cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תחנת הרכבת ירושלים מרכז
תכנון
במסגרת תוכנית החומש של רכבת ישראל הוקצו 4.685 מיליארד שקל לטובת המשך הקו המהיר לירושלים, והקמת התחנה במרכז העיר בסמוך לכיכר הדוידקה, העבודה עליו צפויה להתחיל ב־2024 וסיום הארכת המסילה עד מרכז העיר צפוי עד 2030.
המשך המסילה מזרחה
תוכנית תת"ל 108 כוללת את המשך המנהרות מהתחנה אל תחנה תת-קרקעית חדשה במתחם תחנת החאן ההיסטורית. התחנה צפויה לקום באזור מתחם התחנה הישנה שבין דרך חברון לדרך בית לחם, והתוכנית כוללת הקמה של מרכז מסחרי, תיירותי ועסקי באזור התחנה. מתחת ובסמוך לתחנת החאן יוקמו מסילות דיור לצורכי תפעול. התוכנית כולל אופציה להארכת המנהרות עד תחנת מלחה והקמת רציפים תת-קרקעיים בתחנה זו.
מסילה לכותל
בעבר נבחנה האפשרות להארכת המסילה עד לתחנת ירושלים - הכותל ונבחנו בשלב זה שתי חלופות. על פי האחת תצא המסילה מתחנת ירושלים-מרכז ותעבור מתחת לרחוב יפו ולמתחם ממילא, ומשם צמוד לחומות העיר העתיקה (ומתחת להן) עד לשער האשפות; ואילו בחלופה השנייה תמשיך המסילה מירושלים־מרכז, תעבור מתחת לרחוב יפו ולמתחם ממילא, ובסמוך למגדל דוד ייכנס התוואי ישירות מתחת לעיר העתיקה, דרך הרובע היהודי ועד לכותל. במשרד התחבורה הדגישו כי תחנת הכותל תהיה בכל מקרה במתחם הרובע היהודי, וכן שמתכנני המשרד יערכו סקר עתיקות, והתוואי התת־קרקעי יעבור על סלע טבעי מתחת להן.
שירות רכבות בתחנה (בעתיד)
ברכבת ישראל מתכננים שעד שנת 2040 יהיו 13 רכבות בשעה בין התחנה לשאר חלקי הארץ: 2 רכבות ממודיעין, שתי רכבות מהמסילה המזרחית החדשה, ארבע רכבות מנתניה, שלוש רכבות מנהריה ושתי רכבות מבאר שבע.
Stay (שיר של קייגו)
Stay הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הנורווגי קייגו. בסינגל מתארחת הזמרת האמריקאית מאטי נויס. השיר יצא לאור ב-4 בדצמבר 2015 כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן הראשון של קייגו, "Cloud Nine".
השיר זכה לביקורות חיוביות, ובזכות מספר המכירות הדיגיטליות הרב שלו, אף זכה לתוארי פלטינה וזהב במספר מדינות כמו איטליה ודנמרק. נוסף על כך, קייגו ונויס ביצעו את השיר בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" המשודרת ברשת ABC.
וידאו קליפ
הקליפ עוסק בזוג לסביות שחוות קשיים במערכת היחסים שלהן. אחת הנשים עובדת על הבעיות במערכת היחסים בכך שהיא רוקדת, וזהו הנושא העיקרי של הקליפ.
עד לפברואר 2017 צבר הקליפ לשיר כ-19 מיליון צפיות ב-YouTube.
בין שתי ערים (סרט, 1958)
בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities [מילולית: סיפור בין שתי ערים]) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1958 המבוסס על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס. את הסרט ביים ראלף תומאס ומככבים בו דירק בוגרד ודורתי טוטין.
תקציר עלילה
סידני קרטון, עורך דין אנגלי שתיין, מגלה שצ'ארלס דארני, עליו הגן במשפט בעבר, הוא אריסטוקרט צרפתי המנסה להימלט מהמהפכה הצרפתית. בעוד הוא מקנא באיש על אהבתה של לוסי מנט, הוא נחוש בדעתו לעזור לו להימלט מהוצאה להורג בגיליוטינה.
הפקה
הבמאי ראלף תומאס התעקש לצלם את הסרט בשחור לבן, לדבריו "הספר נכתב בשחור ולבן, ולכן הסרט צריך להיות שחור לבן". הוא הושפע מהסרט הצרפתי "Casque d'Or" שמתרחש באותה תקופה. לאחר מכן אמר תומאס שזו הייתה טעות, ושהצלחתו המסחרית של הסרט הייתה גדולה יותר אם היה בצבע.
הפקת הסרט הייתה היקרה ביותר בבריטניה באותה שנה.
צילומי הסרט נערכו בעמק הלואר בצרפת, כי היה זה המקום היחיד ללא עמודי טלגרף. כמה אלפי חיילים אמריקאים שהיו מוצבים באורליאן שימשו כניצבים. הצילומים ארכו כשישה שבועות.
דבואטין D.520
דבואטין D.520 (בצרפתית: Dewoitine D.520) היה מטוס קרב צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה.
המטוס נכנס לשירות בתחילת 1940, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. כאשר נכנס לשירות נחשב ה-D.520 כמטוס הקרב החדיש והמתקדם ביותר בצבא הצרפתי, והיה יכול להתמודד עם הדגמים הגרמניים החדשים כמסרשמיט Bf 109; הוא היה איטי יותר מהמסרשמיט Bf 109, אך בעל יכולת תמרון טובה יותר. הוא ענה על הדרישה שניסח חיל האוויר הצרפתי למטוס קרב מהיר, מודרני, בעל מהירות טיפוס טובה וחימוש המתבסס על תותח 20 מילימטרים.
הנריק אויאמה
הנריק אויאמה (נולד ב-20 במאי 1991; טאלין, ברית המועצות) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בפלורה טאלין בעמדת החלוץ. אחיו של הנריק, הינדרק אויאמה הוא גם כדורגלן מקצועי.
קריירת מועדונים
אויאמה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלורה טאלין, ובגיל 16 הגיע לזו של דרבי קאונטי. ביוני חתם בקבוצה הראשונה ובנובמבר של אותה שנה הושאל לסטאפורד ריינג'רס לחודש אחד. בסיום העונה שוחרר מדרבי וחתם באלמניה אאכן הגרמנית לשנתיים. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו. באאכן שיחק בעיקר עבור קבוצת הנוער, בינואר הושאל לפורטונה סיטארד עד לסיום העונה. בקיץ שוחרר מאאכן וחתם ברופס הפינית עד לסיום העונה. ב-17 הופעות בליגה, אויאמה כבש רק 2 שערים והוא לא הצליח למנוע מהמועדון לרדת לליגה השנייה.
ב-4 בינואר 2012 חתם במאת'רוול עד לסיום העונה. לאחר שבחמשת משחקיו הראשונים כבש 4 שערים, המועדון החליט להחתים את השחקן לשנתיים וחצי ואף העניק לו את תואר "השחקן הצעיר של החודש בליגה הסקוטית". במהלך עונת בישל 16 שערים וסיים את העונה כמלך הבישולים של הליגה.
ב-16 ביוני 2013 חתם בלגיה ורשה הפולנית ל-3 שנים. ב-27 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–3 נגד פוגון שצ'צ'ין בה אף בישל את אחד השערים. מחזור לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בליגה נגד פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה. באוגוסט חזר למאת'רוול הפעם כשחקן מושאל לעסקה של חצי שנה. בינואר הושאל לספרסבורג 08 הנורווגית עד לתום העונה.
ב-4 בספטמבר 2015 חתם בסווינדון טאון מהפוטבול ליג הראשונה עד לסיום העונה. ב-7 בינואר 2016 הצטרף לואקר אינסברוק מליגת העל האוסטרית.
בקיץ חתם בגו אהד איגלס העולה החדשה לליגת העל ההולנדית. בינואר הושאל לדנדי מליגת העל הסקוטית עד לסיום העונה.
באוקטובר חתם בה.נ.ק. גוריצה מהליגה הקרואטית השנייה. בגוריצה, אויאמה כבש 6 שערים ובסיום העונה העפילה הקבוצה לליגת העל הקרואטית.
ב-8 בפברואר 2020, אויאמה חתם בוידז'ב לודז'.
ב-7 בינואר 2021, אויאמה חתם בפלורה טאלין מליגת העל האסטונית.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שיחק בנבחרת הצעירה של אסטוניה. בפברואר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, אך קבוצתו מאת'רוול לא אישרה לו להשתחרר. ב-25 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד.
ב-30 במאי 2018 אויאמה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד.
מורינגה
מורינגה (שם מדעי: Moringa) הוא סוג יחיד במשפחת המורינגיים.
בין המינים של הסוג:
דיודוטוס טריפון
דיודוטוס טריפון (ביוונית: Διόδοτος Τρύφων) היה שליט בממלכה הסלאוקית בין השנים 138-145/6 לפנה"ס.
הוא נולד בקסיאנה, בקרבת אפאמיאה. בנעוריו היה מקורב לחצר המלכות, ובבגרותו היה לאחד הקצינים הסלאוקים בעלי המעמד בצבאו של אלכסנדר באלאס. בשנת 167 למניין בית סלאוקוס (145/146 לפנה"ס) יצא כנגד דמטריוס השני (ניקאטור) שהיה השליט הסלאוקי, בשם בנו של אלכסנדר באלאס, אנטיוכוס השישי. מהלך זה חילק את הממלכה הסלאוקית לשניים. בשנת 142/143 לפנה"ס (שנת 179 למב"ס) הכתיר עצמו למלך. במהלך שלטונו רצח את אנטיוכוס השישי. תקופת שלטונו כמלך נמשכה עד שנת 138 לפנה"ס כאשר נחל מפלה באפמאיה על ידי אנטיוכוס השביעי. משהפסיד בקרב נאלץ להתאבד.
עלייתו של טריפון לשלטון
דיודוטוס היה אחד הקצינים הבכירים בצבאו של אלכסנדר באלאס. יחד עם קצין נוסף (הִיֵראכּס) בגד בבאלאס והסגיר את אנטיוכיה הבירה לידי תלמי פילומטור ובן בריתו דמטריוס השני, תוך כדי שהציעו את הכתר של סוריה לתלמי, אשר מצד אימו קלאופטרה הראשונה היה בן לבית סלאוקוס ונכדו של אנטיוכוס השלישי "הגדול". תלמי נמנע מלקבל את ההצעה, והגיע להסדר עם דמטריוס השני, לפיו תחזור חילת-סוריה לשלטון תלמי, ודמטריוס ימלוך בארץ אבותיו. אלכסנדר באלאס ניסה עוד את מזלו בשׂדה הקרב מול דמטריוס השני, אך הובס, נמלט, ונרצח בידי שניים מקציניו. דמטריוס השני נותר לבדו על כס הממלכה הסלאוקית.
משעלה לשלטון דמטריוס השני בשנת 146 לפנה"ס היו יחסיו עם ותיקי הצבא הסלאוקי עכורים. דיודוטוס החל להתסיס את הצבא כנגד מלכו, ובשנת 144/145 לפנה"ס הכריז על אנטיוכוס השישי, בנו הצעיר של אלכסנדר באלאס, כמלך, החל לטבוע מטבעות בשמו ולפעול מטעמו. הוא זכה בתמיכתם של המתיישבים הצבאים באזור לאריסה, השתלט על קסיאנה ואפמאיה (מחוז הולדתו) ועל חלק ניכר ממקורות הכוח הצבאי של ההתיישבות המקדונית-יוונית בסוריה. חלק מאנשי הצבא שסולקו על ידי דמטריוס השני הצטרפו לשורותיו. יחסיו הקשים של דמטריוס עם אוכלוסיית הבירה אנטיוכיה לאחר דיכוי קשה של ניסיון מרידה, תרמו אף הם לנפילתה בידי כוחותיו של דיודוטוס, והוא השתלט גם על הפילים שקיבל דמטריוס מידי תלמי.
.
הניצחון על דמטריוס לא היה מוחלט. הוא המשיך להחזיק בחלקים שונים של הממלכה כגון הפחות המזרחיות שמעבר לפרת, בעיר הנמל סלאוקיה, בצור, בצידון וכנראה בחלק מקיליקיה. בשנת 143/144 לפנה"ס השתלט דיודוטוס על עכו- פטולמאיס, ובשנת 142/143 לפנה"ס המליך עצמו דיודוטוס למלך, לקח לעצמו את השם "טריפון", והטביע מטבעות בשם זה. במהלך תקופת שלטונו כמלך, רצח טריפון את אנטיוכוס השישי. לפי ההיסטוריון הרומי ליוויוס שחד טריפון את רופאיו של אנטיוכוס לבצע בו ניתוח בלתי-נחוץ, ולהמיתו על שולחן הניתוחים. הדעות בין החוקרים חלוקות לגבי העיתוי המדויק.
טריפון ושודדי הים הקיליקיים
על- פי ההיסטוריון היווני סטראבו (Strabo) יזם טריפון את פעולות שודדי הים הקיליקיים, אשר פעלו באגן המזרחי של הים התיכון, כדי להחליש את כוחו של דמטריוס אשר החזיק בכל רצועת החוף הסורית מסלאוקיה ועד ללבנון. לטענת ההיסטוריון אומרוד (Omerod) טריפון עודד והגביר את הפעולות, אולם לא יזם אותן. בין אם יזם או עודד, על פי מקורות אלו, הפך טריפון את המבצר החזק ששכן על רצועת החוף בחבל אנטליה (טורקיה של ימינו), מבצר קוראקסיום (Coracesium), לבסיס לפשיטות פיראטיות כנגד החוף הסורי. בעידודו ובפיקוחו הכוח הפיראטי גדל.
טריפון ויהודה החשמונאית
ביהודה שלט בתקופה זו יונתן הוופסי. בתחילה הוא תמך בדמטריוס השני ואף נטל חלק פעיל בדיכוי מרידת אנשי אנטיוכיה כנגדו כאשר נענה לבקשת עזרה ושלח חיל משלוח יהודי אשר מנה שלושת אלפים איש אשר נטלו חלק בקרבות הדיכוי. לאחר השתלטות טריפון על עכו-פטולמאיס, הוא שלח איגרת אל יונתן מטעם אנטיוכוס השישי. במסמך זה הוא אישר מחדש את תפקידו של יונתן כתפקיד הכהן הגדול, כמו גם את השינויים הטריטוריאליים שהתרחשו בתקופת אלכסנדר באלאס ודמטריוס השני. בנוסף, ובמישור אישי, כיבד דיודוטוס את יונתן בזכויות השייכות לגינוני המלכות הסלאוקית:.
בעקבות התרחשויות אלו, העביר יונתן את תמיכתו לטריפון. טריפון מינה את אחיו של יונתן, שמעון התרסי, לשמש סטרטגוס (מושל) של רצועת החוף מסולמה של צור עד נחל מצרים. למעשה מינוי זה היה עבור שטח שהיה נתון בשליטתו של דמטריוס השני. על יונתן ושמעון הוטל לכבוש שטח זה על מנת לממש את מינויו של טריפון. בכך יצר טריפון מצב בו יונתן ושמעון נלחמים כנגד אויביו.
נפילתו של טריפון
בשנת 139 לפנה"ס נשבה דמטריוס בידי הפרתים, ובכך נדמה היה כי בהיעדר מתנגדו העיקרי נסללה דרכו של טריפון להשתלטות על כל הממלכה. אולם, קלאופטרה תאה (אשתו של דמטריוס השני) קראה לאנטיוכוס השביעי, נישאה לו ומסרה לידיו את השלטון באופן הפגנתי (138-139 לפנה"ס). צבאו של טריפון שב והעניק תמיכתו למלך מן השושלת המסורתית של בית סלאוקוס - אנטיוכוס. כבר בשנה הראשונה להופעתו של אנטיוכוס בסוריה איבד טריפון את אנטיוכיה הבירה ואת דמשק. הוא נסוג והתבצר בדור (דאר). לאחר הטלת מצור על העיר נמלט לעכו, ממנה יצא בספינה לאותוסיה (מצפון מזרח לטריפולי) ולאחר מכן לאפמיאה שבסוריה. לאחר שהובס בקרב שם (138 לפנה"ס) נטל גורלו בכפו והתאבד.
סמי בורארד
סמי בורארד (באנגלית: Samy Bourard; נולד ב־29 במרץ 1996) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בהפועל חדרה.
קריירת מועדונים
ב־31 באוגוסט 2018 חתם על חוזה לשלוש שנים באיינדהובן. ב־7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בהפסד 0–2 לספרטה רוטרדם. הוא כבש שער בכורה ב־18 בינואר 2019 בניצחון קבוצתו 1–3 על וולנדם.
ב־2020 חתם בדן האג, בה ערך את הופעת הבכורה ב־13 בספטמבר 2020 בהפסד 0–2 להראקלס אלמלו. ב־11 בנובמבר 2020 כבש שער בכורה בהפסד 2–4 לטוונטה.
הוא עזב את דן האג לאחר עונה אחת וב־9 בפברואר 2021 חתם בפהרוואר. הוא ערך בה חמש הופעות בלבד, ולאחר חצי עונה חזר לדן האג.
ב-22 ביוני 2022 חתם בהפועל חדרה מליגת העל הישראלית, והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.
עוגת שכבות
עוגת שכבות היא עוגה המורכבת מיריעות של עוגה הערומות זו על גבי זו, וביניהם זיגוג או סוג אחר של מילוי כגון ריבה. מתכונים רבים של עוגות ניתן לשנות להכנת עוגת שכבות; לרוב הופכים עוגות ספוג וחמאה לעוגת שכבות. לעיתים העוגה מכוסה בציפוי כלשהו ולעיתים לא מצפים את דפנות העוגה וכך ניתן לראות את המילוי ואת מספר השכבות עוד לפני הפריסה.
היסטוריה
מתכון משנת 1872 של עוגת שכבות נמצא בבוסטון. מתכון קדום נוסף לעוגה זו נמצא בלונדון משנת 1894.
סוגים
בין העוגות הפופולריות שהן עוגות שכבות ניתן למנות את עוגת השוקולד הגרמנית ועוגת היער השחור. עוגת חתונה היא לרוב עוגת שכבות מצופה.
צורות מסורתיות
צורה ישנה יותר של עוגת השכבות נפוצה במזרח ובדרום אירופה. באוקראינה וברוסיה, אנשים עדיין אופים עוגות אלו בצורה המסורתית והישנה. בלילת העוגה נאפית במחבת בשכבות דקות, כל אחת בעובי של כסנטימטר. שכבות אלו מצופות לאחר מכן בשכבה דקה של קצפת או ריבה ונערמות עד לגובה של 7 או 8 שכבות. ערימה זו, שהיא בגובה של עוגת שכבות מערבית, מצופה על מנת שלא יהיה אפשר לראות את המבנה שלה.
השוואה לעוגות אחרות
עוגת שכבות תמיד מוגשת למספר אנשים, ולכן היא גדולה יותר מקאפקייק, פטיפור או מנות אחרות שמיועדות לאדם יחיד. עוגת שכבות סטנדרטית שנאפית במחבת בקוטר של כ-22 ס"מ מספיקה לכ-16 סועדים.
שלא כמו עוגת רולדה או עוגה וייטנאמית, עוגת שכבות מורכבת ממספר שכבות שונות של עוגה. עוגת אפייה ניתן להפוך לעוגת שכבות אם חותכים אותה לחלקים ומחברים אותם מחדש בעזרת מילוי או זיגוג.
מארט פום
מארט פום (באסטונית: Mart Poom; נולד ב-3 בפברואר 1972) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת השוער. בשנת 2003 ייצג את אסטוניה ככדורגלן היובל של אופ"א.
קריירת מועדונים
פום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אריות טאלין. כבר בעונתו הראשונה בבוגרים ערך 20 הופעות וכעבור עונה אחת חתם בספורט טאלין. בשנת עזב לראשונה את אסטוניה כאשר חתם בקופס הפינית. אחרי חצי עונה חתם בפלורה טאלין, כעבור עונה אחת עבר לויל השווייצרית. בשנת עבר לפורטסמות', בה רשם רק 4 הופעות במהלך עונת, לכן חזר לפלורה טאלין כשחקן מושאל למשך שנתיים.
בקיץ, פום חזר לאנגליה כאשר חתם בדרבי קאונטי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. עד מהרה הפך לשחקן אהוב בדרבי ובסיום עונת זכה בתואר שחקן העונה של האוהדים. בתום עונת ירדה דרבי לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בקיץ הושאל לסנדרלנד. למרות שלא רשם דקות משחק במהלך העונה, בקיץ נרכש על ידי המועדון. ב-20 בספטמבר 2003 הבקיע שער בדקה ה-90 של המשחק שנתן לקבוצתו נקודה במשחק נגד דרבי קאונטי. במהלך העונה הוא סבל מכמה פציעות, אך עד מהרה חזר למקומו כשוער ראשון. בתום עונת חזר עם סנדרלנד לפרמייר ליג.
באוגוסט הושאל לארסנל ושימש כשוער שלישי. בינואר חתם רשמית במועדון. בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במסגרת גביע הליגה האנגלית נגד אברטון בו ניצחה ארסנל 0-1. את הופעת הבכורה שלו בליגה, הוא ערך נגד פורטסמות'.
קריירה בינלאומית
פום ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ב- במשחק ידידות נגד. בנובמבר נבחר על ידי ההתאחדות לכדורגל באסטוניה לייצג את המדינה ככדורגלן היובל של אופ"א. ב-10 ביוני 2009 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בתיקו 0-0 נגד.
הסלון הלאומי
הסלון הלאומי (בהונגרית: Nemzeti Szalon) הייתה אגודה מקצועית של אמנים ותומכי אמנות הונגרים, שהוקמה בבודפשט בשנת 1894. האמנים, שלא היו מרוצים ממדיניות האמנות הרשמית, ייסדו את האגודה במטרה "לקדם את האינטרסים המוסריים, החומריים והתרבותיים של האמנות ההונגרית ולהעצים את הקשר בין האמנים לבין הציבור"
ינה זיצ'י וג'רג' ושטאג נבחרו כנשיאים הראשונים של האגודה. טיהמר מרגיטאי, וקלמן משטרהאזי היו סגני נשיא. אחריהם הגיעו משנת 1898 הרוזן דיולה אנדראשי הבן (Andrássy Gyula, 1860–1929) בנו של דיולה אנדראשי (ראש ממשלת הונגריה הראשון לאחר הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית) כנשיא ויאנוש הוק כסגן נשיא.
הבניין
מתחם האגודה היה בבודפשט בבולוואר יוז'ף 45 משנת 1894, ואחר כך משנת 1897 בפינת הרחוב לשעבר אויווילאג (כיום זמלוייס), רחוב הטוואני (כיום לאיוש קושוט), הבניין שימש כיריד אמנות קבוע בו החברים הציגו יצירות אמנות למכירה, ציורים, פסלים וכו'. משנת 1907 התצוגה הייתה ברובע 5 של בודפשט בכיכר ארז'בט. מבנה אחרון זה הוסב מ"בניין הקיוסק" שתוכנן במקור על ידי אלאיוש האוזמן בשנת 1906, בהתבסס על התוכניות של האדריכלים יוז'ף ואגו ולאסלו ואגו.
תערוכות מפורסמות
אחד המייסדים והמנכ"ל של הסלון הלאומי עד 1909 ארגן כמה תערוכות מפורסמות של עבודות אמנות, למשל של ויקטור מדאראש, לאסלו פאל, פאל סיניאי מרשה, מיהאי זיצ'י ויאנוש וסארי. שם נערכו שתי תערוכות של השמונה בשנים 1911 ו-1912, תערוכת גוגן והאימפרסיוניסטים הצרפתים בשנת 1907 וגם העתידנים האיטלקיים ב-1912 גם הם הוצגו שם. בשנת 1927 אורגן במקום התערוכה המשותפת הראשונה של איגוד האמנים החדשים (UME) שהקים יאנוש וסארי עם קבוצת האמנים KUT (החברה החדשה של אמנויות). עד שנות ה-50 של המאה ה-20, הסלון הלאומי מילא תפקיד חשוב בהצגת יצירות האמנות ההונגריות של המאה ה-20, וכן נערכו תערוכות מאזורים פריפראליים כמו ערי השדה והכפרים.
הבניין והאגודה מצורפים להיכל האמנות משנת 1953. תערוכה הגדולה ("תערוכת האביב") ב-1957, נערכה במקום ובפעם הראשונה מזה שנים רבות הוצגו גם יצירות אוונגרד ויצירות לא פיגורטיביות כמו יצירות של אמני העבר שנדחקו לשולים כגון לאיוש קשאק וחברי בית הספר האירופי (קבוצה של כ-30 אמנים הונגרים כמחציתם יהודים) שנאסרו להצגה קודם לכן. הבניין פורק בשנת 1960 וכעת שוכן במקומו פארק.
I Used to Know Her
I Used to Know Her הוא אלבום האוסף השני של הזמרת האמריקאית . האלבום יצא לאור ב-30 באוגוסט 2019 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
רקע
ב-4 באפריל 2019, הוציאה את הווידאו קליפ הרשמי של השיר "Hard Place". בנוסף לכך, היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "לייט שואו עם סטיבן קולבר" ובטקס פרסי גראמי ה-61, שהתקיים בשנת 2019, על מנת לקדם את המיני-אלבום ושיריו.
ב- 25 ביוני יצא הסינגל "Racks" בהשתתפות YBN קורדיי. הסינגל השני "21", יצא לאור ב-26 ביולי באותה השנה.
דקס הרווד
דייוויד מייקל הרווד (באנגלית: David Michael Harwood; נולד ב-30 ביוני 1984 בצפון קרוליינה), הידוע יותר בשם הבמה שלו, דקס הרווד הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה סקוט דוסון. ב-WWE, הוא זכה פעמיים באליפות הזוגות של NXT, פעמיים באליפות הזוגות של Raw, פעם אחת באליפות הזוגות של סמאקדאון ופעם אחת באליפות 24/7 של ה-WWE לצד שותפו, דאש ויילדר.
תחילת קריירת ההיאבקות
הרווד ערך את הופעת הבכורה שלו כמתאבק בשנת 2004. הוא התאבק בעבור הרבה ארגוני היאבקות עצמאיים. ב-2010 הוא התאבק בקרב חושך (קרב שלא מצולם) לארגון Ring of Honor.
NXT (2012–2017)
הרווד חתם על חוזה עם ה-WWE בשנת 2012 והועבר למתקן בשם ה-Performance Center, שם קבע ששם הזירה שלו יהיה סקוט דוסון. את קרב הבכורה הטלוויזיונית שלו ערך ב-7 במרץ בפרק של NXT, כאשר הוא מצוות עם ג'ודס דוולין בקרב האנדיקאפ 2 על 1 נגד אדריאן נוויל, קרב שאותו הפסיד.
במאי 2013 דוסון יסד זוג ביחד עם גארט דילן, כאשר המנג'ר שלהם היה סילבסטר לפורט. ב-26 ביוני השניים הפסידו בקרב מועמדות לאליפות הזוגות של הארגון לקורי גרייבס וקסיוס אונו. הזוג התפרק זמן קצר לאחר מכן לאחר שדילן פוטר מהחברה. פיטורי דילן במהרה הפכו את דוסון למתאבק יחידים מה שהוביל אותו להצלחה מועטה עד שיסד זוג ביחד עם אלכסנדר רוסב, שגם אותם אימן לפורט. רוסב ודוסון התחרו אך לא השיגו את מבוקשם בקרב מועמדות לאליפות הזוגות ב-12 בספטמבר. הציוות בין השניים הגיע לסופו כאשר רוסב בוגד במנג'ר שלהם במטרה להשיג מנג'רית חדשה אחרת בשם לנה, וזמן קצר לאחר מכן דוסון ספג פציעה בברך, מה שהשבית אותו למספר חודשים.
בחזרה שלו מפציעה, דוסון לא ויתר ויסד עוד זוג ביחד עם דאש ויילדר, אשר התאבקו בעיקר באירועים חיים תחת השם "המכונאים". השניים ערכו את הבכורה בסוף יולי 2014 בפרק של NXT, כאשר ספגו הפסד לבול דמפסי ומוג'ו ראוולי. ההופעה היחידה שלהם ששודרה לטלוויזיה בשנת 2014 הייתה בהפסד לאנזו אמורה וקולין קאסידי בחודש אוקטובר. ב-10 ביוני 2015 ב-NXT, דוסון התאבק בקרב המרכזי נגד סמואה ג'ו שלו הפסיד.
הניצחון הראשון של הזוג ששודר בטלוויזיה נרשם ב-29 ביולי 2015 כאשר הם מנצחים את מי שהם הפסידו להם באוקטובר הקודם, אמורה וקאסידי. באירוע NXT TakeOver: Respect השניים הפסידו בחצי הגמר של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס לזוכים של הטורניר, פין באלור וסמואה ג'ו. בסוף אוקטובר השם של השניים שונים מה"מכונאים" לדאש ודוסון. ב-11 בנובמבר בפרק של NXT, השניים ניצחו את הואודויליאנס וזכו באליפות הזוגות של הארגון. כתוצאה מכך הם הגנו על התואר שלהם נגד אנזו וקאסידי באירוע NXT TakeOver: London. בתחילת פברואר 2016 השניים החלו להתחרות תחת השם Revival (שפירושו בעברית: תחייה). ויילדר ודוסון ערכו את הבכורה שלהם ברוסטר הרשמי של ה-WWE באירוע רודבלוק כאשר הם שוב הגנו על תוארם בהצלחה נגד אנזו וקאסידי. בראשון באפריל במסגרת האירוע NXT TakeOverː Dallas הריבייבל הפסידו את התואר לזוג בשם אמריקן אלפא (ג'ייסון ג'ורדן וצ'אד גייבל), אך השניים זכו בחזרה בתואר חודשיים לאחר מכן באירוע NXT TakeOver: The End. באירוע NXT TakeOver: Brooklyn II, השניים הגנו על התואר בהצלחה מפני ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה. ב-19 בנובמבר 2016 באירוע NXT TakeOver, שהתקיים בטורונטו, הם הפסידו את התואר בקרב 2 מתוך 3 הכרעות לאותם גרגאנו צ'אמפה.
הטיית לב (סדרה, 1971)
בישראל שודרה הסדרה בשם "השפעות" בטלוויזיה הישראלית ביוני ויולי 1980.
תקציר עלילה
אן אליוט היא הבת השנייה משלוש בנותיו של הברונט האלמן סר וולטר אליוט. שלא כמו אביה ואחיותיה אן היא צנועה, נבונה ואינה גאוותנית. המשפחה דנה בקשיים הכספיים שלהם, שנקלעו בהם בעיקר עקב פזרנותו של סר וולטר. מוצעים רעיונות אחדים לחיסכון, אבל סר וולטר ובתו אליזבת (הדומה מאוד לאביה) דוחים אותם לחלוטין. לבסוף מר שפרד, עורך הדין של סר וולטר, בעזרת אן וליידי ראסל מצליחים לשכנע אותו להשכיר את אחוזתו הגדולה, קלינץ' הול, ולעבור לגור בעיר באת'. מר שפרד מפציר בסר אליוט לעשות זאת מיד, מכיוון שכעת עם סיום המלחמות הנפוליאוניות יחזרו לאנגליה קציני ים עשירים ותהיה דרישה לבתים מפוארים כגון קלינץ' הול. עד מהרה מוצא מר שפרד דייר מתאים, אדמירל קרופט ואשתו גברת קרופט. היא אחותו של קפטן ונטוורת', שכבר הכיר בעבר את אן ואת משפחתה.
קפטן ונטוורת' היה מאורס בעבר לאן אליוט, לפני שמונה וחצי שנים. מתברר שליידי ראסל, האפוטרופוס של אן, שכנעה אותה להפר את האירוסים, ולא להתחתן איתו בגלל היותו חסר ממון וחסר קשרי משפחה מכובדים. עם זאת, מאז ונטוורת', שהיה קצין בחיל הים המלכותי, קיבל ספינה לפקד עליה, וצבר רכוש רב. הוא חוזר כעת לסומרסט למצוא לו כלה.
סר וולטר ואליזבת עוזבים את קלינץ' הול ועוברים לגור בבאת'. אן נשארת ומתארחת אצל אחותה, מרי מאסגרוב, הנשואה לצ'ארלס מאסגרוב. שבע שנים לפני כן צ'ארלס הציע נישואים לאן אבל היא דחתה אותו, והוא מפנה את אהבתו לאחותה הצעירה מרי, והם מתחתנים. לבני הזוג נולדו שני ילדים שאותם הם מפנקים. קפטן ונטוורת' מגיע להתארח אצל משפחת מאסגרוב והוא מבקר בביתה של מרי שם הוא פוגש לראשונה את אן. השניים כמעט אינם מדברים ביניהם. ונטוורת' מחזר אחרי אחיותיו הצעירות של צ'ארלס, לואיזה והנרייטה. עד מהרה חוזרת הנרייטה להביע את חיבתה לבן דודה צ'ארלס הייטר, הכומר הצעיר. הכל סבורים שוונטוורת' ישא לאישה את לואיזה. אבל דבר אינו מוסכם ביניהם. ונטוורת' אומר שהוא רוצה לנסוע לעיר הנמל ליים לבקר את חבריו בני הזוג הארוויל. לואיזה מציעה שכל בני המשפחה יצאו לטיול יחד איתו.
בבאת' שומעת אן שלואיזה החלימה, והיא אינה מעוניינת יותר בוונטוורת' אלא יש לה מחזר אחר קפטן בניק. אן מקווה להתפייס עם ונטוורת', והיא עושה מאמץ לפנות אליו ולדבר איתו. אבל כעת נמצא בעיר מר אליוט, בן דודה של אן והיורש של אחוזת אביה, שמחזר אחריה בעידודה של ליידי ראסל. גם אביה של אן סר וולטר ואחותה אליזבת מעריכים מאוד את מר אליוט.
בני משפחת מאסגרוב מגיעים לבאת' לקנות בגדים לנישואי בנותיהם, הנרייטה ולואיזה. אן פוגשת אותם בחדרם בבית המלון, שם היא פוגשת גם את קפטן הארוויל ידידו של ונטוורת'. אן והארוויל משוחחים על נאמנותם של נשים ושל גברים. קפטן ונטוורת' שומע את שיחתם, ונדהם מדבריה של אן. הוא משאיר לאן מכתב בו הוא מצהיר על אהבתו. בסצנת הסיום במסיבה אצל סר וולטר כולם מברכים את הזוג הצעיר. אליזבת ואביה מגלים שמר אליוט רימה אותם והוא ברח עם בת לווייתה של אליזבת, גברת קליי.
מנואל ממפאסו
מנואל ממפאסו בואנו (בגליסית וספרדית: Manuel Mampaso Bueno; 1924 – 7 ביוני 2001) היה צייר, מעצב במה, במאי, מעצב תפאורות ותלבושות גליסי מספרד. היה אחד מנציגי האמנות המופשטת הספרדית משנות ה-50. מאוחר יותר חזר גם לציור פיגורטיבי. ניסיונו מתקופת האוונגרד שלו שימש אותו ביצירות תפאורה ועיצוב במה בתיאטרון ובקולנוע.
שנותיו המוקדמות
יליד לה קורוניה, גליסיה, מנואל ממפאסו חי מגיל שש במדריד. התחיל לצייר מילדות והמשיך בשנות מלחמת האזרחים הספרדית, שהטביעה את חותמה על חייו. בתום המלחמה צייר בכתבי עת אוניברסיטאיים ויצר תפאורות תיאטרון. למד באקדמיה לאמנויות סן פרננדו במדריד, בה זכה לפרסים ולמלגות. לראשונה ביקר בפריז בשנת 1949 ונמשך באותה תקופה אל צורות הביטוי המודרניסטיות ששלטו באופנה. בשנת 1952 הציג לפי הזמנתו של אאוחניו אורס ב"סלון דה לוס אונסה" של האקדמיה לאמנויות עם הציור Verdes y Redes.
המשך פעילותו בתחום הציור
ממפאסו השתתף בביאנלה הראשונה ההיספנו-אמריקאית ובביאנלה השנייה בסאן פאולו בשנת 1955 וכן בתערוכה הבינלאומית של אמנות מופשטת בסנטאנדר. עבד זמן מה ב"הוסטל דוס ראיס קטוליקוס" בסנטיאגו דה קומפוסטלה וערך מסע לארגנטינה. הוזמן במהדורה ה-26 וה-28 של הביאנלה של ונציה והחל משנת 1961 היה לו חוזה עם גלריה במילאנו.
דיוקנאות שצייר בעט היו ידועים מאוד מעמודיהם של המגזין לספרות "אינסולה" (Insula, בתרגום: האי) והעיתון ABC. בשנת 1958 ניהל את הביתן הספרדי בתערוכה העולמית של בריסל. היה אחראי על עיצוב הביתן הספרדי גם ביריד הבינלאומי של ניו יורק בשנת 1964.
בשנת 1969 הפתיע שהציג ציורים ריאליסטים עם מסר חברתי בתערוכה בגלריה ביוסקה במדריד.
בתיאטרון ובקולנוע
אחרי שנת 1964 הקדיש עצמו בעיקר לעיצוב תפאורות, עיצוב במה ותלבושות לתיאטרון ולקולנוע, למשל להצגות "מחסום הפה" מאת אלפונסו סאסטרה, "החולצה" מאת לאורו אולמו, "המשפט של ישו" מאת אוגו בטי, "רומנסת הזאבים" (Romance de lobos) ו"סמל הנשר" (Aguila de blasón) מאת רמון דה ואליה-אינקלאן. הכין תפאורות לאופרת "חתונת הדמים" מאת חואן חוסה קסטרו, לפי המחזה של לורקה שהוצגה בתיאטרו קולון בואנוס אירס בשנת 1965. כמו כן ממפאסו שלח ידו גם בבימוי המחזות "קרנפים" מאת יונסקו, הדוד וניה מאת צ'כוב, "לה סלסטינה" מאת פרננדו דה רוחס, "הקונצרט של אובידיוס הקדוש" מאת אנטוניו בוארו ולייחו, כל אדם והאמת שלו" מאת פירנדלו, "בשפל מאת מקסים גורקי, "מיזריקורדיה" לפי בניטו פרס גאלדוס ומדיאה מאת סנקה. עיצב תפאורות גם למופעי סרסואלה, כמו La Tabernera del porto לאופרה נורמה ועוד.
השתתף בתחום העיצוב בסרט O mundo segue (1963) בבימויו של פרננדו פרנאן גומס, בסרטים "חמישים וחמישה יום בפקין" (1963), "הקרב בארדן" (Battle of the Bulge) (1965) ופטון (1970), ובשנת 1987 בסרט החצי-תיעודי Os catro ventos Lauaxeta בבימויו של חוסה אנטוניו סוריליה.
בשנות ה-70 השתתף גם בעיצוב הפנים של בית הקפה "צ'יניטס" במדריד. בשנות ה-80 התבלט בתפאורה שיצר להצגת המחזה "אנריקו הרביעי" מאת פירנדלו.
ב-1987 אורגנה במוזאון לאמנויות ביוסטון, טקסס תערוכה של ציוריו ורישומיו של ממפאסו, יחד עם תפאורותיו ותלבושותיו בתיאטרון ובקולנוע.
יצירותיו מוצגות, בין השאר, במוזיאון לאמנות בת זמננו במדריד, במוזיאון לאמנות מופשטת של קואנקה ובהרבה מוזיאונים ברחבי ספרד, אירופה ואמריקה. בשנת 1990 הטירה קסטילנובו ליד סגוביה ארכה תערוכה מוקדשת למפעל חייו.
ממפאסו נפטר בשנת 2001 במדריד אחרי מחלה קצרה. צייר עד שבועיים לפני מותו. הובא לקבורה בבית הקברות דה לה אלמודנה במדריד.
זכויות להט"ב בסאו טומה ופרינסיפה
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסאו טומה ופרינסיפה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית ברחבי המדינה מאז 2012. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק.
בשנת 2011 הצביעה סאו טומה ופרינסיפה בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם נלוות על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית" שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם ובכך, הפכה לאחת מ-10 המדינות היחידות ביבשת אפריקה שהצביעו בעד ההצהרה.
תנאי מחיה
סקר שנערך בסאו טומה ופרינסיפה בשנת 2016 מצא כי 46% מתושבי המדינה יברכו את שכנם ההומוסקסואל או לא יוטרדו מכך שהוא יהיה השכן שלהם.
אסטון מרטין DB Mark III
אסטון מרטין DB Mark III (באנגלית: Aston Martin DB Mark III) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1957–1959.
סך הכול יוצרו 551 יחידות.
הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים.
תאוצת "אסטון מרטין DB Mark III" מ-0 ל-97 קמ"ש היא 9.3 שניות.
אדן פון הורבאט
אדמונד יוזף פון הורבאט (Edmund Josef von Horváth; 9 בדצמבר 1901 - 1 ביוני 1938) היה מחזאי וסופר יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית, שכתב בשפה הגרמנית. הוא ביכר את הנוסח ההונגרי של שמו הפרטי ופרסם תחת השם אדן פון הורבאט (Ödön von Horváth).
שנותיו הראשונות וחינוכו
הורבאט נולד ברייקה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בקרואטיה. הוא היה בנם הצעיר של הדיפלומט האוסטרו-הונגרי ד"ר אדמונד (אדן) יוזף הורבאט ושל מריה לולו הרמינה הורבאט לבית פרהנל (Prehnal), משפחה אוסטרו-הונגרית של אנשי צבא.
בגרותו
הורבאט החל לכתוב בשנת 1920, עוד כשהיה סטודנט. הוא עזב את האוניברסיטה בראשית 1922 - בלי שהשלים את חוק לימודיו - ועבר לברלין. מאוחר יותר התגורר בזלצבורג וב-Murnau am Staffelsee בבוואריה עילית. ב-1931 זכה לצידו של אריק רגר בפרס קלייסט. ב-1933, בראשית ימי שלטון הנאצים בגרמניה, עקר לווינה.
בעקבות האנשלוס ב-1938, היגר הורבאט לפריז. הוא נהרג כתוצאה מפגיעתו של עץ, שנפל בשדרות שאנז אליזה מול תיאטרון Marigny בזמן סופת רעמים. אדן פון הורבאט נקבר בבית הקברות Saint-Ouen בצפונה של פריז. ב-1988, שנת החמישים למותו, הועברו שרידי גופתו לווינה, ונקברו מחדש בבית הקברות Heiligenstädter Friedhof.
יצירתו
עבודתו של הורבאט עסקה בעיקר בתרבות פופולרית, בפוליטיקה ובהיסטוריה. הוא ניסה להתריע מפני הפשיזם וסכנותיו. בין יצירותיו הידועות ביותר נמנה הרומן Jugend ohne Gott (Youth Without God). ברומן מתוארים הנעורים בגרמניה הנאצית מנקודת ראותו של מורה ממורמר, שבתחילה היה בעצמו אופורטוניסט, ומאוחר יותר עומד חסר אונים אל מול התעמולה הנאצית הגזענית והמיליטריסטית בה נשטפים תלמידיו יחד עם האוכלוסייה כולה. לבסוף מאבד המורה את עבודתו, אולם שומר על זהותו.
המלחין הבריטי מייקל טיפט השתמש בשם הרומן של הורבאט "בן זמננו" Ein Kind unserer Zeit (A Child of Our Time) בכותרת האורטוריה שלו (1941-1939), אותה הלחין במהלך מלחמת העולם השנייה.
מחזהו של הורבאט "דון ז'ואן חוזר מהמלחמה" ראה אור בשנת 1987 בהוצאת המרכז הישראלי לדרמה שליד "בית צבי". מחזהו "קזימיר וקרולינה" יצא לאור בהוצאת מודן. הרומן "הקרתן הנצחי" שכתב יצא לאור ב-2021 בהוצאת אפרסמון.
הוצאת יצחק חגיז
הוצאת יצחק חגיז (Edition Jsac Chagise) הייתה הוצאה לאור שהוקמה ב-1883, בירושלים, בבעלות יצחק חגיז ובהמשך בבעלות בנו יוסף לוי חגיז.
מייסד ההוצאה
יצחק חגיז (1857 בערך - פברואר 1917) היה חסיד חב"ד שעלה מוויטבסק לירושלים בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19. הוא אימץ לעצמו לאחר העלייה לארץ שם משפחה של שכניו יוצאי צפון אפריקה. היה ממייסדי שכונת ימין משה והתגורר בה עד מותו. לאחר נישואיו לרבקה (לבית לדרברג), הוא הקים בית מסחר למוצרי כתיבה ודפוס בסמוך לשער יפו ועסק בסחר ויבוא של נייר ומוצרי כתיבה. נולדו לו בת (שרה חאשע) ושני בנים (יוסף לוי ומרדכי).
חגיז מת מטיפוס הבהרות בשנת 1917. את עסקיו המשיך בנו, העסקן יוסף לוי חגיז, ראש אגודת תדח"ץ ומייסד היישוב אחוזת נפתלי שליד קרני חיטין. חתנו של חגיז היה הרב שלמה זלמן זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים. נכדו של חגיז הוא המלחין יחיאל חגיז.
ההוצאה לאור
ב-1883 ייסד חגיז את "הוצאת יצחק חגיז", והוציא לאור באמצעותה הפקות דפוס בדפוס ליתוגרפי, בעיקר גלויות ומזכרות ובהן מראות נוף ואתרי קודש מירושלים ושאר ערי ארץ ישראל. בין מוצריו הייתה "שושנתא" – שמונה משולשי נייר גזורים ובהם איורים של אתרים קדושים בארץ ישראל (על ידי קיפולם אחד בשני מתקבלת צורת משולש המזכירה פרח, ומכאן שמה). מוצרי הדפוס שלו נמכרו בעיקר כמזכרות לתיירים וליהודי העולם.
לאחר פטירתו של מייסד ההוצאה הפך בנו יוסף לוי חגיז לבעליה ובראשותו היא הייתה לבית המסחר לנייר ומוצריו, הגדול בירושלים של אותה תקופה. בשנת 1920 אף ייבא חגיז הבן מכונות כתיבה שניתן לכתוב בהן בשפות רבות כמו אנגלית, עברית, ערבית וכן שפות אירופאיות רבות, לצורכי ההוצאה לאור.
עם זאת, העסק החזיק מעמד לאחר מכן רק כעשר שנים נוספות. בשנת 1930 פורסם כי יוסף לוי חגיז בעל עסק לממכר צורכי כתיבה ונייר, פשט את הרגל בעקבות חוב של 23,000 לא"י ובית המשפט הכריז עליו כפושט רגל בשנת 1931.
יחידת חילוץ מגילות ים המלח
יחידת חילוץ "מגילות ים המלח" פועלת במרחב צפון מדבר יהודה במתן סיוע למטיילים אשר נקלעו לצרה, נפצעו או שאיבדו את דרכם. היחידה היא אחת מבין שתים עשרה יחידות הפועלות ברחבי הארץ מהצפון ועד אילת. אנשי היחידה הם מתנדבים הפועלים להושיט עזרה ולפעול למען הצלת חיים.
וורונז' (נהר)
וורוֹנֶז' (ברוסית: Воронеж; נהגה: וַארוֹנֶז', ולפעמים: וַארוֹנֶשׁ) הוא נהר באובלסטים טמבוב, וורונז' וליפצק שברוסיה, יובל שמאלי של נהר דון. אורכו של וורונז' 342 ק"מ, עם אגן הניקוז של 21,600 קמ"ר. הנהר קופא במחצית הראשונה של דצמבר ונשאר תחת הקרח עד סוף מרץ. הערים וורונז' וליפצק שוכנות לאורך הנהר.
יחידת חילוץ מגילות ים המלח
היסטוריה
היחידה הוקמה בשנת 1994 על ידי מחלקת הביטחון במועצה האזורית "מגילות ים המלח". בתחילה דרכה הושתתה היחידה על בסיס מתנדבי מגן דוד אדום וכיבוי אש שהיו חלק ממערך הביטחון והחירום באזור, היחידה פעלה במתכונת זו במשך מספר שנים ונתנה מענה לאירועי חילוץ שונים במדבר יהודה ובאזור ים המלח.
וורונז' (נהר)
במעלה הנהר הוא יוצא מנהר הדון דרומית לעיר וורורנז' ועולה צפונה במקביל ומזרחית לדון לאורך כ-150 קילומטרים. מערבית לעיר מוצ'ורינסק הנהר פונה מזרחה ומתפצל לשני הנהרות לסנוי ופולנוי וורונז' (וורונז' היער, וורונז' השדה). אלו עולים צפונה כ-75 קילומטרים עד גבול האובלסט ריאזאן.
יחידת חילוץ מגילות ים המלח
היסטוריה
בשנת 1998 התמסדה יחידת החילוץ "מגילות ים המלח" כגורם מקצועי וכארגון הנותן מענה בתחומי חילוץ שונים כגון: טג"ח (טיפוס גלישה וחילוץ), איתור נעדרים, חילוץ משיטפונות, חילוצים ימיים, תאונות דרכים וחילוץ מהריסות ובכך המענה שניתן היה טוב יותר לאירועי חילוץ שונים במדבר ובמקומות בהם גופי החירום כמו משטרת ישראל, שירותי הכבאות וההצלה ומד"א לא יכלו לתת מענה בשל המורכבות המקצועית ומאפייני האזור המצריכים מיומנות שאינה חלק מהכשרת גופי החירום במדינה.
וורונז' (נהר)
הנהר קרוי על שם עיירה שנהרסה על ידי המונגולים בעת פלישתם לרוסיה דאז.
יחידת חילוץ מגילות ים המלח
מבנה ארגוני
יחידת חילוץ "מגילות ים המלח" פועלת בשטח השיפוט ובתמיכתה של המועצה אזורית "מגילות ים המלח". היחידה, כמו שאר יחידות החילוץ בישראל, משתייכת לאגף המבצעים במשטרת ישראל. מעבר לתרומתה של המשטרה בתחום התקציבי, בעת אירוע הופכים מתנדבי היחידה למתנדבי משטרה מן המניין ופועלים כשוטרים מתנדבים לכל דבר.
יחידת החילוץ "מגילות ים המלח" כוללת למעלה משבעים מתנדבים מיישובי צפון ים המלח והסביבה שפועלים בהתנדבות מלאה. יחידת החילוץ מחולקת לצוותי עבודה מקצועיים בהתאם לתחומי ההתמחות שונים: איתור נעדרים, חילוץ מדברי, חילוץ ימי, חילוץ בחללים מוקפים, חילוץ ממים זורמים, צוות רפואה, ואף צוות שעוסק בחילוץ מהריסות שהוכשר ואומן לכך על ידי פיקוד העורף כחלק מהערכות מדינת ישראל לרעידות אדמה. בנוסף על כל אלו אחראית היחידה על ארבעת האמבולנסים של המועצה שמופעלים גם הם על ידי מתנדבי היחידה. פעולות ההצלה המגוונת, מחייבת ציוד והכשרה של המתנדבים ברמות גבוהות.
יחידת חילוץ "מגילות ים המלח" היא חלק מעמותת פ.י.ר.ס.ט (היחידה הישראלית להחשת פעולות הצלה) - F.I.R.S.T. עמותה זו מאגדת בתוכה את כלל יחידות החילוץ בארץ. העמותה פועלת לקידום הכשרות מקצועיות בתחומים שונים ובגיוס תרומות המיועדות לקידום צורכי היחידות ואחזקת הציוד הקיים. מטרתה העיקרית של העמותה היא לתאם את פעילויות ההצלה של יחידות החילוץ בחו"ל באירועי אסון (רעידות אדמה, צונאמי, מחנות פליטים) ואכן, יחידות החילוץ השתתפו במהלך העשור האחרון במתן סיוע חילוץ ברעידת האדמה בטורקיה בשנת 1999, בהושטת סיוע לפליטים בגבול צ'אד סודאן, מתן סיוע רפואי בסרי לנקה לאחר אסון הצונאמי שפקד את האזור, הוצאת משלחת רפואית לפרו לאחר רעידת האדמה באוגוסט 2007, לפיליפינים במהלך שנת 2009, להאיטי בשנת 2008, לאסון הטייפון בפיליפינים בשנת 2013 ולרעידת האדמה בנפאל בשנת 2015, בשיתוף 'עמותת ישראלייף', ועוד.
אזור פעילות
האופי הטופוגרפי המורכב של שטח מועצת "מגילות ים המלח" הכולל את אזור מדבר יהודה, בקע ים המלח ומצוק ההעתקים והנחלים המסתתרים ביניהם, צופן בחובו יופי ייחודי ומסלולים אתגריים המושכים מטיילים רבים. מסלולים אלו דורשים מיומנות אישית מעל הממוצע ובחלק מהנחלים אף מצריך ציוד ייעודי לגלישת צוקים. בשל כך, היחידה נזקקת להושיט עזרה לעיתים תכופות למטיילים שנקלעו למצוקה או איבדו את דרכם במדבר, בים, בנחלים וכיוצא בזה.
שטחה של המועצה האזורית 'מגילות ים המלח' כולל את מדבר יהודה. גבולה המזרחי של המועצה היינו ים המלח וגבולה המערבי נמצא במרכז רמת המדבר (בקעת הורקניה ודרומה עד להר ישי). גבולה הצפוני הוא נחל פרת (ואדי קלט) והשוליים המזרחיים של המועצות האזוריות "מטה בנימין" ו"בקעת הירדן". גבולה הדרומי של המועצה הוא באזור עין גדי. יחידת החילוץ "מגילות" פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם יחידת חילוץ "עין גדי" וישנה מעורבות ומתן עזרה הדדית בתחומי האחריות השונים.
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה ובעקבותיה עוטרו 472 מחיילי ארצות הברית במדליית הכבוד - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של המדינה. המעוטרים, כולם גברים, שירתו בצבא, בצי, בחיל הנחתים, בחילות האוויר ובמשמר החופים. 269 מהם (57% מהמעוטרים) נהרגו בקרב במהלך מעשה הגבורה שלהם או מאוחר יותר.
דורותי דנדרידג'
דורותי ג'ין דנדרידג' (באנגלית: Dorothy Jean Dandridge; 18 ביוני 1922 - 8 בספטמבר 1965) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית. דנדרידג' היא השחקנית האפרו אמריקאית הראשונה בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1954 על הופעתה בסרט "כרמן ג'ונס".
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מקבלי המדליות
מרבית המדליות - 294 - הוענקו לחיילי צבא ארצות הברית. 81 מדליות הוענקו לחיילי חיל הנחתים, 57 הוענקו לחיילי הצי ו-38 לחיילי חילות האוויר. מדליה אחת הוענקה לחייל משמר החופים.
דורותי דנדרידג'
ביוגרפיה
דנדרידג' נולדה בקליבלנד אוהיו, הייתה בתם של השחקנית רובי דנדרידג' ושל איש הדת סיריל דנדרידג'. הורייה נפרדו זמן קצר לאחר שנולדה. דנדרידג' ואחותה ויויאן גדלו עם אמן, והשלושה הקימו את צוות הבידור "האחיות דנדרידג'".
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מקבלי המדליות
מספר שווה בקירוב של מדליות הוענקו בעקבות קרבות שהתחוללו בזירה האירופית (לרבות איטליה) ובזירת האוקיינוס השקט (241 ו-234, בהתאמה). שבע מדליות הוענקו לחיילים בעקבות הקרבות בצפון אפריקה.
דורותי דנדרידג'
ביוגרפיה
דנדרידג' החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-30 של המאה ה-20 והשתתפה במספר הפקות במסגרת סדרת הסרטים הקומיים של "הכנופיה שלנו". בשנות ה-40 רקדה ושרה בסרט "Sun Valley Serenade" ושיחקה בסרטים "הליידי מלואיזיאנה" ו"שינוי לב". דנדרידג' התגלתה לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1953 בהפקה האפרו-אמריקאית הצנועה "Bright Road". הסרט לא זכה להצלחה מרובה, אך חשף לראשונה את דנדרידג' לקהל הרחב.
בשנת 1954 הייתה דנדרידג' לשחקנית הראשונה ממוצא אפרו-אמריקאי אשר מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד מקפלת המצנחים כרמן ג'ונס בדרמה המוזיקלית של אוטו פרמינגר "כרמן ג'ונס".
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מקבלי המדליות
כמעט כל המעוטרים בעקבות המלחמה היו גברים לבנים. חייל אחד בלבד ממוצא אסייתי (יפני) עוטר במדליה ב-1946. המדליה לא הוענקה כלל לחיילים ממוצא אפריקאי. כפי שהתברר לימים נוצרה מציאות זו בעקבות אפליה גזעית בשיקולי הענקת המדליה.
דורותי דנדרידג'
ביוגרפיה
לאחר מכן שיחקה בדרמה של רוברט רוסן - "אי בשמש" בתור פקידת הקבלה מרגו סיטון. דנדרידג' שיתפה פעולה עם פרמינגר גם לקראת בסוף שנות ה-50 בדרמה המוזיקלית הקלאסית "פורגי ובס" בתפקיד בס המכורה לסמים עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב שני. בסרט היא שיחקה לצידו של סידני פואטייה.
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מקבלי המדליות
ב-1993 יזם הקונגרס של ארצות הברית בדיקה ביחס לאפשרות שהיה מקום להעניק את מדליית הכבוד לחיילים אפריקאים אמריקאים במלחמת העולם השנייה. בעקבות עבודתו של צוות בדיקה הוענקה המדליה ב-1997 לשבעה חיילים ממוצא זה. בשנת 1996 הוחלט על עריכת בדיקה זהה ביחס לחיילים ממוצא אסייתי. זו הביאה בסופו של דבר לשדרוג עיטור צלב השירות המצוין (השני בחשיבותו בארצות הברית) שניתן ל-22 חיילים ממוצא זה למדליית הכבוד. היא הוענקה להם בשנת 2000. רוב 22 המעוטרים נהרגו בקרב, ומקצתם מתו מוות טבעי לפני הענקת המדליות.
דורותי דנדרידג'
ביוגרפיה
דנדרידג' הייתה נשואה במשך תשע שנים לרקדן הרולד ניקולס, ממנו הביאה לעולם את בנה היחיד שנולד עם פגיעה מוחית. בעלה השני היה ג'ק דניסון, ממנו התגרשה אחרי 3 שנים. לאחר גירושיה השניים התמכרה דנדרידג' לאלכוהול וסבלה מדיכאון קשה עקב מצבה הכלכלי שהלך והדרדר.
מעוטרי מדליית הכבוד של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מעוטרים מפורסמים במדליה
(דרגות המעוטרים שצוינו הן הדרגות שנשאו בעת האירוע שהביא להענקת המדליה).
דורותי דנדרידג'
ביוגרפיה
דנדרידג' נמצאה מתה ב-18 בפברואר 1965 על ידי המנהל שלה ארל מיילס. בניתוח שלאחר המוות נמצא שדנדרידג' מתה ממנת יתר כתוצאה משימוש בתרופות נוגדות דיכאון. בת 42 הייתה במותה. גופתה של דנדרידג' נשרפה ואפרה הוטמן ב"פארק הזיכרון פורסט לאן" שבעיר גלנדייל, קליפורניה.
על פועלה כשחקנית זכתה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2002 זכתה השחקנית האלי ברי בפרס האוסקר על הסרט "מונסטר בול" והייתה לשחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שזוכה באוסקר כשחקנית ראשית. ברי הנרגשת הקדישה את הפרס לדורותי דנדרידג'.
החי ברוסיה
מרבית שטח רוסיה כולל אדמת טונדרה הנפוצה מחופי האוקיינוס הארקטי בצפון וככל שמדרימים נפוצות יערות טייגה עצומים הנפוצים בעיקר בסיביר כשישנם גם מספר נהרות כמו הוולגה ואדמים גדולים כמו אגם באיקל ובדרום ישנם גם ערבות רחבות (סטפה) של עצים סמוך לגדות מים. ישנם שלושה בתי גידול ייחודיים ברוסיה: הקווקז בדרום רוסיה, חבל קמצ'טקה העשיר באזורים וולקניים ופרימוריה שבדרום-מזרח, בה מינים הדומים לאלה של דרום-מזרח אסיה הטרופית יותר מאשר לסיביר.
שטחי רוסיה כוללים מעל 13 אזורים ביולוגים ובהם 101 שמורות טבע (Zapovednik) ועוד 38 פארקים לאומיים בגודל 82.7 מיליון דונם. עדיין ישנם חיות רבות בסכנת הכחדה ברוסיה הכוללות 266 מיני יונקים ו-780 מיני עופות המצויות תחת הגנה.
פלורה ופאונה
הצמחייה ברוסיה נדירה באזור הטונדרה, מאחר שהקרקע חשופה וקפואה במשך תשעה חודשים מהשנה והיא כוללת בעיקר טחבים, חזזיות ועשבים הפורחים בקיץ. בטייגה ישנם מחטניים ובעיקר עצי אשוח, אשוחית, אורן וארזית כשעל הקרקעית צומחים עשבים, חזזיות, פירות יער ופטריות כשבערבות צומחים עשבים וגידולים שונים ובגדת הוולגה פורחים פרחים רבים כמו לוטוס. אזור הקווקז הדרומי יותר מכיל מעל 6,000 מיני צמחים.
רוב בעלי החיים ברוסיה מותאמים לאקלים קוטבי או ממוזג וחלקם חיים בטונדרה ובקוטב הצפוני, ביניהם ישנם את דוב הקוטב, אייל הצפון, כבש המושק וכן זאבים ארקטים, שועל לבן ובחופים ישנם ניבתנים ושאר טורפים ימיים ולווייתנים. ישנה גם כמות רבה של למינגים ושל עופות ימיים על החופים.
ביערות הטייגה הדרומיים יותר ישנו גיוון בבעלי החיים כשנראים שם זאבים, אייל אציל וקנדי, דוב חום, שונר, גרגרן, דלק סיבירי ושועלים. בערבות הסטפה ישנם גם חזירי בר, ביזון אירופי, איילים והסאיגה הנדירה וכן עזי בר כמו המופלון ויעל סיבירי. בקווקז ישנם חיות הרריות כמו יעל קווקזי מזרחי ויעל קווקזי מערבי, נמר פרסי, דובים ופרסים. בקמצ'טקה ישנם יערות פוריים מאוד עקב ההתפרצויות הוולקניות ונהירת דגי סלמון מושכת דובים חומים ליערותיה וכן את עיטם שטלר, הגדול שבעיטמים. החבל פרימוריה מכיל מינים ממוצא אינדומלאי הדומים למינים מדרום-מזרח אסיה, ביניהם נראים טיגריס סיבירי ונמר אמור - שני טורפי-על של המדינה המצויים בסכנת הכחדה גדולה.
בנא
בנא הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניב קליינר. הצגת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בספטמבר 2009. הצגת הבכורה שלו בישראל הייתה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה מספר 25, באוקטובר 2009. "בנא" השתתף גם בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בקרלובי וארי, צ'כיה, ביוני 2010, במסגרת "Another View" המציגה סרטים בעלי אלמנטים צורניים או תוכניים ניסיוניים.
אסטון מרטין DB2
אסטון מרטין DB2 (באנגלית: Aston Martin DB2) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1950–1953.
סך הכול יוצרו 411 יחידות.
תאוצת דגם ה"אסטון מרטין DB2" בין 0-97 קמ"ש היא 11.2 שניות.
הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים.
אנטואן קוריז'ה
אנטואן קוריז'ה (בצרפתית: Antoine Corriger; 1884, לורן – 1967, גרוסלה שבצפון צרפת) היה כומר וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים
קוריז'ה נולד בכפר בחבל לורן. אביו היה יערן שהתנגד לסיפוח החבל לגרמניה על ידי ביסמרק, ועבר עם משפחתו לפריז למרות שלא דיבר צרפתית. הוא עבד במפעלי "רנו" אך הושפל עקב מוצאו הגרמני, ועבר לעבוד באחוזה פרטית. אמו של קוריז'ה הייתה עקרת בית. קוריז'ה גדל באווירה דתית-קתולית אדוקה. הוא הוכשר לכמורה במכון קתולי בדיוקסיה של ורסאי, במחוז איל-דה-פראנס שבצפון צרפת. בשנות השלושים לחייו החל לכהן בתור כומר בכפר שומונטל בצפון צרפת, מצפון לפריז.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה
בתקופת כיבוש צרפת על ידי גרמניה, בין השנים 1940–1944, החביא קוריז'ה 14 יהודים בני משפחה אחת בכנסייתו שבכפרו שומונטל. את הקשר בין קוריז'ה לבין בני המשפחה יצרה עוזרת הבית של קוריז'ה, שהייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של צרפת. חלק מהיהודים המסתתרים הגיעו לכפרו של קוריז'ה ב-1941, ואילו חלק מיהודים אלה נמלטו אל הכפר מהגירוש מפריז בקיץ 1942. כולם נותרו במסתור אצל קוריז'ה עד השחרור. מכיוון שהילדים שבין המסתתרים לא יכלו ללמוד, לימד אותם קוריז'ה בעצמו, במסתור. כשסרקו גרמנים את הכפר בחיפוש אחר יהודים מסתתרים, הגן קוריז'ה על בני חסותו בכך ששלח אותם לחוות באזור. כדי לסייע בכלכלת המסתתרים, גידל קוריז'ה חמניות וירקות. כמו כן ארגן אירועי צדקה שהכנסותיהם היו קודש לתמיכה בתנועת ההתנגדות הצרפתית באזורו וגם במסתתרים, בחשאי. חלק מהמסתתרים עבדו תקופות מסוימות בחוות שסביב שומונטל, וכך סייעו בפרנסת המסתתרים.
הנצחה והכרה
בשנת 2007 החלו שניים מהניצולים שלהם סייע קוריז'ה, סימון וגיזל פיקובסקי (Picovschi) בפעילות לשם הכרה בו, לאחר מותו, בתור חסיד אומות העולם. ב-2010 הכיר יד ושם באנטואן קוריז'ה בתור חסיד אומות העולם.
אנטואן קוריז'ה הונצח בספר ביוגרפי שיצא לאור על ידי החברה להיסטוריה ולארכאולוגיה של פונטואז (Pontoise - רובע בפריז), בשנת 2009.
גבי בארט
גבי בארט (באנגלית: Gabby Barrett; נולדה ב-5 במרץ 2000) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. היא סיימה במקום השלישי בעונה ה-16 בתוכנית אמריקן איידול. לאחר התוכנית הוציאה את סינגל "I Hope", שהגיע למקום 16 במצעד בילבורד הוט 100.
ביוגרפיה
בארט היא אחת משמונה ילדים שנולדו לבלייז ופאם בארט. היא למדה בבית הספר התיכון הקתולי סרה במק'קיספורט, פנסילבניה ובהמשך עברה לבית הספר לאמנת הסייבר של פנסילבניה. היא החלה לשיר בגיל 9 ועשתה מופעים כבר בגיל 11. בשנת 2014 היא זכתה במסגרת התחרות "Kean Quest".
קריירה
לאחר שבארט השתתפה בתוכנית הטלוויזיה האמריקאת "אמריקן איידול", היא שיתפה פעולה עם כותב השירים והמפיק אלן פוסטר. השניים כתבו שלושה שירים שנכללו מיני-אלבום הראשון שלה; "Fireflies", "Your Name On It" ו-"Missin' Love".
חיים אישים
ב-5 באוקטובר 2019, בארט התחתנה עם משתתף העונה שלה באיידול, קייד פוהנר. ב-18 בינואר 2021, נולד לזוג ילד.
פרוהמן
ראו גם
}}
טלסור
היסטוריה
טלסור נוסדה בידי ארם אהרוניאן, עיתונאי שעזב את אורוגוואי בשנת 1973, לאחר ההפיכה הצבאית במדינה. לדברי אהרוניאן מטרות הרשת כללו הצגת עמדות של מדינות אמריקה הלטינית, שלרוב לא הוצגו ברשתות אחרות כגון CNN או BBC.
ב־24 בינואר 2005, כחלק מהפרויקטים שאושרו במועצת שרים של ממשלת ונצואלה, התגבשה טלסור כרשת הטלוויזיה האלטרנטיבית אליה שאף אהרוניאן. נשיא ונצואלה, הוגו צ'אבז, מימן 70% מהמימון הנדרש של טלסור תוך העמדת מתקני שידור לרשות הרשת, בעוד ארגנטינה ואורוגוואי מספקות את 30% המימון הנוסף, ובתמיכתן הטכנית של ברזיל וקובה. צ'אבז פרסם את הרשת החדשה כ"תשובה סוציאליסטית לטינית ל-CNN". טלסור החלה לשדר לראשונה ב־24 ביולי 2005, יום הולדתו ה-222 של מנהיג אמריקה הלטינית, סימון בוליבר. הרשת החלה בשידורים מוגבלים של ארבע שעות בלבד, ואז עברה ללוח שידורים מלא ב־31 באוקטובר 2005.
מימון כספי
La Nueva Televisora del Sur, C.A היא חברה ציבורית המקבלת תמיכה כספית ממספר מדינות דרום אמריקאיות. נותנת החסות העיקרית שלה היא ממשלת ונצואלה, המחזיקה 51% ממניות החברה. קובה, ניקרגואה, אורוגוואי ובוליביה תורמות למימון גם הן. ארגנטינה הייתה נותנת החסות העיקרית השנייה שלה, אבל אחרי הניצחון של קואליציית הימין-מרכז Cambiemos בבחירות של 2015, הממשלה החדשה החליטה לסיים זאת בשנת 2016 לכאורה בשל "חוסר 'פלורליזם'."
ביוני 2016 הודיעה ממשלת ארגנטינה שהיא לא תתמוך עוד בשידורי טלסור. ארגנטינה הפכה לחברה המייסדת הראשונה של טלסור שהפסיקה את השתתפותה כזו, אף על פי שתכני טלסור עדיין זמינים לרוב בארגנטינה באמצעות אינטרנט, כבלים וטלוויזיה בלוויין.
אורוגוואי
תהליך השילוב של אורוגוואי לטלסור היה ארוך ושנוי במחלוקת. ב -3 במרץ 2005, נשיא ונצואלה, הוגו צ'אבז, חתם על כמה הסכמים עם נשיא אורוגוואי, שנבחר אז לאחרונה, טבארה ואסקס, בנוגע לשילוב האנרגטי והתקשורתי של שתי המדינות, אחת מהן הייתה היצירה והמימון המשותף של טלסור. לאחר קצת פחות משנה של חתימת ההסכמים, הם לא בוצעו, אם כי מפלגתו של הנשיא ואסקס הייתה רוב ברשות המחוקקת במדינה. העיתונאי ונצואלה אנדרס איזכה, נשיא טלסור, אשר בראיון בינואר 2006 העיכוב באישור ההתאגדות המלאה של המדינה לרשת: "יש מצב מיוחד (באורוגוואי), כי על אף שהמדינה היא חברת טלסור, עד הקונגרס שלהם לא מאשר זאת, איננו יכולים לשדר את הערוץ באופן מקומי או לקבל מימון ממשלתי. המצב דורש החלטה מדינית ואנו מקווים שממשלת טבארה ואסקס תומכת ביוזמה". נשיא ועדת החינוך של נציגי אורוגוואי, חורחה ברובטו, אישר בפברואר של אותה השנה שהמדינה עדיין לא הייתה חלק מהספונסרים של הרשת וביקשה כי עד שהפרלמנט לא יחליט על מעמד סופי, יוסר שמה של המדינה כספונסר מהמבצעים שלה ומהאתר. ביוני אותה שנה, וכשר החינוך והתרבות של האומה, ברובטו הביע דאגות בנוגע לקו העריכה של הרשת בנושאים וממשלות מסוימות באזור, וכיצד עלולה להיפגע הדיפלומטיה של מדינתו. לשכת הסנאטורים באורוגוואי אישרה את הצעת החוק שתאשר את ההסכמים ב־8 באוגוסט 2006 בהצבעות המחוקקים השייכים למפלגת השלטון, אולם לשכת הנבחרים דחתה מספר פעמים את הדיון בדראפט. אף כי גורמים המקורבים לקונגרס אמרו לעיתונות בפברואר 2009 כי סוגיית ההתאגדות לטלסור "לא הייתה סעיף עדיפות בסדר היום שלהם", וכי הנושא לא ידון בשארית אותה שנה, סוף סוף אושרר ההסכם ב־2 ביוני 2009. [ צורך בציון ]
תפוצה
טלסור זמינה בחינם לאוויר באמצעות לוויין לאמריקה הלטינית, ארצות הברית, מערב אירופה, וצפון אפריקה. זמינות הרשת דרך טלוויזיה בכבלים הייתה מוגבלת מאוד באמריקה הלטינית בגלל הגישה העריכה של הרשת למספר אירועים וממשלות באזור; מנהל התחנה בשנת 2007, ארם אהרוניאן אמר בראיון כי "בעלי הכבלים לא מספקים לנו גישה כלשהי [...] זה לא תדיר, אבל זה השפיע עלינו במדינות הגדולות".
קובה
אף על פי שלטלסור יש את קובה כאחת המממנים והספקים העיקריים שלה לתכנות, הערוץ אינו זמין לחלוטין במדינה. רק משלהי 2007 משודרות תוכניותיה מדי יום באי, אלא רק משעה 22:30 עד 8:00 למחרת באמצעות Canal Educativo 2, ערוץ טלוויזיה חינוכי. החל מה- 20 בינואר 2013 הורחבה ההדמיה החיה של טלסור, והיא מתרחשת מדי יום משעה 20:00 עד השעה 16:30.