cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יון אנדרייסקו
צרפת
בסוף שנת 1878 נסע אנדרייסקו לפריז כדי להשלים את חינוכו האומנותי באקדמיה ז'וליאן (1878-1881). באותה עת צייר בעיקר דיוקנאות, ציורים לפי מודלים בעירום או בתלבושות שונות. בשנת 1880 התקבלו שני ציורים שלו - "התחלת האביב" (Începutul primăverii) ו"שוק על יד בוזאו" שהביא מהבית, בתערוכה ב"סלון האמנים" (או "הסלון הרשמי") בפריז. שם הוא פגש שוב את גריגורסקו והחליט להצטרף אליו ולצייר בימי הקיץ בכפר האמנים שאורגן על ידי מילה ואחרים ביישוב ברביזון שעל יד יער פונטנבלו. אנדרייסקו, היה בעל טבע מופנם ומלנכולי, נוטה להרהורים, וציוריו, שסגנונם התבשל במלואו בעת שהותו בצרפת, באו לענות לצורכי תקשורת אישית. אמנותו היא אחידה ברגש, בגישה ובאיכות. צייר תוך שליטה טכנית מצוינת בז'אנרים שונים: דיוקנאות ("האיכרה עם צעיף ירוק", "איכרה עם תיק", "המטפחת האדומה", "דיוקן עצמי") נופים ("שולי יער", "עצים בפריחה", "סלעים ועצי לבנה", "שדה", "יער עצי אשור", "עצי לבנה על שפת הביצה", "אחרי גשם", "בית של צוענים", "חורף בברביזון", "הסלעים באפרמון", וכו), תמונות של טבע דומם או סטטי ("אוכמניות", "פלחי אבטיח", "ברווזים") וסצנות מחיי הכפר. עבודותיו הוצגו לצד יצירות של מאנה, מונה ורנואר.
סלים שבזוחוב
ביוגרפיה
ב-17 באוגוסט 2016 נהרג שבזוחוב על ידי כוחות הביטחון הרוסים במהלך פשיטה בדירתו בסנט פטרסבורג.
יון אנדרייסקו
החזרה לרומניה
בשנת 1881 חזר לרומניה, חולה במחלת השחפת. ב-1882 התיישב בבוקרשט. בחודש אפריל הספיק לארגן תערוכת יחיד שכללה 65 ציורים באחד מאולמות שבחצר "כנסיית סטברופולאוס". נפטר זמן קצר אחר כך, ב-22 באוקטובר 1882, כתוצאה מהמחלה.
קישורים חיצוניים
(קונסטנטין פרוט - לקסיקון לאמונות מודרנית, הוצאת אלבטרוס, בוקרשט, 1982) (ברומנית) Dicţionar Compendium de personalităti, meditaţii şi maxime on line (ז'אן-איב קונראד - פריז, בירת ...רומניה - הרומנים בפריז,ז'ונימיה, יאש, 2006), תרגום מצרפתית.
כיכר רומא
כיכר רומא (באיטלקית: "Piazza Roma") היא כיכר עירונית בירושלים המשתרעת לאורך מרכזו של רחוב הלל, על יד מוזיאון יהדות איטליה. הכיכר נוצרה בעקבות צמצום מספר נתיבי הנסיעה ברחוב לאחד, ונחנכה במהלך ביקורו של ראש עיריית רומא, ג'אני אלמאנו, בישראל בשנת 2009. באותו מעמד נחנכה בעיר רומא "כיכר ירושלים", להידוק היחסים בין רומא לירושלים.
הכיכר היא למעשה רחבה ארוכה וצרה לאורך הרחוב - מעין מדרחוב שלצידו נתיב קטן למכוניות. הכיכר מתחילה במוזיאון יהודי איטליה ומסתיימת במפגש עם רחוב ההסתדרות. לאורכה מפוזרים ספסלים בגדלים שונים, ובשל הבדלי הגובה היא מדורגת בחלקה.
לוח המציין את הקמת הכיכר מצוין במרכז הרחבה. הכיתוב עליו מופיע בשלוש שפות: עברית, אנגלית ואיטלקית והוא כולל שעון שמש המציין את השעה בספרות רומיות.
שבלול החרמון
שבלול החרמון (שם מדעי: Helix pachya, בעבר Helix texta) הוא חילזון ממשפחת הקדמומיים וסדרת שבלולי יבשה בעל ריאות החי ביבשה. שבלול החרמון הוא מין אנדמי לארץ ישראל ונמצא רק במורדות החרמון, בעיקר בשמורת נחל חרמון. בעבר המין שבלול החרמון הוגדר תחת המין Helix texta אך אחרי בחינה מחודשת התברר שמדובר באותו מין כמו Helix pachya ולכן הוא סווג מחדש בשם זה, שכן המין Helix pachya הוגדר קודם.
תיאור
שבלול החרמון הוא הגדול שבשבלולי ישראל. הקונכייה גדולה יחסית, גובהה נע בין 40 ל-50 מ"מ וקוטרה 35–45 מ"מ, כך שצורתה די כדורית. יש בה מעל 4.5 ועד 5.5 פיתולים. צבעה גוני צהוב, חום בהיר, חאקי וקרם. הטבור מוסתר לחלוטין על ידי שפת העמודית.
מראהו של שבלול החרמון דומה באופן כללי לשבלול השדה. צבע הגוף של שבלול החרמון הוא חום-צהבהב-קרם בהיר. הרגל רחבה בעלת שוליים בולטים. בראשו של שבלול החרמון זוג משושים ארוכים ועליהם העיניים, שעיקר תפקודן הוא להבחין בין אור לחושך. המשושים הקידמיים קצרים יותר ונקראים "בחנינים" ובהם איברים הרגישים לריח, מישוש וטעם. שני זוגות המשושים אלה מהווים את איברי החושים של השבלול. פה השבלול נפתח בלסתות שבאמצעותן הוא אוסף את המזון, בפיו ישנה משננת (radula), איבר בעל מספר רב של שיניים קטנות, שבאמצעותה הוא טוחן וחותך את המזון לפני העברתו למערכת העיכול.
אורח חיים
שבלול החרמון הוא שוכן קרקע ומצוי על מרבד השלכת. הוא ניזון בעיקר מחומרים צמחיים מתים, בעיקר צמחים ירודים, רקב צמחי, פטריות, עובש וחומרים אורגניים על האדמה, אך גם מצמחים ירוקים כגון עלים או נבטים שמתחילים לנבוט בסוף הסתיו.
שבלול החרמון פעיל בסתיו, בחודשיים שאחרי היורה (גשם). הן בשיא החורף והן בקיץ נמצא שבלול החרמון בתרדמת קיץ ומבצע קיוט (הפסקת פעילות וצמצום משמעותי של חילוף חומרים פנימי) כאשר הוא מתחפר בתוך האדמה, נסוג כולו אל תוך הקונכייה וסוגר אותה בחתם גירני.
שבלול החרמון מתקדם באמצעות כיווץ והרפיה של שרירי הרגל, כאשר הוא מחליק על גבי ריר אותו הוא מפריש מהסולייה. הריר נועד להגן על רגל השבלול מחפצים חדים, להקל עליו את ה"החלקה" בעת תנועתו ואף להידבק למשטחים חלקים או אנכיים. שבלול החרמון ממעט לנדוד, מרחק הנדידה הממוצע שלו הוא 10 מטר, ורק בודדים נודדים למרחק כפול מזה.
בסתיו הוא אוכל, מזדווג ומתרבה. שבלול החרמון הוא הרמאפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה, כך שבסיום ההזדווגות שני השבלולים מופרים ומטילים ביצים. אחרי ההזדווגות הוא חופר גומה בתוך האדמה ובה מטיל את הביצים, כ-60 בממוצע לתטולה, ואחר כך מכסה אותה. משקל ביצה הוא 70 מיליגרם וקוטרה 4.5 מ"מ. הצעירים בוקעים כעבור 3 שבועות, ובשנתם הראשונה הם בעיקר אוכלים. בימים הם מסתתרים מתחת למרבד השלכת ובלילות מטפסים על הצמחייה הירוקה וניזונים ממנה (לפרטים הבוגרים קשה לטפס על הצמחים בשל קונכייתם הכבדה ומבנה הרגל שלהם). כחודשיים אחריו היורה, וכאשר החורף מתחיל להיות קר יותר, מתחפרים הצעירים בתוך האדמה ונכנסים לתרדמה. רובם לא שורדים את תרדמת החורף ואת תרדמת הקיץ שאחריה. אלה שכן, מתעוררים בסתיו שלאחר מכן, ממשיכים לאכול ולגדול, וגם מזדווגים. זהו מין רב-שנתי.
האוכלוסייה של שבלול החרמון מורכבת בעיקר מבוגרים ויש לה דרך כימית לווסת את גודלה. בריר שמפרישים השבלולים הבוגרים לאורך מסלול תנועתם יש חומר כימי המעכב את גידולם של הצעירים. יוצא שכאשר האוכלוסייה רוויה וגדולה, הצעירים לא מצליחים לגדול כראוי עקב ריבוי שבילי הריר ולכן האוכלוסייה גדלה במעט. אך כאשר האוכלוסייה דלילה (למשל עקב אסון) צפיפות שבילי הריר קטנה באופן ניכר ויותר צעירים יכולים לגדול ולהתרבות, וכך להגדיל את האוכלוסייה.
שימור
בעקבות מחקר על הביולוגיה והאקולוגיה של שמורת נחל חרמון שנערך בשנות ה-80 של המאה ה-20 ותוצאותיו פורסמו באופן פומבי, באו חובבים רבים לאסוף פרטים של שבלול החרמון מתוך רצון לגדלם, הן באופן פרטי והן באופי מסחרי. איסוף מסיבי זה הביא לכמעט הכחדה של שבלול החרמון מן השמורה. בשל כך החליטה רשות הטבע והגנים על מבצע שימור והשבה לטבע של שבלול החרמון, ובמסגרת מבצע זה הקימה בחורף 1997 שתי חלקות השבה מגודרות (הגדר נועדה להגן עליהם בעיקר מפני חזירי בר שטורפים שבלולים בכמויות גדולות, אך גם מפני מטיילים). לחלקות אלה הובאו שבלולים מנחל סער ונחל הבניאס, שסומנו והונחו בחלקות המגודרות. תוכנית ההשבה הצליחה וכיום יש בחלקות אלה אוכלוסיות יציבות.
ב-2022 הקים גן החיות התנ"כי גרעין רבייה לשבלול החרמון וסגורית הארבל, האנדמיים לישראל, במטרה להגן עליהם מפני הכחדה.
יחסי ספרד–קמרון
יחסי קמרון–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד וקמרון.
יחסים דיפלומטיים
למעלה מ-50 שנה חלפו מאז פתיחת השגרירות ביאונדה ומאז היחסים בין המדינות התחזקו בתחומים שונים. היחסים המדיניים נחתמו בתזכיר ההבנות בנושא התייעצויות פוליטיות, מאפריל 2009, שנחתמו על ידי שני השרים במהלך ביקורו של שר החוץ הקמרוני במדריד.
בהמשך נחתמו שני הסכמים דו צדדיים:
ספרד ממשיכה להראות את נכונותה להשתתף באופן פעיל בחיזוק הביטחון במפרץ גינאה, הן ברמה הכללית של האו"ם והן של האיחוד האירופי (תוכנית נתיבי הים הקריטיים של הנציבות). ברמה דו-צדדית מאז 2011 הם התאמנו יחד עם אנשי הסיור בחיל הים הקמרוני.
יחסים כלכליים
באופן מסורתי מאזן הסחר נוטה לרעת ספרד מכיוון שקמרון היא ספקית מרכזית של פחמימנים. קמרון היא הספקית ה-61 בגודלה של ספרד. היתרה השלילית קוזזה בשנים האחרונות על ידי התכווצות הביקוש המקומי בספרד.
המצב יכול להשתנות אם מחיר הנפט הגולמי יישאר ברמתו מסוף 2014. בהיותו המוצר העיקרי שמייבאת ספרד, ירידה מתמשכת במחיר הנפט יכולה להוריד את חשבון הייבוא.
שיתוף פעולה
קמרון אינה מדינה מועדפת בתוכנית המתאר הספרדית לשיתוף פעולה, ולכן לא קיים משרד לשיתוף פעולה טכני (TBT) במדינה.
החלק החשוב ביותר בשיתוף הפעולה בפיתוח מתבצע על ידי קהילות דתיות, במיוחד בתחום הבריאות והחינוך, ולאחרונה על ידי כמה ארגונים לא ממשלתיים, אשר מקבלים לעיתים סיוע מהמינהל המרכזי ובפרט מהאוטונומיות ומהמינהל המקומי. פרויקט הצלב האדום הספרדי שהושלם בשנת 2012 ומומן על ידי AECID לפליטים צ'אדים, ובמיוחד RCA, היווה אמת מידה לשיתוף הפעולה בין המדינות.
אלפקה (כוכב)
אַלְפֶקָה, נקרא גם גֶמָה או α בכתר צפוני, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים כתר צפוני. שמו הוא קיצור של השם בערבית: نير الفكّة - "נאיר אל-פאקא" שפירושו "הבהיר שבשבור", כלומר הכוכב הבהיר בכתר השבור, שכן זהו הכוכב הבהיר ביותר מבין ששת הכוכבים שיוצרים צורה של חצי עיגול שמזכירה כתר שבור או טבעת שבורה. השם "גמה" (Gemma) הוא "תכשיט" בלטינית, שכן הכוכב מסמל אבן יקרה שבכתר.
תכונות
אלפקה הוא כוכב כפול לוקה המורכב משני כוכבי הסדרה הראשית שמקיפים זה את זה בזמן מחזור של 17.36 ימים במסלול אליפטי כך שהמרחק ביניהם נע בין שמינית יחידה אסטרונומית ורבע יחידה אסטרונומית. בכל מחזור עובר הכוכב העמום יותר על פני הכוכב הבהיר וגורם לירידה של כעשירית דרגה בבהירות נראית של הזוג וכאשר הכוכב הבהיר מסתיר את העמום נגרמת ירידה קטנה מאוד של כשתי מאיות דרגה בבהירות.
תכונות אלפקה A
אלפקה A הוא כוכב הסדרה הראשית לבן עם סיווג ספקטרלי A0 V, דומה בתכונותיו לווגה. מסתו כ-2.6 מסות שמש, רדיוסו כ-3 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-9,700 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של קרוב לפי 60 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ומעט יותר מכך בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול. בדומה לכוכבים מסוגו הוא מסתובב על צירו במהירות גדולה יחסית של לפחות 127 קילומטרים בשנייה.
תכונות אלפקה B
אלפקה B הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב עם סיווג ספקטרלי G5 V, דומה בתכונותיו לשמש. מסתו כ-0.9 מסות שמש, רדיוסו כ-0.9 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-5,800 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של כ-80% מעוצמת ההארה של השמש. אלפקה B פולט קרינת רנטגן חזקה שנוצרת ככל הנראה משדות מגנטים המושרים כתוצאה מסיבוב בכוכב על צירו. מהירות הסיבוב של אלפקה B היא כ-14 קילומטרים בשנייה, פי 7 יותר מהר ממהירות הסיבוב העצמי של השמש, מה שמצביע שגיל מערכת הכוכבים הוא כמה מאות מיליוני שנים, כעשירית מגילה של השמש.
סקוואט (תרגיל)
הסקוואט (באנגלית: Squat, בעברית: כריעה) הוא תרגיל התנגדות נפוץ מאוד לחיזוק פלג הגוף התחתון. זהו תרגיל מורכב (רב מפרקי), שבעת ביצועו מפעילים את מפרקי הקרסול, הברך והירך. השרירים העיקריים הפעילים בתרגיל הם שריר הירך הארבע ראשי ושריר העכוז הגדול. על ידי הוספת משקל באמצעות משקולות יד או מוט אולימפי, ניתן להגדיל את ההתנגדות ובכך להעלות את רמת הקושי בעת ביצוע התרגיל. בנוסף, מערב הסקוואט קבוצות שרירים גדולות, מה שעשוי להוביל לשריפה מוגברת של קלוריות.
סוגי סקוואטים
קיימים סוגי סקוואטים שונים:
שיאי עולם בתחום
* בסגנון זה אי אפשר להשיג את העומק הנדרש בסקווט בתחריות תחת חוקי ה-IPF בגלל HIP LOCK מוקדם
** לא במסגרת תחרות בלי 3 שופטים, לקבוע את איכות החזרות
אוגוסטין (פירושונים)
אוגוסטין או אגוסטין או אוגוסטן הוא שמו של הקדוש הנוצרי אוגוסטינוס בשפות שונות. {{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
גונתר פלאוט
הרב זאב משה (וולף גונתר) פלאוט (Wolf Gunther Plaut; 1 בנובמבר 1912 - 8 בפברואר 2012) היה ממנהיגי היהדות הרפורמית בצפון אמריקה.
ביוגרפיה
פלאוט נולד ליונה וסלמה במינסטר שבגרמניה. כשמלאו לו עשר, החלו הוריו לנהל בית יתומים יהודי בשדרות שנהאוזר בברלין. ב-1930 נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת ברלין. אף כי סיים דוקטורט בהצטיינות, עליית הנאצים לשלטון חסמה בפניו את העיסוק במקצועו. תחת זאת, בהמלצת אביו, נרשם לבית המדרש הגבוה למדעי היהדות, שם למד תחת אברהם יהושע השל והרב לאו בק. ב-1935 הציע ההיברו יוניון קולג' לבית המדרש לקלוט חמישה תלמידים מצטיינים, ופלאוט היה בין אלה שנבחרו לנסוע לאמריקה. במקביל השתתף באותה שנה במכביה השנייה, כטניסאי. הוא הוסמך לרבנות ב-1939 וקיבל משרה ראשונה כעוזר-רב בבית הכנסת 'בני אברהם ציון' בשיקגו. ב-1943 ניתנה לו אזרחות אמריקנית והוא התגייס מיד לצבא, שם שירת כקצין דת באוגדה ה-104. הוא נכח בעת שחרור מחנה הריכוז דורה-מיטלבאו, ולאחר המלחמה הוענק לו כוכב הארד. ב-1946 חזר לשיקגו, וב-1948 עבר לשמש כרב קהילת 'הר ציון' בסיינט פול, מינסוטה. בתפקיד זה נותר עד 1961, כשהוזמן על ידי בית-הכנסת 'פרחי קדש' בטורונטו. הוא כיהן שם שש-עשרה שנה, וב-1977 עבר לשמש כנשיא הקונגרס היהודי-קנדי. ב-1983 התמנה ליו"ר איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR), הגוף המרכזי של התנועה הרפורמית בצפון אמריקה, משרה אותה מילא שנתיים. כמו כן כיהן כסגן יו"ר האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת.
פלאוט היה תומך של המגמה המסורתית בזרם, והמשיך בדרכו של הרב שלמה פריהוף שעסק רבות בנושאי הלכה וחיבור שו"ת. בין היתר, הקפיד להשתמש במונח מצווה לתיאור המחויבויות הדתיות. מפעלו החשוב ביותר היה חיבור פרשנות מקיפה על התורה, שהפכה למקובלת ולנפוצה בקהילות הרפורמיות וגם בעדות קונסרבטיביות רבות. היא התפרסמה ב-1981, ונמכרו יותר מ-120,000 עותקים. הספר התבסס בין היתר על ביקורת המקרא וטכניקות מדעיות אחרות לפענוח הטקסט, והרב פלאוט ביטא את תפישת ההתגלות הרפורמית בהקדמה לכרך: הוא חיבר עוד כעשרים וחמישה ספרים וטורים רבים בעיתונות.
כמו כן, היה פעיל זכויות אדם ואזרח והיה יו"ר הוועדה של אזור אונטריו לנושא. ב-1978 הוענק לו אות מסדר קנדה בדרגת חבר, וב-1999 קודם לשותף. באותה שנה עוטר בצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. פלאוט נשא את אליזבט שטראוס ב-1938 והיו לו שלושה ילדים. בראשית שנות האלפיים אובחן כסובל ממחלת האלצהיימר, ממנה נפטר ב-2012 ונקבר בטורונטו.
ניק ללוטה
ניקולס ג'וזף ללוטה (באנגלית: Nicholas Joseph LaLota; נולד ב-23 ביוני 1978) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת ניו יורק. ללוטה הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
ללוטה נולד ב-23 ביוני 1978 בעיר ביי שור (Bay Shore) שבניו יורק. בשנת 1996 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון סנט אנתוני השוכן בפרוור האמיד סאות' הנטינגטון, ובשנת 2000 היה לבוגר האקדמיה הימית של ארצות הברית. במשך שמונה שנים שירת בצי ארצות הברית, ושלוש פעמים הוצב בשליחות מבצעית מעבר לים. בנוסף, הוא בעל תואר שני במנהל עסקים ובמשפטים מאוניברסיטת הופסטרה.
ב-27 בדצמבר 2022, עוד בטרם השבעתו לקונגרס, נהיה ללוטה לאחד הרפובליקנים הראשונים שקראו לבצע חקירה מלאה של ועדת האתיקה של בית הנבחרים של ארצות הברית בדבר הטענות הכוזבות בקורות חייו של עמיתו הרפובליקני מלונג איילנד, ג'ורג' סנטוס.
סאדו אייאטו
סאדו אייאטו (בצרפתית: Sadou Hayatou; 15 בפברואר 1942 – 1 באוגוסט 2019) היה פוליטיקאי קמרוני שהיה ראש ממשלת קמרון הרביעי, בין ה-26 באפריל 1991 ל-9 באפריל 1992.
ביוגרפיה
אייאטו נולד ב-15 בפברואר 1942 בגארואה.
אייאטו מילא מספר תפקידים בממשלת קמרון. בשל ניסיונו הכלכלי, הפך אייאטו לשר החקלאות של קמרון והיה בתפקיד מ-22 באוגוסט 1983 עד ל-24 באוגוסט 1985. מאוחר יותר, היה שר האוצר מ-4 בדצמבר 1987 עד ל-7 בדצמבר 1990. אחריה הגיעה עמדת המזכ"ל עד שמונה לראש ממשלת קמרון ב-26 באפריל 1991. כהונתו הוגבלה לפחות משנה, עד ל-9 באפריל 1992. הוא החליף את לוס איינג  באופן זמני.
לאחר התמודדותו כראש הממשלה, הפך אייאטו למנהל הלאומי של בנק מדינות מרכז אפריקה (BEAC), ועזב את תפקידו ב-1 בינואר 2008. למרות גיל הפרישה הרשמי בבנק שהוא 60, אייאטו נשאר בתפקידו למשך חמש שנים נוספות באישורו של נגיד הבנק ז'אן-פליקס ממלאפוט.
אייאטו נפטר בז'נבה שבשווייץ ב-1 באוגוסט 2019.
דוד נמרי
דוד נָמֵרִי ("דוידקָה") (י"ד אדר ב' תרס"ח, 17 במרץ 1908 – ט"ו סיון תשכ"ו, 3 ביוני 1966) היה ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב, סגן מפקד המוסד לעלייה ב', סגן מפקד הפלמ"ח ומנכ"ל משרד התחבורה.
ביוגרפיה
ראשי ההגנה הכירו בכישוריו הלוגיסטיים ומינוהו כממונה על הצד הלוגיסטי ולקצין המבצעים של המוסד לעלייה ב' בשנים 1937–1947. בתפקידו זה היה אחראי למבצעי העפלה בים, באוויר (במסגרת מבצע כנף הראשון) וביבשה. וכן לאיתור החופים המתאימים להורדה ולשם כך ערך יחד עם כתריאל יפה את הסקר הראשון של חופי הארץ. בהגיע האניות היה אחראי להורדת המעפילים מהאניות במהירות, לפני שהשלטונות הבריטיים יבחינו בכך. נמרי נחשב אקטיביסט בהשקפותיו ובמעשיו, יחד עם חבריו אנשי הקיבוץ המאוחד, במאבק מול הבריטים. דוידקה ויגאל אלון תבעו להגיב בפעולות צבאיות כנגד הבריטים ובהנחייתם נדרשו מובילי אניות המעפילים להתנגד לכל ניסיון של הבריטים להשתלט על האניות. כשעמד על הפרק נושא אניות הגירוש בקיץ 1946 שלח דוידקה שדר למוסד לעלייה ב' בתל אביב: "אם יגורשו בלי הגבה לא נינקה לעולם". דוידקה היה איש הקשר בין הפלמ"ח והמוסד והאחראי על לשכת הקשר של המוסד בנמל חיפה. לשם ההורדה ארגן את "נערי הירקון" (שלימים היו המסד לפלי"ם). בהנהגתו הורדו בחופי הארץ כ-60,000 מעפילים שבאו ב-80 אניות. בהעפלה ביבשה מסוריה, לבנון, טורקיה ועיראק, ארגן את הברחת המעפילים מעיראק דרך נהריים במשאיות, שעשו דרכן מעבר הירדן מערבה ובהן הוכנסו המעפילים אל מתחת לרצפת קרשים שהותקנה ברצפת המשאית. על ההעפלה האווירית הסביר לימים כיצד עלה הרעיון:.
במקביל לעשייה זאת עסק נמרי במנהלות של למעלה משלושים מבצעי חומה ומגדל, מהעלייה לתל עמל ב-1936, ובהמשך העלייה לעין גב (פעמיים), לכפר רופין, נווה איתן ובית יוסף, לשרונה, למעוז חיים, לגינוסר ולחניתה. רבות מהעליות לקרקע היו באזורים שהיו צפויים להיות סגורים להתיישבות יהודית על פי הספר הלבן.
נמרי הצטרף כחבר המטה הראשון של הפלמ"ח, והתמנה לסגן מפקד הפלמ"ח יצחק שדה (1941–1943) יחד עם גיורא (ז'ורה) שינאן. משה שרת כינה אותו: "האקונום של הפלמ"ח". כאחד מראשי הפלמ"ח היה גם ממקימי הפלי"ם, אחראי לקשר בין המחלקה הגרמנית והצבא הבריטי וארגון מחלקת הטייס. אחרי שהות קצרה בקיבוצו, בשל הולדת תאומיו, פיקד על נפת כנרת של ההגנה שמנתה כ-20 יישובים. מיד אחרי השבת השחורה בה נעצרו מנהיגי היישוב ונכלאו בלטרון, ארגן דוידקה את הברחתו של הרמ"א משה סנה באניה לצרפת, מתחת לאפם של הבריטים.
בתקופת פעילותו בהגנה ובפלמ"ח היו לדוד נמרי 10 כינויי סתר מחתרתיים. הידוע יותר: חופשי. שאר הכינויים: אשדותי, דוידקה, ותיק, חרט, ירמוקי, לבן, נתן, עמלי, חופי.
בשנת 1951 היה מגשר בין הצדדים בשביתת הימאים: ההסתדרות והממשלה מול הימאים השובתים.
בשנת 1954 היה חבר הוועדה הציבורית להקמת מוזיאון ההגנה בבית אליהו גולומב ועל שמו בשדרות רוטשילד 23 תל אביב (בוועדה היו 89 חברים בראשות שרת העבודה גולדה מאירסון).
ב-1960 מונה לסמנכ"ל וב-1962 למנכ"ל משרד התחבורה תפקיד בו החזיק עד 1965, בתקופות כהונתם של שרי התחבורה יצחק בן אהרן וישראל בר יהודה. בתקופת כהונתו כמנכ"ל, ב-1962 החלה בניית נמל אשדוד.
משפחתו
רעייתו דבורה לבית לוין נולדה ב-1914 בטמבוב ברוסיה. משפחתה היגרה ב-1923 לארצות הברית וב-1931 עלתה דבורה מדטרויט כאחת מעשרת הצעירים חברי "הקבוצה" האמריקאית, שנקלטה בארץ על ידי גולדה מאיר. שירתה כגדעונית בהגנה והייתה ד"ר לבלשנות אנגלית ומורה לאנגלית בעמק הירדן ובטכניון. דבורה נפטרה ב-2008. ילדיהם: שאול - יוצר וצייר ויוני - זמר, שהחל דרכו המוזיקלית בלהקה צבאית - צוות הווי פיקוד ההדרכה. בנותיהם - נגה ונעמי. אחד מנכדיו - שהם שושני, היה אלוף ישראל לנוער בחתירה בקיאקים ונהרג בתאונת דרכים ב-1990 והוא בן 16. אחותו הבכורה ציפורה באבקס (1900 - 1942) נספתה בשואה עם בעלה וילדתה. אחיו קדיש (1904 - 1979) היה ממייסדי אשדות יעקב ומנהל בית החרושת לשימורים "אשד". בשבת השחורה נעצר על ידי הבריטים, כי סברו בטעות שהוא דוד, ונכלא במחנה המעצר ברפיח; אחיו הצעיר יעקב נמרי (1911 - 1982) היה מפקד הנוטרים וההגנה בקריית ים וממייסדי העיר. הוריו עלו ארצה ב-1934 והתיישבו בגשר, שלימים עברה לאשדות יעקב, ליד שני בניהם הגדולים.
הנצחתו
על שמו רחובות בחיפה ובתל אביב, "בית דוידקה" בקיבוצו אשדות יעקב מאוחד, אולם התצוגה במוזיאון חיל הים בחיפה והספרייה במחנה המעפילים בעתלית.
ולדמר רוזלר
קורות חייו
ולדמר רוזלר נולד בשטריסן ליד דרזדן לאב צלם. בילדותו עברה המשפחה לקוניגסברג. בשנים 1896 עד 1904 הוא למד באקדמיה לאמנות קניגסברג, שם גם הכיר את אשתו לעתיד. מוריו היו מקס שמידט, אמיל ניידה ולודוויג דטמן, והפך לתלמיד בכיתת המאסטר שלהם.
בשנת 1905 הציג את תערוכתו הראשונה בזצסיון הברלינאי. לאחר מכן שהה זמן ארוך יותר בגוט שילדק, בין אוסטרודה להוהנשטיין, מקום הולדתה של כלתו אודה הרדט, לה נישא בשנת 1906. בני הזוג התיישבו בגרוס-ליכטרפלדה ליד ברלין. בשנת 1907 אודה ילדה את התאומות לואיז ופריץ (שנהרגו בשנת 1943).
מקס ליברמן התוודע אליו בתערוכה ה-15 של הזצסיון הברלינאי ב-1908. מקס בקמן ותיאו פון ברוקהוזן הפכו לחברים שלו. בשנה שלאחר מכן הוא הפך לחבר בזצסיון. בשנת 1911, לאחר התפטרותו של מקס ליברמן, הוא נבחר לדירקטוריון של הזצסיון על פי הצעתו של בקמן.
לאחר פרוץ המלחמה העולמית הראשונה בשנת 1914 הוא גויס ונשלח לחזית המערבית בבלגיה וקודם לדרגת סגן בשנת 1915 ולחם בחזית. לאחר מכן הוא הוצב בממשל הכיבוש בבריסל.
בגלל מצבו הפיזי והנפשי הלקוי, הוא הועבר לאזור האימונים הצבאי במזרח פרוסיה בשנת 1916, שם התאבד ב־14 בדצמבר 1916. הוא נקבר ליד קברה של משפחת אשתו הרדט.
ולדמר רוזלר היה חבר באיגוד האמנים הגרמני. עבודתו נחשבה "מנוונת" בתקופת הנאצים.
המוזיאון לאמנות ארנשופ הקדיש לרוזלר תערוכה מקיפה בשנת 2016/2017 תחת הכותרת "ולדמר רוזלר (1882–1916).
זלזלת הקנוקנות
זַלְזֶלֶת הַקְּנוֹקָנוֹת (שם מדעי: Clematis cirrhosa) הוא צמח מטפס רב שנתי מסדרת הנוריתיים.
מאפיינים
הצמח פורח בחודשים דצמבר - ינואר, בעונה שרק מעט פרחים פורחים בה. פריחתו עשירה ולעיתים מכסה את כל הצמח והדרדרת במרבד פורח וצפוף. הפרחים גדולים ומשולשלים, דמויי פעמונים, ייתכן שכך הם מגנים על האבקנים מפני הירטבות ממי הגשם.
לפרח ארבעה עלי כותרת גדולים, צבע הכותרת הוא לבן-קרם, צידם החיצוני של עליי הכותרת שעיר. לפרח אבקנים מרובים וכך גם עלי השחלה.
פטוטרות העלים מסתלסלות ואוחזות בפונדקאי, ובנשור טרף העלה הפטוטרת מתעצה לקנוקת נוקשה. הפרי נושא בראשו ציצית מנוצה, העלים הם נגדיים.
זלזלת הקנוקנות גדלה בצפון הארץ בבתי-גידול שונים למשל: ליד עצי חורש ים תיכוני, על גדרות-אבן, ובמיוחד בדרדרות-אבן, הן בגיר והן בבזלת. הצמח נשיר בקיץ.
הבוטנאים בחרו לכלול סוג זה במשפחת הנוריתיים, יחד עם הכלנית והנורית, בעיקר בגלל מבנה אברי הרבייה בפרח, אבקניו הרבים שחופשיים ושאינם מעורים בכותרת, ומספר עלי שחלה מופרדים.
TDRS
TDRS (באנגלית: Tracking and data relay satellite, לוויין מעקב והעברת נתונים) הוא סוג של לווייני תקשורת שפותח בארצות הברית ומהווה חלק של TDRSS (Tracking and Data Relay Satellite System) – מערכת למעקב והעברת נתונים שמנוצלת על ידי נאס"א וגופים ממשלתיים אמריקאים נוספים.
היסטוריה
המערכת פותחה עבור נאס"א במטרה להחליף רשת תחנות קרקע שהיו מנוצלות ליצירת קשר עם הלוויינים. המשימה הייתה להגדיל פרק זמן בו ניתן ליצור קשר עם הלוויינים. בנוסף לכך לווייני המערכת נתנו תקשרות אמינה עם צוות התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט.
הלוויינים 7 הראשונים נבנו ב-TRW שכיום חלק של נורת'רופ גראמן. בהמשך ייצור עבר לבואינג. בסך הכול שוגרו 13 לוויינים. אחד הלוויינים נהרס באסון צ'לנג'ר.
מרכז בקרה של המערכת ממקום במרכז טיסות החלל גודרד. בנוסף לכך פועלות תחנות קרקע בניו מקסיקו ואי גואם.
בשנת 1989 דווח של חלק משמעותי של העברת נתונים קשורה עם פעילות לווייני ריגול מסדרה Lacrosse שמופעלות על ידי משרד הסיור הלאומי. בהמשך התברר שחלק משמעותי של עלויות המערכת מכוסות על ידי משרד ההגנה וקיימות תחנות קרקע לניצול ועיבור מידע צבאי בלבד.
הנאהבים (קלף טארוט)
הנאהבים הוא קלף מספר 6 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
הקלף מזוהה עם מזל תאומים, ובחלק מהחפיסות אף נקרא "התאומים". כמו כן, מזוהה הקלף עם אלמנט האוויר.
משמעות הקלף
ארתור אדוארד וייט גרס כי קלף הנאהבים מייצג משיכה, אהבה, יופי, והתגברות על מכשולים.
Sacred Reich
סייקרד רייך (באנגלית: Sacred Reich, תרגום מילולי: רייך קדוש) היא להקת ת'ראש מטאל שנוסדה בשנת 1985 באריזונה שבארצות הברית. הלהקה התפרקה רשמית בשנת 2000, על אף שהפסיקה להקליט כבר ארבע שנים קודם לכן.
אחרי הפירוק
המתופף דייב מקליין הצטרף ללהקה מאשין הד בשנת 1995. הגיטריסט ווילי ארנט הקים את הלהקה דה יומן קונדישן ביולי של שנת 2000, יחד עם סולן להקת סיינט מאדנס לשעבר. בשנת 2007 הלהקה התאחדה כדי להופיע באירופה מספר פעמים, אך בסיסט וסולן הלהקה פיל רינד הבהיר כי אין כוונה להקליט אלבום חדש.
חברי הלהקה
חברים לשעבר
המושל הכללי של ברבדוס
תפקיד המושל הכללי הוגדר על פי פרק 4 לחוקת ברבדוס. המושל הכללי מונה על ידי המלכה בעצת ראש ממשלת ברבדוס. המושל הכללי החזיק סמכויות ביצועיות ונתן הסכמה להצעות חוק בשמו של המונרך ובכך הפך אותם לחוקים. חוקת ברבדוס הגבילה את סמכויות המושל הכללי, ששיטת הממשל שלה הייתה מונרכיה חוקתית. לפיכך היא הגבילה למעשה את סמכויות המלכה, כפי שהגבילה את סמכויות המושל הכללי, שברוב המקרים הפעיל את סמכויותיו בעצת ראש הממשלה וגורמים אחרים בברבדוס, באופן דומה לנשיא ברבדוס כיום.
משרת המושל הכללי נוצרה כאשר ב-1966 קיבלה ברבדוס את עצמאותה. מאז ראשית הקולוניאליזציה של ברבדוס על ידי הממלכה המאוחדת ועד קבלת העצמאות, כיהנו בברבדוס 68 מושלים, ואחריהם כיהנו 8 מושלים כלליים. ב-20 בנובמבר 2021 הפכה ברבדוס לרפובליקה ומשרת המושל הכללי בוטלה.
תפקידים
המלכה, בעצת ראש ממשלת ברבדוס, מינתה מושל כללי כנציגה בברבדוס. הן המלכה והן המושל הכללי החזיקו ברוב הסמכויות במדינה, אם כי רק במקרים נדירים נעשה בהן שימוש באופן חד-צדדי. סמכויות אלו הופעלו רק במקרי חירום או במצב מלחמה.
המושל הכללי ייצג את המלכה באירועים טקסיים כמו פתיחת הפרלמנט ובחלוקת תוארי כבוד ומצעדים צבאיים. על פי החוקה, ניתנה למושל הכללי הסמכות לפעול בעניינים מסוימים. לדוגמה, במינוי פקידי הממשל האזרחיים, בהענקת חנינות ובפיזור הפרלמנט. אך רק במעט מאוד מקרים הוסמך המושל הכללי לפעול אך ורק על דעת עצמו, ובדרך כלל נדרשה חתימת קיום של ראש הממשלה כדי להפעיל את סמכויות המושל הכללי.
המושל הכללי גם ישב בראש המועצה המלכותית של ברבדוס.
שבועת האמונים
על פי חוקת ברבדוס, שבועת האמונים של המושל הכללי של ברבדוס הייתה:
ביטול המשרה
בספטמבר 2020 הודיע ברבדוס על ביטול המלוכה של ברבדוס ומשרת המושל הכללי, ומלכת ברבדוס הוחלפה בנשיאת ברבדוס, שנושאת תפקיד טקסי. המושלת הכללית האחרונה, סנדרה מייסון, נבחרה ב-20 באוקטובר 2021, והושבעה כנשיאה ב-30 בנובמבר אותה שנה.
שלישייה בלה מינור לקלרינט, פסנתר וצ'לו
השלישייה לקלרינט, פסנתר וצ'לו (אופוס 114) היא אחת מארבע יצירות לקלרינט אשר הולחנו על ידי יוהנס ברהמס לקראת סוף חייו, לצד שתי הסונטות לקלרינט ופסנתר (אופוס 120) וכן חמישיית הקלרינט (אופוס 115) .היצירה הזו היא אחת היצירות המעטות הכוללות קלרינט, צ'לו ופסנתר אשר נכנסה לרפרטואר. אוביוס מנדיקזסקי, ידידו של ברהמס, כתב על היצירה "זה כאילו שכלי הנגינה היו באהבה אחד עם השני". ברהמס קיבל השראה ליצירה מנגן הקלרינט ריצ'רד מולפלד. בנובמבר 1891, מולפלד השתתף בביצועים הפרטיים הראשונים, מיינינגן, עם רוברט האוסמן על צ'לו ופסנתר של ברהמס. בחודש שלאחר מכן הם ניצחו על הבכורה הציבורית בברלין.
גן לאומי אביחיל
הגן הלאומי אביחיל נמצא צפונית-מערבית ליישוב אביחיל ודרומית לחבצלת השרון, בצפונה של העיר נתניה. שטח הגן הוא כמאה דונם והגישה אליו מבית הקברות של אביחיל או רגלית ממחלף חבצלת השרון. הגן הוכרז בדצמבר 2022.
באתר דיונות חול, עצי חרוב מצוי ואלת המסטיק. אלו הדיונות הדרומיות ביותר במישור החוף בהן שרדה תצורת צומח זו, שרובה ממוקמת בין חדרה לג'סר א-זרקא. באזור שיחים מסוגים שונים, כמו קידה שעירה, לענה חד-זרעית, רותם המדבר, אטד החוף ופיגם מצוי. בגן הלאומי צומחים גם גאופיטים כמו: חצב מצוי, חבצלת החוף, רקפת מצויה וטבורית נטוייה, ובשנת 2006 הועתקו למקום צמחי אירוס הארגמן. כמו כן, צומחים במקום צמחים האופייניים למישור החוף, כמו דרדר הקורים, שומר בואסייה ושום קצר. בעלי החיים באתר הם בעיקר זוחלים וחרקים וזאת בגלל הקרבה לסביבה העירונית.
הלגיון השנים עשר פולמינטה
הלגיון השנים עשר פולמינטה (Legio XII Fulminata) (החמוש בחזיז הברק), נוסד בידי יוליוס קיסר בשנת 58 לפנה"ס בעת מלחמת גאליה, ואורגן מחדש בשנת 44/3 לפסה"נ. הוא שרת במזרח תחת פיקודו של מרקוס אנטוניוס, אחר כך נשלח למצרים על ידי אוגוסטוס, ומשם לסוריה. שירת תחת קאיסניוס פאיטוס בארמניה והושפל בכניעה. הוחזר לסוריה ושהה בה תחת פיקודו של נציב סוריה קסטיוס גאלוס. בשנת 66 לספירה היה הראשון לתקוף את המורדים בירושלים במרד הגדול, וגם לחוות את נחת זרועם של המורדים עד כדי תבוסה. בנסיגה החפוזה, בבית חורון, איבד הלגיון את סמל העיט (Aquila) שלו. בהמשך המרד השתתף במצור על ירושלים (70 לספירה). מיד לאחר דיכוי המרד, וכעונש על חרפת התבוסה, הוא הועבר למליתֵנֶה (כיום אשקי מלטיה) במזרחה של קפדוקיה, סמוך לנהר הפרת, כדי להגן על הגבול המזרחי של האימפריה.
נוכחות הלגיון בארץ ישראל
כמאה שנה מאוחר יותר, בימיו של מרקוס אורליוס מסופר על סופת גשמים נוראה שהצילה אותו (או רק יחידה מיחידותיו) בעת מלחמותיו של הקיסר נגד שבטי הקואדי (Quadi) באזור פאנוניה. זו היחידה שהייתה נאמנה לקיסר בעת המרד אבידיוס קאסיוס.
אזכורים בתרבות
בספריו "גיבורי האולימפוס" מתאר ריק ריירדן את הלגיון ואת איבוד העיט שלו באלסקה. בספר מתואר שלאחר איבוד העיט, הלגיון לא הצליח באף משימה ושום חייל שיצא להשיבו, לא חזר. בספר אף מתוארים מרד בר כוכבא ככישלון צורב של הרומאים. רוב הופעות הלגיון מופיעות בספרים בן נפטון ובקברו של הרודן. במהלך הספרים היו ללגיון חמישה פראיטורים - פרסי ג'קסון ( בן נפטון ואות אתנה) ג'ייסון גרייס (לפני הופעת הלגיון, מסופר שהוא היה פראיטור) פרנק ז'אנג (מאז בית האדס) ריינה רמירס-אריאנו (כל הספרים) והייזל לבסק (קברו של הרודן).
צסק"א מוסקבה (קטרגל)
מועדון הקטרגל צסק"א (Мини-Футбольный клуб ЦСКА) הוא מועדון קטרגל מקצועני רוסי מהעיר מוסקבה, המהווה חלק מאגודת ספורט צסק"א. נוסדה בשנת 1996.
ההישג הגבוה ביותר של צסק"א הוא הגעה למקום הרביעי בליגת העל בעונת 2011/12 והעפלה לחצי גמר הגביע הרוסי בעונות 2005, 2006/2007.
אדליידה מהסן
ביוגרפיה
אליידה מהסן נולדה בשנת 1323 ושמה אדליידה ניתן לה לזכר סבתה מצד האב, אדלהייד מראוונסבורג, שהייתה בתו של אוטו השלישי, רוזן ראוונסבורג.
מסכת נישואיה
ב-29 בספטמבר 1341, בגיל 17 התחתנה אדליידה בעיר פוזנן עם קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, ב-14 שנים מבוגר ממנה, בהתאם להסכם בין המלך הפולני לבית לוקסמבורג. היא הוכתרה כמלכת פולין בקתדרלת פוזנן. אלו היו נישואיו השניים של קז'ימייז', אחרי מות אשתו הראשונה, אלדונה מליטא. הנדוניה של אדליידה הייתה קטנה: אלפיים גרושים פראגיים שלבסוף לא שולמו כלל. קז'ימייז' הביא לה לעומת זאת את חבל סנדומייז' ותכשיטים וחפצי ערך נוספים. לקז'ימייז' לא נולדו צאצאים ממין זכר. היו לו עד אז שתי בנות מנישואיו הקודמים לאלדונה מליטא, אליזבת מפולין (1361-1326) וקוניגונדה.
הנישואים בין קז'ימייז לאדליידה לא היו מאושרים, כשהמלך העדיף לגור בנפרד מאשתו זמן קצר אחרי החתונה. הוא בגד בה עם נשים אחרות. הגלה אותה בארמון מרוחק בז'רנובייץ, על נהר פיליצה, ולא ביקר אצלה, ככל הנראה בטענה שחמיו לא שילם לו את הנדוניה המובטחת.
הכרוניקן יאן דלוגוש סיפר על כך: "על אף היותה נהנית מאספקה הולמת ונדיבה של כל צרכיה, היא סלדה מהשפלתה הכואבת שנמשכה כמעט חמש עשרה שנה, והתקשתה לסבול את היחס המזלזל כלפיה, בעוד זונות התארחו במיטתה הטהורה והישרה. היא ביקשה מאביה, הלנדגרף היינריך השני - שעדיין היה בחיים - לגאול אותה מהבושה וההשפלה ולהחזירה הבייתה, שמא תמשיך לנכוח בפאר שבו התנהלו חיי הזונות. היה ידוע שחרף הנזיפות והעצות של הבישופים ויועציו, לא ויתר בעלה, המלך הפולני קז'ימייז', על חייו המופקרים ואף שקע בהם עוד יותר".
מיחסים למלכה את הקמת הכנסייה הפרוכית של ז'רנובייץ. בספטמבר 1356 נפרד קז'ימייז' סופית ממנה וערך באופן בלתי חוקי חתונה עם פלגשו כריסטינה רוקיצ'אנה. היא הייתה אלמנתו של הסוחר האמיד מיקלוש רוקיצ'אני, וחיה עד אז בפראג. אדליידה חזרה להסן. למרות המרחק, היא עקבה אחרי התנהלות ענייניה בבית הדין של קרקוב.
היותו של קז'ימייז' ביגמיסט ורודף שמלות גרם לערעור יחסי המלך עם הכנסייה. קז'ימייז' המשיך בזוגיות עם כריסטינה על אף תלונות אדליידה בפני האפיפיור אינוקנטיוס השישי. לשווא קרא האפיפיור לשלום בית בין בני הזוג המלכותי. גם בישוף קרקוב, יאן בודזאנטה, שלא הסכים עם המלך, קם להגן על המלכה.
בשנת 1363 או 1364 שוב הכריז קז'ימייז' את עצמו כגרוש וב-1365 התחתן עם יאדוויגה ז'גאנסקה. עם זאת לאור המשפט הקאנוני הייתה אדליידה עדיין אשתו החוקית של המלך.
מנישואיו עם אדליידה לא היו לו ילדים והנישואים בוטלו רשמית ב-1368. ידוויגה מז'אגאן, ילדה לקז'ימייז' עוד שלוש בנות. מכיוון שאדליידה וכנראה גם כריסטינה עדיין היו בחיים, נישואי המלך לידוויגה נחשבו גם הם כ"ביגמיה". הלגיטימיות של שלוש הבנות האחרונות של המלך הפכה לשנויה במחלוקת. קז'ימייז' דאג להכרת חוקיות שתיים מבנותיו - אנה, לימים רוזנת צליה וקוניגונדה, שזכו לברכתו של האפיפיור אורבנוס החמישי ב־5 בדצמבר 1369. את חוקיותה של הבת הצעירה, ידוויגה, הכיר האפיפיור גרגוריוס האחד עשר ב-1 באוקטובר 1371.
שנותיה המאוחרות
אדליידה בילתה את שאר חייה במולדתה הסן. אחרי מותו של קז'ימייז' בנובמבר 1370 עוד נאבקה על זכויות הירושה, ופנתה בסוגיה זו אל האפיפיור גרגוריוס השנים עשר. ב-26 במאי 1371 האיץ האפיפיור במלך לודוויק להחזיר לה את נכסיה. היא נפטרה בהסן באותה שנה, בגיל 47.
דמותה במדיה האמנותית
המלכה אדליידה היא אחת הגיבורות הראשיות בעונה השנייה של סדרת הדרמה ההיסטורית הפולנית ""Korona Królów" (כתר המלכים), שבה היא מגולמת על ידי השחקנית אלכסנדרה פשסלאב.
אברהם דוד הורוביץ
ביוגרפיה
נולד בעיירה בולכוב שבחבל גליציה לרב שלמה יהודה זלמן לייב פרידלנדר שהיה דיין בפשעווארסק ומאוחר יותר כיהן כאב בית דין בבולכוב. סבו מצד אביו היה רבי אהרן מאיר מחבר הספר 'אברך', תלמידו של רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב. אמו ראשא הייתה בתו של רבי פנחס הלוי הורוביץ, אב בית דין בקוסוב, מחבר ספר "פתחא זוטא" על הש"ס ומתלמידיו הבולטים של הדברי חיים מצאנז.
בשנת 1934 נישא לברכה, בתו של הרב אליעזר ליפא זילברמן האדמו"ר מראצפערט. כשנה לאחר חתונתו הוא שב לגרוסוורדיין שם מונה לכהן כדיין בבית הדין של הרב פנחס סג"ל צימטבוים, רב העיר גרוסוורדיין.
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות עבודה. אשתו וחמשת ילדיו נרצחו על ידי הנאצים. לאחר השואה כיהן כרבם של קהילות לנדסברג ואאוגסבורג שבגרמניה.
הוא נישא בשנית לנחמה (נפטרה ל' באב ה'תשע"ב), בתו של הרב יחזקאל וידמן מגדולי חסידי ויז'ניץ ורבה של קהילת סיטשל, וממנה נולדו לו שבעה ילדים.
בשנת 1947 עבר לשטרסבורג שבצרפת, שם מונה על ידי הרב אברהם דויטש לכהן כדיין וכרבה של הקהילה החרדית. תפקיד בו שימש במשך למעלה מ-30 שנה. כמו כן הקים וניהל את מערכת כשרות בעיר.
בשנת 1978 עלה לישראל והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת 1980 מונה לכהן כדיין וחבר בד"ץ העדה החרדית. חיבר ספר שו"ת "קניין תורה בהלכה", וספר "קנין תורה בשמעתתא" על סדר פרשיות התורה.
נפטר בו' באלול ה'תשס"ד ונטמן בבית הקברות הר הזיתים.
חובה גדולה
חובה גדולה (שם מדעי: Otis tarda) היא מין של חובה גדולה יחידה בסוגה, החיה בערבות עשב ובתות, בעיקר בדרום אירופה ובמרכז ומערב אסיה ומזדמנת נדירה ביותר בישראל. היא שוכנת קרקע ואחת העופות המעופפים הגדולים ביותר בעולם. היא גם המין הגדול ביותר במשפחת החובתיים.
לחובה הגדולה מוכרים שני תת-מינים:
החובה היא עוף גדול ממדים - אורכה 105 ס"מ בממוצע, גובהה 90–105 ס"מ ומוטת כנפיה 240 ס"מ. הזכרים שוקלים בין 5.8 ל-18 ק"ג והנקבות בין 3.1 ל-8 ק"ג, אף שלעיתים יש פרטים גדולים יותר. למעשה החובה היא אחת העופות המעופפים היותר גדולים בעולם, יחד עם שקנאי מסולסל, קונדור האנדים, ברבור מחצצר ואלבטרוס נודד. אלה עופות עם נוצות כתומות בחזה ובבטן וכנפיים חומות עם דוגמה סרוגה של קווים, זנב גדול עם אברות רחבות פרועות מעט וראש אפור עם עיניים קטנות וצוואר לבן ושעיר בעל זיפי נוצות הפונים אחורה בקצהו. הרגליים כהות וארוכות מאוד.
קישורים חיצוניים
/
יום הולדת שמח, אדוני הנשיא
יום הולדת שמח, אדוני הנשיא (באנגלית: Happy Birthday, Mr. President) הוא שיר שביצעה השחקנית והזמרת מרילין מונרו בחגיגת יום הולדתו ה-45 של נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי. החגיגה נערכה ביום שבת, 19 במאי 1962, במדיסון סקוור גרדן שבניו יורק, עשרה ימים לפני יום ההולדת בפועל (29 במאי).
השיר זכור במיוחד הודות לסגנון המפתה בו בחרה מונרו לשיר את גרסתה ל"יום הולדת שמח". מונרו המשיכה את השיר עם קטע מהשיר הקלאסי, "Thanks for the Memory" (תודה על הזיכרון) עבורו כתבה במיוחד מילים שהותאמו לקנדי, פועלו ועוצמתו מתוקף תפקידו.
לאחר מכן, עלה הנשיא קנדי אל הבמה, התבדח על השיר ואמר כי עתה הוא יכול לפרוש מהחיים הפוליטיים, לאחר ששרו לו שיר יום הולדת באופן כה מתוק.
השיר והביצוע של מונרו הוזכרו רבות מסיבות שונות. ראשית, הייתה זאת אחת ההופעות הגדולות האחרונות של מונרו (היא נפטרה ב-5 באוגוסט 1962). בנוסף, נפוצו שמועות כי קנדי ומונרו ניהלו רומן, מה שהעניק לביצוע ולאופיו משמעות נוספת.
לנה דל ריי ואייסאפ רוקי ביצעו שיר בשם "National Anthem" בו דל ריי מגלמת בין השאר את מונרו ואייסאפ רוקי את קנדי.
הרקע לאירוע
חגיגות יום ההולדת של הנשיא קנדי נערכו במדיסון סקוור גרדן ב-19 במאי 1962. באירוע, שהיה גם אירוע התרמה למדיסון סקוור גרדן, השתתפו למעלה מ-15,000 איש, בהם ידוענים רבים, ביניהם מרילין מונרו. אשתו של קנדי, ג'קי קנדי, לא הייתה נוכחת.
שמלתה של מונרו הוכנה במיוחד בגוון צבע העור ולתוכה נתפרו 2500 אבנים נוצצות. מכיוון שהשמלה הייתה הדוקה במיוחד, היה צריך לתפור חלק ממנה על גופה של מונרו, ומתחתיה היא לא לבשה דבר. תחת אור הזרקורים הבד הבהיר נעלם ונותרו רק האבנים המנצנצות. עם השנים, השמלה הפכה לסמלו של השיר ונמכרה בשנת 1999 במכירה פומבית בניו יורק, בסכום של 1,260,000 דולר. ב-17 בנובמבר 2016, המיליארדר הקנדי ג'ים פטיסון רכש את השמלה ב-4.8 מיליון דולר.
מכיוון שמונרו הגיעה לאירוע באיחור של מספר שעות, הציג אותה פיטר לאופורד כ"late Marilyn Monroe", משחק מילים, שכן המילה Late היא גם מאחרת וגם מנוח (נהוג להציג אדם לאחר פטירתו באופן זה). פטירתה של מונרו לאחר מספר חודשים הטעינה מחדש את המשפט שנאמר בהומור.
ב-2 במאי 2022 התקיים בניו יורק נשף המט גאלה השנתי במוזיאון המטרופוליטן לאמנות. קים קרדשיאן הגיעה לאירוע בשמלה האייקונית שלבשה מונרו 60 שנים לפני.
פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2016
טקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2016 (באנגלית:  2016 Africa Magic Viewers Choice Awards (AMVCA) נערך ב-5 במרץ 2016 במלון אקו בוויקטוריה איילנד, שבלאגוס, ניגריה. את האירוע אירחו איקפונמווסה אסקיאודווה ומיני דלאמיני.
בשנה זו, נוספו קטגוריות לסרטים הטובים ביותר לפי אזור באפריקה שמדרום לסהרה: אפריקה הדרומית, מזרח אפריקה, ומערב אפריקה. המועמדים נחשפו ב-11 בדצמבר 2015 על ידי העיתונאי הקנייתי, לארי מאדוואו והקומיקאית הניגרית Chigurl.
רכב חירום
רכב חירום (בתקנות התעבורה הישראליות: רכב ביטחון) הוא כל כלי תחבורה המסומן ומורשה לטפל באירוע חירום בו נשקפת סכנה לחיים. הרכב משמש להעברת צוותי מטפלים, מטופלים, עצורים או ציוד הנדרש להצלת חיים או לביצוע פעולות המונעות סכנה לחיי אדם כגון מקרי אלימות, וכן גנבה או ונדליזם.
רכב חירום יכול להיות כל כלי תחבורה המשמש למקרים בהם יש צורך להגיע בדחיפות למקום הנדרש, כגון בית חולים, מקור שרפה או כל מקרה בו האדם או קבוצת אנשים זקוקים לתגובה מהירה.
מד"א
בשנת 1918 באפריל הוקם ארגון ושמו מגן דוד אדום בארצות הברית, הוא הוקם לשם עיסוק בעבודה רפואית בארץ ישראל. במהלך שנות ה-20 עלה הרעיון להקים ארגון מגן דוד אדום בינלאומי אשר מקביל לצלב האדום. הסניף הראשון הרשמי הוקם ביוני 1930 בתל אביב. במשך השנים נפתחו סניפים חדשים והתחדשה הרפואה אך רק בשנת 1950 אז הוכר חוקית כארגון ההצלה והחירום של מדינת ישראל. מד"א התקבל כחלק מהוועד הבינלאומי של "הצלב האדום".
משטרת ישראל
במרץ 1948 הוקמה משטרת ישראל כחטיבה צבאית של ההגנה. לאחר הקמת משרד המשטרה, הופרדה יחידת המשטרה מן ההגנה והוכרזה כמשטרת ישראל האזרחית של ארץ ישראל. בהקמתה מספר החירום היה 999 ובהמשך הוחלף ל-100. עם הקמתה, אמצה משטרת ישראל שיטת עבודה של משטרת המנדט בתחומים כגון מנהל, חקירות, זיהוי פלילי ועוד.
כבאות והצלה לישראל
קבוצת הכבאים הראשונה בישראל הוקמה בזכרון יעקב ב-1897. הקבוצה מנתה 32 מתנדבים מצעירי המושבה. ציוד הכיבוי היה, משאבות, צינורות, סולמות, גרזנים ומדים מפוארים עם כובעי נחושת.
איחוד הצלה
באוגוסט 2006 הקים אלי ביר וקבוצת מתנדבים את ארגון "איחוד הצלה". עם השנים התפתח הארגון, והיום, בנוסף למתנדבים החרדים, חברים בו אלפי מתנדבים שאינם דתיים, ואף צוות של ערבים ממזרח ירושלים ומהמשולש. באוגוסט 2008 מונה פרופ' אבי ריבקינד כחבר הוועדה הרפואית של "איחוד הצלה" נכון לשנת 2023 מונה הארגון מעל ל-6,500 מתנדבים: חובשים, פרמדיקים ורופאים, והוא מאושר כגוף מסייע רשמי בשעת חירום על ידי משרד הבריאות, ורשאי לקבל מידע עדכני על אירועי חירום ממוקד החירום של מגן דוד אדום.
קרחון גראמאדה
ממוזער|שמאל|250px|מפת האי סמית'. קרחון גראמאדה מצוי במרכז השורה התחתונה של רביעי המפה. קרחון גראמאדה (באנגלית: Gramada Glacier; בבולגרית: ледник Грамада) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 3 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, ממזרח לפסגת ריגס, דרומית-מזרחית מאוכף מאדאן, ומדרום לפסגת נאופיט.
הקרחון ממוקם מדרום מערב לקרחון ארמירה, ומצפון-מזרח לקרחון לטניצה.
הקרחון נשפך אל מפרצון ברשליאן.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי חוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם העיירה גראמאדה שבצפון-מערב בולגריה.
חובה קטנה
חובה קטנה (שם מדעי: Tetrax tetrax) היא מין עוף בינוני ממשפחת החובתיים והמין היחיד בסוג Tetrax. החובה חיה באזורים פתוחים שונים כמו ערבות, סוואנות ומדבריות, באירופה ובמערב ומרכז אסיה ולעיתים מגיעות לישראל.
למרות שהיא הקטנה ממיני המשפחה באזור הפלארקטי, היא עדיין גדולה יחסית, בגודל של תרנגול, כשמשקלה עד 830 גרם, אורכה 42-45 ס"מ ומוטת כנפיה 90-110 ס"מ. הנוצות חומות והבטן לבנה אך הצוואר שחור עם פס לבן לאורכו והראש אפור. הנקבות חומות וקטנות מהזכרים, אך שני המינים שקטים מאוד. הם חיים על הקרקע ואוכלים חרקים, צמחים ומזונות שונים. באזורים הצפוניים הם מתלהקים בחורף כדי לנדוד דרומה לארצות חמות יותר. החובה מעדיפה אזורים פתוחים אך תעדיף שדות או ערבות עם עשב שופע בו ניתן יהיה להסתיר את הקנים שיבנו.
החובה הקטנה נמצאת במצב קרוב לסיכון, עקב ציד בלתי חוקי וכן מאובדן מקום חיות שהכחיד אותה מקומות רבים שחיה בעבר כמו בהונגריה.
גוסטב יונסון
גוסטב יונסון (באסטונית: Gustav Jonson; 7 בינואר 1880 – 15 בנובמבר 1942) היה איש צבא אסטוני, אשר מונה בידי ברית המועצות למפקד הצבא האסטוני למשך שנה בין יוני 1940 ליוני 1941. לאחר כיבוש אסטוניה בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, הוציאו אותו הסובייטים להורג.
ביוגרפיה
יונסון נולד בוויליאנדי ב-7 בינואר 1880. ב-1901 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 נשלח לאסטוניה במטרה להקים גדוד פרשים אסטוני שיילחם בשורות הצבא הקיסרי. הוא המשיך לפקד על הגדוד שלו גם לאחר שאסטוניה הכריזה על עצמאותה מהאימפריה, ופיקד עליו במהלך מלחמת העצמאות האסטונית כנגד ברית המועצות. הוא המשיך לפקד על הגדוד עד 1924. ב-1927 הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית האסטונית. בין 1934-1939 הוא שימש כעוזרו הצבאי של נשיא אסטוניה קונסטנטין פטס.
ב-1939 פרש יונסון מהצבא בדרגת גנרל מאיור. ב-16 ביוני 1940 פלשו הסובייטים לאסטוניה, וכבשו אותה תוך יום. הסובייטים אילצו את מפקד הצבא האסטוני יוהאן ליידונר להתפטר מתפקידו, ומינו את יונסון למפקד במקומו. ב-3 בספטמבר של אותה שנה, סיפחו הסובייטים את כל הצבא האסטוני לתוך הצבא האדום במסגרת "קורפוס הרובאים הטריטוריאלי האסטוני ה-22". יונסון מונה למפקד הקורפוס בדרגת גנרל לייטננט.
במהלך מבצע ברברוסה ביוני 1941, כבשו הגרמנים את אסטוניה. בעקבות כך, איבדו הסובייטים את האמון באסטונים, ופיטרו את כל הקצינים האסטונים מהצבא האדום. יונסון נשלח למוסקבה בתואנה של השלמת הכשרתו באקדמיית המטה הכללי. ב-19 ביולי הוא נעצר בידי הנ.ק.ו.ד. ב-15 במאי 1942 הוא נידון למוות. גזר הדין בוצע בצ'ליאבינסק ב-15 בנובמבר 1942.
צחניסצקאלי
צחֵנִיסצקאלִי (בגאורגית: ცხენისწყალი) הוא נהר במערב גאורגיה, היובל הגדול ביותר הנהר ריוני.
גאוגרפיה
צחניסצקאלי נובע בגובה 2,710 מטרים במדרון הדרומי של רכס סוואנתי שבקווקז הגדול, ממערב לפסגת פסיסמתה (3,786 מטר) של רכס רצ'ה.
בחלק הזרימה העליון והאמצעי, צחניסצקאלי זורם במדרון הדרומי של רכס סוואנתי ושלוחותיו; באפיקו התחתון, הנהר עובר במישור קולכתי, שבו נשפך לריוני מצפון, ליד הכפר סג'ווחו.
אורכו של צחניסצקאלי 176 ק"מ והוא מנקז שטח של 2,120 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של צחניסצקאלי בנקודת השפיכה שלו לריוני היא 90.4 מ"ק לשנייה.
צחניסצקאלי ניזון ממי הפשרת שלגים וקרחונים, ממי גשמים וממי תהום. באביב, עם הפשרת השלגים בהרים, צחניסצקאלי עולה על גדותיו; בחלק הזרימה התחתון של הנהר, הדבר מתרחש בחודשים פברואר-מרץ, ואילו בחלק הזרימה העליון - בחודש אפריל. לאחר מכן, שיא הזרימה בערוצו של צחניסצקאלי (לכל אורכו) הוא בחודשים מאי-יולי.
במהלך אוגוסט, מפלס המים בצחניסצקאלי יורד בהדרגה, עד שמגיע לשפל בסוף החודש. בספטמבר-אוקטובר, מפלס המים עולה עם גשמי הסתיו.
במהלך חודש נובמבר, מפלס המים בצחניסצקאלי יורד שוב לשפל, עם הכפור בהרים. בחלק הזרימה העליון של צחניסצקאלי, שבו המשקעים מפסיקים לרדת בצורת גשם עם קור החורף, מפלס המים נשאר בשפל עד חודש אפריל, שבמהלכו השלגים מפשירים בהרים הגבוהים; באפיק התחתון של צחניסצקאלי, לעומת זאת, מפלס המים לא נשאר ברמה אחידה של שפל בחודשים הקרים: הוא נוטה לעלות בפתאומיות עם גשמי חורף ועם הפשרת השלגים לאורכו בימים החמימים.
בחודשים פברואר-מרץ, כאשר בחלק הזרימה העליון של צחניסצקאלי מפלס המים עדיין בשפל, בחלק הזרימה התחתון מתרחשים שיטפונות עקב הפשרת השלגים העונתית בהרים הנמוכים.
בחלק הזרימה העליון והאמצעי, מי צחניסצקאלי משמשים להפעלת טחנות מים כפריות ולהשטת עצים כרותים במורד הזרם (ללא סירות).
בחלק הזרימה האמצעי של צחניסצקאלי, ליד העיירה צאגרי (נפת צאגרי) שעל שפת הנהר, בנוי סכר; המים הנסכרים בו מוטים אל נהר לג'נורה הסמוך, להפעלת תחנת הכוח ההידרואלקטרית של לג'נורה.
בחלק הזרימה התחתון של צחניסצקאלי, מימיו מנוצלים להשקיית שדות חקלאיים.
יובליו העיקריים של צחניסצקאלי: זסחו, חלדולה וג'ונואולה (נשפכים בו ממערב); ר'ובישורי, לאושריסצקאלי וחופורי (נשפכים בו ממזרח).
פלדמרשל-לויטננט
פלדמרשל-לוטננט (בגרמנית: Feldmarschall-Leutnant או Feldmarschallleutnant, נהגה "פלדמרשל-לוטננט") היא דרגה צבאית בכירה, אשר הייתה בשימוש בצבאות אירופיים שונים בין המאה ה-17 והמאה ה-20.
הדרגה שימשה את צבא האימפריה הרומית הקדושה בין המאה ה-17 ל-1806. בתחילה מחזיק דרגה זו היה למעשה סגנו ומייצגו של הגנרל-פלדמרשל. דרגה זו הייתה גבוהה מדרגת Generalfeldwachtmeister, ונמוכה מדרגת גנרל. בצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה דרגה זו מקבילה בערך לדרגת לוטננט גנרל בצבא בריטניה, ולדרגת גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית. הדרגות הגבוהות יותר היו גנרל ופלדמרשל. בשנת 1915 אימץ הצבא האוסטרו-הונגרי דרגה חדשה, גנרל-אוברסט, שהייתה דרגת ביניים בין גנרל לפלדמרשל, כך שדרגת לוטננט פלדמרשל הפכה להיות דרגה רביעית בחשיבותה.
Ignorance
Ignorance (מאנגלית: בערות) הוא אלבום הבכורה של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך, שיצא לאור באוקטובר של שנת 1987. באוגוסט 2014, מגזין Revolver הכניס את האלבום לרשימת "14 אלבומי הת'ראש מטאל שאתם צריכים לקנות".
פלדמרשל-לויטננט
בשנת 1920 לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביטל צבא אוסטריה את הדרגה ואימץ את מודל הדרגות של הרייכסווהר. עם זאת, בשנת 1933 הוחזרה הדרגה לשימוש בעקבות תהליך גדול שבמסגרתו הוחזרו מסורות לאומיות-צבאיות רבות כמו מדים וסמלים. הדרגה הייתה בשימוש באוסטריה עד האנשלוס בשנת 1938. כיום הדרגה אינה בשימוש. קשה להקביל את הדרגה לדרגות בצה"ל, אולם בסוף מלחמת העולם הראשונה הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת רב-אלוף.
Ignorance
רשימת שירים
כל השירים נכתוב והולחנו על ידי פיל רינד, למעט כאשר מצוין אחרת.
מבצעים
סייקרד רייך
צוות נוסף
המרכבה (קלף טארוט)
המרכבה הוא הקלף השביעי בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
משמעות הקלף
הקלף מסמל קושי והתנגדות חיצוניים, כוחות מנוגדים שהאדם נתקל בהם ועוצרים את התקדמותו. קלף זה הוא קלף של התגברות על מכשולים וגיוס הכוחות המניעים בחייו של האדם על מנת להמשיך ולהתקדם. הקלף מצביע לרוב על תוצאה חיובית, אך כזאת שתושג במאמץ ניכר.
יש הגורסים כי קלף המרכבה מייצג שלב במסע הרוחני בו האדם משיג מטרות, בעוד אחרים טוענים כי השיעור שקלף המרכבה בא ללמד הוא שאם האדם לא ינקוט פעולה וילחם על מה שחשוב ויקר לו, הוא יאבד אותו.
על פי ארתור אדוארד וייט, קלף המרכבה מסמל בין היתר השגחה עליונה, מלחמה ונקמה.
Technicolour
Technicolour (בעברית: טכניקולור) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית מונטיין. השיר יצג את אוסטרליה באירוויזיון 2021.
רקע
ב-8 בפברואר 2020, מונטיין זכתה בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Don't Break Me". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-2 באפריל רשות השידור האוסטרלית אישרה כי מונטיין תמשיך לייצג את אוסטרליה גם באירוויזיון 2021. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021.
באירוויזיון
ב-18 במאי 2021, מונטיין ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה בה אוסטרליה נכשלה בהעפלה לגמר.
פלאוט
פלאוט (באנגלית: Plaut) הוא שם משפחה.
ארנולד שרינג
ארנולד שרינג (בגרמנית: Arnold Schering; 2 באפריל 1877 - 7 במרץ 1941) היה מוזיקולוג גרמני.
שרינג נולד בברסלאו (אז בגרמניה, כיום ורוצלב בפולין), בנו של מו"ל של ספרי אמנות. הוא גדל בדרזדן ולמד כינור ב"אננגימנזיום", שאותו סיים בשנת 1896. בהמשך למד כינור בבית הספר למוזיקה בברלין אצל יוזף יואכים. משנת 1899 עד 1902 למד מוזיקה בברלין ובלייפציג וכתב את עבודת הדוקטורט שלו על הקונצ'רטי האינסטרומנטליים של ויוואלדי (בגרמנית Geschichte des Instrumentalkonzertes bei Antonio Vivaldi) ולעבודתו זו הייתה השפעה בהחייאת המוזיקה של ויוואלדי. ב-1907 החל תקופת השתלמות והכשרה וב-1915 מונה לפרופסור למוזיקה. ב-1920 אסף שרינג חומר ראיות לכך, שיוהאן סבסטיאן באך השתמש בדרך כלל ב-12 זמרים בקנטטות וביצירות ווקאליות אחרות שלו. גילוי זה התבטא עם הזמן בביצועים אותנטיים של מוזיקה עתיקה. משנת 1928 ואילך כיהן שרינג כפרופסור למוזיקולוגיה בברלין.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, היה שרינג לחבר באיגוד המורים הנאצים ובמועצת המנהלים של לשכת המוזיקה של הרייך (Reichsmusikkammer). עד 1936 כיהן כנשיא האגודה הגרמנית למוזיקולוגיה (עד 1933 אגודת המוזיקה הגרמנית), ששינתה את פניה בהתאם לעקרונות הנאציים: "ניתן עידוד להעסקת נאצים צעירים, אבל אלפרד איינשטיין אולץ להתפטר מעריכת כתב העת למוזיקולוגיה, שבראשו עמד מאז הופעתו לראשונה בשנת 1918. "עקרון הפיהרר" נשמר, בייחוד בשנת 1936 או 1937 בהנהגת לודוויג שיידרמאייר (1876-1957), ממשיכו על כס הנשיאות."
בינואר 1934 נשא שרינג הרצאה באגודה הגרמנית לחינוך בנושא "הגרמאני במוזיקה הגרמנית". באותה שנה הופיע ספרו "בטהובן בפרשנות חדשה", שבו הוא מביא הקבלות ביצירות בטהובן לסצינות ממחזות שקספיר ושילר ומעלה את הטענה הנועזת, כי התבנית הצורנית הזאת התואמת את סצינות שקספיר ושילר הייתה מכוונת. באותה שנה כתב גם מאמר בכתב העת למוזיקולוגיה, שבו הגדיר את הסימפוניה החמישית של בטהובן כ"סימפוניה של התקוממות לאומית", שאותה השווה לעליית המשטר הנאצי. לבסוף, בשנת 1936, כתב ב"בטהובן ושירה", כי "אם מוזיקה ברוטאלית, חושנית וכן, בעינינו, זרה מבחינה גזעית, מאיימת לנתק אותנו מן הקשר הלא-מובן בין מוזיקה נעלה לאמנות נעלה, הרי בבטהובן נוכל לחזור וליצור ברית אידיאלית חדשה."
שרינג גילה עניין רב בחקר המוזיקה של תקופת הרנסאנס והבארוק ובעיקר יצירות באך. במסגרת מחקריו אלה חלק על הגרסה המקובלת, לפיה מוזיקת הקודש של המאה ה-16 בוצעה כולה בשירת א-קפלה.
באוגוסט 1940 פרש מעבודתו מחמת מחלה. הוא מת בשנה שלאחריה ונקבר בפרידהוף הרשטראסה. מקום קברו אינו ידוע.
סקסטוס אמפיריקוס
סקסטוס אמפיריקוס (בערך 160–210) היה פילוסוף, אסטרונום ורופא יווני שחי באלכסנדריה ובאתונה. הוא נודע בעיקר בשל ספרו "תמצית הפירוניזם" שבו סיכם את תורת הספקנות שהחלה עם הפילוסוף פירון מאליס.