cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האקדמיה האירופית למדעים ואומנויות
כיום האקדמיה מונה כ-2,000 עמיתים, ביניהם 32 זוכי פרסי נובל ובהם הישראלים אהרון צ'חנובר ודן שכטמן.
פרס הסובלנות
מאז 1997 מחלקת האקדמיה מדי שנה את "פרס הסובלנות" לאישים שהצטיינו בעיסוקם ב"סובלנות, אנושיות, דילוג חוצה גבולות ומאבק בגזענות". בין הזוכים בפרס טדי קולק, דניאל בארנבוים, הנס-דיטריך גנשר, נשיאת הצלב האדום אסטריד הייברג, מרקו פיינגולד
מהמט אאורליו
מחמט אאורליו (בטורקית: Mehmet Aurelio; נולד ב-15 בדצמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ברזילאי בעל אזרחות טורקית ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
אאורליו נולד בברזיל בשם מרקו אאורליו בריטו דוס פראזרס (בפורטוגזית: Marco Aurélio Brito dos Prazere). אאורליו התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של באנגו ובגיל 18 חתם בפלמנגו.
בקיץ חתם בפנרבחצ'ה במדיה שיחק 5 עונות. אאורליו זכה עם המועדון ב-3 אליפויות ואף היה שותף להישג השיא של המועדון בליגת האלופות כאשר הגיע לרבע הגמר בו הודחה פנרבחצ'ה על ידי צ'לסי. במשחק הראשון נגד צ'לסי בישל את השער הראשון בדרך לניצחון 1-2, אך בעקבות הפסד 2-0 בגומלין הודחה פנרבחצ'ה.
בקיץ חתם בריאל בטיס מהלה ליגה. בסוף אפריל נפצע בברכו וחזר לשחק רק כעבור כחצי שנה, לאחר שהקבוצה ירדה לליגה הספרדית השנייה. אאורליו היה שותף לחזרה של המועדון לליגה הראשונה אחרי עונה אחת.
בקיץ חזר לטורקיה וחתם בבשיקטאש במדיה שיחק שנתיים וחצי, עמה זכה בגביע הטורקי בעונתו הראשונה.
ב-1 במרץ 2013 חזר לברזיל וחתם באולריה במדיה שיחק שנתיים.
קריירה בינלאומית
ביולי אאורליו קיבל אזרחות טורקית ושינה את שמו ל"מחמט". ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה בניצחון 0-1 נגד והפך למתאזרח הראשון בתולדות הנבחרת. ב-12 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד.
אאורליו זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 והיה שותף להגעה שלה למקום השלישי, הישג השיא של הנבחרת.
דגל הטריטוריות הצפון-מערביות
דגל הטריטוריות הצפון-מערביות מורכב מדגל כחול אשר במרכזו מופיע "פס קנדי" - ריבוע בצבע לבן.
ריבוע לבן זה זהה בצורתו לריבוע המופיע במרכזו של דגל קנדה ורוחבו של הריבוע הלבן כמחצית שטח הדגל (בשונה מהמלבן הלבן המופיע במרכזו של הדגל התלת-צבעי הצרפתי, ששטחו רק שליש משטח הדגל).
הפסים הכחולים מסמלים את האגמים הרבים שנמצאים ברחבי הטריטוריה והריבוע הלבן במרכז הדגל מסמל את החורף המושלג והקפוא אשר נפוץ בטריטוריה.
על הפס הקנדי מוטען שלט האצולה של הטריטוריות הצפון-מערביות.
ג'אנלוקה זמברוטה
ג'אנלוקה זמברוטה (איטלקית: Gianluca Zambrotta; נולד ב-19 בפברואר 1977 בקומו, איטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מאמן כדורגל.
במהלך הקריירה שיחק ביובנטוס, ברצלונה ומילאן ולזכותו 98 הופעות בנבחרת איטליה.
קבוצות
זמברוטה החל את הקריירה שלו בגיל 17 בעיר לידתו, בקבוצת קומו קלציו בשנת 1994. בעונתו הראשונה עם קומו בליגה האיטלקית השנייה הוא שיחק משחק אחד בלבד. בשנת 1995, קומו ירדה לליגה השלישית וזמברוטה קיבל יותר דקות משחק בקבוצה הראשונה. בעונות 1995/96 ו-1996/97 הופיע 47 פעמים והבקיע שישה שערים לזכות קבוצתו.
ב-1997, זמברוטה התחיל את דרכו בסרייה א', בקבוצת א.ס בארי. בשנתו הראשונה בליגה הראשונה, הוא שיחק באגף השמאלי והבקיע שני שערים ב-27 הופעות. בעונת 1998/99, לאחר עזיבתו של ניקולה ונטולה, מקומו של זמברוטה בהרכב הובטח והוא הציג את היכולת שלו. במחזור הראשון הוא הבקיע את השער היחיד שלו בעונה, במשחק נגד ונציה בדקה התשיעית. זמברוטה המשיך לפרוח והיווה דמות המפתח בהצלחתה של בארי בתחילת העונה. במחזור השביעי הבקיע את השער הראשון במשחק נגד אינטר בסן סירו שנגמר בניצחון 3-2. בפברואר 1999, אחרי שהרשים בנבחרת הצעירה, זכה לקריאתו של מאמן איטליה דינו זוף לשחק במדי הנבחרת. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק נגד נורווגיה והוא הפך להיות שחקן בארי הראשון שמשחק בנבחרת הבוגרת מזה 50 שנה. במשך עונת 1998/99 הופיע 32 פעמים והבקיע ארבעה שערים. באמצע העונה עבר זמברוטה ליובנטוס, שהודרכה על ידי קרלו אנצ'לוטי. מחירו היה 15.85 מיליון אירו, והוא נועד להתחיל לשחק רק עם תום העונה.
אחרי מעברו ליובנטוס, המשיך זמברוטה במומנטום החיובי שלו. הוא הופיע 32 פעמים בעונתו הראשונה והבקיע שער אחד. ב-14 במאי 2000, ביום האחרון של העונה, החמיצה יובנטוס את האליפות לאחר שהפסידה 0–1 במשחק חוץ לפרוג'יה, בעוד לאציו ניצחה את רג'ינה 0–3 והשיגה את יובנטוס בנקודה אחת. באותו משחק זמברוטה נכנס כמחליף במחצית השנייה והורחק בכרטיס אדום על ידי השופט.
בעונתו השנייה ביובנטוס, עונת, זמברוטה שותף ב-29 משחקי ליגה והבקיע שלושה שערים. יובנטוס סיימה כסגנית האלופה בשנית. זמברוטה זכה באליפות הראשונה שלו רק בעונה שלאחר מכן, עונת, עונה בה הופיע 32 פעמים והבקיע שער אחד.
זמברוטה זכה בשתי אליפויות עם יובנטוס (במקור אלו היו ארבע, אך שתי האליפויות האחרונות הועברו לאינטר מילאנו בשל פרשת הטיית המשחקים), ובשש עונותיו בקבוצה הופיע במדיהם 185 פעמים והבקיע שבעה שערים. בעונתו האחרונה בקבוצה, עונת, לאחר פציעתו של זבינה והגעתו של צ'ילני ובגלל הצלחתו בתור מגן ימני בנבחרת, זמברוטה החליף את מקומו במגרש למגן ימני. מאז, הוא משחק לעיתים כמגן ימני ולעיתים כמגן שמאלי. בשנת 2005 הוא האריך את חוזהו עד לשנת 2010 אך משום שנגזר על יובנטוס לרדת ליגה, בעקבות פרשת הטיית המשחקים, הוא החליט לעזוב את המועדון, כאשר קבוצות כמו מילאן, צ'לסי, ריאל מדריד וברצלונה חפצות בשירותיו. בסופו של דבר הוא עבר לברצלונה, אלופת אירופה באותה שנה, במחיר של 14 מיליון אירו. הוא חתם על חוזה לארבע עונות עם הקבוצה, שם יצטרף לחברו לקבוצה ליליאן תוראם.
ברצלונה קנתה את כרטיס השחקן של זמברוטה בעיקר בגלל העובדה שלא היה לה מגן ימני ראוי, ותפקידו היה להחליף את ז'וליאנו בלטי ואולגר פרסאס החלשים ממנו. ב-4 באוגוסט 2006, אחרי חופשת המנוחה ממונדיאל 2006, זמברוטה חבר לקבוצתו החדשה ברצלונה בלוס אנג'לס, שם ברצלונה עברה במסע קדם העונה שלה. הוא התאמן עם חבריו החדשים לקבוצה והופעת הבכורה שלו במדי הבלאוגרנס הייתה במשחק האחרון במסע, ב-13 באוגוסט, נגד ניו יורק רד בולס. מיקומו בקבוצה היה לא ידוע, אך זמברוטה טען בריאיון שלא אכפת לו היכן ישחק והוא מוכן לעשות כל מה שמאמנו החדש פרנק רייקארד רוצה. הופעת הבכורה הרשמית שלו הייתה ב-17 באוגוסט במשחק נגד היריבה המקומית אספניול בסופר קאפ הספרדי.
ב-17 במרץ 2007 הוא הבקיע את שערו הראשון בעבור ברצלונה במשחק ליגה נגד רקראטיבו ולבה. הוא גם הבקיע במשחק נגד אתלטיקו מדריד באצטדיון ויסנטה קלדרון ונגד ז'ימנסטיק, מה שאומר שהוא הבקיע שיא של שערים בעונה אחת - שלוש פעמים הבקיע, וכולם במשחקי חוץ. בתחילת עונתו השנייה בברצלונה, עונת, ירד מעמדו של זמברוטה בקבוצה, ובזמן שנפצע קרלס פויול הוסט מעמדת הבלם למגן הימני בשביל להחליף את זמברוטה, אך בעת שחזר לכשירות לא חזר לשחק באופן קבוע ופויול נשאר מגן ימני.
לאחר שתי עונות ללא תארים בברצלונה, חתם זמברוטה במילאן ב-1 ביוני 2008. מילאן שילמה עבור דמי העברתו 8.5 מיליון אירו. בעונת 2010/11 זכה בליגה האיטלקית עם מילאן. בתאריך 13 במאי 2012 שיחק זמברוטה 90 דקות בניצחון של מילאן על העולה החדשה שירדה בחזרה, נובארה. אלו היו 90 הדקות האחרונות של השחקן כי חוזהו בקבוצה הסתיים.
ב-19 ביולי 2013 חתם זמברוטה בקיאסו מהליגה השנייה בשווייץ, ושימש כשחקן וכעוזר המאמן בקבוצה, ומאוחר יותר כמאמן בפועל.
הנבחרת הצעירה
לא הרבה אחרי שזמברוטה הגיע לליגה הראשונה, הוא הצליח להשיג את תשומת לבם של אנשי הכדורגל באיטליה. הוא נבחר לשחק במדי הנבחרת הצעירה של איטליה בפעם הראשונה ב-25 במרץ 1998 במשחק נגד מלטה. במשחק השני שלו בנבחרת הצעירה נגד ווילס ב-22 באפריל 1998 הוא הבקיע את השער השני של איטליה בדקה ה-43 ועזר לנבחרת לנצח 1–2. ב-1998 הוא שותף בכל ששת משחקיה של הנבחרת הצעירה, מתוכם הם ניצחו 5 והאחרון ביניהם היה תיקו נגד ספרד.
הוא קיבל את הכינוי "בתולת הים" בזמן שהיה עם הנבחרת הצעירה, על העובדה שהשקיע שעה כל לילה מול המראה בסידור זקן-התיש החדש שלו.
אחרי יכולת מרשימה בנבחרת הצעירה, ובזכות תחילת עונת שבה שיחק היטב, זמברוטה זומן לראשונה ל'אזורי' ב-10 בפברואר 1999, תשעה ימים לפני יום הולדתו ה-2 2. למרות משחק כללי מאכזב, תוצאת תיקו בידידות נגד נורווגיה, זמברוטה שיחק היטב בכל 90 הדקות.
יורו 2000
בעונת, זמבורטה המשיך לשחק בנבחרת הצעירה עוד ארבע פעמים ובמקביל השיג עוד ניסיון עם הנבחרת הבוגרת בשישה משחקים. בסוף העונה, זוף, מאמן הנבחרת הבוגרת, זימן את זמברוטה לטורניר יורו 2000 שנערך ביוני. זמברוטה שיחק בחולצה מספר 17 בטורניר הגדול הראשון שלו עם האזורי. בשלב הבתים, איטליה ניצחה בכל שלושת משחקיה נגד טורקיה, בלגיה ושוודיה. מתוכם זמברוטה שותף בשני הראשונים. הוא חזר להרכב הפותח ברבע הגמר נגד רומניה ותרם רבות לניצחון איטליה 0–2.
בחצי הגמר איטליה התמודדו נגד הולנד. בגלל כמה התנגשויות אלימות בין זמברוטה ובודווין זנדן, שניהם קיבלו כרטיס צהוב בשלב מוקדם יחסית של המשחק, במחצית הראשונה. בדקה ה-79 הוא קיבל כרטיס צהוב שני על עבירה על זנדן, שוב. עם עשרה שחקנים שנותרו, איטליה הצליחה להגיע להכרעה בבעיטות עונשין. פרנצ'סקו טולדו הציל ארבע בעיטות עונשין, מתוכם שניים במשחק עצמו, ואיטליה ניצחה בהכרעה 1–3 והגיעו לגמר.
זמברוטה היה מושעה בגמר בגלל הכרטיס האדום שקיבל. איטליה הפסידו לצרפת 1–2, אחרי שער מוזהב של דויד טרזגה.
אולימפיאדת סידני 2000
אחרי היורו המאכזב, זמברוטה חזר לחיק הנבחרת הצעירה שהשתתפה במשחקים האולימפיים בספטמבר. הוא פתח במשחקים נגד אוסטרליה והונדורדס, בהם איטליה ניצחה. מכיוון שאיטליה העפילה לרבע הגמר כבר, זמברוטה פתח בספסל במשחק שלב הבתים האחרון, נגד ניגריה, אך עלה בדקה ה-80. זה היה משחקו האחרון עם הנבחרת הצעירה. הוא שיחק בסך הכל 13 משחקים עם הנבחרת. איטליה הפסידו לספרד שמאוחר יותר הגיעו לגמר, במשחק בו זמברוטה לא שותף.
מונדיאל 2002
אחרי מינוי של המאמן החדש, ג'ובאני טרפטוני, זמברוטה נשאר שחקן קבע בהרכב הפותח. הוא שיחק בכל משחקי שלב הבתים במונדיאל 2002, שאחריהם איטליה הגיעה לשמינית הגמר. בשמינית הגמר איטליה פגשה את קוריאה. בדקה ה-72 זמברוטה סבל מפציעה חמורה בירך אחרי התנגשות עם מגן קוריאני. הוא הורד מהמגרש ואיטליה הפסידה במשחק בתוספת הזמן.
יורו 2004
ב-2003, אחרי פרישתו של פאולו מלדיני מהנבחרת הלאומית, ובעקבות מעבר מוצלח לתפקיד המגן השמאלי ביובנטוס, זמברוטה היה הבחירה העיקרית לשחק בעמדה זו בנבחרת. ב-30 במאי 2004 זמברוטה הבקיע את שער הנבחרת הראשון שלו במשחק נגד תוניסיה, בו איטליה ניצחה 0–4. ביורו 2004, למרות אכזבה גדולה מהנבחרת וכישלונה לעבור את שלב הבתים, זמברוטה היה אחד השחקנים היחידים שזכו לשבחים.
מונדיאל 2006
אחרי שני טורנירים רצופים מאכזבים, טרפטוני עזב את תפקיד מאמן הנבחרת. המאמן החדש היה מרצ'לו ליפי, שבדיוק עזב את תפקידו כמאמן יובנטוס. בסוף שנת 2005, אחרי שליפי הביא שחקנים חדשים רבים לסגל, הוא שינה את תפקידו של זמברוטה שוב, הפעם לתפקיד המגן הימני.
בעידן ליפי, זמברוטה נותר אחד משחקני הליבה בקבוצה. הוא שותף בשמונה מתוך עשרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2006, בהם עזר לאיטליה להיות ראש הבית. ב-15 במאי 2006 זמברוטה נקרא לסגל הנבחרת במונדיאל.
בזמן ההכנות האחרונות לגביע העולם, זמברוטה נפצע בירכו השמאלי בזמן משחק אימון ב-28 במאי 2006. היו חששות שלא יוכל לשחק במונדיאל, ודניאל בונרה החל להתארגן להיות מחליפו של זמברוטה במקרה ולא יוכל להשתתף בגביע העולם. סריקות בימים האחרונים לפני תחילת הטורניר הראו שיצטרך להחמיץ רק את משחק הפתיחה.
איטליה פתחה את הטורניר נגד גאנה ב-12 ביוני. עם חסרונו של זמברוטה, איטליה ניצחה במשחק 0–2. זמברוטה חזר לשחק במשחק הבית השני נגד ארצות הברית ב-17 ביוני 2006 בתור מגן שמאלי. זו הייתה הופעתו החמישית במונדיאל, בה חברו לקבוצה כריסטיאן זקרדו הבקיע שער עצמי ודניאלה דה רוסי קיבל כרטיס אדום על נתינת מרפק. איטליה איכזבה במשחק בו שיחקו עם יתרון של שחקן כל המחצית השנייה אבל רק הצליחה לצאת עם שוויון עם האמריקאים. זמברוטה שיחק בכל ה-90 דקות בלי לתרום דבר חיובי לקבוצה.
בשמינית הגמר איטליה פגשה את אוסטרליה ב-26 ביוני 2006. אחרי ששיחקו עם יתרון של שחקן בשני משחקים קודמים, הפעם איטליה הם אלו שסבלו ממחסור בשחקן. מרקו מטראצי הורחק בדקה ה-50. למרות זאת, איטליה ניצחה בזכות שער בפנדל בדקה ה-95. זמברוטה שותף בכל המשחק כמגן ימני. במהלך המשחק קיבל כרטיס צהוב, והמשמעות של זה הייתה שכל כרטיס נוסף שיקבל יוביל להשעייתו.
ברבע הגמר ב-30 ביוני 2006, איטליה שיחקה נגד אוקראינה. זמברוטה פתח כמגן ימני, והבקיע את השער הפותח בדקה השישית עם בעיטה שמאלית חזקה. זה היה שערו השני בנבחרת ושער המונדיאל הראשון. הביצועים המעולים של זמברוטה המשיכו, והוא הציל שער בטוח בדקה ה-58. משום שליפי עשה כמה חילופים, הוא עבר לשחק כקשר שמאלי. השפעת המעבר הוראתה מיד. בדקה ה-69 הוא כדרר באגף השמאלי לקצה הרחבה ומסך כדור רוחב ללוקה טוני שהבקיע את השער השני במשחק. איטליה ניצחה בסוף 0–3. בחצי הגמר ב-4 ביולי 2006, איטליה פגשה את מארחת הטורניר גרמניה בדורטמונד. זמברוטה שוב פתח את המשחק כמגן ימני. אף אחת מהקבוצות הצליחה למצוא את השער ב-90 הדקות הרגילות והמשחק המשיך לתוספת הזמן. בדקה השנייה של התוספת, בדיוק אחרי שאלברטו ג'ילארדינו בעט בקורה, זמברוטה בעט בעוצמה בכדור והצליח להכניע את השוער ינס להמן אך פגע במשקוף. לקראת סיום המשחק נראה כי המשחק יגיע להכרעה בבעיטות עונשין, אך איטליה הבקיעה שני שערים מאוחרים וניצחה 0–2.
ב-9 ביולי 2006 זמברוטה שותף בגמר הראשון הבינלאומי בקריירה שלו. איטליה שיחקה נגד צרפת ואף על פי שהייתה בפיגור 0–1 כבר בדקה השביעית, היא הצליחה להשוות לאחר 12 דקות. התוצאה נשארה זהה עד ההכרעות בבעיטות עונשין. זמברוטה צפה בנבחרתו מבקיעה את כל חמש הבעיטות ומנצחת 3–5. זה היה גביע העולם הראשון והיחיד של זמברוטה והרביעי של איטליה.
יכולתו של זמברוטה לשחק במספר תפקידים בשני צדי המגרש תרמה לגמישות הרבה של סגל איטליה, וזיכתה אותו במקום בצוות הכוכבים של הטורניר.
יורו 2008
זמברוטה שותף בכל משחקי הנבחרת ביורו 2008 עד להדחתה ברבע הגמר. טעות שלו במשחק שלב הבתים מול נבחרת רומניה הובילה לשער היחיד במשחק של הרומנים, שהסתיים בתיקו 1-1.
ארבעת המצורעים
ארבעת המצורעים הוא סיפור תנכ"י המופיע ב - ז. הסיפור אירע בתקופתו של הנביא אלישע, תחילתו במצור על העיר שומרון שערך מלך ארם, וסופו בישועה הניסית שעושה ה' לעם ישראל. ארבעת המצורעים הם אלו שמגלים את ישועת ה', ומודיעים לאנשי העיר כי נושעו.
על פי דברי רבי יוחנן בתלמוד, ארבעת המצורעים הללו הם גיחזי ושלושת בניו.
רקע
באותה תקופה, יהורם מלך על ישראל, וכנגדו נלחם בן הדד השני מלך ארם. מחנה ארם מציב מארבים רבים לחיילי ישראל, אך נוכח לדעת כי באורח פלא הם מצליחים שלא ליפול באותם מארבים. בעקבות כך חושד מלך ארם כי ישנה חפרפרת בתוך מחנהו שמוסר מידע למלך ישראל. בעקבות כך הוא דורש לדעת מי הוא זה שמוסר את המידע:
למעשה, היה זה אלישע הנביא, ששלח את אחד מנעריו להודיע למלך כי במקום פלוני הקים מלך ארם מארב. בתחילה שלח המלך לבדוק האם אכן כך. משונכח לדעת שאכן צדקו דברי הנביא, היה מרבה לשלוח אליו שליחים מדי פעם על מנת להתעדכן במארבים שהכינו מחנה ארם.
בתגובה לחשדו של מלך ארם, מבהיר אחד מעבדיו שאלישע הוא זה שמגלה את דבר המארבים למלך ישראל:
באחד הימים יצא מלך ישראל מביתו, כשאישה ניגשת אליו ומבקשת ממנו מאכל, כשחוקר אותה המלך, היא מספרת לו שסיכמה עם חברתה שהם יאכלו את בנה שלה היום ואילו למחרת יאכלו את בן חברתה. ואכן ביום הראשון התחלקו בבנה, אך למחרת כאשר הגיעה לאכול את בן חברתה, היא העלימה אותו:
כששמע המלך את סיפורה הוא נחרד, ובעקבות כך קורע את בגדיו, כשמתחתיהם - כך מגלה המון העם - הוא לבוש שק, ונשבע כי עוד היום הוא יסיר את ראשו של אלישע מעליו, כשלפי הבנתו אלישע הוא זה שאשם במה שקרה.
אלישע שנודע לו על כך, בנבואה מפרסם דבר זה ברבים, ומבקש ללחוץ את שליחו של המלך בדלת:
כאשר המלאך מגיע לביתו של אלישע, מתעשת המלך ואומר מאחר שרעה זו היא מאת ה' מה יועיל להרוג את הנביא אלישע. בעקבות כך מבשר לו אלישע כי הרעב יפסק, וכבר מחר התבואה תהיה בשפע ובזול:
אחד מעוזריו של המלך, מתפלא על כך, ומסרב להאמין, כשהוא טוען שאפילו אם ירדו חיטים מהשמים, לא ייתכן כדברי הנביא. בעקבות כך עונה לו אלישע כי למחרת היום, הוא יראה בעיניו את הדבר, אך לא יזכה להנות מכך.
המצורעים
באותה העת היו מחוץ לשערי העיר ארבעה מצורעים. מצורעים אלו נשלחו מהמחנה, כדין התורה שיש לשלוח את המצורעים מחוץ לשערי העיר. לדעת רבי יוחנן בתלמוד אותם מוצרעים היו גיחזי ושלושת בניו. מצורעים אלו שאף הם היו בחרפת רעב, החליטו שמאחר ובין כה הם עומדים למות ברעב במוקדם או במאוחר, ייתכן ועדיף ללכת למחנה ארם, שם ייתכן שירחמו עליהם ויתנו להם מאכל ויחיו.
ואכן ארבעת המצורעים פונים ללכת למחנה ארם, ומופתעים לגלות את כל המחנה נטוש, כשהוא מלא כסף בגדים ואוכל ובעלי חיים.
הסיבה לאותה מנוסה, מתוארת בנביא כמעשה ניסים: קולות מלחמה שהשמיע ה' במחנה ארם, שהיה משוכנע כי עם ישראל יוצא למחלמה נגדו בסיוע של עמים נוספים, וכפי המתואר בנביא:
לאחר שארבעת המצורעים מגלים את המחנות הנטושים, הם אוכלים ושותים, ולוקחים מהשלל שנשאר במחנות ומטמינים אותם. לאחר זמן מה מחליטים המצורעים, כי זהו יום בשורה, ואין מהראוי להמתין איתה עד הבוקר, ולכך החליטו מיד לשוב לשער העיר ולהודיע על בריחת מחנה ארם:.
המלך, שדבר הבשורה הגיע אליו, משתף את עבדיו בחששו, שמא מדובר בתחבולה שרקמו מחנה ארם, על מנת שיצאו מחוץ לחומות העיר בכדי שיוכלו לתופסם. וַיָּקָם הַמֶּלֶךְ לַיְלָה וַיֹּאמֶר אֶל עֲבָדָיו אַגִּידָה נָּא לָכֶם אֵת אֲשֶׁר עָשֹוּ לָנוּ אֲרָם יָדְעוּ כִּי רְעֵבִים אֲנַחְנוּ וַיֵּצְאוּ מִן הַמַּחֲנֶה לְהֵחָבֵה בַשָדֶה לֵאמֹר כִּי יֵצְאוּ מִן הָעִיר וְנִתְפְּשֵֹם חַיִּים וְאֶל הָעִיר נָבֹא, אחד מעבדי המלך מציע לקחת חמישה אנשים שירכבו על סוסים, ויצאו מחוץ למחנה על מנת לבדוק האם אכן מחנה ארם ברח. המלך אכן עושה כעצתו ושולח 2 רוכבי סוסים שיבדקו. הרוכבים מגיעים עד לירדן, כשהם רואים לאורך כל הדרך בגדים וכלים שהושלכו על ידי ארם, שנחפזו לברוח.
המלך מפקיד את השליש שסירב להאמין לדברי אלישע, להיות שומר בשער הכניסה לעיר, ומחמת העמוס של כולם לצאת מהעיר למחנה ארם, נרמס אותו שליש תחת רגלי האנשים ומת. ובך נתקיימה נבואת אלישע שיראה בעיניו שהאוכל יהיה בזול, אך לא יזכה להנות מכך:.
חיי שעה
בתלמוד במסכת עבודה זרה, מחדש רב חסדא משמו של רבי יוחנן, שאדם שאם לא יתרפא וודאי שימות, מותר לו להתרפאות אף מגוי, על אף שבדרך כלל נאסר להתרפאות מהם מחשש שמא יהרגהו, אך מאחר שבלאו הכי הוא ימות, הותר. ואף שאפשר שעל ידי שיתרפא הוא מקרב את מיתתו, מותר הדבר כיוון שאין אנו חוששים ל'חיי שעה' - לחיים של זמן מועט. רבי יוחנן מביא ראיה לדעתו זו, מסיפורם של המצורעים שהחליטו ללכת ולהפיל את עצמם במחנה ארם, מחמת הסיבה שבלאו הכי הם ימתו מרעב, ואף שבכך הם מקרבים את מיתתם, מוכח שאין לחשוש לחיי שעה.
לדעת התוספות אין לחוש לחיי שעה רק במקרה כזה שישנה אפשרות שעל ידי כך יוכלו לחיות, כגון במקרה של המצורעים שייתכן ומחנה ארם יתן להם אוכל ולא ימותו ברעב.
הנהגה בעת רעב
במסכת בבא קמא אמרו חז"ל כי בזמן שיש רעב יש לאדם 'לפזר רגליו', ולנדוד ממקומו. ולמדו כן מכמה מקורות, ביניהם מכך שהמצורעים העדיפו ללכת למחנה ארם, ולא להיכנס לעיר. בצורך למקור זה כותב התלמוד, דאף שישנה סכנת מיתה בהליכה למחנה ארם, מותר להיכנס לספק סכנה. לדעת המהרש"א החידוש בכך הוא שאף בחזרה לעיר מדובר רק בספק סכנה, ולא בסכנה וודאית.
באחרונים העירו על כך, שהרי הטעם שהמצורעים העדיפו ללכת למחנה ארם הוא מפני שנאסר עליהם על פי התורה להיכנס לעיר. יש שכתבו ליישב שאף שאסור למוצרע להכינס לעיר, אך מפני פיקוח נפש - שלא ימותו ברעב, היו מכניסים אותם. אחרים כתבו שהצרעת שהייתה להם, לא הייתה אותה צרעת המוזכרת בתורה האוסרת כניסה לעיר, אלא כעין מחלה הדומה לצרעת, ושילוחם מהעיר תלוי בדעתם של בני העיר.
לימוד חז"ל ממעשה רשעים
באחרונים תמהו כיצד ניתן ללמוד ממעשיהם של גיחזי ובניו, אחר שחז"ל אמרו שאין להם חלק לעולם הבא, ועשו מעשיהם שלא על פי ההלכה.
באגרות משה כתב לבאר. מכוח זה מסיק הרב פנשטיין שמותר לחולה להעדיף חיי שעה הוודאין מלחיות ספק חיים מרובים.
בספר נשמת אברהם העיר שבירושלמי מבואר שגיחזי היה אדם גדול בתורה, והביא את תירוצו של הרב שלמה זלמן אוירבך, שמכיוון שלא נזכר בדברי הנביא שעשו שלא כהוגן, וכן לא נזכר שמו של גיחזי ובניו במפורש בסיפור המעשה, ניתן ללמוד מהן הלכות.
זיקות פנים-מקראיות
החקורים מצאו קווי דמיון בין סיפור המצורעים לסיפור משפט שלמה, הם סבורים שהם מתייחסים אליו בעקיפין, כפרשנות פנים-מקראית או בזיקה אינטרטקסטואלית.
בסיפור המצורעים בשעה שהמלך עבר בעיר, קראה אליו אישה מנשות העיר כדי שיכריע בסכסוך שהיה לה עם אישה אחרת: שתי הנשים סיכמו ביניהן שיבשלו ויאכלו את בנה של האחת, ולמחרת יעשו כן לבנה של השנייה; אבל לאחר שאכלו את בנה של האחת, החביאה השנייה את בנה. המלך, מזועזע מהמקרה שהוצג לפניו, קרע את בגדי המלכות שלו ותחתיהם נחשף לבוש שק. הוא הטיל את האשמה במצב העניינים על אלישע, ופנה לרדפו.
ישנם קווי דמיון בולטים בין סיפור זה לסיפור משפט שלמה. בשני הסיפורים מעורבות שתי נשים חסרות שם, ששתיהן ילדו בן. אחד הבנים מת ומתגלעת מחלוקת על גורלו של הנותר. המקרה מובא להכרעת המלך. לדעת לסין, ההשוואה בין הסיפורים מחדדת את הרקע האבסורדי לסיפור הנשים הקניבליות: בעוד ששלמה מתבסס על הטבע האמהי כדי לגלות את האמת, סיפור הנשים הקניבליות מציג "עולם הפוך" שבו הטבע האמהי נוהג בניגוד למצופה, ומותיר את המלך חסר יכולת להושיע.
זקוביץ דן בסיפור משפט שלמה ביחד עם שני סיפורים אחרים העוסקים בחידות משפטיות המוצגות למלך: סיפור האישה החכמה מתקוע וסיפור הנשים הקניבליות. לדעתו, המוקדם מבין השלושה הוא משפט שלמה, ושני הסיפורים האחרים מושפעים ממנו.
הפטרת פרשת מצורע
סיפור המצורעים, נקרא בהפטרה לפרשת מצורע. התימנים והאיטלקים מתחילים ב, והספרדים והאשכנזים (וכן בנוסח רומניא) מתחילים ב; בכל המנהגים מסיימים ב, אך התימנים והאיטלקים מוסיפים גם את הפסוק ב.
בתרבות
רחל המשוררת, כתבה שיר בשם יום בשורה המתייחס לסיפור ארבעת המצורעים, והוא עוסק בסופו של הסיפור, כאשר המוצרעים מבשרים לתושבי העיר על סיומו של המצור.
M163 VADS
M163 VADS הוא נגמ"ש ובו מערכת נ"מ קנית המבוססת על תותח גאטלינג M61A1 וולקן, שגם העניק את השם לכלי כולו: Vulcan Air Defense System. לעיתים הוא מכונה גם M163 SPAA כאשר SPAA = Self propelled anti aircraft. כלי זה שירת בצבא ארצות הברית וגם בצה"ל, שם הוא זכה לשם "חובט" (Basher). ייעודו העיקרי של ה-M163 הוא הגנה אווירית וחיפוי אווירי על כוחות קרקע וטורי שריון והפלת כלי טיס מנמיכי טוס. ה-M163 נמצא שימושי למדי גם בלוחמה בשטח בנוי לצורך ניקוי גגות מצלפים. תותח הוולקן הכבד ומהיר הירי מספיק חזק בשביל לנקב בניינים וזווית העילרוד הגבוהה שלו מאפשרת כוונון לגגות הבניינים וריסוסם.
ה-M163 מבוסס על תובת נגמ"ש M-113 ומערכות הנשק שלו כוללות תותח אוטומטי מדגם M61A1 וולקן 6-קני בקליבר 20 מ"מ בעל קצב אש גבוה. עם זאת, למרות היותו כלי הנ"מ העיקרי של מדינות נאט"ו ובעלות בריתן, הוא התגלה כנחות לעומת הכלים הסובייטים המקבילים כגון ה-ZSU-23-4 "שילקה".
ה-M163 VADS נכנס לשירות במערך הנ"מ של צה"ל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 בשם "חובט" (Basher). לכלי זה היסטוריה של שלוש הפלות אווירות, האחרונה מביניהם הייתה הפלת כדור פורח. בנוסף פלוגת ה"חובט" הצה"לי תחת פיקודו של דובי אמיתי השיג את ההפלה הראשונה והיחידה באמצעות ה-M-163 וולקן, של כלי טיס סילוני, מטוס קרב מיג 21, במבצע שלום הגליל בעת קרב בכפר דוחה. ב-1997 שודרגו כל דגמי ה"חובט" לדגם ה"מחבט" שהשינויים הבולטים בו הם הוספת משגר טילי נ"מ מדגם FIM-92 סטינגר ובו 4 זבילים ואפשרות להתחבר למכ"ם אזורי. המחבטים השתתפו במבצע חומת מגן במשימות סיוע באש כבדה לכוחות הקרקע, שיתוק אש עוינת וטיהור גגות מצלפי אויב. בשנת 2006 יצא משימוש רשמי במערך הנ"מ הישראלי בהמשך למגמת סגירת הנ"מ הטקטי או הנ"מ המתנייע, לאחריו פורקו סוללות וגדודים של נ"מ מתנייע.
יובל דיין
יובל דיין (נולדה ב-28 בדצמבר 1994) היא זמרת, פזמונאית, מלחינה ושחקנית ישראלית.
דיין זכתה לפריצה המוזיקלית שלה בשנת 2012, כאשר השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית הכישרונות המוזיקלית The Voice ישראל ופרשה בשלב חצי הגמר. מאז הוציאה לאור שני אלבומי אולפן, שזכו להצלחה רבה והגיעו למעמד "אלבום פלטינה". דיין זכתה בתואר "זמרת השנה" לשנת ה'תשע"ד, ב"מצעד השנתי של ישראל" של ערוץ 24 והאתר "מאקו".
ביוגרפיה
דיין נולדה וגדלה באשדוד לרחל, עובדת ברשות המקומית, ולדוד, עובד בנמל אשדוד. היא האמצעית משלושה ילדים, ומגיל צעיר אהבה לנגן ולשיר. אותרה כמחוננת בכיתה ג', השתתפה בכיתת מחוננים גם בתיכון והשתתפה באולימפיאדות המדע הבינלאומיות.
קריירה
הקריירה המוזיקלית של דיין החלה כאשר השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המוזיקה "The Voice ישראל". באודישן שרה את השיר "שאריות של החיים". דיין פרשה בחצי גמר של התכנית. לאחר הצלחתה בתוכנית, ביצעה את השירים העצמאיים: "מסונוורת" ו"יותר מדי".בשנה זו חתמה גם על הסכם ייצוג עם חברת ארומה מיוזיק.
2013–2014: אלבום בכורה "לאסוף"
עם סינגל הבכורה שלה, לאסוף, שיצא בפברואר 2013, הופיעה דיין בתוכנית חצי הגמר של העונה השנייה של The Voice ישראל, השיר זכה להצלחה, והגיע למקום ראשון במצעדים של מדיה פורסט וגלגלצ.
במאי 2013 הוציאה דיין את הסינגל השני שלה מתוך האלבום, "עד שתחזור". באוגוסט, הוציאה דיין את הסינגל השלישי שלה: "פעם אחת".
באוקטובר 2013 יצא לאור הסינגל הרביעי של יובל דיין, "אל תאמר". השיר זכה להצלחה מיידית והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ ומדיה פורסט. באותה שנה זכתה דיין בתואר "זמרת השנה" של ערוץ 24 ואתר מאקו. בדצמבר 2013 התגייסה לצה"ל, ללהקת חיל החינוך והנוער.
ב-19 בינואר 2014 יצא הסינגל החמישי שלה, "צבעים", יחד עם אמיר דדון, השיר הגיע למקום שלישי במצעד מדיה פורסט.
בפברואר 2014 יצא אלבומה הראשון לאסוף, ודיין החלה את סיבוב ההופעות הראשון שלה. במאי 2014, הוציאה לאור את הסינגל "מי אני מולם" בגרסת ההופעה, והשיר זכה להשמעות רבות ברדיו.
2015–2017: אלבום שני "ליבי ער"
ב-17 במרץ 2016, הוציאה לאור את האלבום "ליבי ער" וכסינגל את שיר הנושא של האלבום. ב-19 ביוני אותה שנה, הוציאה דיין שיר נוסף מתוך האלבום, "שעה חלפה". הסינגלים הבולטים מהאלבום היו; "בדיוק כמו הירח" ו"לילותיי", שזכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ. השיר הגיע למקום ה-21 במצעד השנתי של גלגלצ של שנת תשע"ז.
2017–הווה: פרויקטים נוספים
בדצמבר 2017 יצא השיר "תשאל את המים".
במרץ 2018 יצא שיר שני "הסוף הטוב הזה", וביולי 2018 יצא שיר שלישי בשם "דמעות שקופות". באותה שנה גילמה דיין את מיקה במחזמר "מיקה שלי", שעלה בתיאטרון הבימה בשנת 2018, ומבוסס על שירי יאיר רוזנבלום.
ב-7 בינואר 2019 הוציאה את "לפתוח את הלב". ב-20 במאי 2019, עלתה לשידור העונה החמישית של התוכנית המוזיקלית "The Voice ישראל", בה דיין משמשת מנטורית עם שלומי שבת, וב-1 בדצמבר של אותה שנה, פרסמה דיין את השיר "מי אוהב?".
באוגוסט 2020 הוציאה את השיר "שרק תחייך", שזכה להצלחה, והגיע למקום ראשון במצעד הרשמי של גלגלצ. בדצמבר באותה השנה, הוציאה דיין את השיר "כוחך הרם", שהיה שיר הנושא של הסרט התיעודי "צלצולי פעמונים", המתאר את חייה של הזמרת אהובה עוזרי. בקליפ שולבו קטעים מהסרט. ב-8 במרץ 2021, דיין הוציאה לאור את הסינגל "אתה בכולם". ב-15 ביוני 2021, הוציאה דיין לאור את הסינגל "קרוב בינינו" ובאוקטובר "עד שגעגוע יחלוף". באותו השנה, גילמה דיין את הזמרת שושנה דמארי, בסדרת הטלוויזיה "פלמח" בערוץ TeenNick לילדי yes.
ב-16 ביוני 2022 הוציאה את השיר "אשדודית באליטה", שכתבה יחד עם רביד פלוטניק. שיר בו היא משתפת על הילדות באשדוד, הפרסום בגיל צעיר ותהליך החזרה בתשובה.
ב-14 ביולי 2022 ביצעה במשכן הנשיא את השיר "לו יהי", לצד הזמר רן דנקר בפני נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן בעת ביקורו בישראל. בסיום ההופעה נמנעה מללחוץ את ידו המושטת של ביידן בשל היותה שומרת נגיעה. למחרת פרסמה דיין פוסט בחשבון האינסטגרם שלה, בו הסבירה את הסיבות שהובילו לתקרית. חמישה ימים לאחר מכן שלח הנשיא ביידן לדיין מסר באמצעות שגריר ארצות הברית בישראל תומאס ריצ'רד ניידס, ובו נאמר: "תודה שהיית נאמנה לאמונה שלך, תודה בשם העם האמריקני על שירתך היפהפייה".
באוקטובר 2022 הוציאה לאור את הסינגל "יהיה מי שיאהב אותך ככה".
במאי 2023 הוציאה את הסינגל "תישארי את".
רוברט היינריך וגנר
רוברט היינריך וגנר (נולד כרוברט היינריך בקפיש, 13 באוקטובר 1895 – 14 באוגוסט 1946) היה גאולייטר של באדן ושל אלזס בתקופת השלטון הנאצי.
ביוגרפיה
רוברט וגנר נולד בלינדבך (כיום אברבך) באימפריה הגרמנית. ילד שני מבין חמישה ילדים לזוג פטר בקפיש וקתרין וגנר, משפחת חקלאים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וגנר נטש את לימודיו (אותם מעולם לא סיים) והתנדב לשירות צבאי. הוא השתתף בקרבות עזים בשנים 1914 עד 1918: הקרב בפלנדריה, קרב ורדן, הקרב על הסום, קרב שמפאן השני ועוד.
באוגוסט 1919 הושבע כקצין בחטיבת חיל הרגלים ה-14 בקונסטנץ. מאז שנת 1921 שינה את שם משפחתו וקבע אותו לפי שם משפחת אימו, שכן פירוש המילה בקפיש (שם המשפחה מצד האב) בגרמנית הוא "נערה מתבגרת" והוא רצה להימנע מהקנטות מצד מפקדיו ופקודיו.
בספטמבר 1923 החל את אימוניו בבית הספר הצבאי למקצועות חיל הרגלים במינכן, אחד ממסלולי ההכשרה הבסיסיים ביותר לקצין. בהיות במינכן פגש את היטלר ואת אריך לודנדורף והוקסם מהם. פגישתו עם בכירי המפלגה הנאצית התאפשרה בעקבות קשריו עם היינץ פרנט, בנו החורג של לונדורף. וגנר השתתף בניסיון הפוטש במרתף הבירה ב-9 בנובמבר 1923. ב-26 בפברואר 1924 הועמד לדין יחד עם היטלר בגין חלקו בפוטש. וגנר הורשע ונידון ל-18 חודשי מאסר, מהם ריצה בפועל רק 11 שבועות.
בעת השלטון הנאצי, וגנר שירת כגאולייטר (מושל) של באדן. ב-22 באוקטובר 1940 הוא דיווח לברלין: "Baden ist als erster Gau judenfrei" (באדן הוא המחוז הראשון שחופשי מיהודים).
לאחר מכן נהיה לגאולייטר של אלזס בצרפת וכונה "הקצב מאלזס" (Schlächter vom Elsaß). לוגנר ניתנה יד חופשית מהנאצים לשלוט באלזס כראות עיניו. הוא נכח במשפטי ראווה רבים שהובילו להוצאות להורג. עודד וסייע בשליחת יהודי צרפת למחנה המעצר גירס, מתוך 4,464 אסירים יהודים שגורשו למחנה רק כ-800 שרדו לאחר השואה.
עם תום מלחמת העולם השנייה נלכד על ידי צרפת, הועמד לדין, הורשע ונידון למוות בפני בית דין צבאי בשטרסבורג בשנת 1946. ההוצאה להורג בוצעה על ידי כיתת יורים ב-14 באוגוסט 1946.
בניין המזכירות של האומות המאוחדות
בניין המזכירות של האומות המאוחדות (באנגלית: United Nations Secretariat Building) הוא גורד שחקים בגובה 154 מטרים והמבנה המרכזי במטה האומות המאוחדת השוכן בטרטל ביי (Turtle Bay) באזור מידטאון מנהטן של מנהטן בניו יורק. החלקה עליה שוכן הבניין נחשבת לטריטוריה של האומות המאוחדות, אף שנשארה חלק מארצות הברית.
הבניין תוכנן על ידי שניים מחשובי האדריכלים המודרניסטים, האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר והאדריכל השווייצרי-צרפתי לה קורבוזיה, והיה המגדל הראשון בניו יורק בו נעשה שימוש בקירות מסך. מראה הבניין היווה השראה לכמה חיקויים ראויים לציון, ביניהם מטה מחוז צפון לנרקשייר בהמילטון שבסקוטלנד.
היסטוריה
טקס הנחת אבן הפינה לבניין המזכירות התקיים ב-14 בספטמבר 1948. קונסורציום של ארבע חברות קבלניות ממנהטן ומקווינס נבחר לבנות את בניין המזכירות, כחלק מחוזה בסך 30 מיליון דולר.
בניין המזכירות כולל 39 קומות והוא הושלם ב-1952. הבניין מקושר מצפון לבניין הכנסים, בו שוכנים העצרת הכללית ומועצת הביטחון, ולבניין הספרייה מדרום. בבניין המזכירות עובדים פקידים המופקדים על תפקידי הניהול של האו"ם, כולל הטיפול במטלות יומיומיות כמו כספים ותרגום. כחלק ממתחם האו"ם, הבניין כפוף להסכם בין האו"ם לבין המדינה המארחת, ארצות הברית.
בניין המזכירות של האו"ם שופץ החל ממאי 2010 ונפתח מחדש בשלבים. העובדים הראשונים נכנסו מחדש לבניין ביולי 2012.
ב-29 באוקטובר 2012 הוצפו המרתפים של המתחם של האו"ם בשל הוריקן סנדי, מה שגרם לסגירה של הבניין לשלושה ימים ולהעתקה של כמה מהמשרדים.
שארקו-מארי-טות
שארקו-מארי-טות (מכונה גם CMT, באנגלית: Charcot–Marie–Tooth disease, או אטרופיה שרירית פרונאלית) היא מחלה גנטית שקשורה למערכת העצבים ההיקפית. המחלה מאופיינת בפולינוירופתיה, כלומר מחלה מפושטת של מערכת העצבים ההיקפית, שמתבטאת באיבוד של יכולת ההפעלה של שרירים בגפיים ובפגיעה בתחושה באזורים אלה.
הפגיעה היא בעיקר ביכולת לקבל ולשלוח מידע לרגליים, אולם גם לזרועות ולידיים בשלבים מתקדמים של המחלה. מחלה זו היא אחת מהמחלות הנוירולוגיות התורשתיות הנפוצות ביותר, עם כ-36 חולים על כל 100,000 אנשים. לרוב, המחלה מופיעה כבר בילדות, אולם היא יכולה להופיע גם בגיל מבוגר יותר, והיא מופיעה יותר אצל גברים מאשר אצל נשים. נכון להיום (2017), מחלה זו אינה ניתנת לריפוי.
תסמינים
המחלה עצמה מחולקת לשני סוגים. באחד, CMT1, קיימת התנוונות איטית של השליטה בשרירי הרגליים, הזרועות והידיים, המובילים לחולשה באזורים אלה ולהפרעות הליכה ולקושי בתנועות עדינות. כמו כן, בסוג זה של המחלה, קיימת מהירות הובלה נמוכה לאורך האקסונים (של פחות מ-38 מטרים לשנייה), וכן היווצרות של מקטעים דמויי-פקעות בצל של מיאלין בעצבים שנראים בביופסיה, שנוצרים כתוצאה מהתנוונות והתחדשות של מיאלין.
לעומת זאת בסוג השני, קיימת התנוונות והתחדשות כרונית של העצבים בבדיקות ביופסיה, ומהירות ההובלה של האותות החשמליים בעצבים היא רגילה עד נמוכה.
כמו כן, קיים גם עיוות בצורתן של כפות הרגליים ולעיתים תחושות חלשות מהגפיים, עד כדי אובדן תחושה, בעיקר באצבעות הרגליים והידיים. אובדן חלקי עד מלא של חלק מהרפלקסים שקשורים לגפיים יכול אף הוא להיות תסמין של המחלה.
היסטוריה
הסימפטומים של המחלה תוארו לראשונה בשנת 1886 על ידי החוקרים ז'אן-מרטן שארקו ופייר מארי בצרפת (במאמרם "Sur une forme particulière d'atrophie musculaire progressive, souvent familiale débutant par les pieds et les jambes et atteignant plus tard les mains"), ובמחקר מקביל על ידי החוקר הווארד הנרי טות ("The peroneal type of progressive muscular atrophy"), ועל שמם גם נקרא שמה של המחלה, שארקו-מארי-טות. בשנת 1889, אישש יוהאן הופמן את ההשערה שמדובר במחלה של מערכת העצבים ההיקפית. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התגלתה ההעברה האיטית של האותות בעצבים, ורק בשנות ה-70, מצאו שיש הבדלים בתוך חולי המחלה מבחינת מקור המחלה.
גורמים למחלה
המחלה נגרמת ממוטציה המשנה את מבנה החלבונים שבעצבים (nerves). ברוב החולים, מעטפת המיאלין סביב האקסונים, שעוזרת בהעברת אותות חשמליים בעצבים, פגומה. בעוד שהבעיה אצל חולים האחרים היא פגם גנטי באקסונים עצמם. נהוג לחלק את המחלה ל-2 סוגים, על פי אופייה ומקורה, CMT1 ו-CMT2. אצל הלוקים ב-CMT1, שהם למעלה למעלה מ-80% מהחולים נגרמת מייצור לא תקין של מיאלין. אצל שאר החולים, הלוקים ב-CMT2, הבעיה נובעת מייצור לא תקין של האקסון. יש 40 גנים שנמצאו כקשורים למחלה.
אצל חולים אחרים (כ-5%–10% מהחולים הלוקים ב-CMT1), שלוקים ב-CMT1B, המחלה נובעת ממוטציה בגן שנמצא בכרומוזום 1. פגיעה בגן זה פוגעת בחלבון העיקרי שמייצר את מבנה המיאלין במערכת העצבים ההיקפית, P0 (מכונה גם PZ או protein zero). הפגיעה גורמת ליצירת מבנה לא תקין של מיאלין, שגורם לחוסר תפקודו של המיאלין כמבודד, וגם כך נגרמת הובלה לא תקינה של האותות החשמליים מהמוח אל הגפיים ולהפך, ואיבוד של חלק מהאותות בדרך.
וולוז'ין (מחוז משנה)
מחוז משנה וולוז'ין (בבלארוסית: Валожынскі раён; ברוסית: Воло́жинский райо́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר וולוז&.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה וולוז'ין 37,543 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 33,179 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 88.14% בלארוסים, 7.41% פולנים, 3.19% רוסים, ו-1.26% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (90.66%) ורוסית (8.1%).
חרותות סלע בהר הנגב המרכזי
חרותת סלע היא ציור שנחרת בסלע לרוב בימי קדם. במרחב הר מחיה, הר ערקוב ורמת מטרד פזורים מצבורים רבים של חרותות סלע בנות עד אלפי שנים הכוללות מגוון רחב של כתובות, דמויות וסמלים. מתחם מוגבל של חרותות ליד מצפה ליפא גל שבהר מחיה הונגש לציבור הרחב בשנת 2017 (לאחר לבטים רבים).
החרותות
החרותות בהר הנגב המרכזי הן ציורים שנחרתו בסלעים שבאזור במהלך אלפי שנים. החריטה נעשתה על ידי הקשה בכלי חד על פני סלע מאבן גיר בהירה המכוסה בשכבת פטינה כהה. החריטה חשפה את השכבה התחתונה הבהירה לפי תוכנית האמן. עם חלוף השנים מכסה שוב הפטינה את החלקים החשופים ולכן הבהירות היחסית של החרותות יכולה ללמד על גילן היחסי.
הנגשת החרותות לציבור הרחב
ההערכות הן שבאזור הר הנגב המרכזי מפוזרות כחצי מיליון חרותות במספר ריכוזים ובעיקר במרחב הר מחיה, הר ערקוב ורמת מטרד. קיים חשש רב בקרב המומחים למצב השימור של החרותות בשל הקלות הרבה שבה יכולים מטיילים סקרנים להזיק להן. בכל זאת, בשנת 2017 הונגשו באופן נסיוני חלק קטן מהחרותות לקהל הרחב והוסדרו מסלולי טיולים קצרים היוצאים ממצפור ליפא גל (מחלוצי הנגב) אל מספר מקבצי חרותות מרשימים בהר מחיה (במרחק קצר מערבה מכביש 40 בין שדה בוקר לעבדת).
הפרלמנט של גאורגיה
הפרלמנט של גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს პარლამენტი, מילולית: סַכַּרתווֶלוֹס פַּרלַמֶנטי) הוא הרשות המחוקקת העליונה של גאורגיה. בית המחוקקים הוא חד ביתי וכולל 235 חברים, הידועים כסגנים, מתוכם 150 מיוצגים באופן יחסי ו-85 נבחרים בשיטה הרובנית, המייצגים את נפות גאורגיה. כל חברי הפרלמנט נבחרים לארבע שנים. זכות ההצבעה נתונה לכל בוגר ללא אפליה של מין, דת, גזע או הגבלה אחרת. מבנה הפרלמנט ממוקם ברחוב איראקלי אבאשידזה בכותאיסי.
חוקת גאורגיה מעניקה לפרלמנט של גאורגיה כוח תחיקתי מרכזי, שמוגבל רק ברפובליקות האוטונומיות של אג'ריה ואבחזיה.
הרעיון של הגבלת הכוח המלכותי, קדם במעט למגנה כרטה בממלכה המאוחדת, ויצירת סוג של גוף פרלמנטרי של ממשלה, נהגה על ידי האריסטוקרטיה והאזרחים בממלכה הגאורגית המאוחדת של המאה ה-12, בתקופת שלטונה של תמר המלכה, המלכה-אישה הגאורגית הראשונה.
היסטוריה
מנקודת מבט האופוזיציונרים לתמר המלכה ומנהיגם, ק'ותלו ארסלן, הפרלמנט הגאורגי הראשון צריך היה לכלול שני בתים. הבית הראשון, דַרבַּזי, מיועד לאריסטוקרטים ולאזרחים בעלי ההשפעה, שיתכנסו מדי כל תקופת זמן כדי לדון ולהחליט על התהליכים המתרחשים בממלכה. הבית השני, קַרַבי, יהיה גוף שישמש כמכשיר ליישום אותן החלטות שיתקבלו על ידי הדרבזי. העימות הסתיים בניצחונם של התומכים בהגבלת הכוח המלכותי הבלתי מוגבל. קוטלו ארסלן נעצר בהוראת המלכה תמר.
לאחר מכן, רק בשנת 1906 שהגאורגים קיבלו את ההזדמנות לשלוח את נציגיהם לגוף הפרלמנטרי של הממשלה, הדומה השני (החל משנת 1801 גאורגיה סופחה לאימפריה הרוסית). בין חברי הדומה הגאורגים היו:
בשנת 1918 נוסד ה"פרלמנט הלאומי הגאורגי" הראשון בגאורגיה העצמאית. בשנת 1921 הפרלמנט אימץ את החוקה הגאורגית. זמן קצר לאחר אימוץ החוקה גאורגיה נכבשה על ידי הכוחות הרוסיים, דבר שהוביל להפסקה של 69 שנים בקיום הממשלה הפרלמנטרית בהיסטוריה של גאורגיה. הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות בברית המועצות התקיימו בגאורגיה רק ב-28 באוקטובר 1990. הסובייט העליון שנבחר בגאורגיה הכריז על העצמאות של גאורגיה. ב-26 במאי 1991 בחרו אזרחי גאורגיה את יושב ראש המועצה העליונה, זוויאד גמסחורדיה כנשיא המדינה. המתח בין המפלגות המכהנות ומפלגות האופוזיציה התגברו בהדרגה, עד שהתפתח מאבק מזוין בשנים 1992-1991. הנשיא עזב את המדינה, הסובייט העליון הגאורגי חדל לתפקד והמדינה נשלטה על ידי מועצה צבאית.
בשנת 1992 אדוארד שוורדנדזה, שר החוץ לשעבר של ברית המועצות, חזר לגאורגיה, במטרה להיות היושב ראש של המועצה הצבאית שהוקמה מחדש כמועצת המדינה. מועצת המדינה שחזרה את החוקה הגאורגית מ-1921, והכריזה ב-4 באוגוסט 1992 על יום הבחירות לפרלמנט. בשנת 1995 הפרלמנט שנבחר זה מכבר אימץ את החוקה החדשה - גאורגיה היא דמוקרטיה נשיאותית ובית המחוקקים שלו הוא חד-ביתי.
נאס"א
מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (באנגלית: National Aeronautics and Space Administration ובקיצור NASA - נאס"א) היא סוכנות החלל של ארצות הברית האחראית על תוכנית החלל האמריקאית וחקר האווירונאוטיקה והחלל מטעם ממשלת ארצות הברית.
נאס"א נוסדה ב־29 ביולי 1958 מכוח חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי, והחליפה את הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA). הסוכנות הפכה למבצעית ב־1 באוקטובר 1958. מאז הקמתה אחראית נאס"א לכל תוכניות החלל האזרחיות של ארצות הברית. מבין הישגיה הבולטים ביותר של נאס"א ניתן למנות את שיגור האמריקאי הראשון לחלל במסגרת תוכנית מרקורי, הנחתת האדם הראשון על הירח במסגרת תוכנית אפולו ושיגורן של 135 משימות מעבורות חלל במסגרת תוכנית מעבורות החלל. נאס"א שיגרה גם עשרות גשושיות רובוטיות אל עבר כוכבי הלכת האחרים במערכת השמש ואל השמש עצמה, והיא סוכנות החלל היחידה עד כה ששיגרה גשושיות שיצאו ממערכת השמש.
הקמה
מ־1946 עסקה NACA בניסויים אווירונאוטיים כדוגמת המטוס העל קולי בל X-1. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הועלה אתגר לשיגור לוויין מלאכותי למסלול סביב כדור הארץ במסגרת השנה הגאופיזית הבין-לאומית (1957-1958). ארצות הברית ניסתה להגיע אל החלל במסגרת תוכנית וונגארד שהפעיל חיל הים האמריקאי, אך ברית המועצות הגיעה לפניה עם שיגור ספוטניק 1 ב־4 באוקטובר 1957. בעקבות הכשלונות האמריקאיים שהצביעו על כך כי לרוסים יש יכולות טכנולוגיות מתקדמות יותר מלארצות הברית (משבר הספוטניק) קרא הקונגרס האמריקאי לטיפול מהיר בסוגיה ונשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, יחד עם יועציו, החלו לפעול בעניין. בסופו של דבר הגיעו להסכם כי תוקם סוכנות פדרלית חדשה שתבוסס על NACA ותהיה אחראית על פעילות החלל האזרחית של ארצות הברית. באותה תקופה הוקמה גם DARPA האחראית בין היתר על פיתוח טכנולוגיות חלל לשימושים צבאיים.
הפרלמנט של גאורגיה
מבנה
הפרלמנט הגאורגי הוא הגוף המייצג העליון שאחראי על הרשויות החוק, ומגדיר את כיוונה העיקרי של מדיניות הפנים ומדיניות החוץ של המדינה, שולט על פעילות הממשלה בתוך הגבולות שהוגדרו בחוקה ועניינים נוספים. נינו בורג'נדזה נבחרה לתפקיד יושבת הראש של הפרלמנט החוקתי השישי של גאורגיה באפריל 2004.
נאס"א
הקמה
ב־29 ביולי 1958 חתם אייזנהאואר על חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי ובכך נוסדה נאס"א. כשהפכה נאס"א למבצעית ב־1 באוקטובר 1958 היא קיבלה לידיה את NACA בשלמותה, כולל 8,000 עובדיה, תקציבה (שעמד באותה עת על 100 מיליון דולר), שלוש מעבדות מחקר גדולות (מרכז המחקר לנגלי, מרכז המחקר איימס ומרכז המחקר גלן) ושני מתקני ניסויים קטנים. סמל נאס"א אושר מאוחר יותר באותה שנה על ידי אייזנהאואר. גופים שהיו שייכים לסוכנות הטילים הבליסטיים הצבאית (ABMA) ולמעבדת המחקר של הצי (NRL) צורפו גם הם אל נאס"א. אחד הגורמים המרכזיים שסייעו לארצות הברית להיכנס אל המרוץ לחלל מול ברית המועצות היה השימוש בטכנולוגיה מתוכנית הטילים של גרמניה הנאצית מתקופת מלחמת העולם השנייה שהובלה על ידי וורנר פון בראון שעבד עבור ABMA, שבתורו קיבל השראה מעבודותיו המוקדמות של מדען הטילים האמריקאי רוברט גודרד. רבות מתוכניות המחקר של חיל האוויר האמריקאי וחלק מתוכניות החלל המוקדמות של DARPA הועברו גם הם לאחריות נאס"א. בדצמבר 1958 קיבלה נאס"א לידיה את המעבדה להנעה סילונית (JPL), סוכנות קבלן המופעלת על ידי המכון הטכנולוגי של קליפורניה והאחראית כיום על מרבית משימות החלל של נאס"א.
משימות נאס"א
הפעילות המרכזית ביותר של נאס"א היא שליחת משימות חלל, מאוישות ורובוטיות. בתחילה מוקדו משימות נאס"א במרוץ לחלל מול ברית המועצות, אשר ניצחה בסיבובים הראשונים במרוץ בכך ששיגרה את הלוויין הראשון לחלל - ספוטניק 1, ואת האדם הראשון לחלל - יורי גגארין, אך נאס"א ניצחה אותה בסופו של דבר כשהנחיתה את האדם הראשון על הירח. משימות החלל המאוישות המאוחרות יותר נשלחו על מנת לבצע מחקרים שונים בתנאי חוסר המשקל השוררים במסלול סביב כדור הארץ. המשימות הבלתי מאוישות של נאס"א חקרו עד כה את מרבית אזורי וכוכבי הלכת במערכת השמש. כמו כן, שוגרו טלסקופי חלל למסלול סביב כדור הארץ, המספקים מידע מדעי רב ערך על מערכת השמש והיקום. נאס"א שיגרה גם לוויינים וטלסקופים החוקרים את כדור הארץ.
הפרלמנט של גאורגיה
מבנה
מבנה הפרלמנט, כמו גם יו"ר הפרלמנט וסגנו, מאובטחים על ידי שירות אבטחת המדינה המיוחד.
נאס"א
מטוס ה־X-15
לאחר הבל X-1 של NACA נבנו מטוסי ניסוי נוספים, ביניהם ה־X-15 בשיתוף עם חיל האוויר האמריקאי והצי האמריקאי. ה־X-15 היה מטוס רקטי צר שדמה מאוד לטיל ובתוכו ישב טייס אחד. מטוסי ה־X-15 נישאו לאוויר מתחת לכנפו של מפציץ כבד מסוג B-52 ושוחררו בגובה רב אז הפעילו את מנועיהם. ה־X-15 שבר את שיאי המהירות והגובה של אותה תקופה ו־13 מתוך טיסותיו מוגדרות על ידי חיל האוויר האמריקאי כטיסות חלל.
תוכנית מרקורי (1959-1963)
תוכנית מרקורי החלה ב־1959 והייתה תוכנית החלל המאוישת הראשונה של נאס"א בה היא שלחה אדם למסלול סביב כדור הארץ. ב־5 במאי 1961 האסטרונאוט אלן שפארד היה לאמריקני הראשון בחלל כששוגר על גבי טיל מרקורי־רדסטון למשימת מרקורי־רדסטון 3 בתוך החללית פרידום 7 ושהה 15 דקות בטיסה תת־מסלולית. ג'ון גלן היה לאמריקאי הראשון שהקיף את כדור הארץ בתוך החללית פרנדשיפ 7 ב־20 בפברואר 1962.
באותה תקופה הובילה ברית המועצות במרוץ לחלל. ב־12 באפריל 1961, חודש לפני שיגורו של אלן שפארד, הקוסמונאוט יורי גגארין היה לאדם הראשון בחלל ולראשון שהקיף את כדור הארץ בחלליתו ווסטוק 1. באוגוסט אותה שנה שיגרו הרוסים את ווסטוק 2 שהקיפה את כדור הארץ במשך יום שלם לפני שחזרה בשלום. שיגור רוסי זה גרם לביטול התוכנית האמריקנית לביצוע שיגורים נוספים לטיסות תת־מסלוליות, שלא היוו שום חידוש או התקדמות. שלושה שיגורים מאוישים נוספים למסלול בוצעו במסגרת תוכנית מרקורי לאחר משימת "פרנדשיפ 7", והאחרונה שבהם בוצעה ב־1963. שלוש משימות נוספות בתוכנית בוטלו מפני שהובן כי חללית המרקורי מיצתה את יכולותיה.
הפרלמנט של גאורגיה
תהליך קבלת החוקים
על פי החוקה הגאורגית, נשיא גאורגיה, ועדה פרלמנטרית, סיעה פרלמנטרית, חברי הפרלמנט, הגופים העליונים המייצגים את אבחזיה ואג'ריה, ולא פחות מ-30,000 אלקטורים, חתמו על היוזמה החוקתית.
נאס"א
תוכנית מרקורי (1959-1963)
התבוסה בסיבוב הראשון במירוץ לחלל גרמה להכרזת התוכנית לכיבוש הירח, תוכנית אפולו, על ידי נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי ב־1961, מיד אחרי משימת "פרנדשיפ 7". עם זאת, הוערך כי ההגעה לירח לא תוכל להיעשות בשלב אחד וכי עוד שיגורים למסלול סביב כדור הארץ ידרשו לבחינת טכנולוגיות וטכניקות שונות שידרשו למסע אל הירח.
הפרלמנט של גאורגיה
תהליך קבלת החוקים
הוועדות הפרלמנטריות והנשיא, הם עיקרי היוזמים של הצעות חוק בגאורגיה. הצעת חוק, ערוכה על ידי הוועדה או מתקבלת דרך יוזמה אחרת, נידונה בישיבת הוועדה המתאימה. הצעת החוק, לאחר עיון הוועדה או מלווה בהערות מסבירות, מועברת לוועדות פרלמנטריות אחרות. היא מתפרסמת לציבור ב"דיווחים פרלמנטריים", מהדורה מיוחדת של הפרלמנט. לפני שהוועדה מחליטה לקבל את הצעת החוק, מתקיים מושב מלא, והיא מארגנת את נוסח החוק של הוועדה, והנוסח מתפרסם ברבים, על ידי המדיה, לפחות בתוך שבעה ימים. אם הוועדה מחליטה כי הטיוטה מוכנה לדיון באספה הכללית, היא מועברת ללשכה הפרלמנטרית, ושם נבחנת אם היא מתאימה לאג'נדה שלהם. ובסופו של דבר מעבירה למשרד המתאים.
נאס"א
תוכנית ג'מיני (1962-1966)
תוכנית ג'מיני התמקדה בביצוע ניסויים ופיתוח טכניקות שנדרשו לביצוע מסע אל הירח. הטיסה המאוישת הראשונה בתוכנית הייתה משימת ג'מיני 3 ב־23 במרץ 1965 שנשאה את ג'ון יאנג ווירג'יל גריסום. תשע משימות נוספות בוצעו לאחר מכן והראו כי שהייה ממושכת של אדם בחלל אפשרית וכי שתי חלליות יכולות להיפגש ולהתחבר בחלל. במשימות אלו נאסף גם מידע מדעי על השפעות השהייה הממושכת בחוסר כבידה על האסטרונאוטים. בתוכנית ג'מיני בוצעו גם הליכות החלל הראשונות בתוכנית החלל האמריקאית.
התמרונים שתורגלו במשימות תוכנית ג'מיני יכלו להיות בשימוש בשתי דרכים על מנת להגיע אל הירח: או שחללית הייתה יכולה להישלח למסלול סביב כדור הארץ ואז להיפגש עם שלב רקטי שייקח אותה אל הירח, או שחללית ונחתת היו יכולים להישלח אל הירח על גבי משגר יחיד ואז רק הנחתת תנחת על הירח ותמריא חזרה ותיפגש שוב עם חללית האם (טכניקה זו היא שבוצעה בסופו של דבר בתוכנית אפולו).
תוכנית אפולו (1961-1972)
תוכנית אפולו היא אחת מתוכניות המחקר היקרות ביותר בתולדות ארצות הברית. עלות התוכנית מוערכת בכ־191 מיליארד דולרים אמריקאיים של ימינו. לשם השוואה, תוכנית מנהטן לבניית פצצת האטום עלתה כ־24.4 מיליארד דולר. חלליות התוכנית שוגרו על משגרי סטורן שהיו גדולים וחזקים יותר מכל המשגרים והטילים שפותחו עד אז. חללית האפולו שנבנתה עבור התוכנית הייתה גם היא החללית הגדולה ביותר שנבנתה עד אז.
המשימה המאוישת השנייה בתוכנית, אפולו 8, ששוגרה בדצמבר 1968, הייתה הראשונה שהוציאה אסטרונאוטים ממסלול סביב כדור הארץ והביאה אותם למסלול סביב הירח. זמן קצר לפני כן שיגרו הרוסים מספר חלליות במסגרת תוכנית זונד שהביאו בעלי חיים קטנים למסלול סביב הירח וחזרו בשלום לכדור הארץ אך לא יותר מכך. בשתי המשימות שבאו לאחר מכן, אפולו 9 ואפולו 10 תורגלו תמרונים עם רכב הנחיתה הירחי ותאי הפיקוד והשירות, תמרונים שנדרשו לביצוע נחיתה מוצלחת על הירח. ב־20 ביולי 1969 נחתה אפולו 11 על הירח וניל ארמסטרונג היה לאדם הראשון שהניח את כף רגלו על הירח. חזונו של הנשיא קנדי מ־1961, שחזה נחיתה מאוישת על הירח עד לסוף אותו עשור, הוגשם.
תוכנית אפולו השיגה מספר ציוני דרך חשובים בטיסות חלל מאוישות. תוכנית זו היא היחידה שבמסגרתה נשלחו חלליות מאוישות אל מעבר למסלול לווייני נמוך ונחיתה על גוף שמימי אחר. אפולו 8 הייתה המשימה המאוישת הראשונה שהקיפה גרם שמים אחר ואפולו 17 היא המשימה המאוישת האחרונה ששוגרה אל הירח. התוכנית גרמה לפיתוחם של אמצעים וטכנולוגיות חדשות בתחומים רבים בנוסף לתחום הטילאות והטיסה לחלל כגון טכנולוגיות תעופה, תקשורת ומיחשוב. כמו כן נאסף במהלך התוכנית מידע מדעי רב על הירח ומבנהו ועל השפעות השהייה הממושכת בחלל על בני אדם.
סקיילאב (1973-1979)
סקיילאב (באנגלית: Skylab) הייתה תחנת החלל הראשונה של ארצות הברית. התחנה, במשקל של כ־77,000 ק"ג, שוגרה ב־14 במאי 1973 למסלול לווייני נמוך בגובה 435 ק"מ. התחנה נפגמה בעת השיגור וההגנה התרמית נפגעה יחד עם אחד מהפאנלים הסולאריים שלה. התחנה תוקנה על ידי הצוות הראשון ששוגר אליה במשימת סקיילאב 2. התחנה הייתה מאוישת במצטבר 171 ימים על ידי שלושה צוותים שונים בין 1973 ל־1974. בתחנה בוצעו מחקרים מדעיים שונים על ידי הצוותים ששהו בו. נאס"א תכננה לשלוח מעבורת חלל אל התחנה שתעביר אותה למסלול בטוח וגבוה יותר אך בניית המעבורות לא הסתיימה בזמן והתחנה חדרה לאטמוספירת כדור הארץ ב־11 ביולי 1979, נשרפה והתפרקה, וחלקיה התרסקו באוסטרליה המערבית.
שלושת צוותי התחנה הגיעו אליה על גבי חלליות אפולו ושהו שם לפרקי זמן של 28, 59 ו־84 ימים. אזור המחיה בתוך ספייסלאב היה בנפח 319.8 מטרים מעוקבים, פי 30.7 יותר גדול מנפח המחייה בתא הפיקוד של החללית אפולו.
אפולו־סויוז (1975)
בשנות ה־70 החלה המלחמה הקרה להתפוגג וכך נולדה תוכנית אפולו־סויוז (ASTP). תוכנית זו הייתה תוכנית החלל המשותפת הראשונה של ארצות הברית יחד עם תוכנית החלל הסובייטית. חללית אפולו וחללית סויוז שוגרו ביולי 1975 ונפגשו בחלל. עבור ארצות הברית הייתה זו טיסת החלל המאוישת האחרונה (והשיגור האחרון של חללית אפולו) עד לשיגור מעבורת החלל קולומביה באפריל 1981.
במשימה בוצעו מספר ניסויים מדעיים, חלקם בנפרד וחלקם בשיתוף שני הצוותים. המשימה סיפקה ניסיון הנדסי למשימות משותפות עתידיות של ארצות הברית ורוסיה כדוגמת תוכנית מיר ומעבורות החלל ותחנת החלל הבינלאומית.
תוכנית מעבורות החלל (1981-2011)
תוכנית מעבורות החלל קיבלה פוקוס מנאס"א החל משנות ה־70 והיוותה את מרכז פעילות נאס"א בתחום הטיסות המאוישות לחלל עד לסיום התוכנית ב־2011. במרכז התוכנית נמצאת מעבורת החלל - חללית מאוישת לשימוש חוזר. 4 מעבורות חלל נבנו עד ל־1985. מעבורת החלל קולומביה שוגרה למשימת המעבורות הראשונה, STS-1, ב־12 באפריל 1981 - יום השנה ה־20 לטיסתו של יורי גגארין.
ב־20 משימות מעבורות, בין 1983 ל־1998, נשאו המעבורות את מעבדת החלל ספייסלאב, שנבנתה והופעלה יחד עם סוכנות החלל האירופאית. המעבדה הייתה מוכנסת לתא המטען של המעבורת והייתה משוגרת ונוחתת בשלמותה. שורת משימות ידועה נוספת היא משימת השיגור של טלסקופ החלל האבל ומספר משימות שירות אל הטלסקופ במהלכם הוחלפו חלקים פגומים ושודרגו חלקים ישנים. 5 משימות שירות שוגרו אל הטלסקופ, האחרונה שבהם במאי 2009.
מעבורות החלל שימשו גם בתוכנית מיר ומעבורות החלל, תוכנית משותפת של ארצות הברית וסוכנות החלל הרוסית, במסגרתה שוגרו מעבורות אל תחנת החלל מיר הרוסית ועגנו בה. המעבורות סייעו גם בבניית תחנת החלל הבינלאומית ובתחזוקה ובהחלפת הצוותים שבה עד לסיום תוכנית המעבורות ביולי 2011.