cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוורי מוסווני
ביטחון פנים וזכויות אדם
התנועה להתנגדות לאומית זכתה לאחר מכן במוניטין על כיבוד זכויותיהם של האזרחים, אף על פי שמוסווני קיבל אחר כך ביקורת על שימוש בילדים כחיילים. אלמנטים לא ממושמעים בתוך התנועה להתנגדות לאומית הכתימו את השם למען הגינות שהושג בעבודה קשה. "כשאנשי מוסווני הגיעו לראשונה הם פעלו טוב מאוד - קיבלנו אותם", אמר אחד הכפריים, "אבל אז הם התחילו לעצור אנשים ולהרוג אותם".
במרץ 1989 פרסם הארגון אמנסטי אינטרנשיונל דו"ח זכויות אדם על אוגנדה, תחת הכותרת "אוגנדה, רישום זכויות האדם 1986-1989". היא תיעדה הפרות חמורות של זכויות אדם שבוצעו על ידי כוחות התנועה להתנגדות לאומית. באחד מהשלבים העזים ביותר של המלחמה, בין אוקטובר לדצמבר 1988, פינו בכוח כוחות התנועה להתנגדות לאומית כ-100 אלף איש מבתיהם בעיר ג'ולו ובסביבתה. תוך כדי העברת אנשים, חיילים ביצעו מאות הוצאות להורג ללא משפט, וכן שריפת בתים ואסמים. עם זאת, בסיכומו של דבר הציע הדו"ח גם תקווה:
בחירות
בממשלתו של מוסווני התקיימו הבחירות הראשונות ב-9 במאי 1996. מוסווני ניצח את יריבו פול סמוגרר (Paul Ssemogerere) מהמפלגה הדמוקרטית שהתחרתה בבחירות למועמדות ל-״קואליציה של כוחות בין-מפלגתיים״. קיבירג מיאנה (Kibirige Mayanja) היה המועמד הזוכה, מוסווני זכה ב-75.5% מן הקולות מוך ה-72.6% מהמצביעים. אף על פי שהבחירות שודרו באופן מקומי ובינלאומי, המועמדים המפסידים דחו את התוצאות, ולכן מוסווני הושבע כנשיא בפעם השנייה ב-12 במאי 1996.
בשנת 1997 מוסווני הביא לראשונה חינוך ראשוני חינם.
הבחירות נערכו בפעם השנייה בשנת 2001, הנשיא מוסווני קיבל 69% מהקולות הצבעה כדי להביס את יריבו קיזה בסיגיה. בסיגיה היה ממקורביו של הנשיא והיה לרופאו בזמן מלחמת בוש. עם זאת, הנזק הגיע זמן קצר לפני הבחירות ב-2001, כאשר בסיגיה החליט להתמודד לנשיאות. מסע הבחירות בשנה זו לווה במתח רב עם הנשיא מוסווני, שאיים לשים את יריבו "שישה מטרים מתחת".
הכרה בינלאומית
מוסווני נבחר ליו״ר ארגון האיחוד האפריקאי (OAU) בשנים 1991–1992.
אולי ההישג הבולט ביותר של מוסווני היה מסע הבחירות המוצלח של ממשלתו נגד האיידס (HIV). במהלך שנות ה-80, אוגנדה הייתה אחת מהאחוזים הגבוהים ביותר של מחלת האיידס בעולם, אך כעת אחוזי המחלה באוגנדה נמוכים יחסית, והמדינה עומדת להיות סיפור הצלחה נדיר במאבק העולמי נגד הנגיף. אחד מהקמפיינים בראשות מוסווני היה תוכנית ABC להילחם נגד איידס. לתוכנית ABC היו שלושה חלקים עיקריים: "Abstain, Be faithful, or use Condoms if A and B are not practiced", (בתרגום חופשי: להתנזר, להישאר נאמנים או להשתמש בקונדומים אם שני האחרונים לא מתקיימים). באפריל 1998, אוגנדה הפכה למדינה הראשונה שהוכרזה כשירה להקלה על חובותיה במסגרת המדינות העניות החבויות (HIPC) שקיבלה סיוע בשווי 700 מיליון דולר.
ב״ניו יורק טיימס״ ב-1997 נאמר של מוסווני:
אלה ימים משעממים עבור גרילה לשעבר שמנהלת את אוגנדה. הוא נע בהליכה מדודה ובמחוות משרות ביטחון של מנהיג המאמין בכוחו ובחזון שלו. אין פלא. כפי שדיפלומטים והמומחים האפריקנים אומרים, הנשיא יורי מוסווני התחיל תנועה אידאולוגית אשר מעצבת מחדש את מרבית אפריקה, ומסמנת את סוף האיש המושחת והחזק שאפיין את עידן המלחמה הקרה. בימים אלה, מלומדים פוליטיים ברחבי היבשת קוראים למר מוסווני ״ביסמרק אפריקאי״ (African Bismarck). כמה אנשים מתייחסים אליו עכשיו כאל ״מדינאי אחר״ של אפריקה, השני רק לנשיא דרום אפריקה הנערץ נלסון מנדלה. במסמכי התדרוך הרשמיים של מדליין אולברייט (Madeleine Albright) מדצמבר 1997 כמזכירת המדינה, מוסווני נקרא ״מגדלור של התקווה״ שמנהל ״דמוקרטיה חד-מפלגתית״, אף על פי שאוגנדה אינה מתירה פוליטיקה רב-מפלגתית. מוסווני היה בעל ברית חשוב של ארצות הברית במלחמה בטרור.
ב-9 בנובמבר 2016, מוסווני שלח הודעת ברכה לנשיא ארה״ב הנבחר דונלד טראמפ, טראמפ הוא הנשיא השישי של ארה״ב שמוסווני בירך בעודו במשרד.
סכסוך אזורי
בעקבות רצח העם ברואנדה ב-1994, חשה ממשלת רואנדה החדשה מאוימת מהנוכחות מעבר לגבול הרואנדי של זאיר מצד חיילים רואנדים לשעבר וחברי המשטר הקודם. חיילים אלו זכו לסיוע מצד משטרו של מובוטו ססה סקו והובילו את רואנדה (בסיועו של מוסווני) והמורדים של לורן קבילה במלחמת קונגו הראשונה להדחתו של סקו ולביסוס מעמד של כוח ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, כפי שנקראה לאחר הניצחון.
באוגוסט 1998 פלשו רואנדה ואוגנדה שוב לקונגו והחלה מלחמת קונגו השנייה, במטרה להפיל את קבילה, שהיה בן ברית לשעבר של מוסווני ונשיא רואנדה, פול קגאמה. מוסווני וכמה יועצים צבאיים קרובים קיבלו את ההחלטה לשלוח את כוח ההגנה של העם האוגנדי (UPDF) לתוך הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. מספר מקורות מקומיים מצביעים על כך שהפרלמנט האוגנדי והיועצים האזרחיים לא התייעצו על העניין כפי שהוא נדרש על ידי החוקה 1995. ככל הנראה שכנע מוסווני את הפיקוד העליון הסרבן לשתף פעולה עם היוזמה בתחילה. "הרגשנו שהרואנדים פתחו במלחמה, וחובתם להמשיך ולסיים את העבודה, אבל הנשיא שלנו לקח זמן ושכנע אותנו שיש לנו עניין במה שקורה בקונגו", דיווח אחד הקצינים הבכירים. הסיבות הרשמיות שאוגנדה נתנה על התערבות היה לעצור את "רצח העם" נגד בני הבניאמולנג' (Banyamulenge) ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתיאום עם כוחות רואנדיים, וכי קבילה נכשל בסיפוק ביטחון לאורך הגבול כשאפשר לכוחות הדמוקרטיים של בעלת הברית (ADF) לתקוף את אוגנדה מבסיסים בשטח קונגו. במציאות, חדר כוח ההגנה של העם האוגנדי עמוק בתוך שטח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, יותר מ-1,000 ק"מ (620 מייל) ממערב לגבול עם אוגנדה.
כוחות רואנדיים ואוגנדיים בזזו את מרבצי המינרלים העשירים והעצים של המדינה. ארצות הברית הגיבה לפלישה על ידי השעיית כל סיוע הצבאי לאוגנדה, אכזבה מממשלת קלינטון, אשר קיוותה להפוך את אוגנדה למוקד היוזמה האפריקאית לשיקום המשבר. בשנת 2000, התעמתו רואנדים ואוגנדים בשלוש הזדמנויות בעיר קיסנגאני שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, דבר שהוביל למתיחות ולהידרדרות ביחסים בין קגמה למוסווני. גם ממשלת אוגנדה ספגה ביקורת על החרפת הסכסוך באיטורי, תת-סכסוך של מלחמת הקונגו השנייה. בדצמבר 2005 קבע בית הדין הבינלאומי כי על אוגנדה לשלם פיצויים לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בגין הפרות זכויות אדם במהלך מלחמת קונגו השנייה.
בחירות 2001
בשנת 2001 זכה מוסווני בבחירות לנשיאות ברוב משמעותי, כשחברו לשעבר הרופא קיזה בסיגיה היה המתמודד האמיתי היחיד. במסגרת תרגיל פרסומי פופוליסטי נסע מוסווני בבודבודה (מונית-אופנוע) כדי להגיש את מועמדותו לבחירות. בודבודה היא שיטה זולה ומסוכנת במקצת (על פי סטודנטים מערביים) של הובלת נוסעים סביב ערים וכפרים במזרח אפריקה.
היו הרבה התנצחויות ומרירות במהלך מסע הבחירות לנשיאות ב-2001, וכן היו מקרי אלימות שהתרחשו בעקבות ההודעה על ניצחונו של מוסווני. בסיגיה ערער על תוצאות הבחירות בבית המשפט העליון של אוגנדה. שניים מתוך חמשת השופטים הגיעו למסקנה כי הבחירות התנהלו באופן לא חוקי, ושיש לדחות את התוצאות. לעומתם, שלושת השופטים האחרים החליטו כי העבירות לא השפיעו על תוצאות הבחירות באופן משמעותי, אך ציינו כי ״יש ראיות לכך שבמספר ניכר של קלפיות יש רמאות״ וכי באזורים מסוימים במדינה ״עקרון הבחירות החופשיות והוגנות נפגע״.
פלורליזם פוליטי ושינוי חוקתי
אחרי הבחירות, כוחות פוליטיים בברית עם מוסווני החלו בקמפיין לשחרור מגבלות חוקתיות על הכהונה הנשיאותית, אשר אפשרו לו לעמוד לבחירות שוב ב-2006. חוקת אוגנדה שנחתמה ב-1995 הגבילה את כהונת הנשיא לשתי קדנציות.
המהלכים לשינוי החוקה ולניסיונות לכאורה לדכא כוחות פוליטיים של האופוזיציה עוררו ביקורת מצד הפרשנים מקומיים, הקהילה הבינלאומית ותורמי סיוע של אוגנדה. בהודעה לעיתונות, מפלגת האופוזיציה העיקרית, הפורום לשינוי דמוקרטי (FDC), האשימו את מוסווני כעוסק ב-״פרויקט חיי נשיאות״, ועל שוחד חברי הפרלמנט להצביע נגד תיקונים חוקתיים. מנהיגי FDC טען:
המדינה מקוטבת עם אוגנדים רבים המתנגדים לתיקונים חוקתיים. אם הפרלמנט ימשיך ויסיר את גבולותיו, הדבר עלול לגרום לתסיסה רצינית, סכסוכים פוליטיים שיכולים להוביל למהומה בתקופות המעבר ולאחר מכן... לכן היינו רוצים לפנות לנשיא מוסווני שיכבד את עצמו, את האנשים שהצביעו בעדו, את החוקה שבה הוא נבחר לנשיא בשנת 2001, כאשר הוא הבטיח למדינה ולעולם בכללותו למסור את השלטון בשקט ובצורה מסודרת בסוף כהונתו השנייה והאחרונה. אחרת, התעקשותו להתמודד שוב תחשוף אותו כשקרן מוצלח ובנוסף את המזימה הפוליטית הגדולה שהמדינה הכירה.
כמה פרשנים פוליטיים, ביניהם וואפלה אוגטו, סבורים שהצהרתו של מסווני כי הוא חושב להחזיק במשרת הנשיא במשך "15 שנים או יותר" אינה מומלצת. בוב גלדוף, פעיל האירי במלחמה בעוני, עורר מחאה מצד תומכי מוסווני מחוץ לנציבות הבריטית הגבוהה בקמפאלה: ״תתעשת מוסווני. זמנך ללכת משם״, אמר כוכב רוק לשעבר במרץ 2005, והוא הסביר שהמהלכים לשינוי החוקה פוגעים בהישגים של מוסווני נגד המאבק בעוני ובמחלת האיידס. במאמר דעה ב״הבוסטון גלוב״ ובמסגרת נאום שמוסווני נשא במרכז וילסון, שגריר ארצות הברית לשעבר באוגנדה ג׳וני קרסון החריף את הביקורת על מוסווני. על אף שהוא הכיר בנשיא כ-״רפורמיסט אמיתי״ ש-״הנהגתו הובילה ליציבות ולצמיחה״, אמר קרסון, ״ייתכן שאנו מביטים בעוד מוגבה וזימבבואה בהתהוות". ״משקיפים רבים רואים במאמציו של מוסווני לתקן את החוקה כחזרה של בעיה נפוצה, הפוגעת במנהיגים אפריקאים רבים - חוסר נכונות לאכוף נורמות חוקתיות ולוותר על עמדות כוח״.
ביולי 2005, נורווגיה הפכה למדינה האירופית השלישית מזה חודשים שמכריזה על קיצוצים סמליים בסיוע לאוגנדה בתגובה למנהיגות הפוליטית במדינה. בריטניה ואירלנד עשו גם מהלכים דומים בחודש מאי. ״משרד החוץ שלנו רצה להדגיש שתי סוגיות: שינוי החוקה להסרת הגבלת זמן הכהונה, בעיות בפתיחת המרחב הפוליטי, זכויות אדם ושחיתות״, אמר השגריר הנורווגי טורה גוס. אירוע בעל משמעות מיוחדת היה מעצרם של חברי הפרלמנט FDC. פעילי זכויות אדם טענו שהמעצרים נבעו ממניעים פוליטיים. הארגון משמר זכויות האדם הצהיר כי ״מעצרם של חברי הפרלמנט פוגע באופורטוניזם פוליטי״. דו״ח סודי של בנק העולמי שהודלף במאי הצביע על כך שהמלווה הבינלאומי עשוי לבטל את תמיכתו בתוכניות הלא הומניטריות באוגנדה. ״אנו מצטערים על כך שאיננו יכולים להיות בטוחים לגבי המצב הפוליטי הנוכחי באוגנדה, במיוחד לאור השיא המרשים של המדינה עד סוף שנות ה-90״, נכתב בעיתון. ״הממשלה נכשלה במידה רבה בנושא אינטגרציה של העמים השונים במדינה לתהליך מדיני אחד שהוא בר קיימא בטווח הארוך... אולי המשמעותי היותר, קווי המגמה הפוליטית, כתוצאה מהנחישות הנראית של הנשיא ללחוץ לקדנציה שלישית, מצביעות כלפי מטה״.
מוסווני הגיב ללחץ העולמי על ידי האשמת תורמים להתערבות בפוליטיקה הפנימית ולהשתמש בסיוע בתמרון מדינות עניות. ״תנו לשותפים לייעץ ולהשאיר אותה למדינה להחליט... המדינות המפותחות צריכות לצאת מהרגל של לנסות להשתמש סיוע כדי להכתיב את הניהול של המדינות שלנו״. ״הבעיה עם האנשים האלה הוא לא המונח השלישי או המאבק בשחיתות או ברב-מפלגות״, הוסיף מוסווני בפגישה עם מנהיגים אפריקאים אחרים, ״הבעיה היא שהם רוצים להשאיר אותנו בלי גידול״.
ביולי 2005 משאל העם בנושא החוקה על הגבלת 19 שנים לפעילותן של מפלגות פוליטיות. במערכת התנועה ״הלא מפלגתית״, שהונהגה על ידי מוסווני ב-1986, המשיכו להתקיים מפלגות, אך המועמדים נדרשו לעמוד לבחירות כיחידים ולא לייצוג של מקבץ פוליטי. צעד זה נועד לכאורה לצמצם את המחלוקות האתניות, כי אם המשקיפים רבים טענו לאחר מכן שהמערכת הפכה יותר מאשר הגבלה על פעילות האופוזיציה. לפני ההצבעה הצהיר דובר ה-FDC ש״המגזרים המרכזיים במשק עומדים בראשם אנשים מאזור של הבית של הנשיא... יש לנו את המשטר העדתי ביותר בהיסטוריה של המדינה, אף על פי שאין מפלגות״. אוגנדים רבים ראו במוסווני את ההמרה לפלורליזם פוליטי כוויתור לתורמים - שמטרתו לרכך את המכה כאשר שהוא מודיע שהוא רוצה להמשיך לכהונה השלישית. חבר הפרלמנט בצד האופוזיציה, עומארה אטובו, אמר שהרצון של מוסווני לשינוי הוא רק ״חזית שמאחוריה הוא מנסה להסתיר את השאיפות לשלוט בחיים״.
מותו של בעל ברית
ב-30 ביולי 2005, סגן הנשיא הסודני ג׳ון גרנג, נהרג כאשר המסוק הנשיאותי של אוגנדה התרסק בעת שנסע לסודאן. גרנג היה סגנו של נשיא סודאן רק 3 שבועות לפני מותו.
ב-10 באוגוסט, ספקולוציות נרחבות לסיבת התרסקותו של גרנג הובילו את מוסווני לאיים על סגירת כלי התקשורת שפרסמו את ״תאוריות קונספירציה״ על מותו של גרנג. בהצהרה טען מוסווני שהספקולוציות מאיימות על ביטחון הלאומי. ״אני לא אסבול עוד עיתון שהוא כמו נשר, כל עיתון שישחק על ביטחון אזורי, לא אסבול את זה - אני אסגור אותו״. למחרת, שודר דיון על מותו של גרנג. השדרן אנדרו מוואנדה נעצר בסופו של דבר על ההסתה בקשר להערות שנעשו על תוכנית השיחות ה-KFM שלו.
בחירות - פברואר 2006
ב-17 בנובמבר 2005, מוסווני נבחר למועמד לנשיאות NRMs לקראת הבחירות שיתקיימו בפברואר 2006. זו עוררה ביקורת על מועמדותו לכהונה השלישית נוספת, כפי שהבטיח ב-2001 שיתמודד בפעם האחרונה.
מעצרו של מנהיג האופוזיציה הראשי, קיזה בסיגיה, ב-14 בנובמבר - הואשם בבגידה, הסתתרות בבגידה ואונס - הפגנות והפרות סדר בקמפלה ובערים אחרות. הצעתו של מוסווני לתקופת כהונה השלישית, מעצרו של בסיגיה והסיכון של בית המשפט העליון במהלך השימוע במקרה של בסיגיה (על ידי קבוצת מודיעין המכונה החמושים על ידי העיתונות כמו חוליה של ״Black Mambas״ העירונית) - הוביל את שוודיה, הולנד ובריטניה למנוע תמיכה כלכלית לממשלתו של מוסווני בשל חששותיהם לגבי התפתחות הדמוקרטית במדינה. ב-2 בינואר 2006 בסיגיה שוחרר לאחר שבית המשפט העליון הורה על שחרורו המידי.
הבחירות ב-23 בפברואר 2006 היו הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות של אוגנדה ב-25 שנה ונראו במבחן לאישורה הדמוקרטי. אף על פי שמוסווני פעל באופן הרבה יותר גרוע בבחירות הקודמות, הוא נבחר לכהונה נוספת של חמש שנים לאחר שזכה ב-59% מהקולות נגד 37% של בסיגיה. בסיגיה ראה בזה כהונאה ודחה את התוצאות. בית המשפט העליון של אוגנדה קבע מאוחר יותר שהבחירות נפגמו על ידי הפחדה, אלימות, שלילת זכות לבוחרים, וכמו כן אי-סדרים אחרים. עם זאת, בית המשפט העליון הצביע 3–4 כדי לקיים את תוצאות הבחירות.
מהומות בספטמבר 2009
בספטמבר 2009, מוסווני סירב לקאבאקא מוואנדה מוטבי, המלך בוגנדה, לאפשר לו לבקר כמה אזורים של ממלכת בוגנדה, במיוחד במחוז קאיונגה. מהומות התרחשו ולמעלה מ-40 אנשים נהרגו בעוד שאחרים נשארים כלואים עד כה. יתר על כן, באפריל 2011 תשעה אנשים נוספים נהרגו בהפגנות שכונו ״ללכת לעבודה״. על פי הדו״ח העולמי של ארגון Human Rights Watch לשנת 2013 על אוגנדה, הממשלה נכשלה בחקירת ההרג של שני האירועים הללו.
הנצרות הפונדמנטליסטית
ב-2009 NSNBC ו-NPR דיווחו על חקירתו של ג׳ף שרלט בנוגע לקשרים בין מוסווני לבין הארגון הנוצרי הפונדמנטליסטי האמריקאי ״אחווה״ (הידוע גם בשם ״המשפחה״). שרלט מדווח שדאגלס קו, מנהיג אגודת הידידים, זיהה את מוסווני כאיש המפתח של הארגון באפריקה.
זכויות להט״ב
נוסף לביקורת הבינלאומית מלווה את המאמצים אוגנדה לשנת 2009 להטיל עונש מוות על הומוסקסואליות, לצד מנהיגים בריטים, קנדים, צרפתים ואמריקאים המבטאים דאגה רבה למימוש זכויות אדם. העיתון הבריטי ״גרדיאן״ דיווח שמוסווני ״הוסיף את תמיכתו״ למאמץ החקיקתי, בין היתר, בטענה ש״הומוסקסואלים אירופיים מתגייסים באפריקה״, ואומר שיחסים הומוסקסואליים היו בניגוד לרצון האל.
כהונה רביעית 2011–2016
בשלבים מוקדמים של הבחירות, נראה כי מוסווני יתמודד עם אתגר שאפתני. הבחירות ב-2006 היו דרמטיות ומתחרות, החוכמה הרווחית הייתה שמגמת הירידה בביקוש למכהן, מוכה חרדה ציבורית על שחיתות וממשלה לא תקינה, תמשיך גם ב-2011 ותוביל לניצחון, אפילו לניצחון אופוזיציוני. עם מספיק זמן, בסיגיה תכנן אסטרטגית גיוס שלטענתו של בסיגיה יביא התנגדות חזקה עוד יותר מהקודם. בסיגיה נשאר ללא פגע גם לאחר הפרדת הקואליציה הרופפת כי FDC שלו נוצר עם המפלגה הדמוקרטית וקונגרס העממי של אוגנדה כדי להפוך את הערעור המשותף עבור משחק ברמה אלקטורלית. חלק מביטחון של בסיגיה הגיע משערוריית השחיתות שהשתלטה על מוסווני בסוף 2009. שימוע פרלמנטרי קשרו את הנשיא ומקורביו לניצול לרעה של כספי הציבור בקשר לתפקידה של אוגנדה כמארחת של ראשי הממשלה לפגישה בשנת 2007.
ב-18 בפברואר 2011, אוגנדים הלכו לקלפיות כדי לבחור נשיא ו-350 חברי הפרלמנט ל-375 מושבים בפרלמנט. כצפוי, מוסווני, המכהן 25 שנה בתנועה הלאומית המחתרתית (NRM), השתמש באופן יעיל במשאבים מדינתיים כדי להבטיח לעצמו כהונה נוספת כנשיא.
ב-20 בפברואר 2011 מוסווני נבחר לנשיא מחדש עם רוב הקולות של 68% עם 59% מהמצביעים הרשומים שהצביעו. תוצאות הבחירות היו שנויות במחלוקת של האיחוד האירופי ושל האופוזיציה. ״תהליך הבחירות היה פגום עם כשלים מנהליים וכשלים לוגיסטיים שהיה ניתן למנוע״, על פי צוות משקיפי האיחוד האירופי.
הסיפור שמאחורי הבחירות כולל עלייה דרמטית במחלוקת הפוליטית בתוך ה-NRM ברמה הפרלמנטית והמקומית, ומציע גם מוסווני - שמודאג לגבי "מרד הערבי" ומהאירועים האחרונים בחוף השנהב ובקניה - הוא ניסה לחוש את דרכו של האל בצורה קצת יותר ידידותית, סובלניות ותחרותיות.
עקב נפילתו של חוסני מובארק ולוב מועמר קדאפי, הפך מוסווני למנהיג האפריקאי החמישי.
באוקטובר 2011 שיעור האינפלציה השנתי הגיע ל-30.5%, בעיקר בשל עליית מחירי המזון והדלק. בשנת 2011 המוקדמת, מנהיג האופוזיציה, קיזה בסיגיה ביים מחאות ״ללכת לעבודה״ נגד יוקר המחיה. ב-28 באפריל 2011, בסיגיה נעצר מפני שמוסווני אמר שבסיגיה תקף ראשון, הוא הכחיש. עצרו של בסיגיה גרם למהומות בקמפלה. בסיגיה הבטיח ש״הפגנות השלום״ ימשיך. תגובת הממשלה למהומות נידונה על ידי המדינות התורמות.
בשנים האחרונות, הפרות על לחופש העיתונות היו יותר ויותר להיות מוקד המרכזי. לטענת הארגון "Human Rights Watch״ בין ינואר ליוני 2013, ארגון השמירה על אמצעי התקשורת רשם 50 תקיפות של עיתונאים, למרות התחייבויות חוזרות ונשנות לכבד את חופש התקשורת״. בתקופה זו, שני קוראי כתב עת, נסגרו ונתפסו על ידי ממשלה משום שהם פרסמו האשמות על ״מזימה להתנקש בבכירים בממשלה ובצבא אשר התנגדו לנשיא אוגנדה מוסווני ואת תוכניותו להעביר את השלטון לבנו, וכשיתאפשר הוא יפרוש״.
סוגיה נוספת בנושא זכויות האדם הפכה לנושא בתחילת 2014, כאשר מוסווני חתם על חוק נגד הומוסקסואליות. בריאיון לרשת CNN מוסווני קרא להומוסקסואליים ״מגעילים״ ואמר שהומוסקסואליות היא תוכנה מלומדת. מנהיגים מערביים, כולל נשיא ארצות הברית ברק אובמה, גינו את החוק.
מוסווני מתח ביקורת על מעורבותה של ארצות הברית במלחמת האזרחים בלוב, בנאום באו״ם טען שהתערבות צבאית ממדינות אפריקה מייצרת מדינות יציבות יותר בטווח הארוך, שאותן הוא מכנה ״פתרונות אפריקאים לבעיות באפריקה״.
בחירות 2016
המועמדים לנשיאות כללו את יוורי מוסווני, שהיה מכהן מאז 1986, ואת קיזה בסיגיה, שהתלונן על חבלנות ואלימות בקלפיות. ההצבעה הורחבה במספר מקומות לאחר דיווחים על אנשים שנשללו מהם זכות הצבעה. על פי ועדת הבחירות, מוסווני נבחר מחדש (18 בפברואר 2016) עם 61% מקולות מול 35% לבסיגיה. מועמדי האופוזיציה טענו שהבחירות נפגמו על ידי הונאה מורחבת, אי-סדרים בהצבעה, גל של מעצרים של פוליטיקאים של אופוזיציה, ורוח הפחדה על הבוחרים.
אירועים היסטוריים של חוקים חדשים מאת יוורי מוסווני
יוורי מוסווני, האיש שאהב לחבוש כובעים גדולים כפי שתואר ב-BBC, נמצא כיום בתקופת כהונתו החמישית ויש לו היסטוריה של עידוד חקיקה של חוקים מעניינים בתקופת כהונתו, ונראה שהוא נוקט אמצעים כדי לקבל כהונה כבר מכהונה השנייה. ב-2014, יוורי מוסווני ביצע עבירה פלילית שלא דיווח על מישהו על היותו הומו. מלבד התנגדות מצד מדינות המערב, נשיא אוגנדה חיזק את התנועה האנטי-הומוסקסואלית בארצו על ידי העברת חוק הגורם משפטים קשים על מעשים הומוסקסואליים. חלק מן המשפטים האלה כוללים לפעמים מאסר עולם על פי פקידי ממשלה.
חוק נוסף אשר הועבר תחת משטרו של מוסווני קיבל גל של התנגדות היא הצעת חוק חשבון ״חיים נשיאותי״. הצעת חוק זה תאפשר לנשיא יוורי מוסווני אשר החזיק את השלטון עבור חמשת התנאים עד לשנת 2031. הצעת החוק מוציאה צעד בחוקה שמונע מכל אדם מתחת לגיל 35 או מעל גיל 75 להחזיק את הנשיאות. הנשיא, בן 71, לא היה מסוגל לרוץ ב-2021, אך הצעת החוק זו תאפשר לו לרוץ לקראת כהונה נוספת. הרוב בפרלמנט מתייחס לפרספקטיבה אחרת ומתארים את הצעת החוק כאמצעי לתיקון אפליה נגד הקשישים.
ב-2014, הוא הצהיר שביצוע מין אוראלי יגרום לאנשים לקבל תולעים. לאחרונה הנשיא הצהיר שהוא רוצה לאסור על אזרחי המדינה להתאמן במין אוראלי מאז ״הפה הוא לאכילה״. העולם מצפה לראות מה יקרה.
מגבלת הגיל
הנשיא יוורי מוסווני, כנשיא המכהן של אוגנדה, חתם על חוק התיקון החוקתי מספר 2 2017, הידוע בכינויו ״הגבלת הגיל״ הצעת חוק ב-27 בדצמבר 2017. הצעת חוק עברה בהצלחה על ידי הפרלמנט העשירי של אוגנדה ב-20 בדצמבר 2017. נכון ל-27 בדצמבר 2017, בהתאם לסעיפים 259 ו-262 של החוקה של אוגנדה, הצעת החוק תיקן ביעילות את החוקה כדי להסיר תקרת הגבלת הנשיא לנשיאות. לפני תיקון, סעיף 102 (ב) חסמו אנשים מתחת לגיל 35 ומעל לגיל 75 מלרוץ על משרד הכי גבוה ביותר. הצעת החוק הנוכחית ״מגבלת הגיל״ מרחיבה גם את תקופת כהונתו של הפרלמנט מחמש שנים האחרונות לשבע שנים. הצעת החוק משחזרת גם את הגבלת כהונה הנשיאותיים לטווח של שנתיים, אשר הוסרו במסגרת תיקון חוקתי משנת 2005.
״לאתגר״ את החוק
לאחר שמוסווני חתם על חוק גבלת הגיל 2018 ב-27 בדצמבר 2017 (אך הפרלמנט קיבל את המכתב ב-2 בינואר 2018), הציבור הרחב מחה כפי שעשו לפני החתימה על הצעת החוק, תוך שימוש בכל הדרכים כולל מדיה חברתית. באוקטובר 2017, כמה חברי הפרלמנט חזרו מהם לכאורה שוחד כיד להקל על הצעת החוק.
אגודת חוקי אוגנדה וחברי האופוזיציה תבעו את הצעת חוק בבית המשפט העליון של אוגנדה, וציינו שהתהליך שמוביל להצבעה היה בניגוד לסעיפים 1, 2, 8 א, 44 (ג), 79 ו-94 לחוקה האוגדנית. יושב ראש הפרלמנט קאדגה סגר את הדיון בתיקון לאחר שרק 124 מתוך 451 המחוקקים דנו בהצעה. הם גם טענו כי השימוש בכוח על ידי הצבא והמשטרה במהלך הדיון לא עלתה בקנה אחד עם הסעיפים 208 (2), 209 ו-259. הטיעון השלישי שהם טוענים הוא שהצעת החוק מפרה סעיפים חוקתיים אחרים ביחס להארכת התנאים ולנהלי הבחירות. מחוקק אחד (Mbwaketamwa Gaffa) צוטט באמירתו: ״...כאשר הנשיא יעלה על הצעת החוק, זה עשוי להיות חוקי, אבל זה יהיה בלתי לגיטימי, ואנו הולכים לאתגר את זה״.
השפעות על שינויים של הצעת החוק
לפני תיקון החוק, הוייתה הגבלת הגיל לנשיאות, מ-35 ועד ל-75. התיקון לחוקה מבטל את מכסות הגיל של הנשיאות. מלבד ביטול הגבלת גיל לנשיאות, הצעת החוק האריכה את תקופת כהונתו של הפרלמנט מ-5 שנים ל-7 שנים. הקמתה של הצעת החוק זו הובילה לתגובות רבות הן ברמה המקומית והן ברמה הגלובלית. ויכוח על הסרת הגבלת הגיל מהחוקה הביא לחלוקה בין מפלגת השלטון הנוכחית ״התנועה הלאומית למתחרת״ (NRM).
תגובה פופולרית להצעת החוק החדש
רשויות אכיפת החוק באוגנדה, משטרה וצבא אוגנדה, עצרו לפחות 53 אנשים כולל מנהיג האופוזיציה, בהפגנה נגד החוק.
במשך כמה ימים, קבוצה של מחוקקים מהמפלגה תנועת הלאומית למתחרת (NRM) עושים תעמולה בלתי חוקית כדי להסיר את מגבלת הגיל משום שהחוק יעניק לנשיא יוורי מוסווני, מרחב תמרון לבחירות הבאות שיתקיימו בשנת 2021.
מחוקקים באוגנדה הצביעו ברוב מכריע כדי להסיר את הגבלת הגיל לנשיאות כי הם רוצים לסלול את הדרך עבור הנשיא הנוכחי יוורי מוסווני לכהונה השישית. עורך הדין לזכויות האדם, ניקולס אופיו, אמר שהסרת מגבלת הגיל – אחד השומרים בטוח החשוב ביותר - תקים משטר דיקטטורי ואוטוקרטי באוגנדה.
חייו האישיים
מוסווני הוא נוצרי אוונגלי ומשמש כמטיף כמה פעמים בקתדרלת מרכז הניסים, כנסייה שאותה הוא חנך בשנת 2004. הוא נשוי לג'נט מוסווני (שמה המלא: ג'נט קטאטה מוסווני לבית קינמבאבאזי). יש לו ארבעה ילדים:
מואוזי קאינרוגבא, יליד 1974, אלוף ב-UPDF ומפקד הכוחות המיוחדים.
נטשה קרוגיר, ילידת 1976, מעצבת אופנה ויועצת. נשואה לאדווין קרוגיר, מזכירו הפרטי של נשיא אוגנדה לענייני משק בית.
פאטינס ראובוגו, יליד 1978, כומר בכנסיית ברית האמנה, נשוי לאודרק רואבווגו.
דיאנה קמונטו, ילידת 1980, נשואה לג'פרי קמונטו.
עמדת מוסווני כלפי ישראל
ביולי 1985 פנה לישראל רמטכ"ל צבא אוגנדה טיטו אוקלו, ששימש לזמן קצר גם כנשיא (לאחר שהפיל בהפיכה צבאית את מילטון אובוטה), בבקשה לסיוע צבאי מישראל, במאבקו בתנועת המרד צבא ההתנגדות העממי בראשות יוורי מוסווני. ישראל החליטה לסייע לאוקלו בתמורה לחידוש היחסים הדיפלומטיים. בסיוע חברה שהקים אורי לוברני שלחה ישראל נשק לצבא אוגנדה, אך בינואר 1986 כאשר מוסווני תפס את השלטון. ישראל יצרה עימו קשר והעבירה את תמיכתה אליו, ומאז מקיימת שיתוף פעולה מודיעיני וביטחוני מקיף עם משטרו. בין השאר מדינת ישראל סיפקה לאוגנדה מרגמות ותותחים מתנייעים, מערכות תצפית אוויריות וכן השביחה מטוסי המיג-21 וההרקולס של חיל האוויר שלה. החברות הישראליות נייס ואן. אס. או. טכנולוגיות סיפקו ציוד מעקב למשטרו של מוסווני.
בין אנשי העסקים שעסקו בסחר בנשק עם אוגנדה היה עמוס גולן, מפקד יחידת דובדבן לשעבר. גולן הקים עם שני שותפים, שהיו בעלי קשרים באוגנדה, חברה שעסקה בתיווך בין חברות תעשייה ביטחונית בישראל לממשלת אוגנדה. בין השאר שימש מתווך בעסקאות של התעשייה האווירית לישראל, אלתא מערכות וסולתם מערכות. בשנת 2002 תבעו אותו שותפיו, בטענה שגולן מתחמק באופן שיטתי מלשלם להם את חלקם בעיסקאות. בעקבות קשריו באוגנדה מונה לקונסול כבוד של המדינה בישראל, ושימש בתפקיד עד 2011.
מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-21 גבר המסחר והפעילות הכלכלית של חברות מישראל עם אוגנדה. בין אנשי העסקים הבולטים שפועלו במדינה באותה עת היה חזי בצלאל, שפיתח קשרים בלשכת נשיא אוגנדה והקים שותפות עם כאלב אקנדוונהו סלים סאלה, אחיו של הנשיא. ב-1994 הקימו ביחד קבוצת חברות בשם Efforte, שעסקה בשורה של מיזמים בתחום הנדל"ן, כריית מחצבים, הפעלת שדה תעופה וגידול טבק פרחים. אחר כך פירק את השותפות ורכש את אחד מהבנקים הגדולים במדינה "Nile Bank".
אליפות אירופה בכדורגל חופים
אליפות אירופה בכדורגל חופים (באנגלית: Euro Beach Soccer League) היא תחרות כלל אירופית שנתית בכדורגל חופים. האליפות נוסדה ב-1998 תחת השם "אליפות אירופה המקצוענית בכדורגל חופים". במסגרת האליפות, מתחרות נבחרות לאומיות בכדורגל חופים לאורך חודשי הקיץ בפורמט של ליגה. כל עונה מסתיימת בשלב גמר, הנערך במרסיי ובו נקבעת האלופה. הטורניר גם מהווה את המוקדמות האירופאיות של גביע העולם בכדורגל חופים, וחמש הנבחרות המסיימות במקומות הראשונים משתתפות בו בשנה שלאחר מכן כנציגות אירופה.
הופעות במעמד הסופרפיינל
מודגש: מייצג את השנה בה הנבחרת זכתה בסופרפיינל
אל באנדי
אל באנדי (באנגלית: Al Bundy) הוא דמות בדיונית מקומדיית המצבים האמריקאית "נשואים פלוס" ששודרה בשנים 1987–1997. הדמות גולמה על ידי השחקן אד אוניל.
ההיסטוריה של הדמות
כמו כן, נאלץ אל להתחתן עם פגי וונקר (מאחד הפרקים עולה כי הסיבה לחתונה היא שהוא הכניס אותה להיריון). לאל נולדו מפגי שני ילדים: קלי ובאד. כתוצאה משנאתו אל פגי, הוא הקים את אגודת "נו מא'אם" ("לא גברתי") - National Organization Of Man Against Amazonian Masterhood, המיועדת לאנשים שסולדים מנשותיהם.
אופי הדמות
אל באנדי הוא דמות של מפסידן, ציני וממורמר. אל הוא אדם סרקסטי, השונא את חייו ואשתו, המפגין לעיתים נדירות בלבד אכפתיות כלפי ילדיו. אל נאלץ לעבוד כמוכר של נעלי נשים, עבודה אותה הוא שונא (אף על פי שהוא דואג לשמור עליה), אך מנצל אותה על מנת לפלרטט עם בחורות צעירות ויפות. את השכר המועט אותו הוא מרוויח מבזבזת פגי על חפצים חסרי תועלת. בין הנאותיו היחידות בחיים, ניתן למנות צחוק על נשים שמנות שמגיעות לחנות הנעליים וצפייה בסדרת הטלוויזיה "Psycho Dad". בנוסף לבני משפחתו, הוא בז גם לשכנתו הפמיניסטית מארסי, ולעיתים גם לועג לבעליה המתחלפים (סטיב רודס בעונות הראשונות ולאחר שעזב, גם לג'פרסון דארסי).
אל נראה לעתים קרובות עם יד אחת בתוך מכנסיו. לאל יש הרגל לשהות זמן רב בשירותים, ולרוב הוא הולך לשם עם עיתון.
קרוביו של אל מתארים אותו כאדם לא היגייני וקמצן.
למרות היותו דמות של מפסידן, יש לו רגעים קטנים של ניצחונות. כמו כן, על אף היותו בן 40+, הוא עדיין בכושר פיזי גבוה יחסית, ונוהג להכות את חבריה המפוקפקים של בתו, קלי, וכן ללכת מכות בקטטות במועדון החשפנות ובנסיבות אחרות.
המנון אנדורה
"קרלמן הגדול" (קטלאנית: "El gran Carlemany" - קרל הגדול) הוא המנון אנדורה. ההמנון שנכתב בידי אנריק מרפני בונס (Enric Marfany Bons) והולחן על ידי ז'ואן בניוצ' אי ויוו (Joan Benlloch i Vivo), אומץ כהמנון המדינה בשנת 1921. ההמנון חוזר על המסורת המקומית כי היה זה קרל הגדול אשר הקים את המדינה. לאחריו ועד 1993 הייתה אנדורה כפופה לשני נסיכים, האחד מצרפת אותו ירש נשיא צרפת והאחר הוא הבישוף מאורז'יי בקטלוניה.
נבחרת בריטניה בכדורסל
נבחרת בריטניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הייצוגית של בריטניה בתחרויות כדורסל בינלאומיות. היא נוסדה על ידי התאחדויות הכדורסל של אנגליה, סקוטלנד וויילס ב-1 בדצמבר 2005 במטרה ליצור קבוצה תחרותית בתחרויות בינלאומיות.
הישגים
נבחרת בריטניה בכדורסל כמעט ולא שיחקה בזירה הבינלאומית והתמודדה רק באולימפיאדת 1948 שנערכה בלונדון. הנבחרת הפסידה בחמשת משחקיה בטורניר זה.
בדרך כלל, הנבחרות שייצגו את בריטניה בתחרויות בינלאומיות היו נבחרות אנגליה, סקוטלנד וויילס. נבחרות אנגליה וסקוטלנד אף השתתפו באליפויות אירופה בכדורסל, אם כי ללא הצלחה רבה.
כאשר לונדון זכתה באירוח אולימפיאדת 2012, המארגנים החליטו שהם מעוניינים שלבריטניה תהיה נציגה תחרותית בכל ענפי הספורט, כולל בכדורסל. לכן נבחרת בריטניה בכדורסל הוקמה מחדש ב-1 בדצמבר 2005 על בסיס הקבוצות שהיו קיימות בבריטניה.
הנבחרת העפילה מדרג ב' האירופי לדרג א' ובכך קיימה את תנאי המינימום של פיב"א להשתתפות בטורניר כדורסל אולימפי.
בהשתתפותה הראשונה בדרג א', בשנת 2008, הדהימה הנבחרת כאשר סיימה ראשונה בבית המוקדם במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2009 לפני נבחרות ישראל, בוסניה-הרצגובינה וצ'כיה ובכך העפילה לאליפות אירופה בכדורסל 2009. באליפות עצמה הפסידה בריטניה בכל משחקיה לסלובניה, ספרד וסרביה וסיימה אחרונה בבית המוקדם.
בריטניה העפילה גם לאליפות אירופה הבאה בשנת 2011 וסיימה רביעית בבית המוקדם לאחר שהפסידה לנבחרות ליטא, טורקיה וספרד וניצחה את נבחרות פורטוגל ופולין.
באולימפיאדת 2012, אותה אירחה, סיימה בריטניה במקום התשיעי לאחר שהפסידה לרוסיה, ברזיל, ספרד ואוסטרליה וניצחה במשחקה האחרון את סין.
יחסי אוגנדה–צרפת
יחסי אוגנדה–צרפת הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אוגנדה וצרפת.
יחסים פוליטיים
היחסים בין צרפת לאוגנדה הושפעו זמן רב ממדיניות החוץ של קמפלה (כולל התערבותה ב), אך שוב הפכו לחיוביים. אוגנדה התקרבה יותר ויותר כלפי צרפת מאז סוף 2013, כאשר הנשיא מוסבני השתתף בפסגת אליזה לשלום וביטחון באפריקה ושר החוץ של אוגנדה ביקר בפריז במאי 2014. הנשיא מוסבני העריך מאוד את ביקורו בפריז בספטמבר 2016, שפתח אפשרויות חדשות לשותפויות (בהשקיה, תחבורה, מים, החייאת חברת התעופה הלאומית וכו').
שיתוף הפעולה הצבאי הצרפתי באוגנדה נמצא בצמיחה משמעותית. בשנת 2015 ביקשה קמפלה מומחיות צרפתית בהכשרת חטיבה אלפינית, וכיום קצין שיתוף פעולה נמצא בצוות כוח ההגנה העממי של אוגנדה (UPDF). יוזמות שיתוף פעולה חדשות נשקלות במטרה להגן על אגם אלברט.
יחסים כלכליים
מאזן הסחר הדו-צדדי הוא לטובת צרפת, בעוד שעודף הסחר בצרפת הגיע ל-45 מיליון אירו בשנת 2017 (הרמה הגבוהה ביותר מאז 2013). בשנת 2017 צרפת הייתה הספקית העשירית בגודלה של אוגנדה (עם נתח שוק של 2%), בעיקר ייצוא מוצרי תרופות (30% מהיצוא הצרפתי), ציוד טלקומוניקציה (14% מהיצוא הצרפתי) וציוד בנייה וכרייה. מוצרי מזון מהווים 94% מהיבוא של צרפת מאוגנדה (87% קפה).
כיום פועלות באוגנדה כ-30 חברות צרפתיות, במגוון רחב של מגזרים: פחמימנים (סך ההפצה, סך הכל E&P, פרידלנדר-אורטק), טלקומוניקציה (אורנג', אלקטל-לוסנט, קאמוסאט), תחבורה, לוגיסטיקה והפצה (אייר פראנס / KLM, SDV טרנסמי, AGS), תעשייה (הימה מלט-לאפרג', סוגיה-סאטום, ווליאנה ווטר, רנו משאיות), ושירותים (לשכת וריטאס, קייטרינג חבר העמים, ניוארסט, גראס סבוי, IGN, מונייה דה פריז).
מלאי ההשקעות הצרפתיות הישירות באוגנדה עמד על 58.3 מיליון אירו בשנת 2016, בעיקר בענף הייצור.
עם זאת, ה-FDI הצרפתי אמור לצמוח במידה ניכרת מהמחצית השנייה של 2018 ואילך, בשל ההחלטה הסופית של טוטאל להשקיע ברזרבות נפט מתחת לאגם אלברט. צינור הנפט יכול להכיל יותר מ-200,000 חביות ביום, ולהניב הכנסות משוערות של 2 מיליארד אירו בשנה למשך 25 שנה לאחר תחילת הניצול (זה מסתכם בשליש מהתקציב הלאומי).
יצחק אלחנן ולדשיין
הרב יצחק אלחנן ולדשיין שכונה השערשובער (ביידיש: דער שערשובער) (ה'תרנ"ד - תמוז/אב ה'תש"א) היה מנהל רוחני ברשת ישיבות 'בית יוסף', המשתייכות לתנועת המוסר. תלמידו המובהק ועורך ספרו של ר' יוסף יוזל הורביץ, 'הסבא מנובהרדוק'.
תולדותיו
יצחק אלחנן ולדשיין נולד בשנת ה'תרנ"ד בעיירה שרשוב שברוסיה הלבנה. אביו, הרב אברהם אהרן, היה רבה של העיירה. בצעירותו למד ר' יצחק בישיבת 'תורת חסד', בבריסק, אצל הרב משה סוקולובסקי, ולאחר מכן בישיבת 'ענף עץ החיים' במיילץ, אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא.
בשנת ה'תרס"ג סגר ר' זלמן סנדר את הישיבה במיילץ, ור' יצחק התכוון לעבור לישיבת 'תורה ודעת' בנובהרדוק, בראשותו של רב העיירה, מנחם קרקובסקי. בישיבה זו נלמדו לימודים כלליים לצד לימוד התורה, וזו הייתה הסיבה שר' יצחק רצה לעבור דווקא לשם, כפי שתיאר אביו במכתב לרב קרקוסבקי: "בני כבר טעם במדה גדולה מעץ החיים (=התורה), וכעת רוצה לטעום גם מעץ הדעת". כשהגיע ר' יצחק לנובהרדוק, השפיעו עליו תלמידי ישיבת המוסר בעיירה שייכנס לישיבתם, ושם הושפע ר' יצחק מדמותו של ראש הישיבה, הסבא מנובהרדוק, ובחר להישאר וללמוד בה. תלמידי ישיבת המוסר בנובהרדוק מספרים, שכדי לשכנע אותו להישאר בישיבתו, הבטיח הסבא מנובהרדוק לר' יצחק שבתום חודש ללימודיו בישיבה יספק לו מורה פרטי, שילמד אותו את השפה הרוסית וכן לימודים כלליים, אך כעבור חודש שבו למד ר' יצחק בישיבת המוסר הוא כבר לא רצה בכך.
בשנת ה'תרפ"ח התמנה ר' יצחק למנהלה הרוחני של ישיבת 'בית יוסף' בעיירה פינסק, בראשותו של הרב שמואל וינטרוב. בשנת ה'תרצ"ה עבר ר' יצחק לשמש כמשגיח בישיבת 'בית יוסף' באוסטרובצה, בראשותו של הרב מרדכי שמעונוביץ, והוא החזיק במשרה זו עד שנת ה'תרצ"ט.
מלבד תפקידיו הפורמליים כמשגיח, היה ר' יצחק מגיע מפעם לפעם לישיבות נוספות השייכות לרשת 'בית יוסף' כדי למסור בהן שיחות מוסר. ביום י"א באלול ה'תרצ"ט (1 בספטמבר 1939), בעת פלישת גרמניה הנאצית לפולין, שהה ר' יצחק בישיבת 'אהל תורה' בברנוביץ', בראשותו של הרב אלחנן וסרמן, ובעקבות הפלישה נבצר ממנו לחזור לביתו. בחורף ה'ת"ש עזבו תלמידי ישיבת ברנוביץ' - ואיתם גם ר' יצחק - את העיירה, ונסעו לווילנה, בהוראתו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי. משם גלתה הישיבה לעיירה טרוקי, ובקיץ ה'ת"ש עברה לעיירה סמילישוק. ר' יצחק נתפס על ידי הגרמנים יחד עם תלמידיו בקיץ ה'תש"א, בעיצומו של שיעור בישיבה, וכולם נהרגו מיד.
משפחתו
בשנת ה'תרפ"ב נשא ר' יצחק לאשה את לאשה את גיטל, בתו של הרב אלתר שמואלביץ (אחותו של הרב חיים שמואלביץ), ונכדתו של רבו, הסבא מנובהרדוק. בשנת ה'תש"ז נישאה גיטל לרב חיים זאב פינקל, המנהל הרוחני של ישיבת מיר.
בנם הצעיר, דוד יוסף, שנולד בשנת ה'תרפ"ח, נספה בשואה.
דמותו
כדי להמחיש את רעיונותיו, נהג ר' יצחק לתבל את שיחותיו המוסריות בסיפורים ומשלים, ואפילו בענייני אקטואליה. כך למשל בהספד על רבו, הסבא מנובהרדוק, פיתח ר' יצחק את הדימוי 'ספינה שאבד קברניטה', ובין השאר הזכיר את האונייה 'טיטניק', שטבעה שנים לא רבות קודם לכן:"קורה לפעמים שהספינה מצד עצמה טובה מאוד וחזקה, ומסודרת כמו 'עולם מיוחד', כמו שהייתה עשויה הספינה 'טיטאניק' הידועה, ומכל מקום למרות כל החוזק שלה קרה לה אסון על ידי חתיכת קרח הנקראת מים הקרח, ובכל כחה דפקה על הספינה עד שנשברה לרסיסים. כן צריכים אנו לפחד, שאע'פ שאדמו'ר ז'ל מסר נפשו לעשות עולם מיוחד ממבקשי השלימות, מכל מקום גם ספינה חזקה כזו צריכה שמירה מיוחדת."
רות ברלאו
רות ברלאו-לונד (באנגלית: Ruth Berlau; 24 באוגוסט 1906 בקופנהגן – 15 בינואר 1974 במזרח ברלין) הייתה שחקנית דנית, במאית, צלמת וסופרת. היא התפרסמה דרך עבודתה עם ברטולט ברכט במחזות שונים (הנפש הטובה מסצ'ואן) ובהפקות שונות. ברלאו הקימה את ארכיון ברכט בברלין.
ביוגרפיה
ברלאו נולדה כבת לסוחר עשיר. הוריה שלחו אותה לבית ספר של נזירות, שם למדה גם צרפתית. בגיל 13 הרתה ונאלצה לעזוב את בית הספר. החלה לימודי משחק והתפרסמה בדנמרק דרך תפקידה ב"תופים בלילה" של ברכט, בה שיחקה את התפקיד של אנה. היא רכבה על אופניה לצרפת ומאוחר יותר לברית המועצות וחזרה כקומוניסטית נלהבת, והצטרפה למפלגה הקומוניסטית הדנית. מאוחר יותר היא השתתפה במלחמת האזרחים בספרד.
היחסים עם ברכט
בקיץ 1933 היא נסעה לאי הדני פינן, כדי לפגוש שם את ברכט שגלה מגרמניה והתאהבה ב"איש הקטן" עם "העיניים הרב-משמעותיות". בשנת 1936 היא התגרשה מבעלה הרופא לונד וחיה מאז לצדו של ברכט. ברלאו ארגנה את חיי היום-יום של משפחת ברכט, צילמה וכתבה סצנות. יחד עם ברכט היא פרסמה את ספר הסיפורים "כל חיה יכולה", שנחשב אז לפורנוגרפיה. כשדנמרק נכבשה על ידי הנאצים בשנת 1940, ברחה "החצר" של ברכט דרך שוודיה, פינלנד וברית המועצות לארצות הברית. בשנת 1944 ברלאו ילדה את תינוקה שלה ושל ברכט, שנפטר אחרי כמה ימים.
LNT (לטביה)
LNT (לטבית: Latvijas Neatkarijg Televijzija, בתרגום: הטלוויזיה העצמאית הלטבית) היא חברת טלוויזיה פרטית גדולה בלטביה, שנוסדה בשנת 1996. LNT משדרת סדרות טלוויזיה, חדשות, תוכניות בידור, משודרים 24 שעות ביממה בלטבית.
הערוץ היה ערוץ הטלוויזיה הנצפה ביותר בלטביה בשנת 2005 עם 21.1% נתח שוק, בעוד בשנת 2014 הוא מדורג במקום הרביעי עם 9.1% אחרי TV3 לטביה ואחרים.
היסטוריה
קודמיו של LNT היו תחנת הטלוויזיה הפרטית הראשונה של לטביה - ערוץ החדשות NTV-5 שהושק ב-4 במאי 1992, וערוץ הטלוויזיה PICCA, אשר הושק ב-1994 בידי היזם אנדרייז. שתי החברות התמזגו לתוך LNT בסתיו 1996. התחנה החדשה מיקמה את עצמה כמתחרה של המונופול בלטביה הערוץ Latvijas Televīzija והכריזה על עצמה כעל "ערוץ ארצי ראשון, בידור משפחתי".
בתחילה, רוב התוכניות נרכשו מחברות תקשורת רוסיות, אך עד שנת 2002 דווח כי החברה ביצעה עסקאות עם חברות מערביות כגון Paramount, Warner Brothers ו-BBC.
נילוס איש החלומות
נילוס איש החלומות (באנגלית: Nilus the Sandman) היא סדרת אנימציה קנדית לילדים המשלבת לייב-אקשן משנת 1996 העוסקת בחלומות. את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו שמוליק טנא ואלברט כהן. הסדרה שודרה בחינוכית בשנת 2001 בדיבוב לעברית.
תקציר העלילה
נילוס (אברהם מור) הוא קוסם שעוזר לילדים עם בעיות יומיות, ובעזרת "הצדפה" (איריס זינגר), "איש הבוגי" (שמוליק טנא), ו"הגמל הכחול" (ניקו בר) עוזר להם לחלום חלומות טובים. לחלומות מפריע "פזיז" (יעקב בוך), מפלץ אדום ומשוגע שהופך אותם לחלומות רעים. בעונה השנייה מתברר שפזיז נעלם.
יארוסלאב הראשון, נסיך קייב
יארוסלאב (ברוסית: Ярослав; 978 בקירוב - 20 בפברואר 1054) היה נסיך קייב בתקופת הזהר של רוס של קייב.
ביוגרפיה
בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה יארוסלאב נפטר שנת 1054 בגיל 76. בהתאם לכך הוא נולד בשנת 978–979. אומנם, באותה כרוניקה צוין שהוא התחיל להיות נסיך קייב בשנת 1016 בגיל 28, כלומר הוא נולד בשנת 988–989. בנוסף לכך, בהתחשב שהוא היה הבן ה-3 של רוגנדה שהתחתנה בשנת 978 לא סביר שהוא נולד כבר בשנת 979. הדעה הרווחת בין ההיסטוריונים שכותבי הכרוניקות רצו להציג את יארוסלאב כבן בכור לעומת סוויאטופולק וזה הסיבה לאי-התאמות בין הכרוניקות השונות. בהתאם לבדיקת עצמות שבוצע בשנים 1939–1940 שנת הלידה שלו בין 983 לבין 986. חלק מההיסטוריונים אף חולקים על כך שהוא היה בן של רוגנדה ולדעתם הוא היה בן של הנסיכה הביזנטית אנה.
בתחילת המאה ה-11 הוא היה נסיך רוסטוב. בהתאם למסורת, בתקופה זו הוא יסד את העיר ירוסלבל.
עם פטירת האח הגדול וישסלאב, בשנת 1011 הוא מונה להיות נסיך נובגורוד. בשנת 1014 הוא התחיל במאבק עם נסיך קייב ולדימיר הראשון שהיה אביו והפסיק את תשלום המיסים לקייב. משערים שהסיבה לכך היה רצון אביו למנות את אחיו בוריס לתפקיד נסיך קייב. עם מות ולדימיר, סוויאטופולק הוכתר כנסיך קייב. המאבק בין האחים על השליטה נמשך 4 שנים. יארוסלאב התבסס על הכוחות של נובגורוד והורנגים. סוויאטופולק נתמך על ידי הפולנים. המאבק הסתיים בשנת 1019 עם מות סוויאטופולק במהלך קרב. גם 3 אחים נוספים (בוריס, גלב וסוויאטוסלאב) נהרגו במהלך המאבק. החל משנה זו יארוסלאב נשא בתואר נסיך קייב, אך הוא לא עזב את נובגורוד עד לשנת 1036. בשנת 1019 הוא התחתן עם אינגריד אולופסדוטר משוודיה, בתו של אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה.
בשנת 1020 בריאצ'יסלאב, נכד של ולדימיר הראשון, נסיך פולוצק החל במערכה נגד נובגורוד. יארוסלאב ניצח אותו בקרב ובמסגרת חתימת חוזה שלום הרחיב את השטחים שבשליטתו.
בשנת 1030 התחיל מערכה בצפון והקים את העיר טרטו.
בשנת 1031, שני אחים יארוסלאב ומסטיסלאב החלו במערכה נגד פולין. במערכה זו הם כבשו מספר ערים והרחיבו את השטחים שבשליטתם.
בשנת 1034 הוא מינה את הבן שלו ולדימיר להיות נסיך נובגורוד. בשנת 1036 באופן פתאומי, במהלך הצייד, נהרג מסטיסלאב. בשלב זה יארוסלאב עבר לקייב. החל משנה זו הוא הפך לשליט של רוב המוחלט של השטחים המאוכלסים על ידי הרוסים, למעט נסיכות פולוצק.
בשנת 1036 הוא ניצח את הפצ'נגים בקרב מכריע ולציון ניצחון זה יסד את קתדרלת סופיה הקדושה בקייב בשנת 1037.
בשנת 1043 יארוסלאב שלח כוחות צבא בראשות בנו ולדימיר לקונסטנטינופול. אף על פי שהצי הרוסי הובס, חוזה השלום היה מוצלח והביא לחתונת בנו, וסבולוד, עם בתו של קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית. משערים שבמקביל לתקיפת הצי הייתה מערכה יבשתית בחצי האי קרים והיא גרמה לביזנטים להסכים לחוזה שלום.
הוא נפטר בשנת 1054, 4 שנים לאחר אשתו ושנתיים לאחר מות ולדימיר, הבן הבכור. הוא הוטמן בקתדרלת סופיה הקדושה בקייב.
גו! גו! אקמן
'''גו ! גו ! אקמן''' (ביפנית: ゴーゴーアックマン; באנגלית: Go ! Go ! Ackman) היא מאנגה יפנית מסוג שונן אשר נכתבה במקור על ידי אקירה טוריאמה, וקיבלה עיבוד לסרט אנימציה ושלושה משחקי וידאו.
הסדרה מתמקדת באקמן, שד ילד בן 200 שנה אשר אוסף נשמות בשביל השטן.
עלילה
הפרק ראשון מהתחיל כאשר אקמאן, שד נמוך קומה, מתעורר מתנומה של למעלה מחמישים שנה. הוריו של אקמאן ואחותו מוצגים בפרק זה, אך אינם דומיננטיים במהלך הסדרה. הם מבהירים לקורא שהמשפחה הורגת אנשים ולאחר מכן מוכרת אותן לשטן. הדמות המרכזית בפרק זה היא גודון, יצור אדם וקטן דמוי שטן. הוא אוסף את בצנצנת את הנשמות של הקורבנות של אקמן.
אמה לונדס
אמה לונדס (באנגלית: Emma Lowndes; נולדה ב-1975) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד בלה גרגסון בסדרה "קרנפורד", מרי ריברס במיני-סדרה "ג'יין אייר" ומרג'י דרו בדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון".
ביוגרפיה
לונדס נולדה וגדלה באירלם שליד מנצ'סטר, ולמדה בבית ספר יסודי אורמסטון. אחר כך למדה אנגלית באוניברסיטת יורק. בשנת 2000 סיימה את לימודי המשחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). לימודיה מומנו בחלקם על ידי קרן סלפורד ספורטס אנד ארטס, שהקימו אלברט פיני והרולד ריילי כדי לסייע לכישרונות צעירים מהעיר.
לונדס היא הבכורה במשפחה בת שלושה ילדים של אריק וסוזן לונדס. אחיה הוא הכדורגלן נייתן לונדס, ואחותה קייטי לונדס.
קריירה
בטלוויזיה הופיעה לונדס בסדרות "להעיר את המתים", "Burn It", "החיים שאחרי", "רופאים", "ורה", "עדות אילמת", "בקצב הלב" ו-"Moving On". היא גילמה את מרי ריברס במיני-סדרה "ג'יין אייר", עיבוד של ה-BBC משנת 2006 לרומן באותו שם. בסדרת הדרמה "קרנפורד" שיחקה בתפקיד בלה גרגסון.
לונדס הופיעה בסרטי קולנוע וטלוויזיה כגון "הכל או לא כלום" (2002), "This Little Life" (מ-2003), "Mother's Milk" (מ-2011) ו"קיפאון" (2005). ברדיו שיחקה בתסכיתי דרמה כגון "Whitby Pier", ו-"Aperture and Hanging", וגילמה את שרה באדגר בתסכית "The Tomorrow People" משנת 2001.
בתיאטרון שיחקה לונדס במחזות "של מי החיים האלה לעזאזל?", "קול קטן", "השחף", "Port", ו-"Cold Meat Party". עוד הופיע בהפקות של "תרז ראקן", "מידה כנגד מידה", "Topless Mum", ו-"Three More Sleepless Nights". החל מ-24 במאי 2017 גילמה את ג'יני פוטר בהפקה של "הארי פוטר והילד המקולל" בתיאטרון פאלאס בלונדון.
פרסים
ב-2003 זכתה לונדס בפרס התיאטרון של מנצ'סטר איבנינג ניוז לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי, על הופעתה בהפקות "Port" ו"השחף" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג'. על הופעתה במחזה "השחף" הייתה לונדס מועמדת ב-2003 לפרס איאן צ'ארלסון.
קול דודי (ניגון)
קול דודי הוא ניגון התעוררות מניגוני חב"ד, מהניגונים שהלחין רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד.
אודות הניגון
מילות הניגון הם משיר השירים, המתפרש שבתוך הלב יש תמיד תשוקה לקבל את האור האלוקי, וה' מבקש רק "פתחי לי אחותי".
בספר הניגונים חב"ד "קול דודי" הוא ניגון מספר ה' (5), הוא מופיע גם גרסה נוספת בספר הניגונים בחלק ב' ניגון מספר רי"א (211).
הניגון הוא אחד מ"הניגונים המכוונים" שחיבר רבי שניאור זלמן. בחסידות חב"ד מנגנים אותו לרוב בהתוועדויות הנערכות בתאריכים הקשורים לאדמו"ר הזקן (כגון יום הולדתו ח"י באלול ויום ההילולא שלו כ"ד בטבת) ובעיקר בחודש אלול.
עיבודים מוזיקליים וביצועים
ב-1961 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 2" של ניח"ח, בשנות ה-90 יצא לאור באלבום "ניגוני חב"ד 1" על ידי חנן בר סלע ב-2015 הופיע באלבום צמאה 2 בביצוע אביתר בנאי, באלבום "עצם הנשמה" 1 של הרב יאיר כלב.
הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי יונתן רזאל, עמיר בניון, חיליק פרנק, ברי סחרוף, בני פרידמן, תזמורת ירושלים מזרח ומערב בניצוח תום כהן, הרב יצחק גינזבורג ואחרים.
קישורים חיצוניים
ביצועים:
הומופוביה ברחבי העולם
הומופוביה הוא מונח ממדעי החברה המתאר פחד, רתיעה או סלידה (אנטיפטיות) מקהילת הלהט"ב (הומואים, לסביות ועוד). בהגדרה רחבה יותר, המונח מתאר ביטוי תכונות אלו באפליה, דחייה, שנאה, זלזול, או תוקפנות כלפי נטייתם המינית, כלפי מימוש הנטייה המינית, כלפי זוגות בני אותו המין וגילויי חיבה בין בני אותו המין.
איי קוק
הומוסקסואליות גברית לא חוקית באיי קוק ועונשה 5-14 שנות מאסר מאז 1969, החוק בקושי נאכף. לסביות היא חוקית. הכנסייה הקונגרציוניסטית מאמינה כי הומוסקסואליות היא סימן חוסר מוסר אשר משפיעה על עמדות הציבור ומדיניות הממשלה. עם זאת, יחסים הומוסקסואלים היוו חלק מתרבות איי קוק במשך מאות שנים מבחינה היסטורית. הגעת מיסיונרים נוצרים זרים שינתה את הקבלה החברתית, ונחקקו חוקים הומופובים לאחר מכן.
איי שלמה
הומוסקסואליות פלילית במדינה מאז שנות השמונים במאה ה-19 המטילה 14 שנות מאסר. עם זאת מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנות 2010–2013 הצהירו כי לא היו דיווחים על מעצרים ותביעות. תיירים הומוסקסואלים אשר מבקרים באי יחד עם בני זוגם מתבקשים להימנע מהפגנות חיבה פומביות שעשויות להיסווג על פי חוק העונשין כמעשה "מגונה, גס או פשע" שמטיל עונש מאסר 5 שנים. הוועדה לרפורמת חוק הציעה אי-הפללת פעילות הומוסקסואלית בדצמבר 2008, אך המהלך אופיין בהתנגדות רבה. ממשלת איי שלמה הודיעה לאו"ם בשנת 2011 כי אין בכוונתה להפוך ההומוסקסואליות לחוקית בשטחה.
ביוני 2018, הנגיד הכללי פרנק קבוי, בעודו מכיר בקיום להט"בים באיי שלמה, חזר על התנגדותו לנישואים חד מיניים. וגינה כל ניסיון שינוי החוקים, והצדיק עמדתו ביחס לחוק המפליל הומוסקסואליות על רקע התייחסותו להזכרת הנושא בתנ"ך בהיותו דתי נוצרי.
טובאלו
בטובאלו, סעיפים 153, 154 ו-155 לחוק העונשין הומוסקסואליות מחוץ לחוק עם עונש עד 14 שנות מאסר, אם כי לא נאכף. אף על פי איסורה בחוק, אפליה תעסוקתית על בסיס נטייה מינית נאסרה במדינה ב-2017.
טונגה
הומוסקסואליות לא חוקית בטונגה, ועליה עונש מרבי 10 שנות מאסר, מה שלא נאכף. החל משנת 2016 מעולם לא היו הרשעות סדום בשל מערכת יחסים הומוסקסואלית בהסכמה. החברה בטונגו מוגדרת כשמרנית מאוד חברתית-דתית והממשלה דורשת מכל הפניות הדתיות בתקשורת השידור להתאים לאמונות הנוצריות המרכזיות. תערובת הערכים השמרניים והחוקים הקולוניאליים גרמה לפחד, אפליה והומופוביה בקרב להט"בים. יחד עם קיריבטי, טונגה היא המדינה הפולינזית היחידה שלא הצביעה בעד הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית, המגנה אפליה כלפי אנשי להט"ב על רקע הומופובי.
ניואה
הומוסקסואליות גברית בניואה פלילית ומטילה 14 שנות מאסר מאז 1966. אף על פי שחוק התיקון של ניואה 2007 בניו זילנד ביטל את סעיפי ההפללה, נשארו בתוקף במדינה.
סמואה
הומוסקסואליות לא חוקית בסמואה ועונשה הוא עד 7 שנות מאסר, מה שלא נאכף. לסביות היא חוקית. בדצמבר 2017 תיאר ראש הממשלה טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי נישואים הומוסקסואלים כ-"תועבה" ו-"נוהג סדום ועמורה" והוסיף "אין מדינה נוצרית אמיתית בעולם שתאפשר את קיומם".
בשנת 2009, ועדת הצנזורה בסמואה אסרה הקרנת הסרט מילק המתאר את חייו ומותו של פעיל זכויות הלהט"ב והפוליטיקאי הארווי מילק, שהיה ההומוסקסואל הגלוי הראשון שנבחר לכהונה ציבורית בכירה בקליפורניה, כחבר במועצת העיר סן פרנסיסקו. בשנת 2019 הוועדה אסרה על הקרנת הסרט רוקטמן על המוזיקאי ההומוסקסואל אלטון ג'ון. איסור הקרנות הסרטים הובילו לביקורות מצד פעילי זכויות אדם כי פקידי הוועדה "צבועים" ולמחאה מצעד ארגון הלהט"ב "איגוד הפאפאפינים של סמואה".
פיג'י
ישנם דיווחים רבים על פשעי שנאה הומופובים בפיג'י. ב-1 ביולי 2001 נרצחו מנהיג הצלב האדום ג'ון מוריס סקוט ובן זוגו גרגורי סקריבנר באכזריות בסובה, בהתקפה הומופובית עם מניע פוליטי אפשרי. סיפורם הפך לנושא סרט תיעודי בניו זילנד משנת 2008, "An Island Calling". בספטמבר 2017, סטודנט הומוסקסואל גלוי נמצא מת בנסינו. חוסר אמון במשטרה עקב הטרדה אפשרית מרתיע אנשי להט"ב מלדווח על אלימות הומופובית.
ב-17 במאי 2013, ציון לראשונה היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה במדינה עם אירועי זכויות להט"ב. ארגון הלהט"ב "Drodrolagi", דיווח בשנת 2018 כי אפליה ובריונות כלפי אנשי להט"ב נותרו בעיות במדינה. עם זאת, החוקה החדשה בפיג'י מספטמבר 2013, אסרה אפליה מינית ומגדרית.
פפואה גינאה החדשה
בשנת 2011 הודיעה הממשלה לאו"ם כי הפיכת הומוסקסואליות לחוקית במדינה "אינה בסדר העדיפויות". על פי משרד החוץ של ארצות הברית בשנת 2012, לא התקבלו דיווחים על העמדות לדין שהופנו כלפי הומוסקסואלים על רקע מערכות יחסים חד מיניות. עם זאת, המחלקה דיווחה כי הומוסקסואלים במדינה, "חשופים לסטיגמטיזציה חברתית הומופובית". חברת הפרלמנט לשעבר דאם קרול קידו בשנת 2012 תיארה הומוסקסואלים בפפואה גינאה החדשה כמי שנאלצים לחיות בחשאיות, וקראה ללא הצלחה לממשלה להפוך הומוסקסואליות לחוקית. ראש הממשלה פיטר אוניל הגיב כי ישנם "רגשות עזים" נגד הומוסקסואליות במדינה, והוסיף כי האזרחים "עוד לא קיבלו פתיחות כזו".
קריבטי
ההומוסקסואליות פלילית בקריבטי עם עונש של עד 14 שנות מאסר, אם כי החוק לא נאכף. לסביות חוקית. למרות איסור פעילות חד מינית בחוק, הפרלמנט של קירבטי העביר בשנת 2015 איסור על אפליה מינית בתעסוקה. באוגוסט 2015, כחלק מביקורת אוניברסלית תקופתית, נבדקו זכויות האדם של קיריבטי על ידי מדינות אחרות. במהלכה, צרפת, סלובניה וצ'ילה קראו לקריבטי לבטל את חוקיה ההומופובים. עם זאת, הממשלה לא הגיבה להמלצות אלו.
בנובמבר 2016 הצביעה המדינה נגד הצעה להיפטר מהמומחה העצמאי של האו"ם לאלימות ואפליה מינית ומגדרית בעצרת הכללית של האו"ם. הדחיפה להיפטר ממומחה האו"ם נכשלה בהצבעה של 84–77. מכיוון שההצבעה הייתה תיקון חסימת הצעה נגד להט"בים, הצבעת קיריבטי שמרה על הדובר בתפקידו בעוד קיריבטי יחד עם סרי לנקה היו שתי המדינות היחידות, בהן ההומוסקסואליות עוד מופללת, אשר הצביעו בעד.
אינדונזיה
גל רטוריקה הומופובית החל בינואר 2016 כששר ההשכלה הגבוהה מוחמד נאסיר הצהיר "יש לאסור על אנשי להט"ב מלהגיע לקמפוסים באוניברסיטאות". השר קרא לאסור על קבוצות להט"ב להשתתף בקמפוסים לאחר שקבוצת סטודנטים מאוניברסיטת אינדונזיה (UI) הקימה קבוצת ייעוץ ותמיכה בשם "קבוצת התמיכה ומרכז המשאבים לחקר מיניות" (SGRC) אשר נועדה לשירות ייעוץ, מרכז משאבים וקבוצת תמיכה בנושאי מיניות ומגדר, בדגש עבור בני נוער ותלמידים להט"בים, הסובלים לא פעם מהתעללויות, הטרדות, אלימות ואפליה בשטחה. בעיצומה של הסוגיה, אוניברסיטת אינדונזיה סירבה להיות אחראית לפעולות הקבוצה והכריזה שהיא אינה ארגון סטודנטים רשמי. גורם רשמי אחר לחץ בתגובה על שירותי הודעות מיידיות של טלפונים ניידים לחסום אימוג'ים הקשורים להומואים ולסביות ברשתות חברתיות.
מפלגות אסלאמיסטיות בהן מפלגת הצדק המשגשג (PKS) ומפלגת הפיתוח המאוחדת (PPP) התבטאו בחריפות נגד זכויות להט"ב והציעו הצעת חוק לאומית להפללתם במרץ 2016. עם זאת, מפלגת המנדט הלאומי (PAN), למרות התנגדותה לקהילת הלהט"ב האינדונזית ביקשה מאזרחים לא להפלות ולהטריד את אנשיה. עם זאת, בתמורה, הפצירו באנשי להט"ב "לא לקדם את זכויותיהם במדינה".
האיגוד הפסיכיאטרי באינדונזיה (PDSKJI) מסווג הומוסקסואליות, ביסקסואליות וטרנסג'נדריות כהפרעות נפשיות בהתייחסותו לאינדונזים הומוסקסואליים כ-"אנשים עם בעיות פסיכיאטריות" וטרנסג'נדרים כבעלי "הפרעות נפשיות".