cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נורילסק-ניקל
היסטוריה
ב-1995 נמכרה השליטה בחברה, שהייתה בחובות כבדים, והפסידה כשני מיליון דולר ביום על רקע ירידת מחירי הניקל, לחברת "אינטרוס" ("Interros") של האוליגרכים הרוסים ולדימיר פוטנין ומיכאיל פרוחורוב. עובדי החברה מכרו את המניות לאחר שנאמר להם שהיא על סף סגירה והן לא היו שוות הרבה. ב-1997 חזרה החברה להרוויח על העלייה במחירי הניקל בעולם. במקביל הבנק של פוטנין ופרוחורוב "אוקיסים" Onexim Bank הלוואה כספים לחברה. באותה שנה ערכה ממשלת רוסיה מכרז להפרטת שאר המניות שהחזיקה. קבוצת הבנקאות של פוטנין רכשה במכרז, באוגוסט 1997, 38% מנורילסק, תמורת 618 מיליון דולר. המכרז התבצע למרות התנגדותו של ראש ממשלת רוסיה, ויקטור צ'רנומירדין. קבוצת הבנקאות של פוטנין, שזכתה בהתמודדות הייתה גם אחראית לארגון המכרז, ורוכשים פוטנציאליים התלוננו כי הופלו לרעה, מאחר זכו לארכה של חודש בלבד לערוך בדיקת נאותות של מצב החברה. ביוני 2000 הודיעה התביעה הכללית במוסקבה שתפעל לביטול המכרז, אך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נתן הוראה לבטל את החקירה.
ביולי 2000, נורילסק ניקל שיתפה פעולה עם מכון המחקר של סנט פטרסבורג לאזור הארקטי והאנטארקטיקה (ברוסית: Арктический и антарктический научно-исследовательский инстительский институт) בפרויקט להסבת צוללות של הצי הרוסי, להובלת חומרים לאורך נתיב באוקיינוס הקרח הצפוני. צוללות מדגם טייפון שהושבתו, היו צפויות להעביר עד 12,000 טונות של אספקה ​​וניקל בין דודינקה למורמנסק או ארכנגלסק מתחת לקרח הארקטי. הפרויקט לא הושלם לבסוף.
בשנת 2002, החלה החברה לרכוש נכסים בענף כריית הזהב, כולל מכרות זהב בדרום אפריקה. בינואר 2006 בוצע ספין-אוף של נכסים אלו כחברה חדשה בשם "פוליוס זהב" ( Polyus Gold)
במהלך שנת 2007, נורילסק רכשה שורה של נכסי כרייה ומתכות ברחבי העולם, והפכה לחברה רב לאומית עם פעילות באוסטרליה, בוצואנה, פינלנד, רוסיה, דרום אפריקה וארצות הברית. היא חתמה על עסקת המפתח שלה ב-28 ביוני 2007, לרכישת כ-90% מחברת LionOre Mining International Ltd הקנדית, יצרנית הניקל העשירית בגודלה בעולם באותה תקופה. ההשתלטות הזו, בשווי של 6.4 מיליארד דולר, הייתה הרכישה הזרה הגדולה ביותר של חברה רוסית באותה תקופה, מה שהפך את נורילסק ניקל ליצרנית הניקל הגדולה בעולם.
ביולי 2008 רכשה חברת "רוסאל" שבשליטת האוליגרך אולג דריפסקה, בתמורה לכ-14% ממניותה, כ-5 מיליארד דולר במזומן והתחייבויות תשלום נוספות בסך 2 מיליארד דולר, כ-25% מנורילסק-ניקל, ממיכאיל פרוכורוב. בעקבות רכישה זו, רכישות קודמות והמשבר הכלכלי העולמי עמדה "רוסאל", בסוף 2009, על סף פשיטת רגל. אך הגיעה לבסוף להסכם עם 70 בנקים, לארגן מחדש את חובותיה, שעמדו על סך 17 מיליארד דולר. גם מחיר מניות "נורילסק-ניקל" בברוסה צנח. בעקבות מהלך זה פרץ סכסוך בין דריפסקה לולדימיר פוטנין על השליטה בחברה. פוטנין ו"נורילסק ניקל" הציעו ל"רוסאל" 12 מיליארד דולר כדי לרכוש מחדש את הנתח שלה בחברה. אוליגרך נוסף, ויקטור וקסלברג, שהוא שותף של דריפסקה גם ביקש למכור את מניות "נורילסק-ניקל".
ראשי החברה
החל מקיץ 2011 אנדריי בוגרוב הוא יו"ר מועצת המנהלים של החברה. המנכ"ל הוא ולדימיר פוטנין. מיכאיל פרוחורוב היה מנכ"ל החברה מ-2001 ועד 2007.
יועצו של המנכ"ל הוא גאורגי מיכאילוביץ' רומנוב (נולד ב-13 במרץ 1981) - צאצא של שושלת רומנוב מצד אמו, שמוכר על ידי חלק מהמלוכנים כיורש בית המלוכה הרוסי. הוא בנהּ היחיד של מריה ולדימירובנה רומנובה ופרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה (מיכאיל פאבלוביץ').
מקהלת האיחוד
מקהלת האיחוד נוסדה בשנת 1955 על ידי המנצח והמלחין יהודה שרת יחד עם המלחין והמנצח יקותיאל שור כגוף המקהלתי של תנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים. הזמרים והזמרות, חברי קיבוצים מכל רחבי הארץ, היו נפגשים לכנסים מרוכזים אשר כללו חזרות והופעות בפני חברי הקיבוץ המארח.
לאחר פרישתו של שרת בראשית שנות ה-60 החליפו אותו בניהול המוזיקלי ובניצוח על המקהלה יעל תבורי ואבנר איתי, אשר המשיך כמנצח יחיד - למעט הפסקות קצרות - עד שנת 1997. תחת ניצוחו הופיעה המקהלה במאות קונצרטים בכל רחבי הארץ, הן בקונצרטים א-קאפלה ובליווי פסנתר והן עם התזמורות המובילות בארץ תחת שרביטיהם של טובי המנצחים מישראל ומחוצה לה.
לאחר פרישתו של איתי ניצחו על המקהלה רון זרחי, אורנה ארניה ורונן בורשבסקי, המכהן גם בתפקיד מנהלה המוזיקלי של המקהלה.
מנכ"לית המקהלה החל משנת 2020 היא עירית שיפריס אשל.
בתחילת שנות ה-70 החלה המקהלה לצאת לסיורים בחו"ל, תחילה לכנסי אירופה-קנטט ובהמשך גם לצפון אמריקה ולאוסטרליה. נסיעתה האחרונה, עד כה, הייתה באוקטובר 2015 לקוריאה הדרומית, ובמסגרתה השתתפה בכנס מקהלות בינלאומי בעיר פוסן.
מקהלת האיחוד, המשתייכת לתנועה הקיבוצית, שרה יצירות מכל התקופות והסגנונות, ומתמחה בביצועים של מוזיקה ישראלית. היא הפיקה מספר תקליטים ובהם יצירות ישראליות של מיטב המלחינים, אשר חלקן נכתבו במיוחד עבורה.
שיטת העברת מטריצות
שיטת העברת מטריצות (Transfer Matrix Method) - היא שיטה חישובית מתחום האופטיקה שמאפשרת באופן אנליטי לחשב גדלים אופטיים חשובים במערכת של שכבות רבות באופן פשוט יחסית על ידי כפל מטריצות, ומכאן היא שיטה יעילה ונפוצה לעיצוב ותכנון של ציפויים אנטי רפלקטיביים ומראות דיאלקטריות.
חוקי פרנל מתארים את ההחזרה והשבירה של אור מממשק שבין שני תווכים שונים. עם זאת, במערכת מרובות ממשקים (כמו בתמונה) מתרחשות החזרות ושבירות משנה מסדרים גבוהים יותר באופן שמקשה לבצע חישוב מדויק. על ידי הגדרה של כמה מטריצות שונות אשר מקיימות את משוואת הגלים האלקטרומגנטית ומקיימות את תנאי הרציפות של הגל האלקטרומגנטי בממשק (תלוי קיטוב) וקומבינציה של אותן המטריצות אפשר לתאר כל מערכת מרובת שכבות. בשיטה זו אפשר לחשב את מקדם ההחזרה, מקדם ההעברה, ואת גודלו של השדה החשמלי או המגנטי במרחב של המערכת.
בערך זה נתאר את המקרה הפשוט של מערכת חד-ממדית. מקרה זה לרוב מספיק כדי לתאר התקדמות של גלים במערכת של שכבות שטוחות עם מגעים אופטיים אידיאליים.
פורמליזם של תיאור הגלים
האור נע לאורך ציר ה-z ופוגע במערכת השכבות באופן שניצב לפני השטח. הגלים האלקטרומגנטיים פוגעים באופן ניצב הם מהצורה:
מטריצות
מטריצת התקדמות Propagation Matrix היא מטריצה שמתארת את התקדמות הגלים הנוסעים, לימין ולשמאל, בתוך מדיום מסוים לאורך מרחק l\,. כאשר מקדם השבירה (n\,) של המדיום הוא גודל ממשי האמפליטודות ישתנו באופן מחזורי, עם זאת, כאשר מקדם השבירה של המדיום הוא גודל מרוכב אז תתרחש דעיכה של אחד הגלים והגברה של השני (מעשית היא דעיכה בכיוון התקדמות הפוך). העיקרון הפיזיקלי בבסיס המטריצה הוא קיום החלק המרחבי של משוואת הגל (אקספוננט של מספר הגל).
מטריצה דינאמית Dynamical Matrix היא מטריצה שמעבירה את כתיב אמפליטודות הגלים הנוסעים לתיאור של עוצמת השדה החשמלי והמגנטי בנקודה מסוימת כתלות בפולריזציה ובעכבה החשמלית. העיקרון הפיזיקלי בבסיס המטריצה הוא קיום תנאי הרציפות של השדות שמקבילים לממשק. בשל רציפות השדה החשמלי משני צידי הממשק היא הסיבה שיש להעביר את כתיב האמפליטודות לזה של עוצמת השדה.
במקרה של פולריזציה TE (קיטוב s):
כאשר \eta_0 היא העכבה האופיינית האינטרינזית של הריק:
מטריצה הופכית למטריצה הדינאמית תבצע את הפעולה ההפוכה, כלומר תעביר את כתיב עוצמת השדות לכתיב של אמפליטודות הגלים הנוסעים:
אופן השימוש במטריצות
כאשר:
ניתן לתאר מקרה פשוט של הקרנה מצד שמאל באופן מנורמל כך:
אברהם הלוי פרנקל
אברהם (אדולף) הלוי פרנקל (בגרמנית: Adolf Abraham Halevi Fraenkel; 17 בפברואר 1891 – 15 באוקטובר 1965) היה מתמטיקאי גרמני-ישראלי נודע, ממניחי היסודות לתורת הקבוצות האקסיומטית. הדיקן הראשון של הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים ורקטור האוניברסיטה; חתן פרס ישראל בתחום המדעים המדויקים (1956) וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים; ציוני, פעיל בתנועת "המזרחי", חבר הוועד הלאומי ואספת הנבחרים.
קורות חיים
פרנקל נולד ב־17 בפברואר 1891 במינכן שבגרמניה במשפחה נאו-אורתודוקסית לאביעזרי פרנקל, יועץ מסחר ולימים ממייסדי אגודת ישראל. למד באוניברסיטאות של מינכן, מרבורג, ברלין וברסלאו (החלפת אוניברסיטאות הייתה מקובלת בקרב הסטודנטים בגרמניה באותה עת). בשנת 1914 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת מרבורג, על עבודה בהנחייתו של קורט הנזל. במהלך כל מלחמת העולם הראשונה לחם פרנקל בשורות הצבא הגרמני.
בשנת 1919 החל ללמד באוניברסיטת מרבורג, ובשנת 1922 נתמנה לפרופסור שם. בשנת 1920 נשא לאישה את מלכה וילהלמינה בת משה מאיר מאוריס פרינס. משנת 1920 ואילך היה חבר בחבר הנאמנים של בית המדרש לרבנים בברלין. בשנת 1926 ביקר בארץ ישראל. בשנת 1928 עבר לאוניברסיטת קיל והתמנה בה לפרופסור. באותה שנה התמנה, לאחר התייעצות בכתב עם הרב קוק, גם לפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1929 עלה פרנקל ארצה לאחר שזכה לחופשה בת שנתיים מאוניברסיטת קיל. בין השנים 1932–1933 קבל חופשה מהאוניברסיטה העברית ושב לקיל. בשנת 1933, עם עליית היטלר לשלטון ופיטורי מרצים יהודיים שב ארצה והשתקע בה באופן קבוע. היה הדיקן הראשון של הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, ורקטור האוניברסיטה בשנים 1938–1940. הוא המשיך ללמד באוניברסיטה העברית עד לפרישתו לגמלאות ב־1959. לאחר מכן המשיך ללמד באוניברסיטת בר-אילן.
בתחילת דרכו עסק באלגברה וחקר את תורת החוגים. תרומתו העיקרית היא ליסודות תורת הקבוצות, ובשנת 1919 פרסם את ספרו הראשון בתחום זה, Einleitung in die Mengenlehre (מבוא לתורת הקבוצות). בשנים 1922–1925 הצטרף למאמץ להעניק ביסוס אקסיומטי לתורת הקבוצות, כדי למנוע את הפרדוקסים שפגעו בה. במסגרת פעילותו זו, חידד את מערכת האקסיומות של צרמלו והוסיף לה את אקסיומת ההחלפה. מערכת אקסיומות זו ידועה בשם "אקסיומות צרמלו-פרנקל" או בקיצור ZF, והיא הבסיס לתורת הקבוצות האקסיומטית. פרנקל פרסם ספרים אחדים בתורת הקבוצות, ובהם Abstract Set Theory (1953) ו-Foundations of Set Theory (1958, יחד עם יהושע בר-הלל ועזריאל לוי). פרסם גם מאמרים העוסקים בהיסטוריה של המתמטיקה, ובהם ביוגרפיה של גאורג קנטור.
פרנקל פעל להנחלת הידע המתמטי לציבור הרחב. הוא היה מיוזמי "המרכז להשכלת העם", היה עורך מדור המתמטיקה באנציקלופדיה העברית וכתב ערכים רבים בתחום זה (למשל, הערכים "גאומטריה" ו"לוח"). כתב גם את הערך "תורת הקבוצות" באנציקלופדיה בריטניקה. בשנות החמישים יצא לאור ספרו "מבוא למתמטיקה" (בחמישה כרכים), שהוא סקירה עבור הקורא הכללי על יסודותיה והתפתחותה של המתמטיקה המודרנית, והוא הראשון מסוגו שנכתב בעברית.
פרנקל היה ציוני נלהב. היה חבר בוועד הלאומי ופעיל בתנועת "המזרחי". הוא יצא בקריאה עם ד"ר אהרן ברט והרב ישעיהו שפירא לסייע לארגון "אליצור". היה קנאי לשפה העברית, ונהג להעיר על ביטויי לשון צורמים כמו "להתקדם אחורה".
בשנת 1956 הוענק לו פרס ישראל בתחום המדעים המדויקים.
בשנת 1960 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פרנקל היה אחיינו של המתמטיקאי אלפרד לוי ודודו של המתמטיקאי אביעזרי פרנקל. בנו, פרופ' בנימין זאב פרנקל, היה פיזיקאי באוניברסיטה העברית.
הוא נפטר בירושלים ב-15 באוקטובר 1965. נטמן בהר המנוחות.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
נתן מאיר רוטשילד
נתן מאיר רוטשילד (באנגלית: Nathan Mayer Rothschild; 16 בספטמבר 1777 – 28 ביולי 1836) היה בנקאי יהודי-אנגלי, בן למשפחת רוטשילד ומייסד הענף האנגלי של המשפחה.
התבוננות
התבוננות, במובנה האחד היא עיון, מחשבה חוקרת ומעמיקה, הסתכלות פנימית, אל תוכיותם של הדברים; במובנה השני, היא חוויה מיסטית, קונטמפלציה, התנסות רוחנית של אנשי סוד ומסתורין – מיסטיקנים. במדעים ובאמנות בעת החדשה התבוננות עשויה להשתמע כתצפית מסודרת בתופעות.
רדיותרפיה
רדיותרפיה (טיפול קרינתי) הוא טיפול שמשתמש בקרינה מייננת כגון קרני רנטגן או קרינת איזוטופים, בדרך כלל כחלק מטיפול בסרטן כדי לשלוט או להרוג תאים ממאירים, כאשר מקור הקרינה הוא בדרך כלל מאיץ חלקיקים קווי. טיפול בהקרנות עשוי להיות מרפא במספר סוגים של סרטן אם הם ממוקמים באזור אחד בגוף. זה יכול לשמש גם כחלק מטיפול מסייע, כדי למנוע הישנות של הגידול לאחר ניתוח להסרת גידול ממאיר ראשוני (למשל, שלבים מוקדמים של סרטן השד).
התבוננות
המונח העברי התבוננות משמש גם לתיאור מצב נפש של התעמקות בעצמי, אינטרוספקציה בלעז, לפעמים תוך כדי פרישות.
נתן מאיר רוטשילד
ביוגרפיה
נתן מאיר נולד בגטו היהודי בעיר פרנקפורט שבגרמניה, כבנו (השלישי) של מייסד המשפחה מאיר אנשל רוטשילד. בשנת 1798, בגיל 21, נשלח נתן מאיר על ידי אביו לאנגליה, לצורך הכשרת הקרקע להקמת סניף ראשון באיים הבריטים לעסק הבנקאות המשפחתי. נתן מאיר הגיע לאנגליה והתיישב במנצ'סטר, שם הקים עסק קטן לסחר בטקסטיל. מספר שנים מאוחר יותר עבר נתן מאיר לבירה לונדון, הקים סניף לעסק הפיננסי של אביו והחל עושה הון בסחר באיגרות חוב.
רדיותרפיה
ברדיותרפיה, מנת קרינה מותאמת להרס התאים הסרטניים ברקמה. מטרתה היא להרוג תאים סרטניים תוך כדי מזעור רמת הקרינה לרקמות הבריאות. התאים הסרטניים מתחלקים במהירות, ולכן הקרינה הורסת אותם ומונעת את התפשטותם על ידי פגיעה ב-DNA שלהם. על הטיפול להיות מתוכנן בקפידה על מנת להבטיח כי מנת הקרינה הנכונה תינתן במיקום הנכון. הבעיה העיקרית היא הסכנה של גרימת נזק לרקמות בריאות.
התבוננות
בפילוסופיה המערבית
פלוטינוס, אבי הנאופלטוניזם, המשיך בדרכו של אפלטון, והגדיר את ההתבוננות כמרכיב עיקרי על מנת להגיע ל.
נתן מאיר רוטשילד
ביוגרפיה
נתן מאיר רוטשילד הפיק רווחים מניצחון בריטניה על צרפת כתוצאה מניצחון ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון בקרב ווטרלו בשנת 1815. לפי הסיפור הידוע, הוא היה במקום הקרב, וכאשר נוכח כי הצרפתים עומדים להפסיד בקרב, רכב על סוס להמבורג, שכר אונייה אשר הביאה אותו לאנגליה. בהגיעו ללונדון קנה ניירות ערך בריטיים שמחירם היה בשפל, שכן טרם היה ידוע על הניצחון של המצביא הבריטי ועל ידי כך התעשר עושר רב ביום אחד. בני-המשפחה מכחישים סיפור זה וטוענים כי רוטשילד לא היה מעולם בשדה הקרב. אמנם המידע הגיע אליהם יומיים לפני שהגיע לאחרים, אבל היה זה באמצעות יונת דואר. בשנת 1816 זכו שני אחיו הגדולים של נתן מאיר בתואר "ברון" מטעם קיסר אוסטריה. שנתיים לאחר מכן, ב-1818 זכה גם נתן לקבל את התואר ברון. שלא כאחיו הגדולים, אשר התהדרו בתוארי האצולה הטריים שלהם והוסיפו לשמם את הקידומת המכובדת "פון" כדי להציג את מעמדם החדש, נתן מאיר לא חיבב את הפיכתו לחלק מהחוג האריסטוקרטי במדינה, ואף טען כי התואר החדש יוצר פער לא רצוי בינו לבין שכניו האנגלים.
רדיותרפיה
מגוון של טכניקות טיפול המשתמשות בסוגים רבים של קרינה יכולות לשמש לטיפול בסרטן ובמחלות לא-סרטניות נוספות.
התבוננות
בפילוסופיה המערבית
פלוטינוס טען שההתבוננות הנעלה ביותר היא התבוננות באלוהים, ושהוא עצמו עבר חוויה כזו כמה פעמים. קביעה זו סללה את הדרך לשילוב המושג בתאולוגיה הנוצרית, שקשורה קשר הדוק אל הנאופלטוניזם. בתאולוגיה הנוצרית המזרחית (התאולוגיה של הנצרות האורתודוקסית) נוצר המונח "תיאוזיס", שמשמעותו דומה למשמעות המושג אצל פלוטינוס. התיאוזיס פירושו התבוננות באלוהים, והוא מוביל, על פי התאולוג ג'ון קלימקוס, לטיהור מהחטאים.
רדיותרפיה
בטיפול במחלת הסרטן, טיפולי הקרינה ניתנים לרוב מדי יום במשך כ-6 שבועות, על מנת לאפשר זמן החלמה מספיק לרקמות הבריאות בין הטיפולים.
התבוננות
בפילוסופיה המערבית
בתאולוגיה הנוצרית המערבית ההתבוננות באלוהים אינה מונח מפתח, והיא מוצגת בדרך כלל בהקשר של מיסטיקה. ה"התבוננות באלוהים" אצל המיסטיקנים אינה באופן מטאפורי, אלא באופן ישיר, באמצעות התגלויות מיסטיות. מיסטיקנים רבים כמו תרסה מאווילה וג'ון הקדוש הציגו את המוצג "קונטמפלציה" בהגותם בהקשרים שונים.
נתן מאיר רוטשילד
ביוגרפיה
במסגרת עסקי הטקסטיל שלו הקים נתן רשת של סוכנים, בלדרים ומשלחים אשר הניבו את הכסף הדרוש למימון צבאותיו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון בספרד ופורטוגל. בשנת 1818 הוא הצליח לארגן הלוואה בסך 5 מיליון לירה שטרלינג לממשלה הפרוסית. הייתה זו ההלוואה הראשונה אותה העניק נתן לממשלה אירופאית וזו הביאה אחריה הלוואות דומות נוספות שהפכו במרוצת השנים לעיקר פרנסתו. הונו העצום אפשר לו להגיע לעמדת כוח כה רמה באנגליה, שבשנת 1825 הוא היה מסוגל לספק את כמות הכסף הדרושה ל"בנק אנגליה" כדי למנוע מפלה כלכלית שהחלה מתרחשת במדינה.
התבוננות
בפילוסופיה המזרחית
בהינדואיזם ובבודהיזם, כמו בנצרות, ההתבוננות תופסת מקום מרכזי. בהינדואיזם קיים המונח ג'נאגה יוגה, ששם דגש על חשיבה והתבוננות כדרך חיבור ל"כוח העליון".
רדיותרפיה
שימושים רפואיים
טיפול בקרינה משמש כמעט 60% מכלל חולי הסרטן. בטיפולים מכוונים להחלמתו של המטופל או לטיפול פליאטיבי אצל אנשים שסובלים מסרטן סופני.
נתן מאיר רוטשילד
ביוגרפיה
עד למותו בשנת 1836, הספיק נתן מאיר רוטשילד להבטיח את מעמדם של בני משפחתו כבנקאי ההשקעות החשובים ביותר בבריטניה ושאר אירופה. בדיווח על מותו של נתן מאיר בטיימס של לונדון נאמר כי הוא היה האדם העשיר ביותר באנגליה. את עסקי המשפחה באנגליה ירש לאחר מותו של נתן בנו ליונל נתן דה רוטשילד.
רדיותרפיה
שימושים רפואיים
במחלות רבות כמו גידולי שד, ערמונית, ריאה וצוואר, קרינה הפכה לחלק בלתי נפרד מגישות הטיפול בכמה מודלים טיפוליים שונים. בטיפולי רדיותרפיה שמכוונים להחלמת המטופל, המטרה היא לתת מנת קרינה מקסימלית לאזור הגידול ויחד עם זאת למזער את הגעת הקרינה ופגיעתה באזורים מסביב לגידול ואיברים. כלומר מינון חזק ככל האפשר לאזור הגידול אך מצד שני לא חזק מדי כדי שלא לפגוע בתאים בריאים. על מנת לקבל את התוצאה הרצויה, יש להיות מאוד מדויקים באזור המטרה בגוף, ניתן להשיג דיוק זה דרך הדמיות וצילומי CT ,MRI ו-PET. בנוסף, מכיוון שהגידול בדרך כלל אינו סטטי ונע יחד עם תנועת איברים, הגישה הפשוטה ביותר לטפל בבעיה זו היא לספק מרווח רחב סביב היעד ליצירת נפח יעד תכנון. ולכן, סימון המטופל הוא קריטי בשלב זה של הטיפול מכיוון שבכל הקרנה הוא יצטרך להיות ממוקם בדיוק באותו המקום כמו בטיפולים הקודמים. כלים רבים לסימון אזורי ההקרנה פותחו בדיוק בשביל מטרה זו, כולל מסכות וכריות אשר יכולות להיתפר למטופל.
נתן מאיר רוטשילד
משפחתו
ב-22 באוקטובר 1806 נשא נתן בלונדון את חנה בָּארֶנְט כהן (1783–1850), ולהם נולדו שבעה ילדים:
אחות אשתו, יהודית, נשאה לסר משה מונטיפיורי.
היה חבר בתנועת הבונים החופשיים.
רדיותרפיה
שימושים רפואיים
תאי סרטן כליה וסרטן מלנומה נחשבים לסוגי סרטן עמידים בפני רדיותרפיה. עם זאת, במצבים אלו רדיותרפיה עדיין נחשבת לאופציה כטיפול פליאטיבי במלנומה גרורתי. שילוב של הקרנות עם אימונותרפיה הוא תחום פעיל בחקירה והראה הבטחה מסוימת למלנומה ועוד סוגי סרטן. חשוב לשים לב להבדל בין עמידות הסרטן/הגידול לרדיותרפיה, שברמה מסוימת הוא מדד מעבדתי, לבין היכולת לטפל בו דרך רדיותרפיה בסביבה קלינית. לדוגמה, לוקמיה לא מטופלת על ידי רדיותרפיה מכיוון שהיא מפוזרת בכל הגוף, בעוד שבלימפומה אפשר לטפל דרך רדיותרפיה אם הגידול מרוכז באזור אחד בגוף. מכיוון שאנו לא יכולים להקרין בכל מקום בגוף במטרה להרוג את התא הסרטני. בנוסף הרבה מסוגי הסרטן שהם עמידים בצורה חלקית לרדיותרפיה כן אפשר לטפל בהם דרך שיטה זו אם הגידולים מתגלים בשלבים מוקדמים. לדוגמה סרטן העור (חוץ ממלנומה), גידול בראש/ובצוואר, סרטן השד, סרטן ריאות שאינו קטן בתאים, סרטן צוואר הרחם, סרטן פי הטבעת וסרטן הערמונית. בדרך כלל לא ניתן לטפל בסרטן גרורתי בקרינה מכיוון שלא ניתן לטפל בגוף כולו.
תופעות לוואי
טיפולי קרינה כשלעצמם אינם כואבים. טיפולים מקלים של מנות קטנות (למשל טיפול עבור גרורות גרמיות) גורמים לתופעות לוואי מינימליות ואף ללא תופעות כלל, על אף שכאב קצר מועד יכול להיות מורגש בימים שלאחר הטיפול, כתוצאה מבצקת דחיסת עצבים באזור המטופל\המוקרן. מנות גבוהות יותר של קרינה יכולות לגרום לתופעות לוואי משתנות במהלך הטיפול (תופעות לוואי חמורות), בחודשים או בשנים שלאחר הטיפול (תופעות לוואי ארוכות-טווח) או שלאחר טיפול מחדש (תופעות לוואי מצטברות). המקור, העוצמה והאריכות של תופעות לוואי תלויים באיבר הסופג את הקרינה, בטיפול עצמו (סוג הקרינה, עוצמת המנה, בכימותרפיה המתרחשת במקביל) ובמטופל.
רוב תופעות הלוואי ניתנות לחיזוי, מוגבלות בדרך כלל לאזור בגוף המטופל הנספג בקרינה ותלויות במנת הקרינה. לדוגמה, ניתן לקשר מנות גבוהות יותר של קרינה המכוונת אל הראש והצוואר אל סיבוכים קרדיוסקולריים, תפקוד לקוי של בלוטת התריס ותפקוד לקוי של ציר יותרת המוח. טיפולי קרינה מודרניים נועדו להקטין תופעות לוואי למינימום ולעזור למטופל להבין ולהתמודד עם תופעות לוואי בלתי-נמנעות. תופעות הלוואי העיקריות שדווחו כוללות עייפות וגירויי עור, כמו כוויית שמש חלשה עד בינונית. העייפות בדרך כלל מתרחשת בזמן תהליך הטיפול ויכולה להימשך שבועות לאחר שהטיפול נגמר. העור המוקרן יכול להבריא, אך לא יהיה אלסטי (גמיש) כבעבר.
תופעות לוואי חמורות
בחילה והקאה
זוהי איננה תופעת לוואי כללית של טיפולי קרינה, ומקושרת מכנית רק לטיפול באזור הבטן (אשר מגיבה ככמה שעות לאחר הטיפול), או לטיפול קרינתי במבנים מסוימים בראש אשר יוצרים בחילה, בזמן טיפול של גידולי ראש וצוואר. השכיח ביותר מבין מבנים אלו הוא פרוזדור האוזניים הפנימיות. כמו בכל טיפול מעורר-דאגה או מלחיץ, מטופלים מסוימים מקיאים מיד לאחר טיפול הקרינה, או אף רק בציפייה לו, אך ההקאה נחשבת כתגובה פסיכולוגית. ניתן לטפל בבחילה הנגרמת מכל סיבה, על ידי תרופות נוגדות-הקאה.
אם אזורי הצוואר והראש מטופלים, כאבים ואולקוס זמניים מתרחשים באופן שכיח בפה ובגרון. כאשר אלו חמורים, הם יכולים להשפיע על יכולת הבליעה והמטופל יצטרך משככי כאבים ותוספי מזון או עזר תזונתי אחר. הוושט יכול לכאוב בנוסף אם הוא מטופל באופן ישיר, או כפי שקורה באופן שכיח, הוא מקבל מנה עקיפה של קרינה במהלך טיפול בסרטן הריאה. כאשר מטפלים בגידולים ממאירים בכבד או בגרורות, הקרנה עקיפה עלולה לגרום לכיבי קיבה או תריסריון. שיטות וטכניקות שונות נגישות כדי להוריד את השכיחות של תופעת הלוואי הנגדית.
אי-נוחות במעיים
המעי התחתון ניתן לטיפול על ידי קרינה ישירה (בטיפול הסרטן הרקטלי או האנאלי), או שהוא ניתן לחשיפת קרינה מאזורים אחרים באגן הירכיים (ערמונית, שלפוחית, אזורי המין הנשיים). סימפטומים אופייניים כוללים כאב, שלשול ובחילה. ייתכן והתערבות תזונה תוכל לעזור עם שלשול הנובע מטיפולי הקרינה. מחקרים במטופלי קרינה באזור אגן הירכיים כחלק מטיפול נוגד-סרטן שעיקרו באגן הראו כי דיאטה הכוללת שינויים בצריכת שומן, סיבים ולקטוז יכולה להפחית את תופעת השלשול בסיום הטיפול בקרינה
התנפחות
כחלק מדלקת כללית המתרחשת, התנפחות של רקמות רכות יכולה לגרום לבעיות במהלך טיפולי הקרינה. זוהי בעיה במהלך טיפול של גידולי מוח וגרורות במוח, במיוחד היכן שישנו לחץ תוך-גולגולתי מלפני כן, או היכן שהגידול גורם לחסימה של קנה הנשימה או סמפונות עיקריות למשל. התערבות כירורגית תישקל קודם לטיפול בקרינה. אם הניתוח ייחשב כמיותר או כבלתי-מועיל, המטופל כנראה יקבל סטרואידים בזמן טיפולי הקרינה כדי להפחית את ההתנפחות.
אי-פוריות
בלוטות המין (gonads), כגון השחלות והאשכים, רגישות מאוד לקרינה. ייתכן והן ייכשלו בייצור גמטות (תאים המשתתפים בתהליך ההפריה) כתוצאה מחשיפה ישירה של רוב סוגי המנות לקרינה בטיפולים הרגילים. תכנון טיפולי עבור כל חלקי הגוף נועד למזער במידה המרבית, אם לא לשלול בכלל, את החשיפה לקרינה של בלוטות המין אם הן אינן נמצאות באזור הטיפול העיקרי כנגד הסרטן.
התבוננות
בפילוסופיה המזרחית
בבודהיזם מושם דגש על הצורך במדיטציה על מנת להגיע להארה. המדיטציה כוללת התבוננות פנימית, אך בניגוד למשמעות המושג המקובלת, ההתבוננות אינה כוללת התמקדות, אלא דווקא הרפיה ורוגע. דרך מדיטציה השמה דגש מיוחד על ההתבוננות היא הוויפאסאנה, ששמה דגש על התבוננות עצמית, והתמקדות. למשל: הוויפאסנה כוללת לעיתים קרובות התבוננות פרטנית בכל אחד מאיברי הגוף בנפרד, תוך העברת המודעות מאיבר לאיבר.
בהגות היהודית
בימי הביניים עסקו חכמים רבות בהתבוננות כפעולת הכרה של האדם בכל דבר, ובמיוחד בעניינים הרוחניים. ההתבוננות שובחה בדרך כלל כפעילות ראויה; כך כתב רבי יעקב אנטולי, אשר חי במאה ה-13 באיטליה ובצרפת, בספרו מַלְמַד התלמידים על חשיבות.
חכמים ניסו להגדיר את מהותה של ההתבוננות, את תהליך ההתבוננות האנושית ואת הכשלים העלולים להפריע לה; כך למשל, הגדיר רבי משה בן-מימון, הרמב"ם, בספרו מורה נבוכים את ההתבוננות כהִתעמקות, בכותבו: . והוא התריע על.
ההתבוננות נבחנה בדברי חכמים מן הבחינה המוסרית; רבי הלל בן שמואל מורונה שחי במפנה המאה ה-12 כתב בספרו "תגמולי הנפש" על התשוקה אל
כמו כן, נבחנה ההתבוננות מן הבחינה המהותית; כך למשל, הרמב"ם, רבי משה בן-מימון, הבדיל בין התבוננות בדמיוני שאינו קיים, לבין ההתבוננות במציאות.
בעת החדשה, בעברית החדשה המדוברת והנכתבת במדינת ישראל נעשה שימוש ממשיכני במונח; התבוננות היא שם למחקר מעמיק; ולפעמים הוא מחקר, שיש בו תובנות שגם מעבר ומחוץ לדיסיפלינה המחייבת, ההלכתית או האקדמית.
רדיותרפיה
תופעות לוואי חמורות
בעיה בתפקוד המיני
טיפול ברדיותרפיה עלול לגרום לתפקוד וחשק מיני ירוד, הרגשה של מופנמות והתכנסות פנימית. הן אצל גברים והן אצל נשים.
תופעות לוואי משניות ומאוחרות
תופעות לוואי משניות מתרחשות כחודשים ועד שנים לאחר הטיפול והן, באופן כללי, מוגבלות לאזור אשר טופל. הן נובעות לרוב מנזק לכלי דם ותאי רקמות מחברות. השפעותיהן של תופעות מאוחרות רבות נחלשות על ידי חלוקה של הטיפול למנות קטנות יותר.
Fibrosis
רקמות שהוקרנו נוטות להיות פחות גמישות עם הזמן כתוצאה מתהליך הצטלקות מתפשט.
נשירת שיער
נשירת שיער יכולה להתרחש על כל אזור שעיר בעור המוקרן בעוצמה שמעל 1Gy. הנשירה קורית רק באזורי הקרינה. עבור מנה יחידה של 10Gy, אובדן השיער יכול להיות קבוע, אבל אם מנת ההקרנה מחולקת לחלקים, אובדן השיער לא יהיה בהכרח קבוע, עבור מנות הנמוכות מ-45Gy.
יובש
לבלוטות הרוק ובלוטות הדמעות ישנה יכולת ספיגה של כ-30Gy במנות של 2Gy, אשר נחשבות כגבוהות יותר מאלו הניתנות בטיפולי סרטן הצוואר והראש החמורים. יובש בפה ויובש בעיניים יכולים להוות מטרד לטווח ארוך ולהשפיע לרעה על איכות החיים של המטופל. באופן דומה, בלוטות הזיעה בעור מטופל (כגון בית השחי) נוטות להפסיק לעבוד. בנוסף, רירית הנרתיק הלחה באופן טבעי, לרוב מתייבשת כתוצאה מהקרנה על האגן.
לאפידמיה
מצב של הצטברות נוזלים והתנפחות רקמות, העלול להיגרם כתוצאה מנזק למערכת הלימפה במהלך טיפולי הקרינה. זהו הסיבוך הנפוץ ביותר המדווח בטיפולי קרינה באזור החזה אצל מטופלים אשר קיבלו טיפול אקסילרי מקדים לאחר ניתוח כדי לנקות את צמתי הלימפה האקסילריים.
סרטן
קרינה היא גורם פוטנציאלי לסרטן, וממאירות משניות נראות במטופלי קרינה מסוימים. למטופלים ששרדו סרטן סיכוי גבוה יותר מאשר האוכלוסייה הכללית לפתח גידולים ממאירים כתוצאה ממספר גורמים הכוללים גנטיקה, אורח חיים וטיפולי קרינה קודמים. קשה לכמת באופן ישיר את הקצב בו מתפתחים הסרטנים החוזרים מכל גורם כלשהו. מחקרים מצאו שטיפולי קרינה יהיו גורם לסרטנים חוזרים רק עבור חלק קטן מהמטופלים. טכניקות חדשות כדוגמת טיפולי קרני פרוטונים ורדיותרפיה של יוני פחמן, אשר נועדו להפחית את מנות הקרינה לרקמות בריאות, יפחיתו את הסיכונים הללו. אלו מתחילים להתרחש כארבע עד שש שנים לאחר הטיפול, אם כי ממאירות המטולוגיות יכולות להתפתח כשלוש שנים לאחר מכן. ברוב הגדול של המקרים, סיכון זה נחשב משני ביחס להורדת הסיכון המתבצעת על ידי מתן טיפול לסרטן העיקרי, אפילו בממאירות ילדים היכולים לשאת בנטל גבוה יותר של ממאירות משניות.
מחלות לב וכלי דם
קרינה יכולה להגביר את הסיכון למחלות לב ומוות כפי שנצפה בטיפולי רדיותרפיה של סרטן השד. קרינה רפואית מעלה את הסיכון לאירוע לב שלאחר מכן (כגון שבץ או התקף לב) פי 1.5 עד 4 מזה של אדם רגיל, כולל גורמים מחמירים, ואף יכול לעלות יותר בנוכחות גורמים קודמים למחלות לב. העלייה הסיכון תלויה במנת הקרינה הניתנת, הקשורה לעוצמת הקרינה, לנפחה ולמיקומה ברדיותרפיה. שמן של תופעות לוואי מאוחרות של מחלות לב נוסחו כ"מחלות לב כתוצאה מקרינה" (RIHD) ו"מחלות כלי דם כתוצאה מקרינה" (RIVD). הסימפטומים גם הם תלויים בעוצמת מנת הקרינה וכוללים קרדיומיופתיה, פיברוזיס שריר הלב, מחלות לב מסתמיות, מחלות עורקים כליליות, הפרעות בקצב הלב ומחלות עורקים היקפיות. פיברוסיס (fibrosis) כתוצאה מקרינה, נזק לתאים של כלי דם ולחץ חמצוני יכולים לגרום לסימפטומים אלו ואחרים. רוב מחלות כלי הדם הנובעות מקרינה מתרחשות עשר או יותר שנים לאחר הטיפול, עובדה ההופכת את קביעת הגורם העיקרי להופעתן לקשה יותר.
במקרים שבהם הקרינה מוכוונת לראש, הטיפול יכול לגרום להידרדרות (ירידה) קוגניטיבית. תופעה זו נצפתה במיוחד בילדים קטנים, בגילאים שבין 5 ל-11. מחקרים הראו, למשל, שרמת ה-IQ של ילדים בני 5 ירדה כל שנה לאחר הטיפול בכמה נקודות.
שימוש במחלות לא ממאירות
טיפול בקרינה משמש לטיפול במחלת כוויצת דופיטרן. כאשר המחלה בשלב הנודולונים והמיתרים, או בשלב התחלתי של עיוות מינימלי של פחות מ-10 מעלות, קרינה יכולה להאט או לעצור את ההתקדמות לשלבים יותר חמורים; כמו כן, קרינה יכולה לעכב את ההחמרה לאחר התערבות ניתוחית. במקרים כאלה, מקובל לטפל בשני טיפולים של קרינה במינון נמוך של 3 Gy ל-5 ימים עם מרווח של 3 חודשים.
סוגים
ישנן שלוש דרכים עיקריות בהן ניתן להעניק טיפול של רדיותרפיה לחולים: טיפול בקרינה חיצונית, טיפול בקרינה פנימית (ברכיתרפיה) או הקרנות מערכתיות. טיפול בקרינה חיצונית מגיע ממקור קרינה מחוץ לגוף ואילו ברכיתרפיה מגיעה מחומר רדיואקטיבי המוצב בתוך הגוף בסמוך לתאי הסרטן. קרינה מערכתית כוללת חומר רדיואקטיבי, הניתן דרך הפה או דרך הווריד ומגיע לרקמות דרך זרימת הדם. הבחירה בטיפול בהקרנות שנקבע על ידי האונקולוג תלויה בגורמים שונים, כולל סוג ומיקום הסרטן.
טיפול בקרינה חיצונית
טיפול בקרינה חיצונית (external beam radiation therapy – EBRT) נחשב הסוג הנפוץ ביותר בטיפולי רדיותרפיה. מועבר בדרך כלל בצורה של קרני פוטון (קרני רנטגן או מסילות). צורת טיפול זו ניתנת בדרך כלל במנות מקוטעות; במילים אחרות, ניתן בפגישות טיפול יומיות לאורך מספר שבועות. הסיבה העיקרית לטיפולים יומיומיים מקוטעים היא כפולה: ראשית, למזער את הפגיעה ברקמות בריאות, ושנית להגדיל את הסבירות שתאי הסרטן ייחשפו לקרינה בנקודות קריטיות במחזור התאים שלהם כיוון והם רגישים ביותר לפגיעה ב-DNA.
הקרינה נוצרת בדרך כלל על ידי מכונה הנקראת מאיץ חלקיקים קווי. המאיץ מסוגל לייצר קרני רנטגן או אלקטרונים בעלי אנרגיה גבוהה לטיפול בתאי הסרטן. קרני הקרינה המשמשות בטיפול "קרינה חיצונית" מגיעים משלושה סוגים של חלקיקים: פוטונים, פרוטונים ואלקטרונים.
מרבית המכונות לטיפול בהקרנות משתמשים בקרינות פוטונים. בנוסף, משמשים גם בצילומי רנטגן, אך צילומי רנטגן משתמשים במינונים נמוכים יותר. קרני פוטון יכולות להגיע לגידולים הנמצאים בעומק הגוף. בזמן שהם עוברים בגוף, קרני פוטון מפזרות קטעי קרינה קטנים לאורך דרכם. קרינות אלה אינן נעצרות ברגע שהן מגיעות לגידול, אלא עוברות לרקמות בריאות מעבר לו.
פרוטונים הם חלקיקים עם מטען חיובי. קרני פרוטון יכולות להגיע גם הם לגידולים הנמצאים בעומק הגוף. עם זאת, קרני פרוטון לא מפזרים קרינה בדרכם בתוך הגוף והם נעצרים ברגע שהם מגיעים לגידול. ישנם מחקרים המעידים כי קרינת פרוטון עשויות להפחית את כמות הרקמה הבריאה שנחשפת לקרינה. בשיטה זו המכונות גדולות וכמו כן העלויות גבוהות.
ישנם סוגים רבים של טיפול בקרינה חיצונית, שכולם חולקים את המטרה להעביר את המינון הקבוע בעל הסבירות הגבוהה לפגיעה בגידול תוך שמירה על הרקמות הבריאות סביבו. כל סוג מסתמך על מחשב לניתוח תמונות של הגידול על מנת לחשב את המינון המדויק ביותר ואת מסלול הטיפול האפשרי.
טיפול בקרינה קונפורמלית תלת־ממדית
טיפול בקרינה קונפורמלית תלת־ממדית (Three-dimensional Conformal Radiation Therapy-3DCF) נחשב לטיפול נפוץ בטיפולי קרינה חיצונית. תכנון הטיפול בקרינה עבר מהפכה על ידי היכולת לתחום גידולים ומבנים בריאים סמוכים בתלת מימד באמצעות סורקי CT או MRI ותוכנות תכנון. תוכנית מחשב משמשת לניתוח התמונות ולעיצוב קרני הקרינה התואמות את צורת הגידול. הדמיה וירטואלית, היא צורת התכנון הבסיסית ביותר, מאפשרת מיקום מדויק יותר של קרני קרינה ממה שאפשר באמצעות קרני רנטגן קונבנציונליות (X-rays), בהן לעיתים קרובות קשה להעריך מבנים של רקמות רכות וקשה להגן על רקמות בריאות.
שיפור של סימולציה וירטואלית הוא טיפול בקרינה קונפורמית תלת־ממדית (3DCRT) בה מעוצב הפרופיל של כל קרן קרינה כך שיתאים לפרופיל המטרה באמצעות קולימטור רב שכבתי (multileaf collimator-MLC) ומספר משתנה של קרינות. כאשר נפח הטיפול תואם את צורת הגידול, מופחתת הרעילות של הקרינה לרקמות הבריאות שמסביב לגידול, ומאפשרת העברת קרינה גבוהה יותר לגידול מאשר טכניקות אחרות.
קרינה מייננת בעלת עוצמה מאופננת
בטכניקת IMRT משתמשים בקרינות קטנות רבות יותר מאשר בקונפורמט תלת־ממדי (3DCRT) וניתן לשנות את חוזק הקרינות באזורים מסוימים על מנת לתת מינונים גבוהים יותר לחלקים מסוימים של הגידול.
טיפול בהקרנות מונחה תמונה
טיפול בהקרנות מונחה תמונה (Image-guided radiation therapy –IGRT) הוא סוג של-IMRT. מורכב ממערך של טכנולוגיות הדמיה המיועדות לשפר את לוקליזציית הגידול והכנת המטופל. במהלך הטיפול מתבצע סריקות חוזרות כמו סריקות CT, MRI או PET. סריקות אלה מעובדות על ידי מחשבים כדי לאתר שינויים בגודל ובמיקום הגידול. ההדמיות החוזרות מאפשרות הבחנה בשינויים בגודל ובמיקום הגידול. התאמות אלה יכולות לשפר את דיוק הטיפול ולעזור בהגנה על רקמות בריאות.
טיפול טומותרפיה-הלילי
טיפול טומותרפיה-הלילי (Helical-tomotherapy) הוא סוג של IMRT המשתמש במכונה שהיא שילוב של סורק CT ומכונת קרינה חיצונית. לצורך טיפול זה מכונת הקרינה מעבירה לגידול הרבה קרני קרינה קטנים מזוויות שונות בגוף. עשוי לאפשר לקרינה להיות ממוקדת אפילו יותר.
קרינה סטראוטקטית
קרינה סטראוטקטית (Stereotactic radiation) היא סוג מיוחד של טיפול בקרינה חיצונית. בה משתמשים בקרינה ממוקדת המועברת לכיוון גידול מוגדר היטב תוך שימוש בסריקות הדמיה מפורטות במיוחד. אונקולוגי קרינה מבצעים טיפולים סטראוטקטיים, לרוב בעזרת נוירוכירורג לגידולים במוח או בעמוד השדרה.
ישנם שני סוגים של קרינה סטראוטיפטית:
טיפול קרינה מסוג ברכיתרפיה
הוא הטיפול הקרינתי הראשון שניתן בתולדות הקרינה, לפני יותר ממאה שנים. בטיפול מסוג זה משתמשים באיזוטופים רדיואקטיביים אטומים בתוך כדורים זעירים מונחים בגוף החולים באמצעות נשאים בצורות מחטים או צינורות רפואיים. מכיוון שאיזוטופים אלה מתפרקים באופן טבעי, הם מפיצים קרינה הפוגעת בתאי סרטן השכנים.
העיקרון הפיזיקאלי המרכזי עליו מבוססת שיטת קרינה זו ידוע כ- law square Inverse (חוק ריבוע המרחק ההפוך). כלומר, דעיכת מנת הקרינה נמצאת ביחס הפוך לריבוע המרחק ממקור הקרינה, ולכן סמוך למקור תתקבל מנת קרינה גבוהה, אולם כבר במרחק של סנטימטרים בודדים ממנו, מנת הקרינה תהיה קלושה.
סוג זה של טיפול עשוי לספק מינון גבוה יותר של קרינה לצורות מסוימות של סרטן מאשר טיפול בקרינות חיצוניות תוך גרימת פחות נזק לרקמות הבריאות. יכול לשמש לדוגמה כטיפול לסרטן הראש והצוואר, השד, צוואר הרחם, הערמונית והעין.
ישנן מספר שיטות למתן ברכיתרפיה: המאפיינים המרכזיים החשובים בבחירה של מקור רדיואקטיבי לטיפול ברכיתרפי הם: זמן מחצית החיים שלו (למשל השתלה קבועה - זמן חיים קצר יחסית), תכונות פיזיקאליות של החומר ואספקטים של בטיחות קרינה.
קיימות שתי טכניקות למתן ברכיתרפיה:
ניתן לתת טיפול ברכיתרפי בקצב מינון גבוה או נמוך, כאשר במינון נמוך השתל מוציא קרינה לאורך תקופה ארוכה יותר. כיום יש נטייה גוברת לעבור למתן טיפולים בגישת בקצב מינון גבוה.
טיפול רדיו-איזוטופי מערכתי
טיפול קרינתי מערכתי (Unsealed source radiotherapy או Systemic radioisotope therapy) נחשב לשיטת טיפול הנופלת בדרך כלל בתחום הרפואה הגרעינית. מקורות הקרינה הניתנים לחולים הם דרך הפה או באמצעות הזרקה, כאשר פעולת הקרינה מרוכזת באיבר הלא תקין לעומת חלקי הגוף הבריאים הנחשפים בו זמנית לקרינה אך ברמות נמוכות. ישנם סוגים שונים של חומרים רדיואקטיביים, רדיונוקליד כמו יוד - 131 ( I31), וזרחן-32 (P32) המרוכז בבלוטת התריס או ברקמה המטופואית.
רדיו-פרמצבטיקה היא סוג של קרינה המשתמשת בנוגדן מסומן, בו הרדיונוקליד מורכבת ממולקולות נשא, אשר תפקידן העיקרי הוא העברת מקור הקרינה ברקמה הייעודית, תוך ריכוז ושמירה על הרדיואקטיביות. תכונות החומרים הרדיואקטיביים מאפשרות להם להישאר ברקמה ולפלוט מספיק קרינה הרסנית לרפוי ההפרעה. זמן מחצית החיים של הרדיונוקליד הוא בדרך כלל ימים עד שבועות, והפליטות הן בדרך כלל חלקיקים מסוג ביטא, אלפא או אוגר, מבניהם חלקיקי ביטא נמצאות יותר בשימוש קליני, כאשר אלקטרוני אלפא ואוגר נמצאו כיותר הרסניים.
לכל סוג של חלקיקים יש טווח, מרחק אפקטיביות ויעילות ביולוגית מסוימת, והבחירה ברדיונוקליד מסוים מבוססת על הדברים הבאים: תכונות פיזיקליות וכימיות של הרדיונוקליד, שיטות ייצור והתנהגות ביולוגית.
חלקיקי ביטא: חלקיקי ביטא נמצאו כיעילות ביותר מבחינה קלינית לכן כיום הן יותר בשימוש. חלקיקי ביטא מקרינות לרקמות בטווח ארוך של 0.1 עד 10 מ"מ, כאשר האלקטרונים עם האנרגיה הגבוהה יותר נעות הלאה
חלקיקי אלפא: חלקיקים הטעונים באופן חיובי במסה ובמטען השווה לגרעין ההליום ופליטתם מובילה לגרעין בת עם 2 פחות פרוטונים ו-2 פחות נייטרונים. לחלקיקים יש אנרגיית הנעה בין 5 עד 9 MeV המתאימים ברקמות שקוטרם נע גם כן בין ערכים אלו. החלקיקים נעים בקווים ישרים 80–100 keV והמהירות עולה עד 300 kEv כאשר מגיעים לסוף הרקמה המוקרנת. לחלקיקי אלפא יש אנרגיית העברה ליניארית גבוהה, והם מועילים פוטנציאליים, עם זאת קשה מאוד למדוד אותם והם דורשים טיפול מיוחד, לכן אינם בשימוש נרחב.
Auger electron emitters: סוג אלקטרונים עם רמת אנרגיה נמוכה, נפלטים על ידי איזוטופים שמתפרקים על ידי לכידת אלקטרונים או המרה פנימית בהתפרקותם. בכל פליטה כזו נפלטים אלקטרונים בעלי אנרגיה נמוכה מאוד וטווח קצר, תכונות אלו מולידים צפיפות אנרגיה גבוהה מאוד באזור הספציפי, הגורמת לקליטת קרינה במינון מאוד גבוה באזור המטרה. הרעילות הביולוגית הגבוהה והפוטנציאל הטיפולי הניכר קשורות בעיקר לצפיפות היינון הגבוהה הנוצרת ברקמה הביולוגית.
טיפול בהקרנות תוך ניתוחי
בטיפול בהקרנות תוך ניתוחי (Intraoperative radiotherapy – IORT) המטופל עובר ניתוח תוך כדי חשיפתו לרמות שונות של קרינה באזור בו התפתח גידול סרטני. להקרנות מסוג זה יש פוטנציאל מאוד גבוה להפחית את הזמן והמשאבים הנדרשים לטיפול בסרט השד, כאשר ההקרנה ניתנת מיד לאחר החתך הכירורגי. המכשיר מורכב ממקור רנטגן נייד קומפקטי עם פוטנציאל מואץ של 50 kvp, כמו גם מוליכים כדוריים כדי לספק קרינה לטווח קצר וישירות מבפנים לאזור הגידול. תכונות אלו זכו להפחית את תופעות הלוואי האפשריות בעקבות ההקרנות, תוך הפחתה גם כן בדרישות ההגנה, אך ישנו צורך בשליטה ובקרה על איכות הטיפול הניתן.
טיפול בהקרנות נשימה עמוקה
טיפול בהקרנות נשימה עמוקה (Deep inspiration breath-hold – DIBH) נשימת נשימה עמוקה היא שיטה של אספקת הקרנות תוך הגבלת חשיפה לקרינה לאזור הלב והריאות. משתמשים בשיטת טיפול זו בעיקר לטיפול בסרטן השד השמאלי. והטכניקה כוללת עצירת נשימות של המטופל במהלך הטיפול. ישנן 2 שיטות בסיסיות לטיפול:
מנגנון
קרינה מביאה לאפקט טיפולי דרך פגיעה ב-DNA של תא סרטני, אשר נגרם על ידי אנרגיה משני סוגים, פוטון או חלקיק טעון, שגורמת ליינון ישיר או בלתי ישיר לגרעינים שמרכיבים את ה-DNA. יינון בלתי ישיר קורה דרך יינון מים, מה שמייצר רדיקלים חופשיים כמו hydroxyl radicals שמזיקים ל-DNA.
בטיפולי פוטון, רוב האפקט הקרינתי הוא מרדיקלים חופשיים; לתאים יש מנגנון תיקון גם ל-DNA חד-גדילי וגם ל-DNA דו-גדילי, אך נזק ב-DNA דו-גדילי קשה יותר לתיקון, ועלול לגרום למחלות כרומוזומליות ומחיקות גנטיות, ומעלה את הסיכוי למוות של התאים. תא סרטני מתאפיין בהתמיינות פחותה ובתכונות של stem cell-like; הם מיוצרים בקצב יותר גבוה מרוב התאים שעברו התמיינות, ויש להם יכולת פחותה לתקן נזק שאינו קטלני. נזק ב-DNA חד-גדילי מועבר דרך חלוקת תאים, מה שגורם לו להצטבר, ומביא למוות של התאים או להתרבות איטית.
אחת המוגבלויות העיקריות של טיפול בקרינה היא שלתאים של גידול מוצק אין מספיק חמצן. גידול מוצק עלול לגדול בקצב יותר מהיר מקצב ההזנה הדמית, מה שגורם להיפוקסיה, כלומר ריכוז חמצן נמוך. חמצן מגביר את השפעת הקרינה ועל כן מייעל את הטיפול הקרניתי על ידי ייצור יותר רדיקלים חופשיים. תאים שנמצאים באווירה היפוקסית עלולים להיות עמידים פי 2–3 בפני קרינה מאשר תאים שנמצאים בתווך עם ריכוז חמצן רגיל. רוב המחקרים שנשעו בתחום מנסים להתגבר על ההיפוקסיה דרך מספר שיטות, כולל שימוש בתאים עם לחץ חמצן גבוה, טיפול היפר-תרמי (טיפול בחום שמרחיב כלי דם בגידול), מרכיבי דם נשאים לחמצן, חומרים המגבירים את הרגישות לקרינה בתא ההיפוקסי כמו misonidazole ו-metronidazole, או ציטו-טוקסין היפוקסי כמו tirapazamine. ישנן גישות מחקריות חדשניות שנמצאות תחת ניסויים, בין היתר מחקרים קליניים ותת-קליניים שמשתמשים בהם במרכיב שהוא oxygen diffusion-enhancing כמו trans sodium crocetinate (TSC).
חלקיקים טעונים כמו פרוטונים, בורונים, קרבון ויוני ניון יכולים לגרום לנזק ישיר ל-DNA של תא סרטני על ידי high-LET (linear energy transfer), ויש להם אפקט אנטי-סרטני שאינו תלוי בהספקת החמצן לרקמה מאחר שחלקיקים אלה מזיקים ל-DNA דו-גדילי באופן ישיר. בגלל מסה יחסית גדולה, פרוטונים וחלקיקים טעונים אחרים גורמים לפחות פיזור צדדי ברקמה – הקרן לא מתרחבת יחסית, נשארת מפוקסת בצורת הגידול, וגורמת לפחות פגיעה לא רצויה ברקמת סמוכות, ופוגעת באופן מדויק ברקמה גידולית על ידי האפקט של שיא בראג, בניגוד לשיטת intensity-modulated radiation therapy (IMRT) לדוגמה, שמתבססת על חלקיקים לא טעונים וגורמת לפגיעה ברקמות בריאות ביציאתה מהגוף, מה שמעלה את הסיכוי למחלות סרטניות משניות. חשיבות תכונה זאת באה לידי ביטוי במיוחד כשיש קרבה של איברים סמוכים רגישים ליינון (לדוגמה ראש וצוואר), ובמקרים של ילדים שגופם מתפתח ויש להם 30% סיכוי לפתח גידול משני תוך 5 שנים לאחר טיפול קרינתי.
מינון
כמות הקרינה שמשתמשים בה בטיפול בפוטונים נמדדת ביחידות של גריי (Gy), ומשתנה לפי סוג ורמת התקדמות הגידול. על מנת לגרום להחלמה, המינון השגרתי המקובל לטיפול בגידול אפיתליאלי סולידי עומד על 60–80 Gy, ובלימפומות מ-20 עד 40 Gy.
מינון מניעתי (אדג'ובנטי) עומד על 45–60 Gy במנות של 1.8–2 Gy (לגידולי שד, ראש וצוואר). כשמחליטים על מינון טיפולי, לוקחים בחשבון מספר שיקולים, כולל האם המטופל מקבל כימותרפיה או רדיותרפיה נוספת, תחלואה ומידת הצלחת הניתוח.
הפאראמטרים השונים של המינון הטיפולי נקבעים תוך כדי תכנון הטיפול. התכנון טרם הטיפול נעשה בעזרת מחשבים ותוכנות ייעודיות, ולפי סוג ושיטת הטיפול הקרינתי מחליטים בכמה מקורות קרינה ובאיזה זוויות למקם אותם, ומנסים לבחור בפאראמטרים המיטביים שיגרמו להכי פחות תופעות לוואי ופגיעה ברקמות סמוכות.
פריסת הטיפול
המשטר הטיפולי ופריסתו שונה ממרכז רפואי לאחר, ומרופא לרופא. בצפון אמריקה, אוסטרליה ואירופה מקובל לתת את הטיפול במנות של 1.8–2 Gy ליום למשך 5 ימים בשבוע. בסוגי סרטן מסוימים (כמו גידולי ראש-צוואר וצוואר הרחם), פריסת הטיפול לאורך תקופה ארוכה מדי עלולה לתת לגידול לגדול מחדש, לכן עדיף להשלים טיפול תוך כדי תקופה קצרה יותר. לילדים, מקובל להקרנין במנות של 1.5–1.8 Gy, מאחר שמינון קטן יותר עשוי לגרום לפחות תופעות לוואי בטווח הארוך.
במקרים מסוימים ולקראת סיום משטר טיפולי, שתי מנות קרינתיות יכולות להינתן באותו יום. שיטה זאת שנקראת concomitant boost regimen או hyperfractionation, נמצאת בשימוש בטיפול בגידולים שיש להם קצב גדילה גבוה יותר בהיותם יותר קטנים, במיוחד גידולי ראש-צוואר.
מטופלים שמקבלים קרינה פליאטיבית לטיפול בגרורות בעצמות שאינן מסובכות שגרומות לכאבים אמורים לקבל מנה קרינתית בודדת, שמפחיתה כאבים ומטיבה למטופל לא פחות ממספר טיפולים קרינתיים, כולל מטופלים עם תוחלת חיים מוגבלת.
קביעת מינון לפי רגישות מטרה
לסוגי גידולים שונים יש רגישות שונה לרדיותרפיה. ניבוי והערכת רגישות רקמות גידול בהתבסס על נתונים גנומיים ופרוטאומיים לביופסיות לא הראה תוצאות מבטיחות. שיטה חלופית לכך מתבססת על העובדה שעמידות מיקרובים שונים לקרינה מתקיימת בזכות קומפלקסים לא-אנזימטיים של מנגן ומטבוליטים אורגניים קטנים. תכולת וכמות המנגן נחשבת למנבא אמין לרגישות להקרנות בתאים אנושיים. יש קשר בין כמות ומגוון המנגן התאיים לבין לתגובה לטיפול קרינתי בסוגי גידולים שונים, דבר שעשוי לעזור לקבוע משטרים קריניתיים טיפוליים באופן יותר מדויק ויעיל.
היסטוריה
הרפואה השתמשה בטיפול הקרנות כטיפול בסרטן במשך יותר מ-100 שנים. לאחר גילוי הקרינה בשנת 1895 על ידי וילהלם רנטגן, השימוש הראשון בקרני רנטגן לטיפול בסרטן נעשה כנראה על ידי אמיל גרוב משיקגו בשנת 1896.
תחום הטיפול בקרינה החל לגדול בתחילת המאה ה-20, ובעיקר לאחר עבודתה של המדענית מארי קירי וזכייתה בפרס נובל, המדענית גילתה את היסודות הרדיואקטיביים פולניום ורדיום בשנת 1898. בפריצת דרך זו התחיל עידן חדש בטיפול רפואי ומחקר. אך ניכר כי היה מעט שימוש בהגנה.
המצאת הכור הגרעיני בפרויקט מנהטן במהלך מלחמת העולם השנייה, אפשר יצירת רדיואיזוטיפים מלאכותיים להקרנות. בשנות 50-80 התחילה המהפכה של יצירת מכונות טלתרפיה - טיפול קובלט באמצעות קרני גמא מגה וולט, מכונות קובלט היו זולות יחסית, חזקות ופשוטות לשימוש, אורך מחצית החיים של המכונה הוא 5 שנים.
בשנות ה-1940, פותחו מאיצי חלקיקים ליניאריים רפואיים, אשר החלו להחליף את יחידות רנטגן וקובלט בשנות ה-80, חומרים חדשים אלו הוכנסו לראשונה לשימוש בבית חולים Hammersmith בלונדון בשנת 1953. המאיצים הרפואיים זכו ליכולת ייצור אנרגיה גבוהות יותר, ולייצר פחות פסולת רדיואקטיבית שעלולים לגרום להשלכות בטיפול.
בשנת 1971, דוגפרי הונספילד המציא את הטומוגרפיה הממוחשבת - CT עם תכנון תלת־ממדי, פריצת דרך זו אפשרה את המעבר מאספקת קרינה דו־ממדית לקרינה תלת-ממדית. לתכנון מבוסס CT יש יתרון גדול, אשר הוא מאפשר לרופאים לקבוע בצורה מדויקת יותר את חלוקת המינון באמצעות תמונות תרומוגרפיות וכתוצאה מכן את האנטומיה של המטופל.
הופעת טכנולוגיות ההדמיה החדשות של הדמיית תהודה מגנטית MRI בשנות ה-70 וטומוגרפיה פליטת פוזיטרונים (PET) בשנות ה-80, פתחו דלת חדשה למעבר מטיפול תלת־ממדי לטיפול הקרנות המאופנן בעוצמה, וטיפול בהקרנות מסוג (IGRT). התקדמויות אלו אפשרו לרופאים אונקולוגים לראות טוב יותר ולכוון את הגידולים, אשר הביאו לתוצאות טיפול טובות יותר, שימור איברים יותר ופחות תופעות לוואי. בעוד הגישה לרדיותרפיה משתפרת ברחבי העולם יותר ממחצית החולים במדינות בעלות הכנסה נמוכה ובינונית עדיין אין גישה זמינה לטיפול מתאים נכון לשנת 2017.
אגנטיה אודוס
בניית הכביש החלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 ועד שנת 2010 הושלמו כל 670 הק"מ של הציר המרכזי. הכביש עובר דרך תוואי הקרקע ההררי של אפירוס ומקדוניה, דבר שהציב אתגרים הנדסיים בפני מתכנניו ובוניו. הכביש כולל 63 מחלפים, 73 מנהרות באורך כולל של 49.5 ק"מ (99 ק"מ אם מודדים כל מסלול בנפרד) ו-1,650 גשרים באורך כולל של 40 ק"מ. רובו של הכביש נסלל ברוחב כולל של 24.5 מטר ולאורכו 50 מחלפים. הכביש עתיד לקצר את זמן הנסיעה בין שני קצותיו מ-11 שעות וחצי ל-6 שעות וחצי בלבד.
חברת אגנטיה אודוס הסוללת את הכביש מקימה חמישה קטעי דרך נוספים באורך כולל של 384 ק"מ, הנמצאים בשלבים שונים של עבודה, אשר יזינו את הכביש ויקשרו אותו לערים ואתרים בסביבתו. אלה כוללים כביש לאורך גבול יוון-טורקיה (124 ק"מ), כביש מסלוניקי לסרס ואל הגבול הבולגרי (96 ק"מ), כביש מקוזני לקסטוריה ואל הגבול האלבני (72 ק"מ), כביש מקומוטיני אל הגבול הבולגרי (23 ק"מ) וכביש מקסנתי אל הגבול הבולגרי (60 ק"מ). כביש 2 הוא גם קטע מהכביש הטראנס-אירופי E90, המתחיל בליסבון ומגיע עד מזרח טורקיה. עלותו המוערכת של המיזם כולו עומדת על 5.9 מיליארד אירו, ו-30% מסכום זה הושקע בחפירת המנהרות.
למעלה ממחצית אורכו של הכביש, כ-360 ק"מ, מגבול יוון-טורקיה ועד סלוניקי מקביל לויה אגנטיה הרומית. מסלוניקי מערבה, עובר כביש 2 בנתיב דרומי מזה של הדרך הרומית העתיקה, ומסתיים באיגומניצה על חוף הים היוני, סמוך לאי קורפו. אורכו של הכביש המודרני קצר בהרבה מזה של ויה אגנטיה ההיסטורית - הן בשל כך שהוא אינו מגיע עד איסטנבול, ובעיקר בשל התקדמות היכולות ההנדסיות, חפירת המנהרות והקמת הגשרים.
המלחמה האנגלו-פרסית
מהלך המלחמה
לאחר הכישלון הקשה במלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה כ-14 שנים קודם לכן, הוחלט בפיקוד בהודו הבריטית לצאת להתקפה לשחרור העיר הראת, דרך המפרץ הפרסי ולא במסע יבשתי מסוכן דרך אפגניסטן. בנובמבר, לאחר הכרזת המלחמה, יצאה הדיוויזיה הראשונה במשט ספינות בריטיות מהנמל בבומביי לעבר המפרץ הפרסי. ב-4 בדצמבר הכוח כבש את האי ח'ארג ונחת ב-9 בדצמבר בחוף הפרסי מספר קילומטרים דרומה לעיר הנמל בושהר. מיד לאחר הנחיתה, הדיוויזיה הראשונה התקדמה אל עבר העיר וכבשה אותה ביום למחרת הנחיתה, זאת לאחר כיבוש מצודת 'ראשיר' והפגזת העיר על ידי הספינות הבריטיות. סיורים בריטים גילו כוח פרסי בגודל של כ-4,000 חיילים באזור שיראז, לכן הוחלט לבקש תגבורת ולחכות להגעתה.
לאחר שהושאר כוח קטן להגן על בושהר, יצא הכוח האנגלו-הודי בכיוון צפון-מערב, לאורך השט אל-ערב אל עבר העיר קורמשאהר. הספינות הבריטיות שטו במעלה הנהר כדי להפגיז את ביצורי העיר, הפרסים נסוגו לבסוף מהעיר והיא נכבשה ב-27 במרץ. כוח של כ-13,000 פרסים נסוג אל העיר אהוואז, כתגובה התארגן כוח אנגלו-הודי לנוע לכיוון העיר ולכבוש גם אותה. כוח זה הורכב מהצי המלכותי וכוח מרגימנט ההילנדס ה-78 ומרגימנט הרגלים ה-64 אשר תקף את הכוח הפרסי וכבש לבסוף את העיר אהוואז ב-1 באפריל.
ב-4 באפריל, נחתם הסכם שלום בפריז והכוחות האנגלו-הודים החלו לסגת, אך היעדים הושגו והפרסים ספגו מהלומה קשה. מספר חודשים מאוחר יותר, כל הכוחות שנלחמו בקרבות בפרס ילחמו במרד ההודי הגדול, כולל מפקדם במערכה ג'יימס אוטרם. על הלחימה במלחמה, עוטרו שלושה חיילים בריטים בצלב ויקטוריה, העיטור הגבוה ביותר בדרגתו בכוחות הבריטים.
עצור! או שאמא שלי יורה
'''עצור! או שאמא שלי יורה (באנגלית: Stop! Or My Mom Will Shoot''') היא קומדיית פעולה משנת 1992 שנכתבה על ידי בלייק סניידר, ויליאם אוסבורן וויליאם דייוויס, בבימויו של רוג'ר ספוטיסווד ובכיכובם של סילבסטר סטאלון ואסטל גטי.
תקציר העלילה
ג'ו (סילבסטר סטאלון) הוא שוטר קשוח. טוטי (אסטל גטי) היא אימו החלשה והשברירית לכאורה. כאשר היא מגיעה לגור איתו היא מפריעה באופן הדרגתי לחייו. היא קונה לעצמה אקדח, מתחילה לחטט בתיקים שהוא חוקר, ובסופו של דבר הופכים השניים לצוות והיא מסייעת לו בעבודתו המשטרתית.
ביקורות ותגובות
בנוסף לכך סילבסטר סטאלון טען שזה הסרט הגרוע ביותר שהוא אי פעם עשה. סטאלון התייחס אליו כאל "אולי אחד הסרטים הגרועים ביותר במערכת השמש כולה, כולל הפקות זרות של חייזרים שמעולם נחשפנו אליהן", כי "תולעת שטוחה יכלה לכתוב תסריט טוב יותר, ושבחלק מן המדינות כמו סין, הממשלה משדרת את הסרט פעם בשבוע כדי להוריד את שיעור הילודה לאפס ואם הם היו משדרים את הסרט פעמיים בשבוע סין הייתה נכחדת תוך עשרים שנה".
היפוליטה
היפוליטה (ביוונית: Ἱππολύτη) על פי המיתולוגיה היוונית והרומאית, הייתה מלכת האמזונות, ובתו של אל המלחמה ארס. מוכרת בעיקר בשל האגדות על קורותיה עם הרקולס וחגורת הקסמים שלה, וכן קורותיה עם תסאוס מלך אתונה העתיקה.
המפגש עם הרקולס וחגורת הקסמים
על פי האגדה, היפוליטה הייתה חוגרת, כסמל של כוחה, חגורה קסומה מעשה ידיו של אביה, אל המלחמה - ארס. על הגיבור היווני המיתולוגי הרקולס הוטל להביא את החגורה הזאת עבור אדמטה נסיכת מיקנה, בתו של אוריסת'אוס מלך טירינס, ובשל כך יצא למסע אל ארץ האמזונות. על פי רוב גרסאות האגדה, היפוליטה קיבלה את הרקולס בחביבות והבטיחה לתת לו את החגורה. אך האלה הרה, שרדפה בחמתה כל הימים את הרקולס, לבשה דמות אמזונה ושכנעה את שאר האמזונות - נתינותיה ומשרתותיה של היפוליטה כי הרקולס מנסה לשבות את מלכתן. כתוצאה משיכנועה של הרה, התנפלו האמזונות על הרקולס כשבילה בחברתה של היפוליטה באונייתו. הרקולס חשב שהיפוליטה עצמה ציוותה על נתינותיה להתקיפו, ובשל כך הרג אותה ולקח עימו את חגורתה.
קורותיה עם תסאוס
במיתוס של תסאוס, מלך אתונה העתיקה, הצטרף תסאוס להרקולס במסע שלו לארץ האמזונות, או יצא למסע נפרד מאוחר יותר, והוא היה למעשה מי שביצע את המפגש עם היפוליטה. גרסאות אחדות מספרות שתסאוס חטף אותה, גרסאות אחרות מספרות שהרקולס ביצע את החטיפה, אך לאחר מכן נתן אותה לתסאוס כשלל, ואילו גרסאות אחרות מספרות שהיפוליטה התאהבה בתסאוס ובגדה באמזונות בכך שיצאה איתו מרצון, בניגוד לחוקי האמזונות, שראו בגברים משרתים ועבדים בלבד. מכל מקום, היא נלקחה לאתונה, שם הועברה לארמונו של תסאוס, בהיותה האמזונה היחידה שנישאה אי פעם. בכמה מן הגרסאות של האגדה היו רבות מהאמזונות זועמות על הנישואין ותקפו כתוצאה מהם את אתונה במלחמה המפורסמת, שבה הובסו על ידי כוחות אתונאים תחת פיקודו של תסאוס או הרקולס.
בחלק מהגרסאות מסופר שתסאוס מאוחר יותר גירש את היפוליטה על מנת להינשא לפדרה. לאחר גירושים אלו, היפוליטה הזעיקה את האמזונות נתינותיה כדי לתקוף את טקס החתונה. כאשר השומרים סגרו את הדלתות על התוקפות, חלק מהגרסאות מספרות שתסאוס הרג אותה בצורה ישירה במהלך הקרב, וגרסאות אחרות מספרות שהיא נהרגה בטעות על ידי אמזונה אחרת, מולפאדיה, או שנהרגה בטעות על ידי אחותה פנתסיליאה במהלך הקרב או בתקרית נפרדת. על פי המסופר, רוצחתה של היפוליטה מאוחר יותר נהרגה על ידי תסאוס או אכילס.
כמה מהגרסאות מציירות את תסאוס באור חיובי יותר, ואומרות שהיפוליטה מתה לפני שהוא ופדרה נישאו, והקרב הנזכר כלל לא התרחש. עוד גרסה שמובאת על ידי סופרים עתיקים מספרת שהאמזונה המדוברת כלל לא הייתה היפוליטה, אלא אחת מאחיותיה - אנטיופ, מלניפה או גלאוס.