cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנגירוס
סרטי שוהה
בסדרת סרטי שוהה, אנגירוס הוא גם דינוזאור ענק שהוער על ידי ביקוע גרעיני. אף על פי שהם אויבים טבעיים, הוא נהיה לחבר נאמן ביותר עבור גודזילה. חשוב גם לציין שאנגירוס המקורי נהרג בסרט מ-1955 לכן פה מדובר באנגירוס "שני", בדומה לגודזילה של אותו היקום.
סרטי מילניום
בסדרת סרטי "מילניום", חוצנים אלימים משתלטים על אנגירוס וגורמים לו, לרודאן ולקינג סיסאר לתקוף את גודזילה, אך שלושתם מובסים.
ויליאם מיינור
ויליאם צ'סטר מיינור (באנגלית: William Chester Minor, היה ידוע גם כ-W. C. Minor; יוני 1834 – 26 במרץ 1920) היה מנתח בצבא האמריקאי, שתרם לערכים רבים במילון אוקספורד, תוך כדי הסגר במוסד לחולי נפש באשמת רצח.
תחילת ימיו ועבודתו
נולד באי ציילון (כיום סרי לנקה). בתור נער נמשך ברגשות עזים לילידות האי, תופעה שגרמה לו ייסורי מצפון רבים. הוריו, שהיו מיסיונרים מניו אינגלנד, שלחו אותו בגיל 14 חזרה לארצות הברית, ובשנת 1863 הוא סיים את לימודיו כמנתח באוניברסיטת ייל.
הוא התקבל לצבא האיחוד ככירורג ובמסגרת מלחמת האזרחים נכח בקרבות עזים ששיכלו רבים מחבריו. מסופר על מקרה מסוים בו נצטווה לצלק את פניו של חייל אירי שניסה להשתמט מאחד הקרבות. סיוטים, הזיות ופרנויה סביב זוועות המלחמה ליוו אותו עד סוף ימיו.
מחלתו וההסגר
לאחר מלחמת האזרחים הוצב מיינור לעבוד בניו יורק. הוא נמשך לאזורים המפוקפקים של העיר ובילה את רוב זמנו הפנוי אצל זונות. ב-1867, הבחינו רשויות הצבא בהתנהגותו (שנחשבה בזמנו למוזרה) והעבירו אותו למוצב נידח בפלורידה. ב-1868 אושפז מיינור במוסד לחולי נפש "סיינט אליזבת" שבוושינגטון די. סי.. לאחר 18 חודשים בהם לא הראה כל שיפור במצבו, אישר לו הצבא להתפטר מתפקידו ולהתחיל לקבל פנסיה.
ב-1871 הוא עבר לגור בלמבת', פרבר עני של לונדון. ב-17 בפברואר, מיינור, רדוף פרנויה, ירה באדם בשם ג'ורג' מרט בטענה כי ניסה לפרוץ לדירתו. מרט היה באותו הזמן בדרכו לעבודה לתמוך בששת ילדיו ובאשתו ההרה, אלייזה. במשפט, זוכה מיינור מחמת חוסר שפיות ונשלח בעל כרחו למוסד סגור בכפר קראות'ורן. בזכות הפנסיה הצבאית שלו ומכיוון שלא נחשב מסוכן, זכה מיינור לתנאי מגורים נוחים שאפשרו לו לקנות ולקרוא ספרים רבים.
אחרית ימיו ותרומתו למילון
כנראה בעקבות ההתכתבות שלו עם מוכרי ספרים בלונדון, נודע למיינור כי דרושים מתנדבים לתרום לערכים במה שעתיד להיות מילון אוקספורד. מיינור הקדיש את רוב שארית חייו למטרה זו.
הוא התברר כאחד התורמים היעילים ביותר למילון. מיינור עבר באופן שיטתי על כל הספרים ברשותו וסקר את תדירות המילים השונות. הוא התאים את הרשימה שלו לרשימת הערכים שחסר להם ציטוט במילון אוקספורד. ככל שרשימתו גדלה כך יכול היה לספק ציטוטים רבים יותר למילה מסוימת. לאחר זמן התיידד מיינור באופן אישי עם עורך המילון ג'יימס מארי, שאף הגיע לבקרו במוסד.
מצבו הנפשי המשיך להידרדר וב-1902 כרת לעצמו את איבר המין. בריאותו התערערה והותר לו לחזור לארצות הברית, למוסד לחולי נפש סיינט אליזבת, שם אובחן כחולה סכיזופרניה. הוא נפטר ב-1920 בניו הייבן, קונטיקט.
תחרות בניית סירות קאנו מבטון
תחרות בניית סירות קאנו מבטון היא תחרות הנדסית לסטודנטים בתואר ראשון, המתקיימת ברצף משנות ה-60 של המאה ה-20 במספר מדינות בעולם. במסגרת התחרות כל צוות נדרש לתכנן, לבנות ולהשיט סירת קאנו מבטון במקצה תחרותי או במספר מקצים תחרותיים מול שאר הצוותים המתחרים.
היסטוריה
התחרות נוסדה לראשונה בארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי האגודה האמריקנית להנדסה אזרחית. בתחרות הראשונה השתתפו מספר קטן של צוותי סטודנטים. בשנת 1971 נכנסה לתחרות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין וזכתה בתחרות. מאז החלו להשתתף בארצות הברית מוסדות אקדמיים בעלי מוניטין, במטרה לשלב בקאנו רמת הנדסה ואווירודינמיות גבוהה תוך שמירה על משקל נמוך ככל שניתן.
בשנת 1982 התקיימה התחרות הבינלאומית הראשונה בסטוקהולם בה ניצח צוות מהאוניברסיטה הטכנית של דנמרק.
בישראל
התחרות לבניית סירות קאנו מבטון מאורגנת על ידי איגוד המהנדסים לבנייה ותשתיות ועיריית מעלות תרשיחא ופתוחה לסטודנטים לתואר ראשון מכל המוסדות האקדמיים בארץ. התחרות מתקיימת מדי שנה מאז 2012 (למעט שנת 2015) באגם מונפורט בחול המועד פסח.
נאמברבלוקס
נאמברבלוקס (באנגלית: Numberblocks) היא תוכנית טלוויזיה מבית היוצר של ה-BBC, שהופקה בשנת 2017 ועוסקת בהקניית מיומנויות חשבון לילדים, החל מהכרת המספרים ולימוד ספירה וכלה בארבע פעולות חשבון, ובטעימות מנושאים נוספים בחשבון כמו מספרים ראשוניים, ורעיונות בסיסים בגאומטריה או נעלמים.
המספרים בתוכנית מיוצגים על ידי "בלוקים" צבעוניים ומואנשים. כל מספר הוא דמות בעלת מאפיינים מסוימים, וכאשר דמויות שונות נוגעות זו בזו הן הופכות לדמות חדשה בהתאם לסכום הבלוקים - לדוגמה, כאשר 1 ו-2 מתחברים, נוצרת דמות חדשה, והיא: 3.
הלמידה בתוכנית משולבת בהרפתקאות המבדרות של גיבוריה. נאמברבלוקס היא תוכנית מוזיקלית בחלקה, ולמשל, כאשר מוצגת דמות חדשה - מספר חדש - היא מוצגת בעזרת שיר.
עלילה
התוכנית מתחילה בהצגת דמותה של הספרה 1 ושל העולם הסובב אותה המכונה "נאמברלנד" (בעברית: ארץ המספרים). בנאמברלנד ישנה מראת קסמים שמכפילה כל מספר שמביט בה, וכך מתווספות בהדרגה עוד אחדות לאורך התוכנית. בחלק מהפרקים מוצגות דמויות חדשות.
בחלק מהפרקים פוגשות הדמויות הראשיות גם דמויות מיוחדות שאינן מספרים, כמו בלוקזילה שמלמדת על גדול/קטן, טאם הגדול שמלמד על נעלמים ויצורים נוספים.
עונה 1
בעונה זו 15 פרקים, ובה משתתפות בעיקר הדמויות 1–5.
עונה 2
בעונה זו 15 פרקים, ובה משתתפות בעיקר הדמויות 1–10.
בעונה זו מתרגלים הצופים עקרונות בסיסיים של חיבור וחיסור, כפל וחילוק במספרים נמוכים ומושגים בסיסיים בחשבון כמו מספרים זוגיים.
עונה 3
בעונה זו 30 פרקים, ובה משתתפות בעיקר הדמויות 0–15.
בעונה זו מתרגלים הצופים חיבור וחיסור, מכירים רעיונות בסיסיים ב-כפל וחילוק, ונוגעים באופן בסיסי ברעיונות כמו נעלמים וסדרות.
עונה 4
בעונה זו 30 פרקים, ובה משתתפות בעיקר הדמויות 0–22, העשרות 30–100 ומספרים נוספים עד מיליון.
עונה 5
בעונה זו 30 פרקים, ובה לצד הדמויות הקבועות יותר מהעונות הקודמות אנו מכירים דמויות חדשות בטווח המספרים בין 1 ל־100.
בעונה זו מתרגלים הצופים את לוח הכפל, מכירים מספרים בחזקה שנייה ומכירים סוגים חדשים של מאפיינים של מספרים. העונה מסתיימת כאשר הדמות "1" טסה לחלל לחקור עולמות חדשים.
לאחר עונה 5
לאחר עונה 5 הפיקו היוצרים מספר פרקי ספיישל, ביניהם סדרת פרקים בשם "נאמברבלוקס ואלפאבלוקס" – קרוסאובר של הסדרה עם סדרה נוספת של אותם יוצרים בשם "אלפאבלוקס". הסדרה ממשיכה מנקודת הסיום של עונה 5, בה הדמות "1" יוצאת לחקור עולמות חדשים בחלל, וכך פוגשות דמויות המספרים את דמויות האותיות מהסדרה המקבילה.
פרסים
התוכנית הייתה מועמדת פעמיים לפרס באפט"א לקולנוע, כאשר בשנת 2017 התמודדה בקטגוריית תוכניות לימודיות, ובשנת 2019 זכתה בפרס בקטגוריית תוכניות טלוויזיה מונפשות לילדי גן.
הפצה
הסדרה הופקה בבריטניה עבור ערוץ CBeebies, וזכויות השידור הוצעו למכירה לערוצים ברחבי העולם. בישראל הסדרה תורגמה על ידי ערוץ A+.
פריקי
פריקי (באנגלית: Freaky) הוא סרט סלאשר קומי שחור אמריקאי שביים כריסטופר לנדון לפי תסריט מאת לנדון ומייקל קנדי, והפיק ג'ייסון בלאם. עלילת הסרט מתרחשת באותו יקום קולנועי בו מתקיים הסרט "מז"ל טוב". בתפקידים הראשיים משחקים וינס ווהן וקתרין ניוטון.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-13 בנובמבר 2020 בהפצתה של "סרטי יוניברסל". בישראל, הסרט עלה לאקרנים במהלך יוני 2021.
תקציר העלילה
הסרט מתמקד בדמותה של מילי קסלר בת השבע עשרה שמנסה רק לשרוד את מסדרונות צמאי הדם של תיכון בליספילד ואת אכזריותם של התלמידים הסובבים אותה; אבל כאשר הפגיון העתיק המיסטי של "הקצב", רוצח סדרתי ידוע לשמצה ששם לעצמו למטרה את מילי, גורם ל"קצב" ולמילי להתעורר אחד בגופה של השנייה, מילי מגלה שעומדת לרשותה רק יממה לשוב לגופה לפני שחילוף הגופים יהפוך לקבוע והיא תילכד לנצח בגופו של "הקצב". הבעיה היחידה היא שהיא נראית כעת כמו פסיכופת המבוקש ברחבי העיר ואילו "הקצב" נראה כמוה – והוא מפתח תיאבון לקטל המוני במהלך נשף "השיבה הביתה".
הפקה
בתחילת אוגוסט 2019, הוכרז כי הבמאי כריסטופר לנדון יכתוב ויביים סרט אימה חדש, כשג'ייסון בלאם ישמש כמפיק תחת דגלה של חברת "בלאמהאוס הפקות" ואדם הנדריקס ישמש כמפיק תחת החברה שלו, "Divide / Conquer". לא נחשפו פרטי עלילה ספציפיים, אך על פי הדיווחים העלילה עקבה אחר דמות אלימה שזורעת הרס בעיירה קטנה. ההפקה התעתדה להתחיל באוקטובר באטלנטה, ג'ורג'יה, והשמועות גרסו שמדובר באתחול מחודש ל"צעקה". עם זאת, מאוחר יותר, לנדון דחה את השמועות שהסרט הוא אתחול מחודש ל"צעקה", והצהיר כי הפרויקט עתיד להיות סיפור מקורי שלוקח השראה מהספר "שישי הפוך" מאת מרי רודג'רס.
מאוחר יותר, באוגוסט, הוכרז כי קתרין ניוטון ווינס ווהן הצטרפו לצוות השחקנים הראשי של הסרט, ושהתסריט נכתב על ידי לנדון ומייקל קנדי. באוקטובר 2019 אוריה שלטון, אלן רוק, קייטי פינרן, סלסט אוקונור ומישה אושרוביץ' הצטרפו לצוות השחקנים.
צילומים
צילומי הסרט נמשכו 35 יום תחת הכותרת המקורית "שישי ה-13 הפוך" ("Freaky Friday the 13th"). צילומי הסרט החלו ב-21 באוקטובר 2019 והסתיימו ב-12 בדצמבר 2019.
הפצה
הסרט יצא לאקרנים ב-13 בנובמבר 2020, יום שישי ה-13, בהפצת "סרטי יוניברסל". בישראל, הסרט עלה לאקרנים ביוני 2021.
בסוף השבוע הראשון לצאתו גרף הסרט כ-3.7 מיליון דולר בצפון אמריקה, נתון נמוך ביחס לציפיות בגלל עליית התחלואה של מגפת הקורונה, כשרק 47% מבתי הקולנוע בארצות הברית פתוחים. כולל הרווחים של הסרט מחוץ לארצות הברית גרף הסרט בימים הראשונים לצאתו כ-5.6 מיליון דולר.
מאיה (מיתולוגיה)
מאיה (יוונית עתיקה: Μαία), במיתולוגיה היוונית היא הבכירה שבפליאדות, שבע בנות אטלס ופלאיונה. מאיה הייתה הבכורה, והיפה שבהן. בגלל שהייתה ביישנית, היא חיה במערה בקילנה. זאוס התאהב בה מרוב יפייה, התגנב אליה למערה בלילה. היא הרתה לו וילדה את האל הרמס. מאיה גידלה גם את התינוק ארקאס שחולץ מבטן אמו, הנימפה, קליסטו, בעודה גוועת מהחץ שארטמיס ירתה בה. זאוס, שהציל את התינוק הביאו למאיה.
אחרי שהרמס נולד, מאחר שמדובר בתינוק חכם מאוד, הוא הסתובב בחצר באזור המערה שלהם. הוא מצא צב ליד הגדר ועשה ממנו את הנבל הראשון. אחר כך מאחר שחשק באכילת בשר, גנב את הפרות של אפולו, ואחר כך נתן לאפולו את הנבל בתור פיצוי על הפרות..
נביולה (היקום הקולנועי של מארוול)
נכון לשנת 2023, נביולה הופיעה בשישה סרטים: "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "תור: אהבה ורעם" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3". כמו כן הופיעה ב"שומרי הגלקסיה בספיישל חג המולד" ובסדרה "מה אם...?".
ראשית חייה
נביולה היא אחת מכמה ילדים שאומצו בכוח על ידי תאנוס. לאחר שהרג את משפחתה, היא גדלה לצד גאמורה ואומנה להיות לוחמת. תאנוס הכריח אותן לעיתים קרובות להילחם אחת כנגד השנייה וגאמורה תמיד ניצחה. לאחר כל הפסד, תאנוס החליף חלק מנביולה בחלק רובוטי, והפך אותה לסייבורג.
רדיפת תאנוס וגאמורה
בשנת 2014, נביולה וגאמורה, נשלחות, בהוראת תאנוס, לסייע לרונאן המאשים להשיג את אבן הכוח. לאחר שנודע לנביולה שגאמורה השיגה את האבן, היא מגיעה לראשומקום ויורה בחללית של גאמורה ולוקחת את האבן עבור רונאן, אשר בוגד בתאנוס, ומתכוון להרוס את כוכב הלכת זאנאנדר ולהרוג את תאנוס. נביולה מצדדת בו כנגד אביה. עם זאת, היא מתעמתת עם גאמורה, פיטר קוויל, גרוט ודראקס המשמיד לאחר שהם חודרים לספינתו של רונאן. לאחר מכן היא נלחמת נגד גאמורה, לפני שהיא נופלת ונמלטת בספינה אחרת.
שותפות עם הנוקמים
הניסיון של נביולה להרוג את תאנוס נכשל, והיא נתפסת ומעונה על סיפון הספינה שלו. בשנת 2018, לאחר שלכד את גאמורה, תאנוס משתמש בנביולה כדי לשכנע את גאמורה למסור לו את המיקום של אבן הנשמה. לאחר שתאנוס עוזב עם גאמורה, נביולה בורחת ולוקחת את הספינה לטיטאן, שם היא מנסה להרוג בשנית את תאנוס, ופוגשת את קוויל, דראקס, מנטיס, טוני סטארק, פיטר פארקר וסטיבן סטריינג'. נביולה שורדת את ההתפוררות ונותרת על טיטאן יחד עם טוני סטארק.
נביולה וסטארק עוזבים את טיטאן על סיפון הבנאטאר, אבל הספינה, שניזוקה, נתקעת בחלל, עד שקרול דנוורס מגיעה להציל אותם. לאחר שהגיעו למפקדת הנוקמים בכדור הארץ, נביולה מתאחדת עם רוקט, ומלווה אותו, את דנוורס, תור, סטיב רוג'רס, נטשה רומנוף, ברוס באנר וג'יימס רודס לטיטאן II על מנת להתעמת עם תאנוס. תור הורג את תאנוס לאחר שגילה שהאבנים הושמדו ונביולה טענה שדבריו של תאנוס נכונים.
נביולה ורוקט, עכשיו חברי צוות בנוקמים, עובדים עם דנברס על משימות בחלל. בשנת 2023, נביולה ושאר הנוקמים נוסעים בזמן דרך מימד הקוונטים לשנת 2014 חלופית. נביולה מגיעה עם קלינט ברטון, רומנוף ורודס לכוכב הלכת מוראג. לאחר שברטון ורומנוף עוזבים, נביולה ורודס גורמים לגרסה חלופית של קוויל לאבד את ההכרה ולוקחים את אבן הכוח מכספת המקדש. עם זאת, הגרסה החלופית של נביולה מתחילה להתקלקל עקב נוכחותה של נביולה המקורית, ותאנוס החלופי הופך להיות מודע לנוכחותה של נביולה, ולוכד אותה. לאחר שהוא מנתח את הזיכרונות שלה ולומד על הניצחון העתידי שלו ועל מאמצי הנוקמים לבטל אותו, תאנוס החלופי שולח את נביולה החלופית בחזרה להווה במקומה של המקורית. לאחר מכן, נביולה החלופית מביאה את תאנוס החלופי וצבאו לציר הזמן הראשי, והוא הורס את המפקדה ומצווה על נביולה החלופית להביא לו את אבני האינסוף. נביולה המקורית בורחת לאחר שהצליחה לשכנע את גאמורה החלופית לנטוש את תאנוס. נביולה מתעמתת עם האני החלופי שלה ומנסה לשכנע אותה לעשות אותו דבר, אך נאלצת להרוג אותה כאשר האחרונה מנסה, בסירובה, להרוג את גאמורה החלופית. נביולה מצטרפת לקרב נגד הצבא של תאנוס החלופי, שבו סטארק מקריב את חייו על מנת להשמיד את תאנוס וכוחותיו. שבוע מאוחר יותר, נביולה משתתפת בהלוויה של סטארק. לאחר מכן היא מצטרפת באופן רשמי לשומרי הגלקסיה ששבו לחיים, בזמן שהם אוספים את תור מנורווגיה.
הרפתקאות נוספות
בשנת 2024, נביולה ושומרי הגלקסיה יוצאים יחד עם תור למספר הרפתקאות. הם לומדים על קריאות מצוקה שונות שנגרמו ממעשיו של גור שוחט אלים. תור מציע שיתפצלו כדי להגיב לקריאות המצוקה.
בשנת 2025, נביולה והשומרים רוכשים את ראשומקום מידי האספן, ואל הצוות מצטרפת קוסמו. לאחר מכן, נביולה עוזרת לצוות לשפץ את ראשומקום בעקבות ההתקפה שהמקום עבר. באותה שנה, היא משתתפת בחגיגת חג המולד שמנטיס עורכת עבור קוויל ומעניקה לרוקט את הזרוע של באקי בארנס כמתנה.
המשימה הסופית
בשנת 2026, נביולה, בעזרתו של גרוט, מסיימת לבנות את המטה של השומרים. לאחר מכן היא והצוות עוזרים לקוויל השיכור ומחוסר ההכרה. כשאדם וורלוק מגיע ומנסה לחטוף את רוקט, נביולה נלחמת בו, אולם רוקט נפצע קשה ונדרש קוד ביטול כדי להשבית את מתג ההרג על מנת לרפא אותו. נביולה יוצרת קשר עם גאמורה, כעת בוזזת, שתעזור לשומרים להסתנן לאורגוסקופ, המטה של הוד התפתחותו, שייצר את רוקט, כדי לקחת את קוד הביטול. היא עוזרת לשומרים למצוא ולהתעמת עם הוד התפתחותו, ומשתמשת בחלקים הרובוטיים שלה כדי להטיס את כלי השיט התקול של הוד התפתחותו על מנת להעביר לראשומקום קבוצת ילדים שהוד התפתחותו החזיק בשבי. לאחר שקוויל מפרק את השומרים בצורתם הנוכחית, נביולה נשארת בראשמקום כדי להוביל את העיר ולעזור לדראקס לטפל בילדים.
גרסה משנת 2014
בשנת 2014 חלופית, לאחר אימון עם גאמורה, השתיים נקראות על ידי תאנוס, אשר מורה להן לסייע לרונאן להשיג את אבן הכוח. עם זאת, לפני שהן עוזבות, נביולה מתחילה להתקלקל עקב נוכחותה של נביולה מציר הזמן הראשי. לאחר לכידת נביולה ה"ראשית", תאנוס מנתח את זיכרונותיה ולומד על הניצחון של האני הראשי שלו, ועל מאמצי הנוקמים לבטל אותו. לאחר מכן הוא מחליף את נביולה הראשית בנביולה החלופית, שנשלחת בחזרה להווה בציר הזמן הראשי כדי להתכונן לבואו. נביולה החלופית מביאה את תאנוס וצבאו החלופיים לשנת 2023, והוא הורס את מתחם הנוקמים ומצווה על נביולה להביא לו את אבני האינסוף. בעודה מנסה לעשות זאת, נביולה מתעמתת עם נביולה הראשית ועם גאמורה, שמנסות לשכנע אותה לנטוש את תאנוס. עם זאת, היא מסרבת, ונהרגת על ידי נביולה הראשית.
מה אם...?
מספר גרסאות חלופיות של נביולה מופיעות בסדרת האנימציה "מה אם...?", בדיבובה של גילאן.
עבודה עם סטאר-לורד טצ'אלה
נביולה היא בעלת ברית של סטאר-לורד טצ'אלה. לגרסה הזו אין חלקי גוף רובוטיים למעט עינה השמאלית ומוצגת כבעלת שיער בלונדיני מלא. היא מצטרפת לטצ'אלה, תאנוס, והבוזזים במטרה לגנוב זרעים עוצמתיים מהאספן.
יצירה ואפיון דמות
נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, הזכיר לראשונה את "שומרי הגלקסיה" כסרט פוטנציאלי בקומיק-קון הבינלאומי, סן דייגו בשנת 2010, והצהיר: "יש גם כמה כותרים לא ברורים, כמו שומרי הגלקסיה. אני חושב שהם שופצו לאחרונה בצורה מהנה מהספר [קומיקס]." פייגי הודיע שהסרט נמצא בפיתוח פעיל בקומיק-קון הבינלאומי בשנת 2012 במהלך הפאנל של אולפני מארוול, עם תאריך יציאה מתוכנן של 1 באוגוסט 2014. הוא אמר שהצוות של הסרט יורכב מהדמויות סטאר לורד, דראקס המשמיד, גאמורה, גרוט ורוקט. בשנת 2013, נחשף שקארן גילאן תגלם את נביולה. ג'יימס גאן אמר שהאודישן של גילאן "היה מאוד מרגש".
הדמות של נביולה ביקום הקולנועי של מארוול מתפתחת מדמות נבלית לאנטי-גיבורה ולבסוף לחברה בשומרי הגלקסיה, בעוד שהדמות במארוול קומיקס מתוארת כמעט אך ורק כנבלית. שינוי נוסף בעיבוד הקולנועי לעומת המקור בקומיקס הוא במראה החיצוני של הדמות, כאשר הדמות מתוארת ביקום הקולנועי כסייבורג קירחת ואילו בקומיקס היא מתוארת כדמוית אדם עם שיער. בקומיקס אין קשר משפחתי בינה לבין גאמורה והיא טוענת שהיא "הנכדה" של תאנוס, טענה שהוא מכחיש. בנוסף, בקומיקס יש לה מטרות נבל שאפתניות.
ביום הראשון לצילומים, כשגילאן וגאן דנו כיצד לתאר את הדמות, גאן הציע חיקוי של מרילין מונרו, במיוחד בצורת הנשימה שלה, שלדעתו בעלת "קול דומה לקלינט איסטווד".
בטיוטות המוקדמות של הסרט, תוכנן שגאמורה תהרוג את הדמות, אך הבמאים החליטו להחזיר אותה בסרט ההמשך כדי לחקור יותר את מערכת היחסים בין השתיים.
בספטמבר 2021, גאן ציין שהתפקידים של מנטיס ונביולה "די עצומים" בתסריט של שומרי הגלקסיה: חלק 3.
ביקורות
ג'ייקוב סטולוורת'י מהאינדיפנדנט ציין כי הרגיש שלדמות יש "כל היתרונות להיות דמות משובחת של מארוול", ושאי אפשר שלא להבחין שהמראה שלה השתנה.
מיילס סארי מאתר The Ringer, שיבח את הדמות, ואמר כי "הקונפליקט הפנימי של נביולה הוא אחד הקווים המרתקים והמושכים ביותר שהיקום הקולנועי של מארוול סובב מעל 20 החלקים שלו" וכי השינוי של הדמות מנבלית שהפכה לאנטי-גיבורה מגיע לסיום מספק.
ריצ'רד ניובי מהוליווד ריפורטר גם שיבח את תיאור הדמות, ותיאר אותה כ"אחד הדיונים המשמעותיים ביותר של מה זה אומר להיות גם נוקמת וגם אנושית", בטענה שסיפורה הוא "אחד [מה]מיתוסים הטובים והמעצימים ביותר של היקום הקולנועי של מארוול".
רודולף דיזל
רודולף דיזל (בגרמנית: Rudolf Diesel; 18 במרץ 1858 - 29 בספטמבר 1913) היה ממציא גרמני שהתפרסם בעיקר בזכות המצאתו, שנקראת על שמו - מנוע הדיזל.
חייו
דיזל נולד בפריז למשפחה גרמנית. כבר כילד הפגין כישורים אינטלקטואלים רבים והתקבל לבית ספר יוקרתי בפריז. עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה נחשבו הוריו לגורם סיכון בקרב שלטונות צרפת ומשפחתו גורשה ללונדון. בעזרת קרוב משפחה חזר יחד עם הוריו לעיר מולדתם אאוגסבורג, בה המשיך בלימודיו. דיזל המשיך ללמוד בבתי ספר יוקרתיים במינכן ובשווייץ. לאחר סיום לימודיו חזר דיזל לפריז, בה הקים משפחה והחל במחקרו המדעי.
דיזל החל בפיתוח מנוע שניצת בדחיסה ("מנוע דיזל") בשנות התשעים של המאה ה-19 בצרפת והמשיך בעבודתו גם כשחזר לגרמניה, בה רשם פטנט על המצאתו ב-23 בפברואר 1892. בשנת 1897 בנה דגם שימושי ראשון של המנוע, במקביל לעבודתו בחברת המנועים הגרמנית MAN.
ב-29 בספטמבר 1913 הפליג במעבורת לאנגליה במטרה לנכוח בחנוכת מפעל חדש למנועי דיזל. במהלך ההפלגה דיזל נפל או הופל למים וטבע, וגופתו נמצאה על ידי סירה של משמר החופים. משפחתו טענה כי נרצח בידי סוכנים של ממשלת גרמניה, שחששה משיתוף הפעולה בין דיזל למפעלים במדינות יריבות, כמו צרפת ואנגליה. השערות אחרות לנסיבות מותו היו רצח על רקע תחרות עסקית או התאבדות על רקע כלכלי. אף לא אחת מההשערות הללו הוכחה, משום שבהתאם לנהוג באותה תקופה - חיילי משמר החופים שמצאו את גופתו לקחו ממנה רק תעודות מזהות וחפצים אישיים, והשליכו אותה בחזרה למים.
דיזל התמקד בפיתוח מנועים ששורפים שמן צמחי (ביו דיזל), ואחרי מותו מנועי הדיזל הותאמו לשריפת דלק שמקורו בנפט.
זאכרי קווינטו
זאכרי ג'ון קווינטו (באנגלית: Zachary John Quinto; נולד ב-2 ביוני 1977) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. מוכר בעיקר בתור סיילר בסדרת המדע-בדיוני "גיבורים" ובהמשך התפרסם תודות לתפקידו כספוק בסרטי "סטארטרק".
ביוגרפיה
קווינטו נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה וגדל ברובע גרין טרי בפרוורי פיטסבורג, למשפחה נוצרית-קתולית. אביו, ספר במקצועו, מת מסרטן כאשר קווינטו היה בן שבע.
השתתף במחזות זמר וזכה בפרס על שם ג'ין קלי על משחקו בבית הספר התיכון הקתולי שבו למד ואותו סיים ב-1995.
ב-1999 סיים את לימודיו האקדמאים בבית הספר לדרמה באוניברסיטת קרנגי מלון בפנסילבניה.
קריירה
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 2000 בסדרה האחרים בכיכובם של גבריאל מאכט וביל קובס. לאחר מכן הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות: "מגע של מלאכים", "CSI", "מכושפות", "עמוק באדמה" ו"ליזי מקגוויר".
ב-2004 קיבל תפקיד מרכזי בעונה השלישית של הסדרה "24", בתפקיד אדם קאופמן, וב-2006 השתתף בקומדיית המצבים "עכשיו טורי" של ערוץ VH1, לצידה של טורי ספלינג, שהיא גם אחת מיוצרות הסדרה.
בין 2006–2010 שיחק בכל ארבע עונות הסדרה "גיבורים" בתפקיד הנבל סיילר (גבריאל גריי).
ב-2010 גילם בהפקה מחודשת של המחזה "מלאכים באמריקה" בתפקיד לואיס איירונסון שהוצג באוף ברודוויי.
ב-2011 שיחק בסרט הדרמה של ג'יי. סי. צ'נדור "התמוטטות", בתפקיד פיטר סאליבן, ולקח חלק גם בהפקת הסרט וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט כחלק ממפיקי הסרט.
בהמשך 2011 הצטרף לקאסט של הסדרה האנתולוגית "אימה אמריקאית: בית הרצח", בתפקיד חוזר כצ'אד וורוויק, וב-2012 שיחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה של "אימה אמריקאית: המוסד הסגור", בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר אוליבר תרדסון, ועל תפקידו זה היה מועמד לפרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה לשנת 2013.
ב-2013 השתתף בהעלאה המחודשת של ברודוויי למחזה "ביבר הזכוכית" לצדה של השחקנית שרי ג'ונס.
ב-2015 שיחק במותחן האקשן "היטמן: סוכן 47" בכיכובו של רופרט פרנד, המבוסס על סדרת משחקי המחשב Hitman.
ב-2016 שיחק בסרט המדע הבדיוני "סטארטרק: אל האינסוף" לצד כריס פיין, זואי סלדנה ואידריס אלבה. באותה שנה שיחק בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן" בו גילם את העיתונאי גלן גריוולד, לצד ג'וזף גורדון-לוויט. בהמשך שיחק לצדה של אליוט פייג' בסרט הדרמה "טלולה" של הבמאית והסופרת שאן הדר.
בשנת 2017 עלתה הדרמה הביוגרפית "אני מייקל" בכיכובו של קווינטו, לצדם של ג'יימס פרנקו ואמה רוברטס.
בשנת 2019 גילם את אלי רובין בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה הקומית מבית נטפליקס, "קימי שמידט" בכיכובה של אלי קמפר, ודיבב בעונה השלישית של סדרת האנימציה "פה גדול".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "אמריקה הקטנה" של שירות הסטרימינג אפל TV פלוס.
ב-2022 שב לשחק באימה אמריקאית, הפעם בעונה ה-11 "אימה אמריקאית: ניו יורק" ושחיק את דמותו של סם, סוחר אומנות הומוסקסואל.
חייו האישיים
באוקטובר 2011 קווינטו יצא מהארון. לפני יציאתו, במשך זמן רב תמך קווינטו בזכויות להט"ב וארגונים למען הקהילה בין היתר בפרויקט טרוור.
מ-2010 עד 2013, קווינטו היה במערכת יחסים עם השחקן ג'ונתן גרוף. בקיץ 2013 קווינטו החל לצאת עם הדוגמן מיילס מקמילן, הצעיר ממנו ב-12 שנים. בתחילת 2015, בני הזוג עברו לדירה שרכשו יחד בשכונת נוהו, מנהטן. השניים סיימו את מערכת היחסים שלהם בתחילת 2019.
כיפוף עץ
כיפוף עץ הוא מגוון של טכניקות, עתיקות ומודרניות, המאפשרות עיבוד עץ, על ידי הרטבתו במים וכיפופו, ליצירת חפצי עץ מכופף כגון כיסאות ורהיטים, חביות, גלגלי-עץ וכלי-שיט.
כיפוף העץ מביא במקרים רבים לתוצר חזק יותר ועמיד בלחצים מאשר תוצר זהה אשר הורכב ממספר פיסות עץ. כמו כן, כיפוף עץ מאפשר שימוש חסכוני יותר בעץ יקר, מכיוון שחיתוך לוחות-עץ גדולים להרכבת צורה נדרשת מותיר אחריו כמות מסוימת של פסולת-עץ.
כיפוף בקיטור
טכניקה עתיקה זו מאפשרת כיפוף רצועות ולוחות של עץ על ידי הרטבה וחימום בתיבת קיטור. חימום העץ והרטבתו באדי מים (קיטור) מביאים אותו למצב בו הוא גמיש יותר מעץ יבש ומאפשרים לכופפו בתוך מסגרת-ברזל לצורה הרצויה. זוויות הכיפוף שניתן להשיג בשיטה זו מוגבלות ככל שעובי העץ גדל ולא כל סוגי העץ ניתנים לכיפוף בשיטה זו. כמו כן, כיפוף העץ עלול להקטין את מידת קשיותו וליצור אזורי-לחץ בהם נוטה העץ להישבר ביתר קלות.
תיבת קיטור היא כלי קיבול מוארך ואטום המשמש לאידוי קורות עץ על מנת לכופפן. תיבות הקיטור הגדולות ביותר משמשות לאידוי קורות עץ המשמשות בבניית הגוף של כלי-שיט.
כיפוף על ידי הרטבה
כיפוף בחום של גליונות-עץ דקים נעשה באמצעות הרטבתם ושימוש ב"מגהץ" לעיצובם בעיקולים וצורות שונות. בתהליך זה, לוחות העץ מונחים להשריה במים למשך פרק-זמן המשתנה בהתאם לסוג העץ ודרגת הקושי שלו. לאחר שהעץ ספוג במים, הוא מהודק על משטח פלדה בדוגמה הרצויה ומגהץ חם מוצמד אליו ומייבש אותו.
אחוות אורסולה הקדושה
אחוות אורסולה הקדושה (Religiosas Ursulinas de la Unión Romana) היא אחווה קתולית שהוקמה בידי אנג'לה מרג'י בברשה שבאיטליה בנובמבר 1535. האחווה נקראת על שם "אורסולה הקדושה".
רוב פעילות האחווה היו נשים מבוגרות עשירות שמטרתן הייתה להשכיל נשים ובייחוד נערות עניות, בתקופה בה נשים לא קיבלו חינוך סדיר ואלו שזכו לחינוך היו רק בנות האליטה החברתית. התנועה החלה בצפון איטליה, התפשטה לדרום צרפת ומשם אל אזורים נוספים באירופה.
בתחילת פעולתה של האחווה היא לא נתקלה בהתנגדות מצד הכנסייה, אולם בשלהי המאה ה-16 החלה הכנסייה ללחוץ על נשות האחווה להתנזר, הן בשל שתפקיד ההוראה היה נתון בידי אנשי דת והן בשל הפחד וחוסר הנאותות בכך שנשים אלו היו ללא חסות גברית. ב-1612 החלו נשות האחווה בתהליך ההתנזרות, דבר שהקל עליהן להרחיב את פעילותן לאזורים נוספים. נשות האחווה נטלו על עצמן סיכונים רבים. לדוגמה, ב-1620 הן הקימו בקנדה בית ספר לאינדיאניות, על אף שהאזור נחשב לנידח ולבעל תרבות שונה.
מריה גיאר דה ל'אינקרנסיון (Marie Guyart de l’Incarnation) ייסדה את הארגון בצרפת החדשה. היא עברה לקוויבק סיטי שבקנדה והשאירה אחריה אוטוביוגרפיה רוחנית ומאות מכתבים על חייה בקרב האינדיאנים אותם חנכה.
רבקה ראובן
רבקה ראובן (באנגלית:  Rebecca Reuben Nowgaokar ; 18 בספטמבר 1889 – 16 בנובמבר 1957) הייתה פדגוגית ואשת חינוך יהודייה-הודית, מנהלת בית הספר של עדת בני ישראל במומבאי בשנים 1922–1950 וממנהיגי הקהילה.
ביוגרפיה
רבקה ראובן נולדה בעיר שימוגה (Shimoga) שבמדינת קרנאטקה בהודו הבריטית בשנת 1889, בת למשפחה מובילה בעדת "בני ישראל". סבה מצד האב, רובנג'י סורי נוגאוקר (1832-1873), היה משורר מפורסם בלשון המרטהי בתחילת המאה ה-19. סבה מצד האם, אברהם שמואל נאגבקר (1843-1919), היה מהנדס ומראשוני האקדמאים מקהילת בני ישראל ואביו סובידר מייג'ור שמואל מוזס נאגבקר (1816-1904) היה קצין בכיר שהשתתף במערכות הגדולות במרד ההודי ובאתיופיה והיה אחראי על בניית כמה מבתי הכנסת הגדולים בהודו ומבנים ארכיטקטים שונים של הקהילה. רוב בני המשפחה הלכו בעקבותיהם והיו לבעלי מקצועות חופשיים. הבכורה מבין 7 אחים ואחיות, אביה עזרא, היה עורך דין ולאחר מכן שופט שנודע בקשיחותו, ואמה שרה הייתה מראשונות הנשים בוגרות האוניברסיטה מהקהילה. בילדותה למדה בפנימייה לבנות מקומיות בעיר פונה, שהתנהלה בשלוש שפות: מרטהי, סנסקריט ואנגלית. בחופשות מבית הספר למדה עברית מפי אביה. בשנת 1905 השלימה את לימודיה התיכוניים, והייתה לאישה שקיבלה את הציון הגבוה ביותר בבחינות הכניסה לאוניברסיטת מומבאי במחזור שלה. היא זכתה בפרס על הצטיינותה במקצוע המדעים, אך בחרה להמשיך את דרכה בתחום החינוך. במומבאי היא למדה היסטוריה והמשיכה להשתלם בעברית, ולאחר מכן היא נסעה ללימודים באנגליה ולמדה פדגוגיה באוניברסיטת לונדון ועברית ומדעי היהדות באוניברסיטת קיימברידג' תחת פרופ' ישראל אברהמס.
בשובה להודו בשנת 1913 היא לימדה במספר בתי ספר כלליים, כולל בפנימיה בה למדה בנעוריה בפונה. בשנת 1920 היא מונתה למנהלת קולג' להכשרת מורים בעיר ברודה בצפון הודו. היא פרשה ממשרה זו ברצותה לחזור ולתרום לקהילתה, ולמן שנת 1922 כיהנה כמנהלת בית הספר התיכון של קהילת בני ישראל במומבאי, בו למדו כ-600 תלמידים, תפקיד אותו מילאה עד שנת 1950. בית הספר שינה את שמו בתחילת שנות ה-20, ועבר להיקרא על שם הנדבן היהודי סיר אלי כדורי, לאחר שבפגישה בינו לבין ראובן בלונדון היא הצליחה לשכנעו לתרום סכום של כ-150 אלף רופי לבית הספר. במהלך כהונתה כמנהלת התיכון הקהילתי היא הייתה לאחת ממנהיגות קהילת בני ישראל, כיהנה בתפקידים ציבוריים ובוועדות של ממשלת הודו שעסקו בחינוך במערב-הודו, ועסקה בפדגוגיה, ספרות ומחקר והיא שימשה למעשה מנהיגה לא-רשמית של העדה.
ראובן חיברה סדרה של ספרי לימוד לשפה האנגלית בשם Ashok readers שזכו להצלחה רבה בהודו ושימשו בתי ספר ברחבי מדינת מהאראשטרה. היא יזמה את הוצאתו לאור של ירחון חינוכי בשם "נופת" (Nofet) לילדים יהודים, וכן ערכה את השנתון הקהילתי של בני ישראל (The Bene Israel Year Book), בשנים 1917-1920. היא פרסמה מאמרים עיוניים על עדת "בני ישראל" באנגלית ועברית מעל במות שונות, בהם ספרון על בני הקהילה במומבאי, שיצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1913. ראובן עסקה גם בספרות יפה וחיברה סיפורים קצרים, וכן פרסמה בעיתון דבר מספר תרגומים לעברית של סיפורים מהספרות העממית ההודית.
בשנת 1947 ביקרה בארץ ישראל בשליחות האגודה הציונית של מומבאי וייצגה את יהדות הודו בכנס הבינלאומי הראשון "לחינוך עברי בגולה" שהתקיים באותה שנה בירושלים. על ביקורה בארץ ישראל אמרה: דעותיה הציוניות השתלבו עם אהבתה לארץ מולדתה הודו והיא פעלה במקביל להעמקת הזהות היהודית של תלמידיה ולחיזוק קשריהם להודו ולחברה ההודית. היא נשארה בהודו גם לאחר שמרבית עדת "בני ישראל" עלו למדינת ישראל, והמשיכה בפעילות חינוכית וציבורית במדינה עד פטירתה בבומביי בשנת 1957, קבורה בבית העלמין היהודי ווארלי ללא מצבה.
חדקן האגם
חדקן האגם (שם מדעי: Acipenser fulvescens) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים החי באמריקה הצפונית.
אורכו של חדקן זה עולה על ומשקלו 108 ק"ג. צבעו ורדרד-חום והוא בעל קשקשים גרמיים לאורך צידיו וגבו. השלד שלו עשוי סחוס והוא בעל חוטם גדול הפונה כלפי מעלה.
כמה חוקרים חושבים שחדקנים אלה הביאו לאגדה על האוגופוגו מאגם אוקנגן בקנדה.
שחיינית (עוף)
שחיינית (שם מדעי: Phalaropus) הוא סוג של עופות מים ממשפחת החרטומניים הכולל 3 מינים הקרובים לארנריות.
מאפיינים
מינים אלה חיים בחצי הכדור הצפוני, כשמין אחד חי באמריקה הצפונית ושניים מצויים בצפון אירואסיה בקיץ ונודדים דרומה בחורף.
הם בעלי צבעים שחורים-חומים עם חזה אדום, ראש לבן ומקור ארוך ושחור. הם מבלים את רוב זמנם במים.
שלושת המינים מתייחדים בכמה מאפיינים: א. דרך השגת המזון: השחייניות מבצעות שחייה מהירה במעגלים, יוצרות מערבולת קטנה ומלקטות את חרקי המים, העולים כתוצאה מכך. בדרך זו הן תופסות גם סרטנים ירודים קטנים. ב. היפוך בתפקידי המין: הנקבות צבעוניות יותר מהזכרים, מחזרות אחריהם ונלחמות נגד נקבות אחרות כדי לזכות בבן זוג. ג. פוליאנדריה (נקבה אחת מתרבה עם כמה זכרים): לאחר הטלת הביצים עוזבת הנקבה את הקן ויוצאת לחפש בן זוג אחר. הזכר נשאר לדגור ולטפל בצאצאים.
בנוסף, השחייניות מתאפיינות בקרומי שחייה נפרדים, כלומר, אחד בכל אצבע. מאפיין זה קיים אצל עוד כמה עופות מים, כמו האגמייה.
במינים הנודדים הנקבות יוצאות דרומה כאשר מסתיימת סדרת ההטלות שלהן. הזכרים עם הצאצאים הצעירים יוצאים חודש-חודשיים מאוחר יותר.
מיון
בסוג שלשוה מינים, שני הראשונים מצויים בישראל:
גאלופ (חברה)
חברת גאלופ בע"מ (באנגלית: Gallup, Inc.) היא חברת אנליטיקה וייעוץ אמריקאית הממוקמת בוושינגטון די. סי., אשר מוכרת לציבור בעיקר בזכות סקרי דעת הקהל שלה הנערכים ברחבי העולם. החברה הוקמה על ידי ג'ורג' גאלופ בשנת 1935. משנות ה-80 החלה החברה להתמקד באנליטיקה ובייעוץ אסטרטגי לארגונים ברחבי העולם. החברה מציעה גם ייעוץ חינוכי, ספרי עסקים וניהול, עריכת סקרים ועוד.
סקרים בארצות הברית
חטיבת Gallup Poll מבצעת באופן יומיומי סקרי דעת קהל בארצות הברית. תוצאות הסקרים, ניתוחים שלהם וסרטונים המבוססים עליהם מפורסמים מדי יום כחדשות מבוססות נתונים. החטיבה מודדת ועוקבת אחר עמדות הציבור בנוגע לנושאים פוליטיים, חברתיים וכלכליים, לרבות נושאים רגישים או שנויים במחלוקת. עריכת סקרים מביאה לחברה הפסדים כספיים של כ-10 מיליון דולר בשנה, אך מעניקה לה את החשיפה של מותג מפורסם, המסייע בקידום שאר עסקיה.
אריק איינשטיין שר יצחק קלפטר
אריק איינשטיין שר יצחק קלפטר הוא אלבום אוסף שאיגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך הקריירה - שיצחק קלפטר הלחין, כתב או עיבד. האלבום יצא לאור בשנת 2011.
אישתאר
אסתר (אתי) זך ביטון (נולדה ב-10 בנובמבר 1968), הידועה בשם הבמה אישְתאר, היא זמרת בינלאומית ישראלית.
ביוגרפיה
אישתאר נולדה בקריית אתא במשפחה יהודית לאם ממוצא מצרי ולאב ממוצא מרוקאי. החלה לשיר במועדונים כבר בנעוריה מגיל 14. בשלב מוקדם בקריירה שלה אימצה את שם הבמה "אישתאר", שמזכיר את שמה המקורי, אסתר, ואת שם אלת הפיריון והאהבה האכדית "עשתר".
לאחר שירותה הצבאי, כמכונאית המטוסים הראשונה בצה"ל, עברה ב-1994 להתגורר בצרפת, שם החלה לעבוד כזמרת בפאבים ובתי מלון, בשנת 1996 החלה להקליט את אלבומה הראשון עם להקת "אלאבינה", להקה שסגנונה הוא מוזיקת העולם ומשלב גם סגנונות של פלמנקו, מוזיקה ערבית, מוזיקה צוענית וסגנונות נוספים. אישתאר עצמה שרה בערבית, צרפתית, אנגלית, ספרדית, רוסית ועברית. הלהקה זכתה להצלחה רבה באירופה ובארצות הברית במחצית השנייה של שנות ה-90 ובראשית שנות האלפיים. זו הפעם הראשונה ששיר בשפה הערבית נכנס ישירות למצעד הבילבורד הלטיני אמריקאי למקום השביעי.
החל משנת 2000 החלו שני חלקי הלהקה לפתח קריירות נפרדות תוך שמירה במקביל על מסגרת להקת אלאבינה. באותה שנה יצא הלהיט הבינלאומי "אלבינה", שהזניק את הקריירה המוזיקלית שלה. בשנת 2000 חתמה אישתאר עם חברת התקליטים סוני קולומביה והוציאה אלבום בצרפתית שנקרא ISHTAR. את האלבום עיבד המוזיקאי הצרפתי ז'אק ונרוסו אשר חיבר גם חלק מהלחנים לאלבום. באלבום זה חידשה אישתאר לראשונה את ״חורשת האקליפטוס״, מאת נעמי שמר וזכתה להצלחה.
ב-2003 שבה לישראל לאחר ארבע שנים שבהן הופיעה בעולם.
בשנת 2008 הוציאה אלבום מוזיקלי בשם "רגה בום", עם הלהקה "לוס ניניוס דה סרה".
בשנת 2009 הוציאה דואט עם קובי פרץ בשם "יחד", שזכה להצלחה רבה ולפרס ה-Big Apple Music Award. בסוף שנה זו הוציאה שיר בשם "האור", שהיא עצמה הייתה שותפה גם בהלחנתו. היא הופיעה באופן חד-פעמי בישראל, בתל אביב, שם ביצעה את להיטיה, הישנים של אלאבינה והחדשים של שנות ה-2000.
אישתאר שיחקה בתפקיד מרכזי בסרטו של בני תורתי "בלדה לאביב הבוכה" (2012).
בשנת 2014 השתתפה בסדרה 6 אימהות לצד מפורסמות נוספות. בשנת 2016, נחתם שיתוף פעולה של אישתאר עם חברת הטלוויזיה וההפקות TF1, אשר הוביל להפקת האלבום baila והסינגל הראשון שלו הוא A PARIS (אשר נכתב על ידי דורון מדלי). האלבום זכה להצלחה והגיע למקום 5 במצעדים.
חיים פרטיים
נשואה למישל, המשמש כמנהל שלה, וב-2007 נולדו לשניים תאומים, בן ובת.
בשנת 2019 חזרה אישתאר להתגורר בארץ עם משפחתה.
Lorca
Lorca הוא אלבומו החמישי של הזמר טים באקלי אשר יצא ב-1970.
ניהול כאב במהלך הלידה
ניהול כאב במהלך הלידה (באנגלית: Pain management during childbirth) הוא טיפול, התמודדות או מניעה של כאב שהאשה עלולה לחוות במהלך הלידה ולאחריה. תהליך הלידה הוא טראומטי לגוף האשה, ומלווה בכאב רב. מידת הכאב והיכולת לשאת אותו משתנה מאשה לאשה. חלק מהנשים מסתפקות בשיטות טבעיות של שיכוך כאב. נשים רבות מערבבות שיטות טבעיות עם תרופות והתערבויות רפואיות להקלת כאבים. עבור נשים מסוימות, חשיבה חיובית, וניהול פחד, עשויים לעזור להתמודד עם הכאב. כאב הלידה אינו דומה לכאב עקב מחלה או פציעה שבהן הכאב מעיד על בעיה. בלידה הכאב נגרם על ידי התכווצויות של הרחם אשר דוחפות את התינוק כלפי מטה והחוצה דרך תעלת הלידה. לכאב לידה יש מטרה חיובית.
ניהול הכאב ללא תרופות
ישנן שיטות רבות שעשויות לעזור לנשים להרגע ולהפוך את הכאב לנסבל יותר. שיטות אלו יכולות לכלול טכניקות נשימה והרפיה, מקלחות חמות או אמבטיה, עיסוי, נוכחות של אדם מוכר או תומכת לידה, שינוי תנוחות בזמן הלידה (עמידה, רכינה, ישיבה, הליכה ועוד), כדור פיזיו והאזנה למוזיקה. העוסקים בתחום הרפואה האלטרנטיבית מציעים להיעזר בה על מנת להקל על הלידה. הם מציעים טיפולים כגון דיקור סיני, שיאצו וכדומה על מנת לעזור להתמודד עם כאב הלידה ולקדם אותה. בתי חולים שונים מציעים ליולדות אפשרויות שונות, כגון חדרי לידה טבעיים, שרותי רפואה משלימה, ליווי של דולה וכדומה.
מים ולידה
יותר ויותר נשים בארצות הברית משתמשות במים על מנת ליצור סביבה נוחה ללידה, שיטה הנקראת הידרותרפיה. לידה באמבט של מים חמים מסייעת לנשים להרגיש נתמכות פיזית, כאשר מושרית אווירת רוגע וחמימות. בנוסף, עבור הנשים היולדות קל יותר לזוז ולמצוא עמדות נוחות במים.
בלידת מים, האישה נשארת במים במשך כל הלידה. האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים הביעה חששות לגבי לידה במים בשל מחסור במחקרים המראים את הבטיחות שלה, ובגלל הסיכוי הנדיר, אך המדווח, לסיבוכים.
שיטות רפואיות ותרופתיות של שליטת כאב
רופאים, אחיות ומיילדות, ישאלו לרוב את היולדת לגבי הצורך במשככי כאבים. לנשים יולדות ניתנות כמה אפשרויות של משככי כאבים. פתרונות אלה עשויים להוות הקלה משמעותית לכאב באם ניתנים על ידי רופא מיומן. קיימים משככי כאבים אשר יכולים להתאים לשלב ספציפי של לידה ולא לשלב אחר (כמו אפידורל שאפשר לקחת רק מגודל פתיחה מסוימת ועד גודל מסוים). בהחלטה על מתן משכך כאבים, יש לקחת בחשבון את השלב בו נמצאת היולדת. יש להתתחשב גם בהיסטוריה הרפואית של האם, קיומם של אלרגיות או מגבלות רפואיות אחרות. משככי כאבים מסוימים יפעלו טוב יותר מאחרים.
אופיאטים
תרופות ממשפחת האופיאטים (כמו מורפין) הניתנות בהזרקה לתוך השריר, או בעירוי. לעיתים, אופיאטים ניתנים גם עם אפידורל או בלוק השדרה. אופיאטים עשויים להפוך את הכאב לנסבל, והם לא משפיעים על היכולת לדחוף ולזוז. החיסרון העיקרי של אופיאטים הוא השפעתם על העובר והאטה של הדופק והנשימה שלו. בעקבות הסיכון לפגיעה בעובר, אופיאטים ניתנים רק בשלבי הצירים המוקדמים. השפעתם של אופיאטים קצרה והם עשויים לגרום לנמנום, בחילה או גירודים.
בלוקים והרדמה בעמוד השדרה
ישנן שתי אפשרויות הרדמה הנהוגות בלידה: אפידורל והרדמה בעמוד השדרה מאפשרים לרוב הנשים להיות ערות ודרוכות עם מעט מאוד כאבים במהלך הלידה ולאחר הלידה. עם אפידורל, שיכוך הכאב מתחיל כ-10 עד 20 דקות לאחר שהתרופה ניתנת. ניתן לשנות את דרגת חוסר התחושה. עם הרדמה בעמוד השדרה, שיכוך הכאב מתחיל מיד, אך הוא נמשך עד כשעתיים בלבד.
בהתאם למידת חוסר התחושה וההשפעה המוטורית של ההרדמה, רוב הנשים לא יכולות ללכת או לעמוד. אפידורל עלול להוריד את לחץ הדם אשר יכול להאט את קצב פעימות הלב של העובר. נוזלים הניתנים דרך עירוי מקטינים סיכון זה. נוזלים יכולים לגרום גם לרעד, אך נשים בלידה, לעיתים קרובות, רועדות ללא קשר למתן אפידורל. במקרה שנוצר נקב בכיסוי של חוט השדרה על ידי הקטטר, הדבר עשוי לגרום לכאבי ראש חזקים אשר עשויים להשתפר עם טיפול מתאים. אפידורל עלול לגרום לכאב גב שעלול להמשך במשך מספר ימים לאחר הלידה. אפידורל עלול להאריך את השלב הראשון והשני של הלידה. במקרה שההרדמה ניתנת בשלב מאוחר בלידה או אם משתמשים ביותר מדי תרופות, הדבר עלול להקשות על היולדת בשלב בו עליה לדחוף את התינוק החוצה. השימוש באפידורל מגביר את הסיכון ללידה מכשירנית.
גוש פודנלי
הליך זה דורש מרופא להזריק תרופת אלחוש לתוך הנרתיק והעצב הפודנלי הסמוך. עצב זה אחראי על התחושה בחלק התחתון של הנרתיק והפות. טיפול זה משמש רק בשלב מאוחר בלידה, בדרך כלל לפני שראש התינוק יוצא. הטיפול אינו מונע כאבים בצורה מוחלטת, אך משאיר את היולדת ערנית לאורך הלידה ומקנה לה מסוגלת לדחוף את התינוק החוצה. העובר אינו מושפע מתרופה זו, ויש לה מעט מאוד חסרונות.
טיפולים אחרים
אין מחקרים המדגימים את היעילות של היפנוזה, ביופידבק, מים סטריליים להזרקה, ארומתרפיה, גירוי עצבי תת-עורי (TENS) בהפחתת כאב במהלך לידה.
ניהול כאב לאחר לידה
לכאב פריניאלי לאחר הלידה השפעות שליליות, מיידיות ולטווח ארוך עבור נשים והילודים שלהן. השפעות אלה עלולות להפריע להנקה ולטיפול בתינוק. הכאב נובע מפצעים אפשריים, חתכים, התכווצויות הרחם ופטמות כואבות. לרוב, ניתנות תרופות מתאימות לתסמינים אלה. במחקרים שנערכו, לא נמצא כי חתכי חיץ שגרתיים עשויים להפחית את רמת הכאב לאחר הלידה. אצל נשים שילדו כבר בעבר, יש בדרך כלל פחות קרעים (כי הצוואר הרחם כבר גמיש יותר), כך שהן סובלות פחות מכאבים כאלה, אך התכווצויות הרחם שלהן כואבות יותר מבלידה הראשונה. לשיכוך כאבים אלה ניתן לקחת משככי כאבים כגון אקמול, או אדוויל.
הארמייה השלישית (צרפת)
הארמייה השלישית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור הארדנים תחת פיקוד גנרל פייר ריפי. הארמייה השתתפה במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית. הארמייה השתתפה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השלישית בפיקוד גנרל שארל מארי קונדה פרוסה בקו מאז'ינו, כחלק מקבוצת הארמיות השנייה, ונכנעה לגרמנים כגוף אחד ב-20 ביוני 1940.
אישיות משפטית
אישיות משפטית היא ישות אשר החוק העניק לה כשרות לשאת בזכויות ובחובות משפטיות. האדם, ורק האדם, הוא אישיות משפטית טבעית הכשרה לשאת זכויות וחובות. יצורים אחרים (וכן צמחים וחפצים דוממים) אינם מוכרים כאישיות משפטית ואינם כשירים לשאת זכויות ו/או חובות אם כי בשיח המודרני, קיימת מגמה של זכויות בעלי חיים. תאגיד, לסוגיו השונים, הוא אישיות משפטית מלאכותית הנבדלת מהמחזיקים בה - ישות או ישויות אחרת/ות שהם אדם או תאגיד.
החוק מקנה לאישיות משפטית את זכות הקניין וזכות לחתום על חוזים, ניתן לתבוע אישיות משפטית לדין והיא יכולה לתבוע אחרים. יש להבחין בין אישיות משפטית טבעית, לבין אישיות משפטית מלאכותית. אישיות משפטית טבעית - בני אדם; אישיות משפטית מלאכותית - תאגיד שהוא יציר הדין כגון חברה, עמותה או אגודה שיתופית. לא כל הזכויות המוקנות לאדם מוקנות גם לאישיות משפטית מלאכותית - לזו אין זכות בחירה וזכות להתחתן, למשל. מדינות שונות נבדלות זו מזו ביכולתה של אישיות משפטית מלאכותית לעבור עבירה פלילית. כאשר אישיות משפטית עוברת עבירה פלילית, ניתן להטיל עליה קנס, אך עונש מאסר יוטל רק על אדם, ולא על אישיות משפטית מלאכותית.
כמו כן, יש להבחין בין המונח "אישיות משפטית כללית" - ישות שהדין מעניק לה את הכוח להיות עם כל הזכויות והחובות שטבעי עבורה (אדם לא יכול להתמזג ולהתפרק וחברה בע"מ לא יכולה להינשא, להיכנס לבית הסוהר וכו'), לבין המונח "אישיות משפטית מוגבלת" - הדין מגביל מראש את כל הזכויות והחובות האפשריות, למשל, רשות שלטונית היא מוגבלת כי מותר למדינה לעשות כל מה שהחוק מאפשר לה במפורש, לעומת אדם שכל עוד לא נאסר עליו, הכל מותר לו.
בישראל קובע סעיף 4 לחוק הפרשנות "מקום שמדובר באדם - אף חבר בני אדם במשמע, בין שהוא תאגיד ובין שאינו תאגיד". עם זאת נקבע כי רק אדם (כולל בני אדם אחדים) יכול להגיש תביעה בבית משפט לתביעות קטנות, אך תאגיד אינו רשאי לעשות זאת. הבדל זה אינו מהותי אלא פרוצדורלי - תאגיד המעוניין להגיש תביעה, עושה זאת בבית משפט אחר.
בפסק דין בנק המזרחי של הנשיא (בדימוס) אהרן ברק נקבע כי זכות הקניין, כפי שנקבעה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ניתנת לכל אישיות משפטית ולא רק לבן אדם. נימוקי פסק הדין לכך: ברק הסתייג והוסיף כי: בחוק ובפסיקה קיימים גם מקרי ביניים. בהליך ערעור על החלטת שר העבודה והרווחה, בית הדין הארצי לעבודה פסק שלא ניתן למכור חברה בע"מ ביחד עם רישיון שקבלה לפי חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996. זאת, בין היתר, מפני שהרישיון ניתן לאחר בדיקת יכולותיהם, אמינותם ועברם הפלילי של האנשים אשר עומדים מאחורי האישיות המשפטית הנפרדת של החברה, כלומר האנשים השולטים בה.
שימושו העיקרי של המונח הוא במסגרת דיני החברות. הכרה מפורשת של המונח בהקשר התאגידי, ניתן למצוא בסעיף 4 לחוק החברות "חברה היא אישיות משפטית כשרה לכל זכות, חובה ופעולה המתיישבת עם אופייה וטבעה כגוף מאוגד."
הכרה משתמעת של המונח, ניתן למצוא בפס"ד אברמוב, שם הדיון נסב סביב השאלה האם להקדש ציבורי יש אישיות משפטית נפרדת. מדובר במקרה בו אישה ביקשה לרשום נכס במקרקעין על שם הקדש ציבורי וזאת כדי להשיג פטור ממס שבח. רשם המקרקעין סירב לרשום את הנכס, שכן להקדש אין אישיות משפטית נפרדת. נקבע בהקשר זה, כי כל עוד החוק לא מתייחס ואומר במפורש שהקדש ציבורי הוא אישיות משפטית נפרדת, הוא לא יהיה אישיות משפטית נפרדת.
רוב החברות מאוגדות כך שבעליהן נהנים מאחריות מוגבלת. דבר זה מצוין בשם החברה - חברה בע"מ. פס"ד משמעותי ומפורסם שדן בנושא של אישיות משפטית נפרדת בחברה בע"מ, הוא פסק דין סלומון. סלומון היה בעל מפעל עורות מצליח אשר לאחר שנים החליט להפעיל את עסקו כחברה בע"מ - סלומון בע"מ. סלומון הלווה כספים מכיסו לחברה באופן כזה שנוצר מצב שבו הפך למעשה לנושה מובטח של החברה. המשמעות של הדבר היא שניתנת לו העדיפות על פני הנושים האחרים של החברה במקרה שבו החברה מגיעה לחדלות פירעון. הנושים האחרים ביקשו לטעון כי לא ייתכן שאדם יוכל להלוות לעצמו כסף, ובערכאה הראשונה נקבע כי יועבר התשלום לנושים האחרים. אולם, לאחר שהנושא נדון בבית הלורדים, נקבע כי סלומון הוא המנצח ויוכל לקבל את הכסף לפני הנושים הלא מובטחים. מטרתו של סלומון הייתה ליהנות מאחריות מוגבלת על החובות של העסק, שכן יש לו כיס עושר אישי משלו - בית, קופת גמל וחסכון והוא יודע שהעסק מסכן אותו ולכן המעבר למתכונת של חברה בע"מ העניקה לו אחריות מוגבלת, כלומר, היה חשוף לחובות העסק רק עד השקעתו הראשונית ואז לא ניתן היה לגעת בכיס העושר האישי שלו ולכן הכל יישאר אצלו. הלכות פס"ד זה הן משמעותיות ומהותיות והלכה משמעותית לעניינינו היא כי לחברה שהוקמה יש אישיות משפטית נפרדת מזו של סלומון האיש. מכאן שלו תינתן עדיפות על פי הנושים האחרים.
צעקת אש בתיאטרון הומה אדם
צעקת אש בתיאטרון הומה אדם היא אנלוגיה פופולרית לדיבור או לפעולות שנעשות במטרה ליצור פאניקה. הביטוי הוא ניסוח מחדש של ביטוי מוקדם, על ידי אוליבר ונדל הולמס הבן, בחוות דעת של בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק "שנק נגד ארצות הברית" בשנת 1919, חוות דעת שקבעה כי נאומו של הנאשם נגד גיוס חובה במהלך מלחמת העולם הראשונה אינו מוגן על חופש הביטוי במסגרת התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. הפסיקה נהפכה על פניה מאוחר יותר בחלקה על ידי פסיקת "ברנדנבורג נגד אוהיו" בשנת 1969, שהגביל את היקף הגבלת חופש הביטוי לביטוי שעשוי לעודד פעולות הנוגדות את החוק (למשל הסתה למהומות).
הניסוח שונה מהנוסח המקורי של הולמס בכך שהוא בדרך כלל לא כולל את המילה "כוזבת" (בהתייחס לצעקה או אזהרה כוזבת), תוך שהוא מוסיף את המילה "צפוף" לתיאור התיאטרון. הניסוח המקורי בחוות דעתו של הולמס ("צעקת 'אש' כוזבת בתיאטרון הגורמת לבהלה") מדגיש כי הנאום כי הוא גם מסוכן וגם שגוי, וככזה אינו מוגן על ידי החוקה, בניגוד לדיבור שהוא מסוכן אבל גם נכון, לא שקרי.
הכרעה
הולמס, שכתב את חוות דעתו של בית המשפט, חוות דעת שהתקבלה פה אחד, קבע כי מדובר בהפרה של חוק הריגול משנת 1917 (שתוקן בחוק ההסתה משנת 1918), בכך ששנק הפיץ עלונים המתנגדים לגיוס במהלך מלחמת העולם הראשונה. הולמס טען כי התערבות בחופש הביטוי מותרת מכיוון שהביטוי, במקרה זה, מהווה "סכנה ברורה ומיידית" למאמצי הגיוס של הממשלה בתקופת מלחמה. הולמס כתב:
"ההגנה המחמירה ביותר על חופש הביטוי לא תגן על אדם שצועק צעקת "אש!" כוזבת בתיאטרון וגורם לבהלה. [...] השאלה בכל מקרה היא האם המילים בהן השתמשו בנסיבות אלה הן בעלות אופי כזה שיוצר סכנה ברורה ומיידית עד כדי כך שיביאו לרעות המהותיות שיש לקונגרס הזכות למנוע."
מורשת
הקביעה המתייחסת לתיקון הראשון ב"שנק" בוטלה מאוחר יותר בחלקה על ידי "ברנדנבורג נגד אוהיו" בשנת 1969, פסיקה שהגבילה את היקף הדיבור האסור לביטוי שמתכוון לפעולות לא חוקיות ושעשוי לעודדן (למשל מהומות). המבחן ב"ברנדנבורג" הוא זכות ההגבלה המוקנית לבית המשפט העליון, הגבלה על יכולתה של הממשלה להגביל את זכות הנאום לאחר שכבר נישא. פסק דין "שנק" היה מוגבל במשמעותו, סמכותו והשלכותיו, אך הביטוי "צעקת אש בתיאטרון הומה אדם" זכה מאז להיות שם נרדף לפעולה שלדברי הדובר חורגת מהזכויות המובטחות על ידי חופש הביטוי, לדיבור פזיז או זדוני, או לפעולה שתוצאותיה הברורות הן מסוכנות לשלומו הפיזי של הציבור.
ביקורת
כריסטופר מ' פינן, מנכ"ל הקואליציה הלאומית נגד צנזורה, כתב כי השופט הולמס החל לפקפק בהחלטתו בשל ביקורת שהתקבלה מפעילים למען חופש הדיבור. הוא דן במאמרו של זכריה צ'פי בכתב העת "Harvard Law Review" על "חופש הדיבור בעיתות מלחמה". לטענת פינן, הולמס שינה את דעתו והחליט להצטרף למיעוט ולהתנגדות בתיק "אברמס נגד ארצות הברית". אברמס גורש בשל הנפקת עלונים בהם נקבע כי על ארצות הברית לא להתערב במהפכה הרוסית. הולמס וברנדייס אמרו כי אין לראות ב"עלון מטופש של אדם לא ידוע" בלתי חוקי. צ'פי טען בחיבורו חופש הדיבור בארצות הברית כי אנלוגיה טובה יותר ל"שנק" עשויה להיות אדם העומד בתיאטרון ומזהיר את הקהל כי אין מספיק יציאות אש.
בדברי הפתיחה שלו לדיון בשנת 2006 בנושא ההגנה על חופש הביטוי, ביטא הסופר כריסטופר היצ'נס פרודיה על דעתו של הולמס במילים: "אש! אש, אש ... אש. עכשיו שמעתם את זה", לפני שגינה את האנלוגיה. כתב היצ'נס: "פסק הדין הקטלני של השופט הזוכה לשבחים מופרזים, אוליבר ונדל הולמס." היצ'נס טען כי הסוציאליסטים שנכלאו על ידי החלטת בית המשפט "הם אלה שצעקו אש כאשר באמת פרצה שרפה בתיאטרון צפוף . . . . מי הולך להחליט [אם התיאטרון באמת עולה באש או לא]?"
דוגמאות מילוליות
באסון הכנסייה הבפטיסטית של שילה בשנת 1902, למעלה מ-100 בני אדם מתו כאשר המילה "fight" [קרב] נשמעה כ-"fire" [אש] בכנסייה צפופה וגרמה לבהלה ולמהומה.
תות שדה
תות שדה (גם: תות גינה; שם מדעי: Fragaria × ananassa) הוא מין של צמח בעל פרחים ממשפחת הוורדיים והוא הכלאה בין שני מינים של הסוג תות שדה - F. chiloensis ו-F. virginiana.
ידוע על קיום תגובות אלרגיות לאכילת תות שדה, המתבטאות בעיקר בפריחה עורית, אולם אלה נדירות ונחקרו אך מעט.
מקור השם
מקור המילה תות ככל הנראה מהשפה הפרסית, שבה התות נקרא توت فرنگی (תּוּתְּפַרַנְגִּי). למילה גם הגייה דומה בערבית: תּוּתּ וארמית: תּוּתָא, והיא מופיעה גם בתלמוד.
מקור השם באנגלית (Strawberry) איננו ודאי, אך ייתכן שהוא מגיע מהזרעים החיצוניים דמויי-הקש שמכסים את הפרי. ככל הנראה הקש (straw) נמצא בשם מכיוון ששיטת ההימנעות מריקבון הפרי על ידי מגע באדמה הייתה בהצבת קש בין התלמים (כיום משתמשים בפלסטיק כהפרדה).
תיאור
מבחינה בוטנית, התות אינו פרי אלא מצעית תפוחה, כלומר גבעול התפוח בסופו. כל אחת מהבליטות הצהובות-שחורות המצויות על פניו היא המשך השחלה עם זרע בתוכה, ולכן הן ראויות יותר להיקרא הפרי.
עלי צמח התות נחלקים לשלוש אונות, ופרחי הצמח לבנים. הצמח מצמיח שלוחות – גבעולים הזוחלים על פני הקרקע ומצמיחים שורשים, וכך יכול כל צמח להוסיף וליצור צמחים חדשים ברבייה וגטטיבית.
מקומות גידול
נתונים על כמויות (בטונות) של תות שדה המגודל במדינות שונות:
זני תות השדה בישראל מוצאם מקליפורניה. תות השדה בישראל גדל בחורף. עד שנות השישים, גדל התות בשדה פתוח והניב בחודש מרץ. היום מגדלים אותו גם מתחת למעטה פלסטי מוגן מגשם, קור, ברד ורוח. והתנובה היא מחודש דצמבר עד חודש יוני. בארץ טופחו ומטופחים זנים כגון מלאך, תמר, אורלי, יובל, חירות, ברק, רותמי, שקד, רוקי ומתן - רובם על ידי מכון וולקני ומיעוטם על ידי חברות מסחריות.
פיפי (זמרת)
פילורטה ראצ'י (נולדה ב-31 במרץ 1994), ידועה בשם הבמה שלה, פיפי היא זמרת אלבנית מקוסובו.
קורות חייה
פיפי נולדה ב-31 במרץ 1994 בעיר הרטן שבגרמניה למשפחה ממוצא אלבנית, ששורשיה שאובים מפריזאיי שבקוסובו. את שנותיה הראשונות בילתה בגרמניה, ובאותה העת התחילה להתעניין בספרות ובתיאטרון. היא למדה מוזיקה בבית הספר הייעודי בפרישטינה. בניסיון להתפרסם בקרבמדינות הבלקן כמוזיקאית צעירה השתתפה פיפי במספר תחרויות כישרונות, דוגמת "The Voice of Albania", "Albanians Got Talent" ו-"Top Fest". בשנת 2015 עשתה מיתגה את עצמה בשם במה, והוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "FrymomMu". בין אוקטובר לנובמבר 2021 השתתפה בעונת ה-VIP של "האח הגדול אלבניה". בשנת 2022 כתבה יחד עם מחברים נוספים את השיר הקפריסאי לאירוויזיון 2022, "Ela", בביצועה של אנדרומאכי.
באוקטובר 2022 רשות השידור האלבנית דיווחה כי פיפי עתידה להשתתף במהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס עם השיר "Stop". ב-28 באוקטובר אושר באופן רשמי שיטת ההצבעה של האירוע: שלושת המקומות הראשונים יבחרו כרגיל על ידי חבר השופטים, אך הזוכה בפסטיבל לא יהפוך לנציגה הרשמי של אלבניה באירוויזיון באופן אוטומטי. הנציג הלאומי לאירוויזיון יבחר על ידי מערכת הצבעה נפרדת מזו הקודמת, בהתאם לקולות הציבור בלבד. מכיוון שנחשפו רק שלושת המקומות הראשונים בפסטיבל, לא ידוע לאיזה מקום הגיעה פיפי.