cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפיגועים נגד הדיפלומטים הישראלים בהודו ובגאורגיה (2012)
אחרית דבר
ב-14 בפברואר התפוצץ מטען בבית בבנגקוק, שבתאילנד. לטענת הרשויות התאילנדיות הפיגועים בוצעו על ידי אזרחים איראנים שניסו להתנקש בדיפלומטים ישראלים. לאחר הפיגועים מספר איראנים נעצרו בתאילנד והואשמו בביצוע הפיגועים.
New England Journal of Medicine
The New England Journal of Medicine (בקיצור N Engl J Med או NEJM) הוא כתב עת רפואי בשפה האנגלית שעובר ביקורת עמיתים ורואה אור בידי החברה הרפואית של מסצ'וסטס (Massachusetts Medical Society). הוא אחד מכתבי העת השפיטים לרפואה הפופולריים והנקראים ביותר ברחבי תבל. הוא גם כתב העת הוותיק שמתפרסם ברציפות לאורך פרק הזמן הארוך ביותר.
כתב העת מפרסם מאמרי מערכת, מאמרים על מחקרים מקוריים, מאמרי סקירה, כתבות, מקרי בוחן, ולו חלק מיוחד המכונה "Images in Clinical Medicine".
בין המחברים החשובים שכתבו ב-NEJM לאורך ההיסטוריה ניתן למנות את אוליבר ונדל הולמס האב (רופא דגול שהיה אביו של השופט אוליבר ונדל הולמס), הנס זינסר (Hans Zinsser) ולואיס תומאס (Lewis Thomas), כמו גם רופאים בעלי שם נוספים. אחד מעורכיו הראשונים, ג'רום סמית' (Jerome V.C. Smith), היה גם ראש עיריית בוסטון.
כתב העת זוכה בדרך כלל בדרוג ה-impact factor הגבוה ביותר מבין כתבי העת לרפואה (יותר ממתחריו Journal of the American Medical Association ו-The Lancet). בשנת 1977 זכה כתב העת בפרס לעיתונות מצטיינת מידי George Polk Awards.
NEJM מאפשר גישה מקוונת חופשית למאמרים (הוא עושה כן שישה חודשים אחרי הפרסום, הדבר אפשרי לגיליונות החל משנת 1993). כלל זה אינו חל על קוראים מארצות המתפתחות, שלהם יש גישה מיידית לתוכן בלי תשלום, לצרכים אישיים.
NEJM גם מחזיק בשני פודקאסטים, האחד כולל ראיונות עם רופאים וחוקרים שמפרסמים בכתב העת, והשני מסכם את תוכנו של כל גיליון. חלופה אחרת כוללת חינוך רפואי מתקדם (קובצי וידאו של נהלים רפואיים), וכן Weekly Image Challenge.
תאוריית הרב-מערכת
תאוריית הרב־מערכת (The Polysystem Theory) היא מודל כללי להבנה, ניתוח ותיאור של התפקוד וההתפתחות של מערכות ספרותיות. התאוריה פותחה על ידי תאורטיקן הספרות והתרבות הישראלי איתמר אבן־זהר במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20. אבן-זהר נמנה עם בית הספר ללימודי תרגום בתל אביב, כחלק מקבוצת חוקרים (בהם גדעון טורי, זהר שביט ורקפת שפי) שעסקו בניתוח של סוגיות תרגום דרך עדשה סמיוטית ותרבותית, בהקשר של ספרות עולם ושל ספרות עברית.
רקע תאורטי
קבוצת החוקרים נצמדה תחילה לגישה פונקציונליסטית־דינמית, בעקבות עקרונות של הפורמליזם הרוסי על התנהגות מערכתית, ותפסה את תחום הספרות כמבנה סמיוטי הטרוגני. מדובר במערכת דינמית והיררכית, קשורה באופן הדוק לתרבות, לשפה ולחברה, והיא מוסדרת על ידי חוקים דומים. נקודת המבט הפונקציונלית־דינמית לוקחת בחשבון את הצמתים השונים של המערכת לאורך זמן, ובכך משלבת את שני הצירים הסוסריאניים - הסינכרוני והדיאכרוני - ומאפשרת תיאור של מבנים מורכבים יותר וניתוח היחסים בתוך מערכת נתונה לאורך זמן.
תיאור המודל
אבן-זהר מגדיר רב־מערכת כמערכת מרובה של מערכות שונות המצטלבות זו בזו וחופפות חלקית, תוך שימוש באפשרויות שונות בו־זמנית, אך שמתפקדות כמבנה שלם, שחלקיו תלויים זה בזה. תפיסתו מתבססת על סכימת התקשורת של רומן יאקובסון, ומגדירה מחדש את המונחים שטבע הפורמליסט הרוסי (אבן־זהר 1990, עמ' 31). לפיכך, ה"צרכן" (consumer) עשוי לצרוך "מוצר" (product) המיוצר על ידי "יצרן" (producer), אך על מנת שייווצר "המוצר" (כגון "טקסט"), יש צורך בקיום של רפרטואר (repertoire) משותף, ששימושיו נקבעים על ידי מוסד (institution) כלשהו. חייב להתקיים "שוק" (market) בו ניתן להעביר סחורה כזו.
מושגי יסוד
המושג "מוסד" פועלת כמסגרת מערכתית כללית, לא רק התייחסותית כפי שהיה ה"הקשר" של יאקובסון. אלא כמסגרת תרבותית המְוָוסֶּתֶת באופן פעיל. המוסד כולל לפחות חלק מהמפיקים, 'מבקרים', הוצאות לאור, כתבי עת, מועדונים, קבוצות סופרים, גופים ממשלתיים (כמו משרדי שרים ואקדמיות), מוסדות חינוך (בתי ספר, אוניברסיטאות), כלי תקשורת, ועוד. בנוסף, טובע אבן־זהר את מושג ה"רפרטואר", מורכב מאותם פריטי תרבות בהם עושים שימוש המפיק או הצרכן ליצירה או להבנה ופענוח של המוצר בהתאמה. כלומר, הכללים המסדירים את הייצור והצריכה הספרותיים. הם ממלאים תפקיד רגולטיבי ושל סטנדרטיזציה שפועל על החומרים או המודלים הזמינים לייצור. אבן-זהר מבדיל בין שלוש רמות ברפרטואר:
(1) רמת האלמנטים הבודדים: כוללת פריטים נפרדים בודדים, כמו מורפמות או לקסמות.
(2) רמת הסינטגמות: כוללת כל צירוף עד לרמה של "משפט".
(3) רמת הדגמים: כוללת חלקים פוטנציאליים של מוצר שלם, כלומר, שילוב של אלמנטים + כללים + היחסים הסינטגמטיים הניתנים ליישום על מוצר.
מרכז ושוליים
מרכז המערכת מורכב מהרפרטואר הקנוני (החוקים והחומרים היוקרתיים והמקובלים ביותר), שמצוי בניגוד לרפרטוארים שוליים או פריפריאלים, כך שיש ביניהם מתח מתמיד. הדיכוטומיה בין מרכז לשוליים מתבטאת בהתנגדות בין רפרטואר "ראשוני" ו"משני " – חדשנות לעומת שמרנות, בהתאמה.
כאשר המערכת יציבה, המודלים המשניים (השמרניים) מווסתים את הרפרטואר הקנוני, ואילו אפשרויות ראשוניות (חדשניות) קיימות בשוליים. תהליך של שינוי בדרך כלל נובט מחוסר יציבות רגעית בתוך המערכת, שמאפשר העברה של רפרטואריים ראשוניים אל המרכז. כאשר רפרטואר ראשוני מחלחל למרכז הוא יכול להידחות לשוליים שוב או להתקבל כמודל יצרני. במקרה כזה, כאשר רעיון חדשני ראשוני עובר למרכז, הוא יווסת על ידי כללי המוסד ויעבור תהליך של קנוניזציה, יהפוך לחלק מהרפרטואר המשני (שמרני) ובאופן כללי ישתלט על מרכז המערכת. המודל הראשוני, אפוא, עובר הפשטה עד הפיכתו לאפיגונה. תהליך זה של העברה, שינוי ונורמליזציה, משקף את שני הכוחות המנוגדים שפוקדים על המערכת, שאיפה ליציבות וחתירה לשינוי. היחסים שתוארו זה עתה מתארים קשרים בין-מערכתיים בכל הרמות.
ספרות מתורגמת ברב-מערכת
ספרות מתורגמת, אם כי לעיתים קרובות נתפסת כמערכת שולית, ממלא תפקיד מפתח בהעברת מאפיינים ממערכת אחת לאחרת. ספרות מתורגמת עשויה להציג מודלים של מציאות, שפה פואטית וטכניקות קומפוזיציה חדשים, בין היתר. לפיכך, הטקסטים לתרגום נבחרים בדרך כלל על פי צורכי מערכת היעד.
על מנת להעריך את טבעה של העברה דרך תרגום, אבן-זהר מונה שני משתנים עיקריים: (1) עקרונות הבחירה של הטקסטים שמתורגמים ו- (2) האופן שבו אותם תרגומים מאמצים או מיישמים חומרים מסוימים ביחס למערכת היעד (שקולטת לשורותיה את התרגום). העברה מסוג זה, לפי אבן-זהר, יכולה להיווצר כאשר המערכת הספרותית נמצאת באחת משלושה מצבים לא יציבים, בכל אחד מהמקרים ספרות מתורגמת עשויה לתפקד כגורם שמאיץ חדשנות ושינוי, ובכך ממלא תפקיד מרכזי:
(1) במערכת צעירה שהקאנון שלה טרם התהווה (לדוגמה, מערכת הספרות העברית בתחילת המאה ה-20).
(2) במערכת בשולי רב-מערכת גדולה, שהיא חלשה ביחס למערכות ספרות הסובבות אותה או תלויה בהם (לדוגמה, המערכת הספרותית הבלגית או הקנדית ביחס למערכת הספרותית הצרפתית).
בתנאים רגילים של יציבות במערכת, הספרות המתורגמת נוטה לתפוס עמדה שולית ולהיצמד למודלים שמרניים (רפרטואריים משניים). על ידי שחזור אפיגוניים, ספרות מתורגמת הופכת למנגנון של שימור, לפי אבן-זהר: בעוד שהספרות המקורית העכשווית עשויה להמשיך ולפתח נורמות ומודלים חדשים, ספרות מתורגמת עומדת בנורמות שנדחו לאחרונה, או הרבה לפני כן, על ידי המרכז וכבר לא שומרת על קשרים חיוביים עם הכתיבה המקורית.
כתוצאה מכך, התנהגותם והשפעתם של נוהלי התרגום משתנה. כאשר תרגומים כפופים לרפרטוארים ראשוניים, המאפשרים ואפילו מקדמים חדשנות, הטקסטים בשפת היעד נוטים להיות קרובים יותר למקור (במונחים של אדקוואטיות): קרי, הם משקפים אותו בצורה מדויקת או יצירתית יותר. לעומת זאת, כאשר תרגומים כפופים לרפרטואריים משניים (שמרניים), הטקסט המתורגם יוגבל על ידי הנורמות הקיימות ויעוצב בעיקר על ידי האילוצים שמטילה המערכת המקבלת. לכן יהיה פער גדול יותר המקור והתרגום.
הרב-מערכת הישראלית
לרב-מערכת התרבותית העברית-ישראלית התפתחות מעניינת, לאור הנסיבות יוצאות הדופן של היווצרותה והמסורות העבריות עליה היא נשענת. מבחינה היסטורית ניתן לנתח את הרב-מערכת העברית כמערכת לא גאוגרפית עם מרכזים משתנים לאורך ההיסטוריה הארוכה שלה. לפיכך, מציין אבן-זהר כי השפעה חיצונית שולטת במערכת ברב-מערכת העברית מימי קדם, ובתקופות מסוימות השפעה זו הייתה תנאי הכרחי וחיוני להמשכיותה. לאחרונה, במהלך תקופת ההשכלה, במאות 18 וה-19, עבר מרכז המערכת מאיטליה והולנד לאוסטריה וגרמניה. מאוחר יותר עבר לשטחי האימפריה הרוסית, ולבסוף התייצב במדינת ישראל המודרנית באמצע המאה ה-20.
לאחר הקמתה של מדינת ישראל יושמה העברית המודרנית כשפה הדיבור וכשפת תרבות כללית. מאז תחילת דרכה התפתחה המערכת הספרותית הישראלית על ידי שיקוף של מודלים רוסיים, וכן דוגמאות ביידיש, ששימשו כמודלים קנוניים והגבילו את ייצור הטקסטים המקוריים והמתורגמים במחצית הראשונה של המאה ה-20. למרות זאת, בהדרגה רב-המערכת מתנה את כלליה הנוקשים ביחס למודלים אלו, ואיפשרה את קיומם של דגמים חדשים שהחליפו את הישנים. בעקבות זאת גם התפתחו יצירתיות ומקוריות פנימיות במערכת עצמה. אבן-זהר הבחין בארבע תקופות ביחסי תלות אלה בין עברית לרוסית:
(1) הופעת יחסי התלות, בין השנים 1820–1860 בקירוב.
(2) תקופת ה"רוסיפיקציה" הראשונה, בין 1860–1920 בקירוב.
(4) ירידת יחסי התלות, החל משנת 1950 ואילך.
נוכחות במחקר
בעקבות המפנה התרבותי שהתרחש במדעי הרוח החל משנות ה-70 של המאה העשרים ושקידם את חקר התרבות ממבט אינטרדיסציפלינרי, ההסתכלות על חקר התרגום השתנתה. עליית התחום של לימודי תרבות הביאה לבמה את נושא יחסי הכוחות בין טקסטים וגם בין שפות, ובכך התאפשר לחשוב על תרגום לא רק כשאלה ספרותית-פילוסופית או בלשנית. כפי שמשתקף במודל, המאבק המתמיד בין מרכז ושוליים מצביע על האופי החתרני של התרגום בתוך המערכת הספרותית, כאקט פוליטי ותרבותי. תאוריית הרב-מערכת זכתה להכרה רחבה בשנות ה-90 ומאז מהווה חלק מהקנון התאורטי של לימודי תרגום ושל ספרות בכלל.
בוטנים מצופים
בוטנים מצופים הם חטיף פופולרי, העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה.
קבוקים
קבוקים הם בוטנים מצופים בבלילת קמח אפויה. מקור השם ככל הנראה במילה הטורקית kabuk, שפירושה ציפוי.
הקבוקים הם חטיף פופולרי הנמכר בישראל בתפזורת בפיצוחיות או באריזות למכירה במרכולים וכן ניתן להכינם בבית. הציפוי שלהם פריך ועשוי בדרך כלל מקמח, סוכר, מלח, עמילן ולציטין. ניתן למצוא את החטיף בציפוי שומשום או בלעדיו.
פרוטוס
בריאת הפרוטוס
הפרוטוס נוצרו על ידי הזל-נאגא (Xel-Naga), גזע חייזרים תבוני עתיק שהתעסק בהנדסה גנטית וחיפש אחר צורת החיים המושלמת. הזל-נאגא חיפשו אחר "שלמות הצורה" ומשיצרו את הפרוטוס החליטו לקרוא לגזע החדש שיצרו פרוטוס, שפירושו "הבכור", על מנת לסמל את כניסתו של הגזע למסדר הגלקסיה. במהלך השנים הרבות שחלפו, גזע הפרוטוס נעשה לחכם ומשכיל יותר. על פי המסורת הפרוטוס היו גזע רודף שלום ונדיב. הם ניחנו בכושר הסתגלות מפליא לתנאי קיום ואקלים קשים.
בוטנים מצופים
קבוקים
יש כמה וכמה סוגי קבוקים מלבד הקבוק ה"קלאסי" והקבוק מצופה השומשום. ניתן למצוא קבוקים בטעמים פיקנטי מתובלים ועוד.
ערכו התזונתי של הקבוק גבוה יחסית והוא עתיר קלוריות ושומן. 100 גרם קבוקים מכילים כ-465 קלוריות, 17 גרם שומן, 64 גרם פחמימות, 14 גרם חלבונים, 430 מ"ג נתרן ו-5 גרם סיבים תזונתיים.
פרוטוס
התנתקות הפרוטוס מהזל-נאגא
עם השנים, גדל מספרם של הפרוטוס והם השתלטו על כוכבים רבים. כך נוצרו שבטי פרוטוס רבים אשר לעיתים נלחמו בינם ובין עצמם. יוצרי הפרוטוס, הזל-נאגא, החלו להשתלב בתוך חברת הפרוטוס שהם עצמם יצרו. תשוקת הפרוטוס וסקרנותם דחפה אותם לתגליות והמצאות טכנולוגיות רבות. כאשר המודעות העצמית של הפרוטוס גברה החלו הגזעים להתרחק אחד מהשני ברחבי בחלל. בשל כך הגיעו הזל-נאגא למסקנה כי נכשלו במעשיהם וכי קצב התקדמותם של הפרוטוס היה מהיר מדי. אכן, רבים מן הפרוטוס החלו לחמוק ממוריהם הזל-נאגא, ואצל השבטים החלו להתפתח שמועות על בוגדנותם של המורים. אט אט, החלו להיעלם הקשרים הטלפתיים שבין קבוצות הפרוטוס השונות. הזל-נאגא החליטו להתנתק לחלוטין מהפרוטוס, ומשהפרוטוס שמעו על דבר זה הם החלו בהפצצות על הספינה הראשית של הזל-נאגא. שבטי הפרוטוס שנותרו מבולבלים נלחמו קשות בינם לבין עצמם, והמלחמה שפרצה נחשבה למלחמת האזרחים הקשה ביותר בכל תולדות הגלקסיה.
בוטנים מצופים
בוטנים אמריקאיים
בוטנים אמריקאיים הם חטיף פופולרי, העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה. שכבת הציפוי עשויה מקמח חיטה ותבלינים, כגון סוכר, מלח, ולעיתים גם רוטב סויה, שמרים, פלפל צ'ילי ועוד. 100 גרם של בוטנים אמריקאיים מכילים כ-54 גרם פחמימות.
החטיף מכונה בישראל "בוטנים אמריקאיים", אף על פי שלא הגיע מארצות הברית, ואילו שם הוא קרוי "בוטנים יפניים" Japanese (Style) Peanuts או "בוטני קרקר" Cracker peanuts. במקסיקו הם קרויים "בוטנים יפניים" (cacahuates japoneses) ונחשבים חטיף בירה פופולרי במיוחד. יש הסוברים כי החטיף זכה לכינוי "יפני" כיוון שיוצר במקסיקו בידי מהגרים מיפן, שהגיעו למקסיקו במאה ה-19 כתוצאה מהסכמי שיתוף פעולה בין קיסר יפן ונשיא מקסיקו.
פרוטוס
במשחק סטארקראפט
המשחק סטארקראפט נפתח בהשמדת תושבי הכוכב צ'או סארה (Chou-Sara) על ידי הפרוטוס, ותנועתם לעבר הכוכב מאר סארה (Mar-Sara) מתוך כוונה להשמיד גם אותו. הסיבות לתוקפנות זו מתבררות במהלך המשחק.
הפרוטוס במשחק סטארקרפט
הפרוטוס במשחק סטארקרפט מתבססים על "צבא קטן וחכם" - יחידות הפרוטוס חזקות וקטלניות אך יקרות מאוד, דבר שמשפיע על הכמות שניתן לייצר. כתוצאה מכך, הפרוטוס זקוקים למשאבים רבים על מנת להתפתח ולבנות צבא חזק.
הפרוטוס מתפתחים על ידי שיגור המבנים מכוכב הבית שלהם. רכבי הבנייה שלהם, הגשושים (Probe) מכינים את התשתית לשיגור כאשר הם מסמנים את מקום היעד. עקב מגבלות אנרגטיות, יש לבנות עמודי גביש (Pylons) שמאפשרים את השיגור עד רדיוס מסוים מהעמוד ומספקים כוח למבנים שסביבם. העמודים גם מספקים כוח עבור יחידות הפרוטוס וכמות היחידות שאפשר לבנות תלויה במספר עמודי הגביש. מבני ההגנה של הפרוטוס הם תותחי פלזמה (Plasma Cannons) נגד כוחות אוויר, קרקע ויחידות ממוסכות.
הגנת הפרוטוס מתבססת על שריון חדש וכן מגינים המורכבים משדה-כוח מנטלי-Psi. מבנים ויחידות פגועים אינם ניתנים לתיקון אך המגינים שלהם מתחדשים עם הזמן.
חיילים בסטארקראפט 1 והרחבתו Brood Wars
ב-Brood Wars נוספו לפרוטוס מספר יחידות חדשות המבוססות על מסדר אבירי הקודש האפלים, כת סודית שהתפצלה מה"קהלה" וגורשה מאיור (Aiur), כוכב הבית של הפרוטוס.
חיילים בסטארקראפט 2 כנפי החירות (Wings of Liberty) והרחבתו לב נחיל (Heart of the Swarm)
בין החיילים במשחק השני ניתן למצוא גם את החיילים: פרוב (גשוש), זילוט (קנאי), היי טמפלר (אביר קודש עליון), ארכון, דארק טמפלר (אביר קודש אפל), אובסרבר (צופה) וקריאר (נושא מטוסים) מהמשחק הראשון. בהרחבה לב הנחיל (הארט אוף ד'ה סוורם-Heart of the Swarm) התווספו שלושה חיילים חדשים לגזע הפרוטוס: כמו כן ישנם חיילים שלא הגיעו להוצאה הסופית של המשחק:
תמר גלבץ
תמר גלבץ (30 בספטמבר 1957 – 29 בנובמבר 2022) הייתה סופרת ועיתונאית ישראלית.
אריסטובולוס השלישי
אריסטובולוס השלישי (ביוונית: Ἀριστόβουλος; 53 לפנה"ס – 36 לפנה"ס) היה הכהן הגדול האחרון מבית חשמונאי. ייתכן ושמו העברי של אריסטובולוס היה "יונתן" או "יהודה".
תמר גלבץ
ביוגרפיה
תמר גלבץ נולדה בתל אביב וגדלה בה ובהמשך בבאר שבע וחיפה. סבה וסבתה היו רופאים. סבה, שמעון גלבץ, היה רופא, פעיל ציוני ומראשי תנועת החלוץ ברוסיה. אביה, אביגדור גלבץ, היה מהנדס ריתוך, ודודה היה עיתונאי התיאטרון והבידור, ג. עיטור.
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
אריסטובולוס נולד בשנת 53 לפנה"ס והיה בנם של אלכסנדר השני ואלכסנדרה.
תמר גלבץ
ביוגרפיה
תמר גלבץ שירתה בצה"ל ככתבת צבאית, ולמדה ספרות אנגלית וקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. היא החלה את הקריירה העיתונאית שלה כמבקרת הסרטים של כל העיר הירושלמי, עבדה במוסף הארץ בחדשות ובהעיר, שם הייתה כתבת ועורכת עמודי תרבות. בהמשך, עבדה במעריב כעורכת בכירה, הייתה ממקימי המוסף תרבות מעריב, ושימשה כמבקרת הטלוויזיה של העיתון. באמצע שנות ה-90 כתבה לסדרת הטלוויזיה "פלורנטין" והייתה עורכת תוכנית התרבות "המעגל הקטן" של גל אוחובסקי בערוץ 2.
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
בשנת 37 לפנה"ס הדיח הורדוס את מתתיהו אנטיגונוס השני, המלך האחרון מבית חשמונאי, השתלט על ממלכת יהודה ונשא לאשה את מרים, אחותו של אריסטובולוס.
תמר גלבץ
ביוגרפיה
ב-1994 פרסמה את המסה "כולנו נמלים בשיירה" בקובץ המסות "אנשים מתו מפחד" שעסק בישראל במלחמת המפרץ. ב-2004 נבחר סיפורה "אפונים" כמומלץ תחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ". באותה שנה פרסמה את הרומן הראשון שלה "את בתקופה טובה" וב-2006 את "מקופלת", ספרה השני.
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
בתחילה מינה הורדוס למשרת הכהן הגדול את חננאל הבבלי, אדם שהיה חסר בסיס כוח ביהודה ולכן לא יכול להוות איום על שלטונו של הורדוס. אמו של אריסטובולוס, אלכסנדרה, ראתה במינוי זה פגיעה בזכויותיו של בנה, ובעזרת קשריה עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים הצליחה לקבוע לאריסטובולוס ריאיון עם מרקוס אנטוניוס, שליטו הרומאי של המזרח.
תמר גלבץ
ביוגרפיה
גלבץ היא כלת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים 2008. באותה שנה היה מועמד ספרה "מקופלת" לפרס ספיר.
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
הורדוס, שחשש שיצירת קשר בין מרקוס אנטוניוס לאריסטובולוס תהיה הצעד הראשון לקראת הדחתו מהמלוכה והמלכתו של אריסטובולוס תחתיו, הדיח את חננאל ומינה את אריסטובולוס לכהן גדול תחתיו, והוא בן 17 בלבד. באופן זה גרם הורדוס לביטול הסיבה שלשמה אריסטובולוס הוזמן לריאיון עם אנטוניוס, וסיכל את הסכנה שביצירת קשר בינו לשליט הרומאי של המזרח.
תמר גלבץ
ביוגרפיה
גלבץ התגוררה בתל אביב, והייתה אם לבת מנישואיה בעבר לרונן בן טל, מוזיקאי ובעלים של אולפני סאונד. בשנים האחרונות לחייה הייתה בזוגיות עם אורין מוריס. אחיה הוא המוזיקאי והמתרגם שמעון גלבץ.
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
למרות גילו הצעיר אריסטובולוס היה אהוד ומקובל על העם בשל יחוסו האצילי. הורדוס נתמלא קנאה כאשר העם הריע לו בהתרגשות, בעת שהקריב את קורבנות חג הסוכות בבית המקדש, ומתוך חשש שיום אחד אריסטובולוס, אהוב העם, יצליח להדיחו, החליט לחסל אותו. בשנת 36 לפנה"ס, מיד לאחר החג, הזמין הורדוס את אריסטובולוס לארמון ביריחו, שם ארחה אותם לסעודה, אמו של אריסטובולוס, אלכסנדרה. במהלך המשתה, השקה אותו יין ולאחר מכן הציע לו להצטרף אל כמה מן העבדים והידידים ולרחוץ בבריכת הארמון. ובשעה שכמה מעבדיו של הורדוס היו משתעשעים בבריכה, הטביעו את אריסטובולוס והציגו את רציחתו כטביעה.
לרצח היו השלכות קשות על היחסים בין הורדוס לבין אשתו מרים, ואמה אלכסנדרה, והוא הוביל בסופו של דבר לרציחתן.
תמר גלבץ
אופן כתיבתה
ספריה של גלבץ כתובים בגוף ראשון ויש בהם יותר בעלי תפקידים ("הבעל", "הבת", "השכנה") משמות גיבורים. היא נהגה לשנות ביטויים מקובלים בשפה האנגלית, להכליא אנגלית עם עברית, להציג חצי ניב במקום ניב שלם, לחבר מספר מילים למילה אחת. בספרו של רוביק רוזנטל "מילון הסלנג המקיף"
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
אריסטובולוס היה הכהן הגדול האחרון מבית חשמונאי ועם רציחתו בא סופה של השושלת.
תמר גלבץ
אופן כתיבתה
נזכרים מאה ביטויים מספרה הראשון של גלבץ, "את בתקופה טובה". בנימוקי חבר השופטים של פרס ראש הממשלה בו זכתה ב-2008 נכתב: "בשני הרומנים שפרסמה עד כה מעמיקה תמר גלבץ, באומץ ובכנות נדירים, בחקר הנפש הנשית הפצועה. בעברית וירטואוזית, רב-רבדית וגמישה כפלסטלינה, היא לוקחת את הקורא למסע מטלטל אל הגיהנום ובחזרה. הכאב... נפרט לרסיסים של קיום יומיומי גדוש וחושני, הניתזים בסטקאטו חד וננעצים בלב. עיצוב התהליכים הנפשיים במארג של פרטים, וביטויים הלשוני המדויק והאקספרסיבי, יוצרים שלמות אמנותית...".
אריסטובולוס השלישי
תולדות חייו
לפי חישובו של אברהם שליט, ההחלטה של הורדוס על מינוי אריסטובולוס חלה בסוף שנת 37 לפנה"ס או בתחילת שנת 36 לפנה"ס, ולכן חג הסוכות שבו שירת היה החג שחל בחודש אוקטובר או בתחילת נובמבר 36 לפנה"ס, ומכאן שתקופת כהונתו נמשכה כמעט שנה שלמה.
תמר גלבץ
מקופלת
זהו ספרה השני של גלבץ, שראה אור בהוצאת חרגול - עם עובד בשנת 2006. הספר היה לרב-מכר ואף היה מועמד לפרס ספיר בשנת 2008. "מקופלת" הוא על אודות אישה שבעלה מבשר לה בפתאומיות שהוא עומד לעזוב את הבית אחרי עשרים שנות נישואים, כשהסיפור נדחס לתקופה קצרה של חודשים ספורים. זהו מעין מסע פנימי של הגיבורה והוא רצוף פנטזיות וחרדות, צלילה לתהומות והתחזקות, כשהמציאות הקונקרטית היא מצומצמת במתכוון. בפתיחה, אומר הבעל לגיבורה שלא טוב לו. לא טוב לו ולכן הוא חייב ללכת. מכאן ואילך, לכל אורך הספר היא מכנה את בעלה הנוטש בשם ובמושג "לוטובלו". הגיבורה בוחנת את תפקידיה כאישה, אם, מאהבת, בת זוג, תוך שהיא מנסה להגדיר את עצמה מחדש ומתעצמת לאורך הסיפור. היא משחקת עם עצמה במשחק תפקידים מורכב את האישה הנעזבת, בודקת את דימויה העצמי כאישה בעולם, עולה ויורדת בסחרחרת מצבי רוח, וכל זה באמצעות וידוי על גבול הפנטזיה בגוף ראשון. הספר רווי תאורי סקס ואוכל והיא טווה קשר בין השניים, תוך שהיא מחברת בין אסוציאציות מיניות לממתקים, ומכאן גם שמו מקופלת. פירוש נוסף: נטישת הבעל כופפה את גו האישה: "גבי משתוחח אני כבר חצי עיגול כלפי הבלטות מרוב כיפוף".
האחרון
זהו ספרה הרביעי של גלבץ, שראה אור בהוצאת חרגול בשנת 2023, והתפרסם אחרי מותה. במרכז הספר עומדת אשה שכמו הסופרת מתמודדת עם שובה של מחלת הסרטן ועם החידלון המתקרב. גלבץ כתבה את הספר מתוך ידיעה שזה הספר האחרון שתכתוב. היסודות הביוגרפים בספר מציגים את המערבולת הרגשית, מתוך זרם תודעה של אשה חסרת שם, ואת התפרקות הנפש והתודעה, בלי לוותר על ההומור הדוקרני המזוהה עם יצירתה של גלבץ.
רשימות וביקורות
מקופלת
את בתקופה טובה
אליפות וימבלדון 2005
אליפות וימבלדון 2005 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
הפרסים
מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £10,085,510.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. השנה דורגו 32 ספורטאים. 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר רוג'ר פדרר משווייץ נפגש עם אנדי רודיק מארצות הברית וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. השנה דורגו 32 טניסאיות. להלן ה-16 טניסאיות הראשונות שזכו לדירוג:
במשחק הגמר ונוס ויליאמס מארצות הברית נפגשה עם לינדזי דבנפורט וניצחה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוג מנצחי תחרות זו בשנים 2002-2004 השנה שיחקו עם פרטנרים חדשים. 16 זוגות דורגו:
במשחק הגמר סטיבן האס מאוסטרליה ווסלי מודי מדרום אפריקה שלא היו מדורגים נפגשו עם בוב בריאן ומייק בריאן מארצות הברית וניצחו אותם ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוג מנצחות תחרות 2004 השתתפו השנה עם פרטנריות חדשות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
במשחק הגמר קארה בלק מזימבבואה וליזל הובר מדרום אפריקה נפגשו עם סבטלנה קוזנצובה מרוסיה ואמלי מורסמו מצרפת שלא היו מדורגות וניצחו אותן בשתי מערכות. לקארה בלק זה היה הניצחון השני ברציפות בתחרות זו.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר נפגשו שני זוגות לא מדורגים. מאהש בהופאטי מהודו ומרי פירס מצרפת שיחקו נגד פול הנלי מאוסטרליה וטטיאנה פרבינוס מאוקראינה וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בווימבלדון
לראשונה טניסאים ישראלים השתתפו בכול התחרויות.
בתחרות הגברים נועם אוקון נפגש בסיבוב הראשון עם גאל מונפיס מצרפת והפסיד לו ב-5 מערכות.
בתחרות הנשים היו 2 טניסאיות ישראליות:
בתחרות זוגות נשים היו 2 טניסאיות ישראליות:
בתחרות זוגות גברים הזוג הישראלי אנדי רם ויוני ארליך היה מדורג במקום ה-15. בסיבוב הראשון הם שיחקו נגד זוג בריטי וניצחו אותו ב-4 מערכות. בסיבוב השני הזוג השוודי היריב לא התייצב למשחק והישראלים זכו בניצחון טכני. בסיבוב השלישי אנדי רם ויוני ארליך שיחקו נגד מייק ובוב בריאן והפסידו ב-3 מערכות.
בתחרות זוגות מעורבים טניסאים ישראלים השתתפו ב-3 זוגות, כאשר אנדי רם עם קונצ'יטה מרטינס דורגו במקום ה-15.
EBU
EBU
מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש
במהלך כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש כנשיא, התעצבה מדיניות החוץ של הממשל האמריקני לאור התרחשויות דרמטיות, בראשן פיגועי 11 בספטמבר, אשר האפילו על ענייני מדיניות הפנים.
הקווים המרכזיים שהתוו את מדיניות החוץ של בוש היו הנהגת קו קשוח מול מדינות שארצות הברית ראתה אותן כעוינות וכמסוכנות. ארצות הברית כבשה את אפגניסטן ועיראק, והגבירה את הלחץ הדיפלומטי על מדינות כאיראן, סוריה, קוריאה הצפונית, לוב וקובה. לנוכח מדיניות החוץ האקטיבית האמריקנית, היחסים עם בנות בריתה של ארצות הברית באירופה ידעו עליות ומורדות. ובעוד זאת, היחסים עם רוסיה וסין היו יציבים יחסית, אם כי ידעו מתחים מפעם לפעם. מדיניות החוץ של ארצות הברית בתקופת בוש נחשבת למייצגת מובהקת של הנאו קונסרבטיזם, כאשר האישים המשמעותיים ביותר בממשל, לרבות בוש עצמו נחשבים לנמנים עם זרם זה. תחת בוש כיהנו שני מזכירי הגנה: דונלד רמספלד (2001–2006) ורוברט גייטס (2006–2009), כאשר לצדם כיהנו שני מזכירי מדינה: קולין פאוול (2001–2005) וקונדוליזה רייס (2005–2009). בעוד סגן הנשיא דיק צ'ייני ומזכיר ההגנה רמספלד נחשבו לבעלי השפעה משמעותית על הנשיא, מזכיר המדינה פאוול נתפס כמי שמצוי בעיקר מחוץ למעגל מקבלי ההחלטות.
פרוץ המלחמה העולמית בטרור
בנאומים שנשא לאחר פיגועי 11 בספטמבר, התווה בוש את המרכיבים העיקריים של מדיניות החוץ האמריקנית בשנותיו הבאות בבית הלבן. כבר בערב יום מתקפת הטרור הכריז בוש כי "אנחנו עומדים יחד לנצח במלחמה נגד הטרור". תשעה ימים לאחר מכן, ב-20 בספטמבר, בנאום שנשא בפני שני בתי הקונגרס, שהיה אולי נאומו החשוב ביותר כנשיא, ניסח בוש בצורה מפורטת את מדיניות התגובה שלו לפיגועים. כבר בתחילת נאום זה הכריז בוש: "אנחנו הולכים להביא את אויבינו לצדק, או שנביא את הצדק לאויבינו. הצדק ייעשה". בהמשך קבע בוש שהראיות קושרות את הפיגועים לארגון אל-קאעידה, וסימן את משטר הטליבאן באפגניסטן כנותן החסות העיקרי של הארגון, וככזה הוא נושא באחריות ישירה לאירועים. לאחר שורה של דרישות שהציג לטליבאן כאולטימטום, קבע בוש ש"דרישות אלה אינן פתוחות למשא ומתן", והכריז גם ש"הם (הטליבאן) ימסרו לנו את הטרוריסטים או שהם יחלקו איתם את גורלם". עוד אמר בוש ש"המלחמה שלנו בטרור מתחילה עם אל-קאעידה, אבל היא לא תסתיים שם. היא לא תסתיים עד שכל ארגוני הטרור יבלמו ויובסו." בנאום מצב האומה הראשון שנשא ב-29 בינואר 2002, הכריז הנשיא בוש כי קוריאה הצפונית, איראן ועיראק הן מדינות "ציר הרשע". בכך סימן בוש והגדיר בצורה ברורה את האויב, וכלפי מי מופנים המאמצים הצבאיים והמדיניים של ארצות הברית. המכנה המשותף של מדינות ציר הרשע הוא תמיכתם בארגוני הטרור וחתירתם לפיתוח נשק להשמדה המונית, ולפיכך הם מהווים את מוקדי הסיכון המרכזיים לשלום העולם. מאוחר יותר הכליל בוש גם את סוריה, לוב וקובה כחברות במדינות ציר הרשע. ב-1 ביוני 2002, נשא בוש נאום בפני צוערי המכללה הצבאית בוסט פוינט, שבו הציג ביתר פירוט את עקרונות המלחמה העולמית בטרור, כמה שנודע לימים כ"דוקטרינת בוש". בנאום זה קבע שארצות הברית לא תהסס לפתוח במלחמת מנע אם היא או בעלות בריתה יהיו מאוימות על ידי טרוריסטים או "מדינות פורעות חוק" המייצרות נשק להשמדה המונית. הוא הוסיף שארצות הברית בראשותו תציב את עניין הביטחון הלאומי בראש סדרי העדיפויות, וכי הוא מתכוון לקדם את הדמוקרטיה והחירות בכל אזורי העולם.
המלחמה באפגניסטן
מיד לאחר פיגועי 11 בספטמבר הציב ממשל בוש אולטימטום לטליבאן. באולטימטום דרש הממשל את הסגרתם של אוסאמה בן לאדן ואנשי אל-קאעידה נוספים. במקביל, החל ממשל בוש בהכנה למלחמה. הוא הורה לצבא האמריקני לגבש תוכנית פלישה לאפגניסטן כשהוא זוכה לגיבוי ציבורי רחב בארצו ולתמיכה בינלאומית רחבה ברחבי העולם. כחלק מההכנות לפלישה, רקם בוש שיתוף פעולה עם ממשלו של פרווז מושארף בפקיסטן הגובלת באפגניסטן מדרום-מזרח וכן עם כמה ממדינות מרכז אסיה הגובלות באפגניסטן מצפון. בנוסף, יזם בוש ברית צבאית עם הברית הצפונית – האופוזיציה האפגנית החמושה אשר כללה שורה של ארגונים ששלטו במדינה לפני השתלטות הטליבאן. הברית הצפונית הייתה אמורה, על פי התוכנית האמריקאית, להוות בסיס לשלטון החדש. במקביל שקד הנשיא בוש על הקמת קואליציה בינלאומית רחבה ככל האפשר של מדינות שיסכימו להשתתף בלחימה לצד ארצות הברית. 43 מדינות התחייבו להעמיד את כוחותיהם למלחמה, כאשר המובילות שבהן היו הממלכה המאוחדת, צרפת וגרמניה.
יצחק אברג'יל
יצחק אברג'יל (נולד ב-1969) הוא עבריין ישראלי. נחשב לאחד מראשי הפשע המאורגן בישראל, אברג'יל הורשע בעבירות רצח, ניסיון רצח וניהול ארגון פשע.
מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש
המלחמה באפגניסטן
מלחמת אפגניסטן החלה ב-7 באוקטובר. ב-13 בנובמבר השתלטו כוחות הברית הצפונית, ארצות הברית ושאר מדינות הקואליציה על הבירה קאבול. הנשיא הגולה רבאני הוחזר, וב-22 בדצמבר העביר את השלטון לידי ממשל זמני בראשות חאמיד כרזאי שהפך לבעל בריתו הקרוב של בוש ולאורח הכבוד בנאום מצב האומה הראשון שלו ב-29 בינואר 2002. הלחימה במעוזי הטליבאן בדרום המדינה ובמזרחה נמשכה. ב-7 בדצמבר נפלה קנדהאר – העיר האחרונה שהייתה תחת שלטון הטליבאן, ומנהיגם, המולא מוחמד עומאר נמלט מהעיר. בכך, הושלמה המטרה הראשונה של המלחמה, הפלת משטר הטליבאן.
במהלך דצמבר התקיימה גם הלחימה בהרי טורה בורה במזרח המדינה, בסמוך לגבול עם פקיסטן. האמריקאים ובעלי בריתם ניסו לאתר את אוסאמה בן לאדן, אך כשלו בכך. עם זאת, חלק גדול מלוחמי אל-קאעידה והטליבאן נפלו בשבי האמריקאי. כמה מאות מהם הועברו לבסיס הצבאי אמריקאי גואנטנמו שבקובה, שם הם הוחזקו שנים רבות במעמד של "לוחמים בלתי חוקיים", דבר שהביא על ממשל בוש ביקורת קשה מצד ארגוני זכויות אדם. מכל מקום, בשורה התחתונה כיבושה של אפגניסטן הסתיים במהירות ומשטר הטליבאן הופל. עם זאת, העיבה על כך הידרדרותה של אפגניסטן למלחמת גרילה ממושכת בין הכוחות האמריקניים לכוחות הטליבאן שירדו למחתרת. בשנים 2002, 2003 ו-2004, לחימה זו גבתה את חייהם של כחמישים לוחמים אמריקניים מדי שנה.
באוקטובר 2004, כחודש לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, נערכו באפגניסטן הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בתולדותיה. בבחירות לנשיאות זכה מנהיגה הזמני של אפגניסטן, חאמיד כרזאי. בכך התבססה עוד יותר האחיזה האמריקנית במדינה.
יצחק אברג'יל
תקופת מאסרו הראשונה בגין רצח
בשנת 1986, בגיל 17, הורשע אברג'יל לראשונה ברצח. הנרצח יעקב כהן מלוד נחשד על ידי אברג'יל באי העברת חלק מרווחי סחר בסמים. פענוח הרצח התאפשר הודות לעדות של שמעון שטרית, שהפך לעד מדינה והיה חברו הטוב ביותר של אברג'יל, ושנועד להתחתן עם אחותו.
אברג'יל נידון ל-17 שנות מאסר שאותן ריצה במספר בתי כלא. במהלך שהותו בבתי הכלא, הנהיג את האסירים מול מפקדי הכלא, לעיתים תוך ייזום מהומות או תסיסה בקרבם. בהיותו בגיל 18 דקר את קצין הביטחון של כלא באר שבע. במהלך תקופת מאסרו, למרות התנהגותו הקשה ותקופות הבידוד שאליהן נשלח, נעשו מאמצים של בכירים בשב"ס ובעיקר ניסיון של מפקד הכלא שלמה טוויזר לשקמו, והוצמד לו חונך פר"ח אישי שהיה סטודנט לפילוסופיה. אברג'ל החל ללמוד קרוא וכתוב ולאחר מכן החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה הפתוחה. בתקופת שהותו בכלא, המשיך אברג'יל לנהל את עסקי ההימורים יחד עם שותפיו, אך הצליח לגרום לבכירי שירות בתי הסוהר להאמין ששוקם וזנח את עולם הפשע. בין היתר הרבה לשוחח עם סביבתו על ספרי פילוסופיה שקרא ובהם יצירות של ניטשה ואיין ראנד.
יואב שגיא
שגיא בן מושב מולדת החל את עבודתו בחברה להגנת הטבע בשנת 1962 כפקח שטח ומדריך במרחבי הגליל ובשנת 1964 הקים וניהל את בית ספר שדה הר מירון. בשנים 1977 - 1986 כיהן שגיא כמנכ"ל החברה להגנת הטבע ובשנים 1988 – 1998 כיו"ר הוועד המנהל של החברה. בתפקידיו אלו הוא השתתף בכתיבתם של ניירות עמדה ומחקרים מקצועיים והיה למומחה בתחום שמירת טבע ואיכות הסביבה וייצג נושאים אלה בפני גופים ממשלתיים וארגונים חוץ ממשלתיים. בשנים 1993 – 1995 ייצג את ממשלת ישראל בתחומי הסביבה כחבר המשלחת למשא ומתן לשלום עם ירדן. וניסח יחד עם עמיתו הירדני את הנספח הסביבתי של חוזה השלום. שגיא ייצג במשך שנים רבות את ארגוני הסביבה האזרחיים כחבר במועצה הארצית לתכנון ובנייה. וכחבר במועצת מקרקעי ישראל.
יצחק אברג'יל
תקופת מאסרו הראשונה בגין רצח
בספטמבר 1994 התחתן עם ליאת קאופמן, בת יחידה למשפחה מרחובות שהכירה את אברג'יל, כשראיינה אותו לצורך עבודת סמינר באוניברסיטה. בעקבות נישואיהם ניתקה משפחת קאופמן קשר עמה.
מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש
המלחמה באפגניסטן
לקראת תום הקדנציה הראשונה של בוש, הצליח ארגון הטליבאן, לאחר שספג מכות משמעותיות, להתארגן מחדש ולהגביר את הפעילות ההתקפית נגד האמריקנים במטרה לערער את יציבות השלטון הפרו-אמריקני החדש באפגניסטן. בשנת 2006, פעילות הטליבאן התגברה משמעותית והוא יזם התקוממות רבתי במדינה. בתגובה הורה בוש במרץ 2007 על תגבור של הכוח האמריקני באפגניסטן ב-3,500 חיילים נוספים. במקביל התפשטה הלחימה לצפון מערב פקיסטן, לאחר שהממשלה הפרו אמריקנית של פקיסטן החלה להתעמת עם שבטים פתאנים בשטחה שתמכו וגיבו את כוחות הטליבאן ואל-קאעידה. עד מהרה הצבא הפקיסטני שקע עמוק בלחימה וארצות הברית מצידה תמכה בו, בעיקר באמצעות מל"טים.
יצחק אברג'יל
תקופת מאסרו הראשונה בגין רצח
ב-19 במאי 1997 הוזמן לתוכנית הטלוויזיה "בשידור חי עם דן שילון" בזמן צפיית שיא, וזאת בהמלצת מפקד הכלא טוויזר שהאמין שאברג'יל אכן השתקם. בתוכנית אברג'יל הציג את עצמו כאדם שהתפכח מדרך החיים השגויה שבה חי בעבר. עוד אמר שלאחר שחרורו מהכלא אין סיכוי שיחזור לעולם הפשע, כי הוא אינו רוצה לאכזב את מי שנתן בו אמון. המשדר עורר הד תקשורתי רב ויצר לחץ לשחרור מוקדם. בין היתר התעניין בו חבר הכנסת והשר יוסי שריד, שנפגש עמו והציע לו עזרה בשיקום ובקידום שחרור מהכלא. לימים הודה שריד שאברג'יל הוליך אותו שולל. מנגד בכירים בשב"ס מתחו ביקורת נוקבת על הופעת טוויזר בתוכנית הטלוויזיה כפטרונו של אברג'יל, ועל ההתייצבות הנחרצת לטובת אסיר מסוכן ובעייתי.
בפברואר 1999, בגיל 30, שוחרר מהכלא לאחר שריצה 13 שנות מאסר.
הקמת ארגון הפשע ופעילותו
חדירתו של אברג'יל לשתי טריטוריות של שני ארגוני פשע במקביל הובילה, להערכת המשטרה, לסדרת רציחות בהיקף חסר תקדים בישראל בין ארגוני הפשע בשנים 2002–2003. בשנת 2003 פרץ סכסוך בין ארגון הפשע של משפחת אבוטבול מנתניה ושותפיהם - זאב רוזנשטיין והאחים אוחנה מגני תקווה נגד משפחת אברג'יל ושותפיו אז: משפחת גבריאלי, ומשפחת אלפרון, סביב נושא מיחזור פחיות שתיה. במסגרת הסכסוך, נרצח במספרה בהוד השרון, חיים שאבי, פעיל בארגון אברג'יל שנחשד בריגול בידי האחים אוחנה, שותפיו של רוזנשטיין. יחד עם שאבי נרצח גם הספר החף מפשע. בהמשך אותה שנה (2003) נרצח חנניה אוחנה מול מצלמת אבטחה בחנייה בביתו, ביריות אקדח של שני רוכבי אופנוע חבושי קסדות. תפיסתם בשנת 2009 של כל המעורבים במעגל הרציחות מטעם האחים אוחנה עצרה לזמן מה את מסע הרצח.
בשנת 2003 הקים אברג'יל רשת הברחה גדולה של אקסטזי באמסטרדם ובארצות הברית, ביחד עם עודד טוויטו. על פי הערכות המשטרה, הופצו באמצעות הרשת מיליוני כדורי אקסטזי. בשנת 2004 גיבשה המשטרה רשימת נכסים השייכת לארגון אברג'יל הכוללת 37 חברות, 48 דירות ו-56 כלי רכב (שחלקם הגדול מכוניות פאר וכלי שיט).
סכסוכי ארגוני הפשע וניסיונות ההתנקשות ההדדיים
ביוני 2002 נרצח אחיו הגדול של יצחק, יעקב אברג'יל, שנורה מתחת לביתו ולעיני ילדיו. הוא היה אב לחמישה וסב לשני נכדים.
בשנת 2004 אברג'יל השתלט על החלפנים והשוק האפור באזור תל אביב, לאחר שקיבל הלוואת ענק מאחד החלפנים ובעל מסעדת יוקרה ידוע. בחול המועד פסח באותה שנה, התפרסם שמשטרת ישראל משתפת פעולה עם גופי אכיפה בעולם ומנסה להעמיד את אברג'יל לדין באירופה.
בשנת 2005 בדרכו לביתו בערד, ניסו להתנקש בחייו כאשר ירו על מכוניתו רקטת לאו דרוכה נמצאה במקום. באותה שנה היה מעורב בעסקי הימורים בירושלים, לקראת שחרורו של אלי נעים ("קוסם").
בשנת 2006 המשטרה עצרה חוליית מחסלים מבלארוס שניסתה להתנקש במאיר אברג'יל ובעזרא גבריאלי (המכונה "שוני" - אביה של חברת הכנסת לשעבר, ענבל גבריאלי). בעקבות המעצרים, נחשפו רשתות הימורים אינטרנטיות ואברג'יל נעצר, אך שוחרר.
בשנת 2007 שידרו חדשות ערוץ 2 תמונות ממצלמת ביטחון, בה נראה אברג'יל סופג מכות מאנשי משפחת אלפרון.
הרצח בחוף בת ים
ב-2008 נעצר אברג'יל בחשד למעורבות ברצח על חוף הים של עוברת האורח מרגריטה לאוטין לעיני בתה הקטנה ובעלה, במסגרת מלחמת כנופיות.
המשטרה קשרה את אברג'יל להזמנת הרצח, וב־2013 עצרה את מוטי חסין, עבריין בכיר בארגונו של אברג'יל, בין היתר בחשד למעורבותו בהזמנת התנקשות זו.
מעצר בהולנד
ב-7 בספטמבר 2004, נעצר אברג'יל בהולנד עם נחיתתו במדינה, בשדה התעופה, לאחר שהתקבלה בקשת הסגרה מבלגיה בשל חשדות נגדו בגין עבירות סמים. אברג'יל היה עצור במשך שלושה שבועות ולאחר מאבק משפטי של עורך דינו, שרון נהרי, הוכח כי נפלה טעות טכנית בבקשת ההסגרה לבלגיה והשופט ההולנדי שחרר אותו ממעצר. לאחר ששוחרר ממעצר חזר לישראל.
מעצרו, הסגרתו לארצות הברית וחזרתו לישראל
ב-2008 נעצר אברג'יל בחשד לרצח סוחר הסמים הישראלי סמי אטיאס, הלבנת הון, סחר בסמים והשתייכות לארגון פשע. אברג'יל נחשד על ידי המשטרה במקרה רצח נוסף של אסיר ובהלבנת הון בהיקפים גדולים, בין היתר של כספי המעילה בבנק למסחר (בעקבות הסתתרות הקבלן גבי הררי בדירתו של אברג'יל באמסטרדם), וכן בניסיונות חיסול רבים של מתחריו בתחום הסמים וההימורים: בני משפחת אבוטבול, זאב רוזנשטיין ובעלי בריתם. נראה שהמעצר התאפשר עקב הודאות הרוצחים בפרשת הרצח בחוף בת ים.
ב־12 בינואר 2011 הוסגרו יצחק אברג'יל ואחיו מאיר לידי רשויות החוק של ארצות הברית. תוך פרק זמן קצר שוחרר אחיו מאיר ואילו על יצחק הוטלו שמונה וחצי שנים בכלא.
לאחר 10 חודשי מאסר, האחים הגיעו לעסקת טיעון עם רשויות התביעה בארצות הברית, אחיו מאיר שוחרר ותקופת מעצרו קוצרה, כשהמעצר בישראל הוחשב אף הוא כחלק מהעונש.
בשנת 2012 פורסם שנותרו לו שלוש שנות מאסר בלבד ושהוא מבקש לרצותן בישראל מעט לאחר מכן פורסם שמשטרת ישראל עצרה חמישה חברים החשודים בהשתייכות לארגונו של אברג'יל.
באותה שנה פורסם שנעצרה חוליית חיסול בת 5 אנשים מאנשיו.
בשנת 2013 פורסם שמלחמת כנופיות בין משפחת אברג'יל ומשפחת מוסלי שנמשכה 16 חודשים, וניסיונות המשטרה לעוצרה, כללו תשעה מעשי רצח, ונעדר אחד. מאוחר יותר עלה מספר הנרצחים ל-16 ושני נעדרים. הערכת המשטרה הייתה שחלק ממסע הנקמה החל בעקבות היעדרו של ראש הארגון.
ב־30 בינואר 2014 הוחזר לישראל לריצוי יתרת עונשו.
פרשה 512
ב־18 במאי 2015, ביצעה המשטרה מעצרים של עשרות עבריינים במסגרת פרשה 512, שנוהלה בידי להב 433.
לדברי המשטרה "עניינה של הפרשה - שורת אירועים וחשדות לביצוע עבירות בישראל ומחוצה לה, בתחומי הפשיעה החמורה והמאורגנת ובהן אלימות וסמים על ידי עשרות חשודים ומעורבים, חלקם מזוהים עם פעילות ארגוני פשיעה".
ב־13 ביולי 2015 הוגש כתב אישום נגד 18 נאשמים, בראשם אברג'יל, שעדיין ריצה את יתרת מאסרו לאחר שהוחזר מארצות הברית, יד ימינו של אברגל יניב בן סימון היחיד שהצליח להימלט מאימת הדין, אך נתפס בנובמבר 2022 בדרום אפריקה. בין היתר הואשם אברג'יל בניהול ארגון פשע ויצוא ויבוא סמים ברחבי העולם בהיקפי ענק. כמו כן ייחס כתב האישום לחלק מהנאשמים, ביצוע שורה ארוכה של עבירות אלימות חמורות, לרבות ניסיונות רצח ואף רצח, בין היתר של אזרחים חפים מפשע. בשנת 2022 הוא הורשע.
הפיגוע ביהודה הלוי
כתב האישום מציין בפירוט כיצד במסגרת מאבקים בין ארגונו של אברג'יל לארגון הפשיעה של העבריין זאב רוזנשטיין, נרצחו שלושה אזרחים בפיגוע החמור ביותר שבוצע ממניע פלילי במדינת ישראל.
הפיגוע הוגדר בישיבת חירום של צמרת המשטרה על ידי מפכ"ל המשטרה שלמה אהרונישקי כקו פרשת המים בלחימה מול ארגוני הפשיעה במדינת ישראל.
על פי עובדות כתב האישום, אברג'ל פנה לאדם (שהפך לאחר מכן לעד מדינה), אותו אדם הניח מטען בגג ברחוב יהודה הלוי בסוף שנת 2003 ופוצץ עם הגעתו של רוזנשטיין למקום. כאשר אברג'ל הוא היוזם ובעל האינטרס, הוא הכתיב את שיטות הפעולה במטרה לחסל את רוזנשטיין.
מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש
המלחמה באפגניסטן
על אף שכבר בראשיתה של המלחמה באפגניסטן היו שטענו שמלחמה כזאת איננה חוקית, ככלל המלחמה גובתה בקונצנזוס לאומי רחב. לאור פיגועי 11 בספטמבר רוב מוחץ של האמריקנים ראה צורך ביציאה למלחמה באפגניסטן, המדינה בה היו בסיסיו העיקריים של אל-קאעידה. למרות זאת, בהמשך המלחמה וככל שזו התארכה, הפכו מרכיבים רבים שלה לשנויים במחלוקת בארצות הברית. לצד ביקרות על מה שראו חוגים מסוימים כהפרות זכויות אדם – פגיעה באזרחים בלתי מעורבים ועינוי עצירים החשודים בטרור, הושמעו ביקרות נוספות. נקודה משמעותית הצביעה על המחיר הכלכלי שארצות הברית משלמת, כאשר מחיר המערכה מוערך בכחצי טריליון דולר. אחרים הצביעו על כמות האבדות הגדולה בנפש שספגה ארצות הברית במלחמה ואורכה הרב. בנוסף לכל זה הושמעו גם טענות שמטרת המלחמה באפגניסטן לא הייתה לוחמה נגד הטרור, אלא בעיקר מניעים זרים כרצונן של חברות אנרגיה אמריקניות להשיג אחיזה באפגניסטן. מנגד לכל זאת, תומכי המלחמה טענו שזו השיגה הישגים רבים: הפלת משטר הטליבאן, פגיעה נרחבת בארגון אל-קאעידה, ושיקום ההרתעה האמריקנית לאחר פיגועי 11 בספטמבר. בנוסף נטען כי מצבה של אפגניסטן השתפר למדי עקב המלחמה: רמת החיים בה עלתה באופן אשר התבטא בעלייה בתוחלת החיים, ובשיפור נגישות האוכלוסייה לחינוך. עוד נטען כי על רקע סילוק של הטליבאן מהשלטון, תושבי אפגניסטן נהנים ממידה נרחבת יותר של זכויות אדם וזכויות אזרח.
יצחק אברג'יל
הפיגוע ביהודה הלוי
ב־24 בנובמבר 2020, הוגש נגד אברג'יל כתב אישום נוסף בעודו במאסר, בגין איומים על התובע במשפטו בפרשה 512.
ההרשעה
ב־16 בנובמבר 2021 הורשע אברג'יל בעבירות הבאות: ניסיון רצח, קשירת קשר לביצוע פשע, רצח שלושה עוברי אורח בניסיון החיסול של זאב רוזנשטיין ובאופן תקדימי הורשע בנוסף בניהול ארגון פשע לפי חוק מאבק בארגוני פשיעה.
בהכרעת דינה התייחסה השופטת גיליה רביד לרמת הקפדנות והתכנון לפרטי פרטים של הפיגוע ביהודה הלוי במילים הבאות "ביוזמת אברג'ל התכנסו בכירי הארגון בבלגיה כדי לקדם את התכנית לחיסול רוזנשטיין ולגייס כספים לביצועה. באותן פגישות סוכם כי אבי רוחן יעביר לעד המדינה שכונה "בומבי" סכום כסף של 50–70 אלף אירו לטובת המבצע. בומבי רכש מה.צ. שכונה "המהנדס" מטען חבלה ולאחר שעמוס פטריק מצא נכס להשכרה בסמוך למקום הפיגוע, הוטמן מטען החבלה בגג צ'ינג' על ידי עופר בוהדנה. לאחר הנחת המטען ובמשך שלושה שבועות עד לפיצוצו, בוצעו תצפיות לעבר הצ'ינג' בהמתנה להגעתו של רוזנשטיין".
במועד הפיצוץ זוהה רוזנשטיין מגיע למקום ואז ניתן האות, מי שלחץ על השלט שהפעיל את המטען היה שלומי ווזאנה לאחר שקיבל דיווח מיוסי לוי (ז'וז'ו) על הגעתו של רוזנשטיין. על התכנון המקדים לפרטי פרטים הוסיפה השופטת "הוכח לפנינו כי מספר ימים לאחר הנחת המטען, נולד הצורך להחליף את הסוללה שחוברה אליו מתוך חשש שהיא התרוקנה. לצורך כך פורק המטען מעל גג הצינג על ידי ווזאנה הועבר לה.צ. לצורך החלפת הסוללה ואחר כך הונח שוב על גג הצינג' באותה דרך ושיטה שבהן הוסר".
בהתייחסה לניהול ארגון הפשע סיכמה השופטת במילותיה את חלקו של אברג'ל בניהול ארגון פשע "הוכח כי הלה עמד בראש הארגון ושלט בו שלטון ללא מיצרין, כאשר על פי יישק דבר. הוא זה שהכווין את פעילות הארגון והגדיר את יעדיו. המוניטין של הארגון היה המוניטין של העומדים בראשו. עוצמתו של אברג'יל, הדומיננטיות שלו, מעמדו, הכבוד שרחשו לו והיותו השליט הבלתי מעורער של הארגון מצאו ביטוי ברור ומובהק בהכרעת הדין".
גזר הדין
ב־28 ביוני 2022 גזר בית המשפט על אברג'יל שלושה מאסרי עולם ועוד 30 שנים בגין העבירות שבהן הורשע במסגרת פרשה 512.
בהחלטה חריגה, קיבל בית המשפט באופן כמעט מלא את דרישות התביעה לאחר שאברג'ל נמנע מלטעון במסגרת הטיעונים לעונש. בית המשפט סיכם את הפיגוע ביהודה הלוי במילים הבאות "מדובר בתוכנית אכזרית שלא הייתה שונה מפיגועי הטרור שהתרחשו באותם ימים, מדובר באחד מהאירועים החמורים שידעה המדינה במלחמות בין ארגוני הפשיעה".
חיים אישיים
אברג'יל נשוי לליאת, עובדת סוציאלית, אותה הכיר בעת שהגיעה לסיור לימודי בכלא. לזוג חמישה ילדים.
בתרבות
בתאריכים 28–30 ביוני 2022 שודרה בכאן 11 סדרה תיעודית בשם "תיק 512", בת שלושה פרקים על התיק, שבמרכזה עמד יצחק אברג'יל.
מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש
המלחמה בעיראק
חמישה ימים בלבד לאחר פיגועי 11 בספטמבר, דיבר הנשיא בוש עם אנשיו על האפשרות שלאחר אפגניסטן, תתקוף ארצות הברית בעיראק. מזכיר ההגנה דונלד רמספלד אף אמר ש"זו אולי הזדמנות להפיל את סדאם חוסיין. אנו צריכים לשקול אותה". עיראק של סדאם חוסיין נתפסה על ידי הממשל כגורם מסוכן לאינטרסים של ארצות הברית וליציבות ולשלום במזרח התיכון. ב-21 בנובמבר 2001 הורה בוש לרמספלד לפתוח בתכנון פעולה בעיראק. פעילות אווירית אמריקנית בעיראק החלה כבר החל מאמצע 2002, אז כלי טיס של ארצות הברית ערכו בדרומה של עיראק ובצפונה משימות סיור ותקיפה מצומצמות. במקביל החלו להתרבות בארצות הברית קריאות ל"החלפת משטר" בעיראק. בצורה מפורשת ומפורטת החל בוש להשמיע טענות כנגד עיראק בינואר 2002, ועל רקע דוחות CIA שהצביעו על כך שעיראק מתכוונת לחדש את תוכניתה הגרעינית, ב-12 בספטמבר אותה השנה נאם בוש בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות, נאום שרובו הוקדש לסוגיית עיראק. בוש מנה את הפרות החלטות מועצת הביטחון על ידי משטרו של סדאם חוסיין בנושא פיתוח והשגת נשק להשמדה המונית, עידוד הטרור, והפרת זכויות האדם של אזרחי עיראק, ודרש מהאו"ם לנקוט בפעולות על מנת להכריח את עיראק לציית להחלטות אלה, אחרת יהפוך הארגון לבלתי רלוונטי. הוא הזהיר את עיראק שאם היא לא תציית להחלטות, השימוש בכוח יהיה בלתי נמנע. בעקבות הנאום החלו מגעים במועצת הביטחון לגיבוש החלטה חדשה שתכלול אולטימטום כלפי עיראק. במקביל קיבלו ב-11 באוקטובר שני בתי הקונגרס האמריקאי ברוב גדול החלטה משותפת שהסמיכה את הנשיא להשתמש בכוח צבאי בעיראק.
נוכח התגברות ההתנגדות למלחמה והירידה בפופולריות שלו עצמו, בשלהי שנת 2006 יצא בוש בסדרת נאומים בנושא המלחמה בעיראק, בהם הודה שנעשו שגיאות אסטרטגיות בעיראק ושהוא לוקח עליהם אחריות. למרות זאת טען שעל ארצות הברית "להמשיך במסלול", והאשים את אלו הקוראים לנסיגה בכך שהם רוצים "לברוח" מעיראק, ללא שיקול משמעותי של האינטרס האמריקני. מאוחר יותר קבע בוש: "אני לא מתכוון להסיג חיילנו משדה הקרב לפני שהמשימה תושלם". ב-10 בינואר 2007, הציג בוש את האסטרטגיה החדשה שלו למלחמה ("The New Way Forward"), אשר נועדה להשיג הכרעה בעיראק ולייצב את המדינה. בכלל זה הודיע בוש שבכוונתו לתגבר את הצבא האמריקני בכוח נוסף של כ-21,500 חיילים. לצד תמיכה מצומצמת יחסית בתוכניתו של בוש, היא נתקלה בעיקר בהתנגדות חריפה ונרחבת, ובין השאר גם נציגים רפובליקניים הביעו מורת רוח מכוונות הממשל, כאשר גם בציבור ההתנגדות הייתה מקיפה. התוכנית יצאה אל הפועל כבר באותו החודש. בעוד בתחילה לא היה שינוי משמעותי במפלס האלימות, במרחק כמה שבועות החלה להירשם ירידה מתמדת במספר ההרוגים ובשטח נרשמה דעיכה משמעותית בעוצמת הטרור. שליטת ממשלת עיראק התעצמה, והמדינה הפכה ליציבה יותר. גורמים רשמיים בארצות הברית ובעיראק ציינו לטובה את תגבור הכוחות של בוש כגורם להחזרת השקט לעיראק, וכך גם במערכת הפוליטית ובתקשורת, רווחה בדיעבד דעה חיובית על המהלך. למרות זאת היו גם מי שתלו סיבות אחרות בירידה באלימות, וטענו שהתוכנית של בוש לא הייתה הגורם המרכזי לשיפור המצב. בתום כהונתו של בוש הייתה עיראק יציבה יחסית וזו הצליחה לבסס את עצמה, ועקב כך הורה בוש על ראשיתו של תהליך נסיגה הדרגתי של הכוחות האמריקניים בעיראק.
סוריה ואיראן
בניגוד לעיראק ולאפגניסטן הסוניות, אשר ארצות הברית הפילה את משטריהם לאחר שתפסה אותן כמדינות התומכות בטרור, תחת בוש סוריה ואיראן השיעיות הצליחו להימנע מעימות ישיר עם ארצות הברית. מייד לאחר פיגועי 11 בספטמבר גורמים שונים רבים בארצות הברית האשימו את איראן בקשרים עם ארגון אל-קאעידה ובסיפוק תמיכה למתקפת הטרור, כאשר הדבר מגובה בראיות מסוימות. למרות זאת בוש נהג לציין כי "לא הוכח קשר ישיר בין איראן לפיגועי 11 בספטמבר". בהמשך, המדיניות האקטיבית של בוש במזרח התיכון הרתיעה את סוריה ואיראן, ואלו החלו בשיתוף פעולה מסוים עם ארצות הברית. כך איראן במספר הזדמנויות סייעה לארצות הברית ללכוד פעילי אל-קאעידה וטליבאן, וכוחות הביון הסורי שיתפו פעולה עם ארצות הברית בפעילות לסיכול פיגועי טרור של אל-קאעידה.
אך עד מהרה מגמה זו של שיתוף פעולה מסוים בין ארצות הברית לסוריה ואיראן הגיעה לקיצה. בינואר 2002, קבע בוש שאיראן חברה ב"ציר הרשע", וגרם לזעם באיראן ולגינויים רחבים. בעוד הקשרים עם איראן נקטעו, שיתוף הפעולה עם סוריה נמשך, אך גם הוא לא האריך ימים. בעקבות פלישת ארצות הברית לעיראק וההתנגדות הסורית החריפה למלחמה, היחסים בין המדינות הידרדרו. רשמית סוריה נותרה נייטרלית, אולם האמריקנים האשימו אותם בהעברת נשק לעיראק, אי מניעה ואף עידוד הסתננות של טרוריסטים ממנה לעיראק, ואף בהחבאת נשק ההשמדה ההמוני העיראקי. גם המשך תמיכתה של סוריה בחזבאללה ובארגוני הטרור הפלסטינים היה לצנינים בעיני האמריקנים.
הרעת היחסים של ארצות הברית עם איראן וסוריה הביאה לעיצומים דיפלומטיים אמריקניים על מדינות אלו, שהתבטאו בסנקציות שונות. בדצמבר 2003 עבר בקונגרס "חוק האחריות הסורית" שהסמיך את הנשיא להטיל עיצומים על סוריה, והוא אכן הפעיל את סמכותו זו ב-11 במאי 2004. המתיחות עם סוריה הובילה גם למעורבות בענייני לבנון, ולהשקעת מאמצים לדחיקת רגלי סוריה מהמדינה. במסגרת זו יזמה ארצות הברית יחד עם צרפת את החלטה 1559 של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה ב-2 בספטמבר 2004, וקראה לנסיגת כל הכוחות הזרים מלבנון (כלומר הצבא הסורי), ופירוק המיליציות במדינה (בראשן החזבאללה). סוריה התמהמה ביישום ההחלטה, אך עם התחזקות הלחץ האמריקני היא הוציאה לבסוף את כוחותיה מלבנון באפריל 2005, כמה שנחשב להישג של בוש.
עם עלייתו לשלטון באיראן של מחמוד אחמדינז'אד באוגוסט 2005, היחסים הידרדרו עוד יותר, כאשר ארצות הברית מאשימה גם את איראן בתמיכה במיליציות שיעיות אנטי-אמריקניות בעיראק. הסוגיה המרכזית שעמדה במחלוקת באותן השנים הייתה טענות של ממשל בוש שאיראן מפתחת נשק גרעיני. הדבר הגיע לשיאו באוגוסט 2006, אז איים בוש כי "יהיו השלכות" להעשרת האורניום באיראן. הוא הגדיר את איראן כמדינה המצויה תחת "משטר קיצוני", וטען שנשקף ממנה "איום חמור לעולם". לבסוף זכתה איראן לחלוק מצב דומה עם סוריה, וארצות הברית הטילה גם עליה שורה של סנקציות כלכליות.
אף על פי שלא פרצו עימותים צבאיים בין ארצות הברית לסוריה ואיראן במהלך כהונתו של בוש, ארצות הברית הוציאה לעיתים לפועל במדינות אלו פעולות צבאיות מינימליות, כגון מבצעים מצומצמים של כוחות מיוחדים, וגיחות של כלי טיס בלתי מאוישים. בנוסף, נשמעו טענות שארצות הברית תמכה בארגוני גרילה וטרור באיראן המתנגדים למשטר, ארגונים כגון ג'ונדאללה, ומפלגת החופש והחיים של כורדיסטן, היעדים של כל פעולות אלו היו ערעור היציבות בסוריה ואיראן והחלשת משטריהן, וכן איסוף מודיעין.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני
בוש נכנס לתפקידו בבית הלבן בעיצומה של האינתיפאדה השנייה, כארבעה חודשים לאחר שפרצה, וזמן קצר לפני עלייתו של אריאל שרון לשלטון בישראל. לנוכח כישלון ועידת קמפ דייוויד, החל ממשל בוש למתן את התערבותו בכל הקשור לסכסוך הישראלי-ערבי בכלל, ולסכסוך הישראלי פלסטיני בפרט. בוש נחשב לנשיא ידידותי במיוחד למדינת ישראל ולפיכך זכה לאהדה רבה בקרב הציבור הישראלי. בוש הגן באופן עקבי על ישראל בשדה הדיפלומטי, וביטא את תמיכתו בה בהזדמנויות שונות. היו שהסבירו כי מספר גורמים תרמו להיווצרות היחסים ההדוקים עם ישראל: יחסיו הטובים של בוש עם גורמים בממשל הישראלי טרם היבחרו לנשיא, קרבתו לחוגים נוצריים אוונגליסטיים פרו ישראלים, התגברות הנטייה הפרו ישראלית לאחר פיגועי 11 בספטמבר, והתמקדות הממשל האמריקאי במלחמה בטרור. במהלך הקדנציה הראשונה של בוש, שחפפה במידה רבה את זו של שרון בישראל, התעצמה תמיכתו של הממשל האמריקני בישראל. החל משנת 2002 ניתק ממשל בוש כמעט לחלוטין את הקשר עם הנשיא הפלסטיני יאסר ערפאת, והאשימו בעידוד הטרור ובהכשלת תהליך השלום. באשר לנושאים כמו הקמתם והרחבתם של התנחלויות ומאחזים וכן חדירת תוואי גדר ההפרדה אל עומק תחומי יהודה ושומרון, שמר הממשל על התנגדותו לכל שינוי בסטטוס קוו.