cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיבת הצנחנים
גדוד 202 (צפע)
גדוד 202, המכונה גם גדוד צפע, הוא הגדוד השלישי בחטיבה. הגדוד הוקם בשנת 1964 במקום גדוד 28 (במקור 771), שהיה גדוד מילואים בחטיבה עוד במבצע קדש והועבר לצורך הקמת חטיבה 55. מפקדו הראשון של הגדוד היה סא"ל אפרים חירם (פיחוטקה) וסגנו דן שומרון. הגדוד השתתף בכל מלחמות ישראל מיום הקמתו ובמבצעים מיוחדים: בין היתר ניתן למנות את פעולת סמוע, כיבוש רפיח במלחמת ששת הימים, במלחמת יום הכיפורים הצטיין הגדוד בקרב ואדי מבעוק, מבצע אנטבה, מלחמת לבנון הראשונה מבצע חוק וסדר, מבצע ניב מדובר ועוד. הגדוד זכה לפרסום באינתיפאדה השנייה בה הצליחו לוחמי הגדוד לעצור מספר רב של מחבלים באזור שכם ואף לתפוס מספר מחבלים מתאבדים קטינים (כגון חוסאם עבדו) במחסום חווארה.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994 הוא החוק הקובע חובת ביטוח בריאות לתושבי ישראל, ואת סל השירותים הרפואיים שיינתן באמצעות קופות החולים.
חטיבת הצנחנים
סיירת הצנחנים 5135 (שרף)
בשנת 2020, ביצע צה"ל שינוי בגדוד הסיור של החטיבה ובפלוגותיו. שם הגדוד שונה מ"גדס"ר הצנחנים" ל"סיירת הצנחנים" וכעת הוא מוגדר כסיירת. הפלוגות הייעודיות מגדוד הסיור הוסבו לפלגות המתמחות בפשיטה, סיור, חבלה, לוחמה בשטח בנוי, לחימה בתוואי תת-קרקע, צלפים והפעלת טילים נגד טנקים.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 1995 ויצר מהפכה בזכויות תושבי ישראל לקבלת שירותי בריאות, בדרכי מימונם ובתכולתם. החוק נחקק כארבע שנים לאחר שהוגשו לממשלה המלצות ועדת השופטת שושנה נתניהו, שהמרכזית שבהן הייתה לחוקק חוק שכזה. חיים רמון יזם את החוק וקידם את חקיקתו, תחילה כשר הבריאות בממשלתו של יצחק רבין ולאחר מכן כיושב ראש ההסתדרות.
חטיבת הצנחנים
פלס"ר צנחנים
פלס"ר 35, פלוגת הסיור של חטיבת הצנחנים, נקראת גם "סיירת צנחנים". במסגרת תהליך ארגון מחדש של חטיבות החי"ר, הוכפפה הסיירת למפקדת גדוד סיור ב-29 בנובמבר 2002. בסיס היחידה הוא מחנה בית ליד.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
טרם חקיקת החוק
כבר עם קום המדינה, כחלק מבניית מערך הבריאות במדינת ישראל, עלה הרצון לחוק ביטוח בריאות חובה. אולם ההסתדרות הרפואית התנגדה להצעת החוק מהחשש שהלאמתם החלקית של שירותי הבריאות באמצעות החקיקה תיפגע הן במעמדה של ההסתדרות הרפואית והן במעמדם של הרופאים כבעלי מקצוע עצמאיים, וקיים גם הסיכון לפגיעה בתנאי עבודתם של הרופאים, כי מעסיקיהם העתידיים יהיו גופים ציבוריים, אשר נחשבו כמעסיקים המעניקים שכר ותנאי עבודה נחותים. המפלגה הפרוגרסיבית באמצעות שר המשפטים פנחס רוזן תמכה בעמדת הרופאים כנגד חוק ביטוח בריאות חובה ולכן בוטל סעיף ביטוח בריאות החובה בחוק הביטוח הלאומי. בסוף 1958 התפרסמו המלצות ועדת קנב בראשות יצחק קנב, שהמליצו להנהיג ביטוח בריאות ממלכתי שיקיף 80% מאוכלוסיית המדינה. דיונים על הנהגת ביטוח בריאות ממלכתי התקיימו גם בשנות ה-60, בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20.
חטיבת הצנחנים
פלס"ר צנחנים
עם איחוד יחידה 101 עם גדוד 890 ב-1954, הוקמה מחלקת סיור גדודית בפיקודו של מאיר הר-ציון. בספטמבר 1955 חזר הר-ציון לשירות קבע ומונה למפקד פלוגה א' בגדוד 890 שאורגנה על ידו מחדש כפלוגת הסיור של הצנחנים. בין פעולות הסיירת ניתן למנות את הבאות: 'אגד', 'הר געש', 'עלי זית', 'גוליבר', 'לולב' ו'שומרון' בתקופת פעולות התגמול בשנות החמישים, הקרב על הרכס הצפוני במעבר המיתלה במסגרת מלחמת סיני, כיבוש רפיח וקנטרה במלחמת ששת הימים, מבצע קוקוס 65 מבצע הלם בנגע חמאדי שבעומק מצרים, מבצע תרנגול 53, מבצע ברדס 54–55, מבצע אביב נעורים, מבצע כותונת, מלחמת יום הכיפורים, מבצע שומרי יער בשנת 1989, מבצע גוף חימום בשנת 95 מבצע מרכבות האלים בשנת 1997 בלבנון ו-מבצע צמצום טווח בשנת 1999. במבצע קדש נטלה היחידה חלק בקרב המיתלה. בתום הקרב הוענק ל-11 לוחמים מהיחידה צל"ש רמטכ"ל, ולמפקד צוות ביחידה הוענק עיטור העוז. במלחמת יום הכיפורים במבצע כותונת ומבצע דוידקה, תחת פיקודו של מפקד הסיירת, שאול מופז, פשטה הסיירת על יעדים בחלקה המזרחי של סוריה לשם שיבוש הזרמת תגבורות ואספקה מעיראק לסוריה. במבצע יונתן באנטבה הסיירת, תחת פיקודו של דורון אלמוג, הייתה לכוח הראשון שפעל באנטבה, ולוחמיה, שקפצו מן המטוס הראשון בעודו נוחת על המסלול, איבטחו את נחיתת שלושת המטוסים האחרים, הניחו פנסים על מסלול הנחיתה החשוך כדי להאירו בעבור המטוסים הנוחתים והשתלטו על מגדל הפיקוח החדש. במבצע ליטני הובילה הסיירת את כוחות החטיבה בהתקדמות לעומק לבנון. במבצע חוק וסדר, המבצע המשמעותי הראשון של צה"ל נגד כוחות חזבאללה, פשטה הסיירת על חלקו הצפוני של הכפר מיידון. כן השתתפה הסיירת במגוון מבצעים בלבנון. הסיירת הייתה הכוח הראשון שחדר למחנה פליטים פלסטיני בתקופה שאחרי הסכמי אוסלו (מבצע "מסע בצבעים" במחנה הפליטים בלאטה) ומבצע רוח סתיו. בשנות ה-90 פעלה הסיירת בלבנון, בדגש על פעילות עומק, על בסיס פעילות זו, בעיקר בתקופת פיקודם של חגי מרדכי, יוסי בכר ומוטי ברוך. פעילויות אלו, דוגמת מבצע מרכבות האלים ואחרים, הן שסיפקו אבטחה לישובי הצפון בשנות ה-90. על פעילותה של הסיירת במהלך מבצע חומת מגן קיבלה ציון לשבח יחידתי.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
טרם חקיקת החוק
עד אמצע שנות ה-90, טרם חקיקתו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, פעלו בישראל ארבע קופות חולים שסיפקו ביטוח בריאות ושירותי רפואה: "שירותי בריאות כללית", "מכבי שירותי בריאות", "קופת חולים לאומית" ו"קופת חולים מאוחדת". הקופות "כללית" ו"לאומית" פעלו בזיקה ישירה להסתדרות העובדים הכללית והסתדרות העובדים הלאומית בהתאמה, וקיבלו כל אדם בתנאי שהתקבל כבר כחבר בהסתדרות הקשורה אליה. לצדן פעלו "מכבי" ו"מאוחדת" שסיפקו שירותים רק למי שעמד בתנאי הקבלה שלהן. בתקופה זו, מרבית האוכלוסייה (כ-95%) הייתה מבוטחת בהסדרי ביטוח בריאות וולונטריים אלה. יתרת האוכלוסייה (כ-5%) לא הייתה מבוטחת. יתרה זו כללה בעיקר צעירים, ערבים ואוכלוסייה מעוטת יכולת, שלא יכלה לעמוד בעלויות ביטוחים אלו.
חטיבת הצנחנים
פלס"ר צנחנים
במלחמת לבנון השנייה נכנס הגדס"ר לכפר מארון א-ראס. בקרב שניהלו עם החזבאללה הצליחו לוחמי הפלס"ר להרוג עשרות מחבלי חזבאללה ולכבוש את הכפר ללא נפגעים. על פעילותה במלחמה הוענק לסיירת ציון לשבח יחידתי, וכן עיטור העוז ליוני אסרף - לוחם ביחידה.
מפקדי הפלס"ר
לוחמי הסיירת נבחרים מבין המתגייסים לשורות חטיבת הצנחנים לאחר שעברו סדרת מיונים ארוכה. מסלול ההכשרה של לוחמי הסיירת כולל הכשרה בסיסית, הכשרה מתקדמת, קורס צניחה, קורס סיור, קורס לחימה בטרור, ניווט, הסוואה צבאית ולחימה בשטח בנוי. אורך המסלול היה כשנה ושמונה חודשים וקוצר החל משנת 2000 לשנה וחודשיים עד שנה וארבעה חודשים, תלוי במחזור. תקופה מבצעית של לוחם בסיירת אורכת כשנתיים, במהלכם שליש מהזמן מוקדש לאימונים ושני שלישים להכנות ולביצוע של פעולות מורכבות נגד האויב.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
טרם חקיקת החוק
מטבע הדברים, גם אופן גביית דמי החבר בין הקופות היה שונה. ב"כללית" וב"לאומית", כאמור, החברות בקופה הותנתה בהשתייכות להסתדרות בלבד ודמי החבר נגבו במשותף על ידי ההסתדרות, כך שאחוזים מתוך דמי החבר בהסתדרות הופרשו למימון קופות החולים. ב"מכבי" וב"מאוחדת", לעומת זאת, דמי הביטוח נגבו במנותק מכל גוף פוליטי ולכן הקופות לא חויבו לקבל פרופיל מבוטחים מסוים. קופות אלו התנהגו כחברת ביטוח תחרותית ומיקדו את מאמצן במשיכת לקוחות "רווחיים": מבוטחים צעירים שנמצאים במצב בריאותי טוב ולכן לא ינצלו את שירותי הקופה, ומבוטחים בעלי הכנסות גבוהות. מצב זה החמיר בתחילת שנות השמונים, כאשר מכבי ומאוחדת החלו אף לדרוש תנאי סף להצטרפות לביטוח, בהם חסימת לקוחות מעל גיל 65 ועריכת חיתום רפואי שמשמעותו הערכת סיכון של המבוטח לפני קבלתו. אי לזאת התפלגות המבוטחים על פני גיל ומעמד כלכלי בארבע קופות החולים לא הייתה אחידה, ונוצר תמהיל מבוטחים לא מאוזן בין הקופות. כך למשל, בקופת חולים "כללית", שהחזיקה במרבית מהמבוטחים, אחוז המבוטחים שגילם מעל 65 היה הגדול ביותר בהשוואה לשלוש הקופות האחרות. כמו כן, המעמד הכלכלי של חברי הקופות "מכבי" ו"מאוחדת" היה גבוה מזה של חברי הקופות "כללית" ו"לאומית".
חטיבת הצנחנים
מפקדי הפלס"ר
בוגרי היחידה מאיישים את פלוגות הסיור של חטיבות המילואים של צנחנים. במהלך השנים איבדה הסיירת 83 מלוחמיה.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
טרם חקיקת החוק
התמיכה הממשלתית שקיבלו קופות החולים גם היא יצרה בעיה, שכן תמיכה זו התבססה, בין היתר, על מספר המבוטחים בכל קופה. נתון זה לא היה מדויק ואף לא שיקף נכונה את צורכי המבוטחים לשירותי בריאות. משתנים רלוונטיים כמו גיל ומעמד סוציו-אקונומי של האוכלוסייה המבוטחת, אשר משפיעים באופן עקיף על הוצאות הקופה, לא נכללו באמות המידה לתמיכה.
חטיבת הצנחנים
פלחה"ן צנחנים
פלחה"ן 35, פלוגת החבלה וההנדסה של חטיבת הצנחנים. נקראת גם "חבלה מוצנחת". יחידת החבלה הוקמה רשמית בשנת 1963, ומשה פלד (חדד) היה מפקדה הראשון. אם כי ראשית דרכה של היחידה הייתה בשנת 1956 ביוזמתו של מייק מיכאלי קיש, בוגר חיל ההנדסה הבריטי, שהקים מחלקת חבלה במסגרת חטיבת המילואים 80. מאז השינויים הארגוניים שנעשו ב-29 בנובמבר 2002 היחידה מופעלת במסגרת גדוד סיור. יעוד היחידה ביצוע פשיטות חבלה ומבצעים אחרים. פלוגת החבלה מתמחה בשימוש במטענים, הטמנת מוקשים בשטח האויב ובסילוקם של מטענים ומוקשים של האויב למעבר כוחותינו. הפלוגה פועלת בקדמת כוחות החטיבה ובאגפיה ככוח מוביל. לוחמי היחידה הופעלו בזירות לחימה שונות וביניהן מלחמת ששת הימים שם לחמה היחידה בפתחת רפיח, מלחמת לבנון הראשונה בה הובילה היחידה את כוחות הצנחנים החל מתפיסת ראש החוף עם סירות גומי בחוף האוולי ובהמשך בחוד של החטיבה בהתקדמות והלחימה הציר החוף ובציר ההררי "ציר תיגהוצת" שם גם פינתה הפלוגה את מקבצי המוקשים שחסמו את התקדמות כוחות צה"ל מזרחה וצפונה, בעקבות אירוע זה קיבל מפקד הפלחה"ן יחיאל גוזל ציון לשבח מטעם אלוף פקוד הצפון, בהמשך לחמה היחידה בקרבות קשים מול מחבלים וכוחות סורים בעיקר בכפר מתא ובקרב שמון עד להגעה לביירות. בבירות הובילה היחידה את הפריצה למערב ביירות, מלחמת לבנון השנייה ובכל גזרות הלחימה ביהודה ושומרון. מי שעתיד להפוך להיות ללוחם ביחידת החה"ן צנחנים עובר הכשרת לוחמים בסיסית ומתקדמת. במהלך מסלול האימונים שאורכו בין שנה וחודשיים לשנה ו-4 חודשים הלוחמים עוברים הכשרה בתחומים כמו צניחה, חבלה, ניווט, לחימה במתארי שטח שונים והסוואה. המועמדים לשירות ביחידה נבחרים מתוך המתגייסים לחטיבת הצנחנים שעברו גיבוש סיירות ואותרו כמתאימים לאופי היחידה. לאחר תום מסלול ההכשרה לוחמי היחידה עוברים סבבי אימונים יחידתיים וצוותיים ומבצעים פעילות מבצעית מורכבת בכל גזרות הלחימה. לוחמים המסיימים את השירות ביחידה משתלבים בפלוגות החבלה בחטיבות המילואים של הצנחנים.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
טרם חקיקת החוק
גורמים אלו הרעו את מצבן הפיננסי של "לאומית" ו"כללית", ונוצר פער הולך וגדל במצבן הכלכלי לעומת "מכבי" ו"מאוחדת". קופת חולים "כללית" צברה גירעונות תקציביים שוטפים שהלכו ותפחו עם הזמן, עד שבתחילת שנות ה-90 עמד החוב המצטבר שלה על 2.5 מיליארד ש"ח. מצב זה הקשה על "כללית" לספק את כל השירותים אליהם התחייבה בפני מבוטחיה, דבר שיצר חוסר שביעות רצון אצל המבוטחים, והחריף עוד יותר את המשבר. הגירעונות של "כללית" חייבו התערבות ממשלתית שבאה לידי ביטוי באמצעות תוכניות הבראה שונות. תוכניות אלו אמנם נועדו לפתור את בעיית הגרעון השוטף של "כללית", אך לא טיפלו בסיבה המרכזית להיווצרותו – מדיניות 'ברירת המבוטחים' של הקופות. מדיניות זו, מעבר להיותה בעייתית, אפשרה לקופות המפלות להעלות את רמת השירות, ולהגדיל את מספר המבוטחים שעברו אליהן מקופת החולים "כללית", בו בזמן שמצבה של "כללית" החמיר, עד כי היה חשש שהיא לא תוכל לספק יותר שירותי בריאות למבוטחיה.
חטיבת הצנחנים
פלחה"ן צנחנים
מבצעים בהם השתתפה היחידה: מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים, מבצע אנטבה, מבצע ליטני, מבצע חוק וסדר, מבצע אירון, מבצע אביב נעורים, מבצע שפט, מבצע ברגל ימין, מבצע מגרסה, מבצע צוק סלע, מבצע תופת, איש דמים, מוביל, צלצל, מלחמת לבנון, פעילות מבצעית בדרום לבנון (עד לנסיגה בשנת 2000), מבצע חומת מגן, מבצע מערה חשמלית, מבצע מסע בצבעים, מבצע אחים לנשק, מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע צוק איתן.
פלנ"ט צנחנים
פלנ"ט 35, היא פלוגה נגד טנקים של חטיבת הצנחנים, שנקראת גם "עורב צנחנים". במסגרת תהליך ארגון מחדש של חטיבות החי"ר, הוכפפה היחידה למפקדת גדוד סיור, ב-29 בנובמבר 2002.
פלוגת העורב הוקמה לאחר מלחמת יום הכיפורים בשנת 1974, אז חדרה בצה"ל ההבנה כי יש צורך בהקמת מערך שיתן מענה לכוחות השריון ההולכים ומתחזקים בצבאות ערב ועקב כך הוקמו פלוגות הנ"ט, שצורפו למערך החי"ר של החטיבות השונות. את משימת הקמת פלוגת הנ"ט הראשונה של חטיבת הצנחנים, קיבל לידיו אמנון דותן שכיהן כמפקדה הראשון, וסגנו יואב גוטסמן. היחידה עברה במהלך השנים שינויים רבים במבנה הארגוני שלה, מיחידה חטיבתית לפלוגה תחת פיקוד גדוד סיור, ובאמל"ח שלה, מטיל ה"עורב" - ה"טאו" לטיל ה"גיל" של ימינו, ובקרוב למערכת חדשה הנקראת ישל"ט אחוד - מערכת מתקדמת יותר של ה"גיל", מהמערכות המתקדמות ביותר בצבא בתחום טילי הנ"ט.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
ועדת נתניהו
המלצותיה של הוועדה שימרו את עקרון הסולידריות החברתית והעזרה ההדדית שהתקיים בקופות החולים, בכך שהתשלום עבור הביטוח יגבה על פי יכולת, והשירות יסופק לפי צרכים. מעתה, כל פרט יחויב במס בריאות המחושב באופן יחסי להכנסתו - מס אשר יחליף את המס האחיד ודמי החבר שהיו נהוגים טרם החלת החוק. בנוסף, על מנת לצמצם את התמריץ המובהק ל'ברירת המבוטחים', הוצע לרכז את גביית מיסי הבריאות על ידי המוסד לביטוח לאומי ואת סך ההכנסות לחלק בין הקופות לפי חישוב של נפש מתוקננת (קפיטציה), כדי ליצור חלוקת מקורות צודקת ויעילה יותר ולפצות את הקופות עבור ההבדלים בצורכי הבריאות של המבוטחים, וליצור תמריץ לתחרות הוגנת בין הקופות.
מהות הזכויות הקבועות בחוק
החוק פותח ב בהצהרה דקלרטיבית לפיה החוק יהיה מושתת על ערכי "צדק, שוויון ועזרה הדדית". זהו חוק הנמנה עם החקיקה הסוציאלית הישראלית ובבסיסו הוא מבקש להבטיח כי חלוקת משאבי סל הבריאות הממלכתי תעשה באופן אשר יבטיח שכל מבוטח יהיה זכאי ונגיש לקבלת השירותים הכלולים בסל בהתאם לצרכיו ובאופן שוויוני. עקרון האחריות ההדדית קובע אחריות כלפי החלשים בחברה. כל מבוטח משלם בהתאם ליכולתו ומקבל מתוך השירותים הכלולים בחוק, באופן שוויוני בהתאם לצרכיו הרפואיים.
חטיבת הצנחנים
פלנ"ט צנחנים
לוחמי הפלוגה נבחרים בגיבוש גדס"ר המתרחש לאחר הגיוס. הלוחמים עוברים מסלול הכשרה שאורכה בין שנה וחודשיים לשנה ו-4 חודשים: טירונות, אימון מתקדם, קורס צניחה וקורסים ייעודיים כגון-ניווטים, אימוני לוחמה בכל מתארי הלחימה, קורס נ"ט ועוד.
פלחי"ק צנחנים
פלוגת חיל קשר (פלחי"ק) של החטיבה, אחראית לכל תחום הקשר, האלקטרוניקה, התקשורת, הצי״ד והמחשוב בחטיבה.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
מהות הזכויות הקבועות בחוק
ב, מוגדרת הזכות הקבועה בחוק. בסעיף 3(א) נקבע כי הזכאות היא לכל תושב. גם מי שאינו אזרח אך הוא מוגדר כתושב זכאי לקבל את מלוא השירותים שבחוק. בהתאם, אזרחים השוהים מחוץ לישראל משך תקופה ארוכה, אשר איבדו את תושבותם, אינם זכאים ליהנות מן השירותים הקבועים בחוק. בנוסף, נקבע כי מי שזכאי לקבלת שירותים מכוח חוקים אחרים, לא יהיה זכאי לשירותים הקבועים בחוק זה. הכוונה היא שכאשר יש חוקים המסדירים הסדרים ספציפיים למתן שירותי רפואה, החוק הנ"ל לא יחול. כך למשל נפגעי תאונות עבודה אינם כבולים לשירותים הקבועים בחוק זה וכן חיילים מקבלים את שירותי הבריאות באמצעות צה"ל ולא דרך חוק זה. קבוצות נוספות אשר לגביהן יש הסדרים ספציפיים בחוקים אחרים: נכי ונרדפי הנאצים, נפגעי פעולות איבה, ספורטאים בענפים מסוימים וכדומה.
חטיבת הצנחנים
פלוגת ח"ץ
פלוגת ח"ץ (חרדים צנחנים) מיועדת לציבור החרדי תחת פיקוד גדוד 202 בחטיבת הצנחנים. הגיוס הראשון לפלוגה החל בחודש נובמבר 2016.
בא"ח צנחנים 35 (שפיפון)
בא"ח (בסיס אימון חטיבתי) צנחנים הוא בסיס האימונים החטיבתי, בו מתקיימים ההכשרה, ההדרכה והאימונים לחטיבת הצנחנים ולמערך המוצנח, הכוללים הכשרת טירונים באימון בסיסי ואימון מתקדם. הבסיס ששוכן באזור שומריה וקרוי על שם רב-אלוף רפאל איתן, תוכנן על ידי צוות אדריכלים ישראלי שכלל את שמואל שילה, ירון כ"ץ ושמואל פוטש, ונבנה בניהול חיל ההנדסה האמריקאי ובמימון הממשל האמריקאי כחלק מהסכם ואי. ההחלטה להעביר את הבסיס למשכנו החדש נדחתה בעקבות סירובו של מפקד הבא"ח, איתי וירוב, לעזוב את המשכן הישן בסנור, כדי שלא ייווצר הרושם של נסיגה משטח הבסיס, תחת אש המחבלים באינתיפאדה השנייה שהחלה באותה עת. במאי 2001 הונחה אבן הפינה לבא"ח החדש וביולי 2003, תחת פיקודו של אהרון חליוה, נחנך בא"ח שפיפון ואוחד תחת קורת גג אחת, לאחר שהיה ממוקם קודם לכן בשלושה בסיסים שונים בשומרון ובבקעת הירדן. מחזור אוגוסט 2003 חנך את הבסיס החדש, שנחשב בזמנו לפורץ דרך בתכנונו ובתנאים שהוא מספק לחיילים. אלו נגזרו מתפיסת עולם שלפיה התנאים הפיזיים הנוחים מאפשרים למפקדים להשקיע יותר זמן בהדרכה ובאימונים. בבסיס מתקיימות פעילויות הכשרה ואימון של לוחמי החטיבה, יחידת מגלן, יחידת דובדבן, יחידת רפאים, מדריכי צניחה, יחידת עוקץ, יחידת הלוט"ר, יחידת נהיגה מבצעית, תוכנית תלפיות ותומכי לחימה. בעבר הוכשרו בבא"ח גם לוחמי סיירת מטכ"ל.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
מהות הזכויות הקבועות בחוק
בסעיף 3(ב) ו (ג) מוסדרת חלוקת האחריות בין המדינה (משרד הבריאות) לבין קופות החולים. המדינה אחראית על מימון השירותים, וקופות החולים אחראיות על אספקת רוב השירותים הכלולים בסל.
חטיבת הצנחנים
מפקדי הבא"ח
רשימת המפקדים:
נשק ואמצעים
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היו חמושים הצנחנים בתת-מקלע עוזי וברומ"ט. כיום, חיילי חטיבת הצנחנים חמושים ברובה סער מדגם קרבין M4A1. בנוסף, ישנם כלי הנשק ייחודיים השונים מכלי הנשק של גדודי החי"ר בצה"ל.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
מהות הזכויות הקבועות בחוק
סעיף 3(ד) מגדיר את מהות השירות הניתן במסגרת קופת החולים. מדובר על שירותי רפואה ציבורית אשר יינתנו בישראל בהתאם לשיקול הדעת הרפואי של רופאי קופת החולים, באיכות, בזמינות ובנגישות סבירות, ובכפוף למסגרת המימונית של קופת החולים. המשמעות היא שכמו בתחומים ציבוריים אחרים, המבוטחים זכאים לשירותים סבירים ולא אופטימליים, הכפופים להחלטת הגורמים הרפואיים ולשיקולים תקציביים. עד היום טרם נקבע מהו השירות הסביר הכלול בחוק. נושא זה נותר פתוח לפרשנות. כמו כן, הכפפת השירותים לשיקול דעת רפואי ותקציבי, מהווים לא פעם מקור למחלוקת ואולם הדעה הרווחת היא כי הם הכרחיים לשם ניהול משאב מוגבל וחיוני כמו שירותי בריאות. בנוסף, לעניין מתן השירותים בישראל, קובע כי ייתכן ויקבע כי שירותים מסוימים יכול שיינתנו מחוץ לישראל. בפועל אכן נקבעו בתקנות ביטוח בריאות ממלכתי (שירותי בריאות במדינות חוץ), התשנ"ה-1995, הסדרים לעניין מקרים אשר מאפשרים קבלת שירותים מחוץ לישראל. מקרים אלה כוללים בדיקה טיפול אבחון וניתוח במחלות לב וכלי דם, מערכת העצבים והמוח, גידולים, השתלת איברים ומומים מולדים, ורק כאשר לא ניתן לקבל בישראל את שירות הבריאות הנדרש או שירות חלופי וקיימת סכנת אובדן חיים באי קבלת הטיפול.
חטיבת הצנחנים
נשק ואמצעים
בדומה לחטיבות חי"ר אחרות בצה"ל, משתמשים הצנחנים באמצעי ראיית הלילה המכונה "ליאור" שהחליף בשנת 2006 באופן מלא את אמצעי בשם "אקילה" שקדם לו. בנוסף לכך, בשנת 2007 נכנסה לשימוש בגדודי הצנחנים כוונת חדשה לקלעים המכונה "טריג'יקון חץ". ב-2009 נכנס לחטיבת הצנחנים רובה הצלפים "ברק" (H-S Precision Pro Series 2000 HTR) בקליבר 0.338 לפואה מגנום המיועד לצליפה בטווחים ארוכים.
החטיבה מצוידת בנגמ"שי ה-M-113 על שלל תצורותיהם אך בעיקר בג'יפים ממוגנים מדגמי "האמר" במגוון תצורות. כמו כן, מצוידת היחידה בטרקטורונים לסיור מהיר ופרישה מהירה של ציוד מחלקתי בשטח.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי
מהות הזכויות הקבועות בחוק
סעיף 3(ה)מכפיף את כל השירותים הקבועים בחוק לערכים של כבוד האדם, הגנה על הפרטיות ושמירה על הסודיות. ערכים אלו חשובים במיוחד בכל הנוגע למידע רפואי אודות אדם. נושא הסודיות מוסדר באופן ספציפי בחוק, אשר קובע מידתיות בעת מסירת מידע רפואי.
סל הבריאות
קודם לחקיקת החוק, נבדלו הקופות זו מזו בשירותי הבריאות שסיפקו. קופות עשירות יכלו לספק שירותים נרחבים יותר. רוב מבוטחי קופת חולים כללית זכו אך לכ-60% מסל השירותים המעשי של קופ"ח "מכבי". חוק ביטוח בריאות ממלכתי קבע סל בריאות אחיד, משותף לכל הקופות אשר נסמך על השירותים אשר ניתנו על ידי קופת חולים "כללית" ועל ידי המדינה במועד הקובע ערב קבלת החוק, עם מספר שינויים והתאמות. ועדה הממונה על ידי הממשלה מדי שנה, היא ועדת הסל, קובעת מדי שנה את התרופות והשירותים החדשים שיכנסו לסל, וזאת בהתאם לתקציב הנקבע מדי שנה על ידי הכנסת. מאז נחקק החוק, מתנהלים מאמצים בתמיכת קופות החולים, לחקיקת סעיף שיבטיח תוספת בשיעור קבוע מדי שנה לסל, אך עד כה מאמצים אלה לא צלחו.
חלק מהתרופות והשירותים בסל כלולים תוך פירוט התוויה מסוימת. לצד תרופה מסוימת עשוי להיות רשום כי היא נועדה לסרטן מסוג מסוים, ולא אחר, וכן כי רק מי שעומד בקריטריונים רפואיים מסוימים (לדוגמה: טופל כבר ללא הצלחה בתרופה אחרת) יהיה זכאי לה. בעבר, עד לשנת 2006 לצד כל תרופה ו/או טכנולוגיה אשר נכללה בסל הבריאות, נכתבו בנוסף צורת המתן, לדוגמה: אם פומי או באמצעות זריקה או עירוי; מינון, לדוגמה: אם משטר של טיפול יומי או שבועי; וכן חוזק התרופה/ טכנולוגיה, משמע האם התכשיר נכלל בסל במינון של 50 מ"ג או 100 מ"ג לשם הדוגמה. בשנים האחרונות, על אף שבוועדות הסל דנים בכל טכנולוגיה על בסיס צורתה, מינונה וחוזקה, בפועל בצו המפרט את התכשירים הכלולים בסל, מצוין רק שם התכשיר, דבר אשר גורם לאי בהירות ולריבוי מחלוקות בין משרד הבריאות, קופות החולים, ספקי השירותים כגון בתי חולים והמבוטחים עצמם.
על פי החוק, ופסיקת בית הדין לעבודה, סל הבריאות מהווה סל מינימום, וקופות-החולים רשאיות, אך לא חייבות, לספק תרופות ושירותים מעבר לסל זה, ובלבד שהתוספת לסל תעשה באופן שלא מפלה בין חברים ושדרכי הגביה בעבור השירותים הללו קיבלו את אישור משרד הבריאות. כמו כן, בכל קופות החולים פועלות ועדות חריגים, שמטרתן לדון בבקשת מבוטח לקבל תרופה שאינה כלולה בסל, או שהיא כלולה בסל אך לא להתוויה המתאימה למחלתו. ועדות חריגים בוחנות מקרים חריגים על בסיס רפואי ולא על בסיס מצב סוציאלי, כלכלי וכדומה.
חובת מתן שירותי הבריאות
קופת החולים אחראית כלפי כל מבוטחיה במתן השירותים הכלולים בסל הבריאות ללא כל אפליה. היא יכולה ליתן זאת בעצמה או באמצעות נותני שירותים מטעמה. היא יכולה להציע את השירותים על בסיס אזורי או ארצי וחובתה לייתן את השירות הרפואי ברובד הסל (להבדיל מאשר במקרה של שירותי הבריאות הנוספים) אף במקרה של פיגור או העדר תשלום. מנגד חובת המבוטחים לפנות לקבלת שירותים רק מבין נותני השירותים של קופת החולים. בכל מקרה אחר, קופת החולים לא מחויבת לכסות עלות הטיפול הרפואי במבוטח. קופות החולים נדרשות לפרסם את הסדרי הבחירה שלהן בקרב המבוטחים. בפועל כיום כל קופות החולים מפרסמות את רשימת נותני השירותים גם באתר האינטרנט של הקופה.
מימון שירותי הבריאות
עד לחקיקתו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי מומנה פעילותן של קופות החולים באמצעות דמי חבר ששולמו להן, לעיתים כחלק מדמי החבר לארגון העובדים ששלט בקופה, כפי שפורט לעיל. החברות בקופה הייתה וולונטרית, ותושב שלא שילם דמי חבר לא זכה לביטוח בריאות. לפחות בחלק מקופות החולים החברות בקופה הייתה כפופה לחיתום, והיו מצבים בהם אנשים נדחו מפאת גיל, מצב רפואי או מצב כלכלי, מה שהביא למצב בו בחלק מקופות החולים בעיקר אלה שבהן היו מבוטחים הצעירים, הבריאים והעשירים, ניתנו שירותי בריאות בהיקף ובטיב שונה לגמרי מאשר בקופות חולים אחרות אשר ביטחו את כלל האוכלוסייה, או שקיבלו אליהן גם מבוטחים בגיל מבוגר ובמצב רפואי וכלכלי פחות אופטימלי.
חלק מהכספים שנגבו כדמי חבר על ידי ארגוני העובדים הופנו למשכורות ולהוצאות ארגוניות. חוק ביטוח בריאות ממלכתי קובע שכל תושב במדינה מבוטח בביטוח בריאות באמצעות אחת מקופות החולים, כבחירתו. דמי ביטוח בריאות נגבים ישירות על ידי המוסד לביטוח לאומי באמצעות אותו מנגנון גבייה, בהתאם להכנסתו של התושב, ומועברים לקופות החולים.
עם כניסתו לתוקף, הוסיף החוק לביטוח הבריאות עוד כרבע מיליון תושבים, שלא היו מבוטחים קודם כלל או מבוטחים חלקית. המבוטחים החדשים נמנו בעיקר על השכבות החלשות (אם כי בחלקם הקטן היו גם עשירים שלא נזקקו לקופת חולים). כך, סך מס הבריאות, ששילמו המבוטחים שנוספו, היה נמוך במידה רבה מעלות השירותים הרפואיים שסופקו להם. כתוצאה מכך, התחייבה העלאת מס הבריאות (שבוצעה, בין היתר, על ידי העלאת תקרת ההכנסה החייבת במס) וגדלה המעמסה על כלל החברים הוותיקים של קופות החולים (ובהן קופת חולים כללית) ובעיקר על בעלי הכנסות גבוהות יחסית.
החוק, קובע אוכלוסיות הזכאיות להסדרים שונים לעניין תשלומים. בהן:
חברות ומעבר בין קופות חולים
כל תושב חייב להרשם לאחת מבין ארבע קופות החולים הקיימות בישראל בהתאם לרצונו ולרשום גם את ילדיו הקטינים. קופות החולים מחויבות לקבל כל מבוטח ללא כל אפליה מחמת גיל, מין, גזע, נטייה מינית, מצב רפואי, מצב סוציו אקונומי וכדומה. יש שישה מועדים בשנה המאפשרים מעבר בין הקופות, ולפיכך רשאי כל מבוטח לבטל חברותו בקופת חולים ולעבור לאחרת עד פעמיים במהלך תקופה של 12 חודשים. הרישום צריך להיעשות על ידי התושב עצמו ולא על ידי שליח מטעמו. בעבר המעבר בין קופות החולים פגע בוותק של מבוטחים בשירותי הבריאות הנוספים (ראה להלן) מה שהיווה חסם מעבר משמעותי, ואולם נכון להיום, קופת החולים הקולטת מחויבת לכבד את הוותק בתוכנית לשירותי בריאות נוספים שצבר המבוטח בקופה שאותה עזב.
שירותי בריאות נוספים
שירותי הבריאות הנוספים (שב"ן) הם תולדת הפער שהיה קיים בין שירותי קופות החולים הקטנות לבין השירותים שהעניקה קופת חולים הכללית, שרוב רובם של המבוטחים הקיימים השתייכו אליה. בעת כניסת חוק ביטוח בריאות לתוקף נקבע סל הבריאות - סל שירותים ותרופות אחיד - שתאם את השירותים והתרופות שהעניקו המדינה לכלל התושבים וקופת חולים כללית לחבריה באותו מועד. לכן, זכויות מבוטחי קופות החולים האחרות, שהיו זכאים עד אז לשירותים נוספים שלא נכללו בסל השירותים הממלכתי, קופחו. לכן הוחלט לאפשר לקופות החולים להציע למבוטחיהם שירותים נוספים בתשלום נוסף, ללא חפיפה בין השירותים שב"סל" לאלה שבשב"ן, בהתאם לתנאים שנקבעו על ידי שר האוצר ושר הבריאות.
ניתן לסווג את השירותים שניתנים במסגרת הביטוח המשלים לשלוש קטגוריות: כיום, בכל קופות החולים מוצעות שתי רמות של ביטוח משלים: בסיסית ומורחבת. ברוב קופות החולים, החברות בתוכנית המורחבת מותנית בחברות בתוכנית הבסיסית, והתשלום ניתן על שתי התוכניות ביחד.
במערכת הבריאות הישראלית מוגדרים, למעשה, שלושה רבדים של ביטוחים: הרובד הראשון והבסיסי כולל את ביטוח הבריאות הממלכתי, לו זכאי כל תושב ישראל במסגרת החוק. הרובד השני כולל את הביטוחים המשלימים שמציעות קופות החולים (שב"ן), המספקים שירותים נוספים שלא נכללים בסל הבריאות שבחוק. הרובד השלישי כולל את ביטוחי הבריאות הפרטיים שמציעות חברות הביטוח המסחריות, המספקות שירותים בנוסף לשב"ן או במקומו (לעיתים נוצר מצב של כפל ביטוחי). הרובד השני והשלישי הם ביטוחים וולונטריים ומותנים בתשלום נוסף.
הביטוחים הפרטיים התפתחו והתחזקו מתוך ההבנה שהמימון הציבורי לא יכול לספק את כל צורכי הבריאות של הציבור והוא מוגבל מבחינת משאבים ותקציב. לפיכך שוק הביטוחים הפרטיים נותן לצרכים אלו מענה מבלי לנגוס בתקציב הציבורי.
נציבות קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי
על פי החוק, פועלת במשרד הבריאות נציבות קבילות. כל מבוטח בקופת חולים הסבור שזכויותיו לפי החוק הופרו, זכאי לפנות בתלונה אל נציבות הקבילות, וזו, לאחר שהיא מקבלת את עמדת הקופה, פוסקת האם הקבילה מוצדקת אם לאו. בשנים הראשונות שלאחר חקיקתו של החוק לא הייתה לקביעות הנציבות משמעות משפטית מחייבת, וקופות החולים נטו לזלזל בקביעותיה. בעקבות תיקון שנעשה בחוק, ביוזמת עמותת רופאים לזכויות אדם וחה"כ חיים אורון, נקבע כי קופת-החולים חייבת לפעול בהתאם לפסיקת הנציבה (או לחלופין להשיג על קביעתה בפני בית-הדין לעבודה). אם אינה עושה כן, רשאי המבוטח לקבל החזר כספי ישירות ממשרד הבריאות. בנוסף לקביעות במקרים הפרטניים, הנציבות מפרסמת מדי שנה באתר האינטרנט שלה דו"חות שנתיים מפורטים. נציבת הקבילות הראשונה לפי החוק הייתה הפסיכיאטרית ד"ר קרני רובין, אחריה מילאה את התפקיד אתי סממה, אחות בהכשרתה. בכל מקרה בו מבוטח חולק על קופת חולים עומדת לו הזכות לפנות לנציבות קבילות הציבור או לחלופין לפנות לערכאות משפטיות לבית הדין האזורי לעבודה וכשמדובר בנזיקין לבתי המשפט.
מה בין חוק זכויות החולה לחוק ביטוח בריאות ממלכתי
חוק זכויות החולה קובע כי "כל הנזקק לטיפול רפואי זכאי לקבלו", אלא נקבע כי הזכות הזו היא בהתאם לדין ולהסדרים הנהוגים במערכת הבריאות. בכך חוק זכויות החולה למעשה מכפיף את עצמו לכללי חוק ביטוח בריאות ממלכתי. בנוסף, סעיף זה מבהיר כי גם אם יש זכות לקבלת טיפול, היא אינה מבטלת כל דרישה לתשלום בגין הטיפול, אשר קיימת לפי חוק ביטוח בריאות. בנוסף חוק זכויות החולה קובע עבירה פלילית במקרה שנעשית אפליה במתן רפואי על רקע דת, מין, גזע, לאום, נטייה מינית וכיוצא באלה.
ביקורת על החוק
מאז חקיקתו החוק מותקף שוב ושוב על ידי קבוצות שונות. זאת, במיוחד לאור שורה של תיקונים שהוכנסו בחוק בחוקי ההסדרים במהלך השנים, שכרסמו באופן משמעותי בעקרונות השוויון והערבות ההדדית שעמדו בבסיס החוק. הטענות העיקריות הן:
מחקר דעת הציבור על רמת השירות ותפקוד מערכת הבריאות
מאז החלת חוק ביטוח בריאות ממלכתי בודק מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, בסדרת סקרים דו-שנתיים, באיזו מידה הושגו המטרות העיקריות של החוק – שיפור איכות שירותי הבריאות מבחינת זמינותם, נגישותם והיותם ברי-השגה ומידת צמצום אי-השוויון בין מגוון קבוצות אוכלוסייה. באמצעות הסקרים מעריכים חוקרי המכון כיצד משפיעים שינויי מדיניות במערכת הבריאות על חוויית השירות ושביעות הרצון של המבוטחים.
הסקרים מספקים מידע רחב, מפורט, עדכני וייחודי על דעת הציבור בנושא תפקוד מערכת הבריאות בישראל, על חוויית השירות של המבוטחים ועל כלל מערכת הבריאות בישראל. הסקרים נערכים בקרב מדגם מייצג של האוכלוסייה הבוגרת בישראל (בני 22 ומעלה) בשלוש שפות (עברית, ערבית, ורוסית) ביוזמת משרד הבריאות, והם מלווים בוועדת היגוי, בהשתתפות נציגים מכל קופות החולים, ממשרד הבריאות, ממשרד האוצר, מן המוסד לביטוח לאומי, מן האקדמיה ומארגוני צרכנים. בסקרים פּוּתחה סדרת מדדים קבועה המאפשרת לעקוב אחר מגמות לאורך זמן. כדי לאפשר ניתוח של המגמות לאורך זמן, ליבת הסקר נותרה קבועה לאורך השנים ויש בה אינדיקטורים מרכזיים לבחינת שביעות רצון המבוטחים ולבחינת זמינות השירותים, נגישותם והיכולת להשיגם. כמו כן, בכל אחד מן הסקרים מודגשים מגוון נושאים העומדים על סדר היום הציבורי, שבחרו צוות המחקר וועדת ההיגוי למחקר.
ליאת דרור וניר בן גל
ליאת דרור וניר בן גל הם זוג וצמד רקדנים וכוריאוגרפים ישראלים.
ביוגרפיה
ליאת דרור, נולדה ב-1960 וגדלה בקיבוץ לוחמי הגטאות, ניר בן גל נולד ב-1959 וגדל בקיבוץ ראש הנקרה. בני הזוג נפגשו בבית ספר התיכון האזורי בגשר הזיו. לאחר שהשלימו את שירותם הצבאי עברו יחד לתל אביב. בן גל עבד כאיש תחזוקה בנוה-צדק, שם ראה חזרות של להקת ענבל, ולהקתה של רות זיו איל, והחל להתעניין במחול. הוא החל לקחת שיעורי מחול אצל רנה שינפלד, זמן קצר אחר כך עברו בני הזוג לירושלים, והחלו את לימודיהם באקדמיה למוזיקה ומחול ע"ש רובין.
דרור ובן גל החלו את דרכם המשותפת כרקדנים באנסמבל הירושלמי למחול, איתו הופיעו בפסטיבל ישראל 1986 וקצרו שבחים. אחר כך הזמינה אותם יהודית ארנון לרקוד בסדנה שליד להקת המחול הקיבוצית בגעתון. במסגרת הסדנה הם זכו בפרס ראשון בתחרות כוריאוגרפים בקלן, גרמניה, ובהולנד עבדו עם הלהקה המקומית "רפלקס". כשחזרו לארץ, יצרו את הכוריאוגרפיה הראשונה שלהם, "דירת שני חדרים", שפרצה דרך בעולם המחול, וזיכתה אותם בפרס הראשון בפסטיבל "גוונים במחול 1987". ביוני 1988, זכו במקום הראשון בתחרות הבינלאומית לכוריאוגרפיה "בניולה" (Bagnolet International Choreography) בפריז.
כשמיצו עצמם כזוג, הקימו קבוצת מחול עצמאית בסוף 1990, ובמהלך שנות ה-90 העלו את היצירות: במערבולת התשוקה (1991), תאנים (1993), אינתא עומרי (1994), לשבת לקום אהובי (1996) חקירה (1996).
במהלך השנים דרור ובן גל עברו לעסוק גם בהוראה וקיימו סדנאות תנועה והתבוננות, במקביל לניהול הלהקה ועבודתם ככוריאוגרפים. בשנת 1999 יצרו את The Dance of Nothing למוזיקה של יובל מיכנמאכר בהשתתפות מוזיקאים פלסטינים. היצירה שהועלתה בתוך אוהל גדול שהוקם במיוחד ברחבת מרכז סוזן דלל, והוצגה ברחבי העולם ובפסטיבלי מחול באירופה, הייתה מעין ריטואל חיים של שבט החי במאהל במדבר בזמן שאופים עוגיות לאורחים. כשמסתיימת שעת הסיפור של האם הגדולה האהבה, המנוחה והריקוד, וכאשר העוגיות מוכנות, מגישים אותן הרקדנים לקהל.
בשנת 2000 עברו למצפה רמון וייסדו את "האנגר אדמה". באוגוסט 2016 עזבו דרור ובן גל לשדרות ופתחו שם בית ספר לריקוד ומחול.
בלהקתם החלו את דרכם האומנותית יוצרים ומורים רבים שהתפרסמו לימים, ובהם: עמנואל גת, ניב שינפלד, מיכל הרמן, רוני לבנה, יובל פינגרמן, שלי פלמון, שלמה פלסנר, מיכל מועלם, מאיה לוי וחנן אננדו מרס, סער הררי, סיגל יבלונסקי.
שדרות משה דיין (ירושלים)
שדרות משה דיין היא שדרה בפסגת זאב שבירושלים, הקרויים על שם משה דיין, שר הביטחון במלחמת ששת הימים, בה נכבש האזור בה היא מוקמת. השדרה היא אחת מהרחובות הארוכים בירושלים, באורך כ-5 קילומטר.
תיאור
הכביש מתחיל ככביש בשטח פתוח, ללא מבני מגורים, מזרחית למחלף שער מזרח בכביש 1, כשהוא מספק גישה מחנה פליטים שועפאט, הגובל בו ממזרח, כששני מעברים (מעבר שועפאט ומעבר ראס חמיס) בגדר ההפרדה נפתחים אליו, ולאזור תעשייה ענתות, הגובל בו ממערב, ועולה לפסגת זאב, עובר בין פסגת זאב מזרח לפסגת זאב מערב, חוצה אותו כביש 20 הירושלמי, כשקיימת תוכנית להקמת מחלף בצומת, והוא ממשיך עד לנווה יעקב שמצפון.
הרחוב ממוקם מעט מזרחית לקו פרשת המים, והוא חוצה בדרכו את תחילתם של ארבעה נחלים: נחל אוג, ואדי אל-חלף (זרוע דרומית של נחל זמרי), נחל זמרי וואדי אל-ח'פי (מתחבר בהמשכו לנחל פרת).
היסטוריה
הכביש נסלל ב-1982, ביחד עם הקמת פסגת זאב, כשהוא משמש הן ככביש פנימי בשכונה החדשה, והן ככביש גישה ישיר אליה, כתחליף לנסיעה דרך שועפאט. ב-1988 נסלל דרך האלוף עוזי נרקיס, שיתרה את השדרה ככביש גישה לפסגת זאב. בפסגת זאב עצמה השדרה משמשת כשדרת חנויות, לצד קניון לב הפסגה שבמרכזו.
הקו האדום של הרכבת הקלה עובר במרכז השדרה מאז פתיחת הקו ב-2011, ועבודות להרחבת הקו צפונה עד סוף השדרה ונווה יעקב מתבצעות מאז 2013. במהלך תוכניות ההקמה הרכבת יועדה לכסות את כל השדרה לצפונה, עד לנווה יעקב. בנובמבר 2002. זכתה קבוצת סיטיפס במכרז להקמת הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים, שעל פי התכנון הראשוני היה אמור להגיע עד לנווה יעקב, אך הסכם הזיכיון שנחתם עם סיטיפס כלל את הקמת הקו האדום רק עד לפסגת זאב מרכז, ולא לסוף השדרה. במאי 2003, ביקש שר התחבורה, אביגדור ליברמן, מהנהלת הפרויקט לקדם סטטוטורית את הקו אל שכונת נווה יעקב. במרץ 2009, אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את התוכנית להארכת הקו האדום משדרות משה דיין בפסגת זאב עד לנווה יעקב. עבודות הכוללות: הארכת מסלול הקו ב-2.7 ק"מ והקמת ארבע תחנות חדשות. חברת התשתיות העירונית מוריה החלה בהכנת התוואי ב-2013, אבל המשך העבודות הוקפא עקב מחלוקת עם חברת סיטיפס, שגרם להוצאת המערכת למכרז נוסף, בו זכתה כפיר. באפריל 2021 כי החלו העבודות להנחת המסילות מצפון השדרה לנווה יעקב, כאשר הצפי לסיום הוא בדצמבר 2021.
מבנים בשדרה
הדפו של הרכבת הקלה בירושלים נמצא ממערב לתחילת השדרה, בינה לבין מחלף שער מזרח.
קניון הפסגה - קניון שהוקם ב-2004.
מינהל קהילתי פסגת זאב.
פו הדב (סרט, 2011)
פו הדב (אנגלית: Winnie the Pooh) הוא סרט מונפש של חברת וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 2011. התמונות לפריימים בסרט צוירו ידנית בידי אנימטורים, ולא עובדו בטכניקות גרפיקה ממוחשבת. עלילת הסרט מבוססת על שלושה סיפורים מאת א. א. מילן שהופיעו בספרים "פו הדב" (1926) ו"הבית בקרן פו" (1928). זהו סרט ההמשך הרביעי שהופק על ידי אולפני האנימציה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של האולפנים אחרי שלושת הקבלרוס, ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה ופנטסיה 2000 (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).
שדרות משה דיין (ירושלים)
מבנים בשדרה
בית ספר ממלכתי ע"ש טדי קולק.
פו הדב (סרט, 2011)
עלילת הסרט
הסרט מתחיל כאשר פו הדב מתעורר ומגלה שמלאי הדבש שלו נגמר. לאחר שהוא יוצא מביתו במטרה לחפש דבש הוא פוגש את איה אשר, לרוע המזל, איבד את זנבו. פו וחבריו באים לסיועו וכריסטופר רובין מכריז על תחרות למציאת תחליפים לזנב, כאשר למרבה שמחתו של פו, הפרס לזוכה בתחרות הוא כד של דבש. אולם לצער כולם התחרות מסתיימת ללא הצלחה.
שדרות משה דיין (ירושלים)
מבנים בשדרה
לאורך השדרה נמצאות כיום שלושה תחנות של הרכבת הקלה: תחנת פסגת זאב מרכז, תחנת סיירת דוכיפת, ותחנת חיל האוויר. בנוסף, קיימות שתי תחנות בהקמה.
פו הדב (סרט, 2011)
עלילת הסרט
ביום שלמחרת, פו מגלה מכתב שהשאיר כריסטופר ובו מסביר כי הלך ויחזור במהרה. פו, שלא יודע לקרוא היטב הולך לינשוף שיקרא עבורו את המכתב. יכולות הקריאה המוגבלות של ינשוף יחד עם יהירותו מובילות את פו וחבריו להאמין שכריסטופר נחטף על ידי יצור מתועב ונוראי בשם "בֶּקרוֹב" (באנגלית: Backson, מתוך קריאה לא נכונה של המשפט Gon Out Bizy Back Soon), והם יוצאים להצילו. לפי הצעתו של ארנב, החבורה בונה מלכודת ליצור המתועב בדמות בור כאשר הם מאמינים שהיצור יפול לתוכו לאחר שיובל אליו על ידי שביל של חפצים ש"מושכים" את הבקרוב. פו, אשר רעבו הרב גובר עליו, לאחר ניסיון כושל להשיג דבש מכוורת דבורים, מתחיל לדמיין דבש בכל מקום ובטעות נופל לתוך המלכודת. בניסיון לחלצו, נופלים גם חבריו לתוך הבור, חוץ מחזרזיר שנשלח לביתו של כריסטופר להביא חבל לחילוצם.
במקביל, טיגר מנסה ללמד את איה להיות כמוהו כדי להביס את הבקרוב, וכדי לעשות זאת הוא מתלבש בתחפושת של היצור המתועב. בסופו של דבר איה בורח ממנו, וטיגר נתקל בחזרזיר ביער, בעודו מחופש למפלצת. חזרזיר בורח ממנו והשניים נופלים גם הם לתוך הבור. פו משתמש באותיות הספר שנפלו במהלך "המרדף" בין טיגר וחזרזיר (אשר ברח באמצעות רכיבה על בלון אדום) ובונה מהן סולם שמאפשר לחבורה לצאת מהבור. מיד לאחר מכן כריסטופר חוזר ואי ההבנה מתבהרת. פו אשר מקווה לזכות בפרס של כד הדבש, נאלץ לראות אותו נוסק באוויר לאחר שהבלון האדום "זכה" בו.
יותר מאוחר, פו מבקר בביתו של ינשוף ומגלה כי ינשוף היה זה שלקח את זנבו של איה והשתמש בו עבור פעמון דלתו. פו מוותר על הדבש שמציע לו ינשוף ומעדיף להחזיר לאיה את הזנב. גאה בהתנהגותו של פו, כריסטופר מעניק לו כפרס כד גדול של דבש.
הדמויות והמדבבים
זהו סרט פו הדב הראשון שלא בוים בדיבוב על ידי שפרירה זכאי. בנוסף, השיר ״פו הדובון״ (Winnie the Pooh) שפותח את הסרט (ואת מירב הסרטים האחרים) תורגם מחדש ולא נעשה שימוש בתרגום של שפרירה זכאי. בשיר בגרסתו החדשה נקרא ״פו הדב״ בפשטות. התרגום החדש עורר ביקורות נזעמות על כך שהוא איננו נאמן לכל יתר הסרטים ולדיבוב העברי המקורי.
ג'ירו ד'איטליה
הג'ירו ד'איטליה (באיטלקית: Giro d'Italia; מבוטא: ג'ירו דִיטליה), או בקיצור הג'ירו, הוא מרוץ אופני כביש השני בחשיבותו בעולם אחרי הטור דה פראנס ויחד עם הוואלטה אספנייה השלושה מהווים את מרוצי הגרנד טורס. הג'ירו נערך באיטליה מדי שנה במהלך חודש מאי. אורך המסלול הוא כ-3,400 – 3,500 קילומטרים וכ-21 קטעים.
הג'ירו נמשך בדרך כלל 21 יום ונערך עד היום 101 פעמים. ה"ג'ירו" הראשון יצא לדרכו ב-13 במאי 1909, והסתיים ב-30 במאי במילאנו, בניצחונו של לואיג'י גאנה (Luigi Ganna). בשנים 1915–1918 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם הראשונה והוא חודש ב-1919. גם בשנים 1941 ו-1944 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם השנייה.
מסלולו של הג'ירו משתנה מדי שנה, אולם בעיקרו הוא מסלול היקפי לאורכה ולרוחבה של איטליה. לעיתים הרוכבים עוברים גם במדינות השכנות צרפת, שווייץ, אוסטריה, קרואטיה וסלובניה. הג'ירו מסתיים באופן מסורתי במילאנו. ב-2013 הסתיים המרוץ בברשה, ב-2014 בטריאסטה, ב-2016 בטורינו ב-2017 שוב במילאנו, ב-2018 ברומא וב-2019 בוורונה.
הרוכב המוביל בדירוג הכללי, כלומר זה שהזמן המצטבר שלו הנמוך ביותר, לובש חולצה ורודה המזהה אותו כמוביל המרוץ. פרסים מוענקים למנצחי הקטעים היומיים, כמו גם לרוכב שהצטיין בקטעים ההרריים, הרוכב המצטיין במאוצים ועוד מספר תארים בקטגוריות שונות.
הנהלת המרוץ בודקת רוכבים הנחשדים בשימוש בחומרים אסורים ומדיחה את מי שהחשד לגביו מתאמת. גם מרקו פנטאני, מגדולי רוכבי האופניים בכל הזמנים, נחשד בשימוש בחומר אסור וסולק מהג'ירו. ניצחונו של אלברטו קונטדור ב-2011 נפסל לאחר שבית הדין לערעורים בספורט הרשיע אותו בשימוש בחומר אסור בטור דה פראנס של 2010 (ולכן פסל את התוצאות של הרוכב שהושגו לאחר מועד זה).
הזנקות
משנת 2010, כל שנתיים המרוץ מתחיל מחוץ לאיטליה לאחר שבעבר הוזנק פעמים בודדות מחוץ לאיטליה. לרוב נערכת תחרויות בין מדינות וערים שמבקשות לארח את המרוץ לשלושה או ארבעה קטעים ראשונים. הזינוק הראשון מחוץ לאיטליה נערך בסן מרינו, בעיר סן מרינו בשנת 1952, אחרי 47 מהדורות בהן המרוץ החל אך ורק באיטליה. הזינוק השני מחוץ לגבולות איטליה נערך במונקו, 14 שנים מאוחר יותר, במונטה קרלו.
במאי 2017 פורסם כי ג'ירו ד'איטליה 2018 יוזנק מירושלים בירת ישראל "כסמל לאחווה ושלום".
המרוץ הוזנק בירושלים ב-4 במאי 2018, וזאת הפעם הראשונה בהיסטוריה שהמרוץ הוזנק מחוץ לגבולות אירופה. שלושת הקטעים שנערכו בישראל הם מרוץ נגד השעון בירושלים, קטע מחיפה לתל אביב (דרך עכו וזכרון יעקב) וקטע מבאר שבע לאילת.
מנצחי התחרות
קטגוריית מלך ההר (החולצה הכחולה, "המלייה אזורה")
קטגוריית הנקודות (המלייה צ'יקלמינו, החולצה הסגולה)
קטגוריית הרוכב הצעיר המצטיין (המלייה ביאנקה, החולצה הלבנה) הקטגוריה החלה משנת 1976 ועד 1994, שם הופסקה עד שנת 2007 ומאז מתקיימת כרגיל
סידני לונג
סידני לונג (באנגלית: Sydney Long; 20 באוגוסט 1871 – 23 בינואר 1955) היה אמן אוסטרלי, שחי תקופות ארוכות בלונדון.
ראשית חייו
נולד ב-20 באוגוסט 1871 באיפילד, גולבורן, ניו סאות' ויילס, סידני לונג החל בשיעורי אמנות פורמליים בחברה לאמנות בניו סאות' ויילס בשנת 1890. בשנת 1894 ציורו בהשפעת אסכולת היידלברג, "מים שקטים" גרם לשערורייה קטנה, אך נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.
קריירה
המכירה הביאה את שמו של לונג לידיעתו של ג'וליאן אשטון, נאמן הגלריה ומייסד בית הספר לאמנות ג'וליאן אשטון (שנקרא באותה תקופה בית הספר לאמנות בסידני), ובשנת 1907 הוא הפך למורה בבית הספר. בשנת 1898 הוא התארס לזמן קצר עם תיאה פרוקטור.
בשנת 1910 עבר ללונדון, שם למד תחריט והפך לעמית של החברה המלכותית של ציירים, תחריטאים וחרטים. הוא חזר לאוסטרליה בשנת 1921 ועזר בהקמת אגודת הציירים והחרטים האוסטרלים. הוא התגורר באנגליה בתקופה 1922–1925, ואז חזר פעם נוספת לאוסטרליה, והיה לנשיא האגודה. בין השנים 1933 ל-1949 הוא היה נאמן של הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.
הוא זכה פעמיים בפרס וויין. בשנת 1938 עבור "הסערה המתקרבת", ובשנת 1940 עבור ה"אגם נרביין". הוא נשאר מנהל האגודה במשך שנים רבות, וכן מורה פעיל לאמנות. בשנת 1952 שב שוב לאנגליה.
סגנון
אחרי שנת 1895 לונג התרחק עוד יותר מגישתה של אסכולת היידלברג לנוף האוסטרלי (שילוב של ציור ז'אנר ויקטוריאני וריאליזם בלתי פורמלי דמוי ברביזון), וביקש במקום זאת להשיג "חינניות של רוח הארץ". בפועל הסגנון יצר אסכולה חדשה של פגאניות אוסטרלית, שבאה לידי ביטוי בספרות התקופה באותה מידה כמו באמנות, כפי שביטאו אותה ליונל לינדזי ואחיו נורמן.
הניצחון הגדול ביותר של לונג בסגנון זה היה הציור "רוח המישורים" (1897), תוך שימוש בדפוסים הזורמים ובצבעי הפסטל של ארט נובו כדי ליצור חזון פיוטי של הבוש האוסטרלי. "סינתזה של צורה חזותית מנצנצת, נושא מיתולוגי ורמיזה מוזיקלית, ביססו את חזונו של הנוף כניסוח חלומי ופואטי." דוגמה נוספת לסגנון זה היא יצירתו המתארת את האל המיתולוגי פן (1898) אשר נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.
עבודות אלה שצוירו לאחר 1897 היו פופולריות ביותר וסיפקו את הכסף כדי לאפשר לו להגשים את חלומו ללמוד בלונדון לאחר שנת 1910. הוא למד הדפסה בבית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות ולמד תחריט אצל פרנק עמנואל ומלקולם אוסבורן. עבודתו שלאחר שנת 1910 שמרה רק על הדים קלושים ביותר לנופים הפואטיים האוסטרלים הקודמים.
תערוכה גדולה של עבודותיו של לונג נערכה על ידי הגלריה הלאומית באוסטרליה בין התאריכים 17 באוגוסט עד 11 בנובמבר 2012.
דום (משחק וידאו, 1993)
דוּם (באנגלית: Doom או DOOM; בעברית: אבדון) הוא משחק פעולה מסוגת משחקי יריות בגוף ראשון שפותח על ידי חברת id Software וראה אור בשנת 1993. המשחק מהווה ציון דרך בתחומו בזכות שימושו בטכנולוגית דו-מימד הממומשת בצורה שמהווה אשליה שהמשחק הוא בתלת-מימד, באפשרות למשחק מרובה משתתפים ברשת מחשבים ובתמיכה ביצירת הרחבות אישיות למשחק (קובצי WAD). עקב הגרפיות של המשחקיות האלימה, עורר המשחק עם יציאתו מחלוקת בנוגע להשפעת משחקי מחשב על התנהגות האדם מחוץ לעולם המשחק.
דום, שהופץ כתוכנה שיתופית והורד על ידי כ-10 מיליון אנשים בפרק זמן של שנתיים, העלה את הפופולריות של משחקי השלבים וייסד תת-תרבות משחק שלמה של משחקי יריות בגוף ראשון, הפופולרית עד ימינו. משחקי יריות בגוף ראשון ששווקו בשנות ה-90 אף כונו תכופות "שיבוטי דום".
הזיכיון של דום המשיך עם המשחק דום II: גיהנום על כדור הארץ משנת 1994, ומספר רב של חבילות הרחבה, בהן נמנות "דום האולטימטיבי" למשחק הראשון ו"שלבים מתקדמים לדום 2" משנת 1995. בהמשך יצא המשחק Final Doom משנת 1996 ואחריו דום 64  בשנת 1997 שהותאם לקונסולת הנינטנדו 64 בלבד. במקור המשחקים פותחו לסביבת DOS, אך מאוחר יותר עברו התאמה למערכות רבות אחרות, בהן גרסאות חדשות לעשר קונסולות משחקים שונות. זהו המשחק השני למחשב האישי (MS-DOS) מבחינת כמות הגרסאות לפלטפורמות השונות אחרי טטריס, והשלישי למחשב בכללי אחרי טטריס, ונמלולים. המשחק אף עבר התאמה ל-אייפון בשנת 2009. סדרת המשחקים איבדה את השליטה בשוק באמצע שנות ה-90 עם התפתחות הטכנולוגיה וירידת קרנו של מנוע המשחק של דום. למרות זאת, מעריצי המשחק המשיכו לייצר הרחבות אישיות ולשנות את קוד המקור שפורסם ב-1997.
הזיכיון קיבל תשומת לב נוספת ביציאתו של המשחק דום 3 ב-2004, שהיה למעשה עיבוד מחודש ועתיר גרפיקה לעלילת המשחק המקורי, כמו גם ביציאתו של סרט הקולנוע "דום" ב-2005 וכן ביציאתו של המשחק "Doom Resurrection" למערכות ההפעלה של מכשיר ה-אייפון.
זהו המשחק הראשון בהיסטוריה למחשב האישי, שהייתה לו השפעה בסדר גודל כזה על תעשיית הגיימינג. עד ליציאת משחק זה, עיקר המשחקים שהייתה להם השפעה על התעשייה היו משחקי קונסולות כהאחים סופר מריו וסוניק הקיפוד, משחקי ארקייד כדוגמת פאקמן וסטריט פייטר, ומשחקים לקומודור אמיגה, כמו נמלולים ו-Worms.
עלילה
לדום עלילה פשוטה שהמוטיבים המרכזיים בה הם מדע בדיוני ואימה, כאשר ההשראות המרכזיות לפי המפתחים הם מערכה אחת של מבוכים ודרקונים שבה שדים מהגיהנום פולשים לעולם החומרי, כמו גם סרטי האימה "שובו של הנוסע השמיני" ו"מוות אכזרי 2". הרקע העלילתי ניתן רק במדריך למשחק, ואילו העלילה עצמה נגלית בעיקרה בסדרה של הודעות קצרות המוצגות במעבר בין ההרפתקאות במשחק (ראו רשימת הרפתקאות בהמשך).
השחקן נכנס לדמות של נחת חלל חסר שם. הנחת, "אחד מהקשוחים ביותר של כדור הארץ, חושל בקרב ואומן לפעולה", הוגלה למאדים לאחר שתקף קצין בכיר אשר פקד עליו להרוג אזרחים לא חמושים, ונאלץ למצוא תעסוקה בחברת איגוד התעופה והחלל (The Union Aerospace Corporation) – תאגיד צבאי-תעשייתי המבצע ניסויים סודיים בטלפורטציה בין הירחים של מאדים, פובוס ודימוס. באחד הימים, עקב תקלה במתקני החברה, יצורים מהגיהנום מגיחים דרך שערי הטלפורטציה. תגובת ההגנה של יחידות האבטחה לא מצליחה לעצור את הפלישה, ובמהרה השדים משתלטים על הבסיסים הצבאיים; כל אנשי הצוותים בבסיסים נהרגים או הופכים לזומבים. באותו הזמן, דימוס נעלם לגמרי. צוות של חברת איגוד החלל נשלח ממאדים לפובוס כדי לחקור את המקרה, אבל תוך זמן קצר ניתק עמו הקשר. חברי הצוות, למעט שורד אחד בודד – הנחת, מצאו כולם את מותם. משימת השחקן לשמור על הנחת בחיים, לגלות מה קרה, ולהשמיד את היצור האחראי למתקפה.
כדי לסיים את המשחק, השחקן צריך לעבור דרך ארבע הרפתקאות המכילות תשעה שלבים כל אחת. שבעת השלבים הראשונים בכל הרפתקה הם שלבים רגילים, בעוד שהשלב השמיני הוא שלב קרב עם אויב חזק (בוס) והשלב התשיעי הוא שלב סודי שניתן להגיע אליו מתוך אחד מהשלבים הרגילים. השלבים מכונים כ-ExMy (הרפתקה x, "מפה" y – כאשר מפה היא שם נרדף לשלב), אך בנוסף לכל שלב יש שם ספציפי.
ההרפתקה הראשונה, הידועה בשם "שקוע עד הברכיים במתים" (Knee-Deep in the Dead) והיחידה שמופיעה בגרסת השותפה, ממוקמת בבסיסים הצבאיים עתירי ההיי טק על פובוס, כאשר בסופה, בשלב "אנומליית פובוס" (Phobos Anomaly) השחקן נלחם בזוג "ברונים מהגיהנום" (Barons of Hell) ולאחר מכן נכנס לטלפורטר שמוביל לחדר סגור, מוקף במפלצות. ההרפתקה מסתיימת כשהשחקן על סף המוות, אך עדיין חי, ובסיומה נודע שהגיבור מצא עצמו על הירח השני של מאדים, דימוס. בהרפתקה השנייה, הידועה בשם "חופי הגיהנום" (The Shores of Hell), הנחת משוטט במתקנים של UAC על דימוס, שהאזורים בו שזורים בשילוב בין ההיטק של ההרפתקה הקודמת ואדריכלות מפלצתית. בסוף הרפתקה זו, בשלב "מגדל בבל" (Tower of Babel – התייחסות אירונית למגדל בבל התנ"כי, שם הוא תואר כמגדל המטפס עד לשמיים) לאחר שהשחקן מתעמת עם "סייבר-שד" (Cyberdemon) רב עוצמה, מתגלה האמת על דימוס שנעלם: הירח נשאב לגיהנום (שמתברר כאן שהוא למען האמת מימד מקביל הנמצא בין דימוס למאדים) ומרחף מעל השטח שלו. השחקן יורד במגדל לפני השטח וההרפתקה השלישית והאחרונה, "השאול" (Inferno), מתחילה. לאחר השמדת הבוס הסופי של דום, שהוא גם השני הכי חזק במשחק (הראשון הוא שד הסייבר), "העכביש הגאון" (Spider Mastermind), נפתחת דלת סתרים המובילה לכדור הארץ עבור השחקן, שהוכיח כי "הוא קשוח מדי עבור הגיהנום". בחבילת ההרחבה "דום האולטימטיבי" נוספה הרפתקה רביעית, "בכלות בְּשרךָ" (Thy Flesh Consumed), המתרחשת בכדור-הארץ. השמות של כמעט כל השלבים בפרק זה לקוחים מהתנ"ך ומהברית החדשה, למעט השלב הסודי E4M9, "פחד" ("Fear"), שאינו לקוח מאף אחד מהשניים.
בסיום המשחק, נראה הנחת אוחז בראשה הערוף של ארנבת המחמד שלו, דייזי, אשר נהרגה על ידי השדים שפלשו לכדור הארץ. העלילה במשחק דום II, אשר תעסוק בפלישת השדים לכדור הארץ, ממשיכה בקו רציף מסיום ההרפתקה הרביעית במשחק הראשון.
משחקיות
ברוב השלבים קיימים חדרים סודיים המכילים כלי נשק וחפצים חיוניים אחרים כגון ערכות עזרה ראשונה, שריון ותחמושת. פרט לחדרים הסודיים, קיים בכל אחת מההרפתקאות גם שלב סודי (שלב מספר 9). כדי להגיע לשלב הסודי של הרפתקאה מסוימת, השחקן נדרש למצוא יציאה חלופית באחד משלבי ההרפתקה. יציאה זו נמצאת בדרך-כלל בחדר סודי או במקום שקשה להגיע אליו.
אחד העקרונות שהנחו את מעצבי השלבים היה קיומו של לפחות פתרון אחד לכל שלב, כך ששחקן עם מיומנות טכנית סבירה והכרה טובה של השלב יוכל להתחיל ממצב בסיסי (עם הנשק החלש ביותר במשחק בלבד – אקדח, שהוביל לביטוי Pistol Start המבטא מצב תחילתי זה) ולסיים את השלב בהצלחה. גישה זו לפיתוח שלבים ננטשה במשחק ההמשך, דום 2. בחלק מהשלבים הפתרון דרש "חשיבה מחוץ לקופסה" והיווה אתגר מחשבתי, אתגר שבמקרים בודדים פוצח רק שנים לאחר הפצת המשחק.
המשחק מעמיד לרשות השחקן ארסנל כלי נשק מגוון ורחב, שהפך בעקבות המשחק למודל לחיקוי בקרב משחקי יריות בגוף ראשון. תחילה, הנחת חמוש באקדח שבדרך כלל יעיל רק נגד המפלצות החלשות ביותר ובאגרופן, שנועד למקרה שהתחמושת אזלה ובנוסף הופך לקטלני עם בונוס מסוג Berserk ("טירוף"). בהמשך השחקן אוסף כלי נשק כבדים יותר, כמו מסור שרשרת, רובה ציד הקטלני מטווח קצר, מיניגאן היורה ברצף, וכך משתק או מעכב חלק מהמפלצות, משגר רקטות רב עוצמה שהפיצוץ שלו מסוכן גם לגיבור עצמו מטווח קרוב, רובה פלזמה מהיר-ירי (שלפי העלילה הוא עדיין בשלבי פיתוח על ידי UAC) ורובה פלזמה-מפציץ בשם BFG-9000 (ראשי תיבות של Big Fucking Gun), הנחשב לכלי הנשק העוצמתי ביותר במשחק. לנשקי הפלזמה תחמושת מוגבלת, והם מיועדים למצבים הקשים ביותר במשחק.
פרט לכלי הנשק, קיים מגוון רחב של חפצים שמועילים לשחקן, חלקם רק לפרק זמן קצוב. תרמיל מכפיל את יכולת נשיאת התחמושת, שריון הסופג חלק מהנזק בעת פגיעה, תיקי עזרה ראשונה שמשקמים את חיות (Health) השחקן, אמצעי ראיית לילה, חליפת הגנה מקרינה רדיואקטיבית ומגוון בונוסים קסומים המשפרים את בריאות השחקן עד כדי 200% ונראים כמו בקבוקוני שיקוי כחולים, גולגולות שעיניהן מנצנצות, ובועות זהובות ובועות כחולות עם תווי פנים. גלגל עין אדום מאפשר לגיבור להיות בלתי-נראה חלקית לזמן מוגבל, כך שחלק מהתקפות המפלצות יחמיצו, וכדור ירוק עם פנים מרושעות מאפשר לו להיות חסין פגיעות לגמרי לזמן קצר.
במהלך המשחק מתמודד השחקן מול שלל יצורים ודמויות מפלצתיות, בהם שדים, רוחות רעות ואנשים אחוזי-דיבוק. יריבים אלה הם גורם משחקיות עיקרי, ומכונים בז'רגון המשחק "מפלצות". עולם המשחק מאכלס עשרה סוגי מפלצות שכאלה, כאשר מספרן, סוגן והתנהגותן תלויים ברמת הקושי שנבחרה. ברמת קושי גבוהה עשוי השחקן להיתקל אף בעשרות מפלצות בחדר אחד. המפלצות מתנהלות לפי דפוסי פעולה פשוטים; מפלצת תישאר במקומה עד שתשמע צליל שבא משחקן או תראה אותו, ובמקרה הזה תתקדם לעבר השחקן ותתקוף אותו (או מפלצות אחרות) בצורה האופיינית לה, בין אם באמצעות כלי נשק, טפריה או על ידי זריקת כדורי-אש. אפשר לתאר זאת כך: המפלצת עוברת לעמדת התקפה, מתקיפה, זזה למקום אחר שממנו היא מתקיפה שוב, וחוזר חלילה. חלק מהמפלצות "חרשות" ויגיבו רק אם השחקן יעבור מול פניהן, והשאר יגיבו גם אם ישמעו קול ירייה באזור הסמוך להן.
חוץ ממצב משחק של שחקן יחיד, קיימים בדום שני מצבי משחק מרובי משתתפים שניתן לשחק ברשת מחשבים: משחק קואופרטיבי (Cooperative), בו שניים עד ארבעה שחקנים נלחמים במפלצות כצוות, ומשחק עד המוות (Deathmatch), בו שניים עד ארבעה שחקנים נלחמים אחד נגד השני.
רמות קושי
בדום חמש רמות קושי מתוכן יכול השחקן לבחור. לרמת הקושי השפעה על היבטים שונים של המשחק, ובכללם על ציוד השחקן ואויביו; כמות וסוגי כלי הנשק, התחמושת והחפצים הזמינים לשחקן משתנים, ובדומה גם כמות, סוגי ואף התנהגות המפלצות במשחק.
רמות הקושי הן: