cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הוצאה
הוצאה בדוח תזרים המזומנים
בדוח תזרים מזומנים יציאה של מזומנים מסווגת לשלוש קטגוריות:
בין אם יציאה מסוימת מסווגת כהוצאה שוטפת אשר מקבלת ביטוי מיידי בדוח רווח והפסד ובין אם היא מסווגת כהוצאה הונית היא תקבל ביטוי גם בדוח תזרים מזומנים שכן כל תנועה במזומני החברה משתקפת בדוח הזה.
דוח הוצאות
דוח הוצאות הוא סוג של מסמך המכיל את כל ההוצאות שנבעו לאדם כתוצאה מפעילות עסקית מסוימת. לדוגמה, אם מנכ"ל של חברה צריך לנסוע למדינה אחרת בשביל פגישה עסקית, הארוחות, נסיעות והוצאות נוספות שיהיו לו כתוצאה מהנסיעה יתווספו אל דוח ההוצאות. ברב המקרים, הוצאות אלו יוחזרו אל האדם על ידי החברה. עקב כך שמדובר בהוצאות עסקיות, הוצאות אלה ייחשבו בדרך כלל כהוצאה מוכרת לצורכי מס.
כיום, בהרבה חברות ישנן מערכות אוטמטיות אשר עוזרות לנהל ולעקוב אחרי דוחות ההוצאות של העובדים שלהן. פתרונות אלו יכולים, בן השאר, להפחית בעלויות זמן, טעויות והונאה
מודולריות
מוֹדוּלַרִיוּת (בעברית: פִּרְקָנִיּוּת) היא תכונה של מערכת המתארת את מידת הפריקות שלה, בין אם לצורך הרכבה גמישה, תובלה, או כדי לאפשר החלפה של חלקים. מערכת מודולרית היא מערכת הבנויה מיחידות משנה. יחידות המשנה יכולות להיות זהות או שונות. ניתן להרכיב אותן באופנים שונים, ובכך ליצור גופים שונים במראה, או בתפקוד. המונח מקבל משמעויות שונות במקצת לפי ההקשר ותחום הידע בו הוא מוזכר.
מודולריות בעולם העיצוב
בנייה בעיקרון מודולרי מאפשר ייצור המוני וזול יותר גם אם התוצרים הסופיים שמרכיבים מהיחידות המודולריות שונים זה מזה. היא יכולה לאפשר למשל תכנון של מבנה ובו דירות שניתן לנתקן מהבניין ולהעביר לבניין אחר.
מודולריות בהנדסת מכונות
מכונות מודרניות רבות בנויות ממודולים פריקים, הניתנים להחלפה פשוטה לצורכי תיקונים, תחזוקה או שדרוג.
מודולריות במחשבים
בתחום מדעי המחשב, הצורך במודולריות הוא מרכזי, הן בתוכנה והן בחומרה. תוכנת מחשב בנויה מסדרה של הוראות לביצוע בעלת מבנה לוגי מסוים. הבחנה ברורה בין חלקים שונים בתוכנה, באופן שתפקיד כל חלק מוגדר וברור היטב, מאפשרת מודולריות. אפיון ברור של תפקיד כל חלק ואופן השימוש בו מאפשרים שימוש בחלקים אלה גם בתוכנה אחרת, בצירוף עם חלקים אחרים. שפות תכנות רבות תומכות בצורות שונות של חלוקת התוכנה ליחידות בעלות תפקיד מוגדר, לדוגמה, פרוצדורה (או פונקציה), אובייקט וחבילה (package או module). יש חשיבות גדולה להגדרת נקודת התפר בין יחידת תוכנה לשאר החלקים. נקודה זאת נקראת הממשק.
מלבד האפשרות ליצור תוכנה על ידי צירוף של יחידות תוכנה מוגדרות, מודולריות בתוכנה מאפשרת גם גמישות בפיתוח התוכנה. כאשר קוד בנוי בצורה מודולרית, ניתן להחליף חלקים בו, בלי צורך לשנות את שאר חלקי התוכנה. לעיתים משתמשים באפשרות זאת בזמן הפיתוח, כאשר משלבים חלקי תוכנה מנוונים או מדומים (mock). שילוב חלק מדומה מאפשר לפתח את שאר חלקי תוכנה ולדחות את פיתוח החלק המדומה לשלב מאוחר יותר.
דוגמאות נוספות לשימוש במודולריות בתוכנה הן ההרחבות של דפדפנים, עדכוני תוכנה והרכבות של משחקי מחשב.
בחומרה, כמו בתחומים הנדסיים רבים אחרים, מודולריות מאפשרת הרכבה של מערכות מצירוף רכיבים שונים. מחשב מודרני מורכב ממעבד מרכזי, לוח אם, זיכרון, דיסק קשיח, מסך, עכבר, מקלדת ורכיבים אפשריים נוספים. ניתן לבחור כל אחד מרכיבים אלה מתוך שורה של יצרנים ומאפיינים אפשריים. המפתח למודלוריות הוא הגדרת ממשק ברור לכל אחד מרכיבי החומרה.
מודולריות במדע הרשתות
במדע הרשתות, מודולריות (לרוב מסומנת באות Q) היא המדד למידה שבה הרשת מתקהלת לקהילות. ככל שהמדד גבוה יותר, כך הקהילות ברשת מוגדרות יותר, כלומר, הקשרים של הצמתים בתוך הקהילות יהיו צפופים יותר מהקשרים שלהם לצמתים מחוץ לקהילה. מודולריות משמשת ככלי לאופטימיזציה של חלוקת רשת לקהילות, כשהיישום הנפוץ ביותר שלה הוא באלגוריתם לובאין (Louvain, על שם האוניברסיטה בה פותח).
חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670
חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670 (באנגלית: Rebuilding of London Act 1670) הוא חוק של הפרלמנט האנגלי משנת 1670. שמו הרשמי של החוק הוא "החוק לבניה מחדש של הסיטי של לונדון, איחוד המחוזות הכנסייתיים של העיר, ובנייה מחדש של הקתדרלה והכנסיות הקהילתיות של העיר האמורה" והוא נחקק בתקופתו של המלך צ'ארלס השני על מנת להסדיר את הבנייה מחדש של הכנסיות שנהרסו בעיר לונדון, בירת אנגליה בעקבות השרפה הגדולה של לונדון אשר הרסה את העיר, וכן להסדיר את הבנייה מחדש של קתדרלת סנט פול שנהרסה בשריפה.
חוק זה נחקק בעקבות חוק דומה אשר הסדיר את הבנייה מחדש של מבני המגורים בעיר ואיפשר את הרחבת רחובות העיר.
החוק משנת 1670 נועד להסדיר מימון לצורך בניית 51 כנסיות במקום 87 הכנסיות שנהרסו, וכן את הקתדרלה, ואיפשר את הקמתן מחדש של 51 הכנסיות והקתדרלה על פי תוכניותיו של האדריכל כריסטופר רן.
בנוסף החוק הסדיר איחוד וחלוקה מחודשת של המחוזות הכנסייתיים של העיר, בהתאם לכנסיות החדשות שנבנו, וכן דאג להקצאת שטחים למבני ציבור חדשים, ולשווקים.
דמיאן לילארד
ראשית חייו
לילארד נולד באוקלנד שבקליפורניה. בנערותו למד בתיכון "אוקלנד היי" בעיר, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר. בעונת ה רשם של 20 נקודות, ארבעה  וארבעה אסיסטים ובעונת ה רשם ממוצע קליעה של מעל 28 נקודות למשחק, כולל משחק שיא בו קלע 45 נקודות.
קריירת מכללות
עם סיום לימודיו התיכוניים נרשם לילארד לאוניברסיטת וובר סטייט, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל, המשחקת בחטיבת "ביג סקיי" של ליגת ה-NCAA. כבר כ החל לילארד להיות מרכיב חשוב בקבוצה. הוא היה לרכז הפותח של האוניברסיטה כשעלה בחמישייה ב-26 משחקים מ-31 המשחקים בהם שותף, ורשם 11.5 נקודות למשחק, שני בקבוצה רק לקלן מקוי, והיה למוסר הטוב ביותר של האוניברסיטה עם 2.9 אסיסטים למשחק. לילארד הוביל את קבוצתו לאליפות חטיבת הביג סקיי, ובסיום העונה נבחר לפרשמן המצטיין, ולחמישיית השחקנים המצטיינים בחטיבה כולה.
בעונת ה שלו היה לילארד לשחקן המשמעותי ביותר בקבוצתו. הוא היה לקלע המצטיין בחטיבה כולה עם 19.9 נקודות, והיה למחלק האסיסטים הטוב בקבוצה, כשעם 3.6 למשחק היה גם למוסר הרביעי בטיבו בחטיבה כולה. במהלך העונה הוא קבע את שיא הקריירה שלו עד לאותו הזמן כשקלע 36 נקודות, כולל שש קליעות משבעה ניסיונות מקשת השלוש, במשחק מול אוניברסיטת איסטרן וושינגטון, הוביל את וובר סטייט לאליפות החטיבה שנה שנייה ברציפות, ובסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין בחטיבת הביג סקיי.
בעונתו השלישית במכללות, עונת הספיק לילארד לשחק מספר משחקים מועט, בטרם נפצע ברגלו, והחמיץ את שארית העונה. הוא שב לשורותיה של קבוצת הכדורסל של המכללה לקראת עונת, ונתן את אחת מהעונות הטובות ביותר של שחקן בתולדות וובר סטייט. הוא רשם שיא קריירה אישי במכללות בכל אחד מהפרמטרים, כשקלע 24.5 נקודות, באחוזי הקליעה הטובים בקריירה מכל הטווחים, הוסיף 5.0 ריבאונדים, 4.0 אסיסטים ו-1.5 חסימות למשחק. הוא היה הקלע הטוב ביותר בחטיבה, והשני בטיבו במכללות כולן, אחרי רג'י המילטון, ורשם את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר לעונה בתולדות וובר סטייט. לילארד נבחר לאורך העונה חמש פעמים לשחקן השבוע בביג סקיי, ובתום העונה נבחר פעם נוספת לשחקן העונה בחטיבה, ואף לחמישיית העונה השלישית במכללות כולן. הוא היה לשחקן הראשון מחטיבת הביג סקיי שנבחר לאחת מחמישיות העונה ב-NCAA, ואף היה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לפרס בוב קוזי.
על אף שהחמיץ כמעט שנה שלמה, סיים לילארד את קריירת המכללות שלו כקלע השני בטיבו באוניברסיטת וובר סטייט בכל הזמנים, וקלע החמישי בטיבו בחטיבה הביג סקיי עם 1,934 נקודות.
קריירת ה-NBA
בעונתו השנייה בליגה, עונת, המשיך לילארד להציג את היכולת הגבוהה שאפיינה אותו בעונת הרוקי. הוא ביסס את מעמדו כ מהטובים בליגה, כשקלע שלושה סלי ניצחון בשבוע אחד, וקבע שיא אישי כשקלע 41 נקודות מול סקרמנטו קינגס, כאשר 26 מתוכן נקלעו ברבע אחד - שיא מועדון. לילארד נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר והיה לשחקן הראשון שלוקח חלק בכל חמשת האירועים המרכזיים של סוף-שבוע האולסטאר. הוא תרם 20.7 נקודות למשחק, ונבחר לחמישיית העונה השלישית. במשחק השישי של הסיבוב הראשון בפלייאוף קלע לילארד שלשה עם ה שהכריעה את הסדרה מול יוסטון רוקטס וסייע לקבוצתו להעפיל לסיבוב השני של הפלייאוף לראשונה זה 14 שנים. בסדרת חצי גמר המערב, נגד סן אנטוניו ספרס, הפסידו לילארד והבלייזרס לאלופה שבדרך.
בעונת האריך לילארד את חוזהו בפורטלנד, נבחר שוב למשחק האולסטאר במקום בלייק גריפין שנפצע, והוביל את קבוצתו למקום הרביעי במערב עם מאזן 31–51. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לממפיס גריזליס בתוצאה 1–4. בעונה הבאה השתפר מעמדו של לילארד, כשחתם בתחילת העונה על חוזה בשווי של 120 מיליוני דולרים על פני חמש שנים. במשחק הראשון של העונה הוא הגיע ל-600 שלשות שנקלעו, כשהוא עושה זאת במשך 247 משחקים בלבד - הקצב המהיר ביותר ששחקן הציג אי פעם כדי להגיע להישג זה. בסוף דצמבר 2015 נפצע לילארד בפציעת דורבן, שהשביתה אותו ממשחק לראשונה, לאחר 257 משחקים רצופים בהם שותף ב-NBA. הוא חזר למגרשים לאחר כשבועיים. בפברואר הוא קבע שיא קריירה חדש בנקודות, כשקלע 51 נגד גולדן סטייט ווריורס. בפלייאוף הוביל את הטרייל בלייזרס לניצחון בסיבוב הראשון על לוס אנג'לס קליפרס, והפסיד עמה בסדרת חצי גמר המערב לאלופה שבדרך, גולדן סטייט, בתוצאה 1–4. בניצחון היחיד של פורטלנד בסדרה קלע לילארד 40 נקודות ומסר 10 אסיסטים.
בתחילת אפריל 2017 קלע 59 נקודות בניצחון על יוטה ג'אז - שיא מועדון ושיא אישי. בסיום העונה מוקמה פורטלנד במקום השמיני במערב, ובפלייאוף הפסידה בסיבוב ראשון נגד גולדן סטייט ווריורס.
בעונת רשם ממוצעים של 26.9 נקודות ו-6.6 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לראשונה בקריירה לחמישיית העונה ב-NBA. כמו כן, סיים לילארד במקום הרביעי בהצבעה לפרס ה-MVP של העונה הסדירה, אחרי ג'יימס הארדן, לברון ג'יימס ואנתוני דייוויס. בעונה העוקבת הוביל את פורטלנד למאזן ניצחונות 53–29, אשר הציב אותה במקום השלישי באזור המערבי. ב-15 במרץ 2018 עקף את למרכוס אולדרידג' בדרך למקום השני ברשימת הקלעים של הקבוצה בכל הזמנים, כשמקדים אותו רק קלייד דרקסלר. במשחק החמישי של סדרת הפלייאוף הראשונה, מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע לילארד שלשת ניצחון ממרחק של כ-12 מטרים מהסל, אשר העניקה לקבוצתו את הניצחון במשחק (118–115) ובסדרה (4–1); את המשחק סיים לילארד עם שיא קריירה בפלייאוף של 50 נקודות. בסדרת הסיבוב השני גברו הבלייזרס על דנוור נאגטס בתוצאה 4–3, ובכך העפילו למעמד גמר האזור המערבי, לראשונה מזה 19 שנים. בסדרת גמר המערב הובסה הקבוצה מול גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 0–4, בין היתר בשל יכולת חלשה של לילארד אשר קלע 22.3 נקודות למשחק ב-37.1% קליעה מהשדה בלבד.
בעונת קבע לילארד שיא קריירה של 30.0 נקודות בממוצע למשחק, אשר הציבו אותו במקום השלישי בליגה. ב-8 בנובמבר 2019 קלע שיא אישי של 60 נקודות במשחק מול ברוקלין נטס, וכחודשיים לאחר מכן, במשחק מול הווריורס ב-20 בינואר 2020, שיפר את שיאו כשקלע 61 נקודות. ב-11 באוגוסט השווה שיא זה, בניצחון פורטלנד מול דאלאס מאבריקס. בפלייאוף 2020, אליו העפילה מהמקום השמיני במערב, הודחה פורטלנד כבר בסיבוב הראשון, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
רומא ראיין
רומא שיין ראיין (באנגלית: Roma Shane Ryan; נולדה ב-20 בינואר 1950 בבלפסט) היא סופרת, משוררת ותמלילנית אירית, המתגוררת כיום בקיליני, אירלנד, עם בעלה ניקי ראיין. ראיין הוא הכותבת הראשי של הזמרת אניה, שהצהירה שחשיבות התרומות של בני הזוג ראיין היא כזו שבלעדיהן, "אניה" לא הייתה קיימת.
ביוגרפיה ועבודה עם אניה
רומא ראיין (לבית שיין) וניקי ראיין הכירו את אניה ב-1978; ניקי ראיין ניהל את הלהקה קלאנאד של משפחתה של אניה. אניה בדיוק סיימה בית ספר תיכון כשניקי ראיין צלצל אליה ושאל אם היא תרצה להפוך לחברה בלהקה שניהל. בני הזוג ראיין ואניה עזבו את קלאנאד מספר שנים מאוחר יותר כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלהם (כשלישייה). אניה הלחינה במקור בעיקר מנגינות אינסטרומנטליות. רומא ראיין טענה שהמנגינות הללו "מאוד ויזואליות" והתאימו לעבודות קולנוע; היא החלה לכתוב להן מילים.
את המילים שלה ניתן לשמוע בסרטים כמו "נסיך הצפרדע" (1984), "גרין קארד" (1990), "סיפורי אל. איי" (1991), "צעצועים" (1992), "תבכי, המדינה האהובה" (1995) ו"בין רוגע לתשוקה"(2001), כולם כוללים את הלחנים של אניה. המילים של ראיין לאניה זכו בפרסי גראמי; השיר "May It Be" שנכתב עבור "שר הטבעות: אחוות הטבעת" היה מועמד לאוסקר.
שפת הלוקסיאן
בשנת 2005, ראיין יצרה שפה חדשה המכונה לוקסיאן, בהשראת השפה האלווית של ג'. ר. ר. טולקין, לאלבום Amarantine של אניה. את השפה הזו אפשר לשמוע בשלוש רצועות מתוך Amarantine: "", "" ו-"Water Shows the Hidden Heart". אניה הזכירה בראיונות שראיין פיתחה את שפת הלוקסיאן תוך כדי כתיבת מילים לרצועה "Water Shows the Hidden Heart"; היא ואניה ניסו לכתוב מילים לרצועה בלטינית, גאלית ואנגלית והתאכזבו מהתוצאות. הביטוי הלוקסיאני הראשון שיצרה ראיין – "Syoombraaya" – הוא השם של השיר הזה ("Water Shows the Hidden Heart"). כמו כן, נעשה שימוש בשפה באלבום האולפן השמיני של אניה, Dark Sky Island, שיצא לאור ב-20 בנובמבר 2015, בשירים "The Forge of Angels" ו-"The Loxian Gates". השירים הללו מתמקדים במיוחד בסיפורים עולמיים אחרים ועתידניים שיצרה ראיין.
עבודת סולו
ראיין ביצעה מספר פרויקטים ללא אניה, כולל כתיבת ספר המתאר את השפה הלוקסית בשם Water Shows the Hidden Heart ("מים מראים את הלב הנסתר"). הספר מכיל גם שירה וסיפורים שכתבה ראיין. "Water Shows the Hidden Heart" הופץ בשתי מהדורות שונות ברחבי העולם: המהדורה הראשונה הופצה במיוחד כפריט עצמאי, זמן קצר לאחר יציאתו של Amarantine ב-2005. המהדורה הראשונה כוללת הקדמה קצרה מאת אניה. המהדורה השנייה הוגדרה כמהדורת דלוקס של אספנים, שהופצה באריזתו של Amarantine בתחילת 2006. עם זאת, המהדורה אינה כוללת את ההקדמה של אניה, אך כוללת תמונות צבעוניות, כמו גם מבחר שונה משירתה של ראיין. אף אחת מהגרסאות אינה הודפסה.
ב-1 בספטמבר 2017 ראיין פרסמה שני ספרים, Islands No 2&3: Dark Sky Islands ו-Little Historys and The Messenger's Origin. הראשון מתמקד בשירה שכתבה ל-Dark Sky Island. השני בשפת הלוקסיאן. נכון ל-21 באוגוסט 2017, כמה זוכים בתחרויות שנערכו קיבלו את הספרים ופרסמו תמונות של העותקים החתומים ב-Unity הפורום הרשמי של אניה. אניה, ראיין ובעלה חתמו כולם על הספרים שהוענקו לזוכים. הספרים יצאו לאור בהוצאת "תושבי העמק".
חיים אישיים
לראיין ולבעלה יש שתי בנות, אבוני ופרסיה, שגם תרמו צילומים שונים ל-Amarantine.
שק"ל
שק"ל - שילוב קהילתי לאנשים עם מוגבלויות היא עמותה המספקת שירותי שילוב קהילתי לאנשים עם צרכים מיוחדים: אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, על הספקטרום האוטיסטי, מתמודדים עם קשיים נפשיים ועם קשיים פיזיולוגיים. השירותים ניתנים בתחומי: דיור בקהילה, תעסוקה שיקומית, תעסוקה מוגנת, תרבות ופנאי, טיפול, ייעוץ והנגשה. העמותה קיימת מזה 40 שנה.
היסטוריה
שק"ל הוקמה בשנת 1979 על ידי משרד העבודה והרווחה, ג'וינט-ישראל ועיריית ירושלים, כמלכ"ר שמטרתו ליזום ולפתח תוכניות שונות בקהילה, על-מנת לקרב אליה בחזרה אנשים שנדחקו לשולים והופרדו ממנה למוסדות ותוכניות נבדלים ומבודדים. בהמשך הפכה העמותה לא רק לכזו שמפתחת שירותים אלא גם מפעילה מגוון של שירותים בקהילה.
שק"ל החלה את פעילותה בירושלים. בהמשך הרחיבה את פעילותה ברחבי הארץ. בין מוקדי הפעילות של שק"ל: פתח תקווה, בת-ים, רמת גן, שוהם וחבל מודיעין, קבוצת יבנה, רחובות, רמת רחל, כפר שמואל, ועוד. בשק"ל יש כיום 550 עובדים ו-700 מתנדבים המסייעים לכ-8,000 אנשים עם צרכים שונים ולקויות שונות. ליהיא לפיד משמשת כנשיאת כבוד של העמותה והיא פועלת בכפוף לנוהלי משרד הרווחה ובתמיכת תורמים מהארץ ומחו"ל.
אינטאראבוס
אינטאראבוס (בלטינית: Intarabus, מקלטית: "בין הנהרות") הוא אל מהמיתולוגיה הקלטית והדת הגאלית - רומית. אינטאראבוס היה חלק מהפנתאון של אלי שבט הטרוורי, ופולחנו היה נפוץ באזור בו התגוררו (בבלגיה, לוקסמבורג, מערב גרמניה ומזרח צרפת של ימינו).
כתובות רבות המוקדשות לאטל התגלו באזורים אלה. לאחר המפגש בין התרבות הגאלית לתרבות הרומית, זוהה אינטאראבוס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית - כתובת המוקדשת ל"מרס אינטאראבוס" התגלתה בטריר באתר בו ניצב מקדש של האל.
פסל ברונזה של האל התגלה בפוי-נוויל (Foy-Noville). בפסל זה מתואר האל כגבר צעיר, ללא זקן, בעל שער ארוך ולובש גלימה. לכתפיו פרוות זאב. בידיו הימנית ככל הנראה החזיק הפסל חנית (שלא נשמרה).
התיאטרון שהתגלה באכטרנאך היה, ככל הנראה, מוקדש לאינטאראבוס.
משה ליפל
משה ליפל (נולד ב-23 בנובמבר 1964) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שכיהן כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון.
ביוגרפיה
משה ליפל נולד בסאו פאולו בברזיל. בשנת 1981 עלה לבדו לישראל. בהגיעו לארץ הצטרף לישיבה התיכונית "נתיב מאיר" שבירושלים. מכיוון ששהה בארץ רק שנה וחצי, לא היה חייב בגיוס ולכן פנה ללימודי כלכלה באוניברסיטת בר-אילן. עם תום לימודיו, למרות שלא חויב בגיוס, החליט להתגייס כדי שיוכל לתרום בתחומו, כלכלה.
שירות צבאי
בשנת 1985 התגייס לצה"ל, סיים קורס קצינים ושירת ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל. בשנים 1988–1993 שימש כראש מדור שכר וראש מדור אוצר אשר אמון על מערכת היחסים בין משרד האוצר לבין משרד הביטחון החל מהדרגים הזוטרים. בשנים 1994–1997 שימש כראש ענף תקציבי אכ"א ושכר וראש ענף תכנון שאחראי על תכנון תקציב הביטחון בהיבטיו השונים.
בשנת 2000 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת התכנון ביחידה. בשנת 2001 מונה לראש מחלקת תקציבי יבשה שכוללת בתוכה אחריות לכלל תקציבי גופי היבשה בצה"ל.
במהלך שירותו סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים במגמת מימון באוניברסיטת בר-אילן.
בחודש אוגוסט 2004 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון.
בחודש יולי 2007 השתחרר מצה"ל והוחלף בתפקידו על ידי תת-אלוף מהרן פרוזנפר.
לאחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו מצה"ל היה מנהל הכספים של חברת אלתא עד לחודש פברואר 2021.
החל מחודש פברואר 2021 החל לכהן כמנהל הכספים של חברת רפאל.
חיים אישיים
מתגורר ביישוב חשמונאים, נשוי ואב לשלושה ילדים.
טולוי
טוֹלוּי ׁ(במונגולית: Тулуй хаан, באנגלית: Tolui, חי בשנים 1190-1232) היה בנו הרביעי והצעיר ביותר של ג'ינגיס חאן. לאחר מותו של ג'ינגיס וחלוקת האימפריה המונגולית לנחלות בין בניו, זכה טולוי לשלוט בשטח מונגוליה ותיפקד כחאן בפועל עד למינויו של אחיו אוגדיי לחאן הגדול בשנת 1229. טולוי תיפקד כשליט בפועל גם בזמן הקרבות כנגד שושלת ג'ין והאימפריה הח'ווארזמית.
טולוי ידוע יותר בשל צאצאיו, שמעשיהם עיצבו את פניה של האימפריה בדורות שלאחריו. הוא היה אביהם של מונגקה, החאן הגדול הרביעי, קובלאי, מייסד שושלת יואן, אריק בוק והולאגו, מייסד השושלת האילח'אנית. היריבות בין משפחותיהם של טולוי, אוגדיי וג'וצ'י גרמו לחוסר יציבות לאחר מותם של אוגדיי ובנו גויוק. עם זאת, דווקא הסכסוך בין בניו של טולוי, קובלאי ואריק בוק, מלחמת האזרחים הטולויית, הייתה אחת הסיבות הוביל לפיצול הח'אנויות המונגוליות בשנות ה-60 של המאה ה-13.
לאחר שמונגקה התמנה להיות הח'אן הגדול, הוא העניק לאביו, לאחר מותו, את תואר הח'אן הגדול בטענה שזה הגיעה לו בגלל היותו הבן הצעיר (שיורש את נחלת אביו המקורית) וניהולו בפועל את האימפריה.
סנדמן (DC קומיקס)
סנדמן (באנגלית: Sandman; בעברית: איש החול) הוא דמות בדיונית של גיבור-על, המופיעה בחוברות הקומיקס חברת הצדק של אמריקה ביקום DC קומיקס. סנדמן המקורי (וסלי דודס) הופיע לראשונה בחוברת New York World's Fair Comics #1 מאפריל 1939, ונוצר על ידי הכותב גרדנר פוקס והמאייר ברט קריסמן.
סנדמן הוא האלטר אגו אותו חלקו שבע דמויות - וסלי דודס, סנדרסון "סנדי" הוקינס (המזוהה ביותר עם הדמות), גארט סנפורד, הקטור הול, דניאל הול, וקיארן מארשל. הוא גם אחד השמות בהם משתמש חלום, אחד מהנצחיים. דמותו של דודס עוצבה במקור לפי דמויות ספרות זולה כדוגמת "הצל".
וסלי דודס
וסלי דודס היה לדמות הבדיונית הראשונה של חברת DC שנטלה את השם סנדמן. מאפייניו החיצוניים כוללים חליפה מחויטת ירוקה, מגבעת ומסכת גז. הוא הרבה להשתמש באקדח היורה גז מרדים. דודס הפך לחבר מייסד של חברת הצדק של אמריקה. בהמשך הוא השתמש בחול ולהביור כדי ליצור חומות במהירות, והתחבר לשותף צעיר בשם סאנדי, ילד הזהב.
סאנדי הוקינס
שותפו הצעיר של דודס, סנדרסון "סאנדי" הוקינס, הפך לסנדמן השני עם פרישתו של דודס כאשר נשמתו נגזלה ממנו בידי ברוט וגלוב, שתי ישויות סיוט בלתי מזיקות ששוחררו מכלאם בעזרת קסם. הוא לוקח את השליטה על ממד החלום. ניצל בידי חברת הצדק.
גארט סנפורד
סנדמן השלישי, שהופיע בתור הארד של הקומיקס, היה גארט סנפורד, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שנלכד בממד חלום ונכנס לתרדמת בעוד הוא חווה סיוטים על מפלצת עוצמתית.
חלום
חלום, שידוע גם בכינויו מורפיוס, אוֹנרוֹס, סנדמן ועוד, הוא אחד משבע ישויות ארכיטיפיות הנקראות "הנצחיים" ואשר מגלמות אספקטים שונים של הקיום. הוא הדמות הראשית ברוב סדרת סנדמן שנכתבה בידי ניל גיימן עבור ורטיגו והייתה סדרת הדגל של החותם במשך כל שנות פרסומה. חלום הוא רעיון החלימה מואנש, והוא שליט ממלכת החלומות והסיפורת. חלום אינו גיבור על וחולק מעט מאוד מאפיינים משותפים עם שאר הדמויות שנקראו סנדמן, חוץ מדניאל הול. השם חלום הוא הגדרת תפקיד יותר מאשר שם של ישות עקבית, ולכן כשחלום המקורי מת בסוף סדרת הרומנים הוא מוחלף בדניאל הול, בנו של הקטור הול.
דניאל הול
דניאל הול, בנו של הקטור הול, נוטל את מקומו של חלום לאחר שזה האחרון מת. כמוהו, דניאל הוא התגלמות כל החלומות, הסיפורים והמציאות. מכנה את עצמו בשם "חלום מהנצחיים", וטוען כי החלק שבו שהיה ילד התמותה דניאל הול כבר איננו עוד.
קיארן מארשל
ברומן הגרפי Sandman Mystery Theatre: Sleep of Reason, הצלם קיארן מארשל נוטל למשך זמן קצר את זהות סנדמן כדי ללחום בטרוריסטים באפגניסטן, כהשראה מביקורו של וסלי דודס באזור מעט לפני מותו.
עונת 1968/1969 בליגת העל ההולנדית
עונת 1968/1969 הייתה העונה ה-13 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. פורטונה סיטארד ווולנדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו א.ז 67 וסכוונינגן הולנד ספורט שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה. בעונה זו שלוש קבוצות סיימו במאזן זהה במקומות 15, 16 ו-17 ועקב כך התקיים בית תחתון עם סיבוב בודד, בסופו המפסידה ירדה לליגת המשנה.
מורפוגנזה
מורפוגנזה (מהמילים היווניות: μορφή, צורה, Γένεσις, יצירה) היא תהליך מורכב ממנגנונים דינאמיים שונים, פיזיקליים, כימיים וביולוגים שיוצרים סדר ברמות השונות בהתפתחות הצורה והמבנה (הצבע והתבנית) של יצור חי. זהו אחד משלושה אופנים עיקריים של התפתחות ביולוגית (השניים האחרים הם גדילת תאים והתמיינות תאים). תהליך זה מבקר את הארגון המרחבי של התאים במהלך התפתחות היצור החי. התהליך מושפע על ידי הורמונים, כימיקלים, מזהמים, או כוחות מכניים שנובעים מהתבניות המרחביות שיוצרים התאים. מורפוגנזה מתרחשת במהלך התפתחות העובר, האורגניזם הבוגר, בתרבית תאים או בגידול סרטני.
כמה מהרעיונות הראשונים לגבי מורפוגנזה פורסמו על ידי דארסי וונטוורת תומפסון (1917) ואלן טיורינג (1952). עבודות אלה ניבאו את נוכחותם של אותות כימיים ותהליכים כגון דיפוזיה, אקטיבציה ודאקטיבציה במהלך גדילת תאים ואורגניזמים.
במחקר המורפוגנזה ישנן גישות שונות. אחת הגישות הבולטות הנה הגישה הביו-כימית, המצביעה על כך שהתהליכים ההתפתחותיים שבאמצעותם נוצרים הצורה והמבנה נשלטים על ידי ריכוז מולקולות שנקראות מורפוגנים. לפי הגישה הביו-פיזיקלית, שדות פיזיים כגון שדות חשמליים ושדות מכניים יכולים גם לספק סיגנלים מקומיים. הגישה המכנית מתמקדת בתפקיד הכוחות הפיזיים בהתפתחות הצורה. הגישה הפיזיקלית המכנית לחקר תהליכי המורפגנזיה מתמקדת בתפקיד הכוחות הפיזיים בהתפתחות הצורה, ומדגישה את ההיבטים של הארגון העצמי במהלך ההתפתחות בדיפוזית תגובה.
תצפיות, שנעשו על מנת לבדוק את השפעת התהליכים הפיזיקליים על המורפוגנזה, מצאו שחיבור בין מנגנונים מכנים זזים בצורה זהה יכול לחסן את המורפגנזה נגד שינויים במערכת האקולוגית. בנוסף, נמצא שהגירויים המכנים מתאמים את תנועת המורפגנזה בכל העובר.
כיכר הרפובליקה (ירוואן)
במהלך התקופה הסובייטית הוא נקרא כיכר לנין, ופסל של ולדימיר לנין עמד במרכז הכיכר, בה נערכו מצעדים צבאיים פעמיים או שלוש בשנה. לאחר עצמאותה של ארמניה, הוסר הפסל של לנין ושם הכיכר שונה. הכיכר תוארה בתור "המרחב הציבורי החשוב ביותר" של העיר, בתור "נקודת הציון האדריכלית" של ירוואן, ובתור "האנסמבל האדריכלי" המצטיין של העיר. מחברת ספרי המסע דירדרה הולדינג גרסה כי היא "בהחלט אחת הכיכרות המרכזיות המשובחות שנבנו בכל מקום בעולם במהלך המאה ה-20."
אדריכלות
הכיכר מורכבת משני חלקים. מעגל תנועה אליפטי המרוצף בדפוס אבני שיש במרכזו, שאמור להיראות כמו שטיח ארמני מסורתי מלמעלה. החלק השני הוא בצורת טרפז, ומכיל מזרקה מוזיקלית אל מול מוזיאון ההיסטוריה והגלריה הלאומית. הבניינים מסביב לכיכר בנויים מטוף ורוד וצהוב, על יסוד אבני בזלת.
היסטוריה
כיכרות בגדלים ופרופורציות שונים התקיימו באותו המיקום במשך מאות שנים. בשנת 2003 הכיכר עברה שיפוץ נרחב והתבצעו בה חפירות. שכבות מהמאות ה-18 וה-19 נחשפו. הכיכר בדמותה הטרום-סובייטית תוכננה על ידי בוריס מהרביאן כחלק מתוכניתו הכללית לעיר ירוואן לשנים 1906-11.
הכיכר הנוכחית תוכננה על ידי אלכסנדר טמניאן כחלק מתוכניות הכלליות משנת 1924 לעיר ירוואן. הבנייה של הכיכר התחילה בשנת 1926, יחד עם תחילת בניית בית הממשלה, והמשיכה על שנות ה-1950, כאשר חמשת הבניינים שסביבה הושלמו ברובם, ורק הגלריה הלאומית הושלמה ב-1977. הכיכר נקראה אז בשם "כיכר לנין" (Լենինի հրապարակ) על שם המנהיג הסובייטי ולדימיר לנין, אשר פסל בדמותו הוקם בכיכר בשנת 1940 ופורק ב-1991, לקראת העצמאות של ארמניה.
מבנים
<div class="cx-template-editor-title" title="This template creates a short author–date citation in a footnote. It allows you to link inline citation using Harvard citations (a form of short citations using parenthetical references) to their corresponding full bibliographic citations.">Sfn  1  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="1" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-1-" style="position: relative;">Tigranian    2  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="2" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-2-" style="position: relative;">1985    p  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="p" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-p-" style="position: relative;">27     <div class="cx-template-editor-title" title="This template creates a short author–date citation in a footnote. It allows you to link inline citation using Harvard citations (a form of short citations using parenthetical references) to their corresponding full bibliographic citations.">Sfn   1  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="1" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-1-" style="position: relative;">Tigranian    2  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="2" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-2-" style="position: relative;">1985    p  <div class="cx-template-editor-param-value" data-key="p" id="cite_ref-FOOTNOTETigranian198527_19-1-p-" style="position: relative;">27
פסלו של לנין
הפסל של לנין שהוצב בכיכר בירוואן נישא לגובה של 7-מטר, והיה יצירתו של הפסל סרגיי מרקורוב. הפסל עמד על בסיס בגובה 11 מטרים. חניכת הפסל אירעה בכיכר ב-24 בנובמבר 1940. האנדרטה הוצבה מול האתר המתוכנן של הגלריה הלאומית. הפסל הוסר מבסיסו בתאריך ה-13 באפריל 1991 לקראת פירוקה הרשמית של ברית המועצות. הפסל הונח על גב משאית, וכמו גופת אדם שנפטר, הוסע סביב הכיכר המרכזית, כאילו בארון קבורה, לתרועות הקהל. הפסל כעת ממוקם בחצר של הגלריה הלאומית. הבסיס עליו עמד שרד עד הקיץ של שנת 1996, אז הוא נהרס.
תחליפים
האדריכלית טר-גאזריאן כתבה כי "לאחר הסרת האנדרטה ללנין, האיזון של כיכר רפובליקה הופר, החלל הריק שנותר במקום בו לנין נהג לעמוד נהיה הנושא למגוון הצעות, אבל אף אחת לא התקבלה."
ב-31 בדצמבר 2000 הוצב בכיכר, במקום בו היה הפסל, צלב בגובה 24 מטר המואר על ידי נורות. התקנה זו הושלמה בערב השנה החדשה של 2001, אז חגגו המדינה הארמנית והכנסייה הארמנית את יום השנה ה-1700 להיותה אומה נוצרית. הצלב היה מואר על ידי 1700 נורות, כסמל למספר השנים, והוא המשיך להיות במרכז של החגיגות שהתקיימו לאורך כל שנת ההנצחה. עם זאת, בסוף שנת 2001, הסתיימו החגיגות, והצלב פורק. מכיוון שהיה מוגדר כמתקן זמני, לא נערכו דיונים ארוכים לגבי הקמתו או פירוקו.
בחודש פברואר 2004, הוצב בכיכר מסך טלוויזיה ענק אשר הקרין פרסומות מטעם מגוון ארגונים, אך הוא הוסר בשנת 2006.
מספר תחרויות נערכו בארמניה כדי לבחור תחליף לפסלו של לנין בכיכר. אחת ההצעות הנפוצות היא להעביר את האנדרטה לסנסוטי דאוויט לכיכר הרפובליקה. על פי טר-גאזריאן, זוהי במידה רבה בחירה בטוחה בשל האופי הא-פוליטי של הגיבור הלאומי הספרותי; עם זאת, היא ציינה שהעברת הפסל הממוקם מול תחנת הרכבת של ירוואן "איננה סבירה."
עץ חג המולד
עץ חג המולד מותקן בכיכר בכל דצמבר, לפחות מאז 1950.
ברזייה
הברזייה (הידועה גם בשם פולפולאק), ממוקמת ליד בנייני המוזיאונים, והיא כוללת בעצם שבע ברזיות, ועל כן ידועה בכינוי ""שבעת המעיינות". הברזייה הותקנה לראשונה ב-1965, ושופצה בשנת 2010.
תהלוכות
במהלך התקופה הסובייטית נערכו בכיכר מצעדים צבאיים ב-1 במאי ( יום הפועלים הבינלאומי), וב-9 במאי (יום הניצחון, עד 1969), וב-7 בנובמבר (מהפכת אוקטובר). ההנהגה הסובייטית בארמניה עמדה על הפודיום, לרגלי פסלו של לנין. אחרון מצעדים אלו התקיים בשנת 1988.
מצעדים צבאיים החוגגים את עצמאות ארמניה התקיימו ב-21 בספטמבר 1996 (יום השנה החמישי), 1999 (יום השנה השמיני), 2006 (יום השנה ה-15), 2011 (20 שנה), וב-2016 (יום השנה ה-25).
הופעות
ב-30 בספטמבר 2006 הזמר הצרפתי-ארמני שארל אזנבור הופיע בכיכר הרפובליקה.
ב-23 באפריל 2015 להקת הרוק הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון הופיעה לראשונה בארמניה, בכיכר הרפובליקה. ההופעה החינמית הוקדשה יום השנה ה-100 לרצח העם הארמני, ונכח בה קהל גדול.
ב-8 ביוני 2017 אמן ההיפ-הופ הרוסי טימטי נתן הופעת חינם בכיכר, שבו השתתפו יותר מ-40,000 אנשים.
הפגנות פוליטיות
ב-24 באפריל 1965 נערכו הפגנות גדולות בכיכר ומחוצה לה בירוואן כדי להנציח את יום השנה ה-50 של רצח העם הארמני.
ב-4 במאי 2012, במהלך עצרת והופעה של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לפרלמנט, פוצצו עשרות בלונים מלאים במימן, וכתוצאה נפצעו לפחות 144 אנשים.
מה-17 ועד 23 באפריל 2018, התקיימו הפגנות המוניות בכיכר הרפובליקה בהנהגת ניקול פשיניאן נגד הממשלה וראש הממשלה הטרי סרז' סרקזיאן. ב-22 באפריל, כאשר נעצר מנהיג האופוזיציה פשיניאן, כוחות משטרה הוצבו בכיכר. עשרות מפגינים נעצרו. אך עד אותו הערב, כ-115,000 מפגינים מילאו את הכיכר ואת הרחובות הסמוכים. למחרת, ב-23 באפריל, לאחר שסרקזיאן התפטר, ההפגנה הפכה לחגיגה מאסיבית. ב-24 באפריל, יום הזיכרון לרצח העם הארמני, עשרות המחאות התאחדו כדי לנקות את הכיכר ואת הרחובות הסמוכים מהזבל שנאגר במהלך אירועי הימים הקודמים.
סו ג'וק - רפואה קוריאנית
סו-ג'וק (SUJOK) היא שיטת טיפול אלטרנטיבית שפותחה בקוריאה הדרומית. (השם נכתב לעיתים ברצף: SUJOK ולעיתים בשתי מילים נפרדות: SU-JOK.) "סו" פירושו יד, "ג'וק" - פירושו רגל. השיטה רואה השתקפות של איברי גוף האדם בכף היד ובכף הרגל אשר מהוות, לפי תורה זו, ערוצים לעזרה במצבי כאב ומחלה ומאפשרות טיפול ללא צורך במגע ישיר באיבר פנימי חולה וכואב. הטיפול בסו ג'וק נעשה באמצעות גירוי, או חימום וקירור בנקודות ההשתקפות בעזרת חומרים זמינים כמו גרגרים וזרעים ספציפיים שנמצאו יעילים, אותם מדביקים לנקודה הנכונה על האצבע, וכן באמצעות עיסוי ולחיצה בעזרת קיסמים, טבעות עיסוי אלסטיות להמרצת הנקודות, וגם במגנטים, צבעים ומחטים. הרמה הבסיסית של השיטה אינטואיטיבית, קלה ללימוד ומאפשרת לכל אחד לטפל בעצמו ובבני משפחתו, להפגת כאב ולעזרה ראשונה. ברמה המקצועית השיטה מורכבת יותר ואותה לומדים כיום בצורה מסודרת במשך שלוש שנים.
היסטוריה
הרפואה הקוריאנית העתיקה התפתחה במשך מאות שנים באזורים כפריים בקוריאה, עברה מדור לדור בעל פה בגרסאות שונות ולא אחידות, וסודותיה הכמוסים הועברו למתי מעט במנזרים בודהיסטיים. במשך השנים נפוצה השיטה באזורים נרחבים מחוץ לקוריאה, במדינות דרום מזרח אסיה.
פרופסור פארק ג'יי וו (1942–2010)
פרופסור פארק למד גאולוגיה באוניברסיטת סיאול בקוריאה הדרומית והפך לחוקר. לאחר מספר שנים הרגיש שמיצה תחום זה, ופנה לעבודה סוציאלית. במסגרת עבודתו בבתי החולים נחשף לרפואה הסינית אותה למד בהמשך במכון לרפואה אוריינטלית באוניברסיטת סיאול. בשנת 1974 החל פרופסור פארק ג'יי וו, לחקור את הרפואה הקוריאנית העתיקה והחליט לרכז, לתעד ולשמר את הידע כדי שלא יעלם, ולמסד אותו לשיטה הניתנת ללימוד מסודר. פרופסור פארק חיבר אלמנטים מהרפואה הקוריאנית המסורתית עם השפעות מרפואות עתיקות אחרות כמו רפואה סינית המטפלת בערוצי האנרגיה (מרידיאנים), הרפואה ההודית שמתמקדת במרכזי אנרגיה (צ'קרות), רפואה יפנית ותורות ריפוי נוספות.
מערכות ההשתקפות
בשלב ראשון החל פרופסור פארק באפיון מערכות ההשתקפות (correspondence systems) הפזורות ברחבי הגוף, ומשתקפות בכפות הידיים והרגליים. מערכות השתקפות, לפי שיטה זו נמצאות ביחסי הדהוד עם איברים ומערכות פנימיות. גירוי הנקודה החיצונית ביד או ברגל יגרום, לפי השקפת עולם זו, להפעלת תהליכי החלמה, מתוך הנחה שהגוף מכיל את כל המנגנונים והמרכיבים המאפשרים לו החלמה ספונטנית מפציעות ומבעיות בריאות שונות, כולל מחלות קשות.
נקודות ההשתקפות מהוות מוטיב חוזר בתרבויות עתיקות שונות ביניהן מצרים העתיקה, הודו, סין ובתרבויות נוספות. לשיטת הריפוי המחודשת קרא פרופסור פארק "סו ג'וק". במהלך עבודתו כתב למעלה ממאה ספרים, הכוללים שרטוטים של נקודות ההשתקפות. בזכות היותו איש מדעים, הצליח פרופסור פארק להבהיר את השיטה ולהתאימה ללימוד גם במערב. בשנת 1987 ייסד את המכון הקוריאני לסו ג'וק בו ריכז את הידע והמחקר על השיטה. בשנת 1991 הקים פרופסור פארק את איגוד הסו ג'וק הבינלאומי ISA International Sujok Association, גוף ללא מטרות רווח שמשימתו להפיץ את שיטת הסו-ג'וק בעולם, תוך שמירה על רמה מקצועית ואתית גבוהה, ומתוך כוונה להשתלב במערכות הרפואה הממלכתיות ברחבי העולם.
תרפיית הפיתול (טוויסט)
במהלך אחד ממסעותיו לקה פרופסור פארק בשבץ מוחי, בעקבות המוגבלות הגופנית שנכפתה עליו, חיפש פתרון שיקל עליו ופיתח את תרפיית הפיתול, twist therapy, שיטה לפתיחת זרימת אנרגיית ריפוי ספיראלית, אשר עזרה לו להתאושש תוך זמן קצר ולחזור לתפקוד מלא. בהמשך, פיתח פרופסור פארק את מדיטציית החיוך כחיבור אל החיוך הראשוני וכמפתח לצמיחה אישית, והחל ללמד חיוך כדרך חיים וכדרך לאיזון גופני ונפשי.
פרופ' פארק נפטר בשנת 2010 בתום סמינר שנתי במוסקבה. אחרי מותו ממשיכים את דרכו שני בניו: ד"ר פארק מין-צ'ול, נשיא איגוד הסו-ג'וק הבינלאומי, וד"ר פארק מין-יו סגנו.
ISA הוא כיום הסמכות הבלעדית המורשית להפצת השיטה ברחבי העולם. האיגוד מכשיר מורים, מעניק תעודות הסמכה, יוזם השתלמויות בינלאומיות, ומתעד טיפולים בפתולוגיות שונות. לאיגוד 17 סניפים ברחבי העולם, כולל בישראל.
שרידי הרפואה הקוריאנית המסורתית, הולכים ונכחדים. את עקבותיהם אפשר למצוא בכפרים ובמנזרים במדינות דרום מזרח אסיה.
ספרים של פרופסור פארק בעברית
הספרים הופיעו בהוצאת הסניף הישראלי של איגוד הסו ג'וק הבינלאומי
מלונות לאונרדו
מלונות לאונרדו (באנגלית: Leonardo Hotels) הם מותג מלונות נופש בבעלות רשת מלונות פתאל. תחת שם מותג זה מפעילה הרשת 24 מלונות בישראל ו-84 מלונות באירופה. המלונות מתפרסים על פני 14 מדינות ו-46 ערים שונות. סה"כ מלונות המותג כוללים 19,360 חדרים. רשת מלונות לאונרדו היא הרשת בעלת מספר המלונות הגבוה ביותר מבין המותגים בבעלות פתאל.
מותג לאונרדו בישראל
מותג מלונות לאונרדו מפעיל כ-24 מלונות בישראל בערים שונים, למשל: אילת, ירושלים, נתניה, ים המלח, באר שבע, אשדוד, אשקלון, טבריה, חיפה ועוד.
מלונות לאונרדו בשאר הארץ
מותג לאונרדו מתפרס על 11 ערים בישראל.
ירון קרבה
יֶרוּן ארט קראבה (בהולנדית: Jeroen Aart Krabbé; נולד ב-5 בדצמבר 1944) הוא שחקן ובמאי קולנוע יהודי-הולנדי, שהופיע בסרטים הולנדיים וגם בסרטים בינלאומיים רבים.
קורות חיים
קראבה נולד באמסטרדם שבהולנד, למשפחה אמנותית. אמו מרגרט (לבית רייס) היא מתרגמת סרטים, ואביו מארטן קראבה הוא צייר. רק מאוחר יותר בחייו גילה שאמו ממוצא יהודי, ושכל משפחתה נספתה בשואה.
הוא התפרסם לראשונה בשנת 1977 בסרטו של הבמאי ההולנדי פול ורהובן "חייל באורנג'", שם שיחק לצידם של רוטגר האוור ואדוארד פוקס. וכן בסרט The Fourth Man, שם שיחק עם Renée Soutendijk.
סרטו האמריקאי הגדול הראשון היה הקומדיה ג'ק פלאש המקפץ, של וופי גולדברג. בשלהי שנות השמונים הוא החל לגלם את תפקיד הנבל בשורה של סרטים בינלאומיים, והם שהביאו אותו לדרגת כוכב. בין הסרטים שפרסמ אותו הם  No Mercy (1986),  007 באזור המסוכן מסדרת ג'יימס בונד (1987), המעניש (1989) והנמלט (1993). הוא גם השתתף בהפקות טלוויזיה רבות, וגילם את השטן בהפקת הטלוויזיה Jesus.
בשנת 1998 הוא הפיק וביים סרט העוסק ביהודים אורתודוקסים במהלך שנות השבעים באנטוורפן (Flanders). בסרט כיכבו איזבלה רוסליני ומקסימיליאן של, והוא נקרא Left Luggage. הוא היה גם במאי ומפיק של הסרט The Discovery of Heaven, שהוא עיבוד לרומן פרי עטו של Harry Mulisch.
פרט למשחק ובימוי הוא גם עוסק בציור, ציוריו עיטרו את בולי הדואר ההולנדי. בנובמבר 2004 יצא לאור ספרו Schilder, בו הוא סוקר את ציוריו. הוא גם מחבר שותף של ספר בישול הולנדי.
לקרבה שלושה בנים: מרטין, ג'ספר וג'ייקוב. אחיו הוא העיתונאי והסופר טים קרבה (Tim Krabbé).
אטיין השני, רוזן בלואה
ביוגרפיה
אטיין השני היה בנם של תאובאלד השלישי, רוזן בלואה (שבעמק הלואר בצרפת) ושל גארסין דו מיין. בערך ב-1080 הוא נשא לאישה בעיר שארטר את אדלה מנורמנדי, בתו של ויליאם הראשון, מלך אנגליה.
איש לא היה בטוח איזה תפקיד ימלא אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במסע הצלב. הצלבנים ציפו כי ייקח לידיו את הפיקוד הראשי, אך הוא התחמק בטענה שעליו להישאר בעיר הבירה. הוא דרש מן הצלבנים שיישבעו לו שבועת אמונים פיאודלית, והבטחה בשבועה שיקבל לידיו כל שעל אדמה שייכבש מידי המוסלמים. אטיין השני, כמו מנהיגים אחרים של מסע הצלב, הסכים לתנאים אלה ונשבע אמונים לקיסר כווסאל, אך אחרים, ובהם גוטפריד מבויון, טנקרד, נסיך הגליל, ורמון הרביעי, רוזן טולוז, הערימו קשיים.
לבסוף, נשלחו הכוחות כל אחד בנפרד באוניות שחצו את מצר הבוספורוס, וביוני 1097 התרכזו מול ניקאה וכבשו אותה מידי הסלג'וקים. אטיין השני היווה חלק מכוח זה, בפיקודו של בוהמון (לימים בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה), אשר כלל נורמנים מאיטליה ומצרפת ושעליו נמנה גם רובר מפלנדריה.
באביב 1098 נבחר אטיין השני למפקד הראשי של כוחות הצלבנים, אך בגלל קשיי המצור הממושך על אנטיוכיה, ואולי גם בשל מצב בריאותו הרופף, שב לצרפת כדי להימלט ממה שחשב למוות בטוח. לרוע מזלו הצלבנים הצליחו לכבוש את אנטיוכיה (2 ביוני 1098) ואת ירושלים (15 ביולי 1099) - מה שפגע במוניטין שלו.
אשתו אדלה, שנפגעה מהתנהגותו זו, שכנעה אותו לשוב לארץ הקודש. מאוחר יותר ב-1099 האפיפיור פסקליס השני איים לנדות את האצילים שלא מילאו את שבועתם לצאת למסע הצלב ואת אלה ששבו לארצותיהם מבלי להגיע לירושלים, ובהם אטיין השני.
מניהוט מצוי
מניהוט מצוי (שם מדעי: Manihot esculenta; ידוע במקומות שונים גם כקסאווה, יוקה או מאניוק) הוא שיח מעוצה ממשפחת החלבלוביים שמקורו באמריקה הדרומית. בצורתו המבויתת זהו גידול חקלאי רב-שנתי באזורים טרופיים וסובטרופיים, המשמש למאכל בשל השורש הפקעתי עתיר העמילן שלו. עיקר הגידול נעשה כיום באפריקה. מניהוט הוא המקור השלישי בגודלו לפחמימות באזורים טרופיים, אחרי אורז ותירס.
אטיין השני, רוזן בלואה
ביוגרפיה
באביב 1101 הוא יצא לארץ ישראל בחברת אצילים אחרים, וב-19 במאי 1102 נהרג בקרב רמלה. אף נפוצו שמועות כי נפל בידי המוסלמים, ואלה ערפו את ראשו. מכתביו מלאי ההתלהבות מארץ ישראל לאשתו אדלה מהווים מקור חשוב בדבר השתלשלות המאורעות של מסע הצלב הראשון.
מניהוט מצוי
תיאור הצמח
שורשי המניהוט הם דמויי קרניים - ארוכים ומחודדים בקצה (ראו שרטוט משמאל). קוטרו של כל שורש בין 5 ל-10 סנטימטרים; אורכו בין 50 ל-80 סנטימטרים. הקליפה ניתנת להפרדה מהתוך. עובי הקליפה כמילימטר אחד, שטח הפנים שלה גס וצבעה חום-אדמדם. התוך מוצק והומוגני. צבעו בין לבן לצהבהב. חוט עצי עובר לאורך צירו של השורש.
אטימולוגיה
מקור שמו הראשוני של הצמח - manioca - בשפות טופי וגוארני, שפות האינדיאנים שחיו באזורים המצויים כיום בתחומה של ברזיל. על פי אגדה אינדיאנית, בתו של ראש שבט אחד הרתה באופן מסתורי ונשלחה להתגורר בבקתה מבודדת במהלך ההיריון. בסופו של דבר היא ילדה תינוקת יפהפייה ובהירה, שנקראה "מאני" והייתה אהובה על כל תושבי האזור. לרוע המזל, בהגיעה לגיל שלוש, מתה מאני מסיבה בלתי ידועה. אמה קברה אותה ליד הבקתה, ובעודה מתאבלת ראתה כי מתוך הקבר עולה צמח רענן, בעל שורש מעובה דמוי קרן לבנה. הכול באו לראות את הפלא, וקראו לצמח manioca (צירוף של mani oca) - "ביתה של מאני". לפי גישה אחרת מקור השם בצירוף המילים מאני-יוקה, כלומר קרן לבנה.
בשפת טאינו (Taíno), שפתם של ילידי האיים הקאריביים, נקרא לחם שנאפה מקמח מניהוט בשם "קסאבי" (caçabi). שם זה הושאל לספרדית (cazabe), וממנו נגזר שם הצמח באנגלית ובשפות נוספות, "קסאווה" (cassava). השם "קסאווה" משמש לעיתים גם בעברית, אולם שמו העברי הרשמי של הצמח נקבע על פי שמו המדעי: מניהוט מצוי. בעבר היו שכינוהו "מניהוט הפקעים", על שום שורשיו המעובים.
תולדות השימוש בצמח
צמח הבר שממנו תרבתו את המניהוט גדל במערב-מרכז ברזיל. קשה לדעת בוודאות מתי בדיוק הוא תורבת, אולם ישנן ראיות מסוימות לכך שגידלו אותו בהיקפים משמעותיים כבר לפני כ-3,000 שנים, וברי כי לא תורבת לפני יותר מ-10,000 שנים (ראשיתה של החקלאות האנושית). אבקת הצמח נמצאה באתר ארכאולוגי בן כ-6,600 שנה במישורי מפרץ מקסיקו. הראיה הישירה הקדומה ביותר לתרבות הצמח נמצאה באתר מאיה בן 1,400 שנים באל סלוודור (הקרוי חויה דה סרן), אף שיש להניח כי השימוש בו החל דרומית משם, באזור ברזיל או פרגוואי. התייחסות למניהוט נמצאה על גבי כלי חרס מהתקופה הקדם-קולומביאנית. עד לכיבוש הספרדי היה המניהוט מוצר מזון בסיסי של העמים הילידים באזורים הצפוניים של דרום אמריקה, אמריקה המרכזית והאיים הקאריביים, וגידולו נמשך גם בתקופת השלטון הספרדי והפורטוגלי באזור. בתקופה הקולוניאלית הובא המניהוט לאזורים הטרופיים של אסיה ואפריקה, והפך במרוצת השנים למזון בסיסי באזורים נרחבים של אפריקה שמדרום לסהרה.
גידול
המניהוט יכול לגדול גם בתנאי קרקע ואקלים קשים יחסית. ניתן לגדלו על קרקע זיבורית דלת מינרלים שאינה מתאימה לגידולים חקלאיים אחרים (כמו דגנים). יתר על כן, הצמח יכול לגדול אף בתנאי בצורת. עם זאת, המניהוט זקוק לשמונה חודשים חמים לפחות בכל שנה, ואינו יכול לשרוד מתחת לנקודת הקיפאון.
בין 1975 ל-2005 גדל הייצור העולמי של מניהוט בערך פי שניים. עיקר הגידול התרחש באפריקה, שהייצור בה היה הגדול ביותר כבר ב-1975 וגדל פי שניים וחצי עד 2005. התפוקה באסיה עלתה בשיעור מתון יותר של כ-65%, ואילו התפוקה בדרום אמריקה ובאיים הקריביים שמרה, פחות או יותר, על יציבות לאורך התקופה. את הצמיחה הדרמטית בתפוקת המניהוט באפריקה יש לייחס, בראש ובראשונה, לניגריה, שהייתה בשנת 1973 יצרנית המניהוט השנייה בעולם עם כ-9,600,000 טונות (לעומת 26,559,000 טונות בברזיל), אך הגדילה את תפוקתה במאות אחוזים מאז, ונטלה את הבכורה העולמית (כפי שניתן לראות בטבלה שלהלן).
בשנת 2002 הוערך ייצור המניהוט העולמי בכ-184 מיליון טון, מתוכם גידלו 99.1 מיליון טון (54%) באפריקה, 51.5 מיליון טון (28%) באסיה ו-33.2 מיליון טון (18%) באמריקה. מאז המשיך הייצור לגדול. בטבלה ניתן לראות את התפוקה העולמית בשנים 2003 ו-2004.
Shepherd Moons
Shepherd Moons הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת, הפזמונאית והמוזיקאית האירית אניה, שיצא לאור ב-4 בנובמבר 1991, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר בממלכה המאוחדת וחברת התקליטים רפרייז רקורדס בארצות הברית. לאחר ההצלחה הביקורתית והמסחרית הבלתי-צפויה של אלבום האולפן השני והקודם שלה (1988), אניה יצאה לסיבוב הופעות בין-לאומי במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו ברחבי העולם. בסיומו, היא כתבה ועשתה חזרות על חומרים חדשים לאלבומה הבא עם שותפיה הוותיקים להקלטות, המנהל, המעבד והמפיק המוזיקלי ניקי ראיין ואשתו, המוזיקאית, הסופרת והפזמונאית רומא ראיין. האלבום הוקלט באירלנד ובלונדון והמשיך להציג את הצלילים המוכרים של אניה, המורכבים בעיקר משירה המלווה במקהלה, כמו גם שימושים דומיננטיים בכלי מקלדת וזאת, בשילוב אלמנטים של מוזיקה קלטית ומוזיקת העידן החדש.
מניהוט מצוי
מזיקים
באפריקה, כנימות מגן וקרדיות מניהוט ירוקות עלולות לגרום, בהיעדר טיפול מתאים, לאובדן של עד 80% מן היבול. מזיקים אלה יצאו מכלל שליטה בשנות השבעים והשמונים, אולם מוגרו במידה רבה בעקבות הקמת המרכז לבקרה ביולוגית באפריקה על ידי המכון הבינלאומי לחקלאות טרופית. המרכז בחן אפשרויות שונות למלחמה במזיקים ובחר ב"אויבים טבעיים" המצויים בדרום אמריקה, החרקים Apoanagyrus lopezi ו-Typhlodromalus aripo. הראשון (שהוא פרזיטואיד) מחסל ביעילות את כנימות המגן, והשני (שהוא סוג של קרדית) טורף את הקרדיות הירוקות. צמח המניהוט נפגע תדיר גם על ידי חרקים גדולים יותר דוגמת ה-Zonocerus variegatus (סוג של חגב; תמונה משמאל) מחד, ועל ידי זיהומים בקטריאליים, פטרייתיים וויראליים מאידך.
חלק מן המחלות הויראליות והבקטריאליות נמנעות על ידי יצירת זנים חסינים באמצעות הנדסה גנטית.
Shepherd Moons
Shepherd Moons זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם המבקרים ולהצלחה מסחרית גדולה יותר מ-Watermark. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וה-17 במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית. הוא קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) והפלטינה המחומשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור מכירות של למעלה מ-1.2 מיליון וחמישה מיליון עותקים, בהתאמה. בין 1991 ל-1994, אניה הוציאה ארבעה סינגלים מ-Shepherd Moons: "", "", "", שהגיע למקום העשירי בממלכה המאוחדת, ו-"Marble Halls". כמו ב-Watermark, אניה יצאה לסיבוב הופעות בין-לאומי נוסף, במסגרתו התקיימו מספר ראיונות והופעות בטלוויזיה וזאת, במטרה לעזור בקידום מסחרי של Shepherd Moons ברחבי העולם. בשנת 1993, האלבום זיכה את אניה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום העידן החדש הטוב ביותר", הראשון מבין ארבעה שבהם זכתה בקריירה שלה. הוא הופץ מחדש ב-1992 וב-2009; האחרון היה מהדורה יפנית עם רצועות בונוס.
מניהוט מצוי
קציר וסילוק רעלים
בשלב ההכנה לקציר מורטים מן השיח את החלקים העליונים - ענפים עם עלים. לאחר מכן עוקרים את צמח המניהוט באופן ידני על ידי הרמת החלק התחתון של גזע השיח ומשיכת השורשים אל מחוץ לאדמה. את השורש מסירים מבסיס הצמח. לא ניתן לצרוך את השורש בצורתו הגולמית משום שהוא מכיל גלוקוזידים ציאנוגניים ההופכים לציאניד בנוכחות האנזים הטבעי לינאמאראסה, המצוי אף הוא בצמח. מנת גלוקוזיד ציאנוגני ממניהוט גולמי (40 מיליגרם) מספיקה כדי לגרום למותה של פרה. כמו כן, צריכה תכופה של מניהוט שלא עבר עיבוד מספיק עלולה לגרום למחלה נוירולוגית הגורמת לשיתוק. בשנת 1936 זוהתה המחלה לראשונה. במחקרים שביצעו הנס רוסלינג ועמיתיו בצפון טנזניה נמצא שהמחלה, הקרויה בפי תושבי המקום "קונזו" ("רגל קשורה"), נובעת מפגיעה בתאי עצב תנועתיים אצל חולים אשר סבלו מתת-תזונה וצרכו תקופה מסוימת מניהוט בלבד.
מקובל לסווג את שורשי המניהוט כמתוקים או מרים לפי כמות הגלוקוזידים הציאנוגניים שבהם. שורש מניהוט מתוק אינו רעיל משום שכמות הציאניד שנוצר בו נמוכה מ-20 מיליגרם לכל קילוגרם שורש. שורש מניהוט מר מייצר כמות גדולה פי 50 של ציאניד (עד גרם ציאניד לכל קילוגרם שורש). מניהוט הצומח בעת בצורת עשיר במיוחד ברעלנים אלה.
Shepherd Moons
רקע וכתיבה
בספטמבר 1988 הוציאה אניה את אלבום האולפן השני שלה Watermark. הוא זכה להצלחה מסחרית בלתי-צפויה, כשהוא התפרסם ברחבי העולם בסיוע הלהיט הבין-לאומי המוביל מתוכו, "Orinoco Flow". האלבום זיכה את אניה בתהילה עולמית והיא בילתה חלק ניכר מהשנה שלאחר מכן בנסיעות ברחבי העולם כדי לקדם אותו באמצעות ראיונות, סיבובי הופעות וקונצרטים. עם משך זמן כזה לקידום שלו, אניה הרגישה שהעדיפות היא לחזור לאולפן ולהקליט אלבום חדש במקום להשקיע זמן נוסף בתכנון והשלמת סיבוב הופעות, בין היתר בשל הקשיים השונים הכרוכים בשחזור הסאונד המוכוון באולפן שלה בהופעות חיות. אניה עבדה עם שותפיה הוותיקים, המנהל, המפיק והמעבד ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין. הצלחתו של Watermark סיבכה את תהליך הכתיבה בהתחלה. אניה נזכרה: "הלחצתי את עצמי הרבה בהתחלה... כשהלחנתי מנגינות חדשות כל הזמן חשבתי "האם זה היה הולך על Watermark? האם זה טוב?" בסופו של דבר נאלצתי לשכוח מזה ו'להתחיל על קנבס ריק' ופשוט ללכת עם מה שהרגיש נכון באולפן ההקלטות".
מניהוט מצוי
קציר וסילוק רעלים
בזנים המתוקים של המניהוט די בבישול לסילוק כל הרעלנים. בזנים המרירים, המשמשים לייצור קמח או עמילן, נדרש עיבוד מורכב יותר. מקלפים את השורשים הגדולים ואחר כך טוחנים אותם לקמח, את הקמח משרים במים וסוחטים מספר פעמים, ולאחר מכן הוא עובר קלייה. גרגרי העמילן הצפים על פני המים במהלך ההשריה משמשים אף הם לבישול.
Shepherd Moons
רקע וכתיבה
כשהתהליך יצא לדרך, היא הצליחה לשכוח מההצלחה של Watermark ולהתחיל מחדש. היא הוסיפה, "זה הרגיש כאילו Watermark היה חלום. זה הרגיש כאילו זה לא קרה. ובמובן מסוים זה נחמד כי אתה יכול להתרכז רק במוזיקה. אתה יכול לשכוח ממצעדים, כמה מכרת. אתה שוכח את זה". כמו בכל האלבומים שלה, אניה החשיבה מנגינה חזקה כחלק מהותי בכתיבת השירים שלה. רק כשהיא הלחינה אחד (בדרך כלל עם תוספים קוליים או בליווי פסנתר), אז היא בונה סביבו שיר. כמו ב-Watermark, אניה שרה באירית, השפה הראשונה שלה, אנגלית ולטינית. החינוך הקתולי שלה וחוויות הילדות של מזמורים ומוזיקת כנסייה, יחד עם לימודים מאוחרים יותר במוזיקה קלאסית, היו השפעות גדולות שעזרו ליצור את האלבומים שלה. היא קיבלה השראה מכמה מקורות וסיפורים, כולל יומניה האישיים וסבה וסבתה. שתי רצועות ב-Shepherd Moons הם שירים מסורתיים יצרה מחדש עם ניקי. אניה חשה דאגה שבהקלטת שירים לא מקוריים, היא לא תוכל לבצע אותם באותה מידה של רגש כפי שהיא עשויה לעשות עם יצירותיה שלה, אם כי רגשותיה החזקים כלפיהם יחד עם גילם, הקלו על הקלטתם.
מניהוט מצוי
קציר וסילוק רעלים
הווארד ברדברי, כימאי אוסטרלי, פיתח שיטה להפחתת כמות הציאניד בקמח מניהוט. השיטה מבוססת על ערבוב הקמח עם מים לקבלת עיסה צמיגה, הנמתחת בשכבה דקה על גבי סל ומונחת בצל למשך חמש שעות. במשך פרק זמן זה אנזים המצוי בקמח מפרק את מולקולות הציאניד. בתהליך הפירוק נוצר גז מימן ציאנידי המשתחרר לאטמוספירה. על ידי כך קטנה כמות הרעלן בחמש-שישיות, והקמח הופך בטוח למאכל. מדענים מנסים לקדם את השימוש בשיטה זו בקרב אוכלוסייה אפריקאית כפרית שנסמכת על המניהוט לצורכי תזונה.
רקע כללי
שורש המניהוט עשיר מאוד בעמילן ומכיל כמויות גדולות יחסית של סידן (16 מיליגרם לכל 100 גרם), זרחן (27 מיליגרם ל-100 גרם) וויטמין סי (20 מיליגרם ל-100 גרם; וראו עוד בטבלה משמאל). צמח המניהוט מספק את תפוקת האנרגיה ממזון הגבוהה ביותר ליום לכל יחידת שטח גידול (פרט, אולי, לקנה הסוכר). השורש דל בחלבון ובמרכיבים תזונתיים אחרים. לעומת זאת, עלי הצמח הם מקור טוב לחלבון, ובלבד שמוסיפים להם מזונות עשירים בחומצת האמינו מתיונין, שהיא חומצת אמינו חיונית לתזונת האדם אשר אינה מצויה בכמות מספקת בעלים.
Shepherd Moons
הקלטה
אניה הבחינה בשינוי בגישתה בכל הנוגע להקלטת Shepherd Moons, "ההבדל... הוא שנרגעתי". זה נבע מהזמן הרב ששהתה באולפן, במיוחד ברגעים "די קשים", בזמן הקלטת האלבום בהשוואה ל-Watermark. התהליך, לפי תחושותיה, שיפר את תחושת היצירתיות שלה בטווח הארוך. בחלקים מסוימים בו, אניה הקליטה 500 שכבות קוליות ללא דגימה או שכפול. כשהלחן לשיר הושלם, רומא ראיין כתבה לו מילים. מספר חודשים לאחר השלמת ההקלטה והמיקס, אניה עדיין לא האזינה לאלבום. "אני אמצא כל תירוץ לא לעשות זאת. והאמת, מעולם לא הרגשתי כל כך אומללה כמו לסיים את האלבום הזה. זה פחד – פחד שכל התחושות שלך וכל הרגשות שלך נכנסו לזה, וכשתשמע אותו, זה יגיע לא לעמוד בציפיות שלך ממנו".
מניהוט מצוי
רקע כללי
שורש מניהוט מבושל הוא בעל טעם עדין, ויכול להחליף תפוח אדמה מבושל במגוון מאכלים, בדרך כלל כתוספת למנה עיקרית. ניתן להכין ממנו, בין היתר, מחית, מרקים, נזידים, וכופתאות. פיסות מניהוט שבושלו או אודו ולאחר מכן טוגנו בשמן עמוק עשויות לשמש תחליף לטוגנים, הגם שטעמן ייחודי ושונה מזה של טוגני תפודים. מן הקמח עתיר העמילן, המיוצר משורש המניהוט, מכינים גם טפיוקה. טפיוקה היא מרכיב עמילני חסר טעם המיוצר משורש מניהוט מיובש ומשמש במיני מזון מוכן (גם בישראל). ניתן להשתמש בטפיוקה להכנת פודינג הדומה במרקמו לפודינג אורז. קמח המניהוט יכול להחליף את קמח החיטה בתפריטם של אנשים בעלי אלרגיה למרכיבי חיטה, כגון חולי צליאק. בסוף 2007 פורסם בכתב עת מדעי כי פותח זן חדש של המניהוט, אשר שיעור העמילוז בשורשיו (כ-3%) קטן באופן מהותי מזה שבשורשי הצמח הרגיל (18%-24%), ועל כן קל יותר לעיכול.
Shepherd Moons
הקלטה
הסופרת מולי בורק סקרה את עטיפתו של האלבום ובהמשך לכך, הצהירה: "עטיפתו של Shepherd Moons מציגה את אניה במה שאפשר לתאר רק כשמלת אופרה שהיא יכולה ללבוש בין אם היא תהיה בת עשרים או ארבעים, אך היופי העדין שלה שלם. יש כאן תחושה של נצחיות השטופה באפלה אך בעלת גוון כחול ושברירי של צער ויגון".