cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרי ריאבושקין
קורות חיים
ביצירותיו התמקד ריאבושקין בתיאור רוסיה כפי שניראתה במאה ה-17. כמו כן יצר את הפרסקאות בקתדרת סופיה הקדושה שבנובגורוד, וכן 24 פסיפסים עבור כנסיית הגואל שעל הדם בסנקט פטרבורג (17 בתוך הכנסייה ו-7 מחוץ לה); ריאבושקין עבד על יצירת פסיפסים אלה בין השנים 1897–1900.
בראשית המאה ה-20 החל לצייר את חיי האיכרים הרוסיים בני תקופתו. בין יצירות אלה ניתן למנות את "שתיית תה" ו "גבר צעיר פורץ למעגל נערות מרקדות".
בשל מחקרו המעמיק בהיסטוריה של רוסיה, נחשבים ציוריו למדויקים בפרטיהם הטכניים. עם זאת הציורים לא זכו להצלחה בהשוואה לציוריו ההיסטוריים של וסילי סוריקוב. בעוד סוריקוב צייר אירועים היסטוריים בעלי חשיבות, ריאבושקין צייר את חיי היום יום במאה ה-17, ועבודותיו נחשבו לסטטיות ביחס לאירועים הסוערים שתיאר סוריקוב. הצופים בתמונות נהגו לראות בציוריו של סוריקוב אלגוריה למחלוקות בנות זמנם של הצופים, ובציוריו של ריאבושקין לא מצאו אלגוריה זו.
בשנת 1903 אובחן ריאבושקין כחולה שחפת. הוא נסע לשווייץ לקבל טיפול רפואי אולם הטיפול לא צלח. ריאבושקין נפטר בסטודיו שלו בדידווינו ב-27 באפריל 1904.
א-ריחייא
א-ריחייא (בערבית: ريحيا) היא עיירה פלסטינית הממוקמת שישה ק"מ דרומית־מערבית לחברון ובדרום הר חברון. העיירה נמצאת בנפת חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, העיירה מנתה למעלה מ־5,215 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום בשנת 1863, שאותו כינה ח'רבת אל-חראייה. פלאחים מקומיים התגוררו במבנים תת-קרקעיים עתיקים אשר יועדו במקור לאחסון. בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ ישראל המערבית" את המקום כאתר חרב עתיק וגדול, שיש בו מערות ובורות.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בא-ריחייא הייתה אוכלוסייה של 231 תושבים, כולם מוסלמים. אוכלוסייה זו גדלה מעט עד מפקד 1931 ל-243 מוסלמים, אשר אכלסו 38 בתים.
בשנת 1945 מנתה אוכלוסיית א-ריחייא 330 מוסלמים, שהיו בבעלותם 2,659 דונם אדמה לפי סקר רשמי שנערך אז. מתוך קרקעות אלו 136 דונם היו מטעים ואדמות השקיה, 1,093 של גידולי דגנים, ואילו 25 דונם היו שטח בנוי.
אחרי מלחמת ששת הימים ב-1967, והלאה, א-ריחייא נמצאת תחת שליטה ישראלית.
ג'ף פיטרי
ג'פרי מייקל "ג'ף" פִּיטְרִי (באנגלית: Geoffrey Michael "Geoff" Petrie; נולד ב-17 באפריל 1948) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1970–1976. לאורך כל הקריירה שיחק בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס, וממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 21.8 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק.
בעונות – שימש כג'נרל מנג'ר של הטרייל בלייזרס, ובין העונות – החזיק בתפקיד דומה בקבוצת סקרמנטו קינגס. על הצלחתו בקבוצה זכה פעמיים בתואר מנהל השנה ב-NBA, בעונות ו-.
קריירת משחק
פיטרי נולד ברובע דרבי שבמחוז דלאוור, פנסילבניה. בין השנים 1967–1970 למד באוניברסיטת פרינסטון, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, אשר השתתפה בליגת הקיסוס, קלע 18.3 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA לשנת 1970 נבחר פיטרי בבחירה השמינית על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס אשר הוקמה באותה שנה, ובכך למעשה הפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון. פיטרי הוביל את קלעי הקבוצה כבר בעונתו הראשונה, עם 24.8 נקודות בממוצע למשחק (שביעי ב-NBA), אך פורטלנד סיימה את העונה במקום האחרון באזור המערבי עם מאזן ניצחונות 29–53. באותה עונה נבחר פיטרי להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיומה זכה בתואר רוקי העונה במשותף עם דייב קאונס. בחמש העונות הבאות התבסס כאחד מכוכבי הקבוצה הצעירה, לצד הפאוור פורוורד סידני ויקס, אך הטרייל בלייזרס כשלו שוב ושוב להעפיל לשלב הפלייאוף, והשיגו מאזן כולל של 170 ניצחונות ו-322 הפסדים (34.6%) בשש העונות של פיטרי בקבוצה. במהלך עונת קבע פיטרי את שיא הנקודות של שחקן פורטלנד במשחק בודד כשקלע 51 במשחק מול יוסטון רוקטס; שיא זה החזיק במשך 32 שנים, עד אשר שבר אותו דיימון סטודמאייר בעונת.
לקראת עונת נשלח פיטרי בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה למוריס לוקאס, אך פציעה קשה בברכו הביאה לפרישתו ממשחק בטרם שיחק במדי ההוקס, בגיל 28 בלבד. באופן אירוני, באותה עונה בה עזב פיטרי את פורטלנד זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA, בהובלתם של לוקאס ביל וולטון.
בשנת 1981 הופרשה גופייתו עם המספר 45 על ידי הטרייל בלייזרס, כהוקרה על תרומתו לקבוצה.
לאחר הפרישה
בשנת 1985 החל פיטרי לשמש כפרשן של משחקי הטרייל בלייזרס, ובשנים הבאות מילא תפקידים שונים בצוות המקצועי של הקבוצה עד שבקיץ 1992 מונה לג'נרל מנג'ר. מאמן הקבוצה באותן שנים היה ריק אדלמן, אשר שיתף פעולה עם פיטרי כשחקן בפורטלנד בין השנים 1970–1973. לאחר שהעפילה לגמר ה-NBA בעונת, נחלשה פורטלנד בשתי העונות של פיטרי כמנהל הקבוצה, ובשתיהן הודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון. בסיום עונת פוטר מתפקידו.
כחודש לאחר שעזב את תפקידו בפורטלנד מונה לג'נרל מנג'ר של סקרמנטו קינגס, אשר סיימה את העונה הקודמת עם 28 ניצחונות בלבד. בעונות הבאות ביצע פיטרי מספר מהלכים משמעותיים אשר הפכו את הקינגס לאחת הקבוצות המובילות ב-NBA: הסמול פורוורד פג'ה סטויאקוביץ' נבחר בדראפט (בחירה 14, 1996), ריק אדלמן מונה למאמן הקבוצה (1998), וכמו כן צורפו הסנטר ולאדה דיבאץ (1998), הפאוור פורוורד כריס ובר (1998) והרכז מייק ביבי (2001). בהדרכתו של אדלמן העפילה הקבוצה לפלייאוף ה-NBA במשך 8 עונות ברציפות (1999–2006), אשר הבולטת שבהן הייתה בה רשמו הקינגס את מאזן העונה הסדירה הטוב בליגה (61–21) והעפילו לגמר האזור המערבי, לראשונה מאז עונת  (אז נקראו "קנזס סיטי קינגס"). פיטרי עצמו זכה פעמיים בתואר מנהל השנה ב-NBA, בעונות ו-.
בקיץ 2006 פוטר אדלמן מאימון הקבוצה, ולאחר שסטויאקוביץ', ובר וביבי עזבו את סקרמנטו בטריידים שונים, נבנה סגל הקבוצה מחדש סביב הקלע קווין מרטין. פיטרי המשיך להחזיק בתפקיד הג'נרל מנג'ר של הקינגס עד סוף עונת, אז מינה הבעלים החדש ויוק רנאדיבה את פיט ד'אלסנדרו כמחליפו.
איגור טומאסיץ'
איגור טומאסיץ (בקרואטית: Igor Tomašić, בבולגרית: Игор Томашич; נולד ב-14 בדצמבר 1976 בקיוטינה שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-בולגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
טומאסיץ' החל את הקריירה בקבוצת הנוער הקרואטית מוסלבינה קיוטינה, ולאחר מכן עבר לדינמו זאגרב בה שיחק במשך שתי עונות. ב-1997 עבר להולנד שם שיחק שתי עונות ברודה, עונה אחת במאסטריכט, ושתי עונות נוספות ברודה. בעונת שיחק בראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
בינואר 2005 עבר טומאסיץ' לקבוצה הבולגרית הבכירה לבסקי סופיה, איתה זכה כבר באותה עונה בגביע הבולגרי. בעונה שלאחר מכן עלה עם הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א וזכה עמה באליפות ליגת העל הבולגרית בכדורגל, ובשנת 2007 זכה עם הקבוצה בדאבל. טומאסיץ' שימש כקפטן הקבוצה.
באוגוסט 2006, אחרי שקיבל תעודת זהות בולגרית, שיחק את משחקו הראשון בנבחרת בולגריה, בתיקו 0-0 מול נבחרת ווילס. בסך הכל רשם 16 הופעות במדי נבחרת בולגריה.
ב-2008 חזר טומאסיץ' לישראל, ושיחק בעונת במכבי תל אביב, עמה זכה בגביע הטוטו לאותה עונה.
בקיץ 2010 שוחרר ממכבי תל אביב ועבר לקבוצת קוואלה היוונית. כעבור עונה עבר לשחק בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל.
פסיכואקטיב
פסיכואקטיב - אנשי/נשות בריאות הנפש למען זכויות אדם היא קבוצה של אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, הרווחה והחינוך, המעורבת בפעילות חברתית-פוליטית בכלל, ובנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני בפרט.
הקבוצה, שקמה בשנת 2005, נחשבת ייחודית בנוף המקצועי הפסיכולוגי, המדגיש בדרך כלל שאיפה לאובייקטיביות ולאי מעורבות, לשם שמירת המטפל במקום נייטרלי ו"נקי". לעומת דעה רווחת זו, חברי הקבוצה מאמינים כי לאנשי בריאות הנפש יש גם תפקיד במעורבות חברתית, וכי הטיפול הפסיכולוגי חייב להיות מודע להקשרים החברתיים-פוליטיים בהם הוא פועל.
הולגר הירונימוס
הולגר הירונימוס (בגרמנית: Holger Hieronymus, נולד ב-22 בפברואר 1959 בהמבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בהמבורג. הירונימוס ערך שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
הירונימוס נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 26 בלבד, בעקבות פציעה חמורה.
קריירת מועדונים
הירונימוס נחשב כבר בילדותו כאחד מכישרונות העתיד המבטיחים של הכדורגל הגרמני. כנער שיחק במועדון פ.צ. סנט פאולי, ועלה לבוגרים בשנת 1978, כשסנט פאולי שיחקה במחוז הצפוני של הבונדסליגה השנייה. הירונימוס שיחק בסנט פאולי 29 משחקי ליגה, בהם הבקיע שני שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השישי בליגה. בגיל 20, לאחר עונה אחת בבוגרים של סנט פאולי, החל הירונימוס לשחק בקבוצה הבוגרת של היריבה העירונית המבורג, שרכשה אותו מסנט פאולי תמורת 75 אלף מרק גרמני. הירונימוס השתלב במהרה בהמבורג, ושיתף פעולה בהגנה עם מנפרד קאלץ, פטר נוגלי ודיטמר יאקובס. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1979/80, סיים הירונימוס עם המבורג במקום השני בבונדסליגה, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות 1980, בו הפסידה הקבוצה 1-0 לנוטינגהאם פורסט. הירונימוס הוחלף במחצית בחלוץ הורסט רובש, כשהקבוצה הייתה חייבת להבקיע. גם בעונת 1980/81 סיים הירונימוס במקום השני עם המבורג. בעונת 1981/82 זכה הירונימוס באליפות הראשונה שלו עם המבורג, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול לגטבורג השוודית בתוצאות 1-0 ו-3-0, כשהירונימוס משחק את מלוא הדקות. בעונת 1982/83 זכה הירונימוס עם המבורג באליפות הבונדסליגה בפעם השנייה ברציפות, וזכה לראשונה בתולדות המועדון בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון על יובנטוס במשחק הגמר בתוצאה 1-0, במשחק בו הירונימוס שיחק 90 דקות. הירונימוס פתח היטב את עונת 1983/84 עם המבורג, שהסתיימה במקום השני עקב הפרש שערים נחות משל האלופה שטוטגרט. עם זאת, ב-31 במרץ 1984 נפצע הירונימוס במשחק ליגה מול וולדהוף מנהיים כשקרע את הרצועה הצולבת, ולמעשה גמר את הקריירה באותו משחק. הירונימוס ניסה במשך שנה להשתקם מפציעה זו, אך הודיע על פרישה במהלך שנת 1985, כשאפסו סיכויי ההחלמה. הירונימוס ערך 121 הופעות ליגה במדי המבורג, בהן הבקיע שבעה שערים.
קריירה בינלאומית
הירונימוס ערך שש הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, בהן הבקיע שער אחד. בספטמבר 1981 ערך הירונימוס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית, כשנכנס כמחליף בניצחון 2-0 במשחק ידידות מול נבחרת פולין. במאי 1982 נכנס הירונימוס כמחליף במשחק הכנה למונדיאל 1982 מול נבחרת נורווגיה, בו ניצחה גרמניה המערבית בתוצאה 4-2. הירונימוס זומן לסגל הגרמני למונדיאל 1982 עצמו, אך לא שיחק אפילו דקה אחת. הופעתו השלישית והאחרונה של הירונימוס במדים הלאומיים נערכה באוקטובר 1982 במשחק ידידות מול נבחרת אנגליה. הירונימוס החליף כבר בדקה החמישית של משחק זה את קרל היינץ פורסטר הפצוע.
לאחר הפרישה
הירונימוס הקים לאחר פרישתו מרכז ספורט למאבק בהשמנת יתר. בהמשך, הקים יחד עם חברו להגנה בהמבורג דיטמר יאקובס, שגם הוא סיים את הקריירה בפציעה טראגית, מרכז לשיקום מפציעות ספורט. בשנת 1997 הועסק הירונימוס בהמבורג כמנהל רכש, ובהמשך שימש כמנכ"ל המועדון עד לשנת 2002.
תארים
עם המבורג:
חידושי רבנו חיים הלוי
חידושי רבנו חיים הלוי הוא חיבור שכתב רבי חיים סולובייצ'יק, אבי שיטת בריסק, והוא נסוב על עניינים שונים במשנה תורה לרמב"ם.
יצא לאור לראשונה בשנת תרצ"ו, כ-18 שנים אחרי פטירתו של ר' חיים. במשך שנים רבות היה ספר זה הספר היחיד של הרב סולובייצ'יק שנדפס.
חשיבות הספר
הספר נחשב לאבן יסוד בשיטת בריסק המפורסמת, תלמידי השיטה מייחסים חשיבות מיוחדת לאמור בספר ומדייקים בכל מילה הכתובה בו. הלימוד בספר אינו מתוך רפרוף בעלמא, אלא נעשה מתוך עיון מעמיק, וכלשון בני המחבר בהקדמה: "כי אין הספר הזה כשאר ספרים הנקנים בקריאה ועיון בעלמא, רק ספר של לימוד, שאינו נקנה רק ביגיעה ועיון ועמל רב בדרכה של תורה, ואשרי מי שיעמוד על אמתתן ועומקן של דברים גם אחרי היגיעה והעיון המרובה בינו זאת".
רבי יצחק זאב סולובייצ'יק היה מורה לבניו ללמוד את הספר כצורתו עוד לפני שידעו את התלמוד. בנו רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק העיד כי הוא למד את הספר לאחר בר מצווה, על פי הוראת אביו, והיה בקיא בו בעל פה.
גדולי ישראל התייחסו לספר בהערצה מיוחדת. וביניהם רבי אברהם ישעיה קרליץ בעל החזון איש, שכתב הגהות לספר "חידושי רבינו חיים הלוי", ועוד.
כתיבת הספר
רבי חיים מבריסק כתב חידושים רבים והיו בביתו ארגזים שונים של חידושי תורה שכתב. עם זאת, הוא בירר את חידושיו מספר פעמים, והרשה להכניס רק את החידושים שהיה בטוח ללא ספק כי הם אמת לאמיתה. הוא גם דייק בכל מילה שכתב בספר, וחידושים ארוכים ומפולפלים כלל במילות בודדות. כך כותבים בניו של המחבר ב"הקדמת בני המחבר" לספר:
הספר יצא לאור לראשונה בשנת תרצ"ו, בעיר בריסק. הספר נדפס בדפוס באותיות רש"י, ובצורת דף מיוחדת. לאחר שמדפיסים שונים הדפיסו את הספר באותיות מרובעות ובצורת דף אחר, מחו ראשי ישיבת בריסק נגד הדפסת הספר שלא כצורתו. בעקבות זאת הספר נדפס לאחרונה במספר מהדורות בצורה מחודשת, אך באותיות רש"י ובצורת הדף הישנה.
הספר נדפס לאחרונה עם ביאורים בשם עץ חיים וכן על ידי מכון המאור בתוספת עשרות ביאורים ומראי מקומות.
התנגדות לספר
יש שהתנגדו למהלך הספר וקישורו לביאור דברי הרמב"ם בטענה שהרמב"ם עצמו לא חשב כן מפני שדרך לימודו שונה, וכדברי בעל השרידי אש [במכתב]:
"בשעתו אמרתי לגר"מ סולביציק בן הגר"ח כי חידושי אביו אמיתיים לגמרי מבחינת המחשבה ההגיונית אבל אינם אמיתים מבחינה היסטורית, לרמב"ם הייתה דרך מחשבה אחרת לגמרי, הבאתי ראיות חותכות שבתשובות הרמב"ם לא נמצא דבר הדומה במהותו לחידושי הגר"ח, הרמב"ם מתרץ עצמו באופן אחר לגמרי הוא אומר היה לי גרסה אחת וטעיתי ושכחתי... אבל אין לקפח שכרו של הגר"ח חלילה בו קם לנו רמב"ם חדש שהנהו פאר למחשבה התורנית".
חידושי הגר"ח (סטנסיל)
את החידושים שלא הגיה, הדפיסו תלמידי בנו רבי יצחק זאב סולובייצ'יק במכונת כתיבה (סטנסיל), כדי שלא לעבור על רצון רבם שלא להדפיס באופן רשמי את החידושים שלא עברו את הגהתו. הספר התקבל בתפוצה נרחבת בעולם הישיבות, אם כי נהוג להתייחס אליו בזהירות לעיתים, שכן מדובר בחידושים שלא הוגהו על ידי אומרם, כמו כן בישיבת בריסק אין לומדים בספר זה כלל.
מדד השלום העולמי
[[קובץ:Global Peace Index.svg|400px|ממוזער|שמאל|תוצאות שנת 2018:
]] מדד השלום העולמי (באנגלית: Global Peace Index; בראשי תיבות: GPI) הוא דו"ח שמופק על ידי המכון לכלכלה ושלום המודד את רמת השלום של מדינות העולם. הגורמים העיקריים המשפיעים על המדד הם רמת האלימות והפשע בתוך גבולות המדינה, ורמת האיום החיצוני עליה מפני מדינות וגורמים אחרים.
המדד פורסם לראשונה בשנת 2007 ביוזמת יזם הטכנולוגיה האוסטרלי סטיב קיללי והוא הראשון המדרג 162 מדינות בעולם על פי מידת השלום והשלווה השוררים בהן. פרסום מדד השלום העולמי נתמך בידי דמויות ציבוריות בעלות שם עולמי כגון קופי אנאן, הדלאי למה, דזמונד טוטו, מוחמד יונוס, ג'ימי קרטר ואחרים.
מתודולוגיה
הניסיון למדוד ולכמת את רמת השלום והשלווה של מדינה כלשהי קשור בעיקר לרמת האלימות והקונפליקטים הפנימיים והחיצוניים שבהם היא מעורבת. בנוסף לכך מתבצעת הערכה של רמת ההרמוניה והלכידות החברתית הפנימית שלה. הפרמטרים השונים מעריכים את רמת הביטחון האישי בקרב האזרחים בחברה כאשר הנחת המוצא היא שרמת פשע ואלימות נמוכה, מיעוט תקריות טרור, הפגנות אלימות ומבנה פוליטי יציב, משקפות היטב את ההרמוניה החברתית והשלווה.
איסוף הנתונים מתבסס על עבודתם של מספר גופי מחקר והערכה ביניהם "מרכז הערכת הקונפליקטים" באוניברסיטת אופסלה בשוודיה, "מרכז המידע של האו"ם לעניין פשיעה ופעילות פלילית", "מכון המחקר לאסירים של קינגס קולג'" בלונדון, "מכון המחקר הבינלאומי לשלום" בסטוקהולם ו"מכון המחקר לאזרוח מתקנים צבאיים" בבון.
רשימת המדדים הנבדקים
מדדים נוספים לבחינת רמת השלום והשלווה במדינה אשר לא מובאים בחשבון אך בעלי משמעות והשפעה מהותית עליה הם:
ממצאים
הממצאים העיקריים העולים ממדד השלום והשלווה העולמי הם:
ביקורת
לטענת האקונומיסט, המדד מוטה לטובת מדינות אשר רמת ההוצאה הצבאית שלהן נמוכה מאוד או לא קיימת כלל, וזאת מכיוון שמדינות אחרות הדואגות לביטחונן, ולשם כך מקיימות רמת הוצאה צבאית גבוהה יותר. האקונומיסט טוען עוד יש לתת משקל בעיקר למגמות המדד בהקשר של רמת השלווה במדינה כלשהי.
ביקורת נוספת היא שהמדד אינו משקלל אלימות נגד נשים וילדים, ובכך מטה כלפי מעלה את מיקומן של מדינות דוגמת מצרים וסין.
לעומת זאת פרופסור ג'פרי זאקס משבח את פרסום המדד אשר מסב את תשומת לב העולם לבזבוז המשאבים הנובע מעימותים אלימים, אשר יכלו להיות מופנים לקידום החינוך, הבריאות, מניעת עוני, ושמירה על משאבי הטבע והסביבה.
אלבירה חסיאנובה
אלבירה חסיאנובה (ברוסית: Эльвира Рамилевна Хасянова; נולדה ב-28 במרץ 1981) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 9 מדליות זהב.
ביוגרפיה
אלבירה חסיאנובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בצעירותה ובשנת 2001 זכתה במדליית זהב באליפות העולם.
באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית.
חסיאנובה סיימה לימודים באוניברסיטה לספורט במוסקבה והוסמכה למאמנת. לאחר שנת 2012 עזבה את הספורט התחרותי.
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה חסיאנובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.
שיא הקריירה שלה היה באליפויות העולם בשנים 2007 ו-2011, כאשר זכתה ב-3 מדליות זהב בכל אליפות. בשנת 2009 היא לא נכללה בנבחרת.
אלופה אולימפית
אלבירה חסיאנובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליית זהב בתחרות קבוצתית.
אלכסנדר פרידמן
ביוגרפיה
נולד במשפחת קנטוניסטים יהודית שהמירה דתה לנצרות; אביו היה מלחין ורקדן בלט ואמו פסנתרנית.
ביוני 1925 החל לנהל את המצפה הגאופיזי בלנינגרד.
נפטר ב-16 בספטמבר 1925, בגיל 37, מטיפואיד, לאחר שנדבק בחיידק בחופשה בחצי האי קרים.
על שמו נקרא מכתש "פרידמן" בירח.
יחסי דרום אפריקה–הרפובליקה של קונגו
יחס דרום אפריקה–הרפובליקה של קונגו הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה של קונגו.
היסטוריה
באוקטובר 2005, קבוצה של אנשי עסקים מדרום אפריקה ביקרו בקונגו. כתגובה לביקור זה, בנובמבר 2005, נשיא דרום אפריקה, תאבו מבקי, הוביל משלחת פוליטיקאים ואנשי עסקים בדרום אפריקה אל קונגו, במטרה לקדם את היחסים בין המדינות. הקבוצה כללה את השרים מנדיסי מפאהלווה, ג'ף ראדבי ואת פאלו ג'ורדן. קבוצה זו נפגשה עם נשיא קונגו, דניס סאסו נגואסו.
באוקטובר 2009, ממשלת קונגו חתמה על הסכם יחד עם ממשלת דרום אפריקה בדבר חכירת 200,000 דונם של קרקע חקלאים לחקלאים דרום אפריקאים. רוב הקרקעות שהוחכרו היו משקים שפעלו בעבר על ידי ממשלת קונגו, אך עם השנים הצורך בהם פחת והשטחים היו חסרי שימוש. המזון שיופק יהיה מיועד בעיקר לשוק המקומי בקונגו.
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל)
כדורגלן השנה בכדורגל האנגלי (באנגלית: PFA Players' Player of the Year) הוא פרס עונתי המוענק על יד התאחדות שחקני הכדורגל באנגליה ובוויילס לשחקן הטוב ביותר בליגה האנגלית.
רשימת הזוכים
הזוכים בתואר משנת 1974:
קימברלי ניקסון
ביוגרפיה
ניקסון נולדה בבריסטול להורים ולשים. היא וששת אחיה גדלו בפונטיפריד שבוויילס. היא למדה בבית הספר המקיף קודילן (בית הספר התיכון פונטיפריד).
אחרי סיום הלימודים בתיכון, למדה ניקסון משחק בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה בקארדיף, יחד עם טום קאלן ואניירין ברנרד. עוד לפני סיום הלימודים ב-2007 חתמה על חוזה עם סרטי יוניברסל, אחרי שהופיעה בהפקה של הקולג' של המחזה "קומדיה של טעויות". היא הייתה חברה בתיאטרון הלאומי הוולשי לנוער.
קריירה
הקריירה של ניקסון החלה בסתיו 2007 כששיחקה בתפקיד סופי האטון בסדרת הדרמה התקופתית "קרנפורד" של ערוץ BBC One בכיכובה של דיים ג'ודי דנץ'. ב-2008 שיחקה בתפקיד משנה בסרטים "ילדת פרא" ו-"Angus, Thongs and Perfect Snogging".
ניקסון הופיעה בסרט "קלת דעת", ושיחקה באחד התפקידים הראשיים בסרט "פיצוץ מתוק" לצדם של רופרט גרינט ורוברט שיהאן. ב-2010 השתתפה בסרט "המוות השחור". ב-2011 גילמה ניקסון את ג'וזי בסדרת הדרמה-קומית של ערוץ 4 בשם "בשר טרי", וכיכבה לצדם של מייקל שין, אנדראה רייסבורו ואיוואן רהון בסרט "Resistance", עיבוד לרומן מאת אוון שירס, שיצא לאקרנים בבריטניה בנובמבר 2011.
ב-2012 כיכבה ניקסון בסרט "עבריין". עוד שיחקה בתפקידים ראשיים בסדרת הדרמה "Kidnap and Ransom" של ITV, והסדרה הקומית "הברן" בערוץ BBC Two לצדם של ויק ריבס וכריס רמזי. את הסיטקום כתב הסטנדאפיסט ג'ייסון קוק, והוא מבוסס על חייו בצפון-מזרח אנגליה.
ביוני 2013 שיחקה ניקסון בפרק "Greenshaw's Folly" בעונה השישית של הסדרה "מיס מארפל", על פי ספריה של אגאתה כריסטי, יחד עם מאט ויליס, פיונה שו, ג'וליה סוואלה, ויק ריבס ומרטין קומפסטון.
ב-2014 השתתפה ניקסון בעיבוד מחודש לדרמה של דילן תומאס "תחת חורש חלב" בתפקיד מיפנווי פרייס.
עוד כיכבה בפרק "The Dog Thrower" במסגרת התוכנית "Playhouse Presents" יחד עם מת'יו פרי וטים קי, ששודר ב-1 במאי 2014 בערוץ Sky Arts.
מחנה רבין
מחנה רבין (נקרא בעבר מחנה מטכ"ל 128) על שם רב-אלוף יצחק רבין, הידוע גם בשם "הקריה" בהיותו חלק מאזור הקריה בתל אביב, הוא משכנם של משרד הביטחון, המטה הכללי של צה"ל, ובו מוצב הפיקוד העליון (מצפ"ע, הידוע גם בכינוי "הבור"), מטה חיל האוויר ומטה חיל הים, לשכת הרב הצבאי הראשי ומטה הרבנות הצבאית הראשית, נציבות קבילות החיילים, לשכת קצין מילואים ראשי, מפקדת העומק, ספריית המטכ"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב, בית הכנסת המרכזי של מחנה רבין "משכן שלמה" ע"ש הרב הראשי הראשון של צה"ל, הרב שלמה גורן, לשכת ראש הממשלה ועוד.
חלק מהמשרדים שוכנים במגדל המטכ"ל המתאפיין במנחת המסוקים שעל גגו. אחד מסימני ההיכר הבולטים של הבסיס הוא מגדל מרגנית (המבנה הכי גבוה בבסיס), המגיע לגובה 138 מטרים, ובראשו מוצבות אנטנות רבות. במחנה בולטים גם בניין 22 של משרד הביטחון והמטכ"ל, מפקדת חיל הים, בניין מל"ן ומגדלי הכנרית של חיל האוויר.
קימברלי ניקסון
קריירה
ב-2015 שיחקה ניקסון בדרמה הרפואית "Critical" לצדם של לני ג'יימס, אמה פרייר ופול בייזלי ששודר בערוץ Sky 1 ב-24 בפברואר 2015. עוד כיכבה בסרט המתח הוולשי "Kingdom of Rain" יחד עם ג'וליאן לואיס ג'ונס ורוברט קזינסקי.
בספטמבר 2008 הופיעה ניקסון לראשונה בתיאטרון. היא גילמה את גריט במחזה על פרי הרומן "נערה עם עגיל פנינה" בסיור הופעות ובלונדון.
חיים אישיים
ניקסון תומכת בארגון האגודה ההומניסטית הבריטית.
מחנה רבין
המחנה נמצא בין הרחובות שאול המלך מצפון, קפלן מדרום, דרך בגין ממזרח ולאונרדו דה וינצ'י ממערב.
שמו הראשון של הבסיס, "מחנה מטכ"ל 128", הוחלף בנובמבר 1996 ל"מחנה רבין" על שם ראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ"ל לשעבר יצחק רבין, שנה אחרי הירצחו. מאז 2012, הרחובות הפנימיים במחנה קרויים על שם 12 חטיבות צה"ל במלחמת העצמאות.
בית וילהלם אברלה
במשך 60 שנה שכנה לשכת ראש הממשלה בבית וילהלם אברלה בקריה בתל אביב, מימיו של דוד בן-גוריון ועד אריאל שרון.
בשנת 2006 עברה לשכת ראש הממשלה לבניין 22, הבית נמסר לרשות משרד הביטחון, והוגדר כמבנה לשימור. בין 2016 ל-2018 התבצעו עבודות שחזור בבית. כחלק מפרויקט השימור הוחזרו למבנה פריטים היסטוריים שהיו בו, בהם כורסתו של בן־גוריון והמבנה שוחזר לתקופת וילהלם אברלה ולתקופת דוד בן גוריון.
בניין "שמעון פרס" (לשעבר בניין 22)
בפברואר 1955 הועברה לשכת הרמטכ"ל לבניין חדש במתחם הקריה שתוכנן על ידי האדריכל אריה שרון. הבניין נקרא בניין 22 וחולק כך שאגפו המערבי שימש את המטה הכללי של צה"ל וחלקו המזרחי את בכירי משרד הביטחון. כיוון שעד לשנת 1967 רוב השנים ראש הממשלה שימש גם כשר הביטחון, לא היה צורך בלשכה עבור שר הביטחון. עם מינוי של משה דיין לשר הביטחון בשנת 1967 הפך הבניין באופן רשמי למשכנו של השר. בשנות ה-60 נוספו לבניין שתי קומות והוקמה חוות אנטנות על גג הבניין.
כיום, משמש הבניין את מנהל ההרכשה והייצור של משרד הביטחון ומשמש את לשכת ראש הממשלה בקריה.
מגדל מרגנית
מגדל מרגנית הוקם בשנת 1987 על ידי חברת סולל בונה על פי תכנון של אדם מזור, אלי פירשט ויוסף אסא. גובהו של המגדל כ-140 מטר ובעת בנייתו היה הבניין השני הגבוה ביותר בישראל. ארבע עשרה הקומות הראשונות של הבניין הן משרדים המשמשים את אגפי המטכ"ל אך רוב גובהו של הבניין הוא "אצבע" בטון שעליה מרפסות הנושאות אנטנות וציוד תקשורת.
מגדלי הכנרית
מגדלי הכנרית הם שני מבנים בגובה של 18 קומות כל אחד, הניצבים בפינה הצפון-מערבית של הקריה, לאורכו של רחוב לאונרדו דה וינצ'י. המגדל הצפוני הניצב בפינת שדרות שאול המלך ולאונרדו דה וינצ'י הושלם בשנת 2004 וזה שמדרום לו בשנת 2008. שטחם הכולל של המבנים הוא כ-40,000 מ"ר, והם משמשים כמשרדים צבאיים, בין היתר של מפקדת חיל האוויר. בתחילה היה אמור לקום במקום מבנה בודד ובו 36 קומות, אך לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוחלט להקים תחתיו שני מבנים בני 18 קומות כל אחד. המגדלים תוכננו על ידי האדריכל עמי מור.
מוצב הפיקוד העליון ("הבור")
מוצב הפיקוד העליון ("הבור") הוא מרכז הפיקוד התת־קרקעי של צה"ל, הנמצא במחנה רבין שבקריה בתל אביב. הוא משמש בשעת חירום את הרמטכ"ל לשליטה בצבא. המוצב שימש את המטכ"ל במלחמת ששת הימים, במלחמת יום הכיפורים, במלחמת לבנון הראשונה, ובמבצעים שונים, בין היתר במבצע חומת מגן, במבצע עופרת יצוקה, ובמבצע צוק איתן.
אנדרטת חללי משרד הביטחון
בכניסה לבניין משרד הביטחון מצויה אנדרטה לזכרם של עובדי משרד הביטחון שנפלו בעת מילוי תפקידם. מדי שנה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מתקיים במקום טקס זיכרון לזכרם.
תוכניות עתידיות
בנוסף להעברת חלקים מהקריה לדרום ואל בסיסים אחרים במסגרת פינוי הקריה לעיר הבה"דים, צפויים להבנות חמישה מגדלים נוספים אשר אמורים לשרת את היחידות הנשארות במרכז המדינה. החלק שבין שדרות שאול המלך ושדרות מנחם בגין (המכונה "קרן הקריה") יוחזר לעיריית תל אביב ומבנים ישנים של חיל האוויר, חיל הרפואה, חיל החינוך והנוער, אכ"א (אגף כח אדם), ושל אגף הגיוס יהרסו לצורך העברתם אל אחד המגדלים החדשים שייבנו בתוך הקריה. כמו כן מתוכננים להיבנות מגדלים חדשים עבור מפקדת חיל הים, אגף המודיעין, מפקדת זרוע היבשה (מז"י), מפא"ת, ובכך למעשה לרכז את כל מפקדות צה"ל הפזורות ברחבי הארץ. כל לשכות אלופי הפיקוד ולשכת הרב הצבאי הראשי מתוכננות לעבור אל מגדל מז"י. מגדל נוסף יבנה עבור היחידות הנמצאות בממשק עם גורמים אזרחיים. במסגרת פרויקט השדרוג יבוטל שער דוד ושערי המחנה ישודרגו לשערים אלקטרוניים. מטרתו הסופית של פרויקט הקריה היא לאחד את כל מפקדות צה"ל למקום אחד. הפוטנציאל האזרחי של פינוי חלק משטח המחנה הוא בניית 2,000 דירות מגורים ומאות אלפי מ"ר למסחר ומגורים, הקמת קניון נוסף והרחבת מתחם שרונה צפונה לתוך הקריה.
במשך השנים הועלתה ביקורת על מיקומו של המחנה בלב תל אביב והסכנות הטמונות בכך ונטען שיש לפנותו.
כרית כף הרגל
כרית כף הרגל היא החלק של סוליית כף הרגל הנמצאת בין האצבעות לבין הקשת, מתחת לראשי עצמות המסרק. כרית כף הרגל קרויה כך על שם הרכות שלה, המזכירה כרית. בשל הצורה המעוגלת והכדורית של כרית כף הרגל, בכמה שפות היא נקראת "כדור כף הרגל".
מטטרסלגיה
כרית כף הרגל היא אזור שבו לעיתים קרובות לאנשים מתפתח כאב המכונה "מטטרסלגיה" - על שם האזור בכף הרגל שבו נמצאת הכרית, הקרוי בלעז "מטטרסל" (עצמות המסרק). בדרך כלל, באם הבעיה איננה גנטית, כאב זה נגרם עקב לחץ רב המופעל על חלק זה של כף הרגל, ולפעמים בשפה לא מקצועית הוא מכונה "רגל בוערת", בשל התחושה השורפת המורגשת בכאב זה. לעיתים קרובות לנשים אשר נועלות נעלי עקבים, מתפתחים כאבים בכריות כפות רגליהן, בשל כמות גדולה של לחץ המופעל עליהן במשך זמן ממושך של עמידה והליכה בתנוחה שבה העקבים מוגבהים, וכל הגוף נשען על חלק זה בלבד.
כדי להתמודד עם מצב זה, בחנויות נעליים ובמכוני אורתופדיה ושאר מכוני כף הרגל נמכרים מדרסים מיוחדים או כריות סיליקון שנועדו להיכנס לתוך הנעל ולרפד את האזור על מנת להקל על חלק מהלחץ. לחלופין, לעיתים אנשים ניגשים לרופא המבצע הליך שבו הוא מזריק קורטיזון לתוך הכריות של כפות הרגליים כדי להוסיף רכות לאזור, המקלה על הלחץ.
בין הדרכים להקל על הכאב לאחר אבחון הבעיה, ניתן לבצע פיזיותרפיה מיוחדת לאזור עם עיסוי עמוק המשחרר את הרקמה הרכה סביב העצב, גירוי חשמלי שמפחית את הנפיחות סביב העצב ומפיג את הכאב, וכן טיפול המזריק חומר אלחוש למקום.
השיר האחרון (סרט)
השיר האחרון (באנגלית: The Last Song) הוא סרט נעורים מסוגת הדרמה הרומנטית שיצא לאקרנים בשנת 2010. הסרט מבוסס על רב המכר של ניקולס ספארקס ומככבים בו מיילי סיירוס, ליאם המסוורת' וגרג קיניר. הסרט עוקב אחר נערה בעייתית והתחברותה מחדש עם אביה המוזר הגר בעיירה בדרום ארצות הברית.
עלילה
ורוניקה "רוני" מילר בת השבע עשרה הייתה פסנתרנית מוכשרת תחת הדרכתו של אביה. שלוש שנים אחרי גירושי הוריה ומעבר אביה לקרוליינה הצפונית, רוני אינה מנגנת כלל ומסרבת לדבר עם אביה.
עכשיו לסטיב, אביה של רוני, יש הזדמנות להתחבר מחדש עם בתו כאשר אשתו לשעבר קים (קלי פרסטון) שולחת את הנערה המרדנית ואת אחיה הקטן ג'ונה (בובי קולמן) לבלות איתו את הקיץ. סטיב, מורה לשעבר בבית הספר ג'וליארד ופסנתרן, חי חיים שקטים בעיירה רייטסוויל ביץ' שבג'ורג'יה בה גדל ועובד על ויטראז' לכנסייה המקומית במקום הוויטראז' שנהרס בשריפה. לפי המקומיים, סטיב הוא זה שהבעיר בטעות את האש ששרפה את הכנסייה.
רוני מגיעה לעיירה אומללה, מתגוננת ומתריסה כלפי כל הסובבים אותה, בין היתר וויל בלייקלי הפופולרי (ליאם המסוורת') שאותו היא מכירה לראשונה במהלך משחק כדורעף חופים בו הוא נתקל בה ושופך עליה את השייק שלה. היא מתעלמת ממנו ופוגשת את בלייז, בחורה מתבודדת שגרה עם החבר שלה מרקוס. במהלך מסיבת מדורת-חוף מרקוס מתחיל עם רוני ובלייז חושבת בטעות שרוני היא זאת שהתחילה איתו, מה שגורם לבלייז אחר כך להפליל את רוני בגנבה מחנות ולמעצרה. לאחר מכן, רוני מוצאת קן של צב ים בחוף שעל יד בית אביה ובעוד היא שומרת עליו, היא פוגשת את וויל שוב, במסגרת התנדבותו באקווריום העירוני. לאחר שהם נשארים לילה אחד לשמור יחד על הקן מטורפים, רוני מגלה שוויל הוא בחור עמוק יותר ממה שחשבה ומתחילה לפתח רגשות אליו.
בזמן שוויל ורוני מתאהבים, רוני מצליחה גם לשפר את יחסיה עם אביה. כאשר היחסים ביניהם מעמיקים, וויל מזמין את רוני לחתונה של אחותו, וכשהיא הולכת לקנות שמלה לחתונה היא רואה שמרקוס זורק את בלייז ממכוניתו ונותנת לה את הכסף שנועד לשמלה ואת הכסף לשמלה נותן לה בסוף אחיה ג'ונה. כאשר בלייז ממלצרת בחתונה, מרקוס מגיע וגורם למהומה שנגמרת באגרוף מצידו של וויל לאחר שמרקוס מטריד את בלייז ורוני. בהמשך היום, ביצי הצבים בקעות ואביה מתמוטט ומובהל לבית החולים, שם מגלה רוני שאביה חולה בסרטן שהתפשט לריאות, ואותו הסתיר ממנה. היא מחליטה לבלות איתו זמן רב יותר. באותו זמן היא ווויל רבים לאחר שוויל מודה שחברו הטוב ביותר סקוט הוא זה ששרף את הכנסייה. רוני כועסת על כך שוויל נותן לאנשי העיירה להאמין שאביה הוא האשם, ובנוסף לכך, וויל עומד ללכת לקולג', כך שאין להם זמן להשלים.
כאשר מגיע הסתיו, ג'ונה חוזר לניו יורק ללימודים אך רוני נשארת כדי לטפל באביה ולפצות על הזמן האבוד בו כעסה עליו. היא ממשיכה לעבוד על יצירה מוזיקלית שכתב עבורה לאחר שידיו מתחילות לרעוד עקב מחלתו. כאשר היא מסיימת את היצירה, הוא מת. כאשר על רוני לשאת נאום בלוויה, היא בוחרת לנגן את היצירה שאותה עזרה לו לסיים. לאחר הלוויה וויל מגיע לבית ומתנצל ורוני סולחת לו. וויל מפתיע אותה ומספר לה שבעוד היא תתחיל ללמוד בג'וליארד, הוא מתכנן לעבור לאוניברסיטת קולומביה כדי להיות איתה.
פלובדיב (מחוז)
מחוז (אובלסט) פלובדיב (בבולגרית: Област Пловдив) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה ובירתו היא העיר פלובדיב.
מחוז פלובדיב ממוקם בדרום מרכז בולגריה, באזור אשר במשך מאות שנים כונה פלך רומליה, עת שלטה במקום האימפריה העות'מאנית. בשטח המחוז נכללות 18 רשויות מקומיות. במחוז פלובדיב מצוי מישור תראקיה העילי, השטח המישורי שבעמק הנהר מריצה וכן מקטע מרכס הבלקן המרכזי, אשר תחילתו במעבר ההרים Arabakonak והוא מגיע עד למעבר ההרים Vratnik. הנקודה הגבוהה ביותר לאורך 207 הקילומטרים שלו, היא פסגת בוטב (2,376 מ'), שהיא הפסגה הגבוהה ברכס הבלקן כולו.
היסטוריה
האזור יושב בתקופת ממלכת אודריסה, במאה ה-6 לפנה"ס ונכבש על ידי פיליפוס השני מלך מוקדון בשנים 343-342 לפני הספירה. החל מ-42 לפנה"ס ועד 1346 נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית המערבית ואחר כך המזרחית, כאשר בתווך נשלט מעת לעת על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1346 כבש את האזור הסולטאן העות'מאני מוראט הראשון ועד ל-1878 היה החבל, חלק מאיילט ואחר כך ווילאייט רומליה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכללו שטחי המחוז בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 סופחו שטחי המחוז לנסיכות הבולגרית, אשר בהמשך הפכה למדינת הלאום, בולגריה.
כלכלה
באזור נבנו סכרים רבים המשמשים לחקלאות, השקיה ואגירה והוא שופע מעיינות מרפא. כלכלת המחוז נסמכת על חקלאות שלחין, אשר במסגרתה מגדלים פירות וירקות וכן חיטה ואורז. כמו כן, יש באזור ההררי כרמים ובהם מגדלים ענבים לתעשיית יין מקומית. במקביל התפתחה תעשיית מזון ענפה, המתבססת על הגידולים החקלאיים. בעשור הראשון של המאה ה-21 מיצב עצמו המחוז גם כמחוז תיירותי, בעיקר בתחום תיירות המרפא.
מוביל טנקים
מוביל טנקים הוא משאית המשמשת לניוד והובלת טנקים וכלי רכב משוריינים ומשמש לעיתים גם להובלת ציוד מכני הנדסי או מסוקים. לרוב זהו כלי רכב צבאי, ושמו הוא בהתאם לייעודו העיקרי.
מוביל טנקים תוצרת בלארוס מדגם MZKT-74135 יכול להוביל 2 טנקים במשקל כולל של 130 טון.
הצורך במובילי טנקים
הנחיצות בכלי תחבורה ייעודי להעברת הטנק התעוררה במלחמת העולם השנייה. התברר שתנועת טנק למרחק גדול בסביבה עורפית גורמת לבעיות רבות: היא שוחקת את הזחלים, מתישה את הנהגים, פוגעת בכבישים, ומבזבזת דלק.
פתרון תחבורתי יעיל להובלת טנקים הוא שימוש ברכבות. אך רשת מסילות ברזל בדרך כלל אינה פרושה באזורי עימות וכן צורת פרישתה עלולה שלא להתאים לנתיב הובלה בעת חרום. לפיכך הפתרון הגמיש והזמין הוא משאית (לרוב סמי-טריילר) שערוכה לנשיאת מטען במשקל עשרות טונות. תפקיד נוסף שהוטל על מובילי הטנקים היה פינוי של טנקים וכלים צבאיים כבדים אחרים שנפגעו מחזית הקרבות אל העורף ובכך למנוע תפיסתם כשלל או פגיעה נוספת בהם ובצוותם.
מוריץ אטינגהאוזן
ד"ר מוריץ אטינגהאוזן (1883–1974) היה מגדולי המומחים והסוחרים היהודים במאה העשרים לספרים עתיקים.
אטינגהאוזן, בן לסוחר באבני חן ולאם ממשפחת אופנהיימר הנודעת מפרנקפורט, נולד בפריז וחי מרבית חייו באוקספורד שבאנגליה. בגיל שלוש עבר לאנגליה וקיבל אזרחות בריטית יחד עם משפחתו.
השכלתו הרחבה בשפות ובלימודים קלאסיים הכשירה אותו להיכנס כשוליה ואחר כך כשותף לעבודה בתחום המסחר בספרים עתיקים. עבודתו בחנות הידועה של רוזנטלר במינכן נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה נעצר כנתין אויב (אנגלי) במחנה המעצר הידוע רולבן (Rhuleben) שבשפנדאו בברלין.
פרסומו הגדול של אטינגהאוזן בא מרכישת הקודקס סינאיטיקוס מהממשלה הרוסית עבור המוזיאון הבריטי ב-1933. בביקור מוקדם ברוסיה גילה כי הממשלה הרוסית מעוניינת למכור חפצי ערך כדי להכניס מטבע זר לאוצרה המידלדל בעקבות המהפכה. תוך כדי סיורו הראו לו את הקודקס שעמד בפינת אחד המוזיאונים כערימת גווילים. בעקבות הערתו כי הוא מוכן למצוא לה קונה, פנו אליו לאחר מספר שנים והציעו את הקודקס למכירה. במשא ומתן שהתקיים בעזרת סדרת מברקים הוריד אטינגהאוזן את המחיר ל-100,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גדול. הממשלה הבריטית מימנה מחצית מהסכום והמחצית השנייה נאספה במסע התרמה ברחבי אנגליה. את הקובץ ניתן לראות כיום בקומת הכניסה של המוזיאון הבריטי.
אטינגהאוזן פרסם קטלוגים רבים בתחומים של יודאיקה וספרות ספרדית ופורטוגזית. הוא רכש ידידים רבים מבין שועי עולם עקב מגעיו המרובים, ובראש ידידיו עמד המלך הפורטוגלי. לאטינגהאוזן היו שלושה ילדים, הידוע בהם הוא ולטר איתן שהיה המנכ"ל הראשון של משרד החוץ ושגריר ישראל בצרפת.
אבקת הריאות
אַבֶּקֶת הריאות או פנאומוקוניוזיס (Pneumoconiosis) היא קבוצה של מחלות ריאה שהסיבה להן היא שאיפה של חלקיקים מזיקים.
מחלות אלו הן תלויות מינון - ככל שהחלקיק נשאף יותר ולאורך זמן רב יותר, יש סיכוי גבוה יותר לפתח מחלה. צורת החלקיק וגודלו יקבעו לאן יגיע במערכת הנשימה: חלקיקים קטנים (למשל, צורן), יבלעו על ידי מקרופאגים, וריבוי שלהם יגרור ריבוי של מקרופאגים בריאה, הפרשת ציטוקינים ובסופו של דבר פיברוזיס של הריאה. חלקיקי פחם, לעומת זאת, שוקעים בריאות- אנתרקוזיס, וגורמים פחות לפיברוזיס של הריאה.
סיליקוזיס
זוהי המחלה התעסוקתית השכיחה ביותר, הנגרמת כתוצאה מחשיפה לסיליקטים כגון סיליקון קוורץ (במסגרת מחצבות, תעשיות זכוכית, מכרות ועוד). כניסת הגבישים לריאה גורמת להפעלת ציטוקינים ותאי דלקת הגורמים למחלה אינטרסטציאלית דיפוזית- את גבישי הסיליקון המצטברים ניתן לראות באור מקוטב- והם גורמים להצטברות של קולגן לנודולים שסביבם יש פיברוזיס ותאי דלקת.
ישנן שתי צורות של סיליקוזיס:
אזבסטוזיס
אזבסט יכול לגרום למספר תופעות קליניות- אזבסטוזיס כפי שיוסבר להלן, מזותליומה ממאירה (ראו גידולי הריאה) והופעת פלאקים שפירים על הפלאורה, המרמזים על החשיפה לאזבסט, ואשר עלולים להסתייד ולגרום להדבקה של הפלאורה הויסראלית לבית החזה ופגיעה בנשימה.
עד השנים האחרונות, אזבסט היה חומר שכיח בבניה (כיום אסור לשימוש לאור רעילותו הרבה). סיבי האזבסט הם סיליקטים המייצרים סיבים שגורמים לנזקים משמעותיים. ניתן לזהות סיבי אזבסט זהובים, עטופי ברזל, בשטיפה ברונכיאלית- חלק מהסיבים פיברוגניים יותר, וחלק פחות (סיבים מסוג amphibole מסוכנים וקרצינוגניים יותר- סיבי ברזל, לעומת סיבים מסוג chrisotile אשר עשויים מגנזיום-סיליקאט). הסיבים מעודדים הפרשה של רדיקלים חופשיים על ידי תאי הדלקת וכך מעלים סיכוי להתפתחות המחלות השונות. אצל אנשים מעשנים, אשר נחשפו לאזבסט, יש סינרגיה מוכחת בהתפתחות של קרצינומה (הסיכון במעשן החשוף לאזבסט גבוה פי 50 עד 100 מאשר לא מעשן).
מחלת האזבסטוזיס מתאפיינת בפיברוזיס אינטרסטיציאלית דיפוזית, המאופיין בגופיפי אזבסט- אלו הם גופיפים סיביים, חומים ומוארכים, בהם שקע חומר חלבוני וברזל. בדומה לסיליקוזיס, המקרופאגים מנסים לבלוע את סיבי האזבסט ומשחררים מתווכים כימיים הגורמים לתגובות דלקתיות, אולם בעוד שבסיליקוזיס יש פתולוגיה נודולרית של קשריות, באזבסטוזיס התמונה היא דיפוזית.
מחלת כורי הפחם
מבחינה קלינית, קיימת הפרעה בתפקוד הריאה, יתר לחץ דם ריאתי ולב ריאתי- core pulmonale. שלא בדומה לאסבסטוזיס, מחלת כורי הפחם אינה קשורה לקרצינומה של הריאות (לא מהווה ככל הנראה גורם סיכון לכך).
בריליוזיס
זוהי מחלה המתפתחת משאיפת עשן או אבק של בריליום. הבריליום נמצא בעיקר בתערובת של מתכות- למשל, תעשיות מטוסים, תעשיות גרעיניות וכו'. ישנן שתי צורות של בריליוזיס- חדה וכרונית, כאשר 60% מהחולים בה חולים במחלה הכרונית. בריליוזיס כרונית מתפתחת כעבור למעלה מ-20 שנה לאחר החשיפה לבריליום. אצל מרבית החולים השינוי העיקרי הוא פנאומוניטיס אינטרסטיציאלית, עם אקסודט עשיר בלימפוציטים ובתאי פלסמה בדפנות הנאדיות. לאחר מכן מתפתחת פיברוזיס נרחבת אשר עלולה לגרום להפרעות קשות בתפקוד הריאות ואף למוות. בכ- 40% מן החולים מופיעות גרנולומות הדומות לאלו המתפתחות בסרקואידוזיס.
גורמים אורגניים
בין הגורמים האורגניים ניתן לציין את "ריאת החקלאי", כתוצאה מעובש החציר, אנשים המטפלים בציפורים (כתוצאה מקשקשי נוצות והצואה של ציפורים), ועובדים בתעשיות שונות (עץ, כותנה וכו'). בסופי שבוע, חולים אלו מרגישים טוב אולם עם החזרה לעבודה מופיע קוצר נשימה ולחץ בחזה (לכן נקראת המחלה גם "מחלת יום שני"- Monday mornings disease).
וולטה (נהר)
נהר וולטה הוא נהר באפריקה המערבית בתחומן של גאנה ובורקינה פאסו. הנהר ניזון משלושה יובלים - הוולטה האדום, הוולטה השחור והוולטה הלבן. לאחר איחודו, זורם הנהר אל אגם וולטה, מאגר המים המלאכותי הגדול בעולם שנוצר לאחר הקמת סכר אקוסומבו. אורכו של האגם 520 ק"מ, והוא משמש לייצור חשמל, לתחבורה וכמקור למי השקיה. נהר וולטה נשפך אל מפרץ גינאה, והוא המקור לשמה הקודם של בורקינה פאסו (וולטה עילית).
נבחרת בולגריה בכדורסל
נבחרת בולגריה בכדורסל לגברים מייצגת את בולגריה מאז 1935.
נבחרת כדורסל זו נחשבה מתחילת שנות ה-40 לאחת הנבחרות הטובות באירופה כשהעפילה דרך קבע לאליפויות אירופה. הישג השיא שלה באליפות אירופה היה המקום שני כשאירחה את התחרות בשנת 1957. משנות ה-90 מעמדה דעך בעקבות הצטרפות נבחרות חדשות להתאחדות האירופית בעקבות פירוק יוגוסלביה וברית המועצות.
בספטמבר 2008 מונה פיני גרשון למאמנה של הנבחרת. לאחר כחודשיים העלה אותה לאליפות אירופה. כשניצח נבחרות ענק בדמותן של איטליה וסרביה. באליפות עצמה הפסידה בולגריה בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית.
בץ
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ארגמון טרושל
ארגמון טרושל (שם מדעי: Murex troscheli) הוא מין של חילזון ימי טורף במשפחת הארגמוניים. זהו חילזון גדול, אורך הקונכייה שלו הוא כ-15 סנטימטרים. הוא חי בחופיים חוליים ובמים רדודים חוליים ונפוץ באזור האוקיינוס ההודי ומערב האוקיינוס השקט. הוא נקרא על שם פרנץ טרושל, זואולוג גרמני. הוא תואר לראשונה על ידי קרל אמיל לישקה בשנת 1868. רוב הפריטים ידועים נמצאו במשולש בין יפו, קוריאה וטאיוואן. אזור נוסף הוא אזור ים באזור הפיליפינים.
תיאור
הקונכייה הגדולה (15 ס"מ) בולטת בזכות הקוצים הרבים המכסים אותה, מהצריח ופיתול הגוף ועד לתעלת הסיפון הארוכה והישרה. תעלת הסיפון מהווה למעלה ממחצית האורך הכולל של הקונכייה וגם עליה יש קוצים, ניצבים בזווית ישרה. הקוצים על פיתול הגף והצריח מעוקלים כלפי מעלה. צבע הקונכייה לבן ועליה פסים חומים-אדומים. לקונכייה יש מכסה קרני (operculum) הסוגר את הקונכייה כאשר החילזון מתכנס פנימה.
מוזיאון קירי
מוזיאון קירי (בצרפתית: Musée Curie) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של המחקר בתחום הרדיולוגיה. המוזיאון ממוקם ברובע החמישי של העיר פריז, בירת צרפת, ברחוב פייר ומארי קירי, וקרוי על שמם של בני הזוג.
היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 1934, זמן קצר לאחר מותה של מארי קירי, בקומת הקרקע של ביתן קירי במכון הרדיום (Institut du Radiu). המקום נבנה בין השנים 1911–1914 ובין השנים 1914–1934 שימש כמעבדתה של מארי קירי. במעבדה זו בתה של קירי אירן ז'וליו-קירי ובעלה של אירן - פרדריק ז'וליו-קירי גילו רדיואקטיביות מלאכותית - גילוי שבעטיו זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 1935.
המוזיאון מציג את הרדיואקטיביות, תכונותיה ושימושיה, בייחוד תוך מתן דגש על שימושים רפואיים, וכן מציג את הכלים בהם נעשה שימוש בראשית המאה בחקר הרדיואקטיביות. כמו כן במוזיאון אוסף של תמונות ומסמכים של בני משפחת קירי.
Twerk
Twerk (בעברית: טוורק) הוא סינגל שהוקלט על ידי צמד ההיפ הופ האמריקאי סיטי גירלז, ביחד עם הראפרית האמריקאית קארדי בי. השיר יצא לאור ב-8 בינואר 2019, כסינגל מתוך אלבומו השני של הצמד, Girl Code. מקור השם הוא בריקוד הטוורק.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-29 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-14 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארדי בי, ריקו לאב, ססיל קירבי, דרווין טרנר, קרשה בראונלי וג'טאביה ג'ונסון והופק על ידי מר. נובה וריקו לאב. האודיו של השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 2018, והועלה לערוץ היוטיוב של סיטי גירלז.
בנוסף לכך, השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר בוים על ידי דאפס ושרה לקומבה ופורסם לראשונה ב-16 בינואר 2019. בקליפ ניתן לראות את סיטי גירלז ואת קארדי בי מבצעות טוורקינג, כשם השיר. חלק מן הקליפ צולם ביאכטה, אשר לאורכו מפליגה בים.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-120 מיליון צפיות.
Vision Quest (פסקול)
הוא פסקול סרט התבגרות-רומנטי האמריקאי "מטורף עלייך" (1985), שהופק על ידי המפיקים המוזיקליים ג'ון דייוויד קאלודנר, ג'ון פיטרס ופיטר גובר. הפסקול יצא לאור ב-12 בפברואר 1985, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. עם זאת, שם הסרט שונה לשם Crazy for You בכמה מדינות כמו אוסטרליה וההמלכה המאוחדת בשל הפופולריות החדשה של זמרת הפופ מדונה והשיר שלה "Crazy for You".
רקע
הפסקול אינו כולל את "No More Words" מאת ברלין (הבי-סייד של "Crazy for You"), וגם לא שירים של REO Speedwagon ו-Quarterflash, שהושמעו בסרט. מוזיקת הרקע האינסטרומנטלית של טנג'רין דרים אינה כלולה גם כן, אך הופצה מאוחר יותר בפרויקט המעריצים Tangerine Tree 73: Soundtrax.
באלבום נכלל שיר נוסף של מדונה, "Gambler". השיר זכה להצלחה בין-לאומית, בדומה לשירה השני, "Crazy for You".
אלוף האלופים
משחק אלוף האלופים ע"ש נחמיה בן-אברהם הוא שמו של משחק הסופר-קאפ בכדורגל בישראל, בו מתמודדות אלופת המדינה ומחזיקת הגביע (כשהאלופה זוכה בדאבל היא מתמודדת מול סגניתה בליגה).
משחקי אלוף האלופים נערכים בחודש יולי לפני פתיחת עונת הליגה, והמנצחת בהתמודדות מעפילה ישירות לחצי גמר גביע הטוטו.
הטורנירים הלא רשמיים
טורניר "אלוף האלופים" נערך לראשונה ב-1957 והתקיים על שמו של סא"ל שנפל במלחמת סיני שנה לפני כן, בתרומת משפחתו ולזכרו. משחק הגמר נערך בין אלופת ישראל לעונת 1956/1957, הפועל תל אביב לבין מחזיקת גביע המדינה לאותה העונה, הפועל פתח תקווה. המשחק הסתיים בניצחונה של הפועל תל אביב 0–3.
בפעם השנייה התקיים הטורניר ב-1963 בחסות ארגון אילנשיל פוליו שהוקדש לנפגעי מחלת הפוליו ולהעלאת המודעות למחלה שרבים נאבקו בה בזמנים הללו. המשחק בין הפועל פתח תקווה למכבי חיפה הסתיים בתוצאה 2–2, והוכרזה זכייה משותפת של הקבוצות.
בפעם השלישית התקיים הטורניר ב-1965 בחסות עיריית רמת גן בין הכח רמת גן למכבי תל אביב והסתיים אף הוא בתוצאה 2–2. בהמשך נערך משחק חוזר שנגמר בתיקו 1–1, והוחלט שוב על זכייה משותפת.
בפעם הרביעית התקיים שנה לאחר מכן, והפועל תל אביב זכתה בפעם השנייה בתואר במשחק נגד הפועל חיפה.
בשנת 1968 התקיים משחק הגביע החמישי בחסות תנועת מכבי העולמית ומכבי תל אביב זכתה בו במשחק נגד בני יהודה תל אביב.
הטורנירים הרשמיים
הטורניר החל להתקיים בארגון, בחסות ובהכרה רשמית של ההתאחדות לכדורגל בישראל רק בשנת 1969. בטורניר הרשמי הראשון זכתה הפועל תל אביב כשניצחה 1–5 את הכח רמת גן. החל מעונה זו התקיים הטורניר באופן תדיר ועונתי למעט השנים 1972-1973 ו-1987, ועד שנת 1990. הוחלט כי אם האלופה גם זכתה בגביע המדינה (השלימה דאבל) באותה העונה, סגנית האלופה בליגה תתחרה כנגדה בגביע אלוף האלופים. לאחר מותו של שדר הספורט נחמיה בן אברהם בשנת 1979, הוחלט בהתאחדות לכדורגל לקרוא על שמו את הטורניר. הטורניר הופסק בשנת 1990 וקבוצת בני יהודה תל אביב הייתה האחרונה לזכות בו למשך 25 שנים.
בסוף עונת 2005/2006 נעשה ניסיון לקיום משחק בין האלופה מכבי חיפה לבין מחזיקת הגביע הפועל תל אביב, אך בשל פרוץ מלחמת לבנון השנייה הוא בוטל.
בשנת 2014 הודיעה ההתאחדות על חידוש המפעל. המפעל אמור היה להתחדש בפתיחת עונת 2014/2015 במשחק בין האלופה מכבי תל אביב למחזיקת הגביע עירוני קריית שמונה, אך לבסוף הוחלט כי חידוש המפעל ידחה בעונה אחת, בין היתר בשל סמיכות בין המועד המתוכנן לבין גמר מונדיאל 2014.
בשנת 2015 חודש הטורניר במשחק בו ניצחה סגנית האלופה עירוני קריית שמונה את מכבי תל אביב, שזכתה בעונה שלפני כן בטרבל.
לקראת עונת 2016/2017 הוחלט שאם משחק אלוף האלופים יסתיים בתיקו בתום 90 דקות, יעברו הקבוצות ישירות לדו-קרב בעיטות מ-11 מטרים ללא הארכה לפני כן. כמו כן הוחלט על העלאת מספר החילופים האפשריים במשחק משלושה לחמישה (בדומה למשחקי גביע הטוטו). ב-2018 ו-2019 העפילה המנצחת במשחק אלוף האלופים ישירות לחצי גמר גביע הטוטו, ואילו המפסידה התמודדה במשחק על מקומות 5–6 בטורניר.
החל מעונת 2021/2022 הזוכה בתואר מעפילה לחצי גמר גביע הטוטו, והמפסידה מתחרה על מקומות 6–5.
מכבי תל אביב היא שיאנית הזכיות בתואר עם שבע זכיות, ואורי מלמיליאן הוא מלך השערים של המפעל בכל הזמנים עם חמישה שערים.
משחקי אלוף האלופים
תחרות לא רשמית
תחרות רשמית
משה יהודה לייב פרידמן
רבי משה יהודה לייב פרידמן (ט"ו בשבט תרכ"ה, 1865 - י' באלול תש"ז, 1947) שכונה "פַּאשְקַנער", היה מייסד חסידות פשקאן. היה בנו של רבי יצחק הראשון מבוהוש ונינו של רבי ישראל מרוז'ין.
ביוגרפיה
נולד כבנו הרביעי של האדמו"ר יצחק הראשון מבוהוש, מייסד חסידות בוהוש ונקרא על שם סבו, הרב משה יהודה לייב מסאסוב. למד אצל אביו בבוהוש, נישא לבת דודו, אלטע נחמה גיטל פרידמן. לאחר פטירת אביו מונה אחיו הבכור רבי ישראל שלום יוסף פרידמן (בעל הספר "פאר-ישראל") לממלא מקום אביו בבוהוש, ואילו הוא עבר בתרנ"ז (1897), לפשקאן ופיתח שם מרכז חסידי גדול, שחסידים רבים היו נוהרים אליו מכל רחבי רומניה. לאחר 40 שנה בפאשקאן, פונה על ידי השלטונות בתש"ד (1944) אל דורוחוי ולאחר מכן עבר לבוקרשט והקים שם מחדש את החצר חסידית של פאשקאן. נפטר בבוקרשט ונטמן בחלקת אדמו"רי בוהוש בבוהוש.
שושלת פשקאן
בניו האחרים של רבי משה יהודה לייב היו רבי יצחק (חתן פעמיים של בן דודו רבי מנדל מבוהוש) ורבי ישראל שלום יוסף. חתניו היו: רבי אבי עזרא זליג שפירא (בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ') ו (בתו חוה) אשת רבי אהרן מתתיהו פרידמן בן אחיו רבי אברהם יהושע השיל פרידמן מאדז'וד ובזיווג שני הרב ברוך אברהמוביץ.
לאחר פטירתו ביום העצמאות ה'תשע"ז, החליפו באדמו"רות, בנו, הרב תא"ל הושע פרידמן בן שלום, ראש מכינת בית ישראל.
יהודה קיסר
יהודה מיכאל קיסר (נולד ב-19 בינואר 1954) הוא גיטריסט ומוזיקאי ישראלי, בעל סגנון נגינה ייחודי המשלב מוזיקת רוק, מזרחית ויוונית.
ידוע בעיקר בזכות תרומתו הרבה החל משנות ה-70 למוזיקה המזרחית, על כך זכה גם בפרס מפעל חיים.
ביוגרפיה
קיסר החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות השבעים כנגן ליווי של אמנים רבים, בהם אהובה עוזרי ובעז שרעבי. נגינתו כגיטריסט בעל צליל וסגנון ייחודי החלה להתגבש בלהקתו הראשונה אותה הקים עם רמי דנוך, להקת "צלילי העוד". בהמשך הפך לנגן מבוקש וכך תרם לאלבומיהם והופעותיהם של גדולי הזמר המזרחי, בקריירה ארוכת שנים שנמשכה מאז ועד היום, ובהם זוהר ארגוב, ג'קי מקייטן, אהובה עוזרי, שימי תבורי, מרגלית צנעני, חיים משה, משה גיאת, זהבה בן, שרית חדד, מייק שריף, אייל גולן ועוד. האמן איתו מזוהה קיסר ביותר היה זוהר ארגוב, שאותו ליווה לאורך כל הקריירה הקצרה שלו, בהקלטות אולפן ובהופעות. בשנותיו האחרונות הופיע ארגוב, לעיתים רק עם מכונת תופים ועם ליווי של יהודה קיסר בגיטרה.
סימן ההיכר הייחודי של קיסר הוא מגבעת, שאותה הוא מקפיד לחבוש בכל הופעה פומבית.
אלבום סולו
אלבום הסולו היחיד עד כה שהוציא קיסר הופק בידי חברי להקת אתניקס, זאב נחמה ותמיר קליסקי. האלבום שיצא בשנת 2000 ונקרא "הקיסר האחרון", הכיל קטעי מוזיקה אינסטרומנטליים בהם הוביל קיסר וכל הקטעים בו הולחנו על ידי נחמה וקליסקי.
הגיטרה המזרחית
צליל הגיטרה החשמלית המיוחד וסגנון הנגינה של קיסר (על גבי גיטרה מסוג גיבסון ES-335) הפך עם השנים לאלמנט מוכר ובולט במוזיקה הים תיכונית הישראלית.
צלילו המיוחד הוא שילוב של מוזיקת רוק, מזרחית ויוונית. צליל זה התפתח עוד עם משה בן-מוש, הגיטריסט והסולן של להקת "צלילי הכרם". השניים אימצו ואף פיתחו את סגנון הנגינה של אריס סאן על גיטרה, ויצרו את סגנון הגיטרה המזרחית.
כיום, נגנים רבים מחקים את סגנון הנגינה הייחודי הזה והוא אף מזוהה כסגנון "קיסר", על שמו.
פעילות כיום
בשנת 2009 התארח קיסר באלבומו של גלעד שגב "נועדנו", שבו ניגן בגיטרה בשיר הנושא, "נועדנו".
ב-2010 התארח באלבומה של להקת הדג נחש "6", וניגן עם הלהקה בשיר "שיר נחמה".
בתקופה זו יהודה קיסר נעלם מקדמת הבמה ואף נקלע לקשיים כלכליים בעקבות הצפה באולפן ההקלטות שלו. חבריו הטובים נרתמו לעזרתו וערכו לכבודו אירועי התרמה שונים.
באותה תקופה היה מנגן ומוכר דיסקים בימי שישי ברחבת סופרים ומתחמים מסחריים, בשוק ראש העין וכן בשוק מחנה יהודה בירושלים.
ב-16 בפברואר 2010 הקליט יהודה קיסר את "נעימת הקיסר", נעימה אינסטרומנטלית חדשה שהופקה בשיתוף פעולה עם האתר חריף.
ביולי 2015, השתתף בתוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל", בעונתה השנייה. הצליח לעבור עם להקתו "יהודה והקיסרים" את שלב האודישנים, אך לא צלח את שלב מחנה האימונים. כיום, הלהקה עדיין מופיעה על הבמות.
בדצמבר 2017, בהחלטת השרה מירי רגב, קיבל פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט על פועלו ותרומתו למוזיקה הישראלית והים תיכונית. כמו כן, קיבל מענק זכייה בסך 50,000 ש"ח.
ב-2020 הופיע בסדרה "שנות השמונים".
חיים אישיים
קיסר גרוש פעמיים. מאשתו הראשונה, דינה, יש לו בת. מאשתו השנייה, חני, יש לו ארבעה ילדים. בנו הוא היוטיובר וכוכב הרשת בן קיסר.
יהודה הוא הדוד של הגיטריסט יוני קיסר.
יפעת סולל
יפעת סולל (נולדה ב-1 באפריל 1972) היא משפטנית, פעילה חברתית ופוליטית ישראלית. עומדת בראש ברית הקואופרטיבים בישראל לצדק חברתי, כלכלי וסביבתי וחברת הוועד המנהל של אגודת האשראי אופק.
ביוגרפיה
בשנים 1990–1992 שירתה בצה"ל כרכזת נוער בחבל לכיש ובבית שמש. ב-1998 סיימה סולל תואר ראשון במשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. היא התמחתה במרכז לפלורליזם יהודי ובמקביל השלימה את לימודיה לתואר שני במשפטים, עם התמחות בחברה ופוליטיקה, באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 הוסמכה כעורכת דין.
קואופרטיבים
סולל עוסקת בתחום הקואופרציה הן מהצד המעשי והן מהצד המחקרי.
סולל היא ממייסדות אגודת האשראי אופק שהוקם בשביל להפעיל בנק קואופרטיבי וחברת הוועד המנהל שלו. במסגרת זו לקחה חלק בקידום הליך החקיקה של חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים, בעיקר בפרק שעניינו אגודות פיקדון ואשראי ובכלל בקידום תיקוני חקיקה, שיאפשרו הקמת מוסדות פיננסיים קואופרטיבים בישראל. "אופק" עומדת להיות האגודה הראשונה שתקבל רישיון להפעלת אגודת פיקדון ואשראי, בהתאם לחוק החדש.