cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רחפת
חצאית מקטעים
את אותם חלקים שונים מחברים אחד לשני ולאחר מכן לגוף לאחר שמקפלים אותם לצורת אקורדיון וכך יוצרים את מרחב הניפוח. כדי לשמר את גמישות החצאית, החיבור לגוף מתבצע בעזרת רצועה קשיחה כלשהי (לייסט) אשר מחברת את כל החצאית כמקטע אחד. גם את החיבורים שבין הצדדים לקדימה ולאחורה (הפינות) מחברים בעזרת רצועה שכזאת מבפנים ומבחוץ. חצאית האצבע משמשת כקשת קדמית יעילה מאוד בגלל יעילות צורה זו במעבר פני שטח גסים ובמניעת רסס מים ואבק. בנוסף יתרון בולט של חצאית האצבע הוא התנגדות נמוכה יחסית על פני שטח גסים. וסגירה טובה מפני מבריחת הלחץ בפלנום, דבר המתבטא בצריכת אנרגיה נמוכה יותר מן המנוע. חצאית האצבע נותנת נסיעה רכה יותר ופחות קפיצית אך פחות יציבה מחצאית הבלון. חצאית האצבע נוטה להישחק יותר מחצאית הבלון אך מכיוון שהיא עשויה ממקטעים שונים קל יחסית לתקנה ואפשר פשוט להחליף קטע שלם כמובן שלפני זה אפשר פשוט לתפור טלאי על החלקים השחוקים.
סיכום חצאיות
לכל חצאית יתרונותיה וחסרונותיה כפי שניתן לראות בטבלה, עלינו לבחור את החצאית המתאימה לצרכינו. קיימים שילובים שונים של סוגי חצאיות כגון חצאית בלון ועליה אצבעות או חצאית בלון ועליה קונוסים וכדומה וכך ניתן לשלב בין יתרונות שונים של החצאיות.
מבנה גוף הרחפת
ישנם דרכים רבות לבנות את גוף הרחפת כאשר כל הדרכים שאפשר לחשוב עליהם נכונות כל עוד המבנה מספיק חזק לעמוד בעומסים שפועלים עליו, כאשר המבנה צריך להיות קל משקל ככל האפשר. בתחילה כל הרחפות היו בנויות מעץ ועדיין יש שימוש בחלקים מסוימים של הרחפת בעץ אך כיום הן בנויות (הרחפות הקטנות בעיקר) מסיבי זכוכית או פלסטיק ואלומיניום, אשר קלים מעץ אך בעלי חוזק גבוה מספיק. כדי לעשות אותן קלות יחסית ושיצופו על המים את מילוי הגוף עושים בעזרת חומר פלסטי מוקצף. את החיבורים בעץ עושים בעזרת דבק ומסמרים, ובאלומיניום באמצעות ריתוך. את גוף הרחפת צריך לבנות מחומר צף על מנת שאם תהיה תקלה כלשהי כאשר אתה מרחף מעל מים, הרחפת לא תשקע. כמו כן החומרים צריכים להיות עמידים במים. צורת הגוף צריכה להיות אווירו-דינמית כדי להקטין למינימום את התנגדות האוויר. את המנועים צריך למקם בצורה מאוזנת ככל האפשר מבחינת רוחב הרחפת ובציר האורכי, צריך להיות איזון כולל של כל העומסים כולל המנוע והמטען האנושי הרגשי. תושבות המנוע צריכות לשכך ככל האפשר את הרעידות של המנוע ונקודות חיבור התושבות לגוף הרחפת צריכות להיות מחוזקות עוד בשלב בניית הגוף.
מנועים
מנוע 2 פעימות הוא מנוע אשר מתאים מאוד לרחפות קטנות, בעיקר בגלל היחס כוח למשקל שלו. חסרונותיו העיקריים הן הרעידות החזקות שהוא יוצר, צריכת דלק גבוהה והאמינות הנמוכה שלו.
יתרונותיו של מנוע 4 פעימות מכסות את כל חסרונותיו של מנוע ה-2 פעימות הוא רועד פחות מרעיש פחות חסכוני בדלק ואמין הרבה יותר. אך כבד ומסורבל.
בשנים האחרונות התחילו גם להשתמש במנועי דיזל ברחפות אשר מספק הספק טוב גם בסל"ד נמוך, אמינותו גבוהה מאוד ואין לו בעיה לעבוד במשך הרבה זמן. כמו כן הוא מייצר פחות רעש וצריכת הדלק גם כן נמוכה יותר. חסרונו העיקרי הוא משקלו העצום ולכן משתמשים בו ברחפות בינוניות או גדולות.
סטודיבייקר M29 Weasel
סטודיבייקר M29 Weasel  היא משאית למשימות בשלג (מתניידת על גבי שרשראות, מוגדרת כמזקו"ם), אשר נבנתה על ידי חברת סטודיבייקר האמריקאית בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1942–1945.
את הדגם רכשו צבאות ארצות הברית, בריטניה, (כוחות הקומנדו הבריטים צוידו בדגם M29), צרפת (נעזרו בדגם M29 Weasel, במלחמת הודו-סין הראשונה וצבא קנדה.
הדגם סופק לחיל הנחתים של ארצות הברית, לדיוויזיה השלישית, הרביעית והחמישית.
סך הכול יוצרו 15,124 יחידות.
סוגי M29 Weasel
(סוג T-15)
ראו גם
טנדרים ומשאיות קלות
סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר
סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר (באנגלית: Stewie Griffin: The Untold Story) הוא סרט מצויר המורכב משלושה פרקי טלוויזיה, משנת 2005 המבוסס על סדרת האנימציה האמריקאית "איש משפחה", שנוצרה על ידי גארי ג'נטי, אלכס בורסטיין, כריס שרידן וסטיב קלגן. עלילת הסרט מתמקדת בניסיונותיו של סטואי גריפין למצוא את אביו האמיתי.
הסרט מתרחש ביקום בדיוני שעליו התבססה הסדרה איש משפחה, ויצא ב-DVD בתום העונה הרביעית לשידורה. הסרט מחולק לשלושה חלקים באורך פרק אחד, כאשר כל חלק נכתב על ידי אדם אחר. שמות החלקים הם: "סטואי תתנהג יפה", "באנגו היה שמו", ו"ההרפתקה הנפלאה של סטו וסטואי". שלושת החלקים האלו שוחררו גם כשלושת הפרקים האחרונים של העונה הרביעית.
התחלת הסרט
הסרט מתחיל עם משדר החדשות של הסדרה. את המשדר מעבירים מנחי החדשות טום טאקר ודיאן סימונס. בבכורה נראים מפורסמים כגון - דרו ברימור ודייוויד בואי. בבכורה נראו גם דמויות מהסדרה כגון: הקוף המרושע, קליבלנד בראון ומשפחת גריפין. בהמשך עוברים לאולם קולנוע בו מראים קדימונים לסרטים בשם: אנשים שנראים כאילו הם לעולם לא ישנים, והארנב הקטן ביותר.
חלק א' - סטואי תתנהג יפה
החלק הראשון מתחיל בבריכה הציבורית של העיר הבדיונית קוהוג, שבה נראה פיטר מנסה ללמד את סטואי לשחות, אך סטואי מפחד להיכנס למים, וכתוצאה מכך לואיס רושמת את סטואי למספר שיעורי שחייה. בשיעורי השחייה פוגש סטואי את בראד, ילד בגילו של סטואי ששוחה טוב יותר מכל שאר הילדים. סטואי מקנא בבראד בגלל יכולות השחייה הטובות שלו, ומנסה לזכות ב"תהילתו" של בראד. סטואי מנסה להרוג את בראד בעזרת חיבור דינמיט לעמדת המציל, אך עמדת המציל נופלת על סטואי ולא על בראד, וכתוצאה מכך סטואי כביכול מת, ועולה לגיהנום, ששם הוא פוגש את סטיב אלן, שכביכול מנסה לאנוס את סטואי. לואיס מנשימה את סטואי והוא חוזר לחיים, כאשר הוא מאמין שמה שקרה לו הוא סימן שהוא צריך להפוך לילד טוב.
בזמן זה, פיטר מגיע לחנות השכרת סרטי וידאו חדשה, שאינה משכירה סרטי פורנוגרפיה, לכן פיטר, ומנחה החדשות טום טאקר הופכים עצובים, וטום מציע לפיטר עבודה במשדר החדשות של ערוץ 5, שבה פיטר ינחה פינה חדשה בשם: "אתם יודעים מה ממש מוציא אותי מדעתי?", שבה פיטר מתלונן בפני תושבי העיר על דברים שמציקים לו. כתוצאה מהצלחת הפינה בחדשות, פיטר הופך למפורסם - יותר מטום, וגורם לקנאה רבה מצד טום שמובילה למריבות ביניהם, שבסופן מפטרים את טום.
לאחר מכן, סטואי מתחיל להתנהג יפה, בעיקר בפני בריאן. בריאן מתעצבן מהתנהגותו השונה של סטואי, ומחזיר אותו להתנהגותו האלימה הקודמת, בכך שבריאן הורג ואוכל עכביש מול סטואי. כתוצאה מכך שסטואי נכשל בהיותו "ילד טוב" הוא מתחיל לשתות משקאות אלכוהוליים רבים. בריאן שם לב לאלכוהוליזם של סטואי, ומנסה להראות לסטואי עד כמה זה שגוי לשתות הרבה אלכוהול, בכך שבריאן וסטואי משתכרים יתר על המידה, ונוהגים לאחר מכן. כתוצאה מכך הם מתנגשים עם מכוניתם בבר המקומי. טום טאקר רואה אותם ומביא למקום צלמי חדשות, והמקרה מופיע בטלוויזיה. במשדר טום אומר שהילד השיכור שגרם לתאונה הוא בנו של פיטר גריפין, סטואי, וכתוצאה מכך מפטרים את פיטר מערוץ החדשות ומחזירים את טום לערוץ. לאחר שסטואי סובל מחמרמורת קשה, הוא מבין שהוא לבד בעולם ושאין עוד מישהו שיבין אותו. כתוצאה מכך סטואי מבקש שיהיה עוד מישהו בדיוק כמוהו בעולם.
חלק ב' - באנגו היה שמו
חלק ב' מתחיל בכך שפיטר קונה שלט חדש לטלוויזיה, שבו אפשר לעצור ולהריץ את השידורים בטלוויזיה. סטואי ובריאן צופים במשאל רחוב שמתרחש בסן פרנסיסקו ומשודר בערוץ המקומי. במשאל נראה איש שנראה בדיוק כמו סטואי רק מבוגר יותר. סטואי מבקש מבריאן לעצור את הטלוויזיה, ואומר לבריאן שהאיש במשאל נראה בדיוק כמוהו. סטואי משוכנע שאדם זה הוא אביו האמיתי, משום שאביו פיטר טיפש מידי. סטואי משתוקק לפגוש את אביו האמיתי, וחוסך כסף כדי לטוס לסן פרנסיסקו ולפגוש את אביו.
סטואי אינו מצליח לחסוך מספיק כסף, לכן הוא פונה לגלן קוגמאייר, חברו של פיטר, שמארגן טיול חוצה ארצות במשאית, שבתכנונו לקיים יחסי מין עם נשים ברחבי ארצות הברית. סטואי מתכונן לנסוע אך בריאן אומר לו שמסוכן מידי לילד קטן לנסוע לבד, ושבריאן ילווה אותו בטיול. סטואי, בריאן וגלן יוצאים למסע אך נעשות עצירות רבות כתוצאה מהרצון של גלן לשכב עם נשים. סטואי מתעצבן מכל העצירות בדרך וגונב את המשאית יחד עם בריאן, ומשאיר את גלן מאחור. משום שהנסיעה לסן פרנסיסקו לוקחת זמן רב, סטואי נוהג ללא הפסקה והופך לעייף, לכן הוא נוטל כמות רבה של כדורי קפאין. כתוצאה מכמות הכדורים הרבה סטואי משתגע והורס את המשאית. כחלופה, סטואי ובריאן שוכרים רכב ומגיעים לסן פרנסיסקו.
בינתיים, לואיס ופיטר מנסים להגיע לאינטימיות אך ילדיהם כריס ומג מפריעים להם. לכן, פיטר ולואיס מנסים לגרום לילדיהם לצאת לדייטים, ובכך לא להיות בבית.
חלק ג' - ההרפתקה הנפלאה של סטו וסטואי
סטואי מוצא את האיש שחיפש ומתחיל לדבר אתו, וכך מתגלה שאדם זה אינו אביו של סטואי, אלא סטואי עצמו מהעתיד, העונה לכינוי סטו. סטו מסביר לסטואי שהוא כבר בן 35 והוא מהעתיד, ושבעתיד אנשים לא לוקחים חופשות למקומות שונים, אלא לתקופות שונות, ושסטו כרגע בחופשה בשנת 2005 ושאסור לו לדבר עם סטואי. סטו מתכנן לחזור לעתיד אך סטואי רוצה לבלות עמו עוד זמן, לכן סטואי נוסע לעתיד יחד עם סטו. הם נוסעים יחדיו לארוחה משפחתית מיוחדת בבית משפחת גריפין. סטו ממציא לסטואי דמות בדויה העונה לשם פבלו, שהוא ילד שסטו שומר עליו, משום שאסור לסטואי וסטו להראות יחד. כאשר הם מגיעים לבית משפחת גריפין, הם רואים את פיטר ולואיס בגיל זקנה, את כריס כשוטר משופם הנשוי לאשה בשם ונסה, שפיטר ולואיס שונאים. בנוסף, מג נראית כגבר משופם העונה לשם רון, הוא בעצם מג לאחר שעברה ניתוח לשינוי מין. עוד סטואי מגלה שבריאן מת מאכילת שוקולד שמצא בפח. לאחר הארוחה סטואי וסטו מגיעים לדירה של סטו, דירה קטנה ולא מטופחת. סטואי מתאכזב מכך שבגיל 35 הוא אינו שולט על היקום, ומכך שהוא גר בדירה קטנה, עובד כמוכר בחנות ועדיין בתול. סטואי מחליט לשנות את חיו של סטו כדי לשנות את עתידו, כתוצאה מכך סטואי משפץ את דירתו של סטו, וגורם לסטו לקיים יחסי מין עם ידידתו. לאחר שמתגלה שסטו קיים יחסי מין עם ידידתו (שגם עובדת איתו), מפטרים את סטו מהעבודה, וגם פורצת שרפה בדירתו, בגלל נרות דולקים שסטואי השאיר בדירה.
בינתיים, אשתו של כריס, ונסה, מנסה לגרום לכריס לשכנע את הוריו לעבור לבית אבות, כדי שהיא ובעלה יוכלו להשתמש בביתם של פיטר ולואיס. לואיס מתנגדת לרעיון אך פיטר בעדו, ובסופו של דבר הם עוברים לבית אבות.
החיים של סטו הרוסים, אין לו דירה והוא פוטר מהעבודה. סטואי וסטו מבינים שהכל קרה בגלל שעמדת המציל נפלה על סטואי, מה שגרם לו לטראומה שבעקבותיה הוא מסרב לקחת סיכונים בחיים ולכן הוא במצבו הנוכחים. סטו וסטואי מבקרים בבית האבות את לואיס ופיטר, ולאחר שיחה עם לואיס, הם מגלים שלואיס יודעת שסטואי נמצא בעתיד יחד עם סטו. לואיס נותנת לסטואי את מכשיר הנסיעה בזמן שלה, ומבקשת ממנו שלפני שהוא חוזר לזמנו המקורי, הוא יחזור לחתונתם של ונסה וכריס ויהרוג את ונסה, כך לואיס לא תגיע לבית אבות. סטואי ממלא את בקשתה של לואיס, הורג את ונסה וחוזר לזמנו המקורי, כמה שניות לפני שסטואי ולואיס מגיעים לבריכה. סטואי מונע מסטואי שמתכוון להרוג את בראד להפיל את עמדת המציל אך לאחר מכן סטואי רוצח את סטואי מהעתיד והכל חוזר לקדמותו.
בנות המזל
התוכנית הייתה הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה ששילבה קטעים מוזיקליים בתוך העלילה. מוזיקה משנות החמישים ושנות השישים הותאמה לעלילה.
עלילת הסדרה
ניק פולי, איש עסקים ומיליונר בעל סגנון חיים של פלייבוי, נאלץ לשדר דמות של איש המשפחה, ובעקבות כך הוא מאמץ קבוצה של שש ילדות יתומות אותן הוא מביא לגור איתו באחוזתו בבל אייר, קליפורניה. לאחר שהרעיון שלו לא הניב את התוצאות להן קיווה, הוא מבין כי זה לא היה חשוב ומבקש מהילדות שיישארו לגור איתו לצמיתות.
העלילה בסדרה מתרחשת בשנת 1961 והתמקדה בחוסר המזל של הילדות ובבעיות בהן נתקלו הילדות בשנות השישים מריקודים, אהבה ראשונה, מציאת האמא הביולוגית, מקובלות חברתית ועד משבר הטילים בקובה.
הדמויות
שש הילדות הן:
לאיוש גימש
לאיוש גימש (במקור גולדברגר, בהונגרית: Gimes Lajos; מישקולץ, 29 בנובמבר 1886 – מחנה הריכוז בוכנוולד, 23 בפברואר 1945) היה צייר יהודי-הונגרי. הוא היה צייר מוכשר ביותר, על פי כמעט כל ביקורת וביקורת בעיתון, זוכה פרסים. הציג בעשרות תערוכות בממלכת הונגריה ובחו"ל עד מותו בשואה.
תחילת דרכו
לאיוש גימש נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון גימש (גולדברגר) (1854–1902), מורה ומזכיר הקהילה היהודית במישקולץ ושל מריה פלדמן. הוא למד בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט (כיום שמו אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב), ולאחר מכן המשיך את לימודיו בברלין, בבריסל ובפריז. הוא הציג לראשונה בסלון הלאומי. ב-1906 השתתף בתערוכה הבינלאומית במילאנו עם ארבעה ציורים. ב-1909 התיישב בעיר הולדתו מישקולץ (כ-160 אלף תושבים היום), שם הציג שבע תערוכות אוסף עד 1927.
קריירה
הדיווחים הראשונים על פעילותו האמנותית הופיעו ב-Miskoczi Napló ב-1909. שנה לאחר מכן, הוא הציג תערוכה עצמאית, שבה - כפי שדיווח כתב העת ה"אופוזיציה" (Ellenzék) - עשרים וחמש מתוך 93 התמונות שלו שהוצגו נמכרו בימים הראשונים. התערוכות במישקולץ עקבו זו אחר זו מדי שנה עד 1927,וכולן זכו להצלחה. ביוני 1913, ה"עיתון של פשט" (Pesti Hírlap) דיווח שהוא זכה ב-500 כתרים בתחרות כרזות.
מלחמת העולם הראשונה
הוא גויס כחייל במלחמת העולם הראשונה בסתיו 1914 ונפצע מהר מאוד בשדה הקרב. לאחר החלמתו חזר לחזית וצייר שם כל פעם שיכול היה. בשנת 1916 ארגנה המפקדה הצבאית תערוכה בלבוב של "יצירותיהם של ציירים הנלחמים בחזית", דיווח ה-Miskoczi Napló: "התמונות של גימש עושות רושם כללי רב". לאחר מכן, אורגנה תערוכה של תמונותיו בזמן המלחמה. בגיליון ה-19 של כתב העת "תרבות הונגרית" (Magyar Kultúra) ב-1917, ניתן מעין סיכום של תמונותיו של גימש:
המשך פעילותו ומותו
הוא גם יצר ציורי צבעי מים אתנוגרפיים. ב-1924 הציג תערוכה במוזיאון ארנסט וב-1928 בשוב בהיכל האמנות. ב-1933 שהה חמישה חודשים בהולנד, שם ערך שלוש תערוכות, ב: האג, חרונינגן דן בוס. הוא היה חבר באומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ובין השנים 1939 ו-1944 הוא לא יכול היה להציג כיהודי רק בפעילות האמנות של אומיקה. הוא גורש למחנה ריכוז ב-1944.
משפחתו
אחיינו מיקלוש גימש היה עיתונאי, פוליטיקאי, מרטיר של המרד ההונגרי. אחיו מיקלוש גימש היה רופא. גיסתו לילי היידו הייתה פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית.
אשתו הייתה מנהלת בית הספר למוזיקה אירמה פרויד, בתם של איגנץ פרויד ושל ברטה פירנברג, לה נישא ב-28 בדצמבר 1918 בבודפשט.
סזאר סמפסון
סזאר סמפסון (נולד ב-18 באוגוסט 1983) הוא זמר, פזמונאי ודוגמן אוסטרי. סמפסון נבחר לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2018 עם השיר "Nobody But You" והגיע למקום השלישי בגמר עם 342 נקודות.
שנותיו המוקדמות
סמפסון נולד בלינץ, אוסטריה, ועבד במשך שנים בתור עובד סוציאלי. בתחום המוזיקה, הוא היה חלק מהיצרניות המוזיקליות "Symphonix International" ו-"Electric Church".
בתחרות הזמר של האירוויזיון
סמפסון היה לזמר ליווי בשיריה של בולגריה בשנים 2016 ו-2017.
ב-5 בדצמבר 2017 הוכרז סמפסון כנציג אוסטריה לאירוויזיון 2018, בביצוע השיר "Nobody But You". השיר הולחן על ידי בוריס מילאנוב וסבסטיאן ארמן, שהיה מעורב בעיבוד כמה משיריה של בולגריה.
ב-8 במאי 2018 הופיע סמפסון בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון. שירה של אוסטריה היה מספר 13 בסדר ההופעות. בתום הערב הוכרז כעולה הראשון מבין עשר המדינות שעלו לשלב הגמר שהתקיים ב־12 במאי 2018, שבו זכה במקום הראשון בהצבעות השופטים ובמקום השלישי בתחרות עצמה.
רות ברמן
רות בֶּרמן (נולדה ב־1935) היא בלשנית ישראלית, פרופסור אמריטה באוניברסיטת תל אביב, שבה הייתה מופקדת הקתדרה "הלשון לאורך החיים", חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 2013, כלת פרס ישראל לבלשנות תשפ"ב (2022) וכלת פרס א.מ.ת לבלשנות (2012). מחקרה נסב על מורפולוגיה, תחביר ולקסיקון של העברית החדשה, רכישת שפת אם במבט בין-לשוני, התפתחות שפה מאוחרת בשנות בית הספר, התפתחות יכולת השיח הנרטיבי וכישורי הפקת טקסטים מן הילדות לאורך ההתבגרות.
ביוגרפיה
רות אהרונסון נולדה וגדלה בקייפטאון שבדרום אפריקה. סיימה את לימודי התואר הראשון בשפות ובספרות באוניברסיטת קייפטאון, סיימה תואר שני בבלשנות כללית ושימושית באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק בשנת 1964 ואת עבודת הדוקטורט בתחביר העברית החדשה הגישה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973.
הוראת אנגלית בישראל
ברמן עלתה לישראל בשנת 1954. בשנות ה-50 וה-60 התמקדה בהוראת האנגלית כשפה שנייה, תחילה כמורה בבית הספר התיכון הראשון בבאר שבע ובהמשך כמדריכת מורים לאנגלית בנגב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודי הבלשנות החלה באוניברסיטת אדינבורו על יסוד מענק מטעם המועצה הבריטית (1959-1958), לימודים אשר מצאו את ביטויים בעריכת מחקר רחב-היקף בנושא הוראת האנגלית בישראל באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' גינה אורטר. בשנת 1965, עברה לאוניברסיטת תל אביב, בה ריכזה חיבור סדרת ספרי לימוד "אנגלית לדוברי עברית" על יסוד עקרונות הבלשנות הקונטרסטיבית עברית-אנגלית. פרויקט זה נערך במסגרת החוג לאנגלית, שבה הקימה את המגמה ללימודי לשון בהשראת הבלשנות האמריקנית החדשה. לימים הפכה מגמה זו לחוג עצמאי - החוג לבלשנות.
חקר העברית החדשה
משנות ה-70 עבר מוקד עיסוקה האקדמי לחקר העברית החדשה – במורפולוגיה, בתחביר ובלקסיקון. בעבודת הדוקטורט חקרה את מגוון השמות הפעליים מנקודת מבט מבנית צרופה. עבודה זו שימשה יסוד לספר בשפה האנגלית על מבנה העברית החדשה (1978) המשמש עד היום מקור חשוב לחוקרים בתחום. כן פרסמה שורה של מאמרים בעברית ובאנגלית על היבטים שונים של העברית החדשה.
עיסוק זה בשפה העברית קיבל תפנית בשנות ה-80, עת החלה לעסוק בחקר רכישת העברית כשפת אם, תחום שייסדה כענף מחקר בישראל ומחוצה לה. במסגרת זו חקרה את יסודות הדקדוק והלקסיקון המתפתחים בפי פעוטות דוברי עברית כשפת אם, עבודה שאת יסודותיה פרסמה במונוגרפיה שראתה אור ב-1985. מחקר זה הוביל לפרויקטים בין-לשוניים המשווים את רכישת העברית והתפתחותה למגמות מקבילות בקרב ילדים דוברי שפות אחרות במדינות שונות בעולם. כך, לדוגמה ערכה סדרת השוואות בין רכישת הלקסיקון בעברית ובאנגלית (עם פרופ' איב קלארק מאוניברסיטת סטנפורד). כן ערכה מחקר רחב-היקף בשיתוף עם הפסיכו-בלשן דן סלובין מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, במסגרתו חקרו כיצד ילדים דוברי שפות שונות, לרבות העברית, מספרים סיפור על סמך ספרון תמונות (1994). עבודה זו שימשה יסוד לבדיקת יכולות הנרטיב כענף מחקר חדש ומרכזי עבור רות ברמן. בהמשך שימשה חוקרת ראשית של פרויקט בינלאומי במימון קרן ספנסר (בשיקגו), ובו נחקרו יכולת הפקת טקסטים סיפוריים ועיוניים בכתב ובע"פ של תלמידים מגיל בית הספר היסודי ועד לתיכון בשבע ארצות שונות. פרויקט זה שימש בסיס לפיתוח המחקר ב"התפתחות שפה מאוחרת" מנקודת מבט פסיכו-בלשנית צרופה. מגמה זו מצאה ביטוי גם בעריכת ספר בנושא זה בסדרת "טילר" (Trends in Language Acquisition Research ) בשנת 2004. כיום שוקדת ברמן על עריכת אוסף נוסף בסדרה זו שיוקדש כולו לרכישת העברית כשפת אם לאורך שנות הילדות וההתבגרות.
מינויים
בשנת 1983 הועלתה לדרגת פרופסור חבר, וב-1989 התמנתה לפרופסור מן המניין. ב-2004 פרשה לגמלאות כפרופסור אמריטה.
חיים אישיים
ברמן הייתה נשואה ליצחק ברמן ממושב בית חרות עד מותו, וכיום היא מתגוררת בתל אביב עם בן-זוגה האדריכל יעקב יער, חתן פרס ישראל ופרס א.מ.ת. היא אם לבת.
לקריאה נוספת
מאמר הערכה:
ביבליוגרפיה של פרסומיה:
המערה (ספר)
המערה הוא רומן מאת הסופר הפורטוגלי ז'וזה סאראמאגו. הספר יצא לאור בפורטוגזית בשנת 2000, וראה אור בעברית בשנת 2003. סאראמאגו משחזר בסיפורו את משל המערה של אפלטון, ורואה במערה כמייצגת את החברות המתועשות הקפיטליסטיות ברחבי העולם.
עלילה
הסיפור מתמקד בקדר בן 64 בשם סיפריאנו אלגור, אלמן שחי בכפר עם בתו מרתה, ועם בעלה מרסאל. יום אחד, המרכז המסחרי העירוני מחליט לבטל את ההזמנות של כדי החרס, ומשאיר את עתידו של הקדר המזדקן בספק. סיפריאנו ומרתה מחליטים לנסות ידם ביצירת פסלוני חימר, ובאופן מפתיע הם מקבלים מהמרכז הזמנה של 1,200 פסלונים. אך עד מהרה ההזמנה מבוטלת, ולמשפחה לא נותרת ברירה אלא לעבור לגור במרכז העירוני עצמו - בדירה אותה קיבל מרסאל בזכות עבודתו שם כשומר. שם, ניתן לשמוע את הצלילים המסתוריים של החפירה הבוקעים ממעמקי אדמת המרכז, ומה שיתגלה, ישנה את חייהם לנצח. זהו סיפורה של משפחת קדרים, שרואה את חייה מתהפכים עם הגעתו של מרכז קניות גדול לעיר.
ארטור בודנצקי
ארטור בודנצקי (בגרמנית: Artur Bodanzky; 16 בדצמבר 1877, וינה - 23 בנובמבר 1939, ניו יורק) היה מנצח יהודי-אוסטרי-אמריקאי, ששמו נקשר בעיקר עם אופרות של וגנר.
קריירה
בודנצקי, בן למשפחת סוחרים יהודית, למד נגינה בכינור והלחנה אצל אלכסנדר זמלינסקי. אחרי גמר לימודיו התמנה בודנצקי לעוזר ניצוח לגוסטב מאהלר בווינה, משם המשיך למשרות בברלין, בתיאטרון הגרמני החדש בפראג (אוגוסט 1907), שם היה לתקופה קצרה עמית לאוטו קלמפרר, ובמנהיים. ב-1915 היגר לארצות הברית, שם התקבל לעבודה במטרופוליטן אופרה בניו יורק. מחליפו במנהיים היה וילהלם פורטוונגלר. בודנצקי היה אחראי לרפרטואר הגרמני במטרופוליטן, תפקיד שאליו קיבל אותו טוסקניני בהמלצת בוזוני. ב-1921 הזמינה אותו הפילהרמונית של ניו יורק כמנצח אורח. ב-1928 הודיע בודנצקי על התפטרותו מן המטרופוליטן. את מקומו תפס תומאס רוזנשטוק, שקיבל ביקורת גרועה כל כך בעיתונות, שהגיש את התפטרותו כמעט מיד, על רקע בריאותי, ובודנצקי נשכר מחדש ונשאר במטרופוליטן עד מותו. תומאס ביצ'ם פנה אליו בהצעה לנצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1936, אבל השכר שביקש בסך 250 לירות שטרלינג לכל הופעה נחשב לגבוה מדי.
צדק חלוקתי בישראל
צדק חלוקתי בישראל הוא דיון הבוחן האם חלוקת משאביה של המדינה נעשים באופן צודק, הצדק לעניין זה הוא עיקרון השוויון המופיע במגילת העצמאות והוא הבסיס לשלטון בישראל ובמדינות רבות בעולם.
הטענה לאי צדק חלוקתי בישראל מתייחסת למגוון משאבים שאותם המדינה חילקה מיום הקמתה ועד היום, כגון קרקעות, סיוע כספי ורווחים ממשאבים טבעיים כגון גז.
הטענה הושמעה פעמים רבות בהקשר לחלוקת קרקעות המדינה לקיבוצים ורשויות מקומיות, בבסיס הטענה אי הצדק שבין בעלי הנחלות בקיבוצים לאלו העירוניים וכן לעובדה שחלק הארי של קרקעות המדינה הופנה לאוכלוסייה האשכנזית ואילו המזרחיים קופחו בחלוקה זו. בית המשפט העליון הצדיק טענה זו בבג"ץ הקרקעות והורה למדינה לפעול לתיקון העוול ולהימנע מלהעמיקו.
בעשור האחרון טענה זו מושמעת בהקשר להסדרים עם חברות האנרגיה על הוצאת הגז הטבעי שנמצא בישראל בכמויות גדולות וכן אודות המאבק לאפשר גישה לכלל אזרחי המדינה למקטע של נחל האסי העובר בשטח קיבוץ ניר דוד.
חקיקה
במשך השנים מספר עתירות לבית המשפט עסקו בטענה לאי צדק חלוקתי, בחלקם קיבל בית המשפט את טענת העותרים והורה למדינה לפעול לתיקונו ולמנוע את המשך העמקתו. פסיקות בית המשפט בעתירות אלו שינו את צורת הפעולה של מספר גופים בישראל והעלו את המודעות לנושא זה.
בג"ץ הקרקעות
אחת מן העתירות המרכזיות ביותר בהקשר לטענת אי צדק חלוקתי בישראל מכונה בג"ץ הקרקעות והוגשה בשנת 2001 על ידי הקשת הדמוקרטית המזרחית באמצעות עו"ד אביגדור פלדמן לבית המשפט העליון, נגד שר התשתיות הלאומיות, מינהל מקרקעי ישראל, מועצת מקרקעי ישראל, תנועת המושבים, התנועה הקיבוצית המאוחדת, הקיבוץ הארצי, התאחדות האיכרים ועוד, העתירה עתרה נגד החלטה של מינהל מקרקעי ישראל שנתנה הרשאה לקיבוצים ומושבים לשינוי יעוד של קרקע חקלאית. כלומר להפשיר קרקעות של המדינה ושל הקרן הקיימת לישראל שהוחכרו לקיבוצים ומושבים למטרות חקלאות ולהפכן למיועדות לבנייה. לטענת העותרים בנייה על גבי קרקעות יכולה להכניס הון רב לקופת הקיבוצים והמושבים, וזאת ללא תמורה מתאימה למדינה ואזרחיה אשר להם הזכויות על הקרקע. בנוסף טענו העותרים שהדבר יגרום להעמקת הפערים בחברה הקיימים גם כך בגלל חוסר השוויון שבחלוקת קרקעות המדינה בין הקיבוצים הרשויות המקומיות ואזרחי המדינה.
בפסק הדין קבע בית משפט העליון כי יש צדק בטענת העותרים לאי צדק בחלוקת קרקעות המדינה ואין להעמיקו יותר בהרשאה לשינוי יעוד של קרקע חקלאית בלא תמורה מתאימה למדינה, ומכח זה קבע כי כל החלטת המינהל בעניין זה בטלה, וכי יש לגבש החלטות חדשות שיסדירו את העניין. ועד לקבלת החלטות אלו אין לשנות ייעוד קרקע לפי ההחלטות הנ"ל עד לקבלת החלטות חדשות בעניין.
הוועדה לצדק חלוקתי - בכנסת העשרים
בכנסת העשרים הוקמה ועדה על מנת לפעול לצמצום פערים בחברה הישראלית ולגרום לפיתוח הפריפריה החברתית. הוועדה הוקמה ב-27 ביולי 2016 ופעילותה הסתיימה עם סוף כהונתה של הכנסת העשרים.
בועדה דובר בין היתר על המחסור בצוותי הרפואה באזורי הפריפריה, אפליית ספורטאים דתיים בכך שנקבעים משחקים ליום שבת, הרחבת שירותי מד"א במחוז הצפון, התנהלות מפלה וחוסר שקיפות מצד רשות מקרקעי ישראל, החוסר במתקני ספורט שמאפשרים לילדים ולנוער לשחק בימי חול ואף בחינת הפערים במתן שירותים בריאותיים בין מבוטחי קופות החולים בצפון הארץ לעומת מבטוחי קופות החולים במרכז הארץ.
המאבק על נחל האסי
החל משנת 2015 מתקיים מאבק לגישה חופשית לכל מקטע נחל עמל, העובר בקיבוץ ניר דוד (תל-עמל) ונקרא "נחל האסי", ובקיצור "האסי". את המאבק, שהגיע לשיאו ב-2020 ונמצא בעיצומו, מובילים בעיקר צעירים מבית שאן וסביבתה, והוא מתנהל גם ברשתות החברתיות, ובמיוחד בקבוצת פייסבוק בשם "משחררים את האסי".
בבסיס הטענה לאפשר את גישה חופשית לכלל האזרחים לנחל עומדת הדרישה לקיום צדק חלוקתי.
איחוד רשויות מקומיות
מספר פעמים בוצעה במדינת ישראל תהליך של איחוד רשויות מקומיות, הגדולה ביותר נעשתה בשנת 2003 עם איחודם של כעשרים רשיות מקומיות, אחת מן הסיבות המרכזיות לביצוע פעולות איחוד אלו היה הצורך לפעול למזער את אי הצדק החלוקתי הקיים בין רשויות מקומיות שונות בחלוקת קרקעות ונכסים עתירי רווח באופן לא שוויוני.
אימה אמריקאית: הכישוף
אימה אמריקאית: הכישוף (באנגלית: American Horror Story: Coven) היא העונה השלישית של סדרת האימה האמריקאית "אימה אמריקאית", שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'ק, ואשר עלתה לשידור לראשונה ב-9 בספטמבר 2013 ברשת FX Networks. חלק מהאירועים המתרחשים בסדרה הושראו באופן רופף מאירועים אמיתיים.
העונה השלישית מתמקדת ביריבותן של מכשפות צאצאיות סיילם לבין מכשפות הוודו בניו אורלינס. הנושאים שבהן מתמקדת העונה הם ציד מכשפות, גילוי עריות, מיעוטים, עבדות, אמהות ובנות וכישופי וודו. העלילה מתרחשת במקביל בימינו אנו ובשנת 1830.
רקע העלילה
העונה מביאה את סיפורה של נערה בשם זואי בנסון (טאיסה פרמיגה) שלאחר תקרית טרגית שבה היא מעורבת, לומדת על היותה מכשפה, ונשלחת על ידי אמה לניו אורלינס לפנימייה לבנות בשם "האקדמיה של גברת רובישואו לנערות יוצאות דופן", הלא הוא מסדר מכשפות שפועל במסווה. מנהלת בית הספר היא קורדליה פוקס (שרה פולסון), מכשפה נעימה ומסבירת פנים. לאחר רצח מסתורי של מכשפה צעירה, מגיעה מלוס אנג'לס אמה של קורדליה, פיונה גוד (ג'סיקה לאנג), אישה אמידה ומרשימה שמשמשת כמכשפה עליונה של הדור הזה, נחושה להשיב את הסדר במסדר, להגן עליו, ולחנך את הנערות הסוררות, וכמו כן, לאחות את הקרעים עם בתה קורדליה, לאחר שנים רבות של ניכור וניתוק.
ליהוק
יוצרי ומפיקי הסדרה הצהירו שבדומה לעונה השנייה, "שחקנים רבים" יחזרו לעונה השלישית בתפקידים שונים, החל בג'סיקה לאנג, אוון פיטרס ושרה פולסון שאישרו את השתתפותם בעונה החדשה. מרפי הוסיף כי לאנג תגלם "אשת-חתול זוהרת". טאיסה פרמיגה (ויולט בעונה הראשונה) תגלם דמות המעורבת ברומן בולט במהלך העונה השלישית. לילי רייב אף היא לוהקה לתפקיד ראשי בעונה זו. השחקנית פרנסס קונרוי הצטרפה לעונה השלישית בתפקיד לא ידוע. זוכת פרס אוסקר קתי בייטס אישרה שגם היא תשתתף בעונה החדשה, בייטס תגלם אישה שבתחילה תהיה חברתה הטובה ביותר של דמותה של לאנג, אך לאחר מכן תהפוך לאויבתה המרה ביותר. מרפי הצהיר כי דמותה של בייטס תהיה "גרועה פי חמישה מדמותה בסרט 'מיזרי'" וגם תהיה בהשראת אירוע אמיתי. ב-29 באפריל הכריז מרפי על הצטרפותה של השחקנית גבורי סידיבי לעונה השלישית כאשר דמותה עדיין לא ידועה. במאי 2013 נודע על הצטרפותה של אמה רוברטס שתגלם דמות בשם מדיסון מונטגומרי, מכשפה ונערת מסיבות פרועה, שלה כוח הטלקינזיס, ועל הצטרפותן של השחקניות אנג'לה באסט ופטי לופון לקאסט.
כשבועיים לאחר הצטרפותה, סיפרה פטי לופון בראיון, שלא תגלם מכשפה אלא מסיונרית נוצרייה רדיקלית. באוגוסט 2013 החל מרפי לטפטף עוד פרטים קטנים על הדמויות שיגלמו השחקנים: באסט לוהקה לתפקיד מארי לאבו, דמות היסטורית שנודעה בתור מכשפת וודו נערצת ומטילת אימה בניו אורלינס, ואילו קתי בייטס לוהקה לתפקיד של עוד דמות היסטורית - מאדם מרי דלפין לאלורי, דמות של אשת חברה מכובדת שנודעה לשמצה ולקלון, לאחר שבביתה נמצאו עשרות עבדים שחורים שעונו ונרצחו בסאדיסטיות על ידה. עוד נחשף, כי ג'סיקה לאנג תגלם את פיונה גוד, המכשפה "העליונה" של הדור הזה שנחשבת ליחידה בעלת כוחות רבים ומשפיעים יותר משאר המכשפות שקיימות, וששרה פולסון תגלם את בתה קורדליה פוקס (זוהי הפעם השנייה שלאנג ופולסון משחקות אם ובת, הראשונה הייתה בהפקת ברודוויי של "ביבר הזכוכית" ב-2005). בספטמבר 2013 נחשף כי טאיסה פרמיגה תגלם דמות בשם זואי בנסון, מכשפה צעירה וחדשה בעולם המכשפות שכוחה הרסני במיוחד, המאוהבת בקייל (אוון פיטרס), נער אחווה מהקולג' הסמוך. ג'יימי ברואר (הזכורה כאדי לנגדון מהעונה הראשונה) מגלמת דמות בשם נאן, מכשפה עם תסמונת דאון שביכולתה לשמוע מחשבות והרהורי לבם של אנשים. השחקן דניס או'הר שגילם את דמותו של לארי הארווי בעונה הראשונה, שב לקאסט של העונה השלישית ומגלם הפעם את ספולדינג, המשרת האילם באקדמיית המכשפות. גבורי סידיבי לוהקה לתפקיד קוויני, נערה קשוחה מהגטו וצאצאית של טיטובה (השפחה השחורה שבגינה החלה פרשת סיילם). קוויני היא בובת וודו אנושית שביכולתה לגרום לאנשים אחרים פציעות, בזמן שהיא פוצעת את עצמה. האחרונות ששם הדמות שהן מגלמות ואופיין נחשף, היו לילי רייב ופרנסס קונרוי, כאשר לילי רייב מגלמת מכשפה היפית וחסרת בית בשם מיסטי דיי, שמבלה את זמנה בהתבודדות בערבות והביצות של לואיזיאנה וביכולתה להקים מתים לתחייה, בעוד שפרנסס קונרוי מגלמת את מירטל סנו, ראש מועצת המכשפות, ויריבתה המושבעת של פיונה מימי נערותן.
בעונה זו התארחו השחקנים לזלי ג'ורדן, מייר וינינגהם, גרייס גאמר והזמרת סטיבי ניקס.
כותרות הפתיחה
כותרות הפתיחה של העונה השלישית נשארו עם אותה נעימת פתיחה מהעונות הקודמות. צילומי הפתיחה נעשו הפעם במיקומי חוץ ברובם, ופחות במיקומים סגורים (להבדיל מן העונות הקודמות). הצילומים כוללים שבט של קו קלוקס קלאן בגלימות שחורות, יצור שלדי מכונף מתהלך ביער, צילומי עזים מתות ותמונות חוזרות של מינוטאור (חלק מסמלי העונה הנוכחית) בובות וודו ואנשים מתפרעים בטקס וודו אפריקאי. לראשונה גם שמות השחקנים לא מופעים עם רקע שחור בלבד, אלא עם ציורי רקע של מכשפות תלויות, איכר עם רובה, חתול שחור ועוד כל מיני אלמנטים חזותיים בהשראת ציד המכשפות בסיילם. כותרות הפתיחה מסתיימות בצילום של מכשפות רוקדות סביב מדורה.
הווספרים באים
הווספרים באים הוא ספר מזיכיון 39 רמזים, שמכיל את הספרים, הקלפים ומשחקי האינטרנט. הספר מהווה שלב מעבר בין הסדרה הראשונה, 39 הרמזים, לבין הסדרה השנייה, קהילים נגד וספרים. הספר נכתב על ידי ארבעה סופרים - ריק ריירדן, פיטר לרנג'יס, גורדון קורמן וג'וד ווטסון. הספר פורסם ב-5 באפריל 2011.
גדעון קהיל, 1507
החלק הראשון מתאר את הסיפור של גדעון קהיל ודמיאן וספר, ואת יצירת השיקוי המחזק שמורכב מ-39 המרכיבים. הסיפור מתרחש ב-1507, כאשר המוות השחור היה נפוץ, ויותר משליש מאוכלוסיית אירופה נפגעה. קהיל מאשר לווספר להתחמק מהמחלה על ידי בריחה לאי, אדמת אבותיו של קהיל. הדבר מתברר כבעייתי, כי וספר מעוניין בשיקוי של קהיל, שנועד לטפל במחלה. וספר, לעומת קהיל המדען, מעוניין בו על מנת להגדיל את כוחו. קהיל נותן לכל אחד מילידיו רבע מהשיקוי, ואומר להם לעזוב את האי. במהלך הלילה, לפני שהם מספיקים לעזוב, וספר מגיע בחיפוש אחר השיקוי, אך קהיל יוצר פיצוץ במעבדתו שלו. הבית עולה באש, אך ארבעת ילדיו של גדעון, לוקאס, ג'יין, תומאס ואקטרינה, וכן אשתו, אוליביה, בורחים כולם. הילדים מתחילים במהירות להאשים אלה את אלה בשריפה, ומתפרקים לשתי קבוצות - לוקאס, הבכור, וג'יין, הצעירה, מול תומאס ואקטרינה. הארבעה משאירים את אוליביה לבדה, והיא נודרת לאחד מחדש את המשפחה עם עזרתה של בתה שעוד לא נולדה, מדליין.
מדליין קהיל, 1526
מדליין קהיל בורחת מביתה לאחר שהווספרים מגיעים והורגים את אמה. היא מוצאת את לוקאס, שנעשה אציל אמיד, והופכת להיות אומנת של בנו, אך כאשר הוא מתחיל לחקור (שכן הוא מצא את הטבעת של מדליין, שהשתייכה לגדעון, אביהם) היא חושפת את היותה אחותו. לוקאס מסרב להאמין לה, שכן הוא שמע טענות דומות קודם לכן, והוא מאמין שהיא משתפת פעולה עם וספר, ומצווה לערוף את ראשה. מדליין בורחת, ומתכננת למצוא את הטבעת (מודעת לעברה האפל והעקוב מדם), בורח מהבית אחרי ערבית מגיעים להרוג את אמא שלה. לוקאס מוצא את וספר, שמחזיק כרגע בטבעת, ותוקף אותו, במטרה לנקום את מות אביו. הוא נכשל, וכלל הנראה נהרג. בנו מוצא פתק בקרבת מקום: "היזהרו מהמדריגלים", אזהרה שהדהדה לאורך כל הסדרה.
גרייס קהיל, 1942
גרייס, בת שלוש-עשרה שגרה במונקו עם אחותה הבכורה ביאטריס, עסוקה בגידול אחיה הקטן פיסקה, בהיעלמותו של אביה ג'יימס ובמות אמה אדית, מקבלת הודעת מורס שמיועדת ככל הנראה לאביה וקוראת לה להגיע לקזבלנקה, כדי למצוא את הגנרל ג'ורג' ס' פטון, המנהיג של "מבצע לפיד", כדי למצוא את טבעתו של גדעון ב"עין השור". מניחה שפטון הוא קהיל, גרייס בורחת מביתה כדי להעביר את ההודעה במקום אביה. היא פוגשת בטייס בשם דרגו, וטסה במטוס שלו, "אולגה", לקזבלנקה. כשהם מגיעים, דרגו נהרג, וחושף שהמטוס נקרא על שם בתו. גרייס מוצאת את פטון ומעבירה את המסר, אבל נעשית שאפתנית ומחפשת את הטבעת בעצמה. היא מוצאת את המיקום, אך נראה שהטבעת אינה. פטון מגלה שגם הוא מצא את המקום כשהוא ריק, אך גרייס מזהה בליטה בכיסו. מבינה שפטון הוא למעשה וספר, היא גונבת ממנו את הטבעת וחוזרת למשפחתה במונקו.
איימי ודן קהיל, ההווה
החיים הנורמליים שלהם מקבלים תפנית דרמטית כאשר דודם פיסקה מגלה לאיימי ולדן שהטבעת של גרייס מוחבאת בשווייץ. מודעים לכך שהווספרים רודפים אחריהם, הם מוצאים הודעה ששולחת אותם לבקתה באלפים. הם מוצאים את הטבעת, ומותקפים בידי מרגלים וספרים, ובורחים באמצעות חבר של פיסקה, ארסמוס, מדריגל עמית. הם חוזרים לבוסטון, מודעים לכך שעליהם להתכונן אם הם מעוניינים להביס את האיום החדש. הסדרה הבאה, שלמעשה נפתחת בחלק זה, מתארת את מאבקם של איימי ודן למצוא את הווספרים ולנצח אותם, שכן - כפי שיתברר מיד בתחילת הספר הבא, מזימת המדוזה, הווספרים חטפו בני דודים רבים של איימי ודן, והם מוכנים לפגוע בבני הערובה כדי להשיג דבר גדול שהם מחפשים.
באר יעקב (בריסטול)
באר יעקב (באנגלית: Jacob's Well) הוא מבנה ברובע קליפטון (Clifton) שבבריסטול, אנגליה, המתוארך לימי הביניים המוקדמים, יש המשערים כי במהלכם שימש המבנה כמקווה יהודי.
בעיר בריסטול התקיימה קהילה יהודית לסירוגין החל מהמאה ה-12 לערך. מבנה האבן בנוי סביב מעיינות חמים טבעיים, ועל אחד ממשקופי המבנה קיימת חריטה שיש המפרשים אותה כמילה בעברית (דהיינו: "זוחלים", מונח הלכתי בהקשר לדיני מקוואות). עובדות אלה הובילו לתאוריה לפיה המקום שימש כמקווה בתקופה הקדומה. עם זאת, יש המפרשים בצורה אחרת את הכיתוב על המשקוף, ואף טוענים כי המבנה עמוק מדי על מנת לשמש כמקווה. על פי תאוריה נוספת, המבנה שימש לטהרת המת לקראת קבורתו, ככל הנראה בבית הקברות היהודי שבגבעת ברנדון (Brandon Hill) הסמוכה.
זווית מגע
זווית מגע היא מאפיין של מערכות הרטבה, והיא מוגדרת כזווית משיקה בין ממשק נוזל-גז ומשיק למשטח מוצק בזווית מגע בין מצב תלת פאזי.
רקע
מערכות הכוללות מוצקים ונוזלים נמצאות בכל מקום, למשל קרקע ומים, מזון אבקה ומים, עיניים ודמעות, נייר ודיו, מייסבים ושמן, קיר וצבע, ועוד רבים. תהליך של הבאת נוזל כדי ליצור קשר עם משטח מוצק, המכונה הרטבה, משך תשומת הלב מדעית על פני יותר ממאתיים שנה. הרטבה מתרחשת בדרך כלל בסביבה שיכולה להיות מורכבת מגז או מנוזל כלשהו שלא ניתן לערבוב (immiscible) לכל אחד מהם ניתן לקרוא נוזל.
הגדרת זווית מגע מכמתת את יכולת הרטיבות של משטח מוצק על ידי נוזלים דרך משוואת יאנג. במערכת מסוימת של מוצקים, נוזל, והאדים בטמפרטורה ולחץ נתון יש זווית מגע בשיווי משקל ייחודית. היסטרזה של זווית מגע נמצאת בתווך בין ז"מ לנוזל המתקדם על המוצק לבין ז"מ לנוזל הנסוג על המוצק. זווית המגע בשיווי המשקל נמצאת בין ערכים אלה, וניתנת בעזרתם לחישוב. זווית מגע בשיווי המשקל משקפת את יחסי הכוחות של האינטראקציה בין המולקולרית בנוזל, מוצק, והאדים. זווית מגע נמוכה פירושו שהמוצק רטוב היטב על ידי נוזל (משטח מוצק הידרופילי). בזמן שזווית מגע גבוהה מעידה על העדפה ליצירת קשר מוצק נוזל (משטח מוצק הידרופובי). כאשר התהליך הוא סטטי אנו נדון בזווית מגע סטטית בשיווי משקל (זמ"ס). כאשר מדובר בתהליך איטי (קוואזיסטטי) ניתן להגיד בקירוב שמדובר בתהליך שנמצא בשווי משקל ונמדוד זמ"ס. כאשר נדון בתהליכים דינמיים למשל ציפוי מתכת נגדיר זווית מגע דינמית (זמ"ד).
סוגי זוויות מגע עיקריים
ז"מ גאומטרי - ז"מ שמחושב באמצעות שיקולים גאומטריים בלבד, ללא קשר אם המערכת היא בשיווי המשקל. היא משמשת כמשתנה בלתי תלוי לחישוב כל מצבי אנרגיית גיבס האפשריים של המערכת. לדוגמה, עבור טיפה כדורית אקסיסימטרית (בהיעדר גרביטציה), הקשר מתמטי מיוצג כיחס של בסיס טיפה (rb)  והנפח שלה (V).
זווית מגה אידיאלית – ז"מ מוגדרת כשווי משקל שהנוזל עושה עם משטח מוצק אידיאלי. משטח אידיאלי מוגדר כחלק, קשה, הומוגני כימי, לא מסיס ולא מגיב.
ז"מ בפועל - היא ז"מ בשיווי המשקל המקומי בנקודה על פני השטח מוצק שעשוי להיות מחוספס או הטרוגני כימי.
ז"מ נראית לעין (apparent) - היא ז"מ בשיווי משקל הנמדד בעזרת מיקרוסקופ על משטח מוצק שעשוי להיות מחוספס או הטרוגני כימי. הטופוגרפיה מפורטת של משטח מוצק מחוספס לא ניתנת לצפייה עם אמצעים אופטיים רגילים, לכן ז"מ מוגדרת בין משיק למשטח נוזל-נוזל ומשטח מוצק.
ז"מ לנוזל המתקדם על המוצק - היא ז"מ הגבוהה ביותר האפשרית שניתן להשיג במערכת הרטבה נתונה. בדרך כלל זה מתממש על ידי הגדלת היקף טיפה.
ז"מ לנוזל הנסוג על המוצק - היא ז"מ הנמוכה ביותר האפשרי שניתן להשיג למערכת הרטבה נתונה. בדרך כלל זה מתממש על ידי הקטנת היקף טיפה.
ז"מ דינמי – היא ז"מ הנמדדת כשיש תנועה היחסית בין נוזל ומוצק במהירויות ידועות. הערך שלה תלוי במהירות קו מגע.
מדידה וחישוב של זווית מגע
הדרך הפשוטה ביותר למדוד זווית מגע היא טפטוף טיפת נוזל על פני משטח מפולס ומדידת הזווית הנוצרת בין הטיפה לבין המשטח. המדידה נעשית באמצעות סוג מיוחד של מד זווית המכונה "גוניומטר". הגוניומטר מכיל גם אמצעי הגדלה וצילום אופטיים לצורך המדידה.
זווית המגע ייחודית לכל שילוב חומרים, עם זאת, ישנם מקרים בהם ניתן להעריך את גודלה א-פריורית. זווית המגע והגדלים המשפיעים על ערכה מקושרים במשוואת יאנג המוצגת בהמשך.
זווית המגע ומים
אחת התכונות החשובות של פני שטח הן הידרופוביות והידרופיליות. כאשר פני שטח המושכים מים מכונים "הידרופיליים", ופני שטח הדוחים מים מכונים "הידרופוביים". הדרך המקובלת להערכת ההידרופוביות או ההידרופיליות של פני השטח היא מדידת זווית המגע בין פני השטח לבין המים.
זוויות מגע רגישות במיוחד לזיהומים מכל סוג, ערכים לשחזור טובים יותר מאשר כמה מעלות מתקבלים בדרך כלל רק בתנאי מעבדה עם נוזלים מזוקקים ומשטחים מאוד נקיים ללא שום זיהום. אם מולקולות של הנוזל נמשכות מאוד למולקולות משטח מוצק אז טיפת הנוזל תתפזר לחלוטין על המשטח המוצק, מצב זה מתאים לזווית מגע של 0°. תופעה זו קורה לעיתים קרובות לטיפות מים על מתכת חשופה או משטחי קרמיקה, למרות הנוכחות של שכבת תחמוצת או זיהומים, משטח מוצק יכול להגדיל באופן משמעותי את זווית המגע. באופן כללי, אם זווית מגע של טיפת מים היא קטן יותר מאשר 90°, משטח המוצק נחשב הידרופילי ואם זווית מגע של טיפת מים היא גדולה יותר מאשר 90°, המשטח המוצק נחשב הידרופובי. פולימרים רבים נחשבים בעלי משטחים הידרופוביים. משטחים הידרופוביים במיוחד הם בעלי אנרגיית שטח נמוכה (למשל: פלואור), יכולים להיות חומרים בעלי זוויות מגע של טיפת מים גבוהות ככל ~ 120°. חומרים מסוימים עם משטחים מחוספס מאוד יכולים להיות בעלי זווית מגע של טיפת מים גדולה עוד יותר מאשר 150°, בשל נוכחותם של כיסי אוויר מתחת לטיפת הנוזל. אלה נקראים משטחים (superhydrophobic).
אם זווית המגע נמדדת באמצעות הגז במקום בנוזל, אז זה צריך להיות מוחלף על ידי 180° מינוס מהערך הנתון שלהם. זוויות מגע קיימות גם על המשטים של שני נוזלים, למרות שהם נפוצים יותר במוצרים מוצקים כגון מחבתות טפלון ובדים עמיד למים.
תורת זווית המגע בשווי משקל
מצב שיווי משקל של מערכת הרטבה בלחץ וטמפרטורה קבועים מושג כאשר אנרגיית גיבס היא מינימלית. אנרגיית גיבס (G) של מערכת הרטבה במשטח אידיאלי מוגדרת כ:
G = γlf * Alf + γsl * Asl + γsf*Asf= γlf*Alf+(γsl– γsf)*Asl + γsf*Atotal
constant = Atotal = Asl + Asf
זווית המגע ייחודית לכל שילוב חומרים, עם זאת, ישנם מקרים בהם ניתן להעריך את גודלה א-פריורית. זווית המגע והגדלים המשפיעים על ערכה מקושרים במשוואת יאנג. הנחת היסוד של הניתוח התרמודינמי היא שיווי משקל בין שלוש הפאזות: המוצקה של פני השטח (תסומן כ S), הנוזלית של הטיפה (L) והגזית של הסביבה (V). בשיווי משקל הפוטנציאל הכימי של שלוש הפאזות שווה. הניתוח הנוח מבחינה תרמודינמית מסתמך על אנרגיות פני שטח: אנרגיית פני השטח מוצק-גז תסומן כ γSV. אנרגיית פני השטח מוצק-נוזל תסומן כ γSL. אנרגיית פני השטח נוזל-גז תסומן כ γ. משוואת יאנג קובעת:
כאשר היא זווית המגע בשיווי משקל.
בהינתן אנרגיות פני שטח אחרות, ניתן להעריך מזווית המגע את אנרגיית הממשק המבוקשת. וזאת ע"פ משוואת יאנג דופרה:
כאשר היא אנרגיית האדהזיה בין המוצק (S) ובין הנוזל (L) בסביבת הגז (V), מנורמלת ליחידת שטח.
היסטרזה של זווית מגע
אם נוסיף כמות מים קטנה לטיפת מים על משטח מסוים נצפה בתופעה הבאה, הטיפה תישאר במקום אבל זווית מגע תתחיל לגדול. באותו אופן אם נחסיר מים מטיפת מים היא תישאר במקום אבל ז"מ תקטן. מתוצאות של תופעה זו ניתן להסיק שלטיפת מים יש ספקטרום של זוויות מגע שנע בין ז"מ מקסימלי לנוזל המתקדם על המוצק לבין ז"מ מינימלית של נוזל הניסוג ממוצק. ז"מ בש"מ של יאנג נמצאת בטווח הזה והיסטרזה של זווית מגע מוגדרת כהפרש בין ז"מ מקסימלית  לנוזל המתקדם על המוצק  פחות ז"מ מינימלית של נוזל הניסוג ממוצק.
עם זאת לא בכל תנאי ניתן לשתמש במשוואת יאנג, משום שהיא מניחה פני שטח חלקים למהדרין, בעוד במציאות ישנם חספוסים וזיהומים. כדי לחשב את זווית המגע בדיוק רב יותר יש להתחשב בזווית המגע הגבוהה ביותר (שתוסמן באות A) ובנמוכה ביותר, שתסומן באות (R):
כאשר:
ו:
על משטח בעל חיספוס או זיהום תהיה גם תופעת היסטרזה בזווית מגע אבל עכשיו זווית מגע בש"מ של אינג הופכת להיות מקומית בלבד ותשתנה בין נקודה לנקודה במשטח. ע"פ משוואת יאנג דופרה אנרגיית אדהזיה משתנה מנקודה לנקודה וטיפת מים במצב זה תצטרך לעבור מחסום אנרגטי מסוים כדי להרטיב משטח. אחד התוצאות של המחסום האנרגטי הזה מתבטא בהיסטרזה של ז"מ, היקף הרטבה, וכמובן ז"מ הניתנת למדידה (במקרים האילו הופכת להיות חישוב של ממוצע לאורך קו מגע) המדידה תלויה גם האם זווית נסוגה או מתקדמת.
נוזל תמיד מתקדם על משטח שהיה לפני יבש וניסוג ממשטח שהיה רטוב, לכן ניתן למדוד היסטרזה של ז"מ על ידי חשיפה של משטח לפני מדידה למגע עם נוזל כלשהו (על ידי ריאקציה כימית, ספיגה וכו'). בנוסף לכך אם נוכל לבקר על תהליכים אילו נוכל לקבל זוויות מגע שניתנות למדידה כתלות בזמן.
טכניקות מדידה
הדרך הפשוטה ביותר למדוד זווית מגע היא טפטוף טיפת נוזל על פני משטח מפולס ומדידת הזווית הנוצרת בין הטיפה לבין המשטח. המדידה נעשית באמצעות סוג מיוחד של מד זווית המכונה "גוניומטר". הגוניומטר מכיל גם אמצעי הגדלה וצילום אופטיים לצורך המדידה. מערכות ישנות יותר השתמשו במערכת בעלת מיקרוסקופ עם אור אחורי. מערכות דור הנוכחי בעלות מצלמות ברזולוציה גבוהות ותוכנה מתקדמת המאפשרות ללכוד ולנתח את זווית המגע.
מלך השירים
מלך השירים הוא משחק חברה העוסק בניחוש של שירים.
המשחק נהוג לעיתים בתנועות נוער ובמסיבות, ועשוי לשמש גם כמשחק במהלך נסיעות ברכב. המשחק מיועד לבני נוער ומבוגרים, מכיוון שהוא דורש היכרות עם שירים רבים.
מהלך המשחק
מספר המשתתפים במשחק יכול לנוע בין מספר משתתפים בודדים לעשרות משתתפים. בוחרים מנחה למשחק, ויתר המשתתפים נחלקים לשתי קבוצות שוות או יותר.
המנחה חושב על שיר כלשהו, שהוא מכיר את מילותיו היטב. בכל סיבוב של המשחק, המנחה חושף מילה אחת מהשיר. בכל סיבוב מתחילה קבוצה אחרת (בסיבוב הראשון, נקבעת זהות הקבוצה בהגרלה), והיא צריכה לשיר קטע משיר כלשהו המכיל מילה זו. אם הקבוצה מצליחה, על הקבוצה השנייה למצוא שיר מתאים, וחוזר חלילה, עד שאחת מהקבוצות איננה מצליחה למצוא שיר. הקבוצה האחרונה שהצליחה למצוא שיר מנצחת בסיבוב ומקבלת 10 נקודות. בשלב זה מתחיל סיבוב חדש, בו המנחה נותן מילה נוספת מהשיר (הקבוצות אינן מחויבות למצוא שיר המכיל את שתי המילים הקודמות שניתנו, אלא די במציאת שיר המכיל את המילה החדשה בלבד).
אם אחת מהקבוצות שרה במקרה או בכוונה תחילה את השיר שהמנחה בחר, מסתיים המשחק, ואותה קבוצה מקבלת 50 נקודות. הקבוצה שלה יותר נקודות לאחר הוספת נקודות אלו מנצחת.
גרסאות
קיימות גרסאות רבות למשחק, הנבדלות במספר נושאים:
בתרבות הפופולרית
גרסאות שונות של המשחק הופיעו בשעשועון הטלוויזיה הישראלי "לא נפסיק לשיר", ששודר בשנים 2002-2006 בערוץ 2.
Lately I Feel Everything
האלבום שונה מאלבומיה הקודמים מבחינת הסגנון המוזיקלי, ופונה לכיוון אחר מסגנון ה-R&B אלטרנטיבי, ומתאפיין בסגנונות פופ פאנק ובאינדי רוק,  באלבום ישנן הופעות אורח של האומנים טראוויס בארקר, אבריל לאבין, טיירה ואק, צ'ארי גלזרר ואיילה טסלר-מאבה.
ג'אנלוקה ויאלי
ג'אנלוקה ויאלי (באיטלקית: Gianluca Vialli; 9 ביולי 1964 – 6 בינואר 2023) היה כדורגלן ומאמן איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. ויאלי החל את הקריירה שלו בקרמונזה ב-1980, ובשנת 1984 הוחתם על ידי סמפדוריה, במדיה זכה באליפות סרייה א' אחת ובשלושה גביעי איטליה. מאוחר יותר שיחק גם ביובנטוס ובצ'לסי האנגלית, עמן המשיך לזכות בתארים רבים. ויאלי הוא אחד מתשעה כדורגלנים בלבד שזכו בכל שלושת התארים האירופיים המרכזיים – ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע וגביע אופ"א.
ויאלי שימש בהמשך דרכו כמאמן, וכן בתפקיד מקצועי בנבחרת איטליה שזכתה ביורו, לצידו של חברו הטוב, רוברטו מאנצ׳יני.
קריירת משחק
ויאלי הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי קרמונזה ב-1978. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת, שהייתה באותו זמן בליגות נמוכות באיטליה, ב-1980. בעונתו הראשונה של ויאלי עלתה הקבוצה לסרייה ב', ובעונות הבאות עשה ויאלי את פריצתו קדימה. בעונת הוא כבש עשרה שערים במדי קרמונזה, ומשך את עיניה של קבוצת סמפדוריה מהסרייה א' שהחתימה אותו בשורותיה.
בתקופתו בסמפדוריה היה ויאלי חלק מצמד התקפי מוצלח בחוד של סמפדוריה יחד עם רוברטו מנצ'יני, שילוב שזכה לכינוי "The Goal Twins". ויאלי הגיע לתקופת השיא בקריירה שלו, והוביל את סמפדוריה לתקופה המוצלחת ביותר בהיסטוריה שלה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות הסרייה א' הראשונה בתולדותיה בעונת, כשהוא עצמו סיים כמלך שערי הליגה עם 19 שערים; כמו כן זכה עמה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1990 לאחר שכבש את שני השערים בניצחון 0–2 בגמר על אנדרלכט, ובשלושה גביעי איטליה בשנים 1985, 1988 ו-1989. הקבוצה אף העפילה לגמר גמר גביע אירופה לאלופות 1992, אך הפסידה במעמד לברצלונה הספרדית.
במהלך תקופתו בסמפדוריה החל ויאלי לשחק גם בנבחרת איטליה, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1985. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 1986, והשתתף גם ביורו 1988 ובמונדיאל 1990. עקב יכולת חלשה שהפגין (החמיץ פנדל במשחק מול ארצות הברית), הוא איבד את מקומו בהרכב לרוברטו באג'ו ולטוטו סקילאצ'י, אך חזר להרכב הנבחרת בשלב חצי הגמר (שבו הפסידה איטליה לארגנטינה) במקומו של באג'ו.
זמן קצר לאחר ההפסד עם סמפדוריה בגמר גביע אירופה ב-1992, עבר ויאלי ליובנטוס תמורת סכום שיא עולמי של 12.5 מיליון לירות שטרלינג. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון על בורוסיה דורטמונד בצמד מפגשי הגמר. באותה שנה הוא ערך את הופעתו האחרונה במדי נבחרת איטליה, ולא הושב יותר לסגלה בשל סכסוך עם המאמן אריגו סאקי. בשנת 1995 זכה ויאלי עם יובנטוס בדאבל של אליפות הסרייה א' והגביע האיטלקי, לאחר שהבקיע 22 שערים בכל המסגרות במהלך אותה עונה, והפסיד עמה לפארמה בגמר גביע אופ"א. בעונתו האחרונה ביובנטוס,, הוא זכה לראשונה בקריירה בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אייאקס אמסטרדם.
בקיץ 1996 הצטרף ויאלי לקבוצה האנגלית צ'לסי תמורת סכום של כמיליון דולר, והיה חלק מפרויקט של המאמן רוד חוליט שנועד לחדש את הקבוצה. בעונתו הראשונה בצ'לסי הוא היה שותף לזכייה בגביע ה-FA; במהלך אותה עונה ובעונה שלאחר מכן הוא הציג מספר משחקים מרשימים במיוחד, כדוגמת רביעיית שערים נגד בארנסלי ושלושער בניצחון על טרומסה הנורווגית במשחק במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע. אף על פי כן, ויאלי לא קיבל מחוליט מקום קבוע בהרכב הקבוצה. לאחר פיטוריו של חוליט בפברואר 1998, מונה ויאלי במקומו לתפקיד המאמן, כאשר היה גם שחקן הקבוצה במקביל.
קריירת אימון
תחת הדרכתו של ויאלי כמאמן, זכתה צ'לסי בסיום עונת הן בגביע הפוטבול ליג והן בגביע אירופה למחזיקות גביע, ובנוסף סיימה במקום הרביעי בפרמייר ליג. בעונת הוביל ויאלי את צ'לסי לזכייה בסופר קאפ האירופי, וכן למקום השלישי בליגה, ארבע נקודות בלבד מתחת לאלופה מנצ'סטר יונייטד - ההישג הגדול ביותר של המועדון מאז 1970. ויאלי סיים את דרכו כשחקן בסופה של אותה עונה, וערך את הופעתו האחרונה בקריירה במשחק מול דרבי קאונטי.
בעונה הבאה הגיע ויאלי עם קבוצתו לרבע גמר ליגת האלופות, ואף הובילה לניצחון בשלב זה 1–3 על ברצלונה, לפני הדחה בשל הפסד 1–5 במשחק הגומלין. באותה עונה הקבוצה סיימה במקום החמישי בלבד בליגה, אך זכתה בגביע ה-FA לאחר ניצחון בגמר על אסטון וילה. אף על פי כן, ויאלי פוטר מתפקידו חמישה משחקים מפתיחת עונת, בשל יכולת חלשה שהציגה הקבוצה. ויאלי מונה למאמנה של ווטפורד מהליגה הראשונה של הפוטבול ליג בפתיחת עונת, אך פוטר כבר בסיום העונה לאחר שהקבוצה השיגה את המקום ה-14 בלבד בליגה, ובכך סיים את קריירת האימון שלו.
בשנת 2020 הצטרף ויאלי לצוות המקצועי של נבחרת איטליה, כמנהל טכני לצידו של המאמן רוברטו מאנצי׳ני, חברו הטוב עוד מימיהם כשחקנים.
ויאלי היווה השראה לשחקנים בטורניר יורו 2020 ובסרט תיעודי של חברת נטפליקס שליווה את הנבחרת האיטלקית, מתוארת תרומתו לנבחרת ונאומו מעורר ההשראה לפני משחק הגמר, בו גברה איטליה על אנגליה בבעיטות הכרעה מ- 11 מטרים.
חיים אישיים
בשנת 2006 פרסם ויאלי ספר בשם "The Italian Job", שעוסק בהבדלים בין הכדורגל האיטלקי והאנגלי. ב-2007 הוא הוזכר כמועמד לאימון קבוצת קווינס פארק ריינג'רס לאחר פיטוריו של ג'ון גרגורי, אך סירב להתמנות לתפקיד.
בנובמבר 2018 חשף ויאלי שהוא התגבר בהצלחה על מאבק בן שנה בסרטן הלבלב. ב-21 בדצמבר 2021 הוא חשף כי הוא נאבק בסרטן הלבלב בפעם השנייה. הוא נפטר ממחלתו ב-6 בינואר 2023, בגיל 58.
סרו ההימלאיה
סרו ההימלאיה (שם מדעי: Capricornis thar; קרוי גם בפשטות סרו), הוא מין של אנטילופת-עז גדולה בסוג סרו, המצוי באזורים הרריים של דרום אסיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1831 על ידי החוקר והביולוג בריאן הודג'סון. סרו ההימלאיה דומה בפרוותו הכהה לשני מינים אחרים בסוג - סרו סומטרי וסרו סיני, ובתקופה מוקדמת השלושה היו נחשבים כשייכים למין אחד. בניגוד לשניים האחרים לסרו ההימלאיה סימני זיהוי בולטים למדי. אוכלוסיות מזרחיות שלו בעלות צבע אדמוני הגורם לבלבול נרחב עם הסרו האדום, וכתוצאה מכך ארגוני השימור מסופקים לגבי התפוצה האמיתית של השניים. שמו המדעי של מין זה נגזר מלטינית כדלהלן: "Capricornis" = "קרני עז"; מתייחס לכך שלסוג יש קרניים כשל עיזים. "thar" הוא כינוי טיבטי שניתן למין זה וכן לטאר ההימלאיה. השם הרשמי "סרו" הוא כינוי שניתן למין זה בסיקים. סרו ההימלאיה הוא המין הגדול ביותר בסוג סרו.
לסרו ההימלאיה 4 תת-מינים: סרו קאשמירי (C.t. humei) - נפוץ בחבל קשמיר. סרו פנג'אבי (C.t. rodoni) - נפוץ בפנג'אב. סרו נפאלי (C.t. thar) - נפוץ בנפאל וסיקים. סרו צפון-בנגל (C.t. jamrachi) - נפוץ במדינות ההודיות המזרחיות ובבהוטן.
קרניים
סרו ההימלאיה מתאפיין בזוג קרניים גדולות וארוכות יחסית למינים בסוג, והן בעלות מבנה קונוס מקושת: הקרן צומחת לכיוון מעלה עם זווית מועטה לצדדים ובקו אלכסוני בהתאם לחרטום, והיא מתעקלת בהדרגה לאחור כקשת ולעיתים ישרה עם עקומה חדה בקצוות. מיקום כל קרן הוא באזור הקודקוד צמוד לאוזניים ובמרחק של כ-4 ס"מ מהעיניים. בבסיס המרווח בין הקרניים נמוך למדי - 2 או 3 ס"מ, והמרווח גודל ככל שהקרן מתארכת עד 10 ס"מ ויותר. קרני הסרו עבות באופן יחסי לכל אורכם, ובקצוות הן הופכות לצרות וחדות ביותר. הקרניים מחורצות באזור הבסיס עד כ-8 טבעות בולטות ושאר הקרן חלקה, ולעיתים דווקא הבסיס יהא חלק והקצוות יהיו מחורצות. צבען של הקרניים הוא חלודה כתמתם בהיר בחלק התחתון ושחור או שחור כחלחל בחלק העליון (ביחוד בקצוות). הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, ובדומה לפריים רבים קרני הזכרים עבות וארוכות יותר.