cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2022 באוקראינה
אירועים בשנת 2022 באוקראינה.
דולפין לווייתני
דולפין לווייתני (שם מדעי: Lissodelphis) הוא סוג קטן של לווייתני שיניים ממשפחת הדולפיניים. סוג זה דומה לסוגי דולפינים כמו דולפין בקבוקי, דולפין קטן ודולפין פראסר וכמוהם הם קטנים ומתקהלים בלהקות, צבועים בשחור-לבן מפוספס וחיים בימים ממוזגים או קוטביים.
מקור שמם הוא משום שאין להם סנפיר גבי, מה שמזכיר מבנה גוף של לווייתנים גדולים יותר.
בסוג ישנם 2 מינים:
סוזנה
סוזנה או סוזאנה הוא שם פרטי נשי שמקורו בשם העברי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
מתייהדים (נצרות)
מתייהדים (מיוונית: Ἰουδαΐζειν, בתרגום דליטש: לְהִתְנַהֵג כַּיְּהוּדִים) הם נוצרים הסוברים כי קיים חיוב לשמור את התורה והמצוות ומנהגים יהודיים אחרים. המונח הופיע לראשונה ב ביוונית, כשהשליח פאולוס נזף בשליח פטרוס, שביקש לדרוש מגויים מומרים לנצרות הקדומה לשמור מצוות. צידוד בעמדה כזו נחשב בשיח הכנסייתי כחתירה תחת האחדות בין יהודים לגויים בכנסייה, והוקע בחומרה מימיה המוקדמים של הנצרות.
במקורות
בעשורים שמיד לאחר צליבת ישו, ימיה המוקדמים ביותר של הנצרות, הייתה מחלוקת קשה בשאלה האם יש לחייב נכרים המבקשים להצטרף לכנסייה לימול, להקפיד על כשרות ולקיים את המצוות בכלל. במעשי השליחים ט"ו מוזכרים נוצרים "אֲנָשִׁים מַאֲמִינִים מִכַּת הַפְּרוּשִׁים" שדרשו "לָמוּל אֹתָם וּלְצַוֹּתָם לִשְׁמֹר אֶת־תּוֹרַת משֶׁה". פאולוס אחז בדעה, אותה חזר והדגיש לאורך אגרותיו בברית החדשה, כי האמונה בישו היא היסוד המרכזי וכי אין להכביד על המצטרפים החדשים בחוקים שאותם יתקשו ממילא לשמור ושחשיבותם לכל היותר משנית: השאלה איזה תוקף עוד ייחס לתורה ואם בכלל, העולה מהצהרות סותרות כמו "כִּי הַמָּשִׁיחַ סוֹף הַתּוֹרָה" (הראשונה אל הרומים, י' ד') לעומת "הַמְבַטְּלִים אֵפוֹא אֲנַחְנוּ אֶת־הַתּוֹרָה עַל־יְדֵי הָאֱמוּנָה חָלִילָה אַךְ מְקַיְּמִים אֲנַחְנוּ אֶת־הַתּוֹרָה" (ג', ל"א) ומן העובדה שהוא עצמו הוסיף לקיימה ואף מל את טימותיאוס, שנויה במחלוקת קשה ואין לה תשובה ברורה. לבסוף, לפי הכתוב במעשי השליחים ט"ו, התכנסו ראשי הכנסייה בירושלים כדי לדון. יעקב אחי ישו הכריע בהשראת פאולוס ודברי פטרוס הקדוש ש"לֹּא לְהַחֲמִיר עַל־הַשָּׁבִים מִן־הַגּוֹיִם לֵאלֹהִים. רַק לִכְתֹּב אֲלֵיהֶם אֲשֶׁר יִרְחֲקוּ מִטֻּמְאוֹת הָאֱלִילִים וּמִן־הַזְּנוּת וּמִבְּשַׂר הַנֶּחֱנָק וּמִן־הַדָּם."
פאולוס תקף את עמיתיו השמרנים יותר במאורע המתואר באיגרת אל הגלטים, פרק ב'. פאולוס כתב שם כי לאנטיוכיה הגיעו שליחים מאת יעקב בירושלים (לפי המסורת הנוצרית מתוארך המקרה כבר לאחר ועידת ירושלים, אך אין ודאות לגבי כן). בהשפעתם, חדלו פטרוס ויהודים נוצרים אחרים שהיו עמו שם מלאכול ביחד עם הגויים אותם לימדו אודות ישו ונראה שנסוגו באופן כללי לעמדה שחייבה את התורה עליהם. פאולוס סנט בפטרוס בפומבי על סטייתו ממה שהגדיר כאמת הבשורה וגם על צביעותו: "אָמַרְתִּי אֶל־כֵּיפָא בְּאָזְנֵי כֻלָּם אִם־אַתָּה הַיְּהוּדִי כְּנָכְרִי תִתְנַהֵג וְלֹא כִיהוּדִי מַדּוּעַ תַּכְרִיחַ אֶת־הַגּוֹיִם לְהִתְנַהֵג כַּיְּהוּדִים." ביוונית בה נכתבה האיגרת המילה הנקוטה היא Ιουδαϊζειν, "להתייהד", מאותו שורש של Ιουδάϊζον המשמש כתרגום בפסוק "וְרַבִּים מֵעַמֵּי הָאָרֶץ, מִתְיַהֲדִים" ממגילת אסתר. פאולוס הוקיע את הדוגלים בגישה כזו כ"אֲחֵי הַשֶּׁקֶר הַמִּתְגַּנְּבִים בְּתוֹכֵנוּ אֲשֶׁר בָּאוּ לְרַגֵּל אֶת־חֵרוּתֵנוּ אֲשֶׁר־לָנוּ בְּיֵשׁוּעַ הַמָּשִׁיחַ לְמַעַן הַעֲבִידֵנוּ", ותקף אותם גם במקומות אחרים. קבוצות כאלו מנו הן יהודים-נוצרים והן גויים שקיבלו את דעתם.
בהיסטוריה
אף כי שאלת היחס הנאות לתורה של נוצרים ונוצרים גויים בפרט הלכה ונעלמה ככל שהכנסייה התגבשה, עברו מאות שנים עד שירדה מסדר היום. בפרק מ"ז של דיאלוג עם טריפון היהודי, שנכתב סביב 155, הבדיל יוסטינוס מרטיר בין אלה המוסיפים לשמור את המצוות לעצמם, תוך שהם מתקשרים בחופשיות עם נוצרים אחרים ולא דורשים שיקבלו את התורה, שאותם ראה כאחים אהובים; לבין כאלו הדורשים מגויים שהתנצרו לקבל את התורה לפרטיה, שאותם לא חיבב אך עמד על כך שהם והגויים שהשתכנעו מהם ייוושעו כל עוד הם מאמינים בישו. ב-386 עדיין נדרש יוחנן כריסוסטומוס לסדרת דרשות ארוכה בה תקף נוצרים שהוסיפו לבקר בבתי-כנסת ולציין חגים יהודיים. בדרשה השנייה שאל "כיצד אתם מרהיבים עוז, ככלות רקדכם עם שדים, לבוא אל אספת השליחים?"
האינקוויזיציה הספרדית רדפה את המראנוס בחשד שהוסיפו לשמור מנהגים יהודיים, בתור "מתייהדים". גם כת בראשות איש בשם זכריה, שפעלה במאה ה-15 בנובגורוד ומעט ידוע אודותיה בוודאות, דוכאה על ידי הכנסייה האורתודוקסית באשמת התייהדות. שומרי השבת למיניהם בקרב הנוצרים אף הם הותקפו כמתייהדים.
יחסי ישראל–מלטה
בין ישראל ומלטה מתקיימים יחסי ידידות במסגרת יחסיה של ישראל עם האיחוד האירופי. למלטה יש שגרירות בתל אביב.
היסטוריה
בראשית 1964 ביקר דום מינטוף בישראל והצהיר שהיחסים בין ישראל למלטה יתחזקו כאשר מלטה תקבל את עצמאותה. יוסף בורג ייצג את ישראל בחגיגות העצמאות של מלטה בספטמבר 1964 והעריך שהיחסים בין המדינות יהיו טובים. בשנת 1970 קיים יוחנן מרוז, מנהל אירופה במשרד החוץ של ישראל שיחות עם מנהיגי מלטה והביע סיפוק מעמדת הנייטרליות שנקטה מלטה בסכסוך הישראלי ערבי. בתחילת 1972 הצהיר דובר ממשלת מלטה שיחסי מלטה עם ישראל הם מצוינים וכי מלטה לא תסכים לוותר על יחסיה עם ישראל תמורת סיוע כלכלי מארצות ערב. דום מינטוף שמר על יחסים טובים עם ישראל אך התלונן שצים אינה מתקנת אוניותיה במספנות במלטה. בשנת 1973 ניהל ראש ממשלת מינטוף מערכה נגד ישראל בפורומים בינלאומיים.
ב־26 באוקטובר 1995 חוסל במלטה פתחי שקאקי - מייסד תנועת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני על ידי שני מתנקשים, פעולה המיוחסת למוסד הישראלי. החיסול בוצע כשהיה בדרכו למלון דיפלומט בסילמה בו התגורר. לימים פורסם כי שייטת 13, בפיקוד יואב גלנט, סייעה ללוחמים להיחלץ מן האי בסיום המבצע.
ב-14 באוקטובר 2002 הגיש שגריר מלטה אברהם בורג את כתב האמנתו לנשיא המדינה עזר ויצמן והיה בכך לשגריר התושב הראשון של מלטה בישראל. עד אז יוצגה מלטה על ידי שגריר לא-תושב, שכיהן ברומא.
במשך מספר שנים פעלה שגרירות ישראלית בוולטה, בירת מלטה, אך היא נסגרה כעבור שנים.
באפריל 2005 חתמו סגן ראש הממשלה ושר החוץ, סילבן שלום, ושר החוץ של מלטה, מיכאל פרנדו על הסכם שיתוף פעולה בתחום הבריאות והרפואה בין שתי המדינות. שלום אמר בטקס כי הוא מקווה שההסכם יסייע בהעמקת היחסים ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות, במיוחד בתחום הכלכלי. למרות זאת לישראל אין שגרירות במלטה, אלא רק מחלקה העוסקת ביחסי שתי המדינות בשגרירות ברומא. למלטה יש שגרירות בתל אביב.
באוקטובר 2005 הציע ראש ממשלת מלטה, לורנס גונצי, לרשות הפלסטינית עזרה בבניית נמל מתקדם בעזה ובהקמת מתקן להתפלת מי ים. לדבריו, מתן עזרה מסוג זה יכול להפחית את המתח באזור.
ב-21 ביוני 2009 נחנכו המשרדים הראשונים של שגרירות מלטה בישראל, במעמד ד"ר טוניו בורג, סגן ראש הממשלה ושר החוץ של מלטה.
ב-17 באוקטובר 2012 הגיש שגריר מלטה סיימון פוליצינו את כתב האמנתו לנשיא שמעון פרס.
ב-17 באוקטובר 2013 ביקר ראש ממשלת מלטה ג'וזף מוסקט בישראל ובמהלך הביקור נפגש עם נשיא המדינה, שמעון פרס. זה היה הביקור הרשמי הראשון של ראש ממשלת מלטה בישראל.
בינואר 2015 זכתה חברת רציו מלטה, הקשורה לבעלי השליטה של חברת רציו הישראלית, ברישיון לחיפושי נפט וגז בחופי מלטה.
ב-7 בפברואר 2016 הגישה שגרירת מלטה ססיליה אטארד-פירוטה את כתב האמנתה לנשיא ראובן ריבלין.
ב-19 באוקטובר 2016 הגיש שגריר ישראל אייל סלע את כתב האמנתו לנשיאה מרי-לואיז קוליירו.
ב-22 בינואר 2017 ערכה אוניברסיטת חיפה כנס בנושא השפה והתרבות של מלטה, בהשתתפות שגרירת מלטה בישראל, שגריר ישראל במלטה אייל סלע, קונסולי הכבוד של מלטה ואורחים נוספים. את הכנס יזם פרופ' אהרון גבע-קליינברגר, ראש המחלקה לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה, שהוא מומחה בעל שם עולמי בשפה המלטזית.
ב־6 באפריל 2017 זכתה חברת קאר-2-גו מקבוצת שגריר במכרז של ממשלת מלטה להפעלת מערך של 150 כלי רכב חשמליים. תקופת המיזם היא עשר שנים עם אופציה להארכה
ב-1 באפריל 2018 חנכה חברת התעופה אייר מלטה קו טיסות ישירות מהבירה וולטה לנמל התעופה בן-גוריון, לאחר שבמשך מספר שנים הפעילה רק טיסות שכר בקו. בשיא עונת התיירות קיימה החברה 5 טיסות שבועיות, אך עם פרוץ מגפת הקורונה פעילות הקו הואטה.
ב-19 ביוני 2018 נחנכה בתל אביב לשכת המסחר ישראל-מלטה, במעמד שר החוץ של מלטה כרמלו אבלה והשר צחי הנגבי. במסגרת הביקור נפגש השר האורח עם ראש הממשלה ושר החוץ בנימין נתניהו, והעניק ראיון ראשון לעיתון ישראלי.
ב-26 ביולי 2018 ביקר במלטה סגן השר במשרד ראש הממשלה ח"כ מייקל אורן ונפגש עם הצמרת המדינית. זה היה ביקור ראשון במלטה של אישיות מדינית בכירה בישראל מזה שנים רבות.
ב-28 בנובמבר 2018 ביקר בישראל שר האוצר של מלטה פרופ' אדוארד שיקלונה ונפגש עם חברי לשכת המסחר ישראל-מלטה ועם שר האוצר משה כחלון. בביקור השתתף גם יו"ר הבורסה לניירות ערך של מלטה ג'וזף פורטלי.
ב-29 בינואר 2019 ביקרה בישראל נשיאת מלטה מרי-לואיז קוליירו ונפגשה עם הנשיא ראובן ריבלין.
בחודש יוני 2019 ביקרה במלטה משלחת ראשונה של אנשי עסקים ישראליים, מטעם לשכת המסחר ישראל-מלטה. המשלחת נפגשה, בין היתר, עם שרי האוצר והחוץ, יו"ר לשכת המסחר של מלטה ואנשי עסקים בכירים.
ב-10 בנובמבר 2020 הגיש השגריר פטריק קול את כתב האמנתו לנשיא ראובן ריבלין. השגריר קול נאלץ לסיים את כהונתו לאחר מספר חודשים, מסיבות אישיות, וחזר למלטה.
בחודש אוקטובר 2021 חזרה לכהן בתפקיד השגרירה שקדמה לו, ססיליה אטארד-פירוטה, וב־16 בדצמבר 2021 היא הגישה את כתב האמנתה לנשיא יצחק הרצוג. במהלך הטקס הנשיא ציין באוזני השגרירה כי הודות לטיסות הישירות בקו תל אביב-מלטה, ישראלים רבים התאהבו במדינתה.
משחק לחץ מדומה
משחק לחץ מדומה הוא לחץ פסיכולוגי במשחק הברידג', שמטרתו להביא שחקן יריב לשחק קלף לא נכון. השחקנים המגנים, תופסים את משחק הלחץ המדומה, כאילו היה משחק לחץ ולכן עשויים לשגות ולהשליך קלף לא נכון. מנקודת המבט של שחקן מגן, משתמש הכרוז במשחק לחץ. בשונה ממשחק לחץ אמיתי, למעשה אין לחץ משום שלמגן השני יש הגנה מפני הלחץ או משום שהקלפים שהכרוז מחזיק בידו, אינם עומדים בתנאים הנדרשים להפעלת לחץ.
הלחץ המדומה עלול לגרום לשחקן מגן לשחק קלף לא נכון ולהביא לכרוז לקיחה או לקיחות נוספות.
סווג
כמו במשחק לחץ, גם במשחק לחץ מדומה קיימים סוגים שונים של משחק לחץ.
במשחק לחץ מדומה מסוג זה, שחקן לא זורק קלף גבוה בסדרה שבה יש ליריבים אורך וכוח ובמקום זה זורק קלף בסדרה אחרת. כך למשל, אם שחקן יריב שיחק נגד חוזה ללא שליט את ה-A ואחריו את ה-K, היריב שמחזיק שלושה קלפים בסדרה זו, כולל ה-Q לא יזרוק את ה-Q. במקום זאת יזרוק קלף אחר, שעשוי להביא לקיחה נוספת להגנה. אם לשותפו של השחקן המחזיק את ה-Q, יש גם כן שלושה קלפים שאחד מהם הוא J, הוא היה יכול לזרוק את ה-Q.
איור 2 בסעיף הבא מתאר משחק לחץ מדומה מסוג זה.
דוגמאות
האיור בדומה 1 כמעט זהה לאיור בדוגמה 2 בערך משחק לחץ. באיור בדוגמה 1. דרום הוא הכרוז בחוזה של. עד כה זכה בשבע לקיחות ועליו לזכות בכל שלוש הלקיחות הנותרות על מנת לבצע את החוזה. הוא משחק את השליט האחרון ה-2.
ההבדל בין האיורים הוא בקלף בסדרת ה-. במשחק לחץ אוטומטי הכרוז מחזיק את ה-K. אם מזרח יזרוק את ה-A, הקלף המאיים, ה-K של הכרוז, יזכה בלקיחה.
חשמלן משויש
חַשְׁמַלָּן מְשֻׁיָּשׁ (שם מדעי: Torpedo marmorata) הוא מין של בטאי ממשפחת החשמלניים החי לאורך חופי הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי מהים הצפוני עד לדרום אפריקה. הוא מגיע גם לחופי ישראל.
תיאור
החשמלן מגיע לאורך ממוצע של 36–38 סנטימטרים בזכרים ו-55–61 סנטימטרים בנקבות ומשקלו המרבי הוא עד 3 קילוגרם. צבעו חום-כהה או חום-אדמדם עם נקודות בהירות מעליו. לחשמלן גוף שטוח, עיניים קטנות ופה המצוי בתחתית גופו. הוא בעל סנפירי חזה רחבים בצורת דיסק וזנב שרירי בעל אונות קטנות. הוא יכול לשהות באזורים בעלי מעט חמצן, למשל בבריכת גאות.
המאפיין העיקרי של החשמלן הוא היכולת שלו לייצר חשמל בעוצמה של 70 עד 80 וולט. הדבר עוזר להם להרוג קורבנות כמו סרטנים או דגי גרם קטנים (בעיקר קיפוניים ובקליים), להם הם אורבים מתחת לחול הימי. החשמלן יכול להפיק חשמל גם להגנה, שלרוב מועילה, אך היא איננה קטלנית לאדם. בימי קדם השתמשו בחשמלן לטיפול נגד כאבי ראש כרוניים או שיגדון ואף לחולי אפילפסיה. ההלם החשמלי עוזר לעיתים להעביר את הכאב, אם כי הוא אינו מוכח מדעית.
החשמלן לא נידוג למאכל אך הוא נפגע מספינות מכמורת הלוכדות שלל לוואי גדול ואז משליכות אותו חזרה לים. ברגע שהוא יוצא מהמים ושריריו נרפים הוא נכנס להלם ומת מחוסר חמצן. לא ידוע מה מצב שימורו בטבע אך באזורים מסוימים אוכלוסייתו הצטמצמה מאוד.
ריף פרץ
קריירת מועדונים
פרץ הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב ב-2006. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כאשר שותף במשחק גביע הטוטו נגד הפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 הופיע ב-8 משחקי ליגת העל במקביל ל-18 הופעות בליגת העל לנוער, וזכה עם קבוצת הנוער בדאבל בעונה זו.
בנובמבר 2013 שב מפציעה ארוכה, וחזר לקחת חלק במספר משחקים עם קבוצתו מכבי תל אביב, עד שבפברואר 2014 הושאל לעירוני ניר רמת השרון. ביולי 2014 הושאל להפועל פתח תקווה, ובפברואר 2015 הושאל להפועל רמת גן עד סוף העונה.
ב-2016 שוחרר פרץ ממכבי תל אביב, וחתם בהפועל הוד השרון מליגה א'. בנובמבר 2017 חתם בשמשון תל אביב מליגה ב'.
נברחות ישראל
שיקח בנבחרות הנוער של ישראל, ב-2012 עבר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, במהלך משחק אימון של הנבחרת הצעירה, והוא חזר לשחק באפריל 2013 ושותף במספר משחקים עד שנפצע שוב.
חיים אישיים
פרץ הוא בנו של כדורגלן העבר יעקב פרץ. אחיו הצעיר הוא כדורגלן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב, דור פרץ.
נשות הלעולם לא
נשות הלעולם לא (באנגלית: The Nevers) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת מדע בדיוני שנוצרה על ידי ג'וס וידון עבור רשת "HBO".
הסדרה עלתה לשידור ב-11 באפריל 2021, ובוטלה בדצמבר 2022. עונתה היחידה, שכללה 12 פרקים, שודרה בשני חלקים - חלקה הראשון עלה לשירות HBO Max באפריל 2121, ואילו חלקה השני עלה לשירות Tubi בפברואר 2023. בישראל, הסדרה שודרה ב-yes ובסלקום tv.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בבריטניה הוויקטוריאנית, במהלך שנות שלטונה האחרונות של המלכה ויקטוריה, כאשר מגפה חדשה תוקפת את העיר לונדון – אנשים, ובעיקר נשים, מקבלים כוחות על-אנושיים באורח פלא. אנשים אלו נהפכים בין לילה לבני המעמד הנמוך החדש שנאלצים להילחם על מקומם בחברה, אך גם להילחם באויבים חזקים שנוצרו בעקבות המגפה, ולהתמודד עם משימה שעשויה לשנות את העולם המוכר להם.
פיתוח
ב-13 ביולי 2018, הוכרז כי רשת "HBO" הזמינה ישירות את הסדרה. בנוסף, נודע שהיוצר ג'וס וידון עתיד לשמש ככותב, במאי, מפיק בפועל. הסדרה הוזמנה על ידי "HBO" לאחר מלחמת הצעות עם רשתות ושירותי הזרמת מדיה אחרות, שכללו בין היתר את נטפליקס.
צוות המפיקים בפועל כולל בין היתר את ברנדט קולפילד, ג'יין אספנסון ודאגלס פטרי. אספנסון ופטרי, שעבדו עם וידון על "באפי ציידת הערפדים", משמשים גם כתסריטאים. בנוסף, גם התסריטאית לורי פני נשכרה למלאכת כתיבת הסדרה. ג'מה ג'קסון משמשת כמעצבת הפקה.
ליהוק
ב-15 באוגוסט 2019, הוכרז על ליהוקם של קיראן סוניה סואר, אליזבת ברינגטון, אלה סמית, ויולה פרטז'ון, אנה דוולין ומרטין פורד לצוות השחקנים המשני.
צילומים
ב-4 ביולי 2019, הודיע ​וידון כי צילומי העונה הראשונה החלו בלונדון. ביולי 2019 דווח כי סצנות צולמו בכיכר כנסיית טריניטי, ובאזור תיאטרון וימבלדון החדש. באוגוסט 2019, צולמו סצנות במספנה ההיסטורית בצ'טם שבקנט.
בפברואר 2021, מנהל התוכן הראשי של רשת "HBO" ושירות "HBO Max", קייסי בלויס, אישר כי העונה הראשונה תכלול עשרה פרקים שיחולקו לשני חלקים – שישה וארבעה פרקים – בעקבות השבתת ההפקה שנגרמה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בלויס הצהיר שנוצרה מעין הפסקה נרטיבית טבעית בפרק השישי, ולכן ההפקה החליטה לשדר תחילה את ששת הפרקים עבור המנויים והמעריצים. בלויס אף הצהיר כי גוסלט וצוות התסריטאים שלה עובדים כעת על מערך התסריטים השני ו"נקבל תחושה טובה יותר של תזמון" כאשר הפרקים ישודרו.
עזיבתו של וידון
ב-25 בנובמבר 2020, הודיע וידון כי הוא פורש מהפקת הסדרה ופטר את החלטתו כהחלטה שנוצרה כתוצאה מ"שנה של אתגרים חסרי תקדים". בהצהרה שפורסמה עם עזיבתו את הפקת הסדרה, וידון הסביר כי אופי העבודה על פרויקט כזה במהלך התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם גבה מחיר גבוה מרמות האנרגיה שלו. ב-28 בינואר 2021, הוכרז שהתסריטאית הבריטית פיליפה גוסלט תפיק בפועל את הסדרה במקומו.
בתגובה להאשמות בהטרדות במקום העבודה נגד וידון מצד שחקנים ואנשי צוות שעבדו עמו על פרויקטים קודמים שלו, בלויס הצהיר כי הוא לא קיבל שום תלונות או דיווחים על התנהגות בלתי הולמת בנוגע לעבודתו של וידון על הסדרה. עם זאת, מעורבותו של וידון לא זכתה להכרה במהלך שיווק הסדרה.
בהרינגר אינגלהיים
מאז היווסדה בשנת 1885, החברה שהיא בבעלות משפחתית, הצהירה על מחויבות למחקרם, פיתוחם, ייצורם ושיווקם של מוצרים חדשים בעלי ערך טיפולי גבוה ברפואת בני האדם וברפואה הווטרינרית. קבוצת בהרינגר אינגלהיים היא חברה מלאה של הפדרציה האירופית לתעשיות ואיגודי הפארמא EFPIA. הלוגו של התאגיד הוא צלמית מסוגננת של האגף המרכזי של הארמון הקיסרי של קרל הגדול ה"קייזפפאלץ" (Kaiserpfalz). החברה משקיעה 20% מהכנסותיה במו"פ.
מחקרי היסוד של הקבוצה מתנהלים בעיקר בחמישה אתרים: בביברך, בגרמניה, בלאוואל בקוויבק (קנדה), בריג'פילד בארצות הברית, בווינה באוסטריה ובקוונישי ביפן. המעבדות בדורטמונד אחראיות למחקר וייצור בתחום המיקרומערכות יחד עם מוצרי הפארמא בנוגע למערכת הנשימה. שם מיוצרים גם "ביו-שבבים" - מערכי DNA. לחברת בהרינגר אינגלהיים נציגות בישראל, בהרצליה פיתוח, החל משנת 2014.
קבוצת בהרינגר אינגלהיים מתמקדת בחמשה ענפי פעילות: בריאות בעלי חיים, ביוטכנולוגיות, רפואת משפחה, כימיה ומרשמים/בתי חולים. התחומים הטיפוליים הם קרדיולוגיה, סוכרת, פנוימולוגיה, מערכת העצבים המרכזית, וירולוגיה, אורולוגיה, אימונולוגיה ואונקולוגיה.
דולפין קטן
דולפין קטן (שם מדעי: Cephalorhynchus) הוא סוג במשפחת הדולפיניים הכולל ארבעה מינים קטנים יחסית. סוגים שקרובים להם הם דולפין לווייתני, דולפין בקבוקי ודולפין פראסר.
לדולפינים אלה מבנה גוף קטן, הם צבועים בשחור או אפור כהה ולבן והלסת מעוגלת והם נמצאים באזורים שונים בחצי הכדור הדרומי ולעיתים מגיעים עד לאנטארקטיקה.
המינים של הסוג הם:
ג'ויס רדמן
ג'ויס רדמן (באנגלית: Joyce Redman; 9 בדצמבר 1915 – 10 במאי 2012) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אירית מועמדת שני פרסי אוסקר על הופעותייה בסרטים "טום ג'ונס" ו"אותלו".
קולנוע
החלה את דרכה כשחקנית על בימות תיאטרון ובהפקות טלוויזיה בריטיות והתגלתה בשנת 1942 בסרט המלחמה "אחד ממטוסנו נעלם". זכתה לתהילת עולם בתחילת ולקראת אמצע שנות ה-60 כאשר הועמדה לשני פרסי אוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעותייה בקומדיה "טום ג'ונס" בתפקיד גברת וויטרס ובדרמה "אותלו" בה שיחקה בתור אמיליה אשתו של נושא הדגל איגו. ב-1974 השתתפה רדמן במיני סדרה הבריטית "Notorious Woman" בתפקיד סופי דופין אמה של הסופרת הצרפתייה ז'ורז' סאנד (רוזמרי האריס). ב-1978 שיחקה רדמן בהפקת הטלוויזיה הבריטית של גלן ג'ורדן "עלובי החיים" בתור המשרתת מגלואייר. בשנת 2001 ערכה רדמן את הופעתה האחרונה במיני סדרה "ויקטוריה ואלברט" בה שיחק גם בנה קריספין.
תיאטרון
בשנת 1949 שיחקה רדמן בתפקיד הראשי של אן בולין במחזה "אן של אלף הימים" לצידו של רקס הריסון. הופיעה לאחר מכן במחזות השייקספירים "סוף טוב הכול טוב" בתפקיד הלנה ו"נשות וינדזור העליזות" בתפקיד הגברת פורד.
חיים אישיים
רדמן נולדה בנורת'אמברלנד וגדלה במחוז מאיו, אירלנד. למדה במוסדות לימוד פרטיים באירלנד ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. רדמן הייתה דודתה של השחקנית אמנדה רדמן. הייתה נשואה לצ'ארלס רוברטס עד ליום מותו בשנת 2001, לזוג נולדו שלושה ילדים וביניהם השחקן קריספין רדמן.
מוות
רדמן נפטרה ב-10 במאי 2012 בגיל 96 מדלקת ריאות במחוז קנט, אנגליה.
עונת 1993 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל
עונת 1993 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל הייתה העונה השנייה בתולדות הליגה הראשונה ברוסיה. באותה עונה הליגה חולקה לשלושה אזורים. אלופת כל אזור התמודדה בטורניר מעבר ובו שלוש הקבוצות מתמודדות נגד שלוש הקבוצות שירדו מהליגה הבכירה, כאשר שלוש הקבוצות הטובות ביותר מעפילות לליגת העל הרוסית בכדורגל.
בעקבות הארגון מחדש במערך הליגות של רוסיה והקמת הליגה השלישית בשנת 1994 הוחלט שב-1993 שני שלישים מקבוצות הליגה הראשונה ירדו לליגה השנייה.
הקבוצות המשתתפות
{{טורים|תוכן=
מזרח
}}
נחשים (אינפרא סדרה)
נחשים (שם מדעי: Alethinophidia) היא אינפרא-סדרה של נחשים שבסדרת הקשקשאים המכילה את רב הנחשים. הנחשים שאינם משתייכים לאינפרא-סדרה זו הם הנחשים העיוורים או הנחשילים (Scolecophidia) שרובם קטנים מאוד והם חיים מתחת לקרקע וחסרי עיניים.
נחשים אלה קיימים כבר מתור הקרטיקון והם בעלי עיניים מפותחות, הם גדולים עד לגודל 100 ק"ג, אצל האנקונדה הכהה וחלקם בעלי ארס קטלני. הם הנחשים הידועים והמוכרים לאדם.
לנחשים אין אוזניים, אין עפעפיים וכמובן אין רגליים, הם בעלי קשקשים היכולים להתחלף בבת אחת ולהפוך לנשל, אותו הנחשים משילים בהתחככות בקרקע או בענפים. כל המינים אוכלים בשר.
גינדי השקעות
החברה הוקמה בשנת 2003 על ידי מנור גינדי, אורי לוי ואייל פרידמן, שהם בהתאמה בנו וחתניו של משה גינדי.
פרויקטים של החברה:
בדצמבר 2013 קרסו מרפסות בבניין שנבנה על ידי "גינדי השקעות" כיזם ו"אורתם מליבו" כקבלן המבצע. כתוצאה מכך ביטלו 36 מתוך 38 הרוכשים את הקנייה והקריסה חייבה בדיקה יסודית של הבניין ושל בניין סמוך. בתביעה שהגישה נגד "אורתם מליבו" העריכה "גינדי השקעות" את נזקיה מהקריסה ב־100 מיליון ש"ח.
באפריל 2019 מכרה גינדי את חברת הפינוי בינוי שלה, כאשר בין הפרויקטים שלה הם: פינוי בינוי מתחם הצעירים, פינוי בינוי בגבעתיים ופינוי חניון בתל אביב תמורת 55 מיליון ש"ח.
You Are the Only One
You Are the Only One (בעברית: אתה היחיד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הרוסי סרגיי לזרב. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2016, וייצג את רוסיה באירוויזיון 2016.
אירוויזיון 2016
השיר יצג את רוסיה באירוויזיון 2016, שם ניצח במקום הראשון בחצי גמר, וסיים במקום השלישי בגמר.
פטרו מוהילה
פטרו מוהילה (באוקראינית: Петро́ Моги́ла, ברומנית: Petru Movilă -פטרו מובילה; ברוסית: Петр Симеонович Могила↵פיוטר סימאונוביץ' מוגילה Петро Симеонович Могила, בפולנית: Piotr Mohyła פיוטר מוהיווה; 31 בדצמבר 1596 (לפי לוח השנה היוליאני:10 בינואר 1597 סוצ'אבה - 1 בינואר (לפי לוח השנה היוליאני 11 בינואר 1647) קייב היה כומר ותאולוג אוקראיני בן למשפחת אצילים רומנית מובילה מחבל מולדובה. הוא היה בישוף של הכנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול וכיהן כמיטרופוליט של קייב, הליץ' (גליציה) ושל כל רוס בשנים 1647-1633 פטרו מוהילה הוביל שיפוצים והתחדשות הפעילות הדתית האורתודוקסית בכנסיות עתיקות של קייב, כולל בקתדרלת סופיה הקדושה. בשנת 1632 השיג ממלך פולין ולדיסלב הרביעי את ההכרה בעצמאות הכנסייה האורתודוקסית בארצו ביחס לזו היוונית-קתולית. הודות למאמציו הוקם מוסד החינוך החשוב ביותר בזמנו באוקראינה- האקדמיה על שם מוהילה בקייב. מוהילה הוכרז כקדוש של הכנסיות האורתודוקסיות האוקראינית, הרוסית והרומנית.
ילדות וצעירות
פטרו מובילה נולד בשנת 1596 בעיר סוצ'אבה בדרום בוקובינה, בנסיכות מולדובה לאביו הבויאר סימיון מובילה, לימים שליט ולאכיה, ולאמו מרגיטה לבית חירה (Hâra), בת של הלוגופט גברילאש חירה ולימים נזירה בשם מלניה. במקורות אחדים היא מוזכרת כמלניה זולקייבסקי. ייתכן כי הייתה לה קרבה משפחתית עם משפחת האצולה הפולנית ז'ולקייבסקי. לאביו היו אחים שנודעו גם כן כדמויות חשובות בתולדות הנסיכויות הרומניות:ירמיה מובילה, נסיך מולדובה בשנים 1595–1606 וגאורגה מובילה, לימים מיטרופוליט מולדובה. סבא-רבא שלו היה שליט מולדובה, פטרו רארש. אחות של פטרו, שנודעה כקיאז'נה, אחר כך בפולין כרגינה או ריינה מוהיליאנקה התחתנה עם הנסיך מיכל וישניובייצקי. בנה היה ירמי וישניובייצקי. אחרי רצח אביו סימיון בשנת 1607 נדד פטרו מובילה עם אמו ואחיו ברחבי ולאכיה ואחר כך התיישבו באופן קבוע במערב אוקראינה - פולין קטן. הם חיו זמן מה בקמניץ-פודולסקי ובשנת 1608 עברו לטירתו של סטניסלב ז'ולקייבסקי, בה התגוררו 16 שנה.
מוהילה החל ללמוד בבית עם מורים פרטיים, אחר כך למד אצל הנזירים של בית הספר של "האחווה" (בראטסטבו") האורתודוקסית "העלייה לשמיים" של לבוב וככל הנראה ב"אקדמיה זמויסקה" בזמושץ' מיסודו של הקנצלר יאן זמויסקי (1594). ייתכן שלמד שם את השפות הקלאסיות - יוונית ולטינית, כמו כן סלבונית, בלארוסית עתיקה ופולנית, דקדוק, פואטיקה, רטוריקה, דיאלקטיקה, תאולוגיה. לטענות לפיהם למד אחר כך בהולנד ובצרפת - באוניברסיטת סורבון בפריז (כטענה ב"תולדות הכנסייה של רוסיה" מאת מורביוב) אין סימוכין. לפי מנהג האצילים הפולנים התאמן מוהילה בנשק והשתתף בלפחות שני קרבות של הפולנים נגד הטורקים העות'מאנים בצוצורה (1620) וחוטין (1622).
התחלת הקריירה הכנסייתית
בשנות ה-1620 נסע מוהילה לאוקראינה שהייתה באותה תקופה שרויה בסערות פוליטיות מסיבות פנימיות וחיצוניות. בשנים 1621–1626 הוא קיבל מספר אחוזות באזור קייב. הוא החליט באותן השנים לסגת לחיי נזירות מתוך התגלות פנימית ובהשפעת אב הלאוורת קייב-פצ'רסק, הארכימנדריט זכרי קופיסטנסקי. אחרי 1622 הוא התכונן מבחינה רוחנית באחוזתו ברובייז'ובקה, בה הקים כנסייה מוקדשת ליוחנן החדש מסוצ'אבה. אחרי כן התיישב בלאוורת פצ'רסק, שהייתה המרכז הפוליטי, התרבותי, הדתי והחינוכי של אוקראינה. פרט לזכרי קופיסטנסקי התוודע מוהילה למיטרופוליט איוב בורצקי, חפאמבו ברינדה ולקבוצת מלומדים וכמרים שהטיפו לשחרור לאומי ולשמירת המורשת הלאומית.
תרומותיו למעמד הכנסייה, לחינוך ולתרבות באוקראינה
Хрест Христа Спасителя і кожної людини»
תוך כדי פעילותו למשך 5 שנים כאגומן בפצ'רסק, הצליח פטרו מוהילה להעלות את קרנו של המנזר בזירה הדתית והתרבותית. הוא דאג לשיפוצם של המנזרים ושל המערות שבהם נמצאו שרידי קדושים חשובים, והמשיך בפעילות הדפוס של קודמיו, תוך הוצאתם לאור של ספרי תפילה ולימודים. הצליח להחזיר לכנסייה האורתודוקסית את קתדרלת סופיה הקדושה בקייב, את המנזר וידוביצקי ועוד מספר כנסיות שנמצאו עד אז ברשות הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית. כמו כן בשנת 1633 הקים את המנזר גולוסיבסקי בקייב. מוהילה שאף לחזק את הרוח הנוצרית האורתודוקסית ולחזק את הזהות הלאומית המקומית ואת רמת ההשכלה באוקראינה, ברוסיה ובנסיכויות הרומניות.
בארצות הרומניות
הוא סיפק לשליט ולאכיה, מאתיי בסאראב בית דפוס ועובדים המתמחים בדפוס. ספרי התפילה שהודפסו במנזר שבחסות השליט מאתיי בסאראב נפוצו לא רק בוולאכיה, אלא גם באוקראינה. מוהילה עזר להקמת בתי דפוס גם בנסיכות מולדובה בקמפולונג (1635) וביאשי (1642). בהסכמה עם המיטרופוליט מולדובה, ורלאאם, ועם שליט מולדובה, וסילה לופו, שלח מוהילה משלחת מורים מלומדים מומחים בתרבות בלטינית ובראשם סופרוניה פוצ'אצקי, שהקימו בשנת 1640 את המכללה הווסיליאנית ביאשי לפי דגם האקדמיה בקייב. נלמדו בה כמו בקייב בשפות לטינית, סלבונית ויוונית תאולוגיה, רטוריקה, פילוסופיה ומקצועות אחרים.
פריחת בתי הדפוס והוצאת ספרי דת וחוכמה
למשך מעל עשרים שנה מילא מוהילה תפקיד מכריע בהוצאתם לאור של ספרים באוקראינה. הוא היה הראשון שהדפיס ספר בשפה האוקראינית. יחד עם חסידיו בלאוורת פצ'רסק ובמכללת מוהילה עשו צעדים ראשונים בניסוח היסודות של השפות הרוסית והאוקראינית המודרניות. הפצת ספרים בשפה האוקראינית היה חלק מהמאמץ המקיף יותר של האוקראינים להגשמת ריבונות ולהגנה על זהותם התרבותית. מוהילה שאף לשמר את הזהות הלאומית האוקראינית שהייתה נתונה בלחצים כבדים מצד הממסד הפולני-ליטאי. מוהילה יזם הוצאתם לאור של דרשות באוקראינית, טקסטים מכתבי הקודש (ביבליה) בסלבונית, ספרי מדע באוקראינית, פולנית, יוונית ולטינית. הוא עצמו כתב ספרים שהופצו ביישובי אוקראיניה, בלארוס, רוסיה (של מוסקבה), הנסיכויות הרומניות וגאורגיה. לפי בקשת הכנסיות האורתודוקסיות, מתוך גישה פולמוסית כלפי הנצרות הקתולית הוא כתב ספר [קטכסיס] - קטכיזם ראשון במינו לשימוש כספר לימוד האמונה בדת הנוצרית האורתודוקסית. אחרי שקיבל אישורם של כמה פטריארכים אקומניים של קונסטנטינופול הפך ספר זה לאחד מספרי היסוד של דוקטרינת הכנסייה האורתודוקסית. במאות ה-17 וה-18 פורסם הקטכיזם של פטרו מוהילה ב-25 מהדורות. בנוסף כתב מוהילה את הספר "טרבניק" או "אוכולוגיון" (1646). הוא היה מעין אנציקלופדיה בו הוצגו באופן שיטתי על טקסי הפולחן הנהוג בכנסיות האורתודוקסיות באוקראינה. בכך הוא תרם לשימור טהרת הפולחן האורתודוקסי. מוהילה פרסם גם "אנתולוגיון" שבו ייעץ את המורים לדת למצוא שיטות הוראה המבוססות על הבנה ולא רק על שינון ורגשות.
ב-16 באוגוסט 1628 חתם מוהילה על הכרזות הסינוד בקייב שגינה את אותם הכמרים האורתודוקסים שהצטרפו לאיחוד עם רומא ולהקמת הכנסייה יוונית-קתולית האוקראינית. ב-1632 הוא תמך בבחירת ולדיסלאב הרביעי כמלך פולין. בגלל קשריו בכמה בירות אירופיות, הנהגת הכנסייה האורתודוקסית הטילה עליו לנהל מו"ם עם הסיים הפולני ועם מלך פולין החדש למטרת ביטול הגזרות נגד הכנסייה האורתודוקסית ולמען הסרת ההגבלות שהוטלו נגד השימוש בשפה האוקראינית בבתי ספר ובמשרדים ציבוריים. כישוריו הדיפלומטיים עזרו לו להשיג מהמלך ולדיסלאב הרביעי את החזרת זכויות האפרכיות האורתודוקסיות הכפופות למיטרופוליית קייב ואת שמירת מעמדן החוקי של האחוות האורתודוקסיות. כאמור באותה תקופה הוחזרו לכנסייה האורתודוקסית מוסדות דת חשובים כו קתדרלת סופיה הקדושה בקייב ומנזר וידוביצקי.
מורשתו
גישתו המחדשת של מוהילה ברפורמת מערכת החינוך על יהי הנהגת השפה הלטינית בתוכנית הלימודים והמוסדות לחינוך גבוה נתקלה בהתנגדות בקרב לויאליסטים אוקראינים שיצאו אף במעשי אלימות נגד מורים ובתי ספר שלימדו לטינית. עם זאת מוהילה היה נחוש בדעתו שהשפה הלטינית תהיה מקצוע חובה מכיוון שהיא חלק מהותי החינוך בכל בתי הספר והאוניברסיטאות באירופה. לדעתו השליטה בלטינית תחזק אצל התלמידים האוקראינים את המסוגלות להמשיך את לימודיהם באוניברסיטאות במערב ובמרכז אירופה, שבהם הלטינית הייתה לינגואה פרנקה
מוהילה יזם פעילות שימור המונומנטים ההיסטוריים של קייב ושל יישובים אחרים. ביניהם בלט שיפוץ קתדרלת סופיה הקדושה בקייב. העם האמין שכל עוד תעמוד הקתדרלה על תלה קייב תהייה מוגנת מפני חורבן. תוכניות השיפוץ והשימור שיזם נועדו מחד לחזק את מעמד הכנסייה האוקראינית ומאידך להרים את מורל העם בתקופה רוויית גורמים מאיימים על האחדות הלאומית ועל חירות הארץ.
פטרו מוהילה הלך לעולמו בשנת 1647 זמן קצר לפני מלחמת השחרור הלאומי של האוקראינים בשנים 1648–1654. בצוואתו הוא ציווה על כל האוקראינים (או רותנים) ללמוד קרוא וכתוב והוריש את כל נכסיו למכללת מוהילה שנותרה למשך מאתיים שנה המוסד היחיד לחינוך גבוה בעולם האורתודוקסי בכלל, וברוסיה, בלארוס ואוקראינה בפרט. בוגרי המכללה הפיצו רעיונות של הומניזם ושל אמונה בזכויות להגדרה העצמית של העם. השפה הרשמית של רוסיה כפי שנוצרה באקדמיית מוהילה התבססה על הניב מצ'רניהיב. אחרי שההטמאנות הקוזאקית הפכה לחלק מרוסיה במסגרת המדיניות של בוגדן חמיילניצקי, בוגרי האקדמיה בקייב סייעו לפטריארך ניקון לאחד את האמונה ב"שלוש הרוסיות" (רוסיה, אוקראינה ובלבארוס) על בסיס הדגם האוקראיני. רבים מבוגרי אקדמיית מוהילה המשיכו את הקריירות שלהם במערב אירופה אך רבים מהם גם טיילו ברחבי אוקראינה ולימדו בכפרים ובערים. לפי עדותו של פאולוס מחלב שביקר בשנת 1655 באוקראינה וברוסיה ,"באוקראינה אפילו הכפריים יודעים קרוא וכתוב ... והכמרים בכפרים חושבים כי חובתם היא ללמד את היתומים ולא לתת להם להסתובב ברחובות כמו נוודים"
שמו של מוהילה נקשר לתקופה שלמה בתולדות התרבות של אוקראינה, המכונה "עידן מוהילה". אחד האפיונים המרכזיים שלו היה פריחת בתי הדפוס. על אף חוסר היציבות שהייתה קיימת באוקראינה בשלהי שנות ה-1600 פעלו בה 13 בתי דפוס, מהם 9 אוקראינים, 3 פולנים ואחד יהודי. לא כל הספרים שהודפסו היו ספרי דת. בשנת 1679, למשל, הדפיס בית הדפוס בנובהורוד-סיוורסקי מעל 3000 עותקים של ספרי לימוד לבתי ספר יסודיים. זה היה חלק ממאמציו של מוהילה לעידוד האוריינות בקרב העם.
ספריו
תרגומים וקומפילציות: Ὀρθόδοξος ὁμολογία τῆς καθολικῆς καὶ ἀποστολικῆς ἐκκλησίας τῆς ἀνατολικῆς - פורסם באמסטרדם בשנת 1662 על ידי פנאיוטה - אומץ על ידי סינוד יאש
הכרזתו כקדוש
פטרו מוהילה הוכרז כקדוש של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית, (דצמבר 1996) הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, הכנסייה האורתודוקסית הרומנית (1997) והכנסייה האורתודוקסית הפולנית. חגו חל ב-1 בינואר, אם כי הוא נחגג עם שאר המיטרופוליטים הקדושים של קייב ב-5 באוקטובר. ב-13 באוקטובר 2002 נחגגה ביאש הכרזתו כקדוש של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית. לעומת זאת הכנסייה האורתוקוסית היוונית גילתה חשדנות כלפי יחסו אל הכנסייה הרומית-קתולית והכנסייה היוונית-קתולית (המאוחדת עם רומא) ולא הכירה בו כקדוש. גם הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה (האוטוקפלית משנת 1970) של רוסים באמריקה אינה מכירה בו כקדוש ונמנעת להזכיר את שמו ברשימת המיטרופוליוטים של קייב הנחגגים ב-5 באוקטובר.
לקריאה נוספת
Vol. 8, No. 1/2, The Kiev Mohyla Academy: Commemorating the 350th Anniversary of its Founding (1632) (June 1984), pp. 188-222 Harvard Ukrainian Studies in Hans-Joachim Torke (ed)- Von Moskau nach Sankt Petersburg.Das Russische Reich im 17.Jahrhundert Harassowitz Verlag, Wiesbaden 2000
המדליה הלאומית לאמנויות
המדליה הלאומית לאמנויות (באנגלית: National Medal of Arts) היא פרס ותואר שיצר הקונגרס של ארצות הברית בשנת 1984, במטרה לבטא הוקרה לאמנים ולפטרוני האמנויות. המדליה היא אות כבוד אמריקאי יוקרתי, אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק ספציפית על הישג באמנויות וניתן לאמן אינדיבידואלי בשם האומה. את מקבלי האות בוחרת הקרן הלאומית לאמנויות (NEA), ונשיא ארצות הברית מעניק אותו לזוכים בטקס מיוחד. המדליה עוצבה בשביל הקרן על ידי הפסל רוברט גרהאם.
חתני הפרס
בשנת 1983, לפני הקמתה הרשמית של המדליה, קיבלו האמנים ופטרוני האמנות הבאים את המדליה מן הנשיא רונלד רייגן, על פי קביעת וועדת הנשיא לאמנויות ולמדעי הרוח:
2016–2018
המדליה לא הוענקה
פדרו טרוגליו
פדרו אנטוניו טרוגליו (בספרדית: Pedro Antonio Troglio; נולד ב-28 ביולי 1965 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת אולימפיה מהונדורס.
טרוגליו שיחק בנבחרת ארגנטינה שסיימה במקום השני במונדיאל 1990.
קריירת משחק
טרוגליו החל את הקריירה בקבוצת ריבר פלייט מעיר הולדתו. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון ב-1983, כשהיה בן 18, ונכלל בסגל הקבוצה שזכתה ב-1986 בארבעה תארים, בהם אליפות ארגנטינה, גביע ליברטדורס, גביע אינטראמריקנה והגביע הביניבשתי. טרוגליו לא שיחק באף אחד ממשחקי הגמר במפעלי הגביע, ורשם הופעת ליגה אחת בלבד. הפריצה שלו הגיעה שנה אחר כך, בעונת, בה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
לקראת עונת עבר טרוגליו להלאס ורונה מהסרייה א'. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, ורשם במדיה 32 הופעות. טרוגליו כבש את שערו הראשון במדי ורונה ב-14 בספטמבר 1988, בשמינית גמר קופה איטליה מול טורינו, וכבש שער ליגה אחד במדי הקבוצה, שסיימה את העונה במקום ה-11. עונה אחר כך חתם במדי לאציו, בשורותיה שיחק למשך שתי עונות עד שעבר לאסקולי.
בעונת הבכורה של טרוגליו באסקולי, עונת, ירדה הקבוצה לסרייה ב', וטרוגליו הוסיף לשחק במדיה שנתיים נוספות בליגת המשנה. ב-1994 עבר ליפן כשחתם במדי אוויספה פוקואוקה. הוא שיחק באותו המועדון שלוש שנים (בשנה הראשונה נקרא המועדון פוג'יידה בלוקס, בשנייה הוא נקרא פוקואוקה בלוקס, ובשלישית נקרא אוויספה פוקואוקה). בשנה הראשונה לא הספיק לערוך הופעות בליגה בגלל חוסר החפיפה בין מועדי העונות בליגה האיטלקית והיפנית, אך ב-1995 היה לחלק מרכזי בקבוצה, כשכבש 10 שערי ליגה ב-29 הופעות וסייע לקבוצה לזכות באליפות ליגת המשנה ולהעפיל לליגה הבכירה. הוא שיחק במדי הקבוצה עונה אחת בליגה הבכירה, ושחזר את כמות שערי הליגה מהעונה הקודמת, עם שערים ב-27 הופעות.
לאחר התקופה ביפן חזר טרוגליו לארגנטינה, כשחתם במדי חימנסיה לה פלאטה. הוא שיחק במדיה שש שנים, ורשם 124 הופעות בליגה הארגנטינאית עם הקבוצה. הישג השיא שלו במדיה היה סגנות באפרטורה של עונת, ובעונה זו גם כבש שלושה מתוך ארבעת שערי הליגה שלו במדי הקבוצה.
בעונת עבר לקבוצת ויז'ה דלמינה מהליגה הרביעית לעונת פרישה, שם שיתף פעולה עם חברו לסגל נבחרת ארגנטינה, חוסה בסואלדו, ושחקני עבר ותיקים נוספים של נבחרת ארגנטינה. ביחד זכו טרוגליו וחבריו באליפות הליגה הרביעית. באחד ממשחקיו האחרונים בקריירה, ב-27 באוקטובר 2002, כבש טרוגליו במספרת את אחד מהשערים בניצחון שהעלה את קבוצתו לראש הטבלה, בדרך לזכייה באליפות והעפלה לליגה השלישית. בסיום העונה פרש טרוגליו ממשחק פעיל, כשהיה בן 38.
נבחרת ארגנטינה
עם פריצתו במדי ריבר פלייט, בשנת 1987, רשם טרוגליו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה. הוא נכלל בסגל לקופה אמריקה 1989, בו סיימה ארגנטינה במקום השלישי.
הוא זומן על ידי המאמן קרלוס בילארדו לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1990. הוא לא שותף במשחק הבכורה של ארגנטינה בשלב הבתים, בו הפסידה ל. במשחק השני מול טרוגליו פתח בהרכב, ובדקה ה-27 נגח בעוצמה אל הרשת את שער היתרון של ארגנטינה, בדרך לניצחון 2-0. הוא הוסיף לפתוח בהרכב מול רומניה בשלב הבתים (המשחק הסתיים בשוויון 1-1) ובשמינית הגמר מול, במשחק בו ניצחה ארגנטינה בתוצאה 1-0. בשני המשחקים הוחלף במהלך המחצית השנייה. ברבע הגמר מול נכנס טרוגליו כמחליף בדקה ה-51. המשחק הגיע לדו-קרב פנדלים, וטרוגליו ניגש לבעוט רביעי עבור ארגנטינה, וזאת לאחר שדייגו מראדונה החמיץ את הפנדל השלישי של הנבחרת. טרוגליו בעט את הכדור לקורה, אך למרות זאת ארגנטינה הצליחה להעפיל לחצי הגמר. במפגש מול בחצי הגמר עלה טרוגליו מהספסל עם פתיחת המחצית השנייה, ושיחק עד לדו-קרב הפנדלים, אך במשחק זה לא היה בין ארבעת הבועטים של הנבחרת. טרוגליו פתח ושיחק לכל אורך ההפסד במשחק הגמר בו נוצחה ארגנטינה 1-0 על ידי. טרוגליו לא חזר לשחק במדי הנבחרת לאחר הטורניר.
בסך הכל רשם טרוגליו 21 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש שני שערים.
קריירת אימון
טרוגליו החל בקריירת אימון ב-2004, כשנה לאחר פרישתו, בקבוצת גודוי קרוס מליגת המשנה בארגנטינה. במרץ 2005 עזב את הקבוצה והתמנה לתפקיד מאמן חימנסיה לה פלאטה, שהייתה מסובכת בתחתית הטבלה. כעבור שלושה חודשים הבטיחה הקבוצה את הישארותה בליגה. עונה אחר כך רשמה הקבוצה את העונה השנייה בטיבה בהיסטוריה שלה עד אז, כשסיימה במקום השני באפרטורה והחמישי בקלאוסורה. כמחווה, עם סיום העונה ביוני 2006, קבעה הקבוצה כי לא ייעשה יותר שימוש בחולצה מספר 21, מספרו של טרוגליו כששיחק בקבוצה. היה זה המקרה הראשון מסוג זה בקבוצה ארגנטינאית.
עונה אחר כך חלה ירידה משמעותית ביכולתה של חימנסיה. ב-15 באוקטובר 2006 רשמה הקבוצה את הפסדה הגדול ביותר בדרבי, כשהובסה 7-0 על ידי אסטודיאנטס לה פלאטה, אותה הוביל באותה עונה דייגו סימאונה לאליפות. באפריל 2007 עזב טרוגליו את הקבוצה עקב חילוקי דעות עם ההנהלה, והוחלף על ידי פרנסיסקו מטוראנה. בקרב האוהדים נותר מעמדו של טרוגליו גבוה, כשעיקר הביקורת הופנתה כלפי הנהלת הקבוצה.
ב-4 ביוני 2007 התמנה טרוגליו למאמנה של אינדפנדיינטה כמחליפו של חורחה בורוצ'גה, אך סיים את תפקידו אחרי פחות משנה, באפריל 2008, לאחר פתיחת עונה לא יציבה. הוא עבר לאמן את סרו פורטניו מפרגוואי, וזכה עמה באליפות האפרטורה של 2009.
ב-30 במאי 2010 חזר טרוגליו לאמן בארגנטינה, כשהחליף את קלאודיו בורגי בארחנטינוס ג'וניורס. טרוגליו הוביל את ארחנטינוס ג'וניורס לכל אורך עונת, ולאחר שסיים עמה במרכז הטבלה של האפרטורה, הוביל טרוגליו את הקבוצה עד למקום החמישי בקלאוסורה. ב-18 בספטמבר 2011 התפטר טרוגליו מהקבוצה בעקבות פתיחת עונה חלשה. חודש אחר כך התמנה בשנית למאמן חימנסיה לה פלאטה, ששיחקה בליגת המשנה. עונה אחר כך, הוביל טרוגליו את חימנסיה בחזרה לליגה הבכירה, לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה, עם נקודה אחת פחות מרוסאריו סנטראל הראשונה, ובפער של 15 נקודות מהמקום הרביעי.
בשנת 2016 התמנה טרוגליו לתפקיד מאמן טיגרה.
בלטונפקאיאר
בלטונפקאיאר (בהונגרית: Balatonfőkajár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבלטונפקאיאר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,453 תושבים, ובשנת 2020 רק 1,328 תושבים.
יהודי בלטונפקאיאר
בבלטונפקאיאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
הקריטריונים של ברדפורד היל
הקריטריונים של ברדפורד היל הם תשעה עקרונות או נקודות מבט על הקשר שבין מתאם לסיבתיות. העקרונות הוצגו על ידי הסטטיסטיקאי הבריטי אוסטין ברדפורד היל בשנת 1965 בנאום שנשא בפני עמיתי החברה המלכותית לרפואה. במרוצת הזמן הפכו נקודות המבט האלה לרשימת קריטריונים לביסוס קשר סיבתי בין גורם אפשרי ואפקט נצפה. הקריטריונים נמצאים בשימוש נרחב בתחומי האפידמיולוגיה ובריאות הציבור.
המשמעות של הקריטריונים
אין להבין כי אם כל הקריטריונים "מתקיימים" באופן כלשהו אז יש קשר סיבתי. הקריטריון ההכרחי היחידי הוא קריטריון הטמפורליות: הגורם הסיבתי חייב להתרחש לפני התוצאה. היל עצמו הבהיר כי ייתכנו מצבים בהם יש קשר סיבתי ולמרות זאת הקריטריונים אינם מתקיימים או מתקיימים באופן "חלש". גם ההפך נכון. ייתכנו מצבים בהם נראה כי הקריטריונים מתקיימים אף על פי שאין קשר סיבתי. הדברים האלה מתקשרים ישירות אל דייוויד יום שטען כי אין אפשרות להוכיח קיום של קשר סיבתי.
הרלוונטיות העכשווית של הקריטריונים
הדיון בפרשנות ובמשמעות של הקריטריונים עדיין נמשך, יותר מ-50 שנה לאחר ההרצאה של היל. ברור למדי כי הקריטריונים כפי שנוסחו בשעתם אינם ניתנים כיום ליישום כפי שהם. זה נכון בעיקר לגבי העיקרון השלישי הוא עקרון הסגוליות והעיקרון התשיעי הוא עקרון האנלוגיה, שתמיד נחשבו ל"חלשים".
הקשר בין הגורם והתוצאה אינו עוד קופסה שחורה כפי שהיה בימיו של היל. אנו יודעים כיום כי כמעט תמיד יש תהליכים מסובכים מתחת לפני השטח, כך שלמשל הטענה "עישון גורם סרטן" שוב אינה מדויקת, ולמעשה אף פעם לא הייתה נכונה במובן דטרמיניסטי אלא רק במובן הסתברותי. אל העישון מצטרפים גורמים נוספים שאינם גלויים לעין, וצירוף ההשפעות של כל הגורמים האלה, שחלקם עדיין לא מוכרים לנו הוא שיוביל לבסוף לתוצאה של סרטן. מכאן עולה החשיבות הרבה של עקרון הסבירות, והיותו רלוונטי גם במאה ה-21.
כמו כן, היל התייחס לגורם יחיד ותוצאה יחידה, בעוד שכיום אנו יודעים כי ברוב המקרים יש מספר גורמים שצירופם גורר את התוצאה, ומאידך ישנם גורמים המובילים למספר תוצאות (למשל, עישון מגביר את הסיכון גם לתחלואה בסרטן וגם למחלות לב).
כיום מקובל לחלק את העדויות לקשר סיבתי לשלוש קבוצות. רוב הקריטריונים של היל נכללים בקטגוריות אלה:
גיטרן פרודוקטוס
גיטרן פרודוקטוס (שם מדעי: Rhinobatos productus) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים. הוא חי במימי האוקיינוס השקט לחופי אמריקה הצפונית ובעיקר במפרץ קליפורניה וחופי קליפורניה וכן דרומה עד למסטלאן שבמקסיקו.
מאפיינים
הגיטרן הוא דג שטוח עם מבנה מוארך המזכיר גיטרה והוא מגיע לאורך 120 סנטימטרים בממוצע אצל זכרים ו-137 סנטימטרים בממוצע אצל נקבות. השיא היה אצל נקבה שהגיעה לאורך 170 סנטימטרים ולמשקל של 9.8 קילוגרם, אך לרוב הפרטים קטנים יותר. צבעו אפור-כחול ומנומר בצידי הגוף. הוא בעל גוף שטוח בעל מעט סנפירים, אך בעל סנפירי זנב ואונות זנב בשרניות. מבנה החרטום שלו עוזר לו לקלוט טרף הקבור בחול בעזרת ריח או בעזרת אמפולות לורנציני.
הגיטרן נובר בחולות הקרקעית, בעומק של 12 עד 91 מטרים מתחת פני הים בחיפוש אחרי טרף של רכיכות, תולעים ודגים, אותם הוא מפרק בלסתותיו החזקות. רוב הזמן הוא שוכב שטוח ללא תנועה בהסוואה. גיטרן יכול לחיות עד 16 שנים בטבע.
הגיטרן נידוג למאכל בחלק מהחופים בהם הוא חי וכן נידוג לשם ספורט אתגרי. דברים אלה גוררים אותו לסכנת הכחדה. מצבו כיום הוא "קרוב לסיכון".
עמנואל בר-קדמא
עמנואל בר-קדמא (נולד עמנואל מזרחי; 1932 – 21 באפריל 2018) היה עיתונאי, עורך, צייר וסופר ישראלי. נודע כחבר מערכת של העיתון ידיעות אחרונות, בין השאר כמבקר בתחום התיאטרון ואמנויות אחרות, וכעורך מוספים. כמו כן נודע כצייר בעיקר של רישומים.
קורות חיים
עמנואל מזרחי נולד בבוקרשט, בירת רומניה, כבן הבכור בין ארבעה ילדים של לאון מזרחי (1899–1967), עורך דין ופעיל ציוני, ולאשתו, פאולינה לבית הורטיג. המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1941 בימי הרודנות הצבאית הפרו-נאצית ברומניה והתיישבה תחילה בחיפה. יחד איתם עלה לארץ גם בן דודו של עמנואל, לימים הפסנתרן היהודי-רומני דן מזרחי. בחיפה האב נאלץ בגלל קשיי שפה, לוותר על קריירה משפטית ולפתוח עסק לעיבוד יהלומים. כעבור זמן הם עברו לגור בתל אביב. עמנואל, שנודע לימים בשם העט בר-קדמא ובכינוי "יאנוש", חי את רוב שנות חייו בתל אביב. יוצאים מן הכלל היו שנות שירותו בנח"ל ושלוש שנותיו בקיבוץ נתיב הל"ה ומאוחר יותר מספר שנים שבילה כאמן בפריז.
בר-קדמא עבד שנים רבות כחבר מערכת העיתון "ידיעות אחרונות", שבו פעל בתפקידים רבים. בין השאר כתב ביקורות תיאטרון, קולנוע ואמנות, נמנה עם מייסדי המוסף "7 לילות" והיה עורכו הראשי, כמו כן היה עורך של המוסף "7 ימים".
הציג יצירות בתערוכות יחיד ובעיקר בתערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, בעיקר בפריז. בית היתר הציג בגלריית עמליה ארבל, גלריית ארטא בירושלים, במוזיאון חיפה לאמנות, בגלריה 101 וב"פירמידה" בחיפה. בשנת 2011 אורגנה תערוכה רטרוספקטיבית עם יצירות שלו בגלריית עמליה הארבל.
נפטר בשנת 2018 בתל אביב. הוא היה רווק. למשך תקופה חברתו לחיים הייתה בעלת הגלריה עמליה ארבל. הובא לקבורה בקיבוץ גליל ים.
פיטר שטראוס
פיטר לורנס שטראוס (באנגלית: Peter Lawrence Strauss; נולד ב-20 בפברואר 1947) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע מהופעותיו בסדרות טלוויזיה בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים.
ביוגרפיה
שטראוס נולד בקרוטון-און-הדסון שבמדינת ניו יורק למשפחה יהודית. ב-1965 סיים את לימודי התואר בהאקלי סקול וב-1969 סיים את לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
אחד מתפקידיו הבולטים של שטראוס היה אייבל רוזנובסקי במיני-סדרה "קין והבל" עיבוד לספר באותו שם מאת ג'פרי ארצ'ר. ב-1979 זכה שטראוס בפרס אמי על תפקידו בסרט הטלוויזיה "The Jericho Mile". ב-1980 כיכב בגרסה מחודשת של הסרט "מלאך על כתפי" משנת 1946. הופעות נוספות בולטות בטלוויזיה היו במיני-סדרה "עני ועשיר" וסדרת ההמשך "עני ועשיר 2", וכן בסדרה "מצדה". בסרט הטלוויזיה משנת 1977 "Young Joe, the Forgotten Kennedy" גילם שטראוס את דמותו של ג'וזף קנדי ג'וניור.
ב-1970 כיכב שטראוס בסרט "חייל בכחול" וב-1983 שיחק בסרט "צייד החלל". כמו כן הופיע בסרטי קולנוע נוספים. ב-1982 דיבב את הדמות של ג'סטין, קפטן המשמר, בסרט האנימציה "על קסמים ועכברים". בסרט "Men Don't Tell" כיכב שטראוס בדמות בעל שאשתו מתעללת בו, לצדה של ג'ודית לייט. ב-2005 הופיע בסרט "XXX: State of the Union". הוא דיבב את הדמות של משה בסדרת האנימציה לילדים "K10C: Kids' Ten Commandments". ב-2002 כיכב בסדרה קצרת הימים "גוף ונפש" בתפקיד ד"ר אייזק בראון. היא דיבב את סטוקר ואן רוטן בשתי הגרסאות של הסדרה "האופנוברים ממאדים" בשנות התשעים ובשנת 2006. בשנת 2007 שיחק שטראוס בקומדיה הרומנטית "רישיון לחתונה" לצד רובין ויליאמס ומנדי מור.
שטראוס גם הופיע בפרסומות עבור חברת Miracle-Gro.
שטראוס מנהל עסק מצליח לייצור הדרים והוא חבר במועצה המייעצת של "הגנים הבוטניים של לוס אנג'לס". הוא מכר חווה שלו ל-"Santa Monica Mountains Conservancy", שנרכשה מאוחר יותר על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ונקראת בשם "החווה של פיטר שטראוס".
חיים אישיים
שטראוס התחתן עם בוורלי בייקר פאולינג בשנת 1973, והם התגרשו ב-1979. בין השנים 1983 ל-1994 היה נשוי לניקול פונס, ולבני הזוג נולדו שני ילדים. ב-31 בדצמבר 1998 התחתן עם השחקנית רייצ'ל טיקוטין.
הרי דנפלד
הרי דנפלד (באנגלית: Denfeld Mountains) הם קבוצה של הרים ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההרים מצויים בין קרחון עמק קרוואס, לבין קרחון ארתור.
שיא גובהם של הרי דנפלד 577 מטרים מעל פני הים; והם ההר ה-4,973 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההרים
ההרים נחקרו על ידי משלחות בירד לחקר אנטארקטיקה (שחקרו את אנטארקטיקה בשנים 1928 -1930 ו- 1933- 1935) וכן על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (שחקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939 -1941), כל משלחות אלה - בפיקודו של אדמירל אחורי ריצ'רד בירד.
לקריאה נוספת
• New Zealand Journal of Geology and Geophysics, Feb 1958 P 61
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (3 בדצמבר 1764 – 27 בספטמבר 1788), הייתה בתו של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואשתו של פרידריך הראשון, מלך וירטמברג קודם שעלה לשלטון.
ביוגרפיה
אוגוסטה נולדה ב-3 בדצמבר 1764 בבראונשווייג, לקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאוגוסטה, נסיכת בריטניה, אחותו הבכורה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
ב-15 באוקטובר 1780 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך, נסיך וירטמברג, אחיינו של קרל אויגן, דוכס וירטמברג. מכיוון שלדודיו לא היו ילדים, היה אמור פרידריך לרשת בסופו של דבר את דוכסות וירטמברג. אולם, מאחר שדודו לא שיתף אותו בניהול הדוכסות, ליווה פרידריך בשנת 1782 את אחותו סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, שהתחתנה עם פאבל פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה, בעת מסעה לרוסיה. יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה שהתרשמה מפרידריך, מינתה אותו למושל הכללי של הדוכסות הגדולה של פינלנד. אוגוסטה הצטרפה לבעלה בפינלנד, ושם נולדו לשניים 4 ילדים. אולם, נישואי השניים לא היו מאושרים, ובשנת 1786 ברחה אוגוסטה לארמונה של יקטרינה, וטענה כי בעלה מתעלל בה, וכי הוא דו-מיני. יקטרינה שהזדעזעה מהעניין העניקה מקלט לאוגוסטה, ודרשה מפרידריך לעזוב את רוסיה.
אליסון שמיט
אליסון רוג'רס שמיט (באנגלית: Allison Rodgers Schmitt; נולדה ב-7 ביוני 1990) היא שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (לונדון 2012), בעלת 10 מדליות אולימפיות, מהן 4 זהב ואלופת עולם (שנגחאי 2011) בעבר שותפה לשיאי עולם במשחי שליחות ושיאנית אמריקה במשחה ל-200 מטר חופשי.
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
ביוגרפיה
אחותו סופיה דורותיאה מחתה בפני חמותה על היחס לאחיה, אולם יקטרינה טענה שהיא בסך הכל מנסה לקבור את התועבות שעשה פרידריך. פרידריך בתגובה טען שלאוגוסטה מזג רע, והיא התנהגה כלפי המשרתים באלימות ובצורה שאינה מכובדת. אביה של אוגוסטה קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל גיבה את פרידריך, ואף סירב בכל תוקף לבקשתה של אוגוסטה להתגרש מפרידריך.
אליסון שמיט
ביוגרפיה
שמיט נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה. בשנת 2008 היא התאמנה לצידו של מייקל פלפס. היא לומדת באוניברסיטת ג'ורג'יה. היא זכתה ב-4 תוארי אליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA).
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
ביוגרפיה
עד מהרה נוכחה יקטרינה לדעת שאכן אוגוסטה מתנהגת בגסות למשרתים, ומשום כך נתנה לה את טירת לוהדה, ושלחה עמה כאפוטרופוס את וילהלם פון פוהלמן. עד מהרה קיימה אוגוסטה יחסי מין עם פון פוהלמן, ונכנסה ממנו להריון. ב-27 בספטמבר 1788 ילדה אוגוסטה בן מת, ונוצר אצלה דימום כבד. פון פוהלמן סירב להזעיק רופא, מחשש שייחשפו יחסיו עמה, ועד מהרה מתה אוגוסטה מאבדן דם.
אליסון שמיט
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה שמיט במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר בשיא אמריקה חדש של 7:46.33 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:44.31 דקות וסין (7:45.93 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:57.71 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.01 דקות ופיספסה במאית השנייה את העפלה לשלב הגמר.
אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
משפחתה
ב-15 באוקטובר 1780 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ממנו היו לה 4 ילדים:
אליסון שמיט
2009
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה שמיט בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אמריקאי חדש של 1:54.96 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה שקבעה שיא עולם חדש של 1:52.98 דקות ולפני בת ארצה דנה ולמר (1:55.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.56 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:42.08 דקות ולפני בריטניה (7:45.51 דקות). התוצאה שקבעה כשחיינית רביעית ב"זינוק שליחות" הייתה 1:54.21 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:02.51 דקות. היא עלתה ראשונה משלב המוקדמות לאחר שקבעה תוצאה של 4:02.80 דקות.
2010
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכו באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכתה שמיט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 1:56.10 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש נוסף של 7:51.21 דקות.
2012
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה קבעה שמיט במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ארצות הברית חדש של 1:54.40 דקות. נוסף לכך, היא ניצחה גם במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.84 דקות.