cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יצחק טוניק (מבקר המדינה)
חייו
באמצע שנות ה-60 הוא היה חבר בוועדה לבחירת שופטים. בפברואר 1972 נבחר לשמש כראש לשכת עורכי הדין בגוברו על ברוך גייכמן ואמנון גולדנברג ובשנת 1975 נבחר שנית לתפקיד והמשיך לכהן בו עד מרץ 1979. הוא שב וכיהן כחבר הוועדה לבחירת שופטים בשנים 1978-1981.
דב גליקמן
ביוגרפיה
נולד לדבורה ולשלמה גליקמן וגדל בשכונת רמת החייל בתל אביב. למד בתיכון לאמנויות רננים שבעיר, לצד שלמה בראבא, שלומית אהרון ויגאל בשן. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל הים, ושם היה שותף לתוכניות "וביום השלישי" ו"רפסודה בכחול" לצד שלמה ארצי, רבקה זהר, אבי אוריה, ריקי גל ואחרים.
יצחק טוניק (מבקר המדינה)
חייו
בינואר 1982 מונה למבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, תפקיד בו כיהן עד ינואר 1987, מועד סיום כהונתו. במסגרת תפקידו נמנה עם מנסחי חוק יסוד: מבקר המדינה, שהיה בהליכי חקיקה באותה תקופה וכן נמנה עם יוזמי הקמתה של ועדת בייסקי - ועדת החקירה הממלכתית לוויסות מניות הבנקים.
דב גליקמן
קריירה
גליקמן הופיע בהצגה "אירמה לה דוס מיפו" בהפקת התיאטרון העממי של אברהם דשא פשנל ב-1971. שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה "קריזה" בשנת 1976.
יצחק טוניק (מבקר המדינה)
חייו
עם תום כהונתו שימש כיו"ר הוועדה לעניין עיסוקים נוספים של חברי הכנסת, שמסקנותיה גרמו לשינוי המצב שהיה קיים עד אז, בו נשאו חברי כנסת בכפל תפקידים כראשי רשויות וח"כים כאחד.
כיהן כנשיא האגודה הישראלית של "שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים".
דב גליקמן
קריירה
ב-1984 גילם תפקיד אורח בקומדיית המצבים "קרובים קרובים". במהלך אותו עשור שיחק גליקמן בהצגות תיאטרון רבות, ביניהן "אחרון הפועלים" של יהושע סובול ו"הנשים האבודות מטרויה" של חנוך לוין.
בין השנים 1985–1998 הופיע כחבר קבוע בתוכנית הבידור "זהו זה!" לצד מוני מושונוב, שלמה בראבא ואחרים. ב-1990 הנחה את הפסטיגל לצד מושונוב ובראבא. בראשית שנות ה-90 גילם את דמותו הקומית של מוכר חמניות נוירוטי בקמפיין פרסומות של "דפי זהב". ב-1995 כיכב לצד לימור גולדשטיין בקומדיית המצבים "ייסורי אפרים" שכתב אפרים קישון.
יצחק טוניק (מבקר המדינה)
חייו
בשנת 1992 נקרא על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים.
משפחתו
בנובמבר 1938 עלה אחיו נח, לארץ ישראל והחל בלימודים באוניברסיטה העברית. בשנת 1946 עלתה האחות חוה לארץ ישראל, ושנה לאחר מכן עלה גם האח עזריאל. שניהם הקימו מאוחר יותר משפחות בישראל. אחיינו הוא העיתונאי יצחק טוניק, לשעבר מפקד גלי צה"ל.
דב גליקמן
קריירה
בשנת 2002 גילם דמות דומה בקומדיית המצבים "שאול" (בערוץ 3 בכבלים), שהיה שותף לכתיבתה. בשנים 2001-2000 השתתף בתוכנית הבידור "רק בישראל". ביולי 2006 השתתף במהדורה מיוחדת של תוכנית הבידור "משחק מכור" בערוץ 2. באותה שנה יצא סרט הקולנוע "מכתבים לאמריקה", שבו גילם את דמותו של פרויקה. ב-2007 הופיע בתפקיד משני בסדרת הדרמה הקומית "מסודרים".
בשנת 2008 שב להופיע בפרסומת של "דפי זהב" כאותו מוכר חמניות מוכר בשם "שאול פרחים".
בשנת 2010 היה מעורב בתאונת דרכים ונעצר בחשד לנהיגה בשכרות. לאחר שהודה במיוחס לו, גזר עליו בית משפט לתעבורה בתל אביב חמישה חודשי מאסר על תנאי ופסל אותו מלהחזיק ברישיון נהיגה במשך שלוש שנים.
בשנת 2011 השתתף בעונה השנייה של הסדרה הקומית "בובי ואני" וגם השתתף בשניים מפרקי העונה הראשונה של הסדרה "סברי מרנן" בתפקיד אחיה של ריקי (אותה מגלמת סנדרה שדה).
בשנים 2013-2021 גילם את דמותו של "הרב שלום (שוּלֶם) שטיסל" בסדרת הדרמה "שטיסל", תפקיד שעליו קיבל פעמיים את פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן ראשי. באוגוסט 2013 יצא סרטם של אהרון קשלס ונבות פפושדו "מי מפחד מהזאב הרע", שבו מגלם גליקמן את יורם, אביו של גידי (צחי גראד).
ב־2017 כיכב גליקמן בדרמת הטלוויזיה אשר שודרה בערוץ הציבורי "האיש שניסה למנוע מלחמה / נסיונותיו של לוי אשכול למנוע את מלחמת ששת הימים", בבימויו של גדעון גנני. גליקמן גילם את דמותו של לוי אשכול. ובנוסף שיחק באותה שנה בסרט הקומדיה הישראלי ״מסע הטבעת״. ב-2018 השתתף בסרטו של יהונתן אינדורסקי "דרייבר" ובסדרת הטלוויזיה "שטוקהולם". באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של יעקב גולדווסר "שרוכים", עליו זכה בפרס אופיר בקטגוריית "השחקן הראשי הטוב ביותר". בנוסף הופיע בסרטו של כריסטיאן פרוש, "מורר: אנטומיה של משפט", שהוקרן בפסטיבל הסרטים בחיפה.
כיום משחק ב"אנגינה פקטוריס" בצוותא ו"גלנגרי גלן רוס" בתיאטרון חיפה.
גליקמן חזר לעונה המיוחדת שהפיק ערוץ כאן 11 של "זהו זה!" בעקבות אירועי הקורונה, וממשיך להופיע בתוכנית זו גם ב-2023.
חיים אישיים
משנת 2011 בת זוגו היא שלומציון קינן, בתו הבכורה של עמוס קינן ואחותה של הזמרת רונה קינן.
מתגורר בתל אביב.
מספר ראשוני וילסון
במתמטיקה, ראשוני וילסון, הוא מספר ראשוני p שעבורו p² מחלק את, כאשר ! היא פונקציית העצרת. המספרים קרויים על שם המתמטיקאי האנגלי ג'ון ווילסון, שהוכיח ש- תמיד מתחלק ב-p (משפט וילסון).
עישון
עישון היא שאיפה של עשן לפה או לדרכי הנשימה ולריאות מתוך סיגריה, סיגר, מקטרת, נרגילה, מאדה או באנג. החומר הנפוץ ביותר המשמש לעישון הוא טבק, אך עישון הוא גם אחת מדרכי הצריכה של סמים נוספים, כגון קנאביס. מבין הגורמים הניתנים למניעה (גמילה מעישון), עישון סיגריות הוא הגורם הראשי למחלות קשות ולמוות, כגון: מחלות לב, סרטן (בעיקר סרטן הריאות), פגיעות בדרכי הנשימה, ועוד.
מספר ראשוני וילסון
ידועים כיום רק שלושה מספרים כאלו: 5, 13 ו-563; אם קיימים אחרים הם חייבים להיות גדולים מ-5 · 108. משערים שישנם אינסוף מספרים ראשוניים וילסון, ושמספרם עד x הוא מסדר הגודל של.
עישון
העישון גורם גם לעישון פסיבי ולעישון מיד שלישית.
היסטוריה של העישון
עישון הטבק החל כמעין טקס מסורתי על ידי האינדיאנים בצפון אמריקה, שם מקורו של הטבק. צוותו של כריסטופר קולומבוס למד את טכניקת העישון אותה הביא עמו בשובו לספרד, משם התפשט הנוהג לאירופה ולשאר העולם. במקור מינון הטבק בעישון היה גבוה עד כדי יצירת הזיות, וזן הטבק היה ניקוטיאנה ראסטיקה או בעברית טבק גס, שהוא בעל מינון ניקוטין פי תשעה הגורם להזיות. הטבק עבר שינוי על ידי ג'ון רולף, שהציג את השיטות החדשות [סיגריות וכדומה] לעולם הישן בו הן פותחו מאז הגילוי והמינון הותאם כדי להוות מוצר צריכה יומיומי, בניגוד למצב אצל הילידים האינדיאנים שהשתמשו בו מספר פעמים בשנה.
נזקים בריאותיים של העישון
עישון סיגריות הוא הגורם הראשי למחלות קשות ומוות, אשר ניתן למונען.
העישון מחדיר לריאות עשן וזפת המכילים עשרות מרכיבים מסרטנים, ועוד חומרים רעילים שונים. העשן והזפת גורמים להרס תפקוד הריאות, חודרים למערכת הדם, גורמים לסתימות, מכווצים את העורקים, פוגעים בהובלת החמצן ובתהליכים נוספים במערכות הגוף, ולכן עלולים לתרום להיווצרות מחלות רבות. מבין המחלות הרבות העישון גורם לסוגים רבים של סרטן כגון: סרטן ריאות, סרטן שלפוחית השתן, ולנשים בהריון השפעות רבות על הלידה וסרטן הרחם שעלול לפגוע בעובר. בממוצע, מעשנים מקצרים את חייהם ב-13.8 שנים. שכיחות המוות בגיל צעיר היא פי 3 גדולה יותר בקרב המעשנים. במדינות מפותחות, שני שלישים מן הגברים המעשנים מתים טרם זמנם כתוצאה מעישון.
לפי נתוני משרד הבריאות, מתו בשנת 2017 כ-8,000 בני אדם בישראל כל שנה כתוצאה מנזקי עישון פעיל. ההערכה היא שמנזקי עישון פסיבי מתים כ-800 בני אדם בכל שנה.
העישון ידוע כגורם למחלות שונות:
עישון פסיבי
המושגים "עישון פסיבי", "עישון כפוי" או "עישון מיד שנייה" מתייחסים לאנשים הנמצאים במחיצת אנשים מעשנים, וכתוצאה מכך שואפים אל ריאותיהם עשן סיגריות.
עישון פסיבי מכיל יותר מ-7,000 כימיקלים, מתוכם מאות מוגדרים כרעילים. מחקרים הוכיחו שגם במרחק של מעל 9 מטר ממישהו שמעשן, כולל הימצאות באוויר הפתוח, האדם שאינו מעשן נחשף לעישון וניתן יהיה למצוא בדמו חומרים מסוכנים, ועל פי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן אין רמה נטולת סיכון של חשיפה לעישון פסיבי, ואפילו חשיפה קצרה עלולה לגרום לנזק כלשהו לבריאות, כך שהדרך היחידה למנוע את הנזק לחלוטין הוא למנוע חשיפה לעשן לחלוטין על ידי הגדרת אזורים נטולי עשן סיגריות. מחקרים שבחנו את השפעתם של יצירת סביבה סטרילית לעישון הראו שיש לה מספר ערכים מוספים, דוגמת הגברת סיכויים בגמילה מעישון וגורם לירידה בסיכוי להתחיל לעשן.
רשויות בריאות שונות מציינות סיכונים מוגברים של עישון פסיבי עבור מבוגרים שמעולם לא עישנו ללקות במחלות של מערכת הלב, סרטן הריאה ושבץ מוחי, כולל הערכה של כ-50,000 מקרי תמותה בטרם עת משלושת הסיבות האלו בכל שנה בארצות הברית. דו"ח של ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית העריך שחשיפה קבועה במקום מגורים לעישון פסיבי מעלה את הסיכון לסרטן ריאה ב-30-20%. תסמינים נוספים כוללים תגובות אלרגיה, כאבי ראש ועוד. בין הסכנות עבור קטינים - שנמצאים בסיכון מוגבר לעישון פסיבי מכיוון שקצב נשימתם גבוה יותר כדי לעודד את צמיחת הגוף - נמצאת העלייה בשכיחות תסמונת מוות בעריסה, דלקות אוזניים, זיהומים בדרכי הנשימה, ועוד.
עם זאת, מחקר מקיף שנעשה בבית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת UCLA הצביע על אפשרות שהקשר הישיר בין מחלות הקשורות לעישון לבין עישון פסיבי חלש לעומת התפיסה המקובלת.
מחקר מתמשך בדק את שכיחותן של רמות מדידות של קוטינין בקרב לא-מעשנים, כדי לאמוד את מידת השכיחות של עישון פסיבי באוכלוסיית ארצות הברית, וגילה ירידה דרמטית בין שנת 1988 - בה 87.9% מקרב הלא-מעשנים היו בעלי רמות מדידות - לשנת 2014, בה השכיחות ירדה ל-25.2% באוכלוסיית הלא-מעשנים. במרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ייחסו ירידה זו למספר גורמים, ובראשם הורדת שיעור המעשנים באוכלוסייה הכללית, מודעות מוגברת לסכנות בעישון פסיבי ואימוץ חוקים האוסרים על עישון במקומות עבודה ובשטחים ציבוריים רבים. המחקרים גם הצביעו על כך שישנם הבדלים בין קבוצות שונות באוכלוסייה במידת החשיפה לעישון פסיבי, כאשר קבוצות הנוטות לחשיפה גבוהה במיוחד הם אנשים ברמה סוציו-אקונומית נמוכה, עובדי תעשיית "צווארון כחול" וילדים בגילאי 3–11. בנוסף בולטות קבוצות אוכלוסייה ספציפיות, כמו האפרו-אמריקאים בארצות הברית, בשיעור גבוה במיוחד של עישון פסיבי.
עישון מיד שלישית
מונח שנטבע על ידי מכון דנה-פרבר לסרטן של אוניברסיטת הרווארד הוא "Third hand smoke" - מושג זה מתייחס לנזקי העישון כפי שהם באים לידי ביטוי בסביבה ונשארים בה גם שעות וימים לאחר שהעישון התבצע בפועל.
נזקי עישון יד שלישית מתייחסים לכימיקלים שנותרים בסביבה לאחר שמתפוגג העשן, כימיקלים בביגוד, משטחים שונים ובקירות. יתר על כן, עלולים אותם כימיקלים המופקים מהעישון להגיב עם חומרים נוספים המצויים בסיבה ולגרום לנזקים בריאותיים נוספים (מעבר לנזקי העישון הפסיבי הידועים).
תינוקות וילדים חשופים יותר לנזקי עישון יד שלישית מכיוון וסביבת המחיה שלהם מצויה בקרבה רבה לאזורים בהם נשארים הכימיקלים. כלומר, תינוק שזוחל על משטח הרצפה, או ילד שנוגע או מצייר על הקירות חשוף הרבה יותר למפגעי עישון יד שלישית.
במבנים ציבוריים רבים, כגון שדות תעופה ומקומות עבודה, קיימים חדרי עישון בהם ניתנת האפשרות לעישון, כדי להגן על הציבור שאינו מעשן מעישון פסיבי.
חקיקה להגבלת העישון
מאמצע המאה העשרים התרבו מחקרים מדעיים שהוכיחו שהעישון מסוכן לבריאות, גורם למחלות ולמוות מוקדם. חברות הטבק לחמו במידע זה באמצעות מידע מוטה שהפיצו כדי להטעות את הצרכנים, אך בהמשך אכן קודמה במדינות רבות חקיקה המטילה מגבלות שונות על העישון. גרמניה הנאצית הייתה המדינה הראשונה בהיסטוריה המודרנית בה התקיימה מערכה ציבורית אפקטיבית נגד צריכת טבק. בעולם נחקקו חוקים רבים נגד עישון. בישראל משמש לכך החוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון. בנוסף נחקקו חוקים המגבילים את הפרסום והמכירה של מוצרי טבק:
בישראל משמש למטרות אלה חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, ה'תשמ"ג-1983.
ב-2010 הפכה בהוטן למדינה הראשונה שאסרה מכירת סיגריות בשטחה.
ב-2021 הודיעה ניו זילנד כי החל משנת 2027 תיאסר מכירת סיגריות בהדרגה לילידי שנתון 2008 והלאה (כך שהגיל המינימלי לרכישת סיגריות יעלה מדי שנה בשנה אחת).
העישון בתרבות
רבים רואים בלחץ חברתי אחת הסיבות המרכזיות לעישון. לפי גישה זו, אדם "נגרר" לעישון עקב רצון להשתלב בחברה בה זו הנורמה, אף על פי שבתנאים אחרים לא היה מעשן.
עישון בסרטים
פרופסור בן עמי סלע מבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב ובית החולים שיבא בתל השומר מצטט מחקר ולפיו מאז שנת 1990 ועד 2002 הוכפלו למעשה סצנות העישון בסרטים המיוצרים בארצות הברית, ונפח העישון בסרטים חזר לימי הזוהר שלו משנות ה-50, בטרם החלו להתברר הנזקים הבריאותיים שמחולל העישון. הברית בין תעשיות הטבק והסרטים, קיימת למעשה משנות ה-30. חברות הטבק נהגו לתגמל במשך שנים חברות סרטים וכוכבים: חברת הטבק פיליפ מוריס שילמה 350 אלף דולר עבור הכנסת סצנה אחת בסרט "רישיון להרוג" בסדרת ג'יימס בונד, בה מעשן כוכב הסרט טימותי דלטון סיגריה מתוצרתה. סילבסטר סטלון קיבל 500 אלף דולר מחברת בראון ויליאמסון כדי שיעשן סיגריות מתוצרתה בחמישה מסרטיו. מחקר אחר אותו מצטט סלע באותו מאמר, הראה קשר ישיר בין צפייה בסרטים הכוללים סצנות עישון לבין התחלת העישון אצל בני נוער.
שיעור המעשנים
בשנת 1959 העריכה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שכ-48% מהגברים מעל גיל 18 מעשנים, וכ-13% מהנשים מעל גיל 18 מעשנות. בשנת 1972 נותר שיעור הגברים המעשנים בסביבות 48%, ושיעור הנשים עלה ל-23%. שיעור המעשנים בקרב הערבים בישראל עמד על 63%. סקר של מכון דחף מתחילת 1988 הצביע על ירידה בשיעור המעשנים במהלך שנות ה-80 מכ-37% בשנת 1983 ל-28.5% בתחילת 1988.
בשנת 2007 הוערך שיעור הגברים היהודים המעשנים בכ-26.7%, שיעור היהודיות המעשנות בכ-19.7%, שיעור הגברים הערבים המעשנים בכ-39.8% ושיעור הערביות המעשנות בכ-6.8%. בשנת 2017 הוערך שיעור הגברים היהודים המעשנים בכ-23.3%, שיעור הנשים היהודיות המעשנות הוערך בכ-16.9%, שיעור הגברים הערבים המעשנים הוערך בכ-38.2% ושיעור הנשים הערביות המעשנות הוערך בכ-7.2%.
על פי נתוני התוכנית הלאומית למדדי איכות לרפואת הקהילה בישראל, שיעור כלל הגברים המעשנים בשנת 2017 עמד על 26.6% ושיעור כלל הנשים המעשנות עמד על 12.1%. שיעור העישון בשכבה החברתית-כלכלית החלשה עמד על 19.2% ובשכבה החברתית-כלכלית החזקה עמד השיעור על 13.0%.
בקרב בני נוער בישראל, בשנת 2022 חלה ירידה בגיל התחלת העישון, בהשוואה לממדי העישון בישראל בשנה הקודמת (2021). ב-2022 נרשמו 13.7 אחוז התחלות עישון בקרב בני נוער בגילאי 14-12, לעומת 3.4 אחוזים בשנת 2021. כמו כן, שיעור העישון היומי בקרב בני 17-15 יותר מהכפיל את עצמו בארבע השנים האחרונות – מ-4.7 אחוזים בשנת 2019 ל-9.8 אחוזים מעשנים יומיים ב-2022. ממצאים עדכניים אלה מלמדים הן על ירידה בגיל ההתנסות והן על עלייה בשיעורי העישון בפועל של בני הנוער. שינויים אלו מיוחסים בין היתר להתפשטות הסיגריות האלקטרוניות ללא כל רגולציה ופיקוח על התופעה.
חקיקה
חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, תשמ"ג–1983, הוא חוק מקיף המתייחס בהרחבה לנושא העישון. על פי החוק, אין לפרסם "פרסומת בשבח העישון כשלעצמו", וכן אין לפרסם פרסומות על מוצרי טבק במגוון מדיות, ובהן רדיו, בטלוויזיה, בפרסומים עיתונאיים המיועדים בעיקרם לקטינים, בכלי תחבורה ציבוריים פנים-ארציים ועוד. החוק מאפשר פרסום במספר מדיות, למשל, בעיתונות שאינה מיועדת לקטינים או בחסות לאירועים, אולם מחייב את המפרסם לכלול אזהרת בריאות בהתאם להגדרות משרד הבריאות, ואוסר לעשות בפרסום זה שימוש בשמם או דמותם של בני אדם או בעלי חיים, כולל דמויות מצוירות או מונפשות. החוק גם מחייב את יצרני ויבואני מוצרי הטבק להגיש לשר הבריאות דוחות המפרטים את הוצאותיהם על פרסום וקידום מכירות . החל משנת 2014 התווספו לחוק סעיפים נוספים האוסרים מכירה של סיגריות ומוצרי עישון לקטינים, ומגביל הצבה של מכונות אוטומטיות למכירת סיגריות.
באותה שנה נחקק גם חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון, שהיה חוק יוצא דופן בעולם בשעתו, שכן ישראל הייתה בין המדינות הראשונות שהגבילה את העישון עצמו. החוק בתחילתו אסר על עישון במספר מקומות דוגמת אוטובוסים ובתי קולנוע, ועם השנים הורחב החוק והתייחס גם למסעדות, מטוסים, תחנות אוטובוס מקורות, רציפי רכבת, גני אירועים, מקלטים ציבוריים, אצטדיוני ספורט ועוד.
בשנת 2019 נכנס לתוקף תיקון לחוקים הנ"ל, המחיל גם על סיגריות אלקטרוניות איסורים דומים לאלו של סיגריות הטבק, וכן אוסר על מכירת סיגריות אלקטרוניות בעלות מאפיינים מוגדרים (למשל, ריכוז ניקוטין גבוה מדי). החוק מתייחס לראשונה לפרסום באינטרנט, ואוסר לא רק פרסום במדיות דיגיטליות, אלא גם שימוש בהן לפרסומת סמויה או למתן חסות. בנוסף, החוק אוסר על חלוקה חינמית של סיגריות באירועים המוניים. החוק עדיין מתיר פרסום בעיתונות המודפסת, אולם החמיר את חובתו של המפרסם, שעתה עליו לממן גם מודעה בגודל שווה המזהירה מפני העישון. החוק נתן דגש מיוחד במטרה לנסות ולהפחית את הפופולריות של סיגריות בקרב קטינים, ולכן אסר על שיווק צעצועים וממתקים בצורת סיגריות, וקבע כי על כל חפיסות הסיגריות להיות מעוצבות כחפיסות אחידות בצבע אחיד ולא פופולרי בשם פנטון 448c.
איסור העישון
החפץ חיים פסק להלכה, בהסתמך על חוות דעת של רופאים, כי האיסור בעישון סיגריות נובע מהציוויים על שמירת הנפש. לעומתו הרב משה פיינשטיין והרב עובדיה יוסף פסקו כי הדבר אינו מהווה ביטול ציווי מהתורה, וזאת על פי הפסוק המבטא אמונה כי אלוהים שומר מפני סיכונים הנובעים מדבר ש"דשו בו רבים" (שנהגו רוב העולם לעשותו). אך גם הם מודים כי על פי רוח ההלכה רצוי שלא לעשן.
לעומתם נכתב בספר "ציץ אליעזר" שלא ניתן לומר "שומר פתאים ה'" כאשר על כל חפיסה של סיגריות כתוב שהיא מזיקה לבריאות:.
עישון ביום טוב
לדעת הציץ אליעזר אף על פי שהעישון אסור בכל ימות השנה, אין לאוסרו באיסור מיוחד ביום טוב, וזאת כיוון שלמעשנים (שאינם שומעים להוראה ההלכתית האוסרת את העישון) נחשב העישון כאוכל נפש. לעומת זאת רבנים רבים אוסרים את העישון ביום טוב משום שהוא נחשב דבר שאינו שווה לכל נפש.
כשרות הסיגריות לפסח
בחג פסח ישנה בעיה נוספת בעישון, והיא שבתהליך ייצור הסיגריות מושרה הטבק בחומרים רבים, שחלקם הם חמץ. מסיבה זו ישנם רבנים רבים האוסרים את העישון בימות הפסח, אלא אם מדובר בסיגריות שיש להן אישור כשרות לפסח.
אלגברה הומולוגית
אלגברה הומולוגית היא ענף מתמטי העוסק בחקר שיטות הומולוגיות וקוהומולוגיות בהקשרן הכללי, וגם ביישומים שלהן, בעיקר בתורת הקטגוריות, בטופולוגיה אלגברית ובתורת החוגים.
התחום החל את דרכו כהכללה וגיבוש של שיטות בטופולוגיה אלגברית. למרות שחבורות הומולוגיה וקוהומולוגיה הופיעו במתמטיקה, באופן סמוי, גם קודם לכן, האלגברה ההומולוגית הוכרה כענף עצמאי ב-1956, כאשר אנרי קרטן וסמואל אילנברג פרסמו את ספרם "Homological Algebra".
בין המושגים הבסיסיים בתחום: קומפלקס שרשרת וסדרה מדויקת. אחד הכלים הקלאסיים באלגברה הומולוגית הוא פונקטורים נגזרים, כגון Ext, הפונקטור הנגזר של Hom ו-Tor, הפונקטור הנגזר של פונקטור המכפלה הטנזורית.
דרך עוזי נרקיס
דרך עוזי נרקיס היא כביש ראשי בירושלים המוביל לשכונות פסגת זאב ונווה יעקב שבצפון העיר. הדרך היא קטע בכביש 60 הממשיך מצפון לירושלים לכיוון רמאללה דרך אזור התעשייה עטרות וא-ראם.
הכביש, שהוקם ב-1988, הוא אחד מהכבישים המהירים הראשונים בירושלים, כשהוא מתחיל במחלף שער מזרח, ועובר במחלף יקותיאל אדם.
הדרך היא כביש הגישה העיקרי לשכונות האמורות. דרך נוספת לכיוון שתי השכונות היא שדרות משה דיין. מצידה המערבי של הדרך נמצאות השכונות הערביות שועפאט ובית חנינא. מצידה הדרום-מזרחי נמצא מחנה הפליטים שועפאט, ומצפון-מזרח נמצאות השכונות פסגת זאב ונווה יעקב. הדרך מתחילה במחלף שער מזרח הסמוך לשכונת הגבעה הצרפתית כהמשכה של שדרות בר-לב.
הדרך נקראת על שמו של האלוף עוזי נרקיס שהיה אלוף פיקוד המרכז בתקופת מלחמת ששת הימים.
הבעיה הסוקרטית
מרבית הידוע לנו על סוקרטס הוא מכתבי אפלטון. למרות זאת, ההנחה הרווחת היא כי מעטים מכתביו של אפלטון, אם בכלל, ניתנים להילקח כתמלילי שיחה או כייצוג חסר מתווכים להלך רוחו של סוקרטס. נראה כי רבים מהדיאלוגים משתמשים בסוקרטס כדמות המבטאת את פרשנותו של אפלטון למורו, ולעיתים דמות זו נמצאת בסתירה לתיאורים נוספים של סוקרטס. לדוגמה, בכתבי אפלטון כופר סוקרטס בגישה של לקיחת תשלום עבור שיעוריו, בעוד בסימפוזיון לקסנופון מצהיר סוקרטס כי תלמידיו משלמים לו עבור שיעוריו, וכי זהו עיסוקו. בהתחשב בהתפתחות הנראית לעין בהגותו של אפלטון משנותיה הראשונות לשנות בשלותה ושנותיה המאוחרות, לעיתים קרובות מניחים כי כתביו של אפלטון עברו בהדרגה לייצג את הגותו של אפלטון בהסתמכות על לימודו אצל סוקרטס ולא את דעתו האותנטית של מורו. למרות זאת, השאלה מהם האספקטים המדויקים בכתבי אפלטון אשר מייצגים את השקפתו של סוקרטס רחוקה מפתרון או הסכמה מלאה.
הבעיה הסוקרטית על פי שליירמאכר
הניסיון המעמיק ביותר לפתור את "הבעיה הסוקרטית" נעשה על ידי התאולוג הגרמני פרידריך שליירמאכר. על פי שליירמאכר, שני הדיאלוגים אפולוגיה וקריטון מביעים הלך רוח סוקרטי "טהור", כלומר תיאור היסטורי של האיש והגותו, וכלל לא את הגותו של אפלטון. שאר הדיאלוגים ששליירמאכר קיבל כמקוריים, נחשבו על ידו כקשורים באופן אינטגרלי זה לזה ועיקביים בהגותם האפלטונית. עקביותם קשורה לשלושת שלבי ההתפתחות בהגותו של אפלטון:
השקפתו של שליירמאכר בנוגע להתפתחות דמותו של סוקרטס בכתבי אפלטון מוטלת בספק. לטענת שליירמאכר, דמותו של סוקרטס משתנה עם הזמן לדמותו של "הזר" או "האורח", ולה חלק נכבד בהתפתחות הגותו של אפלטון כאשר היא מופיעה בשמות שונים ב"משפחת" הדיאלוגים הראשונה. "הזר האתונאי" הוא הדמות המרכזית בחיבורו האחרון של אפלטון, "חוקים". הבעיה הסוקרטית האמיתית לטענתו של שליירמאכר היא הבנת הדיאלקטיקה בין דמותו של "סוקרטס" לדמויות "הזר".
אנדרטת השלום בהירושימה
אנדרטת השלום בהירושימה המכונה לרוב גם "הכיפה האטומית" או "כיפת הפצצה" (יפנית: 原爆ドーム, כיפת גנבאקו) היא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1996. האנדרטה היא חלק מרכזי של פארק השלום בהירושימה, הנמצא במרכז הירושימה שביפן.
הבניין שהפך לאנדרטה תוכנן במקור על ידי האדריכל הצ'כי יאן לטסל. עבודות הבנייה החלו ב-1914 והבניין הושלם ונפתח באפריל 1915, אז החל לשמש כמרכז תערוכות וכנסים עירוני וכונה "אולם התערוכה המסחרית של הירושימה". הבניין נישא לגובה של שלוש קומות בעוד האגף המרכזי שבו היה בן חמש קומות והגיע לגובה של 25 מטר. המבנה היה עשוי לבנים ומעליו הונחה כיפה אליפטית עשויה מסגרת פלדה ומצופה נחושת. בשנת 1933 שונה שמו של המבנה ל"אולם קידום התעשייה של מחוז הירושימה".
ב-6 באוגוסט 1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, ארצות הברית הטילה פצצה אטומית על הירושימה שהתפוצצה במרחק 150 מטרים מהבניין, 600 מטרים מעל האדמה. בניין זה היה למבנה הקרוב ביותר למוקד הפיצוץ ששרד לפחות בחלקו, וזאת בשל העובדה שהדף הפיצוץ הגיע מכיוון כמעט אנכי. שלד האגף המרכזי של המבנה נותר עומד והוא נשאר בחורבנו עד היום. ממשלת יפן החליטה לא לשפץ את הבניין אלא להפוך אותו לאנדרטה להפצצה האטומית ולסמל של תקווה לשלום העולם ולהתפרקות מנשק גרעיני. פארק הזיכרון לשלום הוקם סביב המבנה בין 1950 ו-1964, ובשנת 1955 נפתח מוזיאון באתר. בכל שנה מאז 1952 נערך במקום טקס זיכרון לאירוע.
Fight Song
Fight Song (בעברית: שיר הקרב) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת היהודייה-אמריקאית, רייצ'ל פלאטן, שיצא על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-19 בפברואר 2015. שיר מופיע במיני-אלבום Fight Song (2015) ובאלבום האולפן השלישי שלה, Wildfire (2016). פלאטן כתבה את השיר יחד עם דייב באסט.
רקע כללי
רייצ'ל פלאטן אמרה כי השיר בנוסף, היא אמרה כי:
ביקורת
"Song Fight" ספג ביקורות חיוביות מצד מבקרים, שמסכימים כי המסר החיובי של השיר וקולו של פלאטן היו המאפיינים החזקים ביותר של השיר. סקירתו של מרקוס פפטדוס מכתב העת Digital Journal קבעה כי:
הופעות חיות
ב-25 באפריל 2015, ביצעה פלאטן את השיר לראשונה בטקס פרסי המוזיקה לרדיו דיסני 2015. פאלטן הופיעה כאורחת מיוחדת בסיבוב ההופעות של טיילור סוויפט, The 1989 World Tour בפילדלפיה, פנסילבניה, ב-13 ביוני 2015, שבו פלאטן וסוויפט ביצעו את השיר 'Fight Song' ביחד. ב-16 באוגוסט 2015, ביצעה פלאטן את השיר בטקס פרסי בחירת הנוער 2015 בלוס אנג'לס, קליפורניה. ב-12 ביולי 2016, ביצעה פלאטן את "Fight Song" ב-MLB All-Star Game 2016 בפטקו פארק, סן דייגו, קליפורניה. באותו ביצוע, אוהדי ושחקני בייסבול החזיקו קלפים עם שמות האנשים שנאבקים בסרטן, בשביל להקדיש להם. בסילבסטר שבין 2016 לבין 2017, פלאטן ביצעה את השיר כחלק ההרכב שלה במהלך הפסטיבל של כדור טיימס סקוור, וחגיגות ניו יורק לשנה החדשה בטיימס סקוור, שבו היא כיכבה.
שניאור זלמן גרליק
תולדות חייו
גרליק נולד בבעיר ראגאצ'וב בבלארוס לליבא ליהושע גרליק, שהיה מחסידי הרבי הרש"ב.
בשנת ה'תרנ"ז (1897), בגיל 17 נסע עם אביו ללובביץ' לחתונת אדמו"ר הריי"צ, לאחר ששמע את ההכרזה מהאדמו"ר הרש"ב על הקמת ישיבת תומכי תמימים בעת סעודת השבע ברכות של בנו אדמו"ר הריי"צ, בבואו ללובביץ סר פעמיו מיד להירשם לישיבה, וכך למעשה היה התלמיד הראשון שנרשם לישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. היה מעשרה התלמידים הראשונים שהתקבלו למחזור הראשון של ישיבת תומכי תמימים בלובביץ', שם קיבל סמיכה לרבנות מהמו"ץ של ליובאוויטש, הרב דוד צבי חן ועוד.
בשנת ה'תרס"א, בגיל 21, החל לכהן כרב בעיר ברזנה שבאוקראינה. בשנת ה'תרפ"ז עבר לכהן כרב בעיר סנובסק.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדד ללנינגרד, ומאוחר יותר לטשקנט.
הרב גרליק החל לארגן שיעורי תורה, ואף דאג לשפץ מבנה עבור המקווה. תושבי היישוב שהכירו במעלותיו ביקשו למנותו כרב היישוב, אולם הוא סירב בתחילה לקבל עליו את התפקיד, בסוף חודש תשרי תש"י ערכו תושבי הכפר אספה ובה החליטו כי הם מקבלים עליהם את הרב גרליק לרב הכפר, אך למרות החלטה הוא שלח מכתב לאדמו"ר הריי"צ על החששות שלו לעניין, בכ' בכסלו תש"י קיבל מכתב חזרה עם ברכת הצלחה ו'מזל טוב' לרגל התמנותו ומאז החל לכהן כרבה של כפר חב"ד, וכיהן במשרה זו במשך עשרים וחמש שנים עד לפטירתו.
במוצאי ז' בסיוון אסרו חג של חג השבועות ה'תשל"ד (28 במאי 1974) כאשר שב במכונית מחתונה בירושלים, נהרג בתאונת דרכים, יחד עם שלשה אנשים נוספים, בהם כלה ערב נישואיה. התאונה עוררה זעזוע בקרב חסידי חב"ד, והרבי מנחם מנדל שניאורסון התייחס למאורע והתבטא כי לא ניתן להסביר את סיבת המות הטראגי, אך אין לתהות על מידת הדין של הקב"ה.
על שמו נקרא רחוב בכפר חב"ד. לרב גרליק נולדו בן יחיד ושלשה בנות. חתנו הרב נחום טרבניק מילא את תפקידו ברבנות לאחרי פטירתו.
לקריאה נוספת
שניאור זלמן רבינוביץ, התמים הראשון, תולדות חייו פועלו ואמרותיו של ראשון תלמידי 'תומכי תמימים' הרב שניאור זלמן גרליק ע"ה, רבו הראשון של כפר חב"ד, תשפ"א
גדעון קאלולו
גדעון קאלולו קיאטנגווה (נולד ב־29 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת המגן הימני במועדון לוריאן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירת מועדונים
קאלולו שיחק במועדון הנוער של ליון, וחתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב־19 באפריל 2017. לאחר עונה בהשאלה במועדון בורג־אן־ברסה ששיחק בליגה השלישית, ב־24 ביולי 2019 קאלולו חתם באז'אקסיו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון בניצחון 4–1 במשחק בגביע הליגה הצרפתית על ואלנסיין ב־13 באוגוסט 2019.
ב־3 ביוני 2022, קאלולו חתם על חוזה לארבע שנים עם לוריאן.
קריירה בין־לאומית
ב־22 בספטמבר 2020, קאלולו זומן לסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב־13 באוקטובר 2020 הוא הופיע לראשונה במדי הנבחרת בתיקו 1–1 במשחק ידידות נגד.
חיים אישיים
קאלולו נולד בצרפת, והוא ממוצא רואנדי וקונגולזי. הוא אחיהם של הכדורגלנים אלדו ופייר.
שלמה זלמן מן-ההר
הרב שלמה זלמן מן-ההר (י"ג בתמוז ה'תרע"א, 9 ביולי 1911 – כ"ו באלול ה'תש"ס, 26 בספטמבר 2000) היה רבה של שכונת בית וגן שבירושלים במשך ארבעים שנה ומחנך.
תולדות חייו
נולד בעיר העתיקה בירושלים למשפחת ברגמן, מצאצאי אליעזר ברגמן "איש ירושלים". עקב קשיי פרנסה יצא אביו, הרב חיים יהודה ברגמן, לגרמניה לפני מלחמת העולם הראשונה, שם גויס במהלך המלחמה לצבא הגרמני. לאחר המלחמה נאסרה על אביו החזרה לארץ ישראל, שעברה לשלטון המנדט הבריטי, בשל שירותו בצבא האויב, ולכן נאלצו בני משפחתו להצטרף אליו, לאחר פרידה של שבע שנים. כך, בהיותו בן תשע, הגיע שלמה יחד עם אמו ואחיו לנירנברג, שם למד בבית ספר יסודי גרמני. עם סיום בית הספר הוא נשלח לליטא, שם למד כעשר שנים: תחילה בישיבה לצעירים בקלם, בראשותו של הרב אליהו לפיאן, ממנה המשיך את לימודיו בישיבות הגדולות טלז ומיר.
בתרצ"ו 1936 שב לארץ ישראל. הוא נשא לאישה את קרובת משפחתו מתילדה לבית אגסי, ועִברֵת את שם משפחתו מ"ברגמן" ל"מן-ההר", כחלק מהחשיבות שייחס לשימוש בשפה העברית.
הרב מן ההר למד הוראה בסמינר המזרחי (לימים מכללת ליפשיץ), ואת צעדיו הראשונים בהוראה עשה ביסוד המעלה, סג'רה ושדה יעקב (שם גם מונה לרב המושב). בסוף שנת תש"ה (1945) שב עם משפחתו לעיר העתיקה בירושלים, לאחר פטירת אביו.
בזמן מלחמת העצמאות נמנה עם תושבי הרובע היהודי בעיר העתיקה והתמנה לחבר בוועדה האזרחית, שהייתה מסונפת ל"הגנה" וטיפלה בכל ענייני התושבים באזור הלחימה. עם נפילת הרובע היהודי בתש"ח (1948), נלקח יחד עם לוחמי העיר העתיקה ותושביה (הגברים) לשבי הירדני באום אל ג'מאל, והיה חבר הנהלת מחנה השבויים ורבם של השבויים. בתקופת השבי בירדן עסק בהתלבטויות הערכיות, ההלכתיות והשרידות של הציבור שהיה עמו. בכ"ב בשבט ה'תש"ט שוחרר עם יתר השבויים. מאז בכל שנה נהג לערוך סעודת מצווה בתאריך זה, ואחרי מלחמת ששת הימים היה, בנוסף לכך, עורך תפילת הודיה בכותל המערבי.
לאחר שובו מן השבי חזר לעבוד בהוראה. עד פרישתו לגמלאות, וגם אחרי כן, לימד במסגרות שונות: בבית הספר התיכון לנערים "מזרחי" (לימים תיכון הימלפרב), בסמינר למורים ע"ש ליפשיץ, במכללה ללימודי היהדות בבית-וגן ובמכון מרחבים. במהלך השנים לימד בעיקר תלמוד, הלכה, תנ"ך ולשון הקודש.
כאשר הוענק לו התואר יקיר ירושלים, סירב להגיע לטקס, שנערך בעצם ימי החנוכה בתיאטרון ירושלים, בנימוק (שאותו הסביר במכתב לראש העיר) שאין בכוונתו לשנות מדרכו ומחינוכו ולהיכנס לתיאטראות כמנהגי היוונים. ראש העיר העניק לו את התואר בטקס פרטי בלשכתו.
רחוב על שמו נקרא בשכונת חומת שמואל (הר חומה) בירושלים.
משפחתו
אשתו הרבנית מטילדה לבית אגסי נולדה בירושלים העתיקה בכסלו תרע"ד ונפטרה בח' באלול תשע"ב. בצעירותה הייתה מדריכה ומורה בבית היתומות וינגרטן. שליטתה בשפה האנגלית סייעה לה כאשר בעלה היה בשבי והיה צורך להתכתב עמו בשפה זו. היא אף תרגמה עבור נשים רבות את המכתבים שהן קיבלו מיקיריהן וכתבה עבורן מכתבים באנגלית ששוגרו למעצר בעבר הירדן.
בנותיו הן:
חתניו הם:
מבין נכדיו:
עמדותיו
ביום העצמאות הניף דגל ישראל מחוץ לדירתו ואמר הלל כדעת הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. אחרי שחרור ירושלים העתיקה האיץ בכוהנים, ובמיוחד בנכדיו, ללמוד הלכות מקדש וקודשיו ולהיות נכונים בפועל לחידוש עבודת המקדש. הוא הצטרף לעמותת "עטרה ליושנה" העוסקת בגאולת בתים וקרקעות בירושלים העתיקה. בנוסף, העביר שיעורים בנושאי המקדש, בין השאר בישיבת עטרת כוהנים.
סבר כי המטרה שנקבעה בלימוד גמרא בחינוך הממלכתי-דתי - להצליח בסוף כיתה ח' להבין שיעור של "בעלי בתים", ובסוף התיכון להגיע ליכולת "ללמד שיעור לבעלי בתים" - אינה מושגת. הוא הציע כי בבית הספר היסודי ילמד תלמיד שני סדרי משנה עם ברטנורא ובמהלך בית הספר התיכון ילמד עוד ארבעה סדרי משנה ורש"י על כל החומש. הרב מן-ההר ראה את קיומו של החזון בהשקעה מרבית בלימוד תורה החל מהגיל הרך, תוך הקדשה מינימלית ללימודי חול, על פי הדגם של תלמודי התורה.
הרב מן-ההר התרעם על הרואים בהעתקה בבחינות עבירת משמעת שאפשר להשלים עמה כל עוד היקפה מצומצם. לדבריו קבלת ציונים גבוה יותר בעקבות העתקה יכולה להוביל בעתיד לגמול חומרי (כגון קבלת משכורת גבוהה יותר) ובכך יש גנבה. גם מורה שמתרשל במניעת העתקות, מועל בתפקידו ולמעשה גונב. "האם נסכים לחנך את תלמידינו שמותר לאכול מעט טריפה, ומותר לחלל מעט שבת, ומותר לגנוב מעט ולמעול מעט ולשקר מעט, ובלבד שנשמור על מידה המתקבלת על הדעת?"
אישיות בספורט
הקשר בין מבנה האישיות לבין הצלחה בספורט הוא נושא פופולרי בחקר הפסיכולוגיה של הספורט, אך גם שנוי במחלוקת משום שטרם נמצא מודל המנבא בצורה טובה הישגים ספורטיביים על סמך מאפייני אישיות.
היסטוריה
שנות השלושים עד שנות השישים היו תקופה יחסית דלה במחקר הספורט והפסיכולוגיה הגופנית, אך משנות השישים ואילך חלה עלייה חדה במחקרי האישיות בספורט והוערך כי למעלה מ -1000 מחקרים פורסמו בשנות ה-60 וה-70. בתחילת שנות ה-90 החלו להופיע תאוריות של אישיות אך בתחום הספורט התמקדו חוקרים בגורמים אחרים ולא באישיות, והיו ניסיונות ספורים בלבד לחקור את האישיות באוכלוסיות אתלטיות, והתקדמות מועטת במענה לשאלות היסוד שהועלו בתחילת המאה ה-20. עם זאת, החוקרים לא נטשו את נושא האישיות, אלא העבירו את מוקד המחקר לנושאים ספציפיים יותר, כגון חקר תכונות חרדתיות, אופטימיות, קשיחות נפשית ועוד.
למרות הניסיונות לקשר בין מחקרי האישיות בספורט להישגים וביצועים בספורט, חוקרים רבים סבורים כי מחקרי אישיות בספורט לא הניבו ממצאים מועילים וחד משמעיים. בנוסף רוב החוקרים רואים ערך מועט במדידת אישיות עולמית חוצה תרבויות.
תאוריות מרכזיות במחקרי אישיות בספורט
מספר חוקרים טענו כי ניתן להבחין בין ספורטאים ברמות השונות על ידי קיטלוגם לפי חמש התכונות הגדולות, למשל בעזרת בחינת השפעת האישיות על דרכי התמודדות של הספורטאים. ספורטאים הגבוהים במימד המוחצנות ופתיחות מחשבתית שהראו יותר שליטה רגשית דיווחו על שימוש באסטרטגיות ממוקדות-בעיה לפתרון בעיות. ספורטאים הגבוהים בממדים מצפוניות, מוחצנות, פתיחות ונעימות דיווחו על יותר שימוש באסטרטגיות ממוקדות-רגש לפתרון הבעיות. ספורטאים הנמוכים בממדים פתיחות או גבוהים בנוירוטיות הראו יותר אסטרטגיות של הימנעות.
לפי מודל הקרחון בספורט של מורגן קיימות תכונות אשר מבדילות ספורטאי עילית מספורטאים פחות מוצלחים ולא עוסקים בספורט, כאשר הספורטאים המוצלחים בעלי מצבי רוח רצויים יותר לספורט. ספורטאי העלית נמוכים יותר במתח, דיכאון, כעס, שחיקה ובלבול, אך גבוהים יותר בממד הנמרצות. בנוסף, תכונות אלו נמצאו בקשר שלילי עם פסיכופתולוגיות. מורגן ועמיתיו מצאו שמודל הקרחון ניבא בצורה עקבית הצלחה בספורט בענפים כמו ריצה למרחקים, שייטים, מתאבקים ועוד.
מודל נוסף מתמקד באירועי שינוי בקריירת הספורטאי. על פי המודל, הספורטאי מתחיל ממצב של סטטוס קוו בו הוא מתאמן, מתחרה, מלווה ברגשות חיוביים. אירוע שינוי שעלולים להתרחש הם למשל פציעה, ריב עם המאמן, אך גם דברים שנתפסים כחיוביים כמו זכייה במדליה או ניצחון בתחרות. האירוע שמתרחש מוציא את הספורטאי מהמצב היציב למצב מעורער, מחשבות שליליות וחוסר וודאות. כתגובה לאירוע הספורטאי יכול לפעול במספר דרכים, כגון הכחשה או התעלמות, וכן לקבל החלטה אסטרטגית כיצד לפעול למשל להתייעץ עם אחרים או להתמודד לבד. על שלב זה משפיעים גורמים כמו ניסיון העבר בסיטואציות דומות, השפעה של אחרים משמעותיים בסביבה, מרכיבים מוטיבציוניים ומרכיבים אישיותיים של הספורטאי. בשלב לאחר החלטה על כיצד להגיב הספורטאי צריך לקבל החלטה כיצד לפעול, האם יש צורך בשינוי כלשהו מצדו. גורמים המשפיעים על שלב זה הם יכולת הספורטאי לבצע שינוי, תמיכה קיימת וכן יישום תהליכים טיפוליים, לבד או עזרת גורם מקצועי. במידה והספורטאי אכן יבצע את השינוי הנדרש חוסר היציבות ירד והספורטאי יחזור למצב של סטטוס קוו בו הוא מתאמן וממשיך בקריירת הספורט בצורה הרצויה. במידה ולא תינתן התייחסות, הספורטאי יכול להישאר במצב של קיבעון ותקיעות בקריירה. אישיות הספורטאי משפיעה רבות על האופן בו יתפוס את אירוע השינוי והמשמעות שייחס לאירוע, הדרך שבה יחליט להגיב אליו, כלומר להכחיש, להתעלם או לטפל בבעיה ברצינות, עם לבדו או בעזרת צוות מקצועי, וכן האם יחליט ליישם את השינוי הדרוש במטרה לחזור למצב יציב בקריירת הספורט. למשל ספורטאי עקשן שעובר פציעה יכול להכחיש זאת, לא ליידע את המאמן ולהמשיך להתאמן, דבר אשר עלול לגרור להחמרה בפציעה ואף לסיום קריירת הספורט. לעומת זאת הספורטאי יכול להבין שזה אירוע משמעותי שדורש התייחסות רצינית, להתייעץ עם אנשי מקצוע ולהיעזר בהם, לבנות תוכנית שיקום מתאימה, לקחת פסק זמן מהאימונים במידת הצורך ולחזור לאחר מכן בריא ומוכן להמשך הפעילות והתקדמות בקריירה.
ביקורת על מחקרי אישיות
ביקורות רבות על מחקרי האישיות בספורט טוענות כי נעשה שימוש במערכי מחקר וסטנדרטים לא מדעיים מספיק. למשל, המחקרים מסתמכים על דיווח עצמי של הספורטאים, דבר המהווה קושי ביכולת להסקה סיבתית. בנוסף, מחקרים רבים מסתמכים על מדגמים קטנים יחסית, וכן בחלק מהמקרים מתקבלות תוצאות סותרות וקשות לפיענוח. לא נמצאו הבדלים בין ספורטאים ללא ספורטאים בחמש התכונות הגדולות, פרט לממד המצפוניות. לא נמצאו הבדלים מהותיים בין מאפיינים אישיותיים של ספורטאים לעומת לא ספורטאים, ומבחני האישיות מתקשים להבחין בין ענפי ספורט שונים.
מדדי אישיות לא ניבאו הצלחה לטווח הקצר, למשל במערכה ספציפית. הטענות לתוצאות אלו היא שגורמים מצביים יכולים להשפיע יותר על הטווח הקצר, למשל יום רע לספורטאי יכול לפגוע בביצוע בתחרות הקרובה אך לאורך הזמן סביר שיתפקד יותר בעקביות. הסביבה משפיעה ביחד עם מאפייני האישיות על הצלחת הספורטאי, למשל ספורטאי מופנם יתפקד פחות טוב מספורטאי מוחצן כאשר יש קהל בזמן התחרות.
תכונות שנקשרו באופן מובהק בקרב ספורטאים לעומת "אנשים רגילים"
בשנת 1973 פרסם הרדמן את אחד המאמרים המרכזיים בנושא. בעזרת שאלון 16 גורמי האישיות של קטל הוא בדק מספר קריטריונים בקרב אוכלוסייה לא ספורטיבית מול אוכלוסייה ספורטיבית, כדי לאפיין את מבנה אישיות הספורטאי:
כמו כן תכונות קריטיות למשיכה לספורט וההצלחה בו הן מוטיבציה גבוהה, עמידה בלחץ, תחרותיות ושאיפה לעמידה באתגרים. אלו מביאים להיעדר קונפליקטים פנימיים בין האישיות לעיסוק הספורטיבי. במחקרים נמצא כי ספורטאים צעירים שניחנו בתכונות כגון: חברתיות, יציבות רגשית, אמביציה, דומיננטיות, אחריות, מנהיגות, ביטחון עצמי ועקביות, זוהו כספורטאים בעלי סיכוי רב יותר להצליח בקריירה ספורטיבית.
מוריס בייטס
בייטס החל את הקריירה שלו בנוטינגהאם פורסט כשחקן חובב, אך כעבור מספר שנים עבר ללונדון והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל ביחד עם חברו לקבוצה פרד בירדסלי. בייטס פגש במפעל חובבי כדורגל אחרים כגון ג'ק האמבל ודייוויד דנסקין, וביחד הם הקימו את מועדון הכדורגל דיאל סקוור ב-1886; תוך זמן קצר שונה שם המועדון לרויאל ארסנל, וכיום הוא ידוע בשם ארסנל בלבד. בייטס המשיך בתפקיד רשמי בנוטינגהאם כאשר שפט במספר משחקים של המועדון; ביחד עם בירדסלי הוא היה אחראי לכך שהנהלת פורסט תרמה לארסנל מדים אדומים ישנים, כאשר הצבעים האלה משמשים את המועדון הלונדוני מאז.
בייטס השתתף ב-73 משחקים במדי ארסנל, בעיקר כבלם קדמי, בגביע ה-FA (כולל התיקו הראשון במשחק גביע בתולדות המועדון במשחק נגד לינדהאסט ב-5 באוקטובר 1889) ובתחרויות אזוריות אחרות. בייטס זכה לקבל את סרט הקפטן של ארסנל, ונודע בזכות נגיחותיו החזקות בתקופה שבה הכדורגלנים היו כבדים יותר ונטלו סיכון עצמי גדול יותר כשנגחו בכדור. בייטס הוביל את ארסנל לתארים הראשונים בתולדות המועדון - גביע קנט ומגן הצדקה של לונדון ב-1890.
בייטס היה בן 36 כשהוביל את ארסנל לזכייה בגביעים, והחליט כי הוא מבוגר מכדי לשחק; הוא פרש ממשחק פעיל בקיץ 1890. בניגוד לבירדסלי או דנסקין הוא לא שמר על קשר עם ארסנל לאחר פרישתו, ולפיכך אין אזכורים שלו במסמכים מאוחרים של המועדון. הוא המשיך לעבוד במפעל התחמושת, והתמחה במקלעי מקסים, עד למותו משחפת בגיל 41.
קרב מצר דנמרק
קרב מצר דנמרק היה קרב ימי שהתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-24 במאי 1941, במצר דנמרק, בין איסלנד לגרינלנד.
במהלך הקרב הטביעה אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק את סיירת המערכה הבריטית אה"מ הוד; האונייה הבריטית נפגעה מפגז שחדר למחסן התחמושת שלה והתפוצצה; רק שלושה מתוך 1,418 אנשי צוותה נותרו בחיים. אוניית המערכה אה"מ פרינס אוף ויילס נפגעה אף היא בקרב. "ביסמרק" הצליחה לעבור ולהיכנס לאוקיינוס האטלנטי, אך בשל נזק שספגה בקרב נאלצה להפליג לצרפת לתיקונים וטובעה לאחר שלושה ימים על ידי הצי המלכותי הבריטי.
מהלך הקרב
ביום ראשון, 24 במאי, בשעה 5:30 לפנות בוקר, לקראת יציאה ממצר דנמרק, גילו מכשירי ההאזנה של האוניות הגרמניות את נוכחותן של שתי אוניות אחרות באזור. כרבע שעה לאחר מכן כבר היו האוניות בטווח ראייה, ומאוחר יותר גילו הגרמנים שהמדובר בשייטת בריטית ובה אוניית המערכה הבריטית החדשה אה"מ פרינס אוף ויילס וסיירת המערכה אה"מ הוד.
ב-5:49 הורה האדמירל הבריטי, לנסלוט הולנד, לפתוח באש מטווח של כ–20 קילומטרים על האונייה הגרמנית המובילה, פרינץ אויגן, שזוהתה בטעות כביסמרק. לאחר כמה דקות זוהתה הטעות והירי עבר אל המטרה הנכונה, והאוניות הבריטיות החלו בתמרון שנועד לקרב אותן אל הגרמנים ואל המיקום הנוח ביותר מבחינתן. כשתי דקות לאחר מכן השיבו הגרמנים באש, אל עבר אה"מ הוד.
בשעה 6:00, כעשר דקות לאחר תחילת הקרב, ירתה ביסמרק את המטח החמישי שלה אל אה"מ הוד, מטווח של כ-15 קילומטרים. האונייה נפגעה מפגז אחד לפחות באמצעיתה. סילון עצום של אש עלה ממנה כלפי מעלה, ולאחריו פיצוץ אדיר שבעקבותיו נבקעה האונייה הענקית לשניים. תוך שלוש דקות טבעו שני חלקיה, ורק שלושה מתוך 1,415 אנשי צוותה שרדו, וחולצו כשעתיים לאחר מכן בידי משחתת בריטית. האדמירליות הבריטית הגיעה למסקנה לאחר הקרב שהאונייה נפגעה במחסן התחמושת שלה. אה"מ פרינס אוף ויילס נאלצה לפנות לכיוון האוניות הגרמניות כדי שלא להיפגע משרידיה של הוד, ונפגעה שוב מתותחיהן של האוניות הגרמניות; בשל פגיעות אלה, ותקלות מכניות שעדיין לא נפתרו (האונייה הבריטית הייתה עדיין בשלבי הרצה, ולא הייתה מוכנה לגמרי לפעילות) יצאו כמעט כל תותחיה מכלל פעולה. אה"מ פרינס אוף ויילס פנתה וניתקה מגע, תוך שהיא מניחה מסך עשן כבד כדי לחפות על נסיגתה; קפטן הביסמרק רצה להמשיך אחרי אה"מ פרינס אוף ויילס ולהטביע אותה, אך האדמירל ליטיינס דחה את הרעיון; מטרתה של השייטת הגרמנית הייתה לפגוע באוניות הסוחר של בעלות הברית ולא להתעמת עם אוניות הקרב הבריטיות. הקרב נמשך פחות מעשרים דקות, ובמהלכו הצליחו הגרמנים להטביע סיירת מערכה אחת ולהניס אוניית מערכה שנייה – הישג חסר תקדים.
למרות השמחה על סיפון הביסמרק על הניצחון, הרי שהאונייה לא הייתה במצב בטוח. ראשית, גם ביסמרק נפגעה מפגזי האוניות הבריטיות. האונייה נפגעה שלוש פעמים: פגז אחד הרס אחת מסירות ההצלה, פגע במעוט שעל הסיפון, ונפל לים; פגז שני פגע במרכז הספינה, חדר אליה מתחת לחגורת השריון, הרס את אחד מהגנרטורים והוציא את אחד מחדרי הדוודים מכלל שימוש. הפגיעה השלישית, החמורה ביותר, הייתה בצד השמאלי של החרטום. הפגז חדר בגובה פני הים, חדר לשני מכלי דלק, ויצא מצידו השני של החרטום מבלי שהתפוצץ. חלק מהדלק דלף מהמכלים החוצה, ובמקביל חדרו מי ים למכלים וזיהמו אותם. מעבר לכך, נפגעה מערכת היניקה, וכך לא ניתן היה להעביר עוד כאלף טון של דלק אל המנועים. המים שחדרו לאונייה גרמו לשקיעת החרטום בשתיים עד שלוש מעלות, דבר שהביא גם לנטייה שמאלה של תשע מעלות, וליציאתו של המדחף הימני מן המים. מפקד האונייה, לינדמן, הורה על הצפת מכלים בצד הנגדי של האונייה, כדי לאזן את הנטייה, והמהירות המקסימלית ירדה ל-28 קשרים. נעשו תיקונים שונים כדי לנסות ולמנוע את חדירת המים, ולאחר עבודה של צוללים בתוך המכלים המוצפים הצליח הצוות לשאוב חלק מהמים החוצה והחרטום החל לעלות מחדש.
ואולם, למרות התיקונים היה ברור לאדמירל ליטיינס ולמטהו שבמצבה של האונייה – ללא אחד מחדרי הדוודים, במהירות מופחתת, הצפה של כמה מדורים, אובדן דלק ושובל של דלק שנמשך למרחק רב מאחורי האונייה – לא ניתן יהיה לבצע את משימתה המקורית של האונייה ללא תיקונים משמעותיים במבדוק. חזרה לנורווגיה הייתה אפשרות, אך לצורך כך היה על האוניות לחצות שוב את מצר דנמרק או לעבור בין איסלנד לאיי פארו, כאשר הצי הבריטי כולו בכוננות עליונה. האדמירל ליטיינס החליט שעדיף להפנות את האונייה לסנט נזר בצרפת, כדי להכניס אותה למבדוק הגדול שהיה שם. למרות המרחק הרב יותר לשם, היה בכך יתרון שכן האונייה הייתה יכולה לחמוק בשטחי האוקיינוס העצומים, ויתרון נוסף היה בכך שכאשר יסתיימו התיקונים בצרפת תהיה ביסמרק מוצבת קרוב מאוד לנתיבי השיט באוקיינוס, וכך תוכל לחזור במהירות למשימתה.
נכי נאצה
נכי נאצה הייתה להקת הארדקור פאנק ישראלית שפעלה במהלך שנות התשעים ונחשבת לאחת מאבות זרם האנרכו-פאנק בישראל.
1993-1990 - שנים ראשונות
הלהקה הוקמה בדצמבר 1990 בלהבות הבשן על ידי שני זוגות אחים: פדריקו וסנטיאגו גומז, בני קיבוץ להבות הבשן, ויוני ועודד טל, בני קיבוץ דן. הארבעה, תלמידי פנימייה, נחשפו לתרבות הפאנק בשנת 1987, אך לא התנסו בפעילות מוזיקלית לפני כן.
ב-11 ביוני 1991 הוציאה הלהקה באופן לא מסחרי קלטת דמו ראשונה. הקלטת כללה 5 שירים, ביניהם גרסאות מוקדמות לכאלו שיופיעו בעתיד בהוצאותיה הרשמיות. מכיוון שבאותה העת לא היה ללהקה מתופף קבוע (חרף היותה רביעייה), עודד טל אייש את התפקיד במהלך ההקלטה. ב-20 בדצמבר של אותה שנה קיימה את הופעתה הראשונה בקניון לב המפרץ (כיום קניון סינמול) בחיפה באירוע "רוק בחניון", לצד הלהקות שירלי קיבלה 2 ופארדו פרייד (שהשתתפו קודם לכן בתקליטור האוסף החיפאי "רוק מסביב לשאון" בעריכת יורם מארק-רייך, סולן להקת קילר הלוהטת). על גבי כרזת האירוע נפלו שגיאות כתיב בשמותיהן של נכי נאצה ושירלי קיבלה 2 - המילה "נכי" הודפסה כ"ניתחי" ו"שירלי" קוצר ל"שרלי".
במאי 1992 הקליטה הלהקה בקיבוץ דן קלטת דמו שנייה (שבניגוד לקודמתה לא יצאה לאור ונחשפה 26 שנים מאוחר יותר בערוץ היוטיוב של ארכיון הפאנק בישראל), ובסוף אותה שנה צורף להרכב המתופף איתי לוי, אותו הכירו חברי הלהקה במהלך טיול שנתי בן 3 ימים של כיתתו של סנטיאגו בפנימייה. עם צירופו של לוי, שבדומה לשאר חברי הלהקה הייתה זו התנסותו הראשונית בפעילות מוזיקלית, חל גם שינוי בתפקידם של יוני ועודד טל - יוני, שבאותה עת התגייס לצה"ל וניגן במקביל בלהקת הרוק המראות, עבר לנגן בגיטרה שנייה, ועודד נטש את הגיטרה הרגילה לטובת הבס ושימש לסירוגין כסולן שני בחלק מהשירים. אף על פי שגיוסו של יוני לצבא לא הפריע לפעילות הלהקה, חבריה לא קיבלו את העובדה שבניגוד אליהם הוא אינו מגדיר את עצמו סרבן גיוס ומנגן בה רק לשם ההנאה ולא לשם קידום מסריה הפוליטיים.
ב-8 בפברואר 1993 הוציאה הלהקה קלטת ספליט עם להקת פאבליק דומיין (Public Domain), עם גרסאות חדשות למרבית השירים שהופיעו בקלטות הדמו הקודמות ושחלקם יופיעו שוב בעתיד באלבום הבכורה של הלהקה (כגון "רצח עם שלם", "דת גזענית", "פוגרום על חילונים" וכן "", שירה היחיד של הלהקה שנכתב והושר באנגלית), ושירים חדשים כמו "טוב למות בעד ארצנו", "מחנות ריכוז לצפונים", "מי אנחנו?" (שהופיע במקור בקלטת הדמו השנייה תחת השם "ימין ושמאל צועדים במחול" ועם מילים שונות) וגרסת כיסוי לשירו של אריק איינשטיין "אני ואתה", שנקראה "אני ואתה נשנה את העולם (בעזרת פעולה ישירה)" והורכבה מהבית הראשון של השיר המקורי בתוספת המשפט ששמו מופיע בכותרת בסוגריים. חלק משירי הקלטת הושמעו בגלגלצ בתוכנית "נושם כבד". לאחר מכן התארחו האחים גומז בתוכניתה של שרון קנטור "יציאת חירום" בערוץ שש, במהלכה הוקרן וידאו קליפ של השיר "הטיל של הימין" מתוך הופעה של הלהקה. באותה שנה התגייס גם לוי לצבא, דבר שגרם להאטה קלה בפעילות ההרכב.
1997-1994 - תקופת השיא
ב-1994, לאחר שהוחתמה בלייבל הפאנק האמריקאי Beer City, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "תתכחשו ליהדות". האלבום, שיצא על גבי תקליטון ויניל בלבד ומוגדר כמיני-אלבום בשל אורכו הכולל, כלל 8 שירים, ביניהם "תמכרו את המתנחלים לעבדות" שבוצע בסגנון הסקא פאנק.
ב-1995 פרש יוני טל מהלהקה, ובמקומו צורפה להרכב הנגנית קרן קריאל. לכבוד הצטרפותה ולכבוד יום הולדתה של קריאל, הוציאה הלהקה קלטת בת שני שירים ("גאוות הגליל" ו"כל מטוסינו שבו בשלום" שהיה מחווה ללהקת Discharge) שהוקלטו ב-12 בינואר 1994 בהרכבה הקודם ולא יצאו לאור עד אז. הקלטת הודפסה בשני עותקים בלבד, שאחד מהם נשלח לה. גורלו של העותק השני אינו ידוע.
ב-1997 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "תצדיעו למשטר החדש" דרך Beer City על גבי תקליט ויניל בלבד (בדומה לאלבום "תתכחשו ליהדות"). על עטיפתו מופיע תצלומו השנוי במחלוקת של אלכס ליבק מעצרת הבחירות לכנסת השתים עשרה, שפורסם במקור בעיתון "חדשות" ומציג את בנימין נתניהו בעצרת בחירות מניף את ידו בתנועה הנראית לכאורה כהצדעה במועל יד. באלבום נכללו 15 שירים חדשים, ביניהם "מציאות חורקת", "איומי סרק", "מת על השמאל הפאשיסטי", "להרחיק נוער מהיהדות", "אני שונא חיי לילה", "סולחה עם החמאס" (שגרסת דמו שלו הוקלטה ופורסמה שנה לפני כן באלבום אוסף שיצא בארצות הברית בלבד) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח". לשיר "מציאות חורקת" צולם ב-2009 וידאו קליפ לא רשמי בבימויו של רז דסקל, תלמיד בג'אמפקאט - בית ספר לעורכים ואנימטורים, והוא עלה לערוץ היוטיוב של דסקל "captainkef" וכעבור שלוש שנים גם לערוץ הרשמי של בית הספר. בהמשך השנה, הוציאה הלהקה בלייבל Your Not Normal Records קלטת ספליט משותפת עם להקת הפאנק האיטלקית Muddle, שכללה גרסאות דמו נוספות לשירים ישנים של הלהקה (ולראשונה גם לכאלו שהופיעו באלבום "תצדיעו למשטר החדש"), הקליטה סינגל שלא יצא לאור בסופו של דבר משום שהמאסטר המקורי שלו אבד ויצאה למסע הופעות מוצלח בארצות הברית עם להקת USF.
על אף תשומת הלב הרבה שעוררו השירים, החליטו חברי הלהקה לפרק את החבילה עם תום סיבוב ההופעות (האחרונה מביניהן התקיימה בשיקגו). פדריקו המשיך את הקו האנרכיסטי המובהק של נכי נאצה בלהקות דיר יאסין (שהייתה בסגנון הפאוור ויולנס) וסמרטוט כחול לבן. סנטיאגו, שהיה חבר באותה עת בלהקת USF, מיקד את פעילותו בלהקה ובהמשך הצטרף ללהקות נוספות כגון Sleep Furious (שבניגוד לשאר הלהקות המקושרות לחבריה של נכי נאצה לא הייתה בעלת אג'נדה פוליטית) ומחלקת חניקות שוטרים. עודד טל וקרן קריאל פרשו מקריירה מוזיקלית, כאשר קריאל העתיקה את מקום מגוריה לארצות הברית. בדצמבר 1997, איתי לוי העתיק את מגוריו לקליפורניה והחל לפעול יחד עם גרג וילקנסון כצמד הגריינדקור Lana Dagales.
פרויקטים נוספים לאחר הפירוק
ב-1999 נכללו קטעי וידאו של נכי נאצה (כולל הראיון ב"יציאת חירום") בשתי קלטות הווידאו של הסדרה המחתרתית "עשבי פרא", הכוללת תיעוד מהופעות של להקות מסצנת הפאנק בישראל במהלך שנות התשעים.
ב-2002 ראה אור בלייבל "Malinke Records" התקליטון "קרתגו כחול לבן", שכלל 6 שירים של הלהקה שהוקלטו ב-1997 לאחר צאת האלבום "תצדיעו למשטר החדש" אך לא ראו אור, ביניהם "גיליוטינה לאוליגרכיה הישראלית", "מחזה מחריד" ו"עכשיו אני אמור לעצור" - שיר אישי ונאיבי של פדריקו גומז אודות כך שהגשים את מטרתו - להקים להקה ולהצליח, ועל כך שלמרות הפירוק הוא עדיין ממשיך לפעול במקומות אחרים. באותה שנה הוציא הלייבל בושת רקורדס את האלבום "תצדיעו למשטר החדש" על גבי דיסק והודיע על הוצאת אלבום אוסף עתידי ללהקה שיכלול את כל החומרים המוקלטים שלה, אך הפרויקט לא יצא לפועל בסופו של דבר ולא ידוע אילו חומרים היו אמורים להיכלל בו.
באוגוסט 2022, 25 שנים לאחר פירוק הלהקה ולאחר 20 שנים שבמהלכן המוזיקה של נכי נאצה הייתה זמינה ברובה באופן פיראטי (בעיקר דרך בלוגים המציעים הורדות חינמיות של אלבומי פאנק שהומרו באופן עצמאי מפורמט פיזי לדיגיטלי), יצא ללהקה דרך הלייבל הישראלי "תקליטים חולים" תקליט האוסף "משום מקום אל תוך כלום: הקלטות 1997-1994", המכיל את האלבומים "תתכחשו ליהדות", "תצדיעו למשטר החדש" ו"קרתגו כחול לבן" בשלמותם וכן גרסה שמעולם לא פורסמה קודם לכן לשיר "טוב למות בעד ארצנו", שהוקלטה עבור האלבום "תתכחשו ליהדות" וירדה בעריכה ברגע האחרון. האוסף הודפס ב-300 עותקים בלבד, כאשר 150 מתוכם במהדורה מיוחדת הכוללת ויניל שקוף ו-150 הנותרים במהדורה רגילה הכוללת ויניל שחור.
הגדרות מוזיקליות
מבחינה טקסטואלית, רוב מילות שירי הלהקה בעלות מבנה של בית-פזמון. מבחינה מוזיקלית, היא מסווגת כלהקת אנרכו-פאנק ביחס לנושאים בהם עסקה, והסגנון שלה נוטה לכיוון ההארדקור פאנק. כיאה ליצירות בז'אנר הפאנק על שלל תת-סוגיו (ובמיוחד בתת-סוג זה), השירים היו קצרים מאוד (לרוב פחות משתי דקות, וישנם אף כאלו שאורכים חצי דקה בלבד) ובעלי קצב מהיר וצלילים כבדים.
שירתו של גומז (שהיה הסולן הראשי של הלהקה) התאפיינה בקול צרוד וזעקני ונימה אגרסיבית, בעוד שירתו של עודד טל (ששימש לסירוגין כסולן שני) הייתה חלקה ונקייה יותר. למעט "תמכרו את המתנחלים לעבדות", "תפתחו את דימונה, לא את הכור" (מתוך קלטת הספליט עם פאבליק דומיין), "הטיל של הימין" (בגרסה השנייה שמופיעה בדמו משנת 1992) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח" (בגרסת האלבום "תצדיעו למשטר החדש"), באף אחד משירי הלהקה אין שירת קולות רקע. השיר "" הוא השיר היחיד של נכי נאצה שנכתב באנגלית, והשיר "אני ואתה נשנה את העולם (בעזרת פעולה ישירה)" הוא היחיד ברפרטואר שלה שנחשב לגרסת כיסוי (אם כי בניגוד לביצוע המקורי, בגרסתה של הלהקה המילים עברו שינוי).
נושאים ותוכן השירים
שירי הלהקה מבטאים עמדות שמאלניות רדיקליות, אנטי-דתיות, אנטי-ציוניות, אנטי-פאשיסטיות ואנטי-ממסדיות, ומותחים ביקורת כלפי פעילות צה"ל בשטחים הכבושים ובהתנחלויות. נושאים נוספים בהם עסקה הלהקה: התמכרות לסמים ואלכוהול, אדישות לחיי מצוקה, תמיכה בזכויות האדם וביקורת על תרבות הצריכה. בהופעותיה, החזיקו חברי הלהקה את דגל ישראל תוך כדי שכיבה על גדר תיל, על מנת להעביר למאמינים שארץ ישראל היא ארץ המובטחת את המסר שיפעלו בעד חברה שוויונית ולא כובשת, נקייה מגזענות ושנאה. בצד האחורי של עטיפת המיני-אלבום "תתכחשו ליהדות" הופיע ציור של אקדח שלקנהו מחוברת מנורת בית המקדש, שהפך בהמשך לסמליל הלהקה.