cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיתוח הכוח הימי של ישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים
צוללות "דולפין" - תהליך קבלת ההחלטות
בפברואר 1987 הוצג שדה הקרב העתידי הימי על ידי חיל-הים לפורום מטכ"ל. הרמטכ"ל, רא"ל לוי, הדגיש שתפישת חיל-הים מקובלת ומתאימה לתפישת הביטחון. כמו כן קיימת החלטה להצטייד בסד"כ העתידי ונבדקות דרכי המימוש.
דו"ח מבקר המדינה
ב-27 אוקטובר 1987 הגיש הממונה על ביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה, אלוף (מיל.) אביעזר יערי, לרמטכ"ל (דן שומרון) דו"ח מסכם לביקורת שערך משרדו. וכך כתב יערי:
מסמך מל"א
כנגד מסמך זה הכין חיל-הים מסמך תגובה והתייחסות, אשר חובר בידי אל"ם רפי אפל, שהיה בקי בכל היבטיו המבצעיים, המקצועיים והתקציביים של פרויקט הסד"כ העתידי. אל"ם אפל ליווה את התהליך מראשיתו ולכל אורך הדרך - כרמ"ח אמל"ח חיל הים וכחבר בוועדת האפיון סער/5, כרמ"ח תכנון וכלכלה (תו"כ), וכחבר בצוות התגובות של חיל הים לדו"ח הנ"ל של מבקר המדינה. מסמך חיל-הים, שהוגש ל"ועדת טל" בפברואר 1988, הגיב לכל הטיעונים המרכזיים שהופיעו ב"מסמך מל"א". תמצית התגובה מופיעה בהקדמה לה:
ועדת טל
בעקבות סיכום האלוף (מיל.) אביעזר יערי בדו"ח מבקר המדינה, פנו שר הביטחון יצחק רבין והרמטכ"ל דן שומרון אל עוזר שר הביטחון האלוף (מיל.) ישראל טל וביקשוהו לעמוד בראש ועדה של נציגים בכירים ממשר הביטחון וצה"ל, אשר תבחן את תוכניות ההתעצמות של חיל-הים ותגיש המלצותיה בנדון.
ב-29 בינואר 1988 הוציא הרמטכ"ל דן שומרון מינוי לצוות - "לבחינת תוכניות התעצמות חיל-הים". הצוות כלל את: אלוף (מיל.) ישראל טל – יו"ר, מפקד חיל-הים – אלוף אברהם בן-שושן, פרופ' פנחס זוסמן – כלכלן ומנכ"ל משר הביטחון, ר' מנה"ר – תא"ל (מיל.) אברהם אורן, ר' מפא"ת – תא"ל (מיל.) עוזי עילם, עוזר ר' אג"ת לתכנון – תא"ל שלמה שמיר, מפקד בח"א 8 – תא"ל צבי קנטור. הצוות התבקש להגיש את המלצותיו בנושאי תוכניות ההתעצמות לחיל-הים שיש לבנות לקראת שנות 2000 לאור: א. ראיית הלחימה בים בשנת 2000: איומים, כיווני מענה ותפישת ההפעלה הנכונה כפי שנראה לצוות. ב. הסד"כ הנוכחי ותוחלת החיים הצפויה של מרכיביו השונים. ג. הערכת היכולת לקשור העסקות שתמַמֵשְנָה הפתרונות המוצעים – מבחינת פריסות מימון כפי שסוכמו בתוכנית מט"ח סיוע ומבחינה מסחרית ומדינית. ד. תוכניות ההתעצמות של כלל צה"ל והעדיפויות הבין-זרועיות שנקבעו בנדון על ידי המטה הכללי. המלצות הצוות תָקֵיפנָה האלטרנטיבות השונות למערכות עיקריות בנושאי סטי"לים, צוללות, יכולות נצ"ל, יכולות הגילוי והזיהוי, יכולות התקיפה של כלי-שיט אויב על ידי חיל האוויר.
הבחינה והניתוח של ועדת האלוף טל
הוועדה העלתה על הכתב את ניתוחיה וסיכומיה בכל הנושאים המרכזיים שהופיעו בהנחיות הרמטכ"ל ואשר פורטו בכתב-המינוי, והתייחסה לכל אחד מהם בטרם הגישה את מסקנותיה המנומקות והמלצותיה הסופיות. להלן התייחסויות הוועדה לנושאים הרלוונטיים:
השתתפות חיל האוויר
זיהוי
צוללות
לדעת הוועדה יצטרך סד"כ חיל הים להמשיך ולהישען על סד"כ הסטי"לים ככלי הלחימה העיקרי, בין השאר לאור מגבלות סד"כ הצוללות כמפורט לעיל בפסקה "צוללות". בסד"כ כיום 12 סטי"לים מסדרת "סער 4", שנבנו בין השנים 72 – 79 מתוכם שמונה סטי"לים הם מהדגם המקורי, בדחי 400 טון, הסובלים קשות מחוסר נפח ומטעד מוגבל; שתי "חוחיות" (נושאות מסוק) ושתי ספינות מדגם "נושב" (480 טון, גוף מוארך ב-3.6 מטרים).סטי"לים אלה, למרות התיישנותם וירידת זמינותם וכשירותם, עוברים סדרת שיפורים במערכות האמל"ח המיועדים לאפשר להם להמשיך לשרת בסד"כ גם במהלך העשור הבא. שיפורים אלה אינם צפויים להעלות את אמינותם וזמינותם הטכנית (כפלטפורמה) או את יכולת נשיאת הטילים והאמל"ח.
נבחנו מספר אלטרנטיבות לסטי"ל בו יצטייד חיל הים: א. על בסיס סטי"ל קיים (כולל שיפורים) – כדוגמת ה"נושב", כולל מערכות אמל"ח חדישות (כמו: מערכת התרעה מפני טילים, "ברק", טילים ול"א משופרים). ב. סטי"ל חדש באפשרויות:
הצוות מצא כי, האפיון של "להב" הוא אפיון נכון, הכולל דגשים נכונים בראיית שדה הקרב העתידי, והכולל בתוכו מרחב התפתחות וגמישות לשינויים. לדעת הצוות, סטי"ל "להב", ככלי מוביל בכוח של ספינות "סער 4" יכול להביא לשיפור ניכר ביכולת הפעלת הכוח ולהוות מכפיל איכות.
ההשוואה בין סוגי הכלים שנבחנו הראתה, כי ל"להב" (סער/5) יש יתרון מובהק ובולט על כל 3 סוגי הסטי"לים האחרים וברוב המוחלט של התכונות, למעט במחיר. עם זאת, בכל אחד מן הסוגים האחרים חסרים נדבכים מבצעיים משמעותיים שהיעדרם עלול לסכן את קיום הכלים הללו בשדה הקרב הימי.
סיכום המסקנות וההמלצות של "ועדת טל"
ב-16 במרץ 1988 הגיש עוזר שר הביטחון, האלוף (מיל.) ישראל טל לרמטכ"ל שומרון, את הסיכום הכתוב של הוועדה: ככלל מקובלים על הצוות האפיונים של צוללת "דולפין" ושל סטי"ל "להב" כאפיונים נכונים בראיית שדה הקרב העתידי ובתפישה נכונה של הקרב הימי, ויש מקום לדעת הצוות להתבסס על כלים אלה כבסיס לבניית הסד"כ העתידי של חיל הים. יודגש כי מכיוון שעד סוף המאה יהיה חלק נכבד מצי הסטי"לים מורכב מספינות "סער 4" (כולל ה"חוחיות") יעניק "להב" (גם בכמויות מצומצמות) לכלל סוגי הסטי"לים מקדמה בתחומי הגילוי, הזיהוי ובקרת הטילים מעבר לאופק ויביא לקפיצה איכותית ביכולת המבצעית של הכוח כולו. על בסיס כלל עבודת הצוות, נבחנו אלטרנטיבות שונות ולאחר בחינה וסינון התמקד הצוות בשלוש האלטרנטיבות הבאות: א. פיתוח וייצור 4 סטי"לים מדגם "להב" ו-3 צוללות "דולפין", בהיקף של 1,720 מיליון דולר. ב. פיתוח וייצור 3 סטי"לים "להב" ו-3 צוללות "דולפין" בהיקף כולל של 1,400 מיליון דולר. ג. פיתוח וייצור 3 סטי"לים "להב" ו-2 צוללות "דולפין", בהיקף כולל של 1,211 מיליון דולר. האלטרנטיבות הנ"ל מתכנסות בין השאר להיקף עבודה של 50% בארצות הברית, כך שניתן יהיה (אם תהיה הסכמה אמריקאית להמרות לשימוש בגרמניה ובישראל) לבצע את עיקר הפרויקט במט"ח סיוע. בכל מקרה רואה הצוות צורך לשמר אופציה להרחבת ההצטיידות בהמשך, כתלות בהערכות המצב הביטחוניות והמשאבים הלאומיים והביטחוניים בשנים הבאות.
המלצות הצוות
על בסיס ממצאי הצוות (כמפורט במסמך), סדרי העדיפויות שנקבעו על ידי צה"ל בתוכנית ההתעצמות הכללית, ההזדמנות המדינית והמסחרית שנוצרה לייצור צוללות וסטי"לים בעסקת חבילה, במימון בכספי FMS, המליץ הצוות להיכנס לפיתוח וייצור של 3 סטי"לים "להב" ו-2 צוללות "דולפין" כך שייקלטו בסד"כ חיל הים בשנים 1996–1997.
הצוות המליץ שבמסגרת ההתקשרות תִכָּלֵלנה אופציות (למימוש לא לפני שנת 1992) שתגדרנה עקרונות ותנאים להזמנת צוללות וסטי"לים נוספים מדגמים אלה במסגרת אותו סוג עסקה, ובהתאם לצרכים שיתפתחו ויכולתנו לממנם. הצוות המליץ לחתום על החוזים הרלוונטיים בהקדם כל עוד ניתן הדבר מבחינה מדינית ומבחינת הצעות החברות וכן לאשר לצורך ביצוע החלופה סך של 1,211 מיליון דולר, מהם 1,031 מיליון דולר במט"ח סיוע ו-180 מיליון דולר במט"ח מזומן (לכיסוי 50% מהעבודה בגרמניה, בהנחה שארצות הברית תכסה 50%). סכום של 100 מיליון דולר במטבע מקומי, ממקורות חיל הים, להשאיר כעתודה לנושאים בלתי נצפים מראש.
סיכום אישי של יו"ר הצוות - האלוף טל
להלן דברי הסיכום של יו"ר הצוות, האלוף ישראל טל:
הסתייגות סגן הרמטכ"ל, אלוף אהוד ברק
ועדת טל סמכה, אפוא, את ידיה על תפישת חיל הים והמליצה (מרץ 1988) על בניית שלושה סטי"לים סער 5 עם אופציה לרביעית ושתי צוללות "דולפין" עם אופציה לשלישית.
למרות ההמלצות החד-משמעיות של ועדת טל נעשה ניסיון נוסף לקעקע את התוכנית על ידי סגן הרמטכ"ל, האלוף אהוד ברק. במחצית 1988, בעילה של תום מלחמת איראן–עיראק. באותה עת, הכין המטכ"ל בהוראתו של סגן הרמטכ"ל תוכנית הצטיידות חדשה, רב שנתית – "משגב". על-פי התוכנית, חיל הים ייתן מענה התקפי באזור לחימה אחד בו-זמנית ועל כן יש לצמצם את תוכנית ההצטיידות של הסד"כ העיקרי – שכבר אושר - ב-140 מ' דולר. צמצום זה היה מונע את האפשרות לחתום על החוזים שכבר אושרו לבניית סער 5 וצוללות ה"דולפין", דבר שהיה מסיג את חיל הים ב-10 שנים לאחור.
מפקד חיל הים, האלוף בן-שושן, שנלחם בארבע שנות כהונתו כנגד הניסיונות לבטל ולשנות את תוכניות ההצטיידות, הודיע לשר הביטחון רבין שאם תמומש תוכנית הצמצום הוא יגיש התפטרותו לאלתר מהתפקיד ויפרסם את התהליך הקלוקל בקבלת ההחלטות. האיום אכן עזר ותוכנית הצמצום בוטלה.
מימוש התוכנית - אספקת כלי השיט לחיל הים
ב-17 בנובמבר 1988 אישר שר הביטחון את המלצת הרמטכ"ל לחתום עם חברת אינגלס בארצות הברית לבניית שלוש ספינות סער 5 ובמקביל לחתום עם המספנה הגרמנית HDW על בניית שתי צוללות "דולפין". ב-25 באוגוסט 1989 נחתם בניו-יורק החוזה על הפרויקט כ"עסקת חבילה" על ידי מפקד חיל הים באותה עת, האלוף מיכה רם, בנוכחות אלוף בן-שושן, שכיהן אז כנספח צה"ל בוושינגטון, ומפקד פרויקט להב-דולפין תא"ל יצחק ("קורל") אלמוג.
הסטי"ל הראשון מדגם "להב" (סער/5), אח"י "אילת", הגיע לישראל מארצות הברית ביולי 1994, ואילו הצוללת הראשונה מדגם "דולפין", אח"י "דולפין", הושקה בגרמניה ב-15 באפריל 1996, והגיעה לישראל ביולי 1999. החימוש הרב, הממלא את שני סוגי הספינות – שתוכננו ונבנו בתפישה קומונאלית ביניהן – מהווה, הן חלק מיתרונם האיכותי על פני האויב (שבגין חימושם הרב ומערכותיהם המשוכללות גם הפך בו-זמנית ליתרון כמותי), והן בגלל יכולתן לשהות ולפעול בזירת-ים קדומנית המקדימה את האויב וחוסכת את הזינוק מתוך נמל הבית המאוים או את החזרה התכופה אליו.
מאז הגעתם ארצה, הוכיחוּ שלושת הסטי"לים סער/5, ושתי צוללות "דולפין", בראש וראשונה על ידי מפעיליהם, ככלים מוצלחים ביותר והצדיקו את הכתרתם בפי רבים כַּטובים מסוגם בעולם.
בנוסף נבנו ב"מספנות ישראל" 8 סטי"לים מדגם סער 4.5 נירית.
בעת כהונתו של אלוף עמי אילון כמפקד חיל הים (1995), נחתם חוזה לבניית צוללת שלישית שמחציתה מומנה על ידי גרמניה והמחצית השנייה מומנה מתקציב חיל-הים. בעת כהונתו של אלוף דוד בן-בעש"ט כמפקד חיל הים אישר הקנצלר היוצא של גרמניה, גרהארד שרדר, מכירתן לישראל במחיר מוזל של שתי צוללות נוספות. בעת כהונתו של אלוף רם רוטברג כמפקד חיל הים, אישרה הקנצלרית אנגלה מרקל את בנייתה של הצוללת השישית. כך מגיע חיל הים למניין של 6 צוללות, כפי שהומלץ עוד בספטמבר 1979. כמו כן אשרה הממשלה את בנייתן של ארבע ספינות שטח נוספות לחיל הים בדחי גדול במקצת מסער 5, שעיקר ייעודן הוא להגנת אסדות הגז בתחום המים הכלכליים של ישראל. קורבטות אלו שקיבלו את השם סער 6, והן בדחק של כ-2000 טון, התקבלו בישראל בין דצמבר 2020 לאוגוסט 2021 לתהליך התקנת מערכות שימשך כשנה וחצי, כך שהן צפויות להיות מבצעיות באופן מודרג החל מאמצע 2022.
עונת 2014/2015 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2014/2015 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-7 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-14 באוקטובר 2014 והגמר הכפול נערך ב-21 וב-29 באפריל 2015. בתחרות השתתפו 10 קבוצות, 3 ממונטנגרו, 2 מקוסובו, 2 מצפון מקדוניה, 1 מבולגריה, 1 מאלבניה ו-1 מרומניה.
מתכונת התחרות
לעונה זו נרשמו למפעל כ-10 קבוצות שחולקו לשני בתים של 5 קבוצות. הקבוצות בכל בית שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-8 משחקים, משחקים כאשר 4 הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבתים השני. והקבוצות שסיימו במקום ה-5 הודחו. בשלב הבתים השני התחרו 8 קבוצות כ-4 בכל בית במתכונות זהה לסבב הבתים הראשון, שני משחקים בית וחוץ מול כל קבוצה, סך הכל 6 משחקים. כאשר בסיום, הראשונה בכל בית מעפילה ישירות לחצי הגמר, והקבוצות שסיימו במקום 3 ו-4 מעפילות לרבע הגמר בהצלבה בין שני הבתים.
סיגל פרישטינה זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
אכרם עג'ורי
אכרם אל־עג'ורי (בערבית: أكرم العجوري) הוא חבר הלשכה המדינית של ארגון הג'יהאד האסלאמי וראש הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי. הוא עומד גם בראש מועצת השורא ואחראי על הכספים בארגון, שמקורם בעיקר באיראן.
עג'ורי נודע ביחסיו ההדוקים עם הגנרל האיראני, מפקד כוח קודס, קאסם סולימאני, ועם מנהיג חזבאללה חסן נסראללה.
ראשית חייו
עג'ורי נולד ברצועת עזה וגדל שם. הוא למד בבתי הספר המקומיים בעיר, עד שהצטרף לארגון הג'יהאד האסלאמי. הוא נישא בעזה, ונולדו לו שלושה ילדים - מוחמד, בתול ומועאז. בתקופה מסוימת במהלך חייו עבר להתגורר בסוריה, והוא מבקר תדיר במספר מדינות שכנות.
פעילות בג'יהאד האסלאמי
משהצטרף לתנועת הג'יהאד האסלאמי, עג'ורי עלה בהדרגה במסגרת התפקידים שמילא. תחילה כיהן בתפקידים קבועים, לפני שעבר לתפקידים חשובים, כולל בחירתו ללשכה הפוליטית של התנועה בחו"ל בסוף ספטמבר 2018.
ניסיון התנקשות
לפי דיווח של סוכנות הידיעות סאנ"א בסוריה, ב-12 בנובמבר 2019, בפעילות שיוחסה לישראל, הופצץ ביתו בעיר דאריה שבסוריה, אך ניסיון החיסול לא צלח ועג'ורי שרד. עם זאת, בנו מועאז נהרג במהלך ההפצצה.
ב-24 בפברואר 2020, במסגרת תקיפה של צה"ל בסוריה, פורסמו דיווחים לא מאומתים כי מטרת התקיפה הייתה חיסול עג'ורי.
Es ist nichts Gesundes an meinem Leibe, רי"ב 25
Es ist nichts Gesundes an meinem Leibe (בעברית: אין מתום בבשרי), רי"ב 25, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-14 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-29 באוגוסט 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השלוש-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105, רי"ב 46, רי"ב 179, רי"ב 69א ורי"ב 77.
מילים ומוזיקה
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קורנטו, 3 טרומבונים, 3 חליליות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1972), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Sehnsucht (אלבום של רמשטיין)
Sehnsucht (בתרגום חופשי לעברית: "תשוקה", "געגוע") הוא אלבום האולפן השני של להקת ה-NDH הגרמנית רמשטיין. האלבום יצא לאור ב-22 באוגוסט 1997.
זהו האלבום היחיד עד כה שהוא כולו בשפה הגרמנית אשר קיבל תואר פלטינה מה-RIAA בארצות הברית. כמו כן, הגיע האלבום למקום הראשון במצעדי המוזיקה באוסטריה ובגרמניה.
ב-2020, נכנס האלבום לרשימת "אלבומי המטאל הטובים ביותר של 1997" מטעם מגזין המטאל Metal Hammer.
רשימת רצועות
כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי רמשטיין, פרט ל"Sehnsucht" שנכתב בשיתוף עם להקת Orgasm Death Gimmick, ול"Tier" שנכתב בשיתוף עם יורגן אנגלר.
טום יוז
טום יוז (באנגלית: Tom Hughes; נולד ב-18 באפריל 1986) הוא שחקן אנגלי. הוא גילם בין השאר את הדמויות מייקל רוג'רס בפרק בסדרה "מיס מארפל", ג'וני מילנגדן בדרמה "טרינטי" של ITV, שאז ג'נקל בסרט "Sex & Drugs & Rock & Roll", ברוס פירסון בסרט "צומת בחיים" וניק סלייד בדרמה המשפטית של ה-BBC "הגלימה". עוד שיחק בתפקיד הראשי בדמות ג'ו לאמב בדרמת המלחמה הקרה "המשחק", וגילם את הנסיך אלברט בדרמה "ויקטוריה".
קריירה
ב-2009 השתתף יוז בספין אוף של ה-BBC לסדרה "חדר מיון" הסרט "Casualty 1909", ובסדרת הדרמה "טריניטי" של רשת ITV. ב-2010 הופיע בסרט הביוגרפי של איאן דיורי - "Sex & Drugs & Rock & Roll" בדמות שאז ג'נקל חברו ללהקה של דיורי. עוד באותה שנה כיכב בתפקיד ברוס פירסון המרדן בדרמה הקומית של ריקי ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט "צומת בחיים". בתיאטרון שיחק יוז במחזה "Sweet Nothings" מאת דייוויד הארוור שהוצג בתיאטרון יאנג ויק בבימויו של לוק בונדי. הוא היה מועמד לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המבטיח ביותר לשנת 2011.
ב-2011 שיחק יוז בתפקיד ניק סלייד, מתמחה במשרד עורכי דין, בסדרת הדרמה המשפטית של ה-BBC "הגלימה". בנוסף הופיע במותחן "Page Eight" לצדם של רייף פיינס ורייצ'ל וייס.
יוז היה הגיטריסט של להקת האינדי Quaintways אבל עזב את הלהקה באפריל 2011.
ב-2009 הופיע יוז במסע פרסום של חברת ברברי לצדה של אמה ווטסון.
ב-2012 גילם את דוכס יורק ואומייל בהפקת ה-BBC לפי מחזותיו ההיסטוריים של שייקספיר, "הכתר החלול".
ב-2016 כיכב יוז בדמות הנסיך אלברט בדרמה "ויקטוריה" של ITV בכיכובה של ג'נה קולמן.
דאות
דאות (שם מדעי: Elaninae) היא תת-משפחה של דורסי יום ממשפחת הנציים. הדאות דומות לנצים קטנים ובעלות דמיון גם לדיות אך קטנות מהן בהרבה. לרוב הדאות נוצות לבנות, עיניים אדומות גדולות, כנפיים רחבות וזנבות ארוכים וממוזלגים. חיות בעיקר באזורים חמים ותרות אחר טרף בגובה נמוך מעל הקרקע.
טרפן העיקרי הוא מכרסמים, עופות קטנים וגם חרקים גדולים. עם זאת אחד המינים מתמחה בטרף של עטלפים - נץ העטלפים. הן חיות באסיה ובאירופה, וכמה מינים חיים גם באמריקה, באוסטרליה ובאפריקה.
אנדרה ברלי
רדינג
ברלי החל את הקריירה המקצוענית שלו ברדינג, וב-2 ביולי 2018 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-4 בינואר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בלקפול במסגרת גביע ה-FA. הוא ערך שלוש הופעות בגביע, אך לא זכה לדקות משחק בליגה.
ההשאלה לווטרפורד
ב-14 בפברואר 2020 הושאל ברלי לווטרפורד מליגת העל האירית למשך חצי עונה. הוא ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
וויקומב וונדררס וההשאלה להאנגרפורד טאון
ב-29 בספטמבר 2020 חתם ברלי בוויקומב וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-14 בדצמבר הוא הושאל להאנגרפורד טאון מהנשיונל ליג דרום למשך חצי עונה, וערך במדי המועדון חמש הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית
ב-24 במרץ 2021 ערך ברלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנט קיטס ונוויס, בניצחון 1-0 על נבחרת פוארטו ריקו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
צי (יחידה בחיל ים)
בחילות ים, צי הוא היחידה האורגנית הגדולה ביותר, הכוללת מערך של כלי שיט קרביים ותומכים, ולעיתים גם כלי טיס ימיים וכוחות נחתים, ויכולה לתפקד כחיל ים עצמאי באזור גאוגרפי מוגדר. צי הוא המקבילה הישירה של ארמייה בצבא יבשה (כוח מקביל לפחות לשבע אוגדות, במושגי צה"ל).
ציים הם בדרך כלל מערכים קבועים המשויכים גאוגרפית לים או אוקיינוס מסוים. חלוקה לציים מקובלת במדינות בעלות חיל ים גדול, או הפרדה גאוגרפית ברורה (לדוגמה, חיל הים הקנדי מחולק לצי אטלנטי וצי באוקיינוס השקט). מעצמות מחזיקות ציים המשייטים בכל רחבי העולם. לדוגמה, חיל הים של ארצות הברית כולל שישה ציים, מתוכם המוכר ביותר בישראל הוא הצי השישי של ארצות הברית, המשייט בים התיכון. בחילות ים קטנים (לדוגמה, חיל הים הישראלי) אין הפרדה לציים, וחיל הים כולו הוא צי אחד, המשייט בעיקר בקרבת חופי המדינה.
כיום, צי נמצא בדרך כלל בפיקודו של קצין בדרגת אדמירל או דרגה מקבילה. אף שציים לא מעטים הם בפיקודו של סגן אדמירל או תת-אדמירל. רוב הציים מחולקים לשייטות. בעידן ספינות המפרש, ציים חולקו על פי שיוך גאוגרפי ולכל שייטת הייתה משימה מוגדרת. בזמנים מודרניים יותר, השייטות מורכבות בדרך כלל מקבוצות הומוגניות מאותו הסוג של אוניות מלחמה, כמו ספינות קרב או סיירות.
ציים רב־לאומיים אינם נדירים בהיסטוריה הימית. לדוגמה, כמה מדינות הרכיבו את צי הליגה הקדושה בקרב לפנטו בשנת 1571. בעידן המודרני, נאט"ו יצר צי משולב המורכב מכוחות מתוך מספר חילות ים לאומיים, ומשייט בים התיכון.
מורן בוזובסקי
מורן בוזובסקי (נולדה ב-23 במרץ 1992) היא מאמנת התעמלות אמנותית ישראלית, לשעבר קפטנית נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית. כיום מכהנת כמנכל״ית ענף ההתעמלות האומנותית במכבי תל אביב. כמו כן היא חברת הוועדה המקצועית באיגוד ההתעמלות בישראל, ומקימת רשת בתי ספר ללימוד התעמלות אומנותית.
ביוגרפיה
בוזובסקי החלה להתעמל בשנת 1996 והשתייכה לאגודה מכבי מקפ"ת פתח תקווה. אל ענף ההתעמלות האמנותית הגיעה במקרה, כאשר הייתה בת ארבע, ואמה חיפשה עבורה ועבור אחותה התאומה, שרון, תחביב לשעות הפנאי, ולכן שלחה אותן לאימון התנסות בהתעמלות קרקע. באחד הימים לקחה אותם האם למתחם האימון במועד שגוי, בעת שהתקיים בו שיעור בהתעמלות אמנותית, המאמנת ילנה זליקמן עודדה את האמה להכניס את הילדות לניסיון, שרון פרשה לאחר זמן קצר, ומורן נשארה באימונים.
בוזובסקי הייתה אלופת ישראל לשנת 2007 בדרגת נערות. בשנת 2006 הגיעה למקום החמישי עם תרגיל האלות באליפות אירופה לדרגת נערות, ושנה לאחר מכן עמדה בראש קבוצת הנערות באליפות אירופה בה סיימו במקום החמישי. בהמשך, עברה להתחרות בבוגרות.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.
באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת איכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. ובכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה. באולימפיאדה העפילה הנבחרת לגמר וסיימה במקום השמיני.
כשנה לאחר האולימפיאדה פנה מנכ״ל מכבי תל אביב והציע לבוזובסקי לנהל את המחלקה להתעמלות אומנותית. בוזובסקי נענתה בחיוב. כמו כן הקימה רשת בתי ספר להתעמלות אומנותית בשם B-MOR אותה היא מנהלת.
נשואה לאורן ואם לשני ילדים.
הקונגרס הציוני העולמי החמישי
הקונגרס הציוני החמישי התקיים בבזל ב-26 בדצמבר 1901. לקונגרס עוצבה כרזה אמנותית מעשה ידיו של הצייר אפרים משה ליליין.
בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל. נשיאות הקונגרס כללה את ד"ר מקס נורדאו, ד"ר יחיאל צ'לנוב ופרנסיס מונטיפיורי (1860–1935).
מהלך הקונגרס
הקונגרס נפתח באווירה חגיגית. בנאום הפתיחה של הקונגרס הצהיר הרצל, כי "יופה-כוח מטעם השולטן לפרסם ברבים על כוונתו הטובה כלפי העם היהודי". כמו כן, הודיע כבר בנאום-הפתיחה על ההחלטה בדבר ייסוד הקרן הקיימת לישראל, כארגון שתפקידו לרכוש קרקעות להתיישבות יהודית. בציינו את העשור למותו של ד"ר פינסקר, הכריז את ה"אבטואמנציפציה" כיצירה הציונית המעולה ביותר שנתחברה על נושא זה באותה תקופה. בנאום הפתיחה שלו התייחס הרצל בקצרה לפגישתו האחרונה עם הסולטאן העות'מאני, אך לא מסר פרטים, אלא רק אמר: "הגעתי לידי הכרה כי הח'ליף השליט הוא ידיד ומגן ליהודים", והוסיף כי המשא ומתן עמו "עתיד להימשך".
הנושאים העיקריים שעל סדר יומו של הקונגרס היו:
לציוני רוסיה היה רוב בקונגרס. הם סקרו את פעילותם הרבה שכללה את התכנסותן ברוסיה של 965 אגודות ציוניות, ורכישת רוב המניות של אוצר התיישבות היהודים. מנהיגי הציונות ברוסיה נבחרו אל "הוועד הפועל הגדול" של ההסתדרות הציונית, ובהם מנחם אוסישקין, ד"ר צבי ברוק, ד"ר י' צ'לנוב, יצחק לייב גולדברג, ד"ר י' ברנשטיין-כהן, הרב שמואל יעקב רבינוביץ, זאב טיומקין, עו"ד ישראל יסינובסקי, פרופ' עמנואל מנדלשטאם, פרופ' צבי בלקובסקי, ד"ר י' ילסקי; וכן נבחרו לוועדות השונות: לוועדת התרבות: אחד העם, י"ח רבניצקי, נחום סוקולוב, ד"ר י' לוריא, ד"ר יעקב ברנשטיין-כהן וד"ר ז' ביחובסקי; לוועדת הקק"ל: עו"ד שמשון רוזנבוים; לוועדת התיישבות: מאיר דיזנגוף, מ' בן-עמי וש' ברב"ש. האופוזיציה להרצל חוזקה הפעם בסיעה קולנית של סטודנטים רדיקליים, רובם יוצאי רוסיה, שלמדו באוניברסיטאות בשווייץ. חלקם דגל בסוציאליזם וחלקם העדיף "תרבות יהודית" על דיפלומטיה והטיף ל"פעולה מעשית" בארץ ישראל. האופוזיציה התרכזה ב"סיעה הדמוקרטית". חבריה שאפו ל"דמוקרטיזציה" של התנועה הציונית וטענו כי הרצל נוהג בה ב"רודנות". אולם בהצבעות נחשפה האופוזיציה כמיעוט מבוטל. כמו כן, עלתה שאלת ה"תרבות". האופוזיציה דרשה את העמקת הלאומיות היהודית באמצעות הדגשתה של תרבות יהודית ייחודית, במקום לפעול רק כתגובה למציאותה של אנטישמיות. בניגוד לשנים הקודמות, הרצל גילה הפעם הרבה יותר אהדה לנושא. ויצמן הציע הקמת אוניברסיטה יהודית, אולי בירושלים.
Sweet Lovin'
הוא סינגל של המפיק המוזיקלי הבריטי, סיגלה, בשיתוף הזמר-יוצר הבריטי, ברין כריסטופר, שיצא, על ידי מיניסטרי אוף סאונד ו-B1 רקורדינגס, ב-4 בדצמבר 2015.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-215 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
לואיס קורנר, מדיגיטל ספיי, כינה את השיר "עוד חבטה של האוס טרופי עם פזמון אופורי ושירה עזה ומלאת נשמה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שצולם ברחבי לוס אנג'לס, קליפורניה, הועלה לחשבון היוטיוב של סיגלה ב-13 בנובמבר 2015. הווידאו קליפ מציג את קנדיס היידן (מ-LA Roller Girls Entertainment) מחליקה ברחובות לוס אנג'לס ומשאירה אחריה ענני עשן אדום, שגורמים לכל מי שנמצא בנתיב העשן לרקוד לפי הקצב המדבק של המסלול הטרופי. בסוף הווידאו קליפ, מצטרפים אליה אחרים, בין היתר ניקול לאונרד (מ-LA Roller Girls Entertainment) והרקדנית מריסה הארט. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-247 מיליון פעמים.
פיגוע הירי בבני ברק
פיגוע הירי בבני ברק אירע ב־29 במרץ 2022, כאשר מחבל פלסטיני החל לירות בעוברי אורח בשכונת פרדס כץ בבני ברק. הפיגוע אירע כחלק מגל הטרור 2022, ובו נרצחו חמישה אנשים: שני יהודים אזרחי ישראל, שני עובדים זרים אזרחי אוקראינה, ושוטר ערבי-נוצרי שנלחם במחבל.
זהו הפיגוע הראשון בעיר מאז שנת 1990.
רקע
הפיגוע התרחש יומיים לאחר פיגוע הירי בחדרה ושבוע לאחר הפיגוע המשולב בבאר שבע. בשני הפיגועים הקודמים, שביצעו מחבלים ערבים-ישראלים מוסלמים תומכי דאעש, נרצחו שישה ישראלים. בסך הכל נרצחו בשלושת הפיגועים 11 בני אדם.
הפיגוע
פיגוע הירי החל קרוב לשעה 20:00 בערב. המחבל, דיא חמארשה, פלסטיני בן 26 מהכפר יעבד ושוהה בלתי חוקי שריצה בעבר עונש מאסר בגין השתייכות לארגון טרור, הגיע עם רכבו לרחוב ז'בוטינסקי פינת הרצל שם חנה ויצא רגלית לכיוון רחוב ביאליק בשכונת פרדס כץ כשהוא מצויד ברובה M-16 תוך כדי ניסיון לירות על רוכב אופניים שהצליח להימלט. משם נכנס בריצה לרחוב ביאליק וירד במורד הרחוב עד לקרן הרחובות "ביאליק" ו"השניים" ושם פתח באש. שני אזרחי אוקראינה, ויקטור (סשה) סורוקופוט ודימטרי (דימה) מיטריק, שישבו בפתח חנות מכולת, נהרגו מהירי. המחבל אף ביצע וידוא הריגה לאחר מכן.
לאחר שרצח את שני קורבנותיו הראשונים, המשיך המחבל בירי מטווח קצר לעבר הולך רגל ורוכב אופניים, אך הם הצליחו להימלט בלא פגע עקב מספר מעצורים בנשק שייתכן ונגרמו עקב שדרוג מאולתר של רובה הסער. בשלב זה הוא דרך את נשקו וכיוון אותו לעבר רכב שהגיע מרחוב השניים ופנה שמאלה לרחוב ביאליק כשהוא צועק לנהג "עמוד, עמוד" בעברית. הרכב ניסה להימלט ואז התקרב אליו המחבל ורצח את הנהג, יעקב ישראל שלום. לאחר מכן המשיך לרחוב הרצל 75 בעיר, ושם רצח את אבישי יחזקאל שהגן בגופו על בנו בן השנתיים שלא נפגע. הוא המשיך לצעוד לכיוון הרצל פינת ז'בוטינסקי, ושם התפתח קרב יריות בינו ובין שני שוטרים רכובים על אופנוע. אחד מהם, רס"ם אמיר חורי, (ערבי־ישראלי נוצרי) שנהג באופנוע, נפצע אנושות ומת מפצעיו מאוחר יותר, והאחר רס"ם עמוס בשירי הרג את המחבל. חילופי הירי והריגת המחבל תועדו במצלמת הגוף של השוטר שהרג את המחבל.
מהלך הפיגוע צולם במצלמות אבטחה ובידי עוברי אורח ששיתפו אותם ברשת האינטרנט. יהונתן, גיסו של הנרצח יעקב שלום סיפר כי גילה על מותו דרך הסרטונים שהופצו בוואטסאפ ורק שעות לאחר האירוע קיבלו הודעה רשמית.
תגובות לפיגוע
בתגובה לפיגוע כינס ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ישיבת הערכת מצב ביטחונית בקריה עם שר הביטחון בני גנץ, הרמטכ"ל אביב כוכבי, ראש השב"כ רונן בר והשר לביטחון פנים עומר בר-לב. בעקבות הפיגוע הורה המפקח הכללי של משטרת ישראל על העלאת רמת הכוננות בה לדרגה הגבוהה ביותר. צה"ל העביר כוחות נוספים ליהודה ושומרון ולגבול רצועת עזה.
ברחובות ג'נין ועזה חילקו ממתקים לעוברים ושבים. חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שיבחו את הפיגוע, וכן הביעו שמחה בכפר יעבד של המחבל. מאידך, אבו מאזן – נשיא הרשות הפלסטינית – גינה (באופן חריג) את הפיגוע, תוך הבהרה שהרג פלסטינים וישראלים רק ידרדר את המצב, והזהיר מפני "ניצול של האירוע לתקיפות פלסטינים".
בחריין ואיחוד האמירויות, שיחסיהן עם ישראל הפשירו בעקבות הסכמי אברהם, גינו את הפיגוע, כמו גם מצרים. הפיגוע זכה לגינוי גם מצד טורקיה, ונשיא טורקיה ארדואן אף שלח תנחומים וכינה את הפיגוע "טרגדיה גדולה" בשיחתו עם הנשיא הרצוג. גם עבדאללה השני מלך ירדן גינה את הפיגוע.
ניל ויגאן, שגריר בריטניה, היה מהנציגים הזרים הראשונים שגינו את הפיגוע. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ונשיא צרפת עמנואל מקרון גינו את הפיגוע.
לצמד השוטרים שחתר למגע, אמיר חורי ושותפו עמוס בשירי, הוענק עיטור האומץ של המשטרה בעקבות פועלם, בטקס חלוקת העיטורים הרשמי אשר התקיים ב-7 בנובמבר 2022. בנוסף, מועצת העיר בני ברק אישרה פה אחד את הנצחתו של חורי בעיר. כמו כן, מספר תושבים יזמו הקמת אנדרטה לזכרו. במרץ 2023 החליטה עיריית בני ברק לקרוא לרחוב בעיר בשם "השוטר", לזכרו של אמיר חורי.
בפברואר 2023, אבי המחבל, אחמד חמארשה, נידון ל-14 חודשי מאסר לאחר שהורשע בעבירת הסתה ותמיכה בארגון עוין, לאחר שתמך בפעולות בנו, ונאם להמשיך בטרור.
מבצע שובר גלים
הפיגוע הוא אחת מן הסיבות העיקריות שבשלן צה"ל יצא למבצע פשיטות ומעצרים נגד יעדי טרור ומבוקשים בשטחי יהודה ושומרון וכן בערים הערביות בישראל. צה"ל כינה את המבצע "שובר גלים", ובמסגרתו נעצרו מאות מבוקשים החשודים בפעילות טרור ונהרגו עשרות מחבלים.
במהלך המבצע, ב-10 באפריל אחיו של המחבל דיא חמארשה נעצר יחד עם עשרות חשודים נוספים. ב-1 ביוני הרס צה"ל את ביתו של המחבל דיא חמארשה בעיירה יעבד.
יוהאן ולטר-קוראו
ביוגרפיה
יאניס ולטר, בנו של הסוחר ויועץ העירייה תיאודור ולטר, היה אחד מחמישה ילדים. שם הנעורים של האם היה קוראו. בין השנים 1880–1888 למד ולטר בבית הספר התיכון "מיטאו", שם היה קורט ויסנר אחד ממורי האמנות. הוא גם לקח שיעורים פרטיים בסטודיו של האמן יוליוס דורינג וקיבל שיעורי כינור.
בין השנים 1889–1897 למד באקדמיה לאמנות בסנט פטרסבורג אצל אלכסיי דנילוביץ' קיוושנקו וקונסטנטין יגורוביץ' מקובסקי. לאחר שאביו פשט את הרגל, הוא נאלץ לממן את לימודיו באמצעות עבודה. בשנת 1897 קיבל מדליית זהב עבור ציור "השוק" התזה שלו במיטאו.
גרמניה
לאחר מות הוריו והתהפוכות שגרמה המהפכה של 1905, בשנת 1906 נסע ולטר לגרמניה, בה התגורר עד סוף ימיו. אחת הסיבות להגירה הייתה הגירושין מאשתו.
אשתו השנייה הייתה כנרית. ולטר-קוראו היה ממייסדי קבוצת האמנים גרון-וייס וקבוצת האמנים דרזדן בשנת 1913. הוא נשא נאום בפתיחת תערוכת קבוצת האמנים דרזדן 1913 מ -1 בפברואר עד 21 בפברואר 1914 בגלריה ארנולד. בשנת 1917 עבר לברלין. כחלק מעסקי האמנות הוא השתתף בתערוכות וצייר דיוקנאות לפי הזמנה. השתתפותו האחרונה בתערוכה שנתית של התאחדות האמנים הגרמנית הייתה בשנת 1929 בריינפארק בקלן, שם הוא הציג טבע דומם.
בבית הספר שלו לציור השתתפו תלמידים רבים שהתפרסמו לימים: הנס זאנק, וילי גריקה, אילסה הלר-לזרד, אווה לנגקמר, אלזה לוהמן, מיננה קוהלר-רובר, תיאה האק, פלורנס הנרי, אוטו מאניג, קארן שאכט, לואיז גרים, הנס לודוויג. פייפר. אחד מתלמידיו, אוטו פון קורסל, הפך מאוחר יותר למנהל האקדמיה לאמנויות בברלין.
יצירה
סצנות הז'אנר "השוק" (1897), "אשת איכרים" (1905 לערך), "ילד יתום" (1907) היו המפורסמות מיצירותיו המוקדמות של ולטר. הציור "בנים מתרחצים" היה ידוע גם בלטביה.
ולטר צייר נופים בסגנון ריאליזם. בשנים מאוחרות יותר, האקספרסיוניזם הגרמני היה השולט בסגנון העבודות. אפשר לראות את התשוקה שלו למוזיקה בציור של ולטר.
בעוד שהוא נחשב לאחד האמנים החשובים בלטביה, הוא נשכח במידה רבה בגרמניה.
ניתן לראות את עבודותיו באוספי המוזיאון הלאומי לאטביה ובמוזיאונים בערים קולדיגה וטוקומס.
אוטו רוסינג
אוטו רוסינג (בדנית: Otto Rosing; נולד ב-9 במרץ 1967) הוא במאי קולנוע גרינלנדי-דני. הוא גדל באילוליסאט, גרינלנד, ומאוחר יותר התגורר בבירת גרינלנד נוק. כעת הוא גר ועובד בקופנהגן, דנמרק. בשיתוף פעולה עם מפיק הסרטים מיקיסוק ה. לינגה, אוטו רוסינג וטורבן בק ביימו את הסרט העלילתי הבינלאומי הראשון של גרינלנד "Nuummioq". זה היה הסרט הגרנלנדי הראשון שהוגש לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, אך הוא לא הגיע לרשימה הקצרה הסופית.
אחיו הצעיר של אוטו רוסינג לארס רוסינג מגלם את הגיבור מאליק ב-"Nuummioq". אוטו רוסינג ביים גם את הסרט התיעודי "The Eternal flight" דיוקן של האמן ינס רוסינג.
דאג מו
דאגלס אדווין "דאג" מו (באנגלית: Douglas Edwin "Doug" Moe; נולד ב-21 בספטמבר 1938) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי. בין השנים 1967–1972 שיחק בליגת ה-ABA, ולאורך 5 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 16.3 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק. בשנת 1997 נבחר לקבוצת כל הזמנים של ה-ABA, כאחד מ-30 השחקנים הגדולים בתולדות הליגה.
בין השנים 1972–2008 שימש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן בקבוצות שונות מליגות ה-ABA וה-NBA. הדריך את קבוצת דנוור נאגטס ל-9 העפלות רצופות לפלייאוף ה-NBA בין העונות –. קבוצותיו אופיינו בסגנון משחק ייחודי – בשם "משחק המסירות" (The Passing Game) – המעודד מסירות רבות, קצב מהיר, חיתוכים לסל ללא הכדור, והסתמכות נמוכה על תרגילים מוכתבים מראש.
קריירת משחק
מו נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק, ובנערותו למד בעיר פוטומק במרילנד. בין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל לעתיד פרנק מקגווייר. בעונתו האחרונה בקבוצה, בה שיתף פעולה עם לארי בראון, קלע 20.4 נקודות ואסף 14.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1961 נבחר מו על ידי שיקגו פקרס בבחירה ה-22, אולם לא זכה לחוזה בקבוצה בשל מעורבותו בפרשת מכירת משחקים כשחקן בליגת המכללות, אשר הכתימה את שמו. בשנת 1965 החל את קריירת המשחק שלו, בקבוצת פלקנסטרו פאדובה מליגת העל האיטלקית.
בשנת 1967 חתם על חוזה בקבוצת ניו אורלינס ביוקנירס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה בקבוצה הוביל אותה לגמר אליפות הליגה, בו הפסידה מול פיטסבורג פייפרס בתוצאה 3–4. לאורך אותה עונה קלע את ממוצע הנקודות השני בגובהו בליגה – 24.2 – וסיים במקום השני בהצבעות לפרס ה-MVP של העונה, אחרי קוני הוקינס.
בעונה הבאה שיחק עבור אוקלנד אוקס, אותה הוביל לצדו של וורן ג'באלי לזכייה באליפות ה-ABA. בסדרת הגמר, בה גברה אוקלנד על אינדיאנה פייסרס בתוצאה 4–1, קלע מו 21.0 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1969/1970 עבר לקבוצת קרוליינה קוגרס, במדיה קלע 17.3 נקודות בממוצע למשחק. במהלך אותה עונה נבחר בפעם השלישית ברציפות להשתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA. ב-31 באוקטובר 1969 קלע שיא קריירה של 45 נקודות בהפסד קבוצתו מול פיטסבורג. בשנת 1970 עבר לשחק עבור וירג'יניה סקוויירס, אולם פציעות פגעו ביכולתו ואילצו אותו לפרוש בסיום עונת 1971/1972, בגיל 33 בלבד.
קריירת אימון
בשנת 1972 החל מו את קריירת האימון שלו כעוזר מאמן בקרוליינה קוגרס מליגת ה-ABA, תחת לארי בראון, לצדו שיחק בעבר בארבע קבוצות שונות: באוניברסיטת קרוליינה הצפונית, בניו אורלינס, באוקלנד ובווירג'יניה. בקיץ 1974 עברו השניים לדנוור נאגטס, אף היא מה-ABA. בעונת 1975/1976 העפילו הנאגטס לגמר ה-ABA, בהובלתם של דייוויד תומפסון, דן איסל, רלף סימפסון ובובי ג'ונס, אך הפסידו בסדרת הגמר מול ניו יורק נטס.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של קבוצת סן אנטוניו ספרס, אשר עברה באותה שנה לשחק בליגת ה-NBA. בעונתו השלישית בתפקיד,, העפילה סן אנטוניו לגמר האזור המערבי בפלייאוף, הודות ליכולת טובה של ג'ורג' גרווין, לארי קינון וג'יימס סיילאס, אולם הודחה על ידי וושינגטון בולטס לאחר שהפסידה במשחק השביעי והמכריע של הסדרה בתוצאה 105–107. בפברואר 1980, לאחר שקבוצתו פתחה את עונת עם מאזן 33–33, פוטר מו מתפקידו בספרס והוחלף על ידי הג'נרל מנג'ר בוב באס. ב-3 וחצי עונותיו בסן אנטוניו רשמה תחתיו הקבוצה מאזן כולל של 177 ניצחונות ו-135 הפסדים (56.7%).
במהלך עונת חזר מו לנאגטס כאשר מונה למאמן הראשי של הקבוצה, במקומו של דוני ולש. ב-9 עונותיו המלאות בקבוצה הוביל אותה ל-9 העפלות רצופות לשלב הפלייאוף; ב-5 מתוכן הודחה בסיבוב הראשון, ב-3 הפסידה בסיבוב השני, ופעם אחת – בעונת – העפילה לגמר האזור המערבי. השחקן המוביל של הקבוצה באותה תקופה היה אלכס אינגליש, ולצדו בלטו גם קיקי ואנדוויי, דן איסל, פאט ליבר, קלווין נאט ומייקל אדמס. בעונת הדריך את הנאגטס למאזן השני בטיבו באזור המערבי, 54–28, ובסיומה זכה בתואר מאמן השנה ב-NBA. בקיץ 1990 עזב מו את הקבוצה, והוחלף על ידי פול וסטהד. מאזנם הכולל של הנאגטס לאורך 9 וחצי עונותיו בדנוור עומד על 432 ניצחונות ו-357 הפסדים (54.8%). בשנת 2002 הנאגטס הוציאו לגמלאות את המספר "432", כמחווה למספר הניצחונות שהשיג מו בקבוצה.
בין השנים 2003–2008 שימש כעוזר מאמן בדנוור נאגטס, תחת המאמנים הראשיים ג'ף בזדליק, מייקל קופר וג'ורג' קארל. בכל 5 העונות הודחה דנוור בסיבוב הפלייאוף הראשון.
עיטי-נחשים
עיטי-נחשים (שם מדעי: Circaetinae) היא תת-משפחה של עופות דורסים בינוניים ממשפחת הנציים.
מאפיינים
לעיטים אלו מקור קצר וחד, ראש גדול עם עיניים צהובות ורגלים בעלי קשקשים חדים העוזרים להם להתמודד עם מזונם העיקרי - נחשים. ואולם מינים רבים לא מתבססים על נחשים אלא על טרף קטן של יונקים קטנים, עופות וזוחלים שונים וכן מנבלות.
מצויים ברחבי אפריקה ואסיה באזורים הטרופיים וכמה מינים מתמחים בתנאי יובש. חלק מהמינים בקבוצה גדולים מאוד כמו העיט הפיליפיני שהוא אחד מהדורסים הגדולים בעולם וששוקל 7 ק"ג בממוצע והוא טורף אימתני של חיות קטנות יותר.
מג"ב עוטף ירושלים
משמר הגבול מרחב עוטף ירושלים הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) של משמר הגבול, האחראית על פעילות מג"ב באזור עוטף ירושלים.
היסטוריה ומבנה
בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה הוחלט ב-2001 על העברת האחריות המבצעית לביטחון שוטף ולמניעת פעילות חבלנית עוינת בצדו המערבי של מרחב ירושלים מצה"ל לידי משמר הגבול. במהלך 2002 הוקמה מפקדת מג"ב עוטף ירושלים וגויסו פלוגות מג"ב חדשות שהוקמו על מנת להתמודד עם הטרור הגואה, ומניעת חדירתו למרחב ירושלים. ב-2003 הוחלט על העברת האחריות על כלל מרחב התפר לידי מג"ב.
ב-2004 אורגנה החטיבה לשני גדודים אך עם השנים גדלה כאשר ב-2018 הוקם גדוד שלישי, גדוד אדומים.
מבנה החטיבה: הגדוד צפוני (בסיס עטרות) ודרומי (בסיס הר גילה). ב-2016 הופרד מג"ב עוטף ירושלים ממרחב ירושלים והיה למרחב עצמאי. (בסיס אבו דיס, ומצודת אדומים).
אל-עקבה
אל עקבה (בערבית:  العقبة) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת טובאס, שבצפון הגדה המערבית, כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לשכם וכ-5 ק"מ ממזרח לעיירה טובאס. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 138 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה
הכפר הוא קהילת פלאחים ורועים היושבת על אדמות בבעלותה בעמק שממערב לכפר תיאסיר מאז תחילת המאה ה-20. לפני 1967 חיו בכפר יותר מ-600 תושבים, שרובם גרו באוהלים ועסקו בחקלאות ורעיית צאן במרחב שסביב הכפר. חלקם הקימו בתי קבע.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, אל-עקבה עברה לשליטה ישראלית. ב–1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח אש 900" הכולל את כל אזור הכפר, מדרום לכפר הוכרז שטח נוסף, "שטח אש 901". בכפר התקיימו אימונים תדירים שכללו שימוש באש חיה, במשך כמה ימים בכל שבוע, בלילה וביום, וכללו לעיתים שימוש בטנקים, במסוקים. האימונים, שבמהלכם סגר הצבא כבישים והשחית יבולים, פגעו קשות בשגרת חייהם של התושבים ובפרנסתם, וחלקם עזבו. במהלך השנים נהרגו שניים מתושבי אל-עקבה מירי חיילים, וארבעה נוספים, בהם ילדה בת שש, נהרגו כתוצאה מהתפוצצות נפלים של תחמושת אימונים. לפחות 38 מתושבי הכפר נפצעו מסיבות אלה. ב-1971 נפצע ראש המועצה של אל-עקבה משלושה קליעים שירו לעברו חיילים בעת שקצר את יבולו, ומאז הוא מרותק לכיסא גלגלים. בשנת 1979, אף הוצא צו המכריז על חלקות מסוימות מאדמות הכפר כשטח צבאי סגור. בשנת 1999 עתרו תושבי הכפר לבג"ץ באמצעות האגודה לזכויות האזרח, בדרישה להפסיק את האימונים בכפר ובשדותיו, ולבטל את הצו המכריז על שטח הכפר כשטח צבאי סגור. בעקבות העתירה התחייב צה"ל כי לא יתבצעו אימונים באש חיה בכפר וכי חיילים לא ינועו בין בתיו.
לאחר הסכמי אוסלו, הכפר הוגדר כשטח C בשליטה ישראלית מלאה. עם זאת הוא ממוקם פחות מקילומטר מהשטח הבנוי של הכפר תיאסיר שחלקו הוגדר כשטח B ורובו הוגדר כשטח A.
מאחר שהכפר נמצא בשטח C והוא מוגדר כשטח אש המנהל האזרחי מעולם לא הכין לכפר תוכנית מתאר ובתחילת שנת 2004 הוציא צווי הריסה ל-35 מתוך 45 המבנים בכפר, כולל רוב בתי המגורים, המסגד, גן ילדים, מרפאה, והכביש היחיד הסלול בכפר. תושבי הכפר הגישו עתירות לבג"ץ בדרישה לבטל את צווי ההריסה ולחייב את המנהל האזרחי להכין תוכנית מתאר שתאפשר בנייה בכפר. בתגובה לעתירות, הודיע המנהל באוגוסט 2008 כי האזור במרכז הכפר, שבו מרוכזים כל מבני הציבור ופחות ממחצית מבתי המגורים, לא יהרס לעת הזו. מאז הרס המנהל בכפר כמה מבנים שנמצאו מחוץ לשטח שתוחם והרס כמה פעמים דרכים שסללה מועצת הכפר ופנסי רחוב שהוצבו על מנת להאיר את כביש הגישה לכפר. המנהל האזרחי גם מסרב לחבר את הכפר לרשת המים, ותושביו תלויים בהעברת מים באמצעות מכלים מכפרים סמוכים. בינואר 2016 עתרו האגודה לזכויות האזרח יחד עם התושבים ועם עמותת במקום – מתכננים למען זכויות תכנון לבג"ץ, בדרישה לחבר את הכפר לרשת אספקת המים. בנובמבר 2016 העתירה נמחקה, לאחר שהחל הליך לקבלת היתר לצינור שהניחו התושבים.
בשנת 2017 חזר צה"ל להתאמן בתוך הכפר, לאחר שנים שעמד בהבטחתו לא להיכנס לכפר לצורך אימונים.
פיאט CR 42
הפיאט CR 42 פאלקו (באיטלקית: Fiat C.R.42 Falco; פאלקו פירושו בז) היה מטוס קרב דו-כנפי חד מושבי איטלקי. המטוס שימש את חיל האוויר המלכותי האיטלקי סמוך למלחמת העולם השנייה ובתקופת מלחמת העולם השנייה. יצרנית המטוס הייתה חברת "פיאט אוויאציונה" (Fiat Aviazione) שמרכזה בטורינו, והיא סיפקה את המטוס לחילות האוויר של איטליה, בלגיה, שוודיה והונגריה. יותר מ-1,800 כלים מסוג זה נבנו, והיה זה אחד מכלי הטיס האיטלקים הנפוצים במלחמת העולם השנייה.
Duetos
Duetos (בעברית: דואטים) הוא אלבום האוסף הראשון של הצמד הברזילאי סימונה & סימריה. האלבום יצא לאור ב-17 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, שנה לאחר צאת אלבום ההופעה השלישי של הצמד, Live, שיצא לאור בשנת 2016. באלבום נכלל הלהיט "Loka", בו התארחה אניטה.
באלבום האוסף משתתפים מוזיקאים כדוגמת אניטה, ברונו אי מרוני, ויקטור בורחס & ויניסיוס, גבריאל דיניז ודילאורי.
רקע והפקה
לאחר שהצמד הוציא בשנת 2016 את אלבום ההופעה השלישי שלו, Live, הוחלט כי הפעם, יופץ אלבום אוסף שיורכב מדואטים עם מוזיקאים שונים, כדוגמת אניטה וברונו אי מרוני. לאחר שהקלטות האלבום הסתיימו, הוא הופץ בנובמבר 2017 בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ. הסינגל המוביל "Loka" זכה להצלחה בינלאומית.
האלבום כולל שירים מסוגת הפופ הלטיני, המאפיינת שירים רבים של הצמד, כדוגמת "Regime Fechado" ו-"Paga de Solteiro Feliz".
הארמייה העשירית (איטליה)
הארמייה העשירית של הצבא האיטלקי (באיטלקית: Armata 10), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר במהלך הפלישה למצרים.
מלחמת העולם הראשונה
הארמייה הראשונה הוקמה בשנת 1917 לאחר התבוסה האיטלקית הקשה בקרב קפורטו. היא הייתה למעשה כוח בריטי-איטלקי בפיקודו של רודולף למברט. הארמייה לקחה חלק מכריע בקרב ויטוריו ונטו, ופורקה עם סיום המלחמה.
מלחמת העולם השנייה
הארמייה הוקמה מחדש ב-15 באוקטובר 1939 בלוב האיטלקית. ב-9 בספטמבר 1940 השיקה הארמייה את הפלישה האיטלקית למצרים. הארמייה העשירית הגיעה לסידי בארני ב-16 בספטמבר והורה לעצור את המתקפה בשל בעיות לוגיסטיות ומחסור באמצעי תחבורה, שאפיין עוד קודם את הארמייה העשירית. על אף רצונו של בניטו מוסוליני להמשיך במתקפה המפקד העליון של הכוח האיטלקי רודולפו גרציאני התחפר בעמדותיו ובנה ביצורים במקומות שכבש. הארמייה הגיעה 130 ק"מ מערבית לריכוז הכוח הבריטי העיקרי במרסא מטרוח. בדצמבר 1940 השיקו הבריטים מתקפת נגד שזכתה לכינוי "מבצע מצפן". המתקפה החלה בצורה מוצלחת ביותר, והארמייה נאלצה לסגת חזרה ללוב. הבריטים התקדמו בלוב במהירות, וב-5 בפברואר 1941 נשלחה הדיוויזיה המשוריינת השביעית הבריטית לבלום את הנסיגה האיטלקית.
למחרת הגיעה למקום הארמייה העשירית, והחלה לתקוף את הכוח הבריטי הקטן במטרה לפרוץ דרכו ולהיחלץ מהכיתור. במשך יומיים נלחם הכוח הבריטי הקטן, שכלל 500 רובאים, פלוגת טנקים ומספר תותחי שדה ותותחים נגד טנקים הכוח האיטלקי חזק בהרבה. האיטלקים הפעילו לחץ כבד על כוח החסימה הבריטי, ולא היה רחוקים מלפרוץ דרכו. הלחימה הייתה קשה ונואשת והתנהלה בטווחים קצרים. ניסיון הפריצה האיטלקי האחרון התבצע ב-7 בפברואר כאשר 20 טנקים קלים איטלקיים מדגם פיאט M13/40 פרצו דרך חגורה דלילה של רובאים ותותחים נגד טנקים ונעצרו רק באמצעות אש תותחי שדה במרחק קצר ממפקדת הדיוויזיה הבריטית. כאשר הגיעו לזירה הכוחות הבריטיים העיקריים, שנעו לאורך כביש החוף, נשברה ההתנגדות האיטלקית. מפקד הארמייה ג'וזפה טאלארה נהרג, והבריטים לקחו בשבי 25,000 חיילים, 216 תותחים, 100 טנקים ו-1,500 כלי רכב.
המכשף (סדרת טלוויזיה, 2019)
המכשף (באנגלית: The Witcher) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה ופנטזיה. הסדרה נוצרה על ידי לורן שמידט היסריך עבור נטפליקס ומבוססת על סדרת ספרים באותו השם מאת אנדז'יי ספקובסקי. הסדרה עלתה לנטפליקס ב-20 בדצמבר 2019. עוד בטרם עלייתה של העונה הראשונה, הודיעה נטפליקס על עונה שנייה לסדרה. העונה השנייה עלתה לנטפליקס ב-17 בדצמבר 2021. העונה השלישית עלתה עלתה ב-30 ביוני 2023.
עלילה
גראלט מריוויה הוא צייד מפלצות בודד הנאבק למצוא את מקומו בעולם שבו אנשים הם אכזריים יותר ממפלצות, אך כאשר הגורל מפגיש אותו עם קוסמת רבת עוצמה ונסיכה צעירה עם סוד מסוכן, השלושה מוכרחים ללמוד לנווט יחד ביבשת הפראית.
עונה 1
העונה הראשונה מבוססת ברובה על קובצי הסיפורים הקצרים "The Last Wish" ו- "Sword of Destiny", שעלילתם קודמת לעלילת הסאגה. העונה עוקבת בו-זמנית אחרי שלוש קשתות סיפור: הימלטותה של סירי, בת מלוכה מממלכת סינטרה, מידי אויביה המחפשים אחרי כוחותיה המסתוריים; עלילות גראלט כמכשף ברחבי הממלכות והנסיבות שהביאו לחיפושיו אחרי סירי; וקורות חייה של הקוסמת ינפר, וכיצד הגורל הפגיש אותה עם גראלט. קווי עלילה אלו מתרחשים על רקע המלחמה הראשונה בין אימפריית נילפגארד רבת-העוצמה לממלכות הצפון.
כל פרקי העונה הראשונה שוחררו ב-20 בדצמבר 2019.
עונה 2
עלילת העונה השנייה מבוססת ברובה על הספר הראשון בסאגה בת חמשת הספרים, "דם האלפים", בשילוב קטעים מועטים מהספר השני, זמן הזילות. עם זאת, אישרה יוצרת הסדרה כי בעלילת העונה השנייה ישולבו מספר פרטי עלילה שלא היו קיימים בספרים, דוגמת קו העלילה שבמרכזו מצויים האלפים המורדים הנתונים תחת חסות אימפריית נילפגארד.
הפרק הראשון בעונה מבוסס על הסיפור הקצר "גרעין של אמת" מקובץ הסיפורים "המשאלה האחרונה".
הפקה
במאי 2017 נטפליקס הכריזה על התחלת הפקה לעיבוד טלוויזיוני לזיכיון המכשף מאת אנדז'יי ספקובסקי. בדצמבר 2017 נודע שלורן שמידט היסריך תכתוב את הסדרה. בינואר 2018 הושלם התסריט לפרק הפיילוט. באפריל 2018 נודע שהסדרה תצולם במרכז אירופה וכי העונה הראשונה תכלול 8 פרקים. תחילה נודע במהלך שנת 2017 שאנדז'יי ספקובסקי ישמש כיועץ קריאטיבי, אך הסופר עצמו דחה כל מעורבות ישירה בפרויקט. אף על פי שנפגש עם לורן שמידט היסריך באפריל 2018.
בספטמבר 2018 נודע על ליהוקו של הנרי קאביל לתפקיד הראשי בסדרה. ובאוקטובר אותה שנה לוהקו שאר צוות השחקנים הפקת העונה הראשונה יצאה לדרך ב-31 באוקטובר 2018 בהונגריה.
בסוף 2022 פורסם כי החל מהעונה הרביעית ליאם המסוורת' עתיד להחליף את הנרי קאביל בגילום דמותו של גארלט מריוויה
סרט ספין-אוף
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של "נטפליקס" ב-23 באוגוסט 2021 הסרט היינו סרט אנימה שמהווה ספין אוף לסדרה. שם הסרט הוא "המכשף: סיוטו של הזאב" (באנגלית: The Witcher: Nightmare Of The Wolf). יוצרת הסדרה, לורן שמידט היסריך, מעורבת בסרט החדש, ועל עבודת האנימציה הופקד "סטודיו מיר" הקוריאני שייצר עבור "נטפליקס" את הסדרות "האגדה של קורה" ו"וולטרון: המגן האגדי". הסרט יתרכז במאבקו של מורו של גארלט המכשף ווזמיר (Vesemir).
ביקורת
הסדרה זכתה בביקורות מעורבות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסדרה ציון 62% בהתבסס על 91 ביקורות עם סיכום "אף על פי שעולמו של המכשף מרגיש לפעמים רק חצי-גמור, הנרי קאוויל מביא איתו כריזמה גדולה לסדרה השופעת באלמנטים של פנטזיה חתרנית והומור שחור."
מבקרים ביקרו את אופן כתיבת התסריט, את עיצוב הדמויות וחוסר רצינות והשקעה. הסדרה השוותה לבי מובי עם אפקטים מיוחדים. יש שאמרו שהסדרה מתיימרת להחליף את משחקי הכס, אבל כושלת בכך. מבנה הסדרה, הדיאלוגים והדינמיקה זכו לביקורת שלילית.
אורי קורב
אורי קוׄרְבּ (נולד ב-6 בדצמבר 1967, ד' בכסלו תשכ"ח) הוא עורך דין ישראלי. שימש בשורת תפקידים בכירים בפרקליטות המדינה. בין השאר היה התובע במשפטו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט ובתיק רצח מוחמד אבו ח'דיר.
ביוגרפיה
אורי קורב נולד בירושלים בשנת 1967 כבן בכור לנעמי ומוריס, רואה חשבון. גדל במשפחה דתית-לאומית שעלתה ארצה מאנגליה לשכונת בית וגן. היה חניך בתנועת בני עקיבא ולמד בישיבת נתיב מאיר. הוא חבר ילדות של הבמאי יוסף סידר, העיתונאי אבישי בן-חיים ומנכ"ל משרד התקשורת לשעבר נתי כהן. התייתם מאמו כנער. שירת כלוחם בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. לאחר שירותו הצבאי עבד כמאבטח ברשות השידור ובמקביל למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר שני בהצטיינות.
בפרקליטות המדינה
בשנת 1996 החל לעבוד בפרקליטות המדינה, עבד בה כ-22 שנה, שימש כמנהל המחלקה הפלילית במחוז ירושלים, וטיפל בתיקים פלילים ואזרחיים מרכזיים ובעלי פרופיל גבוה. בין היתר, שימש כתובע בתיקי מרכז ההשקעות, טלנסקי וראשונטורס של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, וכן במשפטי שרים וחברי הכנסת דוגמת עופר חוגי. ליווה את תיק הרבנים בשלבי החקירה והגיש במסגרתו את כתב האישום, עמד בראש צוות הבדיקה שגיבש את ההמלצות בפרשת ביביטורס , ובהמשך ליווה את חקירת ראש הממשלה בנימין נתניהו בתיק 1000 וב-תיק 2000 בראשית דרכם. ייצג את המדינה בערעור בתיקו של מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית, השייח ראאד סלאח אשר נשלח לאחר מכן למאסר, וייצג את המדינה בכתב האישום כנגד "מוסדות חזון ישעיה" בו העיד הרב יאשיהו פינטו אשר היה חשוד בפרשה. שימש כפרקליט מלווה בחקירות השרים רוחמה אברהם ואלי אפללו. היה התובע בתיקו של יו"ר קבוצת הפועל ירושלים דני קליין אשר הורשע בעבירת קבלת דבר בתחבולה בפסק דין המהווה תקדים משפטי בעבירה זו . היה אחראי על הגשת כלל התיקים הביטחוניים במחוז ירושלים בתקופת אינתיפאדת הסכינים. הוא נחשב למקורבם של פרקליט המדינה לשעבר משה לדור ופרקליט מחוז ירושלים אלי אברבנאל.
קורב נודע כתובע במשפט אולמרט, ועמד בראש צוות התביעה. במהלך המשפט לימד קורב במכללת שערי משפט קורס "טיעון וחקירת עדים", והתבטא בפני סטודנטים בלשון חופשית על בתי המשפט. לפי הקלטות שפורסמו בעיתונות בהבלטה, כינה חלק מהשופטים "חמורים". מלבד זאת, במשך חודשים אחדים לימד קורב בלי שקיבל היתר לעבודה פרטית. קורב התנצל על התבטאויותיו. סיקור עניינה של הפרשה הבליט את המאבק בין ידיעות אחרונות לישראל היום בסיקור תיק אולמרט. במסגרת הסדר טיעון הורשע בדין משמעתי, נידון לנזיפה, הורדה בדרגת שכר לשנה והפקעת משכורת, אך המשיך לשמש כתובע במשפט כנגד אולמרט.