cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התחממות עולמית
הכחשת שינויי האקלים
הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים קובע את אחריות האדם להתחממות העולמית כעובדה ונשען על הוכחה מדעית והפרכת תפישות אחרות. הכחשת ההתחממות הגלובלית, או הכחשת שינויי האקלים, היא הכחשה, ביטול או הבעת ספקות לא מוצדקים המנוגדים לעמדת הקונצנזוס בנושאים כמו המידה שבה בני האדם מעורבים ביצירת שינוי האקלים, ההשפעות שלו על הטבע ועל האנושות, או האפשרויות לפעול להסתגלות לשינוי האקלים. רבים מבין אלה שמכחישים, מבטלים או מטילים ספק לגבי שינויי האקלים מעדיפים את המונח "ספקנות" אך מספר מדענים ציינו ש"ספקנות" הוא תיאור לא מדויק לעמדה זו. למעשה, שני המונחים יוצרים מרחב של דעות שיש להן באופן כללי את אותם המאפיינים: דחייה, במידה רבה או מועטה, של הקונצנזוס המדעי סביב שינוי האקלים. הכחשת שינוי האקלים יכולה להיות גם מרומזת, כאשר אנשים יחידים או קבוצות חברתיות מקבלים את העובדות המדעיות אבל מתקשים להשלים איתן או לתרגם את הידע לפעילות. מספר פרסומים במדעי החברה הגדירו את העמדות האלה כצורות של התכחשות או פסאודו-מדע.
הדיון הציבורי על שינויי האקלים הושפע מאוד מקמפיין מאורגן של קואליציה של בעלי אינטרסים פוליטיים, אידאולוגיים וכלכליים שכוללת את חברות דלקי מאובנים, קבוצות תעשייה, מכוני מחקר וכלי תקשורת שמרניים ומדענים לעומתיים, שפעל לערעור אמון הציבור בקונצנזוס המדעי ופרסום מידע מוטעה לגביו. הקמפיין עשה זאת על ידי הצגה של מחלוקת מלאכותית – קידום האמונה שקיימת אי ודאות משמעותית לגבי שינויי האקלים בתוך הקהילה המדעית על מנת לעכב את שינויי המדיניות. הקמפיין זרע ספקות על ידי הטחת ביקורת בארגונים מדעיים והצגת כל התחום של מדעי האקלים כ"מדע זבל", והעלאת תהיות לגבי המניעים של מדענים ספציפיים. ככל שעלה הסיכוי לקביעת מדיניות בינלאומית בנושא, בעיקר החל מפרוטוקול קיוטו ב-1997 החריפו ההתקפות של המתנגדים למדיניות לצמצום פליטות הפחמן, שהתבטאו בין היתר בפרשת אקלים-גייט, שאירעה זמן קצר לפני ועידת קופנהגן ב-2009, ובה הודלף תוכנם של מסמכים רבים מהיחידה לחקר האקלים (CRU) באוניברסיטת מזרח אנגליה והם הוצגו כהוכחה לכך ששינוי האקלים הוא קונספירציה. תיבת תהודה של כלי תקשורת ובלוגים המכחישים את שינויי האקלים תרמו להפצת אי הבנות בנוגע לשינויי האקלים.
מגדלור עכו
מגדלור עכו הוא מגדלור הנמצא בעיר העתיקה בעכו ושימש בעבר את נמל עכו.
כנימת עש הטבק
כנימת עש הטבק (שם מדעי: Bemisia tabaci) הנקראת גם Tobacco whitefly, Cotton whitefly, Sweetpotato whitefly, היא חרק רב פונדקאי קטן מסדרת הפשפשאים, משפחת כנימות העש תת-משפחת Aleyrodinae. היא מזיק קשה הפוגע במגוון גידולים חקלאיים. הכנימה ניזונה ממוהל הצמח כאשר היא נעזרת בגפי פה דוקרים-מוצצים. תפוצתה עולמית במיוחד באזורים טרופים וסוב-טרופים. לבוגרים ארבע כנפיים, גוף הכנימה מכוסה בשכבה דקה של שעווה לבנה שמקנה לה את צבעה הלבן ומכאן השם Whitefly. היא בעלת גלגול חסר. גודלה זעיר, אורך גוף בוגר הוא 0.91 ± 0.04 מ"מ.
מחזור חיים וביולוגיה של כנימת עש הטבק
כנימת עש הטבק בעלת מאפיינים רבים הזהים לכנימות עש אחרות ממשפחת Aleyrodidae. היא ניזונה בעזרת גפי פה דוקרים מוצצים. לבוגרים ארבע כנפיים בעלי ממברנות וגופה מכוסה בשכבה דקה של שעווה לבנה. היא בעלת גלגול חסר בו הדרגות הצעירות דומות לשלב הבוגר אך הם קטנים ממנו וחסרי כנפיים. כנימת עש הטבק מתרבה במנגנון ארנוטוקי (arrhenotokous) בו נקבות בלתי מופרות יכולות להטיל ביצים מהן יתפתחו זכרים בלבד, לעומת זאת מביצים שהוטלו על ידי נקבות מופרות יתפתחו גם זכרים וגם נקבות. מחזור החיים כולל 6 שלבי חיים: הביצה, זחלן ראשון, זחל שני, זחל שלישי, זחל רביעי (המכונה "גולם") ובוגר. הכנימה מייצרת 11–15 דורות לשנה כאשר משך כל דור הוא תלוי טמפרטורה ונמשך בקיץ כשלושה שבועות ובחורף 7 עד 10 שבועות.
תפוצה
מוצאה המשוער של כנימת עש הטבק הוא כנראה בהודו. תוארה לראשונה על ידי Gennadius בשנת 1889 ביוון כמזיק לצמחי טבק. הכנימה נצפתה באזורים טרופיים וסוב טרופיים בעולם והיא נוכחת כעת בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה. תפוצה גאוגרפית בממדים גלובליים אלו, נובעת כנראה בשל פעילות סחר של חומרים צמחיים ברחבי העולם על ידי בני האדם. לפי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע כנימת עש הטבק נחשבת היום לאחד ממאה המינים הפולשניים ביותר. אזכורים ראשונים לכנימה בארץ, בגידולי שדה וירקות, ניתן למצוא החל משנות השלושים במאה הקודמת.
גזעים (או מינים) שונים של כנימת עש הטבק
בשנת 2007, נוצר מתוך נתוני בנק הגנים, בסיס נתונים עבור רצף הגן ליצירת החלבון המיטוכונדריאלי ציטוכרום C אוקסידאז יחידת משנה 1 (COI (mtCOI של כנימת עש הטבק אשר שימש לאיתור היחסים הפילוגנטיים של כנימת עש הטבק השונות. נמצא כי כנימת עש הטבק היא למעשה קומפלקס מינים המורכב מלמעלה מ-34 ביוטיפים שונים המציגים זהות מורפולוגית ושוני ביולוגי וגנטי המתבטא בשונות בטווח פונדקאים, תפוצה, עמידות לחומרי הדברה, יכולת העברת וירוסים ועוד. ביוטיפים שונים אלו נחשבים למזיקים מרכזיים בחקלאות שכן הם מסתגלים בקלות לפונדקאים שונים ואזורים גאוגרפיים חדשים, ניזונים ממיני צמחים רבים ומשמשים וקטור לווירוסים צמחיים רבים ממשפחות שונות. קבוצת הווירוסים המשמעותית ביותר באזורים טרופיים וסאב טרופים הם (begomoviruses (Geminiviridae. הביוטיפים הדומיננטיים והפולשניים ביותר בארצות הברית, דרום אירופה והמזרח התיכון הם ביוטיפים B ו Q אשר מהווים איום מידי לחקלאות, הם נפוצים בישראל ובמדינות הים התיכון תוך קיום מחיצה רבייתית בניהם.
נזקים וחשיבות כלכלית
כנימת עש הטבק נחשבת לחרק מזיק מרכזי בגידולים חקלאיים הגורם לנזקים כלכליים משמעותיים בעולם. היא בעלת טווח פונדקאים רחב הכולל גידולים חקלאיים רבים ובעיקר גידולי שדה, גידולי חממה, פרחים, תבלינים וירקות שונים. נוסף על כך, היא מזיקה גם בעציצים ביתיים. נמצא כי היא ניזונה מלמעלה מ-600 מיני צמחים שונים בניהם: פלפל, סויה, עגבנייה, מלפפון, כותנה וטבק. היא אחראית על הפצה של יותר מ-111 מחלות צמחיות הנגרמות ברובם על ידי ווירוסים מהקבוצות: Closteroviruses, Nepoviruses, Carlaviruses, Potyviruses, Luteoviruses, קבוצה של נגיפי DNA מקלונים והקבוצה בעלת המשמעות הכלכלית הגדולה ביותר ווירוסים מקבוצת ה Geminiviruses מהסוג Begomovirus.
טילמן רימנשניידר
טילמן רימנשניידר (בגרמנית: Tilman Riemenschneider; 1460, הייליגנשטדט – 7 ביולי 1531, וירצבורג) היה מגלף ופסל בעץ ובאבן, גרמני שפעל בעיר הגרמנית וירצבורג. רוב יצירותיו הוצבו בכנסיות בווירצבורג ובסביבתה הקרובה. אף שהתפרסם בדורו בעבודותיו המרשימות הוא נשתכח לאחר מותו. בשנת 1822 התגלה קברו, עם המצבה המגולפת שעליו, במהלך עבודות פיתוח, וכך, בתקופה שבה פרח הרומנטיציזם הגרמני, חודש העניין בעבודתו האמנותית.
רימנשניידר פיסל בעיקר בעץ עיטורים בעלי תוכן דתי לכנסיות. עבודתו של רימנשניידר מבטאות בסגנונן את הסגנון הגותי המאוחר שלא הושפע עדיין מרוח הרנסאנס. למרות שעבד על פי מוסכמות ותכתיבים של הכנסייה ושל גילדת הפסלים, הצליח ליצור סגנון ייחודי. גם אם עשה שימוש בראשית דרכו בפיסול צבוע, הוא זנח טכניקה זו והתרכז בגילוף בעץ ללא כל תוספת, בהעניקו למשחקי האור וצל על פני הגילוף העמוק והמפורט תפקיד עיקרי.
עם מותו לא המשיכו יורשיו ואנשי סדנתו את סגנונו.
יצירותיו העיקריות
עיטור ראש המזבח (altarpiece) לכנסייה הפרנציסקנית ברוטנבורג על נהר טאובר. עיטור זה נחשב בעבר, בטעות, כ"מזבח ויבלינגן" הנזכר במקורות הכתובים. דמויות העץ נצבעו בצבע, פרי עבודתו של הצייר המקומי מרטין שוורץ. היצירה השתמרה בחלקה, וחלקיה פזורים במוזיאונים שונים בגרמניה. מן הספין המרכזי נשתמרו ישו הצלוב, קבוצת נשים מקוננות, וקבוצה הכוללת את קיפא הכהן הגדול וחיילים. מן הספנים הצדדיים השתמרו ישו מתפלל בגת שמנים וישו עולה מקברו (התחייה).
עיטור ראש המזבח של סט' מריה מגדלנה במינרשטט. היצירה השתמרה כמעט בשלמותה (ביחס לתיאורה בכתב ההזמנה מן האומן) בכנסייה ובמוזיאונים גרמניים אחדים. הפיסול כולל במרכז את מריה מגדלנה בבגד שער צאן נישאת על ידי שישה מלאכים. מצדדיה נראים הקדושים קיליאן הקדוש (של חבל פרנקוניה) ואליזבת הקדושה. בספינים הצדדים נראים בין השאר ישו בביתו של שמעון, תפילתה של מריה מגדלנה וקבורתה. בחלק התחתון מופעים פסלי האוונגליסטים ואילו מעל דמותו של האל האב מוריד את ישו מן הצלב.
פסל בודד של סט' הירונימוס והאריה (כיום במוזיאון לאמנות בקליבלנד)
מחזור פסלים באבן לעיטור הפנים החיצוניות של כנסיית סט' מריה בווירצבורג. ידועים בעיקר פסלי אדם וחוה המעטרים את השער הצפוני.
פסל אבן על קברו של האביר קונרד פון שאומברג, בתוך כנסיית מריה בווירצבורג. הדמות, עטויה שריון דומה מאוד בהצבתה ובפרטי פניה לדמותו של אדם מן השער הצפוני של הכנסייה.
קברו של הבישוף רודולף פון שרנברג בווירצבורג. הבישוף שמת בגיל מופלג מפוסל באבן בבגדי הכהונה שלו. סביבו מפוסלים שלטי גיבורים Coat of arms) שונים., מהם שנים אחוזים בידי גורי אריות. בתחתית נושאים שני מלאכים כתובת חקוקה. מעל הדמות מצוי אפריון מורכב. הקבר הקיסרי (קברם של הקיסר היינריך השני והקיסרית קוניגונדה מלוקסמבורג) בקתדרלה של במברג. שישה תבליטים מעוצבים בגילף עמוק באבן של הקבר המלבני: הקיסר והקיסרית בלבוש מלכות אוחזים בשרביטים; שקילת נשמתו של הקיסר על ידי המלאך מיכאל; הסרת האבן מן הקבר במונטה קאסינו; מותו של הקיסר; נס הקערה; ייסוריה של הקיסרית מסכיני המחרשות.
ראש מזבח הדם הקדוש בכנסיית יעקב הקדוש ברותנבורג אוב דר טאובר. תבליט זה השתמר בשלמותו בכנסייה שלה הוא נועד. הסצנה המרכזית מראה את הסעודה האחרונה ודמויותיה מוצגות בפיסול מלא. סצנת הסעודה האחרונה היא זו שבה אמר כי היין הוא דמו (טקס האוכאריסטיה), ובכך מרמזת הסצנה לשריד (רליקט) שנשמר בראש המזבח, נישא על ידי מלאכים. למרבה ההפתעה הדמות המרכזית היא דווקא זו של יהודה איש קריות הנראה במלואו בעוד ישוע נראה בחלקו מאחוריו. הסצנה מוצגת ברגע שבו ישו נותן ליהודה פיסת לחם ובכך מצביע על הבוגד. בספינים הצדדים נראים כניסתו של ישו לירושלים ותפילתו בגן גת שמנים.
עיטור ראש המזבח המתאר את עלייתה לשמים של הבתולה; כנסיית קרגלינגן. זהו אחד התיאורים המפוסלים בפיסול מלא, הראשונים של נושא זה, כנושא מרכזי, שעד עתה תואר בציור. מריה נישאת לשמים על ידי מלאכים והיא מרחפת מעל שנים עשר השליחים. בספינים הצדדיים מתוארים: הבשורה; לידת ישו; מילת ישו. מתחת למוטיב המרכזי, כלומר היישר על גבי המזבח מצויים תבליטים נוספים ובהם ישוע הילד במקדש בין הרופאים. כאן יש ייחוד לדמות הימנית ביותר, שיש הרואים בה דיוקן עצמי של האמן (מבוסס על הדמיון לדיוקנו המופיע על מצבת קברו), אך רבים מטילים בכך ספק שכן הנוהג הזה עוד לא היה קיים בעת ההיא.
עיטור ראש המזבח המתאר את צליבת ישו; דטוואנג. היצירה שרדה ברובה. בספין המרכזי מובא הצלוב. לרגליו מצד אחד הנשים המקוננות, ומן הצד השני חיילים ובמרכזם הכהן הגדול קייפא. בספינים הצדדיים מגולף ישו מתפלל בגת שמנים, ובשני – התחייה של ישו, שבה הוא נראה עולה מקברו.
עיטור ראש המזבח המתאר את ישו והשליחים; ווינדסהיים (כיום במוזיאון בהיידלברג). בחלק המרכזי ישוע ניצב בין שישה שליחים, שלושה מכל צד, ואילו בכל אחד מן הספינים הצדדיים מגולפים שלושה שליחם נוספים, ובסך הכל שנים עשר השליחים. חלק מהם ניתן לזהות על אטריבוטים שונים.
פסלים עבור עיטור ראש מזבח שיועדו לקתדרלת ווירצבורג (כיום שמורים בכנסייה בביבלריד. פסלו של ישו המושיע הוא היחיד ששרד. פסלי קדושים נוספים מקבוצה זו נשרפו בשנת 1945 ומהם נותרו רק תצלומים.
עיטור ראש מזבח עם דמותו של יוחנן המטביל עבור כנסייה בגרולצהופן (כיום מצוי במוזיאון הלאומי במינכן). נותרו דמויות של מריה וילדוכן יוחנן המטביל. גולף בעץ ונצבע בחלקו. בספינים הצדדיים אירועים מחיי יוחנן ובהם יוחנן המטביל את ישו, ראשו הכרות של יוחנן מובא על טס לפני הורדוס אנטיפס.
פסל ישו הצלוב; שטיינאך. בפסל נעשו במהלך הדורות שינויים אחדים, ובעיקר בהוספת צבע ובהסרתו מספר פעמים.
ספין מגולף המראה את הקינה על ישו לאחר ההורדה מן הצלב; מאידברון. ישו המת נח על הקרקע, נתמך על ידי יוסף הרמתי (ארימתיאה). לפניו כורעת מריה האוחזת בידו. מאחור ניצבות דמויות אחדות. זו המחזיקה בפך שמן המשחה היא של ניקודמוס, ויש המזהים בה את דמותו של רימנשניידר עצמו (ע"פ השוואה לדמות שעל מצבתו). מתחת לצלבים הצדדים נראות נשים אבלות. ליד צלבו הריק של ישו מרחפים מלאכים.
מודל לסבסטיאן הקדוש; כיום במוזיאון לאומנות יפה במונטראול בקנדה.
רקוויאם (סן-סנס)
הרקוויאם של סן-סנס, אופ' 54 הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי קאמי סן-סנס לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה הולחנה בשנת 1878 ולא נחשבת לאחת מהיצירות החשובות של סן-סנס.
חיבור היצירה
קאמי סן-סנס לא היה אדם דתי, אולם בשל בעיות כלכליות הוא עבד כנגן עוגב בכנסיית מדלן בפריז, בסוף שנות השבעים של המאה ה-19. בשנת 1877 נפטר אלברט ליבון, שהיה מעריץ של סן-סנס, ובעזבונו הוריש למלחין 100,000 פרנק בתנאי שיכתוב רקוויאם לזכרו. סן-סנס קיבל את ההצעה בשמחה, שכן הכסף שחרר אותו מתלות בכנסיית מדלן. הוא כתב את היצירה בברן, שם שהה במשך שמונה שבועות באותה השנה, והיא בוצעה לראשונה ב-22 במאי 1878, יום השנה לפטירתו של ליבון, בכנסיית סן-סולפיס בפריז. ביצוע הבכורה של הרקוויאם לא הכה הדים ולא דווח בעיתונות.
היצירה
הרקוויאם לא נחשב לאחת היצירות המפורסמות של סן-סנס והוא לא מבוצע תכופות, עם זאת הרקוויאם זכה לכמה הקלטות וביצועים. הרקוויאם של סן-סנס, בניגוד לרקוויאמים אחרים בני התקופה כמו הרקוויאמים של ברליוז, ורדי ודבוז'אק, כתוב לתזמורת קטנה ובניגוד לרקוויאם של פורה כולל את כל מזמורי הרקוויאם. דבר זה הופך את הרקוויאם לאחד הרקוויאמים היחידים מן התקופה הרומנטית שנועד ללוויות של ממש בכנסיות, ולא לאולמות הקונצרטים.
הרכב
היצירה הולחנה למקהלה מעורבת בת ארבע קולות, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס) ולתזמורת הכוללת: 4 חלילים, 2 אבובים, 2 קרנות אנגליות, 4 בסונים, 4 קרנות יער, 4 נבלים, טימפני, עוגב וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון וכינור שני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).
אליפות אפריקה באתלטיקה
אליפות אפריקה באתלטיקה היא תחרות שמארגנת התאחדות האתלטיקה האפריקאית (CAA) מאז שנת 1979. מאז שנת 1996 מתקיימת האליפות אחת לשנתיים.
קניה היא המדינה שזכתה במספר המדליות הגדול ביותר (363) וניגריה היא המדינה שזכתה במספר מדליות הזהב הגדול ביותר (146). האליפות האחרונה התקיימה בשנת 2016 בדרבן, דרום אפריקה והשתתפו בה נציגים מ-47 מדינות.
נחום רגוזניצקי (עץ חיים)
הרב נחום רַגוֹזְנִיצְקִי (ה'תרכ"ה, 1865 - ד' באב ה'תרע"ח, 12 ביולי 1918) היה המנהל הראשי והבוחן של תלמוד תורה עץ חיים, ודמות בולטת ביישוב הישן בירושלים. הוא כיהן כמנהל עץ חיים במשך כ-16 שנה, בין השנים ה'תרס"ב–ה'תרע"ח.
ביוגרפיה
נולד בעיירה רגוזניצקי מוסט הסמוכה לביאליסטוק שבפולין ליצחק שמעון ולשרה רבקה רגוזניצקי, מחסידי קוצק. אביו היה סוחר. בהיותו כבן 11 נפטר אביו. אמו שהתקשתה בגידולו שלחה אותו לארץ ישראל לבית סבו הרב ברוך מרדכי ראגאזניצקי, סוחר אמיד שהתגורר בירושלים, ואחיינו של רבי משה פאלייר מקוברין. בירושלים למד בת"ת ובישיבת עץ חיים.
בשנת 1882 בהיותו כבן שבע עשרה נשא את ציפורה בת הרב זלמן חיים ריבלין שהיה המנהל הראשי והבוחן בישיבת עץ חיים. חמיו היה נכדו של הרב משה ריבלין מגיד מישרים ומנהיג הקהילה האשכנזית בירושלים ואחיו של יוסף (יאשע) ריבלין בונה שכונות ירושלים מחוץ לחומות. לאחר נישואיו החל לעזור לחמיו בניהול המוסד ובהדרכת תלמידים. בשנת 1898 כשחלה חמיו החליף אותו הרב רגוזניצקי בניהול המוסד. לאחר פטירת חותנו מונה באופן רשמי על ידי הקהילה והרבנים למנהל הישיבה. מדי ערב היה לומד בחברותא עם הרב שמואל סלנט שולחן ערוך חושן משפט יחד עם גיסו הרב אליהו מרדכי אייזנשטיין. לימים כשהתעוור הרב סלנט היה מגיע הרב רגוזניצקי מדי בוקר להקריא לו את הספרים שרצה ללמוד בהם.
פעילותו במוסדות עץ חיים
אחרי התמנותו למנהל החל להשלים מהלך שבו החל כבר חמיו לרענן את שורות המלמדים בישיבה ובמוסדותיה, הצוות החינוכי הורכב ברובו ממורים מבוגרים וחסרי הכשרה שהסיבה העיקרית לשכירתם הייתה עלותם הזולה, לרוב הם הסתפקו בזכות לאכול בחדר האוכל של הישיבה ובשכר מזערי. הוא החל להכניס כוחות צעירים ומוכשרים, על פי עדותו של הרב חיים מן שהיה ראש המלמדים ומייסד איחוד המלמדים, היה הרב רגוזניצקי מאתר אנשים שלטעמו התאימו לשמש בהוראת התלמידים ומתחנן בפניהם שיואילו לשמש כמורים. הוא אף טרח רבות לגייס עבור מטרה זו כספים על מנת לתגמל את המורים בהתאם לעבודתם וכישוריהם.
משהתפתח היישוב היהודי מחוץ לחומות העיר העתיקה עמל הרב רגוזניצקי למצוא מקום למוסד מחוץ לחומות. כשמצאו, הוא והרב יחיאל מיכל טוקצינסקי שהיה עוזרו, מקום בשכונת מחנה יהודה, טרח לגייס כספים מידידיו האמידים, כדי לבנות שם חנויות שיהוו מקור הכנסה מסודר למוסד לימים רבים.
לאורך שנות מלחמת העולם הראשונה, שררו ביישוב רעב ומחלות, בחודש יולי 1918 חלה הרב רגוזניצקי ומת, הוא נטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בירושלים.
לאחר פטירתו נישאה אלמנתו מרת חוה בשנית לרב מרדכי חיים סלאנים ששימש בזקנותו כמנהיג חסידי סלונים בירושלים.
הנצחה
בשנת תרצ"ה הוציא פנחס גרייבסקי חוברת לזכרו של רבי נחום ראגוזניצקי בשם 'חזון נחום', בהסכמת הרב הראשי לישראל אברהם יצחק הכהן קוק.
בחוברת הקדיש לו המשורר יעקב רימון שיר:
נכדו הרב אליעזר יהודה וולדנברג הזכירו בהקדמתו לספרו שביתת הים העוסק בדיני הפלגת והנהגת אונייה בלב ים:
גריגורי קוזינצב
גריגורי קוזינצב (ברוסית: Григорий Михайлович Козинцев; 22 במרץ 1905 – 11 במאי 1973) היה במאי קולנוע ותיאטרון ותסריטאי יהודי-סובייטי. עבור סרטיו הוענקו לו פעמיים עיטור לנין, פעמיים פרס סטלין, פרס לנין ותואר אמן העם (1964).
חייו
גריגורי קוזינצב נולד בעיר קייב (כיום באוקראינה) למשפחת רופא. לאחר סיום בית הספר למד ציור. בהיותו חובב תיאטרון החל בהכנת תפאורה להצגות. ביחד עם חבריו סרגיי יוטקביץ' ואלכסיי קפלר הוא הקים תיאטרון בובות. בשנת 1920 קוזינצב נסע לפטרוגרד, שם המשיך בלימודי ציור והתחיל לעבוד כעוזר במאי בתיאטרון.
בשנת 1927 קוזינצב החל ללמד במכון לאומנויות הבמה בלנינגרד ובשנת 1944 הוא התחיל ללמד ב-VGIK. בין תלמידיו היו אלדר ריאזנוב וסטניסלב רוסטוצקי.
בשנים 1934-1938 קוזינצב ביים טרילוגיה של סרטים על מקסים - נער שגדל מפועל צעיר למשתתף פעיל במהפכת אוקטובר עם בוריס צ'ירקוב בתפקיד הראשי. על טרילוגיית סרטים זו קוזינצב קיבל את פרס סטלין ועיטור הדגל האדום.
בשנות ה-40 קוזינצב חזר לתיאטרון וביים את ההצגות המלך ליר, המלט ואותלו בתיאטראות של לנינגרד. בשנת 1946 קוזינצב הוזכר במנשר מפלגתי על תופעות שליליות בקולנוע הסובייטי. למרות זאת הוא קיבל אישור לעשות סרטים על אנשים בולטים בתרבות הרוסית - הרופא פירוגוב ומבקר ספרות בלינסקי. בבימוי הסרטים הייתה התערבות עמוקה של הממסד וקוזינצב החליט לעבור לעבוד בתיאטרון בלבד.
על הסרט "המלט" קוזינצב קיבל את פרס לנין, פרס בפסטיבל הסרטים של ונציה, פרסים בפסטיבלי קולנוע נוספים ותואר אמן העם. הוא זכה להכרה בינלאומית והוזמן לכהן בחבר השופטים של פסטיבל הקולנוע בקאן.
קוזינצב נפטר ב-11 במאי 1973 ונטמן בבית העלמין בלנינגרד.
האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים באוסטריה
זוהי רשימה של האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים באוסטריה לפי נתונים שפורסמו ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרי (IFPI Austria).
האלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים הזמנים באוסטריה הוא אלבום האולפן השישי של מייקל ג'קסון, Thriller (1982).
קורפוס המילואים ה-23 (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים ה-23 (בגרמנית: XXIII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
שמר (דמות מקראית)
שֶׁמֶר היה אדוני הר שומרון. הוא מכר את ההר לעמרי, מלך ממלכת ישראל, במחיר שתי כיכרות כסף (מספר שמות עולה כי סכום זה שווה לכ-66 ק"ג של כסף). עמרי כונן במקום את עיר בירתו, שומרון, שנותרה כבירת ממלכת ישראל במשך יותר ממאה וחמישים שנה, עד לחורבן הממלכה; יישוב במקום התקיים עד לימי הורדוס.
פרשנויות
עורכי פירוש "דעת מקרא" משערים כי שמר היה ממשפחת השמרוני שבשבט יששכר.
בתרגום יונתן לספר מלכים נאמר כי עיר או מקום יישוב כבר שכן בהר קודם לקניית ההר בידי עמרי, והמשפט מתייחס לחיזוק וביצור של ההר שנעשה בידי עמרי, שהפך את המקום לעיר חזקה וקראה בשם "שומרון" על שם בעליה המקוריים (או שהכוונה היא שהותיר את שמה, "שומרון", שהיה לה כבר לפני כן), אולם אין הכוונה שעמרי בנאה מן היסוד. בדרכים אלו פירשו גם רד"ק ורלב"ג בפירושיהם לספר מלכים.
יש המוסיפים ומבארים כי שמר התנה עם עמרי שבתמורה להוזלת מחיר העיר יקרא את שם העיר על שמו.
טעות של החיים
טעות של החיים הוא אלבום הבכורה של הזמר הישראלי קובי פרץ. את האלבום הוציאה בשנת 1992 לאור חברת התקליטים הליקון. מתוך האלבום פורסמו שני סינגלים: "טעות של החיים" ו"סוד האושר". הוא לא זכה להצלחה בישראל פרט למועדוני ז'אנר המזרחית.
Walk, Don't Run
(בתרגום חופשי לעברית: לך, אל תרוץ) הוא להיט אינסטרומנטלי שנכתב והוקלט לראשונה על ידי הגיטריסט ג'וני סמית' בשנת 1954, אך הגרסה המוכרת ביותר של השיר היא גרסת הכיסוי של הלהקה האמריקנית The Ventures משנת 1960.
השיר דורג במקום ה-82 ברשימת 100 שירי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
רקע
השיר נכתב והוקלט לראשונה על ידי הגיטריסט ג'וני סמית בשנת 1954.
צ'ט אטקינס הקליט גם כן ביצוע פופולרי של השיר, אותו פרסם שלוש שנים לפני שפורסם הלהיט של הונצ'רס. גרסאות כיסוי בולטות אחרות כוללות בין היתר את אלו של להקת הצלליות ושל סטיב האו.
ביולי 2003 השיר הוקלט על ידי הגיטריסט של הונצ'רס נוקי אדוארדס ולהקת הסווינג האמריקנית Light Crust Doughboys עבור האלבום "Guitars Over Texas".
סלט טונה
סלט טונה הוא סלט אשר מורכב מטונה משומרת במים או בשמן צמחי, מירקות וממרכיבים נוספים.
נהוג להגיש את הסלט בצלחת להגשה או בתוך כריך.
סלט ניסואז וסנדוויץ' תוניסאי הם שני מאכלים המשלבים טונה, או סלט טונה.
שיאן H-20
שיאן H-20 (פין-יין: Hōng-20; ולפעמים Xian H-X) הוא מפציץ חמקן תת-קולי של חיל האוויר של צבא השחרור העממי הסיני, המתוכנן להיכנס לשירות בעתיד.
הוא מכונה "פרויקט אסטרטגי" על ידי הצבא, המטוס יכלול כנף בעיצוב דומה לזה של B-2 ספיריט של נורת'רופ גראמן ורכיבים שלו נמצאים כבר בייצור. אנליסטים מציינים כי המפציץ יכול להיכנס לשירות בשנת 2025, ועתיד להחליף את מפציצי שיאן H-6K הקיימים של סין.
מוחמד ראפת שחאתה
מוחמד ראפת שַחַאתה (בערבית: محمد رأفت شحاتة) הוא איש מודיעין, היועץ לביטחון לאומי לנשיא מצרים (מיולי 2013); בעבר כיהן כראש המודיעין הכללי במצרים מאוגוסט 2012 עד יולי 2013.
ראפת שחאתה הוא מפקדו לשעבר של המשמר הרפובליקני. הוא היה בין המתווכים בעסקת שליט בין ישראל לחמאס באוקטובר 2011.
רחובות זועמים
רחובות זועמים (באנגלית: Mean Streets) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1973, בבימויו של מרטין סקורסזה עם הרווי קייטל, רוברט דה נירו ודייוויד פרובל בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי מרטין סקורסזה ומרדוק מרטין והוא מבוסס על סיפור קצר של סקורסזה המבוסס על חוויותיו בשכונת איטליה הקטנה בניו יורק, בה גדל. זה שיתוף הפעולה הראשון בן דה נירו לסקורסזה. הסרט הזה הזניק את הקריירה של סקורסזה ושל דה נירו שזכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר באיגוד המבקרים האמריקני.
בשנת 1997 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס על חשיבותו מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית.
תקציר העלילה
צ'רלי (הרווי קייטל) הוא בחור אמריקאי ממוצא איטלקי שגר ופועל בניו יורק כגובה חובות ועושה דברו של דודו ג'ובני (צ'זרה דנובה). צ'רלי הוא קתולי מאמין ונקרע בין אמונתו בכנסייה למקצועו העברייני.
הוא מרגיש חובה מוסרית להגן על חברו הקרוב "ג'וני בוי" (רוברט דה נירו), מהמר חסר תקנה החייב כסף רב למלווים בשוק האפור של המאפיה האיטלקית בניו יורק. הם מבלים ומתפרעים מדי פעם במועדון הלילה של חברם טוני (דייוויד פרובל). ג'וני מתחיל מריבה במועדון שמתפתחת לקטטה גדולה. שוטרים שמגיעים למקום משליטים סדר ורוצים לעצור את המתפרעים אך מסתלקים לאחר שבעל המועדון משלם להם סכום נכבד...
ג'וני חייב סכום גדול למייקל (ריצ'רד רומנוס), עבריין, איש מאפיה מלווה בריבית. ג'וני מתייחס אליו בזלזול, אבל צ'רלי מנסה לפייס את מייקל בקשר לג'וני ולדחות את ההתנגשות הצפויה ביניהם. הוא מנהל יחסים עם בת דודתו של ג'וני, תרזה (איימי רובינסון), הסובלת מהתקפי אפילפסיה.
ג'ובני רוצה לקדם את צ'רלי ולמנות אותו למנהל מועדון לילה אך מתנה זאת שיפסיק לצאת עם תרזה חולת האפילפסיה ויפסיק לתמוך בחברו ג'וני הפורק כל עול כי "אנשים מכובדים הולכים עם חברים מכובדים".
צ'רלי מזמן את מייקל וג'וני למפגש כדי לסיים את הסכסוך ביניהם. ג'וני מגיע עם אקדח, מקלל את מייקל ומאיים עליו. צ'רלי מסלק אותו מהמקום ומסיע אותו ואת תרזה מחוץ לעיר עד שהעניינים יירגעו. מייקל רודף אחריהם כשעוזרו "ג'ימי שורטס" (מרטין סקורסזה) במושב האחורי. הם מפתיעים את הבורחים ושורטס יורה לעבר רכבם ופוצע את שלושתם.
אקספרימנט (אונייה, 1799)
אֶקְסְפֵּרִימֶנְט (באנגלית: USS Experiment) הייתה אוניית מלחמה מסוג סקונר של הצי האמריקני, אשר נטלה חלק פעיל במלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת בשנים 1799-1800.
קורותיה
"אקספרימנט" הושקה ב-1799 בבולטימור, מרילנד, והחלה את שירותה המבצעי בשלהי נובמבר 1799 תחת פיקודו של לוטננט ו' מֶלי (W. Maley).
היא צורפה לשייטת בפיקודו של קפטן סיילס טולבוט, שפעלה מתחנת הצי בסנטו דומינגו. במשך שבעה חודשים תרה האונייה את הים הקריבי בחיפוש אחר פריבטירים צרפתיים והצליחה לתפוס שלל כמה אוניות. ב-1 בינואר 1800, בעודה עומדת ללא תנועה בדממת-רוח במפרץ לאוגן (Léogâne) יחד עם ארבע אוניות סוחר אותן ליוותה, הותקפה "אקספרימנט" על ידי 11 סירות חמושות ובהן כמה מאות פירטים האיטיים, מאנשיו של אנדרה ריגו, שכינויים פיקארונים (Picaroons). נתלקח קרב שנמשך שבע שעות, במהלכו פשטו הפיקארונים על אחת מאוניות הסוחר, הרגו את רב החובל שלה, וגררו שתי אוניות אחרות שמלחיהן נטשו אותן. "אקספרימנט" הטביעה שתיים מספינות הפיקארונים והרגה ופצעה רבים מביניהם, בעוד לה פצוע אחד בלבד.
בתחילת חודש יולי 1800 הפליגה "אקספרימנט" אל נהר דלאוור כדי להצטייד מחדש ואחר כך שבה אל איי הודו המערבית. הפטרולים שערכה נגד פריבטירים צרפתיים נחלו הצלחה, והיא לכדה כמה כלי שיט חמושים שעל אחד מהם היה קצין צבא צרפתי רם דרג. כמו כן חילצה משביין אוניות סוחר אמריקניות אחדות, ובינואר 1801 הצילה 65 מלחים ספרדיים מן האונייה "אליזה" שעלתה על שרטון ונטרפה ליד האי סָאוֹנָה.
ליסנדרוס
ליסנדרוס (ביוונית עתיקה: Λύσανδρος΄; ? – 395 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי ספרטני, אשר הוביל את ספרטה לקראת סוף המלחמה הפלופונסית, והתפרסם בעיקר עקב ניצחונו על האתונאים בקרב אייגוספוטמוי. לאחר הניצחון המשיך להיות דמות משפיעה בפוליטיקה היוונית בתקופת ההגמוניה הספרטנית. נהרג בקרב הליארטוס.
תחילת דרכו
ליסנדרוס נולד בספרטה, למשפחה עתיקה שהייתה מיוחסת להרקולס. על ילדותו ידוע מעט מאוד. שם אביו היה אריסטוקליטוס, שם אמו אינו ידוע. היה לו אח בשם ליביס. משפחתו הייתה דלת אמצעים, והוא גדל באווירה של עניות. למרות זאת, הוא התפרסם מצעירותו כאמיץ לב, וכמי שלא שת לבו לתענוגות, "מלבד אותו תענוג שהמעשים הטובים מביאים למצליחים ולמכובדים". למרות שהדבר אינו מצוין במפורש במקורות, ניתן ללמוד שליסנדרוס החזיק בדרגה גבוהה בצבא הספרטני.
קרב נוטיון
בסתיו 408 לפנה"ס מונה ליסנדרוס כנאוארכוס (מפקד הצי) של ספרטה, במקום מינאדרוס אשר הובס בקרב קיזיקוס. באותה עת נראה שאתונה משתקמת אחרי תבוסתה הקשה בסיציליה, ותחת הנהגתו של המצביא המוכשר אלקיביאדס חזרה לשלוט בימים. ליסנדרוס קבע את מפקדתו באפסוס, החל בבניין צי מלחמה גדול, ואגב כך תרם רבות לפיתוחה הכלכלי של העיר. באותה שנה, הדיח המלך האחמני דריווש השני את טיספרנס, הסטראפ של לידיה, ומינה במקומו את בנו כורש הצעיר. ליסנדרוס שמח על חילופי המנהיגים, שכן טיספרנס היה פרו-אתונאי באופן מובהק. ליסנדרוס נסע לסרדיס, ונפגש שם עם כורש. הודות לכריזמה שלו, הצליח ליסנדרוס עד מהרה לשבות לחלוטין את לבו של הנסיך הצעיר, ושכנעו להעביר את התמיכה הכלכלית שעד אז היו מעבירים הפרסים לאתונאים, לספרטנים. בעזרת הכסף הפרסי, ליסנדרוס הוסיף על שכרם של המלחים בציו, וכך החלה עריקה המונית מהצי האתונאי, שמלחיו העדיפו לשרת בצי הספרטני ששילם יותר.
המצביא האתונאי אלקיביאדס הטיל הסגר על הצי של ליסנדרוס באפסוס, וליסנדרוס חשש לנסות לפרוץ אותו, כיוון שאלקיביאדס היה מצביא מוכשר שמעולם לא הפסיד בקרב, והצי שלו היה גדול יותר. עם זאת, בתקווה להשיג ממון שיעזור לו להגדיל את ציו, החליט אלקיביאדס לנטוש את המצור, ולסייע לתרסיבולוס לצור על פוקאיה. אלקיביאדס השאיר ליד אפסוס כ-80 טריארות תחת פיקודו של אנטיוכוס. ההוראות של אלקיביאדס היו לא לפתוח בקרב, אולם אנטיוכוס לא שעה להזהרות אלו, וניסה לגרור את ליסנדרוס לקרב. אנטיוכוס לקח 10 טריארות "וחתר בשחצנות על פני מקום חניית האניות תוך לגלוג ושאון". ליסנדרוס שלח חלק מהטריארות שבפיקודו למרדף אחרי אנטיוכוס, אולם אז יצאו גם האתונאים לקרב וליסנדרוס מיהר ושלח את שאר הטריארות שלו. בקרב הימי שהתפתח, נחל ליסנדרוס ניצחון. בתחילה הטביע את ספינתו של אנטיוכוס, הוציאו להורג ולאחר מכן השתלט על שאר הצי האתונאי, שלא היה מוכן לקראת בואו של כוח רב כל כך. אף שאבדותיהם של האתונאים הסתכמו ב-22 ספינות בסה"כ, הרי שהניצחון הספרטני השפיע עליהם קשות מבחינה מוראלית, ותרם להדחתו של אלקיביאדס מהפיקוד, למרות שבפועל לא היה אשם. אלקיביאדס ניסה לגרור את ליסנדרוס לקרב נוסף, אולם ליסנדרוס הסתפק במה שהשיג ולא התפתה.
קרב אייגוספוטמוי
עם סוף השנה, הודח ליסנדרוס מהפיקוד בהתאם למנהג הספרטני על פיו לא יכול מפקד להחזיק במשרת הנאוארכוס יותר משנה. במקומו מונה קליקרטידס, שעד מהרה הסתכסך עם ליסנדרוס. ליסנדרוס, כנקמה, החזיר לפרסים את הכסף שקיבל מהם והודיע להם שמכיוון שקליקרטידס הוא המפקד עכשיו, הוא צריך לבקש מהם את הכסף. ליסנדרוס מסר לקליקרטידס את הצי במצב כזה, וקליקרטידס לא הצליח לכלכל אותו. הוא לא הסתדר עם הפרסים, והיוונים באסיה הקטנה קיבלו אותו בחשדנות כיוון שליסנדרוס כבר הבטיח להם הבטחות גדולות. קליקרטידס הצליח בסופו של דבר להסתדר בעצמו, ואף להגדיל את הצי שלו. אולם הוא הובס ונהרג בקרב ארגינוסאי.
הספרטנים הבינו שכדי לבנות צי חדש הם זקוקים לכסף הפרסי, אולם הממונה על שיתוף הפעולה הפרסי עם הספרטנים היה כורש הצעיר, שכאמור הסתדר רק עם ליסנדרוס. ובנוסף על כך גברו הבקשות מקרב בנות הברית שליסנדרוס יחזור לפיקוד. לפיכך, באביב של שנת 405 לפנה"ס מונה מצביא בשם אראקוס לנאוארכוס, וליסנדרוס מונה לאפיסטולאוס (סגן מפקד הצי). בפועל סוכם שליסנדרוס יהיה המפקד בשטח. כאשר הגיע הצי הספרטני החדש אל אסיה הקטנה, חלה המלך הפרסי דריווש השני ונטה למות. כורש הצעיר, ידע שסיכוייו לרשת את הכתר יהיו טובים יותר אם ישהה ליד מיטת אביו, ולפיכך, בצעד חריג, מינה את ליסנדרוס כסטראפ של אסיה הקטנה במקומו. עתה, כשלרשותו עומדים משאבי הסטראפיה כולה, יכול היה ליסנדרוס להשלים במהירות את בניית האוניות ולגייס מלחים וחותרים.
אחר כך יצא עם הצי אל הים האגאי. הוא למד מלקח הקרבות הקודמים, ותחת לצאת לקרבות נגד שייטות אתונאיות גדולות, פתח במלחמת שחיקה. הוא לכד ערים אחדות שהיו בשליטת אתונה ותקף איים רבים, אך לא יכול היה להוסיף ולהמשיך צפונה אל ההלספונטוס בשל נוכחותו של צי אתונאי בסאמוס. כדי לסלקו, נקט ליסנדרוס פעולת הטעייה ושט מערבה. הוא הגיע עם אוניותיו למרחק לא רב מאתונה, תקף את אייגינה וסלמיס ואף הנחית את חייליו בחוף אטיקה. הצי האתונאי מיהר בעקבותיו, אך ליסנדרוס חמק ממפגש אתו, שב אל ההלספונטוס, קבע את בסיסו באבידוס וממנה תקף והשתלט על למפסקוס בעלת החשיבות האסטרטגית. דרכו אל הבוספורוס הייתה כעת פתוחה, ומכאן יכול היה לחסום את תנועת אוניות הדגן מהים השחור אל אתונה ולהרעיבה עד כניעה.
האיום על אתונה היה כעת מוחשי מאי פעם. האתונאים ציידו 170 טריארות בפיקודם של שלושה סטרטגים שהתחלפו בפיקוד מדי יום, ושלחו אותם אל למפסקוס. מדי יום, יצאו האתונאים אל הים וניסו לגרות את ליסנדרוס לצאת לקרב, אולם מדי יום ליסנדרוס היה נשאר בעמדותיו והאתונאים היו חוזרים לעמדותיהם. ביום החמישי, הצליח ליסנדרוס לתפוס את האתונאים לא מוכנים, וניצח אותם ניצחון מוחץ בקרב אייגוספוטמוי. הניצחון היה מוחץ: 150 טריארות אתונאיות הושמדו או נלקחו בשבי. קסנופון מספר שכאשר הגיעה הבשורה המרה לאתונה: "הִילֶךְ קול נֶהִי מהפיראוס דרך החומות הארוכות אל העיר, עת איש בישר לרעהו על האסון; ובאותו לילה אדם לא עצם את עיניו והכל קוננו לא על המפלה בלבד, אלא בעיקר על הגורל הצפוי להם." ליסנדרוס וציו המנצח שבו אל למפסקוס "לקול חלילים ושירי ניצחון". באספה שכינס כדי לדון בגורל השבויים תבעו בעלי בריתם של הספרטנים לגמול לאתונאים על יחסם האכזרי לאנשיהם, כאשר השליכו פעם המימה את מלחיהן של שתי אוניות ששבו ואף איימו כי יגדעו את ידו של כל חותר ומלח שייפול לידיהם. הצעתם נתקבלה וכל השבויים האתונאים, ובהם גם הסטרטגוס פילוקלס, הוצאו להורג. היחיד שלא הוצא להורג היה הסטרטגוס אדיימנטוס, או בגלל שהתנגד לפשעי המלחמה של האתונאים, או בגלל ששיתף פעולה עם הספרטנים עוד קודם לכן.
ליסנדרוס ואתונה
ללא צי שיגן עליהם, עמדו האתונאים חסרי אונים מול ליסנדרוס וציו שעברו מעיר לעיר ביוון והעבירו אותם לצד ספרטה. במרץ 404 לפנה"ס נכנעה אתונה לאחר מצור קצר. פלוטרכוס מביא סיפור על פיו ליסנדרוס שלח מסר לספרטה וכתב בו: "אתונה נכבשה" בתגובה השיבו לו "די ב'נכבשה'". ניצחונו של ליסנדרוס באייגוספוטמוי שם איפה קץ ל-27 שנות מלחמה, העניק לספרטה הגמוניה מוחלטת ברחבי העולם היווני, וכונן סדר פוליטי אשר יוסיף להתקיים למעלה משלושים שנים אחר כך. אחרי הניצחון הקדישו הספרטנים בדלפי פסלים של ליסנדרוס והמצביאים בעלי הברית שלחמו לצדו בקרב.
לאחר כניעת העיר, היה ליסנדרוס הממונה על אכיפת תנאי הכניעה. חלק מבעלי הברית, דרשו להחריב כליל את העיר, אולם ליסנדרוס סירב לצעד כה קיצוני. אתונה וויתרה על כל האימפריה שלה פרט לאטיקה וסלמיס, הצי האתונאי פורק, וכל האזרחים שהוגלו מהעיר הוחזרו אליה. לאחר שקיבלו האתונאים את תנאי הכניעה באפריל 404 לפנה"ס, נכנס הצי של ליסנדרוס לפיראוס, והחומות הארוכות נותצו לצלילי חלילים. ליסנדרוס ביטל את הדמוקרטיה האתונאית, וייסד במקומה משטר פרו-ספרטני (שלטון השלושים). חיל מצב ספרטני בפיקודו של קאליביוס הוצב באקרופוליס של העיר, אולם כאשר קאליביוס הכה אזרח אתונאי, נזף בו ליסנדרוס וטען שהוא אינו יודע למשול על בני חורין. את השלל הרב שהשיג, שלח ליסדרוס לספרטה.
ליסנדרוס היה כעת אחד האנשים החזקים ונערצים ביותר ביוון כולה. בסאמוס נחגג חג מיוחד לכבודו ("ליסנדריאה"), ומשוררים רבים כתבו לו שירי תהילה. עם זאת, על פי עדותו של פלוטרכוס, הכבוד הרב שחלקו לו, שינה כליל את אופיו של ליסנדרוס, והוא נעשה יהיר וגאה, ולא הסתפק בפחות מעונש מוות עבור כל מי שהתנגד לו. בשנת 403 לפנה"ס מרדו הגולים האתונאים בהנהגת תרסיבולוס בשלטון השלושים. תרסיבולוס הביס את האתונאים הפרו-ספרטנים בקרב מוניכיה, ומנהיגם של אלו האחרונים, קריטיאס נהרג בקרב. המורדים התבצרו בפיראוס וכונו לפיכך "אנשי פיראוס". 'השלושים' ביקשו עזרה מספרטה, וליסנדרוס תמך בצורה נלהבת בבקשתם. הוא השיג עבורם הלוואה של 200 טלנטים כסף. אחיו ליביס הטיל מצור עם הצי על פיראוס, והוא עצמו הגיע עם כוחות רגליים של הופליטים מספרטה. עם זאת בהדרגה, הבינו השלטונות בספרטה כי ליסנדרוס למעשה שולט בחלקים גדולים מיוון באמצעות המשטרים שהקים בהם במהלך המלחמה הפלופונסית. הם החליטו לערער את מעמדו, ובאוגוסט של אותה שנה מינו כמפקד החדש את המלך פאוסניאס, וליסנדרוס היה מחויב לציית לו. פאוסניאס הביס אמנם את "אנשי פיראוס" בקרב, אולם העדיף להגיע לפשרה, במסגרתה הונח לתרסיבולוס לחזור לאתונה ולחדש בה את הדמוקרטיה, בתנאי שיישאר נאמן לספרטה.
אחריתו
בשנת 400 לפנה"ס, לאחר מותו של המלך אגיס השני, התעוררה בעיית ירושה בספרטה. היורש הפוטנציאלי היה בנו, לאוטיכידס. אלא שנטען שלאוטיכידס כלל אינו בנו של אגיס, אלא נולד מפרשת אהבים בין אשתו של אגיס לאלקיביאדס, ששהה בספרטה בין 412-415 לפנה"ס. לפיכך רבים טענו שהראוי למלוכה הוא אגסילאוס, אחיו של אגיס. המאבק על הירושה הואץ כאשר שני המועמדים לכתר הטיחו זה בזה מילות דיבה. אגסילאוס טען שלאוטיכידס הוא ממזר ושאינו ראוי למלוך על ספרטה; ואילו לאוטיכידס אמר שהוא נועץ עם האורקל מדלפי שהזהירה מפני "מלך כושל", ועל פי דבריה, טען לאוטיכידס שהכוונה היא לאגסילאוס. ליסנדרוס, שהיה חבר קרוב של אגסילאוס, הכריע את המאבק כאשר טען כי האורקל התכוונה ללאוטיכידס באומרה "מלך כושל". לאור תמיכתו של ליסנדרוס הפך אגסילאוס למלך ספרטה. בתמורה, נאלץ אגסילאוס להסכים לגישתו האגרסיבית של ליסנדרוס בכל הנוגע למדיניות החוץ הצבאית של ספרטה.
ליסנדרוס שידל את אגסילאוס לפלוש לאסיה ונלווה אליו בפלישה זו כיועץ. אולם עד מהרה קינא אגסילאוס בליסנדרוס, כיוון שבעלי הברית של ספרטה שהתלוו למסע התייחסו אליו בכבוד רב יותר מזה שהתייחסו אל המלך. לפיכך השפיל אגסילאוס את ליסנדרוס, על ידי כך שמינה אותו לאחראי על חיתוך הבשר עבורו. ליסנדרוס הנעלב חזר, על פי בקשתו, לספרטה. לטענת פלוטרכוס, לאחר מותו נחשף שתכנן קשר להפלת המשטר הספרטני. בשנת 395 לפנה"ס, עוד בטרם חזר אגסילאוס ממסעו לאסיה, התאחדו אתונה, תבאי, קורינתוס, ארגוס וערים נוספות בקונפדרציה שהייתה מכוונת בעיקרה נגד ספרטה, וכך נפתחה המלחמה הקורינתית. התוכנית הראשונית של הספרטנים הייתה לשגר בו-זמנית שני צבאות לכיבוש העיר הליארטוס שבבויאוטיה, האחד בפיקודו של ליסנדרוס והשני בראשות המלך פאוסניאס. ליסנדרוס, שהקדים להגיע לפני פאוסניאס, הצליח לשכנע את יושבי העיר אורכומנוס למרוד בקונפדרציה, ומבלי לחכות לפאוסניאס התקדם אל הליארטוס עם צבאו ועם חיל האורכומנים. ליסנדרוס קירב מדי את כוחותיו אל חומות העיר, חייליו הוכו והוא עצמו נהרג בקרב. פאוסניאס הגיע לאחר מכן, ועשה הסכם עם בני העיר על פיו קיבל לידיו את גופות החיילים הספרטנים שנפלו בקרב, ובכלל זה את גופת ליסנדרוס שנקברה בכבוד.
לורן שמידט היסריך
לורן שמידט היסריך (באנגלית: Lauren Schmidt Hissrich; נולדה בשנת 1971) היא מפיקה ותסריטאית אמריקאית, המוכרת בעיקר עקב יצירת והפקת סדרת הטלוויזיה של נטפליקס: "המכשף".
ביוגרפיה
היא נולדה בשנת 1971 בשם לורן שמידט בעיירה ווסטרוויל שבאוהיו. היא למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית ובכתיבה יוצרת במכללת ויטנברג שבספרינגפילד.
חיים אישיים
שמידט היסריך גרה בלוס אנג'לס. בעלה, מייקל היסריך, גם הוא מפיק טלוויזיה. לזוג שני בנים.
ברנרד דיץ
דיסבורג
דיץ שיחק כנער במועדון בוקום הובל, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 22 בדיסבורג בעונת 1970/71, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה הפך לשחקן הרכב קבוע. בעונה זו ערך 30 הופעות והבקיע ארבעה שערים. דיץ שיחק בדיסבורג במשך 12 עונות רצופות, ומיעט מאוד להחמיץ משחקים, כאשר דיסבורג הייתה בתקופה זו קבוצה קבועה בבונדסליגה, שנעה בין מרכז הטבלה למאבקי התחתית. דיץ שיתף פעולה לאורך רוב התקופה שלו בדיסבורג עם שחקני ההגנה מיכאל בלה, ורנר שניידר ודטלף פירזיג. על אף תפקידו ההגנתי, דיץ הבקיע שערים רבים, ולאורך 12 העונות שלו בדיסבורג כבש 70 שערי ליגה, והוא מדורג שני בדירוג המבקיעים של דיסבורג בכל הזמנים, עם שער אחד פחות מרונאלד וורם, שיאן ההבקעות של הקבוצה בבונדסליגה. הישגו הגדול ביותר של דיץ עם דיסבורג היה ההגעה לגמר הגביע הגרמני בעונת 1974/75, בו הפסידה הקבוצה 1-0 לאיינטרכט פרנקפורט משער של קרל היינץ קורבל. דיץ שיחק בגמר זה 90 דקות. בעקבות ההגעה לגמר הגביע, דיסבורג זכתה במקום בגביע אופ"א בעונת 1975/76. דיץ ודיסבורג עברו בסיבוב הראשון את פראלימני מליגת העל הקפריסאית לאחר ניצחונות 7-1 במשחק הראשון ו-3-2 בגומלין, בו הבקיע דיץ את השער הראשון. בסיבוב השני הודחו דיץ ודיסבורג על ידי לבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית בשערי חוץ, לאחר ניצחון 3-2 בדיסבורג והפסד 2-1 בסופיה. עונתו האחרונה של דיץ בדיסבורג הייתה עונת 1981/82. בעונה זו נשרו דיץ ודיסבורג לבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון, ודיץ עזב את המועדון לאחר 12 עונות רצופות בבונדסליגה, בהן צבר 396 הופעות ליגה, נתון המציב אותו במקום השני בדירוג שיאני ההופעות של דיסבורג בכל הזמנים, לאחר השיאן מיכאל בלה.
שאלקה 04
עם עזיבתו את דיסבורג, חתם דיץ בשאלקה 04, העולה החדשה לבונדסליגה. דיץ ושאלקה ירדו בעונת הבכורה שלהם בבונדסליגה, 1982/83, בחזרה לבונדסליגה השנייה, לאחר שסיימו במקום ה-16 בבונדסליגה, והפסידו במפגש כפול במבחני ההישרדות לבאייר אורדינגן. כעבור עונה אחת, שבו דיץ ושאלקה 04 לבונדסליגה, מהמקום השני בבונדסליגה השנייה. בשתי העונות הבאות, דיץ היה שחקן הרכב קבוע בשאלקה 04, ושיתף פעולה בהגנה עם גרהארד קלפינגר, אולף תון ומיכאל יאקובס, והקבוצה סיימה במרכז הטבלה. עונת 1986/87 הייתה האחרונה של דיץ בקריירה. בעונה זו ערך דיץ שמונה הופעות ליגה בלבד, ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 39, לאחר שערך במדי שאלקה 135 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים.
קריירה בינלאומית
דיץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית באוקטובר 1974, במשחק מוקדמות יורו 1976 נגד נבחרת מלטה, בו ניצחה גרמניה המערבית בתוצאה 1-0. דיץ נכלל בסגל של גרמניה המערבית ליורו 1976 עצמו, ושיחק את מלוא הדקות הן בניצחון 4-2 על נבחרת יוגוסלביה בחצי הגמר, והן בהפסד בגמר לנבחרת צ'כוסלובקיה בגמר, שהסתיים בתוצאה 2-2 בתום 120 דקות והוכרע בפנדלים. דיץ המשיך לאחר הטורניר להיות שחקן קבוע בהרכב גרמניה המערבית תחת המאמן הלמוט שן, ונכלל בסגל הגרמני למונדיאל 1978. בטורניר זה דיץ פתח בכל המשחקים למעט משחק הפתיחה מול נבחרת פולין, צלח עם הנבחרת את שלב הבתים הראשון, אך גרמניה המערבית הודחה בתום שלב הבתים השני במפתיע. בשנת 1980 זומן דיץ לטורניר הגדול השלישי שלו, יורו 1980, ומונה כקפטן על ידי מאמן הנבחרת החדש יופ דרוואל. דיץ פתח בשניים משלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים, אותו סיימה גרמניה המערבית במקום הראשון והעפילה לגמר מול נבחרת בלגיה. הגמר הסתיים בתוצאה 2-1 לנבחרת גרמניה המערבית מצמד של הורסט רובש, ודיץ זכה בתואר היחיד בקריירה שלו. לאחר הטורניר, דיץ המשיך לשחק בנבחרת עד לשנת 1981, והופעתו ה-53 והאחרונה נערכה במאי 1981 בהפסד 2-1 לנבחרת ברזיל במשחק ידידות.
קריירת אימון
מיד לאחר פרישתו בשנת 1987, מונה דיץ כמאמן ASC שופינגן, שם אימן חמש שנים, ולאחר מכן אימן שנתיים במועדון SC ורל. בשנת 1994 החל דיץ לעבוד בבוכום כמאמן קבוצת המילואים, תפקיד אותו מילא במשך שבע שנים כמעט רצופות. באוקטובר 1999 מונה דיץ כמאמנה הזמני של הקבוצה הבכירה של בוכום, שפתחה את העונה בצורה חלשה עם המאמן ארנסט מידנדורפ שפוטר. עם דיץ השיגה בוכום חמישה ניצחונות, הפסד אחד ותיקו אחד, כאשר היה ידוע שתפקידו של דיץ הוא זמני. דיץ נשאר בתפקיד עד דצמבר 1999, עת מונה המאמן הקבוע ראלף צומדיק, שהמשיך את עבודתו של דיץ והעלה את בוכום לבונדסליגה, בעוד דיץ חזר לקבוצת המילואים ונשאר בתפקידו עד לתום עונת 2000/01. בתום עונה זו נשרה הקבוצה הבכירה של בוכום לבונדסליגה השנייה, וצומדיק פוטר מתפקידו. דיץ החליף את צומדיק בתפקיד בתחילת עונת 2001/02, אך לא קצר הצלחה, פוטר בדצמבר 2001, ועזב את המועדון.
בשנת 2002 החל דיץ לעבוד כמאמן קבוצת המילואים של המועדון בו עשה את שנותיו היפות ככדורגלן, דיסבורג. דיץ שימש בתפקיד זה עד לשנת 2006, כאשר לאורך תקופה קצרה בשנת 2002 שימש מאמן זמני לאחר פיטוריו של המאמן פייר ליטבארסקי והחלפתו בנורברט מאייר. דיץ השיג בשבעת המשחקים כמאמן הקבוצה הבכירה של דיסבורג חמישה ניצחונות ושני הפסדים. בשנת 2006 החליט דיץ שלא להאריך את חוזהו בדיסבורג, ועבר לאמן את רוט-וייס אהלן מהליגה הגרמנית השלישית. דיץ פתח אמנם בניצחון 3-0 על פורטונה דיסלדורף, אך לאחר תבוסה בתוצאה 3-0 לקיקרס אמדם באוקטובר 2006, התפטר דיץ מתפקידו.
תארים
עם נבחרת גרמניה המערבית:
צביקה דן
צביקה דן (נולד ב-1968) הוא קצין מילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששימש כראש מחלקת הבטיחות ובקרת איכות (מבק"א).
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר צביקה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד שקד. בשנת 1991 מונה למפקד פלוגת מסלול ולאחר מכן למפקד פלוגת החוד בגדוד. בשנת 1993 מונה למפקד פלוגת העורב החטיבתית, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר השתלמות בפו"ם ולימודים אקדמיים מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 1998 קודם לדרגת סא"ל ושימש כראש ענף נ"ט במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
בשנת 1999 שימש כסגן מפקד חטיבת בנימין, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. בשנת 2000 מונה למפקד גדוד נחשון, והוביל את הגדוד במבצע חומת מגן. בתום תפקידו שימש כמפקד בא"ח "אדם" ובשנת 2005 מונה לסמח"ט ביסלמ"ח. במסגרת תפקידו לחם דן במלחמת לבנון השנייה. בשנת 2007 מונה למ"מ רמ"ח תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) והיה אחראי על תהליך הפקת הלקחים בחיל הרגלים לאחר המלחמה. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ושימש כראש מחלקת הבטיחות ובקרת איכות (מבק"א). במסגרת תפקידו לקח חלק במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. בשנת 2015 פרש לגמלאות.
לדן תואר ראשון במדע המדינה ולימודי מזרח תיכון מטעם האוניברסיטה העברית ותואר שני במינהל עסקים מטעם אוניברסיטת בן-גוריון.
Love with a Quality
Love with a Quality (בעברית: אהבה עם איכות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, ביחד עם הזמר דמיאן מארלי, מתוך האלבום Ocean. השיר יצא לאור ב-9 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע אל המקום ה-75 במצעד השירים שבקולומביה.
רקע וכתיבה
האודיו של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 במאי 2019, והצליח לצבור קרוב ל-10 מיליון צפיות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרול ג'י ב-9 במאי 2019, ביום צאתו של השיר כסינגל. ביממה אחת, הצליח הקליפ לצבור למעלה מ-2.3 מיליון צפיות, ובשבוע אחד הצליח לצבור למעלה מ-10 מיליון צפיות.
Dices Que Te Vas
Dices Que Te Vas (באנגלית: You say that you're going, ובעברית: אתה אומר שאתה הולך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, ביחד עם הזמר אנואל AA, מתוך האלבום Ocean. השיר יצא לאור ב-30 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל השמיני מתוך האלבום.
השיר הגיע אל המקום ה-47 במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קרול ג'י, אנואל AA, חוסה מנואל גאזמי וחוסה גאזמי סנטיאגו והופק על ידי קרול ג'י ואנואל AA גם כן. בספוטיפיי הצליח השיר לצבור קרוב ל-40 מיליון השמעות, מה שהופך אותו לאחד מתוך השירים המושמעים ביותר מהאלבום שם.
קליפ נוסף שהועלה ליוטיוב ב-3 במאי 2019, הצליח לצבור קרוב ל-6 מיליון צפיות בסך הכל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרול ג'י ב-30 במאי 2019, ביום צאתו של השיר כסינגל. ביממה אחת, הצליח הקליפ לצבור למעלה מ-5 מיליון צפיות, ובשבוע אחד הצליח לצבור קרוב ל-20 מיליון צפיות.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-122 מיליון צפיות.
סטיבן יוניברס
סטיבן יוניברס (באנגלית: Steven Universe) היא סדרת אנימציה מאת רבקה שוגר, המשודרת ברשת Cartoon Network (בישראל שודרה בערוץ הילדים). עלילת הסדרה עוקבת אחר ילד צעיר בשם סטיבן שגדל בעיר דמיונית בשם "Beach City" (עיר החוף, בתרגום חופשי לעברית) עם שלוש חייזריות דמויות-אדם אשר עשוית מאבני חן: פרל, גארנט ואמתיסט בצוות הנקרא "The Crystal Gems" (בדיבוב לעברית: אבני הקריסטל או אבני-החן).
כשהסדרה נוצרה, היא הייתה הסדרה הראשונה בערוץ שנוצרה על ידי אישה. הסדרה זכתה לשבחים רבים, והועמדה וזכתה במספר פרסים, ביניהם: פרס אמי אחד (מתוך מספר מועמדויות), ומועמדות לפרס אנני. יחס זה גרר את הסדרה ליצירת ספרים, קומיקסים ומספר משחקי וידאו המבוססים עליה. הסדרה הסתיימה באופן רשמי עם סיום סדרת האפילוג "Steven Universe Future" ב-27 במרץ 2020.
עלילה
אבני-החן הן צורת חיים חייזרית בת שתי צורות: אבן-חן דוממת (כמו אלו שבכדור הארץ), וצורה דמוית אדם ("גוף") שמאפשרת לה לפעול בעולם. עולם הבית שלהן (באנגלית: "Homeworld"), בהנהגת היהלומים, ניסה להשתלט על כדור הארץ ולהפוך אותו לקולוניה, עד שקבוצת מורדות בשם "אבני הקריסטל" בהנהגת אבן-חן בשם רוז קוורץ, נלחמה נגד הכיבוש ועצרה אותו.
עלילת הסדרה מתמקדת בקורות אבני הקריסטל במאה ה-21, אלפי שנים לאחר תום המלחמה, ובפרט בסטיבן, נער בן 14 שהוא חצי אבן-חן וחצי בן אדם. את כוחותיו ירש מאמו רוז קוורץ, שוויתרה על גופה הפיזי כדי ללדת אותו. מושבן של אבני הקריסטל הוא בעיר אמריקנית בדיונית בשם "ביץ’ סיטי" (מילולית: עיר החוף), אך לעיתים קרובות הן משתמשות במכשיר הטלפורט בביתן כדי ללכוד אבני-חן שנפגמו וקיבלו צורת מפלצת, ובכך להגן על כדור הארץ ותושביו.
התפתחות העלילה מלווה את התבגרותו של סטיבן, שלומד לאיטו על המלחמה שבה היו מעורבות אימו וחברותיה, במקביל למאמצים הולכים וגוברים מצד עולם הבית לפגוע בפעילותן של אבני הקריסטל.
חנן ממן
חנן ממן (נולד ב-28 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
ממן החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של הפועל חיפה ובעונת 2008/2009 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת של המועדון, בשעה שהקבוצה הייתה בליגה הלאומית. בתום העונה עלה עמה לליגת העל. בעונתו הראשונה בליגת העל שולב ממן בעיקר כשחקן מחליף, אך החל מעונת 2010/2011 הפך לשחק הרכב קבוע בקבוצה. ב-6 בנובמבר 2010 כבש את שערו הראשון בליגת העל, במשחק מול מכבי פתח תקווה. בסך הכל שיחק בהפועל חיפה 77 משחקים בליגת העל, בהם כבש תשעה שערים.
ב-12 באוגוסט 2012 חתם בקבוצת הפועל תל אביב על חוזה לעונה אחת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את שעריו הראשונים במדי הפועל תל אביב כבש ב-30 באוגוסט 2012, צמד מול F91 דודלאנג' במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. שלושה ימים מאוחר יותר כבש את שער הליגה הראשון שלו במדי הקבוצה, במשחק מול קבוצתו לשעבר, הפועל חיפה. בהמשך עונת 2012/2013 הוסיף עוד שני שערים בליגה ושני שערים בשלב הבתים של הליגה האירופית, והיה מלך הבישולים של הקבוצה בליגה עם שבעה בישולים.
ב-14 ביוני 2013 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת ואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית. לאחר עונה אחת בה ערך 12 הופעות בליגה שוחרר ממן מהמועדון.
ב-25 ביוני 2014 חתם על חוזה לעונה אחת בבית"ר ירושלים, עם אופציה לעונה נוספת. ב-27 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בית"ר ירושלים, כשעלה כמחליף בתיקו 0-0 מול מכבי פתח תקווה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו. ב-19 באוקטובר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 מול מ.ס. אשדוד במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל. בסך הכול כבש בעונה זו חמישה שערי ליגה, ובסופה סיים את דרכו במועדון.
ב-19 ביולי 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת נעוריו, הפועל חיפה, וחזר לקדנציה שנייה במועדון. בעונת 2015/2016 כבש שער אחד ב-29 הופעות ליגה. ב-5 בינואר 2017 כבש ארבעה שערים תוך 11 דקות בסיבוב ח' של גביע המדינה מול מ.ס. כפר קאסם מליגה א'. בליגה כבש בעונת 2016/2017 שישה שערים ב-31 הופעות.
בתחילת עונת 2017/2018 כבש ארבעה שערים והוסיף חמישה בישולים, והוביל את הפועל חיפה לצמרת הטבלה, וב-25 בינואר 2018 חתם באלופת המדינה, הפועל באר שבע. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על הפועל רעננה. ב-12 בפברואר 2018 כבש את שערו הראשון במדי הפועל באר שבע, בניצחון 2–0 על מועדון ספורט אשדוד. בסך הכול כבש שמונה שערים ב-14 הופעות במדי הפועל באר שבע עד תום העונה, סייע לקבוצה לזכות באליפות שלישית ברציפות ונבחר לכדורגלן העונה בישראל. בעונת 2018/2019 כבש חמישה שערים ב-28 הופעות ליגה.
ב-6 בפברואר 2020 חזר לבית"ר ירושלים וחתם לעונה וחצי. ב-6 באוקטובר 2020 שוחרר מהקבוצה.
ב-4 בנובמבר 2020 חזר להפועל חיפה וחתם לשנתיים. במאי 2023 הודיע על פרישה בסיום העונה.
קריירת נבחרות
לזכותו של ממן 15 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול.
חיים אישיים
ממן נולד בחיפה כצעיר מבין ארבעה ילדים לכדורגלן העבר ברוך ממן, יליד הארץ ממוצא תוניסאי, ולדליה לבית בן שבת, ילידת הארץ ממוצא מרוקאי. ביוני 2017 התחתן עם בר בורן. ממן לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
ג'יין אוסטן בתרבות הפופולרית
הסופרת ג'יין אוסטן ויצירותיה הוצגו במגוון צורות בתרבות הפופולרית.
ג'יין אוסטן (16 בדצמבר 1775 – 18 ביולי 1817) הייתה סופרת אנגלייה שהביקורת החברתית שלה והשימוש שעשתה ביד אמן במבע עקיף חופשי ובאירוניה הובילו להיותה אחת הסופרות המשפיעות והמוערכות ביותר בספרות האנגלית. הרומנים של אוסטן, אישיותה ותולדות חייה היוו בסיס לעיבודים רבים לקולנוע, טלוויזיה ותיאטרון.
לקראת סוף המאה העשרים נעשו עיבודים מודרניים לספריה של אוסטן, כאשר קווי העלילה הבסיסיים נשמרים אבל השתנו זמן ומקום ההתרחשות. לדוגמה הסרט "קלולס" הוא עיבוד מודרני של איימי הקרלינג לספר "אמה" המתרחש בבוורלי הילס. הסרט הפך לתופעה תרבותית, ובהמשך נוצרה סדרת טלוויזיה באותו שם.
קולנוע וטלוויזיה
ב-2007 יצא לאקרנים הסרט "להיות ג'יין" בכיכובה של אן האת'וויי שגילמה את ג'יין אוסטן. הסרט מבוסס על הביוגרפיה "Becoming Jane Austen" מאת ג'ון הנטר ספנס, ומתמקד בחיי אוסטן בצעירותה, התפתחותה כסופרת, והקשר הרומנטי שהיה לה עם תומאס לפרוי (ג'יימס מק'אבוי).
סרט הטלוויזיה "החרטות של מיס אוסטן" יצא באותה שנה, ובו מככבת אוליביה ויליאמס בדמות ג'יין אוסטן. הסרט, המבוסס על מכתבים שכתבה אוסטן, הוא ביוגרפי בחלקו ומתמקד בשנים האחרונות לחייה, כשהיא מביטה על חייה ואהבותיה. היא גם עוזרת לאחייניתה האהובה פאני נייט (אימוג'ן פוטס) לבחור לעצמה בעל.
תיאטרון
ביוני 2006 עלה המחזה "ג'יין, המחזמר" (JANE, the musical) בווסט מידלנדס שבאנגליה. זהו מחזמר בסגנון הווסט אנד המבוסס על חייה של ג'יין אוסטן. את המחזמר ביים גיטיקה ליזרדי, והוא מתייחס אל אוסטן כאל גיבורה מודרנית, אשר מעדיפה אמנות על הביטחון שבנישואים חסרי אהבה.
ספרות
הקומיקסאית קייט ביטון הקדישה לג'יין אוסטן אחד מרצועות הקומיקס שלה.
Gill Hornby, MISS AUSTEN' Century,2020,