cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוך קונפינו
ראשית דרכו
ברוך קונפינו נולד בסופיה לבכורה בת אברהם דוד ויעקב ורכש השכלה תיכונית בעירו. בהמשך, החל בלימודי רפואה בצרפת ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הצטרף לצבא הבולגרי ושירת כרופא גדודי. לאחר תום המלחמה, השלים את לימודי הרפואה בפריז והתמחה באופתלמולוגיה. עוד במהלך לימודיו בסופיה הצטרף לתנועה הציונית במדינה והיה חבר תנועת מכבי. לאחר תום לימודיו השתלב בהנהגת התנועה הציונית, והיה חבר הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה ומחלקת החינוך מטעמה. ב-1923, נבחרו קונפינו, שאול מיזאן ובנימין ארדיטי כצירים מטעם יהדות בולגריה, לקונגרס הציוני ה-13 שנערך בקרלסבד, אך בפועל השתתפו בקונגרס רק ארדיטי ושמואל שטיינברג שהיה ממלא מקום ציר. ב-19 ביולי 1926 נערכה בפלובדיב הוועידה ה-16 של התנועה הציונית ובמהלך נבחר ברוך קונפינו ליושב ראש הוועד הארץ-ישראלי של התנועה. קונפינו נבחר לכהן כיושב ראש הוועד הארץ-ישראלי גם במהלך הוועידה הציונית ה-18, שנערכה בסופיה בינואר 1933. קונפינו כיהן כסגן יושב ראש אגודת הציונים הכלליים "תאודור הרצל" בסופיה. בשנת 1924 נשא לאשה את דורה בת יצחק לוי.
רקע כללי
יהדות בולגריה הייתה ציונית באופייה ומשלהי המאה ה-19 עלו יהודים מבולגריה לישראל. פרוץ מלחמת העולם השנייה מחד והמגבלות שהטילו הבריטים על העלייה במסגרת הספר הלבן, הובילו להגברת המוטיבציה לעלייה בלתי ליגאלית. בנוסף, גדשו את ערי הדנובה פליטים שנמלטו מהאזורים הכבושים על ידי גרמניה, ובבולגריה עצמה אומצה בהדרגה מדיניות אנטי-יהודית, אשר אחד משיאיה היה "המסע לגירוש נתינים זרים" במסגרתו, באמצע ספטמבר 1939 גורשו מבולגריה 4,000 נתינים זרים, רובם ככולם יהודים אשר היו בעלי אזרחות זרה או מחוסרי נתינות. בעלי האזרחות התקבלו במדינותיהם, בעיקר יוון וטורקיה, ומחוסריה נותרו בשטח ההפקר במשולש הגבולות טורקיה-יוון-בולגריה, תוך שהם מותקפים בידי משמרות הגבול. לאחר לחץ כבד שהפעילה הקונסיסטוריה, הסכים מפקד המשטרה הבולגרית, הקולונל אטאנאס פאנטב להעביר את מאות המגורשים חסרי הנתינות לווארנה במטרה לשלחם על גבי ספינות מעפילים לארץ ישראל.
מפעל ההעפלה הפרטי
החל מ-1938, פעל קונפינו במסגרת התנועה הציונית בבולגריה במטרה לארגן את בני הקהילה היהודית לעלייה המונית, אך נתקל בהסתייגות מחד ובקשיים פנימיים בשל המחלוקות הרבות בתוך התנועה מאידך. בינואר 1939 הגיע קונפינו לארץ ישראל ונועד עם נציגי המוסד לעלייה ב' והחלוץ. על מטרות מסעו קיימת מחלוקת בין היסטוריונים, בין גיבוש הסכמות רחבות לתחילתו של מפעל העלייה מבולגריה לבין מטרת מיצובו של קונפינו כאיש הקשר היחידי לנושא עלייה ב' מבולגריה וסיכול מינויים של אחרים לתפקיד זה. במהלך ביקורו הגיע לסיכומים הן עם נציגי המוסד לעלייה ב', אשר דרשו מסיבות פוליטיות לפקח על רשימת העולים וכן לשמור בסוד את דבר הסיכום עימם, והן עם אנשי הציונים הכלליים, עימם היה מזוהה פוליטית והותירו לקונפינו חופש פעולה. קונפינו ארגן שבע הפלגות של ארבע ספינות, אגיוס ניקולאוס ב', רודניצ'אר - ארבע הפלגות, ליברטאד והסלבדור. במסגרת זו הפליגו מבולגריה 2,662 מעפילים. המפעל שהיה שנוי במחלוקת, עמד בצל אסון טביעתה של הסלבדור.
במרץ 1939, לאחר שובו לבולגריה שכר את הספינה אגיוס ניקולאס אשר הפליגה ב-14 באפריל מבורגס ועליה 309 פליטים הונגרים. קונפינו הגיע בטיסה לישראל והמתין בבית-חנן לבא הספינה. בניגוד לתאומים המוקדמים, לא התקבל סיוע בהורדת העולים לחוף על ידי שליחי המוסד לעלייה ב'. בכרתים הועברו המעפילים למפרשית "קרליצה מריה" ועימה הפליגו לישראל. ב-18 במאי הגיעה הספינה לחוף שבין אל-מג'דל לעזה, יום למחרת ירדו המעפילים אל החוף ובהמשך נעצרו על ידי הבריטים והובלו לחיפה. אנשי המוסד לעלייה ב' מתחו ביקורת על קונפינו וטענו לניצול כספי של העולים, תוך שהם מתעלמים מהסיכומים המוקדמים.
קונפינו נעזר באָנְגֶל פָּאסְקָלֶב לו היו קשרים עם שירותי הביטחון הבולגריים והם נמשכו גם לאחר מלחמת העולם השנייה, עת כיהן פאסקלב כקצין מנגנון ביטחון הפנים הקומוניסטי "המיליציה העממית". קשריו אלו סייעו לעלייה ההמונית מבולגריה לישראל בין 1947 ל-1949. קונפינו שכר את שירותיו של אנטון פרודקין, שהיה קברניט, אנרכיסט ומרגל, שימש כקברניט בהפלגות הרודניצ'אר וסופו שהוצא להורג ב-1942 בעוון ריגול למען ברית המועצות. בקיץ 1939, רכש קונפינו אניית פחם ישנה בשם רודניצ'אר. הרודניצ'אר א' הפליגה מווארנה ב-28 ביולי 1939, ועל סיפונה 305 נוסעים הונגרים ובולגרים, רובם בני קהילת פלובדיב שהיו מחוסרי נתינות וצפויים לגירוש. הספינה עצרה מול חוף נתניה ומשם הפליגו העולים בסירות לחיפה, נעצרו על ידי השלטונות ואחר כך שוחררו. הרודניצ'אר חזרה לווארנה. בהמשך, הגיעו לעיר רוסה בבולגריה פליטים נוספים מהונגריה והם הועלו על הרודניצ'אר ב'. ב-2 בספטמבר 1939 הפליגה הספינה ועליה 371 מעפילים וב-15 בספטמבר הגיעה אל מול חופי תל אביב. ב-29 באוקטובר, הועלו 457 פליטים הונגרים ובולגרים פליטי "המסע לגירוש נתינים זרים", על הרודניצ'אר ג'. ב-14 בנובמבר, הגיעה הספינה אל מול חופי נתניה ונוסעיה ירדו בסירות והגיעו לחוף מבלי שהתגלו על ידי המשמרות הבריטיים. ב-25 בדצמבר 1939 הפליגה הרודניצ'אר בפעם האחרונה ועל סיפונה 505 מעפילים, אשר הגיעו לחופי ישראל ב-9 בינואר 1940.
הרודניצ'אר עגנה בנמל בראילה במטרה להוביל לארץ ישראל פליטים מברטיסלאבה, אך משרד החוץ הבריטי הפעיל לחץ כבד על ממשלת בולגריה להפסיק את ההפלגות וזו החרימה את הספינה. בחודשיים שעברו ממסעה הרביעי של הרודניצ'אר ועד החרמת הספינה, הפעיל אותה קונפינו להובלת עצים כדי לכסות את גירעונות המסעות הקודמים ולא הוציאה להפלגת העפלה נוספת. בראשית מרץ 1940 רכש קונפינו ספינת מפרש בשם "שיפקה", הסב את שמה ל"ליברטאד" וב-12 ביוני 1940 הפליגה כאשר היא דחוסה ב-380 מעפילים. ב-18 ביולי הגיעה המפרשית לנמל חיפה ונתפסה על ידי הבריטים. ב-3 באוגוסט 1940 פרסם קונפינו בביטאון ההסתדרות הציונית בבולגריה "השופר", את המאמר "הספינה הגיעה" ובו תגובתו להתקפות האישיות כנגדו על רקע מפעל ההעפלה הפרטי. במאמרו ציין כי הגירת היהודים מבולגריה היא יישום הציונות ותקף את חברי הקונסיסטוריה על שהם מתעלמים מהמציאות ועוצמים את עיניהם לנוכח המתרחש באירופה.
בתקופה זו סייע ברוך קונפינו לברטולד שטורפר שהיה ראש המרכז להגירת יהודים מטעמו של אדולף אייכמן, לרכוש שלוש ספינות ישנות שנשאו את השמות "פסיפיק", "מילוס" ו"אטלנטיק". הספינות שופצו במשך מספר חודשים, אחת מהן בנמל וארנה, בסיועו של קונפינו. לאחר השיפוץ הפליגו הספינות לארץ ישראל כשעל סיפונן 3,551 פליטים יהודים מגרמניה, צ'כוסלובקיה, אוסטריה ובולגריה. חלק מהעולים הועברו על ידי הבריטים לספינת הגירוש פאטריה, אשר פוצצה על ידי ההגנה.
אסון טביעת הסלבדור
קונפינו רכש מפרשית נוספת בשם "צאר קרום" שתפוסתה המרבית 100 נוסעים והסב את שמה ל"סלבדור". הספינה חסרה ציוד הפלגה בסיסי ובכלל זה אמצעי בטיחות לנוסעים, ומנהל נמל וארנה סירב לאשר את הפלגתה, גם על רקע מצבה המבני הרעוע. הקונסיסטוריה היהודית, ועד קהילת סופיה, אגודת הציונים הכלליים "תאודור הרצל" ואף שגריר הממלכה המאוחדת לבולגריה ג'ורג' ויליאם רנדל ניסו למנוע את יציאת הספינה. ב-29 באוקטובר זומנו חברי הוועד הציבורי שטיפל בהפלגה לשימוע במליאת הקונסיסטוריה והותרו, לבל יסכנו את בטיחות הנוסעים. קונפינו עצמו לא הגיע.
למרות היעדר התנאים הבסיסיים להפלגה, שלא הושלמו על ידי הוועד בראשות קונפינו, ולאחר שהוצא צו מיוחד על ידי מפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב, נאלץ מנהל הנמל לחתום על אישור ההפלגה. על הספינה הועלו 355 נוסעים וב-3 בדצמבר 1940 יצאה לדרכה. עם יציאתה של הספינה הוציאה "אגודת הציונים הכלליים" מברק גינוי. לאחר יומיים הגיעה הסלבדור לאיסטנבול ונגררה לים השיש. ב-11 בדצמבר פרצה סערה, הספינה עלתה על שרטון וטבעה ועימה טבעו 238 מנוסעיה. האסון גרר תגובות קשות בקרב הקהילה היהודית בבולגריה ורובן הופנו נגד קונפינו והממשלה הבולגרית. על קירות הבתים בערי בולגריה נתלו מודעות אבל ובסופיה בפלובדיב הן הוסרו על ידי המשטרה הבולגרית, תוך הטלת איסור על הדבקתן החוזרת. ב-15 בדצמבר הגיעה קבוצת קרובי משפחה של קרבנות הסלבדור אל ביתו של ברוך קונפינו במטרה לבצע בו לינץ', אך הוא עזב את ביתו מבעוד מועד וקבוצת המפגינים גרמה נזק לביתו. בהמשך, נעצר קונפינו על ידי השלטונות הבולגריים ונשלח למחנה הריכוז גונדה וודה. הספינות אשר היו בבעלותו הוחרמו.
הקונסיסטוריה היהודית הקימה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות הטביעה בראשות לאון פרחי. מפקד המשטרה הבולגרית הקולונל פאנטב הזמין את יושב ראש הקונסיסטוריה ואיים עליו לבל יפורסם הדו"ח, לא כל שכן דו"ח המכיל התייחסות לחלקה של הממשלה או המשטרה הבולגרית. הדו"ח שנכתב והשתרע על פני 12 עמודים, יועד בעיקר לצרכים פנימיים של הקהילה וכלל ניתוח של האירועים והטלת אחריות בעקיפין על ברוך קונפינו. מחשש לתגובת הממשלה הבולגרית לא חתמו חברי הקונסיסטוריה על הדו"ח והוא מעולם לא פורסם רשמית. בדו"ח נקבע שחברי הוועד הציבורי שניהל את ההפלגה (אשר מונה על ידי קונפינו והוא עמד בראשו), לא עמדו בהתחייבותם להבטחת שלומם של הנוסעים. בכך הופנתה אצבע מאשימה ברורה נגד קונפינו, אך מבלי לנקוב בשמו. כאמור, לאור איומיו של אטאנאס פאנטב, לא צוין בדו"ח דבר לגבי חלקה של הממשלה הבולגרית וזאת אף על פי שהיה ברור, כי פאנטב כפה על מנהל הנמל לאשר את הפלגת האניה וכי בין נוסעיה היו "נתינים זרים" שהפכו פליטים בעקבות החלטת הממשלה הבולגרית לגרשם. ממשלת טורקיה הקימה ועדת חקירה, שקבעה אף היא שהספינה לא הייתה כשירה להפלגה וכן עמוסה בנוסעים מעבר ליכולתה. הדו"ח הטורקי הטיל את האחריות לאסון על הקברניט הבולגרי ויקטור איבאנוב והוא נאסר. ב-1946, פרסם קונפינו בסופיה את החוברת "עלייה ב'" ובמסגרתה התנער מאחריות לאסון.
העלייה ההמונית מבולגריה לישראל
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית ונתמכה על ידי הצבא האדום אשר כוחותיו הגיעו לבירה סופיה בערבו של אותו היום. המשטר הפרו-פאשיסטי סולק וקימון גאורגייב מונה לראש הממשלה. מספר ימים קודם להפיכה, בוטל החוק להגנת האומה ובהדרגה שוחררו עובדי הכפייה מקרב בני הקהילה היהודית ולמגורשים מסופיה, הותר לשוב לבתיהם. אנשי חזית המולדת היהודית, רובם ככולם קומוניסטים השתלטו בכוח על הנהגת הקהילות השונות ובמקביל חודשה פעילות התנועה הציונית. תוך כדי המאבק על השליטה ברחוב היהודי, החלה פעילות ענפה לחידוש עלייה מבולגריה ובהיקפים גדולים.
Thrill of the Chase
רקע והכרזה
האלבום יצא בהפתעה ללא הודעה מוקדמת. עם זאת, קייגו רמז על צאת אלבום חדש בראיון באוגוסט 2022 למגזין Audacy. יום לפני צאתו, קייגו הודיע שהכין הפתעה ויוציא אותה בחצות, יום למחרת. בתאריך יציאתו של האלבום, קייגו סיפר על התהליך ההקלטה של האלבום ושיתף את מחשבותיו עליו באמצעות הצהרה ששותפה למגזין EDM.
סינגלים
הסינגל המוביל של האלבום, "Gone Are the Days", בהשתתפות הזמר-יוצר הסקוטי ג'יימס גילספי, יצא לאור ב-16 באפריל 2021. הסינגל השני, "Love Me Now", בהשתתפות הזמרת-יוצרת הגרמנייה זואי ויס, יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021. הסינגל השלישי, "Undeniable", בהשתתפות הלהקה האמריקאית X Ambassadors, יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021. הסינגל החמישי, "Freeze", יצא לאור ב-6 במאי 2022. הסינגל השישי, "Never Really Loved Me", ביחד עם הזמר והיוצר האוסטרלי דין לואיס, יצא לאור ב-1 ביולי 2022. הסינגל השביעי, "Lost Without You", גם ביחד עם לואיס, יצא לאור ב-8 ביולי 2022. הסינגל השמיני והאחרון, "Woke Up in Love", ביחד עם מפיק התקליטים האמריקאי גריפין והזמר והיוצר האנגלי קאלום סקוט, יצא לאור ב-9 בספטמבר 2022.
ברוך קונפינו
העלייה ההמונית מבולגריה לישראל
בסיועו של קצין "המיליציה העממית" אנגל פסקאלב ובתיווכו של קונפינו, נערכה סדרת מגעים בין מנגנוני הביטחון הבולגרים לנציגי הסוכנות היהודית. ב-1947 קיבל שייקה דן אשרת כניסה לבולגריה ונועד עם השלטונות הבולגריים לצורך קבלת היתר מעבר של יהודים מרומניה דרך בולגריה בדרכם לארץ ישראל. בהמשך, הצטרף אליו אפרים שילה. ערוץ הקשר הישיר שנוצר בין פעילי העלייה למנגנוני הביטחון הקומוניסטיים בתיווכו של קונפינו, החליש את מעמדם של הקומוניסטים היהודים שהתנגדו לעלייה ומנע מהם מלחבל בפועל בתהליך. לאון סטרוטי, איש פועלי ציון, נקבע כאיש הקשר של שייקה דן מול הממשלה הבולגרית, אך בעקבות חשיפת נתיב יציאה לא חוקי של יהודים מבולגריה, דרך בית העלמין בסיליסטרה לרומניה, נעצר סטרוטי עקב הלשנה והואשם בסיוע להגירה הלא חוקית. שירותי הביטחון הבולגרים, עימם היו לקונפינו קשרים ענפים, הסכימו באופן לא רשמי שקונפינו יכהן כאיש הקשר מולם לנושא העלייה וכך קיבל קונפינו מינוי רשמי כנציג הטכני של ההגנה בבולגריה ועוזרו של שייקה דן. המגעים בין השניים לממשלת בולגריה, הובילו לאישור הבולגרים למעברם של 24,000 עולים מרומניה, דרך בולגריה לארץ ישראל, תמורת תשלום במטבע זר לכל עולה. ב-5 בדצמבר 1947 ערך שייקה דן פגישה עם אנשי הסוכנות היהודית בבולגריה בביתו של ברוך קונפינו ועדכנם, כי מסתמנת אפשרות ליציאה המונית של יהודי בולגריה והיא תאורגן על ידו בשיתופה הלא רשמי של התנועה הציונית. המפלגה הקומוניסטית קיבלה החלטה לאפשר עלייה המונית מבולגריה לישראל ולקשרים הטובים עם השלטונות שנוצרו בתיווכם של קונפינו ופסקאלב היה משקל רב בהחלטה.
ב-25 בפברואר 1948 הפליגה קבוצה ראשונה בת 940 עולים מבולגריה לישראל. באפריל, הוחל בארגונה של קבוצה שנייה בת 300 עולים מהם דרש קונפינו תשלום בסך 14,000 לבות לעולה. נציגי הסוכנות הודיעו לעולים, כי הם אינם חייבים בתשלום ולפנייתו הדחופה של חיים קשלס השיב שייקה דן, כי מעולם לא ניתנה הנחיה לגבות כסף מהעולים. ב-16 באפריל הוזמן קונפינו לישיבה דחופה במליאת הקונסיסטוריה היהודית, אשר נשלטה על ידי הקומוניסטים ובה תבעו ראשי הקונסיסטוריה להעביר את הטיפול בעלייה אליהם. קונפינו סירב וציין כי הוא שליח רשמי של "ההגנה". לאחר בירור עם שלטונות בולגריה, נמסר לקונפינו כי לא ניתנו הנחיות לשנות את מתכונת הפעילות בנושא העלייה. במקביל נוצרה מחלוקת חריפה בין קונפינו לראשי התנועה הציונית בנושא רשימות העולים וזאת על רקע רצונו של קונפינו לכלול בהן 30 אסירים שנשפטו על עבירות כלכליות. ב-30 ביוני, יצאה לישראל קבוצה בת 445 עולים ומתוכם 45 מבוגרים אותם צירף קונפינו אישית ולא נכללו ברשימות המקוריות. ראשי התנועה הציונית פנו לסוכנות היהודית ולשייקה דן בבקשת הבהרות. בתגובה זימן קונפינו את נציגי הארגונים הציוניים והודיע כי הוא יקבע את רשימות העולים באופן בלעדי.
ביולי 1948, לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט למנות רשמית קצין עלייה אשר אמור היה לרכז את המגעים מול שלטונות בולגריה בסוגיית עליית יהודי המדינה לישראל. קונפינו הציע עצמו לתפקיד ואף נעזר בקשרים פוליטיים לצורך מינויו, אך נדחה ולתפקיד מונה חיים קשלס. לאור המחלוקות בנושא רשימות העולים, הגיע ב-9 ביולי שייקה דן לסופיה ונפגש עם חברי לשכת הסוכנות היהודית, חיים קשלס ומרקו עובדיה. שייקה דן ציין בפגישה, כי תפקידו של קונפינו הוא טכני בלבד ומהותו יישום הנחיותיו של דן. צוין כי לקונפינו אין סמכות לגבות כספים, לבצע שינויים ברשימות העולים ולשלב בהן אסירים. עוד ציין שייקה דן, כי קשריו של קונפינו עם שירותי הביטחון חשובים למפעל העלייה ועבודתו היא ברמת סיכון גבוהה, תוך עימות עם הקומוניסטים היהודים ועל כן ראוי שלא לשפוט אותו לחומרה. שייקה דן החשיב את יכולתו הארגונית של קונפינו ואת חשיבות קשריו עם שירותי הביטחון ובהשפעתו התמתן בהדרגה יחסם של ראשי התנועה הציונית אל קונפינו.
בשלהי 1948 הצליחה הקונסיסטוריה בהנהגת הקומוניסטים היהודים להשתלט רשמית על מנגנון העלייה לישראל, אך בפועל המשיך שייקה דן לחלוש על מפעל העלייה, תוך ניצול קשריו הטובים עם שלטונות בולגריה, אשר נשלטה כבר באופן בלעדי על ידי הקומוניסטים. ברוך קונפינו נותר חבר מנגנון העלייה, לפי בקשתו של שייקה דן. העלייה ההמונית של יהודי בולגריה נמשכה. הושג הסכם על עלייתם של 20,000 מיהודי בולגריה לישראל תמורת תשלום של 20 דולר אמריקני לאדם לממשלה הבולגרית. ברוך קונפינו הכין את רשימת 20,000 העולים בביתו על סמך רשימות שהועברו לו מהארגונים הציוניים השונים. ריכוז הפעילות בידי קונפינו בהנחייתו של שייקה דן, רוקן למעשה מתוכן את תפקידו של קצין העלייה חיים קשלס. בנובמבר 1949 דיווח אהוד אבריאל לגולדה מאיר שרת העבודה, על עלייתם של 8,000 מתוך מכסת ה-20,000 עליה סוכם, והוא העריך שעד סוף 1949 תושלם עלייתם של כולם. עוד העריך כי ניתן יהיה לסכם על עלייתם של 15,000 נוספים מבני הקהילה.
אחריתו
באפריל 1949 עלה ברוך קונפינו לישראל. קונפינו ייסד בארץ את אגודה שיתופית לאשראי בשם "קופת גאולה", אשר סייעה להקמת "שיכון גג" באזור. בהמשך עקר לשווייץ ושם טיפל בנושא שילומים לניצולי שואה. ב-1965 פרסם את ספרו "עלייה ב' מחופי בולגריה". בהמשך, השתקע בגדרה, שם ניהל בית אבות. לקונפינו ולרעייתו נולדו שני בנים - יעקב ויצחק.
ברוך קונפינו הלך לעולמו ב-1982 והוא בן 91 שנים.
ברוך קונפינו בהיסטוריוגרפיה ובזיכרון הציבורי
ברוך קונפינו נותר דמות השנויה במחלוקת בהיסטוריוגרפיה של ההעפלה. היסטוריונים בני דורו, אשר לחלקם הייתה יריבות אישית עם קונפינו, כדוגמת חיים קשלס ואלברט רומנו, מתפלמסים עם קונפינו ונוטים לקבוע שפעל ממניעים חומריים ונהג בחוסר אחריות. הם מציינים את המחירים הגבוהים שגבה עבור ההפלגה בספינותיו, תנאי ההפלגה הירודים והלא בטיחותיים, העמסת היתר של הספינות, גביית תשלום נוסף בגין ההורדה בחופי ישראל, אשר במרבית המקרים כלל לא הייתה מאורגנת מראש. עוד מציינים מבקריו, כי צבר רווחים כספיים נכבדים על גבם של פליטים יהודים. חיים קשלס מציין בכתביו שעל מזבח רעיון "עלייה ב'", "מכר" קונפינו את יהודי בולגריה. ז'אק טולדו נשיא הקהילה היהודית בווארנה מציין בזכרונותיו, כי שוחח עם קונפינו על מפעל ההעפלה שלו והוא ציין בפניו שהוא פועל ממניעים ציוניים. טולדו כתב שהתרשמותו היא שקונפינו פועל ממניעים אנוכיים. אך, גם מבקריו החריפים ביותר קובעים, כי אין ספק שפעולתו הובילה להצלת כמה אלפי פליטים יהודים.
היסטוריונים מאוחרים יותר מציגים את קונפינו באור שונה. ד"ר שלמה שאלתיאל מציין, כי קונפינו פעל ממניעים אידאולוגיים ולא חומריים ועל פי שני עקרונות בסיסיים. האחד שקיימת אפשרות לעלייה בלתי ליגאלית דרך בולגריה ובהיקפים גדולים והשני, שעתיד יהודי בולגריה לוט בערפל וחייהם עלולים להיות בסכנה ככל שתמשך המלחמה באירופה. שאלתיאל מציין, כי למפעל ההעפלה הפרטי של קונפינו היו מספר יתרונות. העלאתם של אלפי פליטים ועולים מרצון מבולגריה, הונגריה, סלובקיה ופולין. הגברת המוטיבציה לעלייה בשל הצלחת המפעל עד לאסון הסלבדור. מיצובה של בולגריה כנתיב מפלט ועלייה לארץ ישראל, לפליטים יהודים שנמלטו מארצותיהם בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה ומיצובה של יהדות בולגריה כקהילה הלוחמת להצלתה שלה. ד"ר יוסף קונפורטי מציין כי במהלך ראיונות עם מעפילים שהגיעו לישראל על גבי ספינותיו של קונפינו ובכלל זה ניצולי הסלבדור, עולה תמונה השונה מהתדמית הציבורית שמוצבה לו, והיא נעה בין הכרת תודה לקונפינו, לבין הבנת חומרת המצב ודחיפות הצורך להביא כמה שיותר יהודים לארץ ישראל. עוד מובאות עדויותיהם של פעילי עלייה שעבדו עם קונפינו, כגון אקוש אפשטיין פעיל עלייה וחבר הציונים הכלליים א' מהונגריה, לו היו מחלוקות קשות עם קונפינו ועם זאת ציין כי הוא לא פעל ממניעים חומריים אישיים.
כפר מרדכי
כְּפַר מָרְדֳּכַי הוא מושב באזור השפלה, ליד המועצה המקומית גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות. המושב נקרא על שם מרדכי עליאש, הציר הראשון של מדינת ישראל בבריטניה.
את היישוב הקימו עולים מאנגליה, מסקוטלנד ומדרום אפריקה, בשנת 1950, על אדמות של הכפר הערבי בשית שנחרב במלחמת העצמאות. אבן פינה למושב הונחה בנובמבר 1950.
המושב משויך לתנועת האיחוד החקלאי.
בשנות החמישים עסקו חברי הכפר בחקלאות וגידולי שדה. בשנות השישים נשתלו פרדסים ומטעים רבים וחלק קטן מהתושבים מצא פרנסתו מחוץ לכפר. בשנת 1959 הוקמה בכפר מרדכי בריכת השחייה הראשונה באזור השפלה. בריכה זו היוותה אטרקציה עבור כל יישובי וערי הסביבה. על מנת להגדיל את מקורות ההכנסה, פתחו חברי הכפר קייטנה ללימוד אנגלית בחודשי הקיץ. ילדי הקייטנה התארחו בבתי התושבים בשעות הערב.
כיום הכפר מונה כ 56 משקים חקלאיים ועוד כ-150 בתים פרטיים. חלק מועט מתושבי הכפר עדיין עוסק בחקלאות הכוללת בעיקר מטעים ולולים. רוב התושבים מוצאים פרנסתם מחוץ לכפר.
ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה
ויקטוריה לואיזה אדלהייד מתילדה שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte von Preußen; 13 בספטמבר 1892 פוטסדאם - 11 בדצמבר 1980 הנובר) הייתה בתו של אחרון קיסרי גרמניה וילהלם השני.
ביוגרפיה
ויקטוריה לואיזה נולדה ב-13 בספטמבר 1892 בעיר פוטסדאם בקיסרות הגרמנית, בת לקיסר גרמניה וילהלם השני ולאוגוסטה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין. היא נקראה ויקטוריה על שם סבתא רבה שלה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ולואיזה על שמה של לואיזה, מלכת פרוסיה רעייתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. בפי משפחתה כונתה "סיסי". היא הייתה השביעית והאחרונה מבין צאצאיו של וילהלם השני והבת היחידה. על לידתה כתבה אמה ביומניה "אחרי שישה בנים קיבלנו את הילד השביעי בת קטנה אבל חזקה". סיסי הייתה ילדה פיקחית, נאה, קשוחה, עקשנית וחסרת פשרות. היא נהגה לריב עם אחיה יואכים, נסיך פרוסיה והייתה האהובה ביותר על אביה מבין כל ילדיו. אחיה הבכור וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה אמר מאוחר יותר ש"רק היא הצליחה בילדותה לתפוס מקום בלבו של אבינו". האומנת האנגלית שלה אן טוואם תיארה מאוחר יותר שהנסיכה העריצה את אביה וציטטה אותו בכל הזדמנות.
ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר, בברלין כדי להודות לקיסר על המחווה שגילה בכך ששלח את שני בניו הגדולים וילהלם ואייתל פרידריך, נסיך פרוסיה להלווייתו של אחיו. במהלך ביקורו פגש בנסיכה ויקטוריה לואיזה והשניים התאהבו. אולם הנישואים התעכבו בשל סכסוך פוליטי בין בית הוהנצולרן לבית הנובר, ששורשיו נעוצים עוד במלחמת שבעת השבועות, שבסופה סיפחה ממלכת פרוסיה את ממלכת הנובר כעונש על כך שתמכה באוסטריה. לבסוף הוצעה פשרה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.
החתונה התקיימה ב-24 במאי 1913 בברלין ונערכה בפאר רב. הוזמנו אליה כל אנשי האצולה מגרמניה אך גם מרוסיה ובריטניה. עיתון הטיימס תיאר את החתונה כ"רומיאו ויוליה רק עם סוף טוב יותר". במהלך נישואיהם הביאו השניים חמישה ילדים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה בוטל התואר דוכס בראונשווייג, וויקטוריה לואיזה ובעלה איבדו את מעמדם. עם עליית הנאצים לשלטון היו הדעות חלוקת במשפחת המלוכה. הקיסר לשעבר ראה זאת כהזדמנות לחזור ולתפוס את השלטון. אחרים, כגון אחיה אדלברט ווילהלם, טענו שעדיף לא להתערב ולהניח לעניינים להתגלגל. לעומת זאת אחיה אוסקר ואייתל פרידריך ואחיינה לואי פרדיננד התנגדו לנאציזם בכל דרך אפשרית בעוד שאחיה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה ואחיינה וילהלם, נסיך פרוסיה תמכו במשטר החדש והיו חברים באס אה ובוורמאכט. ארנסט אוגוסטוס ואשתו לא התערבו בנושא. הם חיו בגרמניה ופעלו לשיפור היחסים בין גרמניה לבריטניה. היטלר אף הציע להם לשדך בין בתם פרדריקה לבין הנסיך מוויילס אולם הם סירבו בטענה שפער הגילים גדול מדי.
לאחר מלחמת העולם השנייה השקיעה הנסיכה את זמנה בציד, מסיבות וסיוע לנזקקים. היא פרסמה כמה ספרים על חייה שזכו להצלחה רבה.
משפחתה
לוויקטוריה לואיזה ולבעלה ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג נולדו 5 ילדים:
ריקוד הציפורים
ריקוד הציפורים הוא קטע כלי שהלחין ורנר תומאס, נגן אקורדיון שווייצרי מדבוס, ב-1950. הקטע הפך לפזמון ולריקוד פופולריים. באירופה ובישראל הוא היה להיט בשנת 1981 ובמשך כל אותו עשור, והוא מוכר גם היום ומנוגן במסיבות ילדים רבות.
היסטוריה
שמו המקורי של השיר הוא Der Ententanz (ריקוד הברווז). ורנר תומאס החל לנגן את השיר בשנת 1963 במסעדות ובמלונות שונים. באחת מהופעותיו של תומאס, שמע את השיר מפיק בלגי בשם לואי ואן ריימנאנט. בשלב מאוחר יותר ואן ריימנאנט כתב לשיר מילים ובשנת 1970 החל בהפצתו לציבור, כמעט ללא הצלחה.
ההצלחה בשנות ה-80 של המאה ה-20
בשנת 1980 להקה הולנדית בשם De Electronica's הקליטה גרסה אינסטרומנטלית מחודשת לקטע, ובשנת 1981 הופקה בבריטניה גרסה תחת שם ההרכב The Tweets שהצליחה במצעדים בכל אירופה. בחלק מההקלטות השונות מופיע ורנר תומאס כמלחין בעוד שביצירות אחרות מופיעים תומאס/רנדל/האוס (בהתאם ליצירה).
הגרסה שהושמעה בישראל הופיעה בשנת 1981 על תקליטון של Bobby Setter Showband (הרכב של האומן הבלגי Bob Verhelst). זה היה מיקס חדש, בליווי אקורדיון, לגרסה שהוקלטה כבר ב-1974 על ידי אומן המוג סינתיסייזר הבלגי דן לקסמן (Dan Lacksman), והופיעה במקור באלבומו Tchip tchip תחת שם ההרכב The discotheque sound. גרסה זו לא זכתה להצלחה באותה שנה, והפכה ללהיט רק ב-1981 כשהשיר הפך לאופנה עולמית עם הצלחה עצומה במדינות רבות.
מהרגע שהשיר התפרסם, התווספו אליו שמות "ציפוריים" רבים: ריקוד הציפורים, ריקוד הגוזל, ריקוד התרנגולות וכו'. השיר הוקלט ביותר מ-140 גרסאות, בכל רחבי העולם, כולל אחת של וולט דיסני, ונמכר ביותר מ-40 מיליון עותקים.
מילות השיר בעברית
בידיים נשקשקומרפק אל עוד מרפק
המתניים נסובב
וכף נמחא
בידיים נשקשק
ומרפק אל עוד מרפקעם היד נמחא בקצב
חה חה חה
ומרפק אל עוד מרפקהמתניים נסובב
זה את זה קצת נדגדגנשתולל ונתנדנדיהיה פה כיף
נסתובב ביחד
עם חיוך גדול
תהיה קצת נחת
וזה הכל
בידיים נשקשק... כמה טוב בשנייםכיף להסתובבנסתובב ביחד תהיה קצת נחתוחם בלב...
זרע (בוטניקה)
הזרע הוא החלק בצמח שבאמצעותו הצמח מופץ ומתרבה. הוא המקביל של צאצא של בני אדם ואצל בעלי חיים. הזרע מורכב משלושה חלקים: העיקרי שבהם הוא העובר, ממנו מתפתח הצמח העתידי, רקמת האגירה להזנת העובר (אנדוספרם או נוצלוס), והקליפה המשמשת להגנת העובר. בעולם הטבע מצויים זרעים הקטנים כגרגר אבק (סחלביים), או הגדולים ככדור-רגל קטן (אגוז קוקוס), כן קיימים זרעים בכל הצורות ובכל הצבעים. עקב רב-גוניותו, הזרע משמש כלי עזר חשוב במיון עולם הטבע.
הזרע הוא אחת מבין צורת הרבייה של צמחים, יחד עם נבגים, שלוחות, נצרים, ברוט, וכו'; ברם, בשונה משאר הדרכים האלה, הזרעים קיימים אצל צמחים המתרבים רבייה זוויגית. הזרע נוצר בתוך הפרי לאחר הפרייתה של הביצית בשחלה על ידי האבקנים. דרך זו נחשבת לצורת ריבוי המפותחת יותר מבחינה אבולוציונית ומתבצעת אצל צמחים המכונים "מכוסי זרע".
מבנה הזרע
העובר שהוא כאמור החלק העיקרי בזרע, מורכב מארבעה חלקים. לא בכל הצמחים קיימים כל ארבעת חלקי העובר. ישנם צמחים בהם חלק אחד או שניים התנוונו, כמו צמחים טפילים שונים, או שלא ניתן להבחין בחלקים במפורט בעת ההבשלה, כמו צמחים ממשפחת הסחלביים.
בדרך כלל ממוקם העובר במרכזו של הזרע, אך יש צמחים כגון דגניים בהם הוא נמצא בצד, או בסלקיים בהם הוא מקיף את האנדוספרם.
רקמת האגירה
רקמת האגירה היא המקום בו מרוכזים חומרי התשמורת בזרע. בדרך כלל מרוכזים חומרים אלו באנדוספרם, אך בצמחים שזרעיהם מחוסרי אנדוספרם (כגון: שעועית), חומרי התשמורת מרוכזים בפסיגים שבעובר. לעיתים מרוכזים חומרי האגירה בנוצלוס.
חומרי התשמורת הנמצאים ברקמת האגירה של הזרע הם שהופכים אותו למרכיב חשוב במזונותיהם של בעלי חיים ואדם.
סדרת פאדובן
במתמטיקה, סדרת פאדובן היא הסדרה שאיבריה הראשונים הם:
זרע (בוטניקה)
הקליפה
הקליפה העוטפת את הזרע מצויה כמעט ברוב הצמחים. תכונותיה של הקליפה כגון: עוביה, שטח הפנים שלה, וקשיותה קובעות את יכולת ההשתמרות של הזרע, את תפוצתו ואת מהירות הנביטה שלו. בקליפה קיימת מעין צלקת מוארכת הנקראת תפר, וכן נקב קטן הנקרא פומה. לתפר ולפומה תפקיד חשוב בעת הנביטה. בעוד שהפומה משמשת לספיגת מים ולחדירת חמצן, התפר משמש לבקיעת הקליפה, לצורך פריצת השורשון והפסיגים אל מחוץ לזרע.
סדרת פאדובן
...,1,1,1,2,2,3,4,5,7,9,12,16,21,28,37,49
הסדרה, שאת איבריה מקובל לסמן באות \ P, מוגדרת ברקורסיה על ידי נוסחת נסיגה
זרע (בוטניקה)
הקליפה
רוב הזרעים מאבדים את כושר הנביטה שלהם ככל שחולף הזמן, עם זאת ישנם זרעים הנכנסים לתרדמה ונובטים רק לאחר זמן רב העשוי להגיע לשנים רבות. התרדמה מעניקה זמן נוסף להפצת הזרעים המתעוררים ממנה עקב שינויים פנימיים או סביבתיים.
סדרת פאדובן
והתנאי ההתחלתי:
שלושת האיברים הראשונים הם 1 וכל איבר החל מהרביעי שווה לסכום שני האיברים שקודמים לאיבר שלפניו.
אפשרות נוספת להצגת איברי הסדרה היא
הסדרה קרויה על שם הארכיטקט הבריטי ריצ'רד פאדובן ושמה ניתן לה על ידי המתמטיקאי איאן סטיוארט במאמר בכתב העת סיינטיפיק אמריקן ב-1996. פאדובן כתב על הסדרה במאמר שהוקדש לנזיר ההולנדי האנס ואן דר לאן ( Hans van der Laan ), מגלה היחס הפלסטי.
היחס המקורב בין כל שני איברים עוקבים של הסדרה הוא "היחס הפלסטי" ...1.3247
שהוא גם אחד מפתרונות המשוואה ממעלה שלישית:
קשר לסדרת פרין
תנאי הסדרה, למעט התנאי ההתחלתי, מתקיימים גם בסדרה אחרת, סדרת פרין, ,...,0,2,3,2,5,5,7,10,12,17,22,29,39, שאיבריה מובעים גם על ידי
יחסי אזרבייג'ן–תאילנד
יחסי אזרבייג'ן–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לממלכת תאילנד.
ג'רום בואטנג
ג'רום אגיינים בואטנג (בגרמנית: Jérôme Agyenim Boateng; נולד ב-3 בספטמבר 1988 בברלין המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. בואטנג שיחק בעבר גם בנבחרת גרמניה, במדיה ערך 76 הופעות וזכה במונדיאל 2014.
בואטנג נודע במשחקו המגוון ויכולתו לשחק גם כמגן ימני, ביכולת התיקול ובקריאת המשחק שלו. בואטנג זכה במהלך הקריירה בתארים רבים, העיקריים שבהם הם זכייה בליגת האלופות בעונת 2012/13 שהייתה חלק מטרבל היסטורי של באיירן מינכן, וזכייה עם נבחרת גרמניה במונדיאל 2014. בשנת 2016 נבחר בואטנג ככדורגלן השנה בגרמניה.
בואטנג נולד לאם גרמניה ולאב מגאנה, והוא אחיו למחצה (מאביו) של קווין-פרינס בואטנג המשחק במדי נבחרת גאנה.
הרטה ברלין והמבורג
בואטנג החל את הקריירה שלו בטניס בורוסיה ברלין כאשר היה בן שש, ובגיל 13 עבר לקבוצת הנוער של הרטה ברלין. בואטנג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של הרטה ברלין ב-31 בינואר 2007 במשחק מול הנובר 96, ועד לתום העונה ערך עשר הופעות ליגה. בסיום אותה העונה עבר להמבורג תמורת סכום משוער של 1.1 מיליון אירו. בהמבורג שיחק בואטנג במשך שתי עונות מוצלחות, בהן היה לאחד משחקני ההגנה המרכזיים של המועדון, עמו העפיל לחצי גמר גביע אופ"א בעונת ולחצי גמר הליגה האירופית, המפעל שהחליף את גביע אופ"א, בעונת. הצלחתו לא נעלמה ממועדונים גדולים ומעיניו של יואכים לב, מאמן נבחרת גרמניה, שהזמין אותו לסגל הגרמני למונדיאל 2010.
מנצ'סטר סיטי
ב-5 ביוני 2010 הודיעה הנהלת מנצ'סטר סיטי כי החתימה את בואטנג על חוזה לחמש שנים, תמורת סכום משוער של 10.4 מיליון לירה שטרלינג. בואטנג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק אימון מול ולנסיה, ושיתף פעולה בהגנת הקבוצה עם מיקה ריצ'רדס. בואטנג החמיץ את תחילת עונת 2010/11 בגין פציעה בברך שמאל, וחזר לערוך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במנצ'סטר סיטי בסוף ספטמבר 2010, בניצחון 0–1 על צ'לסי. בואטנג ערך בכורה במסגרת הליגה האירופית לאותה עונה בתיקו 1-1 מול יובנטוס. בואטנג זכה עם מנצ'סטר סיטי בסוף עונה בגביע ה-FA, על אף שלא נכלל בסגל למשחק הגמר, בו ניצחה מנצ'סטר סיטי 0–1 את סטוק סיטי. בואטנג לא זכה להצלחה במדי מנצ'סטר סיטי, ובעונת הבכורה שלו במועדון ערך 16 הופעות ליגה בלבד.
באיירן מינכן
בתום עונה אחת במנצ'סטר סיטי, חתם בואטנג בבאיירן מינכן לחמש שנים, כאשר מאמן הקבוצה היה יופ היינקס. באיירן מינכן שילמה עבורו למנצ'סטר סיטי 13.5 מיליון אירו. בואטנג טען כי רצה לשפר את סיכוייו לשחק באופן קבוע בנבחרת גרמניה וכי העדיף לשחק כבלם ולא כמגן ימני, ולכן העדיף לעבור לבאיירן מינכן. הופעת הבכורה הרשמית של בואטנג במדי באיירן מינכן הייתה בהפסד הליגה 1-0 לבורוסיה מנשנגלדבך, כאשר השער הובקע על ידי איגור דה קמרגו לאחר אי הבנה בין בואטנג לשחקן הרכש הנוסף של המועדון באותו קיץ, מנואל נוייר. בואטנג הציג עונת בכורה טובה מאוד, ושיתף פעולה בהגנה עם פיליפ לאם, הולגר באדשטובר, דניאל ואן בויטן ודויד אלאבה. באיירן מינכן לא זכתה באף תואר באותה עונה וסיימה כסגנית בשלושה מפעלים. באיירן מינכן ובואטנג הפסידו את האליפות לבורוסיה דורטמונד, וגם את הגביע הגרמני איבדו לדורטמונד לאחר תבוסה 2–5 בגמר, במשחק בו בואטנג שיחק 90 דקות. גם את גמר ליגת האלופות 2012 שנערך באצטדיון הביתי של באיירן מינכן, אליאנץ ארנה, הפסידו בואטנג ובאיירן מינכן לצ'לסי, לאחר 1-1 בתום 120 דקות והפסד בפנדלים. גם במשחק זה שיחק בואטנג את מלוא הדקות.
עונת 2012/2013 הייתה פיצוי הולם עבור באיירן מינכן ובואטנג על העונה הקודמת. בעונה זו שיתף בואטנג פעולה עם שני שחקני הגנה חדשים שהצטרפו, חאבי מרטינס ודאנטה, נוסף על פיליפ לאם ודויד אלאבה. בשלב הבתים של ליגת האלופות ספג בואטנג כרטיס אדום בניצחון 4-1 על באטה בוריסוב, שגרר השעיה לשני משחקים. את שער הבכורה שלו בבונדסליגה הבקיע בואטנג במרץ 2013 בנגיחה לאחר שקיבל בישול מפיליפ לאם, בניצחון 3-2 על פורטונה דיסלדורף. בהמשך העונה הבקיע בואטנג שער בבעיטת יעף בניצחון 0–5 על נירנברג. בתום עונה זו זכו באיירן מינכן ובואטנג באליפות הבונדסליגה בפער שיא של 25 נקודות מהסגנית בורוסיה דורטמונד, וניצחו בגמר הגביע הגרמני 2–3 את שטוטגרט. בנוסף, בואטנג ובאיירן ניצחו בגמר ליגת האלופות 2013 את בורוסיה דורטמונד בתוצאה 1–2, כאשר שער הניצחון של באיירן מינכן, שהובקע בדקה ה-89, החל במסירת עומק ארוכה של בואטנג, שהגיעה לפרנק ריברי, שבישל את השער לאריין רובן. ניצחון זה השלים עבור באיירן מינכן זכייה בשלושה תארים, הטרבל ראשון בתולדות המועדון. בואטנג היה אחד ממצטייני העונה הזו.
בעונת 2013/2014, תחת המאמן החדש פפ גווארדיולה, הורחק בואטנג בניצחון 3-1 על מנצ'סטר סיטי בשלב הבתים של ליגת האלופות, והושעה למשחק אחד. את שער הליגה היחיד שלו באותה עונה הבקיע בואטנג בנגיחה בניצחון 0–3 על אאוגסבורג. בדצמבר 2013 האריך בואטנג את חוזהו במועדון עד לשנת 2018, ובאותו חודש זכה עם באיירן מינכן בגביע העולם למועדונים 2013, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על רג'א קזבלנקה. באותה עונה זכתה באיירן מינכן בדאבל בגרמניה, אך הודחה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד, לאחר הפסדים 1-0 ו-0–4, ונפרדה מתואר אלופת אירופה. את עונת 2014/2015 פתח בואטנג עם שער ניצחון בדקה ה-90 במשחק מול מנצ'סטר סיטי במחזור הראשון של ליגת האלופות. בהמשך העונה, בואטנג הציג יכולת גבוהה וסייע לקבוצתו להעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות, שם הודחה הקבוצה על ידי ברצלונה לאחר הפסד 3-0 בקמפ נואו, הזכור בעקבות החלקה של בואטנג שאפשרה לליאו מסי להבקיע שער. ניצחון של באיירן מינכן 2–3 במשחק הגומלין לא הספיק. באיירן מינכן ובואטנג הודחו באותה עונה בחצי גמר הגביע הגרמני על ידי בורוסיה דורטמונד. עם זאת, בבונדסליגה זכו בואטנג ובאיירן מינכן באליפות בקלות, על אף שבואטנג ספג עונש הרחקה לשלושה משחקים בגין כרטיס אדום שספג במשחק ליגה מול שאלקה 04 בפברואר 2015. בעונת 2015/2016 המשיך בואטנג להציג יכולת גבוהה על אף שסבל מפציעה בחלק ניכר מהעונה, ולאחר שזכה עם באיירן מינכן בדאבל נוסף, נבחר בואטנג ככדורגלן השנה בגרמניה לשנת 2016. בליגת האלופות הודחה באיירן מינכן באותה עונה בחצי הגמר מול אתלטיקו מדריד.
יחסי אזרבייג'ן–תאילנד
יחסים בין פרלמנטריים
קבוצת עבודה עבור היחסים הבין-פרלמנטריים אזרבייג'ן–תאילנד פועלת במילי מג'ליס של אזרבייג'ן. קבוצת עבודה זו הוקמה ב-13 בדצמבר 2005, ורוף אלייב היה הראשון שעמד בראשותה. מאז 4 במרץ 2016 אליאגה הוסינוב עומדת בראש קבוצת העבודה.
ג'רום בואטנג
באיירן מינכן
בעונת 2016/2017 מיעט בואטנג לשחק עקב פציעות רבות, ואיבד את מקומו בהרכב לבלם החדש בקבוצה מאטס הומלס, וגם לחאבי מרטינס ששיחק בעיקר בתפקיד הבלם תחת המאמן החדש קרלו אנצ'לוטי. באותה עונה זכה בואטנג באליפות עם באיירן, אך הודח עם הקבוצה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד, ובחצי גמר הגביע הגרמני על ידי בורוסיה דורטמונד. בעונת 2017/18, שבשלב מוקדם שלה פוטר אנצ'לוטי והוחלף ביופ היינקס, חזר בואטנג להרכב של באיירן כבלם קבוע, ושיתף פעולה עם מאטס הומלס ולעיתים גם עם הבלם החדש ניקלאס זולה. בואטנג הציג יכולת טובה מאוד וזכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. במשחק הראשון של חצי גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד, נפצע בואטנג בדקה ה-30 והוחלף, ולמעשה לא שיחק עוד במדי ביירן עד לתום העונה. באיירן ובואטנג הודחו על ידי ריאל מדריד באותו חצי גמר, והקבוצה הפסידה גם בגמר הגביע הגרמני 1–3 לאיינטרכט פרנקפורט, במשחק ממנו נעדר בואטנג. בעונת 2018/2019 בואטנג נדחק ברוטציית הבלמים של באיירן מינכן, כשבמשחקים רבים המאמן החדש ניקו קובאץ' העדיף לפתוח עם מאטס הומלס וניקלאס זולה. בואטנג ערך בעונה זו 20 הופעות ליגה, והביע את חוסר שביעות רצונו מכך שאינו מרבה לשחק. בואטנג ובאיירן מינכן הודחו בעונה זו כבר בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי ליברפול, אך זכו בדאבל בגרמניה. בואטנג ישב על הספסל ולא שותף בגמר הגביע הגרמני, בו הביסה באיירן מינכן את ר.ב. לייפציג בתוצאה 3-0. את עונת 2019/20 פתח בואטנג בצורה לא טובה תחת המאמן ניקו קובאץ', והציג יכולת לא טובה. בעקבות פציעתו של ניקלאס זולה והחלפתו של קובאץ' במאמן האנזי פליק, הפך בואטנג לשחקן הרכב קבוע בעמדת הבלם, לצידו של דויד אלאבה. בעקבות שינויים אלה חזר בואטנג להציג יכולת משכנעת, וזכה עם באיירן בדאבל. בגמר הגביע הגרמני בו ניצחה באיירן 4-2 את באייר לברקוזן, נפצע בואטנג והוחלף בלוקא הרננדז. בחודש אוגוסט, בואטנג המשיך לשחק בעמדת הבלם במסגרת חידוש עונת המשחקים בליגת האלופות, שנדחתה בעקבות מגפת הקורונה, והמשיך להציג יכולת מעולה. בואטנג ניצח עם באיירן מינכן 0–1 את פריז סן ז'רמן בגמר ליגת האלופות 2020 והשלים זכייה בטרבל שני בקריירה, אך גם בגמר זה נפצע בשלב מוקדם, והוחלף על ידי ניקלאס זולה.
אולימפיק ליון
ב-1 בספטמבר 2021 חתם בואטנג לשנתיים באולימפיק ליון.
נבחרת לאומית
בואטנג שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות. בשנת 2007 השתתף באליפות אירופה עד גיל 17, ממנה הודחה גרמניה בחצי הגמר על ידי הנבחרת המקבילה של יוון. בשנת 2009 זכה בואטנג עם נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על הנבחרת המקבילה של אנגליה.
בואטנג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת ב-10 באוקטובר 2009 נגד, אך הורחק מהמגרש לאחר שספג כרטיס צהוב שני. במונדיאל 2010 שיחק בואטנג במדי גרמניה נגד אחיו, קווין-פרינס בואטנג, שהופיע במדי. זו הפעם הראשונה בתולדות המונדיאל שבה שני אחים מייצגים נבחרות שונות ומשחקים זה נגד זה. בואטנג הציג יכולת גבוהה לאורך כל המונדיאל, והחל לפתוח בהרכב בניצחון 1–4 על נבחרת אנגליה בשמינית הגמר, בניצחון 0–4 על נבחרת ארגנטינה ברבע הגמר, ובהפסד 0–1 לנבחרת ספרד בחצי הגמר. במשחק על המקום השלישי, בו ניצחה גרמניה 2–3 את נבחרת אורוגוואי, בישל בואטנג את השער השני של גרמניה למרסל ינסן. לאחר המונדיאל בואטנג המשיך ליטול חלק בהרכב נבחרת גרמניה במוקדמות יורו 2012, ובטורניר יורו 2012 עצמו, פתח בארבעה מחמשת משחקיה של גרמניה, שהודחה בחצי הגמר על ידי נבחרת איטליה.
במוקדמות מונדיאל 2014 המשיך בואטנג לשחק בקביעות, וכך גם במונדיאל 2014 עצמו, בו פגש שוב את אחיו קווין פרינס בואטנג ששיחק בנבחרת גאנה. בואטנג וגרמניה הציגו יכולת גבוהה לאורך כל המונדיאל, והביסו 0–4 את נבחרת פורטוגל בשלב הבתים, ובהמשך ניצחו 0–1 את נבחרת צרפת ברבע הגמר, והציגו תצוגת תכלית מרשימה בניצחון 1–7 על נבחרת ברזיל המארחת, במשחק שנודע כמינייראסו, בו בואטנג שיחק 90 דקות. בגמר מונדיאל 2014 בואטנג וגרמניה ניצחו 0–1 את נבחרת ארגנטינה לאחר הארכה, וזכו במונדיאל. בואטנג נחשב לאחד המצטיינים במשחק הזה יחד עם שותפיו להגנה מאטס הומלס, פיליפ לאם ובנדיקט הובדס, לאחר שניצח 83 אחוז מהמאבקים שלו וביצע עבירה אחת בלבד. מרבית אנשי התקשורת בחרו בבואטנג כאיש המשחק של גמר המונדיאל, אך התואר הרשמי ניתן לבסוף למריו גצה, שהבקיע את שער הניצחון לגרמניה.
בואטנג המשיך לאייש את ההרכב הגרמני גם במוקדמות יורו 2016. ביורו 2016 עצמו בואטנג הציג יכולת גבוהה, והבקיע שער בבעיטת יעף בניצחון 0–3 על נבחרת סלובקיה בשמינית הגמר. שער זה היה הראשון של בואטנג במדים הלאומיים.
במוקדמות מונדיאל 2018 נעדר בואטנג מחלק מהמשחקים בגין פציעות, אך היה חלק מקמפיין מושלם של גרמניה, שלא שמטה אפילו נקודה אחת, והעפילה למונדיאל בקלות. בואטנג זומן לסגל של נבחרת גרמניה למונדיאל 2018, על אף שנפצע בשלהי עונת 2017/18 של באיירן מינכן. במשחק הראשון בשלב הבתים במונדיאל, שיחק בואטנג 90 דקות בהפסד 0–1 לנבחרת מקסיקו. במשחק השני, בו ניצחה גרמניה 1–2 את נבחרת שוודיה, הורחק בואטנג בכרטיס אדום בדקה ה-82 במצב של 1-1, והחמיץ את המשחק השלישי, בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת דרום קוריאה. בואטנג וגרמניה הודחו מהמונדיאל כבר בתום שלב הבתים. בואטנג המשיך לשחק מספר משחקים במדי נבחרת גרמניה לאחר האכזבה במונדיאל 2018, וב-5 במרץ 2019 התבשר על ידי המאמן יואכים לב כי במסגרת התחדשות הנבחרת לעתיד, הוא לא ילבש יותר את המדים הלאומיים, בדומה לשני שחקנים נוספים, תומאס מולר ומאטס הומלס. בואטנג אפוא סיים קריירה בינלאומית של עשור עם 76 הופעות בינלאומיות בהן הבקיע שער אחד.
מחלוקת ציבורית
במאי 2016 התבטא אלכסנדר גולנד, פוליטיקאי ממפלגת הימין הקיצוני אלטרנטיבה לגרמניה, כלפי בואטנג בצורה גזענית, לאחר שזה נכלל בסגל נבחרת גרמניה ליורו 2016. גאולנד אמר כי "אנשים חושבים שהוא שחקן כדורגל טוב, אבל לא היו רוצים בו כשכן", ובכך רמז למוצאו הגנאי של אביו של בואטנג. בעקבות כך נעור בגרמניה דיון ציבורי בנושא בשל התנגדות רחבה לביטויים שכאלה. אפילו בקרב מפלגתו של גאולנד עוררה התבטאות זו התנגדות.
סירטקס
Sirtex Medical Limited (סירטקס) היא חברת אביזרים רפואיים שבסיסה באוסטרליה, המספקת טיפול רדיואקטיבי לסרטן הכבד שאינו ניתן לניתוח, הנקרא מיקרוספירות SIR-Spheres. בראש החברה עומד כיום מר גילמן וונג, שזכה בתואר מנכ"ל השנה לשנת 2012 של כתב העת CEO Magazine. החברה הוקמה בשנת 1991.
איך משתמשים בהן
למיקרוספירות הרדיואקטיביות זמן מחצית חיים של כ-64 שעות. הטיפול ניתן על ידי רדיולוג פולשני המתמחה בטיפולים ממוקדים בפולשנות מזערית. ההליך מתבצע בדרך כלל בהרדמה מקומית. חתך קטן נעשה במפשעתו של החולה וצנתר גמיש מונחה לתוך הכבד במעלה עורק הירך שברגל עד אתרי הגידול. הצנתר נע דרך עורק הכבד וממוקם על ידי הרדיולוג הפולשני כך שיתאפשר עירוי של מיקרוספירות SIR-Spheres לאתר הגידולים. עירוי המיקרוספירות נמשך כ-15 דקות, וההליך כולו נמשך כשעה. רוב המטופלים משתחררים בתוך 24 שעות.
סרטן כבד ראשוני
סרטן כבד ראשוני או קרצינומה של תאי הכבד (HCC) היא הצורה השכיחה ביותר של סרטן הכבד והיא אחראית לכ-90% מגידולי הכבד הממאירים במבוגרים. סרטן כבד הוא הסרטן השישי בשכיחותו בעולם וסיבת המוות השלישית לתמותה מסרטן בעולם. יותר מ-600,000 מקרים של סרטן כבד מאובחנים מדי שנה בעולם. מספר זה כולל כ-19,000 מקרים בארצות הברית, 54,000 באירופה ו-390,000 בסין, קוריאה ויפן. ההיארעות של קרצינומה של תאי הכבד (HCC) עולה בשל שיעורים עולים של זיהום כרוני בדלקת כבד מסוג B ודלקת כבד מסוג C באסיה. גורמי סיכון אחרים כוללים העמסת יתר של ברזל, שחמת כבד בגלל אלכוהול ומספר הפרעות מולדות. שיעורי שרידות של חמש שנים לחולי סרטן הכבד נחשבים לנמוכים לעומת סוגי סרטן אחרים.
סרטן המעי הגס
סרטן המעי הגס (CRC) הוא סיבת המוות השלישית בשכיחותה לתמותה הקשורה לסרטן בעולם המערבי. מעריכים שמחלה זו מאובחנת אצל 1.6 מיליון איש בעולם מדי שנה. אצל כ-50% מחולי סרטן המעי הגס (CRC) מתגלות גרורות בכבד. סרטן המעי הגס הגרורתי (mCRC) הוא בדיוק סוג הסרטן שלמטרת הטיפול בו, פיתחה חברת Sirtex את המיקרוספירות SIR-Spheres. ההערכה היא שבקרב 30-40% מן החולים המתקדמים, הכבד הוא אתר ההתפשטות היחיד.
באבחנה הראשונית, ל-20–25% מן החולים יהיו גרורות בכבד הניתנות לאיתור קליני, ועד 50% מכל החולים יפתחו גרורות בכבד לאחר כריתת הגידול הראשוני בתוך שלוש שנות מעקב. מתוך חולים אלה עם מחלת כבד גרורתית, כ-25% בממוצע יתאימו לניתוח כריתה של הגידול בכבד, שהוא הריפוי הפוטנציאלי היחיד הזמין לחולים. השאר מתאימים לצורות טיפול חליפיות, כמו כימותרפיה וטכנולוגיות אחרות, ובכללן מיקרוספירות SIR-Spheres.
מחקר ופיתוח
Sirtex (סירטקס) חוקרת כיום דרכים חדשות לטיפול בצורות אחרות של סרטן בעזרת טכנולוגיית SIR-Spheres. המחקר נערך באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה (ANU) ובמוסדות נוספים בארצות הברית ובאירופה. Sirtex מפתחת גם טכנולוגיה חדשה במטרה לשפר את הטיפול בחולי סרטן ואת שרידותם. כיום מתרכז מחקר זה בשלושת התחומים הבאים:
תוצאות המחקר האחרון והמקיף ביותר עד כה שהעריך את SIRT בגרורות בכבד הנובעות מסרטן המעי הגס הוצגו בכנס ASCO בשנת 2012, ASCO-GI 2013, ו-ASCO 2014. חלקי המשנה השונים של מחקר MORE בראשותו של Andrew S. Kennedy M.D, המשמש רופא ראשי במכוןRadiation Oncology Sarah Cannon Research Institute בנשוויל, טנסי, הוכיחו בטיחות ויעילות גם בקרב קשישים. מקבץ הנתונים האחרון שהוצג בכנס ASCO בשנת 2014 הוכיח את היכולות לנבא את הצלחת SIRT תוך שימוש בבדיקות מעבדה סטנדרטיות לפני הטיפול.
בנוסף, מחקר SIRFLOX (סירפלוקס) שהוא מחקר כלל-עולמי, סיים את גיוס החולים בשנת 2013 והוא יעריך את מיקרוספירות SIR-Spheres כקו טיפול ראשון לגרורות סרטן המעי הגס.
האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות
לאיגוד סניפים בכל מדינות ארצות הברית (וגם בוושינגטון די. סי. ופוארטו ריקו). נכון לשנת 2017, חברים בארגון מעל למיליון חברים, ותקציבו השנתי עומד על כ-100 מיליון דולר.
הארגון שימש מודל לחיקוי במדינות רבות בעולם, וגם בישראל, שבה מייסדי האגודה לזכויות האזרח בישראל שמו להם למטרה לייסד ארגון דומה לזה האמריקאי.
הארגון מספק ייצוג משפטי במקרים שבו הוא חושב כי חירויות האזרח נמצאות בסיכון. הארגון מתנגד לעונש מוות, תומך בנישואים חד-מיניים ובזכותם של זוגות להט"בים לאמץ, בזכות נשים לבצע הפלה מלאכותית, בפמיניזם, בביטול אפליה כנגד מיעוטים, בזכויותיהם של אסירים ואנשים אשר עברו עינויים, ובחיזוק הפרדת הדת מהמדינה.
ארגון
בראש הארגון עומדים נשיא (שמשמש כיו"ר מועצת המנהלים) ודירקטוריון ובו כ-80 נציגים. מרכז האגודה ממוקם במנהטן תחתית, ניו יורק.
בעבר התקיימו מחלוקות עמוקות לגבי דרך הארגון. למשל, בשנת 1939 התרחש ויכוח לוהט האם לאפשר לקומוניסטים לכהן בתפקידי מפתח בארגון, ובשנות ה-50 התרחש ויכוח האם להגן על קומוניסטים הנרדפים על ידי תופעת המקארתיזם. בשנת 1968 התקיימה מחלוקת פנימית האם להגן על הפעילות האנטי-מלחמתית של ד"ר בנג'מין ספוק, ובשנת 1973 עלתה השאלה האם לתמוך בהדחתו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בעקבות פרשת ווטרגייט.
מימון
תקציבה השנתי של האגודה עומד על יותר ממאה מיליון דולר אמריקני. נכון לשנת 2014, ההכנסות העיקריות מגיעות מתרומות, דמי חברות ועזבונות. חברי האגודה בוחרים את סכום דמי החברות שהם משלמים, והסכום הממוצע עומד על 50 דולר לשנה.
עמדות
החל משנת 2012 האגודה מפרסמת ניירות עמדה, שמפרטים את עמדותיה בנושאים השונים:
היסטוריה
הארגון הוקם ב-19 בינואר 1920 על ידי ג'יין אדמס, פליקס פרנקפורטר, אליזבת גורלי פלין, קריסטל איסטמן ואישים רבים נוספים, על רקע פשיטות פאלמר, בהן בוצעו הפרות בוטות של זכויות אזרח של חברי תנועות קומוניסטיות ואנרכיסטיות, על ידי גורמי אכיפת החוק בארצות הברית. פעולותיו הראשונות של הארגון יצאו באופן ישיר כנגד הפשיטות. לאחר הקמתו התמקד תחילה הארגון במחאות על חופש הביטוי. בשנות ה-20 החלה האגודה לעסוק (יחד עם NAACP) גם בזכויות אפרו-אמריקאים וכנגד אנטישמיות יחד עם הליגה נגד השמצה. בשנותיה הראשונות, רוב התקציב של האגודה הגיע מתרומות פילנתרופיות. בחמש שנות קיומה הראשונות, האגודה לא הצליחה למנף את מאמציה לכדי תוצאות ממשיות. דבר זה השתנה בשנת 1925, כאשר האגודה הצליחה לשכנע מורה לביולוגיה מטנסי בשם ג'ון סקופס להתריס כנגד חוקי טנסי האוסרים על לימוד האבולוציה - דבר שהוביל למשפט הקופים. במסגרת המשפט, הגן על סקופס עורך הדין הידוע קלרנס דרו, שהיה ממנהיגיה. לבסוף סקופס נקנס על 100$ בלבד (קנס שבוטל לאחר מכן כתוצאה מעניין טכני). המשפט, שהתפרסם בכל רחבי ארצות הברית, היווה קפיצת מדרגה עבור האגודה, והיא אף החלה להיאבק בצנזורה כנגד אמנות. מאבק מוצלח בנושא היה פסק הדין של ארצות הברית נגד ספר בשם יוליסס.
בשנות ה-30 האגודה החלה לעסוק גם בזכויותיהם של אינדיאנים ובזכויות עובדים, ועבדה רבות יחד עם עדי יהוה ועם המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית (שיתוף הפעולה עם מפלגה זו פסקה בשנת 1940 לאחר רתיעה ציבורית מהקומוניזם). בעשור זה האגודה החלה להיאבק בנושאים הקשורים לאלימות משטרתית. בתחילת העשור התרחשו מספר ניסיונות שמרניים לצנזר סרטי קולנוע. האגודה ניסתה להיאבק בניסיונות אלו, דבר שהוביל למשבר אל מול הכנסייה הקתולית. בשנת 1934 התפטר הכומר הקתולי האחרון מהנהגת האגודה. נוכחות קתולית בהנהגת האגודה לא התקיימה עד שנות ה-70.
לעליית הטוטליטריזם בברית המועצות, גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית הייתה השפעה עצומה על האגודה. מצד אחד, דיכוי זכויות האדם בארצות עלו היווה גאווה על הדמוקרטיה וזכויות האזרח בארצות הברית, ומצד שני, החלה רתיעה והיסטריה המונית מקומוניזם, דבר שגרם למתיחויות חברתיות רבות. מחלוקת עמוקה באותה התקופה הייתה האם להגן על חופש הביטוי של נאצים. בסופו של דבר, האגודה לזכויות האזרח המשיכה להגן על קבוצות פרו-נאציות רבות, ועל על זכויותיהן לחופש הביטוי ולחופש ההתאגדות. בסוף העשור האגודה שיתפה פעולה יחד עם המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, דבר שהוביל לביקורת רבה. ביקורת זו (שהובלטה במיוחד על ידי ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית) פגעה מאוד במוניטין של האגודה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, האגודה לזכויות האזרח הגנה על אזרחים יפנים-אמריקאים, וניסתה ללא הצלחה למנוע את כליאתם במחנות הסגר.
לאחר המלחמה, ניסתה האגודה להיאבק בתופעת המקארתיזם (ועל כך קיבלה ביקורת מג'וזף מקארתי עצמו), וניסתה להגן על אמנים מהרשימה השחורה של הוליווד. התקופה התאפיינה במתיחות רבה בתוך האגודה, כאשר נשאלה השאלה האם להגן על חברי המפלגה הקומוניסטית או לא. משפטים ידועים שבהם האגודה השתתפה היו פסק דין ווטקינס נגד ארצות הברית, פסק דין בראון נגד מועצת החינוך ופסק דין ייטס נגד ארצות הברית.
בשנת 1950 הובל שינוי ארגוני באגודה - מועצת המנהלים הדיחה את המנכ"ל, ושילשה את גודלה. בשנת 1950 היא מנתה כ-9,000 חברים, וכחמש שנים לאחר מכן - כ-30,000 חברים. בשנת 1951 הוחלט להוריד מעט מהמונופול השלטוני של ניו יורק, וניתן יותר כוח לתושבי השלוחות האחרות.
בשנת 1964 מנתה האגודה כ-80,000 חברים. במהלך העשור המשיכה האגודה לפעול למען אכיפת הפרדת הדת מהמדינה, מאבק כנגד מלחמת וייטנאם ומעורבות בפסק דין מירנדה נגד אריזונה. בשנות ה-70 וה-80 האגודה החלה לעסוק בתחומים חדשים - כגון זכויות להט"ב וזכויותיהם של עניים, אסירים. עשור זה היה מוצלח מאוד מבחינת האגודה - בשנים 1954–1964 בית המשפט העליון של ארצות הברית דן בשמונה מקרים שהובלו על ידי האגודה, ובשבעה מתוכם, האגודה ניצחה.
עם הזמן, החלה האגודה להיאבק גם כנגד לימודי הבריאתנות במערכת החינוך האמריקאית. בנוסף על כך, האגודה עוסקת רבות בנושאי דמוקרטיה מול ביטחון לאומי, ואף הצהירה על התנגדות לחוק הפטריוט. בשנת 2017 נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חתם על צו נשיאותי 13769, המגביל את כניסתם של מהגרים מוסלמים לארצות הברית. האגודה פרסמה את התנגדותה לצו.
קימבה האריה הלבן
קימבה האריה הלבן (בקאטאקאנה: ジャングル大帝) היא סדרת מנגה ואנימה שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של גור אריות צעיר בשם קימבה. קימבה הופך להיות מלך הג'ונגל לאחר שאביו נהרג על ידי צייד.
הסדרה נוצרה במקור כמאנגה בין השנים 1950 עד 1954 על ידי אוסמו טזוקה. בין השנים 1965 עד 1966 נוצר עיבוד טלוויזיוני למאנגה אשר שודר במקור ביפן. סדרת הטלוויזיה הייתה סדרת האנימציה הטלוויזיונית הראשונה שהופקה בצבע ביפן.
המחלוקת סביב הדמיון ל"מלך האריות"
כאשר סרט האנימציה של אולפני דיסני "מלך האריות" יצא לאקרנים רבים החלו להבחין כי אלמנטים שונים בסרט בעלי דמיון רב לסדרה "קימבה האריה הלבן". למרות שלסרט מלך האריות יש תסריט שונה, ישנם מספר קווי דמיון בולטים בין היצירות.
הדמיון מתחיל בשמותיהם של הגיבורים הראשיים: קימבה וסימבה. כמו כן, ישנם קווי דמיון נוספים במראה הדמויות הראשיות ובסצינות שונות אשר כה דומות מבחינה ויזואלית עד שנדמה כי הועתקו, למרות שרוב הדמיון בין קימבה ומלך האריות הוא ויזואלי בלבד.
אף על פי כן, אולפני דיסני הצהירו בעבר על כך שכל דמיון בין "מלך האריות" ל"קימבה האריה הלבן" הוא מקרי בלבד וטענו ששמעו על "קימבה האריה הלבן" רק לאחר צאת "מלך האריות". כמו כן, יוצרי "מלך האריות" ציינו כי עלילת הסרט נוצרה בכלל בהשראת "המלט". אף על פי כן, יוצרי "מלך האריות" ציינו זאת לאחר שהתעוררה המחלוקת (לפני המחלוקת "מלך האריות" שווק כסיפור מקורי לחלוטין של דיסני). יורשיו של טזוקה, שנפטר מספר שנים לפני כן, החליטו שלא לתבוע אותם, משום הדרך בה מתייחסים אל האנימציה ותעשיית הקומיקס ביפן: שם, עיבודי אנימציה או קומיקס נוספים של מעריצים ליצירות האהובות עליהם, נחשבים למחמאה ולא כעילה לתביעה. טזוקה עצמו טען בזמנו שהושפע מסרטיו האילמים של דיסני משנות ה-30. אלה אשר מחו על החלטתם של יורשי טזוקה, היו בעיקר מעריצים של סדרת "קימבה" המקורית.
המחלוקת סביב הדמיון והחשש להעתקה הועלתה לאורך השנים במספר עיתונים בארצות הברית, כולל במאמר בלוס אנג'לס טיימס שהתפרסם ביוני 2007. פרק של "משפחת סימפסון" משנת 1995 הכיל פרודיה על "מלך האריות" בו רוחו של מופסה מפצירה באוזני ליסה סימפסון: "אתה חייב לנקום את המוות שלי, קימבה ... אההה, התכוונתי סימבה!"
גביע המדינה בכדורגל 2022/2023
גביע המדינה בכדורגל לעונת 2022/2023 היא התחרות ה-84 מאז היווסדה וה-70 מאז קום מדינת ישראל. בית"ר ירושלים זכתה בתואר גביע המדינה השמיני בתולדותיה, אחרי 14 שנים מהתואר האחרון, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מכבי נתניה.
סיבובים מוקדמים
בסיבובים א'-ד' מתמודדות קבוצות ליגה ב' וליגה ג'.
ליגה ב
שתי קבוצות מכל ליגה מחוזית (מחזיקת גביע המחוז וסגניתה) מעפילות לשלב השישי.
ליגה ג'
מחזיקת גביע המחוז מעפילה לשלב השישי.