cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חגי טופולנסקי
ביוגרפיה
התגייס לקורס טיס ב-1984, שובץ במגמת קרב וסיים את הקורס בשנת 1986. כטייס קרב, שירת בטייסת 102 ("הנמר המעופף"), שהטיסה מטוסי סקייהוק, ובה מילא תפקיד קצין מקלענות, ב-1987 עבר הסבה למטוסי F-16 פייטינג פלקון והועבר לטייסת 110 ("אבירי הצפון"), בה התקדם עד לתפקיד סמ"ט ב'. באוגוסט 1995 מונה לסמ"ט א' בטייסת 101 ("הקרב הראשונה"). באוגוסט 1997 הצטרף לצוות ההקמה של טייסת 69 ("הפטישים") שהוקמה מחדש כטייסת מטוסי F-15I "רעם", ובה מונה לסמ"ט א'. ביולי 1999 מונה למפקד טייסת 109 ("העמק"), שהפעילה מטוסי F-16 דו מושביים ("ברק"). תפקידו הבא היה ראש מחלקת תכנון וארגון של החיל. ב-2008 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס חצרים.
במאי 2010 התמנה טופולנסקי למפקד להק האוויר, האחראי על הפעילות המבצעית, פעילות האימונים וההדרכה והפעילות השוטפת של החיל. במרץ 2012 מונה לראש מטה חיל האוויר, סגנו וממלא מקומו של מפקד החיל. הוא כיהן בתפקיד זה במהלך מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
בדצמבר 2017 מונה למנהל תחום המל"טים בחטיבת המודיעין של חברת "אלביט מערכות". בשנת 2020 התמודד על תפקיד מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל, אך הסיר את מועמדותו לקראת ההכרזה על הזוכה בהתמודדות.
כמו כן, טופולנסקי מכהן כיו"ר האספה הכללית של המכללה האקדמית אחוה, כחבר המועצה הציבורית של ארגון נפש בנפש וכיו"ר הדירקטוריון של עמותת ישראליז.
באפריל 2022 נבחר טופולנסקי על-ידי שרת התחבורה מרב מיכאלי לתפקיד מנכ"ל רשות שדות התעופה, הוא נכנס לתפקידו ביוני 2022. כחצי שנה אחרי כניסתו של טופולנסקי לתפקיד החל ברשות שדות התעופה מהלך להדחתו מהתפקיד, וטופולנסקי יצא למאבק נגד המהלך בטענה שעומדים מאחוריו שיקולים פוליטיים זרים מצד מירי רגב שהחליפה את מיכאלי בתפקיד שרת התחבורה. ב-23 בפברואר 2023 הודיע טופולנסקי לשרת התחבורה ולמועצה על התפטרותו מתפקידו כמנכ"ל רשות שדות התעופה.
טופולנסקי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני מבית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקאי, במונטגומרי שבאלבמה.
הוא עומד בראש עמותה "עמית לדרך".
חיים אישיים
טופולנסקי נשוי לרוני ואב לארבעה. מתגורר במושב ערוגות. איש התקשורת ארז טל הוא גיסו.
דלקת ריאות תשניקית
דלקת ריאות תשניקית (בלועזית: Aspiration pneumonia) היא סוג של זיהום ריאתי, הנוצר עקב מעבר של חומרים מן הקיבה והפה אל הריאות. המחלה מאופיינת בחום ושיעול, ועלולה להוביל לסיבוכים כגון מורסה ריאתית. סיבוכים נוספים של המחלה הם דלקת ריאות חיידקית הנגרמת עקב מעבר חיידקים מהקיבה לריאות, ודלקת ריאות פנאומטית כימית הנגרמת עקב מעבר חומצה מן הקיבה לריאות.
גורמי הסיכון לדלקת ריאות שאיפתית כוללים: ירידה ברמת התודעה, בעיות בליעה, אלכוהוליזם, הזנת שפופרת ובריאות פה ירודה. האבחנה מבוססת בדרך כלל על הסימפטומים ועל צילומי רנטגן של החזה. אבחנה בין סוגים אחרים של דלקת ריאות עלולה להיות קשה ומורכבת יותר.
אם נמצאה נוכחות חיידקית יכלול הטיפול נטילת אנטיביוטיקה, ואילו במקרים בהם מדובר בדלקת ריאות כימית בלבד, לא נדרשת אנטיביוטיקה בדרך כלל. כ-10% מהחולים המאושפזים עם דלקת ריאות סובלים מדלקת ריאות שאיפתית, היא נפוצה יותר אצל אנשים מבוגרים, במיוחד מטופלים השוהים בבתי אבות ובמוסדות סיעודיים. בני שני המינים מושפעים במידה שווה.
גורמים
דלקת ריאות שאיפתית נגרמת לעיתים קרובות על ידי מנגנון בליעה פגום. בעיות בבליעה עשויות להיגרם כתוצאה ממחלות נוירולוגיות, הפוגעות ישירות בבליעה או כתוצאה ממחלות המשבשות את התודעה. תודעה לקויה עשויה להיות גם מכוונת, כגון במקרים בהם נעשה שימוש בהרדמה כללית לצורך ניתוח. אנשים המתכוננים לניתוח מתבקשים שלא לאכול במשך לפחות ארבע שעות לפני הניתוח, זאת על מנת להקטין את הסיכון לאספירציה. הפרעות בבליעה גורמות לשאיפת תוכן הקיבה והלוע אל הריאות, מה שגורם לדלקת ריאות.
חיידקים מסובכים
החיידקים השכיחים ביותר שמעורבים בדלקת ריאות עשויים להיות אירוביים אובליגטוריים, או אנאירוביים פקולטטיביים. להלן המינים השכיחים ביותר:
מקום
המיקום תלוי במקרים רבים בכוח הכבידה ובמנח החולה. בדרך כלל, האונות האמצעית והתחתונה של הריאה הימנית הן האתרים הנפוצים ביותר שיפגעו, זאת בשל הזווית בה יורד הסימפון הימני אל הריאה. אנשים אשר שואפים בזמן עמידה יכול להיות להם דו חדירת ריאה נמוכה חדירת האונה. האונה הימנית העליונה היא אזור משותף של קונסולידציה, שם נוזלים מצטברים באזור מסוים של הריאה, באלכוהוליסטים אשר שואפים במצב שכיבה.
אבחון
בבדיקה גופנית, קולות נשימה שנשמעו בשדות הריאות הנגועים, עשויים להיות עדות לדלקת ריאות שאיפתית.מקרים מסוימים של דלקת ריאות שאיפתית נגרמים על ידי שאיפה של חלקיקי מזון או חומרים חלקיקים אחרים כמו שברי גלולה; אלה יכולים להיות מאובחנים על ידי פתולוגים באמצעות ביופסיה של דגימה מרקמת הריאה.
אבחון דיפרנציאלי
בעוד דלקת ריאות שאיפתית ודלקת ריאות כרונית עשויות להציג סימפטומים דומים, חשוב להבחין בין השניים בשל הבדלים גדולים בטיפול בשני המקרים. דלקת ריאות כרונית נגרמת על ידי פגיעה בשכבה הפנימית של רקמת הריאה, אשר מפעילה זרם של נוזל. הדלקת הנגרמת על ידי תגובה זו יכולה לגרום במהירות לממצאים דומים שנראים בדלקת ריאות, כגון ספירת דם גבוהה (WBC), ממצאים רדיולוגיים וחום. עם זאת, הממצאים של דלקת ריאות הם מופעלים על ידי דלקת לא נגרמת על ידי זיהום, כפי שניתן לראות בדלקת ריאות שאיפתית. דלקת היא התגובה החיסונית של הגוף לכל איום נתפס על הגוף. לכן, טיפול בדלקת ריאות כרוך בדרך כלל בהסרת נוזל דלקתי, בעיקר לא כולל אנטיביוטיקה. השימוש במיקרוביאלים שמור לדלקת ריאות כרונית מסובכת על ידי זיהום בקטריאלי משני.
היגיינת הפה
מחקרים הראו כי שמירה על היגיינת פה והפחתה בכמות של חיידקים אוראליים קשורה בירידה בשכיחות של דלקת ריאות שאיפתית, וכן בירידה בתמותה בשל דלקת ריאות. אחת השיטות להפחתת מספר החיידקים בפה כוללת שימוש במיקרוביאלים, החל באנטיביוטיקה מקומית ועד שימוש באנטיביוטיקה תוך ורידית. בעוד שהשימוש באנטיביוטיקה מתמקד בהרס ומעכב את התפתחותם של חיידקים, הסרה מכנית של חיידקים אוראליים על ידי רופא שיניים ממלא גם היא תפקיד מרכזי בהפחתת כמות החיידקים. הפחתת כמות החיידקים בפה, מפחיתה את הסיכוי לזיהום גם במקרה שמתרחשת שאיפה של תוכן הלוע. עבור אנשים הסובלים ממחלות קריטיות הדורשות צינור האכלה, קיימות ראיות המצביעות על כך שהסיכון לדלקת ריאות עלול להיות מופחת על ידי החדרת צינור האכלה לתריסריון (לאחר הזנה פילורית) במקום לקיבה (הזנה אנטרלית).
שיפור בליעה
מנגנון בליעה לקוי מהווה גורם סיכון לדלקת ריאות שאיפתית. ישנן עדויות המצביעות על כך שהכשרה של חלקים שונים של הגוף המעורבים בפעולת הבליעה, כולל הלשון והשפתיים, עשויה להפחית את ההארעות של שאיפת תוכן לוע ושל דלקת ריאות, אולם נדרש מחקר נוסף כדי לאשר את ההטבה. פעולות פשוטות אחרות במהלך האכלה יכולות לשפר את יכולת הבליעה של האדם ובכך להקטין את הסיכון לשאיפה, כולל שינויים במיקום ובסיוע בהאכלה.
אחרי ניתוח
מקרים רבים של שאיפת תוכן קיבה מתרחשים במהלך הניתוח, במיוחד במהלך ההרדמה. ההרדמה גורמת לדיכוי של רפלקסים המגנים מפני שאיפת תוכן אל הריאות, כשהחשוב ביניהם הוא רפלקס גאג. כתוצאה מכך חלקיקים מהבטן יכולים להיכנס לריאות ביתר קלות. זיהוי גורמי סיכון מסוימים שניתנים לזיהוי לפני הניתוח, במיוחד תנאים שגורמים לתפקוד לקוי של מערכת העיכול העליונה, חיוני לצורך הכנה נאותה במהלך הניתוח. כמו כן מומלץ לחולים לצום לפני הניתוח. שיטות אחרות שעשויות להיות מועילות אך לא נחקרו היטב כוללות תרופות המפחיתות את חומציות הקיבה והאינדוקציה המהירה.
טיפול
הטיפול העיקרי בדלקת ריאות שאיפתית הוא הטיפול האנטיביוטי שמטרתו היא טיפול בחיידקים הגורמים לזיהום. לעיתים נדרשים מספר סוגים של אנטיביוטיקה על מנת לטפל בסוגי החיידקים השונים החודרים אל הריאה. אם יש הצטברות גדולה של נוזלים בתוך הריאות, ניקוז של הנוזל עשוי גם לסייע בתהליך הריפוי.
פרוגנוזה
מחקרים הראו כי דלקת ריאות שאיפתית קשורה בתמותה כללית מוגברת בבית החולים לעומת צורות אחרות של דלקת ריאות. מחקרים נוספים בודקים טווחי זמן שונים, כולל תמותה של 30 ימים, תמותה של 90 ימים ותמותה של שנה אחת. אנשים מאובחנים עם דלקת ריאות שאיפתית היו גם בסיכון מוגבר לדלקות ריאות עתידיות חוזרות. מחקר אחד מצא כי אנשים שאובחנו עם דלקת ריאות עקב אספירציה היו בסיכוי גבוה יותר לכישלון הטיפול לעומת סוגים אחרים של דלקת ריאות.
יחסי הודו–מיאנמר
יחסי הודו-מיאנמר הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של מיאנמר. יחסים אלו מקיפים את היחסים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים-תרבותיים הקיימים בין שתי מדינות שכנות באסיה. היחסים הפוליטיים השתפרו במידה ניכרת מאז 1993, תוך התגברות על מתחים הקשורים לסחר בסמים, דיכוי הדמוקרטיה ושלטון החונטה הצבאית במיאנמר. מנהיגים פוליטיים משתי המדינות נפגשים באופן קבוע על בסיס דו-צדדי ובתוך קהילת איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה. היחסים הכלכליים ניכרים עם הודו המייצגת את שוק היצוא הרביעי בגודלו של מיאנמר ושותפת היבוא החמישית בגודלה של מיאנמר.
גבול הודו-מיאנמר בן 1,600 קילומטרים מפריד בין המדינות ההודיות מיזוראם, מניפור, נאגאלנד וארונאצ'ל פרדש בצפון מזרח הודו למדינת קאצ'ין, אזור סאג'ינג ומדינת צ'ין במיאנמר/בורמה. בנוסף לגבול היבשתי הארוך, הודו ומיאנמר חולקות גם גבול ימי לאורך איי אנדמן בהודו.
היסטוריה
יחסי הודו-מיאנמר/בורמה מתוארכים לימי קדם וחילופי תרבות כללו בודהיזם והכתב הבורמזי, שהתבסס על כתב הגרנטה ההודי. בפרט, טהרוואדה השפיע בצורה עצומה על החברה והתרבות הבורמזית במשך אלפי שנים, כאשר כ-90% מאוכלוסיית בורמה ממשיכה ללכת לפי הדת.
מיאנמר (לשעבר בורמה) הפכה למחוז של הודו הבריטית על ידי שליטים בריטים ושוב נפרדה מהודו ב-1937. במהלך הכיבוש היפני של בורמה הלאומן ההודי סובהאז צ'נדרה בוסה הכריז את סיסמת "תן לי דם ואני אתן לך חופש!", וראש הממשלה נרנדרה מודי הדגיש את תפקידה של בורמה בתנועת העצמאות ההודית. הודו כוננה יחסים דיפלומטיים לאחר עצמאותה של מיאנמר מבריטניה ב-1948. במשך שנים רבות, יחסי הודו-בורמה היו חזקים בשל היות מיאנמר בעבר מחוז של הודו, קשרים תרבותיים, מסחר פורח, אינטרסים משותפים בעניינים אזוריים ונוכחות של קהילה הודית משמעותית במיאנמר. הודו סיפקה תמיכה ניכרת כאשר מיאנמר נאבקה במרדים אזוריים. עם זאת, הפלת הממשלה הדמוקרטית על ידי צבא מיאנמר הובילה למתחים ביחסים. יחד עם רוב העולם, הודו גינתה את דיכוי הדמוקרטיה ומיאנמר הורתה על גירוש הקהילה ההודית הבורמזית, והגבירה את הבידוד שלה מהעולם. רק סין שמרה על קשרים הדוקים עם מיאנמר בעוד הודו תמכה בתנועה הפרו-דמוקרטית. פריצת דרך גדולה התרחשה ב-1987 כאשר ראש ממשלת הודו, רג'יב גנדי, ביקר במיאנמר, אך היחסים החמירו לאחר תגובת החונטה הצבאית כלפי תנועות פרו-דמוקרטיות ב-1988, מה שהביא לזרם של פליטים בורמזים להודו. עם זאת, מאז 1993 ממשלות הודו תחת ראשי הממשלה פ.ו.נרסימהה ראו ואטאל ביהארי ואג'פאיי שינו מסלול והחלו לכונן יחסים חמים יותר בין שתי המדינות, כחלק ממדיניות חוץ רחבה יותר של הגדלת השתתפותה והשפעתה של הודו בדרום-מזרח אסיה. מההשפעה הגוברת של הרפובליקה העממית של סין, מבצע משותף הודו-מיאנמר השמיד כמה מחנות מיליטנטיים של צבא ארקאן בגבול הודו-מיאנמר. הפעולה מנעה איום אפשרי על פרויקט התחבורה השאפתני של קלדן, שחשוב לשיפור הקשרים בצפון מזרח. מיאנמר חשובה להודו בגלל הקשרים/קשרים הגאוגרפיים, ההיסטוריים, התרבותיים והכלכליים המתפרשים על פני מאות שנים, כמו גם להתפתחות הכללית של מדינות צפון-מזרח הודו. היחסים הדיפלומטיים בין הודו ומיאנמר כוננו רשמית לאחר חתימת הסכם הידידות ב-1951. <sup class="noprint Inline-Template" style="white-space:nowrap;">]
יחסים כלכליים
הודו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של מיאנמר אחרי תאילנד, סין וסינגפור, ושוק היצוא השני בגודלו אחרי תאילנד, וסופגת 25% מסך היצוא שלה. הודו היא גם המקור השביעי בחשיבותו לייבוא של בורמה. ממשלות הודו ומיאנמר הציבו יעד להשגת מיליארד דולר והסחר הדו-צדדי הגיע ל-1.3 מיליארד דולר עד 2017. ממשלת הודו פעלה להרחבת נתיבי האוויר, היבשה והים כדי לחזק את קשרי הסחר עם מיאנמר ולהקים צינור גז. בעוד המעורבות של המגזר הפרטי בהודו הייתה נמוכה וגדלה בקצב איטי, שתי הממשלות ממשיכות לשפר את שיתוף הפעולה בחקלאות, טלקומוניקציה, טכנולוגיית מידע, פלדה, נפט, גז טבעי, פחמימנים ועיבוד מזון. הסכם סחר הגבול הדו - צדדי משנת 1994 קובע כי סחר גבולות יתבצע משלוש נקודות גבול ייעודיות, במניפור, מיזוראם ונאגאלנד.
יוזמות תשתית
ב-13 בפברואר 2001 חנכו הודו ומיאנמר את הכביש המהיר Tamu-Kalewa-Kalemyo באורך 250 ק"מ, המכונה בפי העם "כביש הידידות הודו-מיאנמר", שנבנה בעיקר על ידי ארגון כבישי הגבול של הצבא ההודי ומטרתו לספק נתיב תחבורה אסטרטגי ומסחרי מרכזי המחבר את צפון-מזרח הודו, ודרום אסיה כולה, עד דרום-מזרח אסיה.
כביש הידידות הודו-מיאנמר-תאילנד
הודו ומיאנמר הסכימו על בניית כביש מהיר בן 4 נתיבים, לאורך 3200 ק"מ המחבר את הודו, מיאנמר ותאילנד. הכביש, שהיה צפוי להסתיים במהלך 2016, עובר ממדינות צפון מזרח הודו לתוך מיאנמר, שם למעלה מ-1,600 ק"מ של כבישים נבנו או שופרו.
המסלול מתחיל מגוואהטי בהודו ומתחבר למנדליי במיאנמר, המסלול ממשיך ליאנגון במיאנמר ולאחר מכן ל-Mae Sot בתאילנד, שממשיך לאחר מכן לבנגקוק.
הודו בנתה שני קטעים של הכביש המשולש, כלומר, (i) בניית קטע כביש Kalewa-Yagyi במיאנמר, ו-(ii) בנייה של 69 גשרים בקטע הכביש Tamu-Kyigone-Kalewa (TKK) במיאנמר. העבודה על שני המקטעים הללו זכתה למוד הנדסה, רכש ובנייה ומתבצעת מאז מאי 2018 עבור חלק Kalewa-Yagyi ונובמבר 2017 עבור חלק TKK.
השלב הראשון המחבר את גוואהטי למנדליי יורחב בסופו של דבר לקמבודיה ווייטנאם במסגרת שיתוף הפעולה המקונג-גנגס במסגרת הרחבה יותר של רשת הכבישים המהירים של אסיה. מטרתו היא ליצור אזור כלכלי חדש, החל מקולקטה במפרץ בנגל ועד הו צ'י מין סיטי בים סין הדרומי.
מסלול מעבר קלדן רב-אופני
פרויקט התחבורה הרב-מודאלי של Kaladan יחבר את הנמל הימי של קולקטה במזרח הודו עם נמל סיטווה במיאנמר דרך הים; לאחר מכן הוא יקשר את נמל סיטווה ל-Lashio במיאנמר דרך סירת נהר Kaladan ולאחר מכן מ-Lashio למיזוראם בהודו באמצעות תחבורה בכביש. הפרויקט היה אמור להסתיים עד 2014 על פי מושל מיזורם וקום פורושוטהמן, אך נכון לנובמבר 2014 הוא היה צפוי להסתיים עד 2016.
שיתופי פעולה אסטרטגיים
המהלך של הודו ליצור יחסים קרובים עם מיאנמר מונע מרצון להתמודד עם השפעתה הגוברת של סין כמנהיגה אזורית ולהעצים את ההשפעה והמעמד שלה באזור. החששות והמתחים גברו בהודו בגלל המעורבות הצבאית הנרחבת של סין בפיתוח נמלים, מתקנים ותעשיות ימיות ומודיעין, במיוחד בשדרוג של בסיס ימי בסיטווה, נמל ימי מרכזי הממוקם קרוב לעיר קולקטה שבמזרח הודו. מעורבותה של הודו עם החונטה הצבאית הבורמזית סייעה להקל על הבידוד הבינלאומי של המשטר ולהפחית את תלותה של בורמה בסין. שתי המדינות ביקשו לשתף פעולה כדי למנוע סחר בסמים וקבוצות מורדים הפועלות באזורי הגבול. הודו ומיאנמר הן חברות מובילות ב-BIMSTEC ובשיתוף הפעולה המקונג-גנגה, יחד עם וייטנאם, לאוס, קמבודיה ותאילנד, המסייעות להודו לפתח את השפעתה ואת קשריה בין מדינות דרום-מזרח אסיה.
בשנת 2013, הודו סיפקה הלוואה של כ-500 מיליון דולר למיאנמר עבור פיתוח המדינה; הודו ומיאנמר גם הסכימו לשתף פעולה צבאית על מנת לסייע למודרניזציה של הצבא של מיאנמר.
בשנת 2020, הודו העניקה לצי מיאנמר את הצוללת הראשונה שלו אי פעם, צוללת תקיפה מסדרת קילו (INS Sindhuvir), אשר שופצה על ידי הינדוסטאן Shipyard Limited.
קשרי ביטחון
הודו גם תמכה במיאנמר במאמציה להילחם בקבוצות מורדים ברוהינגיה כמו צבא ההצלה של ארקאן רוהינגיה (ARSA) ו-Aqa Mul Mujahideen (AMM), לאחר שסוכנויות הביון ההודיות מצאו של-ARSA ו-AMM יש קשרים עם טרור קבוצות כמו לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד וכן דיווחו על מחבלים רוהינגים שנלחמים לצד קיצונים פקיסטניים בקשמיר.
סיוע באסונות
הודו הגיבה במהירות וביעילות במתן סיוע לאחר אסונות טבע במיאנמר כמו רעידת האדמה במדינת שאן (2010), ציקלון מורה (2017) וקומן (2015). הודו הציעה לסייע בבניית יכולת בהפחתת סיכוני אסונות, כמו גם בחיזוק מנגנון התגובה הלאומי לאסונות במיאנמר.
חיסונים ל-COVID-19
הודו העניקה 1.7 מיליון חיסונים ל-COVID-19 למיאנמר בחודשים ינואר ופברואר 2021.
זכויות אדם
הודו היססה בתגובה להפגנות הבורמזיות נגד הממשלה ב-2007 שגררו גינוי בינלאומי מוחץ. הודו גם הצהירה כי אין לה כוונה להתערב בענייניה הפנימיים של בורמה וכי העם הבורמזי יצטרך להשיג דמוקרטיה בעצמו מכיוון שהודו מכבדת את ריבונות מיאנמר. התגובה הרופסת הזו זכתה לביקורת נרחבת הן בהודו והן מחוצה לה, כשהיא מחלישה את הסמכות של הודו כמדינה דמוקרטית מובילה.
בניגוד לחלק גדול מהקהילה הבינלאומית, נרנדרה מודי סירב למתוח ביקורת על התנהלותה של אונג סן סו צ'י בהתנגשויות בצפון ראקין בשנים 2016–2017 או על היחס של ממשלת מיאנמר לבני הרוהינגיה שלה.
הודו גם הודיעה על תוכניות לגרש את אוכלוסיית הפליטים הרוהינגים שלה. שרת המדינה לענייני פנים קירן רייג'ו תיארה את הפליטים כ"מהגרים בלתי חוקיים", מה שמהדהד את עמדת ממשלת מיאנמר. למרות שהרוהינגים נאבקו בגירוש בבתי המשפט ההודיים (חלקית על רקע הומניטרי), בספטמבר 2017 הגיבה ממשלת הודו כי הודו לא חתמה על אמנת הפליטים משנת 1951 ורוב הרוהינגים הגיעו להודו לפני האלימות באוגוסט 2017. כמה כלי תקשורת הודיים דיווחו שסוכנויות הביון של המדינה חושדות במנהיגי רוהינגיה המיליטנטיים בקשירת קשר עם טרוריסטים פקיסטניים ומתכננים להסית לאלימות בהודו.
ארצ'י
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הינו HS3KRK
הינו HS3KRK (באנגלית: Hino HS3KRK) הוא אוטובוס שיוצר על ידי יצרנית הרכב הכבד הינו מוטורס היפנית בין השנים 1998-1999. לדגם, השייך לסדרת הינו HS, יש 2 דלתות צדדיות והוא משרת כאוטובוס עירוני בסינגפור. מרכב האוטובוס נבנה באוסטרליה על ידי חברת "Volgren" והוא משמש גם את המרצדס O405.
חוק למניעת אלימות במשפחה
עיקרי החוק
החוק מאפשר לבית המשפט להעניק צו זמני במטרה להרחיק בין בן זוג אלים לבין בן הזוג המבקש הגנה.
צו הגנה כולל את הפעולות שלהלן
לפי החוק, אם הנפגע הוא קטין, ההוראות והאיסורים השונים ייקבעו על פי הראיונות שערך העובד הסוציאלי, וזאת במטרה לבדוק האם ניתן לשמור קשר בין הקטין לאחראי עליו גם אם האחראי פגע בקטין ובבן משפחה אחר.
החוק קובע שבית המשפט רשאי לתת צו הגנה כאשר אחד מהתנאים להלן מתקיים
במקרים אלה, ניתן לפנות לבתי משפט השלום, לבתי המשפט ענייני משפחה ובתי דין רבניים.
כמו כן, החק קובע שמי שרשאי לבקש מבית המשפט צו הגנה הם: כל בני המשפחה, עובד סוציאלי, יועץ משפטי לממשלה או נציגו או גורם משטרתי. צו הגנה תקף למשך שלושה חודשים אך ניתן להאריכו לכל היותר לשנה. כמו כן, במקרים של הפרת צו ניתן לפנות למשטרה או לבית המשפט.
החוק קובע שאם בית המשפט דחה את הבקשה לקבלת הצו וקבע שהיא הוגשה מסיבות נקמניות ולא כנות (לא בתום לב), אז בית המשפט רשאי לחייב את המבקש בהוצאות של המדינה או הצד השני במשפט.
קטינים
אם הצד האלים הוא הקטין, החוק קובע שעל הצדדים לנסות למצוא הסכמה בעזרתה של יחידת הסיוע בבית המשפט לענייני משפחה. במצב בו שני הצדדים לא יגיעו להסכמה אז בית המשפט יכול לתת צו הגנה, אך לפני שהוא נותן צו הגנה לקטין צריך לעשות את הפעולות להלן:
כאשר הנפגע הוא קטין לא ניתן לפנות לבית משפט השלום, אלא יש לפנות למזכירות בית המשפט או שבית הדין מגיש טופס בקשה לצו הגנה, הגשת הבקשה אינה כרוכה בתשלום אגרה.
נשיאת נשק
על מנת שלא תהיה החמרה במצב האלימות במשפחה ואם נפסק צו הגנה על ידי בית המשפט, בית המשפט חייב להחרים את הנשק מהצד האלים מיידית.
החוק קובע שבמקרים חריגים, ניתן לאפשר המשיך לשאת את הנשק: כאשר מתקיימים מקרים לא חמורים במיוחד (מצב בו בצו ההגנה אין איסור על כניסה לדירת הנפגע), וכן כאשר יש לצד האלים צורך לנשק לשם עבודה או הגנה עצמית. איסור נשיאת הנשק יכול להיות ארוך יותר על פי המקרה.
תיקונים חשובים בחוק
במשך השנים, החוק עבר שינויים רבים. להלן השינויים המרכזיים:
שליחי הג'אז
שליחי הג'אז (באנגלית: The Jazz Messengers) הוא הרכב הג'אז שהוביל המתופף ארט בלייקי, והיה חלק במהפכת הבי בופ, וחלק משמעותי ממהפכת ההארד בופ. זהו אחד ההרכבים החשובים ביותר בתולדות הג'אז המודרני: ההרכב ייסד את סגנון ההארד בופ, יצר עשרות סטנדרטים מודרניים והפיק למעלה ממאה ועשרים אלבומים לאורך למעלה משלושים שנות פעילות רציפה. כמו כן, ההרכב נודע ביכולתו לזהות כישרונות: כמעט כל המוזיקאים שנבחרו בידי בלייקי בצעירותם הפכו ברבות הימים לחשובים ומשפיעים. למעשה, רבים מהנגנים החשובים של הג'אז המודרני החלו את דרכם בהרכב זה. עם המוזיקאים שהתחילו את דרכם עם שליחי הג'אז נמנים ויין שורטר, לי מורגן, הרבי הנקוק, בובי טימונס, בני גולסון, קית' ג'ארט ורבים אחרים. מלבד העובדה שבלייקי העסיק מוזיקאים צעירים ולא מוכרים בהרכב, הוא אף איפשר להם לתפקד כמנהלים המוזיקליים, ובכך סייע בידם להתפתח.
עם מונק
אחת ההקלטות הראשונות של שליחי הג'אז מאז עברו לניהולו הבלעדי של בלייקי, הייתה עם הפסנתרן ת'לוניוס מונק. הקלטה זו הניבה את האלבום "Art Blakey's Jazz Messengers With Thelonious Monk", שנחשב לאחת מיצירות המופת הראשונות של ההארד בופ. האלבום שהוקלט במרץ 1957 מנה שש רצועות, מתוכן חמש הן קטעים שכתב מונק, ואחת היא קטע שכתב סקסופוניסט הטנור ג'וני גריפין. בהקלטות ניגנו בלייקי, מונק וגריפין, וכן ביל הארדמן (חצוצרה) וספנקי דהברסט (קונטרבס).
אחד האלמנטים הבולטים באלבום היה הדיאלוגים בין בלייקי ומונק, כאשר כמעט כל מעבר הציג את יכולת השניים לשלב פשטות ומורכבות. הדו-שיח ביניהם הגיע לשיא דווקא בזמן הסולו של מונק ב-"In walked Budd". כבר באלבום זה, כמו גם בקודמיו, אך בצורה ברורה יותר, הפך הקצב לחלק מהותי מן האמירה המוזיקלית, והועלה למדרג חשיבות הזהה להרמוניה ולמלודיה, ולעיתים אף עלה עליהן. ה"שיפור במעמדו של הקצב" החל עם מוזיקאים אחרים עוד בטרם הקלטת אלבום זה, כאשר דוגמה בולטת היא המתופף מקס רואץ', אך בנגינתם של שליחי הג'אז לאורך השנים ניתן דגש חזק על הצד הקצבי בשירים, וכאן הוא החל להופיע בצורה נהירה יותר.
'Moanin
המנהל האמנותי של האלבום היה גולסון, אך "'Moanin", קטע הנושא של האלבום אשר גם פותח אותו, נכתב דווקא בידי טימונס. הקטע הפך לאחד מסימני ההיכר של ההרכב, בעיקר משום שהוא הדגים רבים מעקרונות ההארד בופ – סגנון מוזיקלי ששליחי הג'אז נחשבים למפתחיו העיקריים. דוגמה לכך היא השימוש בכלי הנשיפה כמרכיב הרמוני, ולא רק ככלי סולו, בעיקר בקטע הנושא של השיר. קטע זה מצוי ברוב אלבומי האוסף של ההרכב, במספר אלבומי הופעות ואף באלבומי אולפן נוספים. שאר הקטעים המקוריים נכתבו בידי גולסון, מוזיקאי שלא נשאר זמן רב בקרב הלהקה. בתוך הקטעים שכתב גולסון ישנם חלקים שנכתבו בידי שאר חברי הלהקה, וכן קטעים כמו "The Drum Thunder (Miniature) Suite" ("הסוויטה של רעם התוף"), המורכב בעיקר מסולו תופים של בלייקי.
באלבום מופיעים קטעים נוספים מפרי עטו של גולסון, שהפכו לקלאסיקות של שליחי הג'אז לדוגמת הקטע "Blues March" המזוהה ביותר עם שליחי הג'אז, שבו מציג בלייקי טכניקות חדשות של שאפל. שיר נוסף הוא "Along Came Betty" – אחד השירים המוכרים של ההרכב, שהדיאלוג שבין החצוצרה של מורגן והסקסופון של גולסון בו נחשב לאחת מאבני הדרך בהארד בופ.
הרכב זה, שהורכב כולו מאמנים מפילדלפיה, הוא אחד ההרכבים החשובים של שליחי הג'אז. גולסון עזר לבלייקי במציאת הנגנים, ועל כן זכה להיות המנהל האמנותי. למעשה, שליחי הג'אז הקליטו בדיוק בהרכב זה שני אלבומים נוספים באירופה, ורוב הנגנים באלבום זה נשארו גם בהמשך בהרכב והקליטו אלבומים נוספים. רבים מהמוזיקאים שהופיעו בו פרצו עם ההרכב לעולם הג'אז, אך היו מוכרים עוד קודם לכן במידה זו או אחרת. באלבום זה מפסיק מורגן להיות נער פלא, ומצליח להבליח מתוך הצל הכבד של דיזי גילספי, כשם שגם טימונס מצליח להפוך לפסנתרן המנגן בסגנון ייחודי, שאינו מוסתר על ידי הצל הכבד של באד פאוול, הן כפסנתרן, אך בעיקר כמלחין. באלבום הזה מפגין בני גולסון לראשונה את גדולתו כמלחין ג'אז, ושתיים מן היצירות המפורסמות ביותר שלו הופיעו לראשונה באלבום. עבור הבסיסט ג'יימי מריט, זהו האלבום הראשון כנגן מלווה בחברת ההקלטות בלו נוט. אלבום הזה והשבחים שנכתבו עליו בהערות האלבום המקוריות, היו נקודת התחלה מעולה עבור הקריירה שלו. גם עבור בלייקי היה זה אלבום חשוב: ראשית כול כמוביל, שכן האלבום הזה זכה להצלחה רבה, גדולה בהרבה מקודמיו; וכמו כן, כמתופף. האלבום מציג כמה טכניקות חדשות שהמציא בלייקי (כפי שהוזכר קודם לכן), וכן את תחילת העניין שלו בפוליריתמיקה.
(1960) A Night In Tunisia
בסוף שנת 1959 כלל הגרעין הקשה של ההרכב את בלייקי (תופים), טימונס (פסנתר) ומריט (קונטרבס). בשנה זו הופיעו חברי ההרכב פעמים רבות, ואף הוציאו שני אלבומי הופעה, שהראשון שבהם כלל הרכב של תשעה נגנים, כולל שלושה נגני כלי הקשה (מלבד בלייקי), פסנתרן נוסף וסקסופון. לאחר מכן חזרו שליחי הג'אז למתכונת של הרכב קטן, והופיעו עם הסקסופוניסט שעזב את הלהקה כמה שנים קודם לכן, האנק מובלי. האלבום "At the Jazz Corner Of The World" מציג את סיומה של תקופה עבור שליחי הג'אז, ונחשב לאלבום מופת בעיני מבקרי ג'אז.
בסוף אותה שנה הצטרף לשליחי הג'אז סקסופוניסט הטנור ויין שורטר. שורטר הוא הסקסופוניסט המזוהה ביותר עם שליחי הג'אז, מאחר שהלחין עשרות מיצירותיהם, היה המנהל המוזיקלי במספר רב של אלבומים, ואף היה אחד מהמוזיקאים שניגנו בהרכב לאורך הזמן הרב ביותר. הצליל הכהה בנגינתו של שורטר, יחד עם לחניו, הם מאבני היסוד של הלהקה ושל ההארד בופ ככלל. בשנה זו ניגן שורטר בשני אלבומי הופעה של ההרכב מסטוקהולם. אלבום האולפן הראשון בו השתתף, "The Big Beat", שיצא במרץ 1960, לא זכה לאהדה רבה, אך לעומתו האלבום השני "A Night in Tunisia" שיצא באותה השנה נמנה עם האלבומים החשובים ביותר של שליחי הג'אז, ההארד בופ, והג'אז המודרני בכלל. האלבום קרוי על שם הקטע הראשון שמופיע בו, סטנדרט שנכתב בידי דיזי גילספי עוד בשנות הארבעים, אך הגרסה הזו לשיר הזה היא מהמפורסמות ביותר. היא מתאפיינת ביסודות הפוליריתמיים שהוסיף לה בלייקי. קטעי הסולו של שורטר ושל טימונס הרשימו רבים, והכניסו לשיר עוצמה רבה. האלבום גם מציג את בלייקי כמי שמעודד מוזיקאים צעירים ונותן להם מקום להתפתח. כל שאר הקטעים באלבום נכתבו ואורגנו בידי המוזיקאים הצעירים בהרכב (שורטר, מורגן וטימונס). כמו כן, הם מקבלים זמן במה ארוך בשביל קטעי הסולו שלהם. למרות כל זאת, כמו בכל המוזיקה של שליחי הג'אז, עדיין ניתן להרגיש את ההנהגה של בלייקי, שתואר כ"שולט בהרכב מבלי להשתלט עליו".
תקופת החפיפה של מורגן ושורטר, מסוף 1959 ועד אמצע 1961, הייתה אחת התקופות הפופולריות ביותר של שליחי הג'אז. בהמשך תקופה זו הם הופיעו רבות, הן בארצות הברית והן באירופה, וכן הוציאו מספר לא מועט של אלבומי אולפן. אף על פי שהפסנתרנים התחלפו לפעמים, נותר הגרעין הקשה כפי שהיה, מלבד הצטרפותו של שורטר. המוזיקה מתקופה זו של ההרכב מתאפיינת בחום רב, בפוליריתמיקה ובכל המרכיבים המייסדים של ההארד בופ. ניתן למצוא למעלה מעשרה אלבומים של ההרכב מהתקופה ההיא, חלקם מאולפנים, חלקם מהופעות. חלק מהאלבומים ראו אור עוד אז, חלקם ראו אור רק לאחר מותו של בלייקי, אך כולם מציגים את המוזיקאים הללו בכבוד.
המחצית הראשונה של שנות השישים
שנת 1961 הייתה שנה משמעותית בהיסטוריה של ההרכב. בשנה זו עזבו מורגן וטימונס, ואת מקומם תפסו סידר ולטון (פסנתר) ופרדי האברד (חצוצרה). מלבד זאת, הצטרף נגן הטרומבון, קרטיס פולר. צירופו של פולר שינה את פני ההרכב עד מאוד – לא רק בשל יכולתו האינדיבידואלית היוצאת מן הכלל, אלא גם מאחר שהצטרפותו הפכה את שליחי הג'אז בפעם הראשונה מחמישייה לשישייה.
אירוע נוסף שהתרחש מוקדם בשנה זו היה נסיעתו המשמעותית והמוצלחת של ההרכב ליפן. אלבומיהם של שליחי הג'אז הושמעו ברמקולים של שדה התעופה כבר מן הרגע הראשון, והמוני מעריצים המתינו להם בהתרגשות. בלייקי מספר עד כמה הם רצו שיישא נאום, אבל הוא לא יכול – שכן הוא פשוט בכה. השפעת המוזיקה שלהם בקרב הג'אז היפני הייתה ברורה: עשרות מוזיקאים ניגנו בסגנון שלהם או יצירות שלהם. הם קיבלו הופעת טלוויזיה חיה באורך של שעה – תופעה חסרת תקדים עבור ההארד בופ בארצות הברית. לאחת מהופעותיהם בטוקיו הגיעו 17 שגרירים, ובעקבות כך סיפר בלייקי כי קבלת הפנים היפנית, הקהל האוהד, וההצלחה של סיור ההופעות ביפן, גרמו לחזרה לארצות הברית להיראות כמו ריקנות עצובה שלאחר המתח. "ניגנו בהרבה מדינות," הוא אמר, "אך מעולם לא בכתה כל הלהקה כשעזבנו." סיור ההופעות ביפן מסמל את ההצלחה הבינלאומית האדירה של ההרכב באותה התקופה.
בשנים אלו כבר היה ברור שההרכב של בלייקי הפך לשושלת משל עצמה – מותיר אחריו רשימה של נגנים ואלבומים מוצלחים, ומוציא מתוכו נגנים ואלבומים חדשים. העובדה ששורטר נהיה עתה לאחד מן הוותיקים בהרכב חוללה גם היא שינוי – כעת היה לו יותר מקום להתבטא בצורה חופשית יותר. לראיה, קרוב למחצית מן הקטעים שנוגנו בידי שליחי הג'אז באותה תקופה נכתבו על ידו. נגינתו של ולטון הייתה כבדה יותר מזו של טימונס לפניו, הוא השתמש בהרמוניות מורכבות יותר, והקטעים שהלחין היו יותר "בופיים" והושפעו פחות מסגנונות המוזיקת נשמה ודומיהם. כל המרכיבים הללו הצטרפו לביטחון העצמי ההולך וגובר של בלייקי – שהרשה לעצמו להתנסות בקצבים מורכבים יותר – ויצרו את אחד ההרכבים הכי מעניינים של שליחי הג'אז.
הדעות חלוקות בשאלה איזה מהאלבומים בתקופה זו הוא המשמעותי ביותר, שכן היו רבים וחשובים. אחד מהאלבומים הראשונים מתקופה זו, Jazz Messengers, הוקלט ביוני 1961, והציג לראשונה את ההרכב עם שלושה כלי נשיפה, מה שאפשר משחק רב יותר עם ריבוי קולות. כמו כן, לתפקיד המלודי, שיש למחלקת הקרנות באופן מסורתי, הצטרף גם תפקיד הרמוני שמשקלו הלך וגבר. הפסנתרן החדש, ולטון, הציג את יכולותיו כמלחין עם הרמוניות מורכבות ועם תזמור מעניין באלבום Mosaic. כל הקטעים באלבום זה – שהוקלט במהלך יום אחד – הם לחנים מקוריים של חברי ההרכב, לרבות שני לחנים של האברד, לחן אחד של שורטר ואחד של פולר. הקטע הראשון, שנכתב כאמור בידי ולטון, אינו קטע אופייני לשליחי הג'אז, שכן הוא מושפע ממוזיקה מזרחית. לעומת זאת, הקטעים של האברד ושורטר הם הארד בופ, אשר מתאים מאוד לשליחי הג'אז. הם כתובים בסגנון דומה לזה שבאלבומים הבאים. בעיני רבים, הקטע של שורטר, Children of the Night ("ילדי הלילה"), הוא הלחן הטוב ביותר שלו עד אז, והסולו שלו הוא מקטעי הסולו המפורסמים ביותר של שורטר עם שליחי הג'אז. אחד הדברים המעניינים ביצירה הזו הוא שינויי הקצב בזמן קטעי סולו שונים.
בתקופה זו, עד סוף 1962, הוציאו שליחי הג'אז אלבומי הופעות רבים – ראיה לכך שהופיעו הרבה ומשכו קהל רב. בין אלבומי ההופעות של התקופה ההיא ישנו סט של שני אלבומים הנקרא Three Blind Mice, ואשר נחשב מאוד בעיני חובבי השליחים.
לקראת סוף שנת 1962 התחלף הבסיסט מריט ברג'י וורקמן, בסיסט נוסף המזוהה מאוד עם שליחי הג'אז. באותה שנה הם הקליטו את האלבום Caravan, שזכה אף הוא לתגובות טובות, ויש הרואים בו את מיטב יצירתם של שליחי הג'אז בהרכב הזה. האלבום קרוי על שם שיר הנושא שלו, שהוא השיר הראשון – סטנדרט מאת דיוק אלינגטון, ומופיעים בו עוד שני סטנדרטים ושלושה קטעים מקוריים. קטעי הסטנדרט באלבום עברו עיבודים, כך שהתאימו הרבה יותר לסגנון ההארד בופ; למשל, שיר הנושא מתחיל בסולו תופים ארוך ופוליריתמי, וממשיך בצורה דומה – בלייקי מככב בשיר, בקטעי סולו ארוכים וליווי מורכב מאוד. התפקיד של מחלקת הקרנות שונה מאוד מביצירה המקורית: הוא כולל יצירת הרמוניות, וכן עבודה בכמה קולות. חרף כל האמור לעיל, מבקרים אחדים סבורים עדיין כי המשקל הלא אופייני של סטנדרטים באלבום מוריד מאיכותו.
בפברואר 1964 הקליטו שליחי הג'אז את האלבום Free For All, החותם למעשה תקופה זו בחיי ההרכב. האלבום, הנחשב לאחת מנקודות השיא בקריירה של בלייקי, מורכב מלחנים מקוריים – ארבעה סך הכל, שניים מהם של שורטר – המציגים את מיטב היצירה שלו. זהו אחד האלבומים האהודים ביותר של שליחי הג'אז בכלל, ומתקופה זו בפרט. מאפיין חשוב נוסף של האלבום הוא הנגינה העוצמתית במיוחד של המוביל, ארט בלייקי, שבה הוא ממשיך ומפתח את התפיסות הקצביות המורכבות שלו לרמות חדשות.
במקביל לכל זה, הקליט ארט בלייקי מספר אלבומים, שאין ברור לחלוטין אם יש להחשיבם כאלבומים של שליחי הג'אז או כהקלטות שלו. הגבולי שבהם הוא אלבום שהקליט בלייקי ביום אחד עם סאני סטיט (סקסופון טנור), מק'קוי טיינר (פסנתר) וארט דייוויס (בס). הסיבה שהקלטה זו, בניגוד למשל לאלבום The African Beat, נחשבת לאחת מהיצירות של שליחי הג'אז, למרות הנגנים שאינם משתייכים להרכב, היא שהאלבום שיצא נקרא A Jazz Message.
תקופת היובש
המחצית השנייה של שנות השישים הייתה פורייה פחות מבחינת ההרכב; בתקופה זו הקליטו שליחי הג'אז מעט מאוד, ואלבומיהם לא השיגו תהודה רחבה. תקופת היובש של שליחי הג'אז מקבילה מבחינת הזמנים לתקופת היובש של הג'אז בכלל; מאמצע שנות השישים קהל הג'אז החל להצטמצם ונפח השוק קטן.
בתחילת שנות השבעים היו לשליחי הג'אז כמה אלבומים, אך גם בתקופה זו הם לא הצליחו לשחזר את ההצלחה הענקית שהייתה להם עשר שנים קודם לכן. תקופת היובש של שליחי הג'אז מתחילה בשנת 1964 ומסתיימת לקראת סוף שנות השבעים. הספק ההקלטות של שליחי הג'אז בתקופה הזו היה בערך אלבום בשנה – נמוך בהרבה מההספק הרגיל שלהם (לשם השוואה, בשנת 1961 הפיק ההרכב שלושה עשר אלבומים). כמה מן ההרכבים היו בעלי פוטנציאל ואף הצליחו ליצור יצירות ראויות לציון, אך אף אחת מהן לא המריאה לגבהים של התקופות הקודמות. אחד החצוצרנים הראויים לציון שניגנו בהרכב הוא וודי שו, שהקליט כמה אלבומי שליחי הג'אז, כולל Child's Dance – אלבום משנת 1973, שבניגוד למסורת של שליחי הג'אז מנגן בו ביג בנד – וכן Mission Eternal, אלבום שיצא באותו החודש ומזכיר מעט יותר את האלבומים של שליחי הג'אז משנות החמישים והשישים. הפסנתרן המנגן בסט הוא ולטון, והאלבום כולל בין השאר את הסטנדרט של שליחי הג'אז, Along Came Betty ("ואז הגיעה בטי"). זהו אחד האלבומים המוצלחים ביותר בתקופה הזו של שליחי הג'אז והחצוצרן שו מוצג בו בגאון. שו הוא אחת ההוכחות שגם בתקופת היובש של ההרכב כהרכב, הוסיף בלייקי להיות צייד כישרונות. הוכחה נוספת לכך היא הצטרפותו של הפסנתרן קית' ג'ארט בשנת 1965.
הסוף
בשנות השמונים חזרו השליחים להספק גבוה יותר. תקופת היובש של הג'אז חלפה, ואף על פי שהג'אז לא חזר לשיא של שנות החמישים והשישים, השתפר מצבו מהותית. בסוף שנות השבעים הצטרף להרכב נגן הסקסופון-אלט, בובי ווטסון הצעיר. ווטסון, יחד עם פולר ובלייקי, הצליחו "להרים" קצת את המוזיקה של שליחי הג'אז, שנדמה שנפלה מעט לרוטינה. אך הגאולה האמיתית של ההרכב הגיעה עם החצוצרן וינטון מרסליס. סגנונו הייחודי והצעיר, יחד עם התלהבותו מכלי הקשה, פתחו עידן חדש עבור שליחי הג'אז; נדמה כאילו הגעתו של מרסליס בראשית שנות השמונים נתנה להרכב כוחות חדשים, שכן כל שירי הסולו מאותה תקופה נהיו חדים יותר, וההצלחה של ההרכב, הן כלכלית והן מבחינת המבקרים, השתפרה מהותית.
אלבום ההופעה החיה משוודיה, שנקרא Art Blakey In Sweden, מציג שישייה הכוללת בחזית את בלייקי, מרסליס וווטסון, כשבין בלייקי לשניים האחרים מבדילים יותר מארבעים שנה. כל המוזיקאים שניגנו בהרכב הזה הפכו למוזיקאים מפורסמים ומובילי הרכבים. האלבום שאחריו, Straight Ahead, אשר מנגנים בו אותם הנגנים, הוא אחד מאלבומי ההרכב הטובים ביותר מאותה תקופה. נדמה שבלייקי חזר לעצמו באלבום הזה, ומכאן והלאה שליחי הג'אז שבו להיות נגני הארד בופ מצליחים, כפי שהיו קודם לכן.
האלבום האחרון של מרסליס, שבו אחיו ברנפורד מחליף את ווטסון גם כן היה הצלחה, וחתם את ההרכב הזה של שליחי הג'אז.
במחצית השנייה של שנות השמונים המשיכו שליחי הג'אז להקליט בקצב, ובהרכבים מוצלחים מאוד. מעמדו של בלייקי בעולם הג'אז הפך למבוסס ביותר, ומוזיקאים צעירים מעולים המשיכו להופיע בהרכביו. האלבום New York Scene ואלה שבאו אחריו, שמציגים את טרנס בלנשרד (חצוצרה) ודונלד האריסון (סקסופון טנור), הם הוכחה חיה לכך שארט בלייקי נותר צייד הכישרונות המוביל בג'אז. גם החצוצרן פיליפ הארפר, מההרכב העוקב, ראוי לציון. הארפר הושפע רבות מרסליס, וניגן בהרכב האחד לפני אחרון של בלייקי שזכה להצלחה מרשימה. שני האלבומים מאותה התקופה, Not Yet ו-I Get A Kick Out Of Bu', לא יצרו אמנם מוזיקה חדשנית מאוד, אך הם נחשבים עדיין להארד בופ איכותי למדי.
אף על פי שההרכב האחרון של שליחי הג'אז לא היה ברמה הגבוהה כזו שיכול היה להגיע אליה, עדיין מדובר בהארד בופ שנחשב איכותי, המציג את סוף הקריירה של אחד ממתופפי הג'אז, מובילי ההרכבים, מגלי הכישרונות ונגני ההארד בופ הגדולים בהיסטוריה, כאשר הוא מוקף כרגיל ב"הבטחות צעירות".
לאחר מותו של בלייקי ב-16 באוקטובר 1990 המשיכו להפיק אלבומי אוסף והקלטות ישנות של שליחי הג'אז. כמו כן, רוב האלבומים של שליחי הג'אז יצאו בהוצאות מחודשות, הכוללות רצועות בונוס עם קטעים שלא התפרסמו.
סגנון
סגנונם של שליחי הג'אז, על אף שהשתנה במהלך הזמן ועם חילופי הנגנים, חנה תמיד תחת הגדרת ההארד בופ. נגינתם הייתה אנרגטית מאוד, שמה דגש חזק על קצב, ואופיינה בקטעי סולו ארוכים. אף על פי ששליחי הג'אז ניגנו גם לא מעט בלדות, רוב הקטעים שלהם מהירים, והתופים תופסים מקום עוצמתי בתוך הצליל הכללי. הפוליריתמיקה היא מרכיב מהותי, כך גם ריבוי הקולות וההרמוניות שנוצרים על ידי כלי הנשיפה. המוזיקה שיצרו השליחים הושפעה מאוד ממוזיקת נשמה, מגוספל, מפאנק וממוזיקה אפריקנית. בלייקי אפשר לכל הנגנים להתבטא, ועל כן לבד מן העובדה שמופיעים קטעי סולו רבים, ניתן גם לנגנים המלווים חופש פעולה רחב.
קצב
המאפיין הבולט ביותר במוזיקה של שליחי הג'אז הוא הקצב המורכב. שליחי הג'אז החלו לפעול בתקופה שבהּ עבר תפקידו של הקצב מספירת רבעים סתמית לכדי חלק שלם מהיצירה הכוללת, ולשליחי הג'אז בהחלט הייתה יד בדבר; החל מכך שהמוביל של ההרכב, ששימש גם כאב רוחני לכולם, היה המתופף של הלהקה. הפוליריתמיקה, בעיקר במשחקים בין שלוש או שש פעימות לשתיים או ארבע, נשמעת באופן ברור ונהיר. למעשה, בסרט העוסק בארט בלייקי, "אבא זמן", מסופר שלימד את המוזיקאים לספור בשש שמיניות לפני שאפשר להם לנגן בארבעה רבעים.
שליחי הג'אז עסקו בשינויי טיימינג רבים (אם כי לא רבים כמו חלק מהמוזיקאים של התקופה לדוגמה, החמישייה של מקס רואץ' וקליפורד בראון). מה שאפיין אותם יותר היה ההבדל בתחושת הטיימינג: גם כאשר המפעם נותר דומה, הקצב מתגבר או יורד בתחושתו.
דגש נוסף בנגינתם הוא השבירות. ההרכב תמיד היה מתוזמן היטב, כך שאפשר היה לשבור את הקצב ולעשות הפסקה יחד. לעיתים עוצר כל ההרכב מלבד כלי אחד (ולעיתים אף כל ההרכב) למשך מספר פעימות; כך למשל בשיר 'Moanin, מנגן הפסנתר משפט, וכל הכלים עונים לו יחד ונעצרים בעצירה פתאומית, וחוזר חלילה. דבר דומה מתרחש גם ב-Mosaic, אלא ששם ממשיכה החצוצרה לנגן.
הרמוניה
השליחים עסקו במבנים הרמוניים רבים. מחד, רבים מהקטעים שלהם מנוגנים על רצף בסיסי של בלוז; ומאידך, כמעט תמיד הם עוסקים בסולמות בי בופ ובסולמות מורכבים אחרים. בנוסף, ישנם קטעים שבהם רצף האקורדים ייחודי ומעניין. המלחינים שעסקו בהרמוניות מעניינות היו רבים, ונמנים עמם וין שורטר וסידר ולטון.
המאפיין הברור ביותר של ההרמוניות של שליחי הג'אז הוא דווקא אופן הביצוע שלהן. בניגוד לצורה הקלאסית, שבה יוצרים הכלים ההרמוניים את ההרמוניות, שליחי הג'אז השתמשו במחלקת הקרנות כדי ליצור הרמוניות. מאפיין זה הפך ברבות השנים למאפיין של ההארד בופ בכלל, אך במקור היה מאפיין ייחודי של שליחי הג'אז. ההרכב השתמש גם בכלים ההרמוניים ליצירת הרמוניות, בייחוד בזמן קטעי סולו.
לחנים
רוב הקטעים שניגנו שליחי הג'אז היו לחנים מקוריים. בלייקי דרש מהנגנים שניגנו לצדו לכתוב ולהלחין; הוא עצמו לא היה מלחין, אך עזר להם לעבד את יצירותיהם. ברבים מאלבומיהם מופיע סטנדרט או שניים, אך הם לעולם לא ניגנו סטנדרט בפשטות – אלא תמיד עיבדו אותו והוסיפו לו מרכיבי הארד בופ ברורים.
עם המלחינים הגדולים של השליחים נמנים בני גולסון, בובי טימונס, וין שורטר ופרדי האברד, אך אחוז ניכר מאוד מהנגנים הלחינו מספר קטעים לפחות.
ארט בלייקי כמוביל ההרכב
אף על פי שהתופים אינם כלי אופייני להובלת הרכב, ועל אף שבלייקי לא כתב את הקטעים של שליחי הג'אז, אין עוררין כי הוא היה המוביל הבלתי ניתן לערעור של שליחי הג'אז: הוא היה צייד הכישרונות וכן המורה והאב הרוחני של כולם, כפי שעולה מהסרט "אבא זמן" שצולם עליו. בלייקי עזר לנגנים שלו ולימד אותם הכול, כמו: עריכת קטעיהם דרך שמירה על קצבים מורכבים ועוד.
בנוסף, הסביר להם בלייקי איך אמורים לנגן ג'אז; הוא דרש שישתמשו בדמיון שלהם, ושינגנו כל פעם משהו שונה, כך שאם בעוד כחודשיים ישמעו את מה שניגנו, לא יוכלו לזהות את עצמם. הוא דרש גם שאם הם מבצעים טעות, אז ש"יטעו בקול רם" כדי שלא יחזרו על הטעות בפעם הבאה.
נקל לשמוע שבלייקי מוביל את ההרכב גם כנגן. התופים לוקחים חלק מהותי למדי ביצירות ופעמים רבות אף פותחים אותן; שירי הסולו שלו – על אף שאינם רבים מאוד – היו כה ארוכים, עד כדי כך שישנם שירים שכללו בתוכם כמעט סולו תופים בלבד. התופים גם יוצרים את המעברים בין המשפטים השונים, כלומר, כאשר ההרכב עובר מקטע אחד לאחר, יש לרוב מעבר תופים קצר אשר שומר את ההרכב יחד. גם כאשר אחד המוזיקאים האחרים מנגן את הסולו שלו, בלייקי לרוב לא נשאר בליווי פשוט בסגנון של מתופפים דוגמת קני קלארק, אלא מנגן בצורה מאוד עוצמתית ופוליריתמית. בסרט עליו מספרים חלק מהנגנים כי הוא נותן תחושה שאם לא ינגנו סולו מספיק מעניין הוא "ישתלט" על היצירה, ובכך כל הזמן דחף אותם לפרוץ את גבולותיהם. הוראס סילבר אמר על בלייקי שהוא ניצב מאחורי הנגנים שלו, וגרם להם למצות את כל הפוטנציאל שלהם.
בלייקי גם היה מעלה ומוריד את העוצמתיות של הקטע לפי מה שראה לנכון. לשם כך היה משתמש במצילות הכהות שלו או בתופי הטום טום, שהיו ממריצים את שאר הנגנים לנגן בצורה עוצמתית יותר. אם מקשיבים היטב לאלבומיהם של שליחי הג'אז, ניתן לשמוע כי פעמים רבות שולט בלייקי בהרכב בעזרת בז או רול ארוך על הסנר (דהיינו: מקפיץ את המקל על התוף ברצף מהיר של מכות שכמעט נשמע כמו צליל אחיד). את הבז הזה תיאר החצוצרן דיזי גילספי בסרט "אבא זמן" אודות ארט בלייקי כגומייה שנמתחת ונמתחת עד שלבסוף היא נקרעת בבת אחת, וכל העולם יודע ששם נופלת הפעימה (The beat).
מלבד הובלתו בתוך ההרכב היה בלייקי גם המוביל כלפי חוץ; באופן כלשהו היה אחד מ"השליחים של הג'אז". הוא אהב מאוד לדבר בזמן ההופעות, ולהציג את הנגנים ואת הגותו בנושאים שונים, כגון מצב הג'אז בארצות הברית או בעולם. הוא היה מנסה להעביר את המסר שלו לא רק במוזיקה, אלא גם באישיות ובפעולות שלו. למעשה, נאמר עליו שלא היה רק הדובר של שליחי הג'אז, אלא גם של הג'אז המודרני בכללותו. הוא מתעקש שעל העם האמריקני להעריך את הג'אז יותר, כיוון שזוהי המוזיקה שלו. הוא דרש שאנשי המכירות הגדולים של ארצות הברית יעבדו דווקא על מכירות הג'אז. באחת ההופעות טען בלייקי כי הג'אז שווה לארצות הברית יותר מכל הכסף שהממשלה יכולה לבזבז, וממש התחנן בפניהם לתמוך בג'אז. בהופעה אחרת היה הקהל רועש למדי, וכדי להשקיט אותם הסביר להם בלייקי כי שליחי הג'אז, והוא ביניהם, רציניים מאוד בניסיונם להעביר את המסר שלהם לקהל; הם לומדים, כותבים, ומתאמנים, אולם כדי שהמסר יעבור – הקהל מוכרח להאזין. בלייקי סיים את הפנייה לקהל באומרו: "אם אתם לא רוצים להקשיב, אולי מי שלידכם רוצה".
נאומיו בזמן ההופעות נודעו מאוד, והיו אחת מן הסיבות שהופעה של שליחי הג'אז נחשבה לחוויה חשובה עבור כל חובב הארד בופ, בי בופ או ג'אז בכלל.
מורשת
בלייקי דאג להחליף את המוזיקאים בהרכב, כשהעיקרון שהנחה אותו הוא מציאת כמה שיותר מוזיקאים צעירים ומוכשרים. בעת אחת מההופעות אמר כי "אני הולך להישאר עם הצעירים. כשאלה יזדקנו מדי אני אמצא צעירים יותר. זה מפעיל את הראש." במהלך השנים עברו בהרכב עשרות מוזיקאים, בהם ג'וני גריפין, בני גולסון, בובי טימונס, וין שורטר, לי מורגן, קית' ג'ארט ורבים אחרים. לעיתים כינו את ההרכב "האוניברסיטה של בלייקי", משום שהוא חינך דרכו מוזיקאים רבים וטובים. באופן כללי, נחשב ההרכב למייסד סגנון ההארד בופ; הוא הותיר אחריו יותר ממאה אלבומים, והמוזיקאים שחונכו בו נהיו מובילים חשובים בעצמם.
פני ההארד בופ, והג'אז בכלל, היו נראים אחרת לחלוטין ללא שליחי הג'אז. מוזיקאים רבים לא היו מתגלים כלל. מרסליס טען פעם כי "אילו לא הייתי מנגן עם ארט בלייקי, לא הייתי מנגן ג'אז". כמו כן ההשפעה של שליחי הג'אז על עולם ההארד בופ הייתה עצומה, אי אפשר לבטל את תרומתם של נגנים כמו מקס רואץ' להארד בופ. אך רוב המסה של היצירה בתחילת הדרך של סגנון ההארד בופ נעשתה על ידי השליחים. ההרכב המציא גם רבים ממאפייני הסגנון, כגון הרמוניות הנעשות בעזרת כלי נשיפה ועוד.
ליגת הקיץ
ליגת הקיץ הישראלית היא ליגת כדורסל המשוחקת בישראל בחודשי הקיץ בזמן הפגרה בין העונות. הליגה התקיימה לראשונה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 ביוזמתו של אריה מליניאק אך הופסקה וחזרה להתקיים ב-2010 ביוזמת מנהלת ליגת העל בכדורסל.
לאחרונה חזרה להתקיים בשנת 2017 על ידי יפתח בוכמן והיא פועלת מאז במספר ערים ברחבי הארץ בשיטת ליגות מקומיות כאשר מקומות 1 ו-2 עולות לשלב שמינית גמר ארצי.
ליגות הקיץ 2010, 2017, 2019, 2020
השחקנים המשתתפים בקבוצות היו שחקנים ישראלים בעיקר צעירים המשחקים בליגת העל ובליגה הלאומית. באליפות הליגה זכתה קבוצת "ג'פניקה" בהובלת עמית תמיר ואבי בן-שימול. בסגנית האלופה "מעדני מיקי" בלטו מאיר טפירו ומורן רוט. למקום השלישי הגיעה "AND1" בה שיחק עודד שעשוע, למרות שסיימה את הבית במקום האחרון. למקום האחרון הגיעה קבוצת "וואלה! טורס" עם אבי סוכר, שסיימה במקום השלישי את שלב הבתים.
ליגת הקיץ 2017- החלה להתקיים באולם עירוני ט' שבתל אביב והשתתפו בה 8 קבוצות. בשיטת 2 בתים ולאחר מכן פיינל פור. בין השמות הבולטים שנטלו חלק: כרמל בוכמן, איתן רוטנברג, אבי אליהו, אילן ברקוביץ', רז אלבז.
ליגת הקיץ 2019- התקיימה ב-5 ערים במקביל ברחבי הארץ (דימונה, ירושלים, קריית ביאליק, גבעת שמואל ופתח תקווה) בהשתתפות 24 קבוצות, בגילאי נערים ובוגרים.
קבוצת "חיפה לחיפאים" זכתה במקום הראשון ונהנתה מחופשה קבוצתית ברודוס.
ליגת הקיץ 2020- צפויה להתקיים ב-8 ערים ברחבי הארץ, ב-4 קטגוריות גיל: ילדים, נערים, נוער ובוגרים.
אקנתוס (יוון)
אקנתוס (ביוונית:, בלטינית: Acanthus) הייתה עיר יוונית עתיקה בחצי האי אתוס, האצבע המזרחית של כלקידיקה במזרח יוון. העיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים מאנדרוס. כיום נמצא במקום הכפר יריסוס (Ierissos). לפי עדויות היסטוריות במהלך מלחמת פרס–יוון תושבי העיר בירכו את הצבא הפרסי ואף היו מוכנים לעזור לה בכריית תעלה. היישוב היה משגשג גם בתקופה הרומית ובהמשך בתקופה הביזנטית.
ברנד שניידר
ברנד שניידר (בגרמנית: Bernd Schneider; נולד ב-17 בנובמבר 1973 ביינה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בקרל צייס ינה, איינטרכט פרנקפורט, ובעיקר בבאייר לברקוזן, שהיא הקבוצה בה העביר את מרבית הקריירה שלו. לזכותו של שניידר 81 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף במונדיאל 2002, יורו 2004 ומונדיאל 2006.
שניידר כונה "שניקס" (Schnix) על ידי אוהדי קרל צייס ינה, ובמהלך תקופתו בבאייר לברקוזן זכה לכינוי "הברזילאי הלבן", בזכות יכולותיו הטכניות ובעיטותיו המדויקות במצבים נייחים.
קרל צייס ינה ואיינטרכט פרנקפורט
שניידר נולד בעיר ינה שבגרמניה המזרחית, ושיחק בקבוצת הנוער של המועדון עוד לפני איחוד גרמניה. באוגוסט 1991 ערך שניידר את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה של המועדון, שהשתלבה בבונדסליגה השנייה לאחר איחוד גרמניה. במשחק הבכורה שלו, שיחק שניידר 10 דקות כמחליף בהפסד 3-1 לדרמשטאדט 98. עד לסיום עונת 1991/92 ערך שניידר ארבע הופעות בקבוצה הבוגרת. בעונת 1992/93 שניידר קיבל הזדמנויות רבות יותר וערך 21 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי. בעונת 1993/94 שניידר כמעט שלא שותף בקבוצה הבכירה, שנשרה בתום העונה לליגה השלישית. בעונת 1994/95 שניידר חזר להיות שחקן הרכב וכמעט לא החמיץ משחקים, וסייע לקרל צייס ינה לשוב לבונדסליגה השנייה, כשהוא מבקיע שבעה שערי ליגה. בעונת 1995/96 סיים שניידר עם קרל צייס ינה במקום השישי בבונדסליגה השנייה, כשהוא מבקיע שישה שערי ליגה. בעונת 1996/97 שניידר וקבוצתו סיימו במקום ה-12. בעונת 1997/98 שניידר וקרל צייס ינה סיימו במקום ה-16, ונשרו לליגה הגרמנית השלישית. בתום עונה זו, עזב שניידר את ינה לאחר שבע עונות בקבוצה הבוגרת ו-15 שנים בסך הכל, וחתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. שניידר שיחק בפרנקפורט עונה אחת, 1998/99, והבקיע בעונה זו ארבעה שערי ליגה. פרנקפורט ושניידר סיימו את העונה במקום ה-15, עם מספר נקודות והפרש שערים זהה לזה של נירנברג שסיימה במקום ה-16 וירדה ליגה. שובר השוויון שהשאיר את פרנקפורט ושניידר בליגה היה עדיפות בשערי זכות. בתום עונה אחת בפרנקפורט, עזב שניידר את הקבוצה וחתם בבאייר לברקוזן, שהייתה באותן שנים קבוצת צמרת שקראה תיגר על התארים.
באייר לברקוזן
כבר בעונת הבכורה שלו בבאייר לברקוזן, 1999/00, מיצב שניידר את עצמו כשחקן חשוב מאוד בקבוצה, ושיתף פעולה בקישור עם מיכאל באלאק, קארסטן ראמלו, תומאס ברדריץ' זה רוברטו ואמרסון. בעונה זו סיימה באייר לברקוזן במקום השני בבונדסליגה, כששניידר עורך 31 הופעות ליגה ומבקיע שלושה שערים. בעונת 2000/01 סיימו שניידר ולברקוזן במקום הרביעי בליגה. בליגת האלופות שניידר ולברקוזן סיימו במקום השלישי בשלב הבתים, וממנו נשרו לגביע אופ"א, ממנו הודחו כבר אחרי סיבוב אחד לא.א.ק. אתונה. בעונת 2001/02 היה שניידר חלק מעונת שיא של באייר לברקוזן שהייתה קרובה לשלושה תארים אך איבדה את כולם. הקבוצה סיימה במקום השני בליגה, כשהיא מאבדת את המקום הראשון במחזור האחרון לבורוסיה דורטמונד, בעונה בה שניידר בישל 11 שערי ליגה והבקיע חמישה. באותה עונה לברקוזן הפסידה בגמר הגביע הגרמני לשאלקה 04 בתוצאה 4-2. בנוסף, שניידר שיחק עם באייר לברקוזן באותה עונה בליגת האלופות, והבקיע שער בניצחון 2-1 על פנרבחצ'ה בשלב הבתים הראשון אותו סיימה לברקוזן במקום השני, ושער נוסף בניצחון 3-1 על דפורטיבו לה קורוניה בשלב הבתים השני, אותו סיימה לברקוזן ראשונה. בשלבי הנוק אאוט עברו שניידר ולברקוזן את ליברפול ואת מנצ'סטר יונייטד, ובגמר ליגת האלופות 2002 פגשו את ריאל מדריד, שניצחה בתוצאה 2-1, והשאירה את שניידר ולברקוזן ללא תארים בעונה זו.
קריירה בינלאומית
את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה, ערך שניידר במסגרת גביע הקונפדרציות 1999 בניצחון 2-0 על נבחרת ניו זילנד. בהמשך הטורניר שיחק שניידר גם בהפסד 2-0 לנבחרת ארצות הברית, והיה שותף להדחתה של גרמניה כבר בשלב הבתים. שניידר מיצב את עצמו באותו זמן כשחקן הרכב קבוע בנבחרת גרמניה וערך שלוש הופעות במוקדמות יורו 2000, אך החמיץ את יורו 2000 עצמו. במוקדמות מונדיאל 2002 שניידר לא שיחק כלל ולמעשה לא לבש את המדים הלאומיים למשך שנתיים, אך חזר לשחק בנבחרת בצמד משחקי פלייאוף העלייה למונדיאל 2002 נגד נבחרת אוקראינה, אותם עברה גרמניה בהצלחה. שניידר זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2002, והיה שותף להעפלה הגרמנית לגמר, כשהוא פותח בהרכב בכל שבעת המשחקים. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע שניידר במחזור הראשון בשלב הבתים של מונדיאל 2002, בניצחון 8-0 על נבחרת ערב הסעודית. שניידר שיחק בגמר מונדיאל 2002 במשך 90 דקות, אך נבחרתו לא יכלה לנבחרת ברזיל והפסידה בתוצאה 2-0, וברזיל זכתה במונדיאל.
שניידר שיחק בכל משחקי גרמניה במוקדמות יורו 2004, והעפיל עם הנבחרת לטורניר. ביורו 2004 עצמו, כשלה הנבחרת הגרמנית כשסיימה במקום האחרון בשלב הבתים עם שתי נקודות בלבד. שניידר פתח בהרכב בכל שלושת המשחקים של גרמניה. לאחר מכן, שניידר זומן לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2005 שנערך בגרמניה. שניידר והנבחרת הגרמנית סיימו את הטורניר במקום השלישי, כששניידר פתח בכל חמשת המשחקים של גרמניה.
בשנת 2006 שניידר היה חלק מהסגל הגרמני למונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. שניידר היה חלק מחוליית קישור התקפית במיוחד, שכללה גם את בסטיאן שוויינשטייגר, מיכאל באלאק וטורסטן פרינגס. שניידר פתח בהרכב בכל משחקיה של גרמניה במונדיאל, שהגיעה עד לחצי הגמר, בו הפסידה לנבחרת איטליה בתוצאה 2-0 לאחר הארכה, וניצחה את נבחרת פורטוגל בתוצאה 3-1 במשחק על המקום השלישי.
שניידר נטל חלק במרבית משחקיה של גרמניה במוקדמות יורו 2008, והיה שותף לניצחון 13-0 על נבחרת סן מרינו, בו הבקיע שער אחד. את יורו 2008 עצמו החמיץ שניידר, מאחר שהיה צריך לעבור ניתוח שנגרם כתוצאה מהפציעות הרבות מהן סבל באותה שנה. למעשה, הופעתו ההאחרונה של שניידר במדים הלאומיים התקיימה בפברואר 2008, בניצחון 3-0 על נבחרת אוסטריה במשחק ידידות. לאחר משחק זה, לא לבש שניידר את המדים הלאומיים, וסיים קריירה בינלאומית מפוארת עם 81 הופעות וארבעה שערים.
אשראי (פירושונים)
credit
דוריסקוס
דוריסקוס (ביוונית: Δωρισκος, בלטינית: Doriscus) הייתה עיר עתיקה בתראקיה, לחופו הצפוני של הים האגאי.
היסטוריה
העיר שכנה במישור רחב-ידיים בעל אותו שם, בשפך הנהר הֶבְּרוֹס (כיום מאריצה).
דוריסקוס נפלה לידי הפרסים ללא התנגדות בסביבות 522 לפנה"ס, במהלך מסע המלחמה של דריווש הגדול מלך פרס אל סקיתיה וסיפוח ארצות הים השחור לתחומה של ממלכתו. דריווש אף בנה במקום מצודה מלכותית והשאיר בה חיל מצב פרסי גדול.
הרודוטוס מספר כי במהלך מסע המלחמה של חשיארש הראשון אל ארץ יוון ב-480 לפנה"ס, הייתה דוריסקוס המקום הראשון בו סקר המלך הפרסי את צבאו לאחר שחצה את ההלספונטוס. לאחר כישלון המסע ליוון נותרה דוריסקוס המקום היחיד בתראקיה ובהלספונטוס שהפרסים הוסיפו לאחוז בו, למרות כל ניסיונות היוונים לסלקם.
העיר, יחד עם תראקיה כולה, נותרה חלק מן האימפריה הפרסית עד 330 לפנה"ס.
ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס מזכיר את המצודה (Castellum) של דוריסקוס בתיאור מאורעות שנת 200 לפנה"ס, וכפי הנראה לא הייתה העיר קיימת עוד בימיו.