cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיוקן דרושאוט
התמונה שבה נעזר דרושאוט
לצד העובדה שהדיוקן משמש ככלי לאמידת אמינותן ומידת דיוקן של תמונות אחרות, דנו החוקרים בשאלה מהי התמונה המקורית שבה נעזר דרושאוט ביצירתו. החוקר בן המאה ה-19 ג'ורג' שארף (George Scharf) טען, על בסיס חוסר העקביות במידת הבהירות ובצללים, שהתמונה המקורית ששימשה כסימוכין הייתה "או עיטור בגוף הטקסט (limning) או ציור בעיפרון צבע". סוגי אמנות אלו נעזרו לרוב בתרשימים כלליים, במקום בעיצוב לפי טכניקת קיארוסקורו (שבה ישנו קונטרסט חד בין אזורים כהים לבהירים). הוא הסיק שדרושאוט ניסה באופן חובבני להוסיף צללים לשם הענקת הצורה לתמונה. מרי אדמונד ציינה כי נראה שדרושאוט הזקן עמד בקשר עם צייר הדיוקנאות מרקוס ג'ירארטס (Marcus Gheeraerts), וציינה כי ישנה עדות המצביעה על כך שייתכן שהיה קיים ציור דיוקן של שייקספיר מיצירתו של ג'ירארטס. לפי השערתה, ייתכן כי תחריט דרושאוט התבסס על ציור דיוקן אבוד זה. קופר טענה כי הציור הכושל ועיצוב צורת הדובלט (בגדו ההדוק של שייקספיר) והצווארון יכולים להצביע על כך שדרושאוט העתיק ציור אבוד כלשהו או ציור שהציג רק את פניו ואת כתפיו של שייקספיר; את שאר הגוף הוסיף החרט עצמו, כמנהג המקובל.
במאה ה-19 נמצא ציור שכונה בשם "דיוקן פלאוור" (Flower portrait), על שם אדגר פלאוור (Edgar Flower), שהציג את הציור, שלדבריו היה בבעלות משפחתו. על הציור הופיע התאריך 1609 והוא צויר על לוח אותנטי מהמאה ה-17. באותו זמן הייתה הסכמה רחבה בין החוקרים שזוהי היצירה המקורית שעליה התבסס דרושאוט ושאותה העתיק לתחריטו. אולם בשנת 1905 חוקר האמנות מריון שפילמן (Marion Spielmann) הראה שהציור מקביל למצב השני של תחריט דרושאוט. כך טען, שאם אכן היה דיוקן פלאוור המקור לתחריט דרושאוט, אזי הגרסה הראשונה צריכה להיות דומה יותר אליו, אך מכיוון שאין זה כך, הוא הסיק שדיוקן פלאוור הוא העתקה של דיוקן דרושאוט. ב-2005 הוכיחו בדיקות מעבדה כימיות כי דיוקן פלאוור הוא למעשה זיוף מהמאה ה-19, שצויר על גבי תמונה אותנטית מהמאה ה-17.
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
סרייה א'2 (באיטלקית: Serie A2) היא ליגת כדורסל גברים באיטליה, המשמשת כליגה השנייה בפירמידת הליגות האיטלקית, מתחת לליגה הראשונה סרייה א' ומעל הליגה השלישית, הסרייה ב', כאשר עלייה וירידה מתרחשות בין הליגות הללו.
דיוקן דרושאוט
הערכה ביקורתית
עיצוב הדמות הכושל והחיבור המגושם בין הראש לגוף, הביאו חוקרים ומבקרים רבים לכלל הערכה כי התחריט מציג ביצוע כושל בהצגת דמותו של שייקספיר. חוקר הספרות ג'יי דובר וילסון (J. Dover Wilson) כינה את דמותו של שייקספיר ביצירה "דמות בעלת פרצוף פודינג". הביוגרף והחוקר סידני לי (Sidney Lee) כתב כי "הפרצוף מוארך והמצח מוגבה; האוזן האחת שנראית בדיוקן היא חסרת צורה; קצהו העליון של הראש קירח לגמרי, אך את האוזניים מכסה שיער שופע". החוקר סמואל שונבאום (Samuel Schoenbaum) הפגין מידה דומה של בוז כלפי היצירה:
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
הליגה מנוהלת על ידי הליגה הלאומית בכדורסל (Lega Nazionale Pallacanestro, בקיצור LNP) שבעצמה מאורגנת על ידי פדרציית הכדורסל האיטלקית.
דיוקן דרושאוט
הערכה ביקורתית
קופר העירה כי "אמנות ההדפס לא הייתה אמנות מפותחת באנגליה, והיו יחסית מעט חרטים מוכשרים. עם זאת, גם לפי הסטנדרטים הפחות קפדניים שהיו באנגליה, תחריט דרושאוט מציג פרופורציות לא מוצלחות". בנג'מין רולנד לואיס (Benjamin Roland Lewis) ציין כי "למעשה כל עבודתו של דרושאוט מאופיינת באותם פגמים אמנותיים. הוא היה חרט במובן הפשוט, ולא אמן יוצר".
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
היסטוריה
הליגה נוצרה במאי 1974, על ידי הליגה באסקט, הארגון שאחראי על ניהול ה-LBA עד היום, שהחליט ליצור ליגה שנייה חדשה עם עשרה מועדונים: השניים שירדו ליגה באותה עונה, ושמונה מהליגה השנייה לשעבר (הסרייה ב').
דיוקן דרושאוט
הערכה ביקורתית
לא כל המבקרים התייחסו ליצירה בביקורתיות חריפה שכזו. הסופר בן המאה ה-19 ג'יימס בואדן (James Boaden) כתב כי "בעיניי הדיוקן מציג נקודת מבט של טוב-לב רוגע והרהורים ענוגים, הבנה עמוקה ומעין תחושה מעורבת, שאוחזת בך כאשר העצבות נכנעת לנפתולי הדמיון". הוא ציין גם כי ידידו, השחקן ג'ון פיליפ קמבל (John Philip Kemble), חשב ש"יצירה שנואה" זו מאפיינת את שייקספיר בצורה טובה יותר מכל דיוקן אחר שלו. ב-1998 כתב חוקר הספרות פארק הונאן (Park Honan) כי "גם אם הדיוקן נעדר את ה"ניצוץ" שאמור לאפיין משורר מחונן, הוא מציע התבוננות פנימית לנפשו של מחבר בעל אינטליגנציה גבוהה, אדם עצמאי שאינו אדיש כלפי סבלם של אחרים".
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
היסטוריה
בעונת 1975/1976 השתתפו 12 מועדונים, לאחר שמערכת מסובכת גרמה להעברה של מועדונים מהסרייה א'1 ל-א'2.
דיוקן דרושאוט
תאוריות קשר
בשאלת זהותו של מחבר מחזות שייקספיר, טענו אלו שתומכים בגישה כי אדם אחר, שאינו שייקספיר, היה המחבר האמיתי של מחזותיו, לקיומם של רמזים נסתרים בדיוקן המצביעים על הסוד-כביכול לגבי זהותו של מחבר המחזות. ואכן דובר וילסון טען שהאיכות הירודה של דיוקן דרושאוט היא הסיבה הסמויה ל"קמפיין נגד 'האיש מסטרטפורד' ולניסיונות לנשל אותו מכתר המחזאי הלאומי ולאמץ במקומו דמויות כמו הלורד בייקון, הרוזן מדרבי, הרוזן מאוקספורד, או כל מתחזה אצילי אחר שנמצא באופנה באותה עת". ב-1911 פרסם ויליאם סטון בות' (William Stone Booth) ספר שבו הדגים כביכול כי מאפיינים מסוימים בתחריט "זהים אנטומית" לאלו של פרנסיס בייקון, ועל כן מהווה הדבר הוכחה לכאורה שבייקון הוא מחבר יצירותיו של שייקספיר. הוא הדגים זאת באמצעות צירוף של תמונות שונות של בייקון יחדיו, ולאחר מכן הנחתם על גבי התחריט והשוואתם. ב-1995 טענה ליליאן שוורץ (Lillian Schwartz), באמצעות גרסה ממוחשבת של אותה טכניקה, כי הדיוקן מבוסס על דיוקנה של המלכה אליזבת הראשונה.
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
היסטוריה
ביוני 2001, ה-LegaDue נוצרה כדי להחליף את הסרייה א'2. הליגה באסקט השתתפה כעת בניהול הליגה, אם כי נותרה מערכת של עלייה וירידה בין הליגות.
דיוקן דרושאוט
תאוריות קשר
גישה שונה טוענת כי הדיוקן אכן מתאר את ויליאם שייקספיר, אך הוא עושה זאת באופן שנועד לשים אותו ללעג על ידי תיאורו כמכוער, או באופן שנועד לרמוז כי פניו הן בעצם מסכה שמאחוריה מסתתר סופר נעלם. הקו הכפול שנוצר במרווח שבין קו מתאר הלסת התחתונה לבין אזור הצל שלצידו, תואר כרמז המצביע על כך שפני הדיוקן הן בעצם מסכה, וכך גם נטען לגבי צורתו של הדובלט, שנאמר עליו כי הוא מייצג גם את קדמת הגוף וגם את אחוריו. חבר הפרלמנט הבריטי אדווין דרנינג-לורנס (Edwin Durning-Lawrence) העיר בעניין זה "אין כל ספק – אין מקום לשום צל של ספק – כי המדובר למעשה בתמונה מוצפנת באופן מתוחכם, שמציגה שתי זרועות שמאל ומסכה... תשומת לב מיוחדת יש לתת לאוזן, שהיא אוזן של מסכה, ומסיבה עלומה כלשהי היא זקופה וישרה; שימו לב גם לקו הברור והניכר היטב שמציג את קצה המסכה".
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
היסטוריה
במהלך קיץ 2013, הוחלט על חידוש נוסף. ה-LegaDue אוחדה עם ה-(Divisione Nazionale A, DNA), הליגה השלישית, כדי ליצור ליגה דו-שכבתית, ה-DNA גולד וה-DNA סילבר. לשתי הליגות היו עונות נפרדות, אך הקבוצה המדורגת ראשונה ב-DNA סילבר הצטרפה לשבע קבוצות הטובות ביותר ב-DNA גולד ביותר כדי להתחרות על העלייה היחידה לסרייה א'. שמונה קבוצות ה-DNA סילבר הבאות נלחמו על מקום אחד בעונת ה-DNA גולד הבאה, בעוד שלוש הקבוצות האחרונות ירדו ליגה.
דיוקן דרושאוט
תאוריות קשר
אף אחת מגישות אלו אינה מקובלת על ידי הזרם המרכזי של ההיסטוריונים. בנג'מין רולנד לואיס כתב כי מאפיינים אלו הם כולם אופייניים לתחריטי התקופה, ושאף אחד מהם אינו חריג. כך למשל, תחריט של הסופר והמשורר ג'ון דייוויס מהרפורד (John Davies of Hereford) מתאפיין גם הוא במרבית ה"מוזרויות" האלו, לרבות המיקום הלא ברור של הראש ביחס לגוף ו"אותו הבדל מוזר בצורת הכתף הימנית לעומת הכתף השמאלית".
הליגה האיטלקית השנייה בכדורסל
היסטוריה
בעונה הבאה הליגה נקראה שוב סרייה א'2, תוך שהיא שומרת על דגם היברידי דומה אך משופר, כאשר שמונה קבוצות הגולד הטובות ביותר וארבעת קבוצות הסילבר הטובות ביותר השתתפו בפלייאוף העלייה (עדיין על מקום אחד), בעוד ששתי קבוצות הגולד האחרונות וקבוצות הסילבר בשני המקומות הלפני-אחרונים משחקות בפלייאוף ירידת ליגה (קבוצת הסילבר האחרונה ירדה ליגה).
פורמט
בעונת 2015/16, הסרייה א'2 הורכבה מ-32 קבוצות עם חלוקה אזורית לשני בתים שווים של 16 קבוצות, מזרח ומערב.
כל קבוצה משחקת עם האחרות בתת-הקבוצה שלה פעמיים, ובפלייאוף הקבוצה המדורגת ראשונה בכל בית משחקת נגד קבוצה המדורגת שמינית של הבית השני (למשל מזרח 1 נגד מערב 8), השני נגד השביעי, וכן הלאה, כדי ליצור פלייאוף עלייה (למקום אחד) של 16 קבוצות.
מעונת 2018/19 הזוכה בפלייאוף היא הקבוצה השלישית שעלתה לליגת העל, כששני המועדונים שסיימו במקומות הראשונים את העונה הסדירה עולים, ומשחקים גמר של שני משחקים כדי להכריע את אלופת הליגה.
מאז עונת 2019/20, הזוכים בפלייאוף (שני טורנירים) עולים לליגה הראשונה.
שהבאנו
שהבאנו (בפרסית: شهبانو) היה תוארן של חלק ממלכות פרס (איראן המודרנית) והאימפריה הפרסית הקדומה, המקביל לתואר שאה ושווה ערך לקיסרית. משמעות התואר בפרסית הוא 'הגברת שאה'. התואר הסאסאני לשהבאנו היה bâmbişnân bâmbişn שמשמעו 'מלכת המלכות', כשלוחה להיותה אשתו העיקרית של המונרך, ועל-מנת להבדילה מיתר המלכות המשתייכות לבית המלוכה.
מאז הכיבוש המוסלמי של פרס במאה ה-7, פארה דיבה הייתה לאישה הראשונה והיחידה להיקרא בתואר שהבאנו, הקיסריות הסאסאניות בוראנ-דח'ת  ואזרמי-דח'ת  היו האחרונות לשאת בתואר זה לפניה.
אירשבה
אירשבה (באוקראינית: Іршава, בסלובקית: Iršava, בהונגרית: Ilosva, ביידיש: אורשיווא) היא עיר קטנה באוקראינה במחוז זקרפטיה, המרכז המינהלי של נפת אירשבה. רוב תושבי העיירה (98.5 אחוז) הם אוקראינים.
האזכור הראשון של העיר בכתובים של העיר הוא משנת 1341. בעבר, העיר הייתה שייכת לאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר קריסתה בשנת 1918 ועד 1938 היא הייתה חלק מצ'כוסלובקיה, אז שבה לשליטה הונגרית בעקבות הסכם מינכן.
יהודים
בשנת 1880 גרו בעיירה 101 יהודים, בשנת 1921, התגוררו 771 יהודים. כמו כל יהודי האזור, רוכזו תושבי אירשבה בגטו מונקץ' באפריל 1944 וגורשו לאושוויץ, שם נספו רובם, בחודש מאי.
בעיירה שירתו ברבנות הרב שבתי ליפשיץ – מחבר ספרים ידועים. בשנת 1911 התקבל למשרת רבנות העיר – הרב יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר. היה זה מקום רבנותו הראשון, בו כיהן עד 1925, אם כי מיעט לשהות בעיר בין 1914 ל-1922.
ג'ון ספיד
ג'ון ספיד (באנגלית: John Speed; 1552 – 28 ביולי 1629) היה קרטוגרף והיסטוריון אנגלי.
ספיד נחשב ליוצר המפות האנגלי הידוע ביותר בתקופת סטיוארט.
קורות חיים
בעת עבודתו בלונדון הצטרף לאגודת סוחרי העתיקות ושם פגש את סר רוברט קוטון ואת ויליאם קמדן אשר עודדו אותו לממש את כישוריו בציור, ולהתחיל בציור מפות של האיים הבריטיים, וכן פגש את סר פלק גרוויל, ברון ברוק, אשר מימן את מחקריו. בשל עבודתיו, העניקה המלכה אליזבת הראשונה לספיד חדר בבית המכס בעיר, כחדר עבודה.
ספיד קבור לצד רעייתו בכנסיית סנט גיילס מחוץ לקריפלגייט, בשכונת ברביקן שבתוך הסיטי של לונדון. האנדרטה לזכרו שרדה את הפצצות הבליץ שפגעו בכנסייה.
עבודותיו
המפה הראשונה שספיד צייר הייתה "כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה", בשנת 1595.
בעידודו של קמדן החל ספיד לעבוד ספרו על "ההיסטוריה של בריטניה הגדולה" (Historie of Great Britaine) אשר יצא לאור בשנת 1611. ספר זה הסתמך על כתבים קודמים (שחלקם אינם קיימים כיום).
עבודתו כהיסטוריון אינה מוערכת כיום, ונחשבת ירודה באיכותה, אולם בציור המפות נחשב ספיד למוביל בתקופתו, בייחוד לאור תרומתו לתכנון עירוני, בציור מפות עירוניות מדויקות של ערי בריטניה.
בשנת 1611 פרסם אטלס בשם "הזירה בה נמצאת אימפריית בריטניה הגדולה" (The Theatre of the Empire of Great Britaine) אשר כלל מפות נפרדות של כל מחוז ממחוזות אנגליה וויילס, וכן מפה של אירלנד ושל סקוטלנד. מרבית המפות המופיעות כוללות גם מפות ערים.
באותה שנה פרסם גנאלוגיה של משפחות התנ"ך והברית החדשה בשם (The genealogies recorded in the Sacred Scriptures according to euery family and tribe with the line of Our Sauior Jesus Christ obserued from Adam to the Blessed Virgin Mary).
בשנת 1627 פרסם ספיד אטלס בשם "מבט על אזורים ידועים בעולם" (Prospect Of the Most Famous Parts of the World) - ספר המפות העולמי הראשון שפורסם על ידי קרטוגרף אנגלי.
הליגה הגרמנית השנייה בכדורסל
אלופות
אלופת הפרו א' עולה לבונדסליגה, יחד עם סגנית האלופה.
מתאם השתלות
מתאם השתלות הוא אח מוסמך המרכז את כל נושא תרומת האיברים בבתי החולים.
המתאם אחראי לניהול תהליכי תרומה במקביל להגברת המודעות לנושא בקרב הצוותים המטפלים בבית החולים. הוא מלווה את החולה מרגע קבלת ההודעה שנמצאה לו תורם מתאים, ומלווה אותו לאורך כל תהליך הבירור, הבדיקות, ניתוח ההשתלה והמעבר לשיקום. כמו כן הוא מטפל במשפחות של נפטר השרוי במוות מוחי, כדי לשכנען לתרום את איבריו. כמו כן, הוא פועל בקהילה באמצעות פעולות הסברה בבתי ספר ובקרב הציבור הרחב וכן באמצעות החתמה על כרטיס אדי.
מתאם השתלות הוא לרוב אח ותיק עם ניסיון בתחום הרפואה הפנימית, רפואה דחופה וטיפול נמרץ, אשר עבר הכשרה מקצועית מיוחדת נוספת לשם התאמה לתפקיד.
תפקידו של מתאם השתלות
מתאם השתלות פועל במרבית בתי החולים הכללים. הוא נציג של המרכז הלאומי להשתלות איברים. תפקידו לאתר את המטופלים לאחר שמועלה חשד כי הם נמצאים במוות מוחי, וכן לרכז את פעילות הוועדה לקביעת מוות מוחי נשימתי. במצב כזה הוא מספק מידע ותמיכה רגשית למשפחה, ולאחר קביעת המוות המוחי פונה למשפחה לתרום איברים, לרוב ביחד עם רופא נאמן השתלות. לאחר קבלת הסכמה, הוא מארגן את הנדרש ונערך לניתוח הנצלת האיברים ביחד עם צוות המרכז להשתלות שמבצע את הקצאת האיברים לחולים.
תרומת האיברים מנפטר נעשית אך ורק לאחר שוועדת מומחים קבעה כי הוא מת מוות מוחי נשימתי. מערכות גופו מופעלות באופן מלאכותי, מאחר שהמוח מת; הנפטר מחובר למכונת הנשמה ומקבל תרופות לשמר את לחץ הדם והדופק. שימור זה של הנפטר וזרימת הדם והחמצן לאיבריו יכול להמשך עם טיפול תומך שעות ספורות (לעיתים עד 48 שעות או מעט יותר). רק לאחר שנקבע המוות, ניתן לבדוק את תקינות האיברים. בחלון ההזדמנויות הקצר יחסית נדרשים ממתאם ההשתלה סבלנות ואיפוק על מנת לגשת למשפחה שזה עתה שכלה את יקירה ולהסביר את חשיבות תרומת האיברים.
תפקיד מתאם השתלות דורש כישורים בין-אישיים גבוהים מאוד, שימת לב לפרטים הקטנים ורגישות רבה. מתאמי השתלות נתקלים לא מעט בתשובות שליליות לתרומת איברים מצד המשפחות, אך כאשר הם נתקלים בתשובה חיובית הם לוקחים חלק בהפיכת טרגדיה משפחתית אחת להצלת חיים של משפחה אחרת. פעמים רבות משפחה השוכלת את יקירהּ רואה את תרומת איבריו כאור בתוך הטרגדיה הנוראה. בעזרת המרכז הלאומי להשתלות ומתאם ההשתלה, ואם המשפחות רוצות בכך, מתקיים מפגש בין משפחת התורם לבין הנתרם ומשפחתו.
מתאמי השתלות מבצעים בנוסף הדרכות עבור צוותים רפואיים בנושא איתור וטיפול בתורמי איברים וקיום של הפרוטוקולים הרפואיים הנדרשים לתהליך התרומה והנצלת האיברים.
המתאם כפוף למרכז הלאומי להשתלות מבחינה מקצועית ומקבל ממנו את מלוא ההכשרה והתמיכה הנדרשים לתפקידו. לצד מתאם ההשתלות פועל גם רופא נאמן השתלות בכל בית חולים, ותפקידו לרכז את הטיפול בשימור איברים ולעזור בקידום נושא תרומת האיברים בבית החולים. קיימת הפרדה מוחלטת בין תהליך התרומה לקבלת החלטות על ההשתלה ולכן אין קשר בין מתאמי ההשתלות ונאמני ההשתלות לבין הממתינים להשתלה.
"הכל אודות אמא"
סצנת הפתיחה של סרטו של פדרו אלמודובר "הכל אודות אמא" מציגה את מנואלה, אם חד-הורית המתגוררת במדריד עם בנה האהוב אסטבן, החולם להיות סופר. ביום הולדתו ה-17 נדרס אסטבן למוות. מנואלה, העובדת כמתאמת השתלות, מוצאת עצמה בצד השני של המתרס, ומסכימה לתרום את לבו של אסטבן. לפי הרשומות הרפואיות היא נוסעת ללה קורוניה שבקצה הצפון-מערבי של ספרד, לשם נלקח הלב, ורואה מרחוק את מקבל הלב יוצא מבית החולים.
ER
אחת הדמויות בסדרת הטלוויזיה ER היא זו של האחות קרול האת'וויי. בעונה ה-15 של הסדרה קרול היא מתאמת השתלות במרכז הרפואי של אוניברסיטת וושינגטון. היא משכנעת סבתא אבלה לתרום את איבריו של נכדהּ.
וולוו סנאבה
יוצרו כ-25,000 יחידות.
דפוס
דפוס הוא טכנולוגיה שמטרתה יצירת מספר עותקים זהים של חומר ויזואלי מאותו מקור.
רבים סבורים שהראשונים שעסקו בהדפסה היו הסינים. הסינים השתמשו בצבעים על בסיס שמן אשר נמרחו על אבן חלקה, שעליה ציירו את המקור בדמות ראי. שיטה זו ידועה בשם ליתוגרפיה. על פי ספרי ההיסטוריה, תהליך הדפוס הומצא על ידי בי שנג (Bì Shēng) בשנת 1040. המצאת הדפוס המודרני שייכת ליוהאן גוטנברג, באמצע המאה ה-15.
סימנים לדפוס קדום אף יותר נמצאו בדיסקית פייסטוס שנוצרה כ-2000 שנה לפנה"ס.
בשנת 1485 ביאזיט השני אסר על שימוש בטכנולוגיה זו. מהפכת הדפוס בעולם המוסלמי התרחשה רק במאה ה-18.
מהפכת הדפוס
אחת מאבני הדרך החשובות ביותר בעולם הדפוס הייתה מהפכת הדפוס של יוהאן גוטנברג בגרמניה בסביבות אמצע המאה ה-15. תרומתו של יוהאן גוטנברג הייתה למעשה שכלול השיטה הקיימת, שכלול זה הפך את עולם הדפוס לפשוט, זול ויעיל יותר. הרעיון של גוטנברג היה להפריד כל אות לגוף בודד ולצרפן יחדיו לבניית שורות של טקסט וכך לעמד את העמוד השלם (סְדָר). עד להמצאה זו הכינו את לוחות ההדפסה של העמוד השלם, מיחידה אחת (מעץ או מאבן) למעשה לוחות ההדפסה היו חד פעמיים ונחצבו או גולפו על ידי רבי אמנים\פסלים, בגמר ההדפסה לא ניתן היה לעשות שימוש חוזר בלוח ההדפסה. גוטנברג שכלל גם בתחום זה, מכיוון שהיה צורף, כלומר בעל ידע ביציקה והטבעה, יצר את האותיות ממסג מתכות מתאים. הספר הראשון שהודפס בשיטה זו של גוטנברג היה התנ"ך. המצאתו של גוטנברג הוזילה את עלויות החומרים (בגלל מחזור החומרים) ודרשה כוח עבודה פחות מיומן (בגלל היציקה). תרומתו של גוטנברג לעולם הייתה הפיכתה של המילה הכתובה למוצר זמין וזול יחסית, עובדה זו גרמה להפצה של המילה בכל שכבות האוכלוסייה. לכן יש המחשיבים את המצאתו של גוטנברג כהמצאה החשובה באלף הקודם.
טכניקות דפוס
ככלל רוב שיטות ההדפסה הישנות, בעיקר מתחום ההדפסה הישירה - משמשות כיום רק בתחום האומנות.
אפשר לחלק את הדפוס לשתי שיטות הדפסה עיקריות: הדפסה ישירה בו מכינים את הכיתוב והציור לדפוס, והדפסה עקיפה בו משכפלים דפוס קודם.
הדפסה ישירה
הדפסה ישירה היא הדפסה בו יש להכין את הכיתוב והציור מראש ובמיוחד לצורך ההדפסה.
הדפסה עקיפה
הדפסה עקיפה היא הדפסה שאין מכינים בה את הכיתוב והמצויר ישירות, אלא מתוך הדפסה קודמת. עם השנים פותחו כמה דרכים להדפסה כזו:
אופסט
בעבר נדרשו התהליכים האלה: עם התפתחות הדפוס הממוחשב, התייתר הצורך בצילום, בהפרדת הצבעים ובמונטאז', והקרנת לוחות ההדפסה נעשית ישירות מהמחשב.
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Friedrich I., Kurfürst von Brandenburg; 21 בספטמבר 1371 - 20 בספטמבר 1440) היה הנסיך בוחר של ברנדנבורג הראשון מבית הוהנצולרן, בין השנים 1415–1440.
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-21 בספטמבר 1371, לפרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן, בתם של פרידריך השני, מרקיז מייסן ומתילדה מבוואריה, מרקיזת מייסן. בצעירותו שירת פרידריך בחצר זיגיסמונד, מלך הונגריה, ולחם עמו נגד העות'מאנים. בשנת 1397 חזר פרידריך לנירנברג, וירש מאביו את רוזנות העיר נירנברג.
בשנת 1398 מת אביו פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג, ונחלותיו חולקו בין הבנים, ופרידריך ירש את נסיכות אנסבך, בעוד אחיו יוהאן השלישי, רוזן העיר נירנברג קיבל את נסיכות ביירוית. במהלך הסכסוך בין ונצל, מלך גרמניה לרופרכט מפפאלץ, תמך פרידריך ברופרכט, ולאחר מותו בשנת 1410 תמך פרידריך בזיגיסמונד, מלך הונגריה במאבקו להשגת כתר האימפריה הרומית הקדושה. בשל תמיכתו בזיגיסמונד, העניק לו הלה במהלך ועידת קונסטנץ את מרקיזות ברנדנבורג ואת התואר נסיך בוחר. במהלך המלחמה נגד התנועה ההוסיטית לא תמך פרידריך בזיגיסמונד, ומשום כך התקררו היחסים בין השניים.
בשל סכסוכים עם האצולה בברנדנבורג, מסר פרידריך בשנת 1426 לבנו יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קולמבאך את מרקיזות ברנדנבורג, ושמר בידיו רק את תואר הנסיך הבוחר. בשנת 1427 ארגן פרידריך את המאבק בתנועה ההוסיטית, ולאחר מכן שימש כמתווך במועצת בזל. באותה שנה מכר פרידריך את זכויותיו ברוזנות העיר נירנברג לעיריית נירנברג, והעיר הפכה לעיר החופשית הקיסרית נירנברג.
ב-20 בספטמבר 1440 מת פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
משפחתו
בשנת 1401 התחתן פרידריך עם אליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך, דוכס בוואריה ומדאלנה ויסקונטי, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
אנטרוצלה
אנטרוצלה (באנגלית: Vaginal Evisceration), או בלט של המעי הדק לנרתיק, היא תופעה מסוכנת שמחייבת התערבות ניתוחית דחופה, ומתרחשת על פי רוב אחרי כריתת רחם, ובייחוד כתוצאה של קיום יחסי מין אחריו.
היסטוריה
המקרה הראשון של אנטרוצלה שתועד בספרות הרפואית היה ב-1864.
תסמינים
אנטרוצלה היא גלויה וברורה על פי רוב, שכן ניתן ממש לראות את הבליטה של המעי (ובפרט המעי העקום) ממבוא הנרתיק. תסמינים אחרים כוללים תחושת לחץ באגן וכן דימום וגינלי. במקביל להופעת אנטרוצלה, עלולים להופיע גם סיבוכים אחרים כמו צלוליטיס, מורסות או המטומה. לאחר הניתוח ניתן לטפל בשניים האחרונים על ידי ניקוז.
גורמים
אנטרוצלה היא סיבוך שמתרחש על פי רוב (63%) לאחר כריתת רחם (שלושת הסוגים העיקריים הם כריתת רחם לפרוסקופית, בטנית או וגינלית). רוב מקרי האנטרוצלה שמתרחשים אחרי כריתת רחם לפרוסקופית נובעים בקרב נשים שמתקרבות לגיל המעבר עקב קיום יחסי מין לאחר הניתוח, ובקרב נשים בגיל המעבר משילוב של לחץ מוגבר בבטן ושרירים וגינלים מוחלשים. גורם סיכון נוסף הוא פעירת שולי הפצע במקום שבו התבצע חתך ניתוחי, לעיתים כתוצאה מטראומה. השכיחות של פעירת שולי הפצע גבוהה הרבה יותר לאחר כריתת רחם לפרוסקופית בהשוואה לכריתת רחם מסוגים אחרים. על גורמי הסיכון ניתן למנות גם תמרון על שם ולסלבה, גיל מתקדם, השמנת יתר, עישון, טיפולים לדיכוי מערכת החיסון, וגינופלסטיקה, אנמיה, טכניקה כירורגית שאינה טובה דיה, תת תזונה וזיהום לפני הניתוח או אחריו. נכון לשנת 2015, דווח רק על מקרה אחד שבו השמה של טבעת פסרי נמצאה כגורם.
סיבוכים
סיבוכים עלולים לקרות בעיקר במקרים שבהם היה נמק של הרקמות, וכוללים פציעה של החלחולת, שלפוחית השתן או השופכן. במטרה למנוע פגיעה בשני האחרונים, נוהגים לבצע ציסטוקופיה תוך-ניתוחית עם חומר צביעה, על מנת להעריך פגיעה אפשרית בהם.
אפידמיולוגיה
מדובר בסיבוך נדיר. עם זאת, בהתאם לכך שמספר כריתות הרחם הלפרסקופיות עולה, גם שיעור היארעות אנטרוצלה עולה. פעירת פצע במקום שבו התבצע חתך ניתוחי מתרחשת בכ-0.24-0.39% מהמקרים, ואנטרוצלה מתרחשת ב-35-67% מתוכם. אם לוקחים בחשבון את כל ההליכים הניתוחיים, שיעור היארעות האנטרוצלה הוא 0.32-1.2%.
פרנץ בייר
גנרל פרנץ בייר (בגרמנית Franz Beyer; 27 במאי 1892 – 15 באוקטובר 1968) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
בייר נולד ב-27 במאי 1892 בבאוצן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס לצי הגרמני הקיסרי, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת באוניות המערכה וסטפאליה ופריזיה המזרחית. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה פרש בייר מהצבא, והצטרף למשטרה, שם התקדם לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1935 הצטרף בייר לורמאכט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-66. ב-1 באפריל 1938 הועלה בייר לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-131.
מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה בייר מפקד רגימנט הרגלים ה-131, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין כחלק מהדיוויזיה ה-44 במסגרת הקורפוס ה-17. במהלך המערכה על צרפת לחם בייר עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-44 במסגרת הקורפוס ה-31, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו במסגרת הקורפוס ה-29. ב-12 בספטמבר 1941 קיבל בייר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-30 בדצמבר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-331, ולחם עימה כחלק מקורפוסי הפאנצר ה-40 וה-56. ב-1 בפברואר 1942 הועלה בייר לדרגת גנרל מיור, ובתחילת 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 מונה בייר למפקד הדיוויזיה ה-44, שפעלה כחלק מהארמייה ה-15, וב-1 ביוני 1943 הוסבה לדיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44. ב-23 בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה העשירית בקרב מונטה קאסינו. ב-27 באפריל 1944 מונה בייר למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-25 במאי מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-57, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. ב-2 ביוני מונה בייר למפקד הקורפוס ה-5, שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-26 ביולי מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-49, שפעל תחת פיקוד הארמייה ההונגרית הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. ב-7 באוגוסט 1944 מונה בייר למפקד הקורפוס ה-80, ופיקד עליו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. באפריל 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-19, עימה לחם עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.
לאחר המלחמה
בשנת 1947 שוחרר קנייס מהשבי. לאחר שחרורו התגורר בייר בבאד וייסי עד למותו ב-15 באוקטובר 1968.
מאהיידין מחיסי-בנאבאד
מאהיידין מחיסי-בנאבאד (בצרפתית: Mahiedine Mekhissi-Benabbad; נולד ב-15 במרץ 1985) הוא אתלט צרפתי, בעל שתי מדליות כסף אולימפיות (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), שתי מדליות ארד מאליפות העולם (טגו 2011 ומוסקבה 2013), 4 פעמיים אלוף אירופה (ברצלונה 2010, הלסינקי 2012, אמסטרדם 2016 וברלין 2018) בריצת 3000 מטר מכשולים ואלוף אירופה בריצת 1500 מטר (ציריך 2014).
מחיסי-בנאבאד מבין האתלטים הבולטים בריצות הבינוניות הוא אחד הגבוהים ביותר ומתנשא לגובה של 1.90 מטר.
חייו
מחיסי-בנאבאד נולד בריימס למשפחה ממוצא אלג'יראי. הוא החל להתחרות בתחרויות אתלטיקה בינלאומיות ב-2004, ואת הישגו המשמעותי הראשון רשם בשנת 2007, כשזכה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בדברצן. באותה שנה השתתף לראשונה באליפות העולם שנערכה באוסקה, אך לא עבר את של המוקדמות, והסתפק במקום ה-22.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) רשם מחיסי-בנאבאד את ההישג הגבוה ביותר שלו, כשזכה במדליית הכסף, בזמן של 8:10.49 דקות, שהיה שיא אישי עבורו, וגם היה רחוק רק 15 מאיות השנייה מהתוצאה שהשיג הזוכה במדליית הזהב, הקנייתי ברימין קיפרוטו. באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009 נחשב מחיסי-בנאבאד לאחד המתחרים החזקים, אך הוא נפצע במהלך שלב המוקדמות, ונאלץ לפרוש מהתחרות. באליפות העולם באולם שנערכה בדוחה ב-2010 התחרה בריצת 1500 מטר, וסיים במקום השמיני.
בשנת 2010 הוכתר מחיסי-בנאבאד לראשונה כאלוף אירופה, כשזכה במדליית הזהב באליפות שנערכה בברצלונה. במהלך ריצת הגמר גם קבע שיא אליפות חדש, 8:07.87 דקות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 זכה במדליית הארד, ובאליפות אירופה שנערכה בהלסינקי ב-2012 שמר על תוארו, וזכה פעם נוספת במדליית הזהב. עוד קודם לכן, במהלך תחרות שנערכה בפריז ב-2011 שיפר את שיאו האישי, והעמידו על 8:02.09 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) שחזר מחיסי-בנאבאד את הישגו מבייג'ינג וזכה במדליית הכסף בתוצאה של 8:19.08 דקות, אחרי אזקייל קמבוי מקניה (8:18.56 דקות) ולפני אבל מוטאי אף הוא מקניה (8:19.73 דקות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה מחיסי-בנאבאד במדליית ארד בפעם השנייה ברציפות, בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:07.86 דקות, אחרי הקנייתים אזקייל קמבוי (8:06.01 דקות) וקונססלוס קיפרוטו (8:06.37 דקות).
הפסילה ולקיחת מדליית הזהב שלו
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 סיים מחיסי-בנאבאד במקום הראשון בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:25.30 דקות, אך הוא נפסל לאחר ערעורה של המשלחת הספרדית. הוא נפסל לאחר שהוריד את חולצתו לפני תום הריצה, כשניצחונו הובטח והכניס אותה לפיו. חברו לנבחרת יוהאן קובל זכה במדליית הזהב (8:26.66 דקות) כריסטיאן זלווסקי מפולין זכה במדליית הכסף (8:27.11 דקות) ואנחל מולרה מספרד זכה במדליית הארד (8:29.16 דקות).
תקריות אלימות
לצד הישגיו, נודע מחיסי-בנאבאד גם במזגו החם, והיה מעורב במספר תקריות אלימות. לאחר ניצחונו במהלך אליפות אירופה ב-2010, פנה לאדם שהיה לבוש כדמותג האליפות, דרש ממנו לכרוע ברך לפניו, ואז הפיל אותו לרצפה. בשנת 2011 החליף מהלומות עם אתלט אחר, מהדי באלה, והושעה ל-10 חודשים. לאחר שזכה באליפות אירופה ב-2012, שוב נהג באלימות כלפי נערה שהייתה לבושה כדמותג האליפות. הנערה, בת 14, ניגשה אליו כדי להגיש לו שי לאחר ניצחונו, אך הוא השליך את השי ודחף אותה בחוזקה, והיא נפלה.
גבעת הקפיטול
גבעת הקפיטול (באנגלית: Capitol Hill) בנוסף להיותה מטונימיה לקונגרס של ארצות הברית, היא שכונת המגורים ההיסטורית הגדולה ביותר בעיר וושינגטון די. סי. שבארצות הברית, אשר משתרעת ממזרח לבניין הקפיטול לאורך שדרות רחבות. הביטוי "גבעת הקפיטול" עשוי לעיתים להתייחס לקונגרס של ארצות הברית במקום לשכונה עצמה.
זוהי אחת משכונות המגורים הוותיקות ביותר בוושינגטון די. סי., בה חיים כ-35,000 אנשים בשטח המשתרע על פני מעט פחות מ-5 קמ"ר, מה שהופך אותה לשכונה הצפופה ביותר בעיר עם 4,672.20 תושבים לקמ"ר. גבעת הקיפטול היא גם אחת מהשכונות הצפופות ביותר בוושינגטון די. סי.
סקדה
סקדה (בלטבית: Šķēde) הוא יישוב פרברי ליד לייפאיה שבלטביה, בקהילת מדזה (Medze) שבמחוז גרובינה (Grobiņa). סקדה שוכנת בגבול הצפוני של העיר לייפאיה. סקדה הייתה הקואופרטיב הגדול ביותר בלטביה בתקופת לטביה הקומוניסטית. אחד המאפיינים הבולטים שלה הוא שמות רחובותיה, המכונים "קווים" וממוספרים בין 1 ל-18. כתובות טיפוסיות בסקדה עשויות להופיע כך: "סקדה 1-15-2". עד שנת 2005, המטמנה העיקרית של לייפאיה שכנה ליד סקדה.
קפסטול
קפסטול (באנגלית: Cafestol) הוא טרפן המצוי בעיקר בפולי קפה. כ־0.6% ממשקל פול קפה מסוג ערביקה הוא קפסטול. ניתן למצוא את הכמויות הגבוהות ביותר של הקפסטול במשקאות קפה לא מסוננים כגון קפה פלאנג'ר וקפה טורקי. במשקאות קפה מסוננים כמות הקפסטול היא זניחה.
מחקרים הראו כי צריכה של קפסטול מגבירה את כמות הכולסטרול בדם אצל גברים ב 8% ואצל נשים ב 10%.
השפעות ביולוגיות
קפסטול הראה תכונות העוזרות למניעת סרטן אצל חולדות. קפסטול משמש גם כאגוניסט ליגנד לקולטנים גרעיניים. לקפסטול גם תופעות המונעות פרקינסון בזבוב הפירות.
כריסטיאן קרן
כּריסטיאן קרן (בגרמנית: Christian Kern, נולד ב-4 בינואר 1966 בווינה) הוא יזם ופוליטיקאי סוציאל-דמוקרט אוסטרי, שכיהן כקנצלר אוסטריה החל מ-17 במאי 2016 ועד 18 בדצמבר 2017. בהכשרתו קרן הוא עיתונאי-פרשן בתחום הכלכלי. באמצע שנות ה-90 הוא היה דובר הסייעה הפרלמנטרית הסוציאל-דמוקרטית. אחר כך התמנה כחבר במועצת המנהלים של חברת החשמל המובילה באוסטריה (Verbund AG). בשנת 2010 עבר להיות מנכ"ל החברה הפדרלית לרכבות של אוסטריה (ÖBB). אחרי 2014 עמד בראש קהילת חברות הרכבות והתשתית האירופית.
שנותיו המוקדמות
כריסטיאן קרן נולד ברובע זימרינג בווינה בשנת 1966 כבנו של שרברב-חשמלאי ושל מזכירה. הוא סיים בגרות בגימנסיה הפדרלית הריאלית בזימרינג. קרן למד עיתונאות ומדעי התקשורת באוניברסיטת וינה. וסיים בתחום זה עבודת תואר מאסטר בנושא "ניטור התקשורת: כיסוי מדיניות הפנים ביומונים ובשבועונים האוסטרים ב-1993". בעת לימודיו הצטרף קרן לברית הסטודנטים הסוציאליסטים באוסטריה והיה עורך ראשי של "רוטפרס - כתב עת סוציאליסטי ללימודים, פוליטיקה ותרבות". הוא עשה מאוחר יותר השתלמות במרכז למנהל של אוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ.
הקריירה המקצועית
בשנת 1989 התחיל קרן לעבוד ככתב ופרשן כלכלי בעיתונות, בין השאר ב"שירות העיתונאי הכלכלי" ובמגזין הכלכלי "אופציון" ("הברירה"), ביטאון חברה התקשורת Wirtschafts-Printmedien GmbH. בשנת 1991 כיהן בעת ממשלת פרנץ ורניצקי השלישית כעוזר של מזכיר המדינה פטר קוסטלקה במשרד הקנצלר. ב-1994 התמנה לראש לשכה ודובר של הסיעה הפרלמנטרית הסוציאל-דמוקרטית במועצה הלאומית האוסטרית.
בשנת 1997 עבר לעבוד בחברת החשמל המובילה באוסטריה, Verbund AG, החל משנת 1999 כאחראי על השיווק והמכירות. בשנת 2007 התמנה כמנהל בכיר אחראי על הפיקוח על מיזוגים ורכישות, השקעות, ועל רשת ההולכה במתח גבוה.
החל מ-7 ביוני 2010 התמנה מנכ"ל של חברת הרכבות הפדרלית האוסטרית. ב-2014 נבחר כיושב ראש קהיליית חברות הרכבות וחברות התשתית האירופיות. בעת כהונתו הוא החזיר את היציבות הפיננסית לחברה, עצר את מגמת הפרישות המוקדמות ההמוניות של עובדיה, סיים בזמן את הפעלת תחנת רכבות חכמה חדשה בווינה ללא הוצאות חריגות וניהל ללא זעזועים את היחסים עם ועד העובדים. יו"ר ועד העובדים של חברת ÖBB שיבח את קרן כמנהל הראשון בחברה שעמד באמת לצדם של העובדים.
בשנת 2012 חגגה חברת ÖBB 175 שנות פעילות הרכבות באוסטריה (באמצעות חברת "נורדבאהן" - "רכבות הצפון"). קרן חנך תערוכה על שיתוף הפעולה בין חברת הרכבות עם הרייך השלישי, תחת הכותרת "השנים המודחקות - רכבות ונאציונל-סוציאליזם באוסטריה 1945-1938". הוא התייחס לאותה תקופה כ"החשוכה שבהיסטוריה של חברת הרכבות שלנו" והוסיף כי "אנו חייבים להיזכר ודרך התיעוד הזה רצוננו לתרום להתמודדות העם העבר. ככל שלא ייאמנו אותם האירועים בעיינינו כיום, אנחנו חייבים באופן ברור לראות בהם חלק מההיסטוריה של מפעלנו". אותה תערוכה הוצגה בסיור, כולל בבניין הפרלמנט האירופי בבריסל על מחויבותו לגבי הדין והחשבון של חברת הרכבות לגבי עברה, קיבל קרן מהקהילה היהודית בווינה את האות על שם מרייטה ופרידריך תורברג. עם זאת מתח העיתון הישראלי "הארץ" (ב-9 בנובמבר 2014) ביקורת עליו משום הצהרתו כי "אנו צריכים שהמותג שלנו יהיה נקי. והצגת מה שהתרחש בימי השואה הכרחית לשם מטרה זו".
קנצלר אוסטריה
אחרי שנת 2014 שמו הוזכר כיורש אפשרי של הקנצלר הסוציאל-דמוקרט ורנר פיימן. בשנת 2015 המגזין "פרופיל" כינה אותו "קנצלר הלבבות" ("Kanzler der Herzen") וציין כי חברת הרכבות בראשותו היה המוסד הממלכתי היחיד שפעל ללא רבב בעת משבר הפליטים".
ב-9 במאי 2016 כשהתפטר הקנצלר פיימן נמנה קרן לאחד המועמדים לרשת את התפקיד, לצד גרהרד ציילר ומנהלת סימנס לשעבר, בריגיטה אדרר. ב-17 במאי סוכם כי קרן יהיה הקנצלר הבא ושבקונגרס המפלגה ב-25 ביוני ייבחר ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-17 במאי הושבע בתור קנצלר אוסטריה בפני הנשיא היינץ פישר. במסיבת העיתונאים הראשונה קרא קרן לשינוי בסגנון שיתוף הפעולה בין מפלגות הקואליציה הממשלתית, תוך אזהרה כי שתי המפלגות צריכות להסתכן אחרת תיעלמנה מהמפה הפוליטית. קרן הדגיש מחדש את עמדת אוסטריה בהנהגתו לעניין משבר הפליטים והמחויבות האוסטרית לשמור על הסדר והביטחון.
בחייו הפרטיים
כריסטיאן קרן הוא אב לשלושה בנים ולבת אחת משתי מערכות נישואים. בשנים 1985–2001 היה נשוי לקארין וסלי (Wessely), פוליטיקאית מקומית במדלינג. היא אם שלושת בניו. יש לו בת מנישואיו השניים עם אוולינה שטיינברגר-קרן.
דורמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טטו (מגזין)
טטו (בצרפתית: Têtu; במקור: le magazine des gays et lesbiennes) הוא מגזין להט"בי צרפתי, שנוסד ב-1995. נכון לדצמבר 2012, נמכרים 41,961 עותקים מדי חודש.
המגזין מכיל ריאיונות עיתונאיים, וכן מאמרים וביקורות על ספרים, סרטים, מחזות או משחקי וידאו להט"בים. בנוסף, חלק מהדפים מוקדשים לחדשות על HIV/איידס.
היסטוריה
בינואר 2015, המגזין הודיע על פשיטת רגל, והפסיק לפרסם ביולי 2015, לאחר שהפסיד 1.1 מיליון אירו (1.2 מיליון דולר) ב-2014.
בנובמבר 2015, החברה הצרפתית, Idyls, קנתה את המגזין, והחלה לפרסם באופן מקוון בלבד.
מחלוקת
ביולי 2011, שחקן הרוגבי הצרפתי, אלכסיס פליסון, הופיע ללא חולצה עם קעקוע מזויף ומחזיק בטאיאהה , שקשורה לתרבות המאורית. הופעתו של פליסון על גבי כריכת המגזין, גרם למחלוקת בניו זילנד, כאשר מספר מאורים אמרו שפליסון לא מכבד את התרבות שלהם ושצריך היה לבקש רשות כדי לייצג את המאורים. בסופו של דבר, פליסון נאלץ להתנצל על כך, והדגיש שהוא מכבד את מסורות הקעקועים.
איוונה טראמפ
איוונה מארי טראמפ (באנגלית: Ivana Marie Trump; 20 בפברואר 1949 – 14 ביולי 2022) הייתה אשת עסקים צ'כית-אמריקאית, סופרת ודוגמנית ואשתו הראשונה של דונלד טראמפ, לימים נשיאה ה-45 של ארצות הברית, ולהם שלושה ילדים משותפים. על אף שהיא וטראמפ התגרשו ב-1992, היא נשאה את שם משפחתו עד מותה 30 שנים לאחר מכן.
ביוגרפיה
נולדה בשם איוונה מארי זלניצ'קובה (בצ'כית: Ivana Marie Zelníčková) בעיר זלין, מוראביה שבצ'כוסלובקיה (כיום בצ'כיה). בתם של מילוש זלניצ'ק (1927–1990) ומארי זלניצ'קובה (לבית פרנקובה). אביה היה מהנדס חשמל ואמה עבדה כמרכזנית.
אביה דאג ללמד אותה סקי מגיל צעיר ולפתח את ההתמחות שלה בענף זה. לאחר שפיתחה כישורים כספורטאית סקי, הצטרפה לנבחרת הנוער, דבר שנתן לה הזדמנויות לנסוע מעבר לגבולות מסך הברזל, בתקופת הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית. היא למדה באוניברסיטת קארל בפראג וסיימה תואר שני בחינוך גופני בשנת 1972.
הגירה לקנדה
בשנת 1971 נישאה לאלפרד ווינקלמאייר, מדריך סקי אוסטרי, אך ורק על מנת לקבל אזרחות אוסטרית. הנישואין העניקו לה את החופש לעזוב את צ'כוסלובקיה הקומוניסטית ללא צורך לערוק, כדי שתוכל לשמור על הזכות לחזור לבקר את הוריה. איוונה וינקלמאייר קיבלה את הדרכון האוסטרי במרץ 1972. שנה אחר כך התגרשה, על בסיס הטענה כי אלפרד ווינקלמאיר נטש אותה, לאחר שעבר ללוס אנג'לס, קליפורניה ללמד סקי.
זלניצ'קובה הייתה בקשר רומנטי עם הסופר והמחזאי ג'ורג' (ג'רי) סטיידל, שנהרג בתאונת דרכים בשנת 1973. לאחר מותו של סטיידל, עברה לקנדה, שם התגוררה עם ג'ורג סירובטקה שאיתו יצאה מאז 1967; סירובטקה ערק לקנדה בשנת 1971 והיה בעל בוטיק סקי במונטריאול.
היא עבדה כמדריכת סקי בזמן שהתגוררה בקנדה, וגרה במונטריאול במשך שנתיים, שם המשיכה לשפר את האנגלית שלה על ידי השתתפות בקורסי לילה באוניברסיטת מקגיל וגם עבדה כדוגמנית. בשנת 1975, אמרה לעיתון "מונטריאול גאזט" כי היא רואה בדוגמנות עבודה, ולא קריירה. היא דיגמנה עבור "כלבו איטון", המעצבת אוקי סאנפט, ובקידום מכירות לאולימפיאדת הקיץ 1976 במונטריאול.
נישואיה לדונלד טראמפ
בני הזוג הפכו לדמויות בולטות בחוגי החברה הניו יורקית במהלך שנות השמונים. הם עבדו יחד בכמה פרויקטים גדולים, בהם מגדל טראמפ ב במנהטן, שיפוץ מלון גרנד הייאט בניו יורק ובניית אתר הקזינו "טראמפ טאג' מאהל" באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי. לאיוואנה ולדונלד טראמפ שלושה ילדים: דונלד טראמפ ג'וניור (נולד ב-31 בדצמבר 1977), איוונקה טראמפ (נולדה ב-30 באוקטובר 1981) ואריק טראמפ (נולד ב-6 בינואר 1984). דונלד ג'וניור למד לדבר צ'כית שוטפת (בעזרת סבו מצד אמו), בעוד איוונקה זכתה להבנה בסיסית בלבד בשפת האם של אמה, ואריק לא נחשף לשפה מאחר שכשנולד, לסבו וסבתו היה כבר נוח להשתמש באנגלית.
בשנות ה-80 המאוחרות עזב טראמפ את ניו יורק לאטלנטיק סיטי. כשטראמפ לא היה בניו יורק, היא הפכה לנשיאה של אחת החברות הגדולות של טראמפ וניהלה את מלון פלאזה שרכש. בתחילת 1990 גילתה כי בעלה טראמפ מנהל רומן עם מרלה מייפלס, שהייתה מלכת היופי של ג'ורג'יה. איוונה ביקשה להתגרש ותהליך הגירושים בין השניים הושלם בסוף שנת 1992.
קריירה עסקית
זמן קצר לאחר הגירושין השיקה טראמפ קו של מוצרי אופנה, תכשיטים ומוצרי טיפוח, שנמכרו בערוצי קניות בטלוויזיה, אחר כך גם באינטרנט. בשנת 1995, השיקה את "בית איוונה", חברת אופנה ובשמים, עם אולם תצוגה הממוקם בפארק אווניו בניו יורק.
בשנת 1998 היא החלה להשקיע בקרואטיה (יעד חופשה שהוריה ביקרו בו בתדירות גבוהה), שכלל רכישת 33% מהעיתון היומי השני בגודלו במדינה. באותה שנה גם כיכבה בפרסומת לרשת פיצה האט יחד עם בעלה לשעבר דונלד טראמפ.
בשנת 2004, פרויקט מסחר ומגורים שהקימה במיאמי שבפלורידה, הגיש בקשה לפשיטת רגל.
טראמפ יצאה עם השחקן והדוגמן האיטלקי רוסאנו רוביקונדי במשך שש שנים לפני שהתחתנו ב-12 באפריל 2008. רוביקונדי היה אז בן 36, ואיוונה בת 59. החתונה של בני הזוג עלתה 3 מיליון דולר, היו בה 400 אורחים, והיא נערכה באחוזתו של הבעל לשעבר דונלד טראמפ, מאר-א-לאגו. אף על פי שאיוואנה ורוביקונדי התגרשו כעבור פחות משנה, מערכת היחסים שלהם נמשכה עד 2019, אז איוונה הודיעה שהם נפרדו סופית.
ב-2010 השתתפה בתוכנית המציאות "האח הגדול" בגרסת הסלבריטי בבריטניה, וסיימה במקום השביעי. ב-2017 הוצע לה להשתתף שוב בתוכנית, תמורת 2 מיליון ליש"ט, אך היא סרבה.
טראמפ מתה בביתה בניו יורק מדום לב ב-14 ביולי 2022, לאחר שנפלה במדרגות ביתה. היא נקברה בשטח מועדון הגולף שבבעלות דונלד טרמפ בניו ג'רזי.
גי אמבנזה
גי קארל אמבנזה אמבנזה קמבולקה (בצרפתית: Guy Carel Mbenza Mbenza Kamboleke, נולד ב-1 באפריל 2000 בברזוויל שברפובליקה של קונגו) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית ובנבחרת הרפובליקה של קונגו.
קריירת מועדונים
אמבנזה שיחק במספר מועדונים בליגת העל של הרפבוליקה של קונגו. עם AS אוטוהו זכה באליפות הרפובליקה של קונגו. בעונות ו- שיחק בסטאד תוניסיין מליגת העל התוניסאית, במדיה ערך 25 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים.
ב-31 בינואר 2020 חתם אמבנזה בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לסטנדרד לייז' במסגרת הליגה. ב-16 באוגוסט, בהופעתו השנייה והאחרונה במדי המועדון, הבקיע את שעריו היחידים במועדון, צמד שערים בניצחון 2-1 על רויאל אנטוורפן במסגרת הליגה.
ב-17 בפברואר 2021 הושאל אמבנזה למשך חצי עונה לסטאד לוזאן אושי מהליגה השווייצרית השנייה., במדיה ערך 15 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
ב-9 בספטמבר 2021 הושאל אמבנזה למשך עונה אחת לווידאד קזבלנקה מליגת העל המרוקאית, במדיה ערך 27 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים, וכן זכה בליגת האלופות האסיאתית.
קריירה בינלאומית
ב-11 בינואר 2017 ערך אמבנזה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה של קונגו, בהפסד 2-0 לנבחרת סנגל במשחק ידידות. ב-9 ביוני 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת ניז'ר במשחק ידידות.
בקי האמון
רֶבֶּקָה לין "בֶּקִי" הָאמוֹן (באנגלית: Rebecca Lynn "Becky" Hammon, נולדה ב-11 במרץ 1977 ברפיד סיטי, דקוטה הדרומית, ארצות הברית) היא כדורסלנית עבר ומאמנת כדורסל אמריקאית-רוסייה, המשמשת כיום בתפקיד המאמנת של קבוצת לאס וגאס אייסז מליגת ה-WNBA.
קריירה פרה-מקצוענית
האמון שיחקה בנבחרת הכדורסל של תיכון סטיבנס בעיר הולדתה, ולאחר מכן עברה לשחק למשך ארבע שנים בנבחרת כדורסל הנשים של אוניברסיטת המדינה של קולורדו. ביצועיה בקבוצה הקנו לה השתתפות במשחק המקדונלד'ס אול-אמריקן לנשים, וזכייה בפרס ספורטאית השנה בקולורדו. האמון הובילה את הקבוצה לשלב ה"סוויט סיקסטין" בטורניר אליפות המכללות בכדורסל לנשים. היא נבחרה לשחקנית השנה בקונפרנס ה-WAC, ושברה את שיא הנקודות לקריירה בקונפרנס, שהוחזק על ידי קית' ואן הורן. היא שברה את שיאי המכללה בקטגוריות הבאות: נקודות, נקודות בממוצע למשחק, סלי שדה שנקלעו, זריקות עונשין שנקלעו, שלשות שנקלעו ואסיסטים.
קריירת מועדונים
בכדורסל נשים, מרבית השחקניות הבכירות משחקות בחצי מהשנה בעונת ליגת ה-WNBA, ובחצי השני בליגות אחרות בארצות הברית או באירופה. להלן הציר הכרונולוגי יהיה מופרד בחלוקה זו.
WNBA
האמון העמידה עצמה לבחירה בדראפט ה-WNBA ב-, אך לא נבחרה. בכל מקרה היא החלה לשחק בקבוצת ניו יורק ליברטי באותה שנה. בעונת הרוקי שלה היא שימשה כרכזת המחליפה לתרזה וית'רספון. ב- קודמה האמון לחמישייה על חשבון וית'רספון, ושנה לאחר מכן הפכה לקפטנית משותפת, יחד עם ויקי ג'ונסון וקריסטל רובינסון. ביוני של אותה שנה נפצעה האמון בברכה, מה שהשבית אותה למשך עונה שלמה. באוגוסט קלעה האמון את הנקודה ה-2,000 שלה בליגת ה-WNBA. בסוף עונת 2005 היא נבחרה לחמישייה השנייה של הליגה.
באפריל, בזמן הדראפט, הועברה האמון בטרייד לקבוצת סן אנטוניו סטארס. בעונת 2007 רשמה האמון ממוצעים של 18.8 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק במדי הסטארס. בעונה זו קיבלה האמון את הכינוי "ביג שוט בקי", כפרפרזה על כינויו של שחקן העבר של סן אנטוניו ספרס רוברט הורי, "ביג שוט בוב". בעונה הבאה הובילה האמון את הסטארס למאזן הטוב בליגה, 24-10, ועד לגמר הליגה, עם ניצחונות בפלייאוף על סקרמנטו מונארכס ולוס אנג'לס ספארקס. בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה לדטרויט שוק בתוצאה 0–3. בעונת העמידה האמון ממוצעים של 19.5 נקודות ו-5 אסיסטים, אך הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לאלופה שבדרך, פיניקס מרקורי. בעונה זו נבחרה האמון לשחק במשחק האולסטאר של ה-WNBA ולחמישיית העונה בליגה. בשלוש העונות הבאות העפילה הקבוצה לסיבוב השני בפלייאוף והודחה ממנו. בעונת הייתה האמון לשחקנית השביעית בהיסטוריית הליגה להגיע ל-5,000 נקודות.
ביולי קרעה האמון את רצועת הברך (ACL) במהלך משחק נגד לוס אנג'לס ספארקס, אחרי שהחמיצה את עשרת המשחקים הקודמים (מתחילת העונה) בגלל אצבע שבורה. בסיום עונת פרשה האמון ממשחק פעיל ב-WNBA.
אוף-סיזן
בכל עונה שיחקה האמון גם בקבוצה אחרת, מעבר לים או בארצות הברית, בפגרת ה-WNBA. בעונות 2001-2002 שיחקה האמון באיטליה, ולאחר מכן במשך ארבע עונות בליגת ה-NWBL - בקבוצות טנסי פיורי וקולורדו צ'יל. בעונתה הראשונה בליגה, במדי טנסי, הייתה מלכת הסלים עם ממוצע של 20.6 נקודות למשחק. בעונתה הבאה, בה עברה לקולורדו, שיחקה רק שני משחקים עקב הפציעה שספגה בברך במהלך העונה ב-WNBA. בשתי העונות שלאחר מכן המשיכה לשחק בצ'יל, אך עזבה את הליגה ב-, שנה לפני סגירתה, ועברה לליגת העל הספרדית בכדורסל נשים, שם שיחקה במשך שתי עונות בקבוצת ריבאס אקופוליס.
בעונות הבאות שיחקה האמון בצסק"א מוסקבה ובקבוצות שונות ברוסיה וספרד. עונתה האחרונה מחוץ ל-WNBA הייתה בספרטק מוסקבה, שלאחריה חזרה ל-WNBA לעונה אחרונה ואז פרשה.
קריירה בינלאומית
ב-2008, בעת ששיחקה בצסק"א מוסקבה, קיבלה האמון אזרחות רוסית, והצטרפה לנבחרת רוסיה בכדורסל נשים לקראת טורניר הכדורסל באולימפיאדת בייג'ינג (2008). החלטה זו נבעה מאי-זימונה לנבחרת ארצות הברית. בטורניר זה זכתה האמון עם הנבחרת במדליית הארד, כשהודחה בחצי הגמר על ידי האלופה האולימפית, ארצות הברית, וניצחה את המארחת, סין, במשחק על מדליית הארד. על הישגים אלו ועל אחרים הוענקו לה תואר כבוד של "מאסטרית בספורט" ומדליית הכבוד של המחויבות למולדת  מממשלת רוסיה.
האמון שיחקה במדי הנבחרת הרוסית גם באליפות אירופה בכדורסל נשים 2009, באליפות העולם בכדורסל נשים 2010 ובטורניר הכדורסל באולימפיאדת לונדון (2012).
קריירת אימון
במהלך תקופת פציעתה ב-2013 השתתפה האמון באימוני סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA כמשקיפה, לבקשת מאמן הקבוצה, גרג פופוביץ'. אחרי פרישתה באופן רשמי ממשחק פעיל, מונתה האמון לעוזרת מאמן תחת פופוביץ', מה שהפך אותה לאישה השנייה למלא באופן מלא תפקיד זה בליגה הבכירה של הכדורסל בארצות הברית, אחרי ליסה בויאר, שעשתה זאת ב-2001 בקליבלנד קאבלירס, תחת ג'ון לוקאס השני. בקיץ הפכה האמון לאישה הראשונה להוביל קבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA, כשהובילה את קבוצת ליגת הקיץ של הספרס לזכייה באליפות ליגת הקיץ של לאס וגאס. ב- השתתפה כעוזרת מאמן במשחק האולסטאר של ה-NBA, שוב - האישה הראשונה לעשות זאת. בדצמבר 2020 הייתה לאישה הראשונה שאימנה קבוצת NBA כשהחליפה את פופוביץ' במהלך משחק מול הלוס אנג'לס לייקרס, לאחר שזה הורחק לקראת סיום הרבע השני.
האמון התמודדה על משרת המאמן הראשי באינדיאנה פייסרס, פורטלנד טרייל בלייזרס ואורלנדו מג'יק, לאחר שלא קיבלה את התפקיד החליטה לעבור לאמן בליגת ה-WNBA וחתמה כמאמנת קבוצת לאס וגאס אייסז במקומו של ביל למבייר. הקבוצה סיימה את העונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה וגברה על קונטיקט סאן בדרך לזכייה באליפות.
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 (באנגלית: 160th Special Operations Aviation Regiment בר"ת: SOAR) היא יחידת עילית להטסת הכוחות המיוחדים של הצבא ארצות הברית. הרגימנט כפוף לפיקוד מבצעי אוויר מיוחדים של צבא ארצות הברית (USASOAC), הזרוע האווירית של פיקוד המבצעים המיוחדים של זרוע היבשה של ארצות הברית (USASOC)
תפקיד וארגון
תפקיד הרגימנט לארגן, לצייד, לאמן, לתכנן ולהפעיל כוחות אוויר במבצעיים מיוחדים של הצבא (ARSOA) ברחבי העולם. הרגימנט מטיס את כוחות המבצעים המיוחדים של הצבא במבצעים מיוחדים, ומתמחה בפעולות ליליות ובמתארי טיסה מורכבים בתנאי מזג אוויר קשים. טייסי הרגימנט המכונים "מתגנבי הלילה" (Night Stalkers) מוכשרים לפעול בכל שעות היממה ובכל תנאי מזג האוויר וערוכים לפעולה בכל זירה בעולם במשימות סיור, תקיפה, ובמבצעים מיוחדים.
ברגימנט ארבעה גדודי (טייסות) מסוקים, שתי פלוגות כטב"ם- MQ-1C Grey Eagles, פלוגת מטה, ופלוגת אימונים. הרגימנט פרוס בפורט קמפבל, בשדה התעופה האנטר ובבסיס המשותף לואיס-מק'הורד.
ברגימנט כ-200 כלי טיס. כל גדוד מורכב מפלוגות של מסוקי קרב קלים MH-6 Little Bird, מסוקי סער בינוניים UH-60 בלק הוק, ומסוקים תובלת סער כבדים בואינג צ'ינוק MH-47 בלוק II החדש, שהותאמו במיוחד לדרישות המבצעיות.
רקע היסטורי
הרגימנט הוקם ב-16 באוקטובר 1981 בעקבות כישלון מבצע ציפורן הנשר. לאחר כישלון המבצע הוחלט בצבא ארצות הברית כי יש להקים טייסת אשר ייעודית לפעולות מיוחדות בשילוב הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ויחידות מיוחדות נוספות הכלולות בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובכלל זה אריות הים והאגף לפעולות מיוחדות של ה-CIA. בהקמתה התבססה היחידה על טייסים מקרב הדיוויזיה המוטסת ה-101, שהיא אוגדת סער אווירית. טייסי היחידה, כמו גם צוותי המסוקים שלה, ובכלל זה תומכי הלחימה והמכונאים המוטסים, הוכשרו במיוחד על מנת לקחת חלק במבצעים מיוחדים.
רנט (סרט)
רנט (באנגלית: Rent) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי המבוסס על המחזמר באותו השם. הסרט בוים על ידי כריס קולומבוס. הסרט מתאר שנה בחייהם של שמונה אמנים ומוזיקאים צעירים מרוששים הנאבקים לשרוד וליצור כחלק מהבוהמה המשגשגת בשכונת "אלפא-בית סיטי" שבאיסט וילג', לואר איסט סייד בניו יורק, תוך התמודדות עם מחלת האיידס. זמן התרחשות עלילת הסרט הוא שנה אחת בדיוק, החל מערב חג מולד של שנת 1989 ועד לערב חג מולד של שנת 1990. שישה מחברי הצוות המקוריים מהפקת הברודוויי חזרו לגלם את דמויותיהם בסרט.
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160
רקע היסטורי
בקרב מוגדישו התרסקו שני מסוקי בלקהוק של הרגימנט בעת שטייסיה הובילו את כוחות ריינג'רס וכוח דלתא. אל אתר ההתרסקות השני התנדבו להגיע שני צלפים מוטסים מכוח דלתא - גארי גורדון ורנדי שוגארט. הללו אבטחו את המסוק וצוותו, נלחמו מטווח קרוב עם ההמון הסומלי אשר עט על שברי המסוק ולבסוף נהרגו בלחימה שם. הניצול היחיד מהצוות, טייס המסוק הפצוע מייקל דוראנט נפל בשבי, וההמון עשה שפטים בגופות הלוחמים ההרוגים
במבצע חנית נפטון, מבצע חיסולו של אוסאמה בן לאדן, היה הרגימנט אמון על הטסת לוחמי צוות שש של יחידת "אריות הים", ועל החדרתם למתחם המבוצר. במבצע נחשפה העובדה כי לצבא ארצות הברית ישנם מסוקי תובלה בעלי טכנולוגיה חמקנית
רנט (סרט)
עלילת הסרט
בערב חג המולד של שנת 1989, קולנוען שאפתן בשם מארק כהן, ושותפו לדירה, רוג'ר דייוויס, מגלים כי בנג'מין "בני" קופין השלישי, בעל הבית בו הם גרים וחברם לשעבר, החליט להפסיק "להחליק" להם את שכר הדירה של שנה שעברה ולדרוש אותו במיידית; במקביל, שותפם לדירה לשעבר, טום קולינס חוזר לניו יורק, אך לאחר מרדף ברחובות, הוא נשדד ומוכה באחד הסמטאות (Rent). מארק ורוג'ר נפגשים עם בני, שמספר להם כי הוא מתכנן לפנות את חסרי בית מ"עיר האוהלים" הסמוך על מנת לבנות אולפן סטודיו, שעליו ייבנו דירות להשכרה (You'll See Boys). בני מציע לשניים לקבל דירה בחינם, בתנאי שהם יעזרו לו לשכנע את מורין, האקסית של מארק, לבטל את המחאה שהיא מארגנת נגדו ונגד תוכניותיו, אבל השניים מסרבים.
ביום חג המולד, מארק ורוג'ר מקבלים ביקור מקולינס ואנג'ל, שמביאים איתם מתנות (Today 4 U). השניים מזמינים את מארק ורוג'ר לבוא עימם אל פגישה של "Life Support"", קבוצת תמיכה באיידס. רוג'ר מסרב, ומארק מסכים, אך בדרך הוא עוצר במקום בו עתידה להתקיים מחאתה של מורין, על מנת לעזור לג'ואן, בת זוגה החדשה של מורין, לתקן את ציוד הסאונד. בזמן התיקון, מארק לומד להכיר את ג'ואן ודן איתה על מערכת היחסים שלהם עם מורין (Tango: Maureen). בפגישה של "Life Support", מארק מתעד את הפגישה למטרות הסרט שהוא מכין (Life Support).
לאחר עבודתה במועדון "שריטת החתול" מימי מבקרת את רוג'ר, ומנסה לשכנע אותו לבלות עימה (Out Tonight). רוג'ר, שזיכרונה של האקסית שלו - שמתה מהאיידס - רודף אותו, נוזף במימי ודוחה את חיזוריה אחריו (Another Day). למחרת, מתקיימת פגישה נוספת של "Life Support", כשהפעם רוג'ר מצטרף אל מארק, קולינס ואנג'ל (?Will I). לאחר הפגישה, הקבוצה מדמיינת איך זה יהיה לעבור לסנטה פה (Santa Fe). רוג'ר ומארק עוזבים על מנת לעזור למורין, ואנג'ל וקולינס נשארים וחושפים את התאהבותם אחד בשני (I'll Cover You). בליל המחאה, מורין מבצעת שיר המתאר לכאורה את שינוייו של בני לאחר נישואיו, ומאשימה אותו על כך שהוא מנסה לפנות את "עיר האוהלים" (Over The Moon). שלא ביודעין, מורין מתחילה מהומה, ובני קורא למשטרה על מנת למנוע זאת, אך המחאה מסלימה לכדי אלימות. לאחר שהמחאה נגמרת, הקבוצה הולכת לבית הקפה וחוגגת את הצלחתו של מארק למכור את תיעוד ההתפרעות שתיעד לתחנת חדשות מקומית, תוך כדי שהיא מתגרה בבני, שטוען כי הבוהמה מתה (La Vie Bohème). רוג'ר ומימי מתאהבים ומספרים אחד לשנייה כי הם חולים באיידס (I Should Tell You). השניים חולקים נשיקה וממשיכים לחגוג עם חבריהם (La Vie Bohème B).
בערב יום השנה האזרחית, בני נועל את הדירה, אך אנג'ל שובר את המנעול עם פח אשפה, אך הקבוצה מגלה כי בני לקח את כל חפציהם מהדירה. במטרה לממן את שכר הדירה, מארק לוקח עבודה ב"בזליין", תחנת החדשות שמכר לה את תיעוד ההתפרעות שלו. לאחר מכן, מורין וג'ואן מתארסות, אך הקשר מסתיים כאשר מורין מפלרטטת עם אישה אחרת במסיבת האירוסין (Take Me Or Leave Me). לאחר ששוכנע על ידי מימי, בת זוגו לשעבר, בני מחזיר לקבוצה את דירתם, אך במהלך החודשים החולפים, רוג'ר מאבד את אמונו במימי והקשר שלהם מסתיים (Without You). במקביל, מצבו של אנג'ל מחמיר והוא מת בזרועותיו של קולינס. בהלוויה של אנג'ל ((I'll Cover You (Reprise), הקבוצה נפרדת אחד אחד לדרכו לאחר ויכוח מר (Goodbye Love).