cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקוס כריסטודולידיס
הנשיאות
ביוני 2022 הכריז כריסטודולודיס על מועמדותו לנשיאות, כמועמד עצמאי, על אף חברותו במפלגת האספה הדמוקרטית – DISY. הוא זכה לתמיכת המפלגות DIKO ו-EDEK. ב-5 בינואר 2021 בולק באופן פורמלי ממפגלת DISY. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, שבו התמקם במקום הראשון עם 32.94% ונהנה מגיבוי הנשיא אנסטסיאדיס. בסיבוב השני זכה ל-51.92% מהקולות, לעומת 48.08% של יריבו, אנדריאס מאברויאניס, שנתמך על ידי במפלגה הקומוניסטית AKEL (המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד).
חיים אישיים
הוא נשוי לדיפלומטית פיליפה קרסרה, שכיהנה כסגן מנהלת הלשכה הדיפלומטית של הנשיא, ולזוג ארבע בנות.
ספרים
(היחסים בין אתונה לניקוסיה ושאלת קפריסין), אתונה
מפלגת הלייבור של ג'מייקה
מפלגת הלייבור של ג'מייקה (באנגלית: Jamaica Labour Party - JLP) היא אחת משתי המפלגות הגדולות בג'מייקה. המפלגה נחשבת לשמרנית וימנית יותר מיריבתה העיקרית, מפלגת העם הלאומית. השם "לייבור" מטעה, כיוון שהמפלגה דוגלת בליברליזם כלכלי וזיקה לארצות הברית בנושאי מדיניות חוץ.
המפלגה נוסדה בשנת 1943 על ידי אלכסנדר בוסטַמָנְטה, לימים ראש ממשלת ג'מייקה, והחלה את דרכה כאגף הפוליטי של איגוד העובדים מייסודו של בוסטמנטה. עם קבלת העצמאות של ג'מייקה, בשנת 1962, עלתה המפלגה לשלטון והחזיקה בו בין השנים 1962 - 1972, 1980–1989 ומשנת 2007 עד 2012. בבחירות שנערכו בפברואר 2016 שבה המפלגה לשלטון. סמלי המפלגה הם פעמון הדרור והצבע הירוק.
פלימות' ואליאנט
פלימות' ואליאנט (באנגלית: Plymouth Valiant) היא מכונית סלון אשר הוגדרה בארצות הברית כמכונית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חטיבת "פלימות'" בתאגיד המכוניות קרייזלר האמריקאי בין השנים 1960–1976.
בנוסף לייצור הדגם בארצות הברית דגמי ה"פלימות' ואליאנט" יוצרו: בארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, קנדה, פינלנד, מקסיקו, ניו זילנד, שוודיה, פינלנד, דרום אפריקה ושווייץ.
דגמי ה"פלימות ואליאנט" שווקו בישראל ונחשבו כרכבי יוקרה וסטטוס.
במדינת ישראל, בסוף שנות ה-60, הונפק דגם ה"פלימות' ואליאנט" (דור שלישי) לאלופי צה"ל כרכב שירות ושרד.
מעצב הסדרה היה וירג'יל אקסנר.
פלימות' ואליאנט (1973–1976)
(קיימת גרסת מכונית כמעט זהה, אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג', בקרייזלר, הקרויה: דודג' דארט)
לוסיו גוטיירס
לוסיו גוטיירס (בספרדית: Lucio Edwin Gutiérrez Borbúa, נולד ב-23 במרץ 1957) שימש כנשיא אקוודור בין ה-15 בינואר 2003 ל-20 באפריל 2005.
ב-21 בינואר 2000 נטל גוטיירס חלק בהפיכה נגד שלטון הנשיא ג'מיל מאוואד שבסיומה ב-22 בינואר התמנה גוסטבו נובואה, סגנו של מאוואד, לנשיא במקומו.
גוטיירס רץ לבחירות ב-2002 תחת מפלגת ה-PSP וניצח וב-15 בינואר 2003 נתמנה לנשיא אקוודור. הוא שימש בתפקיד עד לאפריל 2005 אז התפטר לאחר תקופת נשיאות שנויה במחלוקת, ונמלט לברזיל.
משוואת האייקונל
בפיזיקה, משוואת האייקונל (באנגלית: Eikonal equation) היא משוואה דיפרנציאלית לא ליניארית חלקית מסדר ראשון אשר מופיעה בבעיות הקשורות להתקדמות גלים בתווך לא הומוגני. היא מבוססת על קירוב מתמטי של תדירויות גבוהות מספיק, המכונה "קירוב האייקונל", המאפשר לתאר התקדמות גלים בהתאם לתפיסה, שמקורה באופטיקה גאומטרית, של קרניים הניצבות לחזיתות הגלים.
משוואת האייקונל הקלאסית של האופטיקה הגאומטרית היא משוואה דיפרנציאלית מהצורה:
כאשר u(x) היא הפונקציה הלא ידועה, הקשורה לפאזה של הגל, \nabla מסמן את הגרדיאנט, | \cdot | היא הנורמה האוקלידית, ו-n(x) היא פונקציה חיובית ונתונה של המקום הקשורה למקדם השבירה של התווך בכל נקודה במרחב.
מכיוון שמרבית התופעות האלקטרומגנטיות הטבעיות והמלאכותיות מערבות תדירויות גבוהות מאוד, או באופן שקול אורכי גל קצרים בהשוואה לאורך ההשתנות האופייני של מקדם השבירה של התווך, הדבר הופך את קירוב האייקונל למתאים באופן טבעי לשימוש בבעיות הקשורות במשוואות מקסוול וקירוב WKB. בכך משוואת האייקונל מספקת גשר בין האופטיקה הפיזיקלית המתייחסת לאור כאל גלים אלקטרומגנטיים (המפגינים תכונות גליות כמו עקיפה) לבין האופטיקה הגאומטרית המתייחסת אליו כאל משפחה של קרני אור ישרות.
מקור המונח
במונח "אייקונל" נעשה שימוש לראשונה בהקשר של אופטיקה גאומטרית בידי היינריך ברונס (Heinrich Bruns). מקור המונח במילה היוונית אייקון, שפירושה בבואה או דמות. עם זאת, המשוואה עצמה הופיעה מוקדם יותר בעבודתו המרכזית של ויליאם רואן המילטון על אופטיקה גאומטרית.
פיתוח המשוואה
כדי לתאר התקדמות גל בתווך לא הומוגני, נתחיל ממשוואת הגלים, אלא שהפעם מהירות הגל c היא בעצמה פונקציה של המקום:
מכיוון שאנו שואפים לתאר את התקדמות חזיתות הגלים בתווך שתכונותיו משתנות במרחב אך קבועות בזמן, הגיוני לבצע הפרדת משתנים ולתאר את פונקציית הגל כמכפלה של חלק מרחבי  וחלק זמני, ולשאול כיצד משתנה \Psi לפי המקום. תוצאת הצבת במשוואת הגלים נותנת את "משוואת הלמהולץ", שבמקרה הדו-ממדי היא:
כאשר הוא מספר הגל המקומי. נניח כעת ש- היא מהצורה כאשר \phi פונקציה שרירותית בעלת יחידות של זמן, כך שהמכפלה \omega \phi מייצגת את הפאזה של הגל בתלות במקום. נציב זאת במשוואת הלמהולץ ונקבל (לאחר שימוש בכלל לייבניץ וחלוקת שני האגפים ב-) שהפונקציה מקיימת את המשוואה הדיפרנציאלית:
בגבול ותחת הנחת התנהגות "סבירה" של הפונקציה \phi, איבר הנגזרות השניות במשוואה האחרונה מתאפס, ולפיכך ניתן לכתוב מחדש את המשוואה כך:
מגבלות קירוב האייקונל
גם כאשר התדירות \omega סופית, אפשר להצדיק את המשוואה האייקונלית אם איבר הנגזרות השניות באגף שמאל זניח ביחס לאיברים האחרים, כלומר כאשר מתקיים:
הסכום בתוך הערך המוחלט הוא הלפלסיאן של הפונקציה \phi, שניתן גם לרשמו כדיברגנץ של הגרדיאנט של \phi. כלומר, תנאי האייקונל הוא:
מכיוון ש-\omega\phi הוא הפאזה של הגל, גרדיאנט הפונקציה הוא פשוט וקטור הגל מחולק בתדירות הזוויתית \omega, ולכן התנאי הוא:
מכך ש -, ומזהות מסוימת לגבי הדיברגנץ של מכפלת פונקציה סקלרית (שבמקרה זה היא מספר הגל) בפונקציה וקטורית (במקרה זה הווקטור הוא וקטור היחידה \hat{k} בכיוון וקטור הגל), עולה שניתן לפרק את הדיברגנץ של וקטור הגל לשני מחוברים, האחד נובע משינוי הגודל של וקטור הגל (שנובע בעצם מהשינוי של מהירות הגל בתווך) והשני נובע משינוי הכיוון של וקטור הגל. כלומר התנאי הדרוש הוא:
כדי שהתנאי יתקיים, הסכום בתוך הערך המוחלט צריכים להיות קטנים בהרבה מ-. שני האיברים בסכום בלתי תלויים זה בזה, ולכן נדרוש שכל אחד מהם בנפרד יהיה קטן בהרבה מאגף ימין. מכיוון שמספר הגל קשורות למהירות הגל המקומית בקשר, ניתן לפרש את התנאים על כל אחד מהאיברים בסכום באופן הבא:
ביצת דינוזאור
זיהוי
ניתן לזהות שברי קליפות ביצי דינוזאור מאובנים על סמך שלוש תכונות חשובות. העובי שלהם צריך להיות בערך אחיד, הם בדרך כלל מעוקלים מעט, ופני השטח שלהם מכוסים בנקבוביות זעירות. בתדירות נמוכה יותר, הצד התחתון הקעור של שבר קליפת הביצה ישמור על בליטות הידועות בשם ממילים. לפעמים העובר ספג כל כך הרבה מהסידן עד שהממילאות זקוקות לזכוכית מגדלת או למיקרוסקופ כדי לראותן. עם זאת, ישנם סוגים רבים של עצמים המתרחשים באופן טבעי שיכולים להידמות לביצי מאובנים. אלה יכולים לרמות אפילו פליאונטולוגים מקצועיים.
ביצי שווא
אבנית : אבנית הם חפצים דמויי ביצים הנוצרים בבטן של מעלי גירה כמו בקר, צבאים, איילים ועיזים. היווצרות אבנית היא מנגנון הגנה המגן על קיבת הגירה מפני נזק אם הוא בולע חפץ זר בזמן המרעה. לאחר בליעה, החפץ מכוסה באותו חומר המורכב עצם, סידן פוספט, ובסופו של דבר מקיא מתוך מערכת החיה. "אבני הבטן" הללו נוטות לנוע בגודל של 1 עד 6 סנטימטרים. גדלים גדולים יותר ידועים אך נדירים מאוד. לפעמים גומות קטנות מכסות את פני אבן הקיבה, מה שיכול להטעות את הצופה בהן לחשוב שהן הנקבוביות של הביצה. מומחה לביצי מאובנים, קן קרפנטר, תיאר את אבני הקיבה כאובייקטים הטבעיים הדומים ביותר לביצה, וציין כי הם "האובייקטים הקשים ביותר לזיהוי נכון". האבנים כל כך דמויי ביצה עד שבהזדמנות אחת פורסם בספרות המדעית תיאור מפורט של אבן קיבה שזוהתה בטעות כביצה מאובנת. ניתן להבחין בין האבנים למאובני ביצים אמיתיות מכיוון שכאשר הם נשברים, הם מציגים את שכבות הסידן פוספט ואת העצם הזר בליבה. ידועות שכבות מרובות של קליפת ביצה בביצים פתולוגיות, אך שכבות אלו אינן יורדות עד הליבה כמו של אבן בקיבה. האבנים לרוב שלמים באופן מחשיד, בניגוד לביצי מאובנים, שבדרך כלל פגומות. אבני קיבה חסרות גם קונכיות ברורות עם המרכיבים המבניים שלהן כמו שכבות רציפות או מנסרות, ממילות ונקבוביות.
קונקרטים: קונקרטים נוצרים כאשר אורגניזמים מתכלים משנים את הכימיה של הסביבה הקרובה שלהם בצורה שתורמת למשקעים של מינרלים מתוך תמיסה. מינרלים אלה מצטברים במסה המעוצבת בצורה גסה כמו אזור הכימיה המשתנה. לפעמים המסה נוצרת בצורת ביצה. לרוב הקונקרטים בצורת ביצה יש פנים אחיד, אולם חלקם נוצרים באמצעות הצטברות של מינרלים בשכבות. שכבות הקונקרטים הללו יכולות להיות אפילו קשות יותר לזיהוי מאלה עם פנים אחיד מכיוון שהשכבות יכולות להידמות לחלבון ביצה וחלמון. הצהוב של החלמון הכוזב מגיע ממינרלים כמו לימוניט, סידריט וגופרית.
מאובני עקבות חרקים: לפעמים חדרי המגורים או הרבייה של מאורה של חרקים הם בצורת ביצה מושלמת עד כדי כך שאפילו פליאונטולוג יכול לטעות ביציקה טבעית של החדרים האלה כביצת מאובנים. לעיתים ניתן להבחין בין מאובני מאורה של חרקים לבין מאובני ביצים אמיתיים על ידי הימצאותם של "סימני שריטה" על פניהם שהותיר החרק במהלך החפירה המקורית של המאורה. גם גלמי חרקים מאובנים יכולים להידמות לביצים. לאחר המוות והקבורה, פירוק של גולם שנפטר ישאיר חלל במשקעים שיכול להתמלא במינרלים הנישאים על ידי מי התהום, ויוצרים גבס דמוי ביצה. ניתן לזהות את הפסאודו-ביצים הללו לפי גודלן הקטן (בדרך כלל לא יותר מסנטימטר או שניים) והיעדר קליפת ביצה עם האנטומיה האופיינית לה.
אבנים: ההשפעות השחיקות של מים יכולות לפעמים לעגל סלעים לצורות דמויות ביצה.
שכבות
קליפות ביצים של דינוזאור מחולקות לשכבה אחת, שתיים או שלוש של מבנה אולטרה מובהק.
מיון
הסיווג של ביצי דינוזאורים מבוסס על מבנה קליפות הביצים הנראות בחתך דק באמצעות מיקרוסקופ, אם כי נעשה שימוש בטכניקות חדשות כגון פיזור לאחור של אלקטרונים. ישנן שלוש קטגוריות עיקריות של ביצי דינוזאורים: ספרוליטיות (סאורופודים והדרוזאורים), פריזמטיות, ואורניתואידים (תרופודים, כולל ציפורים מודרניות).
אוגנרה
אוגנרה הם שמות טקסונומיים לסוגי קליפת ביצה. כמעט שלוש עשרות אוגנרה נקראו על שם ביצי דינוזאורים.
עוברים
עוברי דינוזאורים, החיה בתוך הביצים, נדירים מאוד אך שימושיים להבנת אונטוגניה, הטרוכרוניות ושיטתיות של דינוזאורים.
טפונומיה
היווצרות ביצי מאובנים מתחילה בביצה המקורית עצמה. לא כל הביצים שבסופו של דבר מתאבנות חוות את מוות העובר שלהן מראש. ביצים מאובנות עם ראש פתוח הן נפוצות ויכולות לנבוע משימור ביצים שבקעו בהצלחה. ביצי דינוזאורים שהעוברים שלהן מתו היו ככל הנראה קורבנות של סיבות דומות לאלו שהורגות עוברים בביצי זוחלים וציפורים מודרניות. סיבות מוות אופייניות כוללות בעיות מולדות, מחלות, חנק עקב קבורה עמוקה מדי, טמפרטורות עוינות או יותר מדי או מעט מדי מים.
סביבות הפקדה
ביצי דינוזאורים ידועות ממגוון של סביבות הפקדה.
חפירה והכנה
בדרך כלל העדות הראשונה לביצי דינוזאורים מאובנים שהתגלו הן שברי קליפות שנשחקו מהביצים המקוריות והועברו במורד על ידי אלמנטים. אם ניתן למצוא את ביצי המקור יש לבחון את האזור לאיתור עוד ביצים לא חשופות. אם התמזל מזלם של הפליאונטולוגים שמצאו קן, יש להעריך את מספר הביצים וסידורן. החפירה חייבת להתקדם לעומק משמעותי מאחר שקני דינוזאורים רבים כוללים שכבות מרובות של ביצים. כאשר החלק התחתון של הקן נחפר, הוא יהיה מכוסה בחומר כמו עיתון, נייר כסף או רקמה. לאחר מכן, כל הגוש מכוסה בשכבות מרובות של רצועות יוטה ספוגות בגבס. כאשר הטיח מתייבש, חותכים את הבלוק בשארית הדרך והופכים אותו.
פירוק חומצה
ניתן להשתמש בחומצות כדי ללמוד עוד על ביצים מאובנות. ניתן להשתמש בחומצה אצטית מדוללת או EDTA כדי לחשוף את מבנה המיקרו של הקליפה שנפגעה מבליה. חומצות משמשות גם לחילוץ שלדי עוברים מהביצה העוטפת אותם. אפילו רקמות רכות מאובנות כמו שריר וסחוס כמו גם כדוריות שומן מהחלמון המקורי ניתנות לחשיפה בשיטה זו. הפלאונטולוג החובב טרי מאנינג זכה לעבודה פורצת דרך בפיתוח טכניקה זו. ראשית, על הפליאונטולוג לטבול את הביצה באמבט חומצה זרחתית מדוללת מאוד. מכיוון שתמיסת החומצה יכולה לחדור לתוך הביצה, כל כמה ימים יש להשרות את הדגימה במים מזוקקים כדי למנוע מהחומצה לפגוע בעובר עוד לפני שהוא נחשף. אם מתגלה עצם מאובן עוברית לאחר ייבוש מאמבט המים, יש לנקות בעדינות את המאובנים החשופים עם מכשירים עדינים כמו מחטים ומברשות צבע. לאחר מכן, העצם החשופה מצופה בחומרים משמרים פלסטיים כמו Acryloid B67, Paraloid B72, או Vinac B15 כדי להגן עליה מהחומצה כשהיא שקועה לסיבוב נוסף. התהליך המלא יכול לקחת חודשים עד שכל העובר מתגלה. גם אז רק כ-20% מהביצים הנתונות לתהליך חושפות מאובנים של עוברים בכלל.
סריקות CAT
ניתן להשתמש בסריקות CAT כדי להסיק את המבנה התלת-ממדי של פנים ביצים מאובנות על ידי חיבור תמונות שצולמו של פרוסות דרך הביצה במרווחים קבועים קטנים. מדענים ניסו להשתמש בסריקות CAT כדי לחפש מאובני עוברים הכלולים בתוך הביצית מבלי להזיק לביצה עצמה על ידי חילוץ פיזי שלהם. עם זאת, נכון לספרו של קן קרפנטר משנת 1999 על ביצי דינוזאורים, ביצים, קנים ודינוזאורים תינוקות, כל העוברים לכאורה שהתגלו בשיטה זו היו למעשה התרעות שווא. שינויים בסוג מינרל המילוי או המלט הקושרים את משקע המילוי לסלע דומות לפעמים לעצמות בתמונות סריקת CAT. לפעמים שברי קליפת ביצה שנפלו בחזרה לתוך הביצה כשהיא בקעה, נחשבו בטעות כעצמות עובריות. השימוש בסריקות CAT לחיפוש שאריות עובריות הוא למעשה פגום מבחינה רעיונית מכיוון שעצמות עובריות עדיין לא עברו מינרליזציה. מכיוון שמשקע המילוי הוא מקור המינרלים היחיד שלהם הם יישמרו בעצם באותה צפיפות ולכן יהיו בעלי ראות לקויה בסריקה. תקפותה של בעיה זו אושרה על ידי ביצוע סריקות של חתולים בביצי מאובנים שידוע כי יש עוברים בפנים וציון הנראות הירודה שלהם בתמונות הסריקה. הדרך האמינה היחידה לגלות עובר דינוזאור היא לחתוך את הביצה או להמיס חלק מקליפת הביצה שלה.
קתודולומיננסצנטיות
Cathodoluminescence הוא הכלי החשוב ביותר שיש לפליאונטולוגים כדי לחשוף אם הסידן בקליפת הביצה המאובנים השתנה או לא. קלציט בקליפת ביצה הוא טהור או עשיר בסידן פחמתי. עם זאת, ניתן לשנות את הקלציט המרכיב את הביצה לאחר הקבורה כך שיכלול תכולת סידן משמעותית. קתודוluminescence גורמת לקלציט שהשתנה בצורה זו להאיר כתום.
אלקטרופורזה של ג'ל
אלקטרופורזה של ג'ל שימשה בניסיונות לזהות את חומצות האמינו הקיימות ברכיבים האורגניים של קליפת הביצה של דינוזאור. מגע עם עור אנושי עלול לזהם את הביצים בחומצות אמינו זרות, ולכן ניתן לחקור רק ביצים לא נגעו בטכניקה זו. ניתן להשתמש ב- EDTA כדי להמיס את הקלציט של קליפת הביצה תוך השארת התוכן האורגני של הקליפה ללא פגע. השאריות האורגניות שהתקבלו היו מעורבות ולאחר מכן יושתלו בג'ל. לאחר מכן יופעל חשמל דרך המדגם, מה שגורם לחומצות האמינו לנדוד דרך הג'ל עד שהן נעצרות ברמות שנקבעות על פי התכונות הפיזיקליות שלהן. כתם כסף חלבון משמש לאחר מכן כדי לצבוע את חומצות האמינו ולהפיכתן לנראות. לאחר מכן ניתן להשוות את הרצועות של חומצות אמינו מביצי הדינוזאורים עם רצועות של דגימות עם הרכב ידוע לזיהוי.
מד עדשת ז'נבה
מד עדשת ז'נבה הוא מכשיר המשמש למדידת משטחים מעוקלים. הוא משמש לרוב על ידי אופטיקאים למדידת עדשות אך יכול לשמש גם פליאונטולוגים כדי להעריך את גודל החיים של ביצי דינוזאורים משברי קליפות. ניתן להשתמש במכשיר כדי לעזור להעריך את גודלן של קליפות ביצים מאובנות על ידי מדידת המשטחים המעוקלים שלהן. מכיוון שרוב הביצים אינן עגולות לחלוטין, ייתכן שיהיה צורך במדידות ממספר חלקים של הביצה עם קימורי קליפה משתנים כדי לקבל מושג מלא על גודל הביצה. באופן אידיאלי, שבר קליפת ביצה המשמש להערכת גודלה המלא של ביצה צריך להיות יותר מ-3 ס"מ אורך. שברי קליפת ביצה קטנים יותר מתאימים יותר לשיטות מחקר אחרות, כמו מחוגת Obrig . מדד עדשת ז'נבה נותן יחידות בדיאופטריות שיש להמיר לרדיוס במילימטרים. השימוש במד עדשת ז'נבה כדי להעריך את גודלה של ביצת מאובנים נעשה לראשונה על ידי סאואר על ביצי יען מאובנות.
מיקרוסקופ אור
ניתן להשתמש במיקרוסקופ אור כדי להגדיל את המבנה של קליפת ביצת דינוזאור למחקר מדעי. לשם כך יש להטביע שבר של קליפת ביצה בשרף אפוקסי ולחתוך לחלק דק בעזרת מסור סלע בעל להב דק. השיטה הבסיסית הזו הומצאה על ידי הפלאונטולוג הצרפתי פול ג'רווה ומאז נותרה כמעט ללא שינוי. קטעים דקים חתוכים אופקית נקראים קטעים דקים משיקים ואילו קטעים דקים חתוכים אנכית נקראים קטעים רדיאליים. ללא קשר לכיוון, יש לשפשף את הדגימה על ידי חול עדין או נייר אמרי עד שתהיה שקופה. לאחר מכן ניתן לבחון את המבנה של גבישי הקלציט או הנקבוביות של הקליפה במיקרוסקופ פטרוגרפי. ניתן לסווג את מבנה גבישי הקלציט של קליפת הביצה של דינוזאור לפי השפעתם על אור מקוטב. קלציט מסוגל לפעול כמסנן אור מקטב. כאשר דגימת חתך דק מיקרוסקופי מסובבת ביחס לאור מקוטב, היא יכולה בסופו של דבר לחסום את כל האור ולהיראות אטומה. תופעה זו נקראת הכחדה. לזנים שונים של ביצי דינוזאורים עם מבני גבישי הקלציט השונים שלהם תכונות הכחדת אור שונות שניתן להשתמש בהן כדי לזהות ולהבחין אפילו ביצים שנראות דומות מאוד על פני השטח. כדי לשחזר את המבנים התלת־ממדיים של תעלות הנקבוביות של הקליפה דורשים מדענים סדרה של חתכים רדיאליים מרובים.
ספקטרומטר מסה
ספקטרומטריית מסה היא שיטה לקביעת הרכב קליפת הביצה המשתמשת במכשיר הנקרא ספקטרומטר מסה. ראשית, יש לאבק את דגימת קליפת הביצה ולהניח אותה בתא הוואקום של ספקטרומטר המסה. האבקה מתאדה בחום של קרן לייזר אינטנסיבית. לאחר מכן זרם אלקטרונים מפציץ את מולקולות קליפת הביצה הגזים, אשר מפרק את המולקולות בקליפת הביצה ומחדיר להן מטען חיובי. שדה מגנטי ממיין אותם לפי מסה לפני שהם מזוהים על ידי הספקטרומטר. יישום אחד של ספקטרומטריית מסה היה לחקור את יחסי האיזוטופים של קליפת הביצה של דינוזאורים על מנת לברר את התזונה ותנאי החיים שלהם. עם זאת, מחקר זה מסובך בשל העובדה שניתן לשנות את יחסי האיזוטופים לאחר המוות לפני או במהלך ההתאבנות. פירוק חיידקים יכול לשנות את יחסי איזוטופי פחמן בביצים ומי תהום יכולים לשנות את יחסי איזוטופי החמצן של קליפת הביצה.
קרני רנטגן
ציוד רנטגן, כמו סריקות CAT, משמש לחקר פנים ביצי מאובנים. בניגוד לסריקות CAT, הדמיית רנטגן מעבה את כל פנים הביצית לתמונה דו־ממדית אחת ולא לסדרה של תמונות המתעדות את החלק הפנימי בתלת מימד. הדמיית רנטגן בהקשר של חקר דינוזאורים שימשה בדרך כלל כדי לחפש עדויות למאובנים עובריים הכלולים בתוך הביצה. עם זאת, נכון לספרו של קנת קרפנטר משנת 1999 Eggs, Nests and Baby Dinosaurs, כל העוברים המשוערים שהתגלו באמצעות צילומי רנטגן היו זיהוי מוטעה. הסיבה לכך היא שהשימוש בקרני רנטגן לאיתור עוברים פגום מבחינה רעיונית. עצמות העובר מפותחות בצורה לא מלאה ובדרך כלל תחסר להם תכולת מינרלים משלהן, שכן המקור היחיד למינרלים לעצמות אלו הוא המשקעים הממלאים את הביצית לאחר הקבורה. העצמות המאובנות יהיו אפוא בעלות אותה צפיפות כמו המשקעים הממלאים את פנים הביצה ששימש כמקור לתכולת המינרלים שלהן וייראה בצורה גרועה בתמונת רנטגן. השיטה האמינה היחידה לבחינת מאובנים עובריים שנשמרו בביצי דינוזאורים היא לחלץ אותם פיזית באמצעים כמו פירוק חומצה.
על מנת לבדוק כיצד אלוסטריות שיחקו חלק בגודל ביצי הדינוזאור, מדענים השתמשו בניסויים שלהם במיני בעלי חיים מודרניים כמו ציפורים, תנינים וצבים. הם קבעו את קבוצת הציפורים כמייצגת את התרופודים כאשר הזוחלים מייצגים את קבוצת הסאורופודים. הביצים שהטילו מכל מין הושוו זו לזו במהלך המחקר, כמו גם מול הביצים המאובנות. התוצאות שהתקבלו מהניסוי היו שבעוד שסורופודים הטילו ביצים קטנות יותר בכמויות גדולות יותר מדי שנה, התגלה שהדינוזאורים מקבוצת התרופודים מטילים ביצים גדולות פחות במהלך השנים, בדומה לציפורים מודרניות כיום.
קופייהורוד
קופייהורוד (באוקראינית: Копайгород; ברומנית: Kopaihorod; ביידיש: קיפּאַרעד) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
קופייהורוד נוסדה בשנת 1624, ובתקופה זו הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי קופייהורוד
יהודים התיישבו בעיירה מהמאה ה-17, ובשנת 1897 נמנו בה 1,720 יהודים, מתוך 2,950 תושבים. בשנים 1918 עד 1920, בעת מלחמת האזרחים ברוסיה, נערכו ביהודי העיירה מספר פוגרומים, ובתקופה הסובייטית הצטמצם מספר היהודים בה, ופעלו בה קולחוז יהודי ובית ספר יידי.
ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו שדדו מיד את רכוש יהודיה. עם סיפוח העיירה לחבל טרנסניסטריה הרומני ב-1 בספטמבר 1941, הביאו אלו ליישוב כ-6,000 יהודים שגורשו מבסרביה ומבוקובינה, ורובם שוכנו בבתי היהודים ביישוב בצפיפות רבה. כתוצאה מרעב וממגיפות, מתו מאות מיהודי העיירה בחורף 1942-1941. בד בבד הועסקו יהודי העיירה בעבודות כפייה.
ב-5 ביולי 1942 גורשו רוב יהודי העיירה למחנה מוקף גדר תיל שהוקם ביער סמוך, בו מתו מאות מהם מרעב וממחלות. יהודי המחנה סבלו מיחס אכזרי שהנהיג מפקד המקום, הקצין הגרמני האנס מייטרט, ומעת לעת הוצאו להורג יהודים מהמחנה. בספטמבר 1942 הורשו לחזור לעיירה כ-2,500 יושבי המחנה ששרדו בו, ואלו רוכזו בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בעיירה. יושב ראש היודנרט המקומי, פביוס אורנשטיין, התגייס לעזרת פליטים יהודים מאזור הכיבוש הגרמני שהגיעו לעיירה, ודאג להסתירם מעיני השלטונות, וכן הקים בגטו בית תמחוי. בסתר הצליחו יהודי הגטו גם לקיים תפילות בבתיהם. קופייהורוד שוחררה בידי הצבא האדום ב-22 במרץ 1944.
דגל קנטבריה
דגל קנטבריה הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית קנטבריה. עיצובו הוא שני פסים אופקיים בצבעי לבן ואדום והוא מוטען בסמל קנטבריה במרכזו.
הדגל אומץ באופן חוקי ב-22 בדצמבר 1984 מתוקף חוק של האספה הלאומית של קנטבריה והוא מתבסס על דגל הרישום הימי של סנטנדר, בירת הקהילה, בתוספת סמל הקהילה - המגן המוכתר אשר מכיל את סמליה.
רובר הראשון, מלך צרפת
רובר הראשון (בצרפתית: Robert Ier; 866 – 15 ביוני 923), מלך על פרנקיה המערבית מ-922 עד מותו ב-923.
מודל ההחלמה
מודל ההחלמה או גישת ההחלמה בבריאות הנפש היא גישה להפרעות נפשיות או בעיית שימוש בחומרים, ששמה דגש על היכולת והפוטנציאל של כל אדם להחלים. החלמה נתפשת כמסע אישי שמעורבים בו פיתוח תקווה, יצירת ביטחון אישי וגיבוש זהות ותדמית חיובית, יצירת מערכות יחסים תומכות ושייכות חברתית, פיתוח מיומנויות התמודדות, התפתחות אישית ומשמעות. אחת ההגדרות המוכרות למושג החלמה היא:. אנטוני (1993) תיאר את ההחלמה כתהליך אישי וייחודי של התאמה מחדש של תפיסות, ערכים, תחושות, מטרות, יכולות, תפקידים ואמונות לגבי העצמי, האחר והחיים בכלל. מדובר בתהליך של גילוי וחידוש החוויה של העצמי, הכוללת התפתחות וצמיחה. התייחסות זו מנוגדת לתפישת מושג ההחלמה ברפואה הכללית כמושג המציין את סיומה של מחלה או אפיזודה של מחלה וכן מנוגדת להתייחסות הפסיכיאטרית, אשר לה נטייה לראות את האדם כמצבור של סימפטומים ופתולוגיות והיא מתעלמת מהכוחות הבריאים ומהמסוגלויות השונות והייחודיות שלו.
רובר הראשון, מלך צרפת
חייו
רובר היה בנו הצעיר של רובר החזק רוזן אנז'ו ואחיו של אודו מלך פרנקיה המערבית, שמינה אותו למושל פריז ולאב המנזרים. רובר מילא גם תפקיד של דוכס הפרנקים, שהיה בתקופתו תואר כבוד צבאי בעל חשיבות רבה. אחרי מות אחיו, המלך אודו, ב-1 בינואר 898 לא תבע רובר לעצמו את כתר פרנקיה המערבית והכיר בסמכותו של המלך שארל השלישי "התם", בן לשושלת הקארולינגים. רובר מילא את תפקידיו כמושל וכאב המנזרים, והגן על צפון צרפת מפני פלישות הנורמנים.
היחסים בין המלך שארל השלישי לרובר, (שהיה וסאל של המלך), היו תקינים עד 921, כאשר המלך התעלם מן האצילים ומינה לאיש סודו את אגנו שלא היה בעל תואר אצולה. ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים במלך והמליכו תחתיו את רובר, שמלך בשם רובר הראשון. ב-15 ביוני 923 נהרג המלך רובר הראשון בדו-קרב עם שארל "התם". הכתר נמסר לראול, דוכס בורגונדיה, בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון שבצפון צרפת.
מודל ההחלמה
היסטוריה
מחלות נפש ובראשן מחלת הסכיזופרניה נחשבו במשך שנים רבות כמחלות סופניות ובצידן הידרדרות, דבר שהוביל לפסימיות רבה בנוגע למציאת פתרון או הגשת עזרה לחולים. המקור לפסימיות זו נבע מגישתו של אמיל קרפלין שהגה את המונח "שיטיון נעורים" (dementia praecox). מונח זה הגדיר את הפרעת הסכיזופרניה כשיטיון כרוני בעלת אפיון מרכזי של הידרדרות בתחומי הרגש, החשיבה, המוטיבציה וההתנהגות שסופה דעיכה בלתי נמנעת. הפסימיות שהשתרשה בקרב אנשי מקצוע כתוצאה מתפישה זו, הובילה להשפעה רחבה על האופן בו נתפסו החולים, והנמיכה את רמות התקווה והמוטיבציה לשינוי. השפעות אלה הורגשו הן בקרב המטפלים והן בקרב משפחות המחלימים.בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים הופיעה התקדמות ניכרת בשיטות הסיווג הפסיכיאטרי, מה שהוביל להתקדמות בהבנה בנוגע לאופי מחלות הנפש ככלל. במספר מחקרי אורך, אשר עקבו אחר אנשים עם מחלות נפש קשות באוכלוסיות מכל העולם נמצא כי החולים הראו שיעורים גבוהים ובלתי צפויים של החלמה מלאה או חלקית (הסטטיסטיקה השתנתה בהתאם לאזור ולקריטריון שבו השתמשו, ובדרך בה הוגדרה החלמה).
למרות הצטברות מחקרים שהראו שיעורים גבוהים של דיווח על שיפור ניכר באיכות החיים ועל בניית חיים משמעותיים גם לאחר קבלת אבחנה פסיכיאטרית ולאחר אשפוזים (חלקם אשפוזים ממושכים), עולם בריאות הנפש לא מיהר לאמץ את מושג ההחלמה. התמריץ העיקרי להתפתחות המושג הגיע מהתנועה הצרכנית בבריאות הנפש – תנועה של אנשים שמתמודדים בעצמם עם מגבלה נפשית ומשתמשים (או צורכים) את שירותי בריאות-הנפש – בעיקר בארצות הברית במשך סוף שנות ה-80 של המאה העשרים ותחילת שנות ה-90. השפעה מיוחדת על תהליך זה הייתה לאנשי מקצוע מתחום בריאות-הנפש שיש להם ידע מניסיון אישי – כלומר שלא רק למדו את תחום בריאות-הנפש באקדמיה ובשדה הטיפולי, אלא גם הכירו את החוויות על בשרם ועל נפשם לאחר שהתמודדו עם בעיות נפשיות וקיבלו בעצמם אבחנות פסיכיאטריות, לדוגמה: הפסיכולוגית פטרישיה דיגן והפסיכיאטר ד"ר דניאל פישר. עם הזמן, בעקבות המחקרים ובעקבות הלחץ של התנועה הצרכנית, לצד מה שנתפס ככישלון של השירותים הקיימים והחברה בכללותה להעניק שייכות חברתית וטיפול ראוי לאנשים שאובחנו עם בעיה נפשית, אומץ בהדרגה מודל ההחלמה כעיקרון המנחה את שירותי בריאות הנפש. המודל בא לידי ביטוי בבריאות הנפש במושג "אל-מיסוד", אשר הוביל להגדלת מספר המטופלים החיים בתוך הקהילה. הספרות המקצועית, במיוחד החל מהקמת תנועת ההחלמה הפסיכיאטרית, החלה לשלב את מושג ההחלמה בארצות הברית ולאחריה בניו זילנד ולאחרונה כמעט בכל המדינות המערביות. גישות דומות פותחו בערך באותו זמן (ללא שימוש במילה החלמה) באיטליה, בהולנד ובבריטניה. לאורך הזמן הפך מושג ההחלמה למושא למחקרים בשירותי בריאות הנפש ולמונח סמלי למטרות רבות של התנועה הצרכנית.
מודלים שונים של החלמה
בספרות קיימים מודלים שונים הממשיגים החלמה באופנים שונים. מודלים המייצגים גישות קליניות מקצועיות נוטים להתמקד בשיפור בסימפטומים ובתפקודים מסוימים וכן בפרקטיקה הטיפולית. לעומתם, מודלים שיצאו מתוך התנועה הצרכנית נוטים לשים דגש רב יותר על תמיכת קבוצת השווים, העצמה והתנסויות של הפרט בעולם האמיתי. כלומר, ישנם מודלים שונים הרואים את מושג ההחלמה במונחים של מוגבלות חברתית ('אשמת החברה') לעומת מוגבלות אינדיבידואלית ('אשמת החולה'). גורמי בריאות הנפש בארצות הברית בחרו לערב את השקפתם של הצרכנים עצמם בהגדרת מושג ההחלמה. המושג הוגדר כמסע של הירפאות ושינוי, המאפשר לאדם עם מחלת הנפש לחיות חיים מלאי משמעות בתוך קהילה הנתונה לבחירתו, תוך שאיפה להשיג את מלוא הפוטנציאל העצמי.
מודל ההחלמה של אנטוני
במודל ההחלמה שהוצג לראשונה על ידי אנטוני, מומשגת החלמה כתהליך אישי וייחודי של התאמה מחדש של תפישות, ערכים, תחושות, מטרות, יכולות, תפקידים ואמונות לגבי העצמי, האחר והחיים בכלל. זהו תהליך בו האדם מגלה וחווה מחדש את העצמי המתפתח שלו. המודל מורכב מתנאים פנימיים וחיצוניים הנדרשים לתהליך זה. התנאים הפנימיים כוללים עמדות, חוויות והתייחסות אל תהליך השינוי של המחלימים. התנאים החיצוניים כוללים נסיבות, אירועים ומדיניות, הלוקחים חלק בתהליך ההחלמה. תנאים אלה יוצרים אפקט מעגלי, המשפיע בתורו על התנאים הפנימיים והחיצוניים כאחד והאינטראקציה ביניהם היא שיוצרת את תהליך ההחלמה.
מודל הפגיעות והדחק (Stress Vulnerability Model)
מודל הפגיעות והדחק (Stress Vulnerability Model) של זובין וספרינג (1977) מייחס משקל לסביבה שבה חי האדם ולאירועי חייו. המודל מעלה רעיונות חדשים המפרטים את האמצעים הנועדים ללוות את החולה בתהליך ההחלמה. שימת הדגש היא בעיקר על למידת דרכי התמודדות, מציאה ושימור של רשת חברתית תומכת, טיפול פסיכולוגי וסוציאלי וטיפול תרופתי הנועד להגן על האדם.
מודל תוכנית הפעולה להתאוששות ובריאות (Wellness Recovery Action Plan)
מודל תוכנית הפעולה להתאוששות ובריאות (WRAP) הוא גישת ניהול עצמי להתאוששות בתחום בריאות הנפש שפותח על ידי מרי אלן קופלנד. הוא מעודד אנשים לפתח תוכניות בריאות מותאמות אישית משלהם. תוכניות אלה כוללות אסטרטגיות לשמירה על הבריאות הנפשית, זיהוי טריגרים וסימני אזהרה מוקדמים למצוקה, יישום אסטרטגיות התמודדות והקמת רשתות תמיכה. WRAP שם דגש על תמיכה-עצמית ומודעות-עצמית, ומחזק אנשים לקחת חלק פעיל במסע ההחלמה שלהם. בעזרת קידום האחריות האישית והתאוששות מכוונת עצמית, WRAP מסייע לאנשים לפתח מיומנויות וכלים מעשיים לניהול אתגרי בריאות הנפש שלהם ביעילות רבה.
מודל החוזקות (Strengths Model)
מודל החוזקות הוא גישה מוכוונת החלמה לבריאות הנפש המתמקדת בחוזקות וביכולות הטבועות באדם. מודל זה מאמין כי לכל אחד יש חוזקות ייחודיות שניתן לרתום כדי לסייע בהחלמתו. במקום להתמקד רק בליקויים או פתולוגיה, מודל החוזקות שם דגש על זיהוי ובנייה של חוזקות אלה. מודל זה מעודד שיתוף פעולה בין אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש לבין אנשים פרטיים כדי לפתח תוכניות אישיות המנצלות את אותן חוזקות ותומכות בצמיחה האישית. על ידי טיפוח התחושה של העצמה וחוסן, מודל החוזקות מקדם גישה מבוססת חוזקות להחלמה, ועוזר לאנשים להחזיר לעצמם את השליטה על חייהם ולמצוא משמעות ומטרה.
שירותי השיקום הפסיכיאטריים הציעו מספר מאפיינים נוספים העומדים בבסיס ההחלמה: החלמה יכולה להופיע ללא התערבות מקצועית; החלמה דורשת את נוכחותם של אנשים המאמינים ועומדים לצד האדם במהלך ההחלמה; החלמה איננה פועל יוצא של תאוריה כלשהי המסבירה מצבים פסיכיאטריים; החלמה יכולה להופיע אפילו אם הסימפטומים שבים להופיע; החלמה משנה את התדירות והמשך של הסימפטומים; החלמה מהשלכות של מצב פסיכיאטרי היא לעיתים קרובות יותר קשה מאשר החלמה מהסימפטומים עצמם; החלמה איננה תהליך ליניארי; החלמה מתבצעת כסדרה של צעדים קטנים; משמעות ההחלמה איננה שהאדם לא היה מעולם מוגבל מבחינה פסיכיאטרית; החלמה מתמקדת ברווחת האדם ולא במחלתו (Wellness not Illness); החלמה צריכה להתמקד בבחירות הצרכן.
ד"ר פטרישיה דיגן, פסיכולוגית אמריקאית בעלת ידע מניסיון אישי בבריאות-הנפש – היא עצמה עברה משברים נפשיים, קיבלה בצעירותה אבחנה של סכיזופרניה ולדבריה ממשיכה להתמודד עם קשיים וסימפטומים עד היום – מסבירה במאמר קלאסי שלה משנת 1988 כי החלמה.
תקווה
מציאתה והזנתה המתמשכת של תחושת התקווה תוארה כמפתח להחלמה. תקווה איננה כוללת אופטימיזם בלבד, אלא אמונה מתמשכת בעצמי ורצון לשמר את התקווה על אף חוסר הוודאות והעיכובים שבדרך. תקווה יכולה להופיע כנקודת מפנה מסוימת או להגיח בהדרגה כרגש קטן ושברירי ולהתנדנד במקביל עם תחושת הייאוש. תקווה מערבת מתן אמון, תוך סיכון לאכזבה, כישלון וכאב נוסף.
בסיס בטוח
על מנת ליצור תחושה של בסיס בטוח יש לאפשר דיור נאות, הכנסה מספקת, מרחק מאלימות וגישה מספקת לשירותי הבריאות. בית הוא המקום בו החלמה יכולה להתחיל, אך שירותי הדיור שניתנו ושפע של רעיונות טיפוליים ושירותי טיפול לא הצליחו לשלב בצורה גמישה את תפישת המטופלים עצמם ולהסתמך על החזון האישי והכוחות שלהם ללא השמה ואשפוז מחדש.
עצמי
החלמה היא אלמנט חשוב בתחושה המתמשכת או היציבה של העצמי. בספרות נטען, כי אנשים לעיתים משיגים תחושה זו על ידי "נסיגה חיובית"- ויסות מעורבותם החברתית ומשא ומתן על המרחב הציבורי שלהם על מנת לנוע אל עבר אחרים באופן שנחווה בטוח, אך עדיין בעל משמעות ליחיד. תחושה זו מושגת גם על ידי הזנת מרחב פסיכולוגי אישי המאפשר מקום לפיתוח הבנה ותחושה רחבה של עצמי ומתבטא במציאת מקורות עניין, רוחניות וכו'. בספרות נטען כי תהליך זה מסייע לתחושת העצמי על ידי יצירת התנסויות של קבלה בינאישית, הדדיות, ותחושה של שייכות חברתית.
מערכות יחסים תומכות
אלמנט חשוב ונפוץ בהחלמה הוא נוכחותם של אנשים בקרבת המטופל, המאמינים בפוטנציאל שלו להחלים ומסייעים לו. בעוד שאנשי בריאות הנפש יכולים להציע מערכת יחסים ספציפית מוגבלת – לעזור ולעודד תקווה – הרי שלמערכות יחסים מול המשפחה והקהילה חשיבות רבה יותר ומשמעותית יותר לטווח הארוך. בנוסף, אנשים אשר חוו קשיים דומים במהלך חייהם, העשויים להיות בעצמם במסע של החלמה, ואלה החולקים את אותם ערכים והשקפות באופן כללי יותר (לא רק בשדה בריאות הנפש) עשויים להיות בעלי חשיבות ייחודית. בספרות נטען כי מערכות יחסים חד כיווניות המבוססות רק על קבלת עזרה עשויות להפחית מההערכה העצמית של המטופל וכי מערכות יחסים הדדיות ורשתות תמיכה הדדיות עשויות להיות בעלות ערך רב יותר להערכתו העצמית ולהחלמתו.
העצמה והשתייכות
בספרות נטען, כי העצמה והגדרה עצמית, כולל תחושה של שליטה עצמית, הן חשובות להחלמה. משמעות הדבר היא כי יש לשים דגש על פיתוח ביטחון לקבלת החלטות עצמאית ואסרטיבית וחיפוש עזרה. על מנת להגיע למצב של השתייכות חברתית עשויה להידרש מהמטופל תמיכה ואיתגור של סטיגמה ודעות קדומות המצויות בחברה, הנוגעות להפרעות נפשיות, שונות אישית ומצוקה נפשית. כמו כן, עשויות להידרש מהמטופל מיומנויות חברתיות או החלמה של מיומנויות חברתיות שאינן בשימוש, או פיצוי על פערים בהיסטוריה התעסוקתית.
אסטרטגיות התמודדות
אלמנט חשוב בהחלמה הוא פיתוח אסטרטגיות התמודדות אישיות (ניהול עצמי או עזרה עצמית). הדבר מערב לעיתים שימוש בתרופות או בפסיכותרפיה ויש ליידע את המטופל בדבר שיטות אלה ובנוגע להשפעות לא נעימות העלולות להופיע לאורך התהליך. יש להקשיב לרצון המטופל ולחפש שיטות המתאימות לסגנון חייו ולמסע הייחודי שלו להחלמה. האדם נדרש להכיר את עצמו על מנת לפתח יכולת התמודדות והשגת מיומנויות פתרון בעיות, וזאת כדי להתמודד עם תכונות ונושאים בעייתיים הדומיננטיים עבורו (העשויים להיתפש כסימפטומים של הפרעה נפשית). הדבר יאפשר את זיהויין של נקודות מפתח חשובות של דחק ונקודות משבר אפשריות וכן יאפשר להבין ולפתח דרכים אישיות לתגובה והתמודדות. להיות מסוגל להמשיך הלאה משמעותו להיות מסוגל להתמודד עם רגשות של אובדן העשויים לכלול ייאוש וכעס. כשהפרט מוכן לכך, המשמעות היא תהליך של אבל והדבר עשוי לדרוש ממנו קבלה של סבל עבר והזדמנויות אבודות, או זמן שאבד.
משמעות
לפיתוח תחושת משמעות ומטרה כוללת להמשך החיים חשיבות לשימור תהליך ההחלמה. תחושות משמעות ומטרה עשויות לערב פיתוח של תפקיד תעסוקתי או חברתי, פיתוח של פילוסופיה, דת, פוליטיקה או תרבות מנחה כלשהי. מפרספקטיבה פוסט מודרנית, עשוי הדבר להיראות כפיתוח נראטיב.
ביקורת
מספר הסתייגויות הועלו בנוגע למודלים של החלמה על ידי ה-EBP- Evidence-based practice (פרקטיקה מבוססת ראיות): החלמה חייבת לכלול נטילת תרופות; החלמה מתרחשת אצל מספר מועט של אנשים; החלמה עלולה לייצג גחמה בלתי אחראית; החלמה מתרחשת לאחר טיפול וכתוצאה ממנו ולכן העיסוק בהחלמה כמושג מופשט מוריד מערך ההתערבות המקצועית; טיפול הממוקד בהחלמה יכול להיות מיושם רק דרך הוספת משאבים נוספים; טיפול ממוקד החלמה מעלה את החשיפה של מטפלים לסיכון ולמעמסה. בנוסף, הנחת ה-NFCMH (New Freedom Commission on Mental Health) בנוגע למודל ההחלמה הקיים בארצות הברית פורשה על ידי מספר מבקרים כאומרת ש"כולם יכולים להחלים באופן מלא באמצעות כח רצון בלבד". לטענתם, הדבר מעלה תקוות שווא אצל אלה הנחשבים בלתי מסוגלים להחלים ומהווה האשמה ושיפוט סמויים כלפיהם. ביקורות אחרות טענו כי מודל ההחלמה עלול להיות מתומרן באופן שלילי על ידי הפחתה במתן שירותים ודחיפת אנשים לחיים עצמאיים לפני שהם מוכנים; שהיא מסתירה את הדומיננטיות המתמשכת של המודל הרפואי ושיש לו את הפוטנציאל להגביר את הדחיקה החוצה מן החברה ולשים בשוליים את אלה הלא מתאימים לנרטיב ההחלמה.
הגדרת ההחלמה
ישנה בעייתיות עם השימוש הרווח ב-DSM ככלי לאיסוף מידע עקב חוסר התאמה למסגרות העבודה של ההחלמה. המכשול הגדול ביותר בניסיון למדוד החלמה הוא היעדר הגדרה ברורה למושג זה (למשל המונח "תפקוד מלא" הנכתב בDSM הוא מעורפל וקשה למדידה), כמו כן, ה-DSM משתמש בקריטריונים, בהגדרות ובמונחים אשר אינם נמצאים בהלימה עם מודל ההחלמה, הוא אינו עולה בקנה אחד עם ההגדרות השונות שבהן החברה מגדירה תפקוד פסיכו-סוציאלי תקין, ועל כן אינו מקדם תרבות שבה אנשים יוכלו להשתפר ולהחלים. לאור זאת, אין זה מפתיע שרוב הרופאים, החולים ומשפחותיהם משלימים בקלות רבה עם האמונה שאנשים עם הפרעות נפשיות נידונו לחיים שלמים עם מוגבלות, מעט מאוד ציפיות לגבי מערכות יחסים מספקות ומעט מאוד מעורבות פרודוקטיבית בחברה. בנוסף, הוצע כי ה-DSM לוקה ברגישות נמוכה מדי לניואנסים תרבותיים ומגדר וכי יש לאמץ גישה רב-ממדית להערכה, אשר תופשת באופן טוב יותר את האדם כאינדיבידואל ואינה רומזת לפסיכופתולוגיה עודפת או לכרוניות. יש חשיבות בבדיקת השפעתם של משתנים תרבותיים על תהליך ההחלמה, המאפשרים לקבל תמונה מלאה יותר על מצבו של האדם בהתאם לגישה הרב ממדית, שיכולה להגדיר הערכות שונות להחלמה אשר באות לידי ביטוי בשיפור קליני ופסיכו-סוציאלי כאחד.
כלים
מס' הכלים המנסים למדוד החלמה הוא מועט, וכלים אלה אינם מודדים רק את ההחלמה עצמה אלא משתנים הקשורים אליה באופן כלשהו. הם כוללים רווחה נפשית, מידת התקווה של האדם, הערכה עצמית, מסוגלות עצמית, אופטימיות, מידת ההתקשרות לאחרים ואופי הקשר עימם. מדדים אלה אמנם פותחו בהתבסס על הנחות תאורטיות ונמצאו כקשורים למהלך ההחלמה (בהתאם לרעיונותיהם של אנטוני  ודיגן ). למרות ההתקדמות הרבה בתחום, זו עדיין ראשית הדרך. יש לנסות ולבחון עד כמה הכלים האלה מודדים את השפעתן של התערבויות ספציפיות או מהלך ההחלמה לאורך זמן. על אף קיומם של מגוון מכשולים ודאגות העולים בהקשר של מודל ההחלמה, נעשים עד היום צעדים פרקטיים רבים על מנת לבסס שירותים על פי עקרונותיו. בעיקר יש צורך להגדיר את ההחלמה בצורה אופרציונלית כמו בהפרעות ביו-רפואיות אחרות (רמה, תדירות, משך הסימפטומים). כדי למדוד את קצב ההחלמה ממחלה צריך לבדוק את הדעיכה של הסימפטומים, וגם את הזמן שבו יש הפוגה מהם. אבל זה לבד לא מספיק, מדדים של שיפור בתפקוד פסיכו-סוציאלי חייבים להיות חלק בלתי נפרד מהגדרת ההחלמה. מדדים אלה כוללים עבודה, לימודים, חיי משפחה, חברים, בילוי ופנאי וחיים עצמאיים. לכן, יש הבחנה חשובה בין ריפוי להחלמה- המושג החלמה מתאר את היכולת של אנשים להתאושש ולחיות חיים נורמליים ומלאים באופן סביר, למרות שהם פגיעים להישנות וחזרה של הסימפטומים. החלמה צריכה להשפיע על תחום רחב יותר, להגביר את תחושת הפרט כאדם מוערך ואוטונומי, בעל שליטה על חייו, עם תקוות ושאיפות ברות השגה. בהתאם לכך, יש צורך בשיטות מדידה חדשות אשר לוקחות בחשבון את השינוי בתפיסה של החלמה. מספר מדדים מתוקננים פותחו על מנת להעריך היבטים שונים של החלמה (אם כי יש מידה של שונות בין מודלים מקצועיים ובין אלה שמקורם בתנועת הצרכנות). מספר שאלונים מתוקננים והערכות פותחו על מנת לנסות ולהעריך היבטים של מסע ההחלמה. אלה כוללים את ה- Milestones of Recovery (MOR) Scale, Recovery Enhancing Environment (REE) measure, the Recovery Measurement Tool (RMT) and the Recovery Oriented System Indicators (ROSI) Measure, the Stages of Recovery Instrument (STORI) ועוד.
חקיקה
במקביל להתפתחויות שחלו בשנים האחרונות במדינות רבות בעולם, בתחום שיקום הפרעות הנפש והבנת תהליך ההחלמה, הופיעו גם בישראל שינויים משמעותיים בתחום זה. בשנת 2000 נחקק חוק שיקום נכי נפש בקהילה. החוק הוא נקודת מפנה בתפיסת תפקיד השיקום במערך בריאות הנפש. עד לחקיקת החוק שירותי השיקום עסקו בעיקר בניסיון לבנות חלופה לאשפוז. חוק זה משקף את האמונה במרכזיות של האדם ושל איכות חייו, וכן מדגיש את חשיבות תפקידה של הקהילה בתהליך השיקום. החוק הוביל להתקדמות ניכרת בפיתוח שירותי השיקום בקהילה, שניתנו על ידי משרד הבריאות ויצרו בסיס לשותפות ודו-שיח בין מחלימים, בני משפחה, נותני שירות וקובעי המדיניות. "מטרתו של חוק זה לשקוד על שיקומם ושילובם בקהילה של נכי הנפש כדי לאפשר להם להשיג דרגה מרבית אפשרית של עצמאות תפקודית ואיכות חיים, תוך שמירה על כבודם ברוח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו". חשוב לציין שאין תקדים של חוק כזה לא בארץ ולא בעולם, חידושו בכך שהוא הראשון בתחום הבריאות בכלל ובתחום בריאות הנפש בפרט. למרות שנחקק ומיושם באמצעות משרד הבריאות, הלך רוחו של החוק הוא הלך רוח קהילתי-חברתי-אזרחי, כאשר העוסקים ביישומו אחראיים על חייו החברתיים של אדם ואיכות חייו בקהילתו, הרבה יותר ממצבו הבריאותי ו/או הרפואי. בעקבות החשיפה למודל ההחלמה, השתנתה התפיסה של אנשי מקצוע שהייתה בעבר דטרמיניסטית בכל הקשור למחלות נפש פסיכיאטריות. מודל ההחלמה והגישה הרב ממדית נתנו תקווה ומוטיבציה כי ניתן לשנות את מצבם של המטופלים, גם אלה הנחשבים בדרגה חמורה של המחלה, שפעם הסתכלו עליהם כ"חסרי תקווה".
מאבק בסטיגמה
היום קיימים הרבה יותר גישות וכלים המאפשרים לעזור לאנשים במצוקות נפשיות, אבל באופן פרדוקסלי, עדיין מעט אנשים יכולים להשתמש בהם בשל הסטיגמה החוסמת, מאחר שתחום בריאות הנפש מתאפיין בשתיקה, בושה ופחד. הסטיגמה והאפילה החברתית והמוסדית המהווים מכשול מרכזי בשיקום, בהחלמה ובשילוב החברתי של אנשים המתמודדים עם מוגבלות. בתהליך השיקום המתמודדים ניצבים מול בעיה כפולה: מצד אחד, הם צריכים להתמודד עם האתגרים שמציבה בפניהם ההפרעה והמוגבלות המתלווה אליה, ומצד שני, הם צריכים להתמודד עם האתגרים הלא פשוטים מול החברה, שחלק מחבריה מחזיקים בעמדות שליליות כלפיהם והתנהגותם בעקבות כך עלולה לפגוע בהזדמנויות השילוב שלהם. המחלימים וארגוני הצרכנים מציגים את ההחלמה במסגרת המאבק בסטיגמה והמאמץ להסיר מחסומים, להקצות משאבים ולהיות שותפים בתכנון מדיניות תואמת. בעקבות ההתפתחויות הללו החלו להופיע בהדרגה שירותים שונים בקהילה שמטרתם לסייע בתהליך ההחלמה על ידי הפחתת הסטיגמה וקידום חיי קהילה מספקים.
פרקטיקה
מאז שנת 2000 פועלת המועצה הארצית לשיקום נכי נפש בקהילה אשר פיתחה את "האמנה לשיקום", המבטאת את עיקרי ההתפתחויות בארץ בתחום השיקום הפסיכיאטרי של נפגעי נפש בקהילה. מסמך זה מבוסס על עקרונות חוק השיקום, ומציג את הכוונות והיעדים בשמירת השירותים הקיימים ופיתוח שירותים חדשים בקהילה עבור אוכלוסייה מגוונות של אנשים עם מוגבלות נפשית. בזכות האמנה, ניתן להגדיר יעדים ספציפיים יותר. היעדים חייבים להיות קשורים למטרת העל של החוק שהיא קידום שילוב קהילתי של אנשים עם מוגבלות נפשית, ועל בסיס לקחים מהפעלת המערכת עד כה. ניתן להגדיר שילוב קהילתי כך: "ההזדמנות לחיות בקהילה ולהיות נתפס על פי היכולות הייחודיות כמו כל אזרח אחר". היעדים של מערך השיקום בבריאות הנפש בהתאם לשילוב בקהילה הם: דיור נתמך, תעסוקה נתמכת, השכלה נתמכת, בריאות, פנאי ובילוי, רוחניות, אזרחות ומעורבות אזרחית, תפקידים חברתיים, תמיכה הדדית, הגדרה עצמית. הארגונים שמוציאים את העשייה לפועל הם: קבוצת שכולו טוב, "עמיתים", "קשת", "בנפשינו" "אשנב" ועוד. מודל ההחלמה בשנים האחרונות שם דגש על שיפור התפקוד הפסיכו-סוציאלי כחלק מתהליך ההחלמה ועל כן יש חשיבות עליונה לשילוב החולים בקהילה בתחומים אלה. בתחום התעסוקה עובדים בעיקר על שינוי ביחסי תלות-עצמאות, תפיסה עצמית, הפחתת סטיגמה, יצירת אפשרויות תעסוקה חדשות וכו'. בתחום הפנאי והחברה ישנם מועדונים חברתיים של קבוצות השווים וליווי מאנשי מקצוע, מתוך הבנה שאחת הבעיות הקשות של המשתקמים היא הבדידות והקשיים ביצרת קשרים חברתיים ומערכות יחסים. על אף חשיבותם, מדדי תוצאות לא הוגדרו עד כה באופן שיטתי ולכן קשה לעקוב אחר תוצאות העשייה השיקומיות בכלל, ויעילות ההתערבויות בפרט. על מנת שנוכל לעקוב אחר תוצאות ההתערבויות השיקומיות נבנתה מערכת הבונה את המדדים, אוספת נתונים ומכמתת אותם. בנוסף, ישנם מנהלי תוכנית שיקום שתפקידם הוא להתאים את התוכניות לציפיות ולצרכים של המשתקם, משפחתו, מערכת השיקום, המערכת הטיפולית ומערכות רלוונטיות אחרות, וכן, יישום ההחלטות של וועדת השיקום.
ראש ממשלת בחריין
על פי חוקת בחריין, ראש הממשלה ממונה ישירות על ידי המלך, ואין צורך בלהיות חבר נבחר של מועצת הנבחרים.
עד מותו ב-11 בנובמבר 2020, ראש הממשלה היחיד אשר מונה מאז עצמאותה של המדינה היה ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, דודו של המלך המכהן, חמד בן עיסא אאל ח'ליפה.
אוגוסט פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק
אוגוסט פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (בגרמנית: August Philipp von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck; 11 בנובמבר 1612 – 6 במאי 1675) היה נסיך דני-גרמני וחבר בית אולדנבורג.
ביוגרפיה
ב-6 במאי 1675 מת אוגוסט פיליפ בבק, ובנו אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1689 מת אוגוסט ללא ילדים, ואחיו פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את הדוכסות.
משפחתו
ב-15 בינואר 1645 התחתן אוגוסט פיליפ עם קלרה מאולדנבורג, בתו של אנטון השני, רוזן דלמנהורסט, אולם לא היו להם ילדים.
ביוני 1649 הוא התחתן בשנית עם אחות אשתו הראשונה, סידוניה מאולדנבורג, ממנה נולדה לו בת אחת:
ב-12 באפריל 1651 התחתן אוגוסט פיליפ בשלישית עם מריה זיבילה מנסאו-זארבריקן, בתו של וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
עימוד רצפים
בביואינפורמטיקה, עימוד רצפים היא שיטה לסידור המידע על אודות רצפי DNA ,RNA או חלבונים, בצורה כזו שיהיה ניתן לזהות אזורים דומים, אשר ייתכן כי הם תוצאה של קשרים פונקציונלים, מבניים או אבולוציוניים.
עימוד רצפי של נוקלאוטידים או שיירי חומצות אמינו מיוצגים לרוב על ידי שורות במטריצה. רווחים מוכנסים בין הרצפים כך שרצפים דומים מעומדים בעמודות. ההשוואה בין הרצפים המעומדים מקבלת ציון הומולוגיה אשר עשוי להעיד על פעילות ביולוגית דומה של הרצפים. לרישום הרצפים פותח פורמט FASTA.
אלגוריתמים נפוצים לעימוד רצפים המבוססים על תכנון דינמי הם אלגוריתם נידלמן וונש (Needleman-Wunsch), המיועד לעימוד רצפים גלובלי, ואלגוריתם סמית-ווטרמן (Smith-Waterman) המיועד לעימוד רצפים לוקלי (מציאת אזורים דומים במחרוזות של דנ"א או חומצות אמינו).
עימוד רצפים גלובלי
כאשר נתונה מטריצת החלפות (כדוגמת BLOSUM62 או PAM250), המגדירה את ציון לכל החלפה של אותיות וכאשר ניתן ציון חוסר באות, הציון לעימוד של שני רצפים מוגדר כסכום הציונים לכל העמדות. בעיית עימוד רצפים גלובלי היא בעיה שבה מתאימים בין כל אות ברצף אחד לאות ברצף השני כאשר שני הרצפים דומים, במטרה למצוא את העימוד הטוב ביותר, במובן שציון העימוד יהיה מקסימלי.
לדוגמה כאשר הציון של אות חסרה הוא -5 ונעשה שימוש במטריצת החלפות הבאה: ניתן לחשב ציון עבור עימוד של שני רצפים: הציון הכולל המתקבל מסכימת הציונים על כל העמדות בדוגמה לעיל 1.
אלגוריתם נידלמן וונש (Needleman-Wunsch) מיועד לפתור בעיה זו ביעילות (סיבוכיות זמן ומקום של \ O(n^2) - עבור רצפים באורך n) תוך שימוש בתכנון דינמי, באמצעות מילוי מטריצת F_{ij}, המגדירה את ציון העימוד המיטבי עבור תת-המחרוזת מ-A המתחילה מהאות האפס (מחרוזת ריקה) ונגמרת באות ה- ותת המחרוזת ב-B המתחילה באפס ונגמרת באות ה-. הטבלה מוגדרת על פי הבסיס (שורה אפס ועמודה אפס): והרקורסיה (יתר המטריצה) מאותחלת על פי ערך העימוד המיטבי:
כאשר: מגדיר את הציון להחלפה ו-d מציין ציון לרווח.
ציון העימוד המיטבי עבור הרצף A והרצף B מוגדר על פי F_{nm}, כאשר את העימוד המתאים לציון זה (העימוד המיטבי) ניתן למצוא באמצעות מילוי טבלה נוספת המגדירה מצביעים בהתאם לבחירה ובסיום לפעול בעקיבה לאחור (Backtracking) החל מהתא המתאים -F_{nm}.
עימוד רצפים מקומי
בבעיית עימוד רצפים מקומי המטרה היא למצוא אזור (תת רצף) המתאים ביותר בין שני רצפים (אך לא נדרש עימוד לרצף המלא). אלגוריתם סמית-וטרמן (Smith-Waterman) פותר בעיה זו בסיבוכיות זמן ומקום של \ O(n^2) (עבור רצפים באורך n). באלגוריתם זה ממלאים טבלה F_{ij} המגדירה את העימוד המיטבי לסיפא של הרצף A מ-0 (מחרוזת ריקה) ועד האות i, ולסיפא של הרצף B מ-0 ועד האות j. הטבלה מוגדרת על פי הבסיס:
then
כאשר:
אלגוריתם זה דומה לאלגוריתם נידלמן וונש, אך ציון שלילי מוחלף ב-0 (כלומר מוטב להתחיל עימוד חדש מהמקום מאשר להמשיך את העימוד הקודם), והעימוד הטוב ביותר נבחר כמקסימום במטריצת הציונים (ולא המיקום האחרון).
שוקי גוטמן
שוקי גוטמן (נולד ב-3 במרץ 1966) הוא משורר ישראלי, מייסד 'אשכולות פואטיקה - שירה עברית לעם'. בנוסף, עוסק בתחום החינוך כמורה לאזרחות ומחנך בתיכון המושבה שבזכרון יעקב, מעורב בפעילות קהילתית, עסק ביחסי ציבור של ארגונים ובאימון אישי.
ביוגרפיה
שוקי גוטמן נולד, גדל והתחנך בכפר סבא. הוריו, יוסף מלך גוטמן וקרולינה גוטמן, עלו לישראל מארגנטינה ב-1963, התגוררו בתחילה בקיבוץ מגל והתיישבו בכפר סבא. אביו היה אח אורתופד, ממייסדי המחלקה האורתופדית בבית החולים מאיר בכפר-סבא לצד פרופ' קונפורטי. לשוקי אחות, יהודית קליינמן, המבוגרת ממנו בשלוש שנים.
גוטמן בוגר תיכון כצנלסון במגמה צרפתית. במהלך לימודיו בתיכון כתב במשך שנתיים במקומון "על המקום" בכפר סבא (לימים "על השרון") מרשת ידיעות תקשורת, תחת העורך יצחק בר-יוסף; בתקופה זו פורסמו שיריו ב"מעריב לנוער". בצה"ל שירת כסמל תכנון כוח אדם בחיל האוויר (1984–1987).
גוטמן בוגר תואר ראשון במדעי המדינה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1990-1987). היה מזכיר תא 'אופק' סטודנטים ברוח ערכי תנועת העבודה. בתקופת לימודיו עבד כעוזר פרלמנטרי לח"כ עמנואל זיסמן וככתב בכיר לנושאים פוליטיים ומוניציפליים ב"ירושלים", רשת המקומונים של רשת 'ידיעות תקשורת', בתקופת טדי קולק כראש העיר, תחת העורך שמעון אלקבץ. לאחר מכן שימש כיועץ התקשורת של דני אלדר, שהתמודד על ראשית עיריית כפר-סבא מול ראש העיר המכהן יצחק ולד והפסיד.
גוטמן כיהן כדובר עיריית הוד השרון ויועץ תקשורת לראש העירייה עזרא בנימיני (1996–1993). סגן יו"ר האיגוד הארצי של הדוברים ברשויות המקומיות (1996-1995), חבר הנהלה, יו"ר ועדת חברים וסגן יו"ר האיגוד הישראלי ליחסי ציבור (1998-1996). גוטמן שימש כדובר מגן דוד אדום בישראל וממונה על פניות הציבור בתקופת יו"ר מד"א, האלוף מיל. יוחנן גור (2000-1996). היה מנכ"ל 'גוטמן תקשורת' – משרד לתקשורת שיווקית (2005-2000), בין לקוחותיו: ארגון 'משפחה חדשה', התאחדות בעלי המלאכה והתעשייה ותנועת 'הצופים'. כיהן כדובר האגודה למען החייל, לצד ראשי האגודה האלוף מיל. יצחק איתן ותא"ל במיל. אביגדור קהלני (2007-2005).
במהלך השנים הרצה על תקשורת ותפקיד הדובר בארגון. עבר קורס קואוצ'ינג במרכז הישראלי לניהול, הקים את חברת "מרקם תקשורת" ופעל כמאמן אישי למיתוג אישי ותקשורת בין אישית (2010-2008).
ב-2010 החל גוטמן לעסוק בחינוך, ועבד כמורה לאזרחות בתוכנית היל"ה, בנימינה - גבעת עדה. החל משנת 2011 ועד היום (2020) הוא מורה לאזרחות ומחנך כיתה ב'תיכון המושבה', זכרון יעקב. בעל תעודת הוראה מאורנים - המכללה האקדמית לחינוך (2010–2011). בוגר תואר שני בהוראה רב תחומית מהמכללה האקדמית אורנים (2015-2011). למד NLP במכללת רידמן וגישור במרכז גבים. החל משנת 2011 ועד היום (2020) הוא מרצה לחשיבה יצירתית ומנטור לתקשורת בין אישית. מאמן אישי (MCI) וניהולי (EMCI). חבר איק"א, האיגוד הישראלי לקואוצ'ינג.
ב-1999 יצא "לא מתאים לאף אחד" – סינגל לרדיו אותו גוטמן כתב ושר, נתן כהן עיבד (הנשמות הטהורות) וליאור בן-שלוש הלחין; השיר שודר במספר תחנות רדיו, ביניהן קול ישראל.
גוטמן בוגר שבע סדנאות שירה בהליקון, הוציא שני ספרי שירה בעריכת יקיר בן-משה, מעצב העטיפות הוא יוסי למל, ספר השירה השלישי שלו בעריכת דורי מנור התפרסם בהוצאת עיתון 77. שיריו התפרסמו ב"מאזנים", ב"ישראל היום", ב"מעריב", ב"במחנה" וב"הארץ" וב-1984 בספר "שרידי החלקיקים", קובץ שירה צעירה בהוצאת סער. הוא מנחה סדנאות כתיבת שירה לנוער.
ב-2016 הקים את קבוצת השירה "אשכולות פואטיקה" – משוררים תושבי הצפון שנפגשים מדי חודש להקראת שירה ומקיימת תערוכות, הרצאות, סדנאות ומופעי שירה לקהל הרחב. בשנת 2020 הוקמה 'אשכולות פואטיקה – הוצאה לאור' המציעה הדרכה, עריכה ופרסום של ספרי שירה. גוטמן ערך אנתולוגיות וספרי שירה לפרופ' רם הרשטין ומיכאל היימר.
חבר הוועד המנהל של אגודת הסופרים העברים בישראל החל מנובמבר 2021.
חיים אישיים
שוקי גוטמן נשוי לנורית איתן גוטמן, מנהלת השירות הסוציאלי בשירותי בריאות כללית, בתו של הרמטכ"ל והשר רפאל איתן. השניים הורים לשלושה ומתגוררים בפרדס חנה-כרכור.
קישורים חיצוניים
מאמרים של גוטמן
יאיר לובין
יאיר לובין (נולד בשנת 1949) הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 5 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1972-1968) ושיאן ישראל בקפיצה לגובה.
שיאן ישראל
בתחרות שנערכה בבאר שבע במרץ 1969 שיפר יוסף פיקל את שיאו הישראלי של לובין בקפיצה לגובה כשקפץ בסגנון פוסברי, 1.93 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1971 זכה לובין במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.94 מטר.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן ביולי 1972 זכה לובין במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.83 מטר.
ארגון האוניברסיטאות העולמי
ארגון האוניברסיטאות העולמי (באנגלית: International Association of Universities, בר"ת IAU) הוא ארגון לא-ממשלתי בראשותן של חברות בתחום ההשכלה הגבוהה. הוא כולל יותר מ-650 מוסדות להשכלה גבוהה וארגונים בכ-130 מדינות. ארגון האוניברסיטאות העולמי הוא התאחדות של אונסק"ו ושותפה הרשמי. מזכירות הארגון מתבססת בפריז וממוקמת במטה אונסק"ו.
היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1950 כדי לקדם את החובה של אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה כמוסדות חברתיים לקדם, באמצעות הוראה, מחקר ושירותים, עקרונות של חירות האדם, צדק, כבוד, סולידריות אנושית, ותורמת, באמצעות שיתוף פעולה בין-לאומי, לפיתוח ולחיזוק ההשכלה הגבוהה. הארגון משתף פעולה עם גורמים בינלאומיים, אזוריים ולאומיים שונים הפעילים בתחום ההשכלה גבוהה. הארגון ממוקם במטה אונסק"ו בפריז ופועל באופן עצמאי.
בשנת 2016 נבחרה לראשות הארגון פאם פרידמן משוודיה.