cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיאקו סא'אקי
סדרת סרטי "ג'ו-און"
בסרט "ג'ו-און: הטינה 2" בית המשפחה משמש כאתר צילום לסרט אימה העוסק בעל טבעי. השחקנית הראשית, קיוקו היא בהיריון ובמהלך נסיעה שגרתית עם בעלה הם מאבדים שליטה על רכבם ולכאורה היא מאבדת את העובר, אך מתגלה שרוחותיהם של קיאקו וטושיו השתלטו על העובר במטרה להיוולד מחדש. לאחר שכל שחקני הסדרה נהרגו על ידי הקללה, קיאקו מצליחה להיוולד מחדש כילדה קטנה דרך קיוקו. לבסוף, קיאקו האנושית הורגת את קיוקו ונעלמת לעתיד לא ידוע.
תחילתו של הסוף והקללה האחרונה
צמד הסרטים משמש מעין אתחול לדמויותיהם של קיאקו, טושיו וטאקאו ומספרים מחדש את היווצרותה של הקללה. בניגוד לשאר סרטי הסדרה, דמותו של טושיו היא האנטגוניסטית המרכזית בסרט ולא קיאקו.
באתחול זה, קיאקו היא אישה מעורערת בנפשה הנשואה לאיש העסקים טאקאו סא'אקי. השניים מתגוררים בבית שבו ללא ידיעתם, שנים קודם לכן ילד בשם טושיו יאמאגה נרצח ובכך מוטלת קללה על הבית. קיאקו הבודדה רוצה להיות אם, אך בעלה נעדר רבות מהבית בעקבות עבודתו והיא כותבת על תסכוליה ביומנה. באחד הלילות, רוחו של טושיו מבקרת את קיאקו, קורא לה "אמא" ונכנס אל רחמה. קיאקו נכנסת להיריון ומבטיחה שהיא תשמור על המפגש עם הרוח בסוד מבעלה. הילד, ששמו הוא טושיו נולד ומראה סימנים של ריחוק מטאקאו. טאקאו המתוסכל שואל את קיאקו בזעם מי הוא אביו של הילד, אך קיאקו לועגת לו, אומרת לו שהילד הוא רק שלה והוא בתגובה רוצח אותה ואת טושיו, בכך הקללה שכבר התקיימה בבית מתחזקת וקיאקו הופכת לרוח נקמנית יחד עם בנה.
כמה זמן לאחר מכן, מר קונישי, המורה של טושיו מגיע לבקר בבית (טושיו נעדר מבית הספר) ופוגש בקיאקו, שאומרת לו שטושיו לא חש בטוב ונח. לאחר שקונישי נהרג על ידי הקללה, מורה מחליפה בשם יוי מבקרת גם היא בבית. קיאקו אומרת לה שאביו של טושיו לקח אותו איתו ויוי חוקרת את הקומה העליונה של הבית, אך מותקפת על ידי קיאקו. בן זוגה של יוי, נאוטו מגלה את היומן של יוי ואת ציורה של קיאקו, מבין שיוי בסכנה, אך נהרג על ידי קיאקו. יוי עצמה נהרגת על ידי גופתו של נאוטו ועל ידי רוחו של טושיו.
בסרט השני, מאי, אחותה של יוי מנסה להתעמת עם הקללה שהרגה את אחותה. יחד עם בן זוגה סוטה, היא מנסה למצוא דרך לעצור את הקללה, אך נכשלת ונהרגת בסוף הסרט על ידי קיאקו.
סאדאקו נגד קיאקו
סרט זה הוא סרט קרוסאובר בין סדרת סרטי "ג'ו-און" לבין סרטי "רינגו".
בסרט זה, קיאקו וטושיו עדיין רודפים את בית משפחתם שבטוקיו (טאקאו לא מופיע או מוזכר בסרט זה). תלמידת תיכון בשם סוזוקה טאקאגי עוברת לגור עם משפחתה בשכנות לבית משפחת סא'אקי ומקוללת בקללה השוררת בבית. בעזרת סיוע מאדם בעל כוחות טלקינטיים בשם קאיזו וסטודנטית בשם יורי, היא מנסה לגרום לרוחה של קיאקו להילחם ברוחה של סאדאקו (דמות האנטגוניסט בסרטי "רינגו") במטרה שהם יביסו אחת את השנייה. התכנית נכשלת והרוחות מתמזגות לרוח עצמתית בשם "סאדאקיה" התוקפת את סוזוקה, אך לא ידוע מה עלה בגורלה.
סדרת סרטי "הטינה"
בילדותה, קיאקו קוואמטה נאלצה לקחת חלק בטקסי גירוש שדים יחד עם אמה שהייתה איטאקו (מגרשת שדים יפנית), מה שתרם בהמשך להיווצרות הקללה.
בבגרותה, קיאקו היא עקרת בית החיה בטוקיו שביפן ביחד עם בעלה המאייר טאקאו סא'אקי, בנם הצעיר טושיו וחתול המשפחה מר.
נרמז בסרטים שבעברה למדה באוניברסיטת טוקיו אצל הפרופסור פיטר קירק, אליו פיתחה רגשות רומנטיים וכתבה על כך ביומנה.
באחד הימים, טאקאו בעלה מוצא את היומן וקורא בו על רגשותיו כלפי פיטר קירק. תחת התקף זעם שנבע מקנאה, טאקאו רוצח את קיאקו על ידי שבירת המפרקת שלה, ואת טושיו ומר החתול הוא מטביע באמבטיה.
יום לאחר הרצח, פיטר קירק (שקיבל מקיאקו מכתבי אהבה) בא לבקר בבית משפחת סא'אקי ולאחר שהוא מוצא את גופותיהם של קיאקו וטאקאו הוא מתאבד בקפיצה ממרפסת ביתו.
לאחר שהקללה הורגת את מת'יו, ג'ניפר, סוזן ומטפלת סיעודית נוספת בשם יוקו, סטודנטית אמריקאית לסיעוד בשם קרן דייוויס נשלחת לטפל באמה. קרן חוזה בקיאקו הורגת את אמה וחווה טראומה נפשית. במהלך חקירתה את הקללה, קרן נפגשת עם הבלש נאקאגאווה שבעצמו קולל ואיבד את חבריו הבלשים לקללה. נאקאגאווה מחליט לשרוף את בית משפחת סא'אקי, אך נהרג על ידי רוחו של טאקאו. קרן חוזרת לבית בעקבות בן זוגה דאג שהלך לחפש אחריה שם ומנסה לשרוף את הבית בעצמה. הניסיון נכשל וקרן ניצלת על ידי עיתונאי סיני בשם איסון, שעבר מהונג קונג ליפן במטרה לחקור על המיתות בבית משפחת סא'אקי.
כמה ימים לאחר השריפה, אוברי, אחותה הצעירה של קרן מגיעה לטוקיו בכדי להחזיר את קרן הביתה. קרן נהרגת על ידי קיאקו בגג בית החולים ואוברי מצתוותת לאיסון במטרה לגלות מה הרג את אחותה. השניים מגלים שאמה של קיאקו הייתה איטאקו (מגרשת שדים יפנית) ולאחר שאיסון נהרג על ידי הקללה, אוברי הולכת לבקר את אמה של קיאקו לבדה. במהלך הביקור מבינה אודרי שאין דרך לעצור את הקללה ושהיא נוצרה כיוון שטאקאו רצח את קיאקו.
אוברי מחליטה להתעמת עם קיאקו, אך נהרגת על ידי רוחו של טאקאו והופכת לאונריו בעצמה.
שנתיים לאחר מכן, תלמידת תיכון ביפן בשם אליסון פלמינג מבקרת בבית המקולל יחד עם שתי בנות בשם ונסה ומיוקי. בתוך הבית, אליסון מותקפת על ידי רוחה של אוברי והיא, ונסה ומיוקי מקוללות בקללה. בהמשך, ונסה, מיוקי ומנהלת בית הספר שבו הן לומדות מוצאות את מותן בגלל הקללה ואליסון הטראומתית חוזרת לבית הוריה בשיקגו שבארצות הברית. הקללה עוקבת אחר אליסון מטוקיו שביפן לשיקגו ומשתכנת בבניין הדירות שבו משפחתה של אליסון גרה, שם היא מוצאת קורבנות חדשים בדמות הוריה של אליסון והמשפחה שגרה בשכנות להם: משפחת קימבל. הקללה "נולדת מחדש" בבניין הדירות בשיקגו והקורבנות הראשונים הם בני משפחת קימבל, מלבד הבן צעיר ג'ייק שמצליח להתנגד לקללה למשך זמן רב ופוגש באליסון, אך קיאקו הורגת את אליסון למול ג'ייק ההמום. בעקבות האירוע, ג'ייק מתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי (לאחר שסיפר על הקללה ולא האמינו לו), אך קיאקו הורגת אותו שם.
לאחר שרוב דיירי הבניין נהרגו על ידי הקללה או עזבו, אחותה של קיאקו, נאוקו מגיעה לשיקגו במטרה לבצע טקס גירוש שדים ולעצור את הקללה. במקביל, רוחו של טאקאו משתלטת על מקס, אב הבית בבניין וגורמת לו להפוך לאגרסיבי. בסיוע שתי אחיות בשם ליסה ורוז הגרות בבניין, נאוקו מתחילה את הטקס, אך הוא נקטע כאשר מקס (תחת שליטתו של טאקאו) הורג את נאוקו ויוצר קללה חדשה על הבניין. נאוקו חוזרת בתור רוח נקמנית בעצמה והורגת את מקס. בסוף הטקס, רוחותיהם של קיאקו, טושיו וטאקאו נכלאות בתוך גופה של רוז הצעירה, אחת ממשתתפות הטקס. נרמז שבעתיד כשרוז תגדל, קיאקו תשתלט על גופה.
משחק וידאו
קיאקו היא דמות האנטגוניסט הראשית (יחד עם בנה טושיו) במשחק הווידאו "ג'ו-און: הטינה" שפותח עבור קונסולת ה-Wii ומבוסס על סדרת הסרטים. במשחק, משפחת יאמאדה עוברת לגור בבית משפחת סא'אקי ומקוללת בקללה. על השחקן לעזור לבני המשפחה לשרוד את הקללה ובכל שלב להתעמת עם קיאקו וטושיו.
הופעות קמע
בסרט "הטינה" משנת 2020, המתרחש במקביל לאירועי הסרט הראשון והשני בסדרה האמריקאית, דמותה של קיאקו מופיעה בהופעת קמע בתחילת הסרט.צמד הסרטים "ג'ו-און: רוח שחורה" ו-"ג'ו-און: רוח לבנה" מציגים קללה בעלת מאפיינים דומים לקללת משפחת סא'אקי, אך קיאקו לא מופיעה בסרטים אלו (טושיו עצמו מופיע באחד בשניהם בהופעת קמע).
סדרת טלוויזיה
סדרת הטלוויזיה "הטינה: בראשית" עוקבת אחר קללה בעלת מאפיינים דומים לקללת משפחת סא'אקי, אך קיאקו, טושיו וטאקאו לא מופיעים או מוזכרים בסדרה.
מאפיינים
בסרטים היפניים והאמריקאיים מאפייני הדמות זהים: קיאקו היא רוח נקמנית בעלת עור לבן כסיד הלבושה בכותונת לילה לבנה. מפיה בוקעים חרחורי גסיסה (מכיוון שטאקאו שבר לה את המפרקת) ולרוב היא נראית כשהיא זוחלת על ארבע או משתמשת בשיערה הארוך כדי לתקוף את קורבנותיה. לבושה של קיאקו מזכיר את האונריו מהפולקלור היפני (שד הדומה לאישה הלבושה בקימונו לבן).
למרות שמפרקתה שבורה, בסרטים היפניים קיאקו מסוגלת לדבר ומתקשרת עם בנה טושיו ועם חלק מקורבנות הקללה (בין אם בדרך ישירה או על ידי השתלטות על אדם אחר). אך בסרטים האמריקאים קולה נשמע רק בסרט "הטינה" בפלאשבק שבו היא מקריאה מתוך יומנה.
כוחותיה של קיאקו כוללים בין היתר יכולת טלפורטציה, שינוי צורה, הארכת שיערה וחניקת בני אדם בעזרתו, לקיחת בני אדם לעולם הרוחות, שינוי מרחב הזמן (שתי דמויות משני קווי זמן שונים נפגשות אחת עם השנייה בגלל הקללה), יכולת התחזות לאנשים אחרים (היא התחזתה לקאטסויה טוקונאגה ולמת'יו ויליאמס).
ילנה ספירידונובה
ילנה ולדימירובנה ספירידונובה (ברוסית: Елена Владимировна Спиридонова; נולדה ב-22 בפברואר 1978, מוסקבה) היא מגישת טלוויזיה רוסייה, הידועה כמגישת מהדורת החדשות של רשת NTV, "היום".
קריירה
בשנת 2002 סיימה את לימודיה באוניברסיטה המוסקבאית למשפטים וקיבלה תפקיד כיועצץ משפטית בחברת הדלק Aerofuels International. בתחילת שנות האלפיים עבדה כמנחת תוכנית החדשות "עובדה" בערוץ הטלוויזיה 2x2. בשנת 2006 סיימה קורסים במכון הממלכתי להכשרה מתקדמת של עובדי טלוויזיה ושידורי רדיו והחלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה המוסקבאי סטוליצה פלוס, שם עברה ממנחת מהדורת החדשות לקריינית בתוכנית הסיכום השבועית של שעות הערב.
בשנת 2008 היא הפכה למנחת תוכניות החדשות בערוץ המידע העסקי והאנליטי "Expert-TV", משם הגיעה לרשת REN TV במהדורת "נובוסטי 24" כפרשנית כלכלית. בשנים 2013 עד 2015 הנחתה את תוכנית הדיונים החברתית-פוליטית "ספירידונובה. פרשנית" בערוץ RBK-TV.
הנסיך אריק, דוכס וסטמנלנד
הנסיך אריק, דוכס וסטמנלנד (בשוודית: Prins Erik, hertig av Västmanland; 20 באפריל 1889 – 20 בספטמבר 1918), היה נסיך שוודי ובנו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה.
ביוגרפיה
אריק נולד ב-20 באפריל 1889 בארמון סטוקהולם, סטוקהולם, לגוסטב החמישי, מלך שוודיה ולויקטוריה, נסיכת באדן, בתם של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה, נסיכת פרוסיה, ועם לידתו הוענק לו התואר דוכס וסטמנלנד. אריק סבל מחולי אפילפסיה וממוגבלות שכלית התפתחותית, כתוצאה מפגיעה בלידה, למרות שהיה ילד יפה תואר ובריא מבחינה גופנית.
בשל מצבו, רק לעיתים נדירות הוא נראה בציבור והוא חי חיים שקטים, הרחק מן העין הציבורית, בדומה לחייו של ג'ון, נסיך הממלכה המאוחדת. מאחר שהיה חבר במשפחת המלוכה, הוא היה נוכח בתצלומים רשמיים מלכותיים, אך לא היו לו משימות רשמיות. בשנים 1907–1909 נבנה עבורו בית מגורים הרחק מהעין הציבורית ביורשהולם, צפונית לסטוקהולם. כל שבועיים הותר לאריק טיול לבירה, שבמהלכו הוא נראה לפעמים באופרה, ואלה היו הפעמים היחידות שהיה נראה בציבור, למעט צילומים רשמיים.
הוא מת ממגפת השפעת הספרדית ב-20 בספטמבר 1918 בארמון דרוטנינגהולם.
דייוויד מוריי
דייוויד מוריי (באנגלית: David Murray; 29 בינואר 1849 – 14 בנובמבר 1933)  היה צייר נוף סקוטי.
ביוגרפיה
דייוויד מוריי היה בנו של סנדלר, ג'יימס מוריי. הוא עבד במשך אחת עשרה שנים עבור שתי חברות מסחריות, בזמן שלמד בערבים בבית הספר לאמנות של גלאזגו בהדרכת רוברט גרינלס, ולבסוף הקדיש את עצמו במשרה מלאה לקריירה אמנותית משנת 1875 בערך.
הוא הפך לשותף באקדמיה הסקוטית המלכותית ב-1881, עבר ללונדון ב-1882 שם זכה להצלחה מיידית. "אהבתי לשייט" שלו, שהוצגה ב-1884, נרכשה עבור גלריית טייט.
ב-1891 נבחר מוריי לשותף באקדמיה המלכותית, וחבר מלא באקדמיה המלכותית ב-1905.
בערך ב-1886 הוא נסע לאירופה, אבל רוב עבודתו האופיינית נעשתה בסקוטלנד או באנגליה. מוריי היה חבר במועדון האמנות של גלאזגו והציג בתערוכות השנתיות של המועדון. הוא הפך לנשיא המכון המלכותי לציירים בצבעי מים אחרי סר ג'יימס לינטון ב-1917; בשנה שלפניה זכה בתואר אבירות ב-1918.
מוריי לא התחתן ובמשך כל חייו בלונדון, הוא גר באותה דירת סטודיו של רווקים בפורטלנד פלייס.
דיוקנו של סר דייוויד מוריי מאת הצייר הסקוטי ג'יימס קוטס מיצ'י מוחזק על ידי הגלריה לאמנות אברדין.
תומאס פיקטון
סר תומאס פיקטון (באנגלית: Thomas Picton; 24 באוגוסט 1758 - 18 ביוני 1815) היה קצין ולשי ששירת בצבא הבריטי. פיקטון שימש מושל במספר מקומות והוא נחשב אדם מחושב ואכזרי כלפי האוכלוסייה המקומית. הוא מוכר במיוחד עבור פיקודו במהלך מלחמת חצי האי ומערכת מאה הימים שהגיעה לשיאה בקרב ווטרלו ב-18 ביוני 1815 בו הוא אף נהרג.
שירות
פיקטון שירת כמושל טרינידד בשנים 1797–1802, בשנת 1803 שירת כמושל טובגו, הוא נשפט באנגליה משום יחסו המחמיר כנגד האוכלוסייה המקומית והוא נחשד בביצוע עינויים בניגוד החוק במספר פושעים באי. פיקטון זוכה במשפט חוזר בשנת 1808 ושנה לאחר מכן התמנה למושל פלשינג בהולנד. בשנת 1812 לפי בקשתו של הדוכס מוולינגטון, פיקטון קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה השלישית שלחמה במערכה כנגד צבאו של נפוליאון בחצי האי האיברי.
כאשר נבחר פיקטון להצטרף למערכה ולפקד על דיוויזיה בלחימה בספרד, אמר עליו הגנרל הספרדי-ונצואלי פרנסיסקו דה מירנדה כי הוא אינו סומך עליו משום:
אך הוא גם הביע את דעתו כי פיקטון הוא מאוד חכם. ולינגטון מפקד הכוחות, התרשם מפיקטון כי הוא:
לאחר הבסת נפוליאון בשנת 1814 חזר פיקטון לבריטניה, אך הוא שב לפקד על הדיוויזיה עם חידוש הלחימה וחזרתו של נפוליאון לצרפת. ביוני 1815 התמקם הצבא הבריטי ובעלות בריתו בבלגיה, בקרב הראשון בקאטר ברה נפצע פיקטון אך הוא הסתיר זאת מהסובבים אותו והמשיך לפקד ולהילחם. יומיים לאחר מכן נפגשו הצבאות שוב בווטרלו במה שהפך לקרב המכריע של המערכה כולה, קרב ווטרלו. בשלב הפתיחה של הקרב התמקמו כוחותיו של פיקטון באזור חוות לה היי סינט (La Haye Sainte), הצרפתים תקפו את המתחם ופיקטון הורה להסתער על הטור הצרפתי עם כידונים, בהתקפה זו הוא נהרג כאשר מילותיו האחרונות היו.
איגוד העורבים הישנים
הוא ארגון ללא מטרות רווח עם משימה מוצהרת של "תמיכה בצורך ליכולות מערכות הגנה חזקות עם דגש על לוחמה אלקטרונית ופעולות מידע לממשלה, תעשייה, אקדמיה והציבור".
השם "עורבים ישנים" (Old Crows) צמח מתוך השימוש הראשוני של לוחמה אלקטרונית בימי מלחמת העולם השנייה לשיבוש תקשורת ומכ"מים של מדינות הציר. ציוד ומפעילים של בעלות הברית נקרא בשם הקוד "ריוון" (Raven) שפירושו עורב. אולם הז'רגון המקובל שינה את השם ל"קרואו" (Crow שפירושו גם הוא "עורב") וכך אנשי מקצוע העוסקים בתחום קיבלו את השם "העורבים הישנים".
הארגון שואב התמחויות ומידע מחבריו, קבוצה המונה כ-13,000 מומחי טכנולוגיה שונים ואנשי צבא. הוא מעורב בקידום נושאים הקשורים ללוחמה אלקטרונית, טכנולוגיות מידע, טכניקות איסוף מידע והערכת מודיעין. הפצה מידע בנושאים אלו ותמיכה בהדרכת צוותים בנושאים מדעיים רלוונטיים.
הסניף בישראל - iAOC
הסניף הישראלי, המכונה iAOC או "איגוד העורבים הישנים הישראלי" הוקם רשמית בפברואר 1996 על ידי ד"ר אבנר אפרת. והוא עורך כנסים מקומיים כל שנתיים וחצי בממוצע.
קלמן שטורם
קלמן שטורם (בסלובנית: Klemen Šturm; נולד ב-27 ביוני 1994 בסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל חדרה מליגת העל.
הקריירה בסלובניה
שטורם גדל במחלקת הנוער של טריגלב קראן. ב-12 במאי 2012 ערך שטורם את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על נ.ק צליה במסגרת ליגת העל הסלובנית. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות במסגרת ליגת העל הסלובנית והליגה הסלובנית השנייה, וערך 110 הופעות ליגה.
ב-13 ביולי 2016 חתם שטורם בנ.ק. קרשקו מליגת העל הסלובנית. ב-16 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד רודאר ולניה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, שערו היחיד במועדון, בהפסד 2-1 למריבור במסגרת המחזור התשיעי באותה עונה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 61 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2018 חתם שטורם בנ.ש. מורה מליגת העל הסלובנית. ב-21 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טריגלב קראן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. בעונתו הראשונה במועדון ערך 30 הופעות ליגה. ב-10 באוגוסט 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על טריגלב קראן במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת. ב-24 ביוני 2020 זכה שטורם בגביע הסלובני יחד עם נ.ש. מורה לאחר ניצחון 2-0 בגמר על נ.ק. נפטה, בו שיחק 90 דקות. בעונת הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער אחד, ובעונת, שהסתיימה בזכייה של נ.ש. מורה באליפות סלובניה, ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-16 בספטמבר 2021 שיחק שטורם לראשונה בשלב בתים של מפעל אירופאי, בהפסד 2-0 לוויטסה ארנהם במסגרת שלב הבתים של הליגה האזורית לעונת עונת 2021/2022 בליגה האזורית. בסך הכל שיחק שטורם במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 107 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
הפועל חדרה
ב-26 במאי 2022 חתם שטורם על חוזה בהפועל חדרה מליגת העל הישראלית, שיחל ב-1 ביולי 2022.
תעשיית הנייר
תעשיית הנייר מורכבת מחברות שמשתמשות בעץ כחומר גלם ומייצרות עיסת נייר, נייר, קרטון ומוצרים מבוססי-תאית אחרים.
התעשייה נשלטת בעיקר על ידי צפון אמריקה (ארצות הברית וקנדה), מדינות מצפון אירופה (פינלנד, שוודיה וצפון-מערב רוסיה) ומדינות ממזרח אסיה (כמו סין, יפן, קוריאה הדרומית ומזרח סיביר). חלק משמעותי מהתעשייה נמצא גם באזור אוסטרליה ובברזיל. ארצות הברית הייתה המדינה המובילה בייצור נייר עד שסין לקחה את הבכורה ב-2009.
תעשיית הנייר עושה את השימוש הרחב ביותר בתעשיות העולם בננוטכנולוגיה.
ביקורת
ארגונים לשמירה על הסביבה מבקרים את תעשיית הנייר על בירוא יערות מופרז ועל הרס של יערות ראשוניים. כיום ישנה מגמה בתעשיית הנייר להתפשט למדינות כמו רוסיה, סין ואינדונזיה שבהם השכר נמוך וישנו פיקוח סביבתי מוגבל. לפי ארגון גרינפיס, חקלאים במרכז אמריקה כורתים באופן לא חוקי שטחים של יערות טבעיים למרעה בקר ולגידולים חקלאיים, ללא כל ענישה, והחברות שקונות מהם את העץ תורמות לבירוא יערות מאסיבי של יערות הגשם.
מדינות בולטות בייצור נייר
לפי ניתוח סטטיסטי משנת 2011, המדינות המובילות בעולם בייצור נייר וקרטון, לא כולל עיסת נייר, הן:
פצצה על טנק
פצצה על טנק (אנגלית: Tank Girl) הוא סרט פולחן מסוג מדע בדיוני, פעולה וקומדיה שיצא בשנת 1995, בבימויה של רייצ'ל טלליי. הסרט מבוסס על סדרת הקומיקס הבריטית הפוסט-אפוקליפטית "נערת הטנק" של אלן מרטין וג'יימי היולט שפורסמה במקור במגזין "דדליין". בסרט מככבים לורי פטי, נעמי ווטס, Ice-T ומלקולם מקדואל. העלילה מתרחשת באוסטרליה, שנים לאחר אסון מסיבי, שהשאיר את הארץ במצב של הרס ובצורת. נערת הטנק (פטי), נערת הסילון (ווטס) וחיילי-על מהונדסים גנטית שנקראים "Rippers" (המרטשים) נלחמים בחברת "מים וחשמל", תאגיד דכאני בראשות קסלי (מקדואל).
לאחר שקראה מהדורה של הקומיקס אותו קיבלה במתנה, טלליי פנתה למו"ל כדי לקבל אישור לעבדו לקולנוע. היא בחרה בקתרין הארדוויק כמעצבת האמנותית, ועבדה באופן הדוק עם המחברים מרטין והיולט במהלך עשיית הסרט. הסרט צולם בעיקר בווייט סאנדס שבניו מקסיקו, ובטוסון שבאריזונה. פסקול הסרט, אשר זכה לשבחים, הורכב על ידי קורטני לאב.
מבחינה כלכלית הסרט כשל, והחזיר בקופות רק כ-6 מיליון דולר מתוך עלות של 25 מיליון דולר. הביקורות היו בינוניות עד גרועות, ומרטין והיוליט העידו על חוויות שליליות במהלך העבודה על הסרט. טלליי תלתה חלק מהתגובות השליליות בעריכות מטעם האולפנים, שעליהן לא הייתה לה שליטה. למרות חוסר ההצלחה בעת היציאה לאקרנים, זכה הסרט במהלך הזמן לאהדה רבה בשל תכניו הפמיניסטיים. הוא הפך לסרט פולחן בקרב תת-תרבות הריוט גירל, תנועת פאנק פמיניסטית מחתרתית בארצות הברית.
עלילה
ב-2022 פוגע כוכב שביט בכדור הארץ וגורם ל-11 שנות בצורת. ב-2033 מעט המים שנותרו מוחזקים על ידי תאגיד מים וחשמל (W&P) בראשות קסלי (מלקולם מקדואל). התאגיד משתמש במים כדי לשלוט באוכלוסייה. רבקה באק – "נערת הטנק" (לורי פטי) – היא חברה בקומונה באאוטבק האוסטרלי המפעילה את באר המים האחרונה שאינה ברשות התאגיד. בהתקפה על הקומונה, הורגים חיילי התאגיד את בן זוגה של נערת הטנק, ריצ'רד (בריאן וימר), וחוטפים אותה ואת חברתה הצעירה סאם (סטייסי לין רמסאוור). במקום להרוג אותה, קסלי מענה ומשעבד את נערת הטנק שמתריסה נגדו. נערת הסילון (נעמי ווטס) היא מכונאית סילון מוכשרת, אך מופנמת. היא ויתרה כבר מזמן על כל ניסיון לברוח מהתאגיד, ומעודדת את נערת הטנק לפעול כמוה ולעורר פחות בעיות עבור שוביהן, אך נערת הטנק מסרבת. בתוך העינויים שהם מעבירים אותה, אנשי התאגיד דוחפים אותה לתוך צינור ארוך, וממלאים אותו במים.
קבוצת "המרטשים" המסתוריים תוקפים את מתחם התאגיד, ובורחים לפני שהבחינו בהם. קסלי משתמש בנערת הטנק כדי לפתות את המרטשים לתוך שטח פתוח, אבל התנהלות הדברים אינה לפי תכנונו: קסלי נפצע ושתי הנערות מצליחות לברוח. נערת הסילון גונבת מטוס קרב של התאגיד, ונערת הטנק גונבת טנק, שבו היא מבצעת שינויים משמעותיים. השתיים לומדות מנערת הצוללת (אן קיוזאק), כי סאם עובדת במועדון סקס בשם "נוזל כסוף". הן מגיעות למועדון, מצילות את סאם מידיו של פדופיל, פני-עכברוש (איגי פופ), ואז משפילות את בעליה של המועדון, "המאדאם" (אן מגנוסון), בכך שמאלצות אותה לשיר את "Let's Do It" של קול פורטר, באיומי אקדח. בינתיים, פורצים חיילי התאגיד למקום ולוקחים את סאם בשבי. נערת הטנק ונערת הסילון סורקות את המדבר בחיפושים אחריה, ומוצאות את מקום המחבוא של המרטשים. הן מגלות שהמרטשים הם חיילי-על שהונדסו גנטית משילוב דנ"א של בני אדם ושל קנגורו על ידי אדם בשם ג'וני פרופט ("נביא"). נערת הטנק מתיידדת עם מרטש בשם בוגה (ג'ף קובר), בעוד מרטש בשם דונר (סקוט קופי) מגלה עניין רומנטי בנערת הסילון. למרות התנגדותו של המרטש T-סיינט (אייס-טי), שחושד בנערות, שולח מנהיג המרטשים דיטי (רג' י. קאת'יי) את השתיים לתפוס משלוח של כלי נשק. החברות מביאות את ארגזי הנשק חזרה למחבוא, על אף שרובם ריקים. כשהמרטשים מגלים את גופתו המתה של ג'וני פרופט באחד הארגזים, הם מבינים שהתאגיד הערים עליהם.
המרטשים והנערות מסתננים לתוך מתחם התאגיד, ופוגשים במארב. קסלי, שגופו שוחזר על ידי המנתח הקיברנטי צ'טסאי (ג'יימס הונג), מגלה כי הוא התקין על נערת הטנק מכשיר מעקב. דיטי נהרג בקרב, אך המרטשים מצליחים להפוך את היוצרות וגוברים על חיילי התאגיד. בינתיים, נערת הסילון הורגת את הסמל סמול (דון הארווי), שהיה מטריד אותה מינית. קסלי מגלה כי סאם נמצאת בצינור, ושחייה נתונים בסכנה בשל המים הגואים. נערת הטנק הורגת את קסלי באמצעות הטנק שלה, ואז מחלצת את סאם מהצינור. הסרט מסתיים ברצף אנימציה שמראה את המים מתחילים לזרום בחופשיות. נערת הטנק נוהגת במורד המפלים, כאשר בוגה נגרר אחריה על סקי מים, ואז הם עוברים מעל מפל מים, כשהם צועקים בשמחה.
סרט פולחן
למרות כישלונו המסחרי, רכש הסרט בסיס אוהדים – ובעיקר אוהדות – שהפך אותו לסרט פולחן.
בחלוף השנים מאז צאתו, אומץ הסרט כסרט פולחן על ידי תת-תרבות הריוט גירל, תנועת פאנק פמיניסטית מחתרתית בארצות הברית. חוקרות הקולנוע אימלדה ולהאן ואסתר סונט כתבו ב-1997 על תרבות ההערצה של הסרט, כי על אף הפגמים והסתירות שבסרט, המעריצים רואים בהם בעיקר את מהותם המשעשעת אך בו-זמנית פוליטית, שמבטאת פלורליזם, ובעיקר פלורליזם מיני. גישותיו הפמיניסטיות של הסרט וביטוין הגבוה בעלילה, מהוות אחד הגורמים המרכזיים להפיכתו לסרט פולחן.
דמותה של נערת הטנק כפי שגילמה אותה פטי היא פופולרית במסגרת אירועי קוספליי, גם שנים רבות מאז יציאתו. עם השפעותיו התרבותיות של הסרט, ניתן למנות את הקליפ לשירה של אבריל לאבין "Rock n Roll" מ-2013, שהושפע ממנו רבות.
במהלך ראיון עמה שנכלל במהדורת הבלו-ריי של הסרט שיצאה ב-2013, נשאלה פטי מדוע לדעתה הסרט עדיין מעורר תהודה בקרב המעריצים, והיא השיבה: לוק בקמסטר מה-BBC כלל את הסרט ב-2015 ברשימת "עשרת סרטי גיבורי העל המוזרים ביותר", וקבע כי טלליי
נושאים עיקריים
בספרה משנת 1997 Trash Aesthetics: Popular Culture and Its Audience, כתבה דברה קרטמל שבעוד שבקומיקס נערת הטנק הייתה דמות לא-הרואית, או "אנטי-גיבורה בשוגג", הסרט מצייר אותה כגיבורה בסגנון "המערבי הקלאסי הגנרי", שבו ישנן הצדקות רגשיות ומוסריות למסע השחרור והנקמה נגד התאגיד, כתוצאה מכך שהייתה עדה לרצח של בן הזוג שלה, והיא עצמה נלקחה בשבי ושועבדה. קרטמל גם טוענת שדמותה של נערת הטנק בסרט מקבילה "לסמלים פוסט-פמיניסטיים מודרניים" אחרים, בכך שהיא מציגה דומיננטיות מינית נשית ו"היכרות ו'מגניבות' מודעת לגבי צורות של מיניות שהן 'מחוץ לחוק'", כגון אוננות, סאדו-מזוכיזם ולסביות.
בספרה משנת 2006 The Modern Amazons: Warrior Women On-Screen, כתבה דומיניק מיינון כי הסרט כולל תמות אנטי-ממסדיות, שלא כמו רבים מעיבודי הקולנוע לקומיקס אשר כוללים בדרך כלל "החפצה מינית נטולת הצדקה" של נשים, בעוד שהסרט הזה בולט בפמיניזם הבלתי מתפשר שלו, חוץ מאשר ה"קלישאה של תסביך הקורבן/נוקם". על פי מיינון, הסרט לועג לסטריאוטיפים על נשים: הדבר מודגם על ידי התגובות השנונות והמסרסות שלה לקסלי בזמן העינויים, והתגובה שלה למחשב האימונים שמורה לה כיצד לשנות את המראה שלה לפני שתפגוש את הגברים במועדון הסקס. המחשב נותן לה בגדים שנועדו לפתות, והוא מורה עליה להסיר את שיער הגוף שלה, להתאפר ולחבוש פאה, ואילו נערת הטנק מתעלמת לחלוטין מן העצות ומשנה את הבגדים שניתנו לה בהתאם לסגנונה האישי.
בספר משנת 2011, Cult Cinema, ארנסט מתיאס וג'יימי סקסטון דנים בסוגיה – האם סרטי פולחן שמתיימרים להיות פמיניסטיים היו באמת פמיניסטיים, או שמא נתפשים ככאלה "חלקית בשל השפעת הביטוי של גישות פמיניסטיות בעת הערכת הסרט". המחברים סברו כי "פצצה על טנק" הוא סרט פולחן פמיניסטי "אמיתי", בניגוד לסרטי הפולחן הפמיניסטיים של קתרין ביגלו וקתרין הארדוויק, אותם הם החשיבו כגבריים מדי וגם להוטים מדי לרצות את החברה ההטרונורמטיבית.
ליהוק
MGM ערכו מבחני בד פתוחים בלונדון, לוס אנג'לס וניו יורק כדי ללהק את תפקיד נערת הטנק. טלליי סיפרה כי היו שסברו שמדובר בתעלול יחצני, סברה שהייתה ככל הנראה נכונה במידה מסוימת, מכיוון שהאולפנים כבר ביקש ממנה ללהק שחקנית אנגלייה מוכרת, אמילי לויד, אך זו הוחלפה לאחר שסירבה להסתפר בתספורת קצרה בשביל התפקיד. טלליי ליהקה במקומה את לורי פטי, האמריקאית, כי. MGM ביקשו מ-Deadline שיספקו רשימה של "ליהוקים אידיאליים" לסרט, ועם הבחירות שלהם היה מלקולם מקדואל בתפקיד קסלי, על אף שהם לא חשבו ש-MGM אכן יפנו אליו. מקדואל תיאר בצורה חיוביות את החוויה שלו בסרט, אמר כי היה לה את "אותו הטעם" כמו ב"תפוז המכני", ושיבח את טלליי ואת פטי. שחקנים רבים ביקשו מטלליי שתכלול אותם בסרט בהופעת קמע, אך היא סירבה כי לא רצתה שריבוי הופעות מסוג זה יאפילו על העלילה. רק שתי הופעות כאלו נקבעו – איגי פופ בתפקיד פני-עכברוש וביורק בתפקיד נערת הצוללת, אך מאוחר יותר ביטלה ביורק את הופעתה, הדמות נכתבה מחדש, והתפקיד ניתן לאן קיוזאק.
צילומים
הסרט צולם תוך 16 שבועות, בשלושה אתרי צילום: סצנות מדבריות צולמו בווייט סאנדס, ניו מקסיקו, מועדון הנוזל הכסוף נבנה במרכז קניות נטוש בפיניקס, וכל שאר הסצנות צולמו בטווח של ארבעים קילומטרים בטוסון, אריזונה. סצנות רבות צולמו במכרה בור פתוח, ובאחד הימים נאלצו להפסיק את הצילומים בשל דליפה כימית. הצילומים הושלמו ב-27 בספטמבר 1994.
אפקטים
בקומיקס, המרטשים הרבה יותר דומים לקנגורו. אולם, טלליי רצתה להשתמש בשחקנים אמיתיים ולא בפעלולנים בתחפושות, ועל כן היא ביקשה מהיולט לעצב את הדמויות שלהם מחדש כדי להפוך אותם ליותר אנושיים, באופן שיאפשר הבעות פנים של שחקנים אנושיים. ההפקה שלחה בקשות ל"טובי המאפרים ועורכי האפקטים" בתעשייה, ובהם סטן וינסטון, שעבודתו כוללת את סרטי "שליחות קטלנית", "שובו של הנוסע השמיני" ו"פארק היורה". טלליי לא ציפתה לקבל ממנו תגובה, וכאשר אכן הגיב, לא חשבה שתוכל להרשות לעצמה לעבוד עם הסטודיו שלו במסגרת גבולות התקציב של הסרט. וינסטון התעקש לעבוד על הפרויקט, ואמר שהמרטשים הם, והוריד לחצי את מחיר שירותי הסטודיו שלו כדי לעמוד בתקציב הסרט. שמונה מרטשים מופיעים בסרט, ארבעה מהם בתפקידים עיקריים, והאחרים הופיעו בעיקר ברקע. לכל מרטש היו אוזניים וזנבות עם מנגנון מכני, שהופעלו בשלט רחוק, ולמרטשים שהופיעו ברקע היו גם אפים מכניים שהופעלו בשלט רחוק או על ידי תנועת פיות השחקנים. האיפור וההכנה של כל אחד מהמרטשים הצריכו עבודה של כארבע שעות, ושלושה טכנאים מהסטודיו של וינסטון עבדו במהלך הצילומים על הבעות הפנים והתנועות של המרטשים. לא נעשה כל שימוש בבובות או באפקטים דיגיטליים עבור דמויות המרטשים.
גמר-הפקה
חליפת עירום של מרטש בשילוב פין תותב נוצרה עבור בוגה וצולמה בסצנה שלאחר הסקס, אך נחתכה מהסרט בעקבות דרישה של האולפנים. הסצנה החלופית שנכללה בסרט הציגה את בוגה בלבוש מלא, ו"נערכה ביתר זהירות", על פי דברה קרטמל. בניגוד לרצונה של טלליי, האולפנים ערכו עוד מספר שינויים בסרט. הסצנה בה קסלי מענה את נערת הטנק צומצמה מאוד, בטענה שהיא נראית "מכוערת מדי" בזמן העינויים. גם סצנה שהראתה את חדרה של נערת הטנק, שהיה מקושט בעשרות דילדואים, מצאה את דרכה לרצפת חדר העריכה, כמו גם סצנה בה היא שמה קונדום על בננה וזורקת אותה על חייל. האולפנים שינו גם את סצנת הסיום של הסרט – שהייתה אמורה להראות את נערת הטנק מגהקת.
פסקול
פסקול הסרט הורכב על ידי קורטני לאב; גריים רוול הלחין את המוזיקה המקורית. להקתה של לאב, הול, תרמה את השיר "Drown Soda". גרג גראפין מהלהקה בד רליג'ן היה אמור לשיר את הדואט "Let's Do It, Let's Fall in Love" עם ג'ואן ג'ט, אך בשל הגבלות חוזיות הוא הוחלף על ידי פול וסטרברג מלהקת הריפלייסמנטס. Devo הקליטו גרסה חדשה של השיר שלהם "Girl U Want" עבור הסרט, מכיוון שהם היו מעריצים של הקומיקס. הפסקול כלל את שירה של ביורק "Army of Me" לפני שהוא יצא כסינגל. בגלל כישלונו של הסרט בקופות, ביורק וחברת ההקלטות שלה החליטו לא להשתמש בצילומים מהסרט בקליפ של השיר.
השיר "Mockingbird Girl" של The Magnificent Bastards (פרויקט של סקוט וילנד) הוקלט במיוחד עבור אלבום הפסקול לאחר שלאב שאלה את וילנד אם ברצונו לתרום שיר. הסינגל הגיע למקום ה-27 במצעד הרוק בארצות הברית, ולמקוםה-12 במצעד הרוק המודרני. השיר "2¢" של Beowülf גם מופיע בסרט; טלליי ניסתה לשכנע את חברת ההקלטות שיכללו את השיר בפסקול הסרט, אך נענתה בשלילה. במקום זאת, היא ביימה את הקליפ של השיר, שכולל גם קטעי אנימציה וגם צילומים מהסרט.
אלבום הפסקול יצא במרץ1995 על ידי חברות ההקלטה האחים וורנר ואלקטרה רקורדס במשותף. האלבום עצמו זכה לתשבחות, אך מכירות האלבום לא ענו על הציפיות, כנראה בגלל הכישלון הקופתי של הסרט.
יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב"תיאטרון הסיני מאן" ההיסטורי בהוליווד, ב-30 במרץ1995. אחר כך הוא הוצג ב-1,341 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית. הסרט הכניס $2,018,183 בקופות בסוף-השבוע הראשון ו-$2,684,430 במהלך השבוע הראשון כולו. בסיומו של השבוע השני, הסרט הכניס $3,668,762 בלבד, כאשר סכום ההכנסות הסופי מהקופות בארצות הברית הסתכם ל-$4,064,495. בהפצה הבינלאומית, הסרט הוסיף כ-$2,000,000 לסכום הכולל, כנגד תקציב הפקה של 25 מיליון דולר.
תמר עילם גינדין
תמר עילם גינדין (נולדה ב-6 בנובמבר 1973) היא בלשנית ישראלית המתמחה בפרסית ובאיראן הקדומה והמודרנית.
ביוגרפיה
נולדה בירושלים וגדלה בגדרה. מגיל צעיר נמשכה ללימודי שפות וכבר כנערה למדה, בין היתר, סינית, צרפתית וערבית. בגיל 14 החלה להתעניין בפרסית ובתולדות איראן, בעקבות התיידדותה עם עולה חדשה מאיראן. בהמשך שירתה בחיל המודיעין. סיימה תואר ראשון בבלשנות באוניברסיטה העברית בשנת תשנ"ז (1997), והמשיכה ללימודי דוקטורט במסלול הישיר בחוג לבלשנות תחת פרופסור שאול שקד אותו סיימה בשנת תשס"ה (2005). גינדין לימדה את השפה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת חיפה.
עילם גינדין היא חברת סגל בכירה במרכז שלם, עמיתת מחקר במכון מאיר ומרים עזרי לחקר איראן והמפרץ הפרסי באוניברסיטת חיפה, חוקרת בצוות הפרסית היהודית של פרויקט פרידברג לחקר הגניזה הקהירית, חוקרת ומרכזת הפרויקט הבינלאומי של מילון הפרסית האמצעית, חוקרת ראשית בפרויקט מיפוי איזוגלוסות, במסגרת מענק Minerva Arches של מכון מקס פלאנק, ומפתחת הדרכה והוראת תחביר פרסי בעברית.
היא מרצה מעל גבי במות שונות, לרבות באמצעי התקשורת, בהם היא מתראיינת ומגישה תוכניות, בנושאי השפה הפרסית, ההיסטוריה והאקטואליה של איראן וזיקתן ליהדות ולמדינת ישראל (כולל התמחות בניתוח מגילת אסתר לאור ההיסטוריה והשפה הפרסית) ומתחזקת בלוג פעיל בשם "עברית וחיות אחרות".
בשנת 2006, לאחר שילדה שני ילדים, שימשה כפונדקאית וילדה את בנה של חולת כליות שהרופאים אסרו עליה להיכנס להריון. עילם גינדין מרצה בפורומים שונים גם על נושא זה.
בתחילת 2018 החלה להעלות פודקאסט באתר ייעודי בשם "איראניום מועשר", הדן על נושאים שונים באיראן כגון היסטוריה ומיתולוגיה איראנית, ואקטואליה וחדשות מתוך איראן, בעיקר על רקע המחאות נגד המשטר.
חיים פרטיים
עילם גינדין היא אם לשלושה. מתגוררת בכפר סבא.
גיל עופר
גיל עופר (נולד ב-15 ביולי 1976) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי שהתחרה באולימפיאדת סידני 2000, ומאמן בנבחרת הגברים של ישראל בג'ודו.
קריירה
עופר זכה במדליית זהב במכביה החמש-עשרה (1997) לאחר שניצח בגמר את ולדימיר אמונוב מלטביה. שנה לאחר מכן הוא זכה בטורניר 'British Open' בברמינגהאם כאשר ניצח בגמר את ירון שמש הישראלי.
בשנת 1999 עופר זכה במספר מדליות בתחרויות בינלאומיות. בפברואר הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'A-tournament Sofia', באפריל הוא זכה במדליית כסף בטורניר ה-'British Open' בברמינגהאם ובאוגוסט הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'A-Tournament Minsk'. בשנת 2000 הוא זכה בשלוש מדליות בתחרויות בינלאומיות. בפברואר הוא זכה במדליית זהב בטורניר 'A-tournament Sofia' כשניצח בגמר את דניאל פרננדס הצרפתי, במרץ זכה במדליית ארד בטורניר 'Polish Open' בוורשה ובאוגוסט הוא שוב זכה במדליית זהב בטורניר מסוג 'A-Tournament' היוקרתי במינסק.
עופר השתתף באולימפיאדת סידני 2000 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. בקרב הראשון הוא הפסיד לטיאגו קמילו הברזילאי שלאחר מכן זכה במדליית הכסף ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לנורדין יאגובי האלג'יראי.
חיים אישיים
עופר הוא בן דודו של הסייף האולימפי האמריקאי תמיר בלום.
החשפנית
החשפנית (באנגלית: The Stripper) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי בבימויו של פרנקלין שפנר (סרט בכורה) משנת 1962 עם ג'ואן וודוורד וריצ'רד ביימר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "A Loss of Roses" של ויליאם אינג' שהועלה בברודוויי ב-1959. התקופה שונתה מהשפל הגדול בשנת 1933 לשנות ה-60.
בסרט מופיעה בתפקיד קטן השחקנית והחשפנית ג'יפסי רוז לי שעל סיפור חייה נכתב המחזמר "ג'יפסי".
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
תקציר העלילה
קני בירד (ריצ'רד ביימר) עובד עם חברו ג'לי (מייקל ג'יי פולארד) בתחנת דלק בעיירה ליד קנזס סיטי. קני גר עם אמו האלמנה, הלן, (קלייר טרבור) העובדת כאחות מוסמכת בבית החולים בעיירה. קני נמצא בידידות עם שכנתו הצעירה ממול, מרים קסוול (קרול לינלי).
לתחנה נכנסים ארבעה בדרנים שעומדים להופיע בעיירה, האמרגן ריק (רוברט ובר), הבדרנים רוני (לואיס קוונדיש), מאדאם אולגה (ג'יפסי לי רוז) ולילה הבלונדינית (ג'ואן וודוורד) שתופסת מיד את מבטו של קני ש"נדלק עליה". תמורת פרסום המופע בתחנה הוא מקבל שני כרטיסים וצופה בה עם אמו הלן.
מסתבר שללילה הייתה ילדות קשה והיא שהתה במשפחת אומנה מול הבית של משפחת בירד ושימשה אף כשמרטפית לקני. כאשר האמרגן ריק נוטש את הקבוצה היא פונה להלן ומבקשת לשהות שם מספר ימים עד שתצא עבודה. קני מרוצה ומתחיל לחזר אחריה למגינת ליבן של אמו הלן וחברתו מרים.
לילה לא מצליחה למצוא עבודה ולכן שמחה כשריק מציע לה להצטרף אליו. היא נפרדת מהלן וקני אבל כשריק מבהיר לה שמצא לה עבודה כחשפנית, היא מסרבת לו והוא מכה אותה ומחזיר אותם חבולה למשפחת בירד. קני מקבל אותה בהבנה ובחמלה והיא לבסוף נענית לו ומסכימה להתחתן איתו למרות הבדל הגילים.
לאחר ליל אהבה מודיע לה קני שחזר בו מהחלטתו ואינו מוכן להתחתן אתה. מחוסר ברירה היא מתקשרת לריק ומסכימה לעבוד כחשפנית. כעבור זמן מתחרט קני ומוצא את לילה במועדון חשפנות. על חזה צמודים בלונים וגברים מיוחמים מפוצצים אותם אחד אחרי השני. לאחר ההופעה הוא מפציר בה להתחתן איתו אך היא מסרבת אבל מסרבת גם לריק להמשיך בחשפנות למרות שהוא סוטר לה. היא מחליטה לעזוב את שניהם ולהתחיל בדרך עצמאית משלה.
מחוז וילנה-טרוקי
מחוז וילנה-טרוקי (בפולנית: Powiat wileńsko-trocki, פוביאט וילנסקו-טרוצקי; בליטאית: Vilniaus-Trakų apskritis, וילניוס-טרקאי אפסקריטיס) הוא יחידה היסטורית בחלוקה המנהלית של פולין, אחד משמונה המחוזות שהרכיבו את פרובינציית וילנה ההיסטורית, בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה.
המחוז תוכנן בשנים 1923 ו-1924, והוכרז רשמית ב-22 בדצמבר 1925, ממיזוג של תתי-המחוז הישנים של פלך וילנה: וילנה וטרוקי. המחוז נשלט ממשרדי המושל שהיו ממוקמים ברחוב סולאץ' (Sołacz) 3 בווילנה גופה, וכלל 17 גמינות, 2 ערים ו-12 עיירות.
האזרח הראשון ברומא
עלילת האזרח הראשון ברומא מתפרסת בין השנים 100-110 לפנה"ס, ועוסקת בעיקר בעלייתו לגדולה של המצביא גאיוס מריוס, ובאירועים ההיסטוריים שהביאו להפיכתו לאחד מהבולטים והחשובים במנהיגי הרפובליקה הרומית: נישואיו ליוליה (בת למשפחת היוליים), החלפתו של מטלוס כמפקד הצבא הרומי בנומידיה, ניצחונו במלחמת יוגורתה, הרפורמות המקיפות שערך בצבא הרומי, ארבעת הקונסאלטים הרצופים שלו, וניצחונו המכריע על הקימברים והטווטונים שפלשו לצפון איטליה.
מחוז וילנה-טרוקי
באוקטובר 1939, עם מסירת וילנה לליטאים בידי הצבא האדום שכבש אותה קודם לכן במהלך פלישת ברית המועצות לפולין ובהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, בוטל מחוז וילנה-טרוקי וחדל מלהתקיים.
האזרח הראשון ברומא
דמות מרכזית נוספת המתוארת בספר היא לוקיוס קורנליוס סולה, מדינאי ומצביא רומאי חשוב בפני עצמו, שבשנים אלו היה אחד מפקודיו של מריוס, ולפי תיאורה שלה מקלאוג, חברו הטוב. קטעים נרחבים ברומן עוסקים בסולה, בקשרי החברות שלו עם מריוס, במערכות היחסים השונות שבהן היה מעורב, ובתחילת הקריירה הצבאית והפוליטית שלו.
מחוז וילנה-טרוקי
כיום נכלל שטח המחוז בתחומי ליטא בחלק המזרחי של המדינה, ורובו כלול במחוז וילנה במתכונתו הנוכחית, שאינה בעלת משמעות מנהלית ממשית.
הערים המרכזיות בשטח המחוז הן: וילנה, טרוקי ונאויואי וילניה.
האזרח הראשון ברומא
לפי מקאלוג, היא ביססה את הרומן על מחקר מעמיק של ההיסטוריה הרומית, הן מהמקורות העתיקים והן מהמחקר המודרני. בין השאר, מקאלוג נוקבת בשמם של פרידריך מינצר, תאודור מומזן, ורונלד סיים, כהיסטוריונים שעל מחקרם היא הסתמכה.
מקלאוג שרטטה את המפות והאיורים המצורפים לרומן בעצמה, כאשר האיורים של הדמויות התבססו על פסלים שנשתמרו מהתקופה. רק האיורים של מאריוס וסולה נעשו על בסיס פסליהם הממשיים, בעוד שאר איורי הדמות התבססו על פסלים רומאים אלמוניים, שהתאימו מבחינת גיל וטיפוס לדמות ההיסטורית המסוימת.
הספר תורגם לעברית על ידי עדי גינצבורג הירש, ויצא לאור בעברית בשני כרכים בהוצאת מודן בשנת 1991.
פשיינט רייט
פשיינט רייט (באנגלית: Patience Wright; 1725 – 23 במרץ 1786) הייתה פסלת של דמויות משעווה, והפסלת המוכרת הראשונה ילידת אמריקה.
ראשית החיים
פשיינט רייט נולדה באויסטר ביי, ניו יורק, למשפחת חוואים קווקרים עם תזונה צמחונית. המשפחה עברה לבורדטאון, ניו ג'רזי כשפשיינט הייתה בת ארבע. בגיל 16 היא עזבה את בית המשפחה ועברה להתגורר בפילדלפיה, שם בשנת 1748 התחתנה עם ג'וזף רייט, שהיה מבוגר ממנה בשנים רבות. לעיתים קרובות היא שעשעה את עצמה ואת ילדיה על ידי יציקת פנים מבצק לחם ומשעווה.
כשבעלה של רייט נפטר בשנת 1769, היא הייתה בהריון עם ילד רביעי והייתה זקוקה לדרך לפרנס את המשפחה. בעבודה עם אחותה רייצ'ל וולס, שהייתה אלמנה, היא הפכה את התחביב שלה לעיסוק במשרה מלאה. האחיות הקימו עסק לדיוקנאות בשעווה כהה, צורת אמנות פופולרית באמריקה הקולוניאלית. בשנת 1770 הן הצליחו מספיק כדי לפתוח סדנאת עבודות שעווה בניו יורק ולערוך סיורים עם עבודתן בפילדלפיה וצ'ארלסטון. הדיוקנאות של רייט היו דמויות בגודל טבעי או גודל חזה עם בגדים אמיתיים ועיני זכוכית. הן עוצבו כמו בחיים ונחשבו לאמיתיות מאוד. לעיתים קרובות הן המחישו את הפעילויות שהאדם המתואר עשוי לבצע בחייו. לאחר שרבים מפסליה נהרסו בשריפה ביוני 1771, רייט עברה להתגורר בלונדון, אנגליה. דרך מערכת יחסים עם ג'יין אחותו של בנג'מין פרנקלין, היא נכנסה לחברה הלונדונית. רייט התיישבה בווסט אנד והקימה תצוגה פופולרית של דמויות היסטוריות ודמויות שעווה מפורסמות. היא זכתה לכבוד בהזמנה להופיע לפני המלך ג'ורג' השלישי, והמשיכה לפסל אנשים אחרים מבני המלוכה והאצולה הבריטית. רייט אמנם תועדה כיוצרת לפחות חמישים וחמש יצירות, אך רק דמות אחת באורך מלא של לורד צ'את'ם (ויליאם פיט) קיימת.
מוניטין ציבורי
פשיינט רייט נודעה בחברה הלונדונית בזכות נימוסים אמריקאים כפריים, שהיו מקור לשערוריות. היא נעלה נעלי עץ, נישקה את בני שני המינים ובאופן כללי לא קיימה את כללי הנימוס של אותם ימים, של מישהו ממעמדה או מינה. שמועה אחת קבעה שהיא אפילו קראה למלך ולמלכה בשמם הפרטי, תוך הפרת התנהגות מקוממת. הטכניקה של רייט לפיסול שעווה תרמה לתפיסה פומבית זו של דמותה. היא השתמשה בחום הגוף כדי לשמור על השעווה בטמפרטורה בה היא יכולה לעצב אותה, ועיצבה אותה מתחת לסינר בצורה מרמזת, מה שערער את הצופים ואף זכה בפרודיה בעיתונות. המדיום עצמו היה סוג של "אמנות ירודה" בהשוואה לפיסול בברונזה או באבן. רייט אולי השתמש בדמותה הציבורית הלא שגרתית, כדרך להניע עסקים לעבודות השעווה שלה, תוך שימוש נוח בסיקור העיתונים כדי לקבל פרסום על יצירותיה.
פעילויות מלחמת העצמאות
מספרים כי רייט עבדה כמרגלת במהלך המהפכה האמריקאית, והעבירה מידע למושבות בתוך דמויות השעווה שלה. ידוע שהיא התכתבה עם בנג'מין פרנקלין במהלך המלחמה, תוך שהיא שולחת מכתבים המדווחים על בריאותו של בנו הבלתי לגיטימי, ויליאם, ותומכת באסירי מלחמה. היא גם כתבה מכתבים לג'ון דיקינסון שתיארו את הכנות הצבא הבריטי באנגליה. בסופו של דבר סר חינה של רייט מהמלוכה כתוצאה מתמיכתה הגלויה בעניין העצמאות הקולוניאלית, במיוחד לאחר שלפי הדיווחים גערה במלך ובמלכה לאחר הקרבות בלקסינגטון וקונקורד. היא הייתה פטריוטית גלויה, והקימה קרן לתמיכה בשבויי מלחמה אמריקאיים שהוחזקו בבריטניה. קבוצה של פעילים פרו-אמריקאים, ביניהם לורד ג'ורג' גורדון, בנג'מין ווסט ואנתוני פסקווין, נפגשה בסדנתה בלונדון כדי לדון בעניינם. רייט עברה לפריז בשנת 1780, שם עיצבה את דיוקנו של בנג'מין פרנקלין.
לאחר המלחמה
רייט חזרה לאנגליה בשנת 1782 והתיישבה עם בתה פיבי וחתנה, הצייר ג'ון הופנר, בביתם ברחוב צ'ארלס בכיכר סנט ג'יימס. בשנת 1785 היא החליטה לחזור לניו ג'רזי. עם זאת, תוך כדי הכנות לנסיעה היא נפלה ושברה את רגלה. פשיינט רייט נפטרה כעבור שבוע, ב־23 במרץ 1786. אחותה רייצ'ל ניסתה לקבל סיוע כספי עבור הוצאות הקבורה שלה, הן מאזרחים אמריקאים בולטים והן מהקונגרס האמריקאי, אך לא הצליחה. רייט נקברה בלונדון. מקום קבורתה אינו ידוע. רייט אמנם השיג את הסכמתו של ג'ורג' וושינגטון לשבת מולה לפסל את דיוקנו, אך היא מתה לפני שהספיקה לפסל אותו. בקשה דומה נשלחה לתומאס ג'פרסון.
עבודות נבחרות
השבריריות של המדיום שלה גרמה לכך שמעט מיצירותיה של רייט שרדו. דמות באורך מלא של ויליאם פיט, שהופקה לאחר מותו של האציל, עדיין עומדת במוזיאון מנזר וסטמינסטר. מיוחס לה פרופיל תבליט של האדמירל ריצ'רד האו באוסף מוזיאון ניוארק. רייט עשתה גם פסלים של ראש הממשלה ויליאם פיט, לורד ליטלטון, תומאס פן וצ'ארלס ג'יימס פוקס. הפטרונים של רייט כללו את ויליאם פיט, בנג'מין פרנקלין, דבּורה סמפסון, ומלך ומלכת אנגליה.
מורשת
בנה של רייט, ג'וזף רייט (1756–1793) היה צייר פורטרטים ידוע. בתה פיבי התחתנה עם הצייר הבריטי ג'ון הופנר; בנם, הנרי פרקינס הופנר, המשיך להיות קצין חיל הים המלכותי וחוקר הארקטי.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות (באנגלית: Fact-checking) היא פעולה הכרוכה בבדיקת הטענות העובדתיות בטקסט שאינו בדיוני, במטרה לקבוע את אמיתותן ונכונותן של ההצהרות העובדתיות בטקסט. הדבר עשוי להיעשות לפני או אחרי פרסום הטקסט.
קולות בנגב
העמותה מפעילה קבוצות וסדנאות בקרב קהילת הדרום המגוונת, במטרה לקדם דמוקרטיה ושוויון ולפתח מנהיגות מקומית בנגב, כאשר דגש הפעילות הוא בהובלת יחידים וקבוצות לשינוי חברתי אקטיבי.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לפני פרסום
בדיקת עובדות נעשית, למשל, על ידי עורך של כתב עת כדי לוודא שכל הטענות במאמר לפרסום נכונות עובדתית. לבדיקת עובדות חשיבות מיוחדת כאשר פרסום עובדות לא נכונות עלול לגרור תביעה נגד המפרסם, כגון תביעת לשון הרע או תביעה בגין נזק שגרם הפרסום השגוי. גם כאשר אין חשש מתביעה, בדיקת עובדות באה להבטיח את המוניטין של המפרסם כמקור מידע אמין.
קולות בנגב
קולות בנגב מכשירה מנחים – באמצעות מיקודים שונים של תרבות ואוכלוסייה, על מנת לענות לצרכים הייחודיים של כל קבוצה, להתמחות בזיהויים, לאפשר קיומן של זהויות שונות ועל מנת לקדם פיתוח והנהגה בכל קבוצה ומתוך כל קבוצה- לכלל האוכלוסייה.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לפני פרסום
אנשים שעוסקים בבדיקת עובדות, לעיתים רבות עושים זאת עבור תוכן שמיועד לפרסום בכתב עת. תהליך בדיקת העובדות דורש יכולת לבצע מחקר מהיר ומדויק לכל הטענות.
קולות בנגב
קולות בנגב מאמינה שיצירת שינוי במעגל הפרטי של האדם, מוביל לשינוי משמעותי במעגל הקהילתי. באמצעות הכשרת מנחי קבוצות בגישה ייחודית שפיתחה, העמותה זורעת זרעים של שינוי בכל הנגב, שמובילים לשיח חברתי אחר.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לפני פרסום
משום שנחוצים בדרך כלל משאבים וזמן לבדיקת עובדות, לעיתים רבות אנשים המתמחים בבדיקת עובדות אינם עובדים עבור עיתונים, והעיתונאים עצמם, אשר מיומנים בתיקון ואימות הנתונים והמידע שהם כותבים, הם האחראים לרוב על ההיבט הזה. כאשר מדובר בכתבי עת היוצאים לאור על בסיס שבועי או חודשי, לעיתים רבות כן יועסק אדם המתמחה בבדיקת עובדות.
תהליך בדיקת העובדות קריטי במיוחד כאשר הוצאות לאור מעוניינות לפרסם חומר שנכתב על ידי אנשים שאינם כותבים מיומנים - לרוב, קיימת סבירות רבה יותר שלכותבים הללו יהיו שגיאות עובדתיות.
קולות בנגב
התפתחות
קולות בנגב הוקמה בשנת 1995 כמדרשה פלורליסטית ללמידה, מפגש וחינוך בנגב על-מנת לתת מענה לצורך בשיח מעמיק ומחבר בין היחיד והחברה: בין המרחב האישי למרחב הקהילתי, בין המעשה החברתי לעשייה הפוליטית ובין קבוצות בקונפליקט.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לפני פרסום
לפי ה-Columbia Journalism Review, השבועון הגרמני "דר שפיגל" מעסיק את צוות בודקי העובדות הגדול ביותר בעולם - נכון ל-2010 היו כ-80 בודקי עובדות, שהועסקו עבור ה"דר שפיגל" במשרה מלאה.
קולות בנגב
התפתחות
קולות בנגב היא עמותה רשומה משנת 2001 ועם השנים, התפתחה והפכה למובילה בתחום של הכשרת מנחי קבוצות עם התמחות בסביבה של קונפליקטים ורב-תרבותיות. שבשנת 2006 הקימה את בית הספר להכשרת מנחי קבוצות בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר. ב 15 שנות פעילות, קולות בנגב התמקדה בעשייתה בשאלות על פי הצרכים השונים שעלו במהלך השנים כמו קליטה חברתית ותרבותית של עולים, סדנאות ימין-שמאל בתקופת ההתנתקות ואירועים רבים אחרים.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לפני פרסום
בכתב העת הניו יורקר צוות בודקי העובדות מתקשר לכל אדם שמוזכר בכתבה שעומדת להתפרסם, ומוודא כי הציטוטים בכתבה הם נכונים.
קולות בנגב
התפתחות
אופי פעולה זו מאפשר ל"קולות בנגב" לחזק, להעצים ולהעניק כלים לתושבי הדרום, כך שייצרו שיח הידברות מאפשר שישפיע לטובה על החברה בישראל. כמו כן, קולות בנגב פעילה ומפעילה פרויקטים במכללות הדרום השונות, מרכזי צעירים ובישובים שונים ברחבי הנגב.
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לאחר הפרסום
בדיקת עובדות לאחר הפרסום נעשית בידי גורמים העוסקים בביקורת של אמצעי התקשורת, שהצבעה על עובדות שגויות היא חלק ממטרתם.
קולות בנגב
בית הספר להכשרת מנחי קבוצות
"בית הספר להכשרת מנחי קבוצות לשינוי חברתי", המוביל באזור הדרום, ובין 5 המובילים בתחום הנחיית קבוצות בארץ, הוקם במטרה להקנות למנהיגים - משתתפי הקורסים להנחיה, כלים לצמיחה אישית ולחיזוק יכולותיהם ליזום תהליכים חברתיים שיובילו שינוי אמיתי בקהילה. במסגרת בית הספר מתקיימים ארבעה קורסים:
בדיקת עובדות
בדיקת עובדות לאחר הפרסום
בשנת 2015 נוסדה רשת בדיקת העובדות הבינלאומית, ארגון עולמי שנועד ליצור שיתופי פעולה וסטנדרטיזציה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות. הרשת עובדת בשיתוף פעולה עם ארגונים רבים, ביניהם גוגל ופייסבוק, ומתפקדת גם כגורם סמכות להכשרת בודקי-עובדות. נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים להם סוכנויות בעלות תו-תקן של ה-IFCN הפועלות ב-39 מדינות.
קולות בנגב
הפעלת מרכזי צעירים
בתחום זה, "קולות בנגב" תורמת את הניסיון ואת הידע בהפעלת קבוצות מגוונות, על ידי ליווי והכשרת צוות מרכזי צעירים האלה, הנחיית סדנאות הכנת חיילים לקראת שחרור משירות צבאי בערי הפריפריה וגם הנחיית קבוצות מנהיגות נוספות. קולות בנגב מפעילה את מרכזי הצעירים באופקים, קריית גת, מצפה רמון, אילת, רהט, ערד, באר שבע וירוחם.
הנחיית קבוצות מנהיגות צעירה והעצמה בקהילה
"קולות בנגב" מהווה מקור הכשרה וליווי מקצועי עבור צעירים והסטודנטים הפעילים בפרויקטים רבים המתקיימים באזור הדרום. מערך הכשרה ופיתוח הדרכה זה מאפשר ליצור אצל הצעירים והסטודנטים תודעה ומחויבות חברתית ארוכת טווח שתלווה אותם בחייהם כבוגרים בחברה הישראלית.
בנוסף להכשרה וליווי סטודנטים הפעילים בפרויקטים השונים, צוות המנחים של "קולות בנגב" גם מטפח ומפתח מנהיגות לקידום חברתי של קהילות מקומיות, יחידים וקבוצות המחויבים לשינוי החברה בישראל על ידי העצמתם ומתן כלים מתחום הנחיית קבוצות.
בדיקת עובדות
הפרכה מראש
הפרכה מראש (Pre-bunking) היא גישה שהחלו חברות טכנולוגיה לבחון בתחילת שנות ה־20. בגישה זו חושפים בפני גולשים, שצורכים תוכן באתרים בהם פייק ניוז נפוץ, דוגמת רשתות חברתיות, מודעות המסבירות על קיומו של מידע מוטעה בנושא ומהם המאפיינים שלו.
קולות בנגב
קולות בנגב במחאה החברתית 2011
ההתעוררות של החברה האזרחית בישראל בקיץ 2011 עם המחאה החברתית 2011 בישראל הביאה יחד איתה גם רגעי משבר כגון שסע במנהיגות של נציגי המחאה החברתית בכל רחבי הארץ. צוות מנחי קולות בנגב פעלו במספר מוקדים כמו בשדרות, אופקים, אשקלון, באר שבע ובתל אביב כדי לסייע בהכוונה והנחיה כיצד לעבוד בקבוצות, בהתחשבות בשוני האנושי בכל קבוצה ובין הקבוצות. בעקבות המחאה החברית, מנחי קבוצות של "קולות בנגב" הוזמנו להוביל שולחנות עגולים במסגרות חברתיות השונות ותרמו מניסיונם באזור הדרום ובאזור המרכז.
בדיקת עובדות
הפרכה מראש
גישה זו נתמכה במחקרים שהראו שחשיפת גולשים למידע אמין על פייק ניוז בנושא מסוים הגדילה את הסיכוי לזהות פייק ניוז והפחיתה את הסיכוי לשתף פייק ניוז ברשתות החברתיות. חברת גוגל פרסמה ניסוי תוכן שערכה בסתיו 2022, ובו קיימה קמפיין הפרכה מראש במספר מדינות במזרח אירופה, בנושאים הקשורים למלחמת אוקראינה–רוסיה. על פי הפרסומים של גוגל, בדומה למחקרים, גם הגולשים שהוגרלו לקמפיין הפגינו יכולת זיהוי גבוהה יותר של פייק ניוז ושיתפו פחות תכנים מסוג זה.
הררזאורוס
הררזאורוס (שם מדעי: Herrerasaurus) הוא סוג של דינוזאור קדום שהתקיים בתקופת הטריאס העליון שלפני 231.4 מיליון שנה. הסוג תואר ב-1936 ונכלל בו מין יחיד - Herrerasaurus ischigualastensis. הוא נקרא על שם "רכס הררה", רכס הררי הסמוך לאיסצ'יגואלסטו בצפון ארגנטינה, בהם הוא התגלה לראשונה.
מאפיינים
ההררזאורוס הוא מהדינוזאורים הקדומים ביותר שחיו. ככל הנראה הוא היה תרופוד, מאחר שהוא חולק תכונות פיזיות רבות עם תרופודים מאוחרים יותר, כגון האלוזאורוס. עם זאת בדומה לשאר ההררזאוריים הוא חולק תכונות רבות גם עם דמויי זאורופודים.
אורכו של ההררזאורוס נע בין 3 ל-6 מטר, אורך הגולגולת כ-60 ס"מ ומשקלו כ-210 ק"ג. הוא היה טורף מהיר ויכל לרוץ במהירות 40 קמ"ש, עם לסתות שיכלו לכרסם עצמות.
כריסטיאן סירגי
כריסטיאן בוגדן סירגי (ברומנית: Cristian Sârghi, נולד ב-23 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן רומני המשחק באוצלול גאלאץ בעמדת הבלם.
קריירה
סירגי התחיל את הקריירה שלו בפוליטכניקה גאלאץ מהליגות הנמוכות. בשנת חתם באוצלול גאלאץ. ב-6 בדצמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד ואסלוי. בעונת זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-2 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בהפסד 2-0 למנצ'סטר יונייטד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
בקיץ חתם במכבי נתניה. בתום העונה עזב וחתם בקונקורדיה קיאז'נה וכעבור חצי עונה חתם בארמיס ארדיפו.
מורטל קומבט 1
מורטל קומבט 1 (באנגלית: Mortal Kombat 1) הוא משחק וידאו מסוגת לחימה שפותח על ידי NetherRealm Studios ויופץ על ידי האחים וורנר משחקים. המשחק מתוכנן לצאת ב-19 בספטמבר 2023 למערכת ההפעלה Windows ולקונסולות המשחקים פלייסטיישן 5, Xbox Series X/S ונינטנדו סוויץ'. זהו המשחק ה-12 בסדרת המשחקים מורטל קומבט המהווה אתחול לסדרה.
כריסטיאן סירגי
קריירה
במרץ חזר לרומניה וחתם בפאנדורי טרגו ז'יו.
מורטל קומבט 1
פיתוח
לאחר סיום פיתוח ועדכון מורטל קומבט 11 ביולי 2021, NetherRealm Studios הכריזו שהם עוברים לעבוד על המשחק הבא בסדרה. המשחק הוכרז ב-18 במאי 2023 בקדימון אנימציה עם תאריך יציאה עתידי של 19 בספטמבר 2023. זהו אתחול של סדרת המשחקים, לאחר שבסוף עלילת המשחק הקודם ליו קאנג הביס את שאנג טסונג, הפך לאל ויצר "עולם חדש". NetherRealm הכריזו גם שמזמיני המשחק מראש יקבלו גישה לגרסת הבטא כבר באוגוסט 2023.
כריסטיאן סירגי
קריירה
באוגוסט חתם בגז מתאן מדיאש.
מורטל קומבט 1
דמויות
המשחק עתיד לכלול דמויות רבות מהסדרה, כגון לו קאנג, סקורפיון, סאב-זירו, ריידן, ג'וני קייג', קונג לאו, קיטאנה, מילינה, סמוק, ריין ושאנג טסונג. דמויות נוספות ייחשפו במהלך קמפיין הפרסום של המשחק.
כריסטיאן סירגי
קריירה
ביולי סירגי חתם בפטרולול פלוישט.
ב-22 באוגוסט 2020, סירגי חתם באוצלול גאלאץ.
הדיוויזיה ה-79 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-79 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב, ולחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79, ולחמה בחזית המערבית בקרבות שונים עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-79
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד קרל שטרקר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובהמשך לחמה הדיוויזיה לסירוגין כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-51 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב קייב, ובקרב חרקוב הראשון. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי.