cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדם
מסחר וכלכלה
במהלך ההיסטוריה פותחו אמצעי-חליפין שונים, כגון כסף (במטבעות, בשטרות ניר או באמצעים אחרים) ואשראי, אשר קידמו מאוד את יעילות המסחר הודות לאפשרות להפריד את פעולת הקנייה מפעולת המכירה ומקבלת שכר. על פי סברה מקובלת, צורות הכתב הראשונות התפתח ממערכות סימנים מוסכמות ששימשו לניהול חשבונות ולתיעוד בעלות ועסקאות. בעת החדשה ובייחוד מאז המהפכה התעשייתית, מהירותה של הקידמה הטכנולוגית והמדעית אפשרה גם סחר בינלאומי גלובלי נרחב, צמיחה כלכלית מהירה, הגדלה ניכרת באשראי להשקעה ביוזמות חדשות, ושיפור עצום ברמת החיים: בשנת 1500 היה התוצר הלאומי הגולמי לנפש בעולם שווה-ערך ל-550 דולר, ובראשית המאה ה-21 הוא עומד על 8,800 דולר.
דת, אידאולוגיה ומוסר
בממצאים ארכאולוגיים בני למעלה מ-100 אלף שנה ממערת הגדי ומערת קפזה בישראל, כמו גם במערות שיושבו בידי האדם הניאנדרטלי באותה תקופה, ניתן לזהות לראשונה סימני קבורה טקסית מלווה במנחות קבורה, הרומזים על אמונה בחיים שלאחר המוות. צלמיות וציורי סלע מן התרבות האוריניאקית, לפני כ-30 אלף שנה, מתארים נשים שופעות גוף אשר ייתכן שהיו אלות פיריון, ויצורים שחציים אדם וחציים חיה, דוגמת הארי-אדם ממערת שטאדל, המצביעים על אמונה בעל-טבעי. דת היא סוג של התארגנות חברתית ותרבותית אשר כוללת מערכת של אמונות והשקפות עולם המקשרות את האדם לרוחניות או לעקרונות מוסריים מחייבים. דתות רבות כוללות סמלים, פולחנים וכתבי קודש המיועדים להסביר את הדרך בה נוצרו החיים והיקום, ואת משמעותם.
אנימיזם – האמונה בנשמות של חיות ואף של חפצים דוממים – נפוצה כיום אצל ילדים קטנים, וכן בתרבויות ציידים-לקטים. פוליתאיזם היא אמונה בריבוי אלים שהייתה נפוצה בתרבות המערב בימי-קדם, וגם כיום בדתות מזרח שונות כמו שינטו והינדואיזם. המונותאיזם – אמונה באלוהים אחד ויחיד – השתרש בתרבות המערב בעיקר עם הופעת הדתות האברהמיות: היהדות, הנצרות והאסלאם. דתות אחרות כגון קונפוציאניזם, זן בודהיזם וטאואיזם מדגישות פילוסופיה ודרך-חיים יותר מאשר אמונה באלים מסוימים.
כל חברות האדם מתאפיינות במסורות מוסכמות של נורמות, מנהגים, גבולות ואיסורים לצורת ההתנהגות הראויה. בני אדם נוטים לגמול לנשמעים לנורמות החברתיות ולהעניש את החורגים מהן. ההבדלים בין הנורמות של חברות אדם ברחבי העולם מעידים על כך שהן מתעצבות ומועברות באופן תרבותי, אך לרבות מהן עשוי להיות גם בסיס ביולוגי. נורמות חברתיות מושרשות עמוק בחשיבתם ובמנהגיהם של בני אדם, ומעצבות את רגשותיהם והתנהגותם הפרטית אפילו בהיעדר גמול, עונש או השלכות חברתיות כלשהן. התגבשות נורמות למערכת סדורה של ערכים וכללים נקראת מוסר. בחברות אדם גדולות וממוסדות, גם חלק מהנורמות והמוסר ממוסד בחוק, שעברה עליו מוענשת כפשע. חברות אדם רבות מקדשות את המוסר והחוק, ומייחסות להם מקור וצידוק נעלים – אלוהיים, טבעיים או אידאולוגיים.
אמנות
אֳמָנוּת במובנו הרחב של המונח מתייחס ליצירה ולעיצוב של חפצים ופעילויות למען יופים או הרגשות שהם מעוררים, בנוסף או אף ללא תועלת חומרית כלשהי. רמזים ראשונים לחוש אסתטי ניתן למצוא כבר בעיצוב הסימטרי המוקפד של אבני יד מן התרבות האשלית שקדמו לאדם הנבון בלמעלה ממיליון שנה. תכשיטים לקישוט, בעיקר צדפים ושיני חיות מחוררים, מתגלים החל מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, אך עדיין נדירים ביותר. רק החל בתקופה הפלאוליתית העליונה מתגלות בממצא הארכאולוגי מספר רב של יצירות אמנות פרהיסטורית מובהקות, כמו ציורי המערות ותגליפים המתארים בכישרון ובדיוק רב בעלי-חיים שונים; מאותה תקופה התגלו גם חלילים מגולפים מעצם המעידים על ביטוי מוזיקלי. אמנות נחשבת לצורת ביטוי אנושית אוניברסלית, וכל קהילייה אנושית כיום עוסקת בה באופן כלשהו.
בין צורות האמנות המוכרות ניתן למנות את האמנויות החזותיות והפלסטיות: ציור, פיסול ואדריכלות; אמנויות הבמה כגון מוזיקה, תיאטרון, ריקוד; וספרות כגון שירה וסיפורת. פיתוח טכנולוגיות חדשניות אִפשר גם סוגי אמנות חדשים, כמו צילום וקולנוע. יכולת מיוחדת באֻמָּנוּת, מלאכת-יד או פעילות אחרת שיש לה שימוש מעשי, כגון קדרות, בישול או לחימה, עשויה להתעלות בעיני אנשים מסוימים לדרגת אמנות. צורות רבות של אמנות הן אופייניות מאוד לתרבות, לתקופה ולחברה שבהן נוצרו, ואנשים מתרבויות אחרות מתקשים להעריכן ללא הכרות עם הרקע וההקשר המתאימים; למשל הגשת תה, קיפול נייר ושליפת חרב עשויות להיות צורות אמנות בתרבות היפנית.
אלימות ומלחמה
אלימות היא התנהגות כוחנית הפוגעת בבני אדם וביצורים אחרים, לעיתים עד כדי גרימה למותם. להתנהגות אלימה בבני אדם יש מאפיינים ביולוגיים שנמצאו גם אצל בעלי חיים, כמו נטייה להיכנס למצב הפיזיולוגי המוכר במונח הילחם או ברח. עם זאת, התנהגות אלימה בבני אדם מושפעת מאוד מתרבותם. בני אדם הם כמעט היחידים בעולם החי אשר מתכננים, בונים, מתאמנים ומשתמשים בכלי נשק – מכשירים ייעודיים לפגיעה בבני אדם וביצורים אחרים. כלי נשק עמדו לעיתים קרובות בחזית הפיתוח הטכנולוגי, למשל הקשת הייתה בין המכשירים הראשונים שאצרו ושחררו אנרגיה אלסטית; טכנולוגיות להפקה וחישול ברונזה, ברזל ופלדה פותחו במידה רבה לייצור נשק קר ושריון גוף; כלי ירייה מבוססי אבק שרפה היו השימוש הנפוץ הראשון שהמיר אנרגיית בעירה לביצוע עבודה מכנית; והפצצה הגרעינית הייתה השימוש הראשון לאנרגיה גרעינית.
אלימות פיזית נגד בני אדם אחרים משמשת להשגת רווח חומרי, לענישה, להבעת רגשות, ליישוב סכסוכים וחילוקי דעות, ואף כשעשוע סדיסטי. הלגיטימיות החברתית והתרבותית של אלימות תלויה בהקשר שלה. מאז ימי הביניים עברו חברות אנושיות רבות תהליך מתועד של תירבות, וכיום מדינות רבות בעולם מוקיעות ומגנות אלימות, מחוקקות חוקים ומקבלות תקנות בינלאומיות כנגדה. אך גם בחברות כאלו אלימות נתפסת במקרים מסוימים כלגיטימית, בעיקר כאשר מדובר בהגנה עצמית או בארגונים רשמיים של משטרה וצבא שהוסמכו על ידי הממשל לאכוף את שלטונו וחוקיו.
מתמטיקה, פילוסופיה ומדע
המתמטיקה התפתחה ממנייה, חישוב, מדידה והתווית צורות גאומטריות, ומטרתה בניית הכללות מופשטות וכלליות יותר ויותר, כמו מספרים מסוגים שונים. תרבויות חקלאיות עתיקות, כמו תרבויות שומר ומצרים העתיקה, השתמשו במתמטיקה כבר לפני למעלה מ-5,000 שנים כדי לעקוב אחר עונות השנה, לתכנן מבני ענק ולערוך חישובי מס ומסחר. במקביל התפתחה הפילוסופיה לחקר ביקורתי של מושגי יסוד בהכרה האנושית, כמו קיום, מציאות, היגיון, וסיבתיות. הלוגיקה, שהתפתחה בעיקר ביוון העתיקה, היא שיטה מסודרת להיסק מתוך ידע קיים באמצעות אינדוקציה ודדוקציה.
עד העת החדשה לא הייתה הבחנה ברורה בין מדע לבין תחומים מטאפיזיים כמו מיתוס, דת, פילוסופיה, ופסאודו-מדע. השיטה המדעית פותחה לבחינה מסודרת של השערות על ידי עימותן עם תוצאות ניסויים מדעיים ותצפיות, ולניסוח חוקי טבע ותאוריות מדעיות. הצלחתה הגדולה הובילה למהפכה המדעית, העומדת בבסיס ההתקדמות הטכנולוגית והרפואית המואצת של האנושות במאות השנים האחרונות. מדע האסטרונומיה חוקר את היקום, הפיזיקה והכימיה חומרים ואנרגיה, והגאולוגיה את מבנה ותולדות כדור הארץ. מדעי החיים חוקרים את החיים, את מבנה הגוף והמוח ואת הרפואה. במאות השנים האחרונות התפתחו גם מדעי הרוח, כמו היסטוריה, ארכאולוגיה, אנתרופולוגיה ולינגוויסטיקה, ומדעי החברה כמו פסיכולוגיה, סוציולוגיה, כלכלה ומדע המדינה.
מוצא האדם בדתות ובמיתוסים
סיפורים על מוצא האדם מהווים חלק חשוב במרבית דתות העולם, במיתוסים ובפולקלור של עמים שונים. ביהדות ובנצרות, על פי הכתוב בספר בראשית, האל ברא את הגבר והאישה הראשונים בצלמו. הוא יצר את האדם מאדמה ו"נפח באפיו נשמת חיים". גם באסלאם ישנו תיאור דומה, שבו האדם נוצר מחימר ולאחר נתינת צורה לו נפח בו האל מנשמתו. בריאת בני האדם הראשונים מאדמה, בוץ או חימר היא מוטיב נפוץ במיתולוגיות של עמים שונים. האל הבורא במיתולוגיה המלגשית ראה את בתו מפסלת בובות קטנות מחימר, והן מצאו חן בעיניו כל כך שהוא נפח בהן רוח חיים. במיתולוגיה העתיקה ביותר המוכרת כיום - המיתולוגיה השומרית - האל אנכי לש את בני האדם הראשונים מחימר בעת שהיה שיכור, ובכך מוסברות חולשותיו וצרותיו הרבות של המין האנושי. לא תמיד הגבר הוא שנברא ראשון – בכמה גרסאות של המיתולוגיה המאורית האל טאנה לש קודם את האישה הראשונה מחימר אדום.
במיתולוגיות אחרות בני אדם נבראו מחומרים שונים, למשל הבוראים במיתולוגיה המלנזית ובמיתולוגיה הנורדית יצרו את בני האדם הראשונים מעצים, והבורא במיתולוגיה של סמואה יצר אותם מתולעים. באפוס הבריאה הבבלי אנומה אליש, האלים שניצחו את המפלצת תיאמת יצרו את האדם מגופתו של בנה הענק. במיתולוגיה של האפאצ'ים האל האקטקין ברא את בעלי-החיים מחימר, והם ביקשו ממנו לברוא יצור נוסף אשר יגן עליהם למקרה שהאל ינטוש את העולם. האל ברא את האדם הראשון בצלמו מחומרים שאספו החיות השונות – הדם מאוכרה אדומה, העצמות מסלעים, העור מאלמוגים וכדומה, ונשף בו רוח חיים.
בסוג אחר של סיפורי בריאה, בני האדם הראשונים לא עוצבו בדקדקנות אלא צמחו מתוך יסוד ראשוני או אלוהי. במיתולוגיה המצרית, האלים הילדים, שו אל האוויר ותפנות אלת הערפל והלחות הלכו לאיבוד בטיול. אתום אביהם, האל הבורא, דאג להם ושלח את עינו רואת-הכול כדי לחפש אחריהם. כששבו הביתה, התרגש אתום והחל לבכות משמחה. דמעותיו טפטפו על האדמה והפכו לבני האדם הראשונים.
מיתולוגיות רבות מספרות על בריאת האדם במספר שלבים, שכן האלים הבוראים נוטים להתחרט ולהשמיד את ניסיונותיהם המוקדמים, תכופות באמצעות מבול או אסונות טבע דומים. במיתולוגיה של האינקה, האל הבורא ויראקוצ'ה ברא תחילה עולם ללא שמש, ירח וכוכבים. הוא גילף באבן יצורים ענקיים, אך החליט להרוס אותם כיוון שחשש מפניהם. במקומם הוא יצר בני אדם, אך כעבור מספר שנים השמיד גם אותם כיוון ששכחו אותו. אחרי החורבן הגדול, ניגש ויראקוצ'ה שוב למלאכה, והפעם, קודם ליצירת האדם, הוא ברא אור, שמש, ירח וכוכבים. שוב גילף בני אדם מתוך הסלע, והפעם הוסיף גם בעלי חיים. לאחר הבריאה, הצהיר ויראקוצ'ה בפני בני האדם שהוא האל הבורא שיש לעבדו לנצח, ונעלם אל תוך הים.
טבע האדם בתרבות, בספרות ובהגות
לאורך ההיסטוריה עסקו תרבויות אנושיות, יצירות אומנות וספרות, תאולוגים, אידאולוגים, פילוסופים ואנשי מדע בשאלות עמוקות בדבר טבע האדם, מקומו בעולם ומשמעות קיומו.
דתות ומיתולוגיות נוטות לתפיסה תאוצנטרית שבה תכלית האדם הוא לעבוד את האלוהות (יחידה או מרובה) שבראה אותו, ומנגד התפתחו תפיסות אנתרופוצנטריות המעמידות את האדם במרכז, ואף מציגות אותו כמי שעיצב את האל בדמותו. תכופות מוצג האדם כנעלה על בעלי החיים, אך גם כנחות מהאל. בקהלת נאמר כי "מותר האדם מן הבהמה אין", אך לפי ספר בראשית האדם נבדל מכל החיות בכך שנברא "בצלם אלוהים". שאלת יכולתו של האדם לעלות לדרגת אל, למשל לזכות בחיי אלמוות, העסיקה אפוסים עתיקים כעלילות גילגמש. מותר האדם ומשמעות קיומו נידונו באריכות בפילוסופיה ובספרות, ובעיקר לנוכח תגליות המדע המודרני כי האדם הוא מין של אורגניזם אשר התפתח ממיני אורגניזמים אחרים, על כוכב לכת שאין לו ייחוד ברור, במקום לא-מיוחד בתוך יקום עצום בגודלו ועתיק מאוד. ייחודו של האדם ביקום הוא נושא הדיון הפילוסופי-קוסמולוגי בין העיקרון הקופרניקני ועקרון הממוצעות לבין העיקרון האנתרופי. שאלתו המפורסמת של המלט: "להיות, או לא להיות" מבטאת את הדילמה האקזיסטנציאליסטית: מדוע על האדם לבחור בחיים ולא במוות? אפלטון טען כי מהות האדם ומטרתו היא ללמוד ולדעת, אריסטו גרס כי מהות האדם היא השאיפה אל הטוב; זרם הנהנתנות היווני קבע כי המטרה של האדם היא עונג ואושר; הרמב"ם קבע כי תכלית האדם היא השגת האל כפי יכולת האדם לדעת אותו; ז'אן-ז'אק רוסו טען כי מהות האדם ומשמעות קיומו היא הגשמת את הפוטנציאל הטמון בו; ואריך פרום טען כי האהבה היא התשובה העיקרית לבעיית הקיום האנושי.
שאלה נוספת החוזרת ביצירות ספרותיות ובדיונים פילוסופים ותאולוגיים היא באיזו מידה יש לאדם בחירה חופשית בעיצוב גורלו, או האם גורל זה מוכתב מראש על ידי האלוהות, על ידי כוחות היקום או על ידי טבעו של האדם. ביצירות אפיות כמו האיליאדה והאודיסיאה, ובטרגדיות דוגמת אדיפוס המלך, אפילו גורלם של שליטים, גיבורים ואנשי מופת נקבע מראש, ולעיתים מוכרע על ידי פגם טרגי באופיים, אך ניתנת להם בחירה באופן שבו הם נושאים גורל זה. בהינדואיזם, כמתואר למשל בבהגווד גיטא, נפוצה התפיסה שלכל אדם יועד גורל ומקום בחברה שאין לחרוג מהם, אך המקבלים את גורלם בתבונה יזכו לקארמה ולגורל טוב יותר בגלגול הבא. הדרך ("דהרמה" או "דאו") להשתחרר ממחזור הגלגולים ולהגיע להארה היא נושא מרכזי בפילוסופיות מזרחיות.
שאלה נפוצה שלישית לגבי טבע האדם היא באיזו מידה הוא טוב מיסודו או רע מיסודו. תכופות מוצג האדם כנעלה על בעלי החיים בהיותו בעל דעת ויכולת בחירה מוסרית להכריע בין טוב לרע. יצירות ספרותיות רבות עוסקות בהתחבטות הגיבורים והכרעתם בדילמות מוסריות הרות גורל. מקורו של הרוע על פי תפיסות נפוצות יכול להיות ביצר הרע, בחטא קדמון, בכוח על-טבעי משחית דוגמת אהרימן בזורואסטריות או השטן, סמאל ואשמדאי בדתות אברהמיות, או בכוחות טבע עוורים. המדע חוקר את שאלת התורשה מול סביבה – באיזו מידה נקבע טבע האדם מלידה ובאיזו מידה הוא נלמד מהסביבה והחינוך, ונתון לבחירה ללא פנייה אל הטבע.
אשרף פיאד
אשרף פיאד (בערבית: أشرف فياض; תעתיק מדויק: אשרף פיאצ'; נולד ב-12 בינואר 1980) הוא משורר ואמן פלסטי סעודי ממוצא פלסטיני שנדון על ידי בית משפט סעודי למוות באשמת הפצת רעיונות של כפירה. עונשו הומתק בעקבות התגובות.
קורות חייו ופועלו
פיאד נולד במכה שבערב הסעודית ב-12 בינואר 1980 למשפחה שהיגרה מח'אן יונס שברצועת עזה למעלה מ-15 שנים לפני לידתו.
פיאד הוא אחד היוצרים הבולטים בסצנת האמנות בערב הסעודית. רבים רואים בו אחד מהשגרירים הבלתי-רשמיים הבולטים של האמנות הסעודית ברחבי העולם. חבריו תיארו אותו כמי שפועל ללא הרף כדי ליצור קשרים בין אמנים סעודים לבין גלריות, מוזיאונים, אוצרים ואנשי אמנות בעולם. ב-2013, לדוגמה, עמד פיאד מאחורי תערוכה גדולה בעיר ג'דה, ואחד האורחים החשובים שביקרו בתערוכה ושיבחו אותה היה מנהל גלריית טייט לאמנות מודרנית, כריס דרקון. באותה השנה פיאד גם אצר תערוכה של אמנים סעודים בביאנלה לאמנות בוונציה. פיאד הוא חבר מרכזי בארגון האמנות הבריטי-סעודי Edge of Arabia.
ההתפתחויות שהובילו לגזירת עונשו
בחודש אוגוסט 2013 ישב פיאד עם כמה קולגות בבית קפה בעיר אבהא שבדרום-מערב ערב הסעודית, סמוך לגבול עם תימן, וצפה במשחק כדורגל. לפתע פרץ ויכוח בינו לבין אמן אחר על אמנות מודרנית. עדי ראייה סיפרו כי הריב הגיע לטונים גבוהים. חברו, שלפי כמה עדויות "היה מצוי עמו בסכסוך ארוך שנים", פנה למשטרה והגיש תלונה שלפיה פיאד קילל את אללה ואת הנביא מוחמד והעליב את הממלכה. נוסף על כך טען החבר כי בספרו של פיאד, שיצא לאור ב-2008, הוא מפיץ ערכים חילוניים. פיאד, המוכר מאוד בסצנה התרבותית בערב הסעודית, נעצר באותו היום. עם זאת, למשטרה לא היו שום ראיות נגדו, ולמחרת הוא כבר שוחרר בערבות. ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-1 בינואר 2014, הפתיעו את פיאד שוטרי "משטרת המוסר", שהיא גוף רשמי רב-עוצמה בערב הסעודית. הם החרימו את תעודת הזהות שלו ולקחו אותו למעצר. "האשימו אותי בהפצת רעיונות אתאיסטיים הרסניים בחברה הסעודית", סיפר פיאד בריאיון לעיתון הבריטי "הגרדיאן". לדבריו, הוא כלל לא מאמין ברעיונות הללו וספרו לא עוסק בהם: "הספר שלי מדבר עליי כפליט פלסטיני. הוא מדבר על נושאים תרבותיים ופילוסופיים. קיצונים דתיים עיוותו אותו לגמרי ופירשו את אחד השירים כאוסף של רעיונות נגד אלוהים". בפברואר 2014 הגיע המקרה שלו לבית המשפט. האדם שהתלונן בזמנו נגד פיאד טען בפני השופט כי פיאד גידף בפומבי את אללה. שני אנשי "משטרת המוסר" סיפרו במשפט כי פיאד מקדם ערכים אתאיסטיים, מנהל קשרים אסורים עם נשים ואף שומר תמונות שלהן בטלפון הנייד שלו. פיאד ההמום הכחיש את כל המיוחס לו והבהיר כי הוא מוסלמי נאמן. הוא הודה כי קיים קשרים עם כמה נשים, אך הסביר כי מדובר בקשרים ידידותיים ומקצועיים עם עמיתותיו האמניות, וכי התמונות שנשמרו בטלפון הנייד שלו ופורסמו ברשת החברתית אינסטגרם צולמו בשבוע האמנות בעיר ג'דה – האירוע התרבותי החשוב ביותר שמתקיים בערב הסעודית. במהלך המשפט עלו עדים מטעמו של פיאד שסיפרו כי האדם שהלשין עליו מצוי בסכסוך עמו וכי הם מעולם לא שמעו מפיאד התבטאויות נגד הדת. על אף העדויות, הורשע פיאד בן ה-35 ונידון לארבע שנות מאסר ול-800 מלקות. התביעה, שדרשה עונש מוות, ערערה על גזר הדין, ולבסוף הוחלט לקיים משפט חוזר. השופט החדש, שלכל אורך המשפט לא החליף מילה עם פיאד, מצא אותו אשם בחמישה אישומים, ובהם הפצת אתאיזם, איום על ערכי המוסר וקיום קשרים אסורים עם נשים. השופט גזר עליו עונש מוות והסביר: "עשיית תשובה היא מעשה של הלב שמקומו במערכת המשפט של העולם הבא. היא אינה מעניינת את מערכת המשפט בעולם שלנו".
ב-2 בפברואר 2016 הקל בית משפט בעיר אבהא בעונשו של פיאד ודן אותו לשמונה שנות מאסר ול-800 מלקות.
התגובות על גזר דין המוות
חבריו של פיאד בערב הסעודית ובעולם כולו הוכו בתדהמה. "אני מכיר אותו מאז 2003", אמר חברו, האמן הבריטי סטפן סטייפלטון. "הוא באמת ובתמים אדם נפלא ואדיב. הוא אינטלקטואל ויוצר, אך הוא בשום אופן לא אתאיסט". מונה כרים, פעילת זכויות אדם מכווית, שניהלה קמפיין למען שחרורו של פיאד, טוענת כי הוא נענש על ידי "משטרת המוסר" לאחר שפרסם סרטון וידאו שבו נראים אנשי המשטרה מצליפים באדם בפומבי. "סעודים רבים חושבים שזו נקמתה של 'משטרת המוסר'", אמרה. היא הוסיפה כי המשטר הסעודי לא אהב את התרחבותה של סצנת האמנות, שפיאד היה אחד ממוביליה, ולפיכך החליט לפעול נגדו: "באזור הזה (אבהא) פועלים אמנים וסופרים רבים, ואשרף היה אחד הבולטים שבהם. המשטר סימן אותו".
בניגוד למקרים רבים אחרים, סיפורו של פיאד הצליח לעורר סערה ענקית שהתחילה ברשתות החברתיות והצליחה להיכנס כמעט לכל בית בעולם הערבי. מאות אמנים, אנשי תרבות ואינטלקטואלים ערבים בולטים חתמו על עצומות זועמות הקוראות לסעודיה לבטל את עונשו של פיאד, וגם אנשים מהשורה, רובם פלסטינים, תקפו את ההחלטה השנויה במחלוקת. כמו כן ממשלת הרשות הפלסטינית קראה לערב הסעודית להעניק חנינה לפיאד.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הודיע שבמהלך המעצר והמשפט נשללה מפיאד גישה לעורך דין ושהוא אסיר מצפון.
פיאד קיבל חברות של כבוד במרכז הגרמני של ארגון הסופרים הבינלאומי PEN. לצעד זה התלוותה הודעת מחאה על עונש המוות שנפסק לו.
תחמסונים אוסטרליים
התחמסונים האוסטרליים הם קרובים רחוקים של התחמסאים ושל הסיסאים והקוליבראים והם בעלי גוף גדול עם מקור קצר חזק ומעוקל מעט, עיניים גדולות ונוצות אפורות שיכולות להתמזג ברקע. התחמסונים הם פעילי לילה שניזונים מחרקים מעופפים וביום נחים בקינם.
מבנה נטיבי
בביוכימיה, המבנה הנטיבי או המבנה הטבעי של חלבון או חומצת גרעין הוא המבנה המרחבי בו הביומולקולה פעילה ומתפקדת. המבנה הנטיבי של ביומולקולה יכול להיות מורכב מעד ארבעה מבנים מרחביים, כאשר המבנה השניוני בנוי מקשרים קוולנטיים חלשים לאורך השלד (Backbone) שלה. זאת בניגוד למצב דנטורטיבי, בו אינטראקציות חלשות אלה מופרעות והמבנה השניוני ומעלה נפגעים עד שנותר המבנה הראשוני בלבד.
לביטוי שימוש נוסף בתחום המטלורגיה.
חלבונים
כל מולקולות החלבונים מתחילות במבנה ראשוני של שרשרת לא מסועפת של חומצות אמינו, המתקפלת למבנים שניוניים שונים בהתאם לרצף החומצות האמיניות ולתנאים הסביבתיים, ולאחר מכן למבנה שלישוני ואף למבנה רבעוני. הקונפורמציה האופטימלית של החלבון היא המבנה בו האנרגיה החופשית (ΔG) מינימלית. מבנים שניוניים מתארים את הסידור של שיירי חומצות אמינו סמוכים, בעוד מבנה שלישוני הוא הקונפורמציה המקופלת של החלבון המקנה לו את תפקודו הביולוגי ומתאר את הקשרים בין חומצות אמינו רחוקות יותר. מבנה רבעוני מתאר את המבנה של כמה תת-יחידות פוליפפטידיות.
שינויים במבנים המרחביים של חלבונים מאפיינים מספר מחלות נוירודגנרטיביות, בין אם כמחולל מחלה או כסימפטום. פריונים הם חלבונים גורמי מחלה "מדבקים" – מבנם המרחבי הנטיבי נפגע והם מסוגלים להביא לפגיעה דומה במבנה הנטיבי של חלבונים מאותו סוג. דוגמה למחלות אלו הן הפרה המשוגעת, קורו (שנכחדה מהעולם), קרויצפלד יעקב וחוסר שינה תורשתי קטלני. עד כה התגלו כ-85 מינים בהם מופיעות מחלות פריונים נדירות שונות. עמילואידים, משקעים חלבוניים הנגרמים גם הם מפגיעה במבנה הנטיבי של חלבונים, פעם נקשרו עם מחלות האלצהיימר והפרקינסון אך כיום יש הטוענים שהם סימפטום של המחלה ולא הגורם.
אנזימים רבים וחלבונים חסרי מבנה מוגדר אחרים הם בעלי יותר ממבנה נטיבי אחד ופועלים או עוברים רגולציות באמצעות מעבר בין מבנים אלו. עם זאת, המונח "מבנה נטיבי" מופיע כמעט תמיד בלשון יחיד, בדרך כלל כדי להבחין בין חלבונים המקופלים כראוי מאלה שעברו דנטורציה או שלא התקפלו. בהקשרים אחרים, הצורה המקופלת של חלבון מכונה לרוב "קונפורמציה" או "מבנה", "נטיבי" או "טבעי".
ניתן להבחין בין חלבונים מקופלים ולא־מקופלים בקלות בזכות מידת המסיסות שלהם במים, שכן חלבונים רבים הופכים למסיסים לאחר שהם עוברים דנטורציה. לחלבונים במבנה הנטיבי שלהם יש מבנה שניוני מוגדר, אשר ניתן לזהות בשיטות ספקטרוסקופיות. שיטות אלה כוללות ספקטרוסקופיית דיכרואיזם מעגלי (CD), המודדת את ההבדלים בבליעת אור מקוטב מעגלי ימני לעומת שמאלי, וספקטרוסקופיית תהודה מגנטית גרעינית (NMR), המודדת אותות מסוג NMR היוצרים אטומים מסוימים בלבד הודות לספין הגרעיני שלהם.
ניתן להבחין בין המבנה הנטיבי של חלבון לבין מבנה "גלובולרי מותך" (Molten Globule, MG), בין היתר, על ידי מדידת מרחקים בשיטת NMR. מבנה MG יכול להוות שלב ביניים בין המבנה הנטיבי של החלבון למבנה הדנטורטיבי שלו, ובתנאים מסוימים אף להתקיים באופן יציב במידה בפני עצמו ולא כשלב ביניים. בחלבון מקופל במבנה נטיבי, חומצות אמינו המרוחקות זו מזו באופן ניכר יכולות להתקרב מאוד ואף להיצמד אחת לשנייה. לעומת זאת, במבנה MG, המרחקים הממוצעים שלהם מועדים להיות גדולים יותר.
חשוב להבין כיצד ניתן לייצר חלבונים במבנה נטיבי במטרה ליצור חלבונים באופן סינתטי שכן עד כה, מרבית הניסיונות הסתיימו בחלבון במבנה MG. לכן, הבנה של המבנה הנטיבי חיונית להתקדמות בתחומי הנדסת החלבון.
חומצות גרעין
חומצות גרעין רוכשות את המבנה הנטיבי שלהן, בהפשטה, באמצעות זיווג בסיסים ואינטראקציות נוספות כגון אינטראקציות מערום. DNA ביולוגי בדרך כלל קיים בצורת סליל כפול ליניארי הקשור לחלבונים בכרומטין, ו-RNA ביולוגי כגון tRNA לעיתים קרובות יוצרים מבנים נטיביים מורכבים שלא נופלים במורכבותם מאלו של חלבונים מקופלים. בנוסף, מבני חומצות גרעין מלאכותיים המשמשים בננוטכנולוגיות דנ"א מעוצבים כך שתהיה להם קונפיגורציה נטיבית בה מספר גדילי חומצות גרעין מרכיבים יחד קומפלקס אחד. במקרים מסוימים, המבנה הנטיבי של ה-DNA הביולוגי מבצע את תפקודיו מבלי שיחידות רגולטוריות יש בו.
ג'ון מ. צ'ו
'''ג'ון מ. צ'ו (באנגלית: Jon M. Chu'''; נולד ב-2 בנובמבר 1979) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא מוכר בזכותו היותו הבמאי של הסרט "עשיר בהפתעה" משנת 2018.
הסרטים שביים כוללים לעיתים קרובות אלמנטים מוזיקליים, כולל סרטי הריקודים "סטפ אפ 2: הרחובות" ו"סטפ אפ 3D", סרטי המחזמר "ג'ם וההולוגרמות" ו"שכונה על הגובה", וסרטי ההופעות החיות "ג'סטין ביבר: הסרט" ו"ג'סטין ביבר: Believe". צ'ו הוא בוגר אוניברסיטת דרום קליפורניה.
זחל"ם M16 MGMC
זחל"ם M16 MGMC, בשמו הרשמי M16 Multiple Gun Motor Carriage (מכונה גם Quad .50 ו-"The Meat Chopper"), הוא רכב קרבי משוריין אמריקאי על בסיס זחל"ם M3, נגמ"ש לחימה זחלי למחצה, עליו הותקן צריח מדגם M45 החמוש ב-4 מקלעים כבדים מדגם M2 בראונינג בקליבר 0.5 BMG (12.7x99 מ"מ). במקור כלי רכב זה נועד להוות סוללת מקלעים מתנייעת וניידת נגד מטוסים, אך הוא התגלה כנגמ"ש לחימה שימושי וקטלני ביותר בהספקת סיוע אש התקפתי והגנתי עבור יחידות לוחמות בחזית ובעורף. הוא תוכנן בשנים 1940–1942 על ידי חברת וייט מוטור קומפני ויוצר בשנים 1942–1944. נבנו 2700 ועוד כ-800 כלים הוסבו מדגמי M13, ובסך הכל כ-3,550 כלים נוצרו והם שירתו במלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הנדסה ומבנה
ה-M16 MGMC הונע בידי מנוע בנזין מדגם White 160AX בעל נפח מנוע של 6,300 סמ"ק (6.3 ליטר) עם 6 צילינדרים. מנוע זה מפיק 128 כוחות סוס ובעל יחס דחיסה של 6.3:1. מכל הדלק הוא בעל קיבולת של 230 ליטר. המהירות המרבית של ה-M16 MGMC היא 67.1 קמ"ש והיחס בין עוצמת מנוע למשקל הוא 15.8 כ"ס לטון.
החימוש העיקרי של הכלי הוא צריח M45 שעליו מותקנים 4 מקלעי M2HB בראונינג בקליבר 0.5 BMG (חצי אינץ', 12.7 מ"מ). חימוש זה העניק לכלי כוח אש גדול נגד מטרות בעלי שריון קל ונגד חי"ר וגם את הכינוי "Quad .50" (הקידומת quad מתייחסת לכך שהוא כולל 4 מקלעים והמספר 0.50 מתייחס לקליבר של כל מקלע). עובי שריון הכלי הוא כ-12 מ"מ.
שירות מבצעי
ה-M16 MGMC נכנס לשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחילת 1944 והחליף את ה-M13. הוא זכה לכינוי "The Meat Chopper" (בתרגום חופשי "קוצץ הבשרים") בזכות כוח האש הרצחני שלו, שהתבטא הן בקליע רב עוצמה (0.5 BMG) והן בקצב אש גבוה ביותר (למעלה מאלף כדורים לדקה). בנוסף לתפקידו המקורי כסוללת נ"מ מתנייעת, ה-M16 MGMC שימש גם לספק תמיכה וסיוע באש לחיל הרגלים, הן בהגנה והן בהתקפה. ארבעת מקלעי הבראונינג 0.5 אפשרו לו להרוג כמות רבה של כוחות אויב ובפרט "לקצור" גלי תקיפה של לוחמי חי"ר ולפגוע קשות גם בכלי רכב, נגמ"שים קלים וכלי שיט. הוא שירת ביחד עם זחל"ם M15. דגם מתקדם שלו, ה-M17 MGMC, הוחכר לברית המועצות על מנת לסייע לה להביס את גרמניה הנאצית.
במלחמת העולם השנייה, ה-M16 MGMC הופעל בזירה המלחמתית באיטליה, במבצע אוברלורד (המערכה בנורמנדי), בקרב אראקור ובקרב על הבליטה (מתקפת הארדנים). מספר כלים הוחכרו לבריטניה וצרפת. במלחמת קוריאה הוא שירת בעיקר בקרב הכוחות האמריקאיים אך גם בצבא של קוריאה הדרומית. בזמן מלחמת קוריאה הוא איבד את הרלוונטיות שלו לתפקיד הנ"מ, מאחר שהמטוסים בתקופה זו היו מהירים מספיק כדי לחמוק מצרורות המקלעים. הוא הוסב לתפקידי סיוע אש ותמיכה בכוחות הקרקע, תפקיד בו נחל הצלחה רבה.
ב-1951 הוכרז כ-"limited standard" וב-1958 יצא משירות סופית.
כלים בודדים מסוג זה היו בשימוש צה"ל בשנותיו הראשונות.
קישורים חיצוניים
זחל"ם M16 MGMC באתר historyofwar
ג'רמיין אוניל
ג'רמיין לי אוניל (באנגלית: Jermaine Lee O'Neal; נולד ב-13 באוקטובר 1978 בקולומביה שבקרוליינה הדרומית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1996–2014. בעונת נבחר לשחקן המשתפר של העונה, ולאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 13.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 1.4 אסיסטים ו-1.8 חסימות למשחק.
קריירה ב-NBA
אוניל נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה ה-17 של דראפט ה-NBA לשנת 1996, ישירות מהתיכון.
בשנת 2000 עבר לאינדיאנה פייסרס, שם הפך לאחד מכוכבי הקבוצה לצד רג'י מילר. בעונת נבחר לשחקן המשתפר של העונה וכן נבחר בפעם הראשונה להשתתף במשחק האולסטאר.
בפגרת הקיץ 2008 עבר אוניל בטרייד לטורונטו ראפטורס תמורת טי. ג'יי. פורד, ובפברואר 2009 עבר למיאמי היט. באוגוסט 2010 חתם אוניל על חוזה בבוסטון סלטיקס.
נבחרת ארצות הברית
אוניל שיחק עבור נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2002 אשר נערכה באינדיאנה, שם סיימה הנבחרת במקום השישי. באליפות האמריקות 2003 זכה עם ארצות הברית במדליית הזהב.
קראטה קיד 3
קראטה קיד 3 (באנגלית: The Karate Kid Part III) הוא החלק השלישי בטרילוגיית סרטי דרמה ואמנויות לחימה אשר יצא לאקרנים בשנת 1989.
מישה טייט
מישה טייט (באנגלית: Miesha Tate; נולדה ב-18 באוגוסט 1986) ידועה גם בכינוי 'קאפקייק' (Cupcake) היא לוחמת MMA עבר אמריקאית, ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC). בשנת 2008 זכתה במדליית כסף במסגרת אליפות פילה לגראפלינג, ובשנת 2011 זכתה להכרה עולמית לאחר שזכתה באליפות Strikeforce במשקל תרנגול. מאזן הקרבות של טייט עומד על 18 ניצחונות ו-7 הפסדים.
ביוגרפיה
טייט נולדה בטקומה, וושינגטון ארצות הברית. בילדותה התנסתה בסוגי ספורט שונים כגון סקי, כדורגל וריצה. במהלך לימודיה בבית הספר התיכון, התלבטה אם להשקיע את זמנה בכדורסל או בהיאבקות ובחרה בהיאבקות. בשנים הראשונות לאימונים, הייתה הנערה היחידה במועדון הספורט והתמודדה בקרבות נגד נערים. בשנת 2005 נרשמה לאליפות היאבקות ארצית לנערות וזכתה בתואר האליפות. לאחר לימודיה בתיכון החלה לעסוק בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
קריירה חובבנית
טייט, שעסקה באמנויות הלחימה היאבקות וג'ו ג'יטסו ברזילאי שמתרכזות בטכניקות גראפלינג (ולא בסטרייקינג ), חששה תחילה לעסוק בענף ה-MMA, אולם לאחר שצפתה בחבריה למועדון משתתפים בקרבות MMA, החליטה להצטרף לענף זה, ובשנת 2006 התחרתה לראשונה בקרב חובבני. בטרם הפכה למקצוענית בתחום, נלחמה טייט בשישה קרבות חובבניים עם מאזן של חמישה ניצחונות והפסד אחד.
קריירה מקצוענית
בנובמבר 2007 נלחמה טייט בקרב ה-MMA המקצועני הראשון שלה במסגרת אירועי קרבות נשים של הארגון HOOKnSHOOT שהיה בין הארגונים הראשונים בארצות הברית לאפשר קרבות נשים ב-MMA. בשנת 2008 החלה להילחם במסגרת איגוד Strikeforce. בשנת 2009, זכתה בתואר האליפות הראשון למשקל תרנגול לאחר שהביסה את ליז קראירו במסגרת אירועי Freestyle Cage Fighting. בשנת 2011 זכתה להכרה עולמית כאשר זכתה באליפות Strikeforce למשקל תרנגול. בשנת 2012 נערך הקרב הראשון של טייט להגנת תואר האליפות מול רונדה ראוזי, שהייתה באותה העת לוחמת Strikeforce חדשה, וזכה לתהודה תקשורתית רבה. טייט הפסידה את תואר האליפות לראוזי, שהצליחה להכניעהּ באמצעות נעילת בריח בזרוע.
בשנת 2013, הצטרפה טייט לשורת לוחמות ה-UFC ונלחמה בראוזי על תואר האליפות פעם שנייה במסגרת אירועי UFC 168, אולם בסיבוב השלישי נחלה הפסד נוסף באמצעות נעילת בריח בזרוע. ב-5 במרץ 2016 זכתה טייט בתואר אליפות ה-UFC לאחר ניצחון בכניעה טכנית על הולי הולם במסגרת אירועי UFC 196. ביולי 2016, הפסידה את תואר האליפות לאמנדה נונס. ב-12 בנובמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 205, מיד לאחר שהפסידה בקרב מול רקל פנינגטון , הודיעה טייט כי היא פורשת מעולם ה-MMA.
פעילות אנאירובית
פעילות אנאירובית היא סוג של פעילות גופנית המפרקת את הגלוקוז בגוף מבלי להשתמש בחמצן, פירוש אנאירובי "ללא חמצן". מבחינה פרקטית, פירוש הדבר שפעילות גופנית אנאירובית היא אינטנסיבית יותר, אך קצרה יותר מאימון אירובי.
פעילות גופנית זו מתאימה לאנשים שעוסקים בענפי ספורט כמו הרמת משקולות, ריצות קצרות, קפיצה לגובה וכו'.
תהליך ומטרת הפעילות האנאירובית
מטבע האנרגיה היחיד בו הגוף משתמש הוא ATP. במהלך הפעילות האנאירובית הגוף משתמש ב-3 דרכים להפקתו:
פעילות זאת נעשית ללא שימוש בחמצן.
פירוק הגליקוגן בתהליך האנאירובי גורם לעייפות וזאת מאחר שבשריר מצטברת חומצת חלב הגורמת להתכווצויות של השריר, לכאבים ולעייפות. מטרת הפעילות האנאירובית היא לחזק את מסת השריר, צפיפות העצם, פיתוח הכוח, גמישות המפרקים וסיוע באופן לא ישיר לשריפת שומן.
אוניברסיטת יורק (קנדה)
אוניברסיטת יורק (באנגלית: York University) היא אוניברסיטה הנמצאת בטורונטו, אונטריו, קנדה. בשטחה היא האוניברסיטה הגדולה בקנדה והשלישית בגודלה במספר הסטודנטים. באוניברסיטה לומדים יותר מ-50,000 סטודנטים ועובדים בה כ-7,000 עובדים ומרצים. לאוניברסיטה 190,000 בוגרים ברחבי העולם. לאוניברסיטה שני קמפוסים: קיל קמפוס, המרכזי מבין השנים הנמצא בצפון מרכז טורונטו, וגלנדון קמפוס הקטן יותר ובו הלימודים בעיקר בצרפתית. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית וחברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי.
יותר מ־5 אחוז מהסטודנטים באוניברסיטה הם יהודים, משום קרבתה של האוניברסיטה לאזור צפון טורונטו בו מתגוררים יהודים רבים. האוניברסיטה מציעה תוכנית לימודים מגוונת בתחומי מדעי היהדות.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-1959 בעקבות 'חוק יורק' שנחקק על ידי ממשלת אונטריו. אוכלוסיית טורונטו גדלה במהירות, והאוניברסיטה הוותיקה והיחידה בעיר, באותו זמן, אוניברסיטת טורונטו, לא סיפקה את הביקוש הגואה ללימודים אקדמיים. החוק הקצה כספים לבנית אוניברסיטה חדשה בצפון טורונטו.
בוגרים מפורסמים של האוניברסיטה הם ג'ם פלרטי, שר האוצר של קנדה, ג'ון טורי, לשעבר ראש המפלגה השמרנית באונטריו וארני איווס, לשעבר ראש-ממשלת אונטריו.
לימודים
לאוניברסיטה 11 פקולטות ובהן הפקולטה לרפואה, שנפתחה ב-2006. הפקולטה כוללת את בית הספר לניהול רפואי, בית ספר לקניסיאולוגיה ומדעי הרפואה, בית ספר לאחיות, והמחלקה לפסיכולוגיה. מספר מגמות מוצעות בכמה פקולטות בו זמנית. לדוגמה, הפקולטה למדעי הרוח, הפקולטה למדע והנדסה, פקולטת אטקינסון וקולג' גלנדון מחזיקים כל אחד במחלקה נפרדת למתמטיקה. בית הספר למנהל עסקים על שם שוליק מציע תואר MBA בינלאומי - הראשון מסוגו בקנדה. בית ספר זה נחשב לאחד מבתי הספר המובילים בתחום בקנדה ובעולם. בית ספר למנהל בפקולטת אטקינסון מפעיל תוכנית לתואר ראשון במנהל עסקים.
הפקולטה ללימודי מוסמכים היא הפקולטה השנייה בגודלה בתחום באונטריו ומציעה תארים שונים במגוון נושאים, לדוגמה פסיכולוגיה, שהיא תוכנית הלימודים הגדולה ביותר בקנדה לתואר שני. האוניברסיטה נחשבת לטובה במיוחד במדעי החברה. הפקולטה למדעי הרוח היא הגדולה ביותר בקנדה. מחלקת מדע המדינה נחשבת אחת המחלקות הטובות ביותר בקנדה על פי הירחון מקלינ'ס. המחלקה להיסטוריה מציעה קורסים רבים בהיסטוריה קנדית. בית הספר ללימודי נשים ביורק, הוא בין הוותיקים ביותר בתחום ומציע את המספר הרב ביותר והמגוון ביותר של קורסים, חלקם בצרפתית. המרכז ללימודים גרמניים ולימודים אירופיים פועל במשותף בין האוניברסיטה של מונטריאול ואוניברסיטת יורק והוקם על ידי ארגון החלפת הסטודנטים הגרמני.
הפקולטה לאומנות מציעה מספר גדול של תוכניות לימודים, מלימודי מוזיקה ללימודי תרבות. תואר ראשון בעיצוב מוענק בשיתוף עם קולג' שרידן. הפקולטה בחינוך ידועה בניסיון ההוראה הרב שהיא מעניקה לסטודנטים שלה. בית הספר למשפטים על שם אוסגוד הוא הגדול ביותר ובין העתיקים ביותר בקנדה ונהנה מיוקרה רבה. בית הספר עבר ממשכנו במרכז העיר לקמפוס בשנת 1969 בעקבות דרישה שכל בית ספר למשפטים יהיה חלק מאוניברסיטה.
אף על פי שהנדסה היא תוכנית חדשה יחסית באוניברסיטה, האוניברסיטה הציעה תוכניות הקשורות להנדסה כבר זמן רב דרך הפקולטה למדעים, הידועה היום כפקולטה למדעים והנדסה. האוניברסיטה מתמחה בפרויקטים הקשורים לחלל, ומציעה התמחות מיוחדת לתואר ראשון במדעי התקשורת והחלל וזוג טלסקופי חלל קטנים בקמפוס הראשי. המרכז למחקר הראיה פיתח "חדר מציאות מדומה" כדי לחקור מיקום מרחבי ותפיסה של כוח המשיכה ותנועה. סוכנות החלל הקנדית והמוסד למחקר רפואה וחלל משתמשים במחקר זה כדי לשפר את האוריינטציה של אסטרונאוטים בסביבה של מיקרוגרביטציה. החדר מכיל שישה קירות ועשוי מאותה זכוכית שהשתמשו בה לבנית מגדל הסי אן. הקירות, הרצפה והתקרה מציגים תמונת מחשב המאפשר ביצוע ניסויים.
ספריות
שש הספריות ביורק מכילות כשניים וחצי מיליון ספרים ויותר מ-13,000 עיתונים אלקטרוניים. בית הספר למשפטים על שם אוסגוד מכיל את ספרית המשפטים הגדולה ביותר בחבר העמים הבריטי.
בית משפט של מוצא אחרון
בית משפט של מוצא אחרון (Court of last resort) הוא הערכאה השיפוטית הגבוהה ביותר במערכת משפטית מסוימת. בית משפט כזה אמור לספק צדק במקרים בהם כל סעד אחר מוצה, ולתקן טעויות כבדות-משקל בפירוש החוק. השופטים החברים בבית משפט כזה נחשבים, בדרך כלל, כבין המשפטנים הטובים ביותר באותו מקום או ארץ.
במקומות שונים נקרא בית משפט זה בשמות שונים. לרוב הוא מכונה בית משפט עליון.
לפי ארץ
בתי המשפט של מוצא אחרון בארצות אחדות:
צבי ריזל
צבי (הרברט) ריזל (Zvi Herbert Riesel; 14 במרץ 1922 - 2 בספטמבר 2002) היה מחלוצי המחשוב בישראל, מבוני המחשבים הראשונים בישראל - הוויצק והגולם. על כך הוענק לו פרס רוטשילד להנדסה לשנת 1969.
ביוגרפיה
בשנים 1942–1946 שירת בצבא הבריטי כטכנאי אלקטרוניקה וכמנהל סדנת תיקון מכשירי קשר בטנקים. לאחר שחרורו למד בהתכתבות במכון הבריטי של מהנדסי רדיו (British institution of Radio Engineers) והשלים את לימודיו ב-1950. בשנים 1945–1948 שירת בצה"ל ועסק במכשירי מכ"ם בחיל האוויר. בשנת 1953 ענה למודעת "דרושים" מטעם מכון ויצמן והתקבל לצוות של פרופ' ג'רלד אסתרין שהחל בבניית המחשב הישראלי הראשון, ויצק, ביוזמתו של פרופ' חיים לייב פקריס. תוך כשנה הצליח הצוות להביא לתפקודו המלא של המחשב. אז חזר אסתרין לארצות הברית, ואת מקומו תפס ריזל, אשר הוביל את פרויקט הוויצק עד לסיומו המוצלח. הוויצק פעל עד שנת 1964, כשהוא מחשב ומנתח בעיות בתחומי הפיזיקה והמתמטיקה, החל בתנועת אטומים וכלה בתנועות גאות ושפל, רעידות אדמה, ועוד.
משנת 1960 היה ריזל בצוות שבנה את המחשב שהחליף את ויצק – גולם א וגולם ב. הוא עמד בראש הפרויקט לצדו של שמואל רוכמן.
לאור יכולותיו והידע שלו בתחומי ההנדסה והמתמטיקה, אותם רכש מעצם היותו אוטודידקט, ושכלל בשירותו הצבאי ובמכון ויצמן, הוענק לו ב-1954 תואר מהנדס, וב־1966 מונה לפרופסור חבר, זאת אף על פי שלא עבר את המסלול האקדמי המקובל. ריזל לימד במדרשת פיינברג במכון ויצמן והנחה סטודנטים במכון ויצמן ובטכניון בתחום תכנון מחשבים, למשל תכנון מעבדי נקודה צפה. בשנים 1982–1983 ניהל את המחלקה למתמטיקה שימושית במכון ויצמן.
הוקרה
על חלקו בתכנון ובבנייה של הגולם קיבל ב-1969 את פרס רוטשילד להנדסה יחד עם חבריו מירון מלמן ושמואל רוכמן. בנימוקי הפרס נאמר, בין השאר,
ב-2006 הכריז ה-IEEE על ויצק כעל "אבן דרך בהיסטוריה העולמית של הנדסת האלקטרוניקה והמִחשוב". בטקס שנערך במכון ויצמן קיבלו בנותיו של ריזל בשמו את "מדליית ויצק", שהוענקה לבוניו.
חיים אישיים
צבי ריזל נישא ב-1956 לד"ר אראלה שמעוני-ריזל (1926–2001), כימאית שעבדה כחוקרת במכון ויצמן ולאחר מכן לימדה כימיה בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה שליט ברחובות. נולדו להם שתי בנות וארבעה נכדים. ריזל נפטר ב-2002, בגיל 80. נקבר בבית העלמין ברחובות.
טריינספוטינג (ספר)
טריינספוטינג (באנגלית: Trainspotting) הוא רומן מאת הסופר הסקוטי אירווין וולש, שזהו ספרו הראשון. הספר יצא בשנת 1993 ומגולל את סיפורם של כמה חברים המכורים להרואין. בשנת 1996 יצא בעקבות הרומן הסרט "טריינספוטינג", בבימויו של דני בויל.
המספר
הסיפור מסופר ממספר נקודות מבט:
הספר מחולק ל-7 פרקים, שבכל אחד מהם ישנו מספר משתנה של תת-פרקים. ישנו רצף עלילתי בספר, אך אין קשר ישיר בין הפרקים או תתי-הפרקים, אלא רק רצף כרונולוגי. ברוב הפרקים ישנן בעיות סמים, בקטעים אלה הסיפור הוא לא עלילתי לגמרי ותורם רק בהבנת ההרגשות של רנטון כאשר הוא בהשפעת הסם.
משרד הפנים
משרד הפנים הוא משרד ממשלתי האחראי על השלטון המקומי, מדיניות האוכלוסין וההגירה במדינת ישראל. כמו כן אחראי המשרד על רישוי עסקים, חופי הרחצה, החלת שעון הקיץ ועוד. בשנת 2008 הוקמה בהתאם להחלטת הממשלה, רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול אשר באחריותה נמצא כל נושא המעמד האישי בישראל הכולל: תעודות זהות, דרכונים, אשרות כניסה ושהייה בארץ (ויזה).
תפקידים
1. שלטון מקומי:
2. בחירות ברשויות המקומיות:
3. עדות לא יהודיות:
4. רשות המאגר הביומטרי הלאומי:
5. שעון קיץ:
6. חופי רחצה:
7. מדיניות אוכלוסין והגירה:
שר הפנים
תפקיד שר הפנים היה תמיד אחד התפקידים הנחשקים בממשלות ישראל, בשל סמכויותיו הרבות, כגון קביעת מדיניות הגירה ותקציבי השלטון המקומי.
לשר הפנים מגוון סמכויות מתוקף חוקים שונים שנחקקו עם השנים ביניהם ניתן למנות:
מכוח חוק האזרחות:
מכוח חוק הכניסה לישראל:
הרי את
הרי את הוא אלבום סולו מאת הזמר והמפיק אסף אמדורסקי. זהו אלבום האולפן החמישי של אמדורסקי, והראשון הכולל שירים מקוריים לאחר הפסקה של 9 שנים, מאז הוצאת מנועים שקטים.
אף על פי שיצא מספר חודשים לאחר פרידתו המתוקשרת מאשתו מיכל אמדורסקי, אמדורסקי עצמו הדגיש במספר הזדמנויות כי האלבום, מעין אלבום קונספט העוסק ברובו בפרידה וזוגיות כושלת, אינו מתייחס לבעיות בנישואיו, וכי השירים נכתבו עוד לפני שהנושא היה על הפרק.
על האלבום כתב אמדורסקי: "שני צדדים יש לאלבום "הרי את". אחד קר, טכנולוגי ושכלתני, שני נוסטלגי, חמים וכזה שמחכה בעומק התמונה שיגלו בו חן. השיר הבא, שעל העטיפה נקרא "מהסוף להתחלה" אבל בעצם שמו האמיתי "סטארלייט" (אור כוכב) שייך לצד המופנם יותר באלבום. הצד עם הבסים הדוביים, הפנדר-רודס, השירות המתפתלות, הגיטרה ווא-ווא והסינתסייזר ארפ-סולינה שנלקח מעזבון אולפני טריטון ולוכד בנשמתו את כל רגעי הסבנטיז הגדולים של תור הזהב ההוא".
האלבום יצא בגרסה רגילה בעלת דיסק בודד, ובגרסה במהדורה מיוחדת הכוללת דיסק עם שירי בונוס. הסינגל "ביחד" יצא כבר בשנת 2006, אך לבסוף הוחלט לשייך אותו לדיסק הבונוס. סינגלים נוספים שיצאו לקידום האלבום הם "רכבת לצפון" (במקור: "קקי בכנרת"), "גולשים" ו"בראשית". לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "יש לך מקום", "סיני" ו"גשם מטאורי".
האלבום זכה לביקורות טובות, וקיבל מעמד זהב כחמישה חודשים לאחר צאתו.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אסף אמדורסקי.
דיסק בונוס
יישובים קהילתיים בישראל
להלן רשימה של היישובים הקהילתיים בישראל כולל אלה שהועתקו ממקומם או פורקו.
גורילות בערפל
גורילות בערפל (באנגלית: Gorillas in the Mist) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1988 בבימויו של מייקל אפטד ומככבת בו סיגורני ויבר בתפקיד הזואולוגית האמריקאית דיאן פוסי. הסרט עוסק במחקר של פוסי על גורילות ההרים ברואנדה ובמאמציה לעצור את ההשמדה של הקופים שהיו בסכנת הכחדה. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר.
תקציר העלילה
דיאן פוסי (Dian Fossey) מקנטקי שבארצות הברית מקדישה את חייה לחקר הקופים. פוסי נשלחת לרואנדה על ידי מגזין "נשיונל ג'יאוגרפיק" על מנת לחקור את גורילות ההרים אשר הוא מין של קופים שנמצא בסכנת הכחדה. פוסי מוקסמת מגורילות ההרים, מצליחה לתקשר עם הגורילות, ומגלה בהמשך שישנם ציידים שאחראים להרג המאסיבי של גורילות ההרים על מנת למכור את עורותיהם. פוסי מתלוננת על כך לממשל הרואנדית, אשר דוחה את תלונתה בטענה שהציד הוא האמצעי היחיד שבו הילידים יכולים להתפרנס. היא דוחה זאת ומחליטה להקדיש את עצמה להצלת גורילות ההרים מפני ציד בלתי חוקי. פוסי נרצחת לבסוף באופן מסתורי, ב-26 בדצמבר 1985, בחדר השינה שלה בבקתה בה חייה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
מי מרום
מי מֵרום היא סדרת ספרים הגותית ("במחשבת האמונה"), העוסקת בענייני הגאולה ואופי הופעתה בדורותינו, תנ"ך, ארץ ישראל, עם ישראל, מועדים ונושאים אמוניים נוספים. מכתב ידו של הרב יעקב משה חרל"פ - תלמידו המובהק של הראי"ה קוק, רב השכונות שערי חסד ורחביה, וראש ישיבות בית זבול ומרכז הרב. חלק מתכני הכתבים אף נמסרו על ידו כשיעורים ודרשות.
עד כה ראו אור עשרים כרכים, בהוצאת הספרים שעל ידי ישיבת בית זבול.
רקע
כבר בשנותיו המוקדמות פרסם הרב חרל"פ חוברות וספרים קטנים (כמו: הד החיים הישראליים, טובים מאורות, ועוד) מדברי תורתו והגותו על מהות התקופה וענייני השעה, על פי דרכו של מורו ורבו הרב אברהם יצחק הכהן קוק. מלבדם, כתב במשך חייו עשרות ספרים בכתב יד אשר לא הדפיסם והוציאם בעצמו, חלקם ככתיבת חידושי תורה קלאסית, חלקם בפנקסים אישיים בהם רשם הגיונות ורעיונות מחשבתיים, וחלקם כרשימות עבור השיעורים והדרשות שנשא בתפקידיו כראש ישיבה ורב שכונה והשיחות שמסר בפני מקורביו, תלמידיו ושומעי לקחו.
בשנת ה'תש"ה הקים הרב חרל"פ את ישיבת בית זבול, ובמסגרתה הוקם מכון הוצאת ספרים - אשר החל לאחר מכן להוציא באופן מסודר את כתביו ושיעוריו של הרב חרל"פ, כשביניהם בולטת סדרת "מי מרום" - המנציחה את שמה של אמו - מרים.
סגנון הסדרה, הן בחלקיה שמכתביו והן בחלקי הדרשות - בולט במקוריותו ומלווה בנוכחות משמעותית של רגשות עמוקים - בדומה לאופי הדרשות שנשא הרב חרל"פ. התכנים מכילים בתערובת הן רעיונות אמוניים ומחשבתיים הסובבים את דברי חז"ל וספרי ההגות היהודיים, והן דברי קבלה ותורת הנסתר. בספרים ניכרים דרכו וחותם תורתו של רבו הראי"ה קוק, בייחוד בחלקים העוסקים בענייני ארץ ישראל ואופי הופעת הגאולה בדורותינו.
טרי סטוטס
טרי לין סטוטס (באנגלית: Terry Linn Stotts; נולד ב-25 בנובמבר 1957) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. בין השנים 1980–1990 שיחק ככדורסלן ב-6 קבוצות שונות באירופה ובארצות הברית, בעמדת הסמול פורוורד.
נעורים ומכללות
סטוטס נולד בעיר סידר פולס שבאיווה, וגדל באילינוי, ויסקונסין, גואם ואינדיאנה. בסיום לימודיו התיכוניים באינדיאנה עבר ללמוד באוניברסיטת אוקלהומה, ובארבע שנותיו באוקלהומה שיחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 1980 סיים תואר הראשון בזואולוגיה, ובשנים הבאות השלים תואר שני במנהל עסקים במקביל לקריירת המשחק שלו.
השנים הראשונות כעוזר מאמן (1990–2002)
מיד עם פרישתו ממשחק הצטרף סטוטס לצוות האימון של ג'ורג' קארל בקבוצת אולבני פטרונס מליגת ה-CBA, כעוזר מאמן. בעונתו הראשונה בקבוצה רשמה אולבני שיא ליגה עם מאזן ניצחונות 50–6 בעונה הסדירה. בעונה הבאה עבר לקבוצת פורט ויין פיורי, גם היא ב-CBA, שם החזיק בתפקיד דומה.
בעונת חזר לשתף פעולה עם קארל, הפעם כעוזרו בקבוצת סיאטל סופרסוניקס מליגת ה-NBA. בארבע עונותיו בסיאטל רשמה הקבוצה מאזן מצטבר של 239 ניצחונות ו-89 הפסדים (72.9%), ובעונת אף העפילה לסדרת גמר ה-NBA, בה הפסידה לשיקגו בולס בתוצאה 2–4.
לקראת עונת עבר יחד עם קארל למילווקי באקס, בה שימש כעוזרו בארבע העונות הבאות. בתקופה זו הוביל את הקבוצה הקו האחורי האיכותי, שכלל את גלן רובינסון, ריי אלן וסם קאסל, למאזן כולל של 163–133 (55.1%) ולהעפלה לשלב גמר המזרח בעונת.
אטלנטה הוקס (2002–2004)
בעונת עבר לשמש כעוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמן לון קרוגר. לאחר שההוקס פתחו את העונה עם מאזן שלילי 11–16, פוטר קרוגר מאימון הקבוצה וסטוטס מונה למחליפו. עד סיום אותה עונה רשמו ההוקס מאזן של 24 ניצחונות ו-31 הפסדים, ובעונה העוקבת סיימה אטלנטה במקום ה-12 באזור המזרחי עם מאזן שלילי 28–54.
לאחר עונה וחצי כמאמנה הראשי של אטלנטה פוטר סטוטס מתפקידו וחזר לשמש כעוזר מאמן, הפעם בגולדן סטייט ווריורס תחת המאמן מייק מונטגומרי.
מילווקי באקס (2005–2007)
לקראת עונת מונה למאמנה הראשי של מילווקי באקס, כמחליפו של טרי פורטר. תחת הדרכתו של סטוטס הציג הקלע מייקל רד יכולת שיא כשקלע 25.4 נקודות למשחק, והוביל את הבאקס למאזן 40–42 אשר הציב אותם במקום השמיני באזור המזרחי. בשלב הפלייאוף הראשון הפסידה מילווקי לדטרויט פיסטונס בתוצאה 1–4. לקראת סיום עונת, כשקבוצתו נמצאת במאזן שלילי 23–41, פוטר סטוטס מתפקידו ובמקומו מונה לארי קריסקוביאק.
דאלאס מאבריקס (2008–2012)
בספטמבר 2008 הצטרף לצוות האימון של דאלאס מאבריקס, כעוזרו של המאמן הנכנס ריק קרלייל. בארבע עונותיו בתפקיד זה עם המאבריקס היה אחראי על תרגילי ההתקפה של הקבוצה, ובעונת זכה עמה באליפות ה-NBA.
פורטלנד טרייל בלייזרס (2012–2021)
לקראת עונת, ב-7 באוגוסט 2012, מונה סטוטס למאמנה של פורטלנד טרייל בלייזרס. בעונתו השנייה בפורטלנד רשמה הקבוצה מאזן 54–28 – שיפור של 21 ניצחונות לעומת העונה הקודמת – אשר הציב אותה במקום החמישי באזור המערבי. בשלב הפלייאוף הראשון גברו הטרייל בלייזרס על יוסטון רוקטס בתוצאה 4–2, לאחר שלשת ניצחון של רכז פורטלנד דמיאן לילארד במשחק השישי, ובכך העפילה הקבוצה לחצי גמר המערב לראשונה מאז עונת. בסיבוב השני הפסידה פורטלנד לסן אנטוניו ספרס, אשר זכתה בהמשך הפלייאוף באליפות ה-NBA.
בעונת רשמו הטרייל בלייזרס מאזן 51–31, אך לקראת סיום העונה נפצע אחד משחקניה המובילים, וסלי מת'יוז, והקבוצה הודחה בשלב הפלייאוף הראשון על ידי ממפיס גריזליס (1–4). בסיום אותה עונה עזבו את הקבוצה ארבעה שחקני חמישייה – מת'יוז, למרכוס אולדרידג', ניקולא באטום ורובין לופז – מה שאילץ את סטוטס להסתמך על שחקני הקו האחורי הצעירים דמיאן לילארד וסי. ג'יי. מקולום. בפלייאוף 2016 ניצחה פורטלנד את לוס אנג'לס קליפרס (4–2) בשלב הראשון, והפסידה לגולדן סטייט ווריורס (1–4) בסיבוב השני.
בסיום עונת 2015/2016 חתם סטוטס על הארכת חוזה בפורטלנד לשלוש עונות נוספות, עבור כ-15 מיליון דולר. את עונת סיימו הטרייל בלייזרס במקום השמיני במערב, עם מאזן 41–41, והודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון מול האלופה שבדרך, גולדן סטייט, בתוצאה 0–4.
באדה מריאם הראשון, קיסר אתיופיה
באדה מריאם הראשון (געז: "በእደ ማርያም", תרגום: "בידי מרים") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. מריאם נולד בעיר דברה ברהן ב-1446 בשם "הנסיך חאזקאיס" היה בנה השני של הקיסרית היהודייה ציון ציפורה מהקיסר זרע יעקב. הוטבל לנצרות בשם "באדה מריאם". יירש את אביו לאחר שזה נפטר ב-26 באוגוסט 1468 הוכתר בשם "אדמס סגד" אימץ את שם המלכות "דווית השלישי".
סימון כיורש
לקראת סוף חיי אביו, יותר ויותר אנשים מבית המלוכה התנכלו לו בגלל יהדותה של אמו, עקב השמועות אודות נאמנותה ליהדות בסתר לאחר ההתנצרותה, שנפוצו לאחר מותה, ובעקבות הידיעה כי קבר את אמו בחשאי בכנסיית מקדס מריאם ליד עיר הולדתו דברה ברהן, באמצעות שוחד. כאשר אביו גילה שקבר את אמו שהוא עצמו נתן פקודה להורגה בעקבות המרד, הוא כעס עליו אך לאחר שהבין שבאדה מריאם לא יבגוד בו ולאחר שכנוע מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית הוא השלים עם בנו. באדה מריאם הוכרז כיורש מכיוון שהיה בנו השני של הקיסר, ומכיוון שהבן הבכור אסקל, בחר לבגוד באביו לאחר שהוא שחרר את השבויים היהודים שהוחזקו בגלל כעסו על רצח אמו בידי אביו. בסופו של דבר הצטרף אסקל לנזיר אבא צברה שהיה אחד מהשבויים והחל לנדוד יחד איתו בכפרי ביתא ישראל ושינה את שמו ל"צאגה אמלק" (פירוש: "בן המלך"). בריחתו ובגידתו של אסקל סימנה את באדה מריאם כיורש לכס הקיסרות, שמונה שנים לאחר מות אמו ובריחת אחיו הגדול הוא הוכתר לקיסר אתיופיה.
שלטונו
בעקבות מות אמו ולאחר הכתרתו כקיסר, הוא נתן להלני אשתו השנייה של אביו ואמו החורגת את התואר האם הקיסרית ואכן היא הוכיחה את עצמה כשליטה, ההיסטוריון פאלו ב. האנז כותב שהייתה למעשה שליטה שותפה לצד הקיסר. לעומת זאת ההיסטוריון אדוורד אלאנדורף כותב שקיסר זה לא יכל להחזיק את האימפריה שבנה אביו ומחוזות הפריפריה שהיו רחוקים ממחוזות המרכז החלו להראות סימני התקוממות.
לחימות נוספות
באדה מריאם העביר את ארמונו לארץ גורגה, כך שהיה יותר קל לנהל קמפיינים צבאיים בדאווארו ובבלה. מבצעיו הצבאיים הובילו להסכם שלום עם הסולטאן של אדאל, מוחמד אבן באדלאי והשתמש בשלום הזה בגבול הדרומי להזיז את כוחותיו צפונה ולנהל מבצעים צבאיים כנגד יהודי אתיופיה שבצפון המדינה בראשותו של הגנרל מרקוס. אך אחרי מותו של סולטאן אדאל פרצה שוב מלחמה בדרום.
מותו
באדה מריאם מת באבסי ווארה גאבי ב-8 בנובמבר 1478 ונקבר בכנסיית גאורגיוס הקדוש שבמנזר אטרסנה אגזאטנה מריאם שבסאינט. קברו נהרס מאוחר יותר בעקבות הגירת האורומו הגדולה שהגיעה לאזור ב-1709 כאשר הם צרו על הכנסייה, והשליכו את ארון המתים של באדה מריאם.
קיסוסיים
טקסונומיה
מבחינה גנטית הקיסוסיים מקורבים למשפחת הסוככיים (שאף היא תחת סדרת הסוככאים), ולעיתים סוגים מועברים ממשפחה למשפחה.
בישראל
בארץ צומחים שני סוגים, הקיסוס והספלילה (שעד לא מזמן נחשבה כשייכת לסוככיים).
חמשת אגמי פוג'י
חמשת אגמי פוג'י (ביפנית: 富士五湖, פוג'י-גוקו) הוא אזור בבסיסו של הר פוג'י במחוז יאמאנאשי שביפן. חיים 100,000 תושבים באזור זה, שגובהו כאלף מטרים מעל פני הים. חמשת האגמים נוצרו כתוצאה מהתפרצויות הר פוג'י.
האגמים
חמשת האגמים ממוקמים בקשת סביב מחציתו הצפונית של הר פוג'י. בימי קדם, התפשטה על פני האזור זרימת לבה מהתפרצות געשית של ההר, תוך סתימת נהרות, וכתוצאה מכך נוצרו האגמים. כולם נחשבים לאטרקציות תיירותיות ולמקומות דיג.
אגם קווגוצ'י
אגם קווגוצ'י (河口湖 ; קווגוצ'י-גו) הוא המפורסם מבין חמשת האגמים, ותמונות של אגם זה משמשות לרוב בכרזות ובפרסומות לאזור חמשת אגמי פוג'י. מספר גדול של מלונות נבנו לאורך גדותיו, והמקומיים מספקים טיולי שייט לתיירים. זהו האגם היחיד באזור חמשת האגמים שיש בו אי. אירועי תרבות מקומיים רבים נערכים בסמוך לאגם זה לאורך כל השנה.
אגם מוטוסו
אגם מוטוסו (本 栖 湖 ; מוטוסו-קו) הוא האגם התשיעי בעומקו ביפן, בגובה 140 מטרים. אגם מוטוסו, אגם סאי ואגם שוג'י היו בעבר אגם אחד גדול, שפוצל בשל זרימת לבה על פני השטח שבו נמצא כעת יער אוקיגרהארה ג'וקאי. שלושת האגמים הללו עדיין מחוברים על ידי נתיבי מים תת-קרקעיים.
אגם סאי
כאמור, היה אגם סאי בעבר חלק מאגם גדול שכלל גם את אגם שוג'י ואת אגם מוטוסו. בצד המערבי של אגם סאי (西湖 ; סאי-קו) מתחיל יער אוקיגרהארה ג'וקאי.
אגם שוג'י
אגם שוג'י (精進 湖 ; שוג'י-קו) הוא הקטן מבין חמשת האגמים. לבה עדיין זורמת מהמים. תושבים בדרך כלל דגים מהסלעים הגעשיים.
אגם יאמאנאקה
האגם המזרחי ביותר והגדול מבין חמשת האגמים, אגם יאמאנאקה (山 中 湖 ; יאמאנאקה-קו) הוא גם האגם השלישי בגובהו ביפן, וגובהו 980 מטרים מעל פני הים.
תעשיית התיירות
עיקר הרווחים של תושבי האזור מקורם בתעשיית התיירות. האטרקציות העיקריות באזור כוללות:
אוצ'וקוצ'י
אוֹצ'וֹקוֹצִ'י (בגאורגית: ოჩოკოჩი) היא האלה המפקחת על הצייד במיתולוגיה המגרלית/קולכית (מיתולוגיה גאורגית), יריבתה של טקשמאפה.
אוצ'וקוצ'י מתוארת בסיפורי המיתולוגיה כמי שמתלווה לטקשמאפה ואם היא נחשפת, היא מתעללת בו. מבחינה חיצונית אוצ'וקוצ'י היא אלה דמויית אדם המכוסה כולה בשיער. היא לא יכלה לדבר כמו בן תמותה. היא לא יכלה למצוא מזון, או לצוד, ולכן היא מצייתת לרועה טקשימאפה. זה טיפשי ופזיז. הוא לא יכול לדבר, אבל הקול שלו גורם לאנשים לסחרחורת. גופו של אוצ'וקוץ' מכוסה שיער בצבע חלודה. יכול לשגע צייד. חלק אחד של גופו הוא כמו איל (עז תרנגול) והחלק השני הוא כמו אדם. יש לו גידול דמוי קרן על החזה, שמביס את יריביו. לפי איוונה גָ'ווַחִישְׁווִלִּי המרכיב הראשון במונחים המשולבים - אוֹצ'וֹקוֹצִ'י, Ochopintre, Ochidali, two bochi, קשור ל-Vats ו-B.C. זה קשור למשחק הגנה על אלוהות פגאנית. בַּרְדָאווֵלִידזֶה החשיבה את אוצ'י בוצ'י לאלוהות הפטרונית של גידול הבקר.
עליגז, צ'יף יג'ו
ראס עליגז (נפטר ב-1803) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. עליגז היה בנו של סארו גוונגול ואחיו של עלי הראשון שהיו הצ'יפים של שבט יג'ו לפניו, אחד מילדיו נקרא גוג'ה.
עליגז נתמנה על ידי אחיו עלי הראשון לוגשום בשנת 1788 ומאוחר יותר יירש אותו בתפקידו. אחד ממאבקיו הצבאיים היו נגד וולדה גבריאל בנו של מיכאל גבריאל שבו עליגז ניצח והוציאו להורג.
רופרט פנפאד'ר
רופרט פנפאד'ר (אנגלית: Rupert Pennefather; ) הוא רקדן בלט בריטי, רקדן ראשי לשעבר בלהקת "הבלט המלכותי".
קריירה
פנפאד'ר הצטרף ללהקה בשנת 1999 וקודם לדרגת רקדן ראשי לצד זוגתו ל-פה דה דה הבלרינה לורן קות'ברטסון ביוני 2008, לנוכח הצלחתם הרבה בביצוע הבלט "רומיאו ויוליה" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. פנפאד'ר עזב את הלהקה באוגוסט 2015.