cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמרוללה סאלח
קריירה
באוקטובר 1996 קבע אמרוללה סאלח פגישה בין מוטו קומאר לאחמד שאה מסעוד לסידור ציוד ועזרה מניו דלהי.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 בארצות הברית, סאלח השתתף בפעולות מודיעין מובילות של החזית המאוחדת בשטח במהלך הפלת משטר הטליבאן.
ראש הביטחון הלאומי האפגני
לאחר הקמת הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן בדצמבר 2004, מונה סאלח לראש המינהל לביטחון לאומי על ידי הנשיא חמיד כרזאי. סאלח יזם רפורמות מבניות ועזר לבנות מחדש את שירות המודיעין האפגני. סאלח ושר הפנים לשעבר חניף אטמר נתפסו על ידי הקהילה הבינלאומית כשניים מחברי הקבינט המוסמכים ביותר בממשלת אפגניסטן. מומחה ביטחון מערבי אמר ל כי לשני הגברים יש מוניטין של "פינוי שחיתות" בתוך ארגוניהם.
בשנת 2005, סאלח העסיק כמה סוכני ביון שהוחדרו לאזורי השבטים הפקיסטניים כדי לחפש את בן לאדן ומנהיגים אחרים של אל-קאעידה והטליבאן. ניתן היה לזהות כמה מחברי אל-קאעידה, אך נקבע כי בן לאדן אינו באזור. בשנת 2006 הוצגו בפני סאלח הוכחות לכך שבן לאדן התגורר באזור התיישבות גדול בפקיסטן, במרחק של 20 קילומטרים בלבד מהעיר אבוטאבאד שבפקיסטן. הוא שיתף את המודיעין עם נשיא פקיסטן לשעבר פרבז מושארף שדחה בזעם את הטענה, מבלי לנקוט פעולה.
לאחר שסאלח שלח סוכנים דוברי פשטו לחדור לטליבאן בפקיסטן, הביטחון הלאומי האפגני אסף מידע על בתי חמושים, מסגדים, עסקים ומשפחות. באביב 2006 ערך סאלח ראיונות רבים עם מפקדי הטליבאן, וקבע כי דאעש החלה להגדיל את הסיוע לחמושים בשנה שלפני כן. בהתבסס על הראיות, סאלח ניבא כי עד 2009 הטליבאן יבצע התקפות על ערי הדרום הגדולות.
בעקבות הבחירות לנשיאות אפגניסטן בשנת 2009, דעותיו של נשיא אפגניסטן כרזאי בנוגע לסוגיות הביטחון העומדות בפני אפגניסטן וכיצד להתמודד איתן בצורה הטובה ביותר השתנו. הדבר השפיע על יחסי העבודה בין נשיא אפגניסטן לכמה משרי הממשלה שלו, כולל ראש המודיעין שלו. סאלח אמר, "הוא [כרזאי] חשב שהדמוקרטיה פגעה בו כאדם. משפחתו הותקפה על ידי התקשורת בצורה לא הוגנת, והמערב ביקר אותו בצורה לא הוגנת. אז אחרי הבחירות לנשיאות, הוא היה אדם שונה, ולא יכולנו לקיים את אותה מערכת יחסים כמו לפני הבחירות לנשיאות". האנליסט הפוליטי אחמד ראשיד ב-2010 ציין את אותו הדבר, "השקפתו החדשה של כרזאי היא השינוי הפוליטי הדרמטי ביותר שעבר בעשרים ושש השנים שהכרתי אותו". הן לסאלח והן לשר הפנים חניף אטמר היו לאחר מכן חילוקי דעות קשים עם קכרזאי בנוגע להתנהלות מול הטליבאן, שכרזאי החל להתייחס אליו כאל "אחים". בשלב זה סאלח ואטמר היו יותר ויותר מבודדים בממשל כרזאי.
הנשיא אובמה ביקר בקאבול בסוף מרץ 2010 בכדי לנאום בקבינט האפגני ולתקן את הקשרים עם חמיד כרזאי. אובמה חזר על מחויבותה של ארצות הברית לאפגניסטן ואמר כי "ארצות הברית לא מפסיקה ברגע שהיא מתחילה במשהו". סאלח הסביר לאובמה כי "הפקיסטנים מאמינים שהמערב הפסיד" באפגניסטן, וכי דאעש מבקש לנצל את "החלוקה בין אירופה וארצות הברית". הוא המליץ על "שיתוף פעולה אינטנסיבי" בין ארצות הברית לאפגניסטן כדי למנוע מקבוצות קיצוניות לחזור לשלטון.
לדברי השגריר האנק קרמפטון מה-CIA, שהוביל את מבצע חירות מתמשכת באפגניסטן בשנת 2001, סאלח היה בעל "כישורים טכניים טובים ותכונות מנהיגות מתפתחות". השגריר קרמפטון כותב גם בספרו האחרון כי מצא כי סאלח היה "צעיר, מבריק, ישר ומסור לאפגניסטן החופשית". התפטרותם של סאלח ואטמר באה על רקע חילוקי דעות כבדים בין חאמיד כרזאי לאמרוללה סאלח כיצד לנהוג נגד הטליבאן. דאוד סולטנזוי, חבר הפרלמנט האפגני, אמר כי הוא הבחין כי חילוקי דעות בין כרזאי מצד אחד לבין חברי קבינט כמו סאלח ואטמר בצד השני נמשכו זמן מה. סאלח האשים בפומבי את פקיסטן בתמיכתה בטליבאן ובקבוצות קיצוניות אחרות ואמר ששיחות עם הטליבאן צריכות להתקיים אך לא במחיר פגיעה בדמוקרטיה. בינתיים, כרזאי שם יותר ויותר את תקוותיו בניסיונותיו להגיע להסכם סודי עם הטליבאן ופקיסטן. פקיסטן דחקה שוב ושוב בכרזאי להדיח את סאלח מתפקידו.
סאלח הסביר בריאיון לתוכנית Hard Talk של ה-BBC כי כרזאי בתקווה להגיע להסכם עם הטאליבן ועם השירות החשאי הפקיסטני באמצעות מדיניות הרגיעה ניכר את בעלי בריתו הפנימיים כמו גם את בעלות בריתה החיצוניות של אפגניסטן וערער את המורל של כוחות הביטחון האפגניים.
נמסר בשנת 2010 כי המודיעין הבין-שירותי (שירות הביון הפקיסטני) והטליבאן "ראו את סאלח כיריבם החזק ביותר". בהמשך ייסד את באסג'-א מילי (גיוס לאומי) ואת המגמה הירוקה כתנועה פרו-דמוקרטית ומתנגדת לטליבאן.
סאלח הצהיר שוב ושוב שהמודיעין האפגני האמין ושיתף מידע על אוסאמה בן לאדן המסתתר באזור קרוב לאבוטבאד, פקיסטן, ארבע שנים לפני שחוסל שם (בן לאדן) על ידי כוחות אמריקאים. סאלח שיתף את המידע עם נשיא פקיסטן פרבז מושארף, שדחה בזעם את הטענה מבלי לנקוט פעולה.
כבר בשנת 2004, סוכנים שעבדו עבור המודיעין האפגני קבעו כי בן לאדן מתגורר באזור גדול מיושב בפקיסטן, במקום באזורים השבטיים למחצה האוטונומיים בגבול אפגניסטן-פקיסטן, אמר אמרוללה סאלח לעיתון הגרדיאן. סאלח והמודיעין האפגני הובילו למסקנה זו בעקבות "אלפי דיווחי חקירה" וההנחה כי בן לאדן כמיליונר עם נשים רבות "לא יתגורר באוהל". "הייתי די בטוח שהוא נמצא באזורים המיושבים של פקיסטן, כי בשנת 2005 עדיין היה קל מאוד לחדור לאזורים השבטיים, והיה לנו שם מספר עצום של מודיעים. הם יכלו למצוא כל ערבי אך לא את בן לאדן."
דו"ח ניתוח מדצמבר 2011 של קרן ג'יימסטאון הגיע למסקנה כי "למרות ההכחשות מצד הצבא הפקיסטני, עולות עדויות לכך שגורמים בתוך הצבא הפקיסטני מחביאים את אוסאמה בן לאדן בידיעתו של מפקד הצבא לשעבר פרבז מושארף. ואולי גם מפקד הצבא הגנרל אשפק פרבס קייאני. רמטכ"ל הצבא הפקיסטני לשעבר זיאודן באט (המכונה גנרל זיאודן חוואג'ה) חשף בכנס בנושא יחסי פקיסטן וארצות הברית באוקטובר 2011 כי על פי ידיעתו, לשעבר מנכ"ל לשכת המודיעין של פקיסטן (2004–2008), איג'אז שאה. (בדימוס), החזיק את אוסאמה בן לאדן בבית בטוח של לשכת המודיעין באבוטבאד." הגנרל הפקיסטני זיאודן באט אמר כי בן לאדן הוסתר באבוטבאד "בידיעה מלאה" של פרבז מושארף. באט הכחיש מאוחר יותר את אמירתו זו. בשנת 2011, סאלח פתח במסע שלום כדי להזהיר שכרזאי איבד את שליטתו במאבק נגד הטליבאן וחתם על פשרה שעלולה לעלות במחיר של דמוקרטיה, יציבות וזכויות אדם, במיוחד זכויות נשים. הוא מתח ביקורת על מדיניותו של כרזאי, שאותה כינה "טעות קטלנית ומתכון למלחמת אזרחים".
שר הפנים
אחרי שנים של מחאות נגד ממשל כאזרח, הנשיא אשרף גאני מינה את סאלח להיות שר הפנים החדש ב־23 בדצמבר 2018, בטלטלה גדולה בעמדות הביטחון של הממשלה. במקביל מונה אסדאללה חאליד לשר ההגנה. התקשורת טענה כי מבקריהם הקולניים של סאלח וחאליד נגד הטליבאן יכולים לסייע לרסן את הטליבאן הן בצבא והן בשיחות השלום המתמשכות. הניו יורק טיימס דיווח כי סאלח נשבע למזער את השפעתם של אנשי המלחמה והאיש החזק על משטרת המדינה בקאבול. סאלח וגנרלים נקטו צעדים כגון תפיסת רכבים השייכים לפוליטיקאים רבי עוצמה. בנוסף, נכנס חוק ארצי האוסר על שומרים חמושים נראים על טנדרים העוקבים אחר מישהו, אלא אם כן הם אנשי צבא, פנים או מודיעין.
סגן נשיא אפגניסטן ונשיא לכאורה
ב-19 בינואר 2019 התפטר סאלח ממשרת שר הפנים והצטרף לצוות מטה הבחירות של אשרף גאני. לאחר בחירתו מחדש של גאני, מונה סאלח לסגן הנשיא הראשון של אפגניסטן.
בקיץ 2021, לאחר נפילת קאבול לשליטת הטליבאן, משרדו של סאלח הפיץ שמועות ב-13 באוגוסט שהוא מסתתר בטג'יקיסטן במהלך מתקפת הטליבאן המתמשכת. ב־15 באוגוסט דווח כי סאלח הוא בין אלה שנמלטו מהארץ במטוס יחד עם הנשיא אשרף גאני. מאוחר יותר באותו יום הצהיר סאלח בעמוד הטוויטר שלו כי "לעולם לא יהיה תחת תקרה אחת עם הטליבאן". ב-17 באוגוסט עלה סאלח עם אחמד מסעוד, בנו של אחמד שאה מסעוד ושר ההגנה לשעבר ביסמילה חאן מוחמדי לעמק פנג'שיר. נטען כי הוא מקים שם כוח התנגדות לטליבאן. סאלח טען בטוויטר כי כעת הוא נשיא אפגניסטן בפועל, בהתאם לחוקת אפגניסטן.
אאורפטור
אֵאוֹרַפְּטוֹר (שם מדעי: Eoraptor) הוא סוג דינוזאור, כנראה אחד הדינוזאורים הקדומים ביותר. אאורפטור היה דינוזאור בעל אגן דמוי לטאה שהילך על שתי רגליים. ידיו הקדמיות שימשו לתפיסת מזון והעניקו לו את שמו: "רפטור" – גנב, על שם ידיו, ו"אאו" – שחר, כלומר, "רפטור מוקדם". הוא חי בתור הטריאס, כ-231.4 מיליון שנה לפני זמננו, במערב גונדוונה באזור שהיום הוא צפון-מערב ארגנטינה. על מיונו הטקסונומי המדויק יש מחלוקת רבה: יש המחשיבים אותו לתרופוד קדום ואילו יש כאלה החושבים שהוא קרוב יותר לדמויי זאורופודים. אפשרות נוספת היא שהוא קדום כל כך ולא שייך לאף אחת מתת-הסדרות הללו. שיניו היו הטרודונטיות, ומכך מסיקים הפלאונטולוגים שהיה כנראה אוכל-כול.
הוא נתגלה ב-1993 על ידי הפלאונטולוגים פול סרנו, קתרין פורסטר, ריימונד רוג'רס ואלפרדו מונטה. כיום ידועים מספר שלדים די שלמים שלו.
תיאור
אאורפטור היה בעל גוף רזה, ואורכו היה בערך מטר אחד. משקלו היה כ-10 ק"ג. הוא הילך על שתי רגליו האחוריות, כאשר אצבעותיו ולא כף רגלו הן אלה שנגעו בקרקע, תכונה המאפיינת דינוזאורים. גפיו הקדמיות היו קצרות במחצית מגפיו האחריות והיוו ידיים ששימשו לתפיסת מזון. בכל יד היו 5 אצבעות, 3 מהן הסתיימו בטופר גדול. טפרים אלה על ידיו שימשו אותו לציד. אורך עצם הירך בהולוטייפ PVSJ 512 של אאורפטור הוא 152 מ"מ, ואורך השוקה הוא 157 מ"מ, דבר המעיד כי היה אצן מהיר. עצם הכסל נתמכת על ידי שלוש חוליות, בניגוד להררזאורוס, דינוזאור קדום נוסף אך גדול יותר, בו עצם הכסל נתמכה רק על ידי שתי חוליות.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרות הדינוזאורים!, פלאווורלד, מהפכת הדינוזאורים ובמשחק המחשב פארק היורה 3: בניית פארק.
מכונת הזמן (סרט, 2002)
מכונת הזמן (באנגלית: The Time Machine) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002 אשר הופק על ידי ארנולד לייבוביט ובוים על ידי סיימון ולס. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על רומן משנת 1895 באותו השם, מאת הרברט ג'ורג' ולס (אבי סבו של במאי הסרט), וכן על תסריט סרטו משנת 1960 של דייוויד דאנקן. בסרט מככבים גאי פירס, סמנתה מומבה, מארק אדי, סיינה גילורי, פילידה לאו, אלן יאנג (אשר הופיע גם בסרט משנת 1960), אורנלדו ג'ונס וג'רמי איירונס.
בניגוד לסרט המוקדם יותר, עלילת סרט זה מתרחשת בניו יורק, ולא בלונדון. אלמנטים עלילתיים נוספים קיימים בסרט זה, אשר לא היו קיימים ברומן המקורי, לרבות סיפור רקע רומנטי, תרחיש חדש על הרס התרבות המודרנית, וכן מספר דמויות חדשות, כמו הולוגרמה אינטליגנטית בגילומו של אורלנדו ג'ונס, ומנהיג המורלוקים בגילומו של ג'רמי איירונס.
הבמאי גור ורבינסקי עזר במלאכת הבימוי, מאחר שסיימון ולס סבל מ"עייפות קיצונית". ולס חזר לתפקיד הבמאי בשלב הפוסט-פרודקשן. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר עבור האיפור הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע ה-75, אבל הפסיד לטובת הסרט "פרידה", בכיכובה של סלמה הייק.
תקציר העלילה
בשנת 1899, ד"ר אלכסנדר הארטדגן הוא ממציא צעיר המלמד באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. שלא כחברו השמרן דייוויד פילבי, אלכסנדר מעדיף לעסוק במחקר טהור, יותר מאשר עבודה בעולם העסקי. לאחר שאהובת־לבו אֵמָּה נרצחת על ידי שודד, הוא מקדיש את עצמו לבניית מכונת זמן על מנת להציל אותה. כעבור 4 שנים, לאחר השלמת המכונה, הוא נוסע בחזרה לשנת 1899 ומונע את רציחתה, אולם לתדהמתו היא נהרגת מיד לאחר מכן בתאונת דרכים.
אלכסנדר עורך מסע בזמן לשנת 2030 כדי לברר אם ניתן להציל את חייה של אמה. בספריה הציבורית של ניו יורק הוא משוחח עם הולוגרמה בשם "ווקס 114", אשר מתעקש כי המסע בזמן בלתי אפשרי. אלכסנדר ממשיך אל העתיד עד 2037, כאשר הרס מקרי של הירח עקב ניצול משאביו משמיד את הערים בכדור־הארץ. אלכסנדר שב במרוצה למכונת־הזמן בניסיון להימנע מפגיעות מטאוריטים וסלעים, אך מאבד את הכרתו ונוסע לשנת 802,701 בטרם הוא מתעורר ועוצר את המכונה.
בנקודת זמן זו, הוא מגלה כי המין האנושי שב לאורח חיים פרימיטיבי יותר. כמה ניצולים, הנקראים "אֵלוֹי", חיים לצדי מצוקים של מנהטן בעבר. אשה בשם מארה מטפלת בו עד שהוא מבריא. יום אחד מותקפים האלוי על ידי גזע דמוי־קוף הקרוי "מורלוקים". אלכסנדר נלחם בהם מלחמת חרמה, אך אלו חוטפים את מארה אל מתחת לפני האדמה. על־מנת להצילה, אחיה קיילן מוביל את אלכסנדר למערה בה מונח ווקס 114, אשר עדיין מתפקד.
אלכסנדר משלים עם גורלו שלא יוכל להציל את אמה, אך מחליט לנסוע לאחור כדי להציל את מארה. לאחר שהוא משחרר אותה, הוא מקלקל את המכונה כשהיא ריקה, ונמלט בעור שיניו - בעוד המורלוקים דוהרים בעקבותיו. מכונת הזמן מתפוצצת ומשמידה את המורלוקים, ואלכסנדר פותח בחיים חדשים עם מארה והאלוי, בשנת 802,701.
הפקה
הסרט הוא הפקה משותפת של דרימוורקס והאחים וורנר בשיתוף עם "Arnold Leibovit Entertainment", אשר רכש את הזכויות על הסרט המקורי מג'ורג' פאל, וקיים משא ומתן שאיפשר גם לאחים וורנר וגם לדרימוורקס לעשות את הסרט.
אפקטים מיוחדים
באותה אזעקת מלחמה, אשר נעשה בה שימוש במהלך סצנת הרס הירח, נעשה שוב שימוש בסרט מאוחר יותר - "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" אודות הוריקן קתרינה.
פסקול
המוזיקה המלווה את הסרט נכתבה במלואה על ידי קלאוס באדלט, והיא כוללת נעימה אחת מוכרת במיוחד - "I don't belong here", אשר מאוחר יותר שימשה את ערוץ דיסקברי במיני-סדרה "When We Left Earth".
ביקורות ותגובות
כמה מבקרים שיבחו את האפקטים המיוחדים, וכי הסרט מרשים מבחינה ויזואלית וצבעונית, בעוד אחרים חשבו כי האפקטים היו דלים. רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס תקף את הסרט, וטען כי האנימציה של המורלוקים הייתה לא מציאותית ודומה מדי לסרטים מצוירים. עם זאת, איברט ציין את הניגודיות השונה בייצוג חברתי/גזעי של אלוי הבאה לידי ביטוי בשני הסרטים. מעבר לחזון בנוגע לעתיד, האופן בו מוצגת העיר ניו יורק בראשית במאה הקודמת (שנת 1899) - זכה לשבחים רבים.
ברוס ווסטברוק מהיוסטון כרוניקל כתב "העתיד הרחוק עשוי להיות דבר מדהים לחשוב עליו, אולם בכל הנוגע לפרטים ולעניינים של הלב - הסרט הזה קומוניקטיבי ביותר כאשר הוא נשאר בעבר".
פירוק לערכים סינגולריים
פירוק לערכים סינגולריים (Singular value decomposition - SVD) היא שיטת פירוק באלגברה ליניארית של מטריצה מרוכבת או ממשית. לשיטה זו שימושים רבים בעיבוד אותות ובסטטיסטיקה.
פורמלית, פירוק לערכים סינגולריים של מטריצה ממשית או מרוכבת M בעלת ממדים m×n הוא פירוק מהצורה: כאשר U היא מטריצה אוניטרית ממשית או מרוכבת מממד m×m, Σ היא מטריצה אלכסונית מלבנית מממד m×n עם ערכים ממשיים לא-שליליים על האלכסון, ו-V* (הצמודה ההרמיטית של V) היא מטריצה אוניטרית ממשית או מרוכבת מממד n×n. ערכי האלכסון של Σ, Σi,i, נקראים הערכים הסינגולריים של M והם מסודרים מהגדול לקטן. כמו כן, m העמודות של U ו-n העמודות של V נקראות הווקטורים הסינגולריים השמאליים והווקטורים הסינגולריים הימניים של M, בהתאמה.
הפירוק מקיים את התכונות הבאות:
נורמות
בעזרת הערכים הסינגולרים ניתן להגדיר מספר נורמות חדשות עבור מטריצות:
שימושים
ל-SVD שימושים רבים בדיסציפלינות רבות. השימושים הקלאסיים במתמטיקה כוללים:
חישוב Pseudo-Inverse
פירוק SVD יכול לשמש כדי לחשב את ה-Pseudo-Inverse של מטריצה, כאשר עבור M שהפירוק שלה הוא ניתן למצוא את ה-Pseudo-Inverse:
כאשר Σ+ היא מטריצת ה-Pseudo-Inverse של Σ, המתקבלת על ידי החלפה של כל ערך שאינו אפס על גבי האלכסון בהופכי שלו ושחלוף המטריצה המתקבלת. אחד השימושים למטריצה זו הוא לפתרון בעיות בשיטת הריבועים הפחותים.
סביבון מתהפך
סביבון מתהפך הוא סביבון שמעוצב כך שבעת סיבוב מהיר, ציר הסיבוב שלו מתהפך כך שידית הסביבון פונה כלפי מטה וגוף הסביבון פונה מעלה. לרוב הסביבון מעוצב ככדור, שחלקו העליון חסר, וממנו בולטת ידית הסביבון. צורת הסביבון מעוצבת כך שידית הסביבון גורמת לתנודות סביב ציר הסיבוב ההתחלתי של הסביבון. בגלל צורתו הכדורית של גוף הסביבון, נקודת המגע עם המשטח עליו הסביבון נע משתנה. שינוי נקודת המגע של הסביבון במשטח גורמת לכך שהסביבון מתגלגל על צידו ובשלב זה בליטת ידית הסביבון גורמת להטייתו של חלקו העליון כלפי מטה, עד להיפוכו השלם, כתוצאה מפעולת מומנטי כוח החיכוך. עם זאת, תיאור מתמטי מדויק של תנועת הסביבון אינו פשוט כלל.
בהיפוך מרכז המסה של הסביבון עולה, ולכן הוא מרוויח אנרגיה פוטנציאלית, זאת על חשבון אנרגיה קינטית האובדת מהחיכוך עם המשטח.
שמואל בר
שמואל בר (נולד בשנת 1948 לערך) הוא חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת על לחימתו בפעולת כראמה.
ביוגרפיה
פלוגתו של בר נטלה חלק בפעולת כראמה ב-21 במרץ 1968. במהלך הפעולה התקרב הטנק של בר אל טנק ישראלי פגוע על מנת לחלץ ממנו שלושה אנשי צוות שנפגעו ונשארו בו. רופא החטיבה ד"ר אשר פורת ומפקד הטנק יצחק בלק יצאו ממנו, זחלו לעבר הפצועים למרחק של כ-25 מטר תחת אש נשק קל ירדנית שסיכנה אותם, השכיבו אחד מהם על שמיכה וגררו אותו אל הטנק המחלץ. ד"ר פורת ביקש לגשת לחלץ את הפצוע השני. בר התנדב להצטרף אליו, והם זחלו אל הטנק הפגוע תחת אש וחילצו את הפצוע השני. הפצועים הושכבו על הסיפון האחורי של הטנק והועברו לטיפול רפואי. אחד מהם מת והשני החלים.
בר השתתף כחייל מילואים במלחמת יום הכיפורים בחזית הצפון. הוא נפצע בקרבות ורגלו נקטעה.
היהודי בקוצים
יהודי בסבך הקוצים (בגרמנית: Der Jude im Dorn) הוא סיפור אנטישמי שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 110 במעשיות האחים גרים. בסיפור פוגעים בזקן יהודי באופן אכזרי, אך הדבר מוצג כהשבה לו כגמולו - כיוון שגנב את הזהב שלו מנוצרים. בסיפור חמש תמונות - שלוש קצרות ושתיים ארוכות יותר.
תוכן הסיפור
בתמונה הראשונה מבקש 'משרת טוב' מאדונו שכר על שלוש השנים בהן עבד אצלו, ואדונו הקמצן מעניק לו 3 פרוטות בלבד, תוך שהוא מנצל את בורותו וחוסר הבנתו של המשרת בערכו של הכסף. בתמונה השנייה, המשרת טוב הלב שמח בחלקו ויוצא לחפש את אושרו. בדרך פוגש ביצור פלאי המעניק לו בתמורה למטבעות חץ וקשת וכינור מופלא המכריח כל אדם לרקוד בעת הנגינה בלי יכולת להפסיק. בתמונה השלישית, בהמשך הדרך, פוגש המשרת הטוב יהודי המאזין לשירתו של זמיר תוך שהוא שוקל לעצמו כיצד להרוויח כסף מן הזמיר או ללוכדו. המשרת הטוב יורה בזמיר, אשר נופל לשדה קוצים. היהודי ניגש מיד להביאו משדה הקוצים, אולם אז המשרת הטוב מתחיל לנגן בכינור המכושף. תחת כישוף הנגינה היהודי חייב לרקוד וכך נשרט בשדה הקוצים בלא יכולת להציל את עצמו. רוקד וצועק 'אוי ואי', ומבקש את רחמי המשרת הטוב. זה מוכן לשחררו רק לאחר שהיהודי מבטיח לו שק של זהב הנמצא ברשותו. התמונה מסתיימת כאשר המשרת הטוב ממשיך בדרכו עם שק הזהב, בעוד היהודי מגדף אותו ומבטיח להשיב לו כגמולו. בתמונה הרביעית ניגש היהודי אל שופט המחוז ומתלונן על שוד. לראייה הוא מראה את בשרו השרוט ומתאר את שק הזהב, המשרת, הכינור ונשקו. אולם לא מספר את שאירע באמת, לרבות תכונותיו המופלאות של הכינור.
בתמונה החמישית, לאחר שנתפס המשרת הטוב הוא מובל בפני השופט אשר אינו מאמין לגרסתו (ובגרסה מאוחרת של הסיפור אף אומר שיהודי לא ייפרד מממונו כך סתם) ושולח אותו אל הגרדום. המשרת אמנם עולה לגרדום אך מבקש בקשה אחרונה - לנגן ולו פעם אחרונה בכינור. משניתנה ההסכמה, כמובן כולם מתחילים לרקוד בניגוד לרצונם - בתחילה אף נהנים מזאת ולאחר מכן סובלים. המשרת הטוב מוכן להפסיק את נגינתו רק לאחר הבטחת השופט לשחררו ולהשיב את כספו, שק מלא זהב. בדרכו החוצה ניגש 'המשרת הטוב' אל היהודי ומאיים עליו שיספר מהיכן שק הזהב (אחרת יחזור לנגן) והיהודי מודה שגנב אותו מנוצרי. הסיפור מסתיים בתלייתו של היהודי.
התפתחות הסיפור
במקורו (בקובץ Bawrenknecht Historia מאת אלברכט דיטריך, סיפור דומה מופיע גם בספר טיל אוילנשפיגל) היה הסיפור אודות נזיר שברח מהמנזר, אך ברוח העריכה הלאומית של יאקוב גרים, ששאף לאחד את העם הגרמני תוך חיסול המתחים האנטי-קלריקליים (נגד אנשי הדת), שונה הנזיר ליהודי.
הסיפור ממחיש היטב את תרומת האחים גרים לעידוד המגמות האנטישמיות הקיימות. הסיפור נכלל במבחר הסיפורים מתוך מכלול האגדות ואף נלמד בבתי הספר בגרמניה הנאצית כספרות חובה. יש הקושרים בין הלגיטימציה והעידוד להתעללות ביהודים בסיפור לבין מעשי החיילים הנאצים, כאשר נפלה לידם ההזדמנות להשיב ליהודים כגמולם.
יש בסיפור אזכור לתופעת ריקודי ההמונים באירופה, בימי הביניים, ריקודים ספונטניים בחוצות ערים שהפכו לתופעה מדבקת, כאשר אף אחד מהרוקדים לא יכול היה להפסיק ויש שהגיעו למוות. מוטיב הכינור המכריח לרקוד מופיע גם בסיפור "רולנד האהוב" (מספר 56 בסיפורי האחים גרים).
סיווג ארנה-תומפסון
לפי סיווג ארנה-תומפסון האגדה מכילה את המוטיבים AT 592 - ריקוד בקוצים ו-AT 777 - היהודי הנודד.
גיץ (כפר)
גיץ (בהונגרית: Gic) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בגיץ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 515 ובשנת 2020 רק 353 תושבים.
יהודי גיץ
בגיץ חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
שמואל קרויס
הרב שמואל קרויס (קראוס; Samuel Krauss; 18 בפברואר 1866, אוק, הונגריה – 4 ביוני 1948, קיימברידג', אנגליה) היה היסטוריון וחוקר תלמוד, איש חכמת ישראל, פרופסור בסמינר היהודי למורים בבודפשט בשנים 1894–1906 ובבית המדרש לרבנים בווינה בשנים 1906–1938.
קורות חיים
שמואל (שמשון ליב) קרויס נולד בכפר אוק (Ukk) שבמחוז זאלה (Zala) בהונגריה, בג' באדר ה'תרכ"ו (18 בפברואר 1866). אביו מאיר (מאקס) היה תחילה סוחר בעיירות שונות, ואחר כך נעשה שוחט, מלמד ושליח ציבור בעיירה באנק (Bánk) שבמחוז וספרם (Veszprém), ולבסוף נעשה מורה בבית הספר של הכפר אוק, שבו נולד שמואל. אמו, פרומט (פאני) בת מרדכי כהן, התייחסה למשפחת יואכים פופר, שבימי הקיסרית מריה תרזה היה ראש יהודי ביהם וזכה לתואר "אציל". בשנת 1877, בגיל 11, לאחר שכבר התייתם מאביו, נשלח שמואל על ידי אמו ללמוד בישיבה של אגודת "לא אלמן ישראל" בעיר יאנושהזה (Jánosháza). שנתיים אחר כך עבר לישיבתו של הרב ד"ר שלמה ברויאר בעיר פאפא (Pápa).
מורי בית מדרש זה, שקרויס הושפע מהם רבות, היו:
בשנת 1894 נתמנה למורה לתנ"ך ולדקדוק הלשון העברית בבית המדרש לרבנים בבודפשט.
בשנת 1895 נישא בבודפשט לאירנה טדסקו.
בשנת 1906 נקרא לווינה לשמש פרופסור בבית המדרש לרבנים בווינה, ובעקבות פטירת ראש בית המדרש, פרופ' אדולף שוורץ, נתמנה לתפקיד זה במקומו. בראשית שנת ה'תרצ"ז (1936) נתמנה לרקטור המוסד.
ארבע פעמים הוזמן קרויס לשמש בתפקידים שונים, אך הדבר לא יצא לפועל:
בשנת 1920 יסד קרויס את "האגודה להיסטוריה ולספרות העברית", ונתמנה לנשיאהּ.
כאות הוקרה על חקירותיו בתולדות ביזנטיון קיבל מממשלת יוון תואר מפקד של אות הכבוד פינכס.
קרויס הִרבה לנסוע. בנסיעותיו עבר ברוב ארצות אירופה וארצות הים התיכון, שבהן למד הרבה מן העתיקות, מן הנופים ומן המנהגים המקומיים. ברבים מביקוריו נתן הרצאות. בארץ ישראל ביקר פעמיים: בפעם הראשונה בשנת 1905, לפני שהתחיל לכתוב את "קדמוניות התלמוד", כדי לעמוד בעצמו על התרבות החומרית של ארץ ישראל. ובפעם השנייה בשנת 1933, כשבא כמרצה אורח לאוניברסיטה העברית בירושלים.
מחקריו של קרויס הקיפו את כל תחומי יהדות העת העתיקה. בשנת 1910 הפך לחלוץ חקר הריאליה התלמודית, עם פרסום ספרו "Talmudische Archäologie", אשר מאוחר יותר עובד על ידו מחדש לספר עברי בשם "קדמוניות התלמוד". בשנת 1922 פרסם מחקר על בתי הכנסת העתיקים בשם "Synogogale Altertümer", שגם כיום נחשב לחומר קריאה חיוני על הנושא.
בשנת 1935 פרסם מחקר מפורט של שמות עמי התנ"ך שהפכו אחר כך למדינות מודרניות.
קרויס הגיע לאנגליה כפליט, ואת שנותיו האחרונות בילה בקיימברידג'.
על שמו רחוב בשכונת רמת אביב בתל אביב.
מחיבוריו
בשלוש האנציקלופדיות היהודיות – באנגלית, ברוסית ובגרמנית – כתב קרויס כמה עשרות מאמרים היסטוריים הנוגעים לתקופת בית שני ולתקופת התלמוד. הוא השתתף בעריכת האנציקלופדיה היהודית (Jewish Encyclopedia), כשהוא חותם את שמו .S. Kr.
פרסם מאמרי מדע וביקורת ב-Literarisches Zentralblatt für Deutschland, ב-Orientalistische Literaturzeitung, ב"השילוח", ב"הצופה לחכמת ישראל", ב"העולם", ב"תרביץ", ב"לשוננו" ועוד.
תסמונת הסינוס החולה
תסמונת הסינוס החולה (באנגלית: "Sick sinus syndrome", או "SSS") היא שם שניתן לקבוצה של הפרעות קצב לב הנגרמות כתוצאה מתפקוד לא תקין של קשר הגת והפרוזדור, שהוא הקוצב הראשי בלב האדם. התסמונת מאופיינת באפיזודות חוזרות של הפסקה בפעילות הקוצב הראשי, המתבטאות בהפסקה של מספר שניות בפעילות הלב, או בהופעה של ברדיקרדיה. "תסמונת טכיקרדיה-בדיקרדיה" היא הופעה קלינית מסוימת של תסמונת הסינוס החולה, במהלכה קצב הלב משתנה בין קצב מהיר לקצב איטי לסירוגין. תסמונת זאת מקושרת במקרים רבים למחלת לב איסכמית ולבעיות במסתמי הלב.
הגורמים לתסמונת הסינוס החולה הם לרוב הצטלקות, התנוונות או נזק אחר לקוצב הסינוס. במקרים מסוימים עשויה התסמונת להיות תוצאה של מחלות כמו סרקואידוזיס, עמילואידוזיס, המוכרומטוזיס ומחלת צ'אגאס. לעיתים נגרמת התסמונת כתוצאה מקרדיומיופתיה או מניתוח לב.
תסמונת הסינוס החולה עשויה להיות גם תוצאה של השפעות חיצוניות. תרופות מסוימות כמו דיגוקסין, חוסמי בטא או חוסמי תעלות סידן עלולות לגרום להפרעה בפעילות קוצב הסינוס. כמו כן, הפרעה באיזון של מערכת העצבים האוטונומית, תת-פעילות של בלוטת התריס או הפרעות אלקטרוליטריות כגון היפרקלמיה. התסמונת נפוצה יותר בקרב קשישים, שם הסיבה היא לרוב הצטלקות לא ספציפית של הקוצב. בילדים, עשויים חלק מניתוחי הלב, ובעיקר ניתוחים המבוצעים בפרוזדורי הלב, לגרום לתסמונת הסינוס החולה.
סימנים וסימפטומים
על אף שמקרים רבים של תסמונת הסינוס חולה אינם גורמים לסימפטומים, מטופלים רבים הסובלים מהתסמונת מציגים סימפטומים הנגרמים בשל הירידה בזילוח הדם לרקמות, הנובעת מההפרעה בקצב הלב. הסימנים והסימפטומים הנפוצים הם:
אבחנה
מכיוון שהתסמונת מתבטאת באירועים חולפים של הפרעה בקצב הלב, בדיקת א.ק.ג. לא תתעד ברוב המקרים הפרעות המשויכות לתסמונת. לרוב יהיה צורך במעקב אחר קצב הלב של החולה לאורך זמן באמצעות מכשיר הולטר. האבחנה מתבססת על:
טיפול
הטיפול במקרים סימפטומטיים של תסמונת הסינוס החולה כולל ברוב המקרים השתלה של קוצב לב. הקוצב פועל באמצעות אלקטרודה הממוקמת בעלייה ימין, שמטרתה היא להחליף את קוצב הסינוס. תפקידו של הקוצב הוא למנוע האטה של קצב הלב אל מתחת לקצב מסוים. במקרים בהם מעורבת גם טכיקרדיה, יתווסף גם טיפול תרופתי להאטת קצב הלב. עם זאת, טיפול כזה יוכל להינתן רק לאחר השתלה של קוצב לב, בשל החשש כי טיפול להאטת הקצב עלול לגרום לברדיקרדיה. במקרים בהם הטכיקרדיה היא מסוג פרפור עליות, יהיה צורך לעיתים בטיפול בנוגדי קרישה על מנת למנוע היווצרות קרישי דם העלולים לגרום לשבץ מוחי. מקרים של תסמונת הסינוס החולה שאינם מלווים בסימפטומים אינם דורשים טיפול. עם זאת, במקרים רבים חלה התקדמות במחלה במהלך השנים, כך שגם מקרים שלא התבטאו בסימפטומים בתחילה עשויים לגרום לסימפטומים בהמשך.
במקרים בהם התסמונת היא תוצאה של גורם חיצוני כמו תרופות או היפרקלמיה, יש לטפל בגורם.
ארג (קאבול)
ארג (מפרסית / פאשטו: "מצודה") הוא שמו של ארמון הנשיאות בקאבול, אפגניסטן הוא ממוקם ברובע 2, בין דה אפגאן לשכונה העשירה וואזיר אכבר חאן בקאבול. הוא היה בשימוש על ידי ראשי מדינות אפגניים רבים, מהאמיר עבדור רחמן חאן ועד לנשיא אשרף גאני.
הארג נבנה לאחר חורבן הבאלה היסאר בשנת 1880. אבן היסוד שלה הונח על ידי עבדור רחמן ח'אן. לאחר נפילת קאבול, ב־15 באוגוסט 2021, נשלט ארג על ידי טליבאן.
היסטוריה
את אבן היסוד של הארג הניח אמיר עבדור רחמן חאן בשנת 1880 לאחר שהשתלט על כס המלוכה. היא תוכננה כטירה וסביבה תעלה מלאה במים. עבדור רחמן חאן כינה אותו "ארג-א-שאהי" (מצודת המלך) וכלל בין היתר בניינים למשפחתו, צריף צבאי ובית האוצר הלאומי. בעבר שימש הבאלה היסר כמצודה או כמפקדת האמירים עד שנהרס על ידי גדוד כוח הגבול במהלך המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה (1878–1880).
הארג שימש כארמון מלכותי ונשיאותי לכל מלכי ונשיאי אפגניסטן. חפיזוללה אמין השתמש גם בארמון טאג'ב כבית המגורים למשפחתו. הוא עבר שינויים ושיפוצים תחת השליטים השונים. במהלך מהפכת הסאור ב־1978 נרצחו הגנרל מוחמד דאוד ח'אן ומשפחתו על ידי חברי המפלגה הדמוקרטית העממית של אפגניסטן בתוך הארג.
ב-15 באוגוסט 2021, בעקבות מתקפת הטליבאן בשנת 2021 וכיבוש הבירה, השתלט הטליבאן על הארג לאחר שהנשיא המכהן, אשרף גאני, נמלט מהמדינה.
בנייה
עד 15 באוגוסט 2021, כלל ארג את:
ספרינגבוק (דרום אפריקה)
היסטוריה
עד 1852 שכנה במקום בו נמצאת כיום ספרינגבוק חוות מלקבושקויל (Melkboschkuil). באותה שנה נקנה שטח החווה תמורת 750 ליש"ט (כ-573 אלף ליש"ט בערכי 2010), במטרה להקים במקום מכרה נחושת. ב-1862 הוקמה העיר, בשם ספרינבוקפונטיין (Springbokfontein, מילולית: "מעיין הדלגנים". עם השנים התקצר שמה לספרינגבוק. במהלך מלחמת הבורים הוקמה בעיר מצודה ששימשה את מאני מאריץ ואנשיו.
מרבצי הנחושת סביב העיר הידלדלו עם השנים, אך היא נותרה המרכז העירוני החשוב בנמקוואלנד. כיום מתפרנסים תושביה בעיקר מתיירות, מסחר וחקלאות.
גאוגרפיה
העיר שוכנת בגובה של 1,007 מטר מעל פני הים, בעמק בין שתי כיפות הגרניט של הרי הנחושת הקטנים (Klein Koperberge). היא שוכנת במפגש בין שני כבישים ארציים חשובים: N7, המוביל מקייפטאון לנמיביה ו-N14, המוביל ממנה לאפינגטון, קרוגרסדורפ ופרטוריה.
העיר שוכנת באזור מדברי, המפורסם בכך שבעונת האביב משנה את פניו ומתכסה בפריחה ססגונית.
מתי שם טוב
מתי שם-טוב (נולד ב-29 בספטמבר 1960), הוא איש עסקים ישראלי אשר שימש כמנכ"ל חברת אקס ליבריס בין השנים 2003 -2017 ובמאי 2017 מונה למנכ"ל חברת האם פרוקווסט.
ביוגרפיה
שם טוב נולד בשנת 1960 לאסנת ושמואל שם טוב. הוא למד בבית ספר התיכון צייטלין. בשנת 1979 התגייס לצה"ל והחל את דרכו כחניך בקורס טיס ולאחר מכן השתלב בממר"מ ושרת בממכ"א עד לשחרורו בשנת 1985 בדרגת סרן.
בשנת 2003 השתלב שם טוב כנשיא ומנכ"ל חברת Ex Libris הישראלית המפתחת מערכות ייעודיות לניהול תוכן ומאגרי מידע בספריות אקדמיות, מכוני מחקר וספריות לאומיות. במהלך התקופה בה הוביל שם טוב את החברה, גדלו מכירותיה מ-20 מיליון דולר ל-160 מיליון דולר בשנה, מצבת כוח האדם גדלה פי חמישה, ומספר לקוחות החברה שולש והגיע ל-7000 מוסדות ב-90 מדינות. כמו כן, עברה הטכנולוגיה של החברה להיות מבוססת על שירותי ענן. שם טוב הוביל שלושה סיבובי רכישות של החברה לחברות החזקות אמריקאיות: פרנסיסקו פרטנרס (בשנת 2006), Leeds Equity Partners (בשנת 2008) ו-Golden Gate Capital (בשנת 2012). בדצמבר 2015 נמכרה אקס ליבריס לחברת התוכן והטכנולוגיה האמריקאית פרוקווסט (ProQuest), ובמאי 2017 התמנה שם טוב לתפקיד מנכ"ל פרוקווסט העולמית.
פעילות קהילתית
שם טוב משמש כחבר דירקטוריון בארגון "הרוח הישראלית". תרומתו הרבה אפשרה לו בין היתר, לרתום את חברת אקס ליבריס, להקים את מגמת המחשבים בכפר הנוער קריית יערים. שם טוב מגיע לעיתים לבקר את הנוער בכפר ולבחון את המשך תרומתו בהווה ובעתיד.
חייו האישיים
שם-טוב מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
מדובר באלבום
מדובר באלבום הוא האלבום השני של פנחס ובניו, שיצא בשנת 2018.
רקע
האלבום מומן בקמפיין מימון המונים באתר הדסטארט. עיקר הקמפיין והתשורה המרכזית הייתה "ההקלטות הפתוחות" - קונספט הקלטה שפיתח ההרכב, במסגרתו יגיעו התומכים ליום ההקלטות וישתתפו בהקלטת השירים החדשים.
מבחינה סגנונית, האלבום דומה לקודמו ומאחד שלל סגנונות מוזיקליים. הקטע הפותח "פרלוד" הוא עיבוד של ההרכב לפרלוד מס' 1 של יוהאן סבסטיאן באך. השירים "עץ שנופל" ו"מחול הטירוף" הם חידוש לשירים שהופיעו באלבום הקודם.
באלבום מתארחים המוזיקאי גיא מזיג ("כן זה חסר סיכוי") והזמרת שירן אברהם ("שני שושנים"). השיר "שני שושנים" הוא עיבוד שנעשה במסגרת פרויקט מחווה לשירי שושנה דמארי.
משתתפים
פנחס ובניו:
אורחים:
משתתפי ההקלטות הפתוחות:
קולין פורד
קולין פורד (באנגלית: Colin Ford; נולד ב -12 בספטמבר 1996) הוא שחקן ומדבב אמריקאי. הוא ידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "בתוך הבועה", "היום שאחרי" ובסרט הקולנוע "מקום לחלום עליו".
ביוגרפיה
פורד נולד בנאשוויל, טנסי. למד בקולג' "Oaks Christian School" בעיר ווסטלייק וילג', קליפורניה.
קריירה
הוא החל לדגמן בגיל 4. בגיל 5 ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בתפקיד קלינטון ג'וניור בסרט הקולנוע "אין כמו אלבמה".
בשנת 2011 שיחק בתפקיד דילן מי בסרט הקולנוע "מקום לחלום עליו" לצד מאט דיימון וסקרלט ג'והנסון.
בשנים 2013-2015 גילם את ג'ו מקאליסטר בסדרת המסתורין "בתוך הבועה".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה "מלחמה עם סבא" בכיכובו של רוברט דה נירו.
בשנת 2022 שיחק במיני סדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר" של נטפליקס.
יחזקאל גרין
יחזקאל גרין (27 בפברואר 1925 – 9 בנובמבר 1948) היה ספורטאי ישראלי. אלוף ישראל (1945) ושיאן ישראל בריצת 200 מטר. הוא נהרג במלחמת העצמאות בקרב לכיבוש משטרת עיראק סווידאן.
ביוגרפיה
יחזקאל גרין נולד כבן הצעיר לאחיו אברהם ושתי אחיותיו, בשכונת נוה שלום בתל אביב, בבית סבו: יחזקאל גרין, שהיה ממנהיגי הקהילה היהודית ביפו וממייסדי העיר תל אביב. הוריו הניה ויצחק: הרוקח הראשון והמדופלם בתל אביב (בוגר אוניברסיטת קונסטנטינופול, 1903). הוא למד בבית הספר אליאנס תל אביב ואחר כך בבית ספר מקצועי. הוא הצטיין במסגרות, מכונאות ומספנה. בכל לבו נמשך אחרי ימאות והתמחה בענפיה: בניין סירות, ספינות, חתירה בים, כמלח, כדייג וכהגאי ואף הסיע נוסעים בסירות מנוע בירקון. בשנת 1945 החל לעובד בחברת החשמל.
גרין הלך בעקבות אחיו הבכור, אברהם, שהיה אתלט מצטיין, אלוף ושיאן ישראל בהטלת כידון, בהדיפת כדור ברזל ובקרב חמש. יחזקאל היה ספורטאי רב גוני והתעסק בשיט, אגרוף, כדורגל ואתלטיקה קלה, אליה התמסר משנת 1945.
אלוף ושיאן ארץ ישראל
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1945 הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא חדש של 23.0 שניות, לפני אליהו אטרמן (23.2 שניות). הוא שיפר את שיאו בן 6 השנים של סיריל אמפי (23.1 שניות). שיאו זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יהודה גבאי (22.8 שניות).
באליפות ארץ ישראל שנערכה בתחילת מאי 1948, השתתפו כ-100 אתלטים מ"הפועל" ומ"מכבי". הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.1 שניות, לפני יצחק כספי ממכבי נתניה (24.5 שניות) ובריצת 400 מטר בתוצאה של 53.9 שניות, לפני מ. מגלי מהפועל תל אביב (56.1 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.7 שניות, אחרי יצחק כספי (11.2 שניות).
שרותו בהגנה ובצה"ל
הוא היה חבר ההגנה מנעוריו והשתתף בהגנה על משקי עמק חפר בשעת המצור הבריטי לאחר "השבת השחורה" (29 ביוני 1946) ואף נעצר למשך כחודש ימים. הוא התגייס לצה"ל ושרת בחטיבה 8. במלחמת העצמאות הוא השתתף בקרבות רבים. בקרב הקשה על עיראק אל-מנשיה הוא חיפה על נסיגת חיל הרגלים וכך הציל חיי חיילים רבים. הוא השתתף בפריצת הדרך לנגב ובכיבוש באר שבע.
מותו
הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג.
הנצחה
במשך שנים רבות נערכה אליפות אתלטיקה ארצית לזכרו.
בארק מצווה
בארק מצווה (באנגלית: Bark Mitzvah) או בר מצווה לכלבים הוא טקס הנערך לציון מעבר הכלב לבגרות.
למרות זיהויו של הטקס בישראל עם הזרמים הרפורמים והקונסרבטיבים הרי שהוא התקיים כתופעה שולית בלבד בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 וספג ביקורת רבה מתנועות אלו. אם מתקיימת מסיבה לכבודן של חיות מחמד היא נערכת שלא באולם התפילה וללא ברכות או תשמישי קדושה על גבי החיות.
אטימולוגיה
שם הטקס, "בארק מצווה", מורכב מהמילה האנגלית "בארק" (bark) שפירושה "נביחה", וככזה הוא מהווה משחק מילים עם המינוח "בר מצווה". משמעות המינוח המקורי הוא "בן מצוות", כלומר מי שהגיע לגיל שממנו ואילך הוא מחויב במצוות התורה ובעל אחריות אישית למעשיו, מה שאיננו שייך לכלבים.
בארק המצווה הראשונה שתועדה התקיימה ב-1958 בבוורלי הילס, קליפורניה. מקס סלטר, ראש עיריית בוורלי הילס לשעבר ואשתו ג'נט, ערכו לכלבם מגזע קוקר ספניאל, בארק מצווה בגיל 13. מאז, לאורך עשרות שנים ערכו בני הזוג מספר אירועי בארק מצווה נוספים כאשר כלביהם הגיעו לגיל 13. לי דיי, יהודייה אמריקאית העורכת אירועי בארק מצווה טענה שהמציאה את השם, ובשנת 2007 אף רשמה סימן מסחר עליו. בפועל השם הופיע כבר על גבי ההזמנה ששלחו בני הזוג סלטר לאורחיהם בשנת 1958.
בשנות ה-2000 בארק המצוות זכו לפופולריות רבה ברחבי ארצות הברית, בעיקר בחוף המזרחי ובחוף המערבי, וטרנד בארק המצוות הפך לתעשייה שמגלגלת עשרות מיליוני דולרים.
הטקס
לחגיגות בארק מצווה נהוג להזמין לכלב עוגה מיוחדת הנאפית ב. העוגות נאפות לרוב בצורת עצם ענקית או מגן דוד. כמו כן, מאפיות ובתי עסק ייעודיים לכלבים מציעים חבילות מיוחדות עבור אירוע בארק המצווה. חבילה ממוצעת עשויה לכלול: עוגת בארק מצווה המורכבת מבשר, כובע בארק מצווה, ממתקים בצורת סביבון ומנורה, קולר מיוחד עם עיטור מגן דוד, וקישוטים לעוגה.
המוזמנים לאירוע בארק המצווה מגיעים בדרך כלל יחד עם כלביהם. בתום האירוע, נהוג להעניק לאורחים מתנה כדי להנציח את חגיגת בארק המצווה. חלק מהמארחים נותנים לאורחים ממתק שעל גבי עטיפתו מצוינים פרטי האירוע ופרטים לגבי חתן בארק המצווה, בזמן שאחרים מעניקים לכל אורח כיפה שבה מוטבע שמו של הכלב ותאריך האירוע.
רוב אירועי בארק המצווה נערכים לצורך השעשוע בלבד. עם זאת, ישנם המזהים בטקס אלמנט רוחני, הנוגע לקשר העמוק בין בני האדם לכלבים, או רואים בטקס בארק המצווה ביטוי לניצוץ אלוהי שלטענתם קיים בכלב, ומנמקים זאת בכך שהמילה כלב (DOG), בשינוי כיוון הקריאה, היא אלוהים (GOD).
בארק מצווה הנערכת בבית הכנסת נושאת בדרך כלל אופי רשמי יותר. לעיתים קרובות הטקס מתחיל עם תפילה שנושא הרב למען הכלבים, ובסיום הטקס בעליו של הכלב מקבל מהרב תעודה רשמית המאשרת שהכלב עבר את אירוע בארק המצווה. לא תמיד חגיגות בארק המצווה מתקיימות בהיכל בית הכנסת. בבית הכנסת הרפורמי בית שיר שלום במיאמי, אירועי בארק המצווה מתקיימים בחניית בית הכנסת, ובכך נמנע הסיכון שהכלב יגרום נזק לציוד בית הכנסת. בית הכנסת עורך את האירוע בדרך כלל בחג הפורים, ובני המשפחה "נובחים" לכבוד הכלב ונושאים תפילה למענו. בראיון שנערך עם הרב ניל קומס-דניאלס, שעורך טקסי בארק מצווה בבית שיר שלום, הוא ציין כי בארק המצווה היא הדרך להפיק אירוע יהודי שווה ערך לטקס הקתולי שבו בעלי חיים מבורכים בכנסייה.
לעיתים חגיגת בארק המצווה משמשת לגיוס כספים. בבית הכנסת הרפורמי קהילת חיים באטלנטה, נערך ב-2003 אירוע התרמה תחת הכותרת "יום בארק מצווה", ובו כ-60 כלבים התחרו במגוון קטגוריות, כמו "הכלב הכי יהודי".
מרבית אירועי בארק המצווה מתקיימים בארצות הברית, עם זאת ישנן מדינות נוספות שבהן מתקיים האירוע. בבית הכנסת הרפורמי בית ישראל במלבורן, אוסטרליה, מתקיימים אירועי בארק מצווה, וגם במסגרת הקהילה היהודית בקלגרי, קנדה, מתקיימים אירועים תחת השם "בארק מצווה", אך לרוב מדובר באירועי הפנינג לכלבים שאין להם קשר לטקס בארק המצווה המקורי.
בתרבות
בתחילת שנות ה-90 הקומיקאית ושחקנית הקולנוע היהודייה-אמריקאית ג'ואן ריברס ערכה טקס בארק מצווה לכלבהּ ספייק במהלך תוכנית הטלוויזיה בהנחייתה, "The Joan Rivers Show". בסוף שנות ה-90 נערכה בארק מצווה בתוכנית האירוח של הקומיקאית היהודייה-אמריקאית רוזאן בר, "The Roseanne Show".
ב-2007 יצא לאור ספר הילדים "Alfie's Bark Mitzvah", שכתבה הסופרת האמריקאית שרי כהן. לספר מצורף דיסק עם שירי ילדים מאת החזן מרסלו גינדלין. הדיסק כולל שיר המתאר את בארק המצווה של אלפי הכלב.
טקס בארק המצווה הוצג גם במספר סדרות טלוויזיה אמריקאיות. הטקס היה חלק מהעלילה בפרק של הסדרה "רופא להשכיר", ובפרק של הסדרה "משפחה מודרנית".
סרט מוקומנטרי קצר אודות התופעה, הנושא את השם "Bark Mitzvah", פורסם ב-2015.
חיתון כלבים
בשנת 2012 נערכה הצגה של חופה וקידושין בסנטרל פארק בניו יורק לזוג כלבים של משפחות יהודיות. בשנת 2012 נערכה הצגה של חופה וקידושין בסנטרל פארק בניו יורק לזוג כלבים של משפחות יהודיות. הטקס נכנס לספר השיאים של גינס כאירוע כלולות הכלבים היקר בהיסטוריה, בעלות של למעלה ממאה וחמישים אלף דולר. האירוע הוקדש למטרות צדקה וגויסו בו למעלה מרבע מיליון דולר למען ארגונים הפועלים לרווחת בעלי חיים וכלבים בפרט. בעקבות זאת הוקדש הפרק השמיני בסדרה "ברוד סיטי", ששודר במרץ 2014, לחופת כלבים הנערכת בלב מנהטן. בשנת 2016 נערך טקס כלולות עבור טוסט, כלבתו של אושיית הרשת ג'וש אוסטרובסקי, הידוע בכינויו "היהודי השמן".
פוליטיקלי קוראת
פוליטיקלי קוראת הוא אתר אינטרנט ישראלי, הפועל כעיתון מקוון פמיניסטי ליברלי. העיתון מפעיל גם עמוד פייסבוק פעיל, עמוד טוויטר ועמוד אינסטגרם ויוזם קמפיינים בנושאים פמיניסטים. לאתר יש גם גרסה באנגלית הפועלת בשם “The Readeress”.
היסטוריה
את הקמת האתר יזמה הפעילה הפמיניסטית ליאן רם בשנת 2012, לאחר שעברה על עיתון חינמון וראתה שאף כתבה לא מדברת אליה. רם החליטה להקים כלי תקשורת פמיניסטי, ארגנה אירוע בשם 'מקימות עיתון פמיניסטי' בבית קפה בתל אביב. לאירוע הגיעו כ-40 נשים מכל הארץ, חמש מהם החליטו להמשיך לפעול להקמתו, בהמשך נשים נוספות הצטרפו והאתר עלה לאוויר ב-2013.
בשנת 2016, יזם האתר את הקמפיין "יותר מבוכריס" בעקבות עסקת הטיעון המקלה שנחתמה עם קצין צה"ל אופק בוכריס.
האתר ממומן ברובו מתרומות גולשים, ובשנת 2018, יזם קמפיין הדסטארט לגיוס מימון, להקמת אתר תוכן חדש ומקיף שכלול טורי דעה, כתבות ותחקירים.
בפברואר 2021 פרסם האתר תחקיר, שחשף התכתבויות בעלות אופי מיני פוגעני של השחקן ארז דריגס עם נשים, כ-10 שנים קודם לכן, אחת מהן קטינה. דריגס התנצל, הודה שהוא סובל מהתמכרות למין ונמצא בתהליך שיקום.
בתחילת שנת 2021 התפרסמה באתר סדרת כתבות בשם "נשים בתקשורת". סדרת הכתבות, שנערכה על ידי מאיה בואנוס, אבקילש קולץ' ויעל לניר, סקרה את מצבן של נשים בתקשורת הישראלית - בטלוויזיה, בעיתונות הכתובה וברדיו. סדרת הכתבות כוללת ארבע כתבות כשהראשונה עוסקת בייצוג פיזי של נשים בעולם התקשורת, השנייה עוסקת באופן הסיקור של נושאים הקשורים לפמיניזם או לנשים בתקשורת הישראלית ובקשר בין ייצוג פיזי של נשים לאופן הסיקור הזה. הכתבה השלישית עוסקת בעיתונות הנשים בישראל ומתמקדת במגזינים "את" ו"לאישה" והכתבה הרביעית עוסקת בנשים ובפמיניזם בעולם העיתונות הכלכלית בישראל בדגש על שלוש העיתונים הגדולים - "גלובס", "כלכליסט" ו"דה מרקר". את סדרת הכתבות ליוו טורים של נשות תקשורת מובילות: טלי ליפקין שחק, מרב בטיטו, קרן נויבך, נורית כהנא ואבירמה גולן
החל מיוני 2021 התפרסמה באתר סדרת תחקירים על פגיעות מיניות במהלך טיפולים נפשיים אלטרנטיביים. את סדרת הכתבות הובילה הכתבת שני קדר. הראשון ביניהם היה התחקיר על ארז ארג'ונה, מטפל אלטרנטיבי מפרדס-חנה שפגע מינית בעשרות נשים, כך על פי התחקיר. ארג'ונה התאבד בטרם פורסם התחקיר. בספטמבר 2021 התפרסם התחקיר על דוד אטון, מטפל אלטרנטיבי שפגע מינית ופיזית בגברים ובנשים, כך על פי התחקיר. בשנת 2022 התפרסמה באתר כתבה מקיפה על טיפול באמצעות פסיכדליים.
בינואר 2022 התפרסם בגוף התקשורת תחקיר גל"צ. התחקיר התפרסם בשני חלקים כשבחלקו הראשון עדויות על הטרדות מיניות והתעמרויות בעבודה שבוצעו על ידי "טאלנטים" בתחנה, רובם אזרחים עובדי צה"ל. בחלק השני של התחקיר עלו עדויות על הטרדות מיניות והתעמרויות מצד עובדים זוטרים בתחנה: טכנאים, אנשי סאונד, מפקדים, חיילים בשנתם השנייה והשלישית וכו'... לאחר פרסום התחקיר תבע את האתר העיתונאי אבנר הופשטיין, בטענה שפרסם טענות לא מבוססות נגדו על הטרדה מינית.
בפברואר 2022, דף הפייסבוק של האתר העלה פוסט שטען לקווי דמיון בין עמוס עוז לחיים ולדר, לאחר שעורר סערה נמחק הפוסט.
עם הכותבות באתר במשך השנים נמנו בין השאר: תמר עמית יוסף, רג'אא נאטור, ירדן סקופ, רחל בית אריה. העורכת ראשית של האתר היא נועה בורשטיין חדד, עורכת הרשתות החברתיות (ניו מדיה) היא לירון כהן.
באוגוסט 2022 העלה אתר "פוליטיקלי קוראת" סדרת כתבות העוסקת בפגיעות מיניות שהתרחשו לכאורה ב"אשראם במדבר".
סילבר סייבל
סילבר סייבל (באנגלית: Silver Sable בעברית צובל כסוף) היא דמות בדיונית של אנטי-גיבורה שכירת חרב המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #265 מיוני 1985 ונוצרה על ידי הכותב טום דפאלקו והמאייר רון פרנז.
סילבר סבלינובה היא שכירת-חרב ומלכת האומה הבדיונית סימקאריה, הממוקמת ליד לטבריה. סייבל היא מנהיגת צוות שכירי-החרב "הפראיים", שנוסד במקור בידי אביה על מנת לצוד נאצים. היא פיקדה על כמה וכמה גיבורי ונבלי-על, ביניהם באטלסטאר, פלדין, הוקאיי, פומה, סאנדמן, דת'לוק, מאדקאפ וספיידרמן.
מקור, ספיידרמן
לאחר מות אמה בידי מתנקשים גרמניים, סייבל החליטה להתאמן בלחימה כדי לנקום ברוצחי אמה בעתיד. כאשר נעשתה מנהיגת הפראיים, לא נותרו הרבה נאצים לצוד, והצוות סטה ממטרתו המקורית לטובת פעילויות בתשלום, שנועדו לממן את סימקאריה. בכך היא הקימה את חברת סילבר סייבל אינטרנשיונל, המפקחת על גורמים אלו. היא פגשה לראשונה בספיידרמן כאשר צדה את הגנב "שועל-שחור", וכאשר הושכרה בידי רפובליקת דרום אפריקה לנטרל את ג'ק-או-לנטרן, נאלצה כחלק ממשימתה לסייע לספיידרמן נגד סינדיקט הרשע ופגשה לראשונה את סאנדמן. היא חברה לספיידרמן, פלדין, סולו וקפטן אמריקה נגד סייברטות' והגולגולת האדומה, שזממו להצית מלחמה בין ארצות הברית וסימקאריה.
כאשר שכרה את ספיידרמן לגנוב מסמכים ממלבין-כספים של המאגיה, היא נתקלה לראשונה בקבוצת "פורעי-החוק". היא סירבה לשלם פיצוי למשפחת אחד מחברי הפראיים שנהרג בטענה שנהג ברשלנות, והחלה לחנוך את המשוטט לקראת התקבלותו לפורעי-החוק. היא נלחמה לצד פורעי-החוק, ונעזרה בספיידרמן, סאנדמן והפראיים נגד ארגון הידרה, שחטף את אחייניתה. במהלך אירועי "מלחמת האינסוף", דוקטור דום הוחלף בכפיל שנוצר בידי המאגוס, ובפגישה השנתית בין דום לבין סייבל, הרג את הנהג שלה וגרם למרדף ברחבי הטירה.
שנות האלפיים ומוות
סייבל וצוות חדש של הפראיים הושכרו להגן על פרופסור גרמני מפני קבוצת גיבורים להשכרה, וכמעט וניצחו אלמלא דדפול שחרר את קבוצתו וגרם ללקיחתו של הפרופסור בידי מאסטר העולם. שנים לאחר מכן באירועי "ארץ הצל", סייבל עברה לשגרירות סימקאריה בניו-יורק, והשתמשה בה כבסיס לפעילויות מיוחדות. היא החלה לצוד פושעים בינלאומיים על מנת להביאם לחקירה באינטרפול, אך גילתה כי לעיתים קורבנותיה נהרגו בידי ניג'ות מארגון היד. כאשר החלה לחקור היא נפגשה עם מיסטי נייט, פלדין והתכריך, שחקרו גם הם את מות הפושעים. כאשר פתרו את התעלומה וגילו כי הפושעים נהרגו בידי שוטרים, הם התפנו להיאבק בארגון היד עצמו ובדרדוויל. כאשר מרסק הדגלים תקף את סימקאריה, היא וספיידרמן הביסו אותו והיא נישקה אותו כפרס בסיום הקרב.
במהלך אירועי "קצוות הארץ", סייבל הצילה את ספיידרמן והאלמנה השחורה לאחר תבוסתם של האוונג'רס בידי ששת המרושעים. היא הצטרפה אליהם במתקפה על מתקן הממוקם במדבר סהרה, ועזרה להם להביס את סאנדמן. בקרב שבבסיסו של דוקטור אוקטופוס וששת המרושעים בגואטמלה, היא פלרטטה עם ספיידרמן וחשפה את רגשותיה כלפיו. לבסוף, היא מתה כאשר ריינו הטביע את שניהם יחד עם הבסיס. מאדאם ווב טענה שהיא לא נהרגה, אך כאשר ספיידרמן נהרג כשתודעתו של אוקטופוס עברה לגופו המקורי, הוא ראה את סייבל וריינו בין היתר בחיזיון.
Last Dance/The Hustle/On the Radio
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה מסחרית מתונה, כאשר הגיע למקום ה-25 במצעד השירים הלטיניים ולמקום ה-27 במצעד השירים המקסיקניים האזוריים.
חליפת שעבוד
חליפת שעבוד, המכונה גם חליפת גימפ, היא בגד שנועד לכסות את הגוף לחלוטין (בדרך כלל כולל את הידיים והרגליים),  ולעיתים קרובות כולל נקודות עוגן עבור השעבוד. לעיתים קרובות יש כיסוי מובנה לפנים; במידה ואין, נוסף לחליפה ברדס השעבוד או "מסכת השימפנזים". החליפה עשויה להיות מחומרים שונים; עור, PVC, גומי, סטרץ ', ו darlexx הם הנפוצים ביותר. עור, נמתח, ולכן לא יכול להתאים כמו האחרים.
החליפה משמשת בסדנה כדי להפחית את האדם למעמד של צעצוע מיני, ולא שותף מיני. חליפת השעבוד הטיפוסית היא שחורה ועשויה מחומר עמיד מאוד (לעיתים קרובות מחוזקת על ידי רצועות שבקושי נמתחות) וכוללת טבעות מתכת משולבות, חגורות, אבזמים, ושרוכים כדי להדק אותה בצירוף חבלים או שרשראות, כדי להרים ולתלות את הלובש מהתקרה.
בעקבות השימוש במונח בסרטו של קוונטין טרנטינו "ספרות זולה", חליפות כאלה נקראות לפעמים חליפת גימפ.
סידני פרסטון אוסבורן
סידני פרסטון אוסבורן (באנגלית: Sidney Preston Osborn; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאריזונה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמזכיר המדינה הראשון של אריזונה בשנים 1912 - 1919, וכמושל אריזונה השביעי משנת 1941 ועד מותו. נכון להיום הוא מושל אריזונה היחידי שנבחר לארבע תקופות כהונה רצופות (עד 1968 כיהנו מושלי אריזונה בתקופות כהונה של שנתיים ללא הגבלת כהונה, כאשר אז שונה משך תקופת כהונת המושל לארבע שנים, וב-1992 הוטלה הגבלת כהונה של לא יותר משתי תקופות כהונה רצופות). לאחר תומאס אדוארד קמפבל, אוסבורן הוא מושל אריזונה השני שנולד על אדמתה.
מושל אריזונה
סגנונו של אוסבורן כמושל אריזונה היה רציני. הדוגמה הטובה ביותר לכך התרחשה ממש בתחילת כהונתו. עם כניסתו לתפקיד, הוא אילץ את בכירי הממשל המדינתי להגיש מכתבי התפטרות חתומים, אך ללא תאריך. במקרה בו אותו בכיר כשל בתפקידו, רשם אוסבורן את התאריך על המכתב והכריז על התפטרותו של אותו בכיר.
במהלך תקופת כהונתו הרביעית סבל אוסבורן ממחלת לו גריג ובקושי היה מסוגל לתקשר עם צוותו. סידני פרסטון אוסבורן נפטר בעת כהונתו ב-25 במאי 1948. במקומו הושבע כמושל מזכיר המדינה של אריזונה, דן אדוארד גארבי. אוסבורן נטמן בבית הקברות גרינוווד שבפיניקס.
על אף סברות רבות, רחוב אוסבורן בפיניקס לא קרוי על שמו. הרחוב נקרא כך לראשונה ב-1900 על שמו של סבו של אוסבורן, ג'ון פרסטון אוסבורן, כאשר סידני פרטסון אוסבורן היה בן 16. ג'ון פרסטון אוסבורן ובנו, אביו של המושל אוסבורן, נרי אוסבורן, כיהנו שניהם כחברי בית המחוקקים של טריטוריית אריזונה.
מבצע ממשי
מבצע ממשי (הידוע גם בשם קרב הרייכסוואלד) היה החלק הצפוני בתנועת מלקחיים של בעלות הברית שהתרחשה בין 8 בפברואר ל-11 במרץ 1945 במהלך השלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המבצע נוהל על ידי קבוצת הארמיות ה-21 האנגלו-קנדית של פילדמרשל ברנרד מונטגומרי, שהורכבה בעיקר מהארמייה הקנדית הראשונה בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר והקורפוס הבריטי ה-30 בפיקודו של לוטננט-גנרל בריאן הורוקס.
המבצע היווה את תנועת המלקחיים הצפונית והחל עם הקורפוס ה-30 שהתקדם דרך יער רייכסוואלד בעוד שדיוויזיית הרגלים הקנדית ה-3, בכלי רכב אמפיביים, טיהרה עמדות גרמניות במישור הריין המוצף. ההתקדמות של בעלות הברית התנהלה לאט מהצפוי ובמחיר גבוה יותר מאחר שהצבת הדרומית האמריקאית; מבצע רימון התעכב בשל הצפה מכוונת של נהר הרור על ידי הכוחות הגרמניים בפיקודו של אלפרד שלם, מה שאיפשר את ריכוזם נגד התקדמות כוחות חבר העמים הבריטי.
הלחימה הייתה קשה, אך התקדמות בעלות הברית נמשכה. ב-22 בפברואר, לאחר שהתרחקו מהרייכסוואלד, ועם הערים קלווה וגוך (Goch) בשליטתן, חודשה המתקפה כמבצע בלוקבאסטר על ידי הארמייה התשיעית של ארצות הברית ליד גלדרן (Geldern) ב-4 במרץ כהמשך למבצע רימון. הלחימה נמשכה כשהגרמנים ניסו לשמור על ראש גשר בגדה המערבית של הריין בווזל ולפנות כמה שיותר אנשים וכמה שיותר ציוד. לבסוף, ב-10 במרץ, הסתיימה הנסיגה הגרמנית והגשרים האחרונים נהרסו.
רקע כללי
גנרל דווייט ד. אייזנהאואר, מפקד בעלות הברית, החליט שהדרך הטובה ביותר לתוך גרמניה תהיה על פני האדמות השטוחות יחסית של צפון אירופה, תוך כדי כיבוש הלב התעשייתי של חבל הרוהר. זה דרש תחילה שכוחות בעלות הברית יגיעו אל הריין לכל אורכו. קבוצת הארמיות ה-21 של מונטגומרי הקימה חזית לאורך המז בסוף 1944 ושקלה גם כמה פעולות התקפיות להרחבת והגנת ראש הגשר של ניימכן והגשרים החשובים שלו (שנכבשו במהלך מבצע מרקט גארדן). הצעה אחת כזו, Valediction (פיתוח של תוכנית קודמת; Wyvern) – הסתערות מדרום-מזרח לניימכן בין נהרות הריין והמז, נגנזה בתחילה על ידי מונטגומרי. ב-7 בדצמבר 1944 התכנסה ועידה במאסטריכט שכללה גנרלים של בעלות הברית, כדי לשקול דרכים לשמור על לחץ על הגרמנים לאורך כל החורף. כתוצאה מכך, Valediction קודם והוקצה לארמייה הקנדית הראשונה. הקורפוס ה-30 הבריטי צורף לקנדים לצורך המבצע והתאריך נקבע באופן זמני ל-1 בינואר 1945. בשלב זה, השם Veritable (ממשי) ניתן למבצע במקום Valediction.
במקרה, המבצע התעכב בשל הסחת הכוחות לבלימת המתקפה הגרמנית דרך הארדנים בדצמבר (הקרב על הבליטה), ויתרונות בעלות הברית באדמה קשה וקפואה אבדו.
מטרת המבצע הייתה לפנות את הכוחות הגרמניים מהאזור שבין נהרות הריין למז, מזרחית לגבול גרמניה־הולנד בחבל הריין. זה היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של אייזנהאואר לכבישת כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. הציפייה של בעלות הברית הייתה שהקצה הצפוני של קו זיגפריד יהיה מוגן פחות טוב מאשר במקומות אחרים ותנועת איגוף סביב הקו אפשרית ותאפשר הסתערות מוקדמת על חבל הרוהר התעשייתי.
המבצע הייתה הזרוע הצפונית של תנועת מלקחיים. זרוע הצבת הדרומית, מבצע רימון, הייתה אמורה להתבצע על ידי הארמייה התשיעית האמריקאית בפיקודו של לוטננט גנרל ויליאם הוד סימפסון. למבצע היו כמה סיבוכים. ראשית, השטח המיוער בכבדות, הדחוס בין נהרות הריין והמז, הפחית את היתרונות האנגלו-קנדיים בכוח אדם ובשריון; המצב החריף בשל קרקע רכה שהופשרה לאחר החורף וגם בשל הצפה מכוונת של מישור הריין הסמוך.
בעלות הברית
בשלב זה, קבוצת הארמיות ה-21 הייתה מורכבת מהארמייה השנייה הבריטית (לוטננט גנרל מיילס דמפסי), הארמייה הקנדית הראשונה (לוטננט גנרל הארי קריראר) והארמייה התשיעית של ארצות הברית (לוטננט גנרל ויליאם סימפסון). במהלך המבצע תוכנן כי הקורפוס ה-30 הבריטי המתוגבר, בפיקודו של לוטננט גנרל בריאן הורוקס, יתקדם דרך יער רייכסוואלד ומישורי השיטפונות הסמוכים לו לכביש קלווה – גוך.