cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
באטמן (סרט, 2022)
ליהוק
ליהוקו של פטינסון זכה לתגובה שלילית מפלח נכבד של מעריצי "באטמן", ואף נפתחה עצומה הקוראת לביטול ליהוקו לתפקיד. פטינסון הצהיר כי לדעתו התגובה הייתה פחות מזעזעת ממה שציפה לה. כריסטיאן בייל, שגילם את דמותו של באטמן בטרילוגיית "האביר האפל" (2005–2012), תמך בליהוקו של פטינסון לתפקיד, ועודד אותו "להפוך את [התפקיד] לשלו" ולהתעלם מהביקורות. בייל השווה את תגובת המעריצים לתגובת הנגד שחווה הית' לדג'ר כאשר לוהק לגילום דמותו של הג'וקר ב"האביר האפל". במטרה להתכונן לתפקיד, פטינסון למד את ההיסטוריה של באטמן, והחל לקרוא חוברות קומיקס החל מתור הזהב ועד לטייק של טום קינג על דמותו של באטמן, שפורסמה בשנים 2016–2019. בנוסף, פטינסון התאמן בג'יו ג'יטסו ברזילאי, מתוך רצונו לעבור שינוי פיזי עבור התפקיד. בנוסף, פטינסון קיבל עצות מבמאי טרילוגיית "האביר האפל", כריסטופר נולאן, בזמן שעבד איתו על הסרט "טנט".
בנובמבר, נמסר על ליהוקם של אנדי סירקיס, קולין פארל וג'ון טורטורו לדמויותיהם של אלפרד פניוורת', הפינגווין וקרמיין פלקונה, בהתאמה. עבור פיתוח דמותו, פארל שאב השראה מדמותו של פרדו קורליאונה מהסרט "הסנדק" ועבד עם מאמנת הדיאלקט ג'סיקה דרייק כדי לפתח את קולו של הפינגווין. בהמשך נמסר על ליהוקם של ג'יימי לוסון לדמותה של פוליטיקאית המתמודדת על ראשות העיר ושל פיטר סארסגארד. במהלך הצילומים, נודע על ליהוקם של גיל פרז-אייברהם, התאומים צ'ארלי ומקס קארבר, ורופרט פנרי-ג'ונס, בעוד שנודע על ליהוקו של קון או'ניל לסרט רק לאחר סיום הצילומים. במהלך אירוע ה-"DC FanDome" הווירטואלי שנערך ביולי 2020, נודע על ליהוקו של בארי קיוגאן לדמותו של סטנלי מרקל, דמות משנית שהופיעה בעלילת הרומן הגרפי "שנה ראשונה"; עם זאת, בהמשך נטען על ידי "הוליווד ריפורטר" ליהוקו של קיוגאן לדמותו של סטנלי מרקל הוא וכי הוא לוהק למעשה לדמותו של הג'וקר; טענה זו אוששה עם עליית הסרט באקרנים.
עיצוב
צוות העיצוב החל לעבוד על העיצובים עבור מערת העטלף, חליפתו של באטמן והבאטמוביל עוד לפני סיום התסריט, מכיוון שלריבס היה חזון ברור כיצד ייראה עולמו של באטמן ורצה ששלושת האלמנטים הללו ישקפו זה את זה. עבור הבאטמוביל, ריבס ראה בחזונו עיצוב רכב ריאלסטי ומקורקע שעוצב בעבודת יד, ובהתאם לכך המעצב אש ת'ורפ יצר את עיצוב הרכב כך שיהיה לו מנוע דמוי-עטלף. לשם כך, ריבס שאב השראה מרומן האימה של סטיבן קינג, "כריסטין", שיצא לאור בשנת 1983 ועוסק במכונית בעלת כוחות על-טבעיים. על פיקוח עיצוב התלבושות הייתה אמונה ג'קלין דוראן, וחליפתו של פטינסון עוצבה על ידי גלין דילון במשך שנה. ריבס רצה שהחליפה תהיה פרקטית ובמראה תהיה תחושה כאילו באטמן יצר אותה בעצמו. פטינסון מילא תפקיד גדול בשלבי עיצוב החליפה, שכן היה חשוב שיוכל לנוע ולהילחם בה. במהלך עיצוב החליפה, בייל ייעץ לפטינסון.
בסרט חליפת העטלף היא גם שריון גוף המסוגל לבלום ירי ישיר של אקדחים, תת-מקלעים ואף רובים. באטמן מצויד ברובה חבלים וסמל העטלף על החזה שלו הוא גם סכין. בנוסף באטמן מרכיב גם עדשות מגע המקליטות את כל מה שהוא רואה ובעלות יכולת זיהוי פנים.
עבור גילום דמותו של הפינגווין, פארל עטה פרוטזות וחליפת שומן שנוצרה על ידי אמן האיפור מייק מרינו. פארל בחר ללבוש חליפת שומן על פני עלייה במשקל מכיוון שסבל מבעיות בריאותיות כאשר עשה זאת עבור מיני-הסדרה "The North Water". פארל תואר כ"בלתי ניתן לזיהוי" תחת האיפור, עד כדי כך שרייט ופנרי-ג'ונס לא זיהו אותו על הסט.
תלבושתו של איש החידות התבססה על סקיצות של רוצח הזודיאק, ודנו כיסה את עצמו בניילון פלסטיק מכיוון שהרגיש שאיש החידות ינקוט באמצעי זהירות קיצוניים על מנת להימנע מהשארת DNA בזירות פשע. במהלך הצילומים, דנו החל להיות מודאג מהשפעת התלבושת עליו מאחר שראשו "פעם מחום... ונדחס מהזיעה והחום ומחוסר החמצן." תלבושתה של קאטוומן תוכננה כך שתהווה אב-טיפוס למה שיהפוך לתלבושתה המקורית, תוך מתן תחושה "פרקטית ככל האפשר".
צילומים
צילומי הסרט החלו בינואר 2020 בלונדון, ועליהם היה אמון הצלם גרג פרייזר; שעבד בעבר עם ריבס. סצנות בית הקברות צולמו בנקרופוליס גלאזגו שבסקוטלנד באמצע פברואר, לפני שהצילומים עברו לליברפול במרץ. בניגוד לאולפני קולנוע אחרים, אולפני האחים וורנר לא היו מעוניינים להשבית את הצילומים חרף פרוץ מגפת הקורונה, אך נאלצו לעשות זאת בסופו של דבר ב-14 במרץ 2020, תוך הצהרה שההפסקה תימשך רק לשבועיים. עם זאת, ב-25 במרץ, הודיע ריבס כי הצילומים הושבתו לפרק זמן לא מוגדר.
באוגוסט 2020, נמסר כי הצילומים עתידים להתחדש בתחילת ספטמבר באולפני האחים וורנר, ליבסדן שבהרטפורדשייר, אנגליה. ב-3 בספטמבר, נמסר על חידוש הצילומים, שהושבתו שוב לאחר שפטינסון נמצא חיובי לקורונה. לאחר מכן, צוות הצילום נכנס להסגר של שבועיים, בעוד שבניית הסטים והאביזרים נמשכה. הצילומים התחדשו שוב ב-17 בספטמבר, לאחר שפטינסון קיבל אישור לחזור לסט. בשלב זה, היו לסרט כשלושה חודשי צילומים נוספים שהתעתדו להסתיים עד סוף שנת 2020. צילומי הסרט הוגבלו לאנגליה, ואנשי הצוות נדרשו לגור קרוב לאזור הצילומים ולא לעזוב עד לסיומם.
בתחילת אוקטובר 2020, נמסר על דחיית עליית הסרט לאקרנים ל-4 במרץ 2022, עקב העיכובים בצילומים. צילומי סצנת הלוויה התרחשו באולם סנט ג'ורג' שבליברפול, ששימש כסט עבור בית העירייה של גות'אם סיטי. בנוסף, צילומים נוספים התקיימו בבית הקברות אנפילד, בקתדרלת ליברפול ובבניין ליבר המלכותי שבליברפול. בנוסף, חברת "Industrial Light & Magic" סיפקה להפקת הסרט את טכנולוגיית הייצור הווירטואלי "StageCraft" שחברת "פרייזר" עזרה לפתח עבור צילומי הסדרה "המנדלוריאן", כולל קיר של לוחות LED שאפשרו להציג רקע של אפקטים חזותיים בזמן אמת. צילומי החוץ וסצנות הפעלולים צולמו ברחוב לה-סאל שבשיקגו, ארצות הברית, באמצע אוקטובר. בשלהי אוקטובר, חשף פארל שהוא יצלם את שאר הסצנות שלו "לסירוגין" עד לפברואר 2021. צילומי הסרט תמו ב-13 במרץ 2021, וצילומי השלמה נוספים התקיימו במאי 2021. בגלאזגו וביורק.
גמר הפקה
באוקטובר 2021, נמסר כי אומן האפקטים הוויזואליים דן למון יהיה אמון על פיקוח על האפקטים החזותיים עבור הסרט; למון שיתף בעבר פעולה עם ריבס בעיבודיו לעלילת "כוכב הקופים". בשלהי שנת 2021, אולפני האחים וורנר ערכו הקרנות מבחן לשני קטעים של הסרט, בהם הופיע שחקן שטרם התגלתה זהותו ושנכלל רק באחת מהגרסאות. בינואר 2022, אושר רשמית כי סיווג הצפייה שניתן לסרט על ידי איגוד הסרטים האמריקאי הוא PG-13, חרף השערות נרחבות ודיונים פנימיים באולפני האחים וורנר כי הטון הקודר ותוכנו האלים יובילו את הסרט להיות הראשון בעיבודיו הקולנועיים של "באטמן" שיזכה לסיווג R. בהסבר הרשמי לסיבת סיווגו, נמסר כי הסרט אינו כולל ניבולי פה או סצנות עירום חושפניות. במאמר דעה מאת "וראייטי", צוין כי סיווג R היה פוגע בפוטנציאל הקופתי של הסרט בכך שימנע ממתבגרים רבים לראות אותו, וצוין כי שני סרטי DC הקודמים שזכו לסיווג R, "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת" ו"יחידת המתאבדים", כשלו בקופות.
פסקול
באוקטובר 2019, ריבס הודיע כי המלחין מייקל ג'אקינו, איתו הוא שיתף פעולה בהפקת סרטיו הקודמים, יהיה אמון על הלחנת המוזיקה עבור הסרט. בריאיון שהתקיים בשלהי אוקטובר, ג'אקינו חשף כי מרוב התלהבותו לעבוד על הסרט הוא כבר סיים לכתוב את הנעימה הראשית; מכיוון שהמוזיקה נכתבה בשלב מוקדם מהרגיל ביחס להפקות קולנועיות, התאפשר לג'אקינו וריבס לכלול את הנעימות שנכתבו והולחנו בתהליך קידום ושיווק הסרט. במהלך ריאיון, ג'אקינו הצהיר כי במהלך ההפקה הוא חש חופש מוחלט לכתוב את המוזיקה כרצונו, וכי הוא תמיד קיבל את אישורו של ריבס, מכיוון שזהו היה חזונם עבור דמותו של באטמן, בדומה לאופן שבו קומיקסאים ומאיירים שונים הצליחו ליצור גרסאות שונות לדמותו של באטמן לאורך השנים. באוקטובר 2021, נודע כי ג'אקינו סיים את הלחנת הפסקול.
שיווק
ב-13 בפברואר 2020, ריבס פרסם קטע וידאו ממבדק חליפת העטלף עבור פטינסון. הקטע כלל מוזיקה שנכתבה על ידי ג'אקינו, ועורר דיון ברשתות החברתיות על גישתה של הפקת הסרט לדמותו של באטמן. במאמר דעה של "הוליווד ריפורטר", נכתב כי החליפה החדשה מרפררת לעיבודיו הקולנועיים השונים של באטמן והועלתה התהייה אם סמל העטלף על החליפה הוכנה מהאקדח ששימש לרציחת הוריו של באטמן בסיפור המקור שלו. השימוש של קטע הווידאו בצבעי האדום הוביל גם לדיון בשאלה כיצד אופייו של הסרט יהיה שונה מעיבודיו הקודמים. ב-4 במרץ 2020, ריבס פרסם תמונה ראשונה של רכב הבאטמוביל של הסרט.
בפאנל שהתקיים במהלך כנס הסינמקון של האחים וורנר ב-24 באוגוסט 2021, הוצגו קטעים חדשים מתוך הסרט. ב-16 באוקטובר 2021, ריבס, פטינסון וקרביץ הציגו לראשונה את הקדימון השני עבור סיום אירוע ה-DC FanDome" השנתי, וגישתה האפלה, האלימה והאכזרית של הקדימון לדמותו של באטמן זכתה לפרשנויות שונות. גרסתו היפנית של הקדימון לסרט, שהופץ ב-12 בדצמבר 2021, הוביל לדיון ולספקולציות כי דמותו של הג'וקר תופיע בסרט לאחר שמעריצים חדי-עין הבחינו בדמות הזהה לדמותו של נבל-העל בגזיר עיתון במהלך הקדימון.
אולפני האחים וורנר פתחו בקמפיין שיווק ויראלי בדצמבר 2021, עם פתיחתו של האתר "www.rataalada.com" (בספרדית, פירושה של המילה "Rata alada" הוא "עכברוש מכונף"), שאיפשר לגולשים בו לשוחח בדיאלוגים מדומים עם איש החידות, ולפתור את חידותיו שמובילים לקידומו של אמנות קונספט. קדימון שלישי, שזכה לשם "העטלף והחתולה", הופץ ב-27 בדצמבר 2021 והתמקד ביחסיהם של באטמן וקאטוומן. בעקבות הפצת הקדימון, פרשנים סברו שפטינסון נראה כבאטמן טוב יותר מקודמיו, בייל ואפלק, והסתקרנו מהתפיסה לפיה איש החידות רואה את עצמו כ"סוכן צדק", ומהסיכוי לפיו ריבס ישנה באופן מהותי את סיפור המקור של באטמן.
חברת השיווק "WarnerMedia Global Brands" העניקה רישיון להפקת כמות משמעותית של מרצ'נדייז עבור קידום הסרט, ותיארה את תהליך הקידום והשיווק כ"אוסף המרצ'נדייז הגדול ביותר של באטמן זה עשור". השיווק כלל צעצועי "Hot Wheels" מבית מאטל, ערכות לגו, בובות פעולה מבית "McFarlane Toys" ו-"Funko Pop", ליין בגדים וקוסמטיקה, ואף מהדורה מוגבלת של עוגיות אוראו. עוד נמסר כי DC קומיקס מתכננת לשווק את "The Batman Box Set", אוסף הכולל אמנות מאת ג'ים לי ואת קשתות העלילה של "שנה ראשונה", "ליל כל הקדושים הארוך" ו"אגו", במרץ 2022. בנוסף, רוב חוברות הקומיקס הקשורים לדמותו של באטמן שיופצו ממרץ 2022, עתידות לכלול עמודי שער "וריאנטים" המבוססות על חומר השיווק של הסרט.
הפצה
הסרט עלה לעלות לאקרנים תחת הפצתה של אולפני האחים וורנר בארצות הברית ב-4 במרץ 2022, ולשידור בשירות "HBO Max" כ-45 ימים לאחר עלייתו לאקרנים, ב-18 באפריל 2022. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-25 ביוני 2021, לפני שנדחה ל-1 באוקטובר 2021, ולאחר מכן למרץ 2022, בשתי הפעמים בעקבות מגפת הקורונה.
משטרת גות'אם
ביולי 2020, נמסר כי שירות "HBO Max" שוקדת על פיתוח סדרת דרמה פרוצדורלית שתשמש כספין אוף עבור הסרט, תיכתב על ידי ריבס וטרנס וינטר ובמרכזה תעמוד משטרת גות'אם סיטי. על פי הדיווח, נמסר כי סדרת הספין אוף תרחיב את היקום בו מתרחש הסרט ותחקור את השחיתות שפשתה בגות'אם, וכי על הפקתה יהיו אמונים ריבס ווינטר, לצדם של דניאל פיפסקי, אדם קאסן ודילן קלארק. נכון למועד ההכרזה על פיתוח הסדרה, טרם היה ברור אם שחקנים כמו רייט ופטינסון ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט. במהלך אירוע ה-"DC FanDome" שנערך באוגוסט 2020, נחשף כי עלילת הסדרה תתרחש במהלך שנת פעילותו הראשונה של באטמן במאבק בפשע, ותסופר מנקודת מבטו של אחד השוטרים המושחתים. על פי הדיווחים, עלילת הסדרה התעתדה לשאוב השראה מהסרט "נסיך העיר" (1981).
בנובמבר 2020, נמסר כי וינטר פרש מהפקת הסדרה בעקבות סכסוך שנבע מהבדלים קרייאטבים בינו לבין שאר המפיקים, ובינואר 2021 נמסר כי ג'ו ברטון יחליף אותו בתפקיד. בהמשך נחשף כי לשירות "HBO Max" היו בעיות יצירתיות עם הפרויקט, במיוחד לאור העובדה כי הפרוטגוניסט שלו הוא שוטר מושחת, ומהנהלת השירות עודדו את ריבס להתמקד בדמויות קומיקס שקיימות כבר במקום זאת. במרץ 2022, חשף ריבס כי פיתוח הסדרה בוטל, אם כי הוא הביע את תקוותו לשוב ולפתח את הסדרה מחדש בעתיד. בנוסף, רייט גילה שהתקיימו דיונים על שובו לגילום דמותו של ג'יימס גורדון בסדרה, אך שהוא העדיף שלא לדון בכך לפני עליית הסרט לאקרנים.
ארקהם אסיילום
כאשר חשף כי הוחלט לבטל את פיתוח סדרת הספין אוף שהתעתדה לעסוק במשטרת גות'אם במרץ 2022, ריבס הסביר שהעבודה על פיתוח הסדרה הובילה לפיתוחו של רעיון חדש המבוסס על ארקהם אסיילום. ריבס חשף שהסדרה הפוטנציאלית תתבסס על בת-דמותה של ארקהם אסיילום בסרט ותחקור את מקורותיהן של דמויות שונות הקשורות למוסד. לדברי ריבס, הסדרה תעשה שימוש באלמנטים הלקוחים מסרטי אימה.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות: ביקורות:
חומר מעכב בעירה
חומר מעכב בעירה הוא כל חומר, שאינו מים, המשמש להפחתת דליקוּת של דלקים או המעכב את בעירתם. המונח מתאר בדרך כלל חומרים הפועלים באופן כימי, אך הוא כולל גם חומרים הפועלים באופן פיזי, למשל דרך קירור הדלקים.
פירמידת האש
שרפה מתקיימת בתנאי שמתקיימים ארבעה רכיבים: חום, נוכחות חמצן, דלק ותגובת השרשרת הכימית. בעבר נהוג היה להשתמש כעזר זיכרון ב"משולש האש" (או "שלושת ה-חתים": חום, חומר בעירה וחמצן) שלא כולל את תגובת השרשרת הכימית, אלא שהמשולש לא מתאר נכונה את התנאים ההכרחיים לשרפה ולכן התנאים מתוארים כפירמידה (ארבעון).
בזמן שרפה של חומר מוצק, מתפרק החומר תחת השפעת החום למולקולות ולשרשרות קצרות של מולקולות ומשחרר גז דליק. הגז מתרכב עם חמצן ובוער. רדיקלים חופשיים מסוג יוני הידרוקסיל ויוני מימן מפרקים את המולקולות ומשחררים פחמן שמגיב עם חמצן ("נשרף") ויוצר פחמן דו-חמצני.
אם אחד מחלקי הפירמידה חסר, לא תתקיים שרפה או תדוכא שרפה קיימת.
דרך פעולה
חומר מעכב בעירה מפחית דליקות חומרים על ידי יצירת הפרדה מהאש או על ידי יצירת תגובה כימית המפסיקה את הבעירה.
השפעות פיזיות של מעכבי בעירה הן: בין מעכבי הבעירה המבודדים, נפוץ אלומיניום הידרוקסידי. כאשר מחממים חומר זה, הוא מתייבש תוך שחרור מים ונותר ממנו אלומינה. המים המתאדים מקררים את המקום ושכבה מבודדת של אלומינה נותרת על פני השטח.
השפעות כימיות של מעכבי בעירה הן:
שימושים
חומרים מעכבי בעירה מוכנסים לטקסטילים ולחלקי פלסטיק כדי לצמצם את סכנת הבעירה הנשקפת מהם. ניתן למצוא חומרים אלו גם במבנים, מיושמים כצבע מיוחד על קירות ועל אלמנטים קריטיים ליציבות המבנים.
מעכבי בעירה משמשים גם לכיבוי שריפות, ומפוזרים מתוך מטפים או מתוך כלי רכב קרקעיים או אוויריים.
כיבוי שריפות יער
בפעילות לכיבוי שרפת יער, משתמשים בחומרים מעכבי בעירה בשולי השרפה בניסיון להכיל את השרפה בשטח מצומצם יותר. צוותי קרקע, ובעיקר כלי טיס המשמשים לכבאות אווירית, מפזרים את החומרים המגבילים את התפשטות האש ומקלים על צוותים קרקעיים את כיבוי האש המוחלט. במידת הצורך, מפזרים את החומרים ישירות על הלהבות כדי לקררן ולהקטינן.
חומרים מעכבי בעירה המשמשים לשריפות יער מכילים בדרך כלל תערובת של מים וחומרים כימיים שונים. החומרים בתערובת כוללי מעכבי בעירה כימיים וחומרים מסמיכים שמטרתם לשמור על התערובת מלהתפרק לרסס המתפזר ללא שליטה. התערובת כוללת גם צבע (לרוב אדום) המאפשר לזהות מהאוויר אזורים שטופלו בחומר מעכב בעירה.
השפעות סביבתיות
חלק מהחומרים מעכבי הבעירה עלולים להוות איום על הסביבה. חומרים מעכבי בעירה כגון PBDE (Polybrominated diphenyl ethers) נפלטים מחומרים אליהם הם הוחדרו והם עלולים להצטבר בגוף האדם ולפגוע בו.
יחסי אירלנד–רומניה
יחסי אירלנד–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם, במועצת אירופה וב.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 באפריל 1990. בשנת 1994 פתחה רומניה שגרירות בדבלין, ובשנת 2005 פתחה אירלנד שגרירות בבוקרשט. נשיאת אירלנד מארי מקאליס ביקרה ברומניה בשנת 2008. באירלנד חיים 17,304 רומנים.
כלי שיט של חיל הים הישראלי
לישראל שני גבולות ימיים - בים התיכון ובים סוף, וכן גבול ימי בים המלח. מרבית היצוא והיבוא אל ישראל וממנה עוברים בדרך הים והדבר מקנה חשיבות יתרה לקיום יכולת הגנה על חופש השיט בים התיכון ובים האדום על ידי חיל הים הישראלי.
כלי השיט בשירות חיל הים הישראלי
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" bgcolor="#f0fff0" style=" margin: 0 1em 1em 0;"
לוקיוס קאיקיליוס מטלוס
לוּקיוּס קָאיקִיליוּס מֶטֶלוּס (בלטינית: Lucius Caecilius Metellus), קונסול בשנים 251 ו-247 לפנה"ס, היה מצביא רומאי שנלחם נגד הקרתגים במלחמה הפונית הראשונה, בן למשפחת קאיקיליוס מטלוס. השגו החשוב ביותר היה הניצחון שנחל בקרב פנורמוס על צבא קרתגי בפיקוד עזרובעל בן חָנוֹ (יוני 250 לפנה"ס).
הקונסולאט הראשון וקרב פנורמוס
מטלוס נבחר לקונסולאט בשנת 251 לפנה"ס יחד עם גאיוס פוריוס פאקיליוס (Gaius Furius Pacilius), והשניים נשלחו לסיקיליה להמשך המלחמה בקרתגים. כהונתם עברה ללא אירועים מיוחדים, שכן שני הצדדים נמנעו מקרבות הכרעה. בקיץ 250 לפנה"ס שב פוריוס לאיטליה עם חייליו, ומטלוס נשאר בפנורמוס עם שני הלגיונות הנותרים. עזרובעל, המצביא הקרתגי, החליט לנצל זאת וניסה למשוך את מטלוס לקרב. אלא שמטלוס לא התפתה להילחם במישור בשל יתרון הקרתגים במספר חייליהם ובפילי המלחמה שלהם. הוא הצליח בתחבולות להשיא את עזרובעל להילחם קרוב לחומות העיר, בעמדה שהייתה לו לחיסרון. ניצחון הרומאים היה שלם, וכתוצאה ממנו נערכו לפלישה מחודשת לאפריקה. בשובו לרומא התכבד מטלוס בתהלוכת ניצחון, בה הוצגו לראשונה בתולדות העיר גם פילי מלחמה שנתפסו מידי האויבים.
מגיסטר אקוויטום וקונסול בפעם השנייה
בשנת 249 לפנה"ס נבחר מטלוס למגיסטר אקוויטום, סגנו של הדיקטטור לצורך עריכת בחירות לקונסולים חדשים (dictator comitiorum habendorum causa). באותו זמן נמצאו שני הקונסולים היוצאים, פובליוס קלאודיוס פולכר ולוקיוס יוניוס פולוס, בסיקיליה ולא יכלו להגיע לרומא לניהול הבחירות בעצמם. לדיקטטור נבחר אולוס אטיליוס קאלאטינוס.
שנתיים אחר-כך, ב-247 לפנה"ס, נבחר בפעם השנייה לקונסול. עמיתו לכהונה היה נומריוס פאביוס בוטאו (Numerius Fabius Buteo). השניים נמנעו מכניסה לקרב הכרעה עם חמלקרת ברקה וחייליו, והעדיפו לנהל התנגשויות חלקיות. פיקודו של מטלוס בסיקיליה הסתיים אפוא ללא השגים מיוחדים.
פונטיפקס מקסימוס
מטלוס נשא במשרה הדתית הבכירה ביותר ברומא משך עשרים ושתיים שנים, מ-243 לפנה"ס ועד מותו ב-221 לפנה"ס. ב-241 לפנה"ס, על פי המסופר, פרצה שרפה במקדש וסטה, בו נשמר הפאלאדיום (Palladium), הפסל המקודש המגן על העיר. מטלוס שם את נפשו בכפו והצליח להציל את הפסל, אך נפגע מן הלהבות והתעוור. העם הרומי העניק לו בשל כך כבוד מיוחד, והתיר לו להגיע אל הסנאט במרכבתו, פריבילגיה שאיש לא זכה לה לפניו. תמצית נאום ההספד שנשא בנו של מטלוס בהלווייתו, המעלה על נס את השגי אביו ומידותיו, השתמרה אצל פליניוס.
רונין (מארוול קומיקס)
רונין (באנגלית: Ronin) הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות של אנטי גיבור המופיעות בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Avengers #11 מנובמבר 2005, ונוצרה בידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר ג'ו קסאדה. ביפנית, הכינוי "רונין" מתייחס לסמוראי ללא אדון, לוחם בודד.
עד כה חלקו בנטל רונין ארבע דמויות - מיה לופז, קלינט בארטון, אלכסיי שוסטקוב ואריק ברוקס. לופז, צעירה בעלת לקות שמיעה אך גם רפלקסים מחודדים, הייתה הראשונה לנטול את זהות רונין, כדי לחקור את פשר מעשיו של הסמוראי הכסוף ביפן. בארטון הוא השני לנטול את הזהות לאחר שהצטרף מחדש לקבוצת האוונג'רס החדשים עם סיום מלחמת האזרחים של מארוול, אך מאז נטש את הזהות וחזר לזהותו כהוקאיי. השלישי שהופיע תחת הזהות של רונין מתגלה כבעלה לשעבר של האלמנה השחורה. הוא מתחיל לרצוח מרגלים והופך את מוקינגבירד ואת האלמנה השחורה למטרותיו. לאחרונה, אריק ברוקס נטל את זהות רונין. נכון ל-2016, אף דמות אינה עוטה את זהות רונין.
בגרסת אולטימייט מארוול מופיעה דמות נוספת החולקת בזהותו של רונין - מארק ספקטור, שרונין היא אחת מזהויותיו הרבות. ספקטור השתמש בזהות זו כדי להסתנן לשירותיו של קינגפין. זה האחרון אומר לרונין שכדי להוכיח את עצמו עליו להביא אליו את ספיידרמן.
השחקן ג'רמי רנר, המגלם את דמותו של הוקאיי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, נוטל את זהותו של רונין בסרט הקולנוע "הנוקמים: סוף המשחק".
לידר טאואר
לידר טאואר הוא גורד שחקים בן 42 קומות בדרום סנקט פטרבורג. גובה המבנה, לטענת היזם, 145.5 מטר. זהו גורד השחקים הראשון בעיר (והמגדל השני אחרי מגדל הטלוויזיה של סנקט פטרבורג), שהיה גבוה יותר מקתדרלת פטרופבלובסקיה, שהייתה המבנה הגבוה בעיר במשך 300 שנה. גורד השחקים ממוקם ברובע מוסקבה בכיכר החוקה. הבנייה הושלמה בשנת 2013 ועם השלמתו היה המבנה הגבוה בעיר משנת 2013 ועד 2016 כאשר מגדל מרכז לאחטה עקף אותו. חזית המבנה המוארת בלילות ומשמשת לשידורי פרסום.
בנייה
הבניין תוכנן להכיל מרכז עסקים בשטח 52.7 אלף מ"ר וחניון תת-קרקעי בן חמש מפלסים ל-250 מכוניות. בנוסף, הביע היזם את הרעיון להציב מנחת מסוקים על הבניין, אולם הרעיון ננטש בהמשך. מבלי לקחת בחשבון רכישת קרקעות, המשקיע "קבוצת לידר" העריך את כל טווח העבודה בעלות של כ-3 מיליארד רובל או 100 מיליון דולר.
מספר מומחי שוק הביעו ספקות לגבי הרווחיות של מרכז העסקים, והצהירו כי המקום שנבחר לא מתאים לפרויקט כה גדול. מקורבים לחברת הניהול דיווחו כי נשקלת שיכון של משרדי תאגיד גזפרום בגורד השחקים המתוכנן. גרסאות הובאו כי החברה יכולה לתפוס כשליש מהבניין, או לפדות אותו במלואו כדי להכיל את משרדי גזפרום נפט. רשמית, אף אחת מהגרסאות לא אושרה וכבר בשנת 2010 נודע כי מטה גזפרום ימוקם במרכז לאחטה ברובע פרימורסקי בסנקט פטרבורג.
קרקע לבנייה נרכשה בשנת 2007. בשנת 2009, היזם Fregat LLC קיבל תוכנית לתכנון והיתר בנייה. עם זאת, בשנת 2010, במהלך בניית גורד השחקים, הוועדה לתכנון עירוני ואדריכלות של מינהל העיר סנקט פטרבורג הוציאה צו לבטל את תוכנית הפיתוח העירוני, מכיוון ש"בניתוחה את ההחלטות הקיימות בארכיטקטורה ותכנון הקשורות לנושא הגובה, נמצאו חסרונות בתיאום עם הפיתוח העירוני לאובייקט". הוועדה טענה כי מכיוון שהבניין נמצא באזור ווזננסקי פרוספקט, הוא עלול לקלקל את קו הרקיע של העיר ולהעפיל על קתדרלת איסק הקדוש. הבנייה לא הופסקה, והיזם ערער על החלטת הוועדה בהצלחה בבית הדין לבוררות. הבנייה החלה בפועל שנת 2011 והושלמה בשנת 2013.
קרב צפון
קרב צפון הוא קרב שהתנהל ב-103 לפנה"ס בין תלמי התשיעי לתירוס לבין אלכסנדר ינאי, ליד צפון בעבר הירדן המזרחי בקרבת נהר הירדן. בקרב זה הובס צבאו של ינאי המלך. בעקבותיו לתירוס ביצע מעשי טבח ביישובים יהודיים, אך אמו קלאופטרה השלישית שהוזעקה על ידי ינאי גירשה אותו בחזרה לקפריסין.
רקע
אחד ממבצעיו הראשונים של ינאי היה ניסיון כיבוש העיר עכו (פטולמאיס), שהייתה עיר נמל חשובה, עוינת ליהודים, שהפריעה לשלטון החשמונאי בגליל. אלכסנדר ינאי צר על עכו בשנת 103, ובמצוקתם פנו תושבי עכו לתלמי לתירוס (תלמי התשיעי), בנה המודח (107 לפנה"ס) של מלכת מצרים קלאופטרה השלישית (שהודח לאחר שסייע לשומרונים כנגד יוחנן הורקנוס הראשון), ששלט בקפריסין. תלמי פלש לארץ ישראל ונחת בחוף שקמונה. אלכסנדר ינאי יצא לקראתו והם כרתו ברית שבה ינאי יוכל לכבוש את כל שפלת החוף, בתמורה לתמיכה בתלמי במסעו לכיבוש מצרים. ינאי גם שילם או הבטיח לו 400 כיכרות כסף.
אך לאחר שתלמי שמע שינאי ניהל במקביל משא ומתן חשאי עם אמו קלאופטרה השלישית, הוא השאיר חלק מכוחותיו במצור על עכו, ועם עיקר כוחותיו פרץ לגליל ופעל בעיקר באזור בקעת בית נטופה: כבש את שיחין, וניסה לכבוש את ציפורי אך נכשל, ופנה לעבר הירדן ונע דרומה, כנראה כדי להגיע למצרים באיגוף. ליד העיר צפון חיכה לו ינאי, במטרה למנוע ממנו להיכנס לשומרון שהיו בעלי בריתו בתקופה הקודמת, וכן במטרה לעצור אותו לפני שיכרות בריתות עם הערים ההלניסטיות שבעבר הירדן.
פיקוד
הפיקוד של הצבא התלמי היה בידי תלמי לתירוס ומצביאו פילוסטפנוס, שהיו מנוסים בענייני שלטון ולחימה, ומנגד לאלכסנדר ינאי שעלה באותה שנה לשלטון, היה זה הקרב הרציני הראשון בתור שליט.
הצדדים הלוחמים/הצבאות
לתלמי לתירוס היה מערך גדול של פלנקס, שכלל כנראה אלפי לוחמים. לאלכסנדר ינאי היה צבא גדול מאוד שכלל עשרות אלפי לוחמים, והיה גדול יותר מצבאו של לתירוס, מתוכם 8,000 לוחמים של השורות הקדמיות שלחמו בסגנון הרומי במסגרת של שני לגיונות. מכיוון שמדובר בשטח מישורי היה יתרון ללוחמיו של תלמי, גם המדרון המתון היה לטובת תלמי. אך מצד שני צבא לתירוס היה צבא מורד שנמצא מחוץ לתחום מולדתו ולכן אמצעיו היו מוגבלים. לשני הכוחות היו פרשים ולוחמים קלים שונים.
אמצעי לחימה
על פי יוספוס מתואר כי ללוחמים של תלמי היו מגינים עגולים מברונזה, והם ככל הנראה היו לוחמי פלנקס בסגנון המקדוני עם סריסות באורך 6.3 מטר. ללוחמים של ינאי היו מגינים דמויי דלת, וחרבות קצרות.
שדה הקרב
התיחום האפשרי של שדה הקרב הוא באזור הזור בעבר הירדן בין ואדי כופרנגה למעט דרומה לוואדי רג'יב. אזור מישורי זה שרוחבו כ-2.5 קילומטר, נמצא בין גאון הירדן וביתרונות הלשון לבין ההתרוממות של הרי מואב, והוא נוח לתנועה וקרב.
לעומת זאת נלסון גליק זיהה את האתר עם תל קוץ, כחמישה קילומטרים מדרום מזרח לתל א-סעידיה. פילסון פסל את הזיהוי של צפון עם תל קוץ, בשל סמיכותה של לתל אמתה (עמתוס) שהייתה עוינת לינאי, ולכן לא נוחה לקביעת אתר קרב לינאי. ולכן בר כוכבא שמקבל את פילסון מזהה את היישוב עמתוס עם תל קוץ.
ניסיונות זיהוי נוספים היו של פורר עם ח'רבת אום סבוני ממערב לירדן, 10 ק"מ דרומה לבית שאן, וכן זיהוי של הלשר מצפון לוואדי אלמליך.
אם נכונה ההנחה שינאי התמקם עם צבאו על התל, הרי שתנאי הפתיחה הטקטיים שלו היו טובים. הוא נמצא למעלה על התל ותקף כלפי מטה, בעוד צבאו של תלמי התמקם בשטח נחות, בגבו למכשול מים.
טקטיקה ומהלך הקרב
על פי ניתוחו של בר כוכבא, צבאו של ינאי התבסס באזור התל לא הרחק מנהר הירדן, כך הייתה לו תצפית טובה, וגם אפשרות לחסום את דרכו של תלמי לתירוס. נחל כפרנג'ה חצץ בין שני הכוחות, והרתיע את התלמיים לחצות אותו. אך לאחר שהמצביא שלהם עודד אותם לחצות את הנחל הם חצו אותו. ינאי לא הפריע להם לחצות את הנחל, ואף עודד אותם לעשות כן בהתרחקותו מהגדה, כיוון שהאמין שיינצח את הקרב, ורצה שלאחר הפסדם, הנהר יעמוד להם למכשול. ינאי גם רצה שיתרחש העימות, כיוון שרצה להכריע את העניינים, ולא לתת ללתירוס לזרוע חורבן ביישובים היהודיים. לאחר שצבא לתירוס חצה את נחל כפרנג'ה, הכוחות התעמתו ביניהם. הקרב במרכז, בין הפלנקס ללגיונות היה שקול. אך בקרב בין הפרשים שהיו באגפים, החשמונאים ניצחו באחד האגפים ודחקו אותם אחורה, אך פילוסטפנוס תגבר את האגף, לעומת זאת האגף החשמונאי השני, היה חלש יותר ונהדף לאחור ושם ינאי לא השכיל לתגבר אותו. הדיפה זו של הפרשים היהודיים לאחור חשפה את צידם של הלגיונות שאותם תקפו פרשי לתירוס, והם התקשו לעמוד מול מתקפה סימולטנית של שני כוחות: של הפלנקס מחזית ושל פרשים מצידם. וכך אנשי לתירוס הצליחו לגרום למנוסה ולהרוג על פי עדויות ההיסטוריונים עשרות אלפי לוחמים מצבאו של ינאי.
תוצאה והשפעה
תלמי לתירוס הכה בצבא ינאי והביא הרג נורא ביהודים וכישלון צורב לינאי. ינאי, מצדו, הזעיק את קלאופטרה השלישית, והזהיר אותה שניצחון תלמי יסכן את מלכותה שלה. היא בתגובה שלחה לעזרת אלכסנדר ינאי צבא בפיקודם של שני מצביאים יהודיים, חלקיה וחנניה, בניו של חוניו הרביעי, ממשפחת הכהונה הגדולה, שירד בזמנו למצרים. תלמי לתירוס ניגף לפני צבאות מצרים, אך סכנה חדשה ריחפה עתה על הארץ - סיפוחה למצרים. אולם, בעיקר בזכות נאמנותם של שר הצבא היהודי (השני נהרג בקרב), ששכנעו את מלכת מצרים, ואף לחצו עליה לוותר על כוונת הסיפוח שלה, וגם בשל שיקולים פרגמטיים של הסתכנות בהסתבכות בכיבוש, כמו החשש מתגובת הרומאים ומערכת מצור ממושכת, ניצל אלכסנדר ינאי מהשתעבדות לקלאופטרה.
מנחם כץ (חייל)
מנחם כץ (3 באפריל 1938 – 10 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בקרב בסיני במלחמת יום הכיפורים. במהלך הפעולה נהרג.
ביוגרפיה
מנחם כץ נולד בתל אביב. הוא למד בבית הספר היסודי "בית-חינוך צפון" ובבית הספר התיכון "שלווה". היה ספורטאי נלהב, עסק בשיט בים ובנעוריו הצטרף לקבוצת השיט של אגודת הפועל. הוא זכה פעמיים באליפות הארצית בתחרות שיט מפרשיות. כמו כן עסק בציור, פיסול וגילוף.
כץ התגייס לצה"ל ב-1956. הוא שירת בנח"ל ואחרי הטירונות יצא לקורס למדריכי טופוגרפיה, לקורס צניחה ולקורס מ"כים.
לאחר תום שירותו הסדיר הוצב כץ לשירות מילואים כאיש סיור ביחידת שריון. הוא השתתף במלחמת ששת הימים.
במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים נשלחה יחידתו של כץ לחזית סיני. ב-10 באוקטובר 1973 הוא נמצא בתצפית בתעוז (מוצב) מרתף, ליד ציר הרוחב מבלוזה לקנטרה. המוצב נמצא בסמוך לקו החזית של צה"ל עם הצבא המצרי, שצלח את תעלת סואץ ותפס רצועה ברוחב של מספר קילומטרים ממזרח לה. אז הבחין כץ במשאית אספקה של צה"ל, שנהגה תעה בדרכו ונסע מערבה אל תוך השטח המוחזק על ידי המצרים.
כץ התנדב לנסוע בג'יפ אחרי המשאית אל תוך השטח המצרי כדי לעצור את נהגה ולהחזיר אותו אל קווי צה"ל. הוא נסע מערבה אל תוך השטח המצרי לעומק של כשלושה קילומטרים. אז קיבל פקודה לחזור על עקבותיו. בכל זאת סבר שיוכל להשיג את המשאית והמשיך לנסוע אחריה. כשראה שאבדה התקווה לעצור אותה והיה מוקף בחיילים מצרים הסתובב וניסה לחזור אל קווי צה"ל. בדרכו חזרה נפגע מאש המצרים ונהרג.
מנחם כץ היה בן 35 במותו. לאחר המלחמה הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הוא הניח אשה, שני בנים, בת ואם.
הנצחה
במאי 1975 הוענק לכץ לאחר מותו עיטור העוז על הפעולה שבה נפל. לאחר הענקת העיטור פרסם עיתון צה"ל במחנה רשימה עליו בשם "להחזיר נהג תועה".
שמו של כץ הונצח במספר אנדרטאות - באנדרטת יד לשריון בלטרון, באנדרטה לנופלי העיר חולון, בבית יד לבנים בתל אביב ובחולון ובבית הספר היסודי שבו למד. חבריו ייסדו תחרות שיט מפרשיות שנתי לזכרו, ואחד מהם, הפסל יגאל תומרקין, עיצב גביע נודד, שהוענק לזוכה בתחרות.
בית המלאכה של סנטה
בית המלאכה של סנטה (באנגלית: Santa's Workshop) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא ב-10 בדצמבר 1932, המשמש כסרט ה-33 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הסרט מציג את סנטה קלאוס והאלפים שלו שמתכוננים לחג המולד בבית המלאכה של סנטה. סרט ההמשך, "הלילה שלפני חג המולד", המבוסס חלקית על השיר "ביקור מניקולס הקדוש" משנת 1823, נעשה כשנה לאחר מכן, המתאר את סנטה משאיר את הצעצועים בבית עם תשעה ילדים.
בית המלאכה של סנטה הוא הסרט הראשון של "סימפוניות טיפשיות" שכותרתו היא שפותחה עם מערכת הסאונד המוקדמת של סינכרון פוטופון של RCA.
הסרט מציג את חלקו הראשון של שלושה מארשים צבאיים מאת המלחין פרנץ שוברט.
מדיה ביתית
הסרט יצא ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב', בקטע בו מופיעה הבובה המושחרת פנים.
הסרט הופץ מחדש ב-HD ושוחרר בדיסני+ ב-12 בנובמבר 2019, עם סצנת הבובות המושחרות. במקור נטען על ידי דיסני+ שהקצר הוצג כפי שפורסם במקור, אך טענה זו הוסרה מאז משירות הסטרימינג.
תזמורת קולון
תזמורת קולון (בצרפתית: Concerts Colonne) היא תזמורת סימפונית צרפתית שמקום מושבה בפריז. את התזמורת ייסד בשנת 1873 הכנר והמנצח אדואר קולון.
תולדות התזמורת
בשלב זה החליט קולון להקים תזמורת משלו, Association artistique des Concerts Colonne שתשכון בתיאטרון דו שאטלה. התזמורת קמה בנובמבר 1873 ושמה דגש מיוחד על מוזיקה עכשווית של אותם ימים (סן-סנס, מאסנה, שרפנטייה, פורה, ד'אנדי, דביסי, ראוול, וידור, דיקא ושברייה). לצד מלחינים אלה הופיעו בתוכניות וגנר וריכרד שטראוס, וקולון השיב לחיים יצירות של ברליוז, כמו "קללת פאוסט", שבוצעה 172 פעמים עד מלחמת העולם הראשונה.
מאהלר, צ'ייקובסקי, דביסי, גריג, ריכרד שטראוס ופרוקופייב ניצחו במשך השנים על התזמורת בביצוע יצירותיהם.
גם לאחר פרישת מייסדה, המשיכה התזמורת לתמוך במוזיקה חדישה, ועונת 1923-24 כללה 22 ביצועי בכורה.
במנהל המוזיקלי הנוכחי, לורן פטיז'יראר, מכהן בתפקידו מאז שנת 2004. בשנת 2007 חודש החוזה שלו עד שנת 2014.
דן הלפרן
דן הלפרן (נולד בשנת 1942) הוא דיפלומט ועיתונאי ישראלי, אשר היה בעבר בכיר במשרד האוצר וכיהן כציר הכלכלי בשגרירות ישראל בארצות הברית. כיום משמש יו"ר הוועד המנהל של מכון ירושלים למחקרי מדיניות, יו"ר עמותת פסטיבל ישראל, יו"ר האספה הכללית של הצוללת הצהובה ויו"ר דירקטוריון אקדמון ישראל.
ביוגרפיה
בשנים 1965–1975 שימש כתב כלכלי, עורך ומגיש בקול ישראל ופרשן כלכלי בטלוויזיה הישראלית, בין השאר בתוכנית הרדיו הכלכלית ברשת ב' "על מספרים ואנשים – מגזין המשק והחברה", יחד עם צבי קסלר, יצחק טישלר ויצחק טאוב.
בשנת 1963 הצטרף לשירות הציבורי במשרד האוצר. היה יועץ לשר פנחס ספיר, דובר המשרד וסמנכ"ל לקשרים בינלאומיים. בתפקידו זה ניהל בין השאר את פעילות ממשלת ישראל נגד החרם הערבי, שהובילה להעברת חוק בקונגרס האמריקאי שעליו חתם הנשיא קרטר, שהפך את הכניעה לחרם הערבי לעבירה פלילית. בשנת 1979 מונה לציר הכלכלי בשגרירות ישראל בארצות הברית. היה ראש המשלחת הישראלית למשא ומתן על הסכם הסחר החופשי ושותף להגדלת הסיוע האמריקאי לישראל לרבות הפיכתו כולו למענק.
הלפרן היה יו"ר ועדת ההשקעות בקרנות הנאמנות של ביטוח ישיר, ושימש חבר במועצות המנהלים של חברת החשמל, חברת אל-על, ארזים קופות גמל, קופות הגמל של הבנק הבינלאומי, נייר חדרה, קרן קיסריה ועוד.
חיים אישיים
הלפרן גר בירושלים, נשוי לרונית ואב לחמישה.
תופסות קצב
תופסות קצב (אנגלית: Feel the Beat) הוא סרט מחול קומדיה-דרמה אמריקאי משנת 2020 בבימויה של אליסה דאון, שנכתב על ידי מייקל ארמברוסטר ושון קו בכיכובם של סופיה קרסון, אנריקו קולנטוני ווולפגנג נובוגרץ.
עלילה
לאחר שנכשלה באודישן גדול לברודוויי בכך שפגעה במפיקת התוכנית, רות זימר, הרקדנית אפריל דיברינה חוזרת לעיר הולדתה בוויסקונסין. היא נתקלת בבן זוגה לשעבר ניק, שאותו עזבה כדי להתמקד בקריירה בניו יורק, ובמורת הריקוד הוותיקה שלה, בארב. בארב מציעה לה את האפשרות לאמן את קבוצת הריקוד של העיירה, ניו הופ, לתחרות, אך בגלל הניסיון שלה בניו יורק, אפריל מסרבת. כשהיא מגלה שהתחרות עשויה להציע לה הזדמנות להופיע מול מפיק ברודוויי עשיר שיכול להציל את הקריירה שלה, אפריל מקבל באי רצון את הצעתה של בארב, ומתחילה במשטר אימונים קשה שמנכר את הרקדניות הצעירות בכיתתה של בארב.
צוות הרדניות של ניו הופ עובר כמה שלבים בתחרויות, כשהריקוד שלהן משתפר ככל שאפריל מתחברת אל הבנות והופכת למורה טובה יותר, כולל לימוד שפת סימנים לתלמידה שהיא חירשת. לאחר שהתקרה של אולפן הריקודים קורסת, הקבוצה מתחילה להתאמן במגרש הכדורגל לפני שבסופו של דבר עוברת לאסם של אביה של אפריל, שניק עזר לה לתקן. אפריל וניק מתחילים לחדש את היחסים ביניהם כשצוות הריקודים מתקדם לתחרות הארצית, שם רקדניות אחרות מתגרות באפריל על כישלונה בניו יורק, ומזכירות לה שהיא בסופו של דבר משתמשת ברקדניות ניו הופ כדי להחיות את הקריירה שלה.
לאחר שעברו לשלב הבא בגמר הארצי, ניו הופ מתחילות לתרגל את הרוטינה החדשה שלהם באסם, ואפריל קוראת לחברה דקו לעזור בעיצוב התלבושות. משפחות הרקדניות מצליחות לגייס מספיק כסף כדי לשלוח את הקבוצה לאטלנטיק סיטי, שם יתקיים השלב האחרון. אפריל מצליחה סוף סוף להתחבר עם אחותו הצעירה של ניק, שרה, שחשה נטושה כשאמה נפטרה ואפריל עברה לניו יורק. באטלנטיק סיטי, הנבחרת מתכוננת להופעת הסיום שלהם. לאחר ההופעה, וולי וונג כל כך מתרשם מאפריל שהוא מציע לה תפקיד במופע החדש שלו. אפריל ווולי וונג עוזבים את התחרות מייד לחזרות בניו יורק, מה שפוגע מאוד בילדות. עם זאת, ברגע שהיא שם היא מבינה את הטעות שלה ועוזבת את החזרה כדי לעודד את הקבוצה שלה בתחרות. לאחר התפייסות עם הרקדניות, אפריל וניק מתנשקים, וולי וונג מאפשר לה לשמור על תפקידה למרות שעזבה חזרה. לאחר מכן אפריל מופיעה במופע של וולי וונג בניו יורק, וממשיכה ללמד את שיעורי הריקודים בוויסקונסין באמצעות וידאו צ'אט. הצוות מתאחד מחדש למסיבת ריקודים בניו יורק לאחר ערב הפתיחה של התוכנית.
תגובות המבקרים
אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח על דירוג חיובי של 50% על סמך 8 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.33/10.
אן של אלף הימים
אן של אלף הימים (באנגלית: Anne of the Thousand Days) הוא סרט קולנוע מסוג דרמה היסטורית משנת 1969 המגולל את סיפור יחסיהם של הנרי השמיני, מלך אנגליה ואן בולין, אשתו השנייה במשך פחות משלוש שנים (כ-1,000 ימים), מהיכרותם ועד הוצאתה להורג, תוך התמקדות בדמותה של אן בולין. הסרט הוא עיבוד קולנועי של מחזה מאת מקסוול אנדרסון, שהועלה בברודוויי בכיכובו של רקס הריסון ב-1948. את הסרט הפיק האל ואליס וכיכבו בו ז'נבייב בוז'ולד בתפקיד אן (הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וזכתה עבור התפקיד בגלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר), ריצ'רד ברטון בתפקיד הנרי (מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר) ואנתוני קווייל בתפקיד הקרדינל תומאס וולזי (מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר). הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר, בהם פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר וזכה באחד - על התלבושות. כן זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר.
עלילה
הספר נפתח ב-1536, ערב הוצאתה של אן בולין להורג, וכמעט כולו פלאשבק בו נזכר הנרי השמיני בהשתלשלות האירועים מפגישתו הראשונה עם אן ועד אותו רגע.
הנרי חוזר בזיכרונו לפגישתו הראשונה עם אן, ב-1527. הוא היה אז בעלה של קתרין מאראגון (בגילומה של אירן פאפאס), אותה שנא ופילגשו הייתה מרי בוליין. בנשף בארמון פגש הנרי באחותה הצעירה של מרי, אן בת ה-18, ששבה מלימודים בצרפת והתאהב בה. למרות שנודע לו שהיא מאורסת להנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד היה המלך נחוש להשיגה לעצמו. אן מציגה דמות חצופה ועצמאית מול המלך ואינה נענית לחיזוריו המגושמים. הנרי דורש מהקרדינל וולזי (אנתוני קווייל) לבטל את האירוסין ומביא את אן לארמונו.
למרות התנגדותה, נכנעת אט אט אן לקסמיו של המלך ומכריזה באוזני אחיה שהכוח והשררה קוסמים לה לא פחות מאהבה ואושר. אן מסרבת להיות פילגשו של המלך ודורשת להינשא לו. כך מקדם הנרי את גירושיו מקתרין מאראגון, תוך שהוא מפר ברית חשובה עם ספרד וסקרמנט מקודש בכנסייה הקתולית. מקורבו של המלך, הקרדינל וולזי, שרואה בפרשת בוליין התאהבות חולפת, מפציר בו לנטוש את רעיון הגירושים, אך מסורב ואף נדרש לקדם את הנושא מול האפיפיור.
כאשר אן מציגה להנרי את הרעיון לפיו וולזי מתמהמה מדי ואינו מקדם את הגירושין, מדיח הנרי את וולזי ממשרתו כלורד צ'נסלור ומנשל אותו מארמון המפטון קורט. אן והנרי נישאים בחשאי ואן מוכתרת כמלכה לצידו, לקול מחאתם של בני העם הפשוט שאהבו את קתרין ומכנים את אן "זונה" ו"נואפת".
כאשר אן בהיריון עולה מעמדה בארמון והנרי בטוח שהנה-הנה נולד לו בן ויורש, שקתרין מאראגון לא סיפקה לו. בתה של אן, אליזבת נולדת לאחר מספר חודשים, לאכזבתו הרבה של המלך שציפה לבן. נקודה זו מהווה את התפנית לרעה ביחסיהם של בני הזוג. המלך מגלה עניין גובר והולך בנערתה של אן, ג'יין סימור והופך אותה לפילגשו. כאשר אן מגלה זאת היא מגרשת אותה מפמלייתה ומן הארמון. בהמשך היא מסרבת לשכב עם המלך עד שלא יערוף את ראשו של הוגה הדעות ההומניסטי תומאס מור, שסירב לקבל את נישואיו של הנרי עם אן ולהכיר בעליונות המלך על האפיפיור שהתבטאה בהם. לאחר מותו של מור נכנסת אן להיריון, המסתיים בלידתו של ולד מת.
לאחר שהתאכזב מיכולתה של אן להביא לו יורש זכר, מנסה הנרי למצוא דרך להיפטר מאן. הוא מבקש מהלורד צ'נסלור החדש שמינה, תומאס קרומוול, למצוא דרך לטפול עליה אשמת בגידה. קרומוול ממציא ראיות לניאוף של אן עם ארבעה מאנשי חצרו ומשליך אותה למצודת לונדון. לאחר מכן היא מואשמת אף בקיום יחסי מין עם אחיה. למשמע ההאשמות מבינה אן שהמלך נחוש להוציאה להורג.
במשפטה של אן היא מצליחה להוכיח שההאשמות אינם אלא שקרים. בערב לפני גזר הדין מבקר אותה הנרי בתאה ומציע לה את חירותה וחייה אם תסכים לביטול הנישואין, תוך הפיכתה של אליזבת לממזרה. אן מסרבת ומבינה שבסירובה חתמה את הגולל על חייה.
אן מוצאת להורג בעריפת ראש. הסרט מסתיים בצילום של אליזבת הפעוטה המטיילת בחצר מצודת לונדון ובצלילי יריית התותח המבשרת את מותה של אן בולין.
ביקורת
עם צאתו לאקרנים נקטל הסרט על ידי הביקורת כ"סרט תלבושות חלול", עם זאת זכה לאהדת הקהל ואף לפרסים רבים בבריטניה ובארצות הברית. מעמדו של הסרט וההערכה כלפיו עלו עם השנים. גם המבקרים שקטלו את הסרט העלו על נס את הופעת הבכורה באנגלית של השחקנית הקנדית-צרפתייה ז'נבייב בוז'ולד.
פרסי אוסקר
מועמדויות:
פרסים נוספים
זכיות: מועמדויות:
דאט טראן
'''דאט פ. טראן (באנגלית: Dat P. Tran''') הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בפועל. במקביל הוא מכהן כסגן עוזר ראשי למזכיר המחלקה במשרד לשילוב ארגוני, שם הוא מייעץ למנהיגי המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בנושאים ביצועיים, בחקר מדיניות, ניתוח נתונים ותחבורה.
ביוגרפיה
טראן נולד בווייטנאם, ומשפחתו היגרה אל ארצות הברית בשנת 1975 לאחר נפילת סייגון, בה נשבתה סייגון בידי הווייטקונג. כאשר תמה מלחמת וייטנאם, משפחתו פונתה באחד המסוקים האחרונים שעזבו את שגרירות ארצות הברית בסייגון ב-1975. משפחתו התיישבה באוהיו, ואת לימודיו הגבוהים בהנדסת מכונות השלים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם למד בשנים 1987–1982. טראן עבד כמנהל ייצור בחברת החשמל "Square D" השוכנת במילווקי שבוויסקונסין.
בשנים 1995–2001 עבד כחבר בסגל הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית. הוא היה אחראי על פעילויות הפיקוח על המחלקה לענייני חיילים משוחררים בדבר תוכניות המידע והטכנולוגיה, ותיאם את שימועי הוועדה כמו גם חקיקותיה. במאי 2008 החל לנהל את המרכז הלאומי לניתוח וסטטיסטיקות במחלקה לענייני חיילים משוחררים (NCVAS), תפקיד שמילא עד 2011.
סוון רגנר
ביוגרפיה
רגנר נולד בעיר ברמן, מערב גרמניה. ב-1985 היה רגנר אחד מהמייסדים של להקת הרוק אלמנט אוף קריים, חברי ההרכב היו ממערב ברלין, רגנר היה הזמר, כותב הטקסטים של הלהקה, נגן גיטרה, חצוצרה ופסנתר. הלהקה זכתה להצלחה בעולם וגם בישראל, בה הופיעו ב-1991. אלמנט אוף קריים שרה את שיריה באנגלית ובגרמנית והיא נחשבה ללהקת גל חדש חשובה. הלהקה פעילה עד היום והקליטה ארבעה עשר אלבומים ויותר משלושים סינגלים. שם הלהקה Element of crime לקוח מסרט שיצר הבמאי הדני לארס פון טרייר ב-1984.
סיפרו הראשון של רגנר "מר להמן" יצא לאור ב-2001. הספר עוסק בחייו של פרנק, צעיר בן 30 אשר חבריו מכנים אותו באופן סאטירי "מר להמן" כדי לציין את אישיותו המגובשת והרשמית לטעמם. העלילה מתרחשת במערב ברלין ב-1989 כלומר הימים האחרונים לפני נפילת החומה המפרידה בין מערב ומזרח גרמניה. רגנר מתאר את נפילת החומה מנקודת המבט של "מר להמן" שהוא צעיר העובד, מבלה ומתגורר במערב ברלין ודרך שלל דמויות צבעוניות אחרות. הספר היה לרב-מכר ותורגם לשפות רבות. ספריו הנוספים של סוון רגנר, התבססו גם הם על דמותו של "מר להמן". כיום מתגורר הסופר בברלין.
הלו
המילה הָלו (באנגלית: hello, בגרמנית: hallo) היא במקורה מילת ברכת שלום באנגלית. במאה ה-19, עם המצאת הטלפון, הפכה המילה למילת ברכה בינלאומית, בעיקר בשימוש כפותחת שיחות טלפון.
השימוש בטלפון
יש המייחסים את השימוש במילה הלו בשיחות טלפון לממציא תומאס אלווה אדיסון. על פי המסופר, הוא הביע את הפתעתו מהטלפון במילה Hullo. לעומת זאת, הממציא אלכסנדר גרהאם בל השתמש בתחילה במילה "אהוֹי", ששימשה מלחים באוניות כמילת קריאה. השימוש במילה "אהוי" בטלפון לא השתרש.
ב-1877 כתב אדיסון מכתב לנשיא חברת הטלגרף של פיטסבורג:
מאוחר יותר נקראו מרכזניות במרכזיות בכינוי "נערות הלו" משום הקשר בין המילה לבין הטלפון.
שפות אחרות
כמו כן, במדינות רבות - בעיקר בצפון אירופה - הדובר נוהג לפתוח את השיחה באמירת שמו.
בפזמון העברי
שיחת טלפון נמצאת בלבם של פזמונים עבריים אחדים, ולכן המילה "הלו" בולטת בהם.
הפזמון "חוץ מזה הכל בסדר", שאת מילותיו כתב דן אלמגור וביצעו "העופרים" מתחיל במילים:
שני פזמונים שכתב ירון לונדון וביצעה להקת "הגשש החיוור" עוסקים בשיחת טלפון. הנודע שבהם הוא "שיר הטלפון" , שהבית הראשון שלו הוא:
קדם לו הפזמון "התנצלות", המתחיל במילים:
בשירו של ג'ורג' בר "הלו הלו" (מילים: דני שושן) חוזרת המילה פעמים רבות, בתוספת ההכרזה:
בשירה של שרון ליפשיץ "הלו" (מילים: דן תורן) חוזרת המילה מספר פעמים וכך הבית הראשון שלו:
הערות שוליים
Hola Oi
קלר ברוויצקי
קלר ברוויצקי (בגרמנית: Cläre Barwitzky; 1913, ניסה – 1989, מיינינגן), הייתה פעילה רוחנית (Seelsorgehelferin) קתולית וחסידת אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים
ברוויצקי נולדה להורים קתוליים אדוקים בעיר ניסה, שבשלזיה העלית (אז בגרמניה וכיום בפולין). אביה היה פועל רכבת עני שעבד בדויטשה רייכסבאן. ברוויצקי ביקשה להיות מורה אך זנחה רעיון זה עקב מצבה הכלכלי. בשנת 1932 סיימה את לימודיה וקיבלה משרה בליון בתור מזכירתו של כומר קתולי שהנהיג תנועת שלום דתית בשם "עמיתי פרנסואה הקדוש" (Compagnons de Saint François). ברוויצקי הצטרפה לתנועה זו ונסעה לפרייבורג, שם למדה שנתיים על מנת לקבל הכשרה בתור מסייעת רוחנית (Seelsorgehelferin).
בשנת 1935 שבה ברוויצקי לצרפת והוצבה לשרת בוויאני.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, נחשפה ברוויצקי לסכנת פגיעה מצד תנועת ההתנגדות הצרפתית עקב מוצאה הגרמני. עקב הסכנה לביטחונה עברה לסנט אטיין שם הועסקה בקליניקה קתולית לטיפול במשפחה ושמרה על דבר מוצאה הגרמני בסוד. ארגון הצדקה שבו עבדה סייע גם למשפחות יהודיות נרדפות, רובן חסרות אזרחות צרפתית. בני משפחות אלה הסתתרו כדי להינצל מגירוש למזרח ואת ילדיהם הביאו למוסד הקתולי. המוסד בו עבדה ברוויצקי העסיק יהודי שתפקידו היה להסתיר יהודים במקומות מסתור ארעיים בקרב האוכלוסייה המקומית. בהמשך, ולאור הסכנה הגוברת לשלומם של הילדים, אוכסנו ילדים אלה במחנה קיץ שהשתייך למוסד הקתולי ליד שאמוני. שם שהו במשך שנה, מקיץ 1943 עד קיץ 1944, תחת חסותם של שני אנשי צוות מהמוסד, אחת מהן הייתה ברוויצקי, ועוד שתי יהודיות.
הטיפול בילדים היה מתיש ותובעני, והסכנה לגילוי זהותם של הילדים הייתה רבה. כל מגע עם השלטונות חייב זהירות רבה. כל אלה גבו מחיר נפשי מהצוות. בנוסף לפעילותה זו שלחה ברוויצקי שליחים לליון בעת שזו הופצצה, כדי לחלץ משם שתי תינוקות יתומות.
הכרה
בשנת 1991 הכיר יד ושם בברוויצקי כחסידת אומות העולם.
קרלוס אנדרס סאנצ'ס
קרלוס אנדרס סאנצ'ס ארקוסה (נולד ב-2 בדצמבר 1984 במונטווידאו) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר הימני בקבוצת סנטוס מליגת העל הברזילאית ובנבחרת אורוגוואי.
לאחר שהחל את הקריירה המקצועית במדיה של ליברפול מונטווידאו, עבר סאנצ'ס לארגנטינה שם שיחק במדיה של גודוי קרוס ממנה עבר לריבר פלייט. במדיה של ריבר זכה סאנצ'ס להצלחה אישית וקבוצתית רבה, וזכה עמה בין היתר בגביע ליברטדורס, גביע סודאמריקנה וגביע רקופה סודאמריקנה, ונבחר לכדורגלן השנה בדרום אמריקה לשנת 2015.
סאנצ'ס ייצג את נבחרתו בשני טורנירי קופה אמריקה, ב-2015 וב-2016.
סאנצ'ס הוא אחיו למחצה של הכדורגלן ניקולס דה לה קרוס.
קריירת משחק
סאנצ'ס החל את דרכו המקצועית במדיה של ליברפול מעיר הולדתו מונטווידאו. לאחר כשש שנים במדיה של ליברפול, בהן כבש שני שערי ליגה ב-83 הופעות, זכה סאנצ'ס להתעניינות מצד פניארול, מהגדולים שבמועדוני אורוגוואי, אך בעקבות יכולת גבוהה שהפגין במשחק ידידות בין קבוצתו לבין גודוי קרוס הארגנטינאית, הוחתם סאנצ'ס בקבוצה לקראת טורניר קלאוסורה 2010 בליגת העל הארגנטינאית.
במדיה של גודוי קרוס הפך סאנצ'ס לשחקן הרכב משמעותי, ותרם רבות לטורניר המוצלח של הקבוצה שהסתיים במקום השלישי. הוא העפיל עם קבוצתו לראשונה בתולדותיה לטורניר גביע ליברטדורס 2011, והיה לכובש השער הראשון אי פעם של הקבוצה במפעל, בניצחון 2-1 על ליגה דה קיטו. גודוי הודחה מהמפעל לאחר סיבוב אחד. בסך הכול בשנה וחצי במדי גודוי קרוס, כבש סאנצ'ס שישה שערי ליגה ב-49 הופעות.
יכולתו הגבוהה של סאנצ'ס במדי גודוי הביאה להתעניינות רבה בשחקן מצד מועדונים בכירים בארגנטינה. ב-23 ביולי 2011 בחר סאנצ'ס לעבור לריבר פלייט, שירדה עונה קודם לכן לליגת המשנה, בה ראה צעד קדימה לקריירת המשחק. הוא הפך באופן מיידי לשחקן מפתח בקבוצה, וסייע לה לעלות תוך עונה אחת בלבד בחזרה לליגה הבכירה. לאחר שתי עונות מוצלחות בריבר, הושאל סאנצ'ס לעונה אחת לפואבלה מליגת העל המקסיקנית. הוא לא הגיע להישגים משמעותיים עם הקבוצה, וסיים את העונה עם שישה שערי ליגה ב-27 הופעות.
סאנצ'ס לא זכה בתואר מקומי עם ריבר, אך זכה עמה להצלחה גדולה בטורנירים הבינלאומיים עם חזרתו לקבוצה. בדצמבר 2014, תחת המאמן מרסלו גז'ארדו, הניף סאנצ'ס עם קבוצתו את גביע סודאמריקנה. הוא פתח בצמד משחקי הגמר מול אתלטיקו נסיונל, שהסתיימו בניצחון 3-1 בסיכום שני המפגשים. בפברואר 2015 זכתה ריבר בגביע רקופה סודאמריקנה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על בת ארצה סן לורנסו, מחזיקת גביע ליברטדורס 2014. במשחק הראשון קבע סאנצ'ס את תוצאת המשחק, 1-0 לריבר, כשכבש את שער הניצחון בדקה ה-77. בגומלין בחוץ שוב כבש סאנצ'ס את השער היחיד במשחק, וקבע 1-0 לריבר בדקה ה-67 ו-2-0 בסיכום שני המפגשים.
ריבר, סאנצ'ס כאחד משחקניה המובילים, זכתה בגביע ליברטדורס 2015, השלישי בתולדותיה. סאנצ'ס עלה בהרכב קבוצתו בצמד משחקי הגמר מול טיגרס המקסיקנית. לאחר שוויון 0-0 במשחק הראשון בחוץ, גברה ריבר 3-0 ביתי על טיגרס, כשסאנצ'ס כובש את השער השני בפנדל כרבע שעה לסיום. היה זה שערו הרביעי של סאנצ'ס בטורניר באותה העונה, והוא היה לכובש המוביל של הקבוצה בטורניר באותה העונה יחד עם בן ארצו רודריגו מורה. כשבוע אחר כך השלימה הקבוצה זכייה בגביע סורוגה בנק, לאחר שגברה 3-0 על גמבה אוסקה. סאנצ'ס כבש את השער הראשון במשחק בפנדל לאחר שמונה דקות בלבד. סאנצ'ס שב ליפן כדי לייצג את קבוצתו בגביע העולם למועדונים 2015, שם העפיל עמה לגמר בו נוצחה ריבר 3-0 על ידי ברצלונה הספרדית. בזכות יכולתו הגבוהה והישגיו המרשימים עם ריבר, זכה סאנצ'ס בתואר כדורגלן השנה בדרום אמריקה לשנת 2015.
בנובמבר 2015 עזב סאנצ'ס את ריבר והצטרף למונטריי המקסיקנית. הוא סיים את דרכו בריבר עם מאה הופעות ליגה, בהן כבש 17 שערים. הוא הצטרף לקבוצתו החדשה לקראת טורניר קלאוסורה 2016, והיה לשחקן מפתח בקבוצה שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון לאחר 17 מחזורים. בפלייאוף האליפות פגשה מונטריי את טיגרס ברבע הגמר. במשחק הראשון בחוץ כבש סאנצ'ס לאחר 16 דקות בדרך לניצחון החוץ של מונטריי 3-1. לאחר הפסד 2-1 ביתי, העפילה הקבוצה לחצי הגמר מול קלוב אמריקה. מונטריי הפסידה בחוץ 1-0 אך ניצחה 4-2 ביתי, כשסאנצ'ס כובש את הרביעי של קבוצתו בדקה ה-77. בגמר הפלייאוף מול פצ'וקה. גמר הטורניר שוחק פחות משבועיים לפני טורניר קופה אמריקה 2015, וסאנצ'ס, שזומן לייצג את נבחרתו, נאלץ להיעדר מצמד משחקי הגמר, וזאת בעקבות סירובו של מאמן הנבחרת אוסקר טבארס לאפשר לו לשחק בגמר. מונטריי הפסידה את התואר לפצ'וקה, שניצחה 2-1 בסיכום צמד המפגשים. יכולתו הגבוהה הקנתה לו מקום בנבחרת העונה של הליגה המקסיקנית לעונת.
נבחרת אורוגוואי
סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אורוגוואי תחת המאמן אוסקר טבארס ב-13 בנובמבר 2014, במשחק ידידות ביתי מול שהסתיים בשוויון 3-3. סאנצ'ס רשם בישול באותו משחק.
כחצי שנה אחר כך, זומן על ידי טבארס לסגל נבחרתו לקראת משחקי קופה אמריקה 2015 בצ'ילה. סאנצ'ס פתח והוחלף לאחר 72 דקות בניצחון 1-0 על, עלה כמחליף בהפסד 1-0 ל, ושב להרכב ל-67 דקות בשוויון 1-1 מול. אורוגוואי סיימה שלישית בבית, אך העפילה לשלב הבא כשהייתה לבעלת המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השלישי. כבר ברבע הגמר סיימה אורוגוואי את דרכה בטורניר, כשנוצחה 1-0 על ידי, המארחת והזוכה בתואר. סאנצ'ס פתח בהרכב ושיחק 85 דקות.
במקביל להיותו שחקן קבוע בנבחרת בטורניר מוקדמות מונדיאל 2018, זומן סאנצ'ס לסגל אורוגוואי לקראת קופה אמריקה 2016. סאנצ'ס פתח והוחלף בכל שלושת משחקיה של אורוגוואי בשלב הבתים, שהסתיימו בהדחה מפתיעה מהמקום השלישי בבית. אורוגוואי נוצחה 3-1 על ידי ו-1-0 מפתיע ל, וגם ניצחון 3-0 על ג'מייקה לא הספיק לה כדי לעלות שלב.
מועדונים
* נכון ל-1 ביוני 2016
נבחרת לאומית
* נכון ל-29 בינואר 2017
בי. ג'יי. מקי
'''בי. ג'יי. מקי (באנגלית: BJ McKie'''; נולד ב-7 באפריל 1977 בנורפוק, מערב וירג'יניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ועוזר מאמן כדורסל באוניברסיטת צ'ארלסטון הדרומית. מקי משחק בעמדת הרכז/קלעי ומתנשא לגובה של 1.88 מטר.
מקי נולד בנורפוק, וירג'יניה המערבית וגדל בקולומביה, דרום קרוליינה. והתחנך בבית הספר התיכון האזורי של העיר קולומביה ובו-זמנית שיחק בקבוצת הכדורסל של בית ספרו. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, מקי הצטרף למדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום קרוליינה במשך חמש שנים. מקי סיים את העונה החמישית כקלע המוביל במכללה.
לאחר מכן, מקי, לא נרשם לדראפט ה-NBA והצטרף אל קראבנוס הקפריסאית. לאחר עונה אחת, עבר אל גיסן 46, עימה העפיל לגמר הגביע הגרמני ולמשחקי הפלייאוף העליון, בעקבות הישגים אלו נבחר לשחקן הזר המצטיין בעונה הסדירה, לאחר שסיים עם ממוצעים של כ-11.5 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק. לאחר עונה אחת, עזב את הקבוצה לטובת טרייר, עימה שיחק במשך עונה אחת שהספיקה לו לזכות בתואר מלך הסלים ולהיבחר לחמישיית העונה של הליגה הגרמנית, לאחר שרשם 14 נקודות וכ-5.5 אסיסטים למשחק.
לאחר שנתיים בגרמניה, מקי, חתם במדיה של אימולה מליגת המשנה האיטלקית. לאחר מכן, בעונת 2006/07 הצטרף אל קזרטה. ועונה לאחר מכן, חתם במדיה של אדימסון פאביה, אותה הוביל לסגנות אליפות ליגת המשנה, לאחר שקבע ממוצעים של כ-19 נקודות ו-2.5 אסיסטים למשחק. עם זאת, מקי עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בלבד בעקבות הצעות מקבוצות בכירות מהליגה האיטלקית ומליגות בכירות אחרות.
לאחר מכן, סיכם לשנתיים אצל העולה החדשה לליגת העל, מכבי חיפה, והיה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 14 נקודות.
לאחר מכן חתם אצל העולה החדשה לליגת העל, הפועל עפולה.
קשת וילסון
קשת וילסון היא מבנה קשת קדום עשוי אבנים, הממוקם בצד הצפוני של רחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. קשת וילסון בנויה 23 נדבכים אחידים של אבנים מסותתות, ורוחבה 13.1 מטר. הקשת מהווה קטע מגשר וילסון שרשרת של קשתות היוצאות מרחבת הר הבית ומעליהן עובר רחוב השלשלת. הקשת נקראת על שם צ'ארלס וילסון, מהנדס וקצין בצבא הבריטי שהיה הראשון שחקר את הקשת באופן מדעי.