cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ואנה דנהי
מניע
מכר של דנהי, מארק לויד, אמר כי היא סיפרה לו שהיא מעוניינת לרצוח תשעה גברים, ורצתה שהיא וחברהּ גארי סטרץ' יהיו כמו בוני וקלייד. היא הוסיפה שהיא לא מעוניינת לפגוע באישה, במיוחד לא באישה עם ילדים. היא אמרה לסטרץ' "תשיג לי את הכיף שלי", כשחיפשה גברים לדקור, והודתה לו בנשיקה לאחר מעשי הדקירה.
דנהי סיפרה לחבריה כי הרגה את אביה, לאחר שזה אנס אותה בתדירות גבוהה, הכניס אותה להיריון והרג את הוולד, והוסיפה כי נאסרה ל-13 שנים על הריגתו. לאחר שנלכדה, התברר כי המציאה את הסיפור. הפסיכותרפיסטית קולין קובינגטון הסבירה כי הסיפור המומצא גרם לדנהי להרגיש בלתי-מנוצחת, ובסופו של דבר הוביל אותה למעשי רצח בפועל.
היא אובחנה על ידי אנשי המקצוע בהפרעת אישיות גבולית, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, פסיכופתיה ופאראפיליה סאדו-מזוכיסטית.
המשפט
במהלך המשפט, דנהי התנהגה בהתרסה, צחקה והשתמשה בשפה גסה. היא הודתה בשלושה מעשי רצח ובשני ניסיונות לרצח, והודיעה כי היא לא מתחרטת עליהם.
ב-28 בפברואר 2014 נגזר על דנהי מאסר עולם ללא אפשרות של שחרור על תנאי.
על גארי סטרץ' נגזרו מאסר עולם עם תקופת מינימום מומלצת של 19 שנים, ועל שני גברים נוספים שסייעו לדנהי, לסלי לייטון ורוברט מור, נגזרו 14 ו-3 שנות מאסר בהתאמה.
בעוד דנהי הייתה במעצר לפני המשפט, צוות הכלא מצא ביומן שלה מזימת בריחה. המזימה כללה הרג או פציעה קשה של סוהר, כריתת אחת מאצבעותיו של ושימוש באצבע הקטועה כדי לשטות במערכת הביומטרית בכלא. בשל כך, דנהי הושמה בבידוד מספטמבר 2013 (תחילת הליכי המשפט) ועד ספטמבר 2015. דנהי טענה כי זכויות האדם שלה הופרו, אך טענה זו דחתה בבית המשפט העליון, שקבע כי בידודהּ היה הכרחי.
מערכות יחסים בכלא
ב-2018 הציעה דנהי נישואין לחברתה לתא היילי פאלמר, והשתיים קיבלו רשות מהנהלת הכלא להינשא. באותה שנה השתיים ניסו להתאבד יחד, במסגרת הסכם התאבדות. במאי 2021 השתחררה פאלמר ממאסרה, והודיעה כי תנשא לדנהי בהקדם.
Great Escape Tour
Great Escape Tour היה אמור להיות סיבוב ההופעות השני של הראפרית איגי אזליה על מנת לקדם את אלבום הבכורה שלה וההוצאה המחודשת שלו אך לבסוף בוטל. סיבוב ההופעות היה אמור להתקיים ב-18 בספטמבר 2015 בקליפורניה ועד ה-27 באוקטובר בערים נוספות בצפון אמריקה כמו בוסטון, טורונטו, דנבר ועוד. ב-29 במאי נודע כי סיבוב ההופעות בוטל עקב מכירות כרטיסים נמוכות מדי. בנוסף גם תוכנן סיבוב ההופעות שהיה אמור לקדם את אלבומה השני ב-2016 אך גם הוא בוטל ובהמשך הראפרית ביטלה גם סיבוב הופעות ב-2018.
הצלחה מסחרית
אחריי שהחלו מכירות הכרטיסים להופעות פרובס הכריזו כי הכרטיסים לשתי הופעות הראשונות נמכרות כהלכה. בתחילת 2015 נחשף כי הכרטיסים של סיבוב ההופעות ממוקמים במקום ה-14 ברשימת סיבובי ההופעות עם הכרטיסים היקרים ביותר לאותה שנה. אם כי בשוק המשני מחיר הממוצע לכרטיס היה 167 דולר ובכך סיבוב ההופעות היה לאחד מסיבוב ההופעות עם הכרטיסים היקרים ביותר בשוק המשני.
שיבתין
שיבתין (בערבית: شبتين) הוא כפר פלסטיני קטן בדרום-מערב השומרון, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית. הכפר ממוקם כ־1.5 ק"מ דרומית לשוקבא, וכ־0.5 ק"מ מצפון להתנחלות ניל"י ולכביש 463.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. בראש הגבעה שעליה בנוי הכפר נמצאת "ח'רבת שבתין", אתר ארכאולוגי בו נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הפרסית בארץ ישראל והתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. לפי "לקסיקון ארץ ישראל", ייתכן לזהות ב"ח'רבת שבתין" את העיר שבתן, הנזכרת ברשימת תחותמס השלישי, הנזכרת ברשימת רעמסס השני. מדרום לכפר נמצא מבנה מקאם "שייח' אחמר א-נובי" ובסמוך מקבץ של מערות קבורה המתוארכות לתקופה ההלניסטית והרומית.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בשיבתין הייתה אוכלוסייה של 63 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 20 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 110 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 150 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 4,423 דונם. אשר מתוכם הוקצו 27 לחקלאות שלחין, ו-1,158 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 290 תושבים.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בעקבות הסכמי אוסלו, הוגדר 7.2% משטח הכפר כשטח B והשאר שטח C.
בשנת 2016 מנה הכפר כ־1,080 תושבים. כמות משמעותית מתושבי הכפר מועסקים בישראל כפועלים. סביב הכפר מעט שדות ומטעים חקלאיים, וכן מגרש כדורגל. הגישה לכפר היא מכביש 446.
בשנת 2012 תכננה רכבת ישראל בניית פארק ציבורי על קרקע חקלאית פרטית בשטח הכניסה לכפר, שחלקה שייך לתושבי הכפר וחלקה בבעלות פלסטינים מבית איכסא. לשטח זה הוזרמו רבבות טונות של עפר שנחפרו ממנהרות קו הרכבת המהיר לירושלים. פעילות זו מנעה מהחקלאים גישה לאדמותיהם, והם חדלו לטפח את החלקות. בעלי הקרקע הגישו עתירה לבג"ץ בשנת 2014, ובשנת 2018 הוחלט שרכבת ישראל תפנה את העפר ותשיב את השטח למצבו הקודם.
גאוגרפיה
הכפר בנוי על הגדה הדרומית של נחל נטוף. בסמוך לכפר נמצא מעיין עין א־שייח סלטן. מערבית לכפר נמצא אתר ארכאולוגי חורבת שיבתין.
וולי ג'ונס
וולטר "וולי" ג'ונס (באנגלית: Walter "Wali" Jones; נולד ב-14 בפברואר 1942) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1964–1976. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76', ולאורך 10 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 10.1 נקודות, 3.2 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק
ג'ונס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1960–1964 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר ברדנור טאונשיפ הסמוכה. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("וילאנובה ויילדקטס") שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד ג'ים וושינגטון וביל מלקיוני, וקלע 16.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1964 נבחר ג'ונס על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה ה-18. כחודש לאחר הדראפט הועבר לצד ביילי האוול, דון אול, בוב פרי ולס האנטר לבולטימור בולטס, תמורת טרי דיסינג'ר, דון קוג'יס ורוד ת'ורן. בעונתו היחידה בבולטימור שימש כמחליפם מהספסל של דון אול וקווין לוגרי, והעפיל עם הבולטס לגמר האזור המערבי.
בספטמבר 1965 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', בתמורה לסנטר הוותיק ג'וני "רד" קר. בעונת שימש כשחקן חמישייה קבוע בפילדלפיה, לצדם של וילט צ'מברלין, לוציוס ג'קסון, צ'ט ווקר והאל גריר, וסייע לקבוצה לרשום את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה; 68–13. בסדרת גמר הפלייאוף, אליה העפילו לראשונה מזה 12 שנים, גברו הסיקסרס על סן פרנסיסקו ווריורס בתוצאה 4–2, בדרך לזכייתם השנייה באליפות ה-NBA. במשחק הראשון של סדרת הגמר התעלה ג'ונס עם 30 נקודות, 10 ריבאונדים ו-8 אסיסטים בניצחון הסיקסרס בתוצאה 141–135, ולאורך הסדרה כולה רשם ממוצעים של 20.2 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק. בשנת 1996 נבחרה פילדלפיה של עונת 1966/1967 לאחת מעשר הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA. ב-4 העונות הבאות המשיך ג'ונס להציג יכולת טובה בפילדלפיה, עם ממוצע של 12.2 נקודות למשחק.
העולם של אתמול
העולם של אתמול (בגרמנית: Die Welt von Gestern) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר היהודי-אוסטרי שטפן צווייג. כתיבת הספר החלה בשנת 1934, בזמן עליית הנאצים. במהלך הכתיבה, בשנת 1938, צווייג עקר מאוסטריה לאנגליה, ומאוחר יותר גם לברזיל. הספר נכתב בעותק הראשון בכתב יד, ונשלח אל המו"ל יום לפני התאבדותם המשותפת של צווייג ואשתו השנייה, שרלוט (לוטה) אלטמן, ב-22 בפברואר 1942. המהדורה הראשונה יצאה לאור בסטוקהולם באוקטובר 1942.
כמו כן, מתאר צווייג מפגשים ודמויות נערצות עליו, כגון הוגו פון הופמנסתאל, תאודור הרצל, זיגמונד פרויד, אמיל ורהארן, מקסים גורקי ועוד.
נתנאל שמכה
נתנאל שמכה הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת אפרים. קודם לכן שימש מפקד סיירת גבעתי, מפקד גדוד דקל ומפקד גדוד גפן. מעוטר צל"ש מפקד אוגדה.
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במבצע סולם יעקב, בצפון רצועת עזה, פיקד על צוות לוחמים מפלנ"ט גבעתי במהלך המבצע נורתה אש לכיוון הכוח וסגן שמכה נפגע מכדור שנבלם באפוד, אולם הוא לא נפצע, שמכה הסתער בראש הכוח על המבנה ממנו נפתחה האש. על מעשיו קיבל את צל"ש מפקד אוגדה ממשה תמיר מפקד אוגדת עזה. במבצע עופרת יצוקה כיהן כסגן מפקד פלס"ר גבעתי. בהמשך כיהן כסגן מפקד גדוד צבר ונפצע במארב בהר דב, לאחר מכן מונה לרע"ן גדס"ר במא"ש במל"י.
בשנת 2019 מונה למפקד סיירת גבעתי. בשנת 2021 מונה למפקד גדוד דקל, ובשנת 2022 מונה למפקד גדוד גפן. ב-2023 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים.
הונגריה במשחקים האולימפיים לנוער
הונגריה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). הונגריה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער ההונגרים 66 מדליות, מהן 24 מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של הונגריה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 51 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום השמיני לאחר שזכתה ב-15 מדליות, מהן שש מדליות זהב. המשלחת הציגה הופעה מרשימה והגיעה להישגים רבים בענף השחייה. המשלחת זכתה בארבעה מדליות זהב במשחים 200 מטר בסגנון שחיית גב לנערים, 200 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערים ולנערות, ו-400 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, מדליית כסף במשחה 200 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, ומדליית ארד במשחה 200 מטר בסגנון שחיית גב לנערים. שחייני המשלחת העפילו לשישה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי במשחה 100 מטר בסגנון שחיית גב לנערים, מרום שישי במשחה 400 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערים, 100 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערים ו-100 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, ומקום שביעי במירוץ 100 מטר לשליחים בסגנון שחייה מעורב ו-100 מטר לשליחות בסגנון שחייה חופשית. המשלחת רשמה הישגים משמעותיים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה בשתי מדליות זהב בתחרות הספרינט בקיאק לנערים ולנערות, ג'ודו עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג לנערות ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 81 ק"ג לנערים, וקרב חמש מודרני עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערות וסיום במקום הרביעי בטורניר הנערים. בענף האתלטיקה המשלחת זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס לנערות, מדליית ארד ביידוי פטיש לנערים, והעפלה לשלושה גמרים בהם סיימו במקום החמישי בריצת 100 מטר לנערות, מקום שביעי ביידוי פטיש לנערות ומקום תשיעי בזריקת דיסקוס לנערים.
המשלחת זכתה במדליית ארד בענפים סיף בתחרות רומח לנערות, ואיגרוף בקטגוריית משקל בינוני לנערים. ספורטאי המשלחת גם דורגו במקום הרביעי בקטגוריית משקל סופר-כבד לנערים. המשלחת קצרה הישגים בענפים טניס שולחן עם דירוג במקום הרביעי בטורניר היחידים לנערים, טניס עם דירוג במקום הרביעי בטורניר היחידים לנערות, וטריאתלון עם דירוג במקום החמישי בטורניר הנערות ומקום תשיעי בטורניר הנערים. בענף ההתעמלות המשלחת העפילה לשלושה גמרים בהם סיימה במקום החמישי בסוס סמוכות לנערים, מקום שמיני בתרגיל לנערות, ומקום שלושה עשרה בקרב רב לנערים בהתעמלות מכשירים. בענף החתירה המשלחת דורגה במקום השישי בטורניר הזוגות לנערות ובמקום השביעי בטורניר היחידים לנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, הרמת משקולות, היאבקות, קליעה, קשתות ושיט.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 57 ספורטאים שהתחרו ב-16 ענפים. המשלחת דורגה במקום השמיני לאחר שזכתה ב-23 מדליות, מתוכן שישה מדליות זהב. המשלחת המשיכה להציג הישגים משמעותיים, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, בענף השחייה. המשלחת זכתה בארבעה מדליות זהב במשחים 200 מטר לנערים בסגנון שחייה מעורב אישי ובסגנון שחיית פרפר, 100 מטר ו-200 מטר לנערות בסגנון שחיית פרפר, מדליית כסף במשחה 200 מטר לנערים בסגנון שחיית פרפר, שלוש מדליות ארד במשחים 200 מטר לנערים בסגנון שחייה מעורב אישי, 50 מטר ו-200 מטר לנערות בסגנון שחיית חזה, והעפלה לתשעה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי במשחים 400 מטר לנערות בסגנון שחייה חופשית ו-100 מטר לנערות בסגנון שחיית חזה, מקום חמישי במשחים 50 מטר ו-200 מטר לנערים בסגנון שחיית חזה, 50 מטר לנערות בסגנון שחיית פרפר, מקום שישי במשחה 200 מטר לנערות בסגנון שחייה מעורב אישי, מקום שביעי במשחים 100 מטר לנערים בסגנון שחיית חזה וסגנון שחיית פרפר ו-800 מטר לנערות בסגנות שחייה חופשית. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים סיף עם זכייה במדליית זהב בתחרות דקר לנערים ומדליית ארד בתחרות חרב לנערות, ג'ודו עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג לנערות, וקאנו/קיאק עם זכייה בשתי מדליות כסף בתחרות ספרינט בקיאק לנערים ונערות. ספורטאי המשלחת הגיעו להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית כסף ביידוי פטיש לנערים וארבעה מדליות ארד ביידוי פטיש לנערות, קפיצה משולשת לנערות, הטלת כידון לנערים וריצת 2000 מטר מכשולים לנערים. אתלטי המשלחת העפילו לארבעה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי בריצת 100 מטר משוכות לנערים וקפיצה לגובה לנערות, מקום שביעי בקפיצה במוט לנערות, ומקום שמיני בריצת 200 מטר לנערים.
בענף ההתעמלות המשלחת זכתה במדליית כסף בתרגיל המקבילים לנערים, והעפילה לשבעה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בקרב רב לנערים בהתעמלות מכשירים ותרגיל סוס סמוכות לנערים, מקום חמישי בתרגיל הטבעות לנערים, מקום שישי בתרגילי הקרקע והמתח לנערים ותרגיל קפיצות לנערות, ומקום 16 בקרב רב לנערות בהתעמלות מכשירים. בענף הקרב חמש מודרני המשלחת זכתה במדליית כסף בטורניר הנערים ובמקום התשיעי בטורניר הנערות. ספורטאי המשלחת זכו במדליית ארד בענפים שיט בטורניר הנערים בשיוט במפרשית מדגם ביט, קליעה בירי ברובה אוויר לנערים למרחק של 10 מטר, ואיגרוף בקטגוריית משקל קל לנערים. נבחרת הנערות בכדורסל דורגה במקום הרביעי, בעוד נבחרת הנערים לא הצליחה להעפיל לרבע הגמר. בענף הטריאתלון המשלחת דורגה במקום השמיני בטורניר הנערים. המשלחת העפילה לרבעי גמר בענף הטניס בטורנירי הזוגות לנערות והיחידים לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, הרמת משקולות וטניס שולחן.
משחקי החורף
הונגריה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה תשעה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות כסף. המשלחת הגיעה להישג משמעותי בענף ההוקי קרח עם זכייה בשתי מדליות כסף בתחרויות הכישורים לנערים ולנערות. בענף הסקי אלפיני המשלחת לא דורגה במקומות הראשונים אך גם לא סיימה בין המקומות האחרונים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים ביאתלון, החלקה מהירה במסלול קצר, סקי למרחקים וקפיצות סקי. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 15 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי הספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים החלקה מהירה במסלול קצר עם זכייה במדליית כסף במירוץ 500 מטר לנערות, מדליית ארד במירוץ 1000 מטר לנערים, ודירוג במקום הרביעי במירוץ 1000 מטר לנערות ומקום תשיעי במירוץ 500 מטר לנערים, הוקי קרח עם דירוג במקום הרביעי בתחרות הכישורים לנערים, וסקי אלפיני עם דירוג במקום השביעי במסלול סלאלום נערים. ביתר הענפים ביאתלון, גלישת שלג, החלקה אמנותית, סקי בסגנון חופשי, סקי למרחקים וקפיצות סקי.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
לכבוד חמדת לבבי
לכבוד חמדת לבבי (גם אערוך מהלל ניבי) הוא פיוט שנהגו לשורר בברית מילה, בקרב רבים מקהילות ספרד.
המחבר, רבי דוד חסין, רמז את שמו כמוקבל בראשי חרוזי הפיוט "אנכי דוד בן אהרון בן ח (סין) חזק".
מקור
מחבר הפיוט הוא רבי דוד חסין מגדולי פייטני מרוקו אשר חי ופעל במאה ה-18.
רבי דוד חיבר מאות פיוטים, אך שניים מהם זכו לתפוצה גדולה, והושרו במקומות רבים עוד בחייו: הפיוט 'אוחיל יום אשתאה', ופיוט 'לכבוד חמדת לבבי' שחובר לברית מילה.
פיוטים אלה יחד עם שאר פיוטים נמצאים בספר פיוטים שהוציא חסין לאור בשם תהילה לדוד.
תוכן הפיוט
הפיוט סובב כולו על חייו של אליהו הנביא ומעשי הניסים שעשה.
דמותו של אליהו הנביא, המכונה גם מלאך הברית, קשורה - כך על פי חז"ל - בהיותו נוכח בכל טקס ברית מילה.
הפיוט משולב כאמור, עם מעשי הניסים שנעשו על ידי אליהו:
הבתים הראשונים עוסקים בקנאות פינחס (שלדעת חלק מהמדרשים, הוא אליהו הנביא) הריגת פנחס את זמרי בן סלוא וכזבי בת צור, שחטאו כחלק מחטא בעל פעור, ובשכר שקיבל מאלוהים.
הבית לאחר מכן עוסק הפיוט בהחייאת בנה של האישה האלמנה על ידי אליהו הנביא. ובסמוך לכך הנס בגד השמן וצפחית הדבש. בית נוסף עוסק בגזירת אליהו שלא ירד גשם. בסיום הפיוט, מבקש הפייטן לזכות לבוא אליהו בכדי שיבשר על בוא הגאולה.
יחסי יפן–נורווגיה
יחסי יפן–נורווגיההם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ממלכת נורווגיה.
סקירה כללית
בין יפן לממלכת נורווגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לנורווגיה כוננו בנובמבר 1905, באותה העת בה הכירה יפן בעצמאותה של המדינה.
יחסים דו-צדדיים
יחסי הסחר ההדוקים בין שתי המדינות מושרשים על סחר בפירות ים, נפט וספינות. יפן ונורווגיה חולקות שיתוף פעולה הדדי בשמירה על השלום בין מדינות העולם, ופיתוח הכלכלה והדיפלומטיה של סרי לנקה. שתי המדינות חתמו על שלל הסכמי שיתוף פעולה בתחום המחקר והטכנולוגיה, ובשנת 2012 נחתמה אשרת ויזת עבודה בין שתי המדינות.
יחסים כלכליים
הייצוא היפני לנורווגיה לשנת 2016, היה מורכב מכלי רכב (כ-43%) ומוצרי ברזל ופלדה (כ-14%). הייבוא היפני מנורווגיה לאותה השנה היה מורכב מדגים (כ-44%), נפט (כ-20%) ומתכות (כ-8%).
יחסי תרבות
בשנת 2005, נערכו כמה אירועי תרבות בשתי המדינות לרגל 100 שנים ליחסים הדיפלומטיים ביניהן. בפסטיבל השלג השנתי של העיר סאפורו שנערך בפברואר 2005, נבנה פסל קרח של הפרלמנט הנורווגי.
בשנת 2014 מספר התלמידים הנורווגים שלמדו יפנית בבתי הספר, עמד על 300 תלמידים. הנוער הנורווגי מתעניין רבות בתרבות היפנית בעיקר בתחומי הג'יי פופ, האנימה והספרות היפנית.
מוסטפא דואן
מוסטפא דואן (בטורקית: Mustafa Doğan, נולד ב-1 בינואר 1976 באספרטה שבטורקיה) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא טורקי ששיחק בעמדת הבלם. את מרבית הקריירה העביר דואן בבאייר אורדינגן, פנרבחצ'ה ובשיקטש. דואן ערך שתי הופעות בנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
דואן הפך עם הגעתו לפנרבחצ'ה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה, שכללה אז את השוער רושטו רצ'בר ואת שחקני השדה יס הוג, אוצ'ה אוקצ'וקוו וקמלטין שנטורק. פנרבחצ'ה בתקופת דואן הייתה קבוצת צמרת ובשש העונות הראשונות שלו בקבוצה לא ירדה מהמקום הרביעי, אך מיעטה לזכות בתארים מקומיים. דואן זכה באליפות אחת בשנת 2001 בה שיתף פעולה בהגנה בעיקר עם זוראן מירקוביץ' היוגוסלבי. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, פחתה כמות ההופעות של דואן. בקיץ 2003, לאחר עונת שפל בה פנרבחצ'ה סיימה שישית, עזב דואן את המועדון לאחר שצבר 165 הופעות ליגה בהן הבקיע שער אחד, וחתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. דואן שיחק עונה אחת בקלן, בה ערך 25 הופעות והבקיע שער אחד בניצחון 1-0 על פרייבורג, אך הקבוצה סיימה במקום האחרון ונשרה אל הבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2004, לאחר עונה אחת בקלן, חזר דואן לטורקיה וחתם בבשיקטש, יריבה מושבעת של קבוצתו לשעבר פנרבחצ'ה. דואן שיחק שלוש עונות בבשיקטש, אך ערך הופעות מעטות בגין סדרה של פציעות שגרמו לו להיעדר לתקופות ארוכות. למרות זאת, זכה דואן פעמיים ברצף בגביע הטורקי. בעונת 2005/06 לאחר ניצחון 2-3 בגמר על פנרבחצ'ה, ובעונת 2006/07 לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קייסריספור. בתום עונה זו, פרש דואן ממשחק פעיל בגיל 31 בלבד, בגין ריבוי הפציעות.
קריירה בינלאומית
דואן שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה וערך מספר הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 לנבחרת ארצות הברית במחזור האחרון בשלב הבתים של גביע הקונפדרציות 1999, שבסיומו הודחה גרמניה מהטורניר. שלושה חודשים מאוחר יותר, ערך דואן את הופעתו השנייה והאחרונה, בתיקו 0-0 מול נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות יורו 2000. דואן היה יכול לבחור אם לייצג את טורקיה בה נולד, או את גרמניה בה גדל, ובחר לבסוף לייצג את גרמניה.
לאחר הפרישה
לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל דואן לעבוד כפרשן כדורגל בטלוויזיה הטורקית.
תארים
עם פנרבחצ'ה:
עם בשיקטש:
יאנג קיונג ג'ונג
יאנג קיונג-ג'ונג (הנגול: 양경종; 3 במרץ 1920 – 7 באפריל 1992) היה חייל קוריאני שלחם במסגרת הצבא היפני הקיסרי, הצבא האדום הסובייטי ולבסוף במסגרת הורמאכט הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
בשנת 1938, בהיותו בן 18, גויס יאנג בכפייה לארמיית "גואן דונג" של הצבא היפני הקיסרי, שפעלה במנצ'וריה. כעבור שנה, נפל בשבי הצבא האדום ונשלח למחנה עבודה, לאחר שלחם במסגרת קרב חלקין גול.
לאחר שלוש שנים בשבי הסובייטי ובשל מחסור בלוחמים, גויס יאנג בשנת 1942 לשורות הצבא האדום, יחד עם אלפי אסירים אחרים. בתחילת שנת 1943, נפל בשבי הצבא הגרמני, במסגרת הקרב על העיר חרקוב שבאוקראינה. בשנת 1944, נשלח במסגרת הצבא הגרמני לשירות בגדודי העבודה אוסטבטליון (אנ'), שתפקידם היה, בין השאר, לסייע בחיזוק החומה האטלנטית בבסיסו של חצי האי קוטנטן.
לאחר פלישת ארצות הברית לנורמנדי ביוני 1944, נתפס יאנג על ידי כוחות מהצבא האמריקאי, שבתחילה העריכו כי מדובר בחייל יפני, אך בהמשך התברר כי מקורו בקוריאה. יאנג הועבר לתקופה קצרה למחנה שבויים בבריטניה ובהמשך עבר לאילינוי שבארצות הברית בה השתקע עד מותו באפריל 1992.
בדצמבר 2011, יצא בקוריאה הדרומית סרט מלחמה בשם "בדרכי שלי" בהשראת סיפורו של יאנג.
מועדון ימי הכוח
המועדון נחשב לאחד המוסדות החשובים בקהילה היהודית בארגנטינה, יחד עם מועדון מכבי.
היסטוריה
מספר רב של יהודים הגיע לראשונה לארגנטינה באמצע המאה ה־19. באותם זמנים ארגנטינה עודדה הגירה מאירופה. היהודים הראשונים הגיעו מרוסיה, פולין, האימפריה האוסטרו-הונגרית וגרמניה, בעוד שיהודים אחרים הגיעו מהאימפריה העות'מאנית. קבוצות אלה הקימו את בתיהן בעיקר באזורים הכפריים של בואנוס איירס, אנטרה ריוס וסנטה פה, שם עבדו כחקלאים.
במהלך העשורים של שנות העשרים והשלושים הגיעה קבוצת מהגרים שנייה לארגנטינה, שפיתחו את הקריירה המקצועית בערים הגדולות במדינה, ועבדו כמורים, עיתונאים, שחקנים ופוליטיקאים. המחוזות שבהם התיישבו הכי הרבה יהודים היו וילה קרספו, בלוואנרה, פלורס, ברקאס, לה בוקה ואזורי פרברים. כפי שנהגו בדרך כלל, יהודים ארגנו את פעילותם החברתית בהקמת מוסדות משלהם כמו בתי תפילה, בתי קברות, בתי חולים, ועדים ומועדונים.
פועל פריק
פועל פריק הוא פועל המורכב מפועל מרכזי וממילית פריקה. בכמה מבני משפט הפועל המרכזי והמילית מופיעים יחדיו, במילה אחת, בעוד במקרים אחרים הם באים כל אחד במקום אחר במשפט. המילית בפועל פריק אינה זהה לתחילית, מפני שבשונה מהתחילית, מילית זו יכולה לבוא בנפרד מהפועל. שפות גרמאניות מערביות, ובהן גרמנית, הולנדית, אפריקאנס ואף יידיש, וכן הונגרית הן שפות מרכזיות שבהן קיים הפועל הפריק.
דוגמאות
הפועל הגרמני שצורת האינפיניטיב (שם הפועל) שלו היא ankommen ("להגיע") הוא פועל פריק, והוא ישמש כדוגמה.
שתי דוגמאות מהולנדית, עם הפועל ההולנדי המקביל ל-ankommen, aankomen:
עונת 2014/2015 בליגת העל הסקוטית
עונת 2014/2015 בליגת העל הסקוטית הייתה העונה השנייה של ליגת העל הסקוטית מאז הקמתה בשנת 2013. העונה התחילה ב-9 באוגוסט 2014 והסתיימה ב-31 במאי 2015.
סלטיק הגנה בהצלחה על האליפות וזכתה באליפות השנייה שלה בתולדות הליגה.
משחקים 1-22
כל קבוצה שיחקה מול כל קבוצה אחרת פעמיים, פעם אחת בבית ופעם אחת בחוץ.
משחקים 23-33
כל קבוצה שיחקה מול כל קבוצה אחרת פעם אחת, בבית או בחוץ.
משחקים 34-38
לאחר 33 משחקים, הליגה התפצלה לשני חלקים של שש קבוצות, כאשר בכל חלק כל קבוצה שיחקה מול כל קבוצה אחרת פעם אחת, בבית או בחוץ.
עוז לתמורה
עוז לתמורה היא תוכנית רפורמה חינוכית, ניהולית ומקצועית בחינוך על-יסודי המיושמת בהדרגה החל משנת הלימודים ה'תשע"ב.
רפורמת "עוז לתמורה" היא הרפורמה הגדולה ביותר שנערכה עד כה במערך ההוראה בחטיבות העליונות במערכת החינוך, ומטרתה להביא לידי שינוי יסודי בהיבט הפדגוגי, בתחום הניהולי ובתנאי העסקת המורים, לקדם את הישגי מערכת החינוך ולהעצים את מעמדו של המורה. הסכם "עוז לתמורה" נחתם ב-14 באוגוסט 2011. ב-11 בנובמבר 2013 הוסכם על החלת הסכם עוז לתמורה גם בחטיבות העליונות של בתי הספר הממשלתיים.
הרפורמה מיושמת בהדרגה משנת הלימודים ה'תשע"ב (2011–2012) על פי הסכם קיבוצי שנחתם באוגוסט 2011 בין מרכז השלטון המקומי ושלוש הערים הגדולות (המעסיקים) ובין ארגון המורים בבתי הספר העל-יסודיים ובמכללות.
בשלוש השנים הראשונות ליישומה של הרפורמה (ה'תשע"ב–ה'תשע"ד) הצטרפו אליה 444 חטיבות עליונות, שהן כ-40% מהחטיבות העליונות בישראל, ביישום מלא או חלקי.
הרפורמה כוללת שינויים במבנה שבוע העבודה של המורים (מעבר לשבוע עבודה של 40 שעות), במבנה השכר של המורים (תוספת שכר ממוצעת של 42%) ובמבנה מערכת השעות שלהם (הוספת שעות להוראה פרטנית ושעות תומכות הוראה). כמו כן, הוסדרו תהליכי הערכת המורים ומתווה הפיתוח והקידום המקצועי שלהם, ונקבע מתווה להקמת פינות עבודה הולמות למורים לצורך ההוראה הפרטנית והעבודה בשעות תומכות ההוראה. עלותה המשוערת של הרפורמה, אם תיושם במלואה בכל החטיבות העליונות, היא כ-3 מיליארד ש"ח לשנה, וסכום זה יתווסף לבסיס התקציב של משרד החינוך.
עיקרי התוכנית
ההסכם חל על כל העובדים המדורגים בדירוג עובדי הוראה, המיוצגים על ידי ארגון המורים, המועסקים בשירות המעסיקים בחינוך העל-יסודי – בחטיבות העליונות תלת שנתיות (כיתות י'–י"ב) וארבע שנתיות (כיתות ט'–י"ב), לרבות בכיתות י"ג–י"ד, המפוקחות על ידי משרד החינוך.
רפורמת עוז לתמורה יושמה בבתי הספר אצל המעסיקים באופן הדרגתי, במהלך שנות הלימודים ה'תשע"ג–ה'תשע"ה. בכל אחת משנות הלימודים הללו, היא יושמה בחלק מבתי הספר באופן מלא, ובאחרים באופן חלקי, בהתאם לרשימות שגובשו על ידי משרד החינוך, בהיוועצות עם ארגון המורים. החל משנת הלימודים יושמה הרפורמה בכל בתי הספר בכפוף להוראות ההסכם שנחתם.
מודל הערכה
החל משנת הלימודים ה'תשע"ג, כל מורי בית הספר יוערכו על ידי הנהלת בית הספר על פי מודל הערכה שפותח על ידי הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה). הערכה זו תשמש לצורך הערכה מעצבת, תוספת דרגות קידום, לצורך מתן מענקים חד פעמיים (תגמול דיפרנציאלי אישי) ולפיטורים.
יישום התוכנית
בינואר 2014 פורסם דו"ח מחקר כמותי ואיכותני שבדק תפיסות של מורים ומנהלים את הרפורמה ועמדותיהם כלפי אופן הטמעתה בשנת הלימודים ה'תשע"ג. הדו"ח מבוסס על כלי הערכה מקצועיים שפותחו על ידי ראמ"ה.
ביקורת
משרד מבקר המדינה בדק בחודשים מרץ–יולי 2014 את פעולות משרד החינוך ליישום ולהטמעה של הרפורמה.
בין היתר נבדקו היקף ההצטרפות של בתי ספר לרפורמה, ניהול השעות הפרטניות ותומכות ההוראה, התוכניות לפיתוח מקצועי בית-ספרי של צוות המורים, הערכת המורים, הקמת פינות עבודה ותהליכי ליווי, מעקב ובקרה על יישום הרפורמה. הביקורת נערכה במטה משרד החינוך (הממונה על "עוז לתמורה" והאגף לחינוך על-יסודי במינהל הפדגוגי, האגף לבינוי ותקצוב במינהל הפיתוח, האגף לפיתוח מקצועי של עובדי הוראה והיחידה להערכת עובדי הוראה במינהל לעובדי הוראה והמינהל לתקשוב ומערכות מידע), וכן בשלושה ממחוזות המשרד: צפון, מרכז ותל אביב ובחמישה בתי ספר. כמו כן, התקיימו ביקורים ב-21 בתי ספר לבדיקת הפיתוח הפיזי של פינות העבודה.
יוג'ין קמנקה
יוג'ין קמנקה (באנגלית: Eugene Kamenka;4 במרץ 1929- 19 בינואר 1994) היה פילוסוף וסוציולוג יהודי-אוסטרלי, היה פרופסור באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה ועמד בראש המחלקה להיסטוריה של הרעיונות.
אודות
קמנקה נולד בקלן שבגרמניה בשנת 1924, ובשנת 1937, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ברחה משפחתו לאוסטרליה. הוא למד ב-Sydney Technical High School ואחר כך למד פילוסופיה באוניברסיטת סידני. קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, על עבודה בנושא "הבסיס האתי של המרקסיזם". העבודה פורסמה בשנת 1962 כספר, והייתה לעבודתו המוכרת ביותר.
היה נשוי לאליס, פרופסור למשפטים באוניברסיטת סידני. היה אב לשני ילדים מנישואים קודמים. הלך לעולמו בינואר 1994 בבית בקנברה, בן 65 במותו.
חיים אריה זוטא
חיים אריה לייב זוטא (על פי רוב: ח. א. זוטא; א' בתשרי תרכ"ט, 17 בספטמבר 1868, קובנה – ד' באלול תרצ"ט, 20 באוגוסט 1939, ירושלים) היה סופר ומחנך עברי, מראשוני "החדר המתוקן" ברוסיה, מנהל בית הספר למל ומנהל בית הספר העברי הראשון בירושלים.
קורות חיים
זוטא נולד בקובנה שבליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), בן לשבתי דוב, שו"ב ומלמד, וטובה לבית רפינגא. הוא קיבל חינוך מסורתי ולמד בחדר ובישיבה. בבגרותו עבר להומל כדי ללמוד לימודים אקסטרניים (ברוסית). לאחר מכן למד שנתיים באוניברסיטת ברלין.
בשנת 1893 החל לעבוד בהוראה במספר ערים ברוסיה ובשנת 1894 פגש את מנחם אוסישקין שסייע לו לפתוח בעיר יקטרינוסלב "חדר מתוקן", שבו הנהיג את שיטת "עברית בעברית" של יצחק אפשטיין. זוטא היה ממייסדי החדרים המתוקנים ברוסיה, ונחל הצלחה כמורה לעברית. תלמידיו זכו להצלחה רבה, דבר שהפך את המוסד בו לימד למוכר. לאחר מספר שנים נענה להצעתו של אוסישקין, ועלה לארץ ישראל בסוף שנת 1903. עם הגיעו לארץ נתמנה למורה בבית הספר לבנות ביפו, ובמהרה הוזמן לירושלים לנהל את בית הספר למל.
בשנת 1906, באספה הכללית של אגודת המורים העברים בארץ ישראל, הציע לקבוע את ט"ו בשבט כחג נטיעת עצים בבתי הספר. הצעתו התקבלה, ויש הסוברים שבכך היה כנראה זוטא ליוזם הראשון של מנהג הנטיעות בט"ו בשבט במסגרת מערכת החינוך העברית.
אחרי מלחמת העולם הראשונה נבחר זוטא לראש מרכז המורים בארץ ישראל. וכיהן כמורה בבית המדרש למורים בירושלים. תפקיד בו החזיק כעשור ולאחריו נתמנה למדריך פדגוגי עבור מורים צעירים. וכן היה מזכיר ועד הלשון העברית במשך מספר שנים.
ב- 1920 הוציא ביחד עם אליעזר ליפא סוקניק את "מדריך הטיולים לירושלים וסביבותיה".
זוטא פרסם מספר רב של מאמרים בעתונות העברית הארץ ישראלית ומחוצה לה; בין היתר ערך ב"דבר" מדור בשם "זכור ימות עולם: שאלות ותשובות בדברי ימי ישראל וספרותו", שעסק בתולדות עם ישראל, ספרות היסטורית, תפילות, קינות ופיוטים, מועדים ומנהגים, ערים, מצבות ומקומות היסטוריים וראשי תיבות; לאחר מותו כונס התוכן וראה אור כספר. כמו כן כתב מספר ספרי לימוד למורים ולתלמידים.
זוטא נפטר בד' באלול תרצ"ט בירושלים, לאחר שעבר ניתוח, על רקע מחלת לב שממנה סבל זמן רב. בן 71 במותו.
היה נשוי לצילה לבית לוין ואב ליצחק (סופר), אליהו, נתן, ציונה זוננשיין (אשתו של אפרים זוננשיין) ויונה צסיס (אשתו של ירחמיאל צסיס).
זכרו מונצח ברחוב על שמו בשכונת בית הכרם בירושלים.
מספריו
מקראות:
ספרי לימוד וחינוך:
כללי וזיכרונות:
לקריאה נוספת
על תרומתו של זוטא לחינוך המיני בארץ ישראל (עם ספרו "הזרע למינהו!"):
שמרית מאיר
ביוגרפיה
מאיר נולדה בחולון ולמדה בתיכון קוגל בעיר. את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200, ולאחר מכן למדה לתואר ראשון במסגרת התוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. נכנסה לעולם התקשורת כשהתחילה לעבוד עם אהוד יערי, הפרשן לענייני ערבים של ערוץ 2. בהמשך הגישה את תוכנית הבוקר של הערוץ. ב-2002 עברה לגלי צה"ל ושימשה כתבת ופרשנית לענייני ערבים עד 2009.
לאחר מכן הצטרפה אל "הפרויקט הישראלי", ארגון הסברה פרו־ישראלי שהוקם בארצות הברית בשנת 2002, כאחראית על הסניף האזורי שיפנה לקהל הערבי. היא הקימה דף פייסבוק בשם "ישראל ללא צנזורה". הדף זכה להצלחה רבה, וכעבור תקופה קצרה צבר יותר ממיליון עוקבים. בעקבות ההצלחה הקימה מאיר אתר חדשות בערבית בשם "אל-מסדר" (בעברית: "המקור"), שסיפק חדשות על ישראל והאזור בצורה ישירה לקהל הערבי, מבלי להזדקק לתקשורת הערבית הממוסדת. האתר גם העביר ידיעות לאתרי חדשות ערביים.
בסוף אפריל 2019 הודיעה מאיר כי האתר נסגר, ופעילותו הועברה לגופים אחרים. לדבריה, הסיבה לסגירת האתר איננה כלכלית.
ב-12 במאי 2022, לאחר מספר אירועים בהם הקו המדיני והפוליטי אותו קידמה לא התקבל, נפגשה מאיר בביתו של בנט ברעננה עם בנט ועם היועץ הפוליטי אהרון שביב. לאחר פרסום המפגש, ופניית התנועה לאיכות השלטון לנציב שירות המדינה בדבר מפגש פוליטי של יועצת מדינית, הודיעה על סיום תפקידה בתחילת יוני 2022.
חיים אישיים
מאיר נשואה לגדעון גלבוע, בנו של איש התקשורת דוד גלבוע, ומתגוררת בתל אביב.
לי (נהר באנגליה)
נהר לי (באנגלית: Lea או Lee) הוא נהר באנגליה, הזורם מאזור לוטון דרום-מזרחה, דרך הרטפורד, אנפילד, טוטנהאם, סטרטפורד ומזרח לונדון ונשפך אל התמזה. הנהר מהווה גבול טבעי בין אסקס למידלסקס ולהרטפורדשייר. אזור השפך נקרא בו קריק (Bow Creek) ומהווה את הגבול בין הרבעים טאואר האמלטס ממערבו וניוהאם ממזרח לו. לאחר שנים רבות של הזנחה, שוקם עמק הנהר בין 2005 ל-2012 (לרגל אולימפיאדת לונדון) והוא מהווה פארק עירוני גדול לשתי גדות הנהר (באורך 42 ק"מ) בשם "פארק עמק לי" (Lee Valley Park).
אטימולוגיה של השם
לפי Oxford Dictionary of London Place Names, השם לי נזכר בשפה האנגלו סקסונית במאה ה-9, למרות שסביר כי הוא עתיק יותר, כנראה מן השורש הקלטי lug שמשמעו בהיר. השם נכתב Lig(e)an (במקור מ-880) או Lygan (במקור מ-895). בימי הביניים נכתב Luye או Leye. הכתיב Lea מקובל מערבית (במעלה הנהר) להרטפורד ואילו הכתיב Lee מאפיין את חלקו התחתון של הנהר.
היסטוריה
במאה ה-9 מוזכר הנהר כחלק מהגבול בין האנגלים לדנים. מלך אנגליה אלפרד הגדול חסם ב-896 את שפך הנהר לתמזה, כלא את הצי הדני בנהר לי והכניע על ידי כך את הדנים. ב-1110 ציוותה מתילדה, רעיית הנרי הראשון, מלך אנגליה על בניית גשר בעל שלוש קשתות על הנהר שיקל עליה את הגישה למנזר בארקינג. בצד הנהר הוקמו בימי הביניים טחנות מים בבעלות הכנסייה.
ב-1577 הוקם תא השיט (lock) הראשון בנהר, דבר שאיפשר מעבר כלי שיט גדולים במעלה הזרם והפך אותו לנתיב מים. ב-1613 החלה בעמק הלי יצירת New River, מערכת תעלות ונתיבי מים מלאכותיים על מנת להוביל מים צלולים ללונדון ישירות מהרדפורד, תוך מעקף האזורים המזוהמים במורד הלי. דלדול הזרימה במורד הלי תוקן על ידי מערכת תעלות ותאי שיט, הנקראת Lee Navigation, שהוקמה בין השנים (1765-1770), פרי תכנונו של המהנדס האזרחי ג'ון סמיטון (John Smeaton). סעיף של המערכת מחבר את הלי לתעלת ריג'נטס. במהלך המהפכה התעשייתית שימשו מי הלי לאספקת מים למרכזי התעשייה השונים שקמו סביבו, ואלה הזרימו אליו את שפכיהם.
במהלך המאה ה-20 התדלדלה תנועת כלי השיט, הזרימה במיוחד במורד הנהר הואטה מאוד ובעמק סביבו התפתחו ביצות וחלקו כוסה (כך למשל ביצות האקני, שהפכו למגרש כדורגל). עוד ב-1944 העלה מתכנן הערים פטריק אברקרומבי (Patrick Abercrombie) רעיונות לשיקום האזור ופיתוחו כפארק לרווחת התושבים, אך לא נעשה דבר. ב-1961 החל פרויקט שיקום מוגבל באזור האקני וב-1967 הוקמה רשות לפיתוח העמק. הפרויקט התרחב והואץ לקראת אולימפיאדת לונדון ב-2012, אז נחנך כפארק עירוני גדול, הכולל מתקני ספורט, מסלולי רכיבה על אופניים, מגרשי גולף, טניס, הוקי שדה ועוד.
שיר על שם הנהר מופיעה באלבומה השלישי של אדל, 25, שיצא ב-20 בנובמבר 2015.
בן ביטון
בן ביטון (נולד ב-3 בינואר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בבית"ר ירושלים ובנבחרת ישראל.
קריירה
ביטון נולד בבת ים לשמואל ביטון ורות לבית וקנין, ילידי מרוקו, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בקיץ הושאל לשנתיים לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 נגד הפועל בני לוד במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 הושאל להפועל נצרת עילית. ב-4 בפברואר 2013 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, במשחק נגד הפועל ראשון לציון.
לקראת עונת 2013/2014 חתם לארבע שנים בהפועל באר שבע. ב-30 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על בני יהודה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך 19 הופעות בליגה והיה שותף לעונה הטובה ביותר של המועדון מאז החזרה לליגת העל, שהסתיימה במקום השני. ב-9 בנובמבר 2014 האריך את חוזהו במועדון בשנה נוספת.
ב-2 בדצמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול עירוני קריית שמונה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסיום עונת 2014/2015 הגיע עם הקבוצה למקום השלישי בליגה ולגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד 2–6 למכבי תל אביב. בעונת 2015/2016 זכה עם באר שבע באליפות המדינה, וב־23 ביוני 2016 האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת.
בעונת 2016/2017 זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בנוסף, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות ובשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 בדצמבר 2016 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 זכה עם הקבוצה שוב בתואר אלוף האלופים, שותף ב-20 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות. בעונת 2018/2019 ערך 24 הופעות בליגת העל, והקבוצה סיימה במקום השלישי.
לקראת עונת 2019/2020, בעקבות פציעתו של מאור מליקסון, מונה ביטון לקפטן הפועל באר שבע, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מכבי פתח תקווה במשחק הגמר.
ב-2 באוגוסט 2020 הושאל לעונה אחת למכבי תל אביב, עם אופציה לעוד עונה. הוא ערך תשע הופעות בכל המסגרות במדי הקבוצה, וב-12 בינואר 2021 חזר להפועל תל אביב וחתם לשנתיים וחצי במועדון. ב-22 בפברואר 2021 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 4–0 על הפועל אשקלון בגביע המדינה. הפועל המשיכה עד משחק הגמר, בו הפסידה 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה. ביטון פתח בהרכב ובישל את שער היתרון הזמני של הפועל.
ב-22 ביוני 2023 חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים.
ביטון נשוי ליובל מור, אחייניתו של מנכ"ל משרד הביטחון אמיר אשל.
נבחרת ישראל
בשנת 2009 ערך ביטון שתי הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-15 במרץ 2016 זומן ביטון לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, על ידי המאמן אלי גוטמן. ב-23 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק ידידות נגד נבחרת קרואטיה.
טחנת נייר
טחנת נייר היא בית חרושת לייצור נייר מסיבי צמחים כמו תאית של עץ, סחבות ישנות ומרכיבים שונים תוך שימוש במכונה לייצור נייר שמופעלת על ידי המים או במכונות שונות.
היסטוריה
בחקירת ההיסטוריה של טחנות הנייר יש קושי להבדיל בין הגדרות מדויקות. בנוסף, הטרמינולוגיה לא מדויקת אצל כותבי מאמרים מודרניים: מומחים מודרניים רבים משתמשים במונח אחיד לתיאור "טחנה" מבלי להבדיל בסוג הטחנה אם היא מופעלת על ידי אדם, בעל-חיים או על ידי מים. זאת ועוד, הנטייה שלהם להגדיר כל מפעל עתיק לייצור נייר כ"טחנה", הקשתה לזהות את הטחנות ההיסטוריות המסוימות שהיו יעילות ומופעלות על ידי מים.
טחנות מופעלות על ידי האדם ועל ידי בעלי חיים
בעוד שטחנות מופעלות אדם או בעל-חיים היו ידועות כבר אצל יצרני נייר סינים ומוסלמים, ראיות לטחנות נייר מופעלות מים לא תועדו אצלם. ההסבר המוצע להיעדר זה של שימוש בטחנות מים הוא הרגלם של המוסלמים לקרוא למרכזי ייצור הנייר "יצרני נייר" ולא להשתמש במונח "טחנה".
על אף שמומחים זיהו "טחנות נייר" מתקופת בית עבאס בבגדד של 794–795, הראיות לשימוש במים בתהליך ייצור הנייר באותה תקופה, מכל מקום, הוא עניין שמוטל אצלם בספק. בעיר המרוקאית פאס, אבן בטוטה מדבר על "400 רחיים לנייר". היות שאבן בטוטה לא מזכיר את השימוש בכוח-המים וגם שכמות כה גדולה של מטחנות מים היא תמוהה, הפיסקה בכללותה מתייחסת לכוח אדם או בעלי-חיים.
טחנות מים
סקירה מקיפה של מטחנות באל-אנדלוס לא גילתה אפילו מטחנת מים בודדת, באותה מידה ספרי הרכוש הספרדיים שהופצו לאחר הרקונקיסטה הנוצרית, לא הציגו שום נתונים על טחנות מסוג זה. טקסטים ערביים אף פעם לא השתמשו במונח "טחנה" בהקשר של ייצור נייר והדו"ח הכי יסודי של תעשיית הנייר המוסלמית, מהסולטאן הזירידי אל-מואיז אבן באביס מתאר מעט מאוד את העבודה במונחים של המלאכה עצמה. דונלד היל מצא אזכור אפשרי של מטחנת מים לנייר בסמרקנד, בעבודה מהמאה האחת עשרה של המלומד הפרסי אבו ראיאן בירוני, אבל מסקנתו הייתה שהקטע "קצר מכדי לאפשר לנו לקבוע בוודאות", שאכן מדובר בטחנת נייר מופעלת מים. למרות שלהלוי זה עדיין נראה כראייה לטחנת מים בסמרקנד שקשורה לייצור נייר, הוא מודה שלא ידוע האם נעשה שימוש בכח המים לצורך ייצור נייר באזורים אסלאמיים אחרים באותו זמן. רוברט א. ברנס נשאר סקפטי בכל זאת, לאור העובדה שנמצא רק ממצא בודד שיכול להפנות לטחנה מופעלת מים, בנוסף לשכיחות של עבודה ידנית בתעשיית הנייר האסלאמית במקומות אחרים.
הראיה הברורה המוקדמת ביותר לטחנת נייר מופעלת מים מתוארכת לשנת 1282 בממלכת אראגון הספרדית, צו של המלך פטר השלישי מורה על הקמת "מולנדינום", טחנה הידראולית תקנית במרכז לייצור נייר שבצ'טיבה. נראה כי החידוש המלכותי חרה לתעשיית הנייר של המוסלמים המקומיים; המסמך מבטיח להם את הזכות להמשיך בדרך המסורתית של ערבול החומרים באופן ידני ומעניק להם פטור מעבודה במטחנות החדשות.
טחנת נייר ראשונה מצפון לאלפים הוקמה בנירנברג על ידי אולמן שטרומר ב-1390. הטחנה אוירה לאחר מכן בנירנברג כרוניקל המהודר. מאמצע המאה הארבע עשרה והלאה, טחנות נייר אירופאיות עברו שיפור מהיר של מספר תהליכי עבודה.
מאפיינים
טחנות נייר יכולות להתאפיין בטחינה משולבת או נפרדת. בזו המשולבת, טחינת הנייר וייצור העץ לעשיית הנייר נעשים באותו מקום. בטחנה נפרדת חתיכות העץ מגיעות מוכנות. קיימת תפיסה מוטעית נפוצה שטחנות נייר הם מקור לריחות רעים; לטחנות משולבות יש אכן ריח שמאפיין אותם, הטחנות הנפרדות שמקבלות את חתיכות העץ מוכנות מפיצות בקושי, אם בכלל, ריח.
טחנות הנייר המודרניות משתמשות בכמויות גדולות של אנרגיה, מים וחתיכות עץ ביעילות גבוהה ותהליך מאוד מורכב, תוך כדי שימוש במכשור בקרה מתוחכם וטכנולוגיה מתקדמת לייצור גליונות נייר שניתנות לשימוש בצורת רבות ומגוונות. מכונות נייר מודרניות יכולות להיות גדולות מאוד ולהגיע למידות של כ-150 מ' אורך, לייצר גיליון נייר בגודל כ-10 מ' רוחב ולעבוד במהירות של יותר ממאה קמ"ש.
סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה
סנט הלנה
האי התגלה ב-21 במאי 1502 על ידי הנווט הפורטוגזי ז'ואו דה נובה במהלך מסעו חזרה הביתה מהודו. הוא כינה אותו "סנטה הלנה". הפורטוגזים לא הקימו בו התיישבות קבע מלבד בודדים שגרו על האי תקופות מסוימות. מכיוון שהוא היה שולי לפורטוגזים עבר האי לידי ההולנדים לתקופה קצרה ולבסוף נתפס על ידי הבריטים בשנת 1661.
בשנות השלטון הבריטי נשלט האי על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית. הם בנו את העיר היחידה, ג'יימסטאון, את המבצר שמגן עליה והציבו חיל משמר באי. תחת שליטתם שגשג האי. ספינות בריטיות רבות עגנו בו בדרכן חזרה הביתה מהודו והשאירו בו חלק מעושרן. בנוסף הוקמו בו מטעים שעובדו על ידי עבדים שחורים וסינים שנקנו מספינות העבדים שעגנו באי.
בשנת 1815 הובא לאי על ידי השלטונות הבריטיים נפוליאון בונפרטה, כאסיר. היה זה לאחר שהוא הצליח לחמוק מכלאו הקודם באי אלבה ולשלוט בצרפת בתקופת מאה הימים. הוא נכלא לאחר תבוסתו בקרב ווטרלו. נפוליאון חי באי שש שנים, עד למותו.
משנת 1834 החל הכתר הבריטי לשלוט ישירות באי שלא באמצעות חברת הודו המזרחית הבריטית. אולם בשנות ה-70 של המאה ה-19 החל האי לדעוך בעקבות התפתחות ספינות שלא היו זקוקות לתחנת עצירה, ופתיחת תעלת סואץ. מאז היה האי התיישבות חסרת חשיבות מיוחדת של בריטניה. למרות זאת הוא עלה לכותרות פעם נוספת בשנת 1982 כאשר שימש בסיס יציאה בריטי במלחמת פוקלנד.
בשנת 1858 הכריזה ממשלת בריטניה על כך שהיא מעניקה שני אזורים באי לצרפת: שטחו של הבית בו גר נפוליאון בעת גלותו וכן העמק בו נקבר.
אסנשן
מגלה הארצות הפורטוגלי ז'ואו דה נובה גילה את האי ב-1501. הוא רק רשם את מיקומו של האי - אך לא נתן לו שם ואף לא הודיע על תגליתו. למעשה, האי "התגלה" פעם נוספת כעבור שנתיים, ב-1503, בידי האדמירל הפורטוגלי אפונסו דה אלבוקרקי. הוא ראה את האי בחג העלייה, על-פי לוח השנה הקתולי, וקרא לו על-כן "איליה דה אסנסאו" (בפורטוגזית: Ilha de Ascensão).
השימוש באי היה מועט בשנים שבאו לאחר מכן; אדמתו יבשה ושוממת, ולא ניתן לעבדה. הוא נותר לא מיושב עד 1815. בשנה זו הוגלה נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת לשעבר, אל האי סנט הלנה, וליתר ביטחון, בנו הבריטים באסנשן מבצר ושיכנו שם חיילים. הם קראו לו "אסנשן" (Ascension), חג העלייה בלשונם.
מיקום האי במרכז האוקיינוס האטלנטי הפך אותו לנקודת עצירה שימושית של ספינות. הצי המלכותי הבריטי הפך אותו לבסיסה של שייטת מערב אפריקה, יחידה שתפקידה לדכא סחר בעבדים בחופה המערבי של אפריקה. ב-1922, הוצא צו מלכותי ולפיו אסנשן יהיה שטח חסות של סנט הלנה.
במלחמת העולם השנייה, בנתה ארצות הברית בסיס אווירי בשם "ויידאווייק" (באנגלית: Wideawake, "ער לחלוטין", על-שם מושבה סמוכה של שחפיות כהות, שנוהגות לצווח בעצמה רבה מוקדם מאוד בבוקר, ומעירות אנשים). הוא שימש כנקודת חנייה למטוסים החוצים את האוקיינוס האטלנטי בדרכם למערכות באפריקה ובאירופה. בסוף המלחמה הופסק השימוש בבסיס.
בזמן מלחמה הקרה הוכנס הבסיס לפעילות מחדש. הוא הורחב ושוכלל, על-מנת שיאפשר למטוסים גדולים לנחות בו. הוא המשיך לשמש מטוסים צבאיים גם במלחמת פוקלנד, כבסיס מבצעים וכמקום בטוח ממנו יכלו הבריטים לשלוח את מטוסיהם לשדה הקרב. כיום הוא מהווה גם מסלול לנחיתת חירום של מעבורת החלל. כמו כן, הוקמה בסמוך לבסיס תחנת שידור של ה-BBC לדרום אמריקה ולאפריקה.
טריסטן דה קונה
איי טריסטן דה קונה נצפו לראשונה בשנת 1506 על ידי הספן הפורטוגזי טרישטאו דה קוניה. אף על פי שכף רגלו לא דרכה על האיים, הוא קרא לאי המרכזי על שמו, Ilha de Tristao da Cunha אשר מאוחר יותר קיבל גרסה אנגלית כשמו היום. הסקר הראשון של הארכיפלג נעשה על ידי פריגטה צרפתית בשנת 1767. נערכו מדידות לעומק הים סביב האיים וכן נסקר קו החוף. התוצאות פורסמו על ידי ההידרוגרפר של הצי המלכותי בשנת 1781. בשנת 1810 הגיע לאיים המתיישב הקבוע הראשון, ג'ונתן למברט מהעיר סיילם שבמסצ'וסטס. הוא הכריז על האיים כרכושו הפרטי וקרא להם "האיים המרעננים". שלטונו של למברט היה קצר, והוא מת בתאונה בשנת 1812.
ב-12 באוגוסט 1816 סיפחה הממלכה המאוחדת את האיים באופן רשמי ושלטה עליהם ממושבת הכף שבדרום אפריקה. הסיבה העיקרית למהלכם זה של הבריטים היה כדי למנוע מן הצרפתים לעשות שימוש באיים כבסיס לפעולת חילוץ נפוליאון בונפרטה אשר היה כלוא באי סנט הלנה. תפיסת האיים על ידי הבריטים אף מנעה מארצות הברית לעשות שימוש באיים, כפי שעשו בעת מלחמת 1812. ניסיונות לבנות יישוב קבע באיי אינאקססיבל נכשלו.
באיים היה מוצב בריטי והאוכלוסייה האזרחית במקום נבנתה לאיטה. ציידי לווייתנים עשו שימוש באיים כבסיס למסעותיהם בדרום האוקיינוס האטלנטי. עם פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, יחד עם עליית השימוש באוניות הקיטור, פחתה חשיבות האיים והתנועה אליהם התדללה.
בשנת 1867 ביקר באיים הנסיך אלפרד, הדוכס מאדינבורו, בנה השני של המלכה ויקטוריה. שמו של היישוב המרכזי באי, אדינבורו על שבעת הימים, נקרא כך לכבודו. הנסיך פיליפ, בעלה של המלכה אליזבת השנייה, ביקר באיים בשנת 1957 כחלק מסיור עולמי על סיפון היכטה המלכותית בריטניה. אחיו הצעיר של הסופר לואיס קרול, הכומר אדוין ה. דודג'סון, שירת כמיסיונר אנגליקני על טריסטן דה קונה.
בצו מלכותי מה-12 בינואר 1938, הוכרזו האיים כבני חסות של סנט הלנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים הצי המלכותי הבריטי באיים בסיס. אונית הוד מלכותה "האי האטלנטי" הוצבה במקום כדי לפקח על תנועות ספינות גרמניות בדרום האוקיינוס האטלנטי. בתקופת מלחמת העולם השנייה מונה לכהונתו המינהלן הראשון של האיים, על ידי הממשלה הבריטית.
בשנת 1961 אילצה התפרצות געשית לפנות את כל אוכלוסיית האי, כ-260 במספר, לבריטניה. בהזדמנות זו נחשף לראשונה העולם האקדמאי לניב המיוחד שהתפתח בלשונם של תושבי האי. בשנת 1963 שבו תושבי האי לביתם. בשנת 2002 ניתן לאיים דגל ייחודי משלהם. בשנת 2005 קיבל האי מיקוד דואר משלו (TDCU 1ZZ), זאת כדי להקל על תושביו לבצע הזמנות בדואר אלקטרוני.
סנט הלנה
שטחו הכולל של האי כ-122 קמ"ר והוא מכוסה ברובו בסלעים ואפר געשי.
מרכזו של האי מכוסה ביער אשר חלקו טבעי וחלקו נטוע. האזור ההררי במרכז נהנה מכמויות משקעים גבוהות יותר מאשר באזורי החוף וגם הטמפרטורה בו נמוכה יותר.
עולם החי והצמחייה במרכז האי מקומיים ואופייניים לו. לעומת זאת אזורי החוף צחיחים ואינם מקיימים עולם חי וצומח משלהם. חלק גדול מההיעלמות של הצומח המקומי האופייני ניתן לזקוף לחובת ההתיישבות של בני אדם במקום ובעיקר לבעלי החיים שהגיעו איתם כגון עיזים, וכן לצמחים פולשים אשר הביאו את המינים המקומיים לסף הכחדה.
אסנשן
שטחו של אסנשן 91 קמ"ר, והוא נמצא כ-1,600 ק"מ מחופה של אפריקה (ליבריה), כ-2,250 ק"מ מחופה של דרום אמריקה (ברזיל), וכ-1,000 ק"מ מדרום לקו המשווה. ממזרח לאסנשן נמצא האי בווטסויין בירד, שם מקננות ציפורים רבות. זהו המקלט היחידי בשבילן מהחולדות, החתולים ובני האדם שהגיעו לאי מאירופה ומאפריקה.
גאולוגיה וטופוגרפיה
באסנשן מתרוממת פסגה סלעית ממקור געשי, ולא פחות מ-44 חרוטים רדומים זוהו באי שרוב שטחו מכוסה בבזלת. האי נמצא סמוך וממערב לרכס המרכז-האטלנטי. ההתפרצות הגעשית האחרונה התרחשה לפני 600 שנה, זמן קצר מאוד במונחים גאולוגים.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר גְרִין, 859 מטרים מעל פני הים. הקרקע מחוספסת, יבשה ושוממת, והצמחים היחידים על האי הם אלו שהביאו עמם בני האדם.
אקלים
האקלים באסנשן הוא סובטרופי, כשהטמפרטורה בחוף נעה בין 21° ל-30° מעלות צלזיוס, ובהר גרין 15° ל-26°. למרות קרבתו לקו המשווה, ישנו הפרש של 5° בין הקיץ לחורף. האקלים מעט קריר יחסית לקו רוחבו של אסנשן, בזכות זרמי מים קרים המגיעים מדרום אפריקה. הרוחות הן דרום-מזרחיות ברובן. ישנם גשמים כל השנה, כשבינואר-אפריל הם נוטים להיות כבדים יותר.
חי וצומח
האי דל בפאונה ובפלורה, ורוב הפרטים הם אלו שהביאו עמם בני-האדם. הצומח כולל חזרנים (במבוק) ואורנים בלבד - שניהם נטעו בידי בני אדם, ושניהם נמצאים רק על הר גרין, שנחשב היום לאחד מהיערות הנטועים המשגשגים ביותר בעולם. לפני בואם של בני האדם, לא היו צמחים על האי.
עולם החי לעומת זאת עשיר מעט יותר, והפאונה הטבעית כוללת בעיקר צבי-ים ירוקים, אך גם שחפיות כהות, שני זנים של לטאות, סרטני יבשה, ובים כרישים, טונה, ברקודות ועוד מספר זנים של דגים קטנים יותר. מלבד זאת, בני האדם הביאו עמם יונקים, כגון חולדות, חמורים, חתולים, כבשים ועכברים, ועופות כמו דרורים וקנריות.
טריסטן דה קונה
השם "טריסטן דה קונה" משמש כשמו של האי המרכזי ואף כשם הארכיפלג כולו המורכב מן האיים הבאים: האי אינאקססיבל ואיי נייטינגייל ממוקמים 35 ק"מ מדרום-מזרח לאי המרכזי, בעוד שהאי גוף ממוקם 395 ק"מ בכיוון דרום-דרום-מזרח לאי המרכזי. האי המרכזי הררי למדי. האזור היחיד באי שהוא שטוח יחסית הוא אזור היישוב, אדינבורו על שבעת הימים, השוכן על החוף הצפון-מערבי. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת המלכה מרי (2,010 מטר מעל פני הים), המתכסה בשלג מדי חורף.
האיים האחרים בקבוצת איים זו אינם מיושבים, פרט לתחנת מזג האוויר על האי גוף. התחנה ובה צוות של שישה אנשים, מופעלת על ידי ממשלת דרום אפריקה מאז שנת 1956. האי גוף הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, בשנת 1995, בזכות אוכלוסיית בעלי החיים הייחודית הנמצאת עליו. בשנת 2004 החליט ארגון אונסק"ו להרחיב את ההכרזה אף על האי אינאקססיבל ולצרפו כחלק מאתר המורשת העולמית.
חוקה
לסנט הלנה יש גם רשות מבצעת. מושל סנט הלנה הוא נציג הכתר הבריטי הרשמי בטריטוריה. לשלושת החלקים של הטריטוריה יש את אותו התובע הכללי ואת אותו בית המשפט העליון - השוכן באי סנט הלנה.
דת
מרבית התושבים של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה שייכים ל. הם חברים בכנסייה האנגליקנית של אפריקה הדרומית ויש להם דיוקסיה עצמאית שמקום מושבה באי סנט הלנה, הבישופות כוללת גם את האי אסנשן.
את הקתוליים הרומיים משרתת הכנסייה של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה. משרד הממונה על הכנסייה ממוקם באיי פוקלנד.
חינוך
בסנט הלנה מספר קטן של בתי ספר, הגדול שבהם הוא בית הספר על שם הנסיך אנדרו. באסנשן קיים בית ספר אחד בשם "Two Boats", ובטריסטן דה קונה קיים גם בית ספר אף קטן יותר למיעוט התושבים.
מטבע
סנט הלנה השתמשה בלירה שטרלינג עד שנת 1976. ב-1976 הוציאה סנט הלנה מטבע משלה - פאונד סנט הלני, ששעריו מוצמדים לשערי לירת השטרלינג. גם האי אסנשן משתמש בפאונד הסנט הלני, אך טריסטן דה קונה המשיכה בשלה ומשתמשת בלירה שטרלינג בריטית. אין בנק מרכזי בטריטוריה ובנק סנט הלנה הוא היחיד שקיים בטריטוריה.
טלפון
ישנו ספק שמספק לטריטוריה את כל צורכי הטלפוניה שלה. לסנט הלנה קידומת הטלפון +290, שמאז 2006 חולקת עמה טריסטן דה קונה. מספרי הטלפון בסנט הלנה וטריסטן דה קונה הם בעלי ארבע ספרות בלבד. גם באי אסנשן מספרי הטלפון הם בעלי ארבע ספרות בלבד, אך הקידומת הבינלאומית של האי היא +247. לאסנשן משדרים המסוגלים לקלוט שידורים מאפריקה ומדרום אמריקה.