cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Whatchulookinat
Whatchulookinat (בעברית: על מה אתה מסתכל) הוא סינגל משנת 2002 שבוצע על ידי זמרת ה-R&B/פופ האמריקאית ויטני יוסטון. השיר משתמש כסינגל הראשון מאלבום האולפן החמישי של יוסטון, Just Whitney. השיר הופק על ידי בובי בראון ומוחמד 2G ונכתב על ידי וויטני יוסטון, אנדרה לואיס, תמי האריס, וג'רי מוחמד. לשיר פורסמו מספר רמיקסים, שהוכנו על ידי Thunderpuss, פול אינטנשן, ג'וניור ואסקאז, פיטר ראוהופר, Razor 'N Guido ושון קומבס.
השיר נתפס כביקורת על התקשורת, על תשומת הלב השלילית שהעניקה לחייה באותה תקופה.
הצלחה במצעדים
הסינגל זכה להצלחה מתונה ברחבי העולם, והגיע בשיאו ל-40 הראשונות במדינות רבות. בין היתר, הגיע השיר למקום ה-3 בקנדה, למקום ה-6 בבלגיה, למקום ה-7 באיטליה ולמקום ה-13 בבריטניה. בארצות הברית, נכנס השיר לעשירייה הראשונה במצעד שירי הדאנס קלאב. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-96 בבילבורד הוט 100.
נחום קורקידי
נחום קורקידי (בר-נס) (1899 – 19 במאי 1979) היה רופא ישראלי ודמות ירושלמית נודעת בזמנו.
ביוגרפיה
קורקידי נולד בשכונת נווה צדק לנסים קורקידי שהיה ממייסדי שכונת אחוזת בית. למד רפואה בביירות וסיים את לימודיו ב-1924. הוא דחה הצעה לעבוד במושבות הצרפתיות באפריקה ובחר לחזור לתל אביב. לאחר שלא הצליח להתקבל לעבודה בבית החולים הדסה בתל אביב, עבר עם משפחתו ב-1925 לירושלים והחל לעבוד כרופא משפחה וכרופא בבית החולים משגב לדך ששכן אז בעיר העתיקה.
הודות לשליטתו בערבית היה מקובל על הערבים רבים מכפרי הסביבה: אבו גוש, ליפתא, עין כרם, בית צפאפה ומלחה. הם כינו אותו ה"טביב" (רופא). הם היו באים לביתו ברחוב יפו 84 ומזמינים אותו לביקור חולים בכפריהם.
בפרוץ מאורעות תרפ"ט בירושלים היה ד"ר קורקידי בבית החולים וטיפל בפצועים. ב-24 באוגוסט 1929 בשעה שעסק בשליפת כדור מאחד הפצועים, הבחין בערבי בחוץ המכוון אליו רובה. הוא קפא במקומו כשסכין המנתחים בידיו. הכדור הראשון שנורה לעברו פגע בשוקו הימנית, שבר את העצם וגרם לנזק רב לרקמות. הכדור השני שרט את ראשו ונתקע בקיר. עובדי בית החולים חשו אליו והחלו מיד לטפל בו. הוא הובל תחת משמר של שוטרים בריטיים לבית החולים מאיר רוטשילד ברחוב הנביאים, הוכנס מיד לחדר ניתוח, נותח וגובס. לאחר תקופת-מה הועבר לבית החולים שערי צדק ששכן ברחוב יפו סמוך לביתו.
מצב הרגל היה בכי רע ומנהל המחלקה הכירורגית ד"ר גרשון גרי (שטיפל בשעתו ביוסף טרומפלדור) הציע לקטוע את הרגל. ד"ר קורקידי סירב ואמר שהוא מוכן למות מאשר להישאר קטוע רגל.
בשנת 1933 נסע קורקידי לפריז, שם השתלם וקיבל דיפלומה ברפואת ילדים ובאותה שנה עבר ניתוח שאפשר לאחר שנים רבות את איחוי העצמות ברגלו. בשנת 1934 חזר למשגב לדך ופתח שם מרפאת ילדים ושנתיים לאחר מכן פתח מחלקת ילדים ובה 11 מיטות. הוא עבד בבית החולים עד לכיבושו והריסתו במלחמת העצמאות. לאחר מכן היה הרופא של גימנסיה כרמיה של אליאנס ומנהל רפואי של בית הזקנים הכללי בירושלים.
לאחר הכרזת מדינת ישראל, עִברת קורקידי את שמו ל"בר-נס" (על שם אביו נסים), אך בעבור ירושלמים רבים היה ונשאר "קורקידי".
בשנת 1974 קבל מידי טדי קולק והנשיא אפרים קציר את התואר "יקיר ירושלים".
נפטר ב-19 במאי 1979.
קורקידי היה רופא משפחתו של יצחק נבון והוא מוזכר במחזה בוסתן ספרדי. בתוכנית "חיים שכאלה" על יצחק נבון, הוא הוזמן ותוך השיחה עם נבון הוכנס לאולפן חמור.
קורקידי מופיע גם בספרו של מאיר שלו, עשו.
משפחתו
ד"ר קורקידי (בר-נס) נשא את לאה, מוזיקאית, פזמונאית ומורה למוזיקה. ילדיהם הם: אמנון, אביתר וגדעון. אמנון בר-נס חיבר את הספר ספר "תולדות העיתונות העברית בארץ ישראל" ולימד עברית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
אלי רוזנברג
אלי (אליהו) רוזנברג (6 במאי 1928; ט"ז באייר ה'תרפ"ח – 9 במאי 2020; ט"ו באייר ה'תש"ף) היה גאולוג ויזם ויועץ בתחום קידוחי גז מסחריים בישראל, בים התיכון ובעולם. מראשוני הגאולוגים בתחום האנרגיה בישראל וחלוץ גילויי הגז המסחרי בים התיכון.
ביוגרפיה
רוזנברג נולד בברלין, שבגרמניה, לשולמית (לבית הורביץ) ולנחום רוזנברג. נכדו של מיכאל הורביץ, ציר בקונגרס הציוני הראשון ונינו (מצד אביו) של חיים קאהן, בעליה של ענקית הנפט האירופית NITAG (מיסודם של האחים אלפרד ולודוויג נובל). ב-1933, עם עליית היטלר לשלטון, כשהיה בגיל חמש, עלה ארצה עם בני משפחתו. כנער התגייס לשורות ההגנה וב-1946–1947 שירת בקיבוץ דן כנוטר במשטרת היישובים העבריים. ב-1947 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים מתמטיקה, פיזיקה וגאולוגיה.
ב-1948, עם פרוץ מלחמת העצמאות, הפסיק את לימודיו והתגייס לצה"ל. שירת ב"פלוגת הסטודנטים" של חטיבת עציוני בחזית ירושלים ואחר כך הצטרף כחבלן לגדוד 51 של חטיבת גבעתי. הוא נטל חלק בפעולותיה בחזית הדרום עד תום המלחמה, ובכללן המערכה הקשה והממושכת על כיבוש משטרת עיראק סווידאן, נוכח התנגדות ממושכת של הצבא המצרי שהתבצר בה ובמשלטים שבקרבתה.
לאחר שחרורו מהצבא החליט לעשות את הגאולוגיה לתחום עיסוקו הראשי, ולכן נסע לשווייץ ולמד בציריך באוניברסיטת ציריך וב"בית הספר הטכני הגבוה הפדרלי" (ETH Zurich) גאולוגיה והתמחה במינרלוגיה, פטרוגרפיה פליאונתולוגיה וכימיה. ב-1957 סיים את המסלול הישיר של לימודי הדוקטורט עם הגשת עבודת התיזה בנושא "הגאולוגיה של הרי נפתלי, הגליל העליון".
לאחר שובו לישראל, שימש ד"ר רוזנברג כגאולוג בחברה הממשלתית "מחצבי ישראל" (שהשתלבה לימים בחברת "כימיקלים לישראל" - כי"ל), ונשלח מטעמה לעסוק כשנה בחקר מחצבים בקפריסין. ב-1958 הצטרף לחברת הנפט הישראלית נפטא כגאולוג נפט וגז, לימים התמנה לגאולוג הראשי של החברה והיה שותף לגילוי ולפיתוח של שדות הגז "זוהר", "כידוד", "קנאים" ו"גורים".
בשנות השמונים של המאה העשרים נטל חלק בפעילויות מגוונות בתחום חיפושי מקורות אנרגיה. הוא היה שותף להקמת החברות "ישראמקו" ו"יואל", היה מעורב בהבאת קבוצת ארמנד האמר (מבית Occidental Petroleum) ולשילוב מומחיה בעבודת חיפושי הנפט ביבשה ובים ושימש כמנהל הקידוחים של שלוש חברות אלה ושל "דלק". הוא יזם את הקידוחים הימיים מול חופי אשדוד, "ים-1" ו"ים-2". בקידוח ים-2 נמצא נפט מאיכות מעולה, אך הוא לא הוגדר כבעל פוטנציאל כלכלי, אם כי היה ההוכחה הראשונה לכך, שב"מדף היבשת" שלחופי ישראל נמצאים מאגרי נפט.
הקמת אבנר חיפושי נפט
פעולתו החלוצית המשמעותית ביותר הייתה ב-1989, בייזום הקמתה של "שותפות מוגבלת לחיפושי נפט" (יחד עם ד"ר דוד כהן וגדעון תדמור) - חברת "אבנר חיפושי נפט", שנקראה בראשי התיבות של שמו (אליהו בן נחום רוזנברג). הוא התמנה למנכ"ל משותף ולגאולוג הראשי ובעל הסמכות המקצועית הבלעדית. במקביל המשיך לשמש כיועץ הגאולוגי של חברת "דלק".
במסגרת עבודתו המקצועית ב"אבנר" העריך רוזנברג כי באזורים גאולוגיים מסוימים בים התיכון, בקרבת חופי ישראל, מצוי גז. הוא החליט על ביצוע קידוח בשדה "נועה", שדה הגז המסחרי הימי הראשון, שאותו קרא על שם בתו הצעירה. קידוחי "נועה" וקידוחי "מרי" הכלכליים שבאו אחריהם בוצעו במסגרת מיזם משותף (Joint Venture), שותפות ים תטיס, שאת הקמתה יזם ב-1999 (עם "דלק" ו"סאמדאן" [Samedan] - שהפכה לימים לנובל אנרג'י). שותפות זו פועלת עד היום בתחום מאגרי הגז באזור.
באוקטובר 2015 אישר משרד האנרגיה והתשתיות לקבוצה שיזם והקים רוזנברג לחדש את הקידוח בשדה "חלמיש 1", באזור חתרורים שבנגב, בין אזור ערד לים המלח. באתר זה מצא רוזנברג נפט כבר ב-1995, אבל הקידוח נסגר משיקולי אי-כדאיות כלכלית באותה עת. במאי 2016 פרסם מעריך חיצוני (Dunmore Consulting) דו"ח המצביע על 100% של ודאות גאולוגית להימצאות נפט באתר "חתרורים", בהיקף של בין 7 ל-11 מיליון חביות. רוזנברג החזיק באמצעות חברה בשליטתו ב-2.5% מרישיון חתרורים.
ד"ר רוזנברג היה מעורב בפעילויות בינלאומיות שונות בתחום חיפושי מקורות אנרגיה באירופה ובאמריקה. היה לו חלק במעורבות ישראל במאגר הימי הקפריסאי אפרודיטה (באזור "בלוק 12"), שהולידה שיתוף פעולה בתחום הגז בין ישראל לקפריסין. בד בבד עם עיסוקו המקצועי, שימש ד"ר רוזנברג במשך כ-20 שנים כמרצה בכיר ומרצה-אורח של סטודנטים לתואר מוסמך ודוקטור בחוג לגאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ובחוג לאסטרופיזיקה של אוניברסיטת תל אביב, בתחומי המינרלוגיה, גאולוגיה של נפט, ופיענוח רישומים חשמליים-לוגיים (Interpretation of Electric Logs). הוא הכשיר דורות רבים של גאולוגים וגאופיזיקאים. לפי בקשת הפרופ' ישעיהו ליבוביץ ויעקב בן-תור כתב את הסקירה הגאולוגית של הערך נפט באנציקלופדיה העברית.
ד"ר רוזנברג זכה ב-2010 ב"אות השנה" מטעם "ועידת האנרגיה והעסקים של ישראל" על תרומתו למשק האנרגיה.
נפטר ב-9 במאי 2020. היה נשוי למרים (בת חיים ושרה כהנא, נולדה בתל אביב בכ"ג באדר א' תרפ"ט, 5 במרץ 1929, נפטרה ב-ח' באב תשפ"א, 17 ביולי,2021; אחותה של כלת פרס ישראל לספרות עמליה כהנא-כרמון). להם שתי בנות ובן.
ארץ שבעת המינים
ארץ שבעת המינים הוא שיר שכתב דודו ברק, הלחין נחום היימן וביצעה חני ליבנה.
רקע
השיר הושמע תחילה כמוזיקה בסרט התיעודי "המלחמה שלאחר המלחמה" בשנת 1968 בבימוי מיכה שגריר. שנה לאחר מכן הוקלט השיר בגרסה בצרפתית על ידי הזמרת הצרפתייה מארי לאפורה. בשנת 1984 הוקלט על ידי חבורת הזמר של הגליל המערבי אך לא התפרסם. הוא הוקלט בשנת 1989 על ידי חני ליבנה ונכלל באלבומה "ווקליזה".
בשיר מוזכרים כל שבעת המינים, הוא נכלל באלבום האוסף "ארץ שבעת המינים" משירי דודו ברק, ובאחד מחלקי האלבום שנוצר משירי התוכנית ארבע אחרי הצהריים בהפקת גלי צה"ל. מירי אלוני ערכה ביצוע לשיר, ואורי הרפז הקליט אותו עבור אלבום משירי נחום היימן.
השיר נחשב כשיר המזוהה עם חג שבועות וחוברו לו ריקודי עם.
אח"י רומח (סער 4)
אח"י רומח היא ספינת סער, שנבנתה במספנות ישראל כשלישית בסדרת סער 4 – תכלית, ושירתה בשייטת ספינות הטילים במרחבי הים האדום עד מכירתה לצ'ילה בשנת 1979.
תחילת הדרך
ספינות סער 4 נבנו במטרה לשרת ב. ב-16 בספטמבר 1974 יצאה הספינה בפיקוד סא"ל יצחק קוראל אלמוג, מנמל חיפה, להפלגת בציר ענבים. מפקד ההפלגה היה סא"ל אברהם אשור. הספינה השנייה הייתה אח"י כידון (סער 4) בפיקוד רס"ן אריה רונה.
הספינות הפליגו סביב יבשת אפריקה לשארם א-שייח'. במסלול של כ-13,000 מייל ימי במשך 30 ימים – מתוכם 23 ימי הפלגה. והגיעו ב-16 באוקטובר 1974.
בהפלגה בים סוער בדרום הים האדום נתגלו בסיפון הספינה סדקים, שנבעו מחולשה בתכנון. ספינות סער 4 שנבנו במספנות ישראל חוזקו בקורות אורך ואילו בספינות סער 4.5 יישמו את הלקחים כבר בבניית הספינות.
בצי של צ'ילה
בשנת 1979 נמכרה הספינה לצי של צ'ילה בעסקה שכללה גם את אח"י רשף ואח"י קשת. אח"י רומח הייתה הספינה הראשונה שנמסרה לצי הצ'ילני. הצוות קיבל אותה בשארם א-שייח' שינתה את שמה LM Casma L-30 ולאחר סדרת אימונים יצאה להפלגה סביב אפריקה לצ'ילה.
קסנופילוס
קְסֶנוֹפילוס (יוונית: Ξενόφιλος; המאה ה-4 לפנה"ס) מכלקידיקי, היה פילוסוף מהאסכולה הפיתגוראית ומוזיקאי, שחי במחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס.
חייו
אולוס גליוס מציין שקסנופילוס היה חברו הקרוב ומורו של אריסטוקסנוס, ורומז שקסנופילוס לימד אותו תורה פיתגוראית. נאמר שהוא השתייך לדור האחרון של הפיתגוראים, והוא הפיתגוראי היחיד הידוע לנו שחי באתונה במאה ה-4 לפנה"ס.
אנו למדים מדיוגנס לארטיוס שאריסטוקסנוס כתב שכאשר קסנופילוס נשאל פעם על ידי מישהו כיצד יוכל לחנך את בנו בצורה הטובה ביותר, קסנופילוס השיב: "קודם כל הוא צריך לדאוג שיוולד בעיר שיש בה חוקים טובים".
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, אריסטוקסנוס אמר שקסנופילוס חי 105 שנים. קסנופילוס נהנה מתהילה משמעותית בתקופת הרנסאנס, ככל הנראה בשל טענת פליניוס הזקן שהוא חי 105 שנים מבלי שאי פעם היה חולה.
יעקב אושמן
יעקב אושמן (נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא פרופסור מן המניין ומחזיק הקתדרה על שם לואיס והלן רוגוב להנדסה אווירונאוטית בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. שטחי המחקר שלו הם שיערוך, זיהוי והיתוך מידע (information fusion), עם יישומים להנחיה, ניווט ובקרה במערכות אוויר-חלל.
ביוגרפיה
יעקב אושמן נולד ב-4 בנובמבר 1953. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה בהנדסת אווירונאוטיקה בטכניון בשנת 1975 ותואר דוקטורט למדעים במוסד בשנת 1986. נושא הדוקטורט שלו היה: Eigenfactor Methods in Optimal Linear Estimation, בהנחיית פרופ' יצחק יואב בר-יצחק.
אושמן שירת כמהנדס בלהק ציוד בחיל האוויר בין השנים 1975 ל-1981. היה עמית-מחקר ופרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק בבאפאלו בשנים 1988-1987. עבד במרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א בשנים 1998-1996. משנת 1989 הוא פרופסור בסגל הפקולטה לאווירונאוטיקה וחלל בטכניון.
בשנים 2003-2008 הוא היה נשיא של איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית.
המלכים העצלים
המלכים העצלים (בצרפתית: rois fainéants) היו מלכים מהשושלת המרובינגית שישבו על כיסא המלוכה באופן רשמי, אף כי את המדינה ניהל בפועל המיורדומוס שלא התחשב בדעתם של מלכים אלו.
גם בשלהי התקופה המרובינגית, היה למיורדומוס צורך בלגיטימציה ולכן, במשך 78 שנים המשיכו להמליך מלכים עושי-כלום, מצאצאי כלוביס הראשון בעודם שולטים בפועל בממלכה. הנימוק העיקרי למעשה זה היה דתי, המלכים המרובינגים נחשבו כצאצאי האל הגרמאני הקדם-נוצרי, דרך מרובך המלך המיתולוגי, ואחד מסימני המלוכה היה שיערם הארוך שבאבדם אותו היו מאבדים מכוחם המלכותי. כאשר חשו המיורדומוס שאינם זקוקים עוד למלך שאינו עושה דבר, הכתיר עצמו פפין הגוץ כמלך ויסד את השושלת הקרולינגית.
איינהרד מתאר בספרו "חיי קרל הגדול" את סופה של השושלת המרובינגית:
המלכים העצלים היו:
מלבד המלכים המרובינגים, זכה גם המלך הקרולינגי האחרון, לואי החמישי, מלך צרפת, בכינוי זה.
בארצות אחרות
למשל, השליטים האחרונים של האימפריה המוגולית בהודו ששלטו במאה ה-18, ובעיקר שה גהאן השני, מוחמד אברהים , מוחמד שה ושה עלאם השני , ישבו אמנם בחצר בדלהי אולם השלטון בפועל היה בידי מפקדי הצבא.
שקד (מאכל)
שקדים (מכונים גם שקדים מתוקים) הם מאכל המבוסס על פרי עץ השקד המצוי המתורבת. החלק הנאכל העיקרי הוא הזרע, אך גם הפרי הצעיר בשלמותו משמש למאכל. זרעי השקד התרבותי מכילים כמויות גדולות של שומן, חלבון, ויטמינים ומינרלים, ונחשבים למאכל בעל יתרונות בריאותיים מובהקים. מבחינת ייצור מסחרי, השקדים הם האגוז החשוב בעולם עם תפוקה עולמית של מעל 1.76 מיליון טון (ללא הקליפה החיצונית) בעונת 2020–2021.
מאכלי הפרי
כאשר פרי השקד נאכל בשלמותו הוא מכונה "שקדים ירוקים". הוא נאכל כאשר יש לו עדיין ציפה ירוקה, שעירה בשרנית וחמצמצה, והקליפה שמתחתיה עוד לא התקשחה. הפרי בכללותו חמצמץ.
שקדים ירוקים הם חטיף פופולרי בחלקים רבים של המזרח התיכון. לרוב הם נאכלים טבולים במלח בישול כדי לאזן את הטעם החמוץ, כבושים, ובמגוון צורות נוספות. בחצי הכדור הצפוני הם זמינים בעיקר מסוף מרץ ועד אמצע יוני.
מאכלי הזרע
זרעי השקדים מצופים בקליפה דקה בצבע חום, ותוכם לבן.
השקדים ניתנים למאכל כמות שהם ללא עיבוד כלשהו, ונאכלים כפרי יבש וחטיף. מספר שיטות עיבוד בסיסיות נפוצות על מנת לשנות את המרקם והטעם של השקדים:
שקדים הנמכרים ברמות הביניים של העיבוד משמשים בדרך כלל כתוספת למאכלים אחרים. שקדים מעשירים מנות בשומן וחלבונים, ובהרבה מנות בעלות מרקם רך משמשים כניגוד למרקם המנה.
השימוש בשקדים ברמות חיתוך שונות נפוץ מאוד במגדנאות.
קמח שקדים
קמח שקדים מתקבל מטחינה של שקדים מולבנים. הקמח משמש באפייה ובמגדנאות – בייצור מקרוני שקדים ומאפים מתוקים אחרים, במילוי עוגות ופשטידות, והוא אחד משני המרכיבים העיקריים של מרציפן וממרחי שקדים. בצרפת, קמח שקדים הוא מרכיב חשוב בפרנג'פן, המילוי של עוגת המלך המסורתית.
שימוש רב בקמח נעשה במאפים המותאמים לדיאטה דלת פחמימות או דלי גלוטן. הקמח מוסיף לחות וטעם אגוזי עשיר למאפים. פריטים שנאפים עם קמח שקדים נוטים להיות עשירים בקלוריות.
בשקדים יש רמות גבוהות של שומנים רב בלתי רוויים. בדרך כלל, מוגנות חומצות השומן אומגה 6 מפני חמצון על ידי הקליפה וויטמין E. כאשר שקדים נטחנים, ההגנות הללו נשברות, שטח הפנים החשוף גדל דרמטית ומגביר מאוד את נטיית הקמח להתחמצן.
חמאת שקדים
חמאת שקדים היא ממרח העשוי מטחינת שקדים, עם הקליפה או מולבנים. חמאת שקדים ניתנת גם להכנה באמצעים ביתיים על ידי טחינת שקדים בממחה. בחמאת שקדים ללא תוספים נוצרת עם הזמן היפרדות של השמן.
חמאת שקדים שימושית למריחה ישירה (למשל על פרוסת לחם או קרקר), בשילוב עם חומרי טעם נוספים כבסיס לממרחים בטעמים אחרים, כתוספת לרטבים ולמשקאות.
חלב שקדים
חלב שקדים הוא משקה העשוי משקדים טחונים, מים וממתיקים. בשונה מחלב מן החי, חלב השקדים אינו מכיל כולסטרול או לקטוז. חלב השקדים שימש כמשקה של המעמדות הגבוהים החל מהתקופה הרומית בכל רחבי אירופה ואסיה.
בימי הביניים שימש חלב השקדים תחליף לחלב בתקופת התענית, שבה נאסר על נוצרים לאכול מוצרים מן החי. חלב השקדים אף שימש תחליף לחלב רגיל בשל עמידותו לעומת חלב הבקר (בתקופה שבה טרם היו אמצעי קירור), ולכן חלב השקדים שימש כמשקה, בעוד שחלב הבקר והצאן חובץ לחמאה וגבינות.
כיום נמכר חלב שקדים בייצור מסחרי, ולעיתים מוסיפים לו תמציות טעם בטעמי וניל ושוקולד. משקה שקדים מזרח תיכוני נפוץ המבוסס על חלב שקדים קרוי "רוזטה", ונמכר לרוב כסירופ לבן ממותק בניחוח שקדים, שמדללים אותו במים קרים.
שמן שקדים
ב-100 גרם שמן שקדים 884 קק"ל.
השמן מיוצר משקדים מתוקים או מרים, והוא גליצריל אולאאט עם ריח קל וטעם אגוזי. הוא כמעט בלתי מסיס באלכוהול אך מסיס בקלות בכלורופורם או באתר. שמן שקדים מתוקים משמש כשמן נשא בארומתרפיה ובקוסמטיקה בעוד שמן שקדים מרים, המכיל בנזאלדהיד, משמש כחומר טעם למזון ובבשמים.
שמן שקדים נחשב יעיל בהזנת העור והחזרת גמישותו, טיפול בקמטים ובצלקות ובחידוש תאים. בשמן נעשה שימוש בקוסמטיקה כמרכיב בקרמים, חלב גוף וכשמן עיסוי. זהו אחד השמנים המומלצים לעיסוי פרינאום לקראת לידה.
במגדנאות
מגוון רחב של ממתקים קלאסיים כוללים שקדים כמרכיב מרכזי.
מרציפן
המרציפן הוא מרקחת המורכבת בעיקר מסוכר ושקדים טחונים. המרציפן משמש בעיקר כממתק המיוצר בצורות וטעמים מגוונים כגון: חטיף מרציפן מצופה שוקולד, חטיפי מרציפן בתוספת תמציות פרי וכתוספת לנוגט ומיני מתאבנים וקינוחים.
בתעשיית העוגות המרציפן משמש בעיקר לקישוט ולציפוי עוגות חתונה מסורתיות, עוגות יום-הולדת ועוגות לאירועים מיוחדים. יתרונו הבולט מתבטא בקשיותו, המאפשרת כיתוב או הדפס בצבעי מאכל על-גבי העוגה.
הודות למרקם הגמיש אך הנוקשה של המרציפן, ניתן לעצבו ולצבעו לשם הנוי והאמנות שבדבר. במדינות רבות בעולם קיימת מסורת של אמנות במרציפן. לדוגמה: באיטליה (ובמיוחד בפלרמו), נהוג לעצב ולצבוע המרציפן בדמויות קטנות של חיות במהלך חג המולד. בפורטוגל, נוהגים לעצב את המרציפן בצורות של פירות וכך נוהגים גם בספרד. בקרב הקהילה היהודית בוונציה רווח המנהג לאכול כדורי מרציפן תוצרת בית בפורים. המתכון המקובל כלל שקדים קלופים מיובשים וטחונים מעורבים באבקת סוכר ובביצה.
דרז'ה
דְרָזֶ'ה הם שקדים שלמים, עם קליפתם, המצופים בסוכר צבוע בצבעי מאכל שונים. לממתקים הללו היסטוריה ארוכה והם מקושרים באופן מסורתי לחתונות, מסיבות אירוסין, חינה, פדיון הבן, בת מצווה ובר מצווה וחגיגות מיוחדות. באירועים מסוג זה נהוג לחלקם בתוך שקיקים, והם משמשים כסמל לשגשוג, פריון, אושר, ומזל טוב.
קרם שקדים
קרם שקדים עשוי משקדים טחונים, סוכר, חמאה וביצים. הקרם משמש למילוי נוגט (להלן) ומגוון של מיני מאפה, בהם קרואסון שקדים, פיטיבייה, עוגת המלך, ועוגה באסקית.
נוגט
שקדים משמשים בחלק מסוגי הנוגט, לעיתים כקרם ולעיתים בשלמותם. נוגט שקדים שמקורו באליקנטה שבספרד נקרא "טוּרוֹן", או בקטלאנית "טוֹרו", ומכיל לפחות 60% שקדים.
ערכים תזונתיים
שקדים הם מזון עשיר מבחינה תזונתית, המספק 20% או יותר מהערך היומי של ויטמיני B ריבופלבין וניאצין, ויטמין E, והמינרלים החיוניים סידן, נחושת, ברזל, מגנזיום, מנגן, זרחן ואבץ. שקדים הם מקור מתון (10%–19% ערך יומי) של ויטמיני B תיאמין, ויטמין B6 ופולאט, כולין והמינרל החיוני אשלגן. הם מכילים גם סיבים תזונתיים רבים, חומצה אולאית וחומצה לינולאית. כמו אגוזים וזרעים אחרים, שקדים הם מקור לפיטוסטרולים כגון בטא-סיטוסטרול, סטיגמסטרול, קמפסטרול, סיטוסטרול וקמפסטנול. בקליפת השקדים תכולה גבוהה של נוגדי חימצון.
שקדים נכללים בין המזונות המומלצים על ידי משרד החקלאות האמריקאי כמקור טוב לחלבון. סקירה של מחקרים קליניים שבוצעה בשנת 2016 הצביעה על כך שצריכה קבועה של שקדים עשויה להפחית את הסיכון למחלות לב על ידי הורדת רמות הכולסטרול LDL בדם.
רעילות
הזרעים של שקדי בר הם מרים, ומכילים חומר בשם אמיגדאלין, המתפרק ויוצר חומצה ציאנית. חומצה זו רעילה, ולפיכך אכילת כמות מרובה של שקדים מרים מסוכנת. סכנה זו לא קיימת בשקדים מתוקים.
אלרגיה
שקדים עלולים לגרום לאלרגיה או אי סבילות. לשקדים תגובתיות צולבת שכיחה עם אלרגנים של אפרסק (חלבונים להעברת שומנים) ואלרגנים של אגוזי עצים. התסמינים נעים בין סימנים ותסמינים מקומיים (כגון תסמונת אלרגיה בפה, סרפדת) ועד לסימנים ותסמינים מערכתיים כולל אנפילקסיס, אנגיואדמה ותסמינים במערכת העיכול והנשימה.
עובש
עצי שקד רגישים לעובשים המייצרים אפלטוקסין. זיהום העובש עלול להתרחש מהאדמה, משקדים שנדבקו בעבר, וממזיקים כגון תולעת טבור-כתומה. רמות גבוהות של צמיחת עובש מופיעות בדרך כלל כגידול נימה אפור עד שחור. אכילת שקדים שמקורם בעץ נגוע בעובש נחשבת ללא-בטוחה.
במדינות שונות יש הגבלות קפדניות על רמות מותרות של זיהום אפלטוקסין בעצים ונדרשת בדיקה נאותה לפני שניתן לשווק את השקדים. האיחוד האירופי, למשל, מציג מאז 2007 דרישה שכל משלוחי השקדים ייבדקו לאפלטוקסין. אם האפלטוקסין אינו עומד בתקנות הבטיחות המחמירות, ניתן לעבד את כל המשלוח מחדש כדי לחסל את האפלטוקסין או שיש להשמיד אותו.
היסטוריה
השקדים מופיעים בכתבים שומריים המפרטים מרכיבים בארוחות משתה. בתנ"ך מופיעים השקדים כחלק מהמנחה שמביאים בני יעקב לפרעה. היפוקרטס (מאה 5 לפנה"ס) וקלאודיוס גלנוס (מאה 2 לספירה) תיארו בכתביהם את תכונותיהם של השקדים.
ברפואה העממית
ברפואה העממית השתמשו בשקדים נגד כאבי בטן, הרעלות קיבה, תולעים, שיעול יבש, מחלות ריאה, דלקות באוזניים, כאבי ראש, מחלות עור, צרבת ובעיות חומציות.
כן השתמשו בשקדים להגברת התשוקה המינית ולטיפול באין-אונות, להמעטת החלב של מניקות ולהגברת החלב של מניקות.
על פי הרפואה הסינית אנרגיית השקד היא נייטרלית, והשקדים יעילים לחיזוק צ'י ודם, להפסקת שיעול, ליחלוח ריאות, שימון המעיים והקלה על עצירות שנגרמה מיובש.
פרס ליבהבר
פרס מרק והניה ליבהבר לעידוד סובלנות דתית בישראל הוענק על ידי מכון שכטר למדעי היהדות החל משנת 1997 עד שנת 2014 עבור תרומה משמעותית להשגת סובלנות דתית ופתיחות תרבותית בישראל.
הפרס נוסד בעקבות רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בשנת 1995 ביוזמת הרב מרק ליבהבר, ממנהיגי הקהילה היהודית בצפון אמריקה ואשתו ד"ר הניה ליבהבר. הפרס כולל מענק כספי בשווי של 40,000$. חתן הפרס נבחר על ידי ועדה ציבורית, ועליו להדגים בפעולותיו והתבטאויותיו מחויבות לעקרונות הדמוקרטיה והסובלנות בשילוב עם ערכי היהדות.
רשימת הזוכים:
אוגוסטוס וינסנט טאק
אוגוסטוס וינסנט טאק (באנגלית: Augustus Vincent Tack; ) היה צייר אמריקאי של דיוקנאות, נופים וציור מופשט.
שנים מוקדמות
טאק נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה ועבר עם משפחתו לניו יורק בשנת 1883. לאחר שסיים את לימודיו במכללה בניו יורק בשנת 1890, למד טאק בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק עד 1895.
הוא הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריות קראושה בניו יורק בשנת 1896. בשנה שלאחר מכן עבר להתגורר במושבת אמנים בדירפילד, מסצ'וסטס, שם פגש ואחר כך התחתן עם אנייס גורדון פולר, בתו של האמן ג'ורג' פולר.
קריירה מקצועית
טאק החזיק סטודיו בניו יורק משנת 1894 ועד סוף ימיו. היו לו תערוכות תכופות בגלריות בניו יורק. משנת 1900 ועד שנות העשרים הוצגו עבודותיו באופן קבוע במוזיאון האמנות של וורסטר, בתערוכות הבינלאומיות של קרנגי בפיטסבורג ובאקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה בפילדלפיה.
בשנים 1914 ו-1915 עבודתו משכה את תשומת לבו של אספן האמנות והמבקר דאנקן פיליפס, שהפך לחברו הקרוב ולפטרון הראשי שלו. פיליפס וטאק שיתפו פעולה גם בארגון סלון המלחמה של בעלות הברית בשנת 1918.
סגנון
דיוקנאותיו וציורי הקיר של טאק היו בסגנון מסורתי, אך הוא צייר גם נופים חצי-מופשטים מיסטיים ויצירות מופשטות בנושאים רוחניים. ציורים אלה, הביעו חקירות טבע סובייקטיביות ופיוטיות לא הצליחו מבחינה מסחרית. הציור "זמן ומחוץ לזמן" הוא דוגמה המציגה סגנון החצי מופשט של טאק במקרה זה עננים.
אף על פי שטאק המשיך לצייר דיוקנאות קונבנציונליים וציורי קיר בהשראה קלאסית בהמשך הקריירה שלו, הישגיו המקוריים ביותר נותרו ציורי הנוף החצי-מופשטים, שרבים מהם היו בהשראת תצלומי הנוף של המערב האמריקאי. אלה בוצעו כמעט אך ורק עבור פיליפס. משנת 1941 ואילך, טאק החזיק סטודיו בוושינגטון, שם הוא הפיק פורטרטים של מנהיגים פוליטיים וצבאיים, כולל אייזנהאואר וטרומן, תוך שהוא ממשיך לצייר את הציורים המופשטים הפיוטיים שלו.
המוזיאון לאמנות של ברוקלין, מוזיאוני האמנות של אוניברסיטת הרווארד, מוזיאון האמנות של הונולולו, המוזיאון המטרופוליטן לאמנות, הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון הבירה, אוסף פיליפס, וושינגטון הבירה ומוזיאון טלפייר לאמנות, (ג'ורג'יה) הם בין האוספים הציבוריים המכילים יצירות מאת אוגוסטוס וינסנט טאק.
קסיוס (תנין)
קסיוס הוא תנין ים זכר גדול מאוד וזקן מאוד. ב-2011 הוכתר קסיוס על ידי ספר השיאים של גינס כתנין הגדול ביותר בשבי. בעת קביעת השיא היה אורכו ומשקלו כ-, וגילו מוערך ב-110 שנים. כיום הוא חי בשבי בגן החיות Marineland Crocodile Park שבגרין איילנד שבקווינסלנד, אוסטרליה. הוא נקרא על שם קסיוס קליי (המתאגרף ששינה את שמו מאוחר יותר למוחמד עלי). קסיוס הוא תנין גדול ולמוד קרבות, ובמהלך חייו נפצע וסובל ממספר נכויות: הוא חסר את הקצה הקדמי של חרטומו, את רגל שמאל הקדמית ואת קצה זנבו.
קסיוס נולד באזור הטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה ובשל גודלו החל לעשות צרות ולתקוף בני אדם וכלי שיט. הוא תקף סירות קטנות בנהר פיניס שבטריטואיה הצפונית עד אשר נלכד ב-1984. ב-1987 עבר למשכנו הנוכחי ב-Marineland Crocodile Park שבקווינסלנד, לשם הוא הובא על ידי צייד התנינים ג'ורג' קרייג.
Insomniac Games
Insomniac Games היא מפתחת משחקי מחשב שבסיסה בארצות הברית. החברה פיתחה מספר משחקים אשר זכו להצלחה מסחרית. כמו כן היא פיתחה מספר דמויות קמע לפלייסטיישן.
בשנת 2019 נרכש האולפן על ידי Sony Interactive Entertainment והפך לחלק מאולפני SIE Worldwide.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1994 על ידי טד פרייס בברבנק שבקליפורניה כ-Xtreme Software. הפרויקט הראשון שלה היה "Disruptor", שלא הצליח והחברה כמעט נסגרה. הפרויקט השני היה "ספיירו הדרקון", שזכה להצלחה ותוך שנתיים פותחו משחקי המשך. לאור ההצלחה פותחו סדרות משחקים "Ratchet & Clank" ו-"Resistance" ("Resistance: Fall of Man" בשנת 2006 ובהמשך עוד חמישה משחקים).
בשנת 2014 החליטה החברה להרחיב את סדרות המשחקים והחל בפיתוח "Sunset Overdrive" ו-"Song of the Deep". בשנת 2018 יצא המשחק "ספיידרמן", המותאם לפלייסטיישן 4.
עד לשנת 2019 הייתה Insomniac חברה עצמאית ששיתפה פעולה עם חברות הפצה כמו "Microsoft" ו-"Electronic Arts". באותה שנה נרכשה על ידי "Sony Interactive Entertainment" ומאז פועלת כחטיבה של התאגיד.
חברת "High Impact Games" הוקמה על ידי פורשי אינסומניאק. החברה משתפת פעולה עם "Naughty Dog" ופיתוחים טכנולוגיים מועברים בין החברות.
"IGN" כללה את החברה ברשימת ה־20 חברות מפתחות המשחקים הכי טובות בכל הזמנים.
צפירה (סיפור)
צפירה הוא סיפור קצר מאת אתגר קרת המופיע בספר צנורות שיצא ב-1992.
עלילה
גיבור הסיפור הוא תלמיד תיכון בשם אלי. בתחילת הסיפור מתואר טקס יום השואה בבית הספר. נערה בשם סיוון מתיישבת ליד אלי. הוא מאוהב בה. לאחר מכן מגיע נער בשם גלעד, מזמין אותה לשבת מאחור והיא הולכת איתו. בהמשך הסיפור מסתבר שסיוון היא חברתו של שרון, תלמיד מצטיין ומקובל, העתיד להתקבל לקומנדו הימי. שרון וגלעד הם חברים. במהלך הטקס מספר עד על חוויותיו מאושוויץ.
לאחר הטקס מבחין אלי בשולם, שרת בית הספר, היושב ובוכה. אלי שואל אותו מה קרה. שולם מספר לאלי שהוא מכיר את העד מאושוויץ, כיוון ששניהם היו יחדיו בזונדרקומנדו. אלי, שטועה לחשוב כי ה"זונדרקומנדו" היא יחידת קומנדו צבאית, תוהה כיצד אדם חלוש ושברירי כשולם הגיע אליה.
כמה ימים לאחר מכן, שומע אלי מחבריו כי שרון וגלעד גנבו את אופניו של שולם השרת וביצעו בו מעשי ונדליזם. אלי מדווח על כך למנהל בית הספר. בעקבות זאת המשטרה חוקרת את שרון וגלעד. כמה ימים לאחר מכן סיוון אומרת לאלי ששרון וגלעד גילו על ההלשנה. היא אומרת לו שהם מחכים לו בשער בית הספר ולכן כדאי לו לצאת מפתח אחורי של בית הספר. כשאלי מגיע לשם הוא מגלה את שרון וגלעד מחכים לו. מכאן ניתן להבין שסיוון שיתפה עימם פעולה.
שרון וגלעד מתעמתים עם אלי. כאשר שרון שואל לפשר ההלשנה, מתלבט אלי האם להוכיח אותו על כך שגם שולם בעצמו היה ב"יחידת קומנדו" בזמן השואה, בדיוק כמו יחידת הקומנדו הימי ששרון עתיד להתקבל אליה. אך מרוב הפחד, מסתפק אלי בלהגיד לשניים ש"אין להם כבוד".
בשעה שהשניים עומדים "ללמד" את אלי "מה זה כבוד, בדרך הקשה" - כלומר, להכות אותו - נשמעת באותו הרגע צפירת יום הזיכרון. שרון וגלעד נעמדים מפאת כבוד הצפירה, ואילו אלי מנצל את ההזדמנות ובורח.
מסר
כמו כן, ישנה הקבלה בין ה"זונדרקומנדו" - חוליית האסירים שטיפלה בגופות הקרבנות במחנות ההשמדה, ששולם השתייך אליה כאסיר באושוויץ - לבין יחידת הקומנדו הימי בצה"ל (שייטת 13) ששרון עתיד להתקבל אליה לאחר תום לימודיו.
סטפן גראייק
שלום סטפן גרָאיֶיק (בפולנית: Stefan Grajek; 15 בדצמבר 1915 - 13 ביוני 2008) היה מלוחמי מרד גטו ורשה.
ביוגרפיה
אחרי מלחמת העולם השנייה פעל גראייק בפולין לשיקום שארית הפלטה היהודית בפולין. היה ממייסדי "ועד הבריחה" בלובלין, שהגה את תוכנית הבריחה של שארית הפלֵטה, ריכוזה והכנתה לעלייה לארץ ישראל. בניגוד לאבא קובנר, מנהיג קבוצת הלוחמים שתמכו בהעלאת חברי התנועות החלוציות לארץ ישראל לאלתר, גראייק (בדומה לצביה לובטקין ויצחק צוקרמן) גרס, שיש להישאר באירופה ולרכז את המאמץ בארגון כל הניצולים לעלייה המונית ארצה במסגרת "תנועת הבריחה". מי שהייתה לרעייתו, אוטה וארגון-גראייק, נטלה חלק בפעולה מיוחדת לאסוף ולרכז אלפי ילדים ולהכינם לעלייה ארצה באמצעות תנועת הבריחה.
גראייק עלה לישראל ב-1949 והיה ממקימי קיבוץ לוחמי הגטאות. גם בארץ הוא היה פעיל ציבורית. בין השאר שימש כיו"ר ארגון הפרטיזנים העולמי ויו"ר התאחדות עולי פולין. היה חבר ההנהלה והוועד המנהל של יד ושם.
גראייק חיבר שלושה ספרים על המרד והשנים שלאחריו.
הקים את המרכז היהודי העולמי ללימוד ולחקר יהדות פולין באוניברסיטת תל אביב. סטפן גראייק נפטר בתל אביב ונטמן בבית העלמין הישן בהרצליה ליד רעייתו, אוטה (1925–2005).
הוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית
הוועדה המיוחדת של הסנאט לענייני הזדקנות (באנגלית: United States Senate Special Committee on Aging) היא ועדה מיוחדת בסנאט של ארצות הברית. הוועדה נוסדה לראשונה בשנת 1961 כוועדה ארעית, אך ב-1977 נקבע מעמדה כוועדה קבועה. עם זאת, כוועדה מיוחדת אין לה סמכויות חקיקתיות, אך היא חוקרת סוגיות הקשורים לאזרחים הוותיקים של ארצות הברית, לרבות מדיקר וביטוח לאומי.
טרם העברת תוכנית המדיקר בקונגרס של ארצות הברית, הוועדה התעסקה בכיסוי ביטוחי בריאות עבור האזרחים הוותיקים בארצות הברית. הוועדה מנהלת פיקוח על תוכנית מדיקר, ביטוח לאומי ו"חוק האמריקאים המבוגרים". חלק מהנושאים בהם פועלת הוועדה המיוחדת להזדקנות ניתן למנות תנאים בלתי-הולמים בבתי אבות, הגנה מפני גילנות, ותמחור תרופות מרשם.
Let Your Hair Down
Let Your Hair Down הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הרגאיי-פיוז'ן הקנדית לאלבום האולפן הראשון שלהם, Don't Kill the Magic. השיר נכתב על ידי אדם מסינגר, יחד עם חברי הקבוצה נסרי אטווה ואלכס טאנאס, והופק על ידי מסינגר, אטווה, טאנאס וגיטריסט הלהקה, מארק פליזר. ב-7 באוקטובר 2014 נשלח השיר לרדיו הלהיטים העכשוויים דרך חברת ההקלטות RCA רקורדס, כסינגל השלישי מהאלבום, והשני בארצות הברית.
וידאו קליפ
קליפ המילים לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo הרשמי של הלהקה ב-20 באוגוסט 2014. בקליפ הרשמי לשיר, שבוים על ידי דייוויד רוסו, מופיעה הלהקה בחוף ים בשקיעה. הקליפ עלה לערוץ היוטיוב ב-31 באוקטובר 2014.
יום טוב עסיס
יום טוב עסיס (Yom Tov Assis; 1942 - 16 ביוני 2013, ח' בתמוז תשע"ג) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של עם ישראל, ראש מרכז היספניה-יודאיקה לחקר יהדות ספרד ופורטוגל, יו"ר אקדמי של המרכז לחקר יהדות ארם צובא וסביבתה באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח. הוא עמד בראש "החברה לחקר יהדות ספרד ופזורתה".
ביוגרפיה
יום טוב עסיס נולד ב-1942 בחלב שבסוריה, אח שמיני מתוך תשעה. ב-1948, בעקבות המהומות וההתקפות על היהודים לאחר החלטת האו"ם לחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות, ערבית ויהודית, עבר עם משפחתו ללבנון, בהשאירם מאחוריהם את כל רכושם. כשהיה בן 11 עברה המשפחה לטורקיה, שם היה לאביו הסוחר עסק. בשנת 1962 עבר עסיס לאנגליה, שם למד את כל לימודיו האקדמיים עד לדוקטורט. הוא למד ב-Jews' College, ביוניברסיטי קולג' ובבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה, כולם בלונדון. ב-1971 עלה לישראל ועשה דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים, אותו קיבל ב-1981. עבודת הדוקטור נכתבה בהדרכת פרופ' חיים ביינארט בנושא "יהודי ארגוניה תחת שלטונו של יעקב השני (1291–1327)". עסיס היה מרצה באוניברסיטה העברית משנת 1975 והועלה לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1996, עמד בראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית בשנים 1997–2001, קודם לכן שימש יו"ר מרכז לחקר קהילות ישראל ע"ש דינור בשנים 1995–1997, ובשנים 2001–2007 היה יו"ר המרכז להוראת תרבות ישראל באוניברסיטאות בעולם ויו"ר מרכז צ'ייס למדעי היהדות ברוסית. כפרופסור אורח לימד באוניברסיטאות יוניברסיטי קולג', אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת ייל, סורבון, ישיבה יוניברסיטי, קייס ווסטרן יוניברסיטי, אוניברסיטת סידני ואוניברסיטת שנדונג.
עסיס ערך את כתב העת "היספניה יודאיקה" בולטין, היוצא לאור בשלוש שפות: עברית, אנגלית וספרדית פעם בשנה ועוסק בתולדותיהם ותרבותם של היהודים בחצי האי האיברי בימי הביניים. בסדרת היספניה יודאיקה שבעריכתו הופיעו עד כה אחד עשר כרכים.
כן ערך את סדרת הספרים "מקורות לתולדות היהודים בספרד"" (Sources for the History of the Jews in Spain). זוהי סדרת ספרי מקורות מארכיונים בספרד, עסיס כתב את המבוא בספרדית ובאנגלית. עד כה יצאו שישה כרכים בסדרה.
יום-טוב עסיס היה נשוי לקלרה (נפטרה ב-2007) והוא עצמו נפטר ב-16 ביוני 2013. לזוג יש חמישה ילדים, ושלושה עשר נכדים. בנם פרופ' אליהו עסיס הוא מרצה למקרא ויהדות ובעבר שימש כדיקן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן.
על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים.
מחקריו
מחקריו של עסיס עוסקים ביהודי ספרד בימי הביניים, בעיקר קטלוניה וארגוניה (פדרציה בה כלולים קטלוניה, ארגוניה, ולנסיה ומיורקה). הוא מתבסס לצורך מחקריו על חומר ארכיוני, בעיקר על ארכיון הכתר של ארגוניה בברצלונה ועל ארכיונים מקומיים. מחקריו כוללים את קורות היהודים בנווארה, קסטיליה ופורטוגל ובשנים האחרונות החל לחקור את יהדות פרובאנס והפזורה הספרדית.
תור הזהב של יהדות ארגוניה: קהילה וחברה במלכות ארגוניה, 1327-1213
הספר
דן בארגון הקהילה היהודית בארגוניה, על היבטיה השונים: מנהיגות, בחירות ומינויים, שיטת המשטר בקהילה, מוסדות הקהילה ומערכת המשפט. הספר גם עוסק במבנה החברתי, במעמדות השונים בחברה היהודית, במאבק בין העניים והעשירים ובחיי המשפחה. הוא סוקר את מוסדות הקהילה השונים: בית הכנסת, בית הדין, השכונה היהודית.
עסיס מראה בספרו שהקהילה היהודית הייתה אוטונומית. לדעתו האוטונומיה ניתנה ליהודים ממספר סיבות: 1. הנוחות של המלכות לתת ליהודים לנהל את חייהם. 2. הערך שהביאו היהודים למלכות והנכונות של המלכות להעניק להם חיים מלאים. 3. נכונותם של היהודים עצמם להמשיך ולהתקיים כיהודים.
הכלכלה היהודית בכתר ארגוניה בימי הביניים, 1327-1213: כסף ועוצמה
ספר זה
משלים את ספרו של עסיס "תור הזהב של יהדות ארגוניה" והוא דן בהיבטים הכלכליים של הקהילה היהודית בארגוניה: תשלומי המיסים, גביית המיסים; תפקידם של יהודים בבנקאות ובהלוואות בריבית. עסיס מראה בספר את התלות של המלך והכתר בכלכלת היהודים ובכסף היהודי. היהודים היו בעלי ערך כלכלי חשוב ביותר ולכן הכתר העניק להם הגנה וחסות. ספר זה מבוסס גם על מקורות ארכיונים מרכזיים וגם על מקורות נוטריונים, שבהם יש מידע על הפעילות הכלכלית היומיומית של היהודים.
היהודים בני המעמד הבינוני והנמוך עסקו במלאכות יד שונות כמו סנדלרים, בורסקאים, חייטים. רבים מהם התאגדו בחבורות, דוגמת הגילדות הנוצריות. הענף היחידי שהיהודים לא עסקו בו היה החקלאות, אם כי חלקם היו בעלי שדות וכרמים.
היהודים בסנטה קולומה דה קראלט: מקרה בוחן של כלכלה ודמוגרפיה בקהילה בשלהי המאה השלוש עשרה
ספרו זה של עסיס יצא לאור בעברית
ובתרגום קטלני. הוא עוסק בכפר קטן, סנטה קולומה דה קראלט שבו חיו כ-30–50 משפחות יהודיות. עסיס גילה בארכיון בטאראגונה חומר נוטריוני עשיר על המקום הזה. ממקורות אחרים כמעט ולא נודע דבר על יהודי הכפר הזה. בארכיון מצוי חומר נוטריוני ובו תיעוד יומיומי של פעולותיהם הכלכליות של היהודים. עסיס הרכיב מן המסמכים תמונת מצב של הפעילות הכלכלית של היהודים ומצבם הדמוגרפי בכפר.
יהודי נווארה בשלהי ימי-הביניים
ספר זה כתב עסיס ביחד עם פרופסור רמון מגדלינה מאוניברסיטת ברצלונה והוא ראה אור בשפה העברית.
הספר מתבסס בעיקר על מקורות שמצא עסיס בפמפלונה שבנווארה. המקורות כתובים בעברית ובספרדית-יהודית, השפה הספרדית (ניב של נווארה) הכתובה באותיות עבריות. ניתן לראות שיהודים רבים ובהם סוחרים זעירים ופשוטי עם, כתבו בעברית. רוב המקורות הם פנקסים כלכליים של יהודים המתארים את פעילותם הכלכלית היומיומית. בין המקורות האלה נמצאו תקנות או החלטות הקהילה שנתקבלו. בנוסף לכרך העברי, פרסמו על הנושא הזה עסיס ומגדלינה שני ספרים בספרדית:
הרומנסה היהודית במקורות עבריים-נאבאריים מן המאה ה-14
ספר זה
כתב עסיס ביחד עם רמון מגדלינה והבלשנית קולומה ליאל. הכרך מכיל את כל המקורות שמצא עסיס על יהודי נווארה בארכיון הכללי של נווארה בפמפלונה. המקורות הם לרוב תקנות הקהילות ופנקסים כלכליים. בספר הזה כתב עסיס פרק על העברית בפי יהודי נווארה. חשיבות המקורות היא במידע שמספקים על פעילותם הפיננסית של יהודי נווארה ועל הלועזית שבה השתמשו. ספר נוסף המשלים את כרך זה ועוסק בהיבטים שונים של אותו נושא וניזונים מאותם מקורות.
החברה היהודית
עסיס כתב על היבטים שונים של החברה היהודית, כולל מבנה החברה. החברה היהודית הייתה מורכבת משלושה מעמדות נפרדים ועסיס הראה את היחסים ביניהם. הוא כתב על המאבק בין העניים לעשירים, ועל פשע ואלימות בתוך החברה היהודית. עסיס הראה על תופעה חברתית שבה העניים חשבו שהם מנוצלים ומדוכאים בידי העשירים, כאשר הנהגת הקהילה הייתה בידי העשירים. העניים סברו שהם משלמים מיסים מוגזמים מעבר ליכולתם ושאינם מיוצגים במוסדות הקהילה. הוא הראה כיצד העניים מתארגנים כדי לתפוש את השלטון בקהילה ובמקרים שאינם מצליחים בכך הם ניסו למצוא דרך אלטרנטיבית. כך למשל אם הקהילה אינה מספקת לימוד תורה הם מקימים מוסד חינוכי שעניים יוכלו ללמוד בו. זוהי דוגמה מתחום החינוך, דוגמאות דומות ניתן למצוא בתחומי הכלכלה, התרבות והדת.
חיי המשפחה
עסיס חקר את חיי המשפחה וכתב על היחסים בין נשים לגברים, תופעת הביגמיה בספרד, התנהגות מינית בחברה היהודית בספרד. בנושאים אלה הוא נעזר בשני סוגי מקורות: האחד הוא שאלות ותשובות, טענות כנגד אדם מסוים, אדם שמאשים את אשתו שניהלה פרשיית אהבה עם מישהו והסוג השני של מקורות הוא מקורות לועזיים שבהם יש התייחסות לדברים האלה.
מקומם של היהודים בחיי הכלכלה
בנושא זה עסק עסיס במקומם של היהודים בחיי הכלכלה, מקומם במסחר, בהלוואת בריבית למלכות והוא הציג תמונה די סולידית על תרומתם של היהודים לכלכלה.
יהודים בשרות המלכות
עסיס כתב על תרומתם של היהודים למלכות, אנשים שבזכות ידיעותיהם, בעיקר בערבית, נתמנו לדיפלומטים בשרות הכתר.
ארגון הקהילה ומוסדותיה
ארגון הקהילה היה אחד הנושאים הבולטים במחקרו של עסיס. הוא הגיע למסקנה שקיום היהודים בתנאי גלות בימי הביניים התאפשר לקהילה היהודית שבה באו לידי ביטוי מרכיבים רבים של הזהות היהודית
ספרים שכתב
מהדורה קטלנית: Els jueus de Santa Coloma de Queralt, Santa Coloma de Queralt, 2002 מהדורה צרפתית: Les Juifs d'Espagne: Des origines à l'expulsion, Jérusalem, 1988
עוזי לוי
עוזי לוי (נולד ב-1959) הוא קצין משטרה בדרגת ניצב, המכהן כמפקד מחוז ש"י במשטרת ישראל.
ביוגרפיה
לוי נולד וגדל בחבל התענכים, בן להורים חקלאים ומגדלי בקר. למד בבית ספר חקלאי מקיף "ויצו קנדה נהלל". עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, בנוסף עבר קורס מ"כים חי"ר ולחם במבצע ליטני.
בדצמבר 1981 התגייס לימ"מ, ושירת ביחידה כלוחם. במהלך מלחמת לבנון הראשונה השתתף במספר מבצעים חסויים בתוך לבנון.
לאחר תקופה ביחידה, יצא לקורס קצינים חי"ר בבה"ד 1, בסיום הקורס חזר ליחידה ושירת בתפקידים שונים: מפקד צוות, מפקד פלגה, קצין מבצעים, קצין הדרכה, קצין אג"ם וסגן מפקד הימ"מ. במהלך שירותו בימ"מ, השתתף בעשרות מבצעים חסויים שעדיין אסורים בפרסום. ב-1999 יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד מג"ב איו"ש וב-2010 מונה למפקד מג"ב צפון. בתקופה זו מג"ב צפון כלל את מרחב צפון ואת מרחב חוף. בהמשך פוצל מרחב צפון במג״ב לשני מרחבים - צפון וחוף.
בפברואר 2012 הועלה לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מג"ב איו"ש. בספטמבר 2015 פרץ גל הטרור הפלסטיני, במהלכו התרחשו פיגועי טרור כמעט מדי יום, כאשר חלק גדול מהם התרחש בירושלים ובשטחי יהודה ושומרון. לוי הוביל את מג"ב איו"ש בתקופה מורכבת ומאתגרת של פיגועי טרור, החל מפיגועי דקירה, פיגועי דריסה והשלכת בקבוקי תבערה ועד לפיגועי ירי והשלכת מטענים.
בדצמבר 2020 עת מונה מפקדו במשמר הגבול קובי שבתאי לממלא מקום מפכ"ל המשטרה, כיהן כממלא מקום מפקד מג"ב.
בינואר 2021, הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז ש"י.
לוי נשוי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדעי היהדות מהקריה האקדמית אונו.
Natural
Natural הוא שיר של להקת הפופ רוק האמריקאית אימאג'ין דראגונז, שחבריו כתבו יחד עם ג'סטין טרנטר, קלינסמן לוקאס ס. ברנרדו ומפיקיו מאטמן & רובין. הוא יצא לאור באמצעות קידינאקורנר ואינטרסקופ רקורדס ב-17 ביולי 2018, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Origins.
הרכב
"Natural" הוא שיר פופ רוק הכולל "תערובת של תופים נפיצים ומילים מעוררות השראה", עם "מכשירים מטלטלי אצטדיונים" בפזמונו.
בולי ירושלים
עקב מלחמת העצמאות, במרץ 1948 נותקה ירושלים היהודית משאר היישובים היהודים והייתה נתונה במצור.
סוזן קלווין
ד"ר סוזן קלווין (אנגלית: Dr. Susan Calvin) היא דמות בסדרת ספרי המדע הבדיוני של אייזק אסימוב העוסקים ברובוטיקה. הד"ר קלווין הייתה הרובופסיכולוגית הראשית בחברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים, היצרנית הגדולה של רובוטים במאה ה-21 והוותה את הדמות הראשית ברבים מסיפוריו הקצרים של אסימוב הנוגעים לרובוטים, שנאספו מאוחר יותר בין השאר בספרים "אני, רובוט" ו"בארץ הרובוטים".
בולי ירושלים
ב-9 במאי 1948 נפתח בירושלים, על ידי מנהלת העם, סניף דואר ראשי בבית ברניך. באותו יום נפתחו גם שלושה סניפי משנה, בגאולה-מאה שערים, במחנה יהודה וברחביה. סניפי הדואר קיבלו דואר לחלוקה בתוך ירושלים, חלוקה שבוצעה על ידי הדוורים תוך חירוף נפש. לתשלום שירותי הדואר, בתקופה בה העיר הייתה נתונה במצור, הן בתקופה שקודם להקמת המדינה והן לאחר ה-16 במאי 1948ביוון שלא ניתן היה להוביל אליה את בולי הדואר העברי מתל אביב, עשו שימוש בתוויות הקרן הקיימת לישראל בהם הודפסה מפת החלוקה של ארץ ישראל. על התוויות נוסף הדפס רכב שכלל את הערך הנקוב ואת המילה "דואר".
סוזן קלווין
ביוגרפיה בדיונית
סוזן קלווין נולדה בשנת 1982, באותה שנה שבה התאגדו החברות 'רובוטי ארצות הברית' ו'אנשים מכניים'. בגיל 16 היא כתבה את המאמר הראשון שלה תחת השם "היבטים מעשים של הרובוטיקה". המאמר התפרסם לאחר שסוזן השתתפה בסמינר פסיכו-מתמטיקה, שבו הציג ד"ר אלפרד לנינג מרובוטי ארצות הברית את הרובוט הנייד הראשון שצויד בקול.
לאחר שסיימה את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטת קולומביה בשנת 2003, התחילה סוזן ללמוד תואר מתקדם בקיברנטיקה ולמדה לבנות מוח פוזיטרוני כך שניתן יהיה לחזות מראש את תגובותיו לגרויים מסוימים. לאחר סיום הדוקטורט שלה, הצטרפה לחברת 'רובוטי ארצות הברית ואנשים מכניים' בשנת 2008 כרובופסיכולוגית הראשונה שלהם. כבר כשנה לאחר-מכן, בשנת 2029, כאשר עזבה סוזן בפעם הראשונה את כדור הארץ כדי לבקר בבסיס 'היפר', תוארה הרשמי היה 'רובופסיכולוגית ראשית של החברה'.
סוזן פרשה מחברת 'רובוטי אמריקה ואנשים מכניים' בשנת 2057, אך המשיכה לפעול בכמה הזדמנויות כיועצת חיצונית שלהם. סוזן מתה בשנת 2064, בגיל 82.
בסיפור "ראייה" כאשר נשאלה האם רובוטים שונים מבני אדם מבחינה מנטלית, ענתה ד"ר קלווין: "הם מעולמות שונים. הרובוטים הגונים מיסודם". סיפוריו של אסימוב מתארים אותה כאדם מחושב ומבריק ובה-בשעה כקרה ומרוחקת עד כדי התנהגות הגובלת במיזנתרופיה כלפי בני-אדם איתם היא באה במגע, אך לא כלפי רובוטים.
חמישיית דג השמך
חמישיית דג השמך או חמישיית הטרוטה הוא הכינוי הנפוץ לחמישיית פסנתר בלה מז'ור מאת שוברט, מס' 667 ברשימת דויטש. זו אחת היצירות הפופולריות והאהובות של המלחין, במיוחד הפרק הרביעי שלה - וריאציות על השיר דג השמך. החמישייה כתובה להרכב של פסנתר, כינור, ויולה, צ'לו וקונטרבס (ההרכב המוכר יותר כיום, של חמישיית פסנתר להרכב של פסנתר ורביעיית מיתרים, טרם התגבש באותה תקופה). שוברט חיבר את היצירה ב-1819, כשהיה רק בן 22 (השיר "דג השמך" נכתב שנתיים קודם לכן, וזכה לפופולריות רבה), אבל היא יצאה לאור בדפוס רק לאחר מותו, ב-1829. האופי הכללי של היצירה כולה אופטימי וטוב-מזג, והיא מצטיינת בתזמור בהיר במיוחד - בעיקר בזכות הכתיבה לפסנתר, ברגיסטר גבוה מהרגיל (במקומות רבים שתי הידיים מנגנות קו מלודי יחיד באוקטבות, ללא תמיכה מרגיסטר הבאס של הפסנתר), וכן בזכות הרכב הכלים הלא שגרתי, שמפקיד את קו הבאס בידי הקונטרבס ומאפשר לצ'לו לנגן תפקיד מלודי מאוד וגבוה יחסית.
היצירה נכתבה, קרוב לוודאי, בהזמנתו של סילבסטר פָּאוּמגרטנר, שהיה פטרון של מוזיקאים וצ'לן חובב בעצמו, תושב העיירה שטייר באוסטריה. שוברט כנראה החל לכתוב את החמישייה בשטייר, וסיים אותה בביתו בווינה. פאומגרטנר, קרוב לוודאי, הוא זה שהציע לשוברט לכלול ביצירה וריאציות על השיר "דג השמך".
בניגוד לרוב היצירות הקאמריות של שוברט, הכתובות בארבעה פרקים, לחמישיית דג השמך חמישה פרקים, מה שמקרב אותה לז'אנר הסרנדה או הדיברטימנטו (ז'אנרים המצטיינים גם הם בכתיבה קלילה יותר), בדומה לשמינייה שחיבר שוברט כחמש שנים מאוחר יותר. פרקי החמישייה:
ביצועים
אף כי היא התקבלה בביקורות מעורבות בקרב אנשי מקצוע, חמישיית דג השמך הפכה תוך זמן קצר מעת צאתה לאור לאחת היצירות הפופולריות והידועות ביותר של שוברט. ביצועים רבים שלה הוקלטו לאורך השנים, והיא שימשה גם בסיס לסרטו התיעודי של כריסטופר נופן מ-1969, המתעד ביצוע של היצירה בלונדון על ידי יצחק פרלמן בכינור, פנחס צוקרמן בוויולה, ז'קלין די פרה בצ'לו, בעלה, דניאל בארנבוים, בפסנתר וזובין מהטה בקונטרבס. הסרט, המתעד גם ראיונות וקטעים מן החזרות, התפרסם מאוד כמופת לסרט תיעודי בתחום המוזיקה הקלאסית. לקראת סוף המאה העשרים נפוצים גם ביצועים של חמישיית דג השמך בכלים אותנטיים.
איית את שמי באות ס'
איית את שמי באות ס' (באנגלית: Spell My Name with an S) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בשנת 1958. הסיפור נכתב בהשראת התסכול של אסימוב משגיאות כתיב בשמו כ"אזימוב" (Azimov). הסיפור תורגם לעברית ב-1972 בקובץ מחר כפול תשע, ושוב ב-1980 בקובץ "שקיעה", ופעם נוספת ב-2014 בקובץ כתבי אייזק אסימוב כרך 3. אסימוב העיר שאת החלק האחרון בסיפור הוא הוסיף בדרך אגב. למרות הסוף הטוב המקורי, אסימוב לא היה מרוצה, כי הנומרולוג לא הוסבר. לכן הוא הכניס את החלק האחרון כדי להסביר את הנומרולוג.
עלילה
הסיפור מתרחש בתקופת המלחמה הקרה ומספר את סיפורו של מרשל זבטינסקי, פיזיקאי גרעיני פולני-אמריקאי, המודאג מהמשך הקריירה שלו ופונה לנומרולוג כדי להכניס אותה לנתיב טוב יותר. הנומרולוג מייעץ לו לשנות את האות הראשונה בשם משפחתו ל"ס": סבטינסקי. סדרה מורכבת של אירועים מתחוללים כאשר שירות הביטחון האמריקאי שם לב לשינוי וחושד בו. מוצאו הפולני של מרשל גורמים להם לחשוד שהוא מנסה להסיח את דעתם מקרוב משפחה שלו בגוש המזרחי. הם מגלים אדם שעשוי להיות קרוב-רחוק שלו - מיכאל אנדרייביץ' זבטינסקי, שהוא גם כן פיזיקאי גרעין, מה שמוביל לגילוי שברית המועצות עובדת על שדות כוח כהגנה מהתקפה גרעינית. האמריקאים מתחילים מיד לפתח שדות הגנה משלהם. עדיין אין להם סיבה רצינית לחשוד במרשל, אבל הם מחפשים דרך דיסקרטית לשים עליו עין ולהוציא אותו מעבודתו. לכן הם ממנים אותו לפרופסור בכיר, הדבר אותו קיווה להשיג כשהלך לנומרולוג.
הסיפור מדגים תרחיש מסוג שזכה מאוחר יותר לכינוי אפקט הפרפר, כאשר במערכות מסוימות שינוי זעיר בנקודת זמן מסוימת (אדם אחד משנה אות אחת באופן בו שמו מאוית) גורר שינוי אדיר לאחר זמן - האנושות כולה שורדת, מול התוצאה ללא השינוי, בה האנושות משמידה את עצמה ומחריבה תוך כדי כך את הפלנטה כולה. רעיון דומה הובע על ידי סיפורים של סופרים אחרים, לפני ואחרי אסימוב, ביניהם שיר העם הכל בגלל מסמר.
צ'רנוביל. כרוניקה של שבועות קשים
'''צ'רנוביל. כרוניקה של שבועות קשים (ברוסית: Чернобыль. Хроника трудных недель''') הוא סרט תיעודי סובייטי-אוקראיני, שביים ולדימיר שבצ'נקו וצולם בשנת 1986. מדורג במקום ה-49–50 ברשימת 100 הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע האוקראיני.
פרטי העלילה
סרטים רבים נעשו שנים לאחר התפוצצות כור 4 בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל. אך רק אנשים בודדים היו עדים לטרגדיה עצמה.
רק שתי קבוצות צילום הצליחו לעבור דרך המכשולים הביורוקרטיים ולצלם במקום זמן קצר לאחר האסון, אחד מהם היה במאי צוות "האולפן האוקראיני לסרטי תעודה" ולדימיר שבצ'נקו. ב-14 במאי 1986, הם הלכו לצלם בתחנה ובילו את מאה הימים הבאים עם כבאים, מהנדסי חשמל, אנשי צבא ומהנדסי תחנות כוח גרעיניות, שעבדו בחיסול ההשלכות של אסון צ'רנוביל. כולם הבינו את הסכנה אליה נחשפו. חלקם נענו לפקודות, לחלקם לא הייתה ברירה, אך בין יוצרי הסרט היו רק אלה שהגיעו מרצונם החופשי. יתר על כן, שבצ'נקו עבר מחסום של חסמים ביורוקרטיים רבים אך הכרחיים כדי להגיע למוקד האסון. כבר במחלקה בבית החולים, לאחר שקיבל מנה גדולה של קרינה, כתב הבמאי ביומנו: "אם מישהו יגיד לי שאם לא הייתי מטפס, הייתי עם הריאות, אני מיד אענה: עדיף בלי ריאה, כמו כמה, בלי כבוד."
הצילומים בוצעו ברציפות באזורים המסוכנים ביותר, בהם שברי גרפיט עדיין עישנו מתחת לרגליהם. בסך הכל נלקחו צילומים באורך עשרים אלף מטרים של פילם. הצילומים שצולמו ממסוק מעל הכור שנהרס מוארים על ידי קרינה והפילם נדחה. אבל הבמאי שם צילומים עם תאורה בעריכה ועל המסך הם מופיעים תחת המכות התכופות של מונה הגייגר.
כל מה שקשור לצ'רנוביל סונן בקפידה על ידי הרשויות: כל חומרי ההדפסה, האודיו, הצילום והווידאו נאלצו לעבור דרך קבוצת מומחים בין מחלקתית שנועדה במיוחד, שכללה נציגים של 33 משרדים ומחלקות ממשלתיות. לאחר מכן נאלצו הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, הפוליטביורו ומועצת הקולנוע הממלכתית לתת את רשותם. גופי המדינה קיוו שהיוצרים הסובייטים יהללו את עבודתם ההירואית של המפרקים והנהגתם, אשר מכוונת אותם בדרך ההישג. הבמאי הגן על הזכות להשקפה כנה, כי ביחס לאנשים שעבדו ומתו שם, בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל, עמדה אחרת תהיה פשע. כתוצאה ממאבק ממושך, הסרט כן יצא לאקרנים.
הסרט, שנרכש מאוחר יותר להפצה על ידי 132 מדינות, זכה בפרסים בתשעה פסטיבלי קולנוע בינלאומיים ונכנס להיסטוריה של עיתונאות הקולנוע האוקראינית והעולמית של המאה העשרים. היוצר מת מחלת קרינה רק חודש לאחר הקרנת הבכורה של הסרט.
פרסים
בנוסף, בשנת 1987 הקים האיגוד הבינלאומי לקולנוע מדעי את פרס ולדימיר שבצ'נקו. בשנת 1991, הסרט נכלל במסמכי הקולנוע הייחודיים של קרן הארכיון הלאומית של אוקראינה והועבר לאחסון בארכיון הסרטים והתצלומים של אוקראינה.
חוה אורטמן
חווה אורטמן (נולדה ב-13 ביוני 1951) היא שחקנית ישראלית ומורה למשחק ובימוי בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים ובבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" בהנהלת אייל כהן.
ביוגרפיה
אורטמן נולדה בפולין ב-1951. למדה בחוג לאמנות התיאטרון ובחוג לספרות כללית באוניברסיטת תל אביב, במרכז להכשרת מטפלים בהבעה ויצירה, במגמה לפסיכודרמה, ובית הספר להשתלמויות של סמינר הקיבוצים.
נמנתה עם חברי קבוצת פרויקט קריית שמונה בהדרכת נולה צ'לטון.
כיבוש חבל הרוהר
כיבוש חבל הרוהר (בגרמנית: Ruhrbesetzung) הייתה תקופה של כיבוש צרפתי ובלגי במרכז התעשייתי של העיר דיסבורג בחבל הרוהר של רפובליקת ויימאר שהתרחשה בין 11 בינואר 1923 ועד 25 באוגוסט 1925.
לאחר מלחמת העולם הראשונה לפי הסכם ורסאי גרמניה הייתה צריכה לשלם דמי פיצויים לבעלות הברית וביניהם צרפת במיוחד. לאורך שנת 1922–1923 גרמניה שקעה באינפלציה כלכלית קשה. לאור האינפלציה גרמניה עצרה את שילום הפיצויים בגלל אי יכולתה לעמוד בהם.