cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סונאטה מס' 29 (האמרקלאוויר) של בטהובן
פרק שלישי- אדאג'יו סוסטנוטו
משך זמן נגינת הפרק משתנה מאוד מנגן לנגן. הטווח הממוצע הוא בדרך כלל בין 19 ל-26 דקות.
פרק רביעי- רצ'יטטיב- פוגה- אלגרו ריזולוטו
הפרק הרביעי והאחרון של סונטת ההאמרקלאוויר נפתח במעין הקדמה (Introduzione), או מעין רצ'יטטיב לפסנתר, הבנוי בצורה חופשית. ההקדמה בנויה ממספר מוטיבים, אשר לכל אחד מהם אופי ומפעם שונה. המוטיב הראשון כתוב במפעם איטי ביותר, (לרגו), ובסולם פה מז'ור. לאחר מכן יש מוטיב מהיר הרבה יותר בסולם סי מז'ור. לאחר אזכור קצר למוטיב הראשון, שוב מופיע מוטיב מהיר יותר. לאחר קטע מעבר ששיאו הוא במפעם המהיר ביותר פרסטיססימו, המוזיקה נכנסת אט אט אל הפוגה. תקופת יצירתו האחרונה של בטהובן מאופיינת בחקירת מבנים קונטרפונקטים, ואכן בסונאטות המאוחרות של בטהובן ניתן למצוא הרבה פרקים פוגליים, כמו הפרק האחרון של הסונאטות האמרקלאוויר והסונאטה מס' 31.
הפוגה בסונאטת האמרקלאוויר כתובה במשקל של שלושה רבעים, ובסולם סי במול מז'ור. ערכה המוזיקלי של הפוגה הוא גדול מאוד, וכמו פוגות גדולות אחרות של בטהובן (כמו למשל הפוגות במיסה סולמניס) היא נחשבת לאחד מהישגיו הכבירים של המלחין. הפוגה כתובה לשלושה קולות, בשלושה חלקים עיקריים: החלק הראשון בא מיד לאחר ההקדמה. המוטיב של החלק הראשון בפוגה מאופיין בטריל ארוך, ולאחריו חלקי שש-עשרה מהירים. תשובתו של הקול השני היא כנהוג בסוב דומיננטה של סי במול מז'ור, פה מזור. לאחר מכן נכנס הקול השלישי בסולם הטוניקה סי במול מז'ור.
לקראת סיום החלק הראשון של הפוגה משתנה לפתע המוזיקה ולאחר מעבר גדוש בטרילים מהירים מתחיל חלקה השני, הכולל גם הוא פוגה בשלושה קולות, אם כי פה הנושא הרבה יותר רגוע ונינוח. הפוגה השנייה כתובה בסולם רה מז'ור, ובתחילתה בטהובן מורה להשתמש גם בפדל השמאלי של הפסנתר. חלקו השלישי של הפרק גדוש הפוגות הוא למעשה פוגה אחת גדולה, אשר מחברת יחדיו את שתי הפוגות הקודמות לה. בקודה המסכמת חוזר המוטיב של הטריל הארוך, עד שהפרק מסתיים באקורד רם וחגיגי.
בית הכנסת קהל מונסטיר בסלוניקי
בית הכנסת קהל מונסטיר (ביוונית: Συναγωγή Μοναστηριωτών, בלאדינו: Kal de los Monastirlis, מכונה גם בית הכנסת מונסטיר ובית הכנסת מוֹנָסְטִירְיוֹטוֹן) הוא בית כנסת אשר שוכן בעיר סלוניקי אשר ביוון והוקם ב-1927 על ידי יוצאי מונסטיר שהיגרו לעיר החל מתקופת מלחמת הבלקן הראשונה ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה. זהו בית הכנסת היחיד בסלוניקי אשר שרד את מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
קהילה יהודית מתועדת בעיר מונסטיר (בשמה המודרני ביטולה אשר במקדוניה הצפונית) מהמאה ה-12. העיר נשלטה על ידי האימפריה העות'מאנית מ-1382 ועד 1913. בשלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16 הגיעו לעיר מגורשי ספרד ובהמשך פורטוגל והקימו קהילה ספרדית משגשגת ולה בתי כנסת, בתי מדרש ומוסדות קהילתיים. שקיעתה ההדרגתית של האימפריה העות'מאנית אשר הואצה לקראת סוף המאה ה-19 הפכה את מונסטיר לאזור עימות, החל ממרד אילינדן, דרך המרד האלבני ב-1910, ועד למלחמת הבלקן הראשונה במהלכה נכבשה העיר על ידי ממלכת סרביה. בהמשך, פרצה מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה ניצבה העיר בקו החזית המקדונית וחרבה כמעט לחלוטין. אלפי יהודים נטשו את העיר לבלי שוב. ב-1902 מנתה קהילת יהודי מונסטיר 11,000 נפשות וב-1921 נותרו בה 2,640 יהודים. רבים מהמהגרים הגיעו לעיר סלוניקי והקימו בה קהילה של יוצאי מונסטיר. מבין משפחות הקהילה בסלוניקי שהיגרו ממונסטיר ניתן למנות את משפחות: ארואסטי, אֶרְגָס, קָמְחִי, נחמיאס, ברוך, מָסוֹט, קלדרון, ישראל, פאראג'י, פרדו ומאיר. במהלך מלחמת העולם השנייה בין מרץ לאוגוסט 1943 גורשו יהודי סלוניקי ובכללם בני "קהל מונסטיר" על ידי הנאצים אל מותם במחנה ההשמדה אושוויץ.
המבנה
בית הכנסת נבנה בכספי תרומות של חברי הקהילה ובעיקר של אידה ארואסטי אשר תרמה כספים להנצחת בעלה המנוח יצחק. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אליהו ארנסט לוי ובנייתו החלה ב-1925. המבנה תוכנן בסגנון אדריכלי נאו קלאסי, הוא היה בן שתי קומות, כאשר חזית הבניין עוטרה בסמלי יודאיקה כגון מגן דוד. ב-24 בספטמבר 1927 נחנך בית הכנסת במעמד הרב הראשי ליהודי סלוניקי חיים חביב. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו 40 בתי הכנסת השונים שהיו בעיר להוציא את "קהל מונסטיר" משום ששימש מחסן של הצלב האדום. במבנה שכנה ספרייה ובה כתבים, ספרי שאלות ותשובות ובהם של יוסף קארו ותכולתה נשדדה במהלך המלחמה על ידי אנשי מטה רוזנברג. ב-17 במרץ 1943 נאם הרב צבי קורץ ראש היודנראט בסלוניקי בפני קהל המתפללים בבית הכנסת ואמר בין השאר: "הזמנים קשים וטרגיים, שיהיה לכם סבלנות ואומץ". הקהל התעמת עם הרב קורץ ובא אליו בטענות קשות בשל המצב. זמן קצר לאחר מכן החלו הטרנספורטים לאושוויץ.
כתמים ירוקים
כתמים ירוקים (באנגלית: Green Patches) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזיק אסימוב שנכתב בשנת 1950. הסיפור תורגם לעברית ב-1980 בקובץ 'שקיעה' ושוב ב-2011 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב חלק 3'.
עלילה
ספינות מושבה אנושיות נוחתות על כוכב לא ידוע. הקפטן של הספינה, סייברוק, מנתח את הצמחים ובעלי החיים בכוכב ומגלה כי כולם חולקים תודעה משותפת. אותה התודעה תופסת את בני האדם כ"שברי חיים", וכמעשה 'נדיבות' מחליטה להפוך אותם לחלק ממנה. כל בעלי החיים הנקביים על ספינות המושבה (כולל נשים) נכנסים להריון, ולכל הצאצאים יש כתמים ירוקים במקום עיניים. כאשר סייברוק מגלה זאת הוא שולח דו"ח על כך לכדור הארץ ואז משמיד את עצמו ואת כל אנשיו.
מאוחר יותר, חללית מחקר מכדור הארץ חוקרת את הדו"ח של ספינת המושבה. הצוות לא לוקח שום סיכונים ושורף את כל החיים סביב אזור הנחיתה, תוך יצירת סביבה סטרילית מהחיים החוצניים. החללית חוזרת לכדור הארץ עם החלטה שהכוכב צריך להישאר בהסגר מוחלט. אולם על הספינה עלה נוסע סמוי - יצור מהתודעה המשותפת שלבש צורה של חוט חשמל והסתתר בחיווטי הספינה. הנוסע הסמוי משתוקק לעזור ל"שברי החיים" ולהפוך את כל תושבי כדור הארץ לחלק מהתודעה המשותפת.
הנוסע הסמוי קולט את מחשבותיהם של בני האדם ומצטער על האנוכיות והאגוצנטריות שלהם. בינתיים, צוות המחקר מגלה שקיים נוסע סמוי ומבין שהוא לא יכול לנחות בכדור הארץ ולסכן את כולם. למזלם, בעת הנחיתה החשמל מופעל והנוסע הסמוי מתפחם.
מד קידמה אמין
מד קידמה אמין (מק"א) (באנגלית Genuine Progress Indicator או GPI) הוא מדד חליפי לצמיחה כלכלית הנועד לשמש כאלטרנטיבה לשימוש בתוצר מקומי גולמי (תמ"ג).
מד הקידמה האמין נועד למדוד באופן כולל יותר את האיתנות הכלכלית של אומה על ידי כך שהוא משקלל את ההיבטים הסביבתיים והחברתיים שאינם באים לידי ביטוי בתמ"ג. לדוגמה, רמת המק"א הנמדדת עלולה לרדת כתוצאה מעלייה בשיעור העוני. מק"א מקדם את השאיפה להפחתת זיהום הסביבה על ידי כך שהוא מתחשב ברמות הזיהום, קיימות וההשפעות ארוכות הטווח של נזקים סביבתיים. לדוגמה, בעוד שיצירת זיהום עקב ייצור מגדילה את התמ"ג ואחר כך הפעילות לניקוי הזיהום מגדילה שוב את התמ"ג, המק"א יתחשב מראש בעלות ניקיון הזיהום ויפחית אותה מראש מהעלייה הצפויה בתוצר.
מונדיאל 1938
מונדיאל 1938 נערך בצרפת בין 4 ביוני ל-19 ביוני. מנצחת הטורניר הייתה נבחרת איטליה, אשר גברה במשחק הגמר על נבחרת הונגריה בתוצאה 4:2. היה זה המונדיאל הראשון בו לא זכתה הנבחרת המארחת.
הייתה זו הפעם הראשונה שמחזיקת הגביע (איטליה) והמארחת העפילו באופן אוטומטי למונדיאל, יחד עם 14 נבחרות שהעפילו דרך שלב המוקדמות. למעשה, ארבע נבחרות העפילו לטורניר כתוצאה מכך שיריבותיהן בשלב המוקדמות פרשו - ברזיל,, ו. נבחרת אוסטריה העפילה לטורניר, אך לאחר האנשלוס חדלה אוסטריה להתקיים כמדינה נפרדת מגרמניה הנאצית, ועל כן נבחרתה פרשה מהמונדיאל.
העפלה
כמחאה על ההחלטה לערוך את המונדיאל בפעם השנייה ברציפות באירופה, ארגנטינה ואורוגוואי פרשו מהתחרות. ספרד לא יכלה להשתף בגלל מלחמת האזרחים.
מתוך 14 המקומות הנותרים, 11 הוקצו לאירופה, שניים לאמריקה ואחד לאסיה. כתוצאה מכך, רק שלוש נבחרות שאינן אירופאיות השתתפו במונדיאל, ברזיל, קובה והודו המזרחית ההולנדית. זהו מספר הקבוצות הקטן ביותר אי פעם מחוץ ליבשת המארחת.
אוסטריה העפילה למונדיאל, אך לאחר ההעפלה היא סופחה על ידי גרמניה הנאצית באנשלוס, כתוצאה מכך אוסטריה פרשה מהטורניר ומספר שחקנים אוסטרים עברו לייצג את גרמניה במונדיאל (אך לא כוכב הנבחרת מתיאס סינדלר שסירב לייצג את הנבחרת המאוחדת). לטביה הפסידה לאוסטריה בסיבוב המוקדמות השני אך לא קיבלה את מקומה. פיפ"א הציעה את מקומה של אוסטריה לאנגליה, אך זו סירבה. על כן, נערך המונדיאל עם 15 קבוצות בלבד, ושוודיה, שהייתה אמורה לשחק נגד אוסטריה בשמינית הגמר, העפילה ישירות לרבע הגמר.
שמינית גמר
נבחרת שוודיה, שהייתה אמורה להתמודד מול אוסטריה בשלב שמינית הגמר, עלתה הישר לשלב רבע הגמר. חמישה משחקים בשלב שמינית הגמר נזקקו להארכה על מנת להשיג הכרעה. באותה תקופה לא הייתה נהוגה שיטת ההכרעה בבעיטות עונשין, ועל כן בשני מקרים שבהם לא הושגה הכרעה בתום הארכה התקיים משחק חוזר.
משחק יוצא דופן התקיים בשלב שמינית הגמר, ובו ניצחה ברזיל את פולין בתוצאה 6:5 לאחר הארכה, כאשר לאונידס מברזיל כבש שלושער ווילימובסקי מפולין כבש ארבעה שערים. , שכללה בהרכבה מספר שחקנים מאוסטריה המסופחת, הודחה במפתיע על ידי שווייץ 4:2 במשחק חוזר (1:1 במשחק הראשון). הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הגביע העולמי שהגרמנים הודחו כבר בשלב הראשון של הטורניר.
שתי נבחרות ערכו בטורניר זה את הופעתן הראשונה והיחידה עד כה (2022) בתולדות הגביע העולמי. קובה אשר גברה על רומניה 2:1 במשחק חוזר (לאחר תיקו 3:3 במשחק הראשון), והודו המזרחית ההולנדית (כיום אינדונזיה), אשר הובסה על ידי הונגריה 0:6.
{{משחק כדורגל }}
{{משחק כדורגל }} {{משחק כדורגל }}
משחקים חוזרים
שווייץ וגרמניה סיימו בתוצאה 1–1 לאחר הארכה. כמו כן, קובה ורומניה סיימו 3–3 לאחר הארכה. באותה תקופה לא הייתה נהוגה שיטת ההכרעה בבעיטות עונשין, ועל כן התקיימו משחקים חוזרים.
רבע גמר
בשלב רבע הגמר הביסה נבחרת שוודיה, במשחקה הראשון בטורניר, את נבחרת קובה בתוצאה 8:0. המארחת, נבחרת צרפת, הפסידה למחזיקת הגביע, איטליה, בתוצאה 3:1, והודחה מהטורניר בשלב מוקדם יחסית. צ'כוסלובקיה, שהגיעה לגמר הטורניר הקודם, סיימה את משחקה עם ברזיל בתיקו 1:1 לאחר הארכה. הנבחרות התייצבו כעבור יומיים למשחק חוזר, שבו ניצחו הברזילאים 2:1. במשחק נוסף בשלב רבע הגמר ניצחה הונגריה את שווייץ בתוצאה 2:0.
{{משחק כדורגל }}
חצי גמר
בשלב חצי הגמר הביסה הונגריה את שוודיה בתוצאה 5:1. במשחק השני בשלב חצי הגמר ניצחה איטליה את ברזיל בתוצאה 2:1, בעימות הראשון מבין רבים בין שתי הנבחרות במשחקי הגביע העולמי.
מקומות 3-4
ברזיל ניצחה את שוודיה 4:2 במשחק על המקום השלישי. לאונידס הברזילאי כבש צמד במשחק, והוכתר כמלך השערים של הטורניר, כשלזכותו 7 כיבושים.
גמר
משחק הגמר של הטורניר נערך באצטדיון האולימפי קולומב שבפריז לעיני כ-60,000 צופים. האיטלקי קולאוסי העלה את נבחרתו ליתרון לאחר 6 דקות, אך טיטקוש ההונגרי השווה כעבור שתי דקות. שערים נוספים של פיולה וקולאוסי העלו את איטליה ליתרון 3:1 במחצית. במחצית השנייה צימק סארוסי ההונגרי את התוצאה ל-3:2, אך פיולה, בשערו השני במשחק, חתם את תוצאת המשחק - 4:2 לאיטליה, שהוכתרה בפעם השנייה ברציפות כאלופת העולם.
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
לוס לידר
לוס לידר (מאנגלית: Loss leader) הוא מוצר הנמכר ברשתות שיווק במחיר הפסד. זוהי שיטת פעולה שיווקית-פרסומית שמכניסה רווחים בדומה להשקעה בפרסום ומבצעים מסוג אחר.
רשתות שיווק רבות נוטות כחלק מניהול העסק להגדיר מוצר כלשהו או מספר מוצרים מסוימים כמוצרי "לוס לידר" אשר נמכרים בחנות במחיר הפסד. מטרת המוצר הוא למשוך לקוחות אל החנות בעזרת אותו מוצר ולהתבסס על העובדה כי צרכן המגיע לחנות כדי לקנות אותו, יקנה בנוסף אליו עוד כמה מוצרים נוספים מהם ירוויח העסק.
מוצרים אלה הם לרוב מוצרי צריכה חשובים, כאלה שהצרכן עשוי להגיע לחנות במיוחד בשבילו. לרוב הם גם מוצרים הנצרכים על בסיס קבוע כך שהם מרגילים את הקונה להגיע לחנות באופן תדיר. בין אלו נמנים מוצרי יסוד כגון קפה, מזון לתינוקות ומוצרים נוספים בהתאם לסוג הרשת ואופיה של תרבות הצריכה המקומית.
בארגון החנות, מוצרים אלו מונחים רחוק מהכניסה לחנות כדי שבדרך אליהם יעברו הצרכנים על פני מוצרים רבים הנמכרים במחירי רווח.
בישראל, רשת רמי לוי שיווק השקמה ידועה בהשתמשה בשיטה זו בצורה מוחצנת כמו למשל מכירת קילוגרם בשר עוף בשקל אחד ומוצרי קוקה קולה במחירי הפסד. זכיינית קוקה-קולה בישראל, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, סירבה למכור לרשת את מוצריה, עד שנאלצה לחזור בה עם התערבותו של הממונה על ההגבלים העסקיים.
יונת כתר
יונת כתר (שם מדעי: Goura) היא סוג של עוף ממשפחת היוניים.
יונות הכתר הן עופות שגדלים ביערות. במשך היום הם נמצאים על הקרקע בחיפוש אחרי פירות שנשרו מהעצים ובלילה הם ישנים בין ענפי העצים.
בסוג זה שלושה מינים:
ציור מילים
ציור מילים (באנגלית: Word painting, מוכר גם כ-tone painting - "ציור צלילי" או text painting - "ציור טקסט") היא טכניקה מוזיקלית של חיקוי באמצעות המוזיקה את המשמעות המילולית של שיר. לדוגמה, סולמות עולים ילוו מילים המתארות עליה; מוזיקה איטית וקודרת תלווה מילים העוסקות במוות.
את ציורי המילים הקדומים ביותר אפשר למצוא במזמור גרגוריאני, אם לא קודם לכן. תבניות מוזיקליות קטנות הן מילים מוזיקליות, המבטאות לא רק רעיונות רגשיים כגון שמחה, אלא גם משמעויות תאולוגיות במוזיקה הגרגוריאנית. לדוגמה, התבנית פה-מי-סול-לה מרמזת להשפלתו ומותו של ישו ולעלייתו מקברו אל התהילה. פה-מי מרמז לגינוי, סול הוא צליל התחייה המחודשת ולה מתאר את המצב שמעל התחייה, את תהילת הנצח במרומים ("surrexit Jesus"). מילים מוזיקליות כאלה מוצבות מעל מילים מן הטקסט הלטיני של כתבי הקודש; לדוגמה, כאשר הצירוף פה-מי-סול-לה מוצב מעל et libera פירושו של דבר, שישו גואל את המאמינים בו מחטאיהם באמצעות מותו ותחייתו.
מלחינים ערכו ניסויים בציורי מילים גם במדריגלים איטלקיים במאה ה-16 וה-17. ציור המילים המשיך להיות מקובל על מלחינים גם בתקופת הבארוק. דוגמה מפורסמת לכך מופיעה במשיח של הנדל, באריה לטנור על הטקסט: (ישעיהו מ' ד)
במלודיה של הנדל, המילה "עמק" מסתיימת על צליל נמוך, "יינשא" היא תבנית עולה; המילה "הר" יוצרת פסגה במלודיה, "גבעה" היא פסגה קטנה יותר, ואילו "ישפלו" יורדת שוב אל צליל נמוך. "העקוב" מושרת על תבנית מהירה של ארבעה צלילים שונים, ואילו "למישור" מושרת על צליל יחיד. ב"והרכסים לבקעה", "הרכסים" מושרת על צלילים קצרים, נפרדים ואילו המילה המסיימת "לבקעה" נמשכת על פני תיבות אחדות בשורה של צלילים נמוכים. להמחשת העניין ראו את הדוגמה הבאה:
דוגמה מודרנית לציור מילים משלהי המאה ה-20 מופיעה בשיר Friends in Low Places מאת גארת' ברוקס. בזמן שירת המקהלה, ברוקס שר את המילה "low" על צליל נמוך. בדומה לכך, באלבום "טומי" של להקת The Who, השיר Smash the Mirror מכיל את השורה כל חזרה של "עולה" גבוהה בחצי טון מקודמתה ויוצרת דוגמה מובהקת לציור מילים.
שירו של ג'סטין טימברלייק What goes around גם הוא דוגמה פופולרית לציור טקסט. המילים ("מה שמסתובב, מסתובב, מסתובב/חוזר לבסוף לתחילת הסיבוב")
יורדות באוקטבה ואחר חוזרות אל האוקטבה העליונה.
בקטע המקהלה של Up Where We Belong המלודיה עולה במילים Love lift us up where we belong ("האהבה נושאת אותנו למעלה, למקום שנועד לנו")
דוגמאות מהזמר העברי ניתן לראות בשיר "הנה הנה" של מתי כספי, בו המנגינה עולה במילים "והנה היא עולה, עולה", וכן ברבים משיריה של נעמי שמר.
מלחין עשוי לעיתים לנקוט בטכניקה ההפוכה להשגת אפקט הומוריסטי. במחזמר של ברודוויי Once Upon a Mattress, מרי רוג'רס, בתפקיד הראשי של הנסיכה ויניפרד, מספרת על ביישנותה בשיר פזיז ומחוצף, בשם "ביישנית".
אלון הוכדורף
אלון הוכדורף (נולד ברומא איטליה ב-15 בדצמבר 1961) איש עסקים ישראלי בתחום הפרסום. כמו כן, היה ספורטאי וראש ההתאחדות לכדורמים בישראל.
ביוגרפיה
אלון הוכדורף, נולד ברומא, איטליה. בשנת 1972 עלה לישראל, ושנה לאחר מכן הצטרף כשחיין לאגודת ברית מכבים עתיד. בשנת 1975 החל ללמוד בתיכון אהל שם רמת גן, ונבחר לשמש כיושב ראש מועצת התלמידים. בשנת 1977 זומן לנבחרת הנוער של ישראל בכדורמים, בנוסף שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בסיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כמפקד ספינה בחיל הים. ב-1983 כשחקן מכבי תל אביב, זומן להצטרף לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל בכדורמים ובמסגרת זאת השתתף בטורנירים בינלאומיים.
בשנת 1983 החל את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת סן-חוזה סטייט שבקליפורניה, עם התמחות בפרסום ומלגה במשרד הפרסום הבינלאומי "מקאן אריקסון". את לימודי התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1986. ב 1987–1988 גר הוכדורף בסידני אוסטרליה, שם גם סיים את לימודי התואר השני במנהל עסקים, עם דגש על שיווק באוניברסיטת סידני שבאוסטרליה.
קריירה בענף הפרסום
בשנים 1989–1990 עבד הוכדורף כתקציבאי בחברת הפרסום "Ogilvy & Mather" בסידני, אוסטרליה, עבור החברות פרוקטר אנד גמבל וקוואנטס. בשנת 1991 עבר ללונדון שם עבד כתקציבאי בחברת הפרסום Saatchi & Saatchi כשנה. אחר כך חזר לישראל ועבד במשרד הפרסום "טמיר כהן" שהיה בניהול דודו. בסוף שנת 1993 חזר ללונדון לעבוד ב"Saatchi & Saatchi". בשנת 1996 קודם למנהל מחלקת התקציבים.
בשנת 2000 הצטרף כסמנכ"ל בכיר וכיו"ר חברת "מקאן היי-טק", חברת בת של "מקאן-אריקסון ישראל", מקבוצת "מקאן אריקסון העולמית". בשנים 2001–2012 אלון כיהן כמנכ"ל "זניט אופטי מדיה ישראל" וכיו"ר של Saatchi Interactive.
בשנת 2006 מניות בפורטל הספורט "ONE".
בשנת 2015 נכנס כשותף בסניף שפתחה חברת "M&C Saatchi" בישראל. ביוני 2020 עברו עובדי Saatchi & Saatchi לשבת במשרדי חברת הפרסום יהושע TBWA.
פעילות ציבורית
בשנת 2013 הוזמן להצטרף כחבר מן המניין במליאת הוועד האולימפי הישראלי (Israeli Olympic Committee) ביוני 2013 נבחר לכהן כ-יו"ר איגוד הכדורמים בישראל, מכון וינגייט תפקיד ממנו פרש בתחילת 2015. משנת 2012 מגיש את פינת השיווק בתוכנית הטלוויזיה ״ספורט ביזנס״ בערוץ ONE 50. ב-2013 הצטרף לצוות הכתבים של מגזין סיגאר.
שימש מרצה אורח בתחום הפרסום והמדיה - באוניברסיטאות שונות, לרבות אוניברסיטת קיימברידג', האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז הבינתחומי, ועוד.
זכה 3 פעמים במדליית AME שמוענקת במסגרת הניו-יורק פסטיבל.
חרבת ב"ק
חרבת ב"ק (או חרבת רום) הם שרידי חווה חקלאית, שהוקמה על ידי ישראל ב"ק באדמות הכפר ג'רמק שעל הר מירון, ופעלה בשנים 1834-1840. התיישבות זו נתפסת לעיתים באופן חלוצי, כראשית ההתיישבות החקלאית היהודית בעת החדשה, וישראל ב"ק יודע בגלל טענתו ש"הקדים בכך את אם המושבות, פתח תקווה, כמעט ביובל שנים".
כיצד קיבל ב"ק את שטח החווה
בשנת 1834 התקוממו הערבים נגד השלטון המצרי שחייב אותם לראשונה בגיוס לצבא, וכחלק ממרד זה התחולל טבח ביהודי הערים הגדולות – ירושלים, צפת, חברון וטבריה. גם ישראל ב"ק נפגע מהמהומות – בית הדפוס שהקים בצפת נהרס, ואותו "הכו מאוד מאוד, על כן חלה את רגליו" – הוא נשאר צולע לכל ימיו. איברהים פאשא הצליח לדכא את המרד, וכפיצוי על הנזק, העניק לישראל ב"ק את שטחי הכפר ג'רמק, על הר מירון. הדעות חלוקות לגבי הנסיבות המדויקות שהובילו לפיצוי זה: דעה אחת גורסת כי איברהים פאשא הציע ליהודים נוספים אחוזות וכפרים במתנה, אך כולם סירבו לקבל הצעה זו מפני שחששו מהערבים. דעה שנייה, אגדית באופיה, מספרת כי כשחלה איברהים פאשא בקדחת ולא נמצאה לו רפואה, ריפא אותו ישראל ב"ק. בתמורה, קיבל ב"ק את התואר "חכים באשא" (רופא הפחה) וכן הבטחה ש"ימולאו כל משאלותיו". הבטחה זו מומשה זמן מה לאחר מכן, כשב"ק סייע לתושבי הכפר ג'רמק מול הפחה, והם בתמורה העניקו לו מחצית מכפרם.
לפי עדותו של ב"ק עצמו:
החווה החקלאית ופעילותה
בשנתיים הראשונות (1834–1836) לפעילות המשק החקלאי ניהל אותו ב"ק מרחוק, כמו בעלי אדמות יהודים אחרים. אמנם נבנו בתים אחדים בכפר ג'רמק, ומשפחות יהודיות מעטות התיישבו שם, אך השדות עובדו על ידי אריסים. ישראל ב"ק המשיך לעסוק בדפוס, והפקיד את בנו, ניסן ב"ק, על ניהול המשק. בשנת 1837 שוב פקד אסון את העיר צפת, הפעם בדמות רעידת אדמה קשה, שהחריבה את העיר כמעט כליל. כאלפיים יהודים נהרגו, רבים נפצעו, ומפעל הדפוס של ישראל ב"ק חרב שנית. בעקבות החורבן, עבר ישראל ב"ק לחיות בג'רמק והחל בעבודה חקלאית. יצחק בן צבי מתאר אותו באור חלוצי-ציוני:
מקור אחר מציין כי: "במקום הוקמה חווה חקלאית שגידלו בה צאן ועיבדו את אדמתה". זכרונותיו של ב"ק עצמו מספקים את התיאור המפורט ביותר של החווה:
תושבי הכפר הגישו למונטיפיורי תזכיר בנוגע לכפר, שמעיד כי בית ב"ק מנה כ-20 נפשות. עדויות נוספות של מיסיונרים שביקרו בג'רמק באותה שנה, מספרות כי בביתו של ב"ק מצאו כ-15 איש.
למרות התוכניות הגדולות, זמן מועט אחרי ביקורו של מונטיפיורי נאלצה משפחת ב"ק לעזוב את הכפר. בשנת 1840 איברהים פאשא נמלט עם צבאו מהארץ, והשלטון העות'מאני חזר אליה. תחת השלטון החדש-ישן, ובלחץ ערביי האזור שלא אהדו את ההתיישבות היהודית במקום, אולצו ב"ק ומשפחתו לנטוש את המשק החקלאי ולעבור לירושלים:
מעמדה החלוצי של ההתיישבות בג'רמק
למרות תיאורו החלוצי של ב"ק ומפעלו, חשוב לראות את פעילותו החקלאית בהקשרה:
התיישבותו של ישראל ב"ק בג'רמק הייתה קצרה יחסית, ונבעה בעיקר מחוסר הברירה שהותירה רעידת האדמה. ידוע על רכישת אדמות על ידי יהודים כבר מראשית המאה ה-19 – אך יש כאלה המנסים להטיל דופי בכך וטוענים כי אין לבלבל רכישת אדמות עם פעילות חקלאית – לדבריהם, היהודים רק השתלבו במגמה הכללית של מעבר אדמות לידי העירוניים. לטענתם, לולא רעידת האדמה, ייתכן והמשק של ב"ק היה מצטרף לרשימה זו של אדמות המוחזקות בידי יהודים. תיאור נוסף של החווה תומך בגישה הסקפטית, שאינה רואה בה חידוש כלשהו: "חווה זו, שבה עבדו אריסים יהודים, מהווה דוגמה של חקלאות פרברית על ידי עירוניים ולא של התיישבות חקלאית ממשית".
מצד שני, חשוב לציין שבאותה תקופה עיסוק חקלאי מובהק היה נדיר. בין היתר מפני שהחוק העות'מאני אסר על מכירת אדמות ליהודים בארץ. במפקד האוכלוסין של צפת בשנת 1839 מוזכרים שני עובדי אדמה בלבד (לא ברור האם מדובר במשפחת ב"ק). לכך אפשר לצרף את עדותו של כומר שביקר בארץ ב-1840, והופתע מהמאמץ לעודד התיישבות חקלאית יהודית, מפני שחשב שהיא חסרת סיכוי. ראיות אלה מצטרפות לכדי הבנה שהתיישבותו החקלאית של ב"ק, גם אם לא הייתה דוגמת מופת למשק חקלאי, כן הייתה מיוחדת, והיוותה את הסימן הראשון להתעוררות החקלאות היהודית. לכן יש הקובעים כי הזיקה היהודית לחקלאות "נמשכה משנות השלושים של המאה ה-19 ועד ראשית המאה העשרים".
אנדרה וייסמן
אנדרה וייסמן (בפורטוגזית: André Waismann, נולד ב-7 בספטמבר 1958, ריו דה ז'ניירו, ברזיל) הוא רופא ישראלי, המשתמש בשיטה בשם ANR – Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ) לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים. טיפולים בשיטה נעשים במספר מדינות כיום בגאורגיה, שווייץ, ופלורידה בארצות הברית. משמש כראש יחידת ANR במרכז הרפואי ברזילי מטפל במכורים בכל רחבי העולם. וייסמן שירת במשטרת ישראל כרופא בימ"מ וקיבל את עיטור המופת של משטרת ישראל על הצלת חיי לוחם בשעת קרב. עד היום וייסמן טוען כי הוא טיפל במעל 24,000 מכורים לסמים.
ביוגרפיה
וייסמן נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל. למד רפואה באוניברסיטת Serra dos Órgãos בטרזופוליס, והוכשר כרופא בשנת 1982. באותה שנה עלה לישראל והתגייס לשירות צבאי בחטיבת גבעתי, ממנו השתחרר בשנת 1987 בדרגת רב-סרן, כרופא החטיבה. את שירות המילואים שלו ביצע בחטיבת הצנחנים כרופא פלוגת חובשים חטיבתית. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כרופא במחלקה לטיפול נמרץ בבית החולים ברזילי באשקלון, אך לא סיים התמחות. בשנת 1989 התגייס וייסמן למשטרה בדרגת רב פקד ושימש כרופא מחוז ירושלים של משטרת ישראל, שם חלק מעיסוקו היה טיפול בעצירים המכורים לסמי רחוב, ופיתוח אלטרנטיבות לתחליפי האופיאטים כמתאדון שנהגו המכורים לקבל עד אז. לאחר שעבר מסלול הכשרה כלוחם בימ"מ, מונה בשנת 1990 לרופא קרבי ביחידה והקים בה מערך רפואי המותאם ללוחמה בטרור. וייסמן פיתח תורת לחימה המשמשת עד היום את לוחמי היחידה וכן יחידות מיוחדות נוספות בצבאות ברחבי העולם. במאי 1992, במהלך פעילות מבצעית בעזה, פרץ לתוך מבנה תחת אש וביצע פעולה כירורגית בלוחם ביחידה. פעולה זו הצילה את חיי הלוחם ובעקבותיה הוענק לווייסמן עיטור המופת של משטרת ישראל.
בשנת 1993 השתמש ויסמן בשיטה לטיפול בהתמכרויות לחומרים אופיאטים, בטכניקה הקרויה סיטה המבוססת על שיטת UROD – דטוקסיפיקציה סופר-מהירה מיסודו של גיסו, הפסיכולוג הבסקי חואן חוסה לגארדה בשיטה זו נעשה שימוש עד שנת 1997, אז התחיל להשתמש בשיטה חדשה בשם ANR – Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ). העיקרון עליו מתבסס טיפול ה-ANR הוא זירוז הופעת תסמיני הגמילה במטופל כאשר הוא שרוי תחת הרדמה וזאת על מנת שלא לגרום לו סבל וכאבים מיותרים הנוצרים מתסמיני הגמילה. תוך כדי, הצוות הרפואי מזרז רגולציה בין רמת האנדורפינים לקולטני האופיואיד עד אשר מגיעים לרמה של איזון ביניהם - בכך טיפול זה מבטל את הרצון לצרוך חומרים אופיאטים בקרב המטופל לאחר שהוא מתעורר.
לדברי ד"ר דניאל בוטלר, רופא העובד באחת הקליניקות שמטפלות ב-ANR בשווייץ, השיטה לא עברה ניסויים על פי קריטריונים מדעיים מחמירים להוכחת יעילותה. אך מניסיונו בטיפול בשווייץ, שם עברו בשנים 2012 עד 2018 כ-150 איש את הטיפול, שיעור הגמילה לאחר שנה הוא כ-65 אחוז.
ב-1994 הקים וייסמן בבית החולים אסותא תל אביב יחידה הרפואית לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים, בתנאי טיפול נמרץ תחת הרדמה כללית. בשנת 1995 נשלח מטעם מכון סיטה ללמד במחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית חולים סאן רפאלי, באיטליה. בחודש מרץ 2000 היה מרצה אורח באוניברסיטת טקסס טק. בשנת 2002 נסע להודו ועזר להקים מרכז לטיפול בג'לנדהר בשיטת ANR, בשנת 2012 הקים וייסמן את היחידה לטיפול במתמכרים בשיטת ה-ANR במרכז הרפואי ברזילי. בשנת 2013 פתח וייסמן קליניקה לטיפול במכורים בבית החולים FMI בשווייץ, ובשנת 2015 פתח קליניקה נוספת בטביליסי, גאורגיה. נכון לשנת 2020 עובד וייסמן בקליניקות אלה באופן פרטי במקביל לעבודתו במרכז הרפואי ברזילי. ד"ר וייסמן שימש כיועץ בבי"ח Westmead, בסידני, אוסטרליה, כיועץ הכבוד של קרן ASA BANGASA באינדונזיה ,
בשנת 2004 הצטרף למפלגת חזית יהודית לאומית.
פעילות בינלאומית
וייסמן מייעץ ומרצה בתחום הגמילה מהתמכרויות וטיפול ה-ANR במרכזים רפואיים ומוסדות לימוד ומחקר רבים ברחבי העולם. בין היתר שימש כיועץ בתחום זה בבית החולים Westmead בסידני, וכיועץ בסניף דרום מזרח אסיה של ארגון הבריאות העולמי בניו דלהי. עוד שימש וייסמן כמנהל הרפואי לטיפול בהתמכרויות במרכז LOGO באיטליה, ובמחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית החולים סאן רפאלי, גם הוא באיטליה. כמו כן מספק וייסמן שירותי ייעוץ פרטיים והדרכות בנושא התמכרות לחומרים אופיאטים והטיפול בהם, במדינות רבות, בהן: גרמניה, הולנד, הודו, דרום אפריקה, פינלנד, הונגריה, צ'כיה, ארצות הברית, ברזיל, אוסטרליה , אנגליה, רומניה , בולגריה , ועוד. בין היתר מבצע וייסמן טיפולים בתחום הגמילה מהתמכרויות במדינות ערב ומדינות מוסלמיות, בהן גם מדינות שאינן מקיימות קשרים דיפלומטיים עם ישראל, ובראשן אינדונזיה.
באוקטובר 2018 הוזמן וייסמן לנאום באו"ם בכנס לזכויות האדם על דרכי התמודדות עם משבר האופיאטים העולמי.
חיים אישיים
וייסמן מתגורר במושב גיאה. נשוי לאפרת ויסמן, ויש לו שישה ילדים.
שלו מנשה
שלו מנשה (נולד ב-23 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
בקיץ 2004 עבר מנשה להפועל כפר סבא (ששיחקה בליגה השנייה, הליגה הלאומית), וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה לליגת העל. הוא גם היה שותף להעפלתה של הפועל כפר סבא לגמר גביע הטוטו בעונת. לאחר אותה עונה עבר מנשה למכבי הרצליה, שירדה בסיום העונה לליגת המשנה.
בקיץ 2008 חתם מנשה על חוזה לשנתיים במכבי נתניה, לאחר שמאמן נתניה, לותר מתאוס, התרשם ממנו. בסך הכל שיחק מנשה שנתיים במכבי נתניה, וכבש במדיה 15 שערי ליגה.
לקראת עונת חזר למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. בעונה זו הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה בחזרה לליגת העל. לקראת עונת החליטה הקבוצה לשחררו בעקבות פציעה, והוא לא שיחק עד תום העונה. ב-24 באוגוסט 2015 הודיע מנשה על פרישה ממשחק פעיל לאחר שלא הצליח להתגבר על פציעתו
אחותו היא שירה רודרמן.
אסציטלופרם
אסציטלופרם (בלועזית: Escitalopram; שמות מסחריים: ציפרלקס (Cipralex), אסטו (Esto), אסציטאלופרם טבע (Escitalopram Teva), היא תרופה אנטי-דיכאונית מקבוצת מעכבי הקליטה החוזרת של סרוטונין (SSRI). התרופה מאושרת על ידי ארגון המזון והתרופות האמריקני, ה-FDA, לצורך טיפול באוכלוסייה בוגרת ומתבגרים החל מגיל 12, הסובלת מדיכאון, הפרעת חרדה מוכללת, חרדה חברתית או התקפי חרדה. התרופה מאושרת בישראל להתוויות הבאות: דיכאון, חרדה חברתית, חרדה מוכללת, הפרעת פאניקה והפרעה טורדנית-כפייתית.
אסציטלופרם מהווה את הסטריאואיזומר (אננטיומר) מסוג S של תרופה אחרת המיוצרת על ידי חברת התרופות לונדבק, בשם ציטאלופרם (Citalopram), ולכן מכונה אסציטלופרם (Escitalopram). לאסציטלופרם הסלקטיביות הגבוהה ביותר לעיכוב הקליטה החוזרת של סרוטונין [SERT] מבין כל התרופות בקבוצה זאת, ואף על פי שהוא בעל תופעות לוואי המאפיינות את קבוצת ה-SSRI, הרי ששכיחותן וחומרתן פחותה, עובדה שתרמה להצבתו במקום הראשון בשקלול יעילות וסבילות במאמר שהתפרסם ב-(LANCET(12.
היסטוריה
אסציטלופרם פותח באמצעות שיתוף פעולה הדוק בין חברת לונדבק לבין מעבדות פורסט. פיתוח התרופה החל באמצע שנת 1997, והבקשה לצורך אישור התרופה הוגשה ל-FDA האמריקני בשנת 2001. באוגוסט 2002, אושר אסציטלופרם על ידי ה-FDA לצורך טיפול בדיכאון. לאחר מכן, בדצמבר 2003, התרופה קיבלה את אישור ה-FDA לצורך טיפול בהפרעות חרדה כלליות.
אסציטלופרם הוא מרכיב אננטיומרי טהור המהווה חלק מהתערובת הרצמית ציטלופרם, המיועד לשימוש עבור אותן ההתוויות של ציטלופרם. בשל כך, הפיתוח, המחקר ומשך הזמן שהושקעו בתרופה היו קצרים יותר מאשר הזמן שהוקדש לפיתוח התרופה ציטלופרם.
טיפול בדיכאון
על אף הדמיון בין אסציטלופרם לבין ציטלופרם, מחקרים פרה-קליניים וקליניים שונים (הכוללים גם מחקרים כפולי-סמיות), הראו כי ישנם הבדלים בין ההשפעות של שתי התרופות. בנוסף, הוכיחו המחקרים כי אסציטלופרם טוב יותר מבחינה קלינית בהשוואה לתרופות אחרות מקבוצת ה-SSRI, כגון פרוקסטין (paroxetine), במיוחד בקרב מטופלים הסובלים מדיכאון קשה. מחקר שהשווה בין השימוש באסציטלופרם לבין השימוש בדולוקסטין (duloxetine) מצא כי אסציטלופרם יעיל יותר ובעל סבילות גבוהה יותר (כלומר, פחות תופעות לוואי) בהשוואה לדולוקסטין. במחקרים אשר השוו בין השימוש באסציטלופרם לבין השימוש בתרופות ונלפקסין (Venlafaxine) וסרטרלין (Sertraline), נמצא כי יעילות תרופות אלו דומה ליעילות של אסציטלופרם.
על פי מחקר בו נערכה מטה-אנליזה של 12 תרופות אנטי-דיכאוניות מהדור החדש, נמצא כי אסציטלופרם, ונלפקסין, מירטזפין (רמרון) וסרטרלין הן התרופות בעלות היעילות הגבוהה ביותר ובעלות שביעות הרצון הרבה ביותר מצד המטופלים; בעת טיפול בקרב מטופלים בוגרים הסובלים מדיכאון קשה בשלב החריף, בשקלול של יעילות קלינית מחד ושיעור נמוך של תופעות לוואי מאידך נמצאה אסציטלופרם כבחירה העדיפה.
פעילות התרופה והשפעתה
אסציטלופרם מעלה את רמות הנוירוטרנסמיטור סרוטונין בסינפסות במוח, על ידי חסימת הקליטה החוזרת של סרוטונין לתוך תא העצב. מבין התרופות השייכות לקבוצת ה-SSRI הנמצאות כיום בשוק התרופות, לאסציטלופרם יש את האפיניות הגבוהה ביותר לנשא הסרוטונין הנמצא באדם (SERT). אננטיומר נוסף של ציטלופרם (R-ציטלופרם), מפריע במידה מסוימת לפעולת האסציטלופרם הגורמת להעלאת רמות הסרוטונין. בשל כך, אסציטלופרם הוא תרופה אנטי דיכאונית עוצמתית יותר בהשוואה לציטלופרם, שמהווה תערובת של אסציטלופרם ו-R-ציטלופרם. הנחת העבודה במחקרים המוקדמים הייתה כי R-אננטיומר מהווה מרכיב אינרטי וחסר פעילות ביולוגית כמעט, ולכן הוצאתו מהתרופה משפרת את יעילותה רק על ידי העלאת הריכוז של החומר הפעיל. בהמשך, עם העמקת המחקר, הועלתה הסברה על ידי חוקרים בחברת לונדבק, כי האסציטלופרם מחזק את הקישור שלו עצמו לנשא הסרוטונין בעזרת יצירת קישור נוסף עם אתר אלוסטרי אחר הנמצא על גבי הנשא לסרוטונין, וכי R-ציטלופרם מקטין את הקישור של אסציטלופרם הסרוטונין לאתר האלוסטרי. כלומר, הנחת העבודה כיום היא ש-R-ציטלופרם אינו משולל פעילות ביולוגית אלא בעל פעילות סותרת לאסציטלופרם.
במחקרי מעבדה שנערכו בהם השתמשו במיקרוזומים מהכבד, נמצא כי CYP3A4 ו-CYP2C19 הם האיזואנזימים העיקריים המעורבים בתהליך הדה-מתילציה על הקצה ה-N טרמינלי של אסציטלופרם. התוצרים של תהליך זה, דסמתיל-אסציטלופרם (desmethylescitalopram) ודי-דסמתיל-אסציטלופרם (didesmethylescitalopram) פעילים באופן משמעותי פחות בהשוואה לאסציטלופרם, והתרומה שלהם לפעילות הכוללת של אסציטלופרם היא זניחה.
תופעות לוואי והשפעות בין-תרופתיות
תופעות הלוואי של אסציטלופרם דומות לתופעות הלוואי של תרופות אחרות מקבוצת ה-SSRI. על פי סקירה של ה-FDA בנוגע לתופעות לוואי נפוצות במחקרים העוסקים בדיכאון, בהם נעשה שימוש במינון הגבוה ביותר של אסציטלופרם המאושר לשימוש, התגלו תופעות לוואי בערך ב-20% מהמשתמשים בתרופה. תופעות לוואי אלה מאפיינות בדרך כלל רק את הימים הראשונים לטיפול, וחולפות לחלוטין או פוחתות בצורה משמעותית לאחר מספר ימים, בדרך כלל עד שבועיים. תופעות הלוואי הנפוצות של אסציטלופרם הן כאב ראש, אי נוחות ברום הבטן, יובש בפה, יציאות רכות או שלשול, הזעת יתר ועייפות. אסציטלופרם צבר פופולריות רבה בקרב משתמשים ורופאים ברחבי העולם בגלל שיעורן הנמוך יחסית של תופעות לוואי. אסציטלפורם, בדומה לתרופות נוספות מקבוצת ה-SSRI, משפיע בחלק מהמקרים גם על התפקוד המיני, וכתוצאה מכך גורם לתופעות לוואי הכוללות בין היתר פגיעה בחשק המיני, שפיכה מאוחרת וחוסר יכולת לחוות אורגזמה. למטופלים הסובלים מתופעת לוואי זו נהוג להוסיף לציפרלקס את הבופרופיון (Wellbutrin) ובכך ליהנות מההטבות של הציפרלקס מחד ומחשק מיני מוגבר מאידך. במידה וצעד זה לא מביא לתוצאה הרצויה, ניתן להחליף את הטיפול בציפרלקס לטיפול בבופרופיון (Wellbutrin).
לא נמצא קשר בין השימוש באסציטלופרם לבין עלייה משמעותית במשקל. במחקר שבוצע בנושא, נמצא כי טיפול בדיכאון באמצעות אסציטלופרם במשך שישה חודשים, גרם לתוספת של 0.6 ק"ג בממוצע למשקל הגוף. הדבר נחשב לעלייה זניחה במשקל, והוא דומה לעלייה במשקל שנצפתה לאחר השימוש בפלצבו (0.2 ק"ג). במחקרים שבדקו מהי ההשפעה של טיפול באסציטלופרם במשך 8 חודשים על עלייה במשקל בעת טיפול בדיכאון ובהפרעת חרדה מוכללת, נצפתה עלייה ממוצעת של 1.4-1.8 ק"ג במשקל הגוף. מחקר שארך 52 שבועות ובדק טיפול בדיכאון לטווח ארוך בקרב אוכלוסייה בוגרת, מצא גם הוא עלייה לא משמעותית במשקל - 0.6 ק"ג בממוצע. אסציטלופרם עשוי לסייע בירידה במשקל בעת טיפול בהתקפי זלילה הקשורים להשמנה קיצונית.
בסקירה שבוצעה על ידי ארגון ה-FDA נמצאה עלייה שאיננה מובהקת מבחינה סטטיסטית (פי 1.5-2.4 בהתאם לשיטה הסטטיסטית שבוצעה) במקרי ההתאבדות בקרב מבוגרים אשר טופלו בתרופה בנסיבות הקשורות להתוויות פסיכיאטריות.
פרובינציית קרוליינה הצפונית
פרובינציית קרוליינה הצפונית הייתה במקור חלק מפרובינציית קרוליינה באמריקה הבריטית, שהוענקה לשמונה אצילים שכונו הבעלים-הלורדים בשנת 1663. הפרובינציה הפכה מאוחר יותר למדינת קרוליינה הצפונית.
פרובינציית קרוליינה
הקרוליינות נקראו על שם צ'ארלס השני, מלך אנגליה. נגזר מהמילה הלטינית קרולוס, שם המושבה היה במקור "Carolana", בסופו של דבר האיות שונה ל"קרוליינה". צ'ארלס טאון היה היישוב הראשון, שהוקם בשנת 1670.
צ'ארלס השני נתן את האדמה לקבוצה של שמונה אצילים שנקראו הבעלים-הלורדים על אדמות מדרום למושבת וירג'יניה ומצפון לפלורידה הספרדית; הוא העניק להם את האדמה בתמורה לסיוע הכספי והפוליטי שלהם בהשבתו לכס המלוכה בשנת 1660. המחצית הצפונית של המושבה נבדלה באופן משמעותי מהמחצית הדרומית, והתחבורה והתקשורת היו קשים בין שני האזורים ולכן נקבע סגן מושל נפרד לניהול המחצית הצפונית של המושבה החל משנת 1691. חילוקי הדעות על ממשל הפרובינציה הובילו למינוי סגן מושל לניהול המחצית הצפונית של המושבה קרולינה בשנת 1691. חלוקת פרובינציית קרוליינה לקרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית הושלמה בשנת 1712.
חלוקת המושבה
חלוקת המושבה לצפון ולדרום הושלמה בפגישת בעלי הלורדים שהתקיימה בבית קרייבן בלונדון ב-7 בדצמבר 1710, אם כי אותם בעלים המשיכו לשלוט בשתי המושבות. המושל הראשון של מחוז צפון קרוליינה הנפרד היה אדוארד הייד. תסיסה נגד הבעלים בדרום קרוליינה בשנת 1719 הביאה את המלך ג'ורג' הראשון למנות מושל מלכותי באותה מושבה, ואילו הבעלים הלורדים המשיכו למנות את מושל צפון קרוליינה. שתי הקרוליינות הפכו למושבות מלכותיות בשנת 1729, לאחר שממשלת בריטניה ניסתה במשך כמעט עשר שנים לאתר ולקנות את חלקם של שבעה מתוך שמונה בעלי הלורדים. ג'ון קרטרט, רוזן גרנוויל השני, הבעלים של חלקה השמיני הנותר של הפרובינצייה, לא הסכים למכור את חלקו, והוא נשמר על ידי בני  עד 1776, חלק מצפון קרוליינה המכונה.
צמיחת המושבה
בסוף המאה ה-18 החלה גאות ההגירה לקרוליינה הצפונית מווירג'יניה ופנסילבניה לצמוח. הסקוטים-אירים מצפון אירלנד של ימינו היו קבוצת המהגרים הגדולה ביותר מהאיים הבריטיים למושבות לפני המהפכה. בסך הכל, מהגרים אנגלים מהשכבות הנמוכות, שהגיעו בעיקר במאה השבע עשרה והשמונה עשרה, היוו את רוב המתיישבים האנגלים לפני המהפכה. ערב המהפכה האמריקאית, צפון קרוליינה הייתה המושבה הבריטית הפורחת ביותר בצפון אמריקה. החוות המשפחתיות הקטנות של פיימונטה עמדו בניגוד חד לכלכלת המטעים של אזור החוף, שבו בעלי אדמות עשירים הקימו חברת עבדים, גידלו טבק וארזו אותו בעזרת עבודת פרך.
הבדלים בדפוסי ההתיישבות של מזרח ומערב קרוליינה הצפונית, השפיעו על החיים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים של המדינה מהמאה ה-18 ועד המאה ה-20. טיידווטר במזרח צפון קרוליינה יושבה בעיקר על ידי מהגרים מאנגליה הכפרית וסקוטלנד ההררית, בעוד שבאזור ההררי של מערב צפון קרוליינה יושב בעיקר על ידי הסקוטים והאירים, אנגלים וגרמנים פרוטסטנטים. במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, הסקוטים האנגלים וההיילנדיים במזרח צפון קרוליינה נטו להישאר נאמנים לכתר הבריטי, בגלל קשרים עסקיים ואישיים ארוכי שנים עם בריטניה. המתיישבים האנגלים, הוולשים, הסקוטים-אירים והגרמנים במערב צפון קרוליינה נטו להעדיף את עצמאות אמריקה מבריטניה.
ללא ערים ומעט מאוד עיירות או כפרים, המושבה הייתה כפרית ומאוכלסת מאוד בדלילות. טברנות מקומיות סיפקו שירותים מרובים החל ממשקה חזק, מיטות למטיילים וחדרי ישיבות לפוליטיקאים ואנשי עסקים. בית המשפט היה בדרך כלל הבניין המרשים ביותר במחוז. בתי כלא היו לעיתים קרובות חלק חשוב מבית המשפט, אך נבנו לעיתים בנפרד. כמה ממשלות מחוזיות בנו מחסני טבק כדי לספק שירות משותף לגידול היבוא החשוב ביותר שלהם.
התפשטות מערבה
ההתרחבות מערבה התרחשה החל מתחילת המאה ה-18 מהיישובים בחוף, במיוחד לאחר סיום מלחמות Tuscarora ו-Yamasee, שבהן המכשול הגדול להתיישבות קולוניאלית הוסר. התיישבות במספרים גדולים הפכה יותר ריאלית מעבר להרי האפלצ'ים לאחר מלחמת הצרפתים והאינדיאנים והמלחמה האנגלו-צ'ירוקי, שבה שבטי צ'ירוקי ו-Catawba נוטרלו ביעילות. המלך ג'ורג' השלישי הוציא את הכרזת 1763 במטרה להחניק סכסוך פוטנציאלי עם האינדיאנים באזור זה, כולל צ'ירוקי. ההצהרה חסמה כל יישוב ליד מקורות נהרות או נחלים שזרמו מערבה לכיוון נהר המיסיסיפי. היא כללה כמה נהרות בצפון קרוליינה, כגון הנהר הרחב הצרפתי ונהר Watauga. הכרזה זו לא נאכפה בקפדנות בצפון קרוליינה, אך היא עיכבה מעט את ההגירה מערבה עד לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית.
המתנחלים המשיכו לזרום מערבה בכמויות קטנות יותר, למרות האיסור, וכמה יישובים חוצי אפלצ'ים הוקמו. הבולטת ביותר הייתה אגודת וואטוגה, שהוקמה בשנת 1772 כשטח עצמאי בגבולות צפון קרוליינה שאימצה חוקה כתובה משלה.
ביקור התזמורת
עלילת הסרט
עלילת הסרט היא סיפור בדיוני על אודות ביקור תזמורת המשטרה של אלכסנדריה בישראל. התזמורת מוזמנת לנגן בטקס הפתיחה של מרכז לתרבות ערבית בפתח תקווה. אולם, עקב אי-הבנה, נוסעים שמונת חברי התזמורת לעיירת פיתוח מדברית בשם "בית התקווה" (הסרט צולם ברובו בעיירה ירוחם שבנגב). חברי התזמורת, המגיעים מעיר גדולה ועתירת מוסדות תרבות, במדינה שמרנית, לעיירה חילונית שאין בה כל מוסד תרבות או מוסד אומנות שהוא, נתקפים בהלם תרבות. אולם, בעיירה הם קושרים קשרים לרגע עם התושבים.
תאופיק (ששון גבאי) הוא מפקד התזמורת והמנצח עליה. תאופיק הוא אב שכול, אלמן, מסוגר ומאופק. רונית אלקבץ מגלמת את דינה, ישראלית תושבת עיירת הפיתוח שהיא ההפך הגמור מתאופיק - פתוחה, חושנית ומפלרטטת. תאופיק חייב לנהוג יפה במארחת שלו, אף על פי שכאדם שחי כל חייו במדינה שמרנית, הוא חש מבוכה רבה לצידה. אולם, דווקא בפני דינה, תאופיק מתוודה לראשונה על רגש האשמה שהוא חש בהתאבדות בנו ובמות אשתו משברון לב.
חאלד (סאלח בכרי) הוא נגן כינור צעיר, שמנסה לנצל את הביקור בישראל כדי לפתח קשרים עם נשים מקומיות. תאופיק מתייחס אל חאלד כאל עושה הצרות של התזמורת. תאופיק מנסה למנוע מחאלד להסתובב בעיירה, אך חאלד מצליח להתחבר עם המקומיים ומוצא עצמו, בעת ביקור במועדון גלגיליות, מלמד את פאפי, ישראלי צעיר ומסוגר תושב העיירה, איך לנהוג בבחורה. בעקבות הווידוי של תאופיק בפני דינה, תאופיק מרכך את יחסו אל חאלד.
חברי תזמורת אחרים, ובהם סימון (ח'ליפה נאטור) מבלים את הערב והלילה בבית משפחה ישראלית ובמהלך ארוחת הערב נחשפים הן לפערים התרבותיים והן לגשרים המחברים בין הישראלים והמצרים. ארוחת הערב, שהייתה אמורה להיות מסיבת יום הולדת נעימה בחיק המשפחה, הופכת למביכה משום שבעלת השמחה לא מפסיקה לרמוז לאורחים שהם אינם רצויים. מעבר לזאת, בני המשפחה הישראלית לא מפסיקים להתווכח ביניהם. אולם, דווקא בבית אותה משפחה מצליח סימון לעשות את מה שהוא נכשל בו מזה שנים - לסיים את הלחנת הקונצ'רטו הראשון שלו.
רקע
בראיון בטלוויזיה סיפר קולירין כי הפקת הסרט התעכבה במשך שנים עקב היעדר מימון, וכי התסריט לא זכה להערכה רבה. גם כאשר הושג בסופו של דבר מימון להפקת הסרט, התקציב היה מוגבל ביותר והסרט צולם בהפקה זולה בהרבה משתוכנן במקור. לאור לחצים מצד עמיתים למקצוע שינה קולירין את התסריט, כך שהקנה לעלילה אופי דרמטי יותר, וכן כלל התייחסות ישירה לקונפליקט הישראלי-ערבי. בסופו של דבר התחרט קולירין והחליט לצלם את הסרט בתסריט המקורי, המאופק יותר, וכמעט ללא התייחסות לקונפליקט.
פרסים וביקורות
הסרט זכה ב-8 פרסי אופיר, בהם: לסרט הטוב ביותר, לבימוי, לשחקן הראשי (ששון גבאי), לשחקנית הראשית (רונית אלקבץ) ולשחקן המשנה (סאלח בכרי). כמו כן זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע בירושלים.
הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן: פרס חביב השופטים, פרס השופטים הצעירים ופרס פיפרסקי (המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע הבינלאומי). כמו כן זכה הסרט בפרס חביב הקהל בפסטיבל סרייבו, בפרס סאקורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו, בפרס חביב הקהל ופרס חבר השופטים בפסטיבל קופנהגן, בפרס הבימוי בפסטיבל אתונה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ורשה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ציריך ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מינכן.
הסרט גם הוצע למועמדות בפרס אוסקר בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", אולם מועמדותו נפסלה בשל העובדה שרובו דובר אנגלית ורק מקצתם של הדיאלוגים בסרט דוברי עברית או ערבית, בעוד שבקטגוריה זו אמורים להיכלל סרטים בשפה שאיננה אנגלית בעיקר.
"ביקור התזמורת" זכה לביקורות טובות בישראל ובעולם. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זיכה את הסרט ב-98 אחוזי טריות, בהתבססות על 117 מבקרים, נכון לאפריל 2020. הסרט נכלל ברשימות עשרת הסרטים הטובים ביותר של 2007 של מבקרים בעיתונים "Associated Press", "ניו יורק פוסט", "לוס אנג'לס ויקלי", וכן בעיתון "הוליווד ריפורטר", שם דירג אותו המבקר ריי בנט כסרט השני בטיבו של 2007.
הסרט הוצג בהצלחה ברחבי העולם. אך למרות ההצלחה העולמית ולמרות הביקורות חיוביות, נאסר הסרט להקרנה במצרים במסגרת החרם הכללי המוטל במדינה זו על יצירות תרבותיות ישראליות. איסור הקרנת הסרט, הוסבר במצרים בשל היותו של הסרט "פרובוקטיבי" ובשל המניעה מקשירת קשרים עם ישראל וישראלים. למרות דברים אלו ובעקבות מאמצים גדולים של גורמים ישראליים, הותרה הקרנת הסרט פעם אחת בפני קהל מצרי ביוני 2008, במלון הפאר "ארבע עונות" שבלב קהיר.
עיבוד תיאטרוני
המחזמר זכה בפרסי Drama Critics’ Circle, Lucille Lortel ו-Outer Critics Circle עבור המחזמר הטוב ביותר. בעקבות ההצלחה באוף ברודוויי, ההפקה עברה לתיאטרון Ethel Barrymore שבברודוויי, שם הוצגה בהצגות הרצה החל מ-7 באוקטובר 2017. ב-9 בנובמבר הייתה הצגת הבכורה הרשמית של המחזמר בברודוויי. ביוני 2018 זכה המחזמר בעשרה פרסי טוני להצגות תיאטרון בארצות הברית, לרבות עבור המחזמר הטוב ביותר ולשחקן ולשחקנית הטובים ביותר במחזמר (טוני שלהוב וקתרינה לנק).
בשנת 2022 עלה בתיאטרון הווסט אנד בלונדון ורץ למשך שלושה חודשים בתיאטרון הדונמאר בכיכובם של אלון אבוטבול ומירי מסיקה.
יחסי אוסטריה–סומליה
יחסי אוסטריה–סומליה הם היחסים הבילטרליים בין אוסטריה וסומליה.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לפני 1969. בשנת 2019 סומלילנד הרחיבה את יחסיה עם אוסטריה כדי לחקור דרכים לפיתוח סינרגיה על סחר ופיתוח תשתיות, וכן לקבל סיוע בנושאי חינוך ובריאות.
סיאט 1430
סיאט 1430 (בספרדית: SEAT 1430) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט בין השנים 1969–1975.
סיאט 1430
דגם "סיאט 1430" הוצג לראשונה בסלון המכוניות בברצלונה בשנת 1968. יצורו הסדיר של הדגם התחיל בשנת 1969.
דגם ה"סיאט 1430" התבסס על דגם "פיאט 124 ספצייאל" ודגם פיאט 125 של הקונצרן האיטלקי פיאט, ונבנה ברישיון פיאט.
יוצרו 255,414 יחידות.
שוב החיוך
שוב החיוך הוא אלבומה השני של להקת בית הבובות שהוקלט ב-2006 ו-2007 ויצא בספטמבר 2007. האלבום, שבא לאחר אלבום הבכורה של הלהקה מ-2005, זכה להצלחה יחסית ותוך כעשרה ימים נמכרו ממנו כ-10,000 עותקים.
כל שירי האלבום נכתבו על ידי אמיר אטיאס, מלבד השירים "כי אם לא אז בשביל מה", "משחק סימולטני" ו"חלומות שפיספסת" שנכתבו על ידי גיטריסט הלהקה איתי שיף, והשיר "ליד הגורל" שנכתב על ידי בן פרגר. טרם יציאת האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "אל תדאג" ו"עד שבאת". בניגוד לאלבומה הקודם של בית הבובות "מדפים", באלבום זה המבצעים זהים בכל השירים.
השירים "עד שבאת" ו"אל תדאג" זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
You're My Best Friend (שיר של דן ויליאמס)
You're My Best Friend הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי דן ויליאמס. השיר יצא לאור ב- אפריל 1975, על ידי חברות התקליטים ABC רקורדס ודוט רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן You're My Best Friend.
השיר היה הלהיט השני של ויליאמס שהגיע למקום ראשון במצעד שירי הקאנטרי בבילבורד. מאז הוא הפך לאחד משיריו הגדולים של וויליאמס, והגיע גם למקום ה-35 במצעד הסינגלים הבריטי.
מאורות הראי"ה
מאורות הראי"ה היא סדרת ספרים בנושאים שונים במסגרתה נדפסים דברי הגות, דרשות, אגרות, מאמרים ועוד, מאת הראי"ה קוק. הסדרה יוצאת לאור במכון הרצי"ה בירושלים. נכון לשנת ה'תשפ"א (2020) יצאו במסגרת הסדרה שישה כרכים.
הוצאה לאור
העורך הראשי של הסדרה הוא הרב בן ציון כהנא שפירא, ראש מכון הרצי"ה ובנו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, ועמו הרב זאב נוימן, עורך וותיק במכון. החל מכרך "שבת קודש" עורכים הרבנים צבי מיכל לוין ויעקב שפונגין, והחל מכרך "תלמוד תורה" נוספו גם הרבנים יהונדב אדרעי, שלום קוזי אשבילי וגלעד רוזנר. כן מסייעים בהגהה תלמידי חכמים נוספים. הסדרה נדפסת במכון הרצי"ה בירושלים, ויוצאת לאור בסיוע מינהל התרבות במשרד החינוך התרבות והספורט.
הכרכים בסדרה
נכון לשנת ה'תשפ"א (2021) נדפסו במסגרת הסדרה שישה כרכים: בפורמט חיצוני זהה, אך ללא השם "מאורות הראי"ה", יצאו לאור ביאורי הראי"ה למסכת אבות, ה'תשס"ו, וכן הגדה של פסח עם לקט בשם "בחודש האביב", ה'תשע"ז.
תוכן הסדרה ומקורותיה
ליבת הסדרה היא ציטטות ארוכות וקצרות, מתוך שלל כתבי הראי"ה הנדפסים, בכל ספר לפי נושאו, ובסדר אשר נקבע בידי עורכי המכון. דברי הראי"ה מובאים בזה אחר זה, על פי רוב כלשונם המקורית ותוך ציון למקור הנדפס. בין מקורות הסדרה המרכזיים: עין איה, מדבר שור, עולת ראיה, שמונה קבצים, פנקסי הראי"ה, אגרות הראיה ועוד. לעיתים נוספו הערות שוליים בידי העורכים.
מכון הרצי"ה המוציא לאור את הסדרה פועל בתיאום עם משפחת רענן, יורשי הראי"ה ובנו הרצי"ה, ולפיכך מחזיק בכתבי יד מקוריים של הרב קוק. במסגרת הסדרה נדפסו פעמים רבות לראשונה קטעים מתוך כתבי היד של הרב קוק, אשר חלקם נדפסו לאחר מכן בסדרת פנקסי הראי"ה, וכן בשמונה קבצים, מציאות קטן ועוד. נכון לשנת ה'תשפ"א (2021) חלק קטן אך משמעותי – כמה עשרות מקורות בסדרה כולה – עודו גנוז במכון הרצי"ה וטרם נתגלה לרבים.
כן נוספים לעיתים בסדרה גם ליקוטים מתוך כתביו וספריו של הרב צבי יהודה קוק, "אור לנתיבתי" "לנתיבות ישראל" ועוד.
ניר נורת' סייד (שיקגו)
ניר נורת' סייד (באנגלית: Near North Side) היא אחת מ-77 תתי-האזורים של שיקגו. זהו האזור הצפוני ביותר מבין שלושת האזורים המהווים את מרכז העיר שיקגו (שתי האזורים האחרים הם אזור הלופ והאזור ניר סאות' סייד. אזור זה נתחם בשדרות נורת' אבניו מצפון, נהר שיקגו ממערב ומדרום, ובאגם מישיגן ממזרח. מבין תתי האזורים של מרכז העיר, אזור הניר נורת' סייד מדורג במקום השני מבין האזורים עם הכמות הגדולה ביותר של גורדי שחקים (אחרי אזור הלופ), והוא מדורג במקום הראשון עם כמות האוכלוסייה הגדולה ביותר.
אזור הניר נורת' סייד הוא בפועל האזור ההיסטורי של העיר שיקגו. בשנות ה-80 של המאה ה-18, הקים ז'אן בפטיסט פוינט דו סבל את ההתיישבות האירופאית הראשונה במקום זה, אותה הוא כינה "אשקאגו" (Eschecagou).
אזור זה מכיל בין חנויות כלבו, מסעדות, בתי מלון מפוארים רבים, את אזור המסחר המתוייר הנודע "מגניפיסנט מייל" וכן את מתחם הבילוי הפופולרי "נייבי פיר".
פורס נא גייליגה
פוֹרַס נא גֵייליגֲה (באירית: Foras na Gaeilge) הוא הגוף המופקד על קידומה של השפה האירית על האי אירלנד כולו – הן ברפובליקת אירלנד והן בצפון אירלנד. הארגון הוקם ב-2 בדצמבר 1999 והחליף שלושה מוסדות קודמים - "הוועד לאירית" (Bord na Gaeilge), המו"ל "אן גום" (An Gúm) ו"אן קישטה טארמיכטה" (An Coiste Téarmaíochta - "ועדת המינוחים"), שהיו כפופים כולם לממשלת אירלנד וסמכותם הרשמית השתרעה ברפובליקה בלבד.
המוסד מהווה את מחציתו של "גוף הלשון צפון-דרום" (The North/South Language Body, אירית An Foras Teanga) המופקד על תיאום בין משרדי בענייני השפות הילידות על האי בשתי הישויות הריבוניות באירלנד. מחציתו האחרת של גוף הלשון צפון-דרום היא הסוכנות לסקוטית של אלסטר (Tha Boord o Ulstèr-Scotch) המופקד על "סקוטית-אירית" (Ulster Scots) או "אולנס" (Ullans), המדוברת באלסטר שבצפון האי.
מעבר לקידום ענייני השפה האירית מופקד הפורס נא גייליגה גם על ייעוץ בעניינים הקשורים לה הן במגזר הציבורי והן בזה הפרטי, מחקר, פיתוח אוצר המילים ועוד.
גביע העולם למועדונים 2012
גביע העולם למועדונים 2012 נערך בשנת 2012 ביפן מה-6 בדצמבר עד ה-16 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל התשיעי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הברזילאית קורינתיאנס, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל הדרום אמריקאיות CONMEBOL. הייתה זו הזכייה הרביעית של מועדון ברזילאי בטורניר זה ושנייה של קורינתיאנס לאחר זכייתה בטורניר של שנת 2000.
במשחק הגמר השתתפו קבוצות צ'לסי מאנגליה וקורינתיאנס מברזיל.
הטורניר
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2012 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מיפן.
התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר.
קבוצות משתתפות
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
פיליפ לנגסטף אורד גיא
פיליפ לנגסטף אורד גיא (באנגלית: Philip Langstaffe Ord Guy; 1885 - 7 בדצמבר 1952) היה ארכאולוג שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, ואחרי קום המדינה פעל במסגרת מחלקת העתיקות של ישראל. גיא נולד בסקוטלנד, בה התחנך והמשיך את לימודיו באוקספורד. אל הארכאולוגיה של המזרח התיכון התוודע במלחמת העולם הראשונה, שעה ששירת כקצין בצבא הבריטי. כאן הצטרף לחפירותיו של הארכאולוג הבריטי ליאונרד וולי בכרכמיש שבמזרח טורקיה, ובאל-עמארנה שבמצרים.
פעילותו בארץ ישראל
הוא הגיע לארץ ישראל ב-1922, בעקבות הזמנתו של ג'ון גרסטנג להצטרף למחלקת העתיקות שבהקמתה עסק אותה שעה. ב-1925 נישא לימימה, בתו של אליעזר בן-יהודה, ובכך היה לבעלה השני (בעלה הראשון היה יהודה ברק), להם נולדה בת אחת. בגין נישואיה נקברה בבית הקברות סנהדריה במקום בחלקה המשפחתית בהר הזיתים.
גיא כיהן כמפקח העתיקות הראשי ובתפקיד זה ביצע סקרים ארכאולוגיים ומספר חפירות מצומצמות. בשנת 1927 התפטר גרסטנג מתפקידו כמנהל מחלקת העתיקות, אך השלטונות סירבו למנות את גיא במקומו, כנראה בגלל אהדתו ליישוב היהודי. אחת ההחלטות האחרונות שקיבל, בהיותו מנהל בפועל של מחלקת העתיקות המנדטורית, הייתה קביעת מקום בנייתו של המוזיאון הארץ-ישראלי לארכאולוגיה (מוזיאון רוקפלר) שתכנונו החל באותה שנה. גיא הוא זה שהחליט להקימו במקום שהוא ניצב עד היום, במקום להקימו במגרש הסמוך למלון המלך דוד (מקום שניצב בו היום ההיברו יוניון קולג'). לימים, הצטער על החלטה זו, שכן בעטיה נותר הבניין, שהיה מרכז הפעילות הארכאולוגית בארץ ישראל המנדטורית, בתחום שליטתה של ירדן.
בשנת 1922 ביצע את החפירה הארכאולוגית הראשונה באזור תל אבו הואם ביחד עם ג"מ פיצג'רלד. בחפירה זו נחפרו שבעה קברים מתקופת הברזל, אשר לדעת החופרים היו קשורים ליישוב בתל.