cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כוחות ההגנה של דרום אפריקה
היסטוריה
נכון ל-2004 הושלם תהליך השילוב, תוך שמירת כוח האדם של כוחות ההגנה של דרום אפריקה (SADF), ששולבו במבנה ארגוני שמאוד דומה לזה הקודם. יחד עם זאת, עקב בעיות בתהליך השילוב, אילוצים תקציביים, ובעיות אחרות, כוחות ההגנה מתמודדים עם בעיות יכולת.
כוחות הקומנדו של דרום אפריקה (South African Commando System) היו כוחות מיליציה טריטוריאליים שהיו פעילים עד 2008 ומבוססים על יחידות מקומיות בסדר גודל של פלוגה או גדוד. בשנים האחרונות לפעילותם, תפקידם היה לשמש כוח סיוע למשטרת דרום אפריקה ככוח לביטחון פנים.
התחמשות מחדש
ב-1999 הסתיים תהליך רכישת נשק על ידי ממשלת דרום אפריקה בעלות של 4.8 מיליארד דולר אמריקני והיו טענות שהתהליך היה נגוע בשחיתות. מנהל הרכש האסטרטגי של משרד ההגנה של דרום אפריקה רכש פריגטות, צוללות, מסוקים, מטוסי אימון ומטוסי קרב קלים מתקדמים.
משימות נוכחיות
כוחות ההגנה הלאומיים של דרום אפריקה מבצעים משימות שמירת שלום מטעם האו"ם בעיקר ביבשת אפריקה ושולחים משקיפים בבחירות מעת לעת.
משימות פנים
משימות הפנים של כוחות ההגנה הם:
ארגון ומבנה
בראש כוחות ההגנה של דרום אפריקה עומד מפקד כוחות ההגנה (CSANDF), שממונה מקרב הזרועות השונות והוא הקצין היחידי בכוחות ההגנה שנושא דרגת גנרל או אדמירל. הוא כפוף לשר ההגנה והווטרנים שעומד בראש משרד ההגנה. מבנה כוחות ההגנה של דרום אפריקה הם:
משרד ההגנה
החטיבה למבצעים משולבים (Joint Operations Division) החטיבה למבצעים משולבים אחראית על תיאום המבצעים המשולבים המשותפים לכל ארבע הזרועות או לחלקן.
בריגדת הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה (South African Special Forces Brigade) היא יחידה נפרדת שכפופה ישירות לחטיבה למבצעים משולבים.
קישורים חיצוניים
אתר משרד ההגנה של דרום אפריקה
דוכסות סקסוניה-קובורג-אייזנך
דוכסות סקסוניה-קובורג-אייזנך (גרמנית: Sachsen-Coburg-Eisenach, נהגה "זקסן-קובורג-אייזנך") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה למשך תקופה קצרה, ופוצלה אחרי כן לדוכסות סקסוניה-קובורג ולדוכסות סקסוניה-אייזנך.
היסטוריה
בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה.
בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. בתחילה שלטו האחים בשותפות, אולם בשנת 1596 חילקו את הנחלה ביניהם; יוהאן קזימיר קיבל את אזור קובורג ויוהאן ארנסט קיבל את אזור אייזנך. בשנת 1633 מת יוהאן קזימיר ללא ילדים, ויוהאן ארנסט ירש את נחלתו, אולם בשנת 1638 מת גם הוא ללא ילדים, והנחלה פוצלה בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג. הדוכסויות לא התאחדו שוב במהלך החלוקות השונות, עד להקמתה של תורינגיה בשנת 1920.
פדרציית הכדורגל של קזחסטן
היסטוריה
פדרציית הכדורגל של קזחסטן נוסדה בשנת 1992 עם הארגון מחדש של התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית (שנוסדה בשנת 1989).
פדרציית הכדורגל של קזחסטן נוסדה בשנת 1992 עם הארגון מחדש של התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית (שנוסדה בשנת 1989). ובשנת 1994 הפכה לחברה בפיפ"א ובקונפדרציית הכדורגל של אסיה. הקמתה סימנה את תחילת ארגונו של הכדורגל הקזחי על פי סטנדרטים בינלאומיים. מאז התפתחה פדרציית הכדורגל של קזחסטן להתאחדות הספורט הגדולה ביותר בקזחסטן, וכן ענף הכדורגל בקזחסטן נחשב "המלך של הספורט", וכובש את המקום הראשון בהעדפות אוהדי ספורט.
בשנת 1992 ערכה הפדרציה תחרויות ברמות מקצועית שונות, את ליגת העל הקזחית והגביע הקזחי. בעת היותה חברה, פדרציית הכדורגל של קזחסטן לא תורשה להשתתף בתחרויות בינלאומיות רשמיות לנבחרות לאומיות, ולכן בסוף אמצע 1992 ואפריל 1994 היא השתתפה בתחרויות אזוריות, יחד עם חבריה לשעבר במרכז אסיה של ברית המועצות מאוזבקיסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן וטורקמניסטן. בשנת 1994 פדרציית הכדורגל של קזחסטן לבסוף התקבלה כחברה מלאה בפיפ"א ובקונפדרציית הכדורגל של אסיה. ההחלטה להצטרף לקונפדרציית הכדורגל של אסיה הוחלטה על ידי הצבעה. משחק הנבחרת הראשון עם קבוצה שמחוץ למרכז אסיה התקיים בחודש דצמבר 1995. באותה השנה אולג ליטוויננקו שמייצג את קזחסטן הוכר כשחקן הטוב ביותר באסיה (לחודש אוקטובר).
בשנת 2000, פדרציית הכדורגל של קזחסטן נהייתה מועמדת לחברות באופ"א, והיא קיבלה את חברות המלאה שלה שנתיים מאוחר יותר.
בגיר (חברה)
בגיר הייתה חברה ישראלית לייצור מכנסיים וחליפות מיסודה של פולגת. רשת החנויות שהקימה ממשיכה לפעול בבעלות משפחת רייך.
היסטוריה
עם הקמתה של חברת הטקסטיל פולגת הוחלט גם להקים מפעלים שייצרו מוצרים מוגמרים מתוצרת המפעל, ובין השאר הוחלט על הקמת בגיר לייצור מכנסיים וחליפות. מפעל בגיר החל לפעול בשנת 1970 והיה המפעל הגדול הראשון בישראל לייצור חליפות ומכנסיים. מפעל החברה נחנך רשמית בתחילת 1971. בשנת 1976 אושרה על ידי מרכז ההשקעות הרחבת המפעל. בשנת 1979 הקימה החברה את מפעל "ליידי בגיר" לייצור חליפות לנשים. בשנת 1983 בקשה החברה לבצע הנפקה של 20 מיליון דולר בבורסה לניירות ערך, על פי שווי של 80 מיליון דולר, אולם הירידות בבורסה מנעו את ההנפקה.
בראשיתו, כמעט כל תוצרת בגיר הופנתה לייצוא לאירופה, תוך ניצול העבודה הזולה יותר בישראל. אחד הקניינים הגדולים מבגיר היה מרקס אנד ספנסר. תוצרת המפעל הגיעה בשנת 1972 ל-70,000 חליפות ו-250,000 מכנסיים, שיוצרו על ידי כ-500 עובדים. בשנות ה-70 החברה שלטה כמעט באופן מוחלט בשוק אופנת העלית בישראל. ב-1987 כ-85% מתוצרת בגיר הייתה לייצוא. בשנת 1973 זכה המפעל בפרס קפלן ובשנת 1978 קיבל פרס ייצוא מנשיא המדינה. בשנת 1979 רכשה מפעל ללבני נשים בירושלים בשם "לבני פרינה" ושינתה את שמו ל"ירולין" (שילוב של ירושלים לינג'רי). בשנת 1984 חנכה בגיר מפעל באנגליה.
החברה ייצרה בין השאר דגמים של פייר קרדן. הקשרים עם קרדן נסתיימו בשנת 1977 במה שנחשד ככניעה לחרם הערבי. במקומו, חתמה בגיר על הסכם עם המעצב וילהלם ואן דייק.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הקימה מפעלים בירדן ומצרים עם שותפים מקומיים, עקב עלויות הייצור הנמוכות שם.
בסוף 2001 נכנסה החברה לתהליך של ארגון מחדש ופיטרה כ-700 עובדים במפעלה בקריית גת. הסיבה לארגון מחדש הייתה ירידת מחירים באירופה, מכסים שהוטלו על תוצרתה ועלייה בעלויות הייצור בישראל. בשנת 2004 הקימה החברה מפעל לייצור חליפות בסין. בסוף 2004 מכרה חברת "כלל תעשיות", שהייתה בשליטת נוחי דנקנר, את פולגת, חברת האם של בגיר, לצבי בארינבוים. בתחילת 2005 מכרה בגיר את חלקה בחברת הבת המפסידה שלה, גוני פולגת, לשותפה הטורקי. בהמשך אותה שנה הונפקה חברת בגיר בבורסה. במאי 2007 מכרה בגיר את כל פעילותה לחברת "בגיר אינטרנשיונל", שותפות של בגיר וקרן פימי. בתחילת 2008 סגרה בגיר את פולגת טקסטיל.
בשנת 2011 סבלה החברה מהפסדים כבדים. באוקטובר 2011 נכנסה חברת הבת, בגיר גרמניה, שריכזה את מכירות בגיר בגרמניה, להליך פירוק. באפריל 2014 הונפקה החברה בבורסת לונדון בשם "בגיר גרופ". זמן קצר לאחר מכן ירדו מניותיה בצורה חדה ואיבדו את רוב ערכן. בסוף 2017 הודיעה שחברה סינית תשקיעה בחברה, אך הדבר לא יצא לפועל.
באפריל 2020, בעקבות משבר הקורונה, הודיעה החברה כי היא נכנסת להליכי חדלות פירעון. מניות החברה חדלו להיסחר בבורסת לונדון.
רשת חנויות
בסוף שנות ה-70 הקימה פולגת רשת חנויות שמכרו את מוצרי בגיר, ליידי בגיר ושאר החברות של פולגת. בשנת 1988 נמכרה תשלובת פולגת לכלל תעשיות ועשור לאחר מכן נמכרה הרשת לקבוצת גולף א.ק.. מיד אחר כך פתחה בגיר נקודות מכירה בתוך סניפי המשביר לצרכן. בשנת 2006 השיקה בגיר רשת חנויות משלה. בשנת 2012 נמכרו רשת החנויות והמותג בגיר למשפחת רייך.
מערכת העיכול
מערכת העיכול היא מערכת איברים בגוף בעלי חיים אשר קולטת מזון, מפרקת חלק ממנו ופולטת את השאריות כפסולת מוצקה.
במרבית בעלי החיים בנויה מערכת העיכול כצינור הכולל מספר רב של קטעים ובו פתח כניסה אחד למזון בדמות הפה, ופתח יציאה אחד לפסולת בדמות פי טבעת ביונקים או פתח ביב בעופות. אולם קיימים גם בעלי חיים פשוטים שבהם מערכת העיכול בנויה רק ממספר קטן של רקמות מסוגים שונים וקיים בה פתח יחיד המשמש הן לקליטת המזון והן לפליטת הפסולת, כמו בעלי חיים ממחלקת ההידרתים.
מלבד צינור העיכול בו מתעכל המזון, שייכים למערכת העיכול גם איברים אחרים שתפקידם להפריש לתוך צינור העיכול חומרים המשתתפים בתהליך העיכול, למשל הכבד, כיס המרה והלבלב.
מערכת העיכול שונה אצל בעלי חיים שונים בהתאם להרכב התזונה של בעל החיים. כך, לדוגמה, אצל בעלי חיים שתזונתם מורכבת מחומרים בעלי תכולה גבוהה של תאית, מצויים מספר קיבות ומספר מעיים עיוורים מפותחים, המאפשרים פירוק של תאית, ואילו בבעלי חיים טורפים מצויה קיבה בעלת קיבולת קטנה ביחס לגוף, ומעיים עיוורים מנוונים.
מערכת העיכול באדם
אורכה הכולל של מערכת העיכול של האדם הוא כ־9 מטרים והיא כוללת את הרכיבים הבאים: הסרעפת, המהווה חלק ממערכת הנשימה, מפרידה בין חלל החזה לבין חלל הבטן. בגובה החוליה T10 הוושט עובר דרך בנקודת החיבור בינו לבין הקיבה.
איברים נוספים המהווים חלק ממערכת העיכול אך לא חלק מצינור העיכול הם הכבד, המרה והלבלב שמפרישים חומרים שונים המסייעים בתהליכי העיכול.
דופנות מערכת העיכול בנויות מארבע שכבות רקמה, המצפות אותה לכל אורכה: שרירי המערכת: ===מצבים פתולוגיים של מערכת העיכול באדם === (רשימה חלקית)
מערכת העיכול אצל מעלי גירה
אצל מעלי הגירה הקיבה מחולקת לארבעה מדורים: הכרס, בית הכוסות, ההמסס ("קיבת העלעלים"), והקיבה האמיתית ("קיבת המיצים"). מבנה זה נועד להבטיח פירוק מרבי של המזון הצמחי וניצול תוצרי העיכול.
חוקת יוגוסלביה (1974)
חוקת יוגוסלביה בשנת 1974 הייתה החוקה הרביעית והאחרונה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, אשר נודעה כחוקה הארוכה בעולם. היא נכנסה לתוקף ב-21 בפברואר. החוקה דגלה בניהול עצמי מבחינה כלכלית, ומבחינה מנהלית באוטונומיזציה של הרפובליקות.
העיקרון הראשון בחוקה הוא יצירת המושג "אומות יוגוסלביה", כינוי לעמים ביוגוסלביה. לראשונה, העמים הובדלו מהרפובליקות; לדוגמה, על פי החוקה סרבים יכלו לגור בקרואטיה. העיקרון נבע מזכות ההגדרה העצמית, והסביר שלכל אומה יש זכות לפרישה מיוגוסלביה ולהקמת מדינה עצמאית, אך למעשה החוקה לא כללה שום מנגנון שאפשר לכך לקרות. בנוסף, יצירת המושג "לאומי יוגוסלביה" ככינוי לתושבים שארץ מולדתם נמצאת מחוץ לגבולות יוגוסלביה; לדוגמה, האלבנים בקוסובו - להם לא הייתה זכות להגדרה עצמית.
החוקה החליפה שיטות דמוקרטיה ישירה, שהונהגו דרך בחירות ישירות לגופים המחוקקים, במערכת מתוחכמת של גופים ייצוגיים שנבחרים על ידי מעגלים חברתיים שונים.
החוקה הגדירה את המחוזות וויבודינה וקוסובו כאוטונומיים. בנוסף, היא צמצמה את מספר החברים בנשיאות יוגוסלביה מ-23 ל-9, הגדירה את תפקידה וקבעה שיחויב הייצוג השווה לשש הרפובליקות ולשני המחוזות האוטונומיים בה. בנוסף, החוקה הכריזה על טיטו כנשיא עד מותו. עם כותבי החוקה נמנה הפרופסור היהודי ליאון גרשקוביץ' מזאגרב.
ספורטק כפר סבא
פעילות
בשנת 2011 הוחלט להקים בספורטק אזור ובו סלים בגבהים שונים, במטרה להסיר חסמים המגבילים ילדים ובני נוער במשחק הכדורסל.
בכל קיץ מתקיים בספורטק פסטיבל שנתי, העוסק בפעילויות ספורט ואקסטרים, והמציע לקהל הרחב אטרקציות כגון הופעות קרקס, מתקני שעשועים מתנפחים, הרקדות ומשחקי כדור.
CamStudio
CamStudio היא תוכנה חופשית בקוד פתוח ללכידת תצלומי מסך בווידאו. התוכנה מצלמת את המסך בפורמט AVI של מיקרוסופט, אדובי פלאש או SWF של מקרומדיה. התוכנה נכתבה בשפת-C++.
היסטוריה
התוכנה הוצגה לראשונה באוקטובר 2001, כתוכנה בקוד פתוח מאת RenderSoft. רישיון הקוד הפתוח הומר לרישיון הציבורי הכללי של גנו בדצמבר 2002 עם שחרור גרסה 1.8. ב-2003 התוכנה נרכשה על ידי eHelp Corporation, שהייתה בעלת מוצר מתחרה, RoboDemo (שכיום נקרא Adobe Captivate). החברה שחררה את גרסה 2.1 של CamStudio ברישיון פרטי והסירה את היכולת ליצור קובצי SWF. לאחר מכן אדובי רכשה את החברה.
הפיתוח של CamStudio בגרסה 2.0, הגרסה האחרונה שהייתה בקוד פתוח, נמשך, ובספטמבר 2007 יצאה גרסת בטא 2.5.
שרה קונור
היא גולמה בסרט הראשון והשני על ידי השחקנית לינדה המילטון, על ידי לנה הידי בסדרת הטלוויזיה, ועל ידי אמיליה קלארק בסרט החמישי - שליחות קטלנית: ג'נסיס.
סדרת סרטי שליחות קטלנית
מעט מאוד ידוע על חייה של שרה לפני 12 במאי 1984. הסרט הראשון לא מספק מידע לגבי גילה או תאריך הלידה שלה, אם כי על פי התסריט המקורי היא הייתה בת 19. הסרט מתקיים ברובו סביב התאריכים ה-12–14 במאי, על סמך המידע הזה ועל סמך התסריט, ניתן להעריך כי שרה נולדה בין 15 במאי 1964 ל-11 במאי 1965.
בסרט שליחות קטלנית 2, הפסיכולוג שלה מציין כי היא בת 29. בסרט עצמו בנה, ג'ון קונור היה בן 10 (נולד ב-28 בפברואר 1985). בהתאם למידע הזה תאריך הלידה של שרה הוא בין 1 במרץ 1965 ל-27 בפברואר 1967, דבר אשר הופך אותה לבת 17–19 בסרט הראשון.
סטפן קרסובסקי
לאחר מלחמת העולם השנייה פיקד על כוחות האוויר הסובייטיים במזרח הרחוק, מוסקבה וצפון קווקז. הוא גם נכלל בין קבוצת הבוחנים הראשית של משרד ההגנה.
קישורים חיצוניים
סטפן קרסובסקי - ברשימת הגיבורים של ברית המועצות
Galanz
גאלאנץ (בסינית מפושטת: 格兰仕; בפיניין: Gélánshì) הוא תאגיד טכנולוגיה סיני העוסק בייצור מכשירי חשמל ביתיים.
החברה מעסיקה כ-50,000 עובדים, ב-13 חברות בת ומפעילה כ-52 סניפים בסין, הונג הונג, יפן, קוריאה, אירופה ואמריקה הצפונית.
המטה הראשי של החברה נמצא בעיר גואנגדונג, סין.
היסטוריה
גאלאנץ הוקמה בשנת 1978 על ידי ליאנג צינדה (Liang Qingde) כחברה למסחר בנוצות ברווז.
בשנת 1992, החלה בייצור ומכירה של מכשירי מיקרוגל לשוק הסיני.
בשנת 1993, החלה בייצור של כ-10,000 מכשירי מיקרוגל כחלק מניסוי.
בשנת 1998, הפכה החברה ליצרנית מכשירי המיקרוגל הגדולה בעולם, כשנתח השוק העולמי שלה עומד על כ-40 אחוזים.
בשנת 1999, היקף הייצור והמכירות של החברה חצה את רף ה-6 מיליון יחידות.
בשנת 2000, החלה בייצור ומכירה של מזגנים. בשנת 2002, החלה בייצור ומכירה של תנורים חשמליים.
בשנת 2007, החלה בייצור ומכירה של מוצרי קו לבן: מקררים, מכונות ומייבשי כביסה ומדיחי כלים.
בשנת 2009, הפכה החברה ליצואנית הסינית הגדולה ביותר של תנורים חשמליים.
בשנת 2014, דורגה על ידי צ'יינה דיילי (ChinaDaily) כאחת מיצרניות מכשירי החשמל המובילות בסין.
בשנת 2021, הפכה לבעלת השליטה בחברת ווירלפול (Whirlpool).
בתאריך 29 במאי 2021, נשלח לחלל תנור המיקרוגל הראשון בעולם שפותח על ידי גאלאנץ.
ג'בונטה גרין
ג'בונטה גרין (באנגלית: Javonte Green; נולד ב-23 ביולי 1993) הוא כדורסלן אמריקאי-מונטנגרי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בשיקגו בולס מ-ליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
גרין שיחק במשך ארבע עונות ברדפורד היילנדרס. גרין עלה לחמישייה כ, עם ממוצעים של 10.2 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-1.4 חטיפות למשחק ונבחר לחמישיית הפרשמנים של אזור הביג סאות'. כ, העונה המלאה הראשונה שבה פתח בחמישייה, גרין הוביל את ההיילנדרס עם 14.6 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של האזור. בעונת ה שלו הוא נבחר לחמישייה הראשונה של הביג סאות' לאחר שהעמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק וקובע שיא מכללה החטיפות לעונה אחת, 68. כ, גרין העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 9 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות ושוב נבחר לחמישייה הראשונה של האזור, וגם נבחר לשחקן ההגנה של השנה. גרין סיים את קריירת המכללות שלו כשיאן הקריירה של רדפורד בריבאונדים (1,064), חטיפות (245) ומשחקים ששיחק (133) ושני בכל הזמנים בנקודות, עם 1,911. ב-28 בנובמבר 2021 מספר 2 שלו הוצא לגמלאות על ידי המכללה.
מרין פייקסגלגו (2015–2016)
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2015, גרין חתם במרין פייקסגלגו מהליגה הספרדית השלישית, LEB Plata. בעונתו המקצועית הראשונה, גרין העמיד ממוצעים של 18 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק ונבחר ל-MVP של הליגה.
פלקנסטרו טריאסטה (2016–2018)
גרין חתם בפלקנסטרו טריאסטה מהליגה השנייה באיטליה, סרייה א'2, ב-11 ביולי 2016. הוא העמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.4 חטיפות ב-45 משחקים עם טריאסטה במהלך עונת 2016/17. הוא המשיך בטריאסטה לעונה נוספת, בה השיג ממוצעים של 18.1 נקודות, 7.1 ריבאונדים, 1.4 אסיסטים ו-2.3 חטיפות (מקום ראשון בליגה) למשחק. בתום העונה, גרין זומן לסגל ליגת הקיץ של פיניקס סאנס.
רטיופארם אולם (2018–2019)
גרין חתם ברטיופארם אולם מהבונדסליגה הגרמנית ב-25 ביולי 2018. גרין העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 1.6 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק ב-51 משחקים בליגה וביורוקאפ.
בוסטון סלטיקס (2019–2021)
גרין הוזמן לשחק בליגת הקיץ 2019 במדי בוסטון סלטיקס. הוא שיחק בכל חמשת משחקי הסלטיקס והעמיד ממוצעים של 10.8 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.8 חטיפות. הסלטיקס החתימו את גרין על חוזה לשנתיים עם שכר מובטח חלקית לעונה הראשונה. לאחר שהעמיד ממוצעים של 9.3 נקודות (ב-80% מהשדה) ו-4.0 ריבאונדים ב-14.1 דקות למשחק בקדם העונה, גרין נבחר לסגל הסופי של הסלטיקס לעונת 2019/20. גרין ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-25 באוקטובר 2019 מול טורונטו ראפטורס, כששיחק בחמש השניות האחרונות של המחצית הראשונה בניצחון 112–106. ההופעה הפכה אותו לבוגר רדפורד הראשון ששיחק במשחק NBA. גרין קלע את הנקודות הראשונות שלו בקריירה ב-7 בנובמבר 2019 מול שארלוט הורנטס, וסיים את המשחק עם 12 נקודות ב-5 מ-9 מהשדה בניצחון 108–87 של הסלטיקס. גרין פתח לראשונה ב-NBA ב-3 בפברואר 2020 מול אטלנטה הוקס, ולקח 3 ריבאונדים עם אסיסט אחד ללא נקודות ב-18 דקות משחק. ב-25 באוגוסט 2020, גרין עבר פרוצדורה ארתרוסקופית מוצלחת בתיקון קרע קטן במניסקוס של ברך ימין והחמיץ את הפלייאוף. בנו נולד למחרת, 26 באוגוסט 2020.
קריירה בנבחרת הלאומית
גרין מחזיק באזרחות כפולה, של ארצות הברית ומונטנגרו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו ב-2017 במהלך מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019, והעמיד ממוצעים של 11 נקודות, 4.5 ריבאונדים וארבע חטיפות בשני משחקים.
אליהו רומנוב
אליהו רומנוב (נולד ב-10 בדצמבר 1922) הוא צלם ומומחה ישראלי לצילומי אוויר ולקרטוגרפיה.
קורות חיים
רומנוב נולד בירושלים בשנת 1922. שירת כנוטר בחיל האוויר המלכותי הבריטי עד שנת 1945.
למד בירושלים והתמחה בטופוגרפיה, מדידות ושרטוט.
את ילדותו עשה בבית הכרם. בגיל 12 נשלח לשנה לבית הספר החקלאי בבן שמן ואחר כך חזר לירושלים ולמד בבית הספר "מעלה". מטעם "מחנות העולים" נשלח להדרכה בעיר וחי בקומונה ,ועבד עם חבריו כפועלי בניין ועזרו בבניית מחנה סרפנד (צריפין) עבור הצבא הבריטי.
בהמשך נשלח למשימות מיפוי במדינות רבות בעולם. והקים וניהל את חברת "פנטומפ" למיפוי מדויק מתצלומי אוויר.
פעילותו הצבאית
בגיל 16 גויס להגנה על ידי אליהו גולומב. (חבר המפקדה הארצית של ההגנה). תפקידו הראשון היה "אתת" – שיגור אותות בלילה ממגדל המים של שכונת בית וגן. המ"פ היה אז אפרים קצ'לסקי (קציר, נשיא המדינה), ומפקד האזור היה יגאל סוקניק (פרופ' ידין).
בגיל 18 נשלח להכשרה בקיבוץ נען. שם עסק בעבודות חקלאיות ובשמירה.
שירת ביחידה חדשה של נוטרים יהודיים לשמירה במתקנים בריטיים כמו בסיס R.A.F. ושדה התעופה עטרות. בין השנים 1942-1943 עבר קורס מתקדם בשדה התעופה הבריטי בכפר סירקין. בסיום הקורס מונה למפקד יחידת הנוטרים בתחנת DF (תחנת מעקב) שעל הכרמל. מתחנת הDF שעל הכרמל נשלח לשדה התעופה הבריטי בעקיר (תל נוף) בדרגת סרג'נט.
אחר כך היה מפקד יחידת הנוטרים בסטלה מאריס. ב-1945 שוחרר משירותו כסרג'נט וב 1946 הועסק בהגנה בתפקיד קצין התכנון של מחוז ירושלים.
בשנת 1949 עבר קורס קצינים.
עם הקמת צה"ל שימש בתפקידים בכירים במכון הפוטוגרמטרי הראשון שקם בירושלים. שירטט בשנת 1948 את תוואי הקו הירוק במפת ירושלים. הכין את תיקי המודיעין האישיים על ראשי הכנופיות שפעלו במרחב ירושלים. השתתפותו בפעולת מחלקת הל"ה בוטלה ברגע האחרון.
בהמשך היה הצלם האווירי הראשון של צה"ל.
פעילותו המקצועית
בזמן לימודיו עבד במשרדו של מקסימליאן רומנוב, אצלו למד את רזי ההנדסה האזרחית: טופוגרפיה, שרטוט, מדידות.
ב 1946 השתתף בקורס צילום והפך למדריך צילום במחוז ירושלים.היה צלם בכיר ב"הגנה" וצלם מקצועי. בתפקידיו היה עליו להכין צילומי פורטרט לצורכי מודיעין. ולהכין את תיקי הכפרים הערביים בסביבות ירושלים, צילומי אתרים אסטרטגיים, צילומים פנורמיים ומפות שטח מתצלומי אוויר.
בעקבות ניסיונו הרב הוטל עליו להקים יחידת שירות מפות וצילומים בחזית המרכז (במבנה ה"טיגרט" של המשטרה הבריטית ברמלה). כשהועבר לחטיבת אלכסנדרוני, הקים גם בה מחלקת שירות וצילומים של החטיבה. וכן עבר קורס קצינים.
עם שחרורו מצהל הצטרף ל"מכון לפוטוגרמטריה ירושלים" בניהולו של המודד זלמן ליף ובניהולו הטכני של מייג'ור אלכסנדר גליק (איש צילומי ה ps המנדטוריים). המכון שכן בבניין רטיסבון. אליהו הקים שם את מעבדת הצילום. הוא היה המומחה על מכונות wild השווייצריות, שנחשבו בזמנן לפאר הטכנולוגיה. אליהו עבד בו מ 1949 ועד 1964.
אליהו היה הצלם האווירי הראשון במדינה. הוא הצטרף לטיסות של מומחי KLM, חברת התעופה ההולנדית, שהפעילה יחידה לפוטוגרמטריה שעסקה בכיסוי כל הארץ בצילומי אוויר.
במטוס הדקוטה הייעודי הותקן מתקן להצבת המצלמה האווירית הכבדה. מיד לאחר הצילומים עסק בפיתוח הפילמים במעבדה בשדה דב. לאחר פיתוח הסרטים הדפיס את הצילומים לרצף של כל פני השטח.
הידע הרב שרכש בתחום הפוטוגרמטריה, הפך אותו למומחה בתחום זה בצה"ל. הוא אף כתב ספר הדרכה לשימוש במצלמה אווירית.
בעיסוקיו עסק אליהו במשימות שדה רבות: ממדידות בפועל למיפוי יישובים חדשים, לבניית מוביל המים הארצי, לפריצת דרכים חדשות בגליל ובנגב, לאיתור קרקעות לחקלאות, ולליקוט מידע לביצוע מחקרים ועוד.
בזכות הידע הרב שלו נבחר להכשיר את אנשי מחלקת המדידות הארצית לעבודה במעבדת צילום ובצילום אווירי.
גם בשירותו במילואים המשיך להעמיד את הידע המקצועי שלו לרשות צה"ל וגם הכשיר את דור ההמשך בחיל האוויר ביחידת תצלומי אוויר ומיפוי פוטוגרמטרי.
התמחותו בצילום קרטוגרפיה, הובילה אותו להקמת חברת "פנטומפ" לביצוע תצלומי אוויר. החברה עסקה בייצור מפות פוטוגרמטריות מצילומי אוויר, בתהליכים הבאים:
פעילות התנדבות ב"ליונס"
ב-1982 הצטרף כמתנדב בארגון "ליונס" ומשתתף בפעילויות עד היום. הפעילויות המרכזיות של הארגון הן מאבק בעיוורון, מאבק בסוכרת, מאבק בשימוש בסמים באמצעות חינוך בני נוער, חילופי נוער, ופעילות הקרן לעזרה בינלאומית.
תעלומת התצלומים ממנזר נוטרדאם בירושלים
לפני שנים אחדות בעת שיפוץ שנערך במוסך בנוטרדאם דה ז'רוזלם בירושלים התגלה אוסף מתקופת מלחמת השחרור, המונה כ-200 תשלילי זכוכית ועליהם מגובבים מאות תצלומים, מרביתם דיוקנאות ותמונות משפחתיות של יהודים מסוף המאה ה-19 ועד שנות החמישים של המאה העשרים. האוסף הגיע לבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה של המסדר הדומיניקני ומשם הועבר ליד יצחק בן-צבי. במשך תקופה ארוכה נערכה פעילות בניהול בית יד בן צבי לבקש את עזרת הציבור לנסות לזהות את הדמויות המצולמות, במטרה למצוא קצה חוט לקשר בין המצולמים ואולי גם רמז לנסיבות איסוף התמונות והעתקתן על לוחות הזכוכית.
פתרון התעלומה
רק לאחר מספר חדשים נמצא פתרון התעלומה בפגישה עם אליהו רומנוב.
רומנוב וניצולת שואה בשם אליזבט ורקוני עבדו במכון לצילומי אוויר בירושלים.
באותה תקופה היא גרה במעברה לעולים במנזר נוטרדאם. במנזר הייתה מעבדת צילום והיא החליטה להשלים את המשכורת על ידי הכנת רפרודוקציות לאנשים בירושלים. היא אספה מהם תמונות משפחתיות שהיו יקרות להם אך היו קרועות ומקומטות. אליזבט הציעה שהיא תתקן ותשפר אותן. את עבודת הריטוש והפיתוח של התמונות עשו אליזבט ורומנוב במעבדת הצילום של המנזר.
197 לוחות הזכוכית עם למעלה מאלף תמונות נשמרו בארגזים במרתפי המנזר במשך עשרות שנים, עד שהתגלו לאחר כ-50 שנה.
איליושין Il-62
איליושין Il-62 (ברוסית: Ил-62, באנגלית: Ilyushin Il-62) הוא מטוס נוסעים סילוני צר-גוף לטווח ארוך, מתכנון של יצרנית המטוסים הסובייטית איליושין.
פיתוח
תכנון המטוס החל בשנת 1960 בהתאם לדרישת חברת אארופלוט לקבלת מטוס המסוגל לטוס לקובה וחברובסק ללא חניית ביניים. הטיסה הראשונה בוצע בשנת 1963 ובשנת 1967 החל המטוס בטיסות נוסעים סדירות. למעט 5 מטוסים ראשונים שנבנו במוסקבה כל יתר המטוסים נבנו במפעל לייצור מטוסים בעיר קאזאן. במשך שנים המטוס היה המטוס הרשמי של ראשי ברית המועצות. ייצור סדרתי של המטוס הופסק בשנת 1995.
מפעילים
המפעיל העיקרי של המטוס הייתה חברת התעופה הסובייטית אארופלוט. כמו כן 81 יחידות נמכרו לחברות זרות, בעיקר למדינות הגוש הסובייטי.
לקראת תחילת שנות ה-90 המטוס נהיה מיושן לעומת המטוסים המודרניים, וצריכת דלק לנוסע הייתה גבוהה לעומת מטוסים מתקדמים. במחצית השנייה של שנות ה-90 החל תהליך הוצאת המטוסים משירות ובשנת 2005 המטוס האחרון שהיה בשימוש באארופלוט הוצא משירות ופורק.
פולגארדי
פולגארדי (בהונגרית: Polgárdi) היא עיר בהונגריה, הנמצאת כ-12 ק"מ מאגם בלטון. בנוסף, היא מהווה אתר תיירותי פופולרי.
תולדות היישוב
אזור אגם בלטון היה ידוע כאתר מרפא עוד בתקופת האימפריה הרומית. העיר הוקמה בתקופה זו. בימי הביניים באזור היו קיימים שלושה יישובים. האזכור הראשון לפוגארדי היה בשנת 1277. בזמן המלחמות עם הטורקים האזור סבל מלחימה מתמשכת ומיסים גבוהים. בתקופה זו רוב התושבים עזבו את העיר.
במהלך המאה ה-19 התחילה פריחה מחודשת של האזור.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נמצא באזור אוצר מתקופת האימפריה הרומית.
דוריט הקטנה (סרט)
בסרט מככבים דרק ג'קובי בתפקיד ארתור קלנהם ושרה פיקרינג בתפקיד איימי דוריט. צוות גדול של שחקני קולנוע ותיאטרון בריטים נאסף לגלם את שלל הדמויות שברומן. בהם אלק גינס, סיימון דורמנדי, ג'ואן גרינווד, רושאן סת', מרים מרגוליס, סיריל קיוזק ומקס וול.
הפקה
הסרט נמשך 360 דקות והוא יצא לאקרנים בשני חלקים שאורך כל חלק כ-3 שעות. שם החלק הראשון היה "Nobody's Fault" (איש אינו אשם), שמרמז על אחד השמות שדיקנס הציע לרומן המקורי. חלק זה מגולל את סיפורו של ארתור קלנהם, ומביא את האירועים מנקודת מבטו. החלק השני שנקרא "Little Dorrit's Story" (סיפורה של דוריט הקטנה) מציג את אותם אירועים מנקודת המבט של הגיבורה, איימי דוריט. שני החלקים החופפים בחלקם משלימים את התמונה המלאה.
חברת ההפקה "Sands Films" מופעלת על ידי הבמאית כריסטין אדזרד ובעלה ריצ'רד ב. גודווין. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר: שחקן המשנה הטוב ביותר לאלק גינס, ופרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור כריסטין אדזרד. הסרט יצא בפורמט DVD בבריטניה ב-27 באוקטובר 2008.
רוי מילר
רוי מילר (נולד ב-14 באוקטובר 1979) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
רוי מילר נולד בוואטנשייט, בצפון וסטפאליה שבגרמניה. אמו יהודייה ואביו גרמני נוצרי. הם הכירו בישראל בשנות ה-70. כשהיה בן שלוש וחצי עלה עם הוריו לישראל. בתחילה התיישבו בפרדס חנה-כרכור, משם הגיעה אמו, אחר-כך גדל בחדרה. בכיתה ד' נסע עם הוריו למשך שנתיים לגרמניה, ומאז שובו הוא חי בישראל. למד בתיכון גן שמואל בקיבוץ גן שמואל. רקד בסטודיו למחול של יהודית שווייצר. בצה"ל שירת במשך ארבע שנים וחצי כלוחם בשייטת 13. חברו לשירות היה הזמר עידן רפאל חביב.
מילר השתחרר ב-2003, ובתום שירותו הצבאי טייל במשך שנה וחצי בחו"ל. את לימודי המשחק החל בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין בשנים 2004–2007. במהלך לימודיו הדריך קבוצות נוער בתיאטרון במסגרת הקהילתית בשכונת התקווה. השתתף בפסטיבל אוליב הבינלאומי לבתי ספר למשחק שנערך בקורסיקה וזכה במספר מלגות. בין חבריו לכיתה היו יפתח אופיר, אסף בן שמעון, יובל ינאי, ארז דריגס, עדי בילסקי, שראל פיטרמן ויעל טל.
תיאטרון
בתום לימודיו שיחק מילר במדיטק בהצגה "קרשינדו ואני", בבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי, שעיבדה את הרומן פרי עטה של דבורה עומר.
הוא שיחק ב"חלום ליל קיץ", בבימויה של דפנה רובינשטיין, בתיאטרון תמונע בתפקידים של דמטריוס וציף.
ב-2008 הצטרף ללהקת שחקני הבימה. בהפקה הראשונה "דור שלישי", קופרודוקציה בין הבימה לשַאוּבִּיהנֶה ברלין, בבימויה של יעל רונן. בהצגה שיחקו ארבעה שחקנים ישראלים, ארבעה ערבים ישראלים וארבעה גרמנים. המחזה הוא תוצר של רונן והקבוצה לאחר סדנה בת חודש, והוא דן במשולש הזה ובהשקפות השונות מנקודת מבט של הדור השלישי לשואה. השחקנים שיתפו בסיפורם האישי, ובסיום ההצגה נערך שיח עם הקהל. הצגת הבכורה הייתה בפסטיבל הלה בגרמניה. ההצגה השתתפה בפסטיבלים רבים באירופה, בדנמרק, שוודיה, פורטוגל ואיטליה.
מילר השתתף בפרויקט "פוסט טראומה", קופרודוקציה בין הבימה לשאושפילהאוס דיסלדורף, בהדרכתו של שלומי מושקוביץ ובבימויה של דדי ברון. מילר שיחק ב"השחף" של צ'כוב, בבימויו של רמי הויברגר. הוא גילם את דמותו של מדבדיינקו, בעלה של מאשה (הילה פלדמן) שמאוהבת בקוסטיה (מיכאל מושונוב). אחר-כך שיחק ב"מסילה לדמשק", פרי עטו של הלל מיטלפונקט, בבימויו של אילן רונן. הוא גילם את דמותו של ארץ` ואת ג'ון, קצין בריטי. איתו שיחקו יבגניה דודינה, הילה פלדמן ויוסף סוויד.
מילר שיחק בהצגה "רומיאו ויוליה That bitch can be part of me", סיפור על מאבק שליטה על מועדון בעיר, בבימויו של מיכאל רונן. הוא גילם את דמותו של טיבאלט מבית קאפולט, נביא קפיטליסטי. לצידו שיחקו מיכאל מושונוב, רונה פרומצ'נקו, הילה סעדה, ליאל דניר, יוסף סוויד ורועי אסף. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל ישראל 2010, ובהמשך בהאנגר תיאטרון גשר. ב"לרקוד ולעוף" מאת רשף לוי ובבימויו של אלון אופיר. ב"קוויאר ועדשים" - בתפקיד הברון צ'יוצ'ייה, בבימויו של מוני מושונוב.
ב-2012 החל לשחק בתיאטרון החאן בהצגה "גברים". מחזה מאת אמיר דוליצקי וזאב קלאתי, בתפקיד הרווק, לצדם של נילי רוגל, אריה צ'רנר ואריאל וולף.
ב-2013 שיחק ב"הבימה" בהצגה "אם הבית" את דוד, מאת הלל מיטלפונקט, בבימויו של אלון אופיר. ב"הסוחר מוונציה" בבימויו של אילן רונן, בתפקיד בסאניו, לצדם של יעקב כהן, אביב אלוש, הילה פלדמן ורינת מטטוב. ב"הדה גאבלר", בבימויו של כפיר אזולאי, בתפקיד איילרט לבבורג. ב"ונוס בפרווה" - קומדיה אפלה לשניים, שכתב דייוויד אייבס כעיבוד לספרו של לאופולד פון זאכר-מאזוך, הוא מגלם את תומאס, במאי צעיר שמחפש שחקנית לעיבוד שעשה לרומן האירוטי, לצדה של ליאת אקטע.
החל מ-2014 משתתף בהצגה "הכיתה שלנו", מחזה פולני מאת טדאוש סלובודזיאניק, בבימויו של חנן שניר בהפקה שהיא קופרודוקציה בין הבימה לקאמרי.
החל מ-2019 משחק בתיאטרון הבימה בהצגה "גבעת חלפון אינה עונה", שהיא עיבוד לסרט המצליח. בנוסף, החל מ-2020 משחק בהצגה "מצדה 1942", גם כן בהפקת תיאטרון הבימה.
קולנוע
ב-2012 שיחק בסרט "ברקיע החמישי" של דינה צבי-ריקליס, על פי ספרה של רחל איתן, המספר על בית יתומים בישראל של שנות החמישים. באותה שנה שיחק בסרט הזומבים של איתן גפני, "בשר תותחים".
בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". בסרטו של אופיר ראול גרייצר, "האופה מברלין", גילם מילר את דמותו של אורן.
ב-2017 השתתף בסרטו של שמוליק מעוז, "פוקסטרוט".
טלוויזיה
בשנים 2008–2010 השתתף מילר בשתי עונות של התוכנית "העוקץ" בערוץ 10 בהנחיית נמרוד הראל, עיבוד לתוכנית הבריטית "The Real Hustle". בתוכנית יזמו סיטואציות אמיתיות של עוקץ עם אנשים אמיתיים ובסופו של דבר החזירו להם את הכסף.
ב-2011 שיחק בסדרות "החברים של נאור" ו"עם סגולה".
ב-2012 השתתף בסדרה "נויורק" וגילם מילר יואב הטייס, בעלה של טליה מאור (מירב פלדמן). באותה שנה שיחק בסדרה "המרכז", בה גילם את דמותו של יוהאן, ד"ר לתאולוגיה שעולה לישראל מאוסטריה בשביל להתגייר (ערוץ 1).
ב-2014 השתתף בסדרות "רמזור", "עממיות" ו"אחת אפס אפס".
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של "בני ערובה" בערוץ 10, בתפקיד אליק.
החל מ-2018 משחק בסדרה "מלכות" את דמותו של גיא פרנסיס.
ב-2019 השתתף בסדרת הטלוויזיה "דוז פואה" של כאן 11.
בשנת 2020 גילם את דמותו של דוד אפוטה, בן זוגה של ענת אלימלך בסדרת הדרמה "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים" ששודרה בקשת 12. באותה שנה השתתף גם בסדרת הטלוויזיה "אבא מטפלת" של ערוץ TeenNick.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה "מלכת היופי של ירושלים".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד איתמר, חבר של דוד הגר בהתנחלות, בסדרת הטלוויזיה הקומית "חאנשי" ששודרה ב-HOT, לצידם של עליזה חנוביץ' והנרי וינקלר.
חיים אישיים
בשנת 2017 נישא לבת זוגו, שירי פדלון מילר.
ב-5 באפריל 2020 הביאו לעולם את ילדם, לוקא, בהליך פונדקאות. בנובמבר 2022 נולד לזוג ילד שני, לאחר הריון טבעי.
בית הקברות היהודי בשידלוב
בית הקברות היהודי של שידלוב (בפולנית: Cmentarz żydowski w Szydłowie) היה בית קברות של יהודי שידלוב בדרום פולין. הוא הוקם בשנת 1470. הוא נמצא קרוב לנחל צייקונץ, בצד הימני של הדרך המובילה משידלוב לחמיילניק. בית הקברות נהרס בימי מלחמת העולם השנייה. ההלווייה האחרונה התקיימה בו בשנת 1942. כעת שטחו מכוסה פרדסים ושדות פרטיים. מצבות ששרדו ממנו מוצגות בבית הכנסת של שידלוב. ייתכן שיש עדיין שרידי מצבות גם בשטח בית הקברות לשעבר.
צינוריר בונה
צִנּוֹרִיר בּוֹנֶה (בעבר: צינורן בונה; שם מדעי: Dendropoma petraeum) הוא מין של חילזון ימי ממשפחת הצינוריריים (Vermetidae).
אקולוגיה ואורח-חיים
קונכיות של מין זה יוצרות מבנה ייחודי בשם כרכוב - אזור מוגבה ברוחב 10–20 סנטימטרים ובגובה של 5–15 סנטימטרים בקצה הפונה לים של טבלאות גידוד. למבנים אלו חשיבות רבה להגנה בפני תהליכי בליה חופית בשל מפץ הגלים, ובשמירת מים על גבי טבלת הגידוד בעת שפל, ובכך מקטינים את סכנת ההתייבשות ליצורים החיים עליה. בשל יכולתו לעצב את בית הגידול ואת התנאים השוררים בו נחשב הצינוריר הבונה למין מהנדס סביבה.
הצינוריר הבונה ניזון מתרחיף על ידי סינון באמצעות זים המכוסה בריסים קטנים המזרימים מים אל תוך חלל הגלימה. לצינוריר אין שלב לרוולי פלאגי, כלומר, הצעירים הבוקעים מן הביצים זוחלים ישירות על המצע ונדבקים אל הסלע.
בשל קיומו של הצינוריר הבונה בעיקר בגובה מפלס הים, חוקרים משתמשים בנוכחות קונכיותיו בסלע כסמן לגובה מפלס הים בעבר או כעדות לתנודות טקטוניות. בישראל נעשה שימוש בגלעיני סלע המכילים קונכיות של צינוריר בונה על מנת לשחזר את תנאי האקלים במאות השנים האחרונות.
תפוצה
מחקרים גנטיים הצביעו על כך כי אוכלוסיית הצינוריר הבונה בישראל ובלבנון מהווה מין נפרד ושונה מהמינים הקיימים במערב ים-תיכון. מין זה היה מצוי בחופי ישראל עד לשנות התשעים של המאה ה-20, אך דעך עד להיעלמותו כמעט כליל בשנות האלפיים. הסיבה לדעיכת אוכלוסיות הצינוריר הבונה בחופי ישראל אינה ידועה עד כה.
עיכול
עיכול (או "תהליך העיכול") הוא תהליך המתבצע ביצורים הטרוטרופיים, חד-תאיים ורב-תאיים, והוא כולל פירוק אנזימתי של חומרי מזון אשר מקורם בסביבה. בסופו של התהליך, המזון או רובו מפורק לחומרים בעלי מולקולות קטנות, מסיסות במים, המוטמעות לתוך תאי הגוף. שם חלקן ישמשו כחומר גלם בתהליך חילוף החומרים, להפקת אנרגיה, וחלקן האחר ישמש לבניית תרכובות הדרושות לבניית התא עצמו.
ביצורים בעלי מערכת עיכול ומערכת הובלה, המולקולות הקטנות הנוצרות הן בעלות יכולת מעבר דרך דופן מערכת העיכול אל מערכת ההובלה וזו מעבירה אותן לתאים.
עיכול חוץ גופי אצל יצורים ירודים
ביצורים ספרופיטיים, כמו הפטריות, העיכול מתבצע מחוץ לגופם. יצרים אלה מפרישים אנזימי עיכול אל מחוץ לגופם והם מעכלים מולקולות אורגניות גדולות שמקורם בגופם של יצורים מתים. המולקולות הקטנות שנוצרות בתהליך פירוק זה, נקלטות לגוף הספרופיט. כך המצב גם בכל החיידקים. הפרשת אנזימי עיכול על ידי חיידקים ופרוטוזואה אל מחוץ לגופם היא פעולה שמביאה תועלת ליצורים המשמשים להם כפונדקאים. שתי דוגמאות הן החיידקים בטרמיטים וביונקים אוכלי-צמחים.
1. הטרמיטים ניזונים מעצה של צמחים, העשויה ברובה תאית. הטרמיטים עצמם אינם מסוגלים לעכל תאית משום שאינם מייצרים צלולאז, האנזים שמפרק תאית. אולם, במעיהם חיים פרוטוזואה המפרישים צלולאז. בסיום פעולתו של אנזים זה, התאית מפורקת למולקולות חד-סוכר, אשר בחלקן נספגות אל תאי הפרוטוזואה ובחלקן אל גופן של הטרמיטים.
עיכול חוץ-גופי אצל יצורים מפותחים
גם אצל נחשים ארסיים הארס מכיל גם פרוטאזות, המקילות על עיכול הטרף לאחר בליעתו, כנראה על ידי התחלה של פירוק החלבונים בשרירים והקלת העיכול לאחר בליעת הטרף לתוך מערכת העיכול של הנחש.
עיכול תוך-תאי
ביצורים חד-תאיים, דוגמת אמבה וסנדלית, פירורי מזון מוצק או טיפות נוזל נקלטים מהסביבה בתהליך הנקרא אנדוציטוזה. סביב פירור המזון נוצר קיפול של קרום התא, המוכנס כלפי פנים. אותו מקטע נסגר ומתנתק מקרום התא. כך נוצרת בועית מזון בתוך התא. זו מופרדת משאר חלקי התא על ידי הקרום. אנזימים מופרשים על ידי הציטופלסמה לתוך הבועית ומפרקים את תוכנה למולקולות קטנות, היוצאות מהבועית אל הציטופלסמה, לניצול על ידי התא. השאריות הבלתי מעוכלות מופרשות אל מחוץ לתא בתהליך הפוך, הנקרא אקסוציטוזה. גם הספוגיים מעכלים את מזונם בשיטה זו. בצדפות, חלקיקי מזון זעירים נקלטים מתוך המים על ידי סינון ומועברים אל תוך התאים של בלוטת העיכול בתהליך של אנדוציטוזה. שם פירורי המזון מפורקים על ידי אנזימים, עד קבלת מולקולות קטנות. אלו עוברות אל כל תאי הצדפה.
עיכול חוץ-תאי, תוך-גופי
בחסרי חוליות ירודים העיכול מתבצע בתוך שק בעל פתח אחד בלבד. בהידרה יש מערכת עיכול המשלבת עיכול חוץ-תאי ועיכול פנים-תאי. היא צדה את טרפה בעזרת זרועות הציד ומכניסה אותו, דרך הפתח היחיד, אל חלל הגוף, הנקרא גם חלל העיכול. שם הטרף מפורק לפירורים קטנים באמצעות אנזימים המופרשים על ידי תאים המצויים בדופן חלל העיכול. חלק מפירורים אלה נקלטים בפינוציטוזה על ידי תאים אחרים מדופן חלל העיכול, ובתוכם מתבצע עיכול תוך-תאי, עד קבלת מולקולות קטנות ומסיסות. חומרים שלא נעכלו יוצאים מהתאים באקסוציטוזה אל חלל העיכול, ומופרשים אל החוץ דרך הפתח היחיד של חלל העיכול.
אולם, ברוב חסרי החוליות ובכל בעלי החוליות יש מערכת עיכול הבנויה צינור בעל שני פתחים, בשני הקצוות של הגוף: פתח פה ופתח פי הטבעת.
בשלשול, כל העיכול הוא חוץ-תאי. התהליך מתבצע בתוך צינור בעל שני פתחים. תחילת הצינור בנויה חלקים שריריים ובהם מתבצע העיכול המכני, בעוד שבהמשכו מתבצע העיכול הכימי, באמצעות אנזימים המופרשים על ידי תאי דופן המעי. המולקולות הקטנות, הנוצרות בעיכול הכימי, נספגות על ידי תאים אחרים בדופן המעי ועוברות משם למערכת דם סגורה, המובילה אותן לכל חלקי הגוף. חומר שלא נעכל נדחף החוצה דרך פי הטבעת.
בחגב יש מאפיינים דומים לאלו של השלשול, אך גם תוספות המשפרות את תהליך העיכול. גם בחגב יש צינור עיכול בעל שני פתחים והמזון נדחף לאורכו, מהפה עד פי הטבעת. כל העיכול הוא חוץ-תאי. ראשיתו בעיכול מכני והמשכו עיכול כימי, על ידי אנזימים. יש בו בלוטות מיוחדות המפרישות אנזימים לתוך צינור העיכול ואלו בלוטות הרוק ובלוטות העיכול. המולקולות הקטנות שנוצרות בתהליך העיכול נספגות דרך דופן המעי אל מערכת דם פתוחה, המביאה אותן אל כל תאי הגוף. החומרים הבלתי מעוכלים מופרשים דרך פי הטבעת.
העיכול באדם
העיכול באדם דומה לזה שתואר לעיל מכמה בחינות: כל העיכול הוא חוץ-תאי ומתרחש בתוך צינור בעל שני פתחים. לצינור זה יש חלקים בעלי התמחויות שונות.
הפירוק הכימי מתחיל בפה, על ידי האנזים עמילאז, המפרק עמילן לדקסטרין, גלוקוזה ומלטוזה. מהפה, דרך הוושט, בליל המזון מגיע אל הקיבה, שם תאים מיוחדים מפרישים מימן כלורי, היוצר סביבה חומצית חזקה, בעלת pH2. הסביבה החומצית דרושה לפעילותו של האנזים פפסינוגן, המופרש גם הוא בקיבה. בהשפעת החומצה, הפפסינוגן הופך לפפסין, המפרק חלבונים לפפטידים. בקיבה מתקיימת גם ספיגה של ברזל וסידן. החומציות בקיבה גם מחסלת את מרבית המיקרואורגניזמים המגיעים עם המזון. בקיבה מופרש מוצין, חומר צמיג המגן על רירית הקיבה מפני החומצה החריפה.
בהמשך צינור העיכול, במעי הגס, מתקיים המשך ספיגת המים ובקצהו נמצא פי הטבעת. כאן מגיע תהליך העיכול לסיומו ומופרשת הצואה. היא מכילה מים, סיבים בלתי מעוכלים, תאי אפיתל שנשרו מדופן צינור העיכול, חיידקים, מלחי מרה, צבעי מרה ושאריות מזון שלא נספגו במעי.
בתוך צינור העיכול המזון מתקדם בכיוון אחד בלבד, בעזרת תנועה גלית הנקראת תנועה פריסטלטית. תנועה זו היא תוצאה של התכווצות והרפיה לסירוגין של קטעים בצינור העיכול. מעבר המזון מווסת על ידי שסתומים (שוערים), אחד במעבר מהוושט לקיבה, אחד ביציאה מהקיבה אל המעי ואחד בחלחולת. העיכול באדם מושפע גם על ידי הורמונים שונים הפועלים על איברים השייכים למערכת העיכול.
עיכול אצל מעלי גירה
מעלי הגירה הם קבוצה בתוך מחלקת היונקים ההרביבוריים, אשר חלק גדול מנפח מזונם הוא תאית. אין אף יונק המסוגל לייצר אנזים מפרק תאית, ולכן יש צורך באיסטרטגיה מיוחדת, אשר התפתחה במהלך האבולוציה, לניצול מירב המזון. דרך העיכול מתבססת על קיבה בעלת מבנה מיוחד, ובה ארבעה מדורים: הכרס, בית הכוסות, ההמסס, והקיבה האמיתית. בתחילת התהליך, המזון שנאסף בפה נלעס שם לעיסה חלקית. הבליל המכיל רוק יורד אל מדור הכרס, אשר אינה מפרישה מיצי עיכול. הכרס מכילה מיקרואורגניזמים ובעיקר חיידקים סימביונטיים, בכמות גבוהה, ובעזרתם מתבצעת התססה, המפרקת תאית מהמזון הצמחי. תוצרי הפירוק נספגים אל מערכת הדם. שאר המזון, אשר עדיין לא התפרק, נדחף חזרה לפה, נלעס היטב ונבלע שנית. הוא יורד שוב אל הכרס ושם חלה בו תסיסה ממושכת, שוב בעזרת המיקרואורגניזמים. בהדרגה המזון עובר במנות קטנות אל שאר מדורי הקיבה, עד שהוא מגיע אל הקיבה האמיתית, שם מופרשים מיצי עיכול, הפועלים על שארית המזון. בשלב זה מפורקים גם חיידקים סימביונטיים שנמצאים בתוך הבליל, ומשמשים כמקור חלבון לבעל החיים הפונדקאי. בצורת הזנה זו יש יתרון הישרדותי. אצל אוכלי הצמחים החיים בטבע, איסוף המזון מתבצע בשטח פתוח, שם הם עלולים להימצא חשופים לטורפים אורבים. לכן, איסוף מהיר של מזון ולעיסתו המהירה מקטינים את הסיכון להיטרף. הלעיסה החוזרת, האיטית, מתבצעת במקומות שאינם חשופים לטורפים.
בניגוד למעלי הגירה, אוכלי צמחים אשר אינם מעלים גירה מנצלים את מזונם באופן חלקי. לדוגמא, אצל הסוס קיים אומנם מעי עיוור גדול, המאוכלס על ידי פרוטוזואה סימביונטיים, אבל החומר הצמחי מגיע לשם לעוס חלקית ולכן גם פירוקו חלקי. כתוצאה מכך, הסוסים אינם מנצלים את כל הפוטנציאל התזונתי של מזונם ובגללי סוסים ניתן למצוא חומר צמחי בלתי מפורק.
סידני פיקרם
סידני פיקרם (באנגלית: Sydney Pickrem; נולדה ב-21 במאי 1997) היא שחיינית קנדית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, בעלת 3 מדליות ארד מאליפויות העולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, 400 מטר מעורב אישי ו-200 מטר חזה. אלופת העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
אביה, דארן פיקרם, שיחק ב-Quebec Major Junior Hockey League. לפיקרם אזרחות כפולה מכיוון שנולדה בארצות הברית, ואילו שני הוריה קנדים מנובה סקוטיה.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.22 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:10.57 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.06 דקות.
2017
באליפות העולם זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.88 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה שקבעה שיא אליפות חדש של 4:29.33 דקות ומיריה בלמונטה מספרד (4:32.17 דקות). היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי לאחר שפסלה. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 2:09.17 דקות ועלתה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
2019
באליפות העולם זכתה ב-3 מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.70 דקות, אחרי קטינקה הוסו (2:07.53 דקות) ויה שיוון מהרפובליקה העממית של סין (2:08.60 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.90 דקות, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (2:20.17 דקות) וטטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה (2:22.52 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קיילי מאס, מרגרט מקניל ופני אולקסיאק בתוצאה של 3:53.58 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:50.40 דקות ואוסטרליה (3:53.58 דקות), כשחיינית שנייה היא שחתה את החזה ב"זינוקק שליחות" בתוצאה של 1:06.42 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.72 דקות.
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קיילי מאס, מרגרט מקניל ופני אולקסיאק בתוצאה של 3:52.60 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות וארצות הברית (3:51.73 דקות), כשחיינית שנייה היא שחתה את החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:07.17 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.05 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:09.94 דקות.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.29 דקות, לפני יו ייטינג מהרפובליקה העממית של סין שקבעה שיא עולם חדש לנערות של 2:04.48 דקות וקייט דאגלס מארצות הברית (2:04.68 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:44.16 דקות.
דלקת כבד אוטואימונית
דלקת כבד אוטואימונית (בלועזית: הפטיטיס אוטואימוני, Autoimmune Hepatitis) היא מחלה אוטואימונית כרונית בכבד, שבמהלכה מערכת החיסון מזהה את תאי הכבד הבריאים בגופנו כמסוכנים, תוקפת אותם בשוגג וגורמת לכבד להיות דלקתי. לדלקת הכבד האוטואימונית יש תסמינים רבים ומגוונים בהתאם לשלב ההתקדמות של המחלה (כדוגמת תשישות, כאבי שרירים, כאבים ברביע הימני העליון של הבטן וצהבת), אם כי רבים מתסמינים אלה עולים בקנה אחד עם תסמינים של מחלות אחרות, מה שמקשה על אבחון המחלה. נוסף על כך, מהלך המחלה עשוי להיות מאוד איטי, והיא מסוגלת להתפתח בתוך הגוף במשך שנים מבלי שיופיעו שום סימנים או תסמינים.
דלקת כבד אוטואימונית מאובחנת על ידי שילוב בין סימנים קליניים, תוצאות חריגות בבדיקות של תפקודי הכבד, ביופסיה של הכבד ופסילת קיום של מחלות כבד אחרות, כמו דלקת כבד נגיפית. מכיוון שטרם נמצא למחלה מרפא, הטיפול השכיח ביותר בדלקת הכבד האוטואימונית הוא טיפול השואף להגיע לנסיגה של המחלה (רמיסיה), וזאת באמצעות מתן קורטיקוסטרואידים ותרופות לדיכוי מערכת החיסון. בלא טיפול, המחלה עלולה להוביל לשחמת הכבד, שבמהלכה רקמות הכבד נהרסות ומוחלפות ברקמה צלקתית, ואף לאי-ספיקת כבד חריפה.
סיווג
דלקת כבד אוטואימונית מתחלקת לשני סוגים עיקריים, אשר נבדלים זה מזה בדפוס הפעולה של הנוגדנים העצמיים שתוקפים את הכבד, אך אופן הטיפול בשני סוגי המחלה דומה:
סוג I – הסוג השכיח מבין השניים, אשר מייצג כ-80% מהחולים, ומופיע ב-75% מהמקרים בקרב נשים. התגובה לטיפול בסוג זה היא לרוב טובה, ולעיתים ניתן להפסיק את הטיפול התרופתי אצל חולים בסוג זה לאחר הגעה לנסיגה של המחלה. סוג I מאופיין בתקיפת הכבד על ידי אחד או יותר מן הנוגדנים הבאים: סוג II – הסוג הנדיר מבין השניים, אשר מופיע באופן כמעט בלעדי בקרב נשים צעירות, לרוב מתחת לגיל 14. המהלך הקליני של דלקת מסוג II הוא לרוב חריף יותר מאשר סוג I ופוגע ברקמות הכבד באופן מתקדם יותר. כמו כן, סוג II בעל תגובה פחות טובה לטיפול התרופתי, ובעל שכיחות גבוהה יותר להישנות של המחלה, לאחר הגעה אפשרית לנסיגה. סוג II מאופיין לרוב בתקיפת הכבד על ידי אחד או יותר מן הנוגדנים הבאים:
אפידמיולוגיה
דלקת כבד אוטואימונית עשויה להופיע בכל קבוצה אתנית ובכל גיל, אך לרוב היא מאובחנת במטופלים בין גיל 40 לגיל 50, או במהלך הילדות. שיעור הֵאָרְעוּת המחלה הוא 1–2 חולים לכל 100,000 איש בשנה, ושיעור השכיחות שלה הוא 10–20 חולים לכל 100,000 איש בשנה. כמו מחלות אוטואימוניות רבות אחרות, גם דלקת כבד אוטואימונית נפוצה יותר בקרב נשים מאשר בקרב גברים (שכיחות של 70% אצל נשים).
שיעורי ההארעות והשכיחות של דלקת כבד אוטואימונית בצפון אירופה הם 18 מתוך 100,000 איש בשנה ו-1.1 מתוך 100,000 איש בשנה בהתאמה. ישנה סברה כי נתונים סטטיסטיים אלה דומים לנתוני השכיחות של המחלה בצפון אמריקה, אך שיעורי ההארעות והשכיחות של המחלה בצפון אמריקה אינם ידועים. עם זאת, ידוע כי שיעור הימצאות המחלה בקרב אוכלוסיית הילידים באלסקה גבוה מאוד באופן יחסי – 42 חולים לכל 100,000 איש בכל שנה.
גורמים
הסיבה להתפרצות דלקת כבד אוטואימונית אינה ידועה, אם כי חוקרים סבורים שמה שמעורר את המחלה הוא שילוב של מספר גורמים: כמו כן, מין המטופל הוא גורם סיכון אפשרי להתפתחות דלקת כבד אוטואימונית, שכן נתונים סטטיסטיים העלו כי המחלה נפוצה הרבה יותר בקרב נשים מאשר בקרב גברים. בנוסף, הימצאות של מחלה אוטואימונית אחרת בקרב המטופל, כגון: צליאק, דלקת מפרקים שגרונית ומחלת גרייבס, עשויה לעלות בקנה אחד עם התפתחות דלקת הכבד האוטואימונית. כ-26% עד 49% מחולי דלקת כבד אוטואימונית לוקים במחלה אוטואימונית נוספת.
סימנים ותסמינים
הופעת הסימנים של דלקת כבד אוטואימונית משתנה ממטופל למטופל, בהתאם למצבו ולהתקדמות המחלה. ישנם אנשים הלוקים במחלה זו ואינם מציגים סימנים כלל. ישנם חולים שחשים בתסמינים מתונים באופן יחסי, אשר מזוהים עם תסמיניה של דלקת כבד כרונית, כגון: תשישות וכאבי שרירים, וישנם חולים שחשים בתסמינים חריפים יותר, אשר מזוהים עם דלקת כבד חריפה. לדלקת הכבד האוטואימונית אמנם יש סימנים ותסמינים רבים, אך חלק נרחב מהם מזוהה גם עם מחלות אחרות, ולכן אבחון המחלה עשוי להיות מורכב. כלל הסימנים והתסמינים של דלקת הכבד האוטואימונית הם: במקרים שבהם דלקת הכבד הגיעה לשלבים מתקדמים הכוללים שחמת או אף אי-ספיקת כבד, עשויים להתגלות גם הסימנים והתסמינים הבאים:
אבחון
מאחר שאין בדיקה יחידה המעידה על קיום דלקת כבד אוטואימונית, הדרך הטובה ביותר לאבחון המחלה היא בשילוב מאפיינים קליניים, תוצאות חריגות בבדיקות של תפקודי הכבד וביופסיה של הכבד. אם מתקבלות תוצאות המעידות על קיום דלקת כבד אוטואימונית, יש לפסול הימצאות של דלקת כבד מסיבות אחרות, כגון: דלקת כבד נגיפית, דלקת כבד על רקע אלכוהולי או על רקע תרופתי.
בדיקות תפקודי כבד כוללות בדיקות דם שבהן נבחנת הימצאות של נוגדנים מסוימים בתוך הדם, כגון: ANA, ASMA, LKM-1 ואימונוגלובולין G. הימצאותם של נוגדנים אלה עשויה להעיד על התפתחות הדלקת. בנוסף, רמות גבוהות של האנזימים ALT (אלאנין טרנס-אמינאזה) ו-AST (אספרטאט טרנס-אמינאזה) בתוך הדם יכולות גם הן להעיד על קיום המחלה, בדגש על אנזים ALT.
ביופסיה של הכבד משמשת גם לאבחון סופי של המחלה וגם לבדיקת חומרת ההתפתחות שלה, שכן ניתן לאבחן הימצאות של שחמת הכבד באמצעות הדגימה.
אבחון מדויק ואמין של דלקת כבד אוטואימונית אינו תמיד פשוט, עקב הביסוס על מספר רב של ממצאים ומגוון התופעות האחרות שיכולות להסביר אותם (כמו מחלות כבד אחרות). לפיכך, פותחו שיטות ניקוד למטרת אבחון המחלה או שלילתה: הרגישות הסטטיסטית של השיטה המורחבת גבוהה מרגישות השיטה המקוצרת (100% רגישות לעומת 85% רגישות), אך הסגוליות הסטטיסטית של השיטה המורחבת נמוכה מסגוליות השיטה המקוצרת (93% סגוליות לעומת 99% סגוליות).
הימצאות של מחלה אוטואימונית אחרת בקרב המטופל עשויה להוות אינדיקציה לכך שהוא לוקה גם בדלקת כבד אוטואימונית.
סיבוכים
סיבוכים אפשריים בעקבות דלקת כבד אוטואימונית:
טיפול ראשוני
דלקת כבד אוטואימונית היא מחלה כרונית וטרם נמצא לה מרפא. הטיפול הנפוץ במחלה הוא טיפול תרופתי שמטרתו לדכא את מערכת החיסון, על מנת להקשות עליה להמשיך לתקוף את הכבד. טיפול זה שואף להגיע לנסיגה של המחלה ולמנוע הידרדרות לסיבוכים אפשריים בעקבותיה, כדוגמת שחמת הכבד ואי-ספיקת כבד. הטיפול התרופתי נעשה באמצעות קורטיקוסטרואידים, כגון: פרדניזון ובודסוניד (Budesonide), ובאמצעות תרופה בשם אזתיופרין (שם מסחרי: אימורן). שלוש דרכי הטיפול הנפוצות הן: אחד מן האתגרים בטיפול בדלקת כבד אוטואימונית הוא בחירת דרך הטיפול המתאימה ביותר לכל מטופל, וכן בחירת שלב תחילת הטיפול ושלב הפסקתו. שתי דרכי הטיפול הראשונות, הכוללות פרדניזון, הן הנחקרות ביותר ובעלות רמת יעילות דומה בבחינת השאיפה לנסיגה של המחלה. בתחילת הטיפול נעשה לרוב שימוש במינון גבוה של פרדניזון על מנת לרסן את התפתחות דלקת הכבד. לאחר מכן מורידים את המינון בהדרגה, עד ההגעה למינון הנמוך ביותר של פרדניזון שאיתו ניתן לבקר על המחלה, משום שלפרדניזון עשויות להתלוות תופעות לוואי רבות: לעיתים בוחרים בדרך הטיפול השלישית, הכוללת בודסוניד במקום פרדניזון, מכיוון שלבודסוניד יש פחות תופעות לוואי. עם זאת, דרך טיפול זו היא יקרה יותר, וכרגע אין מחקרים שמעידים על נסיגה ממושכת של דלקת הכבד האוטואימונית לאחר טיפול בבודסוניד ללא פרדניזון. טיפול מסוג זה נבחר לרוב כשמדובר במטופלים שתופעות הלוואי של הפרדניזון עלולות להחמיר משמעותית את מצבם הבריאותי, כמו מטופלים שכבר סובלים מהשמנת יתר, סוכרת, יתר לחץ דם או אוסטאופניה (מצב שבו צפיפות העצם נמוכה מהצפיפות הנורמלית).
גם לאזתיופרין עשויות להתלוות תופעות לוואי שונות, לדוגמה: