cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכורה (מפלגה)
רקע
המפלגה הוקמה ב-4 במרץ 1999, במהלך הכנסת הארבע עשרה, כאשר חבר הכנסת משה פלד, סגן יו"ר הכנסת וסגן שר החינוך, התרבות והספורט, עזב את צומת. הסיעה התמזגה מיד לתוך מולדת.
פלד איבד את כסאו בבחירות 1999, בהן מולדת התמודדה במסגרת האיחוד הלאומי.
ואלרי קיצ'ין
קריירת מועדונים
ב-27 בפברואר 2013, קיצ'ין חם בוולגה ניז'ני נובגורוד. ב-8 במרץ, קיצ'קין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לקובאן קרסנודאר. ב-1 ביולי 2014, חתם לשלוש שנים באנז'י מחצ'קלה.
ויליאם מקטאגרט
ויליאם מקטאגרט (באנגלית: William McTaggart; 25 באוקטובר 1835 – 2 באפריל 1910) היה צייר נוף וימי סקוטי שהושפע מהאימפרסיוניזם.
ואלרי קיצ'ין
קריירת מועדונים
בינואר, הושאל לטיומן, ובקיץ חתם על חוזה לשנה בקבוצה. בקיץ חתם בייניסי קרסנויארסק. ב-7 באוקטובר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הרוסית בהפסד 2–3 לספרטק מוסקבה, והפך לכדורגלן הקירגיזי הראשון שכובש בליגה.
ויליאם מקטאגרט
ביוגרפיה
בנו של כורך, שנולד בכפר קטן, ליד קמפבלטאון, בקינטייר, חצי האי המערבי של סקוטלנד.
ואלרי קיצ'ין
קריירת מועדונים
ביולי, עזב את רוסיה וחתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית.
ויליאם מקטאגרט
ביוגרפיה
הוא עבר לאדינבורו בגיל 16 ולמד באקדמיית הנאמנים אצל רוברט סקוט לאודר. הוא זכה במספר פרסים כסטודנט והציג את עבודותיו באקדמיה המלכותית הסקוטית, והפך לחבר מלא באקדמיה בשנת 1870. עבודותיו המוקדמות היו בעיקר ציורי דמויות, לרוב של ילדים, אך מאוחר יותר הוא פנה במיוחד לנוף ימי. הנושאים היו בהשראת אהבת ילדותו לים ולחוף המערבי המחוספס האטלנטי של הולדתו.
ואלרי קיצ'ין
קריירת מועדונים
בפברואר, חזר לרוסיה וחתם בטורפדו מוסקבה מהליגה הלאומית הרוסית.
ויליאם מקטאגרט
ביוגרפיה
מקטאגרט היה מוקסם מהטבע ומהיחסים של האדם איתו, והוא שאף ללכוד היבטים כמו ההשפעות החולפות של האור על המים. הוא אימץ את הגישה האימפרסיוניסטית של ציור בחוץ, והשימוש שלו בצבע ובעבודת מכחול נועזת ודומה לאיכויות שנמצאו בציורים של קונסטבל וטרנר, שני אמנים אותם העריץ.
ואלרי קיצ'ין
קריירה בינלאומית
ב-23 ביולי 2011, קיצ'ין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קירגיזסטן בהפסד 0–4 ל. ב-30 באוגוסט 2016, קיצ'ין הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד.
ויליאם מקטאגרט
ביוגרפיה
מקטאגרט היה מיומן בשימוש בשמן ובצבעי מים, ובנוסף לנופי הים של קינטייר, הוא גם צייר נופים ונופי ים במידלות'יאן ובמזרח לות'יאן. רבות מיצירותיו המאוחרות יותר מתארות את גבעות מורפוט שניתן היה לראות מביתו ליד לאסוואדה, אליה עבר ב-1889.
הוא נחשב לאחד המייצגים הגדולים של הנוף הסקוטי ולעיתים קרובות הוא מתויג כ"אימפרסיוניסט סקוטי".
הוא התחתן עם מרג'ורי הנדרסון (1856–1936), בתו של צייר אחר, ג'וזף הנדרסון (1832–1908), בניו של ג'וזף ג'ון הנדרסון (1860–1924) וג'וזף מוריס הנדרסון (1863–1936) היו גם ציירים. מקטאגרט צייר דיוקן בולט של חמו, ג'וזף הנדרסון, התלוי במוזיאון גלאזגו.
אחד מתלמידיו היה הצייר הימי הסקוטי ג'יימס קמפבל נובל. תלמיד נוסף היה ג'ון הנרי לורימר.
הוא קבור בבית הקברות ניוינגטון באדינבורו.
משנת 1873 החל סוחר האמנות רב ההשפעה אלכסנדר ריד לרכוש את יצירותיו אך רק בשנת 1894 החל לקנות אותם בהרחבה. בשנת 1906 ערך ריד את תערוכת היחיד הראשונה עבור מקטאגרט בגלריית גלאזגו שלו ברחוב סנט וינסנט, והציגה עשרים עבודות.
הרפובליקנים של רוקפלר
הרפובליקנים של רוקפלר היו חברים במפלגה הרפובליקנית (GOP) בין השנים 1930–1970, אשר החזיקו בדעות מתונות-ליברליות בנושאי פנים, בדומה לאלו של נלסון רוקפלר, מושל ניו יורק (1959–1973) וסגן נשיא ארצות הברית (1974–1977). רוב תומכים של הרפובליקנים של רוקפלר מוצאם במדינות הצפון-מזרחיות והמערב התיכון, בעוד שתומכיהם היו נדירים בדרום ובמערב.
המונח מתייחס לחבר במפלגה הרפובליקנית המחזיק בדעות המשוות לאלו של נלסון רוקפלר או לרפובליקני מתון או ליברלי. עם זאת, חברים שהשתייכו לרפובליקנים של רוקפלר מצהירים שהם היו חלק מאידאולוגיה פוליטית נפרדת, שהסכימו בנושאים מסוימים ובמדיניויות מסוימות עם ליברלים, בעוד בנושאים אחרים הסכימו עם השמרנים ובנושאים רבים לא הסכימו עם אף אחד מהם. לוק פיליפס גם הצהיר שהרפובליקנים של רוקפלר מייצגים את המשך המסורת הוויגית של הפוליטיקה האמריקאית.
הרפובליקניות של רוקפלר תוארה כשלב האחרון של "הממסד המזרחי" של המפלגה הרפובליקנית, שהונהגה על ידי מושל ניו יורק, תומאס דיואי. תפקידה החשוב של הקבוצה במפלגה הרפובליקנית עבר מתקפה כבדה במהלך מסע הבחירות של 1964 בין רוקפלר ובארי גולדווטר. בשלב שלפני הפריימריז בקליפורניה, הפעיל הפוליטי סטיוארט ספנסר קרא לרוקפלר "לזמן את הקשר האגדתי הזה של כסף, השפעה והתנשאות המכונה הממסד המזרחי". רוקפלר השיב, "אתה מסתכל על זה, חבר, אני כל מה שנשאר".
מייקל לינד טוען כי עלייתו של האגף הפיוז'וניסטי השמרני יותר של המפלגה הרפובליקנית, שהחלה בשנות ה-60 עם גולדווטר והגיעה לשיאה במהפכת רייגן ב-1980, מנעה את הקמתה של אומה שמרנית דיזראלית בארצות הברית. הביטוי השימוש במונח "הרפובליקנים של רוקפלר" נעשה למילת גנאי על ידי שמרנים מודרניים, המשתמשים בו כדי ללעוג לאלה במפלגה הרפובליקנית שנתפסים כבעלי דעות ליברליות מדי, במיוחד בנושאים חברתיים מרכזיים. המונח אומץ בעיקר בגלל תמיכתו הקולנית של נלסון רוקפלר בזכויות אזרח ומדיניות הוצאות מפוארת. עם זאת, ההיסטוריון ג'סטין פ' קופי הצהיר שהליברליזם של רוקפלר הוא מיתוס, כאשר סגן הנשיא לשעבר ספירו אגניו הצביע על כך שהמציאות הייתה שונה בתכלית, וקבע כי: "הרבה אנשים ראו את רוקפלר מאוד ליברלי במדיניות חוץ, אבל הוא לא היה. הוא היה קשה יותר מניקסון, וההחזיק באידאולוגיה ימנית בכל הנוגע ליעוד של אמריקה בעולם".
ברמה הלאומית, המועמד המשמעותי האחרון לנשיאות מהאגף הליברלי של המפלגה היה ג'ון אנדרסון, שהתמודד כעצמאי ב-1980 וגרף 6.6% מהקולות. מקומית, במיוחד בצפון מזרח, המשיכו בעלי תפקידים רפובליקנים ליברליים לנצח בבחירות, כולל ביל ולד וצ'רלי בייקר ממסצ'וסטס, פיל סקוט מורמונט ולארי הוגאן ממרילנד.
עמדה פוליטית
במדיניות הפנים, הרפובליקנים של רוקפלר החזיקו בדרך כלל בדעות המזוהות עם המרכז ימין מבחינה כלכלית, עם זאת, הם דחו בתוקף שמרנים כמו בארי גולדווטר, תוך שהם מחזיקים באמונות במדיניות חברתית שלעיתים קרובות זוהו כליברלית. הם העדיפו רשת ביטחון חברתית והמשך של תוכניות ניו דיל, אך ביקשו להטמיע את התוכניות הללו בצורה יעילה יותר מהדמוקרטים. אף על פי כן, הרפובליקנים של רוקפלר התנגדו לסוציאליזם ובעלות ממשלתית והיו תומכים נלהבים של עסקים גדולים ווול סטריט, אך תמכו ברגולציה מסוימת של עסקים. אבל במקום להגביר את הרגולציה של העסקים, הם דגלו בפיתוח מערכת יחסים מועילה בין אינטרסים ציבוריים ליוזמות פרטיות, תוך יצירת השוואות ודמיון לדיריגיזם הצרפתי. הם תמכו בהשקעות ממשלתיות ופרטיות בתחום איכות הסביבה, בריאות והשכלה גבוהה כצורך לחברה טובה יותר ולצמיחה כלכלית. הם היו תומכים נלהבים של מכללות ממלכתיות, בתי ספר למסחר ואוניברסיטאות עם שכר לימוד נמוך ותקציבי מחקר גדולים, וגם העדיפו השקעות בתשתיות כמו פרויקטים של כבישים מהירים.
תוך שיקוף המסורת של נלסון רוקפלר לפתרון בעיות, רוב הרפובליקנים של רוקפלר היו ידועים כבעלי גישה פרגמטית לפתרון בעיות ולממשל תוך תמיכה בקונצנזוס רחב ולא בגיבוש תמיכה. כמו כן תמכן בתפקיד ציבורי מוגבר למהנדסים, רופאים, מדענים, כלכלנים ואנשי עסקים על פני פוליטיקאים ביצירת מדיניות ותוכניות. כתוצאה מכך, רבים מהרפובליקנים של רוקפלר היו דמויות מרכזיות בעסקים, כמו מנהל הרכב ג'ורג' רומני ובנקאי ההשקעות קלרנס דאגלס דילון. במדיניות הפיננסית הם העדיפו תקציבים מאוזנים ולא נרתעו מהעלאת מיסים כדי להשיגם. סנטור קונטיקט פרסקוט בוש קרא פעם לקונגרס "להעלות את ההכנסות הנדרשות על ידי אישור רמות המיסוי הנחוצות".
שאיוארש
שאיוארש (בהונגרית: Sajóörös) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים.
הרפובליקנים של רוקפלר
עמדה פוליטית
במדיניות החוץ, הם נטו לדעותיו של המילטון, דוגלים במדיניות בינלאומית וריאליסטית, תומכים באו"ם ומקדמים אינטרסים עסקיים אמריקאים בחו"ל. רובם רצו להשתמש בכוח האמריקאי בשיתוף פעולה עם בעלי ברית כדי להילחם נגד התפשטות הקומוניזם ולעזור לעסקים אמריקאים להתרחב לחו"ל.
תחנת מאיאקובסקיה
התחנה נפתחה ב-11 בספטמבר 1938 ונחשבת לאחת מתחנות המטרו המפורסמות והיפות בעולם.
אקה בורג
אקה בורג (בשוודית: Åke Borg; 18 באוגוסט 1901 – 6 ביוני 1973). היה שחיין שוודי, בעל מדליית ארד אולימפית ושתי מדליות (כסף וארד) מאליפות אירופה בשחייה במשחי השליחים.
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אחיו ארנה, אורבר טרולה ויורג ורנר בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:26.0 דקות, אחיו התאום ארנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 5:05.6 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 5:25.0 דקות ובמקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:59.4 דקות, גם במשחה זה זכה אחיו במדליית כסף בתוצאה של 20:41.4 דקות.
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג במדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות) ובאליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות. שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות).
רות אן מינר
רות אן מינר (באנגלית: Ruth Ann Minner; 17 בינואר 1935 – 4 בנובמבר 2021) הייתה פוליטיקאית אמריקאית ממדינת דלאוור, שכיהנה כמושלת ה-72 של המדינה – האישה הראשונה והיחידה בתפקיד זה. מינר, חברת המפלגה הדמוקרטית, הייתה טרם היבחרה למושלת חברת בית הנבחרים המדינתי והסנאט של דלאוור, כמו גם כסגנית המושל בשנים 1993–2001.
תחילה דרכה הפוליטית
מינר החלה את הקריירה הפוליטית שלה כפקידה בבית הנבחרים של דלאוור וכפקידת קבלה במשרדו של המושל שרמן טריביט. בבחירות 1974 נבחרה לבית המחוקקים המדינתי כאחת מ"מחזור ווטרגייט" – קבוצה של מחוקקים טריים שנבחרו משתי המפלגות ושנכנסו לתפקיד מתוך שליחות ל"ממשל טוב" בעקבות פרשת ווטרגייט. במרוצת השנים התקדמה מינר בסולם הדרגות הפוליטי של המדינה והפכה לפוליטיקאית החזקה ביותר בדלאוור, אך עשתה זאת באופן צנוע יחסית: היא ייצגה מחוז בחירה כפרי בעיירה קטנה, וטיפחה מערכות יחסים ומומחיות באמצעות תהליכי חקיקה לאורך שנים רבות. היא כיהנה ארבע קדנציות בבית הנבחרים המדינתי, מ-7 בינואר 1975 עד 4 בינואר 1983.
במהלך תקופות שונות הייתה מצליפת סיעת הרוב בבית הנבחרים ויושבת ראש ועדת איגרות החוב המשמעותית. מינר הוסיפה לשבת בראשות ועדת הכללים. בתפקיד זה היא הובילה רפורומות אחדות שהניבו פירות, כולל שינוי שהסיר את הכלל המאפשר למחוקקים להגיש מפקדי הצבעות. כלל זה סייע לתזמן הצבעות רק כאשר השילובים הנכונים של חברי בית המחוקקים התקיימו במליאה.
בשנת 1982 נבחרה מינר אל הסנאט של דלאוור ומילאה את כהונתה מ-4 בינואר 1983 עד 5 בינואר 1993. כסנאטורית, מינר נתנה את חסותה ל"חוק שימור הקרקע והמים של דלאוור", שהגן על 30 אלף אקר (120 קילומטר רבוע) של אדמה וייסד את "מועצת המרחב הפתוח של דלאוור". במטרה לממן את פעילותה של מועצה זו הקים בית המחוקקים את "קרן המאה ה-21" מכספי תביעה בני מיליוני דולר אמריקאי במשפטי ניירות ערך תאגידיים. בעת כהונתה בסנאט עמדה בראש "ועדת מינר לארגון הממשלה מחדש ויעילותה". כהונתה בבית המחוקקים תמה בראשית 1993, עת נבחרה לסגנית המושל תחת טום קרפר.
מושלת דלאוור
מינר נבחר למושלת דלאוור ב-7 בנובמבר 2000. היא זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לאחר כהונתה בת 18 השנים בבית המחוקקים, ומשהוכיחה כסגנית המושל את יכולותיה לנהל מסע בחירות מוצלח הן בבחירות 1992 והן ב-1996. יריבה בבחירות 2000 היה ג'ון מ. בוריס, מועמד המפלגה הרפובליקנית, שאת הבחירות המקדימות במפלגתו שלו שרד בקושי לאחר תחרות מרה עם השופט בדימוס ויליאם סווין לי. לעומתו, מינר נבחרה בפריימריז שלה בקלות יחסית. בעת הבחירות הייתה מינר סגנית המושל המכהנת, ונכנסה לתפקיד עם התפטרותו של המושל טום קרפר שנבחר אל הסנאט של ארצות הברית. בשנה העוקבת הייתה לנשיאה הראשונה של "מועצת ממשלות המדינה".
מינר עוררה את זעמם של בעלי עסקים וליברטריאנים שונים משחתמה בשנת 2002 על אחד האיסורים הקשוחים ביותר בארצות הברית על עישון במקומות ציבוריים. חקיקה משמעותית אחרת שהובילה הייתה ב-2007, בעקבות פרשת התעללות מינית בילדים בכנסייה הקתולית בדלאוור. הצעת החוק ביטלה את מגבלת הזמן המדינתית לשנתיים שהייתה דרושה להגשת תביעות בגין נזקי גוף, וקבעה תקופה בת שנתיים במהלכה ניתן היה להגיש מחדש תביעות שהתיישנו משפטית. הצעת החוק הביאה ליותר מ-100 תביעות משפטיות, מה שגרם לדיוקסיה הקתולי של וילמינגטון לבקש הגנה מפני פשיטת רגל וליישב תביעת קורבנות שחוו התעללות מינית בידי כמרים תמורת 77 מיליון דולר. מינר גם הייתה גורם מרכזי בהקמת תוכנית מלגות מדינתית שסיפקה שכר לימוד בחינם ליותר מ-13,000 תושבי דלאוור.
פעמים שונות התקשתה מינר לשכנע את הרפובליקנים ששלטו בבית הנבחרים המדינתי לשתף עמה פעולה; אם לא די בכך, לא פעם מצאה עצמה מסוכסכת עם דמוקרטים שמרנים ששלטו בסנאט של דלאוור והתנגדו למאמציה להקשיח את חוקי הנהיגה בשכרות ולאסור אפליה על רקע נטייה מינית. התוכנית הממשלתית של מינר לעצירת התפשטות הספסרות, שזכתה לכינוי "Livable Delaware", השיגה תוצאות מוגבלות בלבד והממשל שלה היה נגוע בשערוריות ותביעות משפטיות שכללו את משטרת המדינה, מערכת בתי הסוהר ובית החולים הפסיכיאטרי שנוהלו כולם בידי סוכנויות ממשלתיות. ב-2004 ניצבה בפני המועמד הרפובליקני ביל לי, עליו גברה בקושי בבחירות הכלליות לאחר שיועצת בבית סוהר נלקחה כבת ערובה והותקפה מינית על ידי אנס סדרתי מורשע בטרם נורה למוות בידי סוהר. בשיחה עם עיתונאי זמן קצר לאחר התקרית, טענה מינר שאירועים כאלה כמעט תמיד צפויים בבתי הסוהר.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, בהן נבחר הסנאטור ג'ו ביידן מדלאוור לסגן נשיא ארצות הברית, מינתה מינר את עוזרו טד קאופמן למלא את מקומו בסנאט של ארצות הברית. בשנת 2012 איש העסקים כריסטופר טיגאני, ידיד ותומך של מינר, נידון למאסר לאחר שהודה בעבירות פדרליות של תרומות בלתי חוקיות לקמפיין של מועמדים ברחבי דלאוור ובארצות הברית. כמושלת, מינר סייעה לטיגאני להשיג חכירה זולה וארוכת-טווח של קרקע בבעלות המדינה במילפורד עבור הפצת המשקאות של משפחתו.
קתרין שינדל
קתרין רנה "קייט" שינדל (באנגלית: Katherine Renee "Kate" Shindle; נולדה ב-31 בינואר 1977) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
ב-1997 היא נבחרה למיס אמריקה וזמן קצר לאחר מכן נוצר סקנדל, לאחר שהתברר שאביה הוא ממארגניה הבכירים של התחרות. שופטי התחרות טענו שלא הכירו אותו, והיא נבחרה מתום לב, וכן לא נשלל ממנה תוארה.
ב-2004 שיחקה בסרט "נשים מושלמות" לצד גלן קלוז וב-2005 שיחקה בסרט "טרומן קפוטה".
היא גילמה את תפקיד ויויאן בהפקה של ברודוויי "לא רק בלונדינית" המבוססת על הסרט ובמחזה "קברט". היא שיחקה דיילת אוויר בפרק של הסדרה "כשהעולם סובב", מגישת חדשות בפרק בסדרה "צווארון לבן" וגם הופיעה בפרק של "אחת שיודעת". בשנת 2019 הצטרפה לקאסט העונה השלישית של הסדרה "הטובות לקרב".
דיקירך
דיקירך (בלוקסמבורגית: Dikrech, בגרמנית: Diekirch) היא קומונה במעמד עיר במרכז לוקסמבורג. הקומונה היא בירת קנטון דיקירך ומחוז דיקירך.
העיר שוכנת לגדת נהר זואר. בינואר 2013 התגוררו בעיר 6,581 תושבים. בשנת 1977 נבנה המדרחוב הראשון בלוקסמבורג בעיר.
משנת 1955 ממוקם בעיר הבסיס היחיד של צבא לוקסמבורג.
ערים תאומות
לדיקירך חמש ערים תאומות:
תולע בן יששכר
תולע הוא דמות מקראית, בנו בכורו של יששכר ונכדם של יעקב ושל לאה. לתולע היו שלושה אחים: פוה או פואה, ישוב, או ישיב או יוב ושמרון. למשפחתו של תולע קראו משפחת התולעי.
ככל הנראה, תולע ופואה לא היו שמות פרטיים אלא שמות של מקצועות. תולע היה שמו של מי שעסק בתולעת השני ופואה במי שעסק בפואת הצבעים.
גביע "יד לעשרה"
הגביע שהוענק לזוכים נתרם על ידי משפחתם של החללים (שקיבלו אותו בתרומה ממשפחת עולים מווינה) למכבי תל אביב כדי שתקיים טורניר לזכרם של החללים. על הגביע חרוטים דיוקנאות של עשרת הנופלים. בשנת 2001, אחיו של אריה גיסין ז"ל, דוד, יצר קשר עם אנשי מכבי תל אביב, וביקש מהם את הגביע כדי לשפצו ולשחזרו. לאחר שעשה זאת התקיים טקס ביולי 2008 במוזיאון מכבי שבכפר המכביה שם הוצב הגביע. הטקס נערך בנוכחותם של כדורגלני מכבי תל אביב בני דור תש"ח, משה מישאלוף, יובל שפונגין (שחקני מכבי באותה העת) ויו"ר המועדון דאז, אביב בושינסקי, שאף הצהיר כי מועדון הכדורגל יקיים שוב את הטורניר, אך נכון להיום, היוזמה טרם יצאה לפועל.
בענפי ספורט אחרים, שחייה וכדורמים בין השאר, טורניר בשם זה המשיך להתקיים עוד כמה שנים עד להסדרת הסכסוכים בין הסיעות והקמתם של איגודים מסודרים.
שאיוסגד
שאיוסגד (בהונגרית: Sajószöged) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
טוראקו בנרמן
טוראקו בנרמן (שם מדעי: Tauraco bannermani) הוא מין של עוף ממשפחת הטוראקיים החי רק ביערות ההרריים והטרופיים בקמרון. מין זה קרוי על שם החוקר הבריטי דייוויד ארמיטאג׳ בנרמן, והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה.
מאפיינים
טוראקו זה נראה קרוב למינים טוראקו אדום ציצית וטוראקו לבן ציצית, וכנראה התפצל מהם עם שינויי אקלים בסוף הפליוקן, אז הפך האקלים ליבש יותר ולערבות סוואנה יבשות, להם מין זה לא הצליח להסתגל.
אורכו של הטוראקו כ-43 סנטימטרים בממוצע, והוא בעל נוצות מפוארות בצבע ירוק כהה וחזה ירוק בהיר. הפנים אפורות עם מקור צהוב-ורוד וכיפת ראש אדמדמה-סגולה. הוא בעל זנב כחול ארוך המשמש לאיזון, והשת אדום עם רגליים אפורות. הכנפיים ירוקות, ובחלקם העליון כחולות-ירוקות והחלק הפנימי שלהם, הנראה רק בתעופה אדום.
הטוראקו מצוי בסכנה גדולה עקב האוכלוסיות המפוצלות שלו ועקב פגיעה ביערות ושריפות יער או הפשרת אדמות לחקלאות. כיום לפי האומדן נותרו רק 2,500 עד 10,000 פרטים בוגרים בטבע.
בשאטוה
באשטוה היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל, בשנות ה-30 של המאה ה-20 בבקעת הירדן; "מגשר נחילם עד סמוך לבית שאן".
במחצית המאה ה-20, הייתה פרנסת השבט על גידול צאן ובקר וגמלים, בסמוך לנהר הירדן. מוצא חלק מבני השבט בכורדיסטן, וחלקם שחורי עור מאפריקה. והשבט התנהל על ידי מספר שייחים.
פרדריק אוגוסט ונדרוט
פרדריק אוגוסט ונדרוט (בגרמנית: Frederick August Wenderoth; 1819–1884) היה צלם, צייר וליתוגרף יליד גרמניה, שהיגר עם צ'ארלס כריסטיאן נאהל ואחיו לאמריקה, שם נודעו בנושאי האמנות של דיוקן, בעלי חיים, נוף וז'אנר.
קורות חייו
המורה הראשון של ונדרוט לאמנות היה אביו, הצייר קרל ונדרוט. ונדרוט למד לאחר מכן באקדמיה לאמנות בקאסל, שם פגש את קרל כריסטיאן נאהל, איתו נשאר חבר לאורך כל חייו. בגיל 18 הוא כבר העביר שיעורי אמנות לנשים (כולל אמו) בקאסל.
בשנת 1845 עזב את גרמניה בגלל התסיסה המהפכנית והתיישב בפריז. בשנת 1846 נסע לאלג'יריה, ככל הנראה יחד עם הצייר הצרפתי הידוע הוראס ורנה. עוד בפריז פגש את נאהל, שעבר גם הוא מקאסל לפריז עם משפחתו. למרות המצב הפוליטי הלא ודאי, האמנים הצעירים ביקרו במוזיאוני האמנות הרבים ובמיוחד במוזיאון הלובר ולמדו את יצירותיהם של הציירים הגדולים. המאבקים הפוליטיים שפרצו בצרפת גרמו לונדרוט לעזוב את פריז יחד עם חברו במאי/יוני 1849 ולהגר לארצות הברית. בתחילה הם שהו בברוקלין, ניו יורק. לאחר תערוכות מוצלחות באיגוד האמנות האמריקני, הוא הצליח למכור מספר ציורים בשנים 1849 ובשנת 1850 ובכך לממן נסיעות נוספות.
לקראת סוף השנה הוא עבר לסקרמנטו עם נאהל כדי לפתוח שם סטודיו משותף. הם הפיקו ציורים, חיתוכי עץ וליתוגרפיות של סצנות כרייה ודיוקנאות. כאשר השרפה הגדולה הרסה את סקרמנטו בשנת 1852, העבירו פעילותם לסן פרנסיסקו.
בשנת 1856 התחתן עם לורה נאהל, אחותו למחצה של חברו וחברתו צ'ארלס כריסטיאן נאהל, ועבר איתה לפילדלפיה, פנסילבניה. עם זאת, אשתו הצעירה נפטרה בשנה שלאחר מכן כשילדה את ילדם הראשון.
בשנת 1857 שהה בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית ומשנת 1858 בפילדלפיה. למרות מכות הגורל, הוא ביסס את עצמו כצלם מוקדם בשיטת דגרוטיפ, צייר ומאייר בעיתון "הרפר'ס וויקלי".
הוא נפטר משחפת בפילדלפיה בשנת 1884.
The Special Tour
The Special Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת והראפרית האמריקאית ליזו שנועד לקדם את אלבום האולפן השלישי שלה, Special. סיבוב ההופעות החל ב-23 בספטמבר 2022 בסאנרייז בארצות הברית והסתיים ב-18 בנובמבר 2022 באינגלווד בארצות הברית.
את סיבוב ההופעות החליטה ליזו לקיים באמריקה הצפונית בלבד, במטרה לעזור בפרסום שלה באזור זה.
בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון
'''בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון (היה קרוי גם: בית היולדות ע"ש קיבלסון, בית היולדות קיבלסון''') היה בית יולדות ברחוב בנימין 34 ברחובות. נוסד ב-1 במאי 1943 ופעל עד 1973.
בית חולים פרטי ליולדות "ישע"
בית חולים פרטי ליולדות "ישע" הוקם ברחוב בנימין 34 ברחובות בסוף שנת 1935 על ידי ד"ר ישראל זילברג וד"ר וולף צוקרמן.
במכתב ששלח ד"ר זילברג למועצה המקומית, בנובמבר 1935, ביקש: . היוזמה של שני הרופאים לפתוח בית חולים ליולדות ברחובות, באה על רקע צפיפות גדולה ותנאים לא נוחים ששררו בבית החולים העירוני "הדסה" בתל אביב, ואיום כי ייסגר בפני יולדות בנות מושבות הדרום.
המרחק וזמן ההגעה מרחובות לתל אביב, בצד הסכנות שארבו בדרך, בימי מאורעות תרצ"ו, שכנעו נשים רבות לפנות לבית החולים ליולדות, ברחובות.
לא עבר זמן רב, ובית החולים החל לצבור גירעונות כספיים, הוצאות גבוהות להחזקת ביה"ח בצד הכנסות נמוכות, שמקורן היה בעיקר מהיולדות שילדו בביה"ח, בהיותו בית חולים פרטי לא קיבלו בעליו את תמיכתה הכספית של הממשלה, של מוסדות קופת חולים ושל המועצה המקומית. מצב זה הביא את בית החולים אל סף פשיטת רגל.
נראה שכבר ב-1938 העמידו הרופאים את בית החולים ליולדות למכירה, באמצעות חברת א.ז. אוסטרובסקי (סוכנות אוניות ולניהול נכסי דלא ניידי), וכמעט שהצליחו להוציא כוונתם לפועל.
בשנת 1938 נסגר בית החולים ליולדות ישע.
בין השנים תשנ"ו ותשס"ה שכנה במקום ישיבת מאור התלמוד.
"בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון"
חמש שנים לאחר שבית חולים פרטי ליולדות "ישע" נסגר, ביוזמה משותפת, של מרכז קופת חולים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל ושל יושב ראש המועצה ברחובות, הביאה לפתיחתו של "בית החולים ליולדות ונשים ע"ש א. וה' קיבלסון".
בית היולדות נפתח במבנה בו שכן בית החולים האזורי לשעת חירום, שפעל בימי מלחמת העולם השנייה, ברחוב בנימין 34. את המבנה שכרה המועצה בשנת 1941 מהרוי קיבלסון, שהיה בעליו, כדי להקים את בית החולים לשעת חירום, וניתנה לה הרשות להשכירו לאחרים.
בחוזה שכירות שנחתם בחודש אפריל 1943, בין השותפים ליוזמה, הותנה והוסכם בין המועצה לבין קופת חולים כללית כי הבניין בן שתי הקומות, ישמש לבניין בית החולים ליולדות, החל מה- 1 במאי 1943 ועד 31 במרץ 1946. דמי השכירות נקבעו על סך 25 לירה ארץ-ישראלית לחודש.
בשנת 1943, ד"ר דוד הוגו כהן פתח את בית החולים ליולדות ברחובות וכיהן בו כמנהלו הראשון עד שנת 1953.
לא ידוע מי היה מנהל ביה"ח ליולדות בין השנים 1958 - 1953, מועד בו נתמנה ד"ר זאב יונס (וולף) דים למנהלו. ד"ר דים ניהל את ביה"ח עד פטירתו באוקטובר 1967.
ההסכם שנחתם בין מועצת רחובות לבין קופת חולים של ההסתדרות
קופת חולים התחייבה לשמור על המבנה וניקיונו ולהחזירו למועצה באותו מצב בו קיבלה אותו, כולל האינסטלציה החשמלית המשמשת לאור, לקור ולחימום. ניתנה הרשות לקופ"ח להכניס שינויים במבנה, והמועצה מסרה לקופת חולים את כל הציוד שהיה בבית החולים לשעת חירום.
קופת חולים התחייבה לקבל יולדות הנשלחות מטעם הלשכה לעזרה סוציאלית שעל יד המועצה, במחיר 4 לירה ארץ-ישראלית ללידה ראשונה בכל חודש, ועלותן של לידות נוספות באותו חודש, יהיה במחיר העלות, וזאת רק בשנה הראשונה. בשנה השנייה והשלישית יקבע המחיר באופן יחסי למחיר העלות שיהיה בשנים אלו. במקרה שיולדת תהיה זקוקה לאשפוז, לאחר שבעה ימי לידה, המחיר לאשפוז יהיה 50% ממחיר העלות.
קופת חולים כללית הסכימה לקבל יולדות של קופת חולים עממית לפי מחירי העלות ולפי תנאים המקובלים בין שתי הקופות, וכן לקבל במידת האפשר יולדות שאינן משתייכות לאף אחת מקופות החולים, במחירים הנהוגים בבתי חולים ליולדות בארץ.
כשקרא ד"ר ראובן כצנלסון את החוזה שנחתם בין המועצה לבין קופת חולים של ההסתדרות, כעס על כך שלא שיתפו אותו בהכנת החוזה, וציין באירוניה, במכתבו ליו"ר המועצה המקומית כי סעיף 14 לפיו הסכימה קופ"ח של ההסתדרות לקבל- "יולדות של קופ"ח עממית לפי מחירי העלות ולפי התנאים המקובלים בין שתי הקופות" מיותר בהחלט, מפני שאינו מקנה זכויות לחברותינו. לפי "התנאים המקובלים" כיום סגורים 2 בתי חולים של קופת חולים בארץ – בית חולים בילינסון ו-בית חולים העמק בעפולה" בפני חברותינו הזקוקות למחלקת יולדות לרגל חוסר מיטות, וסיים את מכתבו- "חן חן בעד רצונכם הטוב לעזור לנו".
בית יולדות יחידי באזור מושבות יהודה ורחובות (עד 1953)
בית החולים ליולדות שירת את נשות רחובות והסביבה כי מעתה לא נדרשו עוד לנסוע לתל אביב, לבית החולים הדסה (תל אביב), כדי ללדת את ילדיהן.
בארכיון לתולדות רחובות (בריאות ורפואה - בית חולים אזורי למושבות יהודה, חקר וכתב: צביקה תדמור) נכתב: "בית החולים הדסה שירת במשך שנים את מושבות יהודה (רחובות, ראשון לציון, נס-ציונה, עקרון, באר יעקב, גדרה, שעריים). בינואר 1935 סירב הדסה לקבל חולים מסוגים שונים ממושבות יהודה. ב-1.4.1935 דרש בית החולים הדסה להכפיל את השתתפות המועצות המקומיות בהחזקת בית החולים העירוני ומ-1.4.1936 ייסגר עבורן בית החולים. ד"ר ראובן כצנלסון במכתבו ליו"ר המועצה ברחובות ב-1935 כותב:
בית היולדות פעל במשך 30 שנים, עד שנת 1973.
לאחר הקמת בית החולים קפלן ברחובות ב-1953, עבר ד"ר כהן לבית החולים קפלן, פתח והיה למנהלה הראשון של מחלקת הנשים והיולדות של בית החולים.
עד שנת 1973 פעלו ברחובות שני בתי יולדות.
קרוזה B 941
קרוזה B 941 (בצ'כית : Karosa B 941) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa, אשר יוצר בין השנים 2002–1997 בצ'כיה
דלתה בורק
דלתה בורק (באנגלית: Delta Burke; נולדה ב-30 ביולי 1956) היא שחקנית ומפיקה אמריקאית.
ביוגרפיה
בורק נולדה באורלנדו, וב-1974 היא נבחרה למיס פלורידה והייתה הזוכה הצעירה ביותר בתולדות התחרות. לאחר מכן למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירה
היא הופיעה בתפקידים קטנים במספר רב של סדרות טלוויזיה ובין היתר בסדרה "ספינת האהבה". בין השנים 1986 ל-1991 היא שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "נשים מעצבות" שעל תפקידה הייתה מועמדת לפרס אמי.
בשנת 2000 החלה לגלם את הגברת הראשונה של ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה "DAG" ברשת NBC, שירדה מן המרקע לאחר עונת שידורים אחת. באותה שנה שיחקה גם בסרט "מה נשים רוצות".
יחסי אוזבקיסטן–ספרד
יחסי אוזבקיסטן–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת ספרד ואוזבקיסטן.
יחסים דיפלומטיים
ספרד הכירה באוזבקיסטן ב־31 בדצמבר 1991 וכוננה יחסים דיפלומטיים ב־18 במרץ 1992.
בינואר 2003 התקיים ביקור רשמי של הנשיא אסלאם קרימוב בספרד. הוא ערך פגישות עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, ועם ראש הממשלה חוסה מריה אסנאר.
בשנת 2007 אוזבקיסטן פתחה שגרירות במדריד.
שגריר אוזבקיסטן, רחמטוללה נורימבטוב, הצהיר ב-2018 כי ליחסים בין שתי המדינות יש "פוטנציאל גדול שלא מנוצל", במיוחד בעניינים חקלאיים, תיירותיים ומדעיים, ולכן הוא הזמין את אנשי העסקים הספרדים "להשקיע ולתרום לפיתוח של אוזבקיסטן", והוא הביע את רצונו לכך שספרד תפתח שגרירות בטשקנט בעתיד הקרוב.
יחסים כלכליים
כמעט ואין סחר דו צדדי. עם זאת, בשנים 2010–2011 חלה עלייה חזקה בסחר בין המדינות.
גרייס ג'ונס
גרייס ג'ונס (באנגלית: Grace Jones; נולדה ב-19 במאי 1948) היא זמרת, שחקנית ודוגמנית ממוצא ג'מייקני.
שנותיה המוקדמות
גרייס בברלי ג'ונס נולדה בספניש טאון, ג'מייקה, וגדלה עד גיל 13 גדלה אצל סביה כיוון שהוריה עבדו בארצות הברית. היא גדלה למשפחה דתית מאוד ובילדותה עסקה בספורט. כשהייתה בת 13, עברה יחד עם משפחתה לסירקיוז אשר במדינת ניו יורק. לאחר סיום לימודיה בתיכון למדה ספרדית באוניברסיטת סירקיוז.
תחילת הקריירה
בזמן לימודיה, פגשה ג'ונס פרופסור לדרמה, שהציע לה לשחק במחזה שתכנן להציג בפילדלפיה. לאחר מכן חתמה על חוזה עם חברת דוגמנות. לאחר שלא הצליחה להשיג תפקידי משחק נוספים, עברה ב-1970 לפריז, שם הופיעה על שעריהם של מגזינים כמו שטרן, ווג ו-Elle. ג'ונס משכה את תשומת לבם של בכירים בתעשיית האופנה בפריז ודגמנה עבור מעצב הנעליים אזדין אליה. בזמן שדגמנה בפריז, התגוררה ג'ונס עם ג'רי הול ועם ג'סיקה לאנג. שלושתן נהגו ללכת יחד למועדונים. אנשים נוספים, שעמם התיידדה בשנותיה בפריז, היו איב סן-לורן, ג'ורג'ו ארמני וקרל לגרפלד.
1975–1977: אלבום בכורה
לאחר שביססה את מעמדה כדוגמנית באירופה, התמקדה ג'ונס בקריירה בתחום המוזיקה. ב-1975 הוציאה לאור את הסינגל הראשון שלה, "I Need a Man". לאחר מכן הוציאה את הסינגל Sorry", "That's the Trouble. סינגל נוסף שהוציאה, "La Vie en rose", היה גרסת כיסוי לשירה של אדית פיאף. שיריה של ג׳ונס עוררו עניין, והיא הוחתמה בחברת איילנד רקורדס, שם עבדה עם מי שהפיק את רוב תקליטיה של הזמרת גלוריה גיינור. בספטמבר 1977 יצא אלבומה הראשון, "Portfolio". הסינגל החמישי והאחרון באלבום היה "What I Did for Love".
1978–1979: אלבום שני ושלישי
לאחר מכן הקליטה ג'ונס את אלבומה השני באולפני סיגמה בפילדלפיה. האלבום שיצא ביוני 1978 היה המשך לאלבום הראשון ונקרא "Fame". הסינגל הראשון באלבום, "Do or Die", הצליח מאוד במועדוני לילה. לאחר מכן יצא "Autumn Leaves", גרסת כיסוי לשירו של ז'אק פרוור. הסינגל השלישי באלבום היה "Fame" כשם האלבום. הסינגל הרביעי והאחרון היה "Am I Ever Gonna Fall in Love in New York City".
בספטמבר 1979 הוציאה ג'ונס את אלבומה השלישי שנשא את השם "Muse". הסינגל הראשון היה "On Your Knees" ואחריו יצא "Don't Mess with the Messer" כסינגל השני והאחרון מהאלבום.
1980: אלבום רביעי
ב-9 במאי 1980 יצא אלבומה הרביעי של ג'ונס שנקרא "Warm Leatherette". הסינגל הראשון היה "A Rolling Stone". אחריו יצאו "Love Is the Drug", "The Hunter Gets Captured by the Game" ו"Private Life". הסינגל החמישי היה "Warm Leatherette" שנכנס ל-20 הגדולים. אחריו יצא "Breakdown" והסינגל השביעי והאחרון היה "Pars".
1981-1982: אלבום חמישי ושישי
Nightclubbing שהיה אלבומה החמישי של ג'ונס יצא ב-11 במאי 1981. הסינגל הראשון היה "Demolition Man", אחריו יצא "I've Seen That Face Before (Libertango)". הסינגל השלישי מהאלבום היה "Pull Up to the Bumper" והרביעי היה "Use Me". לאחר מכן יצא הסינגל "Feel Up" והסינגל השישי והאחרון מהאלבום היה "Walking in the Rain".
אלבומה השישי של ג'ונס יצא ב-7 בנובמבר 1982 ונקרא "Living My Life". הסינגל הראשון היה "Nipple to the Bottle" ואחריו יצאו "The Apple Stretching" ו"My Jamaican Guy". לאחר מכן יצא "Cry Now, Laugh Later" והסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Unlimited Capacity for Love".
1984-1985: משחק בסרטים
ב-1984 שיחקה ג'ונס בסרט קונאן המשמיד לצדו של ארנולד שוורצנגר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס סאטורן בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. שנה לאחר מכן גילמה את דמותה של "מיי דיי" ב"רצח בעיניים", הסרט ה-14 בסדרת סרטי ג'יימס בונד. גם על סרט זה הייתה מועמדת לפרס סאטורן באותה הקטגוריה.
1985: אלבום שביעי
לאחר סיום צילומי הסרט "רצח בעיניים" החלה ג'ונס לעבוד על אלבומה הבא שהיה האחרון שיצא תחת חברת איילנד רקורדס. האלבום שנקרא "Slave to the Rhythm" יצא ב-28 באוקטובר 1985. הסינגל הראשון נקרא כשם האלבום "Slave to the Rhythm" והפך מהר מאוד לסינגל הכי מצליח של ג'ונס עד כה. הסינגל השני והאחרון מהאלבום היה "Jones the Rhythm". בסוף אותה שנה הוציאה ג'ונס אלבום אוסף שנקרא "Island Life".
1986-1989: אלבום שמיני ותשיעי
בשנת 1988 צולם הסרט 'פרנטיק' בכיכובו של האריסון פורד, ברחבי פריז. הפסקול של אניו מוריקונה עם שיר הנושא המצליח I've seen that face before בביצועה של גרייס ג'ונס תרמו רבות לאווירת הסרט.
לאחר מכן שיחקה ג'ונס במספר סרטים שלא זכו להצלחה קולנועית רבה. אלבומה התשיעי של ג'ונס יצא ב-13 באוקטובר 1989 ונקרא "Bulletproof Heart". הסינגל הראשון היה "Love on Top of Love". אחריו יצא "Amado Mio" שהיה הסינגל השני והאחרון מהאלבום.
1990-2003: פרויקטים שונים
ב-1990 הופיעה ג'ונס בסרט התיעודי "Superstar: The Life and Times of Andy Warhol". לאחר מכן היא שיחקה במספר סרטים שלא זכו להצלחה וביצעה כמה שירים שנכנסו לפסקולים של סרטים שונים. ג'ונס הקליטה שני אלבומים שמעולם לא ראו אור. בשנת 1993 הוציאה ג'ונס אלבום אוסף בשם "The Ultimate". ב-1994 עבדה יחד עם טריקי על אלבום בשם "Force of Nature" אך הוא לא יצא בגלל חילוקי דעות בין השניים.
ב-16 ביוני 1998 יצא אלבום אוסף בשם "Private Life: The Compass Point Sessions". ב-2000 שיתפה ג'ונס פעולה עם הזמרת ליל קים בשיר "Revolution". בשנת 2002 שיתפה ג'ונס פעולה עם הזמר לוצ'אנו פבארוטי. ב-21 באוקטובר 2003 הוציאה ג'ונס אלבום להיטים שנקרא "20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Grace Jones". בדצמבר אותה שנה יצא אלבום אוסף נוסף של ג'ונס שנקרא "The Universal Masters Collection". ב-14 ביוני 2004 יצא האלבום "The Collection". ב-2006 יצאו אלבומי האוסף "The Grace Jones Story" ו"The Ultimate Collection ".
הופעה בישראל
בשנת 1982 ג'ונס קיימה הופעה באירוע הפתיחה של מועדון ה"קוליסאום" בתל אביב.
תדמית
ג'ונס ידועה בזכות הלוק האופייני הכולל תספורות קצרות וחליפות גבריות. כאשר מתווספת לכך קומתה הגבוהה יחסית (1.75 מ'), מתקבלת תדמית אנדרוגינית.
חיים פרטיים
ב-1989 נישאה ג'ונס למפיק כריס סטנלי. ב-1996 נישאה לשומר הראש אטילה אלטונביי. כמו כן הייתה לה מערכת יחסים עם דולף לונדגרן ששימש כשומר ראשה. לג'ונס בן מהמעצב הצרפתי ז'אן פול גוד.
אירלנד באירוויזיון הילדים 2018
אירלנד באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "IOU" אותו ביצעה טילור היינס. השיר סיים במקום ה-15 עם 48 נקודות.
חצי הגמר הראשון
החצי הגמר הראשון התקיים ב-14 באוקטובר 2018, שבו ראיין אושונסי היה שופט אורח. בסיום חצי הגמר הראשון, המתמודדים סאיב סקלי וג'סיקה דולאן עברו לשלב הגמר.
חצי הגמר השני
החצי הגמר השני התקיים ב-21 באוקטובר 2018, שבו לינדה מרטין הייתה שופטת אורחת בתחרות בסיום חצי הגמר השני, המתמודדים שרה קני וקרי אן מק'קרי עברו לשלב הגמר.
חצי הגמר השלישי
החצי הגמר השלישי התקיים ב-28 באוקטובר 2018, שבו בריאן קנדי היה שופט אורח. בסיום חצי הגמר השלישי, המתמודדים קורה הרקין ואנה ואווה עברו לשלב הגמר.
חצי הגמר הרביעי
בחצי הגמר הרביעי התקיים ב-4 בנובמבר 2018, שבה דסטין טורקיה היה שופט אורח. בסיום חצי הגמר הרביעי, המתמודדים שאניה ליין רולו וטיילור היינס עברו לשלב הגמר.
הגמר
הגמר שודר ב-11 בנובמבר 2018. נייאם קוואנאגה היה שופט אורח. לדו-קרב הגמר עלו המתמודדים שאניה ליין רולו וטיילור היינס עברו לשלב הגמר.
באירוויזיון הילדים
טילור היינס הופיעה בסדר ה-9 על הבמה, אחרי בלארוס ולפני סרביה. אירלנד סיימה במקום ה-15 עם 48 נקודות.
ניקולה מילוטינוב
קריירה
ביולי 2015 עבר לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית וזכה עמה באליפות. הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 3.7 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק.
ב-2 ביוני 2020 חתם בצסק"א מוסקבה למשך 3 עונות.
מילוטינוב היה חבר בסגל נבחרת סרביה עד גיל 16 שהשתתפה באליפות אירופה ב-2010. ב-2013 זכה עם נבחרת סרביה במקום השני באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בפראג. הוא רשם באליפות ממוצע של 10.7 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק. במאי 2015 זומן לסגל של נבחרת סרביה בכדורסל לקראת אליפות אירופה. באליפות עצמה זכה לדקות משחק מועטות.
הבור
{{פירושונים|* "הבור" – כינוי למוצב הפיקוד העליון של צה"ל
ראו גם
}}
דיסקוגרפיה של צ'יק קוריאה
לפסנתרן האמריקאי צ'יק קוריאה (1941–2021) דיסקוגרפיה ענפה ועשירה, שנאספה במשך עשרות שנות הקריירה שלו. קוריאה היה פסנתרן, מתופף ומלחין ג'אז אמריקאי שנולד ב-12 ביוני 1941 בעיר צ'לסי, מסצ'וסטס. צ'יק החל ללמוד פסנתר בגיל ארבע, והקליט את אלבומו הראשון בשנת 1966, בגיל 25 בלבד, שנקרא Tones for Joan's Bones. בין האמנים שהקליטו עמו נמנים הרבי מאן, סטן גץ, מיילס דייוויס, הרבי הנקוק וקית' ג'ארט. לעיתים קרובות הוא מדורג כאחד הפסנתרנים החשובים בהיסטורית הג'אז, לצד אמנים כביל אוונס ומקוי טיינר. קוריאה כתב וביצע מספר שירים שהפכו לסטנדרטים במשך השנים, בהם "Spain", "500 Miles High", "La Fiesta" ו-"Windows".
אבי בוסקילה
אברהם (אָבִי) בּוּסְקִילָה (נולד ב-23 באוגוסט 1975) הוא פעיל שמאל פוליטי ישראלי, לשעבר מנכ"ל תנועת "שלום עכשיו", וחלק מקהילת הלהט"ב.
ביוגרפיה
בוסקילה בן למשפחה ממוצא מרוקאי, גדל במושב משמר הירדן בבית מסורתי, יחד עם ארבעה אחים ואחות. אחרי התיכון, הצבא הציע לו להתגייס כספורטאי מצטיין כיוון שהיה בין האצנים הטובים בישראל לגילו. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת הנח"ל, עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. ב-1 בינואר 1997, בעת ששימש מ"מ, השתלט בוסקילה על נעם פרידמן, חייל צה"ל שפתח בירי לעבר אזרחים ערבים בחברון ופצע כשבעה אנשים. אותה תקרית הביאה לפרסומו הציבורי ואף לקבלת אות מטעם משרד ראש הממשלה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בחטיבה ובמגוון תפקידי מטה ופיקוד, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, בלחימה באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה. אחרי המלחמה ביקש להשתחרר וכך סיים שירות של 12 שנים, והשתחרר בדרגת רב-סרן. בתפקידו האחרון שימש קצין אג"ם של חטיבת הנח"ל. במהלך שירותו כקצין בצה"ל, יצא מהארון.
אליוט קוסגרוב
אליוט קוסגרוב (נולד ב-8 באפריל 1972) הוא רב והוגה דעות יהודי-אמריקאי הנמנה עם הזרם השמרני ביהדות הקונסרבטיבית ומשמש כרב בית הכנסת פארק אבניו שבניו יורק. בנוסף משמש כחבר בנשיאות של בית המדרש לרבנים באמריקה, חבר מערכת כתב העת Conservative Judaism, חבר בוועד המנהל של כנסת הרבנים הקונסרבטיבית ועוד.
אבי בוסקילה
ביוגרפיה
לאחר שחרורו עבד כמעט עשר שנים בתחום הפרסום. תחילה שימש מנהל לקוחות במשרד הפרסום "לעומק התודעה". ב-2013 מונה למנהל המגזין לקהילת ההומוסקסואלים בישראל F/O/D ולמנהל משרד הפרסום הנישתי "דוד ויהונתן". ב-2015 מונה לסמנכ"ל לקוחות במשרד הפרסום "מגזרים".
בוסקילה פעיל בארגון החזית להגנת הציבור. הוא ממובילי מאבק המילואימניקים העצמאיים שלחמו במבצע צוק איתן. וממובילי מחאת "מילואימניקים ומילואימניקיות גאים דורשים שוויון".
אליוט קוסגרוב
ביוגרפיה
קוסגרוב נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. הוא הוסמך כרב בבית המדרש לרבנים באמריקה ב-1999. הוא בעל דוקטורט בתאולוגיה מאוניברסיטת שיקגו, עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בדמותו של הרב לואי ג'ייקובס, מייסד התנועה הקונסרבטיבית בבריטניה.
הרב קוסגרוב הוא פעיל מרכזי בדיאלוג הבין-דתי בין יהודים לנוצרים, אירח את האפיפיור פרנציסקוס בבית-הכנס שלו וערך יחד עמו תפילה משותפת לזכר קורבנות פיגועי 11 בספטמבר. בינואר 2012 מונה ליועץ לעניינים בין-דתיים של הליגה נגד השמצה.
אבי בוסקילה
ביוגרפיה
בדצמבר 2017 זכה בתואר איש השנה מטעם Time Out תל אביב.
אליוט קוסגרוב
ביוגרפיה
הרב קוסגרוב מרבה להתבטא בנושאים שונים העומדים על הפרק ונוגעים לקהילה היהודית בארצות-הברית ולמדינת ישראל. בין השאר הוא פועל על-מנת לקרב בין הקהילה היהודית אמריקאית לקהילה הישראלית אמריקאית. בשנת 2013 הציע להפוך את הסדר של תהליך הגיור באופן בו ראשית יתקבלו הגרים ורק לאחר מכן יחלו בלימודי יהדות; הצעה זו שהובאה כחלק מביקורת מקיפה על הגישה הקונסרבטיבית ביחס לתהליך הגיור ולנישואי תערובת עוררה שיח ער בקרב רבנים והוגי דעות יהודים אמריקאים.
אבי בוסקילה
ביוגרפיה
בבחירות המקדימות לרשימת מרצ שנערכו ב-14 בפברואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת זכה במקום השישי מבין המתמודדים, שהוא המקום השמיני ברשימה אך לא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שנערכו בספטמבר של אותה שנה עזב בוסקילה את מרצ והצטרף למפלגת ישראל דמוקרטית של אהוד ברק, הוצב במקום ה-18 ברשימת המחנה הדמוקרטי אך לא נבחר לכנסת.
בשנת 2020 מונה לתפקיד מנכ"ל בית התוכנה פייפאם.
חיים פרטיים
ב-1998 עבר להתגורר בתל אביב. בוסקילה מתגורר בשכונת יד אליהו בתל אביב עם בן זוגו שמרי סגל.
עונת 1996/1997 ב-NBA
עונת 1996/1997 היא העונה ה-51 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם תואר האליפות השני ברציפות של שיקגו בולס, וזכייתה החמישית בכך הכל. בסדרת הגמר ניצחה שיקגו את יוטה ג'אז בתוצאה 4-2, ומייקל ג'ורדן זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לראשונה קארל מלון לאחר שקלע 27.4 נקודות בממוצע למשחק לאורך העונה והוליך את קבוצתו, יוטה ג'אז, למאזן הטוב במערב (64-18).
בתחילת עונת 1996/1997 פרסמה ליגת ה-NBA את רשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA במסגרת ציון חמישים השנים שעברו מאז הקמתה של הליגה. הרשימה כוללת את חמישים השחקנים שנבחרו כטובים ביותר וכמשפיעים ביותר בחצי המאה הראשונה של ה-NBA, ומבוססת על ההופעות ברמה המקצוענית, ספורטיביות, יכולת מנהיגות, ומידת התרומה להתפתחות משחק הכדורסל. בנוסף ל-50 השחקנים הגדולים, נבחרו גם עשרת המאמנים הטובים ביותר ועשר הקבוצות הטובות ביותר בעונה בהיסטוריה של ה-NBA.
ב-18 ביולי 1996 חתם שאקיל אוניל בלוס אנג'לס לייקרס, ויחד עם קובי בראיינט שנבחר בדראפט באותה עונה, הפך את הלייקרס לאחת הקבוצות הדומיננטיות ב-NBA במשך כעשור. הלוס אנג'לס לייקרס זכו בשלוש אליפויות NBA רצופות בתקופתו של אוניל בקבוצה (2000-2002).
על מנת לחגוג את חגיגות 50 השנים לNBA כל קבוצה בליגה שמה על פרקט אולמה את סמל 50 השנים לNBA, סמל ה50 שנה הופיע על ג'קטיי החימום של השחקנים ובמקום סמל NBA רגיל שמופיע על גופיות השחקנים הופיע סמל זהב של הNBA
דראפט 1996
הדראפט בשנה זו התקיים ב-26 ביוני 1996 במזרח רתרפורד, ניו ג'רזי. בהגרלה (לוטרי) זכו הפילדלפיה 76' בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את אלן אייברסון מאוניברסיטת ג'ורג'טאון, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. דראפט 1996 נחשב בעיני רבים כאחד הדראפטים האיכותיים והעמוקים ביותר בתולדות ה-NBA, לצד דראפט 1984 ודראפט 2003. דראפט זה סיפק שלושה שחקנים שזכו בתואר ה-MVP של העונה הסדירה: אלן אייברסון, קובי בראיינט (בחירה 13) וסטיב נאש (15), ומלבדם עוד שמונה שנבחרו להשתתף במשחק האולסטאר: שריף עבדור-רחים (בחירה שלישית), סטפון מרבורי (4), ריי אלן (5), אנטואן ווקר (6), פג'ה סטויאקוביץ' (14), ג'רמיין אוניל (17), ז'ידרונאס אילגאוסקאס (20) ובן וולאס שגם זכה ארבע פעמים במהלך הקריירה בתואר שחקן ההגנה של העונה (לא נבחר בדראפט). שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 1996 כוללים את מרקוס קמבי שזכה בעונת 2006-07 בתואר שחקן ההגנה של העונה (בחירה שנייה), קרי קיטלס (8), אריק דמפיר (10), דרק פישר (24), מרכוס בראון (46) וצ'אקי אטקינס (לא נבחר). כמו כן נבחר דורון שפר בבחירה ה-36 על ידי לוס אנג'לס קליפרס, ובכך הפך לישראלי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA. עם זאת, שפר לא חתם על חוזה בקבוצה ומעולם לא שיחק בליגת ה-NBA.
אולסטאר
סוף שבוע האולסטאר של שנת 1997 נערך באולמה של קליבלנד קאבלירס, הגאנד ארנה שבקליבלנד, אוהיו. הוא החל ב-7 בפברואר 1997 והסתיים במשחק האולסטאר ב-9 בפברואר.
המאמנים במשחק האולסטאר היו דאג קולינס מדטרויט פיסטונס המזרחית ורודי טומג'אנוביץ' מיוסטון רוקטס המערבית. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה הוביל מייקל ג'ורדן משיקגו בולס שקיבל 2,451,136 קולות אשר הקנו לו מקום בחמישיית המזרח. חמישיית המזרח כללה את פני הארדוויי, מייקל ג'ורדן, גרנט היל, סקוטי פיפן ודיקמבה מוטומבו (שהחליף את פטריק יואינג הפצוע). חמישיית המערב כללה את ג'ון סטוקטון, גארי פייטון, שון קמפ, קארל מלון (שהחליף את צ'ארלס בארקלי הפצוע) והאקים אולאג'ואן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 132-120. ל-MVP של משחק האולסטאר נבחר גלן רייס משארלוט הורנטס שקלע 26 נקודות ב-25 דקות משחק. מייקל ג'ורדן רשם את הטריפל דאבל הראשון בתולדות משחקי האולסטאר כשסיפק 14 נקודות, 11 ריבאונדים ו-11 אסיסטים.
פרסים עונתיים
חמישיות העונה
חמישיות ההגנה
חמישיות הרוקיז
פלייאוף 1997
סגל האלופה, שיקגו בולס: מייקל ג'ורדן, סקוטי פיפן, דניס רודמן, רון הרפר, טוני קוקוץ', לוק לונגלי, סטיב קר, בייזון דלי, ג'ייסון קאפי, ג'אד בושלר, רנדי בראון ורוברט פאריש (ביל ונינגטון ודיקי סימפקינס נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: פיל ג'קסון.
סבסטיאן דה וובאן
סבסטיאן לה פרסטר, מרקיז וובאן (בצרפתית: Sébastien Le Prestre, marquis de Vauban; 13 במאי 1633 – 30 במרץ 1707) היה מהנדס, מתכנן צבאי ועירוני, הידראולוג ומסאי צרפתי. לקראת סוף ימיו קיבל מלואי הארבעה עשר, מלך צרפת את התואר מרשל צרפת.
12 מהביצורים של וובאן, שקובצו לביצורי וובאן, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2008. מוזיאון מפות התבליט שבאינווליד מכיל תבליטים של רבים מהמבצרים שנבנו על ידי וובאן.
וובאן נולד בסן-לג'-דה-פושר (ששינתה את שמה לסן-לג'-וובאן לכבודו ב-1867), שבמחוז יון, בורגון, למשפחת אצולה. בגיל 10 הוא הפך ליתום בנסיבות מצערות וגדל עם האיכרים שבאזור מגוריו. אירוע מיוחד הביא אותו לחיקם של כרמליתים מהישוב סמור-אן-אוסווה שם הוא קיבל חינוך עשיר במדעים, מתמטיקה וגאומטריה, מה שתרם תרומה מכרעת לקריירה שלו כמהנדס.
בגיל 17 הוא הצטרף לכוחותיו של דה קונדה שנלחמו בפרונד. לאחר מכן דה קונדה מינה אותו לבצר את העיר קלרמון-אן-ארגון (Clermont-en-Argonne) אך זמן קצר לאחר מכן הוא נתפס על ידי כוחות המלוכה ונעצר. טוב לבו של הקרדינל מאזארן גרם לשינוי נאמנותו של וובאן והוא החל לעבוד כמהנדס בשירותו של המלך. הוא מונה להשלים את ביצור קלרמון-אן-ארגון ולאחר מכן מונה למהנדס המלך ( ingénieur du roi) תחת שבלייה דה קלרוויל.
וובאן התחיל לבצר ערים חשובות בעיקר בגבולה הצפוני של צרפת כמו דנקרק, טורנה, דואה וליל. לאחר שלום אקס-לה-שאפל, שסיים את מלחמתו של לואי הארבעה עשר עם ספרד בארצות השפלה, החל וובאן לבצר את כל צרפת. לאחר מותו של קלרוויל ב-1677 הוא מונה למהנדס הראשי של המלך ועסק בביצור צרפת, עד מותו ב-1707.
משנת 1668 שבה מונה למתכנן הביצורים בגבולות היבשתיים (commissaire général des Fortifications sur les frontières terrestres)הוא הרחיב ובנה כ-140 ביצורים רוב ביצוריו נעשו בסגנון מבצר כוכב.
אמנת האברו
אֲמָנַת הָאֶבְּרוֹ הייתה אמנה שנחתמה בין הרפובליקה הרומית לבין קרתגו בשנת 226 לפנה"ס, לפיה השטח שמדרום לנהר האברו בחצי האי האיברי ניתן לקרתגו, בעוד האזור הצפוני ניתן לרומא ונאסר על הקרתגים לפעול בו. רומא הפרה את האמנה בשנת 230 לפנה"ס כאשר כרתה ברית עם סגונטום ששכנה מדרום לנהר, ולאחר מכן הופרה העמנה בידי המצביא הקרתגי חניבעל בשנת 218 לפנה"ס.
רקע
לאחר מלחמת שכירי החרב הייתה קרתגו מרוששת, ונאלצה גם לשלם פיצויים לרומא על המלחמה הפונית הראשונה. צבא קרתגו גם כן התדלדל מאוד. קרתגו חיפשה דרך לפתור את שתי הבעיות גם יחד, הפתרון לכך נמצא בדמות חצי האי האיברי (היספניה בפי הקרתגים), העשיר במרבצי כסף והמלא בילידים שאפשר לגייס כשכירי חרב. המצביא הקרתגי חמלקרת ברקה כבש חלק גדול מחצי האי, אולם נהרג בקרב בשנת 228 לפנה"ס, ואת מקומו ירש חתנו עזרובעל המפואר. אותו זמן הרומאים הבחינו בהתעצמותם של הקרתגים וחששו מכך, נציגים רומאיים הגיעו אל קרטחנה מקום מושבו של עזרובעל על מנת להציע הסכם שנחתם לבסוף בשנת 226 לפנה"ס.
תנאי ההסכם
ההסכם חילק למעשה את חצי האי האיברי בין רומא ובין קרתגו. הנקודה שהפרידה בין שטח ההשפעה הקרתגי לבין זה הרומאי הייתה נהר האברו, על פי ההסכם: הסופרים העתיקים שמתעדים את המאורע מזכירים שעל פי ההסכם נאסר על הקרתגים לחצות את נהר האברו "ונשק בידיהם". אולם לא מזכירים האם הגבלות דומות הוטלו גם על רומא, לדעת רוב החוקרים המודרניים אותם הגבלות הוטלו גם על רומא, אולם הסופרים העתיקים שחיפשו להפיל את אשמת המלחמה על כתפיה של קרתגו לא ציינו זאת.
פוליביוס טוען שעזרובעל חתם על ההסכם בלא ידיעת קרתגו, אולם ככל הנראה סמכותו של עזרובעל כמצביא התירה לו לעשות זאת.
סוף דבר
רומא הפרה למעשה את ההסכם כאשר בשנת 230 לפנה"ס כרתה רומא ברית עם סגונטום, מושבה יוונית ששכנה 170 קילומטרים מדרום לאברו בתוך שטח ההשפעה הקרתגי. גיסו של עזרובעל חניבעל תקף את סגונטום בשנת 218 לפנה"ס, וכך הופר ההסכם סופית והחלה המלחמה הפונית השנייה.
ברוך ויסמן
ברוך ויסמן (ביידיש: ברוך װײַסמאַן; 10 באוגוסט 1887 – 1966) היה סופר יידי ועברי.
קורות חיים
ויסמן נולד למשפחה ענייה בעיירה סלובשנה בווהלין שבאימפריה הרוסית.
בשנות העשרה של המאה ה-20 הוא עבד בתור מורה לעברית בבית ספר יהודיים בבסרביה. בין השנים 1917–1919 הוא התגורר באודסה, שם הכיר את אחד העם וחיים נחמן ביאליק. ב-1919 הוא ניסה לעלות לארץ ישראל באופן בלתי-לגאלי דרך-רומניה, אך מתוך חשש כי משפחתו לא תקבל אישור לצאת גם כן נאלץ לוותר על הרעיון.
בשנות העשרים הוא עבר לקייב, שם היה מורה בבתי ספר יהודיים. עם הזמן הוא נהיה תומך נלהב של השלטון הסובייטי, הוא פרסם בעיתונות יידית של ברית המועצות, בין היתר בדער עמעס. ב-1933 הוא עבר עם משפחתו לבירוביג'ן, שם לימד במכון פדגוגי ופרסם בביראבידזשאנער שטערן. באמצע השני של שנות השלושים הוא חזר לקייב, פרסם בשטערן, בתקופה זו החלה אכזבתו מרעיונות הקומוניזם בעקבות גל הטיהורים של 1937–1938.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לאזור נהר הוולגה וסיביר. לאחר המלחמה חזר לקייב, עבד במרכז לחקר יידיש, ספרותה ופולקלור יהודי שהיה חלק מאקדמיה למדעים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, כמו כן פרסם בעיתון היידי שיצא לאור במוסקבה אייניקייט.
בין 1952–1956 הוא ערך יומן אישי בעברית, החל מסוף 1955 הוא החלו להגיע לארץ בדרך לא-דרך ולהתפרסם בעיתון דבר תחת כותרת אל אחי במדינת ישראל ללא ציון שם המחבר (שמו פורסם כשנה לאחר מותו). ב-1957 הוא נעצר באשמת פעילות אנטי-סובייטית ונשפט לחמש שנים, אך ושוחרר בסופו של דבר לאחר שלוש שנים בכלא ב-1960.
ויסמן נפטר בשנת 1966 בבויארקה.
ב-1973 פורסם ספר יומן מחתרת עברי מברית המועצות :איגרות "אל אחי במדינת ישראל" בהוצאת ספרים מסדה.
אנה-סופיה רוב
ביוגרפיה
רוב נולדה בדנוור, קולורדו שבארצות הברית, למשפחה נוצרית אדוקה. לג'נט, מעצבת פנים ודייוויד רוב, אדריכל. נקראה "אנה סופיה" על שם סבתהּ של אמהּ. לפני שהפכה לשחקנית קולנוע, עסקה בריקוד ובהתעמלות. רוב נרשמה לאוניברסיטת ניו יורק בשנת 2014, וסיימה את לימודיה בשנת 2018 עם תואר בתיאטרון.
קריירת משחק
זכתה לערוך את הופעת הבכורה שלה בגיל 10 לצידה של כוכבת הקולנוע מיה פארו בסרט הטלוויזיה "סמנתה: חופשה של ילדה אמריקאית", לצורך התפקיד צבעה רוב את שיערה לחום כהה. בשנה זו גם התארחה בסדרה "דרייק וג'וש" בערוץ ניקלודיאון.
בשנת 2005 זכתה לחשיפה עולמית בזכות תפקיד שעשתה בפנטזיה המצליחה של טים ברטון "צ'ארלי בממלכת השוקולד" בתור הילדה התחרותית ויולט בורגארד. בנוסף שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הילדים "ווין דיקסי" שזיכה אותה בביקורות אוהדות.
בשנת 2007 זכתה רוב בפרס השחקנית הטובה ביותר של טקס פרסי האומנים הצעירים על הופעתה בפנטזיה "ממלכת טרביתיה" בתפקיד הילדה לסלי ברק. רוב גם שרה את הסינגל המצליח "Keep Your Mind Wide Open" מתוך פסקול הסרט. בנוסף, בשנה זו שיחקה בסרט האימה "The Reaping" בבימויו של סטיבן הופקינס, בתפקיד הילדה המקוללת לורן מק'ונל.
בשנת 2008 השתתפה בשובר הקופות "ג'אמפר" בתפקיד מילי האריס בנערותה ושיחקה בהפקתה של כוכבת הקולנוע שרליז ת'רון "סהרורית", בתור הילדה הבעייתית טרה רידי.
בשנת 2009 הופיעה בסרט ההרפתקאות המדע בדיוני "המירוץ להר המכשפות" בתור הילדה שרה בעלת הכוחות הטלפתיים.
בשנת 2011 זכתה רוב לביקורות טובות על הופעתה הדרמטית בסרט "גולשת בנשמה", בה שיחקה בתפקיד הגולשת המפורסמת בת'אני המילטון.
בשנת 2013 כיכבה בסדרה "יומני קארי" (המבוססת על "סקס והעיר הגדולה") בתור קארי בראדשו. בנוסף, בשנה זו שיחקה בסרט "העולם על פי דנקן".
בשנת 2016 שיחקה רוב את התפקיד של אליס גרין בסדרת הדרמה ההיסטורית של רשת PBS "רחוב מרסי", על מלחמת האזרחים האמריקנית. ב-2017 שבה לתפקידה בעונה השנייה.