cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלאח
קיימות מספר סברות לגבי מקור השם "מלאח". סברה מקובלת אחת היא שהשם "מלאח" נובע מכך שהרובע היהודי הנפרד הראשון, שהוקם בעיר פאס, שכן בקרבת ביצות מלח. סברה אחרת היא שהיהודים הרבו באופן מסורתי לסחור במלח ולכן הרובע בו גרו נקרא "אל-מלאח". יש מקורות סותרים ולכן אין יודעים בביטחון את מקור השם.
המלאח היה תחום בחומות כדי להפרידו מהרבעים המוסלמים, ולצורך הגנה מפני פרעות אנטי-יהודיות שהיו תדירות, בעיקר בתקופות של אי-יציבות. בנוסף המלאח שכן לרוב בקרבת מוסדות שלטון, ובעיר הבירה, בקרבת ארמונו של המלך.
ישראל יצחקי
ישראל יצחקי (1 בדצמבר 1925 – 11 באפריל 2019) היה זמר ישראלי.
אלכסנדר רופא
אלכסנדר רופא (רופאר (רוֹיְפֶר); נולד ב-29 ביוני 1932 בפיזה, איטליה) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים בקתדרה למדעי היהדות. מחקריו עוסקים בתולדות נוסח המקרא, תולדות הספרות המקראית ותולדות אמונת ישראל בתקופת המקרא.
ישראל יצחקי
ביוגרפיה
יצחקי נולד בצפת כבנם של קלמן, נוטר יליד פולין ושל רוזי, חלוצה צעירה מבריטניה, שמשפחתה היגרה לשם ממזרח אירופה. בעקבות עבודתו של אביו, עברה משפחתו מראש פינה תחילה לירושלים ולאחר מכן לתל אביב. יצחקי למד בבית ספר אחד העם אצל הסופר יהודה בורלא, שטען בפניו שיש לו כישרון משחק. בנעוריו עבר עם משפחתו לפתח תקווה, ושם ניסה להתקבל למקהלתו של שלמה קפלן, אך נדחה והתקבל ללהקת שחקנים שהקימה בעיר מניה ארנון. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בזכרון יעקב, שם גם החל לעבוד בבניין ובסלילת כבישים. הוא נבחן לתחרות כישרונות צעירים, שארגן בתל אביב האמרגן משה ואלין. שם אלתר להיט של האחיות אנדרוז וזכה במקום השני. לאחר מכן עבד כמכונאי ב"אגד" ובערבים הופיע לעיתים בבתי קפה בגוש דן. באחד מהם, בקפה צליל בגבעת רמב"ם שבגבעתיים, הכיר לראשונה את המלצרית שם - יפה ירקוני.
אלכסנדר רופא
תולדות חייו
אלכסנדר רוֹיְפֶר נולד ב-1932 בפיזה שבאיטליה לד"ר ג'ורג'ו (צבי גֶרְשׁ) רופאר (רוֹיְפֶר) (1900–1938), שהגיע לאיטליה מבסרביה, ולמטילדה לבית גאליקי (Gallichi), יהודייה איטלקייה. אביו היה פעיל ציוני, ולאחר כהונתו של אריה ליאונה קארפי כנציב בית"ר באיטליה, מילא האב תפקיד זה בשנתיים האחרונות לחייו. במסגרת תפקידו כנציב בית"ר באיטליה היה צבי רופאר אחראי גם על בית הספר הימי של בית"ר בצ'יוויטווקיה (Civitavecchia). בית הספר הכשיר חובלים, וצבי רופאר יזם את הקמתה של מגמת דיג ואף רכש מכספו שתי ספינות דיג. לפני מותו, בקיץ 1938, ציווה לאשתו לקחת את הילדים ולעלות לארץ ישראל. בסתיו 1939 הגיעה המשפחה ארצה.
את רוב לימודיו עשה רופא בארץ ישראל: בתי ספר יסודיים בתל אביב, רמתיים, רמת גן; ובגימנסיה "אהל שם" ברמת גן. היה חניך ומדריך בתנועת הצופים. עבר הכשרה חקלאית בקריית ענבים. בצבא שירת בחטיבת ירושלים והשתתף במלחמת ששת-הימים. בשנת 1951 נרשם ללימודים במקרא ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית. למד מקרא אצל מ"ד קאסוטו, יחזקאל קויפמן, יצחק אריה זליגמן, ש' טלמון, מאיר וייס, מ' הרן, ש"א ליונשטם; היסטוריה של תקופת המקרא עם ב' מזר, אברהם מלמט; אשורולוגיה עם חיים תדמור; לשון עברית עם נ"ה טור-סיני, י' קוטשר, ז' בן-חיים, ש' מורג; מדע הדתות עם דוד פלוסר, רי"צ ורבלובסקי. כתב עבודת דוקטור בנושא "האמונה במלאכים במקרא" בהדרכת י"א זליגמן והוסמך בשנת 1970.
ישראל יצחקי
ביוגרפיה
עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס יצחקי לחטיבת אלכסנדרוני ולחם בכפר חיריה. בחטיבה הקים עם עמנואל זמיר, קצין התרבות החטיבתי, את "להקת השרון". הלהקה שרה ארבעה שירים שכתב והלחין יצחקי: "אנו ניפגש", "הגידי, אמרי לי מדוע", "הגענו לכאן חבריא" ו"מוחמד, יה מוחמד". בשלב מסוים נכללה הלהקה ב"חישטרון", שהייתה להקת הזמר של חיל השדה. בחישטרון הוא שיתף פעולה עם הזמרת יפה ירקוני ועם הפזמונאי והמלחין בובי פנחסי.
אלכסנדר רופא
תולדות חייו
מאז שנת 1959 לימד רופא במוסדות האקדמיים הבאים: האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון האוניברסיטאי בחיפה, אוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת ייל (ניו הייבן), אוניברסיטת פירנצה (איטליה), בית המדרש לרבנים של התנועה המסורתית בניו יורק, האוניברסיטה ההומאניסטית במוסקבה, היברו יוניון קולג' בסינסינטי, המכון האפיפיורי למקרא ברומא, המכון לחקר הביבליה של האבות הפרנציסקנים בירושלים, אוניברסיטת סאו פאולו (ברזיל), המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, הסמינר התאולוגי של סיציליה (פלרמו). כן הוזמן להרצאות אורח באוניברסיטאות: תל אביב, בר-אילן, רומא, פיזה, טורינו, האוניברסיטה הקתולית (מילאנו), ונציה, קטאניה (סיציליה), הסורבון (פריז), גטינגן, מרבורג וטיבינגן (גרמניה), קולומביה (ניו יורק), ברנדייס (מסצ'וסטס), אינדיאנה (בלומינגטון).
ישראל יצחקי
ביוגרפיה
יצחקי זכה לתהילה עם קום מדינת ישראל, ונמנה עם האמנים הראשונים שהקליטו בחברת הד ארצי. הוא הוציא את אלבומו הראשון בשנת 1949 והקליט שירים מתורגמים וגם מקוריים בסגנון סלוני. בשנות החמישים היה אחד הזמרים הבולטים והפופולריים ביותר בארץ. באמצע שנות ה-50 החל לשיר שירים בסגנון הזמר הארץ–ישראלי. מספר שירים כתב לו אברהם ברושי. בין להיטיו:
אלכסנדר רופא
תולדות חייו
רופא פרש מן ההוראה באוניברסיטה העברית בשנת 2000 בדרגת פרופסור מן המניין. שימש פעמיים כראש החוג למקרא וכן שימש יועץ אקדמי מטעם האוניברסיטה העברית לבית הספר להשתלמות מורים בתל אביב.
ישראל יצחקי
ביוגרפיה
בסוף שנות השישים, לאחר מלחמת ששת הימים, שכנע אותו אמרגן אוסטרלי, שראה אותו בארץ, להגיע להופעות באוסטרליה. יצחקי השתקע שם והמשיך להופיע כזמר, אולם שינה את שמו ל"רל קיי" (Rael Kay), כדי להקל על התושבים המקומיים לבטאו. בשנת 1978 לקה בדלקת קרום המוח ובעקבות מחלתו שותק בפלג גופו השמאלי ומיתרי הקול שלו נפגעו. הוא הצליח להשתקם בעזרת התעמלות בשיטת טאי-צ'י בהדרכתו של רופא טבעוני סיני. כעבור 17 שנים חזר לישראל ב-1985, בעקבות פטירתה של אחותו. באחת מהופעותיו בשירי ארץ–ישראל בבית תל אביבי הכיר את רעייתו השנייה, דניז, עולה מבלגיה. בשנות ה-90 שיתף פעולה עם גבי ברלין באלבומו "נשיקת אש". לרגל יום הולדתו ה-85 ולרגל זכייתו בפרס אקו"ם, שהוענק לו על תרומתו "לזמר העברי הקל בראשית דרכו" נערך לו ב"צוותא" ערב מחווה. יצחקי התאלמן מרעייתו השנייה, דניז דוקטורצ'יק.
מלאח
בערים שבהן התקיים מלאח נאסר על היהודים לגור מחוץ לו, ולרוב אף נאסר עליהם לצאת ממנו בלילות. רק לעיתים רחוקות היהודים קיבלו אישור להרחיב את שטח המלאח, ועקב כך מלאחים רבים היו צפופים ומחלות ועוני שררו באזורים מסוימים. כשמרוקו נכנסה תחת חסות צרפת ב-1912, היהודים הורשו שוב לגור בשכונות מחוץ למלאח, בעיקר בשכונות האירופאיות, תוך העלמת עין מצד השלטון. הצעירים והאמידים היו הראשונים לנצל את ההזדמנות כדי לעזוב את המלאח. בכמה ערים, ובראשם מקנס, הקהילה היהודית של העיר אף בנתה לעצמה מלאח חדש, מודרני ומרווח יותר, במטרה למנוע את עזיבת המשפחות. בעת מלחמת העולם השנייה הופיעה מחדש תוכנית לקיבוץ היהודים בתוך אזורי מלאח והיהודים שחיו מחוץ למלאח גורשו אליו חזרה על ידי פקידי משטר וישי. עם סיום מלחמת העולם השנייה התהליכים של עזיבת המלאח התחדשו ביתר שאת.
עם עלייתם של כמעט כל יהודי מרוקו לישראל והגירתם לארצות אירופה, המלאחים התרוקנו מתושביהם היהודים, וייושבו על ידי מוסלמים עניים, ובימינו משמשים בחלקם מוקדי פשיעה והזנחה. המלאחים הם חלק מהעיר העתיקה של ערים כגון פס (שהוגדרה כאתר מורשת עולמי) ומרקש, ומהווים יעד תיירותי.
ישראל יצחקי
ביוגרפיה
ב-11 באפריל 2019 הלך יצחקי לעולמו והוא בן 93.
תקליטיו
תקליטי אריך-נגן, אלא אם מצוין אחרת.
לואיס ארון
לואיס (לוּ) ארון (באנגלית: Lewis Aron; 21 בדצמבר 1952 - 28 בפברואר 2019) היה פסיכולוג קליני ופסיכואנליטיקאי יהודי אמריקאי, בין התאורטיקנים הבולטים של הגישה ההתייחסותית בפסיכולוגיה. ארון היה מטפל, מרצה, כותב ועורך ספרות פסיכואנליטית, ומעורב מאוד בקהילה הטיפולית בישראל.
קורות חיים
ארון היה בן יחיד למשפחה יהודית אמריקאית מרובע קווינס שבניו-יורק. אביו היה בעליו של אטליז. בצעירותו למד בישיבה אורתודוקסית-מודרנית בירושלים במשך חמישה חודשים, ולתקופה מסוימת קיים אורח חיים דתי ושקל לעבור מסלול הסמכה לרבנות. ארון הושפע משיטת הלימוד היהודית, המעודדת לשאול שאלות ואף לערער על הסמכות בגבולות האפשר.
ארון רכש את השכלתו בניו-יורק. הוא למד לתואר ראשון בקווינס-קולג', קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניבסיטת סנט ג'ונס, ולמד פסיכואנליזה בבית הספר למוסמכים באומנויות ומדעים של אוניברסיטת ניו-יורק.
ארון טופל בפסיכואנליזה בשיטה פרוידיאנית קלאסית מגיל 20 ועד גיל 31, ובדיעבד חש שמשהו חסר לו בשיטה הקלאסית, הממוקדת במטופל, ולא במטפל או במרקם היחסים בין המטפל והמטופל. במהלך הכשרתו פגש פסיכואנליטיקאים נוספים שהשפיעו על תפיסתו. מפגשו עם הפסיכואנליטיקאי הרולד סירלס הטביע בו חותם עמוק: הוא שחרר אותו להגמיש את הכללים הפסיכואנליטיים המקובלים ולהנכיח את עצמו כמטפל וכאדם.
במהלך שנות עבודתו, ארון פרסם 14 ספרים ו-112 מאמרים ופרקי ספרים. הוא מילא תפקידים שונים במוסדות פסיכואנליטיים. שנים אחדות כיהן כנשיא החטיבה לפסיכואנליזה של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה. החל משנת 1998 ובמשך 21 שנים עמד בראש תוכנית הפוסט־דוקטורט של לימודי הפסיכותרפיה והפסיכואנליזה באוניברסיטת ניו־יורק. בנוסף כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה ופסיכותרפיה התייחסותית (IARPP).
ארון ביקר בישראל תכופות, ניהל קשרי עבודה פורים עם מטפלים ישראלים, וכן העביר סדנאות קריאה למטפלים באמצעות פגישות וידאו ממקום מושבו בניו יורק. בשנים 2015-2019 היה חבר בסגל האקדמי של התוכנית לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת רייכמן בהרצליה (בזמנו - המרכז הבינתחומי).
אלכסנדר רופא
תולדות חייו
בין השנים תש"ם–תשמ"ו ערך את סדרת המחקרים "עיונים במקרא ובתקופתו", כרכים א'–ד'. בין השנים תשנ"ה–תשס"ט ערך את כתב העת "טקסטוס", מחקרי מפעל המקרא של האוניברסיטה העברית, כרכים י"ח–כ"ד.
לואיס ארון
חקירת הפסיכואנליזה
ארון חקר רבות את התפתחות הפסיכואנליזה ואת גלגוליה, ועסק בגורמים חברתיים ותרבותיים אשר השפיעו עליה. הוא כתב על השפעת רוח היהדות ומחשבת ישראל על הפסיכואנליזה ועל רעיונות התייחסותיים. הוא עסק בשינוי שעברה הפסיכואנליזה מ"פסיכולוגיה של אדם אחד" ל"פסיכולוגיה של שני אנשים" (לגישה האינטרסובייקטיבית), ועל תרומתם של הפמינזם והפוסטמודרניזם לכך.
אלכסנדר רופא
תולדות חייו
בשנת 1954 נשא לאישה את אסתר קֶסְלֶר. נולדו להם ארבעה ילדים ונכדים ונינים.
מחקריו
תחום ההתמחות של אלכסנדר רופא הוא משולש: תולדות נוסח המקרא, תולדות הספרות המקראית ותולדות אמונת ישראל בתקופת המקרא. במחקריו הוא שואף לאינטגרציה של שלושת התחומים הללו, משום שכל אחד מהם נבנה מתובנות שהושגו בתחומים האחרים.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
המעגל הגדול היה מוקף בחפיר, ובקרבתו יש שני מעגלי אבן קטנים לכיוון צפון-מזרח ודרום-מערב. בנוסף יש בגינה של הפאב המקומי קבוצה של שלוש אבנים גדולות המכונה "הקוב" (The Cove), כינוי בבריטניה לסוג של דולמן. קצת יותר רחוק מהמעגל הגדול יש אבן אחת, המכונה Hautville's Quoit. חלק מהאבנים במעגל עדיין ניצבות, אך הרוב שוכבות, וחלקן כבר אינן קיימות.
אלכסנדר רופא
מקורה של אמונת המלאכים בישראל
ספרו הראשון האמונה במלאכים בישראל (עבודת הדוקטור) מנסה לברר עד כמה האמונה במלאכים היא ניסיון 'לתרגם' מסורות פוליתאיסטיות עתיקות אל מושגיה של אמונה באל אחד. כך למשל האל הכנעני רשף, שעדיין נזכר בשירות מקראיות, הפך לשליח של ה' ונקרא 'מלאך המשחית'; והאל 'ביתאל', הנזכר גם מחוץ לישראל, ממשיך להתגלות במקום בית-אל, אך נקרא מכאן אילך 'מלאך' סתם. זהו כנראה אחד מפניה של 'תורת המלאכים' העתיקה בישראל, בתקופת בית ראשון. שרידים של אמונה פוליתאיסטית כזו ניכרים, למשל, בתרגום השבעים ל ול ו-. אך סופרים מאוחרים "תרגמו" את האלים למלאכים. המוצא הפוליתאיסטי של האמונה במלאכים מסביר את ההתנגדות לאמונה זו, התנגדות המתבטאת בעיקר בהשתקה ומאפיינת את שתי האסכולות הגדולות בספרות התורה ובספרי נביאים – האסכולה המשנה-תורתית והאסכולה הכוהנית. מהן קיבלו אחרונים בימי בית שני – קהלת והצדוקים. בד בבד צמחה בימיהם תורת מלאכים מפותחת אצל החוגים האפוקליפטיים.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
מעגלי האבנים נחקרו מאז שג'ון אוברי ביקר במקום ב-1664, כשבמאה ה-18 נערכו חפירות באתר. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 אישרו סקרים גאופיזיים את הגודל של מעגלי האבנים וזיהו בורות וחורי עמודים נוספים. הוכח שהקוב עתיק יותר בסביבות אלף שנים ממעגלי האבנים, ולכן הוא מתוארך לתקופה 3,000-4,000 לפני הספירה. תועדו מגוון מיתוסים ואגדות על מעגלי האבנים, כולל אגדה על רקדנים במסיבה שהפכו לאבן.
אלכסנדר רופא
נוסח המקרא
הנושא אמונת ישראל ונוסח המקרא המשיך להעסיק את א' רופא, ובמשך השנים הקדיש לכך מאמרים לא מעטים. השאלה היא, כיצד השפיעו התמורות באמונת ישראל בימי בית ראשון ובית שני על מסירת נוסח המקרא. זוהי שאלה שכבר העסיקה חוקרים בעמנו בדורות הקודמים, כגון אברהם גייגר ויצחק אריה זליגמן, והיא מהווה כר נרחב לחקירה. בין הנושאים שרופא כתב עליהם ייזכרו:
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
תיאור
האלמנט הידוע ביותר הוא המעגל הגדול, מעגל האבנים השני בגודלו בבריטניה (אחרי אייווברי). קוטרו 113 מטרים והוא כלל קרוב לוודאי 30 אבנים, שמתוכן שרדו כיום 27. המעגל הגדול היה מוקף ככל הנראה בחפיר של הנג' בקוטר של 135 מטרים שהתמלא מאז. קוטרו של המעגל הצפון-מזרחי הוא 30 מטרים וכלל ככל הנראה 10 או יותר אבנים, שמתוכם שרדו כיום 8. קוטרו של המעגל הדרום-מערבי הוא 43 מטרים ושרדו בו 12 אבנים. שדרה נמתחה מצפון-מזרח למעגל הגדול כלפי הנהר צ'ו ושדרה שנייה נפגשה בה ממעגל האבנים הצפון-מזרחי.
אלכסנדר רופא
נוסח המקרא
היבט אחר בביקורת נוסח המקרא הוא בקו התפר בין ביקורת הנוסח לתולדות הספרות המקראית. רופא הטעים ששני תחומים אלה תלויים זה בזה. כך, בסוף הראה ששיקולים ספרותיים-סגנוניים מטים את הכף לטובת הנוסח הקצר המשתקף בתפילין מקומראן; ב שיקולים פרשניים והיבטים של ביקורת גבוהה (היא הביקורת המנסה לזהות ולתארך את החיבורים השונים שבמקרא) לימדו מכבר שתרגום השבעים עדיף על נוסח המסורה; ולעומת זאת ב הטעים רופא שנוסח המסורה עיקר ואילו כתב היד מקומראן דילג בטעות על פס' 10-7. גם זה נלמד מן הביקורת הגבוהה הישנה שזיהתה נכונה את האסכולה ההיסטורית "האלוהיסטית" שפעלה בספר שופטים הקדום.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
תיאור
אבן ניצבת (כיום שוכבת) המכונה Hautville's Quoit שוכנת מעבר לנהר מצפון על קו ישר הנמתח מהמרכזים של המעגל הגדול והמעגל הדרומי. זו היא אבן גדולה השוכנת קרוב לחוות הוטוויל קוויט (Hautville Quoit), השוכבת לפחות מאמצע המאה ה-17, אבל מניחים כי במקור עמדה זקופה. ב-1723 העריך סטקלי את אורכה ב-4 מטרים. כיום אורכה חצי, והארכאולוג האנגלי לסלי גרינסל (Leslie Grinsell 1995-1907) שיער שמדי פעם שברו חלקים ממנה על מנת לתקן דרכים. סטקלי התייחס גם לקיומה של אבן שנייה.
לואיס ארון
חייו האישיים ומותו
ב-1984 נשא ארון לאישה את ג'יין אדס, עובדת סוציאלית קלינית, ולזוג נולדו 3 ילדים. לאחר גירושיו מאדס, היה בזוגיות עם הפסיכואנליטיקאית הישראלית-אמריקאית גלית אטלס.
ארון נפטר ב-2019, לאחר מאבק של 5 שנים במחלת הסרטן.
אלכסנדר רופא
נוסח המקרא
חקר האמונות והדעות הביא את רופא לזהות את היסודות המדרשיים המשניים בעדי הנוסח של המקרא. אלה ניכרים בגלוסותֱ קצרות שבהן טיפל: בכתב יד מקומראן,  בנוסח המסורה,  בתרגום השבעים. אולם מלבדם הראה רופא שלפעמים העיבוד המדרשי מקיף יותר ומגמותיו - ההלכתיות, האגדיות והפרשניות - מתפרסות על ספר שלם. זהו המקרה של כתב היד מקומראן המכונה 4QSama. רופא זיהה את היסודות המדרשיים השונים בכתב יד זה והטעים שהצטברותם היתרה מוציאה אותו מחזקתו כ"ספר שמואל", ונכון יותר לראות בו "מדרש שמואל". בכך חלק על פרנק קרוס ותלמידיו מאסכולת הארוורד.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
תיאור
רחוק יותר מערבה יש בגינה של הפאב המקומי הקרוי דרואיד'ס ארמס (Druid's Arms) דולמן הבנוי משתי אבנים ניצבות וגוש אבן שוכב ביניהם. סוג זה של דולמנים קרוי באנגליה קוב (Cove). כל אבן בגובה שונה, גובהה של האבן הצפונית 4.4 מטרים, האבן הדרום-מערבית 3.1 מטרים והצפון-מערבית 1.4 מטרים. ההרכב המינרלוגי של האבנים שונה מזה של מעגלי האבנים הסמוכים. תא קבורה מסוג רוגם ארוך נתגלה מתחת לאבני הקוב. משערים כי תא הקבורה קודם לאבני מעגלי האבנים בכאלף שנים.
אלכסנדר רופא
השערת התעודות
השערת התעודות וחיבורם של ספרי התורה. כאשר חקר את האמונה במלאכים, טען רופא כי אין מקום לערער על קיומן של האסכולות הגדולות שבתורה – ספר דברים וספר כוהנים. ואולם במה שנוגע לחומר הסיפורי המרובה צריך להשתחרר מן השבלונה המחלקת אותו כולו בין ארבע תעודות. דוגמה מאלפת מצויה בספר בלעם ( – ). לאחר עיון ממושך הסיק רופא, שהסיפור לא נוצר על ידי הרכבתן יחדיו של שתי תעודות, ס"י ו-ס"א (J, E) האגדה על בלעם צמחה צמיחה אורגאנית והדרגתית; ראשיתה ב"נאומים" שבפרק כ"ד, ואילו הנדבך האחרון שבה הוא סיפור "המלאך, בלעם והאתון", המבקש לבזות את הנביא הנכרי שלא ראה את שראתה בהמתו. כן הדבר לגבי "סיפור אירוסי רבקה" . בחקירה מפורטת מדגים רופא, שאין זה מיצירתו של ס"י, (J) אלא הוא תעודה עצמאית. זוהי פרדיגמה, סיפור מופת, מתקופה מאוחרת, הבא ללמד לקח לעדת שבי-ציון. (על סיפורים כאלה עיינו עוד להלן.)
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
מחקרים היסטוריים
המעגל תועד הן על ידי האנטיקוואר והארכאולוג החובב ג'ון אוברי (John Aubrey; 1697-1626) ב-1664, ועל ידי הכומר והאנטיקוואר ויליאם סטקלי (William Stukeley; 1765-1687) ב-1723. ב-1740 האתר נסקר ומופה על ידי האדריכל, איש הבונים החופשיים והאנטיקוואר ג'ון ווד האב, שציין את האבנים השונות שבהם נעשה שימוש. הוא שיער שהמערך של האבנים התבסס על המערכת הפלנטרית הפיתגורית וחשב כי שימש כ"אוניברסיטה" של הדרואידים. לדעת ווד מספר האבנים ומיקומם הקבילו למערכת העולמות הפלנטרית של פיתגורס, כששלושה מהמעגלים מקבילים למסלולים של השמש, הירח וכדור הארץ. השערה זו השפיעה עמוקות על תוכניותיו לבניית כיכר של 30 בתים המכונה הסירקס בבאת', פרויקט אדריכלי שאפתני שהושלם על ידי בנו ג'ון ווד הבן.
אלכסנדר רופא
ספרות הנביאים
סיפורי הנביאים: הסיפורת הנבואית במקרא – סוגיה ותולדותיה: בספר זה סיכם רופא בעשרה פרקים שמונה-עשרה שנה של עיון, בין השנים תשכ"ד ותשמ"ב. זהו ניסיון ראשון במחקר המקרא להקיף את כלל הסיפורים על הנביאים, להבחין בהם סוגים שונים (כגון לגנדה, ביוגרפיה, היסטוריוגרפיה, פרבולה), לתאר את מוצאו ואת התפתחותו של כל סוג ואת שעת היווצרם של הסוגים הללו. הלגנדה, למשל, נוצרה בקרב מעריציו של אלישע, בסוף המאה השמינית לפסה"נ; הפרבולה נוצרה כאשר תלמידי הנביאים החלו להתווכח על טיב שליחותו של הנביא ועל תכונותיו של דבר ה' שבפיו. קרוב לוודאי ששעת הופעתה הייתה בתחילת בית-שני. פסגת היצירה הספרותית על הנביאים היא האפופיה על אליהו ומלחמת ה' בבעל; בשלביה האחרונים תיארה הסיפורת הנבואית את גיבוריה כעדי אמונה (מרטירים), המלמדים לעולם כולו שה' הוא אלוהי אמת.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
מחקרים היסטוריים
כאשר אחת האבנים נפלה באמצע המאה ה-17, נתגלו כמה עצמות אדם מלוות בחפץ המתואר כ"פעמון עגול, כמו פעמון סוסים גדול". תאריך הקבורה ותכלית החפץ דמוי הפעמון אינם ידועים.
אלכסנדר רופא
ספרות הנביאים
הוויכוח התאולוגי על מהות הנבואה. תכונותיו של דבר ה' העסיקו רבות את תלמידי הנביאים במאות השישית והחמישית לפסה"נ. האם דבר ה' מתקיים תמיד? השאלה עלתה בתוספת על חוק הנביא, בעריכה המשנה-תורתית של ספר מלכים, וכנגדם בספר יונה, בעריכה המשנה-תורתית של ספר ירמיה, בעיבודים של ספר יחזקאל . שני נביאים בתקופה זו, ישעיהו השני וישעיהו השלישי, נקטו בשאלת טיבו של דבר ה' עמדות מנוגדות. זיהוין של עמדות אלה הביא את רופא למסקנה שיש לתקן את החלוקה המקובלת במחקר בין דבריהם של שני הנביאים הללו, ויש לתחום אותם כדלקמן: ישעיהו השני – פרקים מ'-נ"ג, ישעיהו השלישי – פרקים נ"ד-ס"ו. בכיוון זה כבר הורה, בסוף המאה התשע-עשרה, החוקר ההולנדי אברהם קינן.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
הסקר הגאופיזי
סקר גאופיזי שבוצע ביוזמת קרן המורשת האנגלית ב-1997 חשף חפיר סביב המעגל ותשע טבעות קונצנטריות של חורי עמודים בתוך מעגל האבנים. היו באתר יותר מארבע מאות בורות ברוחב מטר ובמרווחים של 2.5 מטרים, בצורת טבעות. קוטרה של טבעת החפיר היה 135 מטרים ורוחבה היה בערך 7 מטרים. כניסה ברוחב 40 מטרים נתגלתה בצד צפון-מזרח. לא נתגלתה סוללה מעבר לחפיר, אם כי לשם כך נדרשת חפירה נוספת.
אלכסנדר רופא
ספרו: "מבוא לספרות המקרא"
בספר מבוא לספרות המקרא השקיע רופא כארבע-עשרה שנות עבודה (תשנ"ב – תשס"ו). זהו ספר המבוא הראשון שנכתב עברית ברמה אקדמית, בידי מחבר אחד, מאז המבוא של מ"צ סגל מלפני שישים וכמה שנים; ומצד מגמתו הביקורתית קדמו לו רק ספריהם של רובשוב-סולוביטשיק וברנפלד שנתפרסמו בברלין לפני למעלה משמונים שנה. הספר מנסה לקדם את הבנת תולדות ספרות המקרא אצל הציבור המשכיל והתלמידים הבאים ללמוד מקרא באוניברסיטאות הישראליות. מטיבו של ספר מבוא אין בו שאיפה לחידושים, אלא רק ניסיון לתאר את הבעיות של הדיסציפלינה ואת השיטות הרווחות בה. מבוא זה מתייחד בכך, שאין הוא מציע לקורא את מסקנות מדע המקרא בחינת 'כזה ראה וקדש', אלא מסביר את הדרך שבה הלך המחקר עד שהגיע למסקנותיו.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
הסקר הגאופיזי
המחקר הגאופיזי שינה את ההשקפה המסורתית על סטנטון דרו, והמעגל הגדול נחשב כעת כאחד המונומנטים הנאוליתיים הגדולים והמרשימים ביותר שנבנו. המעגלים של חורי העמודים מקבילים לאלו של וודהנג', חומות דרינגטון והמשכן. משערים שבבורות הועמדו עמודים באופן חופשי או שחוברו באמצעות משקופים מכיוון שלא ייתכן שיכלו לתמוך בגג בגודל כזה. בחורי העמודים בתשע הטבעות הקונצנטריות הוצבו עמודים ברוחב של עד מטר מה שמעיד על שימוש בעצים עתיקים שהיו קדושים לדרואידים.
בצמוד ולצפון-מזרח נמצא מעגל קטן יותר של שמונה אבנים במרכזו, שבו זיהה המחקר הגאופיזי ארבעה בורות נוספים. מעגל שלישי של שתים עשרה אבנים שקוטרו 43 מטרים שוכן מדרום-מערב.
ביולי 2009 נחקרו האבנים הניצבות בגן של הפאב המקומי המכונים "הקוב" (The Cove) באמצעות מגנטומטר, ונתגלה כי הם הוצבו כאלף שנים לפני שהוצבו האבנים במעגלי האבנים. המסקנות מהמחקר היו שאבנים אלו היו ככל הנראה הפתח או החזית לתא קבורה.
אלכסנדר רופא
ספרו: "מבוא לספרות המקרא"
בחלק העוסק בספרות הנבואה, למשל, הועמדו לדיון שאלות עקרוניות, כגון, האם הוסיפו תלמידי הנביאים על דברי מוריהם? האם עיבדו את הנבואות? ומה האישושים לפעולות כאלה? ומהי האפוקליפטיקה? ובמה היא נבדלת מן הנבואה? בחלק הדן בשירה המזמורית יוחדו דיונים לשיטותיהם של גונקל, מאיר וייס וא"ל שטראוס. לצד סיכום דבריהם והדגמתם, הוסיף עליהם רופא דברי הסתייגות וביקורת.
בספר יש חידוש אחד מובהק לעומת ספרי המבוא שנתפרסמו בשפות האירופאיות, זהו הפרק על הסיפורת המאוחרת (חלק ב', פרק ד'). כאן קיבץ רופא את ממצאיו מחקירות קודמות: סימנים של חיבור מאוחר מעידים שהסיפורים על אירוסי רבקה (בראשית כ"ד), על כרם נבות (מל"א כ"א), על דינה בשכם (בראשית ל"ד), על דוד וגלית (שמ"א י"ז) ועל מצור שומרון (מל"א כ') נתחברו בתחילת בית שני. הם מלמדים על לבטיה וציפיותיה של עדת שבי-ציון בתקופה הפרסית. לפי רופא, ממצאים האלה תורמים לערער את השערת התעודות בתורה ואת ההשערה הרווחת על החיבור המשנה-תורתי המקיף מדברים א' ועד סוף ספר מלכים. יצירת הספרות המקראית היא יותר מגוונת והתפרסה על תקופת זמן ארוכה יותר ממה שהיה ועודנו מקובל במחקר המקרא.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
הסקר הגאופיזי
סקר נוסף נערך ב-2010 על ידי החברה הארכאולוגית של באת' וקמרטון (Bath and Camerton Archaeological Society) וקצין הארכאולוגיה של באת' ומזרח סאמרסט (Bath and North East Somerset Archaeological Officer). סקר זה השתמש במגנטומטר משוכלל וצילומים וגילה כניסה נוספת להנג' ומידע נוסף על חורי העמודים.
מיתוסים על סטנטון דרו
אחת התאוריות משערת שהאתר היה מוקדש לפולחן קבורה. כאתר קדוש זה צפוי, אבל גם אז לארח אירועים משמעותיים אחרים של הקהילה המקומית כגון חתונות וטקסים דתיים.
ישנם מספר סיפורים מסורתיים מקומיים על המתחם המגליתי. הידוע ביותר מספרת כיצד נערכה מסיבת חתונה שהפכה לאבן: המסיבה נערכה בכל יום השבת, אבל גבר לבוש בשחור (השטן בתחפושת) בא אחרי חצות והחל לנגן בכינורו לחוגגים, והמשיך עד לבוקר יום ראשון הקדוש. עם עלות השחר, כולם הפכו לאבן על ידי השד: כך מעגלי האבן הם הרקדנים, השדרות הן המנגנים בכינור והקוב הוא הכלה והחתן כשאיש הכנסייה שוכב שיכור לרגליהם. הם עדיין מחכים לשטן שהבטיח לחזור ביום מן הימים ולנגן עבורם שוב.
אווזי
אווזי היא רשת מסעדות גריל המפעילה 11 סניפים בישראל.
היסטוריה
בשנת 1970 פתח יהודה אווזי מסעדה הנושאת את שמו בשכונת התקווה שבתל אביב. המסעדה, שהגישה ללקוחותיה בשרים וסלטים, זכתה להצלחה. כ-20 שנה לאחר מכן נרכשה המסעדה וכן הזכויות על השם "אווזי" על ידי קבוצה של יזמים שהפכו אותה לרשת מסעדות. ב-2007 הסתכמו הכנסותיה בכ-110,000,000 ש"ח.
ב-2001 פנו הבעלים של רשת המסעדות לבית המשפט וביקשו ממנו להורות למסעדת "אווזי הזהב" שבבאר שבע (שרק נפתחה) להפסיק את השימוש בשמה, זאת בטענה שהשם "אווזי" הוא סימנם הרשום והדבר עלול להטעות את קהל הלקוחות. תביעתם התקבלה בבית המשפט המחוזי, אך נדחתה בבית המשפט העליון, אשר קבע ב-2006 כי רשת המסעדות זכאית להגנה על השם "אווזי" אך לא על הטיית השם, ואפשר לבעלי "אווזי הזהב" להמשיך ולעשות שימוש בשם המסעדה ובלבד ששתי המילים יודגשו באותה מידה ותנועת הניקוד צירי (מתחת לאות ז') תופיע בכל מקום שבו נעשה שימוש בשם.
לרשת מטבח מרכזי ומרכז לוגיסטי השוכן ביהוד. שלושה מסניפי הרשת הם כשרים.
בבעלותה תת-רשת למזון מהיר בשם "אווזי TO GO" שפועלת על בסיס זכיינות.
גבול ירדן–עיראק
גבול ירדן–עיראק הוא גבול שנמשך לאורך 179 קילומטרים ממשולש הגבולות ירדן-סוריה-עיראק בצפון ועד למשולש הגבולות ירדן-עיראק-ערב הסעודית בדרום.
תיאור
הגבול מתחיל בצפון במפגש בין הנקודה המערבית ביותר בעיראק לבין הנקודה הנמצאת בקצה הצפון-מזרחי של ירדן. הוא מסתיים בדרום במפגש עם גבול ערב הסעודית, לא רחוק מהנקודה המזרחית ביותר בירדן ומבסיס חיל האוויר העיראקי "רשיד". הגבול כולו מורכב משישה קווים ישרים.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 שלטה באזור האימפריה העות'מאנית. בזמן מלחמת העולם הראשונה, הצליחו ערביי האזור, בתמיכת בריטניה, לסלק את העות'מאנים ממרבית אזור המזרח התיכון. לאחר מכן, בעקבות הסכם סייקס–פיקו ב-3 בינואר 1916, שהיה הסכם סודי בין בריטניה וצרפת, השיגו הבריטים את השליטה באזור. בשנת 1921 הכריזו הבריטים מנדט על האזור. הבריטים לא קבעו גבול בין עיראק המנדטורית לבין אמירות עבר הירדן, אך מיקומו נחשב לאסטרטגי בעקבות תכנון הבנייה של צינור הנפט הטרנס-ערבי. הגבול נקבע לראשונה ב-2 בדצמבר 1922 במהלך הסכם ניוקמב-פולה. הבריטים ומלך ירדן, עבדאללה הראשון, הסכימו על גבול המורכב מקו ישר אחד בשנת 1932. הגבול תוקן בשנת 1984 והורכב משישה קווים ישרים. גבול זה נותר על כנו עד היום.
מעבר הגבול כראמה
מעבר הגבול כראמה הוא מעבר הגבול היחיד בין ירדן לעיראק. הוא ממוקם בערך באמצע קו הגבול, ונפתח ב-4 בנובמבר 1991, כשמונה חודשים לאחר סיום מלחמת המפרץ. בשנת 2010 עברו בו כ-800,000 נוסעים. ב-22 ביוני 2014, תקף ארגון הטרור "המדינה האסלאמית" את מעבר הגבול וניסה לכבוש אותו מידי צבא עיראק.
אנטי-פטריוטיות
התנגדות אנרכיסטית לפטריוטיזם
אנרכיסטים, בעיקר אנרכו-קומוניסטים, נוטים להתנגד לפטריוטיות מכמה סיבות, ביניהן:
מוניטור רפואי
ברפואה, ניטור הוא מעקב אחר מחלה, תסמין או פעילות מערכות שונות בגוף באופן זמני או ממושך.
אנטי-פטריוטיות
התנגדות אנרכיסטית לפטריוטיזם
אמה גולדמן, אנרכיסטית יהודייה-אמריקאית, אמרה:
מוניטור רפואי
ניתן לנטר מערכות שונות על ידי מדידה רציפה של פרמטרים מסוימים באמצעות מוניטור רפואי (לדוגמה, מדידה רציפה של סימנים חיוניים בצג על יד מיטת החולה) או על ידי ביצוע בדיקות רפואיות חוזרות (לדוגמה, ניטור רמת הגלוקוז בדם אצל אנשים עם סוכרת).
אנטי-פטריוטיות
התנגדות אנרכיסטית לפטריוטיזם
גם האנרכו-אינדיבידואליסט האן ריינר הביע את התנגדותו לפטריוטיות:
אנטי-פטריוטיות באירופה
קרל מרקס קבע כי "לפועלים אין ארץ" וכי "העליונות של הפרולטריון תגרום להם [ההבדלים הלאומיים] להיעלם מהר יותר". תפיסה זו מקודמת על ידי טרוצקיסטים של ימינו כמו אלן וודס, שהכריז שהוא הוא "תומך בהורדת כל הגבולות ויצירת חבר עמים עולמי סוציאליסטי".
מוניטור רפואי
מוניטורים רפואיים משמשים בעיקר בתהליך הרדמה במהלך ניתוח, אצל חולים הזקוקים לטיפול נמרץ, או לחולים בעלי תסמינים מסוימים הדורשות ניטור רציף. ישנם מכשירי מוניטור ניידים המשמשים בעיקר לניטור באמבולנס.
פרמטרים
ישנם פרמטרים שונים הניתנים למדידה ומעקב, והשימוש בהם נעשה בהתאם לצורך הטיפולי:
אנטי-פטריוטיות
טקסס נגד ג'ונסון (1989)
במהלך מחאה מחוץ לוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית בטקסס לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984 שרף גרגורי ג'ונסון דגל ארצות הברית, ולאחר מכן נעצר והואשם בהפרת חוק המדינה. ג'ונסון טען שזכותו לשרוף את הדגל האמריקאי מוגנת על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. התיק הובא לפתחו של בית המשפט העליון של ארצות הברית. בית המשפט העליון קבע ברוב של 5–4 כי הרשעתו של ג'ונסון אינה חוקתית. השופט ויליאם ברנן, בדעת הרוב, טען כי פעולת שריפת הדגל נחשבת לפעילות אקספרסיבית המוגנת על ידי התיקון הראשון. עם זאת, ארבעה מחברי בית המשפט טענו כי מעשיו היו צורות של אנטי-פטריוטיות, ולכן חשופים לעונש וללא הגנה של התיקון הראשון.
מוניטור רפואי
ציוד
צג המוניטור והציוד הנלווה אליו מותאם בהתאם לצורך הדרוש: המידע מוצג על מסך CRT, לד, או LCD. ראשוני המוניטורים האנלוגיים, היו אוסצילוסקופים, וכללו ניטור מדד אחד בלבד, לרוב פעילות הלב, כאשר מוניטורים נפרדים הצביעו על לחץ הדם וסטורציה. בהמשך שוכללו לכלילת ערוץ מידע נוסף, אך היו רגישים להפרעות חשמליות. ניטור המדדים מבוצע באמצעות חיישנים מכניים או ביוסנסורים, ולעיתים כולל את שאיבת הנתונים ממכשור רפואי אחר (למשל מכונת הנשמה, מכונת הרדמה).
אנטי-פטריוטיות
טקסס נגד ג'ונסון (1989)
בדעת המיעוט היה השופט ויליאם רנקוויסט, שטען כי הדגל האמריקאי הוא סמל גלוי למדינה ולכן יש לשמר אותו. רנקוויסט טען ששריפת הדגל מבטאת אי הסכמה ואנטי-פטריוטיות למדיניות האומה, ולכן היא חילול קודש סמלי של ארצות הברית בשלמותה.
מוניטור רפואי
אזעקת אזהרה
אם נתוני המדידה חורגים מהגבול המוגדר (לדוגמה, הפרעה בקצב הלב במהלך ניתוח) מופעלת אזעקה להסבת תשומת לב הגורם המטפל. בדרך זו מודע הצוות המטפל למצב החירום המתפתח בשלב מוקדם ויכול להגיב במהירות. גובה צליל האזהרה ורציפותו משתנה בהתאם לחריגה.
תיעוד
במרבית מכשירי המוניטור המתקדמים ישנה אפשרות לתיעוד של הנתונים, דבר שמאפשר סקירה מקיפה על מצבו של החולה. במכשירי מוניטור מסוימים ישנה אפשרות להצגת הנתונים על פלט נייר (למשל במוניטור עוברי).
ברפואה המודרנית, תוצאות הניטור נשמרות במחשב בתיקו הרפואי של החולה בקופת חולים או בבית חולים.
אנטי-פטריוטיות
שנק נגד ארצות הברית (1919)
חוק הריגול של 1917 היה חקיקה שהתקבלה כדי להעניש ולהפליל אנשים שהפריעו למאמץ המלחמתי על ידי התערבות בגיוס צבאי ותמיכה באויבים זרים. המעשה התקבל זמן קצר לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על הקיסרות הגרמנית. חלקם התנגדו למלחמה, במיוחד המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית, שהכריזו בפומבי על אי הסכמתם. צ'ארלס שנק היה המזכיר הכללי של המפלגה הסוציאליסטית, שהתנגד למלחמה והפגין אי הסכמה זו על ידי הפצת חוברות שהשמיצו את ממשלו של וודרו וילסון והתעקשו שההכרזה אינה חוקתית. בית המשפט קבע פה אחד כי הפצת החוברות על ידי שנק מהווה סכנה ברורה ונוכחת לביטחון הלאומי של ארצות הברית. בשל כך קבע בית המשפט כי חופש הביטוי של שנק אינו מוגן על ידי התיקון הראשון, וכן מפר את חוק הריגול של 1917. ניתן לראות בפעולה של הרתעת יחידים מלהירשם לגיוס בזמן מלחמה כאקט של אנטי-פטריוטיות שכן היא מגנה את ממשלת ארצות הברית.
אברמס נגד ארצות הברית (1919)
ג'ייקוב אברמס, יחד עם עוד חמישה יהודים רוסים נוספים שהיגרו לארצות הברית, נעצרו בעקבות השלכת עלונים מבניין במנהטן, ניו יורק, נגד תמיכתה של ארצות הברית ב נגד המהפכה הרוסית הקומוניסטית. הם הואשמו והורשעו בהסתה להתנגדות למאמץ המלחמתי ובדרישה לצמצום ייצור חומרי מלחמה חיוניים.
בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי מי שעורר וקידם התנגדות למלחמה מפר ישירות את חוק הריגול, וחופש הביטוי שלו אינו מוגן על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. ההתגרות של מהומה ושביתה על מנת לפגוע במאמץ המלחמתי נתפסה כאקט של אנטי-פטריוטיות. אברמס ניסה לגרום לעובדים במפעלי התחמושת לשבות. לכן, מכיוון שאברמס פעל בדרך שניסתה ישירות לפגוע במאמץ המלחמתי של ארצות הברית, ניתן לראות במעשיו פעולות של אנטי-פטריוטיות. השופט אוליבר ונדל הולמס הבן טען כי מעשה זה אינו מהווה סכנה ברורה ונוכחת לביטחון הלאומי ואין להגביל את חופש הביטוי בשל כך. סביר להסיק שבמקרה זה אברמס פעל בניגוד לחוק הריגול משום שניסה לעכב את המאמץ המלחמתי.
המלאך (סרט)
המלאך הוא סרט מותחן ריגול ישראלי-אמריקני בבימויו של אריאל ורומן ובכיכובם של מרואן קנזארי וטובי קבל. זהו עיבוד לספר הלא-בדיוני שכותרתו המלאך: המרגל המצרי שהציל את ישראל ונכתב על ידי אורי בר-יוסף ותורגם על ידי דייוויד חזוני. זה מספר את סיפורו האמיתי של אשרף מרואן, פקיד מצרי בכיר שהפך למרגל עבור ישראל וסייע להשיג שלום בין המדינות.
עלילה
מרואן מוצג בסרט באופן מרומז כסוכן כפול הנמצא בקונפליקט בין כמיהתו לשלום לבין נאמנותו הלאומית למצרים. כביטוי לקונפליקט הסרט מסתיים בטקסט המצהיר: "אשרף נפטר באופן מסתורי בשנת 2007 בדירתו בלונדון. הוא מוכר כגיבור לאומי הן בישראל והן במצרים".
הפקה
צילום הסרט החל ביולי 2017 בלונדון, אנגליה ומאוחר יותר גם בבולגריה ובמרוקו.
מאסה (איטליה)
מאסה (באיטלקית: Massa) היא עיר הבירה של נפת מאסה-קרארה שבמחוז טוסקנה שבאיטליה. העיר שוכנת בעמק הנהר פריגידו (Frigido), ליד שלוחה של הרי האפנינים ובמרחק של 5 ק"מ מחוף הים הטירני.
היסטוריה
מאסה מוזכרת לראשונה במפת פויטינגר מהמאה ה-4 לספירה תחת השם "אד טאברנס פריגידס" (ad Tabernas frigidas) שככל הנראה הכוונה לקטע על דרך אמיליה סקאורי (Via Aemilia Scauri) בין פיזה לבין לוני (Luni).
החל מהמאה ה-15 ועד למאה ה-19, הייתה מאסה בירתה של הנסיכות העצמאית (לאחר מכן דוכסות) של מאסה וקרארה (Ducato di Massa e Carrara), שהייתה בשליטתן של משפחות מאלאספינה (Malaspina) וסייבו-מאלאספינה (Cybo-Malaspina). מאסה היא העיר הראשונה באירופה שבה נעשה שימוש במצפן לצורך מיפוי מכרות כדי לבצע עבודות מדידה של המכרות.
ב-1829 הועברה העיר לידי אוסטריה. ב-1859, במהלך איחוד איטליה הצטרפה העיר לממלכת סרדיניה.
Who Shot Ya?
"Who Shot Ya?" הוא שיר היפ הופ של הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י. השיר יצא כסינגל ולאחר מכן כחלק מהאלבום "Born Again" שיצא לאחר מותו. לשיר היה מקום מרכזי בליבוי היריבות בין הראפ של החוף המזרחי וזה של החוף המערבי.
במקור השיר הוקלט לאלבומה של מרי ג'יי בלייג' "My Life" אך גרסתו של "ביגי" (נוטוריוס בי. איי. ג'י.) הוערכה כאלימה מידי לאלבום רית'ם אנד בלוז והראפר קיית' מארי נתבקש להקליט במקומו.
השיר כולל סאמפל משירו של דייוויד פורטר "I'm Afraid The Masquerade Is Over". בשיר יש גם התייחסות לשיר "C.R.E.A.M." של להקת ההיפ הופ וו טאנג קלאן וייחוסה של העיר ברוקלין כ-Crooklyn. השיר צבר למעלה מ-74 מיליון השמעות בספוטיפיי.
המחלוקת
ב-30 בנובמבר 1994 נורה הראפר טופאק שאקור חמש פעמים ונשדד בכניסה לאולפן ההקלטות Quad Recording במנהטן. לאחר התקרית האשים שאקור את שון קומבס, אנדרה הארל והנוטוריוס בי. איי. ג'י. במעורבות בירי או בהזמנתו. אחת ה"עדויות" לאמיתות השל האשמה זו הייתה כאשר השיר יצא לאור, שאקור חש כי השיר כיוון אליו. שאקור ומעריצי ראפ רבים פירשו את השיר כשיר דיס (Diss) אשר לועג למקרה הירי והשוד. מאידך טענו "ביגי" ושון קומבס כי השיר הוקלט כמה חודשים לפני ואין לו כל קשר לירי בשאקור. המחלוקת הרבה שנוצרה בעקבות השיר הוסיפה ליריבות בין מעריצי הראפ של החוף המזרחי ואלו של החוף המערבי. שאקור, אמני ומעריצי ראפ מן החוף המערבי הפכו להיות עוינים יותר ויותר כלפי "ביגי", שון קומבס, חברת התקליטים באד בוי רקורדס, וכל מי שהואשם על ידם שהיה לו קשר למקרה. כתגובה לשיר, הוציא טופאק את השיר המפורסם "Hit 'Em Up" בו הוא לועג ל"ביגי", שון קומבס, ליל קים וראפרים נוספים מהחוף המזרחי.
לאחר הירצחו של שאקור בפיגוע ירי בלאס וגאס בספטמבר 1996 נפוצו כמעט מיידית שמועות על מעורבותו של ביגי ברצח. כחצי שנה מאוחר יותר, במרץ 1997 נורה גם ביגי למוות.
יעקב סמירנוף
יעקב סמירנוף (באנגלית: Yakov Smirnoff) הוא קומיקאי אמריקאי יהודי, שחקן וסופר יליד ברית המועצות. לאחר שהיגר לארצות הברית ב-1977 התפרסם כקומיקאי במופעי סטנד-אפ וזכה להצלחה בשנות ה-80. סמירנוף נהג לגלם דמות של מהגר נאיבי מברית המועצות, שהיה מאושר מהחיים בארצות הברית אך לעג הן לקומוניזם והן לתרבות הצריכה האמריקאית.
לאחר קריסת הקומוניזם ב-1989 והתפרקות ברית המועצות ב-1991 חלה ירידה בפופולריות של סמירנוף, אך הוא המשיך להופיע עד 2015.
בשנת 2006 קיבל סמירנוף תואר שני בפסיכולוגיה חיובית מאוניברסיטת פנסילבניה, ובשנת 2019 קיבל תואר דוקטור במנהיגות גלובלית מאוניברסיטת פפרדיין. הוא מלמד פסיכולוגיה חיובית ומעביר סדנאות בתחומי זוגיות ועזרה עצמית.
חייו באוקראינה וההגירה לארצות הברית
בצעירותו היה מורה לאמנות באודסה, וכן הופיע כבדרן על ספינות שהפליגו בים השחור. בהופעותיו פגש מדי פעם אמריקאים שסיפרו לו על החיים בארצות הברית.
בשנת 1977 היגר לארצות הברית עם הוריו. הם לא ידעו אנגלית, אך המשפחה הורשתה לעזוב את ברית המועצות במסגרת הסכם מיוחד בו ארצות הברית סיפקה חיטה לברית המועצות.
קריירה כקומיקאי
לקראת סוף שנות ה-70 החל להופיע במופעי סטנד-אפ במדינת ניו יורק, תחת שם הבמה יעקב סמירנוף, על שם וודקה סמירנוף שהייתה מוכרת בארצות הברית. לאחר מספר שנים עבר ללוס אנג'לס, שם הופיע במועדוני סטנד-אפ ושיתף פעולה עם קומיקאים אחרים, בהם תומאס פ. וילסון. לאחר שהחל להתפרסם, סמירנוף קיבל תפקידים קטנים בסרטים, בהם הסרט "מוסקבה על ההדסון" (1984). כמו כן הופיע כקומיקאי אורח בתוכנית "טונייט שואו" של ג'וני קרסון, ובתפקידים שונים בסדרות טלוויזיה.
בשנת 1988 הציג סמירנוף את מופע הבידור המרכזי בארוחת הערב השנתית של תא כתבי הבית הלבן.
בוריס חלבניקוב
בוריס איגורביץ' חלבניקוב (ברוסית: Борис Игоревич Хлебников; נולד ב-28 באוגוסט 1972) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק קולנוע רוסי.
יעקב סמירנוף
קריירה כקומיקאי
בשנת 1992 רכש מבנה תיאטרון בספרינגפילד (מיזורי). סמירנוף הופיע במקום באופן קבוע עד שנת 2015, וכן נערכו בו מופעי בידור נוספים, בלט ומחול רוסי.
בשנת 2006 קיבל סמירנוף תואר שני בפסיכולוגיה חיובית מאוניברסיטת פנסילבניה. כיום הוא מלמד פסיכולוגיה חיובית ומעביר סדנאות בתחומי זוגיות ועזרה עצמית.
סגנונו הקומי
חלק מההומור של סמירנוף מכיל התפעלות מאורח החיים האמריקאי, בליווי האמרה "אמריקה, איזו ארץ!" חלק מבדיחותיו הן משחקי מילים באנגלית.
בדיחות אחרות מלגלגות על אורח החיים תחת השלטון הקומוניסטי, או משוות אותו לזה האמריקאי:
כאשר ג'וני קרסון שאל אותו אם קומיקאים בברית המועצות יכולים להתבדח על מנהיגיהם, השיב סמירנוף, "כמובן – פעם אחת."
חיים אישיים
סמירנוף קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1986.
היה נשוי ללינדה משנת 1989 עד 2001. לזוג נולדו בת, נטשה, ילידת 1990, ובן, אלכסנדר, יליד 1992.
מלאך-ים כנוף
מַלְאַךְ-יָם כָּנוּף (שם מדעי: Squatina squatina) הוא מין של כריש ממשפחת מלאך-ימיים החי במזרח האוקיינוס האטלנטי סביב חופי אירופה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים
אורכו של כריש זה עד 2.4 מטר בנקבות ו-1.8 מטר בזכרים. משקלו המקסימלי יכול להגיע ל-80 ק"ג. הוא בעל גוף שטוח עם סנפירי חזה דמויי-כנפיים מהם מתקבל המראה המלאכי שלו, הראש גדול עם עיניים קטנות ופיו מלא בשיניים חדות. הוא יכול לפעור את פיו קדימה במהירות ולשאוב מה שנמצא בקרבתו. צבעו אפור-אדמדם עד חום-ירקרק ומנומר כמו קרקעית חולית.
הכריש חי סביב החופים של אירופה ושל הים התיכון והים השחור ומסתתר בחול כדי לארוב לטרף. הוא ניזון מדגים קטנים, דיונונים, סרטנים ויצורי ים נוספים אותם הוא שואב במהירות לפיו.
כריש זה מצוי בסכנה גדולה בטבע ונכחד מאזורים רבם בהם חי בעבר. הוא מצוי בסכנה עקב הסתבכות ברשתות דיג מסחרי, גדרות חשמליות ורעשים הפוגעים בצעירים ובבוגרים יחדיו. גם התרבותו הנמוכה של הכריש מגבילה את יכולתו להסתגל לשינויים אלה.
מסעות גוליבר (סרט, 2010)
מסעות גוליבר (באנגלית: Gulliver's Travels) הוא סרט פנטזיה קומי שיצא בשנת 2010. הסרט בוים על ידי רוב לטרמן ותסריטו מבוסס בחלקו על החלק הראשון של הרומן "מסעי גוליבר", שנכתב במאה ה-18 על ידי ג'ונתן סוויפט. הסרט הופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20 ב-25 בדצמבר 2010. כוכבי הסרט הם ג'ק בלאק, אמנדה פיט, ג'ייסון סגל ואמילי בלאנט.
עלילה
למיואל גוליבר (ג'ק בלאק) עובד בחדר הדואר של עיתון בניו יורק. יום אחד מגיע אל חדר הדואר עובד חדש בשם דן (טי. ג'יי. מילר), אך במהרה הוא מקודם לתפקיד הבוס של גוליבר. מדוכא בעקבות העבודה חסרת התכלית שלו, גוליבר מחליט לדבר עם העיתונאית דרסי (אמנדה פיט) ומשכנע אותה שהוא יכול לכתוב לה כתבות על המסעות (המזויפים) שלו בעולם, ואומר לה כי חלומו הוא להיות עיתונאי. אחרי שהוא סובל מקשיים בכתיבה, הוא מחליט לגנוב כתבות על טיולים מאתר אינטרנט של המגזין "Time Out". הוא עושה זאת בניסיון להרשים את דרסי, לאחר שהוא חושש כי היא לא תצא עמו כל עוד הוא עובד בחדר הדואר. דרסי מקבלת את כתבותיו של גוליבר ומאוד מתרשמת מכתיבתו. היא מחליטה לתת לגוליבר את משימתו הראשונה - לנסוע למשולש ברמודה ולכתוב מאמר שמאשר שהאגדה על כך שספינות נעלמות באופן מסתורי באזור, בשל פעולת גורמים על-טבעיים כגון חוצנים, אינה נכונה.
כאשר גוליבר מגיע לברמודה, הוא שוכר סירה ושט למשולש ברמודה. גוליבר נרדם בספינתו ופתאום מתחילה סערה גדולה בים, הוא מאבד את ספינתו ונסחף לאי בשם ליליפוט. כשהוא מתעורר הוא חש כי אינו יכול לזוז, ומגלה שנקשר בחבלים לקרקע. ניגש אליו אדם קטן בשם אדוארד (כריס אודווד), שמציג עצמו כגנרל ליליפוט. אנשי ליליפוט מכנים את גוליבר "חיה", מכיוון שהם מפחדים מגודלו העצום. הם כולאים אותו במערה, שם הוא פוגש עוד אסיר בשם אורטיו (ג'ייסון סגל), שנכלא על ידי גנרל אדוארד משום שהוא מחבב את הנסיכה של ליליפוט, מארי (אמילי בלאנט), בה הוא מעוניין בעצמו.
צבא האויב מהאי השכן בלפושיאן (Blefuscian), תוקף את ליליפוט ומנסה לחטוף את הנסיכה מארי. במהלך התקיפה גוליבר מצליח להשתחרר ומציל את הנסיכה ואת אביה, המלך בנג'מין (בילי קונלי), משרפה, באמצעות הטלת שתן על הארמון. גוליבר מוכרז על ידי אנשי ליליפוט כגיבור וממונה כגנרל הראשי של ליליפוט. גוליבר מספר שקרים שונים על עצמו כדי לפאר את שמו, למשל הוא אומר כי הוא נשיא ארצות הברית. גוליבר מנצל את ההערצה סביבו להשתעשע. אדוארד לא מרוצה מקידומו של גוליבר, והוא מחפש עם צבאו את סירתו. כשהוא מוצא את הסירה, בדיוק מתקבלת בה הודעה מדרסי, בה נאמר כי היא יודעת ששיקר לה בקשר לכתבות, ועכשיו היא נאלצת לנסוע לברמודה ולהכין את הכתבה במקומו; בנוסף היא מודיעה שאינה מעוניינת עוד להיות חברתו.
למחרת הצבא מהאי השכן שוב מנסה לתקוף את ליליפוט, ואדוארד מוריד את מערכת ההגנה של האי כדי לנקום בגוליבר. גוליבר מצליח שוב להביס את הצבא האויב. אדוארד עורק לצבא האויב ומביא עמו תוכניות לבניית רובוט שמצא בספינתו של גוליבר, מתוך אחת החוברות שלו בנושאי מדע בדיוני. צבא האויב בונה את הרובוט ואדוארד ממונה לטייס הראשי. צבא האויב ואדוארד בתור רובוט פולשים לליליפוט. גוליבר נאלץ לספר לאנשי המקום את האמת, על כך שהוא סך הכל עובד חדר הדואר ולא נשיא.
אדוארד מגרש את גוליבר לאי ברובדינגנג (Brobdingnag), שם הוא נתפס על ידי ילדה ענקית שמכריחה אותו להיות הבובה שלה. בהמשך נודע לו מידידו אורטיו כי דרסי נלכדה על ידי צבא האויב כשהלכה לאיבוד במשולש ברמודה, וכי היא מגיעה לאי ליליפוט. גוליבר מצליח לברוח מהאי בסיועו של אורטיו. שניהם מצילים את האי ליליפוט מהשמדתו על ידי אדוארד. אורטיו מוכרז כגיבור ומקבל את רשות המלך לחזר אחר הנסיכה מארי. אדוארד מאיים להרוג את הנסיכה, אך לה נמאס משגעונותיו והיא מסלקת אותו. גוליבר מסייע להשכנת שלום בין האיים היריבים, וחוזר לניו יורק עם דרסי לאחר תיקון ספינתם. הסרט מסתיים בסצנה בה גוליבר ודרסי אוחזים ידיים והולכים לעבר האופק.
יהושע גל
יהושע גל (נולד ב-5 ביולי 1951) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר במכבי נתניה בשנות ה-70 של המאה ה-20.
יחסי זמביה–טורקיה
יחסי זמביה–טורקיה הם היחסי הדו-צדדיים בין טורקיה לזמביה.
יהושע גל
קריירה
גל שיחק במחלקת הנוער של מכבי נתניה ועלה לקבוצה הבוגרת ב-1970. כבר בעונתו הראשונה היה שחקן הרכב וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה שלה, והקליט עם הקבוצה את שיר האליפות "מה מה מה נה נה נה". בעונת 1971/1972 זכה עם הקבוצה באלוף האלופים. ב-1973 עבר גל למכבי חיפה וירד עם הקבוצה לליגה השנייה. עם תחילת עונת 1974/1975 סירב להגיע לאימוני הקבוצה, והוחלט להחזירו למכבי נתניה.
יחסי זמביה–טורקיה
יחסים דיפלומטיים
לטורקיה היו יחסים מצוינים עם זמביה תחת הנשיא המייסד שלה, קנת קאונדה. הוא העריץ את טורקיה על התנגדותה לקולוניאליזם וגזענות. כמדינה חזיתית במאבק על רודזיה להשגת שלטון הרוב כזימבבואה, זמביה שיתפה פעולה עם טורקיה בהתנגדות לאפרטהייד בדרום אפריקה.
לאחר בחירתו של פרדריק צ'ילובה בזמביה, היחסים הדו-צדדיים התקררו בגלל השחיתות המשתוללת שפרדריק צ'ילובה עסק בה. בית משפט בבריטניה ב-4 במאי 2007 מצא אותו אשם בגניבת 46 מיליון דולר.
תישארי את
"תישארי את" הוא שיר של הזמרת הישראלית יובל דיין והסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן הרביעי העתידי שלה שצפוי לצאת באוקטובר 2023. הוא יצא לאור ב-28 במאי 2023 תחת הוצאת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.
רקע והרכב
מבחינה לירית, השיר הוא מסר של עידוד והרגעה, המדגיש את החשיבות של להישאר נאמנה לעצמך ולא להיקלע לאופי התחרותי של החיים. השיר מציים שהכל יהיה בסדר ויתיישב במקום, וקורא למאזינה להאמין ולשמור את דמעותיה. המשפט החוזר "תישארי את" מדגיש את החשיבות של להישאר אותנטית ולא לאבד את עצמך בלחצים והציפיות של אחרים. המילים נוגעות גם בחוויה האנושית האוניברסלית של חיפוש אחר משמעות ותכלית, וקובעות שדיין היא אחת מני רבים שעמוסים בשאלות ומנסים להרשים את הסובבים אותם. עם זאת, היא מדגישה שלמרות אתגרים אלו, למאזינה יש מקום ושהיא לא נשכחה. השיר מעודד את המאזינה להאמין במזל שלה ולסמוך שדברים יסתדרו, גם כשהעולם נראה כאוטי וחסר כיוון.
לדברי דיין, השיר מבטא את רצונה להישאר נאמנה לעצמה ולשמור על דרכה בעולם המשתנה במהירות. היא מקווה שהשיר יכול לעורר השראה באנשים, כמו בנות שעוברות מצבים קשים או אנשים שמחכים למשהו שעדיין לא הגיע, להתמיד ולהחזיק מעמד עוד קצת. דיין שיתפה כי בתחילה כתבה את השיר כמכתב עידוד לחברה שניסתה להיכנס להריון, אך תוך כדי התהליך היא הבינה שהיא גם מעודדת את עצמה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, אותו ביים עומר אלוני, יצא בצמוד לצאת השיר. בקליפ משתתפת השחקנית מאי מלר.
יובל מלחי
יובל מלחי (נולד ב-7 באוקטובר 1973 בקיבוץ גבים) הוא היסטוריון ציבורי, פאנליסט מומחה למלחמת העולם הראשונה, מפיק ומגיש את הפודקאסט "קטעים" ופודקאסטים נוספים מטעם תאגיד השידור הציבורי.
מלחי מנהל את "קטעים הפקות מקור" אשר מפיקה את הפודקאסט "קטעים" ופודקאסטים נוספים כגון "ילדין" (בשיתוף הקריה האקדמית אונו), "פרונטירז" (בשיתוף מוזיאון המדע בירושלים), מלחמת העולם השנייה (בשיתוף החינוכית), "סיפור אחר" (בשיתוף דרך שירה בנקי) נשלחנו כך (בשיתוף הסוכנות היהודית) ועוד.
קורות חייו
מלחי נולד בקיבוץ גבים שבנגב וגדל במושב אביחיל שבשרון. אביו עיברת את שם משפחתו מ"זלצמן" (מוכר מלח). בנעוריו עזבה משפחתו את ישראל והיגרה לארצות הברית. לאחר סיום לימודיו האקדמיים, חזר מלחי לישראל והתגייס לחיל השריון. במהלך שירותו שירת גם ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר שחרורו עבר מלחי לניו יורק ועבד בתחום ההייטק על קו ישראל–ניו־יורק. ב-2002 היה שותף בכתיבת ספר בתחום מחסני הנתונים יחד עם ג'פרי ר' גארבוס.
מלחי משמש כפאנליסט במספר תוכניות טלוויזיה, בהן לונדון את קירשנבאום, העולם הבוקר עם אברי גלעד והילה קורח ובערוץ i24news בשפה האנגלית. מלחי גם מלמד קורס הפקת פודקאסטים בבית אריאלה.
ברדיו מתארח מלחי באופן קבוע בתוכנית "שלושה שיודעים" בהנחית דודו ארז בכאן תרבות ובתוכנית "השעה הבינלאומית" עם ערן סיקורל המשודרת ברשת ב'. כמו כן, משמש מלחי עמית ומרצה בעמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה ומרצה ביחידת המרצים של חיל החינוך.
מלחי בעל תואר ראשון ושני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת סירקיוז. במהלך לימודיו התמחה בארגון הצלב האדום בז'נבה שבשווייץ ובקונגרס ארצות הברית, בוועדה ליחסים בינלאומיים בבית הנבחרים.
ב-2020 הגיש את סדרת המפגשים "סודות משפחתיים" של בית אבי חי, בה לימד ליצור פודקאסט ביתי על המשפחה. הקורס הצליח מאוד ונפתחה לו עונה נוספת.
פודקאסטים
בשנת 2008 החל מלחי להפיק ולשדר את הפודקאסט "קטעים בהיסטוריה". במהלך השנים פרסם פרקים בנושאים שונים כמו מרד בר כוכבא, מלחמת האזרחים האמריקנית, סדרה רחבת היקף על מלחמת העולם הראשונה בת שלושים ושישה פרקים, כמו גם ראיון יוצא דופן עם איש ה-SS ארי אוטלינדֶה. במהלך השנים התרחבה פעילות הפודקאסט. בשנת 2013 הפך מלחי לפודקאסטר הראשון בישראל במשרה מלאה. מאחר שהפודקאסט התחיל לעסוק בנושאים שהם לא היסטוריים שמו שונה ל"קטעים".
בסוף שנת 2017 החלה הטלוויזיה החינוכית לשדר סדרת פודקאסטים נוספת, בת שלושים פרקים, המספרת את סיפורה של מלחמת העולם השנייה. את סדרת ההפודקאסטים הפיק מלחי יחד עם רני שחר ובעזרת צוות נרחב של חוקרים וכותבים. הפודקאסטים מספרים את סיפורה של המלחמה על פי סדר כרונולוגי בכל החזיתות במלחמה ומביא סיפורים עלומים לקדמת הבמה. מלחי גם הפיק פרויקט בשם "גיבורים נשכחים", יחד עם בית אבי חי, בו מסופר על דמויות יהודיות וישראליות יוצאות דופן שנשכחו מהתודעה הציבורית. בשנת 2016 החל להפיק פודקאסט נוסף בשם "סיפור אחר", לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במצעד הגאווה בירושלים בקיץ 2015. הפרויקט נוצר בשיתוף משפחתה של בנקי ובעזרת מימון המונים.
בשנת 2017 החל להגיש עבור מיזם הפודקאסטים של תאגיד השידור הציבורי את הפודקאסט הפילוסופי "לא סופי", לצידו של ד"ר אושי שוהם קראוס, ואת הפודקאסט "היסטוריה לילדים".
נכון לשנת 2017, הפודקאסט "קטעים" הוא הפודקאסט העצמאי השני המואזן ביותר בישראל על פי נתוני אתר ICast.
בתוך הפודקאסט "קטעים" ישנם מיני סדרות רבות כגון אמנקאסט, אנו מכריזים בזאת, אין כמו בבית, קפה חשיש ופיראטים, הסקרן הגדול בהיסטוריה, מכונות חושבות ועוד.
ספריו
ב-2002 היה חלק מצוות כותבים אשר עסק בפיתוח ספר מקצועי בשם ASE 12.5 Performance and Tuning, העוסק בתחום פיתוח ושיפור מחסני הנתונים בתחום התוכנה.
ב-2017 הוציא את הספר "הסיפורים הטובים בהיסטוריה".
מעיין תרפ"ו
מעיין תרפ"ו (לציון שנת ההקמה של המבנה על המעיין, ה'תרפ"ו – 1926) הוא מעיין בגליל התחתון המזרחי, ליד היישוב יבנאל, במרחק של 1,200 מטר מהקצה הצפון-מערבי של המושבה בית גן. שימש בעבר אחד ממקורות המים של המושבה. השם מעיין תרפ"ו הוא שם לא רשמי שקיים בשטח משנת 1926. השם לא אושר בוועדת השמות הממשלתית. כתוצאה מכך, עד היום אינו מופיע במפות הרשמיות של המרכז למיפוי ישראל.
רקע
המושבה בית גן נוסדה בשנת 1903, שמה נקבע על-שם האתר הסמוך ח'רבת בית ג'ן, והיא אחת המושבות שהוקמו בעלייה הראשונה והשנייה בגליל, כחלק מראשית ההתיישבות היהודית המתחדשת במזרח הגליל התחתון. בשנת 1953 סופחה המושבה למועצה המקומית יבנאל.
מעיין תרפ"ו, שנקרא על שם השנה בה התגלה - שנת 1926, הוא מקור המים החיים הראשון באזור המושבה בית גן. בזכות גילוי זה הגיעה המושבה להישג המיוחל ואדמת הבעל הפכה לאדמת שלחין. התושבים זכו לקבל מים להשקיית השדות ומים לשתייה.
תיאור המעיין
המעיין נובע מתוך מבנה אבן היסטורי ובתוכו בור מים עמוק, המים מתנקזים לבריכת מים שטוחה, היכולה להכיל אדם אחד או שניים בלבד. ממנה זורמים המים במורד הדרך, תחילה במקביל לנחל שרונה (נחל אכזב, שמגיע מרמת סירין, חוצה את המושבה יבנאל, ובסופו מתחבר לנחל יבנאל) ובמרחק מסוים מתחברים אליו.
מעיין תרפ"ו ממוקם בין עצים ובין עשבייה פראית, ומזוהה כנקודה ירוקה, בסביבה יבשה רוב ימות השנה. ניתן לזהותו גם בעזרת לוח הבטון שמעל המבנה ובו מוטבעת השנה בה התגלה המעיין: תרפ"ו. סמוך למעיין יש עץ גדול{{הערה|המקום לא מצוין במפות, אך כן מופיע בספר "365 מעיינות, מעיין לכל יום" (כרך צפון תחתון ומרכז} בעריכת ערן ודוד גל אור, הוצאת מסלולים, 2013, בשם "עין טבילה"}}.
השימוש במעיין
כיום משמש המעיין כמקור מים לעדרי הבקר הרועים באזור וכמקווה, בעיקר לחסידי ברסלב המקומיים, שנוהגים לטבול בו. הם נוהגים לטהר את גופם כל בוקר לפני התפילה. משיאי האירועים במקום מתרחש בליל שבועות, שבו עוסקים רק בלימוד התורה ולא ישנים. קצת לפני הנץ החמה פוקדים החסידים את המעיין בשיירה ארוכה, שם טובלים ומיטהרים.
שיפוץ המעיין וסלילת שביל הגישה
בשנת 2019, במסגרת מיזם משותף של המועצה המקומית יבנאל ורשות ניקוז ונחלים כינרת ואיגוד ערים, הוחלט על שיקום שני המעיינות תרפ"ו ועין שרונה. במעיין תרפ"ו ובסביבתו נעשו עבודות פיתוח ושיקום, כולל הבריכה, ממנה נוקתה כל הסחופת והלכלוך והמקום הפך לאתר בילוי והתרגעות. עלות השיקום של מעיין וסביבתו הייתה כחצי מיליון ש"ח.
שביל יצחק'לה
יחד עם שיקום המעיין, הוחלט לשקם גם את השביל המוביל אליו, שהיה קיים בשטח. נסלל שביל הליכה, הוקמו פינות ישיבה וניטעו עצים במרחקים קצובים לנוי והצללה. בהליכה לאורכו של השביל במבט לכיוון צפון-מערב נשקף הכתם הירוק המצביע על מיקומו של המעיין, ובמבט אל הכיוון הנגדי, כיוון דרום-מזרח, נשקף הפסיפס החקלאי של בקעת יבנאל.
תחילתו של השביל בבית הקברות הצבאי האזורי בבית גן והוא נמשך עד למעיין לאורך 1,200 מטר.
המועצה המקומית יבנאל, החליטה לקרוא לשביל האמור, "שביל יצחק'לה" ע"ש יצחק (יצחק'לה) שני שמושקין (אחיו הצעיר של מנחם שמושקין), שנולד בבית גן, היה מראשוני הבוקרים ברמות הגליל התחתון, איש ציבור. לאורך השביל הוצבו שלושה שלטים לזכרו של יצחק'לה, המספרים את סיפור חייו, תרומתו לפיתוחו ורווחתו של המקום. שלט אחד מוצב בתחילת השביל, בסמוך לבית הקברות הצבאי בבית גן, השני בדרכו והשלישי ליד המעיין.
Wireshark
Wireshark היא תוכנת רחרחן חופשית ומבוססת קוד פתוח המשמשת לפתרון בעיות, ניתוח תעבורת רשת, פיתוח פרוטוקולי תוכנה ותקשורת, ולמידה.
התוכנה נקראה במקור Ethereal, ובמאי 2006 שם המיזם הוחלף ל-"Wireshark" משיקולי סימן רשום.
Wireshark משתמשת בערכת הכלים GTK+ בגרסה הנוכחית (2014), וב-Qt בגרסאות אשר בפיתוח, כדי ליישם את ממשק המשתמש הגרפי. ללכידת תעבורת החבילות עושה התוכנה שימוש ב-pcap.
זוהי תוכנה חוצה-פלטפורמות, הרצה על גבי GNU/Linux, MacOS, BSD, סולאריס, מערכות הפעלה דמויות יוניקס נוספות, ו-Microsoft Windows.
קיימת גרסה נוספת מבוססת שורת פקודה בלבד הקרויה TShark.
Wireshark ותוכנות נוספות המפותחות איתה כ-TShark, מופצות תחת תנאי הרישיון הציבורי הכללי של גנו.