cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צדוק ליינמן
ביוגרפיה
בראשית שנות ה-50 ייסד את בית הדפוס "אוֹרצֵל". בראשית שנת 1954 עבר בית הדפוס לבניין במגרש שנרכש באזור התעשייה החדש (דאז) של רמת גן. בית הדפוס החדיש היה השני בארץ (אחרי דפוס לוין אפשטיין) שעבד בשיטת אופסט (offset). את המכונות רכש חותנו, ד"ר מאיר פינס, שלפני המלחמה היה בעל רכוש רב בגרמניה, ואחריה נסע לגרמניה המערבית להציל את מה שנותר ממנו. בעת נסיעתו נערכה בעיר לייפציג שבגרמניה המזרחית תערוכה בינלאומית של מכונות דפוס, ועלה בידו להגיע אליה ולרכוש מכונות פוטו-אופסט. שיטת הדפסה זו אפשרה להפיק לראשונה בארץ מהדורות פקסימיליה (מהדורות צילום). ואכן, דפוס אורצל ייצר מהדורות צילום של שורה של ספרים תורניים, בהם מקראות גדולות, מהדורת יואל לֶבֶּנזון ומנחם מענדל מנדלזון, ורשה תר"ך–תרכ"ו; "תורת חובת הלבבות" לרבנו בחיי אבן פקודה, ורשה: יצחק גולדמן, תרל"ה; תוספות הרא"ש על מסכת קידושין בהגהת משה ליפשיץ, ורשה: יצחק מאיר אלטר, תרפ"ז; "שם הגדולים" לרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א), וילנה: דפוס י"ר רוֹם, תרי"ג; "ספר ציונים לתורה" לרב יוסף ענגיל, פייטרקוב: נ"נ קרונֶנברג, תרס"ד; "‫ספר שמות בארץ" לרב משה בן שלמה אבן חביב, ורשה: אהרן מרדכי זוסברג, תר"ן; "ספר תניא רבתי" ליחיאל בן יקותיאל, ורשה: יצחק גולדמן, תרל"ט; מדרש תנחומא, מהדורת שלמה בובר, וילנה: דפוס ראם, תרע"ו; "ספר גנזי שלום" לרבי שלום שמעוני, תוניס: ציון וזאן, תרע"ו; "ספר פאר הדור" לרמב"ם בתרגום מרדכי תמה, אמסטרדם: גירארד יוהאן יאנסון, תקכ"ה; והגדת פראג רפ"ז מבית דפוסו של גרשם כהן. כמו כן ראו אור בבית הדפוס רפרודוקציות אמנותיות: הגדה שצייר יעקב וכסלר וההדיר חיים גמזו, "הורה אגדתי" מאת ברוך אגדתי. עיקר הייצור בדפוס אורצל, לצד ספרים, היה של תוויות למוצרי מזון, וכן כרזות, מפות ובולים.
צדוק ליינמן נפטר מהתקף לב בסוף שנת 1973, סמוך ליום הולדתו ה-69. היה אב לשניים. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אלמנתו שולמית נפטרה ב-1990 ונקברה לצדו.
במאי 2006 נהרס הבניין הנטוש שבו פעל בעבר בית הדפוס, ובמקומו הוקם חניון.
וויצ'ך ירוזלסקי
וויצ'ך ויטולד ירוזלסקי (בשם מלא בפולנית: ; 6 ביולי 1923 – 25 במאי 2014) היה מנהיג קומוניסטי ומצביא פולני, ראש ממשלת פולין (1981–1985), ראש מועצת המדינה (1985 - 1989) ונשיאה (1989–1990).
ביוגרפיה
ירוזלסקי נולד למשפחת אצולה פולנית. הוא גדל באחוזת המשפחה ליד ויסוקי (מחוז ביאליסטוק) ולאחר מכן בפנימייה קתולית בוורשה. בעת שהיה נער, ובעקבות הסכם ריבנטרופ מולוטוב, ברחה משפחתו לליטא. הם גורשו משם לחלק האסיאתי של ברית המועצות, שם מת אביו מהעדר טיפול רפואי הולם.
כשהסובייטים החלו בגיוס גולים פולנים לצבאם, ביחידה בפיקודו של זיגמונט ברלינג, היה ירוזלסקי מראשוני המצטרפים. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה השתתף בכיבוש ברלין. עם תום המלחמה היה אחראי על יחידות שדיכאו בכוח פעילים אנטי-קומוניסטים באזור סוויטוקז'יסקי. בשנת 1947 לקראת יצאה ללימודים באקדמיה הצבאית במוסקבה, הוא הצטרף למפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית (המפלגה הקומוניסטית לשעבר). בשנת 1950, שב לפולין לאחר שלוש שנות לימוד. הוא התקדם במהרה בשורות הצבא והמפלגה והיה לחבר הוועד המרכזי ב-1964. הוא כיהן כסגן שר ההגנה ובאפריל 1968 מונה לתפקיד שר ההגנה, בעקבות טיהור נרחב בשורות הצבא הפולני, שלא נעדרו מממנו מוטיבים אנטישמיים, שבמהלכו הודח שר ההגנה ספיחאלסקי.
כשר ההגנה, היה ירוזלסקי אחראי ליחידות הצבא הפולני שהשתתפו בדיכוי האביב של פראג ולאלו שדיכאו באכזריות את המהומות בערי החוף גדנסק, גדיניה, אלבג ושצ'צ'ין בדצמבר 1970. ירוזלסקי טען שלא הוא נתן את הוראות הדיכוי שניתנו תחת עקיפתו וסירב להתנצל על ההרג באזרחים שלטענתו לא היה אחראי לה. בסוף 1970 היה מעורב בהדחת ולדיסלב גומולקה מתפקיד מזכ"ל המפלגה.
ירוזלסקי מונה לראש ממשלת פולין בפברואר 1981, בתקופה שבה "סולידריות" של לך ואלנסה החלה לצבור אהדה בציבור הפולני. ב-13 בדצמבר 1981 הכריז ירוזלסקי על ממשל צבאי בפולין ("stan wojenny", בתרגום ישיר "מצב מלחמה"). אזרחים ופעילי אופוזיציה רבים חשו כי ירוזלסקי מתנהג כעריץ בניגוד לחוקה הקומוניסטית, כדי לשמר את כוחו ולחנוק את ניצני ההתנגדות לקומוניזם, אך הוא טען כי ברצונו להגן על פולין מפלישה סובייטית נוסח הונגריה וצ'כוסלובקיה.
עדויות היסטוריות שפורסמו בתקופתו של הנשיא בוריס ילצין, מעידות כי ברית המועצות מעולם לא התכוונה לפלוש לפולין ואף השיבה ריקם את בקשותיו של ירוזלסקי לסיוע צבאי ב-1981, בהשאירה את בעיית "סולידריות" לפולין עצמה. הנסיבות המדויקות להכרזת הממשל הצבאי עדיין נחקרות כיום על ידי קבוצת היסטוריונים עצמאיים במכון לזיכרון לאומי (Instytut Pamięci Narodowej, IPN).
עלייתו של מיכאיל גורבצ'וב למנהיגות ברית המועצות הפשירה גם את יחסו של ירוזלסקי ל"סולידריות", ובכינוס המפלגה בדצמבר 1988 הוחלט לפתוח בשיחות פשרה עם הארגון. השיחות, שנערכו ב-94 פגישות מ-6 בפברואר ועד 15 באפריל שינו מן הקצה אל הקצה את מבנה החברה והממשל בפולין. הוסכם על בחירות שבהן "סולידריות" תוכל להשתתף באופן חוקי. בבחירות אלו, הקומוניסטים (להם הובטחו 65% משוריינים מהמושבים בסיים) לא זכו ברוב, ומתוך 100 המקומות לבחירה חופשית זכתה "סולידריות" ב-99. ירוזלסקי היה המועמד היחיד של המפלגה הקומוניסטית לנשיאות, וזכה בהפרש של קול אחד בלבד באספה הלאומית בתפקיד זה.
למרות שירוזלסקי ניסה לצרף את "סולידריות" לקואליציה רחבה, ואלנסה סירב לכך וירוזלסקי מצא כי עליו להתפשר עם הקו של ואלנסה, מה שהביא להתפטרותו של ירוזלסקי מתפקידו ב-1990 לטובת ואלנסה. במקביל, הואשם במספר פשעים שאותם ביצע בעת שהיה שר ההגנה.
במאי 2005 העניק נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין מדליית הוקרה לירוזלסקי. נשיא צ'כיה, ואצלב קלאוס, ביקר צעד זה וטען כי ירוזלסקי מסמל עבורו את כוחות ברית ורשה שפלשו לארצו ב־1968. ירוזלסקי אמר כי הוא מתנצל, וכי הפלישה לצ'כוסלובקיה הייתה "טעות פוליטית ומוסרית גדולה".
סמל קמרון
סמל קמרון מורכב ממגן ומשתי כתובות בחלק התחתון והעליון של המגן. המגן תואם את צבעי דגל קמרון, המייצג בצבעיו את האחדות (הפס האדום), הסוואנות בחלק הצפוני של המדינה (צהוב) והיערות בחלק הדרומי של המדינה (ירוק).
במרכז המגן וברקע האדום, מאזניים המייצגים את הצדק ומוחזקים על ידי חרב, מאחוריהם צללית שטח המדינה. מעליהם כוכב האחדות שצבעו צהוב בדומה לדגל. <BR> מאחורי המגן זוג פסקס מוצלבים, שמוצמד להם סרט עליו שם המדינה באנגלית ובצרפתית. מעל גרזני הפסקס המילים Patrie מולדת ו-Paix שלום, מעל המגן הכתובת Travail עבודה, המרכיבים את מוטו המדינה.
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו שנודע בכינוי הרוצח מגולדן סטייט הוא רוצח סדרתי, אנס ופורץ, שביצע לפחות 13 רציחות, למעלה מ-50 מעשי אונס, ומעל ל-100 מעשי פריצה לבתים בין השנים 1974–1986 באזורים שונים במדינת קליפורניה, ארצות הברית. עקב פעילותו באזורים שונים ותקופות שונות, יחד עם העובדה שמוקד 911 עוד לא היה קיים בתקופת הפשעים שלו, חוקרים לא שיערו שיכול להיות ש"הרוצח מגולדן סטייט" הוא אותו אדם מאחורי הפשעים השונים שביצע. לכן, שלושת סוגי הפשעים שלו הולידו בעיתונות שלושה כינויים שונים - "הבוזז מוייסייליה" (1974–1975), "EAR - האנס מהאזור המזרחי (East Area Rapist)" (1976–1979) ו"אורב הלילה המקורי" (1979–1986). הכינוי "הרוצח מגולדן סטייט" ניתן על ידי מישל מקנמרה, בלוגרית וסופרת שחקרה את הפרשה וכתבה עליה ספר. כינויו מחדש של הפושע היה חלק ממאמצי חקירה ארוכה שבעזרת טכניקות ניתוח DNA שלא היו זמינות בעת ביצוע הפשעים המקוריים, גילתה שמדובר באותו אדם.
במחוז סקרמנטו נודע כ"האנס מהאזור המזרחי" (East Area Rapist), שעל פי שיטת הפעולה שלו ביצע גם פשעים במחוז קונטרה קוסטה, בעיר סטוקטון ובעיר מודסטו. מאוחר יותר נודע הפושע כ"אורב הלילה המקורי" (Original Night Stalker), בשל פשעיו בדרום קליפורניה. התוספת "המקורי" צורפה לכינוי על מנת להבדילו מריצ'רד רמירז, שכונה אף הוא בשם זה ופעל תקופה אחריו. על פי החשד הוא החל את דרכו בתחום הפשע כפורץ שכונה "הבוזז מוייסייליה" לפני שעבר לאזור סקרמנטו, על פי ניתוח דפוס הפעולה הדומה וראיות נסיבתיות. עם זאת, חשד זה טרם אושש. בשנת 2001 לפי ממצאי DNA נקבע כי "האנס מהאזור המזרחי" ו"אורב הלילה המקורי" הם אותו אדם.
בשנת 2016 הציע ה-FBI פרס של 50,000 דולר למי שיביא ללכידתו.
באפריל 2018, עקב שימוש בטכניקה חדשנית לניתוח גניאולוגיה דרך דגימות DNA, נעצר ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו, אזרח אמריקאי יליד 1945, זוהה כ"רוצח מגולדן סטייט". התביעה דרשה כי יגזר עליו עונש מוות, אולם בעסקה בין התביעה להגנה הוסכם לבסוף שייגזרו עליו 11 מאסרי עולם ללא אפשרות לחנינה.
פשעיו
ראיות DNA מקשרות את הרוצח מגולדן סטייט לשמונה מעשי רצח שאירעו בגולטה, דנה פוינט, ונטורה, ואירוויין, כולם בקליפורניה. התוקף גם ביצע למעלה מ-50 מעשי אונס במחוזות שונים בקליפורניה.
"הבוזז מוייסייליה" ("Visalia Ransacker") אפריל 1974 – דצמבר 1975
על פי ההערכות, מעשה הפשע הראשוני של הרוצח מגולדן סטייט היה בעיר וייסייליה. בשנים 1974–1975 הוא נהג לפרוץ לבתים ולגנוב מהם מזכרות אישיות כמו בולים, חפתים, מדליונים, לבוש תחתון נשי, נשק ותחמושת. חפצי ערך אחרים וכסף מזומן הוא נמנע מלגנוב בפריצותיו. בחודשים אפריל 1974 - דצמבר 1975 הוא ביצע מעל 100 פריצות ורצח אדם אחד.
לאחר מעצרו של דיאנג'לו אמר מפקד המשטרה בווייסייליה כי הם משוכנעים ש"הבוזז מוייסייליה" נתפס. עם זאת הוא הודה כי במהלך החקירות מעולם לא עלה שמו של דיאנג'לו, לא נמצאו ראיות DNA, והוא לא קושר למעשי רצח או אונס באזור שלא פוענחו. על ההתפרצויות חלה התיישנות עקב השנים הרבות שחלפו מאז שבוצעו, ולא נמצא קשר בין דיאנג'לו לבין רצח הפרופסור לעיתונות קלוד סנלינג המיוחס לפורץ מווייסייליה.
"האנס מהאזור המזרחי" ("East Area Rapist") יוני 1976 – יולי 1979
באמצע שנת 1976 הרוצח מגולדן סטייט עבר על פי החשד לבצע פשעים באזור סקרמנטו ועבר מביצוע התפרצות לבתים לביצוע מעשי אונס, במחצית שנת 1976.
שיטת הפעולה שלו הייתה להגיע לשכונת המשתייכות למעמד הבינוני והגבוה. הוא היה חודר לבית ואונס אישה ששהתה בו, ללא נוכחות בן זוג. לאחר מכן החל האנס לחדור גם לבתים בשעה ששהה בהם בן הזוג. שיטת הפעולה שלו הייתה לחדור לבית בלילה, ולהאיר עם פנס על פני הדרים בו. באיומי נשק היה קושר האנס את הבעל, או מכריח את האשה לקשור את בן זוגה באמצעות שרוכי נעליים או חבלים. לאחר מכן היה אונס לרוב את האישה בחלק אחר של הבית. על גבו של הגבר השוכב על הרצפה היה מניח האנס כלי מטבח או חפצים אחרים, תוך איום שאם ישמע קול תזוזה הוא ירצח את הזוג. לעיתים היה שוהה התוקף בבית בו ביצע את התקיפה משך זמן רב. בזמן זה היה אוכל במטבח, שותה בירה, אונס שוב את האישה, או מאיים שוב על הקורבנות. בעת היעלמותו הקורבנות בבית לא ידעו האם התוקף כבר עזב, או שהוא עדיין שוהה בביתם. בשל כך, חששו הקורבנות לזוז ולצאת ולהזעיק עזרה.
האנס מהאזור המזרחי פעל במחוז סקרמנטו מהתקפותיו הראשונות ביוני 1976 עד למאי 1977. לאחר שלושה חודשי הפסקה הוא תקף פעם אחת במחוז סאן חואקין בחודש ספטמבר 1977, לפני שחזר לסקרמנטו לבצע תקיפות נוספות, וביצע תקיפה נוספת במחוז סאן חואקין. במשך קיץ 1978 תקף האנס 5 פעמים במחוז סטניסלוס ובמחוז יולו ולאחר מכן פסק מפעולותיו למשך שלושה חודשים. הוא המשיך לפעול בעיקר במחוז קונטרה קוסטה מאוקטובר 1978 עד יולי 1979.
רציחות
בחודש פברואר 1978 בריאן וקייט מאג'יורי, זוג צעיר מסקרמנטו יצאו לטיול ערב עם כלבם בראנצ'ו קורדובה שבמחוז סקרמנטו, ונרצחו על ידי הרוצח מגולדן סטייט. על פי הערכות החוקרים הזוג ניסה להימלט מן הרוצח, אך זה דלק אחריהם וירה בהם למוות. החוקרים העריכו כי הנרצחים זיהו את פניו, ועל מנת שלא להחשף הוא רצח אותם. ב-2016 דווח כי נמצא קשר ודאי בין הירצחם של הזוג מאג'ורה לבין האנס מהאזור המזרחי.
אורב הלילה המקורי "(Original Night Stalker") אוקטובר 1979 – מאי 1986
בחודש אוקטובר 1979, כשלושה חודשים לאחר מעשה האונס האחרון במחוז קונטרה קוסטה, עבר "האנס מהאזור המזרחי" לדרום קליפורניה ותקף לראשונה במחוז סנטה ברברה. התקפותיו נמשכו עד לשנת 1981, ובנוסף ביצע התקפה בודדת בשנת 1986. כאורב הלילה המקורי החל לרצוח את הנשים שאנס. בסדרת התקפות זו, רק הזוג הראשון בהתקפתו הראשונה נשאר בחיים, כתוצאה מכך שהסב את תשומת לב השכנים להתקפה, ובכך אילץ את הפושע להימלט. יתר קורבנות ההתקפות נרצחו כתוצאה מירי או ממכות שספגו באמצעות אלה. בשל העובדה שעד לשנת 2001 טרם נמצא הקשר בין האנס מהאזור המזרחי לפושע זה, הפושע הזה כונה בשם "אורב הלילה". בהמשך צורפה לשמו התוספת "המקורי" בעקבות העובדה שהרוצח הסדרתי ריצ'רד רמירז כונה אף הוא בשם זה.
לאחר שהזוג הראשון שהותקף נותר בחיים, פעל אורב הלילה ב-30 בדצמבר 1979. רוברט אופרמן ווזוגתו דברה אלכסנדרה מאנינג נמצאו ירויים למוות בביתו של אופרמן בעיר גולטה. הממצאים בשטח הראו שאופרמן זינק לעבר התוקף. שכנים שמעו קולות ירי אך לא הגיבו כי חשבו שמדובר בזיקוקין לא מזיקים.
במרץ 1980 נמצא זוג נשוי שהוכה למוות בביתם בעיר ונטורה. באוגוסט של אותה השנה בני זוג נמצאו מתים בביתם בעיר דנה פוינט לאחר שהוכו למוות באמצעות חפץ קהה. לפני מותם נאנסה האשה בידי הרוצח.
בפברואר 1981 נאנסה והוכתה למוות אשה בעיר אירוויין שבמחוז אורנג' שבקליפורניה, על ידי הרוצח מגולדן סטייט. בחודש יולי של שנה זו נרצחו בני זוג בביתם שבעיר גולטה, בה פעל הרוצח שנתיים קודם לכן.
במאי 1986, לאחר הפסקה של כ-5 שנים, צעירה בת 18 הוכתה, נאנסה ונרצחה בידי הרוצח מגולדן סטייט. זהו מעשה הפשע האחרון המיוחס לרוצח.
אליפות העולם בשחמט 1986
אליפות העולם בשחמט 1986 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה, ובה התמודדו אלוף העולם גארי קספרוב ואנטולי קרפוב. הדו-קרב נערך בין 28 ביולי ל-8 באוקטובר 1986. הוא הסתיים בניצחון של גארי קספרוב שהמשיך את כהונתו.
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
מאפיינים אפשריים
מאפיינים פיזיים אלה נחשבו סבירים: בעת שמעשי האונס החלו בשנת 1976 הוא היה בגיל 18–25. בשנת 2018 (כמה חודשים לפני תפיסת החשוד דיאנג'לו) העריכו רשויות החוק כי העבריין אמור להיות בגילאים 60 עד 75.
אליפות העולם בשחמט 1986
רקע
גמר אליפות העולם בשחמט 1984 הסתיים ללא הכרעה. נשיא פיד"ה הכריז על הפסקת המפגש ל"אור תשישות המשתתפים והמארגנים". אנטולי קרפוב וגארי קספרוב התנגדו למהלך. בסופו של דבר לפי דבריו של נשיא פיד"ה "קרפוב הסכים וקספרוב קיבל את גזר הדין". הוחלט על עריכת מפגש חוזר במהלך שנת 1985. במאי 1985 התקיים קונגרס פיד"ה שהחליט על שינוי מתכונת המשחקים, להלן:
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
פרופיל פסיכולוגי
לרוצח מגולדן סטייט הוכן פרופיל פסיכולוגי, בעת שביצע את פשעיו וטרם נתפס:
אליפות העולם בשחמט 1986
רקע
על בסיס החלטה זו אנטולי קרפוב ביקש מפגש חוזר באתם התנאים. נשיא פיד"ה החליט שהמפגש יערך כבר בפברואר 1986 ואם קספרוב לא יהיה מוכן להשתתף, הוא יאבד את התואר. קספרוב סירב לתנאים אלו. איגוד השחמט הסובייטי ניסח פשרה שהייתה מקובלת על קספרוב וקרפוב: המפגש יערך בקיץ 1986, המפסיד יוכל להפגש עם מנצח בתחרות מועמדים לקראת אליפות העולם בשחמט 1987. מחוסר ברירה, נשיא פיד"ה, פלורנסו קמפומנס, קיבל את הפשרה.
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
רמיזות המיוחסות לרוצח מגולדן סטייט
בדצמבר 1977 מכתבים הבנויים בצורת פואמה נשלחו לעורך העיתון סקרמנטו בי (Sacramento Bee), למשרדו של ראש העיר של סקרמנטו, ולערוץ הטלוויזיה המקומי בסקרמנטו KVIE TV, על ידי אדם שטען כי הוא האנס מהאזור המזרחי.
אליפות העולם בשחמט 1986
דו-קרב על האליפות
הדו-קרב נערך בין 28 ביולי 1986 לבין 8 באוקטובר 1986. הוא התחיל בלונדון, בירת אנגליה והסתיים בלנינגרד, שבברית המועצות.
ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
שיחות טלפון
במשך השנים התקבלו שיחות טלפון רבות אשר מייחסים אותן לרוצח. שיחות אלה היו לקורבנותיו לפני המעשה או לאחר מכן כשהיה מאיים עליהן. כמו כן הגיעו שיחות טלפון לרשויות החוק המיוחסות לרוצח.
כך למשל, באוקטובר 1976 קיבלה אשה שיחת טלפון לביתה. מן העבר השני נשמעה שתיקה, כפי שאירע בשבועות קודם לכן. כשצעקה האשה על המתקשר הוא השיב לה "אני הולך להרוג את בעלך". האשה דיווחה על השיחה למשטרה והותקפה על ידי האנס מהאזור המזרחי יממה לאחר מכן. בהמשך האדם הזה התקשר מספר פעמים לשריף של מחוז סקרמנטו והזדהה כאנס. בחלק מהפעמים האנס ביצע את זממו שעות ספורות לאחר שהיה מתקשר לתחנת משטרה. שיחות טלפון אלה אירעו בשנים 1976–1982.
חלק משיחות הטלפון המיוחסות לאנס והרוצח הוקלטו.
החקירה
גם לפני שבאופן רשמי בוצע הקישור הוודאי בין אורב הלילה המקורי לאנס מהאזור המזרחי בשנת 2001, כמה גורמי אכיפת החוק (במיוחד ממשטרת מחוז סקרמנטו) ניסו למצוא קשר בין אירועי הפשע בגולטה, זאת בעקבות דמיון שנמצא בשיטת הפעולה של הפושע.
בשנת 2001, נמצא קשר DNA בין מספר מעשי אונס שבוצעו במחוז קונטרה קוסטה על ידי מי שכונה "האנס מהאזור המזרחי" לבין מספר מעשי רצח שבוצעו על ידי אורב הלילה המקורי. עשר שנים לאחר מכן, ראיות DNA הצביעו על כך שרצח הזוג דומינגו-סאנצ'ז בעיר גולטה שאירע בשנת 1981, בוצע אף הוא על ידי "הרוצח מגולדן סטייט".
החשוד העיקרי: ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו
ב-24 באפריל 2018 עצרה מחלקת השריף של מחוז סקרמנטו את ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו בן ה-72, בחשד לביצוע פשעי הרוצח מגולדן סטייט הכוללים 12 מעשי רצח ומעשי אונס רבים. החשד התמקד בדיאנג'לו לאחר שחוקרים השוו את דגימות ה-DNA שיוחסו לאנס/רוצח לדגימות שנמצאו באתר גנומיקה אישית, שאוסף דגימות DNA של משתמשים שמוסרים אותן לאתר, במטרה לגלות פרטים נוספים על הרקע המשפחתי שלהם. הדגימות שהועלו לאתר GED match העלו התאמה גנטית לדגימות שהעלה משתמש לאתר. החוקרים הסיקו כי למשתמש שהעלה את דגימותיו לאתר, יש קשר משפחתי רחוק לרוצח מגולדן סטייט. לחוקרים שהסתייעו במומחים מתחום הגנאלוגיה, היה מספר מסוים של חשודים פוטנציאליים. בתחילה נחשד אדם שעסק בענף הבנייה (כפי שעלה החשד) ומקום מגוריו התאים לפרופיל החשוד, אך חשד זה הוזם לאחר מכן. בהמשך צומצם מספר החשודים, עד אשר התמקדו החוקרים בדיאנג'לו. דיאנג'לו היה תחת מעקב משטרתי. דגימות שלו נלקחו מידית מכוניתו, שעה שהחנה אותה בעת שערך קניות. מהשוואת דגימותיו נתגלתה התאמה לדגימות שהותיר אחריו הרוצח. על מנת להיות בטוחים, המשיך המעקב אחר דיאנג'לו. דגימות DNA שהוצאו מנייר טישו שנזרק בפח אשפה בביתו של דיאנג'לו, העלו שוב התאמה מלאה. באוגוסט 2018 הואשם ברצח נוסף שאירע בשנת 1975, לאחר שירה על פי החשד באב שניסה למנוע את חטיפת בתו.
באפריל 2019 דווח כי התובעים במשפטו דיאנג'לו ינסו לקבל גזר דין מקסימלי – מוות. בית המשפט הכריז כי יתיר את צילום מהלך המשפט. במרץ 2020 דווח כי פרקליטיו הציעו עסקת טיעון במסגרתה הוא יודה בפשעים, בתמורה להמרת עונש המוות הפוטנציאלי במאסר עולם, אך התביעה דחתה את הדברים ואמרה כי תמשיך לחתור לעונש מוות.
הרשעה
דיאנג'לו בן ה-74 הודה באישומים שכללו 13 מעשי רצח מדרגה ראשונה ו-50 מעשי אונס במסגרת הסדר טיעון. במסגרת ההסדר הודה דיאנג'לו באישומים ונגזרו עליו 11 מאסרי עולם במקום גזר דין מוות.
ביוגרפיה של דיאנג'לו
דיאנג'לו נולד ב-8 בנובמבר 1945 למשפחה בת ארבעה ילדים וגדל בעיירה באת' שבמדינת ניו יורק. בילדותו עבר לגור עם משפחתו בגרמניה, בשל שירותו הצבאי של אביו. בתיכון התגורר ברנצ'ו קורדובה שבמחוז סקרמנטו. בספטמבר 1964 התגייס לשירות בחיל הים של צבא ארצות הברית, שירת על סיירת, ובסך הכל שירת 22 חודשים בצבא, חלקם בוייטנאם. לאחר השירות בצבא למד בסיירה קולג' שבקליפורניה והתמקד בתחום מדעי המשטרה. הוא התארס לבוני קולוול במאי 1970, אותה הכיר בעת שלמדה איתו בקולג'. הנישואין לא יצאו אל הפועל לאחר שקולוול ביטלה אותם. חוקרים משערים שלביטול נישואיו לזוגתו בוני יש קשר לקריאתו "אני שונא אותך, בוני", שקרא כלפי אחת הנשים שאנס. הוא קיבל תואר ראשון במשפט פלילי מאוניברסיטת סקרמנטו סטייט. לאחר מכן למד לתואר מתקדם ועבר תקופת התמחות במשטרת רוזוויל.
בהמשך הוצב כשוטר בעיר אקסטר. הוא התגורר בעיר אליה עבר מסיטרוס הייטס. בנובמבר 1973 נישא דיאנג'לו לשרון מארי הודל. הודל עבדה כעורכת דין לענייני גירושין. הזוג נפרד בהמשך הדרך, אך לא השלים את הליך הגירושין. להודל ודאנג'לו שלושה ילדים. ב-1976, השנה בה ביצע על פי החשד את התקיפה הראשונה, הוא קודם לדרגת סמל וצורף לצוות משימה לטיפול בבעיית הפריצות באזור. בשנה זו עבר למשטרת אובורן בה שירת עד לשנת 1979. בשנה זו נתפס גונב פטיש וחומר דוחה כלבים מדראגסטור, ולכן הוא פוטר. הוא נשפט לשישה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 100 דולר.
משנת 1990, ועד לפרישתו בגיל 71 עבד דיאנג'לו במרכז הפצה של רשת המרכולים "Save Mart". בעת מעצרו התגורר הרוצח בסיטרוס הייטס עם בתו ונכדתו. האח של שרון מארי הודל שהייתה נשואה לדיאנג'לו ציין כי בתקופת ההתרחשויות, התעניין דיאנג'לו מה הוא חושב על המבצע, ללא שהודה בפניו בביצוע הפשעים. שכניו ציינו כי הייתה לו התנהגות עצבנית ומפחידה. הוא נהג לצעוק ועל כן השתדלו להימנע ממגע איתו. שכן אחד אף ציין כי בעבר איים עליו.
בתרבות
הבלוגרית מישל מקנמרה כתבה ספר אודות הרוצח מגולדן סטייט, בעקבות מחקר רב שערכה בניסיון לאתר את הפושע. הספר פורסם לאחר מותה הפתאומי. בשנת 2020 הוציאה רשת HBO סדרה תיעודית בשם "רוצח נעלם בחשיכה" העוסקת בפרשה מנקודת מבטה של מקנמרה.
יוהאן גיאורג פיזנדל
יוהאן גיאורג פיזנדל (בגרמנית: Johann Georg Pisendel; 26 בדצמבר 1687 – 25 בנובמבר 1755) היה מלחין וכנר גרמני בן תקופת הבארוק, שעמד שנים רבות בראש תזמורת החצר בדרזדן, שהייתה אז ההרכב האינסטרומנטלי הטוב ביותר באירופה.
ביוגרפיה
פיזנדל נולד בקאדולצבורג, עיר קטנה סמוך לנירנברג. אביו, סימון פיזנדל, כיהן כמנצח המקהלה ונגן העוגב בכנסייה המקומית. כשמלאו לו תשע הצטרף יוהאן גיאורג למקהלת החצר באנסבך. המנהל המוזיקלי שם היה הזמר הווירטואוז פרנצ'סקו אנטוניו פיסטוקי והכנר הראשי היה הכנר והמלחין הנודע ג'וזפה טורלי. הסברה היא, שפיזנדל למד כינור אצל טורלי. אחרי שהתחלף קולו, התקבל פיזנדל ככנר בתזמורת החצר, אבל ב-1709 עזב את דרזדן ועבר ללייפציג להמשיך בלימודי המוזיקה.
בדרכו ללייפציג, פגש את יוהאן סבסטיאן באך בוויימאר ולאחר הגיעו לשם, הוצג לפני גאורג פיליפ טלמן. פיזנדל היה חבר נלהב באגודת הסטודנטים "קולגיום מוזיקום" שייסד טלמן והשניים היו לידידים קרובים. ב-1711, אחרי הופעה בדרמשטאדט, הוצע לפיזנדל מקום בתזמורת החצר בעיר, אך הוא דחה את ההצעה.
בשנה שלאחריה התקבל לתזמורת החצר בדרזדן. הוא נשאר בתזמורת דרזדן עד סוף חייו, אם כי נלווה אל אדונו החדש, נסיך הכתר, במסע באירופה, שבמהלכו ביקר בוונציה את אנטוניו ויוואלדי (שכמה מיצירותיו לכינור כבר ניגן).
בסביבות 1718 החל פיזנדל ללמוד הלחנה אצל יוהאן דויד הייניכן. ב-1728 התמנה לכנר ראשי של תזמורת החצר בדרזדן.
בין תלמידיו של פיזנדל היו פרנץ בנדה ויוהאן גוטליב גראון, והוא היה גם ידיד קרוב של יאן דיסמאס זלנקה, שכמה מיצירותיו עזר להוציא לאור לאחר מות המלחין.
כמות יצירותיו של פיזנדל נמוכה אבל איכותן גבוהה. כל יצירותיו ששרדו הן אינסטרומנטליות ובהן 10 קונצ'רטי לכינור, 4 קונצ'רטי לתזמורת, 2 סונאטות לכינור, סינפוניה וטריו.
על אף מיעוט יצירותיו של פיזנדל עצמו, השפעתו על המוזיקה הייתה רבה. מלחינים כמו תומאזו אלבינוני, אנטוניו ויוואלדי וגיאורג פיליפ טלמן הקדישו לו כולם קונצ'רטי לכינור.
פיזנדל היה הכנר הגרמני הראשון במעלה בזמנו והיה אחראי במישרין או בעקיפין ליצירת כמות ניכרת של מוזיקה בת-קיימא.
מארק ברשיאנו
מארק ברשיאנו (באנגלית: Mark Bresciano; נולד ב-11 בפברואר 1980 במלבורן שבאוסטרליה) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
ברשיאנו ייצג את בנבחרת אוסטרליה בכל נבחרות הנוער, כולל גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1999 ובנוסף באולימפיאדת סידני 2000. את הנבחרת הבוגרת של אוסטרליה ייצג במונדיאל 2006, 2010 ו-2014. מאז גיל 19 הוא שיחק כדורגל מקצועי באיטליה עם אמפולי, פארמה, פלרמו ולאציו לפני שעבר לשחק באיחוד האמירויות הערביות.
קריירה
ברשיאנו החל לשחק כדורגל מקצועי בבולין ליונס מהליגה המחוזית של ויקטוריה בשנת 1995 בגיל 15, הוא לא הרבה לשחק ולרוב ישב בספסל. בשנת 1997, ברשיאנו חתם בקארלטון, אך נאלץ לחכות עד המחזור ה-17 כדי לערוך את הופעת הבכורה שלו. מאז הוא שיחק כל משחק עד לסיום העונה.
בשנת 1999, ברשיאנו יצא לשחק באירופה וחתם בקבוצה האיטלקית אמפולי שבעונה הקודמת ירדה לסרייה ב'. בשנתו השלישית של ברשיאנו במועדון, הוא כבש 10 שערים ועזר לקבוצתו לעלות לסרייה א'. בקיץ 2002, ברשיאנו הצטרף לפארמה תמורת סכום של 7 מיליון €. בזמנו, סכום שיא עבור שחקן אוסטרלי. בעונתו השנייה במועדון, בעונת 2003-04, הוא כבש שמונה שערים ב-33 הופעות, כמעט פי שניים ממה שהציב לעצמו בתחילת העונה ויותר מכל קשר אחר בסרייה א', בסוף עונה זו סיימה פארמה במקום החמישי. בעונת 2005-06, ברשיאנו שיחק ברוב המשחקים והיווה תפקיד משמעותי בקבוצה.
כלאדם
כלאדם (אנגלית: Everyman) הוא מחזה מוסר אנגלי מסוף המאה ה-15, אשר זהות מחברו אינה ידועה.
עלילה
המחזה מתאר דמות העונה לשם כלאדם, המתבקשת בידי אלוהים אשר מאס בבני האדם בשל חטאיהם, להביא הוכחות למעשיו הטובים בחייו, כדי שתורשה לו הכניסה המיוחלת לגן העדן. כלאדם יוצא מיד למלא אחר בקשת האל, אך מגלה כי לא בקשה קלה היא.
המוות, בפקודת האל, בא לקחת את כלאדם. כלאדם מבקש ארכה, אינו מקבל, מחפש ידיד ללוותו אל פי קבר. כל ידידיו פונים לו עורף - ידידות, קרבה, רכוש, דעת, תבונה, וידוי, יופי, כוח, חמשת-החושים - ורק אהבה מסוגלת להגיע עמו אל שפת הבור ולרדת איתו שמה. כך יורד כלאדם לקבר, כלומר לחיק האלוהים.
"כלאדם" הוא המחזה השמור ביותר מתקופת ימי הביניים ששרד, ולכן נחשב כדוגמה הטובה ביותר למחזאות המוסר.
מקורות
המחזה נכתב בשפה האנגלית התיכונה בתקופת טיודור, אך זהות המחבר אינה ידועה. אף על פי שהמחזה, ככל הנראה, הופק בתדירות מסוימת בשבעים וחמש השנים שלאחר חיבורו, לא קיים שום תיעוד היסטורי של הפקות אלו.
מחזה מוסר דומה בשפה ההולנדית קיים מאותה תקופה, Elckerlijc. בתחילת המאה ה-20, חוקרים לא הסכימו איזה מהמחזות הללו הוא המקור, או אפילו על יחסם ליצירה דומה בלטינית מתקופה מאוחרת יותר בשם "הומולוס". החל משנות ה-80 של המאה ה-20 הקונצנזוס המדעי הוא כי כלאדם הוא תרגום ועיבוד מהמקור ההולנדי. המקור ההולנדי עצמו, ככל הנראה, קיבל השראה ממשל סיפורי (פרבולה) בודהיסטי דומה, שהיה מוכר במערב באותה תקופה.
עיבוד והפקה בעברית
במאי 1969 עלתה הפקה של המחזה בתיאטרון החאן בירושלים, שתרגם, עיבד וביים אריה זקס, מהמחלקה לשפה וספרות אנגלית ב, בהשתתפות סטודנטים באוניברסיטה. היוצרים הנוספים היו: תפאורה ותלבושות - עדה המאירית, ניהול מוזיקלי - הרי גולומב, כוריאוגרפיה - גבי אלדור. בין המשתתפים היו: ליאור ייני בתפקיד הייאוש, עליזה רוזן בתפקיד התשוקה, ז'אק כהן כידידות, עוזי לוי בדמות המוות, בני הנדל בדמות אלוהים, גבי אלדור שיחקה בתפקיד אהבה בת השמיים ומוטי ברכאן גילם את כלאדם. תחילה הייתה אומרה ההפקה לעלות לזמן קצר, כהפקת חובבים ולא באופן מסחרי בסיוע כספי של האוניברסיטה, כאשר כל השחקנים משחקים בהתנדבות. ההצגה זכתה להצלחה רבה, ולביקורות חיוביות, ועלתה שוב לאחר חודשיים, והוצגה במשך כחצי שנה גם בתל אביב.
בקיץ 1976, עלתה גרסה של המחזה בשם "מישהו", שעיבד וביים אמנון בקר, במסגרת פעילות של חטיבת הנוער של איחוד הקבוצות והקיבוצים בקיבוץ אפיקים. בהפקה השתתפו 120 שחקנים על 25 במות בעת ובעונה אחת, 45 זמרים ו-25 רקדנים. היא הוצגה במשך שלושה לילות ברציפות, בפני 15,000 צופים.
המחזה תורגם שוב לעברית ב-2003, על ידי עמרי סמית, ויצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בשנת 2006 עלה המחזה בגרסת קברט עדכנית בתיאטרון הסימטה, ונשא את הכותרת "מופע סאטירי עם פזמונים", אותו ביים ועיבד יובל זמיר, בשיתוף פעולה עם קבוצת פרויקט ה"אינקובטור".
אלוקסנה
היסטוריה
האזור סביב אגם אלוקסנה היה מאוכלס על ידי שבטים פיניים ולטגליים. תושבי היישוב הלטגלים נכבשו על ידי אנשי המסדר הליבוני בשנת 1342. הם בנו טירה בשם מריאנבורג (על שם מריה, אם ישו) באי הסמוך, אשר שימש הגנה לנתיבי מסחר מריגה לפסקוב. מריאנבורג נכבשה על ידי כוחות של איוואן הרביעי, צאר רוסיה בשנת 1560 במהלך מלחמת ליבוניה. העיירה שולבה באיחוד הפולני-ליטאי, בשנת 1582. העיר הפכה חלק של האימפריה השוודית בשנת 1629.
ארנסט גלוק, כומר לותרני והמתרגם הראשון של התנ"ך ללטבית, ייסד את בית הספר הראשון בשפה הלטבית בוידזמה ב-1683. עכשיו זהו מוזיאון אלוקסנה. הצבא הרוסי כבש את העיר במהלך המלחמה הצפונית הגדולה ב-1702, אשר גרמה נזק רב באזור ולגירוש כל התושבים. ב-1920 קבלה זכויות עיר.
האי של העיירה נקרא טירת האי והאי מריה. טירת אלוקסנה משמשת כתיאטרון באוויר הפתוח.
סרג'י סאמפר
סרג'י סאמפר אי מונטניה (בקטלאנית: Sergi Samper i Montaña, נולד ב-20 בינואר 1995 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת הקשר האחורי במדי פ.צ. אנדורה.
קריירת מועדונים
סאמפר נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה, והצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה בגיל 6, ב-2001. סאמפר התקדם בין קבוצות הנוער השונות עד שקודם לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, בקיץ 2013. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בברצלונה ב', ששיחקה אז בליגה השנייה, בהפסד למירנדס. סאמפר הפך לבורג משמעותי בקבוצה, אותה אימן אוסביו סקריסטן, ובמהלך עונת 2013/2014 הופיע ב-40 משחקים, עוזר לקבוצתו להגיע למקום ה-3 בליגה, הישג שיא בהיסטוריית ברצלונה ב'.
ב-17 בספטמבר 2014 ערך סאמפר את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב במשחק שלב הבתים של ליגת האלופות בו ניצחה ברצלונה 1-0 את אפואל ניקוסיה. בהמשך פתח בשני משחקי גביע המלך נגד וסקה, ונכנס כמחליף במשחק נגד אלצ'ה. במקביל, המשיך סאמפר לשחק בקבוצת המשנה, תוך שהוא משתתף ב-34 משחקים במהלך עונת 2014/2015, והוא לא הצליח לעזור לקבוצתו להימנע מירידה לליגה השלישית בסוף העונה. במקביל, זכתה הקבוצה הבוגרת של המועדון בטרבל - זכייה באליפות ספרד, בגביע ובליגת האלופות.
ב-24 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו השנייה בליגת האלופות, עת נכנס כמחליף במשחק נגד רומא, אז ניצחה ברצלונה 6-1. בחצי גמר אליפות העולם לקבוצות מול גואנגג'ואו אוורגראנד נכנס כמחליף במחצית השנייה ועזר לקבוצתו להעפיל לגמר, שם היא ניצחה את ריבר פלייט 3-0 וזכתה בתואר. ב-12 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה בליגה הספרדית כשנכנס כמחליף במקומו של אנדרס אינייסטה, בניצחון 6-0 על חטאפה.
ב-26 באוגוסט 2016 הושאל סאמפר לגרנדה עד לסוף העונה. בעונה שאחרי הושאל ללאס פאלמס, אך עקב פציעה חמורה מיעט לשחק.
במרץ 2019 ברצלונה הודיעה על התרת החוזה של סאמפר במועדון ועל שיחרורו באופן מיידי. בהמשך החודש סאמפר חתם בקבוצת ויסל קובה, מליגת העל היפנית.
קריירת נבחרות
בקיץ 2014 השתתף סאמפר עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 והוא פתח בשני משחקים בשלב הבתים, אותו לא הצליחה נבחרתו לעבור. ב-30 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד עד גיל 21, במשחק ידידות נגד.
אינסולה
אינסולה (בלטינית: insula, ברבים insulae) היה הכינוי לסוג של מבנים, בהם נהגו להתגורר תושבי המעמדות הנמוכים ברומא העתיקה. מקור השם הוא במילה הלטינית ל"אי", וזאת בשל דמיונו של המבנה, ממעוף הציפור, לאי בין הרחובות שסביבו.
בקומת הקרקע של האינסולה היו חנויות או טברנות, ובקומות העליונות היו דירות מגורים. מבנים אלו החלו להיבנות בשל הצפיפות הגדולה בעיר רומא ובשל המחסור בקרקעות לבנייה בתוך העיר. מבני אינסולה הגיעו לגבהים של 6 - 8 קומות, כאשר מספר הדירות הלך וקטן ככל שהקומה הייתה גבוהה יותר.
המבנים, שהיו למעשה משכנות עוני, נבנו באיכות נמוכה ונטו להתמוטט. כמו כן מבנים אלה היו רגישים לשריפות. הדירות בקומות העליונות היו הזולות ביותר, בשל הצורך להגיע אליהן במדרגות, ובשל החשש להילכדות בהן בעת שרפה, בשל הקושי להיחלץ. בשל כך התגוררו בדירות העליונות בעיקר בני המעמד הנמוך ביותר מקרב הפלבאים, ההומיליורס (Humiliores). סטראבו מציין כי בחלק מהאינסולות היו מים זורמים ואף ביוב, אולם מרביתן היו מבני מגורים צפופים בתנאים סניטריים קשים. תושבי האינסולה נאלצו להעלות את המים לדירתם במדרגות, ולשפוך את השפכים מחלונות הדירה לרחוב. בקומות הנמוכות היו יותר דירות, עד שמונה או תשע בקומה, והן היו מרווחות יותר ויקרות יותר. קומה זו אכלסה לעיתים את דירתו של בעל האינסולה, שהתגורר בה והשכיר את שאר הדירות. במבנה אינסולה של כ-400 מ"ר יכלו להתגורר למעלה מ-40 אנשים.
בשל החשש מהתמוטטות המבנים, הורה הקיסר אוגוסטוס על הגבלת גובהן של האינסולות ל-70 רגל (כ-20.7 מטרים). בעקבות השרפה הגדולה של רומא בשנת 64 הורה הקיסר נירון על החמרת הגבלת הגובה ודרש שהמבנים לא יעלו על גובה של 17.7 מטרים.
בשלהי המאה השנייה היו ברומא למעלה מ-50,000 מבני אינסולה, לעומת כ-2,000 מבנים פרטיים. רק עם ירידתה של האימפריה הרומית והצמצום באוכלוסיית העיר, פחת הצורך במבני המגורים הצפופים.
תרזה מקרטחנה
תרזה מקרטחנה (בספרדית: Teresa de Cartagena; 1425 – ?) הייתה נזירה קתולית בספרד במאה ה-15, בת למשפחת מראנוס ואחת מחלוצות המחשבה הפמיניסטית בעולם.
ביוגרפיה
הביוגרפיה המדויקת של תרזה לוטה בערפל, אך ידוע לנו כי הייתה נכדתו של שלמה הלוי מבורגוס, אשר המיר את דתו לנצרות ב-1390 ובת למשפחת סנטה-מריה-קרטחנה – משפחת המומרים בעלת ההשפעה הגדולה ביותר בספרד של ימי-הבינים המאוחרים. לאחר שהוטבל לנצרות, נודע סבה בשם פבלו דה-סנטה-מריה, ובשנת 1412 הפך לבישוף של בורגוס. בשנת 1440 הצטרפה תרזה למסדר הפרנציסקני בבורגוס כנזירה, אך נאלצה לעבור בין מנזרים שונים, בשל העוינות של חלק מחברי המסדר כלפי נזירים ונזירות בעלי עבר של מומרים. בין השנים 1453-1459, איבדה את שמיעתה והפכה לחירשת, כנראה בעקבות מחלה.
החיבור הראשון
תרזה כתבה את החיבור הראשון שלה Arboleda de los enfermos ("חורשת החלשים באמונתם"), שנים לאחר התחרשותה, ובחיבור היא מצביעה על החרשות כסוג של מתת-אל אשר אפשר לה לחיות בבדידות כמעט מוחלטת. בהינתן לה השקט המוחלט, היה באפשרותה לשמוע את דברי-האל. הטקסט כולו מופנה לקהל נשי, ובמהלכו פונה תרזה אל "הגברת החסודה", שהייתה כנראה חואנה דה-מנדוזה, אשתו של המשורר והפוליטיקאי הספרדי גומז מנריק (Gómez Manrique). ה- Arboleda נקרא במיוחד בין הגברים אנשי המנזרים והמסדר (למרות ניסיונה של תרזה "לנטרל" את קוראיה הגברים), וזכה לביקורות צוננות: רבים הופתעו מעצם יכולתה של נזירה חרשת לכתוב, במיוחד מאחר שבאותן שנים, חרשות נחשבה בעולם הנוצרי כמקבילה לפיגור. אחרים לא האמינו שאישה יכולה לכתוב ברמה כזו, והאשימו אותה בהעתקה (ואולי גם עברה כבת למשפחת מומרים, היה חלק מהעניין).
החיבור השני
כתגובה לביקורות, כתבה תרזה את חיבורה השני Admiracion operum Dey ("הערצה לפעולות האל"). בהקדמה לספר, פונה תרזה שוב אל הגברת החסודה, ומסבירה כי אין שום סיבה שאלוהים, אשר נתן לגברים את יכולת הכתיבה, ימנע את אותה יכולת מן הנשים; העובדה שגברים מרגישים שהכתיבה טבעית להם, נובעת רק מן המסורת. לימוד ותרגול הכתיבה לנשים, יוכיחו כי זו פעולה טבעית גם עבורן. כהגנה על אשמת הפלגיאריזם, הצהירה תרזה כי אלוהים בלבד הוא הלוחש על אוזנה:
ב- Admiracion, מדגישה תרזה את כוחן של נשים ואת הטוהר, העומק והרוחניות דווקא בחייהן בבית, שהרי הפנימי תמיד נעלה על החיצוני, הטפל והלוחמני של הגברים. תרזה דוחה את הטענה שהנשים הן מין חלש או נחות, ואף נותנת דוגמאות מכתבי הקודש (היא הייתה כנראה הראשונה שהשתמשה בדוגמה של יהודית, אשר הצליחה לחסל את האויב שצבא שלם של גברים לא יכול לו). כתביה של תרזה נערכו על ידי המעתיק הספרדי פדרו לופז דל-טריגו, בשנת 1481. הוא גם זה שפרסם את זהות "הגברת החסודה", אך לא סיפר לנו אם תרזה עדיין הייתה בחיים בעת פרסום חיבוריה.
מקורות
Trans. Dayle Seidenspinner-Núñez. Cambridge: D.S. Brewer, 1998
http://www.ub.edu/duoda/diferencia/html/en/primario12.html
https://web.archive.org/web/20081205062435/http://home.infionline.net/%7eddisse/cartagen.html
ששון גבאי
ששון גבאי (נולד ב-24 בנובמבר 1947, י"א בכסלו ה'תש"ח) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי. זוכה ארבעה פרסי אופיר (שיא לשחקן ישראלי), פרס האקדמיה האירופית לקולנוע, פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, פרס התיאטרון הישראלי, פרס קלצ'קין ופרס רוזנבלום.
ביוגרפיה
ששון נולד בבגדאד שבעיראק כבנם הקטן של משה גבאי, ואמירה (נזימה, למשפחת אברהמי). נקרא על שם אבי אביו, ששון. סבו היה מגבאי מתחם קבר יחזקאל הנביא בעיירה אל כפל (צ'פל), ומשם נבע שם המשפחה "גבאי". אביו עבר מעיירה זו לבגדאד, שם עסק בסחר בדים והתחתן. אחיו הבכור היה הדיפלומט והמזרחן צבי גבאי.
המשפחה הייתה אמידה, וגרה בבית מרווח בשכונה החדשה "באב אל שרקי" (השער המזרחי) בבגדאד. הם חיו בצל עימותים בלתי פוסקים עם השכנים המוסלמים, ובאווירה עוינת. בפרהוד משפחת סבו וסבתו, מצד אמו, ניצלה בזכות שכניה הערבים. לאחר כ"ט בנובמבר 1947, הורע מצבם בכלל יהודי עיראק, וב-1951, לאחר שביתם הוחרם על כל תכולתו, עלתה המשפחה ארצה במבצע "עזרא ונחמיה" והתגוררה בחיפה. ב-1968 נרצח אביו במכולת שלו בחיפה, בידי ערבי-נוצרי.
את שירותו הצבאי עשה ששון במשטרה הצבאית. לאחר מכן, למד תיאטרון ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
עם סיום לימודיו החל לשחק בתיאטרון החאן בלהקתו של מייקל אלפרדס שם עבד עם אילן רונן, ספי ריבלין ואחרים. לאחר מכן שיחק בהצגות רבות בהבימה, בתיאטרון הקאמרי, בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון בית ליסין, שם הוא נמנה כיום עם סגל השחקנים הקבוע. הוא הרבה לשתף פעולה על הבמה עם השחקנית יונה אליאן. בין ההצגות בהן שיחק ניתן למצוא את "משרתם של שני אדונים", "מלכוד 22", "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", "זינגר", "אוכלים", "רוזנטה חזר משדה הקרב", "זוג פתוח", "הוצאה להורג", "זהות", "איש הגשם" ,"פילומנה","רוחל'ה מתחתנת", "מלאכת החיים" ו"אוצר יקר". גבאי שיחק גם בשנת 1989 במחזמר "פיטר פן" בתפקיד קפטן הוק ובשנת 2007 השתתף במחזמר "אוליבר", שם גילם את פייגן.
בשנת 2004 השתתף גבאי בקלטת הילדים "איזה כיף בים" לצידם של שרון שחל, רבקה מיכאלי, ואורי בנאי.
בשנת 2007 כיכב גבאי בסרט עטור השבחים "ביקור התזמורת", בתפקיד עליו זכה בפרס אופיר וב"פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר" בפרס האקדמיה האירופית לקולנוע. למרות הצלחתו הבינלאומית, סרט זה לא התמודד על האוסקר לסרט הזר וזאת מנסיבות טכניות.
בשנת 2009 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "פולישוק". על תפקידו בסדרה זו זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית.
בשנת 2011 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "בוקר טוב אדון פידלמן", עליו היה מועמד לפרס אופיר, זכה בפרס השחקן בפסטיבל הודו הבינלאומי בגואה, והיה בין חמשת המועמדים לפרס האוסקר האסיאתי. באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרט "החזיר מעזה" (Le Cochon de Gaza) שהוא סרט הביכורים של הבמאי הצרפתי סילבן אסטיבל. בכורת הסרט נערכה בצרפת ובה גם זכה לביקורות חיוביות מהעיתונות הצרפתית ומקהל הצופים. הסרט לא הופץ בישראל.
ב-21 במאי 2018 הודיע גבאי שיעבור לניו יורק לשחק בתיאטרון ברודוויי בגרסה התאטרונית לסרט "ביקור התזמורת".
ב-2018 השתתף בסדרת הטלוויזיה "סטוקהולם" ובסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר". באותה שנה השתתף גם בסרט של נטפליקס "המלאך", בו גילם את סגן נשיא מצרים שלאחר מכן הפך לנשיא מצרים.
החל מנובמבר 2021 השתתף בסדרה "מנגן ושר" של YES, על תפקידו בסדרה זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה.
בינואר 2022 השתתף בתוכנית "מוזות" של תאגיד השידור כאן יחד עם בנו אדם גבאי
בשנת 2023 שיחק בסדרה "אבירם כץ" ששודרה ב-כאן 11.בתחלת אותה שנה נודע שלוהק לעונה השלישית של "טהרן" ויגלם מדען אירני וכן יש יככב בשנית בתפקיד נוחעם שטיסל, הפעם בתפקיד ראשי בסדרה קוגל, סדרת פריקוול של שטיסל.
חיים אישיים
גבאי היה נשוי למימי ברעם, ולהם שלושה ילדים. הוא נשוי בשנית לסופרת דפנה חלף-גבאי, ולהם שני ילדים, שאחד מהם הוא השחקן אדם גבאי, שאף משחק לצידו במחזה - גרסת ברודוויי של "ביקור התזמורת".
מתגורר בתל אביב.
Nobody Wants to Be Lonely
Nobody Wants to Be Lonely (בעברית: אף אחד לא רוצה להיות בודד) הוא הסינגל השני של ריקי מרטין מהאלבום בשפה האנגלית השני שלו, Sound Loaded. הסינגל יצא ב-2001 שהוא דואט עם הזמרת כריסטינה אגילרה והצליח להגיע למקום ה13 במצעד ההוט 100 של הבילבורד באמריקה, למקום הרביעי בבריטניה ולהמון צמרות מצעדים ולהפוך להיות להיט שנתי ברחבי העולם. הסינגל היווה הוכחה לכך שסינגלים של זמרים בעלי שמות ידועים כמו מרטין ואגילרה לא צריכים פרסום וייחצון במידה גדולה כדי להצליח.
השיר נכתב בידי דזמונד צ'יילד, גארי בור וויקטוריה שאווס והופק על ידי וולטר אפאנאסיף (שהפיק, בין השאר, להיטים גדולים למריה קארי). השיר מדבר על סיפור אהבה של אדם חסר אהבה שמבקש להיות נאהב. כמו מספר סינגלים קודמים של אגילרה "What a Girl Wants" ו-"", הסינגל לא הופץ בגרסתו המקורית שמופיעה באלבומו של ריקי מרטין, בה מרטין שר לבד את השיר. בגרסתו המחודשת של השיר, מצטרפת אגילרה אל הקצב היותר מהיר של הבלדה עם הווקאל העוצמתי שלה. הסינגל קיבל מועמדות לגראמי בקטגוריה "שיתוף הפעולה הטוב ביותר בפופ", אבל הפסיד לטובת Lady Marmalade, שגם בו אגילרה הייתה מועמדת, כך שלא יצאה בידיים ריקות.
מנוע כוכבי
מנוע כוכבי (מגרמנית: Sternmotor) או מנוע רדיאלי (מאנגלית: Radial engine) הוא תצורה של מנוע בעירה פנימית, שבה הצילינדרים ממוקמים בהיקף המנוע, סביב ציר הסיבוב שהוא מפיק ופונים כלפי ציר זה. הבוכנות שבצילינדרים מחוברות באמצעות טלטלים לארכובה, בדומה לחישורי גלגל המחוברים לטבורו. הארכובה היא זו הממירה את התנועה הקווית של הבוכנה והטלטלים לתנועה הסיבובית שמפיק המנוע. תצורה זו הייתה נפוצה בעבר בתעופה מנועי כלי טיס, לפני שרבים מהם עברו להנעה באמצעות במנועי סילון.
במנוע כוכבי הבוכנות מקושרות לארכובה במבנה של טלטל בוכנה ראשי וטלטלי משנה. הטלטל הראשי מחבר את הבוכנה באופן ישיר לארכובה, בעוד שאר הטלטלים מחברים את הבוכנות לטבעות הממוקמות מסביב לחיבור הטלטל הראשי (ראו אנימציה). במנועים רדיאליים של מחזור ארבע פעימות מספר הבוכנות בכוכב אחד הוא כמעט תמיד אי זוגי, על מנת לאפשר סדר הצתה המספק חלקות ורציפות של כוח המנוע. רוב המנועים הכוכביים עושים שימוש בגל זיזים מרכזי המניע מוטות דחיף שמתזמנים את פתיחת השסתומים בראש הצילינדר.
מבחינה חיצונית עשוי מנוע כוכבי להראות דומה מאוד למנוע סיבובי מטיפוס 'בוכנות בסידור מעגלי'. ההבדל ביניהם הוא שבמנוע סיבובי שכזה הצילינדרים מקובעים לתושבת שעליה מותקן המדחף ומסתובבים ביחד איתו ואילו במנוע כוכבי הצילינדרים מקובעים לגוף המטוס ואינם נעים כאשר המדחף מסתובב.
תסמונת טורט
תסמונת טוּרֶט או טוראט (Tourette Syndrome או בקיצור TS) היא הפרעה נוירו-פסיכיאטרית אשר באה לידי ביטוי בטיקים מוטוריים וקוליים. התסמונת נקראת על שם הנוירולוג הצרפתי ז'ורז' ז'יל דה לה טורט, אשר אבחן אותה לראשונה בשנת 1885.
הסיבות להופעת טיקים אינן ידועות בבירור, אולם מדובר בשילוב בין גורמים תורשתיים וגורמים סביבתיים. הלוקים בתסמונת מדווחים על תחושה מקדימה אופיינית לטיקים הכוללת מתח פנימי או דחף בלתי נשלט, בעוד שלאחר ביצוע הטיק או סדרת טיקים מורגשת הקלה. למרות התקדמות מסוימת שהושגה בשנים האחרונות, עדיין לא נמצאה תרופה מלאה למצב רפואי זה. עם זאת, קיימות מספר אפשרויות טיפול, תרופתיות וטיפוליים-קוגניטיביים, להקלה ללוקים בתסמונת.
תיאור
על פי ה-DSM IV TR (ספר האבחנות הפסיכיאטרי האמריקני), מאופיינת תסמונת טורט בתנועות ובקולות קצרים החוזרים על עצמם באופן לא-ריתמי, ומוגדרים כטיקים. הטיקים המוטוריים האופייניים לטורט כוללים מצמוץ, תנועות של הלסת, הצוואר, הכתף או אחת הגפיים, והטיקים הקוליים האופייניים הם תנועות רחרוח, קולות כחכוח ונהימות.
ההפרעה מלווה לעיתים קרובות בהיבטים אישיותיים והתנהגותיים ובמיוחד קווי אישיות אובססיבית-קומפולסיבית (Obsessive Compulsive Behavior), בהפרעות קשב עם היפראקטיביות או בלעדיה (ADHD), בקושי בשליטה בדחפים ובהתפרצויות זעם משולבות במקרים רבים בחרדות ובקשיים התנהגותיים נוספים.
התסמינים הראשוניים מופיעים לרוב בגיל הילדות. הטיקים המוטוריים מופיעים בדרך כלל בין גיל 3 ל-8, מספר שנים לפני הופעת הטיקים הקוליים. מהלך הופעת הטיקים הוא בדרך כלל גלי, כלומר החמרה והטבה לסירוגין בעוצמה ובתדירות. ההחמרה מגיעה לשיאה בתחילת העשור השני לחיים, וברוב החולים מורגשת הקלה משמעותית לקראת סוף ההתבגרות. עם זאת, אצל המתמודדים עם מצב רפואי זה גם בבגרות עלולים להתווסף תסמינים קיצוניים יותר של התנהגות אלימה, הכוללים טיקים מוטוריים הגורמים לפציעה עצמית, כמו הכאה או נשיכה עצמית, וטיקים קוליים הנושאים תוכן מילולי גס, קללות ועלבונות כלפי אחרים. תופעות אלו מופיעות במקרים קיצוניים בלבד ובקרב אחוז קטן מהחולים, אף על פי שבאופן סטריאוטיפי נתפסות לעיתים בטעות כמאפיין עיקרי של טורט.
הופעת הטיקים מושפעת ממספר גורמים הכוללים לחץ פסיכוסוציאלי בחיי היומיום, חרדה, התרגשות ועייפות. דווקא פעילויות הדורשות קשב ושליטה מוטורית עדינה, כמו קריאה בקול, נגינה, ועיסוק בספורט, מעלימות לעיתים את הטיקים באופן זמני. הנוירולוג אוליבר סאקס תיאר מקרים של מנתחים המתמודדים עם טורט, שתופעת הטיקים אצלם נעלמת כליל בזמן בו הם עצמם מנתחים. בזמן שינה הטיקים אינם מתרחשים כלל. במחקרים על שנתם של המתמודדים עם טורט נתגלה כי אצל רבים איכות השינה ירודה.
אבחנה
תסמונת טורט נמצאת על ספקטרום רחב של הפרעות טיקים בעלות עוצמה ותדירות שונות. הפרעות טיקים שונות מופיעות בקרב 4% מאוכלוסיית הילדים, בעוד תסמונת טורט נדירה הרבה יותר. תופעת הטיקים מאובחנת כתסמונת טורט בתנאים הבאים:
הפרעות קשורות
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות - בילדים בהם אובחן טורט, שכיח מאוד למצוא בנוסף גם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. הפרעה זו מאובחנת בכ-60%-70% מהילדים המתמודדים עם טורט. הופעתן המשותפת של טורט והפרעת קשב עלולה להוביל לאגרסיביות, התפרצויות זעם, סף תסכול נמוך וחוסר היענות לטיפול. במצב זה מופיעות לרוב בעיות נוספות כמו תפקוד אקדמי ירוד, דחייה מצד בני גיל אחרים, וקונפליקטים משפחתיים.
סימפטומים אובססיביים קומפולסיביים - ב-50% מהמתמודדים עם טורט מופיעים סימפטומים טורדניים כפייתיים. הפרעת טורדנות כפייתית מלאה גם היא שכיחה הרבה יותר אצל המתמודדים עם טורט. במחקרים גנטיים על בני משפחה עולה כי גורמי הרגישות הגנטית דומים בין הפרעת טורדנות כפייתית וטורט.
הפרעות נוספות - במחקרים שונים דווח על שכיחות גבוהה פי 4 של מיגרנות, וכן שכיחות גבוהה יותר של הפרעות דיכאון וחרדה בקרב המתמודדים עם טורט. בילדים אשר משויכים למצבים רפואיים השייכים לאוטיזם יש שיעור של 6.2% המתמודדים עם טורט, שיעור גבוה פי 10 מבאוכלוסייה הכללית.
אפידמיולוגיה
תסמונת טורט והפרעות טיק מוטוריות וקוליות אחרות מתגלות בכל רחבי העולם, לכן הסברה היא כי הן אינן תלויות תרבות. תסמונת טורט מופיעה בכאחוז אחד מהילדים בגילאי בית ספר, אך למעלה מ-10 אחוזים מהילדים סובלים מטיק זה או אחר בשלב כלשהו בילדותם. אצל רבים מהמאובחנים הטיקים נחלשים במידה ניכרת, ואף נעלמים לאחר גיל ההתבגרות. מחקר שנערך במרכז שניידר לרפואת ילדים מצא כי 4.4 אחוז מהמתבגרים בישראל דיווחו על טיקים, אך שיעור ההורים שמדווח על כך הוא רק 1.3 אחוז. השיעור היה גבוה יותר בקרב מתבגרים מהמגזר הערבי. התסמונת נפוצה יותר בקרב גברים: מספר המאובחנים בטורט בקרבם גבוה פי שלושה עד ארבעה מאשר בקרב נשים. נראה כי לטורט מרכיב גנטי משמעותי, והסיכוי של מי שבמשפחתו יש אדם שסובל מתסמונת טורט להיות מאובחן אף הוא בטורט גבוה בין פי 10 לפי 100 ביחס לאדם ממוצע באוכלוסייה. פעמים רבות תסמונת טורט אינה מגיעה לבד. 60% המאובחנים סובלים גם מהפרעת קשב וריכוז, וכ-30% סובלים מ-OCD.
גורמים
אחד המודלים להסבר התפתחות תסמונת טורט הוא השערת הדחק - נטייה (Stress - Diathesis Hypothesis), לפיה אנשים בעלי נטייה לטיקים מלכתחילה, מתמודדים איתם בתגובה למצב דחק. הנטייה הראשונית יכולה להיות ביולוגית, גנטית או נרכשת. הדחק יכול להיות ביולוגי, כמו מחלה או פציעה, או פסיכולוגי (לדוגמה, מצב פסיכו-סוציאלי, מוות של אדם משמעותי או כל טראומה נפשית אחרת). הקשר בין חוויות טראומטיות לבין הופעת התסמינים נצפה למן התיאור הראשוני של ז'ורז' ז'יל דה לה טורט. שני נתיבים אלו, נטייה מולדת מחד וגורמי עקה מאידך, עשויים להתלכד אל נתיב משולב אחד בציר היפותלמוס - בלוטת יותרת המוח - בלוטת יותרת הכליה, השולט בהורמוני הדחק המופרשים בגוף. מידע שהצטבר במחקרים שונים מראה כי למתמודדים עם טורט יש תגובתיות יתר בציר זה, וכן תגובתיות יתר של מערכת העצבים הסימפתטית בהשוואה לקבוצת ביקורת של נבדקים בריאים.
גנטיקה
קיימת רגישות גנטית לטורט ולהפרעות דומות כמו תסמונת אספרגר או מחלות עצבים, כשההעברה התורשתית היא אנכית - כלומר מהורה לילד. במחקרי תאומים נמצא שיעור גבוה של התאמה בין תאומים זהים, ושיעור נמוך בהרבה בתאומים שאינם זהים. מחקרים גנטיים שנערכו במשפחות, מצביעים על קשר אטיולוגי בין טורט, סוגים מסוימים של טורדנות כפייתית והפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. שטורט עוברת בתורשה אצל הורים המתמודדים עם מצב רפואי זה (50% מילדיהם ילקו גם הם), אבל לא כל מי שמתמודד עם טורט יפגע באותה מידה, אף יכול להיות מצב שלהורים בריאים ייוולד ילד המתמודד עם טורט. הסיכוי ללקות בטורט גבוה יותר אצל בנים מאשר אצל בנות בכ-66 אחוז.
השפעה על אורח החיים
אף על פי שטורט אינה מסכנת חיים, עלולים הטיקים להיות מתישים וכואבים. בנוסף, מרבית המתמודדים עם טורט מתמודדים גם עם הפרעה כפייתית טורדנית, בהפרעת קשב וריכוז. הפרעות שכיחות נוספות בקרב ילדים עם טורט הן דיכאון, הפרעות חרדה, הפרעות התנהגות, ליקויי למידה והפרעות שינה. מהניסיון הקליני המצטבר עולה כי הגורמים הקובעים את עוצמת הסבל של החולה ואת רמת תפקודו אינם רק תדירות הטיקים או עוצמתם. כמו לגבי רוב המחלות הכרוניות, גם כאן תפקוד המשפחה, מנת המשכל של הילד ואיכות הסתגלותו החברתית הם בין הגורמים המשפיעים ביותר על רווחת הילד לטווח ארוך.
טיפול
למרות התקדמות מסוימת שהושגה ב-10 השנים האחרונות, עדיין לא נמצאה תרופה מלאה למצב רפואי זה. עם זאת, קיימות מספר אפשרויות טיפול, תרופתיות ואחרות, להקלה על תופעת הטיקים. לרוב משלבים מספר דרכי טיפול להשגת תוצאה מרבית.
סוג הטיפול בטורט ומועד תחילתו נקבעים על פי חומרת התסמינים, המוגדרת לפי חומרת הטיקים ומידת השפעת התסמינים על התפקוד היומיומי, הדימוי העצמי, היכולת הלימודית וקיום מערכות יחסים בינאישיות. מאחר שהופעת התסמינים נושאת אופי גלי, כלומר מחריפה ונרגעת לסירוגין, יש הגורסים כי מוטב להחיל טיפול הכולל התערבויות חינוכיות ושינויי הרגלים מאשר טיפול תרופתי, ואכן, רבים מתמודדים עימה בהצלחה ללא תרופות. לחולים המתמודדים עם הפרעות נוספות כמו הפרעת קשב, הפרעת כפייתיות טורדנית, דיכאון, או הפרעה דו־קוטבית, ממליצים על טיפול בהפרעה הנלווית, אשר גורר מאליו הקלה בטיקים.
בתרבות
בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה המוזיקלית הישראלית "השיר שלנו" אשר שודרה ב-2006, הוצגה באופן קומי דמותו של שמוליק, המגולם על ידי יוסי מרשק, המנהל המוזיקלי של להקת הנח"ל אשר נוטה לקלל באופן לא רצוני עקב התסמונת.
בשנת 2008 יצא סרט הקולנוע "בחזית הכיתה" (Front of the Class), דרמה המבוססת על הספר "בחזית הכיתה: איך תסמונת הטוראט הפכה אותי למורה שמעולם לא היה לי" של בראד כהן, מורה וסופר אמריקאי שהתמודד מגיל צעיר עם התסמונת וגדל להיות מורה אהוד.
בשנת 2009 יצא הסרט "פיבי בארץ הפלאות" שבעלילתו מככבת פיבי, ילדה בת תשע הסובלת מתסמונת טורט עם הפרעה טורדנית־כפייתית נלווית.
בשנת 2010 יצא הסרט הגרמני "וינסנט רוצה לים" ובו הדמות המרכזית (וינסנט) אשר מתמודד עם תסמונת טורט. לסרט הופק רימייק אמריקאי בשם "מסע משוגע".
בשנת 2013 זכתה במקום ראשון בתיאטרונטו הצגת היחיד האוטוביוגרפית "טיק תיק", בבימויו של אלירן כספי, המספרת את סיפורו האישי של השחקן ניר יוספי, המתמודד עם טורט.
בספרו של ריצ'רד פול אוונס "האסיר מתא 25" הגיבור הראשי מתמודד עם תסמונת טורט.
בשנת 2017 יצא לאור הספר "אני והאנטנה שלי", ספר המתאר את ההתמודדות עם התסמונת מנקודת מבטו של ילד עם תסמונת טורט. את הספר כתב עודד בלייברג, נער עם תסמונת טורט.
בשנת 2018 יצא לאור הספר "זה כל הט (ר)יק", סיפורו של בן, ילד עם תסמונת טורט, אשר מתמודד עם הצקות בבית הספר. את הספר כתבה דנה גולן-וינוקור, אשת יחסי-ציבור ועיתונאית מתוך נגיעה אישית לנושא ומוטיבציה לקדם את המודעות לתסמונת טוראט - בעיקר על רקע הצגה לא נכונה של התסמונת בתקשורת. הפרק המקצועי בספר נכתב על ידי ד"ר שרון צימרמן-ברנר נוירופסיכולוגית ופסיכולוגית שיקומית מומחית, המנהלת הקלינית של ארגון טורט בישראל (אסט"י) והוא כולל מענה לשאלות העולות אצל הורים ומורים סביב הטורט ומאפייניו, תוך מתן דגש על דרכי טיפול, מחקרים חדשים ובניית מדלים פרקטיים לצוותי חינוך לטובת הנגשת התסמונת בבתי הספר.
בהצגה "מול כולם" של תיאטרון השעה הישראלי אשר הועלתה לראשונה ב-2018 מתואר סיפורו של מיכאל, ילד עם תסמונת טורט. כל חייו עבר מיכאל מבית ספר לבית ספר ולא הצליח להשתלב, אבל השנה מחליטה אמו שהיא לא מוכנה לוותר ורושמת אותו לבית ספר חדש בכיתה רגילה. חלק מהילדים צוחקים עליו ומציקים לו, אבל בזכות ילד אחד שמאמין בו ומקבל אותו כפי שהוא מצליח מיכאל לזכות באהדת כולם. בזכות אמו התומכת, החבר החדש שרכש והרצון הגדול שלו להשתלב, מיכאל מצליח ללמד את כולם שהשונות של כל אחד מאיתנו רק עושה אותנו מיוחדים. ההצגה נכללת בסל תרבות ארצי.
בישראל
מטרותיו העיקריות של הארגון ופעולותיו הן:
הארגון אינו נתמך על ידי כל גוף (ציבורי או פרטי) אשר לו עניין בפעילויות ונושאים עיקריים הנמצאים על סדר היום של הארגון, על מנת לשמור על חופש פעולה ועצמאות בקביעת דרכי פעולה.
לקריאה נוספת
Swain JE, Scahill L, Lombroso PJ, King RA, Leckman JF, Tourette syndrome and tic disorders: a decade of progress, Journal of the American Academy of Child and Adolescence Psychiatry. 2007 Aug;46(8):947-68