cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elvis Presley (אלבום)
Elvis Presley הוא אלבום הבכורה של זמר הרוק אנד רול האמריקאי אלביס פרסלי. האלבום הופק על ידי חברת RCA Victor, ויצא לשווקים לראשונה במרץ 1956. האלבום הוקלט בין ה-10 בינואר 1956 עד 11 בינואר 1956 באולפני ההקלטה של חברת RCA Victor בנשוויל שבטנסי, וב-30 עד 31 בינואר באולפני ההקלטה של חברת RCA Victor בניו יורק. מספר הקלטות נוספות באלבום הוקלטו במקורן בפגישות ב-Sun Studio בממפיס שבטנסי ב-5 ביולי, ב-19 באוגוסט וב-10 בספטמבר 1954, וב-11 ביולי 1955.
האלבום כיכב במשך עשרה שבועות בצמרת מצעד אלבומי הפופ המצליחים ביותר של בילבורד במהלך שנת 1956, והיה לאלבום הרוק אנד רול הראשון בהיסטוריה שהגיע לפסגת המצעד, ולאלבום הראשון בז'אנר זה שמכר מעל למיליון פריטים. בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-56 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
האלבום היה לאלבום זהב ב-1 בנובמבר 1966, ולאלבום פלטינה ב-8 אוגוסט 2011.
נחל אביב
נַחַל אָבִיב הוא נחל אכזב הזורם במזרח הגליל העליון, מעט דרומית מגבול לבנון. ראשיתו סמוכה לכפר מארון א-ראס הלבנוני. לאחר מכן נכנס הנחל לתחום ישראל, ועובר בין קיבוץ יראון למושב אביבים. הנחל היה בעבר נחל איתן עד לתפיסת המים לצורכי שאיבה. כיום הנחל הוא נחל אכזב, הזורם בסוף החורף ובתחילת האביב לאחר גשמים משמעותיים.
הנחל נקרא על שם מושב אביבים, לידו הוא עובר.
מבנה הנחל
נחל אביב נחשב לאחד הנחלים היפים בארץ ישראל, במהלכו ניתן להבחין בתופעות הקראסטיות שבגדות הנחל, ולראות מערות עתיקות שנוצרו בסלע הגירני שבני האדם עשו בהם שימוש בתקופות שונות.
הנחל עובר בוואדי עמוק, משני צדדיו מצוקים ובהם מערות המפורסמות שביניהן מערת חניה ומערות אביב, במערות נמצאו שרידים ליישוב מהתקופה הביזנטית.
בערוץ הנחל עמודי סלע המכונים "העלמות".
אייר (סקוטלנד)
אייר (בסקוטית: Ayr; בגאלית סקוטית: Inbhir Àir – "שפך הנהר אייר") היא עיר המהווה את המרכז המנהלי של מחוז דרום איירשייר שבסקוטלנד.
היסטוריה
אייר נוסדה על ידי ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד ב-1205. מאז 1261 התקיימו בעיר ירידים שנתיים. בתקופה ההיא מנתה אוכלוסייתה 1,500 תושבים ופעל בה נמל מרכזי בחוף המערבי של סקוטלנד. בין השנים 1301 – 1312, במהלך מלחמות העצמאות של סקוטלנד, היא נכבשה על ידי אנגליה.
ב-26 באפריל 1315, התכנס באייר הפרלמנט הראשון של סקוטלנד בראשותו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד. מאוחר יותר, בתקופתו של אוליבר קרומוול, שימשה העיר כבסיס וכמבצר לחלק מאנשיו. קרומוול בנה חומה ענקית סביב לאזורים מסוימים בעיר, שאת רובם ניתן עדיין לראות עד היום והם מהווים את מצודת העיר. מגדל סנט ג'ון היה במקור חלק מכנסייה, אך זו נחרבה. כיום המגדל מוגן על ידי תושבי האזור המבוצר במסגרת אגודת ידידים. עם השלמת בנייתם של מחנות צבאיים באזור המצודה ב-1795 החלה להיות במקום נוכחות צבאית קבועה.
גאוגרפיה
אייר היא עיר חוף השוכנת על שפך הנהר אייר. נהר זה נשפך לשפך הנהר קלייד. מחופו של האי אראן הסמוך ניתן לראות ביום בהיר את הקצה הצפוני של צפון אירלנד. רוב השטח סביב לעיר שטוח ומשמש לגידול בקר למשק החלב. מדרום לאייר השטח גבוה יותר מרוב שטחי המחוז. אייר שוכנת כ-55 ק"מ מדרום-מערב לגלאזגו.
כלכלה
תוצרי ענף הטקסטיל, כמו שטיחים ובטנות, היו חשובים לכלכלת העיר עד שבשנות השבעים של המאה ה-20 נסגרו בתי החרושת. בכך נגרמה אבטלה נרחבת באייר. רבים מבתי החרושת הישנים עדיין עומדים על תילם וניתן לראותם בשדרות מק'קאלס וברחוב ווקר שבצפון העיר, אף שרבים מהמבנים הללו נטושים ובלתי בטוחים. כמו כן היה קיים בעיר מפעל גדול לייצור דשנים ושאר מוצרים חקלאיים וגם מפעל זה נסגר, אך חלקים ממנו מושכרים לעסקים מקומיים.
סיליקוזיס
סיליקוזיס (Silicosis) היא מחלת ריאות תעסוקתית הנגרמת משאיפת אבק סיליקה (צורן דו-חמצני) גבישי המשתייכת למשפחת מחלות אבקת הריאות. המחלה מאופיינת בהיווצרות דלקת ולייפת בצורה של נגעים נודולריים באונות העליונות של הריאות. סיליקוזיס, במיוחד בצורתו החריפה, מאופיין בקוצר נשימה, שיעול, חום וכחלון. סיליקוזיס היא המחלה התעסוקתית השכיחה ביותר וגרמה ל-46,000 מקרי מוות ברחבי העולם בשנת 2013 (לעומת 55,000 מקרי מוות בשנת 1990).
המחלה שכיחה בקרב אנשים שעסקו בחשיפה לסיליקה במהלך חייהם, כמו כורים שחצבו בסלעים כדי לחפור מנהרות. מניעה של המחלה מתבצעת בעיקר על ידי מניעת החשיפה לאבק. אבחון סיליקוזיס מתבצע לרוב על ידי הרופא כשלמטופל אין היסטוריה של מחלה אחרת שיכולה להסביר את התסמינים, יש היסטוריה של חשיפה לאבק ועל ידי שימוש באמצעי דימות (בעיקר צילום חזה). לעיתים קרובות, סיליקוזיס עשוי להידמות לבצקת ריאות, דלקת ריאות ושחפת, מצב העלול לגרום לאבחנה שגויה. בבדיקת תפקודי ריאות עלולה להופיע הפרעה בזרימת האוויר, אך הבדיקה עשויה להיות גם תקינה. המחלה יכולה להוביל לאי ספיקה נשימתית מתקדמת, צורך בהשתלת ריאה ומוות. פרט לטיפול תומך והשתלת ריאה, אין כיום טיפול יעיל למחלה.
As Aventuras de Gui & Estopa
As Aventuras de Gui & Estopa (בתרגום חופשי לעברית: הרפתקאותיהם של גואי ואסטופה) היא סדרת טלוויזיה מונפשת ברזילאית שנוצרה על ידי מריאנה קלטאביאנו עבור ערוץ Cartoon Network בשנת 2009.
עלילה
הסדרה מספרת את הרפתקאותיהם של גואי ואסטופה, שני כלבים אנתרופומורפיים צעירים וחבריהם, קרוקט, פיטיבורו, פיפיולינה וריבאלדו.
הצי הגדול
הצי הגדול (באנגלית: The Grand Fleet) היה כינויו של הצי הבריטי העיקרי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הצי הגדול הורכב בשנת 1914 מצירוף של הצי האטלנטי והצי המקומי הבריטי, וכלל כ-35 עד 40 ספינות מערכה עיקריות, וסדר כוח כולל של כ-150 ספינות בסך הכל.
מקימו ומפקדו הראשון של הצי הגדול היה האדמירל סר ג'ון ג'ליקו, ובסיס האם שלו נקבע בסקפה פלו אשר באיי אורקני, סקוטלנד. בהמשך הועבר לרוסית' בלשון הים של פורת'. בדצמבר 1916 החליף את ג'ליקו האדמירל סר דייוויד ביטי.
הצי הגדול השתתף רק בקרב גדול אחד במהלך המלחמה והוא קרב יוטלנד שהסתיים ללא הכרעה ברורה של הצד המנצח. בתום מלחמת העולם הראשונה פורק הצי הגדול ורובו הפך לבסיסו המחודש של הצי האטלנטי.
ישראל פרנס
ישראל פרנס (נולד ב-20 במאי 1958) הוא חזן וזמר חסידי ישראלי.
ביוגרפיה
פרנס נולד וגדל בתל אביב לאהרן ולקלרה פרנס (ניצולי שואה). למד בישיבה התיכונית שעלבים. שירת בצה"ל וכיהן כמפקד במקהלת הרבנות הצבאית.
מהופעותיו הבולטות:
אלבומים
כן השתתף באלבום חברים שרים פורים (2008) שבו השתתפו גם ישי לפידות, עמירן דביר, אבי בן ישראל, יהודה דים, יעקב זינגבוים, שי ברק, אסף נגל ועוד.
סאיטאמה סופר ארנה
סאיטאמה סופר ארנה (ביפנית: さいたまスーパーアリーナ) הוא אולם הופעות וספורט הממוקם בסאיטאמה שבמטרופולין טוקיו שביפן, והוא האולם הגדול במדינה.
שימושים
האולם נבנה בשנות ה-90 ונפתח ב-2000. האולם אירח את משחקי הגמר של מונדובאסקט 2006.
SuperTuxKart
SuperTuxKart (או, בראשי תיבות: STK) הוא משחק וידאו מבוסס קוד פתוח הכולל דמויות מעולם הקוד הפתוח, דוגמת הקמעות של Xfce, BSD ו-eMule. המשחק מופץ למערכות ההפעלה Microsoft Windows, macOS, לינוקס ואנדרואיד.
המשחק
המשחק דומה למשחקי מריו קארט וכן למשחק הקארטינג של קראש בנדיקוט- Crash Team Racing  בפן העלילתי של המשחק, שכולל פתיחת עוד מסלולים והשגת עוד דמויות.
העלילה במשחק זה היא שנולוק כולא את גנו, הקמע של גנו/לינוקס, ועל טקס לפתוח את כל המסלולים ולסיים את כל האתגרים על מנת לשחרר את גנו.
תגובות
בשל הדמיון למשחקי מריו קארט, יש שהתייחסו למשחק זה בתור "העתק בקוד פתוח" של אותם משחקים. בדף החברה התייחסו לנושא זה, וכתבו ש"בזמן שכמה מהגרסאות הישנות ביותר של המשחק אכן ניסו לחקות את משחקי מריו קארט, אין זה המצב מזה זמן רב".
מעבר לכך קיבל המשחק תגובות מחמיאות לאורך השנים. בשנת 2007 אף נכנס לדירוג חמשת משחקי המרוצים הטובים ביותר ללינוקס במגזין Full Circle.
הים האכזר
הים האכזר (באנגלית: The Cruel Sea) היא נובלה מאת הסופר ניקולס מונסארט שיצאה לאור בשנת 1951. העלילה עוקבת אחר קורותיהם של קבוצת מלחים המשתייכים לצי המלכותי, אשר לחמו בקרב על האטלנטי במסגרת מלחמת העולם השנייה. הספר מכיל שבעה פרקים, כאשר כל פרק מתאר שנה אחת מתוך שבע שנות המלחמה.
הנובלה, המבוססת על שירותו של הסופר בספינות מלחמה מדגם קורבטה בצפון האוקיינוס האטלנטי במהלך מלחמת העולם השנייה, נותנת תיאור ענייני אך מרגש של אנשים רגילים הלומדים ללחום ולשרוד בקרב מתיש מול איתני הטבע וכנגד אויב חסר רחמים.
סיכום העלילה
הפרק הראשון נפתח בשנת 1939. לוטננט-קומנדר ג'ורג' אריקסון, קצין בצי הסוחר הבריטי ואיש מילואים בצי המלכותי, נקרא לשירות פעיל עם פרוץ המלחמה ומוצב בקורבטה (הבדיונית) מסדרת פלאואר, אה"מ קומפאס רוז (HMS Compass Rose; "שושנת הרוחות"), ספינה חדשה שנבנתה לתפקיד ליווי שיירות אספקה באוקיינוס האטלנטי מארצות הברית לבריטניה ובחזרה. סגל הפיקוד הזוטר וצוות הספינה מורכב ברובו מצעירים חסרי ניסיון, בעיקר שני הקצינים בדרגת לוטננט-משנה, לוקהארט (Lockhart) ופייראבי (Ferraby). רק לאריקסון ולרבי המלחים ניסיון ימי כלשהו.
על אף הקשיים והחסרונות ההתחלתיים, מגבש צוות הספינה שגרה ורוכש ניסיון. הלוטננט הראשון בנט רע-הלב, המשתמט ממשימותיו ורודה בצוות בנושאי משמעת, עוזב את הספינה מסיבה בריאותית כביכול, מה שמאפשר לקצינים הזוטרים האחרים להתבגר, ולוקהארט מקודם לדרגת לוטננט ראשון במקומו.
צוות הקומפאס רוז, שבסיסו בנמל ליברפול, חוצה את האוקיינוס האטלנטי לרוחבו מספר רב של פעמים בכל מצבי מזג האוויר, ומתמודד מול סערות עזות בספינת הליווי הקטנה ביותר לסוגה שפעלה במים אלה בשירות בעלות הברית. הצוות סובל מההפלגות כאשר הספינה מטלטלת ונזרקת תמידית על ידי הגלים הענקיים, מהקור המקפיא, מהמתח של עמידה על המשמר בלילות של חשכה מוחלטת והפחד מפני האפשרות של פגיעת טורפדו המשוגר ללא התרעה מצוללת גרמנית המסוגל לשלוח אותם למצולות. רק מסורת הצי המלכותי והידע על מידת חשיבותה של עבודתם מסייעות לצוות להמשיך קדימה ולהתמיד במשימתו.
הצוות ממשיך במשימתו המונוטונית והמסוכנת אך החיונית של ליווי שיירות, עד שבמהלך הפלגה אחת עושה צוות הספינה שימוש בניסיון שרכש בעמל רב ומטביע צוללת גרמנית. הקורבטה חומקת ממספר ניסיונות להטביעה עד שב-1943 נפגעת הקומפאס רוז מטורפדו והצוות נאלץ לנטוש אותה. מרבית אנשי הצוות קופאים למוות בעודם במים, אך אריקסון, לוקהארט, פייראבי וכמה אחרים שורדים ומחולצים למחרת, אם כי פייראבי סובל מהתמוטטות עצבים המאלצת אותו להתפנות לבית חולים.
אריקסון, המקבל קידום לדרגת קומנדר, ולוקהארט, המקודם ללוטננט-קומנדר, מקבלים פיקוד על ספינה חדשה, הפריגטה (הבדיונית) מסדרת ריבר (River-class frigate) אה"מ סולטאש (HMS Saltash). הצי המלכותי מבסס עליונות ימית באוקיינוס האטלנטי ואנשי צוות הסולטאש מצליחים להטביע צוללות גרמניות נוספות הודות לנחישותו וסבלנותו של מפקדם.
בפרק שבע בספר מקבלת הסולטאש פקודה להישאר בסיור באזור האיון רוקול, כאשר השנה היא 1945 וסיום המלחמה קרב. כאשר מסתיימת המלחמה, חוזר צוות הספינה לנמל בעודו מלווה מספר צוללות גרמניות שנכנעו.
עלילת משנה בספר מתארת את הקשר הרומנטי בין לוקהארט לקצינה המשרתת בחיל העזר של הצי לנשים (WRNS).
מקורות
קריירת הצי של ניקולס מונסארט עצמו שימשה כהשראה לדמותו של לוקהארט, שהיה כתב עיתונות ברחוב פליט בשנות ה-30 וקיבל מינוי כקצין מילואים בצי המלכותי. מונסארט שירת במהלך שנות מלחמת העולם השנייה במשימות לחימה נגד צוללות באוקיינוס האטלנטי והגיע לדרגת לוטננט-קומנדר. ספרו הראשון, שלוש קורבטות (Three Corvettes), יצא לאור ב-1945 ולאחר המלחמה שימש כקצין יחסי ציבור של הצי המלכותי במשימות מעבר לים (בעיקר באוטווה), עד שהפך לסופר במשרה מלאה. מספריו הידועים - סיפורה של אסתר קוסטלו.
עיבודים לרדיו ולסרטים
הספר עובד לסרט הנושא את אותו שם ב-1953, בבימויו של צ'ארלס פרנד (Charles Frend) ובכיכובם של ג'ק הוקינס כקומנדר אריקסון ודונלד סינדן (Donald Sinden) בתפקיד לוקהארט.
תחנת הרדיו BBC 4 הפיקה שני עיבודים לספר: בספטמבר 1980 שודרה תוכנית בגרסה דרמטית בת שעתיים, ולצורך ההקלטות נעזרה התחנה בספינת הצי המלכותי אה"מ ברייטון (HMS Brighton), במפקדה ובצוותה וכן ובמפקדה של אה"מ סיילה (HMS Scylla). במרץ 2012 שודרה גרסה נוספת בת שעתיים אשר זכתה ב"פרס השימוש הטוב ביותר בקול בדרמת אודיו" במסגרת פרסי BBC לדרמת אודיו לשנת 2013.
מהדורה עברית
המהדורה העברית של הספר, בתרגומו של אהרן אמיר, יצאה לאור ב-1955 בהוצאת אנקור ושנית ב-1983 על ידי זמורה ביתן.
קמפוס אפל
קמפוס אפל (באנגלית: Apple Campus) היה המטה הראשי של חברת אפל, לפני הקמת אפל פארק, אשר שניהם ממוקמים בקופרטינו             שבקליפורניה. הקמפוס משתרע על שטח 32 דונם ועובדים בו כ-2800 מעובדי החברה.
עד בניית המטה, הממוקם ברחוב Inifinte Loop 1, היו משרדי החברה פזורים בבניינים רבים ברחבי העיר. בשנת 1993 נבנה המטה החדש ותחילה הועברו אליו מחלקות המחקר והפיתוח, אך לאחר שובו של סטיב ג'ובס להנהלת החברה, בשנת 1997, הוא העביר אליו את משרדי הנהלת החברה. במתחם זה נמצאת גם "חנות המפעל" של האפל סטור.
באוגוסט 2011 הודיע סטיב ג'ובס למועצת העיר כי החברה רכשה שטחים בעיר והיא תבנה בהם קמפוס חדש. הקמפוס החדש יעוצב בצורת לולאה שלמה והוא יעטף בקירות זכוכית. כמו כן יבנה מרכז כנסים גדול שישמש את החברה באירועים ומסיבות העיתונאים שהיא עורכת. סך עלות הקמת המטה החדש הסתכמה ב-5 מיליארד דולר, והוא נפתח לעובדים באפריל 2017..
קרטל סינלואה
קרטל סינלואה (בספרדית: Cártel de Sinaloa, מוכר גם בראשי התיבות CDS) הוא ארגון פשיעה בינלאומי העוסק בסחר בסמים ובהלבנת כספים, שבסיסו בעיר קוליאקאן, בירת מדינת סינלואה שבמקסיקו. הארגון נחשב לאחד מקרטלי הסמים הגדולים והחזקים בעולם.
הקרטל הוקם באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 והוא חולש על אזור של 650 אלף קמ"ר במה שמכונה "משולש הזהב" של גידול הסמים במקסיקו, משולש המשורטט על גבולותיהן של המדינות סינלואה, דורנגו, וצ'יוואווה. בשטחים אלו מתרכז הגידול והייצור של אופיום מקסיקני ומריחואנה בידי הקרטל. מלבד סמים אלו עוסק הקרטל בהפצת סמים נוספים, בעיקר הרואין, קוקאין וגבישי מתאמפטמין (קריסטל מת').
בראשית העשור השני של המאה ה-21 היה קרטל סינלואה סינדיקט הפשע הגדול ביותר במקסיקו, בהיקף שוק הסמים הנשלט על ידיו ובהיקף הלבנת הכספים המיוחסת לו. ה"לוס אנג'לס טיימס" תיאר אותו כ"קבוצת הפשע המאורגן החזקה ביותר במקסיקו", וגורמים בקהילת המודיעין בארצות הברית ראו בו את "ארגון הסמים החזק ביותר בעולם". הקרטל הקים כוח צבאי למחצה בשם "לוס פלונס" כדי להגן על שטחו ונכסיו. לפי משרד התובע הכללי של ארצות הברית, הארגון אחראי לייבוא והפצה בארצות הברית של כ-200 טון קוקאין וכמות גדולה של הרואין בין השנים 1990 עד 2008. נכון ל-2015, הוא נחשב לארגון הפעיל ביותר בהברחת סמים והפצתם בתחומי ארצות הברית.
לאחר מעצרו של חואקין גוסמן (אל צ'אפו), עומדים כיום בראש הארגון איסמאל זמבדה גרסיה (אל מאיו) ובנו של גוסמן.
כינויי הארגון
מלבד שמו השגור של הקרטל שנובע משם המדינה בה הוקם, מכונה הארגון לעיתים גם בשמות "קרטל גוסמן-לוארה", על שם העומד בראשו – חואקין גוסמן ("אל-צ'אפו"); "הקרטל הפסיפי", על שם שטחי השליטה שלו בסינלואה לחוף האוקיינוס הפסיפי; "ברית הדם"; ו"הפדרציה", כינוי רחב יותר, שכלל כוחות פרה-מיליטריים ששירתו את הסינדיקט; הפדרציה ידעה זעזוע בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, כאשר משפחת בלטראן לייבה שהקימה עבור הקרטל את הזרוע החמושה "לוס נגרוס"  הסתכסכה עם גוסמן, פרשה מן "הפדרציה" ופתחה במלחמה של ממש מול הקרטל.
Diva
Diva (בעברית: דיווה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום יחד עם השיר "Halo" ב-20 בינואר 2009. השיר נכתב והופק על ידי ביונסה, שונדרא קרוופור ושון גראט. זהו שיר מסוג R&B עם נגיעות של Hip hop, ונושא גמגומי פעימה. השיר מדבר על עצמאותה של אישה ועל העצמה נשית.
Diva זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והגיע למקום ה-3 במצעד ההיפ הופ וה-R&B של ארצות הברית. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל ל-500 אלף עותקים. למרות שהשיר שוחרר באופן רשמי רק בארצות הברית, השיר הופיע במצעדי סינגלים באוסטרליה, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, ובריטניה.
לשיר יצא וידאו קליפ בו נראית ביונסה רוקדת יחד עם רקדניות ריקוד המזכיר לזה של "", ואף מחליפה כמה וכמה תלבושות במהלך הקליפ. גם הקליפ השיר קיבל ביקורות. נכון למרץ 2018 לקליפ השיר מעל ל-170 מיליון צפיות בערוץ ה-vevo של ביונסה.
קוזבאס קמרובו (כדורעף)
מועדון הכדורעף קוזבאס קמרובו (ברוסית: «Кузбасс Кемерово») היא קבוצת כדורעף רוסית מהעיר קמרובו, אשר מתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורעף משנת 2010.
היסטוריה
המועדון הוקם באביב 2008 ביוזמת חברת ההחזקות "איגוד העסקים הסיבירי". היוזמה זכתה לתמיכת מושל מחוז קמרובו, אמאן טולייב, ופדרציית הכדורעף הרוסית. לנשיא המועדון מונה המשנה למושל המחוז ולנטין מזיקין.
בשנת 2010 המועדון העפיל לליגת העל הרוסית בכדורעף ומאז התבסס כאחד ממועדוני הכדורעף הטובים במדינה.
במאי 2019 זכה לראשונה בתולדותיו באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף, לאחר שגבר על זניט קאזאן בסדרת משחקי הגמר. בעונת 2019/2020 המועדון העפיל לשלב חצי גמר ליגת האלופות בכדורעף, במה שמהווה להישג שיא במפעלים האירופיים.
באוקטובר 2020 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורעף ובעונת 2021/2022 העפילה לשלב הפיינל פור בגביע CEV.
מונטיי מוריס
מונטיי רוברט מוריס (באנגלית: Monté Robert Morris; נולד ב-27 ביוני 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי המשחק בקבוצת וושינגטון וויזרדס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת תיכונים מכללות
מוריס נולד בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן, וגדל בפלינט הסמוכה. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון פלינט ביצ'ר" הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת התיכונים של מישיגן (מהדרג השלישי), ובעונה האחרונה זכה בתואר שחקן העונה במישיגן ("Michigan Mr. Basketball").
בין השנים 2013–2017 למד באוניברסיטת המדינה של איווה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 12.2 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"), לראשונה מזה 14 שנים, ובעונת 2015/2016 שחזרה הישג זה. בעונתו הראשונה שבר מוריס את שיא ליגת המכללות עם יחס אסיסטים-איבודים של 4.79 (מסר 4.79 אסיסטים על כל איבוד כדור). בעונתו האחרונה במכללה שבר את השיא פעם נוספת, עם יחס אסיסטים-איבודים של 5.21.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2017 נלקח מוריס בבחירה ה-51, על ידי דנוור נאגטס. כחודש לאחר הדראפט חתם מוריס על "חוזה כפול" בדנוור, במסגרתו שיחק בעונת לסירוגין עבור הנאגטס ועבור קבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך אותה עונה שותף בשלושה משחקי NBA בלבד, אך ב-37 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 17.8 נקודות ו-6.5 אסיסטים למשחק. בעונת הפך לחלק אינטגרלי מרוטציית הקבוצה ב-NBA, כששיחק בכל 82 משחקי הנאגטס ורשם ממוצעים של 10.4 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של ג'מאל מארי. דנוור סיימה את העונה הסדירה במקום השני במערב עם 54 ניצחונות ו-28 הפסדים, והעפילה לחצי גמר המערב לראשונה מאז עונת. בעונת המשיך לשחק בתפקיד דומה בקבוצה. דנוור סיימה את העונה הסדירה במקום השלישי במערב עם 46 ניצחונות ו-27 הפסדים, ואף העפילה לגמר המערב, לראשונה מאז עונת.
אונאפיוס
אונאפיוס (ביוונית: Εὐνάπιος; המאות ה-4 וה-5 לספירה) היה סופיסט והיסטוריון יווני. חיבורו העיקרי ששרד הוא "חייהם של פילוסופים וסופיסטים".
ביוגרפיה
בשנותיו המאוחרות, נראה שחי באתונה ולימד רטוריקה. הוא הוכנס אל הפולחנים האלאוסיאנים והתקבל לבית הספר של משפחת הכהנים אומולפידאי  ונעשה היירופאנטיס. ישנה עדות לכך שהוא עדיין חי בתקופת שלטונו של תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
חיבוריו
אונאפיוס היה מחברם של שני חיבורים: "חייהם של פילוסופים וסופיסטים", ו"היסטוריה של העולם", שהיוותה את המשכה של ההיסטוריה של דקסיפוס. החיבור הראשון נשמר, ואילו מתוך החיבור השני שרדו רק קטעים מצוטטים, אולם העובדות מתוכו משולבות באופן נרחב בחיבורו של זוסימוס. הוא כלל את תולדות האירועים בין השנים 270–404 לספירה.
"חייהם של פילוסופים וסופיסטים" (ביוונית: Βίοι Φιλοσόφων καὶ Σοφιστῶν; בלטינית: Vitae sophistarum) הוא אוסף ביוגרפיות של 23 פילוסופים וסופיסטים עתיקים ובני זמנו של המחבר. החיבור בעל ערך בשל היותו המקור היחיד לתולדות הנאופלאטוניזם של תקופה זו. סגנונם של שני החיבורים בולט ברוח של עוינות מרירה כלפי הנצרות. בפני פוטיוס (המאה ה-9) עמדה "מהדורה חדשה" של החיבור, שבה הקטעים הפוגעניים ביותר כלפי נוצרים הושמטו ממנו.
"חייהם של פילוסופים וסופיסטים" מכיל את הביוגרפיות של האישים הבאים: פלוטינוס, פורפיריוס, יאמבליכוס, אלפיוס, סוסיפאטרה, אידסיוס מקפדוקיה , סופאטר מאפאמיאה , אבלאביוס, אוסטאתיוס, מקסימוס מאפסוס, פריסקוס מאפירוס , יוליאנוס מקפדוקיה, פרוהאירסיוס, אפיפאניוס, דיופאנטוס הערבי, סופוליס, הימריוס, פרנאקיוס, ליבאניוס, אקאקיוס, נימפידיאנוס מסמירנה , זנון מקיטיון, מאגנוס, אוריבאסיוס, לוניקוס וכריסאנתיוס.
אקווס (סרט)
אקווס (באנגלית: Equus) הוא סרט דרמה בריטי אמריקאי משנת 1977 בבימויו של סידני לומט. פיטר שאפר כתב את התסריט המבוסס על מחזה באותו שם. בסרט מככבים ריצ'רד ברטון, פיטר פירת', קולין בלייקלי, ג'ואן פלורייט, איילין אטקינס וג'ני אגאטר.
בעיבוד הקולנועי של המחזה שילב לומט יותר ריאליזם, בשימוש בסוסים במקום בשחקנים אנושיים שמגלמים אותם במחזה, ובתיאור גרפי של ניקור עיני הסוסים. למרות שהייתה ביקורת על גישה זו, באופן כללי הסרט קיבל ביקורות חיוביות והשחקנים ברטון, פירת' ואגאטר זכו בפרסים על הופעתם.
תקציר עלילה
שופטת שלום מבקשת מידידה הפסיכיאטר, מרטין דיסארט, שעובד עם נערים בבית חולים בהמפשייר, לטפל בנער בן 17 בשם אלן סטרנג שעבד באורווה וגרם באמצעות מגל לעיוורון של שישה סוסים. מכיוון שאלן רק שר ג'ינגלים, מרטין הולך לפגוש את הוריו של הנער, פרנק סטרנג ואשתו דורה שהיא נוצרייה אדוקה. האם נתנה לבנה חינוך מיני בסיסי וגם אמרה לו שאלוהים רואה הכל. אבל אלן המופנם החליף את האלוהות של אמו באל בשם אקווס, שמתגלם בסוסים. פרנק מספר למרטין שהוא ראה את אלן רותם ומלקה את עצמו תוך כדי זמרה של סדרה של שמות בסגנון תנ"כי שמגיע לשיאו בשם אקווס.
מרטין מתחיל לזכות באמונו של אלן, והוא מספר על הזיכרון הראשון שלו מסוסים. כשהיה בן שש התקרב אליו גבר שרכב על סוס בשם טרויאן. אלן דימה לעצמו שהסוס דיבר אליו, ואמר לו ששמו האמיתי הוא אקווס, וזהו שמם של כל הסוסים. האיש הושיב את אלן על הסוס והוא התרגש מכך מאוד. אבל הוריו של אלן הורידו אותו מיד מהסוס. מרטין גם פוגש את מנהל האורווה שמגלה לו שאלן קיבל את העבודה בהמלצת ג'יל שגם עבדה שם. ג'יל, הרוסה בגלל הפגיעה בסוסים שנגרם בעקיפין באשמתה, יצאה לחופשת מחלה.
בסופו של דבר מודה אלן שהוא היה יוצא עם סוסים מהאורווה ורוכב עליהם כשהוא ערום, מזמר תפילות לאקווס ומלטף אותם באהבה עד שהגיע לאורגזמה. מרטין מקנא בפגניות הנלהבת של הנער שעומדת בניגוד לחייו הריקים, חסרי האינטימיות עם אשתו ומלאי סבל מהסיוטים בלילות. בחלומותיו הוא נמצא ביוון בתקופה ההומרית והוא מקריב ילדים כשהוא לובש מסכת אגממנון. אלן מקבל כדור אספירין כתרופת פלצבו שתשמש כסם אמת, ואז הוא מגלה שערב אחד פיתתה אותו ג'יל ללכת איתה לסרט פורנוגרפי שוודי בקולנוע המקומי. הוא המום לראות את אביו בבית הקולנוע. כשהוא וג'יל חוזרים לאורוות היא מתפשטת ומציעה לקיים יחסי מין, אבל הוא אינו מסוגל לכך ודורש ממנה ללכת. כשהוא ערום ומתייסר מכך שאקווס רואה הכל והוא אל קנאי, אלן מנקר את עיני הסוסים ומעוור אותם.
מרטין נותר מוטרד מהעובדה שהוא יכול לטפל באלן ולהקל על כאבו, אבל תוך כדי כך הוא ימנע ממנו את התשוקה שלו, ויותיר אותו מסורס רגשית כמוהו עצמו.
פיתוח
מרלון ברנדו וג'ק ניקולסון היו מועמדים לגלם את דמותו של דיסארט בגרסה הקולנועית. אבל הופעתו של ברטון על הבמה זכתה לאהדת הקהל, למרות חששות בשל האלכוהוליזם שלו.
צילומים
בהפקות הבימתיות את הסוסים גילמו שחקנים אנושיים, לרוב גברים אתלטיים בנויים היטב ולובשים מסכות בסגנון שבטי. לומט חשב שזה לא מתאים לגרסה הקולנועית, ושנדרשת מידה מסוימת של ריאליזם. עבור הפעלולים הקשורים לסוסים התייעצו יוצרי הסרט עם יקימה קאנוט, שעבד עם ג'ון ויין בסרטי המערבונים שלו. סצנות הרכיבה על הסוסים וניקור עיניהם צולמו תחילה באור טבעי, ואחר כך באור לא מציאותי, כדי לתפוס את הקונפליקט בין תפיסות העולם האפולוניות והדיוניזיות. יחד עם הצלם אוסוולד מוריס ומעצב ההפקה טוני וולטון, פיתח לומט סכמת צבעים מורכבת ונמנע מלהשתמש בצבעים שניתן לזהות בקלות, כדי להדגיש דואליות.
הסצנה בה פירת' רוכב על הסוס בעירום צולמה בטייק אחד, צילום רצוף שארך ארבע וחצי דקות. הסצנה בה אלן מעוור את הסוסים הוצגה על הבמה בפנטומימה. לומט בחר להציג אותה בצורה גרפית כדי להעביר את הזוועה שבה. חלק גדול מהצילומים מראים את ראשי הסוסים משתנות בהדרגה לצורת הפנים של ישו, דורה סטרנג ופרנק סטרנג, ומבט חטוף על פגיון. אבל לומט החליט שזה אינו מעודן דיו, וקיצץ חלק גדול מהתמונות, והשאיר רק את הפגיון. הסצנות באורווה ובחדרו של אלן צולמו באולפן Toronto International Film Studio בקלייבורג שבאונטריו.
רוזנות ארטואה
רוזנות ארטואה (בצרפתית: comté d'Artois, בהולנדית: graafschap Artesië) הייתה פרובינציה היסטורית של ממלכת צרפת, שהוחזקה על ידי דוכסי בורגונדי מ-1384 עד 1477/1482, ומדינה של האימפריה הרומית הקדושה מ-1493 עד 1659.
ארטואה הנוכחית שוכנת בצפון צרפת, על הגבול עם בלגיה. שטחה של הטריטוריה הוא כ-4,000 קמ"ר ואוכלוסייה של כמיליון נפש. הערים העיקריות שלה הן אראס (Atrecht), קאלה (Kales), בולון-סור-מר (Bonen), סן-אומר (Sint-Omaars), לאנס ובת'ון. האזור מהווה את החלק הפנימי של המחוז הצרפתי פה-דה-קאלה.
במקור היה האזור רוזנות פיאודלית בעצמו, אך ארטואה סופחה לרוזנות פלנדריה. היא נמסרה לצרפת בשנת 1180 כנדוניה של נסיכה פלמית, איזבל מאנו, ושוב הפכה לרוזנות נפרדת בשנת 1237 עבור רובר, נכדה של איזבל. דרך ירושה עברה ארטואה לשליטתם של דוכסי בורגונדי ב-1384. במותו של הדוכס הרביעי, שארל הנועז, עברה ארטואה בירושה לידי ההבסבורגים ועברה לענף הספרדי של השושלת. לאחר המרידות הדתיות של 1566 בהולנד, ארטואה הצטרפה לזמן קצר למרד ההולנדי ב-1576, והשתתפה בפסיפיקציה של גנט עד שהקימה את איחוד אראס ב-1579.
מיקום
ארטואה תופסת את החלק הפנימי של פה-דה-קאלה, שחלקו המערבי מהווה את אזור בולונה לשעבר. ארטואה תואמת בערך את הנפות אראס, בת'ון, סן אומר ולנס, ואת החלק המזרחי של רובע מונטרייל. היא תופסת את הקצה המערבי של שדה הפחם המשתרע מזרחה דרך מחוז נור השכן ולרוחב מרכז בלגיה.
היסטוריה
בתקופת יוליוס קיסר, ארטואה הייתה ארצם של האטרבטים, אחד מהשבטים שהוא כינה בלגה. בירתם, Nemetocenna (לימים נקראה גם Nemetacum או Nemetacon, כולם מאמינים שמקורם במילה הקלטית nemeton, שפירושה 'מרחב קדוש'), היא כיום העיר אראס, אשר אולי קיבלה את שמה המאוחר מהשם הישן של האזור. תחת האימפריה הרומית הפך האזור ל"סיוויטה" בתוך הפרובינציה הרומית בלגיקה.
כשהכוח הרומי דעך, ה-civitas המשיך להתקיים כבסיס המקורי של הדיוקסיה הנוצרית של אראס. תחת הפרנקים הפך האזור לתחום שיפוט קרולינגי (קומיטטוס) בתוך פרנקיה המערבית. לורדות הוקמה על ידי הרוזנים אודלריק ואקפריד מארטואה; השטחים שלה משנת 898 ואילך שולבו ברוזנות פלנדריה על ידי הרוזן בלדווין השני, שהושלמו על ידי בנו ויורשו הרוזן ארנולף הראשון.
נסיכות טריטוריאלית חדשה של ארטואה הוקמה בשנת 1180 על ידי חלוקת רוזנות פלנדריה כנדוניה שניתנה על ידי הרוזן הפלמי פיליפ מאלזס לאחייניתו איזבל מאנו בזמן נישואיה לפיליפ השני, מלך צרפת. עם מותה של איזבל ב-1190, טענה פלנדריה כי הנחלה אמורה לחזור אליהם, אולם הכתר הצרפתי התנגד לכך. נסיך הכתר הצרפתי לואי השמיני האריה, שירש את התואר רוזן ארטואה מאמו איזבל, פעל בארצות הפלמיות והכניע את הרוזן פראן בקרב בובין ב-1214, ובכך רכש את הרוזנות עבור בית קאפה הצרפתי, דבר אשר אושר על ידי חוזה Melun בשנת 1226.
בשנת 1237, המלך לואי השמיני העניק את רוזנות ארטואה כאפאנאז' לבנו הצעיר רובר, שהפך בכך למייסד של בית ארטואה, ענף זוטר של השושלת הקאפטית. לאחר מותו של יורשו הרוזן רובר השני בקרב דורסנות הזהב ב-1302, התעורר סכסוך ירושה בין בתו של רובר, הרוזנת מו ובין אחיינה רובר השלישי, שייצג את תביעתו של אביו פיליפ, שמת לאחר קרב פורנס ב-1298. המחלוקת הוכרעה לטובת מו. עם מותה בשנת 1329, עברה ארטואה לרוזן האנסקרידי אוטו הרביעי מבורגון, על ידי בתה הרוזנת ז'אן השנייה. ז'אן השנייה ירשה את רוזנות בורגונדי (פראנש-קונטה) בשנת 1315 וכאשר היא מתה בשנת 1330, היא הורישה את ארטואה ואת פראנש-קונטה לבתה הבכורה, ז'אן השלישית.
ארטואה הוחזקה על ידי צאצאיו של פיליפ מביתולואה-בורגונדי עד להכחדת הענף עם מותו של הדוכס שארל הנועז בקרב נאנסי ב-5 בינואר 1477. האזור נתפס על ידי לואי האחד עשר, מלך צרפת, והוא הקים תחילה את הרוזנות כסנשאל. אף על פי כן, השטחים הבורגונדיים נתבעו גם על ידי הארכידוכס מקסימיליאן הראשון מהבסבורג, בנו של הקיסר פרידריך השלישי ובעלה של בתו של שארל, מארי העשירה. החיילים של מקסימיליאן ולואי נפגשו בקרב גינגייט ב-1479. הכוחות ההבסבורגיים ניצחו; עם זאת, מארי מתה ב-1482 ומקסימיליאן הצליח לשמור על פלנדריה בלבד, בעוד שארטואה ופראנש-קונטה הועברו רשמית למלך הצרפתי על ידי הסכם אראס ב-1482.
יורשו של לואי, שארל השמיני, מלך צרפת, הסגיר את שני השטחים למקסימיליאן, שהיה כעת קיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי הסכם סנליס ב-1493. ארטואה כמדינת האימפריה הרומית הקדושה, וכאחת משבעה-עשר המחוזות של ארצות השפלה ההבסבורגיות משנת 1512 ואילך הייתה שייכת לחוג הבורגונדי ומשנת 1556 הוחזקה על ידי ספרד ההבסבורגית. בשנת 1579 חתמו ארטואה יחד עם אנו ופלנדריה הוואלונית על איחוד אראס הנאמן להבסבורג הספרדי, בעוד שבעת המחוזות הצפוניים של ארצות השפלה הספרדיות יצרו את איחוד אוטרכט, המבשר של הרפובליקה ההולנדית. ארטואה נכבשה במהלך המלחמה הצרפתית-ספרדית על ידי חייליו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת בשנת 1640 והוחזרה לשלטון צרפתי על ידי הסכם הפירנאים משנת 1659.
התואר רוזן ארטואה שימש רק פעם נוספת, עבור שארל-פיליפ (1757–1836), נכדו של המלך לואי החמישה עשר, עד שעלה לכס המלוכה ב-1824.
רקע
רקע (באנגלית: Setting) הוא מכלול הדברים אשר נותנים את הטון בהם מתרחש הסיפור, כולל זמן, תפאורה ומיקום. רקע מיוחס גם כסביבה חברתית המערבת אלמנטים כתרבות, גאוגרפיה ותקופות זמן היסטוריות. יחד עם עלילה, סגנון, דמות ותמה, הרקע נחשב לאחד המרכיבים הבסיסיים בסיפורת.
לרקע תפקיד חשוב בעלילה, כמו למשל סיפורי אדם נגד הטבע או אדם נגד חברה. בכמה מהסיפורים, הרקע הופך לדמות משל עצמו. בתפקיד זה הוא מיוחס ככלי עלילתי או כטכניקה ספרותית.
סוגי רקעים:
Lose Yourself
Lose Yourself הוא שיר של הראפר האמריקאי אמינם מפסקול הסרט בכיכובו 8 מייל משנת 2002. השיר נכתב על ידי אמינם, והופק על ידי אמינם יחד עם ג'ף באס ולואיס רסטו. השיר יצא לשווקים ב-28 באוקטובר 2002.
הסינגל זכה להצלחה מסחרית, הגיע לצמרת מצעד הפזמונים ב-20 מדינות, כולל בריטניה ואוסטרליה. בארצות הברית הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והיה לסינגל הראשון מבין חמישה סינגלים, שאמינם הוציא לאורך הקריירה שלו, שהגיעו למקום הראשון במצעד זה.
בטקס פרסי אוסקר ה-75 שנערך בשנת 2003 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2004 זכה השיר גם בפרס גראמי בקטגוריות שיר הראפ הטוב ביותר של השנה, ובקטגוריית סולו הראפ הטוב ביותר של השנה.
בשנת 2004 דורג הסינגל במקום ה-166 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון, שגם הכליל את השיר ברשימת 50 שירי היפ הופ הגדולים בכל הזמנים.
ז'אן-פייר מלוויל
ז'אן-פייר מלוויל (בצרפתית: Jean-Pierre Melville; 20 באוקטובר 1917 – 2 באוגוסט 1973) היה במאי ושחקן קולנוע יהודי-צרפתי. מלוויל נולד בשם ז'אן פייר גרומבאך (Jean-Pierre Grumbach), ומאוחר יותר אימץ את השם- מלוויל – בהיותו לוחם המחתרת הצרפתית, מלחמת העולם השנייה כמחווה לסופר האהוב עליו ביותר, הרמן מלוויל. עם שם זה נשאר גם לאחר תום המלחמה.
קורות חיים
מלוויל נולד בפריז, צרפת, למשפחה יהודית מאלזס. מגיל צעיר היה פוקד את אולמות הקולנוע מדי יום. הוא שירת במלחמת העולם השנייה, תחילה בצבא הבריטי, והשתתף במבצע דרגון. כשחזר מהמלחמה הוא הגיש בקשה ב-SNTPCT (האיחוד הלאומי של טכנאים ועובדי הפקה קולנוע וטלוויזיה) להיות עוזר במאי ונדחה. כתוצאה מכך, החליט לביים את סרטיו בגפו. מלוויל הפך לבמאי עצמאי. את סרטו הראשון, "שתיקת הים", (Le Silence de la Mer) משנת 1949 כתב, הפיק, ביים וערך, מה שהפך אותו למודל לחיקוי בקרב אנשי הגל החדש בקולנוע הצרפתי כבמאי השולט באופן עצמאי על יצירתו.
מלוויל נודע בסרטיו הטרגיים והמינימליסטיים בקטגוריית הפילם פוליסייר, הפילם נואר הצרפתי, אף שביים גם כמה דרמות ועיבודים ספרותיים כגון "ילדים נוראים", על פי ז'אק קוקטו, ו-"ליאון מורין, כומר", על פי רומן מאת באטריס בק. הסרט "הסמוראי" (1967), בכיכובו של אלן דלון, שהיה השחקן המועדף עליו, נחשב ליצירת המופת שלו. גם סרטו "בוב המהמר" (1956), נחשב לאבן-פינה בסוגו. סרטו "צבא הצללים" (1969), על פי רומן של ז'וזף קסל, נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר על המחתרת ותקופת הכיבוש הנאצי בצרפת. "המעגל האדום" (1970), בכיכובם של איב מונטאן, אלן דלון, בורביל וג'אן-מריה וולונטה, נחשב אף הוא כפסגה ביצירתו. מלוויל העניק חשיבות רבה לתסריט, למורכבויות סיפוריות ולשימור מתח פסיכולוגי לאורך כל הסרט. לעיתים קרובות סרטיו פסימיים וחוקרים את הצדדים האפלים של האדם. בעזרת יכולת נדירה של התבוננות בנפש האדם, הצליח מלוויל לזכות באהדת הקהל וכן באהדת הביקורת, ששיבחה את סרטיו.
מלוויל היה אחד הבמאים הראשונים שצילמו בלוקיישנים אמיתיים ולא בתוך אולפן ובכך השפיע מאוד על סרטי הגל החדש. הוא הופיע בתפקיד משני בסרטו של ז'אן-לוק גודאר "עד כלות הנשימה", ואף עזר לו בעריכת הסרט (סגנון ה"ג'אמפ-קאט" החדשני לאותה התקופה). בשנת 1963 היה חלק מחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-13 בברלין.
מלוויל ביים 13 סרטים באורך מלא, חצי מהם סרטי פשע. הוא היווה השראה והשפיע על במאים כז'אן-לוק גודאר, קוונטין טרנטינו, מרטין סקורסזה וג'ון וו. מלוויל היה רווק מושבע, אינדיבידואל אדוק (שנודע כדון-ז'ואן), הסתובב תמיד עם משקפי שמש כהים (גם בלילות) וחי הרחק מעין-הציבור. הוא נפטר בפריז בגיל 55 מהתקף לב.
שם קוד מלוויל
בשנת 2008 הופק סרט תיעודי באורך 26 דקות, שנקרא "שם קוד מלוויל" (Code Name Melville), החושף את תפקידו החשוב של מלוויל בהתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה ובגישתו לעשיית סרטים.
קואופיו
קואופיו (בפינית: Kuopio) היא העיר התשיעית בגודלה בפינלנד, ובירת מחוז סאבו הצפונית, שוכנת לחופי אגם קלאווסי (Kallavesi). אוכלוסיית העיר מנתה ב-31 במרץ 2016 112,158 תושבים, שטח העיר 2,317 קמ"ר, מתוכו כ-719 קמ"ר מים.
העיר נוסדה בשנת 1653 על ידי מושל פינלנד פיטר ברהה, אולם העיר הוכרה רשמית ב-17 בנובמבר 1775, עת הורה גוסטב השלישי, מלך שוודיה לקרוא למקום בשמה הנוכחי.
ערים תאומות
לקואופיו 14 ערים תאומות:
אברם דוידסון
אברם דוידסון (באנגלית: Avram James Davidson, 23 באפריל 1923 - 8 במאי 1993) היה סופר ועורך ספרותי יהודי אמריקאי, שכתב יותר ממאתיים סיפורי מדע בדיוני, פנטסיה ומתח ו-18 ספרים מסוגות אלה. זכה בפרס אדגר, פרס הוגו ופרסים רבים נוספים בשל כתיבתו.
יהודי אורתודוקסי
דוידסון נולד ב-1923 בשכונה היהודית הוג היל, בעיר יונקרס (ניו יורק), ארצות הברית, להורים יהודים דתיים אורתודוקסיים, הארי דוידסון וליליאן (לבית אדלר). למד בבית ספר ציבורי בהוג היל ואחר כך הספיק ללמוד שנה אחת אנתרופולוגיה באוניברסיטת ניו יורק בטרם התגייס ב-1942 לצי האמריקאי במלחמת העולם השנייה. שירת במארינס האמריקאי (הרגימנט החמישי, דיוויזיית המארינס הראשונה), כחובש, בקרבות כנגד היפנים בזירת האוקיינוס השקט והיה החייל היחידי בכל הדיוויזיה שקיבל אישור לגדל זקן.
לאחר המלחמה טייל בעולם ולמד, בין השאר גם בישיבה יוניברסיטי, אף כי לא השלים תואר ראשון. ב-1948 הגיע למדינת ישראל הצעירה שקמה זה עתה והתנדב לשרת בצה"ל כחובש במלחמת הקוממיות. נשאר בארץ כמה חודשים בלבד ואחר כך חזר לארצות הברית.
סופר וחוקר תלמוד
סמוך לאחר חזרתו החל לפרסם סיפורים קצרים תחת שם העט א. א. דוידסון ובמהלך הקריירה הספרותית שלו השתמש בשמות עט נוספים, בהם השם אלרי קווין, שהיה שם העט המקורי של שני הסופרים דנהי ולי, אך היו גם סופרים אחרים, שהשתמשו בו כמו ג'ק ואנס, תאודור סטרג'ן ואחרים.
סיפורו הראשון The Land of Sinim התפרסם ב-1948 במגזין האמריקאי היהודי Orthodox Jewish Life ולאחר מכן התפרסמו סיפורים קצרים נוספים, כמו גם מאמרים שלו כחוקר תלמוד, בקומנטרי ובמגזינים יהודיים אמריקאים אחרים.
ב-1957 זכה דוידסון בפרס אלרי קווין לסיפורי מתח ובלשים, בגין סיפורו The Necessity of His Condition. שנתיים אחר כך זכה בפרס הוגו, הנחשב לפרס החשוב ביותר בשדה המדע הבדיוני, על סיפורו Or All the Seas with Oysters, שפורסם לראשונה במגזין "גלקסי" במאי 1958 וב-1961 זכה בפרס אדגר, שוב לספרות מתח ובלשים, בגין סיפורו The Affair at Lahore Cantonment.
הסיפור זוכה פרס ההוגו "Or All the Seas with Oysters" נתן את שמו גם לקובץ הסיפורים הראשון של דוידסון, שיצא לאור ב-1962 בהוצאת ברקלי הניו יורקית.
עורך, סופר ומרצה
החל מאפריל 1962 ועד סוף 1964 כיהן דוידסון כעורכו של מגזין המדע הבדיוני (Fantasy & Science Fiction (F&SF, אשר שמונה שנים קודם לכן היה גם המגזין הראשון בו פרסם סיפור מדע בדיוני פרי עטו. המגזין תחת עריכתו זכה ב-1963 בפרס הוגו.
בשנת 1962, בה החל לערוך את F&SF, ובה יצא לאור קובץ סיפוריו הראשון, יצא לאור גם ספר מאמרים שלו בנוגע לכמה מקרי פשע שהוא חקר, Crimes & Chaos בהוצאת ריג'נסי, וכן ספרו הראשון באורך מלא Joyleg, שנכתב ביחד עם וורד מור ויצא לאור בהוצאת פירמיד הניו יורקית. כשנתיים אחר כך, ב-1964 יצא לאור הספר הראשון אותו כתב ללא שותף, Mutiny in Space.
שנת 1962 הפוריה כל כך עבור דוידסון, הייתה גם השנה בה הוא נישא לגראניה קאימן (נולדה ב-1943), כיום הסופרת הידועה בזכות עצמה גראניה דייוויס. השניים נישאו בעיירה קטנה בשם מילפורד, שבפנסילבניה, וזמן קצר אחרי נובמבר 1962 מועד לידתו של בנם איתן הם גם עברו לגור בעיירה זו. מילפורד נודעה באותה תקופה כמקום מגוריהם של סופרי מדע בדיוני רבים, בהם דיימון נייט, קייט וילהלם, ג'ודית מריל, ג'יימס בליש ועוד.
שנה אחר כך עברה המשפחה לעיר אמקאמקה, שבמקסיקו עקב קשיים כלכליים וב-1964 בני הזוג התגרשו, אף כי נותרו ביחסים טובים. דוידסון עבר לגור למשך שנים אחדות בבליז, בעוד אשתו לשעבר חזרה לארצות הברית. ב-1970 חזר גם הוא לקליפורניה ותקופה מסוימת חי שם עם אשתו לשעבר ובעלה החדש סטיבן דייוויס.
ב-1975 זכה בפרס World Fantasy Award בגין ספרו The Enquiries of Doctor Eszterhazy ושלוש שנים אחר כך זכה שוב בפרס זה בגין הסיפור Naples, שיצא לאור בהוצאת דבלדיי ב-1978, כחלק מהאנתולוגיה "צללים", בעריכת צ'ארלס גרנט.
במשך כל העשור של שנות השבעים עבד כמרצה, תחילה באוניברסיטת טקסס באל פאסו, אחר כך באוניברסיטת קליפורניה באירוויין ולבסוף בקולג' בויליאמסבורג (וירג'יניה).
סוף הדרך
החל מ-1982 עד אחרית ימיו גר במדינת וושינגטון בצפון מערב ארצות הברית, בדרך כלל חיי עוני, מחלה ובדידות.
הסיפור האחרון שלו, שהתפרסם בחייו היה The Spook-Box of Theobald Delafont De Brooks.
נפטר ב-1993, בן 70 ונקבר בסיאטל. ספרו ה-18, The Boss in the Wall: A Treatise on the House Devil הושלם על ידי אשתו לשעבר גראניה דייוויס, אחרי פטירתו ויצא לאור ב-1998 בהוצאת טכיון. דייוויס גם ערכה והוציאה לאור אחרי פטירתו סיפורים קצרים רבים פרי עטו, חלקם לראשונה וחלקם בקבצים מחודשים.
בנימין ריצ'לר
בנימין זאב ריצ'לר (באנגלית: Benjamin Zeev Richler; נולד ב-1940 במונטריאול, קנדה), חוקר ומומחה לכתבי יד עבריים, מנהל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית לשעבר.
קורות חיים
בשנת 1956 החל ללמוד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק וב-1960 סיים וקיבל תואר ראשון בספרות אנגלית.
לאחר סיום לימודיו נסע לראשונה לישראל והתמקם ראשית בקיבוץ שעלבים. במהלך השנים 1961–1962 לימד אנגלית בישיבה התיכונית בפרדס חנה, מדרשית נעם.
למד ספרנות בבית הספר לספרנות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1963, לקראת סיום לימודיו, החל לעבוד כסטודנט במסגרת המכון לתצלומי כתבי יד עבריים.
בשנת 1965 לאחר שהשלים את השירות הצבאי, חזר בנימין ריצ'לר אל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים, הפעם כעובד מן המניין.
בשנת 1968 נשא את כרמלית רביבי (נפטרה ב-2021), ולהם נולדו שלושה ילדים.
ב-1997 מונה למנהל המכון לתצלומי כתבי יד עבריים. הוא שימש בתפקיד עד פרישתו לגמלאות ב-2008.
בשנת 2006 עבד על קטלוג כתבי היד העבריים שבספריית הקונגרס בוושינגטון, ארצות הברית.
ב-28 ביוני 2011 קיבל מר בנימין ריצ'לר תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בולוניה באיטליה, על תרומתו לחקר כתבי יד עבריים.
יהדות האיטי
הקהילה היהודית בהאיטי מונה כיום כ-25 עד 50 נפשות. ולה ספר תורה אחד. עד לפני שנים אחדות הייתה הקהילה מתכנסת באחד הבתים לרגל החגים, אולם עם הצטמצמות גודלה בעקבות בריחת יהודים לארצות הברית ולפנמה בגלל פשיעה ועוני חדל המנהג.
תולדות יהדות האיטי
ב-1881 דיווח העיתון הצרפתי "לה פפלה" שיצא לאור בבירת האי כי קהל התנפל על קבוצת יהודים בפורט-או-פרנס להכותם אולם פוזר על ידי כוחות צבא, מאורע אותו פסל עיתון המליץ כבדוי כי לטענתו ספק היו יהודים באי בכלל.
בסוף המאה ה-19 החלו להגר לאי משפחות יהודיות מלבנון, מצרים וסוריה, בעקבות מתן אזרחות צרפתית לבני מיעוטים במזרח התיכון. עד אותה העת לא הורשו היהודים באי ללמוד בבתי הספר, שהיו כולם קתוליים, ולכן הסתירו רבים את דתם. הקהילה באי מנתה כמאתיים נפשות בעקבות הגירה זו, אך הצטמצמה שנית עם הכיבוש האמריקני ב-1915, שגרר בעקבותיו הגירה המונית לארצות הברית.
ב-1937 החלה הממשלה, כמו עמיתיה ברפובליקה הדומיניקנית, להנפיק דרכונים ואשרות ליהודים ממזרח אירופה שביקשו מקלט מרדיפות הנאצים. האוכלוסייה היהודית באי הגיעה באותה העת לכדי שלוש-מאות נפשות, אולם רבים עלו למדינת ישראל בתחילת שנות החמישים ואחרים בעקבות מרד האזרחים בשנת 1986.
זמנים מודרניים
בשנת 1915, במהלך כיבוש האיטי על ידי ארצות הברית, חיו בהאיטי כ-200 יהודים. במהלך 20 שנות הכיבוש, יהודים רבים עזבו את האיטי לארצות הברית ולדרום אמריקה. בשנת 1937, האיטי הייתה אחראית להצלת כ-70 משפחות יהודיות (כ־300 נפשות) במהלך השואה (על פי הג'וינט), על ידי הנפקת דרכונים ואשרות ליהודים שנמלטו מרדיפות הנאצים. בהם יהודים אוסטריים, יהודים פולניים, יהודים גרמניים, ומקצתם ממוצא יהודי רומני ויהודי צ'כי. האיטי מילאה תפקיד קטן אך קריטי בהצלת חיי יהודים במהלך השואה אולם נראה שיהודים נוספים לא הצליחו לרכוש אשרות להאיטי בשל העלות. האיטי באותה תקופה עדיין שילמה לאחר מרד העבדים פיצויים על חוב עם עמלות וריבית לצרפת דבר שעיכב את מאמציהם להמשיך להנפיק אשרות בחינם. היו גם כאלה שכלל לא הגיעו להאיטי אבל קיבלו ממנה דרכונים שאפשרו להם לברוח מגרמניה למדינות אחרות.
הודות לממשלת האיטי, רבים מפליטי אירופה שהו בהאיטי עד סוף שנות ה-50 ולאחר מכן רבים מהם עזבו, כדי שילדיהם יוכלו להתחתן עם יהודים אחרים ולא להתבולל, תוך מציאת הזדמנויות כלכליות טובות יותר. האוכלוסייה היהודית של האיטי ב-1957 מנתה כ-200 חברים. אמצע המאה ה-20 הייתה תקופה של המשך עזיבתם של יהודים מהאיטי לארצות הברית ולפנמה בגלל התנאים הכלכליים והאלימות האזרחית במדינה.
יהדות
כיום, הקהילה היהודית מנוהלת על ידי הרב דאגלס לפין, איש עסקים מקומי. הקהילה היהודית ידועה בשם "Consistoire d'Haiti" (קונסיסטוריה של האיטי) והוכרה כנציגת הקהילה היהודית על ידי משרד הדתות של האיטי כמו כן, הרב לפין הוכר כרב בהאיטי על ידי ממשלת האיטי. הקהילה קטנה מאוד ומורכבת ברובה מארגונים לא ממשלתיים ודיפלומטים, אם כי יש גם מספר קטן של משפחות יהודיות. הקהילה דורגת לשחיטה כשרה ומקיימת התכנסויות בחגים יהודיים כמו סוכות ופורים. יש גם מטעי אתרוג, הדס וערבה כדי לספק את הצרכים המקומיים לחג הסוכות. הקהילה שוקדת על פיתוח בית כנסת ומרכז קהילתי. ישנה ספרייה שלמה של ספרי ליטורגיה יהודית, ספרי קודש, וכן ספר תורה ומגילת אסתר בכתב יד.
האיטי הייתה בין המדינות שתמכו בהקמת מדינת ישראל ובתוכנית החלוקה ב-1947.
ב-1975 חיו בבירת המדינה, פורט-או-פרנס, 12 משפחות יהודיות.
מגלים צלילים עם לולי
מגלים צלילים עם לולי היא סדרת אנימציה מקורית בשילוב לייב אקשן המשודרת בערוץ לולי מבית היוצר של קבוצת מדיה הופ!.
הסדרה עוסקת בהיכרות עם קולות וצלילים מוכרים וחדשים הנמצאים בסביבה הקרובה של הילד אותם הוא פוגש בחיי היומיום שלו. פיתוח הסדרה לווה על ידי הפסיכולוג אודי וולפה.
עלילת הסדרה
בכל פרק שומעים לולי ואמא צלילים מוכרים או חדשים, אותם אפשר לשמוע בכל רחוב ובכל שכונה, ומנסים לגלות מאין מגיע הצליל ומי משמיע אותו.
כל פרק בנוי במבנה קבוע בו לולי מנחש שני ניחושים שגויים ובניחוש השלישי מצליח לגלות מהכין מגיע הצליל ואיך נראה מי או מה שהשמיע אותו. כל חיפוש וניחוש מתבטא במבט מהחלון ומעבר לצילומי LIVE. בסיומו של כל פרק ישנו שיר שנותן עוד נקודת מבט על בעל החיים או החפץ שלולי זיהה את הצליל שהוא משמיע.
הסדרה מהווה למעשה הזמנה להורים ופעוטות לשחק ביחד את משחק "הצלילים המתחבאים", אותו משחקים לולי ואמא, להביט גם הם דרך חלון ביתם, להקשיב לקולות מהרחוב ולנסות לגלות מאין הקולות מגיעים ומי משמע אותם. בסדרה משולבים משפטי מפתח קבועים שגם ההורים הצופים יוכלו להשתמש בהם בזמן המשחק.
זרימה דו-ממדית
תנועת זורם היא זרימה דו-ממדית כאשר מהירות הזרימה בכל נקודה מקבילה למישור קבוע במרחב. בהינתן נורמל למשטח, המהירות בכל נקודה עליו קבועה.
מהירות הזורם בקואורדינטות קרטזיות
עבור זרימה דו-ממדית במישור X-Y, מהירות הזורם בכל נקודה (x,y,z) בזמן t מבוטא ע"י:
מהירות בקואורדינטות גליליות
עבור זרימה דו-ממדית במישור r-\theta, מהירות הזורם בכל נקודה בזמן t מבוטא ע"י:
ערבוליות בקואורדינטות קרטזיות
ערבוליות בזרימה דו-ממדית במישור X-Y מבוטא ע"י:
ערבוליות בקואורדינטות גליליות
ערבוליות בזרימה דו-ממדית במישור r-\theta מבוטא ע"י:
קו/נקודת מקור
קו מקור הוא קו ממנו "יוצא" הזורם ומתרחק לאורך מישורים מאונכים לו. בהסתכלות דו־ממדית על מישורים אלו, קו מקור יופיע כנקודת מקור. מסימטריה נוכל להניח שהזרימה מתרחשת רדיאלית בכיוון החוצה מן המקור. עוצמת המקור נתונה על ידי הספיקה שהוא יוצר.
קו/נקודת בור
בדומה לקו מקור, קו בור הוא קו שאליו "נכנס" הזורם המתקדם לקראתו ממישורים אשר מאונכים לו. בהסתכלות דו־ממדית על מישורים אלו, קו זה יופיע כנקודת בור. מסימטריה נוכל להניח שהזרימה מתרחשת רדיאלית בכיוון פנימה לעבר הבור. עוצמת הבור נתונה על ידי הספיקה שהוא סופג.
מקור זרימה מציפה
שדה זרימה סימטרי רדיאלית אשר מכוון אל מחוץ לנקודה המשותפת נקרא מקור הזרימה. הנקודה המשותפת היא קו המקור המתואר לעיל. הזורם מסופק בספיקה קבועה Q מן המקור. שטח הזרימה גדל עם יציאת הזורם החוצה. כתוצאה מכך, על מנת שתתקיים משוואת הרצף, המהירות יורדת וקווי הזרם מתפשטים. המהירות זהה בכל נקודה במרחק נתון מהמקור. מהירות הזורם נתון ע"י: ניתן לגזור את הקשר בין ספיקה ומהירות הזרימה. נסתכל על גליל שציר הסימטריה שלו מתלכד עם המקור. הספיקה בה המקור פולט זורם צריך להיות שווה לספיקה בה הזורם יוצא מפני הגליל.
פונקציית הזרם עבור מקור זרם היא: הזרימה היציבה מנקודת המקור היא אי-רוטציונית ומתקבלת מגזירת המהירות הפוטנציאלית הנתונה ע"י:
בור זרימה מציפה
בור זרימה הוא ההפך ממקור זרימה. קווי הזרם רדיאליים, פנימה לעבר קו המקור. ככל שמתקרבים לבור, שטח הזורם מצטמצם. על מנת לקיים את משוואת הרצף, קווי הזרם מצטופפים והמהירות קטנה ככל שמתקרבים מהמקור. בדומה למקור זרימה מציפה, מהירות הנקודות הנמצאות במרחק שווה מן הבור זהה. מהירות הזורם מסביב לבור נתונה על ידי -
פונקציית הזרם עבור בור הי: הזרימה מסביב לקו הבור היא אי-רוטציונית ומתקבלת מגזירת המהירות הפוטנציאלית הנתונה ע"י:
מערבולת אי-רוטציונית
מערבולת הוא אזור בו הזרימה מתרחשת מסביב לציר מדומה. ניתן לדמות זרימה בערבולת אי-רוטציונית בכל נקודה כחלקיק קטן שתנועתו קווית וללא סיבוב. במקרה זה המהירות משתנה ביחס הפוך עם הרדיוס. המהירות תשאף לאינסוף עבור r=0 והמרכז הוא נקודה סינגולרית. המהירות נתונה בצורה מתמטית על ידי -
זוגן/דובלט
ניתן לתאר זוגן כשילוב של מקור ובור בעלי עוצמה זהה אשר מוצבים במרחק אינפיניטסימלי זה מזה. כך ניתן לראות שקווי הזרם מתחילים ומסתיימים באותה נקודה. עוצמת זוגן אשר נוצר ממקור ובור בעלי ספיקה Q, כאשר ביניהם מרחק ds, נתונה ע"י: ומהירות שדה הזרימה היא:
המשוואות והגרף הם עבור התנאי:. מושג הזוגן מאוד דומה לדיפול חשמלי ומגנטי באלקטרודינמיקה.
דיל (חברה)
דיל בע"מ (באנגלית: Deel) היא חברת הזנק ישראלית-אמריקאית המספקת שירות של ניהול העסקת עובדים ופרילאנסרים ברחבי העולם.
היסטוריה
דיל הוקמה בשנת 2018 על ידי אלכס בואזיז הישראלי, מנכ"ל החברה, ושואו ואנג הסינית, סמנכ"לית ההכנסות, שנפגשו בעת לימודיהם ב-MIT. החברה מספקת שירות של ניהול העסקת עובדים ופרילאנסרים ברחבי העולם. התוכנה של החברה מטפלת ביצירת חוזי העסקה, ניהול משאבי אנוש, ניהול ההטבות לעובדים, יצירת תלושי שכר ותשלום השכר. החברה פעילה ביותר מ-150 מדינות ומטפלת בתשלומים ביותר מ-120 מטבעות, תוך התאמה לרגולציה מקומית בכל מדינה. לשם כך היא משתפת פעולה עם יותר מ-250 משרדים של עורכי דין ורואי חשבון ברחבי העולם, ומאפשרת להשתמש בה כמעסיק פורמלי (Employer of Record), באמצעות חברות בנות מקומיות, במדינות שבהן למעסיק אין שלוחה משלו (בישראל החברה הבת המקומית היא דיל אי.או.אר ישראל בע"מ). במסגרת עבודה מרחוק שירותי החברה מאפשרים למעסיק לקלוט עובדים בלי קשר למדינה שבה הם נמצאים. מטה החברה שוכן בסן פרנסיסקו ולה כ-400 עובדים (באוקטובר 2021) ברחבי העולם.
באוגוסט 2021 רכשה החברה את Zeitgold, חברת הזנק ישראלית-גרמנית שמספקת שירותי הנהלת חשבונות ממוחשבים לעסקים קטנים, שעד לרכישתה גייסה כ-60 מיליון דולר.
גיוסי הון
בשלב הסיד גייסה החברה ארבעה מיליון דולר. במאי 2020 גייסה החברה 14 מיליון דולר בהובלת קרן. בספטמבר 2020 גייסה החברה 30 מיליון דולר. באפריל 2021 גייסה החברה 156 מיליון דולר לפי הערכת שווי של יותר ממיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. באוקטובר 2021 גייסה החברה 425 מיליון דולר, לפי שווי של 5.5 מיליארד דולר.
עונת 1997/1998 בסרייה א'
עונת 1997/1998 בסרייה א' הייתה העונה ה-96 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-31 באוגוסט 1997 והסתיימו ב-16 במאי 1998.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ברשה, אמפולי, לצ'ה ובארי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-25 בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
Ego (שיר של ביונסה)
Ego (בעברית: אגו) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל החמישי מן האלבום ב-19 במאי 2009. השיר נכתב על ידי אלביס ויליאמס, הורלד לילי וביונסה, והופק על ידי בלאק אלביס וביונסה. זהו שיר מסוג R&B. לשיר יצא גם גרסת רמיקס רשמית בשיתוף אמן ההיפ הופ קניה וסט. תחילה תוכנן השיר לצאת בינואר 2009 יחד עם השיר "Halo", אך לבסוף השיר בוטל כסינגל והוחלף על ידי "Diva".
עונת 1997/1998 בסרייה א'
בסיום העונה, ב-29 באוגוסט 1998 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס הפסידה 1:2 ללאציו שזכתה בגביע.
Ego (שיר של ביונסה)
"Ego" נכתב במקור עבור זמרת מישל כריסאט, אך נדחה. לאחר מכן הציעו כותביו את השיר לביונסה, שנענתה לבקשה, והכניסה את השיר לגרסת הדלוקס של I Am... Sasha Fierce. בשיר ביונסה שרה על אהבתה ל"אגו גדול" בענייני אהבה. השיר קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, ששיבחו את ביצועיה הקוליים של ביונסה בשיר ואת בחירתה להציג כמה ממגבלות הקול שלה בחלק מהשיר. כמו כן, מבקרים גם ציינו שהשיר משלב אלמנטים משני הצדדים של האישיות המוזיקלית המפוצלת של ביונסה שמהם בנויים האלבום. גרסת הרמיקס של השיר הייתה מועמדת לפרס שיתוף הפעולה הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-52.
"Ego" הפך לשיר החמישי ברציפות מהאלבום של ביונסה שהגיע לטופ 40 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, כשהגיע למקום ה-39. בנוסף, השיר הגיע למקום השלישי במצעד ההיפ הופ וה-R&B של ארצות הברית, והגיע למעמד סינגל זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל 500 אלף עותקים, ואף הגיע למעמד זהב גם בניו זילנד. אף על פי שהשיר לא יצא רשמית במקום אחר מלבד ארצות הברית, הוא הגיע למקום ה-11 במצעד הפזמונים של ניו זילנד, ולמקום ה-60 בבריטניה. לשיר יצא וידאו קליפ שביים פרנק גטסון ג'וניור. ביונסה הייתה שותפה בבימויו, וזהו היה הבימוי הראשון שלה לקליפ שלה. גם לגרסת הרמיקס צולם וידאו קליפ בהשתתפותו של קניה וסט.
עונת 1997/1998 בסרייה א'
כדורגלנים מצטיינים
אוליבר בירהוף שחקנה של אודינזה כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים:
איתי שילוני
איתי שילוני (נולד ב-23 בפברואר 1962) הוא פסיכולוג קליני, יועץ ארגוני ופובליציסט ישראלי. מרצה-עמית במרכז הבינתחומי הרצליה למנהל עסקים.
ביוגרפיה
איתי שילוני התגורר בחיפה עד גיל שתים עשרה, אז עברה משפחתו להתגורר ברמת השרון. שם למד בתיכון רוטברג אותו סיים בשנת 1979.
בשנת 1986 הוציא את ספרו הראשון, "שלושה מדורי לבנון", בהוצאת "שרברק". הספר, שהתבסס על חוויותיו ממלחמת לבנון, זיכה את מחברו בתואר "איש השנה" של שבועון "העולם הזה".