cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון ראבה
מותו
ראבה נפטר בשנת 1950 משבץ בגיל 68. בשנת 1997 הועברה אבן המצבה שעל קברו אל מקום של כבוד באתר ההנצחה לטבח בנאנג'ינג.
בשנת 2005 ביתו לשעבר של ראבה בנאנג'ינג שופץ והפך לאתר ההנצחה לאזור הביטחון הבינלאומי על שם ג'ון ראבה בנאנג'ינג.
תיעוד
יומניו תורגמו והתפרסמו באנגלית בשם "האיש הטוב מנאנג'ינג". בשנת 2009 יצא לאור סרט על פועלו בשם "City of War: The Story of John Rabe".
אנס אונאל
אנס אונאל (בטורקית: Enes Ünal; נולד ב-10 במאי 1997) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת החלוץ בחטאפה ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים
אונאל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בורסאספור. ב-1 באוגוסט 2013 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד וויבודינה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-25 באוגוסט 2013 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הטורקית במשחק נגד גלאטסראיי. באותו משחק כבש את שער הבכורה שלו בליגה וכך הפך לכובש הצעיר בהיסטוריה של הליגה.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל לנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית עד לסיום העונה. ב-19 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד פורטונה סיטארד. ב-11 באפריל 2016 שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1–4 נגד טלסטאר.
ב-23 ביולי 2016 הושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-21 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 3–4 נגד חרונינגן בו גם הבקיע שלושער.
ב-19 באוגוסט 2018 אונאל הושאל לריאל ואיאדוליד.
ב-12 באוגוסט 2020, אונאל חתם לחמש שנים בחטאפה. בעונת 2021/2022 רשם אונאל את העונה הטובה ביותר שלו בלה ליגה, כשכבש 16 שערי ליגה.
קריירה בינלאומית
אונאל זומן לראשונה לסגל הנבחרת הצעירה של טורקיה כאשר הוא רק בן 16. ב-31 במרץ 2015 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–2 נגד.
פונטיאק טמפסט
פונטיאק טמפסט (באנגלית: Pontiac Tempest) היא מכונית משפחתית גדולה בתצורות סדאן, הרדטופ, קופה קבריולה וסטיישן אשר יוצרה על ידי חברת פונטיאק האמריקאית מבית ג'נרל מוטורס, בין השנים 1961–1970 (דור ראשון ודור שני) ובין השנים 1987–1991 (דור שלישי).
דגם הדור הראשון של "פונטיאק טמפסט" התבסס על פלטפורמת פונטיאק "GM Y platform".
דגם הדור השני של "פונטיאק טמפסט" התבסס על פלטפורמת פונטיאק "GM A platform (1936)".
מכוניות הדור השלישי של "פונטיאק טמפסט" הוגדרו "קומפקטיות". הדגם התבסס על פלטפורמת "GM L platform", מסדרת "Pontiac Grand Am" והיה כמעט זהה לדגם ה"שברולט קורסיקה".
סנצ'ו פנסה
סנצ'ו פנסה (בספרדית: Sancho Panza), הוא דמות בדיונית ברומן "דון קישוט" (דון קיחוֹטֶה, ע"ס התעתיק הנכון מהשפה הספרדית) שנכתב על ידי הסופר הספרדי מיגל דה סרוואנטס סאבדרה, וראה אור בשני כרכים: הראשון בשנת 1605, והשני בשנת 1615. סנצ'ו פנסה הוא נושא הכלים של גיבור הרומן דון קישוט, ומלווה את אדונו במסעותיו לאורך הרומן תוך כדי אמירת הערות מחוכמות לרוב. הוא רוכב על חמור חסר שם אליו הוא פונה בכינוי "האפור" (בספרדית: El rucio) אשר יכול להיות מפורש גם כדהוי או בלתי נקי. יש לציין שכינוי זה, שימושו מוגבל להתייחסות אל סוס או חמור.
בתחילת הרומן, סנצ'ו פנסה הוא איכר עני ופשוט החי בכפר, נשוי ואב לשני ילדים. סנצ'ו מחליט להתלוות אל דון קיחוטה במסעותיו בתור נושא הכלים שלו, לאחר שזה מבטיח להפוך אותו למושל של אי.
בהסתמך על המקור הספרדי, התעתיק העברי של שם הדמות הוא "סנצ'ו פנסה". משמעות המילה "פנסה" (panza) בספרדית היא "בטן", או ליתר דיוק "כרס".
הקרב באגם צ'אנגג'ין
הקרב באגם צ'אנג'ין (במנדרינית: 长津湖) הוא סרט מלחמה סיני משנת 2021 בבימויו של צ'ן קאיגה, צוי הארק ודנטה לאם. הוא נכתב על ידי לאן שיאולונג והואנג ג'יאנקסין, בהפקת יו דונג, ומככבים בו וו ג'ינג וג'קסון יי.
"הקרב באגם צ'אנגג'ין" הוא הסרט היקר ביותר שנעשה בסין עד כה, עם תקציב של 200 מיליון דולר. סיפור הסרט הוזמן על ידי מחלקת הפרסום של המפלגה הקומוניסטית הסינית והוכרז כחלק מחגיגות 100 שנה ל.
הסרט הכניס למעלה מ-5.77462 מיליארד יואן (למעלה מ־904 מיליון דולר) בקופות, מה שהופך אותו לסרט הרווחי ביותר של 2021 והסרט הרווחי ביותר בהיסטוריה הסינית. בפברואר 2022 יצא לאקרנים סרט המשך, שהרוויח למעלה מ-676 מיליון דולר בסין.
עלילה
הסרט מתאר את סיפורם של חיילים סינים המביסים חיילים אמריקאים למרות הסיכויים הגדולים בקרב מאגר צ'וסין במהלך מלחמת קוריאה.
הפקה
הסיפור של הקרב באגם צ'אנגג'ין הוזמן על ידי מינהל הרדיו והטלוויזיה הלאומי, הוועדה הצבאית המרכזית ומחלקת הפרסום של המפלגה הקומוניסטית הסינית בבייג'ינג, חביי וליאונינג. הסרט הופק על ידי חברת Polybona Films. התסריט נכתב על ידי הואנג ג'יאנקסין ולאן שיאולונג, שהיה אחראי לדרמה שזכתה לשבחי הביקורת Soldiers Sortie". בפברואר 2020 דווח כי הוצע לאנדרו לאו לביים את הסרט, אך הוא נשכר לביים את הסרט "רופאים סיניים" במקום זאת ולא היה יכול להתפנות לכך; לכן הוחלט להזמין שלושה במאים: צ'ן קאיגה, צוי הארק ודנטה לאם. זהו אחד הסרטים היקרים ביותר שנעשו אי פעם בסין, עם תקציב הפקה של למעלה מ־200 מיליון דולר.
רוי דוטריס
רוי דוטריס (באנגלית: Roy Dotrice; 26 במאי 1923 - 16 באוקטובר 2017) היה שחקן תיאטרון ושחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי וקריין של ספרי שמע.
הקרב באגם צ'אנגג'ין
הפקה
הצילומים החלו בבייג'ינג ב־25 באוקטובר 2020 והסתיימו ב־25 במאי 2021. שבעים אלף חיילי צבא השחרור העממי שימשו כניצבים. רוב הסרט צולם בג'ג'יאנג. סצנת העלייה למשאיות של צבא המתנדבים העממי לקוריאה הצפונית צולמה בתחנת הרכבת מיישאן בהוז'ואו, כשחלקים מהסצנות צולמו במאגר לישימן.
רוי דוטריס
תולדות חייו
נולד באי גרנזי, אחד מאיי התעלה. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר המלכותי ונפל בשבי הגרמני. בין השנים 1942–1945 שהה במחנה שבויים. עם שובו הופיע בהצגה בחסות הצלב האדום בשם "Back Home" ("חזרה הביתה"), שכל שחקניו היו שבויי מלחמה לשעבר.
ב-1947 נשא לאשה את השחקנית קיי ניומן, לה היה נשוי עד מותה ב-2007. רוי הוא גם אביהן של השחקניות מישל (נולדה ב-27 בספטמבר 1948), קארן (נולדה ב-9 בנובמבר 1955), ואיבט (נולדה ב-1960), שהלכו בעקבותיו. ב-1967 החל להופיע בהצגת יחיד בשם "Brief Lives", על פי סיפורים ביוגרפיים קצרים מאת ג'ון אוברי (John Aubrey). כל הצגה נמשכה כשעתיים ומחצה במהלכן נכח דוטריס על הבמה, כולל בזמן ההפסקה, בה דימה עצמו לשקוע בשינה. המחזה הועלה הן בווסט אנד בלונדון והן בברודוויי. דוטריס נכנס לספר השיאים של גינס לאחר שסיים 1,782 הופעות יחיד, המספר הגדול ביותר של הופעות יחיד של שחקן כלשהו. ההצגה שבה והועלתה ב-2008 בהשתתפותו של דוטריס ורצה בהפסקות עד ינואר 2010. בשנת 1981 היה דוטריס מועמד לפרס טוני על תפקידו במחזה "A Life", הוא זכה בפרס ב-2001 על תפקידו במחזה "A Moon for the Misbegotten".
הקרב באגם צ'אנגג'ין
הפצה
ב-26 ביולי 2021, המפיקים הודיעו כי הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים ב-12 באוגוסט 2021. ב-5 באוגוסט, המפיקים הודיעו כי הסרט נדחה עקב מגפת הקורונה ברפובליקה העממית של סין. הסרט נבחר להיות סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-־11 בבייג'ינג והוצג בבכורה ב-21 בספטמבר 2021.
רוי דוטריס
תולדות חייו
בשנות השבעים ושנות השמונים הופיע במספר סדרות טלוויזיה, בהן "דיקנס של לונדון" בתפקיד דיקנס, בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה" (בעריכת ג'ורג' ר. ר. מרטין) בתפקיד האב ובסדרה "Misleading Cases" לפי ספרו של א. פ. הרברט. ב-1984 הופיע בסרט הקולנוע זוכה פרס האוסקר "אמדאוס" בתפקיד לאופולד מוצרט (אביו של וולפגנג אמדאוס מוצרט).
הקרב באגם צ'אנגג'ין
הפצה
הסרט יצא ב־30 בספטמבר 2021 בסין. הסרט הוקרן הונג קונג ובמקאו ב-11 בנובמבר הוא יצא להפצה באמריקה הצפונית, בריטניה ואירלנד ב-19 בנובמבר ובאוסטרליה ב-2 בדצמבר.
סרט המשך
סרט המשך נמצא כעת בהפקה שכנראה ייקרא Water Gate Bridge (בסינית: 水门桥; Pinyin: Shui Men Qiao). הסרט יעסוק בתמרון שבוצע על ידי צבא המתנדבים העממי באותו קמפיין להרוס גשר ששימש את כוחות ארצות הברית כחלק מנסיגתם.
רוי דוטריס
תולדות חייו
משנת 1982 החל להקריא ספרות במסגרת תוכניות רדיו 4 של ה-BBC ובמסגרת ספרי שמע. בין היתר שימש קריין ספרי השמע של סדרת שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין, במסגרתה גילם בקולו כ-500 דמויות שונות. הוא אף נבחר לגלם את דמותו של המלומד העליון פייסל בסדרת הטלוויזיה של HBO, "משחקי הכס" שנעשתה לפי הספרים, אך הוחלף בשל סיבות רפואיות. עם זאת, בעונה השנייה גילם את תפקידו של האלין, ראש גילדת האלכימאים.
הקרב באגם צ'אנגג'ין
מחלוקות וביקורת
בניו יורק טיימס תיאר את הסרט כסרט בחסות ממשלתית שנראה כי זכה לתהודה בקרב הציבור הסיני בתקופה של מתח ביחסים בין ארצות הברית לסין למרות "ביקורות מעורבות, אורך מייסר ושגיאות טכניות בהיסטוריה הצבאית, [הסרט] מנצל את הסנטימנט הלאומי שמנהיג סין, שי ג'ינפינג, טיפח" והדגיש את גודל הנחישות שבה המפלגה הקומוניסטית הסינית נחושה לעצב את התרבות הפופולרית.
רוי דוטריס
תולדות חייו
בשנת 2008 נבחר לקצין מסדר האימפריה הבריטית.
הקרב באגם צ'אנגג'ין
מחלוקות וביקורת
לאחר יציאת הסרט, העיתונאי הסיני לשעבר לואו צ'אנגפינג נעצר על ידי המשטרה לאחר שהוגשו דוחות משטרתיים רבים על הפוסט המקוון שלו ב־Weibo, שם טען שהחיילים שמתו במלחמה היו "טיפשים", מה שגרר ביקורת מאלפי משתמשים של הרשת החברתית. הסרט נאסר במלזיה, מדינה שבה הפצת האידאולוגיה הקומוניסטית אינה חוקית.
רוי דוטריס
תולדות חייו
הוא נפטר בלונדון, ב-16 באוקטובר 2017, בגיל 94.
הקרב באגם צ'אנגג'ין
אי דיוקים היסטוריים
בדויטשה ולה דיווחו שהסרט עורר כעס בקוריאה הדרומית, כשהציבור כינה אותו "תעמולה מלאה באי דיוקים היסטוריים". הדיפלומט הדרום קוריאני לשעבר רה ג'ונג-יל כינה את הסרט "שטויות" ו"הלבנה" והאשים את היוצרים בניסיון לעצב מחדש את הנרטיב של האירועים ממלחמת קוריאה. התגובה העלתה את האפשרות שהסרט לא יופץ בדרום קוריאה.
שחר פנקס
שחר פנקס (נולדה ב-1977) היא מחזאית ישראלית, זוכת פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2013 על המחזה "אדם לא מת סתם" ופרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2014 יחד עם שיר גולדברג בקטגוריית אמנים ויוצרים מבטיחים.
ביוגרפיה
פנקס נולדה במשמרת, ב-2006 סיימה תואר שני MFA בחוג לתיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב.
שימשה דרמטורגית בהצגות "אם יש גן עדן", "הסוחר מוונציה", "שרי המלחמה", "הקמצן" "השבועה", "הדה גאבלר" ו"סימני דרך" (מחזמר המבוסס על הביוגרפיה של נעמי שמר) שהוצגו בתיאטרון הבימה. הייתה שותפה לכתיבת ההצגות "ארץ חדשה" ו"השבועה" יחד עם שי פיטובסקי וצעירי הבימה, עיבדה את ההצגה "אלקטרה ואורסטס – משפט רצח" עם חנן שניר, ועיבדה את ההצגה "פרסאוס ומדוזה" שהוצגה בתיאטרון חיפה.
לאורך השנים משתפת פעולה עם במאית התיאטרון שיר גולדברג עמה למדה באוניברסיטה ושימשה עמה תחקירנית ותמלילנית בתוכניות טלוויזיה. השתיים יצרו את המחזה "איש לכת" (יחד עם משה פרלשטיין) שהוצג בפסטיבל עכו, את המחזה הקומי "בשר גבירותיי ורבותי" שהוצג בתיאטרון אנסמבל הרצליה ואת המחזה "אבא שלי לא ציפור" שהוצג בפסטיבל ישראל ובתיאטרון הקאמרי. השתיים שיתפו פעולה כבמאית ומחזאית בהצגה "תהילה", עיבוד לנובלה של ש"י עגנון שהוצגה בתיאטרון החאן, בהצגה "סיפור פשוט" שהוצגה בתיאטרון הבימה, אף היא עיבוד לספרו של עגנון, בהצגה "בדמי ימיה" מאת עגנון שתועלה בתיאטרון החאן, בהצגה "אדם לא מת סתם" על בסיס סיפוריה של דבורה בארון, שהוצגה בהבימה וזיכתה את פנקס בפרס התיאטרון הישראלי, בהצגה "המאהב" על פי סיפורו של א.ב. יהושע שהוצגה בהבימה, בהצגה "אבא גוריו" שהוצגה בהבימה ובהצגה "האדרת" על פי סיפורו של ניקולאי גוגול שהוצגה בתיאטרון החאן. ב-2014 זכתה עם פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריית אמנים ויוצרים מבטיחים "על עיבודים של יצירות ספרותיות להצגות בעלות סגנון פיוטי ומיוחד". בשנת 2016 העלה תיאטרון הבימה את המחזה "לבד בברלין", שהוא עיבוד של שחר פנקס לתרגום ספרו של הנס פאלאדה לעברית. בשנת 2018 העלה תיאטרון הבימה את המחזה "מיקה שלי", המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום, שאת הנוסח שלו כתבה שחר פנקס יחד עם משה קפטן.
דייהו טיקו
דייהו טיקו (באנגלית: Daewoo Tico) היא מכונית סופרמיני מתוצרת 4 חברות: יצרנית הרכב דייהו - Daewoo Motors אשר יוצרה בין השנים 1991–2000 בדרום קוריאה, יצרנית הרכב הרומנית Automobile Craiova  (קרויה משנת 1997 "Daewoo Automobile Romania") אשר יוצרה בין השנים 1998–2001 ברומניה, יצרנית הרכב הפולנית Fabryka Samochodów Osobowych  אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 בפולין, ויצרנית הרכב האוזבקיסטנית Uz-DaewooAuto  אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 באוזבקיסטן.
חברת האם היה תאגיד וקונצרן הרכב דייהו.
==מאפיינים==
סניילז'ייה
סניילז'ייה (בצרפתית: Saignelégier) היא בירת מחוז פראנש-מונטאן (Franches-Montagnes) שבקנטון ז'ורה שבשווייץ. העיר מונה כ-2550 תושבים. העיר הוקמה בימי הביניים וידועה בתעשיית שעוני היד שלה ובמרוץ הסוסים השנתי המתקיים בה.
היסטוריה
סניילז'ייה מוזכרת לראשונה במקור משנת 1294 בשם Saignelegier. קודם לכן הייתה ידועה העיר בשמה הגרמני Sankt Leodegar, אך כיום שם זה לא בשימוש.
במהלך ימי הביניים, הכפר סלנז'ייה היה חלק מהדיוקסיה של בזל. במהלך המאה ה-15, החל הכפר לצמוח לעיר אזורית חשובה. בעיר נבנתה קפלה וב-1428 החל לפעול בה יריד שנתי. בערך באותה תקופה, עבר הכומר של מונפוקון, ראש כנסיית הרובע הראשית של אזור פראנש-מונטאן, לסניילז'ייה. ב-1629 הוקמה כנסיית רובע עצמאית בעיר.
ב-1691 הייתה העיר למקום מושבו של הפוגט של הבישוף ששלט על האזור הסובב אותה. טירתו של הפוגט נבנתה בערך בסוף המאה ה-17. לאחר הפלישה הצרפתית, בשנים 1793 – 1813, הייתה סניילז'ייה לבירתו של הקנטון במחוז הצרפתי מון-טרביל ולאחר מכן במחוז או-רן. ב-1815, בעקבות קריסת צרפת של נפוליאון, הייתה סניילז'ייה לחלק מקנטון ברן, שם היא נותרה עד לייסודו של קנטון ז'ורה ב-1978.
גאוגרפיה
שטחה של סניילז'ייה הוא 31.8 קמ"ר. מתוכם 42.5% משמשים לחקלאות, 50.8% הם שטחים מיוערים, 5.4% הם שטחים בנויים, 0.7% הם שטחי נהרות ואגמים ואחוז אחד הם שטחים בלתי מעובדים . בתחומי העיר כלולה שמורת הטבע סביב אגם "אטן דה לה גריר".
סניילז'ייה היא בירת מחוז פראנש-מונטאן, אחד משלושת המחוזות של קנטון ז'ורה. מאז 2009, עת סופחו לעיר שני כפרים סמוכים, היא משתרעת מגדות נהר דו (Doubs) ועד לאגם אטן דה לה גריר. הכפר המקורי שכן על הצומת שממנו יצאו הדרכים לדלמונט, לטרמלן, לשו-דה-פון ולצרפת. קיימת תוכנית לאיחודן בעתיד של סניילז'ייה ושל רשויות מקומיות נוספות בסביבה לעיר חדשה בשם פראנש-מונטאן.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2014 מונה אוכלוסיית סניילז'ייה 2,550 תושבים. מעל 90% מתושבי העיר דוברים צרפתית כשפה ראשונה ובנוסף קיימים מיעוטים של דוברי גרמנית ואיטלקית. רק כ-8% מתושבי העיר הם זרים, והשאר אזרחים שווייצריים.
הגידול באוכלוסייה לאורך השנים:
היריד ומרוץ הסוסים
היריד-ומרוץ-הסוסים של סניילז'ייה מתקיים כל שנה בשבוע השני של חודש אוגוסט, מאז 1897. המרוץ התחיל כיוזמה לקידום גזע הסוסים המקומי, והפך לאחד מאירועי הסוסים החשובים בשווייץ. מדי שנה פוקדים את היריד והמרוץ בין 40,000 ל-50,000 מבקרים.
הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן
הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן הוא פיגוע שבוצע בעיר בית שאן ב-28 בנובמבר 2002 על ידי שני מחבלים החברים בגדודי חללי אל אקצא של הפת"ח, שפתחו בירי והשליכו רימוני יד לעבר אזרחים, בעת הבחירות לראשות מפלגת הליכוד שנערכו בסניף הליכוד בעיר. בפיגוע נרצחו 6 אזרחים וכ-30 נפצעו.
הפיגוע
הפיגוע בוצע בשעת צהריים, בעת שנערכו בסניף הליכוד שבעיר בית שאן כמו גם בסניפי ליכוד אחרים בישראל, הבחירות לראשות מפלגת הליכוד. בבחירות התמודדו ראש הממשלה אריאל שרון ובנימין נתניהו. שני מחבלים תושבי הכפר ג'לבון שממזרח לג'נין, הגיעו למקום במכונית מזדה גנובה. המחבלים היו חמושים ברובי קלצ'ניקוב, וברימוני יד. אחד המחבלים החל לירות בתחנה המרכזית של העיר, והשני הגיע לרחבת הכניסה של סניף הליכוד והחל לירות באנשים ששהו במקום, ולידות עליהם רימוני יד. מן הירי נהרגו חמישה מתושבי העיר ששהו בסניף הליכוד והמאבטח במקום. בין הפצועים שלושה מבניו של חבר הכנסת דוד לוי, בהם ז'קי לוי שכיהן לאחר מכן כראש העיר, וכחבר הכנסת מטעם הליכוד.
בשל הפיגוע נרשמו אחוזי הצבעה נמוכים בבחירות המקדימות של הליכוד. בעקבות כך כינס ראש הממשלה שרון מסיבת עיתונאים כמה שעות לאחר הפיגוע. שרון שחשש מאחוזי הצבעה נמוכים שיקשו על בחירתו מחדש, קרא למתפקדים "אל תתנו לטרור להשפיע, לכו להצביע".
זכריה זביידי נחשד כאחראי לתכנון הפיגוע, אך הוא לא נתפס והועמד לדין עד להסכם חנינה ב-2005. ב-2019 נעצר לאחר שהפר את תנאי ההסכם, פורסם שהוא יועמד לדין גם על אחריותו בפיגוע בבית שאן.
חמישה מהנרצחים בפיגוע שהיו תושבי בית שאן, נקברו בהלוויה משותפת.
בשנת 2016 החליטה עיריית בית שאן לקרוא רחוב לזכר נרצחי הפיגוע בשם "דרך השישה" הסמוך לרחוב החלמיש בעיר, ובסמיכות למרכז הליכוד שבו התרחש הפיגוע, כמו כן מבנה מרכז הליכוד שבנוי כמבנה רומי עתיק הוכרז כמבנה שימור, ולצידו הוקמה אנדרטה לזכר ששת הנרצחים.
ג'רון מיימון
ג'רון מיימון (באנגלית: Jeronne Maymon; נולד ב-6 במרץ 1991) הוא כדורסלן אמריקאי. גובהו 2.03 מטר והוא משחק בעמדת הפורוורד.
איווקו S וואי
איווקו S וואי (באיטלקית: Iveco S-Way) הם מספר דגמים של משאיות כבדות בדרוג משקל "Class 8" כולל משאיות סמי-טריילר המיועדים למגוון שימושים כולל לשימוש ארוך טווח, להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, מתוצרת IVECO Spain חברת בת של יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו בבעלות פיאט אשר מיוצרים בספרד.
ג'רון מיימון
קריירה
מיימון נולד במדיסון, בירת מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. הוא החל לשחק כדורסל בנבחרת בית הספר שלו, וב-2009 נבחר ל"מר הכדורסל של ויסקונסין", תואר שמוענק מדי שנה לשחקן הכדורסל הטוב ביותר בליגת התיכונים של ויסקונסין. בין 2010 ל-2014 שיחק במדי טנסי ואלנטירס, קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טנסי. בעונת נבחר לשחקן המשתפר באזור הדרום-מזרחי של ליגת ה-NCAA, ולחמישייה השנייה של האזור. בתחילת עונת סבל מפציעה שבלמה את התקדמותו. במהלך העונות בהן שיחק בטנסי רשם נתוני ריבאונד התקפה גבוהים, של 2.87 בממוצע למשחק, שדירגו אותו במקום השני בין שחקני האוניברסיטה בכל הזמנים.
עם סיום לימודיו, ב-2014, ניסה ללא הצלחה להיבחר בדראפט ה-NBA. לאחר מכן חתם על חוזה לעונה אחת במדי הפועל תל אביב בליגת העל בכדורסל. הוא שוחרר ממנה לפני תום העונה, בשל פציעה בברכו שמנעה ממנו לשחק. ג'רון מיימון לא נקלט באף קבוצה ופרש מכדורסל בשנת 2015.
מרשל לנקסטר
מרשל לנקסטר (באנגלית: Marshall Lancaster; נולד ב-5 באוקטובר 1974) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
לנקסטר נולד במקלספילד שבצ'שייר. הוא הופיע בדרמות טלוויזיוניות בהן "קורוניישן סטריט", "הולבי סיטי", "האגמים", ו-"Family Affairs". תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות כריס סקלטון בסדרות הדרמה המשטרתית "חיים על מאדים" ו"אפר לאפר". הסדרה הראשונה מתרחשת ב-1973, והשנייה מתרחשת בשנים 1981 עד 1983.
חני שטרנברג
חני שטרנברג (נולדה ב–1956) היא משוררת, סופרת ועורכת.
ביוגרפיה
חני פרומן שטרנברג נולדה בנווה שאנן חיפה, להורים ניצולי שואה יוצאי פולין וטרנסילבניה. בנעוריה הייתה חברה בתנועת הנוער המחנות העולים. בצבא שירתה באגף המודיעין ביחידה 8200. לאחר שירותה, למדה תנועה ומחול באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים. בשנים 1983–1985 הציגה שתי עבודות כוריאוגרפיות בהן שילבה בין תנועה, לשירים ולקטעי פרוזה אותם כתבה. אחת העבודות זכתה לביקורת משבחת של המשורר ומבקר המחול חזי לסקלי בעיתון העיר בתל אביב. בשנת 1986, בעקבות נישואיה ולידת שני ילדיה, שבה להתגורר בחיפה שם נולד בהמשך בנה הצעיר. שטרנברג עשתה הסבה להוראת הערבית, מקצוע בו עסקה לפרנסתה. בשנת 1998 עברה להתגורר עם משפחתה בזכרון יעקב, וב-1999 ראה אור ספר שיריה הראשון. בשנת 2005 החלה לכתוב שירה וסיפורים על חפצים אותם הציגה בתערוכות קבוצתיות ובתערוכות יחיד. בשנת 2012 יזמה את כתב העת הספרותי "מקף", אותו ערכה והוציאה לאור יחד עם יואב איתמר בין השנים 2012–2015. במסגרת כתב העת ראו אור שישה גליונות שבהם פרסמה שירים, תרגומים, מסות וראיונות. לצד כתב העת פעלה "הוצאת מקף" בה ראה אור ספרה "קפקא ואני".
יצירתה
המשורר והעורך עמוס לויתן כתב על יצירתה של שטרנברג: "שירתה של המשוררת טוטלית: משפחה, מלחמה, נסיעה, אהבה, הואדי וההרים, בדרך להוצאת הספרים, גוגל ושיטוטים אחרים, הם כולם חומרים ביצירתה. שיריה משוחררים מעכבות ומאיסורים: חירותם הגדולה לומר הכול מרתקת, ויכולתם להנכיח ניגודים מענגת. אפילו המעשה של הוצאת ספר שירים הוא עבורה סוג של מחאה או תסכול, כפרה על רצון לעשות מעשים אחרים, שאינם נעשים."
אביטל אפרת, אוצרת ומנהלת מוזיאון העלייה הראשונה, תיארה את יצירתה כך: "המאפיין המרכזי ביצירתה של חני שטרנברג הוא חופש פנימי. חירות להביע את עצמה במילים, בשורות מזוקקות של שיר." "שיריה רוויים געגועים לשושלת הגדועה שמוצאה במזרח אירופה. היצירה שלה חושנית ופרועה. הקצוות הפרומים של הבד, הרהיט הבלוי והאריח השבור בפינה הם השתקפות של עולם אמיתי, לא מושלם, קצת פגום בפינה, אבל שמח, אוהב ומקבל."
הגר אלון ברשימה בעיתון 77: "האישי תובע פתרון של אמת בלתי מתפשרת, מכאיבה ככל שתהיה, שמתוכה מצליחה המשוררת להעלות לנו ולעצמה ארוכה. יחסיה המורכבים והנוקבים עם הוריה, דין וחשבון אהבתה כרעיה וכאם, מדרבנים את הקורא לפשפש במעשיו ולבחון את המקום בו הוא עצמו עומד."
אמיר אוריין ברדיו 88fm: " חני כותבת את חייה במקטעים מרוכזים עם דימויים מדויקים כמו בקליפ משובח, ויש כאן תובנות אישיות בעלות אופי אוניברסלי. ספר מומלץ המקרב אותנו אל מצבי קיום, שיש בהם סודות אפלים מהעבר, וגם הדרך אל התיקון האישי באמצעות היצירה. כתוב בפרוזה, אבל הסגנון המרוכז הופך אותה לפיוט."
גשר סן דייגו-קורונדו
תיאור
הגשר מכיל 5 נתיבים: שניים מזרחה, שניים מערבה, ונתיב אמצעי בעל מחסום הניתן לשינוי, שיכול ליצור נתיב שלישי לכל כיוון בהתאם לכמות התנועה. הצד המזרחי של הגשר מסתיים ישירות בצומת T עם כביש בין-מדינתי 5, דרומית למרכז העיר סן דייגו. הוא מסומן כחלק מכביש 75. הגשר תוכנן אך ורק לתנועת כלי רכב ממונעים; אין מדרכות או שבילי אופניים. החל משנת 2008, לרוכבי האופניים ניתנת הזדמנות פעם בשנה לחצות את הגשר ביום הכיף "דווש את הגשר".
הגשר הוא הגשר השלישי הכי קטלני, בהקשר של התאבדויות, בארצות הברית. רק גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר אורורה בסיאטל קטלניים יותר. בין 1972 לשנת 2000, אירעו בו יותר מ-200 מקרי התאבדות. על הגשר הוצבו שלטים רבים המפצירים במתאבדים פוטנציאלים להתקשר לקו החם.
Call Me When You're Sober
Call Me When You're Sober (בעברית: תתקשר אליי כשאתה פיכח) הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס מאלבום האולפן השני של הלהקה The Open Door, ובסך הכל הסינגל ה-5 של הלהקה. הסינגל יצא ב-25 בספטמבר 2006, ובהפצה דיגיטלית ב-15 באוגוסט. השיר הוא אחד מהסינגלים המצליחים ביותר של הלהקה. הוא הגיע למקום ה-10 במצעד 100 השירים של הבילבורד, למקום ה-4 במצעד השירים האלטרנטיבים בארצות הברית, וכן נכנס לרשימת 20 השירים המושמעים ביותר במספר מדינות ברחבי העולם. הסינגל הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית, וכן הגיע למעמד זהב באוסטרליה.
רקע
לי תיארה את השיר בריאיון ל-VH1 בו היא אמרה שהיא מעדיפה לתאר בצורה מפורשת את תחושותיה. כמו כן, היא הוסיפה שמוזיקה מבחינתה היא כמו תרפיה, ושכל המצב הרע הזה הופך למשהו יפה בזמן הכתיבה.
אחיותיה של לי, קארי ולורי, שרות קולות רקע בשיר. באופן רשמי השיר יצא לתחנות הרדיו ב-7 באוגוסט 2006, אולם הוא דלף ב-30 ביולי, ולכן מספר תחנות רדיו השמיעו את השיר עוד לפני יציאתו הרשמית. בריאיון לערוץ האיטלקי Rock TV הסבירה לי שהיא בחרה בשיר הזה כסינגל בגלל שהוא מייצג הרבה כוח. באותו ריאיון היא גם אמרה שזה היה אחד מהשירים האחרונים שהוקלטו לאלבום The Open Door.
שמועות שהתפשטו בנוגע להוצאת הסינגל טענו שחברת ההפקות של האלבום, Wind-up Records, החליטה לשנות במקצת את השיר והיא זו שלחצה על לי להוציא את השיר בתור סינגל. כמו כן, השמועות טענו גם שזו הייתה הסיבה שהאלבום The Open Door התעכב ויצא מספר חודשים מאוחר יותר מהמועד המתוכנן. לי התייחסה לשמועות האלה באתר EvBoard, שם היא כתבה שחברת ההפקות לא הייתה זו שבחרה להוציא את השיר כסינגל, ושהיא אפילו נלחמה כדי שהשיר הזה יצא בתור סינגל, בדרך שבה הוא נכתב במקור.
רשימת השירים
הסינגל יצא ב-25 בספטמבר 2006 והוא כלל בתוכו:
מאחורי קלעים של הקליפ היא גרסה מקוצרת לתוכנית ששודרה ב-MTV. הסדרה הייתה באתר שיתוף הקבצים YouTube, אולם היא ירדה מהאתר עקב תביעת זכויות יוצרים.
קליפ
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי מארק ווב, והוא שודר לראשונה ב-7 באוגוסט 2006 בערוצים MTV, MTV2, VH1 ו-Fuse. צילומי הקליפ תוכננו תחילה לתחילת יוני, אולם לאחר מספר עיכובים נדחו הצילומים לאמצע יולי. הקליפ הגיע למקום הראשון בתוכנית הטלוויזיה TRL של MTV בה משודרים הקליפים המבוקשים ביותר.
הקליפ מבוסס על הסיפור של "כיפה אדומה" שם מופיעים איימי לי והשחקן הבריטי אוליבר גודוויל, שמנגן בתופים במשך 17 שנים. גודוויל משחק בקליפ את בן זוגה לשעבר של לי כשהוא יושב בקצה שולחן ארוך. את שאר הלהקה ניתן לראות מדי פעם כשהם מנגנים בקליפ ביחד עם לי.
מצעדים
השיר דורג במקום ה-10 ברשימת 40 השירים הטובים ביותר של VH1 ב-2006. כמו כן, השיר דורג במקום ה-77 במצעד הבילבורד, מקום אחד מתחת למקום אליו הגיעו הסינגלים הקודמים של הלהקה, Bring Me to Life ו-My Immortal. השיר דורג במקום ה-7 במצעד השירים המושמעים ביותר של אוסטרליה ב-2007. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית ב-17 בפברואר 2009 עם מכירות של למעלה ממיליון עותקים.
נירוונה דבאח
נירוואנה דבאח (נולדה ב-18 באוקטובר 1981) היא אמנית, ציירת פיגרוטיבית ומורה לאומנות.
היא חברה באיגוד האמנים הערבים בישראל, עמותת אבדאע. מטפלת דמיון מודרך בשיטת IRAM.
ביוגרפיה
נירוונה דבאח היא ילידת עכו. גדלה בעיר להורים מוסלמים, מוחמד ולילא אסדי, למדה וחונכה במסגרות חינוך יהודיות וערביות, קיבלה חינוך לדו-קיום ושיוון בין כל העמים, אך כשעזבה את עיר מולדתה עכו, לטובת לימודיה האקדמאים באוניברסיטה העברית בירושלים, חוותה מקרוב את השסע הפוליטי במהלך אירועי הטרור של שנות ה-2000,
בתקופה הזאת, התחילה תהליך של התבוננות עצמית עמוקה, מה שהביא אותה לחקר הזהות שלה. וכאן ייחודה של דבאח כאישה ערביה-מוסלמית, שהייתה שונה במיוחד בקרב בני גילה בחברה הערבית. שגרמו לה להרגיש כזרה כי דעותיה ואופיה נחשבו שונים מן הכלל, ובקרב היהודים היו גם מי שלא קיבלו את שייכותה.
לאור כך, דבאח החליטה לצאת במסע ציורי מיוחד, שבאמצעותו בנתה גשרים לשלום בין העמים, הקול הציורי הייחודי שלה מראה את המורכבות ובו זמנית היכולת לחיות יחד למרות השוני, ובכך לייצר פסיפס חברתי מיוחד בחברה הישראלית.
בשנת 2017 זכתה בפרס הכט ציון לשבח,
היום (2022), היא סטודנטית לתואר שני במסלול אמן מורה, ובעלת תואר ראשון באומנות ממכללת אורנים.
לצד כל המסע האמונתי המיוחד, דבאח מורה לאומנות בבית-ספר ביקנעם עילית.
כתובות מלכי גבל
כתובות מלכי גבל הן הכתובות הקדומות ביותר בכתב הפיניקי. הכתב הפיניקי התפתח מן הכתב הפרוטו-כנעני הפיקטוגרפי לכתב הקווי במהלך המאה ה-11 לפנה"ס. זמן קצר אחרי כן, במהלך המאה ה-10 לפנה"ס, אימצו את הכתב הזה מן הפיניקים גם העברים והארמים. הכתובות הפיניקיות הראשונות הן כתובות מלכותיות של מלכי גבל, כולן חקוקות באבן (כתובות לפידאריות). רק בשתים מן הכתובות יש נקודת אחיזה כרונולוגית המסייעות בתיארוך כל הקבוצה. כתובת אביבעל חקוקה על פסל של המלך המצרי שישק (מחצית שנייה של המאה ה-10 לפנה"ס); כתובת אליבעל חקוקה על שבר של פסל הנושא גם שִנוּ של אוסורכון הראשון מלך מצרים (מסוף המאה ה-10 וראשית המאה ה-9 לפנה"ס).
כתובת אחירם
כתובת החקוקה על גבי ארון אחירם - סרקופג מאבן. הכתובת מתוארכת לשנת 1000 לפנה"ס לערך. הכתובת מסומנת כ-KAI 1 וכ-TSSI III 4.
הכתובת בעברית מודרנית
ארון זוּ עשה אתבעל בן אחירם מלך גבל לאחירם אביו כאשר השיתו (שׂם אותו) ב (בית ה)עולם ואַל, מלך במלכים או סוכן בסוכנים או מפקד(?) צבא יעלה (על) גבל ויגלה ארון זה - ישבר חוטר משפטו, יתהפך כיסא מלכותו ונחת תברח מגבל, והוא - תימח כתובתו מלפני גבל!
כתובת יחמלך
שם אביו של יחימלך אינו נזכר בכתובת. עובדה זו יכולה לציין שיחימלך הוא מייסד שושלת, כלומר אדם שתפס את השלטון בכוח הזרוע ולא ירש אותו מאביו, ובשל כך הוא מבקש לגיטימיות. השמות אל, בעל, בעלת הם שמות שלישיית אלי גבל. הכתובת מסומנת כ-KAI 4 וכ-TSSI III 6.
הכתובת בעברית מודרנית
כתובת אבבעל
הכתובת נחקקה על פסל של שישק מלך מצרים (945-924 לפנה"ס). שישק ערך מסע צבאי לארץ ישראל בשנה החמישית לרחבעם (היא שנת 925 לפנה"ס). שישק לא הגיע לגבל. הפסל נשלח לאבבעל או שהובא על ידו כשהיה במצרים. הפסל נותן רק 'תאריך שאחריו'. הכתובת מסומנת כ-KAI 5, כ-RÉS 505 וכ-TSSI III 7.
הכתובת בעברית מודרנית
[פסל זוּ ה]ביא אבבעל מלך [גבל ב(יחימלך?)] [מלך] גבל במצרים לבעלת גבל אדוניתו. תאריך בעלת גבל ימות אבבעל ושנותיו על גבל.
כתובת אלבעל
הכתובת חקוקה על פסל עליו גם חקוק שִנוּ של אוסרכון הראשון מלך מצרים (924-889 לפנה"ס), בנו של שישק הראשון. הכתובת הוספה אחר כך, אך לא ברור עד כמה הכתובת מאוחרת יותר לשִנוּ. הכתובת מסומנת כ-KAI 6 וכ-TSSI III 8.
הכתובת בעברית מודרנית
פסל זוּ עשה אליבעל מלך גבל בן יחימלך מלך גבל לבעלת גבל אדוניתו. תאריך בעלת גבל ימות אלבעל ושנותיו על גבל.
כתובת שפטבעל
הכתובת מסומנת כ-KAI 7 וכ-TSSI III 9.
הכתובת בעברית מודרנית
קיר זוּ בנה שפטבעל מלך גבל בן אלבעל מלך גבל בן יחימלך מלך גבל לבעלת גבל אדוניתו. תאריך בעלת גבל ימות שפטבעל ושנותיו על גבל.
יחסי סומליה–שווייץ
יחסי סומליה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, סומליה היא אחת מהמדינות המועדפות בקרן אפריקה לשיתופי פעולה. שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של סומליה מהממלכה המאוחדת ואיטליה מיד לאחר שזכתה בה - 1 ביולי 1960. שווייץ מעורבת במיזמי פיתוח במדינה ומספקת סיוע הומניטרי.
בסומליה מתקיים תהליך של הקמה מחדש של המדינה לאחר עשרים שנים של לחימה במלחמת האזרחים בסומליה (שלפי רבים תמה ב-2006). שווייץ מעמיקה את היחסים שלה עם סומליה ומינתה לה שגריר היושב בשגרירות שווייץ בניירובי. שווייץ עובדת עם הממשל הפדרלי הסומלי במוגדישו ותומכת גם בשכנותיה של סומליה. סוכניות האומות המאוחדות, ארגונים לא ממשלתיים וארגונים אזוריים כמו האיחוד האפריקאי הם פרטנרים של שווייץ במעורבותה בסומליה.
הסיוע ההומניטרי של שווייץ עזר לסומלים רבים שסבלו. שווייץ תומכת בתהליך בניית השלום במדינה.
שמואל אוסטשינסקי
שמואל אוֹסְטָשִינְסקי (תרכ"ד, 1864 – י"ח באדר ב' ת"ש, מרץ 1940) היה איש העלייה הראשונה, מראשי הציבור בראשון לציון וראש ועד המועצה במושבה. אחיו של אליהו אוסטשינסקי.
תולדותיו
נולד בשנת תרכ"ד (1864) בכפר אוסטשין שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, ברוסיה הלבנה) לאליקים גצל, שהיה מנהל אחוזות ובעל אחוזה משלו. בשנת תרמ"ו (1886) עלה לארץ ישראל והתיישב בראשון לציון. קנה אדמה בראשון לציון, ובשל מעמדו הכלכלי לא היה זקוק לתמיכת הברון רוטשילד.
היה בין מייסדי אגודת הפועלים הראשונה בארץ ישראל, וכן ממייסדי אגודת הכורמים. היה ממקימי המושבות חדרה וכפר סבא. רכש אדמה לצורך הקמת שכונת התימנים "שיבת ציון" בראשון לציון. בשל מעמדו בקרב בני המושבות החדשות – ראשון לציון, עקרון, פתח תקווה, רחובות, נס ציונה וזכרון יעקב – שימש בורר ומתווך בסכסוכים שפרצו בין התושבים.
נבחר כראש הוועד החקלאי בראשון לציון. בשנים תרפ"ו–תרפ"ז (1926–1927) כיהן כראש ועד המועצה בראשון לציון. בתקופת כהונתו כראש הוועד יובשו ביצות, נסלל רחוב מרכזי במושבה ונחפרו בארות חדשות.
נפטר בשנת ת"ש (1940) ונקבר בראשון לציון. לאחד מבניו קרא הרצל, על שם תאודור הרצל. נכדו, בן בנו ירוחם, הוא עו"ד דניאל אוסטין.
קופה אמריקה 1929
טורניר אליפות דרום אמריקה בכדורגל 1929 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1929) נערך בארגנטינה והיה הטורניר ה-12 של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת ארגנטינה זכתה בפעם הרביעית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית.
לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו מחזיקת הגביע והמארחת ארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי ופרו. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. ברזיל, צ'ילה ובוליביה פרשו מהטורניר.
הטורניר שבאותה העת היה מדי שנה לא התקיים ב-1928 עקב השתתפותן של הנבחרות ארגנטינה, אורוגוואי וצ'ילה באולימפיאדת הקיץ שנערכה באמסטרדם, הולנד.
נעמן בלקינד (אדריכל ישראלי)
נעמן שמשון בלקינד (נולד ב-17 במאי 1944) הוא אדריכל ומתכנן ערים ישראלי, מוותיקי האדריכלים בישראל.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לדינה (אוגוז) ועוזי בלקינד. בצעירותו גדל בתל אביב, ב"מעונות עובדים" ה' ברחוב פרוג, אשר לעתיד תהפוך לאלמנט השראתי בעבודותיו.
למד בבית הספר התיכון עירוני ד' והיה פעיל בתנועת הצופים. נעמן נשוי למרית, אב לשלושה ילדים.
שירת בצבא כקצין. את רוב השרות עשה כקצין ומפקד סוללה ביחידת נ"מ.
לימודי אדריכלות
למד אדריכלות במסגרת העתודה האקדמאית בין השנים 1962 ל-1967. בהיותו סטודנט בשנה הרביעית והחמישית ללימודי האדריכלות עבד חלקית במשרדו של האדריכל אבא אלחנני ובמשרד רכטר זרחי פרי, שניהם בתל אביב. ימים אחדים לפני סיום שנת הלימודים החמישית ללימודיו, פרצה מלחמת ששת הימים ונעמן גויס לצבא ושרת באזורים שנכבשו בגדה המערבית. [מחזור זה בעצם לא סיים את לימודיו באופן רשמי, ואת מסיבת הסיום, כולל חלוקת התעודות, חגגו האדריכלים בוגרי מחזור ל"ט, שלושים וחמש שנים מאוחר יותר, בשנת 2002].
חייו המקצועיים
עבד במשרד אדריכלים "רכטר-זרחי-פרי". ולאחר פיצול המשרד שויך למשרדו של אדריכל משה זרחי. הפרויקטים הבולטים שעבד עליהם היו השלמות תכנון ופיקוח בנייה של בית החולים הממשלתי ע"ש "זיו", בצפת, בית הספר לאחיות בצפת, בי"ח מאיר כפר סבא ומפעל ישקר בנהריה.
ב-1976 עבר לגור ביישוב השיתופי החדש יעד, אשר בו הקים יחד עם האדריכל דני שילה את "יעד אדריכלים ומתכנני ערים ונוף בע"מ" (בתחילה כענף במסגרת המושב השיתופי ובשם "משרד תכנון מושב יעד" והחל מ-1991 עם הפרטת המושב, משרד עצמאי. בפרק זמן מסוים (1979- 1982) שימש כמנהל המשרד. פרש בשנת 2022.
יעד אדריכלים
יעד אדריכלים ומתכנני ערים ונוף בע"מ (בקיצור – יעד אדריכלים) קיים במתכונת שונות מאז 1977 כחלק ממושב שיתופי ומאז 1991 כחברה בע"מ. שם החברה מבטא רב גוניות של תחומי התמחות – בינוי ערים, אדריכלות (מבנים) ותכנון נוף ושל צוות העובדים – כולל אדריכלים, מתכנני ערים, גאוגרפים, אדריכלי נוף והנדסאים, נכון ל – 12.2021 צוות של 27 עובדים. המשרד בעל מוניטין כמוביל ברמה ארצית, בתכנון בכל חבלי המדינה, כאשר לנעמן תרומה מרכזית בבניית אותו מוניטין ובתכנון מגוון פרויקטים כמתכנן ביישובים צפוניים (מטולה, רג'ר, ראש פינה ועוד) במחוזות חיפה (זכרון יעקב, פרדס חנה ועוד), תל אביב (חולון) ומרכז (ראשון לציון, גני תקוה ועוד) ועד מטרופולין באר שבע (שדרות, רהט, אופקים). למשרד ולנעמן כמתכנן בכיר בו התמחות בולטת בתחומים: •	תכנון ערים (תוכניות אב ומתאר ליישובים עירוניים וכפריים, שכונות מגורים אזורי תעסוקה ועוד). •	אדריכלות (מבני ציבור, דיור מוגן, מבני תעשייה ומגורים צמודי קרקע). •	תכנון נוף וגנים.
מאפיינים סגנוניים בעבודותיו של נעמן
תפיסתו האדריכלית מתאפיינת בראיה הנדסית בעל אופי מעשי-יישומי, ובעבודתו תמיד הפגין ידע ובקיאות בתכנון שלד המבנה ובכך יצר דו-שיח פורה מול שאר חברי צוות התכנון בכל הפרויקטים בהם היה מעורב.
פרויקטים נבחרים
1.	המרכז הרפואי זיו, צפת, תכנון משה זרחי וארנון מלמד, נחנך באוקטובר 1973.
2.	מפעל אלביט, כרמיאל, 1977 – 1988 (מספר שלבים).
3.	תכנון היישוב כפר ורדים (שנות התשעים ועד היום).
5.	בניין מועצה אזורית משגב.
6.	בית ספר חדשני למאה ה21 ביישוב לבון (2020)
7.	מתחם האלף בראשון לציון (זכייה בתחרות) ,2010 - 2016.
8.	אופקים, תכנון שכונה הכוללת כ-10 אלף יח"ד, 2014 - 2018.
9.	זכייה בתחרויות (בית ספר לבון, מתחם האלף, שכונת מגורים בברעם).
10.	ראש פינה, תוכנית אב, תוכנית שימור גרעין המושבה ותוכניות מפורטות לשכונות.
11.	מגורים צמודי קרקע – מאות יח"ד במספר יישובים, הבולט בהם כפר ורדים (כ – 300 יח"ד).
בנוסף נעמן תכנון יותר ממאה פרויקטים בתחומים הבאים:
איתן קינן
איתן קינן (קאולי) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף. פיקד על חטיבה 7 ועל אוגדה משוריינת. על פועלו במלחמת יום הכיפורים עוטר בעיטור המופת.
ביוגרפיה
קינן החל את שירותו הצבאי כנהג טנק בגדוד 53. עבר קורס מפקדי טנקים, שימש מדריך בקורס, סיים קורס קצינים, שימש מפקד פלוגה בקורס מפקדי טנקים ומפקד פלוגה מבצעית בחטיבה 7. ב-1973 מונה לסגן מפקד גדוד 77. הוא לחם עם כוחות הגדוד בחזית רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, על פועלו עוטר בעיטור המופת. לקראת סוף הלחימה נפצע בידו מפליטת כדור. לאחר שחרורו מבית החולים בתום המלחמה מונה למפקד גדוד 77 במקומו של אביגדור קהלני. במרץ 1981 מונה למפקד חטיבה 7 ופיקד עליה במהלך מלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שירותו שימש סגן מפקד עוצבת סיני ומפקד עוצבת אתגר, אוגדה משוריינת בפיקוד הצפון. ב-1989 השתחרר משירות הקבע.
לאחר שחרורו עבד בחטיבת הרק"ם ובחטיבת האלקטרואופטיקה בחברת אלביט, שימש סמנכ"ל חברת אל-אופ ומנכ"ל חברת יעיל-נוע 1995.
קינן בעל תואר ראשון בכלכלה ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר הנדסאי בניין.
אוגוסט ובר
אוגוסט ובר (בגרמנית: August Weber : 10 בינואר 1817 – 11 בספטמבר 1873) היה צייר גרמני מבית הספר לציור בדיסלדורף.
ביוגרפיה
ובר החל את לימודיו כצייר נוף אצל הצייר היינריך רוזנקרנץ בפרנקפורט, והמשיך בשנת 1835 אצל צייר החצר יוהאן היינריך שילבך בדרמשטאדט, איתו יצא גם למסע לימודי לשווייץ. בין השנים 1836–1838 היה סטודנט במכון סטדל בפרנקפורט. בסתיו 1838 עבר לדיסלדורף, שם למד באקדמיה במשך שנה. מאוחר יותר הוא הכשיר תלמידים רבים בעצמו, כולל תיאודור מרטנס, אוטו אודברכט ואחרים. בשל ההצלחה בפעילות ההוראה שלו, הוא מונה לפרופסור על ידי מלך פרוסיה. בשנת 1858 הביא את יאקוב מאורר ואנטון בורגר מפרנקפורט לדיסלדורף.
בשנת 1844 היה מייסד שותף של התאחדות האמנים בדיסלדורף וחבר במלכסטנס. בשנת 1863 הוא הפך לחבר כבוד של אגודת האמנים של דיסלדורף ובשנת 1864 הוא זכה בתואר כבוד על ידי הקרן הגרמנית למדעים, אמנויות וחינוך כללי בפרנקפורט.
ובר היה נשוי מאז 1844. בתו היחידה נפטרה בשנת 1857. בשנים 1871 - 1872 נאסר עליו לצייר עקב מצב עיניים. לאחר מכן צייר שוב, אך הוא נפטר ב -9 בספטמבר 1873 מדלקת ריאות.
יצירה
ובר לא עקב אחר האמנות הריאליסטית ששלטה באותה תקופה, אלא ראה בכך אמצעי ליישם פנטזיות ומחשבות פואטיות. הוא הגביל את עצמו לשני סוגי נופים גאוגרפיים בלבד (נופי עצים דרומיים וצפוניים) ופעל לשנות את צורתם בייצוג עד כדי אי-זיהוי. יחד עם יוהאן וילהלם שירמר, הוא נחשב לאחד משני ה"אידיאליסטים "בבית הספר דיסלדורף.
על פי גישתו, הפרטים המצוירים חייבים להיות כפופים לאפקט הכללי האידיאליסטי, למעט תופעות טבע כמו אור הירח או נוף הערב. בספרות הוא מכונה גם "אורג אור הירח",
יהדות מונקו
יהדות מונקו היא קהילה יהודית ותיקה באופן יחסי, אשר ממוקמת במדינה מונקו. יש המאמינים כי התחילה בסביבות שנת ה-1000 לספירה. לפני השואה, יהדות מונקו הייתה קטנה מאוד, ומנתה כ-300 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה, הנפיקה ממשלת הנסיך של מונקו תעודות זהות מזויפות לתושביה היהודים, על מנת להגן עליהם מפני גירושם לגטאות ולמחנות ריכוז. לואי השני, נסיך מונקו, סירב לפטר עובדי מדינה יהודים והגן על אדוארד דה רוטשילד, חבר בענף הצרפתי של משפחת רוטשילד, מפני גירוש. עם זאת, משטרת מונקו עצרה והסגירה לנאצים 42 פליטים יהודים ממרכז אירופה. 60 יהודים נעצרו בין 27 ל-28 באוגוסט 1942, ו-90 בסך הכול נעצרו על פי אלגעמיינער זשורנאל.
ב-1948, האגודה "Cultuelle Israelite de Monaco" נוסדה והייתה אגודה רשמית של הקהילה היהודית של מונקו, והיא סיפקה לקהילה בית כנסת, בית ספר עברי וחנות מזון כשר. כיום, יהדות מונקו מורכבת בעיקר מפנסיונרים מצרפת ומבריטניה, ויש גם אוכלוסייה קטנה של יהודים צפון אפריקאים וטורקים.
בעוד שכיום כמעט ואין אזרחים יהודים במונקו, כ-1,000 גולים יהודים מהווים כ-2.86% מכלל תושבי מונקו. המשמעות היא שמונקו היא המדינה עם אחוז היהודיים הגבוהה ביותר חוץ מישראל. בשנת 2017 הסתיימה בעיר מונקו בניית בית הכנסת אדמונד ספרא.
למונקו יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל.
מלחמת העולם השנייה וההתנצלות
באוגוסט 2015, הנסיך אלברט השני התנצל על כך שמונקו גירשה יהודים למחנות הריכוז של גרמניה הנאצית. באותה הזדמנות, הנסיך חשף אנדרטה שהוקדשה ליהודי מונקו שגורשו; האנדרטה ניצבת בבית הקברות של מונקו.
בית הכנסת אדמונד ספרא
בית הכנסת אדמונד ספרא (נקרא גם: בית הכנסת של מונקו; בצרפתית: Synagogue de Monaco) הוא בית כנסת הממוקם ב-15 Avenue de la Costa במונטה קרלו, מונקו. הוא מופעל על ידי האגודה Association Culturelle Israelite de Monaco (ACIM) שהיא האגודה הרשמית של הקהילה היהודית של מונקו.
בית הכנסת הוקם על ידי ז'אן-בטיסט כומר והקמתו הושלמה בשנת 2017 לאחר שנה וחמישה חודשים. בית הכנסת נחנך במרץ 2017 בטקס בהשתתפות אלבר השני, נסיך מונקו ועליזה בן-נון, שגרירת ישראל בצרפת ומונקו.
הבית של גרימלדי
הבת של קרוליין, נסיכת הנובר - שארלוט קסיראגי, הייתה במערכת יחסים עם סטנדאפיסט מרוקאי-יהודי, גד אלמלח, שזכה להשמצות רבות בצרפת, במרוקו ובארצות הברית. יש להם בן שנולד ב-17 בדצמבר 2013 ונטבל. כיוון שהם לא התחתנו, בנם לא נמצא בשושלת הנסיכים של מונקו. בני הזוג נפרדו ביוני 2015.
עטרה ליושנה
אגודת עטרה ליושנה היא עמותה ישראלית הפועלת ליישוב יהודים ברובע המוסלמי בעיר העתיקה שבירושלים.
ייסוד העמותה ופעילותה
האגודה נוסדה בשנת ה'תשל"ט 1979. מייסדיה היו הרב שמחה קוק, הרב אביגדור נבנצל, הרב שלמה זלמן מן-ההר, הרב מרדכי אליהו, הרב נחמן כהנא, הרב משה צבי סגל, דוד כהן, מתי דן, אהרן ביר, ישראל פויכטוונגר, ושבתי זכריה. בנשיאותה עמד במשך שנים רבות הרב שמואל אוירבך.
העמותה פועלת לאיתור נכסים ברובע המוסלמי שהיו בבעלות יהודית בטרם מלחמת העצמאות, והעברתם לידיים יהודיות באמצעות קנייתם או בדרכים משפטיות. על פעילי האגודה נמנה יצחק פינדרוס. בשנת ה'תשמ"א 1981 קיבלה האגודה מהמדינה את החזקה על שיקום חצר גליציה. בשנת ה'תשמ"ב שוקם בית הכנסת על ידי אהרן ביר ואפרים כספי. בשנת ה'תשמ"ח קיבלו הרב יצחק שלמה זילברמן ובניו את החזקה על החצר מאת האגודה. לאחר השיקום, העבירו לחצר את ישיבת אדרת אליהו. האגודה קנתה את המתחם שבו שוכנת כיום ישיבת שובו בנים, והישיבה משלמת לה דמי שכירות.
בתחילת שנות השבעים נוצרה מתוך אגודת עטרה ליושנה, עמותת עטרת כהנים.
משרדי העמותה נמצאים ברחוב המשוררים 2 בעיר העתיקה.
צ'אנאחי
צָ'אנָאחִי (בגאורגית: ჩანახი) הוא תבשיל בשר הנפוץ במטבח הגאורגי.
התבשיל מורכב מבשר, עגבניות, חצילים ושום, שאותם מבשלים יחד למשך כ-4 שעות וחצי.
לגונדה 12/24
לגונדה 12/24 (באנגלית: Lagonda 12/24) היא מכונית מהודרת, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1924–1925.
יוצרו 2,250 יחידות.
דוידה קלאבריה
דוידה קלאבריה (באיטלקית: Davide Calabria; נולד ב-6 בדצמבר 1996 בברשיה, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מילאן.
קריירת מועדונים
קלאבריה הצטרף למחלקת הנוער של מילאן ב-2006, ועבר בכל מחלקות הנוער של המועדון, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-30 במאי 2015 בניצחון על אטאלנטה, כשהחליף את מתיה דה שיליו. קלאבריה תפס את המקום בהרכב של מילאן בעונת 2017/2018 לאחר פציעתו של אנדראה קונטי. באותה עונה גם כבש את שער הבכורה שלו בניצחון נגד רומא. ביולי 2021 האריך את חוזהו במילאן עד שנת 2025. ב-15 בספטמבר שיחק לראשונה בליגת האלופות כשהוא עונד לראשונה את סרט הקפטן בהפסד 2–3 לליברפול. בעונת 2021/2022 זכה באליפות איטליה עם מילאן.
נבחרת איטליה
קלאבריה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-11 בנובמבר 2020, במשחק ידידות נגד נבחרת אסטוניה.
קרחון צ'מברלין (גרינלנד)
קרחון צ'מברלין (באנגלית: Chamberlin Glacier) הוא קרחון בצפון-מערב גרינלנד.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר ת'ול.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון סולסברי, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה).
קרחון צ'מברלין הוא הארוך מבין ארבעת הקרחונים - אורכו של קרחון צ'מברלין הוא כ-8 קילומטרים, ורוחבו הוא כ-800 מטרים.
לקריאה נוספת
• Steven J. Mock, Fluctuations of the terminus of the Moltke Glacier, Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2
• Greenland Ecosystem Monitoring, ANNUAL REPORT CARDS 2018
דני האבוק
גרנט ברקלנד (באנגלית: Grant Berkland; נולד ב-19 במאי 1986 – 31 במאי 2020) הידוע יותר בשם הבמה שלו, דני האבוק היה מתאבק אמריקאי.
הוא ערך מספר הופעות עבור ארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling (GCW), אך הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling (CZW), שבו היה ידוע בעיקר בשל סגנון היאבקות ההארדקור שלו, כשזכה פעמיים בטורניר המוות של הארגון. בטורניר המוות מספר 16, הוא הודיע על פרישה וב-9 בספטמבר 2017, הוא התמודד מול אלכס קולון בקרב האחרון שלו בקריירה.
שנתיים לאחר מכן, הוא חזר מפרישה והתאבק עבור מופע התרמה של ארגון ההיאבקות H2O Wrestling. בפברואר של אותה השנה, הוא חזר ל-GCW (שבו הופיע מספר פעמים בין השנים 2015 ל-2017) ולקח חלק במסע ההופעות של הארגון לטוקיו.
חיים אישיים
ב-4 באפריל 2020, אשתו של האבוק, בריאנה, נפטרה כתוצאה מאי-ספיקת לב. פחות מחודשיים לאחר מכן, ב-31 במאי, דני נפטר.
מיכאל דמיאן
מיכאל דמיאן (נולד ב-15 ביולי 1954) הוא מלחין ומנצח ישראלי, יליד רומניה.
קורות חיים
מיכאל דמיאן נולד ברומניה.
למד קומפוזיציה וניצוח באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט, אצל אנטול ויירו (Anatol Vieru) ויוסיף קונטה (Iosif Conta).
ב-1982 התקבל כחבר באיגוד המלחינים הרומני.
בשנת 1983 עלה לישראל והתקבל כחבר באיגוד הקומפוזיטורים בישראל וכחבר באקו"ם.
יצירותיו בוצעו בין היתר בישראל, גרמניה, איטליה, יפן, רומניה, בולגריה, וארצות הברית.
כמנצח, ניצח על תזמורות רבות, ביניהן: התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית Ile de France והרכבים שונים בישראל ומחוצה לה.
הקליט עם התזמורות יצירות רבות ובעיקר מוזיקה ישראלית. רבות מן ההקלטות שודרו בערוץ קול המוזיקה של רשות השידור.
Mechanical Bull
Mechanical Bull הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק האמריקאית, קינגס אוף ליאון. האלבום יצא לאור ב-20 בספטמבר 2013 באירלנד, גרמניה, שוודיה ואוסטרליה, ב-23 בספטמבר בממלכה המאוחדת וב-24 בספטמבר בצפון אמריקה. בשלהי 2013, היה מועמד האלבום בטקס פרסי גראמי ה-48 בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר". רוב הביקורות על האלבום היו חיוביות והוא קיבל ציונים גבוהים באתרי המוזיקה השונים. האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, לאחר שמכר כ-110,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. נכון לאוגוסט 2016, האלבום נמכר בכ-347,000 עותקים בארצות הברית לבדה. בממלכה המאוחדת האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הרשמי, לאחר שנמכר בכ-71,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. נכון לאוקטובר 2016, האלבום נמכר בכ-323,240 עותקים בממלכה המאוחדת לבדה.
הלהקה הופיעה עם סינגלים מהאלבום בתוכניות בוקר טוב אמריקה, Jimmy Kimmel Live!, Late Night with Jimmy Fallon עם ג'ימי פאלון וסאטרדיי נייט לייב.
הרי צבי בנק
הרי (צבי) בנק (28 ביוני 1924 – 13 בדצמבר 2007) היה רופא פנימאי ישראלי, פרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים תל-השומר (ביתן 25) ומייסד מרפאת נוגדי קרישה בתל השומר. בנק היה מהרופאים מהראשונים בישראל שטיפל בנוגדי קרישה במחלות לב כליליות ובפקקת. בנוסף עסק בנק במחלות בלוטת התריס.
ביוגרפיה
בנק נולד בדרום אפריקה ב-28 ביוני 1924 לרבקה ולאברהם פרץ שהיגרו ממזרח אירופה. לצד חינוך יהודי מסורתי שקיבל בבית חונך בנק תחילה בבית הספר מקומי בשפת האפריקאנס וכשמשפחתו עברה לקייפטאון התחנך בבתי ספר יהודים. בנק היה פעיל בתנועות הנוער הציונית "הבונים".
בנק למד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. בשנת 1948 התחתן עם מיירה ובני הזוג התנדבו למח"ל. הם הפליגו לישראל בעיצומה של מלחמת העצמאות כשבנק שימש רופא צבאי בתפקיד של רופא גדודי בחטיבה 7 והשתתף בקרבות בגליל באזור סאסא ואילו אשתו מיירה התגייסה כחיילת ושירתה ביחידה לשיקום נכי צה"ל בתל אביב.
עם סיום מלחמת העצמאות החל בנק, לבקשתו של הד"ר חיים שיבא, לעבוד בשנת 1950 כרופא פנימי בבית חולים שיבא, במחלקותיהם של פרופ' שיבא ופרופ' הרי הלר. במהרה התמנה בנק לסגנו של שיבא.. בגיל 37 התמנה בנק למנהל מחלקה פנימית (ביתן 25) ושימש בתפקיד זה כ-30 שנה, עד שנת 1991. עם פרישתו לגמלאות מונה בנק למנהל הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי בבית החולים תל השומר.
בנק נפטר ב-13 בדצמבר 2007.
ילדיו: אילן בנק (פרופ' לרפואה פנימית), מנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה ורון (עורך דין).
הדודה מארגנטינה
הדודה מארגנטינה הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1984 בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם ישראל גוריון (בתפקיד כפול) ויוסף שילוח בתפקידים הראשיים.
זהו סרטו האחרון של עובדיה ויש בו קטעי ארוטיקה ופורנו רך, למרות זאת הוא לא הצליח כסרטיו האחרים.
העלילה היא על שני אחים המתקיימים מהכסף ששולחת להם דודתם מארגנטינה ועומדים להינשא לבנותיו של סוחר קמצן. ישראל גוריון משחק בתפקיד כפול של גבר ואישה ("הדודה מארגנטינה").
בתחילת הסרט שר ג'קי מייקה את להיטו "סניוריטה" במועדון הקולוסיאום בכיכר אתרים בתל אביב.
תקציר העלילה
יוסי ורפי הם אחים שגרים בווילה מפוארת של דודתם לואיזה שגרה בבואנוס איירס והיא גם ממנת את כל הוצאותיהם. הם יוצאים עם שתי אחיות - שרה ורותי ורוצים להתחתן אתן. אביהן של הבנות הוא אדון חגולי (יוסף שילוח) שהוא אלמן קמצן, בעל חנות תכשיטים ושקוע בחובות בעיקר לאדון סיני (יעקב בנאי).
האחים רוצים את הסכמתו לנישואין ומסדרים שהדודה לואיזה תגיע לישראל. הם שוכרים טבח (טוביה דובלרו) ומזמינים את חגולי לפגוש את הדודה לואיזה שהיא מיליונרית והוא נלהב.
לדירתם של האחים מגיע עמנואל (ישראל גוריון), שחקן תיאטרון הבימה שאשתו זרקה אותו מהבית בגלל בגידותיו, והם מסכימים לארח אותו ללילה אחד.
הדודה מתקשרת ומודיעה להם כי במטוס הייתה אזהרה על פצצה והיא לא תוכל להגיע. האחים בצרה אבל כשעמנואל מדגים להם בגדי אישה הם מבקשים ממנו לשחק את התפקיד של הדודה לואיזה.
לאדון חגולי המדבר במבטא עיראקי כנד יש כבר תוכניות לעתיד. הוא מתחיל לחזר אחרי "לואיזה" ונוצרים מצבים מביכים ומשעשעים. אברהם רונאי פוגש אותם בחוף תל אביב ומתפוצץ מצחוק, ויהודה אפרוני רואה את עמנואל בבגדי אישה ותוהה מהיכן הוא מכיר אותו.
חגולי לוחץ על "לואיזה" להתחתן אבל היא דוחה אותו עד שתעבור שנה לפטירת בעלה.
לבסוף נערכת החתונה בווילה של הדודה אבל היא מופרעת כשמגיעה למקום הדודה לואיזה האמיתית (מוניקה ורדימון). חגולי רודף אחרי עמנואל סביב הבריכה ולבסוף מתעלף, אך הדודה לואיזה "מחייה" אותו בנשיקה מפה לפה. אשתו של עמנואל מגיעה עם הילדים וזורקת אותו לבריכה.
לוחמה הררית
לוחמה הררית (באנגלית: Mountain warfare נקראת לעיתים גם לוחמה אלפינית או ארקטית) היא לוחמה בשטחים הרריים או בעלי תנאי מזג אוויר ארקטי וטופוגרפיה קשים.
אופי הלוחמה ההררית מהווה אתגרים נוספים מעבר ללחימה עצמה, בהם התמודדות עם תנאי מזג האוויר (שלג, רוחות עזות, טמפרטורות נמוכות וכדומה), תנועה במדרונות, קושי בלוגיסטיקה ואספקה, קושי בפינוי וסיוע רפואי, לחימה מול אויב בעמדות גבוהות ומחופרות וכדומה. לאזורים אלו לעיתים ישנה חשיבות צבאית רבה בתור אזורים אשר לא מאפשרים פעילות צבאית מלאה, אך עם זאת מעניקים נכס אסטרטגי חשוב.
היסטוריה
בשנים שלאחר מלחמות העולם, מערכות שונות ברחבי העולם היו בעלות אופי הררי; בהן ניתן למנות את הלחימה בחבל קשמיר בין הודו לפקיסטן, מלחמת פוקלנד בין בריטניה לארגנטינה ולאחרונה גם הלחימה באזורים ההררים באפגניסטן. במהלך הכיבוש הסורי של החרמון במלחמת יום הכיפורים, כבשו כוחות הקומנדו הסורי את מוצב החרמון הישראלי על ידי הסקה של הכוחות מעבר לקו הגבול. במהלך המלחמה נעשו מספר ניסיונות לשחרר את המוצב, אך רק לאחר מספר ניסיונות כושלים הוא שוחרר לבסוף. קרבות אלו הם דוגמה לקושי הרב שבלחימה הררית עם תנועה בנתיבים צרים, לעיתים באופן חשוף לאויב ולחימה כנגד אויב מחופר בעמדה גבוהה.