cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ולדימיר קוזלוב
הציוות עם סנטינו מארלה (2010–2011)
כשהמותג ECW הגיע לקיצו, קוזלוב, ביחד עם מתאבקי ECW אחרים, הפכו לעצמאיים. בעקבות זאת, הוא הופיע במותג Raw ב-8 במרץ 2010 במהלך קרב גונטלט עם ג'ון סינה, כשהתחרה מול מתאבקים כמו מר מקמהן, בטיסטה, מארק הנרי, דרו מקינטייר וג'ק סוואגר. ב-3 במאי בפרק של התוכנית Raw, הוא חבר פעם נוספת לשותפו לשעבר, ויליאם ריגל, לקרב על אליפות הזוגות של ה-WWE נגד שושלת הארט. בקרב זה, קוזלוב וריגל נחלו הפסד לאחר שריגל נכנע למהלך השארפשוטר של דייוויד הארט סמית'.
שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, הוא הופיע בקטע מאחורי הקלעים עם סנטינו מארלה, ויליאם ריגל ופלייבור פלייב, ובו מארלה ביקש ממנו לחבור אליו לקרב זוגות. לעומת זאת, קוזלוב סירב לכך, כשטען שמארלה תמיד מפסיד. ב-31 במאי בפרק של התוכנית Raw, קוזלוב הפך לדמות טובה בפעם הראשונה בקריירה, כשהוא עזר לסנטינו מארלה ואיב טורס להשיג ניצחון. שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, הוא ומארלה הוכרחו להשתתף בתחרות ריקודים, שבה קוזלוב זכה. ב-14 ביוני בפרק של התוכנית Raw, קוזלוב שימש כשופט המיוחד לקרב היחידים בין ריגל למארלה, שבו מארלה ניצח לאחר שקוזלוב ביצע ספירה מהירה לשלוש במכוון. שבועיים לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, הוא התמודד מול מארלה בקרב שבו ההתניה הייתה שבמידה שקוזלוב יפסיד, הוא יהפוך לשותף של מארלה. הוא ניצח בקרב, אף על פי שריגל התערב במהלך הקרב, כשקוזלוב עצר את ריגל עם מכת בעיטה אל החזה שלו ולאחר מכן הוא סחב את מארלה אל מאחורי הקלעים. שבוע לאחר מכן, קוזלוב הצטוות למארלה ויחדיו הם גברו על ויליאם ריגל וקאלי הגדול. במשך השבועות הבאים, השניים המשיכו ברצף הניצחונות שלהם, כשרשמו ניצחונות על צמדים בתוכניות Raw ו-Superstars.
באירוע לילה של אלופים, קוזלוב ומארלה השתתפו בקרב זוגות מרובה משתתפים, כשעל כף המאזניים הונחו חגורות אליפות הזוגות של ה-WWE. מנגד, הם לא צלחו במשימתם, כשמי שזכו באליפות הזוגות היו קודי רודס ודרו מקינטייר. ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, הצמד גבר על האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) וכתוצאה מכך הפכו לטוענים לכתר לאליפות הזוגות של ה-WWE. השניים אתגרו את הית' סלייטר וג'סטין גבריאל מקבוצת הנקסוס לקרב על חגורות האליפות באירוע סדרת ההישרדות, אך גם בניסיון זה הם כשלו.
ב-6 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, השניים הצליחו לזכות לבסוף בחגורות האליפות לאחר שניצחו בקרב זוגות הדחות מרובע את אלופי הזוגות, סלייטר וגבריאל, מארק הנרי ויושי טאטסו, והאוסוס. באירוע TLC: Tables, Ladders and Chairs, קוזלוב ומארלה ניצחו את סלייטר וגבריאל כתוצאה מפסילה ובכך הם שמרו אצלם את התואר. השניים איבדו את התואר בחזרה לסלייטר וגבריאל באירוע תא ההדחות, שנערך ב-20 בפברואר 2011. קוזלוב היה אמור להתחרות בקרב ארבעה נגד ארבעה ברסלמניה 27. אולם, הוא נפצע במהלך סוף השבוע של רסלמניה, כשהוא הותקף על ידי קבוצת The Corre, וכתוצאה מכך קופי קינגסטון מילא את מקומו באירוע.
ב-8 במרץ, קוזלוב הפך למאמן של קונור או'בריאן בעונה החמישית של התוכנית NXT שנקראה בשם NXT Redemption. ב-22 במרץ בתוכנית, קוזלוב ואו'בריאן ניצחו את JTG והטירון שלו, ג'ייקוב נובאק, בתחרות ריקודים. לאחר מכן, קוזלוב החל ללמד את או'בריאן את טכניקת הסמבו כריקוד. לעומת זאת, או'בריאן הודח מהתחרות ב-28 ביוני, כשהיה המודח הרביעי. קוזלוב המשיך ופתח בפיוד עם JTG בתוכנית NXT, כשניצח אותו בשלושה מקרים שונים. הקרב האחרון של קוזלוב בארגון היה ב-5 באוגוסט בפרק של התוכנית סמאקדאון, שבו הוא הפסיד למארק הנרי. לאחר הקרב, הנרי שבר את רגלו השמאלית של קוזלוב (כחלק מהעלילה), עד ששיימוס הגיע ונחלץ לעזרתו. באותו היום, ארגון ה-WWE הודיע שקוזלוב שוחרר מהחוזה שלו.
Inoki Genome Federation (2011–2012)
ב-30 באוגוסט 2011, דווח שפרודיוס יערוך את הקרב הראשון שלו לאחר תקופתו ב-WWE, כשיופיע עבור ארגון ההיאבקות היפני Inoki Genome Federation (IGF) ב-3 בספטמבר תחת שם במה חדש, אלכסנדר קוזלוב. בתאריך זה הוא הפסיד לאריק האמר תוך פחות משלוש דקות. ב-2 בדצמבר, קוזלוב גבר על מונטנאה סילבה. ב-26 במאי 2012, פרודיוס התמודד מול ג'רום לה באנר על אליפות ה-IGF, אך הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר זה, כשנחל הפסד לאחר שלוש דקות בלבד. ב-10 ביולי, הוא השיג קרב חוזר על התואר, אך גם בפעם זו הוא הפסיד לג'רום לה באנר. הוא לא התאבק מאז אותו הקרב, כשהחליט להסב את תשומת ליבו לעבודה בתור שחקן ופעלולן.
AEW Fyter Fest
Fyter Fest הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), המשודר אחת לשנה. האירוע הראשון התקיים בשנת 2019. שם האירוע ניתן לו כחלק מפרודיה לפסטיבל Fyre.
האירוע הראשון של Fyter Fest נערך ב-29 ביוני 2019 באושן סנטר בדייטונה ביץ', פלורידה והיה בשיתוף עם אירוע משחקי הלחימה של Community Effort Orlando (CEO). בזמן שהארגון תכנן לקיים את האירוע של שנת 2020 בלונדון, אנגליה, הוא הוזז למיקום אחר עקב מגפת הקורונה. בנוסף, האירוע היה אמור להיות משודר במתכונת אירוע שלם וצפה, אך מאוחר יותר הוחלט לשדרו כספיישל בן שני חלקים כחלק מהתוכנית השבועית Dynamite ב-1 וב-8 ביולי.
Nothing on You
Nothing on You הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, No.6 Collaborations Project. השיר יצא לאור ב-12 ביולי 2019, על ידי אסיילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר רצועות האלבום. בשיר משתתפים הראפר הארגנטינאי פאולו לונדרה והראפר האנגלי דייב. השיר נכתב על ידי שירן, לונדרה, דייב, דניאל אוביידו, כריסטיאן סלזאר ופרד אגיין, והופק על ידי פרד וסם צאנג.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-8 באוגוסט 2019.
רקע והוצאה
שירן הכריז על שיתוף הפעולה, יחד עם רשימת הרצועות של האלבום כולו, ב-18 ביוני 2019, בחשבון האינסטגרם שלו. מיד לאחר הודעתו של שירן, שיתף לונדרה את "ההפתעה המטורפת" עם מעריציו ברשתות החברתיות, ואמר: "כל מה שאני יכול לומר ברגע זה הוא שחלומות אכן מתגשמים, ותודה לך, אד שירן, שנתת לי את ההזדמנות".
לגבי האופן נוצר שבו שיתוף הפעולה, חשף לונדרה לבילבורד שהאלבום כבר היה "סגור", מה שאומר שהסבירות ששיתוף פעולה ביניהם יקרה הייתה קלושה, אבל בסופו של דבר זה קרה. עבור לונדרה, אחת המטרות העיקריות של שיתוף הפעולה הזה הייתה לתת השראה לאמנים לטיניים אחרים "לחלום בגדול".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-111 מיליון השמעות.
הרכב
הרצועה מתחילה בסאונד של סינתיסייזר, שחוזר על עצמו במהלך שלוש הדקות ועשרים שניות של השיר, ומשמש כלייטמוטיב שלו. לאחר הבית והפזמון הראשון של השיר, מצטרף לונדרה ושר את הבית השני בספרדית. את הבית השלישי והאחרון בשיר, מבצע דייב.
ביקורות
ג'וטה איירזה מבילבורד ארגנטינה ציינה לחיוב את השתתפותו של לונדרה ואמרה: "נראה כאילו הזמר, יליד קורדובה, התכונן לרגע הזה מאז ימיו כראפר פריסטייל, מבלי לדעת זאת".
טנקינג
טנקינג (באנגלית: Tanking) היא טקטיקה בספורט שבה קבוצת ספורט מפסידה בכוונה משחקים רבים על מנת לסיים את העונה במאזן גרוע ככל האפשר, כדי להשיג הטבות שונות הניתנות לקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר.
זהו נוהג נפוץ בעיקר בספורט האמריקאי, מפני שבו משתמשים בקונספט של ליגות "סגורות", ללא עלייה וירידה בין הליגות, בעת שבליגות "פתוחות" כל קבוצה רוצה לנצח כמה שיותר כדי לא לנשור לליגת המשנה. קבוצות טנקינג בדרך כלל מחפשות בחירות גבוהות יותר בדראפט הבא, מכיוון שחוקי הליגה בדרך כלל מעניקים את בחירות הדראפט הגבוהות ביותר לקבוצות הגרועות ביותר בעונה הקודמת. קבוצות שמחליטות לעשות טנקינג, כאשר הן מבחינות כי אין להן סיכוי לזכות בעונה זו בהישגים, עושות זאת לעיתים קרובות על ידי הושבת השחקנים הטובים ביותר שלהן על הספסל והחלפתם בשחקנים צעירים או בלתי-מנוסים בטענת "בנייה מחדש".
סיבות לטנקינג
קבוצות עשויות לבחור בטקטיקת ה"טנקינג" בשל מגוון סיבות, אבל הנפוצה ביותר היא כדי להבטיח בחירת דראפט גבוהה. הדראפט הוא הדרך העיקרית לקבוצות לזכות בשחקנים צעירים ומוכשרים שיוכלו לעזור להם לנצח בעתיד. כיוון שכדי לעודד תחרותיות ליגות רבות מעניקות את בחירות הדראפט הגבוהות ביותר לקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר בליגה בעונה החולפת, על ידי הפסד במשחקים קבוצות יכולות לשפר את הסיכויים שלהן להשיג בחירת דראפט גבוהה יותר, ובאמצעותה – לזכות בשחקן טוב יותר.
סיבה נוספת לכך שקבוצות עשויות לעשות טנקינג היא כדי לפנות מקום ב"תקרת השכר". בליגות ספורט מקצועיות רבות קבוצות מוגבלות בכמות הכסף שהן יכולות להוציא על משכורות שחקנים, וככל שהקבוצה מצליחה יותר – תקרת השכר שלה נמוכה יותר, כדי לעודד תחרותיות. על ידי הפסד מכוון במשחקים, קבוצות יכולות להפחית את הסיכויים שלהן להגיע לפלייאוף, מה שיוביל להכנסות נמוכות יותר ולהגדלת תקרת השכר שלהן בעונה הבאה.
תגובות
כדי למנוע מקבוצות לעשות טנקינג, ה-NBA, ה-NHL וה-MLB שינו את הדראפט שלהם כך שההגרלה תהיה קשורה רק באופן רופף לדירוג העונה הקודמת. היו כאלו שקראו לליגות לאמץ שיטת עלייה וירידה בסגנון האירופאי, שבה הקבוצות הגרועות ביותר יורדות לליגת המשנה, כדי להפוך את הטנקינג לפחות אטרקטיבי. ה-NBA, למשל, קנסה את מארק קיובן, הבעלים של דאלאס מאבריקס, ב-600,000 דולר, על כך שהתייחס בגלוי ליתרונות הטנקינג.
רוברט מוזס
רוברט מוזס (באנגלית: Robert Moses; 18 בדצמבר 1888 – 29 ביולי 1981) היה מתכנן עירוני יהודי־אמריקאי, שנחשב 'מתכנן־על' שהשפיע על התפתחות העיר ניו יורק ופרבריה באמצע המאה ה־20.
קורות חיים
מוזס נולד למשפחה יהודית ממוצא גרמני בניו הייבן שבקונטיקט. אביו, עמנואל מוזס, היה בעל חנות כולבו ואיש נדל"ן. כשהיה מוזס בן תשע עברה המשפחה למנהטן. הוא למד באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת אוקספורד וקיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת קולומביה. מוזס נכנס לשירות הציבורי בימי כהונתו של אל סמית' כמושל מדינת ניו יורק.
מוזס היה חבר ויו"ר בכמה רשויות ציבוריות שעסקו בתכנון ובפיתוח בעיר ניו יורק. חזונו התכנוני היה מבוסס ברובו על השימוש ברכב פרטי. בהתאמה הוא יצר רשת אוטוסטרדות המחברות את העיר ניו יורק למרחבים הסובבים, ובכך עזר להתפתחות הפרברים המודרניים ברחבי המדינה.
המיזמים הגדולים שבראשם עמד היו זרז לפיתוח האזור לאחר השפל הגדול בארצות הברית. לזכותו ניתן לזקוף פרויקטים שהשפיעו על העיר ניו יורק, ובהם הקמת גשרים המחברים את האי מנהטן לשכונות השכנות, הקמת הירידים העולמיים בשנים 1939 ו־1964, והקמת מטה האומות המאוחדות. מטרתו בבניית האוטוסטרדות הייתה למנוע כניסה של אוטובוסים לחוף ג'ונס ובכך למנוע מאפרו־אמריקאים וממיעוטים אחרים להגיע לחוף, שאותו ייעד מוזס ללבנים ולעשירים בלבד.
לאחר שנים שבהן שלט מוזס בעולם התכנון בניו יורק, הוא החל לרדת מגדולתו כאשר פעל לקידום תוכנית להקמת אוטוסטרדה במרכז מנהטן. תושבים רבים אשר התוכנית להקמת האוטוסטרדה הייתה פוגעת במרקם שכונתם הקימו אופוזיציה כנגד התוכנית. בראש הקבוצה המתנגדת עמדה העירונאית ג'יין ג'ייקובס. הפרדה לפי גזע כבר הייתה אסורה בזמנים אלו, מה שהוביל להצלחתם של המתנגדים ולירידת קרנו של מוזס ויצר אנטגוניזם רב-נגד עבודתו.
לקריאה נוספת
Caro, Robert A., The Power Broker: Robert Moses and the fall of New York, New York: Knopf, 1974. hardcover: ISBN 0-394-48076-7, Vintage paperback: ISBN 0-394-72024-5
קישורים חיצוניים
איתי הורוביץ, העיר ניו יורק בין ג'יין ג'ייקובס לרוברט מוזס, מחשבות של אדריכל
וולה (ורשה)
וולה (בפולנית: Wola) הוא רובע במערב העיר ורשה שבפולין.
היסטוריה
הרובע היה במקור כפר שנקרא "ויילקה וולה" אשר שולב לתחומי העיר ורשה בשנת 1916. בעוד שבתחילה היה וולה אזור תעשייה, הוא הפך בהמשך להיות בעיקר אזור מסחר ושכונות מגורים. ב-1944 נרצחו ברובע כ-50 אלף אזרחים פולנים, במסגרת מה שנודע בשם טבח וולה. נכון ל-2017 גרו באזור וולה 138,508 תושבים בשטח שגודלו 19.26 קמ"ר. רוב המוזיאונים של ורשה ממוקמים בו (בהם מוזיאון מרד ורשה), וכן בתי קברות רבים, בהם בית הקברות פובונזקי אשר הוא אחד מבתי הקברות הנודעים ביותר בפולין.
מלון דן אכדיה
מלון דן אכדיה הרצליה הוא בית מלון על החוף של הרצליה בבעלות ובהפעלת רשת מלונות דן. המלון הוקם לראשונה בשנת 1955 ומאוחר יותר נפתח מחדש בשנת 1958 לאחר 16 חודשי סגירה.
המלון
המלון כולל 208 חדרי אירוח. החדרים בבניין המלון הראשי משקיפים אל הבריכה והים, ואילו חדרי בקתות הגן כוללים טרסות פרטיות, אשר חלקם עם אמבט עיסוי. מתקני הפנאי המוצעים במלון כוללים בריכת שחייה חיצונית, 6 מגרשי טניס וחדר כושר. נוסף על כך, ליד המלון ניתן לעסוק בצלילה וברכיבה על סוסים. לילדים קיימת בריכת שחייה נפרדת, מתקני שעשועים ותוכנית פעילויות בזמן חופשות מרכזיות מבית הספר. במלון מספר מסעדות. המלון ממוקם על החוף, ונמצא במרחק הליכה קצרה מהמרינה של הרצליה ומהקניון הסמוך.
היסטוריה
המלון נבנה על ידי חברת "ארגל" במימון של ציונים ארגנטינאים ושל ממשלת ישראל. בנייתו נמשכה 3 שנים והושקעו בו כ־3 מיליון לירות ישראליות. המלון תוכנן על ידי האדריכל ורנר יוסף ויטקובר. המלון נפתח ב-21 ביוני 1955 בנוכחות ראש הממשלה וחברי כנסת. המלון השתרע על 46 דונאם וכלל 120 חדרים בבניין בן 5 קומות ומרתף. השם "אכדיה" שניתן למלון לקוח מספר בראשית פרק י' פסוק י' — "אכד" בארץ שנער, אחת הערים בממלכתו של נמרוד. הפסוק מגולף כצורתו על הקיר באכסדרה של המלון.
ג'ריד ביילס
קריירת מכללות
ביילס נולד וגדל בעיר פיניקס שבאריזונה, ובשנת 2007 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם צ'ייס באדינגר וג'ורדן היל, והוביל את קלעי הקבוצה עם 19.7 נקודות בממוצע למשחק. הקבוצה עצמה רשמה עונה מאכזבת עם מאזן ניצחונות 19–14, והדחה כבר בשלב הראשון של טורניר אליפות המכללות. בסיום העונה נבחר ביילס לחמישייה השנייה של העונה ב"מחוז ה-Pac 10".
פורטלנד טרייל בלייזרס
בדראפט ה-NBA 2008 נלקח ביילס בבחירה ה-11 על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד הועבר עם אייק דיוגו לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לג'ארט ג'ק, ג'וש מקרוברטס וברנדון ראש (הבחירה ה-13). בשתי עונותיו בפורטלנד קלע בממוצע 6.8 נקודות למשחק כשחקן ספסל. בשל פציעתו של כוכב הטרייל בלייזרס ברנדון רוי בפלייאוף 2010, קיבל ביילס תפקיד גדול יותר והתעלה על עצמו עם 13.5 נקודות למשחק ב-6 משחקי הקבוצה מול פיניקס סאנס, בטרם הודחה.
ניו אורלינס הורנטס
באוקטובר 2010, לאחר שתי עונות בפורטלנד, הועבר ביילס בטרייד לניו אורלינס הורנטס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
טורונטו ראפטורס
לאחר 11 משחקים בלבד עם ההורנטס נשלח ביילס בטרייד נוסף לטורונטו ראפטורס, יחד עם פג'ה סטויאקוביץ', בתמורה לג'ארט ג'ק, מרכוס בנקס ודייוויד אנדרסן. בעונה העוקבת,, קלע שיא קריירה של 11.4 נקודות בממוצע למשחק.
ממפיס גריזליס
לקראת עונת חתם על חוזה לשתי עונות בממפיס גריזליס. באותה עונה העפילה ממפיס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדותיה, אך הפסידה בו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 0–4. לאורך הפלייאוף השתתף ביילס בכל 15 משחקי קבוצתו, וקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק כמחליפם מהספסל של מייק קונלי וטוני אלן.
בוסטון סלטיקס
בינואר 2014, לאחר כעונה וחצי בממפיס, נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לקורטני לי.
פילדלפיה 76'
ביולי 2016 חתם על חוזה ל-3 עונות בפילדלפיה 76', בסך כ-27 מיליון דולר. לאחר 3 משחקים בלבד בעונת עבר ביילס ניתוח בשורש כף ידו השמאלית, אשר השבית אותו ממשחק עד לסיום העונה. את העונה העוקבת החל ביילס כשחקן קבוע בחמישייה הפותחת, אך לאחר 13 משחקים הוצא ממנה, ועד ינואר 2018 נותר אף מחוץ לרוטציית הקבוצה.
מינסוטה טימברוולבס
בנובמבר 2018 הועבר ביילס עם רוברט קובינגטון, דריו שאריץ' ובחירת דראפט עתידית למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לג'ימי באטלר וג'סטין פאטון.
סצ'ואן בלו ויילס
באוגוסט 2019, לאחר 11 עונות רצופות ב-NBA, חתם ביילס על חוזה בקבוצת סצ'ואן בלו ויילס מליגת העל הסינית.
תחנת השירות המסלולית הרוסית
תחנת השירות המסלולית הרוסית (ברוסית: Российская орбитальная служебная станция; בראשי תיבות: РОСС או ROSS) היא תחנת חלל רוסית מסלולית שמתוכננת להתחיל להיבנות בשנת 2028. התחנה מהווה התפתחות מתוך מיזם תחנת החלל המסלולית הלאומית (OPSEK) כאשר תוכנית החלל החדשה תהווה תחנת חלל רוסית עצמאית חדשה שנבנתה מאפס בלי מודולים מתוך המודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית.
סקירה כללית
באפריל 2021 הודיעו בכירים בתאגיד החלל הפדרלי הרוסי רוסקוסמוס על תוכניות לצאת מתחנת החלל הבינלאומית לאחר 2024, בהצהירם על חששות לגבי מצב המודולים המזדקנים שלה. תחנת חלל חדשה, המופעלת כולה על ידי רוסקוסמוס, תושק החל תשנת 2025. המשימה המאוישת הראשונה מתוכננת לשנת 2026.
התחנה תשייט במסלול מסונכרן עם השמש בגובה 400 ק"מ, שיאפשר לה לעקוב אחר כל פני כדור הארץ, במיוחד האזור הארקטי. מסלול זה יאפשר לתחנה לשמש לשתי מטרות חשובות: תצפיות בתדירות גבוהה של רוסיה מהחלל וגישה קלה יותר לתחנה בהשוואה לתחנת החלל הבינלאומית, מה שיאפשר לערוך ניסויים רפואיים ופיזיולוגיים יותר ממה שניתן כיום לבצע במודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית.
מודולים מתוכננים
מודול האנרגיה המדעי-1 (NEM-1), הידוע גם בשם SPM-1, יהיה מודול הליבה של תחנת החלל החדשה. תחילה נועד להיות משוגר לתחנת החלל הבינלאומית בשנת 2024, NEM-1 יעבור במקום 1.5–2 שנים של עיצוב מחדש כדי להכין את המודול לתפקידו החדש במסגרת התחנה החדשה.
החל מאפריל 2021, NEM-1 מתוכנן להיות משוגר בשנת 2025 על טיל השיגור אנגרה A5 מקוסמודרום ווסטוצ'ני ומודול ליבה חדש (בדומה ל-NEM-1) שאמור להיות משוגר בשנת 2028.
ROSS צפויה לכלול עד שבעה מודולים, כאשר 2035 הוא תאריך ההשלמה המיועד של בנייתה. שלב הבנייה הראשון יכלול ארבעה מודולים: מודול NEM-1 הבסיסי, NEM משודרג, מודול צומת ומודול שער. השלב השני יכלול מודולי לוגיסטיקה וייצור, וכן מודול פלטפורמה לשירותי חלליות. מודול מסחרי לעד ארבעה תיירים בחלל נמצא גם הוא בבחינה כחלק מהתחנה המתוכננת.
השפעה
במקרה של מימון מספיק ומחקר עקבי על פני 3–5 שנים שיכלול טיסה מאוישת לירח ויישום מלא של כלל תוכניות הבנייה לתחנת החלל עד שנת 2025 המסה הכוללת של התחנה יגיע ל-200,000 ק"ג, מה שיאפשר לה להיות לאובייקט השני בגודלו שנבנה אי-פעם בחלל אחרי תחנת החלל הבינלאומית (418,000 ק"ג), ואובייקט החלל הגדול ביותר שנבנה על ידי מדינה אחת. התחנה תכלול תחילה צוות של 3 אנשים שבהמשך יוגדל עד 9 איש עם כניסתה של התחנה לפעילות מלאה. לאחר שתושק החללית "אוריול" צוות התחנה יגדל שוב לכדי 18 אנשים. עם זאת, אין נתונים על כך בתוכנית החלל הפדרלית, כאשר עד 2026 מתוכננות רק 4 טיסות מאוישות, שניים מהם לתחנת החלל הבינלאומית, אחד לטיסה מאוישת סביב הירח, ורק הטיסה הרביעית מיועדת לתחנת החלל הרוסית. בעתיד, לאחר יישום תוכנית החלל הפדרלית לשנים 2016–2025 מוצעת הרחבה נוספת של התחנה.
ביקורת
הרעיון ליצירת תחנת חלל לאומית עורר ביקורת מצד מומחים רוסים שציינו כי אומנם זה עשוי לדרבן את פיתוח תעשיית החלל ותעשיות אחרות אך יש שהיו סקפטים לגבי אפשרות זו.
איגור מראינין מהאקדמיה הרוסית למדעי החלל על שם ציאולקובסקי אמר לסוכנות הידיעות "רי"א נובוסטי" כי "זה לא ממש זול", אבל "השאלה היא — האם אנחנו צריכים תחנה כזאת." דעה דומה הביע גם חבר האקדמיה הרוסית למדעי החלל אנדריי איאונין, שבעבר הביע את דעתו כי למרות הפוטנציאל הטכנולוגי, יצירת תחנת חלל לרוסיה אינה רעיון מעשי ורק יוביל להוצאות מיותרות.
ב-28 בנובמבר 2018, מנהל המכון למחקרי חלל של האקדמיה הרוסית למדעים, אנטולי פטרוקוביץ', אמר כי הרעיון ליצירת תחנה סביב הירח אינו טוב בשל הרמות הגבוהות של קרינה על הירח וכי עבודה של משלחות במשך זמן רב רב שם תהווה מקור למספר גדול של בעיות מדעיות שיהיה קשה לפתור.
עם זאת, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לא הראה סימנים של נסיגה ואמר כי הפרויקט ליצירת תחנת חלל מסלולית לאומית הוא חשוב מאוד עבור הכלכלה הלאומית ובאפריל 2021 תאגיד החלל הפדרלי הרוסי תמך ביישום תוכנית לבניית תחנת חלל רוסית עצמאית.
מתיסיהו
מת'יו פול מילר (באנגלית: Matthew Paul Miller; נולד ב-30 ביוני 1979), או בשמו היהודי מתתיהו שאול מילר, הוא זמר יהודי אמריקאי, שם הבמה "מתתיהו" נהגה על־פי ההגייה אשכנזית, קרי מתיסיהו, Matisyahu, בהברה ספרדית. בעברו היה מהאמנים החרדים היחידים שזכו למוניטין בינלאומי.
ביוגרפיה
מתיסיהו גדל בבית יהודי-רקונסטרוקטיבי. בסתיו 1995 השתתף בתוכנית שהציעה לתלמידים להכיר את המורשת היהודית, ושהה מספר חודשים בבית ספר התיכון כפר הנוער ע"ש ב.צ מוסינזון בהוד השרון בישראל. חוויותיו בביקור השפיעו עליו באופן משמעותי והוא החליט לאמץ את היהדות האורתודוקסית. חזר בתשובה ובתחילת דרכו נכח בבית הכנסת קרליבך בווסט סייד במנהטן. בשנת 2001 התחיל ללמוד בישיבת חב"ד, וסיים את התיכון באורגון. אז גם החל לנגן עם הלהקה היהודית "פ"א דל"ת". מתיסיהו חזר בתשובה לקראת סוף לימודיו בניו סקול במקביל לתהליך שעבר חברו ללימודים ושותפו המוזיקלי בעתיד הסקספוניסט דניאל זמיר.
באוגוסט 2004 נשא לאשה את טליה, סטודנטית יהודיה אמריקנית, ולהם נולדו שלושה ילדים. באוקטובר 2007 אמר שכבר אינו משתייך לחב"ד, ולתקופה קצרה גילה עניין מיוחד בחסידות פינסק-קרלין. באפריל 2010 הודיע שהוא ואשתו בחרו באורח חיים צמחוני.
בדצמבר 2011 הציג מתיסיהו בפרופיל הפייסבוק שלו תמונה בה הוא מופיע ללא זקן, ולצידה כתב כי "אינו יותר סופרסטאר רגאיי חסידי". בהמשך הבהיר בראיון כי מדובר בתהליך של "התבגרות דתית" וכי הוא "עדיין נאמן ליהדות ולחיפוש האמת במסגרת ההלכה ושמירת המצוות". עם זאת, בשנת 2012 החל להופיע ללא כיפה, ולשלב ריקודי נשים בקליפים שלו. בשנת 2014 התגרש מאשתו. ב-20 במאי 2019 התחתן בשנית.
קריירה
אחרי מספר שנים של פעילות מוזיקלית עם הלהקה "פ"א דל"ת", מתיסיהו זכה להצלחה ראשונה בשיר 'מלך בלי כתר' מאלבומו הראשון (בהפקת אלון כהן המתופף יוצא "נושאי המגבעת"), שהיה מאוד קרוב לכניסה לרשימת 20 שירי הרוק המושמעים ביותר. בשנת 2005 התארח באלבום להקת הנו-מטאל המצליחה P.O.D. אלבומו "Youth", אשר הופק על ידי ביל לאסוול, נמכר ב-119 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו לאור. בשנת 2006, שירו המצליח ביותר "Jerusalem", היה בראש רשימת ההורדות באתר "iTunes".
באוגוסט 2009 הוציא מתיסיהו את אלבומו השלישי "Light" שהגיע למקום הראשון מבין אלבומי הרגאיי ולמקום ה-19 ברשימת בילבורד 200 המדרגת את האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. הסינגל הראשון מן האלבום One Day, בו שואף מתיסיהו לשלום יום אחד, זכה להצלחה ברחבי העולם, וזכה ליותר מ-95 מיליון צפיות ביוטיוב. בגמר מונדיאל 2010 הושמע השיר בביצוע המקורי כמוזיקת רקע. ב-12 בינואר 2010 יצא לאור הרמיקס הרשמי לסינגל "One Day" בו מתארח זמר ה-R&B אייקון. מאוחר יותר יצאה אף גרסת רמיקס לשיר על ידי ההרכב אינפקטד מאשרום.
בנובמבר 2010 מתיסיהו הוציא לאור שיר מיוחד לכבוד חנוכה - "Miracle". במרץ 2011 התארח מתיסיהו בסינגל של הראפר וזמר ה-R&B החרדי דיסקרייב - "Pure Soul".
בינואר 2012 התארח מתיסיהו בסינגל של דניאל זמיר, "אין לי מקום". בפברואר 2012 התארח מתיסיהו בשיר של להקת הרוק האלטרנטיבית האמריקאית Moon Taxi, "Square Circles". ביולי אותה שנה הוציא את האלבום "spark seeker" (מחפש הניצוץ), אותו הגדיר כאלבום של השפעות יהודיות.
במרץ 2012 הגיע מתיסיהו לישראל לצלם את הוידאוקליפ הרשמי לסינגל החדש שלו "Sunshine", אותו צילם במשך 3 ימים בירושלים, מערת צדקיהו, אזור מעלה אדומים וים המלח.
ב-3 ביוני 2014 הוציא מתיסיהו את אלבום האולפן החמישי שלו "AKEDA", אותו קידם הסינגל "Watch The Walls Melt Down".
באוגוסט 2015, בגלל לחץ שהפעילו ארגוני BDS, מארגני "רוטוטום סאנספלאש" - פסטיבל מוזיקת רגאיי בספרד, שמתיסיהו היה עתיד להשתתף בו, חייבו את מתיסיהו כתנאי להשתתפותו בהצהרה על תמיכה בכינון מדינה פלסטינית. מתיסיהו כאמן לא הסכים להצהיר עמדה פוליטית "ולהצהיר כי הפלסטינים זכאים למדינה משלהם" ולכן הוחלט על ידי מארגני הכנס לבטל את השתתפותו. בעקבות כך פרסם משרד החוץ הספרדי הודעה רשמית, בה הוא מתנצל על ביטול הופעתו של הזמר. ב-19 באוגוסט פרסמו גם מארגני הפסטיבל התנצלות וקראו לזמר לשוב ולהופיע במופע. במסגרת התנצלותם גילו מארגני הפסטיבל כי ביטול ההופעה בא כתוצאה מאיומים שקיבלו, וחששם כי ייפגע הסדר התקין של האירוע, ולא כפי שפורסם בתחילה, כי הדבר נבע מאי הסכמתו של הזמר "ליישר קו" עם עמדתם של ה-BDS, בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הזמר נענה להזמנה זו ובמהלך ההופעה אף שר את השיר המפורסם "Jerusalem".
סגנון
רוב שיריו של מתיסיהו הם באנגלית, עם מעט מילים בעברית וביידיש. סגנון הרגאיי של מתיסיהו מזוהה עם התנועה הראסטפארית ביחד עם סגנון דאב. האמנים האחרים שניתן להשוותם אליו, לסגנונו ולהתייחסותו לדת הם בוג'ו בנטון, סיזלה, דמיאן מארלי, קפלטון, או ג'וניור קלי, בשילוב עם המסר האופטימי של לוצ'אנו, ושל אמנים בושמנים.
בשיריו מתיסיהו שואב השראה מוזיקלית מבוב מארלי ומהרב שלמה קרליבך. הוא דוגל באורח חיים רבגוני ושיתוף פעולה עם דתות וקבוצות אתניות שונות, ומדבר בעד אחדות, אהבה ואחווה הדדית.
מתיסיהו אינו מופיע בשבתות, אך מופיע בפני קהל מעורב של גברים ונשים. על מתיסיהו נכתבה כתבת שער ב"טיים". העיתון היהודי-אמריקני "The Forward" ציין אותו כאחד מחמשת היהודים הכי משפיעים בארצות הברית.
איוה איקוקו טוג'ורי
חייה
איוה איקוקו טוג'ורי נולדה בלוס אנג'לס למהגרים יפניים. היא גדלה בסביבה אמריקאית, שפתה הראשונה הייתה אנגלית וידיעתה את השפה היפנית הייתה קלושה. ביוני 1941 קיבלה תואר ראשון בזואולוגיה. זמן קצר לאחר מכן נסעה ליפן לבקר את דודתה שחלתה. הייתה זו נסיעתה הראשונה ליפן.
ב-7 בדצמבר 1941, כאשר תקפה יפן את ארצות הברית בפרל הארבור, שהתה איוה ביפן, ללא אמצעי קיום וללא יכולת לחזור לארצות הברית. קרובי משפחתה, שחששו מאירוח נתינת אויב בביתם, ביקשו ממנה לעוזבו. איוה ביקשה משלטונות יפן לכלוא אותה ביחד עם יתר אזרחי ארצות הברית ששהו ביפן בפרוץ המלחמה, אך היפנים אילצו אותה להצטרף לצוות השדרנים של שידורי התעמולה שלהם בשפה האנגלית, שכלל כתריסר נשים דוברות אנגלית.
לשידורי תעמולה אלה, באנגלית טובה ובקול נשי, הייתה האזנה מרובה בקרב חיילי ארצות הברית וימאי הצי האמריקאי בחזית האוקיינוס השקט, שהיו מרוחקים אלפי מילין מבתיהם, כאשר לתוכן התעמולה עצמו הם התייחסו בהומור. החיילים כינו את כל השדרניות בשם "שושנת טוקיו" ("טוקיו רוז").
לאחר כניעת יפן ב-1945 יצאו עיתונאים אחדים ליפן על מנת לחפש את "שושנת טוקיו" ולראיין אותה, והציעו סכומי כסף גבוהים עבור הראיון. עובדת ברדיו טוקיו הצביעה בפניהם על איוה. איוה, שנישאה בינתיים לאזרח פורטוגל ממוצא יפני שהתגורר ביפן, הייתה סבורה כי התשלום עבור הראיון יתרום לקיום של בני הזוג והסכימה להתראיין.
איוה העניקה את הראיון, כאשר בחוזה ההתקשרות שלה עם הכתבים הצהירה כי הייתה "שושנת טוקיו". אחד הכתבים מסר את הראיון הכתוב לקציני מודיעין של צבא ארצות הברית ואיוה נעצרה על ידי השלטונות האמריקאים ביפן ב-1945. חקירת ה-FBI ומשרד המשפטים הסתיימה ללא המלצה להעמידה לדין, והיא שוחררה ב-1946 לאחר שהוחזקה כשנה במעצר.
בשנת 1948 ביקשה רשות לחזור לארצות הברית ועניינה התעורר מחדש. היא נעצרה שוב והובאה לארצות הברית והועמדה לדין בשנת 1949 באשמת בגידה. היא הורשעה באחד משמונה סעיפי האישום ונדונה לעשר שנות מאסר ולקנס של עשרת אלפים דולר.
היא שוחררה מהמאסר בשנת 1956 בגין התנהגות טובה, אך הוצא נגדה צו גירוש מארצות הברית, אותו הצליחה לבטל בהליכים משפטיים שארכו שנתיים.
ערבים רוקדים
ערבים רוקדים - זהות שאולה הוא סרט קולנוע ישראלי של הבמאי ערן ריקליס, על פי ספרו של סייד קשוע שיצא בשנת 2014 לאקרנים. הסרט מספר את סיפורו של נער ערבי ישראלי מטירה שמנסה להשתלב בחברה הישראלית-יהודית. הסרט מבוסס על שילוב של שני ספרים שונים של סייד קשוע: החלקים הראשונים בסרט שמתארים את חייו של איאד בעיירתו ובבית ספרו, לקוחים מהספר "ערבים רוקדים" (2002), ואילו החלקים בהמשך המדברים על לקיחת הזהות של יונתן, מבוססים על הספר "גוף שני יחיד" (2010).
Selena ¡VIVE!
הוא מופע צדקה אשר נועד לציין עשור למותה של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה. המופע התקיים ב-7 באפריל 2005, בטקסס מול קהל של 70 אלף איש. הספיישל צולם, הופץ והופק על ידי רשת יוניוויז'ן והוא היה למשדר הנצפה ביותר אי פעם בארצות הברית בשפה הספרדית.
ערבים רוקדים
הפקה
הרעיון להפקת סרט על פי ספרו סייד קשוע "ערבים רוקדים", עלה לראשונה בשנת 2004, על ידי התסריטאי עלאא חליחל, שכתב תסריט המבוסס על הספר. את הסרט היה אמור לביים הבמאי האיטלקי רוג'ירו גבאי, והשחקן המצרי עומר שריף הביע את הסכמתו להשתתף בסרט. אך ההפקה לא יצא לפעול לבסוף.
Selena ¡VIVE!
במהלך המופע, אמנים שונים ביצעו שירים של הזמרת ביניהם גלוריה אסטפן והלהקה סלינה ולוס דינוס.
הישגים
המופע שודר גם בטלוויזיה והיה למשדר הנצפה ביותר אי פעם בשפה הספרדית בארצות הברית. בנוסף הוא גם היה למשדר הנצפה ביותר אי פעם בארצות הברית בקרב בני 18–34 בלוס אנג'לס, שיקגו, ניו יורק (בניו יורק הוא היה תיקו עם תוכנית נוספת) וסן פרנסיסקו שהוא שובר את השיא של "אמריקן איידול".
רשימת השירים
להלן רשימת השירים שבוצעו במהלך המופע:
אלבום הופעה
בנוסף למשדר בטלוויזיה יצא למופע גם גרסת אלבום שמכילה חלק מביצועי המופע בגרסת האודיו שלהם. האלבום יצא ב-10 במאי 2005.
ערבים רוקדים
הפקה
בתחילת 2011 הוכרז במסיבת עיתונאים בברלין על הפקה של הסרט בבמאי ערן ריקליס כקופרודוקציה ישראלית-גרמנית-צרפתית-בלגית-קנדית, בתקציב של 3 מיליון דולרים, ובתמיכת קרן הקולנוע הישראלי. עם זאת הפקת הסרט התעכבה ורק כעבור שלוש שנים הושלמה. במאי 2014 הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל הקולנוע ירושלים, אך מבצע צוק איתן והמצב הביטחוני דחו את השלמת הסרט בארבעה חודשים נוספים, ואף שמו השתנה במעט, ונוסף לו כותרת משנה - ״זהות שאולה״. הסרט גם נבחר להקרנה בפסטיבל לוקרנו.
עלילה
הסרט מתאר את סיפורו של איאד, נער ערבי-ישראלי מהעיירה טירה שנשלח ללמוד בפנימייה ישראלית למצוינות, התיכון הישראלי למדעים ואומנויות. בילדותו איאד מתואר כאינטליגנט, דבר שדוחף את משפחתו לנסות לתת לו את החינוך הטוב ביותר שהם יכולים לתת לו. בבית הספר העברי שאליו הוא מתקבל, איאד מוצא את עצמו מתמודד עם בעיות של שפה, תרבות וזהות. בעיות אלו מקשות עליו להיטמע בחברה היהודית. דבר נוסף המקשה על ההיטמעות הוא האינתיפאדה הראשונה ומלחמת המפרץ המתרחשות בתקופה בה מתקיים הסרט, מה שמעורר עוינות כלפי הערבים מצד החברה היהודית. כחלק מתוכנית הלימודים של בית הספר הישראלי למדעים ואומנויות, כל תלמיד מתנדב ותורם חלק מזמנו לחברה. בסרט, איאד מתנדב לעזור לילד עם מוגבלויות מוטוריות ששמו יונתן. יונתן חולה במחלת ניוון שרירים ובמהלך הסרט מצבו מתדרדר עד כדי כך שבסוף הסרט הוא נפטר בעודו נער. במהלך המפגשים ביניהם, איאד ויונתן מתחברים ומבלים זמן רב ביחד. במקביל, בבית הספר, איאד מתחיל לצאת עם נערה יהודייה ששמה נעמי. הזוגיות ביניהם עוברת מכשולים רבים בגלל היותו ערבי והיותה יהודייה. המכשולים הללו מוצבים בעיקר על ידי החברה, דבר שגורם לנעמי להיפרד מאיאד בסופו של דבר. בסוף הסרט, איאד מנצל את מות חברו יונתן כדי לגנוב את זהותו, ומקבל זהות יהודית. בכך מתחמק איאד מכל המכשולים שנאלץ להתמודד איתם בגלל זהותו הערבית.
ניתוח ספרותי
בעזרת אמצעים ספרותיים רבים בסרט ניתן להבין באופן ברור יותר את המסר של הסרט.
כבר מתחילת הסרט ניתן לראות כי מתחילה להיבנות הצגת העובדה כי איאד חכם ומוכשר. דוגמה לכך היא כאשר חישב תרגיל מתמטי מסובך בראש, או כאשר פתר חידה שאף אחד בכפר שבו גר לא הצליח לפתור. בניית דמות זו מרמזת על עתידו של איאד, שהוא להגיע "יותר רחוק" ממשפחתו או משאר תושבי הכפר.
בתחילת הסרט ניתן לראות כי בבית ספרו של איאד שרים את השיר "שלום עליכם". אך עצם הצגת השיר מדגישה כמה אין שלום בשיעור. לאחר מכן, בא ילד יהודי לביתו של איאד, ובכך ניתן לראות התחלה של תקווה לכך שאולי יהיה שלום. אך מיד לאחר מכן ניתן לראות את רתיעתו של הילד היהודי ובעזרת ניגוד זה ניתן לראות כי אין שלום.
כשאיאד מגיע לתיכון הוא מבין כי יש עליו מעין נטל של להיות "הערבי הסטריאוטיפי" בתוך החברה היהודית שבבית הספר. תחילה איאד מנסה להימנע מלהיות תחת סטיגמה זו אך רק לאחר שהוא מקבל על עצמו את "הנטל" הוא מתחיל להשתלב בחברה שסביבו. בכך ניתן לראות כי החברה הערבית יכולה לנסות להשתלב בחברה הישראלית-יהודית רק אם הם יקבלו על עצמם את הדמות שהחברה רוצה שהם יהיו.
מוטיב חזק הנמצא בסרט הוא ההקבלה בין יונתן לבין איאד. ההקבלה העיקרית היא הקבלה בין מוגבלותם - המוגבלות של יונתן (ניוון שרירים עקב מחלה המחמירה יחד עם התמשכות הסרט), וה"מוגבלות" של איאד (היותו ערבי, שבניגוד ליונתן מוגבלותו "משתפרת" ככל שהסרט ממשיך). לשניהם המוגבלות מפריעה בהשתלבות יום-יומית בחברה, ועצם היותם "מוגבלים" קירב ביניהם וגרם לחיבור החזק שלהם. בכך ניתן לראות כי להיות ערבי היא באמת מוגבלות בחברה הישראלית כיום, והיא מקשה על חייהם של הערבים-ישראלים.
בסוף הסרט מוצגת קבורתו של איאד, אך יונתן הוא הנקבר ואיאד לוקח לו את זהותו. בכך ניתן לראות סמל ל"לידה מחדש" של איאד. יחד עם לקיחת הזהות של יונתן, איאד מקבל חיים חדשים וקלים יותר. ניתן לראות כבר דוגמה ראשונה להקלה על חייו של איאד בכך שעבר במחסום בכביש ללא שום בעיה, בניגוד לבדיקה הביטחונית שעבר לאחר שנשמע מדבר ערבית מוקדם יותר בסרט.
ניתוח פוליטי
בגלל העובדה שהסרט מראה את חייו של נער ערבי העוזב את חייו בטירה ועובר לבית ספר לתלמידים מצטיינים ומחוננים, התיכון הישראלי למדעים ואומנויות, בתקופת מלחמת המפרץ, ברור שהיחסים בין הערבים ליהודים יהוו חלק ניכר ממנו. מתחילת הסרט ועד סופו הסכסוך בין הלאומים האלו מוצג כמעט בכל סצנה.
בבית הספר היסודי של איאד מחנכים בסתר את התלמידים בגישה עוינת נגד היהודים. הגישה הזאת באה לידי ביטוי בכך שהמורה של איאד מציג לתלמידיו מפה של פלסטין ומספר להם שזאת המדינה בה הם חיים. ברגע שהמנהל (שמנסה להתיידד עם היהודים ולהידמות אליהם) נכנס לכיתה, המורה מכסה את המפה במפה רגילה.
כאשר הסרט קופץ לשנת 1988, השנה שאיאד עובר לפנימייה הישראלית, ניתן לראות כי מצב התשתיות בכפר כמעט ולא השתנה מאז הסצנות הראשונות כשהוא ביסודי. כאשר מבשרים לאיאד שהוא התקבל לבית הספר בירושלים האישה בטלפון טועה בשמו ומכנה אותו בשם ערבי אחר-עאיד. גם בבית הספר מורים ממשיכים לקרוא לו בשם השגוי. בלבול השמות מראה את הפער הגדול בין היהודים והערבים ואולי גם מצביע על עליונותם של היהודים שלא מתאמצים לזכור את שמו, ואפילו במקום שאמור לחנך. דוגמה נוספת המראה את נחיתות הערבים בבית הספר נמצאת בסצנה שבה איאד פוגש את המנקה הערבי. המנקה הוא הערבי היחיד למעט איאד בבית הספר (שמוצג בסרט) ובכך מתאר את מצבם הנחות של הערבים בחברה הישראלית והנידוי של איאד מהחברה היהודית.
בשנת 1991, השנה שבה אירעה מלחמת המפרץ, ניתן לראות דוגמה נוספת לשנאה המופנית ליהודים מטעם הערבים. הערבים שמחים ורוקדים כאשר נורו טילים על ישראל, ואף מוכנים לסכן את חייהם בשביל לעלות לגג כדי לראות את הטיל ולקוות שיפגע ביהודים. בנוסף לכך הם מתפללים שסדאם חוסיין יחריב את ישראל וכועסים מאוד כשהוא מפסיד במלחמה.
לקראת סוף הסרט איאד משתמש בתעודת הזהות של חברו היהודי החולה במחלת ניוון שרירים על מנת שיקבלו אותו להיות מלצר, מכיוון שכאשר השתמש בתעודת זהות ערבית לא קיבלו אותו. בסוף הסרט, כאשר חברו מת, איאד משתלט על זהותו היהודית ו"נותן" לחברו את זהותו הערבית. הסרט מראה לנו כאן עד כמה חייו של ערביי ישראל קשים. למעשה, הקשיים כל כך גדולים, שגיבור הסרט העדיף לזייף את מותו ולחיות בזהות של בן אדם אחר מאשר לשאת בהם.
ניתוח אזרחי
בסרט ניתן לראות דגש והתמקדות בנושא של היטמעות בחברה הישראלית. איאד, נער שמגיע מכפר ערבי, מנסה להשתלב בחברה הישראלית היהודית ונתקל בקשיים רבים. בבית הספר צוחקים עליו בגלל דתו, מוצאו ושפתו ומחוץ לבית הספר הוא מתקשה במציאת עבודה בחברה היהודית, בגלל היותו ערבי. בכך, הסרט מדגיש הן את חלקי הדמוקרטיה הרפובליקנית הליברלית שבישראל, והן את חלקי הדמוקרטיה הליברלית הרב לאומית של ישראל. קשה להגדיר איזו משטר דמוקרטי ליברלי יש כיום בישראל מכיוון שמצד אחד ישראל היא מדינה יהודית בלבד ולכן צריכה להיות ליברלית רפובליקנית אך מצד שני ישראל מכירה ברב-לאומיותה ומתייחסת לכל לאום בנפרד כמו מדינה ליברלית רב לאומית.
בקבוצות הלאום השונות בישראל יש לחץ אדיר להיטמע בחברה. ניתן לראות את תופעה זאת בכל מדינות העולם. לדוגמה, מדיניות כור ההיתוך בעבר בארצות הברית שגרסה כי הזהות האמריקנית היא ערבוב של כל התרבויות, ומהגר היה מצופה להיטמע אליה מיד. הסרט הזה, בשונה למדיניות כור ההיתוך בארצות הברית מראה כי אין אפשרות לערבים להיטמע לחברה היהודית. לא מכיוון שהיחיד לא מסוגל, אלא מפני שהחברה לא מוכנה לזה עדיין. ניתן לראות זאת בבירור כאשר איאד אומר שלפעמים הוא שוכח שהוא ערבי ויונתן עונה שלא ידאג כי "תמיד יהיה מישהו שיזכיר לך את זה". ניתן לראות את זה גם במקום עבודה הראשון של איאד, שם אחד העובדים הערביים אומר שהדרך היחידה לקבל קידום היא להיוולד מחדש כיהודי. החלק האחרון בסרט, בו איאד לוקח את הזהות של יונתן, מראה את האבסורדיות בדיכוי ההטמעה על ידי החברה, הרי ההבדל בין איאד לכל יהודי אחר מבוסס רק על דף נייר אחד קטן.
צפיות והכנסות
על פי נתוני המועצה הישראלית לקולנוע ומשרד התרבות והספורט, תקציב הסרט עמד על מעל ל-11 מיליון שקל (רובו מקרנות וגופי שידור בחו"ל), אך רק כ-48 אלף צופים צפו בסרט זה באולמות הקולנוע בישראל, במהלך שנת 2014.
הנספורד ג'ונסון
הנספורד טילמן ג'ונסון (באנגלית: Hansford Tillman (HT) Johnson; נולד ב-3 בינואר 1936) הוא גנרל בדימוס, ששירת בחיל האוויר של ארצות הברית ושכיהן כמזכיר הצי בפועל בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. הוא קצין חיל האוויר היחידי שהחזיק במשרה זו. הוא גם היה סגן מזכיר הצי למתקנים וסביבה.
ערב הסעודית במשחקים האולימפיים לנוער
ערב הסעודית משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסעודים ארבעה מדליות, מהן מדליית זהב יחידה.
הנספורד ג'ונסון
ראשית חייו
הנספורד ג'ונסון נולד באייקן שבקרוליינה הדרומית. ב-1953 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ולאחר מכן למד בקולג' קלמסון. ב-1959 הוא סיים בהצטיינות תואר בתרמודינמיקה ובאווירודינמיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1967 הוא סיים לימודי תואר שני באווירונאוטיקה באוניברסיטת סטנפורד וב-1970 הוא סיים תואר שני במנהל עסקים בשלוחת אוניברסיטת קולורדו בקולורדו ספרינגס. ג'ונסון הוא גם בוגר בית הספר למפקדי טייסות של חיל האוויר, הקולג' לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, קולג' המלחמה הלאומי והתוכנית לניהול מתקדם של דארטמות' קולג'. ג'ונסון הוא הראשון מבין בוגרי אקדמיית חיל האוויר שהגיע לדרגת גנרל.
ערב הסעודית במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של ערב הסעודית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והיא הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה ערב הסעודית עד כה. המשלחת כללה 9 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. ההישג הבולט ביותר של המשלחת היה בענף הרכיבה בה היא זכתה במדליית ארד. הישגים נוספים נרשמו בענף האתלטיקה בה עלו ספורטאי המשלחת למקצי הגמר במקצועות ריצת 3000 מטר בנים וריצת 400 מטר משוכות בנים. כמו כן, המשלחת השתתפה בענף ההרמת משקולות והשחייה בה סיימה במקומות האחרונים.
הנספורד ג'ונסון
קריירה צבאית
לאחר סיום הכשרתו באקדמיית חיל האוויר נשא ג'ונסון לאישה את לינדה ויטל מאוגוסטה, ג'ורג'יה והחל באימוני טיסה בבסיס חיל האוויר ברטאו שבפלורידה ולאחר מכן בבסיס חיל האוויר לארדו שבטקסס. ב-1960 הוא קיבל את כנפי הטיס שלו. הצבתו המבצעית הראשונה הייתה בכנף 317 להטסת כוחות בבסיס אברו-פוויל שבצרפת, שם הוא הטיס מטוסי C-130 הרקולס בכל רחבי אירופה, אפריקה, המזרח התיכון ומערב אסיה. הוא המשיך לשרת בכנף 317 גם לאחר שהיא הועברה לבסיס חיל האוויר לוקבורן שבאוהיו.
ערב הסעודית במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. המשלחת היגעה להישגים בענף האתלטיקה בתחרות הקפיצה במוט בנים בה הגיעה למקום הרביעי במקצה הגמר, ובענף ההרמת משקולות בה סיימה במקום השביעי בקטגוריית המשקל עד 77 ק"ג. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הרכיבה וסיימה במקום ה-21. כמו כן, ספורטאי המשלחת השתתפו לראשונה בענף הטאקוונדו.
הנספורד ג'ונסון
קריירה צבאית
לאחר סיום לימודיו בסטנפורד התנדב ג'ונסון לשרת בווייטנאם. ב-1967 הוא שימש כבקר אווירי קדמי בטייסת התקיפה הטקטית ה-20 וניהל משימות תקיפה טקטיות בסיוע אווירי קרוב כנגד מטרות אספקה, אחסנה, רכב וכוחות של האויב. במהלך הצבתו זו הוא השתתף ב-423 משימות קרביות, שמתוכן 71 היו מעל צפון וייטנאם או מעל אזורים מפורזים. לאחר שובו מווייטנאם, שירת ג'ונסון כעוזר לפרופסור לאווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר, ולאחר מכן כמפקד כנף ההפצצה ה-22 בבסיס חיל האוויר מרץ' שבקליפורניה ובמטה של פיקוד האוויר האסטרטגי בבסיס חיל האוויר אָפֶט שבנברסקה.
ערב הסעודית במשחקים האולימפיים לנוער
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
הנספורד ג'ונסון
קריירה צבאית
בין השנים 1982–1985 הוביל ג'ונסון צוות שאיזן בהצלחה את תוכניות חיל האוויר במסגרת התקציב של 100 מיליארד דולר. לאחר מכן הוא הוביל את מבצעי פיקוד האוויר האסטרטגי ב-1985, שם הוא ניהל את כוחות הסיור והתדלוק האווירי במהלך ההפצצות בלוב. לאחר מכן הוא מונה לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט. ב-1987 הוא מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית בבסיס חיל האוויר מקדיל שבפלורידה במהלך מבצע ארנסט ויל בו ארצות הברית שינתה את דגל הנוחות של מכליות נפט כוויתיות וביצעה משימות ליווי במפרץ הפרסי. לאחר הצבתו זו שימש ג'ונסון כמנהל המטה של יושב ראש המטות המשולבים.
ג'ונסון סיים את הקריירה הצבאית שלו בתפקיד הכפול של מפקד פיקוד התובלה של ארצות הברית וכמפקד האחרון של פיקוד ההתובלה האווירית הצבאית וכמפקד הראשון של פיקוד התובלה של חיל האוויר של ארצות הברית. הכוחות שהיו תחת פיקודו סיפקו את כל פעילות התובלה האווירית וביצעו את כל המבצעים המיוחדים בפלישה האמריקאית לפנמה ובמלחמת המפרץ, שכללו הובלת כוחות, ציוד ואספקה אל המפרץ הפרסי וממנו במה שהיה מהלך התובלה המרוכז ביותר בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית.
ב-31 באוגוסט 1992 פרש ג'ונסון משירות פעיל.
קריירה אזרחית
ב-1995, כאשר נסגר בסיס חיל האוויר קלי, מונה ג'ונסון על ידי עיריית סן אנטוניו לשמש כיושב ראש הרשות להשמשה מחדש של הקרקע, שהפכה בהצלחה את שטח הבסיס הסגור למרכז תעשייתי תוסס. לאחר מכן שימש ג'ונסון כסגן הנשיא והמנהל של "האיגוד הלאומי של אגודת האשראי" (Credit Union National Association) השוכן במדיסון. הוא גם שימש כנשיא ומנהל הכללי של חברת EG&G שסיפקה שירותים טכניים לכוחות ההגנה.
באוגוסט 2001 מינה הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את ג'ונסון כסגן מזכיר הצי למתקנים ולסביבה. בפברואר 2003 הוא מונה למזכיר הצי בפועל והיה לקצין חיל האוויר היחידי ששימש בתפקיד זה. הוא כיהן כמזכיר הצי עד ספטמבר אותה שנה וב-2005 סיים את כהונתו כסגן מזכיר הצי.
לאחר פרישתו הוא היה לחבר בכיר ב"מכון לאנליזה ביטחונית" (IDA). ג'ונסון היה נשוי ללינדה שנפטרה ב-2011. לזוג בן ובת.
הפרדוקס של ברי
הפרדוקס של ברי הוא פרדוקס הנובע מהגדרה מילולית של מספר, בצורה שלכאורה נוגדת את עצמה. ניסוח אפשרי שלו הוא חיפוש. הפרדוקס נקרא על שם ג'י. ג'י. ברי (1867–1928), שהיה ספרן זוטר ב של אוניברסיטת אוקספורד.
תיאור הפרדוקס
הפרדוקס עוסק בשפה, ובמקורו עוסק בשפה האנגלית, אולם נביא כאן "תרגום" שלו לעברית. השינוי אינו מהותי.
ניתן להגדיר באמצעות מילים בעברית מספרים. לדוגמה, את 2 ניתן להגדיר בתור "המספר החיובי הזוגי הקטן ביותר", או למשל באמצעות המילה "שתיים". אנו מעוניינים בקבוצת כל המספרים הטבעיים שניתנים לתיאור על ידי מילה או צירוף מילים בני פחות מ-100 אותיות. נדרוש בנוסף עבור כל מספר שצירוף המילים יתאר אותו בלבד, ולא קבוצה אינסופית של מספרים (למשל "כל המספרים הטבעיים" אינו צירוף מילים שנתייחס אליו כמתאר מספר מסוים).
כעת, מכיוון שהגבלנו את מספר האותיות לפחות מ-100, וקיים מספר סופי של אותיות בעברית (22), הרי שקיים מספר סופי של צירופי מילים, ומכאן שקיים מספר סופי בלבד של מספרים טבעיים שניתן לתאר על ידי פחות מ-100 אותיות. מכיוון שיש אינסוף מספרים טבעיים, נובע מכך שקבוצת המספרים הטבעיים שאינם ניתנים לתיאור על ידי פחות מ-100 אותיות איננה ריקה.
כעת, על המספרים הטבעיים מוגדר יחס סדר טוב ולכן בכל תת-קבוצה של מספרים טבעיים קיים מספר שהוא הקטן ביותר, ובפרט בקבוצת המספרים שאינם ניתנים לתיאור על ידי פחות מ-100 אותיות. נתאר מספר זה על ידי צירוף המילים "המספר הקטן ביותר שאינו ניתן לתיאור באמצעות פחות ממאה אותיות".
פתרון הפרדוקס
שורש הפרדוקס הוא בעובדה שהמשפט שלנו מתייחס אל עצמו, מצב הגורר פרדוקסים לעיתים קרובות.
כדי להבין את הבעייתיות בהתייחסות עצמית באופן חד יותר, נסתכל על המשפט "המספר המוגדר במשפט זה ועוד 1". במקרה זה הבעייתיות של המשפט ברורה מאליה, כך שאף אחד לא יתייחס אליו כפרדוקס - הוא מפנה אל תוצאת החישוב המוגדרת בו עצמו. התוצאה היא שאי אפשר לחשב את המספר ה"מוגדר" בו.
במשפט "המספר הקטן ביותר שאינו ניתן לתיאור באמצעות פחות ממאה אותיות", ההתייחסות העצמית מסתתרת בעובדה שהוא מדבר על מספרים בני פחות ממאה אותיות בעוד שהוא עצמו אחד כזה. כדי לחדד את הנקודה, ניתן לנסח את המשפט כך: "המספר הקטן ביותר שאינו מוגדר במשפטים מסוג זה". הפעם ההתייחסות העצמית ברורה לחלוטין, והפרדוקס - איננו.
Dos Historias
Dos Historias (בעברית: אוסף הלהיטים) הוא אלבום להיטים של הזמרות המקסיקניות סלינה ואנה ברברה, שיצא ב-28 בפברואר 2006. האלבום מכיל מספר שירים בולטים של שתי הזמרות.
גלאי המוקשים הפולני
גלאי המוקשים הפולני הוא כינוי לגלאי המוקשים הנייד הראשון, שפותח בחורף 1941–1942 בעת מלחמת העולם השנייה על ידי המהנדס הפולני יוזף קוסאצקי, שהצטרף לכוחות פולין במערב. מוקשים היו כלי הנשק הקטלני השלישי אחרי ארטילריה ומרגמות מבחינת היקף האבידות והפציעות שגרמו לבעלות הברית, ולגלאי הנייד הייתה תרומה ניכרת לניצחונן. מבנהו הבסיסי של הגלאי לא השתנה במשך מעל 50 שנה, הוא שירת צבאות רבים ושימש גם במלחמת המפרץ.
רקע
עשרות מיליוני מוקשים הוטמנו בזמן מלחמת העולם השנייה. עד לפיתוחו של הגלאי החדש, הדרך היחידה לנקות שדה מוקשים נגד אדם ונגד טנקים הייתה בזחילה תוך כדי דקירת האדמה בכידון או במוט, ונטרול המוקש שהתגלה. ההתקדמות הייתה איטית ומפרכת, ולא אחת מוקש שלא אותר התפוצץ וגרם למוות ולפציעות. היה נחוץ מכשיר שיגלה מוקשים מהר יותר ובדיוק רב יותר.
יוזף קוסאצקי
ממציא הגלאי, יוזף קוסאצקי, היה מהנדס בחברה פולנית לתקשורת רדיו. ב-1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה הנאצית לפולין, וקוסאצקי, כמו אנשי מילואים רבים אחרים, התגייס להגנת פולין. אחרי נפילת ורשה, חיילים ומתנדבים ניסו להגיע דרך הונגריה לצרפת, כדי לחבור לצבא הפולני הגולה שהתאסף שם. אבל הונגריה הצטרפה למדינות הציר וסגרה את החיילים שעברו דרכה במחנות שבויים. קוסאצקי הצליח לברוח מהמחנה והגיע לצרפת, שם התאגדו כ-85,000 פולנים לצבא שכונה "צבא סיקורסקי". ב-10 במאי 1940 התחילה המערכה על צרפת. הצבא הפולני, שעוד לא הספיק להתארגן ולהצטייד, השתתף במספר קרבות כשהוא אינו מצויד דיו. לאחר כניעת צרפת, כ-20,000 חיילים פולנים פונו לאנגליה, בהם קוסאצקי. באנגליה הוא המשיך לשרת את הצבא הפולני שם, והוצב בסקוטלנד.
פיתוח הגלאי באנגליה
האנגלים, שחששו מפלישה גרמנית, מיקשו חופים שהיו נגישים מהים במזרח ובדרום האי. מעל 350 אלף מוקשים פוזרו בחופים אלה. ב-1 ביוני 1941, חוליה של חמישה חיילים הייתה בסיור ליד ארברואת' שבקרבת דאנדי, בחוף המזרחי של סקוטלנד. הם לא הוזהרו מהמוקשים בחוף זה, וכולם נהרגו. האירוע טלטל את קוסאצקי, והוא החליט להמשיך מיד בפרויקט שהוחל בו עוד בפולין - פיתוח גלאי מוקשים נייד. תכנון של גלאי מתכת החל בפולין כבר ב-1937 ביוזמת הממשלה הפולנית, לצורך איתור נפלים באתרי אימון, אך התכנון לא הושלם בגלל פרוץ המלחמה, והמהנדס שעסק בו לא הצליח לברוח למערב.
מספר חודשים לאחר מכן, בעקבות התאונה על החוף, הזמין משרד המלחמה הבריטי מהציבור הצעות לתכנון גלאי מוקשים. מהנדס פולני מיחידתו של קוסאצקי, אנדז'יי גרבוש עבד איתו על הפיתוח, ותוך שלושה חודשים היה האבטיפוס הראשון מוכן.
על מנת לבחון את הגלאים שהוגשו לו, משרד המלחמה הבריטי סימן חלקות בשדה פתוח כמספר הגלאים שהוצעו, וטמן בכל חלקה אותו מספר של מטבעות. הגלאי של קוסאצקי איתר את כל המטבעות, ועל כן בנוסף ליתרונות האחרים של הגלאי, הוא נבחר. קוסאצקי לא ביקש לרשום פטנט על הגלאי ונתן אותו במתנה לצבא בריטניה. המודל הראשון שלו נקרא Mark I.
השימוש בגלאי
הגלאי הוכנס לראשונה לשימוש בקרב אל-עלמיין השני, שם נלחמה הארמייה השמינית של חבר העמים הבריטי נגד צבא מדינות הציר. הגרמנים בפיקודו של רומל זרעו כחצי מיליון מוקשים כדי למנוע מהארמייה להתקדם. בריטניה סיפקה לארמייה כ-500 גלאי מוקשים כדי שיעזרו לפלס את הדרך, ועל אף אבדות כבדות בעת חציית שדות המוקשים בגלל ירי על היחידות החשופות ובגלל ירידה מהמסלול המנוקה ממוקשים, נחסכו חיי אדם וההתקדמות הייתה מהירה. בעלות הברית ניצחו בקרב זה, והוא היווה נקודת מפנה בזירה הצפון-אפריקאית במלחמת העולם הראשונה.
מאוחר יותר, הגרמנים פיתחו בתגובה מוקשים ללא מתכת, ארוזים בקופסת עץ קטנה. מוקשים אלה היו לא פחות קטלניים ממוקשי המתכת.
מבנה הגלאי
משקלו של הגלאי היה 14 קילוגרם, והוא פעל על עקרון ההשראה האלקטרומגנטית. הוא כלל תרמיל ובתוכו תיבת עץ שבה סוללה חשמלית ויחידה שמשולבים בה מגבר ומתנד. המתנד היה אחראי על יצירת תנודות במתח היוצא מהסוללה, כדי ליצור זרם חשמלי משתנה. בנוסף המכשיר כלל אוזניות, ומוט במבוק שבקצהו ראש הגישוש השטוח. ראש הגישוש היה עשוי מאבוניט, שהוא סוג של גומי קשיח. בתוכו היו שני סלילים מוליכים, שאחד מהם הוא סליל השידור והשני סליל הקליטה. בסליל השידור הועבר הזרם המשתנה, ולכן נוצר סביבו שדה מגנטי משתנה. כשמפעיל הגלאי העביר אותו מעל מוקש שהיה טמון באדמה, השדה המגנטי המשתנה השרה זרם במוקש שמתחת לקרקע, זרם שנקרא זרם פוקו. גם הזרם במוקש השתנה והשרה סביבו שדה מגנטי משתנה, שבתורו השרה זרם בסליל הקולט. הזרם בסליל הקולט הועבר למגבר וממנו לאוזניות, ואותת למפעיל הגלאי על הימצאות המוקש.
המטה הגדול
המטה הגדול של הקיסר והמלך (בגרמנית: Großes Hauptquartier Seiner Majestät des Kaisers und Königs או בראשי תיבות: GrHQu) הידוע יותר בכינוי המקוצר "המטה הגדול" היה המטה האסטרטגי הנייד של הצבא הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה. למטה זה לא היו סמכויות בפועל, והוא שימש רק כמקום מפגש והתייעצות של נציגי הצבאות השונים שהרכיבו את הצבא.
הרכב
הקיסרות הגרמנית הייתה בפועל אוסף של נסיכויות ודוכסויות שלכל אחת מהן היה צבא נפרד ומטה נפרד. בעתות מלחמה היו הצבאות כולם מתאחדים להקמת צבא משותף (פרט לצבא הבווארי שנהנה ממעמד עצמאי מיוחד בתוך הצבא). המטה הגדול נועד להוות מקום מפגש של נציגים מכל המטות ומשאר משרדי הצבא והממשלה כדי לתאם אסטרטגיה אחידה. קיסר גרמניה שימש כמפקד העליון של הצבא וכראש המטה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 חברי המטה היו: בהמשך המלחמה צורף למטה גם נציג מהצבא האוסטרו-הונגרי. הנציג הראשון היה יוזף גראף סטורגך, שהוחלף במאי 1915 בידי אלויס ריטר קלפש-קלות פון רודן. בהמשך צורפו גם נציגים מממלכת בולגריה והאימפריה העות'מאנית. בהמשך צורפו למטה נציגים נוספים מרשויות שונות, בין היתר ממשרד החוץ, אשר כולל עובדי המטה כללו בסוף המלחמה 5,000 איש.
ככל שהתקדמה המלחמה הן הרייכסקנצלר והן הקיסר נעדרו מהמטה ושלחו אליו את נציגיהם. הקיסר עצמו איבד בהדרגה את כל כוחו המעשי ושימש כדמות סמלית בלבד. גם תפקידו של המטה הגדול אבד בהדרגה ומרכז הכובד של הצבא עבר לידי הפיקוד העליון שנוהל בידי פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף.
מיקום
מיקומו של המטה הגדול השתנה מספר פעמים במהלך המלחמה. בימי המלחמה הראשונים הוא היה בברלין, וב-16 באוגוסט הוא הועבר לגימנסיה הריאלית הקיסר וילהלם בקובלנץ. ב-30 באוגוסט הוא הועבר שוב למבנה שגרירות גרמניה בלוקסמבורג. ב-25 בספטמבר הוא הועבר לשרלוויל-מזייר שבצרפת קרוב לחזית המערבית. באפריל 1915 הוא הועבר לטירת פלס שבשלזיה עילית כדי לנהל את המתקפה בחזית המזרחית. בפברואר 1916 חזר המטה לשרלוויל-מזייר ובאוגוסט חזר לטירת פלס כדי לשמור על תקשורת עם הפיקוד העליון האוסטרו-הונגרי. בין 2 בינואר 1917 ל-8 במרץ 1918 שכן המטה במלון פארקהוטל בבאד קרויצנאך. כהכנה לקראת מתקפת האביב הועבר המטה למלון בריטניקה בעיר ספא שבבלגיה. לאחר שביתת הנשק של קומפיין עבר המטה לקאסל-וילהלמשהה ובהמשך לקולברג. מלון בריטניקה הפך למטה ועדת שביתת הנשק הבינלאומית. ב-3 ביולי 1919 פורק המטה.
טביעת המעבורת דוניה פאז
טביעת המעבורת דוניה פאז (MV Doña Paz) היה האסון הימי הקטלני ביותר בימי שלום בהיסטוריה. באירוע שהתרחש ב-20 בדצמבר 1987 טבעה מעבורת נוסעים הרשומה בפיליפינים, לאחר שהתנגשה במכלית נפט בשם "MT וקטור". מספר הנספים המשוער באסון זה עומד על 4,386, ורק 24 מנוסעי המעבורת ושנים מנוסעי המכלית שרדו.
ה"דוניה פאז" הפליגה מהאי לייטה לבירת הפיליפינים מנילה, כשעל סיפונה לפחות 2,000 נוסעים שלא הופיעו ברשומות ההפלגה. מאות נוסעים ישבו על רצפת שלושת סיפוני המעבורת, כאשר אירעה ההתנגשות ובעקבותיה פיצוץ מכלית הנפט. בקשה לסיוע מצד כוחות של ארצות הברית בפיליפינים הוגשה רק שמונה שעות לאחר ההתנגשות.
בתחילה פורסם שהיו כ-1500 הרוגים ובהמשך עלתה ההערכה לאלפיים. החברה שהפעילה את המעבורת דיווחה על 1630 נעדרים לאחר שנמשו 141 גופות. עם עבור הזמן התברר שמספר הנספים גבוה בהרבה.
למרות טענות בדבר אי סדרים בהפלגת המעבורת, והעדר הקפדה על נוהלי הבטיחות, הוטלה עיקר האשמה בתאונה על מפעילי מכלית הנפט שלא הייתה כשירה לשיט ופעלה ללא רישיון.
סרט בשם "טיטאניק האסייתית" (Asia's Titanic), המספר את סיפורה של המעבורת דוניה פאז, שודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ב-25 באוגוסט 2009.
סימן הטעמה משני
סימן הטעמה משני ( ` – ידוע באנגלית בתור grave accent) או סימן הטעמה משנית הוא סימן דיאקריטי המשמש ברמות שונות באנגלית, צרפתית, הולנדית, איטלקית ושפות רבות אחרות במערב אירופה. הוא משמש גם בשפות אחרות המשתמשות באלפבית הלטיני, כמו מוהוק ויורובה, ובמערכות כתיבה לא-לטיניות כמו האלפבית היווני והקירילי. אין לו משמעות יחידה, אך הוא יכול להצביע על גובה הצליל, הלחץ או תכונות הגייה אחרות.
הסימן כפי שהוא מופיע כסימן דיאקריטי על גבי כתב: