cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסכמי אברהם
השפעת ההסכמים
ההסכמים בין ישראל לחלק ממדינות המפרץ יצרו אפקט חיובי ביחסים של ישראל עם מדינות ערביות נוספות. כך למשל ערב הסעודית שתמכה בהסכמים הללו מאחרי הקלעים, אישרה בעקבותם מעבר חופשי של הטיסות הישראליות האזרחיות מעל שטחה לבחריין או איחוד האמירויות. באוקטובר 2020 נחתם הסכם תעופה בין ישראל וירדן שיאפשר טיסות חוצות במרחב האווירי של שתי המדינות, ירדן וישראל, הן של מטוסים אזרחיים והן של מטוסים צבאיים. גם סודאן החלה בסוף 2020 לאפשר לטיסות ישראליות לעבור מעל שטחה. ב-14 ביולי 2022 בעת ביקור הנשיא ביידן בישראל הודיעה ערב הסעודית כי תפתח את המרחב האווירי שלה לטיסות של כל המדינות, שמשמעותה כי טיסות ישראליות אזרחיות לכל יעד יוכלו לעבור מעל שמיה. ב-23 בפברואר 2023 נפתח המרחב האווירי במדינת עומאן באישור סולטאן עומאן לטיסות מישראל, אשר מקצר את הטיסות למזרח הרחוק ביותר משעתיים.
ב־11 באוקטובר 2021 חנך שגריר ארצות הברית לשעבר דייוויד פרידמן את "מרכז פרידמן לשלום מתוך עוצמה" ליישום הסכמי אברהם והרחבתם. באירוע ההשקה של המרכז, אשר כלל הצגה של פרטי ההסכמים וחשיפת נדבכיהם הכלכליים, השתתפו מזכיר המדינה האמריקאי לשעבר מייק פומפאו, שר האוצר האמריקאי לשעבר סטיבן מנושין, ג'ארד קושנר ואיוונקה טראמפ, ואנשי ממשל נוספים מארצות הברית, מישראל ומהעולם הערבי. במסגרת האירוע הוקרן לראשונה הסרט התיעודי "הסכמי אברהם".
ארקדה
אַרְקַדָה, בעברית: מקמֶרֶת או מִקְשָׁת, היא מעבר המקורה ברצף של קשתות או קמרונות הנתמכים בעמודים.
אטימולוגיה
מקור המילה מ־"arcada" בשפת פרובאנסאל או מ־"arcata" באיטלקית. שתיהן נגזרו מהמילה הלטינית "arcus", שמשמעה 'קשת'. בהתאם לכך, הוצעה החלופה העברית "מִקְשָת".
היסטוריה
בערים באירופה, מבנים המכוסים בארקדות נעשו מקום פופולרי לחנויות קטנות ולביתנים. בין השאר הוקמו ארקדות לאורך הצד הפנימי של חומות העיר, מתחת לגשרים ולאורך חזיתותיהם של בתים ברחוב. הארקדות מוגנות מפני השמש והגשם ומשכו אליהן באופן טבעי תנועה רבה של הולכי רגל. במשך הזמן, המונח "ארקדה" שימש ספציפית עבור רחובות מכוסים שבהם היו רוכלים. ארקדות המכוסות בגג, הידועות באיטליה בתור "לוג'יה" או "גלריה", התפתחו מאוחר יותר למרכזי קניות.
העיר האיטלקית בולוניה ידועה כעיר המשופעת בארקדות. חלק ניכר מרחובות העיר בנויים כארקדות ומעליהן בניינים. בסך הכול כולל מרכז העיר 38 ק"מ של ארקדות אשר זיכו את העיר בהכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
המונח אומץ גם על ידי קרנבלים וגני שעשועים, שם שורות של חנויות המוכרים אוכל וטובין אחרים צורפו לחנויות המציעות משחקים ונקראו "amusement arcades" או "midways". מהם התפתחו מרכזים המכילים משחקי ארקייד ומשחקי וידאו תמורת תשלום במטבעות, ואלה נקראו גם בשם "ארקייד".
ג'נה בויד
ג'נה מישל בויד (באנגלית: Jenna Boyd נולדה ב -4 במרץ 1993) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ומדבבת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים העלילתיים "הנעדרת", אחוות הג'ינס ובסדרה לא טיפוסי בהפקת נטפליקס.
ביוגרפיה
ג'נה בויד נולדה בבדפורד, טקסס. היא התגלתה בגיל שנתיים כאשר מלהקת חיפשה דוגמנית לפרסומת. היא והוריה ואחיה הצעיר קיידן (גם הוא שחקן) עברו להתגורר בלוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירת המשחק שלה. בספטמבר 2019 היא עברה לטולסה שבאוקלהומה כחלק מתוכנית לימודי משחק.
היא בוגרת אוניברסיטת פפרדין, שם קיבלה תואר במנהל עסקים.
קריירה
בויד החלה את הקריירה שלה בגיל שלוש, והופיעה בפרקים של סדרת הטלוויזיה לילדים החברים של ברני. בסרט הקולנוע "דיקי רוברטס: ילד פלא לשעבר" היא מגלמת בת למשפחה שנשכרה על ידי הדמות (דייוויד ספייד) כדי לעזור לו לשחזר את ילדותו. הפריצה הגדולה של בויד הגיעה כשהיא לוהקה לסרט הקולנוע "הנעדרת", לצד קייט בלאנשט ואוון רייצ'ל ווד.
בשנת 2005 גילמה בויד את ביילי גרפמן החולה בלוקמיה בסרט הקולנוע אחוות הג'ינס. היא שיחקה במיני סדרה "ההתכנסות" בה גילמה את בתו של רופא (פיטר גלאגר ) המחפש את אשתו ובסדרה הלוחשת לרוחות, כשהיא מגלמת נערה בעייתית המתגוררת אצל משפחת אומנה. בשנת 2017 גילמה את פייג' הרדוויי, חברתה של הדמות הראשית, סם גרדנר, בסדרת נטפליקס לא טיפוסי.
בויד היא גם יועצת לטיפוח העור של חברת הקוסמטיקה רודן ופיילדס.
אהוד שמחוני
אהוד (אודי) שמחוני הוא איש צבא ישראלי, השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף לאחר שפיקד על אוגדת יהודה. נולד וגדל בקיבוץ גינוסר. לאחר פרישתו מצה"ל עבד בתעשיות הביטחוניות המובילות בתפקידים בכירים שונים, כיום בעל חברת ייעוץ לתחום הביטחון.
שירותו הצבאי
אודי שמחוני התגייס לצה"ל בשנת 1968 והתנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר שמחוני מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. לאחר מכן עבר קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב שמחוני לסיירת כמפקד מחלקה. השתתף כמפקד כוח במבצע ויקטוריה, בהמשך השתחרר מצה"ל וחזר לקיבוצו, אולם לאחר מלחמת יום הכיפורים שב לשירות קבע בצה"ל כמפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון) של גולני. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 12 (ברק)., במלחמת שלום הגליל שימש כמפקד גדוד 17, קורס המ"כים של חטיבת גולני, בחטיבת ביסלמ"ח, אשר לחם תחת פיקודה של עוצבת הגליל, בין היתר בקרב לכיבוש משולש הברזל וביירות. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד חי"ר בבה"ד 1 ושם השתתף כמפקד כח גדודי בכיבוש העיר ביירות, בשנת 1984 יצא לארצות הברית ללימודים, חזר וקודם לדרגת אלוף-משנה ומפקד חטיבה, בשנת 1986, והוא כבר אל"ם, פיקד על חטיבת הנגב. המשיך כסגן קצח"ר, ולאחר מכן פיקד שמחוני על חטיבת ביסלמ"ח (בית הספר למ"כים), בהמשך מונה למפקד אוגדה והועלה לדרגת תא"ל. בשנים 1995- 1992 פיקד על אוגדת יהודה.(אוגדה 720 בפקמ"ז), בתקופה זאת האוגדה הייתה אחראית על כלל פעילות הבט"ש בגזרת הבקעה ובגזרת עמק הירדן.
בתפקידו האחרון בצה"ל שימש שמחוני כנציג משרד הביטחון בסינגפור.
תפקידים אזרחיים
לאחר השחרור מצה"ל שימש שמחוני כראש קבוצת היבשה ברפא"ל, לאחר מכן שימש סמנכ"ל לשווק בינלאומי בחברת אורד מערכות, לאחר מכן עבד בחברת NICE (נייס מערכות) שם שימש כסמנכ"ל מכירות אסיה (בחטיבת הסייבר והסיקיוריטי), בהמשך ועד 2018 שימש כדירקטור שיווק ומכירות בחברת ROBO-TEAM, לאחר מכן הקים חברה לייעוץ ביטחוני לשווקים בחו"ל, אותה הוא מנהל.
שמחוני הוא בעל תואר ראשון כללי ותואר שני במדעי המדינה, שניהם מאוניברסיטת חיפה, כמו כן בוגר פו"מ, קורס מפקדים מתקדם (בצבא ארצות הברית), המכללה לביטחון לאומי (מב"ל), וקורס מפקדי אוגדות.
חיים פרטיים
אודי שמחוני נשוי לאתי, ולהם שלושה ילדים. המשפחה מתגוררת בהרצליה.
סיגנטיקס
סיגנטיקס (באנגלית: Signetics) הייתה חברת אלקטרוניקה שנוסדה ב-1961, כדי לייצר מעגלים משולבים. החברה נקנתה על ידי פיליפס ב-1975 ומוזגה לתוך Philips Semiconductors (כיום NXP).
היסטוריה
סיגנטיקס נוסדה בשנת 1961, על ידי קבוצת מהנדסים, דייוויד אליסון, דייוויד ג'יימס, ליונל קטנר ומארק וייסנשטרן, שעזבו את "Fairchild Semiconductor". המעגל המשולב הומצא על ידי רוברט נויס מחברת פיירצ'יילד, אבל פיירצ'יילד עדיין התרכזה בייצור טרנזיסטורים, משום שרוב הלקוחות לא יכלו להצדיק שימוש במעגלים משולבים, שהיו עדיין יקרים מדי לשימוש ביישומים כלליים (תוך זמן לא רב, רוב הייצור של פיירצ'יילד עבר גם הוא למעגלים משולבים). מייסדי סיגנטיקס האמינו שהמעגלים המשולב הוא העתיד של תעשיית המוליכים למחצה, אמונה שהוכיחה עצמה כנכונה בשנים הבאות. כוונת המייסדים הייתה להתרכז במעגלים ייעודיים (ASIC), אבל הביקוש הנמוך והמחיר הגבוה דחפו את החברה לייצור שבבים סטנדרטיים, בטכנולוגיית DTL (Diode-Transistor Logic). בשנים הבאות הציגה החברה גם מעגלים ייעודיים. אולי המוצר המוצלח ביותר של סיגנטיקס, היה מעגל ה-Timer 555 שהחברה הציגה ב-1971, והיה שבב הטיימר הראשון בשוק, במארז 8-פינים. תוך זמן קצר ה-555 יוצר ברישיון על ידי כתריסר חברות נוספות, והפך לסטנדרט שנמצא בשימוש עד היום, כמו גם ה-556 (טיימר כפול במארז 14 פינים), ו-558 (טיימר ״מרובע״, במארז 16 פינים).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החברה פיתחה ושיווקה מספר מיקרו-מעבדים, ששימשו במספר מוצרים, ביניהם קונסולות משחקים.
שם החברה נגזר מהמילים: Signal Network Electronics.
Mii
Mii הן הדמויות המייצגות את השחקנים בקונסולות המשחקים השונות של נינטנדו. הפעם הראשונה בהם דמויות ה-Mii היוו חלק חשוב הייתה עם יציאתו של נינטנדו Wii, בו יכלו השחקים לייצר דמויות Mii בעזרת שימוש ביישום "ערוץ הMii" (באנגלית: Mii Channel).
Mii ב-Wii
בקונסולת המשחק Wii הייתה נגישות רבה לדמויות Mii, וברוב המשחקים החברתיים של נינטנדו (מריו קארט, Wii Sports וכדומה) היה ניתן להשתמש בהם. עם זאת משחקים רבים לא השתמשו בדמויות הMii. ביישום ערוץ הMii השחקנים יכלו ליצור דמויות תוך שימוש במגוון סוגי עיניים, פנים, תסרוקות, אפים, פיות ועוד, ניתן היה גם לבחור את גובה הMii ואת צורתו הכללית (רזה, שמן). לאחר מכן נתבקשו השחקנים לתת לMii שם חיבה, לבחור את צבעו האהוב (צבע החולצה שלו), וניתן היה לכתוב את תאריך יום הולדתו, את השחקן שיצר אותו והאם הוא מועדף.
Mii ב-3DS
נינטנדו 3DS הרחיב את אפשרויות בניית דמויות הMii, עם עוד תסרוקות, צבעי עור ופנים. תוספת חשובה ב-3DS הייתה המצלמה, בה עשה שימוש על מנת לראות את השחקן, ולמצוא לו דמות Mii דומה, מהרגע שהשחקן הסכים לדמות ה-Mii שנבחרה, הוא יכול לשנות אותה איך שרצה. משחקים רבים לקונסולת ה-3DS תומכים בדמויות Mii, ביניהם Pilotwings Resort, Super Pokemon Rumble, Mario Kart 7 ועוד.
Mii ב-Wii U
קונסולת ה-Wii U מאפשרת אף היא מגוון רחב של יצירת דמויות Mii, כנינטנדו 3DS, וניתן להעביר את הדמויות ביניהם. בWii U דמויות Mii הן חלק גדול מהיישומים, שכן הדמות מייצגת את השחקן בפני העולם, הדמות מייצגת את השחקן ברשת החברתית החדשה "Miiverse" (שילוב של Mii וUniverse, כלומר: יקום דמויות הMii). במשחק Nintendo Land השחקנים היחידים הם דמויות הMii, מחופשים לדמויות המפורסמות של נינטנדו, שם ניתן לשחק עם חברים נוספים בעלי Wii U ברחבי העולם באמצעות המרשתת.
קונסטנטין (סרט)
עלילה
באתר חפירות במקסיקו, אדם מגלה את חנית הגורל שמכוסה בדגל נאצי שמיד משתלטת עליו וגורמת לו לשים פעמיו אל עבר לוס אנג'לס. בלוס אנג'לס, ג'ון קונסטנטין מגרש שד מילדה, כאשר הוא נשאר אדיש לניסיונו של השד לעבור לממלכת החיים. מאוחר יותר באותו יום, מתאבדת חולת מחלת נפש בשם איזבל דודסון בבית חולים פסיכיאטרי, והדבר מערער את שלוות רוחה של אחותה, הבלשית אנג'לה דודסון. קונסטנטין מגלה שיש לו סרטן ריאות כתוצאה מהעישון הכבד שלו, ומנסה לדבר אל המלאך גבריאל בבקשת סליחה מאלוהים. גבריאל מצידו מראה לקונסטנטין כי מאחורי כוונותיו הטובות מסתתרות כוונות אנוכיות.
דודסון מקבלת קצה חוט המוביל אותה לקונסטנטין, ושואלת אותו מדוע מאמינה קתולית אדוקה כאחותה התאבדה. קונסטנטין מגלה לה כי הארץ היא ממלכה נייטרלית שבין גן עדן לגיהנום, שבה אלוהים והשטן מתערבים ביניהם מי יזכה ביותר נשמות, וכי התערבותם של בני אנוש בעלי מוצא שדי או מלאכי מותרים. קונסטנטין נולד במתת להבחין בישויות אלו וכתוצאה מכך סבל מטראומות וניסה להתאבד, מה שאיפשר לו "להציץ" לתוך הגיהנום לפני שהצילו אותו הרופאים ממוות. בעקבות ניסיונו להתאבד, קונסטנטין נידון להישאר ארור ולהילחם בכוחות הגיהנום על פני הארץ מתוך כוונה לזכות בכרטיס הכניסה חזרה לגן עדן, אבל תוך כדי מצליח להכעיס את השטן.
כאשר גבריאל מתכונן לשחרר את ממון, קונסטנטין שולח יד בנפשו וזוכה להפגש בשטן, שהגעתו עוצרת את הזמן. כאשר קונסטנטין מספר לשטן את תוכנית שחרורו של ממון בידי גבריאל, השטן אינו מרוצה מתוכניתו של ממון, מחזיר אותו לגיהנום ומקצץ את כנפיו של גבריאל. השטן שואל את קונסטנטין מה הוא מבקש בתמורה, וזה מבקש את שחרורה של איזבל לגן עדן. השטן נענה לבקשה ומתחיל לגרור את קונסטנטין לעבר הגיהנום, אך נעצר בידי אור אלוהי, שמקבל את קונסטנטין לגן עדן בגלל מעשיו הטובים. מאוכזב, השטן לוקח מקונסטנטין את הסרטן שבגופו ומחייה אותו.
לבסוף, קונסטנטין נותן לדודסון את חנית הגורל ומבקש ממנה להחביאה. כאשר אנג'לה עוזבת, קונסטנטין לוקח לפיו מסטיק, לראשונה אחראי לגורלו. בסוף כתוביות הסיום רואים אותו מבקר את קברו של צ'אז ומניח על הקבר מצית. כאשר הוא פונה ללכת, מופיע צ'אז בדמות מלאך ועוזב אל עבר השמיים, משאיר מאחוריו את קונסטנטין מחייך.
כלי נשק וקמעות
קונסטנטין משתמש במגוון כלי נשק וקמעות בסרט, ממכלול אמונות. החל מלהביור "נשמת הדרקון" (פגניות), לאגרופן עם צלבים החרוטים בו (נצרות), למים קדושים מנהר הירדן (נצרות). בנוסף מתוארות כוסות המכילות את מהותה של הפרה הקדושה (הינדואיזם).
פרובינציית ונציה
פרובינציית ונציה (באיטלקית: Provincia Veneta, בגרמנית: Provinz Venedig) היה שם שטחה של הרפובליקה של ונציה לשעבר, שהועברה על ידי הרפובליקה הצרפתית הראשונה לממלכת הבסבורג על פי תנאי הסכם קמפו פורמיו משנת 1797 שהביא לסיום מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה. בירת המחוז הייתה ונציה.
במהלך המערכה האיטלקית הצרפתית ב-1796, הסיגנוריה של ונציה בפיקודו של הדוג'ה לודוויקו מאנין דחתה ברית עם נפוליאון בונפרטה, ואז כבש בונפרטה את העיר ב-14 במאי 1797, מה שהוביל לנפילת הרפובליקה של ונציה. בשל ויתורו על כל הזכויות בארצות השפלה הדרומיות והכרה ברפובליקה הציסאלפינית הצרפתית, הקיסר פרנסיס השני מהבסבורג זכה בשטח הוונציאני שנכבש כולל חוף דלמטיה, למעט האיים היוניים.
בניגוד לרפובליקה הקודמת שהתקיימה 1,100 שנה, לפרובינציה לא היה קיום ארוך. לאחר שהגרנד ארמה הביס את כוחות האימפריה האוסטרית באוסטרליץ, נאלץ פרנץ על פי חוזה פרסבורג משנת 1805 למסור את השטח הוונציאני לממלכת איטליה הנפוליאונית. בשנת 1815 היא חזרה לאוסטריה על פי תנאי ההסכם הסופי של קונגרס וינה והפכה לחלק מארץ הכתר של ממלכת לומברדיה-ונציה.
מאסימו קאררה
מאסימו קאררה (באיטלקית: Massimo Carrera; נולד ב-22 באפריל 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי.
כיהן כממלא מקום המאמן ביובנטוס ב-2012 וכיהן כעוזר מאמן ביובנטוס, בנבחרת האיטלקית ובספרטק מוסקבה. בשנת 2016 הוזמן למוסקבה וכיהן כעוזר מאמן בספרטק מוסקבה. באוגוסט 2016 הפך למאמן הראשי במקומו של דמיטרי אלניצ'ב וכיהן כמאמן שנתיים במהלכן הוביל את ספרטק לזכייה בליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה מזה 16 שנה. בסיום עונת 2016/2017, הוכתר למאמן העונה בליגה הרוסית.
קריירה
קאררה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פרו ססטו, אך עלה לגדולה בקבוצת בארי ולאחר חמש עונות עבר ליובנטוס ובשלב מסוים זומן לשחק בנבחרת האיטלקית אך שיחק בשורותיה במשחק ידידות בודד.
בסיום עונת 2007/2008, בגיל 44, החליט לפרוש ממשחק ולהתמקד באימון. עבד כעוזר מאמן במספר קבוצות. ב-2012 היה למלא מקום המאמן ביובנטוס ולאחר מכן היה לעוזר מאמן. ב-2013 הואשם בהריגה לאחר שדרס למוות 2 נשים ונעצר לשנתיים.
ב-2016 עזב לספרטק מוסקבה וכיהן כעוזר מאמן וממלא מקום. באוגוסט 2016 היה למאמן הראשי של הקבוצה והביא אותה לזכייה באליפות המדינה ובפתח עונת 2017/2018 זכה עמה גם בסופרקאפ הרוסי. בשל הצלחתו עם ספרטק זכה בפרס במסגרת טקס פרסי "ספסל הזהב" באיטליה בתור המאמן האיטלקי המצליח ביותר בליגה זרה. פוטר באוקטובר 2018 בעקבות רצף נטול ניצחונות. במקומו מונה ראול ריאנצ'ו למאמן ספרטק.
בדצמבר 2019 מונה למאמן קבוצת הכדורגל א.א.ק. אתונה. בסך הכל, ב-20 משחקים בהדרכתו, הקבוצה צברה רצף של 17 משחקים ללא הפסד. א.א.ק העפילה לפלייאוף הליגה לאחר שסיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה לגמר הגביע היווני בכדורגל. בפברואר 2021 מונה לאמן את בארי מסרייה ג'.
יחסי נמיביה–סין
היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של נמיביה כוננו לראשונה למחרת עצמאותה של נמיביה, אך היחסים עם תנועות העצמאות של נמיביה החלו בשנות ה-60.
תמיכה סינית בתנועות עצמאות
החל משנות ה-60, במהלך מלחמת העצמאות של נמיביה, סיפקה סין לתנועות עצמאות שונות של נמיביה (בתחילה האיחוד הלאומי דרום מערב אפריקה (SWANU) ומאוחר יותר לארגון העם של דרום מערב אפריקה (SWAPO) "תמיכה מוסרית וחומרית".
סין מאז עצמאות נמיביה
סין ונמיביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 במרץ 1990, למחרת עצמאותה של נמיביה. ממשלת נמיביה היא תומכת של מדיניות סין האחת.
יחסים כלכליים
סין ונמיביה פיתחו קשרים כלכליים הדוקים, כאשר הסחר צמח פי שניים בין שתי המדינות מ-2003 עד 2006.
מימון פיתוח סיני לנמיביה
משנת 2000 עד 2011, היו כ-64 פרויקטים סיניים רשמיים למימון פיתוח שזוהו בנמיביה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. במהלך ביקור בפברואר 2007, נשיא סין חו ג'ינטאו התחייב לנמיביה "מיליארד יואן של הלוואות מוזלות, 100 מיליון דולר של אשראי מועדף ליצוא, מענקים של 30 מיליון יואן ו-30 מיליון יואן של הלוואות ללא ריבית." בנובמבר 2005, נשיא נמיביה, Hifikepunye Pohama, וחבר הלשכה המדינית של סין, לי צ'אנג צ'ון, היו עדים לחתימה על הלוואה מוזלת בסך 250 מיליון יואן על ידי בנק היצוא-ייבוא של סין, שתשמש לרכישת קטרים ורכבות עבור רכבת חדשה שנבנית בצפון נמיביה.
הגירה
על פי ההערכות, מספר רב של סינים התגוררו בנמיביה מאז העצמאות. בשנת 2006 נאמד מספרם ב-40,000.
שערורייה של יוה ג'יאנג
באפריל 2008, משלוח נשק על ה-An Yue Jiang הפליג מסין והיה מיועד לזימבבואה. היא נעצרה ביציאה לדרום אפריקה בגלל מחאות בנוגע לנשק והבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות זימבבואה שהתקיימו חודש קודם לכן. בחיפוש אחר יעד לספינה, נשמעו שמועות שהיא תעגון בנמיביה בואלוויס ביי. ב-24 באפריל 2008, התקיימה מחאה בבירת נמיביה וינדהוק, שם צעדו מאתיים מפגינים מפארק גן חיות במרכז וינדהוק אל השגרירות הסינית. בין המובילים את המפגינים היו הבישוף והפוליטיקאית של SWAPO, זפניה קמטה ומרכז הסיוע המשפטי. כתוצאה מהמאבק הספינה לא עגנה בנמיביה.
פארק הפילים הלאומי אדו
פארק הפילים הלאומי אדו (באנגלית: Addo Elephant National Park) הוא פארק, שמתפקד כשמורה לחיות בר, לרבות פילים, והשלישי בגודלו בדרום אפריקה (כ-686,000 הקטאר, שמחולקים ל-164,000 הקטאר של אדמה וכ-120,000 הקטאר של מים). הפארק מחולק למספר אזורים נפרדים, מקארו ועד לאוקיינוס, ואמנם בשמו מצוין פילים, אך הפארק נכון לעכשיו מגן על מספר חיות בר חשובות ובהם פינגווינים וציפורים. הוא ממוקם בעמק מלריה- פרי סנדיי ריבר malaria free) Sunday river) בכף המזרחי, סמוך לפורט אליזבת.
היסטוריה
לפני כ-1,000 שנה אנשי קוי קוי הגיעו לאזור אדו והתיישבו בו. ב-1750 אנשי בוהר הגיעו לאזור ועבדו בחקלאות. השבטים השונים ניהלו מלחמות פנימיות ביניהם ובין היתר צדו את הפילים באזור. ב -1900 נשארו אוכלוסיות בודדות של פילים באדו. בין יוני 1919 ועד אוגוסט 1920 אוכלוסיית הפילים הופחתה שוב מ-130 פרטים ל-16 פרטים בלבד. הסיבה לכך הייתה בידי אדם אחד- Major P. Protorius. בשנים אלה הפילים הפריעו רבות לחקלאות באזור, וצרכו את מקור המים העיקרי של החקלאי. כדי להוריד את איום הפילים עבור האנשים באזור, המשרד האדמיניסטרטיבי הממשלתי הוציא צו הכחדה. הפילים נשחטו, עורם נוצל להכנת שוטים (ניתן לראות תצוגה שלהם במוזיאונים מקומיים ומרוחקים יותר) ומוצרים אחרים. 2,1 ב-1931 נותרו רק 11 פילים באזור ונעשו מאמצים על ידי סידני סקייפה להקמת פארק לאומי לשימור הפילים שנותרו ולהגנתם3,1. מאמצים אלו נפלו לתהום כיוון שהפארק היה מסוגר וצפוף- לא תאם לחיי פילי הבר ועל כן הפילים מתו זה אחר זה. ב-1954 נעשה ניסיון נוסף לפארק -ניסיון שצלח, וכיום יש כ-600 פילים בשמורה והאוכלוסייה פורחת ומתרחבת.
התרחבות
הפארק המקורי הורחב לאחר מכן וכיום משתרע על 3,600 קמ"ר, טומן בתוכו שטחים ימיים ושטחי אדמה גם יחד. מחולק למספר אזורים נפרדים וכולל בתוכו מספר איים ושמורות, כמו אי בירד (אי הציפור- bird island) ואי סנט קרוי, אשר מהווים בתי גידול לציפורים, פינגווין שחור-רגל וחיות בר נוספות. האי בירד הוא הבית למושבת הרבייה של סולת גנת – כ-120,000 ציפורים ולמושבת הרבייה השנייה בגודלה של הפינגוונים האפריקאים. עם ההתרחבות נמנו חיות בר נוספות בפארק אדו ובניהם 400 תאו אפריקני, 48 קרנפים שחורים, אריות, עמלץ לבן וצבוע נקוד.
הכחדה ורביית יתר
הכחדה ורביית יתר, הם שני משתנים שתלויים אחד בשני. מאחר שמשימתו הראשונית של הפארק הייתה שימור של יונקים נכחדים כמו הפיל אפריקני וקרנף צר-שפה, המאמצים האקולוגים הראשוניים נעשו על מנת לשמור על מיני היונקים. עם זאת, עם העלייה במספר היונקים בפארק, חלה ירידה באוכלוסיית הצומח באזור. אוכלוסיית היונקים שגדלה נזקקה למזון רב של צומח כמו גם גרמה לנזק רב עקב דריסתם ומעיכתם. כתוצאה מכך הצמחים סיגלו התאמתם והחלו ליצור רעלנים כנגדם, וכיום ניתן לראות כ-77 מינים אנדמים בעלי רעלנים המזיקים ליונקים באזור.
עיר גיבורה
עיר גיבורה (ברוסית: город-герой) הוא תואר כבוד שהוענק לתריסר ערים מטעם ברית המועצות בתחומיה, עבור הפגנת גבורה יוצאת דופן במהלך "המלחמה הפטריוטית הגדולה", היא מלחמת העולם השנייה. בנוסף ניתן התואר מבצר גיבור למבצר אחד. תארים אלו מקבילים לתואר האישי "גיבור ברית המועצות".
תולדות התואר
השימש במונח "עיר גיבורה" הופיע לראשונה בעיתון פראבדה ב-1942. השימוש הרשמי הראשון בו היה ב-1 ביוני 1945, כאשר שליט ברית המועצות יוסיף סטלין הוציא את פקודת הפיקוד העליון מס' 20 שלו. בפקודה ציווה לירות מטחי כבוד לכבוד הערים הגיבורות לנינגרד, סטלינגרד, סבסטופול ואודסה.
ב-22 ביוני 1961 - יום השנה העשרים לתחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה - הוכרה קייב כעיר גיבורה, ביחד עם הענקת אות לנין לעיר וייסוד מדליית הגנת קייב.
ב-8 במאי 1965 - יום השנה ה-20 לסיום המלחמה - הוכרז התואר רשמית בצו של הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות. באותו מועד הוענק התואר באופן רשמי לחמש הערים הנזכרות לעיל, ובנוסף ניתן גם למוסקבה. אז גם הוכרז מבצר ברסט ליטובסק כמבצר גיבור.
התואר הוענק בהמשך לשש ערים נוספות: ב-1988 הסתיימה רשמית הענקת התואר.
לערים הגיבורות הוענקו גם אות לנין, מדליית כוכב הזהב ותעודה על מעשה הרואי מאת הפרזידיום של הסובייט העליון. בנוסף הוקם בכל עיר אובליסק זיכרון מיוחד.
תואר "עיר תהילה צבאית" ברוסיה
בשנת 2006 אישר הפרלמנט של רוסיה חוק לייסוד התואר עיר תהילה צבאית, המקביל לתואר העיר הגיבורה הסובייטי. תואר זה הוענק עד כה ל-45 ערים ברוסיה. שום עיר לא קיבלה את שני התארים גם יחד.
תארים דומים במדינות אחרות
מספר מדינות העניקו עיטורי גבורה לערים או טריטוריות שלהן לזכר קורותיהן במלחמת העולם השנייה ובמלחמות אחרות:
הטבח בדרום באצ'קה
הטבח בדרום באצ'קה (נקרא גם במקורות בעברית: הראצייה בדרום באצ'קה, הראצייה בנובי סאד; בסרבו-קרואטית: Racija u južnoj Bačkoj, בסרבית קירילית:  Рација у јужној Бачкој) היה טבח שביצעו חיילי צבא הונגריה בינואר 1942 בתושבי דרום באצ'קה אשר בממלכת יוגוסלביה הכבושה, ובמהלכו נרצחו לפחות 4,063 אזרחים, ומהם 2,578 סרבים ו-1,425 יהודים.
רקע
בחבל באצ'קה התקיימו 26 קהילות יהודיות מאורגנות שנוסדו במהלך המאה ה-18. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנו יהודי החבל כ-16,000 נפשות, שהיו 20 אחוזים מכלל יהודי יוגוסלביה. ב-6 באפריל 1941 תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך מספר ימים. הממלכה חולקה לאזורי שליטה, ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. ביולי 1941 הצטרפו יחידות צבא הונגריות למבצע ברברוסה והיו שותפות לטבח בקמניץ-פודולסקי, ובמקביל הקצין השלטון את רדיפות היהודים. באזור החלה פעילות של הפרטיזנים של טיטו, והתחוללו התנגשויות צבאיות עם הכוחות ההונגריים. ב-11 בדצמבר 1941 נהרגו מספר ז'נדרמים הונגרים בהיתקלות עם יחידת פרטיזנים. הפיקוד הצבאי ההונגרי החליט לבצע פעולת עונשין נגד האוכלוסייה האזרחית באמתלה של "ראצייה" (תרגום מילולי מסרבית ומהונגרית: "פשיטה משטרתית") שמשמעה סריקה מקיפה וחיפוש מבוקשים בפעילות מחתרתית. הגדרת המבצע הייתה "טיהור האזור מיסודות זרים ובלתי מהימנים".
מטרות המבצע היו, בין השאר, לבצע שינוי דמוגרפי בחבל תוך הגדלת שיעורם היחסי של התושבים ממוצא הונגרי, ולחזק את האחיזה ההונגרית בחבל, תוך הבהרה לגרמנים שנדרשים כוחות רבים להשלטת סדר במקום ולא ניתן לשלוח אותם לקרבות החזית המזרחית. ממשלת הונגריה השהתה את האישור לפעולה. עם זאת, ב-4 בינואר 1942 שוב אירעה היתקלות של כוחות ז'נדרמריה עם יחידת פרטיזנים ליד ז'אבאלי. הפרטיזנים הניסו את הכוחות ההונגריים תוך גרימת נפגעים רבים ליחידת הז'נדרמריה. לאחר היתקלות זו אישרה הממשלה ההונגרית לכוחות הצבא לצאת לפעולה.
מהלך האירועים
הראצייה החלה באזורים הכפריים. ב-6 בינואר 1942 הגיעו כוחות הונגריים לכפר צ'ורוג וריכזו את תושביו באסמים ומחסנים. כ-900 בני אדם ובכללם כל 50 בני הקהילה היהודית במקום הוצאו להורג ביריות וגופותיהם הושלכו אל נהר הטיסה. לז'אבאלי, לגוספוג'ינצי ולטמרין הגיעו ההונגרים ב-7 בינואר, לטיטל ולג'ורג'בו הגיעו ההונגרים ב-10 בינואר ובמשך יומיים עצרו את בני הקהילה. הם הובלו למחסנים ריקים, הוכו קשות ונשים נאנסו. ההונגרים רצחו לפחות 29 מבני קהילת ז'אבאלי, 10 מגוספוג'ינצי, 42 מקהילת טמרין, 36 יהודים מקהילת טיטל ו-22 מקהילת ג'ורג'בו. הגופות הועמסו על משאיות והושלכו לנהר טיסה. מעשי הטבח לוו במעשי שוד וסחיטה. בסך הכל נרצחו באזורים הכפריים לפחות 195 יהודים.
לאחר ביצוע הטבח באזורים הכפריים התכנסה ממשלת הונגריה לדון בדיווחים על נסיגת כוחות צ'טניקים לנובי סאד והצורך להרחיב את הראצייה לכל דרום באצ'קה. דיווחים אלו היו כוזבים משום שלא נכחו כלל כוחות צ'טניקים באזור. אלמנטים פרו-נאציים בצבא ובפרלמנט ההונגרי יצרו לחץ דעת קהל מבוים לצורך הרחבת הפעולה ובכלל זה זימון של משלחות תושבים אשר ביקשו "לנקות" את העיר מיסודות חתרניים. ב-15 בינואר 1942 הורה ראש המטה הכללי ההונגרי הגנרל פרנץ סומבטהיי על הרחבת הראצייה לכיוון נובי סאד. הפיקוד על מבצע הטיהור בנובי סאד הוטל על פרנץ פקטהלמי-ציידנר. ב-21 בינואר הוטל עוצר בנובי סאד, וחיילי צבא הונגריה הטילו סגר על העיר. בפעולות בתוך העיר השתתפו חיילים, כוחות ז'נדרמריה ומשטרה הונגריים. בשלב הראשון פרצו הכוחות ההונגריים באופן אקראי לבתי יהודים וסרבים והוציאו אותם להורג ביריות. בהמשך, ב-23 בינואר, ביימו הכוחות ההונגריים תקרית אש, וכפועל יוצא ממנה, 500 סרבים וכ-800 מיהודי העיר הוצעדו אל חוף הרחצה העירוני "שטראנד" אשר לגדת הדנובה בקור של מינוס 20oc, סודרו בשורות, נורו למוות, וגופותיהם הושלכו אל הדנובה. בסך הכל נרצחו בנובי סאד 1,120 מבני הקהילה היהודית, 800 סרבים ו-60 אזרחים בני לאומים שונים.
ב-23 בינואר 1942 ניתנה הוראה של הממשל ההונגרי להפסיק את הטבח, וזאת לאחר התערבותם של חברי פרלמנט הונגריים ובכללם אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי, נציג מפלגת החוואים ועובדי האדמה של הונגריה בפרלמנט. עם זאת, ב-27 בינואר טבחו ההונגרים ביהודי בצ'יי ורצחו 110 יהודים.
קיימת מחלוקת בין היסטוריונים באשר למספר הקרבנות בראצייה. חלקם מציינים כי מספר ההרוגים היה 5,000, ומחציתם יהודים. חלקם, המתבססים על דיווחי ההונגרים עצמם, מציינים שנרצחו 12,763, כולל הנטבחים בבצ'יי. אומדן הנרצחים המקובל על מרבית ההיסטוריונים הוא המזערי.
השלכות האירוע והליכים משפטיים
במרץ 1942 התמנה מיקלוש קאלאי לראש ממשלת הונגריה. בעקבות מחאה בינלאומית ממדינות שונות ובכללן שווייץ, שוודיה וטורקיה נאלץ קאלאי לפתוח בהליכים פליליים נגד האחראים לטבח. הם הועמדו לדין, אך הצליחו להימלט מהונגריה, הגיעו לגרמניה הנאצית וביקשו וקיבלו בה מקלט מדיני. בהמשך, בראשית 1944, לאחר השתלטות הגרמנים על הונגריה, שבו למדינה, השתלבו שוב בשורות הצבא ונטלו חלק פעיל בגירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה.
הנצחה
האירוע זכה להדים בתרבות היוגוסלבית שלאחר המלחמה. הטבח מאוזכר בספרו של דנילו קיש "שעון החול" וכן בספרו של אלכסנדר טישמה "ספר על בלאם". הספרים תורגמו לעברית על ידי דינה קטן בן-ציון. כן מתואר האירוע בסרט "ימים קרים" מ-1966 שביים במאי הקולנוע ההונגרי אנדראש קובאץ' ובספרו של הסופר ההונגרי טיבור צרש "Vérbosszú Bácskában" - "סכסוך דמים בבאצ'קה". אנדרטאות הנצחה לנספים הוקמו בצ'ורוג, בז'אבאלי ובנובי סאד.
דייוויד ג'ייסון
סר דייוויד ג'ון וייט OBE (באנגלית: David John White; נולד ב-2 בפברואר 1940) המוכר בשם הבמה דייוויד ג'ייסון (באנגלית: David Jason) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. הוא שיחק בתפקיד דרק "דל בוי" טרוטר בסדרה הקומית המצליחה "על שוטים ואנשים", וגילם את מפקח בילוש ג'ק פרוסט בסדרת הפשע "A Touch of Frost" של רשת ITV. תפקידים בולטים נוספים שלו בטלוויזיה היו גראנוויל בסיטקום "Open All Hours", ופא לארקין בדרמה הקומית "The Darling Buds of May". בנוסף דיבב ג'ייסון את "מר קרפד" בסדרה על פי "הרוח בערבי הנחל" את דיינג'ר מאוס בסדרת האנימציה באותו שם ואת הרוזן דאקולה. ב-2003 הופיע בפעם האחרונה בתפקיד דל בוי וב-2010 פרש מתפקידו כבלש פרוסט.
ב-1993 הוענק לג'ייסון תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE), וב-2005 הוענק לו תואר אבירות, שני התארים הוענקו לו על תרומתו לתחום הדרמה. ג'ייסון זכה ארבע פעמים בפרס באפט"א לטלוויזיה (1988, 1991, 1997, 2003), ארבע פעמים בפרס הקומדיה הבריטית (1990, 1992, 1997, 2001) ושש פעמים זכה בפרס "הטלוויזיה הלאומית" (1997, 2001, 2002 פעמיים, 2003, 2011). ב-2006 נבחר ג'ייסון במקום הראשון בסקר 50 הכוכבים הגדולים ביותר בטלוויזיה  שערכה רשת ITV כחלק מחגיגות היובל של החברה.
ביוגרפיה
ג'ייסון נולד באדמונטון שבלונדון. אביו, ארתור רוברט וייט, היה סבל בשוק הדגים של בילינגסגייט, ואמו, אולוון ג'ונס, שהייתה ילידת ויילס עבדה כמנקה. בפברואר 1940 ילדה אמו תאומים, אבל אחיו התאום של ג'ייסון מת בלידה. בראיון בטלוויזיה סיפר שהוא בחר את השם ג'ייסון כי אהב את הסרט "Jason and the Argonauts", ומפני שהשם דייוויד וייט היה תפוס.
אחיו הבכור של ג'ייסון, השחקן ארתור וייט, נולד ב-1933. השניים שיחקו יחד בסדרת הפשע "A Touch of Frost" כשארתור הופיע בתפקיד ארני טריג ארכיונאי במשטרה, וגם ב-2008 בפנטסיה הקומית "צבע הכשף", בה ארתור גילם דמות בשם "Rerpf". ארתור וייט השתתף גם בפרק בסדרה "The Darling Buds of May". ג'ייסון רצה ללכת בעקבות אחיו ולהיות שחקן, אבל אביו התעקש שילמד מקצוע. וכך במשך שש שנים למד חשמלאות, אחר כך התחיל לעבוד כשחקן.
תחילת הקריירה
תחילת הקריירה של ג'ייסון בטלוויזיה הייתה ב-1964 בתפקיד ברט ברדשו באופרת הסבון "Crossroads". ב-1967 גילם את קפטן פנטסטיק ותפקידים נוספים בסדרה קומית לילדים "Do Not Adjust Your Set" לצדם של אריק איידל, טרי ג'ונס, דניס קופי ומייקל פיילין. עם סיום הסדרה ב-1969 הדמות הופיעה בתוכנית לילדים "Magpie" של תיימז טלוויז'ן.
ג'ייסון לוהק לתפקיד לאנס-קורפורל ג'ק ג'ונס בסדרה הקומית "הצבא של אבא" של ג'ימי פרי ודייוויד קרופט. קרופט התרשם מג'ייסון וידע שיוכל לגלם אדם מבוגר ממנו מהרבה. אולם המפיק ביל קוטון התנגד לליהוק ובחר בקלייב דאן לגלם את הדמות. ג'ייסון הופיע בסדרה הקומית של ה-BBC "יו ואני" בכיכובם של יו לויד וטרי סקוט. בשנות השבעים של המאה העשרים שיחק גם בקומדיות ברדיו כמו בתוכנית השבועית "Week Ending" (בה הופיע בקביעות בתפקיד שר החוץ הבריטי ד"ר דייוויד אוון), ובתסכיתי הרדיו של "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". כמו כן הופיע ג'ייסון בתוכנית הקומית "The Next Programme Follows Almost Immediately" והשתתף בשעשועונים כמו "The Impressionists" ו-"The Jason Explanation".
ג'ייסון הופיע במופעים כמו זה של הקומיקאי דיק אמרי, וצד את עינו של השחקן רוני בארקר. ב-1969 הוא לוהק לסדרה "Hark at Barker" של רשת LWT בכיכובו של בארקר כלורד ראסטלס. ג'ייסון שיחק בתפקיד דית'רס גנן בן מאה. הוא השתתף גם בסדרת ההמשך "His Lordship Entertains". באותה שנה הופיע ג'ייסון בפרק "That's How Murder Snowballs" בסדרה "רנדל והופקירק" בתפקיד אייבל. ב-1973 שיחק ג'ייסון בתפקיד גרנוויל בתוכנית "Open All Hours", הראשונה מתוך האנתולוגיה "Seven of One", בה כיכב בארקר בתפקיד בעל חנות קמצן. בין השנים 1976 ל-1985 הופקו ארבע עונות של הסדרה. בסדרה "פורידג'" של ה-BBC שיחק ג'ייסון בשלושה פרקים בתפקיד בלנקו. עוד הופיע ג'ייסון לצדו של בארקר בתחפושות שונות בסדרה "Two Ronnies". בסיטקום "A Sharp Intake of Breath" של ATV שיחק ג'ייסון בתפקיד הראשי. ב-1974 שיחק בתפקיד מרגל כושל בשם אדגר בריגס בסדרה "The Top Secret Life of Edgar Briggs". ב-1979 הופיע בתפקיד בוטונס במחזה "סינדרלה" בתיאטרון רויאל בניוקאסל, בכיכובם של ליאה בל ובובי תומפסון ובבימויו של ג'ון בלקמור.
ב-1976 כיכב ג'ייסון בסדרה הקומית "Lucky Feller" שכתב טרנס פריזבי והפיק המפרי ברקליי. הסדרה, שעסקה בשני אחים החיים בדרום מזרח לונדון, הייתה במובנים רבים מבשרת של הסיטקום "על שוטים ואנשים". ג'ייסון גילם כאן דמות של מטומטם הדומה ל'רודרס' ואילו פיטר ארמיטג' גילם את האח הפיקח שביניהם. האחים נסעו במכונית קומית המזכירה את הוואן של האחים טרוטר.
תוכניות טלוויזיה לילדים
בשנות השמונים של המאה העשרים עבד ג'ייסון עם חברת ההפקה "קוסגרוב הול", והיה האמן שהופיע במספר הפקות שלהם של תוכניות טלוויזיה לילדים. בין התוכניות בהן השתתף היו "דיינג'ר מאוס" עם טרי סקוט, סרט האנימציה "The BFG", "הרוזן דאקולה", הוגו בסדרה "ויקטור והוגו" ומר קרפד בסדרה על פי "הרוח בערבי הנחל". כל התוכניות הופקו עבור תיימז טלוויז'ן / ITV על ידי קוסגרוב הול. עוד דיבב ג'ייסון את סנטה קלאוס ב-"Father Christmas and the Missing Reindeer", את רולה פולר בסדרה "The Adventures of Dawdle the Donkey", ובסרטים "Wombling Free" וב"ילדי המים".
הצלחה בתפקידים ראשיים
ב-1981 התחיל ג'ייסון לשחק בתפקיד הפופולרי ביותר שלו, דל בוי טרוטר, בקומדיית המצבים של ה-BBC "על שוטים ואנשים", שיצר ג'ון סאליבן. דל-בוי הוא בחור פיקח המתפרנס מעסקים מפוקפקים בפקהם שבדרום לונדון. הוא סוחר במוצרים זולים, גנובים או מזויפים. עוזרו ושותפו לעסקים הוא אחיו הצעיר רודני, בגילומו של ניקולס לינדהרסט. עוד עוזר ומפריע בעסקים הוא סבא שלהם (בגילומו של לנרד פירס), ובפרקים מאוחרים יותר הדוד אלברט (בגילומו של באסטר מריפילד).
ב-1999 כיכב בתפקיד קפטן פרנק בק בסרט הטלוויזיה של ה-BBC "כל אנשי המלך" אודות מלחמת העולם הראשונה. הוא זכה לשבחים על שורה של תפקידים בהם סקוליון בסדרה "Porterhouse Blue" (עבור ערוץ 4), וסידני "פופ" לרקין בסדרה "The Darling Buds of May" המבוססת על הרומן של ה. אי. בייטס בהשתתפות קתרין זיטה-ג'ונס באחד מתפקידיה הראשונים.
ב-1992 חתם ג'ייסון עם רשת ITV על חוזה ארוך טווח לככב בסדרת הטלוויזיה "A Touch of Frost" בתפקיד מפקח בילוש ג'ק פרוסט. בספטמבר 2006 נבחר ג'ייסון במקום הראשון מבין "כוכבי הטלוויזיה הגדולים" בסקר של ITV שנערך בקרב קהל הצופים. בדצמבר 2006 כיכב ב"אבא חורף של טרי פרצ'ט" בתפקיד אלברט. בתחילת 2007 כיכב בדרמה הקומית "Diamond Geezer" (גרנדה טלוויז'ן/ITV), שלושה פרקים באורך 90 דקות כל אחד. במרץ 2008 כיכב בתפקיד סתמרוח ב"צבע הכשף של טרי פרצ'ט" ובדרמה בשני חלקים של ITV בשם "Ghostboat".
ב-16 בספטמבר 2008 הודיע ג'ייסון שיפרוש מתפקידו כג'ק פרוסט, אחרי 16 שנים שגילם את הדמות. בסתיו 2008 שודרו שלושה פרקים חדשים, ופרק הסיום בשני חלקים שודר ב-2010. ב-2011 פנה אל ג'ייסון מנהל ה-BBC דני כהן, והציע לו שלושה תסריטים. מהם צולם פיילוט לסדרה "The Royal Bodyguard" שהוצג בפסטיבל הסרטים של אדינבורו. הפיילוט שודר ב-BBC בבוקסינג דיי אבל קיבל ביקורות פושרות.
חיים אישיים
ב-1993 הוענק לג'ייסון תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE), וב-2005, שתים עשרה שנים אחר כך, ביום ההולדת של המלכה הוענק לו תואר אבירות על תרומתו לתחום המשחק והקומדיה.
ג'ייסון חי במשך 18 שנה עם חברתו, השחקנית הוולשית מייפאני טאלוג, וסעד אותה במחלת הסרטן בה חלתה עד למותה ב-1995. בעקבות ניסיון זה הקים ג'ייסון ארגון צדקה "קרן דייוויד ג'ייסון" לילדים החולים במחלה סופנית.
ב-2001 בגיל 61 הפך ג'ייסון לאב מחברתו לחיים ג'יל הינצ'קליף שילדה את בתם. ג'ייסון והינצ'קליף התחתנו ב-30 בנובמבר 2005.
במרץ 2023 גילה ג'ייסון שהוא אב לבת ממערכת יחסים קצרה ב-1970.
קטמנדו
קטמנדו (בנווארית: यें देय् - יֶן דֵיי) היא בירת נפאל והעיר הגדולה ביותר בה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 862,400 תושבים.
מקור השם
העיר קטמנדו קבלה את שמה ממבנה הקַסְתַ-מַנְדַפַּ שבכיכר דורבר. המבנה שימש כדהרמאסלה, מבנה מחסה לעולי רגל ועוברי אורח, ומשמעות שמו הוא "ביתן-מחסה מעץ". המבנה הוא מבנה הפגודה הנווארי העתיק ביותר ששרד, וכפי ששמו מרמז — הוא בנוי מעץ בלבד (קַסְתַ), ללא שימוש במתכת אף לצורכי מסמרים או חיבורים. על פי המסורת נבנה כל המבנה מעץ יחיד ענקי. תאריך המבנה המקורי אינו ידוע. האזכור הראשון לקסתמנדפה מופע בכתובת משנת 1143, וסבורים כי הוא היווה מקום מחסה גדול לעוברי אורח, כמו גם מבנה שלטון מרכזי בו אף נערכו טקסי הכתרה. משטח העץ העיקרי וחלק מהעמודים התומכים, היוו ככל הנראה חלק מהמבנה המקורי, אך שאר המבנה שופץ ושוחזר פעמים רבות לאורך מאות השנים.
היסטוריה
חשיבותו ההיסטורית של האזור נובעת מפוריות השטח באזור ההררי הסובב אותו, ומהיותו ממוקם על נתיב המסחר שבין הודו לטיבט ולסין. הממצאים העתיקים ביותר מתוארכים למאות הראשונות לפני הספירה, אם כי יש חוקרים הסבורים כי ההתיישבות באזור עתיקה הרבה יותר. הכתובת העתיקה ביותר היא משנת 185.
על-פי המסורת, גאוטמה הבודהה ותלמידיו ביקרו בסמוך לעיר באזור לליטפור של ימינו בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס, אך אין עדויות לכך. בפטן קיימות ארבע סטופות מן המאה ה-3 לפנה"ס, לגביהן נטען כי הוקמו על ידי הקיסר אשוקה שליט האימפריה המאורית. כמו במקרה של בודהא, גם לגבי שהותו של אשוקה באזור אין עדויות נוספות, אם כי מקור הסטופות כנראה מתקופה זו. השליטים הראשונים המתועדים של העמק הם הקיראטים, וקיימים שרידים של הארמון שלהם בפטן. במאה החמישית, שליטי העמק היו שושלת ליכצ'בי, אשר קיימו קשרים הדוקים עם שושלת גופטה בהודו. מתקופה זו קיימות כתובות, אשר המוקדמות ביותר ביניהן הן משנת 464. בין המאה ה-12 והמאה ה-17 שלטו בעמק מלכי שושלת מאלה הנווארים, בתקופה בה נבנו מרבית המונומנטים ההיסטוריים ששרדו עד ימינו.
בשנת 1769 נכבש העמק על ידי שושלת שאה מאזור נסיכות גורקה הסמוכה, שכיבושיהם הנרחבים איחדו את נפאל לממלכה אחת. הכובש, פריטוי נראיאן שאה, הוא שקבע את קטמנדו כבירת הממלכה, ומאז גדלה חשיבותה של העיר. שליטים אלו אימצו חלק ממאפייני התרבות הנווארית של מלכי המאלה, אך מאז שלטונם נהפכו הנווארים למיעוט לעומת בני הפרבאטיה שמוצאם מהודו, ושפתם נהפכה לשפה הדומיננטית באזור ונקראת כיום נפאלית.
גאוגרפיה ואקלים
קטמנדו משתרעת על פני 49.45 קמ"ר, בגובה ממוצע של כ-1,400 מטרים מעל גובה פני הים, על גדות נהר הבגמטי, בעמק קטמנדו במחוז קטמנדו במרכז פרובינציית בגמטי שבמזרח המדינה. היא תחומה ממזרח על ידי נהר הדהובי-קולה וממערב על ידי נהר הוישנומאטי הנשפכים שניהם לנהר הבגמטי התוחם את העיר מדרום וחוצץ בינה לבין העיר לליטפור. בגלל מיקומה של העיר בעמק קטמנדו שברצועת הגבעות המהווה את אזור הגבול בין הרי ההימלאיה לבין השפלה הטרופית של דרום המדינה (הטראי), שינויי האקלים במשך השנה גדולים ביותר. האקלים מתאפיין בעונה של גשמי מונסון טרופיים היורדים בעיקר בחדשים יוני עד ספטמבר. החודש החם ביותר הוא אפריל, אז יכולה הטמפרטורה להגיע עד 35 מעלות. החודש הקר ביותר הוא ינואר, בו הטמפרטורה הממוצעת היא כמעלה אחת, ובעונה זו לעיתים אף יורד שלג.
הארמון וכיכר דורבר
הארמון והכיכר שמחוצה לו משתרעים על שטח של כ-40 דונם במרכז העיר, וניצבים בהם כ-60 מבנים היסטוריים. עדויות כתובות וארכאולוגיות מראות כי ארמונות קדומים היו קיימים במקום כבר בתקופת במאה השביעית, אך המבנים הקדומים ביותר העומדים כיום על תלם הם מהמאה ה-11 או ה-12.
הארמון, הנומן דהוקה, קיבל את שמו מהאל הנומן בעל פני הקוף, שדמותו מתנוססת מעל השער הראשי (משמעות המילה דהוקה היא דלת). הוא היה משכנם של המלכים לשושלת מאלה ובהמשך לשושלת שאה עד שנת 1896. בתקופה המלוכנית בנפאל המודרנית הארמון שימש בעיקר לצרכים טקסיים ודתיים. מתחם הארמון כולל עשרות מבנים ומקדשים שכל אחד מהמלכים ששלטו לאורך מאות השנים הותיר בהם חותם בבנייה או בשיפוץ.
כיכר דורבר כוללת עשרות מקדשים לאלים השונים. בין המקדשים החשובים:
תיירות
רק בשנת 1956 נסללה בנפאל הדרך ראשונה שיועדה לתנועת כלי רכב, שקישרה את העיר עם הודו. בשנת 1974 נפתחה המדינה לטיסות בינלאומיות. במהלך העשורים האלו, נהפכה התיירות לענף כלכלי חשוב ביותר בכלכלת העיר.
הקפיצה הגדולה בתיירות ארעה בשנות ה-70, אז הגיעו לעיר המוני תיירים. המחירים הזולים, הקרבה לטבע וגם הגישה המקילה של השלטונות כלפי שימוש וסחר בסמים, משכו למקום תיירים רבים שבחלקם הגדול נמנו על תרבות ההיפים, שהגיעו לאזור בעקבות משיכה לתורות הפילוסופיות והדתיות של ההינדואיזם והבודהיזם. תרבות זו השפיעה מאוד על אופי העיר, וגם כיום יש בה תרבות תרמילאית ענפה, בעיקר של צעירים מהעולם. חלק גדול מהתיירים הבאים לנפאל הם מטיילים ומשלחות של מטפסי הרים המגיעים דרך קטמנדו. רוב התיירים מתרכזים ברובע הטאמל שבמרכז העיר, אזור הגדוש באכסניות (גסט האוס) ומלונות, מסעדות, וכן סוכנויות טרקים וחנויות לציוד טיולים ומזכרות.
העיר מושכת אליה גם תיירים ישראלים רבים. מדי שנה נערך סדר פסח המוני בעיר למאות התרמילאים הישראלים בעיר על ידי בית חב"ד המקומי בהנהלת הרב חזקי ליפשיץ ורעייתו חני.
Tmall
Tmall (בסינית: 天猫, פין-יין: Tiānmāo, נקראה בעבר: Taobao Mall) היא חברה סינית המתפעלת אתר אינטרנט של שירותי קמעונאות מקוונים (B2C) אשר התפצלה מטאובאו בשנת 2011 וקיבלה מעמד של חברה עצמאית תחת קבוצת עליבאבא הסינית. הפלטפורמה של Tmall לעסקים סיניים או אחרים למכירת מוצרים בסין, הונג-קונג, מקאו וטאיוואן.
היסטוריה
האתר Tmall.com הוצג לראשונה על ידי טאובאו באפריל 2008 בשם Taobao Mall (קניון טאובאו, בסינית: 淘宝商城) כפלטפורמה המיועד לקמעונאות B2C בתוך האתר המיועד ללקוחות פרטיים של טאובאו. בנובמבר 2010, Taobao Mall הושק בכתובת משלו tmall.com כדי להפריד בין רשימות הסוחרים של תחום ה-C2C של טאובאו, ובמקביל הושק קמפיין בשווי 30 מיליון דולר לפרסום האתר החדש והעלאת המודעות אליו. בשנת 2011 הודיע מנכ"ל עליבאבא, ג'ק מא על ארגון מחדש בחברת טאובאו וממנה נוצרו שלוש חברות, אחת שהמשיכה את הקו הקודם של טאובאו, בשם "שוק טאובאו" השנייה היא Tmall והשלישית eTao המספקת שירותי חיפוש עבור קניות מקוונות.
בינואר 2012 TMall.com שינה באופן רשמי את שמו ל Tian Mao (בסינית: 天猫) שהוא האופן בו נהגה השם בסינית ופירושו המילולי הוא "חתול שמיים".
ברבעון הראשון של 2013 החזיק האתר ב-51.3% מהפעולות המקוונות בתחום B2C בסין.
בין המוכרים ב Tmall נמצאים: P&G, אדידס, יוניקלו, GAP, Nine West, Reebak, ECCO, ריי באן, ניו באלאנס, יומברו, Lenovo, Dell, Nokia, Philips, סמסונג, לוג'יטק וליפטון.
הולך רגל
הולך רגל הוא אדם שנע ממקום למקום באמצעות הליכה רגלית. הולכי הרגל חולקים את המרחב התחבורתי עם אופניים, מכוניות, וכלי תחבורה אחרים. מהירות הולך הרגל היא בממוצע 3-5 קמ"ש.
בטיחות הולכי רגל
הולכי רגל פגיעים מאוד במרחב התחבורתי ועל כן הוקצה עבורם מרחב מיוחד בו הם יכולים ללכת בבטחה, המדרכה, בנפרד מהכבישים המשרתים את כלי הרכב. הולכי הרגל חוצים את הכבישים במעברי חציה מסומנים. לפני המעברים חייבים כלי רכב להאט, ובמקרה הצורך לעצור ולתת זכות קדימה להולכי רגל. הולך הרגל, מצידו, חייב להסתכל לשני הצדדים ולוודא שהכביש פנוי לפני שהוא חוצה. חלק ממעברי החציה מרומזרים ברמזור להולכי רגל.
במקרה של תאונת דרכים שכוללת התנגשות בין כלי רכב להולך הרגל, רבים הסיכויים לפגיעה חמורה. לכן, יצרני הרכב מנסים לשפר לא רק את הבטיחות של נוסעי הרכב, אלא גם את בטיחותם של הולכי הרגל במקרה של פגיעה, בעזרת עיצוב מחודש של חרטום הרכב. דירוג הבטיחות של ארגון יורו NCAP מדרג גם נתון זה בכוכבי הבטיחות.
ישנם גם אזורים המיועדים להולכי רגל בלבד. לדוגמה, מדרחוב הוא רחוב עירוני, בו כלי רכב ממונעים, ביניהם מכוניות ותחבורה ציבורית, אינם רשאים לנסוע.
נושא שתופס תאוצה בשנים האחרונות הוא ההליכתיות, מדד למידת נוחות ובטיחות ההליכה באזור מסוים, עבור הולכי הרגל. ערים רבות מקדמות את נושא ההליכתיות בעירם והפיכת הערים לנעימות יותר להולכי הרגל, בין היתר במטרה להקטין את השימוש ברכב הפרטי וכתוצאה מכך את זיהום האוויר ופקקי התנועה הכבדים הנלווים לו וכן הגברת מידת הפעילות הגופנית של התושבים למטרות בריאות.
אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף)
רבי אליעזר זאב רוזנבוים (תר"מ, 1880 - כ"ז באייר תש"ד, 20 במאי 1944) היה האדמו"ר השני בחסידות קרעטשניף.
ביוגרפיה
נולד לרבי מאיר מקרעטשניף ולשפרה (נכדת רבי חיים טירר מצ'רנוביץ, בעל 'באר מים חיים'), נקרא על שם סבו רבי אליעזר זאב מבוטשעטש.
בגיל 15 נישא לחיה ביילא בתו של רבי ניסן חיים לנגנויער (חתן רבי אהרן אריה לייב לייפר) שהיה אב בית דין בעיירה נדבורנה.
לאחר נישואיו, עבר לגור לצד חותנו בנדבורנה ומילא את מקום רבי משה לייפר (דוד אשתו) באדמו"רות. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו בקרעטשניף.
פטירתו
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הוגלה עם שאר תושבי סיגעט לאושוויץ.
בנוסעו ברכבת לאושוויץ הסמיך את בן זקוניו רבי דוד משה לכהן כממלא מקומו.
נרצח באושוויץ ביום כ"ז באייר ה'תש"ד.
צאצאיו
בניו: לר' אליעזר זאב היו 16 ילדים ו-8 מהם נפטרו בחייו. 6 נוספים נרצחו בשואה, ונותרו לפליטה בת ובן. בנותיו וחתניו:
אני פה
אני פה הוא שיר של הזמרים הישראלים אושר כהן ואודיה, אשר יצא לאור ב-9 בפברואר 2023, כסינגל מתוך המיני-אלבום "אושר", באמצעות הליקון ארומה מיוזיק. את השיר כתבו והלחינו כהן ואודיה והפיקו כהן וגיא דאן. זה שיתוף הפעולה השלישי של השניים, לאחר ביצוע הלייב ל"אוהבת אותך בטעות" של אודיה בקיסריה והביצוע לשיר "בגללך" של אריק איינשטיין מתוך משדר "גדולים מהחיים".
השיר זכה להצלחה בשירותי הסטרימינג ובתחנות הרדיו. במצעד השבועי של ספוטיפיי בישראל, הגיע השיר בשיאו למקום השישי, עם למעלה מ-186 השמעות. השיר נכנס, עם צאתו, למקום ה-13 במצעד השבועי של מדיה פורסט ובהמשך הגיע בשיאו למקום השישי במצעד. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע למקום הרביעי ובמצעד "העשירייה" הגיע למקום השלישי.
אלכס פרייס
אלכס פרייס (באנגלית: Alex Price; נולד ב-8 במאי 1985) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה
פרייס נולד במנצ'סטר. הוא הופיע בטלוויזיה בסדרות שונות בהן "כמעט אנושיים", "מרלין", ו"דוקטור הו". בקולנוע כיכב בסרט "A Horse with No Name", ושיחק במגוון סרטים קצרים.
ב-2013 החל פרייס לשחק בדמות סיד קרטר, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "האב בראון". הוא זכה לשבחי המבקרים על הופעתו בדמות פרוטאוס בסדרת הטלוויזיה "פני דרדפול". בתיאטרון הופיע פרייס במספר רב של הפקות כגון (במסגרת "Nabokov Touring Project"), במחזה "Colourings" (בתיאטרון אולד רד ליון), במחזה "הדוכסית ממאלפי" (בסטודיו התיאטרון הלאומי), וב"בירדלנד" (תיאטרון רויאל קורט). ב-2016 לוהק להופיע בתפקיד דרקו מאלפוי במחזה "הארי פוטר והילד המקולל".
חיים אישיים
לאלכס פרייס יש בן אחד.
מסכת ראש השנה
מַסֶּכֶת רֹאשׁ הַשָּׁנָה היא המסכת השמינית בסדר מועד לפי סדר המשניות, במסכת זו ארבעה פרקים ובתלמוד הבבלי על מסכת זו יש 34 דפים.
המסכת עוסקת בפרטי ההלכות של לוח השנה העברי, קידוש החודש, הלכות תקיעת שופר, והלכות ברכות התפילה התלויות בהם.
מיקומה של המסכת בסדר מועד
כאמור, בסדר מסכתות המשנה וכן בסדר המסכתות בתלמוד בבלי העוקב אחר אותו הסדר, מסכת ראש השנה היא המסכת השמינית בסדר מועד ובאה לאחר מסכת ביצה. אך במהדורות המודפסות של התלמוד שוּנה הסדר, וראש השנה היא המסכת החמישית ממסכתות התלמוד והיא מופיעה בין מסכת שקלים למסכת יומא. הסיבה לשינוי איננה ברורה, אך יש המשערים שהדבר נבע מרצון להתאים את סדר המסכתות לסדר המועדים במעגל השנה - ראש השנה, יום הכיפורים (מסכת יומא) וסוכות (מסכת סוכה), או מתוך צורך טכני של חלוקת כרכי התלמוד לפי מספר דפי המסכתות (במהדורות המודפסות הקלאסיות בהן התלמוד מתחלק ל-20 כרכים המסכתות ראש השנה, יומא וסוכה מודפסות בכרך אחד).
פרקי המסכת
בסה"כ במסכת 35 משניות.
ספליט (סרט)
ספליט (באנגלית: Split; ובעברית: פיצול) הוא סרט אימה פסיכולוגי אמריקאי משנת 2016 אותו כתב וביים מ. נייט שאמלאן, שגם הפיק יחד עם מארק בינסטוק וג'ייסון בלאם. זהו סרט המשך לסרטו של שאמלאן משנת 2000, "בלתי שביר". מככבים ג'יימס מק'אבוי, אניה טיילור-ג'וי ובטי באקלי. העלילה נסובה אודות גבר הסובל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית עם 23 זהויות, אשר חוטף שלוש בחורות כדי להקריבן לאישיות ה-24 שלו, "החיה", אישיות אלוהית רבת עוצמה ורצחנית.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-26 בספטמבר 2016 במסגרת פסטיבל פנטסטיק פסט. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 בינואר 2017, ובישראל ב-2 בפברואר 2017. בעקבות הקרנות הבכורה, מבקרי הקולנוע שיבחו את האווירה המותחת והמפחידה, הכתיבה, הבימוי, האפקטים, הפעלולים ואת המשחק. הסרט הכניס כ-278 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של כ-9 מיליון דולר בלבד.
עלילת הסרט
שלוש נערות צעירות, קלייר (היילי לו ריצ'רדסון), מרסיה (ג'סיקה סולה) וקייסי (אניה טיילור-ג'וי), נחטפות ונכלאות בידי "דניס", אחת מ-23 הזהויות השונות שבמוחו של קווין וונדל קראם (ג'יימס מק'אבוי), קורבן התעללות בילדותו המאובחן עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית. הפסיכיאטרית של קווין, ד"ר קארן פלטשר (בטי באקלי), פועלת על פי דוקטרינה המבוססת על מחקרים מסוימים, על פיהם תועדו מקרים בהם בזהויות שונות של אותו אדם נמצאו מאפיינים פיזיולוגיים ופסיכולוגיים שונים. היא נפגשת עם קווין, לבקשתו של "בארי", אחת מהזהויות של קווין. בפגישתם, קווין מתאר את פיצול האישיות שלו כקבוצה של אנשים יושבים על כיסאות בחדר, מחכים בתורם ל"אור" - השליטה על הגוף, בעוד "בארי" הוא זה שקובע מי מהם יקבל את האור. בין הזהויות השונות של קווין: "דניס", גבר האוהב לצפות בנערות צעירות רוקדות בעירום, בעל נטייה לאלימות והפרעה טורדנית-כפייתית; "הדוויג", ילד בן 9; ו"פטרישיה".
ד"ר פלטשר מוזעקת למקום מגוריו של קווין על ידי מספר רב של הודעות דוא"ל מ"בארי". היא חושדת שקווין אחראי לחטיפת הנערות (שדבר חטיפתן התפרסם בחדשות), מוצאת את קלייר כלואה במרתף של קווין, אך בטרם היא מספיקה לחלץ אותה, "דניס" תופס, מסמם וכולא אותה. "דניס" נכנס אל תוך קרון רכבת והופך ל"חיה" - זהות נוספת, בעלת כוח, חוסן, זריזות ומהירות על-אנושיים. ד"ר פלטשר חוזרת אט אט להכרתה, וכותבת על פיסת נייר את הדרך לזמן את קווין האמיתי אל "האור" - לקרוא בקול רם את שמו המלא. בטרם היא מצליחה להזעיק עזרה או לברוח, "החיה" מגיע למקום והורג אותה. בינתיים, כל שלוש הבנות, הכלואות בחדרים נפרדים, מנסות להימלט.
"החיה" תוקף וטורף את קלייר ואת מרסיה, ומתכונן לטרוף גם את קייסי, אך קייסי קראה על פיסת הנייר את הוראותיה של ד"ר פלטשר וקוראת לחיה בשמו המלא (קווין וונדל קראם) מה שמחזיר לקווין פלאשבק לילדותו, ואת קווין אל ״האור״. מיד אחר כך כמה מתוך 24 הדמויות שבתוך קווין מצליחות להתעלות על מה שקרה והחיה חוזר אל האור, הוא רודף אחרי קייסי ומנסה להרוג גם אותה אך מבחין במספר צלקות על גופה ומחליט לחוס עליה. זמן קצר לאחר מכן, קייסי מחולצת מהמרתף בו הייתה כלואה על ידי אחד מעמיתיו לעבודה של קווין, והיא מגלה כי נכלאה במרתפי בניין התחזוקה של גן החיות של פילדלפיה, שם קווין עובד ומתגורר. עובדי גן החיות מזעיקים למקום את המשטרה. בעודה מתאוששת מהאירועים בתוך ניידת משטרה, קייסי נשאלת על ידי קצינת משטרה אם היא מוכנה לחזור הביתה - אל דודה, וממבטה של קייסי ניכר שקיימת בעיה.
מאוחר יותר, במקום מחבואו, "דניס", "פטרישיה" ו"הדוויג" מתפעלים מיכולותיו של "החיה", ומביעים את כוונתם לשנות את העולם. במקום אחר, לקוחות דיינר מקומי צופים בחדשות, בהן דיווח על מעשיו של קווין, הזוכה לכינוי "השבט". אחת הלקוחות מזכירה את הדמיון בין קווין לבין טרוריסט על כיסא גלגלים שנעצר 15 שנים לפני כן. האיש שיושב לידה בדיינר, דייוויד דאן (ברוס ויליס), דמות הגיבור מהסרט "בלתי שביר", מציין שהיה זה "מיסטר גלאס" ("מר זכוכית").
הפקה
שאמלאן הגה את הרעיון לסרט מספר שנים לפני שהוא כתב את התסריט. הוא הסביר: "במקרה הזה כתבתי את הדמות לפני זמן מה, כתבתי כמה סצנות, אפילו כתבתי את הדיאלוג, וזה באמת יוצא דופן עבורי. זה ישב שם במשך זמן רב, ובאמת שאין לי סיבה ברורה מדוע לא התקדמתי עם זה מוקדם יותר. אבל [עכשיו] הייתה הרגשה שזה הזמן המושלם לעשות זאת, עם הסוג של הסרטים שאני עושה עכשיו ועם האווירה שאני מתעניין בה - [שילוב של] הומור ומתח". ב-2 באוקטובר 2015, ג'יימס מק'אבוי לוהק לסרט לתפקיד הראשי, והחליף את חואקין פיניקס. ב-12 באוקטובר 2015, אניה טיילור-ג'וי, בטי באקלי, ג'סיקה סולה והיילי לו ריצ'רדסון נוספו לצוות השחקנים באופן רשמי. ב-27 באוקטובר 2015, סרטי יוניברסל הצטרפו לפרויקט כחברת ההפצה, וקבעו את שם הסרט - "Split" ("ספליט", פיצול). הדמות של קווין הופיעה כבר באחת הטיוטות הראשונות של התסריט לסרט "בלתי שביר", אך הדמות בסופו של דבר הושמטה, בשל בעיות של "איזון" באותה התקופה, על פי שאמלאן. עם זאת, התסריט עבור "ספליט" כולל מספר סצנות שנכתבו בעבר סביב קווין עבור "בלתי שביר". הסרט "ספליט" מסתיים עם הופעתו של ברוס ויליס בדמותו של דייוויד דאן - הדמות אותה גילם ויליס בסרט "בלתי שביר". דאן מעיר הערה המתייחסת לסרט "בלתי שביר", ובכך ממצב את עלילת הסרט "ספליט" באותו יקום נרטיבי. שאמלאן היה מאוד חשאי בנוגע למעורבותו של ויליס ב"ספליט", ואף הסיר את סצנת הסיום מתוך הסרט (הסצנה היחידה בה ויליס מופיע), כאשר הסרט הוקרן בפני קהל מבחן. שאמלאן הצהיר שהוא רוצה לעשות בעתיד סרט, אשר ישלב בין "בלתי שביר" לבין "ספליט".
פרדי קרוגר
פרדי קרוגר (באנגלית: Freddy Krueger) הוא דמות בדיונית מפלצתית בסדרת סרטי האימה "סיוט ברחוב אלם". בשמונת הסרטים הראשונים בסדרה דמותו מגולמת על ידי רוברט אנגלונד, ואילו בסרט הרימייק לסיוט הראשוני "סיוט ברחוב אלם" משנת 2010 - הדמות מגולמת על ידי ג'קי ארל היילי.
ספליט (סרט)
הפצה
הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים "Fantastic Fest" שבאוסטין, טקסס, ב-26 בספטמבר 2016. כמו כן, הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של מכון הסרטים האמריקאי בלוס אנג'לס, ב-15 בנובמבר 2016. הסרט הוקרן לראשונה בהפצה מסחרית בבתי-קולנוע ב-20 בינואר 2017, בארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה.
פרדי קרוגר
פרדי נולד בשנות ה-40 של המאה ה-20 המוקדמות כתוצאה מאונס שחוותה אמו. דמותו של הרוצח הפכה לאייקון ידוע בשנות השמונים. הדמות מופיעה גם בספרי קומיקס וספרים המושפעים מן הסדרה, בסרט אשר מפגיש אותו עם נבל אחר מסדרת "יום שישי ה-13", ג'ייסון וורהיס. בנוסף דמותו הופיעה כדמות שחקן במשחק מורטל קומבט  משנת 2011.
ספליט (סרט)
הכנסות
נכון ל-12 בפברואר 2017, הסרט גרף 112.3 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-57.1 מיליון דולר בשאר העולם, ובכך סך הכנסותיו העולמי עומד על 169.4 מיליון דולר, לעומת תקציב הפקה שעמד על 9 מיליון דולר בלבד.