cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבטלה טכנולוגית
שגיאתם של הלודיטים
כשמתייחסים כיום בשפת היום-יום ללודיטים, הדבר נעשה, לרוב, על מנת לבטא את ההשקפה שהמודאגים מפני אבטלה טכנולוגית ארוכת טווח מפגינים כשל חשיבתי, כשהם נכשלים מלקחת בחשבון את מנגנוני הפיצוי. האנשים המתייחסים בדבריהם ללודיטים מצפים, בדרך כלל, שלא תהיינה השפעות ארוכות טווח על שיעורי התעסוקה ושבסופו של דבר שכרם של כלל העובדים יעלה, משום שהקידמה מסייעת בהגברת העושר הכולל של החברה. הכשל מתייחס למחאתם של הלודיטים בראשית המאה ה-19, כנגד השינויים שנלוו למהפכה התעשייתית, מחאה ממנה זוכרים כיום בעיקר את הריסת המכונות. במהלך המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21, ההשקפה הרווחת בקרב כלכלנים הייתה, שהאמונה ביחס להשתררותה של אבטלה טכנולוגית ארוכת טווח, הייתה אכן כשל לוגי. עם זאת, בעשור השני של המאה ה-21, התעצמה התמיכה בהשקפה שה"כשל", לכאורה, עשוי להיות אמיתי, אחרי ככלות הכל.
ישנן שתי הנחות יסוד בבסיס האמונה שקשיים ארוכי טווח עלולים להתפתח. הראשונה שבאה לכדי ביטוי יוחסה ללודיטים (על אף העובדה שאין המדובר כאן בהכרח בסיכום מדויק של הגותם), ועל פיה ישנה כמות סופית של עבודה זמינה, ואם המכונות תבצענה עבודה זו, לא תוכל להיות עבודה אחרת שיבצעו בני האדם. כלכלנים מכנים זאת בשם כשל צבר עבודה וטוענים, שבמציאות לא מתקיימות הגבלות כאלו. ההשקפה השנייה מבוססת על ההנחה שקשיים עלולים להתעורר בטווח הארוך, מבלי שיהיה להם כל קשר עם צבר העבודה. על פי השקפה זאת, כמות העבודה שעשויה להתקיים היא אין-סופית, אך עם זאת: 1. מכונות יכולות לבצע את רוב העבודות ה"קלות". 2. ההגדרה של מה שנחשב "קל" לביצוע מתרחבת, עם התקדמות טכנולוגיות המידע. 3. העבודות שמעבר לעבודות ה"קלות" (אלו שדורשות יותר ידע, כישרון ומיומנויות, כמו גם היכולת לבצע קישורים מעמיקים בין הפיסות השונות של הידע שברשות הארגון), עשויות לדרוש יותר כישורים קוגניטיביים מאלו שיכולים רוב בני האדם לספק, בהמשך תמידי לנטען בסעיף מספר 2. אפשרות אחרונה זו זוכה לתמיכתם של מצדדים מודרניים רבים באפשרות של אבטלה טכנולוגית שיטתית ארוכת טווח.
רמות המיומנות ואבטלה טכנולוגית
השקפה רווחת בדיון אודות השפעות חדשנות על שוק העבודה, היא שזאת פוגעת בעיקר בעובדים בעלי מיומנויות נמוכות, בעוד שהיא מטיבה עם העובדים המיומנים. על פי חוקרים דוגמת לורנס כץ, מצב עניינים זה עשוי להיות נכון ביחס לרוב המאה ה-20, אך עם זאת, בכל הנוגע למאה ה-19, חדשנות במקום העבודה פגעה בעיקר בפרנסתם של בעלי מלאכה מיומנים, ונשאה בחובה תועלות, ככלל, לבעלי הכישורים המועטים. בעוד שהחדשנות של המאה ה-21 כרוכה באובדן מקומות עבודה של חלק מהעובדים הפחות מיומנים, הרי שעובדים רבים אחרים, בעלי מיומנויות נמוכות, מפגינים עמידות לתהליכי האוטומציה, בזמן שעבודות צווארון לבן הדורשות כישורי ביניים, מבוצעות יותר ויותר על ידי תוכנות מחשב אוטונומיות.
מחקרים עדכניים, דוגמת זה שכתבו ג'ורג' גרץ וגאי מייקל, מצאו שלפחות בתחום אותו חקרו השניים - השפעת רובוטים תעשייתיים - חדשנות מביאה לעלייה בשכרם של בעלי המיומנויות הגבוהות, בעוד שיש לה השפעות שליליות יותר על העובדים בעלי המיומנויות הנמוכות ומיומנויות הביניים. דו"ח שנכתב על ידי קרל בנדיקט פריי, מייקל אוסבורן וסיטיגרופ ב-2015, הגיע למסקנה שחדשנות היוותה מכשול בעיקר בדרכם של בעלי עבודות הדורשות כישורים ברמות הבינוניות, אך עם זאת צפה הדו"ח שבעשור שלאחר מכן, השפעות האוטומציה תשפענה בצורה משמעותית בעיקר על העובדים בעלי הכישורים הנמוכים.
ג'ף קולבין טען בפורבס שתחזיות ביחס לסוגי העבודות שמחשבים לעולם לא יהיו מסוגלים לעשות, הוכחו כבלתי מדויקות. גישה טובה יותר לחיזוי המיומנויות שביחס אליהן יציעו בני האדם ערך מוסף, תהיה לברר מהם הענפים או הפעולות שביחס אליהם צפוי שנעמוד על כך שבני האדם יוסיפו להישאר אחראים על קבלת ההחלטות החשובות, כמו למשל שופטים, מנכ"לים וראשי השלטון, או במקומות בהם טבע האדם דורש סיפוק צרכים בין-אישיים עמוקים, אפילו אם ניתן למחשב ולמכן מטלות אלו.
בניגוד לכך, אחרים חוזים מצב בו אפילו עובדים בעלי מיומנויות גבוהות מאבדים רלוונטיות ומתיישנים; קרל בנדיקט פריי ומייקל אוסבורן מאוניברסיטת אוקספורד צפו, שתהליכי מחשוב עשויים לייתר כמעט מחצית מהמשרות במשק, בתוך 10 עד 20 שנים. מתוך 702 משלחי יד שבחנו בנדיקט פריי ואוסבורן, הם מצאו קורלציה גבוהה בין חינוך והכנסה, ובין האפשרות שהמשרה תבוצע בעתיד על ידי מחשב או מכונה, כאשר עבודות משרדיות ועבודות בתחום השירות, נמצאות בסיכון הגבוה יותר. ב-2012 צפה וינוד קוסלה, מייסד-שותף של סאן מיקרוסיסטמס, כי 80% ממשרות הרופאים תוחלפנה בשני העשורים הקרובים בידי תוכנות אבחון רפואיות בעלות יכולות של למידה חישובית.
טרום המאה ה-16
על פי הסופר גרגורי ווירול, סביר כי תופעת האבטלה הטכנולוגית התקיימה לפחות מאז המצאת הגלגל. לחברות עתיקות היו מגוון דרכים להקל על עוניים של אלו שלא היו מסוגלים לפרנס את עצמם באמצעות עבודותיהם. ייתכן אף שבסין העתיקה ובמצרים העתיקה פעלו מספר תוכניות סעד מרכזיות, בתגובה לתופעות של אבטלה טכנולוגית, המתוארכות לתקופה של האלף ה-2 לפנה"ס, אם לא קודם לכן. העברים הקדמונים וחסידי דת ההינדו, פיתחו מנגנוני תגובה מבוזרים אשר התאפיינו בסיוע לעניים באמצעות חיזוק אמונתם. ביוון העתיקה, מספר גדול של עובדים ללא תשלום עלולים היו למצוא עצמם מובטלים, הן בשל טכנולוגיות עתיקות לחיסכון בעבודה, הן בשל תחרות מצד עבדים ("מכונות בשר ודם"). לעיתים פועלים מובטלים אלו גוועו מרעב, או ששועבדו לעבדות בעצמם, אם כי במקרים מסוימים הם זכו להיתמך בידי נדבנים. פריקלס הגיב למה שנתפס כאבטלה טכנולוגית באמצעות השקת תוכניות של עבודות ציבוריות, על מנת לספק עבודות בתשלום למובטלים. היו שביקרו את תוכניותיו של פריקלס כבזבוז כספי ציבור, אך הם הובסו.
הדוגמה שהיא אולי הקדומה ביותר לדיון מלומד בתופעת האבטלה הטכנולוגית, ניתנה בתקופת אריסטו אשר שיער, בכרך הראשון של ספרו פוליטיקה, שאם מכונות עשויות להפוך מתקדמות די הצורך, לא יהיה עוד צורך בעבודתם של בני אנוש.
בדומה ליוונים, גם רומא העתיקה הגיבה לבעיית האבטלה הטכנולוגית בהקלה על העוני באמצעות נדבנות. היו תקופות בהן כמה מאות אלפי משפחות נתמכו בדרך זו בו זמנית. לעיתים תכופות פחות, נוצרו עבודות בצורה ישירה כתוצאה של עבודות ציבוריות, דוגמת אלו שנוצרו על ידי טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס ואחיו, גאיוס סמפרוניוס גרקכוס. מספר שליטים אף הרחיקו לכת עד כדי סירוב או איסור על המצאות וחידושים המובילים לקיצוץ בכוח העבודה האנושי. מחסור במשרות החל להתפתח באימפריה הרומית לקראת סוף המאה ה-2 לספירה, ומנקודה זו נראה כי האבטלה ההמונית באירופה שככה, במידה רבה, למשך פרק זמן של כאלף שנים.
ססואולו (כדורגל)
'''יו. אס. ססואולו קלצ'יו (באיטלקית: Unione Sportiva Sassuolo Calcio או בקיצור Sassuolo''') היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר ססואולו שבאמיליה-רומאניה. כינוי המועדון הנפוץ בתקשורת הוא "הנרוברדי" (השחורים-ירוקים).
אבטלה טכנולוגית
טרום המאה ה-16
בימי הביניים ובראשית תקופת הרנסאנס, ניכרה התרחבות באימוץ של טכנולוגיות חדשות שהומצאו, כמו גם של טכנולוגיות ותיקות יותר אשר נוצרו זה מכבר, אך עדיין היו בשימוש מצומצם ביותר בתקופה הקלאסית. אבטלה המונית החלה להתפתח שוב באירופה במאה ה-15, בחלקה בשל הצמיחה באוכלוסייה, ובחלקה בשל שינויים בזמינות של קרקע שהוקצתה לקיום חקלאות בת-קיימא, תוצאה של תהליכי גידור מוקדמים. כתוצאה מהאיום בהתעצמות האבטלה, שררה פחות סובלנות לטכנולוגיות משבשות חדשות. הרשויות באירופה צידדו לעיתים קרובות בקבוצות אינטרס אשר ייצגו פלחים קטנים באוכלוסייה העובדת, למשל גילדות אלה או אחרות, אסרו על טכנולוגיות חדשות, ולעיתים אף הוציאו להורג אנשים אשר ניסו לקדם אותן או לסחור בהן.
ססואולו (כדורגל)
ססואולו הוקמה בשנת 1920, וכיום משחקת בליגה הראשונה באיטליה, הסרייה א'.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-16 עד המאה ה-18
בבריטניה הגדולה החלה האליטה השלטת לנקוט בגישה פחות מגבילה ביחס לחדשנות, מעט מוקדם יותר מהתקופה בה התרחש התהליך בשאר יבשת אירופה, מגמה שצוטטה כסיבה אפשרית ליתרון הראשוני של בריטניה בהנעת המהפכה התעשייתית. עם זאת, עוצמת החששות ביחס להשפעת החדשנות על התעסוקה, לא פחתה לכל אורך המאה ה-16 ובראשית המאה ה-17. דוגמה מפורסמת לחדשנות טכנולוגית שנדחתה ניתנה כאשר הממציא ויליאם לי הזמין את המלכה אליזבת הראשונה, לצפות במכונת סריגה המבטלת את הצורך בכוח העבודה האנושי. המלכה סירבה לאשר רישום פטנט על ההמצאה, בנימוק שהטכנולוגיה עלולה לגרום לאבטלה בקרב פועלי הטקסטיל. לאחר שעבר לצרפת ונכשל גם שם בקידום המצאתו, חזר לי לאנגליה, אך בקשתו סורבה שוב, הפעם על ידי מחליפהּ של אליזבת, ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, בנימוק זהה.
ססואולו (כדורגל)
ליגות נמוכות
המועדון הוקם בשנת 1920, ושיחק בליגות מקומיות חובבניות, עד לשנת 1968 בו עלה המועדון לסרייה ד'. בשנת 1974 התאחד המועדון עם קבוצות מקומיות אחרות, ויחד קראו לקבוצה יו.אס. ססואלו קלצ'יו ("US Sassuolo Calcio"). בשנת 1984 עלה המועדון לסרייה סי 2 - הליגה המקצוענית הנמוכה ביותר בכדורגל האיטלקי, אולם ירד שוב לסרייה ד' ב-1990 שם הוא נשאר עד סוף העשור, בסיומה הצליח לחזור לליגה השלישית.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-16 עד המאה ה-18
לאחר המהפכה המהוללת, הצטמצמה מאוד אהדת הרשויות לעובדים המודאגים מאובדן מקומות העבודה שלהם בשל חדשנות. זרם של הוגים מרקנטיליסטים, אשר השפעתם התעצמה בעקביות, קבעו כי החדרת טכנולוגיה החוסכת בכוח העבודה האנושי, תפעל למעשה לצמצום האבטלה, בכך שתאפשר לחברות בריטיות להגדיל את נתח השוק שלהן, כנגד תחרות זרה. החל בראשית המאה ה-18, לא יכלו עוד העובדים להסתמך כלל על תמיכה מצד הרשויות, בהתמודדותם מול האיום הנתפס של אבטלה טכנולוגית. לעיתים נקטו העובדים בגישות של פעולה ישירה, דוגמת שבירת המכונות שהוזכרה לעיל, בניסיונם להגן על עצמם מפני החדשנות המשבשת. ג'וזף שומפטר ציון כי עם התקדמות המאה ה-18, הוגים הזהירו את הציבור מפני סכנת האבטלה הטכנולוגית בתכיפות גוברת, כאשר יוהאן היינריך גוטלוב ג'אסטי מהווה דוגמה בולטת לכך. עם זאת, שומפטר גם ציין כי בקרב האליטות התגבשה ההשקפה הרווחת לפיה אבטלה טכנולוגית לא תהווה בעיה בטווח הארוך.
ססואולו (כדורגל)
ליגות נמוכות
בשנת 2006 ססואולו העפילה לליגה הסרייה סי 1, לאחר שניצחה בגמר הפלייאוף את סאנסוינו. ב-2007, תחת המאמן מסימיליאנו אלגרי, פספסה הקבוצה הזדמנות לעלות לסרייה ב', כאשר בשלבי סיום הליגה הפסידה את אפשרות העלייה האוטומטית ל-U.S. Grosseto 1912, והפסידה בחצי גמר הפלייאוף למונצה. ב-2008, עדיין תחת אימונו של אלגרי, הצליחה ססואולו להעפיל לסרייה ב' לראשונה בתולדותיה.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-19
הדיונים אודות אבטלה טכנולוגיה הפכו לאינטנסיביים רק במאה ה-19, ובמיוחד בבריטניה הגדולה, שם התרכזו רבים מההוגים הכלכליים של העת ההיא. בהסתמך על עבודתם של ג'וזאיה טאקר ואדם סמית, מומחי הכלכלה הפוליטית החלו ליצור את מה שיהפוך לדיסציפלינת הכלכלה המודרנית. בעוד שדחו את רוב הנחות היסוד של המרקנטיליזם, חברי הדיסציפלינה החדשה הסכימו ברובם, שאבטלה טכנולוגית לא תהווה בעיה מתמשכת. עם זאת, בעשורים הראשונים של המאה ה-19, מספר מומחי כלכלה פוליטית מבטיחים יצאו כנגד ההשקפה האופטימיסטית וטענו כי חדשנות עלולה לגרום לאבטלה ארוכת טווח. עם אלו נמנו ז'אן שארל סיסמונדי, תומאס מלתוס, ג'ון סטיוארט מיל, והחל מ-1821, גם דייוויד ריקארדו עצמו. כמומחה הכלכלה הפוליטית המכובד ביותר של זמנו, אִתגרה השקפתו של ריקארדו את המומחים האחרים בדיסציפלינה. הכלכלן הבכיר הראשון שהגיב היה ז'אן בפטיסט סיי, אשר טען כי איש לא יכניס לפעולה מכונות, אם הן צפויות להפחית את מספר המוצרים שייוצרו, וכי כפי שחוק סיי קובע שהאספקה יוצרת ביקוש משלה, כך עובדים שנעקרו מבתיהם ימצאו באופן אוטומטי עבודה במקום אחר, לאחר שלשוק יינתן הזמן להתאים את עצמו. רמזי מקקולוך הרחיב ועיגן את השקפותיו האופטימיות של סיי ביחס לאבטלה טכנולוגית ונתמך על ידי רבים אחרים דוגמת צ'ארלס בבג', נאסו ויליאם סיניור, ועוד כלכלנים פוליטיים רבים, ידועים פחות. לקראת אמצע המאה ה-19, הצטרף קרל מרקס לוויכוח. בהתבססו על עבודותיהם של ריקארדו ומיל, הרחיק מרקס לכת והציג עמדה פסימית ביותר ביחס לאבטלה טכנולוגית. השקפותיו משכו אליו אוהדים רבים וייסדו אסכולה מחשבתית ארוכת שנים, אולם המיינסטרים הכלכלי לא השתנה באופן משמעותי. בשנות ה-70 של המאה ה-19, בפרט בבריטניה הגדולה, דעך העיסוק באבטלה טכנולוגית, הן בקרב ההמונים שמיעטו לדאוג מהסוגיה, הן בקרב המלומדים שמיעטו להתווכח על אודות הנושא. נעשה ברור יותר ויותר כי החדשנות מגבירה את השגשוג בקרב כל חלקי החברה הבריטית, כולל בקרב מעמד הפועלים. כפי שהאסכולה הקלאסית של המחשבה הכלכלית פינתה את מקומה לאסכולה הנאו-קלאסית, כך הודקה גם כלכלת המיינסטרים לקחת בחשבון ולהפריך את טיעוניהם הפסימיים של מיל ושל ריקארדו.
המאה ה-20
במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-20, אבטלה המונית לא היוותה בעיה רצינית כפי שהייתה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19. בעוד שכלכלנים מהאסכולה המרקסיסטית, לצד כמה הוגים אחרים, עדיין אִתגרו את ההשקפה האופטימית הרווחת, אבטלה טכנולוגית לא היוותה מקור רציני לדאגה בעבור הזרם המרכזי של החשיבה הכלכלית, עד אמצע, או אף לקראת סוף, שנות ה-20 של המאה ה-20. בשנות ה-20 הגיחה האבטלה ההמונית שוב כסוגיה בוערת ברחבי אירופה. בנקודה זו בזמן שגשגה ארצות הברית יותר מאירופה, אך גם שם החלה האבטלה להתעצם, באזורים העירוניים, החל מ-1927. עובדים באזורים הכפריים של ארצות הברית החלו לסבול מאובדן משמעותי של מקומות עבודה עוד מראשית שנות ה-20. רבים נעקרו ממקום עבודתם כשהוחלפו על ידי טכנולוגיה חקלאית משופרת, למשל הטרקטור. מרכז הכובד של הוויכוחים הכלכליים עבר בשלב זה מבריטניה לארצות הברית, וכאן היה עיקר התרחשותן של שתי התקופות העיקריות במאה ה-20 של ויכוחים אודות אבטלה טכנולוגית.
ססואולו (כדורגל)
סרייה א' ו-ב'
בעונתה הראשונה בסרייה ב', סוואולו כמעט והצליחה להגיע לשלב הפלייאוף, אך סיימה את העונה במקום השביעי. בעונה שלאחר מכן הצליחה להגיע לשלב הפלייאוף לאחר שסיימה במקום הרביעי, אך נעצרה בשלב חצי הגמר ולא הצליחה להעפיל לאחר הפסד לטורינו. גם בעונה שלאחריה הפסידה בחצי גמר הפלייאוף, הפעם לסמפדוריה.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-20
תקופות השיא של שני הוויכוחים הללו היו בשנות ה-30 של המאה ה-20, ובשנות ה-60 של המאה ה-20. על פי ההיסטוריון הכלכלי גרגורי ווירול, לשני הפרקים הללו היו כמה קווי דמיון משותפים: לשני המקרים קדמו תקופות בהן התפרצה דאגה עממית ביחס לנושא, אשר הוצתה על ידי הגידול האחרון באבטלה. בשני המקרים הדיונים לא יושבו באופן סופי, אך התפוגגו כשפחתה האבטלה לנוכח פרוץ מלחמה - מלחמת העולם השנייה בסוף שנות ה-30, ומלחמת וייטנאם בשנות ה-60. בשני המקרים נוהלו הדיונים בתוך הפרדיגמה השלטת בזמנה, עם התייחסות מועטה יותר לחשיבה מוקדמת. בשנות ה-30 הִרבו האופטימיסטים לבסס את טיעוניהם על אמונות נאו-קלאסיות ביחס לכוח התיקון העצמי של השווקים, אשר יפחית אוטומטית כל אבטלה קצרת-טווח באמצעות מנגנוני פיצוי. בשנות ה-60 הייתה האמונה במנגנוני פיצוי חזקה פחות, אך הזרם המרכזי של הכלכלה הקיינסיאנית בעת ההיא האמין, ככלל, שהתערבות ממשלתית תהיה מסוגלת לאפס כל אבטלה טכנולוגית מתמשכת, שלא סולקה בשלמותה על ידי כוחות השוק. דמיון נוסף ניכר בפרסום של מחקרים פדרליים חשובים, לקראת סופה של כל אחת מהתקופות, אשר הציגו ממצאים נרחבים לפיהם אבטלה טכנולוגית לא מתרחשת (אם כי המחקרים הסכימו שהחדשנות הייתה גורם מרכזי בעקירתם של עובדים ממקומות עבודתם, בטווח הקצר, והמליצו על פעולה ממשלתית לאספקת עזרה).
ססואולו (כדורגל)
סרייה א' ו-ב'
בעונת תחת המאמן אאוזביו די פרנצ'סקו, הצליחה הקבוצה לזכות באליפות הסרייה ב' ולהעפיל לסרייה א' לראשונה בתולדותיה. ב-25 באוגוסט 2013, שיחקה ססואולו את המשחק הראשון בתולדותיה בסרייה א', משחק אותו הפסדיה 0–2 לטורינו. המשחק השני של הקבוצה היה מול ליבורנו, בו הבקיע החלוץ סימונה זאזה את השער הראשון של המועדון בתולדות הליגה, משחק אותו הפסידה הקבוצה 1–4. ב-22 בספטמבר ספגה ססואולו תבוסה 0–7 לאינטר מילאנו. רק במחזור החמישי השיגה הקבוצה את הנקודה הראשונה שלה, כשסיימה בתיקו 1-1 עם נאפולי. ב-20 באוקטובר 2013 ניצחה הקבוצה את משחקה הראשון בסרייה א', לארח שניצחה את בולוניה 2–1. במהלך העונה פוטר אאוזביו די פרנצ'סקו מתפקיד המאמן, ובמקומו מונה אלברטו מאלסאני, תחתיו הצליחה הקבוצה לסיים במקום ה-17, להישאר בליגה, ולהבטיח את מקומה בסרייה א' גם בעונת 2014/2015. מלך השערים של הקבוצה באותה העונה היה דומיניקו ברארדי, כשסיים את העונה עם 16 שערי ליגה.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-20
כשתור הזהב של הקפיטליזם, בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, הגיע לסיומו בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, האבטלה זינקה שוב, והפעם נשארה גבוהה יחסית עד סוף המאה, בקרב רוב הכלכלות המפותחות. מספר כלכלנים, שפול סמואלסון היה, קרוב לוודאי, הבולט ביניהם, טענו שוב כי ייתכן שהתופעה נגרמה כתוצאה מחדשנות. פורסמו גם מספר מסמכים שזכו לתפוצה רחבה והזהירו מפני אבטלה טכנולוגית. אלו כללו את ספרו של ג'יימס אלבוס: Peoples' Capitalism: The Economics of the Robot Revolution; את מחקריו של דייוויד נובל אשר פורסמו ב-1984 וב-1993; את ספרו של ג'רמי ריפקין, The End of Work, מ-1995; ואת הספר The Global Trap, שפורסם ב-1996. באופן כללי, בעשורים שסגרו את המאה ה-20 ניכרה הרבה יותר דאגה ביחס לאבטלה טכנולוגית באירופה, בהשוואה לארצות הברית. ככלל, בשונה מהתקופות בהן התקיימו דיונים אינטנסיביים בנושא בשנות ה-30 ובשנות ה-60 של המאה ה-20, הקונצנזוס לאורך המאה ה-20, הן בקרב כלכלנים מקצועיים, הן בקרב הציבור הרחב, היה שהטכנולוגיה אינה גורמת אבטלה לטווח הארוך.
ססואולו (כדורגל)
סרייה א' ו-ב'
בעונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום ה-12 בליגה, כאשר דומיניקו ברארדי מסיים שוב כמלך השערים של המועדון עם 15 שערי ליגה.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-21
הקונצנזוס ביחס להנחה שחדשנות אינה גורמת אבטלה לטווח הארוך, החזיק מעמד בעשור הראשון של המאה ה-21, על אף שמספר מחקרים אקדמיים הוסיפו לאתגר אותו, כמו גם מסמכים פופולריים כגון Robotic Nation של מרשל בריין ו-The Lights in the Tunnel: Automation, Accelerating Technology and the Economy of the Future של מרטין פורד.
ססואולו (כדורגל)
סרייה א' ו-ב'
בעונת 2015/2016 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה, תוך שהיא מנצחת במהלך העונה את נאפולי, יובנטוס ואינטר, ומצליחה להעפיל למוקדמות הליגה האירופית לראשונה בתולדותיה. ב-25 באוגוסט 2016, הצליחה הקבוצה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שהיא גוברת על לוצרן ועל הכוכב האדום בלגרד. בשלב הבתים הוגרלה הקבוצה יחד עם גנק, אתלטיק בילבאו וראפיד וינה. ססואולו סיימה במקום האחרון בית, עם ניצחון אחד במחזור הראשון 0–3 על אתלטיק בילבאו, תיקו 1-1 עם ראפיד וינה ותיקו 2-2 עם גנק, והודחה. בליגה סיימה ססואולו באותה העונה במקום ה-12.
בשתי העונות הבאות (2017/2018 ו-2018/2019) סיימה הקבוצה במקום ה-11 והבטיחה את מקומה בליגה ביתר ביטחון. בשתי העונות לאחר מכן (2019/2020 ו-2020/2021) סיימה הקבוצה במקום ה-8.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-21
ב-2013 הצהיר פרופסור ניק בלום מאוניברסיטת סטנפורד, שלאחרונה היו שינויים משמעותיים ברמות הדאגה ביחס לאבטלה טכנולוגית, בקרב עמיתיו הכלכלנים. ב-2014 דיווח הפייננשל טיימס כי השפעת החדשנות על משרות היוותה תמה דומיננטית בדיונים הכלכליים שהתקיימו לאחרונה. על פי מה שכתב הפוליטיקאי בעבר ואיש האקדמיה בהווה, מייקל איגנטייף, ב-2014, שאלות ביחס להשפעות השינויים הטכנולוגיים "רודפות את הפוליטיקה הדמוקרטית בכל מקום". החששות כוללים ראיות שמראות ירידה בתעסוקה בכל רחבי העולם בקרב משלחי יד כגון ייצור; נפילה בשכר המתמשכת מזה כמה עשורים בקרב עובדים בעלי כישורים בינוניים או נמוכים, על אף שהפריון ממשיך לעלות; גידול בתעסוקה לא יציבה, דוגמת זו המתבססת על פלטפורמות של כלכלה משתפת; והתרחשותן של jobless recoveries (תופעה בה ישנה צמיחה מקרו-כלכלית, בעוד ששיעור התעסוקה אינו עולה, או אף יורד) לאחר תקופות המיתון האחרונות. במאה ה-21 נראו מגוון משרות בהן מועסקים עובדים מוכשרים, אשר מכונות השתלטו עליהן חלקית כגון תרגום, מחקר משפטי, ואף כתיבה עיתונאית על תחום המשפט. עבודות בתחומים טיפוליים, עבודות בתחום הבידור, ומשרות הדורשות אמפתיה, אשר בעבר נחשבו כולן כמשרות המוגנות מפני אוטומציה, החלו אף הן להיות מבוצעות על ידי רובוטים. מזכיר האוצר של ארצות הברית לשעבר, הפרופסור לכלכלה, לורנס סאמרס, הצהיר ב-2014 כי איננו מאמין עוד שהאוטומציה תיצור תמיד משרות חדשות וכי "זו איננה אפשרות עתידית היפותטית. זה משהו שמתהווה לנגד עינינו ברגע זה". פרופסור מארק מקארתי, האוחז בעצמו בהשקפה אופטימית ביחס לאבטלה טכנולוגית, הצהיר בסתיו 2014 כי "הדעה הרווחת" כיום היא שעידן האבטלה הטכנולוגית הגיע.
ססואולו (כדורגל)
סרייה א' ו-ב'
בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום ה-11, והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר הגביע האיטלקי, שם הפסידה 1–2 ליובנטוס.
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-21
בכנס הפורום הכלכלי העולמי שהתקיים בדאבוס ב-2014 דיווח תומאס פרידמן על כך שנראה כי הקשר בין טכנולוגיה ובין אבטלה היה התמה הדומיננטית בדיונים שהתקיימו באותה התקופה. סקר שנערך בדאבוס באותה השנה מצא ש-80% מ-147 המשיבים, הסכימו שטכנולוגיה מאיצה את הגידול באבטלה. בכנס הפורום הכלכלי העולמי שנערך בדאבוס ב-2015 מצאה העיתונאית גיליאן טט שכמעט כל הנציגים המשתתפים בדיון על אי-שוויון וטכנולוגיה, ציפו לעלייה באי-השוויון בחמש השנים הבאות, ונימקו זאת בהתקה טכנולוגית של משרות. ב-2015 זכה מרטין פורד ב-Financial Times and McKinsey Business Book of the Year Award עבור ספרו Rise of the Robots: Technology and the Threat of a Jobless Future ובשנה זו גם התקיימה הפסגה העולמית הראשונה בנושא אבטלה טכנולוגית, בניו יורק. בסוף 2015 פורסמו אזהרות ביחס להחמרה פוטנציאלית אפשרית נוספת באבטלה הטכנולוגית על ידי אנדי הלדיין, הכלכלן הראשי של בנק אנגליה, ועל ידי איגנסיו ויסקו, נגיד בנק איטליה.
ססואולו (כדורגל)
סגל שחקנים
נכון ל-25 בספטמבר 2022
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-21
כלכלנים אחרים, עם זאת, נותרו אופטימיים ביחס לתחזיות בדבר האפשרות להימנע מאבטלה טכנולוגית ארוכת טווח. ב-2014, Pew Research Center בדק ביסודיות את עמדותיהם של 1,896 כלכלנים ומומחי טכנולוגיה ומצא דעות מפוצלות: 48% מהמשיבים האמינו שטכנולוגיות חדשות יחליפו יותר משרות משייצרו עד שנת 2025, בעוד ש-52% החזיקו בעמדה אחרת. לא כל המחקרים האמפיריים האחרונים מצאו ראיות התומכות בעמדה הפסימית ביחס לאבטלה טכנולוגית. מחקר שפורסם ב-2015, אשר בדק את השפעת רובוטים תעשייתיים ב-17 מדינות בין 1993 ל-2007, לא מצא כל צמצום בתעסוקה שנגרם בגלל הרובוטים, ושבנוסף, היה גידול מתון בשכר הכולל. הפרופסור לכלכלה ברוס צ'פמן מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה פירש, שמחקרים דוגמת אלו של פריי ואוסבורן נוטים להפריז בהסתברות של אובדן משרות עתידי, כשהם נכשלים מלהביא בחשבון את הצפי להיווצרות משרות חדשות בזכות הטכנולוגיה, בתחומים שכעת אינם ידועים לנו.
ססואולו (כדורגל)
סגל שחקנים
(קפטן שני)
אבטלה טכנולוגית
המאה ה-21
מחקר שנערך על ידי Oxford Martin School (יחידה למדיניות ולמחקר בחטיבה למדעי החברה באוניברסיטת אוקספורד) הראה שעובדים שמעורבים ב"משימות המגיעות בעקבות נהלים שהוגדרו היטב, שיכולות להיות מבוצעות בקלות על ידי אלגוריתמים מתוחכמים", נמצאים בסיכון להיעקר ממקומות עבודתם. המחקר, אשר פורסם ב-2013, מראה שאוטומציה יכולה להשפיע הן על העובדים המיומנים, הן על אלו הלא מיומנים, כמו גם על עיסוקים המאופיינים בשכר גבוה, לצד כאלו המאופיינים בשכר נמוך. עם זאת, משרות פיזיות בסיכון נמוך נמצאות בסיכון הגבוה ביותר. כך או אחרת, על פי מחקר שפורסם ב-McKinsey Quarterly (כתב עת עסקי למנהלים בכירים המתמקד בתאוריה ארגונית ובניהול) ב-2015, השפעות המִחשוב, במרבית המקרים, אינן מביאות להחלפת עובדים, אלא לאוטומציה של חלקים מן המשימות שהם מבצעים.
סירוב לחדשנות או מניעתהּ
בפרספקטיבה היסטוריה, חדשנות נאסרה לעיתים בשל חששות ביחס להשפעותיה על תעסוקה. עם זאת, מאז פיתוחה של הכלכלה המודרנית, אפשרות זו, ככלל, אפילו לא נשקלה כפתרון, לפחות לא בקרב כלכלנים מתקדמים. אפילו פרשנים האוחזים בעמדות פסימיות ביחס לאבטלה טכנולוגית ארוכת טווח, משקללים בקביעות את החדשנות כמועילה לחברה בכללותה, כשג'ון סטיוארט מיל הוא ככל הנראה הכלכלן הפוליטי המערבי הבולט היחיד שהציע לאסור על שימוש בטכנולוגיה, כפתרון אפשרי לאבטלה.
ססואולו (כדורגל)
סגל שחקנים
(בהשאלה מספציה)
אבטלה טכנולוגית
סירוב לחדשנות או מניעתהּ
כלכלנים החוסים תחת האסכולה הגנדית לכלכלה קראו לעיכוב הטמעתן של מכונות החוסכות בכוח עבודה, עד שתורגש הקלה באבטלה, אך עצה זו נדחתה בדרך כלל על ידי ג'ווהרלל נהרו, שהפך לראש הממשלה ברגע שהודו זכתה בעצמאותה. המדיניות שדגלה בהאטת הצגתה של חדשנות על מנת להימנע מאבטלה טכנולוגית, זכתה, עם זאת, להיות מיושמת במאה ה-20 בסין, תחת ממשלו של מאו דזה-דונג.
תשלומי רווחה
השימוש במגוון צורות של סובסידיות ונדבות, התקבל לעיתים קרובות כפתרון לבעיות שנוצרו עקב אבטלה טכנולוגית, אפילו על ידי שמרנים ועל ידי אלו שאחזו בעמדות אופטימיות ביחס להשפעות ארוכות טווח של חדשנות טכנולוגית על תעסוקה. תוכניות רווחה נטו, לאורך ההיסטוריה, להאריך חיים ולהפוך לקבועות, ברגע שהופעלו, בהשוואה לפתרונות אחרים לאבטלה, דוגמת יצירת משרות בצורה ישירה באמצעות עבודות ציבוריות. על אף היותו האדם הראשון אשר תיאר מערכת פורמלית של מנגנוני פיצוי, רמזי מקקולוך, כמו גם רוב הכלכלנים האחרים מהגישה הקלאסית, סינגר על הגשת סיוע ממשלתי לאנשים שסבלו מאבטלה טכנולוגית, מתוך הבנה שההתאמות שמבצע השוק להטמעת טכנולוגיה חדשה, אינן מתרחשות באופן מיידי, ושאלו שאיבדו את משרותיהם לטכנולוגיות החוסכות בכוח העבודה, לא יהיו מסוגלים תמיד להשיג משרות חדשות בכוחות עצמם.
הכנסה בסיסית לכל
מספר פרשנים טענו שצורות מסורתיות של תמיכות מטעם מנגנוני הרווחה, עשויות שלא להספיק בתגובה לאתגרים העתידיים שתציב האבטלה הטכנולוגית והציעו, לכן, את ההכנסה הבסיסית לכל כאלטרנטיבה. עם המצדדים בצורות כלשהן של הכנסה בסיסית לכל כפתרון לאבטלה הטכנולוגית נמנים מרטין פורד, אריק בריניולפסון, רוברט רייך וגאי סטנדינג. רייך הרחיק לכת עד כדי הצגת הטענה שהכנסה בסיסית לכל, אשר ייתכן שתיושם באמצעות מס הכנסה שלילי, היא "כמעט בלתי נמנעת", בעוד שסטנדינג אמר בעבר כי הוא רואה את ההכנסה הבסיסית לכל הופכת "חיונית מבחינה פוליטית". מאז סוף 2015, ניסויי פיילוט בהפעלת הכנסה בסיסית לכל הוכרזו בפינלנד, בהולנד ובקנדה. סינגור נוסף אודות הכנסה בסיסית לכל הושמע לאחרונה על ידי מספר יזמים טכנולוגיים, שהבולט מביניהם הוא סם אלטמן, נשיא Y Combinator.
ספקנות ביחס להכנסה בסיסית לכל מגיעה הן מחוגי השמאל, הן מחוגי הימין הפוליטי, והצעות לצורות שונות שלה, הגיעו מכל חלקי הספקטרום הפוליטי. לדוגמה, בעוד שההצעה בצורתה המוכרת ביותר (מיסוי וחלוקה) נחשבת בדרך כלל לכזאת הנשענת על אידיאלים המגיעים מהשמאל הפוליטי, שאנשים מהימין הפוליטי מנסים להתגונן בפניהם, צורות אחרות של הכנסה בסיסית לכל הוצעו אפילו על ידי ליברטריאנים, למשל על ידי פרידריך פון האייק ומילטון פרידמן. תוכנית הסיוע למשפחות (Family Assistance Plan) של הנשיא הרפובליקני ריצ'רד ניקסון מ-1969, שהיה לה הרבה במשותף עם רעיון ההכנסה הבסיסית לכל, אושרה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך נדחתה על ידי הסנאט.
אחת ההתנגדויות להכנסה בסיסית לכל נובעת מכך שהיא עלולה להוות תמריץ שלילי ליציאה לעבודה, אך ישנן אינדיקציות מניסויים ותיקים בהודו, אפריקה וקנדה, שאין זה המצב, ושהכנסה בסיסית מעודדת יזמות בדרג נמוך, ועבודה שיתופית ופרודוקטיבית יותר. התנגדות נוספת לרעיון ההכנסה בסיסית לכל, היא שמימון תוכניות אלו מהווה אתגר תקציבי כביר. בעוד שרעיונות חדשים ליצירת הכנסות הועלו, השאלה בדבר הדרך לממן הכנסה בסיסית לכל נותרה שנויה במחלוקת, כשהסקפטים פוטרים אותה כאוטופית. אפילו מנקודת מבט פרוגרסיבית עולות דאגות שהכנסה בסיסית לכל אשר תיקבע על סכום נמוך מדי, עלולה שלא לסייע לאלו שהם הפגיעים ביותר מן הבחינה הכלכלית, במיוחד אם תמומן מקיצוץ צורות אחרות של רווחה.
על מנת לתת מענה טוב יותר לדאגות ביחס למימון, כמו גם לדאגות ביחס לשליטה הממשלתית, מודל חלופי אחד מציע כי העלויות והשליטה תחולקנה ברחבי המגזר הפרטי, במקום בזה הציבורי. חברות בכל ענפי המשק תחויבנה להעסיק עובדים אנושיים, אך תיאורי העבודה יושארו לביצוע על ידי חדשנות פרטית ויחידים יצטרכו להתחרות על קבלה למקום עבודה, כמו גם על ההישארות בו. זו תהיה החלופה ברת ההשוואה של הכנסה בסיסית לכל בסקטור העסקי, כלומר, צורה מבוססת שוק של הכנסה בסיסית לכל. חלופה אחרת של צורה מבוססת שוק הוצעה על ידי ה-Center for Economic and Social Justice כחלק מ-"a Just Third Way" (אידאולוגיית דרך שלישית עם דגש חזק יותר על צדק), באמצעות תפוצה נרחבת יותר של כוח וחירות.
חינוך
שיפור זמינותו של חינוך איכותי, בכלל זה הכשרה מקצועית למבוגרים, הוא פתרון שאינו נתקל בהתנגדות עקרונית של צד כלשהו של המפה הפוליטית, ומתקבל בברכה אפילו על ידי אלו שאוחזים בהשקפות אופטימיות ביחס לאפשרות שתתרחש אבטלה טכנולוגית ארוכת טווח. חינוך משופר, במימון הממשלה, זוכה לפופולריות רבה במיוחד בקרב תעשיינים. עם זאת, מספר חוקרים מהאקדמיה טענו שחינוך משופר לבדו לא יספיק לצורך פתרון בעיית האבטלה הטכנולוגית, כשהם מצביעים על הצניחה האחרונה בביקוש לעובדים עם מיומנויות ברמות הביניים וציינו את האפשרות שלא כל העובדים מסוגלים לרכוש בקיאות במיומנויות המתקדמות ביותר. קים טייפל אמרה ש"העידן של התחלקות ההכנסות על פי עקומת פעמון, אשר תמך במעמד ביניים בולט, הסתיים... חינוך לבדו אינו הולך לפצות על הפער". בדומה לזאת, ב-2011 טען הכלכלן, חתן פרס נובל לכלכלה, פול קרוגמן, כי חינוך טוב יותר יהווה פתרון לא מספק לאבטלה טכנולוגית.
עבודות ציבוריות
עבור כלכלות מתפתחות, עבודות ציבוריות עשויות להיות פתרון קל יותר לניהול, בהשוואה לתוכניות רווחה אוניברסליות. נכון ל-2015, הקריאות לעבודות ציבוריות בכלכלות המתקדמות נשמעו בתדירות מופחתת, אפילו על ידי גורמים פרוגרסיביים, בשל דאגות ביחס לחוב הציבורי. יוצא דופן חלקי מתקיים ביחס להוצאה על תשתיות, אשר עליה הומלץ כעל פתרון לאבטלה טכנולוגית, אפילו על ידי כלכלנים שקודם לכן זוהו עם אג'נדה נאו-ליברלית, דוגמת לורנס סאמרס.
קיצור שעות העבודה
ב-1870 עבד העובד האמריקני 75 שעות עבודה שבועיות, בממוצע. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, עמד שבוע העבודה הממוצע של העובד האמריקאי על 42 שעות בלבד, וירידה דומה ניכרה גם ביתר הכלכלות המפותחות בעולם. על פי וסילי לאונטיף, הייתה כאן עלייה מרצון באבטלה הטכנולוגית. הצמצום בשעות העבודה סייע בחלוקת העבודה הזמינה, והוא הועדף על ידי העובדים ששמחו לצמצם את שעות העבודה ולזכות בשעות פנאי נוספות, כחידוש שסייע, ככלל, באותה העת, להגדיל את שיעור ההשתכרות שלהם.
צמצום נוסף בשעות העבודה הוצע כפתרון אפשרי לצמצום האבטלה על ידי כלכלנים מסוימים, למשל ג'ון קומונס, ג'ון מיינרד קיינס ולואיג'י פזינטי. עם זאת, עם הצטמצמותו של שבוע העבודה הממוצע לכדי 40 שעות שבועיות, ניכרה פחות התלהבות בקרב העובדים להשגת צמצום נוסף בשעות העבודה, בשל השאיפה להימנע מקיצוץ בהכנסה, כמו גם בשל הערך המיוחס לעבודה כשלעצמה, גם, אך לא רק, בהתייחס לידע ולמיומנויות הנרכשות והמשתמרות עם ביצוע משימות. ככלל, כלכלני המאה ה-20 טענו כנגד צמצום נוסף של שעות העבודה כפתרון לאבטלה, בטענה שהנחה זו משקפת את כשל צבר עבודה. ב-2014 הציע אחד ממייסדי גוגל, לארי פייג', שבוע עבודה בן ארבעה ימים, כך שככל שהטכנולוגיה תמשיך להחליף עובדים ולבצע את עבודותיהם, יותר בני אדם יוכלו למצוא תעסוקה.
הרחבת הבעלות על נכסים טכנולוגיים
הוצעו מספר פתרונות שאינם נופלים בקלות לחלוקה הקטגורית של שמאל וימין בפוליטיקה. אלו כוללים את הרחבת הבעלות על רובוטים ונכסי הון פרודוקטיביים אחרים. על הרחבת הבעלות על טכנולוגיות ייעצו אישים דוגמת ג'יימס אלבוס, ג'ון לנקסטר, ריצ'רד פרימן ונואה סמית. ג'רון לנייר הציע פתרון בעל דמיון מסוים: מנגנון לפיו אנשים רגילים מקבלים מיקרו-תשלומים בעבור ה-Big data שהם מייצרים באמצעות גלישה שגרתית באינטרנט, ואספקטים אחרים של נוכחותם המקוונת.
שינויים מבניים לקראת כלכלת פוסט-מחסור
תנועת הצייטגייסט ופרויקט ונוס, כמו גם שלל ארגונים ואנשים אחרים, הציעו ליישם שינויים מבניים לקראת הופעתה של כלכלת פוסט-מחסור, בה אנשים "ישוחררו" מעבודותיהם המונוטוניות, האוטומטיות, במקום ש"יאבדו" את מקומות עבודתם. על פי המערכת שהוצעה על ידי תנועת פרויקט ונוס, כל המשרות שהן אוטומטיות באופיין, תבוטלנה לטובת השאת ערך חברתי אפסי (כגון פרסום רגיל), תיועלנה על ידי שיתופי פעולה ותהליכים ברי-קיימא, פתוחים ויעילים יותר, או שתבוצענה על בסיס אלטרואיזם ורלוונטיות חברתית, בניגוד לכפייה או לרווח כספי. התנועה גם משערת כי העובדה שאנשים ייהנו משעות פנאי רבות יותר, תאפשר רנסאנס של יצירתיות, חדשנות, הון חברתי וקהילתיות, כמו גם הפחתת מתחים פסיכולוגיים.
פתרונות אחרים
באיום האבטלה הטכנולוגית נעשה שימוש, מעת לעת, על ידי כלכלנים הדוגלים בכלכלת שוק חופשי, כהצדקה לרפורמות בצד ההיצע, על מנת להקל על מעסיקים לשכור ולפטר עובדים. לעומת זאת, אבטלה טכנולוגית גם שימשה כסיבה להצדיק גידול בהגנה על עובדים. כלכלנים שונים, בכללם לורנס סאמרס, ייעצו על חבילת צעדים שעשוי להתעורר צורך ביישומם. סאמרס ייעץ על שיתופי פעולה נמרצים לצורך טיפול במנגנונים, תכנונים ותכסיסים רבים - דוגמת מקלטי מס, סודיות בנקאית, הלבנת הון וארביטראז' רגולטורי - אשר מאפשרים למחזיקים בהון משמעותי להימנע מתשלומי מיסים, ולהקשות על צבירת הון רב מבלי שתידרשנה "תרומות חברתיות גדולות" בתמורה. סאמרס הציע אכיפה נמרצת יותר של חוקים נגד מונופולים; הפחתת ההגנה ה"מופרזת" על קניין רוחני; עידוד נמרץ יותר של תוכניות שיתוף רווחים, שעשויות להועיל לעובדים ולהעניק להם חלק בהצטברות העושר; קידום הסכמים הנובעים ממשא ומתן קיבוצי; שיפורים בממשל התאגידי; חיזוק הרגולציה הפיננסית לחיסול הסובסידיות לפעילות הפיננסית; הקלת ההגבלות על שימוש בקרקע, שעלולות לגרום להמשך האמרת ערכם של נכסי נדל"ן; הכשרה טובה יותר לצעירים, והסבה מקצועית לעובדים שנעקרו ממקומות עבודתם; והגברת ההשקעה הציבורית והפרטית בפיתוח תשתיות, כגון תחבורה וייצור אנרגיה.
מייקל ספנס טען שתגובה להשפעות העתידיות של הטכנולוגיה תדרוש הבנה מפורטת של הזרמים והכוחות הגלובליים שהטכנולוגיה הניעה. ההתאמה להם "תדרוש שינויים במערכי החשיבה, במדיניות, בהשקעות (בפרט בהשקעות בהון האנושי), ואולי גם במודלים של תעסוקה והפצה".
מאז פרסום ספרם Race Against the Machine, ב-2011, הפרופסורים אנדרו מקאפי ואריק בריניולפסון מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בלטו בקרב המומחים המביעים דאגה ביחס לאבטלה טכנולוגית. עם זאת, שני הפרופסורים נשארו אופטימיים יחסית וקבעו כי "המפתח לניצחון במרוץ הוא לא להתחרות במכונות, אלא להתחרות עם המכונות".
מסעב חסן יוסף
מסעב בן חסן בן יוסף בן ח'ליל (בערבית: مصعب بن حسن بن يوسف بن خليل, תעתיק מדויק: מצעב בן חסן בן יוסף בן ח'ליל; שמו נהגה "מוסעב") הוא בנו של השייח' חסן יוסף ח'ליל, ממנהיגי תנועת חמאס ביהודה ושומרון; מסוכני השב"כ החשובים בתולדות מדינת ישראל. בשב"כ כינו אותו "הנסיך הירוק", "נסיך" – עקב היותו בנו של בכיר חמאס, ו"ירוק" - בשל צבע הדגל של חמאס. יוסף המיר את דתו לנצרות.
ילדותו
מסעב נולד בשנת 1978 בכפר אל-ג'אנייה הסמוך לרמאללה, כבן בכור למשפחה מוסלמית. אביו חסן יוסף ח'ליל היה אחד ממקימי חמאס, והסמכות הרוחנית הבכירה בארגון. בשנות האינתיפאדה הראשונה השתתף בזריקת אבנים ובקבוקי תבערה על חיילי צה"ל ואזרחים ישראלים. בשנת 1996 נעצר על ידי צה"ל בחשד להחזקת נשק, והוכנס לכלא בישראל. במהלך שהותו בכלא הוצע לו לשמש כמשתף פעולה של השב"כ ביהודה ושומרון.
גיוסו ועבודתו בשב"כ
לאחר שחרורו מהכלא החל מסעב להתעניין בנצרות, ובעקבות חשיפתו לעקרונות האהבה והחמלה של הברית החדשה, החל לסלוד מהאלימות והטרור ששררו סביבו. הוא שייך את האלימות לאסלאם ולשחיתות של אנשי החמאס. לדבריו, הוא התחיל לשנוא את חמאס כאשר ראה כיצד הוא מנצל את סבלם של אזרחים וילדים בשביל להשיג את מטרותיו. לראשונה נחשף לכך בעת ישיבתו בכלא, שם ראה כיצד פעילי החמאס מענים פעילים אחרים שטענו שהם משתפים פעולה עם ישראל. בעקבות כך החליט לשתף פעולה עם השב"כ, ממניעים אידאולוגיים, כדי לנסות למנוע הרג של חפים מפשע.
עבודתו בשב"כ החלה בשנת 1999 ונמשכה עד 2007. במהלך השנים הללו הוא היה צמוד כמעט כל הזמן לאביו, שנפגש לעיתים קרובות עם יאסר ערפאת, מרואן ברגותי ועוד בכירים רבים מחמאס ומפת"ח. עבודתו הייתה חשובה ומועילה ביותר למדינת ישראל והובילה לחשיפת מספר רב של חוליות טרור, לכידתם של מבוקשים רבים (בהם עבדאללה ברגותי, אבראהים חאמד, מרואן ברגותי ואף אביו שלו), ולמניעת פיגועים ופעולות טרור רבות, בהם עשרות פיגועי התאבדות ואף ניסיונות התנקשות בבכירים ישראליים. המודיעין שסיפק נחשב לאמין ואיכותי ביותר, ומסעב זכה להערכה רבה ממפעיליו בשב"כ. מפעילו "קפטן לואי" (גונן בן יצחק) אמר ל"הארץ" בכתבה על "הנסיך הירוק":.
התנצרותו ועזיבתו לארצות הברית
בשנת 1999 פגש מיסיונר בריטי, שהזמין אותו לקבוצת למידה של הברית החדשה. בשנת 2005 הוטבל מסעב לנצרות, ובשנת 2007 ביקש ממפעיליו בשב"כ להפסיק את עבודתו ולעזוב את הארץ. בשב"כ לא רצו לוותר עליו בקלות, והתעקשו שהוא יטוס לאירופה לתקופה קצרה שלאחריה יחזור לארץ. אך לאחר דין ודברים ניתן לו אישור לטוס לארצות הברית ללא הבטחה שיחזור לישראל. בארצות הברית ביקש מקלט מדיני אך בקשתו נדחתה ב־2009. הרשויות בארצות הברית ראו בו טרוריסט משום שהוא נכלא על ידי השב"כ מספר רב של פעמים. בפועל, סיבת הכליאה הייתה למנוע התפתחות חשד על עבודתו כסוכן בקרב אנשי חמאס. דחיית הבקשה הייתה אמורה לגרום לגירושו בחזרה לגדה המערבית, שם היה מוצא להורג בידי אנשי חמאס, אך בקשתו השנייה למקלט מדיני בארצות הברית התקבלה ב־30 ביוני 2010, לאחר שגם מפעילו לשעבר בשב"כ הגיע לארצות הברית על מנת לתמוך בעמדתו, ולאחר שהמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית טענה במשפט ש"התגלו עדויות חדשות".
פרסום הספר "בן החמאס"
בשנת 2009 פורסם ספרו של מסעב, "בן החמאס", בשפה האנגלית, שבו הוא מגולל את סיפור חייו. בשנת 2010 הוצא לאור תרגום הספר לעברית על ידי מודן. הספר תורגם גם לשפות אחרות, ונמכר בעיקר בישראל ובארצות הברית. פרסום הספר עורר התעניינות רבה במדיה ברחבי העולם. החל בילדותו בגדה כבן בכור למשפחה מוסלמית רבת השפעה, שהפך באופן טבעי לפעיל מרכזי בזרוע הצבאית של החמאס, דרך התהליכים הנפשיים שחוללו מהפך בהשקפת עולמו ובדתו וגרמו לו לפנות לשב“כ, וכלה בסיפור המבצעים שבהם נטל חלק ואותם הוא מגולל בפני הקורא מזווית שונה לגמרי. מעבר לסיפור האישי נחשפות בספר "בן החמאס" שיטות פעולה של חמאס והשב"כ. מאז פרסום הספר, נאלץ מסעב להסתובב עם שומרי ראש צמודים ובנוסף נהג להסתובב חמוש.
ג'ורדן פטריק סמית'
ג'ורדן פטריק סמית' (באנגלית: Jordan Patrick Smith; נולד ב-18 ביוני 1989) הוא שחקן סקוטי-אוסטרלי. ידוע בגילום דמותו של אנדרה רובינסון מ"שכנים שכנים", בתור "מלרוני" מ-"Banished" ובתור "אובה" מ"ויקינגים".
ביוגרפיה
סמית' נולד בעיר פיפה שבסקוטלנד והתחנך בתיכון הקתולי של דנפרמלין, שם שיחק בנבחרת הכדורגל של האקדמיה לנוער של דנפרמלין. בגיל 13 הוריו עברו לבריזבן, קווינסלנד ב-2003, לאחר שביקרו באוסטרליה לפני שנתיים. סמית' התחנך במכללה הקתולית כרמל.
הוא סיים את לימודיו ב-2006 והחל לקחת תפקידים קטנים כמו בסדרה "Mortified" וב-"H2O" ובאופרות הסבון "קרוב רחוק". הוא הופיע גם במספר פרסומות ועבד כפועל.
ב-2009 עד 2013 הופיע בסדרה "שכנים שכנים" בתור "אנדרה רובינסון", תפקיד אותו כמעט הפסיד מאחר שהיה בבית חולים לאחר תאונת עבודה. המבטא הסקוטי של סמית' הוביל לכך ששינו את אופי דמותו, שבמקור הגיעה מברזיל. בזמן זה התגורר סמית' עם שותפו לסדרה, השחקן כריס מיליגן.
ב-2014 שיחק בסרט המלחמה של אנג'לינה ג'ולי, "לא נשבר" את "קליף", אסיר אוסטרלי שנלקח למחנה שבויים יפני.
ב-2016 משחק את "אובה", בנו של רגנאר לודברוק בסדרה "ויקינגים", תפקיד אותו גילם עד סיום הסדרה.
החל מ-2020 משחק בסדרה "ארץ לאבקראפט" את "ויליאם".
אליאורה רון
ביוגרפיה
רון נולדה בתל אביב. בת לצבי צנציפר, יבואן תבואות ומספוא, ולזאידה צנציפר, מורה לביולוגיה לגיל הרך בסמינר לוינסקי, תל אביב. אחות למנחם צנציפר. סבתה הייתה רופאה שנספתה בשואה. אביה עלה לישראל בשנת 1926 מרוסיה.
היא גדלה בתל אביב. למדה בבית הספר היסודי בלפור, ובתיכון עירוני א'. שירתה בצבא והחלה את לימודיה האקדמיים. רון סיימה בהצטיינות תואר שני (מיקרוביולוגיה) באוניברסיטה העברית בירושלים, ודוקטורט באוניברסיטת הארוורד בבוסטון בהדרכתו של פרופ' ברנרד דוויס (Bernard D. Davis). עם חזרתה לארץ היא תרמה רבות להקמת הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב.
במרוצת השנים עסקה בלימוד התגובה של חיידקים לשינויים סביבתיים – נוכחות מזהמים, שינויי טמפרטורה ומגע עם מאחסן. לימוד תגובתם של החיידקים לשינויי טמפרטורות הביא להבנה של מערכות הבקרה הגלובליות, המווסתות את התגובה התאית להלם חום. מחקריה על חיידקי קוֹלי, המביאים ליצירת זיהומים סיסטמיים, תרמו רבות להבנת ההיבטים המולקולריים והגנומיים של החיידקים האלה, שהם אחד מגורמי התמותה החשובים ביותר בזמננו.
בנוסף, היא חוקרת שימוש בבקטריה כדי לפנות זיהומים סביבתיים, ויחד עם יוגן רוזנברג כבר הצליחה לפנות מספר זיהומי נפט בדרך זו.
רון נשואה לאליהו רון, מהנדס, ואם למיכל רון-וולפמן, איתי רון וענת לוין.
טום דוואן
תומאס (טום) דוואן (באנגלית: Tom Dwan; נולד ב-30 ביולי 1986 בניו ג'רזי) הוא שחקן פוקר מקצועי אמריקאי, אשר שיחק באופן קבוע בשולחנות הפוקר היקרים ביותר. דוואן, אשר ידוע בכינויו "Durrrr" ("דורררר"), שיחק תחת חסות אתר האינטרנט פול טילט. דוואן למד הנדסה באוניברסיטת בוסטון, אך פרש על מנת לשחק פוקר בצורה מקצוענית.
קריירה
דוואן החל לשחק לראשונה בגיל 17, לאחר שקיבל מאביו מתנה ליום הולדתו, 50 דולרים באתר פרדייס פוקר. הוא החל לשחק בטורנירי סיט אנד גו של 6 דולרים, אך עבר במהרה למשחקי קאש מרובי שחקנים, ומשחקי הדס אפ. בשנת 2007 הרוויח 312,000 דולרים באתר פול טילט, ו-5.41 מיליון דולרים בשנת 2008. דוואן הוכר לאחר שנה זו כאחד משחקני ההדס אפ הטובים ביותר בעולם.
דוואן הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן התמודד כנגד השחקנים הטובים בעולם. תוכניות אלו תרמו רבות לפרסומו בקרב הציבור הרחב, במיוחד עקב הצלחתו היחסית בהן. דוואן זכה 4 פעמים בכסף במהלך אליפות העולם בפוקר, ופעמיים ב-WPT. הוא נטל חלק בקופה הגדולה ביותר בהיסטוריה של טלוויזיה משודרת, כשזכה ב-1.1 מיליון דולרים בתוכנית "מיליון דולר קש גיים" בחסות פול טילט. דוואן זכה במעל מיליון וחצי דולרים במהלך טורנירים שונים בהם השתתף.
יצחק שבדרון
הרב יצחק הכהן שבדרון (תרכ"ו, 1856 - תרע"ט, 1919) היה רב בגליציה ובירושלים, פרשן התוספתא ומהדיר כתבי אביו המהרש"ם מברז'אן.
קורותיו
נולד בגליציה, בנו של המהרש"ם מברז'אן. כיהן כרבה של העיר חאצמר (חוטימיר  באוקראינה המודרנית). בשנת תרנ"ח (1898) מתה אשתו חיה לאה, ממנה נולדו לו תשעה ילדים. בתקופה זו איבד גם את רכושו ונותר בחוסר כל. בשנת תרס"ג (1903) עלה לארץ ישראל, השתקע בירושלים ונמנה עם רבני ישיבת המקובלים שער השמים. בירושלים נישא בשנית לפרידה לאה, שהייתה צעירה ממנו ב-38 שנים.
חיבר את הפירושים על התוספתא "מנחת יצחק" ו"שירי מנחה", על סדר זרעים, מועד, נשים ונזיקין.
על רעייתו השנייה מסופר שביקשה ללמוד איתו גמרא. הוא השיב שאסור לו ללמד אותה גמרא, אבל מעתה ואילך ילמד בקול והיא תוכל להקשיב ולהבין. ואכן במשך הזמן רכשה ידיעות רבות בש"ס ופוסקים, ואף חידשה וכתבה חידושי תורה. לאחר פטירתה הדפיס בנה, הרב שלום שבדרון, חלק מחידושיה על מסכת ביצה, בראש הספר "דעת תורה" על יורה דעה.
מנישואיו השניים נולדו לו תשעה ילדים, ובהם: "המגיד הירושלמי" הרב שלום שבדרון והרב חיים שבדרון, שהיה מלמד בתלמוד תורה עץ חיים.
מפעל הוצאת כתבי אביו המהרש"ם
עוד בהיותו בגליציה, ובעיקר בירושלים, עסק רבות בהוצאת כתבי אביו המהרש"ם. הוציא לאור את חלקם, כגון את ספרו "תכלת מרדכי" חלק ראשון (תרע"ג). לאחר פטירתו המשיכו בניו במפעל.
בהוצאה מאוחרת יותר, לאחר פטירת הרב יצחק, שולבו גם חידושיו בסוף כל חומש בספר "תכלת מרדכי", בשם "מטעמי יצחק".
שורש 46
שורש 46, או שַׁאן בּוּ (בסינית: 山部, פיניין: Shān bù) הוא השורש הארבעים-וששה של הכתב הסיני. פירושו "הר" והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים.
התו "山" נפוצה בשמות של הרים בעיקר במזרח אסיה, כגון: 天山, 长白山, 富士山 ועוד.
במילון קאנגשי יש 636 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
קלואי פירי
קלואי פירי (באנגלית: Chloe Pirrie; נולדה ב-25 באוגוסט 1987) היא שחקנית סקוטית. פירי שיחקה בתפקידים ראשיים במיני-סדרה "המשחק" משנת 2014, בסרט "Shell" מ-2012, ובסרט הטלוויזיה "המפקח בא" מ-2015. עוד הופיעה במיני-סדרה "מלחמה ושלום" מ-2016, בסרטים "Youth" ו-"Blood Cells" מ-2015, ובפרק בסדרה "מראה שחורה". עוד ב-2015 השתתפה בסרט הקצר זוכה האוסקר "Stutterer".
ביוגרפיה
פירי גדלה בסטוקברידג' שבאדינבורו, ולמדה בבית הספר מרי ארסקין. היא החלה לשחק בבית הספר, והחליטה להמשיך בקריירת משחק אחרי שלוהקה להפקה של המחזה "גן הדובדבנים". בגיל 18 עברה לגור בלונדון, למדה משחק בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה, וסיימה את הלימודים ב-2009.
הקריירה המקצועית של פירי החלה ב-2009. הופעת הבכורה שלה הייתה בתיאטרון המלכותי הלאומי בהפקה משנת 2010 של המחזה "Men Should Weep" לצדם של שחקנים סקוטים רבים. אחר כך הופיעה בסרט קצר בשם "Solstice" שיצא ב-2010. תפקידה הראשון בסרט קולנוע היה בסרט הדרמה "Shell" משנת 2012 בו גילמה את דמות בשם של. על הופעתה זו זכתה בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשנת 2013 לשחקנית החדשה המבטיחה ביותר, והייתה מועמדת לפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של לונדון של שנת 2012. ב-2013 שיחקה פירי בתפקיד פוליטיקאית בפרק "הרגע של וולדו" בסדרת האנתולוגיה "מראה שחורה". באותה שנה נבחרה לאחת "הפריצות הבריטיות" של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה ולאחת מ"כוכבי המחר של הממלכה המאוחדת" של מגזין הקולנוע Screen International.
ב-2014 כיכבה פירי במיני-סדרה "המשחק" של ה-BBC בתפקיד מזכירה ב-MI5 בתקופת המלחמה הקרה. שנה לאחר מכן שיחקה בתפקיד שילה בירלינג בעיבוד של הלן אדמונדסון למחזה "המפקח בא" מאת ג'. ב. פריסטלי. עוד ב-2015 הופיעה במיני-סדרה "The Last Panthers", בסרט העצמאי "Burn Burn Burn", ובסרט האיטלקי "Youth".
ב-2015 כיכבה פירי בתפקיד אלי בזוכה האוסקר בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר "Stutterer". אלי היא מושא אהבתו של גרינווד (בגילומו של מתיו נידהם), שסובל מגמגום קשה.
ב-2016 שיחקה פירי בתפקיד ג'ולי קרגינה במיני-סדרה "מלחמה ושלום" של ה-BBC, ולוהקה לגלם את אמילי ברונטה בסרט הטלוויזיה "To Walk Invisible" דרמה אודות משפחת ברונטה שיצרה סאלי ויינרייט. עוד הופיעה בפרק בסדרה "Death in Paradise" בתפקיד גרייס מטלוק, עובדת בעיתון סנט מארי טיימס.
פירי החלה להופיע ב-2016 בסדרת המתח "The Living and the Dead" של ה-BBC. ב-2017 גילמה פירי את איילין פרקר בעונה השנייה של הסדרה "הכתר" של נטפליקס. ב-2018 שיחקה בסדרה "טרויה: נפילתה של עיר".
ב-2019 גילמה פירי את התובעת אלה מקי במיני-סדרה "הקורבן" של ה-BBC.
מקפלות המצנחים
מקפלות המצנחים או מאחזקות המצנחים בצה"ל הן חיילות (וגם חיילים) המשרתות תחת מרכז הטסה והכשרות מיוחדות, הממונה על מלאכת קיפול ותחזוקת המצנחים.
על פי נוהלי צה"ל, תוקף קיפול של מצנח מחומרי ניילון מתקדמים (בניגוד למשי) הוא 120 יום. לאחר שפג תוקף הקיפול יש לפתוח ולקפל את המצנח שנית לפני צניחה.
מקפלות המצנחים בצה"ל מקפלות את כל המצנחים הדרושים עבור צה"ל לצורכי תרגילים גדודיים (תרג"דים), היטסים ואספקה לשטח. הקיפול דורש מאמץ פיזי, שכן מצנח אישי שוקל 14.1 קילוגרמים ומצנח אפסניה יכול להגיע למשקל 70 קילוגרמים. קיפול מצנח בודד אורך בין 20 דקות לשעה.
תנאי קבלה ליחידת מקפלות המצנחים הם פרופיל רפואי 64 ומעלה, טירונות לרמת רובאי 02 וקורס הכנה בן חודש ימים.
לפני הרחבת תפקידי החיילות בצה"ל, נחשב תפקיד מקפלת המצנחים לתפקיד המשמעותי ביותר שיכולה חיילת למלא בשירות הצבאי. מקפלות המצנחים זכו לכבוד מהסביבה ואפילו חובר לכבודן השיר "מקפלות המצנחים" מאת יאיר רוזנבלום. השיר בוצע לראשונה ב-1971 על ידי צוות הווי של חטיבת הצנחנים ובהמשך, ב-1972, על ידי להקת פיקוד מרכז.
הסיכה של מקפלות מצנחים מכילה כנפיים שבמרכזן מצנח ומתחתיו שתי כפות ידיים.
גדעון תדמור
גדעון תדמור (נולד ב-9 בינואר 1963) הוא איש עסקים ישראלי העוסק בתחום חיפושי נפט וגז והפקתם. בעשור השני של המאה ה-21 החל לעסוק גם בהפקת סרטי קולנוע.
ביוגרפיה
גדעון תדמור נולד בתל אביב וגדל בהרצליה פיתוח. למד בתיכון גימנסיה הרצליה. אביו עקיבא כהן שינה את שם משפחתו לתדמור. סבו של תדמור רכש קרקעות בארץ ישראל. אביו ודודו ד"ר דוד כהן בנו על הקרקעות שכונות מגורים במסגרת חברת "כהן פיתוח". את שירותו הצבאי כקצין בחיל התותחנים סיים בדרגת רב-סרן. לאחר מות אביו, תדמור השתלב בחברת כהן פיתוח ומבני תעשייה בע"מ והחל להחזיק בחלק ממניות החברה.
לתדמור תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
הרי רוסון (אנטארקטיקה)
גאוגרפיה
צורת הרכס - חצי סהר.
גדעון תדמור
ביוגרפיה
תדמור עמד בחזית המאבקים מצד קבוצת דלק לאורך פעילותם של ועדת ששינסקי, ועדת צמח ובמאבקים סביב מתווה הגז.
הרי רוסון (אנטארקטיקה)
גאוגרפיה
ההרים ממוקמים בין מוצאם של הקרחונים אמונדסן וסקוט.
גדעון תדמור
ביוגרפיה
חבר בוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
הרי רוסון (אנטארקטיקה)
גאוגרפיה
הגבוהים בהרי הרכס הם הר וייאט (שגובהו 2,930 מטרים מעל פני הים), והר ויבר (שגובהו 2,780 מטרים מעל פני הים).
גדעון תדמור
מפיק סרטים
תדמור הקים את חברת Tadmor Entertainment העוסקת בהפקת סרטים. במסגרת החברה הופקו בין היתר הסרט נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי בבימויו של יוסף סידר, והסרט ג'נקשן 48.
הרי רוסון (אנטארקטיקה)
אתרים ברכס
ברכס מצויים:
גילוי ומיפוי ההרים
הראשונים שהגיעו אל ההרים, הייתה הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), הגיעה אל ההרים בדצמבר 1934.
מקור השם
ריצ'רד בירד נתן לרכס את שמו.
הרכס נקרא על שמו של פרדריק ה. רוסון (Frederick H. Rawson), בנקאי אמריקאי שנתן חסות למשלחות ריצ'רד בירד שנערכו בין השנים 1928–1930 ובין השנים 1933–1935.
ראקל קסידי
ראקל ג'וזפין דומיניק קסידי (באנגלית: Raquel Josephine Dominic Cassidy; נולדה ב-22 בינואר 1968) היא שחקנית אנגלייה.
קורות חייה
קסידי נולדה בפליט שבהמפשייר לאם ספרדייה ואב אנגלי. היא הייתה בת יחידה במשפחה בת שלושה ילדים. היא למדה בבית הספר פרנבורו היל קונבנט, ואחר כך בגירטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' שם למדה שפות מודרניות ואנתרופולוגיה פיזית. היא המשיכה ללמוד לדוקטורט אבל זנחה את המקצוע ופנתה לקריירת משחק.
קריירה
תפקידה הידוע ביותר של קסידי הוא בדמות פיליס בקסטר, המשרתת האישית של ליידי קרולי, בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון", אותו גילמה בשנים 2013–2015. עוד שיחקה בתפקיד דוזן גייטלי בסדרה "Teachers" (עונה ראשונה ושנייה). היא הופיעה בתפקיד ג'ו פורטר, שרה-זוטרה במשרד הפנים, בסדרת הדרמה "Party Animals", ובתפקיד מל בסדרה "Lead Balloon".
בתיאטרון הופיעה קסידי ב-1997 במחזה "הלילה השנים עשר" בתפקיד ויולה, ב-1998 במחזה "אותלו" בתפקיד דזדמונה, וב-2005 כיכבה בתפקיד הראשי במחזה על פי הרומן "אנה קארנינה".
אלפא רומיאו דיסקו וולנטה ביי טורינג
אלפא רומיאו דיסקו וולנטה ביי טורינג (באיטלקית: Alfa Romeo Disco Volante by Touring, קרויה גם: Alfa Romeo 8C Competizione Touring Disco Volante) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט המוגדרת מכונית על אשר נבנתה על ידי יצרן הרכב הייחודי האיטלקי Carrozzeria Touring Superleggera   בשיתוף פעולה עם אלפא רומיאו בשנת 2013
שם הדגם נגזר ממכונית המרוץ אלפא רומיאו דיסקו וולנטה שיוצרה בין השנים 1953–1952
==מאפיינים==
ארלנגן
אֶרְלָנְגֶן היא עיר בבוואריה, גרמניה הממוקמת על מפגש הנהר רגניץ ויובלו הגדול, ה"אונטרה שוובאך", כ-20 קילומטרים מצפון לעיר נירנברג. לארלנגן יותר מ-100,000 תושבים. מוסדות בולטים בעיר הם אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג ומשרדי שלוחות של חברת סימנס. אירוע שעדיין משפיע על העיר הוא התיישבות ההוגנוטים לאחר ביטול האדיקט של נאנט בשנת 1685.
היסטוריה
האזכור הרשמי הראשון לארלנגן היה בשם "וילה ארלנגון" ("Villa Erlangon") בשנת 1002. ב-1361 הכפר נמכר לקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שלוש שנים לאחר מכן, נבנתה עיר לצד הכפר, וזו קיבלה מטבעה משלה ב-1374. ב-1398 הוכרו זכויותיה המוניציפליות. ב-1402 העיר ניתנה לבית הוהנצולרן כחלק מנסיכות ברנדנבורג-קולמבאך (מ-1603 - ברנדנבורג-ביירוית, ונותרה תחת שלטון זה עד 1806. במהלך הכיבוש הנפוליאוני בן ארבע השנים, ארלנגן הייתה לבירת "המחוז התחתון" ("unterland") של הנסיכות, שכלל שטח בין נוישטאט אן דר אייש, והופרד מ"המחוז העליון" ("oberland") על ידי מסדרון יבשה. ב-1810 הייתה לחלק מממלכת בוואריה, יחד עם שאר ברנדנבורג-ביירוית לשעבר.
בעת שהייתה העיר חלק מברנדנבורג-ביירוית הגיעו אליה הפליטים ההוגנוטים הצרפתים הראשונים, בשנת 1686, וכריסטיאן ארנסט, דוכס ברנדנבורג-ביירוית, בנה "עיר חדשה" (neustadt) עבורם. ב-1706 שרפה כילתה כמעט לגמרי את העיר הישנה, אך זו נבנתה מחדש במהרה. ב-1812 העיר הישנה והחדשה אוחדו לאחת.
בשנת 1742 ייסד פרידיך, דוכס ברנדנבורג-ביירוית, אוניברסיטה בעיר ביירוית, אך עקב מרדנות הסטודנטים המקומיים, היא הועתקה לארלנגן. רק מאוחר יותר קיבלה את השם "אוניברסיטת פרידריך-אלכסנדר" והייתה לאוניברסיטת מדינת בוואריה. בין הסטודנטים הידועים באותם זמנים נמנו לודוויג טיק, ווילהלם היינריך ווקנרודר (Wilhelm Heinrich Wackenroder).
ברפורמה המוניציפלית של בוואריה בשנת 1818 זכתה העיר לניהול עצמאי. ב-1862 יוסד קנטון הניהול ארלנגן, וממנו צמח המחוז הניהולי של ארלנגן. ב-1972 מחוז זה אוחד עם המחוז הניהולי של הוכשטאט (Höchstadt), וארלנגן הייתה לבירת המחוז החדש, ארלנגן-הוכשטאט. במהלך רפורמה זו ארלנגן הוגדלה משמעותית, וב-1974 כבר התגוררו בה למעלה מ-100,000 תושבים.
ערים תאומות
ארלנגן היא תאומה של הערים:
איי אפארסה
איי אפרסה (בצרפתית: îles Éparses; בתרגום חופשי: האיים הפזורים) הם קבוצה של 4 איים, אטול ושונית אלמוגים בדרום מערב האוקיינוס ההודי בקרבת מדגסקר, שמרכיבים את האזור החמישי של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת מאז 2007. כל האיים, מלבד האי טרומלין, נמצאים במצר מוזמביק והאי טרומלין נמצא מזרחית למדגסקר.
כל האיים אינם מיושבים באופן קבוע כאשר האי טרומלין מאויש על ידי מטאורולוגים ואת שאר האיים, מאיישים 15 חיילים שמתחלפים כל 45 יום. כל האיים נמצאים במחלוקת. מאוריציוס דורשת בעלות על האי טרומלין, ואת כל שאר האיים דורשת מדגסקר.