cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yes הטלוויזיה בלוויין
וידאו לפי דרישה
ל-yes ישנם מספר שרותי VOD (ראשי התיבות של "Video-On-Demand", בגרסה העברית "וידאו על פי דרישה") הפועלים כל אחד בצורה שונה ובמקביל זה לזה.
ערוצי yes
ערוצי VOD:
יהויקים
המרידה בבבל וסופו של יהויקים
בהנחה שהשתעבדותו של יהויקים לבבל חלה בכסלו 601 לפנה"ס, הרי שהתשלום השלישי של המס היה בסתיו 600 לפנה"ס, והפסקת תשלום המס לבבלים, שמשמעותה הייתה מרידה בבבל, חלה בסתיו 599 לפנה"ס. ואילו התגובה הבבלית על כך באה בכסלו 598 לפנה"ס.
Yes הטלוויזיה בלוויין
ערוצי yes
ערוצי yes:
שידור בהפרדה גבוהה (HD)
מסוף שנת 2007 החלה yes לספק שידורי טלוויזיה בהפרדה גבוהה, על ידי שימוש בממיר מיוחד. עד לשנת 2009, ממיר yesMax לא היה יכול לשדר ולהקליט שידורי HD, ובאפריל 2009 השיקה yes את הממיר yesMAX HD. ממיר מקליט בנפח של 320GB. נכון לשנת 2014 החברה משווקת את הממיר עם כונן קשיח פנימי בנפח של 1000GB.
יהויקים
המרידה בבבל וסופו של יהויקים
לאחר כישלונו בקרב עם המצרים, בסוף 601 לפנה"ס, נשאר הצבא הבבלי בארצו בשנה שאחר כך, על מנת לשקם את צי המרכבות והסוסים שלו, ובכסלו 599 לפנה"ס הוא יצא פעם נוספת ל"ארץ ח'תו" (סוריה וארץ ישראל), והפעם במסע נגד הערבים. וזו לשונה של הכרוניקה הבבלית על המסע נגד יהודה:
"השנה השביעית (של נבוכדראצר): בחודש כסלו מלך אכד כנס את צבאו וצעד לארץ ח'תו. הוא חנה מנגד לעיר יהודה, וביום השני של חודש אדר הוא כבש את העיר (ו)תפס את המלך (שלה). מלך כלבבו בתוכה הפקיד; מס כבד לקח והביאו לבבל".
ובמקרא נאמר:
ובדה"י:
אלא שיש להבחין כאן בין שני אירועים שונים, שמשום מה התערבבו יחד במסורת של דבה"י. לא הכרוניקה ולא דבה"י מציינים את שמו של מלך יהודה שנלקח בשבי, בעוד שספר מלכים מציין מפורשות שהיה זה יהויכין שנלקח בשבי. ניתן להבין לפיכך את סדר האירועים כדלקמן:
דמותו של ירמיהו הנביא בולטת בתקופות המהפך, מאחר שהוא היה בין הקולות הבודדים שחזרו והזהירו מפני שתוף פעולה עם מצרים. הוא קרא למלך יהויקים להיכנס תחת עול בבל, כיוון שראייתו המדינית הרחיקה לכת מעל אלו של שרי המלך. הוא הזהיר את העם כי "בֹּא־יָבוֹא מֶלֶךְ־בָּבֶל וְהִשְׁחִית אֶת־הָאָרֶץ הַזֹּאת" (יר' לו, כט).
גם המחלוקות סביב המדיניות פילגו את העם וחלקו רדף את הנביאים שניבאו בימי ירמיהו, כגון אוריה שנרדף והומת וירמיהו עצמו שנתפס בבית הכלא (יר' כו).
חז"ל במסכת סנהדרין מונים בין רשעות יהויקים את טענתו שאיננו זקוקים לשמש ולירח כיוון שהזהב יאיר לנו. ישנה מחלוקת מה פירוש המילים "והנמצא עליו", על פי שיטה אחת הוא חקק שם שמים על אמתו ולפי שיטה שנייה הוא חקק שם עבודה זרה על אמתו.
ואיקטו
ואיקטו (Waikato) הוא חבל באי הצפוני של ניו זילנד הכולל את העיר המילטון, נהר ואיקטו, חצי האי קורומנדל ואגם טאופו. שטחו של החבל הוא 24,025 ק"מ רבוע ומתגוררים בו 382,716 תושבים (נכון ליוני 2006), כשני שלישים מתוכם בהמילטון ובפרבריה.
רוב שטחו של החבל מורכב ממישורים וגבעות נמוכות והקרקע פורייה למדי, שטחים נרחבים באזור שימשו את המאורים לחקלאות עוד בטרם הגיעו האירופאים הראשונים לניו זילנד. גם כיום משמשים שטחים אלו לחקלאות, גידול סוסים ובקר לחלב.
חלוקה מנהלית
מבחינה מנהלית החבל מחולק לעשר רשויות אזוריות: תשעה מחוזות ועיר אחת. את מחוז טאופו ואיקטו חלוקת עם כמה מהחבלים השכנים שלה. בנוסף, כ-40% ממחוז רוטורואה שבחבל ביי אוף פלנטי מצויים גם הם בתחומי החבל.
משה ארם
משה אֶרֶם (בכתיב יידי: ערעם; (במקור: לפי אתר הכנסת קזנובסקי ולפי תדהר קזרנובסקי); 7 באוגוסט 1896 – 14 באוקטובר 1978) היה ממנהיגי פועלי ציון שמאל מיום ייווסדה, חבר הכנסת מטעם מפ"ם ואחדות העבודה - פועלי ציון.
ביוגרפיה
ארם נולד בליאדי שבדרום מזרח בלארוס, שנכללה אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית. למד בחדר מתוקן, לאחריו בגימנסיה היהודית בהומל הסמוכה (1912–1916). משם עבר ללמוד במכון הפסיכונוירולוגי בפטרוגרד (סנקט פטרבורג), ולאחר שנתיים, בשנת 1918, עבר למוסקבה, והחל ללמוד משפטים באוניברסיטת מוסקבה. ב-1919 ברח לליטא, שם לימד בבית ספר בקובנה. ב-1921 גורש מליטא. שהה בגרמניה ועלה לארץ ישראל בשנת 1924.
השתקע בתל אביב והמשיך בעסקנות פוליטית. היה חבר מועצת פועלי יפו ותל אביב בין השנים 1924–1935. ב-1926 נבחר גם למועצת עיריית תל אביב.
בין תפקידיו לפני קום המדינה, היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות ומנהל מחלקת הגיוס ומחלקת החיילים המשוחררים.
ב-1937 ביקר בספרד במהלך מלחמת האזרחים בספרד בהזמנת הממשלה הרפובליקנית.
כיהן החל מהכנסת הראשונה, היה חבר בוועדות שונות וליווה את מפלגתו במהלך הפיצולים והאיחודים הפוליטיים.
בשנת תשל"ז-1977 הוכר כ"יקיר העיר" תל אביב. נפטר בישראל ב-14 באוקטובר 1978.
רחוב בשכונת רביבים בצפון תל אביב נקרא על-שמו.
בנו שמעון היה חתנו של יעקב זרובבל.
שפות יהודיות
שפות יהודיות (או לשונות היהודים) הן ניבים מיוחדים של שפות ששימשו לדיבור של יהודים במהלך תקופת הביניים של העברית ובעת החדשה, כגון גרמנית-יהודית (עברי-טייטש, יידיש), ספרדית-יהודית (לאדינו, ספאניולית, ז'ודזמו), ערבית-יהודית, פרסית-יהודית, ג'והורי (שפת היהודים שבצפון הקווקז) ועוד ועוד.
בעקבות התהפוכות שחלו בעולם היהודי החל מסוף המאה ה-19, ובהן ההגירה מאירופה לאמריקה, תחיית הלשון העברית, השואה, הקמת מדינת ישראל וההגירה אליה מאירופה ומארצות האסלאם, הצטמצם מאוד מספרם של הדוברים בשפות היהודיות, וחלק מהן אף נכחדו או עומדות בפני הכחדה. עם זאת, בשנת 1996 נחקקו חוק הרשות הלאומית לתרבות היידיש, וחוק הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו: כשמטרתם הקמת גופים והקצאת תקציבים לצורך שימור שפות אלו, בעוד אי-הכללת יתר השפות היהודיות לצורכי שימור. בנוסף ניתן להצביע על שלבים ראשונים בהתפתחות שפות יהודיות חדשות, בעיקר אנגלית-יהודית בצפון אמריקה.
מהות ומאפיינים
ברוב הקהילות היהודיות ברחבי העולם דיברו בשתי שפות, כשהתרבות היהודית הייתה דו-לשונית ואף רב-לשונית: השתמשו בעברית לצורך תפילה ולימוד, דיברו בשפת המקום לצרכים יומיומיים כמו מסחר והתנהלות מול הקהילות הלא יהודיות - לעיתים גם בינם לבין עצמם. מטבע הדברים נוצר עירוב של מרכיבים עבריים בתוך השפה המקומית בפי היהודים, ובסופו של דבר נוצר ניב חדש של השפה המקומית שהתקיים רק בפיהם של היהודים, ולא היה בשימוש אצל הגויים. ניב חדש כזה כונה "שפה יהודית", ושומש לצורכי היומיום הפנים קהילתיים.
מאפיינים נוספים של שפות יהודיות הם:
מחקר השפות היהודיות, שהתגבר מאוד בשנים האחרונות, מרוכז בשני מוקדי עניין:
Israel Journal of Mathematics
כתב העת יוצא כדו-ירחון ומפרסם מאמרים בנושאים כמו תורת הקבוצות, לוגיקה, תורת המודלים, אלגברה, תורת המספרים, אנליזה פונקציונלית, גאומטריה, טופולוגיה אלגברית, קומבינטוריקה, מדעי המחשב ומתמטיקה שימושית.
עורך כתב העת הוא אבינועם מן והעורך בפועל הוא ערן לונדון. במועצת המערכת חברים אנשי סגל מאוניברסיטאות בישראל, ובהם נוגה אלון, גיל קלעי, אהוד דה-שליט, עמנואל פרג'ון, שפי גולדווסר, אהוד הרושובסקי, שחר מוזס, ליאוניד פולטרוביץ', ענר שלו וגדעון שכטמן.
מינהל העיר סנקט פטרבורג
מינהל העיר סנקט פטרבורג, רשמית: ממשלת סנקט פטרבורג (ברוסית: Правительство Санкт-Петербурга), היא הרשות המבצעת והגוף הניהולי של העיר סנקט פטרבורג, שבין 1991 ועד 1996 נודעה בשם "משרד ראש העירייה".
מקום מושבו של המינהל הוא במכון סמולני, המשמש בניין העירייה והמינהל מאז תחילת המאה ה-20 והיה לו חלק חשוב בתולדות רוסיה.
תולדות מינהל העיר
בתקופת הקמת העיר נוהלה העיר על ידי מועצה מקורבת לגנרל-מושל אלכסנדר מנשיקוב. לאחר פטירתו של פיוטר הגדול, יקטרינה הגדולה ערכה רפורמות בשלטון המקומי, וב-1786 הוקמה הדומה העירונית של פטרבורג, שכיהנה הן כגוף ניהול והן כגוף מחוקק.
ב-1798 החליט הקיסר פאבל הראשון לפרק את הדומה, ובמקומה הוקמה מועצת העיר (Ратгауз, מהמילה הגרמנית Rathaus, "עירייה"). ב-1802 הקיסר אלכסנדר הראשון החזיר את הדומה העירונית, וזו התמקמה בבית הדומה העירונית שבמרכז נבסקי פרוספקט. ב-1826 עברה העירייה לרחוב סדובאיה, ובבית העירייה התמקמה לשכת ראש העיר ומחלקות שונות. בשנת 1846 נערכו שינויים במעמד הדומה, והיא הורכבה מ-12 נבחרים ובני משפחות אצולה.
בשנת 1873 פוצלו סמכויות הדומה, והוקמה מינהלת העיר (Городская управа), שסמכויותיה גדלו, והיא הייתה אחראית לניהולה התקין של הדומה כגוף עירוני מחוקק.
לאחר מהפכת פברואר 1917 הוקמה הדומה המרכזית ובנובמבר אותה שנה הדומה פוזרה והוכרזו בחירות חדשות. בינואר 1918 אומנם הוכרז על ביטול הדומה העירונית, אך הלכה למעשה המשיכה להתקיים עד ספטמבר אותה שנה והוחלפה על ידי סובייט פטרוגרד.
בתקופת הסובייטית, מועצות נבחרי העם והסניפים האזוריים של המפלגה הקומוניסטית תיפקדו כגופי הניהול של העיר, אולם הגוף הניהולי הבכיר הייתה הוועדה העירונית של המפלגה, כאשר המזכיר הראשון כיהן כראש העיר.
ב-26 בינואר 1924 העיר פטרוגרד הפכה ללנינגרד, וסובייט פטרוגרד שינה שמו למועצת העיר לנינגרד, לנסובייט בקצרה (Ленсовет, Ленгорсовет). לנסובייט ניהלה את העיר עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, ובתקופת המלחמה הוכפפה למחוז הצבאי של לנינגרד. במאי 1944, לאחר הסרת המצור על לנינגרד, חידשה לנסובייט את פעילותה. ב-1977 הפכה המועצה למועצה העירונית של נבחרי העם.
בשנת 1996 הוקם מינהל העיר (שכונה באופן רשמי ממשלת סנקט פטרבורג).
מושל העיר
מושל סנקט פטרבורג הוא ראש הרשות המבצעת של העיר סנקט פטרבורג העומד בראש ממשלת סנקט פטרבורג, מאז 1996. בזמן השלטון הקומוניסטי כונה ראש עיריית לנינגרד (שמה של סנקט פטרבורג בזמן השלטון הסובייטי) "המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית" עם שינוי שם העיר לסנקט פטרבורג הוקמה עיריית סנקט פטרבורג ובראשה עמד אנאטולי סובצ'אק.
ב-1996 מעמד העיר הועלה למעמד שווה לזה של הבירה מוסקבה ותפקיד ראש העיר הפך למושל עם הפיכת העירייה לממשלת העיר. ב-2002 העיר הפכה לעיר פדרלית לצד מוסקבה וב-2003 מונתה ולנטינה מטוויינקו למושלת העיר והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד ראש העיר סנקט פטרבורג ולמושלת אישה היחידה ברוסיה. ב-31 באוגוסט 2011, היא הוחלפה על ידי גאורגי פולטאבצ'נקו. באוקטובר 2018 מונה אלכסנדר בגלוב במקום פולטאבצ'נקו ומינוייו אושרר גם בבחירות 2019.
סידנא עלי
סידנא עלי (בערבית: سيدنا علي - "אדוננו עלי") הוא מסגד הנמצא על הצוק בחלק הצפוני של חוף הרצליה, סמוך לשכונת נוף ים שבמערב הרצליה. המבנה היה המסגד של הכפר הערבי אל-חרם ששכן במקום עד מלחמת העצמאות. המבנה וסביבתו נחשבים גן לאומי מאז שנת 1966.
המסגד
במסגד קבור הקדוש המוסלמי עלי בן-עולים, מצאצאי החליף עומר בן אל-ח'טאב. לפי המסורת הערבית היה עלי לוחם מוסלמי שנהרג בקרבות עם הצלבנים בסביבת אפולוניה בשנת 1250 בקירוב. הערבים קוראים למקום גם "חַרַם (מקום קדוש) סידנא עלי" או בקיצור אֶל-חַרַם (המקום הקדוש) וזה היה שמו של הכפר הערבי שהיה שם עד 1948. לפי הכתובים עלי בן-עולים מת כבר ב-1081 ולכן ייתכן ונהרג בקרב מול ביזנטים הרבה לפני הגעת הצלבנים.
המבנה הנוכחי של המסגד הוקם בתקופה הממלוכית בשנת 1481. הערבים נהגו לבוא למקום לחגיגה עממית בסוף עונת האבטיחים. זאב וילנאי כותב שהייתה אבן שחורה קבועה בקיר ליד הקבר ושמשה לוודא אם אדם דובר אמת או שקר. היו מעמידים את הנבחן מספר צעדים לפני האבן ומכסים את עיניו. הוא היה צועד ומושיט את ידו קדימה. אם נגעה היד באבן - אות היא שהוא חף מפשע, אבל אם לא - סימן שהוא דובר שקר וחייב להתפלל במקום ולכפר על חטאיו. כיום האבן אינה נמצאת במקום.
בדורות קודמים האמינו השומרונים, כנראה בהשפעת השם עַלִי, שבמקום נמצא קברו של עֵלִי, שהיה כהן במשכן בשילה.
בשנת 1839 נחו במקום השר משה מונטיפיורי ואשתו יהודית במסעם ברכיבה מיפו לחיפה. יהודית מספרת ביומנה:
בשנת 1948 נמלטו התושבים המוסלמים מכפרם עקב מלחמת העצמאות. בשנת 1990 הוחזר המסגד למוסלמים. המקום שופץ והיום קיים בו בית תפילה מוסלמי פעיל.
קסבייה ניאל
קסבייה ניאל (או קסבייה ניל, בצרפתית: Xavier Niel; 25 באוגוסט 1967, קרטיי שבצרפת) הוא איש עסקים ויזם צרפתי יהודי, פעיל בתעשיית התקשורת והטכנולוגיה. ידוע בעיקר כמייסד של ספקית שירותי האינטרנט הצרפתית החלוצית "איליאד" המשווקת תחת המותג "Free", אשר שברה את המונופול של פראנס טלקום בצרפת. בשנת 2014 נמנה במקום החמישי ברשימת עשירי צרפת, ובמקום ה-127 בדירוג העשירים בעולם של הירחון פורבס, עם הון של 9.7 מיליארד דולר אמריקני.
חייו
ניאל נולד לאב קתולי-צרפתי, משפטן, ולאם יהודייה, רואת חשבון במקצועה. כבר בצעירותו החל לעסוק ביוזמה ופיתוח שירותי תקשורת נתונים. בשנת 1984 פתח שירות לשיחות ארוטיות בצ'אט, ובגיל 19 נטש את לימודיו האקדמיים והקים ומכר בהצלחה את החברה הראשונה שלו, ספקית שירותי מיניטל. בשנת 1993 יצר יחד עם חברו את ספקית האינטרנט הראשונה בצרפת, Worldnet, שנמכרה עבור 40 מיליון יורו טרם התפוצצות בועת האינטרנט.
בשנת 1999 הקים את חברת "Free". החברה השיקה בשנת 2002 חבילת פס רחב במחיר הנמוך של 29.99 € לחודש, אירוע שהפך לאבן דרך בתעשיית התקשורת במדינה וגרם ליתר החברות להתיישר על פיו. במקביל, יצר והשיק יחד עם רני אסף את ממיר ה-Freebox: שירות ה"טריפל פליי" (שירותי תקשורת כוללים של טלוויזיה, אינטרנט וטלפון) הראשון בצרפת, תמורת 29.99 € לחודש. ניאל מכהן כסגן יו"ר הדירקטוריון וכמנהל האסטרטגיה הראשי של החברה, ומחזיק ברוב המניות בה. בנוסף, הוא בעל הזכויות לשיר My Way, אותן רכש בשנת 2009.
ניאל נודע ברטוריקה הנלהבת שלו נגד אילי ההון בצרפת ואף כונה "רובין הוד" של השוק הסלולרי. עבור הישגיו בתחום התקשורת קיבל ציונים לשבח ופרסים אחדים, ובהם פרס היזם, וכן נכלל מספר פעמים ברשימות האנשים העשירים והמשפיעים ביותר כיום.
ב-28 במאי 2004 הוגש נגדו כתב אישום, והוא הושם במעצר במשך חודש בגין סרסרות ושימוש לרעה בנכסי החברה, שהתרחשו באחת מחנויות הסקס בבעלותו. ב-30 באוגוסט 2005 בוטלו סעיפי האישום נגדו שעסקו בסרסרות, אולם ב-13 באוקטובר 2006 הוא נידון לשנתיים מאסר על תנאי על ניצול לרעה של נכסי החברה, ושילם קנס 330 אלף אירו.
ב-2009 קיבל זיכיון להקמת חברה סלולרית, ובינואר 2012 השיק את "Free Mobile", שהציעה מסלולים במחירים אגרסיביים שנעו בין 2 ל-19 יורו לחודש, וצירפה אליה 2 מיליון מנויים בתוך חודשיים. במלאת שנה לכניסת החברה לשוק טענו מומחי כלכלה בצרפת כי החברה אחראית להורדת האינפלציה במדינה בכ-0.4 נקודות.
במרץ 2010 היה ניאל שותף מייסד (יחד עם ג'רמי ברבי) של קרן ההון "קימה ונצ'רס", שהשקיעה נכון ליוני 2012 בכ-150 חברות הזנק, ב-18 מדינות. העיתון "ביזנס אינסיידר", תיאר את השניים כמשקיעים מלאכים הפעילים ביותר בעולם. באותה שנה רכש, יחד עם שני שותפים, 64 אחוז מהעיתון "לה מונד", ובעזרת שותפו מיכאל גולן ניהל את תוכנית ההבראה של העיתון. ב-2011 רשם העיתון רווחים לראשונה אחרי שנים ארוכות.
ניאל אחראי להקמתה של קרן Free הממומנת מכספיו האישיים, ושמטרתה לספק תשתית תקשורת בסיסית כגון שיחות לשירותי חירום ושירותים חברתיים וכן גישה לאינטרנט במהירות נמוכה למשקי בית צרפתיים שאינם מנויים על קו טלפון.
במרץ 2013 הקים ומימן בעלות של כ-70 מיליון יורו את בית הספר "42", המיועד להקנות לימודי תכנות ללא תשלום עבור צעירים בגילאי 18–30.
ניאל החזיק ב-30% ממניות בקבוצת "גולן טלקום" שיסד וניהל מיכאל גולן שקודם לכן שימש מנכ"ל חברת הטלקום בבעלות ניאל "Free". החברה זכתה בשנת 2011 במכרז להפעלת חברה סלולרית בישראל. באפריל 2017 נרכשה גולן טלקום (ביניהן מניות ניאל) על ידי חברת אלקטרה צריכה תמורת 350 מיליון ש"ח.
סידנא עלי
המסגד
ייתכן וסידנא עלי הוא גילגול של מצודת הריבאט שהייתה בארסוף כפי שתיאר מוקדסי:
בסמוך למסגד על מצוקי החוף שכנה בעבר "אפולוניה", הקרויה גם ארסוף ותל ארשף, היא עיר עתיקה. העיר הוקמה במאה הרביעית לפני הספירה, תחת השלטון הפרסי. בהמשך, אצל היוונים, שימשה כעיר נמל, ואז גם שונה שמה מארשף, על שם האל רשף, לאפולוניה, על שם האל אפולו. במאות החמישית והשישית לספירה נחשבה אפולוניה לעיר השנייה בגודלה מבין ערי החוף, אחרי העיר העתיקה קיסריה. בתקופה הביזנטית היא המשיכה לגדול ושוב נכבשה, הפעם על ידי המוסלמים. במאה ה-13 עלה למבצר הסולטן הממלוכי ביברס. במקום נערך קרב במשך 40 יום, בסופו נחרבה אפולוניה.
במקום כעת "מבצר אפולוניה" - מסלול הליכה הצופה לים, ועובר דרך אפולוניה ומשקיף על המסגד "סידנא עלי". המקום בחזקת רשות הטבע והגנים.
תחנת המשטרה הבריטית בסידנא עלי
מצפון למסגד נמצא מוסד לשיקום נערים מצפה ים. הבניין הבולט בתוכו הוקם על ידי הבריטים כתחנה של משטרת החופים שצוידה במכ"ם לגילוי אוניות מעפילים.
ב-23 בנובמבר 1945 הצליחה אוניית המעפילים "ברל כצנלסון" להגיע לחופי הארץ ליד חוף שפיים. הספינה התגלתה בידי הבריטים במשטרת סידנא עלי והם הזעיקו כוחות צבא שעצרו חלק מהמעפילים ומאנשי הפלמ"ח שלא הספיקו להתפנות.
בעקבות מקרה זה הוחלט לתקוף ולפוצץ את תחנות משטרת החופים הבריטית בסידנא עלי ובגבעת אולגה. הפעולה בוצעה ב-25 בנובמבר 1945. הבריטים הבחינו בכוח המתקרב ופתחו באש לעברו. הכוח פרץ למקום והניח את חומר הנפץ. הבריטים הוזהרו כי המקום עומד לפני פיצוץ. רובם עזבו את המקום והנשארים נפגעו מהפיצוץ.
בעקבות פעולה זו הטילו הבריטים עוצר על קיבוץ שפיים ועל מושב רשפון, וערכו במקום חיפוש נרחב עם מכשירים מגנטיים לגילוי מחבואי נשק. בשפיים נתקל הצבא בהתנגדות פסיבית ופרץ לקיבוץ בכוח תוך הפעלת גז מדמיע. בצורה דומה פעל במושב רשפון. ההגנה הזעיקה לשני היישובים אלפים מתושבי האזור. הצבא פתח עליהם באש והם נעצרו לאחר שאחד מהם נהרג. הבריטים השלימו את החיפוש ללא התנגדות נוספת. שללם היה ציוד צבאי מועט ומעט תחמושת. עוצר ובקשה למסדר זיהוי הפוגעים בגבעת אולגה הוטל גם בגבעת חיים ומושב חגלה כיוון שעקבות חולית הפושטים הובילה לשם. אלפים מתושבי עמק חפר הגיעו לעזור ליישובים, עקפו את המחסומים חדרו למשק וחלקם צבאו על הגדרות הבריטיות. המצב הסתבך והבריטים ירו על ההמון ובסוף היום נמנו 8 הרוגים יהודיים. אנדרטת המצור על גבעת חיים מוצבת לזכר האירוע ליד גבעת חיים.
הבריטים שיקמו את הבניין תוך זמן קצר והמשיכו לנסות ולאתר בעזרת הרדאר אוניות מעפילים.
מחנה הקומנדו הימי
לאחר מלחמת העצמאות נעשה המקום מרכז אימונים ל"יחידת המתאבדים של אסקימו". מפקד המקום היה אהרון בן יוסף. לאחר כשנתיים מוזגו לשייטת 13 והמחנה נעזב.
אי. ג'יי. רולנד
'''ארל ג'רוד "אי. ג'יי." רולנד (באנגלית: Earl Jerrod "E.J." Rowland'''; נולד ב-18 במאי 1983) הוא כדורסלן אמריקאי-בולגרי המשחק בעמדת הרכז בגליבצה.
קריירת מכללות
את קריירת המכללות שלו החל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, דומינגז הילס בשנים 2001–2002. לאחר שנת משחק בקבוצה עבר למכללת הארטנל. בעונת משחק יחידה בקבוצה, הוביל אותה בנקודות, אסיסטים, חטיפות ואחוז קליעות מהעונשין, והיה לשחקן השנה של קואסט קונפרנס ולחבר חמישיות כל-מדינתיות שונות. הוא סיים את קריירת המכללות שלו בשנתיים של משחק במכללת סנט מרי; היו אלו שנתיים מוצלחות עבורו, והוא הוביל את הקבוצה באסיסטים בשתי השנים. הוצג כ"ראוי לציון" בחמישיות ליגת הווסט קואסט באותה שנה.
קריירה מקצוענית
את הקריירה המקצוענית שלו החל רולנד בפלורידה פליים מליגת הפיתוח של ה-NBA, ולאחר תקופת משחק קצרה בקבוצה עבר לבארונס ריגה הלטבית. את עונת העביר באוסטרליה לפני שעבר לארטלנד דראגונס מהבונדסליגה בכדורסל ב-2007. בעונת היו ממוצעיו 13.6 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק בטלקום בון. הוא עזר לקבוצה להעפיל לגמר הליגה בשנה השנייה ברציפות.
באוגוסט 2015 חתם רולנד על חוזה לעונה בהפועל ירושלים עם אופציה לעונה נוספת. רולנד היה שחקן מפתח וממוצעיו בישראל היו 11 נק', 3 ריב' ו-3.9 אס' למשחק. ב-2 ביולי הודיעה לו הפועל ירושלים שלא תממש עליו את האופציה לעונה נוספת. ב-23 באוגוסט 2016 חתם בחימקי מוסקבה לעונת. ב-17 ביולי 2017 חתם רולנד באסקשהיר הטורקית. ב-1 בפברואר 2019 חתם בפואנלברדה הספרדית. ב-1 במרץ 2021 חתם בשמידור טהראן האיראנית. באפריל 2022 חתם שוב בהפועל ירושלים. ביולי 2022 חתם רולנד במכבי תל אביב בתור שחקן אימונים. ב-17 באוקטובר 2022 חתם רונלד בגליבצה הפולנית.
Bad Story, Happy Ending
Bad Story, Happy Ending ("סיפור רע, סוף טוב") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הפופ פאנק הישראלית יוסלס איי.די, אשר הוקלט באולפני Orange Whipe Studios שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית.
Bad Story, Happy Ending הוא האלבום הראשון של יוסלס איי.די שיצא בחברת התקליטים האמריקאית Kung Fu Records. בעצם החבירה לחברת התקליטים הנ"ל עשתה יוסלס איי די קפיצה אדירה לקראת התמקצעות מוזיקלית והכרה בינלאומית, שילכו ויגברו עם חלוף השנים וצאת האלבומים הבאים. הלהקה עצמה מתייחסת ל - Bad Story, Happy Ending כאלבום שמציג התחלה של הסאונד הנוכחי של הלהקה כיום.
קישורים חיצוניים
Bad Story, Happy Ending
Sister Outsider
Sister Outsider: Essays and Speeches (אחות אאוטסיידרית) הוא אוסף מאסות ונאומים של אודרי לורד, משוררת וסופרת פמיניסטית. הספר נחשב לקלאסיקה וכאבן יסוד משפיעה וחלוצית בהתהוותן של תאוריות פמיניסטיות עכשוויות. בחמישה עשר מאמרים ונאומים שנכתבו בין 1976 ל-1984, לורד חוקרת את המורכבויות של זהות הצטלבותית, כשהיא שואבת מניסיונה האישי עם דיכוי, כולל סקסיזם, הטרוסקסיזם, גזענות, הומופוביה, דיכוי מעמדי, וגילנות. הספר עוסק במגוון רחב של נושאים, כולל אהבה, מלחמה, אימפריאליזם, אלימות משטרתית, בניית קואליציות, אלימות נגד נשים, פמיניזם שחור, ותנועות שונות החותרות לשוויון. חוסר האמון של לורד במערכת הערכים הדומיננטית בארצות הברית, והניתוח שלה על הפנמתה, ניכרת לאורך האוסף.
המאמרים באוסף נלמדים באופן נרחב באוניברסיטאות, והפכו לנושא פופולרי לניתוח אקדמי. המיצוב של דיכויים כמורכבים ומצטלבים שעשתה לורד בעבודתה נחשב לתרומה משמעותית לתאוריה חברתית ביקורתית.
נושאים בספר
האוקסימורון הכלול בשם האוסף, "אחות אאוטסיידרית", מבטא את הטענה של לורד שהזהות שלה כשחורה, אישה, לסבית, אם לבת ולא לבן, משוררת, וחלק ממערכת יחסים מעורבת גזעית מציבה אותה בעמדה ייחודית עם נקודת מבט ייחודית, הן כאחות והן כאאוטסיידרית, שיכולות לשמש כקטליזטור לשינוי. לורד גם מדגישה את השימוש בשירה כצורה לגיטימית של ידע, שיכול להיות כלי חשוב באבחון יחסי הכוחות הקיימים בחברה גזענית ופטריארכלית.
בכל אחד מהמאמרים באוסף, לורד קוראת תיגר על סקסיזם, גזענות, אייג'יזם, ומעמד. היא טוענת ששונות היא כוח דינמי ואמצעי להעצמה ושצריך להכיר בהם ככאלה ולהשתמש בשונות כדי לייצר שינוי יצירתי. לורד מבקשת להחיל את הניתוח שלה לרעיון של שונות לשלב הבא של הפמיניזם, כתגובה לחוסר ההכרה בהבדלים שבין נשים שהוא חלק מהזרם המרכזי של התנועה פמיניסטית. היא גם חוקרת את הבידוד שנשים אפריקאיות-אמריקאיות יכולות להרגיש ואת חוסר האמון והמחסור ביחסי ידידות שבא בעקבותיו.
תקציר התוכן
המאמרים והנאומים של לורד הכלולים בספר הם:
ביקורת והשפעה
Sister Outsider נחשב לתרומה חלוצית וטקסט יסוד של הפמיניזם השחור, וכן של פמיניזם שחור קווירי, פוסטקולוניאלי, של לימודי להט"ב, לימודי פסיכולוגיה ביקורתית, לימודי אפריקאים-אמריקאים, וחשיבה פמיניסטית באופן כללי. העבודה הקאנונית משמשת כמקור ומצוינת כהשפעה על חוקרות מובילות, כדוגמת פטרישה היל קולינס.. דונה הראווי ושרה אחמד. פרסום הספר פגש בשבחים סוערים. מתוך האוסף הזה לורד בנתה את התאוריה החברתית הביקורתית החדשה שלה, אשר רואה דיכויים כחופפים ומצטלבים. היא הציגה את רעיונותיה באופן נגיש ומובן גם למי שאינה באקדמיה, וסיפקה לקהילות שפה שימושית לבטא בה את השונות ואת האופי המורכב של דיכויים.
גם הקבלה הביקורתית של הספר הייתה חיובית ברובה. ביקורות שליליות נטו להתמקד באופנים בהם Sister Outsider גרם להם לאי נוחות כשהם עומתו עם רגשות האשם שלהם כאינדיבידואלים בעלי הזהויות הדומיננטיות בארצות הברית, ובמיוחד כלבנים, כגברים, כצעירים, כרזים, כהטרוסקסואלים, כנוצרים וכבעלי ביטחון כלכלי.
פרידריך פון ברנהרדי
פרידריך אדולף יוליוס פון ברנהרדי (בגרמנית: Friedrich Adolf Julius von Bernhardi; 22 בנובמבר 1849 – 11 בדצמבר 1930) היה קצין פרוסי, גנרל של הקיסרות הגרמנית והיסטוריון צבאי גרמני. נודע בעיקר בשל ספרו רב המכר וההשפעה Deutschland und der Nächste Krieg ("גרמניה והמלחמה הבאה") שראה אור ב-1911 וגיבש את העקרונות המיליטריסטיים הטבועים באופיה של גרמניה כאומה מתפתחת ואת רעיון מרחב המחיה הגרמני הטבעי.
קריירה מוקדמת
פון ברנהרדי נולד ב-22 בנובמבר 1849 בסנקט פטרבורג למשפחת אצולה ממוצא גרמני-בלטי, אביו תאודור פון ברנהרדי היה דיפלומט פרוסי והיסטוריון מכובד, בנם של אוגוסט פרדיננד פון ברנהרדי וסופי לבית טיק (אחות של לודוויג טיק), ואילו אימו הייתה בתו של האדמירל הרוסי אדם יוהאן פון קרוזנשטרן. בשנת 1951 והיגר פון ברנהרדי עם משפחתו לשלזיה, שם התגוררו באחוזת המשפחה בקונרסדורף.
בשנת 1869 התגייס פון ברנהרדי לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט ההוסרים ה-14 (נסיכות הבוחר מהסן ה-2 - פרידריך השני, רוזן הסן-הומבורג), ולחם עמו כלוטננט במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת. פון ברנהרדי היה הקצין הפרוסי הראשון שרכב על סוסו תחת שער הניצחון בפריז במהלך מצעד הכיבוש הפרוסי בבירת צרפת.
טכניקת הרפיה
טכניקת הרפיה או אימון הרפיה היא כל שיטה או תהליך שמסייע לאדם להגיע למצב של רגיעה או להפחית את רמת החרדה או הדחק בה הוא נתון. מטרת הטכניקה היא לסייע בהפחתת מתח השרירים, הורדת לחץ דם, והאטת קצב הנשימה ופעימות הלב. הטכניקה משמשת לעיתים קרובות בתוכניות שונות להתמודדות עם חרדה ודחק, בטיפולים פסיכולוגיים (בעיקר טיפול קוגניטיבי התנהגותי), בהרפיה עצמית של האדם, ועוד.
פרידריך פון ברנהרדי
קריירה מוקדמת
בין השנים 1891–1894 היה נספח צבאי בברן ושימש כראש ענף היסטוריה צבאית במטה הכללי של צבא הקיסרות הגרמנית. התעניינותו התרכזה בפילוסופיה וחקר תורת הלחימה והוא קרא את רוב הספרות הרלוונטית בזמנו. תחילה סיכם את תורת חיל הפרשים ולאחר מכן פנה לגיבוש עקרוני של דרכה הצבאית הראויה של גרמניה לפי כתבי קלאוזביץ, טרייצ'קה ודרווין. ב-1901 מונה למפקד חטיבת הפרשים ה-30, ב-1904 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7, וב-1907 מונה למפקד הקורפוס ה-7 במינסטר, וסטפאליה, אולם התפטר מתפקידו ב-1909 כדי לפנות זמן לכתיבת ספריו. ספרו "גרמניה והמלחמה הבאה" ראה אור ב-1911.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון ברנהרדי לסגן מפקד הקורפוס ה-5 בחזית המערבית. ב-4 בספטמבר 1915 הוא התמנה למפקד דיוויזיית המילואים ה-49 בחזית המזרחית, ופיקד על ההסתערות על ראש הגשר על הנהר סטוחיד (Stochid). ב-6 ביוני מונה פון ברנהרדי למפקד הקורפוס ה-55, והשתתף עמו בבלימת מתקפת ברוסילוב, ועל כך קיבל ב-20 באוגוסט 1916 את עיטור הפור לה מריט. לאחר מכן הועבר לחזית המערבית שם פיקד על גזרת ארמנטייר (Armentières) שבחבל נור-פה דה קאלה. בקרב איפר הרביעי הוביל פון ברנהרדי יחד עם אדולף פון קרלוביץ מפקד הקורפוס ה-19 את המתקפה על הדיוויזיה הפורטוגזית ה-2 שנכנעה לכוחותיהם, ועל כך זכה בתוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט ב-25 במאי 1918. בין עיטוריו הנוספים, צלב מסדר פרנץ יוזף, שני עיטורי צלב הברזל ודרגה שלישית במסדר המג'ידיה.
לאחר המלחמה
פון ברנהרדי היה חבר בולט באיגוד הכול-גרמני, שטיפח עמדות כגון דרוויניזם חברתי, אימפריאליזם גרמני, תמיכה במיעוטים גרמניים אתניים (פולקסדויטשה) ואנטישמיות כולל גיבוש תאוריית הקשר "אגדת תקיעת הסכין בגב" שהסבירה את תבוסת גרמניה במלחמה והפצת הפרוטוקולים של זקני ציון.
פון ברנהרדי מת ב-11 בדצמבר 1930 באירשברג-קונרסדורף, והוא בן 81 שנים.
טכניקת הרפיה
רקע
אחת הדרכים המקובלות כיום להסביר את היווצרותן של הפרעות חרדה או תחושת חרדה ומתח באופן כללי, היא בשילוב שלושה מרכיבים של החרדה:
שלושת מרכיבי החרדה הללו קשורים אחד לשני. למשל, הקוגניציות יכולות לגרום לעלייה בעוררות הפיזיולוגית, שאז מפורשת כחרדה, ובתורה זו עשויה להפריע להתנהגות הגלויה. או הפוך – לעיתים אנשים מגיבים לתחושות פיזיות על ידי פרשנותן כסימנים לחרדה, והדבר מעלה את הסבירות לחוש אפילו יותר חרדים.
פרידריך פון ברנהרדי
הספר "גרמניה והמלחמה הבאה"
פון ברנהרדי קבע, על סמך פרשנות לדרווין, שהמלחמה היא "צורך ביולוגי" והיא, המאבק לקיום, עומדת בבסיס כל החוקים האחרים, בין אם מדובר באינדיבידואל או באומה. כל אומה חייבת להתקדם, או שתירקב ותתנוון. לגרמניה בפרט יש ייעוד להיות מעצמה עולמית ועליה להתקדם בכל דרך להשיג ייעוד זה. כל צעד שאינו מכוון למאבק על מנת להיהפך למעצמה מדרדר את גרמניה ומנוון אותה. גרמניה "דחוקה לתחומים צרים ולא-טבעיים", מרחב המחיה הגרמני משתרע הרחק מעבר לגבולותיה, כפי שנקבעו בהסכמים ובאיחוד גרמניה. שטחי גרמניה כוללים את פולין ומערב רוסיה, את אלזס-לורן, את חבל הסודטים ועוד. מטרתה המוסרית של גרמניה הוא ראשית להרחיב את גבולותיה ואז להרחיב את שטח השפעתה, ההולמת את חשיבותה. הגרמנים לא רק רשאים לתבוע זאת, הם מחויבים לכך מוסרית וטבעית. "הכיבוש", מסכם פון ברנהרדי את ניתוחו הראשוני, "הוא חוק של הכרח בל-יגונה".
לאחר הוכחת ה"הכרח" ממשיך פון ברנהרדי לפרט את שיטות הפעולה. שיטת הפעולה היחידה היא התקפה יזומה. הוא רואה בכניעה לאמנות והסכמים בינלאומיים בגידה בייעוד. "יש להנחית את המכה ברגע המתאים ביותר", שיקולים של יחסים בינלאומיים ודעת הקהילה הבינלאומית הם עיכובים מיותרים שאין להתעכב בגללם. מוקד ההתקפה הראשון אותו סימן פון ברנהרדי היה צרפת. "יש להרוס הרס גמור כל כך את צרפת עד שלא תוכל עוד לעמוד בדרכנו לעולם. יש להרסה עד היסוד אחת ולתמיד כמעצמה."
טכניקת הרפיה
רקע
התחושות הפיזיות של חרדה הן תוצאה של שינויים בעוררות הפיזיולוגית בעקבות עלייה בפעילות מערכת העצבים הסימפטטית, שנועדה להתמודד עם המצב המאיים. נוצרים שינויים גופניים טבעיים שאינם נעימים, אך גם אינם מסוכנים. אך במקרים רבים, האדם מפרש את התחושות הפיזיות כמאוד מסוכנות או מאיימות. למשל, הוא נעשה מודע לכל שינוי בתחושותיו הגופניות, וכשהוא מזהה האצה של קצב הלב, הוא מפרש שינוי זה כסימן לכך שהוא עומד למות, להתעלף או לאבד שליטה. הפרשנות, שלרוב אינה נכונה, יכולה להיות מאוד מפחידה, וכך להעלות את רמת החרדה. עלייה זו בחרדה, תביא לרמות גבוהות יותר של עוררות פיזיולוגית, שבתגובה יכולות לגרום לדאגה רבה עוד יותר. כך נוצר מעגל הרסני, שיוצר הרגשת חרדה גוברת.
הרפיה היא מצב של עוררות נמוכה שהאדם יוצר, באמצעות שחרור הדרגתי של חלקי הגוף השונים, עד כדי מנוחה כוללת של כל הגוף. מטרתה היא להפחית את הסימפטומים הפיזיולוגיים הלא נעימים הללו, את המתח בשרירים ואת החרדה. הטכניקה משתמשת במערכות גופניות שהאדם יכול לשלוט עליהן, כגון הנשימה והשרירים, וזאת כדי שבהדרגה ניתן יהיה להשפיע גם על מערכות גופניות עדינות יותר שיש לאדם פחות שליטה עליהן, כגון קצב פעימות הלב. במחקרים נמצא כי במהלך הרפיה עמוקה נמצאים גלי המוח של האדם בתבנית "גלי אלפא", שמקושרת לתחושה של מרגוע ואושר. כיום אחת ההנחות המקובלות היא כי אימון בהרפיה מאפשר רגיעה ותחושת שליטה, המקלה על תחושות החרדה.
אוכלוסיית היעד לשימוש בהרפיה
הרפיה מתאימה כשיטת טיפול בעיקר לאנשים שסובלים ממתיחות, לחץ נפשי וחרדה, בין אם מדובר בהפרעת חרדה או פאניקה קיצונית מאובחנת, ובין אם מדובר בלחץ יומיומי נורמטיבי כתוצאה מעיסוק תובעני, בו שימוש בטכניקה יכול להיות דרך לשיפור איכות החיים ויכולת ההתמודדות. על פי מחקרים רבים שנערכו בתחום החל משנות ה-60, נראה כי יש להרפיה יתרונות גם כאמצעי לשליטה בכאבים, הפחתת קצב לב ולחץ דם גבוה, ושיפור המערכת החיסונית, ולפיכך היא מתאימה גם לשימוש במצבים רפואיים. מכיוון שרוב האנשים סובלים מצורה כלשהי של לחץ נפשי, יש הטוענים כי השיטה יכולה לעזור כמעט לכל אחד. עם זאת, מרבית הפסיכולוגים מסתייגים מכך, ממליצים שלא לתלות ציפיות גבוהות מדי בהרפיה כפתרון לכל בעיה, ומעדיפים לשלב את הטכניקה עם שיטות אחרות, כגון טיפול קוגניטיבי במחשבות השליליות של האדם, לימוד אסטרטגיות התמודדות, אימון באסרטיביות, ופסיכותרפיה מעמיקה לסוגיה.
במקרים כגון אדם הסובל מהפרעת אישיות כלשהי – יש צורך בבחינה עמוקה יותר של חיי הנפש של המטופל, בשיטות פסיכותרפיה מעמיקה למיניהן. עם זאת, ניתן להשתמש בשיטה גם עבור אנשים בעלי קשיים אלו, אם יש להם קושי ספציפי של תחושת חרדה, למשל אדם עם הפרעת אישיות שסובל מחרדת בחינות - ניתן לטפל ספציפית בחרדה זו באמצעות הרפיה.
באופן כללי, אנשים שמגלים התנגדות לאימון בהרפיה, אין להם עניין בכך, ולאחר זמן עדיין מורגש כאילו הדבר נכפה עליהם – ייתכן כי אינם מתאימים להמשך טיפול מסוג זה, אלא לטיפולים מסוגים אחרים.
תהליך הטיפול באמצעות הרפיה
בטיפול באמצעות הרפיה, למשל במקרה של חרדה, מנסים תחילה המטפל והמטופל להבין את הסיבה לאימוני ההרפיה, למשל באמצעות פירוט התאוריה הנ"ל על מרכיבי החרדה והאופן בו הרפיה תוכל לעזור. בהמשך המטפל מתאר מה יהיה תהליך האימון ושלביו.
תפקיד המטפל בטיפול בהרפיה הוא משמעותי - הוא צריך לתת למטופל תחושה רגועה, להביע התנהלות שקטה ומלאת ביטחון. זאת במטרה להמחיש למטופל בדוגמה אישית את עקרונות ההרפיה, וכן במטרה להעניק לו תחושת ביטחון ורוגע, וליצור אמון, שהוא מרכיב חיוני במפגש בו המטופל לרוב עוצם עיניים ומאזין להוראות המטפל. המטפל יכול להביע רוגע בהתנהלותו באמצעות שפת גוף רגועה, קול איטי ורך, מקצב דיבור מותאם, ועוד.
החדר בו מתבצעת ההרפיה צריך להיות שקט, ללא רעשי רקע והפרעות, שרוי בטמפרטורה מעט מעל הממוצע (ככל שעובר הזמן, עשוי אדם שיושב או שוכב בלי תנועה במהלך ההרפיה לחוש בקור, ותחושת הקור עלולה להגביר את החרדה מתסמין פיזיולוגי זה), אור מעומעם יחסית, ובישיבה על כיסאות נוחים או מזרן / שטיח רך. יש המשתמשים גם בהשמעת מוזיקה מרגיעה, שנועדה להגביר את החוויה והאווירה, אך נטען כי רצוי לא להשתמש בה כל הזמן, כדי שהמטופל לא יהיה תלוי בה ויוכל לבצע הרפיה גם בלעדיה. מבחינת הזמן המתאים לתרגול הרפיה - מומלץ לבצע הרפיה לא מיד אחרי הארוחה, לא כשרמת העייפות גבוהה, ולא לפני השינה (המטרה בהרפיה אינה להירדם אלא להפחית לחץ וחרדה). ניתן להסיר משקפיים, לחלוץ נעליים ולשחרר מעט חגורות ובגדים הדוקים מדי. יש לתכנן את הזמן כך שהתרגיל יימשך בין 20 דקות לשעה, אך יש תרגילים מקוצרים שעשויים להימשך 5-10 דקות.
תנוחת הגוף המומלצת בהרפיה לרוב היא תנוחת שכיבה, אך אנשים רבים חשים פגיעים וחרדים בתנוחה זו בהקשר זה, או נוטים יותר להירדם, ולכן תנוחת ישיבה עשויה להתאים יותר.
נשימה נשלטת היא מרכיב מרכזי בהרפיה. מצב הנשימה עובר באופן טבעי מנשימות קצרות ושטוחות יחסית, למצב שבו הנשימות ארוכות ועמוקות יותר. נשימה נכונה במצב הרפיה צריכה להיות איטית, עמוקה, מאוזנת, זורמת בצורה חלקה ובתבנית קבועה פנימה והחוצה, בקלילות. בהרפיה יש חשיבות, בין השאר, לשָלָב של נשיפת האוויר, בכל שחרור של האוויר החוצה נכנס הגוף להרפיה עמוקה יותר. טכניקה אפשרית לשימוש בנשימה יחד עם טכניקות הרפיה למיניהן, היא למשל הסבת תשומת הלב למרווחים הקבועים של הנשימה, ולאופן שבו היא נכנסת ויוצאת.
הרפיה הדרגתית
הרפיית שרירים הדרגתית (Progressive muscle relaxation) היא אחת משיטות ההרפיה הקלאסיות והוותיקות בעידן המודרני, שהבסיס לה פותח בשנות ה-30 על ידי הרופא האמריקאי אדמונד ג'ייקובסון. זו שיטה מקובלת ונפוצה יחסית בשימוש בטיפולי הרפיה עד היום. בהמשך נוצרו שיטות אחרות כווריאציות שונות לגרסה המקורית הזו.
שלבי ההרפיה ההדרגתית:
כיוון ההרפיה הוא במעלה הגוף, כלומר עבודה על מתיחת ושחרור קבוצות שרירים מכפות הרגליים ועד לראש. בחלק מהגרסאות כיוון ההרפיה הוא הפוך, מלמעלה למטה. יש המתמקדים בהרפיית כ-10 קבוצות שרירים גדולות לאורך הגוף, ויש שפורטים לשרירים קטנים ורבים יותר. ניתן לשלב בהמשך לתרגיל ההרפיה גם תרגול של דמיון מודרך, בו האדם מדמה דימויים חיוביים ונעימים שתורמים לתחושת הרוגע שיוצרת ההרפיה.
סיום ההרפיה הוא משמעותי – המטפל "מחזיר" את המטופל לחדר ולמציאות בהדרגה. ניתן לעשות זאת באמצעות ספירה לאחור, עד חזרה לערנות מלאה. ניתן לשוחח על ההרגשה שהייתה במהלך ההרפיה ולאחריה.
חשיבות האימון והתרגול בהרפיה היא גבוהה, וזאת במטרה לרכוש מיומנות גבוהה בה, וכך להשיג תוצאות אפקטיביות יותר בהפחתת המתח והחרדה. בהקשר הטיפולי, מתקיימים לשם כך תרגילי הרפיה בסדרה של מפגשים טיפוליים (עם או בלי שילוב של טכניקות קוגניטיביות ואחרות), וניתנים "שיעורי בית" לתרגול בבית מדי יום, לעיתים בסיוע הקלטות של הוראות ההרפיה.
מלחמת הרימום
מלחמת הרימום (אנגלית: The Uplift War) הוא ספר מדע בדיוני שנכתב על ידי דייוויד ברין במסגרת סדרת הספרים עולם הרימום הכוללת שישה ספרים. זהו הספר השלישי בסדרה. הספר נכתב בשנת 1987.
הספר היה מועמד בשנת 1987 לפרס נבולה בקטגוריית הרומן הטוב ביותר, בשנת 1988 זכה בפרס הוגו ובפרס לוקוס של כתב העת לוקוס. הספר תורגם לעברית על ידי רחביה ברמן ויצא בשנת 1999 בהוצאת אופוס.
היקום הבדיוני בספר
הספר עוסק ביקום בדיוני המתקיים יותר ממיליארד שנים, שבו גזע של יצורים לא יכול להגיע לתבונה מבלי שגזע אחר יחליט לקחת אותו תחת חסותו ולרומם אותו בעזרת הנדסה גנטית. גזע שרומם הופך ללקוח של הגזע שרומם אותו ונעשה משועבד לו לצמיתות כדי לשלם את חובו לגזע הפטרון. מעמדו וחשיבותו של גזע גלקטי בקרב הגזעים השונים נקבע לפי חשיבות הגזע הפטרון שלו ושושלת הגזעים הפטרונים שלו, ולפי רשימת הלקוחות שרומם וכמותם. היחידים שהגיעו לתבונה מבלי שיהיה להם גזע פטרון הם בני האדם ולכן הם נקראים "יתומי פרא" ונחשבים נחותים בקרב הגזעים האחרים. בני האדם בתורם רוממו את השימפנזים ואת הדולפינים ובהסתר הם עובדים על רימום הגורילות. בני האדם הם ליברלים ביחס ללקוחותיהם, גישתם יוצרת בעיה לגזעים האחרים. אחת התעלומות המעסיקה את הגזעים השונים הוא מי רומם את האנושות.
העלילה מתרחשת בעולם בשם גארת שעבר לפני 50,000 שנים תהליך הארצה והוחכר לגזע בשם "בורוראלי". גזע זה רומם ולאחר מכן עבר נסיגה והוא כמעט השמיד את העולם על ידי הרס המערכת האקולוגית שלו כשנהג לצוד באופן מסיבי את היצורים הילידים הגדולים שחיו בגארת. כתוצאה ממעשיהם נענשו הבורוראלי על ידי הציוויליזציה הגלקטית והם חוסלו לחלוטין. גזע ה"הנאהאלי" שרומם אותם איבד את מעמדו וחזר להיות כפוף לגזע ה"ת'נאנין" שהוא גזע קנאי חסר חוש הומור ובעל חוש כבוד. כמה עשרות שנים לפני המאורעות המתוארים ברומן, בני שבט כדור הארץ חכרו את הכוכב בתמורה להתחייבות שלהם לשקם את הביוספירה של גארת. בשלב בו מתחיל הסיפור הושלם הסקר האקולוגי של הכוכב לפני העברתו לארצנים (שבט כדור הארץ)
העלילה מתרחשת בשנת 2489, כ-200 שנה לאחר שבני האדם התקבלו לתרבות הגלקטית. גזע ה"גוברו" שהוא גזע גלקטי דמוי עוף מחליט לפלוש לג'ארת זהו גזע שמרני וחסר חוש הומור. הסיבה לפלישה הוא גילוי שגילתה ספינת מחקר ארצנית הנושאת עליה צוות אנושי ודולפינים, ושמה "סטריקר". הספינה התרסקה בעולם עשוי מים שלא מופה, והגילוי קשור באבות הראשונים של תהליך הרימום ומה עלה בגורלם. (סיפורה של הסטריקר מתואר בספר "גאות הכוכב")
הספר מתאר את מאבקם של בני האדם והשימפנזים תושבי גארת בכוחות הפולשים והסיוע שהם מקבלים משגריר הגזע "טימברימים", והבת שלו במאבקם. זהו גזע בעל יכולת לשנות את מבנה גופו, ובעל חוש הומור. הגזע הוא בעל ברית של הארצנים. במרכז הסיפור "רוברט אוניגל" שהוא מגזע בני האדם, הוא סרן במיליציית המושבה של גארת והוא בנה של מייגן אוניגל המתאמת הכוכבית (מעין מושלת הכוכב), "אות'קקאלת'ינג" השגריר הטימברימי במושבה ובתו את'קלנה, המשנה את גופה כדי שתראה יותר כבת אדם ושותפה למאבקו של רוברט אוניגל. דמות חשובה נוספת הוא השימפנזה פייבן בולגר שהוא אקולוג נאו-שימפנזה סגן במיליציית המושבה וחברו של רוברט אוניגל.
בספר מתוארים גזעים רבים, חלקם באופן משעשע. כל פרק בספר מוקדש לדמות מסוימת ומספר את סיפור הדמות בעת המאבק.
מרדכי מירוני
מרדכי (מוטי) מירוני (נולד ב-1945) הוא פרופסור למשפטים, חתן פרס בר-ניב למשפט העבודה (1989) ומבכירי המגשרים בישראל. פרופסור מן המניין למשפטים (אמריטוס) באוניברסיטת חיפה ופרופסור נלווה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת רייכמן. שימש כחבר סגל באוניברסיטת תל אביב, כפרופסור אורח באוניברסיטאות בעולם וכמרצה אורח בתוכניות לימוד ביישוב סכסוכים ובמשפט ספורט בחו"ל.
כאיש אקדמיה וחוקר, מירוני עוסק בשני תחומים: יישוב סכסוכים (גישור, בוררות וכלים היברידיים) ודיני עבודה (עם התמחות מיוחדת ביישוב סכסוכי עבודה, שביתות בשירותים חיוניים והתפר שבין יחסי עבודה ודיני עבודה).
וולטר פיסטון
וולטר פיסטון (באנגלית: Walter Hamor Piston Jr. 20 בינואר 1894 - 12 בנובמבר 1976) היה מלחין אמריקאי, תאורטיקאי מוזיקה ופרופסור למוזיקה באוניברסיטת הרווארד. בין תלמידיו לרוי אנדרסון, ליאונרד ברנשטיין ואליוט קרטר.
מרדכי מירוני
במקביל לקריירה אקדמית, ניהל קריירה מקצועית הן כעורך דין מומחה למשפט עבודה ויחסי עבודה, בדגש על יישוב סכסוכי עבודה, והן כמגשר ובורר בתחום יחסי עבודה, משפט אזרחי מסחרי, סכסוכים במרחב הציבורי, סכסוכי ספורט וגישור פוליטי.
וולטר פיסטון
חייו
פיסטון נולד ברוקלנד, מיין. בשנת 1905 עברה משפחתו לבוסטון. לאחר לימודי מכונאות ואחר אמנות, שינה את הכיוון למוזיקה והתפרנס תקופה מסוימת בנגינה בכינור ובפסנתר בתזמורות ריקודים. במלחמת העולם הראשונה שירת כנגן בתזמורת כלי נשיפה, לאחר שלמד בכוחות עצמו ותוך זמן קצר לנגן בסקסופון. במהלך שירותו בתזמורת הצבאית, למד לנגן גם בכלי נשיפה אחרים.
מרדכי מירוני
ביוגרפיה
מוטי מירוני נולד ב-1945 בתל אביב וגדל בה. בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1970), תואר שני בלימודי עבודה מאוניברסיטת מינסוטה (1975) ותואר דוקטור בלימודי עבודה מאוניברסיטת קורנל (1978).
וולטר פיסטון
חייו
פיסטון התקבל להרווארד בשנת 1920, שם למד קונטרפונקט אצל ארצ'יבלד דייוויסון, קאנון ופוגה אצל קליפורד היילמן, הרמוניה למתקדמים אצל אדוארד בלנטיין והלחנה ותולדות המוזיקה אצל אדוארד ברלינגיים היל. פיסטון עבד לעיתים קרובות כעוזר לכמה מן הפרופסורים למוזיקה בהרווארד וניצח על תזמורת הסטודנטים.
מרדכי מירוני
קריירה אקדמית
לאחר סיום לימודי הדוקטורט, השלים שנת פוסט-דוקטורט במכון המחקר Institute of Law Research and Reform באוניברסיטת אלברטה. הוא שב לישראל והצטרף כחבר סגל לאוניברסיטת תל אביב, תחילה במינוי משותף של הפקולטה למשפטים ושל החוג ללימודי עבודה ולאחר מכן כפרופסור חבר בפקולטה למשפטים. בשנת 1999 עבר לפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. משמש גם כפרופסור נלווה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת רייכמן מאז הקמתה כמרכז הבינתחומי הרצליה בשנת 1994.
וולטר פיסטון
חייו
ב-1920 נשא פיסטון לאישה את הציירת קתרין נסון (1892 - 1976), שהייתה גם היא סטודנטית בבית הספר לאמנויות. הם נשארו נשואים עד מותה בפברואר 1976, חודשים ספורים לפני מותו הוא.
מרדכי מירוני
קריירה אקדמית
בשנת 1989 הוענק לו פרס בר-ניב למשפט העבודה.
וולטר פיסטון
חייו
לאחר סיום לימודיו בהרווארד בהצטיינות יתרה, קיבל פיסטון גמלת פיין ללימודים בחו"ל הוא בחר לנסוע לפריז, שם התגורר מ-1924 עד 1926. בבית הספר הלאומי למוזיקה בפריז למד פיסטון הלחנה וקונטרפונקט אצל נדיה בולאנז'ה, הלחנה אצל פול דיקא וכינור אצל ג'ורג'ה אנסקו. יצירתו "שלושה קטעים לחליל, קלרינט ובסון" מ-1925 הייתה הפרטיטורה הראשונה שפרסם.
מרדכי מירוני
קריירה מקצועית
גישר במאות סכסוכים אזרחיים-מסחריים וסכסוכי עבודה מורכבים והיה מעורב כמגשר מוביל בסכסוכי ענק, בהם הסכסוך בין אלמנות ויתומי צה"ל לבין ארגון "יד לבנים" בנוגע לדרישה של אלמנות ויתומי צה"ל לייצוג נפרד מן ההורים השכולים, שביתת הרופאים (בשנת 2000), שביתת המתמחים והרופאים הצעירים (בשנת 2011). כמו כן היה מעורב בבניית התשתית לתהליך הגישור הגדול בין מדינת ישראל לבין הבדואים.
וולטר פיסטון
חייו
פיסטון לימד בהרווארד מ-1926 עד פרישתו ב-1960. בין תלמידיו היו סמיואל אדלר, לרוי אנדרסון, ארתור ברגר, ליאונרד ברנשטיין, אליוט קרטר, ג'ון הרביסון ועוד. בשנת 1937 כתב פיסטון את הסימפוניה הראשונה שלו וניצח על ביצוע הבכורה עם התזמורת הסימפונית של בוסטון ב-8 באפריל 1938.
מרדכי מירוני
קריירה מקצועית
לצד פעילותו כמגשר, משמש מירוני גם כבורר ונמנה עם רשימת הבוררים בחברת אל על, בבנק מזרחי טפחות, בענף התובלה ובמוסד לבוררות עסקית.
וולטר פיסטון
חייו
יצירת המחול היחידה של פיסטון, "החלילן המופלא", נכתבה לתזמורת הטיילת של בוסטון, שניגנה אותה בביצוע בכורה בניצוח ארתור פידלר ב-30 בכמאי 1938. הרקדנים היו הנס ויינר ולהקתו. זמן קצר לאחר זאת ערך פיסטון סוויטה קונצרטית, שכללה "מבחר ממיטב הקטעים של הבלט." בביצוע הבכורה של הגרסה הזאת ניצח פריץ ריינר על התזמורת הסימפונית של פיטסבורג ב-22 בנובמבר 1940. ליאונרד סלטקין ותזמורת סנט לואיס כללו את הסוויטה בתקליטור של RCA ויקטור משנת 1991, שהיו בו "שלושה רישומים מניו אינגלנד" של פיסטון והסימפוניה השישית שלו.
מרדכי מירוני
פעילות ציבורית
כאחד מראשוני המגשרים בארץ, מילא במסגרת עשייתו הציבורית לקידום הגישור בישראל ובעולם כמה תפקידים ציבוריים. בהם: הנשיא הראשון של עמותת המגשרים, חבר הוועדה המייעצת של המרכז הארצי לגישור במשרד המשפטים, יו"ר הוועדה ליישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות של לשכת עורכי הדין, שופט ובורר בתחרות הבינלאומית לגישור של ה-ICC בפריז ויו"ר משותף של קבוצת העבודה הבינלאומית לפיתוח ולהסדרת השימוש בכלים היברידיים ליישוב סכסוכים מסחריים בינלאומיים.
מירוני פיתח יחד עם דייוויד מאץ (David Matz) מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט את תוכנית הגישור בתביעות קטנות שהפך למודל של הפרקטיקום בהכשרה בגישור ומילא תפקיד ראשי בסרט ההדרכה שהפיק משרד המשפטים על תהליך הגישור. מירוני גם מעורב ביוזמות בינלאומיות לקידום הגישור בסכסוכי ספורט ולהסדרת התחום המתפתח של כלים היברידיים ליישוב סכסוכים מסחריים בינלאומיים.
וולטר פיסטון
חייו
פיסטון למד את שיטת שנים-עשר הטונים של ארנולד שנברג ועשה שימוש בהיבטים שלה כבר בסונאטה לחליל ופסנתר משנת 1930 ובסימפוניה הראשונה (1937). יצירתו הראשונה שנכתבה כולה בשיטת שנים-עשר הטונים הייתה "תרגיל כרומטי על השם באך" לעוגב (1940), שיש בה בכל זאת תחושה לא ברורה של סולם. פיסטון המשיך אומנם להשתמש ביסודות של שנים-עשר טונים לכל אורך הקריירה שלו, אך נוכחותם בולטת הרבה יותר בסימפוניה השמינית (1965) וביצירות שנכתבו אחריה: הווריאציות לצ'לו ותזמורת (1966), קונצ'רטו לקלרינט (1967), "ריצ'רקארה לתזמורת", פנטזיה לכינור ותזמורת (1970) וקונצ'רטו לחליל (1971).
ב-1943 הזמינה קרן אליס מ. דיטסון מאוניברסיטת קולומביה את הסימפוניה השנייה של פיסטון, שנוגנה בהשמעת בכורה על ידי התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית ב-5 במרץ 1944 וזכתה בפרס חוג מבקרי המוזיקה של ניו יורק. הסימפוניה הבאה שלו, השלישית, זיכתה אותו בפרס פוליצר, וכמוה גם הסימפוניה השביעית. הקונצ'רטו שלו לוויולה ורביעיית מיתרים מס' 5 קיבלו גם הם את פרס חוג המבקרים.
פיסטון כתב ארבעה ספרים על ההיבטים הטכניים של תאוריית המוזיקה, שנחשבים לקלאסיקה, כל אחד בתחומו: "עקרונות האנאליזה ההרמונית", "קונטרפונקט", "תזמור" ו"הרמוניה". הספר האחרון זכה לארבע הוצאות בתקופת חייו של פיסטון ותורגם לשפות אחדות ועודנו נחשב (בשינויים ועריכות של מארק דה-ווטו) בשנת 2009 לספר לימוד תקני בהרמוניה.
וולטר פיסטון מת בביתו בבלמונט, מסצ'וסטס ב-12 בנובמבר 1976.
קמפ דייוויד
המעון נבנה כמחנה נופש לעובדי הממשל האמריקני ומשפחותיהם. הבנייה החלה בשנת 1935 כחלק ממפעל הניו דיל והושלמה בשנת 1938. בשנת 1952 הוסב המקום למעון נשיאותי על ידי הנשיא ה-34 דווייט אייזנהאואר, אשר קרא למקום על שמם של אביו ונכדו, אשר שניהם נקראו דייוויד. המקום סגור לגישת הציבור הרחב ואף אינו מופיע על מפות הפארק הלאומי שבתחומו הוא נמצא.
השימוש במקום
כל נשיאי ארצות הברית מאז דווייט אייזנהאואר השתמשו בקמפ דייוויד:
דר וסוחרת
דר וסוחרת הוא ארגון להפצת שיעורי תורה ויהדות דרך הלוויין. ארגון זה התפרסם בשל העברת שיעורו המפורסם של הרב עובדיה יוסף במוצאי שבתות.
היסטוריה
הארגון נוסד על ידי שלום סעדון והחל לפעול באדר תשנ"ג (1993) תחילה בשידורי ניסיון ולאחר תקופה שודר באופן קבוע דרך הלווין השיעור של הרב עובדיה יוסף מבית הכנסת היזדים בכל מוצאי שבת. בהמשך הועבר בלוויין גם שיעורו של הרב מבית הכנסת יחווה דעת בימי שלישי, בעין יעקב.
בשאר ימות השבוע מועברים שיעורים מרבנים שונים. ביום ראשון מועבר שיעור של הרב בניהו שמואלי. ביום שני שודר במשך שנים שיעורו של הרב מרדכי אליהו והחל מתשע"ז מועבר שיעורו של הרב אייל עמרמי. ביום רביעי מועבר שיעורו של הרב דניאל זר וביום חמישי שיעורו של הרב ראובן אלבז מבית המדרש ישיבת אור החיים.
השיעור נקלט בארץ וברחבי העולם, לכ-500 נקודות. ובאיראן ישנם כ-250 מוקדים. הרב אוריאל דוידי רבה הראשי של פרס לשעבר, שעלה לישראל סיפר, כי בפרס ישנם בערך 15-17 אלף יהודים שומרי מסורת ומצוות והם כמהים לשמוע דברי תורה בשפה המובנת להם ולכן ביקשו שרב פרסי, היודע את שפת המדינה, יתרגם להם את שיעוריו של הרב יוסף, בשידוריו בלוויין.
את שידורי דר וסוחרת היו מעבירים ערוצי הקודש רדיו כל האמת, רדיו קול הנשמה ועוד. כיום מועבר השיעור בכאן מורשת, ברדיו קול חי בערוץ 2000, ובקו המידע 'קול מרן'.
שמו של הארגון נגזר מהפסוק במגילת אסתר "עַ֛ל רִֽצְפַ֥ת בַּהַט־וָשֵׁ֖שׁ וְדַ֥ר וְסֹחָֽרֶת" (מגילת אסתר א,ו)
החיבור לערוץ נעשה באמצעות ממיר מיוחד אשר ניתן לקלוט בו רק את תדר הערוץ. צלחות הלווין מותקנות בבתים פרטיים, ובתי הכנסת.
החל משנת תשע"ג השיעור במוצ"ש מועבר על ידי הרב הראשי לישראל הרב יצחק יוסף. לפני כל שיעור ישנו את "הרב המקדים" כשבכל שבוע יש רב אחר.
השיעור במוצ"ש
בכל שבוע ישנו 'רב מקדים' שמוסר שיעור או שיחה בפרשת שבוע. בין הרבנים שהשתתפו: הרב יהושע ממן, הרב אליהו בקשי דורון, הרב יצחק אזרחי, הרב יצחק דוד גרוסמן, הרב ברוך מרדכי אזרחי, הרב אליעזר שלמה שיק, הרב ראובן אלבז, הרב ציון בוארון, הרב יעקב זמיר, הרב דוד לאו, הרב אשר וייס, הרב מרדכי נויגרשל, הרב בניהו שמואלי, הרב זמיר כהן, הרב בן ציון מוצפי, הרב שלמה מחפוד, הרב יצחק אלמליח, הרב שמואל רבינוביץ הרב שמעון אליטוב, הרב אליהו בר שלום, הרב בן ציון קוק, הרב יוסף חברוני, וד"ר אלי שוסהיים.
מדי שנה בתחילת חודש חשון נערך במסגרת השיעור השבועי עצרת אזכרה לרב עובדיה יוסף בהשתתפות רבנים שונים, בין היתר הרב ברוך מרדכי אזרחי הרב אברהם יוסף ועוד
אחד האירועים הבולטים בשיעור היה רצח רבין שהתרחש בעיצומו של שיעור. הרב עובדיה קטע את שיעורו לאחר שרשתות התקשורת היו צריכים את הלווין לשדר לעולם, מפעילי הלווין ניגשו לרב עובדיה ואמרו לו על כך, והרב ערך מי שברך לראש הממשלה יצחק רבין וסיים את השיעור.
השיעורים בערוץ
ביום ראשון של הרב בניהו שמואלי
ביום שני שודר במשך שנים שיעורו של הרב מרדכי אליהו, לאחרונה (תשע"ז) מועבר שיעורו של הרב אייל עמרמי משכונת הר חומה.
ביום רביעי מועבר שיעורו של הרב דניאל זר ממוסדות 'אור דוד' בבני ברק.
ביום חמישי בשעה 22:00 שיעורו של הרב ראובן אלבז מבית המדרש 'ישיבת אור החיים', החל משנת תשע"ח בשעה 23:00 שיעורו של הרב ליאור גלזר מבית המדרש יביע אומר בבני ברק
בימי חודש אלול עד יום כיפור מועבר לאחר השיעור אמירת סליחות עם החזן משה חבושה.
החל מחודש טבת תשע"ו (2016) השיעורים מועברים בשידור חי גם דרך יוטיוב.
מדי שנה בערב יום כיפור, מועבר הסליחות ומעמד התרת נדרים בכותל המערבי בשידור חי. הארגון הוציא דיסקים של השיעורים בוידאו ובMP3. כמו כן הפיצה עלון שבועי ובו תוכני השיעור. החל משנת תשע"ד יוצא לאור עלון שבועי שנקרא 'בית מרן' ובו נכתב השיעור כפי שמועבר על ידי דר וסוחרת.
במשך השנים יצאו לאור ספרים מהשיעור
קוליברי אדום-חזה מצוי
קוליברי אדום-חזה מצוי (שם מדעי: Archilochus colubris) הוא מין של עוף קטן גוף ממשפחת הקוליבריים שבסדרת הקוליבראים.
מאפיינים
אורכו בין 7 ל-9 סנטימטרים, מוטת כנפיו בין 8 ל-11 סנטימטרים והוא שוקל בין 2 ל-6 גרמים בלבד.
צבע גבם של פרטים בוגרים הוא ירוק מתכתי עד כחלחל, ואילו בטנם וגחונם בצבע לבן עד אפרפר. כנפיהם ישרות, קצרות ורזות. לזכרים בוגרים גרון, צוואר וחלק מהחזה בצבע אדום או כתום בוהק (וזהו גם מקור שמם), וזנב שחרחר המתפצל מכמה נוצות בצורת מזלג. לנקבה זנב שחור המעוגל בקצותיו וצווארה וחזה לא צבועים באדום, אולם לפעמים נראים נקודות לבנות על צווארה.
בטבע, נפוץ הקוליברי אדום-החזה במרחבים פתוחים ברוב הערבות שבמזרח ומעט במערב אמריקה הצפונית וקנדה, וזהו הקוליברי היחיד הנפוץ במזרח אמריקה הצפונית. הנקבה בונה קן באזור קשה יחסית לגישה כדי למנוע את כניסתם של טורפים, על שיח או עץ. גם הנקבה וגם הזכר מגנים על נחלתם בתוקפנות ומנסים עד כמה שהם מסוגלים, בהתחשב בממדי גופם, למנוע מפולשים להתקרב אל הקן ואל נחלתם. התוקפנות מורגשת במיוחד לקראת סוף הקיץ או תחילת הסתיו, כשהם משתדלים לאגור כמה שיותר מזון ולהשמין כהכנה לנדידה לאזורים חמים.
הקוליברי אדום-החזה נודד, ומבלה את החורף במקסיקו ובמרכז אמריקה; זאת בשל תנאי המחיה הקשים בחורף הקר של אמריקה הצפונית. במהלך הנדידה, חלק מהקוליברים עוברים מרחק של כ-965 ק"מ ללא עצירה לאורך מפרץ מקסיקו, מפנמה לפלורידה. הקוליברים מתרבים ביערות נשירים במזרח ארצות הברית ובדרום קנדה, במיוחד באונטריו.
הקוליברי אדום-החזה ניזון בעיקר מצוף פרחים, מחרקים קטנים ומעכבישים, שאותם הוא תופס בעזרת לשונו הארוכה. אף על פי שהקוליבריים ידועים כשותי צוף, פרוקי-רגליים מהווים אצל פרטים בוגרים מקור חשוב לחלבונים, ויטמינים ומינרלים.
בשל ממדי גופם הזעירים, הקוליברי אדום-החזה נטרף על ידי בעלי חיים רבים, ואף על ידי ציפורי שיר גדולות, שרוב תזונתם מורכבת מחרקים. למרות זאת, רק טורפים זריזים ביותר יכולים לתפוס קוליברי כשהוא עף; הקוליברים מהירים מדי עבור רוב הטורפים.
בשל כמות האנרגיה הרבה שהקוליברי מוציא כשהוא עף, הקוליברי אוכל בתכיפות גדולה מאוד במהלך היום. כשהטמפרטורות נמוכות, במיוחד בלילות קרים, הקוליברי נכנס למצב של מעין "תרדמת חורף".
הנקבה מטילה 2 ביצים (אף על פי שמספרן עשוי לעיתים להיות 1 או 3), שמהן בוקעים 1–2 גוזלים; היא דוגרת עליהן במשך 12–14 ימים. הגוזלים עוזבים את הקן ועפים לראשונה בגיל 18–22 יום.