cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משה דאנון
ביאור מושגים הלכתיים
תחום נוסף שתופס מקום נרחב בספר הוא ביאור למגוון רחב של מושגים הלכתיים מן התלמוד, כגון: טומאה וטהרה, רוב, מנהגים, ענייני נדרים וחרמים. אחד ההסברים המפורסמים המופיעים בכתביו של רבי משה, אותו כתב בשם רבי יצחק אבוהב רבו, שקיבל גם הוא את הדברים מרבו, רבי יצחק קנפנטון - הוא ההסבר לדין כל קבוע כמחצה על מחצה. לפי דין זה ספק שנוצר באובייקט הקבוע במקומו לא חל עליו דין "רוב", אלא הדבר ספק ("מחצה על מחצה"). לכן, בשר שנקנה מאיטליז מסוים ואין ידוע כעת איזה הוא, וברוב האיטליזים שבעיר בה נקנה הבשר נמכר בשר כשר ובמיעוטם נמכר בשר טרף - הבשר טרף. לעומת זאת, חתיכת בשר שנמצאה בעיר זו כשרה, משום שהולכים אחר הרוב ורוב האיטליזים כשרים. רבי משה מסביר שהסיבה לכך שב"קבוע" לא דנים דין "רוב", בניגוד לדין התורה ללכת בספקות אחר הרוב, נעוצה בכך שהספק בדבר הקבוע תלוי גם בבחירת האדם, ומאחר שכך וייתכן שהאדם בחר באובייקט ספציפי ולא באובייקט הבא מן הרוב. אך אובייקט הפורש מתוך קבוצה של אובייקטים באקראי, ללא התערבות של בחירת אדם, נידון כפורש מן הרוב. ובלשונו של רבי משה:
כללי פסיקה
נושא נוסף לו ייחד רבי משה התייחסות נרחבת הוא כללי הפסיקה. החיד"א מביא בשמו כלל פסיקה שרווח במקומות מסוימים בספרד - לפסוק כדעתו של הרא"ש אף כשפסיקתו מנוגדת לפסיקתם של רי"ף ורמב"ם. פסיקה זו מנוגדת לכלל שעל פיו התווה רבי יוסף קארו את פסיקת ההלכה בספרו שולחן ערוך, לפסוק כשנים מתוך שלושת הפוסקים הנזכרים.
ספר שאלות ותשובות
רבי יוסף בן נאים מסר כי משה בן-שבת אמזאלג העיד כי בידיו ספר שאלות ותשובות אוטוגרף מרבי משה דאנון, הדיין האחרון בפורטוגל.
HowToBasic
היסטוריה
HowToBasic הקים את הערוץ שלו ב-8 בדצמבר 2011 כשהעלה את סרטונו הראשון, "How To Pick Up an Umbrella" ("איך להרים מטרייה"). זהו סרטון באורך 4 שניות שבו הוא מרים בידו השמאלית מטרייה. הוא המשיך עם סרטונים קצרים והומוריסטיים אלו עד אשר ב-19 באפריל 2012 העלה את הסרטון "How To Make Instant Noodles" ("איך לעשות אטריות אינסטנט"), שבו הוא מכין אטריות מ"מנה חמה" על השיש במטבח שלו, ולאחר מכן שובר ביצה בעזרת ידו. מאז, ברוב סרטוניו הוא שובר מספר ביצים בתור מסורת קבועה.
ב-23 באפריל 2012 הקים את הערוץ המשני "HowToBasic2", וב-24 במאי 2012 העלה סרטון פספוסים, שבו, לאחר שסיים לצלם סרטון, מחליק HowToBasic בטעות על תרנגולת כשניסה לבעוט בה.
לכבוד ספיישל מיליון המנויים בערוץ, הוא הכין סרטון בשם "How To Get 1,000,000 Subscribers" ("איך לקבל מיליון מנויים") שבו הוא מרסק מאות ביצים, רץ במסדרון ביתו, נעמד מול מראה אך לפני שמספיקים לראות את פניו – הוא זורק ביצה למראה ומניף אצבע משולשת למצלמה, דבר המאשש את השערותיהם של מעריציו לגבי חשיפת זהותו.
נכון ל-7 במרץ 2016, ל-HowToBasic יש כ-6.79 מיליון מנויים ונכון ל-5 באוקטובר 2021 הערוץ עומד על 16.7 מיליון מנויים.
שיתופי פעולה
בסרטונו "How To Make a Krabby Patty" ("איך להכין קציצת סרטן") שעלה ב-13 באוקטובר 2013, HowToBasic מכין כביכול "קציצת סרטן" מסדרת האנימציה האמריקאית "בובספוג מכנסמרובע" של סטיבן הילנבורג. באותו יום, בערוצו של היוטיובר האוסטרלי מקס סטנלי עלה סרטון שבו מקס סטנלי עצמו בהופעת אורח של HowToBasic אוכל את קציצת הסרטן שהכין HowToBasic בסרטון שלו. הדבר מאשש ש-HowToBasic ומקס סטנלי גרים קרוב אחד לשני. HowToBasic מופיע בהופעת אורח נוספת ביחד עם מקס סטנלי, בערוצו של הבלוגר האוסטרלי-יפני ג'ורג' מילר, "Filthy Frank" בסרטון "Vomit Cake" ("עוגת קיא") שבו מילר, HowToBasic וסטנלי מכינים עוגה ומשתמשים בפיו של סטנלי בתור מערבל מזון בשביל להכין עוגה, שבסופו של דבר סטנלי מקיא את רכיביה ועליה מספר רב של פעמים ואחר כך, מילר וסטנלי אוכלים אותה בעוד HowToBasic זורק ביצים על מילר. בסרטון שהעלה מילר, בשם "ULTIMATE ICE BUCKET CHALLENGE" ("אתגר דלי הקרח האולטימטיבי") ציין מילר כי HowToBasic איתגר אותו. ייתכן ש-HowToBasic משתתף באותו סרטון. ב-13 בנובמבר 2015 הועלה לערוצו של מילר הסרטון "Hair Cake" ("עוגת שיער") שבו משתתפים מילר, סטנלי, HowToBasic והיוטיובר איאן "iDubbbz". ב-24 במרץ 2018, לכבוד 10 מיליון מנויים העלה HowToBasic את חשיפת הפנים שלו בהשתתפות מיכאל סטיבנס (Vsauce), ווראון (העוזר שלו), MaxmoefoePokemon ואלי הכרוב.
סרטונים
בסרטונים, HowToBasic מצלם מנקודת מבטו עם ידו הימנית. הוא מסתובב בביתו ערום חלקית (לבוש תחתון בלבד) ואף באחד מסרטוניו הסתובב ללא מכנסיים במכולת השכונתית. כמעט בכל סרטון שהוא מצלם, HowToBasic שובר ביצה או ביצים רבות (לפעמים מדובר בבננה), בין אם בהטחתן על חפצים ומשטחים ובין אם על ידי מעיכתן על ידי ידו השמאלית. בסרטוניו, HowToBasic יוצר בלאגן גדול בביתו: הוא מפזר אוכל רב על הרצפה ובמטבח בעיקר, ונוזלים שונים כמו חלב, שבו הוא משתמש לרוב כדי ליצור קיא. HowToBasic אמר כי ניקיון האי-סדר שהוא יוצר בביתו אורך כשעה.
הערוץ מטעה במכוון את הצופים בפעם הראשונה כדי להאמין שזהו ערוץ 'כיצד לבצע' (How-to), עם כותרות, תמונות ממוזערות, תיאורים, וכן תיאור כללי של הערוץ, בטענה שהסרטונים שלו משמשים כמדריכים בנושאים שונים, עם דגש מיוחד על בישול (אשר הופכת פחות בולטת מאוחר יותר בהיסטוריה של הערוץ).
ביקורת
HowToBasic ספג ביקורת קשה כלפי היחס שלו לאוכל - בכל סרטון הוא מבזבז כמות עצומה של אוכל לתוך בלאגן גדול שאחריו הוא צריך לנקות ולזרוק את הכל לפח. HowToBasic טוען כי הוא משתמש רק במזון שפג תוקפו. הוכחה לכך היא בסרטונו "How To Get High" ("איך להתמסטל") שבו הוא פותח שקית אטומה של חסה וניתן לראות בקושי רב את תאריך התפוגה. למרות זאת, בסרטונו "How to Fight a Chicken" ("איך להילחם נגד תרנגולת"), נראה בסרטון שיש בבעלותו לול תרנגולות בחצר האחורית שלו. דבר זה אומר שרוב הביצים שלו הן טריות ולכן הוא מבזבז כמות עצומה של ביצים ראויות למאכל.
מספר יוטיוברים ניסו לחשוף את זהותו של HowToBasic, אך כל ההוכחות התבררו כמזויפות. היוטיוברים היחידים היודעים את זהותו של HowToBasic וחשפו על כך בציבור הם ג'ורג' מילר, איאן קארטר ומקס סטנלי. היוטיובר ג'ק דאגלס טוען כי HowToBasic היה השותף שלו לחדר בקולג' ושמו דארן קאנינגהאם (באנגלית: Darren Cunningham). HowToBasic לא הגיב לטענתו.
קירק בלודסוורת'
קירק נובל בלודסוורת' (נולד ב-31 באוקטובר 1960) הוא האמריקאי הראשון שנדון למוות ולאחר מכן זוכה על ידי בדיקת DNA. בלודסוורת' ריצה תשע שנים בכלא, ולאחר שזוכה הפך לפעיל במאבק לביטול עונש המוות.
ההרשעה
בשנת 1984 נמצאה גופתה של דון המילטון, ילדה בת תשע מרוזדייל (Rosedale), מרילנד, לאחר שהותקפה מינית ונרצחה. בלודסוורת' נעצר, הועמד לדין והורשע על סמך העדויות הבאות:
אף כי לא נמצאה כל עדות פיזית שקשרה אותו לאירוע, בלודסוורת' הורשע באונס וברצח ונידון למוות. ערכאת הערעור של מרילנד ביטלה את ההרשעה לאחר שהתברר שהתביעה הסתירה מההגנה את דבר קיומו של חשוד אפשרי נוסף, ונערך משפט חוזר. בלודסוורת' הורשע שוב, אך הפעם נגזרו עליו שני עונשי מאסר עולם.
ריצוי המאסר והמשך המאבק המשפטי
בשנת 1992 הוא קרא ספר אודות פענוח רצח בעזרת שיטה חדשנית של בדיקת DNA. דון אשוורת' ולינדה מאן, נערות בנות 15 מלסטרשייר, נרצחו בשנים 1983 ו-1986. המשטרה החזיקה בחשוד שהודה ברצח השני, אך הכחיש את הראשון, והחליטה להיעזר בשיטה החדשנית שפותחה על ידי אלק ג'פריס מאוניברסיטת לסטר, ופורסמה במאמר משנת 1985. הבדיקה הפריכה את החשדות נגד החשוד המרכזי בשני המקרים והוא שוחרר. המשטרה ערכה 4000 בדיקות נוספות לגברים באזור ללא הצלחה. לבסוף גילתה שאדם בשם קולין פיטצ'פורק התחמק מביצוע הבדיקה, עצרה אותו ובדיקה נוספת אישרה את אשמתו. פיטצ'פורק היה לאדם הראשון שהורשע ברצח על סמך בדיקת DNA.
בשנת 2003 בדיקות DNA נוספות העלו את האשם האמיתי: קימברלי שאי ראפנר, שהיה כבר אסור באשמת אונס אחר באותו הכלא יחד עם בלודסוורת', והם הכירו זה את זה. ראפנר הודה ברצח ונגזר עליו מאסר עולם נוסף.
לאחר השחרור
מדינת מרילנד שילמה לבלודסוורת' 300,000 דולר פיצויים. בלודסוורת' הפך פעיל בסיוע לזיכוי מורשעים וכן פעיל למען ביטול עונש המוות, ותרם לביטולו במדינת מרילנד.
הסיפור האמיתי (אלבום)
הסיפור האמיתי הוא אלבום האולפן האחד-עשר והאחרון של הזמרת הישראלית אילנה אביטל. את האלבום הוציאה בשנת 2008 לאור חברת התקליטים ACUM. הסינגל המוביל שלו, "תצא מהסרט", יצא לאור בשנת 2007, כשנה לפני יציאת האלבום. זהו האלבום הראשון של אביטל לאחר "נוגעת באושר" משנת 2001, ונחשב לאחרון בדיסקוגרפיה שלה.
חומצה חנקתית
חומצה חנקתית (HNO3) היא חומצה מינרלית חזקה. משמשת בתגובות כימיות רבות בין המפורסמות שבהן היא תגובת הניטרציה.
ייצור
חומצה חנקתית מופקת בתגובה בין מים לחנקן דו־חמצני:
התגובה מתבצעת ביעילות גבוהה בטמפרטורה של 217°C ובלחץ של 4–10 אטמוספירות. בשלבים הבאים החנקן החמצני מגיב עם חמצן לקבלת חנקן דו-חמצני:
והחנקן הדו־חמצני מגיב עם מים לתת חומצה חנקתית. בהיקף מעבדתי חומצה חנקתית מופקת בעזרת אשלגן חנקתי (KNO3) או נתרן חנקתי (NaNO3) וחומצה גופרתית (H2SO4) בתגובה:
תכונות
כאשר חומצה חנקתית חשופה לאור או לחום היא משחררת חנקן דו-חמצני בתגובת הפירוק, החנקן הדו־חמצני המומס מקנה צבע צהבהב לנוזל.
חומצה חנקתית מהולה מגיבה עם רוב המתכות בתגובות הדומות לאלו של חומצות מינרליות אחרות כלומר תוך יצירת גז מימן החומצה החנקתית יכולה לחמצן מתכות כנחושת או כסף תוך יצירת חנקן דו־חמצני:
החומצה החנקתית מסוכנת מאוד למגע. בחומצה החנקתית משתמשים בין היתר לייצר דשנים, חומרי נפץ ובטון. חומצה חנקתית היא מחמצן חזק.
בתחום האמנות משמשת החומצה החנקתית לצריבה עמוקה של כסף ושל מתכות צבעוניות - נחושת (הנמסה בחומצה בתהליך אקסותרמי), פליז ואלפקה.
ריף נאמן
ריף נאמן (נולדה ב-26 בדצמבר 1997) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
נאמן נולדה וגדלה בכפר תבור. בת לאם צברית ממוצא מרוקאי ולאב מאורוגוואי. בנעוריה למדה בבית הספר החקלאי כדורי במגמת דרמה ותיאטרון.
בשנים 2016–2018 שירתה בצה"ל, בתור פקידת לשכה בקריה.
דוגמנות
בישראל, עוד מנעוריה היא מיוצגת על ידי הסוכנות של רוברטו בן-שושן, שגילה אותה לראשונה כדוגמנית בשנת 2014.
נאמן החלה את דרכה כדוגמנית כבר בגיל שמונה, בקמפיינים לחברות ישראליות כמו "פוקס" ו"תנובה", ובנוסף דיגמנה גם לחברות האופנה הישראליות: "גו אנדר", "בלו בירד", "Twentyfourseven" ו"תמנון".
השתתפה בקמפיין עולמי של מותג הספורט הגרמני "אדידס", לציון 70 שנה להקמת החברה. הקמפיין, "SHARE YOUR STRIPS", עלה בו זמנית ברחבי העולם ובין השאר משתתפים בו ליאו מסי, דייוויד בקהאם, קרלי קלוס, פול פוגבה ורבים אחרים. ריף היא חלק מ"הנבחרת" הישראלית, הכוללת את דנה פרידר, מאיה ורטהיימר, מאור בוזגלו, ועומר חזן.
בינואר 2020 החלה נאמן לדגמן לחברת האופנה הישראלית "קסטרו", לצד רותם סלע ויהונתן מרגי. באפריל, תבעו מרגי ונאמן את חברת "קסטרו" בטענה שלא קיבלו את התשלום המגיע להם לפי החוזה שנחתם עמם.
משחק
בשנת 2017 כיכבה בעונתה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בערוץ KidZ, בתור מוריה מוסקט. בנוסף בשנה זו, הופיעה כזמרת בקליפ בסרט "כמעט מפורסמת".
בשנת 2018 שיחקה בסדרה הדרמה-הקומית של yes "על הספקטרום", אשר עלתה לאוויר במאי 2018.
באוקטובר של אותה שנה החלה לשחק בעונתה הרביעית של הסדרה הקומית "שנות ה-80" ברשת 13, בתפקיד גליה.
בין 2018 ל-2020 שיחקה בסדרת הנוער של ערוץ KidZ "כפולה", בתפקיד ירדן גדות, האקרית. בנובמבר של אותה שנה השתתפה ב"פסטיגל", במופע "#Freestyle פסטיגל", שהוצג במהלך חג החנוכה.
בשנים 2019–2020 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה-פעולה "פאודה" מבית yes, בתפקיד יערה זרחי.
בשנת 2020 השתתפה במופע הפסטיגל "My פסטיגל" לציון 40 שנה למותג. בדצמבר אותה שנה החלה לשחק בעונה השלישית של הסדרה "שטיסל" מבית yes. באותה שנה החלה לשחק בסדרת הנוער "PPS", המשודרת בערוץ TeenNick למנויי yes.
הנחיה
נכון לאוגוסט 2021 מנחה את שעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים.
ב-24 באוקטובר 2021, הנחתה את טקס מלכת היופי של ישראל לשנת 2021, שהועבר בשידור חי באתר ynet.
חיים אישיים
מאז תחילת שנת 2019 נמצאת בזוגיות עם איש העסקים כפיר שיינפלד, לו התארסה בדצמבר 2022.
מדף הקרח אבוט
מדף הקרח אבוט (באנגלית: Abbot Ice Shelf) הוא מדף קרח גדול, הגובל בחוף אייטס בין כף וייט לבין נקודת פפרוגנר שבאנטארקטיקה.
אורכו של מדף הקרח 400 קילומטרים ורוחבו 60 קילומטרים.
בקצה הצפוני של המחצית המערבית של מדף הקרח מצוי האי ת'רסטון. מספר איים גדולים נוספים מוקפים במלואם או בחלקם על ידי מדף הקרח: שרמן, קרפנטר, דסטין, ג'ונסון, מקנמרה, פרוול ודנדטלר.
גילוי ומיפוי מדף הקרח
מדף הקרח התגלה (נצפה מן האוויר) בטיסות שנערכו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בפברואר 1940.
חלקו המערבי של מדף הקרח מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בין השנים 1946–1947.
מדף הקרח כולו מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנת 1966.
מקור השם
שמו של מדף הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
מדף הקרח נקרא על שמו של אדמירל הצי ג'יימס לוייד אבוט, הבן (James Lloyd Abbot, Jr), מפקד היחידה הימית של חיל התמיכה של צי ארצות הברית לאנטארקטיקה בין פברואר 1967 ליוני 1969.
יעל ארליכמן
יעל ארליכמן (נולדה בדצמבר 1954) היא פסלת ישראלית.
ביוגרפיה
יעל ארליכמן נולדה בשנת 1954 בקיבוץ גבעת ברנר, לנחמה ופנחס (פיני) ויינשטיין. אביה היה מפקד בפלמ"ח, מפקד גדוד בצה"ל ומנהל מפעל "רימון" בקיבוץ. כשהייתה בת 3, עזבה משפחתה את הקיבוץ ועברה להתגורר באפקה. ארליכמן למדה בבית הספר היסודי אלחריזי בתל ברוך, והמורה שלה לציור הייתה הציירת אסתר פרץ-ארד. ארליכמן מציינת את השפעתה האמנותית עליה מאז ועד היום. היא למדה בבית הספר התיכון בגבעת ברנר, ובצבא שירתה בחיל הקשר בשארם א-שייח'.
יעל נישאה ליעקב ארליכמן בשנת 1981, ויש לה שלוש בנות ושני נכדים. היא מתגוררת ברמת השרון.
לימודי אמנות
במשך השנים למדה יעל בשני בתי ספר לאומנות ואף התמחתה אצל פסלים ידועים.
יצירתה
בתחילת דרכה האמנותית עסקה יעל בציור, אך בעשרים שנה האחרונות היא מקדישה את זמנה לפיסול. פסלי הברונזה של יעל הם ברובם דמויות של אנשים. יעל נותנת שמות לפסליה כמו - איזבל, שרלוט ועוד, וביחסה זה היא מגדילה את הקסם של הפסלים המואנשים שהיא יוצרת.
יעל יוצקת את פסליה בבית יציקה "אש יציקות" ומעורבת בשלבי היציקה השונים. בסיום התהליך היא משייפת ומלטשת כל פסל בנפרד, וכך גם כשמדובר בסדרה של פסלים, הרי שמראה ההבעה הסופי של כל פסל שונה מעט משל האחר.
תערוכות
מאז שנת 2000 מוצגות עבודותיה של יעל בתערוכות שונות בארץ ובמדינות נוספות, ביניהן ארצות הברית, הולנד ואיטליה. עבודותיה נמכרות לאוספי אמנות ולחברות עסקיות ומוצגות בחללים ציבוריים, בגני תעשייה ובבתים פרטיים. בשנת 2011 הוזמנו מיעל שני פסלי חוץ גדולים מאוד. האחד, "שורשים" - מוצב בגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב, והאחר, "נולדו בדרך", מוצב במלון בראשית הצופה אל מכתש רמון. בשנת 2016 הוצב פסלה "הזורע" בקיבוץ מעברות.
ביקורות
אורית לוטרינגר, אוצרת ומבקרת אמנות, כותבת כי פסליה של יעל מלאי חיים ומשקפים את חדוות היצירה של האמנית. ורדה שטיינלאוף, אוצרת לאמנות במוזיאון תל אביב, מוצאת ביצירתה של יעל ארליכמן קבלת האחר על שונותו, ואף רואה בדמויות של פסליה "מפגש עם עבר מוכר, אך לא לגמרי מזוהה".
פרסים
בדצמבר 2009 הוזמנה יעל להציג את פסליה בביאנלה לאמנות עכשווית בפירנצה, איטליה, שם זכתה בפרס הנשיא ע"ש לורנצו דה מדיצ'י.
תמר פוזיילוב
תמר פוזיילוב היא פסלת ישראלית.
ביוגרפיה
שתי עבודות שלה נמצאות בבית הנשיא בירושלים. ארבעה מפסליה עומדים בטיילת "המצוק" בנתניה ושני פסלי רקדנית ברחבת הכניסה להיכל התרבות העירוני בנתניה. פסל שלה נמצא בחזית בית המשפט השלום בנתניה. פסליה הוצגו במוזיאון ארץ ישראל, בתל אביב, במרכז אומנות בגוביו, איטליה, בתערוכה לכבוד 50 שנה לישראל שנערכה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית ובתערוכות בז'נבה, שווייץ ובניו יורק, ארצות הברית.
משפחה
תמר נישאה לבן ציון פוזיילוב לימים סגן נשיא בורסת היהלומים הישראלית ויקיר תעשיית היהלומים
קרחון המפטון
קרחון המפטון (באנגלית: Hampton Glacier) הוא קרחון בחלק הצפון-מזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין הר האן והר ניקולאס.
הקרחון זורם לכיוון צפון - צפון-מזרח, לאורך המדרונות המערביים של רכס דאגלס, ונשפך אל מפרץ שוקאלסקי.
אורכו של הקרחון 46 קילומטרים, ורוחבו 9 קילומטרים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון צולם מהאוויר בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הקרחון מופה בהתבסס על סקרים שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של וילפרד אי. המפטון (Wilfred E. Hampton), שהיה נווט המטוס של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר צילמה מהאוויר (וגילתה) את הקרחון.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 153
אמל קלוני
אמל קלוני (באנגלית: Amal Clooney, בערבית: أمل كلوني; נולדה ב-3 בפברואר 1978) היא עורכת דין (בריסטר) לבנונית-בריטית, ופעילת זכויות אדם בינלאומית. בין הלקוחות אותם ייצגה נמנים ג'וליאן אסאנג' מייסד ויקיליקס, במאבקו כנגד הסגרתו, ראש ממשלת אוקראינה לשעבר יוליה טימושנקו והעיתונאי הקנדי-מצרי מוחמד פחמי. בין היתר עוסקת קלוני במאבק כנגד הכחשת רצח העם הארמני, ובמאבק משפטי כנגד רצח העם היזידי בידי דאעש. נשואה לשחקן האמריקאי ג'ורג' קלוני.
ביוגרפיה
נולדה בשם אמל עלם א-דין (أمل علم الدين) בביירות שבלבנון. אביה, רמזי עלמודין, בן העדה הדרוזית היה בעל סוכנות נסיעות ובעל תואר שני במנהל עסקים מטעם האוניברסיטה האמריקנית של ביירות. אמה בריאה מיקנס הגיעה מטריפולי הלבנונית ממשפחה מוסלמית-סונית, והייתה עורכת העיתון הפאן-ערבי אל-חיאת, והייתה הדוברת של ארגון יח"צ בינלאומי. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בשנות ה-80, כשהייתה בגיל שנתיים, עזבה משפחת עלמודין את לבנון והתיישבה בג'ררד קרוס בפלך בקינגהאמשייר שבבריטניה. ב-1991 חזר אביה ללבנון. לאמל אחות טלא, ושני אחים למחצה מנישואיו הראשונים של אביה, סאמר וזיאד.
אמל למדה בתיכון באוקספורד, ובשנת 2000 קיבלה תואר ראשון במשפטים מסיינט יוז קולג' באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 2001 החלה ללמוד באוניברסיטת ניו-יורק למשפט לתואר שני, שם עשתה גם חונכות מעשית בבית הדין הבינלאומי לצדק. לסמסטר אחד התמחתה גם בבית המשפט לערעורים, במשרד השופטת סוניה סוטומיור שכיום היא שופטת בית המשפט העליון בארצות הברית.
קלוני עבדה שלוש שנים עבור משרד עורכי הדין הבינלאומי Sullivan & Cromwell במחלקת הגנה פלילית וחקירות, בין לקוחתיה היו תאגיד אנרון וחברת ההחזקות ומשרד רואי החשבון 'ארתור אנדרסן'. ב-2004 החלה לעבוד עבור בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, והייתה אחת משני עו"ד שנתמכו על ידי אוניברסיטת ניו-יורק. היא עבדה במשרדיהם של השופטים ולדן ס. ורשצ'טיין מרוסיה, והשופט נביל אלערבי ממצרים. כמו כן עבדה במשרד תובע האו"ם בבית הדין המיוחד לבחינת הפשעים שבוצעו בלבנון, ובבית הדין המיוחד לבחינת הפשעים שבוצעו בשטחי יוגוסלביה לשעבר.
ב-2010 חזרה קלוני לבריטניה שם הוסמכה כבריסטר והצטרפה ל-'Doughty Street Chambers" - לשכת עורכי דין המתמחה בסוגיות של צדק פלילי, חוק ציבורי, חוקי הגירה, דיני עבודה, זכויות אדם וחירויות האזרח, המבקשת להנגיש את שירותי המשפט לציבור הרחב. ב-2013 מונתה קלוני למספר ועדות של האו"ם, ובכללן ייעוץ לשגריר המיוחד קופי אנאן לסוריה, ולוועדה לבחינת השימוש במזל"טים בפעילות אנטי-טרור. היא הייתה מעורבת בתיקים בינלאומיים כשייצגה את מדינת קמבודיה, את מפקד המודיעין המודח בלוב עבדאללה אל-סנוסי, ג'וליאן אסאנג' מייסד ויקיליקס, וראש ממשלת אוקראינה לשעבר יוליה טימושנקו. ייעצה למלך בחריין בקשר עם ועדת החקירה הבלתי תלויה בבחריין.
החל מאביב 2015 קלוני היא חברת סגל אורחת ועמיתה בכירה במכון זכויות האדם שבבית הספר למשפט בקולומביה, שם הרצתה בקורס זכויות האדם של פרופ' שרה ה. קליבלנד, ונשאה דברים בפני הקלינקה לזכויות אדם. כמו כן הרצתה קלוני בנושאי משפט בין לאומי בבית הספר למשפט שבבית הספר ללימודי אפריקה והמזרח באוניברסיטת לונדון, בבית הספר החדש בניו-יורק, ובאקדמיית האג למשפט בינלאומי, ואוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'פל היל.
תיקים בולטים
באפריל 2011 הייתה קלוני מעורבת בתיק שהגיע לבית הדין הבינלאומי בהאג בנושא מחלוקת טריטוריאלית בין תאילנד וקמבודיה שטענו שתיהן לבעלות על מקדש פראה ויהאר. באותה שנה סייעה קלוני לבית הדין הקבוע לבוררות שבהאג, בבוררות בין חברת התרופות מרק לבין הרפובליקה של אקוואדור.
החל מסתיו 2014 ייצגה קלוני את העיתונאי הקנדי של עיתון אל-ג'זירה, מוחמד פחמי, אשר יחד עם עיתונאים אחרים הוחזק במצרים. לבסוף נגזרו על פחמי שלוש שנות מאסר, והפסיד אף במשפט חוזר בשנת 2015, בטרם קיבל חנינה מנשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי.
באוקטובר 2014 החלה קלוני לפעול בתיק שעסק בהשבת שיש אלגין, תבליטים יווניים עתיקים לממשלת יוון, המוצגים במוזיאון הבריטי מאז שנת 1816. במאי 2015 החליטה ממשלת יוון לעצור את ההליך המשפטי לשיקום התבליטים.
החל מינואר 2015 החלה קלוני לייצג את ארמניה למען הכרה ברצח העם הארמני, וכנגד העמדתם לדין של פעילים ארמנים-טורקים להכרה ברצח העם. היא ייצגה את ארמניה בתביעה כנגד דוגו פרינצ'ק (Doğu Perinçek), פוליטיקאי טורקי שהיה לאדם הראשון אשר הורשע בשנת 2007 בהכחשת רצח העם הארמני, על ידי בית דין בשווייץ (וזוכה מאוחר יותר ב-2015 בבית הדין העליון לזכויות אדם של האיחוד האירופי מטעמים של חופש הביטוי). במהלך הדיונים בתיק זה התעוררה סערה תקשורתית כאשר אמל נשאלה באופן סקסיסטי על ידי עיתונאי באיזה בגד תבוא לדיון, וזו השיבה את שם הפירמה המייצרת את גלימות המשפט בהן היא משתמשת.
ב-8 במרץ 2015 הגישה קלוני תביעה כנגד ממשלת הפיליפינים בגין מאסרה הממושך של הנשיאה לשעבר וחברת הקונגרס גלוריה מקפגל ארויו מול המוסד לבחינת מאסרים שרירותיים בוועדת זכויות האדם של האו"ם אשר קבעה ב-2 באוקטובר באותה שנה כי מאסרה של מקפגל ארויו מפר את החוק הבינלאומי, ושרירותי בכמה היבטים.
ב-7 באפריל 2015 הוכרז כי קלוני תהיה חלק מצוות ההגנה של נשיא האיים המלדיביים לשעבר מוחמד נשיד במאסרו השרירותי המתמשך. נשיד נידון במרץ 2015 ל-13 שנות מאסר, לאחר שמחה כנגד השלטון החדש במדינה. אמנסטי כינתה את משפטו כ"עיוות הצדק". היועץ השותף בתיק זה נדקר בראשו בעת שביקר באיים, דבר המעיד על הסכנה וחוסר היציבות בה נתונה המדינה.
ב-2016 קלוני היא חלק מהצוות המשפטי המייצג את לואי אוליבר בנקולט וקבוצת אנשים הטוענים כי גורשו בשנת 1971 על ידי ממשלת בריטניה מהאי עליו חיו, דייגו גרסיה בארכיפלג צ'גוס, על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי אמריקאי באי. כמו כן ייצגה קלוני בבית הדין האירופי לזכויות אדם את העיתונאית האזרית חדיג'ה איסמאילובה (Khadija Ismayilova) שתחקירה העיתונאי הביא למאסרה. על איסמאילובה נגזרו שלוש שנות מאסר על תנאי.
ביוני 2016 החליטה קלוני לייצג את נאדיה מוראד בתביעה כנגד דאעש על רצח העם היזידי, וכן בגין פשעי אונס המוני, וסחר בבני אדם המתרחש גם כיום באמצעות האינטרנט ובשטחי המזרח התיכון. בספטמבר נשאה בנושא זה דברים בפני האו"ם.
יחסה לישראל
ב-2014 הייתה אמורה להיות חברה בוועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014, שמונתה בעקבות מבצע צוק איתן, אולם לאחר כמה שעות הצהירה כי היא דוחה את מינויה, כיוון שהיא "עסוקה מדי, ומאחלת לעמיתיי המחליפים אומץ וכח במאמציהם". יחד עם זאת, באותה הצהרה התבטאה גם נגד ישראל, באומרה כי היא "מזדעזעת מהמצב ברצועת עזה הכבושה, בפרט עקב ההרוגים האזרחים שם, ומאמינה שצריכה להיות חקירה עצמאית להטלת האחריות על פשעי המלחמה שבוצעו".
חייה האישיים
קלוני דוברת ערבית, אנגלית וצרפתית.
התארסה עם השחקן האמריקאי ג'ורג' קלוני ב-28 באפריל 2014. ביולי אותה שנה מתח בן זוגה ג'ורג' קלוני ביקורת על העיתון הבריטי "דיילי מייל" אשר פרסם כתבה כי אמה של אמל מתנגדת לנישואיהם מטעמי דת. העיתון פרסם התנצלות בעניין, אשר ג'ורג' קלוני סירב להתרצות ממנה. ב-7 באוגוסט 2014 נרשמו השניים כנשואים באופן רשמי, וב-27 בספטמבר אותה שנה ערכו את חגיגת הנישואין שהייתה מתוקשרת ביותר. ביוני 2017 נולדו להם תאומים.
קלוני ובעלה עוסקים גם בפילנתרופיה ושותפים ליוזמות שונות. היא אף ייסדה קרן מלגות על שמה המציעה מלגה בכל שנה לסטודנטית לבנונית לתוכנית לימודים בינלאומית בת שנתיים במכללה בארמניה.
קבוצת תדהר
קבוצת תדהר בע"מ, המוכרת בשם המקוצר "תדהר", היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייזום, הקמה, ושיווק פרויקטים למגורים, מסחר ותעשייה בישראל ומחוצה לה, ומחזיקה נכסים מניבים בישראל ומחוצה לה.
היסטוריה
תדהר נוסדה בשנת 1993 על ידי המהנדס אריה בכר ושותפו גיל גבע. במקור היה שייך השם "תדהר" לחברת ביצוע קטנה שנקלעה לקשיים ואותה רכשו בכר וגבע ב-29 בנובמבר 1993. בשנת 2005 השניים מכרו חלק מהחזקותיהם בחברה לאיש העסקים האמריקאי מארק וייסמן והוא הצטרף כשותף שלישי בחברה. לאחר הקמתה זכתה במכרז לבניית יחידות דיור בפרויקט גני אביב שבלוד, ובמסגרתו היא בנתה כ-1,606 יחידות דיור. בשנת 2000 הופכת לחברת הבנייה הראשונה בישראל המוסמכת לתקן האיכות ISO9001, בשנת 2005 הקימה את "אופירה", תאגיד להעסקת עובדים זרים בענף הבנייה.
הקבוצה מחזיקה במחצית הבעלות על מלון "ריץ קרלטון" בהרצליה. הזכויות שאיפשרו את הקמת הפרויקט נרכשו על ידי תדהר ואיש העסקים עדי שטראוס ב-2006. במלון 115 חדרים ו–82 דירות נופש והוא נחנך ב–2013. ב-2009 רכשה החברה קרקע ביבנה, עליה הקימה 1,000 יחידות דיור אשר שווקו במבצע משותף עם ארגון חבר. אנשי הקבע וכוחות הביטחון זכו בהנחות ברכישת דירות בפרויקט. שיתוף פעולה נוסף עם "חבר" נעשה בשיווק פרויקט פסגות אפק בראש העין. הפרויקט הוקם בשותפות עם קבוצת CPM. בימים אלו (2023) מתבצעות העבודות להקמת מגדל ברחוב רוטשילד בתל-אביב - בקומות התחתונות יוקם בית מלון של רשת six senses ובקומות העליונות יוקמו 72 יחידות דיור. ב-2014 נכנסה החברה לתחום הפינוי בינוי - החברה הרסה שלושה בניינים בשכונת מורשה ברמת השרון ובהמשך הקימה שני מגדלים ובהם 192 דירות. ב-2016 רכשה תדהר קרקע בהרצליה ועליה הקימה בתוך שלוש שנים, בשותפות עם החברות ישראל קנדה ואקרו נדל"ן את הקמפוס של מיקרוסופט ישראל ושל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח. בניית הקמפוס הושלמה ב-2019. נכסים מניבים נוספים של החברה כוללים קומפלקס הייטק פארק ברעננה, פארק העסקים Cu ברמת החייל, מגדל רוגובין תדהר במתחם הבורסה ברמת גן ועוד. לחברה פעילות גם בחו"ל - בין היתר, ב–2003 הקימה תדהר, בשותפות עם אפריקה ישראל, קומפלקס של תשעה בנייני משרדים בהיקף של 80 אלף מ"ר בבלגרד, סרביה. הפרויקט מאכלס בנקים וחברות תוכנה, כמו גם את משרדי ענקית הקניונים הישראלית ביג מרכזי קניות, שלה כמה קניונים בעיר. ביולי 2019 רכשה אפריקה ישראל את חלקה של תדהר בפרויקט ב–66 מיליון יורו.
לפי מעקב עמותת קו לעובד, באתרי הבנייה של קבוצת תדהר נהרגו מאז 2018 ועד 9 בפברואר 2022 ארבעה בני אדם.
תהילה חכימי
תהילה חכימי (נולדה ב-27 בפברואר 1982) היא משוררת וסופרת ישראלית, מהנדסת מכונות בהכשרתה, זוכת פרס ברנשטיין לשנת 2015 עבור ספר ביכוריה "מחר נעבוד" ופרס היצירה לסופרים עבריים לשנת 2018.
ביוגרפיה
נולדה בדרום תל אביב וגדלה בשוהם. לה שלוש אחיות. שירתה כקצינה בגדוד קרקל. עבדה כמהנדסת מכונות. כיום עובדת כמנהלת פרויקטים בספריית בית אריאלה.
מתגוררת בתל אביב. בזוגיות עם תומר חרוב. לזוג בן יליד 2021.
על יצירתה
פרסמה לראשונה שירים ב-2013 בכתב העת "מרחב", כתב העת "מעין", אסופת שירי באר שבע ועוד.
ספרה הראשון "מחר נעבוד" בעריכת עודד וולקשטיין ראה אור בקיץ 2014 בהוצאת טנג'יר.
ספרה השני, "במים" - נובלה גרפית, בשיתוף עם האמנית לירון כהן, ובעריכת עודד וולקשטיין, ראה אור בסתיו 2016.
ספרה השלישי, חֶבְרָה, ראה אור בסתיו 2018 בסדרת מעבדה של הוצאת רסלינג לספרות ישראלית מקורית, הסדרה בעריכת נעמה צאל.
חכימי זכתה בפרס לעידוד היצירה של משרד התרבות, בקטגוריית "משוררים בתחילת דרכם", מנימוקי השופטות:
"שיריה מעידים עליה שעינה הפקוחה ומבטה הרגיש לא מחסירים שום פרט ולא עושים הנחות. הדוברת בשירים חיה את חייה אך היא לא אוהבת את מה שהיא רואה או את מה שקורה לה בתוך העולם שבו היא חיה. את ביקורתה, גם כלפי עוולות ידועות ומוכרות זה מכבר, היא מבטאת מתוך ראייתה הייחודית, הצלולה."
חכימי ערכה את ספר הילדים "הילדים של הצהריים" מאת אביחי נזרי (כותב) ולירון כהן (מאיירת) שראה אור בהוצאת טנג'יר במרץ 2015, הספר זכה בפרס דבורה עומר לספרות ילדים לשנת 2015.
ספריה
2016 - במים, נובלה גרפית, הוצאה עצמית
2018 - חֶבְרָה, פרוזה, מעבדה - ספרות ישראלית מקורית, הוצאת רסלינג
2023 - מקשה אחת, נובלה, הוצאת פרדס ומכון ון ליר
2023- יריתי באמריקה, רומן, הוצאת אחוזת בית
על "מחר נעבוד"
"החיבור המעניין שהיא יוצרת בין מנגנוני המכונה למנגנוני השפה הוא שנותן לספר את טעמו המיוחד...חכימי פורשת מרחב אפור, כהה ומדכא של מגדלי משרדים, חדרי ראיונות, דלפקי קבלה, בנקים, לשכות תעסוקה, שדות תעופה, מלונות אחידים ומנוכרים, מפעלים ובתי חרושת. זה מרחב שבו היחידים נמסרים ונבלעים, משמשים בעצמם יחידות מכניות, אך יש בידם גם היכולת להוציא את המכונה מכלל שימוש בכל רגע נתון...היא מצליחה לייצר את נקודת המבט האירונית, הכפולה, של מי שנבלע במכניות אך ורק כדי להקיא אותה מתוכו בדגם המשובש שלה; להיכפף לכוחות המשעבדים, מצד אחד, אך לשחק בכליהם ללא חשש ולחשוף את האבסורדיות שלהם, מהצד האחר" (שירה סתיו, ספרים הארץ)
על הנובלה הגרפית "במים"
"זה מסע נעדר גבולות בין מציאות להזיה, חלימה ופנטזיה, שבו גם היא הופכת ליעד למעקב. בעולם שבו מתערערת ההפרדה בין הפנים לחוץ, בין הפרט לחברה, בין האמת לבדיה והכל מתרוקן ממשמעות, מנסחת תהילה חכימי אמירה מדכדכת על הבדידות בעידן הגלובליזציה והריקנות של חברת השפע הקפיטליסטית בת־זמננו, המקדשת את תרבות הצריכה, העונג והמסחור... "במים" מתכתבת עם יצירותיו המאוירות של הרוקי מורקמי (כדוגמת "שינה", "המתקפה על המאפיה" ו"הספרייה המוזרה"), וכפי שמקובל לומר על כתיבתו "שהיא קלה לקריאה אבל קשה להבנה", גם "במים" מתגלה כמורכבת, חידתית ולא ניתנת לפענוח עד תום. כדי לא להסתחרר ולא לאבד עוגן סיפורי ביצירה רווית השכבות, הגדושה באי־סדר מכוון, המתענגת על הפירוק והשיבוש, ושזיכרונה של הגיבורה בה מטעה אותה, נדרשים מבט מעמיק וחקרני באיורים המרהיבים של לירון כהן וקריאה חוזרת בטקסט." (ורד לי, ספרים הארץ)
על "חברה"
"חכימי מרופפת את המשטור הפוליטי הנכון, ו"הולכת לאיבוד" אחרי המשמעויות החדשות שהיא מוצאת ביחסי העבודה. הכתיבה שלה נקראת לפעמים כתוואי של בהייה מתמשכת, שתנועתה מרומזת ודקה, ללא נרטיב סגור, ללא פאנץ' (הפרקונים בסיפור הראשון מסתיימים לפעמים באמצע המשפט, אפילו ללא נקודה). דווקא ברפיון הזה אפשר למצוא התרסה לא פחות החלטית נגד השעבוד להישגיות, ונגד החתירה הבלתי נלאית קדימה של עולם העבודה התאגידי. מתוך כך, זו גם התנגדות לחלחול של ערכיו לנורמות הספרותיות של ימינו." (קרן דותן, ישראל היום)
"חברות ותאגידים מככבים בספרות ובקולנוע פופולריים — לעיתים כישויות דרמטיות פעילות, ולעיתים כתפאורה וזירת התרחשות של עלילות אבירים רומנטיות שעברו הסבה לעולם העסקים המודרני ובהן גיבור נון־קונפורמיסט נלחם על חירותו מול מערכת דכאנית. הוא עשוי לצאת כמנצח ...; לעיתים (רחוקות וטרגיות) הוא מובס על ידי קריקטורה קפקאית של מנגנון אטום ואנונימי; ופעמים רבות הוא מסיים בסוג של השלמה ... אבל חכימי הולכת, בדרך נועזת ומרשימה, הרבה מעבר לזה, הן בחוויה והן בשפה: כי איש ואשת הארגון, בכל דפוסי ההתנגדות הספרותיים המסורתיים שלהם — מתמרדים בגלוי או מוחים בסתר, מתפשרים, משלימים, מזדהים לבסוף, או מעמידים פנים ומשחקים תפקיד במידה כזו או אחרת של התלהבות או דכדוך — מוצגים תמיד כאינדיבידואל מובחן, המודע, כמו קוראיו ויוצריו, לניגוד החד שבין אישיות עצמאית, המחפשת את עצמה ותרה אחרי אותנטיות, ובין ארגון חיצוני קר ומנוכר. המודל הרומנטי בבסיסו הזה הוא אולי הסיבה שקריאות רבות של ספרה של חכימי, משבחות ומהללות (ובצדק) ככל שתהיינה, התקשו, אולי מתוך אי־הכרה של החוויה הפוגשת שפה, לעמוד על הישגה הייחודי של הסופרת: לא ניגוד חד ומאבק כמעט־קלישאי על עצמאות, אלא היפוכו — תהליך התמוססות של אשליית האני הנמהל בקונסטרוקט המיוצר על ידי "חברה"." (עמוס נוי, ספרים הארץ)
פרסים
2015 - פרס למשוררים צעירים מטעם משרד התרבות
2015 - מקום שני בתחרות 'שירה על הדרך' עבור השיר 'ליעקב', מטעם עיריית תל אביב
2015 - פרס ברנשטיין לספרות עבור ספר ביכוריה "מחר נעבוד"
2018 - פרס היצירה לסופרים עבריים
2019 - מלגת פרדס של הספרייה הלאומית בירושלים
חיים אישיים
חכימי בזוגיות עם תומר חרוב, ואם לבן.
יששכר באהליך
יששכר באהליך היא רשת ליטאית של כוללי אברכים, ובה כ-36 סניפים בישראל (נכון ל-2019).
בראש הרשת עומד הרב אלחנן ויסבורד.
שם הרשת נגזר מהסכם יששכר וזבולון, הנלמד מהפסוק:"וְלִזְבוּלֻן אָמַר שְׂמַח זְבוּלֻן בְּצֵאתֶךָ וְיִשָּׂשׂכָר בְּאֹהָלֶיךָ".
הקמת הרשת
נכון ל-2016 מונה הרשת למעלה מ-2500 אברכים בכל סניפי הרשת ונחשבת לרשת הכוללים הגדולה בישראל.
למרות היותה רשת כוללים גדולה, גובה המלגה הניתן לאברכים מדי חודש נחשב גבוה יחסית ועומד על 2100 ש"ח (בסה"כ) לאברך, בלא קשר לגובה ההשתתפות של משרד החינוך.
הסניפים ברחבי הארץ
סניפי רשת הכוללים פרוסים ביישובים: ירושלים, בני ברק, מודיעין עילית, בית שמש, ביתר עילית, אלעד, פתח תקווה, כרמיאל, נתיבות, אור יהודה, אופקים, רכסים, עפולה וסביון. בחלק מן הערים הגדולות יש לרשת מספר סניפים מרכזיים.
בשנת תשע"ז פתחה הרשת סניף ראשון מעבר לים בעיר ניו ג'רזי.
באפריל 2014 נקלעה הרשת למשבר חמור, כאשר לאחר הקיצוצים בתקציבי האברכים לא שולמו המלגות לאברכי הרשת במשך ארבעה חודשים. הנהלת הרשת הודיעה כי תסגור חלק מן הסניפים בשל אי יכולתה לעמוד בהתחייבויות. אולם לאחר שבועיים, הושגה תרומה שאפשרה את המשך קיום הרשת ואף את הגדלת סניפי הרשת.
בשנת תשע"ז התקשתה רשת הכוללים שוב לשלם את המלגות לאברכים, ונוצר איחור של עשרה חודשים לכ- 1400 אברכים שהם כשני שלישים מכלל האברכים בכולל, כאשר כ- 800 אברכים אחרים מוחזקים על ידי תורמים קבועים אשר כל תורם מחזיק כולל אחר ואותם כוללים קיבלו את משכורתם בזמן. ולקראת סוף השנה הצליח ראש הכולל לגייס חלק גדול מהכסף, המספיק לשבעה חודשי איחור, וחילק את המלגות לאברכים.
חנוכת המזבח
חֲנֻכַּת הַמִּזְבֵּחַ הוא שמה של הקרבת הקורבנות בפעם הראשונה על גבי מזבח העולה בבית המקדש.
לרוב הדעות, שמו של חג החנוכה נגזר משם זה, משום שלאחר שהגיעו החשמונאים לבית המקדש בפעם הראשונה, בנו מחדש את המזבח, ולאחר מכן, חנכו אותו.
מקור השם
מקור שם זה הוא במילה "חינוך" שפירושה - יצירת הרגל. היות שמטרת הקרבת הקורבנות הראשונים על המזבח היא, כביכול, הרגלת המזבח לעבודתו (הקרבת קורבנות), נקרא שם המעמד 'חנוכה'.
פרטי המצווה
המקור בתורה להקרבת הקורבנות על המזבח הוא בספר שמות: חלק מהמפרשים מסבירים שמקור מצוות חנכת המזבח היא בפסוק זה, בו התורה מצווה על הקרבת הקורבנות בכל יום, ובין השאר, על הקרבת הקורבנות הראשונה. אז, נקראת העבודה בשם 'חנכת המזבח'.
חנכת המזבח נעשית על ידי הקרבת קורבן תמיד של שחר, כך שהיא חייבת להתקיים בבוקר. אם נגמרה הכנת המזבח בערב, שאז אי-אפשר להקריב את התמיד של שחר, נדחית החנוכה למחרת, ובאותו היום לא מקריבים על המזבח כלל.
בהלכה
קיימות מספר מחלוקות במצווה: רוב מוני המצוות לא הגדירו את מצווה זו כמצווה בפני עצמה במניין המצוות, אלא כפרט בתוך מצווה אחרת, ביניהם הרמב"ם, רבי סעדיה גאון וספר החינוך. הסבר לכך ניתן על ידי הראשונים: חנכת המזבח היא למעשה פרט במצוות הקורבנות (התמידין) הרגילה שקיימת תמיד, ובפעם הראשונה שהיא מתבצעת, היא נקראת בשם 'חנוך'. לעומתם, קיימים כאלו שאכן מחשיבים מצווה זו כמצווה בפני עצמה, הידוע בהם הוא בעל ההלכות גדולות.
מחלוקת נוספת היא בנוגע לזמן קיומה: הרמב"ם סובר שמצוות חנוכת המזבח היא אינה לדורות אלא הייתה מצווה זמנית וחד-פעמית בלבד - כאשר נחנך המזבח בפעם הראשונה על ידי משה רבנו. הרמב"ן חולק עליו, וסובר שחנכת המזבח היא אכן מצווה לדורות. לדעת החזון איש המצווה אינה מתקיימת כאשר רק נפגם המזבח ואז תוקן. לפי זה, טוען החזון איש, מצוות חנכת המזבח התקיימה בחנוכת בית המקדש הראשון כאשר הושלמה בנייתו בידי שלמה, בחנוכת בית המקדש השני כאשר הושלמה בנייתו בידי עזרא הסופר, ובחנוכתו העתידית של בית המקדש השלישי בגאולה.
בחג החנוכה
בשנת 164 לפנה"ס, באחד הקרבות במהלך מלחמת המרד החשמונאי בממלכה הסלאוקית, השיגו החשמונאים ניצחון שאפשר להם לשקם את המזבח. בשעת ניצחון זו ערכו החשמונאים את חנכת המזבח בהקרבת קרבנות ובחגיגות שמחה.
על שמה של חנכת המזבח, כנראה, נקבע השם "חג החנוכה" לחג שמציין בדיעבד גם את ניצחון הקרב המפורסם בו שיקמו את המזבח, וגם את השלמת תהליך העצמאות מין הסלאוקים שקרה בהמשך.
טרטורניסים
טרטורניסים (שם מדעי: Teratornithidae) היא משפחת עופות דורסים נכחדים שהיו קרובי משפחתם של הקונדוריים האמריקאים והשתייכו לסדרת הקונדוראים. עופות אלה נחשבים לעופות המעופפים הגדולים ביותר שהיו בכדור הארץ אי פעם.
מאפיינים
הגדול בטרטורניסים היה הארגנטוויס, שמוטת כנפיו הגיעה ל-7 מטרים, בהשוואה לעוף המעופף בעל הכנפיים הארוכות ביותר היום, אלבטרוס נודד, שמוטת כנפיו היא 3.56 מטרים. הוא גם הגיע למשקל 72 ק"ג. לשם השוואה, הגדולה שבעופות המעופפים היום היא חובה גדולה שמשקלה עד 11 ק"ג.
עופות אלו עופפו בתקופת הפליסטוקן באמריקה הדרומית הקדומה וכנראה התנהגו כמו הקונדורים של ימינו. הם חיפשו נבלות בלהקות וניקרו בהם בעזרת המקור הכבד שעזר להם לנקר עורות של חיות גדולות ששהו במישורים. ישנם חוקרים המניחים שחלקם היו טורפים פעילים שאיימו על יצורים קטנים מהם ולא אכלו נבלות או גנבו טרף מטורפים אחרים.
מראשיה B
מראשיה B (ברוסית: Marussia B) הייתה סדרה של מכוניות ספורט שיוצרו על ידי יצרנית הרכב הרוסית מראשיה. הסדרה התחלקה לשני דגמים שכונו B1 ו-B2, שניהם היו דומים מאוד מבחינה טכנית, אך שונים מבחינת העיצוב החיצוני שלהם. לשני הדגמים היו את אותו המנוע, מאפיינים, מערכת מתלים, מערכת בלימה ומחיר (מחירו של כל רכב היה מעל ל-4,000,000 רובל או בקירוב 100,000 אירו או 85,000 לירות שטרלינג). אלו היו מכוניות הספורט הראשונות שיוצרו ברוסיה.
B1
הדגם B1 הוא הדגם הראשון בסדרת מכוניות אלו, ובנוסף הרכב הראשון שיוצר אי פעם על ידי חברת Marussia. מנועי המכונית לא מיוצרים ברוסיה, אלא באנגליה על ידי חברת קוסוורת' (Cosworth). חברת מארוסיה מתכוונת לייצר אך ורק 2999 יחידות של דגם זה. כוח המנוע נע בין 360 ל-420 כוחות סוס, הרכב יכול להגיע למהירות מקסימלית של 250 קמ"ש ולהאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות.
B2
הדגם B2 הוא היורש של ה-B1, הוצג לראשונה בתערוכת רכב בפרנקפורט בשנת 2009. ההבדלים בין שני הדגמים הוא בעיצוב הדלתות ומכסה המנוע בלבד. לדגם B2 עיצוב חדשני יותר וגם פנים הרכב מפואר יותר. מכסה המנוע עוצב כך שהמתבונן ברכב מלפנים יראה את האות M שמזכירה את לוגו החברה. לרכב יש 420 כוחות סוס, מהירות מקסימלית של 310 קמ"ש, ושוב תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות. דגם זה הופיע בשני משחקי וידאו בסדרת Need For Speed שיצאו לאקרנים בשנת 2012 ו-2013. רק 12 עד 14 רכבים מדגם זה יוצרו עד לשנת 2014.
נטע אלחמיסטר
נטע אלחמיסטר (נולדה ב-20 באפריל 1994) היא דוגמנית ואשת עסקים ישראלית.
ביוגרפיה
את שירותה בצה"ל עשתה כנציגת שירות בתחום הסלולר בחיל התקשוב.
קריירה
אלחמיסטר התפרסמה לראשונה בזכות חשבונה ברשת החברתית אינסטגרם, והיא מפרסמת דרכו מוצרים שונים. לאחר שירותה הצבאי, הקימה יחד עם חברתה, נועה בני, את מותג בגדי ים בננהוט (bananhot), ושוויה של החברה שבבעלותן מוערך בכ-2.5 מיליון שקלים. שתיהן הפיקו והשתתפו בתצוגות אופנה של המותג שלהן "בננהוט", בשבוע האופנה תל אביב (2018, 2019).
אלחמיסטר דיגמנה עבור רשת ההלבשה התחתונה הישראלית FIX. הייתה גם לפרזנטורית של האפליקציה הישראלית SessMe.
כיכבה על שערים של כתבי העת הישראלים "את", "מנטה", "לאשה" (לבדה, וביחד עם אמהּ), ועל שער המגזין "nina" הבלגי (ביחד עם בן-זוגה גרשון). היא כיכבה על השער של כתב העת הישראלי "בלייזר", והצטלמה לגיליון בגדי הים שלו.
בשנים 2015–2017 הייתה אחת הפרזנטוריות של חברת האופנה הישראלית קסטרו.
באוגוסט 2017 פורסם שאלחמיסטר נבחרה להיות הפרזנטורית החדשה של חברת הקוסמטיקה הישראלית Sacara ובזכות כך תרוויח שכר של יותר ממיליון ש"ח, ולאחר מכן גם השיקה עמה קולקציה משותפת באותה שנה הגישה את תוכנית הטיולים האינטרנטית "מצב טיסה" באתר "פנאי פלוס". לפני כן, שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "החברים של נאור" בערוץ 10.
החל מ-2018, נבחרה להיות לאחת הפרזנטוריות של חברת המשקפיים הישראלית ERROCA, והיא אף השיקה קולקציה משותפת עמה.
בשנים 2018–2019 החברה שלה ושל שותפתה נועה בני, "בננהוט", הציגה את קו בגדי הים שלהן בשבוע האופנה בתל אביב.
בתחילת 2020 נבחרה להיות לאחת השופטות הראשיות בתוכנית הסטנדאפ "קומדי סטאר" שברשת 13.
בשנים 2020–2022 שיחקה בשישה פרקים בקומדיית המצבים "סברי מרנן" בקשת 12, בתור נתנאלה.
חיים אישיים
מאז 2014, אלחמיסטר נמצאת בזוגיות עם הכדורגלן רמי גרשון, שחקן מכבי חיפה ונבחרת ישראל, ושניהם אף הצטלמו יחד לקמפיין של חברת קסטרו. ב-13 ביוני 2019 אלחמיסטר נישאה לגרשון. ב-2023, אלחמיסטר וגרשון הכריזו על היריון ראשון.
פרויקט אמאד
פרויקט אמאד (בפרסית: پروژه آماد) הוא המיזם האיראני לייצור נשק גרעיני שהחל בשנת 1992 ובשנת 2003 השתנה באופן רשמי לפרויקט ספאנד.
מטרת הפרויקט
מטרת הפרויקט לייצר חמש פצצות גרעיניות במשקל 10 קילוטון כל אחת ולהרכיב אותן על טילי שיהאב 3.
יוזמי הפרויקט
הצמרת האיראנית המליצה להתחיל בפרויקט שאושר על ידי שר ההגנה, עלי שמח'אני, המועצה לטכנולוגיות מתקדמות, המועצה העליונה לביטחון לאומי, ונשיא איראן, חסן רוחאני. המלאכה הוטלה על המהנדס מוחסן פח'רי-זאדה ומהנדסים משניים שבהם דוקטור עבאסי-דוואני ראש הפקולטה לפיזיקה באונברסיטת אימאם חוסיין שבטהראן ועמיתו מג'יד שהריארי מאוניברסיטת שהיד בהשתי, שחוסל (לפי פרסומים זרים) על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בהצמדת פצצה לרכב שבו ישבו שהריארי ודוואני, אך דוואני ניצל.
מהלך הפרויקט
פרויקט אמאד עלה לשולחן הצמרת האיראנית כבר ב-1979 לאחר המהפכה האיראנית, אך המנהיג העליון, רוחאללה ח'ומייני, התנגד כיון שחשב שהרעיון אינו עולה בקנה אחד עם האסלאם. לאחר מותו החליטה איראן להתחיל בפיתוח של פרויקט אמאד ובייצור נשק גרעיני במסווה של מטרות אזרחיות. בשנת 1992 החליטה איראן להתחיל בפרויקט אמאד. בשנת 2003, לאחר הפלישה האמריקאית לעיראק, חשפו מיליציות אופוזיציה את התוכנית. איראן הודיעה שהיא מפסיקה את תוכנית אמאד לנשק גרעיני צבאי ובמקומה הגיעה פרויקט ספאנד שאיראן הודיעה שהוא רק לצורך מחקר אבל מחשיפת הארכיון הגרעיני האיראני עולה כי פרויקט ספאנד מתחלק לשניים: החלק הראשון הוא למחקר ורפואה וכולי והשני ממשיך את פרויקט אמאד כמתכונתו. פרויקט ספאנד פועל עד היום.
המשא ומתן לעצירת הפרויקט
2015: איראן ומעצמות העולם חותמות על הסכם לעצירת הפרויקט הגרעיני
2020: איראן פורשת כמעט מכל סעיפי ההסכם לאחר חיסולו של מפקד כוח קודס קאסם סולימאני בידי ארצות הברית.
לאדה פריאורה
לאדה פריאורה היא מכונית קומפקטית, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ מאז מרץ 2007. זוהי במידה רבה לאדה 110 שעוצבה מחדש ועברה מודרניזציה והחליפה אותה בשנת 2009. עד 16 במאי 2012 יוצרו 590,000 יחידות. החל משנת מודל 2016, הפריאורה אינו זמין לשוק הייצוא והוחלף על ידי לאדה וסטה (אך הוא עדיין זמין מקומית).
ב-16 ביולי 2018 ברשת הופיעה תמונה של השלדה האחרונה של הפריאורה בחנות הריתוך של מפעל הרכב, מעוטרת בבלונים צבעוניים ומכוסה בכרזה עם הכיתוב "Последний!" ("האחרון!"). התמונה צולמה ב-13 ביולי סמוך לשעה 14:00 (בכרזה שבתמונה יש תאריך נוסף - 11 ביולי). הדגם עדיין הורכב באמצעות גופים מרותכים בעבר, כולל האחרונים, במשך כמה ימים. ב־17 ביולי 2018 חברת AvtoVAZ אישרה את הפסקת ייצור הפריאורה במהדורה רשמית.
סגנונות
ביוני 2011, AvtoVAZ הודיעה שהם יציעו גרסה עם מנוע 90 כ"ס, כשהמשקל יופחת ב-39% בהשוואה למנוע הבסיסי של 98 כ"ס. המנוע יהיה עם תוחלת חיים ארוכה יותר לאורך זמן עם עד 200,000 ק"מ.
באוגוסט 2011 הוכרזה גרסה חדשה בשם לאדה פריורה CNG, המופעל על ידי בנזין וגז טבעי דחוס (CNG). נפח מכל הדלק הוא גם 43 ליטר וארבעת מכלי הדלק 96 ליטר. טווח הבנזין הוא 580 ק"מ ו-330 ק"מ עם גז טבעי דחוס.
ב-22 במאי 2018, חברת AvtoVAZ הודיעה על סיום ייצור פריאורה סדאן עד יולי 2018. עם זאת, כפי שהודיע "Avtosreda", שירות העיתונאים של AVTOVAZ, ההחלטות הספציפיות בנושא זה עדיין עומדות. "מודל של ביקוש, הייצור שלו ממשיך" - כך טענו ב-"Avtosreda", שירות העיתונות של החברה.
ציוד
בסיס הפריאורה מגיע עם כרית אוויר רגילה של נהג והגה כוח חשמלי. מאז מאי 2008, לאדה פריאורה מציעה חבילת "לוקס" הכוללת כרית אוויר לנוסעים (ולאחרונה כריות אוויר בצד הקדמי), חגורת בטיחות במושבים הקדמיים, מערכת ABS וחיישני חניה. בנוסף, כמה חבילות מוסיפות מיזוג רגיל עם בקרת אקלים, שמע משולב עם דיבורית Bluetooth, מושבים קדמיים מחוממים, פנסים אוטומטיים וחיישן גשם. באפריל 2010 נוספה לרשימת האפשרויות מערכת מולטימדיה אופציונלית, ואחריה מערכת ניווט בתחילת 2011. מצד שני, בקרת יציבות אלקטרונית ותיבת הילוכים אוטומטית לחלוטין אינם מוצעים.
המכונית קיבלה מנוע 1.6 ליטר עם 16 שסתומים ותיבת הילוכים חדשה, שנועדה להעביר מומנט של 145 ננומטר ומערכת תיבות של מסבי תיבת הילוכים סגורים עם תוחלת חיים מורחבת. המהירות המרבית היא 190 קמ"ש, עם תאוצה ל-100 קמ"ש תוך 10 שניות.
לאדה פריאורה הייתה מצוידת בתיבת הילוכים ידנית אוטומטית (תיבת הילוכים אוטומטית למחצה) שעלה לראשונה בשנת 2014. תיבת ההילוכים AMT מיוצרת על בסיס תיבת הילוכים ידנית רגילה בעלת חמישה הילוכים, אך נוספה למפעילים חשמליים ויחידת בקרה אלקטרונית מקבוצת ZF.
ספורט מוטורי
קבוצת לאדה ספורט התמודדה באליפות העולם לרכבי תיור בעונת 2009 עם שלישיית רכבי פריאורה, לאחר שהחלה את העונה עם רכב הלאדה 110.
ג'ים שרידן
ראשית חייו
שרידן נולד וגדל בדבלין, אירלנד, ובין השנים 1969–1972 למד אנגלית והיסטוריה ביוניברסיטי קולג' דבלין. בשנים הבאות עסק בכתיבת מחזות בדבלין, יחד עם אחיו פיטר.
אזור זמן
אזור זמן (באנגלית: Time zone) הוא אזור על פני כדור הארץ שבין גבולותיו השעה הרשמית והתאריך הרשמי זהים בכל מקום ובכל עונות השנה. אם מתעלמים מהקריטריון האחרון, כלומר מהנהגת שעון קיץ, יש כיום 38 אזורי זמן ברחבי העולם. אם מתחשבים גם במועדים השונים של הנהגת שעון קיץ, מספר אזורי הזמן גדל במידה ניכרת. כיום יש נטייה לתאם את מועדי הנהגת שעון הקיץ במדינות רבות, כדי לצמצם את מספר אזורי הזמן ולשפר את התיאום בין המדינות.
ג'ים שרידן
ראשית חייו
בשנת 1981 היגר לקנדה, ושנה לאחר מכן עבר להתגורר בשכונת הלס קיצ'ן שבניו יורק, ארצות הברית. עד סוף שנות ה-80 היה המנהל האמנותי של המרכז לאמנות אירית באוניברסיטת ניו יורק.
אזור זמן
מאפיינים
החלוקה לאזורי זמן החלה בשלהי המאה ה-19, לאחר שחברות הרכבת דרשו הצגת זמן עקבית לאורך מסלולה הארוך של הרכבת. עד למועד זה היה בכל יישוב זמן מקומי, שהקשה מאוד על הצגת לוח זמנים לרכבת. ב-18 בנובמבר 1883 החלו חברות הרכבת של אמריקה הצפונית להשתמש בשעון שהתבסס על חלוקתה של אמריקה הצפונית לארבעה אזורי זמן. בשנה שלאחר מכן אומץ רעיון זה ברחבי תבל.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 1989 חזר לאירלנד, וביים את סרט הבכורה שלו – "כף רגלי השמאלית" – המבוסס על האוטוביוגרפיה של הצייר האירי כריסטי בראון. הסרט זכה לביקורות אוהדות ולהצלחה מסחרית מפתיעה; על אף התקציב הצנוע, אשר עמד על כ-730,000 דולר, גרף הסרט כ-14.7 מיליון דולר בסך הכול. בטקס פרסי אוסקר ה-62 זכו כוכבי הסרט דניאל דיי-לואיס וברנדה פריקר בפרסי השחקן הטוב ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר, בהתאמה, בעוד שרידן עצמו היה מועמד לפרסי הבמאי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר, והמפיק (נואל פירסון) היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
אזור זמן
מאפיינים
הבדלי השעות בין המדינות נקבעים לפי מיקומן הגאוגרפי - כאשר השעון של הזמן האוניברסלי המתואם, UTC מציין את השעה במרידיאן אפס שעובר בגריניץ' שליד לונדון - מערבה ממנו השעות פוחתות ומזרחה ממנו השעות מתווספות. כך למשל, אזור הזמן UTC+2 הוא האזור שבו השעה היא 14:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00, ואזור הזמן UTC-5 הוא האזור שבו השעה היא 7:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00. בעבר היו נמדדים אזורי הזמן ביחס לשעון גריניץ' הבריטי (GMT - Greenwich Mean Time), ששונה במעט מה-UTC.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 1990 ביים את ריצ'רד האריס וג'ון הרט בסרט "השדה". שנתיים לאחר מכן כתב את התסריט לסרטו של מייק ניואל "אל המערב הקסום".
אזור זמן
מאפיינים
כבסיס לקביעת אזורי זמן נקבעו 24 קוי אורך שמשמשים כנקודות ייחוס. המרחק בין שני קווי אורך כאלה הוא 15 מעלות, שהיא תוצאת החילוק של 360 מעלות ב-24 שעות היממה. לכאורה, כל אזור זמן היה צריך להשתרע על פני 15 מעלות בדיוק, אבל בפועל גבולות אזורי הזמן גמישים במטרה לשמור כל מדינה או מחוז של מדינה בתחומי אזור זמן אחד, או כדי לאפשר שעה אחידה בכמה מדינות שכנות.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 1993 יצא סרטו השלישי "בשם האב", גם הוא בכיכובו של דניאל דיי-לואיס. הסרט, אשר עוסק בפיצוץ פאב גילפורד, היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר – בהם פרסי הסרט, הבמאי והתסריט המעובד הטובים ביותר, אליהם היה מועמד שרידן. בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין זכה הסרט בפרס דוב הזהב, המוענק לסרט הטוב ביותר בפסטיבל.
אזור זמן
מאפיינים
יש כמה מדינות גדולות במיוחד המשתרעות על-פני אזורי זמן אחדים. המדינה שכוללת את המספר הגדול ביותר של אזורי זמן היא רוסיה. כמו כן, יש מדינות שבהן נקבע אזור-ביניים כפתרון פשרה כדי למנוע את חלוקת המדינה לאזורי זמן אחדים. כך למשל קבעה הודו לעצמה אזור זמן מיוחד שמקדים בחמש שעות וחצי את השעון העולמי (UTC+5:30) כדי למנוע את חלוקת המדינה בין אזורי הזמן UTC+5 ו-UTC+6. ברפובליקה העממית של סין, שרוחבה עולה על 5,000 ק"מ ולכן מצדיק חלוקתה לחמישה אזורי זמן, יש אזור זמן יחיד - UTC+8. האחידות גורמת לכך שבמערב סין השמש זורחת ב–10 בבוקר. אזורי זמן מיוחדים נקבעים לפעמים גם מסיבות פוליטיות, כדי לבטא עצמאות מדינית. מנגד, מקובל לאחד אזורי זמן של מדינות החברות בגוף בינלאומי משותף.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 1996 כתב והפיק את הסרט "בזכות האם", בכיכובה של הלן מירן. בשנה העוקבת ביים את דיי-לואיס בפעם השלישית, בסרט האירי "המתאגרף". בשנת 1999 הפיק את סרטה של אנג'ליקה יוסטון "אגנס בראון".
אזור זמן
מאפיינים
בחישוב השעה במדינה מסוימת יש להביא בחשבון אם באותה מדינה חל שעון קיץ. במקרה זה יש להוסיף שעה לאזור הזמן של מדינה זו. בגריניץ' עצמה, למעשה, השעון המקומי הוא UTC+1 בתקופת שעון הקיץ בבריטניה.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 2002 יצא סרטו הסמי-אוטוביוגרפי "באמריקה", אותו כתב יחד עם שתי בנותיו נעמי וקירסטן. הסרט מספר על קשייה של משפחת מהגרים אירים בניו יורק, ומבוסס חלקית על ניסיונו של שרידן עצמו בשנות ה-80. בטקס פרסי אוסקר ה-76 קיבלו שרידן ובנותיו מועמדות לפרס התסריט המקורי הטוב ביותר, ושני השחקנים הראשיים סמנתה מורטון ודג'ימון הונסו היו מועמדים לפרסי השחקנית הטובה ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר, בהתאמה.
אזור זמן
אזור הזמן של ישראל
בראשית ימי המנדט הבריטי נקבע אזור הזמן של שטח המנדט כאזור הזמן של קהיר ואתונה כלומר, מקדים בשעתיים את שעון גריניץ'. "פקודת קביעת הזמן" המנדטורית משנת 1940 קבעה את אזור הזמן הנהוג כאשר שעון הקיץ בתוקף, אך אזור הזמן הרשמי לא הוגדר בה. הפקודה המנדטורית לעניין קביעת הזמן הייתה בתוקף עד 1992, כשמועדי שעון הקיץ נקבעים בידי שר הפנים.
ג'ים שרידן
יצירה קולנועית
בשנת 2005 ביים את הראפר קרטיס ג'קסון ("50 סנט") בסרט "תתעשר או תמות בדרך", המבוסס חלקית על חייו האישיים של ג'קסון שהפך מסוחר סמים לזמר מצליח. היה זה סרטו הראשון של שרידן אשר לא צולם כלל באירלנד. בשנת 2009 ביים את הסרט "אחים", בו משחקים ג'ייק ג'ילנהול, טובי מגווייר ונטלי פורטמן. בשנת 2011 ביים את המותחן "בית החלומות", ובשנת 2016 יצא סרטו "הכתובים הסודיים".
אזור זמן
אזור הזמן של ישראל
ב-1992 נחקק "חוק קביעת הזמן" שבו נקבע: "הזמן בישראל יקדים את הזמן האוניברסלי המתואם בשעתיים." ("זמן אוניברסלי מתואם" הוא UTC שנקבע במקום שעון גריניץ'). ב-2005 נקבעו בחוק מועדים קבועים למעבר בין שעון קיץ לשעון חורף, כדלהלן: "בכל שנה, בין יום שישי האחרון שלפני ה-2 באפריל בשעה 02:00, לבין יום ראשון האחרון שלפני י' בתשרי, בשעה 02:00, יוקדם הזמן בישראל בשעה אחת נוספת, כך שיקדים את זמן אוניברסלי מתואם בשלוש שעות".
לפיכך, אזור הזמן של ישראל מוגדר כ-UTC+2 (או IST: Israel Standard Time), ובתקופת שעון הקיץ - UTC+3 (או IDT: Israel Daylight Time). מועדי שעון הקיץ של ישראל לא תאמו את המועדים של אף מדינה אחרת, ולכן ישראל נחשבה כבעלת אזור זמן משל עצמה. אך כשתוקן החוק ב-2013, שקבע כי זמן החזרה לשעון חורף יהיה ביום ראשון האחרון של חודש אוקטובר, ישראל יישרה בכך קו עם מדינות מזרח אירופה. כך או כך, ברוב ימות השנה השעה בישראל זהה לשעה ביוון, סוריה, ירדן ומדינות נוספות באפריקה, בבלקן ובצפון מזרח אירופה.
יוג'ימבו
יוג'ימבו (יפנית: 用心棒) הוא סרט ג'ידאי גקי נודע של הבמאי היפני אקירה קורוסאווה, שהופק ב-1961. הסרט מגולל את סיפורו של רונין (טושירו מיפונה) המגיע לעיירה קטנה בה שני ראשי ארגוני פשע מאורגן מתחרים על עליונות. שני הראשים מנסים לשכור את הרונין כשומר ראש. אחת ההשפעות המרכזיות על עלילת הסרט היא ספרי הפשע של דשיל האמט, במיוחד "קציר הדמים" ו"מפתח הזכוכית".
ליוג'ימבו ניתן המקום ה-95 רשימת 500 הסרטים הטובים אי פעם של מגזין אמפייר. יוג'ימבו היווה את הבסיס למערבון הספגטי מ-1964 בעבור חופן דולרים, בבימוי סרג'ו לאונה ובכיכובו של קלינט איסטווד (לאחר שקורוסאווה צפה ב"בעבור חופן דולרים" הוא שלח ללאונה מכתב בו נאמר "זהו סרט טוב מאוד, אך זה הסרט שלי") וב-1996 לרימייק הוליוודי בשם "הגבר שנשאר אחרון" בבימויו של וולטר היל ובכיכובו של ברוס ויליס.