cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרויקט גנום האדם
תוכנית החומש השנייה (1993-1998)
לאחר שלוש שנים, בשנת 1993, התגבשה תוכנית החומש השנייה, שנבנתה לאור ההתפתחויות הטכנולוגיות (שאפשרו סיום חלק מהמטרות מוקדם מהצפוי), והניסיון שנצבר מהעבודה על המיזם. שוב נפגשו אנשי מחלקת האנרגיה וה-NIH עם מדענים ואישי ציבור, ופרסמו תוכנית חומש חדשה לשנים 1993-1998. בין ההתפתחויות הטכנולוגיות המרכזיות שהשפיעו על ההתקדמות ניתן למנות (א) פיתוח סוגי סמנים גנטיים נוספים, הניתנים לזיהוי על ידי PCR, (ב) פיתוח מערכות לשיבוט מולקולרי של מקטעי DNA ארוכים וכלים חישוביים כדי לחבר אותם וליצור מהם מפות פיזיקליות, (ג) הגדרות STS כיחידת מידה למיפוי פיזקלי, (ד) שיפור הטכנולוגיה ואוטומציה של תהליך הריצוף.
מטרות תוכנית החומש השנייה:
תוכנית החומש השלישית (1998-2003)
מטרות תוכנית החומש השלישית:
דיווח תוצאות המיזם
בשנת 2006 התפרסם רצף הכרומוזום האחרון, כרומוזום 1, הכרומוזום הגדול ביותר באדם. טיוטת רצף הגנום המשיך להתעדכן עם השנים. בשנת 2009 פורסמה טיוטה נוספת שהכילה מעל 300 מרווחים, ובשנת 2015 נותרו עדיין 160 מרווחים. בשנת 2020 הוכרז על 79 מרווחים כבלתי פתורים, המהווים 5% מהגנום. חודשים ספורים לאחר מכן נעשה שימוש בטכנולוגית ריצוף חדשה, המאפשרת ריצוף מקטעים ארוכים, ולראשונה רוצף כרומוזום X מטלומר לטלומר. שאר הכרומוזומים גם רוצפו שוב בשיטה זו בשנת 2021 הושלם התהליך על כל הכרומוזומים, מלבד כרומוזום Y.במרץ 2022 הושלם רשמית פענוח הגנום האנושי.
זמינות לציבור
הרצפים זמינים לציבור הרחב במאגרי מידע במרשתת. ה-NCBI ומוסדות מקבילים מאירופה ומיפן אוגרים את כל המידע הרצפי שנצבר.
כלים שפותחו
גופים נוספים יצרו כלים לשימוש במידע, כמו הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ו-Ensembl שבאמצעותם ניתן להתבונן בנתונים בצורה ויזואלית, יחד עם ערוצי מידע נוספים ולבצע ניתוחים שונים.
שיטות
גנום האדם מכיל כ-3.1 מיליארד זוגות בסיסים. כדי לאפשר ריצוף, חולק הגנום למקטעים באורך של כ-150,000 זוגות בסיסים. העבודה מכאן התייחסה לכל מקטע בנפרד: הוא הונדס לתוך BAC, שהם כרומוזומים מלאכותיים (ממקור חיידקי שעברו הנדסה גנטית). ה-BAC הוחדר לתוך חיידקים, שם עברו שכפול על ידי המערכת התאית. לאחר מכן ה-DNA הופק, ורוצף בשיטת ריצוף שוטגאן. יתרון השימוש בשיטה זו הוא שעל אף שלא ניתן לרצף מקטעי DNA ארוכים, בהכרח כל 150,000 הבסיסים הגיעו מאותו מקום בגנום, ולכן מיפויו בחלקים פשוט יותר. לשיטה זו קוראים ריצוף היררכי.
אנוטציה
בביואינפורמטיקה, התהליך של זיהוי הגנים בתוך הגנום נקרא אנוטציית DNA. אנוטציה ידנית מדויקת יותר, אך גם איטית יותר. המיזם הפיק כמויות עצומות של מידע, ולכן פותחו כלים חישוביים לאנוטצייה. בשנת 2008 הוצגה שיטה לריצוף כלל ה-mRNA בתא, RNA-seq, המייצג את כל הגנים המבוטאים. עד להמצאת שיטה זו, האנוטציות התבססו על מאפיינים רצפיים שנמדדו בצורה ישירה ומדויקת. כיום האנוטצייה מתבססת על ריצוף עמוק בשיטת RNA-seq לזיהוי כלל התעתיקים בכל סוגי התאים האפשריים. ניסויים אלו חשפו שמעל ל-90% מהגנים באדם עוברים שחבור חליפי, כך שממרבית הגנים מיוצרים שני חלבונים (או יותר) שונים.
הגנום שפורסם לא מייצג את הגנום של אדם יחיד. זהו פסיפס של מספר תורמים אנונימיים, כולם ממוצא אירופאי. פסיפס זה מהווה את גנום הייחוס בו משתמשים המדענים.
ממצאים
ממצאים מרכזיים מפרסום תוצאות המיזם:
המיזם הפרטי לפענוח גנום האדם
קרייג ונטר היה מדען ה-NIH בשנות ה-90 המוקדמות כאשר המיזם החל. בעקבות חילוקי דעות לגבי העלויות והשיטות, פרש ונטר מהמכון, והקים בשנת 1998 חברה בשם Celera Genomics, והציב מטרה לסיים לפני המיזם הציבורי, ובעשירית מהעלות (300 מיליון דולר). המיזם הפרטי הצליח להתקדם בקצב מהיר יותר מהמיזם הציבורי ובעלות נמוכה יותר מכיוון שהשתמשה בנתונים שפורסמו על ידי המיזם הציבורי.
סלרה השתמשו בשיטה הנקראת ריצוף גנום שלם בשיטת הריצוף שוטגאן. שיטה זו התבססה על יצירת מולקולת DNA ארוכות, קריאה של הקצוות הנמצאים במרחק ידוע זה מזה. שיטה זו כבר שימשה להרצפת גנומים של חיידקים שונים באורך של שישה מיליון זוגות בסיסים, המהווה רק אחוז קטן מכמות הבסיסים באדם.
סלרה הכריזה התחילה כי הם שואפים לרשום פטנט רק על 200-300 גנים, אך מאוחר יותר ביקשה הגנה על קניין רוחני של 100-300 "מבנים חשובים שאופיינו במלואם". בפועל הגישה החברה בקשת מקדימה לרשם הפטנטים של 6,500 גנים (או חלקי גנים). החברה הבטיחה לפרסם את ממצאיה בהתאם לתנאי הצהרת ברמודה משנת 1996, באמצעות פרסום מידע פעם בשנה (המיזם הציבורי עדכן את המאגרים על בסיס יומי), אך בניגוד למיזם הציבורי הם לא יאפשרו שימוש במידע.
המיזם הציבורי הזדרז לפרסם את טיוטת הגנום כדי להקדים את חברת סלרה. במרץ 2000, נשיא ארצות הברית ביל קלינטון וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר קראו לחברות הפרטיות לאפשר למדענים גישה בלתי מותנית לממצאים. ההצהרה גרמה לצניחת המנייה של סלרה, מה שגרר ירידה בנאסד"ק של תחום הביוטכנולוגיה. המגזר הביוטכנולוגי הפסיד שווי שוק של כ-50 מיליארד דולר בתוך 48 שעות מההצהרה. בסוף יוני הוכרז על פרסום הטיוטה של המיזם הציבורי, וב-7 ביולי 2000 פורסמה הטיוטה הציבורית הראשונה על ידי קבוצת הביואינפורמטיקה של הגנום ב-UCSC, ללא פירוט. בתוך 24 שעות הקהל הרחב הוריד מידע בנפח של 500 ג'יגה בתים.
בפברואר 2001 פרסם המיזם הציבורי ב-Nature פירוט על השיטות שבאמצועתן יצרו את הטיוטה והציעו ניתוח רצפי. במקביל, חברת סלרה פרסמה מידע אודות הטיוטה שלהם באותו החודש בכתב העת Science. ההודעה לעיתונות הכריזה ששני המיזמים הגיעו לקו הסיום יחדיו.
השלכות יישומיות
פענוח התוכן של גנום האדם בעל פוטנציאל להועיל בתחומים רבים, ובהם רפואה מולקולרית ואבולוציה של האדם. דוגמאות לתחומים בהם המיזם סייע: הבנת מחלות, אפיון גנטי של נגיפים המאפשר טיפול מתאים, זיהוי מוטציות האופייניות למחלות מסוימות, הנדסת תרופת וחיזוי מדויק יותר של יעילותן, זיהוי פלילי, דלק ביולוגי, חקלאות, גידול בעלי חיים, הנדסה ביולוגית, הערכת סיכונים, ביוארכאולוגיה, אנתרופולוגיה ואבולוציה (גנטיקה אבולוציונית).
פענוח הגנום מאפשר לגלות את הקשר בין רצף ה-DNA להסתברות לחלות במחלות רבות, כגון סרטן וסוכרת. עם פרסום המידע במיזם הציבורי, חברות פרטייות (Myraid Genteics, למשל) החלו להציע בדיקות גנטיות כדי לבדוק נשאות למגוון מחלות, כמו סרטן השד, מחלות דם, סיסטיק פיברוזיס, מחלות כבד ועוד.
רצף ה-DNA זמין לכל במרשתת, באתר ה-NCBI ובאתרים אירופאיים ויפניים מקבילים. מלבד אספקת המידע עצמו, המיזם הציבורי גם עודד פיתוח מגוון כלים ומאגרי מידע והנגשת המידע שנצבר. מי שמתעניין בגן מסוים, יכול לא רק לגשת דרך המרשתת לרצף עצמו, אלא גם לראות בקלות היכן הוא נמצא בגנום, דמיון לכלל הרצפים הידועים, באילו רקמות הגן מתבטא ובאיזו רמה, המבנה התלת־ממדי, קשרים שהוא יוצר עם חלבונים אחרים, מחלות בהם הוא מעורב ועוד, באמצעות כלים כמו הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
המיזם גם סלל דרך לתחומים נוספים, כגון חקלאות. לדוגמה, מחקר גנומי שהשווה בין חיטת הלחם ואם החיטה מאפשר להבין את תהליך הביות שעברה החיטה. פענוח הגנום מאפשר לדעת אילו גנים תרמו לתהליך, ואיך ניתן לשפר את התזונה והעמידות למחלות של החיטה.
זהות התורמים
שני המיזמים יצרו קבוצה של כ-20 תורמים, מתוכם נבחרו באקראי כמה פרטים ששימשו לריצוף. במיזם הציבורי, המידע נאסף בצורה של סמיות כפולה. התברר שה-DNA שמקורו באחד התורמים, שכונה RP11, גבר מבאפלו, ניו יורק, הוא המתאים ביותר מבחינה טכנית לעבודה במעבדה, ולכן רוב ה-DNA בגנום הייחוס (70%<) מקורו מ-RP11. שאר התורמים ששימשו למיזם הם עוד גבר ושתי נשים, ומקור ה-DNA הוא תאי דם לבנים.
אחד ממטרות המיזם הציבורי היה לחקור את השונות הגנטית באוכלוסייה ולשם כך היה צורך לאסוף דוגמאות מאנשים ממגוון מוצאים. כדי לחקור SNP והפלוטיפים, נאספו 270 דגימות מאנשי יורובה, יפנים, בני האן, צרפתים ואמריקאים ממוצא אירופאי.
המיזם הפרטי בחר מתוך המאגר ההתחלתי חמישה פרטים ששימשו לפענוח הגנום. לימים המדען המוביל של החברה, קרייג ונטר, פרסם שהוא אחד מעשרים ואחד התורמים במאגר של חברת סחרה ששימש לריצוף. הגנום של קרייג ונטר פורסם במלואו בשנת 2007, וכמה חודשים לאחר מכן פורסם הגנום של ג'יימס ווטסון, שרוצף תוך ארבעה חודשים ובעלות של 1.5 מיליון דולר.
סוגיות אתיות, משפטיות וחברתיות
במהלך תכנון המיזם החלו לעלות חששות לגבי ההשלכות המיזם בתחומים הללו. אחד מהחששות היה שהמידע הגנומי ישמש עילה לאפליה על ידי מעסיקים וחברות ביטוח שיסרבו להעסיק ולבטח אנשים על סמך הגנום שלהם. בשנת 1996 התקבל חוק בארצות הברית נגד שימוש בלי אישור במידע שבאמצעותו ניתן לזהות אדם מסוים, על ידי כל ישות שאיננה פועלת במישרים לתועלת הרפואית של אותו אדם (HIPAA).
כ-5% מהמימון של המיזם הושקע בתוכנית שעסקה בתחומים אלו, החל מסכום של 1.57 מיליון דולר בשנת 1990 ועד כ-18 מיליון דולר ב-2014.
מעורבות ישראלית במיזם
ישראל כמדינה קטנה עם משאבים מוגבלים לא הייתה שותפה טבעית למיזם. עם זאת, מדינת ישראל הבינה שכדי להתכונן לעידן הפוסט גנומי, חשוב להיות מעורבים ולו במעט במיזם. החל משנת 1998 האקדמיה הלאומית למדעים קידמה פעילות מדעית בתחום בישראל, ועודדה שיתופי פעולה עם המיזם, ועשרות מדענים ישראלים ממוסדות שונים נענו לקריאה. בשנת 2000 התפרסם מאמר על המעורבות הישראלית במיזם.
קישורים חיצוניים
עברית: אנגלית:
מוצרי חלב
היסטוריה
עיבוד חלב היה בין ההליכים הביוטכנולוגיים הראשונים בהם עסק האדם, לצד אפיית לחם, ייצור יין, בירה וחומץ, עיבוד עורות, סיבי פשתן ומשי. כבר בתנ"ך מוצאים אנו ביטוי לאופן הכנת גבינה:
מוצר חלב נוסף מופיע במקרא עוד קודם לכן, כחלק מתיאור הכנסת האורחים שערך אברהם לשלושת המלאכים שביקרו אצלו:
המניע העיקרי לפיתוח מוצרי חלב, שהחל ככל הנראה בתקופת המהפכה הנאוליתית, היה הצורך לשמר את החלב על מנת שיחזיק מעמד למשך זמן ארוך, מאחר שהחלב הגולמי, מתקלקל מהר ללא תנאי קירור מתאימים. דוגמה קיצונית לתוחלת השימור של מוצרי חלב, היא סוגי גבינות קשות, המשתמרות במשך מספר שנים. דוגמה נוספת אך חדישה יותר, היא; חלב מעוקר, המשתמר במשך חודשים אחדים, כל זמן שהכלי בו הוא נשמר לא נפתח. גם הלבנה הערבית, שומרת על טריותה גם בחום מדברי עז, במשך שבועות אחדים, לאחר שמעבירים אותה תהליך ייבוש מיוחד.
לאחר שיפור אמצעי קירור המזון, ובפרט בעקבות המצאת המקרר והתפתחות טכנולוגיות מזון חדישות, המניע העיקרי בפיתוח מוצרי חלב חדשים, הוא אנינות טעם.
מוצרי חלב בתרבות
עם התפתחות עיבוד החלב לסוגיו, הפכו מוצרי חלב שונים, למאפייני תרבות של עמים וארצות. כך למשל באזורים שונים באירופה, יש כמעט לכל כפר סוג ייחודי של גבינה קשה. יש מאכלי חלב שהפכו למאפיינים לאומיים כמו גבינת רקלט המותכת על תפוח אדמה שמזוהה עם קנטון ואלה וכמו הפונדו שהוא המאכל הלאומי השווייצרי - עירוב גבינות מותכות. מוצרי חלב שמזוהים עם אזור הבלקן הם הקפיר וצזיקי. אורח החיים הבדואי סייע בפיתוח הלבנה, גבינה נשמרת בחום עז במשך שבועות אחדים, ומשקה החלב "סחלבּ". גבינות שונות ייחודיות לאיטליה, כמו פרמזן ומוצרלה וישנם תבשילים איטלקיים מפורסמים, כמו לזניה ופיצה שמכילים דווקא גבינות איטלקיות מסוימות. גבינות צהובות עם עובש או עם טעם וריח חריף מזוהות עם המטבח הצרפתי.
מוצרי חלב בתרבות היהודית
ביהדות יש איסור לאכול חלב ומוצרים המכילים חלב יחד עם בשר ומוצריו (ראו בשר בחלב), ואף יש להימנע באכילת מוצרי חלב למשך כמה שעות לאחר אכילת בשר ומוצריו. כך, המטבח היהודי מאופיין בארוחות נטולות בשר ובארוחות נטולות חלב. בישראל נתקבל שהארוחה הבשרית ביום היא ארוחת הצהריים, ושתי הארוחות הנוספות הן חלביות. מעבר להשפעתם של חוקים אלה על המטבח היהודי, הם משפיעים גם על הדרך בה פוגש שומר הכשרות מטבחים אחרים. במסעדה איטלקית כשרה, לדוגמה, יהיו על פי רוב יותר מאכלי חלב מאשר במסעדה איטלקית שאינה כשרה ויעדרו ממנה כל המאכלים המכילים בשר כגון ספגטי בולונז. במסעדה ארגנטינאית כשרה, לדוגמה, תהיה התמקדות במאכלי הבשר המפורסמים של ארגנטינה ותיעדר ממנה ריבת החלב הארגנטינית המסורתית.
מאפיין חשוב נוסף של המטבח היהודי, מלבד חוקי הכשרות הוא ארוחות החג. בחג השבועות ובחנוכה נהוג לאכול מוצרי חלב.
מוצרי חלב נפוצים
החלב משמש גם כחומר גלם משני במוצרי מזון רבים כמו עוגות חלביות.
מוצרי החלב ובריאות
בקרב כמה גופים פורמליים, בהם מנהל המזון והתרופות האמריקאי, הדעה המקובלת כיום היא שצריכת מוצרי חלב על ידי אלו שאינם רגישים ללקטוז משפרת את האיכות הכוללת של התזונה היומית, ומסייעת בהשגת הכמות הרצויה של רכיבי תזונה חיוניים. חלב ומוצרי חלב נחשבים בין המקורות הטובים לסידן. עם זאת, עמדות הקוראות לצריכה יומית של מוצרי חלב ספגו ביקורת מצד כמה גופי מחקר וחוקרים ותיקים בתחום התזונה כי המלצות אלה גורפות מדי או רדיקאליות, ויש לבחון מחדש את תפקיד חלב בעלי החיים בתזונה האנושית; ביקורת נשמעה מצד אוניברסיטת הרווארד האמריקאית, בין היתר מפי פרופ' וולטר וילט, ראש המחלקה לתזונה באוניברסיטה זו.
במחקר שנערך על ידי ארגון הבריאות העולמי, נמצא קשר סטטיסטי בין צריכת חלב לבין החמרה באקנה, הן בעולם המערבי, והן במדינות מהעולם השלישי.
לפי משרד הבריאות של ישראל, ניתן להוסיף מוצרי חלב לתפריט תינוק מגיל 9 חודשים, וחלב ניגר מגיל שנה. המלצות אלה שונות מההמלצות במרבית המדינות המערביות הממליצות על מוצרי חלב לתינוקות מגיל צעיר יותר.
ברפואה האלטרנטיבית עשויות להיות דעות שונות בעד ונגד צריכת מוצרי חלב. ברפואה הסינית הגישה המקובלת היא שחלב ומוצריו גורמים קשיי עיכול, וכי ילדים יכולים לגדול ולהיות בריאים גם ללא צריכת חלב ומוצריו. עם זאת, הרפואה הסינית אינה שוללת את צריכת מוצרי החלב, אלא ממליצה לא להגזים בצריכתם.
נוסחת קושי-בינה
באלגברה ליניארית, נוסחת קושי בינה היא נוסחה לדטרמיננטה של מכפלת מטריצות שאינן דווקא ריבועיות.
הדטרמיננטה מוגדרת רק למטריצות ריבועיות. היא כפלית, כלומר מקיימת את הזהות לכל שתי מטריצות ריבועיות מאותו סדר. נוסחת קושי בינה מכלילה את הזהות גם למטריצות שאינן דווקא ריבועיות.
הנוסחה
תהיינה A, B מטריצות מסדר בהתאמה. נסמן ב-S את קבוצת כל תתי הקבוצות של מגודל m. עבור \tau \in S, נסמן ב-A^{\tau} את המטריצה המתקבלת מהעמודות של A באינדקסים הנמצאים ב-\tau (בסדר המקורי), וב-B^{\tau} את המטריצה המתקבלת מהשורות של B באינדקסים הנמצאים ב-\tau (בסדר המקורי). אז מתקיים: הנוסחה מעניינת כאשר n>m. אם n=m, אז כלומר תת-הקבוצה היחידה היא הקבוצה כולה ואז המטריצות זהות למקוריות ומתקבלת הזהות. אם m>n, אין תתי קבוצות כאלה ולכן הסכום הוא הסכום הריק ששווה ל-0, ואכן במקרה זה הדטרמיננטה בהכרח 0 כי המטריצה לא הפיכה משיקולי דרגות. לכן הנוסחה נכונה תמיד.
הוכחה
נסמן את העמודה ה-i של מטריצה M ב-M_i כמו כן, נסמן ב-, כאשר M_i הם וקטורי עמודה, את המטריצה המתקבלת מהם. לבסוף נסמן ב-S_n את קבוצת כל התמורות על \{1,...,n\}.
נשתמש במולטילינאריות הדטרמיננטה ובנוסחה הישירה ונקבל:
כרצוי.
הכללות
ניתן להכליל את המשפט באופן הבא: תהיינה A, B מטריצות מסדר בהתאמה. תהיינה I,J תתי קבוצות של בהתאמה בגודל k. נסמן ב-S את קבוצת כל תתי הקבוצות של  מגודל k. עבור U,V תתי קבוצות של טבעיים, נסמן ב-M_{UV} את המטריצה המתקבלת מהשורות של M שנמצאות ב-U, והעמודות של M הנמצאות ב-V. אז מתקיים:
ז'אן דה לאטר דה טסיני
ז'אן ז'וזף מריה גבריאל דה לאטר דה טסיני (בצרפתית: Jean Joseph Marie Gabriel de Lattre de Tassigny; 2 בפברואר 1889 – 11 בינואר 1952) היה מפקד בכיר בצבא צרפת. הוא התבלט באומץ ליבו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה לחם במלחמת הריף. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא לחם כנגד הגרמנים במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ולאחר כניעתה של צרפת נותר בצבא צרפת של וישי. מאוחר יותר עבר לצבא צרפת החופשית, ולחם לצד בעלות הברית בקרבות החזית המערבית. לאחר המלחמה המשיך למלא תפקידים בכירים בצבא צרפת, ובין היתר שימש כמפקד העליון של הכוחות הצרפתיים בהודו-סין בתחילת מלחמת הודו-סין הראשונה. לאחר מותו הוענקה לו דרגת "מרשל צרפת".
תחילת דרכו
לאטר נולד למשפחה אריסטוקרטית ב-2 בפברואר 1889 בכפר מויירון-אן-פארד במחוז ואנדה, בכפר זה נולד בין היתר גם ז'ורז' קלמנסו. בין השנים 1898–1904 למד במכללת הצי הצרפתי (École navale), בין 1908–1911 למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, ודורג כחמישי במחזורו. בשנת 1911 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1912 הועלה לדרגת לוטננט והוצב ברגימנט הדרגונים ה-12.
מלחמת העולם הראשונה
ב-11 באוגוסט 1914, בתחילת מלחמת העולם הראשונה, נפצע לאטר בפעם הראשונה כתוצאה מרסיס כדור שפגע בו במהלך סיור רכוב. הוא נפצע שוב ב-14 בספטמבר בעת שרכב בראש הפלוגה שלו, כתוצאה מרומח של אולאן. ב-20 בדצמבר של אותה שנה קיבל את אות לגיון הכבוד. ב-1915 הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט החי"ר ה-93. הוא לחם בקרב ורדן, ונפצע פעמים רבות נוספות, ועל כך עוטר בצלב הצבאי. לאחר מכן מונה לראש המטה של הדיוויזיה ה-21, ובתפקיד זה החזיק עד סוף המלחמה.
בין המלחמות
בשנת 1919 הועבר לרגימנט החי"ר ה-49, ובין השנים 1921 עד 1926 שרת במרוקו והשתתף במלחמת הריף. במהלך המלחמה מונה למושל הצבאי של אזור תאזה, ונפצע עוד מספר פעמים. בין 1927–1929 למד בקורסים נוספים במכללת המלחמה, וב-1928 הועבר לרגימנט החי"ר ה-5. בשנת 1931 הוצב בקצין במטה הכללי, והועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1935 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט החי"ר ה-151. בשנת 1938 הוא מונה לראש צוות המטה של המושל הצבאי של שטרסבורג.
מלחמת העולם השנייה
ב-22 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-3 בספטמבר של אותה שנה מונה לראש המטה של הארמייה החמישית. בינואר 1940 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחם נגד הגרמנים בקרבות על רתל, שמפאן-ארדן, מורמלון וקרבות רבים נוספים. ב-22 ביוני 1940 נחתמה שביתת נשק בין צרפת לגרמניה, והוקמה ממשלת וישי שהייתה למעשה מדינת בובות גרמנית. לאטר נותר נאמן למשטר וישי, כיוון שהאמין שהוא מגן על האינטרסים הלאומיים של צרפת. ב-25 ביוני של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-13, ובהמשך מונה למושל הצבאי של פווי-דה-דום. לאטר עמל קשות להחזיר לחייליו את המורל שאבד להם בשל התבוסות מול הגרמנים, והתמקד בחינוך הנוער, תוך שהוא פותח בתי ספר צבאיים שהכשירו מנהיגים לעתיד.
בדצמבר 1943 מונה למפקד "ארמייה B", שנכללה במסגרת קבוצת הארמיות השישית של בעלות הברית. לצד הארמייה השביעית האמריקנית, לקחה הארמייה שתחת פיקודו חלק מכריע במבצע דרגון שבמסגרתו פלשו בעלות הברית לצרפת הכבושה. באוגוסט 1944 פלשו חייליו צפונה לתוך צרפת במעלה עמק הנהר רון. ב-2 בספטמבר שחררו את סנט אטיין, ב-3 בו שחררו את ליון, וב-8 את מקון, שאלון-סור-סון, בואון ואוטן. בהדרגה הצטרפו אל הארמייה שלו חיילים רבים מהמחתרת הצרפתית עד שהיא כללה כמה מאות אלפי חיילים. ב-25 בספטמבר 1944, הפכה הארמייה שלו להיות הארמייה הראשונה. ב-11 בספטמבר חברו הארמייה שלו והארמייה האמריקנית, ליד העיר דיז'ון עם אגפה הימני של קבוצת הארמיות ה-12, אשר הבקיעה את דרכה מחזית הפלישה לנורמנדי אל לב צרפת. הארמייה הראשונה פלשה לאלזס, ובאוקטובר השתתפה בקרב על ווז'. ב-17 בנובמבר שחררה את מונבליאר, וב-19 בנובמבר הגיעה אל הריין. ב-24 בנובמבר שחררה את מילוז, וב-25 בו את בלפור.
בעקבות מתקפת הארדנים הגרמנית בדצמבר 1944, נאלצו האמריקאים לדלל את כוחותיהם באלזס, מה שעודד את הגרמנים לפתוח במבצע נורדווינד על הבסיסים של קבוצת הארמיות השישית שם. המתקפה הייתה עזה, והפתיעה לחלוטין את בעלות הברית. אמנם עמדותיה של הארמייה הראשונה ליד שטרסבורג נפגעו מעט יחסית, אולם הארמייה השביעית האמריקנית ספגה מכה קשה. המפקד העליון של בעלות הברית, דווייט אייזנהאואר שקל להורות ללאטר לפנות את אלזס, אולם דה גול התנגד לכך, וטען שפינוי כזה יהיה "אסון לאומי בלתי הפיך" מבחינת העם הצרפתי, ואיים שיוציא את הכוחות הצרפתיים מהזירה. אייזנהאואר נכנע, ולאטר המשיך להחזיק בשטרסבורג וסביבותיה חרף ההתקפות הגרמניות. ב-19 בינואר 1945, העביר מפקד קבוצת הארמיות השישית, גנרל ג'ייקוב דיוורס תחת פיקודו של לאטר את הקורפוס האמריקני ה-21 בפיקודו של פרנק מילבורן. לאטר היה, לפיכך, הגנרל הלא אמריקני היחיד שפיקד על כוחות אמריקניים גדולים במלחמת העולם השנייה. בין 20 בינואר ל-9 בפברואר 1945 השתתף לאטר בצמצום הכוחות הגרמניים בכיס קולמר. לאחר חיסול כיס קולמר, פלש לאטר לגרמניה, ובאפריל של אותה שנה כבש את קרלסרוהה דרמשטאדט ושטוטגרט. כיבוש שטוטגרט הצית מחלוקות חדשות בין האמריקנים לצרפתים. דה גול דרש מלאטר להחזיק בשטוטגרט ולקיים בה ממשל צבאי צרפתי "לא משנה מה האמריקאים אומרים וחושבים". בניגוד לכך אייזנהאואר ודוורס דרשו ממנו לנוע הלאה. לאטר מילא, אחרי פקודותיו של דה גול והאמריקאים נאלצו לוותר. ב-22 באפריל הוא כבש את זיגמרינגן, וב-24 באפריל את אולם. ב-8 במאי ייצג לאטר את צרפת במעמד כניעתם של הנאצים.
מלחמת הודו-סין הראשונה
החל מ-31 במרץ מונה לאטר למפקד חיל הכיבוש הצרפתי בגרמניה, והחזיק בתפקיד עד 27 במאי. ב-17 ביוני של אותה שנה הוא היה זה שקיבל את פניהם של טייסי נורמנדי-ניימן ששבו מהחזית המזרחית. בין אוקטובר לנובמבר 1947 הוביל משלחת צרפתית לאמריקה הלטינית.
ב-6 בדצמבר 1950 מונה לנציב העליון של הודו-סין הצרפתית, ולמפקד העליון של הצבא הצרפתי בווייטנאם. החל משנת 1946 מרד הווייט-מין בהנהגתם של הו צ'י מין ווו נגוין ג'יאפ בשלטון הצרפתי, והמלחמה התפתחה למלחמת הודו-סין הראשונה. הווייטנאמים השתלטו על בסיסים צרפתים מבודדים, וגרמו אבדות רבות ללגיונות חיל המשמר הצרפתי. לאטר ניתח היטב את המצב בשטח, והחליט לשנות את האסטרטגיה. מרדיפת האויב בשטח לא מוכר כהגנה אקטיבית הצרפתים עברו ליזום התקפות על מוצבי המורדים ולבנות קווי ביצורים. עשרות אלפי חיילים וייטנאמים נהרגו במערכות, דיוויזיות התפרקו ומעמד המנהיגים הצבאיים התחיל להתערער. בינואר 1951 הנחיל לאטר לכוחות של ג'יאפ תבוסה בקרב וין יאן, במרץ של אותה שנה ניצח שוב בקרב מאו קאה וביוני בקרב דו די. ב-15 בנובמבר 1951 הוא פרש מתפקידו.
אחריתו
לאטר מת מסרטן ב-11 בינואר 1952 בפריז בגיל 62. בהלווייתו השתתפו בין היתר דווייט אייזנהאואר, שארל דה גול וברנרד מונטגומרי. לאחר מותו הוא הועלה לדרגת מרשל צרפת. אחריו זכו בדרגה זו רק שלושה גנרלים. הוא נקבר בעיר הולדתו, שכאמור לעיל, בה נולד גם ז'ורז' קלמנסו. בני העיר גאים מאוד בכך שהצמיחו שניים ממנהיגיה הגדולים של צרפת שהובילו אותה בשתי מלחמות העולם, וכיום קיים בה "מוזיאון קלמנסו-דה לאטר" (Musée national Clemenceau-de-Lattre).
פולק פסיכדלי
פולק פסיכדלי (הידוע גם כאסיד פולק או פריק פולק) הוא צורה של פסיכדליה שמקורה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בנוסף לאלמנטים הרווחים במוזיקה פסיכדלית, הסגנון שומר על שימוש מרכזי בכלי נגינה אקוסטיים, כנהוג בפולק.
שנות ה-60
חברי ההרכב הניו יורקי The Holy Modal Rounders הם כנראה הראשונים לעשות שימוש במושג "פסיכדלי" בהקשר מוזיקלי, בהתייחסם לביצוע שלהם לשיר בלוז שביצע קודם להם המוזיקאי לדבלי. גיטריסט הפולק ג'ון פאהי הקליט מספר שירים בשנות ה-60 המוקדמות, אשר בהם התנסה בטכניקות הקלטה לא שגרתיות, דוגמת ניגון סליל ההקלטה לאחור וליווי אינסטרומנטלי חדשני. שירו The Great San Bernardino Birthday Party בישר על אלמנטים של פסיכדליה, עם אלתורים מחוצפים וכיווני גיטרה חריגים. שירים אחרים שיצאו באותו אלבום עשו גם הם שימוש בדיסוננסים שהחריגו אותם מהנורמה הפולקית. ב-1967, הופיע פאהי עם להקת הרוק הפסיכדלי Red Krayola בפסטיבל פולק בברקלי. ההופעה הוקלטה ופורסמה כאלבום "Live 1967", והשוותה לבוטלגים הראשונים של הוולווט אנדרגאונד ולחלקים מיצירותיהם של פינק פלויד משנות ה-60 המאוחרות.
עבודתו המוקדמת של גיטריסט הפולק סאנדי בול איגדה אלמנטים של פולק, ג'אז ומודוסים בסגנון ערבי. אלבומו Fantasias for Guitar and Banjo, שיצא ב-1963, יכול להחשב לאחד מתקליטי הפסיכדליה הראשונים. גם באלבומים מאוחרים יותר שלו, שהכילו טכניקות הקלטה ניסיוניות ואלתור רב, קיימים אלמנטים פסיכדליים.
כמה וכמה מוזיקאים שנעשו מזוהים עם רוק פסיכדלי החלו את דרכם המוזיקלית כאמני פולק, ובניהם חברי הגרייטפול דד, ג'פרסון איירפליין, הבירדס ולאב. The Serpent Power הייתה להקת רוק פסיכדלי עם השפעה חזקה של פולק. הבירדס הייתה להקת הפולק רוק האמריקאית החשובה ביותר אשר שילבה פסיכדליה בסגנונה.
בממלכה המאוחדת, בין אמני פולק שבלטו במיוחד היה מארק בולאן, שהצמד טירנוזאורוס רקס שבו היה חבר עשה שימוש בפעולי הקלטה ובליווי אינסטרומנטלי בלתי רגיל. אמנים בולטים אחרים היו הסקוטי דונובן, ששילב ביצירתו השפעות של אמריקאים דוגמת בוב דילן, והIncredible String Band, אשר יצרו מוזיקה אקוסטית שהושפעה השפעות מזרחיות וימי ביניימיות. בשנות ה-60 המאוחרות ובשנות ה-70 המוקדמות, אמני סולו כסיד בארט וניק דרייק החלו לשלב השפעות פסיכדליות עם פולק, למשל באלבום The Madcap Laughs של בארט ובFive Leaves Left של דרייק.
שנות ה-70
באמצע שנות השבעים הפסיכדליה החלה להפוך לאופנתית פחות, ורבות מלהקות הפולק שטרם עברו לכיווני יצירה אחרים התפרקו. בבריטניה, החלו להקות פולק לעבור למוזיקה המבוססת על כלי נגינה חשמליים, ובניהן הצמד האקוסטי טירנוזאורוס רקס, אשר הפך להרכב החשמלי T.Rex. היה זה המשכו של תהליך אשר במהלכו תת-הז'אנר פולק מתקדם החל להשפיע באופן ניכר על מוזיקת הרוק מהזרם המרכזי.
שנות ה-90 ועד ימינו
אמני פולק מחתרתיים ועצמאיים בשנות ה-90 המאוחרות הובילו לתחיית הפולק הפסיכדלי, עם תנועת ה-New Weird America. כמו כן, אלבומיהם המוקדמים של Animal Collective מזוהים מאוד עם פריק פולק, וכך גם שיתוף הפעולה שלהם עם אמנית הפולק הבריטית הוותיקה ושתי בניאן, ועם פרויקטים של המוזיקאי פיל אלברום, המשלבים אלמנטים נטורליסטיים עם לו-פיי ופסיכדליה. שני האמנים קיבלו חשיפה משמעותית בסצנת האינדי, בעקבות ביקורות מהללות באתר הביקורות פיצ'פורק. במהרה, אמנים אחרים החלו להתנסות במסגרת הז'אנר, ובניהם Grizzly Bear, דבנדרה בנהארט, הזמר-היוצר הברזילאי רודריגו אמרנטה, הזמר-היוצר האנגלי בן הווארד והמוזיקאית האמריקאית Grouper.
פריק פולק
המונח פריק פולק משמש כנרדפת לפולק פסיכדלי, או כתיאור של תת-ז'אנר שלו, שמערב סאונד אקוסטי, מילים שירים פסטורליות, ואסתטיקה נאו-היפית.
הזמרת-היוצרת האנגלית ושתי בניאן תויגה כ"סנדקית הפריק פולק" בשל היותה מקור השראה למגוון התנסויות חדשות בפולק. השפעות משמעותיות נוספות על אמני פריק פולק מאוחרים הגיעו מלינדה פרהקס, אן בריגס, קרן דלטון, שירלי קולינס, אנימל קולקטיב, הIncredible String Band, והלהקה האמריקאית Pearls Before Swine. הזמר-היוצר האמריקאי דבנדרה נהיה לאחד ממובילי הפריק פולק של שנות האלפיים, לצד ג'ואנה ניוסם.
ארכאותיריס
הארכאותיריס התקיים במהלך הקרבון הפנסילבני שלפני 306 מיליון שנה. הוא הגיע לאורך 50 ס"מ ודומה במראהו ללטאה גדולה כמו כוח. עם זאת מבנה הראש שלו היה מוארך מעט, עם פתח לסת גבוה משל רוב הזוחלים. הוא היה בעל שיניים מחודדות דומות לניבים שהעידו שהיה אוכל בשר. מבנה הלסת עזר לו לסגור במהירות את הפה על טרף כמו חרקים או חולייתנים קטנים. הוא גם היה בעל רגליים חזקות ויציבות שניצבו מתחת לגופו.
הארכאותיריס חי כנראה בביצות של נובה סקוטיה הקדומה, כשבאותו זמן קנדה הייתה חמימה בהרבה מכפי שהיא כיום והזכירה את ביצת האוורגליידס של פלורידה וכוסתה ביערות שרכים עצומים. הוא ניזון כנראה מחרקים ומדו-חיים שמצא בביצות.
Emails I Can't Send
Emails I Can't Send (בעברית: אימיילים שאני לא יכולה לשלוח) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר. האלבום יצא לאור ב-15 ביולי 2022, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס. זהו אלבום האולפן הראשון של קרפנטר עם החברה. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים - "Skinny Dipping", "Fast Times", "Vicious ו-"Because I Liked A Boy". קרפנטר יצאה לסיבוב ההופעות הנקרא "Emails I Can't Send Tour" בספטמבר 2022, לקידום האלבום.
רקע והוצאה
ביוני 2019, תוך כדי קידום אלבום האולפן הרביעי שלה, Singular: Act II, מגזין מארי קלייר דיווח כי קרפנטר החלה לעבוד על אלבום אולפן חמישי. בשנת 2020, היא הוציאה את "Honeymoon Fades" ושירים שנועדו לתמוך בקריירת המשחק שלה כמו "Let Me Move You" עבור הפסקולים של "בתוך הקצב" ו"עננים". בינואר 2021, קרפנטר חתמה על חוזה הקלטות באיילנד רקורדס, לאחר ארבעה אלבומים עם הוליווד רקורדס והוציא את השיר "Skin". השיר הגיע למקום ה-48 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לכניסה הראשונה שלה למצעד.
רשימות סיכום שנה
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2022.
אטוזאורים
אטוזאורים (שם מדעי: Aetosauria; פירוש שמם מיוונית: "לטאות עיט") היא סדרה נכחדת של זוחלים ארכוזאורים פסאודוסוכים, אשר התקיימו במהלך הטריאס העליון שלפני 231.4-203 מיליון שנה.
מאפיינים
יצורים אלה היו קרוביהם של דמויי התנינאים אך היו שונים מהם מאוד. הם היו אוכלי צמחים, בעלי גפיים ארוכות המותאמות לתנועה יבשתית, גוף משוריין באוסטאודרם כמו של ארמדילו ולעיתים גם מעוטר בקוצים והיו בעלי גולגולת קטנה וחוטם סולד. פיהם הכיל שיניים קטנות שנועדו ללעוס צמחייה וחלק מהחוקרים סוברים שאכלו גם חרקים.
מאובנים של אטוזאורים ידועים מאמריקה הצפונית והדרומית, מאפריקה, אירופה ומהודו ובאזורים מסוימים הם נמצאו בכמויות רבות, אך הם נמצאו רק בחלקים קטנים יחסית מכל אזור. המאובנים היו ידועים כבר מתחילת המאה ה-19, אך בשל מבנה הקשקשים שלהם הם נחשבו לדגים ורק בעת האחרונה נוצר הקשר בינם לבין התנינים.
השקרן הטוב
השקרן הטוב (באנגלית: The Good Liar) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן פשע משנת 2019 שהפיק וביים ביל קונדון על פי תסריט מאת ג'פרי האצ'ר, המבוסס על רומן מאת ניקולאס סרל הנושא את אותו השם. בסרט מככבים איאן מקלן והלן מירן.
הסרט יצא בארצות הברית ב-15 בנובמבר 2019 וזכה לביקורות מעורבות של מבקרים.
עלילה
רוי קורטניי (איאן מקלן) הוא אמן הונאה בריטי מעודן ומתוחכם, אשר יחד עם שותפו העסקי וינסנט (ג'ים קרטר), מתמרן אנשים כדי לקבל גישה להונם באמצעות שורה של הונאות וזהויות מזויפות. היעד האחרון שלו הוא בטי מקליש (הלן מירן), מרצה לשעבר להיסטוריה באוניברסיטת אוקספורד, שאיבדה את בעלה לפני שנה, אך נותרה עם חסכונות וקרנות שהוא פתח בשווי של יותר משני מיליון לירות שטרלינג. לאחר שהוא קובע איתה דייט באמצעות אתר שידוכים, הם נפגשים בבית קפה ונראה כי הוא הצליח להפעיל עליה את קסמיו.
רוי מזייף פציעה בברך, על מנת להפעיל עליה לחץ שתאפשר לו ללון בביתה, וככל שהם ממשיכים להתחבר זה לזה, הוא מעודד אותה לפתוח איתו חשבון השקעות מחוץ לארץ (כך שיוכל לגנוב את כספה), למורת רוחו של נכדה סטיבן (ראסל טובי). במקביל, רוי ווינסנט מנהלים הונאת השקעות ועוקצים כך 200,000 ליש"ט משני משקיעים. כאשר אחד המשקיעים מבקש את כספו בחזרה, רוי רוצח אותו בתוך תחנת רכבת. לאחר מכן, רוי שולח בריונים על מנת שישברו את ידו של אחד משותפיו לעוקץ, על מנת להזהירו שלא יבקש עמלה גבוהה יותר עבור חלקו בעוקץ.
למרות מצבה הבריאותי הקשה, מכיוון שהיא ככל הנראה סובלת משורה של אירועים מוחיים שעשויים להרוג אותה תוך שנה, בטי מתעקשת לצאת לחופשה באירופה. אף על פי שרוי לא שש לבקר בברלין, בטי משכנעת אותו להצטרף אליה לטיול בעיר. במהלך הטיול, נכדה של בטי סטיבן מדבר בגרמנית - וכשרוי עונה "נכון", מתברר שהוא דובר גרמנית (מה שלא מנע ממנו מיד להכחיש זאת, ולטעון שהוא סתם אמר "נכון" בלי להבין במה מדובר). לאחר מכן סטיבן לוקח את הזוג לדירה שרוי מכיר מהעבר שלו, ומגלה כי 'רוי קורטני' - קצין צעיר של הצבא הבריטי - נהרג שם בשנת 1948 על ידי פושע מלחמה נאצי, על פי הרשומות הסובייטיות. זה גורם לרוי להסביר ששמו האמיתי הוא הנס טאוב (Hans Taub), שהיה המתרגם הגרמני של רוי, וכי הוא גנב את זהותו של רוי כדי שיוכל לעזוב את גרמניה ולהמציא את עצמו מחדש. בטי מקבלת את ההסבר שלו ומבטלת את התנגדויותיו של סטיבן.
זמן קצר לאחר מכן, רוי ובטי מתכננים להעביר את כספם לחשבון המשותף. וינסנט מציע לרוי שהוא ישאיר לפחות חלק מהכסף לבטי כדי לעזור במצבה הרפואי, אך רוי מבטל את הרעיון ומתעקש שהוא ישאיר אותה מרוקנת מכל כספה, כמו קורבנותיו הקודמים; וינסנט עומד באי רצון ואחר כך מתבונן בבני הזוג המעבירים את כספם לחשבון המשותף. עם זאת, לאחר שעזב את בטי וחזר לדירתו כדי למשוך את כל הכסף המשותף, רוי מגלה כי אין לו עוד את לוח המקשים הנדרש לגישה לחשבון. רוי חוזר לבית של בטי כדי להשיב אותו, ומגלה כי בטי מחכה לו ושכל תכולת הבית הוסרה.
במפגש ביניהם, בטי חושפת שכל העובדות שהציגה בפניו, כולל מצבה המשפחתי, הכלכלי והרפואי, היו זיוף; שמה האמיתי הוא לילי, והיא ורוי נפגשו בעבר כנערים גרמנים בשנת 1943 - כשרוי (או בשמו הקודם - הנס) לימד אותה אנגלית. מסתבר כי בפגישה האחרונה שלהם, במהלך מלחמת העולם השנייה, הנס אנס את לילי בעקבות מפגש משפיל עם שלוש אחיותיה. לאחר שהוריה פיטרו את הנס מהמשך שיעורי האנגלית, הוא העליל על אביה של לילי לשלטונות גרמניה הנאצית בטענה שהוא בוגד, והוביל להוצאתו להורג בעוון בגידה. לאחר מותו של אביה, אמה לא הייתה יכולה לשאת בסבל של המשפחה, והתאבדה. לאחר מות הוריהן, אחיותיה של לילי נהרגו בפיצוץ של מפציצים בריטים שבועיים בלבד לפני מותו של אדולף היטלר; לאחר מכן, לילי עצמה עשתה את דרכה לאנגליה לאחר תום המלחמה, על מנת לפתוח בחיים חדשים.
לאחר שסיפרה על עברם, לילי מסבירה לרוי שהיא הייתה מודעת לחלוטין לתוכנית שלו לרוקן את כספה לאורך כל הדרך; סטיבן, שהיה למעשה בן זוגו של הנכד האמיתי של לילי, מייקל, הצליח לעקוב אחר ההיסטוריה הפלילית של רוי / הנס - כאשר לילי אישרה את זהותו על בסיס תליון ישן שהכיל תלתל שיער של הנס והשוואה בין DNA לקווצת שיער שלקחה מרוי. היא גם חושפת כי וינסנט בגד ברוי לאחר שסטיבן איים עליו כי ידווח לרשויות על כל פשעיו.
שמו המקורי של הסרט באנגלית, "The Good Liar", הוא "נייטרלי" מבחינת מינו של השקרן הטוב - וכך הצופה אינו יכול לנחש במי מדובר. לעומת זאת, התרגום העברי של שם הסרט, "השקרן הטוב", עשוי לגרום לצופה לחשוב במהלך הסרט כי מדובר ברוי, ורק בסופו לגלות כי מדובר בשקרנית הטובה, בטי, שהוליכה את רוי שולל במשך כל הסרט.
הפקה
במרץ 2018 הוכרז כי ביל קונדון יביים את הסרט, כאשר איאן מקלן והלן מירן לוהקו בתפקידים הראשיים. באפריל 2018 הצטרפו לקאסט ראסל טויווי וג'ים קרטר.
הפצה והכנסות
נכון ל-8 בדצמבר 2019, הסרט הכניס 16.1 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-9.6 מיליון דולר במדינות אחרות, דהיינו סכום כולל של 25.7 מיליון דולר ברחבי העולם.
פיטר וייט (שחקן)
פיטר וייט (באנגלית: Peter Wight; נולד ב-1950) הוא שחקן אנגלי. לעיתים שמו בקרדיטים הוא פיטר רייט (באנגלית: Peter Wright).
ביוגרפיה
וייט נולד בוורת'ינג שבמחוז סאסקס באנגליה. הוא לא למד משחק באופן פורמלי.
בטלוויזיה הופיע וייט בין השאר בסדרה "גן החיות שלנו", ב-"Z-Cars", בסרט הטלוויזיה "Meantime", בסדרה "אנה לי", בסדרה "חיים על מאדים", בסדרה הרפואית "הולבי סיטי", בסדרת הדרמה " מקום בו נמצא הלב", בסיטקום "Early Doors", ב"רציחות במידסומר", בסדרה הקומית "Monday Monday", בסדרת הדרמה "Party Animals", בסדרה "לפגוע ולהחטיא" ובתפקיד אדמונד לווט בסדרת הדרמה התקופתית "גן עדן לנשים".
הופעותיו של וייט בתיאטרון כוללות תפקידים במחזה "In the Republic of Happiness" בתיאטרון ג'רווד ברויאל קורט בשנים 2012 ו-2013, ובמחזה "אלקטרה" מאת סופוקלס לצדן של קריסטין סקוט-תומאס וליז וייט בתיאטרון האולד ויק ב-2014.
עזרובעל (קצין בצבאו של חניבעל)
עזרובעל (בלטינית: Hasdrubal) היה קצין בצבא קרתגו שלקח חלק בלוחמה בזירה האיטלקית במלחמה הפונית השנייה
ביוגרפיה
תפקידו של עזרובעל לא ברור, הוא נזכר פעם כמפקד פרשים ופעם כקצין אספקה. שמו מופיע לראשונה במהלך קרב אגר פלרנוס. מפקדו, חניבעל מצא עצמו במעבר הרים צר כשהמפקד הרומאי פאביוס מאקסימוס מאגף אותו מכל עבר. חניבעל הורה לעזרובעל להכין כמות רבה של לפידים ולהכין 2,000 שוורים מהשלל. הוא הורה לחייליו לאכול ולישון, ובשלוש לפנות בוקר העיר אותם וציווה לקשור את הלפידים לקרני השוורים ולהדליק אותם. הוא הורה למשרתים להעלות את העדר אל ראש הרכס, הרומאים שראו את הלפידים סברו שזהו צבא חניבעל המתקרב, ומיהרו לרוץ לשם תוך שהם מפנים את העמדה האסטרטגית, חייליו של חניבעל מיהרו ותפסו אותה.
הוא נזכר שוב במהלך קרב גרוניום. חניבעל חיפש מקלט לחורף של שנת 217 לפנה"ס, הוא בחר בעיר גרוניום, ולאחר שנכשל משא ומתן עם התושבים הטיל עליה חניבעל מצור וכבש אותה, הוא הרג את התושבים אולם השאיר על כנם את הבתים והחומות כי תכנן להשתמש בהם. הוא הקים מחנה מול העיר ושלח בכל יום שני שלישים מהצבא לאסוף תבואה ושליש אחד השאיר לשמירה. בינתיים פאביוס נקרא במסגרת תפקידו חזרה לרומא והותיר את מרקוס מינוקיוס רופוס כמפקד והורה לו לא לתקוף בשום מחיר. אולם מינוקיוס לא שעה להזהרות הדיקטטור ותכנן לתקוף את מחנהו של חניבעל. חניבעל ראה את מינוקיוס ומיהר לעבור אל גבעה סמוכה עם מרבית הצבא, אולם בהדרגה נאלץ להורות לחייליו לחזור וללקט תבואה שכן חשש שבמהלך החורף לא יהיה לו די אספקה. מינוקיוס ניצל זאת ושלח את פרשיו נגד הלקטים והורה להם לא לקחת שבויים, את שאר הצבא שלח נגד מחנהו של חניבעל, מצבו של חניבעל היה נואש, אבל אז עזרובעל הופיע בדיוק בזמן עם פרשיו ומינוקיוס נסוג חזרה למחנה שלו. אולם למרות זאת אבדות הקרתגים היו רבות בעוד אבדות הרומאים קלושות. חניבעל עזב את המחנה על הגבעה וחזר לגרוניום ומאז נזהר יותר באיסוף התבואה.
במהלך קרב קאנאי הוא נזכר כמפקד פרשים איברים וקלטים באגף השמאלי הקרתגי. לאחר מכן הוא אינו נזכר עוד, וייתכן שמת בקרב.
הילדה, נסיכת נסאו
הילדה, נסיכת נסאו (בגרמנית: Hilda von Nassau, 5 בנובמבר 1864 - 8 בפברואר 1952), הייתה בתו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ואשתו של פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן.
ביוגרפיה
הילדה נולדה בויסבאדן ב-5 בנובמבר 1864, לאדולף, דוכס נסאו ואדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל.
בשנת 1866 הצטרף אביה אדולף, דוכס נסאו לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשל כך בסוף המלחמה סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה, ואביה הודח משלטונו.
ב-20 בספטמבר 1885 התחתנה הילדה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן, אולם לא נולדו להם ילדים. בשנת 1907 מת חמיה פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן. בעקבות תבוסת האימפריה הגרמנית פרצה בגרמניה מהפכה, ובעקבות כך ב-11 בנובמבר 1918 נאלץ בעלה להתפטר מתפקידו, ובני המשפחה ברחו אל מחוץ לעיר קרלסרוהה. לאחר מכן נתנה הממשלה החדשה הוראה, ולפיה בני המשפחה יחד עם ויקטוריה, מלכת שוודיה שהייתה בביקור אצלם, לא ייפגעו ויישארו מוגנים. בשנת 1919 קיבלו בני המשפחה היתר להתגורר במאינאו, ונאמר להם שהם יכולים לעשות ככל העולה על רוחם, כמו שאר האזרחים.
בשנת 1928 מת בעלה פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן, וב-8 בפברואר 1952 מתה הילדה. מכיוון שלא היו להם ילדים, ירש את נכסיהם הרוזן לנארט ברנדוט, שהיה נכד אחותו של בעלה.
Get Together
Get Together (בעברית: להיפגש) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור ב-6 ביוני 2006 כסינגל השלישי מאלבום האולפן העשירי של מדונה, Confessions on a Dance Floor.
השיר היה מועמד לפרס גראמי עבור שיר הדאנס הטוב ביותר, אך הפסיד לג'סטין טימברלייק עם שירו "SexyBack". השיר זכה לביקורות חיוביות.
וידאו קליפ
הקליפ מייצג את סוף המשכיות שני הסינגלים הקודמים "Hung Up" ו-"Sorry" והשיר "Get Together" היה המסכם הקליפ בהשתתפות הופעה חיה של מדונה במועדון קוקו בלונדון ב-15 בנובמבר 2005 במהלך סיור קידום מכירות לאלבום שלה. הווידאו נוהל על ידי לוגן צוות ההפקה שלו. את הנפשות ועיצובים נעשו על ידי האמן נתנאל האו. האו יצר קשר עם לוגן אולפני המפיק קווין שפירא והזמין גם אנימטור 3D/2D.
מרי סומרוויל
מרי פיירפקס סומרוויל (באנגלית: Mary Fairfax Somerville; 26 בדצמבר 1780 – 28 בנובמבר 1872) הייתה מדענית רב-תחומית סקוטית; נחשבת לחלוצת ספרות המדע הפופולרי.
ביוגרפיה
מרי פיירפקס נולדה בסקוטלנד, בתם של מרגרט צ'ארטרס ושל סגן אדמירל בצי הבריטי ויליאם ג'ורג פיירפקס. אביה שהה לעיתים קרובות בים לתקופות ארוכות ומרי בילתה על שפת הים ולימדה עצמה לקרוא את התנ"ך. בהמשך למדה בכוחות עצמה גאוגרפיה ואסטרונומיה. כן למדה לטינית אצל הדוד שלה, ד"ר תומאס סומרוויל. מתמטיקה למדה כאשר הקשיבה לאחיה שקיבל שיעורים פרטיים. בנוסף למדה אמנות אצל אלכסנדר נאסמית' באדינבורו, שלימד אותה על נקודת מבט והשראה.
בשנת 1804 נישאה לבן-דוד רחוק, שלא הכיר בחשיבות של ההשכלה עבורה. לכן ניהלה חיי אשת משפחה, ובמקביל, כבת למשפחה מקושרת היטב, השתתפה באירועים חברתיים ועסקה בלימוד עצמי. בני הזוג גרו בלונדון ונולדו להם שני ילדים. בעלה נפטר ב-1807, והיא חזרה לסקוטלנד.
בשנת 1812 התחתנה שוב עם בן-דוד, ד"ר ויליאם סומרוויל, מפקח של הוועדה הרפואית של הצבא הבריטי, ונולדו להם 4 ילדים. הפעם בעלה עודד אותה ועזר לה במחקר בתחום מדעי הטבע. כך התוודעה לחוקרים ומדענים בולטים, שהכירו בכישרונה ונתנו במה לפרסומיה.
בשנת 1838 נסעה עם בעלה לאיטליה ושם בילתה את רוב שארית חייה.
בשנת 1868 חתמה על העצומה הכושלת של ג'ון סטיוארט מיל בעד זכות בחירה לנשים. בשנת 1869 הוענקה לה מדליה של החברה הגאוגרפית המלכותית. היא הייתה חברת כבוד של אגודת האסטרונומיה המלכותית הסקוטית, וחברה בחברה האמריקנית לפילוסופיה.
סומרוויל מתה באיטליה בגיל 91, ונקברה בבית-העלמין האנגלי בנאפולי שבאיטליה.
פועלה
סומרוויל פעלה בתקופה בה השתתפותן של נשים במדע לא התקבלה בקלות בחברה. בתחילת המאה ה-19 היא פרסמה ספרים ומאמרים בכתבי עת, בהם הציגה לציבור הרחב נושאים מדעיים בשפה בהירה המובנת לכל. כתביה זכו לפופולריות בשל כתיבה חדה ונלהבת סביב הנושאים המדעיים.
עבודתה המדעית הראשונה הייתה תרגום ספרו של המתמטיקאי הצרפתי לפלס, "על המכניקה של השמיים". בעקבות עבודתה וכהכנה לכתיבת ספרה הראשון המפורסם, ערכה ביקור ארוך בפריז, ושם הכירה את עבודתו של הפיזיקאי הצרפתי אמפר והכימאי גה-ליסאק.
ספרה הראשון על הקשרים של המדעים הפיזיקליים, תיאר מושגים עיקריים בתחומי מדע שונים: אסטרונומיה, פיזיקה, כימיה, גאוגרפיה, מטאורולוגיה ואלקטרומגנטיות. ספר זה היה הפרסום המדעי הנמכר ביותר במשך 25 שנה (יצא ב–10 מהדורות ותורגם לצרפתית, איטלקית וגרמנית, וכן פורסם בארצות הברית).
עם תלמידותיה נמנתה עדה לאבלייס (1815–1852), מתמטיקאית וסופרת הידועה בתור המתכנתת הראשונה בעולם.
לאחר מותה יצא לאור ספר אישי אוטוביוגרפי, שכלל את זיכרונותיה שנכתבו בזקנתה. הספר עורר עניין בשל אופייה, מהלך חייה, והתמודדותה עם החברה הספרותית המדעית באותה עת.
מאמרים ומחקרים
לאחר סדרת ניסויים שערכה פרסמה בשנת 1825 מאמר על התכונות המגנטיות של קרינה סגולה של ספקטרום קרינת השמש ("The Magnetic Properties of the Violet Rays of the Solar Spectrum").
ב-1830 תרגמה את ספרו של המתמטיקאי הצרפתי לפלס, "על המכניקה של השמיים" - עבודתה המדעית הראשונה. (לדבריה, היא תרגמה את עבודתו "מאלגברה לשפה פשוטה"). בשנת 1832 כתבה את עבודת המחקר הראשונה על המכניקה של השמיים, בעקבות תרגום ספר זה.
בשנת 1834 פרסמה את ספרה הראשון במדעים פיזיקליים, "On the Connection of the Physical Sciences".
ב-1848 פרסמה עבודה בגאוגרפיה פיזיקלית; ספר זה היה נפוץ כספר לימוד עם תחילת המאה ה-20.
ב-1869 פרסמה עבודה על מדע מולקולרי ומיקרוסקופי.
הנצחה
על שמה נקראו מספר מקומות ואתרים בעולם:
Yung Rapunxel
Yung Rapunxel הוא שיר של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס. השיר יצא לאור ב-16 באפריל 2013 כסינגל הראשון מאלבום הבכורה של בנקס, Broke with Expensive Taste, דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס בארצות הברית, ודרך חברת התקליטים פולידור רקורדס בקנדה. השיר כולל אינטרפולציה לשיר "No More Drama" של זמרת הרית'ם אנד בלוז האמריקאית מרי ג'יי בלייג'. בשנת 2013 הופיעה בנקס עם השיר בפסטיבל המוזיקה גלסטונברי.
הוצאה
תחילה אמור היה השיר לצאת לאור ב-26 במרץ 2013, אך ב-28 במרץ נקבע תאריך חדש להוצאתו, ה-16 באפריל 2013. באותו יום פורסם גם הקליפ לשיר, שצולם חודש קודם לכן. במקור תוכן השיר "Miss Amor" לצאת כסינגל הראשון מהאלבום, יחד עם השיר "Miss Camaraderie" כבי-סייד, אך לדברי בנקס, חברת התקליטים בה הייתה חתומה באותה תקופה, אינטרסקופ רקורדס, החליטה להוציא את השיר "Yung Rapunxel" כסינגל הראשון במקום.
נקירו אוקוסיימה
נקירו אוקוסיימה (באנגלית: Nkiru Okosieme; נולדה ב-1 במרץ 1972) היא כדורגלנית עבר ניגרית. הייתה ידועה בכינוי "המנהלת" ("The Headmistress"), בשל המנהג שלה לכבוש שערים מכריעים בעזרת ראשה.
חייה
אוקוסיימה נולדה במרץ 1972 בעיר אוניטשה. כשהייתה בת 19 בלבד, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ואף נבחרה כקפטנית לגביע העולם הראשון שנערך ב-1991 בסין. עד היום, היא האדם הצעיר ביותר ששימש כקפטן בתולדות גביע העולם (נשים וגברים). בטורניר עצמו לא הצליחו הניגריות לעבור את שלב הבתים, לאחר שהפסידו בכל שלושת משחקיהן ולא כבשו אף שער. חמש שנים לאחר מכן, אוקוסיימה נכללה בסגל הנבחרת לגביע העולם שהתקיים בשוודיה, אך הפעם ללא תפקיד הקפטנית. את הטורניר היא פתחה בהרכב הראשון, בהפסד 8-0 לנורווגיה, אך בשני המשחקים הבאים כבר ירדה לספסל המחליפים. גם בטורניר זה, ניגריה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים וסיימה עם נקודה אחת בלבד.
אחרי גביע העולם החליטה אוקוסיימה להישאר ולשחק בארצות הברית, וחתמה בקבוצת "שארלוט ליידי איגלס" החצי-מקצוענית. בשנת 2000 היא שיחקה בכל שלושת משחקיה של ניגריה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, אך לא כבשה אף שער. הניגריות הפסידו בכל משחקיהן באולימפיאדה והודחו כבר אחרי הסיבוב הראשון, לאחר שסיימו במקום האחרון בבית. מספר חודשים לאחר מכן זכתה אוקוסיימה עם ניגריה באליפות אפריקה שנערכה בדרום אפריקה.
ב-2001 החלה אוקוסיימה ללמוד באוניברסיטת "קלייטון סטייט" בג'ורג'יה, וסיימה באותה שנה כסגנית מלכת השערים של ליגת המכללות השנייה (NCAA D-II). שנתיים לאחר מכן היא השתתפה בגביע העולם הרביעי והאחרון שלה, כשפתחה בשני משחקים בשלב הבתים - מול ארצות הברית ושוודיה. גם בטורניר זה ניגריה לא הצליחה להעפיל לשלב הבא, ואוקוסיימה סיימה את קריירת המונדיאלים שלה עם 11 משחקים ושלושה שערים (שיא לכדורגלנית אפריקאית).
אבתיהאג' מוחמד
אבתיהאג' מוחמד (באנגלית: Ibtihaj Muhammad) (נולדה ב-4 בדצמבר 1985) היא סייפת אולימפית אמריקאית. היא המוסלמית-אמריקאית הראשונה שהתחרתה באולימפיאדה כשהיא לובשת חיג'אב.. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד במסגרת התחרות הקבוצתית, ובכך הפכה לאישה המוסלמית-אמריקאית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. במסגרת התחרות האישית, מוחמד זכתה בסיבוב הראשון, אך הובסה בידי ססיליה ברדר מצרפת.
אבתיהאג' מוחמד נולדה במייפלווד שבניו ג'רזי. מקור משפחתה באפריקה. אביה, יוג'ין מוחמד, הוא גמלאי של משטרת ניו ג'רזי. מוחמד למדה בבית ספר ציבורי במייפלווד, וכשהייתה בת 13 הצטרפה לקבוצת הסיף של בית הספר. בגלל הרקע המוסלמי שלהם, הוריה חיפשו עבורה ענף ספורט שבו תוכל להישאר לבושה מכף ורגל ועד ראש. סיימה תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובתרבות אפריקה באוניברסיטת דיוק.
קריירה בספורט
בשנת 2002 הצטרפה מוחמד לקרן פיטר וסטברוק, תוכנית המקדמת את ענף הסיוף ככלי עזר לפיתוח מיומנויות חיים אצל צעירים מאוכלוסיות מוחלשות. היא הוזמנה להתאמן בתוכנית עלית האתלטים של קרן וסטברוק בניו יורק. היא חברה באיגוד הסיף הלאומי בארצות הברית החל משנת 2010. נכון ל-2016 היא מדורגת שנייה בארצות הברית ושמינית בדירוג הבין-לאומי. נכון לשנת 2018, מוחמד זכתה בשש מדליות בתחרויות בין-לאומיות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית אך לא בתחרות האישית, והמשיכה ליהנות מאהדת הקהל והתקשורת.
פעילויות נוספות
בשנת 2014 ייסדה מוחמד חברת ביגוד (LOUELLA) שמטרתה להביא ביגוד אופנתי וצנוע לשוק האמריקאי.
היא משמשת כשגרירת ספורט מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית בתוכנית להעצמת נשים וילדות באמצעות ספורט. היא ביקרה במדינות שונות במטרה לעורר שיח על חשיבותם של חינוך וספורט.
ברלין (פסל)
היצירה
הרעיון המרכזי של הפסלים הוא "שרשרת שבורה" - הדגמה של הקשר שנשבר בין מזרח ומערב ברלין עם הקמת חומת ברלין.
למרות שחומת ברלין נפלה שנתיים לאחר הצבת הפסל, החליטה עיריית ברלין להשאיר אותו כדי להזכיר פרק עגום זה בתולדות העיר.
סנוקרסט
סנוקרסט (מאנגלית: Snowcrest) הייתה חברת לייצור גלידה שהוקמה בידי ישראל שטיינהרט ומשה פרנקנטל, יחד עם בנו צבי וחתנו יאיר וייל ופעלה בישראל בשנים 1968–1980. ישראל שטיינהרט בעצם המשיך את העסק שהקים עם משפחתו בלונדון ב-1949. החברה נרכשה על ידי "תנובה".
היסטוריה
המפעל הוקם בבני ברק בשנת 1968 ולאחר מכן עבר לאזור התעשייה קריית אריה שבפתח תקווה, לאחר שעיריית בני ברק סירבה לחדש לחברה את רישיון העסק.
בהחלטה אסטרטגית החליט פרנקנטל שלא להתמודד מול יצרניות הגלידות הגדולות ובחר בשיטת שיווק חדישה ובלעדית: מכוניות מנגנות ("אוטו גלידה"). מוצרי החברה לא נמכרו בחנויות אלא רק דרך 120 המכוניות שהפעילה החברה. כעבור זמן התחילו גם החברות המתחרות להשתמש בשיטת שיווק זו. עד לכניסתה של סנוקרסט לענף הגלידה יוצרה הגלידה בישראל על בסיס שומן צמחי בלבד. סנוקרסט רכשה את הידע שלה מחברה אנגלית והחלה בייצור גלידה על בסיס שמנת. סנוקרסט ייצרה שלגונים מפרי טבעי, שלגונים על בסיס שמנת (סדרת "בוס"), חטיפי גלידה וגלידה משפחתית קפואה אך רכה לאכילה (סדרת "נמס בפה") באריזות 1.5 ליטר ו-2 ליטר. לפני מכירתה ייצרה סנוקרסט כ-2,000 טונות גלידה בעונת הקיץ.
בשנת 1980 החליטה תנובה להיכנס לענף הגלידה מתוך מחשבה לנצל טוב יותר את עודפי החלב שברשותה. לאחר שהתברר שרכישת מפעל קיים כדאית יותר מהקמת מפעל חדש בתוך מחלבת רחובות, נרכשה חברת סנוקרסט במרץ אותה שנה עבור 3.7 מיליון דולרים. לאחר הרכישה מוזגה סנוקרסט לתוך פעילות חברת "טנא נגה", שגם היא נרכשה בידי תנובה בשנת 1981. גלידות המותג סנוקרסט המשיכו להמכר עד אמצע שנות ה-90.
דן בן יוסף אשכנזי
רבי דן בן יוסף אשכנזי (את הכינוי אשכנזי קיבל בספרד בעקבות מוצאו) חי ופעל באשכנז במחצית השנייה של המאה ה-13, ובהמשך היגר לספרד שם פעל עד לפטירתו.
על קורותיו באשכנז ידוע מעט מאוד מלבד העובדה שהשתייך לחוגו הפנימי של רבו מהר"ם מרוטנבורג והתערב בשאלות ציבוריות שונות.
עם עלייתו של המלך רודולף הראשון בשנת 1286 וההרעה שחלה בעקבות כך במצבם של יהודי אשכנז, עזב רבנו דן את אשכנז בסביבות שנת 1287/8 ועבר להתגורר בספרד בעיר סרגוסה ולאחר מכן הקים ישיבה בטולדו.
בספרד היה מעורב רבנו דן בפולמוסים הלכתיים חריפים כשבחלקם הביע דעה הלכתית עצמאית וחריגה מאוד (כגון הכשר שחיטת נכרי), מה שגרם לוויכוחים סוערים עם בני תקופתו ובמיוחד עם הרשב"א.
פרשה נוספת ששמו של רבנו דן נקשר בה היא זו של הנביא נסים בן אברהם מאווילה שהסעירה את קהילות ספרד בשנת 1295 בערך, כאשר תוך כדי מאבקו של הרשב"א להוקעתו של הנביא כתב רבנו דן מכתב התומך בו ובנבואתו, דבר שהביך מאוד את הרשב"א שכתב על כך את הדברים הבאים:
למרות הוויכוחים הרבים שעברו בין הרשב"א לרבנו דן נשמר ביניהם יחס של כבוד הדדי והרשב"א אף כותב ש"כדאי הוא לסמוך עליו". וגם רבינו בחיי בן אשר שהיה תלמידו של הרשב"א מביא בשמו כמה פעמים בספרו "רבינו בחיי" על התורה.
אוומטאטרסליה
אוומטאטרסליה (שם מדעי: Avemetatarsalia) היא קבוצה של זוחלים ארכוזאורים קדומים המהווים את אחת משתי קבוצות הארכוזאורים, לצד הפסאודוסוכיה. משמעות שמם היא: "עצמות מסרק של עופות", עקב מבנה העצמות המבדיל אותם מקרובי התנינאים. הקבוצה הוגדרה ב-1999 בידי הפלאונטולוג הבריטי מייקל בנטון והיא כוללת את כל הדינוזאורים, דמויי הדינוזאורים, העופות והפטרוזאורים המעופפים. בעבר היו ידועים בשם אורניתודירה (Ornithodira).
בני קבוצה זו התפתחו החל מאמצע הטריאס לפני 245 מיליון שנה. כל המינים נכחדו עד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון, למעט העופות (כיום הם מהווים מחלקה נפרדת מאבותיהם הזוחלים). במראם הם החלו כבעלי מבנה ראש קצר יותר מהפסאודוסוכים, דמויי-התנינים, גופם היה קטן יותר והם היו חסרי אוסטאודרם על הגוף להגנה.
לאורך הטריאס ולאורך המזוזואיקון ארכוזאורים אלה התפתחו לשני מסלולים: אחד לראשוני הפטרוזאורים שעפו ושלטו באוויר ואחד לדמויי הדינוזאורים, אשר התפתחו לדינוזאורים אמיתיים. הללו היו בעלי מגוון גדול של צורות וגדלים שונים, אחדים מהם כמו הזאורופודים היו גדולים יותר מכל חיה יבשתית בעולם, וחלקם כמו הולוצירפטור עטו נוצות. למעשה בני קבוצה זו הם היחידים שכוסו בנוצות.
מספר פיתגורס
מספר פיתגורס של שדות שאינם סדורים
אפשר לסדר שדה אם ורק אם 1- אינו סכום של ריבועים. אם השדה F אינו ניתן לסידור, הגובה שלו הוא מספר הריבועים הנחוץ להצגת 1-. ידוע שהגובה, s(F), הוא תמיד חזקה של 2. עבור שדות שאינם ניתנים לסידור,. מספר פיתגורס של שדה טורי לורן הוא 2.
שדות מקומיים ושדות גלובליים
מספר פיתגורס של שדה המספרים הרציונליים הוא 4 (זהו משפט ארבעת הריבועים של לגרנז', בצירוף העובדה ש-7 אינו ניתן להצגה כסכום של שלושה ריבועים). בכל שדה מקומי, ובכל שדה מספרים שאינו ניתן לסידור, מתקיים. בשדה מספרים K הניתן לסידור, מספר פיתגורס הוא 3 אם לכל ראשוני דיאדי הממד של \ K_P מעל שדה המספרים ה-2-אדיים זוגי, ו-4 אחרת.
הרחבות סופיות
אם K/F הרחבה סופית של שדות ניתנים לסידור, אז.
שדות פונקציות
ההתנהגות של מספר פיתגורס עם המעבר לשדה פונקציות אינה ברורה. לא ידוע אפילו האם \ p(K(x)) סופי לכל שדה K שמספר פיתגורס שלו סופי.
חישוב מספר פיתגורס של שדה הפונקציות קשור בבעיה ה-17 של הילברט. ידוע שהמספר הזה אינו עולה על \ 2^n; זה נכון לכל שדה שדרגת הטרנסצנדנטיות שלו מעל שדה סגור ממשית (כגון שדה הממשיים ) היא n. ידוע ש- (ואפילו, ראו להלן), ו-. עבור n>2 ידוע רק ש-.
בדומה לזה, ידוע ש- לכל n>=2 (Jansen). עבור n=1 ידוע ש- (Pourchet, 1971). באופן כללי יותר, לכל שדה מספרים ניתן לסידור K מתקיים ; ולכל שדה מספרים K שאינו ניתן לסידור,. עבור, הסגור הפיתגורי של שדה המספרים הרציונליים,.