cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רצח רחל הלר
ממצאים סותרים
במהלך השנים ניצב משנה בדימוס עזרא גולדברג החל לחקור רצח זה ורציחות נוספות שאירעו באותה תקופה. הוא מצא שישה מקרים נוספים של נערות שנרצחו באותה תקופה והיו בעלי מאפיינים של אכזריות וטירוף: ורד וינר, הדס קדמי, עירית יעקבי, אורלי דובי, ליאונור בן-לולו וז'קלין סמית. אחד הסימנים המובהקים היה השארת הגופה עם נעל אחת, והיו סימנים נוספים. את מסקנותיו הפנה למנהל דאז של המכון לרפואה משפטית פרופסור מוריס רוגב וכן לפסיכיאטר המחוזי בנס ציונה ד"ר סקלי. שניהם פרסמו חוות דעת המסכימה עם מסקנותיו של גולדברג שמדובר ברוצח אחד עם מניעים מיניים וטירוף. לאחר דרישתו שהמשטרה תשווה דנ"א בין המקרים התברר שהראיות הושמדו. המשטרה פנתה לבית המשפט נגד פרופ' רוגב, והוא העיד שסולק מן המכון בעקבות פרסום הסכמתו עם הדוח של גולדברג, ושמעולם לא נחקר על חוות דעתו במשטרה בניסיון לקבוע את הפרופיל של הרוצח. מכתבים מפורטים שכתב גולדברג לשני מפכ"לים, דוד קראוס ואסף חפץ לא זכו להתייחסות עניינית כלשהי, למעט אישור קבלה של הראשון מביניהם. שרי המשפטים לשעבר דניאל פרידמן ואמנון רובינשטיין שניהם הסכימו שיש בממצאיו של גולדברג לשכנע שברנס אינו אשם ולכל הפחות שהוא זכאי למשפט חוזר.
את הממצאים הללו דחה בית המשפט בשנת 1996 אחד לאחד, בטענה שאין בהם לשלול את הודאתו אלא כסברה נוספת, ושהם נדונו כבר בעבר.
רפי רמון
רפי רמון (נולד ב-20 בפברואר 1929) הוא מייסד התערוכה הבינלאומית לחקלאות וטכנולוגיה "אגריטך". כיהן כמנהל האגף למיכון וטכנולוגיה במשרד החקלאות ופיתוח הכפר וכיושב ראש החברה הממשלתית "אגרידב" לפיתוח חקלאות בארצות חוץ.
קורות חיים
נולד בקיבוץ מזרע לעדה ופנחס רמון, ממייסדי קיבוץ מזרע בעמק יזרעאל. למד בבית הספר היסודי והתיכון בשומריה במשמר העמק.
בשנת 1947 הצטרף כחבר קיבוץ מזרע והחל בעבודתו בענף הפלחה וכמנהל המוסך לטרקטורים והמיכון החקלאי. בשנת 1948 היה מראשוני הלוחמים בחטיבת גולני בגדוד 14 ובגדוד הפשיטה 19. לחם כמ"כ בקרבות משמר העמק, כיבוש מגידו, ומשטרת לג'ון, בגליל התחתון לחם בקרבות הכפר לוביה. במבצע חירם השתתף בשחרור הגליל העליון. פיקד על מחלקה בגדוד 19 בלחימה בגזרת עזה רפיח במבצע חורב. במבצע עובדה השתתף עם הכוח של "גולני" בכיבוש הערבה ואום רשרש - אילת, בהמשך שירת כקצין בחיל השריון במילואים ולחם במבצע קדש, מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום כיפור בה נפצע, שירת כמג"ד עד שחרורו בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1951 נישא לרותי לבית ברם והם הורים לסמדר, נטע ועוזי. בשנת 1962 התקבל לעבודה במשרד החקלאות בהדרכה בנושא המיכון החקלאי באזור רחובות וביישובי ההר ליד ירושלים. בשנת 1965 מונה למנהל המחלקה למיכון חקלאי במשרד החקלאות, ובשנת 1970 הקים וניהל את האגף למיכון וטכנולוגיה במשרד החקלאות. רמון היה המייסד של התערוכה הבין-לאומית לחקלאות וטכנולוגיה "אגריטך", שמטרתה קידום הייצוא הישראלי וקשרי החוץ בחקלאות. הוא שימש כיושב ראש ומנכ"ל התערוכה במשך 20 שנה בשנים 1976–1996.
במהלך שנות עבודתו השלים לימודי מיכון טכנולוגיה והנדסה חקלאית. בשווייץ ובאנגליה, במדרשה לחקלאות השתתף בהשתלמות מטעם "אורט העולמי" במיכון וטכנולוגיה בחקלאות.
בתחילת שנות השמונים כיהן כנשיא האגודה להנדסה חקלאית - גוף שמטרתו קידום ופיתוח הקשרים בין העוסקים במחקר, פיתוח, הדרכה וייצור של טכנולוגיות חדשניות הקשורות בייצור החקלאי. בשנה זו מונה רמון ליו"ר איגוד יצרני המיכון החקלאי "כרמל מערכות" על ידי שר החקלאות אריאל שרון למטרת קידום יצוא מערכות המיכון החקלאי. במשך שמונה שנים היה מרצה לנושא הנדסה חקלאית בבית הספר להנדסאים "יד נתן". כעשר שנים היה חבר הדירקטוריון של החברה הממשלתית "אגרידב" לפיתוח חקלאי בארצות חוץ, ובשנת 1997 מונה ליו"ר החברה.
בשנת 1997 פנה שר החקלאות דאז, רפאל איתן, אל רמון וביקש ממנו להתמנות כיושב ראש צוות ההיגוי להקמת מרכז לחקלאות מתקדמת במקוה ישראל. היה חבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בהתנדבות בין השנים 2005–2016.
אגריטך - התערוכה הבינלאומית לחקלאות וטכנולוגיה
רמון הוא המייסד והוגה רעיון התערוכה ומי שיישם אותה הלכה למעשה. בשנת 1970 הציע לבית הספר מקוה ישראל לקיים תערוכה וימי שדה למיכון וטכנולוגיה בחקלאות, אצלם ובשיתופם. בין השנים 1970–1973 התקיימו ימי שדה ותערוכה להם היו שותפים האגף למיכון וטכנולוגיה - משרד החקלאות, ארגון עובדי הפלחה ומקוה ישראל. בפברואר שנת 1976 הוחלט להפוך את ימי השדה לתערוכה בינלאומית. רמון הציע כי שמה של התערוכה יהיה "אגריטך" (קיצור של אגריטכנולוגיה). הוא פנה למכון היצוא הישראלי והציע לו להצטרף לצוות ההיגוי וארגון התערוכה. אגריטך יצאה לדרך ב-13 בספטמבר 1976. זו הייתה התערוכה הבינלאומית הראשונה לחקלאות וטכנולוגיה בישראל.
בשנת 1986 אופיינה אגריטך בשילוב בתי צמיחה וחקלאות סופר אינטנסיבית כאגף נוסף, ושולבו ביתנים מיוחדים למחקר ופיתוח חקלאי ולחינוך התיישבותי. התערוכה נפתחה במעמד שר החקלאות דאז אריק נחמקין.
לקראת תערוכת "אגריטך 90" הוקמה עמותה ציבורית. התערוכה נפתחה במעמד נשיא המדינה דאז חיים הרצוג. בשנה זו הוצגה גם לראשונה תערוכת הפרחים, בשיתוף מועצת הפרחים. האורחים יצאו לסיורים באתרי הגידולים החקלאיים בכל הארץ.
אגריטך אביב 93 שנערכה בחודש מאי נפתחה במעמד ראש הממשלה דאז יצחק רבין ושר החקלאות דאז יעקב צור. לתערוכה הגיעו 7500 אורחים מ-120 מדינות ובהן משלחות רבות ממדינות ערב: סעודיה, מצרים, ירדן, מרוקו, תוניסיה, לבנון ומדינות המפרץ.
בשנת 1996 התארחו 7800 אורחים מ-125 מדינות, וכן רבבות מבקרים מישראל הפתיחה במעמד ראש הממשלה שמעון פרס.
מאז שנת 1976 כל תערוכות אגריטך היוו מנוף רב חשיבות ומאיץ לקידום יצוא המיכון והטכנולוגיה ותשומות בחקלאות מישראל לרחבי תבל. לרבות מן החברות, התערוכה הייתה בבחינת מדרגה ראשונה לעולם הייצוא. אגריטך הייתה לתערוכה המפורסמת ביותר בעולם וחלון ראווה להישגי החקלאות הישראלית ולהאדרת שמה בעולם כולו. לקראת תערוכת אגריטך 96 החליט רמון לפרוש מתפקידו לאחר עשרים שנות ניהול.
חרסוסית
חַרְסוּסִית (חרסוסית: חֶרְסִײֵת, בערבית: لغة حرسوسية לֻע'ה חַרְסוּסִיּה) היא אחת משפות דרום-ערב החדשות, בענף הדרומי של משפחת השפות השמיות. היא מדוברת בעומאן בפי 600 דוברים בלבד (נכון ל-2011), אנשי חראסיס, החיים בג'ִדַּת אל-חראסיס, מדבר סלעי בדרום-מרכז עומאן. על כן היא מסווגת כשפה בסכנת הכחדה קשה, על סף מוות. חרסוסית קרובה מאוד למהרי, ולעיתים נחשבת ניב שלה.
מידע כללי
חרסוסית הוזכרה לראשונה במחקר מחוץ לאזור ב-1937, על ידי ברטרם תומאס בספרו "ארבע לשונות זרות של דרום ערב". רוב החוקרים מסכימים כי חרסוסית היא שפה בפני עצמה, אף על פי שהיא קרובה מאוד למֵהְרי, הנפוצה יותר, וכי שתי השפות נפרדות אם כי בעלות מובנות הדדית. לעומתם, מיעוט של חוקרים טוען כי חרסוסית היא ניב של מהרי, אך כתמיד, השאלה אם להג הוא ניב או שפה היא יותר פוליטית מבלשנית.
לחרסוסית, כמו לכל שפות דרום-ערב החדשות, אינה נכתבת, אם כי במאה ה-21 היו מאמצים ליצור לה כתב המבוסס על הכתב הערבי.
כיוון שאנשי חראסיס היו במשך מאות שנים התושבים היחידים בגִ'דַּת אל-חראסיס, שפתם התפתחה בבידוד יחסי. עם זאת, מאחר שרוב ילדי חראסיס לומדים כיום בבתי ספר בשפה הערבית ויודעים קרוא וכתוב בערבית, שפת אמם חרסוסית מדוברת פחות גם בבית ולא מועברת לדורות הבאים.
למרות שגילוי הנפט ופרויקט שיקום עדרי הראמים באזור סיפקו הזדמנויות עבודה רבות לגברים חרסוסים, באותו זמן אותם הגורמים דחפו בני קהילה רבים להשתמש בערבית ובמהרי – בנוסף או במקום שפת אמם חרסוסית. לחצים אלה גרמו לחוקר אחד להסיק ב-1981 כי "תוך כמה דורות תוחלף חרסוסית בערבית עומאנית סטנדרטית", אולם נבואה זו עדיין לא התממשה.
אונסק"ו סיווג את השפה החרסוסית "בסכנת הכחדה ודאית".
עיצורים
העיצור הלועי // נמצא בשימוש רק בהשפעתה של ערבית עומאנית.
תנועות
יש בשפה חמש תנועות (u, i, o, e, a) המובחנות באורכן, וכן תנועת שווא, טיפוסי לשפה שמית. בהברות פתוחות מוטעמות, או לאחר עיצור גרוני (כגון // ה, // ח, // ח' ו-// ע'), תנועת השווא // מתממשת כאלופון אחורי []. לאחר עיצור מסודק או חוכך צידי, תנועת השווא מתממשת כאלופון פתוח [].
בנוסף, יש בשפה שני דיפתונגים: "אַי" /ay/ מתממש כ-[] ו"אַוּ" /aw/ מתממש כ-[].
Id Tech 2
id Tech 2 (ידוע גם בשם Quake 2 Engine) הוא מנוע משחק שפותח ב-1997 על ידי id Software עבור המשחק Quake 2 ומאוחר יותר הופץ ברישיון עבור משחקים אחרים.
המנוע היווה שדרוג מינורי יחסית לQuake Engine היותר ותיק. אחד החידושים הגדולים שלו הייתה תמיכה מובנית בהאצת חומרה על בסיס OpenGL, לצד האצת התוכנה (המבוצעת על ידי המעבד המרכזי) המסורתית. תכונה מעניינת נוספת של מנוע זה הייתה חלוקת חלק מן הרכיבים שלו לספריות קישור דינאמיות (קובצי DLL), מה שאפשר לבחור את ההאצה הנדרשת (OpenGL או האצת תוכנה) מתוך תפריט המשחק, בניגוד למנוע הקודם שם גם בו הייתה תמיכה בהאצת חומרה, אם כי כדי להחליף בין המצבים היה צורך לצאת מהמשחק ולבחור בקובץ ההפעלה המתאים. כמו כן ל־id היו מספר סיבות לעשות כך: בדומה לקודמו, המפות נשמרות בפורמט BSP, וכדי ליצור את התאורה למפות נעשה שימוש במפת-תאורה (Lightmap). כמו כן הוא היה בין הראשונים להשתמש בתאורה צבעונית ובהוספת אובייקטים סטטיים ברקע.
קוד המקור של המנוע שוחרר ב-22 בדצמבר 2001 תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.
מודיפיקציות
עם שחרור קוד המקור של המשחק (והמנוע עצמו) נוצרו למנוע לא מעט מודיפיקציות שהתמקדו בעיקר במשחק Quake 2, ותומכים במגוון אפשרויות מתקדמות, מצבי משחק חדשים ואפשור הורדת מודלים וטקסטורות באיכות גבוהה, כגון: כמו כן, המנוע GoldSrc שפותח על ידי Valve למשחק Half-Life ולמשחקים נוספים, תוכנן במקור להוות פיתוח של מנוע זה, אך לבסוף המנוע היווה מודיפיקציה רחבה של Quake Engine הוותיק, אך כלל שורות קוד אחדות מ־id Tech 2.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (ליטא)
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (בליטאית: Lietuvos socialdemokratų partija; בראשי תיבות: LSDP) היא מפלגה דומיננטית בליטא והמפלגה הוותיקה ביותר במדינה שעדיין פעילה.
היסטוריה
בשנת 1895 החלו להיערך התכנסויות פוליטיות על מנת ליצור מפלגה מרקסיסטית פעילה. כתוצאה מדיונים אלו, מספר גופים מרקסיסטים התאחדו וייסדו את המפלגה ב-1 במאי 1896 במפגש חשאי בדירה בדרום וילנה. הארגון התחיל לפעול באופן חשאי והחל לפרסם באופן לא חוקי עיתונים וכרזות בליטאית ופולנית. במהלך השנים שלאחר מכן האוכרנה (המשטרה החשאית בימי האימפריה הרוסית) עצרה עשרות פעילים ואף הגלתה אותם לסיביר. המפלגה כמעט פסקה לפעול באותן השנים.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 המפלגה חזרה לפעילות ואף החזיקה במושכות השלטון כמספר חודשים בשנת 1926.
בזמן השלטון הסובייטי על המדינה (1939-1989) המפלגה לא הייתה פעילה, אך חזרה לפעילות עם נפילת מסך הברזל, סוף המלחמה הקרה ועצמאותה של ליטא. מאז העצמאות המפלגה החלה להתחזק בשלל מערכות הבחירות וכיום (2016) המפלגה היא המפלגה הגדולה בסיימאס ומרכיבה את הממשלה עם עוד כמספר מפלגות.
יבגני שוורץ
יבגני לְבוֹביץ' שוורץ (ברוסית: Евге́ний Льво́вич Шва́рц; 21 באוקטובר 1896, קאזאן האימפריה הרוסית – 15 בינואר 1958, סנקט פטרבורג ברית המועצות) היה סופר ומחזאי סובייטי, ממוצא יהודי שעבודתו כוללת עשרים וחמישה מחזות ותסריטים לשלושה סרטים (בשיתוף עם ניקולאי ארדמן).
ראשית דרכו
יבגני שוורץ נולד בקאזאן שברוסיה למשפחת משכילה זעיר-בורגנית. אביו, לב (לייב), היה יהודי מומר, רופא במקצועו וככל הנראה בעל השקפה רדיקלית, ואמו רוסייה במוצאה ושחקנית חובבת. בשנת 1914 החל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה, בה לקח חלק בחיי התיאטרון והשירה. במרץ 1917 גויס לצבא הרוסי, עבר קורס קצינים מזורז ובאוקטובר 1917 הוסמך לקצונה. לאחר ההפיכה הבולשביקית עזב את הצבא הרוסי ונסע לרוסטוב על הדון. בעת שהותו ברוסטוב התגייס אל צבא המתנדבים של הגנרל קורנילוב, ובשורותיו השתתף בקרבות נגד הצבא האדום. באפריל 1918 נפצע במהלך הקרב על העיר קרסנודר. כתוצאה מהפציעה הוא איבד אחדות משיניו והחל לסבול מרעד, ממנו המשיך לסבול כל חייו. לאחר הפציעה שוחרר מן השירות הצבאי.
לאחר המלחמה, שוורץ למד תיאטרון ברוסטוב על הדון. ב-1921 עבר עם להקת תיאטרון בפטרוגרד, והיה פעיל ב"אחוות סראפיון", קבוצת סופרים רוסים שכללה את איבנוב, מיכאיל זושצ'נקו, שקלובסקי וקברין. ב-1923 עבר לבַּאכמוּט והחל לפרסם שירה סאטירית וביקורות בעיתון מקומי. ביחד עם מיכאיל סלונימסקי וניקולאי אולייניקוב, ייסד וערך את כתב העת הספרותי "טבח" (Забой) ב-1925.
חייו המקצועיים
ב-1924 שב שוורץ ללנינגרד והחל לעבוד בגוסאיזדאט, מחלקת ספרי הילדים בבית הוצאה לאור, בניהולו של סמואיל מרשק. הוא חיבר את כתבי העת לילדים "קיפוד" ו"סיסקין". הוא אף כתב ספרי ילדים, בכללם "סיפורה של בללייקה ישנה" (1924), "הרפתקאותיהם של שורא ומארוסי" (1937), "נערה זרה" (1937) ו"‫מי יגיע ראשון" (1949). במהלך תקופה זו, גם התחבר עם חברי הקבוצה הספרותית האוונגרדית OBERIU (איגוד האמנות האמיתית).
ב-1929 החל שוורץ לעבוד בשיתוף פעולה עם במאי ומעצב התיאטרון ניקולאי אקימוב מתיאטרון הקומדיה של לנינגרד, שביים את כל מחזותיו והחל לכתוב מחזות המבוססים על מעשיות וסיפורי הילדים של הנס כריסטיאן אנדרסן. אלו כוללים את "בגדי המלך החדשים" (1934), "כיפה אדומה" (1936), "סינדרלה" (1938), "מלכת השלג" (1938), "הצל" (1940), "הדרקון" (מחזה מקורי שלו, 1944) ו"נס רגיל" (1956).
בראשית מלחמת העולם השנייה כתב את "מתחת לעצי הטיליה של ברלין" (1941) ביחד עם זושנקו. במהלך המלחמה כתב את "לילה אחד" ו"הארץ הרחוקה". בתום המלחמה שוורץ כתב את "נס רגיל" ו"סיפור על חיילים אמיצים". עיבודיו של שוורץ ל"מלכת השלג" ו"הצל" הופקו לסרטים ב-1966 ו-1971.
מותו של אלן כורדי
אלן כורדי (בכורדית: Alan Kurdî, נולד בשם אלן שנו; 2012 – 2 בספטמבר 2015) היה ילד סורי בן שלוש עם רקע אתני כורדי, שתדמיתו עלתה לכותרות העולמיות לאחר שטבע ב-2 בספטמבר 2015 בים התיכון יחד עם אמו ואחיו. אלן ומשפחתו היו פליטים סורים שניסו להגיע לאירופה על רקע משבר הפליטים האירופי. צילומי גופתו צולמו על ידי העיתונאי הטורקי נילופר דמיר והפכו במהירות לוויראליות, מה שגרם לתגובות בינלאומיות. מכיוון שלפי הדיווחים משפחת כורדי ניסתה להגיע לקנדה, מותו ומשבר הפליטים הרחב יותר הפכו לנושא בבחירות הפדרליות בקנדה בשנת 2015.
יבגני שוורץ
חייו המקצועיים
הוא גם השלים את כתיבת התסריטים "סינדרלה", "‫מי יגיע ראשון", "דון קישוט" ו"נס רגיל".
מותו של אלן כורדי
בשנת 2016, קיים העיתונאי הישראלי איתי אנגל ראיון עם אביו, עבדולה כורדי במסגרת פרק של התוכנית "עובדה". בשנת 2018 אמיתית'אל מחמוד פרסמה שירה "Boy in the sand" המוקדשת לכורדי.
יבגני שוורץ
חייו המקצועיים
סרטו האחרון והידוע ביותר היה "דון קישוט", שזכה ב-1959, שנה לאחר מותו של שוורץ, להצלחה גדולה במערב.
מותו של אלן כורדי
התמונה נבחרה לאחת מ-100 התמונות המשפיעות ביותר לשנת 2015, על פי מגזין "טיים".
יבגני שוורץ
יצירתו
יצירותיו של שוורץ עוסקות בשני נושאים עיקריים: האחד - האלהת האהבה. הוא מימש אותה דרך סיפורם של גיבורים שונים, חלקם פרי דמיונו ואת חלקם שאל מאגדותיו של הנס כריסטיאן אנדרסן. הדמויות הן ריאליסטיות שמשובצות בעלילה אגדתית.
הנושא השני הוא פוליטי - הוקעת הטוטליטריות ודיבור בזכות המחשבה והרצון החופשיים. בנושא השני החל לעסוק בשנת 1933, במחזהו "המלך ערום", המבוסס על שלוש מאגדותיו של אנדרסן. הבמאי ניקולאי אקימוב תכנן הפקה גרנדיוזית שיועדה לעלות בתיאטרון בלנינגרד. השלטונות מנעו את יציאתה לפועל בתואנה שהוא אמנם מטפל בבעיות יסוד בעלת חשיבות היסטורית-עולמית, אולם עושה זאת על דרך ההלצה.
ביצירותיו הוא מתאר את העריץ האכזר וכביר הכוח כטיפוס שרלטן, ופגיע מבפנים. בכך הוא עסק גם במחזותיו החשובים ביותר - "הצל" ו"הדרקון" ואף במחזותיו לילדים כגון "כיפה אדומה".
בתקופת השלטון הסובייטי יצירותיו אמנם יצאו בדפוס והוצגו, אבל במידה מועטה, ולא נכללו ברפרטואר הסובייטי.
"הנס הרגיל"
זהו משל רומנטי ופילוסופי אודות אהבה ויחסים בין היוצר ליצירתו. המחזה עובד לסרטים שהופקו בשנים 1964 ו-1978.סרט של שנת 1978 בבימוי של מארק זכארוב ובהשתתפות כוכבים כמו אולג ינקובסקי, אלכסנדר אבדולוב, יבגני לאונוב ואנדריי מירונוב זכה להצלחה גדולה ומוקרן בטלוויזיה הרוסית עד היום.
קישורים חיצוניים
על יצירותיו:
מיצירתו:
פארוק מואסי
פארוק מואסי (בערבית: فاروق مواسي; 11 באוקטובר 1941 – 26 ביוני 2020) היה פרופסור לספרות ערבית, משורר ערבי-ישראלי, שכיהן כראש החוג לערבית במכללת אלקאסמי.
אודות
מואסי נולד בכפר באקה אלגרבייה ולמד בתיכון בכפר טייבה שבמשולש. בשנת 1961 החל עבודתו כמורה בבתי ספר יסודיים ובתיכונים (עד 1996). סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת בר-אילן בערבית וחינוך (1976) ודוקטורט באוניברסיטת תל אביב (1989).
משנת 1991 לימד במכללות שונות להכשרת מורים, בהן מכללת אלקאסמי (1989–2019), שבה כיהן כראש החוג לערבית, מכללת גורדון והמכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל - חיפה.
שימש כסגן יו"ר האיגוד הכללי של סופרים בישראל וב-2006–2009 כיהן כסגן יו"ר האקדמיה ללשון הערבית בישראל ויו"ר וועדת מינוח וביטויים.
Studies In Modern Arabic Literature
הוא זכה בפרס מטעם משרד החינוך והתרבות בשנים 1989 ו-2005 ובפרס תאופיק זיאד לחקר הספרות (2001).
משנת 2012 היה חבר מועצת המערכת של כתב עת "גג".
ב-26 ביוני 2020 הלך מואסי לעולמו, עקב סיבוכי ניתוח שעבר. היה נשוי לעפאף ואב לחמישה ילדים.
ספרות ומהפכה
ספרות ומהפכה (ברוסית: Литература и революция) היא יצירה קלאסית של ביקורת ספרותית מנקודת מבט מרקסיסטית, שכתב לאון טרוצקי בשנת 1924. על ידי דיון במגמות הספרותיות השונות שהיו ברוסיה בין המהפכות של 1905 ל־1917, ניתח טרוצקי את הכוחות הקונקרטיים בחברה, נאורים וגם ריאקציוניים, שעזרו לעצב את תודעתם של סופרים באותה תקופה.
בספר טרוצקי גם הסביר כי מאז שחר הציוויליזציה אמנות תמיד נשאה את חותמת המעמד השליט והיא הייתה בעיקר כלי המבטא את טעמו ואת רגישותו. עם זאת, הוא המשיך וטען כנגד המסקנה הברורה לכאורה, שלאחר מהפכה פרולטרית הפרולטריון כמעמד שלטוני צריך, אם כן, לשאוף ליצור אמנות פרולטרית משלו כפי שחשבו באותה תקופה.
חנון (יישוב)
תכנון והקמה
תכנון הקמת היישוב אושרה בהחלטת ממשלת ישראל ה-35 ב-8 בנובמבר 2020. בטקס אבן הפינה להקמת היישוב השתתפו ראש הממשלה בנימין נתניהו, ראש המועצה תמיר עידאן ועוד מספר שרי ממשלה.
ב־5 בפברואר 2023, לאחר הקמת הממשלה ה־37, לאחר ירי רקטות של, ופיגוע הירי בנווה יעקב, ניתנה החלטת ממשלה נוספת לפיה בהמשך לאישור המועצה הארצית, קידום התכנון יתבצע באחריות משרד הבינוי והשיכון.
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הישראלי הטוב ביותר
היסטוריה
בשנת 2008 נכנסה ישראל לראשונה לקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר", כשהמועמדים לפרס "המופע הישראלי הטוב ביותר" היו שירי מימון, אסף אבידן, כהן@מושון, איזבו וקותימן, והזוכה הייתה שירי מימון. מימון הגיעה למקום השלישי בקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר" והופיעה על בימת הטקס עם שיר באנגלית בשם "Now That You're Gone" שיצא לאור לכבוד האירוע. מימון הייתה האמנית הישראלית הראשונה והיחידה, נכון ל-2022, שהגיעה לחמישייה הסופית בקטגוריית "המופע האירופאי הטוב ביותר".
נכון ל-2022, נועה קירל קיבלה את מספר המועמדויות והזכיות הגבוה ביותר לפרס. כמו כן, קירל, נינט טייב והאולטראס הם היחידים שזכו לייצג את ישראל בטקס פעמיים. גם עברי לידר ייצג את ישראל פעמיים, אך בפעם השנייה עשה זאת כחלק מהרכב TYP.
אורלי קראוס-ויינר
אורלי קראוס-ויינר (נולדה ב-9 ביולי 1959) היא סופרת ישראלית עיתונאית בעבר, שכתבה עד כה 17 ספרים.
ביוגרפיה
אורלי קראוס גדלה ברמת השרון ובפתח תקווה. למדה בבית ספר יסודי "סלומון" בפ"ת, הייתה פעילה בנוער העובד וסיימה תיכון של רשת החינוך אנקורי. חוויותיה מנערותה בפתח תקווה שזורים ברבים מספריה. שרתה בחיל השריון ולאחר שחרורה גרה שנתיים בארצות הברית. לאחר מכן חזרה לישראל ועבדה באל-על שבע שנים כדיילת. במקביל למדה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, במסגרת תוכנית הלימודים הכלליים במדעי הרוח.
לאחר נישואיה למפקד הנח"ל - בנצי ויינר, באוגוסט 1989, ולידת בתה, החלה לכתוב בעיתונים "חדשות", "דבר ראשון", "לינק", "טלגרף" ו"ניהול" ופרסמה סיפורים קצרים וסיפורים בהמשכים ב"תרבות מעריב", "ישראל היום", "לאשה" ו"עולם האשה".
בשנת 1997 פרסמה את ספרה הראשון, "התרוממות", שהתבסס על חוויותיה כדיילת ב"אל על". הספר הפך לרב-מכר וזכה לפרס "ספר הפלטינה". ספר ההמשך, "נחיתת חירום", יצא ב-2008.
מאז פרסמה 16 ספרים נוספים, חלקם מותחנים רומנטיים וחלקם רומנים היסטוריים. ספריה מתאפיינים בנימה אישית ובשילוב אלמנטים ביוגרפיים מחייה וחיי משפחתה. אחד הבולטים ביניהם הוא ספרה "דיוקן הונגרי" שהתבסס על קורות משפחתו של אביה ועסק בחוויות ותחושות של הדור השני לשואה. קראוס-ויינר משלבת בספריה סיפורים היסטוריים קשים וכואבים ושוזרת בהם את דעותיה על כוחן של משפחתיות, חברות וערכים הומניסטים כסולידריות חברתית וקבלת השונה.
ספרה "כמעט מושלם", תורגם לאנגלית בשם "Almost Perfect".
ב-2005 תבעה קראוס-ויינר את ערוץ 10, בטענה שהסדרה "פיק אפ" מתבססת על ספרה "התרוממות". ב-2010 קבע בית המשפט כי נקודות הדמיון הן אזוטריות ופסק לקראוס-ויינר פיצוי של 10,000 ש"ח בלבד, ללא צו להוצאות.
אורלי קראוס-ויינר מתגוררת בתל אביב. הייתה נשואה לתא"ל במיל. בן ציון ויינר ולהם בת משותפת.
קומו (כדורגל)
קומו (באיטלקית: Calcio Como) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר קומו שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה ב'.
המועדון הוקם בשנת 1907 ולראשונה עלה לסרייה א' בעונת 1949/1950. הוא המשיך לשחק בליגה הבכירה מספר עונות. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 המועדון הצליח לחזור לסרייה א', אך לא לתקופה ארוכה. בתחילת המאה ה-21 המועדון הצליח לחזור לליגה הבכירה פעם נוספת, אך בסוף ירד לליגה הרביעית של איטליה. בדצמבר 2004 הכריז המועדון על פשיטת רגל. תוך זמן קצר הוא הוקם מחדש ומשחק כיום בליגה פרו, שהיא הליגה השלישית באיטליה.
בלה היתקוט
איזבלה "בלה" היתקוט (באנגלית: Isabella "Bella" Heathcote; נולדה ב-27 במאי 1987) היא שחקנית אוסטרלית. מוכרת בזכות תפקידיה בסרטים "צללים אפלים", "דוגמניות ושדים" ובתור ניקול דורמר בסדרה "האיש במצודה הרמה" של פריים וידאו.
קריירה
החלה את הקריירה שלו באוסטרליה בשנת 2008 בסרט האימה המקומי "עוזר לכומר". ב-2009 הופיעה בשמונה פרקים באופרת הסבון הפופולרית "שכנים" בתפקיד הסטודנטית אמנדה פאולר. ב-2010 שיחקה בדרמת המלחמה האוסטרלית המוערכת "מתחת לגבעה 60". ב-2011 עשתה את הופעתה הראשונה בארצות הברית במותחן הפעולה העתידני "עולם הזמן" ולוהקה על ידי טים ברטון לסרטו "צללים אפלים" בתפקיד הכפול של ויקטוריה וינטרס וג'וזט דו פראס.
בשנת 2017 שיחקה בסרט "חמישים גוונים של אופל", אשר ממשיך מאותה נקודה בה הסרט חמישים גוונים של אפור הסתיים.
בפברואר 2020 לוהקה היתקוט לצד טוני קולט לתפקידים ראשיים בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, אני אף אחת.
Tequila (שיר של הצ'מפס)
Tequila (בעברית: טקילה) הוא סינגל של רוק אינסטרומנטלי, שיצא לאור ב-15 בינואר 1958, של להקת הרוק אנד רול האמריקנית הצ'מפס.
ביצוע הלחן הפך ללהיט בארצות הברית כאשר בשיא הגיע למקום הראשון הן במצעד הפופ האמריקני והן במצעד הריתם אנד בלוז האמריקני. זה היה הלהיט היחיד של הלהקה.
השיר הועמד בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-1.
רוזנות העיר נירנברג
רוזנות העיר נירנברג (בגרמנית: Burggrafschaft Nürnberg) הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה מתחילת המאה ה-12 עד שלהי המאה ה-15. בתחילה שלטו הרוזנים על העיר נירנברג, אולם לאחר כ-200 שנה איבדו הרוזנים את שליטתם בעיר, והיא הפכה לעצמאית בשנת 1219. בסופו של דבר, חולקה הרוזנות לברנדנבורג-אנסבך וברנדנבורג-ביירוית.
היסטוריה
נירנברג נוסדה כנראה בסביבות המאה ה-11, והאזכור הראשון של העיר הוא מ-1050, על מיקום הטירה הקיסרית בין פרנקיה המזרחית לבין המרקיזות הבווארית של נורדגאו. בין השנים 1050–1571, העיר התרחבה באופן דרמטי בשל מיקומה החשוב על נתיבי הסחר. קונרד השלישי, מלך גרמניה הקים את הפרקלאב הראשון שניהל את בתי המשפט מסביב לשטחים הקיסריים. הרוזנים הראשונים היו מבית ראבס האוסטרי, אולם לאחר שהוא נכחד בסביבות 1190, עברה הרוזנות לבית הוהנצולרן. אולם, מסוף המאה ה-12 עד תקופת האינטרגנום (1254-73), כוחם של רוזני העיר פחת ככל שקיסרי בית הוהנשטאופן העבירו לידי האצולה העירונית את הסמכויות האזרחיות, שכללו את הנהלת העיר, ובתי המשפט לידי ראש העיר הקיסרי. רוזן העיר ניהל את האדמות שמסביב נירנברג, הטיל מיסים והיווה את בית המשפט הגבוה ביותר בעניינים הנוגעים לציד וחקלאות. בנוסף, הוא גם היה המגן הממונה של המוסדות הכנסייתיים השונים, הכנסיות והמנזרים, ואפילו של הבישוף של במברג. זכויות היתר של רוזן העיר הועברו לעיר במהלך המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15. היחסים המתוחים בין אצולת העיר לרוזן התפרצו לבסוף לאיבה גלויה, שהשפיעה רבות על ההיסטוריה של העיר.
נירנברג מכונה לעיתים קרובות כעיר הבירה הלא רשמית של האימפריה הרומית הקדושה, בעיקר בגלל הדיאטות הקיסריות (Reichstage), אשר התקיימו בטירת נירנברג. הדרישה הגוברת של בית המלוכה והחשיבות ההולכת וגוברת של העיר משכה את הסחר והמסחר לנירנברג, הנתמכת על ידי קיסרי הוהנשטאופן. פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק את Großen Freiheitsbrief, הכולל את זכויות העיר הקיסרית המיידיות (Reichsfreiheit), את הזכות להטבעת מטבעות ומדיניות מכס עצמאית, והסירה את העיר כמעט לחלוטין משליטת רוזני העיר. עד מהרה הפכה נירנברג, יחד עם אאוגסבורג, למרכז מסחר על המסלול בין איטליה לצפון אירופה.
פרנקי מוניז
פרנסיסקו מוניז הרביעי (באנגלית: Francisco Muniz IV; נולד ב-5 בדצמבר 1985) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של מלקולם בסדרה "מלקולם באמצע", תפקיד אשר הביא לו מועמדות לפרס אמי ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב. משנת 2008 החל להתחרות באופן מקצועי בתחרויות של מרוץ מכוניות.
ביוגרפיה
פרנסיסקו מוניז הרביעי נולד ביישוב ווד-רידג' (אנ'), ניו ג'רזי ב-5 בדצמבר 1985, בנם של דניז, אחות במקצועה, והמסעדן פרנסיסקו מוניז השלישי. אמו של מוניז היא חצי אירית וחצי איטלקייה, בעוד אביו הוא פורטוריקני (ממוצא ספרדי מאסטוריאס). יש לו אחות גדולה בשם כריסטינה. כאשר מוניז היה בן ארבע, עברה משפחתו לעיירה נייטדייל (אנ'), צפון קרוליינה, שם גדל.
הוא התגלה בגיל שמונה בתחרות כישרונות בעיר ראלי, צפון קרוליינה, כשגילם את טים הקטן בהפקה מקומית של "מזמור חג המולד". הוריו התגרשו זמן קצר לאחר מכן, ולאחר מכן הוא עבר עם אמו לברבנק, קליפורניה. החל מכיתה ו', הוא קיבל חינוך ביתי על ידי אמו.
קריירת משחק
הסדרה "מלקולם באמצע" עלתה ב-9 בינואר 2000 בתור סדרה לאמצע עונת השידורים, אך במהרה צברה קהל מעריצים כאשר הפרק הראשון נצפה על ידי 23 מיליון איש והשני על ידי 26 מיליון. בשנת 2001 קיבל מוניז מועמדות לפרס אמי. לאחר מכן ביצע מוניז הופעות אורח בסדרות כמו: ליזי מקגוויר, מד טי.וי וסברינה. באותו זמן ביצע גם דיבוב לכמה משחקי אינטרנט וביניהם למשחק עולמות סטארגייט.
ב-2002 דובב חלק מהחיות בסרט דוקטור דוליטל 2 ובאותה שנה גם השתתף בסרט שקרן בריבוע לצידה של השחקנית אמנדה ביינס. לאחר מכן הופיע מוניז בסדרת המתיחות של אשטון קוצ'ר, פאנק'ד. ב-2003 יצא הסרט הסוכן קודי בנקס בכיכובו של מוניז ושנה לאחר מכן יצא לו סרט המשך בשם "הסוכן קודי בנקס 2: יעד לונדון". במהלך צילומי הסרט למד מוניז אמנות לחימה. בשנת 2005 דיבב מוניז זברה בסרט לרדת מהפסים. מוניז גם הופיע בתור עצמו בסדרה הקומית משפחה בהפרעה.
בתחילת 2006 השתתף מוניז בסרט "השנה הכי סקסית שלי" לצידו של השחקן הרווי קייטל שגילם את אביו. באותה שנה הסתיימה הסדרה מלקולם באמצע ולאחר סיומה יצא סרט אימה בכיכובו של מוניז הנקרא "Stay Alive".
מוזיקה
מוניז הצטרף ללהקה "You Hang Up" בתור מתופף. ב-2012 חבר מוניז ללהקת האינדי רוק "Kingsfoil" כמתופף, עד עזיבתו ב-2014.
חיים אישיים
בשנת 2005, מוניז היה מאורס תקופה קצרה לג'יימי גריידי. בשנת 2008, הוא פגש את היחצ"נית אליסיה מארי טרנבו דרך המאמנת האישית המשותפת שלהם בחדר כושר בלוס אנג'לס. הם החלו לצאת ומאוחר יותר עברו לסקוטסדייל, אריזונה. היה ביניהם סכסוך בפברואר 2011, שכלל את המשטרה ודיווח כי מוניז מכוון אקדח לראשו, אם כי מאוחר יותר כינה זאת "סיפור מזויף". הם התארסו ב-22 באוקטובר 2011, אך מאוחר יותר ביטלו את זה.
ב-2016 מוניז החל לצאת עם פייג' פרייס, והוא הכריז על אירוסיהם ב-18 בנובמבר 2018. הם נישאו ב-21 בפברואר 2020. בנם, מאוז מוסלי מוניז, נולד ב-22 במרץ 2021.
בעיות בריאותיות
ב-30 בנובמבר 2012 התאשפז מוניז בבית חולים לאחר שעבר מיני שבץ.
גבזה
גבזה (בטורקית: Gebze) היא עיר בנפת קוג'אלי במחוז מרמרה שבצפון-מערב טורקיה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 407,019 תושבים והיא העיר המאוכלסת ביותר בנפה.
גאוגרפיה
גבזה משתרעת על פני 423 ק"מ והיא מרוחקת 41 ק"מ צפון-מערבית לבירת הנפה איזמיט ו-47 ק"מ דרום-מזרחית למרכז איסטנבול. העיר שוכנת על שפת ים מרמרה והיא העיר המערבית ביותר בנפה. היא גובלת עם הרשויות המקומיות דילובאסי מדרום-מזרח, קרפז ממזרח, דארג'ה וצ'אירובה ממערב ועם הרשויות שילה מצפון, פנדיק וטוזלה השייכות לנפת איסטנבול.
אלכסנדרו סגל
אלכסנדרו סורין סגל (ברומנית: Alexandru Sorin Segal), 4 באוקטובר 1947 – 6 בינואר 2015, כלכלן, אמן בינלאומי מ-1977 ושופט שחמט בינלאומי מ-1984, יהודי-רומני, אלוף השחמט של ברזיל ב-1978 וחבר בנבחרות השחמט האולימפיות של ברזיל, מחבר ספרי שחמט.
קורות חיים
סגל נולד בבוקרשט שברומניה. הוא היה ממובילי נבחרות הילדים והנוער ואחד מנציגי נבחרת הסטודנטים של רומניה. הוא סיים לימודי כלכלה באוניברסיטת בוקרשט ב-1970 וב-1971 התיישב בסאו פאולו, שם נישא לברזילאית יוצאת רומניה וקיבל אזרחות ברזילאית. ב-1973, לאחר קבלת האזרחות הברזילאית, השתתף לראשונה באליפות ברזיל בשחמט והגיע למקום השני. באליפות של 1974 זכה במקום ראשון-שני במשותף עם Márcio Marcos Miranda. ב-1978 זכה באליפות וב-1984 וב-1985 ברציפות זכה במקום השני. הוא היה חבר בחמש משלחות ברזילאיות לאולימפיאדת השחמט.
סגל הגיע ב-1980 ל-2415 נקודות במד כושר, זכה לתואר אמן בינלאומי ב-1984, היה אלוף ברזיל במשחקי שחמט סימולטניים עם שיא של 155 משתתפים, פרסם מאמרים בתחום השחמט בעיתונים Folha de São Paulo ו-Folha da Tarde וחיבר ספר תאוריה בשם Fundamentos de tática בשנת 1982 (הספר זכה להדפסות נוספות).
ידידו סרג'יו גרינברג יצר עבור את הרבוס S = Sxn, שפירושו ברומנית הוא: Segal Sorin וסגל נהג לעיתים לחתום באמצעותו.
לאחר מותו מסיבוכי מחלת הסוכרת נקבר בבית העלמין היהודי של סאו פאולו.
הפרלמנט הפדרלי של בלגיה
הפרלמנט הפדרלי של בלגיה הוא הרשות המחוקקת של בלגיה. הוא מורכב משני בתים:
הפרלמנט יושב בעיר הבירה של המדינה, בריסל.
דרישות הסף לכהונה בפרלמנט הן אזרחות ותושבות בלגית, וגיל 21 ומעלה.
ברוב מקרי החקיקה יש לבית הנבחרים כוח רב יותר מאשר לסנאט, ואף לעיתים הוא בעל כוח אבסולוטי. אך ישנם מקרים (אשר בעיקר נוגעים לבסיס של בלגיה בתור מדינה, הסכמים בינלאומיים ושינויים פדרליים) שבהם יש כוח שווה לשני הבתים.
בשיר בשיר
ביוגרפיה
בשיר נולד בסח'נין לפאוזיה וברכאת. התחנך בבית ספר תיכון סח'נין (התיכון היחיד שהיה קיים אז ביישוב).
בשנים 1999–2000 למד לתואר שני במחלקה לממשל בבית הספר לכלכלה של לונדון (The London School of Economics and Political Science - LSE).
בשנים 2001–2006 למד לימודי תואר שלישי באותו מוסד. עבודת הדוקטור שלו עסקה בדמוקרטיה דיונית (דליברטיבית), חוסר צדק היסטורי, והפוליטיקה של פיוס, ונכתבה בהדרכת ופרופ'.
עם סיום לימודיו חקר והרצה בכמה מוסדות אקדמיים: בשנים 2005–2006 היה מרצה-אורח בקנדה, ב, בשנים 2006–2009 שהה באוניברסיטה העברית, בשנים 2010–2011 היה עמית באוניברסיטת סירקיוז, בארצות הברית, ובשנים 2012–2016 לימד במרכז ללימודי המרכז הקרוב של אוניברסיטת בריגהם יאנג (בירושלים).
בשנת 2012 החל לעבוד כעמית מחקר במכון ון ליר בירושלים, ובהמשך (ב-2018) התמנה לעמית מחקר בכיר שם.
בשנת 2016 התקבל כחבר סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה, ב-2019 התמנה שם לפרופסור חבר, ובשנים 2020–2021 כיהן כראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
מחקרו
תחומי מחקרו העיקריים של בשיר הם: בשיר מתמקד כיום במחקרו בהצטלבויות בין "השאלה היהודית" לבין "השאלה הפלסטינית" ו"השאלה המוסלמית", וההשלכות של הצטלבויות אלה על הפוליטיקה של פלסטין/ישראל, על הלאומיות הערבית ועל האִסְלָאמוֹפוֹבְּיָה והאנטישמיות באירופה ובארצות הברית. חלק ממחקר זה פורסם בספר The Arab and Jewish Questions שערך בשיר עם פרופ' לילה פארסך.
ספריו ומאמריו הופיעו באנגלית, עברית, ערבית, איטלקית וגרמנית.
מבחר ממאמריו
בשיר כתב כ-40 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. להלן מבחר מהם:
לקריאה נוספת
סיכום של תחומי התעניינותו המחקריים של בשיר: https://contendingmodernities.nd.edu/theorizing-modernities/interrogating-modernity-egalitarian-binationalism/
אור זהבי
קריירה
זהבי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל ירושלים. בגיל 12 הצטרף לקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים, וכאשר סיים את גיל הנוער הצטרף להפועל ירושלים ששיחקה אז בליגה הלאומית. ב-18 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–3 להפועל עכו. הייתה זו הופעתו היחידה של זהבי בקבוצה הבוגרת באותה עונה. בעונה שלאחר מכן רשם 22 הופעות במדי הפועל ירושלים וכבש שלושה שערים.
בקיץ שב לבית"ר ירושלים. ב-12 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בית"ר ובזירה האירופית, בתיקו 0-0 נגד צ'יחורה סצ'חרה. ב-14 במרץ 2019 האריך את חוזהו בארבע עונות בקבוצה. באוגוסט 2021 שוחרר מבית"ר.
ב-22 בספטמבר 2021 חתם לשנה בקבוצת בני יהודה. ב-4 ביולי 2022 חזר לבית"ר ירושלים. לאחר עונה אחת בה שותף ב-11 משחקים וזכה עם מועדון נעוריו בגביע המדינה, שוחרר מהמועדון.
יאן טורופ
יאן טורופ (בהולנדית: Jan Toorop; 20 בדצמבר 1858 – 3 במרץ 1928) היה צייר הולנדי-אינדונזי, שפעל בסגנונות סמליים. עבודתו המוקדמת הושפעה מתנועת האימפרסיוניזם של אמסטרדם.
ביוגרפיה
יוהנס תיאודורוס טורופ נולד ב-20 בדצמבר 1858 באי ג'אווה בהודו המזרחית ההולנדית (אינדונזיה). אביו היה כריסטופל תיאודורוס טורופ, עובד מדינה, ואמו הייתה מריה מגדלנה קוק. הוא היה השלישי מבין חמישה ילדים וחי באי ליד סומטרה עד גיל תשע. לאחר מכן הוא נשלח לבית הספר בג'אווה.
ב-1869 עזב את אינדונזיה להולנד, שם למד בדלפט ובאמסטרדם. ב-1880 הפך לסטודנט ברייקסאקדמיה באמסטרדם. הוא פגש את הצייר הבלגי ויליאם דגוב דה נונקס בשנת 1883 והשניים חלקו סטודיו לזמן מה ופיתחו ידידות חזקה.[4] מ-1882 עד 1886 התגורר בבריסל, שם הצטרף לקבוצת אמנים שבמרכזה ג'יימס אנסור. טורופ עבד בשנים אלו בסגנונות שונים, כמו ריאליזם, אימפרסיוניזם נאו-אימפרסיוניזם ופוסט-אימפרסיוניזם. לאחר נישואיו עם אנני הול, אישה בריטית, בשנת 1886, חילק טורופ את זמנו בין האג, אנגליה ובריסל, ולאחר 1890 גם בעיירת חוף הולנדית. במהלך תקופה זו הוא פיתח את הסגנון הסימבוליסטי הייחודי שלו, עם קווים דינמיים ובלתי צפויים, דמויות מסוגננות ועיצובים מעוקלים.
בסוף המאה ה-19 (בשנת 1897) התגורר טורופ במשך 20 שנה בבית קטן בשוק בעיירת החוף דומבורג, וולצ'רן, זילנד. הוא עבד עם קבוצה של אמנים עמיתים, ביניהם מרינוס שורץ ופיט מונדריאן. לא היה ביניהם קשר סגנוני משותף. כל אחד היה עם האישיות שלו, אבל הם קיבלו את השראתם בזילנד - בדיונות, ביערות, בחופים ובאוכלוסייה האופיינית. טורופ היה המרכז של הקבוצה הזו.
לאחר מכן הוא פנה לסגנונות אר נובו, שבהם נעשה שימוש במשחק קווים דומה למטרות דקורטיביות, ללא כל משמעות סמלית נראית לעין. ב-1905 המיר את דתו לקתוליות והחל לייצר יצירות דתיות. הוא גם אייר ספרים, הכין פוסטרים ועיצובי ויטראז'.
לאורך כל חייו הפיק טורופ גם פורטרטים, בסגנונות בין מציאותיים מאוד לאימפרסיוניסטיים.
טורופ מת ב-3 במרץ 1928 בהאג שבהולנד.
בתו צ'רלי טורופ (1891–1955) הייתה אף היא ציירת, וכך גם נכדו אדגר פרנהוט.
חיים גרניט
חיים גרניט (בשמו המקורי: חיים גרינברג; נולד ב-12 במרץ 1933, ויז'אן, פולין) הוא איש צבא ישראלי - קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר), מפקד אגד ארטילרי 215 בחיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים, ומקים גדוד 55 של חיל התותחנים.
ראשית דרכו
חיים גרניט (גרינברג), בן לחנה ויצחק גרינברג ואח לזאב, נולד בשנת 1933 בעיירה ויז'אן שבחבל סובאלק שבפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבש האזור על ידי ברית המועצות אך נמסר לגרמניה הנאצית במסגרת הסכם ריבנטרופ מולוטוב. זמן קצר לאחר מסירת החבל לגרמנים גורש לליטא ביחד עם משפחתו, שם מצא מקלט בבית יהודים מקומיים, בסיוע ארגון הג'וינט. עם פלישת גרמניה לליטא בשנת 1941 ברח מליטא לפנים רוסיה, שם נשלח עם אמו ואחיו לקולחוז, בעוד אביו מגויס לצבא האדום. את שנות המלחמה עבר בעבודה חקלאית בקולחוז - רק לאחר תום המלחמה זכה ללמוד מספר חודשים בבית ספר. באביב 1946 התאפשר למשפחתו לעזוב את ברית המועצות, ולאחר מסע שנמשך מספר חודשים הגיע עם משפחתו לפולין. בין השנים 1946-1947 שהה במחנה לינדנפלס שבגרמניה בהמתנה לעלות לארץ ישראל בחסות תנועת הבריחה. בניסיון העלייה הראשון הפליג באוניית המעפילים אקסודוס ולאחר שזו נתפסה וגורשה על כל נוסעיה, הצליח לעלות ארצה בניסיונו השני, בחודש מרץ 1948, עם אוניית המעפילים קדמה. לאחר שהעפיל ארצה, למד כשנה בישיבת כפר הרא"ה ועד גיוסו, עבד כנגר, פרנס את משפחתו ביום ובערבים השלים את הלימודים שהחמיץ עקב המלחמה.
שרותו הצבאי
ביולי 1952 התגייס לצה"ל וחמישה חודשים וחצי לאחר מכן סיים קורס קצינים והוצב בחיל התותחנים. בתפקידיו הראשונים שירת בגדודים 334, 406, 332 ו-400 של החיל תוך שהוא נחשב כמומחה מרגמות בחיל וקצין מצטיין. במהלך מבצע קדש שירת כקצין קישור ארטילרי לגדוד 13 של חטיבת גולני ובקרב באזור רפיח, הייתה לסוללת מרגמות ה-120 מ"מ שבפיקודו חלק מרכזי בכיבוש המהיר של מוצבי הצבא המצרי. לאחר מבצע קדש, בשנת 1957, נשא לאישה את פסיה, יחד הקימו את ביתם ברמת אביב ולימים נולדו להם 4 ילדים. בהמשך שרותו הצבאי כיהן כסמג"ד בחטיבת גולני ולאחר הפסקה לטובת לימודי הנדסה אזרחית בטכניון, אותם סיים בהצטיינות, חזר לשמש כסגן קצין מחקר של חיל התותחנים ולאחר מכן כקצין המחקר. בתקופה זו היה אחראי על בדיקה וחקירה של ציוד שנלקח כשלל במלחמת ששת הימים ובנוסף היה מעורב בהטמעת מחשב ומערכת גירוסקופ בחיל התותחנים.
כשהחלה מלחמת ששת הימים עזב גרניט את ספסל הלימודים לטובת פיקוד על גדוד תותחים נגררים שהוצב בסיני. המשימה הראשונה של הגדוד הייתה סיוע לכיבוש אבו עגילה. לאחר לילה של חילופי אש המשימה הסתיימה בהצלחה והגדוד קיבל משימה נוספת - להוביל את האגד מקסיימה לנח'ל. במהלך המשימה היה אחראי גרניט על משימה בת יומיים של חילוץ תותחים ורכבים של האגד אשר נתקעו לאורך דרך מדברית של 80 ק"מ.
במהלך מלחמת ההתשה, בהמלצתו של שלמה להט ועל פי בקשת הרמטכ"ל דאז, חיים בר-לב, טס ב-1970 לארצות הברית בראש משלחת צבאית במטרה ללמוד את תותחי 175 מ"מ M-107 ולהביאם ארצה. מיד לאחר מכן הקים את גדוד 55 וכחודש בלבד לאחר הקמת הגדוד, למרות קשיי הקמה רבים, עמדו שלוש סוללות פרוסות לאורך התעלה, מוכנות לפקודה, שלא הגיעה עקב חתימת הפסקת האש עם המצרים. בנוסף, הקים בין השנים 1970-1972 שני גדודי מילואים של תותחי 175 מ"מ.
בשנים 1971-1972 שירת כקצין אג"מ של חיל התותחנים ולאחר מכן מונה למפקד אגד ארטילרי 215 תחת פיקודו של מפקד האוגדה דאז ברן, שם גם שירת במהלך מלחמת יום הכיפורים. וכך מספר חיים גרניט בספרו על אחד הקרבות הידועים, ב-8 באוקטובר 1973, על גדות תעלת סואץ:.
בקרב נוסף ב-10 באוקטובר רוכזה כל האש של אגד 215 על ניסיון פריצה של הצבא המצרי בגזרת האוגדה, תוך שימוש בתותחים מסוגים שונים, והביאה לכישלון הפריצה. בהמשך המלחמה, שני גדודים מהאגד השתתפו בצליחת התעלה וחלק מהאגד אף צלח את התעלה ראשון, ביחד עם חפ"ק האוגדה.
לאחר המלחמה מונה למת"פ (מפקד תותחנים פיקודי) פיקוד הדרום תחת אלוף הפיקוד, אברהם ברן. בשנת 1976 מונה לסגן קצין תותחנים ראשי ובשנת 1977 לסגן מפקד אוגדת שריון. בשנת 1978 מונה לראש מטה פיקוד הדרום ולאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים השתתף בתכנון ובביצוע של מבצע הפינוי "רמון" לפינוי צה"ל מסיני.
לאחר שנים של משבר קשה ומורל נמוך בחיל המשטרה הצבאית נקרא לעמוד בראש החיל וכיהן בתפקיד בין השנים 1980-1982. במהלך התפקיד הכניס לשימוש בחיל מערכות מחשוב אשר תרמו רבות לייעול עבודת החיל. במהלך תפקידו עלה אחוז המתנדבים לשירות במשטרה הצבאית בקרב המתגייסים בשיעור של 100 אחוזים.
בשנת 1982 נשלח להקים את שלוחת האגודה למען החייל בצפון אמריקה ונשאר בתפקיד עד שנת 1985.
השתחרר מהצבא בשנת 1986 ולאחר מכן עבד כסמנכ"ל UJA בישראל במשך 15 שנים.
חיים אישיים
תושב אלקנה מאז שנות השמונים של המאה העשרים.
ורביט סופטוור
ורביט סופטוור בע"מ (באנגלית: Verbit Software), המוכרת במותג Verbit, היא חברה פרטית ישראלית המפתחת תוכנה לתמלול אוטומטי, כלומר הפיכה אוטומטית של דיבור לטקסט, תוך הסתייעות במתמללים אנושיים.
היסטוריה
החברה הוקמה בנובמבר 2016 על ידי תום ליבנה, המשמש כמנכ"ל החברה, ד"ר אריק שלף (שהיה CTO ובהמשך הפסיק להיות פעיל בחברה) וקובי בן צבי (שהיה סמנכ"ל הנדסה ובהמשך הפסיק להיות פעיל בחברה). החברה מפתחת תוכנה לתמלול אוטומטי, תוך הסתייעות במתמללים אנושיים. התוכנה של החברה מקבלת כקלט קובץ קול ומתמללת אותו באופן אוטומטי. שירות נוסף מקבל קובץ וידאו כקלט, ומצמיד לו כתוביות באופן אוטומטי. שירות שלישי הוא תמלול של דיבור בזמן אמת. בשלושת המקרים התוצר של התהליך האוטומטי אינו מושלם, ולכן הוא מועבר לטיוב בידי מתמלל אנושי. תוצאת הטיוב מוזנת למערכת, ומאפשרת לה להשתפר באמצעות למידת מכונה. השפות המטופלות הן אנגלית וספרדית, עם כוונה להתרחב לשפות נוספות. שירותי החברה ניתנים בעיקר בתחומי החינוך, המדיה והמשפטים. מטה החברה שוכן בגבעתיים. במאי 2022 העסיקה החברה 570 עובדים, מתוכם 200 בישראל. בנוסף מעסיקה החברה כפרילנסרים כ-35,000 מתמללים ב-120 מדינות, שתפקידם לטייב את התמלול האוטומטי.
במאי 2021 רכשה החברה את חברת ויטק (VITAC) האמריקאית, העוסקת ביצירת כתוביות לסרטים.
בתחילת דרכה גייסה החברה 11 מיליון דולר. בינואר 2019 גייסה החברה 23 מיליון דולר. בינואר 2020 גייסה החברה 31 מיליון דולר. בנובמבר 2020 גייסה החברה 60 מיליון דולר. ביוני 2021 גייסה החברה 157 מיליון דולר והפכה לחד-קרן. בנובמבר 2021 גייסה החברה 150 מיליון דולר, ובנוסף בעלי מניות קיימים (עובדים ומשקיעים) מכרו מניות בסך 100 מיליון דולר.
חטיפת עדי שרון
חטיפת עדי שרון הייתה פרשיית חטיפה של שני ישראלים, אב ובנו, על ידי חברי כנופייה רוסית, בעבור תשלום דמי כופר נפש. האב, יוסף, שוחרר לאחר יום ונדרש לשלם מיליוני דולרים תמורת בנו. הבן, עדי, שוחרר לאחר עשרה חודשים שבמהלכם עבר עינויים.
אירוע החטיפה
עדי שרון ואביו, איש העסקים הישראלי יוסף שרון, נחטפו ב-23 באוגוסט 1999, בקוטוזובסקי פרוספקט במוסקבה. למחרת שוחרר האב והוצגה בפניו דרישה לשלם 8 מיליון דולר תמורת בנו.
שרון פנה למשטרת מוסקבה. הפושעים הפחיתו את הכופר לשני מיליון דולר. ב-21 בינואר 2000 קיבל שרון את זרת בנו. במהלך המשא ומתן, סכום הכופר הופחת שוב ל-200,000 דולר. ב-5 במאי קיבל שרון את הזרת השנייה של בנו באזהרה שהוא יקבל את הראש בפעם הבאה. עדי שרון הוחזק כל אותו זמן במרתף ומצבו הבריאותי הידרדר מאוד.
כשנה לאחר החטיפה, ב-1 ביוני 2000, שוחרר עדי שרון בפנזה.
לכידת החוטפים
ביום שחרורו של עדי שרון נעצרו 16 עבריינים בראשות האחים ויטייב, מארגני החטיפה.
החוטפים נידונו לתקופות מאסר ממושכות. רוסלן, חיזיר ושמשאן ויטייב נידונו לתקופות מאסר שונות (משמונה עד עשר שנים). גוריאצ'ב קיבל 10 שנים וסאליא כ־9 שנות מאסר.
ראש ממשלת ישראל, אהוד ברק, הודה לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין ואמר כי "הפעולות הנחרצות של הכוחות המיוחדים הרוסיים הוכיחו בפני קבוצות טרור מכל הסוגים שממשלה רצינית ואחראית לא תתמסר לאיום באלימות".
לוק קירבי
לוק פארל קירבי (באנגלית: Luke Farrell Kirby, נולד ב-29 ביוני 1978) הוא שחקן אמריקאי-קנדי. בשנת 2019 זכה בפרס אמי בפריים טיים על תפקידו כלני ברוס בסדרת הטלוויזיה גברת מייזל המופלאה.
ביוגרפיה
קירבי נולד בהמילטון, אונטריו, קנדה להורים אמריקאים. אמו רות מברוקלין, ניו יורק, ואביו פול קירבי אשר גדל "לאורך החוף המזרחי". הוריו עברו מ ניו יורק לקנדה ב-1974. הוא למד דרמה בבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה, קונסרבטוריון לתיאטרון המתמקד ביצירות קלאסיות, וסיים את לימודיו בשנת 2000.
בתיאטרון
קירבי הופיע מאז שנות העשרה שלו, לאחר שהתקבל לבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה. הוא סיים את לימודיו במאי 2000, ולאחר שני אודישנים החל לעבוד על שני פרויקטים נפרדים: המיני-סדרה של CBS /Alliance Haven, והסרט של הבמאית לאה פול Lost and Delirious (2001).
זמן קצר לאחר מכן, הוא גילם את מורגן בהפקה של תיאטרון המפעל של "גיאומטריה בוונציה" בטורונטו, הופעה שהביאה לו מועמדות לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי דורה מבור מור. לאחר מכן בשנת 2001 הופיע בתפקיד של פטרוקלוס בהפקה טרוילוס וקרסידה של התיאטרון עבור קהל חדש, בבימויו של פיטר הול בניו יורק.
בשנת 2006 הופיע קירבי בהפקה של תיאטרון פרויקט נשים של Jump/Cut. הקרדיטים האחרים שלו לתיאטרון כוללים את הבכורה של ג'ודית תומפסון של Habitat ב- Canadian Stage, ואת הבכורה של דניאל ברוקס של "החיים הטובים" בתיאטרון טרגון (שניהם בטורונטו). מיזם התיאטרון האחרון שלו היה בעיר ניו יורק, שם היה לו את התפקיד הראשי ב- Defender of the Faith ( Irish Repertory Theatre ).
מדצמבר 2019 עד ינואר 2020, קירבי כיכב במחזה "יום הדין"באוף ברודוויי בפארק אווניו ארמורי בניו יורק.
בקולנוע
התפקיד הראשון של קירבי בסרט עלילתי היה ב-2002 בתפקיד ג'ים בסרט ליל המסכות: תחיית המתים. סרטים נוספים כוללים תפקידים ראשיים בסרטים מזל של פיטר וולינגטון, וממבו איטליאנו בבימויו של אמיל גאדרו. ממבו איטליאנו הוצג חגיגית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-2003 לקול תשואות, וזיכה את קירבי במועמדות לפרס הקומדיה הקנדי. לאחר מכן הוא שיחק תפקיד שנכתב עבורו בסרט העלילתי זכוכית מנופצת, בהפקת קרוז/ווגנר.
בשנת 2007, הופיע בתפקיד הראשי כריי דוקס מול רייצ'ל לי קוק וקית' קאראדין בסרט הקנדי All Hat.
בשנת 2009 הוא הופיע לצד לינדזי לוהן ב- Labor Pains.
ב-2015 הופיע עם קייטי הולמס בסרט Mania Days.
בטלוויזיה
אחד התפקידים האהובים על קירבי היה במיני-סדרה TMN / Showcase Slings and Arrows, בהשתתפות שחקנים קנדיים ובבימויו של חברו פיטר וולינגטון. קירבי היה מועמד לפרס ג'מיני על תפקידו ב- Sex Traffic, מיני סדרה עבור ערוץ 4 ו- CBC ששודרה בסתיו 2004 בבימויו של הבמאי הבריטי דייוויד ייטס. באותה שנה, קירבי קיבל מועמדות שנייה לפרס ג'מיני על תפקידו ככוכב אורח בסדרה הדרמטית "השעה האחת עשרה". בסתיו 2005, הוא היה בתפקיד קבוע בסדרה "Tell Me You Love Me" של HBO, בבימויה של פטרישיה רוזמה, שעונתה הראשונה שודרה בספטמבר 2007. הוא כיכב בתור ג'ימי ברנס בסדרת הטלוויזיה של Canwest Global בשנים 2009–2010 Cra$h &amp; Burn.
בשנת 2017 הצטרף קירבי לצוות השחקנים של סדרת אמזון זוכת גלובוס הזהב גברת מייזל המופלאה בתפקיד הקומיקאי לני ברוס, עליו קיבל פרס אמי בפריים טיים לשחקן אורח מצטיין בסדרה קומית. הסדרה משורדת בעונתה החמישית והאחרונה ב-2023.
חיים אישים
קירבי התחתן ב-2012 עם אליסון אליוט, נישואין שהסתיימו מהר. ב-2013 היו שמועות שהוא יוצא עם השחקנית קייטי הולמס לאחר גירושיה מטום קרוז. ב-2013 החל במערכת יחסים עם אנדראה סרובי. השניים התחתנו סביב 2019.
פרחים בעליית הגג (סרט, 1987)
פרחים בעליית הגג (באנגלית: Flowers in the Attic) הוא סרט אמריקני משנת 1987, המבוסס על ספרה של ו. ס. אנדרוז "פרחים בעליית הגג".
זהו העיבוד הקולנועי הראשון לספר של אנדרוז. ב-2014 יצא לאקרנים סרט נוסף באותו השם, אשר גם הוא מבוסס על הספר.
עלילה
כריס וקאתי דולנגיינג'ר חיים רגילים לחלוטין עם הוריהם ואחיהם התאומים קארי וקורי בני ה-5. עם זאת, לאחר שאביהם מת בתאונת דרכים טרגית, אם המשפחה קורין נאלצת למכור את כל רכושם כדי להתפרנס. לאחר שהכסף תם, קורין נאלצת לקחת את הילדים אתה ולנסוע לאחוזת פוקסוורת' שם גרים הוריה. עם הגיעם לאחוזה, פוגשים הילדים את סבתם, אוליביה. הם מופתעים לגלות שהסבתא מתנכרת אליהם ושונאת אותם בבירור. היא מובילה אותם לחדר קטן בעליית הגג, מפרידה אותם מאימם וכולאת אותם שם. למחרת קורין חוזרת, ומסבירה לילדים את הסיבה לשנאתה של סבתם: בגיל צעיר, נישאה קורין לדוד שלה, הוא אביהם של הילדים. מני אז, אביה ואמה התנכרו אליה וגירשו אותה מביתם. כעת, אביה נמצא על ערש דווי, ואם תצליח קורין לזכות מחדש באהבתו, הם יזכו בכל עושרו לאחר מותו. אולם לשם כך, אסור שאביה ידע על קיומם של הילדים. קורין מבקשת מהם להמשיך ולהסתתר בעליית הגג ולציית להוראותיה של הסבתא, ומבטיחה לבקר אותם לעיתים קרובות.
למרות שקורין מבטיחה שמותו של אביה קרוב, הילדים נותרים בעליית הגג במשך שנים ארוכות. במהלך אותן שנים, הם עוברים התעללות קשה מידי הסבתא, ובריאותם של התאומים מתדרדרת. ביקוריה של קורין אצלם הולכים ופוחתים, עד שהיא נעלמת כליל מחייהם. קאתי סבורה שקורין התרגלה לחיי העושר וההנאה בבית הוריה, והיא אינה אוהבת אותם יותר. היא מפצירה בכריס להימלט מהאחוזה. אולם כריס מסרב לנטוש את אמו ומאמין שהיא תחזור לקחת אותם מיד כשאביה ימות. בריאותו של קורי הולכת ומתדרדרת, וכריס וקאתי דורשים מהסבתא לקחת אותו לבית חולים. קורין ואוליביה לוקחות את קורי, ולמחרת מופיעה קורין ומבשרת להם באדישות שקורי מת בבית החולים. זמן קצר לאחר מכן, כריס מגלה שמותו של קורי נגרם כתוצאה מרעל שהוחדר במזון שלהם. כעת הוא משתכנע שאמם זנחה אותם ומסכים לתוכניתה של קאתי לברוח מהאחוזה. הוא מתגנב אל מחוץ לעליית הגג במטרה לגנוב קצת כסף שיאפשר להם לשרוד בחוץ, ומגלה שאמם עומדת להתחתן למחרת היום עם עורך דין צעיר בשם בארת' וינסלאו. הוא מבין שבמהלך החתונה, השמירה על האחוזה תהיה הדוקה פחות וניתן יהיה לברוח.
למחרת, כריס וקאתי לוקחים את קארי עמם ומתגנבים אל מחוץ לעליית הגג. בזמן שכולם עסוקים בהכנות לחתונה, הם מסתובבים באחוזה ומגלים שסבא שלהם כבר מת מזמן. כמו כן, הם מגלים את הסיבה לכך שאימם נטשה אותם, וככל הנראה אף הרעילה אותם בעצמה: בצוואתו, קבע אביה במפורש שקורין תירש את כל רכושו, אך ורק אם לא היו לה ילדים מנישואיה הראשונים. כריס מעוניין להימלט מהאחוזה כמה שיותר מהר, אולם קאתי נחושה לא לתת לאימם להתחמק ללא עונש. השלושה מופיעים בטקס החתונה ומספרים את סיפורם. קורין מנסה להתכחש להם, אולם הבעות פניה מסגירות אותה. היא נמלטת מפניהם אל המרפסת, וקאתי דוחפת אותה אל מבעד למעקה. צעיף הכלה שלה נתפס בפרגולה, והיא נחנקת למוות.
האחים עוזבים את האחוזה בעוד סבתם מביטה בהם באדישות. בסיום הסרט, קאתי מספרת שכריס הפך לרופא, היא הפכה לרקדנית בלט, וקארי גדלה, למרות שהיא מעולם לא הייתה בריאה לחלוטין.
הפקה
ג'פרי בלום, שנבחר לביים את הסרט, היה מעוניין בכך שעלילת הסרט תהיה קרובה ככל האפשר לעלילת הספר. הוא אף עמד בקשר עם אנדרוז והתייעץ עמה בכל הנוגע לליהוק השחקנים. כמו כן אנדרוז, קיבלה הופעת קמע בסרט, כמשרתת שמקרצפת את החלונות. עם זאת, העורכים קיצצו את הסרט ללא רחם והסירו ממנו קטעים שנחשבו בעיניהם לקשים מדי. כמו כן, העורכים לא היו מרוצים מסצנת הסיום של הסרט שבה האחים נמלטים מהאחוזה. הם סברו שהצופים יהיו מעוניינים לראות את הנקמה באם המרושעת, ולפיכך צילמו סצנה חדשה שבה האם נהרגת. כמו כן, מסוף הסרט ניתן להבין שהרפתקאותיהם של האחים תמו עם הימלטותם מהשבי, בעוד שבספריה של אנדרוז, הצרות ממשיכות לרדוף אותם עד מותם.
אלן בייבל
אלן הארווי בייבל (באנגלית: Alan Harvey Bible; 20 בנובמבר 1909 – 12 בספטמבר 1998) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה במשך עשרים שנה. קודם לכהונתו בסנאט היה התובע הכללי של נבדה.
בראיין טיילור
בראיין דווייט טיילור (באנגלית: Brian Dwight Taylor; נולד ב-9 ביוני 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1982. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בשתי הליגות הם 13.1 נקודות, 4.1 אסיסטים, 2.7 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות למשחק.
אלן בייבל
ביוגרפיה
אלן בייבל נולד בלוברלוק שבנבדה, מושב המחוז של מחוז פרשינג, בנם של ג'ייקוב הארווי ואיזבל (לבית וולש). שורשי משפחתו בגרמניה, ועם הגעתה לארצות הברית התיישבה במדינת וירג'יניה. סבו של בייבל עבר לאוהיו לפני מלחמת האזרחים האמריקנית ונלחם אחר כך בצבא האיחוד. אביו היה חֶנְוָנִי, שניהל מכולת וחוות בקר מחוץ לעיר, ואילו אמו עבדה כמורה בבית ספר. המשפחה התגוררה בחווה החקלאית של אביו עד שנת 1919, אז שרפה כילתה את ביתם. בעקבות זאת הם עקרו לפאלון, שם למד בייבל בבית הספר אוטס פארק ובבית הספר התיכון של מחוז צ'רצ'יל. במהלך לימודיו התיכוניים הוא היה פעיל באירועי דיבייט וכיהן כנשיא הכיתה שלו.
בראיין טיילור
קריירת משחק
טיילור נולד וגדל בעיר פרת' אמבוי שבניו ג'רזי, ובין השנים 1969–1972 למד באוניברסיטת פרינסטון. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הצטיין עם ממוצע של 24.3 נקודות למשחק, תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל פיט קאריל.