cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאטי סארק
השרפה
בשנת 2007 החלו שיפוצים באתר המוזיאון במטרה להגביה את הספינה בכ-3 מטרים על מנת לאפשר בניית אולם תצוגה מתחת לספינה. בבוקר ה-21 במאי 2007, עת הייתה הספינה בשיפוצים פרצה שרפה באתר הספינה. השרפה נמשכה כמה שעות, ומרבית חלקי העץ שנותרו במבנה עלו באש. מאחר שלמעלה ממחצית מחלקי העץ של הספינה הוסרו ממנה לצורך עבודות שחזור חלקים אלה ניצלו מן האש. כמו כן, רק כ-5% מהמפרשים המקוריים ניזוקו בשרפה (היתרה הורדה לצורך עבודות שחזור). עלויות השחזור של הספינה בשל נזקי האש הוערכו ב-5 - 10 מיליון ליש"ט מעבר לתקציב השיפוץ של המוזיאון (שעמד על 25 מיליון ליש"ט).
תיאור הספינה
"קאטי סארק" היא אחת משלוש ספינות ששרדו מתקופתה שנבנתה בשיטה של שלד ברזל ופלדה, ודפנות עשויות עץ.
אזכורים בתרבות
מופיעה בשיר "Single Handed Sailor" של להקת דייר סטרייטס, מתוך אלבומה השני.
בית הספר הרב-תחומי עמל עמק חרוד
בית הספר הרב-תחומי עמל עמק חרוד (ידוע בשמו המקוצר בית הספר עמק חרוד) הוא בית ספר קהילתי אזורי שש שנתי (מכיתה ז' עד כיתה י"ב), המשתייך כיום לרשת "עמל" ולמועצה האזורית "הגלבוע". בית הספר נוסד בשנת 1927.
טרם הקמת מדינת ישראל
בשנים 1922-1921, הוקמו אוהלים במעיין חרוד לבתי הילדים הראשונים של המתיישבים במקום, ובתור אנשי צוות חינוכי הצטרפו לשם אחים ואחיות של חברי גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור.
בשנת 1927, נוסד בית הספר עמק חרוד במעין חרוד. בשנה זו, 11 תלמידי המחזור הראשון של בית הספר סיימו לימודיהם.
בשנת 1929, בזמן עליית קיבוץ עין-חרוד למיקומו ב"גבעת קומי", הוקמו במקום החדש מספר צריפים, ששימשו כבית-ספר לילדי הקיבוצים עין-חרוד ותל-יוסף. ב-1938  יושר שטח במדרון גבעת קומי בין עין-חרוד ותל-יוסף, ועליו הוקמו מבני קבע ראשונים עבור בית הספר.
בספטמבר 1934, יאנוש קורצ'אק, המחנך הפולני וחסיד אומות העולם, יצא לביקור בן כשלושה שבועות בקיבוץ עין חרוד ובעמק יזרעאל, והתארח בביתם של חברי הקיבוץ. במסגרת ביקור זה, הוא הגיע גם לבית הספר.
בשנת 1939 ( ביום שלישי, 6.6.1939 ) התרחשה הנחת אבן הפינה לבית הראשון של בית הספר, שנקרא "בית הטבע ע"ש חיים שטורמן ז"ל". בשנת 1940, התקיימה חנוכתם של ארבעה בנייני כיתות חדשים.
תלמידי כיתה י"ב של שנת 1948 הפסיקו את לימודיהם בעקבות מלחמת העצמאות, ונחלצו לעזרת המשקים הסמוכים ולעזרת צה"ל.
מאחרי הקמת המדינה ועד סוף שנות התשעים של המאה העשרים
בשנים 1951–1952 התרחש הפילוג במשקי הקיבוץ המאוחד. בית הספר התפלג גם הוא, ותלמידי עין חרוד מאוחד עברו לבית ספר נפרד. בשנים 1962–1963, קיבוץ גבע ומושב מולדת הצטרפו כשותפים לבית הספר. בשנים 1964–1965 נפתחה בבית הספר מגמה מקצועית, והחלה בו תנופת בנייה חדשה. כמו כן, בית הספר הפך להיות בית ספר מקיף.
בשנת 1966 החל בית הספר בקליטת ילדי חוץ. אלו היו בעיקר ילדי עלית הנוער ולשכות הסעד.
בשנת הלימודים 1968-1967 התקיימו בבית הספר קורס ועדות תרבות, שהקנה ידע על אמצעי אור וקול, וכן ימי עיון ועדות חברה, שנועדו להשיגם של מטרות חינוכיות. בשנות ה-60 המאוחרות, נפתח חוג לג'ודו, חוג לידיעת הארץ, לציור, לערבית, לטבע ולנגינה במנדולינות, הוקמה תזמורת, ונכתבו עלונים בשם "גזת הצמר".
ב-1971, ילדי הקיבוצים יזרעאל וחפציבה הצטרפו כשותפים לבית הספר, ואילו ילדי עין-חרוד מאוחד חזרו ללמוד בבית הספר לאחר 10 שנים שלא למדו בו. בשנת 1976, גם קיבוץ שדה נחום הצטרף לשותפות בבית הספר.
בשנת 1977, חגג בית הספר את יובל ה-50.
התפיסה החינוכית של בית הספר שמחה במרכז אוריינטציה טכנולוגית. בית הספר הוביל לחינוך טכנולוגי ושימש כ-מרכז טכנולוגי מרכזי לאזורו. המגמה המודגשת בו הייתה מיכון וטכנולוגיה בחקלאות. במקצועות המעשיים נלמדו מסגרות יד, פלסטיקה, ריתוך, עיבוד שבבי, מלאכת יד, מחשבים, תפירה, כלכלת בית, ובמקצועות העיוניים למדו שרטוט טכני וטכנולוגיה. הבנים והבנות למדו כולם את המקצועות הללו בסבב לאורך 3 שנים.
עם השנים, נפתחו עוד חוגי בחירה וביניהם צילום, צפרות, ריקודי עם, כלכלת בית, מלאכה, קולנוע, כדורגל ובישול. בין המקצועות שנלמדו בבית הספר ניתן למנות את המקצועות תנ"ך, אנגלית, כימיה, חברה (ובכלל זאת - אזרחות, ציונות, ההסתדרות, תנועת העבודה), מתמטיקה, היסטוריה, ספרות, פיזיקה, ביולוגיה וחקלאות. לאחר מכן התחילו ללמוד בבית הספר גם מחשבת ישראל, והתעורר רצון לחידוש ולשיפור לימודי היהדות בבית הספר. כמו כן, התלמידים מוינו למסלולים שונים ולרמות לימודיות שונות, ונפתחו בבית הספר מגמה הומנית, מגמה ביולוגית ומגמות בתחומי הסיעוד, האופנה והתפירה והמחשבים. מגמות המכניקה והאלקטרוניקה לא נפתחו כל שנה, אלא לפי הביקוש ובהתאם לתקציב. בנוסף להפעלת מערכת הלימודים השגרתית, התרחשו אירועים ופעילויות כמו סמינרים גאוגרפיים וציוניים, מסיבה בנושא עדות ופעילויות שנת הבר מצווה (אשר נערכו בכיתות ז'). התלמידים חגגו את חג המחזור, וכחלק מכך ערכו מופעים שכללו מוזיקה וכוריאוגרפיה ולוו בתפאורה.
לאורך הזמן, בית הספר אימץ לעצמו מסורות שונות. מדי שנה, תלמידים מכיתות ז' עד י"ב יצאו לטיולים שנתיים ברחבי הארץ שנערכו כ 6-3 ימים. נערך "יום ירוק" שבו תלמידי כיתות י"א החליפו את הצוות החינוכי בהעברת שיעורים ובתפקידי ניהול שונים. התקיים מרוץ אביב ונקבעו טיולים אחרי הפסח.
בתחום הספורט, נערכו בבית הספר משחקי גביע בכדורעף בין כיתות בית הספר, ותחרויות כדורסל בין תלמידי בית הספר לתלמידי בתי ספר אחרים. כמו כן הוקמו נבחרות אתלטיקה קלה, הגנה עצמית ומרוצי שדה.
בשנות האלפיים
בשנת 2012, נבנו בבית הספר בניינים חדשים, והתווספו המגמות מדעי החברה ומדעי המחשב.
נכון לשנת 2017, בבית הספר לומדים כ-1200 תלמידים. התלמידים אינם מגיעים רק מקיבוצי האזור כבעבר, אלא מיישובים מגוונים המצויים במועצה אזורית הגלבוע: אומן, גדיש, גן נר, יזרעאל, מגן שאול, מולדת, מיטב, נורית, אביטל, אדירים, בית אלפא, בית השיטה, ברק, גדעונה, גבע, דבורה, מרכז חבר, חפציבה, טמרה, כפר יחזקאל, ניר יפה, מלאה, עין חרוד (איחוד ומאוחד), פרזון, רם-און, רמת צבי ותל יוסף.
בית הספר ממשיך חלק גדול מהמסורות שנבנו לאורך ההיסטוריה שלו, החל משנות ה-20 של המאה ה-20. בנוסף לכך, בית הספר מתייחד מאופיין בפעילויות חברתיות ותרבותיות, במגמות מכטרוניקה, ובתחרויות בתחומי העניין של תלמידיו (בהם ריקוד, כדורסל, בניית רובוטים ופיצוח כספות).
בקיבוץ תל-יוסף, ליד בית הספר, פועלת אקדמיה לכדורסל לבני נוער. בני הנוער תלמידי האקדמיה משתתפים בקבוצת הכדורסל גלבוע מעיינות, וגם לומדים בבית הספר ומהווים חלק מנבחרות הכדורסל שלו, ובשנת 2018 ניצח את תיכון חדש (דני אבדיה) וזכה באליפות התיכונים
המחזמר - מסורת בבית הספר
אחת מהמסורות שנוצרו עם השנים בבית הספר היא המחזמר. את המחזמר מעלים תלמידי כיתות ז- י"ב מדי שנה. במסגרת המחזמר, התלמידים לוקחים חלק בשירה, במשחק, בריקוד ובאומנויות במה נוספות.
בכל שנה צופים למעלה מ-4000 איש בהצגות שנוצרו בבית הספר הרב-תחומי עמק חרוד.
The Joshua Tree
The Joshua Tree (בתרגום חופשי לעברית: עץ יהושע) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק האירית U2. הוא הופק על ידי בריאן אינו ודניאל לנואה ויצא ב-9 במרץ 1987 באיילנד רקורדס. האלבום זכה להצלחה והערכה רבה וזכה בפרס גראמי על האלבום הטוב ביותר ב-1988. האלבום מכר מעל ל-10 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של ארצות הברית "The Billboard 200".
רקע
מנהל הלהקה לשעבר של U2, פול מקגינס, סיפר ש-"The Joshua Tree" נוצר בהשראת הרומן הגדול של הלהקה עם ארצות הברית לאחר שהלהקה הופיעה ברחבי המדינה בסביבות חמישה חודשים בשנה בתחילת שנות ה-80. בתקופה שלפני הקלטת האלבום בונו קרא יצירות של סופרים אמריקאים כמו נורמן מיילר, פלאנרי או'קונור וריימונד קארבר על מנת להבין, על פי ניל סטוקס, עורך Hot Press, את "אלו שנמצאים בשולי הארץ המובטחת, מנותקים מהחלום האמריקאי".
לאחר ביקור הומניטרי במצרים ואתיופיה בספטמבר ואוקטובר 1985 עם אשתו אלי, בונו אמר "בזמן שבילנו באפריקה ראינו שלאנשים יש נפש חזקה ועשירה למרות העוני. לא ראיתי את זה כשחזרתי הביתה. ראיתי את הילד המפונק של העולם המערבי. התחלתי לחשוב, 'אמנם הם חיים פיזית במדבר, אבל לנו יש סוגים אחרים של מדבר'. וזה מה שמשך אותי למדבר כסוג של סמל."
ב-1985 בונו תרם לאלבום Sun City של סטיבן ואן זאנדט נגד האפרטהייד באפריקה. בעודו בניו יורק עבור העבודה על האלבום, הוא בילה זמן עם מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס מהרולינג סטונז אשר השמיעו לו מוזיקת בלוז וקאנטרי. בונו היה נבוך מחוסר ההיכרות שלו עם הסגנונות האלה. רוב הידע המוזיקלי של U2 הגיע מסגנון הפאנק רוק שהקשיבו לו רבות בצעירותם. בונו הבין של-U2 "אין מסורת" והרגיש שהם "מהחלל החיצון". דבר זה נתן לו השראה לכתוב את השיר "Silver and Gold" המושפע מבלוז. הוא הקליט את השיר יחד עם ריצ'רדס ורון ווד ושכנע את ואן זאנדט להוסיף אותו ל-"Sun City". החברות שלו עם בוב דילן, ואן מוריסון וריצ'רדס עודדה את בונו להסתכל על השורשים של מוזיקת הרוק ולהתמקד במיומנות שלו ככותב שירים. הוא אמר שהוא נהג לחשוב שכתיבת מילים היא דבר מיושן, לכן הוא היה כותב שירים כשהוא היה ליד המיקרופון. עבור "The Joshua Tree" הוא הרגיש שהגיע הזמן לכתוב מילים שהייתה להן משמעות והגיעו מהחוויות שלו.
U2 רצו לבנות שירים על המרקם המוזיקלי של "The Unforgettable Fire", אך יותר ישירים ויותר בתוך המגבלות של מבנה שיר קונבנציונלי. הלהקה התייחסה לגישה הזו כעבודה בתוך "צבעי היסוד" של מוזיקת הרוק - גיטרה, בס ותופים. דה אדג' התעניין יותר בסגנון האירופאי של "The Unforgettable Fire" והסתייג תחילה מללכת אחרי בונו בניסיון ליצור סאונד יותר אמריקאי. בסופו של דבר דה אדג' השתכנע לאחר שהוא גילה אמני בלוז וקאנטרי כמו האולין וולף, רוברט ג'ונסון, האנק ויליאמס ולפטי פריזל כאשר הקשיב לתחנות רדיו אמריקאיות במהלך סיבוב ההופעות של "The Unforgettable Fire". למרות היעדר קונצנזוס על הכיוון המוזיקלי, חברי הלהקה הסכימו שהם לא מרגישים מחוברים למוזיקת הסינת'פופ והגל החדש של אותה התקופה, ורצו להמשיך ליצור מוזיקה שונה מהז'אנרים האלה.
בנובמבר 1985, U2 עברו לבית החדש של לארי מולן ג'וניור על מנת לעבוד על חומרים אשר נכתבו במהלך סיבוב ההופעות של "The Unforgettable Fire". חומרים האלה כללו גרסאות דמו לשירים "With or Without You", "Red Hill Mining Town" ו-"Trip Through Your Wires". דה אדג' תיאר את התקופה הזו כתקופה קשה שבה הוא הרגיש שהם לא הולכים לשום מקום, אף על פי שבונו היה נחוש שהנושא של האלבום יהיה אמריקה.
הקלטה והפקה
בהתבסס על ההצלחה שלהם עם המפיקים בריאן אינו ודניאל לנואה ב-"The Unforgettable Fire", הלהקה רצתה שהצמד יפיק גם את האלבום הבא שלהם. מולן שמח לעבוד איתם שוב מכיוון שהוא הרגיש שהם היו המפיקים הראשונים שבאמת התעניינו בחטיבת הקצב.
מארק "פלוד" אליס נבחר להיות מהנדס ההקלטות וזו הייתה הפעם הראשונה שהוא עבד עם U2. הלהקה התרשמה מהעבודה שלו עם ניק קייב וגאווין פריידי, חברו של בונו, המליץ על פלוד בהתבסס על העבודה שלו איתו כאשר פריידי היה חבר בלהקת ה-Virgin Prunes.
בינואר 1986, U2 הקימה אולפן ב-Danesmoate House, בית ג'ורג'יאני בראספרנהאם, אירלנד. דה אדג' ראה את המקום כאשר חיפש בית עם אשתו כמה חודשים לפני כן, ושכנע את הבעלים להשכיר את הבית ללהקה. ב-1987, קלייטו קנה את הבית.
חדר בקרה מאולתר הורכב בחדר האוכל של הבית עם מכשירי הקלטה, מערבל אותות וציוד נוסף. חדר האורחים הסמוך שימש להקלטות. הדלתות הגדולות אשר הפרידו בין החדרים הוחלפו במסכי זכוכית. על מנת שלמקום לא תהיה תחושה של אולפן הקלטות, חדר הבקרה נקרא "חדר המילים" ומרחב ההקלטה נקרא "חדר הלהקה". האסטרטגיה של לנואה הייתה לעודד את חברי הלהקה לעבוד על החלקים שלהם מראש וללכוד כמה שיותר מהמהות של הופעה חיה ללא האפשרות להסתמך על אובר-דאבינג. דבר זה היווה שינוי עבור הלהקה, אשר עד אז הקליטה כל כלי בנפרד.
דייב מיגן, אשר שימש כטכנאי בהפקת האלבום, אמר על אינו שהוא היה מגיע ראשון בבוקר ומתחיל לנגן דברים על הסינתסייזר שלו כדי לתת השראה לאנשים כשהם נכנסו לחדר. אינו ולנואה עבדו עם הלהקה בזמנים שונים - אחד היה עובד איתם שבוע או שבועיים ואז הם היו מתחלפים. הם עודדו את חברי הלהקה להקשיב לשירים ישנים, בייחוד מוזיקת שורשים אמריקאית. השפעות יותר מודרניות על האלבום היו של הסמית'ס ו-My Bloody Valentine.
במהלך הקלטות האלבום הלהקה הופיעה בכמה מופעי צדקה, Self Aid בדבלין, למען מחוסרי העבודה באירלנד, וסיבוב הופעות של אמנסטי אינטרנשיונל בשם A Conspiracy of Hope שכלל שש הופעות. במהלך סיבוב ההופעות הזה הלהקה ניסתה את קומפוזיציות הגיטרה שהם כתבו. מיגן אמר שהוא חושב שהזמן ש-U2 בילתה עם הלהקות האחרות בסיבוב ההופעות השפיע על הסאונד שלהם. ב-3 ביולי 1986, חברי הלהקה חוו טרגדיה כאשר אחד מחברי הצוות שלהם, גרג קרול, נהרג בתאונת אופנוע בדבלין. חברי הלהקה נסעו לניו זילנד, משם הגיע קארול, כדי להשתתף בהלוויה שלו. החוויה הזו היוותה השראה לשיר "One Tree Hill". הלהקה הקדישה את האלבום לקארול. לאחר ההלוויה, בונו ואשתו ביקרו בניקרגואה ובאל סלוודור, היכן שהם ראו את המצוקה של האיכרים כתוצאה מסכסוכים פוליטיים והתערבות צבאית אמריקאית. החוויה הזו היוותה השראה לשירים "Bullet the Blue Sky" ו-"Mothers of the Disappeared".
ב-1 באוגוסט 1986, חברי הלהקה נפגשו שוב כדי להמשיך לעבוד על האלבום ביחד. הם עבדו בבית של דה אדג' בדבלין. לאונה אמר שרוב העבודה על האלבום נעשתה שם. הלהקה עבדה גם באולפני Windmill Lane.
כאשר ה-15 בינואר 1987, תאריך הדדליין שחברת איילנד רקורדס הציבה להם, התקרב, הלהקה שכרה את סטיב ליליווייט, אשר עבד איתם על שלושת האלבומים הראשונים שלהם, כדי שיעזור להם להכין את הסינגלים ולסיים בזמן. הלהקה סיימה לעבוד על האלבום בלילה שלפני הדדליין. קריסטי מקול, אשתו של ליליווייט, התנדבה לעשות את סדר השירים. הלהקה אמרה לה שהשיר הראשון יהיה "Where the Streets Have No Name" ושהשיר האחרון יהיה "Mothers of the Disappeared" ושהיא יכולה לקבוע את השאר.
מילים
מבחינה תמטית, האלבום מציב זה לצד זה סלידה מארצות הברית יחד עם משיכה עמוקה של הלהקה למקום, לשטחים הפתוחים, לחופש ולאידיאלים שלו. כעס מופנה בעיקר כלפי מה שחברי הלהקה ראו כחמדנות מצד הממשל של רונלד רייגן ומדיניות החוץ שלו במרכז אמריקה. בונו אמר, "התחלתי לראות שתי אמריקות, אמריקה המיתית ואמריקה האמיתית". אחד השמות ש-U2 שקלו עבור האלבום היה "The Two Americas" (שתי האמריקות). לאחר שהופיעו הרבה בארצות הברית, הלהקה קיבלה השראה מהגאוגרפיה של המדינה, ולכן המדבר, הגשם, האבק והמים הם מוטיבים שמופיעים הרבה באלבום. במקרים רבים, המדבר משמש כמטפורה ל"בצורת רוחנית". שיר אחד שמאוד מייצג את הנושאים האלו הוא "In God's Country". קלייטון הסביר את ההשפעה של הדימוי המדברי: "המדבר היווה השראה גדולה עבורנו כדימוי מנטלי לאלבום הזה. רוב האנשים יראו את המדבר כמקום שומם, וזה כמובן נכון. אבל במצב הרוח הנכון זו גם תמונה מאוד חיובית, מכיוון שאתה יכול לעשות משהו עם בד ריק, והמדבר הוא למעשה בד ריק."
חששות פוליטיים וחברתיים היו הבסיס למספר שירים. בונו כתב את המילים של "Bullet the Blue Sky" אחרי ביקור באל סלוודור בזמן מלחמת האזרחים שהתנהלה במקום. הוא היה עד לדרך שבה הקונפליקט בין המורדים לממשלה, שגובתה על ידי ממשלת ארצות הברית, השפיע על האזרחים. בשיר הוא מדבר על אדם עם "face red like a rose on a thorn bush" (פרצוף אדום כמו ורד על שיח קוצים), בהתייחסו לרייגן. הטיול של בונו גם היווה השראה לשיר "Mothers of the Disappeared" לאחר שהוא נפגש עם חברות ב-COMADRES, קבוצת נשים אשר ילדיהן נהרגו או נעלמו במהלך מלחמת האזרחים על ידי הממשלה המקומית. שביתת הכורים בבריטניה ב-1984 היוותה השראה לשיר "Red Hill Mining Town", אשר בונו כתב מנקודת המבט של זוג אשר הושפעה מהשביתה. סיפורם של זוג המכור להירואין בדבלין הוא הבסיס לשיר "Running to Stand Still". הסיפור. השיר "Where the Streets Have No Name" נכתב כתגובה לרעיון שבבלפסט אפשר להסיק את דתו והכנסתו של אדם בהתבסס על הרחוב בו הוא גר. השיר "Exit" מתאר את מחשבותיו של רוצח פסיכופת. קלייטון אמר שהשורה "So hands that build/Can also pull down" (היידים שבונות/יכולות גם להרוס) היא גם עקיצה על התפקידים המתנגשים של ממשלת ארצות הברית ביחסים בינלאומיים.
בונו תיאר את 1986 כ"שנה ממש רעה" עבורו. דבר אשר מתבטא במילים. היו לו קשיים בנישואים, גם בגלל העבודה הארוכה על האלבום, הלהקה קיבלה ביקורת בתקשורת האירית בגלל המעורבות שלהם ב-Self Aid וחברם, גרג קרול, נהרג בתאונת אופנוע. בונו אמר, "לכן המדבר משך אותי כדימוי. בשנה ההיא הייתה ממש מדבר בשבילנו. בונו כתב את "With or Without You" בעודו מנסה ליישב את הרצון שלו כמוזיקאי לנדוד יחד עם האחריות המשפחתית שלו.
האמונה הדתית של הלהקה היוותה מקור השראה להרבה מהמילים. בשיר "I Still Haven't Found What I'm Looking For", בונו מעיד על האמונה הזו, אך שר על ספק רוחני. כמה מבקרים אמרו שהמקום עליו בונו מדבר ב-"Where the Streets Have No Name" הוא גן עדן. שני השירים האלו הוזכרו על ידי כמה מבקרים כשירים שמראים שהלהקה הייתה ב"מסע רוחני". ישנם אזכורים תנ"כיים גם בשירים נוספים כמו "Bullet the Blue Sky" ("Jacob wrestled the angel" - "יעקב נלחם במלאך") ובשיר In God's Country" ("I stand with the sons of Cain" - "אני עומד עם בניו של קיין"). טום דאפי פירש את האלבום כהסתכלות על "חוסר הודאות והכאב של עולה לרגל רוחני כשהוא הולך דרך עולם קודר וקשה".
עטיפה ושם
סטיב אבריל עיצב את עטיפת האלבום. U2 ביקשו ממנו להציג את הדימוי המדברי בעטיפת האלבום. החליטה בשלב מוקדם של התהליך היצירתי להצטלם בארצות הברית, בניגוד לכל האלבומים הקודמים שלהם, אשר הצילומים בהם נעשו באירלנד. הם ביקשו מהצלם אנטון קורביין לחפש אתרי צילום בארצות הברית אשר ילכדו את הרעיונות שלהם. שבוע לפני הצילומים הוא נסע לארצות הברית כדי להרכיב רשימה של אתרים.
לאורך כמה ימים בדצמבר 1986, U2 נסעה עם קורביין ואבריל באוטובוס ברחבי מדבר מוהאבי עבור הצילומים. הלהקה התאכסנה במלונות באזור וצילמה במדבר, תחילה ברינו, נבדה, מלון הרמוני בטוונטי ניין פאלמס, נקודת זבריצקי, צומת עמק המוות ומקומות אחרים בעמק המוות. קורביין סיפר שהרעיון של הצילומים היה להציב זה לצד זה את "האדם והסביבה, האירים באמריקה".
בערב של יום הצילומים הראשון, קורביין סיפר לחברי הלהקה על עצי היהושע והוא הציע להם להשתמש בתמונה שלהם על העטיפה. בונו שמח לגלות על המשמעות הדתית של שם העץ. על פי הדת המורמונית, מתיישבים קראו לעץ על שמו של יהושע בן נון, מכיוון שענפי העץ הזכירו להם את יהושע שהרים את ידיו בתפילה. למחרת, בונו הכריז שהאלבום יקרא "The Joshua Tree". באותו הבוקר, בעודם נוסעים על כביש 190 ליד העיר דרווין, הם הבחינו בעץ יהושע בודד במדבר. לרוב עצי יהושע לא עומדים לבד, אלא בקבוצה. בונו סיפר שהיה קפוא ושחברי הלהקה היו צריכים להוריד את המעילים שלהם בשביל הצילומים ולכן הם נראים כל כך קודרים בתמונות. ב-1991, רולינג סטון דירג את "The Joshua Tree" במקום ה-97 במצעד "100 עטיפות האלבומים הטובות ביותר בכל הזמנים".
העץ בתמונה נפל בסביבות שנת 2000, אך האתר נשאר אתר תיירות פופולרי למעריצי U2. אדם אחד הציב לוחית באתר עליה כתוב "Have you found what you're looking for?" (האם מצאת את מה שאתה מחפש?), בגלל השיר "I Still Haven't Found What I'm Looking For" שמופיע באלבום.
קבלה
האלבום יצא ב-9 במרץ 1987. הוא הגיע לפלטינה תוך 48 שעות מיציאתו, מה שהפך אותו לאלבום שנמכר הכי מהר בהיסטוריה של המצעד הבריטי. ב-21 במרץ 1987, האלבום נכנס למצעד האלבומים הבריטי במקום הראשון ונשאר שם במשך שבועיים. בסך הכל האלבום היה במצעד הבריטי במשך 201 שבועות והפך לאחד מ-50 מהאלבומים ששהו הכי הרבה זמן במצעד.
ב-4 באפריל 1987, האלבום נכנס למצעד האמריקאי במקום השביעי. בתוך שלושה שבועות הוא הגיע למקום הראשון והפך לאלבום הראשון של U2 שעמד בראש המצעד. הוא נשאר במקום הראשון במשך תשעה שבועות רצופים ובסך הכל היה במצעד במשך 119 שבועות, 35 מהם בעשירייה הראשונה. כל האלבומים הקודמים של הלהקה נכנסו מחדש למצעד ב-1987.
האלבום הגיע למקום הראשון ביותר מ-20 מדינות. הוא היה האלבום הראשון שמכר יותר ממיליון עותקים על גבי דיסק בארצות הברית. לאחר היציאה המחודשת של האלבום לכבוד 30 שנה ליציאתו המקורית, האלבום נכנס מחדש למצעד האמריקאי והגיע למקום ה-16.
"With or Without You" יצא כסינגל הראשון מהאלבום. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לסינגל הראשון של U2 שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. "I Still Haven't Found What I'm Looking For" היה הסינגל השני שיצא מהאלבום והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. "Where the Streets Have No Name" היה הסינגל השלישי שיצא מהאלבום והגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי ולמקום ה-13 במצעד האמריקאי. "In God's Country" יצא כסינגל בצפון אמריקה בלבד והגיע למקום ה-44. "One Tree Hill" יצא כסינגל בניו זילנד ובאוסטרליה בלבד והגיע למקום הראשון במצעד הניו זילנדי.
The Joshua Tree הוא האלבום הנמכר ביותר של U2. הוא מכר יותר מ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם ונמצא ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. הוא זכה לשבחי המבקרים ונמצא ברשימות שונות של האלבומים הטובים ביותר.
סיבוב ההופעות The Joshua Tree Tour
לאחר צאת האלבום, U2 יצאו לסיבוב הופעות עולמי בשם The Joshua Tree Tour. סיבוב ההופעות נמשך מאפריל 1987 עד דצמבר של אותה שנה וכלל 109 הופעות.
יו מסקלה
יו מסקלה (באנגלית: Hugh Masekela; 4 באפריל 1939 – 23 בינואר 2018) היה מוזיקאי פופ, ג'אז, דיסקו, אפרו-פופ, ו-R&B, חצוצרן, נגן פלוגלהורן וקורנית, יוצר, מלחין וזמר אקטיביסט דרום אפריקאי. הוא היה חלוץ הג'אז בדרום אפריקה והיה אחד מנגני הג'אז המצליחים בעולם. מסקלה שיתף פעולה עם אמנים שונים כולל מיילס דייוויס, מרים מקבה, פול סיימון ועוד, ויצר מספר להיטים בינלאומיים. מסקלה גלה לשלושים שנה מדרום אפריקה עקב מחאתו נגד שלטון האפרטהייד. הוא השתמש במוזיקה ובהופעות שלו על מנת לתקוף את משטר האפרטהייד שהיה אחראי על גירושו מדרום אפריקה. מסקלה היה פעיל פוליטי גם כאשר חי בארצות הברית, ואף לאחר שחזר למולדתו בעקבות סיום האפרטהייד. מאבקו נגד האפרטהייד כולל שירים כ-“Soweto Blues", “Bring Him Back Home”. בשנת 1968, זכה שירו "Grazing in the Grass" בתואר הלהיט מספר אחד בארצות הברית במצעד הבילבורד לשירי פופ.
נעוריו
יו מסקלה נולד בקווהגוקה, וויטבנק שבדרום אפריקה. אביו, טומס סלנה מסקלה, היה מפקח בריאות ופסל, ואמו, פאולינה באוורס מסקלה, הייתה עובדת סוציאלית. מסקלה גדל בעיקר עם סבתו שניהלה את ה"שיבין" – בר לא חוקי עבור לקוחות שחורים דרום אפריקנים בביתה (עד 1961, בדרום אפריקה שתייה הייתה לא חוקית עבור כל בן אדם אשר אינו לבן).
אהבתו למוזיקה התפתחה בילדותו בהשראת הקשר שלו עם דודו שנהג להשמיע לו מוזיקה של עבדים שהתארחו ב"שיבין", הבר המשפחתי. מסקלה נחשף לאמני הג'אז הגדולים ביניהם לואי ארמסטרונג, דיוק אלינגטון וגלן מילר. החיבור בין מוזיקה לאלכוהול השפיע על חייו של מסקלה שהתחיל לשתות בגיל 13.
מסקלה הביע רצון ללמוד לנגן בחצוצרה לאחר שראה את הסרט "איש צעיר עם חצוצרה". במטרה לעזור למסקלה לשפר את ההתנהגותו, הכומר טרבור הדלסטון שעבד בפנימיה בה מסקלה למד והיה אקטיביסט נגד האפרטהייד, נתן לו במתנה חצוצרה שקיבל מלואי ארמסטרונג. מסקלה התחיל לנגן בה בגיל 14.
קריירה
באמצע שנות ה-50 מסקלה הצטרף ללהקתו של אלפרד הרברט, אשר ניגנה מוזיקת ג'אז אפריקאית ביוהנסבורג. לאחר מספר שנים של נגינה, מסקלה הקים להקת הג'אז הדרום אפריקאית, ‘The Jazz Epistles’ בה הופיע אמן דרום אפריקאי אחר מפורסם, הפסנתרן והמלחין, אבדולה איברהים. השניים הקליטו יחדיו את תקליט הג'אז המודרני הראשון בדרום אפריקה עם להקת נגנים שחורים. בשנות ה-60, כתוצאה מטבח שארפוויל, אירוע בו התעמתו כוחות משטרה חמושים עם מפגינים שחורים שהיווה כנקודת מפנה דרמטית בהיסטוריה של דרום אפריקה, הלהקה הפסיקה לנגן ולהקליט שירים. באותן השנים מסקלה היה אקטיביסט, ובאמצעות המוזיקה שלו פעל כנגד האפרטהייד בדרום אפריקה. לאחר שלמד כי פעילותיו כנגד האפרטהייד שמות אותו בסכנה, מסקלה עזב לניו יורק שם הצטרף לחבריו הזמרת מרים מקבה והאקטיביסט הארי בלפונטה. בניו יורק, הוא קיבל מבלפונטה מלגת לימודים, למד לנגן מוזיקה קלאסית בחצוצרה בבית הספר למוזיקה במנהטן בין השנים 1960–1964, ועבד משרה חלקית בחנות תקליטי מוזיקה של בלפונטה.
מסקלה ומקבה התאהבו והתחתנו בשנת 1964. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1966 התגרשו. ביחד הם הספיקו להופיע במחזמר "קינג קונג" ולהקליט אלבום "The Many Voices of Miriam Makeba".
בשנותיו המוקדמות בניו יורק, בילה מסקלה את לילותיו במועדוני הג'אז המפורסמים ונחשף לענקי מוזיקת הגאז' האמריקאים: מיילס דייוויס, ג'ון קולטריין, ת'לוניוס מונק, צ'ארלס מינגוס ומקס רואץ'. הוא חלם להיות מוזיקאי ג'אז כמוהם. מיילס דייוויס ייעץ למסקלה לנסות לפתח סטייל משלו הכולל שילוב של מוזיקת ג'אז, ‘Soul’, ומוזיקה דרום אפריקאית – 'מבקנגה'.
המלצתו של מיילס דייוויס עזרה לקריירה של מסקלה. אלבום הסולו הראשון של מסקלה יצא בשנת 1963 ונקרא "Trumpet Africain". לאחריו עבר מסקלה לגור בלוס אנג'לס. בשנת 1967 הקליט מסקלה את שירו המפורסם “Up, Up and Away” בו הופיעו לצידו ג'ניס ג'ופלין, אוטיס רדינג, ראווי שנקר, הלהקה "The Who" וג'ימי הנדריקס. השיר בוצע במסגרת פסטיבל 'מונטריי פופ'. שנה לאחר מכן, יצא לאור השיר "Grazing in the Grass" שהפך להצלחה מסחררת וללהיט מספר אחד במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. בשנת 1977 מרים מקבה הופיעה עם אחד משיריו של מסקלה, "Soweto Blues", על המאבק נגד אפרטהייד ובפרט עוסק במהומות בסווטו. השיר החדש זכה לפרסום ותהילה בינלאומית בזכות הופעתה.
במהלך שלושים השנים ששהה מחוץ לדרום אפריקה, גר מסקלה בליבריה, גינאה, גאנה ובוטסואנה, שם הקליט את שיריו עם מספר אמנים ולהקות אפריקאיות.
בשנת 1987, הופיע מסקלה לצידו של פול סיימון, מרים מקבה, ריי פירי ו-Ladysmith Black Mambazo כחלק ממסע הופעות לקידום האלבום "Graceland". בנוסף לכך, הוא היה חלק מיצירת המוזיקה עבור המחזמר 'סרפינה!' שהופיע בברודוויי.
בשנת 1990, לאחר שחרורו של נלסון מנדלה מהכלא, חזר מסקלה לחיות בדרום אפריקה שם המשיך להקליט מספר רב של אלבומים.
בשנת 2017, ביטל מסקלה את סבב ההופעות שלו בארצות הברית עם האמן אבדולה איברהים לאחר שהתגלה שסרטן הערמונית בו נאבק בעבר חזר.
חיים אישיים ומוות
מסקלה נפטר מסרטן הערמונית בגיל 78, ב-23 בינואר 2018.
היסטוריית פרסי גראמי
מסקלה היה מועמד לפרס גראמי שלוש פעמים. מתוכם פרס עבור "אלבום המוזיקה הבינלאומי הטוב של השנה" עבור האלבום "ג'בולני" בשנת 2012, פרס עבור "אלבום המחזמר הטוב של השנה" עבור האלבום "סרפינה! מוזיקת השחרור" בשנת 1989 ופרס עבור "הופעת הפופ-בן זמנו הטובה של השנה" עבור השיר "Grazing in the Grass" בשנת 1968.
אן מקלפלין קורולוגוס
אן מקלפלין קורולוגוס (באנגלית: Ann McLaughlin Korologos; 16 בנובמבר 1941 – 30 בינואר 2023) הייתה אשת ציבור ודירקטורית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת העבודה של ארצות הברית בשנים 1987–1989.
ביוגרפיה
קורולוגוס נולדה בצ'אתם שבדרום-מזרח ניו ג'רזי, בתם של מארי (לבית קואֶלהופר) ואדוארד ג'וזף לאוונשטיין, עובד בחברה לייצור תחמושת. היא התחנכה בבית הספר הקתולי סנט פטריק, באקדמיית סנט אליזבת' ובמכללת מרמיונט של אוניברסיטת פורדהם בניו יורק סיטי, שם העבירה שנת לימודים באוניברסיטת לונדון. מאוחר יותר, ב-1988, קיבלה תואר במנהל עסקים מבית הספר וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה. טרם כהונתה כמזכירת העבודה, שימשה כתת-מזכיר הפנים של ארצות הברית וכתת מזכירה במחלקת האוצר של ארצות הברית.
בשנים 1987–1989 כיהנה קורוגולוס כמזכירת העבודה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. היא הקימה את נציבות איכות העבודה ועמדה בראשות שעסקה בסוגיות תחרותיות בשוק העבודה בכלכלה גלובלית. עם סיום כהונתה, העניק לה הנשיא רייגן את מדליית האזרח של הנשיא כאות הוקרה לשירותה הציבורי. ב-29 בספטמבר 1989 מינה אותה נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ליו"ר ועדת הנשיא לביטחון וטרור בתעופה. דו"ח הוועדה, שהוצג ב-15 במאי 1990, סקר והעריך אפשרויות מדיניות בקשר עם אבטחת תעופה.
בשנים 1990–1995 היא הייתה ראשת "מועצת העיר הפדרלית", קבוצה של מנהיגים עסקיים ואנשי ציבור שונים הפועלים למען פיתוח כלכלי בוושינגטון הבירה. משנת 1996 עד 2000, הייתה יו"ר מכון אספן. בשנים 2000–2006 הייתה חברה במועצת המנהלים של חברת מיקרוסופט. ב-2008, לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו באותה השנה, הייתה קורולוגוס צירה עבור ג'ון מקיין בבחירות המקדימות לנשיאות בוושינגטון די. סי. שנערכו במפלגה הרפובליקנית.
עד למותה הייתה חברה במספר מועצות מנהלים של חברות אחדות, בהן פאני מאי, וולקאן מטיריאלס (Vulcan Materials Company) וקלוגס. בשנים 2004–2009 הייתה יושבת ראש מכון ראנד.
רוחות חג המולד
רוחות חג המולד (באנגלית: A Christmas Carol) הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי רוברט זמקיס. הסרט הוא עיבוד של הסיפור הקצר "מזמור חג-המולד" מאת הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס. בסרט מגלם השחקן ג'ים קארי מספר תפקידים, בהם הדמויות של אבנעזר סקרוג' כילד צעיר, גבר בגיל-העמידה ואיש זקן. בנוסף, הוא מגלם בסרט את שלוש הרוחות אשר רודפות את אבנעזר.
סרט תלת-מימד זה הופק באמצעות תהליך לכידת-תנועה – טכניקה אשר זמקיס השתמש בה לפני-כן בסרטיו "רכבת לקוטב" בשנת 2004 ו"ביאוולף" בשנת 2007.
צילום הסרט התחיל בפברואר 2008, והוא הופץ ב-3 בנובמבר 2009 על ידי חברת וולט דיסני. סרט זה היה הסרט הראשון של חברת דיסני שנעשה באיימקס תלת-מימד (IMAX 3D). הסרט בדיבוב עברי הופץ לראשונה בשנת 2023 בדיסני+.
עלילת הסרט
בליל חג המולד מבקר את אבנעזר רוח – שותף העסקים לשעבר שלו ג'ייקוב מארלי, שמת שבע שנים לפני-כן בערב חג-המולד. ג'ייקוב מספר לאבנעזר שעכשיו הוא מוכרח לבלות את שארית-חייו בסחיבת שלשלאות כבדות, מפני שחי חיים של חמדנות. ג'ייקוב מזהיר את אבנעזר שהוא יסבול תוצאות אפילו יותר גרועות אם לא ישנה את דרכיו, והוא חוזה שירדפו אותו שלוש רוחות שיעזרו וידריכו אותו.
הרוח הראשונה היא רוח חג-המולד של העבר, שמראה לאבנעזר את עברו בסביבות זמן חג-המולד. הרוח מראה לאבנעזר איך הפך להיות האיש רודף-הבצע שהוא היום. אבנעזר שהה רוב ילדותו בפנימייה, הוזנח על ידי אביו בחגים, עד שלבסוף הביאה אותו הביתה אחותו האוהבת פראן, אך היא נפטרה בגיל צעיר לאחר לידת אחיינו פרד. כעבור זמן מה אבנעזר החל קריירה מצליחה כמלווה-כספים והתארס לאישה בשם בל. לאחר-מכן ביטלה בל את אירוסיה עם אבנעזר, ובעקבות כך אבנעזר החל להיות אובססיבי בקשר להתעשרות שלו. אבנעזר אינו מסוגל לראות את כל האירועים שמראה לו הרוח ולכן הוא מחסל את הרוח בעזרת מכשיר המכבה נרות (candle snuffer).
אבנעזר מתעורר פתאום ביום חג-המולד ומגלה שכל הרוחות שביקרו אותו היו חלק מחלום שחלם בלילה אחד. הסרט מסתיים בכך שאבנעזר מחליט לשנות את חייו ומבלה את שארית-ימיו כמעין אב שני לטים, בנו של בוב. הוא הופך להיות אדם שאוהב את חג-המולד.
רווחי הסרט
הסרט הגיע למקום הראשון במכירות ב-3,683 תיאטראות והכניס 30,051,075 דולר בשבוע הקרנת-הבכורה שלו. בסך-הכל הכניס הסרט 318,481,366 דולר ברחבי העולם.
Haiz
Haiz הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת האמריקאית היילי סטיינפלד. המיני-אלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושה סינגלים.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-57 במצעד הבילבורד 200.
ג'ונתן פרידלנד
ביוגרפיה
פרידלנד הוא הצעיר מבין שלושה ילדיהם של הביוגרף והעיתונאי מייקל פרידלנד ושרה לבית הוכרמן (ילידת ישראל). הוא התחנך בבית הספר "יוניברסיטי קולג'", בית ספר עצמאי לבנים בהמפסטד, לונדון. בילדותו ליווה פרידלנד מעת לעת את אביו לעבודות שידור. באחת הפעמים אביו ראיין את הקומיקאי אריק מורקם, שהניח באופן קומי כי פרידלנד בן ה-10 נשוי. לאחר שנה בה עבד בקיבוץ מטעם תנועת הבונים דרור (שם היה מדריך של סשה ברון כהן). למד פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה (PPE) במכללת וואדהאם באוקספורד. בהיותו באוקספורד, הוא ערך את ביטאון הסטודנטים "Cherwell".
קריירה עיתונאית
פרידלנד החל את הקריירה שלו בעיתון קצר-הימים Sunday Correspondent. בשנת 1990 הצטרף ל-BBC ככתב חדשות ברדיו ובטלוויזיה, כולל עבור " World at One" ו-"Today" ברדיו 4. בשנת 1992 הוענקה לו מלגת לורנס שטרן בהיותו חבר סגל הוושינגטון פוסט. הוא היה כתב בוושינגטון עבור הגרדיאן מ-1993 עד 1997, עת חזר ללונדון בתור סופר ובעל טור.
בין השנים 2002–2004, פרידלנד היה בעל טור מזדמן בדיילי מירור ובשנים 2005–2007 כתב טור שבועי ב-"London Evening Standard". הוא כותב טור חודשי עבור "ג'ואיש כרוניקל". ברבות השנים הוא פרסם גם בניו יורק טיימס, "New York Review of Books", ניוזוויק וניו ריפבליק.
בשנת 2002, פרידלנד נבחר ככותב הטורים של השנה במסגרת פרסי "What What Papers Say", ובשנת 2008 הוענק לו פרס דייוויד וואט לעיתונות, כהוקרה למסה "ההישג המדהים של בוש", שפורסמה ב-"New York Review of Books". לאחר שבע פעמים בהן הועמד לבחירה, זכה פרידלנד בפרס אורוול במאי 2014, זאת על הישגיו העיתונאיים. בשנת 2016 זכה בפרס "פרשנות השנה".
בנובמבר 2019 התנצל פרידלנד על כך ש"שגה קשות" בדיווח שווא שעסק במועמד פוטנציאלי לפרלמנט מטעם הלייבור, ואשר נידון לקנס בגין אמירות אנטישמיות בפייסבוק. הוא ייחס את הזיהוי השגוי בכך שבלבל בין שני עורכי דין בעלי אותו שם ל"מקור לייבור מהימן לשעבר" שאת המידע ממנו "העביר בחיפזון יתר".
קריירה כסופר
פרידלנד הוציא עשרה ספרים: שתי עבודות עיון בשמו ותשעה רומנים, שמונה מהם בשם הבדוי סם בורן.
"להביא הביתה את המהפכה: המקרה של הרפובליקה הבריטית" (1998), ספרו הראשון של פרידלנד, טען כי על בריטניה להשיב לעצמה את האידיאלים המהפכניים שייצאה לאמריקה במאה ה-18, ולעבור שיפוץ חוקתי ותרבותי. הספר זכה בפרס סומרסט מוהם על ספרות עיונית ומאוחר יותר הופקה על בסיסו סדרה בת שני חלקים ל-BBC.
"המתנה של יעקב" (2005) הוא ספר זיכרונות המתאר את חייהם של שלושה דורות של משפחתו היהודית של פרידלנד, וכן חוקר שאלות זהות ושייכות רחבות יותר. בשנת 2008 שידר סדרה בת שני חלקים לרדיו BBC 4 - "יהודים בריטים וחלום ציון" וכן שני סרטי תעודה טלוויזיוניים, עבור ערוץ BBC 4: "איך להיות נשיא טוב" ו"הנשיא הוליווד".
"הצדיקים" (2006), הוא מותחן דתי שיצא לאור תחת שם העט סם בורן. הספר עוסק בכתב חדשות שחייו מקבלים תפנית כאשר אשתו נחטפת בזמן שהוא מדווח על איש מיליציה שנמצא מת. ככל שקורות יותר רציחות של 'צדיקים' ברחבי העולם, ויל מוצא עצמו במהרה באמצעה של מזימה שסופה יום הדין.
לאחר מכן הופיע כותר נוסף של סם בורן, "הברית האחרונה" (2007), על רקע תהליך השלום במזרח התיכון. הוא נשען על קורותיו של המחבר באזור זה ככתב במשך למעלה מעשרים שנה, ועיתון של הגרדיאן בחסות דיאלוג שהשפיע רבות על יוזמת ז'נבה. הדמות המרכזית מוצאת את עצמה מעורבת בתמהיל של המצב הפוליטי המודרני ושל גילויים עתיקים. "החישוב הסופי" (2008) התבסס על סיפורם האמיתי של הנוקמים, קבוצה של ניצולי שואה שביקשו נקמה נגד רודפיהם הנאצים, וכמעט הוביל את רשימת רבי המכר של סאנדיי טיימס.
מעט בטרם פרסום הספר "הנבחר" (2010), המותחן הרביעי תחת שם העט סם בורן, העיתון The Bookseller דיווח כי הרפר קולינס חתם עם פרידלנד על הוצאה עתידית שלושה ספרים נוספים בשם העט בורן. הרפר קולינס פרסמה את "פנתיאון" (2012), את "האישה השלישית" (2015) ואת "להרוג נשיא" (2017). הרומן השביעי בשם העט בורן, "להרוג את האמת", פורסם בפברואר 2019 בהוצאת קוורקוס, שפרסמה גם את הספר השמיני, "להרוג אדם", במרץ 2020.
ישראל, ציונות ואנטישמיות
בתור ציוני ליברלי מוביל בבריטניה, כתב פרידלנדר בשנת 2012 כי הוא משתמש במילה ציונות לעיתים רחוקות, בהיותה מילה שלא מובנת כהלכה ונתפשת כנחלתם של אנשי האגף הימני. בנוגע למבצע צוק איתן, הוא סבר כי הפעולה הצבאית מנציחה את הסכסוך וקרא למשא ומתן למען סיום מעגלי האלימות. הוא מגן על זכות קיומה של ישראל למרות "גירוש הפלסטינים", אך מקווה שישראל תכיר ב"מחיר הגבוה" שמשלמים הפלסטינים.
פרידלנד האשים את מפלגת הלייבור בבריטניה בהכחשה בנושא האנטישמיות. הוא דחק בשמאל להתייחס ליהודים "כמו שאתה מתייחס לכל מיעוט אחר", וכן התייחס לביטויים האנטישמיים שיוחסו לג'רמי קורבין והמביעים הלך רוח של עוינות ליהודים מצד חברי לייבור חדשים. פרידלנד עורר ביקורת מסוימת בשל דעותיו.
מורשת יהודית
פרידלנד תומך בפרויקטים המבקשים לשמור על הזהות והמורשת היהודית. הוא כתב לא אחת על חשיבות אמונתו ומורשתו התרבותית. כמו כן, הוא פעל במסגרת קמפיינים להצלת המורשת היהודית הבריטית.
נושאים אחרים
פרידלנד ביקר את תפקידה של הרשות המקומית וחברת הניהול בתקופה שקדמה לשרפה במגדל גרנפל. הוא סבור כי לציבור הבריטי נמאס ממשך מדיניות הצנע ומהשפעותיה. כמו כן, הביע את דאגתו מכך שההשפעה של הוריקן הארווי בארצות הברית זכתה לפרסום רב יותר מאירועים חמורים יותר באסיה. פרידלנד מודאג גם מהמלחמה בתימן ומתפקידן של ממשלות המערב באספקת נשק לערב הסעודית. הוא טוען כי מימון מופחת של המשטרה מאפשר טרור בבריטניה ומאשים את חברות האינטרנט הגדולות בכך שלא מנעו את התפשטותם של תוכני טרור.
חיים אישיים
פרידלנד נשוי לשרה פיטרס, מפיקת רדיו ופודקאסטים. יש להם שני בנים, ג'ייקוב וסם, והם מזוהים עם היהדות הקונסרבטיבית.
סילביה ריברה
סילביה ריברה (באנגלית: Sylvia Rivera; 2 ביולי 1951 - 19 בפברואר 2002) הייתה אקטיביסטית טרנסג'נדרית, ביסקסואלית אמריקאית. היא הייתה אחת ממייסדות חזית השחרור ההומו-לסבית (Gay Liberation Front - GLF) ויסדה יחד עם חברתה מרשה פ. ג'ונסון את ארגון S.T.A.R. (Street Transgender Action Revolutionaries), שהתמקד בסיוע לנוער ולנשים טרנסיות ומלכות דראג חסרות דיור.
ביוגרפיה ואקטיביזם
ריברה נולדה וגדלה בעיר ניו יורק להורים ממוצא פורטוריקני וונצואליאני. אביה נטש אותה בילדותה וכשהייתה בת שלוש הפכה ליתומה לאחר שאמה התאבדה והיא גודלה על ידי סבתה. כשבכיתה ד' החלה להשתמש באיפור, סבתה לא ראתה בעין יפה את התנהגותה הנשית וכתוצאה מכך ריברה חיה ברחוב החל מגיל 11, והצטרפה לקהילה של מלכות דראג.
האקטיביזם של ריברה התפתח בשנות ה-60 על רקע ההתנגדות למלחמת וייאטנאם וצמיחתה של התנועה הפמיניסטית, ובשנת 1969 היא לקחה חלק במהומות סטונוול. ריברה לקחה חלק גם באקטיביזם אפרו-אמריקאי ופורטוריקני, בין השאר בתנועת הפנתרים השחורים. בתקופות שונות בחייה נלחמה ריברה בהתמכרויות שונות, וחיה ברחובות. היא גם ניסתה להתאבד ב-1995 בנהר ההאדסון. חוויותיה אלו הביאו אותה למפעל חייה למען המוחלשים ביותר מקהילות הלהט"ב, אלה שבעיניה נשארו מאחור ככל שהתנועה נהייתה יותר ויותר מיינסטרימית.
היא נפטרה בשנת 2002 מסיבוכים של סרטן הכבד.
בהספד, אמרה עליה הפעילה ריקי ווילקינס:
מחלוקות
ריברה נותרה במהלך חייה דמות שנויה במחלוקת מכיוון שסירבה לתת לארגונים גאים מיינסטרימים כמו ה-HRC (הקמפיין לזכויות אדם בניו יורק) לשכוח שגם אנשים טרנסג'נדרים זקוקים לייצוג כחלק מקהילת הלהט"ב, ושהבעיות וסוגי האפליה שהם סובלים מהם שונים במהות מאלה שהיו בפוקוס של ארגונים אלו, כמו חקיקה למען נישואים חד-מיניים, שגם הצלחתם לא יכולה לעזור לטרנסג'נדרים שחיים ברחובות. למרות הסכמים בין ריברה לארגונים אלה להעביר אג'נדות שיכללו אנשים טרנסג'נדרים ולהט"בים אחרים שהם בני מיעוט, בסופו של דבר בהסכמים עם הרשויות הקבוצות ההומו-לסבים נטשו את התוספות לגבי אנשים טרנסג'נדרים.
ריברה לא הייתה מקובלת בקרב הארגונים ההומו-לסביים, הן בגלל המוצא שלה והן בגלל המבע המגדרי הלא-קונפורמיסטי שלה. היו מספר שנים בשנות ה-90 בהן הוחרמה ריברה על ידי המרכז הגאה בניו יורק לאחר שהיא התעקשה באגרסיביות שיטפלו בנוער קווירי חסרי בית. בעקבות זאת, היא הצהירה שאחת המטרות המרכזיות של התנועה הטרנסג'נדרית מוכרחה להיות השמדת ה-HRC, "כי נמאס לי לשבת על הפגוש האחורי. זה אפילו לא אחורי האוטובוס - זה האחורה של הפגוש."
מורשת
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה שנוסד בניו יורק ב-2002 נקרא על שמה, ומטרתו לספק סיוע לאנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס ובעלי זהויות מגדריות לא-קונפורמיסטיות נטולי אמצעים, וגם לפעול למען חינוך ורפורמות חוקיות נגד אפליה על בסיס זהות ונראות מגדרית.
אלכס שארפ
אלכסנדר (אלכס) יאן שארפ (באנגלית: Alexander (Alex) Ian Sharp; נולד ב-2 בפברואר 1989) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אנגלי, שהתפרסם מתפקידו ככריסטופר בוּן בהפקה של ברודוויי למחזה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה"; עבורו זכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה.
קורות חייו ולימודים
נולד בווסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת. בילדותו משפחתו נדדה ברחבי אירופה ובארצות הברית באמצעות קרוון, במהלכם עיקר חינוכו הגיע מהוריו. משפחתו והתיישבה בסוף בדבון, אנגליה בהיותו בגיל 8.
הוא שאף להיות שחקן מילדותו, וכבר בגיל 4 השתתף בסדרת הטלוויזיה הבריטית A Touch of Frost, ובגיל 7 השתתף בהצגה של פו הדב בתפקיד חזרזיר. למד אמנויות הבמה בקולג' בסאמרסט ובבית ספר עיוני בדבון.
היה לו קשה להסתדר בבית ספר רגיל, והוא עזב את אנגליה בגיל 18 לקנדה, שם עבד תקופה כנגר. אז החליט ללמוד משחק ונרשם לבית הספר ג'וליארד בניו יורק. במבחן הבמה בהרשמה, הציג קטעים מהמחזה המלט, וממחזה שהוא בעצמו כתב. הוא התקבל והצטרף לחטיבת הדרמה "קבוצה 43". במהלך לימודיו כתב ושיחק במחזה המבוסס על הספר "תפוז מכני". סיים בשנת 2014 עם תואר ראשון.
קריירה
התפקיד הראשון שקיבל לאחר סיום לימודיו, היה התפקיד הראשי של כריסטופר בוּן (Christopher Boone), נער בן 15 הנמצא על הספקטרום האוטיסטי במחזה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" בברודוויי. על תפקידו זה זכה בפרס טוני לשנת 2015 על הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזה הוא הצעיר ביותר שזכה עד אז בפרס טוני. כמו כן זכה בפרסים נוספים.
בשנת 2017 עבר לקולנוע ושיחק בסרטים שונים בהם "איך לדבר עם בחורות במסיבות" לצד אל פנינג.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "עצם בלתי מזוהה", שבו הוא מגלם את דמותו של סטודנט מוכשר למתמטיקה באוניברסיטת סינסינטי, בעל התנהגות אקסצנטרית. מצד אחד אינטליגנציה גבוהה ולא שגרתית, ומצד שני התנהגות אינדיבידואלית קיצונית. בכישרונו המיוחד מצליח הסטודנט לפענח שדר שנשלח מעצם בלתי מזוהה שחדר לעירו.
בשנת 2020, גילם את האקטיביסט רני דייוויס בסרט הדרמה המשפטי שכתב וביים אהרן סורקין עבור נטפליקס "משפט השבעה משיקגו" לצדם של סשה ברון כהן, אדי רדמיין וג'וזף גורדון-לוויט.
מנשה לוין
מנשה לוין (1903, גרודז'ינסק – 12 באפריל 1981, ח' בניסן תשמ"א, תל אביב) היה סופר, מתרגם ומשורר עברי.
ביוגרפיה
לוין (נדפס גם לווין על תרגומיו), נולד בסתיו שנת 1903 בעיירה גרודז'ינסק שבפולין הקונגרסאית, והחל כבר שם בכתיבה עברית. בגיל 20 התפרסמו סיפוריו לראשונה בעיתון "קולות" שבעריכת אליעזר שטיינמן.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל כחלוץ בן העלייה הרביעית. עם הגיעו לארץ השתקע בתל אביב הקטנה, והשתלב בחיי הרוח בעיר ובחוגי הבוהמה. את ידיעותיו הרבות בתחום האמנות ספג, על פי דן מירון, לאחר שעלה לארץ ,מידידיו הפסלים והציירים עימם התחבר  בצל חוסר עבודה וישיבה משותפת בבתי קפה בתל אביב. בקיאותו בתחום תולדות האמנות ונהייתו אחר  תורה זו באו לידי ביטוי בכל סיפוריו והעניקו להם קו ייחודי. השתלבותו בבוהמה התבטאה גם באימוץ אורח חייהם הבוהמייני, שכלל ,בין היתר, אהבה חופשית, שיחות בית קפה על משמעות הספרות ואסקפיזם מבעיות השעה והזמן.
השקפותיו הספרותיות של לוין וקשריו עם אנשי כתב העת "הדים" שייכו אותו, מאוחר יותר לחבורת "כתובים", וכשזו התפרקה הצטרף לאנשי "יחדיו" בהוצאת כתב העת "טורים".
על תקופה זו כתב בשנת 1929 רומן מפתח שהיה גם רומן ביכורים שלו: "חולות כחולים". זהו רומן גנוז, שראה אור רק לאחר מותו. באחרית דבר לרומן שכתבה פרופ' זיוה שמיר היא מנסה לקשר בין הדמויות שברומן לדמויות מציאותיות של סופרים וציירים בתל אביב הקטנה. הרומן נחשב לרומן התל אביבי הראשון, והוא מתאר את לבטיהם של חבורת צעירים אידיאליסטים מבני העלייה השלישית. במאמרו "מטרופולין זעירה", פרופ' אבנר הולצמן הדגיש את הדיוקן המוזר והבלתי צפוי של של העיר תל אביב המצוי בספר.
לוין היה מקורב לחיים נחמן ביאליק, לאברהם שלונסקי ולנתן אלתרמן. כמותם, ניסה לחדש את פניה של הספרות העברית, וערך ניסויים בכתיבה סוריאליסטית בספרים כגון "הרקדנית המעופפת" או "שלושה מלאכים מושלגים". כן כתב את הספרים "טחנת מים באביב" ו-"מאה לילות ביפו העתיקה", וספר שירה בשם "פתיחה ללילה".
עיקר פרסומו כמתרגם נודע של מיטב יצירות הספרות הקלאסית מצרפתית לעברית. ידוע תרגומו ל"טיסת לילה" של אנטואן דה סנט-אכזופרי, ל"בית טיבו", הסאגה המשפחתית רחבת היריעה של רוז'ה מרטן די גאר, וכן ל"הקמיע" של אונורה דה בלזאק, שהופיע בשנת 1964 בהוצאת עם עובד. מאנגלית הוא הראשון שתרגם לעברית את "למי צלצלו הפעמונים" של ארנסט המינגוויי. כן תרגם את יצירותיו של ז'ורז' אמאדו.
בשנת 1950 נישא למאשה חייט בקפה פילץ. הזוג היה חשוך ילדים
מנשה לוין זכה פעמיים בפרס טשרניחובסקי לתרגום, בשנים 1951 ו-1956.
לוין נפטר בשנת 1981 בתל אביב. נקבר בבית עלמין הדרום בחולון.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
אליפות איטליה בכדורגל 1910/1911
אליפות איטליה בכדורגל 1910/1911 הייתה העונה ה-14 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-27 בנובמבר 1910 והסתיימו ב-11 ביוני 1911.
בתחרות השתתפו 13 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פרו ורצ'לי זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלב הראשון של התחרות התקיימו תחרויות אזוריות.
התחרות התקיימה בהשתתפות 9 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. פרו ורצ'לי זכתה במקום הראשון והתקדמה למשחק האליפות.
התחרות התקיימה בהשתתפות 4 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. ויצ'נצה זכתה במקום הראשון והתקדמה למשחק האליפות.
משחקי הגמר
משחקי הגמר התקיימו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ ונערכו ב-1 ביוני וב-18 ביוני. פרו ורצ'לי ניצחה 3:0 ו-2:1 ובכך זכתה באליפות.
שרק (זיכיון)
סדרת הסרטים זכתה להצלחה רבה, כאשר באופן קולקטיבי סרטי שרק הם במקום העשירי בדירוג זיכיונות הסרטים הרווחיים ביותר בכל הזמנים, אחרי היקום הקולנועי של מארוול, מלחמת הכוכבים, הארי פוטר, באטמן, ג'יימס בונד, הארץ התיכונה של טולקין, אקס-מן, ספיידרמן ומשחקי הרעב. כמו כן, זיכיון סרטי שרק הוא זיכיון האנימציה הרווחי ביותר.
שרק (2001)
הסרט מספר את סיפורו של מפלצת ירוקה ומקסימה בשם שרק, אשר יוצא למשימה נועזת בשם הלורד פרקוואד להציל את הנסיכה פיונה אשר כלואה בטירה עליה שומר דרקון. שרק יוצא למשימה בחברתו של חמור פטפטן, על מנת לקבל את הביצה שלו בחזרה, לאחר שהלורד פרקוואד שיכן בביצה את כל היצורים מהאגדות.
במאי: אנדרו אדמסון
מדבבים ראשיים: מייק מאיירס, אדי מרפי, קמרון דיאז, ג'ון לית'גו.
שרק 2 (2004)
הזוג הטרי שרק ופיונה חוזרים לביצה שלהם לאחר ירח הדבש ביחד עם דונקי, ומופתעים לקבל את הזמנתם של המלך והמלכה - הוריה של פיונה אל ארצם כדי לקבל את ברכתם על החתונה. שרק ופיונה חוששים כיצד יגיבו ההורים, לאחר שיראו עם מי התחתנה ביתם ומה קרה לה כתוצאה מכך. רק לאחר הגעתם לארץ "הרחק הרחק מכאן" מגלה פיונה שהיא הייתה בכלל מאורסת, לנסיך יפה תואר, שלא מוכן לוותר על המלכות.
במאים: אנדרו אדמסון, קלי אשבורי וקונרד ורנון.
מדבבים ראשיים: מייק מאיירס, אדי מרפי, קמרון דיאז, ג'ולי אנדרוז, אנטוניו בנדרס, ג'ון קליז, רופרט אוורט וג'ניפר סונדרס.
שרק השלישי (2007)
לאחר הסרט השני, ממלכת הרחק, הרחק מכאן נותרה עם המלך הארולד בצורת קרפד, ועל כן שרק ופיונה מכהנים כמנהיגי הממלכה. כאשר השניים מודיעים על אי נוחיותם בתפקידים אלו, המלך מטיל על שרק, פיונה, דונקי והחתול במגפיים את משימת מציאת היורש של הממלכה. פניהם מועדות אל עבר צדה אחר של הממלכה, במקום בו ארטי, אחיינה של המלכה ליליאן, עומד לסיים את התיכון. על הקבוצה מוטלת המשימה לשכנע את הנער המרדן, לתפוס את מקומו כמלך הממלכה, ואם לא - זוג העוגים הנשוי והחמור לא יוכלו לחזור אל ביצתם, ולחיות את חייהם השקטים. בינתיים בממלכה, הנסיך צ'ארמינג מתכנן מהפכה צבאית. בתגובה לכך, פיונה מארגנת ארגון מחתרתי-לוחמני, הכולל את כל נסיכות הממלכה, אשר נאבקות בנסיך ומנסות לשמור על הממלכה בדרך הטובה ביותר, עד לשובם של שרק, החמור, החתול והיורש.
במאים: כריס מילר וראמן הוי.
מדבבים ראשיים: מייק מאיירס, אדי מרפי, קמרון דיאז, אנטוניו בנדרס, ג'סטין טימברלייק, רופרט אוורט, ג'ולי אנדרוז וג'ון קליז.
שרק לנצח (2010)
במאי: מייק מיטשל
מדבבים ראשיים: מייק מאיירס, אדי מרפי, קמרון דיאז, אנטוניו בנדרס, וולט דוהרן, ג'ולי אנדרוז, קונרד ורנון וארון וורנר.
שרק (אתחול)
בעקבות ההצלחה חסרת התקדים של שרק 2 ב-2004 אמר ג'פרי קצנברג, מנכ"ל דרימוורקס, כי סדרת סרטי שרק כוללת חמישה סרטים וכי החמישי יהווה פריקוול לסרט הראשון, לאחר יציאת "שרק השלישי" ב-2007 הודיע קצנברג כי הסרט החמישי יצא בשלהי 2013. במאי 2009 נודע כי שם הסרט הרביעי בסדרה יהיה "שרק לנצח", דבר כי זהו הסרט האחרון בסדרה. בראיון שנתן ג'פרי קצנברג בפברואר 2014 הוא אמר כי "אנחנו רוצים לתת להם [לדמויות] קצת זמן לנוח" והוסיף כי "אתה יכול להיות בטוח שיהיה לנו עוד פרק בסדרה של שרק. אנחנו לא סיימנו, ויותר מכך, הוא לא". ב-21 ביולי 2016 אולפני דרימוורקס הודיעו רשמית שסרט חמישי בסדרת "שרק" יצא לאקרנים במהלך מאי 2019 אך בספטמבר 2016 הוחלט כי אולי הסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-2019 או 2020 וכי התסריט הושלם.
החתול של שרק (2011)
הסרט מתמקד בהרפתקאותיו של החתול במגפיים שאשר מנסה, בסיוע המפטי דמפטי וקיטי 'סופטפוז', לשדוד שעועית פלא מידי זוג פורעי חוק מסוכנים בשם ג'ק וג'יל על מנת לסייע לאימו המאמצת ולתושבי העיר בה גדל.
לסרט גם יצא משחק מחשב בשם "החתול של שרק ושלושת משחקי המחשב".
החתול של שרק: משאלה אחת ודי (2022)
בסרט זה החתול במגפיים גילה שנותרה לו נשמה אחת מתשע הנשמות שלו. הוא יוצא למסע עם חברתו קיטי וחברו הכלב פרו על מנת להחזיר את חייו ונשמותיו.
Shrek in the Swamp Karaoke Dance Party
סרטון מוזיקלי במשך 3 דקות שבו שרק עושה קריוקי בביצה שלו עם כל גיבורי הסרט, הסרטון הופיע ב-DVD של הסרט הראשון
Shrek 4-D
סרטון מיוחד בתלת־ממד שיצא בשנת 2003 אשר סיפר על ירח-הדבש של שרק ופיונה, ועל חזרתו הבלתי צפויה של הלורד פרקוואד.
Far Far Away Idol
סרטון במשך 5 דקות, הסרטון מבוסס על אמריקן איידול שבו מתארח סיימון קאוול שם כל גיבורי הסרט שרים ושם בודקים מי המנצח, הסרטון הופיע ב-DVD של הסרט השני.
Thriller Night
סרטון קצר במשך 6 דקות, הסרטון הוא פארודיה על Thriller של מייקל ג'קסון, שם ארבעת הנבלים (לורד פארקווד, הפיה הסנדקית, הנסיך צ'ארמינג ועוץ לי גוץ לי), מונגו, המלך הארולד (כצפרדע), וקפטן הוק מופיעים בתור זומבים.
The Pig Who Cried Werewolf
סרטון בתלת מימד במשך 6 דקות המספר על שלושת החזירונים בליל כל הקדושים.
מחלף עירון
היסטוריה
ב-6 בינואר 2004, עם חנוכת קטע כביש 6 ממחלף ניצני עוז למחלף עירון הוקמה במקום צומת מרומזרת. בשלב זה התאפשרה התנועה מכביש 65 לכביש 6 רק דרומה. המכרז להקמת המחלף פורסם בינואר 2003, על ידי חברת כביש חוצה ישראל באפריל 2003 זכתה חברת סולל בונה במכרז. במרץ 2005, הושלם שלב א' של המחלף. העבודות על שלב ב', נמשכו במקביל והם כללו את העברת כביש 6 מעל כביש 65 והמשך סלילתו צפונה.
המחלף בתצורתו הנוכחית הושלם ביולי 2009.
חברת כביש חוצה ישראל מתכננת לשדרג את המחלף למחלף מערכתי מלא ללא רמזורים על כביש 65.
מבנה המחלף
תצורת המחלף היא של מחלף יהלום משולב ברמפה של מחלף טורבינה. הפניות שמאלה מתבצעות באמצעות רמזורים למעט הפנייה מכביש 65 מערב לכביש 6 בכיוון דרום, שמתבצעת באמצעות רמפה ארוכה. כל הפניות ימינה הן רציפות, למעט הפנייה מכביש 6 בכיוון דרום לכביש 65 בכיוון מערב, שמתבצעת ברמזור המערבי.
הרי העפרה
הרי העַפְרָה (בצ'כית: Krušné hory (קְרוּשְׁנֶה הוֹרִי) בגרמנית: Erzgebirge (ארצגבירגה), מילולית בשתי השפות "הרי העפרה") הם רכס הרים השוכן לאורך גבול צ'כיה-גרמניה, ומפריד בין האזורים ההיסטוריים של בוהמיה בצ'כיה לבין סקסוניה בגרמניה. הפסגות הגבוהות ביותר הן בצ'כיה (בגרמנית: Keilberg) בגובה 1,244 מטרים מעל פני הים ו בגרמניה בגובה 1,215 מטרים.
הרי העפרה עוצבו מחדש באופן אינטנסיבי על ידי התערבות אנושית והתפתח נוף תרבותי מגוון. הכרייה בפרט, על אתרי הפסולת, הסכרים, התעלות והבולענים שלה, עיצבה ישירות את הנוף ואת בתי הגידול של צמחים ובעלי חיים במקומות רבים. האזור היווה גם את הרקע לשלבים המוקדמים ביותר של הטרנספורמציה המודרנית המוקדמת של כרייה ומטלורגיה ממלאכה זעירה לתעשייה בקנה מידה גדול, תהליך שקדם למהפכה התעשייתית המאוחרת ואף אפשר אותה.