cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיה (קומיקס)
פיזיולוגיה חתולית
לאחר שהאנק נפצע אנושות, גופו עובר מוטציה משנית. התוצאה היא חזות יותר חתולית הדומה יותר לחתולים גדולים. כוחו, מהירותו, הסיבולת, היציבות וחושיו מתגברים עקב כך. הוא מקבל זריזות, גמישות, שיווי משקל וקואורדינציה בדומה לחתול, וכן כוח ריפוי מוגבר. עקב שינוי גודלן של כפות הידיים והרגליים שלו מצורת קוף-אדם לחתולית, המיומנות שלו נפגמת. לאחר שהאקס-מן עוברים לסן פרנסיסקו, האנק מגלה ששבו אליו כמה מהמיומנויות הידניות הישנות. כמו כן, בגיליון הראשון של Astonishing X-Men שבהרצת וורן אליס, האנק מציין שהוא יותר לא נזקק לשינה מלאה.
אינטלקט ברמה גאונית
ד"ר הנרי מק'קוי הוא מבריק מבחינה אינטלקטואלית. הוא ביוכימאי ידוע ברמה בינלאומית, בעל תארים בביופיזיקה וגנטיקה, אשר ריפא את וירוס הירושה. הוא מתפקד כרופא בשטח ופיזיקאי של קבוצת אקס-מן, למרות שטכנית אין לו תואר ברפואה. האינטליגנציה והמומחיות שלו הם שוויי ערך לאלה של צ'ארלס אקסבייר, ד"ר מוירה מק'טאגרט וד"ר קביטה ראו. למרות זאת, הוא מעולם לא קיבל פרס נובל או שנבחר לאקדמיה הלאומית למדעים. מק'קוי הוא איש אשכולות, בעל ניסיון רב בתחומים רבים, כולל שפות (יודע לדבר שוטף אנגלית, גרמנית, צרפתית, לטינית, ספרדית, יפנית, ערבית, רוסית וכן השפה הלטבריאנית הבדיונית), ספרות, פילוסופיה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, היסטוריה, אמנות והיסטוריה אמנותית, אנתרופולוגיה, בלשנות ומוזיקה, כמו גם מדע המדינה וכלכלה, בייחוד מדע וטכנולוגיה. הידע המדעי הנרחב שלו נע בין פיזיקה תאורטית, מכניקת הקוונטים, משוואות דיפרנציאליות, ננוטכנולוגיה, אנטומיה, כימיה אנליטית, הנדסת חשמל והנדסת מכונות. כמומחה אלקטרוניקה, הוא מבצע תיקונים בסרברו ומשדרג את מערכות חדר הסכנה. יחד עם ריד ריצ'רדס, מק'קוי יוצר מספר מתקני דאוס אקס מכינה, כולל מתקן שפושט את כוחן של ישויות קוסמיות.
בחלום
בחלום הוא שם אלבום הסולו הראשון של השחקנית והזמרת ענת עצמון.
האלבום יצא ב-1989, לאחר השתתפות עצמון בקדם האירוויזיון עם שיר הנושא של האלבום. עצמון קיבלה תגובות נאות על הביצוע בקדם, והחלה לעבוד עם ירוסלב יעקובוביץ' על האלבום. בין היתר כדי לקדם את מכירותיו, שוחררו השירים "בחלום", "עוברת אורח", "כמה אפשר", "לבד בסתיו" ו"אל תשפטו" אל תחנות הרדיו. לשירים אלה צולמו וידאו קליפים. במהדורת הדיסק הופיעו שני שירים נוספים: "ז'ה טאם" ו"כריזמה".
אנוהני
אנוהני (באנגלית: Anohni, הייתה ידועה כ"אנתוני" מלהקתה Antony and the Johnsons, נולדה בשנת 1971) היא זמרת-יוצרת, מלחינה, ואמנית חזותית ממוצא אנגלי. אנוהני ידועה בקולה הייחודי ובשירתה מלאת הרגש, ובהופעתה החיצונית נטולת המגדר. בריאיון למגזין אדבוקט היא הגדירה עצמה כאישה טרנסג'נדרית.
הגרטי ידועה בעיקר כזמרת ההרכב "אנתוני והג'ונסונס" (Antony and the Johnsons) שבראשותה, והובילה את הפרויקט המוזיקלי "Hercules and Love Affair" משנת 2008. היא שיתפה פעולה עם אמנים רבים ביניהם לו ריד, מריאן פיית'פול, קוקורוזי, ביורק, בוי ג'ורג', יוקו אונו ורופוס ויינרייט, והופיעה בכמה סרטים וסדרות כגון "להציל את גרייס", "הצד הפראי" ו"מאחורי החומות".
שנים מוקדמות
אנוהני נולדה בצ'יצ'סטר שבדרום סאסקס, אנגליה. בשנת 1977 עברה עם משפחתה לאמסטרדם למשך שנה וב-1981 לסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ארצות הברית. כנערה היא הושפעה מאוד מז'אנר הסינת'פופ, במיוחד מאמנים ששמו דגש על אלמנט הרגש: מארק אלמונד, אליסון מויה ובוי ג'ורג'. לדבריה, היא הושפעה גם מאמני המחתרת דיאמנדה גאלאס, דיוויין, רוז ויליאמס וקלאוס נומי, וכמו כן גם האמנים אמריקאים כדוגמת נינה סימון, דוני האת'וויי ואוטיס רדינג.
בשנת 1990 אנוהני עברה למנהטן והצטרפה לתיאטרון ווינג הניסיוני (Experimental Theatre Wing) באוניברסיטת ניו יורק, שם הקימה את הקולקטיב "Blacklips". את שנותיה בניו יורק העבירה בשירה במועדונים וברים בעיר כאשר היא מלווה את עצמה בהקלטות ביתיות. בנוסף, עסקה אנוהני בכתיבה ובימוי של הפקות תיאטרון.
אנוהני היא אישה טרנסג'נדרית, ונולדה בשם אנתוני הגרטי. בראיון משנת 2014 העידה על עצמה:
"My closest friends and family use feminine pronouns for me. I have not mandated the press do one thing or another… In my personal life I prefer ‘she’. I think words are important. To call a person by their chosen gender is to honor their spirit, their life and contribution. ‘He’ is an invisible pronoun for me, it negates me"
"חברי הקרובים ביותר ומשפחתי משתמשים בכינויי שם נשיים בשבילי. אני לא מחייבת את התקשורת לעשות דבר אחד או אחר...בחיי האישיים אני מעדיפה "היא". אני חושבת שמילים הן חשובות. לקרוא לאנשים על פי המגדר שהם בוחרים משמעותו לכבד את הרוח [הנפש] שלהם, את חייהם ואת התרומה שלהם. "הוא" זה כינוי בלתי נראה בשבילי, הוא שולל אותי."
אנתוני והג'ונסונס
לאחר שקיבלה מענק מ"קרן ניו-יורק לאומנויות" על הפקה שלה משנת 1996 בשם "לידתה של אנה פרנק / עלייתה של מארשה פ' ג'ונסון" שכנעה אנוהני מוזיקאים שונים להתלוות אליה לאולפן הקלטות ולבצע כמה משיריה. בשנת 1997 הופיעה במועדון "The Kitchen" בהרכב עם השם "אנתוני והג'ונסונס", שם שנבחר לכבודה של הפעילה הטנרסג'נדרית מרשה פ. ג'ונסון, וזאת כחלק מהמופע "Life on Mars" של אמן האמביינט ויליאם בסינסקי.
בשנת 1999 החל ההרכב להופיע באופן קבוע ובתדירות גבוהה יותר בפאבים בניו-יורק. באותה השנה שמע אמן המוזיקה האקספרימנטלית דייוויד טיבט (מההרכב קורנט 93) הקלטה של אנתוני והג'ונסונס והציע להרכב לחתום על חוזה ולהפיץ אלבום באמצעות חברת התקליטים שלו, "Durtro". שנה לאחר מכן, הופץ אלבום הבכורה שלהם בשם "אנתוני והג'ונסונס". שנה לאחר מכן הפיצה אנוהני דרך אותה חברת תקליטים EP שהיווה מעין המשך לאלבום, בשם "I Fell in Love with a Dead Boy" שכלל מלבד שיר הנושא גם גרסת כיסוי לשירם של אנג'לו בדלמנטי ודייוויד לינץ' "Mysteries of Love" וכן גרסת כיסוי לשיר של קורנט 93, "Soft Black Stars".
בשנת 2005 יצא האלבום השני "I Am a Bird Now" ובו התארחו אמנים רבים כגון לו ריד, בוי ג'ורג', רופוס ויינרייט ודוונדרה בנהארט. האלבום זכה לשבחים רבים, וזכה בבריטניה בפרס מרקיורי היוקרתי. כמו כן זכה בתואר אלבום השנה של מגזין המוזיקה "מוג'ו". בעקבות האלבום ערכו אנתוני והג'ונסונס במשך שנה סיבוב הופעות בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה וחלקים בדרום אמריקה. השיר "Bird Gerhl" שמתוך האלבום נכלל בפסקול הסרט "ונדטה".
אנתוני והג'ונסונס ערכו בנובמבר 2006 שיתוף פעולה עם אמן הקולנוע הניסיוני צ'ארלס אטלס, ואלה יצרו יחד מופע בשם "TURNING" אותו הציגו ברומא, פריז, לונדון, מדריד ובראגה. המופע הציג פורטרטים של כמה מהנשים האניגמטיות ביותר בניו-יורק. עיתון הגארדיאן כינה את הפרויקט "שברירי, טוען לחיים ובאמת ובתמים מופלא", והעניק לו חמישה כוכבים.
באוקטובר 2008 הוציאו ההרכב EP בעל חמישה שירים בשם "Another World". אלבומם השלישי, "The Crying Light" יצא בינואר 2009 והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האירופי. באחר צאת האלבום ערכו ההרכב סיבוב הופעות בצפון אמריקה ובאירופה.
שיתופי פעולה מוזיקליים בולטים
בנוסף לעשייתה המוזיקלית של הגרטי עם "אנתוני והג'ונסונס", היא שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים אחרים. בשנת 2003 הגרטי החלה לעבוד עם לו ריד כזמרת רקע בסיבוב ההופעות "Animal Serenade" והשתתפה בכמה רצועות מהאלבום "The Raven" שיצא באותה השנה. בנוסף, היא הופיעה עמו כאשר ביצע בהופעה מלאה את האלבום Berlin.
הגרטי הופיעה בבית האופרה בסידני כחלק מהמופע "Came So Far For Beauty" של המפיק האל ווילמר בשנת 2005. הופעתו זו שולבה מאוחר יותר בסרט המחווה ללאונרד כהן "Leonard Cohen: I'm Your Man".
ב-2008 השתתפה אנוהני בחמישה שירים מתוך הפרויקט "Hercules and Love Affair", כאשר המפורסם ביותר מתוכו נקרא Blind. השיר נבחר לשיר הטוב ביותר של אותה השנה על ידי מגזין המוזיקה פיצ'פורק ודורג במקום השני ברשימת עשרת הסינגלים הטובים ביותר לאותה השנה של המגזין "Entertainment Weekly".
אנוהני שיתפה פעולה עם ברנרד באטלר, גיטריסט להקת סווייד לשעבר עבור הופעה אקוסטית בתחנת הרדיו הלונדונית XFM.. בשנת 2008 הופיעה עם יוקו אונו בפסטיבל המוזיקה "Royal Festival Hall" וביצעה שירים מאלבומה "Season of Glass".
תמיד אותו חלום
תמיד אותו חלום היא מיני-סדרת טלוויזיה ישראלית שהופקה על ידי דנה הפקות ושודרה בשנת 2009 בערוץ הוט 3, ובמקביל גם בשירות VOD של חברת הכבלים HOT. מבוססת על שיריו של צביקה פיק.
ב-13 ביולי 2010 זכתה הסדרה בפרס האקדמיה הישראליתת לטלוויזיה בקטגוריית ה"מיני סדרה הטובה ביותר".
עלילה
הסדרה משלבת בתוכה קטעים מוזיקליים רבים, כמעט כולם משיריו של הזמר והמלחין צביקה פיק, שאף השתתף בסדרה בהופעת אורח בתפקיד עצמו. שירי ארצי יצרה את הסדרה וכתבה את התסריט שלה, ואיתן פוקס ביים אותה. את העיבודים המוזיקליים יצרו עברי לידר ועדי גולדשטיין. חלק מהשירים בסדרה בוצעו על ידי רוני אלטר.
ג'יין מארץ'
ג'יין מארץ' (באנגלית: Jane March; נולדה ב-20 במרץ 1973) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אנגלייה לשעבר.
השנים הראשונות
מארץ' נולדה בלונדון כג'יין מארץ' הארווד. אביה המורה, ברנרד, הוא ממוצא אנגלי וספרדי ואמה, ג'ין, היא ממוצא וייטנאמי וסיני. יש לה אח בשם ג'ייסון, המבוגר ממנה ב-3 שנים.
קריירה
את קריירת המשחק שלה החלה מארץ' במקרה. הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו ראה אותה על שער המגזין "Just Seventeen" והחליט ללהק אותה לתפקיד הראשי בסרטו "המאהב", המבוסס על יומניה של הסופרת מרגריט דיראס, על אף שלא היה לה כלל ניסיון קודם במשחק. מארץ' הייתה בת 18 בעת צילומי הסרט. לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט עורר סערה, הן בשל סיפור האהבה שהוא הציג בין גבר בוגר ובין קטינה, והן בשל סצינות המין הנועזות שבו, שכללו עירום מלא של שני כוכבי הסרט וצילומי תקריב. סמוך לאחר יציאתו של הסרט לאקרנים נפוצו שמועות, לפיהן סצינות האהבה בינה ובין כוכב הסרט טוני לונג קה-פיי היו אמיתיות. מארץ' הכחישה נמרצות שמועות אלה, והאשימה את במאי הסרט, ז'אן-ז'אק אנו, בהפצתן ובאי מניעת התפשטותן, במטרה לקדם את יחסי הציבור של הסרט. בעקבות כך השניים לא דיברו במשך 10 שנים, עד להתנצלותו של אנו בשנת 2003.
גם סרטה הבא של מארץ', "צבע הלילה", שיצא ב-1994, עורר סערה מסיבות דומות. בסרט כיכבה מארץ' לצידו של ברוס ויליס, ולשניים היו בו מספר סצינות מין נועזות שכללו עירום מלא. הסרט זכה לביקורות גרועות, אך הפך לאחר מכן לסרט פולחן, שזכה להצלחה גדולה בהשכרות ובמכירות של קלטות וידאו ביתיות ותקליטורי DVD. המגזין "מקסים" הכתיר את סצינות המין שלה בסרט כסצינות המין הטובות ביותר בקולנוע בכל הזמנים.
בשנת 1998 כיכבה בסרט "פרובוקטור", שבעלה היה בין מפיקיו.
החל משנת 2004 החלה לשמש כפרזנטורית הראשית של חברת התכשיטים "שופרד".
בשנת 2010 שיחקה בסרט הפעולה והפנטזיה התנגשות הטיטאנים, בבימויו של לואי לטריה. סרט שהיה שובר קופות.
חיים אישיים
על סט הצילומים של הסרט "צבע הלילה" פגשה מארץ' את המפיק האיטלקי קרמיין זוזורה, שהיה אחד ממפיקי הסרט. השניים התאהבו ונישאו לאחר חודשיים בלבד של היכרות, ב-14 ביוני 1993, במהלך הפסקה של 8 שעות בצילומי הסרט. ברוס ויליס היה השושבין של החתן ואשתו דאז, דמי מור, הייתה השושבינה של הכלה. נישואיהם לא החזיקו מעמד זמן רב, הם נפרדו ב-1997 והתגרשו רשמית ב-2001.
גביע אוקיאניה לאומות 2008
גביע אוקיאניה לאומות 2008 היה הטורניר השמיני של גביע אוקיאניה לאומות, והראשון שהתקיים ללא השתתפות אוסטרליה (מאחר שעברה להתאחדות האסייאתית), בשנה זו החליטו לשנות פורמט ולשלב את גביע אוקיאניה לאומות עם מוקדמות מונדיאל 2010, ושהזוכה בטורניר תייצג את אוקיאניה גם במונדיאל 2010 וגם בגביע הקונפדרציות 2009.
פורמט
על פי החלטת ההתאחדות OFC של אוקיאניה הוחלט להפוך את גביע האוקיינוס השקט הדרומי למוקדמות הטורניר ובו השתתפו כל קבוצות ההתאחדות (חוץ מניו זילנד שעלתה אוטומטית). שלוש הקבוצות הראשונות עלו לשלב הגמר של גביע אוקיאניה יחד עם ניו זילנד. ושיחקו בשלב הגמר בבית אחד במשחקי בית וחוץ. האלופה תייצג את אוקיאניה גם במונדיאל 2010 וגם בגביע הקונפדרציות 2009 ותזכה לתואר "אלופת אוקיאניה"
מוקדמות
גביע האוקיינוס השקט הדרומי 2007 היה המוקדמות לטורניר. העולות היו קלדוניה החדשה שזכתה באליפות, פיג'י שהגיע שנייה וונואטו שסיימה במקום השלישי
בית הגמר
בית הגמר של אוקיאניה נערך על פני שנה שלמה כאשר כל נבחרת מארחת את שאר הנבחרות. ניו זילנד זכתה והיא השתתפה בגביע הקונפדרציות 2009, היא השתתפוה במונדיאל 2010 לאחר שניצחה את בחריין בפלייאוף הביניבשתי. ניו זילנד זכתה בפעם הרביעית בתואר.
תמד השירה
במיתולוגיה הנורדית, תמד השירה (בנורדית עתיקה: skáldskapar mjaðar) או התמד הפואטי (בנורדית עתיקה: Suttungmjaðar) הוא משקה מיתולוגי אשר מקנה לשותה ממנו את היכולת "להיות חוקר או מלומד", לצטט כל מידע ולפתור כל שאלה. המיתוס סופר על ידי סנורי סטורלוסון. המשקה הוא מטפורה להשראה פואטית, המזוהה לעיתים קרובות עם אודין אל ה"רכוש", באמצעות זעם ברסרקר או בהשראה פואטית.
יצירת תמד השירה ורצח קבסיר
לאחר מלחמת האסיר-ואניר, האלים חתמו על הסכם שביתת אש באמצעות יריקה של כל אחד מהאלים לבור. כדי לשמור על סמל הפוגה זו, הם יצרו מן הרוק שלהם אדם בשם קבסיר. הוא היה כל כך חכם שלא היו לו שאלות שלא יכול היה לענות עליהן. הוא נסע ברחבי העולם כדי לתת ידע לאנושות. יום אחד הוא ביקר אצל הגמדים פג'אלאר וגאלאר. הם הרגו אותו ושפכו את דמו לשני בורות ולסיר. הם ערבבו את דמו עם דבש וכך נוצר תמד אשר גרם לכל מי ששתה אותו להיות "משורר או מלומד". הגמדים הסבירו לאלים שקבסיר נחנק מרצונו.
מהגמדים לסאוטונגר
פג'אלאר וגאלאר רצחו את הענק ג'ילינג ואת אשתו. בנם, סאטונגר, חיפש את הוריו ואיים על האחים הגמדים. השניים הציעו לו את התמד הקסום בתמורה להבטחה שלא יפגע בהם. סאטונגר לקח את התמד והחביא אותו במרכז ההר ועל המשמר עמדה בתו, גונלו.
גנבתו של אודין
אודין החליט בסופו של דבר להשיג את התמד. במשך כל הקיץ הוא עבד עבור באוגי, אחיו של סאוטונגר, ולאחר מכן ביקש לגימה קטנה מהתמד. באוגי קדח לתוך ההר ואודין שינה את צורתו לנחש והחליק פנימה. בפנים פיתה אודין את גונלו ששמרה על התמד ושכנע אותה לתת לו שלוש לגימות; אודין המשיך ושתה את כל התמד. הוא שינה את צורתו לנשר ונמלט. בזמן מעופו חזרה לאסגארד שפך אודין בטעות מעט מהתמד על עולם בני האדם והעניק להם את היכולת להלחין שירים.
כולכית
כולכית (שם מדעי: Culex) הוא סוג במשפחת הכולכיתיים. סוג זה כולל את שני מיני הכולכיתיים הנפוצים ביותר בישראל.
מחיה
היתוש הבוגר חי מחוץ למים. הזכר ניזון ממוהל צמחים כמו צוף פרחים והנקבה תרה אחר ארוחת דם הדרושה להתפתחות הביצים בגופה. לצורך זה, יש לה חדק ובו איברי קידוח היוצרים צינור יניקה. בשעת העקיצה מזריקה הנקבה לתוך דמו של הנעקץ נוזל המונע את קרישת דמו ומקל על יניקתו. הנקבה היא אוטוגנית ומסוגלת להטיל ביצים פוריות, גם מבלי להזדקק לארוחת דם, אך, אז מספר הביצים ברפסודה קטן יותר. ארוחת הדם דרושה רק כדי לספק חומרי מזון להבשלת הביצים, אבל משום שזחלי הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלים לנצל את מזונם בצורה יעילה יותר יחסית למינים אחרים, הם פוטרים את הנקבה הבוגרת מן הצורך לאכול ארוחת דם לפני הטלת ביציה. הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלת בתנאים אופטימליים להטיל כ-6 רפסודות ביצים בחודש ולהאריך ימים 3-4 חודשים לערך. תצפיות הראו שטווח מעופה יכול להגיע ל-22 ק"מ.
אינגיביירג סולרון גיסלדוטיר
אינגיביירג סולרון גיסלדוטיר (באיסלנדית: Ingibjörg Sólrún Gísladóttir; נולדה ב-31 בדצמבר 1954 ברייקיאוויק) היא פוליטיקאית איסלנדית שכיהנה כשרת החוץ של איסלנד ממאי 2007 עד ינואר 2009, וכיושבת ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית באיסלנד מתחילת יולי 2007 עד ינואר 2009 עת פרשה מסיבות בריאותיות. לאחר פרישתה עיקר פועלה מתמקד בנציבות הנשים הבינלאומית. בהשקפתה ופועלה היא פמיניסטית.
השכלה
אינגיביירג קיבלה תואר בוגר בהיסטוריה ואמנות מאוניברסיטת איסלנד בשנת 1979. לאחר מכן עברה לדנמרק ולמדה באוניברסיטת קופנהגן. בשנת 1981 חזרה לאיסלנד וסיימה לימודי מוסמך (cand.mag) בהיסטוריה באוניברסיטת איסלנד.
קריירה פוליטית
אינגיביירג החלה את הקריירה הפוליטת שלה במפלגת הנשים "הברית הנשית", מפלגה שייצגה במועצת העיר רייקיאוויק משנת 1982 לשנת 1988. היא גם ייצגה את המפלגה בפרלמנט בין השנים 1991–1994.
בשנת 1994 היא הפכה לראש עיריית רייקיאוויק והובילה קואליציה של ארבע מפלגות פוליטיות. היא כיהנה כראש עיר עד 2003.
בשנת 2005 הפכה אינגיביירג למנהיגת מפלגת הברית הנשית, לאחר שזכתה בהתמודדות מול המנהיג הקודם אוֹסוּר סְקַרְפְּהְיֵדִ'ינְסוֹן, שר החוץ הנוכחי של איסלנד.
תומכיה של אינגיביירג השוו אותה לטוני בלייר, וראו בה את ראש הממשלה הבאה של איסלנד. עם זאת, לבסוף נתן נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון את תפקיד ראש הממשלה ליוהאנה סיגורדרדוטיר בינואר 2009, שזכתה בו לאחר מכן בבחירות של אפריל באותה שנה.
מעבר נוגה על פני השמש
מעברי נוגה על פני השמש הם בין התופעות האסטרונומיות הניתנות לחיזוי הנדירות ביותר. המעברים מתרחשים בזוגות, כשבין כל זוג מעברים מפרידות שמונה שנים. בין שני זוגות יש רווח של 121.5 או 105.5 שנים. משך המחזור הכולל הוא 243 שנים. המעבר הקודם למעבר שהתרחש בשנת 2004 היה בשנים 1874 ו-1882. המעבר שאחריו, התרחש ב-6 ביוני 2012. המעבר התחיל עוד לפני הזריחה מישראל והיה באמצעו בשעת הזריחה בישראל. הצפייה התאפשרה מישראל מהזריחה ועד כשעתיים לאחריה.
לשם צפייה במעבר נוגה על פני השמש יש להצטייד באמצעי בטיחות להגנת העין. צפייה בשמש בעין בלתי מזוינת עלולה לגרום לנזק חמור וקבוע עד עיוורון.
הצטלבות גרמי השמיים
הצטלבותם של השמש, נוגה וכדור הארץ על ישר אחד היא תופעה נדירה יחסית. עובדה זו נובעת מכך שמישורי הסיבוב סביב השמש של שני האחרונים אינם מתלכדים. מישור הסיבוב של נוגה את השמש יוצר זווית של כ-3.4° עם מישור הסיבוב של כדור הארץ סביב השמש - מישור המילקה. הנטייה הזו גורמת לנוגה להיראות "מעל" או "מתחת" לשמש. המעברים נצפים כאשר שני כוכבי הלכת מצויים באותה העת על ישר החיתוך שבין מישורי הסיבוב שלהם. מכדור הארץ, נוגה עשוי להיראות במרחק זוויתי של עד 9.6° מהשמש - כלומר הזווית שנוצרת בין נוגה, צופה בכדור הארץ והשמש יכולה להגיע ל-9.6°. משום שהגודל הזוויתי של השמש הוא כחצי מעלה, נוגה עשוי להיות במרחק של כ-18 קוטרי-שמש מהשמש.
קיימות תבניות נוספות אפשריות להופעת המעברים מלבד התבנית של 105.5, 8, 121.5 ו-8 שנים בין מעבר למעבר ב-243 שנים. בשל ההסטה הקלה בין הזמן הדרוש לנוגה להגיע לנקודת ההצטלבות ובין הזמן שדרוש לכדור הארץ להגיע לנקודה זו, בעבר הייתה התבנית שונה במקצת. לפני שנת 1518, מעברים התרחשו כל 8, 113.5 ו-121.5 שנים. לפני שנת 546, בין כל שני מעברים הפרידו 121.5 שנים. התבנית הנוכחית תימשך עד שנת 2846, ואז תוחלף בתבנית של 105.5, 129.5 ו-8 שנים. כלומר, אורך המחזור של 243 שנים נותר קבוע, אך מספר המעברים וההפרש ביניהם משתנה עם הזמן.
תצפיות מודרניות
העניין המדעי העיקרי שבמעברי נוגה על פני השמש הוא לשם מדידת גודל מערכת השמש על ידי שימוש בשיטת הפרלקסה. הטכניקה מבוססת על מדידת הבדלים קטנים בהתחלת המעבר, כפי שהם נצפים מנקודות רחוקות על פני כדור הארץ. על ידי מדידת המרחקים בין הצופים על פני כדור הארץ, ניתן לחשב את המרחק בין כדור הארץ לשמש ולנוגה, באמצעות שיטת הטריאנגולציה.
אסטרונומים במאה ה-17 הצליחו לבטא את המרחק של כל כוכב לכת מהשמש (באמצעות חוקי קפלר), ביחס למרחק למרחק כדור הארץ מהשמש (כלומר, ביחידות אסטרונומיות). אולם, הערך המוחלט המדויק של היחידה האסטרונומית ושל המרחקים הללו לא היה ידוע עדיין.
הראשון שחזה בהצלחה את מעבר נוגה על פני השמש היה יוהאנס קפלר בשנת 1631. מעבר זה לא נצפה, משום שמדידותיו של קפלר לא היו מדויקות די הצורך, והוא לא ידע כי אותו מעבר לא נראה מרוב חלקי אירופה.
הראשון שצפה במעבר נוגה על פני השמש היה ג'רמיה הורוקס. הורוקס צפה במעבר מביתו שליד פרסטון שבאנגליה ב-4 בדצמבר 1639 (24 בנובמבר, לפי הלוח היוליאני). עמיתו, ויליאם קראבטרי, צפה אף הוא במעבר ממנצ'סטר. לפי תחזיותיו של קפלר, כוכב הלכת נוגה יחלוף על פני השמש ב-1631, ושוב ב-1761. הורוקס בדק את חישובי המסלול של נוגה שקפלר חישב, תיקן אותם, ומצא שמעברי נוגה אמורים להתרחש בזוגות של 8 שנים. מכאן הניח הורוקס שהמעבר הבא יתרחש ב-1639. אף על פי שלא היה בטוח לגבי השעה המדויקת, הוא חישב והעריך שהמעבר יחל בשעה 15:00. הורוקס הטיל את דמות השמש על גבי קלף באמצעות טלסקופ. אחרי שצפה בפיסת הקלף לאורך כל היום, לקראת 15:15 השמיים התבהרו מעננים, והוא ראה את מעבר נוגה, כחצי שעה לפני השקיעה. באמצעות התצפית שלו, הורוקס העריך גודלו של נוגה, ואת מרחקו של כדור הארץ מהשמש. הורוקס העריך כי מרחק כדור הארץ מהשמש הוא כ-95.6 מיליון קילומטר - כשני שלישים מהמרחק האמיתי (כ-150 מיליון קילומטר). אולם, הערכתו הייתה טובה מכל הערכה אחרת עד לאותם הימים. תצפיותיו של הורוקס לא פורסמו עד מותו ב-1661.
במעברי נוגה על פני השמש בשנים 1761 ו-1769 גודלה של היחידה האסטרונומית נמדד בדיוק רב, באמצעות שיטת הפרלקסה. מדידת מרחק כדור הארץ מהשמש היה יעד אסטרונומי חשוב במשך מאות שנים. הרעיון למדידת מרחק כדור הארץ מהשמש באמצעות הפרלקסה של נוגה הוצע לראשונה על ידי ג'יימס גרגורי בשנת 1663. משלחות בינלאומיות רבות נשלחו לרחבי העולם לשם צפייה במעברים הללו. היה זה שיתוף פעולה מדעי-בינלאומי ראשון מסוגו; מדענים ממדינות אירופה השונות נסעו לסיביר, נורווגיה, ניופאונדלנד ומדגסקר. רוב המשלחות צפו לפחות בחלק מהמעבר, אך המדידה המוצלחת ביותר נעשתה על ידי ג'רמיה דיקסון וצ'ארלס מייסון בכף התקווה הטובה. במעבר של 1769, שמונה שנים מאוחר יותר, נסעו מדענים למפרץ הדסון, לבאחה קליפורניה (שהייתה אז בשלטון ספרדי) ולנורווגיה. משלחת נוספת (שכללה את צ'ארלס גרין) נשלחה לטהיטי, בראשותו של קפטן ג'יימס קוק - שיצא אז למסעו הראשון. האסטרונום הצ'כי כריסטיאן מייאר, הוזמן על ידי יקטרינה הגדולה לצפות במעבר נוגה בסנקט פטרבורג. מסעו הכושל של גיום לה ז'נטיל להודו כדי לצפות במעבר, זכה לפרסום בשל כך שלא הצליח לצפות באף אחד משני המעברים ובשובו לביתו אחרי היעדרות של 11 שנים גילה שהוכרז כמת ואיבד את רכושו, את משרתו ואת אשתו.
במדידות הללו היה טמון קושי, שנבע מהבעייתיות שבקביעת רגע תחילת המעבר. קושי זה נוצר בעקבות תופעה הקרויה "אפקט הטיפה השחורה". במשך שנים רבות סברו כי אפקט זה נובע מהאטמוספירה העבה של נוגה, והתופעה אף נחשבה לראייה לקיום אטמוספירה בכוכב הלכת נוגה. אולם, מחקרים עדכניים מגלים כי האפקט הוא תופעה אופטית הנובעת ממריחת הדמות של נוגה, כתוצאה ממערבולות באטמוספירה של כדור הארץ ומחוסר אחידות במכשירי המדידה.
בשנת 1771, בהתבסס על המדידות מ-1761 ומ-1769, חישב התוכן הצרפתי ז'רום לאלנד שיחידה אסטרונומית אחת היא 153 מיליון קילומטרים, עם טעות חישוב של כמיליון קילומטרים. טעות החישוב הייתה גדולה מן המצופה, בגלל תופעת ה"טיפה השחורה", אך למרות זאת המדידה הניבה תוצאות מדויקות בהרבה מהידע שהיה קיים עד אז.
וסילי קיקנאדזה
וסילי אלכסנדרוביץ' קיקנאדזה (ברוסית: Васи́лий Алекса́ндрович Кикна́дзе; נולד ב-25 בפברואר 1962, מוסקבה) הוא עיתונאי ומנהל תקשורת רוסי, מגיש טלוויזיה, פרשן ספורט. שימש כמנכ"ל מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה מאז 29 בדצמבר 2018 עד ינואר 2021.
הוא בנו של עיתונאי הספורט אלכסנדר וסילייביץ' קיקנאדזה (1923–2002).
שנים מוקדמות
וסילי קיקנאדזה נולד ב-25 בפברואר 1962 במוסקבה. בשנת 1985 סיים את לימודיו בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה כמורה לשפה וספרות ספרדית. במשך זמן מה לימד ספרדית באוניברסיטת מוסקבה.
פעילות מקצועית
בטלוויזיה החל את עבודתו במערכת העורכים של תוכניות מדע פופולרי בטלוויזיה המרכזית. השידור הטלוויזיוני הראשון שלו היה בתוכנית "מדברים ספרדית", שם שימש כעורך.
בשנים 1988–1991 הוא היה עורך התוכנית מועדון המטיילים. בשנת 1991 הוא הגיע לערוץ RTR החדש שהוקם, שימש פרשן עבור חברת ההפקה "ארנה". בשנים 1992–1995 הוא אירח את התוכנית "ה"וויכוח המוזהב" על פעלולים, ובשנת 1995 הנחה את תחרות הקבוצות "שלושה הבוגאטירים".
בשנת 1992 הוא יצר והיה למנהל הכללי של האולפן להפקת תוכניות טלוויזיה "VideoKiT". הוא התמחה בהכנת סרטים ותוכניות בנושא ספורט, הרפתקאות, טיולים ותיירות. האולפן פורק בספטמבר 2013.
בשנים הראשונות לשידור הערוץ STS הוא מילא את תפקיד מפיק הספורט. תחת הנהגתו, פרשני ספורט ומגישי טלוויזיה ידועים כמו יולנדה צ'ן וגריגורי טוואלטוואדזה החלו את דרכם בטלוויזיה. בהמשך, כאשר הנהגת STS נטשה לחלוטין את תוכניות הספורט, הוא עזב.
בשנים 1997–1998 עבד כפרשן ספורט בתוכניות החדשות "חדשות" ו"ורמיה" של רשת ORT. לאחר שעזב את ORT חזר לעבוד על סרטים ותוכניות במסגרת אולפן Video KiT.
בשנים 1999–2000 הוא היה סגן העורך הראשי של המהדורה הראשית של תוכניות הספורט של ערוץ TVC והנחה תוכניות חדשותיות. הוא הוביל את שחרור התכנית של "אירועים" ביום התפטרותו של בוריס ילצין מהנשיאות, ב-31 בדתמבר 1999. באותו מקום, משנת 1999 עד 2000, הנחה תוכנית טלוויזיונית שבועית, "ספורט אקספרס", יחד עם ולדימיר גסקין.
מינואר עד מאי 2001 הנחה את תוכנית החדשות בשבת באותו ערוץ טלוויזיה. מאז מאי 2001 הוא משמש כמנהל הנהלת תוכנית הספורט של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה". הוא עבד במשחקים האולימפיים 1992, 1994, 1998, 2000, 2002, 2004 ו-2006.
ממאי 2003 עד דצמבר 2009 - היה במאי והעורך הכללי הראשי של ערוץ הטלוויזיה ספורט, שמאוחר יותר שינה את שמו ל"רוסיה-2". הוא עזב את תפקידו לאחר שערוץ הטלוויזיה סירב להמשיל בשידורי ספורט, תוך שהוא נשאר מנהל מערכת הספורט של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה".
מדצמבר 2009 עד 31 באוקטובר 2015 - שימש כמנכ"ל "שידור ספורט" ארגון שידור ספורט לא-מסחרי. ארגון זה היה אחראי על יצירת שידור HD של אירועי אולימפיאדת 2014 בסוצ'י ואוניברסיטת 2013 בקאזאן.
בשנת 2016 החל לעסוק בקידום הספורט האלקטרוני.
מאז 2013 היה חבר דירקטוריון מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה. מאז 29 בדצמבר 2018 הוא שימש עמנכ"ל המועדון, במקומו של איליה גרקוס. בינואר 2021 פוטר מכל תפקידיו במועדון בשל כישלונות קמפיין הרכישה של הקבוצה בחורף ובקיץ 2020.
משפחתו
אביו - אלכסנדר וסילייביץ' קיקנאדזה (1923–2002), היה עיתונאי ספורט נודע. אחיו הצעיר - קיריל קיקנאדזה (נולד ב-1967), עובד כיום כפרשן ספורט ברשת NTV ומנחה בערוץ Match TV.
שיטת הרבדים
שיטת הרבדים היא שיטה חינוכית ללימוד התורה שבעל פה, ובעיקר התלמוד הבבלי, שפותחה על ידי הרב ד"ר פנחס היימן. השיטה מדגישה את ההבחנה המחקרית בין הרבדים השונים שבטקסט התלמודי - בין הדורות השונים, ובין דברי האמוראים לסתמא דגמרא, דהיינו האמירות שאינן מיוחסות לאמורא מסוים, כולל דברי קישור, קושיות ותירוצים וכיוצא בזה. השיטה מתבססת על גישת חלק מהחוקרים, שלפיה יש לייחס את ה"סתמא דגמרא" לחכמים מאוחרים יותר מאשר האמוראים, המכונים גם "סתמאים".
הפצת השיטה במוסדות דתיים לאומיים עוררה פולמוס נרחב בציבור זה משום שהיא מכניסה את הגישה האקדמית לישיבות, ומכיוון שהיא סותרת את ההבנה המסורתית (המקובלת גם בקרב חלק מהחוקרים) שה"סתמא דגמרא" הוא פעמים רבות אמוראי גם הוא, ואת ייחוס עריכתו הסופית של התלמוד הבבלי לרבינא ורב אשי. ביקורת נמתחה גם על כך שעל פי שיטה זו אין מחויבות מהותית של חכמי כל תקופה לדעות החכמים מהתקופות הקודמות.
התזה של שיטת הרבדים
הטקסט של התלמוד הבבלי בנוי משכבות היסטוריות שונות, כדברי רב שרירא גאון באיגרתו: "דרא בתר דרא איתוסף תלמודא".
מוסכם כי התלמוד כולל ארבעה רבדים עיקריים: מכיוון שחכמי כל רובד לא הכירו את הרבדים שנוצרו אחריהם, יש ללמוד ולהבין את דבריהם רק בהקשר למה שנאמר לפניהם.
בבסיס המוטיבציה ליצירת השיטה והפצתה, ציינו חלק מהוגיה, ש-70% מבוגרי הישיבות התיכוניות אינם מסוגלים ללמוד דף גמרא בעצמם, אף שרובם ככולם מקדישים כ-15 שעות שבועיות למקצוע זה וניגשים לבגרות בו. כמחצית מבוגרי ישיבות ההסדר נכשלים במבחני אנסין במבחן כניסה למכוני ההוראה שנעשה בשנה הרביעית ללימודיהם. חוקרים ציינו כי בקרב תלמידי הציונות-הדתית התלמוד נחשב למקצוע השנוא ביותר. תומכי השיטה הציעו לחפש את שורשי הבעיות "בהוראת הגמרא בהיעדר כמעט מוחלט של מיומנויות למידה שיטתיות, מוגדרות ומדורגות" כפי שנעשה במקצועות אחרים.
השיטה נוסתה במספר מוסדות של החינוך הממלכתי-דתי, וגרסאות שלה או שיטות דומות מיושמות בישיבות כמו ישיבת עתניאל, ישיבת אורות שאול, ישיבת מעלה גלבוע (שבה לימד הרב דוד ביגמן שיטה דומה עוד קודם להפצת שיטת הרבדים), ישיבת הדר וישיבת מחנים.
הפולמוס אודות שיטת הרבדים
על שיטת הרבדים, ובעיקר על הכוונה להכניסה כמתודת לימוד שיטתית בבתי הספר הדתיים, התקיים פולמוס שעורר הדים רבים. במיוחד כאשר הומלצה על ידי משרד החינוך בתוכנית הלימודים למכוני הוראה, שרבים מתלמידי הישיבות הציוניות משתתפים בהם. למעשה, ברקע הפולמוס ניצבת רתיעה משימוש במחקר ביקורתי-טקסטואלי לטקסט מקודש, והחשש שתיארוך מאוחר של קטעים מן התלמוד יביא לזילזול בתוקף ההלכתי המיוחס להם במסורת הדתית. ההשוואה לביקורת המקרא והשפעתה על עזיבת האמונה עולה לעיתים קרובות במפורש.
תומכי השיטה טוענים שהלימוד בדרך זו "מציעה דרך בהירה ומעניינת ללימוד תורה שבעל פה. השיטה מעניקה לכל אדם כלים להתמודד בעצמו עם דף הגמרא ולהבין את דרך השתלשלותה של תורה שבעל פה". משפט נוסף שנפוץ בקרב תומכי השיטה הוא "לרש"י לא היה רש"י" - כלומר כמו שרש"י פירש את הגמרא כך גם האמוראים פירשו את המשנה וניתן ללמוד את המקורות באופן עצמאי.
לעומתם, טוענים שוללי השיטה, ששיטת הלימוד מהווה התרחקות מדרך הלימוד המסורתית המקובלת מימים ימימה, ובפרט בשתי נקודות:
התנגדות חריפה נשמעה מצד רבני ישיבת הר המור, ועל ידה רוכזה חוברת מתורתך לא נטיתי, הכוללת כרוזים ומאמרים כנגד שיטת הרבדים מאת רבנים מכמה חוגים, ובהם הרבנים עובדיה יוסף, שלמה פישר, אליהו בקשי דורון, זלמן נחמיה גולדברג, מרדכי אליהו, שלמה משה עמאר, שלמה אבינר, אברהם דב אוירבך, ישעיהו מייטליס, דב ליאור, יהושע רוזן, יעקב יוסף, צפניה דרורי, דוד חי הכהן, אשר וייס, עמיאל שטרנברג, יצחק שילת, עקיבא הכרמי ועוד. כמו כן, פרסמו רבנים נוספים את התנגדותם, בהם הרבנים אריה שטרן וצבי קוסטינר.
בנוסף, לחלק מהרבנים הפריעה העובדה שמפתחי השיטה (כגון הרב ד"ר פנחס היימן) באים משורות האקדמיה, ובכך מכניסים צורות לימוד אקדמאיות במקום אלו המסורתיות. דברים קרובים כתב הרב יעקב אריאל שהתנגד כיוון שסבר שיש בשיטה זו אפשרות להרחיק את הלומד מן העיקר.
נאו-קונסרבטיזם
עיקרי ההשקפה
קווי מדיניות החוץ בהם תומכים נאו-קונסרבטיבים, כוללים מלחמה חסרת פשרות בטרור ומאבק נגד משטרים עריצים; שימוש בכוח הצבאי והכלכלי של ארצות הברית על מנת להשפיע על משטרים בעולם להפוך ליותר ליברליים, דמוקרטים ושומרי זכויות אדם.
שיטת הרבדים
הפולמוס אודות שיטת הרבדים
דעה מורכבת הציג הרב אביגדור הלוי נבנצל שהתנגד לשיטה באופן עקרוני אך נפגש עם רבני ישיבת עתניאל על מנת לברר כיצד בכל זאת ניתן להשתמש בשיטה כפרשנות נוספת תוך מחויבות הלכתית לפרשנות האמוראית והשתלשלותה.
נאו-קונסרבטיזם
עיקרי ההשקפה
באופן טיפוסי, על פי דברי חברים שהזדהו עם קבוצה זו, רבים ממקימי התנועה השמרנית החדשה בעבר היו מזוהים עם הגישה הליברלית בפוליטיקה האמריקאית, אך עברו מהפך אידאולוגי למרכז - ימין. בעיקר הכוונה לקבוצת "האינטלקטואלים של ניו יורק", שכללה אישים, בדרך כלל יהודים אמריקאים ממוצא מזרח אירופי, שלמדו בשנות הארבעים של המאה העשרים בסיטי קולג' של ניו יורק, כמו נורמן פודהורץ, אירווינג קריסטול, סימור ליפסט, דניאל בל, נייתן גלייזר ואחרים. בעקבות הקצנת השמאל בשנות ה-60 והתקפות השמאל החדש, כנגד נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון ומלחמת וייטנאם ובעיקר, בהיות רובם ככולם כמעט, יהודים, בעקבות התקפות השמאל החדש על ישראל שלאחר מלחמת ששת הימים, התקפות שנראו להם אנטישמיות, שינו אינטלקטואלים אלה את עמדותיהם לכיוון הקו הימני יותר, ומכאן גם הרכיב "נאו" (בלטינית 'חדש') שבשם הקבוצה.
שיטת הרבדים
הפולמוס אודות שיטת הרבדים
הרבנים שמואל אריאל ויעקב נגן, ציינו כי בעבר היו רבנים שהשתמשו בשיטה זו ואין מניעה משימוש בה ככלי נוסף בתוך מערכת הכלים של הלימוד. לדבריהם, מותר לפרש את המשנה בפירוש אחר מאשר פירשוהו האמוראים, כל זמן שהפירוש איננו ננקט להלכה, ושאין פוגעים בסמכות של ה"סתמא דגמרא" שהם דברים שנכתבו בשם עורכי התלמוד. הם עוד העירו, על ההתקפה הבוטה שנעשתה בידי מתנגדי השיטה כנגד מצדדיה, והעירו שאין לה מקום. גם הרב יובל שרלו תמך בשיטה, ויצא בביקורת כנגד ההתקפות עליה.
נאו-קונסרבטיזם
היסטוריה
אירווינג קריסטול, עורך כתב העת הספרותי אנקאונטר מאז שנות ה-50 היה הראשון שהשתמש במונח שמרן חדש במאמר משנת 1979 "התוודויותיו של שמרן חדש אמיתי". עוד אחד מהמשפיעים הראשונים היה נורמן פודהורץ, עורך הירחון קומנטרי מ-1960 ועד 1995. בשנת 1982, במאמר במוסף סוף השבוע של הניו יורק טיימס, "דאגתו של שמרן חדש ממדיניות החוץ של רייגן", הוא זיהה את עצמו עם הגישה הנאוקונסרבטיבית והפך את כתב העת "קומנטרי" לנושא הדגל שלה. בנו של קריסטול, ויליאם קריסטול הקים את ה"משימה לעשור האמריקני החדש" - קבוצת חשיבה שישבה בוושינגטון במטרה להשפיע על הממשל האמריקני בכיוון של שמרנות חדשה.
בשנות ה-80 ארצות הברית תמכה במספר משטרים עריצים אך אנטי-קומוניסטים, בניגוד לדיעותיהם של השמרנים החדשים, ובתמיכת השמרנים הוותיקים, האנטי-סובייטיים. בעקבות כניסתם לממשל רייגן של נאו-שמרנים דוגמת אליוט אברמס, ובסיוע "הארגון הלאומי לתרומה דמוקרטית" של קרל גרשמן שונתה המדיניות, לתמיכה במשטרים דמוקרטיים ושומרי זכויות אדם, תוך התנגדות למשטרים עריצים, גם אם אלו אנטי-קומוניסטים. שינוי המדיניות בכיוונם של השמרנים החדשים התבטא, לפחות באופן מוצהר, בכך שב-1986 ארצות הברית דחפה להדחתו של פרדיננד מרקוס מהנשיאות בפיליפינים, בעקבות הפעלת אלימות והטייה של הבחירות בארצו, וב-1988 הממשל האמריקני תמך בקבוצות המתנגדות לאוגוסטו פינושה בצ'ילה, עד להפלת משטרו.
בסוף שנות ה-80 ובמשך שנות ה-90 כוחם של השמרנים החדשים ירד במידה מסוימת בעקבות התפרקות ברית המועצות, במה שנראה כניצחונו של הימין. יש האומרים שגם שערוריית איראן-קונטראס תרמה לכך. הטענה באשר לפרשת איראן - קונטראס הייתה שישראל מכרה נשק לאיראן במימון פרסי ובהחזר נשק אמריקני לישראל, במסגרת עסקה שהגו השמרנים החדשים ובראשם בהקשר זה אליוט אברמס. העסקה כללה לפי הטענה גם החזרת שבויים אמריקנים שבידי החזבאללה בלבנון, כאשר חלק מהרווחים מעסקה זו מימנו את מורדי הקונטראס בניקרגואה.
לאחר מלחמת המפרץ הראשונה ב-1991, החלה התנועה לצבור תאוצה מחדש, כשרבים מהמזוהים מאוחר יותר כשמרנים חדשים חתמו על עצומה בעד הפלת משטרו של סדאם חוסיין, שנותר בשלטון לאחר אותה מלחמה. עצומה זו קראה לתמוך בכורדים ובשיעים, קבוצות המיעוט הנרדפות בעיראק. עצומה זו הועברה לנשיא ביל קלינטון, אך השפעתה ניכרה בעיקר בימי כהונת יורשו ג'ורג' בוש (הבן).
בעקבות אירועי ספטמבר 2001
עד שנת 2001 הממשל האמריקאי סבל משבט הביקורת של השמרנים החדשים, ומדיניות הממשל נגדה את התפיסות של תנועה זו. עם התקפות המחבלים בפיגועי 11 בספטמבר, הנשיא ג'ורג' בוש הבן שינה כיוון. בנאום הנשיא בעקבות הפיגועים, שנערך בינואר 2002 ונכתב בידי דייוויד פרום, הנחשב לאחד מנציגי אידאולוגיה זו, הנשיא הכריז על איראן, עיראק, וצפון קוריאה כעל "ציר הרשע" המהווה את מקור הסכנה לעולם.
ב-20 בספטמבר 2002 פרסמה המועצה האמריקאית לביטחון לאומי מסמך, המבוסס על מסמך קודם שפרסם פול וולפוביץ, בנוגע למדיניות הרצויה במלחמה בטרור. המסמך קובע כי על ארצות הברית להכות מכת מנע מקדימה, לפני התקפה של האויב, אשר בואה מובטח. ממשל בוש ובתוכו מזכיר ההגנה דונלד רמספלד, סגן שר ההגנה פול וולפוביץ, מזכיר העיתונות ארי פליישר ואחרים נתנו משקל רב למידע מגוף מחקר מודיעיני חדש שהוקם בעקבות מתקפת ספטמבר בשם המשרד לתוכניות מיוחדות בהנהגתו של דאגלס פיית'.
בעקבות מלחמת עיראק, ממשל בוש מינה ועדת חקירה שבראשה עמד השופט לורנס הירש סילברמן. ממצאי הוועדה היו שהמודיעין טעה לחלוטין. מספר ארגונים המתנגדים למלחמה - והמרכזי שבהם "המרכז ליושר ציבורי" - טענו שממשל בוש שיקר במודע והיטה את דעת הקהל לקראת היציאה למלחמה בעיראק.
השמרנים החדשים וליאו שטראוס
טענות נוספות הן כי הנאו-קונסרבטיבים הושפעו באופן ניכר מתורתו של הפילוסוף פרופסור ליאו שטראוס, הגורסת את הצורך בממשל חזק לטובת הציבור, על חשבון החופש שלו. כמו כן גישתו מחייבת הזדהות דתית של האזרחים עם ערכי החיים והאנושיות, שאם לא כן המדינה תתמוטט. בין היתר שטראוס קרא להטיית דעת הציבור גם בעזרת שקרים אם יש צורך בכך, נגד אויבי המדינה ובעד משטר אנושי ומתחשב. לא ברור כלל הכיצד מתיישבת טענה זו עם האידאולוגיה הליברלית של הנאו-קונסרבטיבים, הגורסת דווקא הקטנת גודלה של הממשלה והגברת כוחם של הפרטים בחברה. לא ברור גם הכיצד מתיישבת טענה זו עם חילוניותם של מרבית השמרנים החדשים, בין היהודים שבתוכם ובין אלה שאינם יהודים. חוקרים אחדים, כולל עדוּת של ביתו המאומצת של שטראוס, טוענים כי האמור לעיל הוא סילוף של דעותיו, וכי הוא היה נגד כל שלטון גורף, ובעד חרות האדם וכי דבריו לגבי שקרים, הנמצאים אמנם בספרות, היו לעניין אחר לחלוטין, עניין העיון הנדרש בידי כל אדם, למצוא את דרכו בתוך הטקסט, ולבור את התבן מן הבר.
אישים המזוהים עם השמרנים החדשים
בין השמות המזוהים כשמרנים חדשים: ג'ון פודהורץ - עורך הירחון קומנטרי, ויליאם קריסטול מייסד ועורך ה"וויקלי סטנדרד", פול וולפוביץ תת-שר ההגנה בממשל הנשיא ג'ורג' בוש (הבן), פליקס רוהטין, ריצ'רד פרל, דאגלס פיית' תת-שר ההגנה לענייני מדיניות בממשל בוש (הבן), קונדוליזה רייס, החוקר ואיש העסקים הלבנוני טלקות סילי, דייוויד פרום, ההיסטוריון ויועץ הנשיאות רוברט קגן, פרופסור ברי רובין מהמרכז הבינתחומי הרצליה וממנהלי מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון, עורך הנשיונל רוויו אונליין - יונה יעקב גולדברג, העיתונאי הבריטי ניק כהן, העיתונאית האמריקאית ג'ניפר רובין.
תרופה ביולוגית
תרופה ביולוגית (המכונה גם "טיפול ביולוגי" או "טיפול ממוקד") היא כינוי לדור חדש של תרופות, המפותחות בגישות רפואיות מודרניות ומבוססות על ביולוגיה מולקולרית. פיתוח התרופות הביולוגיות מבוסס על ניתוח ופענוח של המנגנונים המולקולריים המעורבים בהיווצרותה של מחלה מסוימת, או בהחמרתה. על פי רוב, מטפלת התרופה הביולוגית במנגנון יחיד ולא בכל מנגנוני המחלה גם יחד. השימוש בתרופות ביולוגיות נפוץ במחלות כגון דלקת מפרקים, מחלות אוטואימוניות, סוגים רבים של סרטן (כדוגמת מיאלומה נפוצה) ועוד.
היסטוריה
החוקר הגרמני-יהודי פאול ארליך היה הראשון להעלות את רעיון התרופות לטיפול ממוקד בבעיה גופנית, אותו כינה "כדור קסם". ניסיון ראשון של טיפול בחולה באמצעות נוגדנים חד שבטיים בוצע ב-1980, בשימוש בנוגדן העכברי Muromonab-CD3 אשר יוצר בהיברידומה. זהו גם הנוגדן החד-שבטי הראשון שאושר לשימוש על ידי הFDA. ב-1983 הצליח לראשונה החוקר הישראלי שמואל קבילי, בזמן שעבד עם ארתור ריגס מהמוסד City Of Hope בקליפורניה, לייצר נוגדן בהנדסה גנטית בחיידקים. המוסד רשם על שיטת יצור הנוגדנים פטנטים שנקראים ״Cabilly Patent I,II״. הפטנט פרץ את הדרך ליצור רקומביננטי של נוגדנים כימריים וכאלו שעברו הומניזציה בתאים וכך להוביל ליצור תעשייתי של נוגדנים חד שבטיים לתעשיית התרופות. הנוגדנים החד שבטיים הכימריים או ההומניים היוו את אחת הגישות הראשונות שפותחו שמשמשות בפיתוח וייצור תרופות ביולוגיות, תרופות אלה נחשבות לתרופות הביולוגיות הראשונות בשל מטרתן הממוקדת, בנוסף ליכולתם לפעול בגוף המטופל למשך זמן ארוך יותר מכיוון שהדחיה הייתה מופחתת. המחקר הבסיסי בתחומים כמו ביולוגיה תאית, ביוכימיה, ביולוגיה מולקולרית, גנטיקה, מחזור התא, מעברי אותות ובתחומים נוספים אפשר את זיהוים של מנגנונים מולקולריים מדויקים, את זיהוי תפקידם ומשמעותם של מנגנונים אלה ואת התלות וההשפעות ההדדיות שבין מנגנונים מולקולריים שונים וזה אפשר יצירה של תרופות רבות נוספות. ראופרו, שאושרה ב-1994 היא התרופה מבוססת נוגדנים מהונדסים גנטית הראשונה שאושרה בעולם ומאז אושרו מעל 80 תרופות מבוססות נוגדנים.
רקע בסיסי מתחום הביולוגיה המולקולרית
קטעים ממולקולת ה-DNA משועתקים למולקולת RNA על ידי אנזימים חלבוניים. מולקולות ה- RNA יכולות להשתייך לקבוצות RNA שונות בייעודן ובאופן תפקודן. בהתאם לכך, מולקולת ה- RNA יכולה לעבור תהליכי עיבוד שונים. ייעודן של רבות ממולקולות ה-RNA (אלה המוגדרות ומעודדות להיות mRNA) הוא להנחות בנייתם של חלבונים מסוימים. מולקולות ה-mRNA מכילות מידע ספציפי לייצור חלבון מסוים. מולקולות mRNA שונות יובילו ליצור חלבונים שונים. בתא אנימלי סביר נמצאים אלפי סוגי חלבונים שונים או עשרות אלפי סוגי חלבונים שונים. חלבונים אלה מסוגלים לבצע תפקידים או תהליכים ספציפיים והם שלוקחים חלק מרכזי בביצועם של מגוון התהליכים המולקולריים המתרחשים בתא. סוגים אחרים של מולקולות RNA יכולים לבצע בעצמם ובאופן ישיר תהליכים מולקולריים מסוימים. (אחרים מלהוות מידע מנחה בייצורו של חלבון מסוים). ישנם גם מקטעי DNA שלהם משמעות אחרת מלהוות מידע מנחה בייצורן של מולקולות RNA.
חלבונים וסוגי מולקולות נוספים כתרופות ביולוגיות
עקרונית תרופה ביולוגית יכולה להתערב בכל אחד מהשלבים הנ"ל במטרה להשפיע על יכולות/תכונות התא המראה שיבוש. התרופה הביולוגית יכולה להיות כל חומר המגיב ספציפית עם מולקולה תאית מסוימת, בתאים המראים תכונה/התנהגות משובשת וסביר שתהא חלבון מסוים, מקטע RNA ספציפי או מקטע DNA ספציפי. התחום של טיפול ביולוגי ממוקד באמצעות מקטעי RNA ספציפיים או מקטעי DNA ספציפיים יכול להיקרא גם ריפוי גני – (Gene Therapy). ניתן להתייחס לתחום זה כענף שטרם סיים להתפתח בתחום של התרופות הביולוגיות והוא טומן בחובו פוטנציאל רב. היות שההוצאה לפועל של רוב התהליכים בתא מתבצעת על ידי חלבונים, והיות שתהליכי ייצורם ומבנם של אלה מוביל לספציפיות גבוהה, רבות מהתרופות הביולוגיות שכבר פותחו הן מולקולות חלבוניות וסביר כי גם רבות מאלה שעוד תפותחנה תהינה מולקולות חלבוניות.
חלבונים - ספציפיות במגוון היבטים וביצועם של תהליכים מולקולריים מסוימים
חלבון הוא מולקולה המורכבת מרצף אורכי של אבני בניין. אבני הבניין המרכיבות את החלבון הן 20 חומצות אמינו שונות. כל החלבונים הקיימים בכל האורגניזמים, החל מחד תאיים, כגון החיידקים הקדומים, ועד לרב תאיים אאוקריוטים, בנויים מאותן 20 אבני בניין. 20 שיירי צד הנבדלים ביניהם בגודל, בצורה, במאפייני הידרופוביות/הידופיליות, פולריות, מטענים חשמליים ופיזורם ובתכונות כימיות אחרות מעניקים לחומצות האמינו השונות את ייחודן. בחלבונים שונים חומצות האמינו יופיעו ברצפים שונים - רצף אורכי מסוים הוא ספציפי לחלבון מסוג מסוים. חלבון לא חייב לכלול את כל חומצות האמינו השונות וייתכן כי חומצת אמינו מסוימת תופיע בו, לאורכו, פעמים רבות - בין אם בצורה עוקבת או בין אם לאו.
מולקולת החלבון מתקפלת פעמים רבות ליצירת מבנה תלת־ממדי. חשוב להדגיש כי קיפולי החלבון יכולים ליצור מצב בו חומצה אמינית (א) המרוחקת אלפי חומצות אמינו מחומצה אמינית (ב) לאורך שרשרת חומצות האמינו של החלבון תהא קרובה לחומצה (ב) מבחינה מרחבית. הפוזיציה הספציפית שבסופו של דבר תהא כל חומצת אמינו ממוקמת ביחס לחברותיה בסביבתה המרחבית יוצרת "טביעת אצבע" ייחודית לאותו החלבון, או אפילו נכון יותר לומר לאותו האזור, באותו החלבון ומנקודת המבט המסוימת.
מכלול חומצות האמינו המצויות באזור מרחבי מסוים של החלבון על שלל מאפייניהן הכימיים, כדוגמת אלה שהוזכרו למעלה, יחד עם מבנה הטופוגרפי המסוים שבאזור זה יוצרים מצב של התאמה ספציפית למולקולות אחרות - היינו יכולת קישור ספציפית לאזורים מסוימים במולקולות אחרות ובדרגות שונות של אפיניות.
עקרונות אלה הם שגורמים לכך שהאזור הפעיל של החלבון הוא ספציפי מבחינת יעד הפעילות הסובסטרט, מבחינת חוזק הקישור לאותו היעד (אפיניות) והן מבחינת מהות הפעילות - מהות התהליך המולקולרי הספציפי אותו מבצע החלבון האמור (לדוגמה קישור לחלבון אחר והוספת קבוצת זרחה עליו או שבכך שקושר אותו מונע/מקדם כניסתו לאברון מסוים בתא או מתווך קישורו לחלבון שלישי ועוד).
באופן דומה עקרונות אלה הם שיאפשרו למולקולות ספציפיות ואחרות להקשר לאזורים שונים של החלבון (לאו דווקא לאזור פעיל שלו) ובדרגות שונות של אפיניות.
אופן הפעולה
כאשר התרופה הביולוגית "מתלבשת" על חוליה ספציפית של התא היא מובילה לשינוי מנגנוני. הבנת המנגנונים המולקולריים באמצעותם מבוקרת/מתוזמנת התנהגות תאים, כגון מסלולי מעבר אותות למיניהם יכולה להציע מגוון מנגנוני פעילות אפשריים לתרופות בילוגיות: תפקוד כליגנד ספציפי המותאם למולקולת יעד מסוימת – גיבוי או הגברה של ליגנד טבעי או של השפעה שאמורה להיות לו. תפקוד כליגנד ספציפי המותאם למולקולת יעד מסוימת וע"י כך מונע את קישורו של ליגנד אחר המצוי בגוף לאותה מולקולת היעד המסוימת – תחרותי או לא תחרותי. ... השינוי המנגנוני יכול להתבטא בייצור חלבונים שמביאים לביטוי גנים הגורמים לתא להשתכפל או להיתחרות בליגנד על קולטן. בנוסף היא פועלת על ידי התחברות לאזורים פונקציונלים באנזימים, קולטנים וחלבונים בתא בכלל וכן, בתהליך ה"down regulation", תהליך שבו התא מקטין את כמות הקולטנים או ה-RNA.
דוגמאות לתרופות ביולוגיות שונות ואופן פעולתן:
תרופות ביולוגיות והתהליך הסרטני
התהליך הסרטני הוא תהליך מורכב שבדרך כלל מתקדם בשלבים. תא סרטני נדרש בדרך כלל להיות חריג ביחס למגוון תכונות, לדוגמה אובדן בקרות ביחס למחזור התא כלומר ביחס לקצב ההכפלות שלו, אובדן יכולת האפופוטוזיס (יכולת של התא להוביל להרג עצמו), אובדן הבקרה על קצב הכפלות התא כתלות בצפיפות תאים שכנים, היכולת להעלים כשלים שכאלה ממערכת החיסון, היכולת למשוך יצירת כלי דם נוספים להזנת הגידול, היכולת להתנתק מהגידול ולהגר למקומות אחרים, היכולת להמשיך להתחלק במקומות שונים בגוף ועוד.
היות שבתהליך הסרטני מעורבים בדרך כלל מס' כשלים, ייתכן במקרים מסוימים כי התרופה הביולוגית תוכל להוביל לריפוי ואילו במקרים אחרים לרימיסיה- דיכוי וריסון של הגידול. התרופה הביולוגית היא כאמור ספציפית לכשל מסוים. היכולת לאבחן בכל מקרה של סרטן ספציפי מה הם הכשלים המעורבים בו יכולה לאפשר בירור ביחס לכל אחד מהמכשולים האם כבר קיימת תרופה ביולוגית הספציפית אליו.
ייתכנו מצבים בהם התרופה הביולוגית משמשת במקביל לתרופות אחרות או לטיפולים אחרים. היות שהתהליך הסרטני כולל בדרך כלל שיבושים במספר מנגנונים מולקולריים ייתכן ותמצאנה מספר תרופות ביולוגיות היכולת לתרום לריפוי או דיכוי הגידול הסרטני.
אתחול (מחשוב)
בתחום המחשוב, אִתחוּל (באנגלית: booting) הוא תהליך המתחיל את הרצתן של מערכות הפעלה כאשר המשתמש מדליק מערכת מחשב. תהליך אתחול הוא סדרת הפעולות שהמחשב מבצע כשהוא מועבר למצב "ON", אשר טוענות את מערכת ההפעלה.
מנהל אתחול
רוב מערכות המחשב יכולות לבצע אך ורק קוד שנמצא בזיכרון RAM או ROM; מערכות הפעלה מודרניות מאוחסנות בדרך כלל על דיסקים קשיחים, LiveCD וכונני הבזק. מיד לאחר שמחשב הודלק, אין לו מערכת הפעלה בזיכרון. חומרת המחשב בלבד איננה מסוגלת לבצע פעולות מסובכות של מערכת הפעלה הראשית, כמו טעינת תוכנית מהכונן בעצמה; כביכול נראה שנוצר פרדוקס בלתי פתיר: כדי לטעון מערכת הפעלה אל הזיכרון, נראה שכבר צריך שתהיה בזיכרון מערכת הפעלה. הפתרון הוא ליצור מערכת הפעלה מנוונת שתהיה פשוטה דיה לכתיבה. מערכת ההפעלה הזו תריץ תוכנית שמטרתה היא טעינת מערכת ההפעלה הראשית של המחשב. מערכת הפעלה פשוטה זו נקראת "מנהל אתחול" (באנגלית: boot loader). לעיתים קרובות מתבצע שימוש במספר שלבים של מנהלי אתחול שכל אחד ואחד מהם טוען את זה שאחריו, עד שהאחרון טוען את מערכת ההפעלה.
למחשבים ברי התכנות הראשונים היו מפסקי 0 ו־1 על הלוח הקדמי כדי לאפשר למפעיל לשים את מנהל האתחול במאגר התוכנה לפני הפעלת המעבד. לאחר מכן, קרא המעבד את מערכת ההפעלה מתוך התקן אחסון חיצוני, כמו כרטיסי ניקוב.
קוד אסמבלר, עבור מנהל האתחול, יכול להיות פשוט כמו 8 ההוראות הבאות:
במחשבים מודרניים, תהליך האתחול מתחיל כשיחידת העיבוד המרכזית (CPU) מבצעת תוכנה אשר נמצאת בתוך ROM, דוגמת ה־BIOS של מחשב IBM PC בכתובת מוגדרת מראש (המעבד מתוכנת לבצע תוכנה זו אחרי פעולת reset, ללא עזרה חיצונית). תוכנה זו מכילה פונקציונליות מספיקה כדי לחפש התקנים המתאימים שישתתפו בתהליך האתחול, וטוענת תוכנה קטנה מחלק מיוחד (שנקרא לרוב סקטור אתחול ) של ההתקן המבטיח ביותר.
מנהלי אתחול עלולים להיתקל בהגבלות רבות. למשל, ב־IBM PC ותואמיהם, השלב הראשון של מנהל האתחול יהיה לעולם באורך של 512 בייטים, ויסתיים בערך AA55h (אשר אותו בוחן ה־BIOS על מנת לוודא שמנהל האתחול תקין).
מנהלי אתחול שלב־שני
תהליך האתחול נשלם כאשר המחשב מוכן לדו־שיח עם המשתמש או שהיא מסוגלת להריץ יישומים רגילים. במחשבים אישיים מודרניים, התהליך נמשך כדקה (שמתוכה כ־15 שניות נלקחות על ידי מנהלי האתחול למיניהם, והשאר – טעינת מערכת ההפעלה עצמה). בשרתים גדולים ייתכן שייקח מספר דקות לאתחל ולהפעיל את כל השירותים. כדי להבטיח זמינות גבוהה, הם יעלו שירותים מסוימים לפני אחרים ולא במקביל.
מערכות משובצות מחשב חייבות לאתחל את עצמן באופן כמעט מיידי. לדוגמה, המתנה של כדקה כדי שטלוויזיה "תעלה", היא דבר בלתי מתקבל. לכן הן חייבות שכל מערכת ההפעלה שלהן תהיה ב־ROM או בזיכרון הבזק, כדי שאפשר יהיה להריץ אותה באופן ישיר ומיידי.
התקני אתחול – BIOS
ב־BIOS מודרני, המשתמש יכול לבחור באחד ממספר התקנים שממנו הוא רוצה לבצע את האתחול, לדוגמה הדיסק הקשיח, דיסקט, SCSI, CD-ROM, כונן ZIP, LS-120 או USB (דיסקט-ZIP-USB ,USB, תקליטור-USB וכונן קשיח-USB).
לדוגמה, ניתן להתקין Windows על הכונן הראשון, ולינוקס על השני. על ידי שינוי ההגדרות ב־BIOS, המשתמש יכול לבחור איזו ממערכות ההפעלה ברצונו לטעון.
ישנן תוכנות מיוחדות המאפשרות לבחור את מערכת ההפעלה שתעלה במחשב כגון GRUB.
תהליך האתחול במחשב PC סטנדרטי
בהתחלה, המעבד של המחשב האישי מריץ את ההוראות הממוקמות באוגר בכתובת FFFF0h בזיכרון של ה־BIOS. אוגר זיכרון זה ממוקם קרוב לסוף זיכרון המערכת. הוא מכיל פקודת קפיצה (jump) שמעבירה את הביצוע למיקום של תוכנת ההתחלה של ה־BIOS. התוכנה מריצה בדיקה עצמית שנקראת Power-On Self Test (או בקיצור POST) – שתפקידה לוודא שההתקנים עליהם המחשב הולך להתבסס הם תקינים, ואז היא מאתחלת אותם. לאחר מכן, ה־BIOS עובר על רשימה מוגדרת מראש של התקנים עד שהוא מוצא אחד שניתן לבצע ממנו את הליך האתחול. אם לא נמצא אף התקן כזה, ניתנת הודעת שגיאה, ותהליך האתחול מופסק. אם ה־BIOS מוצא התקן שניתן לבצע ממנו אתחול, הוא טוען ומבצע את תוכן סקטור האתחול שלו, אשר בכוננים קשיחים הוא נקרא Master boot record (או בקיצור MBR), ואינו ספציפי למערכת הפעלה מסוימת. ברוב המקרים, ה־MBR בודק את טבלת המחיצות (Partition Table) עבור מחיצה פעילה. אם נמצאת מחיצה פעילה כזו, ה־MBR טוען את סקטור האתחול ומריץ אותו. סקטור האתחול הזה הוא ספציפי לכל מערכת הפעלה, אך ברוב מערכות ההפעלה, תפקידו העיקרי הוא לטעון ולהריץ את הגרעין, אשר ממשיך את האתחול, וטוען את מערכת ההפעלה באופן מלא עד לסיום תהליך האתחול.
סוגים שונים של סדרי אתחול
לסוגי מעבדים שונים יש סוגים שונים של מצבי אתחול, רוב מעבדי האותות הדיגיטליים מכילים:
אתחול שלא מכונן פנימי
ניתן לאתחל את המחשב גם שלא מכונן פנימי, למשל להעלות מערכת הפעלה דרך דיסק און קי או כונן חיצוני המחובר למחשב.
אתחול בשרתים ובמסופים
תהליך האתחול בשרתים ובמסופים הוא בדרך כלל כמתואר לעיל. אולם ישנן אפשרויות נוספות:
אטימולוגיה
מקור שם התהליך באנגלית (booting) הוא מאגדה שקשורה לברון מינכהאוזן.
פאולה וליאון
התוכנית, המשודרת מאולפני הרצליה, עוסקת בעוסקת בנושאי לייף סטייל הקשורים לבריאות, תזונה, צרכנות, בידור ואקטואליה.
היסטוריה
את "חשבון משותף" הנחו מ־8 בפברואר 2015 בימים א'–ג' בשעה 15:45, עד 31 במאי 2015. את "בוקר בריא" הנחו בערוץ 2, מ־11 באוקטובר 2015 בשעות הבוקר, עד פיצול ערוץ 2 ב־1 בנובמבר 2017.
בנובמבר 2017, עם פיצולו של ערוץ 2, שם התוכנית שונה ל"פאולה וליאון", לצד שינוי באופי התוכנית: מתוכנית שעיסוקה העיקרי הוא בנושא הבריאות, לתוכנית העוסקת בנושאי לייף סטייל – בריאות, תזונה, צרכנות, בידור ואקטואליה.
נח'ל
נַחְ'ל (בערבית: نخل – עץ תמר), ובהגייה מצרית נֶחֶ'ל, היא עיירה במרכז סיני שבמצרים, על צומת הדרכים של ציר אילת–סואץ, הוא תוואי הדרך העתיקה דרב אל חג' אשר שימשה את עולי הרגל ממצרים בדרכם למכה וחזרה, ושל דרך נוספת העולה צפונה לכיוון ביר חסנה וממשיכה אחר כך לאל עריש. נח'ל שוכנת בלב מישורים נרחבים והיא מרוחקת מיישובים אחרים. היישוב הסמוך לה ממזרח, א-תמד, נמצא במרחק 63 קילומטר וגם צפונה, לכיוון ביר חסנה, המרחק הוא דומה. 45 קילומטרים מצפון מערב מצויה ביר תמדה ומדרום אין כלל יישובים בטווח של עשרות קילומטרים. אזור נח'ל שייך לאגן הניקוז של ואדי אל עריש. כמות המשקעים השנתית הממוצעת, שנמדדה בה בראשית המאה ה-20, הייתה 26 מילימטר ב-6.2 ימי גשם. נכון ל-2008 התגוררו בה 1,082 תושבים. במפקד 2006 היו באזור המנהלי "נח'ל", המשתרע על שטח נרחב של 6,677 קמ"ר, 11,023 תושבים.