cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייטי מורפין פאוור ריינג'רס
העונה השנייה (1994 -1995)
לאחר שריטה נכשלה בהשמדת הפאוור ריינג'רס, מגיע ממימד אחר יצור בשם לורד זד אשר תופס את מקומה של ריטה כנבל הראשי בסדרה ומנסה בעצמו להשתלט על העולם ולהשמיד את הפאוור ריינג'רס.
העונה השלישית (1995)
זד וריטה שוב נכשלו בהשמדתם של הפאוור ריינג'רס. ממימד אחר מגיח יצור ושמו "ריטו רבולטו", אחיה של ריטה. ריטו מביא לריטה וזד הפתעה - יצורים חזקים יותר מהחימרים - "הטנגות", ציפורים גדולות שצורחות כמו עורבים בעלות עוצמה חזקה ביותר שמסוגלות להביס את הריינג'רס.
ריטו אשר מעוניין להשמיד את הריינג'רס מחליט שלא לשלוח מפלצת אלא להכין להם מלכודת ומצליח בסופו של דבר להרוס את הזורדים אשר כושלים במהלך הלחימה. בעקבות כך זורדון מודיע שכל כוחותיהם המיוחדים של הריינג'רס נעלמו אבל אלפא מודיע שיש סוג של גורם אחד שיכול להשיב לריינג'רס את כוחותיהם. הריינג'רס משוגרים למדבר שם הם מוצאים מערה אשר מובילה אותם לתוך מקדש עתיק בו הם פוגשים לוחם נינג'ה ששמו נינג'ור. הוא ידע שהם נבחרו להיות הפאוור ריינג'רס. הוא עורך להם טקס מיוחד ומעניק להם את כוח הנינג'ה (לא קשור לעונה 11) מחזיר להם את הכוחות ומביא להם סמלי חיות אחרים, זורדים חדשים ואפילו אופנועי כרישים.
בהמשך, בעקבות ההחלטה של קימברלי לעזוב לפלורידה בעקבות משלחת ספורט בהתעמלות קרקע, קימברלי נאלצת להיפרד מחבריה ולהעניק את ממיר הכוח שלה למישהי אחרת. לבסוף היא מעניקה את הממיר שלה לקאת'רין (קאט) היילארד, מהגרת חדשה מאוסטרליה.
פאוור ריינג'רס חייזרים (1996)
הערה: עונה זו נחשבת כחלק מהעונה השלישית של המייטי מורפין פאוור ריינג'רס.
בעונה זו חמישה חייזרים מגיעים לכדור הארץ ומגלים שהם לא עומדים לחיות שם עוד הרבה זמן בגלל שהם יצורים ימיים והסביבה בכדור הארץ לא מתאימה להם. אבא של ריטה, אדון הרשע, מצליח להפוך את הריינג'רס לילדים. בעקבות כך זורדון שולח את הריינג'רס הצעירים למצוא את גבישי הזיאו כדי לחזור לצורתם. לאחר שהם חוזרים לצורתם המקורית, הסדרה המקורית מסתיימת ומתחילה סדרת ההמשך, "פאוור ריינג'רס זיאו".
פאוור ריינג'רס: מאז ולתמיד
סרט שיצא ב-19 באפריל 2023 ברשת "נטפליקס". הסרט מתחיל שהחבורה המקורית נלחמת בריטה ששבה לחיים ולבשה גוף קיברנטי, בעת ניסוי של בילי לאחר שהקים מרכז בקרה חדש, באמצעות חברה שבבעלותו, על מנת להשיב את זורדון לחיים. ריטה משיבה לחיים גם את המינוטאור והלטחש בגוף קיברנטי חדש ומחייה את צבא החיימרים המקוריים שלה. בעת המתקפה, ריטה הורגת את טריני וזאק מחליט לאמץ את ביתה, מין. כמו כן ריטה שובה את קימברלי, ג'ייסון וטומי. ובילי וזאק, ביחד עם אלפא 9 מביאים את קטרין ואת רוקי. ובהמשך, מין הופכת לריינג'רית הצהובה השלישית ומצטרפת למלחמה.
צוות הפאוור ריינג'רס
ל"פאוור ריינג'רס זעם קוסמי".
קייטי קסידי
קת'רין אוולין אניטה "קייטי" קסידי (באנגלית: Katherine Evelyn Anita "Katie" Cassidy; נולדה ב-25 בנובמבר 1986) היא שחקנית אמריקאית שידועה מגילום דמותה של לורל לאנס, הקנרית השחורה, בסדרת הטלוויזיה "החץ" של רשת The CW.
ביוגרפיה
קסידי נולדה בלוס אנג'לס לשחקן דייוויד קסידי ולדוגמנית שרי ויליאמס. סביה מצד אביה היו השחקנים ג'ק קסידי ואוולין וארד, ודודה הוא מפיק הטלוויזיה שון קסידי.
היא גדלה בקליפורניה עם אמה ואביה החורג, ריצ'רד בנדון, רופא. יש לה שתי אחיות גדולות למחצה ואח קטן למחצה.
כילדה, עסקה בהתעמלות והייתה מעודדת. כבר בשנותיה בבית הספר היסודי, החלה להביע עניין בעסקי השעשועים, והופיעה מגיל 7 במספר הפקות תיאטרון מקומיות.
כנערה למדה בסדנאות משחק. ב-2004 דיגמנה לאברקרומבי אנד פיץ'.
קסידי היא דוברת ארגון הצדקה "H.E.L.P. Malawi".
יצאה בעבר עם ג'סי מקרטני, שנתיים עם שחקן ההוקי קרח ג'ארט סטול הכדורסלן סאשה וויאצ'יץ' והשחקן ג'רי פררה.
בין 2014–2017 יצאה עם מפיק "בית הקלפים",.
קריירה
ב-2003 הופיעה קסידי לראשונה על מסך הטלוויזיה, באחד מפרקי סדרת הדרמה של רשת Lifetome "המחלקה". היא המשיכה לבצע הופעות אורח בסדרות טלוויזיה, בין היתר ב"המתמחה", ב-"הקשיבו לי!" וב"הבחורה החדשה". בשנת 2005 הופיעה בארבעה פרקים בסדרה של רשת WB "הרקיע השביעי", וכן באופרת הסבון של רשת UPN "סקס, אהבה וסמים". באותה שנה השתתפה בווידאו קליפים לשירים "Just Lose It" של אמינם, ו"She's No You" של ג'סי מקרטני.
ב-2006 הופיעה לראשונה על מסכי הקולנוע, כשגילמה את טיפני מדיסון בסרט "כשזר מתקשר". בפברואר אותה שנה לוהקה לתפקיד הראשי, קלי פרסלי, בסרט האימה "חג מולד שחור", חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1974, המתמקד בבחור מטורף שחוזר לבית ילדותו, שנהפך למעונות של סטודנטים, בערב חג המולד, והורג את כל בנות האחווה אחת אחרי השנייה. בכורת הסרט התרחשה ב-15 בדצמבר 2006, והוא זכה לביקורות שליליות עם הצלחה קופתית מתונה, כשצבר יותר מ-50 מיליון דולר ברחבי העולם.
בהמשך הופיעה בתפקידי משנה בסרטים כמו "קליק", "חטופה" ו"בשידור חי".
ב-2007 הופיעה בעונה השלישית של סדרת הדרמה העל טבעית מבית The CW, "על טבעי", בה גילמה את דמותה של רובי, רוצחת שדים.
בשנת 2009 הופיעה במיני-סדרה של רשת CBS "האי של הרפר", בה גילמה דמותה של פטרישיה "טריש" ולינגטון, כלה לעתיד. באותה שנה שיחקה קסידי את הדמות הראשית בסדרת הדרמה "מלרוז פלייס", חידוש לסדרה משנות ה-90 באותו שם. דמותה בסדרה הייתה אלה סימס, אשת יחסי ציבור המתגוררת במתחם דירות במערב הוליווד. קסידי זכתה לשבחים מהמבקרים על משחקה, ותוארה בין היתר כ"הדבר הטוב ביותר בסדרה החדשה" במגזין "ניו יורק".
בשנת 2010 שיחקה קסידי ב"סיוט ברחוב אלם", רימייק לסרט "סיוט ברחוב אלם" (1984), בו גילמה את קריס פוואלס, תלמידת תיכון שנרצחת על ידי פרדי קרוגר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס בטקס "Teen Choice Award". באותה שנה שיחקה בעונה הרביעית של סדרת הנעורים "אחת שיודעת", בה גילמה את דמותה של ג'ולייט שארפ, סטודנטית באוניברסיטת קולומביה ששואפת להרוס את חייה של הדמות הראשית בסדר, סרינה ואן דר וודסון. היא הופיעה ב-11 פרקים בעונה זו.
בשנת 2011, שיחקה קסידי בסרט "מונטה קרלו". שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה העצמאי "Freaky Deaky", בו גילמה את דמותה של רובי אבוט, שמתחברת מחדש עם האקס שלה.
בשנת 2012 החלה להופיע בסדרת הטלוויזיה "החץ" של רשת The CW, המבוססת על הקומיקס "החץ הירוק", בה היא מגלמת את הדמות הנשית הראשית, לורל לאנס, הידועה גם כגיבורת העל הקנרית השחורה. ב-2015 התארחה בפרק בסדרה "הפלאש".
בשנת 2014, שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הכתבנית", בו גילמה את סוקי, נערה צעירה בעלת הפרעת זהות דיסוציאטיבית.
ב-2017 דיבבה ושיחקה בטכניקת לכידת תנועה במשחק הווידאו "hidden agenda".
סוף העולם (סרט, 2013)
סוף העולם (באנגלית: The World's End) הוא קומדיית מדע בדיוני משנת 2013 בבימויו של אדגר רייט ובכיכובם של סיימון פג וניק פרוסט.
זהו הסרט השלישי בטרילוגיית סרטים המכונה "טרילוגיית הקורנטו" ("The Three Flavours Cornetto"), (הכוללים גם את הסרט "מת על המתים" משנת 2004 ואת הסרט "שוטרים לוהטים" משנת 2007).
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתמקדת בדמותו של גארי קינג (מגולם על ידי סיימון פג), אלכוהוליסט נהנתן בן 40 אשר מצליח לשכנע ארבעה מחבריו הטובים מתקופת נעוריו- אנדרו (מגולם על ידי ניק פרוסט), סטיבן (מגולם על ידי פאדי קונסידיין), אוליבר (מגולם על ידי מרטין פרימן) ופיטר (מגולם על ידי אדי מארסן) להשלים את סבב הברים הפרוע אותו הם ערכו לפני עשרים שנים בעיירת מולדתם ניוטון הייבן בעת שהיו בני 18. אף על פי כן, בעת מרתון השתייה הם מגלים כי על העיירה השתלטו רובוטים חייזרים שמאיימים לשעבד את המין האנושי.
פול מדמס
פוּל מֵדָמֵס (בערבית: فول مدمس) הוא מאכל העשוי פול המבושל בישול איטי, עם שמן זית, שום כתוש ומוגש בתוספת פטרוזיליה, בצל, שום ומיץ לימון. המאכל מוגש כחלק מארוחת בוקר מצרית ונחשב למאכל הלאומי של מצרים. בשל היות מאכל זה "ממלא" הוא נאכל כארוחת בוקר, ובשעות הלילה המאוחרות במהלך תקופת צום הרמדאן.
מקור שמו של המאכל במרכיבו - הפול ובמילה הקופטית "מדמס" שמשמעה "קבור" - בעבר בושל המאכל בתוך סיר שהוטמן בתוך בור ועליו הונחו גחלים לוחשות. פופולריות מאכל זה התפשטה ברחבי המזרח התיכון והוא הגיע אף לקרן אפריקה. במהלך המאה ה-20 נפוץ המאכל גם בארצות הברית ואירופה בשל הגירה ממצרים לאזורים אלה. בישראל הפול פופולרי בעיקר בחומוסיות, בהן הוא מוגש כתוספת על חומוס, בדומה למסבחה.
ישע
יֵשַׁע הוא מושב בדרום חבל אשכול המשתייך לתנועת המושבים.
המושב הוקם בשנת 1957 על ידי קבוצת יהודים ממצרים שגורשו לישראל אחרי מבצע קדש. ברבות השנים, עזבו רובם את המושב ותושבים אחרים באו במקומם. השטחים החקלאיים בשטח של כ-2,000 דונם.
שמות קודמים/זמניים של המושב: מבטחים ג'.
קלחים
קְלָחִים הוא מושב מצפון לכביש נתיבות–צומת קמה, המשתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי. המושב נוסד ביום א' אלול תשי"ד, 30 באוגוסט 1954 במסגרת מושבי השבלים וכונה באופן זמני שובל 4. התושבים עוסקים בחקלאות ובעבודות חוץ. מקור שם המושב בעולם הצומח והחקלאות (קלחים הם גבעולי הצמחים).
פיג'ו 306
פיג'ו 306 (בצרפתית: Peugeot 306) היא מכונית משפחתית קטנה שיוצרה בין השנים 1993–2002 על ידי החברה הצרפתית פיג'ו. כמקובל בחברה, מרכב המכונית מבוסס על סיטרואן ZX שהוצגה ב-1991 ועיצובה שונה.
פיג'ו 306 החליפה את הפיג'ו 309. פיג'ו 306 הוצגה לראשונה בשנת 1992 אולם שווקה החל רק בשנת 1993 בתצורת האצ'בק 3 או 5 דלתות. גרסאות הסדאן, סטיישן, וקבריולה הוצגו אחר כך. באוסטרליה הדגם נקרא פיג'ו N3 והוצג בשנת 1994.
קישורים חיצוניים
.
קלחים
תולדות המושב
המושב הוקם והיה מוכן להתיישבות בתחילת 1954, אולם התנועה המיישבת, העובד הציוני, לא הצליחה לגייס מתיישבים והוא עמד ריק במשך מספר חודשים עד שהגיעו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו, מאיראן ומתוניסיה. בהמשך הובאו אליו עולים ממרוקו הישר מהאנייה.
בשנים הראשונות לקיומו היה המושב שדה מערכה על הזכות לחינוך דתי. בעיתונות הדתית נטען שלאחר שרוב ההורים ביקשו חינוך דתי, פעלו במוסדות לגרום להורים להתחרט. הורים שהסכימו לשלוח את ילדיהם לחינוך חילוני קיבלו הטבות שונות ואיומים הופנו כנגד הורים שבקשו חינוך דתי. בשנת 1958 לאחר מאבק מוצלח למען חינוך דתי, נשלחו הילדים שהיו מעוניינים בכך לבית ספר דתי בשרשרת. ההורים הפגינו מול משרד החינוך בדרישה לבית ספר דתי במושב עצמו.
בשנת 1971 נמנתה קלחים בין 17 מושבים שסווגו כחלשים, בין 70 מושבים בדרום.
הרגימנט האנגליאני המלכותי
הרגימנט האנגליאני המלכותי (באנגלית: Royal Anglian Regiment או בר"ת: R ANGLIAN) הוא רגימנט חיל רגלים קל בצבא הבריטי.
הרגימנט הוקם ב-1 בספטמבר 1964 בתור 'רגימנט גדול' שכלל פירוק וסיפוח ארבעת רגימנטים מחטיבת מזרח אנגליה בצבא הבריטי; 'הרגימנט המזרח אנגליאני הראשון (נורת'ק וסאפוק המלכותי)', 'הרגימנט המזרח אנגליאני השני (לינקולינשייר ונורת'המפטון המלכותי של דוקסית גלוסטר)', 'הרגימנט המזרח אנגליאני השלישי (הרגלים ה-16/ה-44)' ו-'רגימנט לסטרשייר המלכותי'. הרגימנט הצטמצם לאורך השנים משבעה גדודים בהקמתו וכיום כולל שני גדודים סדירים וגדוד מילואים אחד. בסיס האם של הרגימנט בברי סנט אדמונד בסאפוק, כאשר לשני הגדודים הסדירים (הראשון והשני) בסיסי אם בלונדון ומרכז אנגליה, כמו כן שניהם משרתים ברוטציה כחלק מחיל המצב הבריטי בקפריסין.
הרגימנט מזוהה עם האזור הגאוגרפי של מזרח אנגליה וממשיך לגייס מאזורי הגיוס של הרגימנטים ההיסטוריים שהרכיבו אותו, בהם מחוזות אסקס, נורפוק, סאפוק, בדפורדשייר, קיימברידג'שייר, לינקולנשייר, הרטפורדשייר, נורת'האמפטונשייר, לסטרשייר וראטלנד. מבין הרגימנטים הרגליים הסדירים (לא משמר) הקיימים כיום בצבא הבריטי, הרגימנט האנגליאני נחשב לוותיק ביותר והיה לראשון מגל הרגימנטים החדשים שנוסדו על בסיס רגימנטים היסטוריים החל משנות ה-60.
מבנה הרגימנט
הרגימנט כולל שלושה גדודים, הנמצאים שלושתם תחת פיקוד חטיבת חיל הרגלים השביעית והפיקוד המזרחי, כמו כן הרגימנט נמנה תחת הפיקוד הטקסי של דיוויזיית המלכה.
הרגימנט המזרח אנגליאני הראשון (נורת'ק וסאפוק המלכותי)
'הרגימנט המזרח אנגליאני הראשון' (באנגלית: 1st East Anglian Regiment) נוסד באוגוסט 1959 על ידי איחוד שני רגימנטים: רגימנט סאפוק ורגימנט נורפוק המלכותי.
הרגימנט המזרח אנגליאני השני (לינקולנשייר ונורת'המפטון המלכותי של דוכסית גלוסטר)
'הרגימנט המזרח אנגליאני השני' (באנגלית: '2nd East Anglian Regiment') נוסד ביוני 1960 על בסיס שני הרגימנטים 'רגימנט לינקולנשייר המלכותי' ו'רגימנט נורת'המפטונשייר', שבעצמו התבסס על שני הרגימנטים 'רגימנט הרגלים ה-48 (נורת'המפטונשייר)' ו'רגימנט הרגלים ה-58 (רטלנדשייר)'. עם הקמת הרגימנט המזרח אנגליאני השני ניתנה לו השייכות של אליס דוכסית גלוסטר, שייכות זו לא המשיכה לרגימנט האנגליאני המלכותי היורש.
תוארי קרב ודגלי הרגימנט
לרגימנט ישנם 344 תוארי קרב אשר כולם הגיעו מהרגימנטים הקודמים אשר מרכיבים אותו. תואר הקרב הקדום ביותר הוא "נמור 1695" אשר ניתן עבור לחימה במצור על נמור משנת 1695, תואר הקרב העדכני ביותר הוא "קוריאה" הניתן על הלחימה במלחמת קוריאה בשנת 52-1951. משום מגבלת מקום על דגלי היחידה שלו, הותר לרגימנט להציג 41 תוארי קרב משתי מלחמות העולם על "צבעי המלכה" ו-45 תוארי קרב ממערכות אחרות על "צבעי הרגימנט".
מיטסוקה Le-Seyde
מיטסוקה Le-Seyde (באנגלית: Mitsuoka Le-Seyde) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, בסגנון רטרו, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות היפנית "Mitsuoka Motor Co., Ltd" בין השנים 1990–2000.
משנת 2000–2004 יצרה חברת "Mitsuoka Motor Co., Ltd" דגם מחודש אשר היה קרוי "New Le-Seyde".
פייר-סימון לפלס
המרקיז פייר־סימון לַפְּלָס (בצרפתית: Pierre-Simon Laplace; 23 במרץ 1749 – 5 במרץ 1827) היה אסטרונום, מתמטיקאי ופיזיקאי צרפתי אשר עבודתו הייתה מרכזית להתפתחות המתמטיקה, הסטטיסטיקה, הפיזיקה והאסטרונומיה. הוא סיכם והרחיב את עבודותיהם של קודמיו בעבודתו בעלת חמשת הכרכים מכניקה שמיימית (Mécanique Céleste) (שפורסמה בשנים 1799–1825). עבודה זו תרגמה את השפה הגאומטרית של המכניקה הקלאסית (כפי שהציג אותה במקור ניוטון) לשפת החשבון האינפיניטסימלי, ובכך פתחה צוהר למחקר של היקף רחב בהרבה של בעיות. בסטטיסטיקה, הפרשנות הבייסיאנית להסתברות פותחה לראשונה בעיקר על ידי לפלס.
לפלס ניסח את משוואת לפלס, והוביל את השימוש בהתמרת לפלס אשר מופיעה בתחומים רבים של פיזיקה מתמטית, תחום שהיה לו תפקיד מוביל בעיצובו הראשוני. אופרטור הלפלסיאן, גם נקרא על שמו. לפלס פיתח את השערת הערפילית על מקורה של מערכת השמש, והיה אחד המדענים הראשונים ששיערו את קיומם של מספר מושגי מפתח באסטרונומיה מודרנית, כמו חורים שחורים ואת רעיון הקריסה הכבידתית.
בתקופתו התפרסם הרבה בזכות יישום תורתו של ניוטון בחישוב תנועת גרמי השמים במערכת השמש, על כן זכה לכינוי ניוטון הצרפתי או ניוטון של צרפת. בזכות תרומותיו הענפות, לפלס זכור כאחד המדענים הגדולים בכל הזמנים, ותואר כבעל יכולת מתמטית טבעית שעלתה על זו של רבים מהמדענים הגדולים של זמנו.
בספטמבר 1785 הוא ישב בחבר השופטים בתחרות הסיום של בית הספר הצבאי שאן דה מארס שבה השתתף נפוליאון בונפרטה.
ביוגרפיה
המסמכים המקוריים הנוגעים לחייו של לפלס אבדו כאשר בשנת 1925 נשרפה הטירה המשפחתית סנט־ז'וליאן דה מייוק (Saint-Julien de Mailloc), ליד ליזייה (Lisieux), ביתו של נין־נין־נינו הרוזן דה־קולבר לפלס; חלק מהמסמכים הושמד עוד קודם לכן, כאשר ביתו בארקויל שליד פריז נבזז על ידי פורצים ב־1871. לפלס נולד בנורמנדי והתחנך באקדמיה צבאית בבימונט. ב־1767 מונה לפלס לפרופסור לאסטרונומיה באקדמיה הצבאית בפריז וב־1785 נבחר לאקדמיה למדעים.
על שמו נקרא אסטרואיד 4628.
אנליזה, הסתברות ויציבות אסטרונומית
עבודתו המפורסמת המוקדמת של לפלס ב־1771 עסקה במשוואות דיפרנציאליות ובשינויים סופיים (finite differences), אך בד בבד הוא החל לחשוב על ההמשגה המתמטית והפילוסופית של מושגי יסוד בהסתברות וסטטיסטיקה. לפני בחירתו לאקדמיה הצרפתית ב־1773, הוא החל לכתוב שני מאמרים בתחומים אלו שעתידים יהיו לבסס את המוניטין שלו. הראשון, תזכיר על ההסתברות של גורמים לאירועים, פורסם בסופו של דבר ב־1774 בעוד המאמר השני, שפורסם ב־1776, פיתח עוד יותר את הגותו הסטטיסטית וגם החל את עבודתו השיטתית על מכניקה קלאסית ויציבותה של מערכת השמש. מעתה ואילך, שתי הדיסציפלינות יהיו תמיד שזורות זו בזו בתודעתו – לפלס התייחס להסתברות ככלי לתיקון ליקויים בידע האנושי. עבודתו של לפלס על הסתברות וסטטיסטיקה נידונה בהמשך הערך יחד עם עבודתו הבשלה יותר על התאוריה האנליטית של הסתברויות.
יציבותה של מערכת השמש
סר אייזק ניוטון פרסם את חיבורו עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע ב־1687 ובה הוא נתן גזירה של חוקי קפלר, אשר מתארים את תנועתם של כוכבי הלכת, מחוקי התנועה שלו וחוק הכבידה העולמי. אף על פי שניוטון פיתח באופן פרטי את שיטות החשבון האינפיניטסימלי, כל עבודתו המפורסמת עשתה שימוש בצורת הסקה גאומטרית מגושמת, שאינה מתאימה לתיאור האפקטים העדינים מסדרים גבוהים יותר של משיכות כבידתיות בין כוכבי הלכת. ניוטון עצמו הטיל ספק באפשרות של פתרון מתמטי לתנועה הכללית של כוכבי הלכת, ואף הגיע למסקנה שהתערבות אלוהית מחזורית הכרחית כדי להבטיח את היציבות של מערכת השמש. הפרכת ההשערה הזאת של התערבות אלוהית תהפוך ליעד מרכזי בקריירה המדעית של לפלס. כיום זה מוסכם באופן כללי ששיטותיו של לפלס בעצמן, אף על פי שהן חיוניות להתפתחות התאוריה, אינן מדויקות מספיק כדי להוכיח את יציבותה של מערכת השמש, ובמקום זאת, מערכת השמש מובנת כיום כמערכת כאוטית, אף על פי שהיא יציבה למדי.
ללפלס היו ידיעות נרחבות של כל תחומי המדע והוא היה דומיננטי ביותר בכל הדיונים באקדמיה הצרפתית. נדמה שלפלס החשיב את האנליזה בעיקר ככלי לגשת לבעיות פיזיקליות, זאת אף על פי שנדמה שהיכולת שבה המציא את האנליזה הנדרשת היא פנומנלית. כל עוד התוצאות שלו היו נכונות הוא גילה עניין מועט בלבד במתן הסברים לצעדים באמצעותם הוא הגיע אליהן; הוא מעולם לא הרהר לעומק באלגנטיות או בסימטריה בתהליכי הפתרון שלו, שכן הוא הסתפק בכך שהוא היה יכול לפתור (בכל אמצעי שהוא) את הבעיה הספציפית שהוא עסק בה.
התאוריה הדינמית של גאות ושפל
בעוד ניוטון הסביר את תופעות הגאות והשפל באמצעות תיאור הכוחות שמייצרים אותן ודניאל ברנולי סיפק תיאור של התגובה הסטטית של מימי כדור הארץ לפוטנציאל הגאותי (Tidal potential), התאוריה הדינמית של גאות ושפל, שפותחה על ידי לפלס ב־1775, מתארת את התגובה האמיתית של האוקיינוס לכוחות גאות. תאוריית הגאות האוקייאנית של לפלס מתחשבת גם בחיכוך, תהודה וזמני מחזור טבעיים של בסיסי אוקיינוסים.
תאוריית שיווי המשקל של ניוטון, שהתבססה על חישוב גרדיאנט הכבידה הנגרם על ידי השמש והירח אולם הזניחה את סיבוב כדור הארץ סביב צירו, את קיומם של יבשות ואפקטים אחרים, לא יכלה להסביר את הגאות שמתרחשת בפועל באוקיינוסים.
מאחר שמדידות אישרו את התאוריה, לממצאים תצפיתיים רבים ישנו הסבר עכשיו, כמו למשל כיצד האינטראקציה של הגאות עם רכסי אוקיינוסים עמוקים ושרשראות הרי מצולה מצמיחה זרמי ערבול עמוקים שמוליכים חומרי מזון מעומק הים לפני השטח שלו. בעוד החישוב של גובה גל הגאות לפי תאוריית השיווי משקל מניב ערך של פחות מחצי מטר, התאוריה הדינמית מצליחה להסביר מדוע באזורים מסוימים נצפית גאות שמגיעה לגובה של עד 15 מטרים. תצפיות לוויין מאשרות את הדיוק של התאוריה הדינמית, וגובהי הגאות בכל רחבי העולם נמדדים כעת בדיוק של סנטימטרים ספורים. מדידות שהופקו מלוויין ה־CHAMP תואמים בקירוב מודלים המבוססים על מידע שנלקח מפרויקט ה־TOPEX. מודלים מדויקים של גובהי גאות ברחבי העולם הם הכרחיים לצורך מחקר שיטתי שכן כדי לחשב במדויק עוצמות כבידה ושינויים בגובה פני הים הכרחי לבצע תיקונים במדידות בגלל תנודתיות הנגרמת על ידי הגאות.
משוואות הגאות של לפלס
ב־1776, לפלס ניסח אוסף של משוואות דיפרנציאליות חלקיות ליניאריות המתארות את זרמי הגאות כזרימה ברוטרופית של שכבה אוקיינית דו־ממדית. אפקטי קוריוליס נכללים במשוואות כמו גם אילוצים אנכיים הנגרמים מהכבידה. לפלס גזר את המשוואות האלו באמצעות פישוט המשוואות המתארות את הדינמיקה של זורמים. הן ניתנות לגזירה גם מאינטגרלי אנרגיה דרך משוואת לגראנז'.
בעבור שכבת זורם בעלת עובי ממוצע D, גובה הגאות ζ, כמו גם רכיבי המהירות האופקיים u ו־v (בכיוון הרוחבי φ והאורכי λ, בהתאמה), מקיימים את משוואות הגאות של לפלס:
כאשר Ω היא התדירות הזוויתית של סיבוב כוכב הלכת, g היא תאוצת הכבידה שיוצר הכוכב על פניו, a הוא הרדיוס הפלנטרי, ו־U היא פוטנציאל הגאות הכבידתי החיצוני.
על צורת כדור הארץ
במהלך השנים 1784–1787 לפלס פרסם מספר מאמרים בעלי כוח מתמטי יוצא דופן. בולט בין אלו הוא מאמר שפורסם לראשונה ב־1783, ונדפס מחדש כחלק השני של חיבורו תאוריה על תנועתם וצורתם האליפטית של כוכבי לכת מ־1784 וכחלק מהכרך השלישי של עבודתו המונומנטלית מכניקה שמיימית. בעבודה זאת לפלס קבע באופן מושלם את המשיכה הכבידתית שמפעיל ספרואיד על חלקיק מבחוץ לו. מאמר זה זכור גם בזכות כך שהציג לראשונה את הכלי האנליטי של הרמוניות ספריות או מקדמי לפלס, וגם בשל פיתוח השימוש במה שכעת אנו קוראים לו פוטנציאל כבידתי במכניקה קלאסית.
הרמוניות ספריות
את הביטוי הזה ניתן לפתח לחזקות של (r/r') באמצעות משפט הבינום המוכלל של ניוטון כדי לקבל:
סדרת הפונקציות היא הסדרה של הפונקציות הנקראות פונקציות לז'נדר והשימושיות שלהן נובעות מהעובדה שכל פונקציה של נקודות על מעגל ניתנת לפיתוח כטור שלהן.
תורת הפוטנציאל
המאמר המוזכר לעיל הוא חשוב גם בשל פיתוח הרעיון של פוטנציאל סקלרי. הכוח הכבידתי שפועל על גוף הוא, בשפה מודרנית, וקטור, בעל גודל וכיוון. פונקציית פוטנציאל היא פונקציה סקלרית שמגדירה כיצד הווקטורים יתנהגו. פונקציה סקלרית היא מבחינה חישובית וקונספטואלית נוחה יותר לשימוש מאשר פונקציה ווקטורית.
אלכסיס קלרו הציע לראשונה את הרעיון ב־1743 כאשר עבד על בעיה דומה, אף על פי שהוא עשה שימוש בצורת הסקה גאומטרית־ניוטונית. לפלס תיאר את עבודתו של קלרו כשייכת "למחלקה של היצירות המתמטיות היפות ביותר". אף על פי כן, ראוס בול טוען ש"ניצני הרעיון מופיעים אצל ז'וזף לואי לגראנז', אשר השתמש בפוטנציאל במאמריו מהשנים 1773, 1777 ו־1780". המונח "פוטנציאל" עצמו הוא אודות לדניאל ברנולי, שהציג אותו בספרו מ־1738 הידרודינמיקה. עם זאת, ראוס בול טוען גם שבמונח "פונקציית פוטנציאל" לא נעשה שימוש (במובן של פונקציה V של הקואורדינטות במרחב) עד חיבורו משנת 1828 של ג'ורג' גרין מסה על היישום של ניתוח מתמטי לתאוריות החשמל והמגנטיות.
לפלס יישם את שפת הקלקולוס לפונקציית הפוטנציאל והראה שהוא תמיד מקיים את המשוואה הדיפרנציאלית:
תוצאה אנלוגית עבור פוטנציאל המהירות של זורם נגזרה מספר שנים קודם לכן על ידי לאונרד אוילר.
עבודת ההמשך של לפלס על משיכה כבידתית הייתה מבוססת על התוצאה הזאת. הגודל \nabla^2V זכה לשם הריכוז של V וערכו בנקודה מעיד על ההבדל בין ערכו של V שם לערך הממוצע שלו בסביבה של הנקודה. משוואת לפלס, מקרה פרטי של משוואת פואסון, מופיעה רבות בפיזיקה מתמטית. מושג הפוטנציאל מופיע במכניקת הזורמים, אלקטרומגנטיות, ותחומים אחרים. ראוס בול שיער שניתן לפרש את הופעת מושג הפוטנציאל "כסימן החיצוני" של אחת מהצורות האפריוריות בתאוריית התפיסה של קאנט.
ההרמוניות הספריות התבררו כקריטיות להשגת פתרונות מעשיים למשוואת לפלס. משוואות לפלס בקואורדינטות כדוריות, כמו אלו שמשמשות למיפוי השמיים, ניתנות לפישוט, באמצעות שיטת הפרדת המשתנים, לחלק רדיאלי, התלוי רק במרחק מהנקודה המרכזית, וחלק זוויתי או כדורי. הפתרון לחלק הכדורי של המשוואה ניתן אז לביטוי כטור של ההרמוניות הספריות של לפלס.
אי שוויון צדק־שבתאי
מסלוליהם של צדק ושבתאי הפגינו אנומליות שתעתעו באסטרונומים לאורך מאות שנים. בכתביו, ניוטון נתן הסבר איכותי בלבד לגורם העיקרי לאנומליות האלה (ואילו הסבר כמותי גס בלבד), והוא ההשפעה הכבידתית ההדדית של שני כוכבי הלכת זה על זה. כדי לבחון את ההשערה שלו, ניוטון שאל את האסטרונום ג'ון פלמסטיד אם נצפתה האטה של שבתאי כשהוא חולף על פני צדק. פלמסטיד המופתע השיב שאכן נצפה אפקט כזה, ואפקט ההאטה הזה תאם בקירוב את החישובים שניוטון סיפק. אולם חישוביו של ניוטון יכלו לתאר בקירוב את תנועות שני הכוכבים לתקופה קצרה למדי (תקופת החליפה) ולא סיפקו שיטה כללית לגשת לבעיה שהציגה מערכת צדק־שבתאי. כאן נכנסת לתמונה תרומתו של לפלס.
לפלס הציג מאמר על אי שוויונות פלנטריים בשלושה חלקים, בשנים 1784, 1785, ו־1786. אלו עסקו בעיקר עם הזיהוי וההסבר של הפרטורבציות הידועות כעת כ"אי שוויון צדק־שבתאי". לפלס פתר בעיה ותיקה על מחקר וחיזוי התנועות של הכוכבים האלה. הוא הראה משיקולים כלליים, ראשית, שהמשיכה ההדדית בין שני הכוכבים לעולם לא תוכל לגרום לשינויים גדולים באקסצנטריות או בנטייה המסלולית של המסלולים שלהם; וחשוב מכך, שחריגות במערכת צדק־שבתאי קורות בגלל הקרבה של התנועות הממוצעות של צדק ושבתאי לתנועות בעלות מידה משותפת.
בהקשר זה מידה משותפת פירושו שהיחס בין התנועות הממוצעות של שני כוכבי הלכת הוא קרוב מאוד ללהיות שווה ליחס בין שני מספרים שלמים קטנים (דהיינו למספר רציונלי). שני זמני מחזור של מסלולו של שבתאי סביב השמש שווים לכמעט חמישה של אלו של צדק. ההבדל המתאים בין כפולות של התנועות הממוצעות (2nJ − 5nS), מתאים לתקופה שמשכה בערך 900 שנה, והוא מופיע כמחלק קטן באינטגרציה של כוח מפריע קטן מאוד באותה תקופה. כתוצאה, הפרטורבציה הכוללת בתקופה זאת היא גדולה באופן לא פרופורציונלי, בערך 0.8 מעלות של קו אורך מסלולי בעבור שבתאי ובערך 0.3 עבור צדק (כלומר מסלוליהם מבצעים מעיין פרצסיה).
פיתוחים נוספים של המשפטים האלה על תנועה פלנטרית ניתנו במאמריו מהשנים 1788 ו־1789. בעזרת התגליות של לפלס, טבלאות של נתונים על התנועות של צדק ושבתאי יכלו סוף סוף להפוך למדויקות הרבה יותר. זה היה על הבסיס של התאוריה של לפלס שדלומבר חישב את הטבלאות האסטרונומיות שלו.
ספרים
לפלס כעת הציב לעצמו את היעד לכתוב עבודה אשר התוצאה מגולמת בספרים חשיפת מערכת העולם והמכניקה שמיימית.
הראשון פורסם ב־1796 ונותן הסבר כללי של התופעות השונות, אך משמיט את כל הפרטים. ספר זה כולל סיכום של ההיסטוריה של האסטרונומיה. הסיכום הזה הבטיח למחברו את הכבוד להפוך לאחד מארבעים הנציגים של האקדמיה הצרפתית למדעים והוא מוערך כעת כאחת מיצירות המופת של הספרות הצרפתית, זאת על אף שהוא לא אמין במיוחד בתיאור התקופות המאוחרות יותר בהיסטוריה של האסטרונומיה.
לפלס פיתח את השערת הערפילית (nebular hypothesis) על היווצרותה של מערכת השמש, שהוצעה לראשונה על ידי עמנואל סוודנבורג ועמנואל קאנט, השערה שממשיכה להיות דומיננטית גם בתאוריות בנות ימינו על היווצרות המערכות הכוכביות. לפי תיאורו של לפלס את ההשערה, מערכת השמש התפתחה מענן של מסה של גז לוהט הסובב סביב ציר דרך מרכז המסה שלו. כשהוא התקרר, המסה שלו התכווצה, וטבעות של חומר בקעו מהשפה החיצונית שלו. הטבעות האלו בתורן גם התקררו, עד שבסופו של דבר התעבו ויצרו את כוכבי הלכת, בעוד שהשמש מייצגת את הליבה של המרכזית של הערפילית שעדיין נשארה. על בסיס ההשקפה הזאת, לפלס חזה שהכוכבים הרחוקים יותר יהיו עתיקים יותר מאשר אלו שסמוכים יותר לשמש.
כפי שהוזכר מקודם, הרעיון של השערת הערפילית תואר בקווים כללים על ידי עמנואל קאנט ב־1755, אשר הציע גם "מצבורים מטאוריים" וחיכוך גאות (tidal friction) כגורמים שעשויים היו להשפיע על עיצובה של מערכת השמש. קרוב מאוד לוודאי שלפלס היה מודע לאלו, אבל לא זקף קרדיט לעבודתו של קודמו.
השד של לפלס
ב־1814, לפלס פרסם את מה שנודע כטיעון הראשון לקיומו של דטרמיניזם סיבתי:
האינטלקט הזה זכה לשם השד של לפלס (באותה הנימה כמו השד של מקסוול).
הגותו ומחקריו
עבודת חייו של לפלס הייתה פיתוח אנליזות מתמטיות לתורת הכבידה של ניוטון. הוא הוכיח שתנועתם של כוכבי הלכת יציבה, והשפעתם של שביטים ואסטרואידים היא זניחה או זמנית. לפלס ניסה להסביר את התפתחות היקום באמצעות תאוריות שונות. כמתמטיקאי, זכור לפלס בעיקר בזכות התמרת לפלס ופיתוח מושג הלפלסיאן.
ספריו
לפלס פרסם ספרים רבים ובהם:
תחום נוסף שבו פרסם לפלס ספרים הוא תורת ההסתברות עליה כתב שני ספרים:
מתמטיקה
תגליות והישגים של לפלס במתמטיקה שימושית וטהורה כוללים: לפלס היה מומחה בפתרון משוואות דיפרנציאליות. בין הישגיו:
מהירות הקול
ב־1816 לפלס היה הראשון להצביע על כך שמהירות הקול באוויר תלויה ביחס קיבולי החום. התאוריה המקורית של ניוטון הניבה ערך נמוך מדי ומכיוון שלא לקחה בחשבון את הדחיסה האדיאבטית של האוויר שתוצאתה עלייה מקומית בטמפרטורה ובלחץ.
רב חלקיה בר טובי
כנראה היה מתלמידי רב, שכן הוא נמצא בחברת תלמידיו.
לא ידוע דבר על מקומו ומשפחתו, אם כי יש המשערים שרב מניומי בר חלקיה היה בנו.
מסופר שהיה עובד אדמה, והייתה לו שיטה מיוחדת להפיק תבואה משובחת: היה זורע בכל שנה רק מחצית מחלקתו, ואת המחצית השנייה היה חורש.
חיים אבינועם
חיים אבינועם (דצמבר 1922, כסלו תרפ"ג – 5 באוקטובר 2002, כ"ח בתשרי תשס"ג) היה לוחם בפלמ"ח, קצין חי"ר ראשי בצה"ל וניצב במשטרת ישראל. בין תפקידיו האחרים שימש משנה למנכ"ל במשרד הקליטה ובמשרד העבודה.
ביוגרפיה
אבינועם נולד בליטא, ומספר חודשים לאחר לידתו עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בכפר יחזקאל. בצעירותו עברה המשפחה להתגורר בירושלים, בחיפה (בה סיים את לימודיו בבסמ"ת) ולבסוף בתל אביב. בגיל 14 הצטרף לארגון "ההגנה" ובשנת 1941 היה מראשוני הפלמ"ח ושירת עם פלוגה ד' במשמר העמק ובבית אלפא.
בשנת 1942 הוכשר כמפקד כיתה ומונה למדריך בקורס מפקדים. לאחר מכן הוכשר כמפקד מחלקה וכקצין מודיעין, בסיומו שימש מפקד מחלקות בפלוגה ד' ששירתו בשדה נחום ובבית השיטה. לאחר מכן מונה אבינועם למפקד פלוגה ד' ושימש בתפקיד זה בליל המשטרות בפעולת התקיפה של הפלוגה על בסיס הכוחות של משטרת המנדט הבריטי בג'נין. בתקופת הסזון שימש רכז חוליה בירושלים ונעצר על ידי הבריטים. בין תפקידיו בתקופה שקמה למלחמת העצמאות נכללו תפקידי חבלה, מודיעין ופיקוד. במלחמה שימש סגן מפקד הגדוד הראשון, תחת פיקודו של דן לנר, ושימש קצין הדרכה בחטיבת יפתח. אבינועם השתתף בקרבות מלכיה, כמפקד הפעולה בבלד א-שיח' (1 בינואר 1948), וכן בפעולה נגד צבא ההצלה במשמר העמק. בקרב זה נגד צבא ההצלה סירב אבינועם למלא אחר פקודותיו של משה מן והביא להעברת הפיקוד על האזור לידי יצחק שדה.
בהמשך מלחמת העצמאות עבר אבינועם למרכז הארץ והשתתף בקרבות באל-קבאב, אל בורג' ולטרון. לאחר מכן עבר לקיבוץ רוחמה ומונה לקצין הדרכה בתל מונד. בסיום מבצע חורב ופירוק הפלמ"ח הוא מונה למפקד גדוד בחטיבה 9 ובהמשך שימש קצין אג"ם של הנח"ל. במסגרת שירותו בצה"ל היה אבינועם מפקד חטיבת עודד, מפקד חטיבת כרמלי (1963–1964) ובתפקידו האחרון שימש ראש מטה פיקוד מרכז. שירותו הסתיים תקופה קצרה בטרם מלחמת ששת הימים.
בהזמנתו של מולה כהן היה אבינועם בין מייסדי המשמר האזרחי וסייע בגיבוש תורת ההפעלה של הארגון החדש. במשטרת ישראל היה בתפקיד סגן ראש אגף מבצעים ובשנת 1976 קודם לראשות האגף. בשנת 1978 מונה למפקד המחוז הצפוני. את שירותו סיים בעקבות פציעה ממסור חשמלי שהפעיל בביתו בקריית טבעון. לאחר מכן המשיך לשמש בתפקידים שונים בתעשייה פרטית.
פדרו קלדרון דה לה ברקה
פדרו קלדרון דה לה ברקה (או בשמו המלא פדרו קלדרון דה לה ברקה אי בארדה גונסאלס דה אנאו רואיס בלסקו אי ריאניו (בספרדית: Pedro Calderón de la Barca y Barreda González de Henao Ruiz de Blasco y Riaño; 17 בינואר 1600 – 25 במאי 1681) היה מחזאי, משורר וסופר ספרדי מ"תור הזהב של ספרד". יצירותיו נחשבות יחד עם אלו של לופה דה וגה פסגת המחזאות הבארוקית הספרדית.
בנוסף, קלדרון היה גם איש צבא, וכמו כן כומר קתולי ומשפטן בהכשרתו.
רקע משפחתי ושנות צעירותו ולימודיו
קלדרון נולד בשנת 1600 במדריד כבן השלישי בין חמשת ילדי משפחתו והתייתם בילדותו משני הוריו. אמו, אנה מריה דה אנאו אי ריאניו, שהייתה בת לאצולה הקטנה וממוצא פלמי (ככל הנראה מן העיר מונס בחבל אנו בבלגיה של היום ומשם השם "דה אנאו" שהוא חלק משם המשפחה המלא של הסופר) נפטרה כשהוא היה בן 10, ואביו, דיאגו קלדרון דה לה ברקה, אידלגו ממוצא קנטברי (שמקורו ביישוב ויוודה) שכיהן כמזכיר באוצר הכתר הספרדי. האב, שתואר כדמות קפדנית וסמכותית, התחתן שוב אחרי מות אשתו למורת רוחם של בניו, אבל הלך לעולמו חמש שנים לאחר מכן, כשפדרו היה בן 15. לפדרו היו עוד שלוש אחיות ושני אחים - חוזה ודיאגו - שאחד מהם היה לימים עורך דין והשני- בחר בקריירה של קצין בצבא.
ספרא וסייפא
התאריך 29 ביוני 1623 מהווה ציון דרך כהתחלת דרכו של קלדרון דה לה ברקה כמחזאי, עם הצגת הבכורה של יצירתו "אהבה, כבוד וכוח" (Amor, honor y poder). באותה שנה הוצגו עוד שני מחזות משלו - "היער העבות", (La selva confusa) ו"המכבים" (Judas Macabeos) בשני העשורים הבאים כתב קלדרון יותר משבעים מחזות, רובם דרמות חילוניות כתובות בשביל תיאטראות מסחריים. לפי אחד מהביוגרפים שלו, ורה טאסיס, בין השנים 1625 -1635 יצא הסופר לשרת בצבא הספרדי באיטליה ובפלנדריה. אך טענה זו מתנגשת עם עדויות אחרות - בעיקר מסמכים רשמיים שלפיהם בכל השנים האלה קלדרון התגורר במדריד. בתחילת שנת 1629 אחד מאחיו, דייגו, נדקר על ידי שחקן תיאטרון שמצא לאחר מכן מקלט במנזר "השילוש הקדוש". קלדרון, יחד עם אחיו השני, חוזה, נכנס לתוך המנזר על מנת למצוא את הדוקר ולהענישו. בדרשה בפני המלך פליפה הרביעי, כומר בשם אורטנסיו פליקס פאראוויסינו, שהיה ידוע בדרשותיו הפופולריות, הוקיע את קלדרון בגין מה שנחשב חילול הקודש. המחזאי הגיב על ידי פסוק לגלגני על דרשות פאראוויסינו במחזה הקרוי "הנסיך האיתן" (El príncipe constante). כתוצאה ממעשים אלה קלדרון נידון לשלושה ימי מעצר ולהשמטת הפסוק השנוי המחלוקת במחזה.
אחרי מותו של לופה דה וגה בשנת 1635 קלדרון נשאר המחזאי הספרדי החשוב בחיים. המלך פליפה הרביעי, שהעניק לו בשנת 1637 את התואר אביר של מסדר סנטיאגו, מינה אותו מנהל ההצגות בחצר והזמין אצלו שורת מחזות עבור התיאטרון המלכותי, לרבות לטובת הבמה החדשה שהקים בארמון בפארק בואן רטירו במדריד.
אולם חיי הסופר לא ידעו עדיין מנוחה ונחלה. ב-28 במאי 1640 החליט להתגייס לכוח של פרשים משוריינים בפיקודו של ה"קונדה-דוקה" (רוזן-דוכס) דה אוליבארס במטרה להשתתף בדיכוי מרד שפרץ בקטלוניה. קלדרון עצמו הצטיין באומץ לבו בקרב בטרגונה. בגלל פציעה ביד ומחלה נאלץ בנובמבר 1642 לפרוש מהצבא. שלוש שנים אחר כך זכה לקצבה מיוחדת כתגמול על שרותו בצבאי למען המלך. על השנים הבאות בחייו יש פחות פרטים. בחיי התרבות של המדינה ובחייו האישיים התחוללו כמה מצבי משבר. אחרי מותם של המלכה איסבל דה בורבון ושל הנסיך בלטסאר קרלוס, התחזקות השפעת ה"מוסרנים" במדינה הביאה בשנת 1644 לסגירת התיאטראות למשך חמש שנים. יודעים שבנסיבות אלה, בין השנים 1646-1650 קלדרון מצא עבודה כמזכיר של הדוכס ד'אלבה. באותה תקופה, תוך פרק זמן קצר איבד את שני אחיו, חוזה (1645, נהרג בקרבות בקטלוניה) ודייגו (ב-1647), כמו כן נפטרה מאהבת שלו, אחרי שילדה לו בן בשם פדרו חוזה בערך בשנים 1647-1649. קלדרון ביקש מאחיינו, חוזה, בנו של אחיו המנוח דייגו, לטפל בבן זה. אולי בגלל מצוקות אישיות אלה, בחר קלדרון בשנת 1650 להיות "טרציאר" (כלומר חבר ב"סדר השלישי" Order tercero, שאינו מחייב נזירות ממש) של מסדר פרנציסקוס הקדוש ובסופו של דבר הוסמך ככומר בשנת 1651. שרת בכנסיית סן סלבדור והחליט שלא לכתוב שוב מחזות חילוניים לתיאטראות הציבוריים. בהמשך כתב עוד 33 מחזות, מתוכם 21 בעלי תוכן דתי אלגורי, הקרויים "אוטוס סקרמנטאלס" (autos sacramentales) המתייחסים למסתורי האוכריסטיה והמיועדות להצגות בחג הלחם והיין הקדושים הידוע כ"קורפוס כריסטי". בשנת 1662 שני מחזות שלו מסוג "אוטוס", "המסדרים הצבאיים" Las órdenes militares וMística y real Babilonia  נחקרו על ידי האינקוויזיציה. הראשון צונזר, עותקיו הוחרמו ונאסר לביצוע עד לשנת 1671. בשנת 1663 התמנה לקפלן לאות כבוד של המלך פליפה הרביעי בטולדו ואחר כך במדריד. המשיך בתפקיד זה גם בזמן המלך קרלוס השני. המלך פליפה הרביעי ביקש ממנו לחזור להיות אחראי על הצגות התיאטרון בחצר המלוכה. בשנים 1664-1681 קלדרון פרסם את הכרכים השלישי, הרביעי והחמישי של מחזותיו. בשנת 1680 לפי בקשת הדוכס דה ורגואס, נינו של כריסטופר קולומבוס רשם את כל כותרות מחזותיו - 111 סֵקוּלָרִים ]] ו-70 בעלי תוכן דתי (סקרמנטלאי).
באותה שנה כתב את מחזהו החילוני האחרון Hado y Divisa de Leonido y Marfisa, המוקדש לחתונתם של המלך קרלוס השני עם מריה לואיסה דה אורלאן. פדרו קלדרון דה לה ברקה נפטר במדריד ב-25 במאי 1681 בגיל 81, לפי עדויות אחדות - התמוטט בזמן שכתב מחזה דתי חדש. למרות מעמדו בחצר המלך והפופולריות שלו בכל מדינה בשנותיו האחרונות חי בעוני יחסי.
קישורים חיצוניים
The Reader's Encyclopedia of World Drama
Thomas Y.Crowell Co.Inc. NYC, 1969 Dover edition 2002, p.166-168 (ג'ון גאסנר, אדוורד קווין (עורכים) -אנציקלופדיה רידר'ס לדרמה העולמית, הוצאת תומאס קרוואל, ניו יורק 1969ת מהדורת דובר 2002 ע' 166-168 באנגלית)
Wasted (שיר של ג'וס וורלד)
Wasted (בעברית: מבוזבז או שיכור) הוא שיר של הראפר האמריקאי ג'וס וורלד יחד עם הראפר ליל עוזי ורט. השיר יצא לאור ב-10 ביולי 2018, ולאחר מכן התווסף לאלבום Goodbye & Good Riddance, אלבום הבכורה של ג'וס וורלד; זהו שיתוף הפעולה היחיד באלבום.
רקע
בשיר, מוזכר המשחק Grand Theft Auto ; באתר האינטרנט HotNewHipHop נכתב על השיר: "שיר מקסים שמדבר על הכיתוב שאתה מקבל כאשר אתה מת במשחקי הווידאו של Grand Theft Auto". הבית של ליל עוזי ורט מלווה באפקט הדיסטורשן. לפני צאת השיר, ליל עוזי ורט וג'וס וורלד שיתפו פעולה יחד ברמיקס לשיר "Lucid Dreams"; השיר לא זכה לצאת לאור אך הצצה לשיר נחשפה ברשתות החברתיות.
1970 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1970.
פאוור ריינג'רס זיאו
פאוור ריינג'רס זיאו (אנגלית: Power Rangers Zeo) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה בת 50 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "סבן" לערוץ Fox Kids בשנת 1996. סדרה זו מהווה המשך לסדרה המקורית.
עלילה
לאחר שהפאוור ריינג'רס מאבדים את כוחותיהם לנצח, ריטה וזד חוגגים את ניצחונם עד שלפתע מגיעים אויבים חדשים וחזקים יותר מהם "אימפריית המכונות". בעקבות כך הפאוור ריינג'רס מקבלים חליפות חדשות וזורדים חדשים וחזקים יותר. טניה מחליפה את אעיישה כריינג'רית הצהובה. טומי משנה את צבעו מלבן לאדום, אדם משנה את צבעו משחור לירוק, רוקי משנה את צבעו מאדום לכחול והבנות נשארות עם אותו הצבע. בילי פורש מצוות הפאוור ריינג'רס והופך לעוזרו של "אלפא 5" במרכז הבקרה.
גולדר וריטו לא מצליחים לברוח עם ריטה וזד, ובעקבות כך הם מאבדים את זיכרונותיהם (ואת כנפיו של גולדר), ונהיים משרתים של באלק וסקאל, שביחד עם הקצין סטון עוזבים את עבודתם כשוטרים ומקימים שירות בילוש.
בסוף העונה, בילי עובר לאקוויטר כדי לקבל טיפול להזדקנות המואצת שלו, שהחלה כתוצאה מכך שהוא הצליח לחזור לגילו המקורי לפני ששאר הריינג'רים הצליחו בפאוור ריינג'רס חייזרים. ג'ייסון מחזיר את כוחות הריינג'ר הזהוב לטריי, כיוון שהכוחות החלו לשאוב את כוח החיים שלו. הריינג'רס מפרקים את אימפריית המכונות, שחוזרת בפאוור ריינג'רס בחלל.
בעונה זו לכל רינג'ר צורה משלו, כגון: לאדום יש כוכב, לצהובה יש שתי אליפסות צרות, לורודה יש אליפסה אחת גדולה ועבה, לירוק יש מלבן, לכחול יש משולש ולמוזהב יש שלוש אליפסות צרות מחוברות.
זורדים
קאט טניה רוקי אדם טומי טריי/ג'ייסון
יחזקאל קזז
יחזקאל קזז (1929–1979) היה ראש המועצה המקומית אור יהודה בשנים 1969–1974.
ביוגרפיה
יחזקאל קזז נולד בבגדאד, עיראק. הוא היה נינו של הרב משה שמאש, שכיהן בתחילת המאה ה-20 כ"חכם באשי", הרב הראשי ליהדות עיראק. בנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית בעירו, ובשנת 1948 אף נאסר בשל פעילותו זו. במבצע עזרא ונחמיה (אפריל 1950 - ינואר 1952) היה קזז אחד מאנשי הקשר שדאג לעלייתם של שאר היהודים, ולכן עלה לארץ רק בשלביו האחרונים של המבצע, ב-1951.
עם עלייתו ארצה החל קזז בפעילותו הציבורית. הוא השתכן עם הוריו במעברת כפר עאנה, מצא עבודה זמנית בבית קברות באזור, ובמקביל החל לעבוד בתור פקיד בלשכת העבודה.
קזז היה מקורב למרדכי בן-פורת, ובראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 מונה למזכיר מועצת אור יהודה. באמצע שנת 1965 פרש מרדכי בן-פורת ממפא"י ועבר לרפ"י וקזז עבר איתו. בבחירות למועצת אור יהודה שנערכו בנובמבר 1965 נבחר קזז למועצה מטעם רפ"י והיה לסגן ראש מועצה בשכר, תחת הנהגתו של ראש המועצה מרדכי בן-פורת. בעקבות ביקור שערך בגרמניה בשנת 1966 נכרתה ברית ערים תאומות בין אור יהודה לשרלוטנבורג. הברית כללה חילופי משלחות ספורט בין היישובים ותרומת מתקני ספורט לאור יהודה. זו הייתה ברית הערים התאומות הראשונה שנכרתה בין יישוב ישראלי לעיר בגרמניה. בשנת 1968 קזז כיהן כיו"ר אגודת בית הכנסת המרכזי לעולי בבל באור יהודה.
במאי 1969 התפטר מרדכי בן-פורת מראשות המועצה והעביר את התפקיד לידי קזז, אשר הגיע לבחירות בנובמבר 1969 כראש מועצה מכהן. בבחירות אלו קיבל המערך 5 מנדטים, גח"ל - 3 מנדטים, ומנדט אחד לכל אחת מהרשימות ל"ע, מפד"ל ו"נאמני הציבור" (רשימה של מפ"ם). התוצאות איפשרו לקזז להקים קואליציה בראשותו עם מפ"ם. הבחירות ב-1974 נערכו פעמיים, לאחר שבבחירות שנערכו במועד הרגיל התגלו אי-סדרים שגרמו לפסילתן. בבחירות הראשונות קיבל המערך (בראשות קזז) 5 מנדטים, נאמני הציבור באור יהודה (בראשות מנשה יצחקי) 2 מנדטים, חרות ליברלים 2 מנדטים, והרשימות "למען אור יהודה" והמפד"ל - מנדט אחד. בבחירות החוזרות איבדה סיעת המערך מכוחה וקיבלה רק 3 מנדטים. היא איבדה מנדט אחד ל"נאמני הציבור" ומנדט אחד לרשימת אור יהודה שלנו של יצחק בוכובזה. בעקבות זאת לא הצליח קזז להרכיב קואליציה וראשות המועצה עברה לידי יצחקי.
בשנת 1968 נתגלה כי קזז חולה במחלת טרשת נפוצה. הוא נאבק במחלה זו במשך עשור, והחל משנת 1976 פרש מכל פעילות ציבורית. הוא נפטר בשנת 1979. על שמו נקרא רחוב באור יהודה.
סלעי ויליאמס
סלעי ויליאמס (באנגלית: The Williams Rocks) הם קבוצת איונים סלעיים, הממוקמים 17 קילומטרים מצפון למפרץ הולם, ולאיי פלאט, למול חופי אדמת מק. רובטרסון שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הסלעים
סלעי ויליאמס מופו לראשונה בשנת 1954, על ידי רוברט ג'י דוברס (Robert G. Dovers) מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, שהיה המפקד של תחנת מוסון באותה עת.
מיקומם המדויק של האיונים התגלה באמצעות שילוש שבוצע בשנת 1962 על ידי ד. ר. קארסטנס (D.R. Carstens), שהיה סוקר בתחנת מוסון באותה שנה.
מקור השם
האיים נקראו על שמו של ג'יי. ויליאמס (J. Williams), שהיה עוזר מכונאי דיזל בתחנת מוסון בשנת 1962. ויליאמס סייע בשילוש מיקום סלעי ויליאמס והקמת משואה עליהם.
אלבה פלורס
אלבה פלורס (בספרדית: Alba Flores; נולדה ב-27 באוקטובר 1986) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדייה, ידועה במיוחד בתפקידה כאגטה חימנז ("ניירובי") בסדרה "בית הנייר" ובתור שריי ורגס בסדרה "בפנים".
קורות חיים
פלורס נולדה במדריד בשם אלבה גונזלס וילה למשפחה ממוצא אנדלוסי וצועני. היא בתם היחידה של המוזיקאי והמלחין אנטוניו פלורס ומפיקת התיאטרון אנה וילה. במשפחתה נמנים אנשי במה רבים: סבתה לולה פלורס הייתה אחת הכוכבות הספרדיות המוערכות בשנות ה-30 של המאה ה-20, דודתה היא הזמרת לוליטה פלורס ובת דודתה השחקנית אלנה פורייזה. פלורס החלה ללמוד משחק בגיל 13, ומאז השתתפה בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן "בפנים" (בספרדית: Vis a Vis), סדרת כלא של הבמאי אלכס פינה. הופעתה בסדרה "בית הנייר", גם היא בבימויו של פינה, הקנתה לה פרסום עולמי.
פלורס מנהלת אורח חיים טבעוני והיא השתתפה קמפיין של PETA לקידום טבעונות.
קריירה מקצועית
הופעתה הקולנועית הראשונה של פלורס נערכה בשנת 2005 בסרט הספרדי "החם" (El calentito). באותה שנה הופיעה גם בהצגת התיאטרון "ירח דבש בהירושימה". ב-2007 השתתפה בגרסה צוענית של המחזה "חלום ליל קיץ". ב-2008 לוהקה לסרט "המנהלים" (Los mánagers), ולפרק בסדרת הטלוויזיה "המפקח" (El comisario). ב-2008 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תסמונת יוליסס" (El síndrome de Ulises) והופיעה במחזמר "אוהבים אנונימיים" (Enamorados anónimos). בשנת 2009 הקליטה את השיר שכתב אביה "איני יכול להתאהב בך" עבור פסקול הסרט "סוף הדרך" (Al final del camino).
בשנת 2015 לוהקה לסדרת הכלא "בפנים" (Vis a vis), בתפקיד שריי ורגאס דה חסוס, אותה גילמה במשך 4 עונות עד 2019.
בשנת 2017 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים (ניירובי) בסדרת הפשע "בית הנייר" שיצר אלכס פינה לערוץ Antena 3 ואחריה לנטפליקס. הצלחתה של סדרה זו במדינות רבות, ביניהן בישראל, הפכה את פלורס לכוכבת בינלאומית. פלורס כיכבה בתפקיד זה במשך 4 חלקים עד ל-2020.
בשנת 2021 שיחקה בסדרת הדרמה הקומית "Maricón perdido", בתפקיד חוזר של לולה, חברתו של רוברטו מהלימודים.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה "קדושת המשפחה" בנטפליקס; אודות משפחה שמסתירה סוד מזעזע מתחילה מחדש את חייהם במדריד.
יוענה ז'בוטינסקי
יוענה ז'בוטינסקי (נקראת בציבור גם יוהנה; 1884 – 22 בדצמבר 1949) הייתה אגרונומית, אשתו של זאב ז'בוטינסקי ואמו של ערי ז'בוטינסקי.
קורות חיים
נולדה בשם אנה (יוענה) מַרקובנה גלפרין (הלפרין) ב-1884 בעיר אודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). למדה חקלאות והוסמכה כאגרונומית.
בגיל 11 פגשה לראשונה בזאב ז'בוטינסקי, שהיה בן 15, במפגש מכרים משותפים. ב-1907 נישאו, וב-26 בדצמבר 1910 נולד בנם היחיד, ערי.
יוענה סייעה לבעלה בדרכו הפוליטית, ביסוד תנועת בית"ר, הצה"ר (ברית הציונים הרוויזיוניסטים), האצ"ל והייתה האחראית על ניהול ענייניהם הכספיים.
כיהנה כנשיאה העולמית של קרן תל חי.
נודעה בדאגתה לזאב בעלה, באצילותה ובנועם הליכותיה.
ב-15 במרץ 1964 התיר ראש הממשלה לוי אשכול להעלות את עצמות בני הזוג ז'בוטינסקי למנוחת עולם במדינת ישראל, על פי בקשתו האחרונה של ז'בוטינסקי מ-1935 להעלות את עצמותיו לארץ ישראל רק בפקודה של ממשלה עברית.
ביולי 1964 נפתח קברו של ז'בוטינסקי בלונג איילנד, וארונותיהם של בני הזוג הועלו לישראל ונקברו זה לצד זה ב-9 ביולי בחלקת משפחת ז'בוטינסקי, סמוך לחלקת גדולי האומה בהר הרצל בירושלים, קרוב לקברו של בנימין זאב הרצל.
שמה העברי הייחודי "יוענה" נגזר מהביטוי "ה' ענה"; בחלק מהמקרים נכתב שמה יוהנה.
על שמה נקרא כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי ורחובות במספר ערים.
לסלי צ'רטריס
לסלי צ'רטריס (באנגלית: Leslie Charteris; 12 במאי 1907 - 15 באפריל 1993, נולד בשם לסלי צ'ארלס באוייר יין (Leslie Charles Bowyer-Yin)) היה סופר בריטי ממוצא סיני מחבר ספרי מסתורין ותסריטאי. ידוע בעיקר בשל סדרת הספרים שלו שתארה את הרפתקאותיו של סיימון טמפלר, המכונה "The Saint" (בעברית "המלאך"), סדרה שהומחזה לסדרות טלוויזיה ולסרט קולנוע.
חייו
צ'רטריס נולד לאב סיני ואם אנגליה. בגיל צעיר התעניין בכתיבה וספרו הראשון נכתב כשלמד בקולג'. כשספרו יצא לאור עזב צ'רטריס את לימודיו והתחיל בקריירה של כתיבה. הוא כתב ספרי מסתורין ועבד במקביל בעבודות מזדמנות כמוזג בבאר, מחפש זהב, דייג פנינים ונהג אוטובוס.
ספרו השלישי "Meet The Tiger" הציג את הגיבור המפורסם ביותר שלו סיימון טמפלר שהפך להצלחה מסחרית בינלאומית, אף על פי שצ'רטריס ראה את ספרו הבא "Enter The Saint" שיצא ב-1930 כספר שפותח את סדרת "המלאך".
לסלי צ'רטריס נפטר בווינדזור ב-16 באפריל 1993.
ספריו בעברית
ספרי "המלאך" הופיעו בעברית במספר הוצאות החל משנות השישים:
בהוצאת מצפן
בהוצאת ספיח
Pocket God
Pocket God (בעברית: כיסי האל) הוא משחק המתמקד ב-6 בני אדם קדמונים שמנסים לשרוד באיים בודדים ומסיבות מוזרות מתים אבל תמיד חוזרים לחיים לבסוף. השחקן במשחק מתמרן את האיים ואת כל החבורה יחד, כאילו הוא האל במשחק. משחק זה מכיל גם עשרות משחקים המרכיבים אותו יחד. משחק זה נוצר ופותח על ידי חברת בולט והספיק להוציא 2 גרסאות, גרסה לפייסבוק ואפילו ספרי קומיקס.
Pocket God: Journey to Uranus
Pocket God: Journey to Uranus (כיסי האל: מסע לאורנוס) הוא גרסה נוספת של Pocket God רק ששם העניינים מתנהלים אחרת: אפשר להביא אותם לחלל, משחקים חדשים וכוכבי לכת שם אפשר לנחות. צ'ארלי, תום ושמש לא משתתפים בגרסה הזו ויש רק 2 איים שנמצאים גם בגרסה המקורית.
דרמה
הדרמה היא אחת משלושת ענפי הספרות הראשיים כפי שקבע אריסטו ושני הענפים האחרים הם שירה לירית ושירה אפית. אריסטו מגדיר את הדרמה כפעולה שלמה שיש לה התחלה, אמצע וסוף. הדרמה מציגה את האירועים בזמן הווה.
מקור המילה "דרמה" (δράμα) במילה היוונית דראן (δραν) שמשמעה "פעולה". בהתאמה, מתוארת הדרמה בדרך כלל כפעולה של חיקוי או הצגה של התנהגות אנושית ריאליסטית. כדי שפעולה תהייה דרמטית, לרוב עליה לשלב חיבור של שני גורמים מנוגדים: מצד אחד על הפעולה להכיל מימד של משמעות אישית למבצע הפעולה, ומצד שני מימד של רלוונטיות אוניברסלית. החשיבות של שני מימדים אלו במטרתה של הדרמה לעורר תגובה רגשית כלשהי אצל הצופים, דוגמת צחוק, עצב, התרגשות, כעס וכדומה.
בהתאם לכך חלק מההגדרות המתייחסות ל"דרמה" לא מחשיבות יצירות סיפורת כחלק מסוגת הדרמה, מכיוון שבדרמה הקלאסית ההתנהגות האנושית אמורה להיות מוצגת באמצעות פעולות, כפי שקורה בתיאטרון או בטלוויזיה. בנוסף, להבדיל מסיפורת בה פעולות הדמויות מתוארות באופן ספציפי על ידי הסופרים, כך שהקוראים מקבלים רק את המידע שהסופרים בוחרים לספק להם, כאשר הצופים רואים את הפעולות בעיניהם בתיאטרון או בטלוויזיה, הרבדים השונים של הפעולה, לרבות שפת גוף, טונציה וכדומה, יכולים לאפשר להם חוויה סובייקטיבית רגשית בהתאם לפרשנות שלהם, וכך תגשים טוב יותר הדרמה את מטרתה בעוררות התגובה הרגשית. עם זאת, יצירות סיפורת רבות בעלות מאפיינים של סוגת הדרמה.
במחקר התרבות, מראים חוקרי תרבות שונים כיצד מתכתבת הדרמה עם השינויים החברתיים והערכים של תקופה ומקום, וטוענים כי ניתן ללמוד על תרבות באופן עומק יותר, אם בוחנים את תכני הדרמה שנכתבו באותה התקופה. לדרמה מיוחסת השפעה על הצופים ועל תפיסת עולמם, ודמויות הדרמה עשויות להיות נציגות להשקפות עולם או להעלות לדיון בעיות חשובות. השפעה חברתית זו מובילה למדינות שונות להפעלת צנזורה על תכני הדרמות, ובמקרים אחרים גם להפעלת צנזורה עצמית.
עלילה
מבנה עלילה דרמטי קלאסי הוא הצגת בעיה, הצגת ההתמודדות איתה ולבסוף פתרונה. הפילוסוף צווטאן טודורוב אפיין מבנה נראטיבי שבמקרים רבים משתקף ביצירות דרמה, ולפיו תחילה מציגים "שיווי משקל" או סדר חברתי "יציב", ובהמשך היציבות מופרת, עד שנוצר פתרון שמחזיר את הסדר החברתי ל"שיווי משקל", אם כי הפעם שיווי המשקל שונה ממה שהיה בתחילה.
כחלק מהשאיפה ליצור עניין רגשי מתמיד בקרב הצופים, העלילה הדרמתית כוללת במקרים רבים תפניות, הפתעות ועיכובים נוספים בדרך להתרת הקונפליקט.
בבחינת עלילות הדרמה הקלאסית הציעו חוקרי תרבות לסווג את העלילות לשתי גישות: דרמה "אינטנסיבית" (או "קלימטית") ודרמה "אקסטנסיבית" (או "אפיזודית"). הדרמה האינטנסיבית מאופיינת בהתחלת העלילה בשלב מאוחר של הסיפור, יחסית לקראת השיא. הדרמה האינטנסיבית מתפרסת על זמן יחסית קצר, במספר מועט של מיקומי התרחשות ולרוב מכילה מספר דמויות מועט יחסית, שאינו עולה על שמונה. קו העלילה בדרמה האינטנסיבית לרוב רציף וליניארי עם מעט סטיות, כאשר התפתחות העלילה בשרשרת של סיבה ומסובב, עם התפתחויות שנראות כמעט בלתי נמנעות. הדרמה האקסטנסיבית מתחילה לרוב בשלב מוקדם של הסיפור, המתפרס על פני זמן ארוך יותר, ועשוי לכלול כמות גדולה של דמויות. העלילה בדרמה האקסטנסיבית נעה לכמה כיוונים, למשל, שני קווי עלילה שייפגשו בהמשך, או קו עלילה עיקרי שעוצר לעיתים להפוגות שונות. חוקר התרבות ברנרד בקרמן סבר כי כל גישה כזו יוצאת מתוך תפיסת עולם שונה, כאשר הדרמה האינטנסיבית יוצאת מנקודת מוצא דטרמיניסטית בה העתיד הוא תוצאה בלתי נמנעת של העבר, בעוד שבדרמה האקסטנסיבית מופקדת האחריות לגורלן של הדמויות בידן, והן יכולות לשנות את גורלן לאורך העלילה.
אחד ממאפייני העלילה הדרמטית הוא המתח ויצירת הציפיות, בין אם לגבי המשך התפתחות העלילה, ובין אם כאשר הצופים מבינים לאן צפויה העלילה להתקדם וסקרנים כיצד יוצגו הדברים. המתח בדרמה נוצר מסקרנות הצופים לגלות מהן התשובות למגוון שאלות, כאשר ישנן שאלות "גדולות" יותר ושאלות "קטנות" יותר. השאלה הגדולה לרוב מוצגת בשלב מוקדם של העלילה, והיא השאלה המרכזית של העלילה, כאשר לאורך העלילה נפתרות שאלות "בינוניות" יותר, וכן ישנה אף שאיפה ליצור מתח ברזולוציה קטנה יותר, גם ברמת הפעולה, למשל, מתח של הצופים כיצד תגיב דמות לאמירה שנשמעה זה עתה. המתח לעיתים מופסק להפוגה כלשהי, למשל, לאתנחתא קומית, אשר מרפה את המתח, במטרה לשוב ולהגביר אותו לאחר מכן.
הדמויות בדרמה
להבדיל מדמויות של רומן, אשר לרוב מאוד מאופיינות, האפיון של דמויות של דרמה המוצגת לצופים – למשל בתיאטרון, בקולנוע או בטלוויזיה – מתוכנן באופן מצומצם מאוד, המשאיר לשחקנים עצמם את שיקול הדעת לגבי היישום של מאפיינים רבים של הדמות שאינם מוגדרים מראש.
דיאלוג
כלי מרכזי בדרמה הוא הדיאלוג, שתפקידו לספק לצופים הצצה אל מחשבותיהם ורצונותיהם של הדמויות. מסיבה זו דמויות הדרמה מרבות לדבר, בהשוואה לשיחות ריאליסטיות, ומרבות להסביר את עצמן לסובבים אותן ולספר על תוכניותיהן ורגשותיהן. דמויות הדרמה מסבירות על רגשותיהן בשפה בהירה וקולחת משמעותית לעומת האופן בו מתקשרים בני אדם בדרך כלל "בעולם האמיתי", ולרוב עושות זאת באופן משעשע ושנון.
דרמה בתיאטרון
הצגת דרמה בתיאטרון – בהשוואה לפורמטים המודרניים הנפוצים, של דרמות טלוויזיוניות, קולנועיות או אף עיבודי דרמה לרדיו – בעלת היתרון המתקיים מקשר "חי" עם הקהל, המאפשר תגובות התרגשות ספונטניות מהקהל, העשויות להזין את המתרחש על הבמה.
דרמה יוונית
בתיאטרון היווני באתונה היו שני סוגי דרמה: טרגדיה וקומדיה. מקור הטרגדיה והקומדיה האתונאיים לוט בערפל; סביר להניח כי במקור הייתה הדרמה היוונית חלק מטקס דתי.