cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יורדן אוסוריו
קריירת מועדונים
בתחילת 2018 עבר אוסוריו להשאלה בפורטו. ב־2 באפריל, במשחק נגד בלננסש, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון החדש. בסוף העונה זכתה הקבוצה באליפות ופורטו רכשה אותו.
בקיץ של אותה השנה, עבר אוסוריו לוויטוריה בהשאלה כדי לקבל דקות משחק. ב-10 באוגוסט, במשחק נגד בנפיקה, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה החדשה. ב-30 בספטמבר, נגד ויטוריה סטובאל, יורדן הבקיע את שערו הראשון עבור ויטוריה.
בקיץ 2019 הושאל לזניט סנקט פטרבורג מהליגה הרוסית למשך עונה אחת. את הופעת הבכורה במדי זניט ערך במשחק ליגת האלופות נגד ליון. בליגה הרוסית הופיע לראשונה במדי הקבוצה ב-6 באוקטובר 2019 בניצחון החוץ, 3–1 על אורל.
באוקטובר 2020 חתם בפארמה מהליגה האיטלקית.
הישגים
סמורה פורטו
תנועת חלקיק קשור
תנועת חלקיק קשור (באנגלית: TPM; Tethered Particle Motion) היא שיטת מחקר ביופיזיקלית השייכת למשפחת חקר המולקולה הבודדת, ומשמשת למדידת מאפיינים שונים של פולימרים כדוגמת DNA או RNA. בנוסף, השיטה מאפשרת למדוד אינטראקציות של המולקולה הנמדדת עם חלבונים שונים, או את השפעת התווך שבו נמצאת המולקולה על תכונותיה.
היסטוריה
השיטה הוצגה לראשונה בשנת 1991 על ידי שפר, גלס, שיץ ולנדיק, אשר ערכו מחקר על RNA פולימראז. במחקרם הם קשרו כדורית זהב קטנה לקצה אחד של מולקולת DNA ובנוסף קשרו RNA פולימראז למשטח. בתחילה "תפס" ה-RNA פולימראז את ה-DNA באזור שקרוב לכדורית, אולם בזמן תהליך השעתוק הביולוגי, "החליקה" מולקולת ה-DNA לאורך ה-RNA פולימראז, כך שהמרחק בין הכדורית לבין ה-RNA פולימראז גדל, והכדורית יכלה לנוע באזור נרחב יותר. בעזרת מיקרוסקופ אופטי נמדד גודל האזור שבו נמצאת הכדורית, ומתוך הנתונים הללו חושבה מהירות השעתוק.
אדרית מלכותית
אדרית מלכותית (שם מדעי: Somateria spectabilis) הוא מין ברווז מהסוג אדרית החי באזור הארקטי.
תנועת חלקיק קשור
עקרונות השיטה
את הקצה האחד של המולקולה הנמדדת מצמידים למשטח, ואילו לקצה השני מחברים כדורית זעירה (בקוטר של עשרות עד מאות ננומטרים) שניתן לעקוב אחריה במיקרוסקופ. המולקולה והכדורית נמצאים בתוך סביבה נוזלית, כך שהכדורית נעה בתנועה בראונית, המוגבלת מכיוון שהכדורית קשורה. בעזרת מערכת הכוללת מיקרוסקופ אופטי ומצלמת CCD יוצרים סדרת תמונות המתארות את מיקום הכדורית כפונקציה של הזמן. למרות שהכדורית עצמה יכולה להיות קטנה מגבול הרזולוציה, עדיין ניתן יהיה לראות כתם אור (פונקציית ההרחבה של הנקודה, PSF), אשר מרכזו מתאר את מיקום מרכז הכדורית, ולצורך החישובים גם את קצה הפולימר הנמדד. מכיוון שהקצה השני של הפולימר צמוד למשטח ולפיכך קבוע במקומו, ניתן להתייחס אל המיקום הממוצע של הכדורית כנקודה שבה נמצא הקצה הקשור למשטח, ולכן מיקום הכדורית בכל תמונה מהווה את ההיטל על מישור X-Y של המרחק בין שני קצות הפולימר (end-to-end distance). מניתוח סטטיסטי של מיקום הכדורית במשך הזמן, ניתן ללמוד על מאפייני הפולימר. כדי ללמוד על אופיים של אינטראקציות שונות, מודדים את השינוי במאפייני הפולימר בזמן התרחשות האינטראקציה.
אדרית מלכותית
מאפיינים
זהו ברווז ים גדול שאורכו 50–70 ס"מ, מוטת כנפיו 86–102 ס"מ ומשקלו 1.668 ק"ג בזכרים ו-1.567 ק"ג בנקבות, בממוצע. בזמנים ובמקומות שונים משקלם יכול להגיע מ-0.9 ק"ג ל-2.2 ק"ג.
הזכרים בעלי ראש מרשים, שנתן להם את שמם וצבעו אפור עם בליטה צהובה גדולה בעלת קצוות שחורים מעל המקור האדום והמעט לבן בקצה. החלק שמתחת לעין השחורה ירקרק ומעליו פס אופייני לבן מהעין עד לצוואר. הגוף והכנפיים שחורים עם בליטות קוצניות בין הכנפיים והצוואר לבן עם חזה בוהק בהיר. הנקבות לעומתו חומות ובעלי מקור אפור כהה קטן וללא שום קישוט.
תנועת חלקיק קשור
בחירת כדורית מתאימה
על-מנת שתנועת הכדורית תהיה מושפעת בעיקר מהפולימר הנמדד ולא מהדיפוזיה של הכדורית עצמה, צריך לבחור כדורית ברדיוס קטן מספיק, כך שנקבל: כאשר \ N_R הוא פרמטר הנקרא "excursion number", \ r הוא רדיוס הכדורית, \ L הוא אורכו הכולל של הפולימר בזמן שהוא מתוח (contour length), ו-\ \xi הוא אורך ההתמדה (persistence length) של הפולימר (פרמטר המתאר את קשיחותו או את גמישותו של הפולימר. ככל שאורך ההתמדה גדול יותר, כך הפולימר קשיח יותר). עבור מולקולת DNA בתנאים פיזיולוגיים, אורך ההתמדה הוא כ-50 ננומטר.
אדרית מלכותית
מאפיינים
האדריות נפוצות לאורך כל האזור הארקטי כולל בקנדה, אלסקה, פינלנד, סבאלברד, גרינלנד ורוסיה. הן חיות בעיקר לאורך החופים וכן בטונדרה. בחורף אוכלוסיות ברווזים רבות נודדות לאורך החופים דרומה למזרח ארצות הברית, סקוטלנד וקמצ'טקה.
תנועת חלקיק קשור
בחירת כדורית מתאימה
ניתן לבצע מדידות גם אם \ N_R>1, אבל אז ניתוח הנתונים מורכב יותר וצריך להיעשות בתשומת לב יתירה.
אדרית מלכותית
מאפיינים
ברווזי האדרית צוללים כדי לתפוס את מזונם והם ניזונים מחסרי חוליות על קרקעית הים. בעונת הרבייה הם דווקא מעדיפים לדוג באגמים מתוקים יותר. הנקבה בונה את הקן מצמחייה ומנוצות של האם בסמוך למים. היא מטילה 2–7 ביצים שבוקעות לאחר חודש. הנקבה מגינה עליהם לבדה מטורפים כמו שחפים, דובים או שועלים וכן מחממת אותם, אך הם יודעים למצוא מזון לבד.
ברווזים אלה יכולים לחיות שנים רבות, ונקבה אחת באלסקה חיה 18 שנה ו-11 חודשים.
תנועת חלקיק קשור
הכנת הדגם
לצורך הכנת הדגם צריך תא שקוף (על מנת לאפשר נגישות אופטית) שניתן להזרים לתוכו נוזלים. ישנם תאים כאלה המיוצרים על ידי חברות תעשייתיות, אולם פעמים רבות מכינים את התאים לבד, כדי שיתאימו בצורה האופטימלית לניסוי המתוכנן.
תהליך הכנת הדגם כולל בשלב ראשון פסיבציה של המשטח על-מנת שהמולקולות הנמדדות לא יידבקו אליו. לאחר מכן מזרימים סטרואיד (למשל אנטי-דיגוקסיגנין) שיידבק למשטח. בשלב הבא מזרימים פנימה את המולקולה הנמדדת, כאשר מראש דואגים לכך שמצידה האחד יהיה מחובר הנוגדן המתאים להיקשר לסטרואיד (למשל דיגוקסיגנין, DIG) ולצידה השני מחובר נוגדן או חלבון שיכול להיקשר לכדוריות (בדרך כלל משתמשים בקישור ביוטין - אנטי ביוטין) ולבסוף מזרימים את הכדוריות המצופות בנוגדן או החלבון המתאים.
בין שלב לשלב מבצעים שטיפה של התא על מנת להוציא את שאריות החומרים שלא נקשרו.
מציאת מיקום הכדורית (Tracking)
כפי שכבר הוזכר, מיקום מרכז הכדורית מהווה למעשה את ההיטל על מישור X-Y של המרחק בין שני קצות הפולימר. הכדורית, שבדרך-כלל קטנה מגבול הרזולוציה, תיראה בעקבות פונקציית ההרחבה לנקודה (PSF) ככתם שצורתו דיסקת איירי (ראו תמונה משמאל), אולם מרכז הכדורית נמצא בדיוק במרכז הכתם. מכיוון שהצילום הוא דיגיטלי, התמונה המתקבלת היא לא תמונה רציפה אלא תמונה מפוקסלת, כאשר גודל כל פיקסל הוא בין 6-20 מיקרון (תלוי בסוג המצלמה). מכיוון שאנו רוצים למצוא את המיקום בצורה המדויקת ביותר, לא מספיק להגיד שמרכז הכדורית נמצא בפיקסל המואר בעוצמה החזקה ביותר. ישנן דרכים לחישוב המרכז בצורה מדויקת ונסקור כאן את שתי הדרכים המקובלות ביותר (התוצאות המתקבלות משתי הדרכים כמעט זהות).
התאמת יחידות
המיקום שנמצא בעזרת אחת השיטות שלעיל נתון ביחידות של פיקסלים, ואנו נרצה ל"תרגם" אותו למיקרונים או ננומטרים. לצורך העברת היחידות ישנם שני גדלים שאנו צריכים לדעת: הגדלת המיקרוסקופ \ M (מספר חסר יחידות), וגודל פיקסל במצלמה (יחידות אורך, בדרך-כלל מיקרונים). המיקום ביחידות אורך נתון על ידי:
תיקון סחיפה
פעמים רבות נוצר מצב שבו כל המערכת זזה בזמן הצילום. ישנן מספר שיטות לתקן את הנתונים הנמדדים כך שתזוזה זאת של המערכת לא תפריע לחישובים, ניתן לחלק את השיטות ל-3 סוגים:
כמובן שניתן לשלב יותר משיטה אחת על-מנת לקבל דיוק גבוה ככל האפשר.
אפיון הפולימר
כפי שכבר הוזכר, מיקום הכדורית מצביע על המרחק בין שני קצות הפולימר, אותו ניתן לתאר מבחינה סטטיסטית כהולך אקראי. עבור היטל מיקום הכדורית על מימד אחד (ציר X או Y) נקבל התפלגות נורמלית: ואילו עבור היטל התנועה על מישור XY נקבל התפלגות ריילי (בקואורדינטות קוטביות): כאשר \ L הוא ארכו הכולל של הפולימר ו-\ \xi הוא אורך ההתמדה. ניתן להתאים את הנתונים המתקבלים בניסוי לפונקציה המתאימה (חד-ממדית או דו-ממדית) בעזרת פרמטר התאמה יחיד, וכך ניתן למצוא את אורך ההתמדה של הפולימר בהנחה שאורכו הכולל ידוע, או למצוא את אורכו הכולל בהנחה שאורך ההתמדה ידוע. (ישנם מספר שיטות לבצע את ההתאמה לפונקציה, למשל שיטת הריבועים הפחותים.)
קבוע קפיץ
מכיוון שיש יותר מצבים בהם המרחק בין קצות הפולימר הוא קצר (פולימר מקופל) מאשר מצבים בהם המרחק הוא גדול (פולימר מתוח), פועל על הפולימר כח אנטרופי שגורם לו להתנהג כקפיץ. לפי התפלגות בולצמן, ההתפלגות פרופורציונית לאקספוננט של היחס בין האנרגיה האלסטית לבין האנרגיה התרמית: כאשר \ k הוא קבוע הקפיץ, \ K_B הוא קבוע בולצמן ו-\ T היא הטמפרטורה. על ידי התאמה של לוגריתם של ההתפלגות הנמדדת לפרבולה ניתן למצוא את קבוע הקפיץ של הפולימר: כאשר \ \alpha היא המקדם של \ x^2 שנמצא מתוך ההתאמה לפרבולה.
תצאי מהכלים
תצאי מהכלים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-12 ביולי 2007, כסינגל השלישי מתוך אלבומה ה-15 זה ששומר עליי, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
תנועת חלקיק קשור
קבוע קפיץ
על-פי התאוריה, קבוע הקפיץ של פולימר נתון על ידי: קל לראות שאין הבדל בין התוצאות המתקבלות על ידי השיטות השונות למציאת מאפייני הפולימר.
תצאי מהכלים
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד של רשת ג', והחמישי במצעד של רדיו לב המדינה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי הנרי, הולחן על ידי הנרי והופק על ידי טל שגב, יעקב למאי והנרי גם כן. השיר הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בעשור השני של המאה ה-21 ביחד עם כל האלבום זה ששומר עליי.
באחת משורות השיר יש התייחסות אל הקהילה הלהט"בית, ובווינט זכה לתואר "שיר פמיניסטי".
וידאו קליפ
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של הסינגל, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה את האודיו של השיר ב-18 ביולי 2011, המציג את עטיפתו של האלבום בו נכלל, זה ששומר עליי, ולא את עטיפתו הרשמית.
בנוסף לכך, העלתה חדד את שירי הסינגלים והשירים מתוך האלבום בסמוך לתאריך זה.
למור צווארון
למור צווארון (שם מדעי: Varecia) הוא סוג במשפחת הלמוריים. בסוג זה יש שני מינים:
כמו כל הלמורים, המינים אנדמיים למדגסקר כשתפוצת היא ביערות הגשם הלחים של צפון ומזרח מדגסקר. הלמורים שוקלים מ-3.5 עד 4 ק"ג. אורכם הוא כ-50 ס"מ, ואורך הזנב הוא כ-60 ס"מ. הנקבות גדולות במעט מהזכרים, ואורך חייהם הוא כ-20 שנה.
כשמם, יש להם צווארון ופרווה בצבע שחור לבן. הרגליים, הבטן והראש שחורים ולבנים. יש להם נקודת עור שחורה בגב ובצוואר, ולעיתים גם ברגליים] ובפה.
הלמורים חיים בקבוצות של 30 עד 50. הקבוצות מונהגות על ידי הנקבות שהם במעמד החברתי הגבוה מן הזכרים ואף מצטיינות בתקיפות ומגנות על שטחי מחיתם.
ילידי מדגסקר - המלגשים מתייחסים אל למורי הצווארון כחיות קדושות אשר מתפללות אל השמש כמה פעמים ביום.
שימור
שני המינים מצויים בסכנת הכחדה חמורה בגלל הרס בתי-גידול, ציד ומסחר לחיות מחמד, הנחשבים כאיומים העיקריים לקיומם. יצירת הפארק הלאומי מסואלה בשנת 1997 עזרה להגן על הלמורים, אך למורי צווארון רבים לא חיים בתוך גבולות הפארק, והם עדיין בסיכון גבוה.
קולות
הלמורים יכולים להפיק קולות חזקים ורועשים כדי לתקשר.
ירדן במשחקים האולימפיים
ירדן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכתה ירדן במדליה האולימפית הראשונה שלה, לאחר שלוחם הטקוואנדו אחמד אבו גוש זכה במדליית הזהב בתחרות במשקל עד 68 ק"ג. באותם משחקים העפיל המתאגרף חוסיין אישאיש לשלב רבע הגמר. לוחם טאקוונדו אחר זכה אמנם במדליית ארד כבר באולימפיאדת סיאול (1988), ואולם אז נערכו בענף זה תחרויות ראווה בלבד, והן לא היו חלק מהתחרויות הרשמיות. באולימפיאדת אתונה (2004) הפסיד לוחם הטאקוונדו איברהים כמאל בקרב על מדליית הארד ליריב צרפתי.
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוסיפה לעצמה ירדן עוד 2 מדליות, אחת נוספת בענף הטקוואנדו בצבע כסף, ולראשונה זכתה גם בענף הקראטה.
ירדן לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
מיקי גידון
מיקי גידון-גידעון (נולד ב-8 באוגוסט 1972) הוא נוירוכירורג ישראלי, מנהל מחלקה נוירוכירורגיה ילדים ב. הוביל בהצלחה את צוות הרופאים, בניתוח הראשון שבוצע בישראל להפרדת תאומות, שנולדו מחוברות בראשן.
ביוגרפיה
גידון נולד וגדל בטהרן, איראן בן אמצעי מבין שלושה אחים. עם סיום לימודיו בתיכון, בשנת 1990, ברח מארץ הולדתו ועלה לישראל. אביו נפטר באיראן בשנת 1996 ושנה לאחר מכן, ב-1997 עלתה אימו לישראל (נפטרה בשנת 2015). עם סיום לימודי העברית באולפן התחיל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב כעתודאי. לאחר 5 סמסטרים עזב את הלימודים והתגייס לצה"ל. בשנת 1995 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2003 השלים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2005 החל בהתמחות בנוירוכירורגיה ב ובשנת 2011 קיבל תעודת מומחה בנוירוכירורגיה. סיים בהצלחה את מבחני ההתמחות של האיגוד האירופאי לנוירוכירורגיה - EANS.
בשנת 2014 עשה השתלמות בנוירוכירורגיה ילדים בבית חולים לילדים בסינסינטי, ארצות הברית וסיים את השתלמות האיגוד האירופאי בנוירוכירורגיה ילדים - ESPN. בשנים 2018–2019 עבר השתלמות בניתוחי אפילפסיה בילדים בבית חולים רוטשילד בפריז, צרפת. משנת 2017 מנהל את יחידת נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי סורוקה. ב-2 בספטמבר 2021 הוביל את הצוות שהשתתף בניתוח להפרדת תאומות סיאמיות, המחוברות בראשן לראשונה בישראל. הניתוח עבר בהצלחה רבה וזכה לפרסום בישראל ומחוצה לה.
חיים אישיים
מיקי גידון נשוי לשגית בכר, דוברת הסינפונייטה הישראלית באר שבע והם הורים לשני ילדים ומתגוררים בעומר.
ארנו ברקר
ארנו ברקר (Arno Breker; 19 ביולי 1900 – 13 בפברואר 1991) היה ארכיטקט ופסל גרמני, אשר מזוהה בעיקר עם עבודתו בתקופת הנאצים. המשטר הנאצי תמך ביצירה של ברקר, אשר נחשבה בעיניהם כ"אמנות גרמנית", שהייתה אנטיתזה לאמנות המודרנית, שבה הנאצים ראו אמנות מנוונת.
ביוגרפיה
ברקר נולד באלברפלד שבמערב גרמניה. הוא למד ארכיטקטורה, אנטומיה וסיתות באבן. בגיל 20 החל ללמוד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. הוא התמקד בפיסול, ולמד תחת וילהלם קרייס והברט נטזר. בשנת 1924 נסע לפריז, שם נפגש עם פבלו פיקאסו, ז'אן קוקטו, ז'אן רנואר ודניאל הנרי קאנווילר. בשנת 1927 עבר לפריז, והחל להתבסס בעולם האמנות. בשנת 1932 זכה בפרס מטעם משרד התרבות של פרוסיה, אשר איפשר לו להתגורר במשך שנה ברומא. בשנת 1934, חזר לגרמניה, בעצתו של הפסל מקס ליברמן. באותה תקופה טרם זכה להערכתם של הנאצים, ויצירתו אף הוזכרה על ידי אלפרד רוזנברג, עורך העיתון הנאצי פלקישר באובכטר, כ"אמנות מנוונת". בשנת 1937 נישא לדוגמנית היווניה דמטרה מסלה. באותה שנה הצטרף רשמית למפלגה הנאצית, מונה על ידי היטלר כ"פסל הרשמי" של גרמניה, ולצורך עבודתו קיבל סטודיו, מימון וכ-43 עוזרים ושוליות. עד לנפילת המשטר הנאצי שימש כפרופסור לאמנות בברלין. בשנת 1948 התיישב בדיסלדורף, שם התגורר עד סוף ימיו, ועסק בארכיטקטורה ובפיסול.
יצירתו
הפסלים של ברקר התאפיינו בסגנון נאו-קלאסי, והתאימו לקו השולט בארכיטקטורה הנאצית של אותה תקופה. ברקר הוגדר כאחד מרשימת המבורכים ובשל כך זכה לקבל שחרור מהגיוס לצבא. לאחר סיום המלחמה, כ-90% מפסליו הציבוריים נהרסו על ידי בעלות הברית.
בשנת 1985 נפתח מוזיאון ארנו ברקר, אשר נבנה במימון פרטי של משפחת בודנשטיין.
ראו גם
פסלו של היינריך היינה
La Oreja De Van Gogh
La Oreja De Van Gogh (בראשי תיבות: "LODVG", בתרגום מספרדית: "האוזן של ואן גוך", בתעתיק לעברית: "לה אורחה דה ואן גוך"), היא להקת פופ ספרדית הפועלת מאז 1996.
הסגנון המוזיקלי של הלהקה מתאפיין בצלילים רכים ומלודיים, ונע בין שירים מאוד מלודיים לבין שירים הקרובים יותר לפופ-רוק. הם מייצגים סגנון שנקרא "סאונד סאן סבסטיאן", שמייצג מספר להקות פופ-רוק שהגיעו מסן סבסטיאן בשנות ה-80.
הקמה והתפתחות
הלהקה נוסדה בשנת 1996 בעיר סן סבסטיאן שבצפון ספרד על ידי צעירים חובבי מוזיקה שהכירו באוניברסיטה. הגיטריסט פבלו בֶּנֶגָס, הבסיסט אלברו פוּאֵנטֵס, הקלידן שאבי סן מרטין, והמתופף הַאריץ גארדֶה. הם נהגו לנגן שירי רוק אלטרנטיבי כתחביב, עד שצרפו לשורותיהם את הסולנית אָמַאיָה מוֹנְטֵרוֹ (עד אז שאבי היה הסולן), והחליטו להקליט קלטת דמו.
בהתחלה היו רק קבוצת חברים מהאוניברסיטה שניגנו שירים של הלהקות האהובות עליהם (U2, Pearl Jam, Nirvana), אך כאשר החלו לכתוב שירים הבינו שאין לאחד מהם קול מספיק מיוחד לשירה. פבלו פגש את אמאיה במסיבה של חבר, ואחרי ששמע אותה שרה את השיר "Nothing Compares To You", שכנע אותה להצטרף כסולנית. בהתחלה ניגנו רק בימי שבת בערב בבארים שבעליהם היו חברים שלהם, אך החליטו להשתתף בתחרות הפופ-רוק החמישית של סן סבסטיאן. לשם כך הם הקליטו דמו על מנת להציג לחבר השופטים. על אף שלא זכו בפרס בתחרות, החלו להשמיע אותם במספר תחנות רדיו מקומיות. בתחרות בשנה שלאחר מכן זכו בפרס הראשון בתחרות הפופ-רוק של סן סבסטיאן.
החל מאותו רגע, החלו השירים שלהם להישמע בתדירות גוברת ברדיו, והחליטו לנסות את מזלם בהפצת קלטת דמו. הפתעתם הייתה עצומה כאשר קיבלו טלפון מחברת סוני מוזיקה שהייתה מעוניינת בהפקת אלבום ללהקה, את השירים לאלבום חיברו באופן אינטנסיבי במשך השבועיים הבאים. הם נסעו למדריד למשך חודש, שם הקליטו את מה שהפך לאלבומם הראשון, "Dile al Sol" ("אמור לשמש"). הם הקליטו את הדיסק באולפנים של אלֶחו סטיבֵל, חבר לשעבר בלהקת טקילה, שנתן להם עצות לגבי החיים המוזיקליים, ונפגשו גם עם אמנים דונוסטיאנים (מאזור סן סבסטיאן) כמו מִיקֵל אֶרֵנְצ'וֹן וצֶ'צֶ'וֹ בֶּנגוֹאֵצֵ'אָה, שנתנו דחיפה נוספת לאלבום. ב-18 במאי 1998, אלבום הבכורה של הלהקה יצא למכירה בשוק המקומי של ספרד.
מחג המולד של שנת 1998 עד סוף שנת 1999, ביצעה הלהקה סבב הופעות שכלל יותר מ-150 הופעות בכל רחבי ספרד, ונרשם כמסע ההופעות האינטנסיבי ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הספרדית. תחילה היו ההופעות צנועות, מאוחר יותר ערכו מסע הופעות עם להקת Hombres G, ויותר ממיליון אנשים יכלו לשמוע את הלהקה בהופעה חיה.
לאחר תקופת מנוחה עבדו על האלבום השני שלהם, "El Viaje del Copperpot" ("המסע של קופרפוט"), שיצא לחנויות ב-11 בספטמבר 2000, היווה המשך טבעי, ועדיין שמר על הסגנון של לה אורחה, בקו המוזיקלי שלו. ההקלטה נערכה באולפני Du Manoir בצרפת, בהפקת נייג'ל ווקר. בעבודה זו בלט השיפור בסאונד, שהביא להם הכרה באירופה בשל החידושים בסאונד האלקטרוני הרענן שבו. 12 להיטים הפכו את האלבום להצלחה מסחרית, תוך שהם מבטאים את הניסיון והצמיחה המוזיקלית של הלהקה בכל ההיבטים. שם הדיסק מעורר תשומת לב והוחלט עליו כאשר חברי הלהקה צפו בסרט הילדים "הגוניס" באולפן בצרפת. הסרט מספר על הרפתקאותיהם של קבוצת חברים שיצאו למסע חיפוש אחר אוצר שישמש אותם להציל את בתיהם מהריסה. אחד המחפשים, צ'סטר קופרפוט, היווה השראה לחברי הלהקה. השיר הראשון מאלבום זה הוא "Cuídate" ("הזהר") שמזכיר את האלבום הקודם שלהם, ומהווה חיבור לסאונד החדש, שמורגש מעל לכל בשיר "París", בעל המלודיה הצרפתית; "Los amantes del Círculo Polar" ("הנאהבים של חוג הקוטב") עם שילובים של סאונד אלקטרוני הממלאים את השיר בקסם; "Pop", הביקורת על האמנים המסחריים שרק מחפשים את התהילה. באלבום יש שירים הקולעים לטעמם של כולם. "La Playa" ("החוף") הוא שיר קליט ומהווה את אחת הבלדות החשובות בהיסטוריה של הפופ הספרדי, והוא מוקדש לחוף הקונכייה (la playa de La Concha) שבסן סבסטיאן. שירים רומנטיים על פרידות, שבזכות המלודיה לעולם אינם נשמעים עצובים, כוללים שירים פילוסופיים כמו "Mariposa" ("פרפר"), חזרו להוביל במכירות ומילאו סבב הופעות בו התלוו אליהם El Canto del Loco ו-Los Estopa.
באפריל 2003 הוציאו את האלבום השלישי שלהם "Lo Que te Conté Mientras te Hacías La Dormida" ("מה שסיפרתי לך בזמן שישנת"), שהכיל 14 רצועות ועוד רצועת בונוס.
הלהקה השתתפה בפסטיבל המוזיקה של ויניה דל מאר (Viña del Mar) שבצ'ילה, בשנת 2005, שם התקבלו בתשואות, הקהל שר איתם את כל השירים, במיוחד את "Rosas" ובמשך 20 דקות לא איפשר לאמן הבא לעלות להופיע. חברי הלהקה קיבלו את שחף הכסף, הפרס הגבוה ביותר בתחרות, שרק הקהל יכול להעניק. גם לאחר שהעניק להם את הפרס, לא נרגע הקהל, ולבסוף החליטה אמאיה לשיר את "Rosas" ללא ליווי מוזיקלי. מיד בתום הפסטיבל, נבחרה הלהקה כאמן הפופולרי ביותר בתחרות.
עם צאת אלבומם הרביעי "Guapa" ("יפה") בשנת 2006, "La Oreja De Van Gogh" הפכה ללהקה הראשונה בספרד המוציאה אלבום לטלפונים הניידים לפני שיצאו לחנויות המוזיקה, וזכו בפרס "האלבום הטוב ביותר לצמד או להקה" בטקס פרסי גראמי הלטיני. במקביל הוציאה הלהקה אלבום נוסף שנקרא "Más Guapa" ("יותר יפה"), שכלל עוד 11 רצועות חדשות, וגרסאות חדשות לשירים מאלבומים קודמים. הצליל האפלולי של הסינגל הראשון מהאלבום, "Muñeca de Trapo" ("בובת סמרטוטים"), מעיד על עליית מדרגה ללהקה. באלבום זה משחקים חברי הלהקה במקצבי בוסה נובה, כמו בשיר "Mi Vida Sin Ti" ("חיי בלעדיך"), מקצבי רוק, כמו בשיר "Vuelve" ("חזור"), עד למקצבי מריאצ'י בשיר "Cuantos cuentos cuento" ("כמה סיפורים אספר"), ונוגעים בנושאים כמו סמים ("Perdida", "אבודה"), בגידה ("Manhattan")... הסינגל השני היה הלהיט "Dulce locura" ("שיגעון מתוק"), וכסינגל שלישי הוציאו את "Perdida" ("אבודה") ו-"En Mi Lado del Sofá" ("בצד שלי בספה"), לרדיו ולטלוויזיה, בהתאמה.
בסה"כ מכרה הלהקה יותר מ-6 מיליון עותקים מכל אלבומיהם, והאלבום האחרון, "Guapa", נמכר כבר ביותר ממיליון עותקים. בשנת 2009 הגיעה הלהקה לארץ לצורך צילום סרט דוקו-דרמה עליהם בשיתוף חברת "ריינבו הפקות" ושחקנים ישראלים: דורון עמית, קארן ליפשטיין, אילנה באוור ואחרים... הסרט צולם ברחבי הארץ ומתוכו נערכו קליפים שצולמו בין היתר בים המלח באתרים מבודדים שמוסיפים נופך קסום לסרט כולו. הסרט יצא לאקרנים ב-2010
עזיבתה של אמאיה מונטרו
ב-19 בנובמבר 2007, הכריזה אמאיה מונטרו על פרישה מהלהקה לאחר 11 שנות פעילות משותפת, ופתיחת קריירת סולו. הלהקה, שכעת נותרה ללא סולנית, הכריזה כי תמשיך בפעילותה תוך חיפוש מחליפה. בבלוג הלהקה התפרסמו הודעותיהם של אמאיה ושל שאר חברי הלהקה בנוגע לפרישה:
עם זאת, בעיתונות הספרדית צצו שמועות בנוגע לסיבות להחלטה של מונטרו. התקשורת התעקשה שלזמרת היו בעיות עם הגיטריסט פבלו בנגס, שמועה אותה הכחישו שני הצדדים נמרצות.
אלבום חדש וקול חדש
ב-14 ביולי 2008 הכריזה הלהקה באופן רשמי על ליירה מרטינז, כוכבת תוכנית מציאות בספרד, כקול החדש של הלהקה, ביחד עם הסינגל החדש של הלהקה El Último Vals, מאלבומם החדש A las 5 en el Astoria.
ב-2 בספטמבר 2008 יצא לחנויות האלבום החדש, ולאחר שבוע הגיעו ארבעה שירים מתוכו למקום ראשון בספרד, והאלבום עצמו נכנס לראש מצעד האלבומים הנמכרים בספרד, עם אלבום זהב. עד היום, מכרה הלהקה כ-80,000 עותקים, עובדה שזיכתה אותם באלבום פלטינה בספרד.
בארגנטינה ניצב האלבום בראש מצעד האלבומים הנמכרים ביותר.
דיסקוגרפיה
Dile Al Sol
El Viaje De Copperpot
Lo Que Te Conté Mientras te Hacías La Dormida
Paris
Guapa
Más Guapa
פאלה אלפיטור
פאלה אלפיטור (באיטלקית: Pala Alpitour), המוכרת גם בשם פאלאולימפיקו (PalaOlimpico), היא זירה רב-תכליתית הממוקמת ברובע סנטה ריטה בטורינו שבאיטליה, וממוקמת בסמוך לסטאדיו אולימפיקו. פאלה אלפיטור נחשבת לזירת הספורט המקורה הגדולה ביותר באיטליה. הזירה נבנתה במקור בעלות של 87 מיליון יורו לאולימפיאדת החורף ב-2006, ויחד עם טורינו אספוזיציוני, אירחה את אירועי ההוקי קרח של האולימפיאדה.
ב-8 באוקטובר 2021 נודע כי היא צפויה לארח את אירוויזיון 2022.
קנון (חברה)
החברה נוסדה בשנת 1933 על ידי מאסטר יושידה גורו המשתייך למסדר הסמוראים העתיק של יפן והוא המאסטר המכובד ביותר כיום ברחבי יפן ובמסדר הסמוראים העתיק (Yoshida Goto) וגיסו אוצ'ידה סאבורו (Uchida Saburo) בשם Precision Optical Instrument Laboratory. המטרה הראשונית של החברה הייתה מחקר ופיתוח מצלמות איכותיות. ביוני 1934, הם הפיצו את מצלמתם הראשונה, ה-קוואנון (Kwanon), שקיבלה את שמה מאלת הרחמים הבודהיסטית. בשנה שלאחר מכן החברה שינתה את שמה לקנון.
המצלמה הראשונה שלהם הייתה חיקוי של מצלמת ריינג'פיינד של לייקה והוסיפו לה חידושים. לקנון לא היה בתחילה מפעל אופטיקה והם השתמשו בעדשות של ניקון. למרות הפרופיל הגבוה של החברה בתחום המצלמות והמדפסות, רוב רווחי החברה באים ממוצרי משרד, במיוחד ממכונות צילום אנלוגיות ודיגיטליות. קנון נכנסה גם לתחום הצגים הדיגיטליים בשיתוף עם טושיבה, מבוסס על טכנולוגיית SED החדשה. קנון גם הודיעה על כוונתה להיכנס לשוק טלוויזיות ההקרנה.
ביוני 2006 החברה הודיעה על כוונתה להפסיק לייצר מצלמות אנלוגיות ולהתמקד במצלמות דיגיטליות בלבד.
בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה קנון במקום ה-204.
מרחב ישורון
מרחב ישורון (נולד ב-1978) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה
ישרון נולד בקיבוץ אפיק וגדל ביישוב קורנית שבגליל.
שיריו הראשונים פורסמו בשנת 2006 בכתב העת "הו!". הוציא לאור שישה ספרים ופרסם במקומות שונים, בהם "מעין", "גרנטה", "הליקון", "ננופואטיקה", "עכבר העיר" והארץ. שיריו תורגמו לרוסית, צרפתית, ערבית ואנגלית.
ישורון הוא דוקטור לספרות. הוא עוסק במחקרו במתחים בין לשון הקודש והחול. עבודת הדוקטורט שלו מציגה קריאה במורה הנבוכים של הרמב"ם כבסיס לפואטיקה של הלשון העברית.
ספרים
את שלושת ספריו הבאים הוציא ישורון בהוצאה עצמית. מדריך לנוגעים בשם העצם (2013) הוא יצירה המערבבת ז'אנרים שונים - מחזה, ספר שירה ומילון. בלשונו המחבר, זהו: "כלי עזר למשתמשים בעברית, היא לשון הקודש שפעם חוללה עולמות ומאז שקעה בחול." הספר מבוסס על רשמיו של ישורון כאיש הדלפק של בית הקפה הנסיך הקטן). יהונתן דיין כתב שהספר "הוא כלי לעולם שבו השפה נחרבה. הישראלית המדוברת בימינו יונקת ממקורות רליגוזים שיבשו ומעלה חרסים שבורים. ה'מדריך' מציע אפשרויות לבנייה מחדש." ב-2016 יצא ספר שעיר. הפואמה המרכזית בספר מגוללת את סיפורו של השעיר לעזאזל כתפקיד שעובר ומתגלגל בין דמויות שונות במקרא. הספר עובד לאלבום מוזיקלי על ידי אילן שלום ואמיר מאייר. ב-2018 יצא הספר הגולה תל אביב, המכנס שירים שנכתבו בשנים 2010-2017. הספר בנוי כמעין מסע שיוצא מהיומיום העכשוי ומתחכה אחר המיתוסים שמהדהדים בשם שניתן לעיר העברית הראשונה. תל אביב -  אלטנוילנד -חוזרת להיות עיר הגולים אליה מגיע הנביא יחזקאל ומתחתיה רובצת התהום המאיימת לבלוע אותה ולהשיב אותה להיות 'תל-אבובו' - עיר חורבן שלאחר המבול. המבקר יותם ראובני התלונן שהספר אינו קומוניקטיבי. עידן צבעוני כתב על הספר: "הא לנו רסיסים תלושים שלא כדין, מעשה ישורון בשפה אשר באופן דיאלקטי הוא יורש אותה על מנת לפרוע אותה, אבל באותה מידה פורע אותה, משבש אותה ואת תחבירה על מנת לרשת אותה בצורה אבסורדית למחצה, עקומה, שכן זו עבודת השם האובססיבית שלו שייעד לעצמו, כמו נביא אחרית הולל בגולה תל אביב הנהפכת על ראשה על מנת לחורר את התאולוגיה הפוליטית של הריבונות הישראלית."
בשנת 2021 יצא הספר נפש הגלגל - תפילות לאחר גזר דין בעריכת זלי גורביץ' ובהוצאת מקום לשירה.הספר מחפש את התפילה העכשווית, מתוך תודעת החורבן של הרגע הזה - לאחר גזר הדין. על פי רבי נחמן, במצב סופני זה כל התפילות המוכרות הן חסרות סיכוי כי מלאכי השמאל הממונים על הדין מזהים אותן ולא מאפשרים להן לגשת לאל ולכן יש להלביש את התפילה בתחפושת. המבקר רן יגיל כתב: "ישורון אינו כותב שירה אמינה". עידן צבעוני כתב על הספר: "עולם החומר שמתנקז כאוטוסטרדה לתודעתו המתרוצצת של ישורון, אכן מכיל עודפות בלתי נסבלת. אלא שעודפות זו, אשר מוצאת בספר את ביטויה השטותי לכאורה, היא זו שמאפשרת את עצם הגלגול: גלגול הנפש, גלגול השפה."
קישורים חיצוניים
מכתביו
רוהאצ'יב
רוהאצ'יב (באוקראינית: Рогачів; ביידיש: ראַטשעוו) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
היסטוריה
בעיירה, שנוסדה בשנת 1577, התקיים לאורך השנים רוב יהודי גדול. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,303 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה כ-760 יהודים, שהיוו כשלושה רבעים מתושביה.
בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, וריכזו את יהודיה בגטו קטן שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי התעללות בהם בידי השוטרים האוקראינים.
באוגוסט 1941 נרצחה בעיירה קבוצת גברים יהודים בגילאים 15 עד 50. ב-1 באוקטובר 1941, יום כיפור תש"ב, רוכזו יהודי הגטו בבניין אחד, ושם הופרדו המבוגרים מהילדים, ונרצחו ביער סמוך, בדרך לקמני ברוד (Kamennyi Brod). הילדים נלקחו כעבור יומיים אל מחוץ לעיירה, ונרצחו בידי גרמנים ושוטרים אוקראינים. כ-20 יהודים בעלי מלאכה שהושארו בעיירה לאחר האקציה הועברו כעבור חודש לגטו נובוהרד-וולינסקי.
ששון גואטה
ששון ששי גואטה (נולד בז' בסיוון ה'תש"מ, 22 במאי 1980) הוא חבר הכנסת העשרים וחמש מטעם מפלגת הליכוד. חקלאי במקצועו.
ביוגרפיה
גואטה הוא פעיל בנושא החקלאות בישראל וחבר הנהלת ארגון מגדלי העופות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש זכה בבחירות המקדימות בליכוד במקום ה-41 ברשימת הליכוד, כנציג המושבים והמועצות האזוריות. הרשימה זכתה ל-32 מנדטים אולם לאחר הרחבת החוק הנורווגי והתפטרותו של שר החינוך יואב קיש, החל לכהן כחבר הכנסת ב-26 במרץ 2023.
גואטה נשוי ואב לארבעה. הוא תושב מושב גורן. אביו הוא שמעון גואטה, ראש המועצה האזורית מעלה יוסף. לגואטה תואר ראשון בחינוך מהקריה האקדמית אונו.
פעילות בכנסת
בנאום הבכורה שלו בכנסת אמר גואטה: "בימים בהם החקלאות נדחקת לאחור ומעמד העובדים נשחק, אני אפעל בע"ה להיות הפה של כל מי שאין לו ייצוג.
בחודש יולי 2023 היה גואטה מהחותמים על "חוק טבריה" שנועד לאפשר ליו"ר הועדה הקרואה בעיר להתמודד בבחירות המוניציפליות. הוא טען שמופעל עליו לחץ פוליטי בנוגע להצעת החוק, אך יתמוך בו כדי לקדם את מימוש הפוטנציאל הטמון בעיר.
בייגל ירושלמי
בייגל ירושלמי או כעך ירושלמי הוא סוג של בייגלה הדומה לקובריג, אך מקורו איננו ברור. צורתו האופיינית היא טבעת אליפטית, צרה וארוכה, והוא מעוטר בשומשום. בצורתו המקורית הוא מוגש יחד עם שמן זית וזעתר.
רכותו של הבייגל מושגת באמצעות אבקת חלב. הבצק מכיל כמות גבוהה יחסית של סוכר על מנת להקנות לבייגל טעם מתוק, ולעיתים קרובות הבייגלה אף אינו מכיל מלח.
הבייגל נמכר במאפיות ברחבי הארץ, ונפוץ בדוכנים בעיר העתיקה ובמחנה יהודה בירושלים.
ג'ודי ויליאמס
ג'ודי ויליאמס (באנגלית: Jody Williams; נולדה ב-9 באוקטובר 1950) היא מורה אמריקאית ופעילה בארגוני סיוע הומניטריים, זוכת פרס נובל לשלום לשנת 1997 על מאמציה לאסור שימוש במוקשים נגד אדם, ולסייע בניקוי שטחים ממוקשים.
השכלה וקריירה מוקדמת
ויליאמס, ילידת בראטלבורו, ורמונט. היא השנייה מבין חמישה ילדים. אביה היה שופט מחוזי ואמה פיקחה בפרויקטים של דיור ציבורי. למדה לתואר ראשון "הוראת אנגלית כשפה שנייה" באוניברסיטת ורמונט, אותו סיימה בשנת 1972. ויליאמס המשיכה ללימודי תואר שני בהוראת ספרדית ואנגלית כשפה שנייה וסיימה ב-1974. היא עסקה בהוראת אנגלית במקסיקו, בריטניה ווושינגטון. בשנת 1984 סיימה לימודי תואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. במהלך לימודיה, הייתה פעילה במחאה נגד מעורבות ארצות הברית בווייטנאם.
פעילות הומניטרית
בתחילת שנות השמונים, במהלך לימודיה יחסים בינלאומיים, למדה ויליאמס על מלחמת האזרחים באל סלוודור. השימוש במוקשים במהלך המלחמה, היה איום מתמיד על האוכלוסייה האזרחית, והיא פעלה להתאמה של גפיים לילדים שפגעו.
במשך שנים רבות פעלה ויליאמס להגברת המודעות הציבורית בתחום יחסי ארצות הברית ומדינות אמריקה המרכזית, בין 1984 ל-1986 הועסקה ב"פרויקט חינוך ניקרגואה-הונדורס" ובין השנים 1986 ל-1992 שימשה כסגנית מנהל במרכז ה"עזרה רפואית לאל סלוודור" בלוס אנג'לס.
בשנת 1992 ויליאמס הייתה ממקימי ארגון "המאמץ העולמי לאיסור על השימוש במוקשים" (ה-ICBL). היא הייתה מתאמת הפעילות של הארגון, שבתחילת דרכו התבסס על שישה גופים לא ממשלתיים, ובתקופתה צמח למעל 1,000 גופים לא ממשלתיים מ-60 מדינות. היא שימשה כאסטרטגית הראשית ודוברת הארגון, והביאה לשיתופי פעולה מוצלחים עם ממשלות רבות וארגונים שונים, ביניהם האומות המאוחדות והצלב האדום.
בדצמבר 1997 נרשם הישג משמעותי כשנחתמה אמנת אוטווה, הסכם בינלאומי רב שותפים לאיסור השימוש במוקשים נגד אדם, זאת על אף שמעצמות כמו ארצות הברית, רוסיה, סין והודו סירבו לחתום עליו. בשנה זו קיבלה ויליאמס יחד עם ה-ICBL את פרס נובל לשלום. מפברואר 1998 משמשת ויליאמס כשגרירה של הארגון ברחבי העולם.
ב-2004 המגזין פורבס הגדיר את ויליאמס כאחת ממאה הנשים החזקות בעולם.
בשנת 2006 ויליאמס הייתה אחת משש נשים, זוכות פרס נובל לשלום, שהקימו יחד את "יוזמת זוכות פרס נובל" למען מאמץ משותף להשגת צדק, שלום וזכויות לנשים ברחבי העולם. ויליאמס עמדה בראש משלחת של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם לסודאן לבחינת המצב ההומניטרי בעקבות רצח העם בדארפור.
בשנת 2020, וויליאמס קראה לתאגיד שברון לשלם את עלויות ניקיון לתושבים מסביב שדה הנפט לאגו אגריו באורגווי אשר זכו ב-2011 ונמצאים בליטיגציה מאז.
ספר
ב-2013 פרסמה באנגלית את הספר שמי ג'וידי ויליאמס: הדרך המופתלת של נערה מורמונט לפרס נובל לשלום (My Name Is Jody Williams A Vermont Girl's Winding Path to the Nobel Peace Prize).
אדגר אוונס
אדגר אוונס (באנגלית: Edgar Evans, 7 במרץ 1876 - 17 בפברואר 1912) היה חבר בקבוצת הקוטב של רוברט פלקון סקוט במשלחת טרה נובה לקוטב הדרומי ב-1911–1912. הקבוצה הסופית הזאת, חמישה אנשים אשר נבחרו באופן אישי לקטע האחרון במסע אל הקוטב, הגיעה אל הקוטב ב-17 בינואר 1912; אבל כולם, כולל אוונס, נספו בניסיון לחזור אל מחנה הבסיס שלהם.
רקע
אוונס נולד במידלטון, רוסילי, ויילס, בן לימאי. בשנת 1891 התגייס אוונס לצי המלכותי וב-1899 החל לשרת על האונייה "מג'סטיק", שם שירת סקוט כלייטננט טורפדו.
עזרא דותן
עזרא דותן ("בבן") (25 בספטמבר 1937 - 16 במאי 1981) היה טייס קרב בחיל האוויר ואלוף הפלות שבזכות הישגיו בקרבות כונה "מר סקייהוק". נפטר בעת שירותו בדרגת אל"ם.
אדגר אוונס
משלחת דיסקברי
אדגר אוונס הצטרף למשלחת הראשונה של סקוט לאנטארקטיקה באונייה "דיסקברי", בשנים 1901–1904. יחד עם ויליאם לאשלי, נלווה אל סקוט במסע המזחלות "הרחוק ביותר מערבה" אל פנים ארץ ויקטוריה בשנת 1903.
משלחת טרה נובה
הביוגרף של סקוט, רולנד הנטפורד, תיאר את אוונס כ"טיפוס ענקי, בשרני וצווארו עבה כזה של פר" ו"רודף נשים חובב-שתייה, "נוטה קצת להשמנה" בתקופה של משלחתו השנייה של סקוט ב"טרה נובה". אוונס כמעט הושאר מאחור בניו זילנד כאשר נפל בשכרותו אל תוך המים בשעת העלייה על הסיפון. אף על פי כן, סקוט, שהעריך אותו בזכות "התושייה שלו, כוחו ומאגר האנקדוטות שלו," החליט להעלים עין מן התקרית.
סקוט בחר באוונס לקבוצת הקוטב שלו, יחד עם לייטננט הנרי רוברטסון באוארס, לורנס אוטס וד"ר אדוארד אדריאן וילסון. סקוט תיאר את אוונס כ"ענק בעבודה - הוא אחראי לכל מזחלת, לכל האבזור של המזחלת, אוהלים, שקי שינה, רתמות, וכשאי אפשר להיזכר ולו בביטוי יחיד של מורת רוח כלפי משהו מן הסעיפים האלה, ניכר בבירור איזה עוזר שאין ערוך לו הוא אוונס." 11 שבועות אחרי היציאה לדרך ממחנה הבסיס, הגיעה קבוצת הקוטב של הקוטב הדרומי ב-17 בינואר 1912, וגילתה כי קבוצת החמישה של רואלד אמונדסן הקדימה אותם במירוץ אל הקוטב בחמישה שבועות.
עזרא דותן
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל במאי 1955 והתנדב לקורס טיס אותו סיים בשנת 1957. שירת בטייסת 117 בה נחשב לטייס מבטיח. במהלך יום הקרבות של 7 באפריל 1967 בחזית סוריה, נזקפה לזכותו הפלה ראשונה. במלחמת ששת הימים הוביל מבנים של מטוסי מיראז' 3 לתקיפת שדות התעופה הערביים במסגרת מבצע מוקד. תקף פעמיים את שדה התעופה H-3 בעיראק. במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי קרב. באוגוסט 1968 עבר הסבה לטייס סקייהוק ומונה למפקד טייסת 109.
אדגר אוונס
משלחת טרה נובה
מסעם חזרה היה תוך זמן קצר למאבק נואש. אוונס נפצע בידו בתאונה כשהתקרבו אל הקוטב, והפצע לא נרפא כראוי. במהלך המסע חזרה החל אוונס להידרדר הן נפשית והן גופנית; הוא סבל מכוויות קור באצבעותיו, באפו ובלחייו. בשעת הירידה בקרחון בירדמור, נפגע כנראה בראשו בנפילה אל תוך בקע ב-4 בפברואר 1912, וזעזוע המוח החמור שסבל כתוצאה מכך גרם להחרפה מהירה במצבו. בגלל מצבו הואט קצב ההתקדמות של הקבוצה במהלך הירידה, ועתודות המזון הצטמצמו בהדרגה.
עזרא דותן
ביוגרפיה
במהלך מלחמת ההתשה הוביל גיחות תקיפה רבות. בשנת 1970, במסגרת מבצע קלחת 2 כנגד ריכוזי מחבלים בפתחלנד, הוביל רביעיית סקייהוקים לתקיפת סוללות תותחים סוריות. בדרכו לתקיפה נתקל במטוסי תקיפה סוריים מדגם מיג 17 וניהל כנגדם קרב אוויר זאת על אף שמטוס הסקייהוק הוא מטוס תקיפה ואינו מיועד לקרבות אוויר. במהלך מרדף הצליח לפגוע ולהפיל מיג 17 ברקטות נגד טנקים מדגם "זוני". הייתה זו ההפלה הראשונה בעולם של מטוס סקייהוק באמצעות רקטה. לאחר מכן, הפיל מיג נוסף בירי תותח וניהל קרב אוויר עם מיג שלישי ללא תוצאות. לאחר קרב זה דבק בו הכינוי "מר סקייהוק" - טייס הסקייהוק היחיד בעולם שהפיל מטוסי מיג בקרב-אוויר.
אדגר אוונס
הנצחה
על המגדלור לזכר סקוט באגם רות' פארק בקארדיף, דרום ויילס, קבוע שלט הנצחה, בו רשומים כל חברי הצוות, כולל אדגר אוונס.
עזרא דותן
חייו האישיים
בשנת 1961 נשא לאשה את מרי ונולדו להם שלושה ילדים.
אדגר אוונס
הנצחה
על שמו של אוונס קרוי Evans Névé בחוף בורכגרווינק, אנטארקטיקה.
כמו כן על שמו קרוי קרחון אוונס ברכס המלכה אלכסנדריה שבאנטארקטיקה.
חד-זנב צהוב-מקור
חד-זנב צהוב-מקור (שם מדעי: Anas georgica) הוא מין ברווז מהסוג ברווז החי באמריקה הדרומית והוא אחד ממיני הברווזים בעלי זנב מחודד (באנגלית: pintail).
כפי ששמו מרמז, הוא בעל מקור צהוב גדול עם פס שחור עליו וגוף חום מנומר בנוצות חומות כהות עליו והראש חום כהה יותר לא מנומר והכנפיים חומות כהות. הזנב מוארך ובעל קצוות מחודדים, גם הוא נתן לו את שמו. לעיתים מתבלבלים בינו למין Anas flavirostris, אך למין זה מקור עם פס שחור.
תפוצה והתנהגות
הוא חי בדרומה של אמריקה הדרומית מדרום קולומביה עד לארץ האש בארגנטינה וכן באיים קרובים כמו איי פוקלנד וכן איי ג'ורג'יה הדרומית.
לברווז זה היו שלושה תת-מינים שאחד מהם נכחד:
שמעון בירן
הרב שמעון צבי בירן (כ' בכסלו תשכ"א, 9 בדצמבר 1960 - כ"ד באייר תשנ"ב, 27 במאי 1992) היה רבו של כפר דרום. נרצח בפיגוע דקירה בעת שהיה בדרכו לעבודה במכון התורה והארץ.
חייו
שמעון צבי, בן פאול-פנחס וחנה בירנבאום, נולד בניוקאסל, אנגליה, האח הצעיר בין ארבעה ילדים. בהיותו ילד עקרה משפחתו לגולדרס גרין בלונדון.
התקבל ללימודי רפואת שיניים, אך החליט לפנות לחינוך. סיים לימודי הוראה, והחל בלימודי הלכה לקראת הסמכה לרבנות.
בשנת 1984 נשא לאישה את מיכל ידידי. באותה תקופה עברת את שם משפחתו לבירן. במשך חמש השנים הבאות נבחן בכל בחינות ההסמכה לרבנות וכשסיים, בשנת 1989, עברה המשפחה להתגורר בכפר דרום בגוש קטיף. הוא מונה לרב היישוב. בשנים אלו נולדו לו ארבעה ילדים.
הרב בירן עבד גם במכון התורה והארץ. ערך מחקרים בנושאי מצוות התלויות בארץ. מאמריו פורסמו בספרי המכון ובבמות אחרות. היה שותף בפיתוח החסה ללא תולעים. השתייך לצוות "מדרשת התורה והארץ" ונסע להרצות על מצוות שמיטה, תרומות ומעשרות ונושאים נוספים הקשורים במצוות התלויות בארץ. לאחר פטירתו יצא לאור הספר 'תרומת שמעון', המאגד מחקרים ומאמרים של הרב בירן ורבנים נוספים ממכון התורה והארץ ומחוצה לו, בענייני תרומות ומעשרות.
כרב היישוב התקין לומר "יזכור" לחללי כפר דרום ממלחמת העצמאות.
בכ"ד באייר תשנ"ב (27 במאי 1992) בשעת בוקר, בעת שעשה את דרכו מביתו בכפר דרום אל מקום עבודתו במכון התורה והארץ שמול שער היישוב, התנפל עליו מחבל ודקר אותו למוות. הובא למנוחות בבית הקברות של גוש קטיף. לאחר פינוי גוש קטיף הועתק קברו להר הזיתים בירושלים.
אלמנתו מיכל נישאה לאחר מספר שנים לרב מאיר ליכטנשטיין.
בשנת 2022 הפיקה המשפחה סרט לזכרו "כל רגע מתנה".
ברכילופוזאורוס
ברכילופוזאורוס (שם מדעי: Brachylophosaurus; מילולית: "לטאה קצרת-כרבולת") הוא סוג של דינוזאור בעל "מקור-ברווז" ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באמריקה הצפונית לפני 78 מיליון שנה בסוף הקרטיקון.
מאפיינים
המאובנים שלו התגלו ב- בתצורת נהר ג'ודית במונטנה ובתצורות אולדמן שבאלברטה. סוג זה הוגדר ב-1953 בידי החוקר האמריקאי-קנדי היהודי צ'ארלס מורטרם שטרנברג והוא השתייך למין Brachylophosaurus canadensis. החוקר ג'ק הורנר גילה מין שני, Brachylophosaurus goodwini ב-1988 אך חלק מהחוקרים סוברים שמדובר על אותו המין.
הברכילופוזאורוס היה בעל בליטה נמוכה על הגולגולת שהזכירה מבנה של צלחת ואולי נועדה להגן על הגולגולת. חלק מהחוקרים סברו שהוא שימש להתגוששות בין הזכרים כמו זכרי יעלים אך מבנה הראש היה חלש מדי לצורך זה. בדומה להדרוזאורים אחרים הוא היה בעל סוללת שיניים טוחנות בפיו שנועדו ללחך צמחייה קרקעית והוא היה בעל חלל אף גבוה וגדול, כמו אצל קרוביו הקריטוזאורוס והגריפוזאורוס. החוקר גרגורי ס. פאול העריך את גודלו ב-11 מטרים ומשקל של 7 טונות. הוא היה בעל רגליים ארוכות וזנב ארוך וגבוה.
דינוזאור זה רעה בעדרים גדולים סביב נהר ג'ודית, אולי לצידם של אוכלי עשב נוספים כמו האלברטצרטופס, הג'ודיצרטופס והפרזאורולופוס. אויבו העיקרי היה הדספלטוזאורוס.
הכוח הממוכן הנסיוני
הכוח הממוכן הנסיוני (Experimental Mechanized Force) היה יחידה צבאית בגודל חטיבתי של הצבא הבריטי. הכוח הוקם באופן רשמי באוגוסט 1927, והיה מיועד לבדיקתן ופיתוחן של טכניקות ואמצעים הנדרשים ללוחמת שריון. במהלך תקופה של שנתיים הכוח השתתף במספר תרגילים שהוכיחו את יכולתו של כוח ממוכן (חיל שריון וחיל רגלים ממוכן) נגד צבאות מסורתיים המבוססים על חיל רגלים וחיל פרשים, וכנראה שבגלל סיבה זו גם זכה להתנגדות רבה מקרב הקצונה השמרנית הבכירה בצבא הבריטי. הכוח פורק ב-1929, אולם המסקנות מקיומו הביאו להקמת כוחות משוריינים בצבאות אירופה, ובראשם הורמאכט הגרמני שאימץ ופיתח את תורת הלחימה המשוריינת לדוקטרינה צבאית שלמה — הבליצקריג.
ראו גם
מצביאים ותאורטיקנים של לוחמת שריון:
מרכז סוני
מרכז סוני (Sony Center) הוא מתחם מבנים השוכן בכיכר פוטסדאם שבמרכז ברלין, בירת גרמניה. הושלם ונפתח בשנת 2000.
היסטוריה
קודם למלחמת העולם השנייה היה אזור כיכר פוטסדאם אזור מסחרי הומה ומרכז תחבורה. האזור כולו נהרס כמעט לחלוטין בהפצצות בעלות הברית בשלהי המלחמה. לאחר המלחמה ננטש האזור בשל קרבתו לחומת ברלין. לאחר נפילת החומה הוחלט על פיתוח מחודש של האזור. המתחם תוכנן על ידי האדריכל הלמוט יאן. הוא הוקם עבור חברת סוני בשנת 2000 בעלות של 750 מיליון אירו. בפברואר 2008 נמכר המתחם תמורת כ-600 מיליון אירו למשקיעים מהממלכה המאוחדת ובהם בנק מורגן סטנלי.
תיאור המתחם
המתחם, המשתרע על שטח של 132,500 מ"ר, כולל חנויות רבות, מרכז כנסים, מלון, בנייני משרדים, מתחם בתי קולנוע ו-IMAX וכן מוזיאון לתולדות הקולנוע.
בכיכר המרכזית של המתחם נערכים אירועים ציבוריים ומוקרנים על מסכים אירועי ספורט (כגון משחקי מונדיאל 2006).
ואנס בראנד
ואנס בראנד (באנגלית: Vance DeVoe Brand;נולד ב-9 במאי 1931, לונגמונט) הוא אסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל ארבע פעמים.
ביוגרפיה
ואנס בראנד נולד בעיירה לונגמונט שבקולורדו וגדל בעירו. בשנת 1953 הוא סיים לימודי באוניברסיטת קולורדו במדעי הטבע. בשנים 1953–1957 הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית. בשנת 1955 הוא סיים קורס טיס וניקלט בצי ארצות הברית. הוא הוצב בבסיס ביפן.
בשנת 1960 הוא סיים לימודי תואר בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת קולורדו ובשנת 1964 קיבל תואר שני בתעשייה וניהול מאוניברסיטת קליפורניה.
בשנים 1960–1966 בראנד עבד בחברת לוקהיד קורפוריישן בתפקידים שונים. באותה תקופה הוא סיים בית ספר לטייסי ניסוי של הצי.
שירות בנאס"א
בשנת 1973 בראנד היה טייס בטיסת אפולו סויוז. במהלך טיסה זו בוצע חיבור בין חללית אמריקאית לבין חללית סובייטית.
טיסתו השנייה של בראנד התקיימה בשנת 1983 כאשר הוא פיקד על טיסת STS-5 בה היו רוברט אוברמייר, ג'וזף אלן וויליאם לנויר. בשנת 1984 הוא ביצע טיסה על STS-41-B כמפקד צוות. בשנת 1990 הוא היה מפקד צוות של STS-35 ובאותה שנה הוא היה בן 59. בסך הכול הוא העביר בחלל מעל 31 יממות.
בשנת 1992 בראנד עזב את יחידת האסטרונאטים. תחילה הוא היה שותף לפיתוח פרויקט רוקוול X-30. החל משנת 194 הוא הוצב בבסיס חיל האוויר אדוארדס וכיהן בתפקידים שונים. הוא עזב את נאס"א בשנת 2008.
אריה ליש
אריה לייביש-ליִש (20 בינואר 1929, רומניה - 2016, ישראל) היה סופר, שחקן תיאטרון ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
אריה ליש נולד בעיירה סטניששט שברומניה. למד ב"חדר" בעיירה, בבית הספר היהודי ובתלמוד תורה בעיר בקאו. בגיל 15, במלחמת העולם השנייה, נלקח לעבודות כפייה במחנה עבודה גרמני. לאחר המלחמה החל לכתוב מערכונים ביידיש. התקבל כשחקן לתיאטרון הממלכתי היהודי. במסגרת פעילותו הספרותית אף התקבל לבית הספר הגבוה לספרות ע"ש אמינסקו בבוקרשט. הצלחתו נקטעה באבה כאשר הודיע על כוונתו לעלות לישראל.
בשנת 1963 עלה לארץ. שיחק ב"הבימה", "הקאמרי", ו"האוהל", והיה פעיל במחלקה ליידיש של שידורי ישראל. בעל תואר "מורה בכיר" מהמדרשה למורים למוזיקה, ותואר נוסף מאוניברסיטת בר-אילן.
הוציא לאור מחזות, קובץ שיריה של רעייתו המנוחה המשוררת סימאלה שניידר, ביידיש בעברית וברומנית, ולחנים פרי עטו.
כתב שני ספרים, בסדרה מתוכננת של שלושה, בהם הוא מתאר את התקופות השונות בחייו. ספרו הראשון "בצל העיירה" מתאר את חייו ברומניה קודם עלייתו ארצה, בעיירה, בעיר במחנה הכפייה ובצל השואה. בספרו השני "סימאלה שלי", מספר את חייה של אשתו המנוחה, סימאלה שניידר, מילדותה בעיר צ'רנוביץ, תלאותיה בתקופת המלחמה, פגישתם המשותפת ועלייתם ארצה. הספרים פורסים יריעה רחבה ומרתקת של חיים יהודיים ולעולם התרבות היהודית בצל השואה. הספרים יצאו בהוצאת "עקד".
יעקב צמח (מקובל)
רבי יעקב בן חיים צמח (? - ה'תכ"ז 1667) היה מקובל ורופא. ערך וסידר חיבורים רבים בקבלת האר"י.
חייו
מדמשק עלה לירושלים. בירושלים חבר לר' אברהם אמיגו ור' שמואל אבן צחן, ורבי יעקב חגיז שהגיע לירושלים מאיטליה. בירושלים לא נשא רבי יעקב שום משרה ציבורית, אלא ישב ולמד בישיבתו של רבי יצחק גאון. יחד עם חבריו שבירושלים לחם מלחמה נמרצת בשבתי צבי.
קולנוע סמדר
קולנוע לב סמדר הוא הוותיק בבתי הקולנוע בירושלים שעודנו פעיל, כיום תחת רשת בתי הקולנוע לב.
יעקב צמח (מקובל)
חייו
רבי יעקב עסק בעריכת הכתבים מ'המהדורא בתרא' של רבי חיים ויטאל, שנקברו אחרי מותו של רבי חיים בהתאם לצוואתו, ועל ידי תעניות רבות נגלה רבי חיים בשאלת חלום אל רבי יעקב צמח ורבי אברהם אזולאי, והתיר להם להוציא את הכתבים ממקום גניזתם ולהפיצם.
קולנוע סמדר
המבנה, המצוי ברחוב לויד ג'ורג' 4 בעמק רפאים, בירושלים, נבנה על ידי גוטלוב בוירלה (Bäuerle) הבן, בסמוך לבית משפחתו - בית בוירלה, בשנת 1928. המבנה, בשונה מיתר מבני השכונה מאותה עת, נבנה מלבני סיליקט לבנות, בסגנון אר דקו, בדומה לבתי תל אביב מאותה עת. בבית הקולנוע פועל גם בית קפה. בשער הכניסה למבנה מצויים שני פנסי אר דקו ייחודיים.
יעקב צמח (מקובל)
חייו
הגרסה המקובלת הייתה שרבי יעקב נפטר בשנת ה'ת"ה (1645). אך רבי יעקב עמדין ומקורות נוספים מציינים כי רבי יעקב לחם בשבתי צבי בשנת ה'תכ"ה (1665). לאחרונה התגלה כתב ידו של בנו ר' אברהם ששם קץ לאי-הבהירות, מאחר שממנו עולה בבירור שר' יעקב נפטר בשנת ה'תכ"ז (1667).
קולנוע סמדר
היסטוריה
בוירלה החליט לבנות את המקום בחצר ביתו, במושבה הגרמנית, ב-1928. הוא הצליח לעקוף את החוק המנדטורי שחייב בנייה באבן ירושלמית, על ידי חיקוי זול מסיליקט. נראה שהוא זכה להעלמת עין של הרשויות עקב העובדה שהוא היה פופולרי בקרב חיילי המנדט הבריטי, ונסגר לעיתים קרובות להקרנות פרטיות. במקור נקרא המקום קולנוע אוריינט.
יעקב צמח (מקובל)
חיבוריו שנדפסו
הספר "לחם מן השמים" מיוחס אף הוא לרבי יעקב, אך יש הטוענים שחיבור זה הוא עיבוד של רבי נתן שפירא לספרו של רבי יעקב "נגיד ומצוה", ומכאן הקרבה בין שני הספרים.
קולנוע סמדר
היסטוריה
בוירלה שיפץ את המקום ב-1934, בציפייה לקהל יהודי שיגדוש את המקום. העיתוי לא היה יכול להיות גרוע יותר, שכן מיד בגמר השיפוץ הכריזה גרמניה הנאצית חרם על כל העסקים היהודים שבארצה, והעולם היהודי, כולל היישוב בארץ ישראל, הכריז על חרם נגדי נגד כל דבר גרמני. בוירלה סבל קשות מהחרם, והתמודד עם האשמות קשות ששיאם היה בכינויו על ידי מתחריו (קולנוע ציון, קולנוע אדיסון וקולנוע עדן) כ-"סוכן של היטלר". בוירלה זעם על הוצאת הדיבה, שכן הוא התנגד לאידאולוגיה הנאצית. הוא איים בתביעת דיבה נגדם, ואלו חזרו בהם מהאשמות. בוירלה אכן התנגד לנאציזם, סירב להקרין סרטי תעמולה שלהם, ואף סירב להניף את דגל צלב הקרס על חזית המקום. לכן הוא סבל מחרם אף משכניו הטמפלרים, שסרו למרות השלוחה של המפלגה הנאצית בארץ ישראל.
יעקב צמח (מקובל)
חיבוריו שנשארו בכתב יד
חיבורים רבים של רבי יעקב עודם בכתב יד, ונמצאים ברובם בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי ובספריית מוסד הרב קוק.
קולנוע סמדר
היסטוריה
כעבור שנה, בגלל הפסדיו הרבים, נאלץ למכור את הקולנוע ליהודי בשם איתן בלקינד, וזה מיתג מחדש את הקולנוע תחת השם אפרת. הקהילה הטמפלרית רתחה מזעם על המעשה. לודוויג בוכהלטר, ראש הסניף הירושלמי של המפלגה הנאצית, שלח לבוירלה מכתב מלא באיומים, שנחתם ב-"הייל היטלר!". בוכהלטר ידע שהמכתב עלול להצית סערה ביישוב אם יתפרסם, ולכן הוסיף בנ"ב: "אנו מבקשים להתייחס למכתב זה כסודי, ולדאוג לכך שלא יגיע לידיים יהודיות". בוירלה לא התכוון להתקפל, אך בסופו של דבר לא עמד בלחץ הכבד. כעבור שלושה חודשים נסגר קולנוע "אפרת" וחזר לידיו של בוירלה, וזה המשיך להפעילו שוב באופן מקרטע, עד שהשכיר אותו לוויליאם (ביל) ת'ורוגוד ולפרדיננד שטקלף . כשפרצה מלחמת העולם השנייה ב-1939 גורש בוירלה יחד עם כל נתיני האויב לשרונה והקולנוע הוחרם. אחרי המלחמה הוא גורש לאוסטרליה וכל ניסיונותיו להחזיר אליו את רכושו עלו בתוהו. ת'ורוגוד ושטקלף חזרו להפעיל את הקולנוע ביחד עד שב-1946 ת'ורוגוד פרש מהשותפות ושטקלף המשיך להפעילו בעצמו עד 1948, שאז עבר הנכס לידי הרשויות הישראליות.
יעקב צמח (מקובל)
חיבוריו שנשארו בכתב יד
במוזיאון וולפסון בהיכל שלמה מצויים ספרי רבי חיים ויטאל עם הגהות בכתב ידו של רבי יעקב.
קולנוע סמדר
היסטוריה
עם הקמת המדינה התארגנו ארבעה חיילים משוחררים והקימו קואופרטיב להפעלת בית הקולנוע. הם הכריזו על תחרות למציאת שם חדש לקולנוע שהפרס הראשון עליה הוא כניסה חינם למשך שנה. בתחרות זכתה נערה אלמונית בת 14, שהציעה את השם סמדר. ברבות הימים ויתרו שלושה מהשותפים על חלקם בשותפות, והשותפים שנותרו היו דוד ולאה ביטרן ואריה צ'צ'יק. בשלב מאוחר יותר קנה צ'צ'יק את חלקם של דוד ולאה, והפך לבעלים הבלעדי. אריה צ'צ'יק שימש בתפקיד מוכר הכרטיסים, ואז היה ממשיך בריצה לפתח האולם כדי לקרוע אותם, ואז רץ לחדר ההקרנה כדי להקרין, וזה היה תפקידו במשך כעשרים וחמש שנה עד לפרישתו ב-1973. גם אשתו השתתפה בעסק כמוכרת מזון, ובנות המשפחה היו מנקות את האולם. החל מאמצע שנות ה-90 פועל בית הקולנוע במסגרת רשת בתי הקולנוע "לב".
באפריל 2008 נערכו אירועים מיוחדים לציון 80 שנה לפעילותו של בית הקולנוע. בין השאר, הוקרן סרט לזכרו של מנהל בית הקולנוע אריה צ'צ'יק, וכן נערכו דיונים בשיתוף אנשי רוח, בהם עמנואל הלפרין, מיכאל דק, חיים גורי, חנוך ברטוב, חיים בנאי ושמחה סיאני.
באוגוסט 2009 פורסם כי לאחר 81 שנות פעילות, מוצע מבנה הקולנוע למכירה וייתכן שייסגר, בעקבות סכסוך בענייני ירושה שפרץ בין שתי האחיות המחזיקות במבנה, נאוה צ'צ'יק ושרה חריש (בנותיו של אריה צ'צ'יק). במקביל פורסמה יוזמת צופים לרכישת בית הקולנוע. לאחר מאבק של תושבי השכונה ושל תנועת התעוררות בירושלים, הוועדה המקומית לתכנון ובנייה קבעה כי קולנוע סמדר יוכנס לרשימת השימור וכי לא תאושר בו בניה עד להכנת תוכנית האב של המושבות.
בדצמבר 2016 פורסם כי קולנוע סמדר ייסגר סופית ב-31 בדצמבר 2016, לאחר 88 שנות פעילות כתוצאה מאי הסכמה בין הנהלת הקולנוע לבעלי הנכס על סכום ההשקעה בשיפוצים שחייב בהם המבנה, אולם שבוע לפני התאריך הנקוב הוארכה פעילותו באופן זמני עד לחודש מאי בתקווה שיימצא פתרון קבע עד אז. במרץ 2017 פורסם כי בית הקולנוע ימשיך לפעול, לאחר שבתיווך לשכת סגן ראש העיר עופר ברקוביץ' הגיעו רשת בתי הקולנוע לב ונציג בעל הנכס להסכם הפעלה לעשור הקרוב.
בשנת 2019, חזר הסכסוך בין שתי בנותיו של צ'צ'יק לכותרות העיתונות המקומית.
בתחילת שנת 2020 הופסקו ההקרנות בבית הקולנוע בגלל משבר הקורונה. במחצית שנת 2021, עם שוך המשבר, הסתבר כי הקולנוע הוותיק הצליח לשרוד, וההקרנות באולם, חודשו.
עוגת סמדר
בבית הקפה של בית הקולנוע הוגשה עוגת ריבה בשם: עוגת סמדר שנעשתה מפורסמת ברחבי ירושלים.
פדטיים
פֵּדֵטִיִּים (שם מדעי: Pedetidae; באנגלית קרויים springhares - "ארנבות אביב") היא משפחה של יונקים אפריקניים קופצניים מסדרת המכרסמים החיים בערבות עשב או אדמות יבשות בדרומה ודרום מזרחה של אפריקה.
הפדטיים הם מכרסמים דמויי קנגורו ובעלי רגליים עצומות בגודלם וזנב ארוך עם קצה עיר ושחור. הם בעלי עיניים ואוזניים גדולות ונוטים לישון במשך היום ולצאת ממאורתם בלילה. כאשר הם מותקפים הם קופצים ומשנים כיוון במהירות עד שהטורף מוותר או שהם מוצאים מחסה. הם ניזונים מעלים של צמחים שונים, מזרעים ומפרוקי רגליים. הם גם חופרי מחילות מצוינים שלעיתים נמצאים בהם מיני חיות אחרות.
מיון
הפדטיים כוללים כיום סוג יחיד, בו 2 מינים:
בעבר היו במשפחה זו עוד סוגים שנכחדו כמו: Megapedetes ,Oldrichpedetes וRusingapedetes, אשר חיו בתקופת האיאוקן-פליאוקן באזורים צפוניים יותר באפריקה ואפילו בארץ ישראל.
אנפית בקר
אֲנְפִית בָּקָר (שם מדעי: Bubulcus) היא עוף מים ממשפחת אנפתיים. האנפית ידועה בסימביוזה שלה עם מיני פרסתנים גדולים כמו פרות, משם קיבלה את שמה.
האנפית חיה בערבות, מקווי מים וביצות שונות סביב האזורים הטרופיים. מין אחד חי בעולם החדש של אמריקה והשני חי באפריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה.
מיון
בסוג שני מינים שבעבר סווגו כמין אחד:
סוזן סרנדון
סוזן אביגייל סרנדון (באנגלית: Susan Abigail Sarandon; נולדה ב-4 באוקטובר 1946) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס האוסקר ופרס באפט"א ופעילה חברתית ופוליטית למען קידום זכויות אדם. בשנת 1999 היא מונתה לשגרירת רצון טוב מטעם יוניצ"ף, והיא אף זכתה בפרס על פעילותה ההומניטרית למיגור הרעב בשנת 2006.