cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תיאטרון אפי
"ניכור העבודה" והמחזה האפי
חשוב לציין, כי הרעיון של הניכור במחזותיו ובהצגותיו נועד לגרום לצופים לקום ולעשות מעשה לאחר הצפייה בהצגה. לקום ולשנות את המציאות הקיימת.
אולם, נוסף על הניכור, יש להדגיש כי ברכט ניסה ליצור תחושת חמלה ואמפתיה אצל הצופים כדי שהם יזדהו עם הדמויות. למעשה, ברכט ניסה ללכת על חבל דק שבין ניכור לתחושות חמלה ואמפתיה כדי לשאוב את הצופה אל תוך הסיפור, אך תוך כדי לעורר אצלו חשיבה פעילה שבסופה הוא יגיע למסקנה שבאחריותו ומחובתו לשנות את המצב הקיים.
מבנה המחזה האפי
המחזות ה"אפים" ניכרים בסגנון המנוכר המוצהר שלהם, סגנון המשועבד ליצירת תחושת ניכור וריחוק בין הקהל וההתרחשות התיאטרונית על הבמה. באופן זה מקווה יוצרה לאלץ את הצופה להפעיל את המחשבה ולא להשאירו מונע על ידי מנגנוני הרגש.
ברכט קיווה שבאמצעות המחשבה ייווצר אצל הצופה הרצון לשינוי ופעולת השינוי, וכן, ניסה, באמצעות התיאטרון האפי, לקדם את התפיסה הסוציאליסטית (שהיה מתומכיה וממקדמיה הנלהבים בגרמניה שלפני מלחמת העולם השנייה).
התיאטרון האפי מכוון את הצופה להקשיב לדברים, לחבר ולהפעיל את הדעת ואז לנקוט עמדה לוגית מתוך שיפוט הגיוני, אף שלא ניתן להתעלם מההכוונה של היוצר לתפיסת עולם מסוימת אותה הוא מבטא במחזה באופן שאיננו משתמע לשני פנים. רוב הנושאים בהם עוסק התיאטרון האפי הם חוסר בשוויון המעמדי/הכלכלי, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החל ברכט להשתמש בתיאטרון האפי לקריאה כנגד המלחמה ואף לפציפיזם, כל זאת ללא שזנח את האידאולוגיה הסוציאליסטית השמה את המרכיב הכלכלי במרכזה.
הברית למען איטליה
הברית למען איטליה (באיטלקית: Alleanza per l'Italia) הייתה מפלגת מרכז באיטליה.
המפלגה תוארה במניפסט שלה כ"דמוקרטית, ליברלית, עממית", והתנגדה "לשמאל הסוציאל-דמוקרטי ולימין הפופוליסטי". המפלגה התפלגה מהמפלגה הדמוקרטית בנובמבר 2009, ורבים מ-APL הגיעו ממפלגה זו. המפלגה פורקה באופן רשמי בסוף שנת 2016.
היסטוריה
פרנצ'סקו רוטלי, שהנהיג את מפלגת "דמוקרטיה היא חופש" (שהרכיבה בשנת 2007 את המפלגה הדמוקרטית) היה אישיות מרכזית במפלגה הדמוקרטית. בשנת 2009 רוטלי הסתכסך עם המפלגה הדמוקרטית, לאחר שזו ראתה אותו כסממן שמאלי מדי. ב-27 באוקטובר של אותה השנה, לאחר חודשים של ספקולציות, רוטלי פרסם כי הוא עוזב את המפלגה, בטענה שהיא לא מציעה מענה ראוי לפיצול שמובל על ידי הליגה הצפונית. ב-11 בנובמבר 2010 הציג רוטלי את המפלגה שם מפלגתו ואת הלוגו הזמני שלה. כחודש לאחר מכן נערך הקונגרס הראשון של המפלגה בפארמה שבצפון המדינה. באותה השנה נוצרו סיעות ראשונות של המפלגה בבית הנבחרים ובסנאט. בחודשים שלאחר מכן המפלגה ניסתה למשוך אליה קהלים ליברליים וירוקים. בסוף מארס 2010 נערכו בחירות אזוריות במדינה, והמפלגה נערכה בארבעה אזורים בצפון איטליה. בכל אחד מאזורים אלו המפלגה קיבלה אחוזים בודדים מהקולות, ולכן לא היה לה כוח ממשי באזורים אלו. לאור התוצאה (שחשבה למאכזבת מאוד), נשמעו ביקורות רבות ממנהיגי המפלגה בצפון איטליה, ודרשו את התפטרותו של רוטלי ויצירת מבנה קונפדרלי למלגה. רבים ממנהיגים אלו עזבו בהמשך השנה.
בשנת 2012 ניסתה המפלגה להיערך מחדש בקואליציות ובסיעות חדשות, אך ניסיונות אלו לא צלחו. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2014, המפלגה קיבלה רק 0.7% מהקולות, ולא הצליחה להכניס שום נציג מטעמה אל פרלמנט זה.
בסוף שנת 2016 המפלגה פורקה.
ממלכת סאסקס
ממלכת סָאסֶקְס (באנגלית עתיקה: Sūþseaxna rīce; בלטינית: Regnum Sussaxonum, "ממלכת הסקסונים הדרומיים" – "Sūþ" פירושו "דרום" באנגלית עתיקה) הייתה אחת משבע הממלכות שהתקיימו באנגליה בתקופת ההפטרכיה, בין סוף השלטון הרומאי במאה ה-5 ועד לאיחודה של הארץ לממלכה אחת תחת כתר אחד במאה ה-10. סאסקס שכנה בדרום מזרחה של אנגליה, לחופי תעלת למאנש. היא גבלה בצפון מערב בממלכת וסקס הסקסונית ובצפון מזרח עם ממלכת קנט היוטית.
סאסקס הוקמה בשנת 477 על ידי הסקסונים, אשר פלשו לאזור מצפון גרמניה במהלך המאה ה-5. במקור הייתה האוכלוסייה פגנית בעיקרה, אך תחת מלכותו של אאתלוויל, סביב שנת 680, ממלכת סאסקס התנצרה. בדרך כלל הייתה סאסקס בצילן של ממלכות גדולות יותר באנגליה, בעיקר וסקס ומרסיה. לאחר שבמהלך מאתיים השנים הראשונות לקיומה הצליחה לשמור על מעמדה כממלכה ריבונית, לקראת סוף המאה ה-7, אל מול מעמדן העולה של ממלכות אחרות, הידרדר מעמדה המדיני של סאסקס. בשנת 686 היא הפכה למדינת חסות של וסקס. כעבור ארבעים שנה, הצליחה סאסקס להשתחרר מעולה של וסקס ולחדש את ריבונותה לפרק זמן של כחמישים שנה, עד לשנת 771. באותה השנה היא שוב הפכה למדינת חסות, הפעם של מרסיה. בשנת 827, אל מול עוצמתה העולה של וסקס, הפכה סאסקס שוב למדינת חסות של וסקס. מצב עניינים זה נמשך עד לשנת 860, אז סאסקס פורקה, ושטחה שולב בווסקס.
ייסוד הממלכה
על פי "דברי הימים האנגלו סקסים" נוסדה ממלכת סאסקס על ידי אלה אשר פלש לשטח בו ממוקמת הממלכה, וכבש אותה מתושביה. דברי הימים מציינים כי במהלך השנים גדל השטח שנכבש ובעקבות קרב מירקרדס ברן בשנת 485 כבשו אלה ובנו קיסה, מלך סאסקס את אנדרטיום (היא טירת פוונסי) והרגו את כל תושביה.
יש להתייחס לתיאור זה בעירבון מוגבל בשל העובדה שדברי הימים האנגלו סקסים נכתבו כחמש מאות שנים לאחר האירועים המתוארים בהם.
המאה השביעית
התיעוד הבא של אירועי ממלכת סאסקס מתאר כי בשנת 607 לחם קאולוולף, מלך וסקס, בסאסקס.
בשנת 681 גורש וילפריד מיורק מנורת'מבריה על ידי אקגפירת' ועבר לסאסקס, בה התגורר עד שנת 686 כשהוא ממיר לנצרות את תושביה הפאגאניים.
על פי בדה ונרביליס, הוטבל אתלוואלה, מלך סאסקס, לנצרות בממלכת מרסיה ביוזמת וולפהיר, מלך מרסיה, ובתמורה קיבל לחזקתו את האי וייט.
זמן קצר לאחר התנצרותו נרצח אתלוואלה, וממלכתו נכבשה על ידי הנסיך קאדוואלה מממלכת וסקס. קאדוואלה גורש לבסוף מסאסקס על ידי האצילים ברתאן ואנדהאן, אשר שלטו יחדיו בממלכה לאחר מכן.
בשנת 686 תקפה סאסקס את הלותהיר, מלך ממלכת קנט, במטרה לסייע לאחיינו, אילדריק לעלות לשלטון. זמן קצר לאחר מכן נכבשה סאסקס בשנית על ידי קאדוואלה, מלך וסקס, וברתאן נהרג בקרב.
פרטים מועטים ידועים על שלהי המאה השביעית. ידוע כי בשנת 692 שלט בממלה נותלם אשר העניק לאחותו מתנה, וכי זמן קצר לאחר מכן שלט ואט על הממלכה.
המאה השמינית
צו משנת 775 (ככל הנראה מדובר בשנת 725) מזכיר הענקת שטחי אדמה מנותלם, מלך סאסקס לאידברט מסלסי (הבישוף של סלסי). אחד העדים על חתימת צו זה היה ואט, לימים מלך סאסקס.
צו משנת 705 מזכיר את שמו של אוסריק, ככל הנראה מלך סאסקס.
צו משנת 714 (ככל הנראה מדובר בשנת 717) מזכיר את שמו של אתלסטאן, מלך סאסקס.
על פי דברי הימים האנגלו סקסים, בשנת 722 שלט בממלכה אתלברט, וצו משנת 733 מעיד כי נכון לשנה זו עדיין שלט בממלכה.
צו משנת 765 מזכיר את אילדוולף, מלך סאסקס וכן שני עדים לצו הם אלפוולד, מלך סאסקס ואוסלאק, מלך סאסקס.
מכתב משנת 765 ומשנת 770 מזכיר את אוסמונד, מלך סאסקס.
המאה התשיעית
בשנת 825 השתלט על הממלכה אגברט, מלך וסקס, ושילב אותה בתוך ממלכתו.
הגה (עיתון)
הגה היה עיתון יומי מנוקד ומבואר המיועד לעולים, שיצא בהוצאת דבר בשנים 1940–1947.
בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה הגיעו לארץ ישראל עולים שהצליחו למלט נפשם מגרמניה ומהמדינות דוברות הגרמנית, פרחה בארץ עיתונות בשפה הגרמנית. העיתונים העבריים התחרו בעיתונות הגרמנית על ידי צירוף כתבות מנוקדות לעיתון. העיתון דבר נהג לצרף החל מאמצע נובמבר 1935 מוסף שנקרא "דבר לעולה". אולם הלוחמים למען השפה העברית המשיכו לדרוש הוצאת עיתון יומי עברי מנוקד עבור העולים.
עוד טרם צאת העיתון "הגה" לאור, באוגוסט 1939, שימש רישיון העיתון כסות להוצאת העיתון דבר שנסגר למשך שבוע ימים בהוראת השלטונות. בין 17 באוגוסט ל 24 באוגוסט 1939 הופיע העיתון דבר תחת השם הגה וסופק למנויי דבר. ידיעות שהובאו על ידי "שירות דבר", הופיעו תחת המינוח "שירות הגה" ומודעות האבדות והמציאות הפנו את הקוראים למערכת "הגה".
בשנת 1939 קיבלה הוצאת דבר רישיון להוציא לאור עיתון לעולים שנקרא "הגה". העיתון החל לצאת כעיתון ערב שמחירו 3 מיל. בפברואר 1940 הופסק הפצת עיתון הערב כהכנה לקראת צאת העיתון כעיתון בוקר יומי. תאריך היעד של יציאת העיתון נקבע ל-15 במרץ 1940. העיתון היומי יצא לאור לראשונה ב 22 באפריל 1940, ערב חג הפסח ת"ש. העיתון היה כולו מנוקד וכלל תרגום מילים קשות לגרמנית.
עם הופעתו של העיתון כתב דוד זכאי במדורו "קצרות" ב"דבר":
העיתון הגיע לתפוצה של ששת אלפים עותקים, אולם לא הגיע לרווחיות. אנשי העיתון דרשו מהמוסדות לסייע לעיתון במלחמתו למען השפה העברית ומהסתדרויות העולים להפיץ את העיתון במקום להוציא עיתונים בשפות זרות. ביוני 1947, כאשר הנטל הכספי שהיה כרוך בהוצאתו והסתכם ברבבות לירות ארץ ישראליות, בין השאר בגלל הצורך בסידור יד של האותיות המנוקדות, העיתון נסגר.
אליעזר פישמן
אליעזר פישמן (נולד ב-1 במאי 1943) הוא איש עסקים ישראלי, שהחזיק חברות רבות מתחומי התקשורת והנדל"ן בישראל ובעולם.
באוגוסט 2016 הגישה רשות המיסים בקשה להכריז על פישמן כפושט רגל בגין חוב העולה על 196 מיליון ש"ח למס הכנסה, ולממש את נכסי קבוצת פישמן ונכסיו של אליעזר פישמן לכיסוי החוב. בדצמבר 2016 נתן בית המשפט צו לכינוס נכסיו של פישמן, וביוני 2017 הוא הוכרז כפושט רגל.
ביוגרפיה
אליעזר פישמן נולד ברוסיה לאסתר ושמיל ועלה לארץ עם משפחתו בגיל חמש. תחילה נקלטה המשפחה במעברה בבית העולים בפרדס חנה, ובהמשך עברה למושב בניה. סיים לימודי חשבונאות במדרשה למנהל בתל אביב.
בשנות השבעים הקים משרד רואי חשבון עצמאי בתל אביב. בתחילת שנות השמונים הקים קרנות נאמנות בשם רונית וענת, על שם בנותיו. נכסי הקרנות האמירו בתקופת הגאות בבורסה בתחילת שנות השמונים אל מעבר לשווי של 1.6 מיליארד דולר. במשבר בבורסה התל אביבית בשנת 1983, שנבע מוויסות מניות הבנקים, התמוטטו קרנות הנאמנות לאחר הנפילה בשווי נכסיהן בבורסה. פישמן רכש תעודות השתתפות רבות מכספו הפרטי כדי לממן חלק מהמכירות שבוצעו על ידי הציבור.
באוגוסט 1985 הוגש נגד פישמן כתב אישום, על פיו החזיקה קרן רונית בניהולו יותר מ-10% מסך המניות של בנק מירב ושל הסנה, וזאת בניגוד לחוק. המשפט ארך 5 שנים, ובסיומו זוכה פישמן. ערעור המדינה נדחה בשנת 1993. לאחר הנפילה בבורסה חזר פישמן לעולם העסקים, והחל מסוף שנות השמונים לצבור החזקות רבות, חלקן באמצעות הלוואות מהקיבוצים, ואחר כך מהונו העצמי ומהבנקים.
בשנת 1989 השתלט פישמן על חברה כלכלית לירושלים יחד עם קבוצת משקיעים אמריקנית. הוא רכש את החברה שנמכרה בהליך הפרטה על ידי מדינת ישראל. בשנת 1993 רכשה החברה את מניות הממשלה בחברת "מבני תעשייה", והפכה לחברת הנדל"ן המניב הגדולה במדינה. בשנת 2000 רכש פישמן את מניות שותפיו בחברה, והפך לבעל השליטה היחיד בה.
בשנת 1995 הוא הקים פישמן רשתות.
בשנת 1997 רכש פישמן את חברת "קווי זהב" ביחד עם חברת התקשורת "טלקום איטליה" ועם חברת "עורק". בהמשך החליט פישמן להגדיל את החזקותיו ולהשתלט על קווי זהב, לאחר ששילם כ-93 מיליון דולר עבור 52% ממניות עורק בחברת השיחות הבינלאומיות. ביוני 2005 החליט פישמן לרכוש גם את חלקה של טלקום איטליה בעסקה סיבובית, שבה הוא מכר לחברה האיטלקית את החזקותיו בעסקי הכבלים התת-ימיים "מד נאוטילוס", והשתלט באופן מלא על קווי זהב.
בשנת 1997 רכש פישמן כשליש ממניות קבוצת "ידיעות אחרונות" מידי תמי וזאב מוזס תמורת 800 מיליון ש"ח. בשנת 1999 השתלט פישמן על עיתון "גלובס", לאחר מות שותפו חיים בר און.
בשנת 1999 רכש פישמן ביחד עם ידיעות אחרונות ו"תבל" את השליטה בחברת הכבלים "ערוצי זהב". לפני עסקה זו החזיק יחד עם ידיעות אחרונות בחברות הכבלים האזוריות "עידן" ו"טלם". חברות אלה מוזגו כולן לתוך ערוצי זהב, ובשנת 2006 מוזגו סופית ל-HOT. לאחר המיזוג החזיק פישמן בכ-14.6% מהחברה הממוזגת.
בשנת 2008 הורשעו חברת "הנדימן - עשה זאת בעצמך" ומנהליה, בהם פישמן, בהעסקת עובדים ביום המנוחה השבועי בניגוד לחוק שעות עבודה ומנוחה. כל הנאשמים הורשעו, ונגזרו עליהם קנסות כבדים. עם פרוץ משבר האשראי ב-2008 זכה פישמן לתואר "טייקון", כאחד מבעלי החברות שגייסו הון רב בשוק ההון הישראלי.
ברשימת 100 העשירים של ישראל של העיתון "פורבס ישראל" לשנת 2013 דורג פישמן במקום ה-40 עם הון של 2.7 מיליארד ש"ח. בתחילת 2015 העריך אתר TheMarker שחובותיו האישיים של פישמן גדולים מנכסיו ביותר ממיליארד ש"ח.
לקבוצת פישמן היו החזקות בתחומים רבים, בהם קמעונאות, תקשורת המונים, תעשייה, תקשורת, נדל"ן ועוד. לקבוצה עסקים בישראל ובחו"ל. חלק מהחברות בקבוצה היו בבעלותה המלאה, וחלקן בבעלות חלקית (בהן גם חברות ציבוריות).
פישמן נשוי לטובה ויש להם בן ושתי בנות. הוא מתגורר כיום בסביון.
פשיטת הרגל
לקבוצת פישמן היו חובות רבים לאורך השנים. אולם מספר אירועים הגדילו את מצבת החוב מחד, והחלישו את הבטוחות מאידך.
בשנת 2006 הפסיד פישמן כ-400 מיליון דולר בהימורים על הלירה הטורקית.
הבנקים ניהלו במשך השנים תהליכים שונים מול פישמן כדי למקסם את החוב, אולם בדרך כלל זה לא הגיע לבית המשפט. בנובמבר 2015 פורסמה הערכה שחברות פרטיות של פישמן חייבות שני מיליארד ש"ח לבנק לאומי וסכום דומה לבנק הפועלים, ורק לחלק קטן מהחוב יש לבנקים בטוחות.
במחלוקת משפטית רבת שנים בין רשות המיסים ופישמן נקבע ב-2016 בפסק דין חלוט כי על החברות לשלם חבות מס בסך כ-196 מיליון ש"ח. באוגוסט 2016 הגישה רשות המיסים בקשה להכריז על פישמן כפושט רגל בגין החוב, העולה על 196 מיליון ש"ח, ולממש את נכסי קבוצת פישמן ונכסיו של אליעזר פישמן לכיסוי החוב. במקביל ביקשו מספר בנקים להצטרף לדיון פשיטת הרגל בגין חובות העולים על סכום החוב לרשות המיסים.
בינואר 2017 הוגש לנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, איתן אורנשטיין, דו"ח על מצב הנכסים של פישמן וקבוצת עסקיו, הכוללת למעלה מ-120 חברות בישראל ובארצות אחרות. המנהל המיוחד שמונה לנהל את נכסי פישמן אמר: . על פי הדו"ח לקבוצת פישמן הוכחות חוב בהיקף של כ-4 מיליארד שקלים.
ליהי קורנובסקי
ליהי קורנובסקי (נולדה ב-24 בנובמבר 1992) היא שחקנית, מוזיקאית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
קורנובסקי נולדה וגדלה בכפר סבא. אביה, ד"ר יורם קורנובסקי, הוא צבר ממוצא צרפתי ופולני. משפחתה של אמה, עו"ד אוריתה (לבית ירון) הם דור רביעי בארץ. סבה היה הסופר והצייר פאול קור (מחבר ספר הילדים "כספיון הדג הקטן") שמשפחתו נספתה בשואה באושוויץ. דודתה לימור ירון היא בת זוגו של המוזיקאי שלום חנוך. בגיל 16 עברה עם משפחתה לגבעתיים. בשנים 2007–2011 למדה בתיכון תלמה ילין שבגבעתיים במגמת מוזיקה קלאסית, כסופרנית קלאסית. זכתה שלוש שנים רצופות במלגת הצטיינות של קרן שרת, ושנתיים רצופות במלגה של קרן רונן.
ב-2011 התגייסה לצה"ל ושירתה על תקן מוזיקאית מצטיינת. ב-2015 החלה ללמוד בבית הספר למשחק יורם לוינשטיין בתל אביב. ב-2017 זכתה שוב, הפעם כשחקנית צעירה, במלגת הצטיינות של קרן שרת.
משחק
את תפקידה הראשון והמשמעותי עשתה בסדרת הנוער של yes בערוץ דיסני ישראל "יומני החופש הגדול", שם גילמה בתפקיד ראשי את תמר גולן, הילדה המפונקת של חבורת הבנות, במשך 2 עונות בשנים 2012–2013.
בשנים 2014–2018 השתתפה ב-3 העונות של סדרת הנעורים של HOT ששודרה בערוץ ניקלודיאון "שכונה", שיצר גיורא חמיצר, שם שיחקה בתפקיד ראשי את אגם שיינפלד, אחת מבנות הקבוצות העשירות של השכונה. במרץ 2015 יצאה עם חברי הסדרה לסבב של הופעות של "שכונה בהופעה".
ב-2016 כיכבה בתור אלכס בסרטה של הגר בן אשר "הפורצת". על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2018 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "מלכות"; את דמותה של ספיר (נסטיה) סליוסר. באותה שנה השתתפה גם בעונה השנייה של הסדרה "כפולים" של קשת 12.
ב-2019 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "נולדתי בירושלים ואני עדיין חי" שביימו יוסי עטיה ודוד אופק.
ב-2020 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "קיבוצניקים" כבת זוגו של יאיר. כן שיחקה את דריה בסרטו של איתן פוקס "סאבלט".
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הקומדיה הרומנטית "למה מי מת" מבית yes, בתור מיכל שיין החולה בסרטן ומאבדת את שיערה עקב טיפולי כימותרפיה.
בנובמבר 2021 פורסם כי קרנובסקי תככב בסדרה האמריקאית "Ballistic" בת ה-6 פרקים, לצדה של ג'ניפר קרפנטר.
ב-2022 שיחקה בסרט המדע הבדיוני ההוליוודי של הבמאי דייוויד קרוננברג "פשעי העתיד", בכיכובם של ויגו מורטנסן, לאה סדו וקריסטן סטיוארט.
בשנת 2023 שיחקה את אחד התפקידים הראשיים כלוחמת שב"כ בסדרת הדרמה "שמיים אדומים" המשודרת ברשת 13.
דוגמנות
קורנובסקי דיגמנה לחברת התכשיטים הישראלית "מירב שביט" ב-2013. בשנת 2014 דיגמנה לחברת הביגוד הישראלית "פוקס", ובאותה שנה גם הפכה לפרזנטורית עבור חברת האופנה הישראלית "עדיקה". מאז 2017 היא מדגמנת לחברת הבגדים הישראלית "אתא". ב-2019 כיכבה לצידו של ליאור רז בפרסומת של יצרנית הבירה הישראלית "גולדסטאר", שספגה ביקורת רבה. בשנת 2021 נבחרה להיות נערת תפוזינה, ולככב בסדרת הפרסומות של יצרנית המשקאות הישראלית "יפאורה-תבורי". מאז 2022 היא הפרזנטורית של חברת מוצרי הטיפוח הטבעיים הישראלית "מייבן".
חיים אישיים
קורנובסקי נשואה לשחקן רועי ניק. השניים הכירו על סט הצילומים של הסדרה "קיבוצניקים", בה גילם את בעלה.
בשנת 2023 הודיעה על הריון ראשון.
המדאנית יהודית
המדאנית־יהודית היא השפה הנעלמת של הקהילה היהודית המתגוררת בהמדאן ומהווה ניב של שפה פרסית יהודית המדוברת במקור על ידי קהילת יהודי המדאן שהם חלק מיהודי איראן באזורי המדאן ובורוג'רד במערב איראן. . לשפה ההמדאנית־יהודית, כמו לשפות יהודיות אחרות, יש מספר רב של מילים המושאלות מעברית והיא נכתבת באלפבית העברי.
אוריינות
רוב אנשי המדאן לא ידעו קרוא וכתוב בפרסית, ואוריינותם הוגבלה לעברית. כלומר, אם היו רוצים לכתוב משהו, היו כותבים אותו בעברית ובפרסית, ולרוב היו מתאימים את האותיות לפרסית וכותבים. בחלק מבתי הכנסת ישנם ספרי דת – כמו תרגום של כתבי קודש – הכתובים בכתב עברי פרסי (פרסיהוד). היהודים מהמדאן למדו עברית בדרך כלל בבתי כנסת או בתי ספר שבהם לימדו עברית. לאחר תקופה של פעילות בית הספר, היו שיעורי עברית לילדים ובני נוער במקום שנקרא "גן ילדים". לאחר זמן רב, הוקם בית הספר אליאנס בהמדאן בעקבות טהראן. לפני הקמת בית הספר אליאנס, יהודי המדאן לא היו במצב טוב מבחינת ביטחון ומבחינת מבנים חומריים ורוחניים.
בית ספר אליאנס של המדאן היה מתקדם מאוד. בשיאו היו בו המורים והמורים הטובים ביותר, ובתחרויות האקדמיות שנערכו מדי שנה בהמדאן, המקומות הראשון, השני והשלישי היו תמיד מבית הספר אליאנס, והם זכו בפרסים גם בתחרויות ספורט. בית הספר אליאנס היה קיים עד שנה לאחר המהפכה האיראנית, אך עקב הגירתם של מספר רב של יהודים של המדאן לטהראן ולעיתים גם לחו"ל, הוא פורק ושמו שונה, ולאחר מכן נהרס ובמקומו נבנה בית ספר נוסף.
דקדוק המדאני־יהודי
אם נסתכל על הטבלה ניתן לראות כיצד משווים את ההמדאנית־יהודית לכמה מהשפות האחרות של פרסית יהודית. הניב דומה לכאשאנית יהודית במספר סימנים. חלק מהמילים זהות לאספהאנית יהודית, למשל, המילים זריקה, רצון וחתול. בנוסף, המדאנית יהודית חולקת את המילה דרור לדוגמה עם בורוג'רדית יהודית.
סוניה בלקינד
סוניה (אלכסנדרה) בֶּלְקִינְד (1870, להויסק, פלך מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 20 בספטמבר 1943 תל אביב), הייתה רופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל. אחותם הצעירה של ישראל בלקינד, אולגה חנקין, שמשון בלקינד ופניה בלקינד מתנועת הביל"יים (אשתו של ישראל פיינברג).
קורות חיים
בלקינד עלתה לארץ ישראל ב-1888 עם הוריה, שפרה ומאיר בלקינד, לראשון לציון, שממנהּ גורשו לגדרה עקב מרידת המשפחה בפקידות הברון רוטשילד. היא הייתה מורה לצרפתית בבית הספר העברי הראשון ביפו שהקימו אחיה ישראל ואביה מאיר ב-1889
בשנת 1898 נסעה לז'נבה על מנת ללמוד רפואה, צעד נדיר עבור אשה יהודייה באותם ימים. עם סיום למודיה שבה לארץ ישראל כרופאה, ועבדה בבית החולים שער ציון ביפו. בשנת 1905 נסעה לפריז על מנת להתמחות כרופאת נשים והייתה לרופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל.
עם חזרתה לארץ ב-1907 שימשה כרופאת הגימנסיה הרצליה במקביל לעבודתה בבית החולים. כמו כן הייתה מבין מייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל. ב-11.1.1912 השתתפה בישיבת הייסוד שנערכה בגימנסיה הרצליה לבחירת הוועד הראשון להסתדרות הרופאים, ונבחרה לחברת הוועד הראשון של הסתדרות הרופאים. היושב ראש היה הד"ר יהודה לייב פוחובסקי. בזמן מלחמת העולם הראשונה טיפלה במגורשי תל אביב במקומות נדודיהם השונים, כאשר רוב הרופאים גורשו או גויסו. ב-1917 נעצרה ונשלחה להשפט בדמשק בשל גילוי מחתרת ניל"י (שבן אחיה, נעמן בלקינד היה בין פעיליה) היא זוכתה מאשמה וחזרה לתל אביב.
בלקינד הייתה בת זוגו של מנדל חנקין, אחיו של יהושע חנקין (בן זוגהּ של אולגה, אחותה של סוניה). האחים חנקין ומשפחותיהם גרו שניהם בבית ב"ים החולות" רחוב אלנבי 105 אשר נבנה על ידי סוניה שהתגוררה בקומה העליונה בעוד בקומה הראשונה גרו יהושע ואולגה, ולידם בדירה קטנה יותר דובה וביתה אכסה בלקינד. בבית הייתה חצר גדולה ובה גן בו גודל הדשא הראשון בארץ ישראל.
לפני מותה ציוותה סכום כסף לשתי מטרות, הקמת בית מרגוע עבור רופאים שהזדקנו בראשון לציון והשלמת בניינו של "בית הרופא" בתל אביב.
לאחר פטירתהּ נקברה בבית העלמין הישן בראשון לציון.
"בית הרופא ע"ש ד"ר אלכסנדרה בלקינד" בראשון לציון נחנך עשרים שנה לאחר מותה, ב-1963.
SHALOM (לוויין)
מהלך הפרויקט
שיתוף הפעולה הישראלי-איטלקי הוסכם בסוף 2010. התכנון הראשוני כלל בנייה של שני לווייני צילום מסחריים בעלי מצלמה היפרספקטרלית. בדיקות התכנות וניתוחים ראשוניים בוצעו בין השנים 2012–2014. שלב אפיון המשימה, Phase A, בוצע בשיתוף פעולה בין קבוצות בתעשיית החלל הישראלית והאיטלקית, והסתיים ב-2013. שלבי אפיון המטעד והתכן הראשוני בוצעו עד סוף 2014. לקראת 2015 הפרויקט התגבש הקונספט לבניית לוויין אחד משותף, אשר יתקשר מול שתי תחנות קרקע, בישראל ובאיטליה. שלב התכן הראשוני (phase B1) התחיל ב-2017 והיה אמור להמשך כשנה.
מסמך הבנות בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנות החלל האיטלקית נחתם באוקטובר 2015, במסגרת קונגרס האסטרונאוטיקה הבינלאומי שהתקיים בירושלים.
במסגרת חלוקת התפקידים בפרויקט, ישראל אחראית על ייצור הלוויין (אשר נבנה בתעשייה האווירית לישראל), ואיטליה אחראית על המטעד הראשי והמצלמה, בשילוב עם חברות LEONARDO ו-SELEX האיטלקיות ואל-אופ הישראלית. המערך הקרקעי האיטלקי נבנה על ידי חברת Thales Alenia Space Italy.
המשימה
מטרת הפרויקט הוא לבנות לוויין צילום היפרספקטראלי שיהיה במסלול המשותף ללוויינים האיטלקיים COSMO-SkyMed, ששוגר בשנת 2007. הלוויין יהיה בעל מצלמה המסוגרת לקלוט גלי אור בתחום הנראה, תחום האינפרה-אדום והאולטרה סגול. המערכת אמורה להיות משולבת עם המערך הקרקעי המתפעל את תוכנית PRISMA האיטלקית.
מסלול הלוויין
מסלול הלוויין המתוכנן הוא מסלול מסונכרן-שמש בעל עקבה קרקעית חוזרת, בגובה בסביבות 600 ק"מ. זמן חציית קו המשווה הוא בין 10:30–11:30 זמן מקומי.
המטעד
המטעד מורכב מטלסקופ אחד המתפצל לעיבוד פאן כרומטי (שחור לבן) וצילום היפרספקטרלי.
הצילום הפאן כרומטי יהיה ברזולוציה מרחבית של 2.5–5 מטר (כתלות ביכולת בסיום פיתוח המצלמה) מגובה 600 ק"מ. רוחב תמונה בסביבות 30 ק"מ.
הצילום ההיפרספקטרלי יהיה ברזולוציה של 10 מטר מגובה 600 ק"מ, ויצלם ב-241 ערוצים באורכי גל בטווח של 0.4–2.5 מיקרו-מטר. רזולוציה ספקטרלית של 10 נאנומטר ורוחב תמונה של 10 ק"מ, במוד צילום מצורת Push-broom. המערכת מתוכננת לכסות שטח בגודל של 200,000 קמ"ר ביממה.
מפתח הטלסקופ הוא 650 מ"מ, והוא אמור לשקול עד 120 ק"ג.
פלטפורמה
הלוויין ישתמש בפלטפורמת אופטסאט 3000 מתוצרת התעשייה האווירית לישראל. הוא אמור לשקול 385 ק"ג בשיגור, בעל קוטר של 1.2 מטר, ואורך של 3.85 מטר במצב מקופל לשיגור.
אברהם דב בער פלאם
אברהם דב בֶּער (דובערוש) פלָאם (פלאהם) (1795–1876) היה יליד ותושב מזריטש, סופר, דרשן ידוע בשעתו, עורך ספרי המגיד מדובנא (ר' יעקב קרנץ) ולמעשה גם מחבר חלקים מהם והביוגרף שלו.
תולדות חייו
אברהם דב נולד במזריטש לרב דוד פלאם, למד בגרמניה והיה תלמיד רבי עקיבא איגר. תחילת דרכו כדרשן (בשפה העברית) הייתה בבית הכנסת המרכזי במזריטש, ובהמשך נדד לשברשין, שב למזריטש במשך כמה שנים, ומשם ללובלין שם לימד בישיבה ולוינה.. הוא הכיר מקרוב את תנועת החסידות, בהיותו קרוב משפחה של המגיד מלוצק - מראשוני החסידות, ותלמיד של הרב דב בער המגיד ממזריטש. הוא היה מצאצאי הרב שאול ואהל, המהר"ם מפדואה וקרוב משפחתו של הרב אברהם אבוש, אב בית דין הקהילה היהודית בפרנקפורט, שהכיר אישית את המגיד מדובנא, וממנו למד פלאם פרטים רבים אודות המגיד.
בשנת תקע"ז (סביבות 1817) מצא בבית הכנסת במזריטש, כתבי יד מהרב יעקב קרנץ - "המגיד מדובנא", שנכתבו כשישים שנה קודם. פלאם הדפיס ספר עם חלק ממשלים אלו, אותם ערך בתוספת סיפורים ומשלים משלו. הספר היה להצלחה גדולה, אך למרות הפופולריות של ספר זה וספריו האחרים, פלאם לא הצליח לתרגם את הצלחת הספרים להצלחה כלכלית וחי כל ימיו בעוני.
שלא כמקובל, ברוב ספריו אין בהקדמות לספר הסכמות כתובות, ובמקומן הוא הביא נוסח של שני מכתבים הערוכים לכאורה מהגאון מווילנא ומבנו אברהם אל המגיד מדובנא. בנוסח מכתבים אלו רמז פלאם אל עצמו והדגיש את שמו, ואלו שימשו אותו להוכחת מקוריות כתביו מאוחר יותר, בשנת ה'תקצ"ה (סביבות 1835) כאשר החלו להפר את זכויות היוצרים שלו ולהעתיק את ספריו. למרות מחאותיו והתחייבויות של סופרים שונים לתקן את העוול, סבל פלאם מאז מחוסר הכרה ביצירתו בכל הנוגע ל"מגיד מדובנא". למרות זאת, ברוב המהדורות המודפסות בימינו העוסקים ב"מגיד מדובנא", מוזכר פלאם בספר ולעיתים מובאת הקדמתו המקורית כלשונה. בשנת ה'תקצ"ז (סביבות 1837) הוציא את הספר "עין המים" - הספד על רבו - רבי עקיבא איגר. בספר זה הוא מתמודד עם המוות בהומור שנון. חלק מסיפוריו המקוריים הפכו לקלסיקה שנים רבות לאחר מכן, במסגרת סיפורי תנועת המוסר אך ללא אזכור שמו.
כעשור מאוחר יותר בשנת ה'תרי"א (סביבות 1851) הוציא ספר פירושים על ספר איוב, על פי פירושי הגאון מווילנה.
בשנת ה'תרל"ב (1871), כארבע שנים לפני מותו, החל בשיתוף פעולה עם נפתלי משכיל לאיתן אשר ערך מחדש ובמשותף עמו חלק מכתביו. לאחר מותו של אברהם דב פלאם, המשיך נפתלי משכיל לאיתן להוציא מהדורות חדשות של ספריו, ובהן גם חידושיו הוא וחידושי אביו, אברהם משכיל לאיתן.
יחסי בולגריה–ונצואלה
יחסי בולגריה–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין בולגריה לוונצואלה.
אברהם דב בער פלאם
תולדות חייו
למרות שחי עשרות שנים לאחר מותו של המגיד מדובנא, באנציקלופדיות שונות ובספרים המדברים על המגיד, מוזכר אברהם דב פלאם בטעות כ"תלמידו של המגיד" או "חבר של בנו", בכמה מקורות אף מייחסים לו בטעות שיחה יומיומית עם המגיד מדובנא, ואף מספרים בטעות שהיה שמשו של המגיד.
יחסי בולגריה–ונצואלה
סקירה כללית
בולגריה לא הכירה בתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה 2018, שבהן הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח. בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הכירה בולגריה בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
אברהם דב בער פלאם
הגנבה הספרותית מכתביו
בשנת תקל"ה, 1835 הוציאו ארבעה סופרים אלמונים ספר בשם "משלי המגיד מדובנא" מלוקטים, מתורגמים ליידיש ומקוצרים על פי כתביו של פלאם. כמו כן באותה שנה יצאה הגדה של פסח "אמת ליעקב" בהשמטת פירוש "חסד לאברהם", ובמקומם "סיפורי יציאת מצרים" ביידיש.
יחסי בולגריה–ונצואלה
סקירה כללית
בסוף השנה, פרסמה השגרירה שמונתה על ידי האספה הלאומית של ונצואלה כשגרירה בבולגריה, אסטפניה מלנדס, את טיוטת המכתב שהעבירו הסגנים לואיס פארה וקונרדו פרס לפקיד ממשרד החוץ הבולגרי, אמיליה סטפנובה, במהלך ביקור ב-12 באפריל בעיר הבירה, סופיה. המכתב הופנה לבויקו בוריסוב, ראש ממשלת בולגריה; נאמר כי לפי "בקשת הייצוג המשפטי של חברת Salva Foods 2015" (החברה המחזיקה ב-Clap Stores, עסק שאיתו אלכס סאאב ואלבורו פולידו שולטים ביבוא המזון עבור ממשלתו של ניקולאס מדורו) וכי לאחר "חקירה וביקור טכני" לכאורה שבוצע בחברה בוונצואלה, נקבע כי לא נגרמו לה אי סדרים וכי, לפיכך, הייתה סיבה לחקור את זה.
אברהם דב בער פלאם
הגנבה הספרותית מכתביו
כבר באותה שנה, בניסיון לעצור את הפגיעה בזכויות היוצרים, פלאם צירף להגדה של פסח שלו מכתב בו הוא קורא לעורכים אלו להכיר במקוריות עבודתו. בשנה שלאחר מכן מחבר ההגדה המועתקת שינה את שם ההגדה מ"אמת ליעקב" ל"הגדה של פסח עם פירושי המגיד מדובנא". הוא גם הזדהה בשמו בחותמו על פירוש "סיפורי יציאת מצרים" - משה מזאלשין הגדה זו, הייתה לפופולרית בעיקר עבור ילדים, והודפסה בעותקים רבים במשך עשרות שנים, בעוד ההגדה המקורית "ברית אבות - אמת ליעקב וחסד לאברהם" צורפה להגדת המלבי"ם מרובת הפירושים - ונועדה למבוגרים. בשנת 1839 יצאה מהדורה מהגדתו של מזאלשין, עם צירוף שמו של פלאם כ"תלמידו של הגאון הנודע רבי יעקב קראנץ", אך טקסט זה הושמט ממהדורות מאוחרות יותר אשר כפי הנראה הועתקו מהמהדורות הראשונות.
יחסי בולגריה–ונצואלה
סקירה כללית
מלנדס גינתה כי הביקור לא תואם על ידה וכי "הוא גם לא עמד בהליך התקין מכיוון שהוא לא אושר על ידי הגופים הרלוונטיים באספה הלאומית".
אברהם דב בער פלאם
הגנבה הספרותית מכתביו
הצלחה גדולה יותר הייתה לו עם הספר "משלי המגיד מדובנא". ביידיש ובעברית, זכה פלאם לתיקון המעוות עוד בימי חייו, ושמו אכן מאוזכר ברוב הספרים הדנים במגיד.
סגנונו
פלאם היה סופר בעל סגנון מליצי רווי הומור, למרות שרוב כתביו עוסקים בעצב ובצער. בסיפוריו הוא נוהג להביא תיאור מפורט של הלבוש, המאכלים, ומראה הסביבה של התקופה, וכן תיאורים חיים של המגיד מדובנא והאנשים שהוא פגש.
פלאם מספר על מציאת כתבי "המגיד מדובנא" באופן אקראי - דבר ששינה את חייו, תוך תיאור פלסטי של נפילתו בחשיכה, בבידוד ובעירום, על מתקן שיפוצים מוזנח שהושאר במקווה טהרה.
כדי לתאר את עוצמת דרשותיו של "המגיד מדובנא", הוא מספר על שני צעירים שהיו ישנים בחדר עם "המגיד" כשהתארח בעיר שלהם. ביום שהמגיד עמד לעזוב את העיר הוא ביקש מהם לא להגיע לבית המדרש מכיוון שהוא נוהג ביום כזה לדבר באופן מרגש במיוחד, ולדבריו אחד הבחורים היה בעל "לב חלש" והשיחה עלולה הייתה להזיק לו. השניים צחקו למשמע הדברים והגיעו בכל זאת, אך הסתתרו מאחורי הקהל. הקהל כולו, כשרק ראה את ארשת פניו של הרב המתקרב לבימה כבר החל לבכות. ולפי תיאורו, החבר "החזק" החל לבכות כשהמגיד פתח את פיו, ואילו החבר "החלש" החזיק מעמד דקה שלמה ורק אז פרץ בבכי. הוא בכה כל כך עד שנהיה חולה, ואחרי זמן קצר מת.
בדיון על המוות, הוא מסביר את דברי ר' יהושע במסכת חגיגה על הפסוק "אבדה עצה מבנים נסרחה חכמתם" (ירמיה מ"ט). לדברי פלאם משמעות הדברים היא, שישנם "חכמים" המשתמשים בחכמתם לרעה בכך שלומדים חוכמות חיצוניות. אז כל עוד חיים בינינו מנהיגים בעלי שיעור קומה, החכמות הזרות נשארות אצל אותם ה"חכמים" ולא מתפשטת, אך ברגע שהמנהיגים מסתלקים, הדעות המגונות של ה"חכמים" הללו נפוצות לכל עבר.
מהדורות ספריו בהוצאת נפתלי משכיל לאיתן
החל בשנת תרל"ב (1871) הוציא לאור את ספריו של הדרשן אברהם דב בער פלאם, והמשיך בכך גם לאחר מותו של פלאם בשנת תרל"ו (סביבות 1876). הדפסת ספרים אלו נעשתה בכספו של נפתלי משכיל לאיתן שקנה לצמיתות את הזכויות על החיבורים.
גלעד (בית חולים)
גלעד היה בית חולים ליולדות שהתקיים משנות ה-20 ועד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחוב ליליינבלום 27 בתל אביב, בניהולו של ד"ר יהודה לייב פוחובסקי (ועל כן נקרא גם "בית חולים (או בית יולדות) פוחובסקי"). עד שנת 1933 נוהל בית החולים בשותפות עם ד"ר אריה סדובסקי, באותה שנה עזב סדובסקי לירושלים בה הקים את בית היולדות סדובסקי.
רבים מילדי תל אביב הקטנה וילידי מרכז וצפון תל אביב של ימי טרום וראשית המדינה נולדו בבית חולים זה. בין מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות טיפל בית החולים בחשאי בלוחמי אצ"ל ולח"י שנפצעו בתל אביב.
המבנה המקורי נהרס ובמקומו ניצב בניין מודרני.
יחסי סרביה–רומניה
היסטוריה
אף על פי שסרביה פתחה באופן לא רשמי מעין נציגות דיפלומטית בבוקרשט במרץ 1836, באופן רשמי, הסוכנות הדיפלומטית הסרבית הראשונה בבוקרשט הוקמה בפברואר 1863, עם קוסטה מגזינוביץ', כנציגה הדיפלומטי הראשון. באופן הדדי הוקמה הנציגות הדיפלומטית הרומנית הראשונה בבלגרד ב-24 במרץ 1863 והנציג הדיפלומטי הראשון היה תאודור קלימאק.
בשנת 1879, כתוצאה מהמעמד הממלכתי העצמאי, הפכו הנציגויות הדיפלומטיות מבלגרד ומבוקרשט לצירויות. לפיכך ב-26 באפריל 1879 הנציגות הדיפלומטית הרומנית בבלגרד הפכה לצירות, ולסקר קטרג'יו מונה לראש המשלחת. בקיץ 1879 מילאן א' פטרונייביץ' הפך לציר התושב הראשון של סרביה ברומניה. מאוחר יותר, לאחר שרומניה וסרביה הפכו לממלכות, ב-1881 וב-1882, נציגיהן הדיפלומטיים הפכו ל"שליחים מיוחדים". רק בשנת 1939 נהפכו הצירויות מבלגרד ובוקרשט לשגרירויות.
עם זאת, ניתוק הדרגתי של היחסים הבינלאומיים בין רומניה וסרביה (באותה תקופה יוגוסלביה) התרחש במאי 1941, לאחר שרומניה הכירה בעצמאותה של המדינה העצמאית של קרואטיה בשליטת גרמניה, מפני שרומניה הייתה אז חלק ממדינות הציר.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
מחקר מדעי פעיל בשאלת מוצא האדם החל רק בסוף המאה ה-19, עם החיפושים אחר מאובנים של אבות קדמונים של האדם. אך עוד קודם לכן העלו צ'ארלס דרווין ותומאס הקסלי במסגרת תורת האבולוציה את ההשערה שמוצא האדם הוא מקופי אדם קדומים, ובאירופה התגלו מאובנים ראשונים של אדם ניאנדרטלי. במאה ה-20 התגלו מאובני האוסטרלופיתקנים ומינים קדומים של סוג האדם במזרח אפריקה ובדְרומה – תגליות אשר ביססו את מוצאה האפריקני של משפחת האדם, ואת העלייה ההדרגתית שחלה בנפח המוח במשך שלושה מיליון השנים האחרונות. בתחילת המאה ה-21, מופה רצף הגנום של האדם, השימפנזה והאדם הניאנדרטלי, והדבר אִפשר לתארך באופן גנומי את האבות המשותפים הקדמונים שלהם.
יחסי סרביה–רומניה
היסטוריה
כיום, כסמל ליחסים הטובים בין רומניה וסרביה, יש ברומניה משפט שאומר "לרומניה יש רק שני חברים: הים השחור וסרביה". עם זאת, ביטוי זה ומצב היחסים בין שניהם הועמדו בסימן שאלה ברומניה כתוצאה ממצבם של הרומנים בעמק טימוק בסרביה, שם הם מכונים "ולאכים".
שיתוף פעולה דיפלומטי
שתי המדינות חברות מלאות בתהליך שיתוף הפעולה של דרום מזרח אירופה, בברית היציבות לדרום מזרח אירופה, ביוזמת מרכז אירופה, ביוזמת השיתוף הפעולה בדרום מזרח אירופה ובארגון שיתוף הפעולה הכלכלי בים השחור. כמו כן רומניה חברה באיחוד האירופי וסרביה מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי. שתי המדינות מתנגדות בתוקף להכרזת העצמאות של קוסובו בשנת 2008. רומניה תמכה בתוקף בשלמותה הטריטוריאלית של סרביה.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
במאה ה-17 ובראשית המאה ה-18, מדענים ו"" באירופה האמינו בדרך כלל כמובן מאליו בהיסטורית העולם הבריאתנית על פי פשט המקרא: העולם נברא לפני כששת אלפי שנים, כאשר כל המינים נבראו בצורתם הנוכחית, ובראשם "נזר הבריאה" – האדם. חישובי הכרונולוגיה של העולם על פי המקרא היו עיסוק מדעי מכובד (אייזק ניוטון למשל הקדיש לכך זמן רב). אבולוציה של בעלי חיים ואדם לא הייתה מוכרת אפילו כרעיון. הטבע מוין באופן היררכי בעיקר באמצעות המושג הפילוסופי-דתי של או "סולם הטבע" (בלטינית: scala naturae) – מעין סולם ענקי שהעניק דרגה לכל יצירי הטבע, החל מאלוהים וכלה בברואיו הירודים ביותר, ובכללם גם דוממים כמו מחצבים וסלעים. האדם שובץ בסולם זה בדרך כלל בין המלאכים ממעל ובעלי החיים מתחת. כאשר תיאר הרופא והאנטומאי הבריטי, לראשונה בתולדות המדע המערבי, שימפנזה מצוי צעיר שנלכד באנגולה, הוא שיבץ אותו בעמדת ביניים בשרשרת הגדולה של ההוויה, בין בעלי החיים לאדם.
יחסי סרביה–רומניה
סרבים ברומניה
הסרבים ברומניה הם מיעוט אתני מוכר. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2011, היו ברומניה 18,076 סרבים (~ 0.1%). סרבים מתגוררים בעיקר במערב רומניה, בחלק הרומני של אזור באנאט, שם הם מהווים רוב מוחלט בשתי קומונות ורוב יחסי באחד האחרים.
רומנים בסרביה
הרומנים של סרביה הם מיעוט אתני מוכר. על פי מפקד האוכלוסין של 2011, בסרביה היו 29,332 רומנים (~ 0.4%), בעוד 35,330 אנשים הכריזו שהם ולאכים. ישנן דעות שונות בקרב חלק מהוולאכים בשאלה האם יש להתייחס אליהם כאל רומנים או כבעלי לאום ייחודי. הרומנים והוולאכים של סרביה חיים בעיקר בצפון מזרח סרביה, בעמק טימוק ובחלק הסרבי של אזור באנאט ליתר דיוק, שם הם מהווים מיעוט בשתי עיריות ובוויבודינה. לוולאכים מעמק טימוק אין בתי ספר שבהם הם מתרגלים את שפת האם שלהם.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
במאה ה-18 פתח חוקר הטבע השוודי קארולוס לינאוס במבצע מיון טקסונומי של כל עולם החי והצומח למינים, סוגים, סדרות, מערכות, ממלכות וכיוצא באלה, על בסיס המורפולוגיה והאנטומיה שלהם. לינאוס עדיין לא שיער, ככל הידוע מכתביו, אפשרות של אבולוציה כלשהי. אך המיון שלו לא העניק דרגה שרירותית לכל יצור, אלא שייך אותו להיררכיה מקוּננת שרמזה לצורה של עץ. יתר על כן, הוא סיווג את האדם לפי אותם עקרונות השוואתיים ששימשו אותו לסיווג שאר בעלי החיים. ללינאוס הייתה הזדמנות לחקור מספר קופים. הוא מצא שהם דומים להפליא לבני אדם, סיווג אותם לאותה סדרה וטָבַע עבורה את השם המדעי "פְּרימָטים", שפירושו בלטינית "ראשונים במעלה", בשל הכבוד שנפל בחלקם לכלול את נזר הבריאה. על פי שיטת השם הכפול שפיתח, לינאוס העניק לאדם את השם המדעי "הומו ספיינס" (שם הסוג: הומו, כלומר "אדם" בלטינית, ושם המין: סָפִּיֶינס = "נבון" ביוונית).
Shivers
Shivers (בעברית: צְמַרמוֹרֶת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, =. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אסיילום UK, כסינגל השני מתוך האלבום. "Shivers" דורג בראש המצעדים הן בבריטניה והן באירלנד, ובכך הוריד את שירו השני, "Bad Habits", מפסגות המצעדים.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
למעשה לינאוס אף ביקש בתחילה לכלול את האדם באותו סוג יחד עם הקופים – Simia (מיוונית: קוף) – אך עקב התנגדות הכנסייה הלותרנית בשוודיה נאלץ להתפשר בסופו של דבר על סדרה בלבד (טקסון הביניים "משפחה" עדיין לא נטבע באותה תקופה). במהדורה משנת 1735 של ספרו המונומנטלי Systema Naturae הוא קרא לה "אנתרופומורפה" (Anthropomorpha, מיוונית: "בעלי צורת אדם"), ואף על כך ספג ביקורת. במכתב לאחד ממבקריו, יוהאן גאורג גמלין, כתב לינאוס: במהדורה העשירית והחשובה מכולן של ספרו (1758) שינה לינאוס את השם אנתרופומורפה ל"פְּרימָטים". כיום נמצא פתרון של פשרה – קופי האדם הגדולים משויכים לסוגים נפרדים בתוך אותה משפחה, ההומינידים, עם האדם.
Shivers
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האוסטרלי.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
למרות שבאופן כללי לא היסס לינאוס להגדיר מינים יחידים בסוגם, הוא לא סבר שספיינס חייב להיות מין יחיד בסוג "הומו". במהדורה משנת 1758 של ספרו כלל לינאוס גם מיני אדם נוספים, כמו הומו סילבסטריס (Homo sylvestris, כלומר "אדם היער" – ככל הנראה בעקבות שמועות מעורפלות על אורנגאוטנים באי ג'אוה), הומו מונסטרוסוס (Homo monstrosous, כלומר "האדם המפלצתי", בעקבות שמועות על אנשים גמדים וענקים מרחבי העולם) והומו פרוס (Homo ferus כלומר "אדם הפרא", בעקבות שמועות על ילדים שאומצו על ידי זאבים וחיות אחרות). ואולם למינים אלו לא נמצא ביסוס מדעי, ועד כמחצית המאה ה-19 נותר ספיינס כמין יחיד בסוג הומו. גם כיום הוא נחשב למין היחידי בסוג אשר לא נכחד.
Shivers
רקע וכתיבה
שירן דיבר על השיר והסביר מדוע שם האלבום הוא = במקום – כמו שחזו המעריצים; הוא הצהיר כי: "הקלטתי את האלבום וכתבתי שיר בשם "Shivers" והרגשתי ששמו של האלבום לא צריך להיות – [מינוס]". שירן כתב את "Shivers" בסוף סיבוב ההופעות "Tour ÷". לקח לו 3 ימים לכתוב את השיר, שהיה ארוך במיוחד עבורו.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, החלו כמה מדענים באירופה להכיר בעדויות שונות לכך שתולדות כדור הארץ, תולדות החיים ותולדות האדם נמשכו בהכרח זמן רב בהרבה מכמה אלפי שנים. חוקר הטבע הסקוטי ג'יימס האטון נחשב על ידי רבים לאבי הגאולוגיה המודרנית. בשנת 1760 הוא גיבש את רעיונותיו לגבי הזמן הארוך מאוד שבו נוצרים סלעים לפי עקרון האחידות, אך פרסם את עבודת המחקר שלו "בנוגע למערכת הארץ, משך חייה, ויציבותה" רק 25 שנים לאחר מכן, בפגישה של החברה המלכותית. האטון חָלַק על התומכים בתאוריות שונות של קטסטרופיזם – הגישה שעל פיה האסונות חריגים בממדיהם שהתרחשו בעבר הם אלו שעיצבו את פני כדור הארץ. קטסטרופיסטים כמו חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז' קיווייה הכירו בקיומם של מאובנים בסלעים ואף מאובנים של יצורים ימיים באזורי יבשה. הם ניסו ליישב אותם עם סיפור המבול המקראי, אך גם קיוויה נאלץ להסיק, בחיבורו "על התאוריה של הארץ" (1817), שהמבול היה רק האחרון בשורה של אסונות ענק.
Shivers
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-75 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-10 בספטמבר 2021, ביחד עם "Shivers" עצמו. הקליפ כולל את אד שירן ואת השחקנית והדוגמנית האמריקאית אנה-סופיה רוב. הקליפ בוים על ידי במאי הווידאו קליפים האמריקאי, דייב מאיירס, שביים את הקליפ עבור הסינגל הקודם של שירן, "Bad Habits".
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-18: אנטומיה משווה וסיווג האדם
בשנת 1797 גילה חוקר העתיקות האנגלי ג'ון פרר (Frere) אבני יד וכלי אבן מסותתים אחרים באתר ב שבחבל סאפוק, אנגליה ביחד עם שלדים של בעלי חיים גדולים ממינים שלא היו קיימים בארץ זו בזמנו, דבר שמעיד על עתיקותם (האתר מתוארך כיום לתקופה הפלאוליתית התחתונה, 400 אלף שנה לפני זמננו). הוא תיאר את כלי האבן כ"כלי מלחמה שיוצרו ושימשו אנשים שלא הכירו מתכות... המצב שבו נמצאו מפתה אותי לייחס אותם לתקופה עתיקה באמת, אולי עתיקה מן העולם הנוכחי". פרר פרסם את ממצאיו בשנת 1800, והם היו כה חדשניים לזמנו שהתעלמו מהם באופן כמעט מוחלט למשך כמאה שנה – עד אשר הארכאולוג והגאולוג הפנה אליהם תשומת לב בראשית המאה ה-20. בערך בשנת 1830 גילה הארכאולוג הצרפתי (de Perthes) כלי אבן מסותתים בעמק הסוֹם שבארצו. בשנת 1846 הוא תיאר כמה מהם שנמצאו בסמיכות לעצמות של פיל וקרנף – בעלי חיים שנוכחותם בצרפת לא הייתה מתועדת בזמנים היסטוריים.
Shivers
וידאו קליפ
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-35 מיליון צפיות.
הופעות חיות
שירן ביצע את השיר בהופעה חיה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2021.
היסטוריה של חקר מוצא האדם
המאה ה-19: הופעת התאוריה הדרוויניסטית
מבצע המיון של לינאוס ואנטומאים משווים אחרים חשף את הסדר ההיררכי השורר בכל עולם החי, ובתחילת המאה ה-19 החלו חוקרי טבע כמו ז'אן-בטיסט דה לאמארק להשתעשע ברעיון האבולוציה של המינים במטרה להסביר סדר זה. בשנת 1859 פרסם צ'ארלס דרווין את המהדורה הראשונה של ספרו "מוצא המינים", שהציע להסביר את ההיררכיה הנצפית באמצעות מנגנון של שונות וברירה טבעית. בספר זה בחר דרווין לא להתייחס כלל לסוגיה הטעונה של מוצא האדם, אבל סיווג האדם לסדרת הפרימטים היה ידוע לכל חוקר טבע באותה תקופה וההשלכות היו ברורות. תומאס הקסלי היה פחות זהיר מדרווין, התפלמס עם ריצ'רד אוון והארכיבישוף וילברפורס, ופרסם מאמר היסטורי בשם "ראיות למקומו של האדם בטבע". אולי בעקבות כך אזר דרווין אומץ וב-1871 פרסם את הספר "מוצא האדם", שבו חזה שיימצאו מאובני מעבר או "חוליות חסרות" המהוות צורות ביניים בין קופי האדם לאדם. הוא אף טען שיש לחפש את שלבי המעבר ביבשת אפריקה; זאת בשל הערכתו שקופי האדם האפריקנים (השימפנזה והגורילה) דומים לאדם יותר מקופי האדם האסייתיים (הגיבון והאורנגאוטן), ואילו באירופה ואמריקה אין קופי אדם כלל. דרווין אף העריך שבנקודה מסוימת יתגלו מינים שלא ניתן לסווגם בבירור כאדם או כשימפנזה. השערה נגדית הציעה חיזוי לפי ככל שיימצאו מאובנים נוספים יהיו אלו דומים למינים המוכרים ואינם מתכנסים אל צורות הביניים. בדומה לסיווג של לינאוס, תחזיותיו של דרווין התגלו שנים רבות לאחר מכן כמדויקות.
דרווין הציע עוד מספר חיזויים אפשריים, ובין היתר העריך שגדילת נפח המוח תהייה אחד מהשינויים המשמעותיים הראשונים לאחר הפיצול מהאב הקדמון המשותף - השערה שהופרכה עם מציאתם של מאובנים שהראו שההליכה הזקופה קדמה לכך בהרבה.
הביולוג הגרמני ארנסט הקל היה התאורטיקן החשוב של אבולוציה של בעלי החיים ושל האדם במחצית השנייה של המאה ה-19. בשנת 1876 פרסם הקל תאוריה כללית להתפתחות האדם ושאר בעלי החיים מיצורים חד-תאיים, שאותה סיכם בתרשים "אילן היוחסין של האדם". אף שהתאוריה שלו מבוססת על מודל העץ הדרוויניסטי, השפעת הרעיון הישן של "סולם הטבע" עדיין ניכרת בה: האדם הוצג כצמרת הגזע המרכזי של האילן, בעוד קבוצות אחרות שלא נחשבו כאבות האדם, כמו עופות או לווייתנאים, הוצגו כענפים צדדיים. הקל אמנם קבע ששלבים נוכחיים בעץ האבולוציוני אינם יכולים להיות זהים לשלבים עתיקים – למשל האדם איננו צאצא של קופי האדם הקיימים כיום, אלא של קופי אדם קדומים, שקרוב לוודאי היו שונים מהם. אך הוא סבר שקבוצות נוכחיות יכולות לייצג אבות קדמונים. אילן היוחסין שלו תיאר 22 קבוצות תאורטיות בגזע המרכזי, החל מחד-תאיים ועד האדם. השלב ה-20 יוצג על ידי "קופים דמויי-אדם" – קופי האדם, שחלקם חיים גם כיום – אך השלב ה-21, שלפי התאוריה של הקל היה "בני-אדם דמויי קופים", איננו מיוצג בעולם החי המודרני ולפיכך "חסר". תאוריה זו הוליכה לביטוי המפורסם "". הקל התייחס לבני שלב היפותטי זה כ"אָלָאלים" (alalus), כלומר חסרי יכולת דיבור, ואף נתן להם שם סוג מדעי בנוסח לינאוס: "פּיתֶקַנְתְרוֹפּוֹס", שהוא הלחם בסיסים של המילים היווניות "פּיתֶקוּס" (קוף אדם) ו"אַנְתְרוֹפּוֹס" (אדם):
המאה ה-20: עדויות המאובנים למוצא האדם
התחום המדעי העוסק בחקר מאובנים נקרא פלאונטולוגיה, והענף שלו המתרכז במאובני משפחת האדם נקרא פלאואנתרופולוגיה. בימיו של דרווין כבר התגלו באירופה כמה שלדים מאובנים של אדם ניאנדרטלי, אבל לא היה ברור אם הם מין נפרד מן האדם, בין השאר בשל מוחם, הדומה בגודלו למוח אדם מודרני. החוקר הראשון אשר ערך חפירה מכוונת במטרה למצוא מאובנים המאששים את תאורית האבולוציה למוצא האדם היה הרופא והאנטומאי ההולנדי, אשר בשנת 1891 גילה מאובני הומו ארקטוס באי ג'אווה שבדרום-מזרח אסיה. מאובנים אלו היו דוגמה מובהקת ראשונה של מאובני המעבר שחזה דרווין, משום שמוחם (הניתן למדידה על-פי הנפח הפנימי של חלל הגולגולת) קטן ממוח אדם אך גדול ממוחם של קופי אדם.
ההתפתחויות החשובות ביותר בתחום זה במאה ה-20 היו גילוי מאובני האוסטרלופיתקנים ומינים קדומים של סוג האדם במזרח אפריקה ובדרומה, על ידי פלאואנתרופולוגים כריימונד דארט, רוברט ברום, משפחת ליקי, דונלד ג'והנסון וטים וייט. תגליות אלו ביססו את מוצאה האפריקני של משפחת האדם ואת העלייה ההדרגתית שחלה בנפח המוח במשך שלושה מיליון השנים האחרונות. עד היום נתגלו בהערכה זהירה כמה אלפי מאובנים ממשפחת האדם – רובם שיניים, שברי עצם קטנים וכיוצא בזה, אך כמה מאות מתוכם מהוות גולגולות שלמות למדי, ואף מספר שלדים מושלמים כמעט לגמרי. ממצאים אלו מסווגים כיום לכ-10 עד 25 מינים נכחדים של הומינידים. סיבת ההבדל היא הסיווגים השונים של אותם מאובנים על פי טקסונומים "אחדנים" (lumpers) ו"פצלנים" (splitters). בין שהסיווג נעשה על פי הגישה האחדנית או הפצלנית, נראה כי קצב הגילוי של מיני הומינידים מאובנים הולך ומואץ עם השנים, קרוב לוודאי כתוצאה משיכלול שיטות החיפוש, ובעשרות השנים האחרונות הוא עומד על כשלושה עד שישה מינים חדשים בכל עשור, האחרון שבהם (אוסטרלופיתקוס סדיבה) באפריל 2010.
עדויות ארכאולוגיות למוצא האדם, בעיקר של כלי אבן מסותתים וכן של כלים מחומרים אחרים, כמו קרן ועצם, נפוצות הרבה יותר מאשר עדויות מאובנים. זאת משום שלכל אדם קדום היה שלד אחד בלבד, שהתאבן והשתמר רק במקרים נדירים ביותר, אבל בימי חייו הוא ייצר בממוצע כלי אבן רבים, שעשויים היו להשתמר ללא קושי במשך מיליוני שנים. אבני היד המסותתות הראשונות תוארו על ידי החוקר האנגלי ג'ון פרר עוד בשנת 1800, והחל מסוף המאה ה-19 קיבלה הקהילה המדעית את הדעה שכלים אלו יוצרו בחלקם על ידי בני אדם קדמונים. כיום מוכרות היטב מספר תרבויות של ייצור כלים מן התקופה שבמינוח הארכאולוגי נקראת תקופת האבן – החל מן הפרימיטיביות ביותר בתקופה הפלאוליתית התחתונה, כמו התעשייה האולדובאית והתעשייה האשלית, וכלה במפותחות יותר כמו התרבות המוסטרית ותרבויות רבות של התקופה הפלאוליתית העליונה. כלי האבן המסותתים הקדומים ביותר שהתגלו מתוארכים לגיל של כ-2.6 מיליון שנה לפני זמננו.
במקביל למחקר פלאונטולוגי וארכאולוגי התפתח במאה ה-20 המחקר הפרימטולוגי של מיני קופים החיים כיום. החל משנות השישים חקרה ג'יין גודול שימפנזים בבית הגידול הטבעי שלהם ביער הגשם האפריקני, וגילתה אצלם צורות התנהגות שקודם לכן נחשבו ייחודיות לאדם מבין כל הפרימטים, כמו ציד משותף, שימוש בכלים שונים ואף ייצור פרימיטיבי של כלים. יכולות נוספות התגלו מאז אצל שימפנזים במקומות אחרים ואצל מספר מיני קופי אדם וקופים אחרים. מחקרים בקופי אדם בשִבְיָה גילו יכולות קוגניטיביות מתקדמות כגון שימוש בשפות סימבוליות, יכולות מתמטיות ואף זיהוי עצמי במראה, הנחשב על ידי חוקרים מסוימים כראיה למודעות עצמית. מחקרים אלו חיזקו את ההבנה כי הפער בין קופי האדם לאדם קטן בהרבה ממה שהיה נהוג לחשוב. באותה תקופה החלו אנתרופולוגים לחקור את התרבויות של ציידים-לקטים ששרדו כיום במקומות נידחים בעולם. תחומי הפרימטולוגיה והאנתרופולוגיה מסייעים בין השאר להבנה טובה יותר של ממצאי המאובנים.
המאה ה-21: אבולוציה מולקולרית של משפחת האדם
בשנות החמישים התגלו הקוד הגנטי ומבנה מולקולת הדנ"א, האחראית לתורשה של יצורים חיים, והחל משנות השבעים התאפשר מיפוי הרצף של גנים רבים, עד כדי מיפויו המלא של גנום האדם בתחילת המאה ה-21. בשנת 2005 פורסמה גם טיוטה מושלמת למדי של גנום השימפנזה, וכן מופו עד היום הגנומים של למעלה ממאה מינים אחרים. התגלית שמרבית המוטציות הן נייטרליות ומצטברות בקצב אחיד יחסית, אפשרה להשתמש בהבדלים בין הגנומים כבשעון מולקולרי לתיארוך האב הקדמון המשותף של כל שני מינים, והביאה למהפכה בחקר האבולוציה של האדם. על פי ההבדלים בין הגנומים שלהם השימפנזה קרוב למין האנושי הרבה יותר משהיה נהוג לחשוב; האב הקדמון המשותף שלהם התקיים לפני 4–7 מיליון שנים בלבד, בניגוד להערכה של 20–30 מיליון שנה, שרווחה בתחילת המאה ה-20. רצפים גנומיים שמופו מבני אדם רבים ברחבי העולם הביאו גם למהפכה בחקר האבולוציה של המין האנושי המודרני. חקר הגנום המיטוכונדרי הראה לראשונה שמוצא האנושות המודרנית הוא מאוכלוסיית בסיס קטנה שהתקיימה באפריקה לפני כ-250 עד 90 אלף שנים בלבד, ומסקנה זו אושרה מאז במחקר בלתי תלוי של כרומוזום Y ולאחרונה גם במחקר של כל שאר הגנום האנושי. בשיטות אלו ניתן אף לשחזר את מהלך ההגירה של המין האנושי המודרני מאפריקה ליבשות אחרות. מהפכה נוספת מתרחשת בשנים האחרונות עם פיתוח שיטות למיצוי דנ"א מעצמות מאובנות, שאיפשרו מיפוי של הגנום הניאנדרטלי. על פי גנום זה חישבו לאחרונה מספר מחקרים שהאב הקדמון המשותף של האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני התקיים לפני 500 עד 700 אלף שנה.
יחסי ארמניה–ונצואלה
יחסי ארמניה–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארמניה לוונצואלה.
סקירה כללית
במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה בשנת 2019, ארמניה שמרה על עמדה נייטרלית, ולא הציעה הכרה רשמית לא לניקולאס מדורו ולא לחואן גואידו.
תאגיד
תאגיד הוא התאגדות של אדם אחד או יותר לכלל אישיות משפטית בעלת מטרות, הפועלת בנפרד מבחינה משפטית מבעליה, מעובדיה ומחבריה (תופעה המכונה "תכונת האישיות המשפטית הנפרדת"). ככזה התאגיד כשר לבצע פעולות משפטיות ולשאת בהתחייבויות משפטיות, כאילו היה אדם. התאגיד כפוף לחוקים ולתקנות המיוחדים לסוג התאגידים אליו הוא משתייך. מכלול הדינים העוסקים בתאגידים קרוי דיני תאגידים.
בהיות התאגיד אישיות משפטית מלאכותית, סוגי התאגידים ומאפייניהם משתנים ממדינה למדינה לפי חוקיה. בהמשך מתוארים תאגידים נפוצים בישראל. לאחדים מהם, כגון חברה או שותפות, יש מקבילים במדינות רבות.
היסטוריה
המשפט הרומי הכיר בסוגים אחדים של תאגידים, בהם המדינה עצמה (Populus Romanus), רשויות מקומיות והתאגדויות פרטיות כגון אגודות קבורה וגילדות של בעלי מלאכה. לגופים אלה הייתה הזכות להחזיק ברכוש, להתקשר בחוזים, לקבל מתנות וירושות, לתבוע ולהיתבע בבתי משפט ולפעול באמצעות נציגים.
גופים שניהלו עסקים והיו בעלי זכויות משפטיות התקיימו ברומא העתיקה ובאימפריה המאורית.
באירופה של ימי הביניים התאגדו כנסיות ורשויות מקומיות, כגון האיגוד של לונדון. הרעיון היה שהתאגיד יתקיים מעבר לתקופת חייו של כל אחד מהחברים בו. עוד פעלו בימי הביניים התאגדויות בצורה של שותפות ושל גילדה. תאגיד מסחרי שנחשב לראשון בעולם הוא מכרה הנחושת בפאלון, בשוודיה, שקיבל בשנת 1347 זיכיון ממגנוס הרביעי, מלך שוודיה.
חברות הוקמו כחלק מהפעילות הקולוניאליסטית של מדינות אירופה. שלוש חברות בולטות כאלה הן:
באנגליה הוקמו חברות בצ'רטר מלכותי או בצו של הפרלמנט, אך אישורים כאלה ניתנו בצמצום. עקב כך קמו התאגדויות לא רשומות רבות, בהן כאלה שמנו אלפי חברים. התדיינות משפטית הצריכה ייצוג של כל אחד מהחברים ולכן הייתה מסורבלת. בשנת 1843 מונה ויליאם גלאדסטון ועדה פרלמנטרית בנושא, שהובילה לחקיקתו של חוק חברות המניות 1844, הנחשב לראשון בחוקי החברות המודרניים. מכוח החוק החל לפעול רשם החברות הבריטי, שבסמוכותו לרשום הקמתן של חברות.
תאגיד רב-לאומי
תאגיד רב-לאומי הוא תאגיד המשתרע על פני מדינות רבות, עם מפעלי משנה, משרדים או סניפים בארצות שונות. לרוב, לתאגיד כזה יש משרד ראשי מרכזי, בו מתואם הניהול העולמי של התאגיד. התאגידים הרב-לאומיים המודרניים מובחנים מחברות בינלאומיות במספר מובנים. חברות בינלאומיות נהגו בדרך כלל לייבא חומרי גלם ממדינה אחת או מספר מדינות, להרכיבם במפעל או במספר מפעלים במדינת האם של החברה ולשווקם במדינות שונות. תאגידים רב-לאומיים, לעומתם, מבזרים גם את פעולת הייצור בין מדינות שונות. ייתכן מצב, לדוגמה, בו רכיב אחד של המוצר ייוצר במדינה אחת, אחר בעבר השני של העולם, והרכבתם יחדיו במפעל במקום שלישי.