cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דימום תוך-גולגולתי
דימום תוך-חדרי
דימום תוך-חדרי נדיר במבוגרים, ודרושה הפעלת לחץ גדול על כלי הדם כדי שייתרחש. באופן כללי, הדימום גורם לנזק נלווה רחב, ולפיכך ברוב המקרים התוצאה חמורה. חבלה ברקמת המוח ודימום תת-עכבישי קשורים במקרים רבים לדימום בתוך חדרי המוח.
דימום ברקמת המוח
דימום ברקמת המוח הוא סוג נוסף של דימום תוך-מוחי, העלול להיגרם מחבלה גופנית במוח, או להתרחש מעצמו. כמו בסוגים אחרים של דימומים בתוך הגולגולת, דימום ברקמת המוח הוא מצב חירום רפואי חמור, כיוון שהוא עלול להגדיל את הלחץ התוך-גולגולתי. מעריכים כי שיעור התמותה מדימומים ברקמת המוח הוא מעל 40%. דימום ברקמת המוח נפוץ יותר אצל מבוגרים מאשר אצל ילדים. הוא עלול להיגרם עקב חבלה חודרנית, אך גם עקב שברים בגולגולת, חבלת האצה-האטה, קרע של מפרצת, פגם בצורתם של העורקים או הוורידים, או דימום בתוך גידול.
הסכנה למוות מדימום ברקמת המוח גבוהה במיוחד כאשר הפציעה מתרחשת בגזע המוח. דימומים ברקמת המוח באזור בסיס גזע המוח הם כמעט תמיד קטלניים, כיוון שהם עלולים לגרום נזק לעצב התועה (Vagus nerve), הממלא תפקיד חשוב בבקרה על מחזור הדם ועל הנשימה. סוג זה של דימום יכול להתרחש גם בקליפת המוח או באזורים שמתחתיה, בדרך כלל באונה הקדמית או הצידית כאשר הוא נגרם עקב פציעת ראש, וכן גם במוח הקטן.
חולים עם דימומים לתוך רקמת המוח סובלים מתסמינים המתאימים לתפקודים הנשלטים על ידי האזור במוח שנפגע מהדימום. תסמינים אחרים כוללים את אלה המצביעים על עלייה בלחץ התוך-גולגולתי עקב מסה גדולה המפעילה לחץ על המוח. ניתן לזהות דימום לתוך רקמת המוח בסריקת טומוגרפיה ממוחשבת, כיוון שהדם מופיע בצבע בהיר יותר מאשר הרקמה, והוא מופרד מהשכבה הפנימית של הגולגולת על ידי רקמת מוח. הרקמה המקיפה אזור מדמם היא לרוב פחות צפופה מרקמות מוח אחרות בשל נפיחותה, ולכן היא נראית בהירה יותר בסריקת טומוגרפיה ממוחשבת.
תת-סוגים
דימומים במוח הגדול, המתרחשים כעבור שעות או ימים מהחבלה, נקראים "דימומים תוך-מוחיים מתעכבים". דימומים אלו עלולים להתרחש כתוצאה מחבלה ברקמת המוח, או באזורים שבהם לא נמצאה חריגה בסריקת טומוגרפיה ממוחשבת. בחולים אלה לא נראית כל בעיה לאחר החבלה, אך לאחר זמן מה חלה הידרדרות פתאומית במצבם.
דימום לתוך המוח, שהמשכו בדימום תת-דוראלי, נקרא "אונה מתפרצת".
תסמינים של דימום מוחי
לשבץ מוחי מתלווה בדרך כלל כאב ראש פתאומי וחזק, והוא מהווה בּוֹחָן טוב לקיום השבץ אם הוא מלווה בצוואר נוקשה, כאב בפנים, כאב בין העיניים, הקאות, או שינויים במצב ההכרה. סימנים אחרים מצביעים על לחץ תוך-גולגולתי מוגבר, הנגרם מנפיחות או מהתאספות של דם. סימנים אלו כוללים לחץ דם מוגבר, אישונים לא-שווים, במיוחד כאשר אישון אחד מורחב ואינו מגיב לאור, הפרעות בראייה, ועוויתות הנובעות מהפרעה בפעילות החשמלית של המוח.
טיפול
עקב סכנת חיים, דימום מוחי דורש הערכה והתערבות נוירוכירורגית מיידית. מנתחי מוח משתמשים במבחנים מתמחים עבור חולים עם דימום מוחי, כגון מדד האנט והס שיכול לסייע בקביעת הטיפול המתאים.
מספר דרכי טיפול ננקטות כדי להגן על המוח מפגיעה נוספת במצב זה:
מיפוי עורקי המוח עשוי לסייע בקביעת סיבת הדימום, כיוון שבאמצעות ניתוח ניתן לתקן דימום שנגרם ממספר סיבות, ואף להפחית את הסיכון לדימום עתידי.
דימום תת-עכבישי
דימום תת-עכבישי (דת"ע, SAH, Subarachnoid hemorrhage) הוא דימום לתוך החלל התת-עכבישי המקיף את המוח, כלומר, החלל בין הקרום העכבישי לקרום העדין. זהו מקרה חירום רפואי העלול להתרחש מעצמו או בעקבות חבלה גופנית. דימום תת-עכבישי עלול לגרום למוות או לנכות קשה, גם כאשר הוא מזוהה ומטופל בשלב מוקדם. הטיפול נעשה בהשגחה רפואית צמודה, תוך כדי מתן תרופות, בדיקות נוירוכירורגיות ותגובות טיפוליות מהירות. דימום תת-עכבישי מהווה כ-5% מכל מקרי השבץ. 10%-15% מהחולים מתים עוד לפני הגעתם לבתי חולים, ואחוז ההישרדות הממוצע הוא 50%.
סימנים ותסמינים
התסמין הטיפוסי של דימום תת-עכבישי הוא "כאב ראש חזק וחד" שמתפתח במשך שניות עד דקות. הוא מתגלה בכ-10% מכלל האנשים המדווחים על תסמין זה. בכשליש מכלל הלוקים בו, לא מופיעים תסמינים נוספים מלבד כאב הראש. תופעות אחרות שנצפות הן הקאות, הפרעות בפעילות החשמלית של המוח ומנינג'יזם (קישיון של הצוואר, חוסר יכולת לסבול אור בהיר וכאב ראש ללא נוכחות של זיהום או דלקת). כמו כן עלולים להופיע בלבול, רמה ירודה של הכרה עד כדי תרדמת ודימום תוך עיני, כלומר, לתוך העין עצמה.
בחולה עם כאב ראש פתאומי, אף לא אחד מהסימנים שהוזכרו מסייע באישור או שלילה של דימום, הגם שהפרעות בפעילות החשמלית מגבירות את הסבירות לדימום ממפרצת. נבדקים ליקויים בביצועי העצב הראייתי-תנועתי, המתבטאים ביכולת העין להביט למעלה או למטה, אישונים מורחבים ותגובה מופחתת לאור. אלה עשויים להצביע על דימום בעורק התחתי האחורי של המוח הקטן.
כתוצאה מהדימום, לחץ הדם עולה, לעיתים במהירות, ביחד עם שחרור של אדרנלין והורמונים דומים. כתוצאה מכך מופעל על הלב לחץ נוסף, העלול לחולל במהרה שורה של תופעות: בצקת ריאתית נוירוגנית, הפרעת קצב, שינויים אלקטרוקרדיוגרפיים (חלקם דומים לאלה של התקף לב) ודום לב (3%).
דימום לתוך החלל התת-עכבישי עלול להתרחש כתוצאה מפציעה או חבלה. הדימום מאובחן במקרים רבים אצל חולים עם חבלה גופנית בעקבות מעורבות בתאונות ואצל כאלו שמגיבים פחות לגירויים או מפתחים שיתוק פלג (Hemiplegia, חולשה של צד אחד בגוף) או רפלקסים משתנים של האישונים, המלווים בביצועים דועכים והולכים במדד גלאזגו לתרדמת. במקרים אלה, לא בהכרח יתלווה גם כאב ראש.
אבחנה
המטרות הראשוניות במקרה של דימום תת-עכבישי הן, בדרך כלל, השגת תולדות החולה וביצוע בדיקה גופנית. אין אפשרות לאבחן דימום תת-עכבישי על סמך ממצאים קליניים בלבד. דימות רפואי נדרש לרוב על מנת לאשר או לשלול דימום. טומוגרפיה ממוחשבת (CT/CAT) של המוח היא שיטת הדימות השכיחה יותר. לבדיקות אלו יש רגישות גבוהה (הן יזהו מעל ל-95% מקרים בצורה נכונה), ובייחוד ביום הראשון לאחר תחילת הדימום. קיים מידע המצביע על כך שדימות תהודה מגנטית (MRI) עשוי להיות רגיש יותר לאחר מספר ימים. ניקור מותני יזהה 3% נוספים מהמקרים בחולים שבהם לא מתגלים ממצאים בסריקת ה-CT או ה-MRI. זאת על ידי הדגמה של נוכחות קסנתומה צבעית (הופעה של נוזל מסורכז צהוב) או בילירובין (תוצר שבירה של המוגלובין) בנוזל מוח השדרה.
ברגע שאושר קיומו של דימום תת-עכבישי, המטרה הבאה היא איתור מקורו של הדימום. בדרך כלל, השלב הראשון הוא שימוש בדימות של כלי דם באמצעות CT (על ידי שימוש בחומר ניגוד רדיואקטיבי) כדי לזהות מפרצות. זאת מכיוון שלבדיקה זו (הזרקת חומר ניגוד רדיואקטיבי דרך קטטר שיתקדם אל עורקי המוח) שיעור נמוך של סיבוכים, והיא שימושית לטיפול בו-זמני במקור הדימום, כגון מפרצת.
סיבות
דימום תת-עכבישי עצמוני נגרם לרוב בעקבות מפרצת מוחית (85%), שהיא היחלשות של דופן העורקים במוח שגורמת להתנפחות העורקים. בעוד שרוב המקרים של דימום תת-עכבישי הם בעקבות דימום ממפרצות קטנות, סביר להניח שלמפרצות גדולות יותר תהיה נטייה גדולה יותר להתבקע. 10% נוספים מהמקרים הם בעקבות דימום לא מפרצתי במיסב המוח האמצעי, שבו הדם מוגבל לאזור של המוח האמצעי (ההתפצלות האמצעית מצינור העצבים) שבו בדרך כלל לא מוצאים מפרצות. חמשת האחוזים הנותרים הם בעקבות הרס של עורקים, הפרעות אחרות המשפיעות על כלי הדם, הפרעות של כלי דם בעמוד השדרה, ודימום לתוך מגוון של גידולים.
סיווג
ישנם מספר סולמות דירוג שבהם משתמשים במקרה של דימום תת-עכבישי. הם נגזרים מהתאמה בראייה לאחור של תכונות החולים עם תוצאות הדימום שלהם. בנוסף למדד גלאזגו הנפוץ, עושים שימוש בשלושה מבחנים מתמחים אחרים.
סולם פישר מסווג את הנוכחות של דימום תת-עכבישי בסריקת CT:
הסיווג של פדרציית הנוירוכירורגים העולמית:
אמצעים כלליים
העדיפות הראשונה במקרה של דימום תת-עכבישי היא ייצוב מצבו של החולה. בחולים עם רמה נמוכה של הכרה, ייתכן שיש צורך בצנרור והנשמה מלאכותית. מבצעים ניטור של לחץ דם, דופק, קצב נשימה ודירוג בסולם גלאזגו בתדירות תכופה. ברגע שהאבחנה מאושרת, ישנה עדיפות להעברה לטיפול נמרץ (ICU), בייחוד בהתחשב בכך של-15% מהחולים יש דימום חוזר בשעות הראשונות שלאחר האשפוז.
במקרים כאלה יש חשיבות גדולה לפיקוח על התזונה של החולה, כאשר העדיפות היא דרך הפה או דרך זונדה מאשר עירוי לווריד. משככי כאבים מוגבלים בדרך כלל לחומרים לא מרגיעים (כלומר, הם מקלים על הכאב אך לא גורמים לטשטוש של ההכרה), כיוון שהרגעה משבשת את הניטור של רמת ההכרה. רופאים רבים שמים דגש על מניעה של סיבוכים נוספים; לדוגמה, פקקת בווריד עמוק נמנעת אם עושים שימוש בשרוולי לחץ או לחץ נשימתי סדיר.
מניעה של דימום חוזר
אותם חולים עם שטף דם גדול, רמה נמוכה של הכרה או פיגור נוירולוגי ממוקד עשויים להיות מועמדים להסרה כירורגית של הדם או סגירה של אתר הדימום. שארית האזור המדמם מיוצבת באופן נרחב יותר, ועוברת מיפוי כלי דם מוחי או סריקת CT בשלב מאוחר יותר. במקרים שבהם הדימום נובע ממפרצת (בניגוד לדימום לא-מפרצתי במיסב המוח התחתון, כלומר, באזור שמהווה מעין "מושב" למוח התחתון), רוב הנוירוכירורגיים מהדקים או מחדירים סליל למפרצת על מנת למנוע דימום חוזר. לאחר 24 השעות הראשונות, הסיכון לדימום חוזר הוא 40% במשך ארבעה שבועות, מה שמצביע על הצורך להכוונת הטיפול להפחתת הסיכון.
ישנם שני אמצעים הננקטים כדי לתקן מפרצות. באופן כללי, גישת הקו-הראשון היא ליפוף אנדו-וסקולארי. שיטה זו מסתמכת על צילום עורקים במוח (אנגיוגרפיה) והכנסת סלילי פלטינה לתוך המפרצות על מנת לגרום להן לסגת. דרך אחרת היא ביצוע קראניטומה יחד או ללא הידוק כירורגי של המפרצת. מבדקים שנעשו מציעים כי להחדרת סליל למפרצת יש יתרון כללי על הידוק.
טיפול רפואי מסוגל לטפל הן בהפחתת הסיכון לדימום חוזר והן בסיבוך חמור של דימום תת-עכבישי הנקרא עווית כלי דם (וזוספאזם בלועזית). במקרה שמתרחש דימום תת-עכבישי עצמוני ממפרצת, ישנו סיכון משמעותי לדימום חוזר עד שניתן לבצע התערבות כירורגית מדויקת. טיפול לשליטה על לחץ הדם, מנוחה, וסביבה שקטה, במהלך זמן ההמתנה, מסייעים בהפחתת הסיכון לדימום חוזר.
עווית של כלי דם היא סיבוך חמור של דימום תת-עכבישי. ניתן להבחין בה ב-50% מהחולים שנבדקו בצילום כלי דם, והיא לא גורמת להופעת סימפטומים במשך כ-30% מהזמן. ניתן לאשר מצב זה באמצעות מדידת מהירות זרימת הדם בגולגולת (תוך הסתמכות על אפקט דופלר) או צילום כלי דם מוחיים, והוא יכול לגרום לפציעת מוח איסכמית שעלולה לגרום לנזק בלתי הפיך למוח, ואם היא קטלנית דיה - אף למוות. נימודיפין הוא חוסם תעלת סידן שניתן דרך הפה, שהראה יכולת להפחית את הסיכון של תוצאה לא טובה, גם אם הוא לא מפחית באופן משמעותי את העווית של כלי הדם שנצפתה בצילום שלהם.
חולה שמחלים ללא התערבות מידית עשוי לעבור צילום כלי דם בעתיד על מנת לזהות מפרצות שניתן לטפל בהן באמצעות הכנסת סליל על מנת למנוע אירועים חוזרים של דימום תת-עכבישי.
סיבוכים
סיבוכים של דימום תת-עכבישי יכולים להיות חמורים, תת-חמורים, או כרוניים:
פרוגנוזה
לאחר שהדימום מטופל, החולים עלולים לסבול מכאבי ראש מתמשכים ואף קבועים. כמעט חמישית מהמקרים של דימום תת-עכבישי גורמים למוות או גסיסה עוד לפני ההגעה לבית חולים. מבין שאר המקרים, 10-20% מתים בשבועות הראשונים בבית החולים כתוצאה מדימום חוזר. עיכוב באבחנה של דימום תת-עכבישי קטן ללא תרדמת (או ייחוס כאב הראש הפתאומי כחלק ממיגרנה) תורמים לתמותה הזאת. לחולים שנשארים בתרדמת או עם פיגורים נוירולוגיים מתמשכים יש פרוגנוזה גרועה, כלומר סיכויי החלמה נמוכים מאוד.
דימום תת-דוראלי
דימום תת-דוראלי (דת"ד, SDH, Subdural hematoma) הוא צורה של פציעת מוח טראומטית שבה דם נאסף בין שכבת המגן החיצונית של המוח (הקרום הקשה) והשכבה העכבישית (שכבת המגן האמצעית של המוח). בניגוד לשטף דם אפידורלי, שנגרם לעיתים קרובות כתוצאה מקרעים בעורקים, דימום תת-דוראלי נגרם בדרך כלל מקרעים בוורידים שמצטלבים בחלל התת-דוראלי. דימום זה מפריד ברוב המקרים את הקרום הקשה מהקרום העכבישי. דימומים תת-דוראליים עלולים לגרום לעלייה בלחץ התוך-גולגולתי, שיכולה לגרום ללחץ ולנזק לרקמת המוח העדינה. לשטף דם תת-דוראלי חמור (ASDH) יש שיעור תמותה גבוה והוא מקרה חירום רפואי.
סיבות
שטפי דם תת-דוראליים נגרמים ברוב המקרים על ידי פציעת ראש; שינוי מהירות תנועה פתאומי עלול למתוח ולקרוע ורידים קטנים בגולגולת, כתוצאה מפעולתם של כוחות גזירה קוויים וסיבוביים חזקים מאוד על כלי הדם. שטפי דם תת-דוראליים מתרחשים גם בקשישים ובאלכוהוליסטים, לעיתים אף ללא חבלה ידועה. ההשערה היא, שהגורם לכך היא אטרופיה - נסיגת רקמה מוחית עקב ניוון, שמגדיל את המרחק בין שני הקרומים ומגדיל את הסיכוי של הוורידים המגשרים ביניהם להיקרע. כמו כן, שטפי דם אלו נפוצים יותר גם אצל חולים המקבלים נוגדי קרישה, ובייחוד אספירין וורפארין. חולים המקבלים תרופות אלה עשויים לסבול מדימום תת-דוראלי גם בעקבות פציעות קלות.
תסמינים
תסמינים אחרים של דימום תת-דוראלי כוללים בין השאר:
מאפיינים
ברוב המקרים, דימומים תת-דוראליים מתרחשים באזורים העליונים והצידיים של האונה המצחית והאונה הקודקודית. בנוסף, הם מתרחשים גם בגומץ האחורי (אזור המכיל את המוח הקטן וגזע המוח), וכן ליד האזור שבו הקרום הקשה חודר בין שתי ההמיספרות של המוח וליד אוהל המוחון. בניגוד לדימומים אפידורליים, שלא יכולים להתרחב אל מעבר לקו החיבור של הגולגולת, דימומים תת-דוראליים יכולים להתרחב לאורך הצד הפנימי של הגולגולת, וליצור צורה חרוטית לאורך המוח, והם נעצרים רק בהחזרים הדוראליים כגון אוהל המוחון והגומץ האחורי.
בסריקות CT, דימומים תת-דוראליים נראים כחצי סהר, עם פני שטח שקערוריים מהגולגולת. ניתן לראות דימום תת-דוראלי כשכבה צפופה לאורך אוהל המוחון (הגבול בין חלקו העליון של המוח הקטן לחלק התחתון של המוח הגדול) של המוח הקטן. מצב זה עשוי להפוך לכרוני ויציב, כיוון שהמערכת המזינה פועלת בלחץ נמוך. במקרים כאלה, ניתן לצפות בסימנים עדינים של דימום כגון היעלמות של חריצים בפני השטח של המוח או מיקום לא נכון של הצומת בין החומר האפור לחומר הלבן. דימום כרוני יכול להופיע באזור בעל אותה צפיפות כמו רקמת המוח (ואז הוא נקרא שווה-צפיפות למוח), ומשמעות הדבר היא שהוא יופיע בסריקת CT באותו צבע כמו רקמת המוח, עם פוטנציאל להסתיר את הממצאים.
תת סוגים
דימומים תת-דוראליים מתחלקים לחמורים, תת-חמורים, וכרוניים - הדבר תלוי במהירות התחלתם. דימום תת-דוראלי חמור שנגרם עקב טראומה הוא הקטלני ביותר מכל פציעות הראש, ויש לו שיעור תמותה גבוה אם הוא לא מטופל במהירות עם הפחתת לחץ כירורגית.
דימומים תת-דוראליים חמורים מתפתחים אחרי פציעות כתוצאה מהאצה או האטה ממהירות גבוהה, והם חמורים יותר מאשר דימומים גדולים. הם מסוכנים במיוחד אם הם קשורים לפציעה של רקמת המוח עצמה. דימום תת-דוראלי חמור מהיר יותר מדימום תת-דוראלי כרוני, אבל בכל זאת איטי יחסית לדימום אפידורלי, משום שמקורו של הדימום בוורידים. ללוקים בדימומים תת-דוראליים חמורים יש שיעור תמותה גבוה, גבוה יותר מאשר דימום אפידורלי או פציעות מוח מתפשטות, כיוון שהם נוצרים בדרך כלל בעקבות פציעות ראש חמורות שמתלוות אליהן פגיעות נוספות. שיעור התמותה הקשור לדימום תת-דוראלי חמור הוא בטווח של 60% עד 80%.
דימומים תת-דוראליים כרוניים מתפתחים לאחר תקופה של ימים עד שבועות, לרוב לאחר חבלת ראש קטנה, אף על פי שסיבה זו לא מאובחנת ב-50% מהמקרים. הדימום הכרוני הוא איטי, כנראה בגלל דימומים קטנים חוזרים, ובדרך כלל נעצר מעצמו. כיוון שדימומים אלה מתקדמים באיטיות, ניתן לעצור אותם לפני שייגרמו לנזק משמעותי. לדימומים תת-דוראליים קטנים, שרוחבם פחות מסנטימטר אחד, יש תוצאות פחות חמורות באופן ניכר יחסית דימומים תת-דוראליים חמורים: באחד המחקרים, רק ל-22% מהחולים עם דימום תת-דוראלי כרוני לא התאוששו.
פתופיזיולוגיה
נפח הדם שהתאסף כתוצאה מדימום תת-דוראלי עשוי לגדול כתוצאה מספיחת מים באוסמוזה. במקרה זה גובר הלחץ על רקמת המוח ומחולל דימומים חדשים על ידי קריעת כלי דם אחרים. הדם שנאסף עשוי אף לפתח קרום משלו. בחלק מהדימומים התת-דוראליים, השכבה העכבישית של קרומי המוח נקרעת, ונוזל מוח שדרה (CSF) ודם מתרחבים ביחד בחלל התוך-גולגולתי, ומגדילים את הלחץ.
חומרים מצרי כלי דם עשויים להשתחרר מהחומר שנאסף בשטף דם תת-דוראלי, ובכך לגרום איסכמיה נוספת מתחת לאתר על ידי הגבלת זרימת הדם למוח. כאשר נמנעת מהמוח אספקת דם מספיקה, שרשרת פעולות ביוכימית, הקרויה "שרשרת איסכמית", מתחוללת, ובסופו של דבר עשוי להיגרם מוות של תאים במוח. הגוף סופג בהדרגתיות את קריש הדם ומחליף אותו ברקמה גרגרית.
טיפול
לאחר כל פגיעה בראש, חשוב שהנפגע יעבור סקירה רפואית מלאה, ובמיוחד בדיקות נוירולוגיות מלאות. סריקת CT או MRI תגלה בדרך כלל דימומים תת-דוראליים משמעותיים.
הטיפול בדימום תת-דוראלי תלוי בגודלו ובקצב הגדילה שלו. ניתן לטפל בדימומים תת-דוראליים על ידי ניטור קפדני עד שהגוף מרפא את עצמו. דימומים גדולים או תסמיניים דורשים פתיחה של הגולגולת. המנתח פותח את הקרום הקשה, מסיר את קריש הדם באמצעות שאיבה או שטיפה של הפצע, ומזהה ומשתלט על אתרי הדימום. סיבוכים של אחרי הניתוח כוללים לחץ תוך-גולגולתי מוגבר, בצקת במוח, דימום חדש או חוזר, זיהום, ופרכוסים.
גורמי סיכון
קשישים ותינוקות מועדים יותר ללקות בשטף דם תת-דוראלי. ככל שהמוח מתכווץ עם הגיל, החלל התת-דוראלי גדל והוורידים שחוצים אותו צריכים לעבור מרחק גדול יותר, מה שמגדיל את פגיעותם לקרעים. עקב זאת ועקב הרגישות המוגברת של ורידי מבוגרים, עולה שכיחותם של דימומים תת-דוראליים כרוניים בחולים מבוגרים. גורמי סיכון אחרים לדימומים תת-דוראליים כוללים נטילת מדללי דם, התמכרות ארוכת טווח לאלכוהול ושיטיון (דמנציה). גם לתינוקות יש חלל תת-דוראלי גדול יותר והם נוטים יותר לדימומים תת-דוראליים. מסיבה זו, שטף דם תת-דוראלי הוא ממצא נפוץ אצל תינוקות שעברו התעללות. בצעירים, ציסטות בקרום העכבישי הן גורם סיכון לשטף דם תת-דוראלי.
שטף דם אפידורלי
דימום אפידורלי הוא הצטברות של דם בין הקרום הקשה (קרום המגן החיצוני של המוח המכונה גם שכבת הדוּרה) והגולגולת. למצב הזה, שלרוב מתרחש בעקבות חבלת ראש, יש אפשרות להפוך לקטלני כיוון שהצטברות הדם עשויה להגדיל את הלחץ בחלל התוך-גולגולתי ולדחוס רקמת מוח עדינה. 15% עד 20% מהחולים עם דימום אפידורלי מתים מהפציעה.
גורמים
הגורם של דימום אפידורלי הוא בדרך כלל טראומתי, אף על פי שידוע כי הוא יכול להתרחש גם באופן עצמוני. דימומים נגרמים לרוב כתוצאה מחבלת האצה-האטה ובעקבות פעולתם של כוחות מנוגדים. דימום מווריד אפידורלי נגרם בדרך כלל כתוצאה מפציעת גזירה הנגרמת מכוחות גזירה קוויים או סיבוביים. הדבר קורה כאשר רקמות בעלות צפיפות שונה מחליקות זו על גבי זו.
שטף דם אפידוראלי יכול להיגרם ממכה בצדי הראש, ומקורו בדרך כלל בשבר שעובר דרך החלל העורקי של העצם, לרוב שבר בעצם הרקה המפריע לעורק קרום המוח האמצעי, שהוא ענף של העורק התרדמני. לפיכך, רק 20%-30% משטפי הדם האפידוראליים מתרחשים מחוץ לאזור של עצם הרקה.
מאפיינים
דימומים אפידורליים, בדומה לתת-דוראליים ותת-עכבישיים, הם דימומים תוך-גולגולתיים לא מוחיים, המתרחשים מחוץ לרקמת המוח, בעוד שדימום תוך מוחי, כולל דימום לרקמה ודימום לחדרים, מתרחש בתוך המוח עצמו.
דימום אפידורלי הוא מהיר כיוון שלרוב הוא מגיע מעורקים, שבהם לחץ הדם גבוה יחסית. דימומים אפידורליים מעורקים יכולים לגדול כאשר הם מגיעים לנקודת השיא לאחר 6 עד 8 שעות מהפציעה, ושופכים 25 עד 75 סמ"ק של דם לתוך החלל התוך-גולגולתי. ככל ששטף הדם מתרחב, הוא מרחיב את הקרום הקשה מהצד הפנימי של הגולגולת, וגורם לכאב ראש חזק.
דימומים אפידורליים יכולים לגדול ולהגדיל את הלחץ התוך-גולגולתי, ובכך לגרום למוח לזוז, לאבד אספקת דם, או להימחץ כנגד הגולגולת. ככל ששטף הדם גדול יותר כך הנזק שהוא יכול לגרום גדול יותר. דימומים אפידורליים יכולים להתרחב במהירות ולדחוס את גזע המוח, מה שיגרום לחוסר הכרה, תנוחה לא שגרתית ותגובת אישונים לא תקינה לאור. כ-10% מהדימומים האפידוראליים עשויים להיגרם מדימום ורידי.
בתמונות המופקות מסריקות CT ו-MRI, שטפי דם אפידורליים נראים בדרך כלל בצורה קמורה כיוון שהתרחבותם נעצרת בקו התפר של הגולגולת, שבו הקרום הקשה צמוד באופן הדוק לגולגולת. לפיכך, הם מתרחבים פנימה לכיוון המוח ולא לאורך הצד הפנימי של הגולגולת, כפי שמתרחש בשטף דם תת-דוראלי. דימום זה נקרא "עדשתי", משום שצורתו דמוית עדשה.
דימומים אפידוראליים עשויים להתרחש בשילוב עם דימומים תת-דוראליים או להתרחש לבדם. סריקות CT מגלות בכ-20% מהחולים חסרי ההכרה מקרים של שטפי דם אפידוראליים או תת-דוראליים.
אחד מהסימנים של שטף דם אפידורלי הוא שחולים עשויים לחזור להכרה במהלך מה שנקרא פרק הזמן הצלול, רק על מנת לשקוע בפתאומיות ובמהירות למצב של חוסר הכרה לאחר מכן. פרק הזמן הצלול, שתלוי באופי הפציעה, הוא כלי מפתח באבחון של דימום אפידורלי. אם החולה לא מטופל באמצעות התערבות כירורגית מיידית, סביר מאוד להניח שהוא ימות.
שטף דם אפידורלי בעמוד השדרה
דימום לתוך החלל האפידוראלי בעמוד השדרה עשוי לחולל גם שטף דם פנימי. שטף הדם עשוי להתרחש באופן פתאומי (במהלך לידה למשל), כתוצאה מסיבוך נדיר של הרדמה או כתוצאה מניתוח.
כיוון שהמבנה האנטומי של החלל האפידוראלי בעמוד השדרה שונה מזה שבגולגולת, לדימום באזור זה יהיו מאפיינים שונים. החלל האפידורלי בעמוד השדרה מכיל רקמת שומנים רופפת ורשת של ורידים אפידורליים גדולים ודקי דופן (הנקראים גם מקלעת הוורידים האפידורלית). מסיבה זו, הדימום יהיה בדרך כלל מהוורידים. במקרים שבהם יש שינויים במבנה האנטומי של האזור או הפרעות שונות בקרישת הדם (המופיליה לדוגמה), עולה הסבירות לפגיעות מסוג זה.
דימום באזור זה עשוי לגרום לפגיעות שונות, כגון: לחץ על עמוד השדרה, לחץ על זנב הסוס (צרור של שורשי עצבים היורדים מחוט השדרה עד שהם מגיעים לפתח המתאים בעמוד השדרה) וכו'. הפגיעות עשויות לעורר תחושות של כאב, חולשה בשרירים ותפקוד לקוי של מערכת העיכול ומערכת השתן. האבחנה הרפואית של מצב זה מסתמכת על תסמינים רפואיים מסוימים וכן על מסגרת הזמן שבה הם מתרחשים. לרוב, יש צורך לבצע בדיקת דימות תהודה מגנטית כדי לאשש את הממצאים הרפואיים. את הבעיה ניתן לפתור, לרוב, בניתוח שבו מפחיתים את הלחץ באזור.
יש קושי לכמת את השכיחות של שטפי דם אפידורליים בעקבות הרדמה של האזור. ישנן הערכות הטוענות כי הדבר מתרחש בטווח של בין שטף דם אחד לכל 10,000 הרדמות ועד שטף דם אחד לכל ל-100,000 הרדמות. מכאן נובע, שייתכן ורופא מרדים לא יגרום לשטף דם בחולה שעבר הרדמה באזור זה אפילו פעם אחת לאורך שנות עבודתו.
משקי חרות בית"ר
משקי תנועת החירות - בית"ר היא התנועה המיישבת מטעם התנועה הרוויזיוניסטית על גופיה השונים- בית"ר, חרות ההיסטורית (היום הליכוד)
והסתדרות העובדים הלאומית.
ראשית ההתיישבות של התנועה הרוויזיוניסטית החל בהקמת גרעיני יישובים על ידי חברי פלוגות הגיוס של בית"ר. היישוב הראשון שהוקם היה רמת טיומקין בשנת 1932. אחריו קם "תל צור" באזור זכרון יעקב, אשר חבריו העבירו אותו לאזור מבצר שוני, ואחרי כן סמוך לבנימינה, שם הסב את שמו לנחלת ז'בוטינסקי. רוב היישובים המדוברים עלו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. היישובים אמציה, צור נתן, דקלה, ארגמן ונחל סיני (שפונה לאחר יציאת ישראל מסיני) עלו כהאחזויות נח"ל על ידי גרעיני בית"ר. גנים, כדים וחומש עלו על ידי גרעיני תנועת בית"ר. היישובים ברובם הגדול הוקמו כ"מושבים שיתופיים". בימינו מוגדרת "משקי חירות בית"ר" כמרכז שיתופי להתיישבות.
שכבת השיחה של מודל ה-OSI
שכבת השיחה (session) אחראית על יצירת, ניהול, וסגירת שיחות בין התוכניות הפועלות בשני קצוות (nodes) של רשת מחשבים. היא משמשת את שכבת הייצוג ומשתמשת בשכבת התעבורה על מנת להעביר נתונים על גבי הרשת והיא השכבה החמישית במודל ה-OSI.
השיחות הללו, שעל שמן נקראת השכבה הם כל התקשרות בין שני מחשבים, נוצרת על ידי אחת משתי השכבות העליונות של מודל ה-OSI. לדוגמה, כאשר משתמש מבקש דף אינטרנט - נפתח תהליך, השרת מחזיר את דף האינטרנט המבוקש - והתהליך נסגר. שכבת השיחה מחלקת את השיחות לשני סוגים:
פרוטוקולים של שכבת השיחה
ASP, PPTP, SSH, NFS, RPC, SSL
מערך מרובה מצלמות
מערך מרובה מצלמות או מערך מולטי-קם (Multiple-camera setup) היא שיטת צילום הנפוצה יותר בתוכניות טלוויזיה. בשיטת הפקה זו מצולמת ההתרחשות בכמה מצלמות וידאו בו-זמנית, בדרך כלל תוכניות מסוג זה מצולמות באולפן.
כל המצלמות מנותבות לחדר הבקרה, ושם עורכים הנתב והבמאי בזמן אמת את התוכנית על ידי בחירת המצלמה שממנה מתקבלת התמונה. עריכה כזו נקראת "ליין קאט". בתוכניות המשודרות בשידור חי זוהי התוצאה הסופית, ואילו בתוכניות אחרות תיתכן עריכה נוספת.
שיטת הפקה זו אופיינית לכמה סוגי תוכניות: תוכניות אקטואליה וחדשות, תוכניות אירוח, סיטקומים, תוכניות מערכונים, ואופרות סבון.
משה סרדינס
משה סרדינס (21 ביוני 1917, איזמיר - 24 במרץ 1984) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך בין הכנסת הרביעית לבין הכנסת השישית.
חייו
סרדינס נולד בטורקיה ועסק במסחר. עלה לישראל מטורקיה בשנת 1949, והיה בין מייסדיו של המושב גבע הכרמל. היה מזכיר המושב, ממייסדי ארגון המשביר לעולה וחבר הנהלת המשביר המרכזי. ב-1958 היה מרכזו הראשון של ארגון הקניות "משקי הצפון. בשנת 1959 נבחר לכנסת מטעם מפא"י כנציג תנועת המושבים וכיהן כחבר הכנסת עד 1969. בתקופת כהונתו עסק בין היתר בגיוס תמיכה עבור מושבי העולים. הוא היה חבר בוועדות הכנסת, הכספים, הכלכלה, העבודה והרווחה והשירותים הציבוריים. במהלך כהונתו בכנסת השישית שימש כסגן יושב ראש הכנסת.
בתחילת 1969 נודע כי סרדינס הסתבך בחובות למושב בו היה חבר. לאחר חקירה נוספת בענייניו הוא נפסל על ידי המוסד לביקורת של תנועת המושבים מלשמש בכל שליחות לאחר שנקבע כי ניצל את מעמדו בארגונים השונים בהם פעל לקידום ענייניו. בעקבות פרשה זו לא העמיד סרדינס את מועמדותו לרשימת המערך לבחירות לכנסת שהתקיימו ב-1969.
סרגיי אשוונדן
סרגיי אשוונדן (בגרמנית: Sergei Aschwanden; נולד ב-22 בדצמבר 1975) הוא ג'ודוקא עבר שווייצרי, מדליסט ארד מאולימפיאדת בייג'ינג 2008. אשוונדן מחזיק במדליות כסף וארד מאליפויות עולם מהשנים 2003 ו-2001 בהתאמה ופעמיים אלוף אירופה מהשנים 2000 ו-2003.
קריירה
ב-8 בדצמבר 1996, זכה אשוונדן במדליית כסף בטורניר 'Swiss International Basel', המדליה הראשונה שלו בטורניר בינלאומי מקצועי. בשנים שלאחר מכן המשיך לזכות במדליות בטורנירים בינלאומיים קטנים וב-20 במאי 2000, זכה אשוונדן באליפות אירופה. בחצי הגמר ניצח את אלכסיי שרשנב הרוסי ובגמר את ריקרדו אצ'רטה הספרדי.
ב-27 ביולי 2001, השתתף אשוונדן באליפות העולם שנערכה במינכן וזכה במדליית ארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את קנזו נקאמורה היפני, אלוף אולימפי ואלוף עולם בעברו.
ב-17 במאי 2003, הוא זכה שוב במדליית זהב באליפות אירופה לאחר שניצח בגמר את נונו דלגדו הפורטוגלי. ב-12 בספטמבר באותה השנה התחרה באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן וזכה במדליית כסף, בשמינית הגמר ניצח את אריאל סגנגה הארגנטינאי, ברבע הגמר את קלמן פרג'ן הסלובני ובחצי הגמר את ריקרדו אצ'רטה הספרדי, בגמר הפסיד אשוונדן לפלוריאן וואנר הגרמני.
ב-22 במאי 2005, הוא זכה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה ברוטרדם לאחר שניצח בקרב על המדליה את מיכאל פינסקה הגרמני, תואר זה היה התואר המשמעותי הראשון שלו לאחר שהחל להתחרות בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. באליפות אירופה שנה לאחר מכן, הפעם בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג, זכה שוב במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את אולה בישוף הגרמני.
ב-13 באוגוסט 2008, סרגיי אשוונדן התחרה באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את מיכאל פינסקה הגרמני, בשמינית הגמר את מארק הויזינחה ההולנדי וברבע הגמר הפסיד לעמר בניחלף האלג'יראי ועבר לבית הניחומים שם ניצח את מוחמד אל אסרי המרוקאי ואת אדוארדו סנטוס הברזילאי, לאחר ניצחונות אלו הגיע אשוונדן לקרב על מדליית הארד ובו גבר על איוון פרשין הרוסי.
עקב הצלחתו באולימפיאדה, אשוונדן היה מועמד לתואר ספורטאי השנה בשווייץ וסיים במקום הרביעי. מאמנו של אשוונדן, לאו הלד, זכה בתואר מאמן השנה. לאחר פרישתו אשוונדן היה מעורב בפוליטיקה המקומית וביוני 2020 הוא נבחר לנשיא איגוד הג'ודו השווייצרי. בנובמבר 2020 הוא נבחר כחבר בדירקטוריון הוועד האולימפי השווייצרי.
פולינום
במתמטיקה, פולינום במשתנה \ x הוא ביטוי מהצורה כאשר  הם קבועים; למשל, 3x^2+7x-5. באותו אופן אפשר להגדיר פולינום בכל משתנה אחר (\ y^9-y הוא פולינום במשתנה y), וגם פולינומים בכמה משתנים, כמו.
המחוברים \ a_kx^k נקראים מונומים. במונום כזה, k היא החזקה או המעריך, והקבוע \ a_k הוא המקדם. החזקה הגבוהה ביותר המופיעה בפולינום p היא המעלה (או דרגה) של הפולינום, ומסמנים אותה ב-\deg p(x). המחובר \ a_0 נקרא המקדם החופשי ו- \ a_n נקרא המקדם המוביל של הפולינום. אם המקדם המוביל שווה ל-1, אז הפולינום נקרא פולינום מתוקן. לדוגמה, הוא פולינום ממעלה שנייה, שהמקדם המוביל שלו הוא 3.
אם מקדמי הפולינום שייכים לשדה \ F, אז הוא מגדיר פונקציה פולינומית  באמצעות הצבה:. למשל, אם אז.
פונקציה מהצורה, כאשר הם פולינומים, נקראת פונקציה רציונלית.
פונקציה פולינומית אפשר לחשב במספר סופי של פעולות חיבור וכפל; משום כך יש לפולינומים (מעל הממשיים או המרוכבים) תפקיד מרכזי בתורת הקירובים.
שורש של פולינום
שורש (או אפס) של פולינום \ f(x) הוא ערך \ r שעבורו מתקיים \ f(r) = 0. מציאת השורשים של פולינום היא מהבעיות העתיקות ביותר במתמטיקה.
פולינום ממעלה שנייה, כלומר פולינום מהצורה \ ax^2+bx+c ידוע בשם פולינום ריבועי. שיטה לפתרון משוואה ריבועית הייתה ידועה ליוונים הקדמונים, ואף קודם לכן לבבלים. רק במאה ה-16 נמצאה שיטה לפתרון כללי של משוואה ממעלה שלישית ורביעית: בשנת 1545 פרסם ג'ירולמו קרדאנו ספר שבו ייחס את השיטה לפתרון משוואה ממעלה שלישית לטרטליה, ואת השיטה לפתרון משוואה ממעלה רביעית יחס לתלמידו (של קרדאנו), לודוביקו פרארי. בתחילת המאה ה-19 הוכיחו נילס הנריק אבל ואווריסט גלואה שאין נוסחה כללית לשורש של פולינום שמעלתו גדולה מ-4, באמצעות פעולות השדה (חיבור, חיסור, כפל וחילוק) וחישוב רדיקלים (כלומר, הוצאת שורש מכל סדר).
לכל פולינום ממעלה אי זוגית עם מקדמים ממשיים יש שורש ממשי, כפי שניתן לראות מיידית ממשפט ערך הביניים. לפולינומים ממעלה זוגית, כגון x^2+1, אין שורש ממשי, אך תמיד יש שורש מרוכב. לפי המשפט היסודי של האלגברה לכל פולינום ממעלה n יש בדיוק n שורשים (לרבות חזרות) בשדה המספרים המרוכבים.
פולינום במקדמים רציונליים
את הפתרונות הרציונליים של פולינום במקדמים שלמים אפשר למצוא באמצעות המשפט הבא: יהי פולינום שכל מקדמיו שלמים. נניח ש מספר רציונלי שהוא שורש של הפולינום p(x). אזי מתקיים: c מחלק את a_0 ו-d מחלק את a_n.
חוג הפולינומים
קבוצת כל הפולינומים מעל שדה \mathbb{F} או חוג R נתון מהווה חוג, ומסומנת לרוב ב או \ R[x] בהתאמה. מעל שדה, החוג מהווה חוג אוקלידי. נדון בקצת מתכונותיהן:
ליניאריות
לכן, קבוצת כל הפולינומים ממעלה \ n אשר \ x הוא שורש שלהם מהווים מרחב וקטורי ביחס לפעולות חיבור וכפל בסקלר.
אוקלידיות
נתונים פולינום \ p,q, כך שמעלת \ q גדולה ממעלת \ p. אזי תמיד אפשר לרשום כאשר s נקרא פולינום המנה ו-r נקרא פולינום השארית ומעלתו קטנה מהמעלה של \ p. פולינום המנה \ s ופולינום השארית \ r נקבעים ביחידות. נאמר ש-\ qמתחלק ב-\ pאם ורק אם r=0. באמצעות חילוק בשארית קל להיווכח בטענה חשובה: המספר \ c הוא שורש של הפולינום \ p(x) אם ורק אם הביטוי (x - c) מחלק את p.
לעיתים ניתן לקבוע אם פולינום שמקדמיו שלמים ניתן לפירוק כמכפלת שני פולינומים בעזרת קריטריון איזנשטיין.
שדה הפונקציות הרציונליות
שדה השברים הנוצר מהחוג הוא קבוצת כל הפונקציות הרציונליות, המסומנת ב. אלו כל הביטויים מהצורה, כאשר.
פולינומים במספר משתנים
ניתן להכליל את מושג הפולינום לפולינמים במספר משתנים. פולינום ב-2 משתנים \ x, y, לדוגמה, הוא ביטוי מהצורה. בצורה דומה ניתן להגדיר פולינום ב-n משתנים.
קבוצת כל הפולינומים ב-n משתנים מעל חוג היא עדיין חוג, אך עבור n >1 זהו אינו חוג ראשי. חוג הפולינומים באינסוף משתנים אינו חוג נותרי.
תת-קבוצה חשובה של פולינומים במספר משתנים הם הפולינומים הסימטריים. פולינום ב-n משתנים  נקרא סימטרי אם לכל תמורה  מתקיים כל פולינום סימטרי ניתן להצגה כפולינום ב- כאשר הם הפולינומים הסימטריים האלמנטריים ב-n משתנים. לדוגמה, עבור n = 3 הפולינומים הסימטריים האלמנטריים הם:
ג'ון גאוור
ג'ון גַאוור (באנגלית: John Gower; 1330 - אוקטובר 1408) היה משורר אנגלי בן זמנו של ויליאם לנגלאנד וחברו האישי של ג'פרי צ'וסר, מחבר סיפורי קנטרברי. הוא זכור בעיקר הודות לשלוש יצירות עיקריות, ה-Speculum Meditantis, Vox Clamantis, Confessio Amantis, שלושה שירים ארוכים הכתובים צרפתית, לטינית ואנגלית ביניימית בהתאמה, המאוחדים סביב אותם הרעיונות המוסריים והפוליטיים.
חייו
פרטים מעטים ידועים כיום על נעוריו של גאוור. הוא נולד ככל הנראה למשפחה אמידה מקנט (שבדרום-מזרח אנגליה), ואפשר שהיה בעל-אדמות. נראה שעסק בתחום המשפט בלונדון או בסביבותיה.
בעודו שוהה בלונדון, הוא נעשה מקורב לאצולת התקופה. נראה שהוא הכיר אישית את המלך ריצ'רד השני: בפתח-הדבר למהדורה הראשונה של ה-Confessio Amantis, הוא מספר כיצד המלך, שנקרה בדרכו על התמזה (כנראה בסביבות שנת 1385), הזמין אותו לעלות על הדוברה המלכותית, וכיצד שיחתם הולידה את ההקצאה הכספית שנדרשה לשם חיבור היצירה שתקרא מאוחר יותר ה-Confessio Amantis.
בחלוף שנים, נאמנותו החליפה צדדים ועברה אל המלך-לעתיד הנרי הרביעי, לו הוא הקדיש מהדורות מתקדמות יותר של ה-Confessio Amantis.
ידידותו של גאוור עם צ'וסר מתועדת היטב. כאשר צ'וסר נשלח כשליח דיפלומטי לאיטליה בשנת 1378, גאוור היה אחד האנשים אותם הוא הסמיך לטפל ברכושו וענייניו באנגליה למשך העדרו. שני המשוררים גם הרעיפו אחד על השני שבחים מחורזים: צ'וסר הקדיש את טרוילוס וקרסידה גם ל"גאוור המוסרי", והלה השיב לו כגמולו על ידי שימת נאום הלל לצ'וסר בפיה של ונוס, נאום החותם את Confessio Amantis.
לקראת סוף ימיו עבר להתגורר בחדרים שסיפק לו מנזר סנט מרי אוברי (כיום קתדרלת סאת'ק). ב-1398, בעודו שוהה שם, הוא נשא לאישה, ככל הנראה בנישואים שניים, את אגנס גרונדולף, שנועדה לשמשו בימי חוליו. בשנותיו האחרונות, ואפשר שכבר החל משנת 1400, הוא איבד את מאור-עיניו.
לאחר מותו, בשנת 1408, נטמן גאוור בקבר ראוותני בכנסיית פריורי, שנותר עומד שם עד היום.
יצירתו
חרוזיו של גאוור הם לפרקים דתיים, פוליטיים, היסטוריים ומוסריים - הגם שהוא הוגדר באופן צר כ"גאוור המוסרי" מאז שצ'וסר תיאר אותו כך. שיטתו העיקרית היא אלגוריה, על אף שהוא נרתע מהפשטות ארכניות ומבכר על פניהן את הסגנון הפשוט של מספר הסיפורים.
יצירותיו הראשונות היו ככל הנראה בלדות באנגלו-נורמנית (ניב של צרפתית עתיקה), וייתכן שחלקן מצאו את דרכן אל תוך יצירתו ה-Cinkante Ballades. יצירתו הראשונה שנמצאת בידינו כיום גם היא כתובה באותה השפה: זוהי ה-Speculum Meditantis, הידועה גם על פי שמה בצרפתית, Mirour de l'Omme, שיר שאורכו כמעט 30,000 שורות, הטומן בחובו אקספוזיציה צפופה של דת ומוסר.
יצירתו השלישית היא ה-Confessio Amantis, פואמה הכתובה אנגלית ובת כ-30,000 שורות, בזוגות משפטים מחורזים בני שמונה הברות, העושה שימוש במבנה הווידוי הנוצרי (המוצג אלגורית כווידוי על חטאים נגד אהבה) כמסגרת סיפורית שבה מספר רב של סיפורים מגוללים. כביצירותיו הקודמות, הנושא מתמקד בהטפת מוסר, אפילו כאשר לסיפורים עצמם ישנה נטייה לתאר התנהגויות לא-מוסריות במידה רבה. אחד המשכילים קבע ש-Confessio Amantis "כמעט בלעדית" אחראית ל"מוניטין הפואטיים" של גאוור.
מקץ שנים, גאוור חיבר מספר יצירות נוספות בכל שלוש השפות דלעיל: ה-Cinkante Ballades, סדרה של בלדות בצרפתית בנושאים רומנטיים, ומספר שירים שנושאם הוא המלך החדש הנרי הרביעי - בתמורה לכך הוא זכה לקצבה, בדמות הקצאה שנתית של יין.
שירתו של גאוור זכתה לביקורות מעורבות. במאה החמש-עשרה, הוא נחשב בדרך-כלל לאבי השירה האנגלית, לצד ג'פרי צ'וסר. אולם, בחלוף השנים, המוניטין שלו הלכו ונשחקו, בעיקר הודות לשעמום ולדידקטיות שיוחסו לו. במהלך המאה העשרים הוא קיבל יותר הכרה, במיוחד על ידי ק.ס. לואיס ב-Allegory of Love. אולם, הוא לא זכה לאותה מידת התקבלות לה זכו משוררים אחרים בני התקופה.
דרך המשי (אלבום)
שירי האלבום הולחנו על ידי רביץ, פרט לשיר "וידוי" (אותו כתב אלכסנדר פן והלחין סשה ארגוב) אותו חידשה (השיר בוצע במקור על ידי מיכל טל בשנת 1971 ובהמשך על ידי כמה זמרות, בהן צילה דגן). כל השירים עובדו על ידה בשיתוף עם המפיק המוזיקלי של האלבום גרי אקשטיין, (למעט "וידוי", שאותו עיבד רפי קדישזון על פי סשה ארגוב) והם משקפים מגוון של סגנונות והשפעות.
השיר "אגדת אופליה", שאותו כתב אהוד מנור, מספר על מותה של הדמות אופליה מתוך המחזה הקלאסי המלט של ויליאם שייקספיר. במחזה, מבשרת אמו של המלט על מותה הטרגי של אופליה אהובתו, והשיר מבוסס במידה רבה על מילות האם. שיר זה בוצע במקור על ידי נירה גל בשנות ה-70, בלחן שונה של נפתלי אלטר.
Wired (מגזין)
Wired הוא מגזין טכנולוגיה שיוצא לאור מדי חודש מאז מרץ 1993. הוא מתמקד בהשפעה של הטכנולוגיה על תחומי הכלכלה, התרבות, ארכיטקטורה, פוליטיקה ועוד. המגזין נמצא מאז 1998 בבעלות של חברת קונדה נאסט שבסיסה בסן פרנסיסקו, ומחוץ לארצות הברית הוא יוצא לאור בקנדה וביפן. בשנת 2009 השיק המגזין מהדורות בינלאומיות נוספות באיטליה ובריטניה.
עקרונות העריכה של המגזין התבססו בתחילה על הרעיונות של מרשל מקלוהן, תאורטיקן תקשורת קנדי שנחשב לפטרון הרוחני של המגזין בשלביו המוקדמים. המגזין התפרסם במיוחד בשל עקרונותיו הליברליים ותמיכתו בכלכלה החדשה. מבקרי המגזין הדביקו לו את הכינוי המזלזל "האיבר המרכזי של האידאולוגיה הקליפורנית", שכוון במיוחד נגד הליברטריאניזם שלו שהשפיע רבות על השקפת העולם של משתמשי האינטרנט הראשונים.
רק לאחר התפוצצות "בועת הדוט קום" בשנת 2000, כשצוות העריכה צומצם משמעותית, שינה המגזין את פניו לכיוון יותר מיינסטרימי תחת שרביטו של העורך הראשי החדש והנוכחי כריס אנדרסון. המגזין "Wired" והקבוצה "Wired News" (האחראית על האתר Wired.com) היו בבעלות נפרדת משנת 1998 עד ליוני 2006, אז הודיעה קונדה נאסט על הסכם לרכישת Wired News תמורת 25 מיליון דולר ועל התאחדות המגזין עם האתר. המהדורה המקוונת של המגזין מציעה מבחר מאמרים בחינם ומתקיימים בה באופן קבוע דיונים פעילים. היה מראשוני המגזינים שהוציאו מהדורת אייפד, עם השקת המכשיר.
ריצ'רד ג'נקינס
ריצ'רד דייל ג'נקינס (באנגלית: Richard Dale Jenkins; נולד ב-4 במאי 1947) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, הידוע בדמותו של הפטריארך הנפטר נתניאל פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" (2001–2005) של רשת HBO. הוא החל את הקריירה שלו על בימת התיאטרון בשנת 1974. הוא ידוע גם בזכות תפקידיו בסרטים "לקרוא ולשרוף" (2008), "אחים חורגים" (2008), "תן לי להיכנס" (2010), "ג'ק ריצ'ר" (2012), "בקתת הפחד" (2012) , "צורת המים" ( 2017), ו-"המשמרת האחרונה" (2020).
ג'נקינס היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט "האורח" (2007). הוא זכה בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו כהנרי קיטרידג' במיני-סדרה "אוליב קיטרידג'" (2014). על הופעתו בסרט הדרמה והפנטזיה "צורת המים" (2017), הוא היה מועמד לפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביוגרפיה
ג'נקיס נולד בעיירה דיקלב, אילינוי שבארצות הברית, למ. אליזבת ולדאל סטיבנס ג'נקינס. הוא סיים לימודי תיאטרון באוניברסיטת וסלייאן אילינוי.
קריירה
את קריירת התיאטרון שלו החל ג'נקינס בשנת 1974 ב"חברת התיאטרון טריניטי" בפרובידנס, רוד איילנד. הופעותיו על בימות התיאטרון באזור הקפיצו את ג'נקינס לתפקידים קולנועיים בסרטים קטנים.
ג'ורג' רולינסון
ג'ורג' רולינסון (באנגלית: George Rawlinson; 23 בנובמבר 1812 – 7 באוקטובר 1902) היה חוקר, היסטוריון ותאולוג אנגלי במאה ה-19.
ריצ'רד ג'נקינס
קריירה
ב-1985 ערך ג'נקינס הופעה ראשונה בסרט גדול כשהשתתף בתפקיד משני במערבון מועמד 2 פרסי אוסקר "סילברדו". שנה לאחר מכן השתתף גם בדרמה הקומית זוכת 3 פרסי אוסקר של וודי אלן "חנה ואחיותיה". ב-1987 שיחק ג'נקינס לצד ג'ק ניקולסון ושר בקומדיית האימה מועמדת שני פרסי אוסקר "המכשפות מאיסטוויק". ב-1989 שיחק ג'נקינס לצד אל פצ'ינו במותחן הפשע "ים של אהבה" ולצד פול ניומן בדרמה הביוגרפית "בלייז".
ג'ורג' רולינסון
חייו
רולינסון נולד באוקספורדשייר, והיה אחיו הצעיר של הנרי רולינסון. לאחר שקיבל את התואר שלו באוניברסיטת אוקספורד (מטריניטי קולג') בשנת 1838, הוא קיבל מענק מחקר באקסטר קולג', אוקספורד, בשנת 1840. בין 1842 ל-1846 היה שם עמית ומרצה. הוא קיבל את התואר פרופסור בשנת 1841. בשנת 1859 היה מרצה לתאולוגיה נוצרית, והיה ראש הקתדרה להיסטוריה עתיקה על שם קמדן בין השנים 1861–1889.
ריצ'רד ג'נקינס
קריירה
ב-2000 השתתף ג'נקינס בקומדיה "אני, עצמי ואיירין" לצד ג'ים קארי ורנה זלווגר. ב-2001 שיחק ג'נקינס בדרמת הפשע של האחים כהן "האיש שלא היה שם" ובקומדיית הפשע "לילה אחד במק'ולס". החל משנת 2001 שיחק ג'נקינס בתפקיד אורח בסדרת הדרמה עמוק באדמה במשך 5 שנים, בתור נתניאל פישר. ב-2002 שיחק ג'נקינס לצד בן אפלק וסמואל ל. ג'קסון במותחן "משנים כיוון" ובקומדיה "לימודים גנובים".
משנת 2001 עד 2005 השתתף בסדרת הטלוויזיה "עמוק באדמה".
ג'ורג' רולינסון
חייו
בשנת 1872 הוא התמנה לקאנון של קנטרברי, וב-1888 היה לרקטור של כל הקדושים (Rector of All Hallows). בשנת 1873 הוא מונה למשגיח כינוס מנהיגי הכנסייה של קנטרברי.
ריצ'רד ג'נקינס
קריירה
בשנת 2003 השתתף ג'נקינס בקומדיית הפשע של האחים כהן "אכזריות בלתי נסבלת" לצידם של ג'ורג' קלוני וקתרין זיטה ג'ונס ומותחן הבדיוני "שעת אפס". ב-2005 גילם ג'נקינס את אביה של ג'ניפר אניסטון בקומדיה הרומנטית "השמועה אומרת ש...", כמו כן השתתף לצד ג'ים קארי בסרט הקומי דיק וג'יין עושים את זה ושיחק בדרמה מועמדת 2 פרסי אוסקר "ארץ קרה" לצידה של שרליז תרון. ב-2007 שיחק ג'נקינס בדרמת האקשן "הממלכה".
ג'ורג' רולינסון
פרסומיו המרכזיים
רולינסון חיבר את המאמר "הרודוטוס" במהדורה ה-9 של אנציקלופדיה בריטניקה.
ריצ'רד ג'נקינס
קריירה
בשנת 2010 שיחק את אביו של צ'נינג טייטום בדרמה הרומנטית ג'ון היקר, שמבוססת על ספר באותו שם מאת ניקולס ספארקס. בשנת 2011 שיחק את מר האפר אביו של דילן בסרט "ידידים פלוס". בשנת 2012 שיחק בסרט "הורג אותם ברכות". בשנת 2013 שיחק בקומדיה "ילדים בוגרים של גירושין" לצד ג'סיקה אלבה. בשנת 2014 שיחק במיני סדרה אוליב קיטריג'.
באוקטובר 2020 אישרה חברת נטפליקס את הפקת המיני-סדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר", בה מככב ג'נקינס בדמותו של ליונל, אביו של ג'פרי דאהמר.
בשנת 2020 כיכב בסרט הדרמה הקומית "המשמרת האחרונה" לצד אד אוניל.
חיים אישיים
משנת 1969 נשוי לכוריאוגרפית שרון ר. פרידריק, ולהם שני ילדים.
פילמוגרפיה
{{טורים
טלוויזיה
}}
ליסה גרף
ליסה קולין גרף (באנגלית: Lisa Colleen Graff; גם ידועה בשם העט "איילה ניל" (Isla Neal) נולדה ב-10 בינואר 1981) היא סופרת ילדים ונוער אמריקאית. ספריה הגיעו לרשימות רבי מכר, ונכנסו לרשימות ספרים מומלצות במדינות רבות בארצות הברית.
ביוגרפיה
ליסה גרף נולדה בינואר 1981 וגדלה בביג בר, קליפורניה. יש לה אח גדול. את הסיפור הראשון שלה, "The Strangest Flower", היא כתבה בגיל שמונה, כיוון שהייתה משועממת.
למדה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. למרות שתמיד כתבה סיפורים, החלה לחשוב ברצינות על פרסום הסיפורים, לאחר שבשנה השנייה ללימודים הייתה בתוכנית חילופי סטודנטים באיטליה, והפרופסור שלה ללימודי שפה הציע לסייע לה בתרגום סיפור שכתבה לאיטלקית. לאחר הלימודים עברה לניו יורק, והמשיכה לתואר שני באמנות (MFA ) בכתיבה יוצרת לילדים מהNew School בניו יורק.
לאחר שעבדה במשך חמש שנים כעוזרת עורך בהוצאת הספרים "Farrar, Straus & Giroux" לילדים ונוער, היא עברה לכתיבה במשרה מלאה מביתה בפנסילבניה.
ספריה של גרף זכו במספר פרסים, נמצאים ברשימות הספרים הממולצות של 40 ממדינות ארצות הברית, והיו ברשימת רבי המכר של רשתות ספרים גדולות. הספר "פקעת של קשרים" היה מועמד לזכייה בפרס הספר הלאומי לשנת 2013. כמו כן היה ברשימת ספרי הילדים המומלצים ביותר של אמזון לשנת 2013. הספר "Lost in the sun" היה ברשימת ספרי הילדים המומלצים של אמזון לשנת 2015.
גרף גם כותבת ספרים לבני נוער תחת שם העט "איילה ניל" (Isla Neal), והוציאה את סדרת הספרים "Ever Expending Universe".
תחת שם העט "איילה ניל"
סדרת Ever Expending Universe על ידי איילה ניל ומרטין ליכט:
היפרקלמיה
היפרקלֶמיה (Hyperkalemia; מהמילים היפר=גבוה, קליום=אשלגן והסיומת אמיה=בתוך הדם) הוא מצב בו יש יתר אשלגן בדם. היפרקלמיה חריפה היא מצב חירום רפואי מאחר שיש חשש להפרעת קצב.
פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית (באנגלית: Air Force Space Command; בקיצור: AFSPC) היה פיקוד בחיל האוויר של ארצות הברית שפעל מ-1982 עד סוף 2019. הוא היה הבסיס לכוח החלל של ארצות הברית.
המפקדה של הפיקוד שכנה בבסיס חיל האוויר פיטרסון שבקולורדו. פיקוד החלל תמך בפעולות צבאיות של ארצות הברית ברחבי העולם תוך שימוש בלוויינים, שיגורים ופעולות סייבר. הפיקוד היה חלק ממרכיבי חיל האוויר והיה כפוף לפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
היפרקלמיה
אבחון
היפרקלמיה תלויה ברמות האשלגן בדם ובמהירות ההתפתחות של חוסר האיזון. לרוב, ברמות שהן מתחת ל-6 mEq/L אין השפעה קלינית, ומעבר לכך קיימת גם תלות במהירות ההתפתחות של חוסר האיזון- התפתחות איטית של ההיפרקלמיה מאפשרת לחולה לעשות אדפטציה - חולי דיאליזה למשל מסוגלים לחיות עם רמות אשלגן גבוהות יותר, בעוד שהתפתחות אקוטית וחריפה של רמות אשלגן עלולה לגרום למוות. להיפרקלמיה יש סימנים קלאסיים באק"ג- גל T גבוה, מרווח QT קצר, גל P נמוך, וקומפלקס QRS רחב- מתקבלת תמונה של "שיני מסור" כשבסופו של דבר יתפתח קצב לב מהיר מדי (טכיקרדיה חדרית), פרפור חדרים ומוות. (ראו בערך קרדיולוגיה). הטיפול בהיפרקלמיה הוא באמצעות מתן משתנים, או K-exalate, או ביצוע דיאליזה. במצבים בהם יש סכנה ממשית לפעילות הלב (הכוללת שינויים באק"ג) ניתן לתת סוכר המעודד הפרשה אנדוגנית של אינסולין, אגוניסטים ביתא אדרנרגיים או טיפול אקוטי על ידי מתן קלציום גלוקנט.
פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
בפיקוד שירתו כ-38,000 איש ב-88 מיקומים ברחבי העולם.
היפרקלמיה
סיבות
היפרקלמיה עלולה לנבוע ממספר סיבות: סיבות הקשורות להפרעה במנגנון התאי עצמו, כגון סוכרת, הרס של שריר משורטט ועוד, ומסיבות הקשורות במנגנון הכלייתי- כגון אי ספיקת כליות כרונית, מחלת אדיסון, או renal tubular acidosis type 4. ישנו גם מצב של פסאודו היפרקלמיה: זהו מצב שבו לחולה אין היפרקלמיה ממשית, אולם נתוני בדיקות הדם מצביעים על היפרקלמיה לכאורה: למשל, כתוצאה מנטילת דם הגורמת להמוליזה של הדם (חסימת וריד לאורך זמן, נטילת דם הכוללת המתנה לאורך זמן)- ההמוליזה של כדוריות הדם גורמת ליציאת אשלגן החוצה.
פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
משימה
המשימה של הפיקוד היא "לספק יכולות גמישות וזמינות בחלל ובמרחב הקיברנטי לכוחות המשותפים ולאומה".
היפרקלמיה
טיפול
הטיפול בהיפרקלמיה מתחלק לשלושה שלבים:
פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
משימה
תחומי האחראיות העיקריים של הפיקוד:
היפרקלמיה
טיפול
אין לתת ביקרבונט אלא אם ההיפרקלמיה משולבת עם חמצת מטבולית.
בנוסף לכל הטיפולים הללו יש לסלק את האשלגן מהגוף- זה נעשה על ידי שימוש ברזינים, משתנים ודיאליזה. תרופות הפעולות על המעיים למשל- SPS- גורמות לשחלוף נתרן תמורת אשלגן ולאובדן אשלגן גדול יותר בצואה. הסיבוך החריף הוא נמק של המעיים. לבסוף- ביצוע המודיאליזה הוא האמצעי המהיר ביותר להסדרת רמות אשלגן מהגוף.
אלברט, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
אלברט, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט (בגרמנית: Albert von Schwarzburg-Rudolstadt; 30 באפריל 1798 – 26 בנובמבר 1869) היה נסיך ריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט.
ביוגרפיה
אלברט נולד ב-30 באפריל 1798 ברודולשטאדט, והיה בנם השני של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט וקרולינה, נסיכת הסן-הומבורג. אביו נפטר ב-28 באפריל 1807, ואחיו פרידריך גינתר ירש אותו כנסיך ריבוני כאשר אלברט הפך ליורש העצר. אמו שימשה כעוצרת עבור אחיו של אלברט, פרידריך גינתר עד שהגיע לבגרות ב-1814. כלויטננט פרוסי, אלברט בן ה-16 השתתף בשנים 1814 ו-1815 כקצין במטה של לודוויג וילהלם, רוזן הסן-הומבורג, דודו, במערכה הפרוסית נגד נפוליאון בונפרטה. הוא שירת בצבא הפרוסי, וב-1827 התחתן עם אוגוסטה, נסיכת זולמס-בראונפלס, אחייניתו של המלך הפרוסי.
לאחר מותו של אחיו פרידריך גינתר ב-28 ביוני 1867, אלברט ירש את אחיו כנסיך מכהן במקום אחיינו זיצו, נסיך לויטנברג, שנולד כתוצאה מנישואים מורגנטיים. שלטונו הקצר בן השנתיים הגיע לסיומו בעקבות מותו ברודולשטדט ב-26 בנובמבר 1869, ובנו גאורג אלברט, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-26 ביולי 1827, הנסיך אלברט התחתן עם אוגוסטה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ ופרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס ואחייניתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. נולדו להם ארבעה ילדים:
סונולוגיה
סונולוגיה הוא מונח המתאר מחקר ולימוד קול וצליל במגוון רחב של היבטים. מונח זה הוא ניאולוגיזם שאינו נמצא בשימוש נפוץ.
ברפואה, המונח משמש בתחום הרדיולוגיה לתיאור השימוש בבדיקת אולטרה סאונד רפואית.
המונח גם משמש במחקר הבין־תחומי בתחומי המוזיקה האלקטרונית ומוזיקה ממוחשבת, שם הוא מתאר מחקר המשלב אקוסטיקה, אלקטרוניקה, קומפוזיציה, פסיכואקוסטיקה וטכנולוגיה. מובן זה של המונח נקשר ל"מכון לסונולוגיה", אשר הוקם בשנת 1967 באוניברסיטת אוטרכט, על ידי גוטפריד מיכאל קואניג, מלחין בן זמננו וחלוץ מתחום המוזיקה האלקטרו-אקוסטית. המכון עבר בשנת 1986 לקונסרבטוריון של האג. המונח אומץ במוסדות נוספים כמתאר את חקר המוזיקה האלקטרונית.
מזל גדי (אלבום)
"מזל גדי" הוא אלבום הסולו השני של הזמר אריק איינשטיין, אשר יצא בשנת 1968. זהו האלבום הראשון בו שיתף פעולה עם שלום חנוך.
הפקה
איינשטיין וחנוך החלו לעבוד על האלבום לאחר התפרקות להקתו של איינשטיין, החלונות הגבוהים, בעקבות פגישתם באחת מהופעות החלונות הגבוהים והתרשמותו של איינשטיין מחנוך, שהשתחרר אז משירות בלהקת הנח"ל.
מאז הוקלט האלבום הפכו חלק משיריו לנכסי צאן ברזל של המוזיקה הישראלית. עדות לכך בביצועים הרבים להם זכו במהלך השנים, בין השאר על ידי ג'וזי כץ ושמוליק קראוס, יהודית רביץ, שלום חנוך ושבק ס'.
אבן ברנשטיין
אבן ברנשטיין (באנגלית: Evan Bernstein; נולד ב-16 באפריל 1960) הוא מתאבק אולימפי לשעבר ישראלי-אמריקני.
ביוגרפיה
ברנשטיין נולד בארצות הברית לסטנלי וג'קלין ברנשטיין, והוא יהודי. הוא סיים את לימודיו בתיכון ריצ'רדסון בשנת 1978. לאחר מכן הוא התאבק במסגרת מכללת ריצ'לנד, בדאלאס, טקסס ובאוניברסיטת מינסוטה וסיים את לימודיו בשנת 1984. בשנת 1984 הוא עלה לישראל ושירת בצה"ל.
בשנת 1999 עבר עם משפחתו לצפון טקסס, בארצות הברית וכעת הוא מתגורר באלן, טקסס.
הוא נשוי לאורה ברנשטיין. ובנו, אופיר ברנשטיין, היה אלוף תיכון בהיאבקות. אופיר ייצג את ארצות הברית במכביות וזכה במדליות וכאזרח ישראלי זכה גם בהישגים נוספים תוך ייצוג ישראל בעולם. לברנשטיין יש בת בשם הדר.
קריירת היאבקות
גובהו של ברנשטיין כשהתמודד באולימפיאדה היה 193 ס"מ ומשקלו 93 ק"ג.
הוא התמודד בהיאבקות במשחקי המכביה בשנת 1981 עבור נבחרת ארצות הברית ובהמכביה השתים-עשרה ב-1985 עבור נבחרת ישראל. באליפויות ההיאבקות העולמיות ב-1985, בנורווגיה, ברנשטיין הגיע למקום ה-8 ובאליפות העולם בהיאבקות ב-1986, בהונגריה, הוא הגיע למקום ה-7.
ברנשטיין התחרה עבור ישראל באולימפיאדת סיאול (1988), בגיל 28, בהיאבקות יוונית-רומית גברים, בקטגוריית משקל כבד (90 ק"ג). ברנשטיין ניצח את כמאל איברהים ממצרים בסיבוב הראשון, הפסיד לז'אן פרנסואה קורט מצרפת בסיבוב השני בגלל פסיביות, והפסיד לפרנץ פיטשמן בסיבוב הרביעי בגלל פאסיביות.
מתיאז' סמודיש
חייו
בקיץ 2005 עבר סמודיש לצסק"א מוסקבה, בה הפך עם השנים לשחקן חמישייה מרכזי והיה שותף לזכייה בשני גביעי יורוליג ב-2006 וב-2008.
סמודיש שיחק גם בנבחרת סלובניה, עימה שיחק ביורובאסקט 1999, ביורובאסקט 2001 וביורובאסקט 2007.
אלכסיי יריומנקו
אלכסיי אלכסייביץ' יריומנקו  (ברוסית: Алексей Алексеевич Ерёменко; נולד ב-24 במרץ 1983) הוא כדורגלן עבר פיני ממוצא רוסי. הוא שחקן תוקף שמסוגל לשחק במספר תפקידים, ידוע גם בבעיטות חופשיות.
יריומנקו נולד בעיר רוסטוב על הדון שברוסיה, ועבר לפינלנד עם משפחתו בגיל שבע, כאשר אביו, שחקן לשעבר של דינמו מוסקבה וספרטק מוסקבה, אלכסיי יריומנקו, הגיע לשחק בפינלנד בקבוצת פ.פ יארו.
בשנת 2003 הוענקה לו אזרחות פינית, אך הוא ממשיך להחזיק גם באזרחות רוסית. אלכסיי יריומנקו הוא אחיו הגדול של רומן יריומנקו.
הקריירה
בקיץ 2004 הוא עבר לקבוצת לצ'ה מהליגה האיטלקית הראשונה. אחרי שנכשל בנסיונותיו להצליח בלצ'ה, הוא עבר בינואר 2006 לפ.צ. סאטורן, שם חתם לחוזה של 4 עונות והפך לשחקן מפתח בקבוצה הרוסית.
נבחרת פינלנד
בנבחרת פינלנד ערך הופעת בכורה ב-11 באוקטובר 2003 נגד נבחרת קנדה. יריומנקו היה שחקן מפתח בנבחרת פינלנד במוקדמות מונדיאל 2006, כשכבש 8 שערים, מתוכם 4 שערים מכדורים חופשיים.
קיוויאק
קיוויאק הוא מאכל אינואיטי מסורתי, הנאכל בחודשי החורף בגרינלנד במהלך חגיגות או אירועים רבי משתתפים (כגון חתונות). כיום מקובל לאכול מאכל זה בארוחת חג המולד בגרינלנד.
תהלך הכנת הקיוויאק כולל דחיסת עופות ים ממשפחת האלקיים לתוך עור כלב ים ותסיסת הבשר בתהליך אל-אווירני מבוקר טמפרטורה. עופות רבים נדרשים על מנת למלא את עור כלב הים, ולעיתים אף נדרשים כ-500 אלקיימים. העופות מוכנסים לכלב הים כשהם שלמים, עם הנוצות, המקורים וכלל האיברים הפנימיים. לאחר מכן נתפר העור, הפתח מצופה שומן ונלחץ מתחת אבן גדולה כדי למנוע חדירת אוויר. העופות מרקיבים ותוססים במשך מספר חודשים.