cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מישור החוף
חי וצומח
הרכיכות הנפוצות במישור החוף הם חלזונות ים, צדפות ושבלולי יבשה. בטבע נפוצים שבלול השדה, דרחול השיח ושבלולון מצוי. בערים נפוצים שבלול הגינה, חרוטית הגינה, רומינה ערופה וכן חשופיות.
חוק איסור גידול חזיר
חוק איסור גידול חזיר, התשכ"ב–1962, הידוע בשמו המקוצר "חוק החזיר", התקבל בכנסת ביולי 1962 ונכנס לתוקף שנה לאחר מכן. תמצית החוק ניתנת בסעיף 1 שלו, האומר: (נחירה היא המתה של חזיר לשם אכילתו). בהתאם לסעיף 2 לחוק, ההוראה אינה חלה במספר יישובים המפורטים בחוק שבהם אוכלוסייה ערבית-נוצרית גדולה, ולא.
היסטוריה של החוק
הקרן הקיימת אסרה גידול חזירים על אדמותיה, דבר שהיה למוקד ויכוח סביב טענות של כפייה דתית בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. בעקבות החלטת בג"ץ לפסול חוקי עזר האוסרים מכירת בשר חזיר, הורה המפקח על המזונות שאסור לגדל חזיר, להחזיק או לטפל בו בישראל בלא אישור שלו. הוראה זו נפסלה על ידי בג"ץ אשר קבע שהמפקח על המזונות אחראי לפקח על טיב המזון ולא לפעול ממניעים דתיים.
הדיוויזיה ה-345 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-345 (בגרמנית: 345. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד קרל בטכר. הדיוויזיה שימשה כדיוויזיית אימונים לכוחות הממונעים, וב-1 במרץ 1943 הוקמה על בסיסה הדיוויזיה הממונעת ה-29 מחדש.
חוק איסור גידול חזיר
היסטוריה של החוק
הנושא עלה בבג"ץ לזרוביץ נגד המפקח על המזונות במהלך שנת 1956. קודם לחקיקתו של חוק איסור גידול חזיר, ניתנה סמכות לרשות מקומית לחוקק חוק עזר עירוני האוסר גידול חזירים והחזקתם בתחומי הרשות, זאת מכוח חוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת), התשי"ז-1956 (המכונה גם "חוק ההסמכה"). חוק איסור גידול חזיר, שהפך את האיסור לכללי, ביטל סמכות זו, ובחוק ההסמכה נותר שיקול דעת לרשויות המקומיות בנושא מכירת בשר חזיר בלבד. אולם החוק לא נאכף במידה מספקת והביא לתעשייה פורחת של גידול בלתי חוקי של חזירים. בראשית 1960 עלו טענות שהחזירים בדירים הבלתי-חוקיים מפיצים את מחלת הפה והטלפיים לבקר.
בשנת 1985 הציעו חברי כנסת אחדים להרחיב את החוק כך שיאסור גם שיווק, מכירה והפצה של בשר חזיר ומוצריו שנועדו לאכילה, אך הצעה זו לא אושרה.
חוק איסור גידול חזיר מתיר גידול חזירים במוסדות מדע ומחקר. בהתאם להיתר זה פועל בקיבוץ להב "מוסד ומכון למדע ולמחקר החי". כ-60% מחזירים אלה מוגדרים כ"עודפים" ונשלחים למפעל הבשר של הקיבוץ. בנוסף, מאחר שהדת הנוצרית מתירה אכילת בשר חזיר, ורבים מבני העדה הנוצרית בישראל אכן נוהגים לאוכלו, התחשב החוק בצורכי עדה זו והחריג שמונה יישובים בגליל שבהם אוכלוסייה נוצרית משמעותית: אעבלין, כפר יאסיף, מעיליא, נצרת, ראמה, ג'ש, עיילבון ופסוטה. במקור גם ריינה הייתה כלולה ברשימה זו, אך הוסרה ממנה בשנת ה'תשמ"ח.
החוק אוסר גידול חזיר, ואינו אוסר גידול לשם מאכל של חיות לא כשרות אחרות. בהצעת החוק לא ניתן הסבר מפורש מדוע האיסור הוא דווקא על גידול חזיר, אך דעה רווחת היא שהחקיקה בעניין החזיר קשורה למעמדו הסימבולי וההיסטורי ביהדות, ולאיסור ההלכתי המיוחד על גידולו: מעבר לאיסור התורה על אכילת חזירים ולאיסור מדברי חכמים לסחר בבעלי חיים לא כשרים המיועדים למאכל, איסור מיוחד על גידול חזירים מתועד לראשונה במשנה. ברייתא המובאת בתלמוד מקשרת את האיסור לחרם "ארור האיש שיגדל חזירים", שהוטל בשלהי תקופת בית שני. גם באסלאם ובדת הדרוזית נחשב החזיר לחיה טמאה שאין לאוכלה.
שיווק בשר חזיר כיום
החוק המגביל גידול חזיר אינו מונע מכירת בשר חזיר גולמי או מעובד ברשתות השיווק הלא כשרות. בשר חזיר נמכר בין היתר ברשתות כמו טיב טעם וקשת טעמים ובמעדניות שונות בערים היהודיות. בנוסף, בשר חזיר נמכר ביישובים עם אוכלוסייה נוצרית גדולה, כגון נצרת וחיפה. מעדני מזרע נחשב לאחד היצרנים המובילים בישראל לבשר חזיר והוא מספק בין היתר בשר חזיר למסעדות לא כשרות.
סמכותנות של הימין
תאודור אדורנו היה הראשון שהציע את קיומה של אישיות סמכותנית כחלק מניסיון להסביר את עליית הפשיזם והשואה, אך התאוריה שלו ספגה ביקורת משום שהתבססה על פסאודו-מדע. אלטמאייר בכל זאת הרגיש שאדורנו עלה על משהו, ולכן פיתח תאוריה קפדנית יותר מבחינה מדעית, תוך שכלול הרעיונות המוקדמים של אדורנו.
שאלון הסמכותנות הימנית של אלטמאייר פותח במשך שנים, והוא מהווה מדד חד-ממדי של 30 פריטים שמקובצים לשלושה אשכולות:
ציות סמכותני – רמה גבוהה של ציות לסמכויות הנתפסות כממוסדות ולגיטימיות בחברה.
תוקפנות סמכותנית – תוקפנות כללית, המכוונת כלפי אנשים שונים, הנתפסת כראויה לעונש על ידי הסמכויות הממוסדות.
שמרנות – רמה גבוהה של דבקות במוסכמות החברתיות הזוכות לאישור של החברה ומוסדותיה.
אלטמאייר (1988) לא דן בשאלה אם סמכותנות היא תכונה המאפיינת גם את אנשי השמאל, אלא התיימר למדוד באמצעות הסולם שפיתח רק את הסמכותנות של הימין. הוא תיאר כמה ניסויים שעשה בעזרת טכניקת העימות הערכי של רוקיץ' (1973). הניסויים הללו הראו שאנשים המחזיקים בדעות קדומות מעניקים משקל נמוך ביותר לערך השוויון. מאוחר יותר שינה אלטמאייר את דעתו, וטען בספרו בשנת 1996 כי קיימת גם סמכותנות של השמאל.
סולם RWA הועמד במבחנים אמפיריים רבים ושונים בידי אלטמאייר עצמו בקנדה ובידי חוקרים אחרים בארצות הברית, אוסטרליה, בדרום אפריקה, ובגרמניה המערבית. במחקר שבוצע בישראל נמצא השאלון כבעל תוקף בקרב שני עמים: החברה היהודית והחברה הפלסטינית המוסלמית בשטחים המוחזקים בידי ישראל משנת 1967.
קינגס קרוס
תחנת הרכבת קינגס קרוס (באנגלית: King's Cross railway station, לעיתים נכתב: Kings Cross) היא תחנת רכבת באזור קינגס קרוס בצפון מרכז לונדון שבאנגליה. התחנה נמצאת ברובע קמדן, והיא הנקודה הדרומית ביותר של קו הרכבת הראשי של החוף המערבי של אנגליה. סמוך אליה נמצאת תחנת הרכבת סנט פנקראס.
היסטוריה
במקור נבנתה התחנה עבור קו הרכבת הצפוני הגדול. המבנה תוכנן על ידי לואיס קיוביט ונבנה בין השנים 1851–1852 במקום שבו עמד קודם לכן בית חולים לחולי אדמת. ב-14 באוקטובר 1852 נפתח המבנה הראשי שבו רציפים 1 - 8. מאוחר יותר נוסף הבניין השני ובו רציפים 9 - 11.
אגדה אורבנית מספרת כי התחנה בנויה במקום שבו נלחמה בודיקה את הקרב האחרון שלה, והיא קבורה תחת התחנה.
בשנת 1987 פרצה שרפה בתחנת הרכבת התחתית ונספו בה 31 בני אדם. השרפה פרצה מתחת למדרגות הנעות של התחנה, והתחילה בתור להבה קטנה, אך בגלל "אפקט התעלה" המדרגות שמעל למקום התחממו וגרמו ללשון אש לפרוץ ולגרום לרוב הנזק. השרפה התפרצה ככדור אש מהדרגנוע עקב משב רוח שנוצר כשרכבת אחת הגיעה בעוד האחרת עזבה. גל האש עלה לטמפרטורה של מעל ל-600 מעלות צלזיוס וגרם למותם של רבים שנמלטו לאזור הקופות.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 האזור סביב התחנה עבר פיתוח מקיף, מבנים היסטוריים שוקמו ונבנו עשרות מבנים חדשים למשרדים, מסחר ומגורים, בין השאר עברו לאזור המטה האירופי של החברות פייסבוק וגוגל.
הארי פוטר
בספרי הארי פוטר מתוארת תחנת קינגס קרוס כנקודת היציאה של הרכבת הוגוורטס אקספרס היוצאת מ"רציף ¾9", שאליו ניתן להגיע אם רצים אל עמוד המפריד בין רציף 9 לרציף 10. בניגוד לאמור בספרי הארי פוטר ולמוצג בסרטים נמצאים הרציפים 9 ו-10 בבניינים שונים, פונים אחד לעבר השני, וביניהם מסילת ברזל ולא עמודים מפרידים. כאשר נשאלה על כך בראיון השיבה הסופרת, ג'יי קיי רולינג, כי התבלבלה עם תחנת יוסטון, שם מופרדים רציפים 9 - 10 על ידי עמודים. לצורך צילום הסרטים השתמשו ברציפים 4 ו-5 אשר מוספרו לשם כך כ-9 ו-10. כמו כן צולמה חזית התחנה מול תחנת הרכבת סנט פנקראס, שלה חזית גותית מרשימה יותר מחזית קינגס קרוס.
כיום מוצב בתחנה שלט על הקיר המפריד בין הבניינים השונים שבהם נמצאים רציף 9 ו-10, רציף ¾9, וב-2005 נוספה עגלת מזוודות, שרק חלקה האחורי נראה לעין, וחלקה הקדמי נעלם באופן מסתורי בקיר.
בנוסף, לאחר שבספר השביעי הארי מת וחוזר לחיים, "גן העדן" אותו הוא מדמיין הוא תחנת קינגס קרוס.
אזכורים נוספים בספרות
באחד מספרי דוקטור הו הקרוי "מעבר" (Transit) מהווה התחנה נקודת מעבר בין-כוכבית.
שם התחנה
בשנת 1836 הוקם בהצטלבות הדרכים שהייתה במקום, פסל של ג'ורג' הרביעי. ב 1845 הפסל נהרס. אבל 9 השנים בהן היה קיים הפסל בהצטלבות הדרכים, העניקו למקום בו תצמח לימים אחת מתחנות הרכבת הגדולות והעמוסות בבריטניה את השם - צומת המלך.
תחנה נוספת בשם זה
תחנה נוספת בשם קינגס קרוס קיימת בסידני, באוסטרליה.
אל-חאכם
אל-חאכם באמר אללה (מילולית: המושל במצוות האל, בערבית: الحاكم بامر الله) היה שם שלטונם של מספר ח'ליפים מבית עבאס וח'ליפים משושלות אחרות.
הארמייה ה-64 (ברית המועצות)
הארמייה ה-64 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך המערכה על סטלינגרד.
היסטוריה
הארמייה הוקמה באביב 1942, כאחת מארמיות העתודה שהשתייכו לעתודות הפיקוד העליון הסובייטי, ושמה המקורי היה ארמיית העתודה ה-1. ביולי 1942 הוצבה הארמייה תחת פיקודה של "חזית סטלינגרד", שנועדה להגן על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד, וקיבלה את השם "הארמייה ה-64". הארמייה כללה במקור שש דיוויזיות חי"ר במסגרת 2 קורפוסים, ומפקדה היה גנרל לוטננט מיכאיל שומילוב, שהמשיך לפקד על הארמייה עד תום מלחמת העולם ה-2.
ב-16 באפריל 1943 שונה שמה של הארמייה לארמיית המשמר השביעית כאות הוקרה על הצטיינותה במהלך המערכה על סטלינגרד.
תמיר פרדו
תמיר דין פָּרדוֹ (נולד ב-24 במרץ 1953) הוא איש ביטחון ישראלי, כיהן כראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בשנים 2011 – 2016, אחרי מאיר דגן. קודם לכן שירת במוסד מאז 1980, עם שירות לסירוגין גם בצה"ל עד דרגת תת-אלוף. קיבל את פרס ביטחון ישראל שלוש פעמים.
קורות חיים
פרדו נולד בירושלים. אביו עלה לארץ מטורקיה. הוא שירת בצה"ל כקצין קשר בסיירת מטכ"ל ושימש במהלך מבצע יונתן כקשר האישי של סא"ל יוני נתניהו. בהמשך שירת כקצין קשר של יחידת שלדג.
בשנת 1980 הצטרף לשורות "המוסד". הוא עבר קורס צוערים וקציני איסוף ושירת באגף "צומת". בעקבות פניית שבתאי שביט עבר לשרת באגף קיסריה, התקדם באגף ושימש מפקד יחידה מבצעית מ-1989 עד 1993. לאחר מכן עבר לאגף ה-IT של המוסד ומילא תפקידים טכנולוגיים, תחת פיקודו של עוזי ארד, בהמשך קוּדַם, ושימש בתפקידים מבצעיים שונים. השתתף בהצלחה בשליחות מבצעית. במהלך שירותו במוסד זכה בשלושה פרסי ביטחון ישראל אישיים. בשנת 1998 עמד בראש ועדת הבדיקה לאחר ההתנקשות הכושלת בפעיל חמאס ח'אלד משעל. הוא שירת תקופה מסוימת באגף "תבל" ולאחר מכן מונה לסגן ראש אגף "צומת" ומפקד קורס בכיר. לאחר תפיסת סוכני המוסד במהלך פעילות מבצעית בשווייץ ופרישתו של ראש האגף האחראי למבצע, מונה פרדו לראש אגף "נביעות" (המוכר גם בכינוי "קשת"), הממונה על איסוף מודיעין אלקטרוני, גם באמצעות הטמנת מכשירי ציתות בארצות שאינן מדינות יעד. ב-2002, עם מינויו של מאיר דגן לראש "המוסד", מונה פרדו לאחד משני סגניו (במקביל לחגי הדס), ופיקד על המנהלת המבצעית של הארגון, שתחתיה פועלים האגפים והיחידות המבצעיות שלו.
ב-2006 הושאל לצה"ל בדרגת תת-אלוף, תחילה כמדריך במכללה לביטחון לאומי, ובהמשך כיועץ למטה הכללי בתחום המבצעים, בעיקר באזור פיקוד הצפון. במלחמת לבנון השנייה היה חלק מצוות בראשותו של תא"ל טל רוסו, שיזם, תכנן ופיקד על מבצעים מיוחדים נגד חזבאללה בעומק לבנון, ובהם מבצע חד וחלק.
בסוף 2007 חזר לשמש כסגנו של ראש המוסד מאיר דגן וראש מנהלת המבצעים של הארגון. שירת בתפקיד זה עד להתפטרותו ביוני 2009, לאחר שכהונתו של דגן הוארכה בשנה נוספת. לאחר פרישתו עבד בחברה שבשליטת נעם לניר, העוסקת במתן שירותי תיירות מרפא, והוא מחזיק בכ-2% ממניותיה.
ב-6 בינואר 2011 החל לכהן כראש המוסד, וסיים את כהונתו ב-6 בינואר 2016. נושא מרכזי שבו עסק "המוסד" בתקופתו, כמו בתקופת קודמו, היה תוכנית הגרעין האיראנית, ובכלל זה היערכות לתקיפת מתקני הגרעין באיראן.
לאחר פרישתו מ"המוסד"
לאחר פרישתו נמנה עם מייסדי חברת XM Cyber, העוסקת בהגנת סייבר, והוא נשיאה. החברה נרכשה על ידי התאגיד הגרמני Schwarz Group בנובמבר 2021. בהמשך ייסד יחד עם אסף שלגי את חברת ההשקעות OSEG, והוא מכהן כיושב ראש הדירקטוריון של קרן CLP-OSEG העוסקת בהשקעה במיזמי אנרגיה ירוקה שנוסדה על ידי חברה זו יחד עם חברה מקבוצת CLP Group מהונג קונג.
במאי 2022 מונה לחבר הדירקטוריון המייעץ של חברת הסייבר ננולוק סקיוריטי. באותו חודש הצטרף למכון למדיניות העם היהודי כעמית בכיר וראש משותף של התחום הגאו-פוליטי במכון.
במאי 2022 זכה בתואר אביר איכות השלטון לשנת 2021.
פרדו בוגר אוניברסיטת תל אביב במדעי המדינה ובהיסטוריה.
חיים אישיים
הוא נשוי לעמרית, קלינאית תקשורת, ואב לבת ובן. מתגורר בנירית.
אמיליו בוטרגניו
קריירה
בוטרגניו שיחק את רוב שנותיו בריאל מדריד, עמה זכה בתארים רבים, ובמדיה זכה בתואר מלך השערים בליגה הספרדית ("פיצ'יצ'י"). הוא היה גם סגן הנשיא של ריאל מדריד.
ב-1981 הצטרף לריאל מדריד, ושיחק בתחילה בקבוצת המילואים של הקבוצה, ריאל מדריד קסטיליה. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים עשה ב-1982 נגד קאדיס, וכבש במשחקו הראשון צמד. במהלך שנות ה-80 היה שחקן הרכב קבוע בריאל מדריד, וזכה במספר רב של תארים. הוא דורג במקום השלישי בפרס כדורגלן השנה בעולם שנתיים ברציפות (1986 ו-1987) וזכה בתואר הפיצ'יצ'י בעונת 1990/1991, עם 19 שערים.
לבוטרגניו 69 הופעות במדי נבחרת ספרד, בהן כבש 26 שערים, הכובש החמישי בטיבו בכל בזמנים בנבחרת ספרד. הוא שיחק עם הנבחרת בטורניר יורו 1984, בו הגיעה ספרד לגמר. במהלך המונדיאל במקסיקו כבש רביעייה בניצחונה של ספרד 1–5 על דנמרק. הוא גם היה בסגל הנבחרת הספרדית ביורו 1988 ובמונדיאל 1990.
בוטרגניו היה סגן נשיא ריאל מדריד למשך כחודשיים, והתפטר לאחר עזיבתו של הנשיא דאז, פלורנטינו פרס.
תארים
אליפות הליגה הספרדית השנייה: 1983/84
T-70
T-70 הוא טנק קל מתוצרת ברית המועצות שיוצר והשתתף במספרים גדולים במלחמת העולם השנייה. הוא נועד להיות התחליף של הטנק הקל ה-T-60. ה-T-80, הטנק הקל האחרון שפותח במהלך המלחמה, היה גרסה משודרגת יותר של ה-T-70 שיוצר במספרים קטנים, וסימן את דעיכתו של הטנק הקל.
פיתוח ועיצוב
הניסיון בקרבות עם גרמניה ב-1941 הוכיח כי הטנקים הקלים אינם מתאימים לקרבות שריון, וכי ההעדפה היא לטנקים עם שריון עבה יותר ובעלי כוח אש. למרות זאת, הצבא האדום המשיך בייצור קדחני של טנקים קלים מאחר שאלה היו זולים וקלים לייצור, ואפשרי היה לייצרם במפעלים קטנים שלא יכלו לייצר את ה-T-34 או את ה-KV-1. לאחר כניסתו לשירות של הטנק הקל T-60 במהלך שנת 1941, החל צוות המפתחים של מפעל גא"ז בניז'ני נובגורוד בראשותו של ניקולס אסטרוב לפתח גרסה משודרגת של ה-T-60, שתהיה בעל שריון עבה יותר שיספק הגנה מפני תותחי 37 מ"מ, תותח 45 מ"מ שיתן לצוות הטנק סיכוי להילחם בטנקי אויב, וניידות טובה יותר.
השלדה של ה-T-70, כמו זאת של ה-T-60 נבנתה בפשטות כדי להקל על הייצור. שני מנועי גא"ז-202 בעלי 70 כ"ס כל אחד, כאלה ששימשו משאיות, הניעו את הטנק. הצריח הותקן בצד שמאל. לאחר מספר שיפורים בתכנון הראשוני, אושר ה-T-70 לשירות במרץ 1942. ייצורו נמשך עד אוקטובר 1943, עד אז נבנו כ-8,226 יחידות.
בשנים הראשונות של המלחמה בחזית הסובייטית, 1941-1943, היוו הטנקים הקלים חלק ניכר מכלי הרכב המשוריינים שעמדו לרשות הצבא האדום. לדוגמה, בקרב פרוחורובקה (12.7.1943), אחד מקרבות השריון הגדולים בהיסטוריה, בו השתתפו 429 טנקים גרמנים ו-870 טנקים סובייטים, נטלו חלק כ-261 טנקים קלים מדגם T-60 ו-T-70. בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה, ה-T-70 וה-T-60 הוצאו בהדרגה מהשירות בקו החזית ושימשו בעיקר לצורך אבטחת שיירות, לסיור, לאימונים ולהגנה על מפקדות שדה.
T-80
ב-1942, צוות הפיתוח של אסטרוב החל לפתח גרסה חדשה ל-T-70 עם צריח גדול יותר המונע בצורה חשמלית, שיכיל 2 אנשי צוות בתוכו, המפקד והתותחן, ובכך יגדל מספר אנשי הצוות בטנק לשלושה. הטנק החדש, שנקרא T-80, היה זהה ל-T-70 מלבד הצריח, מתלים מחוזקים וזחלים רחבים יותר. ה-T-80 הוכנס לייצור ב-1943, ולמרות שהעיצוב שלו היה די טוב, הוא עדיין לא השתווה לטנקים הגרמניים מבחינת מיגון וכוח אש. גם את תפקיד הסיור והסיוע לחי"ר מילאו בהצלחה ה-T-34 וטנקי השאל-החכר בריטים כמו הולנטיין. זאת ועוד, כניסתו לשירות של התותח המתנייע ה-SU-76 שנבנה על בסיס השלדה של ה-T-70, אך היה בעל כוח אש גדול בהרבה, היה עדיף לייצור מאשר טנקים קלים. בסופו של דבר רק כ-120 T-80 יוצרו. ה-T-80 היה לטנק הקל האחרון שפותח בברית המועצות למשך שארית המלחמה.
דעיכתו של הטנק הקל
הניסיון שצבר הצבא האדום במלחמה הוביל לדעיכה בייצור טנקים קלים, אולם ייצורם נשאר גבוה בין השנים 1942-1941, משלוש סיבות. הראשונה, הצורך להחליף את האבדות הקטסטרופליות שספג הצבא האדום בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה (כ-20 אלף טנקים אבדו עד סוף 1941) אילץ את הסובייטים להמשיך לייצר דגמי טנקים קיימים - למרות כל חולשותיהם - במקביל לייצור דגמים חדשים ומתקדמים יותר של טנקים. הסיבה השנייה היא שטנקים קלים היו זולים ופשוטים לייצור המוני. הסיבה השלישית היא, שמאחר והם לא דרשו מנועים חזקים ופלדה שהייתה נדירה, היה אפשרי לייצרם במספרים גדולים במפעלים קטנים ופשוטים. לזה נודעה חשיבות עליונה, מאחר שבין השנים 1942-1941 פונו המפעלים הסובייטים הגדולים שייצרו את ה-KV וה-T-34 מזרחה, כדי למנוע מהם ליפול בידי הגרמנים המתקדמים. ברגע שהושלמה העתקתם של המפעלים ב-1942, צומצם ייצור הטנקים הקלים לטובת ייצור טנקים בעלי שריון ותותח עדיפים, עד אשר נפסק לחלוטין בשלהי 1943.
איזידור קסלר
איזידור קסלר (1 באפריל 1926 - 13 במרץ 2007) היה אבי כירורגיה של היד בישראל.
חייו
נולד בבולגריה ליצחק קסלר. עלה לישראל ב-1952, בוגר אוניברסיטת סופיה והשתלם בפינלנד וארצות הברית.
ענף הכירורגיה של היד הוקם לראשונה בארץ בשנת 1973 על ידי פרופסור קסלר, זאת לאחר שבמלחמת יום הכיפורים נתגלה הצורך בהתמחות זאת. המחלקה לכירורגיה של היד הוקמה לראשונה במרכז רפואי קפלן. פרופסור קסלר ראה בענף זה את אחד האתגרים הגדולים של הכירורגיה המודרנית. על שמו גם קרוי המכשיר "דגם קסלר" אותו המציא - מכשיר מתיחה, שהיווה פריצת דרך, להארכת חלקי יד חסרים בו נעשה שימוש ברחבי העולם, שיפור למכשיר קודם שנבנה על ידי ד"ר מטב מבולגריה. אחד מהקשרים החזקים לתפירת גידים הומצאו על ידו ונושא את שמו: Kessler's Grasping Suture.
פרופסור קסלר היה בעל שם עולמי בתחום הכירורגיה של היד, וגם לאחר פרישתו לגמלאות המשיך בהרצאות בתחום ברחבי העולם.
מראשוני תלמידיו:
הותיר אשה, שני ילדים ונכדים.
קלי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
עורק יותרת הכליה התחתון
עוֹרֵק יוֹתֶרֶת הַכִּלְיָה הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria suprarenalis inferior) הוא עורק בבטן היוצא מעורק הכליה ומספק דם לבלוטת יותרת הכליה, לשופכן ולרקמות הסובבות.
העורק יוצא מעורק הכליה טרם כניסתו לשער הכליה והתפצלותו לענפיו הסופיים. קוטרו משתנה באוכלוסייה ולפי גיל. קיימת שונות אנטומית רבה באוכלוסייה באשר למספר עורקי יותרת הכליה התחתונים, מוצאם ומהלכם. ב-25% מהאוכלוסייה יש יותר מעורק אחד בכל צד. כמו כן, בכמעט 40% מהמקרים מוצאו של העורק אינו מעורק הכליה עצמו, אלא מהענפים הסופיים שלו, מעורק יותרת הכליה האמצעי או ישירות מאבי העורקים.
איטליה במשחקים הפאראלימפיים
איטליה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים כמארחת משחקי הקיץ באולימפיאדת הנכים רומא (1960) ומאז נטלה חלק בכל אחד מאירועי הקיץ. באולימפיאדת החורף לנכים השתתפה איטליה בכל המשחקים שהתקיימו החל מאולימפיאדת הנכים גאליו (1980), וארחה גם את טורניר משחקי החורף באולימפיאדת הנכים טורינו (2006).
במהלך השנים זכו הספורטאים האיטלקים ב-530 מדליות, מהן 153 מדליות זהב, 173 כסף ו-204 מדליות ארד. באולימפיאדת הנכים ברומא אותה ארחה, זכתה המשלחת האיטלקית בכמות המדליות הגבוהה ביותר מבין כל המדינות המשתתפות, ובתחרות שנערכה בטוקיו 1964 דורגה המשלחת במקום השלישי בסך המדליות אותן קטפו.
הספורטאיות הבולטות בתולדות המשלחת האיטלקית הן האתלטית מריה סקוטי שזכתה ב-11 מדליות פאראלימפיות באולימפיאדת הנכים רומא (1960), מהן 9 מדליות זהב, ואלוויזה דה וידי שזכתה ב-12 מדליות, מהן 6 מדליות זהב פאראלימפיות. במשלחת בלט גם השחיין לוקה פנקלי שזכה ב-15 מדליות, מהן 8 מדליות זהב ו-6 מכסף.
Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture
Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ומאנקי פאזל. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים. אלבום זה הוא חלק מן הסרט Music, אותו הפיקה ובימה סיה.
רקע והכרזה
סיה סיפרה כי אינה מגדירה את הסרט Music, כסרט מוזיקלי. היא אמרה שחברים אמרו לה שזה כמו "[שיהיה] חתיכת ריקה כמו בשבץ נא שלא השתמשו בה" אם היא לא תעשה את הסרט כמחזמר. היא הצהירה כי תקציב הסרט גדל מ-4 מיליון דולר ל-16 מיליון דולר עם הפיכתו למחזמר, מכיוון שאולפן ההקלטות יכול להרוויח מהפסקול. סיה כתבה בעצמה 10 שירים עבור הסרט, שחלקם מוצגים באלבום Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture, יחד עם שירים חדשים בהשראת הסרט. האלבום כולל 14 רצועות בסך הכל; המהדורה היפנית של האלבום כוללת 2 רצועות בונוס, "I'm Still Here", שיצא לראשונה בשנת 2018, והרמיקס לשר "Together". סיה מגדירה את האלבום כאלבום אולפן ולא אלבום פסקול; הגרסה המלהקת לפסקול אמורה לצאת גם היא ב -12 בפברואר.
סינגלים וקידום
"Together" יצא לאור כסינגל המוביל של האלבום ב-20 במאי 2020. האלבום כולל גם את השיר "Saved My Life", שנכתב יחד עם דואה ליפה ויצא ב-2 במאי 2020. "Courage to Change" יצא כסינגל השני ב-24 בספטמבר 2020. הזמנה מראש של האלבום הוכרזה ב-19 בנובמבר 2020, יחד עם יציאתו של "Hey Boy" כסינגל השלישי. ב-14 בינואר 2021, יצא לאור גרסה נוספת של הסינגל "Hey Boy" בהשתתפות הזמר בורנה בוי. ב-19 בפברואר 2021, הוציאה את הסינגל "Floating Through Space", שהופק על ידי דייוויד גטה.
שלוש הערים
שלוש הערים (אנגלית Three Cities) הוא הכינוי הרווח לשלוש הערים המבוצרות בצפון מזרח מלטה - בירגו (Birgu המכונה גם ויטוריוסה - Vittoriosa), סנגלאה (Senglea) וקוספיקואה (Cospicua, המכונה גם בורמלה - Bormla). שלוש הערים שוכנות מזרחית לבירה ולטה, ומופרדות ממנה על ידי הנמל הגדול. ויטוריוסה וסנגלאה יושבות על שני חצאי איים ארוכים וצרים שאורך כל אחד מהם כקילומטר. קוספיקואה שוכנת מזרחית להן וחולשת על הכניסה אל שתיהן.
הביצורים סביב שלוש הערים
קו ביצורים פנימי יותר ולא שלם מכונה "קווי מרגריטה" (Margherita Lines), וגם הוא שוכן בקוספיקואה, אך ראוב יותר לשתי הערים האחרות.
טביעה (כלי שיט)
טביעת כלי שיט היא מצב בו כלי שיט שוקע אל מתחת לפני הים, עקב תאונה, טעינת יתר או חדירת מים. לעיתים מתבצעת הטבעה מכוונת של כלי שיט כדי שישמש בסיס לשונית אלמוגים מלאכותית. גם בכלי שיט צבאיים ייתכנו מצבים בהם הצוות מטביע בכוונה את ספינתו, על מנת למנוע את נפילתה בידי האויב.
על פי חוק ארכימדס, כאשר משקל הגוף גדול ממשקל המים אותו הוא דוחה, הגוף ישקע. הדבר נכון בעיקר בכלי שיט בהם נפח כלי השיט אינו משתנה אך המשקל גדל עקב טעינת יתר או חדירת מים. אם כלי השיט טבע במים רדודים, ניתן לפעמים לתקן את הבעיה, להציף מחדש את כלי השיט ולהשמיש אותו מחדש.
סכנות במקרה של טביעה
כאשר כלי שיט טובע קיימים מספר סיכונים הנובעים מפיזור המטען שבתוכו. ניתן לחלק את הסיכונים הללו לקבוצות הבאות:
נשים וילדים תחילה
הנוהג כי "נשים וילדים תחילה" נודע לאחר טביעת הספינה אה"מ בירקנהד בשנת 1852 כשעל סיפונה כ-643 אנשים בהם 20 נשים וילדים. כאשר הספינה החלה לטבוע הכריז רב החובל "כל אדם לעצמו" אך אחד הקצינים בשם אלכסנדר סיטון, שלף את חרבו ואיים לפגוע במי שירד לסירות ההצלה לפני הילדים והנשים.
450 אנשים טבעו באסון, אך בזכות גבורתו של הקצין לא נהרגו באסון אף אחד מהנשים והילדים. הסלע לידו טבעה הספינה נקרא מאז סלע בירקנהד (Birkenhead Rock) ועל המצבה חקוקות המילים שהפכו מאז למסורת - נשים וילדים תחילה. למרות קיומו של האתוס, ניתוח סיסטמטי של אסונות ים מראה כי הנוהג 'כל אדם לעצמו' גובר על הנוהג 'נשים וילדים תחילה'.
רב החובל יורד עם ספינתו
זו אחת מהמסורות המפורסמות ביותר בקשר לטביעה, כאשר כלי שיט טובע, רב החובל יורד למצולות ביחד עם כלי השיט עליו פיקד. מסורת זו משתקפת בסרטים רבים כגון בסרט טיטניק.
עכברים נוטשים את הספינה הטובעת
אחד המיתוסים הקדומים ביותר עוסק בעכברים אשר נוטשים ספינה שעומדת לטבוע. הגם שמדובר במיתוס, יש באמונה זו גרעין של אמת. בעבר (וגם כיום), היו עכברים רבים בכל ספינה. כאשר החלו לחדור מים לספינה ובכך לגרום לטביעתה, היו העכברים הראשונים להבחין בזאת כיוון שהם חיו בתחתית כלי השיט. עקב הצפת מרחב המחיה שלהם, יצאו העכברים אל הסיפונים העליונים, ומכאן המיתוס על עכברים הנוטשים ספינה טובעת.
דורבן ארוך-זנב
דוֹרבָּן ארוך-זנב או דורבן זִיפָנִי (שם מדעי: Trichys fasciculata) הוא מין של דורבן החי בדרום-מזרח אסיה והוא המין היחיד בסוגו כשהוא קרוב לבני הסוג דורבן עב-זנב. זהו המין הקטן ביותר במשפחתו.
מאפיינים
הדורבן מצוי בטבע בג'ונגלים של אינדונזיה, מלזיה וברוניי שבבורנאו. אורכו עד 48 סנטימטרים, אורך הזנב 23 סנטימטרים והוא שוקל 1.7–2.3 קילוגרם בממוצע. צבעו של הדורבן חום כהה עם קוצים לבנים-אפורים קצרים. מראהו מזכיר מראה חולדתי יותר משאר הדורבנים. הזנב ארוך ובעל שערות לבנות עם קצוות קוצניים קצרים.
הוא מצוי ביערות גשם, יערות הרריים ונמצא גם בקרבת מגורים ובביצות מנגרובים בסביבתו. הוא פעיל בשעות הלילה, אז הוא מחפש מזון על הקרקע. הוא ניזון מעלים, עשבים, נצרים, זרעים, פקעות וגם מחסרי חוליות. ביום הוא נח במאורות. קוציו של הדורבן מגוננים עליו מטורפים אפשריים כמו עופות דורסים, נחשים או טיגריסים.
הדורבנים מתחרים בעונת הרבייה על נקבות, והזכר הגדול והחזק ביותר מזדווג. הנקבות ממליטות 2 גורים והם מטפלים בהם במשך 8 שבועות. דורבנים ממין זה יכולים להגיע עד גיל 10 בשבי.
הדורבן לא נמצא בסכנה בטבע אך הוא ניצוד בידי כמה שבטים בתחומי מחייתו.
דארין אבו ע'אידה
דארין אבו ע'אידה Dareen Abughaida (בערבית: دارين أبو غيدا; נולדה ב-31 במרץ 1984) היא עיתונאית שידור פלסטינית-לבנונית. כיום עובדת כפרזנטורית של אל ג'זירה באנגלית, בעבר עבדה עבור מוסדות גדולים כגון חדשות בלומברג, CNBC, הבנק העולמי ו-קטאר איירווייס. היא גם עבדה עם האו"ם בכמה פסגות.
קריירה
אבו ע'אידה הצטרפה לאל-ג'זירה באנגלית בדוחא, כמגישת חדשות ומאוחר יותר הצטרפה לספינת הדגל של הערוץ "חדשות השעה". היא דיווחה על סיפורים מרכזיים שמשכו את עיני הציבור, כמו המהפכה המצרית, התפטרות האפיפיור בנדיקטוס, התרסקות מלזיה איירליינס, הברקזיט והסכסוך הפלסטיני-ישראל. אבו ע'אידה סיקרה גם את סיפורי האביב הערבי ואת תוצאותיו.
חיים אישיים
אבו ע'אידה סיימה את לימודיה באוניברסיטת קונקורדיה בקוויבק, עם תואר ראשון במסחר. מסיבות ביטחוניות, אבו ע'אידה שומרת מאוד על פרטיות לגבי חלק גדול מחייה האישיים. נכון למרץ 2020, לפי הדיווחים, אבו ע'אידה שווה מיליון דולר.
שלמה שש
שלמה שש (נולד ב-1954) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמון ועל היחידה לשיתוף פעולה.
ביוגרפיה
שש נולד באזור, למד בבית ספר השבעה ובגימנסיה הריאלית בראשון לציון. שיחק כדורגל וכדוריד בהפועל אזור.
ב-1972 התגייס לקורס טיס מס' 74 במהלכו פרצה מלחמת יום הכיפורים. ביולי 1974 החל אימון מתקדם בטייסת העמק על מטוסי סקייהוק, בתום הקורס שובץ לטייסת הנמר המעופף. לאחר כשנתיים עבר הסבה למטוסי F-4 פנטום בטייסת הפטישים ועבר לטייסת העטלף שם הוכשר כטייס צילום ושירת עד 1980.
הוא היה חבר במשלחת לקליטת מטוסי הF-16 "נץ" לחיל האוויר, והיה שותף להקמת טייסת אבירי הצפון. התאמן עם עמיתיו לקראת הפצצת הכור העיראקי ושימש כמחליף לטייסי הטייסת שנטלו חלק במבצע עצמו. באפריל 1981 היה שותף להפלת מיג 21 שנזקף לזכות טייסת אבירי הצפון. הוא לחם עם הטייסת במלחמת לבנון הראשונה וב-8 ביוני 1982 רשם הפלה של מטוס מיג 23 סורי. לאחר המלחמה פיקד על מגמת מתקדם קרב בבית הספר לטיסה ומונה למפקד טייסת הנמר המעופף. ב-1987 מונה למפקד טייסת אבירי הצפון, שבמהלך תקופת פיקודו קלטה באותה עת את מטוסי ה-F-16C/D "ברק". כמפקד הטייסת השתתף במבצע כחול וחום. לאחר תקופת לימודים בארצות הברית מונה ב-1990 לראש ענף קרב במחלקת מבצעים שבמטה החיל, ושירת בתפקיד בתקופת מלחמת המפרץ. ב-1993 מונה לראש מחלקת הדרכה של חיל האוויר ולאחר לימודי תואר שני מונה למפקד בסיס רמון, בתקופה זו הוכשר גם כטייס אפאצ'י AH-64 והשתתף בגיחה מבצעית, כמו כן פיקד על הבסיס במהלך מבצע ענבי זעם. בתפקידו הבא פיקד על היחידה לשיתוף פעולה.
לאחר שירותו הצבאי כיהן כראש מינהל הדלק במשרד התשתיות. שלמה שמש בהתנדבות כיו"ר חברה לפיתוח אדמות ציוני בולגריה בע"מ (חברה התיישבותית). בין השנים 2012-2020 שמש בהתנדבות כיו"ר חברה ארץ ישראלית ליישוב עולים בע"מ (חל"ץ), חברה שתרמה לפיתוח היישוב "אירוס", כיום משמש כדירקטור בחברה זו, ובמקביל כיו"ר חברה משפחתית פרטית, משרה בה הוא נושא גם כיום.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הודיע שש, תושב היישוב אירוס, על התמודדותו לתפקיד ראש מועצה אזורית גן רווה.
שש בוגר קורס פיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקני, בעל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת אובורן שבאלבמה, בעל תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת בוסטון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
שלמה מתנדב בתחומי החינוך במסגרתם העביר למודי העשרה בתחום התעופה לתלמידים יהודים וערבים, ואף דאג להטסתם. מוביל קבוצות נוער במסגרת האקתון - סטארט אפ, יזמות, בתחומים קהילתיים החשובים לנוער, מרצה לאנשים מאותגרי ראיה ועוד.
שלמה מדריך טיסה על מטוסים זעירים.
חיים אשד
חיים אשד (נולד ב-1939) הוא איש ביטחון ישראלי. עמד בראש מנהלת תוכנית החלל בתוך המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון האחראית על תוכנית החלל הביטחונית של ישראל.
ביוגרפיה
אשד נולד בטורקיה ועלה עם הוריו לארץ ישראל בגיל שנה. גדל בדרום תל אביב, למד בבית הספר מקס פיין. בעל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מהטכניון, תואר שני בחקר ביצועים ודוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה.
שרית חדד
ביוגרפיה
חדד נולדה בעפולה לנקדימון, ירקן, ואלישבע, עקרת בית, שעלו עם משפחתם לישראל בשנת 1976 מהעיר דרבנט שבדאגסטן למגדל העמק. חדד היא בת הזקונים במשפחה בת ארבעה אחים ושלוש אחיות. בשנת 1980, עברה המשפחה להתגורר בחדרה. הוריה התנגדו לכך שתבחר בקריירה מוזיקלית, ועל כן, בסיוע אחותה ולנטינה, נהגה חדד לחמוק מהבית ללא ידיעת הוריה ולהופיע במועדוני לילה. בשנת 1988, השתתפה חדד בתחרות כישרונות צעירים, בנגנה בפסנתר. השופטים בתחרות התרשמו מכישרון נגינתה, וציינו כי היא טומנת בחובה פוטנציאל גדול להפוך בעתיד פסנתרנית. זאת, אף על פי שבאותה העת לא ידעה לקרוא תווים. בשנת 1990, כשהייתה בת 14, גילו הוריה את סוד הופעותיה, ואסרו עליה לצאת מהבית לצורך הופעות. בתקופה זו, למדה בעצמה לנגן בכלי נגינה שונים, כגון: גיטרה, פסנתר, קסילופון, אורגן, עוגב, דרבוקה, צ'לו, אקורדיון וטרומבון. ב-1992 חזרה חדד להופיע, והצטרפה ללהקת "צעירי חדרה". ב-1994, באחת מהופעותיה של הלהקה בחוף סירונית בנתניה, חזה בה האמרגן אבי גואטה, התרשם מקולה המיוחד והציע לה חוזה הקלטות. מאחר שהייתה עודנה קטינה בעת ההיא, חתמה אחותה ולנטינה בשמה. בראיון בשנת 2014 סיפרה חדד, כי כבר בפגישתם הראשונה של השניים הרגישה כי נוצר ביניהם חיבור מיוחד. בחלוף יום אחד בלבד, הספיקה להקליט שיר בניהולו.
חיים אשד
ביוגרפיה
בשנת 1965 שירת ביחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין של צה"ל בתפקידי מחקר ופיתוח לאחר שנבחר על ידי אברהם ארנן מתוך קבוצה של סטודנטים בטכניון.
שרית חדד
1995–1998: תחילת דרכה
חדד החלה את הקריירה שלה בתור זמרת חימום של הזמר שריף. האמרגן אבי גואטה, שגילה אותה, החתים אותה על חוזה הקלטות.
חיים אשד
ביוגרפיה
בשנת 1965 קיבל פרס ביטחון ישראל על פיתוח פורץ דרך. היה זה הראשון מבין שלושה פרסי ביטחון ישראל שקיבל במהלך חייו. הפיתוחים עליהם זכה לא פורסמו מסיבות ביטחוניות.
בשנת 1967 הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל בנימוק:
שרית חדד
1995–1998: תחילת דרכה
בשנת 1997, יצא אלבומה השלישי של חדד, הדרך שבחרתי. הצלחתו של אלבום זה לא השתוותה להצלחתם של שני אלבומיה הראשונים, אך מידת הפופולריות של חדד בקרב הציבור המשיכה להתעצם. באותה השנה החליט קובי אוז, סולן להקת "טיפקס", לשיר עמה את הדואט "למה הלכת ממנו". השיר הפך להיט ענק, וחשף את חדד לקהל הרחב בישראל.
חיים אשד
ביוגרפיה
ב-1969 נשלח אשד מטעם אמ"ן ללימודי דוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה בארצות הברית. כשחזר מונה לראש מחלקת מחקר ופיתוח בחיל המודיעין. בשחרורו היה בדרגת תת-אלוף.
שרית חדד
1995–1998: תחילת דרכה
בשנת 1998, יצא אלבומה החמישי, חוק החיים, שכלל את הלהיט "הכל סגור". האלבום כלל גם את השירים "לב זהב" ו"ירח שחור". אלבום זה תרם לביסוסה של חדד כזמרת מובילה, וסייע לה לחדור ללב מוזיקת המיינסטרים הישראלית. באותה השנה, השתתפה חדד בפסטיגל, בשירה: "חברים בכל מיני צבעים", שאת מילותיו כתבה חנה גולדברג. שיר זה זכה במקום השני בתחרות שירי הפסטיגל. באותה השנה, הפיק ימין מסיקה סרט אודות חייה, אשר שודר בערוץ 2, שנקרא "שרית חדד - הקול מן ההרים".
חיים אשד
ביוגרפיה
בתום שירותו הצבאי הוא קיבל מינוי של פרופסור אורח באוניברסיטת תל אביב וב-מכון אשר לחקר החלל של הטכניון כדי שיוכל להתכתב עם גורמים העוסקים בחלל במסווה של פעילות אזרחית
שרית חדד
1995–1998: תחילת דרכה
חדד הקליטה שני שירים לאלבום האוסף "חלון לים התיכון": "בודדה שם למעלה" ו"התמימות".
חיים אשד
ביוגרפיה
בשנת 1981 הקים והיה למנהל הראשון של מנהלת תוכנית אתגר, יחידה של המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון האחראית על פרויקטי לוויין. באוקטובר 2011 פרש מתפקידו במשרד הביטחון, במסגרתו היה אחראי לשיגורם של 20 לוויינים.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בשנת 1999, יצא אלבומה השישי של חדד, כמו סינדרלה, שהצליח אף יותר מקודמו, והיה סנונית ראשונה להשפעות פופ ורוק בשיריה הבאים. אלבום זה כלל את השירים: "כמו סינדרלה", "הייתי בגן עדן", אותו כתב אהוד מנור והלחין שמעון בוסקילה, "לדמעות יש פה", "כשאני איתך אני כמו דג" (דואט נוסף עם להקת "טיפקס"), ואת "חברים בכל מיני צבעים" מהפסטיגל. חדד ניסתה להיבחר לאירוויזיון (בועדה פנימית) בשירה "וולקאם יא סלאם", אשר נכלל באלבום "כמו סינדרלה". לרוע מזלה, הגיע השיר למקום השלישי בלבד (באותו מקום עם אפרת רותם) והגיע ל־24 נקודות. בעקבות תוצאה זו, לא העפילה חדד להיות נציגת ישראל באירוויזיון 1999. באותה השנה, הופיעה חדד בהיכל התרבות בתל אביב, כשהיא בת 21 בלבד. ההופעה תועדה על גבי דיסק, קלטות אודיו, וידאו ו-DVD. היא זכתה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', והייתה לזמרת הראשונה מהז'אנר הים תיכוני שזוכה בתואר זה. כמו כן, זכתה בטקס אנשי השנה ובטקס תמוז. באותה השנה, השתתפה בשנית בפסטיגל, ושירה "נסיכה של שמחה" זכה במקום השלישי בתחרות שירי הפסטיגל. לאור הצלחת "כמו סינדרלה", יצא באותה השנה האלבום מגה-מיX, אשר הכיל שתי מחרוזות מגה-מיX, המבוססות על שיריו. באותה השנה, יצא אלבומה השביעי, ההופעה בהיכל התרבות ת"א.
חדד שרה את הבית הראשון בשיר הפתיחה של העונות השלישית, הרביעית והחמישית של התוכנית "רק בישראל", אשר שודרו במהלך השנים 2000–2002.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
היוזמה נוצרה בעקבות נאום הנשיא המצרי אנוואר סאדאת בכנסת והצעתו לחוזה שלום עם מדינת ישראל, שהיה מותנה בפינוי חצי האי סיני מכוחות צה"ל.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בשנת 2000, הוציאה חדד את אלבומה השמיני, לעשות מה שבא לי, מתוכו בלטו שני שירים בעלי מקצבים לטיניים: שיר הנושא, ו"קח את הכל", על פי שיר הנושא של הטלנובלה הארגנטינאית "בובה פראית". האלבום כלל גם את השיר "אבא", שהלחינה חדד בעצמה לאביה נקדימון שנפטר ב-11 בנובמבר 1996.
בשנת 2001, נענתה חדד להצעתו של קובי אוז לשנות את סגנונה המוזיקלי, ופנתה לז'אנר חדשני יותר, לדעתה - מזה שהופיע ב"כמו סינדרלה": פופ-אוריינטלי. אלבומה מאותה השנה, אשליות מתוקות, נחשב אחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל בשנות האלפיים, לאחר שמכר מעל 180,000 עותקים. הסינגל הראשון מתוכו, "יאללה לך הביתה מוטי", הפך מיד לשיר המושמע ביותר ברדיו באותה העת, והסינגל "כשהלב בוכה", היה להמנון תקופת הפיגועים, והוסיף לחדד ממד ממלכתי. שירים מצליחים נוספים באלבום היו: "תשתוק תשתוק", "תלך כפרה עליי", "תזהרי ממנו" (דואט עם קובי אוז) ו-"אשליות מתוקות". השיר "יאללה לך הביתה מוטי" נבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשס"א, וחדד הוכתרה כזמרת השנה עבור שנה זו. בעקבות הצלחת האלבום, יצאה חדד לסיבוב הופעות, במהלכו הופיעה לראשונה בתיאטרון קיסריה. באותה השנה, הופיעה חדד פעם נוספת בפסטיגל, בתפקיד זמרת אורחת, ושרה במהלכו מחרוזת מלהיטיה.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
במסגרת חוזה השלום, לא ניתן היה להמשיך ולצלם את האזור ממטוסי קרב, ונדרש למצוא אמצעי אחר, כדי לפקח על אזורי הגבול בין מצריים לחצי האי סיני, ולוודא שהמצרים אינם מעבירים אליו כוחות בחשאי.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בתחילת שנת 2002, נבחרה חדד לייצג את ישראל באירוויזיון 2002. השיר שנבחר, מתוך ארבעה שירים שהוצגו לוועדת השיפוט, היה "נדליק ביחד נר", שכתב יואב גינאי והלחין צביקה פיק. השיר הגיע למקום ה-12, לאחר שצבר 37 נקודות סך הכל.
טרם נסיעתה לאסטוניה, בה נערכה התחרות באותה השנה, יצא אלבומה החדש: "ילדה של אהבה", שכלל את שיר האירוויזיון ולהיטים נוספים, ביניהם: "אתה תותח" ו-"לראות את הכאב", וכן את השיר "העצב בתוכי" - גרסה עברית לשירה של הזמרת האיטלקייה לאורה פאוזיני, "In assenza di te". האלבום זכה להצלחה גדולה, ומכר כ-180,000 עותקים. באותה השנה, זכתה חדד פעם נוספת בתואר "זמרת השנה", והשיר "נדליק ביחד נר" הגיע למקום השני במצעד של רשת ג'.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
בעקבות זאת, המטה הכללי התבקש על ידי הממשלה להציע חלופות לטיסות הצילום וראש אגף המודיעין, הטיל את המשימה על מחלקת מחקר ופיתוח שחיים אשד עמד בראשה בשנת 1978 בדרגת אלוף-משנה. בדיונים פנימיים שהתנהלו בראשותו של אל"ם חיים אשד עם הגופים השונים במערכת הביטחון ועם התעשייה והאקדמיה, בוצעו שורה של מחקרים לאפשרות של תצפית מהחלל והוכיחו שהמדינה מסוגלת תוך תקופה סבירה להקים תשתיות לבניית לוויין תצפית וגם משגר לשגר אותו לחלל.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בשנת 2003, יצא אלבומה ה-11 של חדד, רק אהבה תביא אהבה. אלבום זה כלל את הלהיט "קצת משוגעת", כמו גם חידוש לשיר "היום היום" של להקת פיקוד מרכז (דודו ברק/מוני אמריליו), שהוקלט במסגרת המשדר "יומטוב" של שידורי קשת.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
שר הביטחון, באותה תקופה, האלוף (מיל.) עזר ויצמן דרש לבצע שלושה צעדים מוקדמים:
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
באותה השנה, זכתה חדד בתואר "זמרת השנה" בטקס "נבחרי הילדים" של ערוץ הילדים. נוסף על כך, נבחרה לשיר את שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה", אשר זכה להצלחה רבה.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
א. בדיקה קפדנית של אפשרות ביצוע על ידי מי שהיה המדען הראשי למערכת הביטחון ד"ר עמנואל פרת (מאבות הקמת הכור בדימונה)
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בשנת 2004 יצא אלבומה "חגיגה", אשר כלל שיתופי פעולה עם עברי לידר, סאבלימינל, צביקה פיק, שלמה ארצי והנרי. באלבום זה המשיכה חדד את מגמת שינוי ז'אנר שיריה, אשר התאפיין במוזיקת פופ, בשילוב מקצבי מוזיקת טכנו ודאנס. באלבום זה הופיעו השירים: "חגיגה", "בחום של תל אביב" ו"אור". השיר "חגיגה" זכה להצלחה, ובפרק זמן של חודשיים בלבד מכר האלבום מעל 140,000 עותקים. היקף מכירותיו של האלבום נאמד בכ-160,000 עותקים. הזמרת הסינית, יומיקו צ'נג, שרה גרסה סינית לשיר "בחום של תל אביב", שזכתה להצלחה חסרת תקדים בסין.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
ב. מכתבי אישור מאנשי אקדמיה מובילים במדינה, שיש לנו יכולת להקים תשתית אקדמית וכוח אדם מתאים במשאבים שמדינת ישראל יכלה להקצות באותה תקופה.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
לקראת אולימפיאדת 2004, הקליטה חדד שיר ששמו "התקווה שווה זהב".
האלבום "חגיגה" כלל את השיר: "רק אתה". הקליפ של שיר זה צולם ברומניה, בטכניקת פילם, לראשונה בתולדות המוזיקה הישראלית.
חיים אשד
קריירה ביטחונית ומדעית
שלושת התנאים הנ"ל, בוצעו על ידי אל"ם חיים אשד בשנת 1981, לאחר בדיקה קפדנית וממושכת, שלאחריה ד"ר פרת אישר את היתכנות תוכנית החלל שהוצעה.
כמו כן, פרופ' יובל נאמן, נשיא אוניברסיטת תל אביב ומכון סאקלר ללימודים מתקדמים, בדק גם הוא ואישר שניתן לבנות תוכנית חלל כפי שהוצעה וגם התעשייה האווירית ורפא"ל תרמו כל אחת את הסכום הנדרש להוכחת התוכנית לתצפית מהחלל.
כשהנושא הועלה לאישור הממשלה בשנת 1981, היה ראש הממשלה מנחם בגין גם שר הביטחון, ובדיון שהתקיים אצלו, בכירים במטה הכללי העלו ספקות באשר לעלות העצומה של תוכנית חלל, בהינתן צרכים נוספים לצה"ל.
למרות הסתייגויות אלה ראש הממשלה אישר את תוכנית החלל, וגם את האפשרות לצרף שותף אסטרטגי, שיממן את מרבית העלויות של הקמת תשתית החלל, פיזית תעשייתית ואקדמית.
ב-1984 הוחלט על הקמת מוקד הידע הלאומי בנושא חלל בתע"א, ונחתם חוזה בין התעשייה האווירית ומשרד הביטחון לפיתוח תשתיות ופרויקט לוויין תצפית ראשון עבור צה"ל - אופק בהובלת ד"ר משה בר-לב.
במהלך השנים קידמה מנהלת תוכנית החלל פיתוח תשתיות לאומיות, יכולות מחקר מובילות ואת הידע והיכולות בתעשיות הישראליות תוך קשר עם סל"ה.
משרד הביטחון מכיר בלוויינים כנכס אסטרטגי לאומי המספק עוצמה מודיעינית בתא שטח רחב, גם בזמן שגרה ומול מדינות שלום, ללא הפרת ריבונות או סיכון חיי אדם.
הלוויין ראשון, "אופק 1", שוגר בשנת 1988, עם המשגר "שביט" שפותח במיוחד בהצלחה רבה, והדהים את עולם החלל. בעקבות כך מדינת ישראל הצטרפה למועדון היוקרתי של 7 מדינות בעולם עם יכולת פיתוח ושיגור לוויינים לחלל.
במסגרת הקמת תשתיות החלל במדינה, הוקמו גם סוכנות החלל הישראלית ומשרד המדע, (בשנת 1983) וחיים אשד הצטרף כפרופסור אורח למכון סאקלר באוניברסיטת תל אביב. סוכנות החלל הישראלית יצרה שורה של שיתופי פעולה עם מדינות נוספות מתקדמות בתוכניות חלל. בשנת 1984 הוקם המכון לחקר החלל בטכניון, שהכשיר מהנדסים וחוקרים לתעשיות החלל וגם לאקדמיה, ופרופסור חיים אשד עבר ממכון סאקלר באוניברסיטת ת"א למכון לחקר החלל בטכניון.
בעקבות הצלחת שיגור הלוויינים אופק 1 (בשנת 1988) ואופק 2 (בשנת 1990), הציע האלוף (מיל.) מאיר עמית, למשה בר-לב לבנות לוויין תקשורת תוך התייעצות עם פרופסור חיים אשד ולוויין התקשורת עמוס 1 יצא לדרך ושוגר בהצלחה (1996) ופעל בהצלחה רבה, עד להחלפתו בלוויני עמוס שבאו אחריו.
מאז פרש ממנהלת תוכנית החלל, לאחר שעמד בראשה למעלה משלושים שנה, אשד עוסק בחינוך בחטיבות הביניים ובתי ספר תיכוניים. הוא משמש יועץ מדעי למרכז המדעים הרצליה בהקמת מרכזים מדעיים, בהם לומדים תלמידים מאוכלוסיות שונות: תלמידי מרכז ותלמידים מיישובים סמוכי גדר (כדוגמת שער הנגב), תלמידים מן החינוך הממלכתי ובנות אולפנה מן החינוך הממלכתי דתי, ואף תלמידים מצטיינים מהמגזר הבדואי.
ב-2016 החלה לפעול תוכנית מדעית-חינוכית בהנחייתו של פרופ' אשד לשיגור 70 לוויינים זעירים, על ידי עשרות בתי ספר, לציון 70 שנות עצמאות ישראל.
טענות בדבר חוצנים
בדצמבר 2020, בראיון לקראת ספר חדש של הגר ינאי אודותיו, טען אשד הוא מאמין שיצורים חיים שמקורם מחוץ לכדור הארץ חיים ופועלים על פני כדור הארץ. בראיון נאמר כי ממשלת ארצות הברית הייתה בקשר עם חוצנים במשך שנים וחתמה על הסכמים סודיים עם ה"פדרציה הגלקטית" במטרה לעשות ניסויים ולהקים בסיס מחתרתי על מאדים לאסטרונאוטים אמריקאים ונציגי חייזרים. הוא גם הצהיר כי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ מודע לכך והיה על סף פרסום הדבר, אך נעצר על ידי הפדרציה הגלקטית, שרצתה למנוע היסטריה המונית. . בספר "היקום מעבר לאופק" הטענה הנ"ל מוזכרת כציטוט מסיפרו של לן קאסטן (Len Kasten) "ההיסטוריה הסודית של חוצנים" ואשד אומר בסיום הציטוט שנדרש להמתין ולראות אם זה אמיתי או חלום. עם זאת, מציין אשד כי הוא מאמין שהאקדמיה נרתעת מלחקור נושא זה כיוון שהממשלות שבידן נתונים על עצמים שנחתו בתחומן מסרבות למסור מידע ומפעילות מערך הסתרה.
שרית חדד
1999–2004: שיא ההצלחה והשתתפות באירוויזיון
בדצמבר 2004 הושקה בובה בדמותה של חדד ששרה מחרוזת של חמשת השירים הבאים: "יאללה לך הביתה מוטי", "כמו סינדרלה", "אתה תותח", "קצת משוגעת" ו"חברים בכל מיני צבעים".
2005–2008: מיס מיוזיק וזה ששומר עליי
בדצמבר 2005, יצא אלבומה ה-13 של חדד, מיס מיוזיק, שהמשיך את הקו הדאנסי-האוריינטלי של קודמו, וכלל את הסינגלים "בושם צרפתי", ו-"בין כל הבלאגן". האלבום מכר כ-40,000 עותקים (פלטינה). ב-2006 הופיעה בקיסריה, בפעם השישית, לכבוד צאת האלבום.
בדצמבר 2006, הוציאה חדד DVD לילדים בשם נסיכה של שמחה. בדיסק זה גילמה חדד נסיכה, הפותרת מחלוקות בין בני אדם.
בשנת 2007, הוציאה חדד את אלבומה ה-15, זה ששומר עליי. בטרם צאתו של האלבום, יצאו הסינגלים "עליך ועליי" ושיר הנושא שלו, "זה ששומר עליי". לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "תצאי מהכלים" ו-"חופשייה" ו"נושאת תפילה". המבקרים ציינו לטובה את "הנגיעות הרוקיות" שהוסיף שגב לאלבום, והוא קצר שבחים מצד מבקרי המוזיקה. בחודש אוגוסט הגיע האלבום למעמד של אלבום פלטינה, לאחר שהקף מכירותיו עמד על למעלה מ-45,000 עותקים. עד היום מכר האלבום כ-80,000 עותקים.
עופר ניסים הפיק גרסת רמיקס לשיר "זה ששומר עליי", המשולב עם הפתיח משירו של יששכר משה "שם אל חי". הרמיקס זכה להצלחה גדולה ברחבי אירופה. עם זאת, IMP רקורדס, חברת התקליטים ששיווקה את הסינגל, השאירה את שמה של חדד בעילום שם. למרות זאת, עיתון הקהילה היהודית בצרפת זיהה את קולה ופרסם את שמה ברבים. בסוף אותה השנה, זכה השיר "זה ששומר עליי" בפרס "שיר השנה", בטקס פרסי עמ"י לשנת 2007, במשותף עם "בואי נעזוב" של רן דנקר ועילי בוטנר.
בשנת 2008, השתתפה חדד בפרויקט עבודה עברית, לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, במסגרתו חידשה את "שיר הפריחה" של עפרה חזה. בהמשכה של שנה זו, הוציאה חדד שני אלבומי אוסף: האוסף הקצבי והאוסף השקט.
בחודש יולי של אותה השנה, התברגה חדד בראש רשימת האמנים המרוויחים בישראל, כשסכום רווחיה הסתכם ב-7.2 מיליוני ש"ח בשנה. סכום זה כלל רווחים מהופעות, תמלוגים עבור השמעות ברדיו, הורדות תכנים סלולריים והכנסות ממכירות אלבומים. בנוסף, נכללה חדד ברשימת "עשרים האמנים המושמעים ביותר ברדיו הישראלי" של אקו"ם.
2009–2011: מרוץ החיים והאלבום ה-20
בינואר 2009, הוחתמה חדד בחברת הד ארצי, ובחודש אפריל של אותה השנה יצא אלבומה ה-18, "מרוץ החיים". בטרם צאתו, יצא השיר "מקודשת", שכתב צ'ולי זכאי והלחין שי ראובני. אחריו יצא הסינגל "אהבה בתוכי", שיר יווני שבמקור נקרא "Trexe" (תרגום מיוונית: "תירוץ"). ב-1 באפריל יצא הסינגל השלישי - "מרוץ החיים", שיר הנושא של האלבום. כבר באותו היום נרשמו הזמנות מוקדמות של 25,000 עותקים, שהקנו לו מיידית מעמד של אלבום זהב.
בחודש יוני חזרה חדד לקיסריה בהופעה "מרוץ החיים", ולאחר מכן חידשה את שירו של אריק איינשטיין, "עוף גוזל", כחלק ממופע התרמה לילדים בסיכון. חודש לאחר מכן, יצא הסינגל "קרוסלה".
בערב ראש השנה תש"ע נבחרה ל"זמרת השנה" של שנת תשס"ט, במצעדים הרשמיים של רשת ג', רדיו קול רגע, רדיו חיפה, רדיו אמצע הדרך, רדיו לב המדינה, רדיו דרום ורדיו צפון ללא הפסקה.
באפריל 2009, זכה הסינגל "אהבה בתוכי" בפלטינה, עם למעלה מ-50,000 הורדות סלולריות - בחודש אחד בלבד.
באפריל 2010, הקליטה חדד ביצוע מחודש של השיר "כשהלב בוכה". בחודש אוקטובר, השיק ערוץ הילדים בשיתוף המשרד לביטחון הפנים, מסע פרסום למניעת אלימות בקרב ילדים ובני נוער, עבורו הקליטה חדד את השיר "אל תיגרר". באותה השנה הוציאה את השיר "אינטליגנציה".
2012–2014: The Voice וימים של שמחה
בשנת 2012, השתתפה חדד כמנטורית בתוכנית "The Voice ישראל". המתמודדת קטלין רייטר, שנכללה בנבחרתה של חדד, זכתה במקום הראשון. בחודש מרץ של אותה השנה, הוציאה חדד את השיר "יפה יפה". בסוף אפריל, חידשה חדד את השיר "הוא לא ידע את שמה", כחלק מהפרויקט "צה"ל בלאפה", במסגרתו זמרים מהז'אנר המזרחי חידשו שירים של להקות צבאיות. באותו החודש, שרה את השיר "תפילה בדרך", אשר נכתב על ידי נשיא מדינת ישראל לשעבר, שמעון פרס. בחודש יוני, הוציאה את הסינגל "לינדה". השיר הוא חידוש דאנס ללהיט של הזמר חיים משה. באוגוסט, הוציאה את הסינגל "כמה כמה".
בדצמבר, החלה לשמש בתפקיד מנטורית בעונתה השנייה של התוכנית "The Voice ישראל". ב-25 בדצמבר יצא השיר: "Where Have You Been", גרסת כיסוי לשירה של ריהאנה, עבור המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ. במקביל, הוציאה אלבום אוסף כפול אשר נקרא המיטב. ביוני 2013, יצא האלבום ה-21 של חדד, ימים של שמחה – חלק א'. שבוע לאחר יציאתו, דורג בין האלבומים הנמכרים ביותר. בערב ראש השנה תשע"ד, זכתה חדד בתואר "זמרת השנה" לשנת תשע"ג בערוץ 24, בתחנות האזוריות ובאתר מאקו. חדד שרה את השיר "אנחנו שנינו מאותו הכפר" בטקס הלווייתו של אריאל שרון.
בשנת 2014, המשיכה חדד לשמש מנטורית בעונתה השלישית של "The Voice ישראל". באותה השנה, שיתפה חדד פעולה עם אייל גולן, במופע זוגי שנקרא "פעם בחיים". בספטמבר של אותה השנה, הוציאה את השיר "בורא עולם". באפריל באותה השנה, ביצעה חדד את השיר "אל תאהב אותי", לשיר "Të ka lali shpirt", של הזמרת האלבנית סילבה גאנברדהי.
2015–2017: "שרית חדד" ו-"שָׂרָה שָׁרָה"
בינואר 2015, השיקה חדד את אלבומה ה-22 במספר, שרית חדד. סגנונו היה מוזיקה מזרחית אשר שילבה אלמנטים של פופ, דאנס והשראות מלהיטי שנות ה-70. בין השירים שנכללו בו היו: "חיכיתי לו", שזכה להצלחה חסרת תקדים, "מימי" ו"כינורות ינגנו", שזכו להצלחה נאה, ו"אינתה דאיימן", שכבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט. האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה, לאחר שנמכר ביותר מ-30,000 עותקים.
מספר שבועות לאחר מכן, שרה חדד את השירים: "קופנגן" ו"בטח התגעגעת אליי" (ביחד עם הזמרת דיקלה), אשר נכללו באלבומה הרביעי, ואם פרידה.
ביוני 2015, לקראת מצעד הגאווה בתל אביב, שיתפה חדד פעולה עם אריסה, בהוציאה את השיר "קרקס". היה זה שיתוף הפעולה הראשון של חדד עם הקהילה הלהט"בית. בחודש ספטמבר 2015, הופיעה חדד בפסטיבל 609, במשותף עם אריסה.
באותה השנה, עזבה חדד את "The Voice ישראל", ועברה לתוכנית "בית ספר למוזיקה" בזכיינית המתחרה, קשת.
לקראת ראש השנה תשע"ו, הוכתרה חדד כאשת השנה במוזיקה, וכזמרת המושמעת ביותר בתחנות הרדיו בישראל, השג אותו רשמה בפעם הרביעית ברציפות. כמו כן, הוכתרה כזמרת המושמעת ביותר בעשור האחרון. ב-2015, זכתה חדד בקטגוריית קליפ השנה, בטקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל, בעבור שירה "חיכיתי לו", שיצרו אילן פלד, הנרי והבמאי עוזי ג'ורג'. באותה השנה הוציאה את השיר "חוזרת בתשובה", שכבש את מצעד השירים של מדיה פורסט.
במהלך יולי 2016, הקליטה חדד מחדש את השיר "איך זה את" עם שלום חנוך, אשר נכלל באלבומו "זום", ואת השיר "ישמח חתני", אשר שימש כשיר הנושא של הסרט הנושא את אותו השם. בהמשך, הוציאה את הסינגלים "למה לי", "בלי שביקשתי", "היית איתה", "שרה שרה", "שב", "וואי וואי" והלהיט "לא תודה", מתוך האלבום ה-23, שָׂרָה שָׁרָה. הסינגל "היית איתה" הגיע לפסגת המצעד העברי של מדיה פורסט, שם שהה במשך שלושה שבועות רצופים. שיר זה היה לאחד עשר של חדד שעשה זאת, עובדה שהפכה אותה לזמרת היחידה בעשור האחרון שהצליחה להוציא עשרה להיטים שהגיעו לפסגת מצעד זה.
במרץ 2017, חשפה חדד את האלבום "שׂרה שׁרה" בעמוד הפייסבוק שלה. במהלך האירוע התבשרה, כי האלבום החדש הגיע זה מכבר למעמד אלבום זהב (מכירה של מעל 15,000 עותקים). למחרת היום, יצא האלבום לאור, ולאחר שבועיים וחצי הגיע לפלטינה כפולה (מכירה של מעל 60,000 עותקים). היה זה האלבום הנמכר ביותר של חדד בעשור האחרון. מספר חודשים אחרי הוצאת האלבום, ב-11 בספטמבר 2017, זכתה חדד בתואר "זמרת השנה" של אפליקציית ווליום. על פי נתוני אקו"ם מסוף שנת 2017, הייתה חדד הזמרת השלישית המושמעת ביותר בשנת התשע"ז, אחרי אייל גולן ומשה פרץ. ב-24 באוקטובר 2017, הוציאה את הסינגל "חלק ממני", אותו הקדישה לבתה הבכורה.
2018–הווה: "SARIT The Show"
בחודש מאי, השתתפה חדד בפרסומת לשופרסל לכבוד חג השבועות. ב-24 ביוני, הוציאה את השיר "מישהו יחבק אותי", אשר מהווה את שיר הנושא של הסרט "המוסד". ב-16 ביולי, הוציאה חדד את הסינגל "אני עוד זוכרת". חודש לאחר מכן, ב-27 באוגוסט, הוציאה את הסינגל "לא אומרת לו כלום".
ב-3 בספטמבר, פורסם כי על פי נתוני מדיה פורסט לשנת תשע"ט, חדד היא הזמרת הישראלית המושמעת ביותר בתחנות הרדיו באותה השנה, זו השנה השלישית ברציפות. באותו חודש הוציאה את השיר "אולי עוד קצת ביחד". ב-20 בנובמבר, הוציאה את השיר "שתי דקות". בדצמבר 2019, הוכרז כי חדד דורגה במקום ה-5 ב"רשימת 20 האמנים המושמעים ביותר ברדיו בעשור האחרון" עם 107,159 השמעות.
ב-6 בינואר 2020, הוציאה חדד את הבלדה "תגיד שאתה כאן". ב-22 במרץ, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו ושודרו בלייב בערוץ קשת 12 בעקבות מגפת הקורונה. בסוף חודש אפריל חדד הוציאה גרסת קאבר לשיר "שמש" של חנן בן-ארי.
ב-16 ביוני, פורסם כי חדד החליטה לעזוב את חברת התקליטים של אבי גואטה.
ב-2 בנובמבר 2020, הוציאה חדד את הסינגל "כשהכל יגמר", ובו חשפה לראשונה את בתה הבכורה, נויה. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
חיים אישיים
חדד מתגוררת בתל אביב ולה שלוש בנות.