cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
C++
היסטוריה
פיתוח השפה החל בשנת 1979 על ידי ביארנה סטרוסטרופ ממעבדות בל AT&T, כאשר הוא החל את עבודתו על הגרסה הראשונה בשמה C with classes (דהיינו "C עם מחלקות"). סטרוסטרופ רצה ליצור שפה חדשה שתשלב את היתרונות של Simula, שפה מונחת עצמים אטית, יחד עם יתרונות היעילות והמהירות של שפת C.
צלילי העוד
איחוד מחודש
בשנת 2003, לרגל 30 שנה לפעילות ההרכב, הוציאה הלהקה אוסף משולש הכולל מבחר של 54 שירים מכל אלבומיה. עם צאת האוסף התקיים מופע איחוד של הלהקה בתיאטרון אניס ביפו.
C++
היסטוריה
בשנת 1983 זכתה השפה לשימוש במעבדות בל. בשנה זו נוספו לשפה כלים חדשים; בין היתר: פונקציות וירטואליות, העמסת פונקציות, העמסת אופרטורים, הפניות, קבועים, טיפוסיות חזקה והערות שורה (//). באותו זמן קיבלה השפה את שמה החדש ++C. השם בא לבטא את העובדה ש־ היא הרחבה לשפת C. פלוס־פלוס הוא אופרטור הגדלה עצמית שקיים ב־C, הוא מגדיל ערך משתנה שלם ב־1. הגרסה המסחרית הראשונה הופצה בשנת 1985 יחד עם פרסום הספר הראשון לשפה מאת סטרוסטרופ, בשם "The C++ Programming Language".
בשנת 1989 עודכנה השפה ונוספו לה תכונות מסוג Protected ו־Static, ואפשרות לירושה מרובה. לאורך השנים נוספו לשפה כלים חדשים, תמיכה בתבניות, למשל, נוספה רק בשנות ה־90. השפה תוקננה על ידי ארגון התקינה הבינלאומי בשנת 1998, לתקן C++ ISO/IEC 14882:1998. התקן השני לשפה יצא בשנת 2003 בו פורסמו מספר תיקונים לתקן הראשון.
לשפה יצאו תקנים נוספים בשנים 2011, 2014, 2017, הידועים בשמות C++11, C++14, C++17.
התקן החדש לשפה,C++20, הידוע באופן לא רשמי כ-C++2a פורסם באופן רשמי ב־יולי 2019. התקן מגדיר מאפיינים חדשים רבים מאוד לשפה, כולל ranges, פונקציות לחישוב בזמן ריצה ושיפור היכולות של constexpr, concepts, ועוד מאפיינים רבים מאוד שנדרשו במשך השנים. השפה נמצאת בתהליך פיתוח מתמיד גם כיום.
עקרונות השפה
שפת היא שפה מרובת פרדיגמות, כלומר היא משלבת כמה מודלים תכנותיים. השפה תומכת בתכנות פרוצדורלי כמו שפת C, ומוסיפה תמיכה בתכנות מונחה עצמים, תכנות גנרי ובמידת מה אף תכנות פונקציונלי (יצירת פונקציות אנונימיות, העברת פונקציות כפרמטר, ותמיכה במבני נתונים שאינם בני שינוי).
כשפה מונחית עצמים, תומכת בעקרונות כימוס, ירושה ורב־צורתיות (פולימורפיזם). מטרת כלים אלו היא לפשט את מבנה התוכנה, לאפשר שימוש חוזר בחלקי תוכנה קיימים ולהקל על תהליך הפיתוח. שימוש נכון בהם מאפשר לזהות שגיאות כבר בשלב ההידור ולחסוך את הצורך בגילויין ותיקונן בשלבים מאוחרים יותר של תהליך הפיתוח. תומכת בירושה מרובה, המאפשרת למחלקה אחת לרשת משתי מחלקות ויותר, בניגוד לשפות מודרניות אחרות כגון או Java. ב־++C קיימים טיפוסים שאינם מחלקות, וניתן לכתוב בה פונקציות שאינן שיטות של מחלקה.
++C תוכננה כך שהיא שומרת על תאימות לאחור עם שפת C במידה רבה מאוד. ברוב המקרים, קוד הכתוב בשפת C יהודר וירוץ באותה דרך גם בעזרת מהדר של ++C, בעזרת שינויים מינוריים או ללא שינויים כלל. מתוכננת על מנת לשמור על היעילות והגמישות בהן מצטיינת שפת C, ולכן גם היא מהודרת על פי רוב ישירות לשפת מכונה (זאת בניגוד לשפות #C ו־Java המתורגמות לרוב לשפת ביניים המורצת על ידי מכונה וירטואלית) ומקפידה לאפשר גישה ישירה אל זיכרון המחשב. מנגנונים המוסיפים תקורה מסוימת (לדוגמה חריגות או RTTI) לא פוגעים בזמן הריצה אלא אם כן חל שימוש בהם. עיקרון חשוב בשפה הוא שליטה מלאה של המתכנת על הפעולות שמתבצעות בזמן ריצה. עיקרון זה שולל הפעלה של מנגנון איסוף זבל (אם כי ישנה אפשרות כזאת, בה נעשה שימוש לעיתים רחוקות). תחת זאת, ניהול משאבי מערכת מתבצע לרוב בטכניקה שנקראת RAII, בה ניהול של משאב מתנהל דרך אובייקט המוקדש לכך: "מצביעים חכמים" או אוספים כגון Vector.
השפה כוללת מערכת טיפוסים סטטית מורכבת, שתפקידה לגלות שגיאות בזמן הידור התוכנית ולאפשר יצירת תוכניות יעילות יותר.
מושגים בשפה
מרבית המושגים הבסיסיים בשפת C קיימים בצורה זהה או דומה מאוד גם בשפת ++C. להלן תוספות בשפת ++C שאינן קיימות בשפת C.
הגבלת גישה
הגבלת הגישה לרכיבי המחלקה השונים מהווה כלי מרכזי למימוש עקרון הכימוס. ישנן שלוש רמות של הגבלות גישה:
כמו כן ניתן להגדיר פונקציה או מחלקה מסוימת כחבר (Friend). חברי המחלקה מקבלים גישה לכל המשתנים, השיטות והטיפוסים שמוגדרים במחלקה, גם לפרטיים וגם לשמורים.
הורשה
ניתן להגדיר מחלקה נורשת ("Derived class") על סמך מחלקה אחרת, בסיסית ("Base class"). המחלקה הנורשת מכילה אוטומטית את המשתנים, השיטות ושאר רכיבי המחלקה הבסיסית ובנוסף מגדירה כאלו משל עצמה. לעומת שפות מודרניות אחרות שמתבססות עליה, תומכת בהורשה מרובה, כלומר ירושה ממספר מחלקות בו זמנית.
כאשר מורישים תכונות למחלקה אחת ממחלקה שנייה ניתן לעשות זאת באחת משלוש דרכים:
ניתן להתייחס לעצם דרך מצביע או ייחוס (Reference) למחלקה בסיסית, ולהפעיל שיטות של העצם בלי לדעת מראש את הטיפוס המדויק שלו. שיטות כאלו מוגדרות "וירטואליות". הן ניתנות להפעלה על ידי התייחסות לעצם ממחלקה בסיסית אך בפועל מבוצעת המתודה במחלקה הנורשת, בהתאם לסוג העצם עבורו הופעלה המתודה. זהו סוג מסוים של פולימורפיזם (הסוג האחר הוא תכנות גנרי בעזרת תבניות - ראה בהמשך).
מנגנון ה־Run-Time Type Information (RTTI) מאפשר לקבל מידע על הטיפוס של העצם הנתון, תוך כדי ריצת התוכנית. מנגנון זה מגדיר את האופרטור dynamic_cast שמאפשר לבצע המרה בטוחה בין מצביע (או הפנייה) למחלקת בסיס לבין מצביע למחלקה הנגזרת. אופרטור זה מאפשר לבדוק האם העצם הנתון הוא מטיפוס מסוים או לא. אופרטור נוסף שנוסף לשפה במסגרת ה־RTTI הוא אופרטור ה־typeid. אופרטור זה מאפשר לקבל את הטיפוס המדויק של העצם הנתון.
לעומת שפות אחרות, כמו לדוגמה, ב־ אין הבדל בין מחלקות (class) לבין מבנים (struct). גם מחלקות וגם מבנים יכולים להכיל שיטות, לרשת האחד מהשני, להגדיר פונקציות וירטואליות ולהגדיר רמות גישה שונות. ההבדל היחיד הוא שתכונות המבנה מוגדרות ציבוריות כברירת מחדל ואילו תכונות המחלקה כפרטיות.
טיפוסיות חזקה
מערכת הטיפוסים בשפה חזקה יותר מזו שבשפת C. בשפת C, המהדר מבצע המרות טיפוסים בצורה אוטומטית ובקלות יחסית, ובה ניתן להשתמש במצביע *void שיכול להצביע אל אובייקט מכל טיפוס.
בשפת הוקשחו הכללים והמרות טיפוסים מובלעות נעשות רק לפי הגדרות המובנות בשפה או כאלה שהוגדרו על ידי המשתמש. שימוש ב-*void דורש המרה מפורשת, ולכל סוג של המרה ישנו אופרטור מפורש מתאים (static_cast, dynamic_cast, const_cast, reinterpret_cast). תכונה זו מאפשרת גילוי שגיאות רבות יותר בשלב ההידור וחוסכת את מציאתן המייגעת בזמן הריצה.
בשל הגישה הכללית של השפה לאפשר למתכנת לבצע כל פעולה, בתנאי שברור שהוא באמת מעוניין בכך, הטיפוסיות בשפה בטוחה פחות מאשר בשפת Java, למשל.
הגדרת הקבוע
את הגדרת הקבוע  ניתן להצמיד למשתנה של מחלקה, לפרמטר של מתודה או פונקציה, לערך המוחזר מהן וכן למתודה עצמה. הוספת ה-qualifier למשתנה מצהירה על כך שהמשתנה לא ישתנה אחרי שהוא אותחל. כך מתאפשר למהדר לגלות שגיאות ולייצר קוד יעיל, ומונע מהמשתמש לשנות אובייקטים בטעות. הצמדה של ה-qualifier למתודה, מצהירה על כך שהמתודה הזאת יכולה להיקרא מתוך אובייקט של המחלקה שהוגדר כ-const.
ה־Const מוגדר היטב עבור טיפוסים סקלריים, אך עבור מחלקות הוא עשוי שלא להיות מספק, וזאת מכיוון שהמהדר מוודא שהבתים בזיכרון ששייכים לאובייקט לא משתנים אך אינו בודק דבר פרט לזה. בעיות אפשריות שיכולות לנבוע מכך כוללות:
פתרון לבעיה השנייה הוא ה-qualifier, שמאפשר שינוי של משתנים באובייקט של המחלקה גם כאשר האובייקט מסומן כ-const. כעיקרון תכנותי, מוצע כלל M&M - "Mutable and Mutex go together"
הצוויה (Reference)
ניתן להגדיר משתנים, פרמטרים וערכים מוחזרים כמתייחסים לעצם (Reference). הייחוס דומה מאוד להצבעה: כמה משתנים יכולים להתייחס לאותו עצם ולפעול עליו במשותף, כמו שמצביעים שונים יכולים לפעול על אותו עצם. ישנם מספר הבדלים מהותיים בין מצביע לייחוס: מצביע יכול להיות לא מאותחל, ואילו ייחוס תמיד יתייחס לעצם כלשהו. כמו כן ניתן לשנות הצבעה של מצביע אבל לא ניתן לשנות ייחוס, הייחוס נקבע לכל אורך חייו של הייחוס. מבחינה תחבירית השימוש בייחוס הוא כמו בעצם עצמו.
מערכת החריגות
בשפה קיימת מערכת חריגות המאפשרת לטפל בשגיאות שנוצרות במהלך ריצת התוכנית. זריקה וטיפול בשגיאות מתבצעת באמצעות שלוש מילים שמורות: throw, try ו-catch.
throw
המילה throw גורמת לזריקת שגיאה, אם הזריקה לא תתפס, הטיפול בשגיאה יעבור למערכת ההפעלה שלרוב תקרא לפרוצדורת טיפול שתסגור את התכנית.
כחלק מזריקת השגיאה מצרפים משתנה כלשהו שלרוב נועד כדי לזהות את השגיאה. בעוד השפה תומכת בזריקת כל סוגי הטיפוסים הקיימים, הקונבנציה היא לזרוק אך ורק אובייקטים שיורשים מהטיפוס std::exception.
try
המילה הזו גורמת לכך שכל מה שיהיה בשטח האתחול (סקופ - {}) שאחריו יהיה תחת "השגחה", אם תיזרק שגיאה התכנית "תדע" שהיא צריכה לבדוק את הcatch שאחריו.
הtry והcatch חייבים להיות צמודים.
catch
המילה השמורה catch "תופסת" את השגיאות שנזרקו בcatch שלפניה לפי סוג המשתנה הנזרק, לכל סוג משתנה צריך להיות שדה catch משלו. כאשר תופסים אובייקט by-reference, ניתן להשתמש במערכת הירושה של C++ על מנת לקבל טיפוסים מסוגים שונים. לעיתים, אנחנו רוצים להשתמש בתפיסה פולימורפית אך גם בספציפיקציה שלה. לדוגמה - תפיסה של כל ה-std::exception היא פעולה נפוצה, אבל לעיתים נרצה לבצע פעולה שונה כאשר נזרק std::system_error, שמתאר לרוב שגיאה של syscall. במקרה זה, חובה לתפוס את המחלקה הספציפית - במקרה שלנו, std::system_error קודם, מכיוון שמערכת השגיאות מחפשת את ההתאמה הראשונה האפשרית.
rethrow
לעיתים, מטרת התפיסה היא לא על מנת להמשיך את התכנית כרגיל, אלא על מנת לכתוב לוגים וטלמטריה, ולאחר מכן להמשיך את תהליך זריקת השגיאה. השפה תומכת במנגנון שנפוץ ברוב השפות עם מערכת שגיאות שנקרא rethrow - כלומר, המשך תהליך של ה-error handling כאילו השגיאה לא נתפסה. הפקודה שמבצעת rethrow היא המילה השמורה throw ללא פרמטרים בכלל אחריה.
ההבדל בין rethrow לבין זריקה מחדש של השגיאה הוא קטן אך קיים. לאובייקט שגיאה לרוב יש מידע ספציפי למערכת הפעלה בה השגיאה נזרקה - כלומר, תמונה של הרגיסטרים בעת השגיאה, קוד שגיאה ספציפי למערכת הפעלה וכדומה. כאשר נזרוק שגיאה מחדש, כלומר נכתוב throw e כאשר e זאת השגיאה שנתפסה, האובייקט הספציפי למערכת הפעלה יישתנה על מנת לתאר את מיקום השגיאה החדש, בעוד כאשר נשתמש במנגנון ה-rethrow, המערכת תמשיך עם האובייקט הישן.
הבדל נוסף הוא זריקה מחדש מתוך catch כללי, בו אין שם למשתנה, ושם ניתן לזרוק שגיאה חדשה לחלוטין או לבצע rethrow.
קיים גם הבדל הסמנטי בין throw חדש לבין rethrow. אם התגלתה שגיאה חדשה במהלך הטיפול בשגיאה הישנה, נבצע throw חדש על השגיאה החדשה, ואולי נצרף אליה מידע מהשגיאה הישנה. לעומת זאת, אם לא ניסינו לטפל בשגיאה הישנה או שניסינו ולא הצלחנו, אז נבצע rethrow על מנת ש-catch נמוך יותר בהיררכיה ינסה לטפל בשגיאה.
העמסת פונקציות
העמסת פונקציות היא היכולת להשתמש באותו השם לפונקציות (או שיטות) שונות, בתנאי שישנו הבדל ביניהן במספר הפרטרים או בטיפוסי הפרמטרים אותם הן מקבלות. הדבר מאפשר להגדיר מספר רב של פונקציות שמבחינה לוגית מבצעות פעולה דומה אך מקבלות פרמטרים שונים. תכונה זו מאפשרת לכתוב קוד קריא יותר, אם כי הגזמה בהעמסת פונקציות עשויה ליצור אי־בהירות או מקרים של דו־משמעות.
פרמטרים אופציונליים
דרך נוספת להעמיס פונקציות היא להגדיר ערכי ברירת מחדל לפרמטרים של מתודה או פונקציה. אם מתבצעת קריאה לפונקציה שאיננה כוללת ערך עבורם, הם יקבלו את ערך ברירת המחדל. כך ניתן בקלות להגדיר פעולה זהה עבור מספר שונה של פרמטרים, מבלי לבצע שכפולי קוד.
כאמור, ניתן לכתוב ב-++C את כל הקשת, מתכנות פרוצדורלי עם טיפוסיות חלשה בדומה לשפת C ועד לניצול פרדיגמות התיכנות המודרניות ביותר. מסיבה זו ניתן, אך לא מומלץ, לכתוב פונקציות המקבלות מספר בלתי מוגדר מראש של פרמטרים, על ידי שימוש בשלוש נקודות (...) בחתימת הפונקציה - נקרא Ellipsis parameter. תכונה זו קיימת רק על מנת להקל על הגירה של תוכניות משפת C לשפת ++C. את ה־Printf של C, שהיא דוגמה לפונקציה עם מספר פרמטרים משתנה (...), מחליפות ב-++C מחלקות כגון iostream המאפשרות לשרשר פרמטרים להדפסה תוך שימוש בהעמסת אופרטורים וטיפוסיות חזקה. במידה ומשתמש רוצה לקבל מספר לא ידוע של משתנים לתוך פונקציה, מאפשרת העברת Parameter pack.
העמסת אופרטורים
בשפה קיים מנגנון העמסת אופרטורים. כלומר, ניתן להגדיר מחדש כמעט כל אופרטור זמן ריצה המוגדר בשפה כך שהוא יהיה בעל משמעות עבור טיפוסים שונים, כולל טיפוסים המוגדרים על ידי המשתמש. למשל, אופרטור החיבור (+) בצורתו הרגילה מאפשר חיבור שני משתנים המכילים ערך מספרי. אך ניתן להגדיר אותו כך שיהיה בעל משמעות גם עבור משתנים מטיפוס שבר שהוגדר על ידי המתכנת.
אין כל הבדל סמנטי בין העמסת אופרטורים להעמסת פונקציות, שכן ההבדל בין אופרטורים לפונקציות הוא תחבירי בלבד. שימוש בהעמסה עשוי לשפר את קריאות הקוד, ושימוש מוגזם עשוי להפוך קוד לבלתי קריא.
תבניות (Templates)
שפת תומכת ב־Templates – תבניות. התבניות מהוות רמת הפשטה נוספת מעל רמת ההפשטה של המחלקה. הן מאפשרות יצירת מחלקות או פונקציות על ידי תבנית, כאשר בכל פעם הפונקציה או מחלקה נוצרת עבור טיפוס או טיפוסים אחרים. ה"טיפוס" הוא טיפוס פשוט או מחלקה בעצמו. הטיפוסים "מועברים" בכמעין פרמטר על ידי שימוש בסוגריים זוויתיים: "<...>" במקום השימוש ב "(...)" הרגילים. המהדר מזהה אילו פרמטרים הועברו לתבנית ומשכפל את התבנית בהתאם.
Template Metaprogramming
ישנה טכניקת תכנות בשם "Template Metaprogramming" או בקיצור TMP, המנצלת את התבניות על מנת לבצע חישובים מורכבים בזמן ההידור, ובכך עשויה להפחית את החישובים שיש לבצע בזמן ריצה.
כיום ישנן ספריות רבות המסייעות לעבודה בטכניקה זו, אך כיוון שמלכתחילה לא הייתה כוונה ליצור את תת־השפה הזאת בתוך ++C, התחביר שלה קשה להבנה. להלן דוגמה לקטע קוד שמבצע חישוב של עצרת:
ספרית התבניות התקנית
ספריית התבניות התקנית (STL - Standard Template Library) מכילה מימושים יעילים של מבני נתונים רבים כגון (מחסנית, רשימה מקושרת, עץ חיפוש מאוזן ועוד), וכן טיפוסי נתונים סטנדרטיים חשובים כמו וקטור (מערך דינמי) ומחרוזת. הספרייה גם מכילה אלגוריתמים גנריים שניתן להפעיל על מבני הנתונים כמו גם מחלקות לטיפול במספרים ובקלט־פלט. הארכיטקטורה של הספרייה מאפשרת להרחיב אותה בקלות יחסית. ניתן להוסיף אלגוריתם חדש שפועל על מבני הנתונים הקיימים ומבנה נתונים חדש שהאלגוריתמים הקיימים עובדים עליו.
תוספות אלו, תורשה מרובה (1989), העמסת אופרטורים (1989), תבניות (1991), ספרית התבניות הסטנדרטית ו־(RTTI (1995 הוכנסו לשפה בהדרגה.
קלט ופלט
הספרייה הסטנדרטית של מציעה אפשרות של ביצוע קלט\פלט באמצעות Stream-ים מהם מבצעים קריאה באמצעות האופרטור >>, וכתיבה באמצעות האופרטור <<. טיפוסים אלו מוגדרים בעיקר באמצעות הספריות iostream (קלט/פלט סטנדרטי) ו־fstream (קלט/פלט באמצעות קבצים). למעשה, אופן עיבוד קלט ופלט מתוך מחרוזת בתים נעשה על ידי המחלקה std::ios_base, מחלקה מעין-אבסטרקטית שאי אפשר ליצור באופן ישיר. מתחת למחלקה ios_base, קיימת המחלקה התבניתית (טמפלייטית) basic_ios, שנועדה לטפל ב-stream של תווים גנריים. דוגמה לכך תהיה האובייקט std::wfstream שנועד לטפל בקבצים עם תווי יוניקוד.
ארכיטקטורה
הארכיטקטורה של ios נחשבת לארכיטקטורה מאוד שנויה במחלוקת ועושה שימוש נרחב בתכונות של השפה שנחשבות כ-anti pattern, כגון ירושה מרובה, שדות ופעולות מסוג protected וירושה וירטואלית. המבנה הבסיסי של אובייקט קלט פלט מורכב מאובייקט אבסטרקטי מסוג buffer - אובייקט מסוג std::basic_streambuf, שאמור לתאר את הממשק הגנרי שמקבלים מתוך אובייקט שמדמה buffer. באובייקט buffer הלרוב בלתי נראה משתמשים בתוך basic_ios על מנת לבצע פעולות קלט ופלט מפורמטות. מימוש נכון של buffer מעל אובייקטי קלט/פלט לא סטנדרטיים כגון pipe או socket יאפשרו למתכנת להשתמש בכל צורות ה-Formatting של std.
חיסרון מובנה של אובייקטים גנריים של C++ הוא חוסר היכולת להשתמש בתכולות ספציפיות למערכות הפעלה. לדוגמה, במערכת ההפעלה חלונות ניתן לבצע פעולות אסינכרוניות על קבצים על ידי שימוש במבנה OVERLAPPED, וסיום של פעולה כזו מסומן על ידי Event, אובייקט ייחודי ל-Windows. לעומת זאת, במערכות מבוססות Linux, ניתן לקבל יכולת דומה על ידי המבנה aiocb ומנגנון הסיגנלים הייחודי למערכות Unix. בהיעדר שיטה חסכונית המתארת את שתי הפעולות בצורה אחידה, נכון לשנת 2023, בחרו לא לאפשר ל-Bufferים לבצע פעולות אסינכרוניות כחלק מהממשק הסטנדרטי.
עקב הסיבוך הרב הכרוך המימושם, עיקר השימוש בממשקי ה-IO הסטנדרטיים נעשה דרך עטיפות של STL, שלא בהכרח מכבדות את כל התכולות הניתנות. דוגמה לכך היא המחלקה std::basic_fstream, שמחזיקה מצביע אחד גם לקריאה ולכתיבה יחדיו, ושינוי של אחד ישנה את השני. הסיבה להתעלמות מהתכולה המאפשרת להחזיק שני מצביעים שונים נובעת ככל הנראה מאחר שרוב מערכות ההפעלה המוכרות מחזיקות מצביע אחד עבור קובץ.
דוגמת שימוש בסיסי
בדוגמה התוכנית תדפיס את הבקשה, ותמתין לקבלת מספר שלם.
Hello World
דוגמה לתוכנית Hello world בשפת :
פטרנודון
פטרנודון (שם מדעי: Pteranodon; מילולית: "מעופף חסר שיניים") הוא סוג של זוחל קדום מעופף מסדרת הפטרוזאוריה.
מאפיינים
מוטת הכנף של הפטרנודון הייתה באורך 8 מטרים, ועל ראשו הייתה כרבולת ארוכה. ניזון מדגים ששהו קרוב לפני המים על ידי דקירתם במקורו החד, מבלי שהוא עצמו יטבול במים.
הפטרנודון התקיים בתקופת הקרטיקון העליון באמריקה הצפונית. נמצאו למעלה מ-1,200 מאובנים של פרטים מסוג זה, ורבים מהם נשמרו היטב. עם זאת, ישנה מחלוקת לגבי מאובנים אלה באשר לשאלה האם בכולם מדובר באותו סוג של פטרנודון, או שמא חלק מהמאובנים הללו למעשה משתייכים לענף עצמאי שהתפתח בשלב מאוחר יותר. החוקר ברונו (מייקל) שטיינהרדט הוא אחד החוקרים הבולטים המצדדים בסברה השנייה.
הוא דמה מאוד לפטרוזאור גאוסטרנברגיה וזמן רב סברו חוקרים כי מדובר באותו הסוג.
הפטרנודון תואר על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1876.
בתרבות
הפטרנודון הופיע בכל סרטי פארק היורה למעט בסרט הראשון (לא נראה גם בשני הספרים). הוא מתואר כיצור גדול ותוקפני שיכול לתפוס אנשים ולהמריא כשהם אחוזים תחתיו.
אך ליוצרי הסרט היו כמה טעויות: לפטרנודון לא היו שיניים, קרומי כנפיו לא היו מכוסי עור אלא בשריר, זנבו מוצג בתנוחה שגויה והוא לא היה מסוגל לנחות על ענפים או לתפוס טרף ברגליו מאחר שלא היו לו אצבעות אחוריות, והוא גם לא נהג לקנן.
הפטרנודון הופיע בעוד כמה סרטים חשובים כמו קינג קונג והסדרות פלאווורלד, בראשית ובראשית: עולם חדש. פרטי פטרנודון נראים גם בסרטיו של נייג'ל מארוון: נרדף בידי דינוזאורים ומפלצות ים.
הפטרנודון מופיע במספר משחקי מחשב כמו Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק, Jurassic World: Alive ופארק היורה 3: בניית פארק.
בנוסף הפטרנודון הוא המאובן הלאומי של קנזס לצד הטילוזאורוס.
פסגת בוריס ילצין
פסגת בוריס ילצין (עד 2002 פסגת אוגוז באשי מרכז) היא פסגת הר בקירגיזסטן. הפסגה שוכנת על רכס הרי טרקסי עלא-טו, במערכת הרי טיין-שאן. ממוקם בשטח מחוז איסיק-קול. בשנת 2002 שונה שם הפסגה לכבוד נשיא הפדרציה הרוסית הראשון, בוריס ניקולאייביץ' ילצין.
גאוגרפיה
הפסגה ממוקמת בהר טיין-שאן ברכסי אוגוז באשי וטרסקי עלא-טו. נמצאת בחלקו המרכזי העליון של רכס טרסקי עלא-מדי. זו הפסגה השלישית בגובהה (אחרי פסגות קראקול וג'יגיט). הפסגה מכוסה קרחונים.
שם
לדברי מושל מחוז איסיק-קול שבקירגיזסטן אמילבק אנפיאייב, הרעיון לקרוא לפסגת ההר על שם נשיא רוסיה לשעבר בא בעת ביקורו של ילצין עם רעייתו באגם סונקל הסמוך.
באוקטובר 2002 משלחת בינלאומית, בהיקף של 18 אנשים הגיעה לפסגת ההר והורכבה מאזרחים קירגיזים ורוסיים. הם הביאו עמם לפסגת ההר קפסולה ובה דברי החלטת ממשלת מחוז איסיק-קול להענקת השם בוריס ילצין.
אי-שרדות: המירוץ
אי-שרדות המירוץ היא סדרת אנימציה קנדית/אמריקאית המהווה ספין-אוף לסדרות אי-שרדות, אי-שרדות אקשן, אי-שרדות מסביב לעולם, אי-שרדות הנקמה של האי, אי-שרדות אולסטארס ואי-שרדות באי פקיטיו.
הסדרה מתרחשת מסביב לעולם, ומבוססת על סדרת הטלוויזיה המצליחה "המירוץ למיליון" (the amazing race).
18 צוותים יצאו להילחם מסביב לעולם, לעמוד במשימות ואתגרים חדשים, ולהכיר מקומות חדשים בעולם.
עלילה
לעונה זאת אין עלילת המשך מהעונה הקודמת, זאת היא עונה חדשה לגמרי, עם מנחה חדש לגמרי ומתמודדים חדשים.
אך התוכנית מבוססת על אותה פואנטה כמו הקודמת, 18 צוותים (זוגות) יתחרו על 1,000,000 $ אחרי שיעברו אתגרים ומשימות בכל העולם, הדחות וטיסות.
בכל פרק ישנה הדחה (למעט מספר פרקים) ומספר משימות (בדרך כלל 2–3) באותה הארץ בה העלילה של הפרק מתקיימת (לרוב, לכל פרק יש ארץ שונה).
על המשתתפים לקחת את "טיפ המסע" מ"קופסת דון", ולעקוב אחרי הטיפים עד ההגעה ל"אזור הרגיעה". בדרך עליהם לעבור משימות ואתגרים העלולים לשנות את מצב המשחק.
צוותים לפי סדר הדחה
מקרא צבעים
אוניברסיטת קיל (אנגליה)
אוניברסיטת קיל (באנגלית: Keele University) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בקיל שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1949. נכון ל-2020 לומדים באוניברסיטת קיל כ-11,000 סטודנטים.
האוניברסיטה חברה בארגונים חדשנות מידלנדס ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי.
היסטוריה
אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת אוקספורד הפעילו תוכניות לימודים באזור עוד בשנות ה-90 של המאה ה-19. בשנת 1904 תעשיינים מקומיים ניסו להקים מוסד אקדמי עצמאי, אך ללא הועיל. אוניברסיטת קיל עצמה הוקמה כמכללה בשנת 1949 והפכה לאוניברסיטה בשנת 1962. התארים הראשונים החלו להינתן בשנת 1951 והסטודנטית הראשונה סיימה את לימודיה בשנת 1954. עם הפיכת המוסד לאוניברסיטה בשנת 1962, כבר למדו בו כ-1,200 סטודנטים.
המחלקה ליחסים בינלאומיים של קיל נוסדה בשנת 1974 על ידי פרופסור אלן ג'יימס והייתה מהמוסדות הראשונים שהציעו תואר מלא בנושא. בתחילת שנות ה-80 האוניברסיטה הייתה על סף קריסה כלכלית, ואף נשקל לאחד אותה עם מכללות אחרות. בסופו של דבר מספר מכללות מקומיות למקצועות הרפואה אכן סופחו לאוניברסיטה.
דרקסלר
דרקסלר (גרמנית: Drechsler; נפוץ גם בתעתיק דרכסלר) הוא שם משפחה גרמני שפירושו חרט.
נבחרת גביע דייוויס של ניו זילנד
נבחרת גביע דייוויס של ניו זילנד היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של ניו זילנד שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס.
לפני מלחמת העולם הראשונה טניסאי ניו זילנדי אנטוני וילדינג היה חלק מנבחרת אוסטרלאסיה. הוא היה שותף ל-4 זכיות בגביע דייוויס.
מריל סטריפ
מרי לואיז "מריל" סטריפ (באנגלית: Mary Louise "Meryl" Streep, נולדה ב-22 ביוני 1949) היא שחקנית אמריקאית, הנחשבת לאחת השחקניות המצליחות והידועות ביותר בכל הזמנים. סטריפ הייתה מועמדת ל-21 פרסי אוסקר, יותר מכל אדם אחר, וזכתה בשלושה פרסים. כמו-כן הייתה מועמדת ל-32 פרסי גלובוס הזהב, יותר מכל אדם אחר, וזכתה בשמונה פרסים, שיא זכיות.
הופעת הבכורה של סטריפ על הבימה הייתה בשנת 1971 במחזה The Playboy of Seville, ועל המסך הקטן בסרט הטלוויזיה "העונה הקטלנית ביותר" (1977); באותה שנה היא ערכה גם את הופעת הבכורה של על מסך הקולנוע - בתפקיד שולי בסרט "ג'וליה". בשנת 1978 סטריפ זכתה בפרס אמי הראשון שלה על משחקה במיני-סדרה "שואה: סיפורה של משפחת וייס"; באותה שנה היא התפרסמה גם כשחקנית קולנוע בעקבות הופעתה ב"צייד הצבאים" (1978), שזיכתה אותה במועמדות הראשונה שלה לפרס אוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר; שתי ההופעות הללו זיכו אותה גם בשבחים מצד המבקרים. בשנת 1979 סטריפ זכתה בפרס האוסקר הראשון שלה כשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה ב"קרמר נגד קרמר" (1979). מאוחר יותר היא זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעותיה ב"בחירתה של סופי" (1982) ו"אשת הברזל" (2011).
ביוגרפיה
סטריפ נולדה בעיר סאמיט, ניו ג'רזי שבארצות הברית. אימה, מרי וולף, הייתה אמנית פרסומות ואמנית עריכה לשעבר, ואביה, הארי ויליאם סטריפ ג'וניור (1910–2003), היה מנהל בתחום הפרמצבטיקה. יש לה שני אחים.
היא גדלה בברנרדסוויל, ניו ג'רזי, שם למדה בתיכון ברנרד. היא קיבלה תואר ראשון בלימודי דרמה מקולג' ואזר בשנת 1971; סטריפ למדה גם בדארטמות' קולג' במסגרת חילופי סטודנטים. היא המשיכה את לימודיה בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל, שם היא שיחקה במגוון תפקידים על הבמה - מהלנה הזוהרת ב"חלום ליל קיץ" ועד אישה בת 80 בכיסא גלגלים בקומדיה מאת המחזאים כריסטופר דורנג ואלברט אינאורטו.
קריירה
סטריפ נבחנה באודישנים לתפקיד הנשי בסרטו של הבמאי דינו דה-לורנטיס, "קינג קונג". דה-לורנטיס התלונן לבנו באיטלקית על שהביא אותה, והיא להפתעתו השיבה לו באיטלקית שוטפת. הופעת הבכורה שלה על המסך הייתה בשנת 1977, בתפקיד משני בסרטו של פרד זינמן - "ג'וליה"; הקהל הרחב נחשף אליה בעקבות משחקה בסרט "צייד הצבאים", שבו שיחקה לצד ארוסה, ג'ון קאזאלה; סטריפ סיפרה שהסכימה לשחק בסרט רק כדי להיות לצד ארוסה, שאובחן כחולה בסרטן העצמות; על גילום תפקידה של לינדה בסרט, היא הייתה מועמדת לראשונה לפרס אוסקר.
בהמשך סטריפ שיחקה במיני-סדרה "שואה: סיפורה של משפחת וייס" (1978), שזיכה אותה בפרס אמי. ב-1979 היא הופיעה בסרטו של וודי אלן, "מנהטן"; לטענתה, היא לא הורשתה לחרוג מהתסריט ולא ניתנה לה האפשרות לפתח מספיק את דמותה בסרט. באותה שנה היא זכתה בפרס אוסקר על משחקה בסרט "קרמר נגד קרמר"; בו היא הורשתה לעצב את דמותה.
אחרי שגילמה תפקידי משנה רבים, מעמדה שודרג והיא זכתה גם בתפקידים ראשיים; בסרט "אהובת הקצין הצרפתי" היא גילמה את הדמות הנשית הראשית לצד ג'רמי איירונס; המבקרים שיבחו את הופעתה בסרט, ובזכותו היא קיבלה את פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א. היא זכתה באוסקר שני על תפקידה ב"בחירתה של סופי" (1982), עיבוד לספרו של ויליאם סטיירון שעוסק בשואה. בשנת 1987 שיחקה לצד ג'ק ניקולסון בסרטו של הבמאי הברזילאי הקטור בבנקו "עשבי פרא", ועל תפקידם בסרט; סטריפ וניקולסון קיבלו מועמדות לפרס האוסקר על תפקידם הראשי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 סטריפ הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס האוסקר ותשע פעמים לפרס גלובוס הזהב, מתוכן זכתה ארבע פעמים. סטריפ זכתה בשני פרסי גילדת שחקני המסך. סטריפ שיחקה במספר שוברי קופות, כמו "השעות", "סדרה של צרות", "השטן לובשת פראדה", "מאמה מיה!", "ג'ולי וג'וליה", "זה מסובך" ו-"אשת הברזל".
בשנת 2012 התארחה למשך 2 פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
סטריפ ידועה כבררנית בבחירת תפקידים ומופיעה לרוב בסרטים רציניים ואיכותיים אשר מאפשרים לה להפגין את כישורי המשחק שלה. היא ידועה כשחקנית הנכנסת עמוק לכל תפקיד אותו היא מגלמת ומבצעת אותו בפדנטיות; היא גם יודעת לסגל לעצמה מגוון מבטאים לצורך תפקידים שונים; בשל כל אלה הפכה לחביבת מבקרי הקולנוע, המגדירים אותה כאחת השחקניות הגדולות של הוליווד בכל הזמנים.
בנובמבר 2016 דווח שסטריפ תשתתף בסדרת טלוויזיה בת 20 פרקים שיביים דייוויד או. ראסל ושמה "The Nix" לצידו של רוברט דה נירו. היא אמורה לגרוף 850,000 דולר לכל פרק בסדרה. בשנת 2018 שיחקה בסרט ההמשך של "מאמה מיה!", בתפקיד הרוח של דונה.
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של ריאן מרפי "הנשף" שמבוסס על המחזמר באותו שם משנת 2016.
סטריפ נישאה ב-1978 לדון גאמר, פסל במקצועו; לזוג ארבעה ילדים, בהם השחקנית מיימי גאמר.
מועמדויות וזכיות
מריל סטריפ היא השחקנית בעלת מספר המועמדויות הרב ביותר לפרס אוסקר – 21. סטריפ הייתה מועמדת 17 פעמים לפרס השחקנית הטובה ביותר, וארבע פעמים לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר; כמו כן, סטריפ מחזיקה במספר המועמדויות (31) והזכיות (8) הרבים ביותר לפרס גלובוס הזהב. בין הסרטים בגינם הייתה מועמדת:"העיתון", "אדפטיישן", "אל תוך היער, "השטן לובשת פראדה", "ספק", "ג'ולי וג'וליה", "זיכרונות מאפריקה", "צייד הצבאים", "קרמר נגד קרמר" ו"בחירתה של סופי". בסך הכול, זכתה סטריפ ב-3 פרסי אוסקר: פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1979 על "קרמר נגד קרמר", פרס השחקנית הטובה ביותר בשנת 1982 על "בחירתה של סופי" ובשנת 2011 על "אשת הברזל"; היא גם זכתה בשני פרסי אמי על משחקה ב"שואה: סיפורה של משפחת וייס" ו"מלאכים באמריקה". בסך הכול הייתה סטריפ מועמדת ליותר מ-215 פרסים מרכזיים וחשובים, וזכתה מתוכם ב-97 פרסים.
קבר קנדי
קבר קנדי (באנגלית: John Fitzgerald Kennedy Gravesite) הוא חלקת הקבר של נשיא ארצות הברית ה-35 ג'ון פיצג'רלד קנדי, אשתו הגברת הראשונה ג'קלין ושניים מילדיהם. החלקה ממוקמת בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שליד וושינגטון די. סי. זהו אחד מן האתרים המתוירים ביותר בבית הקברות.
קנדי והנשיא ה-27 ויליאם הווארד טאפט הם שני נשיאי ארצות הברית היחידים שנקברו בבית הקברות ארלינגטון.
תולדות האתר
הנשיא קנדי נרצח בדאלאס שבטקסס ב-22 בנובמבר 1963. ארונו הוטס לבירה וושינגטון וב-25 בנובמבר נערכה לו הלוויה ממלכתית שבה נקבר בבית הקברות ארלינגטון. הוא נקבר בחלקה לרגלי בית ארלינגטון, המשקיפה אל גשר הזיכרון שעל נהר הפוטומק ואל אנדרטת לינקולן ונופה של וושינגטון. החלקה נבחרה על פי מה שהייתה ככל הנראה משאלתו של קנדי והבחירה אושרה על ידי אלמנתו ביום שלפני ההלווייה. לפי בקשת ג'קלין קנדי הותקן בחלקה כבר לקראת ההלוויה לפיד אש תמיד, שהודלק על ידה.
מיד לאחר ההלוויה הוקפה חלקת הקבר בגדר עץ לבנה. ב-4 בדצמבר נקברו לשני צידיו של קנדי שניים מילדיו שהיו קבורים ברוד איילנד ובמסצ'וסטס - בת שמתה ברחם אמה ובן, פטריק, שמת בגיל יומיים.
בשלוש השנים הראשונות לאחר הרצח ביקרו באתר הקבר של קנדי 16 מיליון מבקרים. בעקבות גודש המבקרים באתר הסכימו רשויות בית הקברות ומשפחת קנדי כי יש להקים לו חלקת קבר מוסדרת יותר, שמיקומה נקבע למטרים מעטים ממקומה של החלקה המקורית. ארונות קנדי וילדיו הועברו מהחלקה המקורית וב-14 במרץ 1967, לאחר שתי שנות בנייה של החלקה הקבועה, הובאו בה לקבורה. למחרת נערך טקס חנוכת האתר הרשמי. החלקה הקבועה תוכננה על ידי האדריכל ג'ון קרל ורנק (John Carl Warnecke), חבר ותיק של הנשיא.
ג'קלין קנדי הובאה לקבורה לצד בעלה לאחר מותה בשנת 1994.
האתר
חלקת הקבר מצויה בתוך רחבה מלבנית מוקפת גדר שיחים, הניצבת בטבורו של המדרון המשתפל מבית ארלינגטון שבבית הקברות הלאומי. הרחבה מרוצפת בשיש לבן ובתוכה משתרע מלבן מרוצף אבן המוקף בגדר שרשרת. המלבן, המרוצף באבני גרניט מקייפ קוד שבמדינתו של קנדי מסצ'וסטס, משמש כמצבה הקבוצתית של הנשיא ובני משפחתו. על גבי אבני הגרניט קבועים ארבעה לוחות שחורים אופקיים, הנושאים את סימן הצלב ואת שמותיהם ומועדי לידתם ומותם של בני המשפחה. במרכז קבועים הלוחות הנושאים את שמות קנדי ואשתו, ומשני צידיהם לוחות קטנים יותר, הנושאים את שמות ילדיהם. במרכז מחציתו העליונה של מלבן הגרניט ניצבת כיפת אבן ובה קבועה אש התמיד.
גרם מדרגות רחב מעפיל אל החלקה מרחבה אובלית גדולה הממוקמת מתחתיה. על גבי גדר הבטון של הרחבה האובאלית, ממול לגרם המדרגות, חרותים משפטים מתוך נאום ההשבעה של קנדי משנת 1961.
אחיו של קנדי, רוברט, שנרצח בשנת 1968, קבור בקרבת החלקה, מעט מדרום לה. אחיהם, אדוארד, שמת ב-2009, נקבר בקרבת קברו של רוברט. על שני הקברים ניצבים צלבי עץ לבנים פשוטים ובקרבתם לוחות אופקיים הנושאים את פרטיהם.
הרעלת הבירה ההמונית במוזמביק
הרעלת בירה המונית במוזמביק הייתה אירוע הרעלה המונית שהתרחש ב-9 בינואר 2015, במהלך טקסי קבורה בשתי עיירות במחוז טטה (Tete) שבמוזמביק, בעקבות שתיית בירה מתוצרת מקומית. ההרעלה, שהתרחשה בעקבות זיהום של קמח תירס (המהווה מרכיב עיקרי בבירה המקומית) בחיידקי Burkholderia gladioli מתת-המין cocovenenans, גרמה לאשפוזם של 232 בני אדם ולמותם של 75.
הרעלה
לאחר בדיקה ראשונית עלה כי כל מי שנפגע באירוע צרך במידה זו או אחרת בירה מתוצרת מקומית שנהוג להגישהּ במהלך טקסי הקבורה המסורתיים. כל מי שהפגין את סימני ההרעלה התלונן על תסמינים זהים אשר כללו: שלשול, כאבי שרירים והתכווצויות חריפות בבטן. בסך הכל מתוך 256 המשתתפים בטקסי הקבורה, 232 לקו בתסמיני ההרעלה, ומתוכם נפטרו 75.
חקירת המקרה
במהלך החקירה האפידמיולוגית הרשמית הועלו שתי השערות מרכזיות בדבר מקור ההרעלה המסתורית. אל שתיהן התייחסו הרשויות במדינה כאל אירוע טרור, או לחלופין כאל אירוע פלילי: שתי השערות אלה לא עמדו במבחן המציאות; בעוד שמיץ המרה של תנינים נחשב במוזמביק לרעיל, לאמיתו של דבר הוא איננו רעיל כלל. אבקת מרה של תנינים מיוצאת באופן קבוע מאפריקה למזרח אסיה לצורכי רפואה סינית, וניסויים שנערכו על עכברים שללו את היותו רעיל ליונקים. מאידך, דוגמאות של הבירה ומרכיביה וכן של דם המאושפזים והנספים נשלחו אל המעבדה בבית החולים המרכזי במפוטו, בירת מוזמביק, שם נשללה כל נוכחות של דיגוקסין ודיגיטוקסין. לאחר בדיקה נוספת בארצות הברית התגלו חיידקי Burkholderia gladioli מתת-המין cocovenenans על שני רעלניו - חומצה בּוֹנְגְּקְרֶקִית (en:Bongkrek acid) וטוֹקְסוֹפְלָבִין (en:Toxoflavin) בשאריות הבירה וקמח התירס, שמהווה את אחד ממרכיביה.
חומצה בונגקרקית
צוות החקירה הממלכתי הגיע למסקנה כי שיטפון שפקד את האזור גרם להצפה שהובילה לריקבון מאגרי קמח התירס ולזיהומם בתת-מין זה של חיידקים. תושבי האזור סברו כי חרף אי התאמתו של הקמח לאכילה, הוא עדיין ראוי לבישול של הבירה. בנוסף לכך נחשף קשר ישיר בין כמות צריכת הבירה לחומרת ההרעלה, שכן משתתפי טקסי הקבורה שצרכו מעט מאוד בירה (כ-50 מ"ל) היו בין 24 האנשים שלא לקו בתסמיני ההרעלה כלל.
אילזה ובר
אילזה ובר (בגרמנית: Ilse Weber; 11 בינואר 1903 – 6 באוקטובר 1944) הייתה משוררת יהודיה-צ'כית שכתבה בשפה הגרמנית. היא חיברה בעיקר שירים וקטעי תיאטרון לילדים יהודים. היא נשלחה מרצון לאושוויץ עם ילדי טרזינשטט, ונרצחה בתאי הגזים יחד עם בנה טומי.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1903 בוויטקוביצה שבמזרח צ'כיה בשם אילזה הרלינגר. היו לה חמישה אחים ואחיות. מנישואיו הראשונים של אביה, האחיות הרטה (ילידת 1898) ובטינה ("מוצי") (ילידת 1891) והאח ארווין (יליד 1895). מנישואיו השניים של אביה האחים ארנסט (יליד 1900) ואוסקר (יליד 1907). בילדותה למדה לשיר ולנגן בגיטרה, מנדולינה ובללייקה.
בשנת 1930 התחתנה עם ווילי ובר ובני הזוג התיישבו בפראג, שם כתבה עבור כתבי עת לילדים והפכה למפיקה ברדיו הצ'כי. לאחר הכיבוש הנאצי בצ'כוסלובקיה בשנת 1939, הצליחו בני הזוג להביא את בנם הבכור האנוש בבטחה לשוודיה בקינדר-טרנספורט לפני שנכלאו בגטו בפראג. האנוש נשלח תחילה לבריטניה להתגורר עם חבר של אמו שהייתה בתו של דיפלומט שוודי, וייתכן שהוא הנס ובר המופיע כמספר 1292 ברשומות הסעות המובילות לבריטניה שארגן ניקולס וינטון. הוא שרד את המלחמה בשוודיה, וגר בסטוקהולם. בנו, טומי, יליד 1977, נקרא על שמו של אחיו הצעיר, שנרצח עם אמו באושוויץ.
בני הזוג הגיעו למחנה הריכוז טרזינשטט בפברואר 1942. אילזה ובר עבדה כאחות לילה בבית החולים לילדים של המחנה, ועשתה כל שביכולתה למען המטופלים הצעירים ללא סיוע בתרופות (שהיה אסור לתת לאסירים יהודים). היא כתבה כ-60 שירים במהלך מאסרה והלחינה רבים מהם והשתמשה במנגינות ותמונות פשוטות מטעות כדי לתאר את האימה שבסביבתה. בהופעה היא ליוותה את עצמה בגיטרה. השירים שלה כוללים את "שיר ערש", "שוטטתי בטרזינשטט", "הכבשה של לידיצה", "Wiegala", "ומפל הגשם" ו"הימנעות מאמונה".
כשבעלה גורש לאושוויץ באוקטובר 1944, אילזה ובר התנדבה להצטרף אליו עם בנם טומי מכיוון שלא רצתה לפרק את המשפחה. היא והילד נשלחו לתאי הגזים עם ההגעה. וילי ובר שרד את זוועות המחנה וחי עוד כ-30 שנה.
שנים אחר כך, ב-15 באפריל 2018, אחת המטופלות שלה מטרזינשטט, אביבה בר און שרה, רק מזיכרון, את אחד משיריה של אילזה ובר במהלך קונצרט בירושלים. האירוע כולו היה מחווה למלחינים, קורבנות מחנות הריכוז הנאצים.
יצירותיה
ספרה הפופולרי ביותר היה "מנדל רוזנבוש: סיפורים לילדים יהודים" (1929). הספר מתאר קשיש חביב, המקבל באופן מסתורי מטבע קסם המאפשר לו להיות בלתי נראה כרצונו. הוא משתמש בכוח זה כדי לבצע מעשים טובים אנונימיים לשכניו.
אסופת הסיפורת המוקדמת שלה, משנת 1925, מופיעה בספר "מרוץ הקטנוע וסיפורים אחרים" (1930).
שירת טרזינשטט של ובר נאספה בספר "בתוך הקירות האלה, חי הצער" (1991). שיריה הוקלטו לעיתים קרובות, במיוחד "שיר ערש", לאחרונה על ידי המצו-סופרן אן סופי פון אוטר וכריסטיאן גרהר (2007). בשנת 2008 הוציאה ההוצאה לאור, קרל הנסר, אוסף מכתביה ושיריה שכותרתו: "Wann wohl das Leid ein Ende hat" שאספה ההיסטוריונית הגרמנייה אולריקה מגדל. בנה שנותר בחיים, האנוש, השתתף בתוכנית תרבותית לכבוד יצירתה של אמו בברלין ב־22 במאי 2008. הוא חיבר ספר על חייה, "אילזה: סיפור אהבה ללא סוף טוב."
שיר הערש "Wiegala" הוא אחד משירי המחזה" מעשיה מגונה" מאת פולה ווגל.
סיירת פיקודית
סיירת פיקודית היא סוג יחידה צבאית שהתקיימה בצה"ל בין 1955 ל-1974. הסיירת הפיקודית שימשה כחוד החנית של הפיקוד המרחבי לו השתייכה. תפקידה של הסיירת היה למלא משימות באבטחת הגבולות אותם לא יכלו למלא גדודי החי"ר הרגילים (הצנחנים וגולני למשל) עקב משימות דחופות יותר. במהלך שנות קיומן מרבית משימותיהן של הסיירות הפיקודיות היו קשורות לבט"ש.
שלוש הסיירות הפיקודיות היו:
קיפודן חרטומני האקטי
קיפודן חרטומני האקטי (שם מדעי: Zaglossus hacketti) הוא מין של קיפודן חרטומני נכחד ממשפחת הקיפודניים אשר חי באוסטרליה במהלך תקופת הפליסטוקן והיה כבד בהרבה מקרוביו החיים כיום. חלק מהחוקרים העבירו את המין לסוג עצמאי - Murrayglossus.
קיפודן נכחד זה הגיע לאורך של 1 מטר, לגובה 0.6 מטר ולמשקל 30 ק"ג, מה שהופך אותו ליונק הביב הגדול ביותר שהתקיים מעולם. הוא דמה במראהו לקיפודן מודרני בעל רגליים ארוכות וגדולות אשר עזרו לו להלך ביערות.
מין זה התגלה במערת המאמוט שבאוסטרליה המערבית ב-1914 בידי החוקר לודוויג גלאורט. הממצאים היו שבורים וחלקיים וכללו בעיקר חוליות ועצמות רגליים חזקות. לא נמצאה גולגולת שלו אך מעריכים שהיה בעל גולגולת צרה עם חוטם ארוך ולשון ארוכה, בה השתמש כדי לצוד נמלים וטרמיטים וחסרי חוליות נוספים.
חלק מהמאובנים הכילו עדויות לציד בידי אנשים ששרפו והרגו חלק מהקיפודנים. ייתכן שהם אלה שהכחידו אותו בסוף הפליסטוקן. ציורים שלו התגלו בארץ ארנהם על קיר מערה לצד ציור של קיפודן חרטומני מערבי.
תקודונטיה
תקודונטיה (Thecodontia) היא קבוצה פרפילטית של זוחלים טורפים שהתקיימו בסוף הפרם עד סוף הטריאס. בעבר נחשבה זו לקבוצה שממנה התפתחו הדינוזאורים, הפטרוזאורים והתנינאים. בין התקודונטים הקדומים היו הולכים על ארבע, אולם התארכות הרגליים האחוריות והשינויים שחלו באגן הירכיים מרמזים על הסתגלות שהתחילה בכמה מהם להליכה על שתיים.
מיון
בקבוצה זו ישנם 4 טקסונים:
גרטל & הנזל
באוקטובר 2018 הוכרז כי חברת ההפקה אוריון על הפקת הסרט, וצילומי הסרט נערכו בין נובמבר לדצמבר 2018 בדבלין, אירלנד.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-31 בינואר 2020. הסרט גרף 22 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות מעורבות וביקורות חיוביות מצד מבקרים, עם שבחים על האיכות הוויזואלית והסינמטוגרפיה שלו, כמו גם על אלמנט האימה ועל המשחק.
מגליבגוויליה
מגליבגוויליה (שם מדעי: Megalibgwilia; משמעות השם: "קיפודן נמלים אוסטרלי גדול", כשחלק מהאבוריג'ינים מכנים את הקיפודן האוסטרלי "Libgwil") הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הקיפודניים אשר חי באוסטרליה בין המיוקן לסוף הפליסטוקן, ונכחד לפני 50,000 שנה בקירוב. זהו הקדום ביותר בבני המשפחה והיחיד שחי בתקופת המיוקן.
המגליבגוויליה התגלה ב-1884 מכמה עצמות זרוע שבורה שהובאו לחוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון שנתן לסוג את שמו. עצמות אלה השתייכו למין Megalibgwilia ramsayi ומאובניו התגלו ברחבי אוסטרליה וגם באי טסמניה. ב-1896 התגלתה בניו סאות' ויילס גולגולת שבורה שהשתייכה למין דומה, Megalibgwilia robusta.
מינים אלו הגיעו לגודל דומה לזה של קיפודן חרטומני מערבי, הגדול שביונקי הביב המודרניים והיו בעלי רגליים ארוכות יותר, איתם הם פילסו את הדרך ביער. עם זאת, הם היו קטנים יותר מהמין קיפודן חרטומני האקטי, שהגיע למשקל 30 ק"ג ולאורך של מטר אחד.
דאוודה ג'ווארה
סר דאוודה קאירבה ג'ווארה (באנגלית: Dawda Kairaba Jawara; 16 במאי 1924 – 27 באוגוסט 2019) היה מנהיג פוליטי בולט בגמביה. ראש השרים מ-1962 ועד עצמאות גמביה ב-1965. ראש ממשלה מ-1965 ועד 1970 ונשיאה ראשון של המדינה מ-1970 ועד 1994. ג'ווארה נבחר לנשיא חמש פעמים ברציפות עד הדחתו בהפיכה צבאית ב-1994.
תולדות חייו
נולד בבאראג'אלי שבמרכז המדינה למשפחה מוסלמית מקבוצת המנדינקה. ב-1947 עבר ללמוד מדעים בקולג' באקרה (כיום בירת גאנה, בירת חוף הזהב). שנה לאחר מכן התקבל ללימודי וטרינריה באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד. בגלאזגו החל בפעילות פוליטית, הצטרף לתא מפלגת הלייבור באוניברסיטה ולאיגוד הסטודנטים האפריקאים, ונבחר לנשיאו. בשנת 1953 סיים את לימודיו ושב למולדתו נישא לאוגוסטה, שהשתייכה לכנסייה האנגליקנית. במסגרת עבודתו כאחראי על חיסוני בקר, נדד ברחבי המדינה ויצר רשת קשרים ענפה והיכרות אישית עם צמרת מגדלי הבקר, ראשי כפרים וצ'יפים מקומיים, מערכת קשרים שתסייע לו לבניית בסיס כוחו הפוליטי. המאבק הפוליטי התקיים בין אנשי הערים לאוכלוסייה הכפרית. לקראת הבחירות שתוכננו בפרוטקטוראט ב-1960 הוקמה מפלגת העם הפרוגרסיבית (People's Progressive Party - PPP) וג'ווארה נבחר לעמוד בראשה. המפלגה התבססה על האליטה הכפרית, אך הפכה למפלגה כללית. בבחירות 1960 זכתה המפלגה ל-9 מושבים מתוך 19. בבחירות שהתקיימו במאי 1962 היא כבר השיגה רוב של 18 מושבים מתוך 32.
לאחר הבחירות, החל השלטון הבריטי בהעברת סמכויות לשלטון המקומי. ג'ווארה מונה לראש השרים והוביל את המדינה לעצמאות בה זכתה ב-18 בפברואר 1965, אז היה לראש ממשלתה הראשון. ג'ווארה פעל לחיזוק הקשרים הכלכליים בין גמביה לסנגל וקיבל סיוע בידע חקלאי מישראל, בה ביקר מספר פעמים.
עם עצמאותה הוגדר משטרה של גמביה כממלכה בחבר העמים הבריטי, כלומר, ראש המדינה הייתה המלכה אליזבת' השנייה בתוארה כ"מלכת גמביה" (Queen of the Gambia). ב-24 באפריל 1970, בעקבות משאל עם הוגדרה גמביה כרפובליקה נשיאותית בחבר העמים הבריטי. ג'ווארה היה לנשיא המדינה, תפקיד ביצועי ששילב הן את מעמד ראש המדינה והן את תפקיד ראש הממשלה. אך המצב הכלכלי התדרדר ועמו האשמות בשחיתות שלטונית. ב-29 ביולי 1981, בעת שג'ווארה שהה בביקור בלונדון לרגל נישואי צ'ארלס ודיאנה, פרץ ניסיון הפיכה על ידי המפלגה הסוציאליסטית (Socialist and Revolutionary Labour Party - SRLP). ג'ווארה קרא לסיוע צבאי מסנגל, ששלחה מיד 400 חיילים לדיכוי ההפיכה. עד ה-6 באוגוסט שלחה סנגל 2,700 חיילים. בדצמבר 1981 חתמו שתי המדינות על הסכם קונפדרציה על מנת להבטיח את היציבות השלטונית בגמביה. קונפדרציית סנגמביה התקיימה עד לפרישתה של גמביה ב-30 בספטמבר 1989 לאחר שגמביה סרבה להתקרב יותר לכיוון האיחוד המשותף.
ב-1985 הוציא ג'ווארה לפועל את תוכנית הרפורמות הכלכליות במדינה (Economic Recovery Program - ERP), בתמיכת קרן המטבע הבינלאומית, שנועדו להצעידה לעבר שגשוג כלכלי על ידי הפרטה והקטנת הגרעון. צעדי ההפרטה הובילו ללקיחת הלוואות רבות ללא כיסוי, דבר שגרר נפילתם של בנקים. כן נוצרו קבוצות שחיתות ("מאפיות") שהשתלטו על מספר גדול של נכסים. עקב כישלון הרפורמה הכלכלית ומגפת מלריה, הייתה גמביה ב-1992 אחת המדינות העניות בעולם, עם תוחלת חיים של 45 שנים ותמותת תינוקות של 130 ל-1000 לידות. רק ל-40% מהאוכלוסייה הייתה נגישות למים זורמים ושיעור ידיעת קרוא וכתוב עמד על 25%. עם זאת, בבחירות שהתקיימו באפריל 1992 נבחר ג'ווארה פעם חמישית וזכה לתמיכה של 58%.
ביולי 1994 הדיחה קבוצת קצינים בשם "המועצה השלטת הזמנית של הכוחות המזוינים" את ג'ווארה בהפיכה צבאית. יו"ר המועצה, יחיא ג'אמה בן ה-29, היה לראש המדינה, החוקה הושעתה וכל פעילות אופוזיציונית נאסרה. ג'ווארה יצא לגלות בסנגל, שם שהה עד 2002, אז הותר לו לשוב בתנאי שלא יעסוק עוד בפוליטיקה. ב-2007 הוזמן לניגריה על מנת לסייע ולייעץ לממשלתה לקראת הבחירות הדמוקרטיות לנשיאות המדינה.
יחסיו עם מדינת ישראל
בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 קיימו גמביה וישראל יחסים דיפלומטיים לא-רשמיים, שכן גמביה הייתה נתונה תחת שליטת הממלכה המאוחדת. ב-10 בדצמבר 1962, כשלוש שנים לפני קבלת עצמאות גמביה, ערך ג'ווארה ביקור בן חמישה ימים בישראל. במהלך ביקור דן עם ממשלת ישראל בהגשת סיוע רפואי מצד ישראל. ב-16 בדצמבר 1962 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין ג'ווארה למנכ"ל משרד החוץ חיים יחיל. ב-17 בפברואר 1965, יומיים לפני קבלת העצמאות של גמביה באורח רשמי, שלחה שרת החוץ גולדה מאיר מברק ברכה לראש הממשלה ג'ווארה עם זכיית ארצו בעצמאות. ב-11 באוקטובר 1966 הגיע ראש הממשלה ג'ווארה לביקור רשמי בישראל. ג'ווארה הגיע עם שר החינוך בממשלתו, אנדרו דייוויד קאמארה, ונועד עם ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ושר החינוך הישראלי זלמן ארן. ביקורו הסתיים לאחר שבוע, ובמסגרתו נחתם הסכם ידידות ראשון בין שתי המדינות.
אוניברסיטת ראדבאוט
אוניברסיטת ראדבאוט (בהולנדית: Radboud Universiteit, ובראשי תיבות RU, לשעבר האוניברסיטה הקתולית ניימכן) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, שממוקמת בניימכן בהולנד, אשר נוסדה בשנת 1923. האוניברסיטה נושאת את שמו של הקדוש ראדבאוט, בישוף הולנדי מהמאה ה-9, שנודע בזכות האינטקלקט שלו ודאגתו לאוכלוסיות מוחלשות ומקופחות.
באוניברסיטה שבע פקולטות: אמנויות, משפטים, ניהול, מדעי הרפואה, מדעי החברה ותאולוגיה, פילוסופיה ולימודי דת. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-23,000 סטודנטים, מתוכם 10.6% זרים.
היסטוריה
שורשי האוניברסיטה במוסדות האקדמיים שנוסדו באזור עוד באמצע המאה ה-17 שעסקו בעיקר בתאולוגיה, רפואה ומשפט. מוסדות אלו אמנם שגשגו מאוד בתחילתם, אך קרסו בעקבות פרוץ מגפת הדבר ומלחמת הולנד–צרפת.
בשנת 1923 הוחלט להקים שוב את האוניברסיטה בשביל לשרת את האוכלוסייה הקתולית באזור, שנתפשה כמוחלשת. למרות ההצלחה בשנים הראשונות, האוניברסיטה נפגעה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה. רבים מאנשיה נהרגו ומבנים נהרסו במהלך ההפגזות. הלימודים התחדשו במרץ 1945 לאחר השחרור על ידי בעלות הברית.
מאז תום המלחמה, מספר הסטודנטים עלה בהתמדה מ-3,000 בשנת 1960 ל-15,000 בשנת 1980.
עזרא בצרי
הרב עזרא בצרי (נולד בשנת 1937) הוא אב"ד בירושלים ומחבר ספרים.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב יוסף בצרי, שהיה נכד אחותו של הרב יוסף חיים, בעל "בן איש חי". כמו כן, הוא נינו של המקובל הרב יהודה פתיה. אחיו הצעיר הוא המקובל הרב דוד בצרי. בשנות ה-50 עת היה חשש שיגייסו את בני הישיבות לצבא השיג אישור מזויף של פסיכיאטר שהוא חולה נפש, ובאמצעותו השיג פטור משירות צבאי. לימים הסביר שהאמין שגיוס בני הישיבות אינו ראוי ולכן ראה בשימוש במסמך כוזב כדי להכשיל את הגיוס שלו מהלך כשר.
למד 14 שנים בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטייה וקרובו הרב יהודה צדקה ששימש כראש הישיבה, וכן אצל הרב יצחק נסים. בשנת 1971 מונה לדיין בבית הדין הרבני האזורי ברחובות. בשנת 1975 התמודד על תפקיד הרב הראשי של חיפה. בשנת 1977 ביקש להתמודד על תפקיד הרב הראשי של ירושלים, אולם דבר המסמך הכוזב פורסם בתקשורת ובעקבות זאת ירדו סיכוייו להיבחר וברגע האחרון הוא הסיר את מועמדותו.
הרב בצרי ייסד את מכון הכתב, ובמסגרתו ההדיר, ערך והוציא ספרים תורניים רבים, בעיקר של חכמי ספרד. כמו כן פרסם ספרים ומאמרים בבמות שונות בנושאי דין ומשפט. על פועלו התורני זכה בשנת תשמ"ו בפרס הרב מימון.
כיום הוא עומד בראש מוסדות "עמלי תורה" בשכונת הר נוף בירושלים ורב בית הכנסת "משכן אהרון" בשכונה.
משפחתו
אשתו הייתה הרבנית סימה בצרי (נפטרה בפברואר 2021), שהוציאה לאור את סדרת הספרים "הנישואין - משימה!" ו"משימה בשניים".
ביארני בנדיקטסון (ראש ממשלת איסלנד ה-13)
ביארני בנדיקטסון (באיסלנדית: Bjarni Benediktsson; 30 באפריל 1908 - 10 ביולי 1970) היה ראש ממשלת איסלנד בשנים 1970-1963 ובסוף 1961 כהונה קצרה — בעקבות התפטרותו הזמנית של אולאפור תורס מהתפקיד. בשנים 1970-1961 כיהן כיו"ר מפלגת העצמאות (מפלגת ימין). אביו של בנדיקטסון, בנדיקט סוויינסון, היה אחד ממנהיגי תנועת העצמאות האיסלנדית, שבשנים 1931-1908 כיהן כחבר אלת'ינגי (פרלמנט).
קורות חייו
בנדיקטסון למד משפט חוקתי באוניברסיטת איסלנד ומונה לפרופסור בגיל 24. בשנת 1934 הוא נבחר כחבר מועצת העיר של הבירה רייקיאוויק מטעם מפלגת העצמאות, ובשנים 1947-1940 כיהן כראש העירייה.
בשנת 1947 בנדיקסטון מונה לשר החוץ של איסלנד. במהלך כהונתו בתפקיד, איסלנד הייתה שותפה בשנת 1949 להקמת ברית נאט"ו — כאחת המדינות המייסדות של הארגון. בשנת 1953 הוא עזב את התפקיד, והיה שר במשרדים שונים עד שנת 1956.
כאשר השמאל עלה לשלטון ב-1956, בנדיקטסון פרש זמנית מהחיים הפוליטיים והחל למלא את תפקיד העורך הראשי בעיתון השמרני המוביל במדינה — "מורגונבלאדיד".
בשנת 1959 מפלגת העצמאות חזרה לשלטון ובנדיקטסון כיהן בממשלתו החמישית של אולאפור תורס כשר המשפטים והכנסייה, שר הבריאות ושר התעשייה. בשנת 1961 הוא נבחר למנהיג מפלגת העצמאות, מה שגרם לתורס, מנהיג המפלגה הקודם, להתפטר מתפקידו כראש הממשלה בספטמבר של אותה שנה. בנדיקטסון נבחר על ידי מפלגתו כראש הממשלה במקומו של תורס.
תורס הסכים לשוב לממשלה מתחילת 1962 וחזר לעמוד בראשה, בעוד בנדיקטסון ויתר על התפקיד וקיבל שוב את שלושת התיקים שבהם החזיק קודם. בבחירות שנערכו ביוני 1963, מפגלת העצמאות שוב זכתה במספר החברים הגבוה ביותר באלת'ינגי — הפעם בהובלתו של בנדיקטסון.
מותו
בנדיקטסון כיהן כראש ממשלת איסלנד מ-14 בנובמבר 1963 עד יום מותו בשרפה שפרצה ב-10 ביולי 1970 במעון הקיץ הממשלתי בת'ינגווליר. גם אשתו ונכדו נספו באותה שרפה.
חיים אישיים
בנו של בנדיקטסון, ביורן ביארנאסון, כיהן כשר המשפטים של איסלנד בשנים 2009-2003.
בתו, ואלגרדור ביארנאדוטיר, היא פוליטיקאית, שהייתה נשואה לפוליטיקאי הסוציאל-דמוקרט המנוח וילמונדור גילפאסון. בנם נספה בשרפה בת'ינגווליר עם סבו וסבתו.
אוסף המסמכים שלו נשמר בהארכיון העירוני של רייקיאוויק.
אלברט מוסה
איזק אלברט מוֹסֶה (בגרמנית: Isaac Albert Mosse; 1 באוקטובר 1846 – 31 במאי 1925) היה שופט יהודי-גרמני ומומחה למשפט חוקתי ומשפט אזרחי-קונטיננטלי. סייע לקיסרות יפן בכתיבת חוקת מייג'י.
תולדות חייו
מוסה נולד ב-1846 בעיר גרֶץ (Grätz) שבדוכסות פוזנן, ממלכת פרוסיה, בנו של הרופא מרקוס מוסה. למד משפטים באוניברסיטת ברלין, תוך סיוע כספי של אחיו, רודולף מוסה, שעשה את הונו בתחום הפרסום והוצאה לאור. ב-1876 התמנה לשופט בשפנדאו ולאחר מכן התקדם למשרה הגבוהה ביותר אליה יכל יהודי להגיע במערכת המשפט הגרמנית, שופט בבית משפט של המדינה (Landgerichtsrat) בברלין.
ב-1882, בהמלצת משרד המשפטים הגרמני, נפגש עם איטו הירובומי, ראש ממשלת יפן וראש משלחת שנשלחה מיפן לאירופה על מנת לאתר מערכת חוקתית שתוכל להתאים לארצו. מוסה שכנע את היפנים שחוקת ממלכת פרוסיה והקיסרות הגרמנית יכולה להתאים במיוחד לקיסרות היפנית ושקד על כתיבת טיוטות החוקה. בהמשך עבר ליפן ושימש כיועץ לראש הממשלה יאמגאטה אריטומו בכתיבת חוקים ומערכות משפט ומנהל. בסך הכל חי מוסה ביפן בין 1886 ל-1890.
עם שובו התמנה לשופט עליון בקניגסברג ומ-1904 כיהן כפרופסור למשפט פרוצדורלי באוניברסיטת קניגסברג. ב-1907 פרש ועבר לברלין, שם כיהן כחבר מועצת העיר וכיועצה המשפטי.
סטיבן ברחוויין
סטיבן צ'ארלס ברחוויין (בהולנדית: Steven Charles Bergwijn; נולד ב-8 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני באייאקס ובנבחרת הולנד.
פ.ס.וו. איינדהובן
ברחוויין נולד באמסטרדם להורים מסורינאם. עד 2009 שיחק בקבוצת נוער מקומית בשכונה בה התגורר, וב-2009 הצטרף למחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. עקב סכסוך עם אחד ממאמניו החליט לעזוב. באופן מיידי לאחר עזיבתו נציגי פ.ס.וו. איינדהובן יצרו עמו קשר והביאו אותו למחלקת הנוער. ב-9 באוגוסט 2014 ערך את הופעתו הראשונה בפ.ס.וו. ב', במסגרת ליגת המשנה ההולנדית.
את שערו השלישי במדי הקבוצה הבוגרת של פ.ס.וו. כבש בניצחון 0–3 על אייאקס, ניצחון אשר הבטיח לפ.ס.וו. את אליפות הולנד של עונת.
טוטנהאם הוטספר
בסיום חלון ההעברות של ינואר 2020 חתם ברחוויין בטוטנהאם הוטספר על חוזה ל-5 שנים, בעסקה ששווייה 26.7 מיליון פאונד. בהופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג מול מנצ'סטר סיטי כבש את שער הבכורה שלו בטוטנהאם, בניצחון 0–2, ונבחר לאיש המשחק על ידי סקיי ספורטס. ב-6 במרץ 2020, במשחק מול ברנלי, נפצע ברחוויין בקרסולו השמאלי, פציעה שהייתה צפויה להשביתו עד לסוף העונה. עקב השבתת הליגה בזמן התפרצות נגיף הקורונה, היה לברחוויין זמן להתאושש מהפציעה והוא פתח בהרכב במשחק הראשון של טוטנהאם מאז חזרת הליגה, מול מנצ'סטר יונייטד, ואף כבש את השער היחיד לזכות קבוצתו.
אייאקס
ב-7 ביולי 2022 חתם באייאקס עליו היא שילמה 31 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-30 ביולי וכבש שער בכורה בהפסד הקבוצה 3-5 לפ.ס.וו. איינדהובן במשחק מגן יוהאן קרויף. ב-14 באוגוסט כבש שערים ראשונים בליגה כשכבש שלושער בניצחון 2-5 על חרונינגן.
קריירה בינלאומית
ברחוויין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד הבוגרת תחת המאמן רונאלד קומאן, ב-13 באוקטובר 2018, כאשר פתח בניצחון 0–3 על במסגרת ליגת האומות 2018/2019.
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
הסכם פיני–סובייטי (1948)
הסכם הידידות, שיתוף הפעולה והעזרה ההדדית שנחתם ב-1948, היה הסכם בין פינלנד לברית המועצות, ושימש כבסיס ליחסים בין המדינות בין השנים 1948–1992, עם התפרקות ברית המועצות. ההסכם היה הכלי העיקרי ביישום קו פאסיקיבי–קקונן.
ההסכם
באמצעות החתימה על ההסכם ב-6 באפריל 1948, ביקשו הסובייטים להרחיק את איום המערב מגבולותיהם על ידי מניעת השימוש בשטח פינלנד להתקפה. הפינים מצידם הבטיחו את עצמאותם, מה שאפשר לפינלנד להמשיך ולהישאר דמוקרטיה ליברלית בעלת גבול באורך 1,340 ק"מ עם ברית המועצות.