cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כולל שומרי החומות
כיום
הכולל הקים מספר קריות מגורים. בשכונת גבעת שאול הרב הוא הרב אברהם יצחק אולמן, בשכונת רמות אלון הרב מנחם מנדל פוקס וברמת שלמה כיהנו הרב אלתר אליהו רובינשטיין ולאחריו הרב מרדכי פרידלנדר וכיום הרב אברהם דוד ליווי.
פאוורבול
ניתוח התשלום עם אפשרות הפאוורפליי (PowerPlay)
יש אומרים שלהפסיד 51 סנטים לכל דולר באפשרות הפאוורפליי זה לא גרוע כמו להפסיד 80 סנטים לכל כרטיס שהוא לא פאוורפליי. באריכות, לכל 1000 דולר שהוצאו על כרטיסים רגילים, ההפסד יהיה 803 דולר. לכל 1000 דולר שהוצאו על 500 כרטיסים עם אפשרות הפאוורפליי, ההפסד הוא רק 655 דולר.
משחק הלוטו קרוב לוודאי מסתמך על העובדה שהאדם הממוצע מוציא יותר כסף עם אפשרות הפאוורפליי, אך לא את אותו הסכום. בהתחשב בכך שסיכויי הסדרי התשלום יותר טובים, האדם הממוצע עשוי לנטות להעלות את התקן של 5 כרטיסים להגרלה ל-5 כרטיסי פאוורפליי. אז, במקום להפסיד 8 דולר בשבוע, הוא יפסיד כ-13 דולר. בקצרה, אף על פי שהסיכויים יותר טובים, האדם הממוצע יהיה כמעט תמיד מפסיד מובטח, ואם הוא מהמר על יותר כסף, מובטח לו להפסיד יותר.
לבסוף, אדם עשוי לטעון שהסיבה ההגיונית היחידה לשחק בלוטו היא בשביל סיכוי לזכות בפרס הגדול. אם היינו חיים לנצח, אסטרטגיה מנצחת הייתה לקנות כרטיסים רק כשהתשלום במזומן לאחר מיסים הוא יותר מ-146 מיליון דולר, שזה נותן לפחות תשלום של דולר אחד בממוצע בעת קניית כרטיס בדולר אחד, בהנחה שאפשרות הפאוורפליי לא פעילה. בכל זאת, אסטרטגיה כדוגמת זאת כוללת שהשחקן הנצחי משחק רק כשהתשלום, אחרי מיסים, ואחרי חישוב של הסבירות לזוכים אחרים, 146 מיליון דולר. בהנחה שהמס הפדרלי נוטל בסך הכול 40%, אפילו ההגרלה הכי גדולה של הפאוורבול תתן חזרה רק 75 סנטים בקירוב להשקעה של דולר אחד. כדי לצאת ברווח נקי יש צורך להרוויח יותר מ "פרס גדול" של 500 מיליון דולר, אפילו אנו מניחים שמספר השחקנים להגרלה נשאר אותו הדבר. בהתחשב בכך שמספר הכרטיסים שנמכרים בכל הגרלה, ובכך הסבירות לפיצול הפרס הגדול, עולים כשערך הפרס הגדול עולה, "ההזדמנות השווה" לפרס הגדול תהיה אפילו יותר גדולה.
שחקן נצחי המשחק באסטרטגיה "המנצחת" הזאת היה מוצא את עצמו משחק פאוורבול לעיתים נדירות מאוד, כדוגמת שחקן שלא שיחק פעם אחת בכל היסטוריית המשחק. אם הוא היה, באותו הזמן, משקיע דולר אחד לכל הגרלה שהוא לא נרשם אליה לפני כן בזמן שחלף מאז ההימור האחרון שלו, במטרה להגדיל את הסיכויים של הזכייה בזמן "סביר", הוא היה עדיין, עם שתי הגרלות פאוורבול בשבוע, עם ממוצא של 1.4 מיליון שנים בקירוב בין "פרסים גדולים", אף על פי שיש לו אפילו סיכוי לזכות ב"פרס הגדול" בפחות מ-930,000 שנים. בכל זאת הנחות אלו שהסיכויים נשארים אותו הדבר מיליוני שנים, ומאז שהחוקים השתנו שלוש פעמים בעשר שנים, כאשר כל פעם ירדו סיכויי הזכייה ב-"פרס הגדול", השחקן הנצחי יכול לצפות להפרשי זמן גדולים יותר בין זכיות ב"פרס הגדול".
מדינות משתתפות
זמין גם ב:
ניצחונות בפאוורבול פטורים ממס הכנסה בדלאוור, צפון דקוטה, פנסילבניה, וטנסי. בדרום דקוטה וניו המפשייר ("מס בזמן אמת" בחינם או כלום) אין מס הכנסה.
משנת 2010 הפאוורבול זמין גם בניו יורק. ג'ורג'יה עזבה את הפאוורבול ב-1996 כדי להצטרף למגה מיליונים, לוטו ממלכתי אחר.
רישיון מוצרים
במשחקי ה-WMS ב-2006 שוחררה שורה של מכונות הימורים תחת שם המותג פאוורבול.
רוק בריו
היסטוריה
בקשר לשנת 2014 ישנה אפשרות נוספת בקשר למיקום הפסטיבל (קולומביה).
רוק בריו
הפסטיבל הראשון של רוק בריו, התקיים משך 10 ימים, בין ה-11 ל-20 בינואר 1985, בשטח מיוחד שגודלו 250,000 מטרים רבועים בשכונת ז'אקארפאגואה (Jacarepaguá) שבריו דה ז'ניירו ובו צפו כ-1.4 מיליון אנשים. הפסטיבל כלל הופעות רבות של אמנים בינלאומיים, ביניהם: קווין, איירון מיידן, AC/DC, אוזי אוסבורן, רוד סטיוארט והסקורפיונס.
לצידם הופיעו אמנים והרכבים ברזילאים, כמו ז'ילברטו ז'יל, לולו סאנטוס, ריטה לי (Rita Lee, בשנות השישים חברה בהרכב הרוק הפסיכדלי המוטנטים), קייטנו ולוזו (יחד עם ז'יל ואחרים הניח את יסודות זרם הטרופיקליה), נאי מאטוגרוסו (בשנות השבעים שר בהרכב הגלאם רוק Secos & Molhados, כלומר, "יבשים ורטובים"), להקת הפופ-רוק Kid Abelha (קיד דבורה), עם הסולנית והמחברת פאולה טולר (Paula Toller, שיריה בשנות השמונים נודעו בשימוש במטאפורות של מיניות מרומזת, מסויגת ודו-משמעית וכיכבו בראש מצעדי הפזמונים בברזיל בשנים 83–85), פפאו גומז (Pepeu Gomes - דורג בידי המגזין Guitar World בין 10 הגיטריסטים הטובים בעולם. בשנות השישים והשבעים היה גיטריסט ההרכב Novos baianos), ההרכב Blitz של אוונדרו מסקיטה, בגלגולו הראשון עם קולות הרקע הדומיננטיים של מארסיה בולקאו ופרננדה אבראו, והלהקה Barão Vermelho (הברון האדום), עם הסולן שנודע בכינוי "קאזוזה, המשורר של הרוק" (Cazuza, o poeta do rock), מהיוצרים החשובים ביותר של הרוק הברזילאי בשנות השמונים, שהלך לעולמו ב-1990 ממחלת האיידס.
שני המופעים של להקת קווין ב-12 בינואר וב-19 בינואר הוסרטו ושודרו בדרום אמריקה על ידי Globo TV. כל אחד מהמופעים הללו, נצפה על ידי כ-200 מיליון איש וביותר מ-60 מדינות. ההערכה של קהל הצופים בכל אחד ממופעי קווין, עמדה על כ-325 אלף. עד 2003, נתון זה היה שיא עולמי עבור קהל ששילם למופע (שיא זה נשבר על ידי Molson Canadian Rocks for Toronto, שמשך קהל של 490 אלף איש אשר שילם עבור המופע).
נטען, כי ההופעה של איירון מיידן באותו פסטיבל הייתה אחת מהמרשימות, ותוארה כ"אגדית". ההופעה החלה שתי דקות לחצות הלילה, בחגיגה וקידום של אלבומם האחרון דאז Powerslave, שכלל בתוכו את השיר Two Minutes to Midnight (שתי דקות לחצות).
רוק בריו 2
הפעם השנייה בה נערך הפסטיבל הייתה בין ה-18 ל-26 בינואר 1991, באצטדיון המרקנה. בין הכוכבים הבינלאומיים הבולטים אותה שנה ניתן היה למצוא את Guns N' Roses, פיית' נו מור ומגדת. לצידם ניתן היה למצוא את : א-הא, בילי איידול, ג'ורג' מייקל, הפי מנדייז, INXS, ג'ו קוקר, ליסה סטנספילד, פרינס, SNAP, דבי גיבסון ואחרים. בין האמנים המקומיים שהופיעו היו: ז'ילברטו ז'יל, גל קוסטה, פאולו ריקרדו ורבים אחרים.
רוק בריו 3
הפעם השלישית בה התקיים פסטיבל רוק בריו, היה ב-2001 (בימים 13, 14, 18 - 21 בינואר), באותו המקום בו התקיים זה הראשון ב־1985. הפסטיבל הובל על ידי להקות בינלאומיות כאר.אי.אם., איירון מיידן ורד הוט צ'ילי פפרז. במקביל למופע המרכזי התקיימו משך הפסטיבל במות אלטרנטיביות של מוזיקה אלקטרונית (Tenda Eletro), מוזיקה לאומית (Tenda Brasil), מוזיקה אפריקאית (Tenda Raízes) ומוזיקת העולם (Tenda Mundo Melhor). האירוע התקיים תחת הכותרת "עבור עולם טוב יותר" (Por um mundo melhor), וחמש דקות של דומיה נשמרו לפני תחילת המופעים ביום הראשון כאקט סמלי.
התזמורת הסימפונית הברזילאית בניצוחו של המנצח הישראלי ירוחם שרובסקי השתתפה ביום הראשון של הפסטיבל וניגנה את קטע הפתיחה לפאומה הסימפונית הידועה כה אמר זרתוסטרא מאת המלחין הגרמני ריכרד שטראוס בעיבוד קצבי מיוחד לכבוד הפסטיבל.
איירון מיידן הקליטה את המופע שלהם והוציאה אותו כאלבום חי בשם "Rock in Rio". הרווחים של האלבום הזה, נתרמו לקרן קלייב בור (Clive Burr), שמטרתה לעזור למתופף העבר לשלם את חשבונותיו הרפואיים הגדלים עקב מחלתו בטרשת נפוצה.
אמנים בינלאומיים אחרים שהשתתפו בפסטיבל היו : בק, רוג'ר ווטרס, אהרון קרטר, בריטני ספירס, להקת דייב מתיוז, אואזיס, Queens of the Stone Age, סטינג, שריל קרואו ואחרים. בין האמנים המקומיים ניתן היה למצוא את ז'ילברטו ז'יל, אודורה, דניאלה מרקורי, פאטו פו ועוד.
ודוביצה
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באזור הייתה במאות ה-10 וה-11, ועל פי האגדה המקומית העיר נוסדה על ידי אדם בשם ולאד או ואד, אך העיר מוזכרת לראשונה ברישומים משנת 1325. באותה תקופה העיר הייתה מרכז מסחרי שהיה שייך לנסיכות שלזיה, ולפי כמה היסטוריונים כבר אז הוכר היישוב כעיר. בשנת 1430 נהרסה העיר בשריפה, אך היא הוקמה ושוקמה במהרה וניתנו לה זכויות עיר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה וביטול המלוכה, הפכה ודוביצה חלק מפולין שנוסדה מחדש.
במלחמת העולם השנייה בשנת 1941 הוקם בעיר גטו; מרבית האוכלוסייה היהודית, למעלה מ-2,000 איש נרצחו בשואה רובם באושוויץ הקרובה.
כלכלה
כיום מגיעות מרבית הכנסותיה של העיר מתיירות, אך יש גם תעשייה זעירה לייצור מכונות. בעיר ממוקם גם המטה של החברה הגדולה בפולין לייצור מיץ.
דיפ פרפל
דיפ פרפל (Deep Purple, סגול עמוק; מכונה בעברית לעיתים גם סגול כהה) היא להקת הארד רוק בריטית שנוסדה בשנת 1968 בלונדון בידי ריצ'י בלקמור, איאן פייס, ג'ון לורד וניק סימפר. מנעד יצירותיה נע בין הארד רוק, רוק מתקדם , בלוז רוק והבי מטאל. בתחילת דרכה, הלהקה ניגנה בעיקר רוק פסיכדלי מתקדם עם השפעות מוזיקה קלאסית, אך המאפיינים של הארד רוק קיימים בכל אלבומיה.
דיפ פרפל נחשבת לאחת מלהקות הרוק הגדולות בכל הזמנים. בנוסף, יחד עם להקות כמו בלאק סבאת' ולד זפלין, הלהקה נחשבת לאחת החלוצות של ז'אנר ההבי מטאל. הלהקה בתחילה הייתה פעילה מאז הקמתה ועד שהתפרקה בשנת 1976. בשנת 1984 התאחדה הלהקה והיא פעילה עד היום. בשנת 2016 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול. הלהקה מכרה למעלה ממאה מיליון עותקים.
ההתחלה
להקת דיפ פרפל נוסדה רשמית בשנת 1968, באנגליה, על ידי חמישה חברים: הקלידן ג'ון לורד, הגיטריסט ריצ'י בלקמור, הסולן רוד אוונס, הבסיסט ניק סימפר, והמתופף איאן פייס. שמה הקודם של הלהקה, Roundabout, הוחלף לשם Deep Purple, על שם שיר של פיטר דה רוז, שידוע בביצוע לארי קלינטון והיה אהוב על סבתו של בלקמור.
בתחילת דרכה התמקדה הלהקה לרוב בגרסאות כיסוי (קאברים) לשירים אחרים. בשלושת אלבומיה הראשונים: "Shades of Deep Purple", "The Book of Taliesyn", ו-"Deep Purple", הצליחה הלהקה להגיע למצעדי הלהיטים בארצות הברית, אך לא הייתה לה כמעט הצלחה בבריטניה, מולדתם של חבריה. הכיוון המוזיקלי של הלהקה התבסס בתקופה זו על נגינת הקלידן ג'ון לורד, שהתמחותו המקורית הייתה מוזיקה קלאסית. הרכב הלהקה השתנה עם עזיבתם של אוונס וסימפר, כאשר את מקומם תפסו הסולן איאן גילן והבסיסט רוג'ר גלובר. שניהם היו מכרים של בלקמור, וחברים בלהקה בשם Episode Six, לפני שהצטרפו לדיפ פרפל.
ההרכב השני
בהרכב חדש זה, הקליטו חברי הלהקה בשנת 1969 את התקליטון "Black Night", כשבצידו השני הוקלט השיר "הללויה" ואת ה-Concerto for Group and Orchestra, הופעה ראשונה מסוגה באותה התקופה, בה הוקלטו יצירות בשילוב תזמורת פילהרמונית ולהקת רוק בהופעה חיה באלברט הול. היצירה הולחנה על ידי קלידן הלהקה ג'ון לורד בעזרתו של המלחין הבריטי מלקולם ארנולד. לורד, שניסה לגשר בין המוזיקה הקלאסית עליה גדל לבין הרוק הכבד שאת שורשיו הוביל באותה התקופה, היה למעשה היחיד בלהקה שהתעניין בנושא, למרות התשבחות בעיתונות, האלבום התקבל בקרב קהל השומעים בקרירות רבה. לורד ודיפ פרפל, חזרו שנה לאחר מכן לנגן ביצירה נוספת בה שולבה הלהקה עם תזמורת ושנקראה Gemini Suite, אך מעריצי הלהקה והלהקה עצמה בחרה שלא לשוב עוד לז'אנר הייחודי, ופנתה להתעמק ברוק הכבד. אותה הקלטה נדירה של דיפ פרפל עם התזמורת מבצעים את Gemini Suite יצאה באופן רשמי על דיסק בחברת RPM.
לאחר יציאת האלבום, תפס בלקמור את הפיקוד על הלהקה. הסיבה ללקיחת המנהיגות שלו מתוארת היטב בציטוט הבא:. כך יצא האלבום "In Rock" - אלבום מחוספס וכבד מאוד ביחס לאותה התקופה. האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים, והלהקה הצליחה בארצות הברית ולראשונה גם בבריטניה עצמה. הסינגל "Black Night" הגיע למקום השני במצעד הבריטי, המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה אי פעם.
בקיץ 1971 יצא האלבום "Fireball". גם אלבום זה היה להיט, אך מעט פחות מקודמו. הסינגל "Strange Kind of Woman" הגיע אף הוא למקומות גבוהים במצעד. הלהקה תכננה עוד אלבום, ורצתה להקליט אותו בקזינו במונטרה, שווייץ. במהלך הופעה של פרנק זאפה ירה אלמוני אקדח זיקוקים לעבר הגג ושרף את הקזינו. האירוע השפיע על הלהקה, וכך נוצר השיר "Smoke on the Water".
חברי הלהקה שמו לב לסאונד מיוחד המתקבל בנגינה במסדרונות בית המלון בו הם שהו. הם החליטו להקליט את כל האלבום החדש שלהם במסדרונות בית המלון. תוצאת ההקלטות, האלבום "Machine Head" קיבל פלטינה משולשת.
ההרכב השלישי
לאחר הוצאת אלבום הופעה חיה "Made in Japan" והוצאת האלבום "Who Do We Think We Are", החלו המחלוקות הפנימיות לבלוט. את חוסר ההסכמה שהתגלע בין גילן לבלקמור ניתן לשמוע באלבום "Who Do We Think We Are", בו יש ירידה מוזיקלית ניכרת. ב-1974 פרש איאן גילן מחברותו בלהקה. לאחר מכן פוטר ממנה גם הבסיסט רוג'ר גלובר.
באותה שנה בחרו החברים שנותרו בסולן חדש, זבן בבוטיק אופנה ובנם של בעלי פאב, דויד קוברדיל, וגם בבסיסט והזמר חבר להקת טרפיז - האמריקאי הראשון שחבר ללהקה, גלן יוז. בהרכבה החדש הקליטה דיפ פרפל אלבום פלטינה נוסף, "Burn". האלבום לימד על שינוי כיוון מוזיקלי של הלהקה לתחום חדש לגמרי: רוק כבד בלוזי עם אלמנטים פאנקיים בהשפעת הבסיסט גלן יוז. הרכב זה הקליט שני אלבומים עד שלבלקמור נמאס מכיוון הפאנק ששאר חברי הלהקה משכו אליו ולכן רצה לפרוש. הקש ששבר את גב הגמל היה הסירוב בו נתקל כשרצה להקליט גרסה ל"הכבשה השחורה של המשפחה" (במקור של להקת Quatermass). לאחר קבלת הסירוב, עזב בלקמור את הלהקה והקים את להקת ריינבו עם רוני ג'יימס דיו.
ההרכב הרביעי
חבריה החדשים של הלהקה שטעמו מעוצמת הקונצרטים לפני עשרות ומאות אלפי המעריצים, התחננו בפני הקלידן ג'ון לורד והמתופף איאן פייס להותיר את ההרכב על כנו, ולאחר מאמצים למצוא מחליף שיכנס לנעליו הגדולות של ריצ'י בלקמור, נמצא הגיטריסט האמריקאי המוכשר טומי בולין כמחליף לגיטריסט הפורש. הלהקה הוציאה אלבום אחד בשנת 1975. אבל בולין לא יכול היה להיכנס לנעלי בלקמור משתי סיבות: ראשית הוא לא הגיע ליכולותיו המוזיקליות ושנית בולין סבל מחרדת במה נוראית ונהג לאבד את ראשו לחלוטין על הבמה. התופעות האלו החריפו בעיה נוספת של בולין, לראשונה בדיפ פרפל היו חברי הלהקה - בולין ויוז, צרכני סמים. לא לקח זמן רב עד שלורד ופייס מאסו באורח החיים של יוז ובולין והודיעו על חוסר רצונם בהמשך פעילותה. לבסוף טומי בולין מת ממנת יתר שהטביעה אותו בבריכה והלהקה הודיעה על התפרקותה.
הזיוף
בשנת 1980 החליט רוד אוונס, שהיה סולן הלהקה בשלושת אלבומי האולפן הראשונים, לעשות קצת כסף על חשבון מוניטין הלהקה. ייתכן שאוונס סבר שהעובדה שהלהקה הייתה מפורקת, כמו גם העובדה שהוא היה הסולן המקורי, תעזור לו במהלכו זה. ואכן, בעצת אמרגנו, הוא הקים הרכב והחל להופיע בארצות הברית, קנדה ומקסיקו תחת השם "דיפ פרפל", כשהפוסטרים שפרסמו את ההופעות לא רמזו במאומה כי אין מדובר בדבר האמיתי.
התוצאות היו רחוקות מלהשביע רצון: אוונס לא הצליח לשיר טוב את השירים שהושרו במקור על ידי איאן גילן ודייוויד קוברדייל, והקהל, שמלכתחילה היה אמביוולנטי כלפי הרעיון, קלט מהר מאוד מה ניסו למכור לו, והצביע ברגליים.
מהבחינה החוקית, השם "דיפ פרפל" שייך לחברי הלהקה המייסדים האחרים, ולפיכך, בתוך זמן קצר מאוד הגישו חברי הלהקה תביעה משפטית כנגד אוונס, ובה אסרו עליו להשתמש בשם ובמוניטין שלהם, שבנו בלעדיו. חברי הלהקה ניצחו במשפט, ובעקבות הניצחון גם נשללו מאוונס כל התמלוגים על מכירות של שלושת אלבומי הלהקה הראשונים, להם היה שותף.
האיחוד
ב-1984, לאחר שמונה שנים של פעילויות בהרכבים שונים, החליטו חברי ההרכב השני, גילן, בלקמור, פייס, גלובר, ולורד על איחוד מחדש. הלהקה הוציאה אלבום מוצלח מאוד בשם "Perfect Strangers". מיד אחריו יצאה למסע הופעות ארוך, בסיומו הקליטה את האלבום "The House of Blue Light" שיצא לאור ב-1987. בינתיים התברר כי הדמויות הבולטות שמאחרי הלהקה, גילן ובלקמור אינם מסתדרים יחד.
ההרכב החמישי
עקב חילוקי הדעות בין חברי הלהקה החליט גילן לפרוש בשנית ובמקומו הצטרף ללהקה ב-1990 הסולן ג'ו לין טרנר, שעבד עם בלקמור ב"ריינבו". הרכב זה הופיע בין השאר בישראל. ההרכב הופיע 3 שנים עד שגילן החליט לחזור.
ההרכב השישי
לאחר שינויים נוספים בהרכב הלהקה פרש הגיטריסט בלקמור שהלך לכיוון המוזיקלי ה"בריטי העתיק" והחל לנגן על כלים אתניים כמו לאוטה ועוד. במקומו, הלהקה גייסה לשירותיה את הגיטריסט ג'ו סטריאני. סטריאני שהיה מחויב גם לחברת תקליטים שונה היה חייב להפסיק את חברותו בלהקה לאחר זמן קצר. בהרכב זה הלהקה לא הוציאה אף אלבום.
ההרכב השביעי
פרישתו של סטריאני גרמה לגיוסו של סטיב מורס, מנהיג להקת Dixie Dregs, ווירטואוז גיטרה בפני עצמו. מאז כניסתו של מורס להרכב הלהקה היא החלה במסעי הופעות חובקי עולם והחזירה לעצמה את ההוד המפורסם שאפף את הופעותיה.
ההרכב השמיני (הנוכחי)
הלהקה הוציאה עוד מספר אלבומים, ואפילו תקליט של גרסה נוספת לנגינה עם תזמורת. בינתיים גם הקלידן ג'ון לורד עזב את דיפ פרפל בגיל 62 לטובת קריירה של הלחנת מוזיקה קלאסית. למרות נטישתו הותיר לורד את אורגן ההמונד הייחודי והאהוב שלו, ה"ביסט", ליורשו, הקלידן דון איירי, חבר לשעבר בלהקות קוליסאום 2, ריינבו, בלאק סבאת', גארי מור וייטסנייק ועוד.
בשנת 2005 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם "Rapture of the Deep" שזכה להצלחה מסחרית ולמסע הופעות שהחל בינואר 2006. בקיץ הייתה אומרה הלהקה להופיע בפסטיבל בעלבכ בלבנון, אך בגלל מלחמת לבנון השנייה ההופעה בוטלה.
ב-2013 יצא אלבום בשם "Now What?!".
ב-7 באפריל 2017 יצא אלבום האולפן ה-20 בשם "infinite",בעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שנמשך גם ב-2019 בשם "The Long Goodbye Tour".
ב-7 באוגוסט 2020 יצא אלבום האולפן ה-21 בשם "Whoosh!" בשיתוף פעולה עם המפיק בוב אזרין, הוצאתו נדחתה מ-12 ביוני עקב הגבלות בשל מגפת הקורונה.
ב-26 בנובמבר 2021 יצא אלבום האולפן ה-22 בשם "Turning to Crime" שלראשונה כל השירים שבו, לא נכתבו על ידי חברי הלהקה והוקלטו בעבר על ידי אומנים אחרים, גם הוא בשיתוף פעולה עם המפיק בוב אזרין.
במרץ 2022 הודיע סטיב מורס על לקיחת פסק זמן מהלהקה לאחר שאשתו אובחנה כחולה בסרטן, סיימון מקברייד החליף אותו בסיבוב ההופעות המחודש.
ב-23 ביולי 2022 הודיע סטיב מורס על פרישתו מהלהקה כדי לטפל באשתו.
ב-16 בספטמבר 2022 הצטרף סיימון מקברייד באופן רשמי ללהקה כנגן שכיר קבוע.
היכל התהילה של הרוק אנד רול
באפריל 2016 נכנסה דיפ פרפל אל היכל התהילה של הרוק אנד רול.
הופעות בישראל
בשנת 1988 הייתה הלהקה אמורה להופיע בישראל בחול המועד סוכות, אך ההופעה התבטלה עקב האינתיפדה הראשונה.
בתחילת שנות התשעים הגיעה לראשונה דיפ פרפל לישראל לשתי הופעות, ההופעה הראשונה נערכה ב-28 בספטמבר 1991 בפארק הירקון שבתל אביב וההופעה השנייה, אשר סגרה את סיבוב ההופעות של הלהקה, נערכה למחרת בחוף צמח, שבכנרת. הביקורות שפורסמו על המופע היו שליליות, והגדירו אותו כבלתי מוצלח, בלשון המעטה. ביצועיו של הסולן, ג'ו לין טרנר (שהחליף את איאן גילן באותה עת), היו בלתי מספקים. כמו כן, במהלך ההופעה האחרונה שבחוף צמח, לפני ההדרן, ירד מהבמה ריצ'י בלקמור, גיטריסט הלהקה, ולא הסכים לחזור, למרות קריאות הקהל. לפי גרסה אחת, הוא נבהל מכך שרבים בקהל אחזו "סטיקלייטים" זוהרים, ולפי גרסה אחרת, נזרקו לבמה בובות של דובים, שהבהילו אותו. בספטמבר 2008 הגיעה הלהקה להופעות בישראל בפעם השנייה, והופיעה ארבע פעמים. הופעה אחת נערכה ב"האנגאר 11" שבנמל תל אביב, ושלוש האחרות בתיאטרון קיסריה. ההופעות זכו להצלחה רבה ולביקורות אוהדות, וכל הכרטיסים עבורן נמכרו מראש.
במאי 2011, הגיעו חברי הלהקה בפעם השלישית לישראל, לשתי הופעות בתיאטרון קיסריה. בריאיון עמם, סיפרו חברי הלהקה, כי הם מעט עצובים על הידרדרות מעמד להקות הרוק בהשוואה לאמנים שמתפרסמים בתחרויות כגון "כוכב נולד", ושהם זוכרים לטובה את הקהל הישראלי. בנוגע למצב המדיני והפוליטי, אמר סולן הלהקה, איאן גילן, כי "אנו מודעים למצב באזור, אך הופענו בהרבה מקומות בהם הייתה מחלוקת פוליטית, מכיוון שאנו אנשי מוזיקה. הרי זה היה אבסורד אם הופעה שלנו לפני עשור בלונדון, הייתה מתפרשת כתמיכה בטוני בלייר". המתופף איאן פייס אמר, כי "אנו באים לעשות את החיים שמחים יותר", ואף כינה אמנים שביטלו הופעות בישראל עקב המצב הפוליטי - "רכיכות". ב-22 וב-23 בפברואר 2014 הופיעה הלהקה בפעם הרביעית בישראל, בהיכל נוקיה, במסגרת סיבוב ההופעות של אלבומם "Now What?!".
ב-22 במאי 2016 הופיעה הלהקה בפארק ראשון לציון, בפעם החמישית בישראל.
ב-22 במאי 2022 הלהקה הופיעה בהיכל מנורה מבטחים בת"א, בפעם השישית בישראל. כל הכרטיסים להופעה נמכרו והלהקה זכתה לביקורות טובות.
עקב הביקוש הרב, ב-23 במאי 2022 הופיעה הלהקה בפעם הראשונה בירושלים, בהיכל הפיס ארנה.
שקע קיימן
שקע קיימן (באנגלית: Cayman Trough או גם Cayman Trench) הוא, אזור של העתק חילוף מורכב, המכיל רכס מתפשט קטן, רכס אמצע קיימן (Mid-Cayman Rise), על קרקעית מערב הים הקריבי בין ג'מייקה לאיי קיימן. זו הנקודה העמוקה ביותר בים הקריבי ומהווה חלק מהגבול הטקטוני בין הלוח הצפון-אמריקאי ו. הוא משתרע ממעבר וינדוורד בכיוון דרומית לסיירה מאסטרה של קובה לכיוון גואטמלה. ההעתק נמשך בחוף כ, החוצה את גואטמלה וממשיך מתחת לאוקיינוס השקט, עד לאזור ההפחתה של.
כיוון השקע הצר יחסית הוא ממזרח-צפון-מזרח למערב-דרום-מערב ועומקו המרבי 7,686 מטרים. בתוך השקע נמצא רכס שכיוונו צפון-דרום המתפשט לאטו, שעשוי להיות תוצאה של פער של כ-420 קילומטרים לאורך ההעתק העיקרי. רכס קיימן המתפשט מראה קצב פתיחה ארוך טווח של 11–12 מילימטרים בשנה. החלק המזרחי של השקע נקרא המיקרו לוח גונאווה (Microplate Gonâve), אשר משתרע מהרכס המתפשט מזרחה לאי היספניולה, וגובל בצפון באזורי ההעתקים של אוריינטה (Oriente) וספטנטריאל (Septentrional). בדרום גובל המיקרו לוח גונאווה באזור ההעתקים של וולטון (Walton fault zone), עיקול המעצור של ג'מייקה ואזור ההעתקים גן אנריקייו-פלנטיין (Enriquillo-Plantain Garden fault zone). שני אזורי ההעתקים, הגובלים במיקרו לוח, הם העתקי הסטה אופקיים שמאליים. התנועה ביחס ללוח הצפון-אמריקאי היא 11 מילימטרים לשנה ממזרח והתנועה ביחס ללוח הקריבי היא 8 מילימטרים לשנה. החלק המערבי של השקע גובל בדרום בהעתק החילוף של איי סוואן (Swan Islands Transform Fault).
במהלך תקופת האאוקן היה השקע אתר של אזור הפחתה, שיצר את הקשת הגעשית של רכס קיימן ואת השטח הגעשי סיירה מאסטרה של קובה מצפון, שכן הלוח הקריבי הנע צפונה-מזרחה עבר הפחתה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי הנע בכיוון צפון-מערב, או כפי שטוענים כמה חוקרים, מתחת לשבר לוח שכונה המיקרו-לוח הקובני המזרחי.
בשנת 2010 החל צוות בריטי מהמרכז הלאומי לאוקיינוגרפיה בסאות'המפטון (National Oceanography Centre, בראשי תיבות NOCS), המצויד בצוללת רובוטית בשליטה אוטונומית, למפות את מלוא השקע וגילה מעשנות שחורות על קרקעית האוקיינוס בעומק של 5 קילומטרים, המעשנות העמוקות ביותר שהתגלו. בינואר 2012, הודיעו החוקרים, כי המים נפלטים מהמעשנות בטמפרטורה העולה אולי על 450 מעלות צלזיוס, מה שהופך אותן לנביעות ההידרותרמיות החמות ביותר הידועות. הם הודיעו גם על גילוי מינים חדשים, כולל שרימפס חסר עיניים עם איבר בעל חישת אור על גבו.
סופיה מהנובר
סופיה מהנובר (בגרמנית: Sophie von der Pfalz; 14 באוקטובר 1630 – 8 ביוני 1714) הייתה נסיכה-בוחרת (קורפירסטית) מהנובר.
בשל חוק ההסדר שנחקק על ידי הפרלמנט הבריטי ב-1701 נבחרה סופיה כיורשת הכתר הבריטית וכיום סדר הירושה לכתר הבריטי נקבע על פי צאצאיה, כלומר שרק לצאצאיה הישירים ישנה הזכות לרשת את הכתר הבריטי.
סופיה נפטרה זמן קצר לפני המלכה אן ולכן לא ירשה את הכתר בעצמה, ובנה הנסיך הבוחר גאורג לודוויג, ירש את הכתר והפך למלך ג'ורג' הראשון.
ילדותה
סופיה הייתה הבת הצעירה של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מבית ויטלסבאך, ושל אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד, בתו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. סופיה נולדה בהאג בהיות הוריה בגלות, והייתה הצעירה מבין חמש בנותיו של פרידריך החמישי. סופיה גדלה בליידן עד שנת 1641 עת שבה משפחתה להאג. אמה הציעה שתתחתן עם צ'ארלס השני הגולה, שהיה בן דודה, אולם סופיה סרבה, ועברה להתגורר עם אחיה קרל שנבחר באותה עת לנסיך הבוחר מפפאלץ בהרנהאוזן.
הנסיכה הבוחרת מהנובר
ב-30 בספטמבר 1658 בהיידלברג נישאה סופיה לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1692 הפך ארנסט אוגוסט לנסיך-בוחר (קורפירסט) הראשון של הנובר, ובהתאם החלה סופיה לשאת בתואר "נסיכה בוחרת" אף היא.
המלוכה הבריטית
סופיה הייתה בתה של אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד ונכדתו של ג'יימס הראשון מלך אנגליה, ואחת מיורשות כתר אנגליה. בעקבות היותה של אן, מלכת בריטניה חסרת ילדים, ולאור רצון הפרלמנט הבריטי למנוע מג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט הנוצרי קתולי למלוך, נחקק חוק ההסדר בשנת 1701. מאחר שסופיה הייתה פרוטסטנטית, ובשל היותה הקרובה ביותר בסדר הירושה למלך ויליאם השלישי, הורה החוק שיורשי הכתר הבריטי יוכלו להיות רק צאצאיה של סופיה מהנובר, ובלבד שלא היו קתוליים או נישאו לקתולים.
כיום חיים כ-5,000 צאצאים של סופיה, כאשר כל אלה מהם שאינם קתוליים או נשואים לקתוליים מהווים חלק מסדר הירושה לכתר הבריטי.
מותה ויורשיה
סופיה נפטרה ב-8 ביוני 1714 בעת שטיילה בגני ארמון הרנהאוזן. סופת גשמים פתאומית גרמה לה לרוץ ולתפוס מחסה, ובשל גילה (83) נפטרה, ככל הנראה מהתקף לב. מספר שבועות לאחר מכן נפטרה אף המלכה אן (בגיל 49). לאחר מותה של סופיה הפך בנה הבכור גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר ליורש העצר, ולאחר מותה של אן הומלך כג'ורג' הראשון.
בתה של סופיה, סופיה שרלוטה מהנובר, נישאה לפרידריך הראשון, מלך פרוסיה והייתה למעשה ראש שושלת מלכי פרוסיה ולימים גם הקייזרים של גרמניה.
הטיטאנים הצעירים
הקבוצה בגלגולה השני,"הטיטאנים הצעירים החדשים", הפכה להצלחה מסחרית בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, הודות לסיפורים מורכבים יותר תחת כתיבתו של מארב וולפמן ואיורו של ג'ורג' פרז. לחברי הקבוצה המקוריים רובין, וונדר גירל וקיד פלאש הצטרפו סייבורג, סטארפייר, רייבן וחבר פטרול האבדון לשעבר ביסט בוי. לקראת אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הרצה חדשה של סדרת הכותרים, תחת הנהגתו של אטום. סדרת כותרים חדשה שהחלה בספטמבר 2003 צירפה לחברים סייבורג, סטארפייר, ביסט בוי ורייבן את סופרבוי, רובין האדום, קיד פלאש השני ווונדר גירל השנייה.
הטיטאנים הצעירים, כרך ראשון (1966–1978)
רובין (דיק גרייסון), קיד פלאש (וולי וסט) ואקוולאד - שותפיהם הצעירים של באטמן, פלאש ואקוומן התקבצו יחדיו לראשונה בחוברת The Brave and the Bold #54 (יולי 1964) כדי להילחם בנבל-על השולט במזג האוויר בשם מיסטר טוויסטר. כשש חוברות לאחר מכן, ביולי 1965, הצטרפה לקבוצה אחותה הצעירה של וונדר וומן, דונה טרוי, הידועה בכינוייה וונדר גירל. הקבוצה קיבלה כותר משלה (Teen Titans #1) בפברואר 1966 לאחר שהופיעה בחוברת Showcase #59 מדצמבר 1965.
במקור, הקבוצה נחלצה לעזרתם של בני נוער ברחבי העולם. שותפו הצעיר של החץ הירוק (רוי הרפר) מופיע בתפקידי אורח לפני שמצטרף רשמית לקבוצה בחוברת מספר 19. אקווהלאד עוזב את הקבוצה אך מופיע בהופעות אורח יחד עם חברתו אקווגירל. כמו כן, חבר פטרול האבדון לשעבר ביסט בוי מופיע בהופעות אורח אך אינו מתקבל לקבוצה עקב גילו הצעיר מדי. צמד האחים הנץ והיונה מופיעים בחוברת מספר 21.
התמה העיקרית בכותרי הקבוצה של אותה תקופה נגעה בלקיחת אחריות ונטילת תפקידים שהיו עד כה מנת חלקם של גיבורי-העל הבוגרים והמנוסים. הסדרה חקרה נושאים של גזענות ומחאות נגד מלחמת וייטנאם. קשת סיפור שהחלה בחוברת מספר 25 (פברואר 1970) הביאה להשלכות בעקבות מותו של אקטיביסט, מה שגרם לקבוצה לפקפק בשליחותם. כתוצאה ישירה, חברי הקבוצה נטשו את זהויותיהם הסודיות כדי לעבוד במשרות רגילות, אך עד מהרה חזרו לפעילות. סדרת הכותרים בוטלה לבסוף לאחר 43 חוברות בפברואר 1973.
סדרת הכותרים המשיכה בפרסום בנובמבר 1976, אך נאבקה לשמור על מיקוד. כמה סיפורים בתקופה זו הציגו גיבורת-על אפרו-אמריקנית בשם קרן ביצ'ר דאנקן, הידועה בזהות במבלבי ואת הצגת הקבוצה "טיטנים מערב" הכוללת את באטגירל, הנשר הזהוב ודואלה דנט, שנודעה בזהות "בתו של הג'וקר". הסדרה בוטלה לאחר 9 חוברות בלבד בפברואר 1978, כאשר חבריה התבגרו ונפרדו לדרכיהם השונות.
הטיטאנים הצעירים החדשים (1980–1996)
חוברת DC Comics Presents #26 הציגה קבוצה של טיטאנים חדשים אשר במרכזם החברים המייסדים רובין, וונדר גירל וקיד פלאש. החוברת שבאה בעקבותיה, The New Teen Titans #1 (נובמבר 1980), הציגה מחדש את ביסט בוי בזהותו כצ'יינג'לינג, את נער המכונה סייבורג, את סטארפייר החייזרית ואת האמפתית האפלה רייבן, שמקימה מחדש את הקבוצה כדי להילחם באביה השד טריגון האיום.
מניעיהם של נבלי-העל באותה תקופה היו מורכבים, במיוחד של דת'סטרוק, שכיר חרב שלוקח על עצמו חוזה להרוג את הטיטאנים כדי להשלים משימה אותה בנו ראבאג'ר לא הצליח להשיג. הדבר הוביל לקשת הסיפור הידועה ביותר באותה תקופה, "חוזה יהודה" (The Judas Contract), שבה נערה פסיכופתית בעלת כוחות הרסניים לתימרון חומרים בשם טרה מסתננת לשורות הטיטאנים במטרה להשמידם. בסיפור זה, דיק גרייסון נטל את זהות נייטווינג, וולי וסט נטש את זהותו כקיד פלאש, והוצגה דמותו של ג'ריקו, בן נוסף של דת'סטרוק.
סיפורים משפיעים נוספים מאותה תקופה כוללים את "אימתו של טריגון" משנים 1984–1985, שבו רייבן נאבקת להישאר נאמנה לקבוצה למרות שבדמה זורם דמו של טריגון אביה הדמוני, שמנסה להשתלט על כדור הארץ; "יום בחיי", המתאר יום טיפוסי בחיי חברי הקבוצה; "מי היא דונה טרוי?", המציג את מקורה של וונדר גירל ו"אנו נאספים כאן היום", המציג את חתונתה של דונה טרוי. מהדורה מוגבלת שפורסמה בשנת 1982 (Tales of the New Teen Titans) תיארה בפרוטרוט את סיפור הרקע של חברי הקבוצה סייבורג, רייבן, צ'יינג'לינג וסטארפייר.
האקס-מן והטיטאנים הצעירים החדשים
כותר "הטיטאנים הצעירים החדשים" היווה את תשובתה של חברת DC לחבורת Uncanny X-Men של חברת מארוול קומיקס, שכן שתי סדרות הכותרים הציגו חברי קבוצה חדשים משכבות אוכלוסייה שונות שמאבקיהם הפנימיים היו לעמוד התווך של הכותרים, כמו גם מלחמותיהם נגד נבלי-על. שתי הקבוצות נפגשו באירוע קרוסאובר משנת 1982 בשם "אפוקוליפס עכשיו", שציוות את נבלי-העל דארקסייד, דת'סטרוק והפניקס האפלה נגד שתי הקבוצות.
הטיטאנים הצעירים החדשים, כרך שני
בשנת 1984 חל בלבול במיספורה של סדרת הכותרים של הטיטאנים הצעירים החדשים, כחלק מהרצה כפולה שכללה גם את חוברות לגיון גיבורי-העל ואת "באטמן והאאוטסיידרס". כתוצאה מכך, פורסמו גיליונות כפולים - ראשית בכריכה מהודרת ואיכותית לחנויות מובחרות ולאחר מכן בכריכה רגילה לדוכני העיתונים. כותר The New Teen Titans #1 פורסם מחדש בשם Tales of the Teen Titans (כותר שונה מהמהדורה המוגבלת של שנת 1982), בד בבד עם הרצתו של כרך חדש - The New Teen Titans Vol.2 #1. שני הכותרים פורסמו במקביל למשך שנה עד לביטולו של הכותר הראשון בחוברת מספר 91. פרז עזב את הסדרה לאחר 5 גיליונות, ואותו החליפו חוזה לואיז גרסיה-לופז ואדוארדו ברטו. בזמן שמארב וולפמן הפסיק לכתוב את הכותר באופן זמני, נטל את מלאכת הכתיבה פול לויץ, ובאמתחתו נכתבו מספר סיפורים אודות נבל-העל בראדר בלוד. עם שובו של וולפמן בחוברת מספר 50 (1994), שם הכותר שונה ל-The New Titans, היות שחברי הקבוצה לא היו עוד צעירים.
חוברת מספר 50 הציגה סיפור מקור חדש לוונדר גירל, וקשריה לוונדר וומן נותקו בעקבות שכתובים שנעשו לדמות הודות לאירועי המשבר בעולמות האינסופיים. הסדרה הציגה מספר דמויות חדשות ושינתה באופן קיצוני דמויות ותיקות. חברי הקבוצה באותה עת כללו את אימפולס, גרין לנטרן, סופרגירל, רוז וילסון, דאמאג', פאנטזם, פּאנט'ה, כוכב אדום, מיניון ובייבי ויילדביסט. כתוצאה מכך, החבורה שסיימה את ההרצה בחוברת 130 דמתה מעט מאוד לחבורה שהחלה בשנות ה-80.
הטיטאנים הצעירים באור הזרקורים
כאשר כותרי הטיטאנים הצעירים התחרו עם כותרי האקס-מן על פופולריות, סדרת כותרים חדשה (Teen Titans Spotlight On) פורסמה באוגוסט 1986 ושמה דגש יותר על חברי הקבוצה כאינדיבידואלים. הסדרה רצה למשך 21 גיליונות והסתיימה באפריל 1988.
צוות הטיטאנים (1992–1994)
סדרת כותרים העוסקת בצוות הטיטאנים (Team Titans) נכתבה בידי מארב וולפמן ואוירה בידי טום גרומט בין השנים 1992–1994. צוות הטיטאנים היה אחת ממאה קבוצות שנשלחו בחזרה בזמן כדי למנוע את לידתו של לורד כאוס, בנם של דונה טרוי וטרי לונג. משימתם הייתה להרוג את דונה טרוי ההרה בטרם עמדה ללדת. הקבוצה מנתה את מיראג', קילוואט, רדווינג, טרה, דאגון, פרסטור ג'ון ובטליון.
הטיטאנים הצעירים, כרך שני (1996–1998)
כרך שני לקבוצת הטיטאנים הצעירים החל באוקטובר 1996 תחת כתיבתו של דן ג'ורגנס ואיורו של ג'ורג' פרז. אטום, שהפך לצעיר בעקבות אירועי שעת אפס: משבר בזמן, הנהיג קבוצת טיטאנים חדשה למשך 24 חוברות, כאשר ארסנל הפך למורה הרוחני שלה לקראת מחצית הדרך. הסדרה הסתיימה בספטמבר 1988.
צדק צעיר (1998–2003)
בתקופה שבין הכרך השני של הטיטאנים הצעירים לבין הטיטאנים, הורכבה קבוצה חדשה בשם "צדק צעיר", המונה את הדור החדש של גיבורי-העל המתבגרים: סופרבוי, רובין השלישי, אימפולס, וונדר גירל (קאסי סנדמארק), סיקרט וארואט (Arrowette). שתי הסדרות הסתיימו במיני סדרה בת שלושה חלקים בשם Titans\Young Justice: Graduation Day ("טיטאנים/צדק צעיר: סיום הלימודים").
הטיטאנים הצעירים, כרך שלישי (2003–2011)
הרצה מחודשת של הטיטאנים הצעירים החלה בשנת 2003 בכתיבתו של ג'ף ג'ונס, תוך שילוב חברים מקבוצות העבר, כולל "צדק צעיר". ג'ונס כתב את 45 הגיליונות הראשונים, ואותו החליפו אדם ביצ'ן (#46-49), שון מק'קיבר (#50-71), בריאן ק. מילר (#72-74), פלישיה הנדרסון (#75-76, #79-87) וג'יי טי קרול (#77-78, #88 ואילך).
חברי הקבוצה בהרצה זו דומים לאלה שבהרצתו של מארב וולפמן משנות ה-80, כאשר לסייבורג, סטארפייר וביסט בוי מצטרפים סופרבוי, רובין השלישי, וונדר גירל השנייה וקיד פלאש השני. ג'ונס התכוון גם לצרף את דמותו של סטאטיק מסדרת האנימציה כח חשמלי, אך לא הורשה לכך מסיבות משפטיות. רייבן הצטרפה מחדש לקבוצה החל מחוברת מספר 12, וכן ספידי חדשה מצטרפת החל מחוברת Green Arrow #46. סטארפייר עזבה את הקבוצה לטובת קבוצת האאוטסיידרס. במהלך קשת הסיפור "אינסיידרס" של חוברות #24-25, סופרבוי נתון לשליטתו של לקס לות'ר ומתקיף את הקבוצה, מה שמוביל לעזיבתו עד לאירועי המשבר האינסופי של שנת 2005. הסדרה החדשה ממקמת את הקבוצה בסן פרנסיסקו אשר בחוף המערבי, ומגדל הטיטנים החדש מכיל היכל תהילה לכל חברי הקבוצה הנופלים.
במהלך השנה שלאחר המשבר האינסופי, הרכב הקבוצה חווה מספר טלטלות ומצטרפים חברים חדשים רבים, שמרביתם לא מחזיקים מעמד כתוצאה מהיעדרה של מנהיגות ראויה או של תמיכה מספקת משאר החברים. רובין חוזר לקבוצה, בשעה שוונדר גירל פרשה והחלה ללחום באחוות הרשעים. עקבותיה של סטארפייר אבדו לאחר מסעה לחלל, מיקומה של רייבן אינו ידוע, וביסט בוי עזב את הקבוצה חזרה לפטרול האבדון החדש. ספידי וקונור הוק תקועים על אי בודד. קיד פלאש התבגר והפך לפלאש הרביעי. סייבורג נפגע ונותר לא פעיל לאחר שהותו בחלל, אך מאז תוקן וקיבל יכולות חדשות. לחבורה מצטרפים קיד דוויל ובתו של דת'סטרוק רוז וילסון, הידועה בכינויה ראבאג'ר.
רובין, קיד דוויל וראבאג'ר מקימים מחדש את הקבוצה יחד עם וונדר גירל, סייבורג, רייבן, החברה החדשה גברת מאדים וג'ריקו, שהוחיה מחדש. רובין מציין בפני וונדר גירל שהוא מאמין כי רייבן תוכל להחיות את סופרבוי באותה מידה שהחייתה את ג'ריקו, אך רייבן אומרת שאינה יכולה לעשות זאת משום שנשמתו של סופרבוי המשיכה הלאה. מצבה לזכרו מוקמת מחוץ למגדל הטיטנים. ללא ידיעת חבריו לקבוצה, רובין ניסה לשבט את סופרבוי בחשאי, עד אשר וונדר גירל גילתה את המעבדה.
הקבוצה התמודדה מול "טיטאנים מזרח" - קבוצה יריבה בהנהגתו של דת'סטרוק, שחבריה כללו את אינרציה, דואלה דנט, באטגירל הרביעית, ריסק, סאן גירל, מאץ' (שיבוט של סופרבוי) ואניגמה, בתו של איש החידות. דת'סטרוק תמרן את חברי "טיטאנים מזרח" לתועלתו על ידי שיחודו של ריסק, סימומה של באטגירל, והזרקת תרכובת סם לאינרציה המגבירה את מהירותו. רובין מרפא את באטגירל, ויחד עם דואלה דנט, שערקה, עוזרים להביס את קבוצתו של דת'סטרוק. בספירה לאחור לאירועי המשבר האחרון, גם דואלה דנט וגם בארט אלן נהרגים והקבוצה מתארגנת מחדש. סייבורג עוזב את הקבוצה, סופרגירל מצטרפת והחיפושית הכחולה מוזמן להתאמן במגדל הטיטנים.
גרסה עתידית של הקבוצה, "טיטני המחר", מצטרפת ללקס לות'ר בניסיונה לשנות את ההווה כדי שיתאים לעתידה. חברי הקבוצה מונים את קונר קנט כסופרמן, טים דרייק כבאטמן, קאסי סנדמארק כוונדר וומן, בארט אלן כפלאש, מגאן מורז כהציידת ממאדים, אדי בלומברג כהשד האדום, רייבן כדארק רייבן, גארת' כאנימל מן ולורנה מארקז כאקווה וומן. במהלך הקרב, מקבילתה של גברת מאדים מהעתיד מגלה את הסיבה שעומדת מאחורי נסיונותיו של חיל סינסטרו לכבוש את היקום. לאחר שטיטאני המחר נעלמים, הטיטאנים הצעירים מצטרפים ללחימה נגד חיל סינסטרו.
קיד דוויל נלכד בידי הנבל דרדבולט, והקבוצה מותקפת במגדל הטיטנים על ידי "טיטני הטרור" בהנהגתו של הנבל מלך השעונים. ראבאג'ר גורמת להשמדתו של מגדל הטיטנים בניסיון לאלץ את הנבלים לגלות לה את מיקומו של קיד דוויל, ומגאן משחררת אותו משליטתו המחשבתית של מלך השעונים. לאחר מכן, טיטאני הטרור מובסים הודות לעזרתם של רובין, וונדר גירל והחיפושית הכחולה. לאחר הקרב, קיד דוויל נוטל את זהות השד האדום וגברת מאדים עוזבת את הקבוצה במפתיע.
בעקבות קשת הסיפור Batman: R.I.P, רובין מחליט לעזוב את הקבוצה עד להודעה חדשה ומשאיר את הקבוצה בהנהגתה של וונדר גירל. לאחר קרב עם בראדר בלוד, השד האדום מאבד את כוחותיו כשבלוד ספג אותם לתוכו. גברת מאדים חוזרת יחד עם גיבורי-על נוספים, המתקבלים לקבוצה החדשה, שכעת מונה את וונדר גירל, החיפושית הכחולה, השד האדום, קיד אטרניטי, סטאטיק, אקווה גירל, גברת מאדים ובומבשל. בחוברת מספר 74, השד האדום נהרג לאחר שהציל את העיר מאיש רדיואקטיבי שאיים להתפוצץ. חוברת לאחר מכן, ביסט בוי חוזר לקבוצה, ורייבן חוזרת בחוברת #76. לאחר חזרתם לחיים של קיד פלאש וסופרבוי, גם הם מצטרפים מחדש בחוברת מספר 81.
במהלך אירועי הלילה האפל ביותר, מספר טיטאנים מתים מואנשים חזרה לחיים כחברי חיל הפקחים השחורים. קבוצת חירום מורכבת לאחר היעדרותם של חברי הקבוצה, ומגינה על מגדל הטיטנים. אותה חבורה מונה את דונה טרוי, סייבורג, וונדר גירל, סטארפייר, ביסט בוי, קיד פלאש והנץ והיונה החדשים. בקרב, הנץ החדשה נהרגת לאחר שקודמה, כעת פקח שחור, קורע את ליבה מעליה.
בחוברת מספר 83, החיפושית הכחולה עוזב את הקבוצה ומצטרף לקבוצת ליגת הצדק הבינלאומית החדשה בקשת הסיפור Justice League: Generation Lost. הכותב ג'יי טי קרול אחראי על מלאכת הכתיבה החל מחוברת מספר 88, באיורה של ניקולה סקוט, כשהקבוצה מונה את סופרבוי, וונדר גירל, קיד פלאש, רייבן, ביסט בוי וראבאג'ר. בעקבות משימה למימד חלופי, הקבוצה נותרת שסועה, כאשר בומבשל ואקווה גירל נעדרים, גברת מאדים נותרת בתרדמת וסטאטיק מאבד את כוחותיו. הוא עוזב יחד עם סייבורג למעבדות קדמוס כדי למצוא דרך להשיב אליו את כוחותיו, וגברת מאדים נלקחת לבדיקה רפואית. דמיאן ויין, בנו של ברוס ויין, מצטרף לקבוצה בחוברת מספר 89, ובהמשך מחליף אותו טים דרייק, הידוע בכינויו "רובין האדום".
הטיטאנים, כרך שני (2008–2011)
סדרת כותרים שנייה של הטיטאנים הצעירים החלה בהרצה באפריל 2008 בכתיבתו של ג'וד ויניק, והיא ממשיכה את הרפתקאות החבורה לאחר קשת הסיפור של "טיטאנים מזרח". חברי הקבוצה מונים את נייטווינג, פלאש, דונה טרוי, ביסט בוי, רייבן, סייבורג, החץ האדום וסטארפייר. לאחר סדרת התקפות של טריגון על חברי הקבוצה, סייבורג משתלט מחדש על אי הטיטאנים ומקים מפקדה בנהר המזרחי, כאשר בכוונתו להקים קבוצת טיטאנים מהחוף המזרחי. אולם, בעקבות תרגיל אימונים, כוח בלתי ידוע טובח בכל הקבוצה, כאשר רק סייבורג שורד את המתקפה. חברי הטיטאנים מהעבר ומההווה מותקפים בידי ישויות דמוניות בכל רחבי העולם, ורייבן, שחשה בנוכחותו של אביה הדמוני טריגון, קוראת לעזרתם של בני בריתה. מתברר כי טריגון אינו אחראי למתקפות אלא שלושת ילדיו ג'ייקוב, ג'ארד וג'סי - אחיה למחצה של רייבן - שהכינו את הקרקע לפלישתו השנייה לכדור הארץ. הטיטאנים עבדו יחדיו כדי למנוע מבניו של טריגון להחל את פלישתו של אביהם, ובעקבות כך, רייבן בחרה להישאר עם משפחתה המאמצת ולא עם משפחתה האמיתית. כמו כן, החץ האדום הצטרף מחדש (למרות שהוא ופלאש שמרו על חברותם גם בליגת הצדק), והטיטאנים היו לקבוצה מאוחדת בשנית.
הקבוצה מתמקמת במגדל הטיטנים ומחלימה מאירועים אחרונים שהתרחשו. רייבן מגלה לחברי הקבוצה שמאז פגשה באחיה היא מרגישה שהיא מאבדת שליטה חזרה לכוחותיו של אביה. היא נכנעת לצד האפל ובעזרת כוחות הטלפורטציה שלה נעלמת יחד עם אחיה. חברי הקבוצה מוצאים אותה, ובעזרת אבן חן הנושאת את תודעתה, משחררים אותה משליטתו של אביה. היא מותירה לכל אחד מהם קמע המאפשר לנקות את גופה מכל השפעה שלילית. לאחר מכן, ג'ריקו מופיע כשהוא שוכן בגופו של מאץ', כפיל של סופרבוי, ומבקש תחילה את עזרתם אך עד מהרה פונה נגדם. נייטווינג עוזב את הקבוצה לטובת אחריותו החדשה בגות'אם סיטי.
הטיטאנים: נבלים להשכרה (2010–2011)
באירועי "היום הבהיר ביותר", סייבורג, דונה טרוי וסטארפייר עוזבים את הקבוצה לטובת ליגת הצדק, ודת'סטרוק משתלט על קבוצת הטיטאנים יחד עם המקועקע וחברת הטיטאנים לשעבר צ'שייר. מצטרפים אליהם סינדר - גיבורת-על אדמונית שיער המסוגלת לשלוט באש, אוסיריס - בעל כוחותיו של קפטן מארוול, שהוחזר לחיים לאחר אירועי הלילה האפל ביותר, וארסנל, זהותו החדשה של החץ האדום. הקבוצה נשכרת לרצוח את ריאן צ'וי, אטום השלישי, ולאחר מכן את לקס לות'ר בעקבות אירועי "מלחמת הסופרמנים", אך משימתם האחרונה התגלתה כמזימה לחשוף את זהותו של מתנקש נוסף.
בעיבודים לטלוויזיה
בין השנים 2003–2006 שודרה ברשת Cartoon Network תוכנית המצוירת "הטיטאנים" המבוססת על הקבוצה.
החל מאפריל 2013 משודרת תוכנית המצוירת הקומית "כוח הטיטאנים" המבוססת על הקבוצה. בישראל משודרת הסדרה בדיבוב לעברית מינואר 2015.
בעיבודים לקולנוע
ב-2018 יצא לאקרנים סרט הקולנוע המצויר הקומי "כוח הטיטאנים! חיים בסרט" מבוסס על הקבוצה בגרסת התוכנית המצוירת הקומית "כוח הטיטאנים".
ארנה לנדייל
ארנה לנדייל (במקור לוי עד 1904, בהונגרית: Lengyel Ernő; טימישוארה, 29 ביוני 1885 – ? נובמבר 1944) היה עיתונאי, פובליציסט יהודי-הונגרי, שנספה בשואה.
ביוגרפיה
ארנה לנדייל הוא בנם של מור לוי, שהיה הרב הראשי של טימישוארה והיה סופר תאולוגי ושל הרמינה פרלס ואחיו הצעיר של העיתונאי לאסלו לנדייל. ארנה סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הריאלית של טימישוארה ואת לימודיו באוניברסיטה בקלוז' ובבודפשט. הוא החל את דרכו כעיתונאי ב"הירלפ של קולוז'וואר" (Kolozsvári Hírlap). לאחר קבלת הדוקטורט שלו במשפטים בשנת 1911, הפך לעמית בכיר של כתב העת "השבוע" (Hét) בבודפשט ולכותב מאמרי המערכת של פשטי נפלו. אחר כך היו בצוות הפנימי של שני יומונים בבודפשט. הוא כתב גם ב"שוויון" (Egyenlőség) וב"עיתון" (Újság). מאמרי המערכת ומחקריו היו ברמה גבוהה ועסקו באירועי הפוליטיקה היומיומית מנקודת מבטו של הליברליזם. הוא היה פובליציסט בעיתוני האשט עד 1939. לאחר מכן הפך לאיש צוות ב"עיתון" וב"כתב העת של היהודים ההונגרים". ב-25 בנובמבר 1944 נחטף ונרצח על ידי אנשי מפלגת צלב החץ.
את חסרה לי
את חסרה לי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-25 בפברואר 2020, כסינגל מתוך אלבום 2, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music. שיר זה יצא כחלק מקידום מהופעתו של חסון בהיכל מנורה מבטחים, שעתידה להתקיים ב-27 במאי 2020.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון, דולב רם ופן חזות והופק על ידי רם וחזות. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את סגנון הים-תיכוני.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. העלה חסון לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר אשר מציג בתוכו את מילותיו של השיר.
תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות. נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6 מיליון.
התרבות המוסטרית
התרבות המוּסטֶרית היא תרבות פרהיסטורית של ציידים-לקטים, החשובה ביותר בתקופה הפלאוליתית התיכונה, מ-250,000 שנים לפני זמננו לערך, ועד לכ-40,000 שנים לפני זמננו. אתרי התרבות נפוצים במחצית המערבית של אסיה, באירופה ובצפון אפריקה. התרבות מוגדרת על ידי סגנון ייחודי של הכנת כלי צור. ההומינידים המשויכים לתרבות זו הם האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני (הומו ספיינס). התרבות הוגדרה לראשונה בעקבות החפירות במחסה הסלע  (Le Moustier) שבעמק דורדון בצרפת, ומכאן שמה.
אחד ממאפייני התרבות המוסטרית הוא שימוש נרחב בטכניקת לוולואה לסיתות כלי צור. טיפוסי כלים אופייניים הם חוד, מקרצף, סכין ומשונן. אבני היד נדירות או לא מצויות כלל. לעיתים סותתו להבים רבים, אם כי ברוב המכלולים המוסטריים הם אינם נפוצים. הכלים דקים וצורתם מוקפדת.
בתרבות המוסטרית התחוללו מספר שינויים חשובים המבדילים אותה מקודמותיה. מנהג הקבורה החל אז, כפי שמעידים ממצאי קברים נקודתיים. שני טיפוסי האדם בתקופה זאת נהגו לקבור את מתיהם לעיתים. במזרח התיכון, כולל בארץ ישראל, נמצאו קברי ניאנדרטלים והומו ספיינס, ובאירופה נמצאו קברים רבים של ניאנדרטלים. הארכאולוגיה של האתרים המוסטריים מעידה על שימוש האדם הקדמון באש ועל יכולות ציד מפותחות.
עמירם שוחט (אוניית מעפילים)
עמירם שוחט ("Ill dé la rose" בשמה המקורי) הייתה אוניית מעפילים, שארגן המוסד לעלייה ב', שהצליחה לפרוץ את הסגר הבריטי הימי על ארץ ישראל. האונייה נקראה על שמו של עמירם שוחט, מראשוני הימאים העבריים, שהיה אחד מכ"ג יורדי הסירה.
קורותיה
האונייה יצאה לכיוון ארץ ישראל ב-6 באוגוסט 1946 מנמל באקולי (מחנה המעפילים בוקה די מגרה) סמוך לנאפולי באיטליה, מקום ממנו הפליגו כמה ימים לפני כן אוניות המעפילים כתריאל יפה וכ"ג יורדי הסירה. על סיפונה היו 183 מעפילים, רובם ככולם ניצולי שואה, והיא הפליגה תחת דגל צרפתי. במהלך ההפלגה טבע נער סיפון מטאנג'יר, שהצטרף לצוות הצרפתי בדרכה למרסיי.
האונייה יצאה לדרכה בעיצומו של מבצע איגלו, מבצע הגירוש הראשון של מעפילים לקפריסין, בו תוגברו כוחות הצי המלכותי הבריטי בחופי ארץ ישראל. על מנת להטעות את הבריטים, על הנוסעים הוטלה משמעת חמורה והם חויבו לשהות במחסני האונייה המחניקים, ונאסר עליהם לעלות לסיפון במהלך היום. כמו כן, בהגיעה לחופיו המזרחיים של הים התיכון, פורקו והושלכו לים כל המבנים העילאיים שהיו על הסיפון: מטבח, בתי שימוש, ומקלחות. ב-15 באוגוסט התגלתה על ידי מטוס סיור והוזנקה לעברה המשחתת הבריטית אה"מ "סאומרז", אך זו לא חשדה בה ולא הפריעה לתנועתה.
אור ל-16 באוגוסט, הגיעה האונייה לחופי קיסריה. היא עגנה בזריזות בסיוע אנשי הפלי"ם שהיו ערוכים על החוף, וכל נוסעיה הורדו ממנה תוך שעה אחת. הצי הבריטי השתלט על האונייה רק לאחר שעלתה על שרטון לאחר הורדת המעפילים.
טריידנט (טיל)
טרַיידנט (באנגלית: Trident, קלשון) הוא טיל בליסטי אמריקאי המשוגר מצוללת (SLBM ) הוא מצויד בראש קרב מסוג MIRV כאשר כל ראש נפץ מסוגל להתביית על מטרה אחרת. ראשי הנפץ הם תרמו-גרעיניים ומשוגרים מצוללת גרעינית (SSBN). טילי טריידנט נמצאים בשירות ארצות הברית על 14 צוללות מסוג אוהיו (US Navy Ohio-class submarines) ובשירות בריטניה על צוללות ונגארד (Vanguard-class submarines) עם ראשי נפץ בייצור בריטי. הקבלן הראשי הראשוני של הפרויקט היה לוקהיד מרטין. בשנת 2019, הכריזה ארצות הברית שתייצר ראשי נפץ גרעיניים "מוחלשים" אשר יורכבו על הטיל הבליסטי.
ראיין S-C
ראיין S-C (באנגלית: Ryan S-C) הוא מטוס קל, ספורטיבי, חד-מנועי, מתוצרת יצרנית המטוסים האמריקאית ראיין איירונאוטיקל קומפני אשר יוצר בארצות הברית. הטיסה הראשונה התבצעה בשנת 1937.
יוצרו 13 יחידות.
"S-C" פירושו: Sport Cabin.
יהודה פאפו
הרב יהודה פאפו (מכונה: "בן פל"א"; ? – י"ב בניסן ה'תרל"ג, 1873) היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל בירושלים. תרגם ללאדינו את הספר "פלא יועץ" שכתב אביו, הרב אליעזר פאפו.
ביוגרפיה
נולד בסיליסטרה שבבולגריה, בנו של הרב אליעזר פאפו. נשא לאשה את בתו של רבי מאיר חיינסון פאז'ו מסרייבו. עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל. נהג לחתום "בן פל"א".
עסק בהוצאת ספרי אביו ותרגם ללאדינו את הספרים פלא יועץ (וינה, 1870-1872). הוציא לאור את ספרו של אביו "חסד לאלפים" (סלוניקי, תר"א) והוסיף עליו חלקים משלו. נמנה עם הרבנים שחתמו על הסכם הכוללות בעדה הספרדית בירושלים.
תקופה מסוימת התגורר בחברון ולאחר מכן שב לירושלים. בתקופת שבתו בחברון התגלעה מחלוקת בין הכוללות, ובעקבות זאת הוציא את הקונטרס "שבר פושעים" (ירושלים, דפוס ישראל ב"ק, תרכ"ב).
נפטר בי"ב בניסן ה'תרל"ג, יום לאחר פטירת בנו מאיר. בנו, רבי אליעזר פאפו, הספיד את אביו ואחיו בעיתון "החבצלת": "לזאת יחרד לבי ולב כל שומע תצילנה אוזניו, על אב ובן נאספו כאחד בכ"ד שעות, הלא הגדתי לכם מהמאורע האיום ונורא". השניים נקברו בסמיכות בהר הזיתים.
על מצבתו נכתב: "איש אלוקים קדוש, רב משרשיא, מבני עליה, חסידא ופרישא, ראשון לכל דבר אשר בקדושה, הרב המופלא וכבוד ה' מלא".
בנו, רבי אליעזר פאפו, היה מחכמי ירושלים, ואף הוא נהג לחתום כאביו "בן פל"א".
יחידת הגששים
יחידת הגששים בצה"ל הוקמה בשנת 1970. עם קום היחידה, היא נפרסה באזור הנגב, הערבה וסיני והכילה 5 פלוגות. כיום, היחידה מכילה כמה מאות חיילים. חיילי היחידה עוברים השלמת 12 שנות לימוד ומשולבים לאחר שחרורם מצה"ל בלימודים אקדמיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
היסטוריה
יחידת הגששים של צה"ל הוקמה בשנת 1970 ולה שני אבות. הראשון הוא מנחיל תורת הגששים, הלוחם עמוס ירקוני, ששמו המקורי עבד אל מג'יד ח'דר אל מזאריב. עמוס ירקוני קשר את גורלו עם יהודי הארץ בשנת 1947. עם הקמת צה"ל התגייס עבד אל מג'יד ח'דר אל מזאריב לשורותיו ושינה את שמו לעמוס ירקוני. את דרכו התחיל כגשש בחיל המיעוטים וכתב את תורת הגששים. למרות שנפצע פעמיים, איבד יד ונפגע ברגל, הוא נשאר בחזית ובהמשך דרכו מונה למפקד סיירת "שקד". את השירות שלו סיים ירקוני עם שלושה צל"שים ועיטור המופת.
יחידת הגששים של פיקוד הדרום החלה את דרכה בשנת 1970, כשבראשה עמד סא"ל יוסף כהן, והתגבשה בימיו של מחליפו - סא"ל יגאל רוזי, אשר פיקד על היחידה גם במהלך מלחמת יום-הכיפורים. בשנים אלו הייתה היחידה פרוסה במרחבי הנגב, הערבה וחצי האי סיני והורכבה מ-5 פלוגות. ב-1975 מונה סא"ל אודי שמעון למפקדה השלישי של היחידה. היחידה מוקמה אז ברפידים והורכבה מפלוגות שנפרסו בכל רחבי הדרום. ב-1978 עברה המפקדה לנחל ים. עד אותה שנה שירתו הגששים כאזרחים עובדי צה"ל, למעט 40 גששים שהיו אנשי קבע.
האב השני של הגששים הוא חוסיין אל-הייב, שהיה קצין הגששים הראשון בצה"ל שהגיע לדרגת אל"ם. חוסיין אל-הייב התחיל את דרכו בצה"ל 1965 בסיירת שקד. לאחר מספר שנות שירות בסיירת עבר חוסיין אל-הייב לתפקיד גשש בסיירת אגוז בפיקוד צפון. הוא נלחם במלחמת ששת הימים (1967) במלחמת יום הכיפורים (1973), במבצע ליטני (1978) במלחמת לבנון הראשונה (1982), ובהמשך השתתף בפעילות צה"ל בדרום לבנון. זמן קצר לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, בשנת 2002, פרש חוסיין מצה"ל, לאחר 37 שנות שרות.בעל שלושה צל״שים ועיטור העוז.
יחידת הגששים של צה"ל פועלת מהגבול הצפוני של מדינת ישראל עד גבולה הדרומי. רוב חיילי היחידה הם בדואים. החיילים עוברים קורס גישוש בבית הספר לגששים, ומשם הם נשלחים ליחידות בכל רחבי הארץ. חיילי היחידה מסייעים לכוחות הביטחון השוטף במניעת פעילות חבלנית עוינות בעיקר בגבול הצפון ובגבול רצועת עזה. פעמים רבות חיילי יחידת הגששים מנעו את חדירתם של מחבלים מתאבדים לתוך שטח ישראל בעזרת גילוי מוקדם של עקבות. הגששים מסתמכים בעשייתם, בין השאר, על מכלול תכונות שמקורן ההיסטורי בחיי הנוודות של הבדואים כגון: חוש ראייה מחודד, חוש שמיעה ועוד. הגששים מסיירים לאורך גבולות ישראל בחיפושים בלתי פוסקים אחר מחבלים, מבריחים ומסתננים תוך שימוש בטכנולוגיה מתקדמת בצה"ל, כגון GPS, מערכות שליטה ובקרה, מצלמות, מערכות אינפרא-אדום ולוויינים. עם זאת, גם במאה ה-21, יש רבים המקנים חשיבות רבה לחושיו המחודדים של הגשש הבדואי, שמבצע פתיחה של ציר או שביל טשטוש לאורך גדר המערכת.
בינואר 2020 הגששים של צה"ל הצטרפו לחיל הגנת הגבולות.
מבנה יחידת הגששים
יחידת הגששים מורכבת מכמה מאות חיילים המגיעים מכ-25 שבטים בדואים שונים, רובם מאזור הדרום. הגששים נזקקים לכל החושים והמיומנויות שלהם כגון: ראייה, שמיעה, התמצאות, שדאות ועוד, על מנת לאתר את עקבות האנשים החוצים את השבילים ואת דרכי הטשטוש. בבית הספר לגששות, לומדים הגששים הצעירים להכיר את השטחים השונים במדינה, נבחנים בביצוע מרדפים לאורך הגבולות בכל תנאי מזג האוויר ביום ובלילה תוך שימוש באמצעים מיוחדים, שילוב ושיתוף פעולה עם יחידות שונות בצה"ל. הגששים לומדים ושוקדים על הוראות בטיחות ותחקירי אירוע של אירועי חדירות קודמים.
מסלול ההכשרה ביחידת הגששים
מסלול ההכשרה ביחידה מתחיל בטירונות גששים הנמשכת 12 שבועות בבית הספר לגששים הנמצא בבסיס אימוני היחידה בבא"פ לכיש. לאחר סיום הטירונות ממשיכים החיילים לקורס נוסף בן 6 שבועות. חלק מהגששים, המוכשרים כלוחמים ברמת רובאי 05, יוצאים בתום הטירונות לקורס מ"כים בבית הספר לחי"ר. על מנת לשרת ביחידה לא נדרשת חתימה נוספת מעבר לשירות הסדיר הרגיל אך חלק גדול מחיילי היחידה ממשיך לשירות קבע במסגרתה.
הבדואים בצה"ל
לאחר מלחמת ששת הימים נזקק צה"ל ליותר ויותר גששים בדואים למשימות הביטחון השוטף ולמרדפים אחר מסתננים. בתקופה זו, תרומתם של הבדואים הייתה משמעותית עד מאוד בחיסולן של עשרות חוליות מחבלים בבקעת הירדן.