cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבי שגיא-שורץ
ביוגרפיה
אמו, אסתר שְורץ (לבית שטרן), ילידת אנטוורפן, בלגיה; בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלטה מבלגיה עם הכיבוש הנאצי ובמהלך המלחמה התחבאה עם משפחתה במסתור במקומות שונים ברחבי צרפת. מקום המסתור האחרון היה בעיר נים אצל משפחת בלדי שבעקבות כך זכו למעמד של חסידי אומות עולם;
כאשר המסתור כבר לא הועיל, הוריה הכניסו אותה ואת אחותה יהודית למנזר (בעיירה גראס, בדרום צרפת), ואת אחיה אלכס במקום מסתור אחר לנערים. במנזר התגוררה במשך שנתיים. הוריה אטלקה ואברהם לייב שטרן נספו בשואה.
אביו, יצחק שְורץ, יליד פולין, עלה ארצה כילד בעליה של שנות השלושים במאה הקודמת. היה ממקימי הקואופרטיב "אגד". נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בחיפה, וממשיך להיות מאז תושב העיר. אבי שגיא-שְורץ נשוי לרותי, בעבר מורה לחינוך גופני וכיום עוסקת כסוכנת נסיעות, להם שלוש בנות.
אבי שגיא-שְורץ הוא בוגר תואר ראשון מבית הספר לעבודה סוציאלית במכון האוניברסיטאי של חיפה (אז שלוחה של האוניברסיטה העברית) (1972). במקביל ללימודיו עבד כנהג באגד. נסע לארצות הברית ללימודים מתקדמים. הוא בעל תואר שני בעבודה סוציאלית ופסיכולוגיה (1975) ודוקטורט בפסיכולוגיה ועבודה סוציאלית (1976) מאוניברסיטת מישיגן, אן ארבור. מייד בתום לימודיו שב לישראל והחל ללמד באוניברסיטת חיפה, בה הוא לימד עד יציאתו לגמלאות בשנת 2015.
ב-1976 התמנה שגיא-שְורץ למרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית, ב-1981 למרצה בכיר וב-1987 לפרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית. ב-1990 הצטרף כחבר סגל בחוג לפסיכולוגיה, וב-1993 התמנה לפרופסור מן המניין בחוג לפסיכולוגיה, לימד גם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה כפרופסור נלווה.
במסגרת שירות המילואים שירת במשך 22 שנים כקצין בריאות הנפש ובשנות השרות האחרונות שימש בעיקר בנושאי הדרכה של קציני בריאות נפש ומפקדים במחלקת הדרכה, מחלקת בריאות הנפש.
יזם את הקמתה של התוכנית הבינתחומית לתואר שני בהתפתחות הילד שהחלה את פעילותה בשנת 2009.
יזם את הקמתה של התוכנית הבינלאומית לתואר שני בהתפתחות הילד לארצות מתפתחות והחל משנת 2014 עומד בראשה. התוכנית היא פרי שיתוף פעולה עם תורמים, משרד החוץ, הבנק העולמי ויוניסף. עם סיום שנת הלימודים של המחזור הראשון בחודש אוגוסט 2015 הוסמכו בתואר השני בהתפתחות הילד תלמידים מאתיופיה, בורמה, גאנה, דרום אפריקה, ניגריה, ליבריה, נפאל, סין, צ'ילה, קמרון, וקניה.
שגיא-שְורץ כיהן כדיקן לימודים מתקדמים (1999-1996) וכדיקן הפקולטה למדעי החברה (2013-2009) באוניברסיטת חיפה.
שימש כפרופסור אורח ועמית מחקר בכיר באוניברסיטאות ליידן (הולנד), רגנסבורג (גרמניה), יוטה, קולומביה, ניו סקול ומרילנד (ארצות הברית), ובמכונים הלאומיים לבריאות (ארצות הברית).
שגיא-שְורץ חנך מעל 80 תלמידי מחקר ברמת המ"א, דוקטורט, ובתר-דוקטורט. שבעה עשר מהם הפכו עם השנים להיות אנשי אקדמיה ומחקר המחזיקים במשרות סגל אקדמי בכיר במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.
מחקרים
אבי שגיא-שְורץ התחיל את דרכו המחקרית בחקר יסודות האמפתיה בקרב תינוקות בני יומם.
לימים, המשיך לחקור סוגיות אקטואליות כמו תפקיד האב בהתפתחות הילד והשפעת מסגרות טיפול חוץ-ביתיות על ילדים.
עוסק בהבנת תהליכי התפתחות בסיסיים, בעיקר התפתחות רגשית-חברתית לאורך מעגל החיים ובפרספקטיבה רב-תרבותית,
כמו גם הסתגלות של ילדים למצבי לחץ קשים, והתועלת היישומית של תובנות אלה.
עוסק בחקר ההתפתחות הרגשית והחברתית של ילדים הן ברמת מחקר בסיסי והן תרגומו לשפת שדה,
מדיניות חברתית וחקיקה בענייני ילדים ומשפחה.
מחקריו עוסקים בהבנת תהליכים רגשיים בקרב ילדים הגדלים באקולוגיות שונות, הן נורמטיביות והן בסיכון. תרומתו ניכרת בעיקר בחקר תאוריית ההתקשרות של ג'ון בולבי.
השפעת אקולוגיה מוסדית על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים – מילדים נורמטיביים אל ילדים בסיכון
שגיא-שְורץ הושפע רבות מעבודתו של בולבי עם ילדים שהושמו במוסדות ובעיקר המאמר "ארבעים וארבעה עבריינים צעירים: אופיים וחייהם".
מחקריו הראשונים של שגיא-שְורץ עסקו בהשפעת הלינה המשותפת בקיבוצים על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים.
הבחירה בלינה משותפת בקיבוצים נבעה מכך שהיא היוותה "מעבדה טבעית" לחקר סוגיות הקשורות להשפעה מוסדית על ילדים. מחקרים אלה שהיו בעלי אופי קוואזי-ניסויי, הראו את ההשפעה שיש להפרדה מההורים בלילה על מצבם הרגשי של הילדים. על מנת להתמקד בהשפעות "נטו" של הפרדת ילדים בלילות, שגיא-שְורץ איתר אקולוגיית גידול ילדים שהיא מיטיבה בשאר התחומים. לפיכך, בשעה שמרבית תנאי הגידול של ילדים במשך היום בסביבת הלינה המשותפת בלילה היו טובים, השינה בנפרד מההורים היוותה חריגה משמעותית מהתנאים שהחוקרים סבורים כי הם קריטיים להתפתחות קשרים רגשיים תקינים בין ילדים צעירים והוריהם. ממצאיו המחישו את ההשפעה השלילית של הפרדת ילדים מהוריהם באוכלוסייה מיטיבה ובכך הוא סיפק תמיכה למושג הפרידה שהוא מושג מפתח אצל בולבי שטען כי פרידה זו היא חלק מאבני הנגף שפוגעים בילדים בסיכון.
בולבי עצמו ראה במחקרים אלה תרומה רבה לתאוריה שלו, שכן אם ילדים נורמטיביים נפגעים מפרידות אלה בלילות, קל וחומר הדבר לגבי ילדים שבאים ממשפחות בסיכון סביבתי חמור.
שגיא-שְורץ חקר אוכלוסייה נורמטיבית זו שכן ביקש להאיר את המשמעות הקריטית שיש להפרדת ילדים מהוריהם. למחקרים אלה השלכות ביחס לסוגיות שונות בתחום הרווחה: הוצאת ילדים מן הבית והחוויה שילדים חווים כתוצאה מהפרידה,
השמת ילדים במסגרות חוץ-משפחתיות מול אומנה, גירושין ופרידות קשות של ילדים מאחד ההורים (בדרך כל האב), תזמון של אימוץ, ועוד. עיקר חשיבותם של מחקרים אלה הוא באוניברסליות של הממצאים והרלוונטיות שלהם לכל אלה החוקרים את ההשפעה של התנסויות מוקדמות ופרידות על רווחתם של ילדים.
אומנה
שגיא-שְורץ הוזמן בשנת 2012 על ידי Casey Foundation, להיות חלק מקבוצה בת 10 מומחים מרחבי תבל שדנו בסוגיה של residential care (מסגרת מגורים קבוצתית לא-ביתית), זאת בגלל חשש גובר והולך שלעיתים מערכות רווחה לא ששות לוותר על השמת ילדים בסיכון במסגרות חוץ-משפחתיות. המחקר מצביע על הצורך לשלב ילדים במשפחות אומנה ולא במסגרות מוסדיות.
אחריות הורית בעתות גירושין
שגיא-שְורץ היה אחד מחברי הוועדה הציבורית לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין שבראשה עמד פרופ' דן שניט. חלק ניכר מהמלצות הוועדה מושתת על מחקרי תאוריית ההתקשרות ששגיא-שְורץ הרבה לחוקרה.
שגיא-שְורץ חקר את השפעות אבות על התפתחות ילדיהם והשפעתן על הפרקטיקה והמדיניות החברתית ברמה הלאומית והבינלאומית.
אימוץ
שגיא-שְורץ עוסק בתחום הרווחה והמשפט הקשור לנושא אימוץ ילדים והכנסת תוכניות התערבות עם הורים וילדים בסיכון. הוא התייחס גם אל סוגיית האימוץ המורכבת של התינוקת מברזיל שבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ פסק כי יש להחזירה מההורים המאמצים בישראל אל האם הביולוגית. במאמר "טעויות שיפוטיות" הוא מנתח מדוע לדעתו שגה בית המשפט העליון בהחלטתו ומנסה על סמך ניתוח זה להראות במקרה אחר שהעסיק את בית המשפט – "תינוק המריבה" – מדוע יש להשאיר את התינוק בקרב ההורים המיועדים לאימוץ ולא להחזירו אל האם הביולוגית. בית המשפט העליון דן בסוגיה זו בשנת 2005,
והפסיקה של השופט אהרן ברק ועמיתיו נשענה רובה ככולה על תיאורית ההתקשרות ומחקריה, ששגיא-שְורץ קידם רבות במשך השנים, במיוחד בהקשר המשפטי.
מעונות יום בישראל
שגיא-שְורץ ערך מחקר על ההשפעה של שהות ממושכת במעונות יום במהלך שנת החיים הראשונה על רווחתם הרגשית והחברתית של ילדים. הוא התמקד באוכלוסייה הנורמטיבית שמהווה כ-80% של השוהים במעונות, קל וחומר לגבי 20% שהיא אוכלוסיית רווחה שמגיעה אל מעונות היום במסגרת מכסה ייעודית על פי הסדר עם משרד הכלכלה ומשרד הרווחה. שגיא–שְורץ זכה למענק מחקר גדול מהמכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית – National Institute of Child Health and Human Development – כדי לחקור את איכות מעונות היום בישראל.
המחקרים שפכו אור על הסיכון הכרוך בשהות ממושכת במעונות יום בעלי איכות נמוכה על רווחתם של ילדים.
הממצאים זכו גם לתהודה בתקשורת בארץ.
שגיא-שְורץ השתמש בתהודה זו על מנת לקדם את איכות הטיפול במעונות יום בישראל.
הוא מצביע על התוקפנות הרבה שנצפית בקרב ילדים צעירים שמגיעים אל מעונות היום הירודים באיכותם, וכתוצאה מכך אינם זוכים לקבל תשומת לב וטיפול ראוי.
חקר טראומות
בשני העשורים האחרונים שגיא-שְורץ עוסק במחקרים בתחום הטראומות, תוך התייחסות למקומה של תאוריית ההתקשרות והשלכותיה למניעה והתערבות.
הוא חקר סוגיות רב-תרבותיות של תיאורית ההתקשרות,
כמו גם העברה בין-דורית של טראומות עמוקות (או כנראה אי-העברה כפי שממצאי המחקרים מראים). הוא חוקר זאת ביחד עם פרופ' Marinus van IJzendoorn (מארינוס ואן אייז'נדורן) ושותפיו באוניברסיטת ליידן, הולנד, תוך שיתוף פעולה עם פרופ' קלאוס גרוסמן וד"ר קארין גרוסמן, אוניברסיטת רגנסבורג בגרמניה. הדבר הוביל לפרויקט של חקר ההעברה הבין-דורית של השואה והחיים בצִלה.
העברה בין דורית של טראומת השואה
שגיא-שְורץ חקר את ההשפעה ארוכת השנים של אובדן הורים במהלך השואה על התפתחותן ורווחתן של ניצולות שחוו את אימי השואה כילדות.
במחקר זה חקר שגיא-שְורץ ניצולות שואה שאיבדו כילדות את שני הוריהן, ובמקביל חקר את בנותיהם ואת נכדיהם. מחקרים אלו חשפו לראשונה את ההשפעה הקשה של חוויות אלו על ניצולות השואה אף עשורים רבים לאחר מכן. עם זאת, המחקר גילה כי בנותיהם של ניצולות השואה, בנות "הדור השני", לא הראו סימנים של פגיעה רגשית או אחרת, וזו גם הייתה התמונה לגבי הנכדים. בניגוד לצפוי הצביע המחקר דווקא על החוסן הרב שאפיין את הניצולות בתפקודן כאימהות. נתונים אלו פתחו צוהר למחקרים אינטרדיסציפלינריים ושיתופי פעולה נוספים בתחום, כולם מראים כי הדור הראשון הצליח לא להעביר את הטראומה מדור לדור. הדור השני אף התגלה כבעל יכולת אמפתית רבה יותר מקבוצת השוואה שלא חוותה את השואה.
בנוסף, במחקר אפידמיולוגי שהשווה עשרות אלפי ניצולי שואה עם עשרות אלפי קשישים שלא חוו את השואה, נתגלה כי תוחלת החיים של ניצולי השואה ארוכה יותר.
חקר השפעות חשיפה לטראומות של מלחמה ואלימות פוליטית על רווחתם של ילדים
שגיא-שְורץ ארגן כנס בינלאומי ישראלי-פלסטיני בתמיכת ה-International Society for the Study of Behavioral Development. תוצאותיו התפרסמו בגיליון מיוחד של ה-International Journal of Behavioral Development בעריכה משותפת של שגיא-שְורץ וזיאד עבדין הפלסטיני מאוניברסיטת אל קודס.
בכנס שהתקיים בשנת 2006 במלון אמבסדור בירושלים המזרחית התקבצו חוקרים ואנשי שדה מהצד הישראלי, הפלסטיני (גם מעזה והגדה), והבינלאומי לדווח ולברר את ההשפעות של מצב העימות הכרוני באזורינו על רווחתם של ילדים ואת הדרכים האופטימליות להגן על הילדים מהדחק הכרוך בחשיפה לאלימות וטראומה.
בעקבות הכנס ועבודתו בתחום הוזמן שגיא-שְורץ כעמית מחקר בכיר (Jennings Randolph Senior Fellow) במכון של הקונגרס האמריקאי: United States Institute of Peace (USIP) בוושינגטון
שם ניסה לשלב ידע מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, חקר טראומות, פסיכולוגיה חברתית-פוליטית, ויחסים בינלאומיים, זאת כדי להבין תהליכים פסיכולוגיים-חברתיים שמאפשרים או בולמים יכולות אישיות לאמץ פרדיגמות של כניסה להליך שלום ופיוס. אחת ממסקנות המחקר היא כי באותה מידה שילדים באופן טבעי נפגעים, הרי שיש להם גם מידה רבה של יכולת עמידות (Resilience). מאמר שלו הכולל הצעות הקושרות מודל מערכתי-אקולוגי של התפתחות האדם עם סוגיות של אלימות פוליטית התפרסם בכתב עת בחקר יישוב סכסוכים. שגיא-שְורץ מנתח במאמר זה את השינוי שחל בקרב שתי דמויות מרכזיות בקהילייה הישראלית ובקהילייה הפלסטינית, עמי אילון ראש השב"כ לשעבר וזוהיר מנאסרה מפקד מנגנון הביטחון המסכל בגדה – שניהם הפכו מדמויות צבאיות ולוחמות למנהיגי שלום.
במחקרי הטראומה של שגיא-שְורץ נוצרה אבחנה בין טראומות שמגיעות מתוך המשפחה (למשל, התעללות בילדים) מול חוץ המשפחה (למשל, שואה, אלימות פוליטית)
פעילות ציבורית
שגיא-שְורץ היה שותף בוועדות לאומיות כמו הוועדה לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין (ועדת שניט), הוועדה לחקר הגיל הרך של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (ועדת קליין),
ממשלת ישראל השלישית
ממשלת ישראל השלישית, בראשותו של דוד בן-גוריון, פעלה מ-8 באוקטובר 1951 עד 24 בדצמבר 1952, בזמן כהונתה של הכנסת השנייה.
הקמת הממשלה
אחרי הבחירות, בן-גוריון ניסה לפנות אל מפ"ם, אל הציונים הכלליים, אל הפרוגרסיבים ואל המפלגות הדתיות כדי להקים ממשלה רחבה ככל האפשר. במהלך המשא-ומתן הקואליציוני לא הצליח בן-גוריון לרצות את מפ"ם על רקע נאמנותה של זו לברית המועצות. המשא ומתן עם הציונים הכלליים לא צלח לאחר שבן-גוריון לא הסכים להקל את משטר הצנע, ולאחר שלא הסכים לתת להם את תיק המסחר והתעשייה (אלא רק את תיק התעשייה). בעקבות כך, הואשמו הציונים הכלליים באופורטוניזם, ובכך שהסיבה היחידה שלא הצטרפו לממשלה היא שהם לא קיבלו "עוד חצי תיק". הפרוגרסיביים, לעומת זאת, לא רצו לשבת בממשלה כשהציונים הכלליים ישבו באופוזיציה כדי למנוע מעבר של תומכיהם אל הציונים הכלליים.
בסופו של דבר, הסכים בן-גוריון לוויתורים מפליגים למפלגות הדתיות בתמורה לתמיכה בממשלתו. סך הכול נמנו 65 חברים מקרב מפלגות הקואליציה, והכנסת הצביעה אמון בממשלה ברוב של 56 חברים בעד מול 40 נגד. תנועת החרות ביקרה את העובדה ש-5 מחברי הכנסת שתמכו בממשלה היו מסיעות הלוויין הערביות של מפא"י, ולכן לממשלה לא היה "רוב יהודי".
7 שרים חדשים כיהנו בממשלה זו ו-9 שכיהנו גם בממשלה הקודמת. הממשיכים היו: בן-גוריון, קפלן, שפירא, שרת, יוסף, שטרית, לוין, מאיר ולבון.
השרים החדשים היו: לוי אשכול, יוסף בורג, בן-ציון דינור, חיים כהן, מרדכי נורוק, פרץ נפתלי, דוד צבי פנקס. שניים מתוכם: דינור וכהן לא היו חברי כנסת.
שני שרים: קפלן ופנקס נפטרו במהלך כהונת הממשלה. שר אחד, לוין, התפטר.
מדיניות כלכלית
הממשלה הייתה צריכה להתמודד עם משבר כלכלי חריף שהתבטא בהדלדלות יתרות המט"ח. במהלך כהונת הממשלה התמוטטה לחלוטין מדיניות הקיצוב כתוצאה מהמירמור הגדול של הציבור ממנה. לכן, שר האוצר אליעזר קפלן החליט להנהיג את המדיניות הכלכלית החדשה, שבין מרכיביה היו משא ומתן על הסכם השילומים עם ממשלת גרמניה, בקשת סיוע מארצות הברית, ומכירת איגרות חוב של המדינה במדינות העולם.
סיום כהונת הממשלה
ב-23 בספטמבר 1952 עזבו אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל את הקואליציה בגלל התנגדותן לגיוס נשים לצה"ל ולמעשה השאירו את הקואליציה עם 60 חברי כנסת בלבד. בגלל ויכוח על החינוך הדתי התפטר בן-גוריון ב-19 בדצמבר 1952.
הרכב הממשלה
הממשלה מנתה 13 שרים בעת השבעתה. ביוני 1952 עלה מספר השרים ל-14 עם מינוי חיים כהן לשר המשפטים, אך חזרה ל-13 שרים בעקבות התפטרות יצחק מאיר לוין.
ממד (פיזיקה)
בפיזיקה, ממד של מערכת משקף דרגת חופש של תנועה במרחב. מספר הממדים של מרחב הוא מספר הקואורדינטות המינימלי שצריך כדי לתאר אותו, ומספר הכיוונים הבלתי-תלויים בהם אפשר לנוע (למשל, כיוונים ניצבים הם לרוב בלתי תלויים).
העולם כפי שאנו מכירים אותו הוא בעל שלושה ממדים מרחביים. לקו ישר יש ממד אחד כיוון שיש לו רק דרגת חופש אחת. למישור יש שני ממדים.
לפי תורת היחסות, ליקום ארבעה ממדים: שלושה הממדים המוכרים (אורך, רוחב ועומק), וממד הזמן. לארבעת הממדים הללו ניתן השם "מרחב-זמן". את הנקודות במרחב-זמן, הנקראות "מאורעות", אפשר לתאר כרביעייה סדורה, ולה הקואורדינטות (t, x, y, z).
תאוריות נוספות
ישנן תאוריות נוספות, שאינן נתמכות בניסויים, שגורסות שביקום שלנו ישנם יותר מארבעה ממדים. בניסוחים המוקדמים של תורת המיתרים גרסו שהיקום מורכב מ-10 ממדים. מאוחר יותר, לאחר ששופרו המשוואות, הגיעו למסקנה שהיקום מורכב מ-11 ממדים - מתוכם 10 ממדים הם מרחביים, וממד זמן אחד, ואולם ישנן תורות אחרות שלפיהן מספרים אחרים של ממדים. לפי תורות אלו הממדים הנוספים (נוסף על ארבעת הממדים המוכרים) הם, ככל הנראה, קומפקטיים ומזעריים, ולכן איננו מבחינים בהם ביום יום. לפי פיתוחים בתורת העל-מיתר ותורת M הדרך היחידה שלנו לחזות בממדים הנוספים היא באמצעות כוח הכובד. זאת מכיוון שהגרביטון, החלקיק הנשא של הכבידה, הוא היחיד המסוגל "לגלוש" לממדים הנוספים, בעוד החלקיקים הנשאים של שאר הכוחות, או חלקיקי החומר אינם מסוגלים לעשות זאת, והם "כבולים" לארבעת ממדי המרחב בו אנו קיימים. ישנן תקוות שניתן יהיה לחזות בממדים הנוספים, ואולם עד כה עדיין לא נמצאו עדויות נסיוניות לקיומם של ממדים נוספים.
מודל שהציעו נימה ארקני-חאמד, סאבאס דימופולוס וגאורגי (גיה) דבלי מתאר אפשרות לבנות את חוקי הפיזיקה בעולם עם חמישה ממדים שבהם הממד החמישי אינו ממוזער, אך מתנהג באופן שונה משאר הממדים, ובו רק חלקיקים מסוימים יכולים לנוע. גם מודל זה זכה למחקרים תאורטיים רבים אך לא אושש בניסויים עד כה.
מרחוק לרחוק (אלבום)
מרחוק לרחוק הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי אדם. את האלבום הוציאה בשנת 1988 חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג BAN 15301. זה נחשב לאלבום המצליח ביותר של אדם, כשכל ארבעת הסינגלים שלו נכנסו למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
נקודת העשן
נקודת העשן מסמנת גם את תחילת היווצרות של טעם רע וירידה בערכים התזונתיים של השמן. לכן, נקודת העשן היא שיקול מרכזי בבחירת שמן לטיגון, נקודת העשן של השמן הספציפי מכתיבה את הטמפרטורה שלו במרבית השימושים ולכן את היישומים האפשריים שלו. לדוגמה, היות שטיגון עמוק הוא תהליך בטמפרטורה גבוהה מאוד, הוא דורש שומן עם נקודת עשן גבוהה.
הרבה מעל הטמפרטורה של נקודת העשן היא נקודת הבזק, הנקודה שבה אדי השמן יוצרים תערובת דליקה עם האוויר.
Metsä
Metsä (ביפנית: メッツァ) הוא פארק שעשועים המוקדש כולו לסדרת ספרי הילדים "המומינים" מאת טובה ינסון.
הפארק ממוקם בתחום העיר האנו אשר במחוז סאיטאמה שביפן. פארק השעשועים נפתח רשמית בשנת 2019. הפארק משתרע על פני כ-187,000 מ"ר.
זהו פארק השעשועים הראשון של המומינים שנפתח מחוץ לפינלנד.
פירוש שם הפארק הוא יער בפינית.
יוסף שאול
יוסף שאול (נולד ב-1949) הוא מדען ישראלי העוסק בתחומי הווירולוגיה השונים ומשמש כפרופסור במכון ויצמן למדע. נזקפים לזכותו גילויים ופיתוחים רבים, בהם חיסון נגד דלקת הכבד הנגיפית מסוג B (צהבת B).
תחילת דרכו
שאול נולד באהווז, בירת מחוז ח'וזסתאן באיראן. אביו היה סוחר. בגיל 13 עלה לישראל בעליית הנוער יחד עם חביב אחיו הגדול יותר והם התמקמו בפנימיה כפר הנוער בן שמן. כבוגר בית ספר חקלאי, נרשם ללימודים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון בחקלאות, ותואר שני בפיזיולוגיה של בעלי חיים. בזמן לימודיו היה מתפרנס מהוראה בבית הספר האזורי שפיר. בשנת 1977 החל את הלימודים לדוקטורט במחלקה לווירולוגיה במכון ויצמן למדע בהנחיית פרופסור חיים אביב. בשנת 1981 נסע לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו בהנחיית William J. Rutter. בשנת 1983 חזר למכון ויצמן והצטרף למחלקה לווירולוגיה ששינתה את שמה לאחר מכן למחלקה לגנטיקה מולקולרית. בשנת 1985 הועלה לדרגת חוקר בכיר, בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2001 לפרופסור מן המנין. הוא נשוי לאילנה ממשפחת הוניג ולהם ארבעה בנים ושלוש עשרה נכדים.
מחקרים והישגים
בעבודת הדוקטורט שלו עסק שאול בביולוגיה מולקולרית, ובמיוחד במאפייניהם של המנגנונים השולטים בביטוי הגנים השונים. הוא לראשונה בארץ השתמש בשיטות של הנדסה גנטית לחקר גן ההמוגלובין ואפיונו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני. במחקר הפוסט-דוקטורט חקר את עולם הנגיפים. נגיף שעניין אותו במיוחד היה הנגיף הגורם לדלקת כבד נגיפית (הפטיטיס) מסוג B. הוא המשיך לחוקר את הווירוס במכון ויצמן ואף פיתח חיסון שהחברות SciVac בארץ ו- VBI Vaccines Inc פתחו אותו לשימוש תחת אישור FDA.
פרופ' שאול הצליח לפענח את המנגנון המולקולרי שבו נגיפי צהבת B מצליחים לאלץ גנים אנושיים לייצר חלבונים מסוימים על פי המידע הגנטי המקודד ב-DNA. האפשרות לאילוץ התאים לייצר חלבונים אלה נובעת מהעובדה שנגיפים אלה מכילים חלבון ייחודי המשבש את התהליך התקין של ייצור החלבונים בתאים. ייצור החלבונים המאולץ של הגנים האנושיים, הנגרם על ידי הנגיפים, יוצר בתא סביבה נוחה לייצור של חלבונים נגיפיים, ולהתרבות הנגיפים. ממצאים אלה סייעו בפיתוח תרכיב חיסון מתקדם נגד המחלה הקטלנית, ובשנת 1992 הם זיכו את שאול בפרס על שם אנדריי לבוף. בשנת 2001 הוענק לו פרס מייסדי טבע.
בין השאר, מכהן שאול כיושב ראש הוועדה המייעצת של MGVS החיפאית, חברה העוסקת בפיתוח טכנולוגיה לריבוי כלי דם ורקמות. טכניקה שפיתח שאול בתחום ניתוחי המעקפים הובילה לפיתוח מוצר ראשי בחברת MGVS - שתלים ביו סינתטיים המאפשרים להתגבר על בעיית השתלים הסינתטיים שנוטים להיסתם עם הזמן בשל דלקות בסביבת המעקף, ב-MGVS פותחה השיטה לציפוי חלקו הפנימי של הצינור בתאים טבעיים שהופקו מהמטופל. הציפוי מופק מהאנדותל - החומר שמצפה את כלי הדם מבפנים. בעזרת עבודתו וגילויו של שאול ניתן כעת להדביק את האנדותל המופק, למבנה בעל שכבה רציפה אחת הנצמדת לחלק הפנימי של הצינור.
טאבו (מחזמר)
טאבו הוא מחזמר המבוסס על ספר מאת מרק דייוויס (שוכתב לקראת ההפקה בברודוויי על ידי צ'ארלס בוש), שירים של בוי ג'ורג' ומוזיקה של ג'ורג וקוואן פרוסט.
העלילה מתרחשת במחסן תעשייתי נטוש, שארח פעם את מועדון הריקודים הפופולרי ביותר בלונדון, טאבו. המחזה עוסק בסצנת המוזיקה הנאו-רומנטית של תחילת שנות ה-80, שמייצגיו: בוי ג'ורג', שביחד עם להקת מועדון תרבות זכה להצלחה רבה ומספר להיטים, בהם Karma Chameleon ו-Do You Really Want to Hurt Me?; האמן ליי בורי, ידידו של בוי ג'ורג', מרילין, והמארח סטיב סטריינג' מלהקת ויסאג'.
הופעת הבכורה של המחזמר התקיימה ב-29 בינואר 2002, בתיאטרון Venue החדש בווסט אנד של לונדון.
אולם תיאטרון
תיאטרון, פירוש השם מיוונית "מקום להסתכלות", ולכן לאולם התיאטרון, למקום הפיסי, חשיבות מכרעת והשפעה גדולה על ההצגה.
טאבו (מחזמר)
הקומיקאית האמריקאית רוזי אודונל התאהבה במחזה והחליטה לממן את ההפקה בברודוויי. לאחר 16 הופעות מקדימות המחזמר נפתח רשמית בתיאטרון פלימות'. הוא ירד לאחר 100 הופעות, וזכה לביקורות שליליות בעיקר. הצוות כלל את בוי ג'ורג' (שקיבל קרדיט תחת שמו המקורי, ג'ורג או-דוד), יואן מורטון, ראול אספרצה, שרה יוריארט ברי וג'פרי קרלסון, והבמאי כריסטופר רנשואו. אודונל, כך נטען, לא הצליחה להחזיר השקעה של 10 מיליון דולר בפרויקט.
אולם תיאטרון
במת התיאטרון
הבמה היא המקום שעליו מציגים שחקני התיאטרון את המחזה.
לארגון מקום ההצגה יש חמש צורות יסוד:
דרכי הפעלה
אולם תיאטרון מופעל במודלים אחדים:
ארתור ארץ פון שטראוסנבורג
ארתור ארץ פון שטראוסנבורג (בגרמנית: Arthur Freierr Arz von Straußenburg; 16 ביוני 1857 – 1 ביוני 1935), היה ראש המטה הכללי האחרון של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
פון שטראוסנבורג נולד בעיר סיביו בטרנסילבניה. הוא התנדב לצבא ב-1876. לאחר מכן הצטרף לצבא הקבע בדרגת האופטמן ולמד באקדמיה הצבאית בווינה בשנים 1885-1887. לאחר מכן הצטרף למטה הכללי והתקדם בדרגות כשהוא משמש בתפקידי מטה.
ב-1908 מונה למפקד חטיבת חיל הרגלים ה-61 בדרגת גנרל-מיור. הוא קיבל אות הוקרה על הצלחתו בתמרונים. בסתיו 1912 הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל ומונה לפקד על הדיוויזיה ה-15. ב-1912 חזר למלא תפקיד בכיר במשרד המלחמה בווינה.
בפרוץ המלחמה באוגוסט 1914 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-15 והשתתף בהצלחה בקרבות בחזית המזרחית בגזרת גליציה נגד הצבא הרוסי. בספטמבר 1914 מונה למפקד הקורפוס ה-6 במקום סבטוזר בורוייביץ', שעבר לפקד על הארמייה השלישית. ב-1915 לחם במתקפת גורליצה-טרנוב במסגרת הארמייה הרביעית לצד הארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן וזכה לשבחים רבים מעמיתיו הגרמנים.
במערכת רומניה, פיקד פון שטראוסנבורג על הארמייה הראשונה ולצד הארמייה הגרמנית התשיעית בפיקודו של אריך פון פאלקנהיין הם הביסו את הצבא הרומני. פון שטראוסנבורג זכה לשבחים מהרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומקרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-1 במרץ 1917 פיטר הקיסר קרול הראשון את הרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומינה את פון שטראוסנבורג במקומו.
פון שטראוסנבורג קיבל עליו את האחריות לכישלון בחזית איטליה וביקש להתפטר, אך הקיסר סירב לקבל את התפטרותו. בליל ה-3 בנובמבר 1918 התפטר הקיסר מתפקיד המפקד העליון של הצבא והעביר אותו לפון שטראוסנבורג, אבל זה סירב לקבלו משום שלא רצה להיות מעורב בחתימה על שביתת הנשק.
לאחר המלחמה הוא התיישב בווינה. הוא לא רצה להתיישב בטרנסילבניה שם נולד, כי היא ניתנה לרומניה אותה הביס במלחמה. ממשלת הונגריה סירבה לתת לו פנסיה והוא חי חיי דוחק והתפרנס מתרומות שקיבל. רק ב-1926 הסכימה הממשלה ההונגרית לשלם לו פנסיה בתנאי שיבוא כל פעם לקבלה בבודפשט. ב-1 ביוני 1935, בעת שהיה בבודפשט במטרה לקבל את הפנסיה שלו, לקה בהתקף לב ונפטר.
הוא נקבר בבודפשט בטקס צבאי מלא.
הוטל נסיונל
הוטל נאסיונל דה קובה (בספרדית: Hotel Nacional de Cuba, מכונה בקיצור "הוטל נאסיונל") הוא בית מלון מפואר ברובע ודאדו שבהוואנה, בסמוך למאלקון.
היסטוריה
ב-4 בספטמבר 1933 התבצרו במלון 300 אנשי צבא ממתנגדיו של פולחנסיו בטיסטה, שזמן קצר קודם לכן תפס את השלטון בקובה. לאחר קרב עקוב מדם הצליחו אנשיו של באטיסטה להשתלט על המלון. כמה מהמתבצרים הוצאו להורג לאחר כניעתם.
לאחר המהפכה הקובנית הפסיקו התיירים האמריקאים לפקוד את המדינה, והוא הפך בעיקר למעונם של דיפלומטים זרים. המלון ירד מגדולתו, ובדומה למבנים רבים בהוואנה, סבל מהזנחה. לאחר התמוטטות ברית המועצות סבלה קובה ממשבר כלכלי חריף, וממשלתה החליטה לקדם את התיירות למדינה. במסגרת הצעדים שננקטו, שופץ המלון ב-1992, אך עדיין אין בכך כדי לשחזר את ימי הזוהר שלו.
המבנה
המלון נבנה בסגנון אקלקטי (לקטני), המשלב אלמנטים של אר דקו ואלמנטים נאו-קלאסיים עם תכנון כללי המזכיר את הבנייה המורית בספרד אשר השפיעה רבות מאוחר יותר גם על הבנייה הקולוניאלית באמריקה הלטינית. אולם המבואה עוצב כאולם של כנסייה מימי הביניים והמלון מוקף בגנים ובהם קלויסטרים שעוצבו בסגנון מורי ומזכירים מעט חצרות של ארמונות מוסלמיים וחצרות מנזר אירופאיות.
במלון 8 קומות, ובהן 362 חדרים, ביניהם 30 סוויטות ועוד 4 סוויטות מיוחדות. חלק מהסוויטות נקראו על שם ידוענים ששהו בהן בעבר, ביניהם פרנק סינטרה, אווה גרדנר וג'וני וייסמילר.
אסתר דייסון
אסתר דייסון (באנגלית: Esther Dyson, נולדה ב -14 ביולי 1951) היא עיתונאית, סופרת, אשת עסקים, משקיעה, פרשנית ונדבנית אמריקאית, ילידת שווייץ. היא משקיעת אנג'ל מובילה, המתמקדת ביעילות פריצת דרך בתחום הבריאות, שקיפות ממשלתית, טכנולוגיה דיגיטלית, ביוטכנולוגיה וחלל. הקריירה של דייסון מתמקדת כיום בתחום הבריאות, והיא וממשיכה להשקיע בחברות סטארט אפ, בריאות וטכנולוגיה. ב -7 באוקטובר 2008, חברת הרפתקאות החלל הודיעה כי דייסון שילמה כדי להתאמן ולהוות גיבוי לנוסע החלל  צ'ארלס סימוני לתחנת החלל הבינלאומית, על סיפון חללית ה-סויוז TMA-14. טיסה זו התקיימה בשנת 2009, ודייסון לבסוף לא לקחה בה חלק.
קורות חיים
אביה של אסתר דייסון, פרימן דייסון, הוא פיזיקאי יליד אנגליה, אמה ורנה הובר-דייסון היא מתמטיקאית ילידת שווייץ, ואחיה ג'ורג דייסון  הוא היסטוריון טכנולוגי דיגיטלי. לאחר שסיימה את לימודיה בהרווארד עם תואר בכלכלה, היא הצטרפה לפורבס כבודקת עובדות וקודמה במהירות לכתבת. בשנת 1977, היא עזבה את פורבס ועברה לעבוד כאנליסטית בתחום המחקר, אשר עקבה אחרי הפדרל אקספרס וחברות הזנק נוספות. לאחר תפקיד באופנהיימר אחזקות בו עקבה אחר חברות תוכנה, היא עברה ל-Rosen Research וב -1983 רכשה את החברה מהמעסיק שלה בן רוזן. היא שינתה את שמה ל- EDventure אחזקות, ובשנת 2004 מכרה אותה לרשת CNET. בינואר 2007 היא עזבה את CNET.
פרסומים ומיזמים עסקיים
כיום, דייסון היא חברת דירקטוריון ומשקיעה פעילה במגוון של חברות הזנק, בעיקר בתחום השירותים המקוונים, שירותי בריאות / גנטיקה וטיולים בחלל. בעבר, דייסון וEDventure התמחו בניתוח ההשפעה של טכנולוגיות מתפתחות ושווקים על כלכלות וחברות. היא יצרה את כתבי העת הבאים על הטכנולוגיה:
היא חברה במועצת המנהלים של MEDESK, 23andMe, , , Meetup ,, , , Voxiva, , ויאנדקס.
נכון לתחילת שנת 2007, דייסון מתארת את עצמה כ"מבזבזת יותר ויותר זמן על חברות תעופה פרטיות וחברות מסחריות בתחום החלל, וגם על תחום הבריאות והגנטיקה". דייסון היא חברה מייסדת של Space Angels Network והשקיעה בחברות XCOR, Constellation Services, Zero-G, Icon Aircraft, Space Adventures, ועוד. בין השנים 2005 - 2007 היא אירחה את ועידת בית הספר לטיסה באספן, קולורדו. כיום היא חברה במועצת המנהלים של החברה 23andMe, והיא אחת מעשרת המתנדבים הראשונים בפרויקט הגנום האישי.
נדבנות
דייסון היא חברה פעילה במספר ארגוני ייעוץ ללא כוונת רווח. בין 1998 ל-2000, היא הייתה יושבת הראש המייסדת של ICANN. החל משנת 2004, היא ישבה ב"ועדת הרפורמה" שלה, שהוקדשה להגדרת תפקיד למקבלי החלטות יחידים ומבנים ממשלתיים בICANN. היא התנגדה להרחבת שנת 2012 של דומיינים גנריים ברמה העליונה.
היא עוקבת אחרי המעבר הפוסט-סובייטי של מזרח אירופה, בין השנים 2002 ל-2012 הייתה חברה במועצה המייעצת לענייני טכנולוגיות מידע של הנשיא הבולגרי, יחד עם וינט סרף, ג'ורג סאדובסקי, ווני מרקובסקי ועוד. היא שימשה כנאמן, ועזרה במימון ארגונים מתפתחים כגון Glasses for Humanity, Bridges.org, הקרן הלאומית לדמוקרטיה וקרן אירואסיה. היא חברה במועצת המנהלים של ארגון "אחרי בית הספר", ארגון ללא מטרות רווח המוקדש להרחבת הזדמנויות חינוכיות לכלל התלמידים. היא גם חברה במועצת המנהלים של ,
,.
דייסון שימשה כשופטת בתחרות של מייקל בלומברג בניו יורק.
דייסון תרמה את הגנום שלה לרשות הציבור באמצעות פרויקט הגנום האישי.
צלעות
באדם
באדם, יש שנים עשר זוגות צלעות. בחלק קטן מהאוכלוסייה, אפשר למצוא זוג נוסף או חסר. הצלעות מכונות הראשונה, השנייה ועד השתים עשרה, לפי החוליה החזית המופרקת אליהן. לדוגמה, הצלע הראשונה מופרקת עם החוליה החזית הראשונה (T1), הצלע השנייה מופרקת עם החוליה השנייה (T2) וכן הלאה. תפקיד הצלעות הוא להגן על הריאות, הלב וכלי הדם הגדולים.
סוגי צלעות
סך-הכל יש 12 זוגות של צלעות, שאותן מחלקים לשלוש קבוצות, על פי חיבורן למבנים הסמוכים להן:
צלעות אופייניות
לזוג השלישי של הצלעות ועד הזוג התשיעי מאפיינים מבניים דומים. לכל אחת מהן, ראש (Caput costae) עם שני פנים (Facies articularis capitis costae) המופרדים ברכס (Crista capitis costae). הפנים מופרקים עם החוליה המיוחסת לצלע ועם החוליה שמעליה. הראש מחובר דרך צוואר לקנה הצלע (Corpus costae). באזור חיבור הצוואר לקנה, נמצאת גבשושית הצלע (Tuberculum costae), שחלק ממנה מופרק עם הזיז הרוחבי של החוליה הסמוכה. לאורך חלקה הפנימי של הצלע, נמצא חריץ (Sulcus costae), המגן על העצב וכלי הדם הבין צלעיים.
אינדיגו (חברת תעופה)
אינדיגו (באנגלית IndiGo) היא חברה לטיסות חסך פרטית הודית הממוקמת בגורגאון, ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי שבעיר ניו דלהי.
מאז שהחלה בפעילותה באוגוסט 2006, החברה מיצבה את עצמה כאחת מחברות התעופה המובילות בהודו, וזאת בזכות מודל של תפעול חסכוני ומחירים נמוכים. אינדיגו היא חברת התעופה הזולה הגדולה ביותר בהודו והיא חברת התעופה הגדולה ביותר במונחי נתח שוק, נכון לאוגוסט 2012. נכון למרץ 2012, אינדיגו היא חברת התעופה הרווחית היחידה בהודו. אדיטיה ג'וש (Aditya Ghosh), עורך דין בעברו, הוא נשיא החברה מאז 2008, ומייחסים לו את ההצלחה של הגדלת החברה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
יהדות ניקרגואה
היסטוריה
סביר להניח שיהודים הגיעו לראשונה לניקרגואה במהלך הקולוניזציה הספרדית של אמריקה, כחלק מגל של אנוסים שנמלטו מהאינקוויזיציה הספרדית. מלבדם, אחת המשפחות היהודיות הראשונות שהיגרו לניקרגואה היו האופנהיימרים, שהיו במקור מצרפת. והם רשמו את לידת הבן, רנה סלומון אופנהיימר, ב-22 ביולי 1911 בעיר הבירה מנגואה. משפחות נוספות כללו את דרייפוס, לוי, רסקוסקי וסלומון. משפחה בולטת נוספת שנראה כי היא ממוצא יהודי ספרדי היא משפחת ריוס-מונטיאל ומורלס מג'ויגאלפה. יהודים נוספים היגרו לניקרגואה ממזרח אירופה לאחר 1929, והם היוו את עיקר הקהילה היהודית במדינה במהלך המאה ה-20. מרבית המהגרים היו פליטים או ניצולי שואה שהגיעו לניקרגואה במטרה למצוא הזדמנויות כלכליות.
תקופת סומוזה
מרבית יהודי ניקרגואה חיו במנגואה, ותרמו תרומות משמעותיות לפיתוח הכלכלי של ניקרגואה תוך התמסרות לחקלאות, ייצור, טקסטיל וקמעונאות. בין המשפחות היהודיות הרבות שניהלו עסקים מצליחים היו משפחות סלומון ודרייפוס, שהפעילו שתיהן בתי כלבו ידועים במנגואה במחצית הראשונה של המאה ה-20, ומשפחת גורן, שהפעילה ועדיין מנהלת את רדיו סנטרו, חנות האלקטרוניקה הגדולה ביותר בניקרגואה.
בהתחשב בגודלה המצומצם של הקהילה, רבים מהמהגרים היהודים המשיכו להתחתן עם לא-יהודים, והולידו משפחות ממוצא יהודי חלקי. למרות זאת, מרבית יהודי ניקרגואה עדיין היו מחויבים לשמור על חיים יהודיים. "הקהילה הישראלית של ניקרגואה" היה הארגון היהודי המרכזי עד 1979. הקהילה קיימה בית כנסת ומרכז חברתי במנגואה, וכן לשכת בני ברית וסניף הסתדרות הציונית הבינלאומית לנשים (ויצו).
בשנת 1978, במהלך מלחמות רחוב בין סומוזיסטאס לסנדיניסטה, הושלך בקבוק תבערה לעבר בית הכנסת במנגואה, והצית את דלתות העץ שלו. כשהמתפללים יצאו מהבניין הם עמדו בפני חמושים מהחזית הסנדיניסטית.
התקופה הסנדיניסטית
במהלך ואחרי הלחימה והתסיסה האזרחית של המהפכה הסנדיניסטית 1978–1979, שהגיעה לשיאה בהפלת הדיקטטורה של סומוזה, אלפי עשירים ואנשי ניקרגואה ממעמד הביניים נמלטו מהמדינה, מודאגים מעתידם תחת המשטר הסוציאליסטי. מאוחר יותר העבירו הסנדיניסטים חוק שהסמיך את הממשלה להחרים את רכושם של אלה שעזבו.
הסנדיניסטים נתפסו כעוינים לקהילה היהודית במדינה. עוינות זו יוחסה למספר גורמים, לרבות אנטישמיות תאולוגית מסורתית, מעמדם הכלכלי של יהודי ניקרגואה, תמיכתם של חלק מבני הקהילה במשפחת סומוזה, מערכת היחסים הקרובה של הסנדיניסטים עם אש"ף והאשמה מוטעית. למכירת נשק של ישראל למשטר סומוזה. בעת נפילת סומוזה, האוכלוסייה היהודית כבר ירדה לכ-50 חברים. בית הכנסת במנגואה הוחרם מאוחר יותר על ידי הסנדיניסטים והוסב למרכז צעירים ממשלתי, שתואר כמועדון חברתי לילדי סנדיניסטים. ככל שיותר יהודים נמלטו מהארץ, נתפסו נכסים נוספים של מהגרים יהודים בהתאם לחוק הרלוונטי.
מחלוקת תקשורתית
החל משנת 1983, ממשל רייגן עשה מאמץ משותף לשכנע יהודים אמריקאים שהסנדיניסטים היו אנטישמיים, כדי להגדיל את התמיכה המקומית במימון קונטראס. הליגה נגד השמצה תמכה בהאשמות של ממשל רייגן באנטישמיות. עם זאת, חקירות של קבוצות שונות שהתנגדו למדיניות של ממשל רייגן במרכז אמריקה, כולל הפרוגרסיביים מהוועד היהודי האמריקאי, וחקירה של צוות שגרירות ניקרגואה האמריקאית, כולם מצאו כי לסנדיניסטים לא הייתה מדיניות של אנטישמיות, או שהם לא רדפו יהודים ניקרגואנים רק משום שהם היו יהודים. דיווחים אלה היו במחלוקת על ידי גולים יהודים ניקרגואנים, שרובם לא רואיינו, ואשר אישרו את האשמה של רייגן באנטישמיות על ידי ציטוט מספר מקרים של הפחדה, הטרדה ומעצר שרירותי.
סנדיניסטים ממוצא יהודי
בעוד שאף אחד מהסנדיניסטים לא הזדהה עם היהדות או הקהילה היהודית, למספר סנדיניסטים בולטים היו מוצא יהודי. קבוצה זו כללה את קרלוס טונרמן, שר החינוך ולימים שגריר בארצות הברית; הרטי לויטס, שר התיירות בשנות ה-80 ואחר כך ראש עיריית מנגואה; ואחיו ישראל לויטס, מנהיג סנדיניסטים. האחים לויטים היו בנים למהגר יהודי מפולין ולאם ניקרגואנית שגידלה אותם כקתולים.
ראשי תיבות אלכסוניים
ראשי תיבות אלכסוניים נוצרים כאשר לוקחים אות ראשונה מהמילה הראשונה, אות שנייה מהמילה השנייה וכו'. השימוש בראשי תיבות אלכסוניים נעשה בדרושי חכמי ישראל לעיתים רחוקות. כגון: על המילים "מרכבות עמי נדיב" בשיר השירים הסבירו חכמי הרמז שאלו חיות הקודש הנזכרות בספר יחזקאל פרק א: נשר אדם אריה יעקב בצורה הבאה: אות ראשונה של נשר שנייה של אדם שלישית של אריה ורביעית של יעקב. בצורה דומה הסביר הרב בן איש חי מדוע נהגו לאכול מאכלי חלב בחנוכה: פומפיוס גזר שלא לשמור שבת, חודש ומילה, וכנגדם אוכלים חלב כי ח של חלב זו אות ראשונה של חודש. ל של חלב זו אות שלישית של מילה. ב של חלב זו אות שנייה של שבת.
יהדות ניקרגואה
1990 עד היום
האוכלוסייה היהודית בשנת 2012 נאמדה בכ-50 איש. באותה השנה התגיירו 14 אנשים בניקרגואה, רובם ילדים ונכדים של גברים יהודים שנישאו לנשים לא-יהודיות. ב-2015 התגיירו 14 בני ניקרגואה נוספים. בשנת 2017 ארגון "כולנו" הביא דיינים אורתודוקסים שגיירו 114 מתושבי מנגואה בירת ניקרגואה, רובם מצאצאי האנוסים. התקיימו גם 22 חתונות יהודיות שנערכו על ידי רבנים מישראל ומארצות הברית.
אייזיאה תומאס (1989)
אייזיאה ג'מאר תומאס (באנגלית: Isaiah Jamar Thomas; נולד ב-7 בפברואר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, ששיחק לאחרונה בקבוצת שארלוט הורנטס מה-NBA בעמדת הרכז. גובהו של תומאס הוא 1.75 מטר, והוא אחד השחקנים הנמוכים ב-NBA.
קריירת מכללות
תומאס למד שנתיים בפנימייה לבנים בקונטיקט אליה נשלח על מנת לשפר את ציוניו על מנת שיוכל לזכות להקבל לאוניברסיטה המשתייכת לליגת המכללות הבכירה ולזכות במלגת ספורט. עם סיום לימודיו התיכוניים, נרשם תומאס ללימודים באוניברסיטת וושינגטון והחל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המתחרה במסגרת החטיבה הפאסיפית של ליגת המכללות (נקראה גם ה-Pac-10).
גם בעונת ה המשיך תומאס לשמור על יכולתו הטובה, ורשם 16.9 נקודות בממוצע. הוא סייע לקבוצה לזכות בטורניר אליפות החטיבה לראשונה זה חמש שנים, ואף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר במשותף עם חברו לקבוצה קווינסי פונדקסטר. בטורניר אליפות המכללות עזר לקבוצה להעפיל עד לשלב שמינית הגמר, בו הפסידה לאוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובסיום העונה נבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה. בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטת וושינגטון היה תומאס לקלע המוביל של הקבוצה עם 16.8 נקודות, למוסר הטוב ביותר שלה עם 6.1 אסיסטים ולחוטף המצטיין עם 1.3 למשחק. הוא הוביל אותה לזכייה נוספת בטורניר אליפות החטיבה, ונבחר פעם שנייה לחמישייה המצטיינת בבית הפאסיפי.
2011–2014: סקרמנטו קינגס
לאחר שלוש שנים במכללות החליט תומאס להעמיד עצמו לבחירה בדרפאט ונבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה ה-60 והאחרונה. ב-1 במרץ 2012 נבחר לרוקי המצטיין של חודש פברואר, והפך לשחקן הראשון שנבחר אחרון בדראפט וזוכה בתואר. חודש לאחר מכן זכה בתואר בשנית ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
2014–2015: פיניקס סאנס
ביולי 2014 חתם תומאס על חוזה בפיניקס סאנס. הוא השתתף בתחרות אתגר הכישורים של ה-NBA במסגרת אירועי האולסטאר והיה למשתתף הנמוך ביותר בתולדות התחרות. ב-19 בפברואר, לאחר שהספיק לשחק 46 משחקים במדי הסאנס, הועבר תומאס בטרייד לבוסטון סלטיקס תמורת מרקוס תורנטון ובחירת דראפט עתידית.
2015–2017: בוסטון סלטיקס
בסיום העונה הרגילה ערך תומאס את הופעת הבכורה שלו במסגרת משחקי הפלייאוף, בה עלה מהספסל וקלע 27 נקודות בהפסד לקליבלנד קאבלירס במשחק הראשון בסדרה. למחרת הוכרז כמועמד לתואר השחקן השישי של העונה.
ב-16 בדצמבר 2015 השווה את שיא הקריירה שלו כשקלע 38 נקודות נגד דטרויט פיסטונס. ב-28 בינואר 2016 נבחר כשחקן מחליף לקבוצת המזרח במשחק האוסלטאר. בכך הפך לשחקן האולסטאר שנבחר במקום הנמוך ביותר בדראפט והשווה את שיאו של קלווין מרפי כשחקן הנמוך ביותר המשתתף במשחק. במשחק עצמו קלע תומאס 9 נקודות. ב-30 בדצמבר קלע 52 נקודות, 29 מתוכן ברבע הרביעי מול מיאמי היט ובכך קבע שיא נקודות לרבע עבור שחקן סלטיקס.
2017–2018: קליבלנד קאבלירס
ב-22 באוגוסט 2017 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס ביחד עם ג'יי קראודר, אנטה ז'יז'יץ' ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לקיירי אירווינג.
2018: לוס אנג'לס לייקרס
ב-8 בפברואר 2018, לאחר חצי עונה בלבד בקליבלנד, עבר תומאס בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, יחד עם צ'אנינג פריי ובחירת דראפט עתידית, תמורת לארי נאנס הבן וג'ורדן קלארקסון.
2018–2019: דנוור נאגטס
ביולי 2018 חתם תומאס על חוזה לעונה אחת בדנוור נאגטס.
2019–2020: וושינגטון ויזארדס
ביולי 2019 חתם תומאס על חוזה בוושינגטון ויזארדס. בפברואר 2020 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, ומיד שוחרר ממנה.
2021: ניו אורלינס פליקנס
ב-3 באפריל 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בניו אורלינס פליקנס.
2021: גרנד ראפידס גולד
ב-13 בדצמבר 2021 חתם על חוזה בקבוצת ליגת הפיתוח של דנוור נאגטס, גרנד ראפידס גולד, אותה אימן ג'ייסון טרי. הוא שיחק בקבוצה משחק אחד בלבד, בהפסד 127–131 לפורט ויין מאד אנטס, אך הוא קלע בו 42 נקודות, מסר 8 אסיסטים וקטף 6 ריבאונדים ב-42 דקות.
2021: לוס אנג'לס לייקרס
ב-16 בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס.
2021: דאלאס מאבריקס
ב-29 בדצמבר 2021 חתם לעשרה ימים בדאלאס מאבריקס.
עדה ברודסקי
עדה בּרוֹדְסקי (Ada Brodsky; 30 באוקטובר 1924, פרנקפורט על האודר, גרמניה – 12 באפריל 2011, ירושלים) הייתה אשת מוזיקה וספרות, מתרגמת ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה
למדה בתיכון בירושלים. למדה מוזיקה, ספרות ויהדות. לאחר מלחמת העצמאות למדה בקונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוסיקה. לאחר המלחמה נשלחה ללמד עברית במחנות המעצר בקפריסין. שם הכירה את דוד ברודסקי, שאף הוא שימש שם מורה, והשניים נישאו. לימים כיהן ברודסקי כמנהל המכון למדריכי חוץ לארץ (1953–1956, 1958–1973).
ברודסקי כיהנה כעורכת בכירה ב"קול המוסיקה" במשך שנים רבות. ערכה ספרים על תולדות המוזיקה הקלאסית ותרגמה שירה גרמנית; תרגמה את ספריו של ריינר מריה רילקה "רשימותיו של מלטה לאורידס בריגה" ו"מכתבים אל משורר צעיר", ופרסמה עליו מונוגרפיה מקיפה.
ביחד עם אחיה, נגן הצ'מבלו אלדד נוימרק, הוציאה תקליטור שבו מספרים השניים על ילדותם, על חינוכם המוזיקלי ועל קורותיהם בשנים הראשונות למשטר הנאצי.
בשנת 1994 זכתה במדליית גתה על תרומתה להפצת התרבות הגרמנית.
ברודסקי נפטרה בשנת 2011, בגיל 86, ונקברה בהר המנוחות. הותירה שתי בנות: אילה גורן (אשתו של פרופ' חיים גורן, גאוגרף היסטורי וסגן נשיא מכללת תל-חי) וליאת פרידלנדר.
קישורים חיצוניים
מיצירתה:
נוסע רחוק
נוסע רחוק הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1987, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום סוד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלונה קמחי והופק על ידי יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-8 בדצמבר 1987 בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-18. ב-5 בינואר 1988 עלה השיר למקום השני – המיקום הגבוה ביותר שהגיע אליו. לבסוף, ב-23 בפברואר, לאחר עשרה שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1988 דורג במקום ה-22.
בית עבודה
בית עבודה (באנגלית: Workhouse; בוולשית: Tloty ) או בית עניים (בעיקר באירלנד) היה מוסד ממשלתי שמטרתו הייתה לספק מגורים ותעסוקה לאלו שלא היו מסוגלים לפרנס את עצמם כלכלית. בית העבודה המוקדם ביותר שתואר היה מ-1631, על גבי מסמך שנכתב על ידי ראש עיריית אבינגדון-און-תמזה, שדיווח כי "הקמנו עם הרובע שלנו בית עבודה בשביל להקים מוסד שבו אנשים עניים יוכלו לעבוד". בעוד שבצורתו המקורית בתי העבודה נועדו לספק מענה לצרכיהם של העניים, מטרתם של בתי העבודה, בעיקר בתקופת התקופה הוויקטוריאנית, היה להרתיע ולהעניש עניים ולא לשקמם.
מקורם של בתי העבודה ניתן לייחס לאמנת קיימברידג' 1388, שניסה לטפל במחסור בעבודה בעקבות מגפת המוות השחור שהתפשטה באנגליה, על ידי הגבלת תנועת העובדים, אשר גרם למדינה לתמוך בעניים. עם זאת, לאחר סיום מלחמות נפוליאון ב-1815, בשל המעבר לטכנולוגיה וייצור יבול רע על ידי חקלאים, הייתה אבטלה המונית באנגליה. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19, נודע כי ביצוע ובנייה של בתי העבודה היה כמעט בלתי אפשרי לביצוע, מפני שאנשי המעמדות הגבוהים ומשפחת המלוכה הבריטית סירבו לתת חלק מכספם לבניית בתי העבודה.
תיקון חוק העניים 1834 ניסה להפוך את המגמה הכלכלית, בכך שהוא הרתיע ממתן ההקלה לכל מי שסירב להיכנס לבית עבודה. מספר רשויות שעסקו בניהול בתי העבודה קיוו להפעיל אותם ברווח על ידי ניצול עבודת הכפייה של אסיריהם. רובם הועסקו במשימות כמו שבירת אבנים, ריסוק עצמות לייצור דשן או לחיתוך עץ אלון באמצעות מנסרה. מאז חיקוק חוק העניים של 1834, התנאים בבתי העבודה הוחמרו וגרמו לקושי בחייהם של העניים שגרו בבתי העבודה. לפי תומאס מלתוס, הסיבה לכישלון בבתי העבודה נעוצה בכך שקצב גידול האוכלוסין באנגליה היה גבוה יותר מאשר קצב גידול המשאבים. בהתאם לכך, בתי העבודה נהפכו ממוסד שיקומי למוסד שמטרתו ענישה והרתעה ואף הטלת מום בעניים על מנת שלא יקימו משפחות. מחקר שנערך בשנת 2019 הראה שמדיניות זו לא הועילה ואף הזיקה בכך שהגדילה את כמות העניים. כמו כן, נטען כי מדיניות זו יצרה סבל רב לחינם.
ככל שהמאה ה-19 התקדמה, בתי העבודה נהפכו יותר ויותר לבתי אבות, שבה הכילו יותר אנשים עשירים מוחלשים וחולים בעלי כושר עבודה מאשר עניים. ב-1929, הועברה בפרלמנט הבריטי חקיקה המאפשרת לרשויות המקומיות להשתלט על בתי העבודה, ולהפוך אותם לבתי חולים עירוניים. אף על פי שבתי העבודה בוטלו רשמית על ידי אותה חקיקה ב-1930, רוב בתי העבודה, המשיכו לעבוד תחת הכינוי החדש שלהם, כמוסדות הסיוע הציבורי, בשליטת הרשויות המקומיות. בתי העבודה הפסיקו לפעול רק לאחר ביטול חוק העניים על ידי חקיקת חוק הסיוע הלאומי 1948.
On the Sunday of Life
On the Sunday of Life הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם, פורקיופיין טרי שיצא לאור ביולי 1991. האלבום הופק על ידי סטיבן וילסון, מנהיג הלהקה אשר הקליט בקלטות, ב-1988 Tarquin's Seaweed Farm וב-1990, The Nostalgia Factory. שאר המוזיקה שוחררה שלוש שנים אחרי יציאת האלבום, באוסף שנקרא, Yellow Hedgerow Dreamscape. רוב מילות השיר נכתבו על ידי אלן דאפי אשר איבד את הקשר עם וילסון לפני יציאת האלבום. בהתחלה האלבום נמכר ב-1000 עותקים וזמן רב לאחר מכן, כיום הוא נמכר ב-20,000 עותקים.
הוראת המדעים
הוראת המדעים היא תחום ידע הנחקר בעיקר על ידי אנשי חינוך, אנשי מדעי הטבע ומתמטיקאים.
ברוב המוסדות האקדמיים, התחום משויך לפקולטה למדעי הרוח והחברה או לפקולטה לחינוך, אך יש מוסדות שבוחרים לשייכו, דווקא, לתחום מדעי הטבע.
היסטוריה
את ראשית המחקר המודרני בתחום הוראת המדעים מייחסים לתחילת תקופת המלחמה הקרה. בתקופה זו היו בארצות הברית מדענים רבים ששוחררו ממיזמי מחקר צבאיים והיו נוחים להתארגנות כמו גם לקשר פורה עם אנשים שאינם אנשי אקדמיה. התחום זכה לתמיכה גדולה מממשלת ארצות הברית במיוחד כתגובה להישג המפתיע של ברית המועצות בשליחת האדם הראשון לחלל. דחיפה נוספת לקידום התחום ניתנה ממדענים, כמו מלבה פיליפס, אשר כיוון שסירבו לשתף פעולה עם "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית" בתקופת המקרתיזם, פוטרו ממשרות אקדמאיות ועברו לפיתוח שיטות הוראה וכתיבת ספרי לימוד.
מטרות ויעדים
מטרתם של העוסקים בתחום היא מציאת שיטות להוראת המדע בבתי הספר, אשר יאפשרו לתלמידים להפוך לצרכנים ביקורתיים של ידע. יש לטפח בתלמידים הבנה של הדרכים שבהן ידע נוצר ומשתנה לצד מודעות לאופי המתפתח והלא-ודאי שלו, רגישות לקיומן של נקודות מבט שונות ופתיחות ללמידה של מושגים חדשים.
משום שהעיסוק במדע דורש מתלמידים לזהות משתנים רלוונטיים בתופעות טבע ולגלות קשרים ביניהם, המדע הוא אמצעי יעיל ביותר לפיתוח חשיבה מדעית. באופן זה הוראת המדעים יכולה לתרום להכשרתם של מועמדים מוצלחים ללימודים באוניברסיטאות ובכך לאפשר למדינה ליהנות ממספר רב ככל האפשר של חוקרי מדע מצליחים.
הסוגיות העיקריות המעסיקות את אנשי תחום מחקר זה:
מאפיינים
כדי ללמוד מדע וטכנולוגיה יש להביא את התלמידים למצב בו הלמידה תהייה מלווה בעשייה, תוך התמודדות עם בעיות מדעיות ובביצוע של חקירה מדעית בהתאם ליכולת שלהם בכל גיל. מסיבה זו השימוש בלמידה פעילה ולמידת חקר יכול להיות יעיל להוראת המדעים.
הוראת המדעים בגיל הרך
הסקרנות הטבעית שבה ניחנים ילדים דוחפת אותם לעסוק בהתלהבות בפעילויות מדעיות, ולו רק לצורך קבלת הסיפוק שבעשייה ובחקר כשלעצמם. הילדים בגן שואלים שאלות ביחס לתופעות טבע במגוון הזדמנויות. הם מעלים השערות, עורכים תצפיות ומתעדים אותן. הם מזהים משתנים רלוונטיים הקשורים לתופעה שבה צפו ומצליחים להציע הסברים אשר מצביעים על קשרי סיבה-תוצאה. בהתאם לכך, אחת ממטרות החינוך לגיל הרך היא לעודד ולפתח התעניינות טבעית זו.
ישנה עלייה במודעות לחשיבות של הוראת המדעים כבר בגיל הגן. זאת משום שהמדע עוסק בעולם המציאותי ומפתח מיומנויות של חשיבה לוגית. התנסויות מצטברות במרכיבים מסוימים של תהליך החקר מהוות בסיס חיוני לפיתוח יכולת החקר של הילדים. חשיפה מוקדמת לתופעות מדעיות מובילה להבנה טובה יותר של מושגים במדע והכרות ראשונית עם השפה המדעית. באופן זה ההתנסות בגיל הרך יכולה לבנות את הבסיס שעליו ניתן בהמשך ללמד מושגים אלו באופן פורמלי יותר.
מגדר במקצועות ה (STEM (Science, Technology, Engineering, Mathematics
הקשר בין מגדר לבין עיסוק במקצועות ה STEM תלוי בגישתן של נשים למקצועות אלה (רמות החרדה ומידת המוטיבציה שלהן), ובמצבן הסוציו אקונומי. מחקר בתחום זה אשר בחן ילדים בכיתה ה' גילה כי ילדות הביעו מידה נמוכה של הנאה וגאווה ממקצוע המתמטיקה ומידה גבוהה של חרדה, חוסר אונים ובושה – כאשר הושוו לילדים, ללא הבדלים בהישגיהם. בניסיון לחדד את המושג "מחוללות עצמית" הוגדר כי מחוללות עצמית היא אמונתו של היחיד ביכולותיו. אמונה זו מוליכה לשלל התנהגויות ומשפיעה על ביצועי היחיד והישגיו. תחושת המחוללות העצמית של היחיד נקבעת על ידי ניסיון העבר שלו בתחום הרלוונטי, מידת המוטיבציה הניתנת ליחיד על ידי הסובבים אותו, ומצבם הפסיכולוגי באותה העת. תחושת המחוללות העצמית היא חשובה ומשמעותית, שכן בהינתן תחושת מחוללות חיובית, היחיד יאמין כי יש ביכולתו להגיע לתוצאה הרצויה, ואמונה זו תשפיע על מידת המוטיבציה שלו ועל התנהגותו.
כאשר החוקרים שולטים במשתנה– מחוללות עצמית, הישגי התלמידים במקצועות הSTEM משתנים כתלות במגדר של התלמיד. דבר זה עלול להשפיע על בחירת מסלול הקריירה של התלמידים בעתיד. המחקר התמקד בילדי כיתות ח' בבתי ספר בארצות הברית. במהלך המחקר הועברו סקרים ובהם שאלות בנושא מתמטיקה: מספר, אלגברה,DATA וגאומטריה. ובמדעים: מדעי כדור הארץ, פיזיקה, כימיה וביולוגיה. תוצאות המחקר הראו כי במקצוע המתמטיקה, לבנים יש תחושת מסוגלות עצמית גבוהה יותר מאשר לבנות, ובהתאם גם ההישגים בתחום. אך הפער לא היה משמעותי. בנוסף, כאשר בדקו כל נושא במקצוע המתמטיקה בנפרד, נמצא כי באלגברה לבנות היו ציונים גבוהים יותר מאשר בנים. במקצוע המדעים, לא נמצאו הבדלים משמעותיים בתחושת המסוגלות בין שני המינים, אך נמצאו הבדלים משמעותיים בין הישגי הבנים לעומת הבנות במקצועות ביולוגיה, פיזיקה ומדעי כדור הארץ, זאת לטובת הבנים. אך הבנות הראו הישגים גבוהים יותר בכימיה. סיבה לממצאים אלו עדיין לא ידועה, עולה ההשערה כי למרות הכל נראה כי לא קיים בסיס משותף חזק במקצועות מתמטיקה ומדעים כפי שחשבו בתחילת המחקר. אם מסתכלים על שני מקצועות אלו בצורה מקיפה, ניתן להסיק כי בנים מצליחים להשיג ציונים גבוהים יותר מבנות. אך כאשר בודקים את נושאי הלימוד בצורה נפרדת, ניתן למצוא תוצאות שונות- בנות חזקות יותר באלגברה וכימיה בצורה משמעותית, ואילו בנים חזקים יותר במדעי כדור הארץ, ביולוגיה ופיזיקה בצורה משמעותית. ניתן להבין כי התמונה הכוללת אינה מייצגת את התוצאות בפועל. על פי המחקר לא ניתן להסיק כי לבנים יש תוצאות גבוהות יותר במתמטיקה ובמדעים. יש לבחון כל נושא בנפרד וכך נגלה תמונה שהיא שונה. מתמטיקה ומדעים תורמים למקצועות ה- STEM, אך יש להסתכל על כל אחד מהם בצורה ממוקדת, כדי לקבל תמונה מדויקת יותר.
הוראת המדעים בישראל
בשנת 1995 נכתבה תוכנית המסגרת להוראת המדעים בגני הילדים. הוצבו בה מטרות ופירוט של תכנים בתחומי המדע והטכנולוגיה. הניסיון העשיר שהצטבר בעקבות זאת יצר את הבסיס לתוכנית הלימודים אשר פורסמה בשנת 2009. בחירת הנושאים בתוכנית הלימודים החדשה התבססה על ההנחה שהדרך הטובה ביותר ללמד ילדים מדע וטכנולוגיה היא להתחיל בנושאים הקרובים לעולמם ומוכרים להם מחיי היומיום.
הטוב מאוד הוא האויב של הטוב
המושלם הוא אויבו של הטוב הוא תרגום עברי של פתגם לועזי המיוחס על פי רוב לפילוסוף והסופר וולטר, שהעלה אותו על הכתב ביצירתו La Bégueule ב-1772, אף שהִציגוֹ שם כפתגם איטלקי.
משמעות הפתגם היא שקפדנות יתר וחתירה לשלמות בכל תנאי עלולות להזיק ולמנוע את השלמת המשימה. הפתגם מתאר את כשל הפתרון המושלם.
תרגומים לעברית
הביטוי המקורי בצרפתית (בלשונו של וולטר): "Le mieux est l’ennemi du bien".
בעברית הביטוי נפתח לעִתים גם במילים אלה: "המוטב", "המושלם, היותר טוב, המצוין, הטוב ביותר." בספר "משלי אגור בעקבות משלי שלמה" לאפרים דומורצקי (ורשה, 1910) הוצע הנוסח טוֹב מִטּוֹב – צוֹרֵר הַטּוֹב (וההמשך: וְטוֹב מְאוֹד הוּא הַמָּוֶת). ב"משלי יהושע בן מנחם" ליהושע בן מנחם שטיינברג הוצע הנוסח טוֹב מִ– הוּא אֲחִי רע (כנראה יש משחק מילים בין 'אחי' ל'הכי') וב"אוצר השפה העברית" לסטוצ'קוב הוצע: אם הטוב נשאף להיטיב, נַרבה הָרעה וכן ברצותנו להשיג את הטוב מאוד אנו מאבדים את הטוב.