cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עוזי בנזימן
אמת דיברתי
ספר זה ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2002 והוא מתאר את גלגולי תביעת הדיבה שהגיש אריאל שרון נגד בנזימן ועיתון "הארץ", עד לדחייתה בבית המשפט העליון. הספר מציג את גרסתו של בנזימן על נסיבות הגשת התביעה, שלבי הדיון בה בערכאות השונות, המרדף שניהל אחר ראיות להוכחת צדקתו, וההשפעה שהייתה להליך הממושך הזה על סדר יומו. האבחנה העיקרית של המחבר היא שאנשים ידועים ביותר, שמילאו תפקידי מפתח בממשלה ובצה"ל בתקופת מלחמת לבנון הראשונה, נרתעו מלהעיד בבית המשפט בגלל רצונם להימנע מעימות עם שרון.
משפחתו
אשתו של עוזי בנזימן, ד"ר חגית בנזימן, היא מורה בכירה בדימוס במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית וסופרת ילדים (אביה, ד"ר משה אָטֵר (אטינגר), היה עיתונאי, סופר ומתרגם, העורך הכלכלי של "הארץ" ושל "ג'רוזלם פוסט"). בתם נעמה בנזימן היא מאיירת ספרי ילדים וסופרת. בנם ד"ר יותם בנזימן הוא חוקר פילוסופיה (חתנו של העיתונאי רם עברון). בתם ראומה, שהייתה פסיכולוגית קלינית, נפטרה מסרטן בשנת 2007 בגיל 35. בנם הצעיר, ד"ר יובל בנזימן, מתמחה בסכסוך הישראלי-ערבי, ומשמש כיועץ אקדמי ביוזמת ז'נבה. בן דודו הוא העיתונאי ואיש התקשורת ראודור בנזימן.
קישורים חיצוניים
מבחר מאמרים של עוזי בנזימן בהארץ
בלייזר (מגזין)
בּלֶייזֵר היה ירחון ישראלי בהוצאת "ידיעות אחרונות", שיועד לקהל יעד גברי, ושאב את השראתו המקורית ממגזינים אמריקניים דומים כדוגמת "מקסים", "Esquire" ו-"FHM". כתב העת נטה לעסוק בנושאים הנחשבים מבחינה מגדרית ותרבותית כ"גבריים", כמו מין, ספורט, צבא, משקאות חריפים, הימורים, סמים ומכוניות, לצד כתבות על נושאים "רציניים" יותר כדוגמת פוליטיקה עולמית, כלכלה ובריאות. ב-2 באפריל 2020 הופיעה המהדורה המודפסת האחרונה של המגזין, שעבר לתפוצה דיגיטלית בלבד במסגרת אתר ynet. בנובמבר 2022 התפרסם המגזין (הדיגיטלי) בפעם האחרונה.
ההתחלה
"בלייזר" החל לצאת לאור באוגוסט 2001. קבוצת "ידיעות אחרונות" החלה במהלך של יצירת מגזיני-נישה, והבגד בלייזר היה השם שניתן למגזין הנישה הגברי של הקבוצה. המגזין תוכנן במקור כגרסה ישראלית של מגזיני גברים אמריקאיים מצליחים, כגון "מקסים", "FHM" ו"אסקווייר". לא רבים צפו לו הצלחה: ניסיונות קודמים ליצור מגזין גברים, כגון "מוניטין–פנטהאוז" נכשלו לחלוטין. בתחילה נקט המגזין טון רגוע יחסית, שהתבטא במינון נמוך של כתבות-פרודיות ותמונות של נשים. על השער אף הופיעו גברים ובגיליון הראשון היה זה נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון.
התפתחות המגזין
עם הזמן, גדל מינון ההומור הפרוע במגזין. תמונות הגברים הוחלפו בתמונות נשים מעורטלות-למחצה, הכתבות הפכו בוטות יותר ונטו לכיוון הניו-ג'ורנליזם, במדור מכתבים למערכת עלבו כתבי העיתון במכתבי הקוראים, נוספו כתבות פרודיות לרוב, בדיחות פנימיות ולעיתים גם קומיקס. אך יותר מכל, נושאים כמו מין, אלכוהול, סיגרים, סמים וספורט נשזרו ברבים מהמדורים והכתבות במגזין, לצד תובנות וחוויות אישיות וכתבות אחרות בנושאים מגוונים. כך לדוגמה, בגליונותיו הראשונים של המגזין סקירות הרכב כללו בעיקר ניתוח נתונים וביצועים של הרכב הנבחן, ואילו כיום, כתבה כזאת עשויה להתמקד בעיקר במסעו של הכתב להשקת הרכב במדינה זרה, נסיונותיו לחזר אחרי המקומיות, שתיית אלכוהול וצריכת חומרים נרקוטיים, זאת כאשר מושא הכתבה - הרכב המדובר, כמעט ונדחק כליל מחוץ לה.
בהמשך המגמה בעיתון הייתה לשלב בין תכנים כאלה לכתבות רציניות של כותבים כאלון בן דוד, יואב לימור, אורי משגב, רם גלבוע, עמנואל רוזן ואלון פנקס. רם גלבוע הוא גם בעל הטור של העיתון, שמתפרסם בעמודו האחרון. עם כותבי הספורט הקבועים נמנים נדב יעקבי, ערן סלע, רם גלבוע וגידי שפרוט, ואת התחום המוטורי מכסים הלל פוסק ואלי פנגס, לצד חברי מערכת נוספים.
פרובוקציות
במספר מקרים פרסם "בלייזר" כתבות פרובוקטיביות הבוחנות את קצה גבול חופש הביטוי כגון: מהם נתיבי הברחת סמים ונשק לישראל, כיצד לפרוץ כספות, איך להתחמק ממכמונות מהירות וכדומה. אחדות מהכתבות עוררו סערה תקשורתית. בגיליון נובמבר 2005, לדוגמה, פורסמה כתבה שבה, תוך שיתוף פעולה עם עורך הדין ששי גז, פורטו הדרכים לביצוע פשע מושלם (רצח, אונס ופריצה) תוך ניקוי הראיות ומבלי להיתפס. הכתבה גררה ביקורת ציבורית קשה והמגזין אף סבל מגל ביטולי מנויים. לגיליון מרץ 2006 צורף למגזין סטיקר לרכב ובו הכתובת: "אם רכב זה לא ביצע עבירת תנועה, תתקשרו ואנו נבטל לו את המנוי". הדבר גרר מחאות מעמותת אור ירוק באומרה כי המגזין מעודד נהיגה מסוכנת.
מעבר מגיליון מודפס לדיגיטלי בלבד
החל מיולי 2020 עורכת את המגזין קרן בר לב.
סגירת המגזין הסופית, כולל בדיגיטל
בנובמבר 2022 התפרסם המגזין בפעם האחרונה.
גישת המגזין
מחד, המגזין מציג גישה המאדירה את ה"גבר האידיאלי", בן דמותו של האקדוחן הבודד במערב הפרוע - מנהל מערכות יחסים עם נשים רבות, מעשן סיגרים, שותה ויסקי וחובב רובים ומכוניות. מאידך, רוב כתבי העיתון מעידים על עצמם כעל "נשואים וחנונים". כך, שיש הטוענים כי הגישה המוצגת במגזין היא בעצם פרודית/אירונית.
אחרים טוענים שהמגזין אינו שונה ממגזיני נשים, וכמוהם מעודד בידול ושיסוי של המינים זה בזה וחזרה לדרכי חשיבה מיושנות וחלוקת תפקידים מגדרית.
מבנה הירחון
ל"בלייזר" מבנה קבוע למדי. מרכיבים עיקריים:
הפרסומות בירחון משווקות בעיקר מוצרי צריכה בעלי אופי מגדרי: משקאות חריפים, ביגוד, שעונים, קוסמטיקה לגבר, מכוניות, מכשירים אלקטרוניים, סיגריות וכדומה. לעיתים הפרסומות מתאימות עצמן לסגנונו של הירחון; כך, למשל, הופיעה פרסומת למכשירי טלוויזיה שכותרתה "פתאום שטוחות עושות לך את זה".
מגזין בגדי הים של בלייזר
מגזין בגדי הים של בלייזר היה מוסף בגדי ים שנתי של המגזין הישראלי "בלייזר". במגזין הוצגו דוגמניות ישראליות בבגדי ים, מצולמות בנופים שונים. מגזין זה לקח השראה ממקבילו האמריקאי הוותיק, גיליון בגדי הים של "ספורטס אילוסטרייטד". הוא נערך בשיתוף עם סוכנויות הדוגמנות "יולי" ולוק. בנוסף להשקת הגיליון יוצא מדי שנה גם סרט בטלוויזיה או ברשת האינטרנט מאוחר יותר, לצד כתבות בתקשורת, המתעדות ועוסקות בצילומים מאחורי הקלעים, בבגדי הים, ובדוגמניות שנבחרו.
פומלית
הפומלית (שם מדעי: Citrus paradisi x Citrus maxima; באנגלית: Oroblanco) היא פרי מפירות ההדר, הכלאה בין פומלה ואשכולית. ההכלאה נרשמה כפטנט של אוניברסיטת קליפורניה בשנת 1981. בישראל מגדלים פומלית החל משנת 1984.
הפומלית דומה לאשכולית, אך קליפתה ירקרקה וטעמה מתוק יותר משום שיש בה רמת חומציות נמוכה. הפומלית מהווה את אחד מענפי הייצוא העיקריים מישראל.
הפומלית מכילה כמות גבוהה של נוגדי חמצון, דבר שנמצא כמסייע להורדת רמות ה-LDL בגוף. השפעת הפומלית עשויה לפגום בכושר הפעולה של תרופות לעיכוב ייצור הכולסטרול ממשפחת הסטטינים, ולכן מומלץ להתייעץ ברופא לפני הוספתה לתפריט תזונתי קבוע.
Her (שיר של מייגן די סטליון)
Her (בעברית: שֶׁלָה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. הוא יצא לאור ב-15 באוגוסט 2022, על ידי חברות התקליטים 300 אנטרטיינמנט ו-1501 סרטיפייד, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני שלה, Traumazine (2022).
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מייגן פיט, אלכס פטיט, קיווה רוקמה, מאליבו בייבי וגם ווהן אוליבר והופק על ידי קאש-מאני-AP, יאנג-קיו, בייבי וגם ווהן אוליבר. "Her" הוא שיר היפ האוס שמוצא את מייגן די סטליון מתפארת בכישורי הראפ שלה כאישה,  וכן מבטל את השונאים שלה ואת הביקורת השלילית כלפיה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-20 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-15 באוגוסט 2022 והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של מייגן די סטליון.
נכון לאוקטובר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-7.3 מיליון צפיות.
כרומופור
כרומופור הוא חלק ממולקולה, או קבוצה פונקציונלית בה, המעניקים למולקולה צבע. כרומופורים ביצורים חיים נקראים בדרך כלל פיגמנטים.
כאשר מולקולה בולעת אורכי גל מסוימים של האור, ומעבירה או מחזירה אורכי גל אחרים בתחום האור הנראה, יש לה צבע. כרומופור הוא אזור במולקולה בו הפרש האנרגיה בין שני אורביטלים מולקולריים מתאים לטווח האנרגיה של הספקטרום הנראה. כרומופור יכול לבלוע פוטונים של אור נראה שפוגעים בו, דבר שיגרום לעירור של אלקטרון ממצב היסוד למצב מעורר.
במולקולות ביולוגיות המשמשות לקליטת או גילוי אנרגיית אור, הכרומופור הוא קבוצה פונקציונלית שגורמת לשינוי קונפורמציה במולקולה, בתגובה לבליעת אור.
ניתן לחלק את הרוב המכריע של כרומופורים לשני סוגים: מערכות מצומדות, וקומפלקסים מתכתיים. בראשון, רמות האנרגיה ביניהם עוברים האלקטרונים הם אורביטלי פאי מורחבים, הנוצרים על ידי סדרת קשרים יחידים וכפולים, לסירוגין, לעיתים במערכות ארומטיות. דוגמאות נפוצות לכרומופורים הן רטינל (המשמש לגילוי אור בעין), צבעי מאכל שונים, צבעי בד (תרכובות אזו), ליקופן, בטא-קרוטן, ואנתוציאנין.
קומפלקסי מתכת פועלים ככרומופורים על ידי פיצול אורביטלי d, עקב קישור מתכת מעבר לליגנד. דוגמאות לכרומופורים מסוג זה הן כלורופיל (המשתמש בצמחים לפוטוסינתזה), המוגלובין (המעניק לכדוריות דם אדומות את צבען), המוציאנין, ומינרלים צבעוניים כמו מלכיט ואחלמה (אמטיסט).
כרומופורים ביולוגיים כוללים לעיתים קרובות ארבע טבעות פירול, בשני סידורים אפשריים:
היפיאס (דיאלוג אפלטוני)
הִיפְּיָאס זוּטָא (ביוונית: Ἱππίας ἐλάττων) הוא דיאלוג שנכתב על ידי אפלטון. הדיאלוג מתאר שיחה בין סוקרטס להיפיאס, סופיסט ואיש אשכולות ידוע מאליס שביוון, השיחה מתרחשת באתונה לאחר שהקהל התפזר עם סיום נאומו של היפיאס. אודיקוס, מארחו של היפיאס באתונה נוכח גם כן בשיחה ומתווך בין הדוברים. הדיאלוג עוסק בנושא השקר. סוקרטס מביא את הדיון לתוצאה הנתונה במחלוקת שהמשקר, ובכלל כל העושה עוול מרצונו טוב מהעושה זאת בעל כורחו.
הדיאלוג
היפיאס, סופיסט ואיש אשכולות ידוע מאליס, בדיוק סיים את נאומו הארוך. אודיקוס, מארחו באתונה, מדובב את סוקרטס שהמתין בסבלנות להתפזרות הקהל לשוחח איתו על הנאום שעסק בהילול האיליאדה על פני האודיסיה. כל עלילה של יצירה נכתבה עבור גיבור שונה שמהווה דמות חקוי. עולה השאלה מי מבין הגברים טוב יותר. הראשון אכילס, המאופיין בכעסו וקנאי לבריסאיס. השני, אודיסאוס המאופיין כאדם שקרן ששב אל אשתו פנלופה. סוקרטס מציין בפני אודיקטס שהיה שמח לשמוע את דעתו של היפיאס על שני גיבורים אלו.
הדיון מתחיל במספר טכניקות בהן לרב סוקרטס משתמש. הראשונה היא מחמאה לחכמתו ולידיעתו של היפיאס והצטנעות בעמדתו הנחותה שדורש לשוחח עם אדם כמוהו. היפיאס, איש אשכולות, מעט גאוותן המתגאה גם שכל הדברים שעל גופו (כולל בגדיו וטבעתו) הם מעשה ידיו, חוזר על יכולתיו והסכמתו לדבר עם כל אדם על כל נושא שיתבקש. שנית, סוקרטס מבקש שהיפיאס להיות עדין עמו. לא להתפרץ עליו כשאינו יודע לשאול. היפיאס מרגיעו ומשתבח בכך שהוא מחנך ולכן לא עולה על דעתו שלא יתן דוגמה טובה ויציג באדיבות.
הדיון מגיע להצהרתו של היפיאס בנאומו, שהומרוס הציג את אכילס כטוב מאודיסאוס כיוון שאכילס מתנגד לאמירת דבר מה ועשיית ההפך, בעוד שאודיסאוס הוא ערום דהיינו שקרן מנוסה שדבורו אחד ומחשבתו אחר. אם, כן מניח סוקרטס כי היפיאס מאמין שהומרוס, מי שכתב את היצירות, היה שני אנשים דובר אמת ושקר. היפיאס מסכים.
סוקרטס בוחר לוותר על הדיון על הומירוס ושואל את היפיאס מי הוא שקרן: אדם שאינו יכול לעשות מעשה כמו חולה? היפיאס מסביר לסוקרטס שבשקרן הוא מתכוון לאדם שיכול לעשות מעשים ולעד יהיה כזה. מכאן מסיק סוקרטס כי שקרנים הם אנשים בעלי יכולת גדולה כי הם מרמאים מתוך חכמה ולא סכלות שכן אלו אינם אנשים שמונעים ממחלה. לאור זאת, מאחר שהיפיאס הוא חכם בחשבון ויכול לעלות פתרונות לחישובים גדולים הוא יכול גם לשקר. ואם הוא משקר במספר הוא ישקר ביתר הנושאים. היפיאס מסכים.
סוקרטס יוצא מנקודה הנחה שאדם הוא חכם דובר אמת ושקר ולכן שואל מה מבחין בניהם. היפיאס אינו יודע וסוקרטס עתה מתחיל לפקפק האם היפיאס אינו זוכר מפני שהתחכם אך הוא מסכם שמאחר ולא ניתן להבדיל בין חכם דובר אמת לשקרן לא ניתן להבחין גם בין אודיסאוס ואכיליוס. היפיאס מתנגד לדברים אלו לאור התיאורים של הומרוס לפיהם אודיסאוס ערמומי. סוקרטס אינו מסכים מפני שגם אכילס חוטא באי ביצוע דברי עצמו, ומצטט מקרים ביצירה, אך היפיאס מגן על אכילס בנימוק שלא הייתה לו ברירה אלא להפר את דבריו ולכן הוא משקר מאי ידיעה.
הדיון הספרותי מסתיים אך סוקרטס טוען שהמשקר מתוך ידיעה ויכולת טוב יותר מהמשקר מתוך בורות או חוסר ברירה. כחיזוק לטיעון סוקרטס מביא את הדוגמאות שהרץ לאט מרצונו טוב יותר מהרץ לאט בעל כורחו, שהמתגושש הנופל מרצונו טוב מהנופל בעל כורחו, וכדומה גם לגבי התנועה, השירה, ועוד. אפילו הרופא המזיק לגופו של אדם מרצון הוא רופא טוב מרופא העושה זאת בעל כורחו, כיוון שהוא יודע טוב יותר את מלאכתו. מרשימת יכולות אנושיות אלה עובר סוקרטס לטיפוח הנשמה וטוען שגם כאן מי שעושה עוול מרצונו הוא בעל נשמה טובה יותר מהעושה זאת בעל כורחו.
Clarity
Clarity היא מילה באנגלית שפירושה בהירות. {{פירושונים|
אלבומים
}}
משחק דיפרנציאלי
בתורת המשחקים משחק דיפרנציאלי הוא משחק שפעולות השחקנים בו משפיעות על הדינמיקה של מערכת דינמית, שהדינמיקה שלה מתוארת במערכת של משוואות דיפרנציאליות.
לדוגמה, שני שחקנים שולטים בתנועות של נקודה על מסך מחשב; האחד באמצעות חוגה הקובעת את התנועה למעלה או למטה, והשני באמצעות חוגה הקובעת תנועה ימינה או שמאלה. המסך כולל אזורים שבהם השחקן הראשון צובר נקודות, ואזורים אחרים שבהם השחקן השני צובר נקודות. דוגמה דומה, אך מורכבת יותר: שני טייסים אוחזים בהגאי מטוס, המגיב לתנועות שניהם. בין אם הטייסים תומכים זה בזה ובין אם מטרותיהם שונות, קיימת פונקציית מטרה המאפשרת לתאר את התהליך כמשחק דיפרנציאלי.
הגדרת המשחק
הסעיפים הבאים מתארים משחק בין שני שחקנים. נתונה מערכת דינמית, שמתוארת על ידי משוואת המצב הבאה:
כאשר במערכת הזאת:
כדי לתאר את אילוצי המערכת בצורה מתמטית פשוטה משתמשים בפונקציית האילוצים הבאה:
למערכת הזאת מוגדר אינדקס ביצועים באופן הבא:
כאן L_i היא פונקציה של וקטור המצב ווקטורי הבקרה.
למערכת יש משטח סיום בזמן tf שהניצב אליו הוא n.
ההמילטוניאן
בדומה לבקרה אופטימלית משתמשים בפונקציה הנקראת המילטוניאן, שמשלבת בתוכה את אינדקס הביצועים, את משוואות המערכת באמצעות כופלי לגראנז' ואת אילוצי המערכת. להלן ההמילטוניאן של המשחק המתואר:
ומכאן פותרים באופן דומה לפתרון של המילטוניאן בבקרה אופטימלית, כלומר גוזרים את ההמילטוניאן לפי וקטור המצב ולפי וקטור כופלי הלגראנז'. מקבלים סט של משוואות דיפרנציאליות, המורכב ממשוואות המערכת הדינמית וממשוואות דיפרנציאליות לכופלי הלגראנז' עם תנאי התחלה של וקטור המצב ותנאי סיום על וקטור כופלי הלגראנז' (שלא יתואר כאן).
המשוואות של אייזיקס Main Equations of Isaacs
משוואה זו אומרת, במילים פשוטות, שהערך של ההמילטוניאן אם רק u ישחק באופן אופטימלי יהיה קטן יותר מאשר הערך שיתקבל אם שני הצדדים ישחקו באופן אופטימלי. אם רק v ישחק באופן אופטימלי הערך של ההמילטוניאן יהיה גדול עוד יותר. זה מובן מראש, כיוון שההמילטוניאן תלוי באינדקס הביצועים, ותפקידו של u למזער את אינדקס זה בעוד v מנסה להגדיל את אינדקס הביצועים למקסימום.
המשוואה השנייה קובעת שאם שני השחקנים יפעלו באסטרטגיה אופטימלית אזי:
האסטרטגיות האופטימליות של שני השחקנים הן:
משחק דטרמיניסטי
כאמור, במשחק כזה אחד השחקנים מנסה למזער את אינדקס הביצועים והשני מנסה להגדילו. ניתן להסתכל על זה גם כך: אחד השחקנים מנסה למצוא את המינימום לאורך הטורים של הטבלה הבאה והשני מנסה למצוא את המקסימום לאורך השורות בטבלה.
כלומר, מתקיים:
אם במשחק יש תור אזי אחד השחקנים קובע את הטור או השורה והשחקן השני בוחר את התא המתאים לו מהבחירה של הראשון. במקרה כזה נגיע לתוצאה ברורה. אם אין תור, עדיין יכול להיות ששני השחקנים יבחרו את אותו פתרון, על פי עקרון שיווי המשקל של נאש. למשחק בו min(max)=max(min) קוראים משחק דטרמיניסטי ותוצאתו שווה לשוויון הזה. זה נכון גם למשחקים דיפרנציאליים. לדוגמה, בטבלה הבאה שני הצדדים יבחרו את התא שערכו 1, כי המינימייזר מנסה להשיג את המקסימום הנמוך ביותר לאורך טור (והוא יבחר את הטור השני שהמקסימום שלו הוא 1) ואילו המקסימייזר ינסה להשיג את המינימום הגבוה ביותר מבין השורות (והוא יבחר את השורה הראשונה שבה הערך המינימלי גבוה יותר):
משחק סטוכסטי
כאשר אין פתרון ברור הערך הסופי של המשחק לא ברור, אבל ניתן לחסום אותו בין שני הערכים שתוארו קודם לכן. במשחק כזה לא שווה לשחקנים לשחק באסטרטגיה קבועה, כי הם יכולים להפתיע אחד את השני ולהשיג יותר. לכן, הם ישחקו באופן "סטוכסטי" והתוצאה הממוצעת של המשחק תהיה. לדוגמה:
במקרה הזה, המינימייזר בוחר את הטור הימני, בו הערך המקסימלי נמוך יותר, כלומר את התא בעל ערך 4. המקסימייזר בוחר את השורה התחתונה כי בה המינימום גבוה יותר, כלומר הוא בוחר בתא בעל הערך 2. פתרון המשחק ינוע בין ערכים אלה, כאשר הערך הממוצע תלוי בהסתברות שבה כל אחד מהשחקנים יבחר להפתיע את יריבו.
פתרון רגיל
מבצעים אינטגרציה לאחור בזמן מהנקודות במשטח הסיום עד לתנאי ההתחלה וכך מייצרים את המסלולים האופטימליים (ההיסטוריה של וקטורי המצב) ושל עוצמת הבקרה המופעלת על ידי כל שחקן. ניתן לבצע זאת כל עוד מסלולי המצב לא חותכים זה את זה. אם כל המסלולים שאינם חותכים זה את זה ממלאים את כל מרחב המצב המותר למשחק הפתרון מסתיים.
פתרון סינגולרי
אם מסלולי הפתרון האופטימלי חותכים זה את זה, לא ניתן להמשיך את הפתרון הרגיל ונקודת החיתוך הופכת לסינגולריות, כלומר הפתרון מגיע למשטח סינגולרי.
שימושים במשחקים דיפרנציאליים
קיימות דוגמאות רבות למשחקים דיפרנציאליים בספרות. להלן כמה שמות של משחקים:
המשותף לכל משחק דיפרנציאלי הוא רמת הידע שיש לשחקן אחד על הפעולות של השחקן השני. אם קיים ידע, השחקן יכול לשנות את האסטרטגיה שלו בהתאם כדי לשפר את ביצועיו ביחס למטרות המשחק שלו.
מה הסיפור שלך בוב?
מה הסיפור שלך בוב? (באנגלית: ?What About Bob) הוא סרט קומי משנת 1991 בכיכובם של ביל מארי וריצ'רד דרייפוס.
תקציר העלילה
בוב ויילי (ביל מארי) הוא אדם הסובל מפוביות רבות, הוא הולך לפסיכיאטר ד"ר ליאו מארווין (ריצ'רד דרייפוס) המייעץ לו להתמודד עם הפוביות על ידי "צעדי תינוק" כל שלב בזמנו. שיטה זו לא מצליחה ובוב נטפל לליאו. כשליאו ומשפחתו יוצאים לחופשה בוב מוצא אותו ומתחבר אל משפחתו. בוב מצליח לעודד את בנו של ליאו השקוע במחשבות על מוות ולמצוא חן בעיני המשפחה אך בד בבד הוא משגע את ליאו. בסופו של דבר מצליח בוב להתמודד עם הפוביות שלו על ידי הבנה שהדבר תלוי בו. וליאו מגיע לאשפוז כפוי.
עכובית הגלגל
עכובית הגלגל (שם מדעי: Gundelia tournefortii, מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.
גובהו של הצמח כ-25–45 ס"מ. הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים. צבע הפרחים צהוב-סגלגל. הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל". צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר, שיחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).
בישראל, פורחת העכובית בחודשים מרץ-מאי.
העכובית במקורות
בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות, לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות :
"לְאֻמִּים, כִּשְׁאוֹן מַיִם רַבִּים יִשָּׁאוּן, וְגָעַר בּוֹ, וְנָס מִמֶּרְחָק, וְרֻדַּף, כְּמֹץ הָרִים לִפְנֵי-רוּחַ, וּכְגַלְגַּל, לִפְנֵי סוּפָה:". "אֱלֹהַי, שִׁיתֵמוֹ כַגַּלְגַּל, כְּקַשׁ, לִפְנֵי-רוּחַ:".
בספרות חז"ל הוא מופיע יחד עם הקנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
שימושים רפואיים
הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל. עקב הקטיף המוגבר שלו, הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל. הערבים, השומרונים וכן יהודים יוצאי המשרק נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה. את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.
כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.
שגרירות ישראל בקנברה
שגרירות ישראל בקנברה היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ישראל באוסטרליה, והשגריר משמש כשגריר לא תושב לפיג'י, מיקרונזיה ופפואה גינאה החדשה. לשגרירות כפופה הקונסוליה הישראלית בסידני.
היסטוריה
החל מהמחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 הפעילה אוסטרליה לשכת מסחר עם ארץ ישראל, ומספר משלחות מסחריות ערכו ביקורים.
ב-29 בינואר 1949 הכירה אוסטרליה דה פקטו במדינת ישראל, ובאוקטובר 1949 הסכימו ישראל ואוסטרליה להחליף נציגים בדרג צירים.
ציר ישראל הראשון באוסטרליה, ג'וזף אייבור לינטון, הגיש את כתב האמנתו ב-25 ביוני 1950.
הצירות הישראלית באוסטרליה ישבה בתחילה בסידני.
ב-2002 נסגרה (מסיבות תקציביות) שגרירות ישראל בניו זילנד, והשגרירות קיבלה אחריות לניו זילנד, אך עקב פרשת הדרכונים לא הגיש שגריר ישראל באוסטרליה את כתב האמנתו למושל ניו זילנד עד ה-30 באוגוסט 2005, כששגריר ישראל באוסטרליה נתי תמיר הגיש את כתב האמנתו בפני המושלת הכללית בניו זילנד. במאי 2010, נפתחה מחדש שגרירות ישראל בניו זילנד, והשגרירות באוסטרליה חדלה מלייצג את ישראל בניו זילנד.
במאי 2010 גירשה אוסטרליה דיפלומט ישראלי בשל השימוש שעשתה ישראל בדרכונים אוסטרליים במהלך ההתנקשות במחמוד אל-מבחוח. שר החוץ האוסטרלי סטפן סמית' אמר כי השימוש לרעה בדרכונים "אינו מעשה חברי" והוסיף כי בעוד "אוסטרליה נותרה ידידה נחרצת של ישראל... מערכת היחסים שלנו חייבת להתנהל על בסיס אמון וכבוד הדדיים".
די. בי. וודסייד
דויד בריאן וודסייד (באנגלית: David Bryan Woodside; נולד ב-25 ביולי 1969) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו כוויין פאלמר בסדרת הטלוויזיה "24", כג'ף מאלון בסדרת הטלוויזיה "Suits" וכאמנאדיל בסדרת הטלוויזיה "לוציפר".
ביוגרפיה
וודסייד נולד בשכונת ג'מייקה שברובע קווינס בניו יורק. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת אולבני, וקיבל תואר שני מבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל.
קריירה
בשנים 2002–2003 שיחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים", כשגילם את דמותו של רובין ווד במשך 14 פרקים.
בשנים 2003–2004 ו-2006–2007 גילם את ויין פאלמר ב-48 פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה "24".
בשנים 2011–2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "הרווקות" בתפקיד מלקולם פרנקס.
בשנים 2014–2016 ו-2018 גילם את דמותו של ג'ף מאלון בסדרת הטלוויזיה המצליחה "Suits", וב-2019 המשיך לגלם את הדמות גם בסדרת הספין אוף שלה - פירסון.
בשנים 2016–2021 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה המצליחה "לוציפר", כשגילם את אמנאדיל, אחיו של לוציפר ובנו הבכור של אלוהים.
הוא שיחק כאורח במספר סדרות טלוויזיה, כגון "הפרקליטים", "האנטומיה של גריי", "מרפאה פרטית", "מונק", "קוד שרוף" ועוד.
ב-2023 הופיע בסדרת המותחן הטלוויזיוני של נטפליקס סוכן הלילה כסוכן FBI שנפצע בעבר בעת מילוי תפקידו
חיים אישיים
בשנים 2008–2010 היה במערכת יחסים עם השחקנית גולדן ברוקס. בשנת 2009 נולדה לזוג בת.
אוטומובילי פינינפארינה
אוטומובילי פינינפארינה GmbH (באנגלית: Automobili Pininfarina GmbH) היא יצרנית מכוניות על חשמליות, שבסיסה במינכן שבגרמניה. היא הוקמה על ידי חברת פינינפארינה בשנת 2018. אוטומובילי פינינפארינה הוצגה ב-13 באפריל 2018 ברומא, לרגל האליפות הראשונה בפורמולה E. מנכ"ל החברה הנוכחי הוא פר סוונטסון.
בשנת 2019 הציגה את מכונית העל הראשונה שלה פינינפארינה בטיסטה.
היסטוריה
בשנת 2014 רכשה קבוצת מהינדה את פינינפארינה, שהעניקה למהינדה זכויות על שמה. בפברואר 2018, מייקל פראשקה, מנהל אאודי הודו לשעבר, יעמוד בראש פרויקט חדש של מהינדה. פרויקט זה הפך מאוחר יותר לאוטומובילי פינינפארינה, בעת חשיפת המותג אמר יו"ר פינינפארינה, פאולו פינינפארינה, כי "הפרויקט הזה עזר לי ולמשפחתי להגשים את חלומו של סבי, לראות מכוניות חדשניות יוצאות דופן, ממותגות אך ורק פינינפארינה על הכבישים".
ב-28 בספטמבר הרכיזה החברה על שותפות הטכנית שלה עם רימאק אוטומובילי, שתייצר את מערכת ההנעה והסוללות למכונית שלה.
ב-27 בנובמבר 2018 הכריזה החברה כי תשקיע 20 מיליון אירו בפינינפארינה SpA עבור שירותה עם חברת PURA, המבטיחה איזון בין עיצוב להנדסה.
פינינפארינה בטיסטה
פינינפארינה בטיסטה היא מכונית על חשמלית שהוצגה בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2019. היא קרויה על שמו של מייסד פינינפארינה, בטיסטה פינינפארינה. היא כוללת ארבעה מנועים חשמליים המספקים כ-1900 כ"ס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 350 קמ"ש. הסוללה בקיבולת 120 קוט"ש ומאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 450 ק"מ. שמה היה אמור להיות "PF0" אך לבסוף שמה שונה ל"בטיסטה".
חיים זלמן דימיטרובסקי
חיים זלמן דימיטרובסקי (1920 - א' באב תשע"א, 1 באוגוסט 2011) היה פרופסור בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. חתן פרס ישראל בחקר התלמוד לשנת ה'תשנ"ד (1994) ופרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשנ"א (1991).
ביוגרפיה
חיים זלמן דימיטרובסקי נולד בירושלים. אמו, שרה מלכה, הייתה נכדתו של ראש בית הדין הגדול בירושלים הרב חיים יעקב שפירא. אביו, הרב יעקב יוסף, עלה לישראל מלידא בתחילת המאה העשרים, וכיהן כרב של שכונת "נחלת שבעה" בירושלים. חיים זלמן דימיטרובסקי למד בתלמוד תורה "עץ חיים" ואחרי כן בישיבת "מרכז הרב", אולם מורו המובהק היה אביו. בסוף שנות ה-30 החל ללמוד באוניברסיטה העברית. התזה שלו לתואר שני עסקה בתחום ביקורת התלמוד העליונה והיא נערכה בהדרכתו של פרופסור יעקב נחום אפשטיין, מורהו הבולט השני היה הרב פרופסור שמחה אסף. דימיטרובסקי לימד תלמוד בתיכון ליד האוניברסיטה ובשנת 1948 התגייס לצה"ל. בשנים 1951–1953 עסק בדוקטורט בבית המדרש לרבנים באמריקה בהדרכתו של הרב פרופסור שאול ליברמן. עבודת הדוקטורט הייתה ההדרה של חידושי הרשב"א (רבי שלמה בן אדרת) למסכת מגילה, והיא ראתה אור כספר ב-1956. אחרי כן ההדיר את חידושי הרשב"א למסכת ראש השנה, ספרו יצא לאור ב-1961, שני ספריו הורחבו והתפרסמו בשנית ב-1981. בנוסף, התקין מהדורה של תשובות הרשב"א. שני ספרים אלו יצאו בהוצאת מוסד הרב קוק במסגרת 'המכון להוצאת ראשונים ואחרונים'.
מאז 1951 לימד בבית המדרש לרבנים באמריקה, משנת 1981 הורה במשרה מלאה באוניברסיטה העברית. מפעלו "שרידי בבלי" שראה אור בשני כרכים ב-1979 מכיל כחמש מאות מסמכים, שהם שרידי ארבע מהדורות של דפוסי התלמוד, ששלוש מתוכן הודפסו עוד לפני גירוש ספרד ופורטוגל. דימיטרובסקי מקדיש לכרכים מבוא נרחב אשר מבאר את הטקסטים בהקשרם ההיסטורי, הטקסטואלי והביבליוגרפי. רבים ממחקריו עסקו בהתפתחותן של דרכי לימוד התלמוד במאות ה-15 ועד ה-18, תוך דיון בתמורות שחלו בלימוד ועמידה על הדומה והשונה בין מסורת אשכנז למסורת ספרד. הוא בחן את דרכי העיון התלמודי מבית מדרשו של הרב יצחק קנפנטון והעמיק בחקר גלגולי הלוגיקה התלמודית שצמחה באימפריה העות'מאנית. כמו כן הוציא מהדורה מדעית מבוארת של מסכת בבא מציעא יחד עם פרופסור יעקב נחום אפשטיין.
היה נשוי ללאה לבית שפרכר, שהייתה פרופסור חבר לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ולהם שני ילדים.
ארה ארגמנית
ארה ארגמנית או אָרָה אַרְגְּוָנִית (שם מדעי: Ara macao), הוא תוכי דרום אמריקני גדול בצבעים אדום, צהוב וכחול, חבר בקבוצה גדולה של תוכים נאוטרופים מהסוג ארה.
אסטריד ברג'ס פריסבי
אסטריד ברג'ס פריסבי (באנגלית: Àstrid Bergès-Frisbey; נולדה ב-26 במאי 1986) היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה ממוצא קטאלני. קיבלה חשיפה בינלאומית כאשר שיחקה בסרט "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתפקיד בתולת הים סרינה בשנת 2011.
ארה ארגמנית
תיאור
גודל הארה נע בין. משקלם נע בין 900–1,300 גרם. צבעה הכללי אדום בגווני ארגמן. האזור הלבן, שמתחיל מהמקור התחתון ונמשך עד ללחיים (כולל), נחצה על ידי פסים (לפעמים כמעט בלתי נראים) של נוצות אדומות בהירות. לחלק מהעופות יש נוצות עם קצוות צהובים באחורי הראש. החלק הקיצוני של הכנף כחול והחלק הקרוב יותר לגוף צהוב עם קצוות ירוקים. הנוצות בבסיס הזנב כחולות בהירות. חלקו העליון של הזנב אדום עם קצוות כחולים עמומים. חלקו התחתון של הזנב ושל הכנפיים – אדום. המקור העליון בצבע קרן וצדדיו שחרחרים. המקור התחתון שחרחר. העיניים בצבע צהוב בהיר. הרגליים אפורות כהות. לצעירים זנב קצר יותר, מקור תחתון בהיר יותר ועיניים חומות. מוטת הכנפיים.
במאי 2013 פורסם שצוות חוקרים מאוניברסיטת טקסס A&M סיים למפות את הגנום המלא של הארה הארגמנית.
אסטריד ברג'ס פריסבי
קריירה
ב-2007 פריסבי התחילה את דרכה כשחקנית בטלוויזיה הצרפתית ובסרט הקולנוע הקמבודי "חומת הים" משנת 2008 לצידה של איזבל הופר.
ארה ארגמנית
תפוצה
בטבע הוא נפוץ בעיקר באזורים עם עצים, אך עדיין לא כמו הארה כחולה-צהובה. הוא נעלם מרוב אזורי המחיה, ובעיקר מאמריקה המרכזית, בעקבות הרס סביבת המחיה הטבעית, לכידה וסחר בלתי-חוקיים וציד למטרות מכירה.
אסטריד ברג'ס פריסבי
קריירה
בשנת 2011 התפרסמה ברחבי העולם בסרט "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתפקיד סרינה, בתולת הים שנתפסת על ידי שחור הזקן (איאן מקשיין) וניצלת על ידי המיסיונר פיליפ סוויפט (סם קלאפלין). היא קיבלה את התפקיד לאחר שהרשימה את רוב מרשל וג'רי ברוקהיימר באודישן שעשתה בצרפת.
ארה ארגמנית
בטבע
עופות אלה בדרך כלל נצפים בזוגות, משפחות או להקות קטנות של עד 30 פריטים. בולטים בעיקר בזמן תעופה, שמלווה בקריאות קבועות ותכופות. ניתן לראות התקבצויות גדולות (לפעמים 100 פריטים ואף יותר) באזורי קינון ומזון, כמו גם באזורים המנוצלים לליקוק טיט. ניתן לזהות בקלות את הזוגות בתוך כל קבוצה. הרבה פעמים נראים באזורים המיועדים לאיסוף מזון וקירות טיט יחד עם מיני ארות נוספים – ארה כחולה-צהובה וארה ירוקת-כנף. מאוד זהירים כאשר נמצאים במקומות אלו, ומחכים עד שהם בטוחים שאין שום טורף בסביבה. כאשר הם נמצאים ביער קשה מאוד למצוא אותם, כיוון שהם מתנהלים בשקט רב בין הענפים הגבוהים. ניתן לזהות את מקומם על ידי שיירי הפירות מתחת לעצים עליהם הם יושבים. אולם אם יחושו בסכנה יעופו במשק כנפיים וצרחות רמות. ביישנים ליד אזורים מיושבים. עפים כל בוקר וערב מעצי הקינון למקורות המזון ובחזרה. המעוף די מהיר וישיר, ומאופיין במכות כנפיים חזקות וקבועות. הצעקות בעלות טון גס, כמו גם הקרקורים האופייניים להם.
אסטריד ברג'ס פריסבי
קריירה
בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה-מדע בדיוני "המקור" של הבמאי מייק קהיל לצדם של מייקל פיט ובריט מרלינג.
ארה ארגמנית
בגידול אצל האדם
לרוב מין זה הוא עליז ובנוסף גם נוטה להשמיע קולות חזקים.
אסטריד ברג'ס פריסבי
קריירה
בשנת 2017 שיחקה בסרטו של גאי ריצ'י "קינג ארתור: אגדת החרב" לצד צ'ארלי האנם ודג'ימון הונסו.
ארה ארגמנית
בגידול אצל האדם
מסתגל לבעליו במהירות, סקרן, וגם נחשב ליותר "חריף" מסוגי תוכים הקרובים אליו - ארה כחולה-צהובה וארה ירוקת-כנף.
הוא גם בדרך כלל יותר רגיש לתנועות חדות הנעשות לידו, אבל אין הדבר פוגע מאיכותו כחיית מחמד, אך הדבר מחייב את הבעלים להיות עם ניסיון בגידול ופסיכולוגיית תוכים. סוג זה גם נוטה להיות לעסן כבד ולכן דורש אספקה קבועה של ענפים קשים וגזעים ללעיסה. כאשר התאקלם הוא נועז, חסון ובריא. ניתן לגדלו עם ארות אחרות מחוץ לעונת הרבייה. בעונת הרבייה ניתן לגדלו עם תוכים קטנים יותר. אוהב להתקלח בקיץ, או להיות מרוסס במים בזמן תעופה מחוץ לכלוב או למתחם בו מגדלים אותו. לארה זו יש נטייה להיות, יחסית, אגרסיבית וצובטת, בעיקר עם המקור ולפעמים גם עם הציפורניים,  אך הדבר תלוי באופן בו גודלה. בנוסף, לארה זו יש יכולת "דיבור", וחיקוי קולות וצלילים וכן מילים ומשפטים קצרים, אך בדרך כלל אינה נחשבת דברנית גדולה.
תזונה
תזונתה כוללת מגוון של פירות בשלים ולא בשלים, מנגו, אגוזים, זרעים, פירות קטנים (ענבים, אוכמניות וכדומה), פרחים וחומרים ירוקים הנמצאים בעצים. מקורה חזק מאוד, ובעזרתו היא מפצחת את ציפות האגוזים הקשים. קרוב לוודאי שתזונתה כוללת גם חרקים וזחליהם, בעיקר בהזנת הגוזלים. כמעט כל יום היא עפה בבוקר ובערב לקירות טיט, המשמשים מקור עשיר של מינרלים. בנוסף, מנטרל הטיט את החומרים הרעילים, הנמצאים בפירות לא בשלים.
בטבע
הארות מגיעים לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים. אין להם דו-צורתיות זוויגית כך שזכר ונקבה נראים אותו הדבר ואין דרך להבדיל ביניהם. עונת הרבייה בדרום אמריקה ופנמה היא בין אוקטובר למרץ, ובאמריקה המרכזית בין פברואר למאי. מקננים בעצי דקל חיים ומתים, ומשתמשים באותו הקן כל שנה, למרות שבאזורים רבים הזוגות אינם מתרבים כל שנה. שיעור הילודה נמוך. גוזלים וביצים רבים נטרפים על ידי טורפים, טובעים/נסחפים על ידי מים גבוהים, מתים ממחלות או נשדדים. 1–2 ביצים בתטולה. משך הדגירה הוא 26–28 יום. 90–100 יום אחרי בקיעתם מתכסים הגוזלים בנוצות. הצעירים נשארים עם הוריהם עד שנתיים לאחר עזיבת הקן. גודל הביצה – 47X34 מ"מ.
בשבי
רבייה בשבי מושגת בקלות ובקביעות ואינה קשה. עונת הרבייה מתחילה באפריל. בתקופה זו נהיים הארות אגרסיביים מאוד ויתקפו את בעליהן. 1–3 ביצים בתטולה, אם כי בדרך כלל חלקן אינן מופרות. משך הדגירה 25–27 יום. 12 שבועות לאחר הבקיעה מתכסים הגוזלים בנוצות. בארצות קרות, הרבייה מוצלחת יותר בתוך הבית מאשר מחוצה לו. אם מוציאים את הביצים מהכלוב כאשר ההורים שם הם לעיתים מתרגשים ואף פוגעים בביצים ובגוזלים. גוזלים רבים מגלים עניין רב בצביטת בעליהם בגיל 3–5 חודשים. אם לא מטפלים בבעיה כאשר היא מתחילה, הצביטות עלולות להפוך עם הזמן לנשיכות.
אטול
אָטוֹל (באנגלית: Atoll) הוא סוג של אי בעל מבנה טבעתי המצוי באוקיינוסים טרופיים. מבנהו הטבעתי יכול להיות פתוח או סגור והוא למעשה שונית אלמוגים המַקיפה לגונה רדודה. הלגונה נוצרה בשל שקיעת הר געש, לעיתים שרידיו עדיין בולטים מעל המים.
רבים מאיי האוקיינוס השקט הם אָטוֹלִים. מרבית האטולים הם זעירים, בלתי מאוכלסים והצמחייה בם מועטה, אך קיימים גם אטולים גדולים בשטח אלפי דונם המכוסים בצמחייה ומיושבים.
כבר בשנת 1842 תיאר צ'ארלס דרווין את האטולים כסוג של איים והציע הסבר להיווצרותם, בהתבסס על תצפיות שערך במהלך מסעותיו באונייה "ביגל" בין השנים 1831–1836.
מקור השם
מקור המילה "אָטוֹל" במילה "אָטהוֹלוּ" בשפת דיבהי, שפה הודו-ארית המדוברת באיים המלדיביים. היא נכנסה לשימוש במובן המקובל כיום בעקבות פרסומיו של צ'ארלס דרווין ב-1842, ובהם תיאר את האטולים כסוג של איים, והציע הסבר להיווצרותם בהתבסס על חמש שנות תצפית שערך במהלך מסעותיו באונייה "ביגל" (1831–1836).
המילה רווחת כרכיב ראשון בשמות מקומות, כגון: אטול קאפו ואטול נונו באיים המלדיביים.
תפוצה וגודל
ריכוזי אטולים קיימים באוקיינוס השקט (איי טואמוטו, איי קרוליין, איי מרשל, טריטוריית איי ים האלמוגים וקבוצות האיים של קיריבטי, טובלו וטוקלאו), ובאוקיינוס ההודי (באיים המלדיביים, לקשאדוויפ, ארכיפלג צ'גוס וסיישל). באוקיינוס האטלנטי אין ריכוזים גדולים של אטולים להוציא שמונה אטולים מזרח לניקרגואה השייכים למחוז סן אנדרס ופרובידנסיה בקולומביה.
שוניות אלמוגים משגשגות אך ורק במים חמים באזורים טרופיים וסובטרופיים ולכן אטולים מצויים רק באזורים אלה. האטול הצפוני ביותר בעולם הוא אטול קורה (Kure) באוקיינוס השקט אשר מיקומו 28.41667°N, -178.33333°W. האטולים הדרומיים ביותר בעולם מצויים בשונית אליזבת, חלק מטריטוריית איי ים האלמוגים בים טסמן, ומיקומם -29.95694°N, 159.07556°W. אין אטול הממוקם על קו המשווה עצמו, קצהו הדרומי של אטול ארנוקה, שהוא חלק מקיריבטי, נמצא רק 12 ק"מ מצפון לקו המשווה.
האטולים הגדולים בשטחם בעולם (שטח השונית, הלגונה והיבשה) הם:
היווצרות אטול
על פי ההסבר של דרווין, טיפוסי איים שונים באוקיינוס מייצגים שלבים שונים בתהליך רציף של שקיעה וסחיפה של איים געשיים. תחילתם כהר געש המתרומם מעל פני הים. במים החמים סביב שולי האי מתפתחת שונית אלמוגים, הגדלה כלפי מעלה בעת שהאי שוקע. השונית נבנית בצידה החיצוני הפונה לים, ואילו בצידה הפנימי התנאים אינם מאפשרים זאת, ובהדרגה שוקע צד זה ונוצרת לגונה בינו לבין מרכז האי. מצב זה - של אי געשי המוקף ב"שונית-מחסום" המופרדת ממנו בלגונה - מכונה "כמעט אטול", וניתן לראותו באי בורה בורה ובאיים נוספים בארכיפלג איי החברה שבפולינזיה הצרפתית. בהמשך התהליך שוקע כל האי הגעשי ורק השונית המקיפה אותו שורדת מעל פני הים. זהו השלב שבו הופך האי לאטול. היווצרות אטול נמשכת כ-30 מיליון שנים.
אטולים הם תוצר של פעילות ביולוגית, ולכן הם נוצרים רק באקלים טרופי בו המים חמים ומאפשרים את גידול האלמוגים ובניית השונית. איים געשיים באקלים קר יותר סופם שיישחקו וישקעו באופן מוחלט מבלי להותיר עקבות מעל פני המים.
המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה
המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה הייתה סדרת התנגשויות בין הבריטים והרוסים (טרם המהפכה הקומוניסטית), שתיהן חלק ממדינות ההסכמה, מצד אחד, לבין האימפריה העות'מאנית, אחת ממעצמות המרכז, מצד שני. אלה גם אלה גייסו לעזרתם גורמים פרסיים מקומיים התומכים בהם, ושנטלו חלק פעיל בקרבות. הקרבות התרחשו בעיקר, אך לא רק, במערבה ובצפונה של פרס (איראן של ימינו). תחילתם בדצמבר 1914, שבועות מספר לאחר הצטרפות העות'מאנים למלחמה, וסיומן עם יציאת האימפריה העות'מאנית מהמלחמה ב-30 באוקטובר 1918. היקף הכוחות שהשתתפו בקרבות בפרס היה קטן, יחסית למאמץ האדיר שהשקיעו המעצמות באותה מלחמה, והם מנו בדרך כלל כמה אלפי לוחמים בכל אחד מצידי המתרס, כאשר חלק משמעותי מהם היו מיליציות מקומיות של תומכי אותו צד. בנוסף, הקרבות בפרס התאפיינו בהקצאת היקף משאבים משתנה על פני זמן, מצד הצדדים המעורבים בלחימה, וכיוון שכך, מאזן הכוחות השתנה בהתמדה.
רקע
טרם מלחמת העולם הראשונה חולקה פרס, שהייתה מדינה עצמאית, לאזורי השפעה בריטי ורוסי שקיבלו גושפנקה רשמית בשנת 1907 בהסכם ביניהן. אזור ההשפעה הרוסי כלל את צפונה של פרס, החלק הגובל ברוסיה, ואילו אזור ההשפעה הבריטי כלל את דרום מזרח הממלכה, החלק הגובל בהודו הבריטית. שאר שטחה של פרס שימש כאזור חיץ נייטרלי. עם פרוץ המלחמה נותרה פרס באופן רשמי נייטרלית, אך בשל מיקומה, גובלת בשטחים של האימפריה העות'מאנית, האימפריה הבריטית והאימפריה הרוסית, בשל קיום סיעות התומכות בצד זה או אחר, או העוינות צד זה או אחר, וכן בשל שדות הנפט שבשטחה, שהחלו להתגלות מתחילת המאה העשרים, הפכו בכל זאת חלקים ממנה לזירת קרבות. חלק מאותם קרבות היו המשך או "גלישה" של קרבות בין המעצמות היריבות, מאזורים הסמוכים לפרס.
קרבות ראשונים בסמוך לחזית הקווקז
עם כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמה, לצד מעצמות המרכז, באוקטובר 1914, החלו קרבות בינה לבין רוסיה, בגבול המשותף ביניהן בהרי הקווקז, סמוך למדי לפרס, ובדצמבר פתחו העות'מאנים במתקפה באותו אזור. כמהלך צדדי של אותה מערכה, חיילים עות'מאנים חצו את הגבול הפרסי בקוטור, כבשו אותה, התגברו על כוחות רוסיים קלים, שדוללו עוד קודם לכן בשל צורכי הלחימה בקווקז, והתקדמו עד הוי. למהלך זה לא היה המשך, כיוון שבשבועות הבאים, במערכה העיקרית שבקווקז גברה ידם של הרוסים, כך שיכולתם של העות'מאנים לתגבר את כוחותיהם בפרס הייתה מוגבלת.
בינואר 1915 חדר כוח עות'מאני אל צפון מערב פרס והתגבר על הכוחות הרוסיים הדלילים שעמדו כנגדו, כבש את העיר אורמיה, ואף המשיך וכבש את תבריז. בהתקפת נגד של הרוסים, לאחר שאלה תיגברו את כוחותיהם, עברה תבריז לידיהם מחדש בסוף החודש. ניסיון להמשך ההתקפה הרוסית בפברואר נכשל, אך בכוח מתוגבר הם השיגו התקדמות נוספת בחודש מרץ עם כיבוש דילמן, שלאחריו הצליחו העות'מאנים לבלמם בקוטור.
באפריל חדר כוח עות'מאני לצפון פרס כדי לסלק את הרוסים מן האזור, אך נעצר בידי כוח מתנדבים ארמני שפעל בשרות הרוסים. תגבורת רוסית הניסה את העות'מאנים מן האזור, וח'ליל ביי, מפקד הכוח העות'מאני קיבל הוראה לסגת מפרס. כוחות ארמניים בפיקוד רוסי, אשר נודע להם על שואת הארמנים, ואחר כך גם כוחות רוסיים, חדרו מפרס לשטח האימפריה העות'מאנית ובחודשים הבאים, הקרבות בגזרה זו התחוללו בשטח טורקיה של היום.
מעצמות ההסכמה משנסות מותניים
ב-1915 הניחו הרוסים לבריטים את 'אזור החיץ' שבין אזורי ההשפעה הבריטי והרוסי. באוגוסט 1915 נחתו כוחות בריטיים בבושהר שלחוף המפרץ הפרסי, שנמצאה באותו אזור חיץ, וזאת בתגובה להתגברות פעילות הכוחות התומכים במעצמות המרכז בדרום פרס. בנובמבר ניצחו כוחות פרסיים התומכים במעצמות המרכז שבטים מקומיים פרו-בריטיים, השתלטו על שיראז ואסרו בה את הנתינים הבריטיים. כן השתלטו אלה על קרמאן ועל יאזד. בתגובה להתפתחויות אלה, בסוף אותה שנה החלו הבריטים בדרום פרס בהקמת כוח שכירי חרב המבוסס על בני שבטים מקומיים. אותו כוח השתלט מחדש על קרמאן ביוני 1916. בצידה האחר, הצפוני, של פרס, תקף בנובמבר כוח מיליציה מקומי שבסיסו העיר המדאן כוח פרשים פרסי פרו-רוסי, ניצח אותו, ואף שכנע חלק מחייליו להצטרף למנצחים. בשלב זה הרוסים הגיבו במשלוח שני טורים. האחד, שכלל גם מתנדבים ארמנים, עשה דרכו לטהראן, שנכבשה עד סוף החודש, ובדצמבר 'שוכנע' השאח להקים ממשלה התומכת במעצמות ההסכמה.
כוח רוסי שני נשלח דרומה מערבה. הוא הביס את הכוח המקומי, בהמשך כבש את המדאן, ואחר כך את סולטאנאבד (כיום אראק). יריביהם נסוגו לכרמאנשאה, והרוסים בהתקדמותם כבשו את ראמאדן בינואר 1916 ואת כרמאנשאה בפברואר. בהמשך, עד מאי 1916, עת השתלטו על קאסר-שירין, הם הגיעו עד לגבול פרס עם האימפריה העות'מאנית (גבול איראן-עיראק של היום) כ-250 ק"מ מבגדאד, ואף יצרו קשר רופף עם הבריטים בדרום. ביוני, מעט לאחר שהרוסים חצו את הגבול, הצליחו העות'מאנים לעצור לבסוף טור זה בחנאקין, שבתחומי עיראק של ימינו. בהתקפת נגד כבשו העות'מאנים חזרה את המדאן וכרמנשאה והרוסים נסוגו חזרה צפונה. בסופה של אותה שנה התאוששו הרוסים, וכבשו את קום, שמדרום לטהראן, ואת המדאן. כן הצליחו אלה, בעזרת כוח שנחת בבנדאר פהלווי, שבסמוך לחוף הים הכספי, לדכא ניסיון של תומכי מעצמות המרכז, לתפוס את השלטון בטהראן.
המהפכה הרוסית ואחריה
אירועי המהפכה ברוסיה שיתקו במידה רבה, ובהדרגה, את פעולותיו של צבאה במהלך 1917, והדבר קיבל ביטוי רשמי בהסכם שביתת הנשק של ארזינג'אן, ב-5 בדצמבר 1917, אשר סיים את פעולות האיבה בין הרוסים לעות'מאנים. בחוזה ברסט-ליטובסק, במרץ 1918, יצאה רוסיה כליל מהמלחמה. כוח רוסי קטן העמיד עצמו לשירות בעלות הברית למרות ההסכמים האמורים. העות'מאנים ניצלו את יציאת הרוסים מהלחימה בקווקז, ולאחר השתלטותם על האזור הצפון-מזרחי של האימפריה, תוך סילוק תומכי מעצמות ההסכמה, חצו כוחותיהם את גבול פרס. מולם עמדו כוחות ארמניים ואשורים (נוצרים נסטוריאנים) שבמשך כל הסכסוך המתואר עמדו תמיד לצד יריביהם של העות'מאנים. העות'מאנים נכנסו לתבריז ביוני 1918, שברו ליד דילמן ניסיון של מתנדבים ארמנים לתגבר את כוחותיהם בזירה, וכבשו את דילמן.
בינתיים, הבריטים שהלכו וגברו על העות'מאנים במסופוטמיה (עיראק של ימינו), חדרו לאזרבייג'ן הפרסית (צפון-מערב איראן של ימינו) והתקדמות העות'מאנים נעצרה ביולי. העות'מאנים החזיקו בעמדות בצפון פרס, בין תבריז לים הכספי, עד הפסקת האש של מודרוס, ב-30 באוקטובר 1918, בעוד הבריטים משתלטים על יתר האזור.
אחרי הפסקת האש
כתוצאה ישירה של המלחמה תפסה בריטניה מקום ראשון במעלה מבחינת ההשפעה בפרס, ובעיקר מבחינת הגישה לשדות הנפט המקומיים. צפון פרס, שנכבשה למעשה בידי הבריטים, שימשה בנוסף בסיס ודרך מעבר להתערבות בריטית באזורים הסמוכים לפרס, מעבר לגבול הרוסי, כחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה.
ז'רום לרואה
קריירה
ראשית הקריירה של לרואה בעונת, בקבוצה הצרפתית פריז סן-ז'רמן תחת הדרכתו של לואיס פרננדז. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
בעונת עבר לקבוצה לאבל הצרפתית, ובעונה שלאחר מכן חזר לפריז סן-ז'רמן. בעונת עבר לאולימפיק מרסיי, ולאחר עונה וחצי חזר שוב לפריז סן-ז'רמן. בעונת עבר לשחק בקבוצה גנגאן, עמה הגיע לגמר הגביע הצרפתי. בעונת עבר ללאנס.
את עונת החל בלאנס, ובאמצע העונה הגיע לישראל וחתם בבית"ר ירושלים, בתחילת דרכו של ארקדי גאידמק בקבוצה. את שער הבכורה שלו בליגת העל כבש לאחר שבעה משחקים במדי בית"ר, בניצחון 0-1 על מכבי פתח תקווה. במחזור לאחר מכן כבש שער נגד בני סכנין.
בסוף יוני 2006 חזר לרואה לצרפת, למועדון סושו, שם שיחק עונה אחת. בעונה שלאחריה שיחק בסטאד רן והיה מלך הבישולים לעונת. לרואה שיחק בקבוצה עד לשנת 2011 בה עבר לקבוצת אוויאן. בקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל.
ב-29 ביוני 2013, לאחר שנה שלא שיחק, החליט לחזור מפרישה וחתם בקבוצת איסטר מהליגה השנייה בצרפת.
צ'ארלס פ. הנל
'''צ'ארלס פ. הנל (אנגלית: Charles F. Haanel'''; 22 במאי 1866 – 27 בנובמבר 1949), סופר ואיש עסקים אמריקאי, מחלוצי ספרות המודעות והעידן החדש. נודע בעיקר בשל ספרו "שיטת המפתח הראשי".
ביוגרפיה
הנל נולד באן ארבור שבמישיגן. בנם של הוגו ואמלי (פוקס) הנל. המשפחה עברה לסנט לואיס שבמיזורי כאשר צ'ארלס היה ילד. עיסוקו הראשון היה כשוליה במשרד של חברת שילוח בסנט לואיס, בה הוא עסק במגוון תפקידים במשך כ-15 שנים, עד שפתח בקריירה עצמאית כסופר ואיש עסקים.
ספרו "שיטת המפתח הראשי" נכתב ב-1912, ונחשב לאחד מראשוני ספרי העידן החדש. הנל התייחס בספרו לכל תחומי החיים וההתפתחות האישית של האדם, וניסה לענות על שאלות כגון איך להיות עשיר או איך לחיות בבריאות טובה. מכירות הספר קודמו על ידי מגזין "עידן חדש" שנערך על ידי אליזבת טון; עד 1933 מכר הספר מעל 200,000 עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל מכתבי תודה על ההשפעות המיטיבות של ספרו, כגון מכתב שקיבל ב-1919 מנפוליאון היל, שהיה איש עסקים מצליח באותה תקופה, בו טען כי הוא חייב את הצלחתו במידה רבה לספרו של הנל.
הנל ניסה ליישם בחייו את התאוריות להן הטיף, והצלחתו האישית כללה מספר חברות גדולות שהיו בבעלותו: חברת הסחר היבשתית, החברה לשיפור עמק סקרמנטו והחברה לכריית זהב וכסף במקסיקו. במהלך חייו זכה הנל לתארים רבים ממוסדות לימוד שונים ברחבי ארצות הברית.
הנל נפטר ב-1949 בגיל 83, ונקבר בסנט לואיס.
בשנים האחרונות זכו ספריו ועבודתו להכרה מחודשת בעקבות פרסומו בעולם של הסרט "הסוד", בו צוטטו דבריו של הנל.
טוברוק
טוֹבְּרוּק (בערבית: طبرق) היא עיר נמל בחצי אי בצפון לוב, ליד הגבול עם מצרים. בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 110,000 איש, והיא הבירה של מחוז טוברוק. טוברוק הייתה מושבה יוונית, ולאחר מכן, בימי האימפריה הרומית, הייתה בה מצודה ששמרה על הגבול בין מצרים ולוב. במשך מאות שנים שימשה טוברוק כתחנת מעבר לאורך דרך החוף בצפון אפריקה. ב-1911 סופחה טוברוק על ידי איטליה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה עברה מיד ליד, הוטל עליה מצור, ונערכו בה קרבות קשים בין בעלות הברית ובין מדינות הציר. במלחמה ניזוקה טוברוק, ולאחריה שוקמה ונבנה בה נמל נפט הקשור בצינור נפט לשדה הנפט העשיר בסריר.
גאוגרפיה
לטוברוק נמל טבעי, מוגן, שמימיו עמוקים. זהו אחד מהנמלים הטבעיים הטובים ביותר בצפון אפריקה על אף שהיעדרם של אתרים חשובים בקרבתו ממעיטה מעט ביכולת לנצלו. העיר מוקפת במדבר דל אוכלוסין, שיושביו הם נוודים. דרומית לעיר ישנו אזור של צוקים, האופייני לקירנאיקה. צידם הדרומי של הצוקים הוא תלול וצידם הצפוני הוא מדרון מתון (מדרון דיפ). צוקים אלו מפרידים בין צפון לוב לדרומה.
היסטוריה
המושבה היוונית הקדמונית "אנטיפיגרוס" התקיימה בעבר בשטח בו נמצאת כיום טוברוק, והשם הקלאסי עודו בשימוש לעיתים. פירוש השם הוא "מעבר לפיגרוס", היא עיר מינואית עתיקה בכרתים, הסמוכה לטוברוק. בימי האימפריה הרומית הפכה העיר למצודה רומית השומרת על גבול קירנאיקה. לאחר מכן הפכה העיר לתחנה חשובה בנתיב שיירות הגמלים שנעו לאורך החוף.
חשיבות אסטרטגית במלחמת העולם השנייה
בתחילת מלחמת העולם השנייה הייתה לוב מושבה איטלקית. בשל נתוניו הטבעיים, הנמל העמוק והמוגן באופן טבעי התאים לשמש כנמל גם בתנאים של הפצצות. לקיומו של נמל מסוג זה חשיבות עליונה כאשר הצדדים הלוחמים היו תלויים באספקה שהגיעה ממרחק של מאות ואלפי קילומטרים, מאירופה. העיר בוצרה על ידי האיטלקים בניסיון חדירתם למצרים בשנת 1940. בנוסף לביצורים שימשו הצוקים שמדרום לעיר כמחסום טבעי. העובדה כי העיר שוכנת על חצי אי, סייעה מאוד לפישוט קווי ההגנה, ולצמצום מספר החיילים שנדרשו להגנה אפקטיבית על העיר.
העיר הייתה ממוקמת כך שתוקפים מן המזרח, מכיוון מצרים לקירנאיקה, היו יכולים לעבור דרכה ישירות לבנגאזי ולחתוך את קווי האספקה לאורך החוף, לאזור דרנה, כאשר מדרום הם מוגנים על ידי הצוקים. לבסוף, במרחק של כ-24 קילומטרים דרומית לעיר שכן שדה התעופה הגדול ביותר במזרח לוב. במהלך המלחמה העצימו הבריטים את חשיבות העיר כשהניחו פסי רכבת בינה ובין אל עלמיין. הקו שנוצר היה משמעותי הן בשל שימושו להעברת אספקה והן בשל משמעותו המורלית.
האיטלקים, שהחזיקו בטוברוק בתחילת המלחמה, פלשו למצרים בנובמבר 1940. כוחות בריטים הדפו את הפולשים במבצע מצפן שהחל בתחילת דצמבר, והעיר טוברוק נכבשה על ידם ב-22 בינואר 1941.
המצור על טוברוק
לאחר שהאיטלקים הבינו את ההשלכות האסטרטגיות של כישלון מתקפתם, הם קראו לסיוע גרמני. גרמניה שלחה יחידה צבאית שזכתה לכינוי קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל. רומל הצליח להדוף את הבריטים מערבה, ושם את העיר במצור. המצור נמשך 240 יום, מ-10 באפריל 1941 ועד לרגע שבו הוסר במבצע צלבן, בסוף נובמבר 1941. במאי 1942 שב רומל ותקף, והפעם הצליח לכבוש את טוברוק שנפלה לידיו ב-21 ביוני 1942. מדינות הציר המשיכו להחזיק בעיר עד ה-11 בנובמבר 1942 כאשר בעלות הברית התקדמו מערבה לאחר קרב אל עלמיין השני. העיר נותרה בשליטת בעלות הברית עד לסוף המלחמה.
חסידות מכנובקה
חסידות מכנובקה בעלזא היא חצר חסידית, ענף של חסידות סקווירא משושלת צ'רנוביל. החסידות התבססה בעיירה מכנובקה שבאוקראינה ומרכזה כיום בבני ברק.
בסוף שנות השמונים התמנה לאדמו"ר רבי יהושע רוקח, צאצא לאדמו"רי בעלז. בעקבות זאת הצטרפו לחסידות חלק גדול מפורשי חסידות בעלז, והחסידות כינתה את עצמה "בעלזא-מכנובקה". משנת 2015 מכונה החסידות "מכנובקה-בעלזא".
תולדות החסידות
ראשיתה של החסידות הוא בחסידות סקווירא משושלת צ'רנוביל. לאחר פטירתו של האדמו"ר רבי יצחק טברסקי מסקווירא התמנו שלושה מבניו לאדמו"רים בסקוויר, בהם הבכור רבי אברהם יהושע השיל טברסקי. לאחר פטירתו בשנת תרמ"ו התמנה בנו רבי יוסף מאיר טברסקי (תרי"ז-תרע"ז) לאדמו"ר בעיירה מכנובקה שבאוקראינה. היה חתנו של רבי מנחם נחום מלויעב.
לאחר פטירתו של רבי יוסף מאיר התמנה בנו, רבי אברהם יהושע העשיל (נולד בכ"ד באדר ה'תרנ"ה), לאדמו"ר ממכנובקה. חתנו, רבי מנחם נחום טברסקי (ה'תר"ם - י"ט בסיוון ה'תש"ה, בנו של רבי דוד טברסקי מסקווירה דודו של רבי יוסף מאיר), התמנה לאדמו"ר מסקווירה-מכנובקה. רבי מנחם נחום נמלט יחד עם משפחת אביו לקייב בשנת ה'תרע"ט משם המשיך לקישינב ולארצות הברית והקים את בית מדרשו בבורו פארק. בזיווג שני נישא לבתו של רבי אברהם פנחס מקוניב. הוריש את בית מדרשו לאחיו רבי יעקב יוסף. חתנו היה רבי שמואל יצחק קארף מזווהיל בוסטון.
רבי אברהם יהושע העשיל סירב בהתחלה להתמנות לאדמו"ר עד שדודו זקנו רבי דוד מסקווירא, לחץ עליו. היה חתנו של רבי דוד אהרן מז'וריק (בנו של רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק).
רבי אברהם יהושע העשיל היה חשוך בנים ועוד בחייו אימץ כבן את בן-אחיינו, רבי יהושע רוקח (נולד בכ"א בטבת ה'תש"ט), נינו של רבי ישכר דב מבעלז (בנו של ר' יצחק דוד, בנו של הרב יהושע מירוסלב, שהיה גם חתנו של הרב יוסף מאיר ממכנובקה). לאחר פטירתו של רבי אברהם יהושע השל טברסקי ביום הכיפורים תשמ"ח התמנה רבי יהושע רוקח לאדמו"ר ממכנובקה, לאחר הפצרות רבות משאר בשרו האדמו"ר רבי ישראל מרדכי טברסקי מראחמיסטריווקא.
מוסדות החסידות בבני ברק כוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה וכולל אברכים. בראשות הישיבות עומד הרב יעקב יהושע אנגלנדר, בנו של הנגיד ר' אליש אנגלנדר שמממן חלק גדול מהמוסדות.
לחסידות בתי כנסת וכוללים בירושלים בית שמש ביתר עילית ואלעד, שני בתי כנסת וישיבה קטנה בלונדון, ובתי כנסת במנצ'סטר, אנטוורפן, בורו פארק וויליאמסבורג ובמונסי.
חסידות מכנובקה-בעלזא
לאחר פטירתו של האדמו"ר מבעלזא, רבי אהרן רוקח, בשנת ה'תשי"ז ללא בנים חיים, ייעדו מרבית חסידי בעלזא לאדמו"ר את בן אחיו, רבי ישכר דב רוקח, שהיה אז ילד בן תשע שנים והוכתר כאדמו"ר בגיל 18. מקצת מהחסידים לא קיבלו את מרותו של האדמו"ר המיועד ופרשו מהחסידות. הפורשים, שכונו "בעלזער מתנגדים" או "מורדים", פתחו בית מדרש ברחוב מהרש"ל בבני ברק ובאנטוורפן, וכן החזיקו בבית המדרש הישן של חסידות בעלזא בלונדון שם כונו בשם בעלזא בלבד. כאשר התמנה רבי יהושע רוקח לאדמו"ר ממכנובקה, ב-1988, חברו חלק מפורשי בעלז אליו. היחסים בין החסידויות היו תקינים ורבי יהושע השתתף באירועים בחסידות בעלז.
לאחר תקופה החלה החסידות לכנות את שמה "בעלזא מכנובקה", מה שיצר מתח בין החסידויות ואף גלש להשמצות הדדיות ולאלימות. שיאן של ההתנגשויות האלימות היה בשנת 1995, כאשר חסידי מכנובקה בעלזא קיימו טקס "הכנסת ספר תורה" לבית מדרשם בירושלים. במהלך האירוע הותקף האדמו"ר ממכנובקה בעלזא בידי חסידי בעלז ונגרם נזק לרכבו ולבית מדרשו.
בהילולה שציינה חמישים שנה לפטירת רבי אהרון רוקח (כ"א באב ה'תשס"ז; אוגוסט 2007) היו התכתשויות בין אנשי שתי החסידויות. בהילולה בשנה שלאחר מכן (22 באוגוסט 2008), תקפו כמה חסידי בעלז את התומך הפיננסי של מכנובקה בעלזא, אליהו אנגלנדר מלונדון.
בסביבות 2010 החלו מגעים בין החסידויות והמתח ביניהן פחת בהדרגה. ב-29 ביולי 2010 השתתף בנו של הרבי מבעלז, הרב אהרן מרדכי רוקח, בחתונת נכדו של האדמו"ר ממכנובקה בעלזא. בפברואר 2012 הגיע האדמו"ר ממכנובקה בעלזא לפגישה בביתו של האדמו"ר מבעלז כדי להזמינו לחתונת בתו הצעירה. בחודש סיון ה'תשע"ה השתתף האדמו"ר ממכנובקה בעלזא בחתונת נכד האדמו"ר מבעלז ואף התכבד בזימון. בכסלו ה'תשע"ו סוכם בין החסידויות שמעתה תיקרא החסידות "מכנובקא בעלזא", ובכך סרה המחלוקת בין החסידויות.