cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בודזין
מחנה עבודה
בקיץ 1942 הוקם במקום מחנה עבודה. על הקמת המחנה פיקח קצין האס אס אמון גת ומפקדו הראשון היה אוטו הנטקה. אל המחנה הובאו שני סוגי אוכלוסייה, יהודים כשירים לעבודה מהגטאות בעיירות הסביבה כגון קרשניק (נובמבר 1942) ובלז'יצה (ראשית 1943) ושבויי מלחמה ממוצא יהודי ממחנה קונסקה-וולה (Wola Konska) וממחנה רחוב ליפובה שבלובלין, ששירתו בצבא פולין והמשיכו ללבוש את מדיו. מנהיגה של קבוצת שבויי המלחמה, נח שטוקמן, שמוצאו היה מברסט ליטובסק, נתמנה ל"זקן המחנה" (הממונה על הניהול הפנימי של היהודים במחנה). שבויי המלחמה היהודים היו הקבוצה השלטת במחנה במשך כל תקופת קיומו. לאחר דיכוי מרד גטו ורשה, אמצע 1943, הגיע מספר האסירים במחנה לכ-3,000, בהם כ-300 נשים וילדים. משלוח היהודים האחרון למחנה היה לאחר חיסול גטו הרוביישוב בקיץ 1943. רוב האסירים ככולם עבדו במפעלי התעשייה הצבאית בהרכבת מטוסים וחימוש. חלק קטן עסק בעבודות בתוך המחנה. חולים ובלתי כשירים נשלחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
בנובמבר 1942 מנה המחנה 1200 יהודים בערך. בין דצמבר 1942 לאוגוסט 1943 פיקד על המחנה מפקד שנודע לשימצה בשם ריינהולד פייקס (Reinhold Feix), שהגיע מבלז'ץ, נודע שם באכזריותו, מלווה בכוח עזר של 170 אוקראינים שגויסו כשומרים. לסגנו של פייקס נתמנה "פולקסדויטשה" בשם סטשק. פייקס הרע את תנאי המחיה, הטיל עונשים והתעללויות, הוציא להורג אישית למעלה ממאה אסירים, צמצם מנות מזון וצופף את כמות המתגוררים בצריפים, הוא גם ערך אישית אקציות הן בגטאות הסביבה בהם בחר אסירים לבודזין והן לחולים ובלתי כשירים במחנה עצמו. באוגוסט 1943 נשלחו כ-200 אסירים למחנה ההשמדה מיידנק. בסוף קיץ 1943 שימש פרידריך (פריץ) טאושר כמפקד המחנה (כממלא מקום). טאושר שימש בעברו בבלז'ץ. תוך זמן קצר הגיע מפקד חדש למחנה בשם פרנק. הוא הצליח לדכא באכזריות ניסיון בריחה בריחת אסירים גדול בחורף 1943. עם זאת, היהודים שעבדו במפעלים ניצלו מהטבח, שחיסל את כל הגטאות ומחנות הריכוז במרחב לובלין בשלהי 1943 ("אקציית ארנטפסט"). אוברשטורמפיהרר יוזף לייפולד שימש כמפקד האחרון של המחנה מחורף 1943.
מחנה ריכוז
בפברואר 1944 סופח המחנה למיידנק והפך למחנה ריכוז, זאת על מנת שלא יחול עליו צו הסיפוח של מחנות העבודה למשרד החימוש של שפר והוא יישאר בחזקת האס-אס של הימלר. ב-8 בפברואר 1944 פתחו שומרים באש ללא אבחנה והרגו עשרות אסירים. בפברואר הועברה קבוצה של עצירים מבודז'ין, בעיקר בעלי מלאכה, למחנה מיילץ, שגם בו היה מפעל של חברת המטוסים "היינקל". ב-15 במרץ 1944 דיווחה הארמייה קריובה על 2,457 יהודים במחנה, בהם 319 נשים. באופן אבסורדי, הסיפוח למיידנק שיפר את תנאי המחיה במחנה. באביב 1944 אף נאפו במחנה מצות ונחוג חג פסח, בהשתדלותו של "זקן המחנה" נח שטוקמן.
סוף המחנה
שאר העצירים פונו בקיץ 1944 לגטו הקטן בראדום, למחנה הריכוז פלאשוב ולמיידנק, מהם הועברו בצעדות המוות לאושוויץ. ב-22 ביולי נסגר המחנה.
ריינהולד פייקס נפל בשבי הסובייטי ונשלח למחנה עבודה, שם התאבד. יוזף לייפולד נשפט בפולין ב-1948, נידון למוות והוצא להורג. טאושר שב למערב גרמניה לאחר המלחמה. הוא נעצר ב-1965 בהמבורג בחשד לביצוע פשעי מלחמה והתאבד במעצר. אוטו הנטקה נשפט בהמבורג על חלקו בניהול המחנה ונידון ב-26 ביולי 1974 למאסר עולם.
הרמן פון שטאבס
הרמן פרידירך פון שטאבס (בגרמנית: Hermann Friedrich von Staabs; 11 במרץ 1859 – 7 בספטמבר 1940) היה גנרל גרמני, ומפקד כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו
שטאבס נולד ב-11 במרץ 1859 באאכן, ובשנת 1877 הוא התגייס ל, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-62 (שלזיה העילית ה-3), ומאוחר יותר הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-59 (פוזן ה-4 - הילר פון גרטרינגן). בשנת 1913 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, וקיבל מהקיסר וילהלם השני את תואר האצולה "פון שטאבס".
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון שטאבס מפקד הדיוויזיה ה-37, אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-20 בפיקוד פרידריך פון שולץ, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, וביוני 1915 מונה פון שטאבס למפקד הדיוויזיה ה-3, עליה פיקד עד ליולי 1916. לאחר מכן הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-39, ולחם עמו בקרבות ברומניה כחלק מהארמייה התשיעית, וקיבל על פעולותיו את עיטור הפור לה מריט.
ב-3 בדצמבר 1917 הועלה פון שטאבס לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאביב 1918 לחם עם כוחותיו במתקפת האביב הגרמנית כחלק מהארמייה השנייה. מ-17 במרץ עד 22 במאי 1918, היה פון שטאבס גם מפקד הקורפוס ה-13, וב-15 במאי 1918 הוענק לו גם תוספת עלי האלון לעיטור הפור לה מריט על הישגי כוחותיו. לאחר המלחמה פרש פון שטאבס מהצבא וחי בקאסל, עד מותו ב-7 בספטמבר 1940.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה (באנגלית: Academy of Nutrition and Dietetics, בראשי תיבות: AND) היא ארגון התזונאים הגדול ביותר בארצות הברית, ובו למעלה מ-100,000 חברים, רובם תזונאים ודיאטנים מוסמכים ואנשי מקצוע ואקדמיה בתחום תורת התזונה.
הארגון נוסד בשם "איגוד התזונה האמריקאי" בשנת 1917, ושינה את שמו לשם "האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה" בשנת 2012.
תולדות הארגון
הארגון נוסד בשם "איגוד התזונה האמריקאי" בשנת 1917 בקליבלנד, אוהיו, על ידי קבוצת נשים ששמה לה למטרה לסייע לממשלת ארצות הברית לשפר את איכות המזון ובריאות הציבור. משרדי החברה נמצאים כיום בשיקגו, אילינוי.
בראשיתו היו בארגון 58 חברים. הוא צמח לכ-1000 חברים בשנות השלושים, כ-60,000 בשנות השישים, וכ-100,000 כיום.
בשנת 1973 השיק הארגון את "שבוע התזונה הלאומי", ואחריו אורגנו אירועים דומים כמו "חג הדיאטנים" ולאחרונה "חודש התזונה הלאומי" המצוין בכל חודש מרץ בארצות הברית.
הארגון שינה את שמו לשם "האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה" בשנת 2012 על מנת לשקף את המומחיות המדעית והאקדמית של חבריו.
מבנה ארגוני ומימון
לארגון משרדים בשיקגו ובוושינגטון די. סי. לארגון יש מספר תת-ארגונים, בהם ועדת ההסמכה לתורת התזונה, ועדת פעולה פוליטית-אקדמית, וקרן האקדמיה. ישנן גם קבוצות של חברים על פי תחומי התמחות, בהן תזונת הגיל השלישי, תזונתם של אמריקאים-פיליפינים, תזונת אמריקאים-מוסלמים, וארגון השחורים לענייני תזונה.
יחידה 788
יחידת משמר הכנרת או בשמה הרשמי בחיל הים פלגה 788 פעלה בכנרת מקום המדינה ועד לאחר כיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים. היחידה הוקמה בתום קרבות מלחמת השחרור ביזמת משרד החקלאות משטרת ישראל וחיל הים מפאת הצורך להגנה לדייג הישראלי ומניעת שימוש במי הכנרת על ידי הסורים. כלי השיט שחיל הים הועיד לכך היו נחתות אשר הוצבו בהן עמדות נשק. הנחתות אבטחו ושמרו כמעט ברציפות. לזכותן נזקפת הפלת מטוס סורי, השתתפות בפעולות תגמול ותקריות ירי רבות.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
מבנה ארגוני ומימון
באותה שנה קיבל הארגון 1.1 מיליון דולר בחסויות מתאגידי מזון, בהם קוקה-קולה ופפסיקו.
יחידה 788
רקע היסטורי
בצפון מזרח הכנרת מסביב לשפכי הנחלים נמצא שדות הדיג הטובים ביותר. באזור מתרכזים סרדיני הכנרת. בעקבות הסרדינים נמשכים לאזור הדגים הגדולים יותר הניזונים מהם.
בתקופת התנ"ך היה שבט נפתלי השבט הגדול באזור. בתקופת ההתנחלות נשא במרבית נטל הלחימה בכנענים וירש את זכויות הדיג שהיו לערים המנוצחות. גבולו המזרחי נקבע ברצועת חוף שרוחבה כ-60 מטר. שיטת הדיג הנהוגה באותה עת הייתה פרישת רשת בסירה היוצאת וחוזרת אל החוף. מהכתובים עולה כי לאחרים היה מותר לדוג בחכות אך לא לפרוש רשת.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
עמדות הארגון והשפעתו
הארגון מפרסם כתב עת מקצועי המשפיע על הדיון הציבורי והחקיקה בנושאי תזונה, בריאות ובטיחות מזון. פרסומי הארגון מצוטטים בקביעות בפרסומים מובילים בעולם, בהם "הניו יורק טיימס", "וול סטריט ג'ורנל", "USA Today" ו"לוס אנג'לס טיימס". בשנת 2010 הוזכר הארגון כ-7 מיליארד פעמים בכלי התקשורת.
יחידה 788
רקע היסטורי
בתקופת השלטון העות'מאני נמסר זיכיון הדיג בכל הכנרת לשותפות חורי-גולדצוייג. הזיכיון בוטל על ידי הנציב העליון הרברט סמואל בשנת 1921. אך בשיטות הנהוגות במזרח המשיך הדיג בכנרת להימצא תחת שליטת השותפות.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
עמדות הארגון והשפעתו
גופי המחקר של הארגון פרסמו עמדות שונות שזכו לפרסום, בהן:
בשנת 2016 פרסמה האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה נייר עמדה על תזונה צמחית, המעדכן מסמך דומה משנת 2009. נייר העמדה קובע לראשונה "שתזונה צמחונית וטבעונית יכולה לספק יתרונות בריאותיים משמעותיים לעומת תזונה שאינה כזאת", בהם מדד מסת גוף נמוך יותר וסיכון נמוך יותר להשמנה, סוכרת מסוג 2, לחץ דם גבוה, מחלות לב וכלי דם וסוגי סרטן מסוימים.
יחידה 788
רקע היסטורי
לאחר מלחמת העולם הראשונה במסגרת הסכם ניוקומב-פולה (1923) לקביעת התחום בין המנדט הצרפתי והמנדט הבריטי נמסרה הפינה הצפון מזרחית של הכנרת למנדט הצרפתי. הייתה זאת פגיעה בעיקרון שהכנרת היא יחידה כלכלית מדינית שאינה ניתנת לחלוקה.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
פרסומי הארגון
הארגון מוציא לאור ירחון מקצועי המבוסס על ביקורת עמיתים בשם Journal of the Academy of Nutrition and Dietetics הנחשב לכתב העת החשוב ביותר בתחום התזונה.
כמו כן פרסם הארגון מספר רב של ספרים ומדריכים בתחום התזונה.
יחידה 788
רקע היסטורי
קו הגבול נכתב וסומן במפות עשרה מטרים מזרחה מקו המים. לציון הגבול בשטח הוצבו עמודי ביטון ממוספרים. המרחק ביניהם היה גדול ולא שימש כקו גבול. נקודה מס 60 בשפך הירדן נקודה 61 באזור מעיינות גופרה ונקודה מס 62 מתחת לנוקייב. לסורים היה מותר לדוג בכנרת ואף שאבו ממנה מים להשקיית שדות. כל זאת תחת פיקוח משטרת המנדט.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
פרסומי הארגון
בשנת 1980 נערך על ידי הארגון כתב עת בשם Food/2 בשיתוף משרד החקלאות האמריקאי, ובו המלצות תזונה, בהן ההמלצה להפחית את כמויות השומן הרווי והכולסטרול. לאחר לחץ מצד תעשיות המזון הוסרו ממנו הפרקים על שומן הרווי וכולסטרול. צעד זה זכה לגינוי מפי תזונאים רבים.
הסמכות בתחומי התזונה
הארגון מרכז תהליך של הסמכת מומחים בתחומי התזונה בשני מסלולים: הארגון פועל להגדרת תקנים מחמירים בנושא הרישוי המקצועי בתחומי התזונה, ורושם את התארים אותם הוא מעניק כסימני מסחר רשמיים. לדברי הארגון, התקנים אותם קבע לאנשי מקצוע המספקים ייעוץ תזונתי נועדו לשרת את הציבור, ולגרום לו לקבל מידע מדויק ומקצועי.
יחידה 788
רקע היסטורי
בעבר היו רוב סירות הדיג שבכנרת דגות באזור הצפון מזרחי. מקום המדינה עזבו ערביי טבריה והדייג הערבי בכנרת פסק. בהסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה בתום מלחמת העצמאות הוכרה מדינת ישראל כיורשת המנדט הבריטי והגבול המנדטורי – 10 מטר מזרחית לקו המים העליון -209 מטר. סוריה ויתרה על זכויות הדייג והשאיבה שלה היות שלא רצתה שאזרחיה יהיו כפופים לפיקוח ישראלי. רצועת החוף ברוחב 10 מטר צרה מדי לעבודת הדיג ברשת. הדייגים חיפשו שיטות בהן פרישת הרשתות ואיסופן נעשו אל הסירה ללא קשר עם החוף. השיטה שהובאה מיוגוסלביה נקראה סאקאלבה רשת היקפית אורך 350 מטר ועומק 50 מטר. נפרשת מספינה בלב הים נעשתה לשיטה העיקרית לדיג בהיקף גדול.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
מיזם "ילדים אוכלים נכון"
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה יזמה תוכנית בשם "ילדים אוכלים נכון" בשנת 2010 בתיאום עם תוכנית דומה של ממשלת ארצות הברית שמטרתה להילחם בתופעת ההשמנה אצל ילדים. במסגרת המיזם מרצים חברי הארגון על חשיבותה של תזונה איכותית בבתי ספר, וכן עורכים מפגשי הסברה עם משפחות, נציגי קהילות וקובעי מדיניות.
כמו כן הוקם אתר אינטרנט ובו טיפים לתזונה בריאה, כתבות, סרטוני וידאו ומתכונים. בין השאר יש באתר מדריכים לקניית מזון בריא, בישול מאכלים עם ערך תזונתי גבוה, וכיצד לאכול בריא בבית ומחוץ לבית.
יחידה 788
השפעות מזג האוויר
הכנרת ימה קטנה ומשטר הרוחות בה בקיץ רוח מערבית שיצרה גלים גבוהים בחוף המזרחי. בימי החורף מתפתחות רוחות מזרחיות חזקות והגלים מכים בחוף המערבי. השינויים במצב הים קיצוניים וסערות מתפתחות במהירות. סערות דרומיות בחורף משפיעות על החוף הצפון מזרחי. הדייגים היו יורדים לחוף מחכים שהרוח תרגע וחוזרים לים. התנהגות הסורים מנעה אפשרות למצוא מפלט בחוף. היה זה אילוץ נוסף שהדייגים ונחתות המשמר התמודדו איתו.
הקמת יחידת המשמר
בשנות החמישים הפכה בקעת ציידא בחוף הצפון מזרחי של הכנרת לבסיס קדמי של הצבא הסורי. הוקמו מחנות צבא, כפרי ביטחון למשפחות החיילים ובקרבת הימה שרשרת מוצבים. מצפון לדרום: מוצב השפך ובית הבק, מסעודיה, מוצב הבננות, כפר עקב, כורסי צפון, כורסי דרום, נוקייב צפון ונוקייב דרום. מטרת הסורים הייתה לצמצם את ריבונות ישראל על הכנרת. התגרויות וירי על דייגים ישראליים אירעו בתכיפות רבה. הסורים מנעו ירידת דייגים לחוף המזרחי, התושבים הסורים גנבו רשתות דיג על שללם. ואירעו מקרים רבים של פתיחה באש על דייגים ישראלים בקרבת החוף.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
מחלוקות
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה ספגה ביקורת על קשריה עם תאגידי מזון ועם תעשיית התרופות.
יחידה 788
הקמת יחידת המשמר
יחידת משמר הכנרת הוקמה לאבטחת הדיג הישראלי וריבונות ישראל במקום. הייתה זו יחידת חיל הים שפעלה כל התקופה באלמוניות במדי משמר הגבול שהוצגה כיחידת משטרת ישראל. שיטת הביצוע שנקבעה על ידי רחבעם זאבי אז קצין המבצעים של פיקוד הצפון וכללה סיורי יום ולילה בטווח 100 מטר לחוף העוין. הנוכחות יצרו חיכוך מתמיד כאשר כלי השייט בנחיתות מול המוצבים הסוריים הממוגנים שהפעילו נשק כבד וצלפים. המוצבים הסורים צוידו במשקפות טלסקופיות המאפשרת גם צילום, אך לא היו להם מכשירי מכ"ם או מכשירי ראיית לילה.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
מחלוקות
בדו"ח משנת 1995 צוין כי הארגון קיבל מימון מחברות כמו מקדונלד'ס, פפסיקו, קוקה-קולה ועוד. חלק מפרסומי הארגון בשנות התשעים כללו מידע פרסומי הקשור לחברות אלה. כמו כן הובעה ביקורת על כך שבכנסי הארגון יש, בין השאר, דוכנים לממכר משקאות קלים וממתקים.
יחידה 788
הקמת יחידת המשמר
שיטת הפעולה כמעט ולא שונתה בכל משך קיום היחידה. את הצלחת יחידת המשמר ניתן לראות בכך שמאז קום המדינה ועד לשנת 1967 סיפקה הכנרת יותר משליש יבולי הדיג של ישראל כולה.
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה
מחלוקות
באפריל 2013 נחשף ששני בעלי תפקידים בארגון היו בקשר עסקי עם חברת מונסנטו, היצרנית הגדולה בעולם של זרעים מהונדסים גנטית. פעילויות הארגון באותה שנה ניסו למנוע סימון מזון מהונדס גנטית בקליפורניה.
נציגי הארגון טענו להגנתם שהם חייבים "לשבת באותו שולחן" עם חברות המזון, כדי להשפיע על החברות ולהעביר להן מסר תזונתי חיובי.
יחידה 788
ארגון היחידה
משימות היחידה הוגדרו לאבטחת הדיג הישראלי ומניעת גנבת דגים או שאיבת מים מהכנרת על ידי הסורים. שיטת העבודה שנקבעה על ידי שהיה אז קצין האג"מ בפיקוד הצפון כלל סיורי אבטחה רצופים ביום ובלילה של כלי שיט בודד בטווח קרוב לחוף העוין.
בתחילת שנות החמישים הוטלו על ספינות המשמר מדי פעם משימות הרגזה שמטרתן לעורר את הסורים לירי על מנת לשמש אמתלה לביצוע פעולת תגמול.
כלי השיט
ספינות המשמר נקראו בשמות "משמר חופים" מח 32, מח-38 ומח-40.
נתונים טכניים
אורך: 17 מטר רוחב: 3 מטר שוקע: 1 מטר, גובה התורן: 4 מטר. דחי: 60 טון. דלתות הנחיתה בחרטום הנחתת רותכו ולא היו עשויות להיפתח. הנעה: 2 מנועי דיזל 450 כ'ס ג'נרל מוטורס ל-2 מדחפים. מהירות: 11 קשר חימוש: מרגמה 52 מ"מ, שלושה M2 בראונינג - 0.5 ואפשרות לתותח אורליקון 20 מ'מ במקום אחד המקלעים ונשק קל אישי. 0.5.
לספינות המשמר לא היו מכשירי ניווט מקובלים בכלי שיט. הניווט בוצע בעיקרו מהכרת תוואי השטח. נקודות ציון ביום, וכן נקודות ציון והתמצאות בלילה בעיקר אורות העיר טבריה, צפת ויישובי העוטף כנרת. מדידת מרחקים בוצעה בשיטת הבוהן המושטת. הציוד כלל מכשירי קשר בתחום התג"מ. משקפת, מצפן ידני ופנס לתאורה.
מיקום היחידה
בעת ההקמה חנתה היחידה במוצא הירדן מהכנרת ליד קיבוץ דגניה א' ואף התכלכלה בקיבוץ. מאוחר יותר עברה המפקדה למשטרת צמח. ב 1956 עברה היחידה למעגן גינוסר ועד שנת 1959 התכלכלה בחדר האוכל של קיבוץ. בשנת 1959 צורפה היחידה לבסיס נמל חיפה וביחידה נפתח מטבח צה"לי. פתיחת המטבח ביחידה אפשרה שירות זמין יותר לצוותי הספינות בשעות שונות ביממה.
כפיפות וארגון מבצעי
פלגה 788 הייתה כפופה מבצעית למפקדת גוש כנרת של פיקוד הצפון. כלי השייט ואנשי הצוות שרתו במדים של משטרת ישראל וסמל המשטרה היה מצויר על דופן הנחתות. הדבר נבע מנוסח הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות עם סוריה, לא ימצא צבא סדיר בכנרת. הפיקוד והתפעול הישיר בים היה על ידי מפקד הפלגה. התפעול מבחינה ארגונית נעשה לפי תקופות:
סדר עדיפויות שונה בין הגורם המתפעל ובין הפיקוד המבצעי והצרכים המיוחדים של היחידה המרוחקת יצרו הרבה מתחים ודרשו עבודת תיאום נוספת מפיקוד היחידה. המידור הכבד שהוטל הרחיק את המודעות בחיל הים לפעילות היחידה. במשך כל שנות קיומה לא נערך תחקיר בהשתתפות אחרים מחיל הים. מפת עומקים של אזור הגבול נעשתה רק שנים רבות מאוחר יותר. חוסר מידע והיעדר ציוד ניווט כלשהו הקשו על פעילות ספינות המשמר.
שיטת הפעולה
עונת החורף היא עונת הדיג וחייבה אבטחה רצופה. נחתת אחת נמצאה בקרבת הדייגים בכל שעות היממה. בעונת הקיץ התקיים פחות דיג. בתקופה זאת נעשתה פחות פעילות אבטחה והזמן נוצל לאימונים. הגזרה החמה הייתה, באורך 10 קילומטר, משפך הירדן לכנרת ועד נוקייב.
ספינות משמר הכנרת התלוו אל הדייגים בכנרת, מקלעיהם מכוונים אל מוצבי הסורים. דייגי המכמורת בספינת הדיג "נוח" מקיבוץ "עין גב" הציבו מול מוצבי "כורסי" ו"כפר עקב" את הסירות עם פנסי ה"לוּקס" שאורם מושך את דגי האמנון. לעת שחר דלה המנוף את המכמורת עמוסת השלל אל סיפון ספינתם. דייגי הרשתות מטבריה בסירותיהם הקטנות העדיפו את אזור השפך הבוצי, מקום הקינון המועדף על דגי האמנון. אלו ואלו היו עוברים ליד ספינת המשמר התורנית, מוודאים שיודעים על קיומם וממהרים לעבודה.
נקבעו נוהלים לאזעקת המשמר. דייג שהבחין בפעילות עוינת, ירה רקטה והנחתת התייצבה לידו. לסירות הדייג הגדולות הותקן מכשיר קשר צה"לי מק 300. כאשר נעשה פיצול בין הדייגים נשלחה נחתת נוספת באבטחה. במשרד הפלגה נמצא קצין תורן שתפקידו היה לקבל דיווחים ממפקדי הנחתות בים ולהפעיל סיוע. סירת האמבולנס ונחתת נוספת נמצאו כל העת בבסיס בכוננות מידית ליציאה לסיוע.
היחידה פעלה מול אויב חמוש שלא פעם ולא פעמיים ירה ואף הפיל חללים. אופי השירות בפלגה 788 נחשב בחיל הים לקשוח קרבי נוכח אויב בתנאי שירות לא נוחים ומעט חופשות ביחס ליחידות אחרות של חיל הים.
לפעולות התגמול, שדרשו הובלת כוחות צה"ל והנחתתם בחוף הסורי, הייתה הפלגה מתוגברת בנחתות נוספות מאותו סוג. אך ללא החימוש והמיגון. העברת הנחתות מאחסנתן בחיפה והורדתן למים בחופי הכנרת נעשית בשעות החשיכה.
סוסיתא ואנשי עין גב
קיבוץ עין גב הוא היישוב הקרוב ביותר לזירת הפעולה. ענף הדיג של הקיבוץ היה מושא להתגרויות הסורים. אנשי הקיבוץ העריכו את האבטחה הנעשית על ידי נחתות המשמר. בתקריות ירי רבות היו ראשונים להגיע לזירת התקרית בעוד האש נמשכת. סירת הנוסעים סוסיתא עם מנועיה החזקים הגישה עזרה בגרירה לפי הצורך. אנשי הקיבוץ המשיכו בכך במשך השנים על אף אובדן חבר שנהרג והפצעות אחרים בתקריות.
יחידת השיטור הימי
בתחילת השירות מילאו ספינות המשמר מדי פעם גם תפקידי שיטור ימי. בדקו רישיונות נהיגת סירה וקיום ציוד חירום כנדרש בחוק להפעלת כלי שיט קטנים. בהחלטה בדרג ממשלתי נמסרה בשנת 1955 היחידה לתפעול על ידי משטרת ישראל. החלטה שהתבררה כשגויה ועלתה בקרבנות. למשטרת ישראל לא היה מספיק כח אדם וגיבוי טכני ומבצעי להפעיל יחידת לחימה ימית. לאחר תקרית רצח השוטרים, הוחזרה משימת האבטחה וספינות המשמר הוחזרו לתפעול חיל הים. מאז יחידת השיטור הימי של משטרת ישראל, שפועלת מבסיסה במוצא הירדן ליד סכר דגניה מתרכזת בשיטור, פיקוח והצלה בתחום הכנרת.
אירועים
בשנות קיום היחידה היו עשרות תקריות אש במערכה לאבטחת הדיג הישראלי ומניעת שימוש סורי בכנרת. היו תקריות אש רבות. בתגובה לתקריות נעשו מספר פעולות תגמול על ידי צה"ל אשר הספינות לקחו בהן חלק פעיל. גם כאשר המצב הביטחוני הכללי היה שפיר בגבולות השונים התקיימה בכנרת פעילות כמעט רצופה של הטרדות והפרעות לדיג. בתקופה שבין 1949 ועד 1967 נספרו 24 פצועים ו 10 הרוגים. היוזמה לתקריות הייתה בדרך כלל של הסורים. פעולות תגמול נערכו ביזמה ישראלית.
בנוסף לתקריות האש אירעו מקרים רבים של החפה על שרטון. נראה שחיל הים לא מצא פתרון לבעיה. ספינות המשמר המשיכו להפליג ללא ציוד ניווט כל שהוא מאותגרות לעליה על שרטון כל שנות קיום היחידה. במרבית המקרים נחלצו הנחתות בכוח המנועים של חברת ג'נרל-מוטורס שהוכחו כאמינים. במקרים אחרים נדרשה משיכה חזקה מנחתת נוספת. אימוני היחידה כללו בעיקר חילוץ נחתת שעלתה על שרטון.
סיור אלים בתותחים
התנכלויות הסורים נמשכו ב-1954 והוחלט על פעולת תגמול מקומית. לחיל הים היו אז תותחי 6 ליטראות ( 57 מ"מ) שהגיעו עם הטרפדות מאנגליה. בטרפדות לא נעשה בהם שימוש. צוות טרפדת אומן בבסיס תותחנים להפעלת התותחים ולאחר האימון עבר לכנרת. שני תותחים הורכבו על ספינות המשמר וכוסו באברזין. לבדיקת יכולת ספיגת הרתע ודיוק הירי נערך מטווח בדרך לכורזים. הפגיעות היו טובות ורתיעת התותח נספגה על ידי סיפון ספינת המשמר. היות שהחימוש בתותחים היה בניגוד להסכמי הפסקת האש וגם כדי להפתיע את הסורים נעשה הכל בהסתר. חפ"ק הרמטכ"ל משה דיין הוקם בתצפית ומפקד הפעולה נקבע בנימין תלם אז סא"ל בתפקידו כסגן מפקד שייטת 5.
סירת דיג, שהושטה על ידי אנשי חיל הים עזרא קדם (כריש) ומייק גצוביץ שימשה כפתיון, התקרבה בשעה 10 בבוקר עד 50 מטר מהחוף מול מוצב כורסי. כצפוי פתחו הסורים באש על סירת הדיג. שתי ספינות המשמר התקרבו עם תותחי 57 מ"מ בכינון ישיר בטווח קרוב פיצחו את המוצב שפתח באש. נורו כ 100 פגזים. לסורים נגרמו אבדות רבות. עם גמר התחמושת חזרו ספינות המשמר לבסיסן שהיה אז בצמח.
במהלך היום הציבו הסורים תותחים במוצבים. למחרת עברו הספינות לאורך החוף מול מוצב דוגה. כאן כבר הסורים היו מוכנים עם תותחים וספינת המשמר ספגה 6 פגיעות והחלה להתמלא מים. התפתח קרב תותחים מטווח קרוב. תחמושת ה-6 ליטראות נפגעה והפגזים התקלקלו אך לא התפוצצו. כשנגמרה התחמושת הוחזרו הספינות לבסיס בצמח. ארבעה פצועים הועברו לטיפול בבית החולים.
תקרית רצח השוטרים
בתקופה שהחוליה הופעלה על ידי משטרת ישראל ארעה תקרית חמורה בה נרצחו 4 שוטרים. השתלשלות העניינים כלהלן:
לחיפושים נשלח צוות משייטת 5 בפיקוד דוד מגורי. הצוות יצא לים עם ספינת המשמר ובחסות משקיף או"ם ונציג ועדת שביתת הנשק הישראלית. התקרית החמורה חייבה העברת החוליה חזרה לפיקוד חיל הים שהעמיד אותה באחריות שייטת הנחתות.
תקרית ירי במרץ 1962
בבוקר יום 3 במרץ 1962, נפתחה אש מקלעים ותותח ללא רתע מרוכזת ממוצב סורי אל ספינת המשמר מ.ח. 38 שפגעה בספינה וגרמה לה נזקים. צוות הספינה השיב אש במקלעים והספינה התרחקה מהחוף. הספינה בכוננות הוזעקה לעזרה מגינוסר ויחד הספינות השיבו אש מהמקלעים והמרגמות. הוזעק מסוק לפינוי הפצועים.
מפקד הנחתת רב"ט נדב שריר, שנפצע קשה, הזריק לעצמו מורפיום והמשיך לפקד על ספינתו, עד שהגיעה הנחתת השנייה . על מעשה זה קיבל ציון לשבח מהרמטכ"ל משה דיין שהומר לעיטור העוז באפריל 1974.
חילוץ ספינת המשמר בכנרת
בליל 14/15 אוגוסט 1966 סיירה מ.ח. 38 בקרבת החוף המזרחי. ועלתה על שרטון החוף. ספינת הכוננות הוזעקה אך צורת השרטון מנעה את החילוץ. הופעלו ספינות נוספות המשמר השלישית ונחתת רביעית הועברה מחיפה וקיבלה כינוי מח-30.
תוך כדי הניסיונות לחילוץ תקפו 4 מטוסי מיג-17 את ספינות המשמר, כאשר 2 מטוסי מיג-21 מאבטחים אותם. מטוס מיג-17 נפגע מאש סורית ונפל למים ליד הספינות. הוזנקו 4 מטוסי מיראז' 3. שהפילו מיג 21 והופעלו 4 מטוסי ווטור שתקפו את מסעודיה.
הוחלט לחלץ את הספינה בלילות בלא אישור סורי. לחילוץ הופעלו גם שתי סירות דיג וספינת הנוסעים סוסיתא של קיבוץ עין גב. גויסה דוברת עבודה מחברת מקורות בעלת רגלי עיגון. ועליה הורכבה כננת בריטית ממלחמת העולם. על ספינת המשמר הפגועה נעשו פעולות בקרת נזקים איטום חורי הירי ושאיבת המים מהמדורים שהתמלאו.
הסורים דרשו לחלץ את גופת הטייס והמטוס שנפל בעצמם. ראש משקיפי האו"מ הגנרל אוד בול ביקש לא לעשות פעילות חד צדדית. ניסיון לחילוץ חשאי בלא הסכמה לא הצליח. לאחר מספר ימים שנוצלו להכנות הושגה הסכמת הסורים והמשך החילוץ נעשה בפיקוח פקחי האו"ם.
הרמטכ"ל יצחק רבין העביר את משימת החילוץ על יחידת ההנדסה של פיקוד הצפון. שתכנן והתארגן אך לא הגיע לידי ביצוע. תוך כדי חילוץ ספינת המשמר מהשרטון נערכה פעילות של שייטת 13 לאתר את שרידיו של מטוס מיג-17 שנפל בקרבתה במגמה למשות את גופת הטייס. הפעילות התגלתה לסורים שפתחו באש והופסקה.
ביום ו' 26 באוגוסט חולצה ספינת המשמר ונגררה לגינוסר. משך ההפלגה מהיציאה לים ועד החזרה למעגן ארך 12 יממות ותשע שעות. האבדות של צה"ל הסתכמו ב-5 פצועים קל ובנחתת משמר פגועה. סירת האמבולנס ששקעה הוצפה מחדש. לסורים נגרמו 4 הרוגים: שני חיילים באזור מסעודיה ושני טייסים, מיג-17 ומיג 21 שהופלו.
החילוץ המסובך חייב עבודה בלילות ויישום אביזרים לא תקניים. משימת החילוץ הצליחה על אף כל האילוצים הקשים ותחת אש סורית. הנושא נשאר חסוי ועקב הזמן הארוך נשאר רושם של פעולה לא מוצלחת.
לגבי הטייס הסורי שוררת חוסר בהירות. הסורים התפארו שקומנדו ימי שלהם משה אותה. העובדה שהם לא מנעו את חילוץ הספינה התקועה מרמז על כך שמאמצי התיווך של האו"מ הביאו את הצדדים להבנה. הערכה אחרת שגופת הטייס הסורי נפלטה לחוף עם הגלים
תקרית אש מוצב נוקייב
ביום שבת 14 ינואר 1967 בשעה 18.15 נפתחה אש מקלעים ממוצב נוקייב לעבר 2 סירות דיג של קיבוץ עין גב שהיו בטווח 60–100 מ' מהחוף ואל נחתת משמר בטווח 1,000 מ' (ייתכן שנורה גם פגז תול"ר או טנק). חילופי האש נמשכו עד 18.50. נחתת משמר נוספת וסירת "האמבולנס הימי", יצאו לאזור. מ-18.50 עד 19.20 חילצה סירת האמבולנס שתי סירות דיג עם דייגים ולאחר מכן עד חצות חולצו עוד שתי סירות דיג לוקס. אחת מנחתות המשמר המשיכה לסייר עד אור הבוקר בטווח 500 מ' מהחוף. צריכת תחמושת: 330 פגזי 20 מ"מ, 1,000 קליעי 0.5 ו- 60 כדורי מקלעון. הוגשה תלונה לועש"נ, אך לא נדרשה חקירה.
מלחמת ששת הימים
במהלך המלחמה סיירו שלוש הספינות בים אל מול החוף הסורי בלא לקיים מגע קרבי. בהערכה כי הסורים עלולים לנסות ולתקוף את הבסיס בגנוסר, הוכנו עמדות נגד מטוסים. תוך כדי ההכנות הגיעו שני מיגים סוריים שחלפו ביעף נמוך והטילו פצצות. הפצצות חלפו מעל המעגן והתפוצצו בשדה הבננות שליד המושבה מגדל.
לאחר זמן כשכוחות הצבא-גדוד צנחנים- הגיעו מדרום לאזור עין גב ליוו אותם הנחתות מהים בטווח בטוח. הצנחנים קיימו קרבות קשים מול מוצב נוקייב. לאחר שחיל האוויר ריכך את כל אזור החוף הסורי קיבלו הנחתות אישור לנחות בחוף מסעודיה והצוותים ירדו לחוף הכפר בחיפוש אחרי לוחמים סוריים.
אורסולה פון דר ליין
פון דר ליין היא רופאה במקצועה. מנובמבר 2009 הייתה שרת העבודה והרווחה בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל. בממשלתה הראשונה של אנגלה מרקל (2005–2009), שהייתה ממשלת אחדות לאומית, הייתה השרה לענייני המשפחה, האזרחים הוותיקים, הנשים והנוער. בדצמבר 2013 מונתה לתפקיד שרת ההגנה – האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
קורות חיים
פון דר ליין היא בתו של ארנסט אלברכט, פוליטיקאי בכיר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית ופקיד בנציבות האירופית. היא נולדה בבלגיה, שם שהה אביה במסגרת עבודתו בנציבות האירופית. ב-1977 עברה משפחתה להנובר. היא החלה ללמוד כלכלה באוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת מינסטר ובית הספר לכלכלה של לונדון, אך עברה ללימודי רפואה, ואת לימודיה לתואר דוקטור לרפואה סיימה ב-1991, ועבדה עד 1992 כרופאה במרפאת נשים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הנובר. עד 1996 עברה עם בעלה לקליפורניה, שם היה חבר סגל באוניברסיטת סטנפורד.
בין 1998 ל-2002 הייתה פון דר ליין חברת סגל במחלקה לאפידמיולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הנובר. בשנת 2001 קיבלה תואר שני בתחום בריאות הציבור.
קריירה פוליטית
היא נבחרה לבונדסטאג ב-2009 והחליפה את פרנץ יוזף יונג כשרת העבודה והרווחה. ב-2013 מונתה לשרת ההגנה. ב-2019 פרשה מתפקידה כשרת ההגנה לטובת הכנותיה לתפקיד החדש כנשיאת הנציבות האירופית בבריסל. בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית של מגזין טיים, טיים 100.
הטיפול בילד וחופשת לידה
פון דר ליין פעלה בניגוד לעמדת האגף השמרני במפלגתה ופעלה לחקיקת החוק לקידום מעמד הילד (Kinderförderungsgesetz) במסגרתו הועברו 4.3 מיליארד אירו לשם יצירת מוסדות רווחה לילדים בגרמניה. כמו כן קידמה פון דר ליין חקיקה שאפשרה חופשת לידה של חודשיים לאבות (Vätermonate).
הגנה על בני נוער
פון דר ליין הניעה חרם על אלבומה של להקת רמשטיין, "אהבה נועדה לכל" (Liebe ist für alle da) שכלל מסרים מיניים ואלימים בוטים, ולדירוגו של האלבום כפוגעני עבור בני נוער על ידי "המחלקה הפדרלית הגרמנית לפיקוח על מדיה הפוגעת בנוער" (Bundesprüfstelle für jugendgefährdende Medien).
חייה האישיים
אורסולה פון דר ליין נשואה להייקו פון דר ליין, פרופסור לרפואה ובן למשפחת אצולה גרמנית ותיקה עוד מימי האימפריה הרומית הקדושה. לזוג יש שבעה ילדים.
אנדרואיד נוגט
אנדרואיד נוגט (באנגלית: Android Nougat; שם קוד: Android N) היא הגרסה השביעית של מערכת ההפעלה אנדרואיד. יצאה בהתחלה בתור גרסת אלפא בתאריך 9 במרץ 2016 וגרסתה היציבה יצאה בתאריך 22 באוגוסט 2016. הגרסה הגיעה לראשונה למכשירי נקסוס ו-LG V20 הוא הטלפון החכם הראשון שהושק ביחד עם נוגט.
דוכסות בראונשווייג
דוכסות בראונשווייג הייתה מדינה שהוקמה בקונגרס וינה בשנת 1815, על ידי שדרוג נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל למעמד של דוכסות. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
אנדרואיד נוגט
נוגט קיבלה ביקורות אוהדות. פורמט ההתראות החדש קיבל שבחים בפרט בעוד שממשק ריבוי המשימות נראה כשינוי חיובי אך מבקרים חוו הרבה יישומונים שלא תומכים בממשק. מבקרים הביעו ביקורות מעורבות על מצב ה-"Doze" אך התקנות יישומונים מהירות ותיקונים לממשק המשתמש קיבלו ביקורות אוהדות.
נכון ל-31 באוגוסט 2018, 30.8% מכלל המכשירים עם הגישה לגוגל פליי מריצים את נוגט מה שהופך את נוגט לגרסה הפופולרית של אנדרואיד נכון לתאריך הזה.
דוכסות בראונשווייג
היסטוריה
במהלך קונגרס וינה קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות, וכללה את כל שטחי בראונשווייג שלא היו תחת שליטת ממלכת הנובר. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830, וקרל ברח מהמדינה, ואחיו וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר בן דודו הרחוק, וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג. ב-1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות.
המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג.
ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט השלישי, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.
ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה התחתונה.
אנדרואיד נוגט
היסטוריה
ב-13 באפריל 2016, גרסת הבטא השנייה של אנדרואיד N יצאה לאור. גוגל הרחיבה על אנדרואיד N במהלך כנס Google I/O 2016 והציגה את פלטפורמת המציאות המדומה שלה, Daydream. גרסת הבטא השלישית הייתה יותר יציבה מהקודמות והתאימה לבדיקה על ידי ציבור יותר רחב. גוגל גם הכריזה על תחרות שתקיים כדי למצוא שם לאנדרואיד N.
גרסת הבטא הרביעית יצאה ב-15 ביוני 2016. ב-30 ביוני 2016 גוגל הכריזה שהשם הרשמי של אנדרואיד N יהיה "נוגט"; גוגל גם אישרה שנוגט תהיה גרסה 7.0 של אנדרואיד.
הבטא החמישית והאחרונה יצאה ב-18 ביולי 2016.
אנדרואיד 7 יצאה באופן רשמי ב-22 באוגוסט 2016 עם המכשירים נקסוס 6, 5X, 6P, 9, Nexus Player, Pixel C, והג'נרל מובייל 4G בתור המכשירים הראשונים שקיבלו את העדכון. דייב בורק, סגן נשיא הנדסה באנדרואיד הצהיר באוגוסט 2016 שעדכונים לנוגט יצאו אחת לרבעון. ב-6 בספטמבר 2016, LG השיקה את ה-V20, הטלפון החכם הראשון שמגיע ביחד עם נוגט.
עדכונים למכשירים קיימים תלויים ביצרן ובמפעיל. יצרנים גדולים כגון HTC, סוני ומוטורולה הצהירו שיעדכנו את הדור העדכני של מכשיריהם לנוגט. קוואלקום הודיעו שלא יתמכו בנוגט במכשירים עם מעבד הסנפדרגון 800 ו-801. למרות שיצאו גרסות בטא של אנדרואיד נוגט למכשיר הסוני Xperia Z3 (המשתמש במעבד הסנפדרגון 801), המכשיר לא קיבל את הגרסה הסופית.
באוקטובר 2016 יצאה גרסה חדשה לנוגט (7.1) והגיעה עם מכשירי גוגל פיקסל. הגרסה הוסיפה את פלטפורמת המציאות המדומה Daydream, מקלדת תמונות, תמיכה מורחבת ברגשונים, תמיכה בקיצורי דרך ליישומונים ממסך הבית ותכונות נוספות.
חידושים
גרסה זו הציגה שינויים בהצגת ההודעות, ובה יש תצוגה מפורטת יותר של הודעות, אפשרות למענה מהיר וכן לביצוע פעולות (דוגמת מחיקת מיילים או ארכובם) במסך ההודעות. כמו כן, החל מגרסה זו ניתן לשנות הגדרות עבור הודעות לכל אפליקציה ואפליקציה. זאת באמצעות לחיצה ארוכה על ההודעה, ולאחר מכן על גלגל השיניים המופיע בצידי ההודעה. כך ניתן לשנות את עדיפות ההצגה של כל הודעה, למשל.
מהדורת פקסימיליה
מקור המילה פקסימיליה הוא מלטינית - fac simile שפירושו "לעשות דומה", כלומר להעתיק באופן נאמן למקור.
מהדורת הפקסימיליה נועדה ליצור העתק, הזהה למקור ככל האפשר (לרבות: גודל, צורה, צבעים וכדומה ואף שמירה על פגמים, פגיעות ועוד), של ספר נדיר, כתב יד, מפה, הדפס או פריט אחר בעל ערך היסטורי שעותקיו המקוריים מועטים או נדירים.
מהדורות פקסימיליה יכולות להיעשות לשם מחקר מדעי או לצרכים מסחריים או פרסומיים ובדרך כלל המהדורה תהיה מוגבלת לכמה מאות עד אלפים בודדים של עותקים.
מהדורת פקסימיליה אינה מהדורה נוספת או הדפסה חוזרת אלא העתק מדויק של המקור והיא גם מוצגת כך על גבי היצירה.
אגם אייר
אגם אייר הוא הנקודה הנמוכה ביותר באוסטרליה, בגובה של כ-15 מטרים מתחת לפני הים. לעיתים נדירות האגם מתמלא, אז הוא האגם הגדול ביותר באוסטרליה וה-18 בגודלו בעולם. ממוקם בדרום אוסטרליה, 647 קילומטרים צפונית לאדלייד. אגן אגם אייר משתרע על למעלה ממיליון קמ"ר, והוא חווה שיטפון קטן כל 3 שנים, שיטפון גדול כל 10 שנים ומתמלא לגמרי בממוצע רק ארבע פעמים בכל מאה. מפלסי המים של אגם אייר תלויים בעיקר במונסון השנתי ובכמות הגשמים שיורדת במצוק האגם בקווינסלנד ובטריטוריה הצפונית.
האגם נקרא על שם חוקר הארצות הבריטי ג'ון אדוארד אייר אשר היה האירופי הראשון לצפות בו ב-1840. הילידים האוסטרלים שהתגוררו באזור, אנשי הארבנה (Arabana), מכנים את האגם "Kati Thanda".
ג'ון קוקרופט
סר ג'ון דאגלס קוקרופט (באנגלית: John Douglas Cockroft; 27 במאי 1897 – 18 בספטמבר 1967) היה פיזיקאי בריטי אשר חלק את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1951 על ביקוע גרעין האטום עם ארנסט וולטון, וסייע בפיתוח אנרגיה גרעינית.
קורות חיים
לאחר שירות במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית בחיל התותחנים המלכותי קוקרופט למד הנדסת חשמל במכללה הטכנולוגית של העיר מנצ'סטר. לאחר מכן הוא זכה במלגה לסנט ג'ונס קולג' בקיימברידג', שם עמד בבחינות לתואר ראשון ביוני 1924 וסיים בהצטיינות. ארנסט רתרפורד קיבל את קוקרופט למעבדת קבנדיש כתלמיד מחקר ובשנת 1928 קוקרופט השלים את עבודת הדוקטורט שלו תחת הנחיית רתרפורד. בשיתוף פעולה עם ארנסט וולטון ומארק אוליפנט הוא בנה את "מאיץ קוקרופט-וולטון" שבו השתמשו כדי לבצע את הפירוק המלאכותי הראשון של גרעין אטום, הישג הידוע בכינויו "פיצול האטום".
במהלך מלחמת העולם השנייה קוקרופט היה לעוזר ראש המחקר מדעי במשרד האספקה הבריטי, ועבד על פיתוח המכ"ם. הוא גם היה חבר בוועדה שהוקמה כדי לבחון את הבעיות הנובעות ממזכר פריש-פירלס, בו חישוב המדגים כי יצירת פצצת אטום יכולה להיות אפשרית מבחינה טכנית. הוא אף היה חבר בוועדת MAUD אשר המשיכה בעבודה זו. ב-1940, במסגרת משימת טיזרד, הוא חלק סודות טכנולוגיה בריטית עם עמיתיו בארצות הברית. בהמשך המלחמה, בריטניה קצרה את הפירות שיתוף פעולה זה כאשר קיבלה מארצות הברית טכנולוגיות צבאיות בתחום המכ"ם ומרעום קרבה, אשר הועילו כדי להילחם ב-V-1. ב-1944, הוא התמנה למנהל מעבדת מונטריאול, ופיקח על פיתוח כורים גרעיניים מסוג ZEEP ו-NRX, ובהקמת מעבדות צ'וק ריבר.
לאחרי המלחמה קוקרופט הפך למנהל המוסד למחקר אנרגיה אטומית (AERE) בבריטניה, שם פיתח כורים גרעיניים.
בשנים 1959–1967 הוא עמד בראש צ'רצ'יל קולג' בקיימברידג'. משנת 1961 ועד 1965 הוא היה גם נגיד האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה.
תחילת חייו
ג'ון קוקרופט נולד בטודמורדן במערב יורקשייר שבאנגליה ב-27 במאי 1897. הוא היה בנו הבכור של בעל מטחנה. היו לו ארבעה אחים. את חינוכו היסודי קיבל בבית ספר של הכנסייה האנגליקנית בכפר סמוך למקום הולדתו. בבית הספר היסודי הכיר את אשתו לעתיד יוניס אליזבת קרבטרי. בשנת 1914 הוא זכה במלגת לימודים במחוז מגוריו בזכותה למד מתמטיקה באוניברסיטת ויקטוריה במנצ'סטר. הוא סיים את שנת לימודיו הראשונה ביוני 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. ב-24 בנובמבר 1915 הוא התגייס לצבא הבריטי והוכשר כאתת בחיל התותחנים. הוא הוצב בחזית המערבית. קרוקפורד השתתף בהתקדמות לעבר קו הינדנבורג. בפברואר 1918 נשלח לקורס קצינים, אף על פי שלא למד בבית ספר פרטי, כמקובל בין קצינים בריטים באותה עת. באוקטובר 1918 הוא הוסמך כקצין בחיל התותחנים.
בינואר 1919, לאחר סיום המלחמה, הוא שוחרר מן הצבא ושב ללימודיו במנצ'סטר, אולם החל בלימודי הנדסת חשמל במכללה הטכנולוגית של העיר מנצ'סטר. בזכות השנה שבה למד מתמטיקה, טרם גיוסו, הוא קיבל פטור מלימודי שנה ראשונה. ביוני 1920 קיבל תואר ראשון במדעים (BSc). מיילס ווקר, שהיה פרופסור להנדסת חשמל במכללה, שכנע את קוקרופט להתחיל בעבודת מחקר בחברת מטרופוליטן ויקרס, חברת הנדסת חשמל בריטית המתמחה בציוד חשמל תעשייתי. הוא קיבל מלגת מחקר ובשנת 1922 הגיש תזה לתואר שני במדעים בנושא "ניתוח הרמוני לזרמי חילופין". באותו שלב הציע לו ווקר כי יבחן למלגת לימודים בסנט ג'ונס קולג' באוניברסיטת קיימברידג', שם למד אף הוא. קרוקרופט הצליח לזכות במלגת לימודים של 30 ליש"ט וכן בסיוע לימודים של 20 ליש"ט שהוענק לו כתלמיד בעל אמצעים דלים. חברת מטרופוליטן ויקר העניקה לו 50 ליש"ט נוספים בתנאי שישוב לעבוד בחברה עם קבלת התואר. מורהו ודודתו השלימו את השכר הנדרש בסך 316 ליש"ט וכך היה יכול להתחיל בלימודיו בקיימברידג'. כתלמיד שהגיע עם תארים קודמים הוא קיבל פטור מבחינות השנה הראשונה. ביוני 1924 עמד בבחינות הסיום לתואר ראשון, סיים בהצטיינות וקיבל תואר ראשון.
ב-26 באוגוסט 1925 קוקרופט נישא לאליזבת קרבטרי בטקס שנערך בכפר הולדתו. לזוג נולדו שישה ילדים, שני בנים וארבע בנות, הראשון שבהם מת עוד בהיותו תינוק.
מחקר גרעיני
בהמלצת מורו ווקר, שהיה אז מנהל המחקר בחברת מטרופוליטן ויקרס, קוקרופט התקבל כתלמיד מחקר במעבדת קוונדיש אותה ניהל ארנסט רתרפורד. הוא החל לימודיו כתלמיד לתואר שלישי בשנת 1924, כשהוא נעזר בשתי מלגות לימודים. הוא כתב את עבודת הדוקטורט בהנחיית רתרפורד שכותרתה: "על התופעה המתרחשת בעיבוי זרמים מולקולריים על פני משטחים". ב-6 בספטמבר 1925 קוקרופט קיבל תואר דוקטור, באותה עת שימש עוזר לפיזיקאי הרוסי פיוטר קפיצה, שחקר את תחום הפיזיקה של שדות מגנטיים בטמפרטורות קור קיצוניות. במסגרת עבודתו עם קפיצה סייע קוקרופט בתכנון ובניית מנזלי הליום.
בשנת 1919 רתרפורד הצליח לפרק אטומי חנקן באמצעות חלקיקי אלפא שנפלטו מאטומי רדיום. ניסוי זה וניסויים נוספים הצביעו על מבנה גרעין האטום. כדי להמשיך ולחקור תחום זה היה צורך בחלקיקים מהירים דיים כדי להתגבר על המטען של הגרעין. נושא זה פתח תחום חדש של מחקר במעבדת קוונדיש. רתרפורד היקצה למטרה זו את קוקרופט, תומאס אליבון וארנסט וולטון. יחדיו הם בנו מכשיר שנודע בכינוי "מאיץ קוקרופט-וולטון. מארק אוליפנט תכנן מקור פרוטונים עבורם. נקודת תפנית במחקר הייתה לאחר שקוקרופט קרא מאמר של ג'ורג' גאמוב על מנהור קוונטי. קוקרופט הבין כי כתוצאה מתופעה זו ניתן להשיג את התוצאה הרצויה במתחי חשמל נמוכים בהרבה ממה שסבר בתחילה. הוא חישב כי פרוטונים עם אנרגיה של רק 300,000 אלקטרון וולט יכולים לחדור לגרעין בור. קוקרופט וולטון המשיכו לעבוד על פיתוח המאיץ שלהם במהלך שנתיים. רתרפורד גייס מענק מחקר של אלף ליש"ט מאוניברסיטת קיימברידג' כדי שירכשו שנאי וציוד מחקר נוסף.
ב-5 בנובמבר 1928 קוקרופט נבחר כעמית בסנט ג'ונס קולג'. במרץ 1932 וולטון וקוקרופסט החלו בהפעלת המאיץ שבנו כשהם מפציצים ליתיום ובריליום בפרוטונים בעלי אנרגיה גבוהה. הם ציפו למדוד קרינת גמא, עליה דיווחו מדענים צרפתים, אולם לשווא. בפברואר 1932 הדגים ג'יימס צ'דוויק כי מה שלמעשה ניצפה היה נייטרונים. לאחר מכן החלו קוקרופט וולטון לחפש קרינת אלפא. ב-14 באפריל 1932 וולטון הפציץ מטרת ליתיום והבחין במה שחשב שהוא קרינת אלפא. קוקרופט ורתרפורד שהוזעקו למעבדה אישרו כי אכן הממצא נכון. באותו ערב נפגשו השלושה בביתו של רתרפורד וניסחו מכתב לכתב העת Nature שבו הכריזו על תוצאות הניסוי, הפירוק המלאכותי הראשון של גרעין אטום.
תוצאה זו, המכונה ביקוע גרעיני, הביאה להענקת מדליית יוז לוולטון וקוקרופט בשנת 1938 ופרס נובל לפיזיקה בשנת 1951. שני החוקרים המשיכו בניסוייהם והצליח לבקע גרעין פחמן, חנקן וחמצן בעזרת פרוטונים, דאוטרונים וחלקיקי אלפא. הם הדגימו כי יצרו איזוטופים רדיואקטיביים, כולל פחמן-11 וחנקן-13.
וולטון וקוקרופט היו מודעים למגבלות המאיץ שפתחו. מאיץ טוב יותר, הציקלוטרון, פותח בארצות הברית על ידי ארנסט לורנס. למרות הציוד הנחות הצליחה מעבדת קוונדיש להקדים במחקריה את האמריקאים, אולם קוקרופט לחץ על רתרפורד לרכוש ציקלוטרון למעבדת קוונדיש. רתרפורד אשר נרתע ממחיר המכשיר, הסכים לרוכשו לאחר מתנה של רבע מיליון ליש"ט מהלורד אוסטין. בכסף נרכש ציקלוטרון בקוטר 36 אינץ' ואף נבנה אגף חדש שבו הוצב והופעל. באוקטובר 1938 החל הציקלוטרון לפעול בפיקוחו של קוקרופט ובניית האגף הושלמה בשנת 1940. אולפינט סבר שהציקלוטרון שנרכש אינו גדול דיו והחל בבניית ציקלוטרון גדול יותר, בקוטר 60 אינץ', באוניברסיטת בירמינגהאם. בנייתו של זה התעכבה לאחר פרוץ המלחמה ועם סיומה הפך מכשיר זה לחסר תועלת.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל קוקרופט משרת עוזר למנהל המחקר המדעי במשרד האספקה והתמקד במחקר על מכ"ם. בבריטניה הייתה אז מערכת של מתקני מכ"ם להתראה מוקדמת אשר נבנתה על ידי חיל האוויר המלכותי וקוקרופט אסף מדענים כדי שהמערכת תפעל באופן מלא. בשנת 1940 הוא הפך חבר במועצה המייעצת למחקר מדעי ופיתוח טכנולוגי. באפריל 1940 הוא הפך חבר בוועדה למחקר מדעי של לוחמה אווירית אשר בחנה את הנושאים העולים ממזכר פריש-פירלס, בו קיים חישוב המדגים כי בניית פצצת אטום אפשרית מבחינה טכנית. הוא המשיך בעבודה זו אף בוועדת MAUD אשר ניהלה מחקר מקדים פורץ דרך בתחום הנשק הגרעיני בבריטניה.
באוגוסט 1940 קוקרופט נסע לארצות הברית כחלק ממשלחת טיזרד. אף שבריטניה פיתחה טכנולוגיות חדשות, היא הייתה חסרה את היכולת לנצלן ולכן הוחלט לחלוק בטכנולוגיות אלה עם ארצות הברית, אף שבאותה עת עדיין לא הייתה מעורבת במלחמה. המידע שהועבר לאמריקאים על ידי משלחת טיזרד הכיל כמה מפריצות הדרך המדעיות הגדולות של אותה עת. המידע שניתן לאמריקאים כלל טכנולוגיות מכ"ם, באופן מיוחד מגנטרון משופר, אשר תואר על ידי ההיסטוריון בקסטר כ"מטען יקר הערך ביותר שהובא אי-פעם לחופינו", מרעום קרבה משופר, תוכניות מנוע סילון של פרנק ויטל ומזכר פריש-פירלס המתאר את האפשרות של בניית פצצת אטום. לצד פרטי מידע אלה הביאה המשלחת מידע על פיתוחים טכנולוגיים רבים אחרים בתחום הנשק. בדצמבר 1940 שב קוקרופט לבריטניה.
זמן קצר לאחר שובו התמנה קוקרופט למנהל המוסד למחקר ולפיתוח הגנה אווירית. הוא התמקד בשימוש מערכות מכ"ם ליירוט כלי טיס. אף שפיתח במסגרת עבודתו מערכת מכ"ם למטרות יירוט, עם תום הפיתוח התברר כי לאמריקאים מערכת למטרה זהה שהיא יעילה יותר. בעקבות הסכם מונטריאל, מאוגוסט 1943, שולב המחקר הבריטי בתחום פיתוח הנשק הגרעיני עם המאמץ האמריקאי בתחום זה. במאי 1944 מונה קוקרופט למנהל מעבדת מונטריאל למחקר גרעיני.
לאחר המלחמה
באפריל 1945 חיפשו קוקרופט ועמיתו אוליפנט אחר אתר בבריטניה לבניית מעבדה למחקר גרעיני וקבעו אותה בבסיס חיל האוויר המלכותי בהארוול, במחוז ברקשייר. ב-9 בנובמבר 1945 מונה קוקרופט למנהל המוסד למחקר אנרגיה גרעינית בהארוול, זאת בטרם עזב את משרתו כמנהל המעבדה במונטריאל קנדה. בשנת 1947 החל לפעול במעבדה שקוקרופט הקים בהארוול הכור האטומי הראשון במערב אירופה. בעקבות חוק האנרגיה האטומית משנת 1946 שנחקק בארצות הברית, לא יכלה עוד בריטניה לקבל גישה למחקר הגרעיני האמריקאי. קוקרופט סייע לנהל משא ומתן עם האמריקאים ולהגיע להבנות לא רשמיות, שפורסמו בינואר 1948, לחידוש שיתוף הפעולה המדעי בין שתי המדינות. אולם שיתוף פעולה מחודש לא הושג אלא בשנת 1958, לאחר שבריטניה פתחה כוח הרתעה גרעיני משלה.
ב-24 בינואר 1959 הוכר צ'רצ'יל קולג' כמכללה עצמאית באוניברסיטת קיימברידג'. יומיים לאחר היווסדו הכריז חבר הנאמנים כי קוקרופט יתמנה לראש הקולג' הראשון. אף שבקולג' תוכננו להתקיים לימודים גם בתחום מדעי הרוח והחברה, תוכנן כי 70 אחוז מן התלמידים ילמדו בתחום המדעים והטכנולוגיה. קוקרופט מינה את עמיתיו להוראה ופיקח על בניית הקולג'. הקולג' נפתח באופן רשמי לפעילות ביוני 1964. בין השנים 1954 עד 1959 קוקרופט שימש נשיא המכון לפיזיקה וההתאחדות הבריטית לקידום המדע. משנת 1961 ועד 1965 הוא שימש כנגיד האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, תפקיד שהיה ברובו סמלי וחייב אותו להופיע בקנברה פעם בשנה לטקס הענקת תארים. קוקרופט שימש נציג בריטניה ב-CERN.
בנוסף לפרס נובל לפיזיקה, קוקרופט קיבל פרסים ואותות כבוד רבים בבריטניה ובעולם.
מועדון ספורט
מועדון ספורט, נקרא לעתים גם מועדון אתלטיקה, אגודת ספורט, איגוד ספורט, התאחדות ספורט, איחוד ספורט, או תנועת ספורט, הוא קבוצת אנשים שנוצרה למטרת עיסוק בספורט.
מועדוני ספורט נעים מארגונים שחבריהם משחקים יחד, ללא תשלום, ואפילו עשויים לשחק במועדונים דומים אחרים מדי פעם, וצופים בהם בעיקר בני משפחה וחברים, ועד לארגונים מסחריים גדולים עם שחקנים מקצועיים, יש להם קבוצות שמתחרות באופן קבוע מול אלו של מועדונים אחרים ומושכות לפעמים קהל גדול של אוהדים שמשלמים עבור הצפייה בתחרויות. מועדונים עשויים להיות מוקדשים לענף ספורט בודד או לכמה (מועדונים מרובי-ענפים).
המונח מועדון אתלטיקה מתייחס לרוב למועדון ספורט כללי, ולא רק מועדון המוקדש לאתלטיקה ממש.
ארגון
מועדוני ספורט גדולים מתאפיינים בכך שיש להם מחלקות מקצועיות וחובבות בענפי ספורט רבים כגון כדורגל, כדורסל, קטרגל, קריקט, כדורעף, כדוריד, הוקי משטח, באולינג, כדורמים, רוגבי, אגרוף, בייסבול, רכיבה על אופניים, טניס, חתירה, התעמלות ועוד, ולפעמים גם ענפי ספורט פחות מסורתיים כמו איירסופט, ביליארד, ספורט אלקטרוני, ניווט ספורטיבי, פיינטבול או רולר דרבי. הקבוצות והספורטאים המשתייכים למועדון ספורט עשויים להתחרות במספר ליגות, אליפויות וטורנירים שונים כשהם לובשים את אותם צבעי מועדון ומשתמשים באותו שם מועדון, תוך שהם חולקים גם את אותו בסיס אוהדים ומתקני אימונים ומשחקים של המועדון.
למועדוני ספורט מקצועיים רבים יש מערכת חברויות שבה האוהדים הרשומים משלמים דמי קצבה, ובתמורה זכאים להשתתף במשחקי הבית של המועדון לאורך כל העונה, ויש להם את הזכות לעסוק כמעט בכל סוג ספורט במתקני המועדון. לפעמים הם גם יכולים לקחת חלק בהחלטות הניהוליות של המועדון ואף להיבחר לנשיאותו, כמו למשל בברצלונה. עמלות חבר רשום, מכירת כרטיסים, חוזי חסות, מרצ'נדייז לקבוצה, זכויות טלוויזיה ודמי העברה של ספורטאים הם בדרך כלל המקורות העיקריים למימון מועדוני ספורט. בנוסף, ישנם מועדוני ספורט הנסחרות ורשומות בבורסה - מספר מועדוני כדורגל אירופאים מקצועיים השייכים למועדונים מרובי-ענפים גדולים יותר הם דוגמאות לכך (למשל, מועדוני SAD - Sociedade Anónima Desportiva - פורטוגזיים, כמו בנפיקה ליסבון וספורטינג ליסבון, מועדוני SAD - Sociedad Anónima Deportiva - ספרדיים, דוגמת ריאל סרגוסה וריאל בטיס, או מועדונים איטלקיים כמו לאציו).
קבוצות ספורט מסוימות נמצאות בבעלות וממומנת על ידי חברה אחת שאינה ספורטיבית, למשל מספר קבוצות הספורט שבבעלות חברת רד בול. דוגמאות נוספות לכך הן מספר קבוצות הספורט שבבעלות תאגידי באייר ופיליפס דרך באייר לברקוזן ופ.ס.וו. איינדהובן בהתאמה, שהחלו את דרכן בתור קבוצות של עובדי חברה.
חברות
בתחום ספורט המועדונים התחרותי, ספורטאי בדרך כלל יהיה רשום רק למועדון אחד עבור ענף נתון ויתחרה עבור אותו מועדון אך ורק למשך תחרות או עונה. חריגים כוללים העברות שחקנים והשאלות. כאשר ספורטאי מתחרה במספר ענפים הוא יכול להירשם במספר מועדונים.
מועדוני ספורט ברחבי העולם
באזורים רבים בעולם כמו אירופה, צפון אפריקה, המזרח התיכון, תת-היבשת ההודית או אמריקה הדרומית והמרכזית, מועדוני ספורט עם מספר מחלקות ספורט הם פופולריים מאוד והתפתחו לכדי כמה ממוסדות הספורט החזקים ביותר באותם מקומות.
בארצות הברית מוסדות גדולים כמו מועדון האתלטיקה של ניו יורק ומועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס משמשים כמועדוני אתלטים המשתתפים במספר ענפי ספורט. עם זאת, בצפון אמריקה יש דוגמאות רבות למועדוני ספורט שהם למעשה קבוצת ספורט אחת. כל קבוצה מהליגות המקצועניות בצפון אמריקה (NFL, CFL, NBA, MLB, NHL ו-MLS), יכולה להיקרא מועדון ספורט, אך כל מועדון מתמקד בספורט אחד בלבד. ישנם כמה יוצאי דופן, למשל מועדון הספורט וואן באפלו, שמעמיד קבוצת NFL (באפלו בילס), שתי קבוצות הוקי (באפלו סייברס ורוצ'סטר אמריקנס), שתי קבוצות לקרוס (באפלו בנדיטס ורוצ'סטר נייטהוקס), ומועדון ספורט וכושר כללי.
ב, כמעט כל מועדוני הספורט הגדולים מוקדשים לענף ספורט בודד. היוצא מן הכלל הוא מועדון האתלטיקה של קרדיף שבסיסו בקארדיף, ויילס. המועדון אחראי לחלק גדול מפעילויות הספורט החובבני המובילות בעיר, כמו קריקט, רוגבי יוניון, הוקי שדה, טניס וכדורת דשא. בנוסף, כמו במספר מדינות אחרות, אוניברסיטאות ומכללות רבות מפתחות מגוון רחב של פעילויות ספורט לסטודנטים כולל ברמה מקצועית או חצי מקצועית, הנקראות ורסיטי.
מועדונים רבים מתארים את עצמם ברמה הבינלאומית כמועדוני כדורגל ("FC", "Football Club" באנגלית בריטית, "Fußball-Club" בגרמנית; "CF", Clube de Futebol בפורטוגזית ו- Club de Fútbol בספרדית). בדרך כלל, מועדוני כדורגל בריטיים מציגים רק קבוצות כדורגל. מקביליהם בכמה מדינות אחרות נוטים להיות מועדונים רבי-ענפים, אפילו כשהם נקראים מועדוני כדורגל (למשל מועדון כדורגל פורטו, מועדון כדורגל באיירן מינכן ומועדון כדורגל ברצלונה). הקיצור המקביל "SC" (עבור "Soccer Club") משמש מדי פעם באנגלית אמריקנית (לדוגמה, נאשוויל SC ואורלנדו סיטי SC), אך שביעות חוסר רצון מצפון-אמריקניזציה של המינוח גורם לכך שרוב הקבוצות בצפון אמריקה עדיין משתמשות ב-"FC" בשמם במקום זאת (למשל FC דאלאס או טורונטו FC), על אף שבארצות הברית המילה "פוטבול" מתייחסת לרוב לפוטבול אמריקאי.
מועדוני ספורט בישראל
בספורט בישראל, רוב קבוצות הספורט כלולות במועדוני ספורט, ולרוב הקבוצה הבולטת של המועדון היא קבוצת הכדורגל שלו. מועדוני ספורט בישראל כוללים, למשל, את מכבי תל אביב, אשר לה מחלקות כדורגל, כדורסל (בעבר כדורגל נשים וכדורסל נשים), כדורעף, כדוריד, התעמלות ועוד. גם למכבי חיפה יש מחלקות כדורגל (ובעבר גם כדורגל נשים), כדורסל, כדורסל נשים וכדורעף נשים ושחייה. להפועל תל אביב יש מחלקות כדורגל, כדורסל, כדורגל נשים ועוד, כשבעבר היו לה גם מחלקות כדוריד וכדורסל נשים.
היפרכולסטרולמיה משפחתית
היפרכולסטרולמיה משפחתית (FH) היא מחלה תורשתית (גנטית), שגורמת לעליית רמת כולסטרול בדם. ההפרעה נגרמת עקב פגם גנטי בקולטן של LDL-cholesterol, ולכן הגוף לא מסוגל לספוג את הכולסטרול בדם, ונוצרים בדם עודפים ממנו. למחלה שני סוגים עיקריים. הנפוץ יותר, אוטוזומלי דומיננטי (הטרוזיגוטי) בשם HeFH שיכולה לגרום לעליית רמת כולסטרול מסוג LDL בדם לכמויות כפולות מהנורמה (מעל 190 מ"ג). לחולים כאלו יש שינוי בעותק אחד של גן מבקר-כולסטרול. הצורה השנייה היא רצסיבית (הומוזיגוטית, נובעת משינוי בשני העותקים של הגן) בשם HoFH. צורה זו מסוכנת יותר אך מאוד נדירה. היא מתרחשת אצל אחד ממיליון אנשים ויכולה לגרום לרמה עודפת של כולסטרול LDL בדם של פי שישה מהממוצע.
בדרך כלל מתעורר חשש של היפרכולסטרולמיה אצל מבוגרים שסובלים מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג או בנערים מתחת לגיל 16 כאשר ערכי סך הכולסטרול גבוהים מ-250 מ"ג, דרך אחרת לאבחן חשש היא כשרמת הכולסטרול LDL גבוהה מ-190 מ"ג אצל מבוגרים ויותר מ-150 מ"ג אצל ילדים מתחת לגיל 16. ולפעמים כאשר יש במשפחה מדרגה ראשונה מי שחלה באוטם שריר הלב או שסובל מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג.