cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כרמלית (שבת)
גדרי כרמלית
כרמלית היא מקום שאינו מוקף מחיצות (שאז הוא רשות היחיד) וגם אינו מקום הילוך לרבים (שאז הוא רשות הרבים). דוגמאות למקומות שהם כרמלית הם שדה, ימים, נהרות ומדבריות. אין משמעות לבעלות על הכרמלית, שכן היא יכולה להיות שטח ציבורי, כגון סמטה קטנה או שטח פרטי כגון שדה.
מאחר שלפי שיטות רבות בהלכה כיום, על מנת ששטח יחשב כרשות הרבים, צריכים להיות בו 600,000 איש ביום, יוצא שחלק ניכר של השטחים הציבוריים כיום הם כרמלית, וניתן לטלטל בהם, לאחר שמתקנים אותם באמצעות עירוב ההופך אותם לרשות היחיד.
כרמלית יכולה להיות גם בתוך רשות הרבים, כגון שטח של ד' על ד' טפחים (כ-1,000 סמ"ר) בגובה או בעומק של בין ג' לט' טפחים (24–79 ס"מ), או שטח שמוקף מחיצות בגובה או עומק כזה, אולם כרמלית אינה יכולה להיות בתוך רשות היחיד, שאז היא בטלה לרשות היחיד. דוגמה לכרמלית כזו היא תעלה נמוכה. שטח ברשות הרבים שאין בני רשות הרבים משתמשים בו, מכיוון שהוא אינו נוח, כגון קרן זווית, נחשב לכרמלית גם כן. רשות הרבים המקורה בגג, נחשבת גם כן לכרמלית.
כרמלית אינה יכולה להיות כלי המטלטל, אלא רק דבר המחובר לקרקע, כגון סלע, או שיח נמוך. ואם כלי הוא בגודל המתאים לכרמלית – הרי הוא בטל לרשות בה הוא עומד.
במקרה שרשות היחיד הגדולה מבית סאתים (5,000 אמות מרובעות, כ-800 מטר רבוע) ואינה משמשת למגורים, כגון דיר גדול, השטח נחשב לכרמלית. וכן אם רשות היחיד אינה מוקפת במחיצות כהלכתה, היא נחשבת לכרמלית לחומרא, והיינו שדנים בה לחומרא גם את דיני רשות היחיד וגם את דיני כרמלית.
דיני הוצאה מרשות לרשות בכרמלית
כל דיני הוצאה והכנסה בכרמלית הם מדרבנן, שכן מדין התורה, כרמלית היא מקום פטור (חוץ מרשות היחיד הנעשית כרמלית):
אישמפלה
אישמפלה (בקטלאנית: Eixample או "הרחבה") הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה המצוי בין העיר העתיקה של ברצלונה, הסיוטט וליה, לבין הכפרים שבעבר הקיפו את ברצלונה, וכיום מהווים את מחוזותיה (סנטס, גרסיה סאנט אנדראו). המחוז נקרא גם מחוז מס' 2.
הקמת השכונה ומבנים בעלי חשיבות
שכונת אישמפלה הוקמה בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 על ידי קבוצות של תעשיינים וסוחרים מהעיר ברצלונה בתקופת הפריחה של המעמד הבינוני בספרד. שכונה זו מאופיינת בבניינים רבים הבנויים בסגנון המודרניסטה. הידועים שבהם תוכננו על ידי האדריכל אנטוני גאודי ובין עבודותיו המצויות בשכונה ניתן למנות את קאזה מילה (המכונה "לה פדררה") ובית באליו ואת כנסיית הסגרדה פמיליה שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
גוש בניינים ידוע נוסף הוא תפוח המריבה.
השכונה מאופיינת ברחובותיה הישרים והארוכים המסודרים בצורת שתי וערב, כשבמרכזם רחוב אחד ארוך, גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס, ושתי שדרות רחבות שחוצות אותם ו"שוברות" את מבנה הרחובות המסודר, אבינגודה דיאגונל ואבינגודה מרידיאנה. מבנה רחובות השכונה תוכנן על ידי מהנדס הערים אילדפונס סרדה (Ildefons Cerdà), אשר האמין בחשיבות רחובות רחבים המאפשרים מעבר להולכי רגל לצד מעברים רחבים לכלי רכב. גושי הבניינים בשכונה הם בצורת מתומנים, כאשר מפגש כל רחובות מהווה כיכר מתומנת המאפשרת צפייה לעבר הרחובות, הכנסת יותר אור לבתים, וכיום גם מאפשרת מקומות חנייה לתושבי העיר. רחוב מרכזי נוסף בשכונה הוא פאסה דה גרסיה, המקשר בין כיכר העיר המרכזית, פלאזה קטלוניה, לבין העיר העתיקה של גרסיה, שהייתה בעבר עירייה עצמאית וכיום היא חלק מהעיר ברצלונה.
על פי התכנון המקורי, במרכז כל גוש בניינים הייתה צריכה להיות גינה לתושבי גוש הבניינים, אולם במהלך השנים השטחים הפנימיים נבנו אך עדיין ישנם גושי בניינים בהם נשמרה ה"גינה" כמו ב "פלאו רוברט" (Palau Robert) שמשמש גם כתחנת מידע לתיירים.
קפזנבאים
קְּפַזַּנְבָאִים או קְפִיץ-זַנְבָאִים (שם מדעי: Collembola) היא הגדולה בין שלוש הסדרות של מחלקת הזנבאים. השתיים האחרות הן קדם-זנבאים ודוזנבאים. הם בעלי לסתות פנימיות, אולם הן לא דומות האחת לשנייה יותר מאשר החרקים בעלי "לסתות חיצוניות".
מחקרים גנטיים מעודכנים מצביעים על כך שהסדרה Collembola התפתחה אבולוציונית אחרת משאר הסדרות במערכת שש-רגלים. הבדיקה בוצעה על פי הקריטריון של רציפות המיטוכונדריה.
האיברים של הקפזנבאים הם בדרך כלל קצרים מ-6 מ"מ. האיבר מתגמש לשישה או פחות חלקים. הוא בעל גמישות כמו לצינור, אשר מתחיל את הקפיצה מהחלק הראשון. הגמישות שלו מאפשרת לו לקפץ, ומכאן שמו, כאשר הוא חש בסכנה. קיים גם מעין "קפיץ" המאפשר לו לזנק בעת הצורך.
הקפזנבאים מצויים בחומרי פסולת של ירק והם אחראיים לייצור הדשן הטבעי בקרקע. מספרם נאמד כאחד הגדולים מבין בעלי החיים המצויים בתבל.
אלגרס
אלגרס (קטלאנית alguerès או; איטלקית algherese) היא ניב של השפה הקטלאנית שמדובר על ידי צאצאי המתיישבים הקטלאנים בעיר אלגרו שבסרדיניה. בשנת 1997 הוכרה השפה באזור האוטונומי של סרדיניה כראויה לעידוד ולשימור, ויחד עימה, זכו להכרה עוד שלושה ניבים סרדים: טברקינו (tabarchino), סאסארזה (sassarese) וגלורסה (gallurese).
מקור השפה
הקטלאנית הגיעה לסרדיניה בשנת 1354 על ידי תושבים קטלאנים מממלכת אראגון, אשר היגרו לאזור הצפון-מערבי של האי והנחילו לו את שפתם. תוך זמן קצר הייתה הקטלאנית לשפה המדוברת בעיר ושמרה על מעמדה זה עד למאה ה-20. עם זאת, לאחר מלחמת העולם השנייה, החל פיחות במעמדה שנגרם כתוצאה מהגירת סרדים אל אלגרו והפיכתה של השפה האיטלקית לשפה המדוברת בהשפעת המהפכה התקשורתית.
לפי סקר משנת 2004 22.4% מאוכלוסיית העיר רואים באלגרס את שפת אימם. להלן התפלגויות השימוש בשפה לפי הסקר.
מנסור איזייב
מנסור מוסטפאייביץ' איזייב (ברוסית: Мансур Мустафаевич Исаев; נולד ב-23 בספטמבר 1986 בקיזיליורט, דאגסטן, רוסיה) הוא ג'ודוקא עבר רוסי. איזייב הוא אלוף אולימפי מלונדון 2012 וזוכה מדליית ארד מאליפות העולם 2009 בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
ביוגרפיה
באוגוסט 2009, איזייב השתתף באליפות העולם שנערכה ברוטרדם וזכה במדליית ארד לאחר ניצחון על יריב מקזחסטן. באליפות העולם שנה לאחר מכן הגיע שוב עד לקרב על מדליית הארד אך הפסיד לוואנג קי-צ'ון הקוריאני. את אליפות העולם 2011 סיים איזייב במקום השביעי.
ב-30 ביולי 2012, זכה במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון. בקרב הראשון איזייב ניצח את קיושי אואמטסו הספרדי, בשמינית הגמר את רוסטם אורוג'וב האזרי וברבע הגמר את סאינג'ארגל ניאם-אוצ'יר המונגולי. בחצי הגמר ניצח איזייב את וואנג קי-צ'ון הקוריאני ובגמר גבר על ריקי נקאיה היפני, אלוף העולם המכהן.
ב-17 בדצמבר 2017, איזייב הודיע על פרישתו מג'ודו.
פרסים
מקור:
גרעיני הבסיס
גרעיני הבסיס (TA: Nuclei basales; נקראים גם הגרעינים הבזאליים) הם קבוצה של גרעינים במוח, שממוקמים בעומק המוח הגדול, מתחת לקליפת המוח בבסיס המוח הקדמי ובקצה העליון של המוח האמצעי.
גרעיני הבסיס מעורבים בפעילות של זיכרון העבודה. הם פועלים בתיאום עם קליפת המוח הקדמית כדי לסנכרן ולבצע התנהגויות מתוכננות ורצוניות המצריכות את מערכות השליטה הלימביות, הקוגניטיביות והמוטוריות. מרבית גרעיני הבסיס משמשים כיחידה תפקודית שפועלת במסגרת המערכת המוטורית ומסייעת לאזורים המוטוריים בקליפת המוח להוציא לפועל תנועות רצוניות של השרירים.
רוב המידע שמגיע לגרעיני הבסיס מתקבל מכל האזורים של קליפת המוח ומהחומר השחור. גרעיני הבסיס שולחים מידע לאזור המוטורי המשלים ולתצורה הרשתית.
גרעיני הבסיס אחראיים ללמידה ויישם של תמורות מורכבות בתגובות לגירויים כמו שימוש נכון בכללי הדקדוק, בנוסף עבור אנשים רב לשוניים יש לו תפקיד בבחירת השפה המתאימה להקשר.
מרכיבים
אזורים נוספים המקושרים לגרעיני הבסיס הם:
גרעיני הבסיס נוצרים מחלקים שונים במהלך ההתפתחות העוברית של המוח. הגרעין הזנבי, הפוטמן והגלובוס פלידוס שייכים למוח הגדול. אלו הם הגרעינים האחראיים על התפקודים המוטוריים של גרעיני הבסיס. מקורו של הגרעין התת-תלמי הוא במוח הביניים והחומר השחור הוא חלק מהמוח האמצעי וממוקם בגזע המוח.
פעילות מוטורית
גרעיני הבסיס ידועים בזכות התפקוד המוטורי שלהם. הם משתתפים בוויסות התנועה של הגוף והם חשובים לרכישה של מיומנויות מוטוריות.
הסבר כללי
מוקד השליטה על הפעילות הרצונית של שרירי השלד הוא באזורים המוטוריים בקליפת המוח, שממוקמים בחלקה האחורי של האונה המצחית. אזור זה יוזם תנועה, ושולח פקודות שיורדות דרך חוט השדרה לשרירים השונים. במקביל, נשלח מידע גם לאזורים המסייעים לביצוע התנועה, בעיקר גרעיני הבסיס והמוח הקטן. שם מתקבלות החלטות שונות לגבי התנועה כגון מהירותה, העיתוי שלה, מיקומה המדויק וכו' והמידע מוחזר אל קליפת המוח וכך שולט בזמן אמת על מאפייני התנועה ואופן ביצועה.
הפנמה של מיומנות מוטורית מאפשרת לאדם להשתמש בה על ידי הפעלה של גרעיני הבסיס ולכן אינה דורשת פעילות מרובה של קליפת המוח הקדם-מצחית. זאת הסיבה לכך שהתנהגויות אוטומטיות מצריכות פחות משאבי קשב עם התקדמות תהליך הלמידה.
מסלולי מידע
הבנת הפעילות נעוצה בהבנת הקשרים בין גרעיני הבסיס לשאר המוח ובין הגרעינים לבין עצמם.
גרעיני הבסיס מקבלים קלט מקליפת המוח, ומוציאים אליה פלט דרך התלמוס. פלט זה הוא מעכב: ככל שגרעיני הבסיס מוציאים יותר פלט לתלמוס, כך מתקבל פחות עירור של קליפת המוח המוטורית ולפיכך תתבצע פחות תנועה של השרירים.
הקלט מקליפת המוח מגיע אל הסטריאטום (הגרעין הזנבי והפוטמן). בשלב זה יכול המידע ללכת בשני מסלולים:
שיווי המשקל העדין בין המסלול הישיר והלא ישיר מווסת על ידי החומר השחור, שמפריש את המוליך העצבי דופמין לסטריאטום. אופי המסלולים העצביים האלה משתקף בהפרעות מוטוריות שנובעות מניוון בגרעיני הבסיס: במחלת פרקינסון הפגיעה מפרה את האיזון לכיוון המסלול הלא-ישיר, ולכן מתקבלת תת-תנועתיות, ואילו במחלת הנטינגטון האיזון מופר לכיוון ההפוך, ולכן אחד התסמינים הוא תנועתיות-יתר.
את פעולתם של הגרעינים מסבירים על ידי תאוריית המעצור. תאוריה זו גורסת, שבכל רגע אנו מדכאים אפשרויות תנועתיות רבות כדי להתרכז אך ורק בפעולה שבה אנו מעוניינים. לדוגמה, בעת ישיבה אנו מדכאים את כל התנועות, אך משמרים רפלקסים תנוחתיים מסוימים.
מוליכים עצביים
בגרעיני הבסיס ניתן למצוא שלושה מוליכים עצביים יסודיים:
גרעין האקומבנס ומסלול התגמול
למרות הכללתו בקבוצת גרעיני הבסיס ומיקומו בין הגרעין הזנבי לפוטמן, גרעין האקומבנס אינו מעורב בפיקוח על תנועה. לגרעין האקומבנס יש תפקיד חיוני במערכת החיזוק במוח, אשר יוצרת תחושה של הנאה בתגובה לגירויים שנתפסים כחיוביים. המסלול העצבי העיקרי במערכת זו הוא המסלול המזולימבי, אשר מתחיל בגרעינים של הטגמנטום הגחוני במוח האמצעי. בעת הפעלה של מערכת החיזוק, תאי העצב בטגמנטום הגחוני מפרישים דופמין לתוך גרעין האקומבנס. מערכת זו מסייעת ללמידה בכך שהיא מגדילה את ההסתברות לחזרה על ההתנהגות שבוצעה בעת הפעלתו של מסלול זה. מסלול התגמול במוח ממלא תפקיד פעיל גם בתהליכים של התמכרות לסמים.
תפקידים נוספים
מחקרים חדשים מצביעים על קשר של גרעיני הבסיס גם לרגשות ולקוגניציה. מחקרים אלה מחלקים את תפקידי גרעיני הבסיס לתפקידים מוטוריים המתרכזים בפוטמן, ולתפקידים רגשיים וקוגניטיביים שמקורם בגרעין הזנבי. בכך ניתן להסביר את המתרחש במחלת הנטינגטון. במחלה זו רואים ניוון של שני גרעינים אלה, יחד עם תסמינים משולבים של בעיות מוטוריות וקוגניטיביות.
פגיעה בגרעיני הבסיס
פגיעה בגרעיני הבסיס בעקבות טראומה גופנית או מחלה יכולה לגרום לליקויים מוטוריים חמורים. ישנן מספר מחלות חשובות אשר יסודן הוא בעיקר בכשל בגרעיני הבסיס:
הסימפטומים של הפרעת קשב נובעים בין היתר מפגיעה בקשרים שבין גרעיני הבסיס לאונה המצחית.
היסטוריה ומחקר
כבר ב-1664 גילו אנטומיסטים את קיומם של מבנים תת-קליפתיים במוח. למבנים הראשונים שהופרדו בבירור ניתן השם Corpus Striatum ("הגוף המפוספס"), מונח שכלל בין השאר את הגרעין הזנבי, הפוטמן והגלובוס פלידוס. ניתן היה לראות שגרעינים אלו מקבלים קלט ומוציאים פלט ענף לקליפת המוח ולגזע המוח, ולכן בתחילה יוחס להם תפקיד מרכזי עד מאוד. הסברה ששלטה בתקופה זו הייתה שגרעינים אלו מקבלים מידע תחושתי מכל החושים ויוזמים את כל התנועות.
במהלך השנים עד המאה ה-20 איבדו גרעיני הבסיס מתהילתם. התפקידים הרבים שיוחסו להם בתחילה התגלו, אט-אט, כשייכים למרכזים אחרים במוח. העניין בגרעיני הבסיס התעורר מחדש, לאחר שהתברר כי כאשר הם ניזוקים הדבר גורם לבעיות תנועתיות מגוונות. תצפית זו הביאה להגדרה מחודשת של תפקידם. תפקודם של גרעיני הבסיס לא נתפס עוד כמוטורי-תחושתי בלבד. ניכר כי הם מעורבים במערך תפקודי מורכב יותר המאפשר את מכלול ההתנהגויות מכוונות המטרה וכולל היבטים רגשיים, מוטיבציונים וקוגניטיביים.
ליסבת סלאנדר
ליסבת סלאנדר (בשוודית: Lisbeth Salander) היא אחת הדמויות הראשיות בסדרת הספרים מילניום שכתב הסופר השוודי סטיג לרסון.
רקע
סלאנדר הופיעה לראשונה ברומן המתח משנת 2005, "נערה עם קעקוע דרקון" (הכותרת המקורית בשוודית: Män som hatar kvinnor, שפירושה בעברית "גברים ששונאים נשים"). היא הופיעה גם ביתר הספרים בסדרה: "הנערה ששיחקה באש" (2006), "הנערה שבעטה בקן הצרעות" (2007) וכן בספרים המבוססים על ספריו של לרסון, "הנערה בקורי העכביש" (2015) ו"הנערה שלוקחת עין תחת עין" (2017).
דמותה של סלאנדר הופיעה גם בסרטים המבוססים על הספרים:
בשנת 2009, חברת האולפנים השוודית "ילו בירד" הפיקה טרילוגיית סרטים המבוססים על הספרים. בסרטים אלו, סלאנדר הבוגרת מגולמת על ידי נומי ראפאס, וכילדה על ידי תהילה בלאד. רפאס הייתה מועמדת לפרס BAFTA לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2011.
בסרט האמריקאי משנת 2011, "נערה עם קעקוע דרקון", רוני מארה מגלמת את סלאנדר. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2012.
בסרט משנת 2018, "הנערה בקורי העכביש", קלייר פוי מגלמת את סלאנדר.
לרסון טען בראיונות כי ההשראה הכללית לדמותה של סלאנדר הייתה המחשבה בנוגע למה היה קורה לדמות האגדית של בילבי בתור אישה בוגרת.
נאבין אנדרוז
נאבין ויליאמס סידני אנדרוז (באנגלית: Naveen William Sidney Andrews; נולד ב-17 בינואר 1969) הוא שחקן בריטי, המוכר מתפקידו בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אבודים".
ביוגרפיה
אנדרוז נולד בלונדון לאב איש עסקים ולאם פסיכולוגית, ששניהם היגרו מהודו. במהלך לימודיו בבית ספר תיכון התאהב אנדרוז במורתו למתמטיקה, ובראיון שנתן התוודה שהוא בטוח שאביו התבייש בו על כך. אנדרוז חי עם בת זוגו ברברה הרשיי בלוס אנג'לס. יש לו שני ילדים מנשים שונות. אנדרוז חשף בעבר שהיו לו בעיות סמים ואלכוהוליזם הוא חובב מוזיקה ומנגן בגיטרה. אנדרוז למד משחק בלונדון. ב-2006 אנדרוז נבחר על ידי המגזין פיפל בתור אחד האנשים היפים ביותר בעולם.
קריירה
ב-1991 קיבל תפקיד בסרט "לונדון הורגת אותי". תפקידיו הבולטים ביותר עד כה הם בסרטים הפצוע האנגלי, פלאנט טרור ובסדרה אבודים בתור סעיד ג'ארה.
בשנת 1997 שיחקה במותחן האוסטרלי "True Love and Chaos".
ב-2013 שיחק כג'עפר הרשע בסדרה "ארץ הפלאות". בשנת 2018 שיחק בסדרת הדרמה המשטרתית "אינסטינקט" ב-CBS, בכיכובו של אלן קאמינג.
בשנת 2021 לוהק יחד עם אמנדה סייפריד לככב במיני-סדרה הביוגרפית של הולו, "הנושרת" בו יגלם את איש העסקים הפקיסטני ראמש בלוואני, המיני-סדרה תעלה לשידור במהלך שנת 2022.
יהודה אידלשטיין
יהודה אידלשטיין (4 באוקטובר 1894 - 4 באוגוסט 1981) היה מחנך, עיתונאי וסופר. מותיקי העיתונאים של עיתון הבקר וסופר שכתב את הביוגרפיה של זקן השומרים אברהם שפירא.
ביוגרפיה
ב-1925 נסע לביקור בארץ ישראל והחליט להישאר בה וב-1926 עלתה משפחתו והצטרפה אליו. לאחר עלייתו המשיך לעסוק בהוראה בבית ספר דתי במגדיאל. ב-1931 פרש מהוראה והחל לעבוד בכתיבה ספרותית ועיתונאית כשהוא מתמקד בכתיבת ביוגרפיות של אישים מתולדות היישוב.
ב-1935 התקבל לעבודה כעיתונאי בעיתון הבקר שם עבד 24 שנה עד פרישתו לגמלאות ב-1959. במהלך שנים אלו פרסם בעיתון מספר רב של מאמרים פובליציסטים על נושאי היום וענייני מחשבת ישראל. לאחר פרישתו פנה ללימודי תלמוד וההיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב כשבמקביל המשיך לכתוב מאמרים לעיתון הבקר ולאחר סגירתו, ב-1965, כתב לעיתון "היום".
ב-1939 הוציא לאור את הביוגרפיה של זקן השומרים אברהם שפירא שנפרשה על פני 2 כרכים.
משפחתו
ב-1920 נישא אידלשטיין לאסתר בת יעקב כץ (1990-1894) ולזוג נולדו 3 ילדים: נעמי, משה שמואל, ושלמה (שינה שמו לחגי). יהודה אידלשטיין נפטר ב-1981 והובא למנוחות בבית הקברות הר הזיתים.
עמק שווה
עמק שווה הוא שמו של מקום פגישתם של אברהם ומלך סדום עם מלכי-צדק מלך שלם לאחר מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, והוא מזוהה בתורה עם עמק המלך:. "עמק המלך" מוזכר במקום אחד נוסף במקרא - מקום הצבתה של יד אבשלום על ידי אבשלום.
אין ידיעה ברורה היכן נמצא אותו עמק, אך נראה שמקומו באזור ירושלים. יוספוס פלביוס כתב שהוא מרוחק שתי סטדיה (ריס) מירושלים. במגילה החיצונית לבראשית מזוהה המקום עם "בקעת בית הכרם". באנציקלופדיה המקראית הוצע זיהוי במקום הקרוב ל"גן המלך" בירושלים, ליד מקום המפגש של גיא בן הינום ונחל קדרון. ישעיהו פרס זיהה אותו עם עמק רפאים, ויהודה אליצור טען שמקומו הוא צפונית לשער שכם.
מאידך מסורת הכנסייה היוונית אורתודוקסית מזהה את "עמק שווה" ואת מקום פגישתם של אברהם ומלכיצדק דווקא באזור הר תבור. על פסגת התבור נבנתה משום כך "קפלת מלכיצדק".
הפסוק הנ"ל הוא מקור הביטוי "הגיעו לעמק השווה" במשמעות של "הסכימו, הגיעו לפשרה".
שירה באורדו
התפתחות השירה באורדו
שפת האורדו התחילה להתעצב תחת סולטנות דלהי, אך לא שימשה כשפת כתיבה או שירה עד המאה ה-14. בשלב הראשון שימשה הכתיבה באורדו בעיקר למטרות דתיות ולהפצת רעיונות האסלאם בתת-היבשת ההודית. רק במאה ה-18 החלו משוררים להשתמש באורדו לכתיבת שירה וספרות יפה. זו תקופתם של "ארבעת עמודי התווך" של האורדו: מירזא ג'אן ג'אנאן מט'הר (מת 1781), מוחמד רפיע סוודא (מת 1781), מיר דרד (מת 1785) ומוחמד תקי מיר (מת 1810). הם עידנו את שפת השירה באורדו ושכללו אותה במידה רבה. סביב כל אחד מהם התפתח מעין חוג ספרותי ותלמידים רבים שהלכו בעקבותיו. מרכזי שירה מרכזיים התהוו בדלהי ולאחר מכן באווד ובלאקנאו. פריחה מחודשת בשירת אורדו התגלמה בשיריו של ע'אלב (מת 1869), הנחשב למשורר הנערץ ביותר בתרבות דוברי האורדו. ע'אלב מפורסם בזכות הע'זלים שלו, הנחשבים לפורצי דרך מבחינת תוכנם. משוררים מאוחרים הניחו את היסודות לרפורמה בשירת אורדו, שתאמה את ההתפתחויות הפוליטיות והחברתיות של התקופה (סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20). סיר סייד אחמד ח'אן ומוחמד חוסיין אזאד הם שניים מהבולטים בדור משוררים זה. לאחר חלוקת הודו, קיבלה השירה באורדו מימד פוליטי ולאומי הקושר אותה עם פקיסטן. הידוע מבין המשוררים המזוהים עם תקופה זו הוא מוחמד אקבאל. למרות שמת ב-1938 טרם החלוקה, הרי שהוא נחשב במידה רבה לאבי התנועה הלאומית של פקיסטן ולאחד ממעצבי התרבות באורדו.
מושגי יסוד בשירה באורדו
סגנונות ומושגים מרכזיים בשירה באורדו הם:
סגנונות כתיב
בפקיסטן ובאזור דקאן בהודו, השירה באורדו נכתבת בסגנון הקליגרפי נסתעליק של הכתיב הפרסי-ערבי. בצפון הודו, שם השירה באורדו פופולרית מאוד, נהוג לתעתק את השירה לכתב הדוונגארי, כדי להקל על דוברי האורדו שאינם קוראים את הכתב הפרסי-ערבי. לעיתים מתעתקים את הכתוב באורדו לאותיות לטיניות.
סעדיה בן יוסף
הרב סעדיה בן יוסף היה מחכמי תימן במאה ה-16, רבה של העיר ג'יבלה ופייטן.
קיים מידע מועט על קורות חייו של הרב בן יוסף. הוא מוזכר בספר "המוסר", חיבורו של הרב זכריה אלצ'אהרי. בספר זה מתאר הרב אלצ'אהרי קהילות ודמויות שהכיר בנסיעותיו בעולם. הוא כותב על הרב סעדיה בן יוסף:
כמו כן, הרב אלצ'אהרי מציין את בקיאותו בתנ"ך בש"ס וברמב"ם ובפירושי רס"ג. לדבריו, הרב סעדיה חי בצנעא בזמן הרדיפות האנטי-יהודיות של 1568 ולאחר מכן בג'יבלה. הרב סעדיה בן יוסף פרסם כמה פיוטים, חלקם פורסמו על ידי אברהם צבי אידלסון בספרו "שירת תימן".
מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית
מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (ברוסית: Росси́йская Социал-Демократическая Рабочая Партия = РСДРП) הייתה מפלגה סוציאליסטית מהפכנית שהוקמה בשנת 1898 במינסק שב במטרה לאחד במסגרתה את הארגונים הסוציאליסטיים המהפכניים באימפריה הרוסית.
בכנס הראשון של המפלגה המאוחדת, אשר הוחלט שתיקרא "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית", התקיים במינסק ב-13 במרץ 1898. בכנס זו השתתפו 9 נציגים של 3 קבוצות (כולל הבונד) ונבחר וועד מרכזי שכלל 3 אנשים. מעשית הוא לא השיג דבר, כיוון שחבריו היו מעטים, הוא לא קיבל שום החלטה חשובה בדמות מצע או חוקה, הוועד המרכזי שנבחר נעצר מיד בתום הכנס. בפועל המפלגה המשיכה להיות מפוררת למספר קבוצות, שברובן שלטה הדעה המכונה "אקונומיזם", הטוענת שהמאבק של הפועלים צריך להיות כלכלי ואילו המאבק הפוליטי יידחה לשלבים מאוחרים יותר. כנגד הדעה הזאת החלה להתארגן קבוצה של מהפכנים צעירים כמו לנין, שהוציאו מחוץ למדינה את העיתון "איסקרה" (ניצוץ), ואשר פעלו במרץ נגד האקונומיסטים. קבוצה זו, שכונתה גם "איסקראים" (על שם עיתונם), ראתה את מטרתה בהחדרת רעיונות פוליטיים בקרב מעמד הפועלים והקמת מפלגה מהפכנית חזקה וגדולה בתוך מעמד הפועלים שתפקידה לכוֵון מעמד זה.
בשנת 1903 התקיים הכנס השני (בבריסל ובלונדון), שבו פרצה מחלוקת בין לנין לבין מרטוב. לנין רצה שהמפלגה תהיה מאורגנת פוליטית ושחבריה יהיו חייבים להיות פעילים בארגונים המחתרתיים (עקרון החברות הפעילה, על פי לנין), ושקבלת ההחלטות במפלגה תהיה שמורה לקבוצה נבחרת של מהפכנים אינטלקטואלים, שתהיה הגוף הבכיר בין כנס לכנס; לגוף זה קרא לנין בשם "הוועד המרכזי". לנין טען כי מאבק כלכלי בלבד של הפרולטריון הוא בסך הכל מאבק בורגני של מעמד הפועלים. הוא רצה לבנות מפלגה מהפכנית אוונגרדית שבראשה קבוצה אינטלקטואלית של מהפכנים מקצוענים עם משמעת פנימית חמורה ואחדות דעים מלאה. מפלגה זו אינה נכנעת לפועלים, אלא מדריכה ומכוונת אותם. המהפכה צריכה להיות מיידית; גם אם העובדים לא רכשו עדיין הכרה סוציאליסטית מלאה, זאת תבוא מעצמה לאחר נפילת הקפיטליזם. מרטוב, לעומתו, רצה שהמפלגה תהיה פתוחה יותר לחברים כדוגמת המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות באירופה כאשר חברי המפלגה תומכים בה מבלי להיות חברים פעילים במחתרת. בהצבעה על מחלוקת זו זכו לנין וסיעתו לרוב, ולכן נקראו מאז "בולשביקים" (סיעת הרוב). סיעתו של מרטוב נקראה, בהתאמה, סיעת ה"מנשביקים" (אנשי המיעוט). המנשביקים, ובראשם וותיקי המרקסיסטי כפלכאנוב, לא הסכימו לקבל את דעת הרוב הבולשביקי והחלו פועלים כסיעה נפרדת. עם הזמן, גברה השפעת המנשביקים, ולנין, אחרי התלבטות רבה, החליט לארגן מוסדות ועיתונות משלו (העיתון "איסקרה" עבר לידי המנשביקים) וכן לארגן כנס בלונדון ב-1905. המנשביקים לא הכירו בכנס זה, וקיימו כנס משלהם בז'נבה. חילוקי הדעות העיקריות כאן היו שהבולשביקים דרשו שאחרי המהפכה הקרובה יקום שלטון של פועלים ואיכרים שיכונה "דיקטטורה מהפכנית דמוקרטית של הפרולטריון והאיכרים"; המנשביקים, מאידך, דגלו בשלטון בורגני עם אופוזיציה חזקה ופעילה של הפרולטריון.
ב-1912 הפכו הבולשביקים רשמית למפלגה נפרדת, שנקראה "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (בולשביקים)". ב-1918, לאחר המהפכה הבולשביקית, הפכה זו למפלגה הקומוניסטית הרוסית. המנשביקים הצליחו להמשיך פעילות מפלגתית לגאלית עד לשנת 1922. בשנת 1923 הופסקה גם הפעילות המחתרתית של המפלגה.
ג'ק פלאהי
ג'ק ראיין פלאהי (באנגלית: Jack Ryan Falahee; נולד ב-20 בפברואר 1989) הוא שחקן וזמר אמריקאי. הוא התפרסם לקהל הרחב בשל תפקידו בתור קונור וולש בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" (2020-2014) של רשת ABC.
קריירה
בשנת 2013 פלאהי עשה את הבכורה שלו בטלוויזיה עם תפקיד אורח בסדרת הנעורים "יומני קארי" של רשת The CW, ומאוחר יותר הופיע בסדרה הקצרה של רשת NBC, "איירונסייד". הוא כיכב לצד השחקניות היילי לו ריצ'רדסון ומארי מק'קורמק בסרט הטלוויזיה "Escape from Polygamy" שהוקרן בבכורה ב-24 באוגוסט 2013. מאוחר יותר הוא קיבל תפקידים במספר סרטים עצמאיים, כולל "Hunter", "Blood and Circumstance" ו"Slider". ב-2014, הוא הופיע בסרט "טוקרב" לצד ניקולס קייג'. באותה השנה, גילם בתפקיד חוזר את צ'ארלי מק'ברייד בסדרת הנעורים "מסובך" של רשת ABC Family.
בשנת 2016 לוהק לתפקיד של בנג'מין פרנקלין סטרינגפלו בסדרת הדרמה ההיסטורית "רחוב מרסי" של רשת TBS.
בספטמבר 2019, פלאהי יחד עם חבר ילדות ודי ג'יי אלפנטה (אנ') הכריזו על השקת פרויקט המוזיקה שלהם - Diplomacy. הם הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "Silver Lake Queen" ב-16 באוקטובר 2019, השיקו כרטיסים למסע הבכורה שלהם בינואר 2020 - שנדחה מאוחר יותר בגלל מגפת ה-COVID-19 - והוציאו את ה-EP שלהם ב-19 בפברואר 2020. פלאהי הוא הסולן של הפרויקט והצהיר שהוא כותב את רוב השירים שלהם על סמך רישומי היומן האישיים שלו.
השערת קנודסון
השערת קְּנוּדְסוֹן (Knudson hypothesis), הידועה גם כ"היפותזת שתי המכות" (Two-Hit Hypothesis), היא ההשערה כי מחלת הסרטן היא תוצאה של הצטברות מספר מוטציות ב-DNA של התא. הוצעה לראשונה על ידי קארל נורדלינג בשנת 1953 וגובשה על ידי אלפרד ג' קנודסון בשנת 1971. עבודתו של קנודסון הובילה, באופן עקיף, לגילוי גנים הקשורים לסרטן. ב-1998 קנודסון זכה בפרס אלברט לסקר למחקר רפואי על עבודתו בתחום הגנטיקה של סרטן.
רקע היסטורי
מודל המולטי-מוטציה של הסרטן הוצע על ידי נודרלינג בביטאון הסרטן הבריטי בשנת 1953. הוא ציין כי במדינות המתועשות נראה כי אחוז הסרטן עולה בחזקה שישית לגיל. קורלציה זו מתאימה להשערה כי התפרצות סרטן דורשת הצטברות של שש מוטציות.
גנטיקה
ברמה המולקולרית-גנטית, היווצרות סרטן (קרציוגנזה) תלויה בשינוי פעילותם של שני סוגי תאים: אונקוגנים; וגנים מעכבי גידול (Tumor Suppressor Genes, להלן TSGs). שני סוגי הגנים הללו מקודדים לתוצרים אשר מווסתים את קצב חלוקת התא. כאשר מנגנוני הבקרה של האונקוגנים וה-TSGs מופרים, התא המושפע מתחלק ביתר ונוצר נגע סרטני.
אונקוגנים
אוֹנְקוֹגְנִים, מלשון 'אוֹנְקוֹ' (סרטן), אלה גנים אשר מעודדים את התא להתחלק. תצורתם התקינה של הגנים הללו נקראת פְּרוֹטוֹ-אוֹנְקוֹגְנִים. במידה ותתרחש מוטציה אשר תוביל לפעילות יתר של גן מסוג זה, ישתנה שמו מ'פרוטו-אונקוגן' ל'אונקוגן', והתא עלול יהיה לעבור התמרה סרטנית כבר בשלב זה.
כך למשל הגן HER2, אשר ידוע גם בשם ERBB2, מעודד חלוקה תאית תקינה בקרב תאי שַׁד. בכ-20% מסרטני השד ישנה מוטציית פעילות יתר (Gain of Function) ב-HER2, ובמקרים אלו ניתן להשתמש בתרופה מבוססת נוגדנים אשר תוקפת את תוצרי הגן הנ"ל. תרופה זו נמכרת תחת המסחרי הרצפטין (Herceptin), והיא הוכחה כיעילה לטיפול בסרטנים מתת-סוג זה.
גנים מעכבי גידול
גנים מעכבי גידול (Tumor Suppressor Genes) הם גנים אשר אחראים על עיכוב הגדילה התאית, או לעידוד מוות תאי מתוכנן (אפופטוזה). לעיתים מסווגים את הגנים הללו כשייכים לאחת משתי קבוצות: ' Guardians ', אשר פועלים כחיישנים ומנטרים את תקינות הגנום; ו-'Governors ', אשר פועלים לתיקון הנזק ועצירת חלוקת התא בעת הצורך. על מנת שיתפתח נגע סרטני, יש צורך במוטציית פעילות חסר (Loss of Function) בשני העותקים של הגן.
גן ה-RB
עבודתו של קנודסון בדבר סרטן הרשתית (רטינובלסטומה) הצביעה על גן סורר הממוקם על גבי כרומוזום 13. גן זה, אשר קיבל את השם RB לציון ההפרעה הסרטנית לה הוא מקושר, הינו דוגמה נפוצה ל-TSG. ביתר פירוט, מדובר בגן מדכא סרטן מסוג Governor, אשר מבקר את המעבר משלב ה-G1 לכדי שלב ה-S. בקרת חלוקת התא מתבצעת על ידי זרחון הגן RB. כאשר הגן איננו מזורחן, הוא מעכב את הגן מעודד-החלוקה E2F, וכאשר RB מזורחן הוא חדל מלעכב את E2F.
מספר המוטציות
לטענתו של קנודסון, רטינובלסטומה תורשתית, אשר מתבטאת בגיל צעיר ולרוב בשתי העיניים, נובעת מכך שהצאצא יורש עותק אחד מוטנטי של גן זה. תורשה זו מהווה ה"מכה" הראשונה בהיפותזת שתי-המכות, ומוטציה מקרית בעותק השני (התקין) תהווה ה"מכה" השנייה ותוביל להתפתחות רטינובלסטומה של ממש. לפיכך באופן מסורתי תאוריית שתי המכות התייחסה לאבדן פעילותם של שני האללים המקודדים לגן TSG מסוים; וזאת להבדיל מ"מכה" בודדת של פעילות יתר באונקוגן, אשר ביכולתה לגרום לתא לעבור התמרה סרטנית לבדה. כיום ידוע כי אמנם מספיקה מוטציה אחת מסוג Gain-of-Function באלל בודד של אונקוגן, ולחלופין מספיקות שתי מוטציות Loss-of Function בשני האללים של גן TSG, בפועל התמרה סרטנית מתרחשת לאחר הופעת מוטציות במספר גנים שונים. כמו כן, Loss-of Function של גן ה-RB מאפיין נגעים סרטניים נוספים מלבד רטינובלסטומה, ובהם סרטני שד וסרטני עצם (אוסטאו-סרקומה).
משאבדה הבקרה על חלוקת התא ותקינות הגנום, עולה הסיכון להופעת מוטציות נוספות בתא הפגוע. אכן, תאים סרטניים נוטים להציג פגיעות גנטיות רבות, עד כדי אברציות כרומוזומליות ואנאופולאידיות. את המוטציות הרבות אותן תאי הסרטן מציגים נהוג לסווג כ"Driver Mutation" ו-"Passenger Mutation": מוטציות ה'נהג' הן אלו שגרמו לתא לסטות ממסלול התקין וגרמו להתמרה הסרטנית עצמה; ואילו מוטציות 'נוסע' הן אלו שנוצרו מאיבוד הבקרה הגנטית, ונחשבות כתופעת לוואי של הנגע הסרטני. ברוח זו גם מקובל לציין כי אונקוגנים וגנים מעכבי-סרטן מקבילים למערכת דוושות הגז והבלמים של כלי רכב, כאשר אונקוגנים דומים לדוושת הגז, ואילו TSGs מדמים את דוושת הבלמים.
Perisphinctes
Perisphinctes הוא סוג של רכיכה נכחדת מקבוצת האמוניטים אשר חיה בתור היורה בימים הקדומים. מאובני הרכיכה התגלו בכל היבשות. המאובנים הראשונים תוארו ב-1869 בידי החוקר הגרמני וילהלם היינריך וייגן (Wilhelm Heinrich Waagen). נמצאו מינים רבים ששייכים לסוג זה.
מאפיינים
בדומה למרבית האמוניטים, הרכיכה חיה בקונכייה עגולה בצורתה ודמוית ספירלה שהתקפלה מבפנים בצורת תאי גז, בעזרתם היצור נע במים. היצור החי הגיע לקוטר של 20 ס"מ לעיתים ובכמה מהמינים אף למטר שלם והיה בעל ראש-רגליים קטנים. האמוניט היה יצור ששכן במים חמימים ובהם צד יצורים קטנים יותר שהוא תפס בזרועותיו. ככל הנראה הוא חי לצד מדפי היבשה לאורך החופים החמימים של העולם.
ויין בארלו
ויין בארלו (באנגלית: Wayne D. Barlowe; נולד ב-6 בינואר 1958) הוא צייר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל ציוריו הריאליסטיים של יצורים או חייזרים סוריאליסטים. בארלו צייר עבור יותר מ-300 כריכות ספרים ושערי מגזינים, ואיורים עבור הוצאות לאור מפורסמות כמו מגזין לייף, Time ו-Newsweek. בנוסף, עבד כמעצב גרפי ומתכנן קונספט אמנותי עבור מספר סרטי מדע בדיוני ופנטזיה, וסדרות טלוויזיה. הוריו, סי ודורתיאה בארלו היו שניהם אמנים שהתמחו בהיסטוריה של הטבע.
גר (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הליגה נגד השמצה
הליגה נגד השמצה (באנגלית: Anti-Defamation League; בראשי תיבות: ADL) הוא ארגון מיסודו של בני ברית בארצות הברית ומטרתו המוצהרת היא "להפסיק, על ידי פנייה להיגיון ולמצפון, ובמקרה הצורך, על ידי עתירות משפטיות, את ההשמצה נגד העם היהודי. המטרה הבסיסית שלו היא להבטיח צדק ויחס הגון לכל האזרחים בשווה ולשים קץ ללעג ואפליה הלא צודקת ולא הגונה כנגד כל עדה או קבוצת אזרחים. משרדה של הליגה מספק הערכות מצב, דוחות ופרסומים שמטרתם הדרכה ויידוע באשר לנושאים המשפיעים על יחסי ישראל-ארצות הברית ועל יחסי ישראל עם יהדות התפוצות". הליגה נגד השמצה פעילה במיוחד במלחמה נגד אנטישמיות, נגד גזענות ונגד אנטי ציונות. הם גם נאבקים במה שהם מגדירים "איומים על הדמוקרטיה, כולל השמצות ברשת הצקה, הטיה בבתי הספר ומערכת המשפט הפלילי, טרור, פשעי שנאה". התנועה תמכה לאורך השנים במדיניות הישראלית.
עם תקציב שנתי של למעלה מ-40 מיליון דולר, לליגה נגד ההשמצה ישנם 30 משרדים ברחבי ארצות הברית ועוד שלושה משרדים מחוץ לארצות הברית (בישראל, ברוסיה ובאיטליה). המטה הראשי של הארגון ממוקם בעיר ניו יורק. מאז 2015 מכהן ג'ונתן גרינבלאט כראש הארגון.
הארגון נוסד ב-1913 בידי זיגמונד ליווינגסטון. בתגובה למשפטו מוטה גילויי השנאה של ליאו פרנק - יהודי מאטלנטה שהורשע ברצח מרי פייגן, עובדת בית חרושת לעפרונות בניהולו. פרנק עצמו שנדון למוות, אך נחון למאסר עולם, נחטף כעבור שנתיים מבית הכלא ונרצח בלינץ' בידי המון מוסת עיתונות אוהדת וחברי KKK. הליגה נגד השמצה הייתה חלוצה גם במאבק למען שוויון זכויות לשחורים, וארגוני זכויות של יהודים ושחורים שיתפו פעולה ביניהם. אחרי שנות ה-70 של המאה ה-20 היחסים ביניהם התקררו עקב התחזקות האסלאם והאנטי-ישראליות בקרב האפרו-אמריקאים.
עור (חומר גלם)
עור הוא חומר גלם המיוצר מעורם של בעלי חיים. את בעלי החיים מגדלים בשטחי מרעה כגון באוסטרליה, דרום אמריקה, ואירופה שבהם מטפחים בקר וצאן (חזירים עיזים וכבשים) במיוחד לתעשיית העורות או כתוצר לוואי של תעשיית הבשר. כמו כן מיצרים עורות הנחשבים אקזוטיים יותר מזוחלים (תנינים, לטאות ונחשים), יענים ודגים.
העור הוא חומר גלם יקר המשמש בעיקר לייצור אביזרי אופנה. העור הוא חומר עיבוד עיקרי לייצור נעליים מסוימות וסנדלים, כמו כן משמש לייצור ביגוד ופריטי בוטיק יוקרתיים כגון כפפות, מעילים ותיקים, ארנקים, חגורות ותכשיטים. העור נחשב לריפוד יוקרתי ובתקופה האחרונה נכנס לתחום עיצוב הפנים גם כאריחים העשויים מעור, קופסאות אחסון, אהילים ומוצרים נוספים. יחד עם העץ, היווה העור מרכיב בסיסי בטכנולוגיה של העת העתיקה. העור אינו עשוי מחומרים רעילים. הוא אינו מתכלה תוך זמן קצר ואפשר למחזר אותו.
לעור כמה שיטות עיבוד המכינות אותו להפוך לחומר גלם:
טבעונים וחלק מהצמחונים מתנגדים אידאולוגית ללבישה או שימוש בעור, לדעתם שימוש בעור הוא ניצול אכזרי של בעלי חיים. לרוב הם משתמשים בתחליפים אחרים כמו חומרים דמויי עור וכיוצא באלו.
לפני תחילת כל אחת משיטות העיבוד העור עובר תהליך של המלחה על-מנת לנקותו משאריות הדם וכדי למנוע ריקבון. לאחר מכן ניתן להסיר את שאריות הבשר והשיער שעליו (אם אינו רצוי) ולנקות מלכלוך חיצוני שדבק בו. לאחר העיבוד העור נעשה קליל יותר.
שימושיו הנוספים של העור:
קבוצת תיאטרון
קבוצת תיאטרון (באנגלית: Group Theatre) הייתה קבוצת חברים שפעלה בניו יורק בשנות השלושים של המאה העשרים והניחה את היסודות לאמנות המשחק בארצות הברית על בסיס שיטת סטניסלבסקי. קבוצת תיאטרון הייתה מורכבת משחקנים, מחזאים, במאים ומפיקים בהם לי סטרסברג וסטלה אדלר.
דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education
דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education הוא דירוג של האוניברסיטאות הטובות בעולם המתפרסם על ידי Times Higher Education (THE בראשי תיבות), שבועון בריטי העוסק בהשכלה גבוהה. זהו פרסום החדשות הבריטי המוביל בתחום ההשכלה הגבוהה. השבועון פרסם את דירוג האוניברסיטאות הטובות בעולם מאז שנת 2004 ועד לשנת 2009 בשיתוף עם חברת QS. החל משנת 2010 מפרסם השבועון דירוג נפרד, בשיטה שונה, שמאגר המידע באשר לציטוטי מאמרים ששימש עבורה הופק בשיתוף פעולה עם חברת המידע תומסון רויטרס. משנת 2014 מתבסס הדירוג על מאגר המידע של חברת אלסוויר. חברת QS מפרסמת בנפרד את דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם. בנוסף לדירוגים אלה ידוע אף "דירוג שאנגחאי".
חלוקה אזורית
בדירוג שהתפרסם בשנת 2010, 81 מתוך 200 (40.5%) האוניברסיטאות בדירוג ה-THE הן מצפון אמריקה, 82 מתוך 200 האוניברסיטאות בדירוג הן מאירופה, 27 אוניברסיטאות מאסיה, 8 אוניברסיטאות מאזור אוקיאניה, 2 אוניברסיטאות מאפריקה (אוניברסיטת קייפטאון במקום ה-107 ואוניברסיטת אלכסנדריה במקום ה-147). אין אוניברסיטאות מדרום אמריקה בין 200 האוניברסיטאות בדירוג.
ישראל בדירוג
אף לא אוניברסיטה אחת מישראל נכנסה ל-200 האוניברסיטאות בדירוג 2010. מאז שנת 2010 מיקומן של האוניברסיטאות הישראליות בדירוג יציב: האוניברסיטה העברית ולאחריה אוניברסיטת תל אביב והטכניון.
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל בע"מ נוסדה ב-1940 על ידי עובד בן עמי, והיא ארגון יצרני היהלומים היחיד בישראל. ההתאחדות מייצגת כ-200 מעבדי יהלומים, האחראים על כ-95% מהיהלומים שמייצרת תעשייה בישראל, שהיא אחת משלושת מרכזי עיבוד היהלומים המובילים בעולם. בהתאחדות חברים כל מגזרי הייצור בענף ובעלי חברות ייצור של יהלומים.
המוסד העליון של ההתאחדות הוא האספה הכללית, ואת מדיניותה מתווים הנשיא ניסים זוארץ (שנבחר לתפקיד ב-2020), הוועד הפועל והוועדות השונות, הנבחרים אחת לשלוש שנים. את פעילותה השוטפת של ההתאחדות מנהל המנכ"ל.
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל מייצגת יצרני יהלומים ואת ענף היהלומים כולו בפורומים בישראל ובעולם שבהם מתקבלות החלטות בעלות השלכות על פעילותם. בישראל דואגת ההתאחדות בין היתר להסדרת הסכמי העבודה ולטיפול בתנאי העובדים, להענקת ייעוץ משפטי, לייזום חקיקה שתקדם את התעשייה, לקידום המחקר והפיתוח הטכנולוגיים, לקידום שיווק היהלומים, ולייזום אירועים מיוחדים של התעשייה. בעולם היא דואגת למגעים מול ספקי יהלומי גלם, מייצגת את תעשיית היהלומים במפגשים עם ה-DTC, משמשת כנציגת ישראל בהתאחדות הבינלאומית של התאחדויות תעשייני היהלומים (IDMA - International Diamond Manufacturers Association), במועצת היהלומים העולמית (WDC - World Diamond Council) ובתהליך קימברלי, ועוסקת בשורת פעילויות נוספת שמטרתן לקדם את ענף היהלומים הישראלי.
סיל ביץ'
סיל ביץ' היא עיר בצפון מחוז אורנג' במדינת קליפורניה. העיר היא חלק מהמטרופולין של לוס אנג'לס וחיים בה כ-25,000 תושבים. בעיר נמצאים מחסנים של חיל הים האמריקאי.
היסטוריה
בסוף המאה ה-19, הקימו מתיישבים קהילה קטנה מצפון לשטח המוניציפלי של אנהיים וקראו לה רציף עגינה אנהיים.
בתחילת המאה ה-20 הוחלף שמה של הקהילה לביי סיטי, אך מכיוון שכבר הייתה עיירה בשם זה בצפון קליפורניה, הוחלט בסופו של דבר לקרוא לה סיל ביץ (חוף כלבי הים). הקהילה הוכרזה רשמית כעיר ב-25 באוקטובר 1915, באותו יום שניתן לה שמה.
תוך זמן קצר הפכה העיר למרכז הבילויים של האזור ומשכה תיירות רבה. לצד חוף הים נפתח פארק שעשועים גדול, הרבה לפני דיסנילנד.
גאוגרפיה
סיל ביץ' נמצאת במטרופולין של לוס אנג'לס, מעט דרומית לה, בגבול בין מחוז לוס אנג'לס למחוז אורנג'. גבולה המוניציפלי של סיל ביץ' הוא גם גבולו של מחוז אורנג'. חלקו המערבי של נהר סן גבריאל מהווה את הגבול בין שני המחוזות.
העיר גובלת בלונג ביץ' שבמחוז לוס אנג'לס בצפון, הנטינגטון ביץ' בדרום, וסטמיניסטר במזרח והאוקיינוס השקט במערב.
העיר משתרעת על שטח של 34.2 ק"מ רבועים, מתוכם 29.2 ק"מ רבועים אדמה ו-4.5 ק"מ רבועים מים (13.4%).
אטרקציות
מזח העץ של סיל ביץ' הוא השני באורכו בחוף המערבי, אחרי אושנסייד.
כמו כל דרום קליפורניה, גם סיל ביץ' מושכת אליה גולשים מכל רחבי העולם. האתר הפופולרי בעיר לגלישה הוא באזור שפך נהר סן גבריאל.
אירועים
פסטיבל פנקייקים בחודש אפריל ופסטיבל דגים בחודש יולי הם אירועים שנערכים מדי שנה על ידי ארגון ליונס והם שני האירועים החשובים בעיר. בנוסף, מדי חודש אפריל נערכת תצוגת מכוניות עתיקות, מצעד חג המולד בדצמבר ופסטיבל עפיפונים בחודש ספטמבר.
מכון פרימטר לפיזיקה תאורטית
מכון פרימטר לפיזיקה תאורטית (Perimeter Institute for Theoretical Physics, בקיצור מכון פרימטר או PI) הוא מכון מחקר עצמאי המוקדש לסוגיות יסוד בפיזיקה תאורטית ונמצא בווטרלו, אונטריו שבקנדה. מכון פרימטר נוסד ב-1999 על ידי מייק לזארידיס, מייסד ומנכ"ל משותף של Research In Motion. הוא הכריז על תרומה ראשונית של מאה מיליון דולר ב-23 באוקטובר 2000. ביוני 2008 תרם ביחד עם אופליה טונג חמישים מיליון דולרים נוספים. פעילויות המחקר החלו בשנת 2001. בד בבד עם פעילויות המחקר, מתפקד מכון פרימטר כתוכנית מצוינות בינלאומית ומארח כל קיץ את ה-ISSYP, מחנה פיזיקה לתלמידי תיכון.
בתחילה פעל מכון פרימטר מתוך משרדי הדואר ההיסטוריים של העיר ווטרלו ברחוב קינג. באוקטובר 2004 עבר למבנה שעוצב על פי הזמנה ברחוב קארולין, מול אגם סילבר בפארק ווטרלו. מתכנן הבניין היה הארכיטקט מהחברה המונטריאולית Saucier + Perrotte, שקיבל את מדליית המושל הכללי לעיצוב ארכיטקטוני במאי 2006. הבניין הניצב בסמוך למכון מאכלס את גלריית האמנות Canadian Clay and Glass Gallery, זכה באותו הפרס לארכיטקטים בשנת 1997.
המשרד למחקר והמצאה במחוז אונטריו הכריז במרץ 2006 על התחייבות להעניק תרומה של חמישים מיליון דולרים למכון פרימטר.
תוכנית מצוינות ציבורית
בצד מחויבותו למחקר מדעי אירח מכון פרימטר מספר תוכניות מצוינות שכללו הרצאות בפיזיקה, ארוחות ערב והופעות מוזיקליות. ביסטרו החור השחור שלו (Black Hole Bistro) מציג לעיתים הזמנות לארוחות ערב ובהן הופעות ג'אז, בארוק, והרכבים אחרים. מכון פרימר מארח גם הרצאות ציבוריות שנערכות בבתי ספר תיכון מקומיים באזור קירצ'נר-ווטרלו.
ISSYP
בית ספר קיץ הבינלאומי לפיזיקאים צעירים (ISSYP) מהווה תוכנית מצוינות המקבצת קבוצות של חמישים תלמידים בעת ובעונה אחת מבתי ספר תיכון רבים בתוכנית לימודים הכוללת את החידושים האחרונים בפיזיקה התאורטית.
תלמידים מתארחים באוניברסיטת ווטרלו ושוהים שעות רבות כל יום במחיצתם של חוקרי פרימטר, לומדים באמצעות פעילות משותפת עם עמיתיהם כמו גם מהרצאות מפתח מפיזיקאים מובילים.
במסגרת התוכנית לומדים פיזיקה ומתמטיקה גם יחד בלימודי ליבה ומציעים מבוא לפעילויות מחקר באמצעות סדנאות בהנחיית חוקרים במכון. הרצאות מפתח מעניקים גם חוקרים המבצעים השתלמות פוסט-דוקטורט וגם חוקרי קבע במכון, בכללם לי סמולין ופוטיני מרקופולו-קלאמארה. הנושאים המוצגים בפני התלמידים הם פרשנויות לתאוריות של חורים שחורים, יחסי מרחב-זמן, תורת המיתרים, רשת-סליל, מחשב קוונטי ומכניקת הקוונטים.
בשנת 2006 התרחבה התוכנית מקבוצה של עשרים תלמידים מרחבי קנדה לקבוצות שונות המונות חמישים תלמידים כל אחת, שנקבצו מחמש יבשות ברחבי תבל.
חואן מנואל חיל נבארו
חואן מנואל חיל נבארו (בספרדית: Juan Manuel Gil Navarro, נולד ב-15 באוגוסט 1973) הוא שחקן ארגנטינאי. נבארו ידוע בתפקידו בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "פלוריסיינטה", והיה מועמד בשלושה פרסי "מרטין פיירו" בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" בתפקידיו בטלנובלות "גברים של כבוד", "חיים גנובים" ו"אהוב שלי, אהוב שלי".
ביוגרפיה
נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה למנואל, עיתונאי, ואלחנדרה, מזכירה.
הוא למד והתחנך בבית ספר גרמני בפלורידה, בפרובינציית בואנוס איירס, שבו הופיע בגיל 16 לראשונה כשחקן תיאטרון.
קריירה
ב-1996, נבארו הופיע לראשונה בסדרה "Montaña Rusa: Otra vuelta".
ב-1999, נבארו השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "קיץ נצחי" של המפיקה והיוצרת הארגנטינאית, כריס מורנה.
ב-2000 נבארו השתתף בהצגת התיאטרון "Canciones Maliciosas", שעבורה קיבל את הפרס "פלורנסיו סאנצ'ס" על תפקיד "שחקן המשנה הטוב ביותר".
ב-2001 נבארו השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "Culpables".
ב-2002 השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "1000 millones".
ב-2003 נבארו השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "אני צועני". באותה שנה, השתתף בסרט הארגנטינאי "El día que me amen".
ב-2004 נבארו השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "Historias de sexo de gente común", בה גילם את דמותו של דיאגו, לצידם של קרלוס סנטמרינה וחסמין סטוארט.
פריצתו הגדולה של נבארו בתחום המשחק התרחשה באותה שנה, ב-2004, כאשר גילם את התפקיד הראשי בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, שהצליחה במדינה רבות ברחבי אמריקה הדרומית, אירופה, וביניהן ישראל, בה גילם את דמותו של פדריקו, לצדם של פלורנסיה ברטוטי, איסבל מסדו ובנחמין רוחאס. בעקבות תפקידו בטלנובלה הארגנטינאית המצליחה, נבארו טס לישראל יחד עם כוכבי הטלנובלה לסיבוב הופעות אשר התקיים בחופשת הפסח.
ב-2005 נבארו השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "גברים של כבוד", בה גילם את דמותו של רוקו, שבעקבותיה היה מועמד בטקס ה"מרטין פיירו" בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר".
ב-2008 נבארו השתתף בטלנובלה "חיים גנובים", בה גילם את דמותו של ניקולס, לצידם של פקונדו ארנה ומוניקה אנטונופולוס, ושיחק בתיאטרון בהצגה "Algo en común", בה גילם את דמותו של ארתורו.
בין 2011-2012 נבארו השתתף בטלנובלה "Decisiones de vida", בה גילם את דמותו של פבלו.
ב-2012, נבארו השתתף במספר טלנובלות ארגנטינאית, בהן "Perfidia", בטלנובלה "Graduados" לצידם של לוסיאנו קאסרס ואיסבל מסדו ובסדרה הארגנטינאית "La dueña", לצידם של ברנדה גנדיני, פלורנסיה ברטוטי ופביאן ונה.
ב-2014 נבארו השתתף בהצגת התיאטרון "Priscilla, La Reina del Desierto".
בין 2015-2016 נבארו השתתף במיני-סדרת הדרמה "La casa del mar", לצידם של דריו גרנדינטי ודלפינה צ'אבס. המיני-סדרה הייתה מועמדת לפרס אמי הבין-לאומי בקטגוריית "הדרמה הטובה ביותר". באותה שנה, השתתף בטלנובלה הארגנטינאית "la leona".
בשנת 2018 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "100 ימים" בתפקיד של חאבייר פרננדז. בשנת 2020 החל לשחק בסדרה "שער 7".
חיים אישיים
ב-2006 נישא לנטליה ליטבק. השניים הודיעו על פרידה ב-2017 והתגרשו ב-2018.
גטאצ'וו מקוריה
גטאצ'וו מקוריה (באמהרית: ጌታቸው መኩሪያ; 14 במרץ 1935 - 4 באפריל 2016) היה סקסופוניסט ג'אז אתיופי.
קריירה
מקוריה החל את לימודי המוזיקה שלו על כלי נגינה אתיופיים מסורתיים. מאוחר יותר עבר לסקסופון ולקלרינט. בקריירה מקצועית פצח מקוריה בשנת 1949, כחבר בלהקתה העירונית של אדיס אבבה. בשנת 1955 הצטרף ללהקת בית ספר לתיאטרון על שם היילה סלאסי, ובשנת 1965 הצטרף לתזמורת המשטרה האתיופית.
מקוריה היה בין המוזיקאים הראשונים לשיר בז'אנר הסללה, ז'אנר שהתפתח באתיופיה. בשנת 1970 הוציא מקוריה אלבום ביחד עם התאגיד ההולנדי, פיליפס. מקוריה הגיע לקהל הבינלאומי כאשר אלבומו Negus of Ethiopian Sax פורסם מחדש בידי חברת התקליטים Ethiopiques. אלבום זה תפס את תשומת לבה של להקת הפאנק האוונגרדית 'The EX', שהזמינה אותו לנגן בסקסופון במופע יום השנה שלה באמסטרדם. כיום מתגורר מקוריה באדיס אבבה.
נפטר ב-4 באפריל 2016.
אוגו לגראן
אוגו לגראן (בצרפתית: Ugo Legrand; נולד ב-22 בינואר 1989) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי, מדליסט ארד אולימפי מאולימפיאדת לונדון 2012 בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. לגראן מחזיק גם בשתי מדליות מאליפויות עולם ושלוש מדליות מאליפויות אירופה.
קריירה
באפריל 2010, לגראן זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו באליפות אירופה שנערכה בווינה, מדליית ארד לאחר שניצח את זאזה קדאלשווילי הגיאורגי. בספטמבר של אותה שנה הוא התחרה באליפות העולם וסיים במקום השביעי. באליפות העולם 2011 שנערכה בפריז, זכה לגראן במדליית ארד לאחר שניצח את רינת איברגימוב מקזחסטן.
באפריל 2012, הוא זכה במדליית זהב באליפות אירופה לאחר שגבר על וולודימיר סורוקה מאוקראינה. ב-30 ביולי התחרה לגראן באולימפיאדת לונדון וזכה במדליית הארד לאחר שניצח את וואנג קי-צ'ון הקוריאני בקרב על המדליה.
באליפות העולם 2013, הגיע לגראן עד לגמר, שם הפסיד לשוהיי אונו היפני וזכה במדליית הכסף. בשנת 2014, הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה אשר נערכה במונפלייה שבצרפת לאחר שניצח בחצי הגמר את רוק דראקשיץ' הסלובני והפסיד בגמר לדקס אלמונט ההולנדי.
באוקטובר 2015, בגיל 26, הודיע לגראן על פרישה מג'ודו תחרותי.
פרסים
מקור:
איי קוקו
איי קוקו הם קבוצת איים קטנה, במפרץ בנגל הצפון-מזרחי. מנהלית, הם חלק מהאזור האדמיניסטרטיבי יאנגון של מיאנמר. האיים ממוקמים 414 ק"מ דרומית ליאנגון (העיר). איי קוקו מורכבים מ-5 איים, 4 על שונית קוקו הגדולה, ועוד אי בודד על שונית קוקו הקטנה. צפונית לאיי קוקו, שוכנים איי פרפריס השייכים אף הם למיאנמר, ומדרומם, האי לנדפול השייך להודו.
באיי קוקו הוקם בסיס מודיעין של הרפובליקה העממית של סין.
יחסי בלגיה–דנמרק
יחסי בלגיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לבין דנמרק. בלגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. דנמרק מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל. שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי ונאט"ו. ב-13 ביוני 1841, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רשמיים
בשנת 2002, מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ביקרה בבלגיה במהלך ביקור רשמי, על פי הזמנה של המלך אלברט השני.
ב-2017 המלך פיליפ והמלכה מתילדה התקבלו אצל המלכה מרגרטה במהלך ביקור בדנמרק. המלכה העניקה למלכה מתילדה את עיטור מסדר הפיל. מארי, נסיכת דנמרק קיבלה את עיטור הצלב הגדול של מסדר הכתר.
יחסי בתי המלוכה
בין שתי משפחות המלוכה קיימים קשרים קרובים. בשנת 2007 המלכה מתילדה התבקשה להיות הסנדקית של איזבלה, נסיכת דנמרק.
מעבדה גמולוגית
מעבדה גמולוגית היא גוף עצמאי ואובייקטיבי המתמחה בזיהוי, דירוג וסיווג אבני חן, יהלומים ותכשיטים משובצים.
בכל מעבדה גמולוגית עצמאית ואובייקטיבית ישנם מספר אנשי מקצוע בעלי הכשרה מקצועית מדעית (גמולוגים), ביניהם לפחות שני גמולוגים מוסמכים, כאשר לבכיר שבהם חייב להיות ניסיון של 10 שנים ומעלה והשכלה מתאימה ממוסד בינלאומי מוכר וידוע. המעבדה הגמולוגית מחויבת לעמוד בתקן הבינלאומי, לפיו על המעבדות הגמולוגיות לפעול ללא משוא פנים תוך תיאור מלא ומדויק של כל אשר נמצא בבדיקתן, בכפוף לאיסורים החמורים החלים עליהן: לא לעסוק במסחר ובמתן הערכות כספיות לאבנים ולתכשיטים הנבדקים, זאת על מנת לשמור על אובייקטיביות מקצועית.
במעבדה הגמולוגית מנפיקים לאבנים תעודות לדירוג יהלומים לפי ארבעת הקריטריונים המקובלים בענף לדירוג והערכת אבני חן ויהלומים ה:4C'S - צבע=Color, ניקיון=Clarity, משקל=Carat, חיתוך=Cut. דרגת הניקיון במעבדה נקבעת בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים בציוד אופטי מתקדם ובהגדלה של פי 10, הבדיקה מתבצעת באמצעות ציוד מדעי הכולל שימוש במכשירים אופטיים ואלקטרו אופטיים מדעיים, המאפשרים לזהות את האבן הנבדקת להעריך את איכותה על פי הממצאים. בהתאם לממצאי הבדיקות, נקבעות המסקנות הסופיות על ידי הצוותים הבודקים ומונפקת תעודה גמולוגית בה נרשמים כל הממצאים לפריט הנבדק.
מעבדה גמולוגית חייבת להחזיק בסט אבני בוחן ((master stones) לצורך השוואת צבעי היהלומים ודירוגם בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים, אבני בוחן הן אבנים בעלות קריטריונים מיוחדים המתאימים להיות אבני בוחן: דרגת צבע הגבוהה או הנמוכה ביותר באותו תחום, ללא זריחה, דרגת ניקיון של מעל SI1 ומעלה, בעלות פרופורציות סבירות ולא חריגות ומשקל של מינימום 0.25 קרט.
בישראל חייבת מעבדה גמולוגית רישיון מטעם המפקח על היהלומים ואבני החן במשרד המסחר והתעשייה של מדינת ישראל. המעבדות הגמולוגיות נועדו להגן על רוכשי יהלומים ולעודד נוהלי כתיבה ותיעוד בענף. בישראל פועלות מספר מעבדות גמולוגיות. מקובל כי המעבדות הגמולוגיות המוכרות בעולם, יגיעו לתוצאות דירוג דומות מאוד.
תעודה גמולוגית
התעודה הגמולוגית היא מסמך רשמי הנכתב על ידי גמולוג, המפרט באופן מדעי את מאפייני היהלום, אבן החן או התכשיט על פי ממצאי הבדיקות שנעשו, בכפוף לקריטריונים בינלאומיים ובהתאם לחובת הגילוי הנאות החלה על המעבדה הגמולוגית- לפיה יש לציין את כל ממצאי הבדיקות.
הבדיקה נעשית בתשומת לב מרבית על מנת להבטיח תוצאה מדויקת ככל הניתן. התעודה מכילה דו"ח מפורט של הניקיון, צבע, סימטריה, ברק ותכונות נוספות של היהלום.
ששת הימים (סרט)
"ששת הימים" הוא סרט קולנוע ישראלי רשמי על מלחמת ששת הימים שהופק זמן לא רב לאחר המלחמה.
הפקה
את הסרט הפיק ב-1968 שירות הסרטים הישראלי (שנקרא אז "שירות הסרטים הממשלתי") בראשות יגאל אפרתי, ביים אלפרד שטיינהרדט (במאי הסרט התיעודי הרשמי על מלחמת סיני) וערכה נלי גלעד. על הצלמים נמנו אמנון סלומון, יכין הירש, ומרקו יעקובי.
הסרט "ששת הימים" יצא אל בתי הקולנוע במרץ 1968, בטרם החלו שידורי הטלוויזיה הישראלית, ונתן לצופיו לחזות באירועי המלחמה. צפו בו יותר מ-750,000 איש, והוא זכה להצלחה מסחרית והכניס יותר ממיליון ל"י. הסרט זכה לביקורות מעורבות.
לאורך השנים שלאחר עשיית הסרט, קטעי הקרבות שנראים בו מוצגים בתוכניות טלוויזיה על מלחמת ששת הימים, בהיעדר די חומר מצולם אותנטי מן המלחמה.
תהליך קימברלי
תהליך קימברלי (באנגלית: The Kimberley Process Certification Scheme; בראשי תיבות: KPCS) הוא פורום בינלאומי המאגד ממשלות, ארגונים לא ממשלתיים וגופים שונים בענף היהלומים. התהליך החל לפעול ב-2003 במטרה להסדיר מערכת אמינה הבוחנת את הסחר ביהלומי גלם, ומונעת מסחר ביהלומי מריבה הנקראים גם "יהלומי דמים", כלומר ביהלומי גלם שעלולים לממן ארגוני טרור, מלחמות ופעילות הפוגעת בחלק מהמדינות מפיקות היהלומים באפריקה. התהליך החל בסדרת מפגשים בעיר קימברלי (עיר כורים) שבדרום אפריקה כיוזמה של ממשלות דרום אפריקה, נמיביה ובוצואנה שמטרתה לתעד את התנועה של יהלומי גלם בעולם.
עקרונות תהליך קימברלי שנוסחו בעיקר על ידי אלי איזקוב קובעים כי לכל משלוח יהלומי גלם בין המדינות החברות חייבת להתלוות תעודת קימברלי רשמית של המדינה המייצאת. בנוסף, נטלה על עצמה מועצת היהלומים העולמית (WDC) מחויבות להצהיר על חשבוניות של יהלומים מלוטשים לאורך כל שרשרת מכירות היהלומים, כאשר ההטבעה על גבי החשבונית מעידה על ניקיונם של היהלומים. כמו כן, נקבע כי המסחר ביהלומי גלם עם מדינות שלא הצטרפו לתהליך אסור.
בתהליך קימברלי מיוצגות 85 מדינות. ישראל הייתה אחת ממייסדות התהליך, ובשנת 2003 הנפיקה את התעודה הראשונה בעולם.
מדינות חברות בוועידת התכנון של תהליך קימברלי
להלן רשימה של 59 משתתפים המייצגים 85 מדינות (האיחוד האירופי מייצג 27 מדינות החברות בו ונחשבות למשתתף יחיד) החברות עם שנת הכניסה שלהן (והכניסה מחדש, לפי העניין) בסוגריים:
יושבי ראש
היושב ראש מפקח על יישום התכנית, תפעול קבוצות העבודה, הוועדות והמינהל הכללי. המינוי מבוצע בכל שנה, כך שהיושב ראש הנוכחי מילא את תפקיד סגן היושב ראש בשנה הקודמת. להלן רשימה של יושבי הראש והסגנים של KPCS:
רקע היסטורי
נושא יהלומי הדמים הגיע לתודעת הציבור ברחבי העולם, כאשר התחוללה מלחמת האזרחים באנגולה בשנת 1998. ארגון אוניטה (שם מלא: האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) ניהלה במשך ארבעים שנה מלחמה נגד השלטון המרכזי בלואנדה - בירת אנגולה. מלחמת האזרחים באנגולה החלה עקב ניסיונה של ארצות הברית להפיל את השלטון הקומוניסטי באנגולה. ארגון אוניטה קיבל את תמיכתן של ארצות הברית ודרום אפריקה במאבקו נגד השלטון המרכזי, שהיה מרקסיסטי וקיבל עזרה מברית המועצות.