cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית לותר
אוגוסטום
האוגוסטום הוא הרחבה לבית לותר שהוזמנה על ידי אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה בשנת 1564 כספרייה, אם כי העבודה בפועל לא החלה עד 1579 בהנחייתו של הנס אירמיש (Hans Irmisch). הבניין היה מוכן לשימוש בשנת 1598, אז הועברה לשם ספריית האוניברסיטה מהטירה הסמוכה. בשנת 1686 התווסף אולם להצגת אנטומיה (Theatrum Anatomicum). בעקבותיו, בשנת 1736, הוקם מוזיאון בשם אנטומיקום (Anatomicum), שהיה למעשה אוסף של דגימות מוכנות ומוזרויות אנטומיות, שרובן מתנות מאוגוסט השלישי, מלך פולין.
האוגוסטום המשיך לצבור חשיבות לאוניברסיטה ולעיר ויטנברג. אוספים ספרותיים נוספים נוספו והביאו את האוסף הכולל ל-16,000 ספרים באמצע המאה ה-18. נוספה גלריה של הנסיכים הבוחרים של סקסוניה, כולל תרשימי יוחסין למלכי דנמרק, בראונשוויג וברנדנבורג. עוד נוספו חדרי סטודנטים ומשרדים רבים החל משנת 1725.
גם האוגוסטום הושפע מהידרדרות של בית לותר, אם כי לא באותה מידה. זה היה חלק מבית החולים הצבאי במהלך מלחמת שבע השנים, ובשלב מסוים שימש כממגורה. עם זאת, הוא יכול היה לשמש כחלק מהסמינר המלכותי, בניגוד לבית לותר, וכך נחסכה ממנו מרבית ההידרדרות. הוא המשיך לפעול לאורך המאה ה-19 כמדרשה, ושימש גם כדי להגן על הארכיונים מכנסיית הטירה, שכמעט נהרסה במהלך מלחמת שבע השנים. הוא שימש עד 2012 כסמינר לותרני והיה שייך לארגון הגג של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה (Evangelische Kirche in Deutschland). ב-2017 עבר המבנה לידי מדינת סקסוניה-אנהלט בתמורה למסירת כנסיית הטירה לארגון הגג של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה.
מוזיאון בית לותר
לאחר השיפוץ של שטילר, התקבלה ההחלטה לפתוח מוזיאון בבית לותר המתעד את הרפורמציה ואת חייו של לותר. התערוכות הראשונות נפתחו לקהל בשנת 1883, והיו מוגבלות בעיקר לקומה השנייה, בעיקר סלון לותר. החל משנת 1911 התרחב המוזיאון בהדרגה לכל הבניין. לציון 500 שנה להולדתו של מרטין לותר, ובמלאת 100 שנה להקמת המוזיאון, נערכו הרחבות ושיפוצים גדולים בשנת 1983. בשנת 2002 הושלם אזור כניסה חדש שתוכנן על ידי חברת האדריכלות פיץ והוה (Pitz & Hoh) מברלין. סגנונו המודרני מאוד תוכנן, כלשונם של האדריכלים, לאפשר "לתפקוד ולהיסטוריה להיראות ניצבים זה מול זה", וזכה בפרס האדריכלות של מדינת סקסוניה-אנהלט.
בית לותר הוא כיום המוזיאון הגדול בעולם הקשור לרפורמציה. הוא מכיל חפצים מקוריים רבים מחייו של לותר, כולל דוכן המטיף שלו מהכנסייה העירונית של ויטנברג, גלימת הנזיר שלו, כמה ציורים של לוקאס קראנאך האב, וספרי תנ"ך וביבליה רבים, קונטרסים, וכתבי יד.
בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים
בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים (בגרמנית Prähistorische Pfahlbauten um die Alpen; צרפתית Sites palafittiques préhistoriques autour des Alpes; איטלקית Antichi insediamenti sulle Alpi) הם השם הקיבוצי שניתן לקבוצה של 111 אתרים ברחבי הרי האלפים, ואשר הוכרזו בשנת 2011 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו.
מאפייני האתרים
111 האתרים הכלולים בהכרזה נבחרו מבין 937 האתרים הידועים, בזכות איכויותיהם וכדי להימנע מחזרה על מאפיינים זהים. כמחצית מאתרי ההכרזה (56) שוכנים בשווייץ, 19 באיטליה, 18 בגרמניה, 11 בצרפת, 5 באוסטריה ו-2 אתרים בסלובניה. 937 האתרים מקובצים בשמונה מקבצים ששני הצפופים שבהם נמצאים באלפים הצפוניים - הראשון במרכזה ובמערבה של שווייץ, והשני בצפון-מזרח שווייץ ובדרום גרמניה. רוב האתרים משתרעים על-פני שטחים קטנים הנעים בין 0.08 ל-15 הקטר. כשליש מהאתרים שקועים במים בעומקים של חצי מטר עד עשרה מטרים, כשליש ניצבים על קרקע יבשה והיתר שקועים במים בחלקם.
בתי הכלונסאות מתוארכים לתקופה שבין 5000 ל-500 לפנה"ס, והם הוקמו על ידי כשלושים קבוצות אתניות שונות, החל בשלבים המוקדמים של התפתחותן החקלאית, במהלך תקופת האבן החדשה ותקופת הברונזה באירופה. בסביבות שנת 800 לפנה"ס, בד בבד עם תחילת תקופת הברזל באזור, חדלו יישובי הכלונסאות מלהתקיים.
המחקר הארכאולוגי באתרים חשף מאפיינים תרבותיים שונים שאפיינו את הרי האלפים בתקופת האבן החדשה ובתקופת הברונזה:
תחנת הרכבת התחתית בנק
תחנת בנק (באנגלית: Bank Station) היא תחנת רכבת תחתית ותחנה של הרכבת הקלה דוקלנדס הנמצאת בסיטי של לונדון שבאנגליה. תחנת בנק, הנקראת על שם הבנק המרכזי של אנגליה, נפתחה בשנת 1900 בצומת בנק, והיא משרתת את קו סנטרל, קו נורת'רן וקו ווטרלו וסיטי. בנוסף נמצאת במתחם גם תחנה של הרכבת הקלה דוקלנדס (DLR). התחנה נמצאת באזור 1 של הרכבת התחתית של לונדון והיא אחת מהתחנות העמוסות ביותר.
היסטוריה
מתחם תחנת בנק הוקם על ידי בניית קישורים בין מספר תחנות סמוכות שהוקמו על ידי חברות שונות.
התחנה הראשונה, קו סירקל, 1884
התחנה הראשונה נפתחה על ידי חברת רכבת המטרופוליטן (MR) וחברת הרכבת המחוזית (DR) שהקימו בשנת 1876 את רוב המעגל הפנימי (כיום קו סירקל), באותה תקופה שתי החברות היו במחלוקת על השלמת התוואי, בחברת MR חששו כי השלמת הקו תשפיע לרעה על הכנסותיהם בגלל התחרות על התחבורה בעיר שבה הובילה חברת DR, לבסוף החברות החליטו להתאחד וביחד הם השלימו את הקו שכלל קטע חדש עם תחנה במגדל לונדון ובצומת בנק.
התחנה השנייה, קו ווטרלו וסיטי, 1898
קו ווטרלו וסיטי הוקם על ידי חברת הרכבת של דרום מערב לונדון (L & SWR) כדי לקשר את תחנת ווטרלו שלה לסיטי של לונדון. התחנה שלה הייתה בנויה מתחת לרחוב המלכה ויקטוריה, והיא נפתחה ב 8 באוגוסט בשנת 1898. שנתיים לאחר מכן ב 28 באוקטובר 1940 אוחדה התחנה עם התחנה של קו סירקל ושמה שונה ל 'תחנת בנק'.
התחנה השלישית, קו סנטרל, 1900
פתיחת התחנה של חברת הרכבת המרכזית של לונדון (CLR, כיום קו סנטרל) בצומת בנק, ארעה ב־30 ביולי 1900. בשלב זה היו בצומת בנק 2 תחנות: תחנת בנק שבה עברו קווים סנטרל, נורת'רן, וקו ווטרלו וסיטי, והתחנה השנייה בצומת הייתה תחנת מונומנט ששירתה את קווים סירקל ודיסטריקט. שתי התחנות נמצאות מתחת לאדמה, בשל הקרבה בין התחנות והשיתוף החלקי ביניהם חוברו אולמות הכרטיסים תוך זמן קצר אך הקשר בין רציפי התחנות נעשה רק בשנות העשרים כאשר הותקנו המדרגות הנעות.
הרכבת הקלה דוקלנדס, 1991
כאשר הוקמה רשת הרכבת הקלה דוקלנדס הורחבה התחנה ונבנו בה רציפים נוספים ללא פתח כניסה נפרד. בנוסף נבנה מחוץ לתחנה על פי בקשת ראש העיר של לונדון, פסל של ג'יימס הנרי ברסטד, הפסל ממוקם על בסיס שמסתיר את פתח האוורור של התחנה.
רוברט ולטש
קורות חייו
ולטש נולד בעיר פראג שבאוסטריה-הונגריה (כיום בירת צ'כיה) למשפחה עתיקה ומכובדת. אביו תיאודור ולטש היה עורך דין ופעיל בקהילה היהודית. בסוף המאה ה-19 הוא היה המנהל הכללי של החברה המרכזית לניהול חיים יהודיים (Centralverein zur Pflege Jüdischer Angelegenheiten).
עם תחילת לימודיו באוניברסיטת קארל פרדיננד בפראג הצטרף רוברט ולטש לארגון הסטודנטים הציוני "בר כוכבא" ואף כיהן כנשיאו בשנים 1911–1912. בעיר הייתה קהילה יהודית חזקה, שמבחינה תרבותית הייתה גרמנית. במלחמת העולם הראשונה נלחם ולטש בצד מעצמות המרכז. דודנו פליכס ולטש היה חבר קרוב של קפקא ומקס ברוד. רוברט היה חבר של האחרון כל חייהם. שניהם חלקו עניין עמוק בציונות אידיאליסטית.
ולטש החל לפרסם מאמרים בכתבי עת יהודים גרמנים ב-1910, בשבועון בגרמנית Selbstwehr שיצא בפראג וכן ב"די וֶלט". לאחר מלחמת העולם הראשונה הוזמן לברלין בירת גרמניה להיות עורכו של כתב העת Jüdische Rundschau ("יידישֶה רוּנדשַאוּ"), עיתון שפורסם, בחלק מן השנים, פעמיים בשבוע בברלין; שיא תפוצתו היה 37,000 עותקים. ולטש ערך וכתב עבור העיתון מ-1919 עד סגירתו על ידי המשטר הנאצי ב-1938 אחרי ליל הבדולח. תרומתו הידועה ביותר הייתה תגובתו לחרם אחד באפריל 1933 שהכריזו הנאצים על חנויותיהם של היהודים: "שאוהו בגאון את הטלאי הצהוב". הייתה זו קריאה לעוצמה וסולידריות וקול בודד בתגובה לחרם הנאצי. לא הייתה זאת התייחסות לחובת ענידת טלאי צהוב, שהנאצים לא כפו אותה עד 1941, כי אם קריאה לאחדות של הקהילה היהודית-גרמנית שעד אותו זמן ראתה את עצמה כחיה חיים משולבים יפה בגרמניה.
ולטש עבד שנים רבות ככתב של "הארץ". ב-1945 עבר ללונדון ונעשה כתב העיתון שם. בתפקיד זה דיווח על משפטי נירנברג.
ולטש היה אחד היוזמים להקמת מכון ליאו בק, שנקרא על שמו של ליאו בק, רבה ומנהיגה של יהדות גרמניה בזמן השלטון הנאצי. המכון מוקדש לשימור ההיסטוריה של הקהילה היהודית-גרמנית ותרבותה והוא פעיל גם היום. ולטש ערך את שנתון המכון מ-1956 עד 1978.
רוברט ולטש נפטר בירושלים בסוף שנת 1982, בן 91 במותו.
זאר
תסמונת הזַאר (באמהרית- ዛር) שייכת למשפחת הפרעות האיחוז ונפוצה בעיקר באוכלוסיות באזור צפון אתיופיה, סודאן ומצרים. תסמונת זו מיוחסת לאמונה כי ישות על טבעית, רוח רעה המכונה הזאר, רודפת אחר הנאחז ולמעשה מנסה להשתלט על גופו על ידי דחיקת זהותו. על פי האמונה, רוח הזאר היא גורם מרכזי להופעת מחלות, אסונות והתנהגויות א-נורמטיביות שונות של הנאחז. תסמונת הזאר מוגדרת כ"תסמונת תלוית תרבות".
תסמונות איחוז
תסמונת איחוז מיוחסת לאמונה כי ישויות על טבעיות עלולות לחדור אל גוף האדם ויקנו בו שליטה זמנית תוך דחיקת זהותו האישית של האחוז.
נהוג להבחין בין שני סוגי מצבי מודעות משתנים: טרנס עם איחוז (Possession Trance= PT) וטרנס ללא איחוז (Non-Possession= NPT). הכניסה למצב טרנס ללא איחוז (NPT) לרוב נעשית באופן רצוני על ידי האדם אשר יכול להמריצה באמצעים שונים כגון צום או נטילת סמים. היא מתאפיינת כחוויה הזייתית ולרוב האדם מודע וזוכר את הנעשה במהלך הטרנס. לעומת זאת במצב טרנס עם איחוז (PT) האדם לרוב אינו זוכר פרטים מחוויית הטרנס ולרוב הישות העל טבעית "תשתלט" על זהות הנאחז.
הבחנה נוספת בין הפרעות האיחוז היא בין איחוז מרכזי לאיחוז פריפרי. איחוז מרכזי מאופיין לרוב כטקס חברתי שמטרתו לחזק נורמות מסוימות באותה תרבות. לרוב האיחוז המרכזי ילבש צורה של טקס דתי ועל כן האיחוז יהיה זמני ויעשה מתוך בחירת הנאחז. לעומת זאת איחוז פריפרי יתאפיין לרוב כמצב מתמשך הנכפה על הנאחז, אשר לרוב יהיה בעל מעמד חברתי נמוך. האיחוז הפריפרי נתפס כנגרם בשל חדירת רוחות רעות המעוניינות להזיק לנאחז והן האחראיות להתנהגותו. לרוב בחברות מסורתיות נשים הן אלו אשר יסבלו מהפרעות איחוז פריפרי, זאת מאחר שבחברות אלו מעמדן החברתי הנמוך מגביל את יכולתן לבטא רצונות או דחפים שאינם מתאימים לנורמות החברתיות. בחברות פטריארכליות מצופה לרוב מהאישה להיות כנועה לרצונות הגבר ועל כן איחוז על ידי רוח גברית רעה מהווה צורת ביטוי מקובלת להתנהגות תוקפנית המזוהה עם התנהגות גברית.
בני העדה האתיופית
קהילת ביתא ישראל מונה נכון לשנת 2014 כ-138 אלף תושבים, מתוכם כ-86 אלף ילידי אתיופיה. קהילת ביתא ישראל חייתה בעיקר במחוזות הצפוניים הכפריים באתיופיה, במיוחד בסביבת גונדר ותיגראי. בחברה הכפרית המסורתית למשפחה מקום מרכזי ומבנה המשפחה היה פטריארכלי. בחברה זו מוענק משקל מרכזי לכבוד וישנה משמעות רבה לכיבוד ההורים והקשישים ובפרט לכיבוד האב. עם זאת, נשים לקחו חלק שווה בדיונים שהתנהלו בכפר, נשאו קולן בתפילה, קיבלו חלק שווה בירושה ויכלו לתבוע גט.
החברה החבשית מעודדת איפוק ומופנמות, ואין זה נהוג לדבר באופן ישיר, בייחוד בנושאים אישיים. ביטוי לכך ניתן לראות באופן הדיבור המרובה פתגמים. התרבות החבשית מעודדת הכלה של מצוקות נפשיות וריסון רגשות כמנגנון התמודדות. היא רואה בבטן כמכילה את כלל הרגשות האפשריים, ומעודדת המתנה בסבלנות עד להיעלמות המצוקה. לפיכך מצוקות נפשיות יבוטאו לרוב על ידי סומטיזציה כתחלואי גוף שונים שיתוארו ככאבי בטן וראש.
רוח הזאר
רוחות הזאר הן בעלות אישיות ועל כן הן בעלות מין שם ודת. לרוב מתגלה זהות רוח הזאר רק במהלך טקס הוצאת הזאר הנעשה על ידי מטפל מסורתי הנקרא בעל-זאר. הדת של רוח הזאר אינה בהכרח תואמת את דתו של הנאחז ותוארו מקרים בהם יהודי נאחז על ידי רוח מוסלמית למשל. רוחות הזאר מתוארות כבעלי תכונות אנושיות שונות כגון רכושנות, אהבה וקנאה זאת לצד כוחותיהם העל טבעיים.
משיכת רוח הזאר לבני האדם מוסברת על ידי קוסמולוגיה, לפיה מקור רוחות הזאר הוא בגן עדן. על פי תפיסה זו, אלוהים ביקש לבקר את חווה ושלושים ילדיה בגן עדן. חווה חששה מביקור זה ולכן החביאה חמישה-עשר מילדיה המוצלחים ביותר. כאשר גילה זאת אלוהים, בחר להעניש אותה בכך שצאצאים אלו ייאלצו להפוך ליצורים נסתרים הפועלים בחסות הליל. רוחות הזאר הן למעשה צאצאים של ילדים אלו. רוח הזאר מקנאת למעשה בנאחז ולכן בוחרת "להשתלט" על זהותו.
קיימת הייררכיה בעולם רוחות הזאר, המשקפת במידה מסוימת את המערכת החברתית בעולם בו נוצרו. קיימים קשרי שארות בין רוחות זאר מסוימות, וחלקן נחשבות עליונות על פי רוחות אחרות. למשל רוחות זאר של נוצרים הן נעלות יותר על פני רוחות זאר פאגאניות.
תסמונת הזאר
ניתן לרכוש את רוח הזאר או לקבלה בירושה מקרוב משפחה, ואדם יכול להיאחז על ידי מספר רוחות זאר שונות. הנאחז יתואר לרוב כסוס, ורוח הזאר כ"רוכב". על הנאחז לרצות את רוח הזאר, ואי ריצויה יתבטא בהענשת הסוס על ידי מחלות, אסונות בחיי הנאחז והקרובים אליו, ובמקרים קיצוניים אף מוות. בין הנאחז לרוח הזאר מתקיים קשר סימביוטי, ועל כן אופן הטיפול המסורתי עוסק באיזון מערכת היחסים בין השניים וריצוי הזאר. המוטיב המיני מרכזי בזאר, ובדרך כלל מין הרוח תהיה שונה ממין הנאחז. לחוויית האיחוז על ידי הזאר אופי מיני, ועל כן גבר יתארה כקיום יחסי מין עם אישה יפה. אישה לעומת זאת, תתאר את הרגשתה כזהה לליל חתונתה, מאחר שהנורמה התרבותית אינה מקבלת תיאור מפורש של חוויה מינית על ידי אישה.
כל אדם יכול להיות חשוף לאיחוז פוטנציאלי על ידי הזאר אך לרוב אנשים משולי החברה או הנחשבים בעלי אישיות חלשה יהיו חשופים יותר לאיחוז. לרוב נשים יהיו חשופות יותר לתסמונת הזאר מאחר שהחברה האתיופית היא חברה פטריארכלית. במקרים רבים לאישה לא ניתנים האמצעים החברתיים המתאימים על מנת לבטא מצוקה רגשית או על מנת לשפר את מצבה החברתי. איחוז על ידי רוח זאר גברית מאפשר לנשים בחברה האתיופית לגיטימציה חברתית להתנהגות המאופיינת כגברית ולביטוי רגשות מצוקה ודחפים אגרסיביים. בנוסף הוא מהווה כלי לאישה לשיפור מצבה החברתי ולחיזוק מעמדה אל מול בעלה או משפחתה זאת על ידי הצבת דרישות כגון אי קיום יחסי מין בימים מסוימים, בגדים חדשים או תכשיטים המבוטאות כדרישות הזאר.
לרוב, איחוז רוח הזאר נעשה בצמוד לאירוע טראומטי או מצוקה רגשית. ההופעה הראשונה של הזאר מתרחשת לרוב בגיל צעיר וסמוך לאירוע משמעותי באחד משלבי החיים, למשל חתונה, קבלת מחזור או מוות של קרוב משפחה מדרגה ראשונה.
טיפול מסורתי בזאר
הטיפול המסורתי עוסק סביב ריצוי הזאר והפיכתו לוואקבי- רוח אוהבת. זאת מאחר שעל פי האמונה מתקיים קשר סימביוטי בין הזאר לנאחז, ולכן לא ניתן לגרשו. ישנה חשיבות מרבית לריצוי הזאר, מאחר שאי ריצויו מתבטא בהענשת הנאחז בהתקפים הלובשים צורות שונות כגון: התקפים אפילפטיים, בלבול בזהות המינית הגורר התנהגות מינית, אדישות, דיכאון, התבודדות חברתית ומכאובים גופניים שונים.
ריצוי הזאר מתבצע בשני אופנים, על ידי קיום שני טקסים: טקס הבונה וטקס להוצאת הזאר הנערך על ידי המטפל המסורתי.
טקס הוצאת הזאר
טקס להוצאת הזאר הוא הטקס הטיפולי המרכזי. הטקס נערך על ידי מטפל מסורתי הנקרא בעל-זאר, בחדר ייחודי שהוקדש לכך ונחשב טהור.
במהלך הטקס מוכנס האחוז למצב דיסאסוציאטיבי, שבמהלכו מעודדים את רוח הזאר להיכנס לגוף הנאחז, על מנת לנהל עמה משא ומתן. בעל הזאר משתמש במוזיקה הכוללת תיפוף מונוטוני קצבי ומשקאות חריפים, על מנת להכניס את המטופל למצב טרנס. במהלך טרנס האיחוז, המטופל מתחיל לדבר בשפת הזאר, אשר היא שפה לא ידועה, וכך חושף את זהות רוח הזאר ומבוקשה. בעזרת טקס זה מסייע בעל הזאר למטופל לרצות את רוח הזאר ולהתיידד עמה.
טקס הבונה
על המארח, נאחז, להרתיח מים על גחלים המונחים על מגש באזור הטקס. פולי הקפה נקלים על הגחלים ולאחר מכן נטחנים לאבקה. במהלך הטקס נהוג להגיש שלוש כוסות קפה, אשר לכל אחת מהן חשיבות טקסית. הקפה מוגש לרוב בליווי כיבוד כגון ממתקים ופיצוחים, ומלווה בשתייה אלכוהולית. יש לקיים את הטקס בחדר מיוחד המוקדש לזאר, אשר שיש לשמור על טהרתו.
הנאחז מצווה לקיים את הטקס שלוש פעמים ביום, בשעות קבועות. לעיתים רוח הזאר אף עלולה לדרוש קיום טקסים נוספים. אי קיום טקסי הבונה עלול להוביל לעונש חמור לנאחז, כגון מחלה קשה לנאחז או לקרוביו.
המטפל המסורתי
מטפל מסורתי הנקרא בעל-זאר. זהו מטופל לשעבר אשר למד לשלוט בהתקפיו, ובסיוע רוח הזאר שלו למד את שפת הזאר. על כן הוא יכול לתקשר עם רוחות זאר שונות. בעל הזאר לרוב נחשף לרוח הזאר שלו בגיל צעיר, ורק בבגרות הפך למטפל. לעיתים רוח הזאר עצמה מכוונת את הנאחז לכיוון הטיפולי, על מנת שיהפוך לבעל זאר בעתיד. בעל הזאר יכול להיות גבר או אישה, אך לרוב מטפלת זאר נשית נחשבת כאצילית יותר, ובעלת כישורים רבים יותר מהמטפל הגברי.
משמעות הטיפול המסורתי
קיום טקס הורדת הזאר וטקסי הבונה מסייעים בכך שמהווים לגיטימציה חברתית לביטוי המצוקה הנפשית של הנאחז. במישור הקוגניטיבי, ריצוי הזאר מוביל לאיזון מערכת היחסים המשרתת את התפיסה התרבותית כי הבריאות מקורה באיזון הגוף והנפש. נוסף על כך, במישור התרבותי, קיום הטקסים והגדרת הפרעת האיחוז משמשים כמסגרת תומכת לנאחז. לרוב, בטקסים אלו משתתפים חברי הקהילה והמשפחה הקרובה, המספקים רשת תמיכה חברתית לנאחז. ישנה חשיבות להגדרת ההפרעה במישור התרבותי, ומיסודה מסייע לנאחז לסדר את עולמו הפנימי בהתאם אליה. מודל תסמונת הזאר, המגדיר ביטויי מצוקה באופן המקובל בחברה המעודדת איפוק ריסון והכלה של רגשות, מסייע לנאחז להתמודד עם מצוקתו הנפשית. באתיופיה, איחוז על ידי רוח זאר הוביל לכניסה לכתות זאר אשר היוו קבוצת שווים, והגדירו מחדש את מעמדו החברתי של היחיד.
הטיפול המערבי בישראל
לאחר עליית יהדות אתיופיה בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, הגיעו מטופלים רבים למרפאות לבריאות הנפש, ותיארו תסמינים אופייניים לתסמונת הזאר. מערכת בריאות הנפש לא הכירה בתסמונת זו באותה תקופה, והדבר הוביל לאבחון שגוי של החולים בתסמונת. חולים אלו לרוב אובחנו כבעלי הפרעה פסיכיאטרית בעלת מאפיינים פסיכוטיים, ולעיתים אף בסכיזופרניה. הדבר הוביל לאשפוז שלא לצורך בבתי חולים פסיכיאטריים ולטיפול תרופתי אשר לא הוביל לשיפור במצב המטופל.
על כן, בני העדה החלו להסתיר את עובדת היותם נרדפים על ידי רוח הזאר, ותיארו את מחלתם כתוצאה מגורמים אחרים שנתפסו בעיניהם כבעלי לגיטימציה לעין מערבית. דוגמה לכך ניתן לראות בתיאור מקרה במאמרו של אלעזר ויצטום, בו מתוארת אישה אתיופית שהגיעה למיון פסיכיאטרי לאחר ניסיון לקפוץ מחלון. היא תיארה את הסיבה לכך כניסיון הימלטות מנחשים מה שאובחן אצל הרופא המטפל כהתקף פסיכוטי. רק לאחר האשפוז הסבירה למטפל נוסף כי למעשה נרדפת על ידי רוח הזאר, אך חששה מתגובת הרופא ולכן הסתירה זאת.
הפנייה למרפאות לבריאות הנפש על ידי בני העדה האתיופית, נעשית לרוב רק במקרה של כישלון אופן הטיפול המסורתי. לרוב, הנאחז יפנה למטפל המערבי כאשר מצוי בהתקף של רוח הזאר עקב מצוקה רגשית נוכחית אליה נקלע. נוסף על כך, הפניה לא בהכרח תתרחש עבור קבלת טיפול, אלא עבור הכרה במצב המטופל לצורך קבלת הטבות שונות כגון קצבה מהביטוח הלאומי, הטבת תנאי דיור ועוד. זאת על מנת שיוכל להמשיך לעמוד בדרישות הזאר, בין אם על ידי קיום טקסי הבונה היומיים, שלעיתים מונעים מן המטופל להחזיק בעבודה קבועה, או בין אם דרישת הזאר לחדר טקסי נפרד הייעודי לו.
הטיפול כיום בישראל: שילוב הטיפול המסורתי והטיפול המערבי
ישנה חשיבות מרכזית להבנת מיקום תסמונת הזאר בתוך ההקשר התרבותי. הפרעת איחוז הזאר היא נורמטיבית ומקובלת בחברה האתיופית, ועל כן אין לראותה כביטוי להפרעה פסיכוטית. ישנה חשיבות למתן הכרה באלמנט התרבותי בתוך ההליך הטיפולי. קיים הכרח בהכרה במיתוס הזאר כהסבר רציונלי אפשרי להתנהגות המטופל והכרה בטקס המסורתי כבעל אלמנט טיפולי. ללא הכרה זו לא יוכל להיבנות אמון בין המטפל למטופל אשר הכרחי לבניית מערכת יחסים טיפולית ולשיפור מצבו הנפשי של המטופל.
לפיכך, מרפאות לבריאות הנפש מתמקדות כיום בשילוב טיפול מערבי יחד עם הכרה בחשיבות המטפל המסורתי בתוך הטיפול בתסמונת הזאר. נוסף על כך, מובנת חשיבות מתן הכלים המתאימים לעריכת טקס הבונה ולריצוי הזאר, לשם שמירה על מצבו הנפשי התקין של הנאחז. לעיתים קרובות, מתן כלים אלו הוא המוביל לשיפור המצב הנפשי. דוגמה לכך ניתן לראות בתיאור המקרה של אישה בשם אבארש, המוזכרת במאמר של אלעזר ויצטום ונמרוד גריסרו, שהפגינה סימפטומים חרדתיים מסוג התקפי חרדה ואגורפוביה. אבראש טענה כי התקפים אלו נגרמו בשל רוח הזאר שלה, המתנגד למגוריה במרכז הקליטה, כיוון שאלו לא מאפשרים לה הקדשת חדר מיוחד לטקסי הבונה. מצבה של אבראש השתפר לאחר קבלת המלצה למגורים פרטיים במרכז הקליטה, וקבלת חדר המוקדש לטקסי הזאר.
לואי גארל
לואי גארל (בצרפתית: Louis Garrel; נולד ב־14 ביוני 1983) הוא שחקן וקולנוען יהודי-צרפתי, מוכר בין היתר בשל כיכובו בסרטים "החולמים" (2003), "מאהבים קבועים" (2005), "קיץ לוהט" (2011) ו"קצין ומרגל" (2019).
ביוגרפיה
גארל נולד בפריז, צרפת; בנם של במאי הקולנוע פיליפ גארל ושל השחקנית בריז'יט סי, אחיה של השחקנית אסתר גארל, ונכדו של השחקן מוריס גארל. סבו וסבתו מצד אמו הם יהודים־ספרדים. הוא בוגר של הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה.
מלבד השפה צרפתית המולדת שלו, גארל דובר גם אנגלית ואיטלקית.
קריירה
ב־2004 השתתף בסרטו הפרובוקטיבי של כריסטוף הונורה "Ma mère" ("אמא שלי"), לצדה של איזבל הופר. שיתוף הפעולה בין אונורה לגארל נמשך בשנים הבאות, וגארל כיכב בסרטים נוספים בבימויו, בהם "בפריז" (2006), "שירי אהבה" (2007), "הנשמה הטהורה" (2008) ו"מסדרים ללינה את החיים" (2009). ב־2006 זכה בפרס סזאר בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר על תפקידו בסרט "מאהבים קבועים", שביים אביו.
בשנת 2015 השתתף בסרט "מלך שלי" עליו היה מועמד לפרס סזאר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2016 שיחק בסרט הבלגי-צרפתי "פלנטריום" לצד נטלי פורטמן.
בשנת 2017 שיחק לצד סטייסי מרטין וברניס בז'ו בסרט הדרמה "יוצא מן הכלל" של הבמאי מישל חזנוויצ'וס. בשנת 2018 כיכב בסרט "הגבר הנאמן" ובשנת 2019 שיחק בסרטו של רומן פולנסקי "קצין ומרגל", ושיחק בסרטה של גרטה גרוויג "נשים קטנות".
בשנת 2021 לוהק לסרטי הקולנוע "שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן" ו"שלושת המוסקטרים: מיליידי", לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, רומן דוריס, ונסן קאסל, ויקי קרייפס ובבימויו של מרטין בורבולון, בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.
בשנת 2022, נמסר על ליהוקו לסרט "המועדפת".
חיים אישיים
בשנים 2007–2012 היה גארל בזוגיות עם השחקנית הצרפתייה-איטלקית ולריה ברוני-טדסקי, אחותה הגדולה של הזמרת קרלה ברוני. השניים מגדלים תינוקת בשם סלין שאימצו מסנגל בשנת 2009.
ביוני 2017 גארל התחתן עם הדוגמנית והשחקנית לטיסיה קסטה והפך לאב חורג לשלושת ילדיה. בני הזוג ביחד מאז 2015. ב-17 במרץ 2021, קסטה ילדה את בנה הרביעי, הילד הראשון של בני הזוג, בן בשם אייזל.
TNL-16
מערכות TNL-16 משלבות מדידים מתקדמים כגון RLG, מקלטי GNSS מתקדמים המפענחים קידוד C\A ועם אפשרות לקידוד (y)P. הוא תומך בפורמטים של GPS, GLONASS וגלילאו לניווט לווייני.
המערכת משמשת מטוסים, מסוקים, מזל"טים ומערכות ביון שונות.
אפקט שמע תלת ממד
אפקטי אודיו תלת־ממדיים הם קבוצה של אפקטים קוליים שמתפעלים את הצליל המופק מרמקולי סטריאו, רמקולי סאונד סראונד, מערכי רמקולים או אוזניות. זה כרוך לעיתים קרובות במיקום וירטואלי של מקורות קול בכל מקום במרחב התלת־ממדי, כולל מאחורי, מעל או מתחת למאזין.
אודיו תלת־ממדי (עיבוד) הוא הקונבולוציה המרחבית של גלי קול באמצעות פונקציות העברה הקשורות לראש. זוהי התופעה של הפיכת גלי קול (באמצעות פונקציית העברה הקשורה לראש או מסנני HRTF וטכניקות ביטול הצלבה) כדי לחקות גלי צלילים טבעיים, הבוקעים מנקודה במרחב תלת־ממדי. היא מאפשרת תחבולה של המוח באמצעות האוזניים ועצבי השמיעה, תוך העמדת פנים למקם צלילים שונים במקומות תלת-ממדיים שונים עם שמיעת הצלילים, למרות שהצלילים עשויים להיות מופקים רק משני רמקולים (שלא דומה לצליל היקפי).
מבצע סירת מפרש
מבצע סירת מפרש (באפריקאנס: Operasie Seiljag) היה שמם של שלושה מבצע חיפוש והשמדה של גדוד 32 הדרום אפריקאי שנערך נגד צבא השחרור העממי של נמיביה (PLAN), הזרוע הצבאית של ארגון העם של דרום מערב אפריקה. מנובמבר 1976 עד מרץ 1977, במהלך מלחמת הגבול של דרום אפריקה. הוא התבצע בעיקר ברצועת יאטי, שטח נקי מצמחייה ברוחב של קילומטר אשר נמשך 420 קילומטר לאורך "קו הגזרה", גדר המערכת שנבתה על גבול דרום מערב אפריקה ואנגולה. עד פברואר, הלחימה התגברה ועברה לכארבעה עשר קילומטרים לתוך אנגולה. במהלך תקופה של ארבעה חודשים חיסל גדוד 32 שני ניסיונות חדירה, הדף פלישה שלישית מעבר לגבול, והרס שלושה בסיסים אימונים. גופותיהם של תשעה עשר לוחמי גרילה נמצאו, בנוסף כמות גדולה של פצצות מרגמה ורקטות RPG-7.
We're All in This Together
"We're All in This Together" הוא שיר מהסרט המקורי של ערוץ דיסני שיצא לאור בשנת 2006, היי סקול מיוזיקל ונכלל בפסקול הסרט, High School Musical. בשיר שרים שחקני הסרט - ונסה הדג'נס, אשלי טיסדייל, לוקאס גראביל ודרו סילי, ששר במקומו של זאק אפרון. השיר נכתב על ידי מתיו ג'רארד ורובי נוויל, כשאת השיר הפיק ג'רארד. השיר יצא לאור ב-16 באוקטובר 2006 כסינגל השני מתוך הפסקול ונחשב כשיר המזוהה ביותר עם זיכיון הסרטים.
מבצע סירת מפרש
רקע
בעקבות הכישלון של מבצע סוואנה תפיסת השלטון באנגולה על ידי התנועה העממית לשחרור אנגולה, ה- PLAN התבסס בדרום אנגולה בקרבה לגבול עם דרום מערב אפריקה. הארגון הקים מספר מחנות אימונים והתחיל לנסות לחדור את הגבול לתוך דרום מערב אפריקה בכדי להוציא התקפות טרור. בסוף שנת 1976 ה- PLAN התחיל לנסות ולפגעו במנהיגות המסורתית בקרב השבטים בדרום מערב אפריקה, רוצחים את סגן הצ'יף האוסיקי אנקאיל, חוטפים את הצ'יף זכריה קנים והבת שלו ואת הבן של הצ'יף וויליפרד אנקייל. בניסיון להתמודד עם הבעיה כוחות הגנה של דרום אפריקה הקימו את "קו הגזרה", גדר מערכת לאורך כל הגבול עם אנגולה וביצעה סיורים לאורך הגדר. אבל מפני שהגבול בין שתי המדינות היה ארוך במיוחד כוחות ההגנה לא הצליחו לעצור את כל ניסיונות החדירה. עקב כך הוחלט להתחיל לפעול מערבה לגדר לתוך שטח אנגולה בכדי להשמיד את מחנות האימונים של ה- PLAN ולפגוע בשטחי הכניסו שלהם. מכוון הממשלה האנגולית חשש מפלישה דרום אפריקנית נוספת ממשלת דרום אפריקה לא חששה לפעול בתוך שטח אנגולה בידיעה שהממשלה אנגולה לא תגיב להתקפות אלו.
We're All in This Together
הרכב
השיר עוסק בחברות, ומופיע כשיר הסיום של הסרט, בו כל הדמויות מתאגדות כדי לחגוג את הניצחון של נבחרת הכדורסל במהלך האליפות. במהלך השיר הדמויות של טרוי (זאק אפרון כשדרו סילי שר), גבריאלה (ונסה הדג'נס), ראיין (לוקאס גראביל) ושארפיי (אשלי טיסדייל) מבצעים סולו. כל הדמויות מבצעות ביחד את הפזמון ואת קטע הסיום.
מבצע סירת מפרש
רקע
על הגדוד 32 הוטל לשלול את חופש התנועה של PLAN בתוך אזור כחמישים קילומטרים צפונית לגבול אנגולה. בנובמבר 1976, קולונל ברייטנבך הוציא את הוראת הפריסה השנייה שלו שמטרתה למנוע חדירת נוספת של PLAN לתוך דרום מערב אפריקה. ברייטנבך זיהה ש-PLAN מחזיקה ביוזמה, והוא התכוון לקחת את היוזמה מהם במכת מנע אגרסיבית. על כמה מחלקות של גדוד 32, הוטל לפשוט על רצועת יאטי ועל מחנות ה- PLAN. מתחילת נובמבר הוקצו למפקדי המחלקות תחומי אחריות ספציפיים לפטרול, חיפוש והשמדת כוחות גרילה של PLAN. הפריסה הייתה לתקופה מינימלית של שלושה חודשים.
We're All in This Together
ביקורות והצלחה מסחרית
אתר הספורט ותרבות הפופ האמריקאי, The Ringer, דירג את השיר במקום הראשון מתוך כלל שירי הסדרה וציין את המעמד המיוחד שלו בתרבות הפופולרית.
מבצע סירת מפרש
רקע
התוכנית הייתה לפרוס מספר מחלקות בקצה בדרומי של רצועת יאטי, עמוסות במספיק מנות ותחמושת שיספיקו לשבועיים. בשלל מקומות לפי בחירתם הם יקימו מטמוני אספקה, קוברים את עיקר האוכל והתחמושת הנוספת שלהם לפני שהם ממלכדים את האתר עם מוקשים נגד-אנשים. זאת בכדי שהם יוכלו לפעול עצמאית באזור מבלי להיות תלויים ביחידות אספקה אשר היו עלולות לחשוף אותם.
We're All in This Together
ביקורות והצלחה מסחרית
בספוטיפיי, צבר השיר מעל ל-75 מיליון השמעות.
מבצע סירת מפרש
מבצע סירת מפרש 1
היריות הראשונות במבצע נורו בערב ה-26 בנובמבר, כאשר אחת המחלקות הבחינה בקבוצה של אנשי PLAN בבור מים בשולי צ'אנה אונאימבונגו, שלושה קילומטרים דרומית לגבול. המחלקה נעה בחשאי מגיעה למרחק של 50 מ' מבור המים לפני שפתחה באש. חברי הקבוצה הצליחו להימלט מערבה. כעבור 40 דקות בלבד, מחלקה נוספת, שנפרסה מצפון-מערב לבור המים, הרגה שישה אנשי PLAN שנכנסו היישר לבסיסם הזמני. מפקדי המחלקות הגיעו למסקנה כי מדובר באותה קבוצה שברחה מבור המים.
באמצע דצמבר, אחיו של קולונל ברייטנבך, צלם ב"סאנדיי טיימס" ביוהנסבורג, הביע רצון לבקר באזור המבצעי כדי לכתוב מאמר על הפעילות בגבול. למרות שעצם קיומו של גדוד 32 עדיין היה סודי ביותר, ברייטנבך הסכים, בתנאי שלא פורסם שם היחידה ולא העובדה שהיא פעלה בתוך אנגולה.
We're All in This Together
גרסאות נוספות
צוות שחקני הסרט המקורי, למעט אפרון, ביצעו גרסה מחודשת של השיר יחד עם שחקנים ומנחים שונים מערוץ דיסני במהלך המשדר Disney Family Singalong ב-16 באפריל 2020.
מבצע סירת מפרש
מבצע סירת מפרש 1
ב-23 בדצמבר, עזבו האחים ברייטנבך את אומאוני בשיירה בפיקודו של רב"ט טוני ויירה, שהביא כוחות נוספים למערב אואמבולנד ולאנגולה. הבוסוורק וחמישה יונימוגים עקבו אחר המסלול לאוהיקיק, במהלך הנסיעה על הגבול זיהה אחד הגששים את עקבות של חדירה מאנגולה לאואמבולנד. השיירה נכנסה שני קילומטרים לתוך אנגולה, עד לחנה לופאלה, שם תפסו אנשיו עמדות בשטח בזמן שהוא המשיך לבדו קדימה. לא עבר זמן רב עד שהוא חזר עם החדשות שראה שבעה אנשי PLAN בשיחה עם כמה מהתושבים המקומיים מתחת לעץ בודד מצפון לכפר במרחק של כ-200 מ' משם. המחלקה יצרה קו מורחב בשטח וזחלה עד למרחק של 70 מ' מהמטרה לפני שעלתה ופתחה באש. ההפתעה הייתה מוחלטת, ורק אחד מלוחמי הגרילה של SWAPO הצליח להימלט. ה"סאנדיי טיימס" פרסם את הכתבה של קלוט ברייטנבך, עם צילומים, תחת השם "הבחורים שלנו על הגבול".
ביום חג המולד, קבוצה של 25 אנשי PLAN חצתה לתוך אואמבולנד ותקפה מחלקה של גדוד 32 שנפרסה קילומטר דרומית לגבול. לאחר קרב אש כבד, ללא נפגעים, אנשי PLAN נסוגו בחזרה לאנגולה.
בינואר 1977 לא היה מגע בין כוחות גדוד 32 לבין אנשי PLAN, אבל ב-19 בפברואר, הגששים של אחד המחלקות עלו על עקבות שהובילו לאנגולה. ברייטנבאך, שביקר במפקדה הטקטית בדיוק לפני שעמד לחזור לפרטוריה לקורס קציני מטה, החליט להוביל שתי כיתות במרדף. בשעה 19:30, לאור ירח בהיר, הם התחילו במרדף, חודרים 14 ק"מ לתוך אנגולה, שם הם הבחינו בשבעה אנשי PLAN באחד מבורות המים. שניים נהרגו ולפחות אחד נפצע לפני ששאר אנשי הגרילה הצליחו להימלט, משאירים מאחוריהם חמש רקטות RPG 7, שש פצצות מרגמה 60 מ"מ וציוד אחר. אחד מחייליים נורה ברגלו ומת למחרת.
ב-22 בפברואר, בעת שסיירה מצפון לחאנה הנומבה, נקלעה אחת המחלקות לבסיס של PLAN אשר היה מוסווה היטב שני קילומטרים דרומית-מזרחית לחאנה. לפי הערכות, כ־100 אנשי PLAN התבצרו בבסיס כשהמחלקה נכנסה למרכזו, אשר כמעט מיד ספגה אש מנשק קל ומרגמות. לאחר קרב אש שנמשך כמעט עשר דקות, שבו לא ניפצע איש משני הצדדים, נטשו אנשי הגרילה את השוחות שלהם והתפזרו אל תוך הסוואנה.
הטקטיקה של PLAN בשלב זה של הסכסוך הסתכמה במעט יותר מפגע וברח. גם כשהם עלו בהרבה על יריביהם, אחרי חילופי אש קצרים הם נסגו בחזרה לתוך הסוואנה. זה היה הדפוס גם כשהם הגנו על בסיסים מוגנים היטב, כמו זה שמצאה המחלקה של סגן דס בורמן בסיור לאורך נהר הואוואלה. לאחר התקפה קצרה של הכוחות הדרום אפריקנים כוחות PLAN נטשו את הבסיס שלהם. בבסיס נמצאה מערכת תעלות בעומק 1.2 מ' המשתרעת על פני כ-150 מ', עם בונקרים מכוסים גדולים מספיק בשביל שני גברים. חקירת קבוצת נשים שנשארה מאחור, העלתה כי הבסיס הוקם כשלושה חודשים קודם לכן, וכי אנשי ה- PLAN בילו את ימיהם בטיפול בשדות התירס, וחזרו לבסיס בלילה. סוף מרץ סימן את סופו של מבצע סירת מפרש הראשון.
מבצע סירת מפרש 2
המבצע התחדש במאי, כאשר הגדוד נפרס מחדש ברצועת יאטי. בשעה 18:00 ב-27 במאי, הבחינה המחלקה של סגן ב' רדמאייר מפלוגת אלפא בערימת מזון עצומה כ־400 מ' מעמדתם מזרחית לחנה בואבואה. ערימת המזון נשמרה על שלושה אנשי PLAN, אחד נושא קרבין, אחד גרזן והשלישי רובה. המחלקה פתחה באש והרגה את האיש עם הרובה, בעוד השניים האחרים נמלטו. המחלקה הרסה את מצבור המזון, אך נכנסה למארב תוך כדי חזרה לגבול. לוחמי הגרילה ניתקו מגע לאחר כדקה והותירו שני הרוגים מאחור. המחלקה סרקה את האזור, ומצאה תחמושת ובסיס גדול מספיק ל-150 איש, שנראה שננטש יום קודם לכן.
ב־7 ביוני הותקפה שיירה של הגדוד, אשר הורידה חיילים וציוד לכוחות הפרושים בשטח, על ידי כוח של PLAN. בזמן שהשיירה נסע על "הכביש של הדוד ווילי", הדרך הצבאית שחיברה את הבסיסים הצבאיים על הגבול, שלושה אנשי PLAN חמושים במקלעים פתחו באש על השיירה. השיירה ניסתה לסגת אבל הותקפה לפתע מכיוון נוסף, לכודים במערב השיירה הצליחה לבסוף לפרוץ החוצה ולהימלט. מלבד אחד הנהגים שנפצע איש לא נהרג וכוח של PLAN לא ניסה לרדוף אחריהם. במקביל למארב הזה שתי מחלקות אשר המתין לשיירה הותקפו על ידי כוח של PLAN וכמעט ונפלו לדו"צ כשהחזירו אש.
מתחילת יולי חלה הפוגה בפעילות PLAN, במשך שלושה שבועות לא זוהה סימן לתנועת אנשי PLAN על ידי אף אחת מהמחלקות. ואז, ב-24 ביולי, הוציא סגן משנה ה' פורי סיור מרצועת יאטי לחנה אואנגה, שם הקימו אנשי PLAN בסיס זמני. בהנחה שאנשי הגרילה עדיין נמצאים, פורי הפציץ את הבסיס ב־30 פצצות מרגמה 60 מ"מ, תוך שיגור פצצות נוספות לכיוון נתיב המילוט הסביר ביותר לפני שנסוג מהאזור. ב-28 ביולי, המחלקה של פורי מצאה את עצמה תחת הפצצה כבדה של מרגמות 82 מ"מ, והתמזל מזלה שלא ספגה נפגעים. באותו יום, כוח בפיקודו של רב"ט אלוף נעה דרומה ליאטי כאשר נכנסו למארב מונח היטב מצפון לחנה אונגה. לפי הערכות, 17 אנשי PLAN המתינו בצורת L לאורך מסלול עפר, אך, כרגיל, לאחר חילופי אש קצרים, הם התפזרו וברחו לתוך הסוואנה.
סגן בורמן ריכז את מאמצי המחלקה שלו סביב חאנה נמיקסי, והיה נחוש להשתלט על האזור. בשעה 12:05 ב-28 ביולי, המחלקה הניחה מארב מדרום-מזרח לבורות המים בחאנה. זמן קצר לאחר מכן, שלושה אנשי PLAN הופיעו מצפון והתיישבו מול המארב של בורמן. כמה דקות לאחר מכן, עוד שישה אנשי PLAN, כולם עם מקלעים, הופיעו גם הם. בורמן המתין עד שכל התשעה היו בבור המים לפני שפתח באש. אנשי הגרילה ירו בחזרה, פוגעים בעצים שבורמן ואנשיו הסתתרו תחתיהם, גורמים לחלק מהכוח לחטוף רסיסים מעצים שנפגעו. טוראי פרננדו, המקלען, ירה צרורות אש ארוכים אחד אחרי השני לעבר אנשי ה- PLAN, בעוד טוראי גבריאל ירה פצצות מרגמה 60 מ"מ. בורמן התקשה לרסן את חייליו מלהסתער למתקפה חזיתית בטרם עת, אך ברגע שהאש של ה- PLAN החלה להירגע, המחלקה נעה קדימה בקפיצות קצרות. אנשי ה- PLAN התחילו להימלט מן האזור והמחלקה רדפה אחריהם כ־200 מ' לפני שהמחלקה נעצרה ופנתה לאחור. נמצאו שבע גופות של אנשי PLAN וכלי הנשק והתחמושת שלהן נאספו לשימוש עתידי. אחד מאנשיו של בורמן נפצע קשה ונדרש לפינוי. למרות שהייתה מדיניות רשמית של כוחות ההגנה לא להפעיל מסוקים בשטח אנגולה, התקבלה החלטה לשלוח מסוק לפנות את הפצוע.
המחלקה לא נטשה את המקום ונשארה בעמדת המארב שלה. בשעה 14:00 דיווח זקיף שאנשי PLAN מתקרבים. 30 דקות לאחר מכן המחלקה תקפה מן המארב וקרב התפתח בין שני הכוחות. התחמושת של בורמן החלה להיגמר והמחלק נאלצה להשתמש בחלק מכלי הנשק שנתפסו שלל במהלך הקרב הקודם. כקילומטר מדרום לקרב מחלקה בפיקודו של רב"ט פיטרס שמעה את הירי ומיד נעה לעזרת חבריהם. הם תקפו את האגף המזרחי של אנשי ה- PLAN, גורמים להם לנתק מגע ולברוח לסוואנה. שמונה חיילים נפצעו, הפעם המטה התנגד לשלוח פינוי מוסק לפצועים והם נישאו חזרה לבסיס על גבי אלונקות.
באוגוסט, התגברה התנועה של כוחות PLAN סביב נמיקסי, קבוצות של עד 200 איש נצפו וב-19 באוגוסט, כוח בראשות הסגנים בורמן וואן דר ווסטהויז'ן הציבו מארב בחנה באו. בשעה 15:30 הופיע עדר בקר מובל על ידי ילד בן עשר, ביחד עם עשרה אנשי PLAN. הכוחות לא העריכו נכון את עמדתם, ופתחו באש לפני שכוחות הגרילה היו באזור ההרג, ורק הרועה נהרג. שישה מחברי המחלקה נפצעו מרסיס RPG 7 כאשר אנשי ה- PLAN השיבו אש. המחלקות נסוגו דרומה והקימו בסיס זמני ברצועת יטי. בשעה 10:00 למחרת, עמדתם הזמנית הופצצה על ידי מרגמות 82 מ"מ ותותחים חסרי רתיע 75 מ"מ ו-82 מ"מ. הפצצות נפלו, אך כוח תגובה הוזעק מאחנהנה, מייגור דייב מנץ הגיע עם מחלקת מרגמות 81 מ"מ, והתחיל להפציץ את כוחות ה- PLAN, גורם להם לסגת.
השלב השני של המבצע הסתיים ב-9 בספטמבר, כאשר החיילים הפרוסים הוחלפו על ידי חיילים שהגיעו מבסיס באפלו.
מבצע סירת מפרש 3
השלב השלישי של המבצע היה שונה מן השלבים הקודמים, הפעם כל הפלוגות של גדוד 32 נפרסו באואמבולנד, ובילו את שבעת הימים הראשונים בתקיפת מטרות ייעודיות באזור 'הרדוד' בין ארבעה לתשעה קילומטרים בתוך אנגולה.
רוב המטרות התגלו כנטושות כאשר לא נמצאו שם אנשי PLAN, משימת חיפוש והשמדה שלישית מדרום וממזרח לחנה טופימה הניבה תוצאות שונות מאוד. שש מחלקות חצו את הגבול ברגל בשעה 02:00 ב-13 בספטמבר, והחלו בסריקה דרומה מיד עם אור ראשון. שני האגפים יצרו מגע עם כוחות PLAN שלושה קילומטרים מדרום-מזרח לחאנה, ופרץ קרב אש בן עשר דקות. כאשר אנשי PLAN נמלטו צפונה, המחלקות רדפו אחריהם, תוך שהם נכנסים למארב ארבעה קילומטרים מזרחית לחאנה. הקרב נמשך כ-20 דקות, ומכיוון שהמחלקות שמרו על תחמושת, הן לא רדפו עוד אחרי אנשי ה- PLAN הנסוגים. בסריקת האזור נמצאו שבעה אנשי PLAN הרוגים, וכן מספר רב של כלי נשק ומסמכים. שבעה מחברי המחלקה ספגו פצעי רסיס ואחד נפגע מירי.
סריקה של השטח הראתה שאנשי PLAN היו בעמדה מוגנת, עם מערכת תעלות של 150 מ'. הבעיה היחידה הייתה שהגנות שלהם כוונו להתקפה מדרום, והכוח הדרום אפריקני הגיעו מצפון. נמצאו חמישה הרוגים, כולם כבני 18 ולובשים מדים חדשים לגמרי בצבע חרדל. נלקח שלל שלושה רובי AK-47, מרגמה 60 מ"מ, שני מקלעים קלים VZ52, ארבע רקטות RPG 7, שלושה רימוני יד RGD 5 וכמות גדולה של מזון.
התקפה זאת סיימה את מבצעי סירת מפרש כאשר כול הכוחות של גדוד 32 חוזרים לבסיס שלהם בבופלו להתכונן למבצע יונת פוטר.
תוצאות
מבצעי סירת מפרש לא נחשבו להצלחה בעיני המטה הכללי הדרום אפריקני. בין נובמבר 1976 למרץ 1977 גדוד 32 חיסל לפחות 19 אנשי PLAN כאשר הוא מאבד שלושה מאנשיו. מעט מאוד נשק נתפס, מכיוון שרוב תשתית הלחימה של ה- PLAN הייתה ממוקמת הרבה יותר צפונה בבסיסים מאובטחים. עד סוף 1977 היה ברור שממשלת דרום אפריקה תצטרך לנקוט בפעולה חזקה יותר כדי לבלום את פעילות ה- PLAN. יהיה ניסיון לחזור על שיטת הפעולה הזאת במבצע סירת מפרש 4 אבל התוצאות הדלות יגרמו לנטישה מוחלטת של שיטת פעולה זאת. במשך למעלה מעשור התרכזה דרום אפריקה בדוקטרינת נגד התקוממות המבוססת על לחימה כנגד קבוצות גרילה קטנות, חמושים בקלות ובלתי מאורגנים יחסית. ההחלטה של PLAN להסלים את המלחמה אילצה שינוי בסדרי העדיפויות; פעולות ענישה מוגבלות יחסית, כמו מבצעי סירת מפרש, לא נחשבו עוד כהולמות.
ב-4 במאי 1978 הגיבו כוחות הגנה של דרום אפריקה במבצע אַיָל, שכלל יחידות מוטסות וממוכנות סדירות שנפרסו באנגולה בקנה מידה קונבנציונלי בפעם הראשונה. במבצע זה השתתפו חמש פלוגות מגדוד 32.
פונקציית בליטה
באנליזה מתמטית, פונקציית בליטה (באנגלית: Bump function) היא פונקציה על המרחב האוקלידי \R^n שהיא חלקה (במובן שנגזרותיה מכל סדר הן רציפות) ונתמכת בקבוצה קומפקטית. קבוצת כל פונקציות הבליטה בעלות תחום ההגדרה \R^n יוצרת מרחב וקטורי, המסומן או.
לפונקציות בליטה יש חשיבות תאורטית בהדגמת פונקציות חלקות שאינן אנליטיות, וכן ביישומים שונים כמו יצירת מעבר "חלק" בין שתי מפלסים שונים. התנהגותן של פונקציות בליטה שונה מזו של מרבית הפונקציות האלמנטריות הסטנדרטיות (ואלו כוללות גם פונקציות טרנסצנדנטיות כמו האקספוננט ופונקציות טריגונומטריות), שוני הנובע בבסיסו מכך שהתומך של פונקציות סטנדרטיות אלו אינו קומפקטי (כלומר אינו סגור וחסום).
דוגמאות
הפונקציה הנתונה על ידי:
היא דוגמה לפונקציית בליטה בממד אחד. ברור מאופן הבנייה שלה שלפונקציה זו תומך קומפקטי, שכן לפונקציה על הישר הממשי יש תומך קומפקטי אם ורק אם התומך שלה מוכל במלואו בקבוצה סגורה וחסומה. חלקות הפונקציה נובעת מכך שהיא מוגדרת כפונקציה מעריכית עם מעריך המהווה פונקציה חלקה בקטע הפתוח (-1,1), ולכן האקספוננט כולו חלק בעצמו. פונקציית זאת ניתנת לפירוש במובן מסוים גם כשינוי קנה מידה של הפונקציה הגאוסיאנית הנעשה באופן כזה שהפונקציה תיכנס במלואה בדיסק היחידה: ההצבה  שולחת את x = \pm 1 ל-y = \infty. ככל פונקציות הבליטה, פונקציה זו אינה אנליטית, שכן כל נגזרותיה מחוץ לקטע (-1,1) מתאפסות, ולכן פיתוח טיילור של הפונקציה סביב נקודה מחוץ לקטע זה אינו מתכנס אל הפונקציה בכל הישר הממשי.
קארל-אנתוני טאונס
קארל-אנתוני טאונס הבן (באנגלית: .Karl-Anthony Towns Jr; נולד ב-15 בנובמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-דומיניקני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA. נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 2015. זכה בפרס רוקי העונה בעונת. מלך השלשות של ה-NBA בכל הזמנים בעמדת הסנטר.
נעורים
טאונס נולד באדיסון, וגדל בעיר פיסקטוויי שבניו ג'רזי, ארצות הברית. אביו הוא אמריקאי-אפריקאי ואמו מהרפובליקה הדומיניקנית. אביו עובד בחברת תרופות מקומית (שבה גם עבדה אמו עד שנפטרה) ואביו מועסק במשרה שנייה כמאמן כדורסל בתיכון. כבר בכיתה ה' התנשא טאונס לגובה של 1.90 מטרים והתאמן בכדורסל עם קבוצת תלמידי התיכון. הוא למד בתיכון סיינט ג'וזף בניו ג'רזי והוביל את נבחרת הכדורסל של בית הספר לשלוש אליפויות מדינה רצופות בשנים 2012–2014. בשנתו האחרונה הוא נבחר לספורטאי וכדורסלן השנה בתיכונים בארצות הברית וכן נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, משחק כוכבי התיכון. את לימודיו בתיכון סיים לאחר שלוש שנים בלבד בהן דחס את הקורסים שזיכו אותו בתעודת הסיום.
קריירת מכללות
ב-2014 החל ללמוד קינסיולוגיה באוניברסיטת קנטקי. הוא שיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה, תחת הדרכתו של מאמנו בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, ג'ון קליפרי. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה כבלתי מנוצחת והפסידה רק בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. טאונס סיים את העונה עם ממוצעים של 10.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק. הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה ב-NCAA, לפרשמן השנה בליגת ה-SEC בה משחקת קנטקי ול-MVP של אזור המידווסט בטורניר אליפות המכללות. בתום העונה הודיע כי לא יחזור לשנת לימודים נוספת ויעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא ציין כי בכוונתו להשלים את התואר באמצעות למידה מרחוק ושכבר נרשם לקורסים מקוונים.
קריירה ב-NBA
בעונתו השלישית בליגה,, השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר לחמישייה השלישית של העונה, לאחר שרשם ממוצעים של 21.3 נקודות ו-12.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק מול אטלנטה הוקס ב-28 במרץ 2018 קלע טאונס שיא קריירה של 56 נקודות, ובכך שבר את שיא המועדון לנקודות במשחק, אשר היה שייך עד אז למו ויליאמס. בפלייאוף ה-NBA לשנת 2018, אליו העפילה מינסוטה לראשונה מזה 14 שנים, הודחו הטימברוולבס על ידי יוסטון רוקטס כבר בסיבוב הראשון (4–1).
בספטמבר 2018 חתם טאונס על הארכת חוזה במינסוטה ל-5 עונות נוספות, עבור כ-190 מיליון דולר. בעונת קלע שיא קריירה של 26.5 נקודות למשחק, אולם שותף ב-35 משחקים בלבד, בגין פציעות בברך ובשורש כף היד.
בפברואר 2022 זכה בתחרות השלשות של משחקי האולסטאר בNBA.
ב-14 במרץ 2022 בניצחון קבוצתו נגד הסן אנטוניו ספרס, קלע טאונס 60 נקודות, ובכך שבר את שיא הקריירה שלו, ושבר את שיא הנקודות במשחק בודד כשחקן הטימברוולבס (שבר את השיא של עצמו מ-2018).
נבחרות הרפובליקה הדומיניקנית
ב-2011 היה חבר טאונס בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית לאליפות מרכז אמריקה עד גיל 17, הוא קלע באליפות 15.8 נקודות ולקח 8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. שנה לאחר מכן הוזמן לסגל הנבחרת הבוגרת, הזמנה אותה קיבל על אף שמשמעותה שלא יהיה רשאי לשחק בנבחרת ארצות הברית שהתעניינה אף היא בשירותיו. הוא שיחק עמה באליפות מרכז אמריקה בכדורסל, בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת לונדון ובאליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2013.
חייו האישיים
בשנת 2020 טאונס איבד את אימו ועוד שישה קרובי משפחה למחלת נגיף הקורונה.
יחסי מאוריציוס–צ'ילה
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאוריציוס לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מאוריציוס לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-30 בספטמבר 1988.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במאוריציוס אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן והם יכולים להיכנס ולצאת באופן חופשי במשך תשעים ימים. גם אזרחי מאוריציוס שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה אינם זקוקים לאשרת כניסה למשך תשעים ימים על מנת לעשות כן.
ויטאס
ויטלי ולדאסוביץ' גרצ'וב (ברוסית: Виталий Владасович Грачёв; נולד ב-19 בפברואר 1979), הידוע בשם הבמה ויטאס (ברוסית: Витас), הוא זמר ושחקן רוסי-אוקראיני ממוצא יהודי יליד לטביה. סגנונו המוזיקלי האקלקטי משלב אלמנטים של מוזיקת טכנו, מחול, קלאסית, ג'אז ומוזיקה עממית. השירים "Opera #2" ו-"The 7th Element" זכו לפופולריות ברשתות החברתיות, מה שהיווה חלק ניכר מההכרה שלו ברחבי העולם.
ביוגרפיה
ויטאס הגיע לפרסום ברוסיה בדצמבר 2000 עם השיר "Opera #2".
בשנת 2001 הוציא את השיר "The 7th Element", שבהמשך הפך לפופולרי באינטרנט.
ויטאס קיבל הזמנה של לוסיו דלה, המלחין שיצר את "קרסו" , לבצע את השיר הזה יחד עם בקונצרט "סן רמו במוסקבה" בארמון הקרמלין הממלכתי בשנת 2003. דלה הזמין אז את ויטאס להגיע רומא שישתתף בחזרות של "טוסקה", גרסה מודרנית לאופרה של פוצ'יני.
לאחר מות אמו בשנת 2001, הוציא ויטאס שני אלבומים, "שירי אמי" ו"אמא". "שירי אמי" כלל שירים רוסיים קלאסיים הנחשבים לעיתים ל"מאגרי הזהב" של מוזיקת הפופ הרוסית. בנובמבר 2003 יצא ויטאס לסיבוב ההופעות השני שלו, "שירי אמי" באולם הקונצרטים ברוסיה במוסקבה. בהשוואה לאופי הרהוט של סיבוב ההופעות הקודם שלו "פילוסופיית הנס", "שירי אמי" היה שמרני יותר, בהסתמך על שירים רוסיים קלאסיים. בין השנים 2004–2006 המשיכה הנהלת ויטאס ומרכז ההפקה "פודובקין", בסיבוב ההופעות "שירי אמי" ברוסיה, ארצות הברית, גרמניה, קזחסטן, ישראל ובמדינות הבלטיות.
בנוסף לקריירת הזמר שלו, ויטאס גם כיכב בסדרת טלוויזיה בשם "נבלה אהובה" (ברוסית: "Сволочь ненаглядная"), בה גילם זמר פופ בעל קול גבוה במיוחד. הוא גם כיכב בקומדיה בשם "יום משוגע".
ביוני 2015, הקליפ של ויטאס מ-2001, "The 7th Element", הפך לפופולרי ברחבי העולם לאחר שהסרטון שלו פורסם ב-Reddit.
חייו האישיים
ויטאס היה ידוע כמי שלא חושף את חייו האישיים וסירב לעיתים קרובות להתראיין בנושא. הוא התחתן עם זוגתו סבטלנה בשנת 2006, ויש להם בת ובן.
בשנת 2007, בהופעתו בתוכנית הטלוויזיה הרוסית "כולם בבית", דן ויטאס בהיסטוריה האישית שלו, כמו גם בהתפתחותו כאמן. בינואר 2012 התראיינו ויטאס ומשפחתו בתוכנית "תנו להם לדבר" (אז בהנחיית אנדריי מלאכוב). במרץ 2012 הופיע ויטאס פעם נוספת בתוכנית "תנו להם לדבר" כדי להתעמת עם טענותיו של אדם שטען שהוא אביו הביולוגי. לאחר תגובות נגד מצד חבריו ומשפחתו של ויטאס והודאת האיש בשקר, תוצאות ה-DNA הוכיחו שהוא לא אביו של ויטאס. כמפגן סליחה למשפחתו של האיש, ויטאס שר ורקד עם אמו של האיש.
ויטאס נעצר ב-10 במאי 2013 בגין פגיעה ברוכב אופניים כאשר נהג במכוניתו. ערוצי הטלוויזיה הרוסיים דיווחו רבות על התאונה. ערוצי טלוויזיה אלה ואחרים הציגו את רישיון הנהיגה של ויטאס עם נתוניו האישיים, שהוצגו בפני עיתונאים על ידי שוטר. האירוע התרחש צפונית-מזרחית למוסקבה, ליד מרכז התערוכות VVC. רוכב האופניים לא נפצע והמשיך לצלם את המקום עם המשטרה לאחר מכן. הסרטון מתאר את ויטאס לא מגולח המוחזק על ידי הרשויות. הופעותיו שתוכננו בסין באותה שנה בוטלו.
איילת זוסמן
ביוגרפיה
זוסמן נולדה גדלה בחולון, ולמדה במגמת בספורט בתיכון קריית שרת חולון.
בילדותה עסקה בהתעמלות אמנותית והתאמנה אצל המאמנת אירה ויגדורצ'יק. בגיל 15 הוכתרה כאלופת ישראל. בגיל 17 פרשה מפעילות.
זוסמן שירתה בצה"ל בתור מדריכת קרב מגע וכקצינת אימון גופני.
באולימפיאדת ביג'ינג' 2008 הייתה המאמנת של אירה ריסנזון. שימשה ככוריאוגרפית ומאמנת במועדון הפועל ראשון לציון וככוראגורפית של נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותיתושל נטע ריבקין.
בשנת 2021 זכתה חניכתה לינוי אשרם במדליית הזהב באולימפיאדת טוקיו.
בשנת 2022 זכתה חניכתה דריה אטמנוב במדליית הזהב באליפות אירופה.
שדרה A (מנהטן)
שדרה A (באנגלית: Avenue A) היא שדרה מצפון לדרום הממוקמת במנהטן, ניו יורק, מזרחית לשדרה הראשונה ומערבית לשדרה B. היא עוברת מרחוב האוסטון לרחוב 14, שם היא ממשיכה לכביש לולאה בסטויוויסנט טאון-פיטר קופר וילג', המתחברת לשדרה B. מתחת לרחוב האוסטון, ממשיכה שדרה A כרחוב איסקס.
לופוטן
לופוטן (בנורווגית: Lofoten) הוא ארכיפלג במחוז נורדלנד שבצפון נורווגיה המכיל כפרי דייגים ציוריים אשר שוכנים לאורך פיורדים מרהיבים לצד פסגות הרים דרמטיים. הארכיפלג מתואר לעיתים רבות כאחד מהמקומות היפים ביותר בנורווגיה.
שדרה A (מנהטן)
השדרה נחשבת לגבול המערבי של אלפבית סיטי באיסט וילג'. זהו גם הגבול המערבי של פארק כיכר טומפקינס.
לופוטן
הארכיפלג משתרע על פני כ-1,227 קמ"ר, ואוכלוסיית הארכיפלג מנתה בשנת 2013 כ-24,000 תושבים.
שדרה A (מנהטן)
מתחמים
על פי תוכנית חברי הוועדה משנת 1811 שהגדירה את רשת הרחובות של מנהטן, השדרות התחילו בשדרה הראשונה בצד המזרחי של האי ועברו דרך השדרה ה-12 במערב. מזרחית לשדרה הראשונה, התוכנית סיפקה ארבע שדרות נוספות עם אותיות שנעו משדרה A לשדרה D (ממערב למזרח) בכל מקום בו ניתן היה להתאים אותן.
לופוטן
לקנס, אשר בה חיים מעל ל-3,500 תושבים, העיירה הגדולה ביותר בארכיפלג, נמצאת במרחק 169 קילומטרים צפונית לחוג הארקטי וכ-2,420 קילומטרים מהקוטב הצפוני - מה שהופך את לופוטן לאחד מהאזורים המאוכלסים הצפוניים ביותר בעולם. אף על פי שהארכיפלג ממוקם בחוג הארקטי, הטמפרטורות בארכיפלג גבוהות יחסית ביחס למיקומים אחרים באותו קו רוחב.
שדרה A (מנהטן)
מתחמים
בעוד השדרה הראשונה הייתה השדרה המזרחית ביותר ברוב מנהטן, כמה קטעים לא רציפים הוגדרו כשדרה A מצפון לאלפבית סיטי של היום.
מתחם אשר ליוויי
קטע קצר של שדרה A, מרחובות 23 עד 25 בקיפס ביי, מנהטן, נותק מהקטע הקיים ב-1947 עם בניית סטויוויסנט טאון-פיטר קופר וילג'. שמו של החלק הדו-בלוקי שונה ב-1954 על שם אשר ליוויי, מראשוני האזרחים היהודים בעיר ניו יורק, ותומך חזק ורב השפעה למען זכויות אזרח. הצד המזרחי של מתחם אשר ליוויי מכיל את מרכז הנופש אשר ליוויי, הכולל את בית המרחץ אשר ליוויי, שנבנו בשנים 1908-1905.
לופוטן
בשנת 2017 לבדה ביקרו בלופוטן כמיליון תיירים.
שדרה A (מנהטן)
מתחם אשר ליוויי
מתחם אשר ליוויי נסגר באוקטובר 2013 כדי להפוך לחלק ממרכז הבילויים הפארק מכיל כעת שולחנות פינג-פונג מבטון, מסלול ספורט, ציוד כושר ומשחקי ילדים. הוא נבנה על ידי מחלקת הפארקים והנופש של העיר ניו יורק כדי להחליף את הקצה המערבי של מגרש המשחקים של רוברט מוזס ברחוב 42 ו-FDR דרייב הנמכר לאומות המאוחדות, כהכנה לשלב עתידי של איסט ריבר גרינוויי ב-FDR דרייב, מתחת למטה האומות המאוחדות בין הרחובות המזרחית 38 ו-60.
ביקמן פלייס
ביקמן פלייס, הממוקם במטה האומות המאוחדות, פועל כרחוב קצר בין מיטשל פלייס/רחוב 49 ורחוב 51. אף על פי שאינו חלק משדרה A המקורית בתוכנית 1811, הוא נקרא על שם משפחת ביקמן (שחבריה כוללים את ווילהלמוס ביקמן, וששמותיה כוללים גם את רחוב ביקמן במרכז העיר ואת רחוב ויליאם ), שהיו בעלי השפעה על התפתחותה של העיר ניו יורק.
פרנקו קאוזיו
פרנקו קאוזיו (נולד ב-1 בפברואר 1949 בלצ'ה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק כקיצוני שמאלי.
קאוזיו שיחק, בין היתר, במשך 13 עונות ביובנטוס (מתוכן 11 רצופות כשחקן הרכב), וזכה עמה בגביע אופ"א, בשש אליפויות ובקופה איטליה. קאוזיו כונה "הברון", והיה מבכירי הקיצוניים השמאליים באיטליה, וערך 63 הופעות במדי נבחרת איטליה. בין היתר, ייצג קאוזיו את הנבחרת בשני טורנירי אליפות אירופה ובשני מונדיאלים, כולל בזכייה במונדיאל 1982.
קריירת משחק
קאוזיו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של לצ'ה, ועלה לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת בליגה השלישית. לאחר שצבר שלוש הופעות בעונת הבכורה שלו, עבר קאוזיו לסמבנדטסה, גם היא מהליגה השלישית, ורשם בשורותיה 13 הופעות ליגה.
לקראת עונת עבר קאוזיו ליובנטוס מהסרייה א', תחת המאמן הריברטו הררה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה לא שותף קאוזיו כלל בליגה, בעוד קבוצתו דהרה לזכייה באליפות איטליה. עונה אחר כך שותף במשחק ליגה בודד, שהיה להופעת הבכורה שלו בסרייה א', ב-21 בינואר 1968 בשוויון 0-0 מול מנטובה.
לאחר שתי עונות בהן כמעט ולא שיחק, עזב קאוזיו את יובנטוס ועבר לרג'ינה מהסרייה ב'. בליגת המשנה זכה קאוזיו למעמד של שחקן הרכב קבוע, ובשלושים הופעות ליגה במדי רג'ינה כבש חמישה שערים. לאחר עונה אחת חזר לסרייה א' וחתם במדי פלרמו, שם לראשונה היה לשחקן הרכב בליגה הבכירה. הוא כבש שלושה שערי ליגה ב-22 הופעות, אך קבוצתו נשרה בסיום העונה לסרייה ב'.
לקראת עונת שב קאוזיו ליובנטוס, הפעם כשחקן הרכב, ונותר שם במשך 11 עונות רצופות. בעונת זכה עמה באליפות איטליה, מה שהקנה ליונבטוס את הכרטיס לגביע אירופה לאלופות. בעונת זכתה יובנטוס באליפות שנייה ברציפות, ובמקביל רשמה הקבוצה טורניר מוצלח בגביע אירופה, והעפילה עד למשחק הגמר מול אייאקס. קאוזיו, שרשם עונת שיא בליגה עם שמונה שערים ב-28 הופעות (שיא קריירה), כבש שער אחד במהלך הטורניר, בשלב חצי הגמר מול דרבי קאונטי. בגמר עצמו פתח קאוזיו בהרכב, אך הוחלף כעבור שעה בהפסדה של קבוצתו 1-0. אייאקס סירבה לשחק בגביע הביניבשתי, ואת מקומה תפסה יובנטוס, שהפסידה עם קאוזיו בהרכב 1-0 לאינדפנדיינטה.
יובנטוס וקאוזיו הוסיפו לצבור תארים גם בשנים הבאות. בעונת, במקביל לזכייה באליפות (הרביעית של קאוזיו במדי הקבוצה), הניפה הקבוצה את גביע אופ"א. קאוזיו שוב סיים טורניר אירופי עם שער אחד בשלב חצי הגמר, הפעם מול א.א.ק. אתונה. בגמר פגשה יובנטוס במפגש כפול את אתלטיק בילבאו הספרדית. קאוזיו פתח ושיחק לאורך צמד משחקי הגמר, בהם זכתה יובנטוס בתואר בזכות חוק שערי חוץ. בעונת זכה עם יובנטוס, בפעם היחידה בקריירה, בקופה איטליה. יובנטוס פגשה בגמר את קבוצתו לשעבר של קאוזיו, פאלרמו, ונקלעה לפיגור כבר בדקה הראשונה. היא השיגה שוויון בדקות הסיום, ובהארכה כבש קאוזיו, שעלה בהרכב קבוצתו, את שער הניצחון בדקה ה-117, שלוש דקות לתום המשחק.
בתום עונת, בה זכה עם קבוצתו באליפות בפעם השישית, עזב קאוזיו את יובנטוס לאחר 11 עונות. הוא הספיק לערוך 304 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בהן כבש 49 שערים.