cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קתדרלת ולס
ספרייה
הספרייה שוכנת מעל לאגף המזרחי של הקלויסטר, ונבנתה בין 1430 ל-1508. האוסף בספרייה מתחלק לשלושה: מסמכים קדומים, המאוחסנים בחדר מונימנט (Muniment]] Room); האוסף הקודם ל-1800 מאוחסן ב"ספרייה המשורשרת (Chained Library); והאוסף אחרי 1800 מאוחסן בחדר הקריאה (Reading Room). האוסף הקודם יותר של מועצת הקתדרלה נהרס בתקופת הרפורמציה, ולכן הספרייה הנוכחית כוללת בעיקר ספרים מודפסים מוקדמים, ולא כתבי יד מימי הביניים. הספרים המוקדמים ביותר כוללים 2,800 כרכים והם מראים על תחומי העניין של חברי מועצת הקתדרלה מהרפורמציה ועד 1800. המוקד של אוסף זה הוא בעיקר תאולוגיה, אבל יש גם כרכים על מדע, רפואה, חקר ארצות ושפות. ספרים המעוררים עניין מיוחד כוללים תולדות הטבע של פליניוס הזקן שהודפס ב-1472, מפת העולם של אברהם אורטליוס, שהודפסה ב-1606 ואוסף יצירות של אריסטו שהיו שייכות פעם לארסמוס מרוטרדם. הספרייה פתוחה לציבור בשעות מסוימות בקיץ ויש בה תצוגה קטנה של מסמכים וספרים.
מבנים אחרים בתחומי הקתדרלה
הקתדרלה שוכנת בשטח הקרוי Liberty of St Andrew, הכולל את הקתדרלה והאזור סביב לה. הקתדרלה שוכנת מול כר דשא נרחב הקרוי מדשאת הקתדרלה (Cathedral Green), שאליה אפשר להגיע בשלושה שערים עתיקים: בית השער של בראון (Brown's Gatehouse), שער חסרי הפרוטה (Penniless Porch) ושער השרשרת (Chain Gate). מול המדשאה שוכן גם בית הדיקן העתיק (Old Deanery). המבנה במקור מהמאה ה-12, נבנה מחדש בשלהי המאה ה-15 על ידי הדיקן גנתורפ (Gunthorpe), ושופץ על ידי הדיקן בתהרסט (Bathurst) בשלהי המאה ה-17. המבנה אינו משמש יותר למגורי הדיקן, אלא כמשרדים של הדיוקסיה.
דרומית לקתדרלה שוכן ארמון הבישוף המוקף חפיר, שבבנייתו הוחל ב-1210 על ידי הבישוף ג'וסלין מוולס, אבל הוא מתוארך בעיקר לשנות ה-30 של המאה ה-13. במאה ה-15 הוסיף הבישוף תומאס בקינגטון את האגף הצפוני, המשמש כיום כמגורי הבישוף. הבניין שופץ והורחב על ידי בנג'מין פרי (Benjamin Ferrey) בין 1846 ו-1854.
מצפון לקתדרלה ומחובר אליה באמצעות שער השרשרת נמצא ויקארס קלוז (Vicars' Close), רחוב שתוכנן במאה ה-14 שנטען כי הוא רחוב המגורים העתיק ביותר באירופה, שבו כל הבניינים למעט אחד שרדו בשלמותם. בבניינים שברחוב מתגוררים עובדים בקתדרלה דוגמת החברים במקהלת הגברים. הבניינים ברחוב כוללים את אולם הכמרים (Vicars Hall) והשער בקצה הדרומי, וקפלת הכמרים (Vicars Chapel) והספרייה בקצה הצפוני.
באמנות ובתרבות הפופולרית
הצייר האנגלי ויליאם טרנר ביקר בוולס ב-1795, וערך שרטוטים של המבנים בסביבה וציור בצבע מים של החזית המערבית, שכיום מוצג במוזיאון טייט בריטניה. אמנים אחרים שציירו את הקתדרלה והציורים מצויים באוספים לאומיים הם אלברט גודווין (Albert Goodwin), ג'ון סייר (John Syer) וקן הווארד (Ken Howard).
טרול (סרט, 2022)
טרול (בנורווגית: Troll) הוא סרט מפלצות-פנטסטי נורווגי שבוים על ידי רואר אוטוג. עלילת הסרט מגוללת את קורותיהם של קבוצת חוקרים הנאלצת להתמודד עם טרול הרים המתעורר בנורווגיה המודרנית.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס ב-1 בדצמבר 2022.
תקציר העלילה
לאחר שינה בת אלף שנים, מתעורר טרול הרים עתיק אשר זורע הרס בכל הנקרה בדרכו אל אוסלו. במאמץ למזער את השלכות ההרס הקטלני, מגייסת ממשלת נורווגיה קבוצת פליאונטולוגים הנאלצים לשתף פעולה על מנת לעצור את הטרול.
פיתוח
ב-25 באוגוסט 2020, נמסר לראשונה כי הבמאי רואר אוטוג שוקד על פיתוחו של סרט מפלצות אשר יתמקד בדמותו של טרול. אוטוג הצהיר כי
גדנ"ע ים
גַּדְנָ"ע-ים הוא ארגון לחינוך טרום צבאי במסגרת הגדנ"ע להפעלת הנוער והכנתו לשירות צבאי. פעולות הגדנ"ע מופעלות על ידי מערך מג"ן בחיל החינוך והנוער, בשיתוף, הנחיה ופיקוח של מינהל חברה ונוער במשרד החינוך והאגף הביטחוני חברתי במשרד הביטחון. חילות שונים בצה"ל מפעילים מסגרות גדנ"ע נפרדות לשם הגברת המודעות על החיל בקרב בני נוער, איתור ומיון מועמדים לשירות בהם וכן הכשרתם.
גדנ"ע צלילה
קורס גדנ"ע צלילה הראשון, בשיתוף פעולה בין פיקוד הגדנ"ע ובין שייטת 13התקיים בקיץ 1975, ורס"ן רפאל חתוכה, שבדיוק סיים את תפקידו כמפקד בסיס הגדנ"ע בג'וערה, מונה למפקד הקורס הראשון מטעם הגדנ"ע. מבחני המיון למועמדים נעשו בברכת בת גלים בחיפה, בבצוע מדריכי שייטת 13, אך, באחריות כוללת של הגדנ"ע. הקורס כלל "צלילה במים רדודים" - פרק עיקרי שהועבר על ידי מדריכי השייטת, ופרק של אמונים יבשתיים שכלל בעיקר אמוני נק"ל וטופוגרפיה, בהדרכת מדריכי הגדנ"ע.
כיום גדנ"ע צלילה היא פעילות מיון התאמה לבוגרי כיתה י"א לשירות בשייטת 13. הפרסום נעשה במרשתת ובשיטת "חבר מביא חבר". בה"ד חיל הים בשכונת בת גלים שבחיפה מוצגת היחידה ומתקיימים מבחנים פסיכוטכניים בדרגות שונות. מי שנמצא מתאים מוזמן לסדרת בדיקות ב. המתאימים מוזמנים לסדרת גדנ"ע צלילה שנערכת במשך שבוע ב, שבין כיתה י"א לי"ב, בבסיס השייטת בעתלית. המשתתפים נדרשים לשלם כ-500 ש"ח דמי השתתפות מרבית הוצאות הסדרה הן על חיל הים.
בסדרה מחולקים המשתתפים לקבוצות בנות 12 איש, כל אחת בראשות לוחם שייטת במילואים. שיעורי תאוריה בנושאי בטיחות הצלילה וצלילה מעשית, בבריכה ובים, עד עומק 20 מטר. חניכים שהגיעו לסדרה עם תעודה "כוכב 1" יצוותו יחד ויעברו קורס של "כוכב 2" - צלילה בעומק 24–30 מטר.
בנוסף לצלילות נעשית היכרות ראשונית עם אמצעי הלחימה של שייטת 13 ואנשיה. כולל שיט בסירה מבצעית מורנה, הצגת תרגיל פשיטה מהים ללא אש לעבר מטרה יבשתית ולאחריו מכן שיחה עם קצין ולוחמי השייטת. לאחר הסדרה מקבלים המשתתפים תעודת הסמכה ויומן צלילה חתום שבו מפורטות הצלילות שביצעו, כבסיס להנפקת רישיון צלילה בינלאומי על שמם מההתאחדות הישראלית לצלילה. השלב האחרון בסדרה מהווה מיון התאמה לשייטת 13, הנקרא "גיבוש" שבעיקרו מבדק כושר סבל מי שעובר אותו בהצלחה יוכל להתנדב לשייטת 13.
גדנ"ע חובלים
גדנ"ע חובלים הוא שבוע הכנה לקורס חובלים המיועד לבוגרי ובוגרות כיתה י"א. ההרשמה לשבוע הגדנ"ע נפתחת כל שנה בסביבות חודש ינואר, ושבוע הגדנ"ע עצמו נערך במהלך החופש הגדול.
המעוניינים להגיע לגדנ"ע חובלים עוברים יום מיון בביתן חיל הים בבסיס תל-השומר, בנוסף למבחנים בצו הראשון. מי שנמצא מתאים על פי שני אלה, מקבל זימון לגדנ"ע. הנתונים הדרושים תואמים לתנאי הקבלה לקורס החובלים (פרופיל 82 וקב"א 52).
שבוע הגדנ"ע נערך במשך 5 ימים בתנאי שדה בבה"ד חיל הים בחיפה. המשתתפים בגדנ"ע מתגוררים בבסיס, ולובשים מדים לאורך כל הפעילות. המשתתפים מחולקים לצוותים של 5–6 גדנ"עים, ולכל צוות מוצמד צוער בקורס החובלים בשלב הייעודי. המשתתפים לומדים על הקורס, על חיל הים ומפליגים הפלגות יום ולילה על סירות גומי אותן הם לומדים להרכיב ולהפעיל בעצמם. במהלך ההפלגות מצטרף לכל צוות חובל במילואים.
שבוע הגדנ"ע כולל גם סיור בבסיס חיפה ובעכו העתיקה, מור"קים והכנה לגיבוש. בבוקר היום האחרון מתקיים טקס ברחבת המסדרים של הבה"ד אליו מוזמנים משפחות המשתתפים, והוא כולל גם משט תצוגה של החניכים בסירות גומי.
לאחר הגדנ"ע מקבלים משתתפיו זימון לגיבוש חובלים בן 4 ימים בבה"ד חיל הים. למי שעובר את הגיבוש בהצלחה מובטח מקום בקורס החובלים.
היסטוריה
מקום המדינה ועד תחילת שנות ה-90 פעלה המערכת כפיקוד ייעודי שקם כהמשך ועל בסיס מסגרת הגדנ"ע המחתרתית שהפעיל ארגון ההגנה בשנות הארבעים, בה הוכשרו בני הנוער לשירות במסגרות כמו חי"ש ופלמ"ח.
גדנ"ע ים הוקם ב-1949 על ידי זאב פריד במטרה לאמן בני נוער בשיט וימאות, כהמשך טבעי של האגודות הימיות, שחלקן פעלו במחתרת בתקופת טרום המדינה. ושימש כספק העקרי של כוח אדם לכלי השיט.
קורס א'
הקורס הסתיים ב-1 בינואר 1951 והמסיימים יכלו לבחור בצי הסוחר הישראלי, שהמשרתים בו היו פטורים משירות החובה בצה"ל. מרבית המסיימים בחרו להתגייס לצה"ל ולשרת בחיל הים. מהם הגיעו לדרגות סא"ל: זאב אלמוג (אברוצקי), אמנון בן ציון.
קורסים נוספים
קורס ב' החל בינואר 1951 התאמנו 50 בני הנוער באימוני יבשה על הכרמל ובתום האימון היבשתי עלו להכשרה על שלוש מאוניות חיל הים ומאוחר יותר על אוניות הסוחר חיפה ותל אביב, כצוערים ימיים. בקורס השתתפו גם שתי נערות שהתגייסו ושירתו בחיל הים.
לימים בוטלו רבים מהחוגים החיליים, ומגדנ"ע ים נותר גדנ"ע צלילה המכשיר וממין מגויסים מתנדבים לשייטת 13. וגדנ"ע חובלים הממיין מצטיינים מכל בתי הספר בישראל המתנדבים לקורס חובלים.
מפקדי גדנ"ע ים
בין מפקדי גדנ"ע ים בעבר:
Biological Psychology (כתב עת)
Biological Psychology (בתרגום ישיר לעברית: פסיכולוגיה ביולוגית) הוא כתב עת אקדמי, מבוסס ביקורת עמיתים שמתמחה בפסיכולוגיה ביולוגית בהוצאת אלסוויר. העורך הראשי של כתב העת הוא פרופ' אוטמר ליפ (Ottmar V. Lipp) מאוניברסיטת קווינסלנד, המתמחה בפסיכופיזיולוגיה של קשרי קוגניציה ורגש.
תכנים
תוכני כתב העת מתמקדים בגורמים הביולוגים העומדים בבסיס ההתנהגות האנושית ובכללם מדידת השינויים האלקטרופיזיולוגיים והביוכימיים המתרחשים תוך כדי ביצוע מטלות, וכן ניתוח השפעת גורמים ביולוגים על ההתנהגות. כתב עת זה מתמקד אפוא בבני אדם, אך גם ניסויים בבעלי חיים הקשורים רעיונית לתהליכים פסיכולוגיים אנושיים יכולים להיות מודפסים בו. עיקר החומרים הם ניסויים אמפיריים אך ניתן למצוא בו גם מאמרי סקירה וכתבים הנוגעים לטכניקה בתחום פסיכולוגיה ביולוגית כמו גם מאמרים קצרים של פחות מ-1500 מילה.
גידג'ט
גידג'ט (באנגלית: Gidget) הוא סרט נעורים אמריקאי משנת 1959, בבימויו של פול ונדקוס, עם סנדרה די, קליף רוברטסון וג'יינס דארן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "גידג'ט, הנערה הקטנה עם האידיאלים הגדולים" של פרדריק קוהנר משנת 1957 שהפך לרב מכר ובעקבותיו חוברו עוד מספר המשכים.
קוהנר כתב זאת על בתו קטי שהייתה מראשוני הנערות הגולשות בארצות הברית שהיה אז תחום גברי. הוא כינה אותה בשם גידג'ט שזה הלחם של Girl (נערה) ו-Midget (גמד/ה).
הצלחת הסרט הביאה להפקת סדרת טלוויזיה (עם סאלי פילד) וסרטי המשך כמו "גידג'ט נוסעת להוואי" (1951) ו"גידג'ט נוסעת לרומא (1963) וכן להתפתחות סוגה של "סרטי חוף" שברובם השתתפו פרנקי אוולון ואנט פוניצ'לו.
תקציר העלילה
פרנסין לורנס (סנדרה די) עומדת לחגוג יום הולדת 17. היא הולכת עם חברותיה לחוף הים ופוגשת שם קבוצת נערים שעוסקים בגלישת גלים. כאשר היא כמעט טובעת מציל אותה אחד הנערים המכונה "מונדוגי" (ג'יימס דארן) ומביא אותה לחוף עם הגלשן שלו.
כל הנערים מתכנסים סביבה ומכנים אותה "גידג'ט" (הלחם של נערה וקטנטנה). גידג'ט רוצה להיות כמותם ובעזרת הוריה היא רוכשת גלשן. אביה (ארתור או'קונל) מפחד שתצא "לתרבות רעה" עם הנערים ומבקש להפגיש אותה עם ג'פרי מתיוס, בן של ידידו אבל גידג'ט מסרבת.
בראש הגולשים נמצא אדם מבוגר המכונה "קהונה" (צ'יף בהוואית) (קליף רוברטסון), טייס ממלחמת קוריאה שהחליט לעזוב הכל, להסתובב בחופי העולם ולגלוש. ג'ידג'ט נמשכת אליו למרות פער הגילים ביניהם. "מונדוגי" מעריץ אותו ורוצה להצטרף אליו לגלישה ברחבי העולם ולעזוב את הקולג'.
במסיבה גדולה שנערכת על החוף מתחבקת ומתנשקת גידג'ט עם "מונדוגי" כדי להגביר את קנאתו של "קהונה". היא מצטרפת לבסוף לקהונה ומסיעה אותו לבית החוף שלו במטרה להתמסר לו ולאבד את בתוליה.
"קהונה" מכניס אותה לביתו ומתחיל אתה אבל הוא רואה שהיא פוחדת ומבין שהיא עדיין בעצם נערה. הוא משחרר אותה ובינתיים מגיע למקום "מונדוגי" ומתעמת פיזית עם "קהונה" והשכנים מזעיקים משטרה.
גידג'ט נמלטת מהמקום אך נעצרת בגלל תקר בגלגל ואז פוגשים אותה שוטרים ומביאים אותה לתחנת משטרה בה נמצאים הוריה החרדים לשלומה.
גידג'ט מקבלת עונש של "מעצר בית". אביה מביא את ג'פרי מתיוס ומסתבר שזה "מונדוגי" שכעת התפייס עם אביו ורוצה להמשיך בקולג'.
אלנור ממאדלי
אלנור ממאדלי (באזרית: Elnur Məmmədli; נולד ב-29 ביוני 1988) הוא ג'ודוקא אזרי, אלוף אולימפי מבייג'ינג 2008 וזוכה מדליית כסף מאליפות העולם מריו דה ז'ניירו 2007. ממאדלי הוא גם פעמיים אלוף אירופה משנת 2006 כאשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג ומשנת 2011 אז התחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
ביוגרפיה
ב-11 בדצמבר 2004, כאשר היה בן 16, זכה ממאדלי בפעם הראשונה באליפות אזרבייג'ן. ב-13 בפברואר 2005, ממאדלי זכה במדליה הראשונה שלו בטורניר בינלאומי בקריירה הבוגרת, מדליית כסף בטורניר גביע העולם בודפשט (World Cup Budapest).
ב-28 במאי 2006, הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בטמפרה וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג לאחר שניצח בחצי הגמר את בריאן ואן דיק ההולנדי ובגמר את דניאל פרננדס הצרפתי. ב-15 בדצמבר 2007, ממאדלי זכה במדליית הכסף באליפות העולם לאחר שהגיע עד הגמר ובו הפסיד לוואנג קי-צ'ון הקוריאני.
ב-11 באוגוסט 2008, התחרה ממאדלי באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את דירק ואן טיכלט הבלגי, בשמינית הגמר ניצח את קונסטנטין סיאמיונאו הבלארוסי וברבע הגמר גבר על קים צ'ול-סו הצפון-קוריאני. בחצי הגמר ניצח את עלי מאלוטמאט האיראני ובגמר ניצח באיפון, 13 שניות מהפתיחה את וואנג קי-צ'ון הקוריאני, לו הפסיד בגמר אליפות העולם שנה קודם לכן.
בספטמבר 2010 סיים במקום החמישי באליפות העולם שנערכה בטוקיו לאחר שהפסיד למסהירו טאקמצו היפני בקרב על מדליית הארד. ב-16 בינואר 2011, הוא זכה במדליית הזהב בטורניר המאסטרס שנערך בבאקו, עיר הולדתו, בחצי הגמר ניצח את יואן ברטון הבריטי ובגמר ניצח את לאנדרו גוילהיירו הברזילאי. ב-20 בפברואר הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי דיסלדורף. ב-22 באפריל הוא שוב זכה באליפות אירופה, הפעם בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג לאחר שניצח בגמר את סרג'יו תומא המולדובי. ב-19 ביוני זכה במדליית ארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וב-18 באוקטובר זכה בארד בגראנד פרי אבו דאבי.
ב-15 בינואר 2012, הוא זכה שוב במדליית הזהב בטורניר המאסטרס שנערך באלמטי, בחצי הגמר ניצח את יואן ברטון ובגמר ניצח באיפון את טקהירו נאקאי היפני. ב-19 בפברואר זכה שוב במדליית ארד בגראנד פרי דיסלדורף. ב-31 ביולי 2012, השתתף באולימפיאדת לונדון והודח בסיבוב הראשון על ידי אנטואן ואלואה-פורטייה הקנדי שזכה לבסוף במדליית ארד.
לאחר אולימפיאדת לונדון 2012, פרש ממאדלי מג'ודו תחרותי ובשנת 2015 שימש כסגן נשיא איגוד הג'ודו האזרי.
תהילים מ"א
יש האומרים כי אמירת הפרק היא סגולה להצלה בספינה
תוכנו של המזמור
מזמור מ"א מורכב מארבע עשרה פסוקים, ומחולק לשלושה חלקים עיקריים:
א'-ד'
אשרי מי שילמד את הלקח מניסיונו הדל של המשורר "אַשְׁרֵי מַשְׂכִּיל אֶל דָּל"(ב). אשריו, כי כך גם הוא יוכל לזכות לרפואה כמו המשורר:"ה' יִסְעָדֶנּוּ עַל עֶרֶשׂ דְּוָי כָּל מִשְׁכָּבוֹ הָפַכְתָּ בְחָלְיוֹ"(ד).
י"ב-י"ג
אבל החלמתו של המשורר היא ההוכחה:"כִּי חָפַצְתָּ בִּי כִּי לֹא יָרִיעַ אֹיְבִי עָלָי" וכן הוכחה לצידקותו של המשורר: "אֲנִי בְּתֻמִּי" הוא תמים, צדיק ולכן זוכה בתמיכת האל.
דוד זרחין
דוד זרחין הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד בעבר על עוצבת הגולן.
שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890 ולחם במלחמת יום הכיפורים. בשנים 1985–1987 פיקד על גדוד 932 בחטיבת הנח"ל והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד גפן וכמפקד עוצבת הגולן.
הר ברירלי
הר ברירלי (באנגלית: Mount Brearley) הוא פסגה חדה באזור גבעות קוקרי, בעמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,010 מטרים מעל פני הים.
ההר מהווה את הקצה המערבי של גבעות קוקרי.
גילוי ומיפוי ההר
רכס גבעות קוקרי (ובהן גם הר ברירלי) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי קבוצת המחקר המערבית (Western Journey Party) של המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913, בפיקודו של תומאס גריפית' טיילור.
וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג
וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (באנגלית: Wolfgang Louis Gottfried Joerg) הידוע יותר בשם '''וו. ל. ג. יוארג (באנגלית: W. L. G. Joerg''' ; 6 בפברואר 1885 - 7 בינואר 1952) היה גאוגרף אמריקאי, ובפרט מומחה בגאוגרפיה של אזורי הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי.
יוארג פעל בתפקידים רבים, והשפעתו הייתה רבה על חקר ומיפוי אזורי הקוטב. בין היתר היה הארכיבאי הראשי של ארכיון המפות של הגנזך הלאומי של ארצות הברית.
קורות חיים
יוארג נולד ברובע ברוקלין בעיר ניו-יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה ממוצא שווייצרי - גרמני.
יוארג היה ילד מחונן, וסיים את בית הספר הפוליטכני המכין בגיל 14. הוא למד בגרמניה, בגימנזיום תומאס, ובאוניברסיטת לייפציג בין השנים 1901 ועד 1904.
לאחר מכן למד גאוגרפיה ומדידה באוניברסיטת קולומביה במשך שנה.
לאחר לימודים אלה שב לגרמניה לתקופה של חמש שנים שבהן למד באוניברסיטת גטינגן.
בשנת 1911 ג'וארג החל לעבוד באגודה הגאוגרפית האמריקאית, בה עבד עד שנת 1937; בשנה זו עבר לתפקיד מנהל חטיבת המפות והתרשימים של הגנזך הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון, בירת ארצות הברית.
יוארג פרסם ספרים ומאמרים רבים בנושאי גאוגרפיה, ובייחוד הגאוגרפיה של אזורי הקוטב.
אף כי באופן אישי מעולם לא נסע למחוזות הקוטב, הוא נחשב למומחה הגדול בעולם לגאוגרפיה של אזורים אלה.
יוארג נפטר בגיל צעיר יחסית כתוצאה מדימום מוחי.
לקריאה נוספת
• Wright, John K, Obituary: W. L. G. Joerg 1885-1952, Geographical Review, vol. 42, no. 3, 1952, pp. 482–488. JSTOR, www.jstor.org/stable/212101. Accessed 15 Apr. 2020
David Live
David Live הוא אלבום ההופעה החיה הראשון והכפול של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 1974. האלבום הוקלט במסגרת מסע ההופעות השאפתני שערך בואי בארצות הברית בעקבות האלבום Diamond Dogs. המסע מייצג את המעבר של בואי מדמותו של זיגי סטארדסט אל האווירה של אלבומו הבא, Young Americans. מרבית השירים הם מאלבומיו האחרונים ורק שיר אחד מאלבומו השני.
בנימין קזיס
הרב בנימין קזיס (קאזיס, קאזיש) (נפטר תצ"ה, 1735) היה מרבני קושטא וצפת.
David Live
הוצאתו לאור של האלבום הכפול נבעה מהרצון למקסם רווחים מהצלחתו של בואי באותה עת. באופן חריג, למרות קפדנותו של בואי, הוקלטה ההופעה באופן רשלני באמצעות טייפ ובאיכות נמוכה שדרשה לשוב ולהקליט חלקים ממנו באולפן. למרות זאת, עמדו מכירות האלבום בציפיות והוא הגיע למקום השני במצעד מכירות האלבומים הבריטי, מקום 5 בקנדה ומקום 8 בארצות הברית. מהאלבום יצא הסינגל Knock on Wood, גרסה חדשה של בואי לשיר סול שהוקלט לראשונה ב-1966.
בנימין קזיס
ביוגרפיה
נולד באדריאנופול לאביו ר' דוד. למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי רפאל יעקב אברהם גירון.
David Live
בשנת 2005 יצאה מהדורה חדשה של האלבום, ארוכה ב-22 דקות מהמהדורה המקורית שיצאה ב-1974. לבד מתוספת שירים, בושלו ההקלטות מחדש על ידי המפיק המקורי של האלבום טוני ויסקונטי.
בנימין קזיס
ביוגרפיה
חיבר פירוש בשם "מגילת ספר" על הסמ"ג, שחלקו הראשון בלבד נדפס בקושטא תק"י, על ידי בני המחבר, דוד ואברהם. הספר מצוטט רבות בין מפרשים ופוסקים בדורות הבאים.
David Live
רצועות הקלטה
במהדורת 2005 נוספו השירים:
בנימין קזיס
ביוגרפיה
בסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתמנה לרב בצפת, שם נפטר כעבור שנתיים.
הטוסטר הקטן והאמיץ
הטוסטר הקטן והאמיץ (באנגלית: The Brave Little Toaster) הוא סרט הנפשה מ-1987, עיבוד לספר של תומאס דיש מ-1980 באותו השם. הסרט מתאר את הרפתקאותיהם של מכשירי חשמל מואנשים, והסיפור מתמקד בחמישה מכשירים מדברים, טוסטר, מנורת שולחן, שמיכה חשמלית, רדיו ושואב אבק, היוצאים למסע בחיפוש הבעלים המקוריים שלהם.
הסרט לא נחל הצלחה קולנועית רבה, אך היה פופולרי בהפצות וידאו וזכה לשני המשכים כעבור עשור: הטוסטר הקטן והאמיץ במאדים והטוסטר הקטן והאמיץ להצלה.
הסרט שודר בערוץ הילדים בשנות ה-90 בדיבוב עברי.
עלילה
חבורת חפצים (טוסטר, שמיכה חשמלית, מנורת שולחן, רדיו, ושואב אבק) נוסעים לחפש את "האדון" שלהם, רוֹבּ, שהם מכירים מאז היותו ילד והוא גדל והגיע זמנו לנסוע למכללה. טרם החל מסעם הם היו צריכים למצוא דרך לנוע. היו להם חמישה ניסיונות כושלים כאשר האחרון היה המוצלח ביותר שכן הוא היה קרוב מאוד להיות הצלחה אולם חוט-החשמל היה קצר מדי. בעזרת מוחם הצליחו המכשירים לגלות שמוטב להם להשתמש בסוללה וכך יכלו לצאת למסעם.
במסעם קורות בעיות שונות: הסוללה התרוקנה, הנורה של המנורה נשרפה, השמיכה נתקעה על ענף, החבורה נפלה למפל מים בניסיון כושל לחצותו והחבורה כמעט שקעה בבוץ, אולם ניצלה על ידי איש שמן. בבית האיש השמן נותנת מנורה אחרת, כמתנה, את נורתה למנורה במקום זו שנשרפה. החבורה הרגישה פחד במקום הזה ולא רצתה להיות בו. היא הצליחה, יחדיו, להפחיד את האיש השמן ולבסוף היא ברחה מן המקום.
החבורה הגיעה לבית בו היו מכשירי-חשמל מודרניים שטענו כי "אין לכם מקום איתנו כלל" כפי שאמר השיר ששרו יחדיו. מסתבר שהמנורה שפתחה להם את הדלת היא לא כל-כך חביבה שכן היא דחפה את החבורה לאשפה וזו הגיעה למגרש-גרוטאות רחב-ממדים לגריסת מכוניות.
במגרש הגרוטאות נכח מגנט ענקי. למקום הגיעו רוב וחברתו כריס. רוב מצא תמונה ישנה שלו שהחבורה לקחה עמה, תמונה שנשברה אבל התמונה עצמה לא ניזוקה. התמונה עפה מהם בטעות. בעת שנעו על המסוע מצא רוב אותם והתלהב למצוא את חפציו הישנים. המגנט מיגנט אותם ורוב ניסה להיאבק עמו אך לא עמד בעוצמת המיגנוט החזקה שלו. רוב לא נהרג על ידי מכונת הגריסה בזכות הטוסטר שעצר את גלגלי-השיניים שלו בגופו. לאחר מכן רוב תיקן את הטוסטר ולקח את המכשירים אתו, במכונית שלו. הסרט הסתיים בכך ששואב-האבק אמר לרדיו "אתה כזאת גרוטאה"! והדבר תאם את נוכחותם במגרש-הגרוטאות לפני כן. לאור ההקשר הזה צחקה החבורה.
יאמאנז
היסטוריה
ב-2009 התארחו באלבומו של שי 360, "כולם רוצים את האמת", בשיר "לא עוד". באותה שנה השתתפו באלבום האוסף "מהמוקד אל הרחוב" של הלייבל "א.מ.ת" בבעלותו של שי 360.
ב-2010 הוציאו את שירם "אני ואת".
ב-2011 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "יאמאנז".
ב-2013 הוציאו את שירם "ארץ נהדרת".
פסגת ראהי
הפסגה ממוקמת בין קרחון מואה וקרחון גולדמן.
גילוי ומיפוי הפסגה
רכס גבעות קוקרי (ובהן גם פסגת ראהי) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ועדת השמות הגאוגרפיים של ניו זילנד בשנת 1998.
משמעות המילה "ראהי" במאורית "גדול".
ארנסט הילייר
ביוגרפיה
בשנת 1990 קיבל הילייר תואר ראשון במדעי המדינה ובסוציולוגיה מאוניברסיטת איי הודו המערבית. בשנת 1995 קיבל תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת קיימברידג'. הוא עשה דוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון.
קריירה
בשנים 1997–1999 שימש כנספח לראש הממשלה ד"ר קני אנטוני.
בשנת 1999 הפך הילייר למזכיר קבוע במשרד הנוער והספורט. בשנים 2009–2012 שימש כמנהל מועצת הקריקט של הודו המערבית. הילייר שימש גם כנציב העליון של בריטניה בסנט לוסיה.
הנרי הוא סגן יו"ר מפלגת העבודה של סנט לוסיה, תפקיד בו החל לכהן בספטמבר 2019.
בבחירות 2016 התמודד מטעם דרום קסטריז על מקום בבית האספה של סנט לוסיה, בית הנבחרים התחתון. בבחירות, שנערכו ב-6 ביוני 2016, ניצח הילייר את יריבו רוברט קנדי לואיס, שהחזיק בכיסא בבית האספה מאז 2006. הילייר ישב בספסלי האופוזיציה, עד לניצחון המוחץ של מפלגתו בבחירות הכלליות ב-2021, בהן שמר על כסאו.
I Believe in Father Christmas
I Believe in Father Christmas הוא שיר מאת המוזיקאי האנגלי גרג לייק עם מילים שנכתבו בידי פיטר סינפילד. אף על פי שלעיתים קרובות הוא מסווג כשיר חג המולד, זו לא הייתה כוונתו של לייק. הוא אמר שהוא כתב את השיר במחאה על ההתמסחרות של חג המולד. סינפילד, לעומת זאת, אמר שהמילים הן על אובדן התמימות ועל אמונת הילדות. השיר הופץ ב-1975, והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-17 במצעד הסינגלים האירי, ולמקום ה-98 באוסטרליה.
רקע
לייק כתב את השיר בביתו במערב לונדון, לאחר שכיוון את המיתר התחתון של הגיטרה שלו ממי עד רה. בעוד ש-"I Believe in Father Christmas" מביע התנגדות להתמסחרות של חג המולד, הוא התפרש לא פעם כשיר אנטי-דתי, ובגלל זה, לייק הופתע מהצלחתו. הוא התראיין למגזין מוג'ו ודיבר על כך.
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים, הוקלט השיר עשרות פעמים בידי אמנים שונים:
בויאקה (להקה)
בויאקה היה הרכב היפ הופ ישראלי.
היסטוריה
ב-1998 הקימו נמרוד רשף, קוואמי וקוטג' את הלהקה.
ב-2001 הוציאה הלהקה את האלבום "בויאקה" דרך חברת התקליטים פונוקול. האלבום התאפיין בשירי היפ הופ המשלבים הומור.
ההרכב היה בולט בסצנת ההיפ הופ הישראלית ונודע בשילוב ראפ מהיר, מוזיקת טראנס וסגנונות מוזיקליים נוספים, כרגאיי ורגאטון. בשיר "מסיבויאקה" שילבו במנגינה צלילים של בוזוקי, שהוא כלי נגינה ים תיכוני, מה שסייע להיפ הופ המשלב מוזיקה מזרחית ומוזיקה ים תיכונית להפוך לז'אנר פופולרי עם השנים.
אוסטז'שוב
אוסטז'שוב (בפולנית: Ostrzeszów; בגרמנית: Schildberg) היא עיירה בפולין בפרובינציית פולין גדול. היא ממוקמת במרחק של כ-80 ק"מ מוורוצלב, 170 ק"מ מקטוביץ, ו-160 ק"מ מפוזנן. נכון לשנת 2011 מנתה אוכלוסיית העיר 14,659 נפש.
העיר הוקמה במאה ה-13, ובמאה ה-14 תחת שלטונו של קז'ימייז' הראשון, מלך פולין, הוקם בה מבצר והיא הוקפה בחומה. בין המאות ה-16 וה-18 שימשה העיר כעיר מחוז, ובה פעלו בתי המשפט המחוזיים. בזמן המלחמה הצפונית הגדולה, שרפו השוודים את העיר והחריבו את חומותיה. במהלך המאה ה-19 החליפה העיר ידיים כמה פעמים, ועברה משלטון פולני לשלטון פרוסי, ובחזרה.
יהדות שילדברג
היהודים הראשונים הגיעו לאזור שילדברג במחצית המאה ה-12, (טרם שהפכה לעיר) והיו סוחרי מלח. במשך כמה מאות שנים, לא נחשבו היהודים כבני המקום, וזאת בעקבות הסתייגותם של נזירים מהמנזר המקומי שהתנגדו לנוכחות יהודית בעיר. עם זאת חיו יהודים בכפר קטן בשם בּוֹרֶק, שלימים הפך פרוור של שילדברג. בגלל התנגדות הנזירים נבנו מבני הקהילה כגון בתי כנסת, מקווה טהרה, ותלמודי תורה, בפרוורים. בשנת 1820 נשרפה העיר, ועימה נשרף בית הכנסת עד היסוד, אך יהודי העיר אספו תרומות, ובשנת 1822 נחנך בית הכנסת החדש.
על קיומם של בתי קברות, ידוע כבר מסוף המאה ה-18, לפני כן נקברו יהודי העיר בבית הקברות שבקֶמְפֶּן (בפולנית: Kępno) ובזה שבדוּרוֹכוֹב (בפולנית: Doruchów).
בפרוטוקולים של אוסטז'שוב, מוזכרים יהודים החל משנת 1680, בתפקידי בנקאים, מוזיקאים, ספרים, ויצרני פאות. על פי פרוטוקול של גילדת החייטים של העיר, משנת 1800, עולה כי התגלע סכסוך בין חייטים נוצרים חברי גילדת החייטים, לבין חייטים יהודים. הסכסוך נפתר, בקבלת חייטים יהודים אחדים כחברים בגילדת החייטים של שידלוביץ.
בית ספר יהודי היה קיים בעיר כבר בשנת 1841. בשנת 1870 למדו בבית הספר 73 תלמידים, מנהל בית הספר היה ד"ר ברנהרד קלמפנר. בשנת 1906 נבנה בניין חדש עבור בית הכנסת, אך בעקבות הגירה שלילית של יהודים מן העיר, למדו בו רק 20 תלמידים.
הרבנים אשר כיהנו בשילדברג היו: הרב איסק לוי (נפטר בשנת 1858), הרב משה אהרון באך, הרב סלומון שרייבר, הרב ד"ר אשר (אדולף) זינגר (נפטר בשנת 1889), הרב מרמורשטיין, הרב ד"ר משה לייב במברגר, הרב ד"ר קראוס.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו מרבית היהודים את העיר ועברו להתגורר בגרמניה. בעיר נשארו כמאה יהודים בלבד, אלה המשיכו להפעיל את מוסדות הקהילה, אשר דאגו לשחיטה, קבורה, תמיכה בעניים ועוד. בראש הקהילה עמד מר מכלוביץ', אשר בשנת 1922, עת עזב הרב קראוס את העיר, נטל על עצמו גם את סמכויותיו של הרב.
בשנת 1939 היו בעיר כעשרים יהודים בלבד, ועם כניסת הנאצים לעיר, הם גורשו לגטו ורשה, ושם מצאו את מותם.
בנץ פטנט-מוטורוואגן
בנץ פטנט-מוטורוואגן (בגרמנית: Benz Patent-Motorwagen), שנבנה במקור בשנת 1885, נחשב למכונית הראשונה בהיסטוריה - כלומר, כלי רכב המונע על ידי מנוע בעירה פנימית.
היסטוריה
אשתו של בנץ, ברטה, מימנה את תהליך הפיתוח של המכונית. על פי החוק ברטה הייתה אמורה לקבל את הזכויות על הפטנט, אף על פי כן, נשים נשואות לא היו רשאיות להגיש בקשות על פטנטים באותה העת.
בנץ חשף את המצאתו לציבור ב-3 ביולי 1886 ברינגשטראסה במנהיים.
25 מכוניות מסוג בנץ פטנט-מוטורוואגן נבנו בין השנים 1886 עד 1893.
בהשראת "בנץ פטנט-מוטורוואגן" נבנתה בשנת 2009 מכונית הקונספט מרצדס-בנץ F-Cell רודסטר
משבר בני הערובה בבסלאן
על התקפת הטרור היה אחראי המחבל הצ'צ'ני שאמיל באסייב, שחוסל על ידי שירות הביטחון הפדרלי, ביולי 2006.
אחד בספטמבר
ב-1 בספטמבר, בכל בתי הספר ברוסיה (כולם ממשלתיים), מצוין מאורע הידוע כ"חג הידע". הילדים באים בלווית הוריהם ובני משפחותיהם לבית הספר בלבוש מהודר, ולאחר שמיעת נאומים מצוות המורים ומסטודנטים, ה "כיתה הראשונה" נותנת פרח ל "כיתה האחרונה". לאחר מכן, תלמידי הכיתה האחרונה מלווים את תלמידי הכיתה הראשונה לכיתות. ב-2004, ב-1 בספטמבר, היום הראשון ללימודים, בבית הספר מספר אחד בבסלאן, מסורת זו נוצלה בידי הטרוריסטים כהזדמנות להשתלט על בית הספר ולקחת מאות בני ערובה. התוצאה הסופית היא מאות הרוגים, ביניהם ילדים רבים ובני משפחותיהם, מורים ואנשי ביטחון וצבא.
היום הראשון
ב-9:30 לפי הזמן המקומי (GMT+3), ב-1 בספטמבר 2004, ביום הראשון של שנת הלימודים ותחילת סמסטר הסתיו, קבוצה של כשלושים טרוריסטים חמושים, נשים וגברים, הסתערו על בית הספר בבסלאן, שבו לומדים ילדים בגילאי 7 - 18, בעזרת משאיות וטנדרים צבאיים. רוב החוטפים חבשו מסכות סקי או מסכות גרב על פניהם וכמה מהם נראו נושאים חגורות נפץ. לאחר חילופי יריות עם המשטרה המקומית, שבהם נהרגו חמישה שוטרים ואחד מהחוטפים, השתלטו החוטפים על בניין בית הספר ולקחו יותר מ-1,300 בני ערובה, מספר שאושר בידי המורים לאחר מכן. מרבית החטופים היו ילדי בית הספר, בני פחות מ-18.
כחמישים איש הצליחו להימלט בבטחה מבית הספר בתחילת המתקפה.
בתחילה, שרר בלבול ואי-וודאות סביב מספר בני הערובה. השלטונות הרוסיים הצהירו שהיו בפנים כ-350 בני ערובה, בעוד דיווחים אחרים טענו שיש בפנים כאלף איש. דווח על יריות חוזרות ונשנות בתוך מבנה בית הספר. הממשלה טענה שמטרת יריות אלה היא לזרוע פחד אצל כוחות הביטחון. לאחר סיום המשבר, התגלה שהיריות היו יריות החוטפים שהרגו 20 מבוגרים, וגופותיהם הושלכו החוצה.
כעבור זמן קצר הוקמה "חגורת ביטחון" מסביב לבית הספר, שהורכבה מכוחות המשטרה הרוסית, כוחות הצבא הרוסי, וכוחות מיוחדים רוסיים למלחמה בטרור.
הם גם איימו לפוצץ את אולם ההתעמלות כשכוחות הביטחון יתקפו. בתחילה, הרשויות הרוסיות הצהירו כי לא ישתמשו בכוח כדי להציל את בני הערובה, וביום הראשון והשני לחטיפה הם אכן ניהלו משא ומתן עם החוטפים. המשא ומתן נוהל בידי לאוניד רושאל, רופא ילדים, שאיתו ביקשו בני הערובה להתדיין. רושאל סייע גם בניהול המשא ומתן לשחרור ילדים בשנת 2002, במצור על התיאטרון במוסקבה.
על פי בקשת רוסיה, פגישה מיוחדת של מועצת הביטחון כונסה בערב של האחד בספטמבר. חברי המועצה דרשו "שחרור מיידי וללא תנאי של כל בני הערובה". נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש הציע "עזרה בכל צורה" לרוסיה.
היום השני
ב-2 בספטמבר 2004, כשל המשא ומתן בין רושאל לבין החוטפים, והם אף סירבו לקבל מזון, מים וסיוע רפואי, בתמורה להוצאת גופות ההרוגים מבית הספר. בני ערובה רבים, במיוחד ילדים, הורידו חולצות ופריטי לבוש אחרים בגלל החום הכבד ששרר באולם ההתעמלות העמוס. בכלי התקשורת הופצו שמועות רבות על כך שהילדים הורידו את בגדיהם בשל תקיפה מינית שביצעו בהם החוטפים, אולם לאחר סיום המשבר, סיפרו הילדים הניצולים כי הם הורידו את בגדיהם רק בשל החום הכבד.
אחר הצהריים, החוטפים הסכימו לשחרר קבוצה של נשים, אימהות לתינוקות, בעקבות המשא ומתן עם רוסלאן אַאוּשב. ילדיהן הבוגרים יותר של חלק מהנשים הללו הוחזקו גם הם כבני ערובה, והן לא הסכימו לעזוב את הילדים לבדם.
בסביבות השעה 15:30, שני פיצוצים נשמעו בבית הספר בהפרש של עשר דקות. מאוחר יותר נתגלה כי פיצוצים אלה היו פיצוצי רקטות נגד טנקים, שנורו בידי החוטפים כדי להזהיר את כוחות הביטחון ולהרחיק אותם מבית הספר.
על פי תיעוד ה-BBC, היו רוב הרוגי הכוחות המיוחדים תוצאה של ירי תועה של הרוסים ולא בשל חילופי אש עם הצ'צ'נים.
היום השלישי - הפתיחה באש
באחר הצהריים של ה-3 בספטמבר 2004, החוטפים הסכימו לאפשר לכוחות רפואיים להיכנס לבית הספר ולהוציא גופות של אנשים שנהרגו כתוצאה מירי של הטרוריסטים או מהחום הכבד שנערמו בסביבות בית הספר. דווח כי הכוחות הרפואיים היו למעשה כוחות של ה-FSB, שירות הביטחון הפדרלי הרוסי (לשעבר הק.ג.ב.). הכוחות החלו להתקדם לכיוון בית הספר. לפי הגרסה הרוסית הרשמית, לאחר מספר שניות, בסביבות 13:04, החוטפים פתחו באש, ושני פיצוצים גדולים נשמעו.
שניים מהעובדים הרפואיים מתו, והאחרים נמלטו תחת מטר היריות. חלק מאולם ההתעמלות התמוטט, דבר שאפשר לקבוצה של כשלושים בני ערובה לנסות להימלט, אך הם נורו בידי החוטפים. במקביל נוהל קרב יריות בין החוטפים לבין כוחות מיוחדים של הצבא הרוסי ומקומיים חמושים שבאו לעזור. רבים מבני הערובה נהרגו בידי החוטפים בעת ניסיון בריחה, או פשוט הוצאו להורג בידיהם ללא סיבה.
שני התיאורים השונים של עדי הראייה אינם בהכרח סותרים. ראסלאן אשאב, מנהל המשא ומתן במהלך המצור, אמר ל-"Novaya Gazeta" שהפיצוץ ההתחלתי אירע כאשר אחד החוטפים מעד על חוט תיל. כתוצאה, אזרחים חמושים, חלקם הורים של הילדים במקום, פתחו באש. כאמור, לא כוחות הביטחון ולא החוטפים פצחו בירי בזמן הזה, אבל הירי הוביל את החוטפים להאמין לכך שכוחות הביטחון החלו את הפריצה לבית הספר. בתגובה, הם פוצצו את הפצצות שלהם.
בכל אופן, הגרסה הסבירה והמתקבלת יותר, גרסה שלישית, אומרת שצלף כוחות מיוחדים ירה בטרוריסט שישב עם הרגל שלו על הנפץ, דבר שהוביל לפיצוץ ולהתחלת חילופי האש.
הדיווחים באשר לפעולה הזאת שונים: בעוד חלק, במיוחד מקורות ממשלתיים, טוענים שהירייה של הצלף הייתה פעולה לא מורשית שהצלף החליט עליה על דעת עצמו, אחרים אומרים שזה לא הגיוני שצלפי כוחות מיוחדים שמוכשרים בהכשרה כל כך נרחבת, יחליטו פתאום לפתוח באש על דעת עצמם.
ידוע גם שהכוחות המיוחדים תכננו פעולת חילוץ רחבת היקף, הסתערות על בית הספר והצלת כל בני הערובה, דבר שלא הצליח, בעקבות הפתיחה באש.
בהסתערות שבאה בעקבות הפתיחה באש על הכוחות הרפואיים השתמשו בכוח עצום; הכוחות המיוחדים, הצבא הרגיל וכוחות מגויסים פעלו יחדיו. הפעולה לוותה בין השאר על ידי מסוקי Mi-24 הינד ומסוקים אחרים, ולפחות טנק אחד.
הרבה אזרחים מקומיים הצטרפו גם הם להתקפה, והביאו את נשקיהם הפרטיים. לאחר מכן, הממשלה הרוסית הגנה על השימוש בטנק וכלי נשק כבדים אחרים, בטענה שזה בוצע אחרי בריחת בני הערובה מבית הספר. בכל אופן, טענה זו סותרת את עדויות בני הערובה ואת ההיגיון הפשוט, שהרי הרבה בני ערובה היו תשושים ופצועים קשה, ולא היו יכולים לברוח מבית הספר.
לפי נתונים רשמיים נהרגו 331 אזרחים ו-11 חיילים. לפחות בן ערובה אחד ששרד התאבד בעקבות האירוע. רבים מהניצולים היו בהלם קשה. מספר ניצולים מתו בבית החולים.
הממשלה הרוסית ספגה ביקורת חריפה על ידי המקומיים, על פעולה צבאית כושלת ועל טיפול לא נכון בניצולים, שגרם למותם של רבים מהם, לאחר הטראומה שעברה עליהם.
שישה ושבעה בספטמבר
הנשיא הרוסי ולדימיר פוטין הורה על שני ימי אבל לאומיים, שישה ושבעה בספטמבר. בימים אלו נערכה הפגנת ענק נגד הטרור, בהשתתפות כ-135,000 בני אדם בכיכר האדומה במוסקבה. לצורך האירוע, פוטין ביטל פגישה עם קנצלר גרמניה.
זהות המפגעים
על התקפת הטרור היה אחראי המחבל הצ'צ'ני שאמיל באסייב. ב-17 בספטמבר 2004, הוציא שאמיל הצהרה שאומרת שהוא האחראי לפעולת הטרור. גם דיווחי העיתונות קישרו אותו ואת סגנו לפעולה. כמעט שנתיים אחרי המשבר, ב-10 ביולי 2006, חוסל באסייב על ידי שירותי הביטחון של רוסיה.
בהתחלה, זהות התוקפים לא הייתה ממש ברורה. הרבה הניחו שהם היו קנאים מצ'צ'ניה, אבל נשיא המחוז הכחיש זאת: "הם לא היו צ'צ'נים. כשאני התחלתי לדבר איתם בצ'צ'נית, הם אמרו: אנחנו לא מבינים, דבר רוסית."
הממשלה הרוסית הצהירה שהתוקפים הייתה קבוצה בינלאומית שהורכבה מערבים, טורקיים, קזחים, צ'צ'נים ואפילו תושבים מקומיים.
נשיא צ'צ'ניה העצמאית, אסלאן מסחאדוב, הכחיש קשר של אנשיו לחטיפה. הוא גינה את הפעולה ואמר שהוא מתנגד לכל פגיעה באזרחים חפים מפשע.
משבר בני הערובה הזה היה דומה למשבר בני הערובה של בית החולים ב-1995 ולמשבר התיאטרון הנצור ב-2002.
רוסיה טענה שאנשי אל-קאעידה השתתפו בהתקפה, אך רבים מטילים ספק בטענה זאת, ושהקישור לאל-קאעידה נוצר רק כדי לחזק את תדמיתה של רוסיה כמשתתפת ב"מלחמה הגלובלית בטרור".
מיתוס מוצא
מיתוס מוצא (אנגלית: Origin myth) הוא מיתוס המתאר את מוצאו של מאפיין טבעי או חברתי של העולם. למשל, מיתוסים של בריאה (קוסמוגוניה) מתארים את מוצא היקום ומוצא העולם, ומיתוסים של מוצא עממי (אתנוגוניה) מתארים את ייסודם של עמים, קבוצות אתניות, מדינות ומוסדות חברתיים שונים, תכופות על-ידי דמויות של אבות מייסדים או אבות קדמונים גנאלוגיים. מיתוסי מוצא הם לפעמים סיפורים אטיולוגים, וכן לפעמים הם סיפרים בעלי תפקיד חברתי, המסופרים בטקסים ציבוריים, בחגים וביצירות אמנות וספרות, ובכך מחזקים את תחושות הזהות וההשתייכות של בני-אדם לקבוצות שלהם.
הגדרות
אתנולוגים וחוקרי מיתולוגיה השוואתית תכופות מחלקים מיתוסי מוצא לארבעה סוגים עיקריים, הקיימים במרבית התרבויות:
חוות הניסיונות גליל מערבי
חוות הניסיונות האזורית גליל מערבי היא חווה חקלאית לניסיונות העוסקת במחקר ופיתוח חקלאי.
מיתוס מוצא
תפוצה
לפי ההיסטוריון של הדת וחוקר הפולקלור מירצ'ה אליאדה, בחברות מסורתיות רבות ניתן לראות כמעט כל סיפור מקודש כמיתוס מוצא. לדעתו, בחברות מסורתיות יש נטייה לראות את החיים כשיבה נצחית – היכולת לשוב אל עידן מיתי שבו התרחשו האירועים הקדושים.
חוות הניסיונות גליל מערבי
החווה פועלת כתאגיד משותף בבעלות המועצה האזורית מטה אשר, המועצה האזורית זבולון ותשלובת מילואות, החווה פועלת מתוקף הסכם הפעלה עם משרד החקלאות שהוא בעל הזכויות בקרקע.
מיתוס מוצא
תפוצה
אינדקס המוטיבים של הספרות העממית של הפולקלוריסט האמריקני סטית תומפסון מציין מאות מוטיבים שונים של פולקלור המספרים על מוצאם של ישויות שונות במציאות. רובם מרוכזים בקבוצה A של האינדקס "מוטיבים מיתיים". במסגרת קבוצה זו, אחת מתוך חמש תת-קבוצות היא "A600-A899: קוסמולוגיה וקוסמוגוניה". בין הדוגמאות:
מיתוס מכונן
מיתוס מכונן (אנגלית: Foundation myth) או סיפור מכונן (Foundation story) הם מיתוסי מוצא וסיפורי מוצא המתארים את ייסודם של מוסדות חברתיים, למשל עמים, שבטים, מדינות, ערים, שושלות מלוכה, אצולה וכהונה, וכיוצא בזה, על-ידי מייסדים שהם גיבורי הסיפור. תכופות מוצגים המייסדים בסיפור כדמויות מפורסמות מן ההיסטוריה, המסורת או הפולקלור, או כגיבורי תרבות מיתיים, ואז דמויות אלו נחשבות לאבות מייסדים. לעיתים קרובות אלו אבות ואמהות קדמוניים המתוארים כמייסדים שושלת גנאלוגית, ואף שבט או עם שלם. במקרים רבים, שמו של המוסד הוא שם אפונימי, כלומר לפי הסיפור הוא נקרא על שם המייסד, ובמקרים כאלו המיתוס לפעמים כולל סיפור ביוגרפי על חיי המייסד, לידתו, ילדותו או חניכתו, המסביר מדוע נקרא בשם זה. למשל, לפי המיתוסים המכוננים שלהן נקראת העיר אתונה על-שם האלה הפטרונית שלה אתנה, והעיר רומא על שמם של מייסדיה רמוס ורומולוס. לפי ספר בראשית, "עם ישראל" הוא שם אפונימי שנקרא על שמו של ישראל, השם שניתן ליעקב, והביטוי המקראי "בני ישראל" ניתן להתפרש גם כאנשי העם ישראל וגם כצאצאיו של יעקב. מיתוסים מכוננים מעין אלו נושאים מסר או מוסר השכל שכל חברי המוסד הם קרובי משפחה, ובכך הם עשויים לסייע ליצור תחושות של אחדות ואחווה ביניהם.
היסטוריונים, חוקרי ספרות וחוקרי פולקלור מעריכים כי במציאות, רבים משמות אלו הופיעו למעשה בסדר הפוך: על-מנת להסביר את קיומם של מקום, מוסד או קבוצה הקרויים בשם מסוים, חובר סיפור על דמות מייסד מיתי בשם דומה, ולכן הסיפור לעיתים מסביר מדוע ניתן למייסד דווקא שם זה. למשל, לפי הסיפור המקראי על עשו, הנקרא גם "אדום", הוא האב המייסד של העם האדומי, ונולד כשהוא שעיר ואדמוני: "וַיֵּצֵא הָרִאשׁוֹן אַדְמוֹנִי כֻּלּוֹ כְּאַדֶּרֶת שֵׂעָר". עוד מסופר בסיפור גנבת הברכות כי עשו ביקש מיעקב "הַלְעִיטֵנִי נָא מִן הָאָדֹם הָאָדֹם הַזֶּה [...] עַל כֵּן קָרָא שְׁמוֹ אֱדוֹם". קרוב לוודאי שפרטים אלו נוספו לסיפור כדי להסביר מדוע נקרא האזור בו שכנו האדומים הר שעיר והרי אדום. מיתוס מכונן גם תכופות מסביר מדוע וכיצד הופיעו מאפיינים מוכרים נוספים של המוסד. למשל, האפיון המקראי של עשו כצייד ואיש השדה קרוב לוודאי משקף את האופן שבו נראו בני העם האדומי לבני-ישראל, ותאור היחסים בסיפור בין התאומים יעקב ועשו משקף את היחסים בין עם ישראל והעם האדומי: הקרבה ביניהם מצד אחד והיריבות מצד שני.
חוות הניסיונות גליל מערבי
חוות הניסיונות היא החווה היחידה בארץ המתמחה בתחום האבוקדו ומשמשת מרכז פיתוח העיקרי של ענף האבוקדו בישראל במשך עשרות שנים.
מיתוס מוצא
מיתוס מכונן
במינוח חופשי יותר, ניתן לתאר כ"מיתוס מכונן" כל סיפור, בין אם היסטורי או אמנותי, אשר ממלא תפקיד חשוב בתפיסה של אנשי מוסד כלשהו את עצמם ואת ייחודם. בפרט מדובר באירועים היסטוריים אשר, באמצעות סיפורם בדרך מסוימת, הופכים לסיפרים מרכזיים של אומות ותנועות. למשל, ניתן לומר כי מלחמת העצמאות האמריקנית ממלאת תפקיד של מיתוס מכונן בארצות הברית, שם יש לה חשיבות רבה במוסדות החינוך ובחגים רשמיים, בעוד שבבריטניה אין מייחסים לה חשיבות מעבר לאירועים היסטוריים אחרים בזמנה. דמויות חשובות ממלחמת העצמאות האמריקנית אף קיבלו בארצות הברית מעמד של אבות מייסדים, אם כי ברמה הלאומית והרוחנית, ולא ברמה הגנאלוגית.
חוות הניסיונות גליל מערבי
היסטוריה
החווה הוקמה בשנת 1923 על ידי המנדט הבריטי בשם ״חוות עכו״, למטרות הדגמה ולניסויים בגידולי שדה. בשנת 1932 הוקמה לצידה חוות המטעים.
מיתוס מוצא
במעשיות ילדים
במעשיות ילדים עממיות ובספרות הילדים המודרנית נפוצה סוגה ספרותית המכונה לפעמים סיפורי "ככה סתם" או "דווקא ככה", על שמו קובץ הסיפורים הפופולרי לילדים "סיפורי ככה סתם" (אנגלית: Just So Stories) מאת הסופר האנגלי רודיארד קיפלינג. אופייניים לסוגה זו סיפורים משעשעים וגוזמאות, המספרים כיצד כביכול הופיעו תכונות שונות של המציאות. למשל, שמות סיפורים מתוך ספרו של קיפלינג הם "ככה קיבל הגמל את דבשתו" או "ככה קיבל הפיל אף ארוך שכזה". סוגה זו היא מעין פארודיה על מיתוסי מוצא.
חוות הניסיונות גליל מערבי
המאבק למניעת סגירת החווה
נכון ל-2017 מתרחש מאבק על מנת למנוע את סגירת החווה לאחר שהוועדה הממשלתית החליטה על הפקעת שטחי חוות הניסיונות בגליל המערבי לצורך הקמתה של שכונת מגורים חדשה בעכו. המאבק מתרחש על מנת למנוע את ההפקעה או העברתה של החווה לשטח חלופי.
מיתוס מוצא
במעשיות ילדים
דוגמה לסוגה זו מספרות הילדים בישראל היא הספר "איך האדם הקדמון המציא לגמרי במקרה את הקבאב הרומני" מאת מאיר שלו.
בתרבות הפופולרית
בקולנוע, בסדרות טלוויזיה, בקומיקס, ובשאר צורות של בידור בתרבות הפופולרית, סיפור מקור הוא סיפור המעניק לקהל את הרקע שמגלה כיצד ומדוע דמות הפכה לפרוטגוניסט או לאנטגוניסט. בתעשיית הקומיקס האמריקאית, סיפור המקור מציג גם את הדרך בה דמויות השיגו את כוחות העל שלהן, ואת הנסיבות שבשלהן הפכו לגיבורי או לנבלי-על.
הונג קונג במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של הונג קונג למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 14 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה בענף השיט בטורניר השיט במפרשית מדגם ביט טכנו 293. בטורניר הנערות המשלחת דורגה במקום התשיעי. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים שחייה עם העפלה לשני גמרים וסיום במקום החמישי במשחה 50 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערים ובמקום השביעי במשחה 100 מטר שליחים מעורב בסגנון שחייה חופשית, וטניס שולחן עם העפלה לרבע גמר בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, טריאתלון, סיף ורכיבה אולם לא הגיעו להישגים גבוהים.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 18 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בחמש מדליות. המשלחת הגיעה להישגים בענפים שחייה עם זכייתה של שיבון הוהי בשתי מדליות כסף במשחים ל-100 מטר חופשי ול-200 מטר מעורב אישי, מקום חמישי במשחה 50 מטר חופשי ומקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי. בטניס שולחן עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערות ובמדליית ארד בטורניר זוגות מעורב. ספורטאי המשלחת זכו במדליית כסף בענף סיף בתחרות רומח לנערים, והעפילו לרבעי הגמר בטורניר הנערים וטורניר הנערות בבדמינטון. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא זכתה במדליית בענף השיט אך דורגה במקום שישי בטורניר הנערות ובמקום שמיני בטורניר הנערים בשיט במפרשית מדגם ביט טכנו 293.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
הכחדת גידול באמצעות גלי מיקרו
הכחדת גידול באמצעות גלי מיקרו (בראשי תיבות - הג"מ (באנגלית: Microwave Ablation או MWA) הוא הליך רפואי מסוג רדיולוגיה פולשנית, שמטרתו טיפול בגידולים סרטניים. ההליך מוגדר כשימוש בגלי מיקרו לצורך טיפול בגידולים סרטניים ומטרתו היא הכחדה או נסיגה משמעותית של רקמת הגידול באמצעות חימום הרקמה על ידי גלי מיקרו. ישנן דרכים נוספות להכחדת גידולים, כגון: הכחדה באמצעות אתנול, הכחדה באמצעות גלי רדיו או הכחדה באמצעות לייזר.
עקרונות הפגיעה בגידולים ידועים כבר למעלה ממאה שנים, אך כיום ניתן להשתמש בשיטות חדשניות ובמכשירי דימות אשר מקטינים את רמת הסיכון של ההליך ואת עלויות הטיפול.
שימושים
הכחדה באמצעות גלי מיקרו מתאימה לטיפול בסוגים רבים של גידולים סרטניים ובראשם סרטן הכבד. הטיפול נמצא יעיל גם בסרטן כליות, סרטן בלוטת יותרת הכליה (אדרנל), סרטן ריאות וסרטן העצם.
הסרה כירורגית (בניתוח) של הגידול הוא הטיפול היעיל והמומלץ עבור מרבית סוגי הסרטן הללו. עם זאת, טיפול הג"מ מומלץ לחולי סרטן שאינם מועמדים להסרה כירורגית של הגידול מסיבות שונות:
הטיפול מתאים לגידולים קטנים יחסית, לרוב עד קוטר של 5 ס"מ ולעיתים עד קוטר של 8 ס"מ. הטיפול לעיתים ניתן גם לחולים הממתינים להשתלת כבד, כאשר זמן ההמתנה לאיבר אינו ידוע.
חולים הסובלים מהמצבים הבאים אינם מועמדים לטיפול:
קרבה רבה של הגידול לכלי דם גדולים עלולה לפגוע משמעותית ביעילות הטיפול. הדם הזורם בכלי הדם עלול לספוג אליו חלק מהחום המיועד לרקמה ובכך להפחית מיעילות חימום הרקמה, ובנוסף להביא לחימום של רקמות קרובות. מסיבה זו, לעיתים מלווה הטיפול בטיפול אנטי סרטני נוסף בשם (Transcatheter Arterial Chemoembolization (TACE שכולל חסימת עורק המוביל דם לאזור הגידול והחדרה של חומרים כימותרפיים למקום. כך נוספים אפקט ההרעבה של הגידול והטיפול הכימותרפי לאפקט החימום. יתרונות כל אחד מהטיפולים מתגברים על המגבלות של השני.
את יעילות הטיפול ניתן להעריך כרבע שעה לאחר סיום הטיפול, באמצעות בדיקת אולטרה-סאונד עם חומר משפר-ניגודיות, לפיה ניתן לדעת אם נותרו חלקים מהגידול.
בדיקות מעקב דומות נוספות נדרשות חודש וכן שלושה חודשים לאחר הטיפול. לאחר מכן נדרשות בדיקות אולטרה-סאונד עם חומר משפר-ניגודיות, הדמיית CT או הדמיית MRI מדי שישה חודשים. אם באחת מהן נמצאו שאריות מהגידול יש לחזור על טיפול ההג"מ.
== אופן הפעולה הפיזיקלי == הג"מ פועלת על בסיס חימום דיאלקטרי. השיטה מתבססת על כך שרקמות הגוף מכילות מולקולות מים רבות אשר הן מולקולות פולריות. כאשר מולקולת מים נמצאת באינטראקציה עם גל אלקטרומגנטי היא מבצעת רוטציה, כתלות בתדירות הגל (גלי מיקרו הם גלים אלקטרומגנטיים בטווח התדירויות 300 MHz עד 300 GHz ולכן הם יגרמו לסיבוב מולקולת מים כמיליארדי פעמים בשנייה).
רוטציות אלו יוצרות חיכוך בין המולקולות וכתוצאה מכך לעליית טמפרטורה באופן אחיד ברקמה. עליית הטמפרטורה גורמת לנקרוזה (מוות תאי לא מתוכנן) ספונטנית אשר מפסיקה עם הפסקת גלי המיקרו.
חימום רקמה ל-50–55 מעלות צלזיוס למשך 4–6 דקות גורם לנזק תאי בלתי הפיך. בטמפרטורה של 60–100 מעלות צלזיוס מתרחשת גם קרישת דם כמעט מיידית בסביבת הגידול וגורמת נזק בלתי הפיך לאנזימים במיטוכונדריה ובציטוזול. על ההליך כולו חוזרים בהתאם למצב הגידול מספר פעמים.
בזכות תכונות פיזיקליות אלו, הפרוצדורה הרפואית היא ממוקדת ומפחיתה את כמות הנקרוזה.
ההליך
טיפול הג"מ מבוצע תחת הרדמה מקומית או מלאה ונמשך בין שעה לשלוש שעות, כאשר כל הקרנה עורכת בין 10 ל-30 דקות. הטיפול נעשה על ידי החדרת מחט המשמשת כאנטנת גלי מיקרו לתוך הגידול וחימומו לטמפרטורה הגורמת למוות תאי הגידול. זהו טיפול הדומה להכחדת גידולים באמצעות גלי רדיו (Radiofrequency Ablation).
ההליך מתבצע תחת שיקוף וניטור טמפרטורת הרקמה הבריאה סביב הגידול.
לאחר הטיפול, אתר החדירה יכוסה בתחבושת סטרילית תחת לחץ. המטופל צריך להיות במנוחה של 4–6 שעות. בדרך כלל, המטופל ישוחרר מבית החולים כאשר הוא לא חש בכאב עז או כאשר חום גופו יורד מתחת ל 38 מעלות צלזיוס. במידת הצורך המטופל יישאר להשגחה של 2–3 ימים נוספים בבית החולים.
== תופעות לוואי == כבכל הליך כירורגי, גם בהליך זה קיים סיכון לזיהום (1 ל-1,000 מטופלים), אחוז אחד מכלל המטופלים עלולים לפתח זיהום מקומי (אבצס) בין שלושה לארבעה שבועות לאחר ההליך.
בהתאם למיקום הכחדת הגידול ישנו סיכוי לכאבי כתפיים ארוכי טווח וכן פגיעה בצינורות המרה. אחד לארבעה מטופלים יחווה סינדרום פוסט הכחדת גידול שכולל תסמיני שפעת למשך חמישה ימים לאחר כשלושה ימים מתום ההליך. דימומים מקומיים עלולים להתרחש. במצב זה יש לפנות לטיפול רפואי. לרוב הדימומים יפסקו מעצמם.
בעת הכחדת גידולים בכבד ישנו סיכון של 3–5 אחוזים לנזק לרקמות כיס המרה או צינורות המרה בשל הקרבה לאזור.
כחלק מההליך ישנה חשיפה לקרני רנטגן לצורך דימות המקום ולכן על נשים בהריון להודיע על כך לרופא המטפל ולבחון את טיפול הבחירה.
מעשה שושנה
מעשה שושנה (או ספר שושנה, שושנה) הוא סיפור שהוא אחת משלוש התוספות לספר דניאל בתרגום השבעים, לצד תפילת עזריה ושירת שלושת הנערים בכבשן ומעשה בל והתנין.
יוסי מור (מנהל)
יוסי מור (נולד ב-1952) הוא מנהל ישראלי שכיהן כמנכ"ל רכבת ישראל בין השנים 2004–2005.
מעשה שושנה
סיפור המעשה
במעשה מסופר על שושנה בת חלקיה, שהייתה אשתו של יהויקים, מעשירי הקהילה היהודית בבבל. שני שופטים מכובדים, מידידי בעלה ומזקני העם, התגנבו ובאו אליה בזמן שרחצה בכרם בעלה וניסו להכריח אותה לשכב איתם, אך היא סירבה. הם איימו עליה שאם לא תתמסר להם הם יעלילו עליה כי שכבה עם נער - עבירת ניאוף שעונשה מוות. שושנה בטחה באלוהים שיעזור לה, ועמדה בסירובה. הזקנים המאוכזבים מימשו את איומם והתלוננו נגדה. במשפט, שני הזקנים העידו עדות שקר, שראו אותה בוגדת בבעלה תחת עץ. היא הורשעה ועמדה להיות מוצאת להורג.
יוסי מור (מנהל)
ביוגרפיה
לאחר שירותו הצבאי החל מור את עבודתו ברכבת ישראל בשנות ה-70 כעובד מסילה ובהמשך בתפקידים מגוונים, הבכירים שבהם היו מנהל מרחב דרום משנת 1991, מנהל מרחב צפון משנת 1995, משנת 1998 סמנכ"ל תשתיות ומשנת 2003 משנה למנכ"ל. טרם מינויו למנכ"ל ביוני 2004 שימש שמנכ"ל בפועל במשך מספר חודשים. בתקופת כהונתו כמנכ"ל בפועל חל שיפור בזמני דיוק הרכבות והוא החל בגיבוש תוכנית לשיפור השירות. ביולי 2005 הודיע מור על פרשתו מסיבות אישיות, כאשר ברקע גל תאונות ובהן אסון רבדים שהתרחש פחות מחודש טרם הודעתו. מספר ימים לאחר הודעתו על פרישה חזר בו מור והודיעו לשר התחבורה מאיר שטרית כי אין בכוונתו לפרוש. מספר ימים לאחר מכן עזב סופית.
מעשה שושנה
סיפור המעשה
בנקודה זאת, על פי הכתוב, אלוהים שלח את דניאל כדי להציל אותה. דניאל, שהיה עדיין נער, חקר את הזקנים בנפרד והוכיח סתירות בעדויותיהם לגבי סוג העץ שלמרגלותיו בוצעה הבגידה, כביכול. אחד אמר שהבגידה בוצעה תחת עץ אלת המסטיק, ואילו השני טען כי ראה את האשה והנער שוכבים תחת האלון. שושנה זוכתה, הזקנים לבסוף הוצאו להורג, ודניאל נחשב לצדיק גדול בעיני העם מאותו היום.
יוסי מור (מנהל)
ביוגרפיה
מור מתגורר בנהריה, נשוי ואב ל-3.
מעשה שושנה
בעקבות הסיפור
הסיפור שימש הזדמנות לציירים, בעיקר בתקופת הרנסאנס והבארוק, לתאר מצב ארוטי של אישה תמימה ואצילה המתכוננת להתרחץ בתוספת הדרמה של זרים "מכובדים" המנסים לחלל את כבודה. בחלק מהציורים מוצגים שני זקנים שטופי זימה מפתיעים אישה רוחצת ומטרידים אותה מינית ובאחרים מוצגת אישה מתרחצת כביכול לבדה כאשר הצופה אמור להבין שעיניים זרות עוקבות אחריה. בין הציירים הנודעים שציירו את האירוע היו גם פטר פאול רובנס, רמברנדט, אנתוני ואן דייק, טינטורטו, ארטמיזיה ג'נטילסקי וגווידו רני.
בתחום המוזיקה כתבו אלסנדרו סטראדלה וגאורג פרידריך הנדל אורטוריות על מעשה שושנה.
גלגולי הסיפור
מעשה שושנה הוא אחד התוספות לספר דניאל המופיעים עם ספר דניאל בתרגום השבעים. גרסה יוונית נוספת של מעשה שושנה מופיע בתרגום התנ"ך ליוונית של המלומד היהודי ההלניסטי תאודוטיון (המאה ה-2). הגרסה של תאודוטיון עברה אל הביבליה הנוצרית שברובם היא נכללת בתחילת ספר דניאל. הסיפור נכלל בגרסה הקנונית של התנ"ך הנוצרי עד למאה השלישית והוא כלול בקנון הקתולי, כפרק י"ג של ספר דניאל, עד היום. בתנ"ך הפרוטסטנטי הסיפור מופיע כספר נפרד תחת השם "ההיסטוריה של שושנה" או "משפטו של דניאל".