cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל עמידן
ביוגרפיה
בשנת 1965 יצא ספרו "צעדים למתחילים, 50 שירים עבריים בעיבוד לכינור" במכון למוסיקה ישראלית. המכון למוסיקה ישראלית הוציא גם את "מדריך לחמש הפוזיציות הראשונות של הכינור" של עמידן.
ישראל עמידן נפטר בחיפה ב-1968, בגיל 47. הוטמן בבית העלמין הדרום בחולון.
אחיו הצעיר, נפתלי עמידן (1926–2007), היה מנהל המוסד לבטיחות ולגיהות בשנים 1966–1981.
אהבה מעבר לפינה
הפקה
שידור הסדרה החל ביולי 2003, כרצועת שידור יומית בשעות הערב, המשודרת בימים א'-ה' בשעה 19:15 ובשידור חוזר למחרת בשעה 11:00. זכייני ערוץ 2 קיבלו היתר מהממונה על ההגבלים העסקיים לצורך הפקה ושידור משותף של הטלנובלה, מאחר שהדבר נאסר בדרך כלל על פי תנאי הזיכיון, ולמרות התנגדות של ערוץ 10 לשיתוף הפעולה. רשת פיצה האט השקיעה בהפקת הסדרה, כמעין פרסום סמוי ובמקור אמור היה שם רשת הפיצריות בסדרה להיות פיצה האט, אך הרשות השנייה פסלה זאת ולכן נבחר השם "פיצה ארט".
הסדרה זכתה להצלחה ולאהדת קהל, והסתיימה לאחר שלוש עונות ביוני 2005.
את שיר הפתיחה של הסדרה "אהבה מעבר לפינה" כתב יואב גינאי, הלחין יוני רועה ושרה שרית חדד. את מוזיקת הרקע הלחין תסריטאי הסדרה גל פרידמן.
העונה הראשונה עלתה ב-2003 וכללה 101 פרקים. העונה השנייה עלתה ב-2004 ועד פברואר 2005 וכללה 99 פרקים. והעונה השלישית והאחרונה עלתה במאי 2005 וכללה 70 פרקים.
ביולי 2004 יו"ר הוועדה למלחמה בסמים בכנסת, ח"כ איוב קרא, כינס דיון בטענה שהסדרה משדלת בני נוער לשימוש בסמים.
אלמאמי טורה
אלמאמי טורה (בצרפתית: Almamy Touré; נולד ב-28 באפריל 1996 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה ובנבחרת מאלי.
אהבה מעבר לפינה
עלילה כללית
העונה הראשונה של הסדרה זכתה לתואר "הטלנובלה הנצפית ביותר" ב-2004.
עונה ראשונה
עלילת העונה הראשונה עוקבת אחר מלחמת חברות, כשרשת פיצריות מחליטה לפתוח סניף, לצד פיצרייה שכונתית קטנה. במקביל לעלילה זו, נוצר סיפור אהבה בלתי אפשרי בין אלונה (איה קורן), בתה של בעלת הפיצרייה השכונתית, וליאור (יהודה לוי), בנו של בעל הרשת. במהרה סיפור אהבה זה הופך לדילמה משפחתית קשה. במשך העלילה נוצרים לדמויות הרבות סיפורי אהבה, חברות, דילמות וקשיים.
אלמאמי טורה
קריירת מועדונים
טורה גדל במחלקת הנוער של מונקו. בשנת 2011 החל טורה לשחק במונקו ב', קבוצת המילואים של המועדון. ב-11 בפברואר 2015 ערך טורה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 67 דקות והבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–3 על סטאד רן במסגרת שלב שמינית הגמר של הגביע הצרפתי. ב-20 בפברואר ערך טורה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-35 בניצחון 0–1 על ניס במסגרת המחזור ה-26. ב-7 במרץ הבקיע טורה את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-60 בניצחון 1–3 על אוויאן במסגרת המחזור ה-28 בליגה. ב-19 במאי חתם טורה על חוזה חדש לארבע שנים במועדון. בעונתו הראשונה בקבוצה הראשונה של המועדון ערך סילבה חמש הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובעונתו השנייה הוסיף עשר הופעות ליגה ושלושה שערים. בעונת, בה זכתה מונקו באליפות צרפת, ערך טורה 15 הופעות ליגה.
אהבה מעבר לפינה
עונה שנייה
אלונה, לכאורה, מפילה את עוברה וטסה להודו. ליאור מתגעגע אליה, ופוגש את קרן (רננה רז), וזאת מנסה לגנוב ממנו כסף בשל בקשת אחיה. במהלך העונה קרן מתחרטת על מעשייה והיא וליאור הופכים לחברים. בעונה זו מתגלה שלאביה של שירלי (אגם רודברג) ואלונה יש בת נוספת מאישה אחרת, ומכאן העלילה מתחילה להסתבך. במהלך העונה קרן וליאור נפרדים, ובפרק האחרון לעונה חוזרים להיות חברים.
זאכרטורטה
זאכרטורטה (או זאכר טורט; מגרמנית: Sachertorte) היא טורט שוקולד שהומצא על ידי הקונדיטור האוסטרי פרנץ זַאכֶר בשנת 1832 עבור המדינאי האוסטרי הנסיך קלמנס ונצל פון מטרניך בווינה, אוסטריה. עוגה זו מהווה חלק בלתי נפרד מהמטבח האוסטרי בכלל ומהמטבח הווינאי בפרט.
מרכיבים
זאכרטורטה היא עוגה המורכבת משתי שכבות צפופות של תערובת שוקולד, מתוקות במידה, עם ריבת משמש ביניהן ומעליהן, ושכבה דקה של זיגוג שוקולד מריר עם חתיכות שוקולד מעליהן ובצדדים. בדרך כלל העוגה מוגשת יחד עם קצפת, מכיוון שהעוגה יבשה מדי מכדי להיאכל כמו שהיא. המתכון המקורי של העוגה נשמר סודי ונמצא נעול בתוך כספת במלון זאכר בווינה שם מוגשת העוגה לפי המתכון שבכספת. המתכונים המופצים באינטרנט הם שיעור של המתכון.
היסטוריה
הסימן הרשום על עוגת הזאכרטורטה המקורית נרשם על ידי מלון זאכר שהוקם בשנת 1876 על ידי בנו של פרנץ זאכר. המתכון הוא סוד מסחרי. עד לשנת 1965 ניהל מלון זאכר מאבק ממושך עם קונדיטוריית דמל שפיתחה מוצר תחת השם הזהה, עוגת זאכרטורט מקורית. ישנן מספר השערות לאופן שבו הצליחו ראשי קונדיטוריית דמל להשיג את המתכון לעוגת הזאכרטורטה. מאפיית דמל שינתה את שם המוצר שלה לשם עוגת הזאכרטורטה של דמל ושינתה מעט את הרכבה בכך שהסירה את שכבת הריבה שבאמצע העוגה, כך שריבת המשמש ממוקמת בעוגה ישירות מתחת לזיגוג השוקולד.
כיום קיימות מספר גרסאות למתכונים המתיימרים להתקרב כמה שיותר אל המתכון המקורי לעוגת הזאכרטורטה שבמלון (אחדים מהם בקישורים שלהלן).
האוניברסיטה העממית-יהודית
האוניברסיטה העממית יהודית הייתה מוסד להשכלה גבוהה בקייב שפעל בתקופת הרפובליקה העממית של אוקראינה. האוניברסיטה התקיימה שנתיים וחצי מ-9 ביוני 1918 ועד סוף שנת 1920. היא הייתה המוסד להשכלה גבוהה היחיד בהיסטוריה שבו ההוראה התנהלה בשפת היידיש.
תקציב האוניברסיטה התבסס בעיקר מכספי ה"קולטור-ליגע", ממשלת אוקראינה, מועצת העיר קייב, וכן מתרומות של קהילת יהודי קייב.
פקולטות
האוניברסיטה כללה שלוש פקולטות:
פוליניו
פוליניו (באיטלקית: Foligno; בלטינית :Fulginia, Fulginium, Fulginiae; בניב מקומי: Fulginate) היא העיר השלישית בגודלה במחוז אומבריה והשנייה בגודלה בנפת פרוג'ה.
העיר שוכנת, כמעט במחצית הדרך בין פירנצה - 185 ק"מ לבין רומא - 166 ק"מ. היא מהווה צומת מסילות ברזל חשוב. ליד העיר שדה תעופה.
היא שוכנת בעמק אומברה (Valle Umbra) הנחצה על ידי נהר טופינו (Topino). בתחום שיפוטה חוות חקלאיות, הנפוצות בהרים מסביב. בתחום השיפוט העירוני היו בסוף שנת 2008 57.032 תושבים. העיר פוליניו היא מרכז מסחרי ותעשייתי עשיר והחשוב של עמק אומברה. העיר סבלה מרעידות אדמה קשות, האחרונות היו בשנים 1832 ו-1997.
ייחודה של העיר
בפוליניו תחנת רכבת חשובה בקו הרוחב הראשי של איטליה המרכזית: רומא - אנקונה. ממנה הסתעפות צפונה לפרוג'ה. היות העיר מרכז תחזוקה לרכבות, באזור בו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה,  הביאה להריסתה בהפצצות בעלות הברית. שיקומה של העיר אחרי המלחמה היה איטי.
מצויים בה מונומנטים מימי הביניים. מתקופת רומא העתיקה נשמר רק התכנון של הרחובות במרכז העיר.
בעיר מרכזי תעשייה בתחומים: זיקוק סוכר, מטלורגיה - הפקת מתכות, טקסטיל, חומרי בנייה, ייצור נייר ועיבוד עצים. היא נמנית עם רשת הערים המייצרות שמן זית באיטליה.
בעקבות לקחי מלחמת העולם השנייה, העיר החדשה נבנתה בפיזור ויש בה שכונות במרחק ממרכזה וכך גם באו לידי פתרון בעיות תחבורה ואיכות הסביבה יחד עם בעיה מקומית קשה: הימצאות אדמות ביצתיות שאינן מתאימות לבנייה.
אדסון בראפהייד
אדסון רנה בראפהייד (בהולנדית: Edson René Braafheid, נולד ב-8 באפריל 1983 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן הולנדי המשחק באוסטין בולד מליגת המשנה האמריקאית בכדורגל בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים
בראפהייד שיחק בנוער של אוטרכט, ועלה לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת העל ההולנדית בשנת 2003, כאשר היה בן 20. באוטרכט שיחק בראפהייד שלוש עונות וחצי, בהן הבקיע שני שערים ב-81 הופעות בליגה ההולנדית, וזכה פעם אחת בגביע ההולנדי בשנת 2004, לאחר ניצחון בגמר על טוונטה. בפגרת החורף של עונת 2006/07 נשאר בראפהייד בהולנד ועבר לטוונטה בהעברה חופשית לאחר שפג חוזהו באוטרכט. בראפהייד שיחק בטוונטה במשך שתי עונות וחצי, בהן הבקיע שער אחד ב-76 הופעות. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בפברואר 2007 מול פיינורד. בתקופתו בטוונטה שיחק בראפהייד בעמדת הבלם, להבדיל משאר הקריירה בה שיחק בעמדת המגן השמאלי, עקב כוחו הפיזי הרב, על אף גובהו הנמוך יחסית לבלם.
בקיץ 2009 חתם בראפהייד בבאיירן מינכן, תמורת דמי העברה של שני מיליון אירו. בראפהייד לא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה, וביקש להיות מושאל בפגרת החורף של עונת 2009/10 על מנת לשמור לעצמו סיכוי סביר לשחק במונדיאל 2010. בראפהייד אכן הושאל לסלטיק מליגת העל הסקוטית, וערך את הבכורה שלו בקבוצה בפברואר 2010 בניצחון 2–4 על דנפרמליין אתלטיק בגביע הסקוטי. עם זאת, גם בסלטיק לא מצא בראפהייד את מקומו, והודח מההרכב לאחר שהמאמן טוני מוובריי פוטר במרץ 2010. בתום עונה זו חזר בראפהייד לבאיירן מינכן, אך בעונת 2010/11 צבר שלוש הופעות בלבד במדי הקבוצה, ועבר בפגרת החורף של אותה עונה להופנהיים, בצוותא עם דויד אלאבה שעבר בהשאלה. בפברואר 2011 ערך בראפהייד את הבכורה בהופנהיים בניצחון 2–3 על קייזרסלאוטרן כמחליף של ודאד איביסביץ', אך הורחק בכרטיס אדום לאחר שש דקות בלבד על המגרש. בעונת 2012/13 הושאל בראפהייד לקבוצתו לשעבר טוונטה, שם שיחק עונה מלאה וצבר 28 הופעות. בתום עונה זו חזר בראפהייד להופנהיים, אך לא שיחק כלל בעונת 2013/14, ובתום עונה זו פקע חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה.
באוגוסט 2014 חתם בראפהייד בלאציו לאחר שעבר בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה צבר 16 הופעות במדי הקבוצה. לאחר שבעונתו השנייה בקבוצה איבד את מקומו בהרכב, בראפהייד חתם בקיץ 2016 במועדון נעוריו אוטרכט. בראפהייד ערך שש הופעות במדי אוטרכט ומספר הופעות בקבוצת המילואים, ושוחרר מהקבוצה בשנת 2018. במהלך שנה זו, חתם בראפהייד באוסטין בולד מליגת המשנה האמריקאית.
קריירה בינלאומית
לבראפהייד 16 הופעות במדי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21, שכללו השתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006, בה זכתה הנבחרת ההולנדית. בראפהייד היה אמור לנסוע לאולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008, אך נבצר ממנו משום שקבוצתו טוונטה העפילה למוקדמות ליגת האלופות, והייתה אמורה לשחק בדיוק בזמן האולימפיאדה. גם את יורו 2008 החמיץ בראפהייד, מאחר שלא זומן על ידי המאמן מרקו ואן באסטן, על אף קריאות חוזרות בהולנד לזמנו, עקב היחלשות ההגנה ההולנדית מאז פרישתם של יאפ סטאם ופרנק דה בור. בראפהייד צבר עשר הופעות במדי נבחרת הולנד, וזומן למונדיאל 2010, בו הולנד הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 0–1 לנבחרת ספרד בהארכה, במשחק בו בראפהייד נכנס כמחליף בדקה ה-105 במקום ג'ובאני ואן ברונקהורסט, והיה המשחק היחיד במונדיאל בו בראפהייד שיחק. את הופעתו האחרונה בנבחרת הולנד ערך בראפהייד בשנת 2011.
קלמנטיין צ'רצ'יל
קלמנטין אוגילבי ספנסר-צ'רצ'יל, הברונית ספנסר-צ'רצ'יל (באנגלית: Clementine Ogilvy Spencer-Churchill, Baroness Spencer-Churchill; 1 באפריל 1885 – 12 בדצמבר 1977) הייתה אשתו של ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, ובת אצולה בזכות עצמה.
ילדות
צ'רצ'יל נולדה ב-1 באפריל 1885 בלונדון. שם ילדותה היה קלמנטיין הוזיר. היא נרשמה כבתם של הנרי מונטגיו הוזיר ובלאנש הוזיר. עם זאת, השאלה מי היה אביה האמיתי שנויה במחלוקת עזה, כיוון שליידי בלאנש הייתה ידועה בבגידותיה הרבות. בלאנש עצמה טענה שקלמנטיין היא בתו של הפרש הנודע ג'ורג' מידלטון (אשר נטען שקיים רומן גם עם הקיסרית סיסי מאוסטריה). בתה הצעירה של קלמנטיין, מרי סואמס, גם היא האמינה בתאוריה זו. לעומת זאת ג'ואן הרדוויק, הביוגרף של קלמנטיין, טוען כי אביה היה אלג'רנון פרמן-מיטפורד, הברון הראשון מרידסדייל, אשר היה נשוי לאחותה של בלאנש. כך או כך, קלמנטיין רשומה כבתו של הנרי הוזיר. ב-1891 התגרשו הוריה לאחר שאביה תפס את אמה עם מאהב. קלמנטיין ואחיותיה התגוררו עם אמן. קלמנטיין התחנכה בתחילה בבית, ולאחר מכן בבית ספר באדינבורו ובבית הספר ברקהמסטד לבנות. את השכלתה היא השלימה בסורבון בפריז.
נישואים
ב-1908 היא נפגשה לראשונה עם וינסטון צ'רצ'יל שהיה מבוגר ממנה ביותר מעשר שנים, ונוצרה ביניהם משיכה מיידית. צרצ'יל התרשם מיופייה של קלמנטיין, ולאחר חודשים של התכתבות כתב לאמה בבקשה להסכים לנישואיהם. הם נישאו ב-12 בספטמבר של אותה שנה בכנסיית סנט מרגרט. נישואיהם היו מאושרים חרף החשיפה הציבורית הרבה לה זכה וינסטון במשך רוב חייו. לשניים נולדו חמישה ילדים:
חיי חברה
ב-1911 מונה בעלה ללורד הראשון של האדמירליות, והחזיק בתפקיד עד 1915. במהלך מלחמת העולם הראשונה סייעה קלמנטיין בחלוקת מימיות לעובדי תחמושת. ב-1918 הוענק לה תואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית. בשנות השלושים היא נסעה למסע ללא בעלה על היאכטה של הלורד מוין, וביקרה בבורנאו, סולאווסי, איי מאלוקו, קלדוניה החדשה וההיברידים החדשים. יש המאמינים שבאותה תקופה היא ניהלה רומן עם סוחר עתיקות עשיר בשם טרנס פיליפ, אם כי מעולם לא נמצאו ראיות חותכות לכך.
בשנות השלושים היה צ'רצ'יל ב"שנות המדבר" שלו. מכיוון שדעותיו היו שנויות במחלוקת, לא אחת סבלה קלמנטיין מהצקות מצד נשות החברה הגבוהה, אולם היא שמרה נאמנות לבעלה. פעם אחת כאשר התארחה במסיבה אצל הלורד מוין, עודדה אחת האורחות את המשתתפים להאזין לשידור בבי בי סי שדיבר בגנותו של צ'רצ'יל. קלמנטיין המתינה להתנצלות, ומשזו לא הגיעה עזבה את המקום מיד. אותה אורחת מיהרה להתנצל והתחננה שתחזור, אולם קלמנטיין סרבה לקבל אותה ועזבה. ב-1940 הפך צ'רצ'יל לראש ממשלת בריטניה. בשנות מלחמת העולם השנייה, שימשה קלמנטיין בתפקידים שונים במוסדות אזרחיים שסייעו למאמץ המלחמתי. לקראת סוף המלחמה היא ביקרה בברית המועצות וקיבלה את עיטור הדגל האדום של העמל.
אחריתה
ב-1946 הועלתה קלמנטיין לדרגת "גבירת הצלב הגדול" במסדר האימפריה הבריטית. ב-24 בינואר 1965 נפטר וינסטון לאחר 56 שנות נישואים. היא ירשה מבעלה את תואר האצולה "ספנסר-צ'רצ'יל". המשפחה נקלעה לקשיים כלכליים וב-1977 היא נאלצה להעמיד חמישה ציורים מעשה ידי בעלה המנוח למכירה פומבית. המכירה הצליחה הרבה יותר מהצפוי, והצילה אותה מקשייה הכלכליים. באותה הזדמנות היא גילתה שהיא זו שהשחיתה את הדיוקן המפורסם של בעלה שצייר הצייר הנודע גרהאם סאתרלנד, כיוון שצ'רצ'יל לא אהב אותו. היא נפטרה ב-12 בדצמבר 1977 בגיל 92, לאחר שראתה במותם של שלושה מתוך חמשת ילדיה.
רפאל קוק
הרב רפאל הכהן קוק (1900 תר"ס - 15 ביולי 1971, כ"ב בתמוז תשל"א) היה רב העיר טבריה מקום המדינה ועד פטירתו.
קורות חייו
נולד בבירז שבליטא לרב דב בער הכהן קוק, שהיה אחיו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. למד בישיבת מיר ובישיבת טלז.
בשנת 1925, עלה לארץ ישראל עם משפחתו ולמד בישיבת מרכז הרב בראשות דודו הרב אברהם יצחק הכהן קוק. עמד לימין דודו בסידור שיעוריו לפני תלמידי הישיבה, ובפגישותיו הרבות, וזאת למעלה מעשר שנים. בשנת 1933 עבר ללמוד במכון הארי פישל, והוציא לאור במסגרתו את תוספות הרא"ש על מסכת מועד קטן. עסק בצרכי ציבור, דוגמת מאבק במיסיון.
בט"ו באב ה'תרפ"ח נישא לרחל, בתו של הרב שמחה מנדלבוים, ועבר להתגורר בבית המשפחה, בית מנדלבאום, הסמוך לשער מנדלבאום. נהג להתפלל מדי שבת בביתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק ושמע ממנו דברי תורה רבים.
לאחר פטירתו הוקמה על שמו ישיבת תורת רפאל בירושלים.
כתביו
הרב קוק היה בקשר מכתבים עם רבנים בולטים, בענייני הלכה ואגדה. נכדיו הוציאו לאור את כתביו בספר "כהונת רפאל". תלמידיו הוציאו לאור ספר בענייני פורים בשם "כהונת רפאל" וחוברת הכוללת את דברי תורתו בענייני חתונה.
אדריאן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
I'll Be There for You (שיר של סוליד הרמוני)
I'll Be There for You הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ האמריקאית-בריטית "סוליד הרמוני". השיר יצא לאור ב-1997, כסינגל מתוך האלבום סוליד הרמוני.
כתיבה והפקה
השיר הולחן, נכתב והופק על ידי צמד היוצרים והמפיקים השוודים כריסטיאן לונדין ומקס מרטין.
הצלחה
השיר זכה להצלחה במצעדים בהולנד, בלגיה, דנמרק ושוודיה, אך בבריטניה הגיע למקום ה-18 ובמצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-123 בלבד.
ביקורות
השיר זכה לביקורות חיוביות.
אנדרה גרטלר
אנדרה גרטלר (בהונגרית: Gertler André; 26 ביולי 1907 – 23 ביולי 1998) היה כנר יהודי הונגרי בלגי ומורה לכינור.
חייו
גרטלר נולד בבודפשט, הונגריה והיה בין תלמידיו של ינה הובאי. בתקופת השלטון הנאצי נמלט לבלגיה והתמנה למורה בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בבריסל.
בין תלמידיו: רודולף ורתן, אנדרה ריו ויאיר קלס.
אנדרה גרטלר היה נשוי לפסנתרנית הדנית דיאנה אנדרסן, שעמה הרבה להופיע ולהקליט. ב-1998 בהיותו בן 90 מת בבריסל.
הסולטאן (סדרת טלוויזיה)
הסולטן (בטורקית: Muhteşem Yüzyıl, מילולית: המאה המפוארת) היא סדרת דרמה טורקית היסטורית אשר שודרה לראשונה בינואר 2011 בערוץ Show TV ומאוחר יותר בערוץ Star TV בטורקיה. הסדרה מגוללת את קורות שלטונו של סולימאן הראשון למן עלייתו לשלטון בשנת 1520 ויחסיו עם שפחה שהפכה לסולטאנה ולאחת הנשים המשפיעות בחייו ובאימפריה העות'מאנית. הסדרה שודרה לראשונה בישראל בערוץ 9, ב-8 בדצמבר 2013. הסדרה ספגה ביקורות רבות וכונתה על ידי הניו יורק טיימס כגרסה העות'מאנית של "סקס והעיר הגדולה" וכמעט הוצאה אל מחוץ לחוק בטורקיה, לאחר שהציגה את הגיבור ההיסטורי של המדינה כרודף נשים שטוף זימה. ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, אף איים מספר פעמים בתביעות משפטיות כנגד יוצרי הסדרה, בטענה כי מדובר ב"חילול הקודש ההיסטורי של העם הטורקי". הסדרה נחשבת להפקה הטלוויזיונית היקרה בתולדות טורקיה ושודרה בעשרות מדינות. הופקו לה ארבע עונות.
עלילה
בגיל 26, עם תחילת שלטונו, הסולטאן סולימאן הראשון מנסה לבנות אימפריה גדולה ויקרה יותר מזו של אלכסנדר הגדול ולהפוך את העות'מאנים לבלתי מנוצחים. במשך 46 שנות שלטונו, תהילתו כשליט ולוחם גדלה והולכת ונודעת היטב הן במזרח והן במערב. יחד עם בן לווייתו פרגלי איברהים, מצליח סולימאן להשיג ניצחונות רבים. הוא מכנה את איברהים אח, חבר ויועץ.
בתקופת שלטונו של סולימאן מתמנה איברהים לווזיר המדינה, המבסס את שלטונו של סולימאן ומכין את צבאות האימפריה למאבק לביסוס השלטון העות'מאני ולהתחזקותו אל מול אירופה הנוצרית.
לצד דמויות אלה מופיעה שפחה מרדנית בשם אלכסנדרה (מאוחר יותר הורם סולטן), המיועדת תחילה לשרת את הסולטאן ועם הזמן הופכת לאשתו החוקית. היא אמם של רוב ילדיו, כולל יורשו סלים השני ושהזאדה באיזיט האכזר. היא שולטת באימפריה באמצעות שפיכות דמים ותככים, ושמה נודע באימפריה כולה.
מחלוקת
הסדרה יצרה מחלוקת ותלונות אצל מספר צופים, שכינו אותה "לא מכובדת" ו"גסה" ומתארת את הסולטאן ההיסטורי בצורה שלילית. הרדיו והמועצה העליונה של הטלוויזיה של טורקיה טענו כי קיבלו מעל 70,000 תלונות על הסדרה והזהירו את ערוץ Show TV שעליהם להתנצל בפומבי על שחשפו לא בצדק "את הפרטיות של אדם היסטורי". ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן גינה את הסדרה כ"מאמץ להראות את ההיסטוריה שלנו באור שלילי לדורות הצעירים". אוקטיי סלן, חבר פרלמנט למשפטים המסדירים ופיתוח מפלגה, אף איים להוציא אל מחוץ לחוק את "מצג השווא של דמויות היסטוריות" בסדרות כגון "הסולטאן". קבוצות קטנות של אסלאמים ולאומנים הפגינו ליד האולפן בו מצולמת הסדרה, אך הסדרה המשיכה להצליח ושמרה על רייטינג גבוה.
פופולריות בינלאומית
לפי נתוני מחקר תקשורתי של נילסן, זוהי הסדרה הנצפית ביותר בבוסניה והרצגובינה ב-2013 והסדרה הרביעית הנצפית ביותר בסרביה.
בפקיסטן, הסדרה נקראת "Mera Sultan" (משמעותה "הקיסר שלי") ומשודרת בערוץ Geo Kahani. הערוץ טוען כי זאת הסדרה הפופולרית ביותר של הערוץ וממשיך לקבל רייטינג גבוה. אף על פי שאנשים רבים לא אהבו את השחקנית החדשה שמחליפה את מריים אוזרלי בתפקיד הורם סולטאן, הסדרה עדיין מצליחה בפקיסטן.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 9 החל מ-8 בדצמבר 2013 ועד 3 באפריל 2015, עם תרגום בעברית ועם אפשרות בחירת שפת פסקול בין טורקית לרוסית. לאחר סיום שידורי כל פרקי הסדרה בערוץ, שודרו כל הפרקים מההתחלה אחת לשבוע בימי שישי החל מ-10 באפריל 2015 ועד 4 בנובמבר 2016. מ-29 במרץ 2020 ערוץ ויוה משדר את הסדרה בשפת פסקול טורקית בלבד ועם תרגום עברי חדש.
סדרת המשך
סדרת ההמשך, הנושאת את השם "המאה המפוארת - קסם", עלתה לשידור בטורקיה ב-12 בנובמבר 2015. הסדרה, אשר מבחינה היסטורית עוסקת באירועים שהתרחשו עשורים ספורים לאחר מותו של סולימאן הראשון, מתמקדת בקסם סולטאן, אשתו של הסולטאן אהמט הראשון, אשר בהמשך שימשה גם כעוצרת עבור שניים מבניה ועבור נכדה, והחזיקה בכוח והשפעה חסרי תקדים באימפריה העות'מאנית.
ונטידיוס קומאנוס
ונטידיוס קומאנוס (בלטינית: Ventidius Cumanus) היה נציב יהודה מטעם הרומאים בין השנים 48 עד 52 לספירת הנוצרים. קומאנוס שלט אחרי טיבריוס יוליוס אלכסנדר ולפני אנטוניוס פליקס. קומאנוס שלט ביהודה בתקופת הנציבות השנייה, שאופיינה במתיחות גבוהה בין השלטון הרומאי ליהודים הגרים ביהודה.
הסכסוכים במהלך תקופת שלטונו של קומאנוס
קומאנוס, כשאר הנציבים שקדמו לו, נהג להציב בימי העלייה לרגל צבא על גג הסטיו של הר הבית כדי לפקח על הנעשה שם. החיילים הרומיים, מן האוכלוסייה המקומית, היוונית-סורית, היו מתגרים ביהודים ומתעללים ברגשותיהם. פעם אחת, בחג הפסח, חייל רומאי חשף את ישבנו והשמיע קול נפיחה לפני המון המתפללים במקדש, ובהם עולי רגל רבים. צעירים יהודיים התנפלו על הרומאים וידו בהם אבנים. כתגובה הזעיק קומאנוס עוד חיילים אל הסטיו של הר הבית. היהודים נבהלו והחלו לנוס מהר הבית אל העיר. עצמת הדוחק הייתה כה רבה, עד כי הפילו ורמסו זה את זה. יותר משלושים אלף יהודים מתו באסון.
תופעת הקנאות
אחד הביטויים הבולטים למצב הקשה, הפוליטי, הכלכלי והחברתי, של היהודים, הייתה צמיחת תופעת הקנאות, שמרכזה היה בגליל, ובעיקרה ביקשה לסלק בכוח הזרוע את השלטון הרומי מהאזור. הקנאים - "ליסטים" בלשונו של יוסף בן מתתיהו - פשטו על שיירת מטען רומית, במעלה בית חורון, גררו פעולת גמול רומית קשה כנגד כל היישובים הכפריים שבאזור. במהלך פעולה זו השחית אחד החיילים הרומיים ספר תורה והעלה אותו באש. לולי הענישו קומאנוס בגזר דין מוות לא היו הרוחות נרגעות. יש הסוברים כי המשנה במסכת תענית (ד,ו) האומרת: כי בי"ז בתמוז "שרף אפוסטמוס את התורה" מתכוונת לאירוע זה.
עימות בין היהודים והשומרונים
בחג סוכות שנת 51 לספירה, אחד מעולי הרגל היהודים שעלו לירושלים מן הגליל דרך שומרון (באזור ג'נין של היום), נרצח על ידי שומרונים. יהודים רבים מהגליל התכוננו להתנפל על השומרונים כנקמה, ומנהיגי השומרונים מיהרו לפנות לקומאנוס, שיעצור את הגליליים לפני ההתנפלות, אולם קומאנוס דחה את בקשתם "מפני צורכי השעה ושלח את השואלים מעל פניו במפח נפש". כאשר שמועת הרצח הגיעה אל ירושלים, יצאו לשומרון המוני יהודים ובתוכם גם קנאים בפיקודו של אלעזר בן דינאי, ונקמו בשומרונים - טבחו בהם ושרפו כפרים. קומאנוס יצא מקיסריה עם פרשים, הרג רבים מאנשי אלעזר והפיץ את היהודים המתנפלים, אלא שאלה פנו לביזה "וכל הארץ מלאה חמס ושוד, ומרי הנפש ניסו להתקומם כפעם בפעם".
עונשו של הנציב
מנהיגי השומרונים הלכו לעיר צור וביקשו מהנציב הרומי בסוריה, קוואדראטוס, שלמרותו סר הנציב של יהודה, לנקום ביהודים שהחריבו את ארצם. היהודים שלחו משלחת נגדית שכללה אישים נכבדים ובראשם יונתן בן חנן, הכהן הגדול לשעבר, וזו האשימה את השומרונים ברצח ואת הנציב קומאנוס באי הענשת הרוצח. קוואדראטוס הגיע אל קיסריה והתיז את ראשיהם של 18 מהיהודים שהשתתפו במלחמה. לאחר שחקר מקרוב את האירוע האחרון בשומרון ואת התדרדרות הביטחון בארץ, שלח לרומא את נציגי הצדדים, השומרונים, היהודים בראשות יונתן בן חנן והכהן הגדול המשרת חנניה בן נדבאי, והנציב קומאנוס עצמו, לדין הקיסר קלאודיוס (52 לספירה). הייתה זו פעולה חריגה מהנוהל הרומי המקובל, אלא שהנציב הטיל את מלוא כובד משקלו, וכנראה קיבל לכך גיבוי רומי קיסרי. קלאודיוס זיכה את היהודים והוציא להורג את המאשימים השומרונים. הוא דן את קומאנוס לגלות ומינה נציב חדש ליהודה, הוא הנציב אנטוניוס פליקס.
טרנספוזיציה (מוזיקה)
במוזיקה, טרנספוזיציה (בעברית: השׂאה) היא הגבהה או הנמכה של שיר או יצירה מוזיקלית לרוב על מנת שיתאימו לכלי נגינה או למנעד מסוים. הטרנספוזיציה נקבעת בהשוואה לכלי הפסנתר או לכל כלי אחר במנעד זה. הטרנספוזיציה גוררת עמה שינוי במרכז הטונלי אך לא בסולמות עצמם, לדוגמה טרנספוזיציה מדו לרה של קטע בסולם מז'ורי תשנה את הסולם מדו מז'ור לרה מז'ור. בטרנספוזיציה משתמשים בעיקר לנוחות המבצע, ונעזרים בה בעיקר זמרים. במוזיקה הקלאסית לא נהוג לבצע טרנספוזיציות, אלא בז'אנר השיר האמנותי ובמקומות ביצירה בהם כתב המלחין בעצמו גרסה נוספת בסולם אחר.
כאשר משׂיאים קטע מוזיקלי לסולם אחר, נשמרים כל המרווחים המקוריים בין התווים ודרגות התווים המקוריות, ולכן משתנים סימני ההתק (דיאזים/במולים) במפתח; לדוגמה, לקטע שנכתב במקור ברה מז'ור (שני דיאזים במפתח) והושׂא לסולם לה מז'ור יתווסף דיאז שלישי במפתח, על התו סול.
דוגמה נודעת לטרנספוזיציה מתחום האופרה: באופרה "הספר מסביליה" מאת ג'ואקינו רוסיני, כתובה האריה "La Calunnia" אשר מושרת בפי הדמות דון באזיליו (באס) בסולם רה מז'ור. בסולם זה, התו הגבוה ביותר באריה הוא פה דיאז, אשר נחשב גבוה ביותר ומעבר למנעדם של זמרי באס. לפיכך, נהוגה לרוב גם גרסה מונמכת של האריה, בדו מז'ור, וכך התו הגבוה אליו צריך להגיע הזמר הוא התו מי.
לתיווי כלים שונים
מוזיקה נכתבת לכלים שונים בשינוי סולם הבסיס (במקרה זה הטרנספוזיציה היא רק בכתיבה, ואין שינוי בצליל הנשמע). למשל קלרינט סי במול (הזזה בטון למעלה), סקסופון אלט במי במול (הזזה בטון וחצי למטה), וכו'.
במוזיקה קלה
כלים אלקטרוניים (סינתיסייזר למשל) מכילים לעיתים מנוף המאפשר לבצע טרנספוזיציה בהסטה קלה שלו.
נגני גיטרה משתמשים למטרה זו בגשר (קאפו) המורכב באופן קפיצי על צוואר הגיטרה ויכול כך לבצע טרנספוזיציה של כמה חצאי טונים ללא שינוי באופן הנגינה.
דייוויד איימס
סר דייוויד אנתוני אנדרו איימס (באנגלית: Sir David Anthony Andrew Amess; 26 במרץ 1952 – 15 באוקטובר 2021) היה פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית. כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי 38 שנים, תחילה מטעם מחוז בסילדון ולאחר מכן מטעם מחוז סאות'נד מערב, עד לרציחתו ב-15 באוקטובר 2021.
ראשית חיים וקריירה
דייוויד אנתוני אנדרו איימס נולד ב-26 במרץ 1952 בפלייסטו, אסקס (כיום חלק מניוהאם, לונדון). בן למשפחה ממעמד הפועלים, הוא היה הבן של ג'יימס איימס, חשמלאי, ואשתו, מוד מרטין, מעצבת שמלות. ג'יימס חונך בתור רומי קתולי כמו אימו. מוד נפטרה ב-12 באוקטובר 2016 בגיל 104.
ג'סטין גטלין
ג'סטין גטלין (באנגלית: Justin Gatlin; נולד ב-10 בפברואר 1982) הוא אצן אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004), אלוף עולם (הלסינקי 2005 ולונדון 2017) בריצת 100 מטר ואלוף עולם (הלסינקי 2005) בריצת 200 מטר.
שיאו האישי של גטלין בריצת 100 מטר (9.74 שניות) מדרג אותו חמישי בכל הזמנים ושיאו האישי בריצת 200 מטר (19.57 שניות) מדרג אותו שישי בכל הזמנים בריצה זו.
ביוגרפיה
גטלין נולד בברוקלין שבניו יורק ולמד בתיכון פנסקולה בפלורידה. בשנת 2000, בזמן שלמד באוניברסיטת טנסי, השיג גטלין תוצאה טובה בריצת 110 מטר משוכות. בשנתיים שהיה באוניברסיטה זכה בשישה תוארי אתלטיקה.
אלוף עולם ואלוף אולימפי
ב-2003 הפך לאחד המזנקים הטובים בעולם, כשקטף את התואר העולמי בריצת 60 מטר באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם. שנה וחצי לאחר מכן, זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר באולימפיאדת אתונה (2004) בתוצאה של 9.85 שניות, לפני פרנסיס אוביקוולו מפורטוגל (9.86 שניות) ובן ארצו מוריס גרין (9.87 שניות). באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה בשתי מדליות זהב בריצות ל-100 ול-200 מטר והפך לאתלט השני בהיסטוריה שעושה זאת.
שיאן עולם
ב-12 במאי 2006 בתחרות בקטר, השווה גטלין את שיא העולם של אסאפה פאוול מג'מייקה בריצת 100 מטר, כאשר רץ בתוצאה של 9.77 שניות. בתחילה פורסם כי גטלין קבע זמן של 9.76 שניות ושבר את השיא, אך בהמשך התברר שהזמן של 9.766 שניות עוגל בטעות כלפי מטה ולא כלפי מעלה.
פרשת האימרוץ
ב-2006 הושעה גטלין ל-8 שנים מהשתתפות בתחרויות, בעקבות שימוש בסמים אסורים ושיאו העולמי נפסל. ב-31 בדצמבר 2007 הופחת עונשו ל-4 שנים לאחר שהצליח להפליל את מאמנו באמצעות מכשירי ציתות שנשא על גופו.
חזרה לתחרויות
גטלין חזר להשתתף בתחרויות בשנת 2010 לאחר סיום ההשעיה שלו. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2011 זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.95 שניות, אחרי וולטר דיקס. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית אותה שנה הוא סיים במקום 13 בריצת 100 מטר תוצאה של 10.23 שניות.
בתחרות שנערכה בדוחה, קטר בשנת 2012 קבע גטלין בריצת 100 מטר תוצאה של 9.87 שניות, מאית השנייה מהר יותר מאסאפה פאוול.
באליפות ארצות הברית לשנת 2012, זכה גטלין במקום הראשון בריצת 100 מטר לפני טייסון גיי, בשיא עולם לגילאי 30 ומעלה בשיא אישי חדש של 9.80 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה גטלין במדליית ארד. מדליית הכסף שהוענקה לנבחרת ארצות הברית:טרל קימונס, גטלין, טייסון גיי וראיין ביילי, עבור הישגה בריצת השליחים 4x100 מטר והשוואת שיא העולם של ג'מייקה דאז 37.04 שניות, נשללה עקב גילוי שימוש בחומרים אסורים של חבר הקבוצה טייסון גיי והוענקה לנבחרת טרינידד וטובגו ב-2014. מדליית ארד בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.79 שניות, אחרי יוסיין בולט שקבע שיא אולימפי חדש של 9.63 שניות ויוהאן בלייק (9.75 שניות) שניהם מג'מייקה.
באליפות העולם שנערכת במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה גטלין בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.85 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.77 שניות) ולפני נסטה קרטר מג'מייקה (9.95 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.66 שניות, אחרי ג'מייקה (37.36 שניות) ולפני קנדה (37.92 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה זכה גטלין במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 19.57 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכה גטלין בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.80 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.79 שניות) ולפני טרייבון ברומל בן ארצו ואנדרה דה גראס מקנדה שקבעו תוצאה של 9.92 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 19.74 שניות, אחרי בולט (19.55 שניות) ולפני אנסו ג'ובודוואנה מדרום אפריקה (19.87 שניות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה גטלין בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.80 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 19.75 שניות. במשחקים עצמם, הוא זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.89 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.81 שניות) ולפני אנדרה דה גראס (9.91 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בריצת 200 מטר בתוצאה 20.13 שניות, ולא העפיל לגמר.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בלונדון אוגוסט 2017 זכה גטלין במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.92 שניות, לקול שריקות בוז של הקהל, לפני בן ארצו כריסטיאן קולמן (9.94 שניות) ויוסיין בולט (9.95 שניות) בריצתו האחרונה בריצה זו. עם נבחרת השליחים זכה במדליית כסף בריצת 4X100 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים שני בתוצאה של 9.89 שניות, לאחר כריסטיאן קולמן (9.76 שניות). עם נבחרת השליחים זכה במדליית זהב בריצת 4X100 מטר בשיא ארצות הברית של 37.10 שניות.
הגביע האירופי (בייסבול)
הגביע האירופי הוא טורניר בייסבול שנתי, שמנוהל על ידי הקונפדרציה האירופית לבייסבול (CEB). הטורניר מציג את הקבוצות המובילות בליגות הבייסבול המקצועניות באירופה והוא הטורניר היוקרתי בענף הבייסבול באירופה ונערך מאז 1963.
החל משנת 2008, הטורניר נערך בשני מיקומים. שתי הקבוצות הטובות ביותר מכל טורניר מתחרות אז ב"פיינל פור", כאשר הזוכה מקבלת את גביע אלופת אירופה.
בין 2013 ל-2015 הוחלף פורמט "פיינל פור" בסדרה הטובה משלוש. בטורניר 2015 התמודדו שש קבוצות בבית פריז, בעוד שש קבוצות אחרות התמודדו ברוטרדם. שתי הקבוצות הטובות ביותר התחרו אז ב"פיינל פור" שהתקיים באיטליה, בסדרה הטובה משלוש, על האליפות.
החל משנת 2016 הוצג מתכונת חדשה עם טורניר נוקאאוט בן 8 קבוצות ושני טורנירים חדשים לקבוצות ברמה נמוכה יותר, גביע CEB וגביע הפדרציות.
העונה הראשונה בטורניר נערכה בשנת 1963 ובה זכתה קבוצת ברצלונה. שיאנית הזכיות היא פארמה האיטלקית עם 13 זכיות, האחרונה בעונת 1999.
כיכר אלנבי
כיכר אלנבי היא כיכר קטנה ומטופחת בלב שכונת רוממה במערב ירושלים. היא נקראת על שם אדמונד אלנבי ששימש כגנרל בצבא הבריטי וכבש את ארץ ישראל מידי האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה.
מיקום ומראה
כיכר אלנבי בנויה כאליפסה המשתרעת על פני שטח של כחצי דונם, ושוכנת במעלה גבעה מאחורי התחנה המרכזית החדשה בירושלים. הגישה ברכב אל הכיכר היא דרך הרחובות רוממה, הצבי, האור ותורה מציון. בלב הכיכר ניצבת אנדרטת זיכרון לזכר הפורצים לירושלים במלחמת העולם הראשונה, ושאר שטחה מוקדש לגן שעשועים לילדי השכונה.
טקס הכניעה הראשון
במלחמת העולם הראשונה שמשה דרך יפו-ירושלים הסמוכה לכיכר אלנבי כציר ההתקדמות הראשי של הצבא הבריטי לירושלים. הפריצה הצבאית נחסכה עקב נסיגת הטורקים מהעיר בלילה שבין 8 ל-9 בדצמבר 1917. בבוקר יום המחרת יצא ראש העיר המוסלמי, חוסיין אל-חוסייני בליווי פמליה למסור את כתב הכניעה ואת מפתחות העיר לצבא הבריטי. הוא פגש בזוג סמלי מטבח מחיל החלוץ הבריטי סמוך לבית החולים שערי צדק (באזור בו הוקמה לימים שכונת רוממה) וקיים איתם את טקס הכניעה. האירוע ההיסטורי אף הונצח במצלמתם של צלמי המושבה האמריקנית.
הטקסים הנוספים
האגדה מספרת כי מפקדם של השניים, שכעס מאוד על הטקס החפוז ונטול ההדר, דרש לקיימו מחדש בנוכחותו. באותו יום התקיים טקס שני על הגבעה סחופת הרוחות, אלא שמפקד בכיר יותר (אולי מפקד הדיוויזיה הגנרל ג'וֹן שֵיי) ביטלו במחי יד ודרש טקס חדש. למחרת היום, ב-10 בדצמבר 1917 התקיים באותה נקודה הטקס השלישי, אך גם הוא בוטל עם התערבותו של אלנבי, שדרש טקס "אמיתי" (בנוכחותו כמובן). חוּסֵיינִי, שחלה בדלקת ריאות עקב העמידה בקור וברוח, נאלץ להיעדר מהטקס הרביעי, אך אלנבי כיבדו בטקס קצר בבית החולים שערי צדק בו אושפז. משם המשיך אלנבי בבוקר 11 בדצמבר לשער יפו, שם קיים את טקס הכניעה החמישי והאחרון.
הקמתה
בתוכנית מקלין, תוכנית המתאר הראשונה של ירושלים שנכתבה בשנת 1918, הוצעו שתי כיכרות בירושלים כמקום מתאים להקמת אנדרטאות. לאור הביקורת על התוכנית הוזמן פטריק גדס לחבר תוכנית מתאר חדשה ב-1919. גדס תקף את המיקומים המוצעים הן משום שהם "ידקרו" את קו הרקיע של העיר והן משום שלא קרה בהן דבר הראוי להנצחה. במקום כיכרות אלו הציע גדס את הגבעה על אם הדרך לירושלים, בה התקיים טקס הכניעה ההיסטורי (ואולי גם השניים שאחריו). הגבעה הייתה שוממה וגבוהה מהדרך הראשית, וגדס ציפה שהאנדרטה שתיבנה בה תיראה על ידי הבאים לעיר ומנקודות מפתח בה.
תיאורה
כאמור, עיצוב האנדרטה שאוב מדגם הסנוטאף (קבר ריק) של לונדון שהשאיר רושם רב וזכה לחיקויים רבים ברחבי האימפריה הבריטית. האנדרטה תוכננה במבנה בגובה כ-26 רגל (כמעט 8 מטר) אך בפועל נבנתה בגובה של כשלושה מטרים בלבד. היא בנויה כתֵבה מלבנית מוגבהת שבראשה ניצב "קבר" ועליו צלב שכוב.
בדומה להופעות סנוטאף ברחבי העולם, האנדרטה בנויה אבן מסותתת, אך בשונה מהרגיל סגנון הסיתות הוא טוּבּזֶה וגם נוספו אליה צלליות (מופשטות מעט) של אבירים צלבניים. במקור תוכננו בראשה גם ראשי אריות, אך תוכנית זו לא יצאה אל הפועל. הבחירה במוטיב זה, של אבירים ואריות, אינו מקרי ויש בו הד להקבלה שערכו הבריטים בינם ובין הצלבנים, שהלא אף הם "גאלו" את ארץ הקודש במסע צלב מודרני מידי המוסלמים.
על האנדרטה מופיע הכיתוב:
(תרגום: סמוך למקום זה נכנעה העיר הקדושה לדיוויזיה הלונדונית ה-60, 9 בדצמבר 1917. הוקמה בידי חבריהם לנשק לכל הקצינים, הנגדים והחיילים שנפלו בקרב על ירושלים)
כדאי לשים לב שעל האנדרטה צוין התאריך 9 בדצמבר 1917 כתאריך כיבושה של ירושלים, ולא ה-11 בדצמבר בו התקיים הטקס רב הרושם של אלנבי בשער יפו.
שם הכיכר
בעקבות שם הכיכר, נפוץ בטעות גם השם "אנדרטת אלנבי". אך כאמור, לאנדרטה זו אין כל קשר לאלנבי, והיא מנציחה את חיילי הדיוויזיה ה-60 הלונדונית.
פיתוח הכיכר
בראשית תקופת המנדט עמדה האנדרטה בין בתי שכונת רוממה במרכז שדה כורכר כבוש. היא הוקפה בעמודוני אבן קטנים, אך דבר לא ציין כי מדובר בכיכר. עם קום המדינה טיפחה עיריית ירושלים את הכיכר, והגדירה את שטחה כאליפסה על ידי גדר אבן נמוכה. השטח הפנימי כוסה בשיחי נוי, אך ברבות השנים השטח הוזנח והשיחים העלו פרא. ילדי שכונת רוממה פנו מאז מספר פעמים לעיריית ירושלים בבקשה להסב את הכיכר לגן שעשועים, אך רק בשנת 1994 היא נעתרה לבקשה ושיפצה באופן מקיף את המקום.
בעקבות הקמת התחנה המרכזית החדשה, הנושקת לכיכר, עבר המקום שיפוץ נוסף, שכלל ריצוף חדש, תאורת רחוב הולמת, תיקון אבני שפה וחידוש העצים.
ב-12 בדצמבר 2017 נערך טקס במלאת 100 שנים לכיבוש העיר, במעמד זה נחשף שלט הסבר שהציבה המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
פפא סטור
פפא סטור (באנגלית: Papa Stour) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. באי מתגוררים כ-15 תושבים (2011). היישוב העיקרי באי הוא הכפר ביגינגס (Biggings) המקושר במעבורת לכפר מערב בורפירת' (West Burrafirth) שבאי מיינלנד. באי מצוי משטח נחיתה למטוסים.
היסטוריה
מקור שמו של האי בשם הגאלי: Papey Stóra שמשמעו "האי הגדול של פאפאר" - קבוצת נזירים גאלים, בניגוד לאי הקטן - פפא הקטן (Papa Little).
האי מוזכר במסמך משנת 1299 הכתוב בנורדית עתיקה - המסמך הקדום ביותר שנמצא באיי שטלנד.
בשנת 2005 בעקבות סכסוך משפטי, עזבו 10 מתושבי האי את האי, ונסגר בית הספר היחיד באי.
יוז'ף אבוני
יוז'ף אבוני (במקור עד 1882 יוז'ף שמעון פפר, בהונגרית: Abonyi József; שארקזוילק, 19 במרץ 1858 – בודפשט, 19 באוגוסט 1914) היה רופא שיניים יהודי-הונגרי. בנו היה אישטוואן אבוני (1886–1942), אמן שחמט, שהיה ממייסדי איגוד השחמט ההונגרי והבינלאומי (פיד"ה).
ביוגרפיה
יוז'ף אבוני נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר מור פפר ושל חני קפלי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (אוניברסיטת אטווש לוראנד של היום) בשנת 1882 ואז התחיל לעבוד כרופא שיניים בבודפשט. הוא היה אחד מהעמיתים הראשונים של רופא השיניים יוז'ף איסלאי. אבוני סייע בהרצאותיו של איסלאי וניהל גם את מרפאת החוץ שלו. אבוני הפך תחילה לסגן נשיא ולאחר מכן לנשיא "אגודת רופאי השניים ההונגרית". למרות מאמציו, הוא לא הצליח להשיג את התואר פרופסור חבר באוניברסיטה. מאמריו הרבים הופיעו בכתבי עת רפואיים בהונגריה ובגרמניה. תקופה מסוימת היה העורך של כתב העת לרפואת שיניים Odootoskop. הוא היה סופר פורה ביותר, עבודתו המקיפה הראשונה פורסמה בשנת 1888, ששמה היה "מדריך קצר לרפואת שיניים והכירורגיה שלה". ספר זה הוא העבודה הרפואית הראשונה בהונגרית המכסה את כל תחום רפואת השיניים.
משפחתו
אשתו הראשונה הייתה פלורה מנגולד (1864–1919), בתו של הנריק מנגולד, רופא בספא, אותה נשא בבודפשט ב-15 בפברואר 1885 ומאוחר יותר התגרש ממנה. רעייתו השנייה הייתה סלסטין זייצ'ק (1874–1900), איתה התחתן ב-23 ביוני 1895. היא נפטרה בגיל 26.
עבודותיו
עבודותיו שפורסמו:
צב קרינתי
צב קרינתי או צָב חִשּׁוּרִי (שם מדעי: Astrochelys radiata) הוא מין של צב גדול החי בדרומה ובמערבה של מדגסקר וכן באיים ראוניון ומאוריציוס. המין בסכנת הכחדה עקב הרס בית גידולם וציד לא חוקי. קרוב משפחתו היחיד והמצוי בסכנת הכחדה כמותו הוא צב אנגונוקה (Astrochelys yniphora).
מאפיינים
צב קרינתי מגיע לאורך 41 ס"מ ולמשקל של עד 16 ק"ג. צב זה הוא בעל שריון יפה ומוקשת כלפי מעלה והגבשושיות בו צהובות על רקע חום-אפור מבריק. הגוף עצמו כתום. לצידי השריון משורטטים קווקווים דקים בצבע צהוב היוצרים צורת משולשים והראש עצמו קטן ושחור ובעל צוואר קצר. לצבים הזכרים הזנבות גדולים יותר, אך מלבד זאת אין הרבה הבדלים בין המינים.
זהו צב החי באזורים מיוערים טרופיים במדגסקר והוא ניזון בעיקר מעלי קקטוסים, בייחוד מהסוג Opuntia. כמעט 90% מתזונתם מבוסס על עשבים קרקעיים ונוסף הם יאכלו פירות, עלים וצמחים סוקולנטיים. הם רועים את סביבתם ומעדיפים צמחייה צעירה ועשירת חלבונים על צמחייה מבוגרת.
הצבים הללו כמעט נכחדו עקב פגיעה ביערות הקקטוס המדגסקריים וכן עקב ציד לא חוקי וגידול כחיות מחמד. נחשב למין מוגן במדגסקר, אך הממשל אינו מצליח לעצור את המסחר הלא חוקי בשריונותיהם ובצבים למטרת מחמד.
סינותריום
סינותריום (שם מדעי: Sinotherium; מילולית: "בהמה סינית") הוא סוג של קרנף גדול נכחד שחי במשך תקופת המיוקן והפליוקן בסין הקדומה ובמזרח מונגוליה וקזחסטן, לפני 9.5 עד 3.6 מיליון שנה מזמננו. קרנף זה היה בעל קרן אחת על מצחו שהזכירה מעט את קרן החדקרן המיתולוגי. הממצאים שלו התגלו לראשונה במערב סין, מהם קיבל את שמו, והוא הוגדר ב-1924. בתוך סוג זה נכלל מין אחד - Sinotherium lagrelli.
הסינותריום התפתח מקרנף שחי בסוף המיוקן באיראן - האיראנותריום (Iranotherium), אשר היגר מזרחה עד לסין. הוא היה בנוי בכבדות והגיע לאורך של 4 מטרים ולמשקל של 4 טון בקירוב. מעריכים שמקרנף זה התפתח הקרנף הגדול ביותר מעולם - האלסמותריום שהגיע לממדים של פיל אסייתי, באורך של קרוב ל-5 מטרים ולמשקל של 3.6–4.5 טונות במינים הגדולים.
עוגת אופרה
עוגת אופרה (באנגלית: Opera cake; בצרפתית: Gâteau opéra) היא עוגה ידועה מהמטבח הצרפתי.
העוגה מורכבת משכבות של עוגת ספוג שקדים (עוגת ז'קונד (בצרפתית: Joconde)) ספוגה בסירופ קפה, בין שכבות העוגה יש שכבת גנאש, והיא מצופה בזיגוג שוקולד.
היסטוריה
העוגה התפרסמה על ידי בית המאפה הצרפתי דלוואיו, אך מקורה אינו ברור. בית המאפה מוכר כ-7 מיליון מנות של העוגה מדי שנה.
הקונדיטור סיריאק גאביו (Cyriaque Gavillon) שעבד בדלוואיו בשנת 1955 טוען שהמציא את העוגה, ושאשתו, אנדראה גאבילו, קראה לעוגה על שם האופרה גרנייה; לפי מקור אחר, נקראה העוגה על שם רקדני ועובדי האופרה גרנייה, אשר באו לבית המאפה לאכול מהעוגה.
הקונדיטור גאסטון לנוטר טען שהמציא את העוגה בשנת 1960.
יש הטוענים שהעוגה הומצאה על ידי האופה לואי קלישי בתערוכה העולמית של פריז בשנת 1900.
על אף טענות אלה - מופיעה העוגה בפרסומת בעיתון הגאלי משנת 1899.
שלמה אקשטיין
שלמה יששכר אקשטיין (1 בנובמבר 1929 – 12 בינואר 2020) היה פרופסור לכלכלה, שכיהן כנשיא אוניברסיטת בר-אילן בין השנים 1992–1996.
ביוגרפיה
נולד ב-1929 בויסבאדן שבגרמניה, למרקוס ואוגוסטה אקשטיין, לפני מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו לארץ, בשנת תש"ו היגרו הוריו למקסיקו, שם היה מדריך בתנועת בני עקיבא, ב-1957 קיבל רישיון בכלכלה, מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, מקסיקו סיטי. את תואר הד"ר עשה בהרווארד ב-1964.
ב-1960 עלה ארצה וב-1961 הקים את המחלקה לכלכלה בבר-אילן, ועמד בראשה עד 1965. בשנת 1972 עמד בראש צוות של הבנק העולמי לבחינת רפורמות אגרריות באמריקה הלטינית. שימש כיו"ר הוועדה הציבורית שבחנה את פרויקט תעלת הימים בין הים התיכון לים המלח, היה חבר המועצה להשכלה גבוהה, בין השנים 1976–1978, וחבר המועצה הלאומית למחקר ופיתוח בין השנים 1984–1989.
ב-1978 התמנה לרקטור האוניברסיטה והחזיק בתפקיד זה עד 1982. שימש כיו"ר ועדת ההוצאה לאור של האוניברסיטה, וב-1992 התמנה לנשיא האוניברסיטה. בהמשך היה חבר הנהלת קרן שניצר, ושימש כיו"ר המרכז הפסיכו-חינוכי "רטורנו", העוסק במניעה וטיפול בבעיות התמכרויות לסמים אלכוהול והימורים. ב-2007 זכה בתואר יקיר העיר רחובות. ב-2015 קיבל מהאוניברסיטה את "אות יקיר ברוקדייל".
נפטר ב-12 בינואר 2020, ט"ו בטבת התש"ף.
היה נשוי ללאה לבית צולמן, ולהם שלושה ילדים. בנו הוא הרב איתן אקשטיין, מנכ"ל עמותת רטורנו.
מבצע CEDAR (מלחמת העולם השנייה)
פרויקט CEDAR (ידוע גם כמבצע ארז, כפי שנקרא בקיצור באנגלית לפי ראשי התיבות שלו "Civilian Emergency Defence Aid to Russia" ) היה פרויקט של מלחמת העולם השנייה לאספקת מטוסים קצרי טווח מארצות הברית לברית המועצות דרך עבאדן, איראן במפרץ הפרסי.
הפרויקט החל לפני כניסת ארצות הברית למלחמה, ובמארס 1942 הוקם בסיס באי עבאדן. מכליות נפט, שחזרו ריקות מהובלת נפט לארצות הברית, ייקחו חלקי Bell P-39, Curtiss P-40 ודאגלס A-20 לאבאדן, שם הורכבו למטוסים והוטסו לברית המועצות. יחידת האפסנאות האווירית ה-82 הייתה חלק מפרויקט CEDAR.
נואל ואן 'ט אנד
נואל ואן 'ט אנד (בהולנדית: Noël van 't End; נולד ב-15 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף העולם (2019).
קריירה
בנובמבר 2013, ואן 'ט אנד זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי אבו דאבי. בנובמבר 2014, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי צ'ינגדאו לאחר שניצח בגמר את אלון ששון הישראלי. במרץ 2015 זכה במדליית הזהב השנייה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה בגראנד פרי סמסון. במאי 2015 הוא זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה ברבאט.
ואן 'ט אנד התחרה במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג אך הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללחגואסורנגין אוטגונבטאר המונגולי. באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי כאשר ניצח בגמר את מרקוס ניימן השוודי. באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בתל אביב, סיים ואן 'ט אנד במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לתאודורוס צלידיס היווני. באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם אוסקה היוקרתי שביפן.
באולימפיאדת טוקיו 2020, ואן 'ט אנד סיים במקום השביעי. הוא החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון תוך 33 שניות את פאולו פרסוגליה מסן מרינו. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי וברבע הגמר הפסיד למיכאל זגאנק הטורקי בזמן ניקוד זהב. הוא נשר לקרבות בית הניחומים, שם הפסיד בווזארי לכריסטיאן טוט ההונגרי והודח.
אברהם שטרן (ממציא)
אברהם יעקב שטרן (בפולנית: Abraham Jakub Stern 1762 בערך, הרובישוב – 3 בפברואר 1842, ורשה) היה משכיל יהודי-פולני, מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בוורשה, מתמטיקאי אוטודידקט, ממציאן של מכונות חישוב ומחנך להשכלה, ראש בית המדרש לרבנים בוורשה בשנים 1826–1835 וחבר החברה הוורשאית של ידידי המדע.
קורות חיים
נולד בשנות ה-60 של המאה ה-18 בהרובישוב לחנוך הניך שטרן. אביו היה מחוסר אמצעים ולא יכל לממן את לימודיו. כדי להתפרנס למד שענות והתפרסם בעבודתו המדויקת, ועל רקע זה נוצרה היכרות בינו לבין איש הנאורות והמדינאי הפולני סטניסלב סטאשיץ, שמימן את לימודיו הפרטיים. תחת חסותו של סטאשיץ למד שטרן שפות: פולנית, גרמנית, צרפתית ולטינית; ומדעים מדויקים: מתמטיקה, פיזיקה ומכניקה. הוא המציא מכונות חישוב וסיפק שירותי חשבונאות לממשלה.
שטרן נודע בהתנגדותו לתנועת החסידות; הוא כתב ופרסם שירים תחת הפסבדונים "אברהם כוכב" (=תרגום שם משפחתו), וחלקם תורגמו לפולנית. האדמו"ר רבי חנוך הניך הכהן לוין, היה יעד לאחד משיריו, והגיב עליו בשיר משלו, בראש השיר רשם:, ברומזו לשטרן ("כוכבים").
בנוסף, שטרן חיבר חידות מתמטיות וכתב על שחמט.
שטרן היה שומר תורה ומצוות, ובהקמת בית המדרש לרבנים ראה מכשיר להפצת השכלה וכלי למלחמה בחסידים, ולא כאמצעי להתבוללות. אולם עמיתיו למוסד הובילו רפורמות רדיקליות בחינוך, ומשלא התקבלה התנגדותו, שאותה נימק בכך שאין לפגוע ברגשותיו הדתיים של ההמון, התפטר מתפקידו.
שטרן נפטר בפברואר 1842, בהיותו כבן 80, ונקבר בבית הקברות היהודי בברודנו, בפראגה שבוורשה.
חתנו, חיים זליג סלונימסקי, היה מו"ל עברי, אסטרונום וממציא, העורך-המייסד של עיתון "הצפירה", צנזור רשמי מטעם השלטון הצארי בעיר ז'יטומיר וראש בית המדרש הממשלתי לרבנים בז'יטומיר. הוא עסק בין היתר בשכלול מכונות החישוב שהמציא חמיו. נינו To Port Authority Bus Terminal
(נכדו של חיים זליג) היה משורר וסופר פולני. בנו של נכדו בן-ציון שטרן ונכדיו משה, הניה ודב עלו לישראל. נכדו דב שטרן היה תכשיטן.
בשנת 1962 נקרא בוורשה רחוב על שמו.
צרפת באירוויזיון 2022
צרפת השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה. זו הייתה השתתפותה ה-64 במספר של צרפת בתחרות הזמר של האירוויזיון. הנציג והשיר נבחרו באמצעות קדם לאומי, בשם "", שהופק על ידי רשות השידור הצרפתית France Télévisions. השיר שנבחר הוא "Fulenn" של אלוון ואהז, בשפה הברטונית.
רקע
קדם לאירוויזיון 2022 השתתפה צרפת בתחרות האירוויזיון שישים ושלוש פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1956. היא רשמה את ניצחונה הראשון באירוויזיון 1958 עם השיר "Dors, mon amour" בביצועו של אנדרה קלאבו. בשנות ה-60 הגיעה המדינה למקום הראשון שלוש פעמים; ב-1960, עם השיר "Tom Pillibi" של ז'קלין בואייה; בשנת 1962, עם השיר "Un premier amour" של איזבל אוברה ובאירוויזיון 1969, עם השיר "Un jour, un enfant" של פרידה בוקארה. הניצחון הצרפתי החמישי והאחרון אירע בשנת 1977 עם השיר "L'oiseau et l'enfant" בביצועה של מארי מרים. במרוצת השנים הגיעה צרפת חמש פעמים למקום השני. עם תחילת המילניום השלישי הפופולריות של צרפת בתחרות ירד. על-אף היותה חלק מ"חמש המדינות הגדולות", המדינות המעפילות אוטומטית לגמר, היא הצליחה להגיע לעשר המדינות הפותחות רק חמש פעמים. בשנת 2021 הגיעה נציגת צרפת, ברברה פראווי, למקום השני עם "Voilà".
לפני האירוויזיון
ב-21 ביוני 2021, עם אישור השתתפותה באירוויזיון 2022, פתחה רשות השידור הצרפתית את תקופת הגשת השירים והמועמדים לקדם, שתסתיים ב-24 באוקטובר. על השירים להיות כתובים ב-70 אחוזים ומעלה בשפה הצרפתית. המועמדים זומנו לאודישן פנימי, וכך סיננה הרשות את מספרם. האמנים והשירים שעברו את שלבי האודישנים נחשפו ב-16 בפברואר.
ב-5 במרץ זכו אלוון ואהז בתחרות עם השיר "Fulenn", ונבחר לייצג את צרפת בתחרות.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שצרפת חברה בחמש המדינות הגדולות, היא תעפיל לגמר אוטומטית. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות, כך ששירים דומים לא ישובצו בסמוך זה לזה. צרפת הופיעה שישית, לפני נורווגיה ואחרי שווייץ. עם תום הקראת התוצאות דורגה במקום ה-24 עם 17 נקודות.
כמקובל, בשלב חצי-הגמר הראשון של התחרות הוצג השיר כחלק מהשירים שהעפילו אוטומטית לגמר. בראיון קצר שנערך אז עם מבצעי השיר, הם סיפרו שברטונית היא שפת אימם ולכן חשוב היה להם לשיר בה באירוויזיון.
ספרד במשחקים האולימפיים
ספרד השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, ושבה והשתתפה באולימפיאדת אנטוורפן (1920). מאז נעדרה רק משתי אולימפיאדות אותן החרימה: אולימפיאדת ברלין (1936), כמחאה על המשטר הנאצי בגרמניה, ואולימפיאדת מלבורן (1956), במחאה על הפלישה הסובייטית להונגריה שהביאה לדיכוי המרד ההונגרי (אם כי ספורטאים ספרדים השתתפו בתחרויות הרכיבה שהתקיימו מספר חודשים קודם לכן בסטוקהולם).
במהלך השתתפותם במשחקים צברו הספורטאים הספרדים 169 מדליות, מהן 48 מדליות זהב. הענפים הבולט ביותר הם שיט (21 מדליות, מהן 13 מדליות זהב; ספרד מדורגת במקום השביעי בענף זה, אחרי בריטניה, ארצות הברית, נורווגיה, צרפת ואוסטרליה), קאנו/קיאק (20 מדליות, מהן 5 מדליות זהב) ורכיבה על אופניים (16 מדליות מהן 5 מדליות זהב). בעשורים הראשונים להשתתפותה של ספרד במשחקים, דשדשו הספורטאים הספרדים עם הישגים נמוכים יחסית, אך אירוח המשחקים ב-1992 סימן את הפיכתה לאחת המשלחות הבולטות.
במשחקי החורף משתתפת ספרד ברציפות מאז אולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936). הישגיה בענפי החורף נמוכים יותר, ועד כה זכו הספורטאים הספרדים בחמש מדליות.
אירוח המשחקים
המשחקים האולימפיים נערכו על אדמת ספרד פעם אחת, באולימפיאדת ברצלונה (1992). ברצלונה הועדפה על פניהן של פריז, בריזביין, בלגרד, בירמינגהאם ואמסטרדם. עוד קודם לכן הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים של 1936, אך הפסידה לברלין.
מדריד הגישה אף היא מספר פעמים את מועמדותה לאירוח המשחקים: במכרז לאירוח המשחקים של 1972 דורגה במקום השני אחרי מינכן, בזה של 2012 דורגה במקום השלישי אחרי לונדון ופריז, במכרז לאירוח המשחקים ב-2016 דורגה שוב במקום השני, אחרי ריו דה ז'ניירו, ובמכרז של 2020 דורגה במקום השלישי, אחרי טוקיו ואיסטנבול.
אולימפיאדת פריז (1900)
שמונה ספורטאים ספרדים נטלו חלק באולימפיאדת פריז. שניים מהם, חוסה דה אמסולה אי אספיסואה ופרנסיסקו ויוטה, זכו במקום הראשון בטורניר הכדור הבסקי. עם זאת, פרט להם השתתף בטורניר רק עוד צמד צרפתי, והתואר הוענק להם על סמך משחק אחד. הייתה זו הפעם היחידה בה הכדור הבסקי היה ענף אולימפי (בשלוש הזדמנויות אחרות הוא היה מקצוע ראווה).
1920 עד 1936
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכו שתי נבחרות ספרדיות במדליות כסף: הפולו והכדורגל; נבחרת הפולו לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת בריטניה ונבחרת הכדורגל לאחר שהפסידה למארחת בלגיה, וגברה על נבחרת הולנד בטורניר בית הניחומים.
המשלחת הספרדית לאולימפיאדת פריז (1924), שכללה לראשונה גם 4 נשים (מתוך 125 ספורטאים), סיימה את המשחקים ללא הישגים מיוחדים. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה נבחרת הרכיבה הספרדית במדליית זהב בתחרות הקפיצות. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת איטליה. המשחק בין שתי הנבחרות הסתיים בתיקו 1-1, ובמשחק חוזר הובסו הספרדים בתוצאה 7-1, תוצאה שגם נכון ל-2016 היא התבוסה הגדולה בתולדותיה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) צמצמה ספרד את משלחתה עקב המשבר הכלכלי העולמי של 1929, בדומה למדינות אחרות, ושלחה שישה ספורטאים בלבד. אחד מהם, השייט סנטיאגו אמאט, זכה במדליית ארד בדגם סנובירד.
ב-1936 החליטה ממשלת ספרד, שנשלטה בידי מפלגות השמאל להחרים את אולימפיאדת ברלין כמחאה על המשטר הנאצי. במקביל, החליטה לקיים משחקים אלטרנטיביים בשם "האולימפיאדה העממית" (Olimpiada Popular) בברצלונה, שהפסידה את אירוח המשחקים האולימפיים לברלין. כ-6,000 ספורטאים מ-22 מדינות נרשמו להשתתף במשחקים, אך בסופו של דבר הם בוטלו עקב פרוץ מלחמת האזרחים.