cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון סלסטון
ביוגרפיה
ג'ון אדוארד סלסטון נולד באנגליה ב-27 במרץ 1942. אביו היה כומר מוסמך בכנסייה האנגליקנית ואמו מורה לאנגלית. כנער למד מדעים ב-London Merchant Taylor's School, וקיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קיימברידג' בכימיה אורגנית בראשית שנות השישים. כתלמיד מחקר עבד בהנחייתו של קולין ריס (Reese) בקיימברידג' בנושא נוקלאוטידים, ולאחר מכן עם לסלי אורגל (Orgel) במכון סאלק בקליפורניה בנושא כימיה אורגנית מעשית. בשנת 1969 חזר לקיימברידג', למעבדה המפורסמת לביולוגיה מולקולרית, ה-LMB. בשנת 1966 נישא לדפנה (לשעבר בייט), ויש להם שני ילדים. בשנת 2001 הוכתר כאביר על תרומתו לפרויקט גנום האדם, וב-2002 חלק פרס נובל עם שותפיו למחקר התולעת, סידני ברנר (Brenner) ורוברט הורביץ (Horvitz).
מחקרי התולעת
בשנת 1969 החל לעבוד במסגרת ה-LMB עם סידני ברנר על תולעת ה-C. elegans (מין של נמטודה, תולעת עגולה), ולבסוף התמקד בחקר שושלות היוחסין של התאים בלרווה. החל משנת 1979 הוא הסתגר למשך שנה וחצי לצורך מחקרו המקיף- צפייה דרך מיקרוסקופ בכל חלקי העובר של התולעת, הם שושלת התאים העוברית השלמה. בשנת 1989 החלו סלסטון ושותפו רוברט ווטרסטון (waterston) מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס את פרויקט ריצוף גנום התולעת. הפרויקט הגיע לסיומו המוצלח ב-1998, ומהווה כיום אבן בניין בלימודי ביולוגיה.
פרויקט גנוֹם האדם
בשנת 1990 יצא לדרך פרויקט גנום האדם, שהקיף מדענים מכל העולם, שביקשו לרצף את 3 מיליארדי זוגות הבסיסים שמרכיבים את החומר הגנטי שבתא: ה-DNA. בראש הקונסורציום הציבורי עמד ג'יימס ווטסון, שהוחלף מאוחר יותר על ידי פרנסיס קולינס (היום מנהל ה-NIH האמריקאי). המעבדות של סלסטון וווטרסטון היו המרצפות העיקריות וסיפקו את הרצף של מעל למחצית מהגנום. מעבדות מרכזיות נוספות היו אלו של אריק לנדר במכון וויטהאד, ריצ'רד גיבס בקולג' ביילור לרפואה ומרכזים נוספים בארצות הברית, צרפת, יפן וגרמניה. ההון שהושקע בפרויקט (שכלל גם פרויקטים נוספים של ריצוף, עיסוק באתיקה של השימוש במידע גנומי ועוד) הוערך בכ-3 מיליארד דולרים שהגיעו ממכוני הבריאות במדינות השונות ומקרנות פרטיות ללא מטרת רווח, ובראשן קרן ולקם הבריטית. שנת היעד לסיום הריצוף נקבעה ל-2005, ומדיניות הקונסורציום הייתה שחרור מיידי ללא רווח של הנתונים: בסופו של כל יום פורסם כל המידע הגולמי (הרצף) שהושג באותו יום, ולכל מדען או אדם מהשורה הייתה אפשרות לגשת אל המידע ולעשות בו שימוש.
בשנת 1998 הכריז מדען אמריקאי, קרייג ונטר, שהחברה הפרטית-מסחרית שלו, סלרה ג'נומיקס (Celera Genomics), מתכננת להתחיל ולסיים את ריצוף הגנום האנושי עד 2001, ושהמימון לכך יגיע ממקורות פרטיים ולא מהציבור (מאוחר יותר הוא יטען שהקונסורציום הציבורי מיותר ומבזבז את כספי הציבור). בשל האופי המסחרי של הפרויקט, מדיניות שחרור הנתונים של סלרה הייתה שונה מהותית מזו של הקונסורציום הציבורי. בנוסף, סלרה הודיעה על כוונתה לתבוע פטנטים על חלקים משמעותיים (אתרי גנים) ברצף הגולמי. סלסטון עסק רבות בניסיון להזהיר את הציבור מההשלכות של ריכוז הידע על הגנום בידיה של חברה מסחרית, שיכולה לחסום את הגישה אליו באמצעות תביעת פטנטים. במילותיו:
ב-26 ביוני 2001 הכריזו נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, וראש ממשלת אנגליה, טוני בלייר, על השלמת הטיוטה של גנום האדם. קלינטון אמר אז: "היום אנו לומדים את השפה שבה ברא אלהים את החיים". בשעת ההכרזה עמדו משני צדיו של הנשיא האמריקאי פרנסיס קולינס וקרייג ונטר, שהגיעו לפשרה שבה הסכימו הקונסורציום הציבורי וסלרה לפרסם את מאמרי הסיכום שלהם באותה עת. בשנת 2003, בדיוק 50 שנים לאחר גילוי מבנה ה-DNA על ידי פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון, הושלם המפעל ופרויקט גנום האדם הסתיים, עם ריצוף המטען הגנטי שב-23 זוגות הכרומוזומים.
לאסי (משקה)
לאסי (בהינדי: लस्सी) הוא שם אזורי לחובצה, המשקה המסורתי מבוסס על דאהי (יוגורט) ונצרך באזור דרום אסיה. לאסי הוא תערובת של יוגורט, מים, תבלינים ולפעמים פירות. לאסי מלוח דומה לאיירן, בעוד שלאסי מתוק מודרני מזכיר מילקשייק. לאסי עשוי להיות ספוג קנאביס בצורה של בהאנג (משקה הודי מסורתי העשוי מקנאביס).
אטימולוגיה
המילה לאסי נגזרת מהמילה בסנסקריט לאסיקה (लसिका) כלומר סרום או דומה לרוק. מקורו של הלאסי בחבל הפנג'אב.
הכנה
לאסי מוכן על ידי ערבוב יוגורט, מים ותבלינים אחרים. עם זאת, ניתן להכין גרסאות של לאסי בדרכים שונות. כמון והל הם התבלינים הנפוצים ביותר המוספים ללאסי. לאסי מוגש באופן מסורתי בכוס חימר המכונה קולחאר.
לאסי מתוק
לאסי מתוק הוא גרסה של לאסי המתובלת סוכר, מי ורדים או לימון, תות שדה או מיצי פירות אחרים. לאסי זעפרן, שהוא עשיר במיוחד, נפוצים בפנג'אב, ראג'סטאן, הריאנה וגוג'ראט בהודו ובמחוז סינד של פקיסטן. לאסי מאקחניה הוא לאסי עם גושי חמאה בתוכו. בדרך כלל הלאסי המתוק קרמי כמו מילקשייק.
באנג לאסי
באנג לאסי הוא משקה עתיר קנאביס המכיל באנג, נגזרת נוזלית של קנאביס, בעלת השפעות דומות למאכלי קנאביס אחרים. המשקה חוקי בחלקים רבים של הודו ונמכר בעיקר במהלך ההולי, כאשר לפעמים אוכלים גם פקורות המכילות באנג. אוטר פרדש ידועה כבעלת חנויות באנג מורשות, ובמקומות רבים נמכרים מוצרי באנג ובאנג לאסי.
בתרבות
מסע פרסום מודפס וטלוויזיוני משנת 2008 עבור HSBC, שנכתב על ידי ג'פרי בנט מ-JWT הונג קונג, מספר את סיפורו של נציג חברת מכונות כביסה פולני שנשלח להודו כדי לגלות מדוע המכירות שלהם כל כך גבוהות שם. בהגיעו, הנציג חוקר חנות לאסי, שבה הוא מתקבל בברכה, ומוצא כמה מכונות כביסה המשמשות כדי לערבב אותו. הבעלים אומר לו שהוא מסוגל "לעשות פי עשרה לאסי ממה שעשיתי פעם!".
בתוכנית הטלוויזיה "No Reservations", השף הסלבריטאי אנתוני בורדיין ביקר בחנות בהאנג "מפוקחת ממשלתית" במבצר ג'איסלמר, ראג'סטאן. הבעלים הציע לו שלושה סוגים של בהאנג לאסי: חזק בדרך כלל; סופר דופר חזק; ו-"עוצמה מלאה, 24 שעות, ללא שירותים, ללא מקלחת".
בשנת 2013, קשיטיג', פסטיבל הטכנו-ניהולי השנתי של IIT קרגפור, השיק קמפיין לקריאת שמה של מערכת האנדרואיד החדשה לאותה השנה, שלימים זכתה לשם אנדרואיד לוליפופ, לאסי.
אבי סאייג
אברהם (אבי) סאייג (נולד ב-כ"ח בתשרי ה'תש"ם, 19 באוקטובר 1979) הוא נוירוביולוג וכימאי ממכון דוידסון, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה
סאייג נולד ב-19 באוקטובר 1979 בישראל. הוא השלים את תוארו הראשון בכימיה תרופתית באוניברסיטת בר-אילן ובדצמבר 2000 החל את שירותו הצבאי, במסגרת העתודה האקדמית בקריה למחקר גרעיני – נגב. במהלך שירותו הצבאי השלים תואר שני בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת בן-גוריון. הוא סיים את שירותו הצבאי במאי 2005. לאחר סיום התואר השני הוא עבר למחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע, שם השלים את לימודי הדוקטורט שלו בנושא חקר ההתמרה החושית ופיתוח אמצעי עזר לעיוורים.
ביולי 2009, לקראת סוף הדוקטורט שלו, החל לכתוב בתור סטודנט במדור "שאל את המומחה" במכון דוידסון, שם השיב לשאלות הציבור בענייני כימיה, פיזיקה ומדע וידע כללי. הוא פרש מתפקיד זה בדצמבר 2010. לאחר סיום הדוקטורט שלו הוא הצטרף כעובד מן המניין ליחידה לטכנולוגיה בחינוך שבמכון דוידסון, שם הוא ניהל וארגן מחדש את מדור "שאל את המומחה", את דף הפייסבוק של מכון דוידסון (עד 2015) ואת המדור "מדע בבית" (עד היום). הוא היה גם עורכו הראשי של האתר של מכון דוידסון במשך שנה.
בנובמבר 2012 הוא מונה למרצה בחוג למדעים בבית הספר לחינוך במכללת אחוה.
סאייג הוא ראש תחום מחקר ופיתוח במחלקה לטכנולוגיה בחינוך. מתמחה בפופולריזציה של המדע באמצעות כתבות וסרטונים באינטרנט.
סאייג גר ברחובות.
בתקשורת ובטלוויזיה
לסאייג הייתה פינת רדיו דו-שבועית בנושאי מדע ברדיו קול הים האדום. התוכנית נסגרה ב-2016.
הוא הופיע בכמה עשרות פרקים בסדרה החפרנים ששודרה בעבר בטלוויזיה החינוכית ובמספר פרקים בסדרה מתחת לעור.
כמו כן, הוא השתתף בתוכנית שלושה שיודעים בכאן תרבות.
חוק המרכז למורשת הדרוזים
חוק המרכז למורשת הדרוזים, התשס"ז-2007 הוא חוק שהוצע על ידי חבר הכנסת מג'לי והבה בכנסת ה-17. החוק הביא לפתיחת מרכז מורשת הדרוזים בחיפה. מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ, וכן לעודד את התיירות במגזר וליצור מקומות תעסוקה. המרכז יכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון.
רקע לחוק
חוק זה נחקק במטרה למצוא דרכים מעשיות לעידוד התיירות במגזר הדרוזי והצ'רקסי, מתוך רצון לספק פתרונות תעסוקה במגזרים האלה.
מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ. לפי התכנון, המרכז אמור לכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון.
עיקרי החוק
לפי החוק, המדינה תיתן למי שאחראי על המרכז את המקרקעין הדרוש על מנת להפעילו. המדינה, תממן את הקמת המרכז באופן הנדרש ותקבל את כל התקציבים שאותם היא צריכה על מנת להקימו. המועצה תאשר את התקציב השנתי של המרכז ותגישו לשר לשם אישורו; התקציב יאושר על ידי שר האוצר, שנת תקציב המרכז תהיה כשנה של תקציב המדינה.
המרכז לא יהיה רשאי למכור נכסים השייכים למרכז או להעביר בדרך אחרת נכס שבבעלותו, למעט נכסים שנקבעו בתקנות באישור השר. בנוסף לכך, המרכז לא יהיה רשאי למשכן נכס שברשותו או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור שר המדע התרבות והספורט. כמו כן, המרכז לא ייטול הלוואה העולה על סכום שקבע השר בתקנות, אלא באישור שר המדע, התרבות והספורט ושר האוצר.
ביצוע החוק
לפי הצעת החוק, שר המדע התרבות והספורט מונה על ביצועו, והוא אחראי לחוקק תקנות בכל הנוגע לביצוע מרכז המורשת לדרוזים, כולל סדרי העבודה של המועצה והוועד המנהל.
החוק קובע שהמועצה, בת 21 חברים, תכלול נציגים ממשרד ראש הממשלה, ממשרד המדע, התרבות והספורט, ממשרד החינוך, וממשרד התיירות.
וכן המועצה תכלול בין חבריה 5 אנשי אקדמיה המתמחים בתחומים רלוונטיים למרכז, ראש הרשות המקומית בו המרכז הוקם ונציגי ציבור. החוק קובע ששני שלישים מחברי המועצה ימונו מקרב האוכלוסייה הדרוזית.
יישום החוק
ב-8 בינואר 2019 הוקם ביישוב הדרוזי יאנוח ג'ת מבנה המרכז למורשת הדרוזים. המרכז החל לפעול בשנת 2019, ובין השאר הוא כולל מכון מחקר המקדם מחקרים אקדמיים אודות חייהם של הדרוזים בעבר ובהווה.
אבי פניני
אבי פניני (נולד ב-28 באוקטובר 1946) הוא שחקן, מדבב וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
שני הוריו עלו לישראל מקישינב במולדובה, (כל אחד בנפרד) בהיותם בגיל שתים עשרה. אביו רצה להיות שחקן, בהיותו בן תשע עשרה היה סטטיסט בהבימה ואחר-כך עזב את המקצוע.
אבי פניני נולד וגדל בתל אביב, תלמיד בית החינוך ע"ש א"ד גורדון. היה ילד בעל הפרעות קשב וריכוז ונשאר כיתה, בעקבות זאת פיתח את כישוריו החברתיים והפיזיים ולמד להצחיק. הוא למד בתיכון החקלאי בכפר הנוער כפר גלים, בו השתתף בחוג הדרמטי. התגייס לגרעין הנח"ל "גדיש", גרעין מטעם הפנימיה החקלאית בה למד, הלך לקורס מ"כים ואחר-כך לקורס קצינים, שירת כקצין במחנה שבטה. במלחמת ששת הימים נלחם באום כתף, נלחם גם במלחמת יום הכיפורים, בה נפצע.
הוא בוגר בית צבי, מחזור ט' וסיים ב-1971. בין כיתתו היו דב רייזר ורוברט הניג. בשנה הראשונה ללימודיו ניהל את בית צבי אברהם אסאו, בשנייה יורם קניוק ובועז עברון ובשלישית בועז עברון.
מייד עם סיום לימודיו הציע לו מייקל אלפרדס עבודה בהצגה "חמורים" בתיאטרון חיפה, אחרי שראה את פניני בתפקיד קטן בהצגה של מולייר בבית צבי. המחזה "חמורים" הוא פרי עטו של פלאוטוס, בו גילם את דמותו של מילוס גלורזיוס, החייל הרברבן. במקביל השתתף בקבוצת תיאטרון שנקראה "אסקוריאל", בהנהגת יעקב רז (כיום פרופסור למזרח אסיה), במסגרתה שיחק במחזה "אסקוריאל", אותו ביים רז ובהפקת "הנסיך הקטן למבוגרים", בבימויו של אלכס קלצ'קין. לאחר שנה בתיאטרון חיפה נסע לשנה ללונדון לצורך התרשמות מהתיאטרון האנגלי, שם ראה תיאטרון בצורה אובססיבית והשתתף במספר סדנאות. בשלהי 1972 הציע לו מייקל אלפרדס, מנהלו האמנותי של תיאטרון החאן להצטרף ללהקת החאן, בה שיחק פניני במשך עשר שנים, כולל בתקופתו של אילן רונן, שהחליף את אלפרדס. באותה עת התגורר בירושלים, שם התחתן ונולדו ילדיו.
התפקיד איתו פרץ היה פנטלונה בהצגה "משרתם של שני אדונים", בבימויו של אלפרדס ב-1974. הוא שיחק בתפקיד רוזנקרנץ בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" (1978), פרי עטו של טום סטופארד. הוא שיחק בהצגה "שבעת הקבצנים" (1979), עיבוד של הבמאי יוסי יזרעאלי לרבי נחמן מברסלב. ההצגה הייתה בלי במה, הקהל ישב על מזרנים, השחקנים הסתובבו בין האנשים, דיברו אליהם ונגעו בהם. שיחק בתפקיד הראשי של צ'ונקין בהצגה "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין" (1980), חייל דמוי שוויק (מתוך הספר "החייל האמיץ שוויק") במלחמת העולם השנייה. גילם את דמותו של השודד בהצגה "רשומון" (1980) בבימויו של יעקב רז. שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "וולפונה" (1982). הוא גילם את דמותו של מוסקה משרתו של וולפונה, תפקיד פיזי מאוד, במסגרתו לא ירד מהבמה. ב-1983, עזב את החאן, עבר להתגורר בתל אביב הפך לשחקן פרילאנסר ושיחק בתיאטראות שונים.
בשנות השבעים שיחק לראשונה בטלוויזיה בתפקיד המורה לספורט בסדרה "חדר מורים" בערוץ הראשון. הוא מהמנחים הראשונים של "זהו זה!", עוד לפני שהתוכנית התגבשה לתוכנית סיפור. בסרטו של חיים בוזגלו "עונת הדובדבנים" (1991), גילם את דמותו של יוסל'ה, קצין דתי שנהרג ממטען צד.
בחאן שיחק ב"גן הדובדבנים" של צ'כוב. הוא משחק את גאספאר רודריגס בן ישראל, פרנס הקהילה ב"ירושלים החדשה" ובהצגה "החולה המדומה" של מולייר.
שיחק בשלוש הצגות ילדים משולבות עם סרטים בסינמטק תל אביב: "עורכים בקרקס" (עם מיקי קם), "שקט מצלמים" (עם שרי צוריאל) ו"ככה זה בסרטים" (עם אורי גוטליב).
החל מ-1996 ועד 2014 הופיע פניני במופע יחיד לנוער בתיכונים, שנקרא "פניני תיאטרון", אותו יצר וביים. המופע מורכב מקטעים שכל אחד מהם מספר על משהו בעולם התיאטרון והמשחק. עד היום עשה כאלף הצגות.
במשך יותר מעשרים שנה דיבב פניני סרטים וסדרות מונפשים רבים, כאשר המפורסמים בהם הוא הדחליל מהאנימה "הקוסם מארץ עוץ", תניני התנין בסדרת הטלוויזיה "תניני התנין", פשעוני בסדרת הטלוויזיה "איפה אפי?" ודמויות רבות באנימה "אגדות האחים גרים".
מאז ספטמבר 2012 הופיע פניני בהצגה "חופרים" בתיאטרון תמונע, לצד דני מוג'ה ואורי אברהמי, שני חבריו הטובים ביותר. המחזה הוא פרי עטו של אברהמי ובבימויו של אלדד זיו, מספר על שלושה שחקנים מזדקנים בתפקידים קטנים שלקחו מהם את חדר ההלבשה וזורקים אותם למחסן. אחד מהם דיכאוני, השני אלכוהוליסט והשלישי פעלתן ומתלונן על הידרדרותו של התיאטרון. השלושה מתכננים את נקמתם.
חשדות להטרדות מיניות
בעקבות פוסטים שפורסמו על ידי כמה נשים בפייסבוק שהוטרדו מינית על ידי פניני וזאת לאחר שפורסמה כתבה על השחקן שפרסמה תמר קפלנסקי בעיתון הארץ, הוחלט כי פניני לא ישתתף בהצגה "תירה בי וזהו" שמוצגת במסגרת פסטיבל הקומדיה ע"ש קישון.
חיים אישיים
אבי פניני נשוי לרחל, סוכנת נסיעות וציירת; הם הורים לנועה פניני – שחקנית ותסריטאית ולתום פניני – אמן וידאו ארט ומיצג החי בניו יורק.
קולנוע
סרטי קולנוע
סרטים קצרים נבחרים
משיח (סדרת אינטרנט)
משיח היא סדרת רשת ישראלית שנוצרה על ידי דנה פוליג ואודי כגן ובכיכובם של כגן ועמית איצקר, המספרת את סיפורו של משיח, זמר כושל והבעלים של אורחן דרכים. במהלך הסדרה, מנסה משיח להגיע ל"טופ" של תעשיית המוזיקה המקומית. סדרת הרשת הפכה לתופעת רשת ויראלית וזכתה להצלחה רבה.
בעקבות ההצלחה, לסדרה האינטרנטית הופקה גרסה טלוויזיונית על ידי שידורי קשת וסלקום tv, ושידורה הראשון החל בסוף חודש מאי 2019 הסדרה עלתה לצפיית בינג' בסלקום tv החל מ-30 ביוני.
תקציר העלילה
צוות צילום דוקומנטרי, כביכול, עוקב אחר משיח (אודי כגן), המנהל והבעלים של "אורחן משיח", מסעדת דרכים בשירות עצמי בקיבוץ מופרט. מלבד היותו המנהל, משיח הוא גם זמר להקת הבית ובליווי הקלידן שלו, זיו (עמית איצקר), משיח מנעים את זמנם של הסועדים ושר שירים פרי עטו לצד גרסאות כיסוי ללהיטי עבר.
משיח מנסה פעם אחר פעם להגיע ל"טופ" של תעשיית המוזיקה המקומית. הוא רותם למשימותיו את זיו, בן חסותו, הקלידן שלו ויד ימינו.
רקע להפקת הסדרה
אודי כגן הוא בוגר החוג לקולנוע בבית הספר מנשר לאמנות. במקצועו הוא עורך וידאו. דנה פוליג היא בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. עבדה בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע כמנהלת תסריט ועוזרת במאי.
כגן ופוליג הכירו במגמת התיאטרון של תיכון אלון לאומנויות ברמת השרון. לאורך השנים שיתפו פעולה בפרויקטים שונים ועם סיום לימודיהם, החלו לכתוב סדרת דרמה המבוססת על חוויותיו של כגן ככלבן ביחידת עוקץ בתקופת מבצע חומת מגן. הסדרה פותחה עבור yes, אך לא הגיעה להפקה.
תחילה "משיח" פותחה לטלוויזיה על ידי פוליג וכגן עבור Yes, בשיתוף תותים הפקות. אולם, לאחר הפיתוח, החליטה Yes שלא להמשיך עם הפרויקט לשלב ההפקה. היוצרים וההפקה פנו אז לשאר הזכייניות והערוצים, אך לא הייתה היענות לפרויקט. בתחילת 2013 החליטו אודי כגן ודנה פוליג להפיק את משיח כסדרת אינטרנט. הם חברו ליובל נטר, מפיק, ועמית איצקר, לגילום דמותו של זיו, וצילמו תוך זמן קצר את שלושת הפרקים הראשונים של הסדרה.
השראה
בריאיון לעיתון "הארץ", סיפר אודי כגן כי ההשראה לדמותו של משיח הגיעה מאביו שניהל אולם שמחות בתל אביב:
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין (בערבית: الجبهة الديمقراطية لتحرير فلسطين - אלג'בהה אלדימֻקרטיה לתחריר פלסטין) הוא ארגון פוליטי מיליטנטי פלסטיני-קומוניסטי, בעבר ארגון טרור, שהתפצל מהחזית העממית ב-22 בפברואר 1969, בין השאר משום שהתנגד לביצוע פיגועי ראווה המוניים, שכן אלה עלולים ליצור דעת קהל שלילית כלפי המאבק הפלסטיני.
אידאולוגיה
הארגון הוא בעל אידאולוגיה מרקסיסטית-לניניסטית ורואה ברוב המשטרים במזרח התיכון משטרים ריאקציונריים, שיש להדיחם ולהקים תחתיהם משטרים מהפכניים-סוציאליסטיים. הארגון מאמין כי האינטרסים הפלסטיניים יושגו רק באמצעות מהפכה סוציאליסטית, ופעיליו אף ניסו להקים בתחילת שנות ה-70 סובייטים וקולחוזים בצפון ירדן.
במהלך השנים ביטא הארגון עמדות מדיניות מתונות יחסית לשאר ארגוני הטרור הפלסטיניים, אף שבשנות ה-70 לא בחל בהרג מכוון ובטרור כלפי אזרחים. יחד עם דבקותו במאבק המזוין, הוא רואה את המשא-ומתן כאפשרות לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ב-1969 הציעו מנהיגיו להקים מדינה פלסטינית דמוקרטית ועממית שבה יוכלו היהודים לפתח את תרבותם, אך לא את לאומיותם. מטרתה המוצהרת של החזית היא "להקים דמוקרטיה עממית פלסטינית שבה יהודים וערבים יוכלו לחיות ללא אפליה ולפתח את תרבותם הלאומית".
בראש הארגון עומד המזכיר הכללי נאיף חוואתמה, היושב בסוריה יחד עם בכירים נוספים. מספר הפעילים נאמד ב-500 והם פזורים בסוריה, לבנון ושטחי יהודה והשומרון וחבל עזה. הארגון מקבל תמיכה מסוריה, וכן מקבל מימון מארגונים ומתורמים פרטיים במדינות ערב. בעבר קיבל סיוע גם מלוב, ואנשיו התאמנו בברית המועצות ובקובה. בשנות ה-70 יצר הארגון קשרים עם תנועות מהפכניות וגורמים מרקסיסטיים ברחבי העולם ואף בישראל (למשל עם קבוצת דרך הניצוץ ועם ארגון מצפן).
קייס עבד אל-כרים, בין המנהיגים הבולטים של הארגון דוגל בפתרון המדינה האחת.
משיח (סדרת אינטרנט)
צילומי הסדרה
מכיוון שלא היה בידם תקציב או גוף שיממן את ההפקה, החליטו פוליג וכגן להפיק את הסדרה בעצמם. הם חיפשו דרכים לחסוך בהוצאות שאינן נחוצות. הלוקיישן (אתר הצילומים) שבחרו לצלם בו היה חדר האוכל בקיבוץ גליל ים, בו שותף אביו של כגן. אנשי הצוות והשחקנים השתתפו בצילומים בהתנדבות. כגן ליהק את עמית איצקר, במאי קולנוע אשר למד בבית הספר מנשר לאמנות כמה שנים מעליו, לדמותו של זיו. פוליג ליהקה את בני משפחתה ואת חבריה עבור התפקידים השונים בסדרה. בראיון שנערך איתם בטלוויזיה החינוכית אמרו כגן ופוליג:
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
פעילות טרור
החל מ-1973 הארגון ביצע פיגועי ירי, הנחת מטעני חבלה וחדירות מהגבול. הפיגוע הזכור ביותר הוא אסון מעלות (15 במאי 1974, יום העצמאות ה-26 של ישראל), שבמהלכו חדרו מחבלים מלבנון לישראל והשתלטו על בית ספר במעלות תוך שהם לוקחים בני ערובה רבים. ב-19 בנובמבר 1974 השתלט על בניין מגורים בבית שאן וגרם ל-4 הרוגים, וב-13 בנובמבר 1975 פוצץ עגלת תופת בירושלים וגרם ל-7 הרוגים. בשלהי שנות ה-80 נוצר קרע בשורות הארגון בין אלה שדגלו בהמשך המאבק המזוין בישראל לבין אלה שצידדו במשא-ומתן. מאז הקמתו התנגד הארגון לפיגועי טרור מחוץ לישראל וגינה את התקפות החזית העממית לשחרור פלסטין על מטוסים. למרות התנגדותו להסכמי אוסלו, נמנע החזית הדמוקרטית מלפעול נגד ישראל עד האינתיפאדה השנייה, ובספטמבר 1999 אף הביע הארגון נכונות להשתתף בניהול משא-ומתן עם ישראל על הסדר קבע. חודש לאחר מכן הסירה מחלקת המדינה של ארצות הברית את הארגון מרשימת ארגוני הטרור הזרים.
האינתיפאדה השנייה
במהלך האינתיפאדה השנייה, חזרה חוליות הטרור של הזרוע הצבאית של הארגון, "גדודי ההתגדות הלאומית", לפעול נגד כוחות צה"ל וישראלים בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה, בעיקר ברצועת עזה, ובאזורי שכם ורמאללה. ב-25 באוגוסט 2001 התקיף הארגון מוצב של צה"ל ברצועת עזה וגרם ל-3 הרוגים ול-7 פצועים. באותה תקופה נעצרה בעיסאוויה חוליה של שישה חברי החזית הדמוקרטית שהואשמו בירי על ניידת משטרה שנסעה בכביש למעלה אדומים ב-29 ביולי 2001. במהלך שנת 2002 ביצעה חוליה של החזית הדמוקרטית שאורגנה על ידי הייתם ענתרי, שוטר במשטרה הפלסטינית, וחומשה על ידי אברהים עא קאדר מחמוד אבו חיג'לה, חבר המועצה הלאומית הפלסטינית מטעם החזית הדמוקרטית, ירי לעבר רכבים באזור בית אל ותכנון של פעולות נגד אנשי צבא ישראליים. באחת הפעולות, שניים מחברי החוליה נתפסו על ידי הרשות הפלסטינית ואבו חיג'לה דאג לשחרורם עוד באותו יום. הייתם ענתרי ואבו חיג'לה נעצרו על ידי השב"כ לקראת סוף שנת 2002. בדצמבר 2003, נהרגו 4 אזרחים ישראלים ונפצעו עשרות בפיגוע התאבדות בצומת גהה, אשר לטענת צה"ל בוצע על ידי מחבל שנשלח על ידי וג'די עזמי סבתי-ג'ודה, ראש החזית הדמוקרטית בשכם.
ב-15 באפריל 2008 חוסל איברהים עלבה, ראש ארגון החזית הדמוקרטית בצפון רצועת עזה, אשר היה מעורב בירי רקטות לעבר שטח ישראל וארגון חוליות מחבלים שניסו לחדור לישראל. במהלך מבצע עופרת יצוקה, עצר צה"ל פעיל של החזית הדמוקרטית שהיה מעורב בירי רקטות נגד ישראל ואחסן בביתו אמצעי לחימה.
משיח (סדרת אינטרנט)
הצלחת הסדרה
ב-4 באפריל 2013 עלה הפרק הראשון של הסדרה לערוץ של משיח ב-YouTube. תוך ימים ספורים זכה פרק הבכורה לעשרות אלפי צפיות והפך לתופעת רשת ויראלית. במרוצת השנה שלאחר מכן, עלו שבעה פרקים נוספים של הסדרה שזכו למאות אלפי צפיות.
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
לאחר האינתיפאדה השנייה
עיקר פעילות הזרוע הצבאית של הארגון מתבצעת בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. באזורי יו"ש פעילי הזרוע מבצעים פיגועים כנגד מטרות ישראליות ומשתתפים באירועי הפרות סדר, יידוי אבנים וירי לעבר כוחות הביטחון הפועלים בשטחים. בנוסף, פעילי הזרוע הצבאית ברצועה משתתפים באופן כמעט קבוע בסבבים מול ישראל. פעילות זאת באה לידי ביטוי בירי תלול מסלול לעבר מדינת ישראל.
משיח (סדרת אינטרנט)
הצלחת הסדרה
בתחילת 2015, השתמשה חברת סלקום בדמותו של משיח עבור קמפיין סלקום tv בטלוויזיה ובאינטרנט; בקמפיין של סלקום משיח מלווה לרוב על ידי אושרי, בנה של אחותו, ססיל. הצלחת הסדרה, שהופצה באינטרנט והופקה בתקציב מינימלי, סייעה בקידום משמעותי של הקריירות של היוצרים והשחקנים - ביניהם אודי כגן, שהצטרף לצוות הקומיקאים של תוכנית הבידור המוערכת "ארץ נהדרת".
גרסה טלוויזיונית
בעקבות ההצלחה, לסדרה האינטרנטית צפויה גרסה טלוויזיונית בהפקת שידורי קשת, אשר צפויה לעלות לשידור במסגרת הערוץ קשת 12 במהלך 2018 כשהיא צפויה לעלות בתחילה בסלקום tv ומאוחר יותר ביתר הפלטפורמות, כשחברת סלקום מממנת חלק מעלויות הפקת הסדרה. הסדרה עלתה לצפיית בינג' בסלקום tv החל מ-30 ביוני.
באוקטובר 2018 הודיעו סלקום וקשת כי הסדרה אושרה לעונה שנייה, והיא צפויה לעלות במהלך 2019.
לאו מונוסון
ליאו מונוסון (ברוסית : Лев Исаакович Моносзон, ליט. לב איזקוביץ' מונוסון (נכתב גם: מונסזון, מונשזון) נולד במוסקבה ב-1897 למשפחת יהלומנים יהודית. בצעירותו כתב שירה והיה חבר בתנועת האימז'יניזם האוונגרדית שצמחה בברית המועצות לאחר מהפכת 1917. ב-1923 היגר לגרמניה והחל לשיר ולשחק, בין השאר תחת הכינויים לאו מול, לאו פריי, לאו מון, לאו פרנק, לאו מינור, לאו אם ופרד מוסנר. לעיקר תהילתו כזמר פופולרי זכה בשנים 1928–1933, בשלהי ברפובליקת ויימאר. אחד מלהיטיו הידועים הוא השיר "Liebling, mein Herz lässt dich grüßen" (יקירתי, ליבי שולח לך ד"ש) שביצע עם תזמורתו של בן ברלין. כשחקן, הוא הופיע בסרטים "אני ביום ואת בלילה" ("Ich bei Tag und du bei Nacht", 1932) בבימויו של לודוויג ברגר; במחזמר "השלושה מתחנת הדלק" (1930) וב"אהבת הוד מלכותה" (1931).
כיהודי רוסי, הוא נאלץ לעזוב את גרמניה ב-1933, ועבר תחילה לצרפת ולאחר מכן, דרך ספרד, לארצות הברית. בניו יורק החל קריירה חדשה כסוחר בולים. מונוסון נפטר ב-1967 במהלך נסיעה לג׳מייקה.
מונוסון שלט באחת עשרה שפות והפיק למעלה מ-1400 תקליטים.
המנון בוסניה והרצגובינה
ההמנון הלאומי של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Državna himna Bosne i Hercegovine) אומץ ב-25 ביוני 1999, עם חקיקתו של חוק ההמנון הלאומי של בוסניה והרצגובינה. ההמנון החליף את ההמנון הקודם, "האחת והיחידה" (Jedna si jedina). מנגינת ההמנון, אשר בתחילה היה ללא מילים, הולחנה על ידי דושאן שסטיץ' ונקראה "אינטרמצו", כותרת שעדיין משמשת לעיתים עבור שם ההמנון. המילים נכתבו על ידי שסטיץ' ובנימין איסוביץ', התקבלו על ידי ועדה פרלמנטרית בפברואר 2009, ובסופו של דבר לא אושרו באופן רשמי. ניסיונות נוספים לקבוע מילים רשמיות להמנון נעשו בשנים 2016 ו-2018, אך לא הצליחו.
יחסי אלבניה–הממלכה המאוחדת
המדינות הן חברות נאט"ו, וכחברת האיחוד האירופי, בריטניה תמכה בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
שיתוף פעולה צבאי
צבאות אלבניה והממלכה המאוחדת שיתפו פעולה פעמים רבות, כולל תרגילים צבאיים שנערכו ב-2013 ו-2014. בתרגיל אריה האלבני בשנת 2013 היו מעורבים כמעט 1,000 נחתים ו-HMS Bulwark בהגנתה. בתרגיל אריה האלבני בשנת 2014, 600 נחתים ביקרו באלבניה.
ב-2016, בערל 1,500 אנשי צבא מבריטניה הצטרפו לכוחות אלבנים בפעילות גופנית בתרגיל אריה האלבני.
נציגויות דיפלומטיות
אלבניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בגלאזגו, מילטון קינס ואוקספורד. מאידך, בריטניה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
הופ סולו
הופ אמליה סולו (אנגלית: Hope Amelia Solo; נולדה ב-30 ביולי 1981) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת השוערת.
קריירה
סולו החלה לשחק כדורגל בקבוצת "Three Rivers" באזור מגוריה, ריצ'לנד. כשהייתה בתיכון, שיחקה כחלוצה והובילה את קבוצתה לשלוש אליפויות ליגה רצופות (1996-1998) ולזכייה באליפות המדינה בשנתה האחרונה, תוך כדי שהיא כובשת 109 שערים. כשהחלה לשחק בנבחרת של אוניברסיטת וושינגטון, שינתה את תפקידה ועברה לעמדת השוער. בתקופת לימודיה, נבחרה סולו שלוש פעמים לנבחרת "התאחדות מאמני הכדורגל של צפון אמריקה" וארבע פעמים לנבחרת ה-Pac-12 (התאחדות ספורט של תריסר אוניברסיטאות מובילות).
עם סיום לימודיה, הוזמנה סולו לקבוצת ה-WUSA פילדלפיה צ'ארג', אולם הליגה פורקה וסולו עברה לשחק בשוודיה. סולו שיחקה 19 משחקי ליגה בשביל קבוצת גטבורג מליגת העל השוודית, ובשנת 2005 עברה לשחק באולימפיק ליון מהליגה הצרפתית.
במאי 2010 קבוצת סנט לואיס התפרקה וסולו חתמה בקבוצת אטלנטה ביט, גם היא מליגת ה-WPS. במהלך העונה, שתי התבטאויות של סולו ברשת הטוויטר גרמו לרעש תקשורתי ולביקורת נגד סולו; אחרי משחק חוץ של קבוצתה נגד בוסטון בריקרס, האשימה סולו את הקהל המקומי בגזענות וסירבה לחתום לאוהדים. באותו ערב היא צייצה: "שיש לבוסטון קומץ אוהדים שלא נותן כבוד לקבוצה ולליגה". שתי הקבוצות פרסמו הודעה משותפת שבה נכתב שלא הייתה התארגנות של קריאות גזעניות, ושסולו הייתה צריכה להפנות את טענותיה כלפי האחראים ולא לפרסם ברשת החברתית את דעותיה. ההתבטאות השנייה של סולו הייתה נגד הנהלת ושופטי הליגה, כשאמרה שהמשחק נגד וושינגטון היה מכור, בטענה שהנהלת הליגה רצתה שזו תעלה לפלייאוף ולא אטלנטה. סולו נקנסה על ידי קבוצתה ב-2,500 דולר והורחקה ממשחק אחד, כשבסוף העונה החליטו שני הצדדים להיפרד. בסיום העונה, נאלצה לעבור ניתוח קשה בכתף - ממנו התאוששה בצורה טובה ומהירה, בניגוד לדעת הרופאים שטענו שלא תוכל לשחק בגביע העולם.
לפני עונת 2011 עזבה סולו את אטלנטה וחתמה בקבוצת מג'יק-ג'ק מפלורידה. קבוצתה של סולו סיימה את העונה במקום השלישי.
נבחרת ארצות הברית
בשנת 2000 זומנה סולו בפעם הראשונה לנבחרת ארצות הברית, לאחר ששיחקה קודם לכן בנבחרת הצעירה. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-5 באפריל 2000 במשחק נגד נבחרת איסלנד, במשחק שהתקיים בצפון קרוליינה. לטורניר הכדורגל של המשחקים האולימפיים ב-2004 זומנה סולו, אבל רק בתור שוערת מחליפה לבריאנה סקארי. שנה לאחר מכן, כבר תפסה את מעמדה והפכה לשוערת הראשונה של הנבחרת, תוך שהיא מדיחה את סקארי בת ה-34. בשנים אלו היא קבעה שיא של 1,054 דקות ללא ספיגה - שיא שהופסק בניצחון 1-4 על צרפת בגביע אלגארבה.
גביע העולם 2007
לגביע העולם ב-2007 הגיעה סולו כשוערת הבכירה של הנבחרת. בשלב הבתים וברבע הגמר, הצדיקה סולו את מעמדה, כשספגה רק שני שערים בארבעה משחקים ושמרה בשלושה מהם על שער נקי. למרות זאת, בחצי הגמר נגד ברזיל, העדיף המאמן גרג ריאן את בריאנה סקארי, השוערת הוותיקה שלא שיחקה שלושה חודשים, רק משום שהיה לה עבר טוב נגד הברזילאיות. האמריקאיות הפסידו 0-4, ורצף של 51 משחקים ללא הפסד נקטע.
העימות שאחרי חצי הגמר
בראיון ספונטני שנערך אחרי חצי הגמר נשמעה סולו מאוכזבת מאוד מהחלטת המאמן: "זו הייתה החלטה שגויה של המאמן, כל מי שמבין כדורגל יודע את זה. אין לי ספק שהייתי עוצרת את הכדורים האלה. אנחנו לא ב-2004, אלא ב-2007 וזה לא משנה מה מישהי עשתה לפני שלוש שנים במשחק על מדליית זהב. אתה לא יכול לחיות את העבר". ראיון זה גרם לכעס רב כנגד סולו, למרות שיום למחרת התנצלה בפני סקארי וטענה שהריאיון לא היה נגדה אלא נגד החלטת המאמן, גרג ריאן. יומיים לאחר מכן, החליט ריאן לספסל את סולו ולא לשתף אותה במשחק על המקום השלישי נגד נורווגיה. קפטנית הנבחרת, קריסטין לילי, הבהירה שההחלטה להשעות את סולו הוחלטה והוסכמה על ידי כל הקבוצה.
סולו נכללה בסגל הנבחרת המורחב לסדרת המשחקים נגד נבחרת מקסיקו שנערכו זמן קצר לאחר גביע העולם. למרות פנייה של שחקניות הנבחרת לפדרציית הכדורגל של ארצות הברית בטענה שמגיע לסולו לשחק, היא לא זכתה להשתתף באף אחד משלושת המשחקים. המשחק השלישי נגד מקסיקו שנערך ב-20 באוקטובר, היה משחקה האחרון של הנבחרת ב-2007, כשבסוף השנה, ריאן עזב את תפקיד המאמן ובמקומו מונתה פיה סונדהאגה השוודית.
המשחקים האולימפיים 2008
ב-23 ביוני 2008, פורסם סגל הנבחרת למשחקים האולימפיים בבייג'ינג, וסולו סומנה כשוערת הפותחת. בריאנה סקארי השוערת הוותיקה, לא זומנה לסגל ונראה היה כי שום דבר כבר לא יוכל להדיח את סולו מההרכב הראשון. ב-21 באוגוסט, נערך גמר הטורניר, בשחזור של חצי גמר המונדיאל משנה לפני כן - ארצות הברית נגד ברזיל. הפעם, ידן של האמריקאיות הייתה על העליונה וניצחון קטן של 0-1 בהארכה, הביא את מדליית הזהב לארצות הברית. אחרי המשחק, גרפה סולו את רוב השבחים - אחרי שעצרה שוב ושוב את ההתקפה הברזילאית בראשות השחקנית הטובה בעולם דאז, מרטה.
גביע העולם 2011
למרות שהחמיצה את רוב שלב המוקדמות עקב הפציעה בכתף, זומנה סולו לסגל הנבחרת לגביע העולם ב-2011 שנערך בגרמניה. אחרי ששמרה על שער נקי בשני המשחקים הראשונים נגד צפון קוריאה וקולומביה, ספגה סולו שני שערים בהפסד לשוודיה - הפסד שגרם לארצות הברית לסיים במקום השני בבית המוקדם, ולפגוש את יריבתם המרה, ברזיל, ברבע הגמר.
המשחק בין השתיים נשלח לדו-קרב בעיטות הכרעה, לאחר שאבי וומבאך האמריקאית כבשה שער שוויון בדקה האחרונה של ההארכה. במהלך דו-קרב הפנדלים, עצרה סולו את הפנדל השלישי של הברזילאיות והעלתה את ארצות הברית לחצי הגמר נגד צרפת. אחרי המשחק, סולו שיבחה את חברותיה לנבחרת ואמרה לתקשורת ש"למרות שהיינו עם שחקנית אחת פחות ובפיגור של שער אחד בהארכה, הרגשנו שמשהו הולך לקרות". בניצחון 1-3 על צרפת בחצי הגמר, הפכה סולו לשוערת השנייה בהיסטוריה שמגיעה למאה הופעות בינלאומיות (אחרי חברתה לנבחרת, בריאנה סקארי).
במשחק הגמר, פגשו האמריקאיות את נבחרת יפן המפתיעה. למרות שפעמיים הובילו ביתרון של שער, לא הצליחו האמריקאיות לשמור על התוצאה ובסופו של דבר, הפסידו ליפן 1-3 בדו-קרב פנדלים. למרות ההפסד, הפגינה סולו הערכה רבה כלפי הנבחרת היפנית ובירכה אותם. בטקס הסיום של הטורניר, זכתה סולו בפרס כפפת הזהב (השוערת המצטיינת) ובכדור הארד (השחקנית השלישית בטיבה במונדיאל). כמו כן, היא נכנסה להרכב מצטייני הטורניר.
המשחקים האולימפיים 2012 וגביע העולם 2015
בינואר 2015 הושעתה סולו מנבחרת הנשים הלאומית של ארצות הברית לתקופה של 30 ימים, בשל תקרית בה הייתה מעורבת במחנה האימונים..
בקיץ 2015, זכתה עם הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורגל שהתקיים בקנדה וגם בכפפת הזהב הניתנת לשוער הכי טוב בטורניר. זוהי הייתה זכייתה שנייה בגביע כפפת הזהב לאחר טורניר גביע העולם שהתקיים ב-2011.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הודחה נבחרת ארצות הברית בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת שוודיה. לאחר המשחק כינתה את שחקניות שוודיה "חבורת פחדניות". לאחר שתגובתה של סולו עוררה הרבה רעש סביב הנבחרת, התאחדות הכדורגל האמריקאית החליטה להשעות את הופ לחצי שנה ולעצור את החוזה שלה עם הנבחרת. בתגובה שנמסרה מטעמם הם טוענים כי ״ההחלטה נבעה בשל מקרים נוספים שקרו עם סולו בזמן ששיחקה עבור הנבחרת״. השעיה זו הייתה ההשעיה השנייה של סולו מהנבחרת במהלך הקריירה שלה עמה.
לאחר שההשעיה נגמרה, סולו לא חזרה לשחק בנבחרת ארה״ב ואף הודיעה לפני כן כי היא עוזבת את קבוצת הכדורגל שלה ״Seattle Reign” שנמצאת ב-NWSL.
פנסלק
פנסלק (בהונגרית: Penészlek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פנסלק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 1,158 תושבים ובשנת 2020 רק 981 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13 והוא הפך לעיר בצורה רשמית בשנת 2005
יהודי פנסלק
יהודים התיישבו בפנסלק בראשית המאה ה-19 ובמקום היה בית קברות יהודי
באפריל 1944, כחודש לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי פנסלק לגטו במאטסלקה ובסוף מאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
קרוליס פוז'לה
קרוליס יוזוביץ' פוז'לה (בליטאית: Karolis Juozovic Požėla; 29 בפברואר 1896 - 27 בדצמבר 1926) היה מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ליטא משנת 1921 ועד הוצאתו להורג על ידי שלטון אנטאנס סמטונה. בתקופת השלטון הקומוניסטי נחשב למרטיר ולגיבור לאומי, הוקמו פסלים שלו, בית ילדותו הפך לאחר לאומי ועל שמו נקראו רחובות ובתי ספר.
תולדות חייו
נולד בכפר ליד ז'יימליס. החל מ-1915 למד רפואה באוניברסיטת טרטו וב-1916 הצטרף שם למפלגה הבולשביקית והחל בפעילות פוליטית. לאחר מהפכת פברואר היה לחבר הסובייט של טרטו. עם סגירת האוניברסיטה ב-1918 שב למולדתו והחל לארגן בה תאים של המפלגה הקומוניסטית. באוקטובר 1918 היה חבר וועידת היסוד של המפלגה הקומוניסטית של ליטא. המפלגה הייתה אסורה בחוק, הן כהתארגנות לאומית עצמאית בתקופה הקצרה בה הייתה ליטא רפובליקה סובייטית (דצמבר 1918 עד פברואר 1919) והן כמפלגה קומוניסטית בתקופה בה פעלה כמדינה עצמאית. פוז'לה הוציא עיתונים מחתרתיים בראסייניאי בשם "דבר העובדים" (Darbo žodis) ו"אמת" (Tiesa) כמו גם את העיתון החוקי של איגוד העובדים "חיי הפועלים" (Darbininkų gyvenimas) והיה יו"ר הוועידה הראשונה של איגוד העובדים הליטאי. ב-1921 התפזרה הנהגת המפלגה המבוזרת באזורי בלרוס, פולין וקלינינגרד ופוז'לה נותר למעשה הבכיר היחיד על אדמת ליטא.
עקב פעילותו נאסר פוז'לה מספר פעמים. מראשית 1921 ועד סתיו 1922 היה אסיר במחנה ליד קובנה, אך הצליח להמלט. הוא נעצר שוב בדצמבר, כאשר ניסה לחצות את הגבול על מנת להשתתף בוועידה הרביעית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ונכלא לשלושה חודשים בשווינציאן. ב-1926 הכין את המפלגה לבחירות לסיימאס כחלק מחזית רחבה שקראה לשיתוף פעולה של קומוניסטים, סוציאליסטים וסוציאל-דמוקרטים. בספטמבר העביר את מרכזה המפלגה לקובנה.
ב-17 בדצמבר 1926 התארגנה הפיכה צבאית במסגרתה העלו הכוחות המזוינים של ליטא את אנטאנס סמטונה לתפקיד של דיקטטור על מנת לסכל הפיכה קומוניסטית כביכול. 350 פעילים קומוניסטים נאסרו. ששת הבכירים, פוז'לה ועוד חמישה, הואשמו בבגידה בבית דין צבאי כמתכנני ההפיכה. ארבעה מהם, פוז'לה ביניהם, הוצאו להורג בפורט השישי של מבצר קובנה. הארבעה (בנקראים בליטאית "ארבעת החברים", keturi komunarai) הפכו למרטירים של המפלגה הקומוניסטית של ליטא ובעת השלטון הקומוניסטית הפכו לגיבורים לאומיים. בשנת 1947 נקברו שרידיהם מחדש בגן מוזיאון ויטאוטאס הגדול בקובנה.
ב-1965 הפך בית ילדותו של פוז'לה לאתר לאומי. על שמו נקראו רחובות, פארקיפ, בתי ספר וקולחוזים.
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול (באנגלית: Land Rover 101 Forward Control) היא משאית, בעלת הנעה כפולה 4x4, אשר יוצרה על ידי יצרנית רכב השטח הבריטית  לנד רובר (Land Rover),  אשר פועלת  מהעיר סוליהול, אנגליה.
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
דגם משאית "לנד רובר 101 פורוורד קונטרול" יוצר בין השנים 1972–1978, לצורכי הצבא הבריטי בלבד.
סך הכול יוצרו 2,669 יחידות.
דגם "לנד רובר 101 פורוורד" קונטרול יועד לנהג + 9 נוסעים.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הטוב ביותר
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הטוב ביותר מוענק מאז שנת 1994. במהלך הטקס של 2002 הקטגוריה הופרדה, ויצרה פרס נוסף ששמו פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הכבד הטוב ביותר. הקטגוריה פעלה זמן קצר במהלך הטקסים של השנים 2007 ו-2008, לפני שחזרה לשמה המקורי במהלך השנה שלאחר מכן. לינקין פארק מחזיקה הכי הרבה ניצחונות, עם חמישה, ואחריה קולדפליי עם ארבעה.
זוכים ומועמדים
הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
דורסי לילה
דורסי לילה (שם מדעי: Strigiformes) היא סדרת עופות, הנכללת עם דורסי היום בקבוצת העופות הדורסים. כקבוצה, דורסי הלילה נפוצים בכל העולם ובבתי הגידול השונים שבו. המינים מופיעים במגוון גדלים, בהם ינשופים ננסיים קטני גודל ומיני אוח ענקיים. עופות אלו מאופיינים בראש גדול וניכרים בפרצוף-שמע רחב, בעיניים גדולות, בראייה ובשמיעה מחודדים ביותר ובתעופה חרישית.
רוב המינים פעילים בעיקר בשעות הלילה והדמדומים, בשונה מדורסי היום. הם מעבירים את יומם במנוחה כשהם מוסתרים מהסובב אותם בעזרת צבעי ההסוואה שלהם. לדורסי הלילה תכונות המתאימות אותם לציד בשעות הלילה: חושי ראייה ושמיעה חדים ומשוכללים ביותר, שמאפשרים לרובם לצוד גם בתנאי תאורה לקויים או כאשר הטרף סמוי מן העין. הגדולים שבדורסי הלילה הם טורפי על – בעלי החיים הנמצאים בראש מארג המזון. הם בעלי חיים סתגלניים, המסוגלים לנצל מקורות מזון שונים כדי לשרוד.
על פי תיעוד של מאובנים, הופיעו דורסי הלילה בצורתם המוקדמת בסוף תקופת הפלאוקן, והפכו לנפוצים בחצי הכדור הצפוני במהלך תקופות האאוקן והאוליגוקן. רוב המאובנים נמצאו בחלק זה של העולם. משפחת התנשמתיים, ועמן ארבע משפחות נוספות (שנכחדו), הופיעו לפני הינשופיים והגיעו למספר מינים רב בין תקופת האוליגוקן לתחילת תקופת המיוקן.
תפוצה ובתי גידול
דורסי הלילה נפוצים כקבוצה בכל רחבי העולם חוץ מאשר ביבשת אנטארקטיקה. היינשופיים התיישבו באזורים רבים יותר מאשר התנשמתיים, אף על פי שדורס הלילה בעל התפוצה הרחבה ביותר והנפוץ ביותר הוא המין תנשמת לבנה שנעדר מהחלקים הצפוניים של אסיה וצפון אמריקה. מינים רבים מעדיפים לשכון באזור הטרופי: 17 אחוזים מהמינים חיים באזור האפרוטרופי, 25 אחוזים באזור הנאוטרופי, 18 אחוזים באוסטרלאסיה, 23 אחוזים באזור ההינדומלאי (Indomalaya) ורק 17 אחוזים בצפון אמריקה ובאזור הפלארקטי יחדיו.
בדרך כלל דורסי הלילה אינם נודדים. נדידות סדירות או ארוכות טווח תועדו רק אצל מספר קטן של מינים. כשהמין נוטה לנדוד, הוא מפגין טריטוריאליות במיוחד בתקופת הרבייה שבה הוא מגן בנחישות על קנו, על השטח המקיף אותו ועל משאבי המזון מפני דורסי לילה ובעלי חיים אחרים המהווים עליהם איום, אך כשהוא יושב קבע, כמו הלילית המצויה ומיני אוח, הטריטוריאליות נמשכת במהלך כל השנה.
דורסי הלילה נפוצים כמעט בכל בית גידול, באזורים בעלי אקלים נוח שבהן ישנן אדמות עשב, ביערות, בביצות עשב ובביצות מיוערות (Swamp), וכן באזורים בעלי תנאי מזג אוויר קיצוניים יותר כגון הטונדרה של האזור הארקטי, המדבריות של מקסיקו וקליפורניה ויערות הגשם של אפריקה הטרופית. בדומה לכך, הם שוכנים בעמקים, במישורים ובקניונים, וכן בהרים, ברמות ובאיים. עם זאת, רוב המינים חיים ביערות ובחורשים, או על גבולותיהם, ורק כחמישית מהמינים חיים באזורים חצי פתוחים או במרחבים שבהם העצים מעטים ומבוזרים. בניגוד לכך, מינים אחדים, בהם אוח השלג שוכן הטונדרה והינשוף השדוני שוכן המדבר, מעדיפים להתגורר בבתי גידול שבהם העצים אינם גדלים כלל. בנוסף, מינים אחרים התאימו עצמם לחיים על גבי הקרקע, וחלקם ניכרים באורך רגליהם, בהם מיני התנשמות Tyto capensis, Tyto longimembris, וכוס המחילות. מיני אוח אחדים – אלו הניזונים מבעלי חיים מימיים – מתגוררים בסמוך למקורות מים שונים, כגון נחלים וביצות מנגרובים. ככלל הם אינם שוכנים ברום גבוה מאוד ובמדבריות שבהם האקלים קיצוני.
דורסי הלילה הסתגלו גם לאזורים שאופיים השתנה על ידי האדם, כגון חוות, שדות, שטחי מרעה ומקבצי עצים הגדלים בפרוורי הערים. יותר מכך, מינים אחדים של הסוגים אוח, ינשוף נצי, שעיר וינשוף ננסי אף התאימו את עצמם לחיים לצד בני האדם בשכונות שבהן ישנם עצים רבים.
דורסי לילה בישראל
האוח המצוי נפוץ למדי. הוא מקנן בצוקים, במערות, במחצבות נטושות ובנקיקים. בצפון הנגב הוא מקנן אף על גבי הקרקע או במחילות של דורבנים. האוח המדברי נפוץ פחות. הוא מקנן בנגב, בערבה ובמדבר יהודה. ינשוף העצים הוא אחד מדורסי הלילה הנפוצים ביותר בישראל, במיוחד במרכזה ובדרומה. ינשוף השדות הוא מין נדיר למדי ששוהה בחורף בישראל. כוס החורבות הוא דורס לילה נפוץ למדי בשטחים פתוחים, בעיקר לאורך רצועות ההרים המשתרעים מהגליל והגולן בצפון, דרך הרי שומרון ויהודה ועד להרי הנגב. לילית המדבר מתגוררת בדרום הארץ: ממדבר יהודה בצפון ועד להרי אילת בדרום. הלילית המצויה נפוצה אף היא למדי, בעיקר בצפון הארץ: רוב האוכלוסייה שלה מתרכזת בגליל העליון ובגליל המערבי, ומקצתה באזור הכרמל, הגולן, החרמון, עמקי הצפון וצפון השומרון. השעיר המצוי הוא עוף חולף שכיח בכל הארץ, המקנן בעיקר בצפונה. השעיר המשורטט הוא עוף חולף נדיר למדי. התנשמת הלבנה נפוצה בכל הארץ, למעט בדרומה. היא משמשת כמדבירה ביולוגית.
גודל, נוצות וכנפיים
דורסי הלילה מופיעים במגוון גדלים: מינים רבים הם קטנים ואורכם מגיע עד 20 ס"מ בערך. הקטן ביותר הוא הינשוף השדוני, שאורכו 12–15 ס"מ. לעומתם, המינים הגדולים ביותר הם אוח בלקיסטון, אוח השלג ולילית אפורה שאורכם עולה לעיתים על 70 ס"מ, וכן אוח מצוי, הגדול מכולם, שאורכו מגיע עד 75 ס"מ. כמעט ואין הבדלי מראה ניכרים בין הזכר לנקבה אצל רוב דורסי הלילה, למעט בגודלם. אוח השלג הוא היוצא מן הכלל. בעוד שהזכר נושא מעטה נוצות צחור כמעט לחלוטין, הנקבה מפוספסת ומנוקדת בצפיפות. רוב נקבות המינים שתועדו גדולות מהזכרים. לעובדה זו הוצעו מספר הסברים המיוחסים לברירה הטבעית. למשל, נקבה גדולה יותר יכולה להטיל מספר גדול יותר של ביצים, לחממן ולהגן עליהן טוב יותר. כמו כן, זכר קטן זריז יותר מטבעו ונצרך לאנרגיה פחותה בשעת הציד. עם זאת, הזכרים של כוס המחילות ושל מספר מינים מהסוג ינשוף נצי גדולים במעט מהנקבות.
גודלם החיצוני של דורסי הלילה מטעה, כיוון שנפחן ואורכן של נוצותיהם משווים להם חזות גדולה. לדוגמה, הלילית האפורה היא אחת ממיני דורסי הלילה הגדולים בעולם, אולם גודלה ללא נוצותיה אינו עולה על זה של הלילית המצויה. שכבת נוצות עבה זו מספקת בידוד טוב בשעות של חוסר פעילות בין גיחות הציד, במיוחד בתקופות הקרות.
מכיוון שדורסי הלילה אינם פעילים ביום, אין הם זקוקים לתקשורת באמצעות מופע הנוצות, ועל כן רוב המינים ניחנים בצבעי הסוואה המסייעים להם לחמוק מעיני אויב או ממטרדים אחרים במהלך מנוחת היום שלהם. מופע הנוצות משתנה בהתאם לנוף בית הגידול שבו הם חיים: לדוגמה, צבע נוצותיהם של מספר של מינים שוכני יערות, הוא בגוונים חומים הנוטים להתכהות כדי להסתוות בקליפת העץ החומה שעליה הם יושבים. כמו כן, צבע נוצותיהם של מינים החיים באזורים קרים הם בגוני אפור ולבן, ושל מינים החיים באזורים מדבריים ובשטחים פתוחים, נוטים לגווני החול ולמופע בהיר בהתאמה. בדומה לכך, פרטים של אותו המין, אשר תפוצתו רחבת ידיים ומשתרעת על פני נופים ששונים בגווניהם, עשויים להיות בהתאמה שונים במופעיהם. על כן, באזורים קרים כגון בסיביר, חלק מהפרטים לבנים כמעט לגמרי. דוגמה מובהקת לכך הם פרטים מסיביר, כגון: האוח המצוי, ינשוף השדות ולילית אורל. יתר על כן, אצל מינים רבים ההתבגרות מלווה במופע בהיר עד כדי לבן. אצל מינים אחדים, כמו התנשמת הלבנה, צבע החלק העליון של נוצותיהם דומה לצבעי השטח שמעליו הם עפים, ובכך הם מוגנים מתקיפה שעלולה להגיע מלמעלה. כמו כן, צבע החלק התחתון הבהיר מקשה על זיהוים מלמטה כאשר השמים בוהקים באור יום בהיר.
בין דורסי הלילה ניתן למצוא לעיתים מקרים חריגים של לבקנות (חוסר מוחלט בפיגמנטים), לאוציזם (מחסור חלקי בפיגמנטים; Leucism) ומלניזם (מופע מוגבר של פיגמנטים כהים). המופע הלבקני המתאפיין בעיניים אדומות המבליטות את הפרט בשטח, ובבעיות ראייה נלוות המשבשות את אורח החיים הרגיל, נדיר מאוד. גם המלניזם, אשר גורם לפרט לשנות את צבעו לשחור או לחום אינו שכיח. הלאוציזם נפוץ יותר בקרב דורסי הלילה. (הוא תועד אצל 17 מינים).), על אף שהוא גורם לפרט להיות חיוור יותר, צבעי גופו נשארים רגילים והוא אינו סובל מבעיות ראייה. למרות מופעם הלבן כמעט לגמרי של זכרי אוח השלג, והמופע הלבן החלקי של הנקבות, אין המין לוקה באחד מהמקרים החריגים שצוינו. הצבע הלבן נובע מהמבנה הייחודי של הנוצות המחזירות את האור בצבע לבן. הלילית המצויה מושפעת משינוי האקלים וכתוצאה מכך, ישנם הבדלים בצבעי הנוצות שבקרב המין, כגון אפור וחום-אדמדם (ראו: פולימורפיזם).
ציצות האוזניים
כ-43 אחוזים ממיני דורסי הלילה מתהדרים בציצות אוזניים - נוצות מוארכות הגדלות מאחורי עיניהם ונדמות כאוזניים, בעוד שלמעשה אין קשר ביניהן לבין חוש השמיעה. אורכן משתנה בין המינים: מקצרות ביותר אצל מין השעיר Otus rutilus, ועד ארוכות למדי אצל ינשוף העצים, אשר נקרא בשל כך בשפה האנגלית "Long-eared owl" (בתרגום חופשי: ינשוף ארך אוזניים).
תפקידן של ציצות האוזניים אינו ברור, אך לתופעה ישנן מספר השערות עיקריות שחלקן סותרות את המציאות:
על פי המחקרים, קיימים מינים בעלי ציצות שבשטחם אין טורפים. עובדה זו מותירה את החוקרים עם שתי ההשערות האחרות, שמחד מתחזקות לאור העובדה שאין מינים פעילי יום בעלי ציצות אוזניים ומאידך נחלשות בשל התהיות שהן מעלות: באשר להשערת התקשורת, דורסי הלילה צריכים לתקשר ביניהם באמצעות הקול, על מנת להתקרב עד כדי מרחק ראייה אחד מהשני. זהו חיסרון המוביל לזיהוי מוקדם. באשר להשערת ההסוואה, מתקשים החוקרים להסביר את חסרונם של ציצות האוזניים אצל מינים רבים הפעילים בלילה ואצל שוכני היערות.
כנפיים ותעופה
רוחבן של הכנפיים יחסית למשקלן מקנה לרבים מהמינים עומס כנף נמוך בהשוואה לעופות אחרים. לדוגמה, תנשמת לבנה היא בעלת עומס הכנף הנמוך ביותר: 0.21 גרם לסנטימטר רבוע, ינשוף העצים וינשוף השדות: 0.29 ו-0.36 בהתאמה, אוח השלג והאוח המצוי: 0.55 ו-0.71 בהתאמה. ככל שעומס הכנף גבוה יותר, נדרש יותר מאמץ מהעוף להחזיק את עצמו באוויר, וכתוצאה מכך נוצר רעש חזק יותר בעת התעופה. תעופתם של המינים שלהם עומס כנף נמוך, קלילה ואיטית, ללא טפיחות כנפיים רבות וללא איבוד אנרגיה רב.
שאנדור פירסט
שאנדור פירסט (בהונגרית: Fürst Sándor; רום, 27 בנובמבר 1903 – בודפשט, 29 ביולי 1932) היה פוליטיקאי קומוניסטי יהודי-הונגרי, אחד הקומוניסטים שהואשמו והוצאו להורג חפים מפשע בשל ההתנקשות בביאטורבאדי (זה קרה ב-13 בספטמבר 1931, כאשר סילבסטר מטושקה (סוחר ופושע הונגרי בווינה) פוצץ חלק ממסילת הרכבת של ויאדוקט הרכבת ביאטורבדי. הפיצוץ גבה 22 הרוגים).
דורסי לילה
כנפיים ותעופה
בזנב דורסי הלילה ישנם תריסר אברות זנב, והכנף מורכבת מעשר אברות יד, לא כולל את אברת היד הראשונה, שהיא מנוונת ומוצנעת תחת הנוצות הסוככות.
שאנדור פירסט
ביוגרפיה
שאנדור פירסט נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פירסט ושל רוזליה ויטמן. הוא היה פקיד במפעל רודיאנטה בבודפשט וחבר באיגוד הפקידים של הונגריה. הוא הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) בשנת 1926, בשל כך הוא נעצר פעם אחר פעם באופן סדרתי משנת 1928, ומכיוון שלא הצליחו להוכיח דבר נגדו הוא שוחרר, אך איבד את מקום עבודתו. בשנת 1930 הפך לחבר הנהגת המפלגה ולכן נעצר במהרה מחדש. בשנת 1932 התגורר ברחוב קֶנְדֶה 27, בבודה ברובע 1 של בודפשט.
דורסי לילה
חושי השמיעה והראייה ומאפיינים נלווים
לדורסי הלילה ישנם חושי ראייה ושמיעה חדים ומשוכללים ביותר, המאפשרים להם להתנהל כציידים יעילים בשעות הלילה. הם מאפשרים לרובם לצוד גם בתנאי תאורה לקויים או כאשר הטרף סמוי מן העין. לדוגמה, חושי השמיעה והראייה של התנשמת הלבנה רגישים לפחות פי עשרה בהשוואה לאדם. דוגמה נוספת היא הלילית המצויה, אשר ראיית הלילה שלה היא מבין הטובות ביותר בכל עולם החי, וטובה פי 100 לערך מזו של האדם.
שאנדור פירסט
ביוגרפיה
לגבי ביצוע ההתנקשות הביאטורבדי, הממשלה האשימה את הקומוניסטים (האשמת שווא) בביצוע הפיצוץ ואחר כך הכריזה על ממשל צבאי. במשפט גזר בית המשפט עונש מוות על פירסט יחד עם אימרה שלאי במקור: הולנדר (שניהם היו קומוניסטים יהודים הונגרים). הסיוע האדום ההונגרי פתח בקמפיין לעזור להם, אך ניסיונם לא הצליח. לשווא מחו המשוררים אטילה יוז'ף וג'ולה אייש על ההחלטה בעלון בשנת 1932. שאלאי ופירסט נתלו ב-29 ביולי. הטקסט ההונגרי של שיר התנועה ששמו "אנו בחזית המאבק" - במקור גרמני של התנועה הקומוניסטית - משמש לזכרם. חמש השורות האחרונות של השיר:המשמר מוכן למלחמת המעמדות,
דורסי לילה
חושי השמיעה והראייה ומאפיינים נלווים
חושי הראייה והשמיעה מאפשרים לדורסי הלילה למפות את סביבתם ולאתר את טרפם. כל רחש או תנועה קלה יוצרים גירויים עצביים במוחם ומאותתים על מיקומו המדויק של הטרף, גם אם הוא נמצא במרחק רב.
ראייה
עיניהם של דורסי הלילה גדולות פי 2.2 מגודלן הממוצע של עיני עופות בגודל דומה, ועיניהם של המינים הגדולים אף גדולות מעיניים אנושיות. צורת העין מוארכת כתוצאה מגודלם הבלתי רגיל של האישון, של העדשה ושל הקרנית העבה המשמשת כעדשה נוספת. יתר על כן, כמות התאים קולטי האור בעיניהם של דורסי הלילה היא מבין הגבוהות אצל בעלי החיים. כמו כן גבוה גם מספרם של תאי הקנה בעיניהם המסייעים בראייה בלילה ובתנאי תאורה לקויים. תכונות אלו מאפשרות לדורסי הלילה להסתגל במהירות וביעילות לתנאים המלווים את רדת הלילה ואת שעות הבוקר המוקדמות: למשל, אצל הלילית המצויה, הרשתית מכילה כ-56,000 תאי קנה בכל מילימטר רבוע. כמו כן, האישון מסוגל להתכווץ לכדי נקודה זעירה לנוכח אור בהיר וחזק, ולהתרחב עד כדי כך שהוא מכסה כמעט את הקשתית כולה. יתרה מכך, כמו אצל בעלי חיים אחרים, מאחורי הרשתית נמצאת רְפִידִית אור, שהיא שכבה המשקפת את האור שלא נקלט ברשתית, ובכך משפרת את ראיית הלילה.
שאנדור פירסט
ביוגרפיה
"לא מפחיד אותנו ממשל צבאי ומוות.
דורסי לילה
ראייה
למערכת הראייה של דורסי הלילה, ישנם שני חסרונות לכאורה: כדי להתמודד עם בעיות אלה דורסי הלילה מפגינים הסתגלות נוספת: יכולת סיבוב מרשימה של ראשם על צירו, המגיעה ל-270 מעלות בסיבוב אופקי ול-90 מעלות בסיבוב אנכי במקרה הקיצון של ינשוף העצים. הם עושים זאת מבלי לפגוע בכלי הדם העדינים של אזור הצוואר, מבלי לקטוע את זרימת הדם אל המוח, ומבלי להזיק לחוליותיהם. בבני אדם נמצא כי תנועות וסיבובים מהירים של הצוואר עלולים לגרום ליצירת קרישי דם, שעלולים לגרום לשבץ מוחי או לתסחיף.
שאנדור פירסט
ביוגרפיה
ייסורינו הסתיימו, לא נתמקח יותר,
זכרו את שלאי ופירסט, פרולטריון!
זכרו את שלאי ופירסט, פרולטריון!"
דורסי לילה
ראייה
בשל רגישותם לאור, מינים פעילי לילה רבים נצפים ביום רק לעיתים נדירות, ונראים כמסונוורים כאשר אור השמש חזק. מאידך, למינים אחדים, ובהם אוח מצוי, ישנה ראיית יום טובה במעט מזו של האדם. כמו כן, מינים אחרים, כגון הינשוף הננסי מהמין Glaucidium passerinum וכוס המחילות, הסתגלו לצוד בשעות היום, כך שראיית הלילה שלהם טובה פחות מזו של האדם.
כיוון שברשתית העין של דורסי הלילה נמצאים מספר תאים קולטי אור מסוג מדוכים, סביר להניח כי באפשרותם להבחין במידה מסוימת בצבעים. ניסויים שנעשו עם מספר מינים הפעילים ביום או בשעות הדמדומים, כגון עם הינשוף הננסי מהמין Glaucidium passerinum, הראו כי חלקם מסוגלים להבחין בין הצבעים השונים: לדוגמה, כוס החרבות, הפעיל בשעות הדמדומים, מסוגל להבחין בין הצבעים צהוב, ירוק וכחול, אך מבלבל אדום עם אפור כהה. מחקרים בדקו גם האם יש באפשרותם של דורסי הלילה לראות בטווח העל-סגול של הספקטרום האלקטרומגנטי, כפי שעושים מיני דורסי יום רבים, כגון הבז המצוי, המנצל את ראיית העל-סגול שלו כדי לאתר סימוני טריטוריה של יונקים קטנים כמדד לשפע הטרף הקיים באזור מסוים. מהמחקרים עלה כי המינים לילית מצויה ו-Aegolius funereus אינם מסוגלים לכך, אך ינשופים ננסיים פעילי יום יכולים להבחין בטווח הקרוב בעל-סגול, ולהפיק ממנו מידע כפי שדורסי היום מפיקים.
מינים רבים של פרפראים מחקים את חזותם של דורסי הלילה כדי להרתיע את אויביהם. פרפראים אלו, שהם חרקים שרובם חסרי יכולת הגנה, ניחנים בצבעים הדומים לנוצות דורסי הלילה, ונושאים על כנפיהם כתמים שצורתם דומה לעיני דורסי הלילה. בקבוצת מינים אלו נכללים בין היתר המינים בסוג Caligo (שאף נקרא באנגלית owl butterfly, ובתרגום חופשי: פרפר הינשוף), ובסוג Taenaris המין Junonia almana והמין Antheraea polyphemus.