cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כף מליאס
גאוגרפיה
כף מליאס הוא יחידת-מחוז של לקוניה. חצי האי כולו וחלק מן החוף המזרחי שייכים לרשות המקומית מונמבסיה (Μονεμβασία). בקצה הדרומי של חצי האי משתרעת היחידה המוניציפלית בוֹייס (Βοιές), אשר הגדולה בעריה היא נֵאַפּוֹלִי ( Νεάπολη). ממערב לחצי האי שוכן האי אלפוניסוס (Ελαφόνησος), המפורסם בחופיו החוליים והארוכים.
היסטוריה
בעת העתיקה עבר ליד כף מליאס אחד מנתיבי הספנות העיקריים שקישרו בין מזרח הים התיכון למערבו. הים הסוער סביב הכף נודע לשמצה עוד בימי קדם, והוא נזכר לראשונה באודיסיאה. הומרוס מתאר כיצד הסיטו הרוחות העזות את אונייתו של אודיסאוס וגזרו עליו שנות נדודים נוספות בטרם הצליח לשוב לביתו באיתקה. גורל דומה פקד גם את יאסון והארגונאוטים בדרכם אל קולכיס:
לאחר כיבוש יוון במלחמת העולם השנייה החלו הגרמנים לבנות במקום מצודה להגנה ולתצפית על נתיב האוניות החשוב העובר ליד הכף, אך העבודות נפסקו עם סיום הכיבוש ב-1944.
יחסי קוריאה הדרומית–קנדה
יחסי קוריאה הדרומית–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לרפובליקה של קוריאה. חיילים קנדים השתתפו בהגנת דרום קוריאה במהלך מלחמת קוריאה. יחסים דיפלומטיים מלאים בין קנדה לדרום קוריאה כוננו ב-14 בינואר 1963. קנדה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול וקונסוליה בפוסאן. קוריאה הדרומית מחזיקה שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות כלליות, במונטריאול, בטורונטו ובונקובר. שתי המדינות הן חברות מלאות ב-APEC, OECD ו- G20.
היסטוריה
היחסים בין קנדה לרפובליקה של קוריאה החלו במהלך המאה ה-19, כאשר הקנדים היו מהמערביים הראשונים שהגיעו לחצי האי הקוריאני, שרובם היו מיסיונרים נוצריים, אם כי הם הסתעפו לתחומי עבודה אחרים. הכומר ג'יימס ס. גייל הקנדי יצר את המילון הקוריאני-אנגלי שהפך לכלי הראשון והחיוני ביותר למחקר המדעי של קוריאה במערב; ועשה תרגום עצמאי של התנ"ך לשפה הקוריאנית. קנדי אחר, ד"ר אוליבר ר' אביסון, היה הרופא האישי של המלך קונג'ונג ונחשב למייסד הידע הרפואי המודרני בקוריאה. ד"ר פרנק שופילד, קנדי יליד בריטניה מגואלף, אונטריו, מילא תפקיד חשוב בשחרור קוריאה מהכיבוש היפני. שופילד הוא המערבי היחיד שנקבר באזור הפטריוט בבית העלמין הלאומי של קוריאה. קשר רשמי החל ב-1947 כאשר קנדה השתתפה בנציבות האו"ם בפיקוח על הבחירות בקוריאה, וקנדה הכירה רשמית הרפובליקה של קוריאה ב-1949.
כאשר פרצה מלחמה בין צפון קוריאה לדרום קוריאה בשנת 1950, שלחה קנדה 26,971 אנשי צבא לחצי האי הקוריאני כחלק מכוח של האו"ם, הכוח השלישי בגודלו לאחר ארצות הברית ובריטניה. בנוסף, קנדים פעלו בשירות חיל הים וחיל האוויר עם שמונה משחתות, 3,621 מלחים וקצינים, 22 טייסי קרב וכמה קצינים טכניים; שהיו קשורים לחיל האוויר החמישי של ארצות הברית. קנדה המשיכה בפעולות שמירת השלום בקוריאה עם כניסתו של הסכם שביתת הנשק. בשל אופי מלחמת קוריאה כ"מלחמה שנשכחה", עלתה המודעות הציבורית עם הקדשת אנדרטה לאומית בשנת 1997 - חומת הזיכרון בברמפטון, אונטריו. 516 קנדים מתו במלחמה ו-378 קנדים שוכבים קבורים בבית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים בפוסאן.
יחסי סחר
קשרי הסחר בשוק הבקר התרככו כבר בתחילת 2012, והסתיימו באיסור הבקר המיובא. קנדה ממשיכה לעשות צעדים משמעותיים ביחסים עם קוריאה בתחומים רבים, כולל הסכמי סחר חופשי פתוחים.
ב-11 במרץ 2014, הודיעו ראש הממשלה סטיבן הרפר והנשיא פאק גון-הייה כי קנדה ודרום קוריאה סיכמו משא ומתן על הסכם הסחר החופשי של קנדה–קוריאה.
הסחר הדו-צדדי הקנדי-דרום קוריאני הגיע ל-10.1 מיליארד דולר בשנת 2012. הייצוא הקנדי לקוריאה הדרומית עמד על 3.7 מיליארד דולר ואילו היצוא הדרום קוריאני לקנדה הגיע ל-6.3 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של קנדה לדרום קוריאה היה דלקים ושמנים מינרליים (גולמיים), דגנים, עיסת עץ, עפרות מינרליות ובשר. הייצוא העיקרי של דרום קוריאה לקנדה היה כלי רכב, ציוד חשמלי, מכונות, שמנים (לא גולמיים) וברזל / פלדה.
דחיית לגליזציה של מריחואנה
ב-22 באוקטובר 2018, ממשלת דרום קוריאה דחתה את הלגליזציה של קנדה לגבי מריחואנה, והזהירה את אזרחי דרום קוריאה במדינה כי עליהם לציית לחוק דרום קוריאה וייעצרו אם הם משתמשים במריחואנה בקנדה.
פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי
פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי הוא פארק של ארצות הברית המנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, השוכן במרכזה של העיר פילדלפיה. בתחומי הפארק ניצבים מספר אתרים היסטוריים הקשורים למהפכה האמריקאית ולייסודה של ארצות הברית.
תולדות הפארק
פילדלפיה הייתה אתר התרחשותם של חלק מאירועי המהפכה האמריקאית, שהובילו להקמתה של ארצות הברית כמדינה עצמאית ולייסוד מוסדותיה השלטוניים ולכינון חוקתה. התקיימו בה הקונגרסים הקונטיננטליים הראשון והשני, ניסוח הכרזת העצמאות של ארצות הברית וועידת החוקה. כמו כן שימשה העיר כמקום המושב הזמני של הממשלה הפדרלית בשנותיה הראשונות של ארצות הברית.
ההצעה להקים בפילדלפיה פארק לאומי היסטורי שיאגד את אתרי המהפכה האמריקאית בה הועלתה לראשונה בשנת 1915. הרעיון צבר פופולריות בעקבות ציון 150 שנה להקמת ארצות הברית (ב-1926) ובעקבות הרגשות הפטריוטיים שעוררה מלחמת העולם השנייה. ב-1948 חוקק הקונגרס חוק שאיפשר את הקמת הפארק, והוא הוקם באופן רשמי ב-4 ביולי 1956. בשנת 1973 אישר בית המחוקקים של מדינת פנסילבניה להעביר את השטח המהווה כיום את עיקרו של הפארק לרשות הממשלה הפדרלית.
ב-1966 הוכלל הפארק במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בשנת 1979 הוכר היכל העצמאות שבפארק כאתר מורשת עולמית.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 1997 החל השירות ביישום תוכנית לעיצוב מחדש של הפארק, שבמסגרתה הוקמו בו מספר מבנים חדשים.
בשנת 2011 ביקרו בפארק 3.57 מיליון מבקרים.
הפארק ואתריו
עיקר שטח הפארק כלול במסגרת שדרת העצמאות (Independence Mall) - כיכר פתוחה ומאורכת הנטועה דשא בליבה של פילדלפיה. השדרה, שנוצרה על ידי הריסת מבנים שניצבו בעבר בשטחה, משתרעת בין הרחובות 5 ממזרח ו-6 ממערב. היכל העצמאות נמצא בדרומה של השדרה ובצפונה הוקם בניין מרכז החוקה הלאומי (National Constitution Center), שנחנך ב-2003. בעברה המערבי של השדרה משתרע מרכז המבקרים של פעמון הדרור (Liberty Bell Center) (נחנך ב-2003), בו מוצג גם הפעמון עצמו. מצפונו ממוקם מבנה מרכז המבקרים של הפארק (Independence Visitor Center). יתרת שטח הפארק כלולה בזרוע שלו המתמשכת מזרחה מחלקה הדרומי של השדרה. היא מתוחמת על ידי רחוב 2 ממזרח, רחוב צ'סטנט (Chestnut) מצפון ורחוב וולנט (Walnut) מדרום. בסך הכל משתרע הפארק על פני שטח של 224 דונם.
בין האתרים הנוספים הממוקמים בפארק נמנים:
התקפת ערוץ צדדי
התקפת ערוץ צדדי (באנגלית: Side channel attack) היא התקפה קריפטוגרפית המנצלת מידע שמושג מאופן היישום הפיזי או השימוש של מערכת ההצפנה ולא בדרך של כוח גס המופעל כנגד האלגוריתם עליה היא מבוססת או קריפטואנליזה תאורטית. לעיתים, בשל מגבלות טכניות ואף בשל רשלנות או חוסר תשומת לב באופן יישום מערכת ההצפנה, נוצרות נקודות תורפה המאפשרות חילוץ מידע העלול לסכן את ביטחון המערכת כולה. לדוגמה, מידע תיזמון (Timing) הקשור בכמות המידע שנכנס ויוצא מהמעבד בפרק זמן מסוים, עלול לשמש לניתוח סטטיסטי של סיביות מפתח ההצפנה. להלן מספר מקורות מידע אפשריים להתקפה כזו:
היסטוריה
רגישות מערכות אלקטרוניות להתקפת ערוץ צדדי הייתה ידועה כבר ממלחמת העולם השנייה. ב-1943 מהנדס של חברת הטלפוניה בל, גילה לגמרי במקרה, כאשר עבד על מכונת ההצפנה SIGABA ששימשה את ארצות הברית בזמן המלחמה, שבזמן פעולתה אוסצילוסקופ שהיה ממוקם הרחק בצד אחר של החדר החל להציג קפיצות מוזרות למרות שלא היה חיבור פיזי ביניהם. מה שהוביל לפרויקט סודי של ממשלת ארצות הברית שנקרא TEMPEST, העוסק בדליפה פיזית של מידע ממכשור אלקטרוני. מאז נעשו ניסיונות לרגל אחר מדינות זרות באמצעים דומים, על ידי הצבת אנטנות וציתות לפעימות אלקטרומגנטיות הבוקעות ממערכות תקשורת או מסכי תצוגה. ידוע כי במשך שנים מדינות אחרות מלבד ארצות הברית ביניהן הרוסים, היפנים והבריטים השתמשו בטכניקות דומות לצורכי ריגול. ארגון NSA מיסד תקן לאמצעי נגד המיועדים להטמעה במערכות תקשורת וציוד תצוגה כדי לחסום דליפה ולמנוע ציתות, בעיקר באריזה חסינה ובדרך של שיבוש אותות בהוספת רעש אקראי.
ב-1985 גילה מדען מחשב הולנדי שניתן לצותת (מה שקרוי פריקינג מודרני) לחתימה האלקטרומגנטית של מסכי תצוגה CRT או LCD. הוא סיפק הוכחות תאורטיות וניסוי מעשי. ההשלכה של תגליתו גרמה לממשלת הולנד לסגת מתוכניותיה לגבי הצבעה ממוחשבת מחשש כי לא תוכל להבטיח את דיסקרטיות ההצבעה או למנוע הטיות זדוניות ושיבוש מערכת הבחירות.
התקפות קריפטוגרפיות
באפריל 2005, פרסם דניאל ברנשטיין התקפת תזמון מטמון (cache timing attack) שהצליחה לפרוץ לשרת ייעודי שיישם הצפנת AES כחלק ממערכת SSL. השרת נבנה כך שיאפשר חשיפה של מידע תזמון רב ככל האפשר. ההתקפה נזקקה ללפחות 200 מיליון צופנים נבחרים. הסיבה לפרצה נובעת מהנדסת האלגוריתם והמבנה האלגברי הייחודי שלו, עובדה המקשה על כתיבת קוד בטוח (שפועל בזמן אחיד) למרות שהחולשה קיימת גם באלגוריתמים נוספים. עדי שמיר וחוקרים ממכון ויצמן, פרסמו מספר התקפות תזמון דומות כנגד AES, אחת מהן הצליחה לחשוף את המפתח כולו אחרי 800 כתיבות לזיכרון בלבד בתוך מספר מילישניות. יש לציין כי התקפות האמורות התבצעו על שרת ייעודי, באופן שאיפשר גישה ישירה לתוקף, תנאי שאינו מעשי דרך רשת האינטרנט.
בדרך כלל ההתמודדות עם התקפות מסוג זה היא יישום האלגוריתם באופן שאינו מדליף מידע, בעיקר הימנעות משימוש בטבלאות המרה (table lookup) שאמנם משפרות ביצועים אך פותחות פתח להתקפות תיזמון. כמו כן קיימות שיטות "סינוור" (blinding) כגון Bit Slicing שפותחה על ידי אלי ביהם לשיפור ביצועי אלגוריתם DES והתגלתה כטובה במיוחד כנגד התקפת תיזמון.
באפריל 2014 התגלתה ותוקנה פרצת אבטחה בגרסת OpenSSL 1.0.1 ו-OpenSSL 1.0.2-beta ובמספר גרסאות נוספות, שבה ניתן לחטוף עד 64 קילובתים של מידע רגיש מהשרת באמצעות תת-פרוטוקול הנקרא Heartbeat, שהוא פרוטוקול סינכרון. ההתקפה, הנקראת HeartBleed (פרפרזה על שם הפרוטוקול), מנצלת את העובדה שלא נעשית בדיקת גבולות (Bound Checking), בקשת סינכרון המכילה בית אחד והצבת הערך 65,536 בשדה המייצג את גודל ההודעה גורמת לשרת להפיק תגובה המכילה מידע מזיכרון היישום. אמנם התוקף אינו שולט בתוכנו אך גוש המידע עשוי להכיל אינפורמציה קריטית כמו עוגיות, סיסמאות ואף מפתח מאסטר של השרת.
התמודדות
הדרכים להתמודדות עם התקפות ערוץ צדדי מתחלקות לשתי קטגוריות עיקריות.
נקר זהוב-זנב
נקר זהוב-זנב (שם מדעי: Campethera abingoni) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים. הוא מצוי ברוב אפריקה. בית גידולו הוא מגוון רחב של סוגי יערות וסוואנות. הוא ניזון מחרקים וזחליהם, נמלי עצים ומרבי רגליים בעיקר. הקול אותו הוא מפיק הוא רם וברור, בדרך כלל "דְרִיייי-אָווו" או "וִייי" נוגה ויחיד.
קלמן טייגמן
ביוגרפיה
קלמן טיגמן למד בבית ספר טכני בוורשה לפני מלחמת העולם השנייה. הוא היה תלמידו של אדם צ‘רניאקוב אשר כיהן כראש היודנראט בגטו ורשה והתאבד בשנת 1942 כאשר התחילו המשלוחים לטרבלינקה. ב-1935 אביו של קלמן היגר לישראל (שבאותם ימים הייתה תחת השלטון הבריטי). קלמן ואמו תכננו להצטרף אליו לאחר שנה או שנתיים, אך המלחמה שיבשה את תוכניותיהם.
זמן קצר לאחר שהם הגיעו לטרבלינקה היא נלקחה להשמדה והוא הועסק על ידי הנאצים בעבודות מיון חפציהם של היהודים שהובלו אל תאי הגזים בזכות מראהו המצודד והיכרות שטחית עם אחד הקאפו (אסיר יהודי שהיה ממונה על אסירים יהודים אחרים). בטרבלינקה לא היו פועלים, לא היו עובדים מלבד היהודים שנאלצו לעבוד במיון חפצי הנידונים למוות ובפינוי הגופות. כשנה וארבעה חודשים לאחר מכן, ביום שני, 2 באוגוסט 1943, פרץ מרד טרבלינקה שהביא לסגירתו של מחנה ההשמדה. האנשים החלו לדבר ביניהם ולומר שאם כבר נגזר עליהם למות אז עליהם להילחם. מארגני המרד תכננו למצוא תאריך מסוים שהגרמנים נוסעים להתרחץ, ובמחנה לא נשארים הרבה שומרים ואז להוציא את הנשק מהמבנים, לחלק את הנשק בין כל האנשים במחנה, להשתלט על המחנה ולברוח. הם פוצצו רימונים ליד מצבור דלק (היה שם 5,000 ליטר בנזין) וכל המחנה עלה באש, הכל בער. אנשים נפלו, נהרגו, ומי שלא נהרג, זה היה צירוף מקרים, פשוט מזל.
לזוג טייגמן נולד בן יחיד, חיים, והמשפחה השתקעה בבת ים, אותה קלמן לא עזב עד יומו האחרון. קלמן שלט בשפה העברית, לצד פולנית, רוסית, יידיש, גרמנית ואנגלית והתגייס למשטרת ישראל, שבה הפך ליומנאי, בשל כישורי השפה שלו. לאחר כמה חודשים במשטרה החליט לנצל את הידע הרב שרכש בעבר ביערנות ובעץ והחל לעבוד במפעל לייצור מכונות נגרות ומתכת. לאחר מספר שנים פתח עסק עצמאי בתחום. בשנת 1983 נקלע העסק למשבר שנבע ממפולת המניות הגדולה, המשפחה הפסידה כספים רבים, הדבר השפיע על רינה טייגמן, אשר הלכה לעולמה בגיל 60 בלבד. אחרי המשבר הזה טייגמן התחתן בשנית עם לאה ליפשיץ, והחליט להפסיק לעבוד כעצמאי. הוא ובנו השיבו את החובות שהיו צריכים להחזיר והוא עבר לעבוד חצי בהתנדבות וחצי בתשלום במחסני החירום של עיריית בת-ים. הוא ערך במחסנים סדר יעיל, שבהמשך אף הועיל במהלך מלחמת המפרץ.
כמה שנים לאחר עלייתו לארץ הוא אף התבקש לטוס לגרמניה, שם העיד נגד הנאצים אשר היו חלק מהפיקוד על מחנה ההשמדה. טייגמן העיד נגד פושעי מלחמה רבים. בין היתר, העיד במשפטו של אדולף אייכמן, אך סירב להעיד נגד ג'ון איוון דמיאניוק.
כשהסגירו את דמיאניוק, נותרו בחיים ארבעה אנשים. התובע המוביל, מיכאל שקד, הגיע לקלמן שהיה עד מרכזי, וקלמן אמר: ״אתם סתם נטפלים לאדם שלא היה בטרבלינקה. אתם רוצים להאמין בכך אבל הוא לא היה שם. יכול להיות שהוא היה במקומות אחרים, במחנות אחרים, אבל בטרבלינקה האיש הזה לא היה״.
רכבת האלונים
רכבת האלונים או מסילת הברזל העות'מאנית באזור השרון, היא מיזם תיירותי בקיבוץ עין שמר המשחזר קטע קצר מקו רכבת מימי השלטון העות'מאני בארץ ישראל. שמה נגזר מעצי האלון הרבים שהובילה אשר נכרתו מיער השרון.
היסטוריה
בשנות המלחמה נוצר מחסור חריף בחומר הסקה לקטרים. עתודות הפחם הטורקיות אזלו כיוון שהים התיכון היה בשליטה של ציי צרפת ואנגליה ולא הייתה כל אפשרות להשיט פחם דרכו. לכן, הוחלט במטה הכללי הגרמני-טורקי לבנות שלוחה מטולכרם צפונה, שמטרתה הסעת עצי אלון כרותים מיער האלונים באזור רגבים. שתי שלוחות נבנו, האחת מטול כרם לחדרה והשנייה מטול כרם דרך צומת עירון לכפר קניר ליד רגבים. המסילות שהיו מסילות צרות, וזאת על מנת לחסוך בעבודת תשתית כבדה, שימשו להובלת העצים עד לתחנה הקצה של המסילה המזרחית בטול כרם. משם הוסעו על המסילה המזרחית לתחנות נוספות בכל הארץ לשם הסקת הקטרים.
עצי הסרק, ובראשם עץ האלון, היו הראשונים לכריתה, וכשאזלו הגיע תורם של עצי הפרי, אשר לגביהם היה צו, לכרות כל עץ עשירי. העבודה בוצעה על ידי מאות ערבים מגויסים ושבויים ארמנים. אורך המסלול טול כרם-קניר היה כ-25 ק"מ.
ב-1920 פורקו המסילות על ידי הבריטים. חלק מהפסים והאדנים נלקחו על ידי הכפריים הערבים, אנשי חדרה וגדוד העבודה. אנשי גדוד העבודה השתמשו באדנים לבניית בית האבן והחומה בחצר הישנה בקיבוץ עין שמר.
שיחזור והשיקום של המסילה והרכבת בוצע ביוזמת רן חדוותי - חבר הקיבוץ, איש המועצה לשימור אתרי מורשת ומומחה עולמי לשיקום מכונות עתיקות.
רכבת האלונים כיום
כיום ניתן לנסוע ברכבת האלונים המשוחזרת באופן תיירותי כחלק מפעילות מוזיאון החצר הישנה שבקיבוץ עין שמר, המסלול המשוחזר עובר ברובו בסמיכות רבה לנתיב שנסעה בו הרכבת לפני קרוב ל-90 שנה. אורכו כ-1,100 מטר, והוא מקיף באופן חלקי את הקיבוץ. במהלך הנסיעה המבקרים מתבקשים לסובב את הקטר בעצמם - בדומה לאופן בו נעשה הדבר בתקופה העות'מאנית.
אברהם אבן מוסה
הרב אברהם אבן מוסה (ה'ת"כ, 1660 (משוער) - כ"א באדר ה'תצ"ג, מרץ 1733) היה רב, פייטן, פוסק ומקובל מרוקאי מהמאה ה-18, שפעל בתטואן ובתוניס.
קורות חיים
הרב אברהם בן שלמה למשפחת אבן מוסה, נולד ככל הנראה בעיר תטואן שבמרוקו ושם הוא למד אצל הרב יעקב מראג'י. נדד לעיר סאלי שבמרוקו ונהיה שם מחכמי המקום.
לדברי החיד"א, הרב אבן מוסה היה בר פלוגתא של הרב אברהם אזולאי ממרקש מגדולי המקובלים במרוקו על פירושים והגהות בתורתו של האר"י.
בסוף ימיו נסע לעיר תוניס ושימש שם אב בית הדין וראש ישיבה. הוא נפטר שם ביום כ"א באדר שנת ה'תצ"ג (מרץ 1733).
חיבוריו
הרב אבן מוסה הותיר אחריו חיבורים רבים שרובם הגדול מצוי בכתב יד וחלקם אבד.
ולהלן חיבוריו שנדפסו:
הוא חיבר גם פיוטים רבים, חלקם בעלי גוון קבלי וחלקם בעלי אופי אישי. שירו המפורסם ביותר הוא "נרדי נתן ריחו" המתאר את מתן תורה. שיר זה מושר בקרב העדה המרוקאית, בעיקר בחג השבועות.
מג ויטמן
מרגרט קושינג "מג" ויטמן (באנגלית: Margaret Cushing "Meg" Whitman; נולדה ב-4 באוגוסט 1956) היא מנהלת בעולם העסקים האמריקני. ויטמן הייתה הנשיאה והמנכ"לית של חברת היולט פקארד, ובהמשך הנשיאה והמנכ"לית של חברת HPE שהתפצלה מהיולט פקארד.
ויטמן, ילידת לונג איילנד שבמדינת ניו יורק, למדה באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת הרווארד. היא שימשה כמנהלת בכירה בחברת וולט דיסני שם כיהנה כסגנית נשיא לתכנון אסטרטגי לאורך שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימשה כמנהלת בדרימוורקס, פרוקטר אנד גמבל ובהסברו. בשנים 1998–2008 שימשה כנשיאת וכמנכ"לית eBay. במהלך עשר שנותיה ב-eBay היא הובילה את צמיחתה של החברה מחברה המעסיקה 30 עובדים ונהנית מפדיון שנתי של ארבעה מיליון דולר, לכדי חברת ענק המעסיקה יותר מ-15,000 עובדים ובעלת פדיון שנתי של כשמונה מיליארד דולר.
בשנת 2010 התמודדה על משרת מושלת קליפורניה, אך לא נבחרה.
תחילת דרכה
ויטמן נולדה בהנטינגטון שבמדינת ניו יורק ולמדה באוניברסיטת פרינסטון. בתחילה רצתה ללמוד רפואה, לכן נרשמה לתואר ראשון במתמטיקה ומדעים, אולם לאחר שבילתה קיץ במכירת פרסומות לכתב עת, החליפה את תחום לימודיה לכלכלה. את התואר הראשון סיימה ויטמן בהצטיינות ב-1977. ויטמן המשיכה לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד וסיימה אותו בהצלחה ב-1979.
ראשית הדרך
ב-1979 החלה ויטמן לעבוד בפרוקטר אנד גמבל כמנהלת מוצר בסינסינטי, אוהיו. משם עברה ל-Bain & Company, שם שימשה יועצת במשרד של החברה ששכן בסן פרנסיסקו. עם השנים התקדמה בחברה עד שהגיעה לעמדת סגנית נשיא בכירה.
ב-1989 החלה ויטמן לכהן כסגנית נשיא לתכנון אסטרטגי בחברת וולט דיסני. שנתיים לאחר מכן הצטרפה ל-Stride Rite Corporation, לפני שהחלה לעבוד כנשיאת ומנכ"לית Florists' Transworld Delivery ב-1995. כמנכ"לית חטיבת ה-Playskool של הסברו, היא פיקחה על השיווק והניהול הגלובלי של שני מותגים לילדים, Playskool ו-Mr. Potato Head, החל מינואר 1997. כמו כן הייתה ויטמן אחראית על ייבוא תוכנית הטלוויזיה הבריטית טלטאביז לארצות הברית.
eBay
במהלך כהונתה של ויטמן כמנכ"לית, השלימה eBay את רכישתה של סקייפ תמורת 4.1 מיליארד דולר במזומנים ובמניות, בספטמבר 2005. ב-2009 מכרה eBay את סקייפ לפי שווי 2.75 מיליארד דולר. ב-2011 נקנתה סקייפ על ידי מיקרוסופט ב-8.5 מיליארד דולר.
ביוני 2007, בעת שהתכוננה לריאיון עם רויטרס, דחפה לכאורה ויטמן את אחד העובדים הכפופים לה, עובד תקשורת בשם יאנג מי קים. בהתייחסה לתקרית אמרה ויטמן כי "בכל סביבת עבודה המאופיינת בלחץ גבוה, מתחים יכול לצוף אל פני השטח". קים הצהיר: "כן, הייתה לנו תקרית לא נעימה, אך פתרנו אותה בצורה שמדברת בטובת ויטמן ו-eBay". העניין נפתר לאחר הסדר בסך 200,000 דולר.
ויטמן התפטרה מכהונת מנכ"לית eBay בנובמבר 2007 אך נותרה במועצת המנהלים ושימשה כיועצת למנכ"ל החדש, ג'ון דונהיו, עד שלהי 2008. ב-2008 נבחרה להיכל התהילה של העסקים בארצות הברית. "אני אומרת מזה זמן מה שעשר שנים הוא פרק הזמן הנכון להישאר ליד ההגה בחברה כמו שלנו", אמרה ויטמן בריאיון לסן פרנסיסקו כרוניקל והוסיפה כי "הגיע הזמן למנהיגות חדשה, פרספקטיבה חדשה וחזון חדש״.
ויטמן זכתה לפרסים ולשבחים רבים בעבור עבודתה ב-eBay. ביותר ממקרה אחד הוזכר שמה בין חמש הנשים החזקות ביותר של כתב העת Fortune. בינואר 2010 מיקם אותה כתב העת Harvard Business Review במקום השמיני ברשימת המנכ"לים שהפגינו את הביצועים הטובים ביותר בעשור האחרון וה-Financial Times ציין את שמה כאחד מ-50 האנשים שעיצבו את העשור האחרון.
מועצות מנהלים
ויטמן שימשה כדירקטורית במועצות המנהלים של קרן eBay, פרוקטר אנד גמבל ודרימוורקס, עד תחילת 2009. היא מונתה גם למועצת המנהלים של גולדמן זקס באוקטובר 2001, תפקיד ממנו התפטרה בדצמבר 2002, באמצע מחלוקת על קבלת מניות בכמה הנפקות שנוהלו על ידי גולדמן זקס (ראו קשרים עם גולדמן זקס לפרטים נוספים). במרץ 2011 מונתה ליועצת מיוחדת במשרה חלקית בפירמת הון הסיכון Kleiner Perkins Caufield & Byers. כמו כן הצטרפה למועצת המנהלים של Zipcar ו-Teach For America והצטרפה מחדש למועצת המנהלים של פרוקטר אנד גמבל.
היולט פקארד
בינואר 2011 הצטרפה ויטמן למועצת המנהלים של היולט פקארד. היא הוכרזה כמנכ"לית ב-22 בספטמבר 2011. בנוסף לחידוש ההתמקדות בחטיבת המחקר ופיתוח של HP, החלטתה החשובה של ויטמן בשנתה הראשונה כמנכ"לית הייתה לשמר את עסקי החברה בתחום המחשבים האישיים אשר קודמה בתפקיד הודיע כי הוא שוקל לבטל.
בשנת 2015 הובילה את פיצולה של היולט פקארד לשתי חברות, החל מ-1 בנובמבר 2015: HP אנטרפרייז (המוכרת בשם HPE) שמתמקדת במגזר העסקי, ומספקת לו שרתים, שירותים ותוכנה, ו-HP Inc שמתמקדת במגזר הצרכני, ומספקת לו מחשבים ומדפסות. ויטמן המשיכה בתפקיד מנכ"לית HP אנטרפרייז.
בנובמבר 2017 הודיעה שבסוף ינואר 2018 תפרוש מתפקידה, אך תישאר חברה בדירקטוריון החברה.
קרן הצדקה
ב-21 בדצמבר 2006 ייסדה ויטמן, בשיתוף עם בעלה, קרן צדקה באמצעות תרומת 300,000 מניות eBay, בשווי של 9.4 מיליון דולר. עד סוף השנה הראשונה לפעולתה צברה הקרן 46 מיליון דולר בנכסים, וחילקה 125,000 דולר למטרות צדקה. רוב הכסף הועבר ל-Environmental Defense Fund. ב-2010 פנה לוויטמן וורן באפט וביקש ממנה להצטרף למיזם התחייבות הנתינה שבו מיליארדרים מתחייבים לתרום מחצית מכספם לצדקה. ויטמן סירבה ואמרה שהיא מחויבת לעבודה עם הקרן שלה.
עמדות פוליטיות
ב-2008 הייתה ויטמן מתומכיו של מיט רומני, מייסד Bain Capital ומושל מסצ'וסטס לשעבר, בפריימריס של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, והייתה חברה בצוות הכלכלי שלו. היא גם הופיעה כיו"ר שותף בתחום הפיננסי בוועדת הגישוש של רומני. כך או אחרת, לאחר שרומני יצא מן המירוץ והביע את תמיכתו בג'ון מקיין, הצטרפה ויטמן לקמפיין הנשיאותי של מקיין כיו"ר שותף במישור הארצי. בעימות השני בין ברק אובמה למקיין, ב-7 באוקטובר 2008, הזכיר מקיין את ויטמן כמועמדת אפשרית למשרת מזכירת מחלקת האוצר של ארצות הברית.
כאשר רצה לתפקיד מושלת קליפורניה, הדגישה ויטמן שלושה תחומים עיקריים: יצירת מקומות עבודה, צמצום הוצאות ממשלת קליפורניה ורפורמה במערכת החינוך K-12 של המדינה. היא טענה כי הדרך הטובה ביותר היא להתחיל רק כמה דברים ולסיים אותם, במקום להתחיל הרבה דברים ולסיים רק מעטים.
חינוך
באמצע שנת 2010, השיקה ויטמן סרטון פרסומת בשפה הספרדית במהלך שידור משחקי מונדיאל 2010. פרסומת אחת צוטטה על ידי הלוס אנג'לס טיימס כשהצהירה ש"הילדים הלטיניים שהולכים היום לבתי הספר הציבוריים בקליפורניה, יהיו הרופאים, המהנדסים, אנשי העסקים והמורים של המחר".
סביבה
ויטמן אמרה כי אם תיבחר, תשעה ביומה הראשון את חוק פתרונות ההתחממות הגלובלית 2006 למשך שנה, כדי ללמוד את ההשלכות הכלכליות הפוטנציאליות שלו. החוק מחייב את מדינת קליפורניה להפחית את פליטת גזי החממה ב-30% עד שנת 2020. בוועידת המפלגה הרפובליקנית במדינה במרץ 2010, תיארה ויטמן את הצעת חוק שינוי האקלים של המושל ארנולד שוורצנגר כמי ש"מחסלת משרות". ויטמן התנגדה למשאל העם על "הצעה 23" שמשמעותה עיכוב חוק פתרונות ההתחממות הגלובלית 2006 עד שהאבטלה בקליפורניה תרד ל-5.5% ותישאר בשיעור זה למשך שנה, כשהיא אומרת שההצעה לא מאזנת בצורה סבירה בין הצורך להגן על מקומות עבודה עם הצורך לשמור על הסביבה.
בנושאי מים התנגדה ויטמן להגבלות נוספות על אספקת מים ב-Central Valley של קליפורניה, והציעה שהנשיא ברק אובמה יבטל פסק דין של שופט פדרלי תחת הוראות חוק המינים בסכנת הכחדה אשר הפחית אספקת מים ב-5% עד 7% נוספים.
הגירה לא חוקית
ויטמן אמרה שהגישה של אריזונה להגירה לא חוקית, כפי שבאה לידי ביטוי בחוק תמיכה באכיפת החוק שלנו ובשכונות בטוחות (Support Our Law Enforcement and Safe Neighborhoods Act) היא שגויה וכי יש דרכים טובות יותר לפתור את הבעיה. היא אמרה, שלו הייתה גרה בקליפורניה בשנת 1994 הייתה מצביעה נגד הצעה 187 (האוסרת על מהגרים לא חוקיים להשתמש בשירותי הבריאות, החינוך הציבורי ושירותים חברתיים אחרים במדינת קליפורניה) בנוגע למהגרים לא חוקיים. במאמר שפרסמה במהלך מסע הבחירות שלה כתבה ויטמן כי "ברור, כאשר אנו בוחנים את עמדותינו בנוגע להגירה, יש מעט מאוד חוסר הסכמות ביני לבין ג'רי בראון". היא הצהירה כי סטודנטים שהם מהגרים בלתי חוקיים לא צריכים להיות מורשים לקחת חלק בלימודים במוסדות להשכלה גבוהה הממומנים על ידי המדינה. נכון לעכשיו החוק במדינת קליפורניה מאפשר זאת. בשנת 2009 קראה ויטמן ל"יצירת מסלול ללגליזציה" של מהגרים לא חוקיים. בריאיון שהעניקה לתחנת הטלוויזיה KTLA ב-2010 אמרה ויטמן "אני רוצה להחזיק את המעסיקים כחייבים לתת דין וחשבון על העסקת אך ורק עובדים מתועדים".
נישואים, הפלות, מריחואנה
ויטמן הביעה תמיכה ב-California Proposition 8 אשר הפכה את In re Marriage Cases והגדירה נישואים כאיחוד בין אישה אחת וגבר אחד במדינה, אולם היא בעד איחוד אזרחי ותומכת בחוקי השותפות הפנימיים של קליפורניה (חוקים המאפשרים שותפות משפטית בין בני זוג מאותו המין, כאשר לפחות אחד הצדדים הוא בן 62, והמאפשרים לבני הזוג אותן זכויות, הגנות והטבות). ויטמן מאמינה כי נישואים חד-מיניים שנערכו לפני האיסור צריכים להיות מוכרים וכי יש לאפשר לזוגות הומואים ולסביות לאמץ ילדים. ויטמן ביקרה את המושל ארנולד שוורצנגר ואת היועץ המשפטי ג'רי בראון על שלא הגנו על California Proposition 8 בפני מערכת המשפט הפדרלית.
ויטמן תומכת בזכות לבצע הפלות מלאכותיות. ויטמן אמרה שלגליזציה של מריחואנה היא לא מה שאיש אכיפת חוק כלשהו היה מציע מכל סיבה שלא תהיה וכי "זה הרעיון הגרוע ביותר [שהיא] אי פעם ראתה".
תשתיות
ויטמן אינה תומכת ברעיון הפרויקט המוצע, הממומן חלקית על ידי הבוחרים, California High-Speed Rail. במכתב לעיתון Sacramento Bee, כתבה שרה פומפיי, הדוברת של ויטמן: "מג מאמינה שהמדינה לא יכולה להרשות לעצמה את העלויות הכרוכות ברכבת במהירות גבוהה בעקבות המשבר הכספי הנוכחי שלנו". יריבהּ ג'רי בראון נמנה עם תומכי הפרויקט.
ויטמן תרמה כספים למועמדים ו-Political action committee (כל ארגון אמריקאי המבצע מסעות פרסום בעד או נגד מועמדים פוליטיים, יוזמות הצבעה או חקיקה) שונים. בעוד אלו הועברו הן לדמוקרטים, הן לרפובליקנים, התרומות שוקללו לרפובליקנים. על אף העובדה שויטמן תרמה למספר מועמדים דמוקרטים, כולל חברת הסנאט של ארצות הברית, ברברה בוקסר שלקמפיין שלה תרמה ויטמן 4,000 דולר, היא תרמה באותה התקופה יותר מ-225,000 דולר לרפובליקנים, ל-Americans for a Republican Majority ול-Political action committee של החבר לשעבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, טום דיליי.
הבחירות למשרת מושלת קליפורניה
ב-10 בפברואר 2009 הכריזה ויטמן כי תרוץ למשרת מושלת קליפורניה בבחירות 2010, ובכך הייתה לאישה השלישית בפרק זמן של 20 שנה שרצה למשרה זו. המימון למרוץ הגיע בעיקרו מכיסהּ הפרטי. כאישה הרביעית בעושרה בקליפורניה, עם נכסים שנאמדו ב-2010 בכ-1.3 מיליארד דולר, היא הוציאה על המירוץ יותר מ-144 מיליון דולר מכספה הפרטי, יותר מאשר כל מועמד במימון עצמי אחר בהיסטוריה של ארצות הברית. להוצאותיה במירוץ התווסף סכום של 34.5 מיליון דולר מתרומות. אתר האינטרנט The Daily Caller אמר כי "נטייתה להשליך כספים ידועה היטב בחוגים הפוליטיים בקליפורניה". ההערה באה בהקשר לגילוי כי הקמפיין שלה שילם הרבה מעל מחיר השוק לפרסום בבלוג פוליטי שמרני. מייסד הבלוג, בטיפולו בסוגיית הניסיון האפשרי להשפיע על התוכן של הבלוג, סיפר כי הבהיר לאנשי הקמפיין של ויטמן כי פרסום ומאמרים הם שני דברים שונים מאד".
ביוני 2010 פרסמה ויטמן מודעות פוליטיות, A Lifetime in Politics A Legacy of Failure, אשר לכאורה הכילה תמונה של הבלוג הקומי FAIL Blog שגרם לו להיות מוצג במודעה כאילו ג'רי בראון היה נושא של האתר ששמו "נכשל". Ben Huh, מייסד Cheezburger Network ש-FAIL Blog הוא חלק ממנה, דרש התנצלות ואת הסרת הווידאו וקבע כי התמונה הייתה מזויפת וכי האתר הוא בלתי תלוי וכי מעולם לא הביע תמיכה במפלגה או במועמד פוליטי מסוים.
בבחירות, שהתקיימו ב-2 בנובמבר 2010, הובסה ויטמן על ידי ג'רי בראון מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל המדינה בשנים 1975–1983. ויטמן קיבלה 40.9% ממניין הקולות לעומת 53.8% לבראון.
חיים אישיים
ויטמן נשואה לנוירוכירורג גריפין הארש ולזוג שני בנים. היא מתגוררת באתרטון, עיירה בעמק הסיליקון הסמוכה לפאלו אלטו, מאז מרץ 1998. ויטמן קולג', מכללה שהושלמה ב-2007 באוניברסיטת פרינסטון, נקראת של שמה של ויטמן, בעקבות תרומה שהתקבלה ממנה על סך 30 מיליון דולר.
המחלוקת אודות מנהלת משק הבית
בספטמבר 2010 חשפה ניקי דיאז סנטילן כי עבדה במשק הבית של ויטמן כעוזרת בית ומטפלת בשנים 2000 - 2009, על אף היותה עובדת לא מתועדת. הקמפיין של ויטמן שחרר לפרסום מסמכים שלגביהם נאמר כי סנטילן סיפקה אותם לוויטמן קודם לתחילת העסקתה, בהם רישיון נהיגה, מספר ביטוח לאומי ובקשת עבודה. סנטילן טענה כי ויטמן ידעה שהיא עובדת לא מתועדת, בהפיקה מכתב המתוארך ל-2003 ממִנהל הביטוח לאומי הקובע כי מספר הביטוח הלאומי שלה לא תואם את שמה. בני הזוג ויטמן ציינו בתחילה כי הם "מעולם לא קיבלו את המכתבים הללו", אולם עם זאת, לאחר שהוצגה הערה שנכתבה בכתב יד על המסמך, הערה שככל הנראה נכתבה על ידי בעלה של ויטמן, הכירו הוויטמנים באפשרות שהמכתב הוצג בפניהם, אך שכחו. פרקליטתהּ של סנטילן, גלוריה אלרד, הצהירה כי סנטילן פוטרה לצורכי הקמפיין. הקמפיין של ויטמן טען שזוהי התקפה פוליטית והצהיר כי אלרד נמנית עם תומכי ג'רי בראון. בראון, אלרד וסנטילן הכחישו זאת. קריסטל ויליאמס, מנהלת ה-American Immigration Lawyers Association הצהירה כי "לא רק שהתקבלו כל המסמכים שהחוק דרש [מויטמן], אלא כמשקל נגד ישנו גם חוק נגד אפליה ששומר עליה מפני חקירה נוספת או דרישת מסמכים אחרים". אחרים חלקו עליה; עורך הדין המתמחה בענייני הגירה, גרג סיסקינד, הצהיר שויטמן הייתה המעסיקה והמסמכים צריכים היו להיחתם על ידה כחוק, אך לא כך קרה ולא היה עליהם מספר ביטוח לאומי. היומון Fort Worth Star-Telegram ציין כי ויטמן "שכרה אותה, שילמה לה וקיימה קשר ישיר איתה במשך תשע שנים" כך שצריכה הייתה לדעת את מעמדה המשפטי. הלוס אנג'לס טיימס ציין כי סביר יותר שהבוחרים הלטיניים התעניינו לדעת שויטמן התייחסה לסנטילן "כמו חתיכת זבל" כאשר העוזרת ביקשה ממנה שתעזור לה במציאות עורך דין המומחה בהגירה ויטמן ענתה לה לכאורה "את לא מכירה אותי ואני לא מכירה אותך".
צפון איטליה
צפון איטליה (באיטלקית: Italia settentrionale) הוא אזור גאוגרפי, היסטורי ותרבותי בחלקה הצפוני של איטליה. צפון איטליה איננה ישות מנהלתית והיא מחולקת לשמונה מחוזות מנהליים שונים: ואל ד'אוסטה, פיימונטה, ליגוריה, לומברדיה, אמיליה-רומאניה, ונטו, פריולי-ונציה ג'וליה וטרנטינו-אלטו אדיג'ה.
נכון לשנת 2014 אוכלוסייתה הייתה 27,801,460. באזור מדוברות שפות רייטיו-רומאניות ושפות גאלו-איטלקיות, לעומת שפות איטלו-דלמטיות המדוברות בשאר איטליה.
למטרות סטטיסטיות, המכון הלאומי האיטלקי לסטטיסטיקה (ISTAT) משתמש במונחים "צפון-מערב איטליה" ו"צפון-מזרח איטליה" בדיווחיו, עבור שניים מחמשת האזורים הסטטיסטיים של איטליה. אותן מחלקות משנה משמשות לתיחום המינוח של המדרגה הראשונה של יחידות טריטוריאליות לסטטיסטיקה (NUTS) בתוך האיחוד האירופי, ואת מחוזות הבחירה האיטלקיים לפרלמנט האירופי.
מגילת העצמאות הפלסטינית
בניגוד להצהרות קודמות של המועצה הלאומית ואש"ף, שקבעו כי החלטה 181 של העצרת הכללית של האו"ם (תוכנית החלוקה) "בטלה ומבוטלת", הצהרת העצמאות היא מוגדרת כאישור בין-לאומי ולגיטימיות ל"זכות העם הפלסטיני לריבונות". ההצהרה שוללת פעולות אלימות "נגד השלמות הטריטוריאלית של מדינות אחרות", אך מבלי לציין את מדינת ישראל בשמה, ההצהרה קוראת לעם הפלסטיני להמשיך במאבק "עד סיום הכיבוש", אך מבלי להבהיר אם מדובר בשטחים שנכבשו ב-1967 או בכל השטח שבידי ישראל. ההצהרה מסתיימת בתפילה לאללה, "אדון הממלכה".
צפון איטליה
שם
צפון איטליה נקראה על ידי מונחים שונים בתקופות שונות בהיסטוריה. בימי קדם השתמשו במונח "גאליה קיסאלפינה" כדי להגדיר את אותו חלק מאיטליה המיושב על ידי הקלטים (גאלים) במהלך המאות הרביעית והשלישית לפני הספירה. היא נכבשה על ידי הרפובליקה הרומית בסביבות שנת 220 לפני הספירה. הייתה זו פרובינקיה רומית בערך משנת 81 לפני הספירה עד 42 לפני הספירה, אז מוזגה לתוך איטליה הרומית. עד לאותה תקופה היא נחשבה לחלק מגאליה שנקרא גאליה קיסאלפינה "גאליה אשר מצד זה של האלפים" (מנקודת המבט של הרומאים), לעומת גאליה נארבוננסיס, "בצד הרחוק של האלפים".
לאחר שקיעת האימפריה הרומית ויישוב הלומברדים, נעשה שימש בשם "לנגוברדיה מאיור" (Langobardia Maior), עוד בראשית ימי הביניים, להגדרת תחומי ממלכת לומברדיה בצפון איטליה. שטחי לנגוברדיה שמעבר נקראו "לנגוברדיה מינור", המורכבים מדוכסות דוכסות ספולטו ודוכסות בנבנטו.
מגילת העצמאות הפלסטינית
רקע כללי
ההצדקה המשפטית להצהרה התבססה על החלטה 181 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה את סיום המנדט הבריטי וחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות לשני עמים. ב-14 במאי 1948 הסתיים המנדט הבריטי, מדינת ישראל הכריזה על עצמאות, ושטחי יהודה ושומרון נכבשו על ידי הלגיון הערבי של ירדן, בעוד כוחות צבא מצרים כבשו את רצועת עזה, ושני האזורים נכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים ביוני 1967.
צפון איטליה
שם
בשלהי ימי הביניים, לאחר נפילת חלקה הצפוני של ממלכת לומברדיה בידי קרל הגדול, שימש המונח לונגוברדיה כצפון איטליה בתוך ממלכת איטליה של האימפריה הרומית הקדושה. עם התחלקות האזור במדינות אזוריות, עבר המונח לומברדיה לאחר מכן כדי לציין רק את שטחי דוכסות מילאנו, דוכסות מנטובה, דוכסות פארמה ודוכסות מודנה ורג'ו, ובהמשך רק לאזור סביב מילאנו.בתקופה המודרנית נעשה שימוש נרחב במונח "אלטה איטליה", קרי, "איטליה הגבוהה". למשל בוועדת השחרור הלאומית לצפון איטליה (קומיטטו די ליברציונה נציונלה אלטה איטליה) במלחמת העולם השנייה. החל משנות השישים של המאה העשרים נעשה שימוש במונח פדניה, שם נרדף גאוגרפי לעמק הפו. המונח הופיע במשורה עד תחילת שנות התשעים, אזהליגה הצפונית, מפלגה פדרליסטית ולעיתים בדלנית, שהציעה את "פדניה" כשם אפשרי למדינה עצמאית בצפון איטליה. מאז שם זה נשא קונוטציות פוליטיות חזקות.
ימי קדם וימי הביניים הקדומים
בעת הטרום-רומאית האזור היה מאוכלס על ידי עמים שונים, בעיקר ליגורים וונטים אדריאטים. עמים אלו שגשגו בזכות סחר בענבר וגידול סוסים. האטרוסקים, שיישבו מצפון לטוסקנה, הקימו את העיר בולוניה והפיצו את השימוש בכתיבה. מאוחר יותר, החל מהמאה החמישית לפני הספירה, פלשו לאזור שבטים קלטים-גאלים. הם הקימו כמה ערים כמו טורינו ומילאנו והרחיבו את שלטונם מהרי האלפים לים האדריאטי. התפתחותם הופסקה עם התבססות רומא העתיקה בעמק הפו החל מהמאה השלישית לפני הספירה. בשנת 194 לפני הספירה, לאחר מאות שנים של מאבק, הפך כל האזור של צפון איטליה לפרובינציה רומאית בשם גאליה קיסאלפינה, "גאליה בצד הפנימי של האלפים". בשנים שלאחר מכן התרבות והשפה הרומית הכריעו את התרבויות הקודמות שהתגוררו באזור, וצפון איטליה הפכה לאחד האזורים המפותחים והעשירים ביותר בחצי המערבי של האימפריה, עם הקמת מערך רחב של כבישים והתפתחות החקלאות והסחר. בשלהי העת העתיקה הובלט תפקידה האסטרטגי של צפון איטליה על ידי מעבר העיר הבירה של האימפריה הרומית המערבית למדיולאנום בשנת 286, ובהמשך לרוונה החל משנת 402 עד שהתמוטטה בשנת 476.
מגילת העצמאות הפלסטינית
משמעות
תוכנית החלוקה שימשה בסיס להכרזת העצמאות של ישראל, לא התקבלה אז על ידי ההנהגה הערבית הפלסטינית. עם זאת, בספטמבר 1948 הוקמה ממשלת כל פלסטין בתוך רצועת עזה והוכרה על ידי רוב חברי הליגה הערבית, ממשלת כל פלסטין נחשבת כניסיון הראשון להקים מדינה פלסטינית עצמאית, אולם כל פלסטין פורקה על ידי מצרים מספר שנים מאוחר יותר. מגילת העצמאות הפלסטינית אינה מכירה במפורש במדינת ישראל.
קרל פירסון
קרל פירסון (באנגלית: Karl Pearson; 27 במרץ 1857 – 27 באפריל 1936) היה מתמטיקאי וביוסטטיסטיקאי אנגלי. הוא נחשב למייסד תחום הסטטיסטיקה המתמטית, ותרם באופן משמעותי לתחומי הביומטריה, המטאורולוגיה והאאוגניקה ולתאוריות של דרוויניזם חברתי. היה התלמיד והביוגרף של סר פרנסיס גולטון.
מגילת העצמאות הפלסטינית
משמעות
האמירה בהכרזה לכך שפלסטין היא "מדינת שלוש הדתות המונותאיסטיות" נתפסה כאמירה אשר מכירה בקשר ההיסטורי היהודי לארץ ישראל, במקום לטעון שיהודים הם קולוניסטים וזרים בארץ.
צפון איטליה
ימי קדם וימי הביניים הקדומים
לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, צפון איטליה סבלה קשות מהרס אשר נבע מנדידת העמים הגרמאניים ומהמלחמה הגותית. בערך בשנת 570 הגרמאנים הלומברדים פלשו לצפון איטליה מפריולי וייסדו את ממלכת הלומברדים שבירתה פאביה. בימי הביניים ממלכתם חלשה על כל אזור צפון איטליה, וגם בימינו הוא מונצח על חלק ניכר ממנו, במחוז לומברדיה. לאחר המאבקים הראשונים, שפרו מערכות היחסים בין הלומברדיים לעמים דוברי הלטינית. בסופו של דבר, השפה והתרבות הלומברדית נטמעו בתרבות הלטינית, והשאירו עדויות בשמות רבים, בחקיקה ובמשפט וכן בדברים אחרים. סוף השלטון הלומברדי הגיע בשנת 774, כאשר הפרנקים בהנהגת המלך קרל הגדול כבשו את פאביה, והדיחו את דסידריוס, המלך לומברדי האחרון. קרל הגדול סיפח את הממלכה הלומברדית לאימפריה שלו ושינה את שמה לממלכת איטליה. הדוכסים בלומברדיה הוחלפו ברובם ברוזנים פרנקים, נסיכים-בישופים או מרקיזים.
ימי הביניים המאוחרים והרנסאנס
במאה העשירית צפון איטליה הייתה רשמית תחת שלטונה של האימפריה הרומית הקדושה, אך למעשה חולקה לערי מדינה אוטונומיות רבות, הקומונות מימי הביניים והרפובליקה הימית. המאה ה-11 סימנה פריחה משמעותית בכלכלת צפון איטליה, בזכות שיפור המסחר והחידושים החקלאיים. כמו גם הייתה פריחה תרבותית והוקמו אוניברסיטאות רבות, ביניהן אוניברסיטת בולוניה, האוניברסיטה העתיקה ביותר באירופה. העושר הגובר של ערי המדינה איפשר להם להתריס נגד הכוח העליון הפיאודלי המסורתי, המיוצג על ידי הקיסרים הגרמנים והוואסלים המקומיים שלהם. תהליך זה הוביל ליצירתן של ליגות לומברדיות שונות שהוקמו על ידי ערי בעלות הברית של לומברדיה, שהביסו את הקיסר מבית הוהנשטאופן, פרדריק הראשון, בקרב לניאנו, ואת נכדו פרדריק השני, בקרב פארמה. בכך, הן הפכו לעצמאיות כמעט לחלוטין משלטונם של קיסרי גרמניה.
הליגות לא הצליחו להתפתח מברית לקונפדרציה מתמשכת ובהמשך, בין מדינות העיר המקומיות השונות, התרחש תהליך גיבוש; רובם הפכו למלכות שלטון על ידי משפחות חזקות כמו שושלת סקאליג'רי מוורונה או בית ויסקונטי ממילאנו, וכבשו ערים שכנות ובכך איימו לאחד את צפון איטליה תחת מדינה אחת.
בסופו של דבר הושג מאזן כוחות בשנת 1454 עם שלום לודי שחילק את צפון איטליה בין מספר מצומצם של מדינות אזוריות, החזקות ביותר היו הדוכסויות סבויה, מילאנו, מנטואה, פרארה והרפובליקות ג'נובה וונציה שהחלה להרחיב את השפעתה ביבשת החל מהמאה ה-14 ואילך.
מגילת העצמאות הפלסטינית
השלכות
כתוצאה מההכרזה התכנסה העצרת הכללית של האו"ם (UNGA), הזמינה את יאסר ערפאת, יו"ר אש"ף לנאום בעצרת.
צפון איטליה
ימי הביניים המאוחרים והרנסאנס
במאה ה-15 צפון איטליה הפכה לאחד ממרכזי הרנסאנס, שתרבותו ויצירות האמנות שלו זכו להערכה רבה. המעמד היוקרתי של הקומונות הרחיב את פעילות הסחר והבנקאות שלהן גם לצפון אירופה ו"לומברדס", המונח שייעד את הסוחרים או הבנקאים שהגיעו מצפון איטליה, היה נוכח בכל אירופה. המלחמות האיטלקיות בין 1494 ל־1559 סיימו את הרנסאנס הצפון איטלקי והביאו את האזור להילחם בין צרפת לבית הספרדי והאוסטרי שושלת הבסבורג. לאחר המלחמה צפון איטליה הפכה לשליטה ישירה או עקיפה של ספרד. במקביל, השליטה העות'מאנית במזרח הים התיכון וגילויי נתיבי הים לאסיה סביב אפריקה וכן גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס הורידו את קרנה של הרפובליקה הוונציאנית.
מזיקים, כמו המגפה הגדולה של מילאנו, בשנים 1628–1630, והתנאים הירודים בכלכלת איטליה במאות ה-17 וה-18, עצרו את המשך התפתחותה של צפון איטליה. המשטר היחיד שהצליח לשגשג בתקופה זו הייתה דוכסות סבויה, שבזכות הניצחונות הצבאיים והדיפלומטיים בשנת 1720 הצליחה להשיג את האי סרדיניה. בדרך זו זכו הדוכסים ללגיטימציה כממלכה ראויה והגדילו את חשיבות טורינו כבירה אירופאית.
היסטוריה מודרנית
לאחר המהפכה הצרפתית בשלהי המאה ה-18 נכבשה צפון איטליה על ידי הגרנד ארמה, הצבא הצרפתי, ונוצרו רפובליקות לקוחות רבות על ידי נפוליאון. בשנת 1805 הוקמה מחדש הממלכה האיטלקית, ממלכת איטליה הנפוליאונית ונפוליאון היה מלכה היחיד. הממלכה הורכבה המורכבת מכל צפון איטליה, למעט פיימונטה שסופחה לקיסרות הראשונה של צרפת, ומילאנו הייתה בירתה. בקונגרס וינה הוקמה מחדש ממלכת סרדיניה, והורחבה עוד יותר על ידי סיפוח הרפובליקה של ג'נובה כדי לחזק אותה כמחסום כנגד צרפת. שאר צפון איטליה הייתה תחת שלטון אוסטרי ישיר, כמו בממלכת לומברדיה-ונציה, או עקיפה כמו בדוכסות פארמה ודוכסות מודנה ורג'ו ובולוניה ורומאניה נמסרו למדינת האפיפיור.
לאחר האיחוד האיטלקי הועברה הבירה מטורינו לרומא והחשיבות הניהולית והמוסדית של צפון איטליה ירד באופן משמעותי. עם זאת בסוף המאה ה-19, ובמיוחד עם הפריחה הכלכלית של שנות החמישים והשישים, צפון איטליה הייתה האזור החשוב ביותר בתעשייה האיטלקית, בעיקר טורינו, ג'נובה ומילאנו, וחידד את מעמדה כעשיר ומתועש ביותר.
במהלך מלחמת העולם השנייה, צפון איטליה הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאלית האיטלקית הפשיסטית והזירה המרכזית של הפעילות הפרטיזנית האנטי-פשיסטית. בין ה-19 ל-25 באפריל 1945 החלו ערי צפון איטליה להתקומם נגד כוחות פשיסטים ונאצים שהובילו לשחרור צפון איטליה על ידי כוחות בעלות הברית.
הבדלים כלכליים בין צפון איטליה לשאר המדינה, כמו גם ההיסטוריה הקצרה של איטליה כמדינה יחידה, הובילה בשנות התשעים את הופעתה של הלאומיות הפדנית, ומפלגת הליגה הצפונית מקדמת פרישה מאיטליה או קבלת אוטונומיה נרחבת לפדניה, השם שבחרו לייצוג צפון איטליה.
כלכלה
צפון איטליה היא האזור המפותח, המתועש והיצרני ביותר במדינה, הוא אחד מהמקומות עם התמ"ג לנפש הגבוה ביותר באירופה. זה היה החלק הראשון של איטליה שהתועש במחצית השנייה של המאה ה-19. נוצר שם משולש תעשייתי על ידי מרכזי הייצור של מילאנו וטורינו, והנמל הימי של ג'נובה. מאז, הגרעין התעשייתי של האזור עבר מזרחה; המשולש התעשייתי הנוכחי מורכב מלומברדיה, ונטו ואמיליה-רומאניה. שינוי דומה התרחש בתמ"ג לנפש, והאזורים המזרחיים (כולל לומברדיה) הפכו מאז לעשירים יותר מפיימונטה וליגוריה, התמ"ג הנומינלי לשנת 2008 נאמד בכ־772,676 מיליון אירו, צפון איטליה מהווה 54.8% מהכלכלה האיטלקית, אף על פי שהיא מהווה רק 45.8% מאוכלוסייתה.
גאוגרפיה
צפון איטליה מורכבת מאגן נהר הפו, שכולל את כל המישור הרחב המשתרע מהרי האפנינים לכיוון הרי האלפים, יחד עם העמקים והמדרונות משני צידיו, המישור הוונציאני וחוף הים הליגורי. בגבולה הצפוני והמערבי של צפון איטליה יש את הרי האלפים ומדרום את הרי האפנינים. בין שני רכסי ההרים שוכן מישור גדול, המישור הוונציאני ועמק הפו. מק פו הוא המישור הגדול ביותר באיטליה ובו מתגוררת רובה המוחלט של אוכלוסיית צפון איטליה. בעמק הפו זורם הנהר הגדול באיטליה, נהר הפו. הנהר זורם לים האדריאטי 652 ק"מ מזרחה מהרי האלפים הקוטיים, ומקבל את כל המים הזורמים מהאפנינים צפונה, ואת כל המים היורדים מהאלפים דרומה.
האלפים הם ביתם של כמה מההרים הידועים בעולם, כמו מטרהורן, מונטה רוזה, גראן פרדיסו, רכס ברנינה, מעבר סטלביו והרי הדולומיטים. הפסגה הגבוהה ביותר באירופה היא מון בלאן, בגובה 4,810 מטר מעל פני הים, הממוקם בגבול עם צרפת.
למעט ליגוריה כל צפון איטליה שוכנת באגן הניקוז של הים האדריאטי (עם הנהרות פו, פיאווה, אדיג'ה, ברנטה, טליאמנטו, רינו) אם כי המים מעיריות גבול מסוימות ( ליביניו בלומברדיה, איניצ'ן וסקטן בטרנטינו - אלטו אדיג'ה) מתנקזים לים השחור דרך אגן הדנובה, והמים מהאגם הליי בלומברדיה מתנקזים לים הצפוני דרך אגן הריין.
למרגלות האלפים ישנם מספר אגמים שנוצרו בעקבות נסיגת קרחונים בסוף עידן הקרח האחרון, כאשר הגדול שבהם הוא גארדה. אגמים נוספים הם אגם מאג'ורה, אשר החלק הצפוני ביותר שלו הוא חלק משווייץ, וכן אגם קומו, אגם אורטה, אגם לוגאנו, אגם איזאו ואגם אידרו.
אקלים
האקלים של צפון איטליה הוא בעיקר סובטרופי לח (Cfa בשיטת קפן), בעיקר במישורים. החורף בצפון איטליה בדרך כלל ארוך, יבש יחסית וקר למדי. בנוסף, יש שינויים קיצוניים בטמפרטורות העונתיות בין הקיץ לחורף. בגבעות ובהרים האקלים יבשתי לח (Dfb בשיטת קפן). בעמקים קר אך בדרך כלל הלחות נמוכה, בעוד שבגובה העולה על 1,000 מטר קר מאוד והשלג שופע. אזורי החוף של ליגוריה בדרך כלל מתאימים לפרופיל האקלים הים תיכוני. מרגלות האלפים מאופיינים באקלים ימי (Cfb בשיטת קפן). לריבוי האגמים באזור השפעה מקלה על הקור המאפשרת טיפוח גידולים ים תיכוניים, לרוב זיתים ופירות הדר.
ייחודו של האקלים האזורי הוא הערפל הסמיך המכסה את המישורים בין אוקטובר לפברואר, בעיקר במישור הפו המרכזי. החוף המזרחי, רומאניה לטריאסטה, מושפע מדי פעם מרוחות הבּוֹרָה הקרות בחורף ובאביב.
החודש הקר ביותר הוא ינואר: הטמפרטורה הממוצעת של עמק הפו היא סביב 0 מעלות צלזיוס. הבקרים באלפים יכולים להגיע עד 30- מעלות צלזיוס ועד 14- מעלות צלזיוס בעמק פו, עם שיאים קרובים ל-30 מעלות צלזיוס ליד בולוניה בחורפים הקרים ביותר. הקיץ בדרך כלל יציב יותר, אם כי סוער למדי בסמוך לאלפים, כאשר הטמפרטורות ביולי הן 22–24 מעלות מצפון לנהר פו, כמו במילאנו או בוונציה, ודרומית לנהר פו יכול להגיע ל 24–25 מעלות צלזיוס כמו בבולוניה.
בעוד שמספר הימים עם הנמוכות מתחת ל־0 מעלות צלזיוס היא לרוב בין 60 ל־90 בשנה, עם שיאים של 100–110 יום באזורים הכפריים בעיקר. בחורפים הקרים יותר לגונת ונציה עשויה לקפוא, לעיתים הקרח עבה עד כדי כך שניתן ללכת על הקרח.
בדרך כלל המשקעים מפוזרים באופן שווה במהלך השנה, אם כי בדרך כלל הקיץ מעט גשום יותר. הגשמים אינטנסיביים יותר באזור פרלפין, עד 1,500 עד 2,000 מ"מ מדי שנה. עם זאת, הוא יורד בשפע גם במישורים ובאלפים, עם ממוצע של 600 עד 850 מ"מ מדי שנה. כמות המשקעים השנתית הכוללת היא בממוצע 827 מ"מ . שלג נפוץ למדי בין תחילת דצמבר לתחילת מרץ בערים כמו טורינו, מילאנו ובולוניה, אך הוא מופיע גם בסוף נובמבר או בסוף מרץ ואפילו אפריל. גם באלפים וגם באפנינים ניתן לראות עד 500-1,000 ס"מ של שלג בשנה בגובה 2,000 מ'. בפסגות הגבוהות של האלפים, שלג עלול לרדת אפילו באמצע הקיץ ואף קיימים גם קרחונים.
ואל ד'אוסטה, פיימונטה, ונטו, טרנטינו-אלטו אדיג'ה, ליגוריה, פריולי-ונציה ג'וליה ולומברדיה ידועים כ"אזורים האלפיים של איטליה", המורכבים מכל צפון איטליה למעט אמיליה-רומאניה.
פריטין
פֶריטין (Ferritin) הוא חלבון תוך-תאי שמצוי ביצורים שונים וקושר ברזל ומשחררו בכמות מבוקרת. כמות הפריטין שקיימת מצביעה על כמות הברזל שמאוחסן. החלבון מיוצר על ידי רוב היצורים החיים, ובהם אצות, חיידקים, פטריות צמחים ובעלי חיים. באדם הפריטין משמש כבופר לאיזון של הברזל, נגד כמות גבוהה או נמוכה של ברזל. ללא ברזל החלבון מכונה אפופריטין.
קרל פירסון
בשנת 1911 הקים את המחלקה האוניברסיטאית לסטטיסטיקה הראשונה בעולם בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
צפון איטליה
זיהום
צפון איטליה היא האזור המתועש ביותר באיטליה. עם זאת עקב הסגירות שיוצרים רכסי ההרים יש מחסור ברוח מה שפוגע בהתפוגגות הזיהום. אף על פי שרמות הערפיח ירדו דרמטית מאז שנות השבעים והשמונים, בשנת 2005 צוות חוקרים במכון המטאורולוגי המלכותי של הולנד דיווח כי צפון איטליה הייתה אחד מהאזורים המזוהמים ביותר באירופה מבחינת זיהום ערפיח ואוויר בגלל תנאי האקלים והגאוגרפיה שלה שגורמים לקיפאון מזהמים.
פריטין
תפקיד
תפקיד נוסף של הפריטין הוא מחזור של ברזל. מחזור זה קורה בייחוד באמצעות מאקרופאג'ים. בעת פירוק של כדוריות דם אדומות, הברזל נבלע על ידי המאקרופאג'ים, ורוב תכולתו נאגרת באמצעות פריטין. מחזור זה גם עוזר לפינוי הברזל מהדם, בגלל ריכוזו הגבוה יחסית של הברזל שמקשה על פינויו בדרכים אחרות.
נוסף על כך, לפריטין יש תפקידים חיוניים בתאים (Housekeeping gene), בעיקר באמצעות השחרור המבוקר של ברזל. בין היתר יש לו חשיבות באספקה של ברזל לציטוכרום, החשוב לצורך נשימה תאית, להמוגלובין החשוב לנשיאה של חמצן לרקמות שונות בגוף ולמיוגלובין שחשוב לתפקודם של שרירים. בתאים, הברזל נשמר באמצעות פריטין או המוסידרין (Hemosiderin).
צפון איטליה
אוכלוסייה
הערים המאוכלסות ביותר (עם יותר מ 100,000 תושבים) נכון לראשית 2017 הן :
פריטין
גנטיקה
המבנה והביטוי של פריטין משתנה ברקמות שונות, כמו גם התפקיד של החלבון. אלה מווסתים באמצעות כמות ויציבות ה-mRNA, וכך מווסתים היעילות של התעתוק. הימצאות של ברזל הוא אחד הגורמים החשובים לייצור של פריטין, והבקרה שהברזל עושה היא בעיקר לאחר השעתוק (post-transcription), ונעשית באמצעות העברה של mRNA ממונוזומים לפוליזומים. המשמעות של מעבר לפוליזומים היא תרגום מואץ מ-mRNA לחלבון. המעבר נעשה באמצעות אתרים על ה-mRNA שמקודד לחלבוני ה-H וה-L, שנקשרים לברזל, אתרים המכונים iron responsive element (IRE). ה-IRE נמצא ב-אזור הלא מתורגם, והוא שמור במיוחד בין מינים שונים. החשיבות הגדולה של אזורי ה-IRE נודעו באמצעות מחקר שמצא קשר בין עודף בחלבון (hyperferritinaemia) וקטרקט לבין מחלה גנטית אוטוזומלית שנובעת ממוטציה נקודתית ב-IRE של פריטין L. במקרה זה, אין עודף של ברזל בסרום, אולם נוצר עודף מהחלבון. בהמשך נמצאו מחלות נוספות שקשורות לפגם ברצף. רוב הפריטינים שידועים מקודדים באמצעות RNA שמכיל 4 אקסונים ו-3 אינטרונים.
נמצא גם פריטין במיטוכונדריה שמשמש כקודמן (precursor) לקשירה של מתכות. לאחר כניסתו למיטוכונדריה, הוא מעובד והופך לחלבון בוגר ומתפקד. לתת-היחידה H יש תפקיד בהפיכה של Fe2+ למצב של 3+, וזאת באמצעות פעילות כפריאוקסידאז (ferroxidase). פעילות זאת נשמרת לאורך האבולוציה, ופעילות זו יורדת כאשר יש מוטציות ב-היסטידין 65 ובחומצה גלוטמית 62 בעכבר ובאדם.
לרוב משמש כמודל לחקר של אפופריטין, זה שמקורו בטחול של סוס, חלבון הכולל 174 חומצות אמינו. בנוסף לחלבונים שמתבטאים קיימים רצפים נוספים שהם פסאודוגנים.במצב בו הפריטין קושר ברזל, קיים מבנה כללי דומה לאפופריטין, למרות הבדלים קלים במבנה.
ביוכימיה
הפריטין הוא חלבון גלובולרי (Globular protein), גדול המורכב מ-24 תת-יחידות. כל תת-יחידה של הפריטין מורכבת מארבעה סלילי אלפא, והמבנה של 24 תת-היחידות ייחודי לכל יצור ומהווה את האפופריטין. החלבון יכול לקשור אלפי אטומים של ברזל, וכן כמות זרחן משתנה. רצפו של החלבון, כמו גם אורכו, מסתו והנקודה האיזואלקטרית יכולים להשתנות, בתוך אותו יצור וכן ביצורים אחרים.
האפופריטין ניתן לבידוד באמצעות ביטוי פריטין בכמויות זעירות של ברזל, ולו מבנה משתנה ברקמות שונות. מבנה זה נובע הן משוני בביטוי של חלקי החלבון, H ו-L.
המבנה יכול להשתנות כתוצאה ממודיפיקציות בהן נוסף לחלבון סוכר (glycosylation), זרחון או קישור צולב (crosslinks) בין תת-יחידות, כמו גם לפי כמות הברזל שנקשרת על ידי החלבון המסוים. באתר הקישור של החלבון יש שמירות גבוהה של חומצות האמינו חומצה אספרטית וחומצה גלוטמית, והן באמצעות מטענן השלילי קושרים את הברזל שמטענו חיובי. בפריטין, יוני ברזל בצורת קריסטליט (Crystallite) נקשרים עם זרחן והידרוקסיד (Hydroxide), ויוצרים מבנה הדומה למבנה של המינרל פריהידריט (Ferrihydrite).
ערכים של פריטין בדם
ערכי הפריטין התקינים של בדם נקבעים לפי טווח ייחוס (Reference range) נקבע באמצעות בדיקות מעבדה רבות. יש שונות בטווח הנורמלי במעבדות שונות, וערכי הנרמול במעבדה מסוימת יכול להישתנות בהתאם לכך. יחד עם זה, לרוב הערכים הנורמלים נעים בערך סביב ה-30-300 ng/mL לגברים ו-15–200 ng/mL לנשים.
קרל פירסון
משפחה
קרל פירסון נולד לוויליאם פירסון ופאני סמית', והיו לו שני אחים: ארתור ואמי. אביו ויליאם היה היסטוריון וגרמאניסט (אדם המתמחה בהיסטוריה ובתרבות הגרמאנית).
בשנת 1890 התחתן פירסון עם מאריה שארפ, ונולדו להם שלושה ילדים: אחד מהם, אגון פירסון, היה לימים בעצמו לסטטיסטיקאי בעל שם. מאריה נפטרה בשנת 1928, ובשנת 1929 התחתן פירסון עם מרגרט ויקטוריה צ'ילד, שעבדה איתו במעבדה הביומטרית. פירסון ומשפחתו גרו לאורך השנים בהמפסטד.
לימודים וחיים מקצועיים
קרל התחנך בבית הספר הפרטי יוניברסיטי קולג' שבהמפסטד, לונדון. לאחר מכן בשנת 1876 החל ללמוד מתמטיקה בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג', וסיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1879 כסטודנט למתמטיקה במקום השלישי בציוניו באותה שנה. לאחר מכן הלך ללמוד באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה, שם למד פיזיקה מגאורג קווינקה ומטאפיזיקה מקונו פישר. לאחר מכן הלך לאוניברסיטת הומבולדט שבברלין שם שמע הרצאות על דרוויניזם מהפיזיקאי ופיזיולוג אמיל דה בויס-ריימונד. במהלך שהותו בברלין, למד גם משפט רומאי, ספרות ימי הביניים וספרות של המאה ה-16, וסוציאליזם. במיוחד הוא נהיה מומחה לספרות גרמנית. בשנת 1880 חזר לקיימברדיג'.
לאחר מותו של גולטון בשנת 1911, עמל פירסון רבות להוצאת הביוגרפיה שלו בשלושה כרכים - שיצאו לאור בשנים 1914, 1924 ו-1930, כשפירסון עצמו נושא בעלות הדפסתם.
פירסון ייסד את המחלקה לסטטיסטיקה יישומית, והכניס לתוכה את המחקר בתחום הביומטריה ואת מעבדותיו של גולטון. הוא נשאר לעבוד במחלקה עד פרישתו בשנת 1933, והמשיך לעבוד באופן עצמאי עד מותו בשנת 1936.
כתבי עת שייסד
בשנת 1901 ייסד יחד עם ולדון וגולטון את כתב העת Biometria שמטרתו הייתה לתמוך בפיתוח התאוריה הסטטיסטית, והיה העורך של כתב העת עד יום מותו.
בשנת 1925 ייסד את כתב העת Annals of Eugenics (היום נקרא: Annals of Human Genetics) העוסק בגנטיקה אנושית.
השפעתו על איינשטיין ועל מדענים נוספים
הספר עסק גם באנטי-חומר ובממד הרביעי של המרחב.
פוליטיקה ואאוגניקה
כאאוגניסט שיישם את רעיון הדרוויניזם החברתי גם עבור יחסים בין עמים, פירסון האמין שמלחמה נגד "גזעים נחותים" היא בסך הכל תוצאה הגיונית של ברירה טבעית. הוא טען שאם התאוריה של אוגוסט וייסמן הטוענת שאין למעשיו של יצור חי וליתרונות שצבר בחייו השפעה על צאצאיו, אזי הממשלה מבזבזת את משאבי האומה כשהיא מנסה להשקיע באנשים עניים השייכים למעמדות נמוכים.
פירסון היה ידוע כאדם בעל מחשבה עצמאית וכסוציאליסט. הוא העביר הרצאות במגוון נושאים שהיו בדיון פוליטי בתקופתו, בין השאר על קרל מרקס ועל מאבקן של נשים במדינות המערב לזכות בחירה (סופרג'יזם).