cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ורג' קוז'אק
שיאן עולם ואלוף אולימפי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שנערכו בדטרויט, שבמישיגן ב-23 ביוני 1928 קבע קוז'אק במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:09.0 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:08.2 דקות, לפני חבריו לנבחרת ולטר לופר שיאן העולם בעבר (1:10.0 דקות) ופול ואייט (1:12.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אוסטין קלאפ, ולטר לופר וג'וני וייסמילר בשיא עולם חדש של 9:36.2 דקות, לפני יפן (9:41.4 דקות) וקנדה (9:47.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.8 דקות. שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר גב החזיק מעמד 6 שנים.
בתחרות שחייה שנערכה בניו הייבן, שבקונטיקט ב-16 ביוני 1930 קבע קוז'אק במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:32.2 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים.
בשנת 1932 החמיץ קוז'אק את המשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס, בגלל לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת קולומביה. למרות זאת שיאו העולמי, היה היחידי שלא נשבר במשחקים אלו.
מרטה פנץ'
מרטה פנץ (באנגלית: Martha Fenech; נולדה ב-13 בספטמבר 1990) היא דוגמנית מלטזית.
ביוגרפיה
פנץ' נולדה בעיירה צפונית לולטה, היא החלה לדגמן בגיל צעיר למספר קמפיינים, היא גם הופיעה על שער המגזין "I DO".
ב-2008 נבחרה ל"מיס עולם מלטה" וייצגה את מלטה במיס עולם 2008.
ב-2009 זכתה בפרס "הדוגמנית הטובה ביותר" בטקס פרסי האופנה המלטזי.
ב-2016 נבחרה ל"מיס תבל מלטה" וייצגה את מלטה במיס תבל 2016.
לאחר הכתרתה נפצה שמועה שנעצרה בנמל תעופה בבריטניה בגין אחזקת סמים, היא הכחישה דבר זה.
ב-2016 הופיעה בפרסומות בטלוויזיה ובאינטרנט לחברת "Pasta Rummo".
בשנת 2015 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "אתה, אני והאפוקליפסה" לצד מתיו ביינטון ובשנת 2016 השתתפה בסרט "תחייה" לצד טום פלטון.
באירוויזיון 2017 הגישה את הניקוד המלטזי.
היא שימשה כיועצת יופי בחברות לוריאל ופרוקטר אנד גמבל ועבדה בחנות דיוטי פרי במל תעופה במדינתה.
דיוויזיית הצנחנים השישית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים השישית (בגרמנית: 6. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1944 ל-1945.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה באופן רשמי בצרפת ביוני 1944, בפיקודו של רידיגר פון הייקינג. והכילה את רגימנטים הצנחנים ה-16 (אף על פי שהרגימנט ה-16 נשלח במאי 1944 לפולין), ה-17, ה-18, ורגימנט הארטילריה ה-6 של הצנחנים.
רבים מלוחמי הדיוויזיה היו הקאדר האחרון שקיבל אימוני צניחה.
הרגימנט ה-16 הועבר לחזית המזרחית לפני שהדיוויזיה השתתפה בפעולה, ולאחר מכן הוגדר מחדש כרגימנט הגרנדירים המוצנח ה-3 והוקצה לדיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג. שאר הדיוויזיה נשלחה לקרב בנורמנדי בכוח של צוות קרב בלבד. ביולי ספגו הרגימנטים ה-17 וה-18 אבדות כבדות הן באנשים והן בציוד. הלוחמים ששרדו נסוגו להולנד כדי לבנות מחדש את הדיוויזיה, ולחמו שם בהמשך השנה, במיוחד במהלך מבצע פסיון. בתחילת 1945, הדיוויזיה נלחמה הקרב הרייכסוואלד, ונכנעה לכוחות בעלות הברית במאי.
שלמה טולידאנו
הרב פרופ' שלמה טולידאנו (נולד ב-1942) הוא רב ישראלי, מתמטיקאי, חוקר יהדות ומרצה. לשעבר ראש החוג לתושב"ע במכללת ליפשיץ בירושלים. מחבר ספרים בתחום מחשבת ישראל, ההלכה, פרשנות המקרא, ספרות חז"ל והראשונים.
ביוגרפיה
בנו של הרב חביב טולידאנו.
בשנת 1965 סיים תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פריז (סורבון), ועבודתו עסקה ב"משוואה דיפרנציאלית עם פיגור", בהדרכת פרופסור ליונס. בשנת 1992 הוסמך לרבנות על ידי הרב מרדכי אליהו. ב-1996 סיים תואר שני בתלמוד, באוניברסיטה העברית בירושלים, ועבודתו עסקה ב"שו"ת הרא"ש בכתבי-יד ובדפוסים", בהדרכתו של פרופסור ישראל תא שמע. בשנת 2002 סיים תואר שלישי בתלמוד באותה אוניברסיטה, בנושא: "רבי בצלאל אשכנזי – האיש, מפעלו הספרותי וספרייתו", בהדרכתו של פרופסור תא שמע. בין השנים 1972–2002 שימש כחוקר באוניברסיטה העברית, בתפקיד יועץ ראשי למדעי החברה במתודולוגיה סטטיסטית ובתוכנה סטטיסטית. החל מ-2002 שימש כראש החוג לתושב"ע במכללה הדתית למורים ע"ש ליפשיץ בירושלים.
חיבר את ספרי "דברי שלום ואמת" ארבעה כרכים לחיזוק פסקי ומנהגי יהדות מרוקו נגד הערעור שיצא עליהם בארץ הקודש. הספר בנוי על פי סדרת הספרים ילקוט יוסף היות שהמערערים מתבססים בדרך כלל על חיבוריו של הרב עובדיה יוסף, שפסקיו סוכמו בספרים "ילקוט יוסף" על ידי בנו הרב יצחק יוסף.
The Thrill Is Gone
The Thrill Is Gone (בעברית: הריגוש חלף) הוא שיר בלוז איטי ומוזיקת נשמה שנכתב על ידי מוזיקאי הבלוז רוי הוקינס וריק דארנל בשנת 1951. באותה שנה הביצוע של הוקינס הגיע למקום ה-6 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ של מגזין בילבורד. בשנת 1969, הביצוע של בי בי קינג לביצוע הפך לשיר המוכר ביותר שלו, ואחד משירי הבלוז המוכרים אי פעם. בי בי קינג זכה בשני פרסי גראמי עבור הביצוע שלו לשיר, והפך אותו לסטנדרט בלוז.
שלמה טולידאנו
ביוגרפיה
במהלך חנוכת "הספרייה הספרדית" בראשות רבי מאיר אביטבול נפגש הראשון לציון הרב יצחק יוסף עם הרב טולידאנו, והתייחס למחלוקת ביניהם: "יושב פה איתנו ידידינו הרב  שלמה  טולידאנו, שהוא הוציא ספר 'דברי שלום ואמת', הספר הזה כולו נודע לחלוק על ה'ילקוט יוסף' ולהביא את מנהגי מרוקו. אני רוצה לומר לו, כבוד הרב, זו דרכה של תורה, זה דבר חשוב מאוד. אדרבה, 'יגדיל תורה ויאדיר', אנחנו מחפשים בסך הכל 'אמיתה של תורה', אין לנו נגיעות, כולם לומדים, כולם ברורים. התורה את כולנו מאחדת".
הרב טולידאנו משמש, החל משנת ה'תשנ"ו, כרב בית הכנסת "שמש ומגן" בשכונת רמות אלון בירושלים.
The Thrill Is Gone
השיר מדבר על גבר שמרגיש כי אהבתו לבת זוגו פגה, לאחר שהיא החזיקה בו וניצלה אותו בזמן שהיה מאוהב בה. השיר מושר בגוף ראשון, כאשר נדמה כי מילות השיר הן למעשה מילות הפרידה מהגבר. הוא מזכיר כי כעת הוא יהיה בודד אך חופשי, וביום מן הימים היא תצטער על איך שהתנהגה כלפיו. השיר מנוגן בסולם B פנטטוני מינורי, כאשר בביצוע של קינג הוא מאופיין בתפקיד גיטרה מרכזי ומכיל שלושה סולואים. באלבום BB King and Friends: 80 השיר בוצע יחד עם אריק קלפטון, כאשר השניים שילבו את סולואי הגיטרה שלהם זה בזה. קינג נהג לבצע את השיר בהופעות יחד עם אמנים נוספים, בהם סלאש ורוני ווד, אריק קלפטון, ג'ימי ווהן ורוברט קריי, גרי מור ועוד.
בדצמבר 1969, יצא השיר כסינגל בידיי קינג והפך במהרה לאחד מלהיטיו הגדולים, ולצמרות מצעדי המכירות כמו מקום שלישי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ומקום 15 במצעד Billboard Hot 100. הקלטתו של קינג זיכתה אותו בפרס גראמי לביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר - גבר בשנת 1970 ובפרס היכל התהילה של הגראמי בשנת 1998. גרסתו של קינג לשיר הוצבה במספר 183 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
חומצה מינרלית
חומצה מינרלית או חומצה אנאורגנית או חומצה אי-אורגנית היא חומצה שמקורה בתרכובת אנאורגנית. המשותף לחומצות אלה הוא שחרור יון מימן בהתמוססותן במים. כמו כן חומצות אלה מסיסות ביותר במים אך אינן מסיסות לרוב במסיסים אורגניים.
בין חומצות אלה נמנות החומצה הגופרתית, חומצת המלח והחומצה החנקתית.
עוצמת החומציות של החומצות המינרליות נע בין חומצות חזקות (בעלי ערך הגבה נמוך) כגון חומצה גופרתית, לבין חומצות חלשות (בעלי ערך הגבה גבוה) כגון חומצה בורית.
לחומצות אלה שימושים רבים בתעשיות הכימיות, הן ליצירת חומרי מזון לבעלי חיים, והן בתעשיות הדשנים.
חורף האימה
חורף האימה הוא הכינוי שניתן לחורף 1950–1951, שבו התרחשו מאות מפולות שלגים בהרי האלפים שבאירופה. מפולות אלו גרמו למותם של 265 בני אדם ולנזק כבד לרכוש באוסטריה, שווייץ ואיטליה.
המפולות
המפולות התרחשו בדצמבר 1950 ובעיקר בחודשים ינואר ופברואר 1951 עקב תנאי מזג אוויר חריגים. נפילת השלג באלפים החלה כבר בנובמבר. במהלך שני אירועי מזג אוויר חריגים בינואר ובפברואר ירדו באלפים כמויות גדולות מאוד של שלג, כ-200 עד 400 אחוז (במקומות מסוימים 600 אחוז) מעל הממוצע הרב-שנתי. במחצית ינואר ירדו בחלק מהמקומות כ-2.5 מטר של שלג בתוך ימים ספורים. במחצית פברואר נערמו בשני אתרים בשווייץ ארבעה מטרים של שלג.
בשווייץ נספו 92 בני אדם, רובם במפולות שהתרחשו בחודש ינואר. נהרגו מאות ראשי בקר, מאות מבנים חרבו ואלפי דונם של יער ניזוקו. הכפר אנדרמאט (Andermatt) שבקנטון אורי ספג שש מפולות שלגים, שגרמו למותם של 13 בני אדם.
בעת התרחשות המפולות הוכחה יעילותם בהפחתת נזק של מחסומי מפולות שהיו מותקנים בהרי האלפים, ובעשורים שלאחר מכן הורחב מאוד בשווייץ השימוש בהם.
לנה זידל
לֶנָה זַיְדֶל (ברוסית: Лена Зайдель; נולדה ב-3 בנובמבר 1962) היא אמנית ישראלית ילידת ברית המועצות. רוב עבודותיה עוסקות בדימוי הזאב שהפך בציוריה לסמל השחרור והחופש בתוך המרחב האורבני של ירושלים. זידל חברה בגלריה השיתופית "אגריפס 12 – גלריה לאמנים" (גלריה אגריפס 12).
ביוגרפיה
לנה זידל נולדה בשנת 1962 בסנקט פטרבורג שברוסיה הסובייטית, בת יחידה להוריה אולגה ופליקס רבינוביץ, שעסקו בצילום וקולנוע. בשנת 1976 עלתה לישראל יחד עם הוריה.
נשואה לאמן עודד זידל. אם לבת נטע זידל שגם היא אמנית שעוסקת בהוראת אמנות ואנימציה.
דימוי הזאב
הזאבים מעירים את ירושלים מתרדמתה, מנערים את הרחובות ואת המקומות הקדושים. במקומות בהם דרכו הזאבים – דבר לא יישאר כפי שהיה. הזאבים נושאים את האיום על תפיסות העולם המיושנות: איום על פנאטיות ודוגמטיות – בין אם אישית, חברתית או פוליטית. הם מאיימים גם על שגרת החיים האפרורית, שמקהה את החושים, את הראיה ואת החשיבה. הסצנות מתרחשות על קו התפר בין הציוויליזציה לפראי ומתארות מפגש בין החייתי לתרבותי. הזאבים מופעים כגדודי צבא-ישע, כשמאנים-מרפאים, המביאים לעיר את הטוהר ואת עתידה החדש. הזאבים מהווים תזכורת לוויטליות פראית, למאגיה של הטבע, לאינסטינקט ערני, לאינטואיציה. הם קוראים תיגר על רציונליות יתרה ועל חשיבה ליניארית. תוך כדי ריצה ברחובות העיר הם הופכים לסימן, לסמל, ללחש מאגי הנאמר שוב ושוב. (לנה זידל)
אגודת הנטורופתים בישראל
אגודת הנטורופתים בישראל היא עמותה, המאגדת נטורופתים בישראל. היא מפרסמת רשימה של חבריה, שעברו הכשרה בתוכנית לימוד למקצוע הנטורופתיה. מתוך 800 נטורופתים בישראל, כ-250 מהם מאוגדים באגודה.
האגודה יוזמת הרצאות, ימי עיון, כנסים וסדנאות לחיזוק הנטורופתיה בישראל, הגברת המודעות לבריאות בדרך טבעית ולשילובה במערכת הבריאות הכללית, וחינוך הציבור לאורח חיים בריא.
נטורופתיה בישראל
כל קופות החולים מציעות טיפולי נטורופתיה כחלק משירותי הרפואה המשלימה של הקופה. בבתי החולים, נטורופתים משולבים במחלקות השונות ובעיקר ביחידות הכאב אך גם במחלקות אונקולוגיות כתמיכה לטיפולים, לדוגמה, במכון דווידוף.
היסטוריה
אגודת הנטורופתים בישראל הוקמה בנובמבר 1998, על ידי נמרוד שיינמן, בוגר אוניברסיטת באסטיר לרפואה נטורופתית בסיאטל, שבמדינת וושינגטון, ארצות הברית, בשעה שמקצוע הנטורופתיה היה כמעט בלתי מוכר בישראל.
יושבי ראש של האיגוד כללו את ענת גרינשטיין, יפה שמעוני, יוסי שבח, עמית בן אדירי, ושמעון כהן הנוכחי.
בישראל ישנם כ-800 נטורופתים וכ-250 מהם מאוגדים באגודת הנטורופתים בישראל.
המחזור הכספי השנתי של האגודה בשנת 2021 היה 70,858 ₪.
האגודה נמנית בין הארגונים החברים ב-להב – לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.
פעילות האגודה
בעלי התפקידים באגודת הנטורופתים פועלים מתוך רצון לקדם ולהפיץ את הטיפול הנטורופתי ועבודתם נעשית בהתנדבות. מדי שנה האגודה עורכת כנס שנתי ובכל שלוש שנים נערכות בחירות. מעבר לכנס השנתי, נערכים כנסים, ימי עיון בנושאים כגון: אפיגנטיקה, מוח ונפש, חדשנות בתעשיית תוספי התזונה, הדרך אל החוסן-גישות חדשניות ברפואת הלב, חיסון מול חוסן בראי השעה, מחלות אוטואימונית והתמכרויות.
האגודה פועלת לאורך זמן מול הגופים הממשלתיים כגון משרד העבודה ומשרד הבריאות, מתוך רצון לקבל הכרה מקצועית. בתקופת הקורונה מתוך פעולה בקו חם ועזרה לצוותים רפואיים, ומקצוע הנטורופתיה קיבל הכרה כ"מקצוע חיוני".
האגודה עורכת כנסים והרצאות לקהל הרחב. למשל, כנס על ויטמין D, כנס בנושא איכות המים, וסדנה בנושא התמכרויות.
האגודה ניסחה קוד אתי בעזרתם של פרופ' אסא כשר ושל המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה באוניברסיטת חיפה. הקוד מגדיר מיהו נטורפת, מה דרישות האתיקה ממנו, המקצועיות, האחריות, סודיות ופרטיות ויחסים בין עמיתים, הנדרשים מהמטפלים.
מספר רב של מכללות מקיימות שיתוף פעולה עם אגודת הנטורופתים בישראל, בהסמכת תלמידיהן במקצוע הנטורופתיה.
האיגוד פועל לשיתופי פעולה עם איגודים נוספים, כמו: אגודת המטפלים הסינים בישראל, אגודת הרפלקסולוגים ואגודת ההרבליסטים.
בדצמבר 2020 יזמה אגודת הנטורופתים כנס משותף לאיגודים המקצועיים, להעלאת המודעות לרפואה המשלימה ולסינרגיה בין האיגודים השונים.
כמו כן ב-2021, הייתה בין מגישי העתירה לבג"ץ מטעם הארגונים העצמאיים, בטענה לאפליה בקבלת מימון מדינה עבור ימי בידוד בתקופת הקורונה.
יצחק אייזיק כץ
רבי יצחק אייזיק הכהן כץ (תקי"ג, 1753 - ט"ו בתשרי תקמ"ח, 1787) היה מצדיקי תנועת החסידות בדורה השלישי. תלמידו של המגיד ממזריטש. מפורסם בשם ספרו ברית כהונת עולם.
ביוגרפיה
בנו של רבי יואל כץ מסטניסלב, נינם של רבי נפתלי כ"ץ, ה"סמיכת חכמים" ורבי יואל בעל שם (הראשון). בילדותו נודע כעילוי. בהיותו בן 12 טבע אביו בדרכו לסטניסלב. יצחק אייזיק הילד הספידו, ופתח את הספדו במליצה מתוך חד גדיא, "ואתא מיא וכבא לנורא", כלומר שהמים כיבו את אש התורה. בגיל 12 הוסמך על ידי הרב חיים הכהן רפפורט מלבוב ורבי אהרן איטינגא מריישא.
נישא לבתו של רבי צבי הירש מרגליות, רבה של מזריטש. לאחר נישואיו התקרב למגיד ממזריטש. המגיד ממזריטש כיבדו מאוד, ואף עמד בפניו עוד לפני היותו בן 20. בגיל 13 נבחר לכהן כרבה של קוריץ והקים בה ישיבה. בין תלמידי הישיבה היה הרב אפרים זלמן מרגליות. בשנת תקמ"ג התמנה לרב ה"קלויז" באוסטרוה. הוא עסק גם בקבלה.
טריטוריה פדרלית
טריטוריה פדרלית היא ישות טריטוריאלית של פדרציה שאינה שייכת לאף אחד ממחוזותיה והיא כפופה ישירות לשלטון הפדרלי.
יצחק אייזיק כץ
ביוגרפיה
הוא נפטר בגיל צעיר, בן 35. נקבר בקוריץ. אחיו רבי משולם, מחבר הספרים "עיקר תוספות יום טוב", "פתחי נדה" ו"גופי הלכות", מילא את מקומו ברבנות. אלמנתו נישאה לרבי זאב וולף מז'יטומיר.
טריטוריה פדרלית
הטריטוריות הפדרליות של רוסיה
האפשרות ליצור טריטוריות פדרליות בפדרציה הרוסית הופיעה לאחר אימוץ חבילת תיקונים לחוקת רוסיה בשנת 2020. סעיף 67, סעיף 1 לחוקת הפדרציה הרוסית, קבע:"סעיף 67 1. שטחי הפדרציה הרוסית כוללים את שטחי הגופים המרכיבים אותה, המים הפנימיים והים הטריטוריאלי, המרחב האווירי מעליהם. בשטח הפדרציה הרוסית, בהתאם לחוק הפדרלי, ניתן ליצור טריטוריות פדרליות. ארגון הכוח הציבורי בטריטוריות הפדרליות נקבע על פי החוק הפדרלי האמור."הרעיון הוצג על ידי יו"ר הדומה המחוזית של טולה, סרגיי חריטונוב, שציין כי: "אלה כוללים, למשל, יחידות מנהליות-טריטוריאליות סגורות, אזורי טבע מוגנים במיוחד, האזור הארקטי. זאת בשל דרישות מוגברות להבטחת בטיחות, הגנה והגנה על הסביבה (למשל, אגם בייקל, המים המינרליים הקווקזיים) או יצירת תנאים להגברת האטרקטיביות להשקעה, שניהולם "דורש רגולציה מיוחדת"." ב-9 בנובמבר 2020 הוגשה לדומה הממלכתית הצעת חוק על הקמת הטריטוריה הפדרלית סיריוס. ב-18 בנובמבר החוק אומץ בקריאה ראשונה, ב-8 בדצמבר, אושר בקריאה שנייה.
יצחק אייזיק כץ
ביוגרפיה
בנו רבי ישראל הכהן כיהן כרב בלאובה. בין צאצאיו היה הרב יונה קפלווצקי, רבה של קפרשטי, עיירה בבסרביה, ובנו של רבי יצחק אייזיק רבינוביץ, רבה של פארניבקה שבחבל פודוליה.
לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה
לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה (באנגלית: Acute promyelocytic leukemia, או בראשי תיבות: APML) היא תת-סוג של לוקמיה מיאלואידית חריפה (AML).
ב-APML, תאים לבנים לא בשלים (פרומיאלוציטים) מצטברים במח העצם וגורמים לירידה במספרי התאים הלבנים הנורמליים וירידה ביצירת סוגים אחרים של תאים כגון תאים אדומים וטסיות דם.
APML קשורה בדרך כלל בחילוף מקטעים בין הכרומוזומים 15 ו-17 בו חלקים משני הכרומוזומים מתאחדים ליצירת גן חדש משותף המכונה PML/RARA. במקרים נדירים החילוף נגרם בין חלקים של כרומוזומים אחרים הגורם בכך לסוג שונה של APML
התאים הממאירים מחליפים את התאים הנורמלים בלשד העצם, כמו גם בדם ההיקפי. מרבית התסמינים של APML נגרמים בשל ירידה בספירת התאים האדומים, ירידה בספירת תאים לבנים, ירידה בספירת טסיות וגורמי קרישה לא תקינים. הסימפטומים כוללים: אנמיה (ספירה אדומה נמוכה), זיהומים, ודימומים.
לחולים ב-APML ישנו סיכון מוגבר לפתח DIC) Disseminated Intravascular Coagulation-קרישה תוך-כלית מפושטת). זהו מצב חמור ומסכן חיים בו נוצרים קרישים קטנים בתוך כלי הדם, וכתוצאה יש ירידה בגורמי קרישה וטסיות הדם, הגורמים לעליה בסיכון לדימומים. במצב יש לנטר את רמות הטסיות וגורמי הקרישה, ולפי הצורך לתת עירויים של מוצרי דם כגון תאים אדומים, טסיות וגורמי קרישה, כמו גם הפרין למניעת הקרישה. לחולים עם APML יש סיכוי גבוה יותר של הופעת דימום מסכן חיים מאשר לחולים אחרים עם AML (לויקמיה מיאלואידית חריפה) ומכאן החשיבות של תחילת טיפול כבר עם החשד לקיום המחלה.
איבחון
הרמז הראשון לאבחנה של APML הוא בדרך כלל שטפי דם לא מוסברים הנובעים מקרישיות נמוכה ומתגלים לעיתים תוך כדי צחצוח שיניים או ממכה אקראית, החולה יגלה שטפי דם תת-עוריים על פני חלקים נרחבים בגוף.
בבדיקת דם ניתן להבחין בטסיות בלתי שלימות בדם.
ATRA
הטיפול ב-APML מתחיל בהקדם בעת החשד למחלה והוא באמצעות מתן ATRA (All Trans Retinoic Acid) כלומר חומצה רטינואית שהיא נגזרת של ויטמין A. התאים שבבסיס מחלת ה-APML, הפרומיאלוציטים, אינם מסוגלים לספוג חומצה רטינואית ולהפוך לתא לבן בשל ונורמלי. ATRA אינה תרופה כימותרפית, אלא תרופה המעלה את הרמה בגוף של החומצה הרטינואית ובכך גורמת לפרומיאלוציטים לספוג חומר זה, להבשיל, להתפתח ולמות כמו כל תא אחר מבלי להצטבר בצורה הלא בשלה.
לפני גילוי ה-ATRA הייתה המחלה בדרך כלל קטלנית כי עד שהטיפול הכימי היה משפיע, הייתה הקרישיות של הדם פוחתת לרמה קטלנית והחולה היה נפגע משטפי דם במוח. עם גילוי ה-ATRA הפכה המחלה ליחסית הפחות קטלנית מבין סוגי הלוקמיה, ועיקר הסיכון הוא מהסתגלות החולה ל-ATRA. כ10 אחוז מהחולים מפתחים תנגודת ל-ATRA עד כדי בצקות נרחבות באזורים שונים בגוף העלולים להיות קטלניים, אחרי תקופת ההסתגלות לתרופה נעלמת הסכנה והמחלה מתפתחת כמו כל לוקמיה אחרת. ה-ATRA אינו מרפא את המחלה אלא מונע את תופעות הלואי שלה, בשביל לרפא את המחלה נזקקים לטיפול כימותרפי.
כימותרפיה
הטיפול מבוסס על תרופות כימותרפיות. ומטרת הטיפול ההתחלתי המכונה אינדוקציה היא להביא קודם כל למצב של הפוגה (אחרי הגעה למצב של הפוגה ניתן טיפול שהורג את יתרת התאים הממאירים הנסתרים, המכונה consolidation therapy (אנגלית: טיפול המבסס/מייצב את הריפוי). בדרך כלל בלוקמיה מסוג APML אין צורך בהשתלת מח עצם והטיפול מחסל את הסרטן לגמרי.
חזרת המחלה
מחלת הלוקמיה עשויה לחזור ולתקוף את החולה, גם אחרי החלמה. חזרה כזו של מחלה מכונה בלשון המקצועית relapse. במקרה של הישנות המחלה יבחר הרופא ההמטואונקולוג את הטיפול לפי הפרוטוקול המקובל.
אזכורים בתרבות
בספר שומרת אחותי חולה קייט בלוקמיה מסוג APL ומטופלת ב-ATRA
קלמן ובר
הרב קלונימוס קלמן ובר (1871–1931) היה רב העיר פיישטיאני בסלובקיה וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
קורות חייו
נולד בשנת תרל"א (1871) לאביו רבי יוסף, מראשי הקהילה היהודית במאקו. נשא לאשה את בתו של הרב יוסף דוב קהאן רב בית הכנסת שיף שול בווינה נכדת מרת גיטל שפיצער בת החתם סופר. בצעירותו למד אצל הרב אליעזר זוסמן סופר ולאחר מכן למד בישיבה הרמה בפרסבורג והיה לתלמידו של רבי שמחה בונם סופר, בעל ה"שבט סופר". נפטר בי"ז בתשרי תרצ"ב בפרשבורג ונקבר בפישטאני.
פעליו
בשנת תרנ"ז נתמנה לרבה של העיר רעטא בסלובקיה (הונגריה) ובשנת תרס"ב החל לכהן כרבה של העיר פישטאני מחוז ניטרה החל משנת תרע"ט החל להנהיג את מרכז הקהילות החרדיות ("לאנדעס קאנצליי") ושימשו כנשיאו, נמנה עם הרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת אגודת ישראל מקרב רבני הונגריה וסלובקיה. היה בעל שכל בהיר ומנהיג בחסד, ולחם במסירות נפש עבור עצמאותן של הקהילות האורתודוקסיות, וזכה לארגון הקהילות מחדש אחר מלחמת העולם הראשונה.
בוועידת פרשבורג של אגודת ישראל שהתקיימה באלול תר"פ 1920 הקריא את החלטת הרבנים שסיכמה את הדיונים. השתתף בכנסייה הגדולה השנייה של תנועת אגודת ישראל.
גז אריזה
גז אריזה או גז אחסון (packaging gas) הוא גז המשמש ליצירת סביבה של אטמוספירה המאפשרת שמירה על מוצרי מזון, קוסמטיקה, ותרופות. גזים אלה הם לרוב גזים אינרטיים שאינם פוגעים במוצר עצמו, אך מבודדים אותו מהסביבה ובכך מונעים את קלקולו של המוצר.
כאשר הגזים משמשים לאריזת מוצרי מזון, הם מסומנים במספרי E: גזי אריזה המשמשים בעיקר כחומרי הדף במכלי תרסיס (אירוסול):
קרב אוחטירקה
הקרב על אוחטירקה הוא קרב שהחל ב-24 בפברואר 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, כחלק מהמתקפה בצפון מזרח אוקראינה.
הצבא הרוסי ניסה להיכנס לאוחטירקה אך נכשל מספר פעמים. הוא כבש את טרוסטיאנץ הסמוכה אך נהדף בסוף מרץ 2022.
הקרב
ב-25 בפברואר, טילי BM-27 Uragan פגעו בבית ספר באוחטירקה.כתוצאה מפגיעה של טיל בבית ספר נהרגו 9 חיילים אוקראינים ונפצעו עוד 19.
ב-27 בפברואר, בטרוסטיאנץ הסמוכה, כוחות אוקראינים חיסלו טנקים רוסיים שניסו לכבוש את העיר. ראש העיר טרוסטיאנץ, יורי וובה, אמר, "רוסים, ברוכים הבאים לגיהנום! אתם, לא אוקראינה! טרוסטיאנץ, ובכל רחבי אוקראינה! אנחנו ננצח!".
ב-28 בפברואר, כוחות רוסים הפציצו והרסו מחסן נפט באוחטירקה.
בשעות הבוקר המוקדמות ב-10 במרץ, הצהיר מושל מחוז סומי ז'יביצקי כי העיר אוחטירקה הופצצה ללא הרף, ונהרסו את התשתית של העיר לרבות מערכת הביוב ורשת אספקת המים.
ב-26 במרץ, דווח כי טרוסטיאנץ נלקחה בחזרה על ידי הכוחות האוקראינים. השתלטות זו שיבשה את נתיבי התקשורת והאספקה הרוסיים. עד 26 במרץ נסוגו הכוחות הרוסיים מאוחטירקה.
סנקט יוהאן אים פונגאו
סנקט יוהאן אים פונגאו (בגרמנית: Sankt Johann im Pongau, בדיאלקט פונגאו: Seiger Håns או Sénnig Håns, בקצרה .St. Johann/Pg) היא עיר במדינת זלצבורג שבאוסטריה ובירת המחוז סנקט יוקאן אים פונגאו. עם 10,945 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2016), היא גם העיר הגדולה ביותר במחוז זה.
גאוגרפיה
העיר שוכנת בעמק זלצך שבאלפים המזרחיים, במרכז אזור זלצבורג פונגאו. השטח המוניציפלי של העיר מכסה את הקהילות גינָאוֹ, הָלמוֹס, מָשֶל, אָיינוֹדֶן, פּלַנקֶנָאוֹ, רָיינבָאך, רֶטֶנשטָיין, סנקט יוהאן ואוּרָייטִינג.
עקב מיקומו הציורי, האזור מתפרנס בעיקר מתיירות, סקי בחורף וטיולים בחודשי הקיץ. עמק דרמטי באורך של כ-4 קילומטרים הנקרא לִיכטֶנשטָיינסקלָם שוכן מדרום לעיר.
פליין פאט
פטריק ריינולדס, הידוע בשם הבמה פליין פאט, הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי. מוכר בשל היותו הסוכן של יה וסט וקיד קאדי בתחילת הקריירה שלהם. הוא ידוע גם בשל עבודתו עם אמנים כמו דרייק, אלישה קיז, מרי ג'יי בלייג', גוסטפייס קילה, אשנטי, לודאקריס וג'ה רול.
הוא הפיק, בין היתר, את האלבומים The Element of Freedom, Stronger with Each Tear, 808s & Heartbreak, Man on the Moon II: The Legend of Mr. Rager, Man on the Moon: The End of Day, Graduation, The Life of Pablo.
אפנצל אוסר-רודן
אפנצל אוסר-רודן (בגרמנית Appenzell Ausserrhoden ) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. בירתו היא הריזאו. גובל בקנטונים אפנצל אינר-רודן וסנט גאלן.
היסטוריה
ההתיישבות במקום החלה עוד במאה ה-7. העיר הריזאו מוזכרת לראשונה בשנת 907.
בשנת 1411 הצטרף הקנטון לקונפדרציה השווייצרית הישנה.
ב-1513 הוקם קנטון אפנצל, אך בשנת 1587 הוא פוצל לשניים מסיבות של מחלוקת דתית, והוקמו אפנצל אינר-רודן ואפנצל אוסר-רודן.
החל מהמאה ה-16 ישנה תעשיית טקסטיל במקום. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוקמו פסי רכבת רבים אשר פיתחו את התעשייה המקומית שהגיעה לשיא באותן השנים.
זכות הצבעה לנשים ניתנה באופן חלקי בשנת 1972 ובאופן מלא בשנת 1989. בשנת 1994 נבחרו נשים לראשונה למועצת הקנטון.
דמוגרפיה
אוכלוסיית הקנטון (נכון לדצמבר 2014) עומדת על 54,064 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 6,959 זרים, או כ- 13.22% מכלל האוכלוסייה. רוב האוכלוסייה (החל משנת 2000) היא פרוטסטנטית (51%) עם מיעוט קתולי (31%). ערים ועיירות בולטות במחוז (מלבד הבירה) הן :היידן, טויפן, אורנש.
קופת חולים אסף
קופת חולים אסף הייתה קופת חולים "בלתי מפלגתית" שהוקמה בשנת 1962 על בסיס איחוד מספר ארגוני ביטוח רפואי שהתקיימו במדינת ישראל וביישוב משנות ה-40: קופת חולים יישובית, איחוד קופ"ח אוצר הרופאים וקופ"ח שילוח (מייסודה של ההסתדרות הרפואית בחיפה). ב-1975 התאחדה "אסף" אל קופת חולים מכבי.
דוד קאסוטו
דוד קאסוטו (נולד ב-27 בספטמבר 1937) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה
קאסוטו נולד בשנת 1937 בפירנצה שבאיטליה ל ונתן קאסוטו - רופא עיניים ורבה הראשי של פירנצה. במהלך מלחמת העולם השנייה זקניו לבית דיג'ואקינו ודודתו חולדה קמפניינו, מצאו עבורו מסתור לבדו בביתה של משפחה נוצרית עד תום המלחמה. אביו המשיך לכהן כרבה של העיר ועסק בהצלת פליטים יהודים עד שלבסוף נתפס ונשלח למחנה אושוויץ ולבסוף נרצח ב"צעדת המוות" בח' בשבט תש"ה. קאסוטו עלה לארץ ישראל במרץ 1945 במסגרת עליית פרינסס קאתלין יחד עם בני משפחה נוספים, בהם זקניו וחולדה קמפניינו, דודתו. הוא חי זמן קצר עם אמו ששבה מהמחנות ושני אחיו ששרדו את השואה למעט אחותו הקטנה שנספתה ולא שרדה. האם עבדה במעבדה בבית החולים הדסה הר הצופים. ב-13 באפריל 1948 (ד' בניסן ה'תש"ח), נספתה בטבח "שיירת הדסה". קאסוטו גדל אצל סבו משה דוד קאסוטו פרשן המקרא. את לימודי האדריכלות השלים בטכניון בשנת 1963 ולאחר מכן עבד במשרדו של האדריכל יוסף שנברגר (בין השאר עבד על פרויקט בניין ישיבת כוכב מיעקב וישיבת סלונים) ובמשרדו של אדריכל דוד רזניק (בין השאר עבד על בניין שגרירות ברזיל ויד קנדי). עבד כשותף במשרדו של ישראל לויט (תכנן בנייני מגורים ומבני ציבור שונים). לאחר מספר שנים יצא לדרך עצמאית, תוך שהוא מתמחה בתכנון בתי כנסת ומבני ציבור. היה מיוזמי מוזיאון יהדות איטליה ועמד בראשו.
במהלך השנים פעל במגזר הציבורי. שימש בתפקיד סגן ראש עיריית ירושלים בין השנים 1993 – 1998 ובמסגרת תפקידו היה ממונה על תיק התרבות והיה יו"ר "חברת מוריה" העירונית שבמסגרתה תוכננו ובוצעו צירי תנועה ומבני ציבור. כמו כן ערך את תוכנית האב האסטרטגית לירושלים 2020. ב-1993, כאות לפועלו בעיר ולפועלו החברתי (יו"ר חברת יהודי איטליה בישראל במשך 35 שנה), הדליק משואה בהר הרצל. בשנת 2013 הוענק לו אות יקיר העיר ירושלים. בשנת 2007 קיבל מידי שגריר איטליה גם תואר אצילות מממשלת איטליה. קאסוטו החל ללמד באוניברסיטת אריאל בשנת 1997 ואף עמד בראש המחלקה לאדריכלות בין השנים 2004–2008. במהלך השנים פרסם מאמרים רבים בתחומי האדריכלות והאמנות היהודית וכן תכנן כ-200 מבנים למגזר הפרטי והציבורי בירושלים בפרט ובשאר חלקי הארץ.
חבר המועצה הציבורית של אם תרצו.
סן חואן (יובל של הקולורדו)
נהר סן חואן (באנגלית: San Juan River) הוא יובל חשוב של נהר הקולורדו שבארצות הברית. אורכו 616 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 63,714 קמ"ר. אגן הניקוז משתרע על דרום-מערב מדינת קולורדו, צפון-מערב ניו מקסיקו, דרום-מזרח יוטה, ועל אזור קטן בצפון-מזרח אריזונה. ספיקת הנהר הממוצעת, כפי שנמדדה באזור היישוב בלף (Bluff) ביוטה. היא 62 מ"ק לשנייה. ב-10 בספטמבר 1927 נרשמה הספיקה הגבוהה ביותר אי פעם - 2,000 מ"ק לשנייה.
תיאור
המקור של הנהר בדרום מערב קולורדו, לאורך המורדות המערביים של הרי סן חואן ומערבית לקו פרשת המים של אמריקה. הנהר זורם לדרום מערב לתוך מדינת ניו מקסיקו, ואז מערבה לרוחב ניו מקסיקו, ואז לצפון מערב, ולאורך מרחק קצר בפינה הדרום מערבית של מדינת קולורדו, ואז ממשיך בנתיב הצפון מערבי למשך מרחק ניכר לתוך יוטה, לפני שהוא משנה את נתיבו שוב מערבה עד לשפך לנהר הקולורדו.
היובל הגדול ביותר של הסן חואן הוא הנהר אנימס (Animas), ואחריו הנהרות פיידרה (Piedra) ולוס פינוס (Los Pinos). מקורם של היובלים של הנהר סן חואן במדינת קולורדו גם הוא מהרי סן חואן, כולל הנהרות אנימס, לה פלטה (La Plata), לוס פינוס, נאוואחו ופיידרה.
הנהר זורם באזור צחיח, ולכן בחלקים גדולים ממנו הוא מקור יחיד של מים מתוקים. הנהר סן חואן הוא הנהר היחיד המשמעותי בחלקים של שמורת הנוואחו השוכנים בניו מקסיקו, קולורדו ויוטה. למעט אגם פאוול, החלק היחיד הסכור בנהר סן חואן הוא אגם נאוואחו שנוצר עקב סכר נאוואחו, והשוכן בעיקר במזרח מחוז סן חואן בניו מקסיקו. העיר המשמעותית היחידה השוכנת לאורך הנהר סן חואן היא פרמינגטון בניו מקסיקו, שבה מתגוררים קרוב ל-50,000 תושבים.
בחלקו האחרון הנהר התחתר לעומק בחלקו הדרומי של קמר מונומנט, והוא מתפתל דרך נפתולים רבים, חלקם דמויי פרסת סוס. לעיתים הנהר מתפתל עד כדי כך שאורכו מגיע ל-5 קילומטרים בקטע שאורכו בקו אווירי הוא קילומטר אחד בלבד, כדוגמת הפארק המדינתי גוזנקס. הסן חואן נשפך לקולורדו בערך באמצע אגם פאוול.
היסטוריה
הנהר שימש לאורך ההיסטוריה מקור למים מתוקים באזור הצחיח בו הוא זורם. שרידים לתושבים הקדומים קיימים בדמות המבנים החרבים של בני האנסאזי ופטרוגליפים החקוקים על קירות סלעי אבן החול. לבני הנאוואחו היה הנהר ידוע כ"האחד-בעל-הגוף-הרחב" והושווה לזקן בעל שיער לבן (קצף המים) או למקל הגנה שחור. תיאור אחרון זה חשוב לבני הנאוואחו, משום שהנהר נחשב כקו הפרדה בין מקום מושבם הבטוח לבין שכניהם מבני היוט, ואחר-כך בינם לבין האדם הלבן, וב-1884 הוא הפך לגבול השמורה שלהם.
האירופאים הראשונים שהגיעו לנהר היו מיסיונרים ספרדים. ככל הנראה היה זה הכומר אלונסו דה פוסדה (Alonso de Posada) שהגיע לנהר במאה ה-17 וקרא לו "סן חואן באוטיסטה" (San Juan Bautista), כלומר יוחנן המטביל. כמאה שנים אחר-כך, ב-1776, הגיע חוקר הארצות, האב הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante) לנקודה בה נשפך הנהר נאוואחו לנהר סן חואן, והוא החליט לקרוא לקטע הנהר שבין שפך הנהר נאוואחו לנקודה בה הוא נשפך לקולורדו "ריו גרנדה דה נאוואחו" (Rio Grande de Navajo), בטענה כי חלק זה מפריד בין שטחי הנאוואחו לשטחי היוט. שם זה דבק בנהר עד מחצית המאה ה-19 ובהדרגה חזר השם הקודם.
ההתיישבות של מתיישבים דוברי אנגלית לאורך הנהר החלה בשנים 1878-79 כשהוקם היישוב אנת (Aneth) בידי 18 משפחות מקולורדו. שנה אחר-כך הקימו מורמונים את היישוב בלף. המתיישבים עסקו בחקלאות ובסחר עם הנאוואחו. בנוסף לחקלאות נעשו בסוף המאה ה-19 ניסיונות כושלים למצוא באזור זהב, והחלו ניסיונות למצוא נפט שנחלו הצלחה בשנות ה-20 של המאה ה-20, ובארות נפט פועלות בכמה מקומות לאורך הנהר עד היום. משנות ה-40 התפתח ענף התיירות ויזמים פרטיים החלו להשיט תיירים במורד הסן חואן. ענף זה התפתח כל כך שלשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (Bureau of Land Management) החלה להגביל את כמות המשייטים בנהר.
דיג
בדרך כלל מאפשרים מימיו החמימים והבוציים הזורמים לאיטם של הסן חואן תנאי דיג טובים. קטע אחד של הנהר ראוי לציון מיוחד בשל תנאיו המעולים לדיג הזבובים. קטע הנהר באורך של כ-7 קילומטרים מיד לאחר סכר נאוואחו בצפון מערב ניו מקסיקו, בסמוך לעיירה הקטנה אזטק (Aztec). קטע נהר זה הוא בין הקטעים המפורסמים ביותר באמריקה לדיג טרוטה. המים המשוחררים מתחתית הסכר קרים וצלולים, עשירים בחומרי מזון, וזרימתם פחות או יותר יציבה. המים העשירים מאפשרים צמחייה עשירה, שיוצרת סביבה מעולה להתרבות חרקים, שבתורם מזינים את אחת מאוכלוסיות הטרוטה הפוריות ביותר מכל נהר גדול אחר, הן במונחי איכות והן במונחי גודל הדג הממוצע.
פעילויות נופש נוספות
הקטע של הסן חואן הזורם ביוטה הוא יעד נופש פופולרי. שיט אשדות, דיג, טיולים רגליים ומחנאות פופולריים מאוד בחודשי הקיץ. לתיירים מציע אזור נהר הסן חואן הצצה מעניינת להיסטוריה של האינדיאנים בארצות הברית בדמות חורבות ופטרוגליפים. לאורך הנהר יש צורות נוף מעניינות, דוגמת תצורת הכובע המקסיקני ביוטה, על גדות הנהר גדלה צמחייה עשירה, וחיים לאורכו מינים מגוונים של בעלי חיים. קטע הנהר בין העיירה בלף ביוטה ועד אגם פאוול מנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (Bureau of Land Management) מהמשרד במונטיסלו (Monticello) המנפיק את הרישיונות לסוגי נופש לאורך הנהר.
סמטת אליסקאמפס
סמטת אליסקאמפס (בצרפתית: L'Allée des Alyscamps או Les Alyscamps) הם צמד ציורים של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך משנת 1888. ואן גוך צייר את היצירה בארל שבצרפת. ביצירה מתואר נקרופוליס מרומא העתיקה באליסקאמפס בעת עונת השלכת. ואן גוך יצר צמד נוסף של ציורים דומים הקרויים "נשירת עלי סתיו". בנוסף, חברו של ואן גוך, פול גוגן, יצר גרסה דומה לסמטת אליסקאמפס.
אודות היצירה
לאחר חודשים רבים של התכתבות בין ואן גוך לגוגן, האחרון הגיע לארל באוקטובר 1888. השניים החליטו ליצור תמונות נוף לא טבעיות. סמטת אליסקאמפס הפכה להיות העבודה הראשונה של ואן גוך בשיתוף הפעולה עם גוגן.
ואן גוך וגוגן ביקרו בנקרופוליס הרומי "Les Alyscamps" שנבנה על ידי הרומאים מחוץ לחומות העיר. במרוצת הזמן, נבנו מפעלים ובניינים באזור, כך שרק השביל המוביל לקפלה נותר. השביל נודע בכינויו "שביל האוהבים". באחד מהציורים (F568) ואן גוך צייר זוג אוהבים כדי להמחיש את מהות המקום. שני הציירים יצרו מספר יצירות והשוו אותן ביניהם.
מכירת פומבית
בנובמבר 2003 אחד מהציורים נמכר תמורת 11.67 מיליון דולר במכירת פומבית בניו יורק חרף הערכות שווי של בין 12 ל-18 מיליון דולר. הציור השני נמכר במאי 2015 תמורת 66.3 מיליון דולר, מה שהפך אותו לאחד מהציורים הכי היקרים שנמכרו אי פעם.
ציוריו של גוגן
ציוריו של גוגן נעשו באותו יום של יצירותיו של ואן גוך. גוגן בחר לצייר את האזור מזווית אחרת.
פרס מקס בורן
פרס מקס בורן (באנגלית: Max Born prize) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האגודה הפיזיקלית הגרמנית (Deutsche Physikalische Gesellschaft) והמכון האנגלי לפיזיקה (Institute of Physics), לזכרו של הפיזיקאי מקס בורן. הפרס ניתן בעבור תרומה יוצאת דופן לפיזיקה. הפרס מוענק שנה אחת לזוכה אנגלי ובשנה שלאחריה לזוכה גרמני. יחד עם הפרס מוענקת מדליית כסף, אשר בצד אחד מציגה את המשוואה pq - qp = h/2πi, ובצד האחר את שמות שני הארגונים המעניקים את הפרס.
בשנת 1981 זכה הפיזיקאי, יחיאל דומב בפרס. לאחר מכן עלה לישראל.
פרס חשין
פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט הוא פרס בתחום חקר המשפט שמוענק על ידי קרן שניאור זלמן חשין והפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים לזכרו של מ"מ נשיא בית המשפט העליון, השופט שניאור זלמן חשין. הפרס ניתן מדי שנה, מאז שנת 2009, לחוקר בכיר ולחוקר צעיר שמכהנים במינוי מלא במוסד להשכלה גבוהה, בגין הצטיינות אקדמית בתחום המשפט. הזוכים נבחרים על ידי ועדה מיוחדת, שבראשה עמד, מי שהיה המשנה לנשיא בית המשפט העליון ד"ר מישאל חשין.
הפרסים
פרס ש"ז חשין לחוקר בכיר מוענק לחוקר בכיר על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר. בשנת תשפ״ג סכום הפרס הוא 50,000 ש"ח.
בשנת תשע״ה הוענק גם פרס ש"ז חשין לעבודת דוקטורט לחוקר שהגיש עבודת דוקטורט שאושרה במהלך השנתיים האחרונות ויש בה משום תרומה של ממש לפתוח המשפט בישראל או לקידום החברה בישראל. סכום הפרס היה 40,000 ש״ח.
רכבות בישראל
תחבורת הרכבות בישראל כוללת הן רכבות כבדות (רכבת בינעירונית, רכבות פרווריות, ורכבת משא) והן רכבות קלות. למעט הרכבת הקלה, רשת קווי הרכבת בישראל הייתה נכון ל-2019 באורך כולל של, והיא עוברת הרחבה מתמדת. כל הקווים הם מסוג Standard-gauge. חברת רכבת ישראל, אשר נמצאת בבעלות ממשלתית, מנהלת את כל רשת הרכבות הכבדות. רוב רשת הרכבות הכבדות ותחנות הרכבת בישראל פרוסה באזור מישור החוף, אשר בעל צפיפות אוכלוסייה גבוהה יותר. ישנם קווי רכבת קלה קיימים בירושלים וגוש דן, וקווי רכבת קלה נוספים נמצאים בשלבי בנייה בירושלים, בגוש דן ובגליל.
רכבת רבות עברו באזור בו נמצאת ישראל עוד לפני קום המדינה. תשתית הרכבות נחשבה פחות חשובה מתשתית הכבישים בשנים הראשונות של המדינה, ולכן מלבד בניית מסילת החוף בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, רשת הרכבות לא הורחבה עד סוף שנות ה-80. ב-1993 נחנך קו רכבת שחיבר בין רכבת החוף בצפון לרכבות בדרום (הרכבת לירושלים והרכבת לבאר שבע) אשר עברו דרך תל אביב. בניית מסילות הרכבת שעברו בלב תל אביב היו הגורם המרכזי להרחבה של רשת הרכבות בישראל במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 וכתוצאה מההשקעה העצומה בתשתית, עלתה כמות הנוסעים באופן משמעותי מ-2.5 מיליון בשנה ב-1990 לכ-53 מיליון נוסעים בשנה ב-2015.
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה (מספרי בקשה 40792/10, 30538/14 ו-43439/14) היה תיק שהוגש על ידי שישה אזרחים רוסים לבית הדין האירופי לזכויות אדם.
רכבות בישראל
ישראל חברה באיגוד הרכבות הבינלאומי. נכון ל-2019 אין קווי רכבת בינלאומיים שעוברים בישראל, אף על פי שישנן תוכניות להקים קו רכבת שיתחבר לירדן. שלא בדומה לכלי הרכב, תנועת הרכבות בישראל מתנהלת בצד שמאל של הדרך.
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה
ההחלטה בפסק הדין של התיק ניתנה ב-13 ביולי 2021, בה קבעה הלשכה השלישית של בית הדין פה אחד כי סירובה של רוסיה לספק כל הכרה משפטית לזוגות חד מיניים מפרה את זכויות האדם של המבקשים לפי סעיף 8 של האמנה האירופית לזכויות אדם. בית הדין דחה את הטענה של רוסיה לפיה "רוב האזרחים הרוסים לא רואים בעין יפה נישואים חד מיניים", וקבע כי "גישה לזכויות עבור מיעוטים איננה יכולה להיות תלויה בקבלת דעתם של הרוב".
רכבות בישראל
בתקופת האימפריה העות'מאנית
תשתית הרכבות שעוברת באזור בו נמצאת כיום מדינת ישראל הוקמה לראשונה במהלך התקופה בה שלטה באזור האימפריה העות'מאנית. הרכבת הראשונה בארץ ישראל, הייתה מסילת הרכבת יפו–ירושלים, שנפתחה ב-26 בספטמבר 1892. נסיעה בקו רכבת זה נמשכה 3 שעות ו-30 דקות. הקו הוקם ביוזמת היזם היהודי יוסף נבון. הקו השני שהוקם באזור בו נמצאת כיום מדינת ישראל היה קו רכבת העמק שחיבר בין חיפה לבית שאן, והוקם בשנת 1904. במהלך מלחמת העולם הראשונה הורחבה רשת הרכבות באזור בו תוקם מדינת ישראל - העות'מאנים, בסיוע גרמני, הקימו מסילת ברזל מעפולה דרך ג'נין, טול כרם ולוד אל באר שבע, וממנה עוד דרומה עד לקדש ברנע אשר נמצאת בחצי האי סיני, וממנה התפצלו מסילות נוספות אל שכם ואל חדרה.
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה
רקע
בית הדין האירופי לזכויות אדם התייחס בעבר למערכות יחסים חד מיניות. בשנת 2010, בתיק שאלק וקופף נגד אוסטריה, זוגות חד מיניים הוכרו כתא משפחתי אם כי לא הייתה חובה על אוסטריה להכיר באופן חוקי במערכת היחסים ביניהם. בשנת 2013, ואליאנטוס ואחרים נגד יוון, בית המשפט פסק כי הכרתה של יוון בשותפויות רשומות עבור זוגות הטרוסקסואלים אך לא עבור זוגות חד מיניים היt מפלה. בתיק אוליארי ואחרים נגד איטליה משנת 2015 קבע בית המשפט כי היעדר כל צורה של הכרה משפטית של איטליה בזוגות חד מיניים מפרה את זכויות האדם של בני הזוג.
רכבות בישראל
בתקופת המנדט הבריטי
במהלך מלחמת העולם הראשונה הבריטים פלשו לאזור הלבנט, החריבו את מסילת קדש ברנע, ובנו קו חדש ממצרים דרך עזה ללוד, כאשר מרפיח התפצלה ממנו מסילה לבאר שבע.
במהלך השנים 18–1917 הבריטים שידרגו חלק מקווי המסילה הצרה שהקימו העות'מאנים לרוחב סטנדרטי (1435 מ"מ) והמשיכו את המסילה מלוד דרך חדרה עד לחיפה. הבריטים הרחיבו גם חלק מקווי הרכבת הקיימים והקימו קווי רכבת שהמשיכו לתוך המדינות הסמוכות, והקימו גם מסילות צרות ביפו ובירושלים. הבריטים הלאימו את כל קווי הרכבת בתחומי המנדט הבריטי ובשנת 1920 הקימו את חברת "Palestine Railways", אשר הייתה מעתה אחראית על ניהול רשת הרכבות בתחומי המנדט הבריטי. בתקופת המנדט הבריטי עלה באופן מהותי השימוש ברכבת. במהלך תקופה זו הוקם קו רכבת חדש בין פתח תקווה לראש העין ולוד (אשר היה בקרבת שדה התעופה המרכזי) אשר הפך לאזור מרכזי ומפותח בהרבה עד מהלך מלחמת העולם השנייה. כמו כן, במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-1942, הקימו הבריטים קו רכבת שחיבר בין חיפה ביירות וטריפולי ועבר דרך מנהרת ראש הנקרה, אשר איפשרה נסיעה ברכבת לישראל מלבנון.
פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה
רקע
התיק פדוטובה ואחרים נגד רוסיה הגיע לבית הדין באמצעות הצטרפות לשלוש בקשות נפרדות שהוגשו על ידי שישה אזרחים רוסים שחיו ביחסים חד מיניים, הראשונה שהוגשה על ידי אירינה פדוטובה ובת זוגה אירינה שיפיטקו ב-2010. הזוגות הנוספים: מר ד' צ'ונוסוב ומר י' יבטושנקו וגב' א' שייחרזנובה וגב' י. יעקבלבה, הגישו את תיקיהם לבית הדין בשנת 2014. הזוגות ניסו לקבל רישיונות עבור נישואיהם אך סורבו בעודם לא הגישו תלונה על פי סעיף 12 של האמנה האירופית לזכויות האדם - "הזכות לנישואים", אלא על פי סעיף 8, המגן על "חיי הפרטיים והמשפחה" וכן סעיף 14 האוסר על "אפליה במימוש זכויות האמנה".
תגובות
יו"ר הדומה הממלכתית, ויאצ'סלב וולודין, הציע לשופטי בית הדין "להתפטר" בשל ההחלטה. ראש המשלחת של רוסיה לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE), פיוטר טולסטוי, הצהיר כי רוסיה לא תעזוב את מועצת אירופה ללא "סיבה רצינית יותר". דמיטרי ברטנייב, אחד מעורכי הדין של פדוטובה, כתב לאחר פסק הדין כי "לא סביר שרוסיה תיישם את פסק הדין", אם כי אהיה ניתן לעשות זאת "ללא שינויים חוקתיים".
רכבות בישראל
מקום מדינת ישראל ואילך
בשנים הראשונות לעצמאותה של ישראל, תנועת הנוסעים ברכבות גדלה במהירות, והגיעה ל-4.5 מיליון נוסעים בשנה עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר בתקופה זו החל השימוש ברכבת לדעוך בעקבות השיפורים המהותיים שבוצעו בתשתית הכבישים, בעקבות העלייה בשיעור הבעלות על כלי רכב, ובעקבות היעדר ההשקעות ברשת הרכבות, והמשך התעדוף של תחבורה ציבורית כגון אוטובוסים על פני רכבות. מגמה זו הגיעה לשפל ב-1990 כאשר באותה השנה רק 2.5 מיליון נסעו ברכבת. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החל פיתוח מהותי של תשתיות הרכבת בישראל, אשר הוביל לחידוש החשיבות של הרכבת כאמצעי תחבורה מרכזי במדינת ישראל.
רכבת כבדה
נכון לשנת 2010 רשת הרכבות בישראל הייתה באורך כולל של על כ-, כאשר השלמתם של מסילות באורך של כ- נוספים הייתה צפויה במהלך תחילת העשור. לאורך רוב רשת הרכבות הוקמו שני מסלולים כתוצאה מעבודות שדרוג נרחבות שהחלו עוד משנות ה-90 במטרה להגדיל את הקיבולת של התעבורה לאורך רשת הרכבות.
רשת הרכבות כוללת את מסילת החוף אשר מחברת בין נהריה לתל אביב, ועוברת בין היתר דרך עכו, חיפה, נתניה וערים נוספות. ישנם תוכניות לבנות מחדש את המסילה המזרחית ההיסטורית שתחבר בין חדרה לראש העין, ושתהיה לה שלוחה לעפולה.
שישה קווי רכבת יוצאים מתל אביב לכיוון דרום, בהם שני קווים שממשיכים לראשון לציון, כאשר אחת מהן ממשיכה ליבנה (מסילה זו מורחבת כעת כך שתמשיך עד אשדוד), קו אחד ממשיך לאשקלון דרך לוד ורחובות עם שלוחה לנמל אשדוד, קו אחד מגיע ללמודיעין דרך נמל התעופה בן-גוריון, קו אחד ממשיך לירושלים (חלק ממסילת הרכבת יפו–ירושלים), וקו אחד מגיע לבאר שבע, כאשר ישנם גם שלוחות שמגיעים לרמת חובב ולמפעלי כימיקלים לישראל בדימונה.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החלה ממשלת ישראל בפרויקט גדול לשדרוג רשת הרכבות הקיימת ולבנות מספר קווים חדשים. במסגרת פרויקט זה נבנו מחדש מסילות הרכבת לכפר סבא ולבאר שבע, תוך הפיכתן למסילה דו-מסלולית. במהלך העשור השני של המאה ה-21 נבנתה מחדש רכבת העמק ונוצרו הקווים החדשים מסילת עכו-כרמיאל, מסילת ירושלים - גנות, ומסילת אשקלון - באר שבע (אשר עוברת דרך שדרות, נתיבות ואופקים). חלק מהפרויקטים הללו החלו בעשור הראשון של המאה ה-21 אך בסופו של דבר הוקפאו, וחלקם חודשו בשנים 2009 עד 2010, כאשר הם נכללו בתוכנית ממשלתית מרכזית לחיבור כמעט כל הערים בישראל לרשת הרכבת.
הרחבת רשת הרכבות
תוכניות ארוכות טווח קיימות גם להקמה של קו רכבת לאילת, קו לערד דרך נבטים וכסייפה, קו לנצרת והמשך בניית קו רכבת העמק כך שיגיע לכרמיאל, נוסף לקווים לקריית שמונה, אריאל, צפת וטבריה.
ירושלים
הקו האדום בירושלים הוא כיום קו הרכבת הקלה היחיד בישראל, שנפתח בשנת 2011. אורך הקו הוא 13.8 קילומטרים.
חיפה
נוסף אליו, החל משנת 1959 פועל באזור חיפה קו הפוניקולר התת-קרקעי, הכרמלית.
גוש דן
הקו האדום של המערכת התל אביבית שצפוי להיפתח ראשון יצא מפתח תקווה שנמצאת בחלק הצפון-מזרחי של המטרופולין ויגיע עד ראשון לציון שבקצה הדרום-מערבי, כאשר חלק ניכר מהמסלול יעבור מתחת לפני הקרקע. הקו היה אמור להתחיל לפעול עוד בשנת 2021 אך תקלה שגרמה לבלימות חירום דחתה את הפתיחה, מאז הפתיחה נדחתה מספר פעמיים ולא יודע מתי יפתח הקו.
ירושלים
שני קווי רכבת קלה נמצאים כיום בשלבי בנייה בירושלים, נוסף לבניית המשך צפוני ודרומי לקו האדום.
הקו האדום הקיים צפוי להמשיך ארבע תחנות צפונה מתחנת חיל האוויר לשכונת לנווה ליעקב, ושבע תחנות דרומה מהתחנה בהר הרצל להדסה עין-כרם. לאחר ההארכה הוא יכלול 34 תחנות (23 קיימות ו-11 חדשות). הקו המוארך יחל את פעילותו בספטמבר 2023, לשני הכיוונים.
הקו הירוק יעבור בין שכונת גילה לגבעה הצרפתית והר הצופים, עם שלוחות בדרומו, מכיוון בית צפאפא, למלחה ולתלפיות. הקו צפוי לעבור בין 42 תחנות ולהיפתח בשנת 2025 או 2026. נוסף לקו העיקרי שבבנייה, לקו מתוכננים שלושה קווים משלימים, ביניהם הקו הירוק הבהיר, שישען על תשתיותיו ועל תשתיות הקו האדום המורחב ויפעל משכונת נווה יעקב עד הר נוף. אורכו של הקו המתוכנן 25 תחנות.
הקו הכחול יעבור בין שכונת רמות שבצפון ירושלים לשכונת גילה שבדרומה, עם שלוחה בודדת מהחאן הירושלמי למלחה דרך תלפיות ובית צפאפא. הקו צפוי להיות הארוך ביותר, עם 53 תחנות, ויפתח בשנת 2028.
גוש דן
רשת קווי רכבת קלה ומערכת אוטובוסים מהירה גדולה מפותחת כיום באזור גוש דן, כאשר בסך הכל צפויים לפעול שלושה קווי רכבת קלה אשר אורכם הכולל יהיה 90 קילומטרים והם יחברו בין 139 תחנות.
הקו הירוק יעבור מראשון לציון וחולון בדרום המטרופולין ויגיע עד צפון תל אביב והרצליה, וחלקו יהיה מתחת לפני הקרקע. בדרומו ובצפונו הוא יפוצל לשתי שלוחות, כאשר רק בין תחנות יד לבנים ואיינשטיין הוא ימצא בקו אחד. הקו יכלול 62 תחנות והוא צפוי להיפתח בשנת 2028.
גליל
קו בין חיפה לנצרת ונצרת-עילית נמצא כיום בבנייה, אחרי שבינואר 2019 הוכרזה חברת "דנה הנדסה בע"מ" כזוכה במכרז לניהול הפרויקט, שישפר את הנגישות של גוש נצרת למפרץ חיפה. הקו בין נצרת ונצרת-עילית לחיפה יעבור גם בערים שפרעם, קריית אתא וקריית ביאליק וביישובים ביר אל-מכסור, ריינה ומשהד. הקו יכלול 20 תחנות וצפוי להיפתח בשנת 2028.
תנועת נוסעים
בעוד שבשפל היו רק 2.5 מיליון נוסעים ברכבות בישראל ב-1990, ההשקעות הנרחבות בתשתית הרכבות הכבדות בישראל, שהחלה בראשית שנות התשעים גרמו לכך שהנסיעה ברכבת הפכה אטרקטיבית יותר, במיוחד לאור העומס ההולך וגובר בכבישים, וכתוצאה מכך השימוש ברכבות הנוסעים החל לגדול אופן חד - בין 1990 ל-2015 כמות הנוסעים ברכבות הכבדות גדלה פי 20. יתר על כן, תשתית הרכבות עדיין נמצאת בפיתוח ועל כן הצמיחה במספר הנוסעים צפויה להימשך.
כמות הנוסעים ברכבות כבדות
הטבלה הבאה כוללת נתונים סטטיסטיים של רכבות כבדות בלבד.
סך מרחק הנסיעה שעברו הנוסעים ברכבות בישראל
הטבלה שלהלן מציגה את סך מרחקי הנסיעה לכל הנוסעים ברכבות בישראל לאורך השנים.
הובלה של מטענים
על פי נתונים רשמיים, רכבת ישראל הובילה כ-7 מיליון טון של משא במהלך 2010. מינרלים וכימיקלים מאזור ים המלח, כגון זרחה, אשלג וגופרית, מהווים למעלה ממחצית מהמטענים הללו. ממשלת ישראל חותרת להגביר את השימוש בתשתית הרכבת להובלה של מטענים.
נונאטאק גייטוויי
נונאטאק גייטווי (באנגלית: Gateway Nunatak; מילולית: נונאטאק השער) הוא נונאטאק בולט, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
רכבות בישראל
קווי רכבת בינלאומיים שעברו בארץ ישראל לפני קום המדינה
בעוד שבמקור קווי הרכבת המנדטורית הגיעו לקנטרה שמצפון לתעלת סואץ במצרים, ולטריפולי שבלבנון. ב-1912 הצרפתים יצרו הרחבה למסילת הברזל ברלין-בגדאד אשר המשיכה דרומה מחלב שבסוריה לטריפולי שבלבנון. הקו הורחב במהלך מלחמת העולם השנייה ידי שני מהנדסים אוסטרליים ולאחר מכן על ידי מהנדסים ניו זילנדים.
קווי הרכבת שעברו בארץ ישראל לפני קום המדינה הוקמו בעיקר מהצורך הלוגיסטי של הצבאות באזור. עם הקמתה של מדינת ישראל ב-1948 ועם פרוץ מעשי האיבה במהלך מלחמת העצמאות בשנים 1947–1949 כל הקווים שיצאו החוצה מתחומי המדינה חדלו להתקיים.
נונאטאק גייטוויי
הנונאטאק ממוקם 17 קילומטרים ממערב להר גראן.
רכבות בישראל
קווי רכבת בינלאומיים שעברו בארץ ישראל לפני קום המדינה
הכוחות הישראליים הפציצו את גשר הרכבת ללבנון. את השרידים של קו זה ניתן לראות כיום באזור ראש הנקרה, שם מוצג הסרט "רכבת לשלום" בתוך המנהרה שדרכה עברה במקור הרכבת ללבנון. המסילה המשיכה מראש הנקרה ועד נהריה, ובכך אפשרה נסיעה מלבנון דרך תל אביב למצרים.
נונאטאק גייטוויי
גילוי ומיפוי הנונאטק
הנונאטק נסקר לראשונה בשנת 1957, על ידי קבוצת הסקר הניו זילנדית הצפונית, מטעם המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי - אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מקור השם
הנונאטאק נקרא בשם זה, מאחר שהוא מסמל פתח ברור בין מפלי הקרח של קרחון מקאיי, למשלחות המנסות לעלות על קרחון מקאיי לכיוון מערב.
שער הניצחון של בוקרשט
שער הניצחון (ברומנית: Arcul de Triumf) הוא מונומנט לאומי של רומניה, שנבנה לראשונה בצפון בוקרשט, ב-1878, וממוקם על דרך קיסלף, בהצטלבות הרחובות קונסטנטין פרזאן, אלכסנדרו אוורסקו ואלכסנדרו קונסטנטינסקו, כדי לחגוג את שובם של החיילים הרומנים מהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. החיילים, ששבו מהחזית הבולגרית, עברו מתחת לשער, אבל השער נבנה מחומרים שלא היו עמידים לגשם.
אחרי מלחמת העולם הראשונה התקבלה החלטה לבנות שער ניצחון קבוע יותר. ב-1922, בעת כהונתו של ראש עיריית בוקרשט, מאתיי קורבסקו, אורגן מצעד לכבוד איחוד רומניה עם הטריטוריות, שסופחו אליה (טרנסילבניה, בוקובינה, באנאט ובסרביה) וראש העירייה הציע לבנות שער ניצחון מעץ. הצעתו זכתה לביקורות רבות ובין המבקרים היה גם ג'ורג'ה אנסקו ששאל: "ושער ניצחון אמיתי מתי?".
המונומנט, שעוצב על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו, נבנה בין השנים 1922-1921, שופץ ב-1936-1935 וחודש שוב בתחילת 2014. הוא מנציח את ניצחונה של רומניה במלחמת העולם הראשונה והכתרת המלך פרדיננד ואשתו מארי.
היסטוריה
שער הניצחון הראשון נבנה בחיפזון מעץ, לאחר שרומניה זכתה בעצמאותה (1878) כדי שהכוחות המנצחים יוכלו לצעוד תחתיה. קשת נוספת משלד בטון וטיח חיצוני עם פסלים ועיטורים משוכללים, שתוכננה על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו, נבנתה באותו מקום לאחר מלחמת העולם הראשונה ב-1922. החלק החיצוני של הקשת, שהתבלה באופן חמור, הוחלף ב-1935 לעיצוב הניאו-קלאסי הנוכחי, בהשראה הדוקה יותר לשער הניצחון בפריז. הקשת החדשה, שתוכננה גם היא על ידי אנטונסקו ובוצעה באבן, נחנכה ב-1 בדצמבר 1936.
כיום, שער הניצחון הוא אחד הסמלים הידועים של הבירה הרומנית. תהלוכות צבאיות מתקיימות מתחת לקשת בכל 1 בדצמבר, לרגל היום הלאומי הרומני.
תיאור וסביבה
שער הניצחון מתנשא לגובה של 27 מטרים. יש לו בסיס מלבני בגודל 25X11.5 מטרים. הפסלים בהם מעוטרות החזיתות נוצרו על ידי פסלים רומנים מפורסמים כמו יון ז'אליה ודימיטריה פאציוראה.
ארמון אליזבטה, בית המגורים הנוכחי של משפחת המלוכה הרומנית , ממוקם ליד שער הניצחון, בפארק הרסטראו.
גמר גביע אופ"א 1978
גמר גביע אופ"א 1978 שוחק ב-26 באפריל 1978 ו-9 במאי 1978 בין קבוצת פ.ס.וו. איינדהובן לקבוצת בסטיה. פ.ס.וו. איינדהובן ניצחה 3 - 0 בסיכום שני המשחקים.
אוריה הכהן (כהן גדול)
אוּרִיָּה הַכֹּהֵן היה הכהן הגדול שכיהן בימי אחז.
ייחוסו
על פי סדר עולם זוטא, אוריה מזוהה ככהן גדול שלא היה משושלת הכהנים בני צדוק. על פי זיהוי זה, אביו של אוריה היה יותם, ובנו של אוריה, יורש הכהונה הגדולה, היה הושעיהו. על פי מצודות דוד, אוריה מזוהה עם אמריה (כנראה השני) שבשושלת הכהנים בני צדוק. על פי זיהוי זה, אביו של אוריה היה עזריה, והיה לאוריה בן בשם אחיטוב.
קברו
לפי הזיהוי של האר"י, אוריה הכהן נקבר קרוב למירון במקום שנמצא כיום בתוך יער בעש"ט, כ-100 מטר מזרחה מקבר רב ייבא סבא התנא. לא ברור מי בדיוק אוריה הכהן שעליו האר"י דיבר, ויש אומרים שמדובר באוריהו בן שמעיהו, ולא באוריה הכהן הגדול.
אנריקו קייזה
אנריקו קייזה (נולד ב-29 בדצמבר 1970 בג'נובה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
קייזה שיחק באיטליה לאורך כל הקריירה. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער של סמפדוריה, ולאחר תקופות השאלה בליגות נמוכות יותר, היה לחלוץ מוביל בסרייה א'. הוא היה שותף לזכיותיה של פארמה בגביע אופ"א (היה למלך השערים של המפעל באותה העונה) ובקופה איטליה, והניף גביע נוסף עם פיורנטינה. לזכותו של קייזה שבעה שערים ב-17 הופעות במדי נבחרת איטליה, וייצג אותה בין היתר בטורנירי יורו 1996 ומונדיאל 1998.
בנו של אנריקו, פדריקו, המשיך את דרכו של אביו והיה לכדורגלן מקצועני אף הוא.
תחילת הקריירה
קייזה החל את דרכו בקבוצת הנוער של פונטדסימו, מועדון קטן מעיר הולדתו. בעונת, כשהיה בן 16 בלבד, כבר ערך שתי הופעות ליגה במדי הקבוצה, ששיחקה אז בליגה השישית. עונה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הנוער של סמפדוריה, שם שיחק במשך שלוש עונות. במהלך תקופה זו זכה לשתי הופעות במדי הקבוצה הבוגרת, כאשר הוא עורך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-16 באפריל 1989, בהפסד קבוצתו 1-0 לרומא. עונה לאחר מכן שותף במשחק אחד במסגרת הקופה איטליה.
גבריאל דארקו
גבריאל דארקו (באנגלית: Gabriel Darku; נולד ב-25 במרץ 1995) הוא שחקן קנדי.
ביוגרפיה
דארקו נולד בסנט ג'ון, קנדה. משפחתו עברה לילונייף. שם הוא עבד בסניף מקדונלד'ס בעיר. בשנת 2012, כשהיה בגיל 17, הוא נבחר לצד שישה עובדים נוספים של מקדונלד'ס להופיע בפרסומת לזכיינית שעוררה את העניין שלו במשחק. הוא למד בבית הספר לקולנוע בטורונטו, וסיים את לימודיו ב-2015.