cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המגזר השלישי
פעילות בינלאומית
לפי גרלד שטינברג מארגון NGO monitor, כתוצאה מההסכסוך הישראלי-ערבי-פלסטיני ישראל הפכה למוקד עבור הארגונים הלא ממשלתיים העולמיים וזאת כתוצאה מתפיסת "החובה להתערב (Devoir d'Ingerence)". רשתות הארגונים הלא ממשלתיים לזכויות אדם מילאו תפקיד קריטי בחיזוק המיקוד האינטנסיבי על ישראל במבני זכויות אדם של האו"ם. כתוצאה ממיקוד לא פרופורציונלי זה הועלו "מאות החלטות חד-צדדיות" שיצאו מהעצרת הכללית של האו"ם, מועצת הביטחון, המועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות, הוועדה לזכויות אדם, והוועדה לקידום מעמד האישה. דבר שהוכיח כי "באו"ם, ישראל מופלה לבדיקה אינטנסיבית יותר ומוחזקת לסטנדרטים גבוהים יותר מכל מדינה אחרת."
לפי שטינברג, לאחר ועידת דרבן שבה הוצגה ישראל כמדינת אפרטהייד גזענית המבצעת רצח עם בפלסטינים, רבות מהעמותות אימצו מספר טקטיקות ליישום הקריאה ל"מדיניות של בידוד מלא ומוחלט של ישראל כמדינת אפרטהייד", ובהן: הטלת "סנקציות וחרמות חובה מקיפות, הפסקה מוחלטת של כל הקשרים (דיפלומטיים, כלכליים, חברתיים, סיועים, שיתוף פעולה צבאי, ואימון) בין כל המדינות וישראל". זאת על בסיס הדגם והניסיון ממקרה דרום אפריקה.
המגזר הרביעי
ארגונים המנסים לשלב בין יזמות עסקית, שמטרתה השגת רווחיות, לבין יזמות חברתית המוּנעת מתמיכה בקהילה או בסביבה, מכונים "ארגוני המגזר הרביעי" או עסקים חברתיים. תחת הגדרה זו נהוג לכלול גופים המעסיקים נכים או אוכלוסיית מצוקה, במטרה לשקמם בלי להזדקק לתרומות (או להזדקק בצורה מועטה), וכן גופים המסייעים לנכים לפתוח עסקים קטנים ולהתקיים מעמלם. דוגמאות לארגונים המשתייכים ל"מגזר הרביעי": בנק גרמין, ומסעדת "לילית" הישראלית, המעסיקה בני נוער במצוקה.
אלי מלכה
אליהו (אלי) מלכה (נולד בצפת בשנת 1957) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש המועצה האזורית גולן.
ביוגרפיה
בין השנים 1991–1996 הוביל מלכה את המאבק על ריבונות ישראל ברמת הגולן בתפקידו כיו"ר ועד יישובי הגולן. בשנת 1996 הקים עם אביגדור קהלני את מפלגת הדרך השלישית ושימש כמנכ"ל המפלגה, שהתמודדה בבחירות לכנסת הארבע עשרה וזכתה בארבעה מושבים.
בשנת 2001 נבחר לראשות המועצה האזורית גולן וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2018. בתום הקדנציה הראשונה זכה מלכה בפרס "כנס ירושלים הלאומי להתיישבות". הפרס הוענק למלכה לאור ההצלחה בפיתוח הגולן במגוון תחומים ובהם פרויקט אכלוס הגולן, הפיכת רמת הגולן לפארק תיירות ונופש מרכזי בישראל ותנופת עשייה ופיתוח יזמות.
בתקופת כהונתו כראש מועצה אזורית גולן, נקלטו בגולן אלפי משפחות. משנת 2013 כהן מלכה כיו"ר פורום ראשי רשויות גליל מזרחי ויו"ר אשכול רשויות גליל מזרחי. במסגרת תפקיד זה הוביל מלכה תוכנית לפיתוח הכלכלה והחברה בגליל המזרחי, שבמרכזה תוכנית לפיתוח הפודטק ומזון מרפא. מלכה שמש כיו"ר ועד מנהל מכללת "אוהלו" בקצרין והיה חבר מעל עשור בוועדה מחוזית לתכנון ובניה.
מלכה הוא בעלים ומנכ"ל של חברת אמות גולן - יזום וניהול בע"מ.
חיים אישיים
אלי מלכה הוא חקלאי במושב שעל משנת 1980. מלכה נשוי ואב לארבעה ילדים.
יחסי אזרבייג'ן–ונצואלה
יחסי אזרבייג'ן–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. ונצואלה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-9 בינואר 1992. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-12 במאי 1995.
פארק פלאשינג מדוז
פארק פלאשינג מדוז או פארק פלאשינג מדוז - קורונה (באנגלית: Flushing Meadows Park או Flushing Meadows-Corona Park) הוא פארק בצפון רובע קווינס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק הוא השלישי בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק, והוקם כהכנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) שנערכה בו. בפארק נערך גם היריד העולמי של 1964 - 1965. בבנייני הפארק שהוסבו למקום משכנה הראשון של מליאת העצרת הכללית של האו"ם נתקבלה החלטת החלוקה שהייתה היסוד להקמת מדינת ישראל. במהלך התערוכה וכן פעם נוספת, בשנת 1965, הוטמנו בפארק שתי קפסולות זמן שמתוכננות להיפתח בשנת 6939.
שטחו של הפארק כ-5 קמ"ר והוא הוקם באתר שפיכת זבל שהיה במקום.
היסטוריה
בשנת 1946 הפכו בניני היריד למשכנה של מליאת העצרת הכללית של האו"ם, עד שייבנה משכנו הקבוע של הארגון. העצרת הכללית נתכנסה באתר עד שנת 1951. מושבם של משרדי האו"ם, באותן שנים, היה באתר אחר הנקרא לייק סקסס במדינת ניו יורק. בשנת 1951 נחנך מטה האומות המאוחדות בגדה המזרחית של מנהטן, המהווה מאז את משכנם הקבוע של משרדי האו"ם ושל העצרת הכללית של הארגון.
בתולדות מדינת ישראל האתר ייזכר בתור המקום בו נערכה ב-כ"ט בנובמבר 1947 ההצבעה ההיסטורית של עצרת האו"ם בדבר תוכנית החלוקה, בה הוחלט ברוב קולות של 33 מדינות נגד 13 מדינות ובהימנעות 10 מדינות על חלוקת ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, החלטה שהניחה את היסוד להקמתה של מדינת ישראל.
המבנים שבאתר שופצו ושימשו ליריד העולמי של שנת 1964, במסגרתם נבנה דגם רחב ממדים של העיר ניו יורק המוצג עד היום. כיום משמשים המבנים את מוזיאון קווינס לאמנות. כמו כן מצויים בפארק היכל המדע של ניו יורק ותיאטרון קווינס.
היוניספרה שנבנתה כסמל היריד של שנת 1964 עומדת במרכז הפארק, במקום בו עמדה פריספרה ביריד של שנת 1939.
הבניין שהציג את מדינת ניו יורק ביריד העולמי ניצב חסר שימוש, והפך לבנה מוזנח המשמש בעיקר כאתר צילום לסרטים (לדוגמה הסרט גברים בשחור). מבנים אחרים ששימשו את היריד נהרסו במהלך השנים מאחר שלא נמצא להם שימוש.
אירועי ספורט בפארק
בפארק שוכן מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג ובו נערכת מדי שנה אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס. כמו כן, נמצא בפארק אצטדיון סיטי פילד, המשמש את קבוצת הניו יורק מטס. אצטדיון זה החליף את אצטדיון שיי, שהיה ממוקם בעבר בפארק.
בפארק שני אגמים – אגם מדו ואגם וילו – המשמשים לשיט סירות. בפארק גם מצויים מסלולי אופניים ומסלולי טיול רבים, וכן מגרשי כדורגל וקריקט.
ירוקיות
יְרֻקִּיּוֹת או אצות ירוקות (שם מדעי: Chlorophyta) היא מערכה של צמחי מים בממלכת הצומח, המכילה כ-7,000 מינים של אצות המבצעות פוטוסינתזה. לאחרונה החליטו מספר חוקרים לראות בהם קבוצה קדומה יותר מהצמחים האמיתיים המכונה ארכאפלסטידה, קרובים לגלאוקופיטים.
מקובל להניח שצמחי עובר התפתחו מן הירוקיות בגלל המכנה המשותף ביניהם: הפיגמנטים הפוטוסינתטיים הם כלורופיל a וכלורופיל b, חומר התשמורת העיקרי הוא עמילן, דופן התא מכיל תאית. האצות מתפתחות בקצב מהיר של כ-20% ליום בתנאים אופטימליים.
מיון
האצות הירוקיות הם הצמחים הקיימים היחידים שאינם שייכים לקבוצה סטרפטופיטיים, בה צמחי העובר למיניהם. בעניין זה קיימת מחלוקת על סיווג חלק מהאצות הירוקות, הנאוניתיות.
יש שתי קבוצות של אצות ירוקיות:
שובה השם
שובה השם הוא ניגון חב"די שמח שהולחן לכבוד הרבי מלובביץ'.
אודות הניגון
מילות הניגון:
הניגון הולחן לקראת י"א בניסן תשנ"א, יום הולדת ה-89 של הרבי מלובביץ' על הפרק התהילים החדש של הרבי פרק צ', הולחן על ידי החסיד פייטל לוין ונבחר לניגון לפרק החדש מתוך כמה ניגונים שהולחנו.
עיבודים מוזיקליים
הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי שמחה פרידמן, אלי מרקוס, בני פרידמן, ליפא שמלצר ואחרים.
אדומיות
אדומיות (אצות אדומות; שם מדעי: Rhodophyta), מערכה של אוקריוטיים. המערכה השלישית בגודלה מבין האוקריוטים הכוללת 5000–6000 מינים, ברובם ימיים רב תאיים הגדלים במים עמוקים ובעלי רבייה מינית. האדומיות שייכות לקבוצת הארכאפלסטידה ששייכת לקבוצת הדיאפורטיקס. הם קרובים של האצות הירוקות והצמח היבשתי המצוי.
מבנה
לאדומיות מבנה חוטי וסיבי מורכב והן בעלות איבר דמוי שורש המאפשר להם אחיזה בסלעים או מצעים אחרים. הכלורופלסט שלהן מכיל פיגמנטים אדומים הנקראים פיקובלינים (שם מדעי: phycoerythrin) ופיגמנטים כחולים (שם מדעי: phycocyanin) דבר שמתבטא בצבען האדום-סגול המעניק להן את שמן.
דופן האדומיות מכילה תרכובת ג'לטינית המשמש במצע לגידול בקטריות (אגר) וכן לתעשיית המזון כירק ימי אכיל והקוסמטיקה.
גנש
גַנֶש (או גַאנֶש וגם גַנֶשַה, בסנסקריט: गणेश) הוא אל האחראי בהינדואיזם על מכשולים והסרתם וגם על רווחה, שגשוג והצלחה בעבודה (ידוע כ-SIDHI DATA). הוא גם קשור באמנות וספרות ונחשב לפטרונם של גנבים. הוא נחשב גם אל החוכמה והידע. על פי המסורת הוא הבן של שיווה ופרווטי ובעליהן של בהרטי, רידהי וסידהי. באמנות הוא מתואר כאיש שמן, לרוב צהוב או אדום, שלו ארבע ידיים וראש של פיל בעל חט אחד שלם ואילו השני חסר או שבור. לרוב נראה רוכב או מלווה על ידי מוּשיקה (עכבר בסנסקריט).
לרוב מתקשר שמו של גנש למילה ההינדית לכבוד: "שרי".
מיתוסים ואמונות
לסיפור על ראש הפיל של גנש, יש גרסאות שונות ומגוונות. בגרסה המקובלת ביותר, עיצבה פרווטי, אימו של גנש, את גופו של הילד מהאבק שהסירה מגופה ואז הציבה אותו בכניסה לבית על מנת שאיש לא יפריע לה בזמן המקלחת. כאשר הופיע שיווה, בעלה של פרווטי, הוא לא הכיר את הילד אשר לא נתן לו להיכנס לבית והגיב על ידי עריפת ראשו. לאחר שנודע לו כי הילד הוא בנו, חיפש שיווה, יחד עם שאר האלים, ראש חלופי לילד, עד שלבסוף מצאו ראש של פיל צעיר. כפיצוי, נתן שיווה לגנש את תפקיד ראש משרתיו. בגרסה אחרת של הסיפור, הראתה פרווטי את תינוקה החדש לשיווה, אשר למראה פניו שרף את ראשו של התינוק. במצוות האל ברהמה החליף שיווה את ראשו השרוף של גנש בראש הראשון אותו מצא, ראש של פיל.
החוסר בחט אחד מוסבר גם הוא על ידי מיתוסים שונים. לפי אגדה אחת, האווטאר (התגלמות מוחשית) השישי של וישנו, שנקרא פאראשורמה, הגיע יום אחד לבקר את שיווה אך נתקל בדרכו בגנש שחסם את הדרך. פאראשורמה זרק לעברו את הגרזן שלו וגנש, ביודעו שהגרזן נשלח אליו על ידי שיווה, התיר לו לכרות את אחד מחטיו. מיתוס אחר טוען שבשעת הכתיבה של המָהַאבּאראטַה (שהוכתבה לו על ידי ויאסה), נשברה הציפורן איתה כתב גנש את הטקסט. ובבהילות הכתיבה של דברי הקודש הוא כרת את חטו השמאלי כתחליף לעט השבור.
גנש ידוע כאומקרה, כיוון שגופו משקף את מנטרת האוֹם, בשל כך נתפס גנש כהתגלמותו של היקום כולו. ראש הפיל שלו מסמל את החוכמה והיופי של הפיל החזק אך העדין. כלי התחבורה שלו הוא עכבר, מה שמסמל את יכולתו לגלות כל סוד קיים. בחירתו בעכבר כבן לוויה מעידה בנוסף על צניעותו הרבה של גנש.
גנש הוא אל המזל, אל אחזקת הבית ואל הכתיבה. הוא נחשב למסיר מכשולים מאיימים ולכן נהוג לפנות אליו לפני ביצוע כל משימה בתפילה: אַוּם שְרִי גַאנֶשאַיה נַמַה (ברכו את שמו של גנש). הוא נחשב לרחום עד כדי כך שדי אך להיזכר בו כדי לקבל את ברכתו והגנתו.
גנש צ'אטורתי
הפסטיבל נחגג כחג פומבי מאז ימי האימפריה המראטהית, אולם בימי השלטון הבריטי בהודו הוא איבד את אופיו הציבורי והפך לחגיגה משפחתית. בסוף המאה ה-19 חידש מנהיג תנועת העצמאות ההודית לוקמאניה טילאק את החגיגות הציבוריות של הפסטיבל.
נבחרת קזחסטן בכדורסל
הישג השיא של נבחרת קזחסטן באליפות אסיה בכדורסל הוא המקום הרביעי בשנת 2007. נבחרת קזחסטן מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים או באליפות העולם בכדורסל
קלרנס ות'רספון
קלרנס ות'רספון (באנגלית: Clarence Weatherspoon; נולד ב-8 בספטמבר 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו ב-NBA הם 11.5 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק. בתחילת הקריירה הושווה רבות לכדורסלן צ'ארלס בארקלי, אשר בדומה אליו היה פאוור פורוורד נמוך (יחסית), חזק ואגרסיבי, המצטיין בלקיחת ריבאונדים וקליעה בקרבת הסל, אשר החל את הקריירה בפילדלפיה 76'.
קריירת מכללות
ות'רספון נולד בעיירה קרופורד שבמיסיסיפי, ולמד ב"תיכון מוטלי" אשר בקולומבוס הסמוכה. בין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת דרום מיסיסיפי ("סאות'רן מיס"), ובארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 18.2 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק. בעונות 1990 ו-1991 הוליך את קבוצתו לשתי ההעפלות הראשונות בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות, אולם בשני המקרים היא הודחה כבר בסיבוב הראשון. בעונת 1991/1992 הוביל את כל שחקני "מחוז מטרו" בממוצעי נקודות (22.3) וחסימות (2.7) למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן העונה של המחוז בפעם השלישית ברציפות. בעת סיום לימודיו ניצב במקום הראשון בתולדות הקבוצה בסך ריבאונדים וחסימות בקריירה, ובמקום השני בסך נקודות.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1992 נבחר ות'רספון בבחירה התשיעית, על ידי פילדלפיה 76'. במהלך עונת הרוקי שלו השתתף בתחרות ההטבעות של ה-NBA, ואף סיים במקום השני לאחר שהפסיד בסיבוב הגמר מול הרולנד מיינר. לאורך אותה עונה רשם ממוצעים של 15.6 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק כשחקן חמישייה קבוע, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונתו השנייה הוביל את שחקני פילדלפיה בממוצעי נקודות (18.4) וריבאונדים (10.1) למשחק, אשר התבררו בדיעבד כשיאי הקריירה שלו. בעונת הצטרף לקבוצה הרוקי אלן אייברסון, אשר יחד עם ות'רספון, ג'רי סטקהאוס ודריק קולמן הרכיב בסיס שחקנים מוכשר ומבטיח, אולם על אף עונה אישית טובה של ארבעת השחקנים, סיימה פילדלפיה את העונה עם מאזן שלילי 22–60.
במהלך עונת, לאחר כ-5 עונות וחצי בפילדלפיה, הועבר ות'רספון יחד עם ג'ים ג'קסון בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לג'ו סמית' ובראיין שואו. עד לסיום אותה עונה רשם ות'רספון ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה במיאמי היט, אותה אימן פט ריילי. בשתי עונותיו במיאמי קלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, והשתתף עמה בשלב הפלייאוף, לראשונה בקריירה; בפלייאוף 1999 הודחו ההיט על ידי ניו יורק ניקס בסיבוב הראשון, ובפלייאוף 2000 הודחו על ידם בסיבוב השני.
באוגוסט 2000 הועבר יחד עם כריס גאטלינג לקליבלנד קאבלירס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו שון קמפ נשלח לפורטלנד טרייל בלייזרס ובראיין גרנט נשלח למיאמי. בעונתו היחידה בקליבלנד פתח בכל 82 המשחקים, ורשם ממוצעים של 11.3 נקודות ו-9.7 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2001 חתם בניו יורק ניקס על חוזה ל-5 עונות, בסך כ-27 מיליון דולר. ב-23 בפברואר 2003 הוריד שיא קריירה של 24 ריבאונדים במשחק של הניקס מול אורלנדו מג'יק. במהלך עונת הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס, בתמורה לג'ון אמייצ'י ומוצ'י נוריס. בעונות ו- הודח עם הרוקטס בסיבוב הפלייאוף הראשון. בקיץ 2005 פרש ממשחק, בגיל 34.
אורני פטרושקה
אורני פטרושקה (נולד ב-1958) הוא יזם ואיש היי-טק, אשר ייסד במשותף מספר חברות טכנולוגיה, ביניהן חברת כרומטיס. כיום עוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים ובפילנתרופיה.
ביוגרפיה
פטרושקה גדל בקריית אונו. לאחר שירותו הצבאי כטייס קרב בחיל האוויר, למד הנדסת חשמל בטכניון ומשם המשיך לקבלת תואר שני בהנדסת חשמל באוניברסיטת קורנל בארצות הברית. לאחר סיום לימודיו עבד שלוש שנים בארצות הברית בחברת Telcordia (לשעבר Bellcore) ולאחר חזרתו ארצה, שימש ראש המחלקה להנדסת מערכות אופטיות ב-ECI Telecom.
לאחר מספר שנות עבודה כמהנדס, פנה ליזמות טכנולוגית והקים וניהל, במשותף עם חברו, ד"ר רפי גדרון, את חברת סקורפיו, אשר נמכרה בשנת 1996 לחברת US Robotics תמורת 72 מיליון דולר.
בשנת 1997 הקים עם שותפו, גדרון, את חברת הטכנולוגיה כרומטיס נטוורקס, אשר עסקה בפיתוח ציוד תקשורת אופטית. החברה נמכרה ללוסנט בשנת 2000 תמורת 4.75 מיליארד דולר, האקזיט הגדול ביותר שבוצע בישראל עד לאותה עת.
בשנים האחרונות מקדיש פטרושקה את עיקר זמנו לפעילותו הציבורית. במישור הפוליטי-לאומי הוא פועל לקידום פתרון של שתי מדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני. יחד עם ראש השב"כ לשעבר, עמי אילון, היה ממקימי המפקד הלאומי, יוזמה אזרחית לקידום הסדר קבע בין ישראל לפלסטינים וכן שימש כמנכ"ל ויושב ראש הארגון. ב-2009 ייסד יחד עם אילון ועו"ד גלעד שר את עמותת עתיד כחול לבן (2009), הפועלת אף היא לקידום פתרון של שתי מדינות לשני עמים. כמו כן, הוא משמש כיו"ר ארגון מולד - מרכז חשיבה ומכון מחקר עצמאי המוקדש להתחדשות רעיונית בכל תחומי החיים הציבוריים בישראל, וחבר בקבוצת לוחמי צוות האוויר "555 פטריוטים" שהחלה לפעול במחאה נגד בנימין נתניהו.
בנושא קידום שילוב ושוויון לאזרחי ישראל הערבים פועל פטרושקה בעמותת יוזמות אברהם כיושב ראש משותף.
נשוי, אב לשלוש בנות. הוא אחיינו של הסופר א"ב יהושע.
נאווניתאים
נאווניתאים (אצות נאווניתיות; שם מדעי: Charales) היא סדרה בממלכת הצומח הקרובה לבני תת-ממלכת הצמחים. בדומה לאצות אין לאצות אלה התמיינות לרקמות, אך בניגוד ליתר היצורים המכונים אצות, איברי הרבייה של הנאווניתאים מוקפים תאים עקרים.
דמאי
דְמאי הם תבואה או פירות שנלקחו מעם הארץ, שאין ודאות שאכן הופרשו מהם תרומות ומעשרות.
הלכות ה'דמאי' נידונו במסכת דמאי שהוקדשה כולה לנושא זה.
מהות הדמאי
על פי תקנת חז"ל, הלוקח גידולי קרקע מעם הארץ חייב לעשר אותם מחמת הספק. תקנת דמאי מיוחסת בתלמוד ליוחנן כהן גדול, שחי בתקופת בית המקדש השני. וכך כתב הרמב"ם:
דיני הדמאי
החובה להפריש דמאי חלה על כל גידולי הקרקע בהם נוהג דין תרומות ומעשרות. ולא בגידולי קרקע שברובם באים מההפקר ואינם חייבים במעשרות.
לא ניתן להפריש מתבואה שהיא דמאי על תבואה אחרת, על אף שגם היא דמאי, כיוון שיש חשש שאחת מהתבואות הופרש ממנה המעשר ומהשנייה לא, ונמצא שמפריש ממעושר על אינו מעושר ('מהפטור על החיוב') ולהפך, בניגוד לטבל שניתן להפריש מטבלים של אנשים שונים.
תיקון דמאי
תרומה גדולה - מדמאי אין צורך להפריש תרומה גדולה, מאחר שגם עמי הארץ הקפידו על תרומה גדולה, מאחר שהאוכל תרומה ללא הפרשת תרומה גדולה עונשו מיתה בידי שמיים.
מעשר ראשון ומעשר עני - חובה לקרוא להם שם (להחיל עליהם את המעשר) אבל אינו צריך להפריש ולתת ללוי או לעני, מאחר שאין ודאות שלא הופרשו מעשרות אלו מהתבואה, ומכיוון שכך על פי הכלל ש'המוציא מחברו עליו הראיה', הלוי והעני צריכים להוכיח שלא הופרשו מעשרות כדי לקבל את המעשר. מעשר ראשון ומעשר עני אינם קדושים, ומותרים באכילה גם לישראלים.
תרומת מעשר - צריך להפריש ולתת לכהן, מאחר שיש איסור באכילתם לאדם שאינו כהן.
מעשר שני - צריך לקרוא שם, ולאוכלו בירושלים, ותיקנו להפריש מעשר שני מאחר שהבעלים אוכלים אותו בעצמם אז אין הפסד מרובה.
'דמאי' בזמן הזה
לדעת הרב אברהם ישעיהו קרליץ תקנת הדמאי נוהגת גם בזמננו, ולכן אף הקונה פירות בשוק, מאדם שלא קבל עליו 'חברות', דין הפירות כדמאי וחייב להפריש מהם תרומות ומעשרות, וכך נוהגים כיום ההולכים בשיטתו (חזונאישניקים) להפריש מכל תבואה או מאוכל שנעשה ממוצרים המחויבים במעשרות.
לדעת הרב שלמה זלמן אוירבך (מנחת שלמה סימן סב) בזמננו בטלה תקנה זו ואין לה משמעות כיום. בימינו מי שאינו מפריש מעשרות לרוב גם אינו מפריש תרומה גדולה, ועל כן המציאות היא שונה.
אטימולוגיה
לפירוש הביטוי דמאי קיימות סברות אחדות, אותן ניתן לחלק בין אלו המקשרות את המילה דמאי לעמי הארץ לבין אלו המקשרות אותה למושג הכללי של ספק:
האטימולוגיות האחרות שהוצעו למילה "דמאי" מקשרות בין "דמאי" לבין ספק.
לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי - מבט מבפנים
לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי - מבט מבפנים הוא ספרו של אפרים לפיד, אשר סוקר את מבנה ותפקידיה המרכזיים של קהילת המודיעין הישראלית החל מהקמת מדינת ישראל ובדגש על שנות ה-60 וה-70. הספר יצא לאור בשנת 2017, במהלך שבוע המודיעין, בהוצאת ידיעות ספרים.
בספר מתוארים הגופים המרכזיים אשר מרכיבים את קהילת המודיעין - אגף המודיעין בצה"ל, המוסד והשב"כ. בפרקים אלו נסקרים תפקידיהם המרכזיים של הגופים, כמו גם ההבדלים ושיתופי הפעולה ביניהם, כולל השתנות של תחומים אלו לאורך השנים ובעקבות אירועים מרכזיים בהוי הישראלי. בהמשך הספר עוסק בתפקידים מהותיים של קהילת המודיעין, לתפישת המחבר - מתן התרעה בפני מלחמה, התמודדות עם טרור ואיומים בלתי קונבנציונליים, חיפוש מודיעיני אחר פיוס ושלום.
סקירת גופי קהילת המודיעין
בשלושת הפרקים הראשונים, סוקר לפיד את שלושת גופי המודיעין המרכזיים במדינת ישראל - אגף המודיעין בצה"ל, המוסד והשב"כ. לכל גוף מוקדש פרק, בו מדובר על מבנה הגוף ויחידות ארגוניות הנמצאות תחתיו, ועל אירועים מרכזיים המלווים את הגוף החל מקום המדינה.
המודיעין הצבאי
בפרק הראשון מדובר על המודיעין הצבאי, בדגש על אגף המודיעין בצה"ל. נסקרת ראשית דרכן של היחידות הבולטות באגף המודיעין:
המוסד
פרק ב' של הספר מוקדש להצגת מבנהו ופועלו של המוסד. היחידות המרכזיות שנסקרות מראשיתן: ה"צומת", "תבל", "קשת", "קיסריה", "ביצור", אגף מחקר, אגף טכנולוגי.
המוסד נסקר החל מראשיתו בקום המדינה, בדגש על פעילויות ראשונות ואישים מרכזיים, כדוגמת איסר הראל. מדובר על תקופת ראשי המוסד עד סוף המאה ה-20, ומוצג השינוי שעבר הארגון בעיסוקו בנושאים שונים לאורך השנים הללו.
השב"כ
הפרק השלישי בספר עוסק בהרחבה בשב"כ, מבנהו ופועלו. נסקרות הפעילויות המרכזיות של השב"כ - סיכול ריגול, הפעלת סוכנים, מבצעים, חקירות ואבטחה.
מתוארים עיסוקים שונים של השב"כ בראשית המדינה - סיכול ריגול סובייטי, תפיסת בוגדים בקרב ישראלים (כדוגמת ישראל בר) ועוד. בהמשך מתוארים המאמצים למלחמה בטרור ופעילות השב"כ בגדה המערבית, אבטחת אישים ורצח רבין, ופרשות נוספות כגון פרשת קו 300 ומוסריותו של הארגון.
התרעה - משימת יסוד במודיעין
בפרק הרביעי בספר מדובר בהרחבה על משימת ההתרעה שניצבת בפני המודיעין הישראלי.
נסקרות מספר פרשיות בולטות בהן כשלה ההתרעה הישראלית, הבולטת שבהן היא ההתרעה טרם מלחמת יום כיפור, אך גם פרושת נוספות כמו פרשת רותם. מדובר על תפישת ההרתעה החל מקום המדינה ועד שנות ה-80.
טרור - אתגר חדש בעשייה המודיעינית
בפרק זה נסקר איום הטרור שפקד את מדינת ישראל החל מראשיתה, בפעולות הפדאיון בשנות ה-50 ועד לטרור הפלסטיני המאורגן החל מסוף שנות ה-60. מתואר כיצד אתגר זה עומד לצד אתגר ההתרעה, ומוצגים הצעדים הראשונים בתחום זה עד להשגת יכולות מרשימות של חיל המודיעין בתקופות מאוחרות יותר. נדונה התמודדות הטרור בגזרות השונות - מדרום בשנות ה-50, מהגדה ומלבנון בשנות ה-60 וה-70.
המעורבות הסובייטית במזרח התיכון - אתגר חדש
בפרק החמישי מדובר על האתגר שבהתמודדות למול הסובייטים, אשר נוכחותם במזרח התיכון גברה החל משנות ה-50 של המאה ה-20. ברית המועצות היוותה גורם תומך משמעותי במדינות ערב עד לשנות ה-70 ואף מאוחר יותר, הן באמצעים כלכליים והן באמצעים טכנולוגיים ואמצעי לחימה מתקדמים. בתקופה זו, צה"ל נאלץ להתמודד עם אמצעי לחימה ושיטות לחימה סובייטיות אשר הונחלו למדינות ערב הסובבות את מדינת ישראל הצעירה.
איום גרעיני עיראקי
בפרק השישי בספר מוצגת סוגיית הגרעין העיראקי, שהחלה להתפתח החל משנות ה-70 של המאה ה-20. מדובר על המאמצים המודיעיניים שנעשו בהקשר זה, עד להפצצת הכור הגרעיני במבצע אופרה בשנת 1981. מדובר גם על ההשפעה ארוכת הטווח שמבצע זה יצר, ולמעשה חיסל בעקיפין את אפשרות הגרעין בעיראק גם בשנים מאוחרות יותר.
חיפוש מודיעיני אחר פיוס ושלום עם העולם הערבי
מדובר על מספר סוגיות בהן המודיעין היווה ציר מגשר לכיוון הסכמי שלום מהמוכרים של ישראל עם שכנותיה. איסוף מודיעיני על המדינות עצמן, כמו גם שיתוף פעולה מודיעיני עם שכנותיהן, הכין את הקרקע לקראת ההסכמים המדוברים.
ארגוני המודיעין כמערך קהילתי
הפרק האחרון בספר, נסקרים יחסי הכוחות של קהילת המודיעין כולה למול גורמי מפתח חיצוניים - הקברניטים ומקבלי ההחלטות, פיקוח על קהילת המודיעין, הקשר עם התקשורת, שיתוף עם האקדמיה.
יואב טילן
יואב טילן (נולד ב-27 בינואר 1972) הוא אלוף-משנה בצה"ל, המשרת כקצין אג"ם של הגיס הצפוני. בתפקידו הקודם כיהן כמפקד עוצבת ראם.
ביוגרפיה
יואב טילן הוא בנו של ישראל טילן, מהנדס וחתן פרס ביטחון ישראל, שידוע כמפתח הטנקים שוט קל ומרכבה.
שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ טילן בחטיבה 211 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם ואליה חזר אחרי קורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בשנים 1995-1996 היה מפקד פלוגה ו' של גדוד 77 מחטיבה 7, אחריה פיקד על פלוגה בקורס קציני שריון. שימש קצין אג"ם של חטיבה 7 והיה מתוכנן להתמנות למפקד גדוד 82, אולם בעקבות הדחת מפקד גדוד 71 מחטיבה 188, מונה בתחילת 2004 למג"ד 71. בעת ששימש כמפקד גדוד 71 נחטף גלעד שליט ששירת באחת הפלוגות בגדוד, בשעה שהגדוד ביצע תעסוקה מבצעית בגזרת כרם שלום. טילן לא הואשם בתפקודו הלקוי של שליט, כיוון שהגזרה שבה בוצעה החטיפה, כרם שלום, הייתה אז תחת פיקודה של חטיבת גולני. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 198 בחטיבה 460 וכסגן מפקד חטיבה 188. בתפקידו הבא שימש כמפקד עוצבת ראם ומדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בינואר 2015 הוחלט על מינויו לקצין אג"ם של הגיס הצפוני, והוא נכנס לתפקיד באוגוסט 2015.
יואב נשוי לדנה טילן, להם שני ילדים.
ר"י מיגאש
רבי יהוסף ב"ר מאיר הלוי אבן מיגאש (נודע בקיצור: ר"י מיגאש; ד'תתל"ז, 1077, ספרד – נפטר ביום ל' בניסן, ד'תתק"א, 1141, אליסנה) היה מגדולי הרבנים בספרד, ראש ישיבה ופוסק הלכה נודע. היה תלמידו הבולט של הרי"ף.
כינויו - "מיגאש"
יש משערים שמקור הכינוי 'מיגאש' שהתווסף לשמו הוא במילה היוונית ('Μέγας'), המציין גודל וחשיבות ('נהדר' או 'גדול'; מקביל ל-"great").
ביוגרפיה
בילדותו למד תורה מאביו (רבי מאיר הלוי) ומרבי יצחק בן רבי ברוך אבן אלבאליה בסביליה. כאשר היה הר"י מיגאש בן 12, הגיע מצפון אפריקה הרי"ף, ופתח ישיבה בעיר אליסנה. הר"י מיגאש עבר לשם, ובמשך 14 שנים, היה לתלמידו המובהק של הרי"ף והלה סמכו להוראה. איתו למדו בישיבה גם רבי יהודה הלוי ורבי ברוך בן יצחק אבן אלבאליה. לאחר מות הרי"ף בשנת ד'תתס"ג (1103), ירש הר"י מיגאש את מקומו בראשות הישיבה בגיל 25, והמשיך לעמוד בראשה עד מותו כעבור 38 שנים.
למדו אצלו בישיבה תלמידי חכמים כרבי מימון הדיין, ובנו יצחק מאיר ואחיינו מאיר.
הר"י מיגאש הוא, ככל הידוע, הראשון בין חכמי ספרד שכתב חידושים על מסכתות התלמוד, ובכך יצר את בית המדרש הספרדי. בעקבותיו באו חכמים כמו הרמב"ן, הרשב"א, הרא"ה והריטב"א שפיתחו סוגה זו של כתיבה תורנית.
הרי"ף התבטא לשבחו בצוואתו ש"אפילו בדורו של משה רבנו לא נמצא כמותו" משום שהיה חכם וגם נבון (ראה ספר הקבלה לראב״ד). הרמב"ם התייחס אליו בהערכה רבה, והוא מזכירו פעמים מספר בספרו הגדול משנה תורה, בניגוד למנהגו שלא להזכיר כמעט דברי חכמים מאוחרים יחסית לתקופתו: "הורו רבותי רבי יהוסף הלוי ורבו" (הר"י מיגאש ורבו - הרי"ף), ובפירוש המשנה כתב עליו:, ומסתבר ששיטת לימודו החדשנית היא העומדת ברקע דברים אלה. עם זאת הרמב"ם לא נמנע מלחלוק עליו.
הרמב"ם התייחס אליו כרבו וחלק לו תוארי כבוד והערצה רבים, ולפיכך במקומות רבים מופיע הר"י מיגאש בטעות כמורו של הרמב"ם. הדבר בלתי סביר בהתחשב בכך שהר"י מיגאש נפטר בהיות הרמב"ם כבן שלוש. על כן מקובל לומר כי היה מורו של אביו של הרמב"ם, רבי מימון הדיין, והרמב"ם התייחס אליו כמורו שלו.
ספריו
על פי רבי מנחם המאירי, הר"י מיגאש חיבר פירוש לכל התלמוד עם פסקי הלכה, וידוע לנו כי חיבר חידושים על חצי מהתלמוד לפחות, וכן על כך שחיבר ספר "השגות" (ויכוחים הלכתיים) על ספרו של רבו - הרי"ף. בנוסף, על פי הספר "תעודה בישראל" הוא חיבר ספרים ב"חכמת התכונה" (אסטרונומיה), אך בידנו מצוי מספר דל של כתביו.
מילאנו צ'נטראלה
תחנת מילאנו צ'נטראלה (איטלקית Milano Centrale) היא תחנת הרכבת הראשית של מילאנו ואחת מתחנות הרכבת הראשיות באיטליה ובאירופה כולה.
היסטוריה
הצורך בהחלפתה של תחנת הרכבת המרכזית של מילאנו שנבנתה ב-1864, הורגש עם פתיחתה של מנהרת סימפלון (Traforo del Sempione) בהרי האלפים ב-1906. המלך ויטוריו אמנואלה ה-3 הניח את אבן הפינה למבנה התחנה בכיכר דוקה ד'אאוסטה (Piazza Duca d'Aosta) ביום 28 באפריל 1906 אף שעדיין לא נערכו תוכניות לבנין. ב-1912 נבחרה הצעתו של האדריכל אוליסה סטקיני, ועבודות הבניה החלו בשנת 1913 ונמשכו בעצלתיים בשל המשבר הכלכלי שפקד את איטליה בזמן מלחמת העולם הראשונה. תוך כדי הבניה, ובמיוחד לאחר שבניטו מוסוליני היה לראש ממשלת איטליה, נערכו שינויים בתוכניות המבנה במטרה להופכו לחלון ראווה של הישגי המשטר הפשיסטי במדינה (ראה להלן). בין היתר נוספה כיפת פלדה ענקית באורך של 341 מטר ובשטח של 66,500 מ"ר. רוחבה של חזית המבנה הוא 200 מטר ובה שלושה שערים לאולם הכניסה והקופות המכונה "גלריה דלה קרוצה" (Galleria delle Carrozze, "אולם הקרונות"). שלוש הקשתות המחפות על אולם זה הן בגובה של 72 מטר, ומבנה התחנה כולו מצופה שיש בגוונים שונים. התחנה נחנכה לבסוף ב-1 ביולי 1931.
בתחנה הוקם אתר זיכרון ל-605 יהודי מילאנו, אשר נשלחו בשנת 1944 מרציף 21 להשמדה. שמותיהם מופיעים על קיר הזיכרון במנהרה העולה לרציף זה. האתר משתרע על שטח של 7 מ"ר, והיוזמה להקמתו באה מהממשל האיטלקי והנהלת חברת הרכבות.
תוכנית השיפוץ
ב-2006 הוחלט על שיפוץ המבנה בעלות של 100 מיליון אירו תוך שימור סגנונו המקורי וערכו האדריכלי והאומנותי. הכוונה היא לחדש כל חלק במבנה בחומרים זהים לאלה מהם הוא עשוי, וכשהדבר אינו אפשרי, בחומרים הקרובים ככל הניתן לחומרים המקוריים. מיזם השיפוץ כולל את החלפת התאורה, שיפוץ הקשתות וחידוש האולם המלכותי (Sala Reale) הנגיש ישירות מכיכר דוקה ד'אאוסטה ואשר שימש כחדר המתנה לבני משפחת המלוכה.
שירות הרכבות
בתחנת הרכבת 24 מסילות רכבת ובכל יום עוברים דרכה כ-320,000 נוסעים וכ-500 רכבות (סך כולל של כ-117 מיליון נוסעים בשנה). התחנה היא תחנת הרכבת היחידה באיטליה בה אמורים להצטלב מספר קווים של הרכבת המהירה האיטלקית (TAV): קו טורינו-מילאנו-ונציה, קו מילאנו-ג'נובה וקו מילאנו-רומא-נאפולי. מתחת לתחנת הרכבת נפגשים קווים 2 ו-3 של הרכבת התחתית של מילאנו.
אימפריאליזם מודרני
האימפריאליזם המודרני מתאר את התפשטות שליטת האימפריות האירופיות בין השנים 1830 ל-1914, בעיקר לעבר יבשת אפריקה ודרום-מזרח אסיה. המעצמות האימפריאליות ששלטו באותה תקופה היו: בריטניה, צרפת, רוסיה ויפן. האימפריאליזם המודרני היה מהגורמים לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ועם תחילתה הוא הסתיים.
מהות האימפריאליזם
אימפריאליזם (Imperialism) הוא מושג המתאר את התפשטותה של אימפריה אל שטחים חדשים, לצורך הקמת מושבות (קולוניות) ותוך אכיפת שלטונה עליהן וניצול אוצרות הטבע וכוח האדם שלהן. האימפריאליזם המודרני, אשר הגיע לשיאו בסוף המאה ה־19 ובראשית המאה ה־20, ביטא את שאיפת המעצמות החזקות להביא תחת שליטתן את המדינות הנחשלות, לשיטתן, מבחינה תרבותית וכלכלית על מנת להשיג עוצמה ויוקרה, לרוב בהשוואה למעצמות אימפריאליסטיות אחרות.
מניעיו המוצהרים של האימפריאליזם המודרני היו בדרך כלל הומניים יותר והוא לווה במרוץ חימוש אדיר, בעינויים אכזריים ובשימוש בכלי נשק חדשים וקטלניים.
בריטניה
לבריטניה יש מטרה להעלות את מעמדה על ידי כיבושים אימפריאליסטים ולחזק את צבאה על ידי הקמת בסיסים צבאיים במושבות בדרך להודו.
כיווני התפשטות: המזרח הרחוק ואפריקה.
צרפת
בעקבות איחוד גרמניה, לצרפת היה אינטרס לחזק את מעמדה ברחבי העולם. בנוסף, כיוון שהיא תכננה מלחמת נקם בגרמניה היה לה אינטרס להשיג בסיסים צבאיים ולגייס חיילים לוחמים. כיבוש אימפריאליסטי מספק הזדמנויות לכל אילו.
כיווני התפשטות: צפון אפריקה, המזרח הרחוק.
רוסיה
רוסיה מזה שנים שאפה להשיג מוצא לים הפעיל בכל ימות השנה, דבר שיקנה לה יתרון פוליטי כלכלי ואסטרטגי.
כיווני התפשטות: בעיקר בכיוון המזרח הרחוק
איטליה
איחודה של איטליה יצר אווירה לאומית ולאומנית. בנוסף לכך יש לאיטליה בעיה דמוגרפית והמושבות יכולות לספק לה פתרון לבעיית צפיפות האוכלוסין שלה.
כיווני התפשטות: צפון אפריקה.
גרמניה
מדיניותו של אוטו פון ביסמרק שללה את השתתפות גרמניה במירוץ האימפריאליסיטי מתוך מטרה להימנע מעימותים עם בריטניה. אולם עלייתו של וילהלם השני אשר דגל במדיניות של 'וועלט פוליטיק', כלומר - פוליטיקה עולמית, יחד עם לחץ הקהל הגרמני הובילה את גרמניה לכיבושים ברחבי העולם.
יפן
השתתפותה של יפן באימפריאליזם הפתיעה את המעצמות האירופאיות, אך עם התפתחותה המהירה והמודרניזציה הרחבה שעברה פיתחה אף היא שאיפות אימפריאליסטיות.
כיווני התפשטות: המזרח הרחוק.
ארצות הברית
דוקטרינת מונרו דגלה בגישה מדינית בדלנית והותירה את ארצות הברית תחילה מחוץ למערכת האימפריאליסטית. מתוך מטרה לאפשר לארצות הברית להשתתף באימפריאליזם במזרח הרחוק הודיע ג'ון היי על מדיניות הדלת הפתוחה והתיר לארצות הברית להשתתף, אם כי באיחור, בתחרות האימפריאליסטית ביבשת אסיה.
תוצאות האימפריאליזם
המעצמות האימפריאליסטיות הובילו את המושבות הנכבשות לפיתוח רב בתחומי כלכלה, תרבות, רפואה וחברה. בסופו של דבר, תהליך הדה-קולוניזציה היה תוצאה ישירה של ההתפתחות התרבותית בארצות הנכבשות. ילידי המקום שאפו ליישם את רעיונות החופש והשוויון אותם למדו מהכובשים אותם.
האימפריאליזם הוביל לסכסוכים רבים ומתח פוליטי רב באירופה והיווה זרז למשברים הנמנים עם הגורמים למלחמת העולם הראשונה.
אראפיראקה
אראפיראקה (בפורטוגזית: Arapiraca) היא עיר במרכז מדינת אלגואס שבברזיל. העיר שוכנת במרחק של 135 ק"מ ממערב לבירת המדינה מסייאו והיא העיר השנייה בגודלה במדינה. היא נוסדה בשנת 1924. העיר ידועה בעיקר בשל תעשיית הטבק שלה, ולפיכך נחשבת ל"בירת הטבק של ברזיל".
Duet
"Duet" (בעברית: דואט - "בשני קולות") הוא הפרק ה-19 מהעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה הבדיונית האמריקאית "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", שהוא הפרק ה-19 מתוך 176 סך כל פרקי הסדרה. הפרק שודר לראשונה ב-13 ביוני 1993. בפרק זה, מייג'ור קירה נאלצת להתמודד עם קרדאסי שנחשד כפושע מלחמה - מפקד מחנה העבודה בכפייה, גאלליטפ, בזמן הכיבוש הקרדאסי של באג'ור.
עלילה
ספינת משא עוגנת ברציפי חלל עמוק 9 לצורך קבלת טיפול רפואי לאחד מנוסעיה הסובל ממחלת קאלה נאורה. ד"ר באשיר אינו מכיר את המחלה, אך מייג'ור קירה מזהה אותה, ומיידעת את קומנדר סיסקו שמחלה זו אובחנה רק פעם אחת, בתאונת כרייה, במחנה עבודה אכזרי בשם גאלליטפ, בתקופת הכיבוש הקרדאסי של באג'ור.
היא מגיעה למרפאה ומגלה שהנוסע הוא קרדאסי ולא באג'ורני. היא עוצרת אותו כפושע מלחמה. מאחר ששמו של האיש, אאמין מריצה, אינו מופיע ברשימת פושעי המלחמה הקרדאסיים, סיסקו אומר לקירה שהם יאלצו לשחררו, אך היא מתעקשת שוב שעצם נוכחותו במחנה העבודה היא חמורה דיה.
היא מספרת לסיסקו על הזוועות שהתרחשו במחנה: עבודת כפייה, אונס נשים באג'ורניות לעיני ילדיהן, הוצאות להורג ועינויים.
קומנדר סיסקו מחליט להוסיף לחקור בעניין, תוך כדי החזקת האיש במעצר. בינתיים ממשלת באג'ור דורשת למסור את החשוד לידיהם כדי להעמידו לדין ואילו הממשל הקרדאסי דורש לשחרר אותו מיידית שכן מדובר באזרח תמים.
בהמשך, תמונה מגאלליטפ מגלה כי האיש אינו אאמין מריצה אלא גול דאר-הל, שנודע כ"קצב מגאלליטפ", שדווח עליו שרצח מאות באג'ורנים. האיש מודה שהוא אכן גול דאר-הל, מתרברב בסדר וביעילות שבה ניהל את המחנה ושבשבילו מה שהיא קוראת זוועות היו עוד יום עבודה במשרד. תוך כדי נאום חוצב להבות, הוא פולט את שם תא המחתרת של קירה. אודו מתחיל לחשוד בהודאתו של האיש כי אמנם גול דאר-הל היה בכיר בצבא הקרדאסי אך הוא לא היה מעורב בלחימה במחתרת הבאג'ורנית אלא ניהל מחנה כפייה - לא סביר שיידע את שם תא המחתרת של קירה נריס. אודו חושף בנוסף, לאחר שיחה עם גול דוקאט, כי גול דאר-הל מת בקרדסיה וגול דוקאט נשבע שנכח בהלווייתו וראה במותו.
אף על פי כן, קירה מתכחשת לדברים וטוענת שהקארדסים משקרים ומבקשת מקומנדר סיסקו להעמיד את האיש לדין. בשיחת מסדרון עם דקס, היא אומרת שמשפטו של פושע המלחמה האכזרי הזה, יביא לסיפוק או לפחות לסגירת מעגל עבור באג'ור. דקס עונה לה שהיא "מתאמצת יותר מדי להאמין שזהו גול דאר-הל" וכי "הנקמה לעולם אינה מספיקה".
בסופו של דבר נחשפת זהותו של האיש כאאמין מריצה שעבר ניתוח פלסטי כדי להיראות כגול דאר-הל מתוך רגשות אשם על פשעי המלחמה הקרדאסיים. הוא מתוודה בפני קירה, שאמנם היה פקיד מנהלי בגאלליטפ ושמע את צרחות הבאג'ורנים אך לא עשה דבר מתוך פחד. הוא מאמין שהעמדתו לדין תביא להכרה אמיתית של קארדסיה בפשעיה כלפי באג'ור. הוא טוען שכל הקרדאסים אשמים אך קירה משיבה שאין צורך ברצח נוסף של אדם טוב ומשחררת אותו.
הוא משוחרר אך נדקר על ידי באג'ורנים שטוענים שעצם היותו קרדאסי היא סיבה מספקת להריגתו.
הדילמה המוסרית
ניתן לראות בפרק זה הקבלה למחנות העבודה בשואה ולרדיפת פושעי המלחמה הנאצים והעמדתם לדין כגון: משפטי נירנברג, משפט אייכמן וגם למקרים של זהות לא ברורה כגון: ג'ון איוון דמיאניוק.
הפרק מעורר מספר דילמות:
פיתוח
הפרק כולל התפתחות משמעותית בדמותה של קירה נריס. לראשונה בסדרה, הכיבוש הקרדאסי של באג'ור, מוצג בצורה המעוררת הקשרים היסטוריים לשואה, לנקמה בפושעי המלחמה הנאצים ולהקמת מדינת ישראל. זוהי מלודרמה משפטית המזכירה את העיבוד הקולנועי לספרו של רוברט שו "האיש בתא הזכוכית", שמספר על יהודי המואשם בכך שהוא פושע מלחמה נאצי. סצנות החקירה בין קירה ומריצה, במיוחד חילופי הדברים המסיטים את מוקד השיחה לחייה האישיים של קירה והופכים את תהליך החקירה, מזכירים את חילופי הדברים בין דמויותיהן של הסוכנת קלריס סטרלינג (ג'ודי פוסטר) וחניבעל לקטר (אנתוני הופקינס) בסרט שתיקת הכבשים.
המפיקים של מסע בין כוכבים: וויאג'ר, ניסו ליצור מחדש את ההצלחה של "Duet", בפרק ה-15 של העונה הראשונה, "Jetrel". על פי פרשנות ה-DVD הנלוה לעונה השנייה של וויאג'ר, הפרק היה מאמץ מודע ליצור מטפורה להטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. בפרק זה, דמותו של ניליקס נאלצת להתעמת עם מדען שפיתח נשק להשמדה המונית שגרם להרג מסיבי של אלפים מבני עמו.
ביקורת
"Duet" זכה להיות מוצג ב-1994 במוזיאון האמריקני לטלוויזיה ורדיו, והפך לאחד מהאהובים על ידי מעריצי הסדרה כפי שתואר באתר startrek.com: "אחת משעותיה היפות ביותר של חלל עמוק 9". עם זאת, מספר צופים ציינו כי חלקים מסוימים באקספוזיציה הוצגו בחופזה וכי מהימנות סצנת מותו של מריצה נראית מפוקפקת.
גם צוות ההפקה והשחקנים הגיבו באופן חיובי לפרק. ארמין שימרמן (קווארק) ציין כי "הכתיבה, הבימוי והמשחק התגבשו בצורה מושלמת" ונאנה ויזיטור (קירה נריס) העירה כי "הפרק מביע דברים כל כך חשובים". אנשי צוות בולטים שאמרו שהפרק נמצא אצלם ברשימת המועדפים הם המפיק: איירה סטיבן בר ומפיק מסע בין כוכבים: הדור הבא דייב רוסי.
ביירון ביי
ביירון ביי (באנגלית: Byron Bay) היא עיירת חוף, הנמצאת על החוף המזרחי של אוסטרליה, בצפון מדינת ניו סאות' ויילס. העיירה נחשבת כיעד נופש מרכזי, ומושכת למעלה ממיליון תיירים מדי שנה. ביירון ביי ממוקמת 772 קילומטר מצפון-מזרח לעיר סידני ו-165 קילומטר דרומית לעיר בריזביין. סמוך לעיירה נמצא קייפ ביירון, הנקודה המזרחית ביותר ביבשת אוסטרליה. במפקד האוכלוסין של אוסטרליה בשנת 2016, נמצא כי בעיירה חיים 9,246 תושבים באופן קבוע. ביירון ביי היא היישוב המאוכלס הגדול ביותר במחוז ביירון.
השם של אזור ביירון ביי, כפי שנהגה בפי האבוריג'ינים, הוא קאוואנבה (Cavvanbah), שמשמעותו המילולית הוא 'מקום מפגש'. מגלה הארצות ג'יימס קוק קרא לקייפ ביירון על שם קצין הצי המלכותי הבריטי, ג'ון ביירון, נווט וסבו של המשורר לורד ביירון.
היסטוריה
ההיסטוריה של האירופאים בביירון ביי החלה בשנת 1770, כאשר מגלה הארצות ג'יימס קוק מצא נקודת עגינה בטוחה באזור זה, וקרא לאזור על שמו של עמיתו, קצין הצי המלכותי הבריטי, ג'ון ביירון.
לאזור ביירון היסטוריה של תעשיות במגזר הראשוני, כאשר בין היתר קיימים בה מפעלי מוצרי חלב, בתי מטבחיים, תעשיית דייג וצייד לווייתנאים, כאשר האחרונה חדלה מפעילות בשנת 1963. המשורר ברונטון סטפנס תיאר את מרעה הבקר במשטחי קייפ ביירון, בשירו משנת 1876.
המזח הראשון בקייפ ביירון נבנה ב-1886, ומסילת הרכבת הראשונה חוברה לאזור ב-1894. באותה שנה, נפוץ שמו של האזור כ'ביירון ביי'. חקלאי מוצרי החלב השתלטו על שטחים רבים באזור, ובשנת 1895 נוסד באזור הקואופרטיב 'נורקו'. השימוש בדשא פספלום האיץ את התפוקה, וביירון ביי החלה לייצא חמאה לרחבי העולם. מפעל נורקו היה הגדול ביותר בהמיספירה הדרומית, וייצר מוצרי מזון, החל ממוצרי חלב, עד לבייקון ומוצרי בשר מעובד נוספים.
המגדלור של קייפ ביירון נבנה ב-1901 בנקודה המזרחית ביותר של יבשת אוסטרליה. ב-1930 נפתח מפעל הבשר הראשון באזור. מכרות החול, שחיפשו אחר מונזיט (זירקון, אורניום ותוריום) בין מלחמות העולם גרמו לפגיעה סביבתית חמורה.
גולשי גלים החלו להגיע לאזור בשנות ה-60 של המאה ה-20. הייתה זו תחילתה של התיירות בביירון ביי. עד 1973, עת נערך פסטיבל אקווריוס בעיירה הסמוכה נימבין, צברה ביירון ביי מוניטין של עיירה היפית, שמחה, וסגנון חיים אלטרנטיבי נוסד. עם זאת, תשתיות התיירות נותרו מינימליים. החל משנות ה-80 התיירות בביירון ביי החלה להתפתח באופן רציני, עם הגעתם של גולשים רבים חסרי אמצעים כלכליים, ואנשים רבים בעלי אורח חיים היפי. לנוכח זאת, התפתחו באזור חנויות קמעונאות ואכסניות, בהתאם לצורכי המבקרים.
כיום, קייפ ביירון נחשב לאחד מאזורי הנדל"ן היוקרתיים ביותר בחוף המזרחי של אוסטרליה. עם זאת, לא שינתה העיירה ביירון ביי את פניה, וממשיכה למשוך גולשים רבים, תרמילאים ותיירים כלליים. העיירה נודעה בזכות הכמות הרבה של האנשים היצירתיים שהיא מכילה, בכללם אמנים, אומנים ומוזיקאים. בעוד העבר ההיפי של העיירה נשמר, קיימות בעיירה מגוון אמצעי העידן החדש, שירותים רוחניים כגון יוגה ומדיטציה ואף שירותי רפואה הוליסטית. בעיירה חיים כ-9,000 תושבים קבועים, בעוד שבכל שנה מבקרים בה מעל למיליון וחצי תיירים.
באזור מפרץ ביירון ובאזור הסמוכים אליו נמצאות מספר ספינות טרופות.
תיירות
האזור מאופיין בחיי בר מגוונים, וצפיית לווייתנים קיימת באזור. מים שמקורם באקלים ממוזג מתמזגים עם מים שמקורם באקלים טרופי, דבר היוצר מקום פופולרי לצלילה ולשנירקול. יערות גשם ממוזגים נמצאים בקרבת מקום, ואזור אלו נוחים לגישה מהעיירה.
פונטנה (קליפורניה)
פונטנה (באנגלית: Fontana) היא עיר בדרום-מערב מדינת קליפורניה שבארצות הברית. פונטנה ממוקמת במחוז סן ברנרדינו. בעיר מתגוררים כ-207,460 תושבים (2014). צפיפותה של העיר הוא 4,873.78 נפש לקמ"ר (2014). ראש העיר נכון ל-2018 הוא מייקל טהאן.
פונטנה נוסדה על ידי אזאריאל בלנשרד בשנת 1913. באותה התקופה היא הייתה עיירה בשטח כפרי למדי, עד שגדלה בצורה משמעותית בעקבות מפעלי תעשייה שהוקמו בה בשנות מלחמת העולם השנייה. פונטנה קיבלה מעמד של עיר ב-25 ביוני 1952 וכיום היא צומת חשוב של מערכת הכבישים הבין-מדינתיים כשעוברים בה הכבישים 10, 210 ו-15.
עלילות משה בעיר הגדולה
עלילות משה בעיר הגדולה היה שמו של מופע נונסנס שהעלו בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 משה פרסטר וטל פרידמן.
קו העלילה המרכזי של המופע סיפר על עלילותיו של משה, יליד נהריה, בעיר הגדולה, היא תל אביב. תמימותו לכאורה של משה ושפתו התנ"כית מהווים נקודת מוצא למפגשים עם דמויות שונות בגילומו של פרידמן. אחדות מדמויות אלו שימשו בסיס לדמויות עתידיות שזכו לפרסום רב, כגון "לובה" הקופאית בגילומו של פרידמן בתוכנית ארץ נהדרת.
פרידמן ופרסטר, אשר נפגשו בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, החלו לערוך חזרות על המופע בלובי של מוזיאון תל אביב, בזמן בו פרידמן עבד כשומר במקום. בעת שהופיעו בפאבים, מועדונים וב"פוקוס" - מועדון אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב - נתגלו על ידי דודו וטמירה ירדני, והמופע הפך למופע בידור מקצועי. ביוזמתה של ירדני הופיע הצמד עם קטעים מההצגה ובליווי קהל אוהדים בתוכנית הבידור הלילה עם גבי גזית. הופעתם בתוכנית היוותה פריצת דרך למופע ולצמד.
המופע, שהיה אחד ממופעי הנונסנס הראשונים בישראל עת החלו בהצגתו בשנת 1988, זכה להצלחה רבה. הוא הוצג מעל 700 פעם, והיווה מקפצה לפרידמן ופרסטר אל זירת הבידור הישראלית. הצמד ביצע במקביל מופע בשם "משחק המטקות האחרון", שהועלה על במת צוותא 2, אך לא זכה לפופולריות רבה כמו "עלילות משה".
בשנת 2009 יצא המופע בלווית חומרים נוספים במארז DVD.
דייוויד סוטר
דייוויד האקט סוּטר (באנגלית: David Hackett Souter; נולד ב-17 בספטמבר 1939) הוא שופט לשעבר בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ביוגרפיה
סוטר נולד במלרוז, פרוור של בוסטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת הרווארד, זכה במלגת רודז ועבר ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. לאחר שחזר מאנגליה החל בלימודי משפטים בהרווארד אותם סיים ב-1966.
במרוצת השנים התערה סוטר בפוליטיקת הרפובליקנית של מדינתו. הוא שירת כשופט במסצ'וסטס, וב-1990 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של המחוז הראשון. באותה שנה, בחר בו הנשיא ג'ורג' בוש האב כמועמד לשופט בבית המשפט העליון האמריקני במקום ויליאם ברנן שפרש. סוטר איכזב את תומכיו הרפובליקנים בהיותו מתון וליברלי באופן יחסי.
בשנותיו הראשונות נטה סוטר לכיוון השמרני, ורוב הצבעותיו היו יחד עם נשיא בית המשפט דאז ויליאם רנקוויסט ועם השופט דאז אנטונין סקאליה. עם זאת, ביחד עם שני שופטים אחרים שמונו על ידי נשיאים רפובליקנים, אנתוני קנדי וסנדרה דיי או'קונור, כתב סוטר דעה תומכת בפסק דין הורות מתוכננת נגד קייסי, אשר שמר על הלכת בית המשפט העליון בפסק הדין רו נגד וייד אשר הכירה בזכות חוקתית להפלות. מאז סוטר נחשב לליברל בבית המשפט, והוא פסק ביחד עם השופטים הליברלים סטיבנס, גינסבורג וברייר לעיתים קרובות, כולל בפסק הדין בוש נגד גור.
סוטר אינו משתמש בדואר אלקטרוני, אינו מחזיק מכשיר סלולרי ואף מבצע בעצמו תיקונים ושיפוצים בביתו שבניו המפשייר.
במאי 2009 הודיע נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שסוטר התפטר מתפקידו עקב רצונו לפרוש בחזרה למדינת מולדתו ניו המפשייר. אובמה בחר בסוניה סוטומיור כמחליפתו.
קום (עיר)
קֹם היא עיר במרכז-מערב איראן ובירת המחוז הקרוי על שמה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2016 התגוררו בקום כ-1.2 מיליון בני אדם והיא העיר השביעית בגודלה במדינה. קום נחשבת לעיר קדושה עבור האסלאם השיעי. בעיר נמצא מקדש פאטמה מעצומה, אחותו של האימאם השיעי השמיני עלי א-רידא. בעיר מספר המדרסות (בתי מדרש אסלאמיים) הגדול ביותר באיראן, שמשתוות במספרן אולי רק לאלו שבנג'ף (עיראק). מאמינים מרחבי העולם השיעי מגיעים לעיר קום שהתיירות הפכה לאחד מענפי הכלכלה המרכזיים בה. קום שומרת על אופי שמרני דתי ונחשבת לעיר הדתית ביותר באיראן. רבים מאנשי הדת האיראנים מקבלים את הכשרתם הדתית בעיר.
בפברואר 2020, סוחר מהעיר קום, שנהג לטוס בקביעות לסין, נדבק שם בנגיף קורונה מזן "SARS-CoV-2", ובשובו לעירו גרם לשרשרת הדבקה שהובילה להתפשטות המגפה בכל רחבי הרפובליקה.
מיקום
העיר שוכנת מזרחית למדבר המלח הגדול דאשת-א-כאוְיר כ-127 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן והיא שוכנת על גדותיו של הנהר רוד-א-קום בגובה 928 מטרים מעל פני הים. מדרום-מזרח לקום נמצאת העיר העתיקה כאשאן. ישירות מדרום לקום נמצאות העיירות דליג'אן, מַחַלאת, נַראק, כַּהַכּ, וג'אסב. בתחום המקיף את קום ממזרח נמצאות הערים תַפְרֵש, סאוֵה, ג'עפריה ואַשְתִיַאן.
מקומות ידועים בעיר
בארגון התרבות הלאומי של איראן מופיעים 195 אתרים בעלי משמעות תרבותית היסטורית בקום. העיר נחשבת לעיר קדושה עבור השיעים המוסלמים ויש בה מבני דת רבים, ביניהם מקדש פאטמה מעצומה ומסגדים רבים. בקום נמצא גם המרכז הגדול ביותר של סוכנות החלל האיראנית, וכן מרכז שיגור גדול של טילי שֶהאב-3. לא הרחק מן העיר קום, בפורדו, נמצא מתקן פורדו להעשרה גרעינית, הפועל במסגרת תוכנית הגרעין האיראנית. בקום שוכנת חווזה עלמיה מפורסמת, והיא אחד ממרכזי הלימוד השיעיים החשובים. החווזה המודרנית הוקמה על ידי האייתוללה הגדול עבד אל-כרים חאירי יזדי בשנת 1922.
יודיף
יודיף (ברוסית: Юди́фь; נולדה ב-23 בינואר 1973) היא זמרת רוסייה.
ביוגרפיה
יודיף נולדה במוסקבה בשם מאשה כץ, בגיל שלוש עשרה הייתה שותפה להקמת הרכב מוזיקלי וביחד עמם הופיעה בשירי רוק כבד, היא שימשה מספר שנים כזמרת ליווי של מספר זמרים והרכבים מוזיקליים ידועים ברוסיה.
היא הייתה חברה בצמד מוזיקלי עם מתופף הנקרא "היפה והחיה", ב-1997 החלה להיות חברה בהרכב מוזיקלי בשם "מרילנד" ובשנה לאחר מכן הם הוציאו אלבום ראשון.
ב-2015 השתתפה בגרסה הרוסית של The Voice.
שלמה שוסטר
רבי שלמה שוסטר (כ"ט בחשוון ה'תרס"ח, 6 בנובמבר 1907 - י"ז באדר ה'תשכ"ח, 17 במרץ 1968) היה רב ופוסק הלכה שהתפרסם בשל זכרונו ובקיאותו ובשל התפקיד המכריע שמילא בהתרת עגונות מלחמת העולם השנייה בשנים שלאחר השואה כרבה של לודז' וראש בית הדין הרבני בעיר.
ביוגרפיה
נולד בטרקאי שבמחוז משנה טרקאי בסביבות וילנה, ליטא. אביו היה הרב יצחק הלוי שוסטר, לימים רבה של סוקולקה, ואמו הייתה בתו של רבי נחום גרינהויז מטרקאי ונכדתו של רבי שלמה הכהן.
גם אביו נחשב בישיבות ליטא לעילוי, אך בנו התפרסם יותר בשל היקף ידיעותיו כבר בגיל צעיר וכונה "העילוי מסוקולקה", לפי האגדה ידע לצטט בלשונם המדויק, רבים מספרי הראשונים מלבד ספרי התלמוד. בגיל צעיר החל ללמוד אצל הרב שמעון שקאפ בישיבת שער התורה בגרודנה ובשנת 1928 עבר לישיבת מיר. בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה בווילנה ועמד בראש כולל אברכים שהוקם אז בקלויז הישן ביוזמת הרב חנוך אייגש. הוגלה לסיביר ושרד שם את שנות המלחמה.
הוא פעל בקרב שארית הפליטה ובשנת ה'תש"ח (1948) התמנה כרבה של לודז' ואב בית הדין הרבני בה. פעילותו התמקדה בטיפול אינטנסיבי בבעיית עגונות מלחמת העולם השנייה שרבות מהן שהו עדיין באירופה ובפולין בפרט. לאחר שלוש שנים של עבודה מתמשכת בנושא זה, עלה לישראל בשנת 1951, והתגורר בסמוך לישיבת חברון כנסת ישראל. הוא נהג ללמוד במהלך כל היום בהיכל הישיבה ולהתנצח בלימוד עם תלמידיה. סירב להתעסק עוד במשרות רבניות וחי חיי עוני. ב-1958 היגר לארצות הברית שם פרנסו אותו בצמצום כמה ממעריציו. הוא נפטר כמעט אלמוני בי"ז באדר ה'תשכ"ח, 17 במרץ 1968. ארונו הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
אלמנתו נפטרה בשנת 1997 בניו יורק ובשנותיה האחרונות התגוררה בביתם של הרב שמואל ברנבוים ואשתו.
יוסף דיאב
יוסף עבדאללה דיאב (בערבית: يوسف عبدالله دياب; 1917 – 18 בפברואר 1984) היה איש ציבור ערבי ישראלי, וחבר הכנסת בכנסת הרביעית.
ביוגרפיה
דיאב נולד בטמרה.
ישראלה קריבושי
ישראלה קריבושי (נולדה ב-1952) היא זמרת-עבר ומעצבת שמלות ישראלית.
ביוגרפיה
ישראלה קריבושי נולדה בשם ישראלה רמון וגדלה ברמת גן.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום בתוכנית "נשרים בערבה" ב-1971.
קריבושי הייתה חלק מלהקת "האחים והאחיות" בין השנים 1976 –1982.
במרץ 1978, לאחר פרישת ירדנה ארזי משלישיית "שוקולד מנטה מסטיק", ואחריה גם לאה לופטין, מכיוון שעדיין היו בתוקף חוזים להופעות של השלישייה מחוץ לישראל, הוקם הרכב שנסע להופיע בסקנדינביה וכלל את רותי הולצמן, עפרה חזה וישראלה קריבושי. עם שובן של השלוש מההופעות מחוץ לישראל, הוחלט לא להמשיך במתכונת זו והשלישייה פורקה סופית, כשההרכב בו השתתפה קריבושי כלל לא הופיע בישראל.
ב-1979 השתתפה עם להקת האחים והאחיות ב"שירוויזיון לילדים מס' 1" עם השיר "ארנבות משוקולד" (לאה גולדברג - גידי קורן).
בפסטיבל הזמר והפזמון 1980 זכתה במקום הראשון עם להקת "האחים והאחיות" בשיר "פזמון חוזר" (מילים ולחן: גידי קורן).
עפולה אקספרס
עם יציאתו התמודד הסרט במספר רב של קטגוריות בטקס פרסי אופיר, וגרף שישה פרסים, בהם לשחקנית הראשית (אסתי זקהיים), השחקנים המשניים (אורלי פרל ואריה מוסקונה), המלחין הטוב ביותר ושני הפרסים הנחשקים על הבימוי הטוב ביותר (עבור ג׳ולי שלז) והסרט הטוב ביותר. לאחר השתתפותו בטקס, זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים והשתתף בפסטיבלים בארצות שונות, כמו צ'כיה, הונג קונג, טקסס ופסטיבל ברלין הנחשב.
ישראלה קריבושי
ביוגרפיה
בקדם-אירוויזיון 1982 הגיעה עם להקת "האחים והאחיות" למקום החמישי עם השיר "רומיאו ויוליה" (מילים ולחן: גידי קורן).
עפולה אקספרס
פסקול הסרט כלל את השיר "גשם", גרסת כיסוי לשיר של להקת בנזין בביצועו של אלי לוזון, אשר הפך ללהיט גדול.
ישראלה קריבושי
ביוגרפיה
בשנת 1983 פתחה בקריירה כזמרת עצמאית ופרסמה בתקליט שדרים שני שירים: "להיות איתך" (מירי גולדרט ודב אשדות - יוסי קריבושי) ו"ביחד", עם אילן טל (קובי לוי - יוסי קריבושי).
עפולה אקספרס
תקציר העלילה
דוד (צביקה הדר) ובתיה (אסתי זקהיים), בני-זוג מעפולה, עוברים להתגורר בתל אביב במטרה להגשים את חלום ילדותו של דוד (שעובד בתור חשמלאי רכב) להיות קוסם. מסע הגשמת החלום נקטע, בתיה מתחילה לפרנס את השניים כקופאית בסופר-מרקט ודוד מתלווה לחברו, שמעון (אריה מוסקונה), קוסם לשעבר, אך נכשל בכל הזדמנות הניתנת לו. למרות זאת, דוד מסרב להיכנע, ומסרב להודות כי הוא אינו מוכשר בקסמים, ובשל כך בתיה מציבה לו אולטימטום ועוברת לגור עם נערה בשם ויקי (אורלי פרל), זמרת מתחילה. העלילה עוברת תפנית כשדוד ושמעון מתחילים לצבור פופולריות במופע קסמים מצליח והיחסים בין דוד ובתיה מקבלים כיוון חדש.
ישראלה קריבושי
ביוגרפיה
בשנת 1985 הוציאה תקליט שדרים נוסף הכולל שני שירים: "דואט" (קובי לוי - יוסי קריבושי) ו"עד סוף המנגינה" (נתן יונתן - נחום היימן).
בשנת 1986 פרסמה את השירים "מרחפת אל אותו מקום" (קובי לוי - יוסי קריבושי) ו"אל הים" (חמוטל בן זאב - יוסי קריבושי), אשר היה ללהיט המצליח ביותר שלה. שנה אחר כך, השתתפה בתחרות הקדם-אירוויזיון 1987 עם השיר "אירוביקה" (חנה גולדברג - יוסי קריבושי) וסיימה אותה במקום ה-13.
היא נשואה למעבד והמלחין יוסי קריבושי ומתגוררת בתל אביב.
סכום
סְכוּם הוא התהליך של חיבור קבוצה של איברים, והתוצאה של תהליך זה היא הסכום של איברים אלו. האיברים המסוכמים יכולים להיות מספרים כגון מספרים טבעיים, מספרים ממשיים ומספרים מרוכבים, וגם עצמים מורכבים יותר כגון מטריצות ופונקציות ממשיות. בנוסף לסכום של מספר סופי של איברים, עוסקת המתמטיקה גם בסכום של טור אינסופי של איברים, שבתנאים מסוימים הוא מספר סופי.
סימון
הסכום של שלושת המספרים 1, 2, 4 מסומן בצורה 1 + 2 + 4 = 7. פעולת החיבור היא פעולה אסוציאטיבית, ולכן לא חשוב אם הביטוי "1 + 2 + 4" יתפרש כ- "(1 + 2) + 4" או כ- "1 + (2 + 4)" - התוצאה זהה בשני המקרים, ולכן נהוג להשמיט את הסוגריים. סיכום של מספר סופי של מספרים הוא קומוטטיבי, ולכן אין חשיבות לסדר שבו נכתבים המספרים המשתתפים בסיכום (המצב שונה לעיתים בסיכום של טור אינסופי של מספרים, ראו משפט רימן).
כאשר הסכום כולל מספרים רבים מכדי שנפרט את כולם, ניתן להשמיט חלק מהם ולהחליפם בסימן ..., בהנחה שהקורא יבין את העיקרון של הסכום, כך שיהיה לו ברור מהם המספרים שהושמטו. בהתאם לכך, את סכום כל המספרים הטבעיים מ-1 ועד 100 נכתוב בצורה: