cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטריק טרוטון
דוקטור הו
ב-1966 המפיק של דוקטור הו, אינס לויד, חיפש מחליף לויליאם הרטנל בתפקיד הדוקטור. הצלחת הסדרה הייתה תלויה בכך שהקהל יקבל שחקן אחר באותו תפקיד שלא יהיה דומה לקודמו. לויד בחר בטרוטון בגלל ניסיונו הרבה כשחקן אופי. לדבריו הרטנל אישר את הבחירה בטרוטון ואמר ש"יש רק אדם אחד באנגליה שיכול לקבל עליו את התפקיד וזה פטריק טרוטון". טרוטון רצה לבדל את הדמות שהוא מגלם מזו של הפטריארך החביב של הרטנל, יוצר הסדרה סידני ניומן הציע דמות של "נווד קוסמי" בסגנון הנווד של צ'ארלי צ'פלין וזה הדמות שנבחרה לבסוף. טרוטון היה הדוקטור הראשון שפניו הוצגו בכותרות הפתיחה של התוכנית. בפרק אחד "אויב העולם" בעונה החמישית של הסדרה הוא הופיע בדמות כפולה של הפרוטגוניסט (הדוקטור) ושל האנטגוניסט (סלמנדר).
בתקופה שגילם את הדוקטור נטה טרוטון להתרחק מפרסום ונמנע ממתן ראיונות. אחר כך אמר בראיון שהוא חשש שפרסום מרובה יגביל את ההזדמנויות שיקבל כשחקן אופי אחרי שיעזוב את תפקיד הדוקטור.
טרוטון חזר לתפקיד שלוש פעמים לאחר עזיבתו הרשמית: בספיישל "שלושת הדוקטורים" (עשר שנים לסדרה - 1973), בספיישל "חמשת הדוקטורים" (עשרים שנה לסדרה - 1983) ובספיישל "שני הדוקטורים" (1985 - לצד קולין בייקר כדוקטור השישי).
אחרי דוקטור הו
מ-1969 והלאה גילם דמויות שונות בקולנוע ובטלוויזיה. בין הדמויות שגילם בסרטים היו קלוב "Scars of Dracula" (1970), חוטף גופות ב-Frankenstein and the Monster from Hell"" (1973), האב ברנאן ב"אות משמיים" (1976), ומלנתיוס ב-"Sinbad and the Eye of the Tiger" (1977). בטלוויזיה הופיע בתפקיד תומאס הווארד, דוכס נורפוק בסדרה "שש נשותיו של הנרי השמיני" (1970), הנבל בסדרה "The Feathered Serpent" ובתפקיד אורח בסדרה " The Goodies" ובסדרות טלוויזיה רבות אחרות כמו "המשכנעים", "ג'ייסון קינג", "קו אונידין", "כל היצורים גדולים וקטנים" ועוד.
מצבו הבריאותי לא היה איתן, והוא התעלם מעצות רופאו. הוא סבל שני התקפי לב הראשון ב-1979 והשני ב-1984. שמנעו ממנו לעבוד במשך כמה חודשים. למרות אזהרות רופאיו הוא התחייב לעבודה בקולנוע ובטלוויזיה בלוח זמנים צפוף.
ב-1974 השתתף בעיבוד רדיופוני ל-"Sword of Honour" מאת אוולין וו. היה לו תפקיד קבוע בסיטקום "The Two of Us" של LTW. במאי 1987 הופיע בתפקיד אורח בפרק בסדרה "Super Gran" שהיה התפקיד האחרון ששיחק.
ב-27 במרץ 1987, יומיים אחרי יום הולדתו ה-67, היה טרוטון בכנס של מדע בדיוני בעיר קולומבוס שבג'ורג'יה. למרות אזהרות רופאיו שלא יתאמץ הוא תכנן להשתתף בפעילות בכנס, ולחגוג במסיבת יום הולדת מאוחרת. הוא מת מהתקף לב שלישי ביום המחרת.
פגיון (כוונת)
"פגיון" (Smart-Shooter) היא כוונת רובה אלקטרואופטית חכמה הכוללת מערכת בקרת אש ומחשב ירי. הכוונת מגדילה באופן משמעותי את דיוק הירי המבצעי ומשפרת באופן ניכר את אחוזי הקליעה במגוון סוגי מטרות (נייחות וניידות). הכוונת פותחה בשיתוף פעולה על ידי חברת סמארט שוטר הישראלית, החטיבה הטכנולוגית ליבשה ומפא"ת, ונמצאת בקליטה בצה"ל ובצבאות נוספים.
הכוונת מורכבת ממצלמה דיגיטלית, צג ליורה, בקר הדק ומחשב ירי שמסוגל להינעל על מטרה בתנועה ולנתח את מהירותה וכן את תנאי הסביבה (מרחק, רוח, לחות) ולהעריך באיזה רגע ובאיזה מצב כדור שיירה הרובה יפגע בה בסבירות של 95%. ברגע שהמחשב מזהה הסתברות פגיעה כזו הוא שולח חיווי ליורה תוך סימון בנקודה אדומה או צלב אדום על צג הכוונת כדי לאפשר ליורה לכוון נכון את הרובה. באמצעות בקר ההדק הכוונת מונעת ירי כאשר המחשב מעריך את סיכוי הפגיעה כנמוך. המצלמה של הכוונת גם מתעדת את הירי ומאפשרת תיחקור מבצעי בעת הצורך.
ב-2019 הזמין צה"ל כ-2,000 כוונות "פגיון" עבור חיל הרגלים ויחידות מובחרות בצה"ל. והן מותקנות על גבי רובי השירות מדגמי M4A1 פלאט-טופ ותבור X-95 פלאט-טופ.
ואוברוחה
שלטון מקומי
עד ראשית המאה ה-19 הייתה מוכרת סביבת הכפר ואוברוחה בכינויים "היר-יאקובסווד" (Heer-Jacobswoude) ו"הרליכייד ואן הסליכרווד" (Heerlijkheid van Esselijkerwoude). בסביבות 1820 הונהגה שיטה מוניציפלית באזור, וואוברוחה תפקד ככפר עצמאי באזור הזה. מאוחר יותר, ב-1855 אוחד השלטון המוניציפלי עם זה של הכפר הסמוך הוגמייד.
ישות מנהלית מאוחדת זו התקיימה במשך 135 שנים על לראשית 1991. ב-1 בינואר 1991 נוצרה המועצה המקומית יאקובסווד, על שם הכפר ההיסטורי שהתקיים באזור, המועצה איחדה את השלטון המקומי של ואוברוחה על שני כפריו, עם השלטון המקומי של ריינסאטרווד וליימאודן. הסדר זה נמשך כ-18 שנים.
ב-1 בינואר 2009 אוחדה המועצה המקומית המורחבת של 'יאקובסווד' עם זו של אלקמד ונוצרה המועצה המקומית קאח אן בראסם.
גאוגרפיה
האזורים המיושבים באדמת הולנד נמצאים לרוב בפולדרים, שאיפשרו את ניקוז המים ואחר כך נוהלו במסגרות מקומיות. ואוברוחה ממוקם בפולדר אודנדיק על גדות תעלת וודווטרינג.
מצפון לכפר שוכנים אגם בראסמרמיר (אגם בראסם, שם האזור) ונחל הוויידה אה.
ממזרח למרכז הנוכחי של הכפר, שכן בעבר הכפר יאקובסווד שתושביו נאלצו לנטשו בגלל האדמה הבוצית ולהתיישב על הדייק לאורך תעלת הוודוורטינג.
בשל מיקומו המרכזי של הכפר באזור, הוא מהווה מרכז עירוני קטן והוקמו בו מועדוני ספורט ומרכז מסחרי קטן. כמו כן מסופקים בו שירותי בריאות כמו מרפאה של רופא כללי ומרפאת שיניים.
תיירות
הכפר ידוע בעיקר בקרב חובבי ספורט ימי לסוגיו בגלל קרבתה הרבה לאגמים ונחלים. חלק מתושבי המקום מתפרנסים מתיירות ומשכירים בו מקומות לינה.
בסמוך לכפר עובר מסלול התורן העומד המיוחד לספינות מפרש.
הכפר יושב על השביל האירופי למרחקים ארוכים E11 המהווה אבן שואבת לצועדים למרחקים ארוכים ולרוכבי אופניים. כן יושב הכפר על 'שביל הרוכלים' המחבר את עיירת הספא הגרמנית באד בטנהיים  היושבת על גבול נורדריין-וסטפאליה-הולנד, עם האג, שביל שאורכו 372 קילומטרים וזוכה לפופולריות בקרב חובבים.
מילידי הכפר התפרסמו בעולם: המחליקים המהירים הנק אנג'מנט  ומרגוט בואר.
בובה תותי
בובה תותי הוא ספר ילדים מאויר מאת הסופר דויד גרוסמן. הספר יצא לאור בשנת 2017 על ידי "עם עובד", ומלווה באיוריו של גלעד סליקטר. הספר מעביר מסרים חינוכיים רבים, כמו כללי ההתנהגות עבור ילדים בגן ובחיים בכלל. הספר תורגם לערבית בשנת 2019.
עלילה
לילך היא ילדה בגן, ולה בובה בשם "תותי" שהיא אוהבת מאוד. יום אחד תותי אבדה ולאחר חיפושים נמצאה במגירתה של עמליה, ילדה מהגן של לילך. לילך טענה כי עמליה גנבה אותה, אבל עמליה הכחישה וטענה כי הבובה שלה. בשלב זה הגננת התערבה וביררה את האירוע, אך לא הצליחה להבין למי שייכת הבובה. בהמשך הסיפור העלילה מסתבכת כייוון שילדים נוספים התערבו בעניין. לבסוף עמליה הודתה באשמה, והבובה הוחזרה ללילך. הסיפור מסתיים בסוף טוב, שבו לילך סלחה לעמליה והסכימה שתהיה לצידה ותלטף את תותי, וכך הן נרדמו יחדיו.
מניע עלילתי
דויד גרוסמן כתב את הסיפור "בובה תותי" בהשראת מקרה אמיתי שקרה לנכדתו לילך. גרוסמן לקח את הסיפור לכיוון מעט שונה כפי שסיפר באחד מראיונותיו: "הספר הוא על ילדה שמזהה שנעשה לה עוול, ולא מצליחה לבטא אותו. רציתי לתאר את המחנק הזה, שלא רק ילדים חווים כשצריך למחות על אי צדק".
פרשנות לסיפור וביקורת
יש הטוענים שספר הילדים "בובה תותי", יכול להפוך בקלות ל"טקסט פוליטי". כאמור, אפשר לנתח את האסוציאציות הפוליטיות שעולות מ"בובה תותי" בסוגיות כמו מריבה ופיוס, פריבילגיות ויחסי כוחות. יש האומרים שהסיפור נוטה לצד "השמאלי" של מערכת הדמוקרטיה, כי הוא מדבר על פיוס, עשיית שלום וחלוקת הבובה (שטחים). כמו כן, הספר מדבר על כך שאם כולם יתרמו ויספרו את האמת, כל אחד יקבל חלק.
הסיטואציה שאליה נקלעה נכדתו של גרוסמן הזכירה לו את מערכת היחסים בין יהודים לערבים בישראל, ומכאן שאחד הרעיונות של הסיפור רומז על המצב התרבותי והמדיני בין היהודים לבין הערבים.
עיבוד לערבית
הספר תורגם לערבית בשנת 2019 על־ידי מנאל סעאבנה. הסיפור תורגם ברגישות ובנאמנות למקור תוך יצירת ניגון מיוחד המותאם לשפה הערבית.
אורי פרנד
אורי-ישראל פרַנד (19 בנובמבר 1937 - 24 באוקטובר 1973) היה רופא ישראלי בעל עיטור המופת ממלחמת ששת הימים, נהרג בתפקידו כרופא במלחמת יום הכיפורים.
קורות חיים
אורי פרנד היה בן יחיד לחוה וד"ר יעקב פרנד. למד בבית הספר אחד העם ובתיכון עירוני א בתל אביב. גויס לצה"ל ב-1954 במסגרת העתודה האקדמית אך במהלך הטירונות שוחרר בגלל סיבות רפואיות. החל ללמוד רפואה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בשנת 1960. בתקופת מלחמת סיני התנדב לשרת בצבא, אף על פי שהיה פטור, ופעל במסגרת חיל הרפואה בעזה.
ב-1960 נישא לחברתו לספסל הלימודים, מירה, (קרדיולוגית ילדים) ונולדו להם בן ובת. ב-1962, לאחר השתדלויות רבות, ניאות צה"ל לגייסו. הוא שירת שנתיים כקצין רפואה של גדוד חה"ן 601.
מלחמת ששת הימים
במלחמת ששת הימים שימש ד"ר פרנד מפקד תאג"ד של גדוד 66 בחטיבה 55. תחנת האיסוף בפיקודו קלטה וטיפלה ביותר מ-100 נפגעים מהקרב על גבעת התחמושת. הוא טיפל בנפגעים תחת אש והצליח לדלג את התאג"ד תחת אש לפי התפתחות הקרב. כאשר חדרו הצנחנים לעיר העתיקה התנדב תחת אש לסייע ליולדת מקומית, שלאחר מעשה שהתברר שהיא יהודייה שהתאסלמה. הוא כונה על ידי החיילים: "רופא הצנחנים" ו"הדוקטור מגבעת התחמושת". על תפקודו במלחמה זו קיבל צל"ש ממפקד החטיבה, מוטה גור.
עבד בבית החולים תל השומר. ב-1969 יצא להשתלמות בארצות הברית במחלות ריאה. ב-1971 התמנה לסמנכ"ל משרד הבריאות.
מלחמת יום הכיפורים
ד"ר פרנד יצא מרצונו לשירות מילואים במלחמת יום הכיפורים למרות בריאותו הלקויה. הוא פיקד על הפלוגה הכירורגית של גר"פ (גדוד רפואה) 283 באוגדה 162.
ב-19 באוקטובר 1973 צלח עם אנשיו את תעלת סואץ והצטרף לבית החולים הצבאי בפאיד. בית החולים מוקם בהאנגרים של שדה התעופה פאיד שננטש על ידי הצבא המצרי.
ב-24 באוקטובר 1973 נקרא ד"ר פרנד וצוותו לטפל בנפגעים הרבים מקרב העיר סואץ. לאחר טיפול פונו הפצועים על מסוק יסעור. המסוק נורה מהקרקע, נפגע והתרסק בקרבת הקילומטר ה-101 בכביש סואץ-קהיר. שמונה לוחמים - צוות אוויר וצוות רפואי בפיקודו של ד"ר פרנד, נהרגו.
בית החולים בפאיד בו נערכו הדרכות והשתלמויות לצוותים הרפואיים נקרא עד לפינויו: "בית הספר לרפואה גושן על שם אורי פרנד". לאחר מותו הועלה לדרגת רב-סרן.
ד"ר פרנד נקבר בחלקה הצבאית בבית הקברות נחלת יצחק.
= (אלבום של אד שירן)
רקע והכרזה
ב-18 באוגוסט 2021 חשף שירן כי תהיה "הכרזה גדולה" ביום שאחרי. ב-19 באוגוסט הוא הכריז על צאת האלבום ותאריך יציאתו בחשבונות המדיה החברתית שלו. הוא הגדיר את האלבום כתקליט "התבגרותו". מבחינתו האלבום הוא "תקליט אישי באמת וחשוב לי מאוד", ומצטט שינויים בחייו, כולל נישואין, הולדת בתו והפסדים. הסינגל השיווקי "Visiting Hours" יצא לאור לצד הכרזת האלבום.
שבחים ופרסים
למרות יציאתו לקראת הרבעון האחרון של שנת 2021, קיבל האלבום שבחים ופרסים רבים. המגזין USA Today דירג את האלבום במקום החמישי ברשימת ״5 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 על ידי מליסה רוג׳יארי״. אולם, האלבום דורג במקום הראשון על ידי מגזין אנטרטיינמנט ויקלי ברשימת "3 האלבומים הגרועים ביותר של 2021" כאשר טענו "Bad Habits" (הסינגל הראשון מתוך האלבום) = מוזיקה רעה, מבקר המוזיקה אלכס סוסקינד ציין זאת. במגזין Yahoo! נכלל האלבום במקום החמישי ברשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות - בחירתו של ג'אן קוקסאק".
הקורפוס ה-14 (בריטניה)
הקורפוס ה-14 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה
בינואר 1916 הוקם הקורפוס ה-14 בצרפת, ולמפקדו מונה רודולף למברט. הקורפוס לחם בקרב על הסום בקיץ אותה שנה, ובקיץ 1917 לחם בקרב פשנדל. באוקטובר 1917 הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית ולמברט מונה למפקד הכוחות הבריטיים בחזית זו. הוא הוביל את המתקפה העיקרית בקרב ויטוריו ונטו, שהביא להכנעת הצבא האוסטרו-הונגרי בראשית נובמבר 1918.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה, הקורפוס ה-14 הוקם בצפון אפריקה בסוף 1943 כחלק מתוכנית הכיסוי לנחיתות באנציו. בתחילה הוקצה הקורפוס לארמייה ה-12, ובהמשך הועבר תחת פיקוד הארמייה השביעית של ארצות הברית ולבסוף תחת קבוצת הארמיות ה-15 ככוח עתודה למערכה האיטלקית.
דסמוסטיליים
דסמוסטיליים (שם מדעי: Desmostylia) היא סדרת יונקים נכחדת מקבוצת האפרותריה, שהכילה יונקים מימיים קדומים, דמויי פרות ים וכנראה הם היו קרוביהם וקרובי הפילים, בעלי החדק והאמבריתופודיים - כל אלה היו שותפים לקבוצה טתיתריה, בתוך קבוצת האפרותריה. הם חיו בתקופות האוליגוקן-מיוקן בצפונה של אסיה, רוסיה, יפן ואף באמריקה הצפונית במים מתוקים ומלוחים. למעשה זוהי סדרת היונקים הימיים היחידה שידועה ממאובנים. על פי חוקרים מסוימים הם היו אבותיהם הקדומים של הפילים.
אלו היו יונקים שהגיעו עד משקל 200 ק"ג והיו בעלי גוף גדול ועגלגל, ראש ואוזניים קטנות, לסתת ושיניים מיוחדות שהתאימו לתזונה צמחונית ימית, כפות בעלות פרסות וזנב קצר. הם יכלו לשחות רק במים רדודים וניזונו מצמחייה ימית, כולל בתוך הים. הם עלו ליבשה לנוח כמו כלבי ים אך היו מגושמים בה ונמצאו רוב זמנם במים.
שדה מושלם
באלגברה, שדה מושלם (באנגלית: Perfect field) הוא שדה אשר כל הרחבת שדות סופית שלו היא הרחבה ספרבילית. תכונה זו באה לידי ביטוי במשפטים רבים בתורת השדות ובתורת גלואה, בהם מסתמכים על היות שדה הבסיס מושלם. רוב השדות שנבחנים בתורות אלו הם שדות מושלמים.
תכונות
על פי ההגדרה, בכל שדה מושלם כל איבר הוא ספרבילי - הפולינום המינימלי שלו מתפרק לגורמים שונים (מעל סגור אלגברי של השדה), שמספרם הוא כדרגת הפולינום. הסגור הספרבילי של שדה מושלם הוא גם סגור אלגברית.
כל שדה ממאפיין 0 הוא מושלם. שדה ממאפיין ראשוני p>0 הוא מושלם אם ורק אם כל איבר בו שווה לחזקה p של איבר אחר, כלומר הומומורפיזם פרובניוס שלו מהווה אוטומורפיזם של השדה. תכונה זו מהווה למעשה את ההגדרה כללית יותר למושלמות עבור אובייקט אלגברי - חוג ממאפיין p>0 נקרא חוג מושלם אם הומומורפיזם פרוביניוס שלו הוא איזומורפיזם חוגים.
כל שדה לא מושלם הוא טרנסצנדנטי מעל תת-השדה המינימלי שלו.
מי רוצה שק קמח
"מי רוצה שק-קמח?" הוא ספר ילדים מאת הסופר, המשורר, המחזאי ושדרן רדיו ישראלי דויד גרוסמן. הספר פורסם לראשונה בשנת 2011, על ידי הוצאת עם עובד. הספר מאויר באיוריו של גלעד סופר.
תקציר העלילה
הספר "מי רוצה שק קמח?" הוא ספר ילדים קופצני ופרוע של גרוסמן, בו מסופר על ילד בשם יונתן, הגיבור הראשי של הסיפור, ועל אביו. כל ערב לפני שיונתן הולך לישון, אביו מרים אותו על גבו כשק קמח, והם מסתובבים בבית ובודקים אם החפצים השונים רוצים להיות בעצמם שק קמח. במהלך העלילה, כאשר אבא של יונתן מציע לעשות שק קמח לפיל המפחיד שלו, יונתן חושש שאביו ישכח אותו ויעביר את שק הקמח לפיל שהוא פוחד ממנו.
מסר חינוכי
החוויה המתרחשת בסיפור מובילה למסר של התמודדות בלתי נמנעת ולא נעימה של יונתן עם החששות שאביו יעביר את שק הקמח לפיל. כשבכל ערב אבא מסתובב עם שק הקמח בבית על גבו, ויונתן חושש שאביו ישכח אותו, וימכור את שק הקמח לפיל. על פי התרחשויות העלילה, ניתן לראות שהסיפור הוא פרי דמיונו של הכותב, המספר על פחדים ועל ילד אחד קטן שעטוף באהבה.
אמצעים רטוריים
בסיפור מופיעה האנשה של חפצים שונים בבית. כלומר בספר, האב מעניק תכונות אנושיות לחפצים בביתם. יתר על כן, לאורך הספר יש חזרות של שני משפטים שמעבירים את המסר העיקרי של הספר.
מספר סטירלינג
מספרי סטירלינג הם מספרים דמויי המקדמים הבינומיים, המופיעים במגוון בעיות קומבינטוריות. המספרים נקראים על-שם ג'יימס סטירלינג, שחקר אותם במאה ה-18.
יש שתי משפחות של מספרי סטירלינג. מספרי סטירלינג מהסוג הראשון הם המספרים \ s(n,k) המתקבלים מן הזהות, כאשר. בדומה לזה, מספרי סטירלינג מהסוג השני הם המספרים \ S(n,k) המתקבלים מן הזהות. מהשוואת המונום העליון נובע ש-.
למספרים אלה יש משמעות קומבינטורית. הוא מספר התמורות על n איברים שיש להן k מחזורים. למשל, \ s(4,2)=11 כי יש 8 תמורות שמבנה המחזורים שלהן הוא 3+1, ועוד 3 שהמבנה שלהן הוא 2+2. בדומה לזה, \ S(n,k) הוא מספר הדרכים לפרק קבוצה בת n עצמים ל-k תת-קבוצות לא ריקות. למשל, \ S(4,2)=7 משום שיש שבע דרכים לפרק קבוצה בת 4 איברים לשני חלקים: ארבע שבהן יש בקבוצה אחת איבר יחיד ובשנייה שלושה, ועוד שלוש שבהן יש בכל חלק שני איברים. מספרי סטירלינג מהסוג השני מקיימים את נוסחת הרקורסיה.
סדרת המונומים מהווה בסיס סטנדרטי לחוג הפולינומים במשתנה אחד. גם הסדרה מהווים בסיס למרחב הזה, והמטריצות (s) ו-(S) הן מטריצות מעבר מהבסיס הראשון לשני ובחזרה, בהתאמה. לכן הן הפוכות זו לזו:, ומכאן הזהויות ו-  לכל j \leq n.
רוית יעקב
רוית יעקב כהן (נולדה ב-19 בינואר 1977) היא שחקנית, קומיקאית, חקיינית, מדבבת וזמרת ישראלית.
כמדבבת
יעקב דיבבה בסדרות וסרטים רבים, ביניהם "אגדות אנדרסן", "שרק לנצח", "עולם הווינX" בתפקיד מלכה, "פלא של פארק" שבו דיבבה את גרטה, "אגדה עם זנב" ו"הסוד של לילי" שם דיבבה את ונסה. היא גם דיבבה בסרט הקולנוע לילדים "אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה..." שיצא לאקרנים באוגוסט 2021.
מופעים וסדרות נוספות
רוית הייתה חלק מהלהקה במחזמר "עלובי החיים" שהועלה בתיאטרון "הבימה". יעקב למדה משחק באופן מקצועי בבית צבי.
יעקב גם שיחקה בסדרה "גן חיות" לצד אודי ואביעד. בשנת 2020 גילמה את דורין בסדרה "צומת מילר". יעקב שרה קולות רקע בקלטת "עולמו של יובל המבולבל". בשנת 2007 שיחקה בקלטת "התנ"ך לילדים – סיפורים ושירים". בשנת 2006 שיחקה יעקב בקלטת "גינת השטוזים של דתיה" שם החליפה את רמה מסינגר בתפקיד שטוזית.
כחקיינית וקומיקאית ברשת
יעקב ידועה גם כחקיינית במסגרת סרטוני חיקויים שהועלתה לערוץ היוטיוב שלה ובין החיקויים שביצעה של אופירה אסייג, בטי רוקוואי, חנה לסלאו, עדי אשכנזי, מירי מסיקה וניקול ראידמן, בעקבות כך הפכה יעקב לקומיקאית ובזכות הסרטונים הגיעה להתארח במספר תוכניות אירוח שם ביצעה כמה מהחיקויים הויראלים.
מרי או'בריאן
מרי או'בריאן (באנגלית: Mary F. O’Brien) היא קצינה בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית המשמשת ראש אגף פיקוד, שליטה, תקשורת, מחשבים/סייבר וקצינת המידע הראשית במטות המשולבים.
ביוגרפיה
או'בריאן סיימה ב-1989 תואר ראשון בכימיה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. היא הוכשרה כקצינת מודיעין ושירתה בכנף ההפצצה השביעית, בכנף ההפצצה השנייה ובטייסת מודיעין האוויר 608 של חיל האוויר השמיני. שימשה סגנית מפקד טייסת המודיעין האוויר 607 של חיל האוויר השביעי המוצב בקוריאה הדרומית. לאחר מכן מילאה תפקידים במטה חיל האוויר, היא שהתה בבניין הפנטגון בעת פיגועי 11 בספטמבר והתרסקות טיסה 77 של אמריקן איירליינס על הבניין.
בשנים 2002–2004 פיקדה על טייסת המודיעין 22. לאחר לימודים במכללת המלחמה של חיל האוויר שירתה במטות המשולבים כקצינת מודיעין והערכה וראש מחלקת יכולות עתידיות באגף המודיעין. ביוני 2008 מונתה למפקדת להק המודיעין, ריגול וסיור 691 המוצב בבסיס חיל האוויר המלכותי מנווית' באנגליה. באוגוסט 2010 מונתה לקצינת המודיעין, ריגול וסיור של פיקוד החלל של חיל האוויר.
ביוני 2011 מונתה למפקדת כנף הסיור והריגול 70 של חיל האוויר. ביולי 2013 מונתה לסגנית מפקד הסוכנות למודיעין, ריגול וסיור של חיל האוויר.
לאחר שקודמה לדרגת בריגדיר גנרל, מונתה ביוני 2014 לקצינת המודיעין של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי וסגנית לענייני מודיעין של כוחות ארצות הברית באפגניסטן. ביולי 2015 מונתה לקצינת המודיעין של פיקוד הסייבר של ארצות הברית.
במאי 2017 מונתה למפקדת חיל האוויר ה-25 של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. היא שירתה בתפקיד עד אוגוסט 2019 כאשר הוחלפה על ידי טימותי יו. בנובמבר 2019 הועלתה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה לראש אגף המודיעין, מעקב, סיור ומבצעי סייבר במטה חיל האוויר במקום ורהלין ג'יימיסון. באוגוסט 2022 מונתה לראש אגף פיקוד, שליטה, תקשורת, מחשבים/סייבר וקצינת המידע הראשית במטות המשולבים.
או'בריאן בעלת תואר שני בניהול ארגוני מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. היא בוגרת המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, ובעלת תואר שני בהצטיינות בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של חיל האוויר, בוגרת מכללת המלחמה הלאומית. בוגרת קורס בכירים לביטחון לאומי באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ותוכנית הבכירים לביטחון לאומי ובינלאומי באוניברסיטת הרווארד.
או'בריאן נשואה לקצין בדימוס בחיל הנחתים של ארצות הברית והם הורים לבת ובן.
ריימונדס ויוניס
ריימונדס ויוניס (בלטבית: Raimonds Vējonis; נולד ב-15 ביוני 1966) הוא פוליטיקאי לטבי, חבר המפלגה הירוקה הלטבית. כיהן כנשיא לטביה מ-2015 עד 2019, כשר להגנת הסביבה ופיתוח אזורי משנת 2002 עד 2011, וכשר ההגנה של לטביה משנת 2011 עד 2015.
קריירה פוליטית
בשנת 1989 התמנה לסגן מנהל מחלקת הסביבה בעיר מדונה, ומ-1990 כיהן כחבר מועצת העיר. משנת 1996 עד 2002 היה מנהל מחלקת הסביבה של ריגה.
ב-7 בנובמבר 2001 מונה לשר להגנת הסביבה ופיתוח אזורי. ויוניס החזיק בתיק זה עד שנת 2011, חרף חילופי ממשלות בלטביה בשנים אלה. לאחר מכן היה פעיל בוועדת החוץ והביטחון בפרלמנט.
בינואר 2014 מונה לשר ההגנה של לטביה. במסגרת תפקידו נקט בגישה ניצית, גינה את התוקפנות של רוסיה וכינה את פעילות כוחות נאט"ו שפעלו במדינה "כיבוש".
לאחר פלישת רוסיה לחצי האי קרים, גינה ויוניס את הפלישה, והוביל מהלך שבו ביקשו המדינות הבלטיות סיוע צבאי מארצות הברית. במהלך זה הוצבו כלי נשק כבדים ואלפי חיילים במזרח אירופה כדי להרתיע את רוסיה.
ב-6 בספטמבר נבחר ויוניס על ידי הפרלמנט לנשיא לטביה, לאחר מערכת בחירות סוערת. בתחילת המערכה היו ארבעה מועמדים לתפקיד, ולאחר ארבעה סבבי בחירות נשארו שניים. ויוניס זכה בתפקיד ברוב של 55 מול 42 שהצביעו נגדו. ראש ממשלת לטביה, לאימדוטה סטראויומה, בירכה על בחירתו לתפקיד.
ויוניס החליף בתפקיד את אנדריס ברזינש.
בספטמבר 2016 היה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.
שורשיו הרוסיים של ויוניס
ריימונדס ויוניס הוא בן לאם רוסית, ונולד במחוז פסקוב, בו שפת המחוז הייתה רוסית, וכיום הוא חלק מרוסיה.
במהלך מערכת הבחירות לנשיאות הוא אמר כי אין בכוונתו לוותר על השימוש בשפה הרוסית לאחר בחירתו, משום שהשימוש בה מהווה "גשר בין העם הלטבי למיעוט דובר הרוסית במדינה", המונה כ-35 אחוזים מהאוכלוסייה.
את הריאיון הראשון לאחר בחירתו העניק לערוץ טלוויזיה לטבי של דוברי רוסית.
אך ביולי 2015 קבע הפרלמנט הלטבי כי הנשיא לא יוכל לדבר רוסית במסיבות עיתונאים ובאירועים פומביים. ראש "הוועדה לשמירה על השפה הלטבית" בפרלמנט אמר: "אנו סבורים שעל הנשיא לדבר עם התקשורת הלטבית בשפה הלטבית בלבד".
חיים אישיים
ויוניס נשוי ואב לשני ילדים. השקפתו הדתית, על פי עמוד הפייסבוק שלו, היא פגנית.
בתחילת 2016 חלה ויוניס באנדוקרדיטיס זיהומית, כתוצאה מדלקת שקדים שלא טופלה. הוא עבר ניתוח לב פתוח והושתל בו שסתום מלאכותי. לאחר חודשיים של שיקום חזר לתפקידו כנשיא.
זמר (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
רחוב 155
רחוב 155 (באנגלית: 155th Street) הוא רחוב חוצה מזרח-מערב, המפריד בין שכונות הארלם לוושינגטון הייטס, ברובע מנהטן, ניו יורק. זהו הרחוב הצפוני ביותר מבין 155 רחובות חוצי העיר שהופיע בתוכנית חברי הוועדה משנת 1811, שהגדירה את רשת הרחובות הממוספרים במנהטן. הרחוב מורכב מ"קטע חשוב" המהווה עורק ראשי באזור, וכן "קטע משני" שבשימוש מופחת.
החלק ה"חשוב" של רחוב 155 מתחיל בווסט סייד שבריוור סייד דרייב, החוצה את רחוב ברודוויי, שדרת אמסטרדם ושדרת סט. ניקולס. בסט. ניקולס פלייס, השטח יורד בתלילות, ויוצר את הצוק של קוגן. רחוב 155 נישא על ויאדוקט רחוב 155 באורך 490 מטרים, נקודת ציון עירונית שנבנתה ב-1893, המשתפלת לכיוון נהר הארלם, ממשיכה אל גשר סכר מאקומבס, חוצה (אך לא מצטלבת) את הארלם ריבר דרייב. קטע נפרד, לא מחובר, של רחוב 155 עובר מתחת לווידוקט, ומחבר את שדרת ברדהורסט והארלם ריבר דרייב.
הרכבת התחתית של ניו יורק משרתת את החלק הגבוה של רחוב 155 ברחוב 155/סט. שדרת ניקולס על קו השדרה השמינית של ה-IND והחלק הנמוך ברחוב 155/שדרות פרדריק דאגלס על קו ה-IND Concourse.
ישמעאל בן פנחס הכהן
הרב ישמעאל הכהן (1851 – 1929) היה שד"ר מצפת, אב בית דין וחכם באשי בטירה (במקורות: תירייא. אנ') שבטורקיה, ולאחר מכן ראש הרבנים, אב בית דין ורבה הראשי הספרדי של צפת. נרצח במאורעות תרפ"ט.
קורות חיים
נולד ביזד שבאיראן בחודש אפריל 1851 (ניסן ה'תרי"א) לרבקה ולרב פנחס הכהן, שהיה אב בית דין בעיר. בשנת 1861 (ה'תרכ"א), בעודו עושה את דרכו לארץ ישראל עם אביו, נפטר זה האחרון, והוא עבר להתגורר אצל דודו אג'א הומאיון הכהן בבגדאד שבעיראק. בגיל 18 החל ללמוד בישיבתו של הרב יוסף חיים מבגדאד, ובשנת 1871 (ה'תרל"א) עלה לארץ ישראל עם דודו והתיישב בצפת.
בשנת 1873 לערך נישא לשרה, בתו של הרב משה הכהן נהר, שהיה רבה של טיריה, ונכדתו של הרב אברהם פלאג'י, ובתקופה זו נמנה עם תלמידי הרב יעקב הכהן סקלי. בשנת 1876 (ה'תרל"ו), בגיל 25, החל לשמש כחבר בבית הדין של העדה הספרדית בצפת.
יצא מספר פעמים בשליחות כשד"ר מטעם כוללות העיר למרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, לוב, הודו ומצרים. כשחזר לצפת בשנת 1900 (ה'תר"ס), מונה לרב הראשי הספרדי וראש הרבנים בעיר, ולאחר פטירת אשתו שרה, נישא לרבקה (ריקוג'ה) בארקי, מן העיר איידין.
בשנת 1906 (ה'תרס"ו) עבר לטירה הסמוכה לאיזמיר, שם שימש כחכם באשי וכאב בית הדין המקומי במשך 14 שנים. בתקופה זו נפטרה אשתו רבקה, והוא נישא לרושא בת הרב חיים דוד צוריאנו, רב העיר איידין שבטורקיה. לאחר שביתו נשרף יחד עם חיבוריו וספריו, האמין כי זהו מעין עונש על כך שעזב את ארץ ישראל, ולכן שב לצפת בשנת 1919 (ה'תרע"ט) ומונה לשמש שוב כרב וכאב בית הדין של העדה הספרדית בעיר עד לשנת 1927 (ה'תרפ"ז).
במשך חייו ניהל התכתבות ערה עם רבני דורו, והשיב לשאלות רבות בענייני הלכה. כן חתם יחד עם הרב אברהם לייב זילברמן והרב אפרים שרגא וינגוט על מכתב המתיר לכהנים לעלות ולהתפלל בקברו של רבי שמעון בר יוחאי, לאחר בדיקה הלכתית מקיפה ובדיקה מעשית בשטח.
כשפרץ הטבח בצפת, ב-29 באוגוסט 1929 (כ"ג באב ה'תרפ"ט), הערבי ששימש כגוי של שבת בקהילה היהודית נקש על דלת ביתו, וכשנפתחה, התפרצו הפורעים אל הבית בעודו לומד ופצעו אותו ואת אשתו רושא. הוא נפטר מפצעיו לאחר מספר שעות, ב-30 באוגוסט 1929 (כ"ד באב ה'תרפ"ט). אשתו הובהלה לחיפה וכעבור מספר ימים נפטרה.
הסטנדר עליו למד בעת הירצחו מוצג במוזיאון בבריטניה.
חיים אישיים
הרב ישמעאל הכהן היה נשוי ל-3 נשים;
חיבוריו
מספר חיבוריו נותרו בכתב יד, וחלק מחידושיו ושאלותיו הודפסו בספרי חכמי דורו כגון בספר "יש'א איש" לרב יעקב שאול אלישר, בספר "משה האיש", לרב חיים משה אלישר ובספר "ביכורי יעקב" לרב יעקב חי זריהן.
אינו טאמברג
אינו טאמברג (באסטונית: Eino Tamberg; 27 במאי 1930 - 24 בדצמבר 2010) היה מלחין אסטוני. יצירותיו מבוצעות במדינות רבות בעולם. הלחין אופרות, ארבע סימפוניות, ומספר קונצ'רטים. לימד קומפוזיציה במשך עשרות שנים ב. נחשב לגדול המוזיקאים האסטונים.
ביוגרפיה
טאמברג נולד בשנת 1930 בטאלין. הוא למד קומפוזיציה באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון, וסיים שם את לימודיו בשנת 1953. הוא עבד כמנהל מוזיקלי בתיאטרון הדרמה של טאלין מ-1952 וכטכנאי קול ברדיו האסטוני בשנים 1953-1957. כמלחין, הוא נודע לראשונה עם ספר השירים שלו שיצא בשנת 1955, Viis romanssi Sándor Petöfi luulele (חמישה רומנים לשירתו של שנדור פטפי) ועם הקונצ'רטו גרוסו שלו, שיצא בשנת 1956, שבגינו זכה במדליית זהב בפסטיבל מוזיקה בינלאומי שהתקיים במוסקבה.
הוא נודע יותר מחוץ לאסטוניה משנת 1960 בערך.
הוא כתב מוזיקה למגוון רחב של ז'אנרים, אך במיוחד מוזיקה לתיאטרון ולסימפוניות.
בשנים 1997 ו-1998 הוא עבד כמלחין ב.
בשנת 2007, הוענק לו פרס התרבות של אסטוניה, על הישגי חייו.
טאמברג נפטר בשנת 2010 בעיר הולדתו ומגוריו, טאלין.
יצירות
טאמברג היה מהמלחינים החשובים ביותר של הנאו-קלאסיציזם במוזיקה האסטונית, אם כי יצירותיו המאוחרות יותר היו בסגנון אקספרסיוניסטי.
היצירות הבולטות של טמאברג הן הבלט ג'ואנה טנטטה (1971) והקונצ'רטו לחצוצרה מס 1' (1972). הקונצ'רטו לחצוצרה הועלה לא רק באירופה, אלא גם בסינגפור ובהונג קונג.
טאמברג כתב גם ארבע סימפוניות.
בסך הכל, טאמברג יצר 18 יצירות.
Bam Bam (שיר של קמילה קביו)
Bam Bam הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו בהשתתפות הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר יצא לאור ב-4 במרץ 2022, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום, Familia. זהו שיתוף הפעולה השני בין קביו ושירן, לאחר הסינגל של שירן, "South of the Border", שבו מופיעה גם הראפרית האמריקאית קארדי בי, שנכלל באלבום האולפן הרביעי של שירן, No.6 Collaborations Project (2019). עטיפת הסינגל מציגה את קביו יושבת על שפת מדרכה עם איפור מרוח.
הוצאה וקידום
ב-6 בפברואר 2022, קביו פרסמה סרטון שלה יושבת במכונית ועושה ליפ סינק ל-"Bam Bam". היא הכריזה על השיר ב-21 בפברואר 2022, והתייחסה לשירן כ"אחד האנשים והאמנים האהובים עליה ביותר אי פעם". שישה ימים לאחר מכן, היא שיתפה קטע וידאו נוסף באפליקציית טיקטוק, בו היא שרה גם באנגלית וגם בספרדית.
ארגון שחקני הכדורגל העולמי
ארגון שחקני הכדורגל העולמי (באנגלית: International Federation of Professional Footballers, ראשי תיבות: FIFPro) הוא הגוף המייצג את 65,000 הכדורגלנים וכדורגלניות המקצועניים בעולם, ומורכב מ-67 ארגוני כדורגלנים לאומיים. 5 ארגוני שחקנים לאומיים מועמדים להצטרפות, 8 ארגונים מוגדרים כמשקיפים ומטה הארגון ממוקם בהולנד. מטרת הארגון היא קידום מעמד ותנאי השחקנים והשחקניות המקצוענים בעולם תוך יצירת סולידריות, שיתוף פעולה, תיאום וייעוץ בין הארגונים בארצות השונות.
בנוסף לפעולותיו, מחלק הארגון את פרס 11 השחקנים הטובים של השנה FIFA FIFPRO Men's World 11 ו-11 השחקניות הטובות של השנה FIFA FIFPRO Women's World 11 לשחקנים ולשחקניות שנבחרים על ידי הכדורגלנים החברים בארגון.
ההיסטוריה
בדצמבר 1965 נפגשו בפריז נציגים של ארגוני שחקני כדורגל מצרפת, אנגליה, סקוטלנד, איטליה והולנד במטרה להקים ארגון עולמי שידאג לקידום הכדורגלנים בעולם. הקונגרס הראשון התקיים ב-1966 בלונדון ושם נקבעו הקווים המנחים לפעילותו. בתחילה נקבע שיערך קונגרס כזה פעם ב-4 שנים, מעט לפני משחקי הגביע העולמי, אך בהמשך הוחלט כי יש צורך לקיים אותו בכל שנה ואכן במשך השנים נערכו קונגרסים בערים שונות ברחבי העולם.
חברי הארגון והנהלתו
בתחילה כלל הארגון רק ארגוני שחקנים מאירופה אך בהמשך התרחב וקלט לתוכו ארגונים מארצות בכל היבשות ונכון ל-2021 כולל 66 ארגוני שחקנים כחברים מלאים, 3 ארגונים שמועמדים לחברות ו-5 ארגונים שנחשבים משקיפים בלבד.
הארגון בוחר לעצמו הנהלה בבחירות מבין נציגים של הארגונים השונים החברים בו. בספטמבר 2021 נבחרה קארין סנדל לכהן כחברה בהנהלת הארגון והייתה הראשונה לייצג בה את ישראל.
FIFPRO World 11
החל משנת 2005 הזמין הארגון את כל הכדורגלנים החברים בו לבחור את 11 השחקנים הטובים של השנה והפרס נקרא FIFPRO World 11. החל משנת 2014 הוכרז גם על בחירת השחקניות הטובות והפרס נקרא FIFPRO Women's World 11. בהמשך נוצר שיתוף פעולה בנושא עם פיפ"א ושם הפרס שונה ל-FIFA FIFPRO Men's World 11 ו-FIFA FIFPRO Women's World 11 בהתאמה. שיאני הבחירות הם ליונל מסי (16 פעמים) מבין הגברים ווונדי רנאר (7 פעמים) מבין הנשים.
הרכב השנה לכדורגלנים (FIFA FIFPRO Men's World 11)
השחקנים המודגשים זכו באותה השנה גם בפרס כדורגלן השנה בעולם (2005-2009), כדור הזהב (פיפ"א) (2010-2015), כדורגלן השנה של פיפ"א (2016 והילך) בהתאמה.
הרכב השנה לכדורגלניות (FIFA FIFPRO Women's World 11)
השחקניות המודגשות זכו באותה השנה גם בפרס כדורגלנית השנה בעולם (2015) או כדורגלנית השנה של פיפ"א (2016 והילך).
ישראל והארגון
בחודשים הראשונים להקמת ארגון שחקני הכדורגל בישראל סירב הארגון העולמי להכיר בו כארגון המייצג את השחקנים בישראל. רק לאחר מאמצים מרובים, ומשהוכיח הארגון החדש כי מרבית השחקנים חברו אליו, התקבל הארגון הישראלי החדש על ידי FIFPro העולמי. בתחילה, הוכר הארגון רק כמשקיף ובנובמבר 2016 התקבל באופן רשמי כחבר מן המניין בארגון FIFPro העולמי.
מוזיאון הארוטיקה (אילת)
מוזיאון הארוטיקה או המוזיאון הארוטי הוא מוזיאון הנמצא באילת ועוסק במיצגים אמנותיים שונים מעולם הארוטיקה. מוזיאון זה הוא מוזיאון המין הראשון בישראל, וניתן למצוא בו: תערוכות צילומים ארוטיים של צלמים מפורסמים, ציורים עתיקים, פסלים הממחישים איברים אינטימיים ועוד.
במוזיאון מוקרנים גם הסרטים הפורנוגרפיים הראשונים שצולמו, משנות ה-20 של המאה ה-20, וכן קיים חדר המוקדש כולו לסגנון הסאדומאזוכיזם.
מפלגת הירוקים של ארצות הברית
המפלגה, שהיא הרביעית בגודלה בארצות הברית, נוסדה ב-2001 כהתפתחות מאגודת המפלגות הירוקות של המדינות (ASGP), אשר קמה ב-1996, ועד מהרה הפכה למפלגה הירוקה המובילה והידועה, יותר ממפלגת הירוקים ארצות הברית (G/GPUSA), שאף היא קמה כתוצאה מהתאגדויות ירוקות מקומיות שפעלו מאז 1984.
הירוקים זכו לתשומת לב כלל-ארצית בפעם הראשונה בבחירות לנשיאות בשנת 2000, כשרצו לנשיאות וסגן הנשיאות מטעם המפלגה הפעיל ראלף ניידר ווינונה לדוק, תוך שטענו כי אין הבדל משמעותי בין שתי המפלגות הגדולות. הם זכו ב-2.7% מכלל הקולות (2,882,955 מצביעים בקול הפופולרי). ניידר גונה על ידי דמוקרטים רבים, ואף מספר ירוקים, כי הואשם כמי שלקח קולות מהמועמד הדמוקרטי אל גור ועלה לו בבחירות; קולותיו של ניידר במספר מדיניות מתנדנדות כגון פלורידה וניו המפשייר היו גורמים לגור לנצח את בוש – בוש גבר על גור בפלורידה ב-537 קולות, וניידר קיבל במדינה זו 97,488 קולות.
שדה התעופה קמישלי
שדה התעופה קמישלי (בערבית: مطار القامشلي; קוד יאט"א: KAC, קוד ICAO: OSKL) הוא שדה תעופה המשרת את קמישלי, עיר בצפון מזרח סוריה. זהו גם השדה היחידי אשר נמצא בצפון המדינה.
יחסי סנגל–קנדה
יחסי סנגל–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סנגל לבין קנדה.
שדה התעופה קמישלי
היסטוריה
אף על פי ששדה התעופה היה סגור לאזרחים בסביבות אוקטובר 2015, הוא נפתח מחדש, וחברות הטיסות הסוריות מספקות כעת טיסות סדירות לקמישלי מדמשק, לטקיה וביירות. שדה התעופה נהג לקבל טיסות זרות עונתיות מגרמניה ושוודיה. ב־21 בינואר 2016 דווח לראשונה על פעילותה של רוסיה שמטרתה להקים בסיס צבאי חדש בשדה התעופה הנשלט על ידי הממשלה ובעיקר נטוש.
יחסי סנגל–קנדה
היסטוריה
בין רפובליקת סנגל לבין קנדה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון לה פרנקופוני והצרפתית מהווה בשתיהן שפה רשמית. שתי המדינות חולקות גם היסטוריה משותפת בעקבות היות שתיהן חלק מהאימפריה הצרפתית הקולוניאלית. במהלך פרק הזמן הזה קנדים שחורים רבים דהיום הובאו ממערב אפריקה, בין היתר סנגל, על מנת לשמש כעבדים. הקנדים לא השתמשו בעבדים אלא סחרו בהם לארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה שלחו שתי המדינות חיילים להילחם לצד צרפת בחזית נגד איטליה.
באפריל 1960 קיבלה סנגל את עצמאותה מצרפת וכשנתיים מאוחר יותר, ב-1962, כוננו קנדה וסנגל את יחסיהן הדיפלומטיים. ב-1966 ביקר לראשונה הנשיא הסנגלי לאופולד סדאר סנגור בקנדה, החל מה-19 בספטמבר. מאז הביקור של סנגור התקיים מספר רב של ביקורי מנהיגים קנדים בסנגל וההפך. סנגל מהווה אחת משותפותיה הראשיות של קנדה בארגון לה פרנקופוני והאומות המאוחדות.
בפברואר 2020 נפגשו ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ונשיא סנגל מאקי סאל. במהלך מסיבת העיתונאים שנערכה במסגרת הביקור העלה ראש הממשלה טרודו את נושא זכויות הלהט"ב בסנגל כשהנשיא סאל משיב לו שלסנגל נוח עם החוקים שלה.
בין שתי המדינות מתקיים סחר גדול יחסית והשקעות ישירות הן דבר נפוץ.
נובולוג
נובולוג (פארם אפ 1966) בע"מ, המוכרת במותג Novolog, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת במתן שירותי רפואה ותמיכה מבוססי טכנולוגיה בתחום הטיפול הביתי, מתן מידע רפואי וכלים טכנולוגיים בזירה הדיגיטלית עבור מטופלים, רופאים ומוסדות רפואיים וכן מתן שירותי לוגיסטיקה בתחום הבריאות. החברה הונפקה בשנת 2017 ונסחרת כיום במדד ת"א 90.
היסטוריה
חברת נובולוג החלה את דרכה בשנת 1966 כחברת "פארם אפ" בראשותו של אליעזר פוזיס, ועסקה בהפצת מוצרי פרמצבטיקה ו-OTC. בשנת 1998 החלה במתן שירותי לוגיסטיקה עבור חברות התרופות הרב לאומיות. כעבור שנה, הקימה נובולוג את חברת טריילוג העוסקת במתן שירותים לוגיסטיים בתחום הניסויים הקליניים. בשנת 2011, בוצע מיזוג בין חברת האם - פארם אפ לבין חברת הבת - נובולוג לוגיסטיקה, לכדי חברה תפעולית אחת, נובולוג. בשנת 2011, הוקם המרכז הלוגיסטי של חברת נובולוג במודיעין.
בשנת 2013 רכשה קרן פימי 50% ממניות חברת נובולוג והצטרפה לבעלות החברה. בשנת 2016 רכשה חברת נובולוג את השליטה בחברת מדפילסט המתמחה במתן שירותי סטריליזציה של מוצרים רפואיים ומעבדתיים.
בשנת 2017 הנפיקה נובולוג לראשונה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה נסחרת במדד ת"א 125. במקביל, באותה שנה רכשה החברה את השליטה בחברת מדיקוויפ, המספקת תמיכה לחולים מורכבים במסגרת הביתית. בנוסף, שנה לאחר מכן רכשה החברה את חברת דור שירותים פרמצבטיים.
בשנת 2019 החברה התרחבה והקימה את הזרוע הדיגיטלית של הקבוצה על ידי רכישת השליטה בחברות אינפומד, טרגרט קר ואודורו. במקביל השלימה החברה את רכישת המיעוט בחברת מדיקוויפ. בשנה זו, הקימה נובולוג גם את חברת מדיקר המתמחה בשירותי לוגיסטיקה ללקוחות קצה. בשנת 2019 מכרה קרן פימי את יתרת החזקותיה בחברת נובולוג למשקיע ואיש העסקים מורי ארקין. בשנת 2020 הרחיבה החברה את פעילותה בתחום הטיפול הביתי על ידי רכישת חברת סאלוס, המתמחה בשירותי רפואה מותאמים אישית בבית המטופל.
תחומי פעילות
שירותים לשוק המוסדי
שירותים לשוק הפרטי
חברות בנות
נובולוג לוגיסטיקה (100%) - מתן שירותי לוגיסטיקה והפצה של תרופות. שותפה של מרבית חברות התרופות והציוד הרפואי הבינלאומיות. החברה מפיצה למעלה מ-10,000 מוצרים ליותר מ-1200 נקודות ברחבי הארץ, ופועלת מול כל בתי החולים, קופות החולים ורשתות הפארם.
טריילוג (100%) - מתמחה בשירותי לוגיסטיקה לניסויים קליניים, ומהווה שותפה אסטרטגית של חברות הפארמה וחברות ה-CRO הפועלות בשוק הניסויים הקליניים.
מדיפלסט (100%) - מתמחה במתן שירותי סטריליזציה (עיקור) של מוצרים רפואיים ומעבדתיים באמצעות גז ETO.
דור שירותים פרמצבטיים (100%) - שרותי ייעוץ מקצועיים כוללניים (One Stop Shop) ליבואנים ויצרנים בתחום הבריאות (תרופות, אמ"ר, תוספי תזונה וקנאביס רפואי), לרבות: רישום ורגולציה, הבטחת איכות, הקמה, הנדסה וולידציות של מתקני ייצור ברמת GMP, שחרור אצוות ושירותי QP, שירותים למחקרים קליניים, לוקליזציה ותרגומים לחומרי אריזה, מעקב ודיווח תופעות לוואי ושירותים רבים נוספים.
מדיקר (100%) - שירותי הפצת תרופות עד הבית, לצד שירותי תמיכה והדרכה לחולים כרוניים.
מדיקוויפ (100%) - חברה הפועלת בעולמות האשפוז והטיפול הביתי, מתמחה במתן שירותים רפואיים מבוססי טכנולוגיה ומכשור רפואי לחולים כרוניים ולחולים מורכבים בביתם. החברה עוסקת בעולמות השינה, הנשימה, שיקום בית, טיפול בחולים מונשמים בביתם, הוספיס בית, שיוקם ריאתי וטיפול דיאליזה בבית המטופל.
אינפומד (100%) – פורטל רפואה המספק מאגר מידע עדכני בכל תחומי הרפואה והבריאות עבור הקהל הרחב והקהל המקצועי.
בבעלות החברה כ־100% מחברת אודרו (מערכות ניהול וזימון תורים לרופאים ומרפאות).
טרגרט קר (100%) - חברת שירותים וניהול תהליכים בתחום הבריאות והרפואה. מתמחה בניהול מערכים עתירי שירות, ידע ותהליכים מורכבים
סאלוס (51% ) - מערך מומחים לשירותי רפואה מותאמת אישית בבית המטופל
גסטרומד ( 100%) - מרכז גסטרו
עין טל ( 55%) - מרכז לבריאות העין
אמריקן לברטורי מדיקל (75%) – מעבדה מרכזית
חיים (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם חיים:
אחר:
ראו גם
}}
השראה (סרט)
השראה (באנגלית: Inspiration) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1931 בבימויו של קלרנס בראון, עם גרטה גרבו וג'ורג' מונטגומרי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "סאפפו" מאת אלפונס דודה משנת 1884.
תקציר העלילה
איבון ולברה (גרטה גרבו) היא מודל והשראה לציירים, פסלים וסופרים. כולם נפגשים במסיבה של הבוהמה עם הקורטיזות שלהם. למקום נקלע סטודנט ביישן לדיפלומטיה בשם אנדרה מונטל (רוברט מונטגומרי). דווקא מפני שאינו שייך לבוהמה, היא נמשכת אליו ומפעילה עליו את קסמיה כמו פאם פאטאל.
הוריו של אנדרה לוחצים עליו להתחתן עם חברתו מילדות, מדלין (ג'ואן מארש) אך הוא שבוי בקסמיה של איבון עד שמתגלה לו שהיא נשואה וחברתה אודט (ג'ודית ווסיל) מגלה לו על חייה המופקרים עם גברים רבים.
אנדרה מופתע ומנתק את קשריו עם איבון. דרכיהם נפרדות עד שיום אחד הוא פוגש אותה בבית קפה כשהיא מרוששת ואין לה כסף לשלם למלצר. הוא מרחם עליה, לוקח אותה תחת חסותו ושוכר עבורה בית בכפר.
אנדרה מתקדם בלימודיו, מתארס למדלין ועומד להישלח לאלג'יר. ריימונד דלבל (לואיס סטון) אחד מחבורת הבוהמים העשירים, נוטש את הקורטיזנה שלו ליאן (קארו מורלי) והיא מתאבדת בקפיצה מהדירה. זה עושה רושם עז על אנדרה שרוצה למנוע דבר כזה מאיבון. הוא מגיע לכפר ומודיע לאיבון שהחליט להפסיק את לימודו, לבטל את אירוסיו ולהתחתן איתה.
כעת יש לאיבון מאהב חדש שמוכן לקחתה לפריז ולתמוך בה. היא שוקלת בין האפשרויות ומחליטה לעזוב את אנדרה כדי לא להרוס את חייו. כשהוא ישן היא כותבת לו מכתב פרידה מנומק ועוזבת עם המאהב החדש שלה.
מוצב גמבה
מוצב גמבה היה מוצב צד"ל ברכס עלי טאהר, ששכן מצפון למוצב דלעת של צה"ל וליד הכפרים הלבנונים: חבוש וכפר רומאן.
המוצב אויש בדרך קבע במחלקה של צד"ל ובטנק T-55. לעיתים החליפו חיילי צה"ל את לוחמי צד"ל במוצב כדי לאפשר להם יציאה לחופשה וכן לטובת מבצעים של יחידות מיוחדות באזורים הסמוכים לו. למשל מבצע טרף קל של סיירת גולני בכפר אל-כפור ומבצעים של יחידת מגלן וסיירת מטכ"ל.
גשר הרכבת הטורקי על נחל יששכר
גשר הרכבת הטורקי נחל יששכר הוא גשר המורכב משלוש קשתות המורכבות מאבני בזלת שחורות משולבות באבנים לבנות, שנבנה בין 1905-1904 על ידי האימפריה העות'מאנית כחלק ממסילת רכבת העמק. הגשר נמצא ליד חוות דושן צפונית לחמדיה עובר מעל נחל יששכר. הגשר נבנה כחלק ממסילה שחיברה את בית שאן עם צמח, והוא אחד מסדרה של גשרים ומעברי מים על תוואי המסילה. האימפריה העות'מאנית, ביוזמתו של הסולטאן עבדול חמיד השני ובתכנונו של פאשה היינריך אוגוסט מייסנר, בנתה בין השנים 1902-1905 את מסילת הרכבת החיג'אזית מדמשק, בירת סוריה, לעיר אל-מדינה שבחג'אז ואת השלוחה שלה מחיפה לסמח' (כיום "צמח") ומשם לדרעא, על קו הרכבת החיג'אזית.
השימוש במסילה ובגשר הופסק ב-1948 לאחר שבמהלך קרבות של מלחמת העצמאות פוצצו הגשרים מעל הירדן ומעל הירמוך, ונהריים עבר לירדנים מה שמנע אפשרות להגיע ברכבת לצמח.
הקטר שרצה לנסוע לרומא
תקציר העלילה
הספר מספר על קטר מסיציליה שיש לו רצון לבקר ברומא עם הרכבת שלו. הבעיה מתחילה כאשר הוא מגלה שאסור לו לנסוע מחוץ לסיציליה, כייוון שזה לא התפקיד שיועד לו בעולם. עם זאת, לאורך כל הסיפור הקטר מביע את רצונו להגיע לרומא: "כְּשֶׁהָרַכֶּבֶת הַגְּדוֹלָה יוֹצֵאת לְדַרְכָּהּ, הוּא חוֹשֵׁב: גַּם אֲנִי רוֹצֶה לִנְסֹעַ לְרוֹמָא".
מסרים
הסיפור מביע את החשיבות של כוח רצון, התפתחות עצמית, הצבת מטרות והשגתן. הספר מלמד את הדור הצעיר להאמין בעצמו, לשאוף גבוה ולא לוותר על אף הקושי.
העלילה עוסקת בכוח הרצון של הקטר להגיע לרומא. המילה "רצון" חוזרת על עצמה כמה וכמה פעמים בכתוב, מילה זאת באה להמחיש לקוראים את הרצון העז שהיה לקטר להגיע לרומא.
ביקורת
הסופרת מספרת כשיוצא לאור ספר ילדים חדש שכתב מאיר שלו ההתרגשות בשיאה.
הקריאה בספר גרמה לסופרת מאירה ברנע גולדברג תוך כמה רגעים לחלום כמו קטר סיציליאני ולוותר על החופשה המשפחתית הקרובה בהולנד לטובת רומא. לדעת הסופרת השפה נפלאה, האיורים מקסימים, ומאיר שלו מוכיח שוב שהוא אשף בלספר סיפור ולרתק את כולם.
לפי הביקורת בעיתון "הארץ", מאיר שלו מצליח בספר ילדים זה, לשמור על עניין קוראיו הצעירים לאורך כל הספר, בין השאר בעזרת שאלות, משחקי מילים והשתעשעות במצלולים. האיורים מסייעים אף הם לשמר את תשומת הלב. ספר זה מתכתב עם ספר הילדים הקלאסי "The Little Engine that Could", שתורגם לעברית "הקטר הכחול שיכול".
עיבודים למדיה
ב־27 באפריל 2021 הוצאה גרסה מוקלטת לסיפור ביישומון storytel שמסופרת על ידי מאיר שלו.
עונת 1965/1966 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1965/1966 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-11 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-8 בספטמבר 1965 ותחרות הסתיימה ב-11 במאי 1966.
בתחרות השתתפו 31 קבוצות.
משחק הגמר נערך באצטדיון המלך בודואן, בריסל. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השישית בתולדות המועדון.
אאוזביו זכה בתואר מלך השערים בפעם השנייה ברציפות, תוך כיבוש ארבעה שערים באחד המשחקים.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 31 קבוצות. אינטר מילאנו כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. יתר הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.
אליפות צרפת בטניס 1950
אליפות צרפת 1950 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-3 ביוני. זו הייתה האליפות ה-49 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 109 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1949 פרנק פרקר לא השתתף בתחרות. בגמר באדג' פאטי נפגש עם ירוסלב דרובני ( מצרים) וניצח ב-5 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 54 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1949 מרגרט אוסבורן דופונט הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר דוריס הארט נפגשה עם פטריסיה טוד  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי תחרות 1949 פנצ'ו גונסאלס ופרנק פרקר לא השתתפו בתחרות. משחק הגמר ויליאם טלברט וטוני טרברט נפגשו עם אריק סטארגס ( דרום אפריקה) וירוסלב דרובני ( מצרים, ערק מ-) ניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 26 זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1949 מרגרט אוסבורן דופונט ולואיז ברוף הפסידו לדוריס הארט ושירלי פריי  ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 40 זוגות. מנצחי תחרות 1949 שיילה סאמרס ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) לא השתתפו. במשחק הגמר ברברה סקופילד ואנריקה מוראה  נפגשו עם פטריסיה טוד וויליאם טלברט  וזכו בניצחון טכני.
ישראל באליפות
אריה אבידן-וייס הפסיד בסיבוב הראשון לרוז'ר דיבי מצרפת ב-4 מערכות.
יעקב בונטמן הפסיד בסיבוב הראשון לעדלי א-שאפעי ממצרים ב-3 מערכות.
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש כיהן במשך תקופת כהונה נשיאותית אחת, ממועד השבעת הנשיא בוש ב-20 בינואר 1989 ועד לסיום כהונתו ב-20 בינואר 1992.
הרכב הקבינט
לקבינט של בוש הצטרף המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, אשר מחלקתו החלה לפעול במרץ 1989, אך הוקמה בחקיקה שנתקבלה בקונגרס בימי הנשיא רייגן, קודמו של בוש.
הנשיא בוש הוציא מהקבינט את מנהל סוכנות הביון המרכזית. הוא החזיר לקבינט את היועץ לביטחון לאומי, שהוצא ממנו על ידי קודמו רייגן. כמו כן צירף בוש לקבינט את מנהל משרד המדיניות הלאומית לפיקוח על סמים.
פרנקלין בות'
פרנקלין בות' (באנגלית: Franklin Booth;8 ביולי 1874 – 25 באוגוסט 1948) היה אמן אמריקאי הידוע באיוריו בעט ודיו. היה לו סגנון איור ייחודי המבוסס על שחזור של חריטת עץ בעט. כישוריו כשרטט וסגנונו הפכו אותו למאייר מגזינים פופולרי בתחילת המאה ה-20. הוא היה אחד ממעצבי האקס ליברי המודרניים הראשונים בארצות הברית.
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש
הרכב הקבינט
בסך הכל כלל הקבינט 23 בעלי תפקידים (22 עד מרץ 1989) וכיהנו בו 29 גברים וארבע נשים. 11 מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של בוש.
עם הקמת הקבינט הותיר בוש בתפקידיהם את המזכירים בריידי (אוצר), ת'ורנבורו (התובע הכללי) וקוואזוס (חינוך), שהיו חברים בקבינט של הנשיא רייגן. בריידי אף כיהן בתפקידו עד תום כהונת הקבינט של בוש.
פרנקלין בות'
ראשית חייו
ג'יי פרנקלין בות' נולד בשנת 1874 וגדל בחווה ליד כרמל, אינדיאנה. להוריו, סוזן רייט וג'ון תומאס בות', נולדו שמונה ילדים. בות', היה הילד השלישי, למד באקדמיה בווסטפילד.
כשהיה ילד, הוא היה נחוש להפוך לאמן. הוא למד לצייר מתוך תמונות בספרים ומגזינים, כולל סקריברנר והרפר. הטכניקה יוצאת הדופן שלו הייתה תוצאה של העתקה במדויק של איורי המגזינים שלדעתו היו רישומי עט ודיו, אך היו למעשה תחריטים מעץ. כתוצאה מכך, הדבר הוביל אותו לפיתוח סגנון רישום המורכב מאלפי קווים. המאפיינים של אמנותו והיו קיצוניים בקנה המידה - המבנים והיערות הגדולים המתנשאים מעל דמויות קטנטנות. ציור גבולות דקורטיביים, ואותיות קלאסיות ועצים מסוקסים.
קריירה
ניסוחו המיומן וסגנונו הייחודי הפכו אותו למאייר פופולרי. הוא נחשב ל"צייר העט והדיו הטוב ביותר באמריקה" על פי דברי עורך מגזין מוביל. למרות העבודה הרבה המושקעת בטכניקה שלו, האיורים של בות' התאפיינו בתחושת מרחב גדולה. כתוצאה מכך, רישומיו התאימו לעיתים קרובות לערכים פואטיים. איוריו השתלבו עם האיורים בסגנון הארט דקו, ולכן יצירותיו נמצאו בפרסומים וקטלוגים מסחריים.
האיורים הראשונים של בות', הופיעו ב"חדשות אינדיאנפוליס", והוא היה שם איש צוות בין השנים 1899 ל-1904. לאחר מכן נסע לרומא, פריז וספרד. החל משנת 1904 או 1905, עבד ב"ניו - יורק דיילי ניוז". הוא גם עבד זמן קצר בעיתונים בבוסטון ובושינגטון כמאייר. הוא היה אחד ממעצבי האקס ליבריס המודרניים הראשונים בארצות הברית. בות' יצר אמנות פרסומות לארגונים, כגון רולס-רויס, קנדי של ויטמן, שעוני בולובה, ג'נרל אלקטריק, פרוקטר אנד גמבל, מפיקי הסרטים סרטי פרמאונט, ואסתיי אורגן.
בות' תרם למלחמת העולם הראשונה על ידי איור כרזות גיוס, עיצב איגרות חוב חיסכון אמריקאיות, חוברות ותעודות פטירה לחיילים אמריקאים שנספו בצרפת ובבלגיה, ועבדו בצלב האדום.
הוא אייר ספרים כמו ג'יימס ויטקומב ריילי "האיים המעופפים של הלילה" (1913), שכללו מספר לוחות של תמונות צבעי המים שלו. הוא אייר את "הנסיך והאביון" של מארק טוויין (1917) ועוד.
בשנת 1925 ייסד את מכון פניקס לאמנות והיה מחנך שם במשך 21 שנים. מהדורה של יצירתו, "שישים רפרודוקציות מציורים מקוריים", יצאה לאור בשנת 1925 בהוצאת רוברט פרנק. בשנים 1934 ו-1935 כתב סדרת מאמרים אודות אמנות האיור לרבעון האמנות המקצועית.
חברת ויליאם ה. בלוק מכרה מספר רישומים שלו בשנת 1946. בשנת 1947 יצא הספר 20 יצירות מופת של פרנקלין בות'. הוא היה חבר באגודה ובחברת המאיירים.
חיים אישיים
בות' התגורר תקופה קצרה בעיר הפרברים ניו רושל, מושבת אמנים ידועה. תושביה כולל אמנים ידועים כמו נורמן רוקוול. לאחר מכן קנה אולפן ברחוב 57 בניו יורק. את הקיץ הוא בילה באינדיאנה, שם היה חבר של המשורר ג'יימס ויטקומב ריילי.
הוא התחתן עם ביאטריס ויטמק, אחת הדוגמניות שלו, בשנת 1923 כשהיה בן 49. בשנת 1946 לקה בות' בשבץ ומת ב-25 באוגוסט 1948 בסטודיו שלו בניו יורק.
נקודת אלמונד (אנטארקטיקה)
נקודת אלמונד (באנגלית: Almond Point; מילולית: נקודת השקד) היא לשון יבשה סלעית, בחצי האי טריניטי, בחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה נמצאת באזור חוף דייוויס, והיא בולטת לתוך מפרץ שארקו.
הנאא א-רמלי
הנאא א-רמלי (בערבית: هناء الرملي) היא מהנדסת, סופרת, חוקרת, מרצה ופעילה אקטיביסטית ירדנית-פלסטינית בתחום טכנולוגיות המידע ותרבות האינטרנט. היא יועצת בתחום חינוך לתרבות באינטרנט למספר ערוצי מדיה, תחנות רדיו, עיתונים ואתרי אינטרנט מתמחים.
נקודת אלמונד (אנטארקטיקה)
נקודת אלמוד ממוקמת בין קרחון וייטקלאוד לבין קרחון מקניל.
הנאא א-רמלי
בשנת 2015 כתבה א-רמלי את ספרה "גיבורי המרשתת" (أبطال الإنترنت), הבוחן את היתרונות והחסרונות של רשת האינטרנט, ומספק הדרכה וייעוץ לצעירים כיצד להגן על עצמם מפני הסכנות האורבות להם, כגון הטרדה ברשת והטרדות מיניות באמצעות האינטרנט.
נקודת אלמונד (אנטארקטיקה)
גילוי ומיפוי הנקודה
לשון היבשה מופתה לראשונה בשנת 1948 על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאו מבסיס מפרץ התיקווה.
מקור השם
שמה של לשון היבשה ניתן לה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. זהו שם תיאורי - ללשון היבשה צורת שקד, "Almond" באנגלית.
הנאא א-רמלי
ביוגרפיה
א-רמלי נולדה ב-7 באוקטובר 1961 בעיר ג'דה שבערב הסעודית לאב פלסטיני (סלאח א-דין א-רמלי) ולאם סורית (נדיה חאג' קאסים), שניהם ילידי העיר יפו שגורשו במהלך מלחמת העצמאות ב-1948. א-רמלי למדה הנדסה ועברה בהצטיינות תואר ראשון בהנדסה במחלקה להנדסה אזרחית של אוניברסיטת תשרין, בשנת 1983. א-רמלי ומשפחתה היגרו בין מדינות שונות, וכיום היא מתגוררת בין הערים עמאן שבירדן ומונטריאול בקנדה.