cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חאמיד כרזאי
כנשיא אפגניסטן
בשנת 2009 התמודד כרזאי על כהונה שנייה כנשיא, וניצח לאחר שקיבל מעט יותר מ-50% מהקולות. זמן קצר לאחר הבחירות הועלו טענות על זיופים, ובלחץ אמריקני הסכים כרזאי לקיים בחירות חוזרות. עם זאת, ימים ספורים לפני הבחירות החוזרות החליט יריבו, עבדאללה עבדאללה, לפרוש מהמירוץ, וכרזאי הוכרז כנשיא.
בתקופה שקדמה לכהונתו כנשיא ניצל כרזאי משני ניסיונות התנקשות, ומניסיון נוסף במהלך כהונתו. ב-5 בספטמבר 2002 ירה לעברו מתנקש בעת ביקור בקנדהאר, ב-16 בספטמבר 2004 החטיא טיל את מסוקו, וב-10 ביוני 2007 ניסה הטליבאן להתנקש בו בגאזני. בעת שנשא נאום מול קהל מבוגר, נורו 12 טילים שחלקם נחתו כ-200 מטר בלבד מהקהל. כרזאי לא נפגע והוטס במהירות מהמקום לאחר שסיים את הנאום.
ב-29 בספטמבר 2014 הסתיימה כהונתו של כרזאי.
טובה אשר
טובה אשר היא עורכת סרטים ישראלית. חברה בוועד האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. זוכת פרס אופיר לעריכת הסרט "ההסדר".
קורות חייה
טובה אשר נולדה בנתניה, בת להורים שהיגרו מצ'כוסלובקיה והכירו בישראל. בתום לימודיה בבית הספר התיכון בנתניה עברה לתל אביב והחלה בלימודיה האקדמיים, שנשלמו בקבלת תואר ראשון בפילוסופיה ובסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.
אשר עבדה כעוזרת עריכה עם העורך דב הניג בסרטים שונים. עבודת העריכה הראשונה שלה הייתה הגרסה העברית לסרט "Diamonds", הפקה בינלאומית בבימויו של מנחם גולן. הסרט התיעודי הראשון שערכה היה טרילוגיה בשם "בית שמש" עבור הערוץ הראשון, בבימויה של אסתר דר; אחריו ערכה סרטים תיעודים עם עמוס גיתאי ועם רם לוי. באותה תקופה אף ערכה עבור רם לוי את הדרמה "חירבת חיזעה", המבוססת על סיפור מאת ס. יזהר. לאחר מכן ערכה את "קובי ומאלי" בבימויו של יצחק צפל ישורון, סרט עלילתי באורך מלא שנעשה עבור הטלוויזיה.
מאיר גרוסמן
מאיר גרוסמן (בכתיב יידי: גראָסמאן; 1888 – 27 ביוני 1964, ט"ז בתמוז תשכ"ד) היה עיתונאי וממנהיגי הציונות הרוויזיוניסטית באירופה ובישראל.
טובה אשר
קורות חייה
סרט הקולנוע הראשון שערכה היה "נועה בת 17", בבימויו של יצחק צפל ישורון. עבור עריכת הסרט קיבלה אשר את פרס העורכת המצטיינת לשנת 1982. בשנת 1984 ערכה את הסרט "מאחורי הסורגים" של הבמאי אורי ברבש; הסרט הגיע למועמדות לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, התקבל לתחרות בפסטיבל ונציה והיה לסרט הישראלי הראשון שהופץ על ידי חברת האחים וורנר בעולם. ב-1986 ערכה את "מלכת הכיתה" בבימויו של יצחק צפל ישורון. סרט בינלאומי נוסף שערכה היה "החולמים" בבימויו של אורי ברבש ובכיכובה של קלי מקגיליס. בשנת 1988 ערכה אשר את הסרט "נישואין פיקטיביים", סרטו הראשון כבמאי של חיים בוזגלו, וכן הייתה שותפה בעיבוד נוסף של התסריט. על הסרט קיבלה אשר פרס העורך המצטיין לשנת 1989.
בשנת 1991 ערכה את הסרטים "אחד משלנו" של האחים ברבש ו"שדות ירוקים" של יצחק צפל ישורון, שזכה בפרס וולג'ין (פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים). בשנת 1993 ערכה את הסרט "גולם במעגל", סרטו הארוך הראשון של הבמאי ענר פרמינגר. הסרט זכה בפרס וולג'ין (פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים). בשנת 1996 ערכה אשר עם הבמאי משה מזרחי את סרטו "נשים", המבוסס על ספור מאת הסופר חיים הזז ואת "קיצור תולדות האוהבים" של יצחק צפל ישורון, ובשנת 1998 ערכה את הסרט "קרקס פלשתינה" של אייל חלפון, שזכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר לשנת 1999. ב-1999 ערכה את סרט הטלוויזיה "זמן אוויר" בבימויו של יצחק צפל ישורון. בשנת 2000 ערכה את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא של יוסף סידר, "ההסדר". הסרט זיכה אותה בפרס העורכת המצטיינת לשנת 2000, ואת הסרט בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר לשנת 2000. בשנת 2003 החלה אשר לעבוד עם הבמאי ערן ריקליס; היא ערכה את הסרט "הכלה הסורית" שזכה בארבעה פרסים בפסטיבל מונטריאול, ובעוד פרסים רבים בעולם, וב-2007 ערכה את הסרט "עץ לימון" שהופץ בהצלחה גדולה באירופה. בשנת 2009 שוב שיתפה פעולה עם ריקליס וערכה את סרטו "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", שזכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר לשנת 2010 ובעוד מספר פרסים.
מאיר גרוסמן
קורות חיים
מאיר גרוסמן נולד בטמריוק שברוסיה בשנת 1888, בנם של רחל לבית סלבוטסקי ואליהו. קיבל חינוך כללי בבתי ספר רוסיים ולמד באוניברסיטאות של פטרבורג וברלין. עוד כצעיר גילה הזדהות עם רעיונות הציונות והצטרף לתנועת פועלי ציון. במהלך מלחמת העולם הראשונה שהה בקופנהגן ועבד במשרד הציוני שם. גרוסמן היה בין הראשונים שתמכו בזאב ז'בוטינסקי ביוזמתו להקמת הגדודים העבריים ובהמשך סייע לו בכך. בשנת 1917 נבחר למוסדות ההסתדרות הציונית והמועצה היהודית באוקראינה. כמו כן היה ציר בפרלמנט האוקראיני. באותה עת היה עורך העיתון "אונזער טריבונע". וייסד עם יעקב לנדאו את סוכנות הידיעות "יט"א" (יידישע טלעגראף אגענטור). היה ממייסדי העיתונים "פלסטיין ביולטין" ו"פלסטיין פוסט".
טובה אשר
קורות חייה
בשנים 1998–2001 ערכה את הסדרה "טירונות" של האחים ברבש, ששודרה בערוץ 2 בטלוויזיה. כמו כן ערכה את הסדרה עטורת הפרסים של האחים ברבש "מיי פירסט סוני", המבוססת על ספרו של בני ברבש, הנושא את אותו הכותר. הסדרה זכתה בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל ירושלים. בשנת 2005 ערכה אשר סדרה עלילתית בשם "חדר מלחמה", סדרה בת תריסר פרקים אותה יצר יאיר לפיד.
אשר עבדה באופן קבוע עם הבמאים יצחק צפל ישורון, אורי ברבש, וערן ריקליס. מלבד זאת עבדה גם עם רם לוי, איתן ענר, עמוס גוטמן, חיים בוזגלו, אייל חלפון, יוסף סידר, דינה צבי ריקליס, ענר פרמינגר, משה מזרחי, מיכל בת-אדם, מנחם גולן ורבים אחרים.
מאיר גרוסמן
קורות חיים
בתחילת 1932 הציג גרוסמן את עמדתו כי אין עוד לסמוך על הבריטים שיעזרו להקים מדינה יהודית ויש לפתוח במרי אזרחי נגדם.
טובה אשר
קורות חייה
בשנים 2007–2011 כתבה תסריט לסרט באורך מלא, "נדיה - שם זמני", ביחד עם ענת אשר. התסריט זכה במענק פיתוח מ"המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים" בשנת 2008, ובהמשך בשנת 2010 קיבל מענק הפקה. בשנת 2013 קיבל התסריט מענק הפקה נוסף מקרן הקולנוע הישראלי, והופק כקופרודוקציה ישראלית-אנגלית, בבימויה של אשר, בכיכובה של השחקנית נטע שפיגלמן, ובהשתתפות עודד לאופולד, עלי סלימאן, אלי קרן-אסף, רובא בלאל-עספור ואחרים. הסרט "נדיה - שם זמני" הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2015, שם זכה בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם "פורום מבקרי הקולנוע בישראל". את בכורתו הבינלאומית עשה בפסטיבל הקולנוע Black Nights Film Festival שבטאלין, אחד מחמישה עשר הפסטיבלים המדורגים ראשונים בעולם. מאז הוסיף הסרט והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים.
מאיר גרוסמן
קורות חיים
במשך שנת 1931 התנהלה מחלוקת ערה במפלגה הרוויזיוניסטית. ז'בוטינסקי הוביל דרישה כי על ההסתדרות הציונית להכריז בגלוי על מטרתה הסופית של הציונות (הקמת מדינה עברית). כאשר מהלכים שהציעה המפלגה לא התקבלו בקונגרסים הציוניים ה-16 וה-17 לחץ ז'בוטינסקי לפרישה מן ההסתדרות. גרוסמן ואישים נוספים כגון רוברט שטריקר וריכרד ליכטהיים התנגדו לפרישה זו. ז'בוטינסקי השתמש בסמכותו כראש המפלגה ופיזר את הנהלת המפלגה. לאחר שמשאל הכריע לטובת פרישה (שנת 1933) הקימו גרוסמן ומצדדי השקפתו את מפלגת המדינה העברית, שבראשה עמד, שפעלה כסיעה עצמאית בהסתדרות הציונית, בעוד הצה"ר פרשה ויצרה את ההסתדרות הציונית החדשה. הרוב הגדול של הרוויזיוניסטים השאירו את תמיכתם בידי הצה"ר.
טובה אשר
קורות חייה
טובה אשר לימדה עריכה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1985-1980), וחנכה סרטי גמר בבית הספר לקולנוע "סם שפיגל" בירושלים (1996-1990). בבית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, הייתה חלק מצוות ההקמה ושימשה מורה לעריכה וחונכת סרטי גמר (2006-1994).
מאיר גרוסמן
קורות חיים
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בנובמבר 1937 הושעה גרוסמן מהוועד הפועל הציוני לאחר שהואשם בהדלפת מסמכים מדיניים רגישים של ההסתדרות הציונית.
העיתון "עיתון מיוחד" שהקים אלכסנדר זאובר היה מעין בטאון בלתי רשמי של "מפלגת המדינה העברית" בהנהגתו של מאיר גרוסמן. בשלב מסוים הפך לביטאונה הרשמי כשגרוסמן הפך לעורך בפועל של העיתון כשלצידו המשפטן, העיתונאי וחבר מרכז מפלגתו, משה מילר מולאור, משמש כמזכיר המערכת של העיתון.
בשנת 1946 הואשם על ידי ההסתדרות הציונית בשיתוף פעולה עם "קבוצת ברגסון" של הלל קוק, אותה ההסתדרות הציונית החרימה, אך הוא הכחיש כל קשר עם הקבוצה. למרות זאת, נדון גרוסמן לנזיפה חמורה.
גרוסמן נפטר בשנת 1964 בתל אביב, בגיל 76. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר אישה, ברברה, בן ובת (העיתונאי-הסופרת רינה סמואל), ונכדים. על שמו קרואה סירה מדגם ליוויתנית בשבט צופי הים המקומי. כן קרויים רחובות על שמו בשכונת עיר גנים בירושלים, בתל אביב ובבאר שבע.
אנה קלדר-מרשל
אנה קלדר-מרשל (באנגלית: Anna Calder-Marshall; נולדה ב-11 בינואר 1947) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
קלדר-מרשל נולדה בשכונת קנזינגטון שבמערב לונדון. אביה היה הסופר והמסאי ארתור קלדר-מרשל.
ב-1970 שיחקה קלדר-מרשל בסרט "Pussycat, Pussycat, I Love You" בתפקיד מילי דובס. עוד באותה שנה כיכבה בסרט הקולנוע "אנקת גבהים" המבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה בתפקיד קאתי לצדו של טימותי דלטון שגילם את היתקליף. ב-1983 שיחקה בתפקיד קורדיליה בעיבוד טלוויזיוני של המחזה "המלך ליר" בכיכובו של לורנס אוליבייה.
מרכז בקרת הטיסה של בייג'ינג
מרכז בקרת הטיסה של בייג'ינג (בסינית: 北京航天飞行控制中心), הידועה בעבר בשם מרכז הפיקוח והבקרה של בייג'ינג, הוא מרכז פיקוד לתוכנית החלל הסינית הכולל את משימות שנג'ואו וממוקם בפרבר צפונית מערבית לבייג'ינג. הכניסה הראשית של מרכז החלל ממוקמת בצומת כביש בייקינג וכביש יו יי.
אטימולוגיה
שמו של המרכז שונה ל-北京 航天 飞行 控制 (מילולית: מרכז בקרת הטיסה בבייג'ינג) בשנת 2006. החל ממרץ 2009, לא פורסמה הודעה רשמית לשינוי שמו הרשמי באנגלית בהתאם לשמה הסיני החדש ושמו באנגלית הוא Beijing Aerospace Command and Control Center, מרכז הבקרה והפיקוד לאוויר וחלל בבייג'ינג.
תיאור
מרכז החלל מפוקח ומנוהל על ידי ממשלת הרפובליקה העממית של סין.
המרכז מנהל משימות פיקוח, טלמטריה, מעקב ופיקוד על חלליות. הבניין נמצא בתוך מתחם שזכה לכינוי "עיר התעופה והחלל". המתחם נוצר בתחילה למשימות החלל המאוישות של סין, הידוע כ"פרויקט 921". המרכז התפתח להיות אחראית למשימת צ'אנג-אה 1 ולמשימת החלל הבין-כוכבית הסינית-רוסית, פובוס גרונט. מרכז מפקח גם על משימות שנג'ואו בעזרת ארבע ספינות מעקב מסוג יואן ונג. למרכז מספר חברות בנות ייעודיות באמצעות לווייני התקשורת מדגם סינו ואינמרסט.
יוחנן כהן
יוחנן כהן (31 בדצמבר 1917 – 20 במאי 2013) היה איש ציבור ודיפלומט ישראלי. כיהן כחבר הכנסת בשנים 1957–1959 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית.
חייו
כהן נולד בשנת 1917 בלודז' שבפולין, בה סיים את לימודיו בגמנסיה העברית והיה משנת 1935 ראש הקן המקומי של תנועת "הנוער הציוני".
במלחמת העצמאות שירת כהן כמפקד פלוגה בחטיבת גולני, בה המשיך לימים בשירות המילואים כמפקד גדוד בדרגת סגן-אלוף.
בשנים 1950–1953 נבחר לחבר הוועדה המרכזת של הסתדרות העובדים הכללית. פעילותו בתנועת הנוער הציוני נמשכה ובשנת 1957 נשלח מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של התנועה להשתלמות באנגליה. עקב פעילותו במפלגה הפרוגרסיבית, בה היה חבר הנהלה, נכנס באותה שנה לכנסת השלישית במקומו של ישעיהו פורדר. בתקופה זו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט.
בהיותו בגמלאות התמסר כהן להנחלת זיכרון השואה, כחבר הוועד המנהל של מכון "משואה" ובשנים 1990–1997 כיו"ר מערכת השנתון של המכון.
נפטר בשנת 2013, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ תל יצחק, אשר היה בין מייסדיו. אשתו מרים נפטרה שנתיים אחריו, ונקברה לצידו.
The Blueprint
The Blueprint הוא אלבום האולפן השישי של הראפר האמריקאי ג'יי זי. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2001 דרך חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס ודאף ג'אם. הוצאת האלבום הוקדמה בשבוע מהתאריך המקורי עקב חשש מהפצת בוטלגים.
הזמרת הטרינדית האמריקאית, ניקי מינאז' הוציאה לאור את אלבומה השלישי, The Pinkprint, כמחווה לזמר האהוב עליה בכל הזמנים.
כנס קוריאה לעסקים
כנס קוריאה לעסקים, ובשמו הקודם, הכנס השנתי לעסקים עם קוריאה, הוא כנס שנתי שמאורגן מאז שנת 2010 על ידי מכון היצוא הישראלי וקבוצת "Yonaco" בתל אביב. הדיונים במליאת הכנס נוגעים במגוון נושאים הקשורים לסחר בין ישראל וקוריאה הדרומית ולמגוון ההזדמנויות השונות ליצואנים וחברות הטכנולוגיה בישראל, השקעות הדדיות וגיוסי הון לחברות הזנק ישראליות.
בכנס מתארחים אנשי ממשל בכירים בתחומי החוץ והכלכלה משתי המדינות וכן אנשי עסקים, עורכי דין ויזמים. מדי שנה נושאים דברים בכנס אנשי עסקים העוסקים בקוריאה, נציגי ממשל ודיפלומטים וחוקרי קוריאה באקדמיה.
היסטוריית הכנס
לאחר המשבר הכלכלי של 2008 והפגיעה ביצוא הישראלי ליעדי המערב, הוחלט במכון היצוא הישראלי בשיתוף עם איציק יונה, מנכ"ל קבוצת Yonaco, לארגן כנס ייעודי שיתמקד בהגברת הפעילות העסקית בין ישראל וקוריאה, לרבות סחר, השקעות ושיתופי פעולה עסקיים.
הכנס השנתי הראשון
הכנס הראשון התקיים ב-27 ביולי 2010 במלון דן תל אביב, ביוזמת מכון היצוא, קבוצת Yonaco והקריה האקדמית אונו. בכנס נכחו כ-120 מנהלים מענפי המשק השונים והוא עסק בהצגת הכלכלה הדרום קוריאנית, ההזדמנויות שהיא מציבה לכלכלת ישראל והדרכים למימושן. בין האורחים בכנס היו שגריר קוריאה הדרומית בישראל, יאנג סאם מה; מנכ"ל מכון הייצוא, אבי חפץ; והנספח הכלכלי בשגרירות ישראל בקוריאה, אלון שלזינגר.
הכנס השנתי השני
הכנס השני נערך בתחילת דצמבר 2011 במלון לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן ביוזמת מכון היצוא וקבוצת Yonaco. לאור הצלחת הכנס הראשון והכיסוי התקשורתי הרחב לו זכה הוחלט להרחיב את הכנס ליומיים וכן להזמין משלחות מקוריאה ולקיים פגישות עסקים בינן לבין חברות ישראליות. בכנס נכחו מעל כ-320 מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, חברות השקעה, שותפים בכירים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד מובילים, אנשי תקשורת ויזמים. הכנס השני נערך בסימן השקעות, גיוסי-הון, מיזוגים ורכישות ושיתופי פעולה אסטרטגיים בין המדינות.
יומו הראשון של הכנס הוקדש לדיונים וסקירות בנושאי הכלכלה הקוריאנית, הזדמנויות לגיוסי-הון מקוריאה ולהשקעות במדינה. במהלך הכנס נשאו דברים אנשי עסקים ישראלים שבנו בהצלחה עסקים בקוריאה וחלקו מהניסיון שלהם עם אורחי הכנס. היום השני של הכנס הוקדש לפגישות אישיות בין המשלחות הדרום קוריאניות לעסקים ישראלים. בין המשלחות הקוריאניות בלטו מנהלי אזור הסחר החופשי DGFEZ, נציגי קרן ההון-הסיכון "L&S Venture Capital" וסגן ראש עיריית טגו. במסגרת הכנס נאם קים איל-סו, שגריר קוריאה הדרומית בישראל, שבאותה עת נכנס לתפקידו.
כתוצאה מהכנס, השקיעה בפעם הראשונה קרן הון הסיכון דרום קוריאנית בחברת טכנולוגיה ישראלית מרחובות.
הכנס השנתי השלישי
הכנס השלישי נערך בתחילת דצמבר 2012 שוב במלון לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן. לאור הצלחת יוזמת הפגישות האישיות הוחלט במכון היצוא להמשיך במתכונת כנס דו-יומי ולקיים יום פגישות עסקים בין המשלחות מקוריאה לחברות ישראליות. בכנס השתתפו כ-300 מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, ציוד רפואי, חברות מתעשיית הרכב, שותפים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד, אנשי תקשורת ויזמים. הכנס נועד לתת כלים ותובנות, ולהאיר הזדמנויות לחברות המעוניינות לבנות עסקים עם קוריאה.
במסגרת הכנס נדונו גיוסי הון וקבלת מענקים ממשלתיים מקוריאה, הזמדנויות לחברות ציוד רפואי, חברות מתעשיית הרכב, חברות טכנולוגיה ותעשייה, תמריצים לחברות הפועלות בקוריאה וסיפורי הצלחה של חברות ישראליות בקוריאה.
לאור הצלחת ההשקעה בעקבות הכנס השני, חזרה קרן הון-הסיכון L&S Venture Capital במטרה לחפש חברות ישראליות נוספות להשקעה. הצטרפו גם משלחות בראשות מנכ"ל חברת הציוד הרפואי הקוריאנית Hanmi Medicare וספקית הציוד לתעשיית הרכב SL Corporation.
כנס קוריאה לעסקים 2014
הכנס הרביעי לעסקים עם קוריאה נערך בתחילת חודש מאי 2014 במרכז הכנסים דן פנורמה תל אביב. הכנס נערך בסמוך לכנס ההיי-טק הישראלי MIXIII וכלל משלחת של 17 חברות דרום קוריאניות שבראשן עמד הטכנולוג הראשי של קוריאה הדרומית, סגן השר ד"ר פארק היי-ג׳יי. בכנס השתתפו מאות מנהלים בכירים מחברות טכנולוגיה, הרכב, האינטרנט, הטלפוניה וכן שותפים בכירים בקרנות הון סיכון, שותפים במשרדי רו"ח ועו"ד מובילים, אנשי תקשורת ויזמים.
בכנס נדונו מגמות וכיוונים בכלכלה ובעסקים בקוריאה, גיוסי הון וקבלת מענקים ממשלתיים, מינוף מנגנון רכש הגומלין הממלכתי לעסקים בקוריאה, עולם הטלפונים הניידים בקוריאה, האינטרנט בקוריאה וכן הדרכים לבניית מערכת יחסים עסקית בקוריאה.
אורח הכבוד של הכנס היה סגן שר המדע בממשלת קוריאה ד"ר פארק היי-ג׳יי. הכנס שימש פלטפורמת פרידה לשגריר קוריאה בישראל, מר קים איל-סו שסיים את תפקידו בספטמבר 2014. בין הדוברים והאורחים הנוספים היו גם עופר פוהרר, נספח משרד הכלכלה ומחליפו, שי פילר; משה שרון, נשיא חברת הבת של ישקר בקוריאה - טגוטק; מנהל מחלקת ההשקעות של חברת הטלפונים הלאומית Korea Telecom; גבי גולומב, מנכ"ל הרשות לשיתוף פעולה בינלאומיים; ד"ר אלון לבקוביץ, מהחוקרים המובילים בתחום קוריאה בישראל; בכיר בענקית האינטרנט הקוריאנית Naver מנהלת הקרן הדו-לאומית KORIL-RDF בישראל ונציגי חברת הסחר הממשלתית של קוריאה KOTRA.
בין החברות שקיימו פגישות עסקים במסגרת הכנס ניתן למנות את זרוע ההשקעות של ענקית הרכב הקוריאנית יונדאי, נציגים של Korea Telecom, מנהל בכיר בחברת האינטרנט הגדולה בקוריאה Naver, חברת התוכנה Mobilebus זרוע ההשקעות של מחוז גיונג-בוק והמוסד לרישוי טכנולוגי KDI.
תרומת הכנס לפעילות הכלכלית בישראל
כנס קוריאה לעסקים מביא להגברת שיתופי הפעולה בין ישראל וקוריאה ולהגברת המודעות על קוריאה בקרב קהילת העסקים בישראל. בין היתר גדלה המודעות בשל הכיסוי התקשורתי הרחב אותו מקבל הכנס בישראל.
במסגרת כנס קוריאה לעסקים מתקיימות בכל שנה למעלה מ-100 פגישות עסקים בין חברות ישראליות למשלחות קוריאניות, חלקן מתממש לעסקים בפועל וחלקן תורם לקירוב חברות עסקיות משתי המדינות לשיתופי פעולה עתידיים.
אחת ההשלכות המרכזיות של הכנס היא הגברת המודעות לאפשרות ההשקעות ההדדיות בין המדינות. בין השאר לאחר הצלחת ההשקעה של קרן הון הסיכון הקוריאנית L&S Venture Capital בחברת הטכנולוגיה פולכרום מרחובות. הכנס תרם להגברת ההתעניינות של קרנות הון סיכון קוריאניות בישראל והגברת העניין של קרנות הון סיכון ישראליות בהשקעות מקוריאה.
הנס ישונק
הנס ישונק (בגרמנית: Hans Jeschonnek; 9 באפריל 1899 – 18 באוגוסט 1943), היה ראש המטה של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
ישונק נולד ב-9 באפריל 1899 בעיר Hohensalza במחוז פוזנן בפרוסיה (כיום - Inowrocław בפולין). הוא עבר קורס קצינים בליכטנפלדה והוכשר כטייס קרבי, ובמלחמת העולם הראשונה הצליח להפיל שני מטוסי אויב ועוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה הצטרף ישונק לרייכסוור וסיים בהצטיינות את המכללה של המטה הכללי. ב-1928. הוא הצטרף למשרד הממונה על הרייכסוור והיה ממונה על פיתוח כלי טיס שנאסרו על ידי חוזה ורסאי.
עם עליית הנאצים לשלטון טיפס ישונק במהירות בתפקידים בלופטוואפה עד שהתמנה ב־1 בפברואר 1939 לראש המטה של הלופטוואפה בדרגת גנרל מיור. באותה תקופה הוא עבר השתלמות בברית המועצות בבית הספר לטיסה בסיס ליפצק.
ביום הראשון לפלישה לפולין התקשר ישונק לשגרירות הגרמנית במוסקבה וביקש מהם להודיע לרוסים שתחנת הרדיו במינסק תזהה את עצמה כל הזמן כדי שהטייסים הגרמנים יוכלו לנווט את מטוסיהם למטרות בפולין. לאחר נפילת פולין ולאור הצלחתו של הלופטוואפה עוטר ישונק ב 27 באוקטובר 1939 בצלב האבירים של צלב הברזל.
לאחר הצלחת הלופטוופה בקרב על צרפת, הועלה ישונק ב-19 באוגוסט 1940, לדרגת גנרל חיל האוויר.
למרות כישלון הלופטוואפה בקרב על בריטניה, הועלה ישונק לדרגת גנרל-אוברסט ב-1 במרץ 1942.
היטלר חיבב את ישונק ולפעמים היה דן איתו על הלופטוופה תוך עקיפת הרמן גרינג.
כוכבו של ישונק דעך לאחר כישלון הלופטוואפה בקרב סטלינגרד לאחר שהוא וגרינג הבטיחו להיטלר שהלופטוואפה יוכל להטיס אספקה לארמייה השישית הנצורה בסטלינגרד.
ישונק התאבד ביריה במאורת הזאב ב-18 באוגוסט 1943.
תמניון מכוכב
תמניון מכוכב הוא הפאון המכוכב של תמניון. הוא מורכב משני ארבעונים הפוכים. בשפה העממית הוא מכונה לעיתים "מגן דוד תלת-ממדי" בשל דמיונו החזותי לצורה דו-ממדית זו.
תמניון מכוכב מורכב משני ארבעונים משוכללים הפוכים, כך שלכל קודקוד של ארבעון אחד יש קודקוד מקביל לו מהארבעון השני, ועוד שלושה קודקודים מהארבעון השני שהמרחק בינו לבין כל אחד מהם שווה. הצורה המתקבלת היא שמונה ארבעונים קטנים יותר, שכל אחד מהם מחובר בצלעותיו לשלושה ארבעונים אחרים.
הוא מורכב מ-24 פאות בצורת משולשים שווי-צלעות, 12 מקצועות ו-8 קודקודים. יש לו עוד 12 מקצועות קטנים יותר המחברים בין הארבעונים ומהווים את התמניון המשוכלל החסום בתוכו, ועוד 6 קודקודים המחברים בין הארבעונים ומהווים את קודקודי התמניון.
תמניון מכוכב הוא הפאון המכוכב הפשוט ביותר (לארבעון ולקובייה אין פאונים מכוכבים מפני שהזווית הדו-מישורית שלהם קטנה מ-90° או שווה אליה), וחיבור של 8 הקודקודים שלו יוצרים קובייה.
גורגון (בלתי אנושי)
גורגון (באנגלית: Gorgon) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיע בחוברות הקומיקס הבלתי אנושיים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #44 מנובמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
גורגון הוא בנם של האדריכל קוראת' - אחיו של מלך הבלתי אנושיים אגון - ועובדת ארכיון בשם מילנה. היות שאביו היה אחיו של המלך, גורגון נעשה לחלק ממשפחת המלוכה של הבלתי אנושיים. הוא נחשף למוטגן ערפילי טריגן בינקותו, וקיבל כוחות על-אנושיים אך רגליו נהפכו לפרסות. כאשר מקסימוס נעשה שליט הבלתי אנושיים באופן זמני, הוא שלח את גורגון להחזיר את מדוזה לאטילאן. גורגון איתר אותה מחוץ לבניין בקסטר של ארבעת המופלאים ותקף אותה ואת הלפיד האנושי, אשר סייע לה לברוח. הוא טיפס ברגליו על הבניין, פצע את מיסטר פנטסטיק, חיבל במכונית ומסוק הפוגו של הארבעה וגנב מטוס אחר של הארבעה. הוא רדף אחרי הלפיד ומדוזה עד לאוניברסיטת המדינה, שם איש הדרקון נלחם בגורגון כדי להגן על מדוזה, חברתו לקבוצת ארבעת המפחידים. גורגון נלחם באיש הדרקון ובשאר ארבעת המופלאים, ולבסוף לכד את מדוזה והביא אותה למחבוא הבלתי אנושיים שבעיר. שם הוא הופתע לראות את הלפיד האנושי יחד עם קריסטל, שטעתה לחשוב שהוא בלתי אנושי. כאשר קארנאק גילה את התרמית, התפתח בקרב שבסופו הלפיד ברח והזהיר את שאר הארבעה. בהנהגת חזיז שחור, הבלתי אנושיים נלחמו עם הארבעה עד שקריסטל הודיעה שטריטון נלקח על ידי "המחפש". הם הועברו על ידי לוקג'או לאטילאן, שם מקסימוס הסביר כי שלח את גורגון על מנת שמדוזה תהיה מלכתו. התפתח מאבק, אשר במהלכו מקסימוס יצר אזור שלילי סביב לאטילאן. חזיז שחור גילה את סודו, והשתמש בקולו החזק כדי לשבור את המחסום.
בעקבות כך הבלתי אנושיים סייעו לארבעת המופלאים מספר פעמים, בהן נגד פסיכו-מן, הספינקס ודוקטור דום. גורגון סייע בהבסת המנדרין ומגנטו, בשיחרור מקסימוס ובחיפוש אחר חזיז שחור בארצות הברית. גורגון עבר הרפתקאות רבות, רובן לצד הבלתי אנושיים. הוא צוות לקארנאק בחיפושים אחר בנו של חזיז שחור, במהלכם נלחם לצד דרדוויל וקארנאק נגד אולטרון, מפיסטו ובלאקהארט. הוא קרא תיגר על מועצת הגנטיקה של אטילאן, ונתפס לצד קארנאק משתמש באלפא פרימיטיבים כעבדים. בתו של גורגון, אלקטו, החלה קשר רומנטי עם אלפא פרימיטיב בשם ריינו. גורגון ומשפחת המלוכה קטעו את הקשר בכך שהפרידו את הזוג.
לאחר שפייטרו מקסימוף גנב את גבישי טריגן מאטילאן, הבלתי אנושיים הכריזו מלחמה על ארצות הברית. גורגון הוביל כוח תקיפה על ארצות הברית, אך במהלך משימה הבלתי-אנושי ג'ולן הרג חפים מפשע. גורגון לקח את האשמה עליו, נלקח למאסר ונחשף לערפילי טריגן מתחת לפנטגון. גורגון עבר טריגנסיס משני, אשר גרם לו להצמיח פרווה, קוצים וניבים באופן דמוי חיית פרא. במהלך אירועי "מלחמת המלכים", גורגון הוביל את התקיפה על אימפריית הקרי ונראה כי הוא שולט או נרפא מצורתו החייתית. במהלך אירועי "בלתי אנושיות" נראה לראשונה בנו של גורגון, פטרס פטראגון. כמו גורגון מארץ-9997, פטרס נחשף לערפילי טריגן ויצא כיצור דמוי-מינוטאורוס ומגמגם.
את דמותו של גורגון בסדרת הלייב אקשן "הבלתי אנושיים" גילם השחקן אים איקוואקור.
כותרת (אדריכלות)
כותרת (יוונית Κιονόκρανο; לטינית Capitellum - מ-Caput, ראש) היא חלקו העליון ביותר של עמוד או פילסטר, והיא מקשרת ביניהם לבין חלק הבניין אותו הם נושאים. בדרך כלל יהיה קצה הכותרת העליון רחב מבסיסה, כדי להגדיל את שטח התמיכה של העמוד בפרט המבנה שבו הוא תומך. בנוסף, בדרך כלל מתרגמת הכותרת את חתך העמוד העגול, לאבקוס רבוע.
רוב הכותרות משתייכות לאחד משלושת הסדרים הקלאסיים: הסדר הדורי, האיוני והקורינתי, או להסדר המשולב המאוחר יותר.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1841
הבחירות הכלליות בבריטניה 1841 התרחשו בתאריכים 29 ביוני–22 ביולי 1841. בבחירות אלו ניצח רוברט פיל מן המפלגה השמרנית את ראש הממשלה המכהן ויליאם לם מהמפלגה הוויגית. בתקופה זו מעט מן התושבים היו רשאים להצביע ואכן עשו זאת - אחזו ההצבעה עבד על 3.1% בלבד.
Belmedpreparaty
Belmedpreparaty הוא שמה של אחד ממפעלי התרופות הממשלתיים הגדולים בבלארוס, המוביל את שוק התרופות הבלארוסי. הוקם ב-1929 כמפעל התרופות הבלארוסי.
החברה מבצעת ייצור ותעשייה סיטונאית של תרופות מייצור עצמי על בסיס רישיונות שהונפקו על ידי משרד הבריאות של בלארוס. היא בבעלותה המלאה של הרפובליקה של בלארוס והיא חלק מחברת האחזקות בלפרמפרום.
כושר הייצור של החברה כולל 14 קווי ייצור ו-6 סדנאות עזר באתרי הייצור במינסק, לידא וסקידל, ששטחן הכולל יותר מ-20 דונם.
כיום "Belmedpreparaty" מספק תרופות ליותר מ-27 מדינות בעולם, כולל חבר המדינות, כמו גם למדינות האיחוד האירופי, אסיה, אפריקה, אמריקה ואוסטרליה והוא אחד היצרנים של החיסון הרוסי נגד הקורונה, Gam-COVID-Vac.
אילנה וייזר-סנש
אילנה וייזר-סנש (נולדה ב-15 בספטמבר 1956) היא סופרת, מחזאית, תסריטאית ועורכת ישראלית.
קורות חייה
היא בת יחידה להורים ניצולי שואה. אביה יצחק (אצ'י), היה נשוי במהלך המלחמה, ומשפחתו כולה נספתה בשואה. אמה אסתר (אדית), שכלה גם היא חלק ממשפחתה בשואה, ורבים מבני משפחתה ששרדו הפכו לאמנים.
אילנה וייזר-סנש נולדה בחיפה ועברה בילדותה עם הוריה לנהריה, שם גדלה. מגיל צעיר הרבתה לקרוא ולכתוב. בתום שירותה הצבאי עברה לירושלים, למדה ספרות אנגלית ותולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית, שם פגשה את בעלה. ב-1980 פרסמה לראשונה שירים ב"על המשמר". ב-1981 נסעו לקנדה בעקבות לימודי הדוקטורט של בעלה בפסיכולוגיה קלינית, והתגוררו שבע שנים בעיר קלגרי שבמדינת אלברטה, שם נולד בנם. סיימה לימודי תעודה בטכנולוגיה בחינוך באוניברסיטת קלגרי, וקיבלה דיפלומה מהמכון לספרות ילדים, קונטיקט. אחר-כך עברו למשך שנה אחת לארצות הברית, לעיר אקרון שבמדינת אוהיו, שם נולדה בתם. במהלך שמונה שנות שהותם בצפון אמריקה סיירו ברחבי היבשת במסגרת הרצאות שעסקו בנושאים שונים הקשורים לישראל, וסיפרו גם את סיפורה של חנה סנש, דודתו של דוד בעלה של אילנה.
סיימה תואר שני בהצטיינות במסלול יצירה במחלקה לספרות עברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006.
בקנדה החלה לכתוב פרוזה, ומאז שובה לישראל היא עוסקת בעיקר בכתיבה. סיפוריה התפרסמו ב"מאזנים", "עתון 77", בירחון "גג" של איגוד הסופרים, ובמוסף הספרות של "ידיעות אחרונות". מסות ומאמרי הביקורת שלה התפרסמו במוסף הספרים של עיתון "הארץ", ב"עתון 77" וב"מאזנים".
היא עסקה בהוראת אנגלית בבתי ספר ובמכללה, בעריכה ספרותית בהוצאות ביתן, מ.ג.ה. ועוד, וביחסי ציבור בתחום הספרות. מנחה סדנאות כתיבה, ומרצה בנושא יצירתיות וכתיבת פרוזה. הייתה בעלת טור במקומון שעסק בדילמות של צעירים בעשור השלישי לחייהם בשנות ה-90 של המאה ה-20.
כתבה ביחד עם תלמידי בית הספר בו לימדה את מחזה הילדים הקצר שתורגם לאנגלית, "פחד" (Fear). המחזה זכה בפרס, והוצג בתרגום לאנגלית במסגרת פסטיבל מחזות ילדים בסרסוטה, פלורידה (2001). עד עתה התפרסמו שני רומנים פרי עטה של וייזר-סנש.
הרומן הראשון שלה, "חלונות כפולים", עוסק במסעה של תמר, בת לניצולי שואה, המרחיקה אל מעבר לים כדי להיחשף לזהותה כאשה ויוצרת, ומתעמתת עם נושא האמהות המעוררת בלבה ספקות.
הרומן השני שלה, "מתוך הגוף", בוחן את הביוגרפיה הקטועה של מיכאל, סופר שטראומת אובדן האם שחווה בילדותו המוקדמת מלווה את חייו ואת חיי הכתיבה שלו, אהבותיו ואכזבותיו. כאב הנטישה מכתיב את מסעו של מיכאל, ומנתב אותו לפענוח תחושותיו לגבי סוד היעלמותה של אמו.
כתבה ביחד עם ניב כהן את המחזה "השתיקה", שהוצג בתיאטרון חיפה (2006-2004). המחזה מספר על אישה העוברת תהליך של שחרור מתפקיד קורבני במערכת יחסים זוגית.
עובדת ביחד עם האומנית גילה בן-ישראל, באחרונה הציגו את המיצב "זה זה" בתערוכה הקבוצתית "נושמים בטון" שהוצגה בבניין האמנים קיבוץ גלויות 45 בתל אביב. התערוכה עסקה במערכת היחסים שבין האמן לבין העיר. המיצב משלב אמנות פלסטית של בן ישראל וטקסטים של וייזר-סנש (דצמבר 2012).
היא סיימה לכתוב את הרומן "על הבהונות", העוסק בסיפור של אהבה אובססיבית.
היא בעלת בלוג שעוסק ביצירתיות ואמנות.
אילנה וייזר-סנש נשואה לד"ר דוד סנש, פסיכולוג קליני, הפעיל בוועד הישראלי נגד עינויים וארגון פסיכואקטיב. הם מתגוררים בתל מונד, ולהם בן ובת.
אודות כתיבתה
אחת התמות המרכזיות בכתיבתה של וייזר-סנש היא כינון ה"עצמי" וחיפוש הקול האישי בצל הטראומה. בפרוזה הפסיכולוגית שלה היא מתחקה אחר המאבק הכפול שמנהלים גיבוריה - בחוויית הטראומה שעברו, כאשר בד בבד לא מרפה התשוקה למצוא לעצמם אחיזה בעולם ה"נורמטיבי" הסובב אותם. התא המשפחתי הפגום ניצב במרכז יצירתה, בין אם היא עוסקת בחוויות של ניצולי שואה ובני הדור השני והשלישי, ובין אם היא מטפלת בסוגיות האלימות בחברה ובמשפחה.
בלוויני
בלוויני (באנגלית: Balvenie) הוא סינגל מאלט סקוטי המיוצר באזור הספייסד בסקוטלנד על ידי חברת וויליאם גרנט ובניו.
וויליאם גרנט (המייסד)
וויליאם גרנט נולד ב-19 בדצמבר 1839 בבית אביו בדאפטאון. כבר בגיל שבע הוא התחיל לרעות את הבקר בחווה, וויליאם היה מתלמד אצל סנדלר ואחר כך עבד כפקיד, לאחר מכן נעשה מנהל חשבונות במזקקת מורטלאך בשנת 1866, שם למד את תורת הזיקוק במשך כעשרים שנה, גרנט עזב את עבודתו במזקקת מורטלאך וקנה שדה ליד טירת בלווני. במשך זמן מה הוא הכין תוכניות למזקקה שלו, אבן היסוד של המזקקה הונחה בסתיו 1886. גרנט נשאר פעיל בחברה עד מותו בשנת 1923 בגיל 83.
מזקקת בלוויני
בתחילת 1892 החלה העבודה להמרת אחוזה מהמאה ה -18 לטובת המזקקה.הבנייה נמשכה חמישה-עשר חודשים, וב־1 במאי 1893, התבצע הזיקוק הראשון.
על המזקקה
בלוויני מייצרת ויסקי בסגנון מסורתי. מעדיפה את השעורה מגידול מקומי, ומנביטה את השעורה בשיטה המסורתית. מתוך כ -100 המזקקים בסקוטלנד, בלוויני היא אחת משבע המזקקות היחידות המנביטות את השעורה בשיטה זו.
פרסים
באליפות הבינלאומית 2006, הנפקות הקולקטיב של בלוויני הניבו את מדליית הזהב הגדולה ביותר עבור כל מותג בכל שנה מאז תחילת התחרות.
גרג מרפי
גרגורי פרנסיס מרפי (באנגלית: Gregory Francis Murphy; נולד ב-5 במרץ 1953) הוא אורולוג ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של קרוליינה הצפונית מאז ספטמבר 2019.
ביוגרפיה
מרפי גדל בראלי, בירת קרוליינה הצפונית. הוא למד במכללת דייווידסון ואחר כך בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. לאחר שסיים הכשרה כירורגית כללית, רעייתו והוא התיישבו בגרינוויל. טרם היבחרו לאספה הכללית של קרוליינה הצפונית ניהל מרפי קליניקה רפואית, והתמחה בתחום האורולוגיה. מרפי הוסיף להיות חבר בסגל בית הספר "ברודי" לרופאה באוניברסיטת מזרח קרוליינה וראש הצוות במרכז הרפואי וידאנט.
בנובמבר 2015 מונה לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, שם ייצג את מחוז הבחירה השלישי, בו תָחום מחוז פיט. הוא מונה לבית הנבחרים כדי למלא את שארית כהונתו של בריאן בראון, אשר התפטר מתפקידו.
ב-8 בנובמבר 2016, ביום הבחירות הכלליות שנערכו באותו היום, התמודד מרפי מול בריאן פארקס וניצח בבחירות עם כ-58% מקולות הבוחרים. במהלך כהונתו השנייה בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, היה מרפי יושב ראש בכיר לענייני מדיניות בריאות ויו"ר להקצבות שירותי אנוש. גם בבחירות 2018 הוסיף להתמודד לבית הנבחרים, וגבר על יריבו כריסטופר ריקסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
ב-2019 הודיע מרפי על התמודדותו בבחירות המיוחדות לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של קרוליינה הצפונית, כדי להחליף את נציג המחוז וולטר ג'ונס אשר נפטר בעודו בתפקיד. ב-9 ביולי 2019 מרפי התמודד בסיבוב שני בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית נגד רופאת הילדים ג'ואן פרי, עליה גבר ברוב של כ-19 אחוזים. ביום בחירות המיוחדות ב-10 בספטמבר 2019 הוא ניצח את ראש עיריית גרינוויל לשעבר אלן מ. תומאס עם כ-61% מקולות הבוחרים. הוא חבר בוועדת החינוך והעבודה ובוועדת המדע, החלל והטכנולוגיה.
תאוריית התלות (ניהול)
תאוריית התלות (Contingency theory), היא תאוריה מתחום הניהול, לפיה יעילות ארגונית נובעת מתוך התאמת מאפייני הארגון (כגון המבנה הארגוני) ל"תלויות" הארגון, קרי גורמים מגוונים בהם הארגון תלוי ועימם הוא מתמודד (כגון סביבת הארגון, גודלו והאסטרטגיה בה הוא נוקט). על פי התאוריה, ארגונים שואפים להתאים את מאפייניהם באופן רציף בהתאם לתלויות המשתנות, זאת על מנת לשמור על ביצועים גבוהים הנובעים מן ההתאמה לתלות. מידת התאמה זו משפיעה על ביצועי הארגון ועל השתנותו, ובסופו של דבר יוצרת זיקה בין מאפייני הארגון לתלויות עימן הוא מתמודד.
התלות ביציבות הסביבה הארגונית בהיבטי טכנולוגיה ושוק משפיעה על מבנה הארגון (מכני או אורגני). המבנה המכני (מבנה היררכי) מתאים לארגון הפועל בסביבה יציבה, שכן בסביבה זו המידע נובע מתוך תהליכי התפעול השוטפים. במבנה המכני מצטבר המידע ומרוכז כלפי מעלה ומאפשר למנהלים בשכבות הניהול הגבוהות את קבלת ההחלטות היעילה ביותר. לעומתו, המבנה האורגני (מבנה משתתף) מתאים לסביבה ארגונית לא יציבה בה נדרשת חדשנות. הידע הנדרש לצורך התחדשות ארגונית פזור ברמות הארגון הנמוכות, ושיתופו באמצעות נקיטת מבנה ארגוני אורגני מעודדת חדשנות. ארגון בעל מבנה מכני, יתקשה להתחדש ולתת מענה לסביבה משתנה, ויהפוך ללא אפקטיבי.
התלות באסטרטגיית הארגון, משפיעה על חלוקת הארגון למבנה פונקציונלי או חטיבתי. מבנה פונקציונלי ייתן מענה טוב לאסטרטגיה אחידה המתמקדת במוצר, או סל מוצרים, אחד. במקרה זה יגביר הארגון את יעילותו כתוצאה מהכוונת התמחות הפונקציות השונות כולן לאותו מוצר אסטרטגי. לעומת זאת, המבנה החטיבתי יתאים לאסטרטגיה מגוונת המתמקדת במגוון מוצרים. ארגון בעל אסטרטגיה מגוונת יפעל באופן יעיל במידה ויתארגן במבנה חטיבתי תוך יצירת תיאום בין מגוון הפעולות הנוגעות למוצרים השונים. ארגון בעל אסטרטגיה מגוונת אשר יתארגן במבנה פונקציונלי יהפוך את הנהלת הארגון לצוואר בקבוק בתהליך קבלת ההחלטות ויתקשה להתאים את עצמו לשווקים המשתנים, ובכך יהפוך ללא אפקטיבי.
בהקשר זה חשוב המבנה המטריצי, המהווה שלב ביניים בין מבנה פונקציונלי למבנה חטיבתי. בארגון בעל אסטרטגיה מגוונת מוצרים, מאפשר המבנה המטריצי אוטונומיות פחותה מן המבנה החטיבתי לישות הארגונית העוסקת במוצר, שכן מומחי המוצר השייכים לישות זו מדווחים גם למנהליהם הפונקציונליים מחוצה לה.
עורק העצה האמצעי
עוֹרֵק הֶעָצֶה הָאֶמְצָעִי (TA: arteria sacralis mediana) הוא עורק בבטן ובאגן המסתעף מחלקו האחורי של אבי העורקים הבטני.
העורק יורד בקו האמצע, בקדמת חוליות המותניים הרביעית והחמישית (L4-L5), עצם העצה ועצם העוקץ, ומסתיים בפקעת העוקצית. מהעורק מסתעפים ענפים זעירים לעבר חלקה האחורי של החלחולת.
בסמוך לחוליה המותנית החמישית העורק משיק לענף המותניים של עורק הכסל והמותניים. בקדמת העצה מסתעפים ממנו ענפי העצה הצדיים שמשיקים לעורקי העצה הצדיים, תוך שהוא שולח ענפים קטנים לנקבי העצה הקדמיים.
העורק נחצה על ידי וריד הכסל המשותף השמאלי, כשהוא מלווה בזוג ורידים מלווים. אלה מתמזגים ליצירת כלי דם אחד המתנקז אל וריד הכסל המשותף השמאלי.
העורק באדם הוא שריד לקצה הזנבי של אבי העורקים אשר קיים בבעלי חיים, כמו גם בעובר.
נחל גת
נחל גת הוא נחל אכזב קצר הממוקם בחבל לכיש, צפונית־מזרחית לקריית גת. אורכו כ־2.9 קילומטרים.
תוואי הנחל
הנחל זורם בין קיבוץ גת מצפון לבין מושב שדה משה בדרום. מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־150 מטרים מעל פני הים, בסמיכות לכביש 6. הוא זורם בכיוון דרום־מערב ונשפך, לאחר כ־2.9 קילומטרים ובגובה של כ־125 מטרים מעל פני הים, אל נחל לכיש, הנשפך אל הים התיכון.
יצחק בירק
יצחק (צחי) בירק הוא פרופסור חבר וראש המעבדה למערכות מקביליות בטכניון בפקולטה להנדסת חשמל.
ביוגרפיה
נולד ברחובות. בן לפרופסור מאיר בירק ופרופסור יהודית בירק. אח לפרופסור אוהד בירק.
פרופ' בירק הוא בוגר תואר ראשון (1975) ושני (1982) בטכניון ובעל תואר דוקטור (1987) מאוניברסיטת סטנפורד, כולם בהנדסת חשמל.
בשנים 1976–1981 היה מהנדס פרויקטים בצה"ל. בשנים 1986–1991 היה חבר בצוות המחקר של IBM Almaden Research Center בקליפורניה, שם עבד על ארכיטקטורה מקבילית, תת-מערכות מחשב ורשתות קישוריות סיבים אופטיים פסיביות. בירק הוא חבר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון מאוקטובר 1991.
פרסומים
פרופ' יצחק בירק פרסם מספר מאמרים בתחומו, בעיקר בירחוני ה-IEEE ומחזיק 7 פטנטים - ארבעה לבד ושלושה בשותפות עם חוקר נוסף.
מאסאקי קובאיאשי
מאסאקי קובאיאשי (באנגלית: Kobayashi Masaki; ביפנית: 小林 正樹; 14 בפברואר 1916 – 4 באוקטובר 1996) היה במאי קולנוע יפני מפורסם מתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא זכה לאהדה בעולם המערבי ובמספר פרסים (בפסטיבל ונציה ועוד). הוא זכור פחות בגלל הטכניקה של סרטיו ויותר בגלל שביקר באופן חסר רחמים את הצד האפל של החברה היפנית במיוחד כפי שהתבטא במלחמה.
קורות חייו
מאסאקי נולד ב-1916 באי הוקאידו. למד באקדמיה היסטוריה של אומנות מזרחית ואסייתית החל משנת 1933, הוא הצטיין בלימודיו ונלקח תחת חסותו של פרופסור בכיר בשם יאיצ'י אייזו. כשמלחמת העולם השנייה אימה לפרוץ, מאסאקי הרגיש שבתקופה כזאת לימודים אקדמיים הם טפלים. רצונו היה להשאיר את חותמו בהיסטוריה, לכן פנה לתעשיית הקולנוע. עם תחילת המלחמה נשלח לחזית הקרב במנצ'וריה וב-1944 הועבר לריוקיו שם חווה את סופה של המלחמה. שלא כמו הסנטימנטים של בני עמו באותה תקופה, קובאיאשי היה פציפיסט והתנגד למלחמה גם במהלכה, אותה ראה כמיותרת וחסרת טעם. לאורך כל המלחמה סירב קובאיאשי להתקדם מעל לדרגת טוראי. לאחר תבוסת יפן קובאיאשי נתפס על ידי האמריקאים ושהה במחנה ריכוז באוקינאווה. ב-1946 עם סיום המלחמה חזר לתעשיית הקולנוע ועבד תחת המנטור הקולנועי שלו קייסוקה קינושיטה.
סרטים ידועים (המשך ביוגרפיה)
תמימות וטוהר, הם נושאים שמאסאקי הרבה לעסוק בהם לאורך כל הקריירה שלו. הסרט הראשון שבו מאסאקי התרחק מקינושיטה הוא "החדר בעל הקירות העבים", הסרט דיבר גלויות על מחשבות של פושעי מלחמה, מה שהדאיג את הסטודיו שבו הופק הסרט ולכן יציאתו של הסרט לאקרנים נדחתה במספר שנים עד שיצא לאור בשנת 1956 וזכה ב"פרס השלום התרבותי". בסרטיו הבאים קובאיאשי דשדש בין סגנונו שלו לבין זה של קינושיטה עד יציאתה לאקרנים של טרילוגיית המצב האנושי (The Human Condition) שזיכה אותו בפרס יוקרתי בפסטיבל ונציה של 1960 והעלה אותו לרשימת הבמאים החשובים בקולנוע של המאה העשרים. הטרילוגיה המבוססת על הנובלה של ג'אמפיי גומיקאווה ומבוססת על המצב ש"הדרך לגיהנום רצופה בכוונות טובות", מספרת על פציפיסט בעל כורחו שנאלץ להתגייס לצבא ולהתאכזר לכפופים לו ולאסירים סינים, ולבסוף מקבל מוניטין של פושע מלחמה כשנתפס על ידי הסובייטים. קובאיאשי נעשה יותר ויותר מינימליסטי בסרטים שבאו אחר כך, הידועים שבהם הם ספוקו (1962), קאוואידאן (1964), ומרד (1967). החל משנות השבעים ביים פחות ופחות סרטים עד שלבסוף פרש. מאסאקי קובאיאשי מת מהתקף לב ב-1996.
ברטוש ברשינסקי
ברטוש ברשינסקי (בפולנית: Bartosz Bereszyński; נולד ב-12 ביולי 1992) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת המגן ימני בנאפולי ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים
ברשינסקי נולד בפוזנן ובמהלך קריירת הנוער שלו עבר באקדמיות של וינוגראדי פוזנן, פוזנניאק פוזנן, ורטה פוזנן ולך פוזנן. בקריירת הבוגרים שלו בליגה המקומית עבר בקבוצות לך פוזנן, ורטה פוזנן ולגיה ורשה.
בינואר 2017, ברשינסקי עבר לסמפדוריה מהסרייה א' בחוזה לארבע וחצי שנים.
ב-7 בינואר 2023 הושאל לנאפולי עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית
ברשינסקי ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של פולין בשנת 2013.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
קבוצתיים
נאפולי
פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר
פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר (באנגלית: Waterton-Glacier International Peace Park) הוא איחוד של שני פארקים לאומיים, האחד בארצות הברית והשני בקנדה: הפארק הלאומי גליישר, ששטחו כ-4,000 קמ"ר, הנמצא בצפון מערב מונטנה, והפארק הלאומי אגמי ווטרטון, ששטחו כ-525 קמ"ר, הנמצא בדרום מערב אלברטה. שני הפארקים מהווים רצף אחד, ונמצאים בשוליים המזרחיים של הרי הרוקי, ובקצה המערבי ביותר של מישורי העשב במרכז אמריקה הצפונית. שתי השמורות הוגדרו על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית, והפארק המאוחד הוגדר כאתר מורשת עולמית.
בפארק ווטרטון-גליישר עדויות סטרטיגרפיות בנות 1,250 מיליוני שנים, של התפתחויות גאולוגיות בסלעי משקע ושינויים טקטוניים. תצורות סלע מעידן הפרקמבריון מכילות כמה מדוגמאות האבן העתיקות ביותר בהרי הרוקי, וכמה מאובנים קדומים ביותר. הפארק מתאפיין במעבר החד הקיים בו, בין מישורי העשב הגדולים (prairie) לתצורת נוף הררית, ובה פסגות בגבהים שמעל 2,800 מטרים. עידן קרח בתקופת הפליסטוקן שיווה לפסגות מראה מחודד, ויצר עמקים בעלי חתך בצורת U, עמקים "תלויים" (עמקים משניים החוברים לעמק ראשי, אך קרקעיתם גבוהה מקרקעית העמק הראשי), רכסים חדים וצרים, אגמים, נחלים ונהרות. בפארק גליישר ניתן למצוא בין 50 ל-60 קרחונים קטנים, הנמצאים בגובה רב. הפארק המאוחד הוא מקורם של נהרות (ובהם נהר ווטרטון) הנשפכים לשני אוקיינוסים ולשלושה ימים: לאוקיינוס השקט, למפרץ מקסיקו ולמפרץ הדסון.
בפארק ניתן למצוא חמישה אזורים אקולוגיים: טונדרה אלפינית, יער תת-אלפיני, יער הררי, אזור הצמחייה של אספן (אזור מעבר בין מישורי הדשא לטייגה בחלקים הגבוהים יותר של הפארק) וערבת דשא. בפארק נמצאו כמה סוגי צמחייה שהם ייחודיים לאזור זה, ולא נמצאו במקומות אחרים. ככלל, תועדו בפארק 1,258 מיני צמחים וסקולריים, בהם שישה מינים המוגדרים בקנדה כנדירים, ו-275 מיני חזזיות, ובהם 18 מינים המצויים רק באזור הפארק. בפארק תועדו שישים מיני יונקים, בכללם אוכלוסייה של כ-200 דובי גריזלי וכ-400 דובים שחורים אמריקניים. הפארק הוא גם חלק ממסלול הנדידה של איילים קנדיים. יותר מ-240 מיני ציפורים נצפו בפארק, בהם עיטם לבן-ראש ובז נודד. בפארק נמצאים גם מיני דגים רבים.
חלקו הקנדי של הפארק, פארק אגמי ווטרטון, הוא אחד האתרים החשובים ביותר מבחינה ארכאולוגית באלברטה. עד היום זוהו בפארק 212 אתרים ארכאולוגיים, שנים עשר מהם מתוארכים לפחות לסביבות 8000 לפני הספירה. בפארק גליישר נמצאו חמישים אתרים ארכאולוגיים. שבטים אינדיאנים רבים חיו ונדדו באזור; הר צ'יף הנמצא בגבול הצפוני של פארק גליישר הוא אתר תרבותי של שבט שחורי הרגליים (Blackfeet).
איחוד שני הפארקים הושג הודות לפעילותם של חברי ארגון רוטרי הבינלאומי במונטנה ובאלברטה, ב-1932. היה זה הפארק הראשון מסוגו בעולם, ונועד לסמל את השלום והידידות בין שתי המדינות. שני הפארקים הוכרזו על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ב-1976, וכאתר מורשת עולמית ב-1995.
ונה קונטרקטה
לאחר ההצרה יורד הלחץ בצינור עד לערך מינימלי בנקודת הוונה קונטרקטה ולאחר מכן עולה שוב עד לערך הקטן מלחץ הכניסה. מפל הלחץ גדל ככל שמתרחקים מההצרה עד לערך מקסימלי בוונה קונטרקטה לאחר מכן מפל הלחץ קטן באופן מתון עד לנקודה מסוימת.
בעת מעבר הזורם לצינור בעל קוטר גדול יותר נוצרות מערבולות בצינור הרחב מפני שהנוזל אינו ממלא את שטח החתך באופן מיידי. עם ההתקדמות בצינור שטח החתך של הזורם משתווה לזה של הצינור, המערבולות נעלמות והזרימה מתאזנת עד למצב של זרימה מפותחת. בשל ההרחבה הפתאומית נוצר באזור המערבולות תת לחץ בצינור, דבר הגורם לשנות כיוון באופן רגעי. הלחץ בכיוון ההפוך יגיע לערך מינימלי בנקודה מסוימת ומנקודה זו ואילך הזרימה תתגבר על תת-הלחץ והזרימה תשוב למצב של זרימה מפותחת.
מארדר 1
מארדר 1 (בגרמנית: Marder I; 'דָּלָק') היה משחית טנקים אשר פותח ושירת בצבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הכלי התבסס בעיקר על טרקטורי שלל צרפתים שנפלו בידי גרמניה בשנת 1940 מסוג 'טרקטור בלינד 37L', גרסאות אחרות אשר נוצרו במספרים מצומצמים התבססו גם על טנק ההוצ'קס והFCM 36 הצרפתים. המארדר 1 הורכב על ידי הוספה של תא לחימה על בסיס הטרקטור הצרפתי, אשר כלל תותח נ"ט 75 מ"מ מסוג 40 PaK  cm 7.5.
בשנת 1941, הצבא הגרמני התמודד עם השריון הרוסי בחזית המזרח ובמיוחד עם טנק ה-T-34 החדיש. כתוצאה מכך, התעורר צורך בתותחי נ"ט ניידים בעיקר כתמיכה בכוחות חי"ר. הפתרון הזמני שהוצע היה בצורת סדרת המארדר; סדרה של משחיתי טנקים מאולתרים שהתבססו על ציוד שלל מסוגים שונים, ביניהם המארדר 2 והמארדר 3.
סך הכל הורכבו כ-170 משחיתי טנקים מסוג מארדר 1 והוא שירת בעיקר בחזית המזרחית.
טייסת 113
טייסת 113, המכונה גם "טייסת הצרעה", היא טייסת מסוקי קרב בחיל האוויר הישראלי. בעבר הפעילה הטייסת מטוסי קרב, ואילו כיום היא מפעילה מסוקי קרב מדגם אפאצ'י לונגבו AH-64DI מבסיס רמון.
היסטוריה
טייסת ה׳צרעה׳ הוקמה ב-4 באוקטובר 1955 בבסיס חצור כטייסת הסילון השנייה של חיל האוויר והייתה הראשונה להפעיל את מטוסי האורגאן הצרפתיים.
המוטיב של סמל הטייסת שכלל צרעה חומה-צהובה, על רקע ברק אדום בעיגול שחור נלקח מטייסת מקבילה שהפעילה את האורגאנים בחיל האוויר הצרפתי.
ב-12 באפריל 1956, כחצי שנה לפני מבצע ׳קדש׳, הפיל סגן דוד קישון מטוס וומפייר מצרי מעל ניצנה וכך היה ראשון המפילים של הטייסת.
זמן קצר לאחר המלחמה הפכה הטייסת לחלק ממסלול הכשרת טייסי הקרב החדשים והחלה להעביר את קורסי הקא״מ לאחר קורס הטיס, בכך עסקה עד הוצאת מטוסי האורגאן משירות במרץ 1973.
עם פתיחת מלחמת ששת הימים השתתפה הטייסת במבצע ׳מוקד׳ להשמדת חילות האוויר של מדינות ערב.
בהמשך המלחמה עסקה הטייסת בתקיפת מטרות קרקעיות בכל החזיתות ובסיוע לכוחות הקרקע.
במקביל להוצאת האורגאנים משירות, קלטה הטייסת את מטוסי ה׳נשר׳ שיוצרו בתעשייה האווירית ושימשו ליירוט והפצצה.
באותה תקופה, הפעלת מטוסים אלו נחשבה לסודית ביותר עקב האמברגו שהטילה צרפת לאחר מלחמת ששת הימים.
המטוסים הגיעו בחלקים והורכבו בישראל בהסכמה שבשתיקה.
בפרסומים השונים התייחסו ל׳נשרים׳ כ׳שחקים׳(מיראז׳ים) לכל דבר ועניין.
במהלך המלחמה נזקפו לטייסת 55 הפלות של מטוסי אויב, ביניהם של שלושת מטוסי מיראז׳ 5 לוביים שפעלו ממצרים.
ההצלחה של הרכבת מטוסי ה׳נשר׳ וכן הצלחתם בקרב הביאו את התעשייה האווירית לפתח את מטוסי הכפיר.
בשנת 1976 החלה הטייסת לקלוט את מטוסי הכפיר מהדגם הראשון ומספר שנים מאוחר יותר את הדגם היותר מוקדם, החל מ׳מלחמת המפרץ׳ וכן במבצעים רבים בלבנון כגון ׳דין חשבון׳ ו׳ענבי זעם׳.
הטייסת גם פעלה באופן רציף בלבנון ופגעה וסיכלה פעילות מחבלים בגזרה הצפונית.
במסגרת האינתיפאדה השנייה פעלה הטייסת בפגיעה במטרות שונות בתחומי השטחים ורצועת עזה.
בשנת 2005 קלטה הטייסת את מסוקי האפאצ׳י לוגנבואו קיבל את השם ׳שרף׳.
עוד לפני הגעה למבצעיות מלאה, השתתפה הטייסת באופן מלא במלחמת לבנון השנייה והשתתפה במצעים ׳עופרת יצוקה׳, ׳עמוד ענן׳, וכן במבצעים חסויים רבים אחרים בזירות השונות.
כיום הטייסת ניצבת במרכז הפעילות המבצעית של חיל האוויר ומביאה לחיל, לצה״ל ולמדינת ישראל יכולות ייחודיות ומענה לצרכים מבצעיים רבים.
במהלך שנותיה איבדה הטייסת מספר מבניה בפעילויות אימונים ומבצעיות. יהי זכרם ברוך.
הקמת הטייסת
בעקבות הסכמת צרפת למכור מטוסי קרב סילוניים לישראל, הוחלט בחיל האוויר להקים מערך קרב-הפצצה שיורכב ממטוסי סילון בלבד.
סמל הטייסת – צרעה צהובה על רקע ברק אדום בעיגול שחור – עוצב בהשראת סמל טייסת האורגאנים הצרפתית – Escadrille SPA 89 Guepe.
ההפלה הראשונה
בחודשים הראשונים לקיומה, הייתה זו טייסת היירוט המובילה של החיל.
ב-12 באפריל 1956, במהלך קרב אוויר בין זוג מטוסי אוראגן לבין זוג מטוסי וומפייר מצריים, הופל אחד ממטוסי הוומפייר ע״י סגן דוד קישון וטייסו נשבה.
טייסת קא״מ
בספטמבר 1956 הפכה 'הצרעה' לטייסת קורס אימון מתקדם (קא"מ) ברגיעה וטייסת מבצעית בחירום.
מלחמת סיני
מלחמת סיני נערכה בין 29 באוקטובר ל-5 בנובמבר 1956 בין ישראל למצרים. במהלכה נכבש חצי האי סיני והושמדו תשתיות צבאיות רבות של הצבא המצרי.
ב-29 באוקטובר 1956 ביצעו 12 מטוסים מהטייסת ליווי ל-16 מטוסי הדקוטה שהצניחו את גדוד 890 במעבר המיתלה בסיני עם פתיחת המבצע.
ב-31 באוקטובר תקפו הטייסים יעקב אגסי ודוד קישון ברקטות את המשחתת המצרית 'איברהים אל-אוול' שתקפה את נמל חיפה והביאו לכניעתה.
הטייסת ביצעה סה"כ 133 גיחות מבצעיות במשימות תקיפה, אמנעה וליווי.
פרדי טייפור
פרדי טייפור (בטורקית: Ferdi Tayfur; שם מלא: פרדי טייפור טוראנבייבורת, נולד ב-15 בנובמבר 1945) הוא זמר, מלחין ושחקן טורקי, הנחשב לאחד משלושת גדולי הזמר הטורקי הארבסקי לצד אמרה איפק, ואיברהים טטליסס.
טייסת 113
מלחמת ששת הימים
מלחמת ששת הימים נערכה ב5-עד 10 ביוני 1967, בין ישראל למצרים, ירדן וסוריה ובמעורבות עיראק, לבנון, ערב הסעודית וכוחות נוספים.
המלחמה נפתחה במבצע 'מוקד' שנועד להשיג עליונות אווירית. לאחר המבצע התאפשר לצה"ל לתמרן במהירות ולכבוש את חצי האי סיני, את יהודה ושומרון ואת רמת הגולן. במבצע "מוקד" השתתפה הטייסת בתקיפת שדות תעופה במצרים,בירדן ובסוריה.
במהלך המלחמה ביצעה הטייסת  450גיחות מבצעיות במשימות תקיפת שדות תעופה, סיוע קרוב ואמנעה.
פרדי טייפור
נעוריו והפיכתו לזמר מוביל בטורקיה
טייפור נולד והתחנך בשכונת "הוראיאת" שבאדנה, טורקיה, בעודו נער. אביו קומאלי נהרג כשפרדי בן 14 בלבד והוא לא היה מסוגל להמשיך בלימודים, הוא היה צריך לעבוד בשדות הכותנה של מישור צ 'וקורובה כדי לפרנס את משפחתו. טייפור הלך איסטנבול כשהיה בן 17 עם חלומות של להיות זמר מפורסם. הוא לא הצליח לממש את הפוטנציאל המוזיקלי שלו ולכן הוא חזר לאדנה לאחר שהות קצרה באיסטנבול. שש שנים לאחר מכן בשנת 1968 הוציא פרדי את אלבומו הראשון "דילק קפיסי", כמו עמיתיו לז'אנר הארבסק בשנים אלו אלבום זה לא זכה להצלחה מרובה וגרמה לו לקחת הפסקה של שש שנים נוספות עד אלבומו השני. הוא חזר לאיסטנבול בשנות ה-70 המוקדמות וניסיונות בלתי פוסקים שלו להיות זמר סוף סוף התחילו להשתלם. בשנת 1974 החל פרדי לקבל פרסום בעקבות האלבום השני המצליח ואף קיבל תפקיד ראשי בסרט לראשונה בחייו. אלבומו השלישי "חוזורום קלמדו" (1977) אלבום זה זכה להצלחה בצורה בלתי רגילה ברחבי טורקיה ונמכר במאות אלפי עותקים. השיר חוזורום קלמדו אשר נושא את שם האלבום אהוב מאוד בקרב מעריצי פרדי טייפור עד עצם היום הזה ונחשב בעיני רבים לשירו הגדול ביותר בכל הזמנים. בתחילת שנות ה-80 פרדי מבסס את מעמדו כזמר מוביל בטורקיה ובפרט בז'אנר הארבסק. בשנים אלו החל פרדי טייפור ליצור אלבומים בקצב מסחרר והוציא מעל לשני אלבומים בשנה כשכל אחד נמכר באלפי עותקים תוך זמן קצר. כל העת ממשיך פרדי גם לשחק תפקידים ראשיים בסרטי טורקיים כשגם הם נצפים ומצליחים מעבר למצופה.
טייסת 113
מלחמת ששת הימים
ארבעה לוחמים נהרגו, אחד נפל בשבי המצרי ושבעה מטוסים נפלו.
מלחמת ההתשה
מלחמת ההתשה החלה מייד עם סיום מלחת ששת הימים, ב-11 ביוני 1967. היא נמשכה כשלוש שנים והסתיימה ב-7 ביולי 1970. המלחמה נערכה במספר חזיתות – מצרים, ירדן, לבנון וסוריה.
פרדי טייפור
נעוריו והפיכתו לזמר מוביל בטורקיה
שיא הצלחתו הגיע בשנת 1991 לאחר צאת האלבום "גלירסן", פרדי זוכה לכינוי "באבא". כינוי זה הוא תואר כבוד שזוכים לו רק אמנים בודדים בטורקיה. באבא בטורקית פירושו אבא, כינוי זה מראה על הכבוד שלו זוכה פרדי ברחבי טורקיה ובהופעותיו נוהגים מעריציו לצעוק צעקות אהדה בשם "פרדי באבא". כינוי נוסף שמקבל פרדי טייפור בשנים אלו הוא "מלך הערבסק" כאשר הוא מקדים בכינוי זה את איברהים טטליסס, מוסלום גורסס ואורחן גנג'ביי. פרדי טייפור הופך לזמר מפורסם גם בישראל של שנות ה-90 ואלבומיו נמכרים בארץ באלפי עותקים. פרדי שימש למודל הערצה וחיקוי מרכזי אצל הרבה מהזמרים בז'אנר המזרחי-טורקי בארץ ובעיקר אצל זמרים כמו: עופר לוי, אבי ביטר וסמי מיאלי שהושפעו רבות מיכולות השירה של מלך הערבסק. לחניו קיבלו פרסום רב בארץ לאחר שזמרים רבים השתמשו בלחניו וחיברו להם מילים בעברית. דוגמה לשירים מצליחים שנושאים את לחניו של פרדי טייפור: החזירי לי את בני (עופר לוי), נדרתי נדר (משה כהן), אהבה אמיתית (עופר לוי), רק שתדע את האמת (שרית חדד) ועוד.
הישגים
לטייפור מעל 100 אלבומים. שיחק בלמעלה מ-30 סרטים. הוא זכה בפרס הקדם-במתי "אלבום הזהב", 9 פעמים. היקף מכירות האלבומים שלו ברחבי העולם מוערך בכ-52 מיליון עותקים.
טייסת 113
מלחמת ההתשה
במהלך המלחמה הטייסת השתתפה במשימות תקיפת מטרות קרקעיות.
הקמת הטייסת
במרס 1973 הודממו מטוסי האוראגן והטייסת נסגרה. הסגירה בוצעה כחלק מההיערכות לקליטת הנשר והעברת הקא"מ למטוסי ה"עיט". את מטוס האוראגן החליף מטוס היירוט נשר, שהורכב בתעשייה האווירית על פי תוכניות המטוס הצרפתי 'מיראז' M5'.
מלחמת יום הכיפורים
מלחמת יום הכיפורים פרצה ב-6 באוקטובר 1973 בהתקפה מתואמת של צבאות ערב כנגד ישראל בהובלתן של מצרים וסוריה. המלחמה התרחשה בעיקר בסיני וברמת הגולן ונמשכה עד 24 באוקטובר 1973.
בפתיחה המלחמה הייתה הטייסת עדיין בתהליכי הקמה, כחצי שנה בלבד לאחר קליטת מטוסי ה"נשר".
הטייסת פעלה בעיקר במשימות ירוט, ביצעה 660 גיחות מבצעיות, מתוכן 600 גיחות אוויר-אוויר ו-60 גיחות תקיפה בשתי החזיתות. הטייסת רשמה 56 הפלות של מטוסי אויב. במהלך המלחמה איבדה הטייסת לוחם צ"א אחד, סרן מנחם קשטן ז"ל, שמטוסו הופל ב-16 באוקטובר 1973 מעל בסיס חיל האוויר המצרי דוורסואר.