cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זוטה
מאפיינים
הכותרת דו-שפתנית באופן ברור, קטנה מ-2.5 ס"מ וצבעיה הם לבן או ורוד או אדמדם עד סגול. צינור הכותרת ישר ומתרחב מעט באזור הלוע שהוא קירח מבפנים (חסר טבעת של שערות). צינור הכותרת בולט או אינו בולט מהגביע. השפה העליונה זקופה ושטוחה, שפתה תמימה וקודקודה מפורץ או בעלת 2 אונות, והיא בדרך כלל קצרה מהשפה התחתונה. השפה התחתונה פרושה ובעלת שלוש אונות כמעט שוות או בלתי שוות ואז האונה האמצעית שטוחה פחות או יותר (בשונה מנפית) וגדולה מהאונות הצדדיות והבולטות. בדרך כלל שפתם של האונות תמימה או גלית או מפורצת.
האבקנים מעורים אל צינור הכותרת, מספרם 4 והם זקופים וראשיהם נוטים זה לזה פנימה (בשונה מנפית). זוג אחד ארוך מהזוג השני.
מיני הסוג בישראל וסביבתה
בישראל וסביבתה קיימים 6 מיני זוטה (אם מכלילים את זוטה לבנה בסוג) הגדלים כצמחי בר ארבעה בישראל אחד בדרום סיני ואחד בירדן.
זוטה לבנה
זוּטָה לְבָנָה (Micromeria fruticosa (L.) Druce) - בן-שיח ריחני שגובהו 40 עד 100 ס"מ, נפוץ בחבל הים-תיכוני בארץ ישראל. פרחיו לבנים. הפרחים אינם יושבים בדורים שבחיקי עלים אלא ערוכים בתפרחות קטנות ומסועפות הנישאות על עוקצים ארוכים הנראות כקרקפות קטנות וצפופות. השם המדעי העדכני הוא Clinopodium barbatum . [ראה ערך מורחב].
זוטה מעורקת
זוּטָה מְעֹרֶקֶת (.Micromeria nervosa Benth) - בן-שיח נמוך (בן קיימא), ים-תיכוני, גובהו 15 עד 40 ס"מ ופרחיו ורודים. הוא מסתעף מבסיסו בלבד לגבעולים זקופים שאינם מסתעפים. רובו מתייבש בקיץ, העלים נושרים ורק חלקם התחתון של הגבעולים נותר ירוק כל השנה. הזרעים והגביע המשתייר מהווים יחידת תפוצה שנישאת ברוח במהלך הקיץ (בשונה מזוטה צפופה). שלא כמו מינים אחרים של זוטה אין מין זה מתאים כתבלין לתה.
מאפיינים: הגבעולים רבועים, זקופים ושעירים. העלים נגדיים, פשוטים תמימים וקטנטנים דמויי ביצה קטנטנה שאורכה 5 עד 6 מ"מ, אך קודקודה מתחדד. העלים חסרי פטוטרת. צידו העליון של העלה קירח, צידו התחתון קירח או מכוסה בשערות קצרות והדוקות, אך לא בשערות ארוכות. העלים הצעירים מדיפים ריח לימון. התפרחות נושאות דורי פרחים שעירים ובזאת זוטה מעורקת ניכרת ונבדלת משאר מיני הזוטה ורודי הפרחים. הדורים, שאורכם כס"מ אחד, ערוכים לאורך גבעול התפרחת, הדורים התחתונים רחוקים זה מזה ואילו הדורים בראש הגבעול צפופים ומרובי פרחים ויוצרים מעין שיבולת קצרה. הגביע דמוי פעמון מאורך מאוד, עם 13 עורקים בולטים ו-5 שיניים כמעט שוות, דמויות זיף ונוטות החוצה (בשונה מזוטה צפופה) ואורכן 2/3 מאורך הצינור הגביע מכוסה שערות ארוכות ומפושקות (בשונה מזוטה צפופה), שאורכן עולה על קוטר צינור הגביע. שעירות זו מעניקה לזוטה המעורקת את הופעתה הצמרית. הכותרת דו-שפתנית, אורכה 5 מ"מ. הכותרת ורודה בכללה, על השפה התחתונה משני עברי הלוע מופיעים שני כתמים לבנים. המאבקים בצבע סגול כהה.
תפוצה ובית גידול: משרעת התפוצה העולמית היא ים-תיכונית בכל אגן הים התיכון כולל מצרים למעט מערב אגן הים התיכון. בישראל זוטה מעורקת מצויה בכל אזורי צפון הארץ ומרכזה. היא גדלה במחשופים של סלעי גיר רכים. בסלעי נארי שורשיה חודרים דרך הגומות שבסלע ומגיעים אל המים והמינרלים שבשכבות הרכות. היא גדלה גם בסדקים של סלעי גיר ודולומיט קשים. אולם היא נדירה באבן חול, בקרקע סחף ובקרקע חרסיתית עמוקה. הפריחה מסוף ינואר עד תחילת יוני.
זוטה צפופה
זוּטָה צְפוּפָה (.Micromeria myrtifolia Boiss. & Hohen) - צמח עשבוני רב-שנתי (בן קיימא) ריחני וקטן גובהו 20 ס"מ והוא מסתעף רק מבסיסו לגבעולים רבים, ופרחיו רבים וצפופים בצבעי לילך או ורוד.
מאפיינים: הגבעולים רבועים, שעירים, אלכסוניים ואינם מסתעפים. העלים נגדיים, קטנים פשוטים ותמימים, דמוי אזמל צר, שמתחדד בהדרגה לקראת הקצה ומכוסים בחלקם האחורי בשערות ארוכות. הדורים בתפרחות הם מרובי פרחים וערוכים לאורך הגבעול. הדורים רחוקים מאוד זה מזה ובכל דור 20 עד 30 פרחים בצבעי לילך או ורוד. הפרחים יושבים בצפיפות בחיק עלי התפרחת. עוקץ הפרח קטן. הגביע כמעט שאינו שעיר ושערותיו קצרות יחסית, אין לגביע שערות ארוכות, אלא שערות זעירות והדוקות (בשונה מזוטה מעורקת). שיני הגביע דמויי מרצע, רכונות זו לזו (בשונה מזוטה מעורקת) ואורכן קטן ממחצית אורכו של הגביע. הכותרת דו-שפתנית. לוע הכותרת כהה. אונות השפה התחתונה בהירות. הפרי נותר על הצמח זמן רב כשהוא הדוק לגבעול (בשונה מזוטה מעורקת). הפרודות מחודדות מאוד בראשן. הפריחה מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר.
תפוצה ובית גידול: התפוצה העולמית משתרעת ממזרח התיכון ועד אירן. הוא גדל בבתות על קרקע של סלעים רכים ובסדקים של מחשופים של סלעי גיר קשים בחבל הים תיכוני והאירנו-טורני. הוא נפוץ בשפלה המרכזית בשדרת ההר בגולן ובמדבר יהודה.
זוטת סיני
זוּטַת סִינַי (.Micromeria sinaica Benth) - זוטת סיני היא בן-שיח מדברי נמוך (בן קיימא) נדיר המסתעף מבסיסו למספר גבעולים זקופים וישרים, גובהו 15 עד 40 ס"מ ופרחיו ורודים. תפוצתו מוגבלת לארץ ישראל וסיני.
מאפיינים: הגבעולים זקופים וישרים עגולים (לא רבועים), בעלי שערות קצרות ולא בלוטיות (שעירים מעט). העלים נגדיים, פשוטים, תמימים, דמויי ביצה קטנטנה שאורכה 4 עד 8 מ"מ. העלים בעלי פטוטרת קצרה. התפרחת נושאת דורי פרחים הרחוקים זה מזה. בכל דור, בחיק שני עלי התפרחת, ישנם מספר פרחים בעלי עוקץ ברור. הפרחים קטנטנים, דו-שפתניים. הגביע, שאורכו 2 עד 3 מ"מ, דמויי צינור שלעיתים מאדים, ובעל 5 שיניים כמעט שוות, שאורכן 1/4 עד 1/3 מאורך הצינור. הכותרת שעירה במקצת, צבעה ורוד, אורכה כ-6 מ"מ. צינור הכותרת בולט מתוך הגביע. האבקנים 4, זקופים, קצרים מהכותרת. זוג האבקנים הקדמי ארוך מהזוג האחורי.
תפוצה ובית גידול: משרעת התפוצה סהרו-ערבי, אך מוגבלת לארץ ישראל ולסיני. הוא גדל בסלעי גיר וצוקים, במחשופים של סלעים קשים בערבות ובמדבריות ובבתות ספר. הוא מצוי במדבר שומרון, בצפון הנגב, בהר נגב ובהרי אילת ובבקעת הירדן. כמו כן הם נפוצים בסיני ובדרום ממלכת ירדן ובמרכזה, מצדו השני של ים המלח. הפריחה ממרץ עד מאי
זוטת דנא
זוּטַת דָּנָא (Micromeria danaensis Danin) - בן-שיח ים-תיכוני קטן ושרוע, מכוסה שערות ניצבות לגבעול ולעלה, שגדל על מחשופי סלעים בשמורת דנא ברום ממלכת ירדן. הגבעולים דקים ושרועים. העלים פשוטים ותמימים. הפרחים נישאים בדורים המרוחקים זה מזה. בכל דור מספר פרחים כל פעם פורחים שני פרחים. אורך צינור הכותרת כפול מאורך הגביע. מין זה אותר תואר ופורסם על ידי אבינעם דנין בשנת 1973 לפי פרטים הסמוכים למרכז המבקרים של שמורת דנא בממלכת ירדן. ומכאן שמו. הוא נחשב לנדיר מאוד ואנדמי לאזור זה.
זוטת הסרבל
זוּטַת הַסֶּרְבַּל (Micromeria serbaliana Danin & Hedge) - בן-שיח קטן (בן קיימא), נדיר ואנדמי להרים הגבוהים בדרום סיני. מין זה אותר ותואר על ידי אבינעם דנין ואיאן הדג’ בשנת 1973. זוטת הסרבל היא צמח קטן, שרוע, צפוף ודחוס ואפור הגדל בסדקי סלעים. הגבעולים קצרים ומכוסים בשערות ארוכות ומפושקות. העלים, שאורכם 2 עד 4 מ"מ פשוטים תמימים, שעירים וזקופים בצמידות לגבעול. הגביע דמוי צינור צר, עם שיניים משולשות חדות ומכוסה בשערות בלוטיות. הכותרת ורדרדה ושפתה התחתונה מחולקת לשלוש אונות מעוגלות שוות פחות או יותר ובבסיס של כל אחת מהן כתם ארגמן. האונה האמצעית מפורצת קלות ושעירה בצדה העליון. השפה העליונה קצרה וקטנה ומפורצת קלות.
מרדכי אזרחי
קורות חיים
נולד בשם מרדכי קרישֶבסקי (יש הוגים: קריצ'בסקי) בכפר קוטובקה שבפלך יקטרינוסלב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) לרחל לאה וחיים יעקב קרישבסקי, נצר למשפחה חסידית מחסידות חב"ד. קיבל חינוך מסורתי, תחילה ב"חדר" ואחר כך בישיבה.
רוחות ההשכלה שנשבו ברוסיה הגיעו גם לעירו, והוא נתפש לה והחל ללמוד לימודים חיצוניים. לאחר שהוסמך להוראה בגימנסיה הממשלתית בפולטבה שימש בהוראה בתלמוד תורה בפולטבה, יחד עם אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'. בין תלמידיו היה יעקב זרובבל. כמו כן עסק בהפצת ספרים של הוצאות עבריות וכתבי עת עבריים כמו "תושיה", "אחיאסף" ו"השילוח". היה חבר פעיל באגודת בני משה מיום היווסדה וראש לשכת "מצפה" בפולטבה. נישא לבתיה, בת דודו משה טפלינסקי (נפטרה בכ"א בניסן תרפ"ח; 11 באפריל 1928, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור).
היה מראשוני התושבים של תל אביב. במלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את הארץ. עם קבלת הנתינות הטורקית עִברת את שמו ל"אזרחי". בשובו החל ללמד בבית הספר הריאלי בחיפה ובבית המדרש למורות על שם לוינסקי והתמיד בתפקידו במשך שנים רבות, עד פרישתו לגמלאות.
היה פעיל ציבור, ובין השאר שימש יושב ראש המועצה של בנק הלוואה וחסכון ביפו.
בהסתדרות המורים
בשנת 1903 נערכה בזכרון יעקב ועידת היסוד של "אגודת המורים". אזרחי היה בין מייסדיה ונבחר לחבר המרכז. לימים שינתה האגודה את שמה להסתדרות המורים, ואזרחי נבחר ליושב-ראש שלה והיה פעיל מרכזי בכל פעולותיה.
בוועד הלשון העברית
משנת 1926 היה אזרחי חבר בוועד הלשון העברית וחקר את השפה העברית. היה מן הראשונים שהורה את מדעי הטבע בעברית, ועקב התמצאותו בתחום זה עסק בעיקר בזיהוי שמותיהם העבריים של הצמחים. היה חבר בוועדות המקצועיות של ועד הלשון העברית למונחי צמחים, זואולוגיה וחקלאות. חיבר את "ילקוט הצמחים" (יחד עם פסח אוירבוך), שיצא בהוצאת ועד הלשון העברית.
משנת 1945 ואילך ערך (יחד עם יש"י אדלר) את המדור "לשוננו לעם" בהארץ שהופיע מטעם ועד הלשון, וכמו כן היה מעורכי המחזור הראשון של חוברות "לשוננו לעם".
כתיבה ועריכה
מרדכי אזרחי נפטר בראש השנה תשי"ב, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
משפחתו
אביו של אזרחי, חיים יעקב קרישבסקי, עלה לארץ ישראל בשנת 1888 והתיישב בראשון לציון, שם עבד בכרמיו ובאדמותיו של קרוב משפחתו יצחק אמציסלבסקי, מראשוני ראשון לציון. אחיו של אזרחי היה הרופא ד"ר גרשון יצחק קרישבסקי, שעלה ארצה ב-1890 ושימש רופא במושבות הראשונות פתח תקווה, עקרון וראשון לציון. בתו של ד"ר קרישבסקי, יהודית, היא אמו של עזר ויצמן. אחיו השני של אזרחי היה ד"ר משה קרישבסקי, אף הוא רופא שכיהן בבתי חולים בברלין, בקהיר ובבית החולים רוטשילד בירושלים.
דימפנה
אין עדויות היסטוריות מוצקות לקיומה. על פי המסורת הנוצרית, היא נולדה בקלוכר, שבמחוז טיירון לראש שבט אירי. לאחר מות אימה, אביה סירב להתנחם, עד שהבחין בדמיון בין דימפנה לאימה המנוחה. דימפנה, שסירבה לגילוי עריות עם אביה, נמלטה לאזור אנטוורפן. אביה לכד אותה וערף את ראשה. לאחר מותה החל פולחן במקום שבו, על פי המסורת הנוצרית, קבורים שרידיה.
מאמן העונה בליגת העל בכדורסל
מאמן העונה בליגת העל בכדורסל הוא פרס שנתי מטעם מנהלת ליגת העל בכדורסל המחולק למאמן העונה. הזוכה בפרס נבחר על ידי ועדה מיוחדת של מנהלת ליגת העל ובעונות מסוימות בשיתוף הקהל. חלוקת הפרס מתבצעת בטקס מיוחד שנערך במשחקי הגמר של הליגה, בו מתבצעת גם חלוקת פרס שחקן העונה.
שיאני הזכיות
להלן טבלת המאמנים שזכו בתואר מאמן העונה של ליגת העל יותר מפעם אחת:
נוקליד
נוקליד (Nuclide) הוא מונח בפיזיקה גרעינית לאפיון אטום בעזרת הרכב הגרעין שלו על פי מספר הפרוטונים והנייטרונים המצויים בו. כל נוקליד הוא איזוטופ של יסוד כימי מסוים. המונח נוקליד נטבע בשנת 1947 והוא אינו זהה למונח "איזוטופ", במשמעותו הכללית. נוקליד הוא מונח שמתייחס לאטום כלשהו בעל מספר אטומי ומסה, ואיזוטופ הוא מונח המתאר אטומים בעלי מספר אטומי זהה אך מסה שונה.
כדי לתאר בקצרה את הנוקליד, כותבים את מספר המסה (מספר הנוקליאונים) בפינה השמאלית העליונה ואת המספר האטומי (מספר הפרוטונים) בפינה השמאלית התחתונה של הסימול הכימי. לדוגמה: C {}^{12}_ 6 עבור האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. בשנים קודמות, מספר המסה היה נכתב בפינה הימנית העליונה. ניתן להשמיט את המספר האטומי, כיוון שהוא מוגדר באופן ייחודי על ידי הסימול הכימי של היסוד.
מגוון הנוקלידים של יסוד כימי מסוים בעל אותו מספר פרוטונים (מספר אטומי), אבל עם מספרי נייטרונים שונים נקראים האיזוטופים של היסוד. לפני שהמונח נוקליד התקבל באופן בינלאומי (בערך בשנת 1950), השתמשו במונח "איזוטופ" כדי לתאר סוגים שונים של גרעינים, כלומר, נוקלידים. נוקלידים עם אותו מספר מסה אבל עם מספר אטומי שונה נקראים איזובארים (איזובאר = שווה במשקל). איזוטונים הם נוקלידים עם מספר נייטרונים שווה ומספר פרוטונים שונה.
איזומרים גרעיניים הם גרעיני אטומים של נוקליד מסוים בעלי מספרי פרוטונים ומסה שווים, הנבדלים בתכולת האנרגיה ומתקיימים לטווח זמן ארוך. נוקלידים לא יציבים הם רדיואקטיביים ומכונים רדיונוקלידים.
בטבע קיימים כ-270 גרעינים יציבים ו-70 לא יציבים (רדיואקטיביים). הרדיואיזוטופים הטבעיים הם אלה שזמן מחצית החיים שלהם הוא לפחות באותו גודל כמו גיל כדור הארץ (4.6X109 שנים) (או שחייבים להיות להם חומרי מוצא המתקיימים לטווח הארוך). לדוגמה, 238U שהוא האיזוטופ (T1/2=4.5X109 שנים) של אורניום קיים בטבע, אבל גם 226Ra שהוא האיזוטופ (T1/2 = 1602 שנים) של רדיום קיים בטבע כיוון שהוא צאצא של 238U. למעלה מאלף נוקלידים סונתזו באופן מלאכותי.
ניתן לראות רשימה של הנוקלידים הידועים בטבלאות הנוקלידים (ראו קישורים חיצוניים).
האימפריה המראטהית
האימפריה המראטהית הייתה ממלכה בדרום ומרכז הודו שנוסדה בשנת 1674 והתקיימה עד 1818. האימפריה המראטהית ההינדואסטית דחקה את האימפריה המוגולית ששליטיה היו מוסלמים מרוב שטחיה של הודו. עם היחלשותה ההדרגתית של האימפריה המראטהית הגבירו הבריטים את שליטתם בתת-היבשת ההודית.
תולדות האימפריה
המראטהים חיו באזור שמסביב לפונה שנים רבות ונלחמו בשליטים המוגולים של צפון הודו. תחת שלטון צ'הטרפטי שיוואג'י הפכו המראטהים לאגרסיביים יותר והחלו לערוך פשיטות תכופות בשטחם של המוגולים. בסופו של דבר פתח אורנגזב, מנהיג המוגולים, במתקפה על הדרום המראטהי. לאחר שצבאם ניגף במהירות, המראטהים פנו ללוחמת גרילה, שבה נחלו הצלחה רבה יותר. המלחמה הארוכה בדרום דילדלה את המקורות הפיננסיים של המוגולים. דתם של המראטהים הייתה הינדית, ולפיכך העימות איתם עורר חשש למרי הינדי ולפגיעה בשיתוף הפעולה הבין-דתי שהיה מסימני האימפריה המוגולית.
בשנת 1674 חש שיוואג'י, אז מנהיג המראטהים, ביטחון מספיק כדי להכריז על עצמו כקיסר. האימפריה המוגולית התפוררה, והמראטהים התפשטו וכבשו חלקים ניכרים של מרכז הודו עד שנת 1680. אולם גורל האימפריה המראטהית לא היה טוב מזה של קודמתה. עד סוף המאה ה-18 היא הפכה לקונפדרציה, והקשר בין מרכיביה היה רופף. שליטה למעשה היה ראש-הממשלה שכונה "פשווה" (Peshwa). קרב פאניפאט (Panipat) היה המסמר האחרון בארונה של האימפריה, והשפעתו על המראטהים הייתה כזו של קרב ווטרלו על נפוליאון. למעשה, עד היום לביטוי "לפגוש את הפאניפאט שלך" במראטהית יש אותה משמעות כמו לביטוי "לפגוש את הווטרלו שלך" באנגלית.
התנגדות המראטהים לכיבוש הבריטי של הודו הייתה עזה ביותר, אולם עד 1818 כבר מיגרו אותה הבריטים כליל.
מורשת
שם האימפריה נשמר עד היום בשמה של המדינה ההודית מהאראשטרה (Maharashtra) שנמצאת במרכז-מערב הודו, באותו האזור בו החלה האימפריה המראטהית את התרחבותה. זוהי המדינה השנייה בגודלה בהודו מבחינת אוכלוסייה ומונה כ-112 מיליון אנשים. העיר המרכזית בה היא מומבאי שהיא העיר הגדולה ביותר במדינה. השפה המדוברת במדינה היא מראטהי שהייתה חשובה גם בתקופת האימפריה המראטהית.
מבנה שלטוני
לצד הקיסר כיהן ברוב תקופת האימפריה גם ראש-ממשלה (פשווה) שבתקופות מסוימות היה בעל כוח רב. לצידו עמדו שרים שסייעו לו בתפקידו והיו אחראים על ניהול תחומים שונים באימפריה: אוצר, ענייני פנים, צבא, ניהול ענייני החוץ, ענייני דת וכדומה.
אמרל (חברה)
ניסויים ותפעול
תחום ניסויים ותפעול הוקם בשנת 2011 ומהווה מוקד ידע בעולמות הניהול וייעוץ מקצועי לניסויים. במרוצת השנים התחום התרחב ומציע כיום חבילת שירותים מקיפה עבור לקוחות במגזר הביטחוני והאזרחי, בישראל ומחוצה לה: תכנון וייעוץ הנדסי לניסויים, ניהול והפעלת אתרי ניסוי, אינטגרציית מערכות, שירותי הדגמות ותצוגות יכולות.
כתיבה טכנית
מוקד הכתיבה הטכנית של אמרל מונה למעלה מ־30 עובדים, ביניהם מנהלי פרויקטים, מנהלי ומובילי איכות, כתבים טכניים מקצועיים, גרפיקאים ועורכים לשוניים. העבודה מתבצעת עם תעשיות פיתוח תוכנה וחומרה, הנדסת מכונות ורובוטיקה, אלקטרוניקה וחשמל, תקשורת ועוד. המוקד מתמחה בכתיבה על פי תקן בינ"ל, ובעריכה של ספרות מקצועית למערכות מורכבות באיכות גבוהה ובתחומים מגוונים:
פיתוח הדרכה
מחלקת פיתוח ההדרכה החלה את פעילותה בשנת 2010, ומאז מפתחת הדרכה תוך שימוש בחדשנות טכנולוגית רלוונטית במגוון רחב מאוד של פרויקטי הדרכה בעולמות תוכן שונים. מחלקת פיתוח ההדרכה מספקת ללקוחותיה מגוון רחב של תוצרים החל ממוצרי פיתוח הדרכה קלאסיים, דרך הפקת סרטונים ואנימציות, ועד מוצרים וירטואליים, הדרכה מבוססת משחוק, עולמות של מציאות רבודה והקמת חדר בריחה לימודיים.
אימון ומאמנים
תחום אימון ומאמנים פועל בשוק הביטחוני והאזרחי בישראל ומחוצה לה מאז שנת 2004. התחום מספק שירותים מקצועיים ליחידות צבאיות, תעשיות ביטחוניות וגופים אזרחיים בעולם האימון המבוסס טכנולוגיות למידה מתקדמות – מרכזי הדרכה וסימולציה, תרגילי שטח דו-צדדי ואש חיה, ומסייע ללקוחותיו ביצירת, שמירת והעצמת כשירויות מקצועיות ברמת הפרט וברמת מסגרות רחבות היקף.
אחזקה
המחלקה מספקת שירותי אחזקה, תחזוקה ותמיכה טכנית למערכות מורכבות, עבור לקוחות במגזר הביטחוני והאזרחי בישראל ומחוצה לה. עובדי המחלקה הם מהנדסי מכונות, הנדסאים וטכנאים בעלי רקע אחזקתי ותפעולי, וניסיון מעשי עשיר ומגוון.
המחלקה מתמחה בניתוח צרכים והגדרת מדיניות אחזקה ותחזוקה למערכות, לרבות יישום בפועל. הצוותים מספקים שירותי תמיכה מקצועיים מרמת השדה והשטח ועד לרמת המעבדה, לצורך שמירה על רצף הפעילות התקין של המוצר כולל ניוד, אחסנה וניפוק של חלקי חילוף.
בנוסף, מפעילה המחלקה שירותי אחזקה למערכות ולציוד בדיקה בתחומי: פנאומטיקה ומכניקה, אופטיקה ואלקטרוניקה, אלקטרואופטיקה ועוד.
הטמעה
מחלקת הטמעה והדרכה מתמחה בהובלת תהליכי הטמעה למערכות מורכבות עבור לקוחות בארץ ובעולם. פעילות המחלקה מתבססת על ניסיון מקצועי רב, ועל תפיסות ומתודולוגיות עבודה ייחודיות שפותחו עם השנים, וכוללות בין היתר: תהליכי אפיון והגדרת צרכים, ניתוח כשירויות ומיומנויות נדרשות, הגדרות תפקיד, למידת מערכות והתאמתן לצורכי לקוח (קסטומיזציה), הפקת תוצרי הדרכה וחניכה קלאסיים ומתקדמים, ומתן היזון חוזר מקצועי ליצרן ולתהליכי הפיתוח.
מערכות מידע
מחלקת מערכות מידע של אמרל מספקת שירותי מומחים לניהול, הקמה ותחזוקה של תשתיות מחשוב מתקדמות ומערכות מידע, בישראל ומחוצה לה. במחלקה מועסקים אנשי תוכנה, מהנדסי תעשייה וניהול, מהנדסים והנדסאים בתחומי החשמל והאלקטרוניקה, בוגרי מדעי המחשב וקורסי ממר"מ.
אמרל הנדסה AES
בשנת 2013 הוקמה חברת "אמרל הנדסה" כחברת בת לאמרל והיא מתמחה בפיתוח מערכות אלקטרוניות במכשור רפואי, חקלאי וצבאי. לחברה התמחות במיזעור.
קטיעה בר שלום
קטיעה בר שלום הוא דמות של גוי מחשובי מלכות רומא העתיקה המופיעה בתלמוד הבבלי, אשר הוצא להורג בעקבות דברי סנגוריה שהשמיע על היהודים בפני הקיסר, טרם מותו הוא מל עצמו ועל כן זכה לחיי העולם הבא. יש המזהים את קטיעה בר שלום, עם טיטוס פלוויוס קלמנס, שעליו מספר דיו קסיוס שהוצא להורג עם אשתו בשל אימוץ מנהגים יהודיים.
סיפור חייו
ברקע לסיפור מופיעה דרשת חז"ל על הפסוק בספר יחזקאל המתייחס לאלה הנידונים לגיהנום "שמה אדום מלכיה וכל נשיאיה" כך: מלכיה ולא כל מלכיה פרט לאנטונינוס בן אסוירוס, כל נשיאיה ולא כל שריה פרט לקטיעה בר שלום.
הרמ"ע מפאנו מביא כי קטיעה בר שלום, היה גלגול נשמת אבימלך מלך גרר, שנתקן.
במחקר התלמוד, הסיפור של קטיעה בר שלום מעורר עניין רב בשל כמה עניינים הגלומים בו. הוא משמש כעדות לכך שלפי חלק מן השיטות קיום ברית מילה מהווה אקט הכרחי בתהליך הגיור. בהקשרים אחרים, נידון המעשה על ידי יונתן בויארין ודניאל בויארין מתייחסים אליו כאל מקרה שמדגים כיצד בתרבות היהודית ישנה הערכה למצבי סבילות (בשונה מתרבויות שמקדמות דומיננטיות). על-פי תפישתם, ברית המילה (החיתוך, הקטיעה) יוצרת ממד נקבי אצל הגבר, ממד המאפשר לקהל ישראל לתפקד מבחינה רליגיוזית כרעיה ובת לאל המאופיין כגברי באופן סטריאוטיפי. הקטיעה של קטיעה את עצמו – מילתו העצמית – היא הבעת הערכה נוספת, שמתקיימת אצל חז"ל, לפמיניזציה (שאותה רואים האחים בויארין כסבילות) סימבולית. שאלת המילה של קטיעה אינה קשורה על-פי דעתם לגיור הלכתי "רשמי", אלא לשאלה עמומה ובלתי רשמית – כיצד הופכים ליהודי. היינו מהי הברית, ומה פירוש הקטיעה העצמית – במובנה העמוק. הברית שמקיים קטיעה בעצמו מנוגדת לקטיעה שמבקש לקיים הקיסר, קטיעה שניתן לכנותה קטיעה חיצונית, כלומר "היפטרות" מנגע ו"טיהור" הגוף-הפוליטי שיוותר לכאורה בריא.
בסיס קאנט
היסטוריה
בשנת 1941 הוקמו בית ספר להכשרת טיס בקאנט ובסיס לחיל האוויר הסובייטי, על בסיס בית ספר שפונה מאודסה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרו שם 1,507 טייסים צבאיים סובייטיים, ומ-1956 הכשיר בית הספר גם טייסים זרים. בין בוגרי בית הספר היו הנשיא המצרי לשעבר חוסני מובארק, הנשיא הסורי חאפז אל-אסד, וכן מרשל האוויר הראשי דילבה סינג והטייס מדרום תימן שאכיב חובאני.
ב-1992, בעקבות פירוק ברית המועצות, הועברה השליטה על בסיס האוויר לקירגיזסטן.
הבסיס הרוסי בהווה
בדצמבר 2012, קירגיזסטן הסכימה להחכיר את הבסיס לרוסיה למשך חמש עשרה שנים (עם אופציה להארכה אוטומטית לחמש שנים נוספות), לאחר שהממשלה הרוסית הסכימה להפחית את חובה של קירגיזסטן בכ-500 מיליון דולר.
שלומית עמיחי
שלומית עמיחי (נולדה ב-1944) היא אשת חינוך, מנכ"לית משרד החינוך לשעבר.
ביוגרפיה
בשנת 1977 החלה עמיחי לעבוד באגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך והתרבות. לאורך השנים היא החזיקה בתפקידים ניהוליים שונים: מנהלת מחלקה באגף התקציבים, מנהלת אגף הבחינות, ממונה ליישום דו"ח הררי לקידום המדע והטכנולוגיה, סגנית מנהל המינהל הפדגוגי, סמנכ"לית המשרד לענייני אמרכלות, ומנהלת המינהל להדרכה והשתלמות עובדי הוראה. כמו כן הייתה עמיחי חברה בוועדות מקצועיות שונות ועמדה בראש ועדת המכרזים של המשרד.
בשנים 1999–2001 כיהנה עמיחי כמנכ"לית משרד החינוך תחת השר יוסי שריד. בתקופת כהונתה החלו לפעול בחינות המיצ"ב. עם תחילת כהונתה של לימור לבנת במשרד, העבירה אותה מתפקידה ומינתה במקומה את רונית תירוש. עמיחי הגישה תביעת לבית הדין לעבודה לאחר שהופסקה עבודתה כמנכ"לית המשרד. היא טענה כי לבנת הפרה עמה חוזה. בית המשפט קבע שלא הייתה הפרת חוזה אך הבהיר ששרת החינוך, לימור לבנת, הדיחה את עמיחי, באופן לא ראוי, תוך זלזול בכבודה ובמעמדה.
עמיחי עברה לשמש מנכ"לית באלכ"א הג'וינט ומנהלת אגף ההתנדבות והפילנתרופיה בג'וינט. בשנת 2007 שבה לכהן כמנכ"ל משרד החינוך, תחת השרה יולי תמיר, לאחר ששמואל אבואב התפטר מתפקידו. תמיר אמרה שעמיחי היא מהמנכ"לים הטובים והמוערכים ביותר שהובילו את המשרד. ב-20 באפריל 2009, החליף אותה בתפקיד ד"ר שמשון שושני, כמינוי של השר גדעון סער.
מאז אוגוסט 2009, כיהנה עמיחי כיו"ר "חותם" - מיזם הכשרת סטודנטים מצטיינים להוראה שהוא שותפות בין הג'וינט, משרד החינוך, תנועת "הכל חינוך" ופילנתרופים פרטיים.
עריסות המים של שיקגו
עריסות המים של שיקגו הן מתקני איסוף מים הניצבים בימת מישיגן, מול חופה של העיר שיקגו, ומהווים חלק ממערכת אספקת המים שלה.
רקע
עד שנת 1867 נשאבו המים שסופקו לעיר מנהר שיקגו וכן מימת מישיגן, בצינורות שהגיעו למרחק של עד 180 מטר מחופה של העיר. גידול האוכלוסייה המהיר בעיר הביא לעלייה בדרישה לאספקת מים. במקביל הוזרמו לנהר שפכים רבים יותר ויותר. הנהר נשפך לימה ועל ידי כך זיהם את מי החופים שלה הסמוכים לעיר. בשל כך נוצרה בעיה שהלכה והחריפה לספק לעיר כמות מספיקה של מים נקיים, ורבים מתושבי העיר לקו עקב שתיית המים במחלות זיהומיות.
העריסות
המהנדס אליס צ'סבורו (Ellis S. Chesbrough) הופקד על גיבוש פתרון לאספקת המים של העיר וטיפול בשפכים שלה. פתרונו לבעיה הראשונה היה עריסת המים (Water Crib) ובצדה מנהרת מים.
לפי תכנונו של צ'סבורו נבנה על היבשה מגדל עץ בעל חתך מחומש ודפנות כפולות שחלל רחב מצוי ביניהן. המגדל נגרר למרחק של שני מיילים מחוף העיר, שם היו המים נקיים (ומכאן שמה של העריסה הראשונה, עריסת שני המיילים), ושם שוקע אל קרקעית האגם על ידי מילוי החלל שבין שתי דפנותיו באבנים. לאחר מכן הוכנסה לתוך המגדל תיבת ברזל יצוק שקצותיה פתוחים. קצה התיבה שוקע לתוך קרקעית החימר של האגם. גג נבנה מעל חלקה העליון. המים נשאבו מתוך התיבה ולאחר מכן החלו עובדים לחפור פיר אנכי בתחתיתה. לאחר שהגיעו לעומק מספיק בקרקעית האגם החלו לחפור מנהרה אופקית, שדפנותיה צופו בלבנים. המנהרה התמשכה לאורך 3,220 מטרים אל מתחת לקרקע העיר ושם חוברה למתקני שאיבת מים. בניית העריסה והמנהרה הראשונות התקיימה בכל שעות היממה וששה ימים בשבוע, נמשכה כשלוש שנים והסתיימה במרץ 1867. אז מולאה העריסה במים, אשר זרמו ממנה במנהרה אל העיר. העריסה והמנהרה תוארו כפלא הנדסי והביאו תהילה לצ'סבורו.
עם המשך גידול האוכלוסייה בשיקגו ועליית הביקוש למים בה ניבנו בימה עריסות ומנהרות נוספות. שש מהן פעילות כיום ומספקות את מימיהן לשני מפעלי טיהור מים מודרניים שניבנו בחופה של העיר.
העריסות צוידו במנורות מגדלור ובפעמוני ערפל על מנת למנוע התנגשות כלי שיט בהן בתנאי ראות לקויים. ניבנו בהן מתקנים למגורי משגיחים, שפיקחו על דלתות כניסת המים של העריסות והשגיחו שלא יצטבר בתוכן קרח בעונת החורף. בשנת 1990 עזבו המשגיחים האחרונים את העריסות. בהמשך הותקנו בהן מנגנוני אבטחה לשם מניעת השתלטות טרוריסטים עליהן, לרבות מצלמות וידאו וחיישני תנועה.
טורקופול
טורקופולים (מיוונית: בני טורקים) הם פרשים קלים בצבא ממלכת ירושלים. חיל זה הוקם בממלכת ירושלים על מנת לתת מענה הולם לאיומי הקשתים רכובים של הצבאות המוסלמים. מקור הצבאות הצלבנים הוא באירופה, שם לא היו קשתים רכובים ולא היה צורך בחיל מיוחד שיגן על האבירים מהאיום הזה.
כמו שמרמז שמם, ראשית החיל היה בנוודים טורקמנים, אך לאחר מכן, הדבר השתנה והשם התייחס לא לחייל ממוצא מסוים, אלא לצורת לחימה מסוימת. כמו כן, פעמים רבות בני לאומים אחרים התגייסו לחיל ולעיתים אפילו נוצרים לא היססו להצטרף לשורותיו.
במהלך מסע הצלב הראשון הצבא הצלבני הורכב משני גורמים עיקריים: פרשים כבדים וחיל רגלים. האבירים שירתו בחיל הפרשים הכבדים, אך הם לא היו מיומנים בשימוש בקשת ולכן נאלצו להסתמך על הקשת הרגלי שירחיק מהם את הקשתים הרכובים של האויב. כתוצאה מכך נאלץ הפרש לדדות בקצב הליכתו האיטי של החייל הרגלי והדבר גרם למעמסה כבדה על הצבא.
היו שני פתרונות אפשריים לבעיה זו: חימוש האבירים בקשת או הוספת פרשים קלים שיתמודדו עם האתגר. האבירים בזו לקשת בתור נשק של פשוטי העם שמשיג את המטרה ממרחק רב בלי לסכן את היורה. הדבר היה מנוגד לקוד האתי שדיבר על אומץ לב שהיה נפוץ בתקופה זו בין האבירים. לכן, הפתרון המעשי היה הקמת גדודים של פרשים קלים מטעם הצלבנים.
הטורקופולים היו נתונים לפיקודו של מרשל הממלכה ואילו המסדרים מינו קצין בשם "טורקופלייה" שהיה אחראי על חטיבות אלו. אין הוכחות לכך שהטורקופולים היו המקבילה הצלבנית לקשתים מוסלמים רכובים. ייחודם היה בשריונם הקל. חימושם היה רבגוני וכלל, בין היתר, קשתות, כידוני הטלה, חרבות וכיוצא באלה.
אברהם אשור
אברהם אשור (מוסלי) (1942 – 2 באוקטובר 2010) היה תת-אלוף בחיל הים, בו שימש ראש מספן המודיעין, ראש מספן כוח האדם ונספח חיל הים בוושינגטון. לאחר פרישתו לגמלאות היה מדריך טיסה אזרחי.
ילדות
המלצת המורים שלא לשלוח אותו לבית הספר לקציני ים עכו שנחשב ברמה גבוהה, החדירה בו מוטיבציה להצליח ולהצטיין על מנת להעמידם על טעותם. ואכן, לאחר לימודי הכנה עצמאיים במהלך כל החופש הגדול עמד בהצלחה במבחני הכניסה והתקבל לקבוצת הקדטים ללימודים בשנת 1956.
שירות בחיל הים
בשנת 1960 סיים את בית הספר לקציני ים והתגייס עם כל המחזור, הישר לקורס הקצינים בבה"ד 1. בהמשך עבר לקורס חובלים מחזור ט' אותו סיים ב-1962 כמצטיין וקיבל את דרגותיו מראש הממשלה, דוד בן-גוריון.
ב-1963 עבר קורס קציני הכולל גם קורס קציני קשר מתקדם שנלמד בבה"ד 7. כאן התבלט ברצונו לדעת ובעיקר לפרק ולעיתים גם להרכיב (לא תמיד בהצלחה) כל מכשיר קשר עד שיעבוד. ניסיונות דומים, שלא תמיד צלחו, נוסו במקביל על המכשור בבית. במהלך הקורס בינואר 1964 ארעה תאונת רכבת בה נפגע גם מוסלי, דבר שלא הפריע לו להושיט יד לפצועים האחרים ולקבל על כך תעודת הוקרה משר התחבורה.
ב-1964, התחתן אשור עם אורה לבית רוזנקרנץ ומיד לאחר מכן עברו השניים להתגורר באילת.
בשנים 1964 - 1965 פיקד על ספינת טורפדו באילת.
בשנת 1965 עבר לבה"ד חיל הים כמפקד קורס החובלים מחזור ט"ו, תפקיד בו שימש עד שנת 1968.
ב-1966 נולד בנו הבכור, אמיר. ב-1967 התחמם הגבול עם מצרים ונאצר הכריז על סגירת מצרי טיראן לשיט ישראלי. אשור התנדב, עם קבוצה של אנשי מילואים בפיקודו של אל"ם מנחם כהן, לעבור מול עיני המצרים באוניית סוחר. שם הספינה היה "דולפין" והדגם של ספינה זו מוצג עד היום באילת מול הנמל. המלחמה פרצה לפני שהספינה יצאה לדרך ו"דולפין" וצוותה היו הראשונים לחצות את המצרים הפתוחים.
ב-1968 אשור היה בין הצוותים הראשונים שנשלחו לקבל את ספינות הסער בשרבור. במהלך שהותו שם נולדה בתו, אסנת. אשור מילא תפקיד ק' גנ"ק בספינת הטילים השלישית "אח"י מזנק" בפיקודו של צבי גבעתי, שהגיעה לישראל ביוני 1968. מאוחר יותר התמנה למפקדה של אותה הספינה עד 1971.
בתום הפיקוד על הסטי"ל שירת במשך שנתיים כקצין תכנון קשר במחלקת מבצעים לרבות במלחמת יום הכיפורים. ב-1973 נולדה בתו נעמה. לאחר המלחמה, בשנת 1974, קיבל את הפיקוד על אח"י רומח (סער 4) והשיק אותה למים. בנוסף לפיקוד על הספינה פיקד גם על פלגה 41 והועלה לדרגת סא"ל. בהפלגת בציר ענבים פיקד על שתי הספינות: אח"י רומח (סער 4) ואח"י כידון (סער 4), שהקיפו את אפריקה והגיעו לאילת.
מודיעין ופו"מ
בשנת 1975 נכנס אשור לתחום המודיעין ונעשה עוזר לראש מספן המודיעין, תא"ל אלי לוי.
בשנים 1976–1979 היה מדריך ראשי בקורס פיקוד ומטה זרוע הים.
מפקד בסיס אשדוד
בשנים 1979–1982 פיקד על בסיס אשדוד של חיל הים. לאחר מאבק ממושך בצמרת חיל-הים, זכה הבסיס לראשונה בקליטת פלגת ספינות טילים שיועדו ל.
הנחתות של חיל הים ואוניות האם נמצאו תחת כנפי מפקד בסיס אשדוד. אשור היה המנחה המקצועי בחיל הים לנושאים אלה. ב-10 בדצמבר 1980, בסערה קשה, התקבלה פקודה ממפקד חיל הים, להוציא את אח"י מעוז מבסיס אשדוד לים, כדי לסייע בחילוץ עובדים שנתקעו על הדוברות בנמל חדרה. אשור ניסה לבטל את הפקודה אך מחוסר תקשורת עם מפקד חיל הים לא הצליח. הוא הצטרף אל מפקד אח"י מעוז, רס"ן יגאל בר יוסף, באומרו אח"י מעוז ספגה נזקים מייד ביציאה ומפקדה במפגן ימאות, הצליח להכניסה חזרה לנמל אשדוד.
הזירה הימית במלחמת לבנון
במלחמת לבנון מונה אשור למפקד הכוחות הימיים ופיקד על מבצעי הנחיתה. שר הביטחון אריק שרון ציין ב-14 ביוני 1982 לשבח את חיל הים ומנוסח הדברים עולה כי את הצל"ש הביאו הנחתות ואשור כמפקד ההנחתה.
בנוסף להכנת הנחתות הישנות לרמה שתאפשר את הביצוע, עמדו לפני מפקד הכוח הימי בעיות שעליהן נדרש אשור להחליט בים. עד לפני הביצוע ממש דרש הכוח היבשתי שתי אפשרויות להנחתה. מדרום ומצפון לעיר צידון. הנחתת כוחות באמצעים שעמדו לחיל הים חייבה חוף תלול יחסית ונקי ממכשולים. רצועת החוף שנבדקה מדרום לצידון, הידועה כחוף הזהרני הייתה נוחה מבחינת השיפוע אך מוקפת חגורות סלעים תת-מימיים בעומק 2–3 מטר. בעומק זה עלולים המדחפים לפגוע בסלעים ולהישבר. מצב שימנע אפשרות של נחיתה בלילה. בחוף הרחוק יותר מצפון לצידון נמצאה רצועת החפה אפשרית רק כשבוע לפני הנחיתה, חוף האוולי. למרות הודעת מפקד הנחתות מייק אלדר על הסיכון הרב בהחפה בזהרני יצא כוח הנחיתה לים כאשר שתי האפשרויות על הפרק והזהרני קרוב יותר מהאוולי כך שקיבל עדיפות. אשור הבין יותר מכולם את המצב וכמפקד כוח הנחיתה העדיף לשכנע את מפקד האוגדה עמוס ירון במהלך השיט ולא להתעמת עם מפקד חיל הים בחוף. ואכן במהלך השיוט השתכנע ירון והנחיתה באוולי נעשתה בהצלחה.
החלטה חשובה נוספת לקח אשור למחרת כאשר החליט להנחית את הסבב השני באור יום. מתוך היענות לצרכים של האוגדה אף על פי שלא שותקו מקורות הירי שהפגיזו את חוף הנחיתה. תעבורת הקשר ממפקד חיל הים השאירה את ההחלטה בידי אשור. הנחיתה התקיימה בשעה 14:00. התותחים של המחבלים ירו. הנפילות היו קרובות אך לא היו פגיעות. שעתיים מאוחר יותר הגיעה הנחתת הגדולה אח"י בת שבע והתהליך חזר על עצמו. אשור הורה להנחית. גם הפעם לא היו פגיעות מאש המחבלים.
תפקידים בכירים
בשנים 1983–1985 היה אשור ראש מספן המודיעין במפקדת חיל הים והועלה לדרגת תא"ל. לתפקיד זה תחומי אחריות מגוונים ובמהלך התפקיד עמד בקשר עם מקביליו בחיל הים המצרי. בסיום תפקיד מפקד בסיס אשדוד, 1982, נשלח עם משפחתו למכללת הצי של ארצות הברית בניופורט לקורס פיקוד ימי במהלך הקורס רכש תואר M.A בניהול. בנוסף ללימודים במכללה, גילה את תחביב הטיסה והוסמך כטייס במטוסים קלים. מאוחר יותר עשה תחביב זה למקצוע ונעשה מדריך טייס אזרחי.
בשנים 1985–1987 היה ראש מספן כוח האדם.
במפגש מפקדים לרגל 30 שנה למלחמת לבנון הראשונה נמסרה תעודת ההוקרה למשפחתו ממפקד חיל הים רם רוטברג, לציון פעולותיו כמפקד הימי של מבצעי הנחיתה בזירה הימית במלחמת לבנון.
גאוותו הגדולה של אשור הייתה על כי במהלך כל שירותו הצבאי החזיר את כל פקודיו בשלום לביתם.
פעילות באזרחות
עיסוקו העיקרי היה בהדרכת טיס למטוסים קלים. את הכשרתו הראשונית רכש בארצות הברית ובהמשך הוסמך כמדריך טיסה בישראל.
ייצג בישראל את חברת David Clark שעוסקת בתחום אוזניות למערכות הקשר במטוסים ובנוסף עסק בשיווק מוצרים אקולוגיים המסייעים לכיבוי אש וניקוי מים.
מפקד חיל הים עמי אילון אשר יזם את פרס מפקד חיל הים לחשיבה יוצרת מינה את אשור כחבר בצוות זה. אשור מילא את התפקיד במשך 8 שנים.
תחביבים
כאיש ים אהב להפליג בכל עת ביאכטה המשפחתית הנקראת כיום על שמו. את תחביבו השני - טיסה - הפך למקצוע לאחר תום שירותו הצבאי.
אחת האהבות הגדולות ביותר שלו הייתה המוזיקה היוונית והוא הדביק את כל הסובבים אותו באהבה זו. לאחר מחלתו ולמרות עיוורונו, רכש תחביב נוסף - נגינה בבוזוקי.
אחרית ימיו
בשנת 2006 אובחן אשור כחולה סרטן המוח, מחלה אשר הובילה לעיוורונו. במהלך מחלתו הוכר כנכה צה"ל. הוא נלחם במחלה באומץ לב ובאופטימיות רבה והאמין שיוכל לה, עודד את הסובבים אותו ולא מנע מעצמו להשתתף באף אירוע. הוא לא עשה לעצמו הנחות ואף המשיך לתקן אוזניות טייס על אף מצבו. אשור נפטר ב-2 באוקטובר 2010 ונקבר בחלקת הימאים בבית הקברות עין כרמל לצלילי מוזיקה יוונית שאהב ומטס כבוד של שישה מתלמידיו עובר מעל הקבר.
השאיר אחריו את אשתו אורה, בנו הבכור ד"ר אמיר שעוסק בחקר גניזת קהיר באוניברסיטת קיימברידג'. בתו ד"ר אסנת חוקרת מחלת הסרטן ובתו הצעירה נעמה בעלת תפקיד בכיר במשרד להגנת הסביבה.
הנצחה
זכרו של תא"ל אשור מועלה בשיוט שנתי הנערך בחודש ספטמבר על ידי אגודת יורדי ים זבולון בחיפה. בשיוט משתתפות סירות מדגמים שונים של האגודות הימיות ובית הספר לקציני ים. כמו כן משתתפת בשיוט סירת "סנונית" אשר נתרמה לאגודת זבולון על ידי משפחתו ונושאת את כינויו "מוסלי" (שם משפחתו המקורי).
חבורת פרובניוס
בתורת החבורות, חבורת פרובניוס היא חבורה הפועלת טרנזיטיבית ונאמנה על קבוצה סופית, באופן שלכל איבר לא-טריוויאלי יש לכל היותר נקודת שבת אחת. החבורות נקראות על-שם מייסד תורת ההצגות, פרדיננד גאורג פרובניוס.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 שימשו חבורות פרובניוס מעין מעבדה לבחינת שיטות שונות בתורת החבורות הסופיות. ב-1959 הוכיח ג'ון תומפסון שכל חבורה כזו היא פתירה. מעט אחר-כך מילאו חבורות פרובניוס תפקיד חשוב בהוכחת משפט פייט-תומפסון (הקובע שכל חבורה מסדר אי-זוגי היא פתירה), ובמיון של כמה משפחות חשובות אחרות של חבורות סופיות.
הגרעין והמשלימים
נניח ש-G חבורת פרובניוס, כלומר, היא פועלת טרנזיטיבית על קבוצה סופית X, באופן שלכל איבר לא-טריוויאלי יש לכל היותר נקודת שבת אחת. במקרה כזה, הקבוצה Q, הכוללת, בנוסף לאיבר היחידה, את כל איברי G שאינם מייצבים אף נקודה, מהווה תת-חבורה נורמלית של G, הנקראת הגרעין (או גרעין פרובניוס) של החבורה. כל אחד מן המייצבים של נקודות x\in X  נקרא משלים של Q.
חבורת פרובניוס בעלת גרעין פרובניוס טריוויאלי (היינו, חבורה הפועלת טרנזיטיבית נאמנה באופן שבו לכל איבר לא טריוויאלי יש בדיוק נקודת שבת אחת) היא טריוויאלית. אכן, מן הלמה של ברנסייד נובע כי סדר החבורה שווה לסכום גודלי קבוצות השבת, הוא |X|+|G|-1, ומכאן ש-X (ולכן גם G) בת איבר יחיד.
התכונות הבאות שקולות לכך שחבורה סופית G תהיה חבורת פרובניוס: הגרעין הוא תת-החבורה היחידה בעלת התכונה האמורה (והוא שווה לחבורת פיטינג של G), אך המשלים אינו יחיד (כל תת-חבורה הצמודה למשלים, גם היא משלים; ואלו כל המשלימים, לפי משפט שור-זסנהאוז). הגרעין Q והמשלים שלו H מקיימים ו-G =HQ, כלומר, חבורת פרובניוס היא מכפלה ישרה למחצה של הגרעין במשלים שלו. זהו "פירוק Hall", כלומר, הסדרים של Q ושל H הם זרים.
מבנה
גם לגרעין של חבורת פרובניוס וגם למשלימים שלו יש מבנה מוגבל ביותר. תומפסון הוכיח ב-1959 שהגרעין של חבורת פרובניוס הוא חבורה נילפוטנטית. זהו משפט קשה ומורכב. קל הרבה יותר להראות שאם המשלים H מסדר זוגי, אז הגרעין אבלי.
למשלים H יש התכונה שכל תת-חבורה שסדרה מכפלת שני ראשוניים, היא ציקלית. מכאן נובע שכל חבורת סילו של המשלים היא או ציקלית, או חבורת קווטרניונים מוכללת. אם H אינה פתירה, האנס זסנהאוז הראה שהיא, או תת-חבורה שלה מאינדקס 2, הן מכפלה של חבורת המטריצות בחבורה מטא-ציקלית שסדרה זר ל-30. אם H פתירה, יש לה תת-חבורה מטא-ציקלית נורמלית, כך שהמנה היא תת-חבורה של החבורה הסימטרית מסדר 4.
אף תת-חבורה של המשלים אינה חבורת פרובניוס בעצמה.
תת-חבורות וחבורות מנה
כל תת-חבורה נורמלית של G מוכלת בגרעין, או מכילה אותו. אפשר לבנות מחבורת פרובניוס נתונה G=HQ חבורות פרובניוס נוספות, באופנים הבאים:
תורת ההצגות
אם \rho הצגה אי-פריקה לא טריוויאלית של Q, אז ההצגה המושרית \rho^G גם היא אי-פריקה. יתרה מזו, כל הצגה אי-פריקה של G מושרית או מ-Q, או מחבורת המנה G/Q \cong H. כאשר מצמצמים למשלים H הצגה אי-פריקה המושרית מ-Q ל-G, מתקבלת כפולה שלמה של ההצגה הרגולרית של H.
בננה (סדרת טלוויזיה)
בננה היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 2015 אשר נוצרה על ידי ראסל ט. דייוויס ושודרה בערוץ E4. לסדרה זו יש סדרת-אחות בערוץ 4 בשם "מלפפון", וסדרת-אחות בערוץ 4oD בשם "טופו". "בננה" מתמקדמת בבני נוער להט"ביים במנצ'סטר, הקשורים לעלילת "מלפפון". שלא כמו "מלפפון", שהיא סדרה המשכית עצמאית העוקבת אחר סיפורה של דמות ראשית אחת של גבר הומוסקסואל, הסדרה "בננה" היא אנתולוגיה, המציגה ספקטרום רחב יותר של הקהילה הגאה.
"בננה" מפתחת חלק מהעלילות של דמויות משנה המוצגת ב"מלפפון", כמו גם מציגה דמויות חדשות. "בננה" היא בעיקר סדרה עצמאית, שעלילותיה חופפות, מדי פעם, עם העלילות המוצגות ב"מלפפון". "מלפפון", "בננה", ו"טופו" נקראות על שם אנלוגי למידת קשיחות אפשרית של הזקפה הגברית, כאשר בננה מסמלת את האמצע, טופו מסמלת איבר מין גברי רפוי ומלפפון מסמל איבר מין גברי הזקוף לחלוטין.
פיתוח
"בננה" הוזמנה בשנת 2013 כסדרה-אחות עבור "מלפפון", פרויקט של ראסל ט. דייוויס שכבר היה בפיתוח במשך תקופה ארוכה, יחד עם "טופו", סדרת האינטרנט התיעודית. שמות שלוש הסדרות מתייחסים לסרגל מדידת קשיחות אפשרית של הזקפה הגברית, כפי שנקבע במחקר מדעי, אשר מורכב מטופו, בננה מקולפת ומלפפון. בניגוד ל"מלפפון", המתמקדת בעיקר בגברים הומוסקסואלים בגיל העמידה, "בננה" מתמקדת בבני נוער להט"בים במנצ'סטר, שנוכחים כדמויות משנה בעלילות המתוארות ב"מלפפון". שתי הסדרות מקושרות בעיקר באמצעות קרוסאובר של דמותו של דין מונרו (פיסאיו אקינדה), שמופיע כדמות מרכזית בשתיהן. שתי הסדרות מנוגדות זו לזו, בכל הקשור לקבלה החברתית של הדמויות שבהן; כך שבעוד דמותו של אקינדה היא יותר "פתוחה ובטוחה" בדבר מיניותה וזהותה המינית, המיניות של שאר הדמויות של "מלפפון" אינה כה פתוחה.
בעוד שסדרת הטלוויזיה של דייוויס "קוויר בעיר" (1999–2000) התמקדה בגברים ההומוסקסואלים של סצנת מועדוני הלילה של רחוב קאנאל שבמנצ'סטר, "מלפפון" היא סדרה העוקבת אחר סיפורו של אדם אחד, גבר הומו בגיל העמידה בשם הנרי בסט (וינסנט פרנקלין); זאת בעוד "בננה" היא אנתולוגיה המתמקדת במגוון דמויות צעירות, מכל גוני הקשת הלהט"בית. סדרה זו היא הסדרה הבריטית הראשונה, בה מככבת שחקנית שהיא אישה טרנסג'נדרית - הקומיקאית בת'אני בלאק, המגלמת את דמותה של הלן. דייוויס התעקש ששחקנית טרנסג'נדרית תלוהק לתפקיד של הלן, עד כדי כך ששינה את התסריט ברגע האחרון, עם ליהוקה של בלאק; בלאק הביעה את דעתה בשבחי החלטה זו, בניגוד להחלטה ללהק את ג'ארד לטו לדמות אישה טרנסג'נדרית בסרט הקולנוע "מועדון הלקוחות של דאלאס", אליו היא מתייחסת כאל "גבר סיסג'נדר שמנסה לשחק את מה שהוא חושב שהיא אישה טרנסג'נדרית", ואף השוותה בין שחקנים סיסג'נדרים המגלמים דמויות טרנסג'נדר לשחקנים לבנים המגלמים דמויות של שחורים. אחת הסצנות בפרק בו מופיעה הלן כולל דמות מהסדרה "מלפפון" - קליאו וילקינסון (ג'ולי הסמונדהל); סצנה זו מסמלת את "העברת השרביט" מידי השחקנית הסיסג'נדרית, אשר גילמה את דמותה של האישה הטרנסג'נדרית היילי קרופר בסדרה "Coronation Street" בשנים 1998–2014, לבין בלאק והקהילה הטרנסג'נדרית.
הפקה
צילומי הסדרה התקיימו בחודשים יוני-ספטמבר 2014.
שידור בינלאומי
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ לוגו, החל מ-13 באפריל 2015, בפני קהל צופים נמוך מאוד של כ-24,000 איש, פחות ממחצית הצופים שצפו ב"מלפפון" קודם לכן.
הסדרה משודרת גם בערוץ SBS Two האוסטרלי.
אידוי
בישול באידוי הוא בישול של מזון שחימומו מתבצע באמצעות אדים של מים.
האידוי מתבצע באמצעות כלי אידוי בעל מספר מפלסים או כלים נפרדים המונחים זה מעל זה. במפלס התחתון מים רותחים, אשר אדיהם מבשלים את המזון המונח במפלסים העליונים.
ישנם גם מכשירי בישול אשר פועלים בעזרת אוויר חם בלבד, ולעיתים גם שיטת בישול זה מכונה אידוי, אם כי היא שונה באופיה ואינה עושה שימוש באדים.
הראלד שומאכר
הראלד אנטון "טוני" שומאכר (בגרמנית: Harald Anton "Toni" Schumacher; נולד ב-6 במרץ 1954 בדירן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער, בעיקר בפ.צ. קלן. שומאכר ערך 76 הופעות במדי נבחרת מערב גרמניה, זכה עמה ביורו 1980, והפסיד בגמר מונדיאל 1982 וגמר מונדיאל 1986.
שומאכר נחשב לאחד מגדולי השוערים בתולדות הכדורגל הגרמני, ונבחר פעמיים ככדורגלן השנה בגרמניה, בשנים 1984 ו-1986.
קריירת מועדונים כשחקן וכמאמן
שומאכר החל לשחק בבוגרים של פ.צ קלן בעונת 1972/73, אך שימש בעונה זו כשוער משנה בלבד, ולא שיחק כלל. בעונת 1973/74 קיבל שומאכר הזדמנויות רבות יותר וערך 13 הופעות, כאשר השוער הראשי של הקבוצה היה גרהארד ולץ. בעונת 1974/75 שומאכר הפך לשוער הראשי של הקבוצה, תפקיד אותו מילא במשך 13 עונות רצופות. שומאכר הגיע להישגים נאים עם קלן בתקופה זו, בה קלן הייתה לרוב בצמרת הכדורגל הגרמני. בעונת 1976/77 זכה שומאכר עם קלן בגביע הגרמני לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על הרטה ברלין. בעונת 1977/78 זכו שומאכר וקלן בדאבל, כאשר הגנו על תוארם וזכו שוב בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על היריבה המושבעת פורטונה דיסלדורף, וגם באליפות הבונדסליגה, זכייה שעצרה רצף של שלוש אליפויות של בורוסיה מנשנגלדבך, שצברה מספר נקודות זהה לקלן אך עם הפרש שערים נחות. בעונת 1981/82 סיימו שומאכר וקלן במקום השני בבונדסליגה, מרחק שלוש נקודות מהאלופה המבורג. בעונת 1982/83 זכה שומאכר בפעם השלישית בגביע הגרמני עם פ.צ. קלן, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על היריבה העירונית פורטונה קלן. בשנת 1984, על אף עונה חלשה יחסית של פ.צ. קלן בה סיימה שישית וספגה 57 שערים, ועל אף כישלונה של נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1984, נבחר שומאכר ככדורגלן השנה בגרמניה. בשנת 1986 זכה שומאכר בתואר זה בפעם השנייה, גם כאן לאחר עונה חלשה יחסית של קלן בה סיימה במקום ה-13, אך לאחר הצטיינותו של שומאכר במונדיאל 1986, בו הגיע לגמר. עונת 1986/87 הייתה האחרונה של שומאכר בקלן, בעונה זו החל תהליך של חילופי דורות בעמדת השוער בקבוצה, כאשר שומאכר שיחק כמחצית מהמשחקים בשער, וביתר המשחקים עמד בשער השוער הצעיר שלימים יהיה אלוף העולם, בודו אילגנר. בתום עונה זו, עזב שומאכר את פ.צ. קלן, לאחר שערך במדיה 422 הופעות ליגה, נתון הממקם אותו בראש טבלת שיאני ההופעות של פ.צ. קלן בבונדסליגה בכל הזמנים.
קריירה בינלאומית
שומאכר ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1979, במסגרת חילופי דורות בעמדת השוער בנבחרת גרמניה המערבית, בה השוער הראשי היה עד אותו זמן ספ מאייר. שומאכר הפך מיד לשוער הבכיר, וכבר ביורו 1980 היה השוער הבכיר בנבחרת. שומאכר וגרמניה המערבית זכו ביורו 1980, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על נבחרת בלגיה.
בשנת 1982 השתתף שומאכר עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1982. שומאכר וגרמניה המערבית צלחו את שני שלבי הבתים, והגיעו לחצי הגמר מול נבחרת צרפת, במשחק בו שומאכר היה מעורב בשערורייה גדולה. במצב של 1-1, קיבל השחקן הצרפתי פטריק בטיסטון מסירת עומק ממישל פלאטיני, שהעמידה אותו במצב של אחד על אחד מול שומאכר. השוער הגרמני הבין מיד כי אין לו סיכוי להגיע לכדור, והדרך היחידה בה יוכל למנוע את השער היא כניסה ישירה בגופו של בטיסטון. שומאכר זינק על בטיסטון עם רגל מושטת ופגע בפניו, ובטיסטון צנח אל הקרקע, ונראה כאילו איבד את ההכרה. הכדור של בטיסטון יצא מתחומי המגרש ולא נכנס לשער. לבטיסטון נגרם נזק לחוליה, ונשברו שלוש שיניים ושלוש צלעות, והוא אף היה במצב תרדמת, והונשם בעזרת מסכת חמצן על הדשא. על אף העבירה הברוטלית של שומאכר, הוא יצא ממנה ללא כל עונש, והמשיך את המשחק לאחר פינויו של בטיסטון מהמגרש בבעיטת שוער. 90 הדקות הסתיימו בתיקו 1-1, והמשחק נכנס להארכה, בה הצרפתים הבקיעו פעמיים, והגרמנים הגיבו בשני שערים משלהם, ובמצב של 3-3 המשחק הגיע לבעיטות הכרעה. שומאכר הדף שתי בעיטות, של דידייה סיס ושל מקסים בוסיס, וצרפת הודחה מהמונדיאל. שומאכר הפך לדמות שנואה במיוחד בצרפת בעקבות משחק זה, ואף הוסיף שמן למדורה כאשר הגיב לידיעה על כך שבטיסטון שבר שלוש שיניים בכך שאמר ש"אם זה הכל, אני אשלם על הכתרים". לאחר שעבר זמן, התנצל שומאכר בפני בטיסטון, שקיבל את התנצלותו. לשאלה מדוע לא הגיב שומאכר במהלך המשחק ולא הלך לבדוק מה שלומו של בטיסטון, ענה שומאכר באוטוביוגרפיה שלו, שהוא חשש מתגובותיהם של שחקני צרפת שהקיפו אותו ואיימו עליו בתנועות ידיים. פלאטיני טען אחרי המשחק כי היה בטוח שבטיסטון מת משום שהיה חיוור מאוד. בהמשך, עיתון צרפתי ערך סקר מיהו האיש השנוא ביותר בצרפת, ושומאכר הצליח בסקר זה לדחוק את אדולף היטלר למקום השני. גרמניה המערבית העפילה לגמר מונדיאל 1982, ושומאכר לא הוענש אפילו בדיעבד על העבירה שלו, ועמד בשער גם במשחק זה, בו הפסידה גרמניה המערבית בתוצאה 3-1 לנבחרת איטליה.
בשנת 1984 שומאכר עמד בשערה של גרמניה המערבית ביורו 1984, שנחשב למאכזב מאוד מבחינת הגרמנים, שהודחו בשלב הבתים. על אף זאת, נכלל שומאכר בנבחרת מצטייני הטורניר, לאחר שספג שני שערים בלבד בשלב הבתים, דבר שלא הספיק לעלייה לחצי הגמר.
דמולוגוס (אונייה, 1814)
"דֶּמוֹלוֹגוֹס" (באנגלית: Demologos) הייתה סוללת־תותחים מוּשֶׁטֶת של הצי האמריקני, עשויה עץ ומונעת על ידי מנוע קיטור וגלגל מְשׁוֹטוֹת. היא נבנתה במהלך מלחמת 1812, ונועדה להגן על נמל ניו יורק מפני אוניות הצי הבריטי שהטילו עליו הסגר. הספינה תוכננה על ידי הממציא האמריקאי רוברט פולטון, ונחשבת לספינת המלחמה הראשונה בעולם שהונעה על ידי מנוע קיטור. המלחמה הסתיימה קודם שנשלמה הבנייה, ועל כן לא התאפשר ל"דמולוגוס" להפגין הלכה למעשה את יכולותיה המבצעיות. היא הוסבה למחסן צף, וטבעה ב־1829 כתוצאה מהתפוצצות מטען אבק שרפה שאוחסן בה.
הראלד שומאכר
קריירה בינלאומית
בשנת 1986 השתתף שומאכר בטורניר הגדול האחרון שלו, מונדיאל 1986, בו שימש קפטן. שומאכר שיחק את מלוא הדקות של הנבחרת במונדיאל זה. ברבע הגמר מול נבחרת מקסיקו המארחת, עצר שומאכר שני פנדלים של שחקני מקסיקו בבעיטות ההכרעה, וסייע לגרמניה המערבית להעפיל לחצי הגמר, בו נפגשה גרמניה המערבית שוב עם נבחרת צרפת ופטריק בטיסטון, שחיפשו לנקום על השערורייה במונדיאל 1982. גרמניה המערבית ניצחה במשחק זה בתוצאה 2-0. בטיסטון אמר לאחר המשחק שהתקרית נשכחה ונסלחה. למרות זאת, הוא טען כי הוא שמר מרחק משומאכר ונזהר שלא להתקרב אליו, ואף לשמור ממנו מרחק של 40 מטר. שומאכר עם זאת נמנע מלהגיב על התקרית. גרמניה המערבית כאמור ניצחה במשחק ועלתה לגמר מונדיאל 1986, בו הפסידה 3-2 לנבחרת ארגנטינה. שומאכר הציג יכולת מצוינת לכל אורך המונדיאל, ובסיום הטורניר זכה בכדור הכסף, תואר המוענק לסגנו של השחקן המצטיין של המונדיאל, כאשר בכדור הזהב זכה דייגו ארמנדו מראדונה. לאחר מונדיאל זה, פרש שומאכר מנבחרת גרמניה המערבית, במדיה ערך 76 הופעות.
דמולוגוס (אונייה, 1814)
תולדותיה
ב־9 במרץ 1814, בעיצומה של המלחמה בין ארצות הברית לבריטניה, אישר הקונגרס לבנות ספינת קיטור מלחמתית פרי תכנונו של רוברט פולטון, חלוץ בוני אוניות הקיטור המסחריות באמריקה הצפונית. בניית הספינה החלה ב־20 ביוני 1814 במספנה האזרחית "אדם אֶנד נוח בראון", והיא הושקה ב־29 באוקטובר 1814. פולטון העניק לה את השם "דמולוגוס", אך לאחר מותו בפברואר 1815 הוחלף שמה ל"פולטון". ביוני 1816 הסתיימו הפלגות המבחן, והספינה נמסרה לידי שלטונות הצי.
בניית "דמולוגוס" נשלמה אחרי שהסתיימה כבר המלחמה אשר למענה היא נבנתה. היא מילאה משימה אחת בכל תולדותיה, כאשר הובילה את הנשיא ג'יימס מונרו לסיור בנמל ניו יורק. קפטן דייוויד פורטר, מפקדה הראשון של "דמולוגוס", הוסיף לה שני תרנים ועליהם מפרשים לטיניים. ב־1821 הורדו ממנה התותחים ופורק מנוע הקיטור, והיא הוצאה משירות פעיל והושבתה. אחרי שנת 1825 שימשה כמחסן צף של מספנת הצי בברוקלין. ב־4 ביוני 1829, בעודה עוגנת, התפוצץ מטען של אבק שרפה שאוחסן בבטן הספינה והיא טבעה. באסון נהרגו קצין ו־47 מלחים.
מבנה האונייה
ל"דמולוגוס" הייתה צורת מבנה מקורית, אך היא לא השפיעה על המשך התפתחותה של אוניית הקיטור המלחמתית. היא הייתה עשויה עץ, וגלגל המשוטות היחיד שלה הותקן בחלל בין שני חצאי הגוף. מנוע הקיטור נמצא בחצי גוף אחד, דוד הקיטור בחצי הגוף השני, שניהם מתחת לקו המים. מהירותה בים שקט הגיעה ל־5.5 קשרים (10.2 קמ"ש). עובי דפנותיה היה 5 רגל (1.5 מטר), ונועד להגן עליה מפגיעת כדורי התותחים של האויב. הספינה תוכננה לשאת 30 תותחים של 32 ליטראות: 24 לאורך שתי הדפנות ו־6 בחרטום ובירכתיים. מאחר שהצי התקשה לרכוש את כל התותחים הדרושים, הייתה "דמולוגוס" חמושה בחֶסֶר. זאת ועוד, לפי התכנון צריכה הייתה לשאת גם שתי קולומביאדות של 100 ליטראות, אחת מקדימה והשנייה מאחור, אך אלו לא סופקו לה מעולם.
צורת המבנה שהגה פולטון נועדה לפתור שתיים מהבעיות האינהרנטיות של ספינת משוטות המיועדת ללחימה: במקום שני גלגלי משוטות צִדִּיִּים, כמקובל אז בספינות קיטור מסחריות, הוא הציב גלגל משוטות יחיד במרכז, בין שני חצאי הגוף, כדי לגונן עליו מפני פגיעת תותחי האויב. צורת מבנה זו איפשרה גם להציב תותחים למלוא אורך הדפנות, וע"י כך להגדיל את כוח האש של הספינה. עם זאת, לספינה היו שני חסרונות גדולים: מנוע הקיטור, שפעל על פי שיטתו של ג'יימס וואט, סבל עדיין מתקלות תכופות ואורך חייו היה קצר. נוסף על כך, בשל חוזק המבנה הנמוך לא התאימה הספינה לשיט בים הפתוח אלא במים רוגעים בלבד. זו הסיבה מדוע הועיד פולטון ל"דמולוגוס" תפקיד מצומצם – סוללת־תותחים מוּשֶׁטֶת בנמל ולא אוניית־ים מלחמתית.
הצי האמריקאי חשב לבנות כלי שיט מלחמתיים נוספים מונעים בקיטור, אולם אף אחד מהם לא ירד משולחן השרטוט עד השקתה של "פולטון" ב־1837. צרפת, הולנד ודנמרק, שחיפשו אחר כלי שיט המתאימים להגנה חופית ולפריצת הסגר, התעניינו ב"דמולוגוס", אך לא מעבר לכך.
הראלד שומאכר
חיים אישיים
שומאכר נשוי בשנית ליסמין, ולהם בת בשם פרלה-מרי. שומאכר היה נשוי למרליס, ונולדו להם בת ובן, ונסה ואוליבר.
בשנת 1987 הוציא שומאכר ספר אוטוביוגרפי, שהופץ במספר שפות ועורר עניין רב, בעיקר בעקבות תגובותיו של שומאכר לתקרית עם פטריק בטיסטון. שומאכר טען שוב בספר זה כי הוא לא התכוון לפגוע בבטיסטון ושהוא היה בטוח כי הוא הולך אל הכדור. שומאכר פרסם בספרו גם מספר שערוריות הקשורות לחבריו לנבחרת גרמניה המערבית ולפ.צ. קלן, דבר שגרם ליחס שלילי כלפיו בשתי הקבוצות, בהן נחשב לסמל בלתי מעורער.
תארים
עם פ.צ. קלן:
עם פנרבחצ'ה:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
תארים אישיים:
סירנה (סדרת טלוויזיה)
סירנה (באנגלית: ) היא סדרת דרמה-פנטזיה אמריקאית שעלתה בערוץ Freeform ב-29 במרץ 2018. העונה הראשונה כללה 10 פרקים. במאי 2019 חודשה הסדרה לעונה שנייה אשר עלתה ב-24 בינואר 2020 וכללה 16 פרקים. ב-2 באפריל 2020 עלתה לשידור העונה השלישית. באוגוסט 2020 בוטלה הסדרה.
עונה 1
בעיירת החוף בריסטול קוב, הידועה על היותה פעם בית לבתולות הים, חייהם של כמה ביולוגיים ימיים מתהפכים כאשר אישה צעירה מסתורית מופיעה ומתחילה להרוס את עיירת הדיג הקטנה כדי לחפש את אחותה שנלכדה אשר נחטפה בידי הצבא המקומי.
מלון אדלון
מלון אדלון (בגרמנית: Hotel Adlon) הוא אחד המלונות הידועים והמפוארים בברלין בפרט ובגרמניה בכלל. המלון ממוקם במפגש בין שדרת אונטר דן לינדן לפאריזר פלאץ במרכז ברלין, והוא מופעל על ידי רשת המלונות קמפינסקי.
הקמת המלון
המלון הוקם בשנת 1907 באתר ארמון רדרן (Palais Redern) שעמד במקום. המלון הוקם ביוזמת הסוחר ובעל המסעדות העשיר לורנץ אדלון (Lorenz Adlon) ועד מהרה הפך לאחד המלונות הידועים באירופה.
המלון כלל בית קפה, מסעדות, לובי נרחב, אולם עישון נרחב, ספרייה, אולם עבור נשות החברה, אולם מוזיקה (להשמעת קונצרטים), גן חורף, אולמות כנסים ואולם נשפים. אולמות המלון עוצבו בסגנון ניאו בארוק.
המלון זכה להצלחה רבה. החברה הגבוהה של ברלין נהגה לערוך במלון אירועים וחגיגות. היו משפחות אצולה שמכרו את דירות החורף שלהם בברלין והעדיפו להתגורר במלון המפואר יותר. משרד החוץ הגרמני אירח במלון את אורחיו רמי המעלה שהגיעו ממדינות אחרות. במלון התארחו הצאר של רוסיה, נשיא ארצות הברית, פוליטיקאים ובהם גוסטב שטרזמן, אריסטיד בריאן, ולטר רתנאו, תעשיינים כגון ג'ון ד. רוקפלר, תומאס אלווה אדיסון ו-הנרי פורד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פחת מספר אנשי האצולה שהתגוררו במלון ועלה מספר האורחים מקרב מעמד הביניים העולה - הבורגנות התעשייתית והמסחרית של גרמניה, שאף היא החלה להשתמש במלון כאתר אירוח ואירועים. המלון הפך לאתר אירוח מועדף לעשירי ארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20 כחלק מהסיור שערכו באירופה, וכן התגוררו בו אנשי תרבות וקולנוע ובהם צ'ארלי צ'פלין, מרלן דיטריך ורבים אחרים.
בין השנים 1925–1930 התארחו במלון כשני מיליון מבקרים ואורחים.