתפתחות של המפלגה הנאצית בגרמניה. העיר שימשה כערש היווצרותה של הלאומנות הגרמנית שלאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה וממנה צמחה התנועה הנאצית. במינכן התרחשו מספר אירועים מכוננים בתולדות המפלגה וביניהם טקס היסוד, נאומי ההסתה ואירועי האלימות הראשונים שיזמה המפלגה, הפוטש בבית הבירה וניסיון ההפיכה הראשון. במינכן שכן מרכז המפלגה הנאצית והאדמיניסטרציה שלה גם לאורך כל תקופת השלטון הפורמלי של המשטר הנאצי בגרמניה.
עם סיום מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש העיר בידי הכוחות האמריקנים, הוסרו כל סמלי השלטון והמשטר הנאצי ממבנים שלא נחרבו בהפצצות, ואילו מבנים שנפגעו והיו בעלי קשר סימבולי למשטר הקודם, נהרסו. בתקופה זו החלו דיונים בדבר הצורך להנציח וללמוד את אירועי התקופה אך הנושא לא התקדם. במשך השנים הבאות התנהל תהליך איטי ומסורבל לקידום הנושא. בשנת 1988 פתחה קבוצת אזרחים ביוזמה להקמת אתר הנצחה לתקופת השלטון הנאצי. בשנת 1989 הציעה העירייה להקים מוזיאון להיסטוריה עכשווית באתר ההריסות של הבית החום ברחוב בריינר.
בשנת 2001 התקבלה החלטה במועצת העיר לבנות מרכז לתיעוד ההיסטוריה הנאצית באתר המוצע במרכז העיר ובסמוך לכיכר המלכים שהיה אתר בעל משמעות סמלית עמוקה בתקופה הנאצית. בשנת 2005 הוסכם על כינונו של גוף פיקוח, מועצת נאמנים שהורכבה מגורמים פוליטיים ומדעיים. קידום הפרויקט המשיך להתנהל בעצלתיים ורק בשנת 2008 העבירה ממשלת בוואריה את השטח עליו עמד הבית החום שהיה בבעלותה, ללא תמורה לטובת הקמת הפרויקט. בשנה זו גם הוסכם במועצת העיר על צורתו האדריכלית של המבנה. הבנייה החלה בפועל בשנת 2011 ורק לאחר מכן התקיים הטקס הרשמי של הנחת אבן הפינה, לאחר שגובשו ההסכמות על המקורות למימון ההקמה והתחזוקה השוטפת של המרכז. כמו לגבי הקמת המרכז עצמו, כך גם לגבי השם שישא המרכז והתכנים ההיסטוריים שיוצגו בו, התקיימו ויכוחים עזים שבהם היו מעורבים גורמים פוליטיים וחברתיים רבים. השם המסורבל והארוך שנבחר לבסוף מהווה סוג של פשרה המשקפת את התהליך רב השנים להקמתו. המוזיאון נפתח לציבור בשנת 2015.
הרעיון החינוכי
למיקומו של המרכז בסמיכות לכיכר המלכים ולמבנים ששימשו כלשכת הפיהרר ומרכז המפלגה הנאצית יש משמעות סמלית רבה. המרכז מנסה ליצור קשר בין המיקום הפיזי בעל המשמעות ההיסטורית שלו לבין ההיבט החינוכי של מהות קיומו ותוצאות פעילותו של המשטר הנאצי בהקשר הפוליטי וההיסטורי שלו. במרכז בא לידי ביטוי ובהדגשה רבה מיקומה של העיר מינכן כבירה האידאולוגית של המשטר ושל גרמניה בכלל, במטרה לקדם סיעור מוחות ביקורתי בדבר חשיבות קיומה של חברה אזרחית המגנה על זכויות האדם. המטרה החינוכית העיקרית ששם לעצמו המרכז הוא לקדם בקרב הדורות הבאים את חשיבות הסובלנות והדמוקרטיה. בדומה לתהליך ההקמה, כך גם בנושא התכנים המוצגים התקיימו ועדיין מתקיימות מחלוקות רבות בין גורמים פוליטיים וחברתיים המקשות על קבלת החלטות, ומסתכמות בפשרה המשתקפת בתכני התצוגה.
המבנה
לצורך תכנון ועיצוב המבנה נערכה תחרות שבה הוגשו 48 תוכניות. ההצעה שנבחרה בתום ההליך הייתה בתכנון משרד האדריכלים וצל (Georg Scheel Wetzel) מברלין, וגם היא נדרשה למספר שינויים על פי דרישת הוועדה העירונית. המבנה הוא בצורת קובייה בת ארבע קומות מעל פני הקרקע וקומת מבואה, שאורך צלעה 22.5 ועוד שתי קומות תת-קרקעיות כפולות באורכן. הקירות החיצוניים והפנימיים מכוסים בבטון חשוף בצבע לבן. החזית כוללת מפתחי חלונות גדולים בין כל שתי קומות, המאפשרים יצירת קשר ויזואלי בין המבנה לסביבתו. תערוכת המוצגים ממוקמת בארבע הקומות העליונות כך שמסלול התצוגה מתחיל בקומה הרביעית ויורד כלפי מטה. בקומות המרתף ממוקם אולם כנסים וכן ספרייה ועמדות למידה ועיון מתוקשבות.
התצוגה
במוזיאון בן ארבע הקומות מוצגת תערוכת קבע של מסמכים, וצילומים, בצורה נגישה במיוחד על גבי מסכי תאורה שולחניים, ולוחות דו צדדיים בחלל האולמות ועל הקירות. על חלק מן הקירות מוקרנים סרטונים תקופתיים. מסלול התערוכה בנוי בצורה ליניארית החל מסוף מלחמת העולם הראשונה וראשיתה של התנועה הנאצית, ועד לסוף מלחמת העולם השנייה וכיבוש גרמניה. המבקר בתערוכה מתקדם בין הקומות תוך חוויית התהליך הרציף של האירועים לאורך השנים.
פיטר אטקינס
פרופ' פיטר ויליאם אטקינס (באנגלית: Peter William Atkins; נולד ב-10 באוגוסט 1940) הוא כימאי אנגלי ששימש כעמית מחקר ופרופסור לכימיה פיזיקלית בלינקולן קולג' באוניברסיטת אוקספורד. הוא מחברם של ספרים רבים, ובפרט של ספרי לימוד בכימיה. שלושה מספריו, Physical Chemistry (כעת במהדורה האחת עשרה), Molecular Quantum Mechanics (כעת במהדורה חמישית) ו-Inorganic Chemistry (כעת במהדורה חמישית) הם מספרי הלימוד הנפוצים ביותר כיום בתחומם ברמה האקדמית. הוא גם מחברם של ספרי מדע פופולרי רבים, בעיקר בתחום הכימיה.
קורות חיים
אטקינס הוא עמית (Fellow) בחברה המלכותית לכימיה, מטעמה זכה במדליית מלדולה ב-1969. הוא משמש גם כראש הוועדה לחינוך כימי של איגוד IUPAC. הוא זכה במדליית נייהולם (Nyholm Medal) ב-1999, וקיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטרכט (1992) ומאוניברסיטת מנדלייב במוסקבה (2006).
אטקינס הוא אתאיסט מוצהר, והוא העביר הרצאות ופרסם ספרים בנושאי הומניזם, אתאיזם ועל חוסר ההתאמה הקיימת, לדעתו, בין דת ומדע.
אטקינס נישא בשנת 1964 לג'ודית אן קירטון, וב-1970 נולדה בתם ג'ולייט לואיז טיפאני. השניים התגרשו ב-1983. ב-1991 הוא נישא לחברתו לעבודה פרופ' סוזן גרינפילד (לימים הברונית גרינפילד), ממנה התגרש ב-2005. ב-2008 נישא לפטרישיה-ג'ין נובס (ברנד במקור).
מספריו
ספרי לימוד אקדמיים
ספרים לציבור הרחב
חמציץ נטוי
חַמְצִיץ נָטוּי (שם מדעי: Oxalis pes-caprae, שמות עממיים באנגלית: Buttercup Oxalis, Bermuda Buttercup, Cape Sorrel, Wood Sorrel) הוא מין של גאופיט בעל קנה שורש נושאי פקעיות, עלים תלתניים ופרחים צהובים מהסוג חמציץ במשפחת החמציציים. המין גדל באופן טבעי בדרום אפריקה, אך יובא למקומות רבים ברחבי העולם בתור צמח נוי. כיום הוא נפוץ כמין פולש ועשב שוטה באזורים נרחבים, בהם אמריקה הצפונית (בעיקר בקליפורניה), אוסטרליה ואגן הים התיכון (כולל חצי האי האיברי והאיים הקנריים). המין נפוץ גם בישראל ופורח בחורף ובאביב. החמציץ הנטוי בולט בפרחיו הצהובים הבוהקים, עליו בצורת הלב וגבעולו חמצמץ.
מאפיינים מורפולוגיים ופונולוגיים
פרחי החמציץ הנטוי הם פרחים צינוריים דמויי משפך-חצוצרה שבולטים בזכות הצבע הצהוב הבהיר והבוהק של עלי הכותרת. קוטר הפרח הוא 2 עד 3 ס"מ. לפרחים עשרה אבקנים וחמישה עלי כותרת בצבע צהוב אשר לרוב מתמזגים בבסיס. על גבעול אחד יש בדרך כלל מספר פרחים. פרח החמציץ דמוי המשפך פתוח בשעות היום אך נסגר למעין צינורית דקה בשעות אחר הצהריים והערב. פרח החמציץ מכיל צוף וזוכה לביקור חרקים בהם דבורת הדבש.