cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעל קרמסקי
ביוגרפיה
קרמסקי היא מנכ"לית עמותת "אדם יוצר" (2016-2014), שתומכת בפעילות אנסמבל "פספורט" ובהקמת "מתא"ן" מחדש. ניהלה אומנותית את תחום התיאטרון ב"מתא"ן" עד יום פירוקו על ידי "החברה למתנ"סים" (2008-2004). פיתחה וניהלה תוכניות תיאטרון לבני נוער, פיתחה וניהלה מסלולי כתיבה לבמה לאנשי מקצוע מתחום התיאטרון.
הייתה חברה בוועדות האמנותיות של "זירת מחול", "פסטיבל המחול", "הזירה הבין תחומית" (2009-2007), ירושלים ושל "ניסוי כלים", פסטיבל בין תחומי, מרכז "ביכורי העיתים", תל אביב (2008-2005).
החל משנת 2009 מלמדת באוניברסיטת תל אביב, בחוג לאומנות התיאטרון, בפקולטה לאומנויות ע"ש יולנדה כץ. ראש התוכנית "מצטיינים במשחק" (מסלול ישיר לתואר שני M.F.A). מרצה בכירה בחוג לאומנות התיאטרון, אוניברסיטת תל אביב. בעבר לימדה תיאטרון, בימוי, כתיבה, מחול, תנועה וכוריאוגרפיה ב"בית הספר לתיאטרון חזותי" בירושלים, תיכון לאמנויות "תלמה ילין", גבעתיים; השתלמויות מורים ב"סמינר הקיבוצים", בית הספר "סם שפיגל" לקולנוע ולטלוויזיה, מכללת "שנקר" בשיתוף בית הספר לשחקן-יוצר "מנוע חיפוש", בית ספר לרקדנים "ביכורי העיתים" בתל אביב, "מתא"ן", ובבתי ספר שונים.
יעל קרמסקי נשואה לאהוד קרמסקי, ארכיטקט ולהם בן אחד.
אלן רוב-גרייה
אלן רוב-גרייה (בצרפתית: Alain Robbe-Grillet; 18 באוגוסט 1922 – 18 בפברואר 2008) היה סופר, במאי ותסריטאי צרפתי.
ביוגרפיה
אלן רוב-גרייה נולד בברסט שבצרפת למשפחת מהנדסים ומדענים. הוא למד הנדסה חקלאית.
בגיל 21, בין השנים 1943–1944, נלקח לעבודות בכפייה על ידי הנאצים בנירנברג, שם עבד כמכונאי.
מאחר שעבודתו הייתה הפעלת המכונות נותר לו זמן פנוי רב שבו הלך לתיאטרון ולאופרה.
עבודתו כאגרונום אפשרה לו לעבוד ברחבי העולם, במרוקו, מרטיניק, גוואדלופ וגינאה הצרפתית.
ב-1977 חתם רוב-גרייה על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים וביטול גיל ההסכמה (גיל ההסכמה בצרפת היה אז, ונותר, 15).
ב-25 במרץ 2004 נבחר לחבר "האקדמיה הצרפתית", אך בטקס הענקת התואר סירב להכין נאום מראש וללבוש את הלבוש המקובל (פראק ירוק) כיוון שהחשיב אותו מיושן.
הוא היה נשוי לקתרין רוב-גרייה. נפטר בקאן בשל בעיות בלבו.
עבודתו
ספרו הראשון של רוב-גרייה פורסם בשנת 1953, ובעקבות פרסומו הוא התמסר לחלוטין לכתיבה. עבודתו המוקדמת זכתה לשבחים מהמבקרים הבולטים ביותר כגון: רולאן בארת ומוריס בלנשו. במקביל לפרסום הרומן השני שלו, הוא מונה ליועץ ספרותי של המגזין "Les Editions de Minuit" והמשיך בתפקיד זה עד 1985.
לאחר שפרסם 4 רומנים ב-1961 עבד יחד עם אלן רנה, וכתב את התסריט ל"אשתקד במרינבד" ולאחר מכן החל לכתוב ולביים סרטים משלו. ב-1963 פרסם את "הרומן החדש", אוסף של כתבים תאורטיים לגבי תפיסת הרומן.
בין 1968-1966 היה חבר ב"וועדה העליונה להגנתה והרחבתה של צרפת", בנוסף הוביל את המרכז לסוציולוגיה של הספרות באוניברסיטה בצרפת, ובשנים 1995-1991 היה פרופסור באוניברסיטת ניו יורק והרצה על הרומנים שלו.
סרטיו
רוב-גרייה זכור במיוחד בשל כתיבתו של הסרט אשתקד במרינבד, הסרט הפך לסרט פולחן ונחשב לאחד הסרטים הצרפתיים המשובחים ביותר שנעשו בשנות השישים. ב-1968 ביים את אדם שמשקר (1974), "Le jeu avec le feu" (משחקים באש, 1975), "La belle captive" (השבוייה היפה, 1983) ורבים אחרים. בניגוד להוקרה וההערכה לה זכה כסופר, הרי שסרטיו לא זכו להתייחסות רצינית ואף כשלו בקופות.
ספריו
רוב גרייה כתב את הרומן הראשון שלו "רצח מלך" בשנת 1949, אך הוא נדחה על ידי גלימאר, בית הוצאה לאור גדול בצרפת, ופורסם רק מאוחר יותר, בתיקונים קלים, על ידי הוצאת Les Editions de Minuit בשנת 1978. הרומן הראשון שלו שפורסם היה (Gommes), בשנת 1953. הרומן הוא רומן בלשי, אך הוא התבסס על סיפורו של אדיפוס. בלש מחפש את הרוצח ברצח שלא התרחש עדיין, רק כדי לגלות שזהו גורלו להיות הרוצח.
הרומן הבא המוערך ביותר שלו הוא המציצן (Le Voyeur), שפורסם לראשונה בשנת 1955 בצרפתית ותורגם לאנגלית בשנת 1958 על ידי ריצ'רד הווארד. המציצן מספר את הסיפור של מתיאס, סוכן נסיעות שחוזר אל האי בו גדל במטרה נואשת. כמו רבים מן הרומנים שלו, העלילה סובבת סביב רצח לכאורה: לאורך הרומן, מתיאס מגלה גזיר עיתון על פרטי הרצח של נערה צעירה, וגילוי גופתה בין הסלעים על חוף הים. הקורא לא יודע בוודאות אם מתיאס הוא רוצח או רק מפנטז על הרג. הרצח בפועל נעדר מן הטקסט. שורת הפתיחה של הספר מעידה על הנימה של הרומן: "זה היה כאילו אף אחד לא שמע".
לאחר מכן, הוא כתב את "הקנאה" בשנת 1957, אחד הרומנים היחידים שלו שלא מתרחשים בעיר, אלא במטע בננות. בשנה הראשונה שלאחר הפרסום נמכרו רק 746 עותקים, למרות הפופולריות של "המציצן". עם זאת, בחלוף הזמן, הפך גם "הקנאה" להצלחה ספרותית גדולה, תורגם לאנגלית על ידי ריצ'רד הווארד, ובהמשך תורגם גם לעברית על ידי אילנה המרמן. רוב גרייה עצמו טען כי הרומן מספר את הסיפור בגוף שלישי. בעל קנאי, מתבונן מהצד ביחסים המתפתחים בין אשתו (המכונה רק "א.") לשכנו פרנק.
איסאאקיוס הראשון קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
אִיסָאאקוּס הָרִאשׁוֹן קוֹמנֵנוּס (ביוונית ביזנטית: Ισαάκιος Α΄ Κομνηνός; 1007 – 1060) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 1057–1059. איסאאקיוס היה מייסד שושלת קומננוס ששלטה על האימפריה הביזנטית עד מסע הצלב הרביעי. שלטונו החל במרד צבאי ומאוחר יותר גם עממי, מוצלח נגד מיכאל השישי סטרטיוטיכוס, קיסר האימפריה הביזנטית. יחסיו עם הנהגת הכנסייה האורתודוקסית ידעו עליות ומורדות.
לאורך שלטונו הצליח להשיב לאימפריה יציבות כלכלית והגנה סדירה על הגבולות כפי שנראתה קודם לכן רק בתקופתו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית מהשושלת המקדונית. כאשר נפל לחולי ולא היה ביכולתו לנהל עוד את האימפריה, איסאאקיוס שמע ליועצו מיכאל פסלוס והותיר את הכתר לקונסטנטינוס העשירי מבית דוכס. יועצו מיכאל פסלוס שהיה גם הוגה דעות והיסטוריון, רשם בספרו "הכרונוגרפיה" אודות פועלו של הקיסר איסאאקיוס וספרו משמש לחלק נרחב מהרישומים בני התקופה על שלטונו של איסאאקיוס.
שנותיו הראשונות
איסאאקיוס נולד בשנת 1007 והיה בן למשפחה בעלת מסורת צבאית ארוכת דורות. אביו, מנואל ארוטיקוס קומננוס היה מפקד צבאי בשורות הצבא הביזנטי מימיו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית. מנואל קומננוס הפך בשנותיו קרוב יותר ויותר אל המלוכה הביזנטית ובמותו בשנת 1020 הוא הותיר את בניו, איסאאקיוס ויוחנן, בשמירה של החצר הקיסרית הביזנטית. לאורך ילדותם גדלו האחים לבית קומננוס בקירוב להנהגה הפוליטית של האימפריה הביזנטית. מעמדם נשמר בעת השלטון של הקיסרים הבאים מהשושלת המקדונית גם לאחר מותו של בסיליוס השני.
איסאאקיוס, בדומה לאביו, החל לעסוק בקריירה צבאית אך עשה זאת על גבי התמיכה שניתנה לו בידי הקיסרות הביזנטית. עם עלייתו בדרגות הצבא הוא מונה למפקד חלק נרחב מן הכוחות בגבול המזרחי של האימפריה, בין אסיה הקטנה וחבל כורדיסטן אשר נשלט בידי אמירויות מוסלמיות שונות. מעמדו החברתי עלה במקביל וההערצה האזרחית אליו גדלה הודות לסדרת ניצחונות צבאיים נגד האמירויות המוסלמיות. תמיכת השושלת המקדונית באיסאאקיוס הגיעה לסופה במותה של תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית, אשר לאחריה הגיעה השושלת לסופה.
עלייה לשלטון
תאודורה, בעודה על ערש דווי, מינתה גנרל בצבא הביזנטי לרשת את הכתר הקיסרי. עם מותה בשנת 1056 מונה הגנרל מיכאל השישי סטרטיוטיכוס, לקיסר האימפריה הביזנטית. עוד בשנה שעלה לשלטון בוצע ניסיון כושל להפיל את מיכאל השישי מהכס, בהנהגת בן-דודו של קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית. מיכאל עם זאת ניהל אורח חיים נהנתן ולא השקיע רבות בפיתוח הצבא הביזנטי. יציבותה של האימפריה הייתה בהתערערות ממושכת מזה מספר עשורים (עוד משלטונו של קונסטנטינוס השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית) ועם הזמן עלתה ההתנגדות לשלטונו.
איסאאקיוס הכין מרד נוסף שנועד להפיל את שלטונו של מיכאל השישי וריכז את כוחותיו ביחד עם כמה גנרלים נוספים שהתנגדו לממשל מיכאל השישי, בקירוב לגבול המזרחי של האימפריה באסיה הקטנה. אל תכנון המרד של איסאאקיוס הצטרף הגנרל הביזנטי ניקפורוס בריניוס שהיה רב הערכה בקרב שורות הצבא הביזנטי כולו. הצטרפותו לתמיכה במרד הובילה לכך שמפקדים שונים שהוצבו עם כוחותיהם באסיה הקטנה, החלו גם כן להביע את נאמנותם למרד של איסאאקיוס. ב-8 ביוני 1057 הוכרז איסאאקיוס בהיותו קיסר האימפריה הביזנטית הלגיטימי. הכתרתו נעשתה לצד נאמניו בעודם שוהים בחבל פפלגוניה. לאחר הבסת הכוחות האזוריים שהיו נאמנים למיכאל השישי, צעד איסאאקיוס בראש צבאו לעבר קונסטנטינופול.
הקיסר מיכאל השישי כשל בניסיונו להכין את הצבא הביזנטי (או לפחות הכוחות שנותרו נאמנים לו) לקראת המרד העולה ובתוך זמן קצר בקיץ של שנת 1057, היו הכוחות בראשותו של איסאאקיוס קרובים לשערי קונסטנטינופול וקרבים אליה מצידם המזרחי של מצרי הבוספורוס. בעוד התרחש מסע ומתן בין שליח הקיסר מיכאל השישי, מיכאל פסלוס, ונציגיו של איסאאקיוס, החל מרד עממי בתוך קונסטנטינופול עצמה שקרא להדחתו של מיכאל השישי. מיכאל לבסוף ראה את הסיכויים וויתר על הכתר הביזנטי, לאחר מכן פרש לחיי נזירות אורתודוקסית והקדיש את שארית ימיו לדת. עם ירידתו של מיכאל השישי מהכתר, המורדים הכריזו על איסאאקיוס פעם נוספת כקיסרם והוא הוכתר בצורה רשמית בקונסטנטינופול. לאחר מכן הכריז איסאאקיוס על שושלתו, שושלת קומננוס, כשושלת השליטים הלגיטימית של האימפריה הביזנטית.
מנהל פנים
איסאאקיוס היה בן 50 כאשר ירש את הכתר והפך לקיסר האימפריה הביזנטית. מיכאל פסלוס, שהפך ליועץ קרוב שלו, כתב מאוחר יותר על אופיו של הקיסר החדש והדגיש כי בעוד פנה לנושאים מחד באדיבות ובשמחה, ידע הקיסר גם לפעול ברצינות ובמרות עם כל כוחו השלטוני בנושאים מאידך. איסאאקיוס דרש כי יולחמו מטבעות זהב בדמותו אוחז בחרב, הקיסר הראשון לדרוש דיוקן עם חרב שלופה על מטבעו מאז בסיליוס השני. לאחר מכן מינה את אחיו, יוחנן, למפקד העליון של הכוחות בחציה המערבי של האימפריה. קודמיו של איסאאקיוס העניקו מתנות רבות והבטיחו עלייה במעמדות לרבים בבירוקרטיה השלטונית במטרה לשמור על סמכותם בקרב ההנהלה המדינית אך בוא בזמן גרם הדבר לפגיעה באיסוף המס המדיני. איסאאקיוס סיים מדיניות זאת והחל לפעול במטרה לחזק את הכלכלה המדינית ולייצב את ערך המטבע הביזנטי. איסאאקיוס פנה למדיניות של שלטון סמכותני המדגיש את מעמדו במטרה למנוע את עלייתם של מורדים.
הנהגת הכנסייה תחילה תמכה בטענתו של איסאאקיוס לכתר הביזנטי אם כי החל קרע בינה לבינו כאשר הורה איסאאקיוס על העברת חלק מנחלות הכנסייה להיות לנחלות המדינה, בדומה למדיניותו של ניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית כמעט מאה שנים קודם לכן. הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול, קרולריו, איים על הקיסר איסאאקיוס שכפי שהוא הכתיר אותו לקיסר, ביכולתו גם להדיח אותו ממעמדו. ב-8 בנובמבר 1058 הורה איסאאקיוס על משמרו הקיסרי (שהורכב משכירי חרב שמקורם ברוס של קייב) לכלוא את הפטריארך. גם לאחר כליאתו, קרולריו סירב להתפטר מתפקידו כפטריארך. איסאאקיוס תכנן להדיח את קרולריו בעצמו כאשר בינואר 1059 נפטר האחרון. לאחר פטירתו של קרולריו בנסיבות טבעיות, איסאאקיוס מינה את קונסטנטינוס לייכודס להיות לפטריארך החדש.
יחסי חוץ
חודש לאחר עלייתו של איסאאקיוס לשלטון, איוואן, חבר האצולה בממלכת גאורגיה, דרש תמיכה מצד האימפריה הסלג'וקית במאבקו נגד הביזנטים. הכוחות הגאורגים והסלג'וקים המאוחדים בזזו ופשטו על גבי אסיה הקטנה והגיעו עד לעיר מלטיה, אותה בזזו גם כן. בעת שהכוחות הגאורגים-סלג'וקים נעו חזרה לאזור הגבול, הכוחות הביזנטים בהוראת איסאאקיוס ארבו להם ותקפו את עורף המערך הצבאי שלה ופגעו בהם קשות באזור חבל ארמניה ההררי. בשנת 1059 מאס איסאאקיוס בפשיטות ממושכות של ממלכת הונגריה על חבל הבלקן והנהיג את צבאו בצורה אישית בפלישה לתוכה. לאחר שהפיל את ההונגרים והביא אותם לחתימה על הסדר, איסאאקיוס יצא נגד הנוודים הפצ'נגים וכלא חלק ממפקדיהם הצבאיים. בדרכו של הצבא הביזנטי חזרה למוצבים במערב האימפריה, הכוחות נפגעו קשות בסופה.
שנים אחרונות
בשנת 1059 חלה איסאאקיוס ונפל למיטתו כך שלא היה יכול לנהל את האימפריה. לפי עצתו של מיכאל פסלוס, החליט איסאאקיוס לוותר על הכתר הביזנטי. איסאאקיוס בחר ביורשו להיות גנרל בצבא הביזנטי העונה לשם קונסטנטינוס אשר תמך באיסאאקיוס במהלך ההפיכה נגד שלטונו של מיכאל השישי. קונסטנטינוס ירש את הכתר הביזנטי והוכתר בתור קונסטנטינוס העשירי, קיסר האימפריה הביזנטית. בנו של יוחנן, אחי איסאאקיוס, הוכתר מאוחר יותר בתור אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. לאחר יציאתו לגמלאות נפטר הקיסר לשעבר איסאאקיוס בשנת 1060. שלטונו הוביל להסדר הכלכלה הביזנטית לאחר שנים של אי יציבות וכמו כן גם להסדר של מעמד הצבא ויציבותן של גבולות האימפריה.
בוז'ידאר מליקוביץ'
בוז'ידאר "בוז'ה" מליקוביץ' (Božidar Maljković; בסרבו-קרואטית: Божидар Маљковић; נולד ב-20 באפריל 1952) הוא מאמן כדורסל סרבי, מהמצליחים באירופה בכל הזמנים, זכה באליפויות עם כל אחד ואחד מהמועדונים שאימן. בין היתר זכה בארבע אליפויות יורוליג עם שלוש קבוצות שונות (יוגופלסטיקה ספליט, לימוז' ופנאתינייקוס).
ב-2008 נבחר מליקוביץ' לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג.
שנותיו הראשונות
מליקוביץ' נולד באוטוצ'אק שבאזור ליקה. כשהיה בן שמונה עברה משפחתו לקרליובו ובתקופה זאת קבע שיא עת חצה את הדרך מקרליובו לורנג'ה באנג'ה בפחות מ-30 דקות כשהוא רכוב על אופניים ישנים וחלודים.
הוא החל לשחק כדורסל, בעמדת הקלע. בהעריכו את יכולותיו ככדורסלן אמר מליקוביץ' בתקופה מאוחרת:
קריירה כמאמן
בסיימו את קריירת המשחק שלו בטרם עת, בגיל 19 בלבד, החל מליקוביץ' מיד לאמן במועדון הכדורסל הקטן, שזה מקרוב נוסד, KK Ušće שבבלגרד. למעשה, מליקוביץ' רשום כאחד מארבעת האנשים שייסדו את המועדון ב-1971, כיוזמה של הרשויות המקומיות הקומוניסטיות של עיריית Novi Beograd. על פי הדיווחים, הזרז להקמת מועדון כדורסל חדש, מבוסס קהילה, היה הרצח המבעית שאירע במשפחה שחיה בשכונת Ušće שבבלגרד כאשר אב רצח את בנו; ההלם ברחבי הקהילה הניע את הרשויות המקומיות להחליט ליצור מועדון כדורסל על מנת לספק לבני הנוער בשכונה משהו לעשות. הרצח בא מיד אחרי שניכרה עלייה בעבריינות בקהילה המקומית של Ušće המונה כ-12,000 תושבים, רובם בני משפחה שזה מקרוב באו של אנשי הצבא העממי היוגוסלבי, מכל רחבי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, מה שרק האיץ את התהליך של הקמת מועדון כדורסל כאמצעי לתיעול האנרגיה של הנוער המקומי לאפיק חיובי.
מליקוביץ', איש צעיר בעצמו, החל לאמן את המועדון בשנת 1971. במקביל לאימון הקבוצה נרשם מליקוביץ' ללימודים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בלגרד, לימודים אותם מעולם לא סיים. על אף העובדה ששגרת המועדון התנהלה בתנאים צנועים ביותר, ללא כל גישה לחדר כושר ועם אימונים שהתבצעו ברובם באוויר הפתוח, בפארק Ušće, עדיין הצליח המועדון להגיע להישגים יפים ולהתקדם בתחרויות השונות.
בהבחינו במסירות ובהתלהבות שהפגין מליקוביץ' במועדון Ušće, הזמין המאמן הראשי ברטיסלב דורדג'ביץ', ב-1979, את מליקוביץ' בן ה-27 להיות עוזרו בקבוצת רדניצ'קי בלגרד, מועדון כדורסל נוסף שמאד בדומה ל-KK Ušće התחיל כפעילות מבוססת קהילה בשכונת Crveni Krst.
רדניצ'קי בלגרד
בהבחינו בכך שרדניצ'קי משחקת בליגה הפדרלית הראשונה (החטיבה העליונה בפירמידת הכדורסל היוגוסלבי), קפץ מליקוביץ' על ההזדמנות. חלפו רק שש שנים מאז ההישג הגדול ביותר של המועדון, אליפות הליגה הלאומית בכדורסל לשנת 1972–1973. בשנים שלאחר השגת התואר המקומי שלהם, התחברו הרכבים שהגיעו להישגים גם בזירה האירופית, כאשר הקבוצה הגיע לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל (לימים היורוליג) בעונת 1973 - 1974, ולגמר גביע אירופה למחזיקות גביע לעונת 1976–1977. על אף העובדה שחסתה באופן תמידי בצִלן של שתי הקבוצות הגדולות של העיר, הכוכב האדום בלגרד ופרטיזן בלגרד, הצליחה רדניצ'קי לחצוב לה דרך אל מקום משלה במפת הכדורסל היוגוסלבי ולכונן לה זהות של מועדון קטן השש אלי קרב ומצליח להכות הרבה מעל למשקלו.
מליקוביץ' נשאר בקבוצה בעונת 1981–1982 והוביל את רדניצ'קי פעם נוספת למאזן המקובל, 9-13.
בסכמו מאוחר יותר את התקופה ברדניצ'קי התבטא מליקוביץ' בטון מאוכזב מעט כשהביע "עצב מסוים שחש כל אותן שנים בשל התחושה שהייתי יכול לעשות יותר עם הקבוצה הזאת, משהו בדומה למה שהצלחתי לעשות עם יוגופלסטיקה מאוחר יותר, אך בקנה מידה קטן יותר, משום שהייתה לנו קבוצה מאוד מוכשרת של שחקנים צעירים לצד מבוגרים יותר".
עוזר מאמן בכוכב האדום בלגרד
עם ניסיון מסוים כמאמן בקורות החיים שלו, פנה מליקוביץ' בקיץ 1982 אל הכוכב האדום בלגרד, שם הצטרף לצוות המאמנים כעוזר למאמן האגדי רנקו זרביצ'ה, בנוסף להובלה של מערכת הנוער של המועדון, בעת ובעונה אחת. מליקוביץ' לקח את המשרה בעיקר בשל הכוח וההשפעה של זרביצ'ה בכדורסל היוגוסלבי ועל אף עצות מעמיתיו שחשו שלקיחת משרת עוזר מאמן לאחר שכבר אימן כמאמן ראשי בליגה הראשונה, תהווה לקיחת צעד לאחור מבחינת הקריירה.
יוגופלסטיקה ספליט
הפריצה הגדולה של מליקוביץ' כמאמן ראשי הגיעה כשאימן את קבוצת יוגופלסטיקה ספליט, לשם הגיע על פי המלצתו של אלכסנדר ניקוליץ', בתחילת קיץ 1986. עוזר המאמן הצעיר לא היווה את הבחירה הראשונה של המועדון, שחשק למעשה בשירותיו של ולאדו דורוביץ', הסחורה החמה ביותר בשוק המאמנים היוגוסלבי לאחר שזה עתה הוביל את מועדון הכדורסל זאדאר לאליפות הליגה. דורוביץ' הנחשק דחה את הצעת ספליט להתמנות למאמנו הראשי של המועדון ובחר במקום זאת בהצעה של הכוכב האדום בלגרד ולאחר חיזור אחר כמה מועמדים נוספים, פנתה לבסוף יוגופלסטיקה למליקוביץ' שנענה להצעה בשמחה.
המינוי של מאמן ראשי צעיר שטרם הוכיח את עצמו לא עבר בספליט ללא מבקרים, כולל מצִדו של הסנטר בן ה-19, דינו ראדג'ה, אשר דיבר בפתיחות עם העיתונות אודות חוסר שביעות רצונו מהעסקתו של מליקוביץ', אשר לדעת השחקנים הצעירים "חסר ניסיון כמאמן ראשי". ולא היה זה רק ראדג'ה שהטיל ספק בהמלצות שהביא איתו מליקוביץ' לתפקיד, משום שהקונצנזוס השקט באותו הזמן סביב ספליט היה שיוגופלסטיקה היא חוליה חזקה, עמוסה בכישרונות צעירים וככזו, זקוקה למאמן מנוסה שיספק מנהיגות, לא מישהו שעדיין לומד את מלאכתו.
יוגופלסטיקה סיימה את עונת הליגה של 1985 - 1986 במקום השישי, מחוץ לארבע הקבוצות שהעפילו לפלייאוף, בעקבות קמפיין סוער שהחל עם סלבקו טרניניץ' כמאמן ראשי, בטרם פוטר בשל תוצאות מוקדמות גרועות והוחלף על ידי זוראן סלבניץ'. סלבניץ' חסר הדאגות יזם בדיקה קפדנית ושיפוץ של החוליה, על ידי הבאת שחקנים צעירים לקבוצה הראשונה, בכלל זה שחקן בעל פוטנציאל גדול - טוני קוקוץ' בן ה-17, סמול פורוורד שהיה מיומן לשחק בכל עמדה אחרת - והעניק להם חופש רב יותר על המגרש. תוצאתן של רפורמות אלו הייתה שיוגופלסטיקה סיימה את העונה במאזן של 12 ניצחונות ועשרה הפסדים, מאזן שהצמיד אותה לסיבנקה ולפרטיזן. עם זאת, בשל מאזן נחות בהתמודדויות הישירות מול שתי הקבוצות הללו, מוקמה יוגופלסטיקה במקום השישי, מחוץ לפלייאוף. על אף השיפור הברור מאז הגעתו, עזב סלבניץ' את הקבוצה בכל זאת בסוף אותה העונה.
1986 - 1987: בניית אלופה עתידית
המאמן מליקוביץ' הצעיר, בן 34 באותה העת, לקח לידיו את היחידה הצעירה, עם קוקוץ' וראדג'ה כנכסים העיקריים שלו. שחקנים מבטיחים אחרים בקבוצה כללו את הקלע בן ה-20, ולימיר פראסוביץ' ואת הסנטר בן ה-22, גוראן סובין. מספר שחקנים מבוגרים יותר עזבו את המועדון באותו הקיץ, ביניהם איביצ'ה דוקאן. הרכש היחיד שביצע מליקוביץ' אשר היה בעל חשיבות, היה זה של הרכז זוראן סרטנוביץ' בן ה-22 שעבר מהכוכב האדום בלגרד, שם לא קיבל הזדמנות ראויה כגיבוי לשחקן הנבחרת הלאומית זוראן רדוביץ'. מליקוביץ' הכיר היטב את השחקן והיה ער לסיטואציה בה היה השחקן נתון בכוכב האדום, לאחר שנה בה אימן אותו שם. מתוך חיבה לתכונות האישיות של סרטנוביץ' ואמונה בכישורי הכדורסל שלו, החליט מליקוביץ' לתת לו הזדמנות על ידי הבאתו והפיכתו לפליימייקר הראשי של הקבוצה, כשבדמיונו הוא רואה את תפקידו של סרטנוביץ' בקבוצה כמחלק הראשי של הכדורים בהתקפה לקוקוץ' וראדג'ה. לאחר הבאתו של סרטנוביץ' לקבוצה, נמתחה ביקורת על המהלך בקרב הנהלת המועדון, שפשוט לא הכירה את השחקן וקיוותה שיובא לקבוצה שחקן בעל שם מבוסס.
תחת חסותו של פרופסור ניקוליץ' בן ה-62, אשר סיים את קריירת האימון שלו וכעת שימש כיועץ למאמנים, ניגש מליקוביץ' לעיצוב כישרון הכדורסל הגס והברור ששיקפה היחידה הצעירה הזו. בראיונות לכלי התקשורת המקומיים, זיהה מליקוביץ' מחסור במבנה משחק מוכר כבעיה עליה היה רוצה שקבוצתו תתגבר. לשם כך, ובניגוד מוחלט לדרך פעולתו של המאמן הקודם סלבניץ', התעקש מליקוביץ' על משמעת קפדנית, כמו גם על אימונים תכופים ומתישים, בהאמינו שהיקפה הכביר של העבודה שהושקעה, בסופו של דבר תניב תוצאות עבור יוגופלסטיקה, כנגד יריבותיה האימתניות לליגה היוגוסלבית דוגמת אלופת אירופה המכהנת ציבונה זאגרב, בהובלת דראז'ן פטרוביץ' בן ה-22, אלופת הליגה המכהנת, מועדון הכדורסל זאדאר, פרטיזן בלגרד הצעירה והמבטיחה, והכוכב האדום בלגרד המנוסה.
עונתו הראשונה של מליקוביץ' כמאמן כבר סיפקה סימנים מעודדים, כאשר יוגופלסטיקה סיימה את הליגה הרגילה במאזן של 15 ניצחונות אל מול שבעה הפסדים, מאזן שהספיק לה כדי להתמקם במקום השלישי (אחרי ציבונה עם מאזן של 22-0 ופרטיזן עם 18-4) ולהעפיל לפלייאוף. בחצי גמר הפלייאוף בסדרת הטוב משלושה הפסידה יוגופלסטיקה 1-2 לפרטיזן, שהובלה על ידי המאמן דושקו ווז'וסביץ' ושחקניו המוכשרים והצעירים ולאדה דיבאץ, אלכסנדר ג'ורג'ביץ' וזרקו פספלי. במובנים רבים היוו שתי הקבוצות השתקפות האחת של רעותה - לשתיהן היו מאמנים צעירים שלקחו לידיהם את קבוצותיהם בקיץ 1986, כשלשתי הקבוצות יש גם סגל הכולל מגוון של צעירים מוכשרים. מליקוביץ' ויוגופלסטיקה הפסידו בקרב זה לפרטיזן של ווז'וסביץ', אך לימים התברר שהיה זה רק הקרב הראשון מרבים, בשנים הבאות.
1987 - 1988: זכייה בליגה היוגוסלבית
במהלך הקיץ שבא בתום עונת 1987, זיהה מליקוביץ' צורך בניסיון רב יותר בסגל השחקנים, על מנת להגיע להישגי פלייאוף מרשימים יותר. לשם כך הביא מליקוביץ' את דושקו איבאנוביץ', סמול פורוורד מנוסה מבודוצ'נוסט פודגוריצה, בן כמעט 30. כוכבי יוגופלסטיקה הצעירים, קוקוץ' וראדג'ה, נבחרו על ידי מאמן נבחרת יוגוסלביה בכדורסל קרסימיר קוסיץ' להשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1987 בה זכתה יוגוסלביה במדליית ארד לאחר הפסד לנבחרת יוון בכדורסל בחצי הגמר. מאוחר יותר באותו הקיץ נקראו השניים להשתתף שוב בנבחרת הלאומית, הפעם לנבחרת הלאומית לבני 19 ומטה, שאומנה אז בידי סבטיסלב פשיץ' והשתתפה באליפות העולם לנבחרות עד גיל 19 שהתקיימה בבורמיו שבאיטליה. נבחרת הנוער היוגוסלבית העבירה את מתחרותיה תחת מכבש, בכלל זה את הנבחרת האמריקאית, מולה קלע קוקוץ' 11 שלשות מ-12 ניסיונות. בחזרה לספליט, עם פתיחת העונה בסתיו, קוקוץ' וראדג'ה שפעו ביטחון והפגינו כושר מצוין. יוגופלסטיקה התחילה את העונה בצורה מצוינת כאשר ניצחונותיה בליגה היוגוסלבית נערמים זה על גבי זה. במקביל, בגביע קוראץ' העפילה הקבוצה בקלות לבית רבע הגמר בו התמודדה מול Club Baloncesto Zaragoza, הפועל תל אביב ופלקנסטרו קאנטו. יוגופלסטיקה הפסידה בכל שלושת משחקי החוץ שלה, מה שהביא לכך שסיימה במאזן 3-3 שלא הספיק להעפלה לחצי הגמר. בחזרה לזירת הליגה המקומית, המשיכה יוגופלסטיקה את ריצתה בדרכה לסיים את הליגה במאזן של 21 ניצחונות למול הפסד בודד.
עונת 1989 - 1990
במהלך הקיץ שבא לאחר סיום עונת 1989, מליקוביץ' ומנכ"ל המועדון, יוסיפ ביליץ', ניצבו בפני משבר ביחס למעמדו של דינו ראדג'ה, לאחר שהסנטר הצעיר נבחר בדראפט ה-NBA בסוף יוני, על ידי הבוסטון סלטיקס. לראדג'ה בן ה-22 היה חוזה עם יוגופלסטיקה עד שנת 1992, אך הוא הביע רצון לעזוב לבוסטון באופן מיידי, "אם ההצעה הכספית טובה", אך ראשי המועדון היו נחושים בדעתם שלא לשחרר אותו. מליקוביץ' אף קרא בפומבי להתאחדות הכדורסל היוגוסלבית לאמץ "מדיניות הגנתית" המונעת משחקנים בני פחות מ-26 לעבור לקבוצות NBA. לאחר מספר שבועות של התנצחויות על מעמדו, ניסה ראדג'ה לכופף את ידה של יוגופלסטיקה באופן חד צדדי - נסיעה לארצות הברית וחתימה על חוזה לשנה אחת עם הסלטיקס, תמורת 500 אלף דולר אמריקאי, על פי הדיווחים. כך או אחרת, מכיוון שיוגופלסטיקה ראתה את המצב כמקרה מובהק של הסגת גבול ו"ציד בלתי חוקי" מצד בוסטון סלטיקס ומנכ"לה יאן וולק, לא התכוונה הקבוצה היוגוסלבית לוותר על שירותיו של ראדג'ה ללא מאבק משפטי. יוגופלסטיקה לקחה את המקרה לבית משפט אמריקאי שבסוף ספטמבר פסק לטובת הקבוצה היוגוסלבית ואסר על ראדג'ה לשחק בסלטיקס ובכך אילץ אותו להשיג הסכם כלשהו עם יוגופלסטיקה. באמצע הסאגה עם ראדג'ה, ומבלי שיידע את תוצאותיה, הוציא מליקוביץ' לפועל תוכנית מגירה באמצעות הבאתו של זוראן סאביץ' בן ה-22, בעל היכולות לשחק הן כסנטר, הן כפאואר פורוורד, מקבוצתו, צ'ליק זניקה. כמו כן הביא מליקוביץ' את הרכז פטר נאומוסקי ואת הפאואר פורוורד אראמיס נאגליץ'.
בפתיחת העונה החדשה, כאלופת אירופה המכהנת, הוזמנה קבוצתו של מליקוביץ' להשתתף באליפות מקדונלד'ס שהתקיימה באותה השנה בסוף אוקטובר ברומא. לפני הטורניר הוצג מליקוביץ' כזוכה בתואר מאמן השנה. הטורניר הידידותי גם היווה את הזדמנותו הראשונה של מליקוביץ' לאמן נגד קבוצת NBA, כשיוגופלסטיקה מציגה עמידה עיקשת נגד דנוור נאגטס בראשותו של המאמן דאג מו ושחקניו, ביניהם הגארד פאט ליוור ווולטר דייוויס הוותיק, כשבסופו של דבר מפסידה יוגופלסטיקה 129-135.
ברצלונה
לאחר ארבע עונות מרשימות בספליט הפך מליקוביץ' לאחד המאמנים המבוקשים באירופה. הוא קיבל את הצעתו של מועדון הכדורסל ברצלונה ובקיץ 1990 לקח לידיו את השליטה על המתרחש בקבוצה. לאחר זכיות רצופות בליגה הספרדית, בארסה חיפשה אחר הצלחה אירופאית שחמקה ממנה בעקביות. למעשה, הייתה זו ספליט של מליקוביץ' שהלמה בבארסה פעמיים ברציפות בשלב הפיינל פור - ב-1989 בחצי הגמר וב-1990 בגמר. עם הגעתו של מליקוביץ' עבר המאמן הקודם, אלחו גרסייה, לתפקיד ניהולי כשמונה לשמש מנכ"ל.
קבוצתו של מליקוביץ' הצליחה להעפיל לפיינל פור היורוליג, אך עם זאת כשלה בשלב זה מול קבוצתו הקודמת של מליקוביץ', ספליט.
מאוחר יותר באותה העונה נכשלה ברצלונה גם בליגה המקומית, כשלא הצליחה לזכות באליפות, אך התנחמה בזכייה בגביע המלך הספרדי בכדורסל.
מליקוביץ' התחיל את עונת 1991 - 1992 כמאמן ברצלונה, אך ב-22 בנובמבר 1991, לאחר 14 משחקי ליגה, החליט להתפטר מתפקידו.
לימוז'
מליקוביץ' לא נשאר ללא משרת מאמן ראשי למשך יותר מכחודש, כשבינואר 1992 הוא קיבל לידיו, באמצע העונה, את מושכות האימון של קבוצת לימוז'. על המגרש הוביל את הקבוצה רישאר דאקורי הוותיק, בן ה-32, ובעזרתו העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף, שם הפסידה 0-2 לפו אורטז. בקיץ 1992 הצטרפו למועדון מייקל יאנג בן ה-31, הרכז יורי זדובץ' והפאואר פורוורד ג'ים בילבה. הקבוצה הכתיבה משחקים בעלי תוצאה נמוכה, כשהיא מפגינה משחק הגנה שחנק את הקבוצות היריבות ואשר הוביל אותה לזכות באותה העונה הן בתואר הצרפתי, הן ביורוליג. כשהיא מתמודדת מול אריות כדורסל בדמות פאוק סלוניקי בהובלת המאמן דושאן איבקוביץ' ובכיכובם של קליף ליווינגסטון שזה עתה הגיע מן ה-NBA, פנאיוטיס פסולאס שנשאר בקבוצה מהעונה שלפני כן וקני בארלו; וירטוס בולוניה הרעבה לתארים, בראשות המאמן אטורה מסינה ובהובלתו של הכוכב העולה שזה עתה הגיע, פרדראג דנילוביץ'; סגנית אלופת היורוליג, חובנטוד בדאלונה, שהובלה בידי ג'ורדי ויאקמפה ובידי האחים חופרסה; מכבי תל אביב בכיכובם של דייוויד אנקראם, לבן מרסר ודורון ג'מצ'י, וסקאבוליני פזארו בכיכובם של הכוכב העולה קרלטון מאיירס והוותיק וולטר מגניפיקו, מעטים נתנו לסגל הצנוע למראה של לימוז' סיכויים רבים לזכות בתואר האירופי. במהלך העונה ניפקה לימוז' צבירת נקודות בלתי מאוזנת, כאשר יאנג קולע לרוב מעל 30 נקודות למשחק, ואילו שחקנים רבים אחרים קולעים כחמש נקודות למשחק, פחות או יותר. מליקוביץ' ספג ביקורת מסוימת בגין סגנון המשחק של לימוז'; פטר סקנסי, המאמן הראשי של בנטון טרוויזו, הציג אותו כ"משחק אנטי-כדורסל", לאחר גמר היורוליג, באפריל 1993.
פנאתינייקוס
בקיץ 1995 קיבל מליקוביץ' את ההצעה של המועדון היווני הענק פנאתינייקוס, מועדון שמומן באמצעות העושר של חברת התרופות של האחים ג'יאנקופולוס, אשר השקיעו כספים רבים בחיפוש אחר זכייה ראשונה בתואר היורוליג החמקמק, כמו גם בהצלחה בליגת העל היוונית בכדורסל. מליקוביץ' הגיע לקבוצה לאחר עוד עונה מאכזבת בה סיימה פנאתינייקוס במקום השני והפסידה את אליפות ליגת העל היוונית בכדורסל ליריבתה המרה אולימפיאקוס, כשההפסד בחצי הגמר בפיינל פור היורוליג לאותה אולימפיאקוס, הגיע כגלולה מרה אף יותר. לפיכך, על עבודתו של מליקוביץ' בקבוצה נגזר להשיג או את הזכייה ביורוליג, או את אליפות ליגת העל היוונית בכדורסל, רצוי את שתיהן. מליקוביץ' תפס את מקומו של המאמן אפטימיס קיומורצוגלו, ומצא יחידה שהובלה בידי פנאיוטיס יאנאקיס, פראג'יסקוס אלוורטיס וסטויקו וראנקוביץ', כשמנהיג הקבוצה זארקו פספאלי עזב את הקבוצה יחד עם המאמן קיומורצוגלו, שניהם קורבנות של העונה חסרת התארים. אף על פי כן, הסגל עמד לקבל תנופה גדולה כשהצליחו האחים ג'יאנקופולוס להביא לקבוצה את אגדת ה-NBA, דומיניק וילקינס בן ה-35 והחתימו אותו על חוזה לשנתיים בשווי שבעה מיליון דולר אמריקני. הגעתו של וילקינס יצרה באזז חזק סביב המועדון, כאשר 5,000 אוהדים קיבלו את פניו עם נחיתתו בשדה התעופה באתונה, בספטמבר 1995. ביום שלמחרת הגיעו כ-13,000 אוהדים לצפות באימון הראשון של וילקינס בקבוצה. בעונתו הראשונה של מליקוביץ' במועדון זכתה הקבוצה ביורוליג, הזכייה הראשונה של המועדון בתואר זה בהיסטוריה.
מליקוביץ' אימן את פנאתינייקוס בעונת 1996–1997 והוביל אותה למאזן של 18 ניצחונות מול שמונה הפסדים בעונה הסדירה, מה שהספיק למקום השלישי בליגה ולהעפלה לפלייאוף. עם זאת, כשהפלייאוף עמד להתחיל, שוחרר המאמן מהמועדון ב-13 באפריל 1997, והוחלף בידי מיכאליס קיריטסיס.
פריז וספרד
בשלב זה פנה מליקוביץ' לאמן בצרפת ובספרד; במדינות אלו אימן את הקבוצות פריז סן-ז'רמן, אוניקאחה מאלגה ואת מועדון הכדורסל ריאל מדריד.
לאחר שעזב מליקוביץ' את ריאל מדריד צצו ספקולציות רבות באשר ליעד האימון הבא שלו. בריאיון ל-Спортски журнал (מגזין ספורט) אמר מליקוביץ' כי הוצע לו תפקיד המאמן הראשי של קבוצת ז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית, אך הוא ייקח על עצמו את התפקיד רק בקיץ, לאחר שהעונה תסתיים. עוד אמר מליקוביץ', כי הוא קיבל מספר הצעות אחרות, אך סירב לגלות מאילו מועדונים הגיעו פניות אלו. לבסוף, ב-9 במרץ 2007, נחשף שמליקוביץ' הוא המאמן הראשי החדש של קאחה לבורל ויטוריה, שם החליף את ולימיר פראסוביץ' שהתפטר בפתאומיות באמצע העונה בשל סיבות בריאותיות. בצירוף מקרים מעניין, מליקוביץ' אימן את פראסוביץ' במשך ארבע שנים ביוגופלסטיקה ספליט.
עם זאת, לאחר הפסד לפנאתינייקוס בפער של 14 נקודות בפיינל פור היורוליג ב-2007, נמתחה על מליקוביץ' ביקורת בעיתונות הספרדית, והופיעו ספקולציות רבות באשר לעתידו. לאחר סיום העונה, נפרדו דרכיהם של מליקוביץ' ושל המועדון.
ב-12 בדצמבר 2010 מונה מליקוביץ' למאמן נבחרת סלובניה בכדורסל.
לוקומוטיב קובאן
בקיץ של שנת 2011 לקח מליקוביץ' לידיו גם את אימון המועדון הרוסי לוקומוטיב קובאן. על אף העובדה שהיה קרוב לפיטורים בנובמבר 2011, הורשה בסופו של דבר מליקוביץ' להישאר בקבוצה, ואף הוביל אותה לשלב הפיינל פור של הליגה המאוחדת של VTB.
בסוף העונה, במאי 2012, עזב מליקוביץ' את הקבוצה.
צדביטה זאגרב
ב-1 ביולי 2012 הוצג מליקוביץ' רשמית כמאמנה החדש של סגנית אלופת ליגת העל הקרואטית בכדורסל, צדביטה זאגרב. ב-20 בנובמבר 2012 התפטר מליקוביץ' מתפקידו זה בהצהירו שאין לו יותר רצון או תשוקה לאמן את הקבוצה.
סגנון אימון
מליקוביץ' ידוע כמאמן המשליט משמעת חזקה, מדגיש את חשיבותו של מוסר עבודה גבוה ומקיים אימונים מפרכים ותכופים. פילוסופיית האימון שלו שמה דגש על הגנה חזקה, לצד תרגול חוזר ונשנה, כרכיבי המפתח במהלך אימון:
מליקוביץ' צוטט כמגדיר את אסא ניקוליץ' כבעל ההשפעה הגדולה ביותר בתחום והוא רואה בו "המאמן הטוב ביותר בכל הזמנים, בעל המלאכה הטוב ביותר בעסק שלנו". מתוך כבוד למנטור שלו, ניהל מליקוביץ' בשנת 2007 מסע פרסום שמטרתו להסב את שמו של הבלגרד ארנה לשם "פרופסור אלכסנדר ניקוליץ' ארנה". על אף תמיכה ציבורית שזכה לה מצד אישים בכדורסל הסרבי, בסופו של דבר לא הגיעה היוזמה לכלל יישום. מליקוביץ' רכש הערכה רבה גם לרנקו ז'רביצה והחשיב אותו ל"דוסיטז' אוברדוביץ' (בלשן, פילוסוף, סופר ופוליטיקאי סרבי, מנושאי הדגל של הרנסאנס התרבותי והלאומי הסרבי) של הכדורסל הסרבי, שהפך אותנו לבעלי אוריינות כדורסל".
במספר הזדמנויות הצהיר מליקוביץ' כי טוני קוקוץ' הוא השחקן הטוב ביותר שהייתה לו אי פעם הזדמנות לאמן.
כאשר לקח לידיו מליקוביץ' את קבוצת יוגופלסטיקה הצעירה ב-1986, הוא אסר במפורש על שחקניו לחגוג לאחר סל שקלעו. מליקוביץ' אמר כי איננו רוצה שהשחקנים שלו "יטיסו מטוסים לאחר קליעת סל משלוש נקודות", בצטטו את אלוף היורוליג המכהן ויריבו בליגה היוגוסלבית, אקו פטרוביץ', הקלע של ציבונה זאגרב, כדוגמה שלילית בהקשר זה. במקום זאת אמר מליקוביץ' כי הוא רוצה שהשחקנים שלו יהיו "גברים צעירים למופת שאין אב ביוגוסלביה שיתחרט על שמסר למי מהם את בִתו".
במהלך הקדנציה שלו בפנאתינייקוס זכה מליקוביץ' בהזדמנות לאמן את כוכב ה-NBA לשעבר דומיניק וילקינס, כמו גם את ג'ון סאלי, שחקן NBA נוסף שהופיע במדי פנאתינייקוס במספר משחקים - שניהם הובאו לקבוצה וזכו לחוזים גדולים על ידי הבעלים של הקבוצה, פאבלוס ג'יאנקופולוס. מליקוביץ' סירב לשנות את סגנון האימון שלו, אשר שם דגש חזק על משמעת קפדנית, למענם של שחקנים ידועים ובעלי מוניטין רב והתייחס אליהם באותה דרך קשוחה וקפדנית לה זכו שחקנים אחרים בסגל, מה שהוביל למספר היתקלויות, הן עם וילקינס, הן עם סאלי. בדווחו על כך, תיאר הניו יורק טיימס את מליקוביץ' כ"צפוי לפעול פחות בדומה לפיל ג'קסון ויותר בדומה לבובי נייט", בעוד שהספורטס אילוסטרייטד התייחס אליו כאל "סרבי צנוע המאמין ב'הדרך שלי או משמעת יוגוסלבית'".
סלידתו הנודעת מה-NBA הובעה על ידי מליקוביץ' באופן תדיר. ב-2009 אמר מליקוביץ':
מחלוקת
באוגוסט 2011, במהלך ההכנות לאליפות אירופה בכדורסל 2011, מליקוביץ' פתח במריבה ציבורית עם ולאדה דיבאץ, נשיא הוועד האולימפי הסרבי, כשמליקוביץ' מכנה את השחקן לשעבר "רמאי ושקרן", ביומון הספורט הקרואטי Sportske novosti. זאת בתגובה להערתו של דיבאץ באמצעי התקשורת הסלובנים שסלובניה הייתה יכולה להיות טובה יותר לו הייתה משאירה את יורי זדובץ' כמאמן הראשי של הנבחרת, במקום לשכור את שירותיו של מליקוביץ'. המאמן הטיח עלבונות בדיבאץ באומרו: "דיבאץ אפילו אינו מודע לכך שקיבלתי את המשרה בסלובניה לאחר תקופתו של ממי בצ'ירוביץ', לא אחרי זדובץ'. העיתונאי שדיבר עם דיבאץ לא היה אדיב אליו, כשהתקשר אליו לפני הצהריים. בהתחשב בעובדה שדיבאץ בדרך כלל מתעורר בסביבות שלוש אחרי הצהריים, סביר להניח שהוא עדיין דיבר מתוך הזיות". כשנמסר לו על הערותיו של מליקוביץ', דיבאץ סירב להיגרר לשימוש בשפה מעליבה או פוגענית דרך אמצעי התקשורת, וסירב לומר כל דבר נוסף בנושא. בכל מקרה, מליקוביץ' לא סיים בזאת והגיב להיעדר התגובה של דיבאץ עם עוד האשמות ועלבונות מוסווים: "דיבאץ חצה את הקו. מדי פעם בפעם יש לו הפרזות כמו זו באמצעי התקשורת. אנחנו שני עולמות שונים. זה תלוי בו כעת האם הוא רוצה להתחיל איתי כי יש לי קובץ מפורט שמראה מי הוא באמת. הייתי רוצה להוסיף רק דבר אחד להתבטאות המקורית שלי. דיבאץ הוא רמאי ענק ושקרן ענק". הקטטה אפילו הניעה את בורה סטנקוביץ' בן ה-86, זקן השבט של הכדורסל הסרבי, להביע את מורת רוחו בפומבי ולנזוף בשני הצדדים.
יחסי אוסטרליה–סלובקיה
יחסי אוסטרליה–סלובקיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הרפובליקה הסלובקית.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 בינואר 1993 לאחר היפרדותה של סלובקיה מצ'כיה ופירוק צ'כוסלובקיה. באוסטרליה חיים בסביבות 8,500 אנשים ממוצא סלובקי.
יחסים כלכליים
הסחר הדו-צדדי בין אוסטרליה לרפובליקה הסלובקית הוערך ב-528 מיליון דולר בשנת 2019. המסחר נוטה בכבדות לטובת הרפובליקה הסלובקית, כאשר סך הייצוא לאוסטרליה הוערך ב-478 מיליון דולר לעומת 50 מיליון דולר בייצוא מאוסטרליה.
היבוא העיקרי מהרפובליקה הסלובקית לאוסטרליה כולל כלי רכב, ציוד וחימום וקירור וחלקים, ומשאבות, וחלקי רכב ואביזרים. היצוא העיקרי לרפובליקה הסלובקית מאוסטרליה כולל ציוד מעגלים חשמליים, עור, מכשירי מדידה וניתוח ומכשירים רפואיים.
רמון שמיטלן
רמון שמיטלן (בצרפתית: Raymond Schmittlein; 19 ביוני 1904 - 29 בספטמבר 1974) היה קצין ופוליטיקאי צרפתי, מאנשי צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה ולאחריה שימש כחבר הפרלמנט הצרפתי והיה בין היתר סגן יושב ראש הפרלמנט הצרפתי, ושר בממשלת צרפת.
חייו
שמיטלן נולד למשפחה ממוצא גרמני מאלזס. הוא גילה כישרון לשפות, ולמד גרמנית, פינית רוסית ואנגלית. לאחר שהשלים את לימודיו בפריז ובברלין שימש מספר שנים כמפקח על החינוך הצרפתי בחוץ לארץ. הוא לימד בקובנה, ריגה וסטוקהולם. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נקרא לשירות צרפת, וגויס להיות נספח צבאי בלטביה ולמעשה הממונה על שירותי הביון הצרפתי במדינות הבלטיות. עקב פעילות זו נעצר, וגורש לסטוקהולם, משם הצטרף לכוחות צבא צרפת שפעלו במסגרת המערכה בנורווגיה בקרב על נרוויק.
לאחר התבוסה הצרפתית במערכה על צרפת הצטרף אל כוחות צרפת החופשית במצרים. ב-1941 שהה בחיפה ושם הפעיל בשיתוף פעולה עם ההגנה ועם דוד הכהן תחנת רדיו בשם רדיו לבאנט צרפת החופשית ששידרה שידורי תעמולה לאנשי צרפת של וישי בסוריה ובלבנון. הוא שימש שם כשדרן ביחד עם פרנסואה קולה (Francois Coulet) שעלה לאחר מכן לדרגת גנרל, ופאול רפיטון-פרנף (Paul Repiton-Préneuf). לאחר המערכה בסוריה ובלבנון נשלח לברית המועצות ושימש שם אחד מנציגי צרפת החופשית. בין 1943 ל-1944 שירת במפקדתו של הגנרל דה גול באלג'יר. לאחר מכן שירת בדרגת ליטננט קולונל במערכה באיטליה, ובלחימה בדרום צרפת ובאלזס.
בין 1945 ל-1951 שימש כאחראי על ענייני החינוך והתרבות בשטח הכיבוש הצרפתי בגרמניה.
ב-1951 נבחר לחבר הפרלמנט הצרפתי מטעם המפלגה הגוליסטית "מצעד העם הצרפתי" (RPF). הוא עסק בייחוד בנושאי חינוך ובנושאים הקשורים למושבות. ב-1 ביוני 1954 שימש במשך יום אחד כשר לענייני הודו סין בממשלתו קצרת הימים של ז'וזף לניאל ובין 20 בינואר ל-23 בפברואר 1955 כשר לענייני צי הסוחר בממשלתו של פייר מנדס פראנס.
ב-1956 נחל כישלון במאמציו להיבחר מחדש, אך הצליח לשוב ולהיבחר ב-1958. ב-1962 נבחר לסגן יושב ראש האספה הלאומית. הוא מילא תפקיד זה עד 1967 שאז נחל תבוסה בבחירות ולא נבחר מחדש. ב-1973 ניסה להיבחר מחדש כחבר "תנועת הרפורמה", שהתנגדה לגוליזם, אך נכשל. ב-1974 מת.
שמיטלן היה מידידיה הטובים של מדינת ישראל בפרלמנט הצרפתי. קשרי הידידות שיצר כאשר שהה בארץ ישראל בתקופת ההכנה למערכה בסוריה ולבנון השפיעו עמוקות על יחסו למדינת ישראל הוא ייסד את אגודת הידידות הפרלמנטרית ישראל צרפת, ביקר פעמים רבות בישראל, ועמד לצידה במאבקיה לקבלת תמיכה במישור הבינלאומי.
דימיטר פנב
דימיטר דושקוב פנב (בבולגרית: Димитър Душков Пенев; נולד ב-12 ביולי 1945) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל בולגרי.
ככדורגלן, שיחק פנב בעמדת הבלם, וזכה להישגים רבים בעיקר בקבוצת צסק"א סופיה, במדיה שיחק ברוב הקריירה. כבלם נבחרת בולגריה, שותף פנב ב-90 משחקים בינלאומיים, ושיחק בשלושה טורנירי מונדיאל בין 1966 ל-1974.
כמאמן, הוביל פנב את נבחרת בולגריה להישג השיא שלה עד כה בטורניר מונדיאל, כשסיימה במקום הרביעי במונדיאל 1994, וכן הוביל אותה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות אירופה, ב-1996.
קריירת משחק
פנב נולד בכפר קטן הסמוך לעיר סופיה, והחל את קריירת המשחק בקבוצת לוקומוטיב סופיה הקרובה לעיר הולדתו. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות בולגריה. בשלוש עונות במדי הקבוצה הספיק פנב לערוך 35 הופעות, בהן כבש שער אחד, וב-1965 עבר לשחק ביריבה העירונית, והקבוצה המזוהה עמו ביותר, צסק"א סופיה. במדי צסק"א זכה פנב להצלחה רבה. הוא זכה עימה בשבע אליפויות וארבעה גביעים, ואף נבחר פעמיים (1967, 1971) לתואר כדורגלן השנה בבולגריה. ב-1967 הגיע עם קבוצתו עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, שם הודחה על ידי אינטר מילאנו. ב-1977 פרש פנב ממשחק פעיל בגיל 32, לאחר שרשם 329 הופעות במדי צסק"א.
נבחרת בולגריה
פנב החל את דרכו הבינלאומית עוד בטרם יום הולדתו ה-19. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת בולגריה ב-18 במרץ 1964.
פנב זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1966 באנגליה. הייתה זו הופעתה השנייה בהיסטוריה, והשנייה ברציפות, של הנבחרת בטורניר גביע העולם. פנב פתח בכל שלושת משחקיה של בולגריה בטורניר, שהסתיימו בהפסדים ל, ו, בדרך להדחה מהמקום האחרון בשלב הבתים.
במונדיאל 1970 במקסיקו שוב פתח פנב בכל שלושת משחקיה של הנבחרת, ושוב כשלה בולגריה להעפיל משלב הבתים. לאחר הפסדים ל ול, סיימה בולגריה בשוויון עם, במשחק בו הוחלף פנב עוד לפני המחצית.
במונדיאל 1974 בגרמניה המערבית, השלישי של פנב שבו שוב פתח בכל שלושת משחקיה של בולגריה, הודחה הנבחרת לאחר תוצאות תיקו מול ו והפסד ל. בכך, סיים פנב את דרכו במסגרת המונדיאל עם תשע הופעות אך ללא ניצחון.
פנב הוסיף עוד ארבע הופעות, האחרונה שבהן בינואר 1977, וסיים את דרכו בנבחרת עם 90 הופעות ושני שערים. הוא ממוקם חמישי בכל הזמנים בטבלת ההופעות בנבחרת.
קריירה כמאמן
פנב נחשב לאחד מגדולי המאמנים הבולגרים בהיסטוריה. הוא החל את דרכו כשמונה שנים לאחר שפרש, כשהתמנה למאמנה של הקבוצה המזוהה עמו ביותר, צסק"א סופיה. בקנדציה זו הוביל את צסק"א פעמיים לזכייה בדאבל המקומי, ובסך הכל לשלושה תוארי אליפות ושלושה גביעים.
ב-1991, לאחר כישלונה של נבחרת בולגריה להעפיל לטורניר יורו 1992, מונה פנב לתפקיד מאמן הנבחרת, ובקמפיין הראשון כמאמן נבחרת הוליך את הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1994, בבית שכלל בין היתר את נבחרות, ו בהופעתה הראשונה במוקדמות מונדיאל בבית אירופי. בולגריה הגיעה לשני משחקי הנעילה של שלב הבתים בידיעה שלצרפת מספיקה נקודה אחת על מנת להעפיל, ולהשאיר את בולגריה מחוץ לשתי המוליכות. בולגריה השיגה ניצחון ביתי 4-1 על, ונעזרה בניצחון חוץ מפתיע של ישראל על צרפת בתוצאה 3-2, על מנת להגיע למחזור האחרון בצרפת עם סיכוי. שם, על אף שפיגרה 1-0 משער של אריק קנטונה, הצליחה בולגריה לחזור ולנצח 2-1 מצמד של אמיל קוסטדינוב, כשהשער השני נכבש בשניות הסיום של המשחק. בכך, הצליחה בולגריה להעפיל למונדיאל השישי בתולדותיה.
בטורניר מונדיאל 1994 בארצות הברית הפכו בולגריה ומאמנה פנב לאחת ההפתעות הגדולות של הטורניר. לאחר שפתחה בהפסד 3-0 ל, השיגה בולגריה צמד ניצחונות מרשימים, 4-0 על ו-2-0 על  החזקה, והעפילה מהמקום השני בבית. בשמינית הגמר ניצחה בולגריה את בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום הארכה, והבטיחה כבר בשלב זה כי הטורניר יהיה המוצלח בתולדותיה עד אז. ברבע הגמר הפתיעה בולגריה פעם נוספת, כשגברה 2-1. בחצי הגמר הדיחה את בולגריה עם ניצחון 2-1, מצמד של רוברטו באג'ו. בולגריה אמנם הובסה במשחק על המקום השלישי 4-0 על ידי שוודיה, אך הטורניר הוכתר כהצלחה גדולה עבור הנבחרת, ופנב זכה לשבחים רבים עבור הצלחתה.
לאחר ההצלחה במונדיאל, החלה בולגריה את דרכה במוקדמות יורו 1996. פנב הוביל את נבחרתו לשישה ניצחונות רצופים בשלב הבתים, כולל ניצחון נוסף על גרמניה בתוצאה 3-2. בסיום שלב הבתים, סיימה בולגריה במקום השני, עם שלוש נקודות פחות מהגרמנים, והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, הישג נוסף עבור המאמן.
את טורניר יורו 1996 באנגליה פתחה בולגריה עם שוויון 1-1 מול, ולאחריו ניצחה 1-0 את. אמנם, הפסד 3-1 לצרפת במחזור השלישי, במקביל לניצחון ספרדי על רומניה, חרץ את גורלה של בולגריה בטורניר והיא הודחה מהמקום השלישי בבית. בסיום הטורניר, סיים פנב את תפקידו כמאמן הנבחרת לאחר חמש שנים.
לאחר קדנציות קצרות כמאמן בכווית, סעודיה וכמאמן ספרטק וארנה הבולגרית, חזר פנב ב-1998 לצסק"א סופיה. הקדנציה השנייה של המאמן בקבוצה הייתה מוצלחת פחות, והוא הוסיף במהלכה זכייה בגביע הבולגרי. פנב לא אימן בין השנים 2000 ל-2003, אז התמנה לקדנציה קצרה בליאונינג הסינית.
ביולי 2007 חזר פנב לקדנציה שנייה בנבחרת בולגריה, אך הוא סיים את דרכו בנובמבר של אותה שנה לאחר הכישלון להפעיל ליורו 2008.
באוגוסט 2008 התמנה בפעם השלישית לתפקיד המאמן בצסק"א סופיה, אך התפטר במרץ 2009 בעקבות חילוקי דעות והוחלף על ידי אחיינו, לובוסלב פנב. עם זאת, לאחר התפטרותו קיבל תואר נשיא של כבוד מטעם המועדון, תואר אותו הוא מחזיק עד היום. הוא החזיק בתפקיד המאמן למשך שתי קדנציות קצרות נוספת, בין אפריל ליוני 2010, ובין אוקטובר 2011 למרץ 2012
במהלך הקריירה שלו נודע פנב כמאמן מצליח הן ברמה הטקטית והן בהשפעה הפסיכולוגית על שחקניו. במשך הקדנציות המרכזיות שלו בצסק"א סופיה, הוכיח פנב את יכולת קידום הצעירים שלו, כאשר בין השחקנים הצעירים שאימן ואחר כך התפתחו לכוכבים גדולים בכדורגל הבולגרי ניתן למצוא את חריסטו סטויצ'קוב, אמיל קוסטדינוב, אחיינו לובוסלב פנב, מרטין פטרוב, סטיליאן פטרוב ודימיטר ברבאטוב.
Janet: Live in Hawaii
Janet: Live in Hawaii (בעברית: ג'נט: הופעה חיה בהוואי) הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'נט ג'קסון. אשר יצא לאור בתאריכים שונים במהלך שנת 2002 באירופה, אוסטרליה וארצות הברית על ידי איגל רוק אנטרטיינמנט.
אלבום הווידאו מכיל הופעה חיה של ג'נט בהוואי אשר התקיימה ב-26 בפברואר 2002, במסגרת סיבוב ההופעות שלה "All for You Tour".
רקע והוצאה
ההופעה צולמה באצטדיון הלואה שבהוואי. ההופעה התרחשה במסגרת סיבוב ההופעות שנועד לקידום אלבומה All for You, בשנת 2002. ההופעה שודרה יום למחרת בטלוויזיה האמריקאית על ידי רשת HBO ונצפתה על ידי 12 מיליון איש. זו הייתה הפעם השנייה בה הופעה של ג'קסון שודרה בטלוויזיה.
אלבום הווידאו יצא לאור לראשונה בבריטניה ב-17 ביוני 2002. שבוע לאחר מכן הוא יצא לאור בשאר אירופה ומאוחר יותר יצא לאור גם באוסטרליה וארצות הברית. ב-14 בנובמבר 2004, יצא יצא אלבום הווידאו לאור מחדש באירופה וארצות הברית ביחד עם אלבום ההופעה של סיבוב ההופעות "The Velvet Rope Tour" ויצא לאור שוב באירופה ב-2005 עם עטיפה שונה.
הצלחה
אלבום הווידאו זכה להצלחה כאשר הגיע למעמדות פלטינה בארצות הברית, אוסטרליה וקנדה ואף היה מועמד לפרס אמי.
ארוויד יאנסונס
ארוויד יאנסונס (בלטבית: Arvīds Jansons 10 באוקטובר 1914 - 21 בנובמבר 1984) היה מנצח לטבי, אביו של המנצח מאריס יאנסונס.
יאנסונס למד נגינה בכינור משנת 1929 עד 1935 בקונסרבטוריון של עיר הולדתו לייפאיה, ואחר המשיך בלימודי הלחנה וניצוח אצל לאו בלך בקונסרבטוריון של ריגה (1940 - 1944), במקביל לעבודתו ככנר בבית האופרה של ריגה. ב-1944 התמנה למנצח האופרה של ריגה ואחר למנצח תזמורת הרדיו של לטביה (1947 - 1952). ב-1952 התמנה למנצח מחליף ולמנצח סיור של הפילהרמונית של לנינגרד לצד יבגני מראווינסקי וקורט זנדרלינג.
יאנסונס היה מנצח אורח ראשי של תזמורת האלה משנת 1965. הוא התמוטט ומת בשעת ניצוח על קונצרט עם תזמורת האלה. הוא קבור בבית הקברות וולקובו בסנקט פטרבורג.
בדיקת בתולים
בדיקת בתולים היא בדיקה המבוצעת בנשים ונערות ומהותה חיפוש אחר קרום בתולים שלם. הבדיקה נעשית במטרה לקבוע האם קיימה האישה או הנערה יחסי מין בעברה. זאת, בהתאם לאמונות דתיות ותרבותיות שונות. ההליך מבוצע תחת ההנחה כי יחסי אישות הם הגורם היחיד המוביל להריסת הקרום. הבדיקה נתונה לביקורות רבות בעולם המתמקדות בהשלכותיה על הנשים, בביסוסה המדעי, ובהיבטיה המוסריים.
קיימות מספר דרכים לביצוע הבדיקה המבוצעות בתרבויות שונות בעולם, חלקן כוללות בדיקה פיזית וחלקן בעלות אופי טקסי. הבדיקה עשויה להיות מבוצעת באופן מבוקר על ידי אנשי רפואה, או על ידי מנהיגים רוחניים ושוטרים כתלות בתרבות הקהילה.
עם התפשטות החילוניות לאורך השנים קראו ארגונים בעולם להפסיק את בדיקת הבתולים לאור ספקות בהיבטים האתיים שהיא טומנת בחובה.
סיבות לביצוע הבדיקה
קרום הבתולים הוא רקמת עור טבעתית גמישה, דקה וחלקה בפתח הנרתיק המתפתחת סמוך ללידה ובעלת כמה צורות אפשריות מובחנות. תפקידו הוא למנוע כניסה של עצמים זרים לגוף האישה. מעבר לכך, לא מיוחס לקרום הבתולים תפקוד פיזי או ביולוגי נוסף, וההנחה הרווחת היא שמדובר בשריד אבולוציוני שמקורו ברקמת תאים שמילאה את חלל הנרתיק בשלבי ההתפתחות העוברית המוקדמים.
תפיסת קרום בתולים שלם כסממן לבתולים מקורה עוד מימי הביניים באירופה. בתקופתנו, האמונה נפוצה בעיקר בתרבויות מוסלמיות ובחלקים ברחבי הודו הרואות בכך סימן לכבוד. בתרבויות אלה נדרשת הוכחה מצד הכלה טרם חתונתה לכך שמעולם לא קיימה יחסי מין, ההוכחה היא היווכחות בקרום בתולים שלם. לעיתים, הבדיקה היא גופנית ומבוצעת על ידי רופא טרם טקס הנישואין ובסיומה יציג הרופא "תעודת בתולים". לעיתים, תתבצע הבדיקה מיד לאחר טקס הנישואין ובמהלכה יוצג סדין מוכתם בדם כהוכחה להיות הכלה בתולה עד ליום חתונתה.
בדיקת בתולים עשויה להתבצע גם כאשר יש חשד לאונס או התעללות מינית בילדים.
בדיקת שתי אצבעות
אחד ההליכים הנפוצים הוא בדיקת שתי אצבעות (באנגלית: "Two Fingers Test " או "Per Vaginal Test"). באזורי מחיה בהם ישנה זמינות של רופאים תבוצע הבדיקה במשרד הרופא תחת השגחתו המקצועית. במדינות בהן הזמינות הרפואית נמוכה או שאינה קיימת הבדיקה תבוצע לרוב על ידי נשים מבוגרות או מנהיגים רוחניים הנתפסים בעיני הקהילה כדמויות אמינות עליהן ניתן לסמוך שיבצעו את הבדיקה בצורה שתספק תשובה אמינה. ההליך עצמו, כולל החדרה של שתי אצבעות אל הנרתיק על מנת לבדוק את מידת הרפיון הנרתיקי. מידת רפיון גבוהה משמעותה כי הנבדקת התנסתה בעברה בקיום יחסי מין מלאים.
ישנן עוד מספר סוגי בדיקות בעלות אופי טקסי יותר אשר הכוללות בין היתר הצגת סדין מוכתם בדם לאחר ערב הכלולות, עצירת הנשימה מתחת למים לזמן ארוך ככל הניתן והחזקת מתכות רותחות. בדיקות אלה נפוצות פחות בעולם ונעשות בעיקר במסגרת קהילות מסוימות ברחבי הודו.
הבדיקה כמקור לאפליה מגדרית כלפי נשים
הבדיקה היא מנהג מסורתי דתי ארוך שנים הנהוג במספר מדינות בעולם נכון לינואר 2019. הסיבה הנפוצה ביותר לביצוע הבדיקה היא בעלת משמעות דתית. מדובר בדרישה מצד הגבר ומשפחתו טרם הנישואין להוכיח שהכלה המיועדת לא קיימה יחסי מין לפני כן ומגיעה אל הנישואין כבתולה. סיבות נוספות לביצוע הבדיקה הן למטרת קביעת זכאויות תעסוקתיות וחברתיות ובדיקה לקורבנות פגיעה מינית על מנת להסיק האם עברו אונס. הדרישה מבנות לעבור בדיקת בתולים נתפסת במקומות רבים בעולם כפוגענית, משפילה ובעלת השלכות נרחבות על חייהן העתידיים במיוחד כאשר הדרישה מגיעה בשם הממשלה במדינה. הבדיקה נתפסת כמפלה ומשמרת אי שוויוניות בין גברים לנשים על רקע העובדה שגברים אינם נדרשים לספק מידע והוכחות לגבי עברם המיני, ומנציח את התפיסה שיחסי מין מחוץ למוסד הנישואין מקובלים כאשר מדובר בגברים אך לא כשמדובר בנשים.
לדעת ארגוני זכויות אדם בעולם ובראשם ארגון האומות המאוחדות, הבדיקה, מעבר להיותה הפרה בוטה של זכויותיהן של נשים וילדות עשויה לגרום לקורבנות אונס כאב נוסף הנובע מחזרתיות על אקט הפוגעני ושחזור הטראומה שעברו. כתוצאה מהפגיעה המינית ומבדיקת הבתולים שמגיעה בעקבותיה סובלות הקורבנות מהשלכות פיזיות, חברתיות, ופסיכולוגיות הטומנות בחובן חרדה מוגברת, התקפי פוסט טראומה ואף ניסיונות התאבדות. ישנם תיעודים של מקרים בהם נשים ונערות שנמצאו כלא בתולות לפני נישואיהן נרצחו על רקע חילול כבוד המשפחה.
מהימנות הבדיקה
חוקרים רבים ספקנים לגבי קיומו של קרום הבתולים כבעל משמעות אנטומית וביולוגית והתפיסה הרווחת בקהילה המדעית היא שמדובר יותר על מיתוסים תרבותיים ודעות קדומות שהתפתחו לאורך השנים.
קרום הבתולים הוא רקמה בעלת מספר צורות שונות ומובחנות ואינו שלם באף שלב במהלך ההתפתחות. הקרום עשוי להיות גמיש או קשיח דק או עבה ואף יש נשים שנולדות בלעדיו. קרום הבתולים יכול להיבקע מסיבות שונות שאינן קשורות לקיום יחסי מין במהלך הליכים שגרתיים כמו בדיקה גינקולוגית או פעילות גופנית מאומצת. לאור עובדות אלה הימצאותו של קרום בתולים "שלם" לא מספקת הוכחה חד משמעית לכך שהייתה או לא הייתה פעילות מינית קודמת.
ביקורת
באוקטובר 2018, הצהירו חברי הוועדה לזכויות האדם באומות המאוחדות, יחד עם ארגון הבריאות העולמי וארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים כי בבדיקות הבתולים היבטים אלימים, משפילים וטראומטיים כלפי הנבדקות ועל כן יש להפסיקן. ממשלות בעולם העבירו חוקים נגד ביצוע הבדיקה וקבעו עונשים בחוק למפרים. עמותות בריאות מקצועיות קוראות להעלאת המודעות בקרב אנשי מקצוע בתחום הבריאות על ההשפעות המזיקות של הבדיקה ועל אי התקפות שלה.
הטבח ביהודי פאס (1465)
הטבח ביהודי פאס של שנת 1465 התרחש במרוקו תחת שלטון השושלת המרינית, ובמסגרתו חוסלה כליל הקהילה היהודית של העיר פאס בפרעות שערך המון מוסלמי מוסת מקרב תושבי העיר.
הטבח אירע על רקע הסתה אנטי-יהודית של אימאם מקומי וסברת ההמונים בפאס שהסולטאן המריני מאפשר ליהודים לחרוג ממעמדם הנחות כבני מעמד הד'ימי ולהחזיק בכוח וסמכויות שלטוניות. בעקבות ההסתה פרץ מרד כנגד השלטון המריני, במסגרתו ההמונים המוסלמים פרצו למלאח (הרובע היהודי) בעיר פאס שנבנה זה מכבר, וטבחו בקהילה היהודית הגדולה של העיר. לפי מטייל ארצות מצרי בן התקופה, מהקהילה היהודית בעיר, שמנתה כנראה מספר אלפי נפשות, שרדו 11 יהודים בלבד (6 נשים ו-5 גברים). פרעות אנטי-יהודיות דומות התרחשו בהמשך בערים ברחבי מרוקו. המרד הוביל לנפילת השושלת המרינית ששלטה במרוקו משנת 1244.