cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סופי מוסקוביץ'
ביו-קינטיקה
התפיסה העומדת בבסיס מתודה זו, היא כי אמנות המשחק היא אמנות פלסטית-חזותית המתקיימת במרחב ומחייבת שימוש נכון ומדויק בגוף ובקול של שחקן כאמצעי הבעה מרכזי של אמנות התיאטרון. על כן מתרכזת המתודה בהכשרת שחקן בעל איכויות ומיומנויות גבוהות בתכנים אלה. המתודה אינה שיטה עיונית או תאורטית, אלא בעיקר שיטה מעשית ויישומית המתורגלת במסגרת הסדנאות בהנחייתה של מוסקוביץ'. הסדנאות והתרגול נועדו להעניק לשחקן שיטות עבודה ואמצעים חדשים לעיצוב הדמות. המתודה אינה שוללת את התפיסות הרווחות בהכשרת שחקנים, שיסודן בשיטתו של סטניסלבסקי ולפיהן על השחקן להגיע לדרגת הזדהות פסיכולוגית מלאה עם הדמות שהוא מגלם; המתודה אינה עוסקת כלל בתכנים של הזדהות, אלא חושפת את השחקן לדרך חדשה לעיצוב הדמות.
בצד היישומי, המתודה מתבססת על עקרון של פעולת גומלין דו סטרית בין משאבים פיזיים, רגשיים ושכליים של השחקן. מטרתה ללמד, לפתח ולתרגל אצל השחקן יכולת הבעה וביטוי משחקי המחייב שליטה וירטואוזית באמנות המשחק ובייחוד שליטה פיזית–מנטלית, פיתוח ויצירת שפה פיזית–חזותית שמובילה לעיצוב הדמות ותנועותיה הפיזיות במרחב. זו שפה שנוצרת בתהליך "המעבדה" הפרטי של השחקן, כאשר חומרי הגלם עבורה נשאבים מתוך המקורות והמשאבים האישיים שלו.
הכאוס
ההנחיות ליצירת מצבי משחק ניתנות במהירות מואצת וברצף בלתי פוסק, תוך יצירת מצבים ושינויים בלתי צפויים. זהו תהליך של "זרימה" שבמהלכו השחקן עובר מסיטואציה נתונה לסיטואציה חדשה, תוך התחברות אליה והשתנות מיידית בעקבותיה. המעבר מלווה בשינוי פיזי העובר על השחקן ומתבטא בשינוי שפת הגוף ושינוי האנרגיה הרגשית שמחוללים שינוי תודעתי וחוזר חלילה. המשתתפים בתרגול נדרשים לעמוד בקצב מוכתב של מצבים, להגיב אליהם, להשתנות במהירות, לפשוט וללבוש צורה, להחליף דמויות, לסקרן, להפתיע, ליצור תכנים חדשים מרגע לרגע, תוך ריכוז וקשב להנחיות חדשות אשר ממשיכות לזרום במהלך ביצוע המשימות המשחקיות הנתונות. על השחקן להיות קשוב לעמיתו ולעצמו, לשמור על קואורדינציה בחלל, לשתף פעולה עם שותפים לבמה, להיות מושפע מהם ולהשפיע עליהם בעת ובעונה אחת.
המהירות המוכתבת וקצב השינויים ממצב למצב לא משאירים זמן למחשבה, מצמצמים ומאפסים את מרחב "ההכנה" לקראת הפעולה שתובעת מהשחקן תגובה מיידית ואותנטית. מימד הזמן הקצר יוצר מציאות חדשה של פעולה המתקיימת ללא "רזרבה" של שהות הנדרשת לביקורת עצמית. כך, בהיעדר זמן לבקרת תגובה, פעילותו של שחקן היא בלתי מבוקרת ובלתי רציונלית. התודעה פועלת כדחף תוך שחרור תכנים מתת-מודע, כי אין זמן לחשוב.
השרבוט כשיטת עבודה
בשיאו של תהליך, מופיע "השרבוט הסוריאליסטי". השרבוט מבוצע על ידי השחקן באמצעות גופו במרחב הפיזי תוך גירוי כל המשאבים הסמויים שבתוכו. זה מביא אותו לחוויה מנטלית אינטנסיבית. השחקן, תוך כדי התמודדות מול הכאוס המשתלט עליו, מושלך באופן בלתי צפוי אל תוך "המרחבים הפנימיים" של עצמו ומוציא אותם מתרדמתם. אלו הם המשאבים הפוטנציאליים, אשר לא באו עד כה לידי ביטוי בעבודתו כשחקן, כי היו רדומים.
תרגול ואימון מתמשכים במתודה מביאים את השחקן לשליטה מוחלטת בטכניקת "השרבוט" שהופכת לכלי עבודה זמין בעת עיצוב הדמות. על פי המתודה, אין צורך "לשחזר" את המציאות באמצעות זיכרון רגשי, (שיטת סטניסלבסקי), אלא ניתן לעצב אותה על הבמה, בדומה לעבודת מעצב היוצר מוצר חדש, כאשר חומרי הגלם ליצירה זו באים מתוך השחקן עצמו.
קישורים חיצוניים
עם פטירתה:
בסיליוס הגדול
בסיליוס הגדול (ביוונית: Μέγας Βασίλειος), המכונה גם "וסיליוס הגדול" או לעיתים בסיליוס מקיסריה (~330 – 1 בינואר 379) היה קדוש נוצרי, שהיה הבישוף של העיר קיסריה בקפדוקיה שבשטח טורקיה של ימינו ותאולוג חשוב במאה ה-4.
בסיליוס נולד למשפחה נוצרית עשירה. אחד מאבותיו מת כמרטיר וכך זכתה המשפחה גם לעמדה מכובדת בקהילה הנוצרית בקפדוקיה. לאחר שערך מסע למוקדי הנזורה במצרים ובסוריה, החליט אף הוא לפרוש מן העולם. לשם כך הקים בכספו מנזר על אדמות שהיו שייכות למשפחתו, והעמיד עצמו בראש כאב המנזר.
בסיליוס היה ידוע כסגפן. תמך בעקרונות ועידת ניקיאה ובהתנגדות לאריאנים ולמפיצי האפולינריזם בראשות אפולינריוס מלאודיקאה. עם זאת, הוא התבלט בעיקר בעזרת קשריו הפוליטיים - בעיקר עם הקיסר הרומי ואלנס (שהיה אריאני) והפך בכך לאחד ממקדמי העמדות של ועידת ניקאה. הוא, אחיו גרגוריוס מניסה וחברם המשותף גרגוריוס מנזיאנזוס נזכרים כשלושת "האבות הקפדוקיים" של הכנסייה. יחד עם גרגוריוס מנזיאנזוס ויוחנן כריסוסטומוס הוא נחשב לאחד משלושת ההיררכים הקדושים.
לצורך החיים במנזר שייסד, כתב תקנון נזורה (Regulae). תקנון זה יחד עם התקנונים של פכומיוס ואוגוסטינוס נחשב כתקנון בסיס (תקנון אב) של תקנוני הנזירים.
התקנון נכתב ביוונית בין השנים 358 ל-364 בצורת שאלות ותשובות בשלושה מדריכים לחיים הנזיריים, שאם כי לא היו "חוקים" במובן המשפטי של קודים מערביים מאוחרים יותר, הראו על החשיבות הרבה של קהילה מאוחדת של נזירים, החיים תחת אותו הגג, ותחת ההדרכה - ואפילו המשמעת - של אב-מנזר חזק. המדריכים נכתבו בצורה של שאלות ותשובות בשלושה ספרים: Moralia ושני ספרי Asketika. תורתו של בסיליוס הייתה מודל לנזירות היוונית והרוסית, אך הייתה לה השפעה פחותה במערב הלטיני.
התקנון היה הראשון שהפך את קבוצת הנזירים לתחליף למשפחה, הנזירים נקראו "אחים" והנזירות "אחיות", וראש המנזר נקרא "אבא". בתקנון קרא בסיליוס לנזירים לא רק להסתגר במנזר אלא לצאת ליישובים הסמוכים ולעבוד שם בהפצת הנצרות ובעזרה לבני האדם.
ה-Moralia הוא חקירה של הברית החדש מתוך ניסיון לתת מענה לשאלה "מהו נוצרי" ואיך לחיות כנוצרי.
ה-Asketikon הקטן כולל 203 שאלות ותשובות להן. מיועד לקהילות קטנות של נוצרים שכבר מאמינים בנצרות ללא פקפוק.
ה-Asketikon הגדול נכתב כאשר בסיליוס היה כבר בישוף ונועד לתת מענה רחב יותר ואף לאלו שאינם אדוקים בדתם.
טד (סרט)
טד (באנגלית: Ted) הוא סרט קומדיה ופנטזיה משנת 2012. הסרט נכתב בחלקו, הופק ובוים על ידי סת' מקפרלן (יוצר הסדרות "איש משפחה", "אבא אמריקאי" ו"המופע של קליבלנד"). סרט המשך בשם "טד 2" יצא לאקרנים ביוני 2015.
עלילה
עלילת הסרט מגוללת את סיפורם של ג'ון בנט (מגולם על ידי מארק וולברג), שדובון הצעצוע שלו, טד (אותו מדבב מקפרלן עצמו) מתעורר לחיים בעקבות משאלה שהביע בילדותו במקביל לנפילה של כוכב.
בסרט משתתפים גם השחקנים מילה קוניס בתפקיד לורי, חברתו של ג'ון, שחשה שחברותו עם טד מגבילה אותו; הקומיקאים אלכס בורסטיין וראלף גרמן בתפקיד הוריו של ג'ון; וג'ובאני ריביסי בתפקיד דוני, אדם העוקב אחרי טד באופן אובססיבי ומבקש לרכשו עבור בנו. נורה ג'ונס, סאם ג'יי ג'ונס וטום סקריט מגלמים בסרט גרסה נלעגת של עצמם, אלמנט מקובל ביצירותיו של מקפרלן.
ביקורת
הסרט זכה לתגובות מעורבות בקרב המבקרים, אך ברובן חיוביות, והוא מדורג באתר "Rotten Tomatoes" עם ניקוד של 68%. חלק מהמבקרים כתבו שזהו סרט קליל ומצחיק וחלק מהמבקרים כתבו כי זהו סרט לא מצחיק, עלוב, נואש להצחקה וטיפשי. רוב המבקרים ביקרו את האנטישמיות בסרט שהיא לא מצחיקה, מיותרת ומסיתה נגד היהודים. כך לדוגמה בתחילת הסרט מופיעה סצנה של בוקר חג המולד בה חבורה של ילדים מרביצים לילד יהודי רק בגלל דתו ולפי הקריין כך נהוג לעשות. דוגמה נוספת היא שבמהלך הסרט הדמות של טד מסבירה כי הדמות של אלף היא יהודית בשל אפו הגדול ומשום שהוא הורס את חייהם של בני המשפחה, לא עוזב אותם וסוחט מהם כסף.
לצד זאת זכה הסרט להצלחה בבתי הקולנוע, והוא מדורג במקום ה-96 ברשימת הסרטים שוברי הקופות של כל הזמנים בעולם.
לאור הצלחת הסרט, הודיעו מנהלי האולפנים על כוונתם להתחיל ליצור בקרוב סרט המשך ל"טד". הסרט יצא לאקרנים ביוני 2015.
קנת השלישי, מלך סקוטלנד
קנת השלישי (באנגלית: Kenneth III; בגאלית סקוטית: סינאד מק דויב - Cináed mac Duib באיות עתיק, Coinneach mac Dhuibh באיות מודרני, כלומר "קנת בנו של דואיב"; 967 לערך - 25 במרץ 1005), המכונה "ראש השבט'" (בגאלית סקוטית: "אן דון" - An Donn), היה מלך סקוטלנד משנת 997 ועד מותו. הוא היה מלך סקוטלנד האחרון שנבחר בשיטת הטניסטרי.
קורות חיים
קנת היה בנו של דאב בן מלקולם. תעודות היסטוריות אינן מתעדות אירועים מתקופת שלטונו, למעט אירוע משנת 999 לערך המוזכר בדברי ימי ממלכת אירלנד, לפיה נרצח דונגל מק קינאד על ידי גייל קומגיין מק קינאד. יש הסוברים כי מדובר באירוע בו אחד מבניו של המלך רצח את אחד מבניו האחרים; אחרים סוברים כי מדובר בבניו של קנת השני.
קנת נהרג בקרב במונזייוויירד שבסטראת'רן על ידי מלקולם השני בשנת 1005. אירוע זה מתואר בדברי ימי אלסטר ובכרוניכון סקוטורום וכן בדברי ימי מלכי אלבה.
בנו של קנת, בודהי (Bodhe) או בוייט (Boite) לא מלך אחריו, ונכדו של קנת (בנו של בוייט) נרצח על ידי מלקולם השני בשנת 1032 (לפי האמור ב"דברי ימי אלסטר").
הר פרנק
{{פירושונים|
אוסטרליה
}}
לירן סרדל
קריירת מועדונים
סרדל נולד בקריית מוצקין, לאביו אילן סרדל, ניצב משנה בדימוס במשטרת ישראל. אחיו הבכור ניב סרדל הוא כדורגלן המשחק בהפועל אום אל-פחם, ואחיו הצעיר ירין סרדל אף הוא כדורגלן המשחק בהפועל חיפה.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל רעננה. במהלך אותה עונה ערך סרדל 17 הופעות בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה הגיע לגמר גביע המדינה לנוער. בעונת 2014/2015 הצטרף באופן מלא לסגל הקבוצה הבוגרת וערך 26 הופעות ליגה, ברובם פתח בהרכב.
בעונת 2015/2016 ערך סרדל 23 הופעות ליגה במדי הפועל חיפה, ובעונת 2016/2017 ערך 31 הופעות וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על עירוני קריית שמונה במשחק שנערך ב-1 באפריל 2017. בעונת 2017/2018 חל פיחות במעמדו בקבוצה והוא שותף רק ב-18 משחקי ליגה, רובם כמחליף, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 2018/2019 שותף ב-13 משחקי ליגה.
נבחרות ישראל
ב-26 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 בניצחון 4–2 מול קפריסין עד גיל 21, ועד תום שנת 2016 ערך בסך הכל שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
בנובמבר 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, לקראת משחקי הידידות מול זמביה ומול קפריסין. ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה, במשחק הידידות מול קפריסין שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–3.
הר פרנק (אנטארקטיקה)
הר פרנק (באנגלית: Mount Franke) הוא הר נישא בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,600 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בין הר ואסקו והר קול, לאורך גדתו המערבית של קרחון שקלטון.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה וצולם על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי קרארי.
קרארי קרא להר על שמו של לוטננט קומנדר וילארד ג'. פרנק (Willard J. Franke) מכוחות המילואים של צי ארצות הברית, אשר שירת בטייסת VX-6 בתחנת אמריקה הקטנה V בין השנים 1957–1958.
פול פרוספר אנרי
פול פרוספר אנרי (בצרפתית: Paul Prosper Henrys; 13 בספטמבר 1862, צרפת – 6 בנובמבר 1943, פריז, צרפת) היה גנרל צרפתי, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. אנרי כיהן גם כמפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית תחת פיקודם הכולל של הגנרלים אדולף גיומא ולואי פראנשה ד'אספרה. אנרי הוביל את הגיס הצרפתי בקרב דוברו פולה אשר הכריע למעשה את החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה.
תחילת הקריירה
אנרי מילא שורת תפקידים בלגיון הזרים הצרפתי וב-1903 הועלה לדרגת מייג'ור ומונה לראש המטה של הגנרל אובר ליאוטי בעין ספרה אשר בצפון מערב אלג'יריה. הגנרל הזמין את אנרי לשרת תחתיו גם במרוקו וב-28 בספטמבר 1912 מונה למפקד גדוד הוסרים. ב-4 ביולי 1913 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חטיבת פרשים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אנרי אחד מהקצינים הבכירים היחידים שלא חזרו לצרפת. ב-24 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת מייג'ור-ג'נרל ומונה למפקד אוגדה.
מלחמת העולם הראשונה
ב-27 ביולי 1916 סיים את שירותו במרוקו וקיבל פיקוד על אוגדת הרגלים ה-59 של צבא צרפת. אנרי הוצב בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וב-20 במאי 1917 קיבל פיקוד על הגיס ה-17 הצרפתי.
בראשית 1918 חלה פול פרנסואה גרוסטי מפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית בטיפוס הבטן, הוחש לטיפול בסנטוריום בפריז ובמקומו מונה אנרי. פול אנרי פעל תחת פיקודו של אדולף גיומה מפקד הזירה ובהמשך של לואי פראנשה ד'אספרה. ב-ספטמבר 1918 פיקד אנרי על הכוחות הצרפתיים במהלך המתקפה לאורך עמק הוארדאר ובמסגרתה על קרב דוברו פולה, שהוביל לקריסת צבאה של ממלכת בולגריה ולהכרעת החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה. בנובמבר, לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל וסיים את תפקידו כמפקד הגיס הצרפתי בסלוניקי.
שלהי הקריירה ואחריתו
ב-1 באפריל 1919 מונה הגנרל אנרי לעמוד בראש המשלחת הצבאית הצרפתית לפולין אשר פעלה לסייע לכוחות הרפובליקה הפולנית במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית. אנרי הוביל משלחת של 400 קציני צבא שעסקו בתפקידי הדרכה, פיקוד וארגון הצבא הפולני. ב-30 בספטמבר 1920 סיים את תפקידו בפולין והועבר לתפקידי מטה בפריז ובמקומו מונה הגנרל מקסים וייגאן. ב-28 ביוני 1922 מונה לתפקיד מפקד הגיס ה-33, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-13 במרץ 1924. אנרי הלך לעולמו בפריז ב-1943 והוא בן 81 שנים.
קרייג טימברלייק
'''קרייג ק. טימברלייק (באנגלית:  Craig Q. Timberlake''') הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
טימברלייק, בנם של אלבון ומאודי, איבד את הוריו בגיל צעיר וגדל עם סבתו ודודתו. יש לו שני אחים ואחות, המשרתת בחיל הנחתים של ארצות הברית בדרגת סמל ראשי.
במאי 1977 התגייס לחיל הנחתים והתקדם עד דרגת סמל ראשון. הוא יצא לקורס קצינים וסיים תואר ראשון בקולג' מרי וושינגטון ב-1989.
בפברואר 2011 מונה למפקד חטיבת המשלוח השלישית של הנחתים וסגן מפקד כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים. חודש לאחר כניסתו לתפקיד הוביל את החטיבה במאמצי הסיוע לנפגעי רעידת האדמה והצונמי בסנדאי, בספטמבר אותה שנה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. כיוני 2013 מונה לסגן מפקד אזור צפון של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. בתפקידו הבא שימש ראש מחלקת ניהול כוח אדם במטה החיל הנחתים וב-2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
בינואר 2017 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית ושירת בתפקיד עד יוני 2018.
טימברלייק בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הנחתים, מכללת המלחמה של הצי ובעל תואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
סורניה
סורניה (באיטלקית Soragna) היא עיר בנפת פארמה שבמחוז אמיליה-רומאניה בצפון איטליה.
אוכלוסיית העיר מונה כ-4,800 נפש (נכון ל-2015).
יהדות סורניה
יהודים התיישבו בעיר במאה ה-16 ומאז ועד 1971 היה רצף יישוב יהודי במקום.
המוזיאון היהודי על שם פאוסטו לוי של סורניה (באיטלקית: מוזאו אברייקו "פאוסטו לוי" די סורניה) נמצא במבנה בית הכנסת לשעבר, מבנה שנבנה ב-1855 במקום בו שכן בית כנסת מהמאה ה-17. במוזיאון יש תצוגה של חפצי קודש ומסמכי ההיסטוריה של יהודי סורניה מאז ראשית ההתיישבות היהודית בעיר ועד ימינו.
ישראל בצר
הקבר של ישראל בצר בבית הקברות בנהלל|שמאל|ממוזער|250px הקבר של שפרה בצר בבית הקברות בנהלל|שמאל|ממוזער|250px ישראל בצר (5 במרץ 1883 חרסון, האימפריה הרוסית – 10 ביולי 1962, נהלל, ישראל) היגר למושבות הברון הירש בארגנטינה. הגיע לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה, והיה פעיל בכיבוש העבודה העברית. עבד במספר מושבות בגליל (חוות כנרת, מרחביה, אום ג'וני) עד שהשתקע במושב נהלל, שם עסק בחקלאות ואף שימש כמוכתר הכפר.
קורות חיים
ישראל בצר נולד ב-1883 במושבה היהודית נהר-טוב שבפלך חרסון שברוסיה ליעקב וציטה בצר ב-1904 היגרה המשפחה לארגנטינה, והתיישבה בעיירה מוזסוויל (ממושבות הברון הירש), שם התפרנסו מחקלאות במשך כ-3 שנים.
ב-13 באוגוסט 1907 עלה ארצה במסגרת העלייה השנייה, והיה ממובילי תנועת "החורש" ששאפה "ליצור שכבת איכרים עובדי אדמה ופשוטים". תחילה עבד שנה במסחה, ולאחר מכן שנה ביבנאל. הצטרף לחוות כנרת, אך עקב סכסוך עם מנהל החווה, האגרונום משה ברמן, נטש את המקום ביחד עם חלק מהעובדים. לאחר שיחות עם ד"ר ארתור רופין נחתם חוזה לשנה שהנוטשים יהוו קולקטיב (ללא מנהלים) בשם "קבוצת הכיבוש", ויעבדו את אדמות אום ג'וני תמורת חלק מהיבול. בדצמבר 1909 עברה הקבוצה מחוות כנרת לאום ג'וני, והחלה לעבד את האדמות שלשפת הכנרת. לאחר שנה התפרקה הקבוצה, והוחלפה על ידי הקומונה החדרתית, שקראה למקום דגניה. בתקופת השהייה באום ג'וני התחתן ישראל עם שפרה שטורמן.
ב-1911, לאחר עזיבת אום ג'וני, הצטרפו ישראל ושפרה לקבוצת חלוצים שהקימה את קואופרטיב מרחביה על אדמות הכפר פולה. בעקבות סכסוך עם תושבי הכפר השכן סולם נכלאו ישראל ועוד 13 מתיישבים בבתי הכלא בנצרת ובעכו למשך כשנה.
ב-1920 עזבו ישראל ושפרה את מרחביה, והיו שותפים להקמת המושב השיתופי הראשון נהלל. במושב זה חיו עד סוף ימיהם, ועסקו בחקלאות. ישראל היה פעיל בוועדות שונות, ותקופה מסוימת אף שימש בתור מוכתר הכפר.
ישראל היה בין יוזמי הקמת הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל. ועידת הייסוד של התאגדות זו התקיימה באום ג'וני ב-13 וב-14 באפריל 1911 (פסח תרע"א) בנוכחות כ-100 חברים. במסגרת הוועידה נבחר ישראל ל"ועד פועלי הגליל" העל מפלגתי. בהמשך הפכה הסתדרות זו להסתדרות הפועלים החקלאיים במסגרת מפלגת אחדות העבודה. בהמשך נכללה תנועה זו בההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
פרטים אישיים
לזוג נולדו 7 ילדים ובהם:
ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006
ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006 הוא ליקוי חמה מלא שבשיאו כוסתה השמש למשך 4:07 דקות. ליקוי חמה זה נצפה גם בישראל, אם כי בישראל היה הליקוי חלקי.
מסלול הליקוי כהמחשה למסלולם של ליקויי חמה
מרכז הליקוי החל כאמור במזרח ברזיל, שבו נגע צל הירח לראשונה בכדור הארץ בשעה 08:36 שעון גריניץ'. האירוע התרחש עם זריחת השמש ונמשך דקה ו-53 שניות במרכז רצועה שרוחבה 129 ק"מ. הצל נע במהירות של 9 ק"מ לשנייה ועזב את ברזיל לאוקיינוס האטלנטי, ולא נראה בשום שטח יבשתי במשך מחצית השעה הבאה. לאחר חציית קו המשווה, הגיע הצל למפרץ גינאה וחצה את חופה של גאנה בשעה 09:08. השמש הייתה כבר בזווית של 44 מעלות מעל האופק המזרחי, והשלב המלא של הליקוי שם נמשך 3 דקות ו-24 שניות. רוחב המסלול היה 184 ק"מ ומהירות התנועה ירדה לפחות מקילומטר אחד לשנייה. תושבי אקרה בירת גאנה היו ממוקמים 50 קילומטרים דרומית לקו הליקוי ולכן ראו ליקוי קצר יותר, 2 דקות ו-58 שניות, שהחל בשעה 09:11 שעון גריניץ'.
הליקוי עבר בטוגו בשעה 09:14, אך הבירה שלה לומה נמצאה מחוץ למסלול הליקוי המלא. שתי דקות מאוחר יותר נכנס הצל לבנין שבירתה פורטו נובו נמצאה אף היא בליקוי כמעט מלא של 98.5%. הליקוי המשיך לצפון מזרח, כאשר ציר הצל נכנס לניגריה ב-09:21. באותו זמן, הליקוי כבר נמשך לצופים באותם אזורים 3 דקות ו-40 שניות, והשמש בגובה 52 מעלות. לאגוס נמצאת 129 קילומטרים מחוץ לגבול הדרומי של הצל, וגם 8 מיליון תושביה ראו ליקוי חלקי של 96.8%.
שש דקות נוספות חלפו והצל חצה את מערב ניגריה ונכנס לניז'ר ב-09:37. זמן הליקוי כאן היה 3 דקות ו-54 שניות ומהירות הצל המשיכה להאט ל-0.734 קילומטרים לשנייה. במהלך השעה הקרובה חלף הצל באזורים המרוחקים והמדבריים ביותר בכדור הארץ. כאשר הצל הגיע לצפון ניז'ר ב-10:05 הוא חלף במהירות על צפון מערב צ'אד לפני שחצה לדרום לוב. שיא הליקוי מבחינת משכו היה בשעה 10:11:18 שעון גריניץ', 4 דקות ו-7 שניות. השמש הייתה בגובה 67 מעלות ורוחב המסלול של הליקוי המלא היה 184 ק"מ והוא נע במהירות של 0.697 קילומטרים לשנייה. בהמשך צפונה חצה המסלול אל לוב וממנה לים התיכון בשעה 10:40 שעון גריניץ'. צפון מערב מצרים נמצאה אף היא במסלול הצל, ומשך הליקוי שם היה 3 דקות ו-58 שניות.
תושבי כרתים וקפריסין החמיצו את המסלול שעבר ביניהן והגיע לחוף הדרומי של טורקיה ב-10:54. אנטליה נמצאה 50 קילומטרים מצפון מזרח למרכז מסלול הצל ותושביה צפו בליקוי שאורכו 3 דקות ו-11 שניות. מי שנמצא בערי החוף הטורקיות הנמצאות מעט מזרחית לאנטליה חזה ב-35 שניות נוספות של ליקוי מלא. באזור זה המתינו לליקוי גם מאות ישראלים.
הלאה משם חלף מסלול הליקוי בהרים של מרכז טורקיה ושם חצה את קו מסלול הליקוי המלא של 11 באוגוסט 1999, ולפיכך ל-250 אלף תושבי סיבאס הייתה ההזדמנות הנדירה ביותר לצפות בליקוי מלא שני בתוך פחות משבע שנים. ב-11:10 הגיע מסלול הליקוי לחופה של טורקיה בים השחור ואורכו אז 3 דקות ו-30 שניות. הצל כבר האיץ את מהירותו ל-0.995 קילומטרים לשנייה. שש דקות מאוחר יותר הוא הגיע לחוף המערבי של גאורגיה. בתוך איראסיה חלף המסלול דרך הרי קווקז. טביליסי בירת גאורגיה נמצאה מחוץ למסלול. כאשר הליקוי המשיך לתוך רוסיה, חלף על פני הקצה הצפוני של הים הכספי ומשם לקזחסטן בשעה 11:30 שעון גריניץ' - שעת אחר צהרים מאוחרת לפי הזמן המקומי. השמש כבר ירדה לגובה 32 מעלות ומשך הליקוי 2 דקות ו-57 שניות. הצל האיץ למהירות של 1.5 קילומטרים לשנייה.
ב-17 הדקות הבאות, האיץ הצל במהירות לאורך מרכז אסיה כשמשך הליקוי פחת במהירות. הוא חלף דרך צפון קזחסטן, נכנס שוב לזמן קצר לרוסיה לפני שעזב את שטח כדור הארץ בעת שקיעת השמש בגבול הצפוני של מונגוליה ב-11:48 שעון גריניץ'. במשך 3 שעות ו-12 דקות חלף צל הירח מסלול שאורכו 14,500 קילומטרים וכיסה שטח של 0.41% מפני השטח של כדור הארץ.
סדרת סארוס 139
זהו הליקוי ה-29 בסדרת סארוס מס' 139. הסדרה החלה עם שבעה ליקויים חלקיים, הראשון שבהם התרחש ב-17 במאי 1501. תריסר הליקויים הראשונים היו קצרים והם התארכו מליקוי לליקוי. הליקוי המלא הראשון בסדרה התרחש ב-21 בדצמבר 1843. הסדרה ממשיכה ליצור ליקויים מלאים, כאשר הארוך שבהם יהיה ב-6 ביולי 2186 – שבשיאו יארך שבע דקות ו-29 שניות, רק שלוש שניות פחות מהמקסימום התאורטי. הליקוי האחרון של סדרת סארוס 139 יתרחש ב-26 במרץ 2601, ואז כבר ירד אורך השיא ל-36 שניות בלבד. כל תשעת הליקויים האחרונים יהיו ליקויים חלקיים והם ייראו בחצי הכדור הדרומי. הסדרה תינעל בליקוי חלקי ב-3 ביולי 2763.
מסקנות מדעיות ראשוניות
התפזרות עטרת השמש בעיקר לשני צדדים ופחות באמצע, כפי שניתן לראות בתמונות בחשיפות קצרות, תומכת בהשערה כי עטרת השמש מתרכזת סביב קו המשווה של השמש בתקופות בהן פעילות השמש נמוכה.
היערכות לליקוי
בנוסף לחובבי אסטרונומיה, שנערכו לליקוי ונסעו לראותו במקום שבו הופיע כליקוי חמה מלא, נדרשה היערכות מיוחדת בניגריה, שבה פרצו בשנת 2001 מהומות קשות בעקבות ליקוי לבנה מלא. המהומות פרצו במחוז בורנו הצפוני ונגרמו בגלל הפחד של התושבים מהיעלמות הירח. ההסברים הדתיים היו שהירח נעלם בגלל כשפים רעים ועונש של האלים על הכפירה של בני האדם. במהלך המהומות תקפו צעירים מוסלמים כנסיות ומטרות נוצריות אחרות. כתוצאה מכך, שר ההסברה הניגרי הוציא הודעה מטעם הממשלה שאומרת לאזרחים להירגע ולא להיכנס לפאניקה, לקראת ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006.
מקדונית
מקדונית (Македонски Makedonski; ) היא שפה ממשפחת השפות הסלאביות הדרומיות המדוברת בעיקר בצפון מקדוניה, בה היא שפה רשמית. מקדונית מקורבת לבולגרית, ועמדתה הרשמית של ממשלת בולגריה היא כי מקדונית נחשבת ניב לבולגרית ולא שפה עצמאית.
סינמה סיטי
סינמה סיטי (באנגלית: Cinema City) הוא שמה של רשת מתחמי בתי קולנוע ("מגה-פלקס") ישראלית בבעלות האחים לאון ומשה אדרי. המתחמים בבעלותה, מן הגדולים בישראל, נמצאים ברמת השרון, מצפון למחלף גלילות, במערב ראשון לציון, בירושלים (באזור קריית הלאום), בכפר סבא (במתחם "G"), בנתניה, בבאר שבע, בחדרה, ובאשדוד.
"סינמה סיטי" הפעילה בעבר שני בתי קולנוע נוספים, קטנים יותר, ברעננה: "רענן" בקניון רננים שנסגר בדצמבר 2016, ו"פארק" אשר צמוד לפארק רעננה שנסגר בשנת 2016 לרגל שיפוצים והועבר ביוני 2017 לבעלות רשת בתי הקולנוע לב. החברה נמצאת בהליך בנייה של מתחמי קולנוע נוספים.
סינמה סיטי גלילות
המתחם זכה להצלחה כלכלית, דבר שהוביל ליוזמות דומות ברחבי הארץ להקמת מתחמי קולנוע בעלי מספר רב של אולמות קולנוע, לרוב רחוק ממרכזי ערים, בניגוד למגמה הרווחת של הקמת בתי קולנוע בעלי מספר מצומצם של אולמות (בין 5–10) בתוך קניונים.
סינמה סיטי ראשון לציון
ב-17 במרץ 2010 נפתח מתחם "סינמה סיטי" בראשון לציון (31.98417°N, 34.77056°W). סניף זה של "סינמה סיטי" כולל 26 אולמות קולנוע, ובין המיוחדים שבהם: שני אולמות "אהבה" ברוח האהבה, ושלושה אולמות אח"מים ("VIP"). המתחם, בבעלות גזית גלוב ישראל, שבו נמצא הקולנוע, כולל גם מסעדות וחנויות.
במתחם שמחוץ למבנה (מול הכניסה המזרחית) מוצגת תערוכת פסלי ענק ודגמים של בעלי חיים פרהיסטוריים ודינוזאורים. מתחם זה ידוע בכינוי "פארק הדינוזאורים". ב-2013 כלל המתחם דגמים של בעלי חיים פרההיסטוריים דוגמת דינוזאורים, פטרוזאורים וממותה, לצד פסלי חיות בר (כגון תנינאים צבים זברות קרנפים וארות) ודרקונים. עם הזמן נשברו חלק מהפסלים. ביולי 2019 חודש פארק הדינוזאורים: כמעט כל הדגמים הישנים הוסרו, ובמקומם הוצבו דגמים אנימטרוניים שזזים ומשמיעים קולות כל שעה עגולה (הדינוזאורים במתחם החדש כוללים טריצרטופס, טירנוזאורוס, ברכיוזאורוס, סטגוזאורוס, אלוזאורוס וולוצירפטור). בנוסף הוצבו פסלי ענק בדמות הרובוטריקים אופטימוס פריים ובאמבלבי.
מאז השלבים המוקדמים של תכנון המתחם ועד 2013, עת נבחר לכהן בראשות עיריית חדרה, שימש צבי גנדלמן כמנכ"ל סינמה סיטי ראשון לציון. בשלהי 2013 מונה רוני בני לתפקיד מנכ"ל המתחם.
סינמה סיטי ירושלים
מתחם שלישי של הרשת החל להיבנות בשנת 2013 בקריית הלאום בירושלים (31.78238°N, 35.20338°W), מעל חניון הלאום ומול בית המשפט העליון.
המתחם נפתח לקהל הרחב ב-27 בפברואר 2014, והוא כולל 19 אולמות קולנוע המחולקים ל"נושאים" ("אולם VIP", "אולם ילדים", "אולם אהבה" וכו'). המקום כולל גם שני אולמות תיאטרון ומוזיאון העוסק בקולנוע. מלבד אלה, במקום פועל מרכז קניות הכולל יותר מ-50 בתי עסק. במסדרונות, בין בתי הקולנוע והעסקים השונים, פזורות דמויות מסדרת "הדרדסים" וכן מסרטי דיסני, לצדם נוהגים באי המקום להצטלם.
על גג המבנה הוקם מתחם "עיר התנ"ך", אזור הכולל תצוגות של למעלה מ-60 סצנות מסיפורי התנ"ך, ואף דגם של "תיבת נח", שבתוכו מוקרן, החל מיולי 2014, סרט מצויר העוסק בתולדות ירושלים, נכון ל-2019, המתחם סגור. בקומה השלישית של הבניין הוקם "מוזיאון הקולנוע היהודי".
במאמרים שונים בכלי התקשורת הובעה תרעומת על הקמת מרכז בידור בסמוך לבית המשפט העליון, כאשר ישנו אף גשר המחבר בין שני המתחמים.
הסינמה סיטי עורר ויכוח עירוני סוער בשל ההחלטה שהמתחם יהיה סגור בשבת, מקור ההחלטה הוא בסעיף של משרד האוצר שחייב לסגור את הסינמה סיטי בשבת, בשל היותו בנוי על אדמה ציבורית. החלטת האוצר אושרה בעירייה והסינמה סיטי חויב להיסגר בשבתות. הנושא עורר דיון ציבורי נרחב בירושלים, הפגנות קוימו בשערי המקום ובכיכר ספרא והוגשה עתירה לבג"ץ בנושא, שהחליט שעל העירייה לדון בנושא בשנית. המתנגדים לסגירת הקולנוע בשבתות טענו שזוהי הפרה של הסטטוס קוו הירושלמי שלפיו בתי קולנוע פתוחים בשבתות. יזמי המתחם שבתחילה התנגדו לסגירתו בשבתות, במיוחד בשל פתיחתו של סניף "פלאנט" הירושלמי, הודיעו לבסוף שהם מתכוונים להשאיר את המתחם סגור בשבתות.
ביוני 2016 דחה בית המשפט המחוזי בירושלים את עתירת בעלי סינמה סיטי, שניסו למנוע את הרס גג שנבנה באופן לא חוקי במתחם בירושלים. הגג, שהוקם מעל מה שאמור היה להיות כיכר ציבורית בשם "כיכר הלאום", הפך את המקום לקניון סגור.
סינמה סיטי כפר סבא
המתחם בכפר סבא נפתח לציבור ב-18 ביוני 2015 ונמצא במתחם G בעיר.
במתחם נמצא אולם תיאטרון, המכיל 350 מקומות ישיבה, ושנים-עשר אולמות קולנוע
בסך הכל מציע המתחם 1,500 מושבים המחולקים לפי קטגוריות: אולם ילדים, אולם אהבה ואולם סרטי אימה.
בעבר פעלו שתי אולמת VIP בקולנוע אך נסגרו
סינמה סיטי נתניה
המתחם בנתניה נפתח לציבור ב-1 בדצמבר 2016. המתחם, שבהקמתו הושקעו כ-45 מיליון ש"ח, ממוקם בשטח המתחם המסחרי "רוגובין פדרמן", הנמצא בסמוך לאצטדיון נתניה. המתחם בן שתי הקומות כולל קומפלקס עם 14 בתי קולנוע "חכמים", מתוכם שני "אולמות VIP", אולם תיאטרון ומופעים שכולל 350 מקומות ישיבה, ומגוון מסעדות ובתי קפה לצד חנויות.
סינמה סיטי באר שבע
ב-19 בנובמבר 2019 נפתח מתחם סינמה סיטי בבאר שבע. סניף זה של סינמה סיטי כולל 24 אולמות קולנוע, גודלו מוערך כ-50,000 מ"ר. המתחם החדש כולל 3 קומות, מסעדות ומסחר, בשטח כולל של 30 אלף מ"ר. המתחם נמצא בכניסה הדרומית של העיר, בסמוך לשוק. מחוץ למבנה נמצאת תצוגה של בני ישראל במדבר. המתחם נמצא בבעלות משותפת של י.ח. דמרי (80%) ורשת סינמה סיטי (20%) ובנייתו עלתה כחצי מיליארד שקלים.
סינמה סיטי חדרה
בעלי הסינמה סיטי הודיעו על הקמת סינמה סיטי בעיר חדרה. המתחם הוקם כתוספת בקומה העליונה במתחם MIXX. מתחם זה כולל אחד-עשר אולמות קולנוע מתקדמים, כולל אולם VIP מפנק. בשנת 2020 נפתח המתחם לתקופה קצרה ולאחר מכן נסגר עקב מגפת הקורונה. עם סיום הגבלות הקורונה רשת סינמה סיטי הודיעה על פתיחת מתחמייה לקהל הנרחב בתחילת חודש אפריל 2021. עם זאת, בשל מחסור בעובדים, סינמה סיטי חדרה נפתח בעיכוב קטן, ב-15 ביוני באותה שנה.
סינמה סיטי אשדוד
באשדוד הוקם מתחם הסינמה סיטי במתחם ה-Big Fashion. בדומה למתחם בחדרה, עוכבה הבנייה עקב מחלוקת בין היזמים לבין הקהל החרדי בעיר. בנייתו החלה בתחילת שנת 2019 ונדחתה עקב מגפת הקורונה. ביולי 2021 נפתח המתחם.
אוסטרלופיתקוס גרהי
אוסטרלופיתקוס גַרְהִי (שם מדעי: Australopithecus garhi; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, garhi פירושו "הפתעה" בעפרית) הוא מין נכחד של הומינין מן הסוג אוסטרלופיתקוס. נמצאו ממנו רק מעט מאובנים במחוז עפר שבאתיופיה, שגילם על פי תיארוך רדיומטרי כ- 2.5 מיליון שנה. המין גרהי הוא בין המועמדים להיות אב קדמון ישיר של סוג האדם, וייתכן שהוא ההומיניד הראשון באבולוציה של האדם שסיתת כלי אבן. מאובני גרהי סווגו לראשונה כמין נפרד בשנת 1996 על ידי שני פלאואנתרופולוגים, האתיופי ברהנה אספאו והאמריקני טים וייט ועמיתים נוספים, וקיבלו את השם גרהי ב-1997 על ידי הפלאואנתרופולוג האתיופי יוהנס היילה-סילסי.
מורפולוגיה
מין זה הוגדר רק לאחרונה ומעט מאוד ידוע עליו עקב ממצאים חלקיים: מספר פרטים הכוללים שברי גולגולת, שיניים, עצמות זרוע ועצמות ירך. עצמות אלו דומות מאוד לעצמות אוסטרלופיתקוס אפרנסיס שהתגלו באותו אזור, אבל התיארוך שלהם מאוחר יותר - 2.5 מיליון שנה לפני זמננו, בהשוואה ל 3.6 עד 2.9 מיליון שנה אצל אפרנסיס. בנוסף נמצאו הבדלים בצורת השיניים: הטוחנות והקדם-טוחנות אצל גרהי גדולות משל אפרנסיס, ודומות בגודלן לאלו של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ומיני פרנתרופוס. ואולם הניבים והחותכות של גרהי אינן מוקטנות כמו במינים אלו. הבדל זה רומז על שינוי בתזונה של גרהי יחסית לאפרנסיס הקדום יותר. על בסיס ההבדל בשיניים סווג גרהי כמין נפרד, אשר ככל הנראה התפצל מאפרנסיס והחליף אותו באתיופיה. מידות גופו ונפח המוח של גרהי אינם ידועים, אך סביר לשער שבדומה לאפרנסיס, גם הוא הלך בקומה זקופה וגודל מוחו היה כשל קוף-אדם.
אבולוציה
בין אם גרהי השתלשל מאפרנסיס ובין אם לא, הוא אחד המועמדים הטבעיים להיות אב קדמון של סוג האדם, המופיע ברשומות המאובנים לכל המוקדם 2.3 מיליון שנה לפני זמננו. ייתכן שגרהי היה ההומיניד הראשון שלמד לסתת כלי אבן, שכן בשנים 1992–1994 התגלו באתיופיה כלים מן התרבות האולדובאית המתוארכים ל-2.6 מיליון שנה לפני זמננו, היינו קדומות מכל מין אדם שהתגלה עד כה ומתאימות לתקופתו של גרהי, בסמיכות לעצמות מאובנות המסווגות כעצמות גרהי, ובסמיכות לעצמות אנטילופות שעליהן סימני חתכים שנעשו בכלי אבן חדים.
טופז (סרט, 1969)
טופז הוא מותחן ריגול אמריקאי בבימויו של אלפרד היצ'קוק אשר יצא לאקרנים בשנת 1969.
הסרט מבוסס על רומן בשם "טופאז" מאת ליאון יוריס משנת 1967, ומספר על סוכן מודיעין צרפתי בזמן המלחמה הקרה בשנת 1962 ועל סיבוכים פוליטיים בהם היה מעורב, אירועים שהובילו למשבר הטילים בקובה.
כוכבי הסרט הם פרדריק סטאפורד, דני רובין, ג'ון ורנון, קארין דור, מישל פיקולי, קלוד ז'אד וג'ון פורסיית.
עלילה
העלילה מתרחשת בקופנהגן של שנת 1962, קצין מודיעין סובייטי בכיר בשם בוריס קוזנוב, עורק למערב. במהלך תדרוך מול סוכן CIA בשם מייק נורדסטרום (ג'ון פורסיית') מבין נורדסטרום שלרוסים טילים בעלי ראש נפץ גרעיני הממוקמים בקובה.
מתוך צורך בראיות חד משמעיות, חושף נורדסטרום את שמו של קוזנוב לסוכן צרפתי בשם אנדרה דברו (פרדריק סטפורד) ומבקש ממנו לשחד את לואיס אוריבה (דונלד רנדולף), נציג משלחת קובה לאו"ם, כדי שזה יספק צילומים של מסמכים המאשרים את בסיסי הטילים בקובה. דברו מחליט ללוות את ביתו מישל (קלוד ז'אד) לירח הדבש שלה בניו-יורק יחד עם חתנו הטרי פרנסואה פיקארד (מישל סובור).
בניו יורק, הסוכן הצרפתי פיליפ דובואה (רוסקו לי בראון), יוצר קשר עם אוריבה, נציג משלחת קובה לאו"ם אשר מתלווה לשגריר הקובני הרשמי ריקו הפארה (ג'ון ורנון), אשר נשאר ללון בבית מלון תרזה בהארלם כדי להראות סולידריות עם הקהילה השחורה.
דובואה מתגנב לתוך המלון ומשחד את אוריבה לקחת את המסמכים ממשרדו של ריקו הפארה ולצלם. פארה תופס דובואה מצלם את המסמכים. רודף אחריו ונורה על ידי מהפכנים קובנים. דובואה נופל בכוונה על דברו שצופה באירועים מהצד השני של הרחוב, ומחליק לו את המצלמה. שמור קובני עוזר לדברו לקום, ומאפשר לו ללכת. דובואה נמלט לתוך הקהל ברחבי המלון.
תמונותיו של דובואה מאשר את נכונות המידע אודות הצבת הטילים הסובייטים בקובה. דברו, למרות האשמות אשתו על בגידה, טס לקובה ונפגש עם המאהבת שלו, חואניטה דה קורדובה (קארין דור), אלמנתו של גיבור של המהפכה.. דברו מבקש מחואניטה לצלם את הטילים. חואניטה וחבריה הנאמנים קרלוטה ופבלו מנדוזה, מתחזים למטיילים כדי לצלם את הטילים. הם מסתירים את הצילומים המפלילים לפני שהם נתפסים.
במהלך נאום בעצרת המונית של "המנהיג הראשון מקסימו",  מזהה אחד השומרים את דברו מהאירוע בניו יורק.
פארה (שגם הוא היה מאהב של חואניטה) שומע את סיפורו של קרלוטה מנדוזה על חואניטה. הוא מחבק אותה, ויורה בה כדי להציל אותה מעינויים של הקיצוניים.
בנמל התעופה של הוואנה, רשויות קובה לא מצליחות למצוא את הצילומים על דברו. כאשר דברו חוזר, אשתו עוזבת אותו והוא שב לפריז. קוזנוב סיפר לו על קיומה של רשת ריגול רוסית בשם "טופז", בתוך שירות המודיעין הצרפתי. הוא נתן את השם הרשמי בנאט"ו הנרי ז'רר (פיליפ נוארה), אשר הדליף מסמכים לק.ג.ב.
דברו חוקר את הדליפה. הוא מזמין כמה מחבריו הוותיקים, ועמיתים לעבודה, כולל ג'רר לארוחת צהריים במסעדה בבית קנס פריז באמתלה של עזרה לדברו להכין את החקירה. דברו אומר לאחרים על טופז, על מנת לעורר תגובה כלשהי. ג'רר טוען שזה מידע שגוי, ושקוזנוב מת לפני שנה.
ג'רר מתחיל להילחץ. הוא מבקר את מפקדה של רשת הריגול, ז'אק גרנוויל (מישל פיקולי). דברו, ניקול וגרנוויל היו חברים קרובים במחתרת הצרפתית. גרנוויל אומר לג'רר שזו הייתה טעות לדבר על קוזנוב כי האמריקאים יוכלו בקלות לגלות את השקר. כשג'רר עוזב את ביתו של גרנוויל, אשתו של דברו מגיעה לפגוש את גרנוויל, המאהב שלה.
דברו שולח את החתן, פרנסואה, לראיין את ג'רר. דברו ומישל ממהרים לביתו של ג'רר ומוצאים אותו מת לאחר שביים התאבדות. פרנסואה נחטפת, ומצליחה להימלט מהרכב של שוביה בעודה שומעת את מספר הטלפון של ג'רר.
סוציולוגיה
הסוציולוגיה היא תחום משתנה שאינו שוקט על שמריו ומתפתח תדיר. בעוד מוקדי המחקר המסורתיים של הסוציולוגיה כללו לרוב נושאים כמו ריבוד חברתי, מעמד חברתי, ניידות חברתית, דת, חילון, חוק, מיניות, מגדר וסטייה חברתית. מכיוון שהפעילות האנושית הכוללת מושפעת מיחסי הגומלין שבין המבנה החברתי ובין האדם הפרטי, הרחיבה הסוציולוגיה באופן הדרגתי את טווח העיסוק שלה גם אל נושאים נוספים כמו בריאות ורפואה, צבא, משטר וממשל, ענישה, תקשורת, חינוך, הון חברתי, תרבות ומדע.
מבחינה מתודולוגית, שימוש בשיטות של מחקר אמפירי יחד עם ניתוח פרשני וביקורתי מאפשר את יצירת גוף הידע הסוציולוגי באשר למבנה החברתי, הסדר החברתי והשינוי החברתי. בעוד חלקים מהמחקר הסוציולוגי הם בעלי השלכות ישירות ומעשיות על הדיון והעשייה הפוליטית, ישנם חלקים אחרים הממוקדים בהבנה והמשגה של התהליכים והמבנים החברתיים. מושאי המחקר הסוציולוגי יכולים לנוע בטווח שבין רמת המיקרו, כמו האינטראקציה החברתית של האינדיבידואל, ועד רמת המאקרו העוסקת במחקר המערכות החברתיות הכוללות. יתרה מזאת, שיטות מחקר בתחום הסוציולוגיה הן רבות ומגוונות. ההתמקדות הרעיונית והמחקרית בשפה ובתרבות שהחלה לתפוס תאוצה באמצע המאה ה־20, פתחה שער לגישות פרשניות, הרמנויטיות ופילוסופיות יותר ויותר כלפי לחקר החברה. לעומת זאת, המאה ה־21 הביאה לפריחה של כלי מחקר חדשים ומדויקים אנליטית, מתמטית וחישובית, כגון מודלים מבוססי סוכנים (ABM) וניתוח של רשתות חברתיות.
מעבר לעיסוק אינטלקטואלי טהור, יש לסוציולוגיה ולמחקר הסוציולוגי השפעה רחבה על הפעילות האנושית – החל מבניית בסיס שיקולים וההחלטות של פוליטיקאים, בעלי תפקידים ומוסדות ציבוריים כמו ביצוע מחקרי הערכה כדי להעריך מראש את היעילות והמחיר של כל תוכנית או מדיניות ציבורית שבכוונתם לנקוט בה ועד תכנון וביצוע של תוכניות מדיניות המשפיעות על חייהם של מילוני בני אדם; הכשרה למקצועות העוסקים ביחסים עם בני אדם מגוון גדול של משרות בתחומים רבים דורש כיום הכשרה בנושאים סוציולוגיים: חינוך, בריאות, אכיפת חוק, פרסום, יחסי ציבור ותקשורת; עידוד של מודעות חברתית – בנקודה זאת קיימת מחלוקת בתוך הסוציולוגיה עד כמה הסוציולוגים אמורים לפעול בעצמם למען רפורמות חברתיות או שינוי חברתי.
אטימולוגיה
מקורו של המונח הוא בהלחם של שתי מילים: "socius" (מלטינית – "חבר") ו־"logy" (סיומת יוונית [-λογία] שמשמעותה "תורה") ; הוא נטבע לראשונה בשנת 1870 על ידי הפוליטיקאי והוגה הדעות הצרפתי עמנואל ז'וזף סיאייס בכתב יד שלא פורסם.
היסטוריה קדומה
כבר באלף השלישי לפני הספירה, סופרי החכמה במצרים העתיקה אפיינו התנהגויות חברתיות והעלו אותן על הכתב, בז'אנר הנקרא "הספרות הדידאקטית". הטקסט הקדום ביותר הידוע לנו הוא קובץ הוראות הווזיר פתחותפ, שושלת 5, שבו מאובחנת ההתנהגות האנושית בחברה המצרית עם הוראות דידאקטיות לגבי ההתנהגות הרצויה ביותר לקיומה של החברה.
ביוון העתיקה, הפילוסוף סוקרטס תהה על אופייה של החברה האנושית וניסח מספר הבחנות לגביה. כתבים הכוללים היבטים סוציולוגיים נכתבו כבר בימי יוון העתיקה – המשורר והפילוסוף קסנופנס מתח ביקורת בשירתו על התפיסה המקובלת של האלים כעשויים בצלמו ובדמותו של האדם. הוא טוען שכל עם מיחס לאלים את תכונותיו הגופניות שלו: התראקים מתארים את האלים כאדומי־שיער ותכולי־עיניים, ואילו האתיופים רואים אותם ככהי־עור ופחוסי־אף. הוא הוסיף כי לו היו לסוסים ולשוורים ידיים לפסל בהם אלילים, היו יוצרים אלו את אליהם בדמות סוסים, ואלו – בדמות שוורים.
אבן ח'לדון, היסטוריון ערבי, כתב במאה ה־14 את ה־"אקדמות למדע ההיסטוריה", אשר נחשב לאחד הספרים הראשונים המדברים על מדעי החברה, על לכידות חברתית וקונפליקט חברתי. הספר רחב היריעה נכתב כ־150 שנה לפני שבכלל צצו מדעי החברה באירופה, ועד היום רעיונות סוציולוגים רבים שמקורם בכתביו של אבן ח'לדון.
עידן הנאורות באירופה
שורשיה של הסוציולוגיה נטועים בעידן הנאורות. פילוסופים רבים – ביניהם תומאס הובס, ג'ון לוק וז'אן-ז'אק רוסו – החלו לעסוק במבנה החברה, בסיבות צמיחתה ובאפשרות קיומה של חברה אחרת.
בשנת 1813 פרסם ההוגה והתאורטיקן קלוד-אנרי דה סן-סימון את "Physiologie sociale". סן-סימון היה מזרם הסוציאליזם האוטופי והקדיש חלק ניכר בהגותו לדרכים בהן ניתן לקדם את החברה האנושית. בכתביו הראשונים ביקש סן-סימון לייסד דת חדשה – "דת ניוטון", שתבוסס על חוק המשיכה ושכוהניה יהיו מדעני כל העולם. מאוחר יותר, החל דוגל ברעיון שמנהיגי החברה צריכים להיות "מעמד התעשיינים" שכלל בנקאים, מדענים, פועלים ובעלי המפעלים ולא האצולה, הכמורה והבירוקרטיה שנתפשו בעיניו כטפילים. בגלגולו השלישי, זמן קצר לפני מותו, החל סן-סימון מפתח חזון סוציאליסטי שבו מוקמת "נצרות חדשה" אשר מטרתה העיקרית הוא שיפור מצבם של המעמדות הנמוכים חברתית וכלכלית.
הרברט ספנסר היה סוציולוג ופילוסוף בריטי, שעסק בפוליטיקה תאורטית־חברתית. ספנסר פיתח רעיונות בדבר אבולוציה חברתית ותרבותית.
אוגוסט קונט והפוזיטיביזם
אוגוסט קונט נחשב לאחד ממניחי היסוד לדיסציפלינה הסוציולוגית כמדע שיטתי ופוזיטיביסטי, והיה זה שטבע לראשונה את המונח "סוציולוגיה". נקודת המוצא של קונט היא שעל חברה להכיל הרמוניה בין תחושות, מחשבות ופעולות ורק מתוך הרמוניה שכזו, טען, החברה יכולה להתנהל בצורה בריאה. מתוך ההבנה הזו ניסח את "חוק שלושת השלבים" בשנת 1844, ששורשיו נובעים מעבודותיו של סן-סימון אצלו עבד קונט כמזכיר. במסגרת הכלל, החברה האנושית עוברת מבחינה תאורטית שלושה שלבים של התפתחות: התאולוגי, המטאפיזי והמדעי.
קרל מרקס והמטריאליזם ההיסטורי
במקביל פעל באירופה קרל מרקס, שאמנם לא הגדיר עצמו כסוציולוג אך אבחנותיו לגבי החברה האנושית השפיעו על רבים מהסוציולוגים שבאו בעקבותיו. לפי השקפתו של מרקס, המציאות היא קונפליקטואלית, בין שני כוחות מרכזיים – מדכאים ומדוכאים. המדכאים (המעמד הבורגני) הם בעלי אמצעי הייצור והמדוכאים (מעמד הפועלים, הפרולטריון) הם אלה שאינם בעלי אמצעי הייצור. בשלב הנוכחי הבורגנות מדכאת את הפרולטריון. לפי השקפתו המטריאליסטית של מרקס, מבנה העל הוא השתקפות של התשתית הכלכלית, דהיינו, התודעה היא תוצר של הוויה. מרקס טען שהמהפכה בוא תבוא, בין השאר כתוצאה מכך שהקפיטליזם יביא אותה על עצמו, בהיותו מכיל סתירה פנימית שאינה ניתנת ליישוב. מעמד הפועלים, לכשיתאחד ויגיע למצב בו לא יוכל עוד לחיות (מרקס מתאר זאת בכך שמעמד הפועלים לא יפסיד דבר "למעט כבליו"), ישתחרר מהתודעה הכוזבת וישנה את תנאי חייו באמצעות מהפכה שתמוטט את הסדר החברתי הקיים: במהפכה זו ישתלט מעמד הפועלים על אמצעי הייצור ויקים את החברה הסוציאליסטית, בה אין מנצלים ומנוצלים, קניין פרטי, כסף, מדינה או משפחה.
התפתחות התחום באירופה
ההתפתחות המשמעותית של הסוציולוגיה התרחשה בסוף המאה ה־19 ובתחילת המאה ה־20, בעקבות פעולתם של שני סוציולוגים שחותמם ניכר עד ימינו: אחד מהם הוא אמיל דורקהיים מצרפת, שטבע את המונח "עובדה חברתית" וניסח מתודה מקיפה לחקר החברה והשני מקס ובר מגרמניה, שהקים בעשור הראשון של המאה ה־20, את המכון הראשון למחקר סוציולוגי.
אמיל דוקרהיים, סוציולוג צרפתי יהודי, הקים בשנת 1895 את המחלקה האקדמית הראשונה לסוציולוגיה, וב־1896 ייסד את אחד מכתבי העת הראשונים המוקדשים למדעי החברה. דורקהיים התעניין בעיקר במה שהוא ראה כהתמוטטותן של נורמות חברתיות וחוסר האנושיות הגוברת של החיים החברתיים. כדי לחקור את החברה בתרבות המודרנית, הוא פיתח את אחת הגישות המדעיות הראשונות לתופעות חברתיות. דורקהיים היה פוזיטיביסט וטען כי לימוד של האדם ושל התנהגותו חייב להימנע מגישה שמביאה בחשבון אלמנטים הנעוצים במבנה האישיות או בתורשה ובגנטיקה שלו. לטענתו, לימוד האדם וניסיון להסביר את חייו והתנהגותו חייב קודם כול, ובעיקר, לקחת בחשבון את השפעת החברה עליו. לפי דורקהיים, בחברה המודרנית יש חלוקה מסובכת של העבודה, האינדיבידואלים שמרכיבים את החברה פועלים בתחומים מוגדרים, והם תלויים בעבודתם של אחרים בתחומים אחרים. הקישור בין האינדיבידואלים הוא התלות ההדדית שלהם אחד בשני, וזה מה שמאפשר לחברה לתפקד בהרמוניה.
מקס ובר, היה כלכלן פוליטי, סוציולוג ופילוסוף גרמני, גם הוא נחשב לאחד ממייסדי הסוציולוגיה המודרנית וכן גם תורת המינהל הציבורי. ובר, שהשתייך לזרם הרציונליסטי, עסק בעיקר בתחומי הדת והממשל ושאף להסביר את ההתפתחויות המטריאליות־כלכליות המתרחשות בעולם, כפונקציה של השינויים שחלו בתרבות ובתפיסה האנושית. ובר עסק רבות בקפיטליזם ותיאר אותו כגישה חברתית שלמה, שאיננה רק כלכלית. תחומים נוספים שנכללו בהגותו של ובר היו רציונליזם, סמכות, משפט ובירוקרטיה – שם פיתח לדוגמה את "המודל הטהור של הבירוקרטיה".
שני סוציולוגים גרמנים משפיעים נוספים היו גאורג זימל שחקר את הקונפליקט ועסק בנושאים כמו מודרניות, כסף ועיור, ופרדיננד טניס שעסק בקהילתיות והבחין בין שני סוגים: הגֵּמַיְינְשַׁאפְט שהיא חברה חקלאית טרום־תעשייתית וגֵּזֶלְשַׁאפְט שמאפיינת את החברה המודרנית לאחר תהליכי העיור והתיעוש שעברה החברה באירופה בשלהי המאה ה־19 ותחילת המאה ה־20.
המעבר מפוזיטיביזם לאנטי פוזיטיביזם
הגישה המתודולוגית של תאורטיקנים מוקדמים כלפי הסוציולוגיה הייתה להתייחס לדיסציפלינה באופן דומה למדעי הטבע. התפיסה האמפירית והמתודה המדעית נחשבו כתשתית לבסיס יציב לטענות ומסקנות סוציולוגיות, כך ניתן היה להבדיל בין מדע הסוציולוגיה לתחומים אמפיריים פחות, כמו הפילוסופיה. פרספקטיבה זו, המכונה פוזיטיביזם, שפותחה לראשונה על ידי התאורטיקן אוגוסט קונט, התבססה על התיאוריה שהידע היחיד שהוא אמיתי ועובדתי – זהו הידע המדעי. קונט סבר שניתן להפיק ידע נכון ואמיתי רק מאישור חיובי של תיאוריות הנבדקות באופו שיטתי ורציף, גם כמותית. אמיל דורקהיים היה חסיד מרכזי של גישה זאת.
פונקציונליזם וסטורקטורליזם
בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבר מרכז הכובד של הסוציולוגיה לארצות הברית, בזכות הסוציולוג טלקוט פרסונס, שתרגם את כתביהם של ובר ושל דורקהיים לאנגלית, ואימץ חלק ניכר מהשקפותיהם תוך פיתוח גישת הפונקציונליזם-הסטרוקטורלי. בזכות פארסונס ותלמידו, רוברט מרטון, הגישה השתלטה תוך מספר שנים על העולם הסוציולוגי האמריקאי, ובמידה רבה גם על זה העולמי, והייתה לפארדיגמה ההגמונית בשנות ה-40 ושנות ה-50. יש הטוענים שאחת הסיבות היא היותה תאוריה שמרנית, התומכת בדרך-כלל ברעיונות השלטון והקבוצות החברתיות החזקות.
גישות הקונפליקט החברתי
מאז שנות ה-60, וביתר שאת, משנות ה-70, החלה להתעורר התנגדות להגמוניה הפונקציונליסטית, במידה רבה עקב התסיסה שחלה באותן השנים בארצות הברית, תסיסה שהתאוריה הפונקציונליסטית התקשתה להסביר. גישות חליפיות החלו להופיע - תחילה גישות של הבניה חברתית, ולאחר מכן גישות קונפליקט, ובעיקר נאו ובריאניזם - גישה השואבת ממשנתו של ובר בעיקר את הצדדים המדגישים את הקונפליקט, ומשלבת אותם עם אלמנטים מרקסיסטיים, ונאו-מרקסיסטיים.
תיאוריות פוסטמודרניות
בשנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה העשרים נוצרה התפתחות נוספת בסוציולוגיה - הופעתו של הזרם הפוסט-מודרניסטי. זרם זה שבר את ההבחנות שהיו קיימות בעבר, בין גישות קונפליקט לגישות הסכמיות, בין סוציולוגיה ממסדית לביקורתית וכדומה, ולקראת סוף המאה ה-20 התקיימה הבחנה עיקרית אחת - ההבחנה בין גישות מודרניסטיות לגישות פוסט-מודרניסטיות.
מתודולוגיה
מקובל לחלק את שיטות המחקר הסוציולוגי לשתי קטגוריות מרכזיות:
עקרונות מכוננים
למחקר הסוציולוגי מספר עקרונות מכוננים:
בזכות העיסוק של הסוציולוגיה בחברה האנושית, עצם קיום המחקר זה תלוי ושזור במתרחש בחברה האנושית, התרחשות המהווה גם את מושא המחקר. ייחוד זה של הסוציולוגיה הופך תחום זה למעורב יחסית לתחומי מחקר אחרים בחברה. מצב זה יוצר מתח בין נטיית הסוציולוגיה להיות בלתי תלויה בחברה אותה היא חוקרת, לבין הנטייה לקבל את כלליה היסודיים של חברה זו ולהיות כפופים להם. לדוגמה, בתחום חקר הכלכלה החופשית קיים המתח בין חקירה והטלת ספק בעצם עקרונות הסחר החופשי שבבסיס השיטה, לבין חקר השיטה מתוך הנחת מחקר כי עקרונות אלו קיימים באופן טבעי.
קונזצנזוס וקונפליקט
כל מחקר סוציולוגי נע על מתח בין שתי תכונות מקבילות של הקיום החברתי: קיום גורמים מלכדים ומשמרים בחברה, המכונים קונצנזוס, וקיום גורמים המחלקים את החברה למרכיביה ויוצרים ניגוד בתוכה, המכונים קונפליקט. אף על פי שתכונות אלו אינן סותרות במהותן, הן מאפשרות בחינת החברה משתי זוויות שונות (בפועל, כל מחקר סוציולוגי מכיל מידות שונות של שתי הזוויות):
מבנה ותהליך
מתח אחר המתקיים בניתוח הסוציולוגי הוא המתח בין דגש על מבנה החברה (ארגונים, מעמדות, כלכלה, תרבות וכו'), לבין דגש על התהליך – הפירוש הסובייקטיבי אשר מעניק הפרט לחברה שסביבו ולמעשיו – גישה המכונה "אינטראקציוניזם סימבולי". הפרדה זו היא מלאכותית ועוסקת רק בדגש, שכן שני היסודות, מבנה ותהליך אינם ניתנים להפרדה במציאות. לדוגמה, חקר הכלכלה עשוי להסביר את ייצור וחלוקת המוצרים בחברה (כלומר – המבנה הכלכלי שלה), או את ההשלכה של מבנה זה על תפיסת האדם את עצמו, חבריו ועולם הטבע (כלומר – התהליך המתרחש).
מיקרו ומאקרו
הבחנה חשובה בסוציולוגיה היא בין רמת המיקרו לבין רמת המאקרו. חקר ההתנהגות היומיומית במצבים של אינטראקציות פנים אל פנים מכונה בדרך כלל מיקרו־סוציולוגיה. דוגמה למחקר מיקרו: היחסים החברתיים בין עובדים בקבוצת ייצור מסוימת במפעל. לעומת זאת, חקר של מערכות חברתיות גדולות כמו המערכת הכלכלית או המערכת הפוליטית נקרא מאקרו-סוציולוגיה. דוגמה למחקר מאקרו: כיצד תהליכי תיעוש משפיעים על השינויית במערכת החינוך. לכאורה, רמת המיקרו ורמת המאקרו נראות כשני תחומים נבדלים, אך למעשה קיים בין שתי הרמות קשר הדוק. רמה נוספת היא רמת הביניים (meso) של החברה. ברמה זו בודקים תהליכים חברתיים במסגרת קהילות, שכונות וארגונים.
סוציולוג
סוציולוג הוא מדען העוסק בענף הסוציולוגיה, קרי מדען החוקר את ההתנהגות האנושית כחלק ממכלול החברה בה היא מצויה, ודרך ההקשר התרבותי שלה.
תרבות ואומנות
סוציולוגיה של התרבות, ותחומי העיסוק המשיקים לה, מבקשים לבחון ולנתח באופן שיטתי את תרבויות שונות, לרוב על ידי חקר הקודים והסמלים בהם עושים שימוש הפרטים הנמצאים באותה חברה כמו טקסים, ידע, מיתוסים, אמונות, ערכים, נורמות, אידאולוגיות, טכנולוגיות ומוסדות חברתיים. העיסוק הסוציולוגי בתרבות, צבר תאוצה בשנות השישים של המאה ה־20 כשהחל תהליך המכונה "המפנה התרבותי", כינוי לתנועה הכוללת סדרה של התפתחויות במדעי החברה והרוח שהדגישה את החשיבות של משמעויות וסמלים ככוחות חברתיים, לעומת הדגש שניתן בעבר על גורמים "קשים" יותר, כגון מבנים חברתיים, דמוגרפיה, פוליטיקה וכלכלה.
דת
הסוציולוגיה של הדת היא תחום בסוציולוגיה העוסק בפרקטיקות, במבנים חברתיים, ברקע ההיסטורי, בנושאים כלל עולמיים ובתפקידים של הדת בחברה. בסוציולוגיה של הדת ישנו דגש מיוחד על הדת כתופעה הקיימת כמעט בכל החברות, גם כיום וגם בכל ההיסטוריה האנושית המתועדת. הסוציולוגים של הדת מנסים להסביר את ההשפעה של החברה על הדת ואת ההשפעה של הדת על החברה, או במילים אחרות, את יחסי הגומלין הדיאלקטיים ביניהם.
כלכלה ומעמד סוציואקונומי
תחום נרחב בסוציולוגיה הוא חקר מערכות ארגוניות, הכולל בתוכו את חקר הבירוקרטיה, משאבי אנוש ועוד.
ספורט ופנאי
סוציולוגיה של הספורט, היא תת-תחום של סוציולוגיה המתמקד בספורט כתופעה חברתית. זהו תחום מחקר העוסק בקשר בין סוציולוגיה וספורט, וכן מבנים, דפוסים וארגונים חברתיים־תרבותיים שונים, או קבוצות העוסקות בספורט. תחום מחקר זה דן בהשפעה החיובית שיש לספורט על אנשים בודדים ועל החברה כולה מבחינה כלכלית וחברתית. הסוציולוגיה של הספורט מציגה את הפעולות ואת ההתנהגות של קבוצות ספורט והשחקנים דרך עיניו של סוציולוג.
פסיכולוגיה וחינוך
חקר הזהות החברתית והשפעתה על התנהגות האדם, תחום הכולל את חקר הלאום, הציבור, ההמון ועוד.
מדע
סוציולוגיה של המדע הוא תחום בסוציולוגיה שמטרתו לפענח את דרך התפתחות המדע מתוך נקודת מבט סוציולוגית ביקורתית. החוקרים בתחום מתבוננים על קהילה מדעית כחברת בני אדם ועל התוצר המדעי ככזה שנוצר על ידי בני אדם תוך אינטראקציה ביניהם. התחום נוצר במאה ה־20 כהתפתחות של תחום ה־"סוציולוגיה של השגיאה". לפי הסוציולוגיה של השגיאה יש להסביר כיצד אירעו שגיאות מדעיות (למשל תאוריית הפלוגיסטון) וזאת מתוך ההנחה ששגיאות אירעו מתוך שיקולים סוציולוגיים חוץ-מדעיים, בעוד שמדע תקין ונכון אין צורך להסביר. הסוציולוגיה של המדע טוענת שגם להתפתחויות "תקינות" מבחינה מדעית יש רקע סוציולוגי וסביב כל שיטה מדעית, מעבדה, ניסוי, כתב עת מדעי וכדומה מתקיימת סביבה חברתית המשפיעה על התוצר המדעי וראויה למחקר וניתוח. למעשה הסוציולוגיה של המדע מערערת על ההבחנה בין "שגיאה מדעית" לבין "מדע תקין" או אמיתי. האמת המדעית אינה עומדת מעל לכל חשד אלא להפך, הגורם הוודאי הוא קהילת המדענים כחברה אנושית יוצרת והאמיתות המדעיות (וכן השיטה המדעית, השפה המדעית וכדומה) הן תוצר של קהילה זו שאליו יש להתייחס בספקנות.
מבצע פריקאוט
מבצע פריקאוט (באנגלית: Operation Freakout) היה מזימה סודית של כנסיית הסיינטולוגיה. מטרת המזימה הייתה לגרום למאסר שווא של הסופרת והעיתונאית היהודיה פולט קופר (Paulette Cooper), או לגרום לכך שתאושפז בבית חולים פסיכיאטרי. כנסיית הסיינטולוגיה, אשר ראתה בקופר כאיום, ניסתה בדרכים שונות לנקום בה על כך שפרסמה בשנת 1971 ספר ביקורתי ולא מחמיא על הכנסייה.
בשנת 1977 במהלך החקירה של הבולשת הפדרלית האמריקנית, נתגלתה המזימה נגד קופר וגודל ההטרדות שעברה. לבסוף, הגיעו קופר וחברי כנסיית הסיינטולוגיה להסדר משפטי מחוץ לכותלי בית המשפט על גובה הפיצויים שישולמו לה מידי הסיינטולוגים.
רקע
קופר, אשר עבדה כסופרת ועיתונאית עצמאית, ביצעה תחקיר נרחב על כנסיית הסיינטולוגיה ופרסמה מאמר ביקורתי בשנת 1969 במגזין The British Magazine Queen אשר כיום נקרא הרפרס בזאר. כנסיית הסיינטולוגיה תבעה אותה על הוצאת דיבה תוך זמן קצר. על אף התביעה, קופר הרחיבה את המאמר לספר באורך מלא, בשם "הסקנדל של הסיינטולוגיה: בחינה מצננת על טבע, אמונות ומנהגים של הדת העכשווית". הספר פורסם על ידי בית ההוצאה טאוור ניו יורק בקיץ של שנת 1971.
ההטרדות
בעקבות הוצאת הספר, קופר הפכה למטרה ברמת חשיבות גבוהה של משרד המשגיח של כנסיית הסיינטולוגיה (The Guardian Office). המשרד המשגיח תפקד כשילוב בין משרד המודיעין, משרד משפטי ומשרד יחסי ציבור. ב-29 בינואר 1972, אישה בשם ג'יין קמבר אשר החזיקה במשרה השלישית בחשיבותה במשרד המשגיח, שלחה פקודה לסגן לענייני המודיעין במשרד המשגיח, עם הוראה למצוא מידע על פולט קופר. קמבר ציינה כי היא זקוקה למידע זה כדי "לטפל" בקופר. בתגובה, מילנר הורה לפקודיו "לתקוף את קופר בכל הדרכים האפשריות" ולבצע חיפוש רחב ממדים על חיי המין של קופר.
כתב האישום בוטל לבסוף בשנת 1975. בשנת 1977, גילתה הבולשת הפדרלית האמריקאית כי היה זה משרד המשגיח של כנסיית הסיינטולוגיה אשר ביים את איומי הפצצה. במהלך החיפוש במשרדי הסיינטולוגיה, נמצאה התכתבות בין שני חברים בכירים של משרד המשגיח, בה דנו במקרה של קופר ובה צוין כי העבודה להפליל את קופר על פשע שלא ביצעה הושלמה בהצלחה.