cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לורה נייט
צוענים ובלטימור
באמצע שנות השלושים של המאה ה-20 נייט התיידדה וציירה קבוצות של צוענים במרוצים באפסום ואסקוט. נייט חזרה לעיתים קרובות למסלולי המרוצים וציירה מגב מכונית רולס-רויס ישנה, שהייתה גדולה מספיק כדי להכיל את כן הציור שלה. נייט הוזמנה להתנחלות הצוענים באיבר שבבקינגהאמשייר, שהיה בדרך כלל סגור בפני אנשים מבחוץ. היא ביקרה במשך מספר חודשים בסוף שנות השלושים. ביקורים אלה הביאו לסדרת דיוקנאות בעלות עוצמה רבה. ציורים אלה הוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1939.
מכל דלק
במכוניות
התקנת דלקן בפתח התדלוק של מכל הדלק מאפשרת לזהות את כלי הרכב המתודלק ואת זכותו לתדלוק על חשבון הארגון שישלם את מחיר התדלוק לחברת הדלק. פרטי הזיהוי משודרים לתחנת התדלוק, וממנה מועבר החיוב לארגון שהמכונית משמשת אותו.
לורה נייט
צוענים ובלטימור
בשנת 1926 בילה הרולד נייט מספר חודשים בבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור, באמריקה, כשהוא מצייר דיוקנאות של מנתחים. לורה הצטרפה אליו לשם וקיבלה אישור לצייר בבית החולים לילדים ובמחלקות אחרות של בית החולים ג'ון הופקינס שהיה מופרד גזעית.
מכל דלק
במטוסים
במבנה המטוס משולבים מכלי דלק המשמשים את מנועי המטוס. מכלים אלה כוללים מכלים קבועים, בכנפי המטוס או בבטן המטוס. בחלק גדול מכלי הטיס הכנפיים נושאות את מרבית הדלק של המטוס. זה משחרר הרבה שטח בתוך גוף המטוס, שמאפשר להשתמש בו לצורכי משא, נוסעים וכדומה. לעיתים הכנפיים כוללות נאדים או מכלים קשיחים המותקנים בין צלעות הכנפיים, אופייני לרוב למטוסים קלים. במצבים אחרים מבנה הכנפיים עצמן, כולל המעטה החיצוני, משמש כתאי דלק, מה שמכונה תאי דלק אינטגרליים. כנף הכוללת תאי דלק אינטגרליים מכונה כנף רטובה. במצב זה יש שימוש רב באמצעי איטום כימיים. רגולציה של מטוסים כוללת הנחיות לצמצום סכנת התלקחות של מכלי דלק במטוסים.
בנוסף משתמשים מטוסים, בעיקר מטוסי קרב, במכלי דלק נתיקים - מכלי דלק חיצוניים הנישא על ידי המטוס, וניתן להשליכם לאחר שהתרוקנו, או בעת קרב אוויר או במצב חירום. השימוש הראשון במכלי דלק נתיקים נעשה במלחמת העולם השנייה על-מנת לאפשר למטוסי הקרב לשאת דלק נוסף לטיסות ארוכות מבלי להידרש לגוף מטוס גדול וכבד יותר שיקשה על יכולת התמרון.
לורה נייט
צוענים ובלטימור
נייט שכרה גם דוגמנית של אם וילד כדי ליצור את הקומפוזיציה הידועה במקור בשם "מדונה של שדות הכותנה". נייט לקחה את הציורים האלה ללונדון והם הופיעו במהדורת החדשות בקולנוע של Pathé שהופקה לציון בחירתה כחברה באקדמיה המלכותית בשנת 1927.
מלחמת העולם השנייה
בספטמבר 1939 התבקשה לורה נייט להפיק כרזת גיוס נשים לצבא היבשה, נייט שכרה שני סוסי פונץ' ומחרשה מחקלאי וציירה אותם בחוץ במטע דובדבנים בחוות אברילס בוורשייר. העיצוב המקורי לפוסטר נדחה מכיוון שהושם בו דגש רב מדי על הסוסים ולא על הנשים העובדות. עיצוב חדש, התקבל.
מכל דלק
מכלי דלק נייחים
מכלי דלק נייחים משמשים לאחסון דלק בבתי זיקוק, בתחנות דלק ואצל הצרכנים הסופיים: מפעלי תעשייה ומשקי בית. מכלי דלק נייחים הם משני סוגים, על-קרקעיים או תת-קרקעיים, ונפחם, במתקני דלק גדולים, מגיע עד מאה אלף מטר מעוקב. תחזוקה שוטפת של מכלי דלק בחוות מכלים כוללת ניקוי של המכלים מעת לעת.
לורה נייט
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה נייט אמנית מלחמה רשמית. בין העבודות שהפיקה עבור שכר:
בסך הכל, נייט עשתה לאורך המלחמה שבע עשרה ציורים שהושלמו. היא המשיכה לקבל עבודות פרטיות, לרוב עבור דיוקנאות פרטניים או משפחתיים. הדוגמה הבולטת ביותר מזמן המלחמה היא הקומפוזיציה, בטי ויליאם ג'קלין המציגה אם וילד, יחד עם ארנב המחמד שלהם והכפר מלברן ברקע.
נירנברג 1946
בעקבות המלחמה הציעה לורה נייט לוועדה המייעצת של אמני המלחמה לתעד את משפטי נירנברג. הוועדה הסכימה, ונייט נסעה לגרמניה בינואר 1946 ובילתה שלושה חודשים בתצפית במשפט הראשי מתוך בית המשפט. התוצאה הייתה ציור השמן הגדול, "משפט נירנברג". ציור זה יוצא מהריאליזם של ציוריה בתקופת המלחמה, בכך שאף על פי שמתאר באופן ריאליסטי את פושעי המלחמה הנאצים היושבים, חסרים הקירות האחוריים והצדדיים של אולם המשפט, מה שחושף ברקע עיר הרוסה. במכתב הסבר לציור, היא כתבה שההרס והמוות בעיר היו צריכים להיכנס לתמונה. בלעדיהם, זאת לא הייתה נירנברג כפי שהייתה במהלך המשפט, כאשר מותם של מיליונים והרס מוחלט הם נושא השיחה המרכזי.
הציור התקבל בקור רוח בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית, אך זכה לשבחים רבים על ידי מי שהיה עד למשפטים.
חיים מאוחרים
לאחר המלחמה חזרה נייט לנושאים הקודמים שלה של בלט, קרקס וצוענים והמשיכה לחלק את זמנה בין לונדון למלברן. בשנת 1948 ציירה נייט מאחורי הקלעים בתיאטרון הזיכרון של שייקספיר, שעדיין פעל תחת מגבלות צנע. באותה שנה היא ציירה דיוקן קבוצתי גדול של הנסיכה אליזבת וכמה נכבדים שפתחו את מרכז ברודגייט החדש בקובנטרי.
תערוכה גדולה של יותר משמונים עבודות של נייט נערכה בגלריה איאן ניקול בגלאזגו בשנת 1952. בשנה שלאחר מכן חזרה נייט לתיאטרון, לאופרה ולבלט.
בשנת 1961 נפטר הרולד נייט בקולוול; הזוג היה נשוי חמישים ושמונה שנים.
האוטוביוגרפיה השנייה של נייט, "קסם הקו", פורסמה בשנת 1965, בחפיפה לתערוכה העיקרית של עבודתה באקדמיה המלכותית. התערוכה, הראשונה שהוצגה לאישה באקדמיה, כללה למעלה מ־250 יצירות, ואחריה ב-1968 וב-1969 הוצגו תערוכות רטרוספקטיביות נוספות.
רביעיית הלמסברגר
רביעיית הלמסברגר (Hellmesberger-Quartett) הייתה רביעיית מיתרים שהוקמה בווינה ב-1849. ממייסדי הרביעייה היה הכנר יוזף הלמסברגר האב.
הכנר ליאופולד יאנזה יזם רביעיית מיתרים ב-1845 והלמסברגר תפס את מקומו ב-1849 והמשיך עם יתר החברים.
חברי הרביעייה
חברי ההרכב הראשוני היו:
הרכב הרביעייה נשאר "יציב למדי עד אמצע שנות ה-60' של המאה ה-19".
בתקופה מסוימת היה ההרכב:
בנו של הלמסברגר, יוזף הלמסברגר הבן הצטרף לרביעייה ב-1870 ככינור שני והתייצב בראשה ב-1887.
פרדיננד הלמסברגר, בנו של יוזף הלמסברגר האב ואחיו של יוזף הלמסברגר הבן, הצטרף ב-1883 כנגן צ'לו.
חשיבות ההרכב
הרביעייה מילאה תפקיד חשוב בחיי המוזיקה של וינה בביצוע רביעיות משל בטהובן, ברהמס ושוברט. כמה מיצירותיהם הקאמריות של ברהמס ושוברט הושמעו בביצוע בכורה בנגינתה של רביעיית הלמסברגר.
תוכנית קונצרט הפתיחה ב-4 בנובמבר 1849 כללה את רביעיית המיתרים אופוס 76, מס' 3 בדו מז'ור של היידן, את שלישיית הפסנתר בלה מינור, אופוס 124 של לואי שפור, ואת רביעיית המיתרים מס' 7 בפה מז'ור, אופוס 59 מס' 1, של בטהובן.
סאמרסלאם (2021)
סאמרסלאם (2021) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-21 באוגוסט 2021 באצטדיון אליג'אנט שבפרוורי לאס וגאס של פרדייז, נבדה. האירוע היה האירוע ה-34 בסדרת אירועי סאמרסלאם.
אחד עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, רומן ריינס ניצח את ג'ון סינה ושמר על האליפות האוניברסלית. עוד ברשימת הקרבות, בובי לאשלי ניצח את גולדברג ושמר על אליפות ה-WWE, אדג' ניצח את סת' רולינס, שארלוט פלייר ניצחה את ניקי A.S.H. וריאה ריפלי בקרב משולש וזכתה באליפות הנשים של Raw, דמיאן פריסט ניצח את שיימוס וזכה באליפות ארצות הברית, ו-RK-Bro (רנדי אורטון ורידל) ניצחו את AJ סטיילס ואומוס וזכו באליפות הזוגות של Raw. רגעים בולטים באירוע היו החזרות המפתיעות של בקי לינץ', שניצחה את ביאנקה בלאייר וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון, וברוק לסנר, שחזרו מהיעדרויות ממושכות מה-WWE.
רקע
סאמרסלאם הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-WWE במתכונת של חודש אוגוסט מאז שנת 1988 ואף זכה לכינוי "החגיגה הגדולה ביותר של הקיץ". הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רסלמניה, רויאל ראמבל וסדרת ההישרדות; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים". אירוע זה נחשב לשני בחשיבותו בשנה לאחר רסלמניה.
ב-28 במאי 2021, ארגון ה-WWE הודיע שסאמרסלאם ייערך ביום שבת, ה-21 באוגוסט, מה שהפך את האירוע לסאמרסלאם הראשון שמתקיים ביום שבת מאז שנת 1992 (שהוקלט מראש בשבת ושודר ביום שני). במהלך קיום מרוץ הטרום של בלמונט סטייקס ב-5 ביוני, אצטדיון אליג'אנט שבפרוורי לאס וגאס של פרדייז, נבדה הוכרז לאצטדיון המארח של סאמרסלאם. האירוע של שנת 2021 היה בסך הכל אירוע הסאמרסלאם השני שהתקיים בתוך אצטדיון פוטבול, כשהקודם היה בשנת 1992 באצטדיון ומבלי, שבומבלי, לונדון, אנגליה, אך היה הראשון שנערך בתוך אצטדיון NFL בארצות הברית.
סאמרסלאם נערך באותו הערב של קרב האיגרוף בין מני פקיאו ליורדניס וגאס, קרב אשר התקיים בארנת T-Mobile השכנה. הארגון תכנן לסיים את האירוע לפני הקרב המרכזי, כך שהצופים שנכחו באצטדיון אליג'אנט יוכלו להספיק להגיע בזמן לארנת T-Mobile ולצפות בקרב בין פקיאו לווגאס. לבסוף, סאמרסלאם הסתיים במהלך הכניסה של פקיאו לזירה.
השפעת מגפת הקורונה
עם ירידת מקרי הידבקות בנגיף קורונה עקב החיסונים בארצות הברית והיצמדות לפרוטוקולים חדשים שהקלו על קיום אירועי רבי משתתפים, ארגון ה-WWE הודיע על חזרה למסע הופעות בשידורים חיים באמצע יולי 2021 בתפוסה מלאה. זמן קצר לאחר מכן, בניגוד להודעה, חלה נסיקה במקרי הידבקות בנגיף עקב החשיפה לוריאנט דלתא של נגיף הקורונה. ב-4 באוגוסט, אצטדיון אליג'אנט ואתר הכרטיסים Ticketmaster שיחררו הצהרות רשמיות שלפיהן כל הנוכחים באירוע סאמרסלאם, ללא קשר למצב החיסון שלהם, יידרשו לעטות מסכות לאורך קיום האירוע.
עלילות
באירוע כסף בבנק הגן בהצלחה על האליפות האוניברסלית מול אדג'; לאחר מכן, ריינס הצהיר שעל כולם להכיר בו כעת. ג'ון סינה ערך הופעה מפתיעה, כשחזר ל-WWE לראשונה מאז רסלמניה 36. השניים התעמתו זה מול זה ונקלעו לקרב מבטים, כאשר סינה ביצע את תנועת מחוות ה-"You Can't See Me" בפניו של ריינס. במקום להמתין לפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, סינה הופיע כבר בלילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, כשהסביר את עצמו והצהיר על רצונו לשים את ריינס במקומו. לאחר מכן, הוא איתגר באופן רשמי את ריינס לקרב על האליפות האוניברסלית באירוע סאמרסלאם. בפרק של התוכנית סמאקדאון, סינה הופיע כדי להתעמת עם ריינס, לעומת זאת, ריינס סירב לאתגר ובמקום זאת נענה לאתגר שהציב בפניו האלוף האוניברסלי הראשון בתולדות ה-WWE, פין באלור, שבעצמו חזר למותג סמאקדאון שבוע קודם לכן. במהלך מעמד חתימת החוזה בין השניים שבוע לאחר מכן בתוכנית, ריינס חתם על החוזה קודם, אך בזמן שבאלור היה בדרכו לבצע את החתימה, הוא הותקף על ידי ברון קורבין, שניסה להטביע את חותמו על החוזה במקומו. לאחר מכן, סינה הגיע, תקף את קורבין, חתם על החוזה וכתוצאה מכך נקבע שריינס ייאלץ להגן על התואר מול סינה בסאמרסלאם. לאחר שהרוחות התלהטו בין השניים בפרק האחרון של התוכנית סמאקדאון לילה לפני קיום אירוע הסאמרסלאם, ריינס הודיע שהוא יעזוב את ה-WWE אם הוא לא יצליח לנצח את סינה.
באירוע כסף בבנק, ניקי A.S.H. ניצחה בקרב הכסף בבנק של הנשים, זכייה שהבטיחה לה את ההזדמנות להתמודד על אליפות נשים לבחירתה בכל זמן שתבחר, בעוד שבהמשך אותו הערב, שארלוט פלייר ניצחה את ריאה ריפלי וזכתה באליפות הנשים של Raw. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, פלייר הגנה על חגורת האליפות מול ריפלי בקרב חוזר; לעומת זאת, פלייר נפסלה לאחר שריפלי תקפה אותה בעזרת חגורת האליפות, כתוצאה מכך ריפלי ניצחה בקרב, אך פלייר הגנה על התואר בהצלחה, משום שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים בניצחון שבא כתוצאה מפסילה. ריפלי ופלייר ניהלו קטטה ביניהם וריפלי ביצעה על פלייר את מהלך הסיום שלה, ה-Riptide, מחוץ לזירה. לפתע, ניקי רצה לזירה, פדתה את החוזה במזוודת כסף בבנק שלה על פלייר עבור קרב על אליפות הנשים של Raw ואף זכתה באליפות זו. שבוע לאחר מכן בתוכנית, פלייר וריפלי השמיעו את טענותיהן לגבי אליפות הנשים, כששתיהן הביעו את רצונן לאתגר את ניקי לקרב על תוארה באירוע סאמרסלאם. בכירי הנהלת ה-WWE, אדם פירס וסוניה דוויל פתרו את הנושא, כאשר הם קבעו קרב משולש ביניהן על חגורת האליפות באירוע סאמרסלאם.
לאחר הניצחון במעמד צד אחד והגנתו על התואר באירוע כסף בבנק על פני קופי קינגסטון, בובי לאשלי (שלווה לקרב על ידי MVP) הציבו אתגר פתוח על אליפות ה-WWE לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw. מי שנענה לאתגר היה קית' לי, שחזר לאחר היעדרות ממושכת עקב בעיות בריאותיות מאז חודש פברואר. לאחר שלאשלי גבר על לי, לאשלי ו-MVP התעמתו עם חבר היכל התהילה של ה-WWE, גולדברג, שהופיע לראשונה מאז אירוע הרויאל ראמבל, שנערך בחודש ינואר. גולדברג הצהיר שהוא יהיה הטוען הבא לחגורת האליפות של לאשלי. שבוע לאחר מכן בתוכנית, לעומת זאת, לאשלי דחה את האתגר של גולדברג. ב-2 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, גולדברג הופיע והתעמת עם האלוף פעם נוספת תוך כדי שטען שהוא ינצח את לאשלי עבור האליפות. לבסוף, הקרב נקבע באופן רשמי לאירוע סאמרסלאם.
לאחר שהובטחה לאדג' ההזדמנות להתמודד על האליפות האוניברסלית מול רומן ריינס באירוע כסף בבנק, סת' רולינס יצא חוצץ נגד החלטה זו, תוך כדי שהוא טען שהוא זה שמגיעה לו ההזמנות. באירוע עצמו, רולינס לקח חלק בהפסדו של אדג', כשלאחר הקרב, השניים ניהלו ביניהם תגרה, שהתפשטה לקהל. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, אדג' קרא החוצה לרולינס, כשהוא טען שהבעיות ביניהם התחילו כבר בדצמבר 2014, שם רולינס ניסה לפצוע את צווארו המנותח של אדג' ואף לסיים את הקריירה של האחרון. רולינס הגיע ומנגד טען שהוא מתעב מתאבקים מבוגרים כמו אדג' וג'ון סינה שחוזרים וגוזלים הזדמנויות מהמתאבקים הפעילים של הארגון, שנאבקים להרוויח אותם ביושרה. בעקבות זאת, תגרה נוספת פרצה בין השניים. שבוע לאחר מכן בתוכנית, רולינס תקף את אדג' במהלך הכניסה של האחרון והצהיר שאם הוא לא יוכל להיות האלוף האוניברסלי, גם אדג' לא יוכל. ב-6 באוגוסט בפרק של התוכנית סמאקדאון, אדג' איתגר את רולינס לקרב באירוע סאמרסלאם, אתגר שאליו רולינס נענה בחיוב.
ב-5 ביולי בפרק של התוכנית Raw, דרו מקינטייר התמודד מול חברו לשעבר לקבוצת 3MB, ג'ינדר מהאל (שלווה לקרב על ידי שאנקי וויר) ואף ניצח אותו, זאת לאחר שמהאל הרגיש שמקינטייר עלה לו בהזדמנות להשתתף בקרב הסולם של כסף בבנק. לאחר הקרב, מהאל, שאנקי וויר תקפו את מקינטייר וגנבו את החרב של משפחת מקינטייר, שבה הוא משתמש במהלך כניסתו לזירה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, מהאל, שאנקי וויר הרסו את החרב, אך מקינטייר חשף שזה היה רק העתק של החרב המקורית. מנגד, מקינטייר השחית את האופנוע של מהאל. באירוע כסף בבנק, מהאל, שאנקי וויר לקחו חלק בהפסדו של מקינטייר בקרב הסולם כסף בבנק. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, השלושה התרברבו על כך שגרמו להפסד של מקינטייר, אך האחרון הגיע ותקף את כולם בעזרת כיסא. מקינטייר ניצח את ויר ושאנקי בקרבות ביניהם במהלך השבועות שבאו לאחר מכן. ב-13 באוגוסט, קרב בין מקינטייר למהאל נקבע באופן רשמי לאירוע סאמרסלאם.
בלילה הראשון של רסלמניה 37, ביאנקה בלאייר ניצחה את סשה בנקס וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון. ב-30 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, גם כרמלה וגם זלינה וגה הביעו את רצונם להתמודד מול בלאייר על התואר. השתיים תקפו את בלאייר, כאשר בנקס נחלצה לעזרתה, שלא נראיתה מאז הפרק העוקב של סמאקדאון לאחר רסלמניה. בנקס ובלאייר גברו בקרב זוגות על כרמלה וזלינה וגה; לעומת זאת, במהלך חגיגות הניצחון, בנקס בגדה בבלאייר ותקפה אותה, צעד שהצית מחדש את היריבות בין השתיים. שבוע לאחר מכן בתוכנית, בנקס איתגרה את בלאייר לקרב על התואר של האחרונה באירוע סאמרסלאם, אתגר שאליו בלאייר נענתה בחיוב.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו AJ סטיילס ואומוס הגנו על אליפות הזוגות של Raw נגד RK-Bro (רנדי אורטון ורידל). בסיום, סטיילס היה אחראי להוצאתו של רידל מחוץ לזירה, אך אורטון ביצע על סטיילס את מהלך הסיום שלו, ה-RKO, בתוך הזירה, מהלך שהספיק לו על מנת לנצח בקרב, ניצחון שהקנה לו ולרידל זכייה באליפות הזוגות.
אז, אלכסה בליס התמודדה מול איווה מארי (שלוותה לקרב על ידי דודרופ). איווה לקחה את הבובה של בליס, לילי, החלה להכות אותה ואף הכתה את בליס בעזרתה. בליס, שזעמה על כך, הפילה את מארי למזרן ולאחר מכן ניסתה לבצע עליה את מהלך הטוויסטד בליס, אך מארי מנעה מכך להתרחש. לאחר מכן, בליס ביצעה על מארי את מהלך ה-DDT כדי לנצח בקרב. לאחר הקרב, דודרופ הכריזה על מארי כמפסידה בקרב תוך כדי שהיא לבשה את הגלימה של מארי.
בקרב שבא לאחר מכן, שיימוס הגן על אליפות ארצות הברית נגד דמיאן פריסט. שיימוס ביצע על פריסט מתקפת ברך בזמן שהאחרון קפץ עליו מהחבלים, אך זה לא הספיק לו כדי לשמור על התואר. שיימוס ביצע על פריסט נעילת רגל, לעומת זאת, פריסט, שלא אמר נואש, הסיר מפניו של שיימוס את המסכה שהגנה על אפו. לאחר מכן, שיימוס לא הצליח לבצע את מהלך הברוג קיק, כשמנגד פריסט ביצע מהלך בעיטה מסובבת. פריסט המשיך במומנטום על מנת לבצע את מהלך הסיום שלו, ה-Reckoning, שהספיק לו כדי לנצח בקרב ולזכות בחגורת האליפות הראשונה שלו ברוסטר הראשי.
בקרב הרביעי, האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד המיסטריוס (ריי מיסטריו ודומיניק מיסטריו). בסיום, לאחר קרב תחרותי בין הזוגות, האוסוס ביצעו על ריי את מהלך הדאבל סופרקיק ואז ג'ימי ביצע עליו את מהלך הסופרפליי ספלאש אשר הספיק לו כדי לנצח בקרב ולהקנות לו ולג'יי הגנה מוצלחת על חגורות האליפות.
קטע מהיר התרחש עם ריק בוגס, שניגן את מוזיקת הכניסה של האלוף הבין יבשתי, המלך נקאמורה וליווה אותו עד לשולחן השדרנים, שם השניים רקדו יחדיו עם הפרשן, פאט מקאפי.
אז, ביאנקה בלאייר הייתה אמורה להגן על אליפות הנשים של סמאקדאון מול סשה בנקס. לעומת זאת, הכרוז, גרג המילטון, הכריז שבנקס לא כשירה להתחרות ולאחר מכן מוזיקת הכניסה של כרמלה התנגנה, כאשר היא עשתה את דרכה לזירה כדי למלא את מקומה של בנקס. לפני שהפעמון צילצל, בקי לינץ' חזרה מחופשת ההיריון שלה ותקפה את כרמלה. היא אתגרה את בלאייר לקרב על התואר שלה, אתגר שאליו בלאייר נענתה בחיוב. לבסוף, הפעמון צילצל, וכשלינץ' הושיטה את ידה לבלאייר במטרה ללחיצת יד, היא הכתה את האחרונה בעזרת האמה ולאחר מכן ביצעה עליה את מהלך המנהנדל סלאם, שהספיקו לה כדי לנצח בקרב בצורה מהירה ולזכות בתואר בפעם הרביעית בקריירה שלה.
בקרב השישי, ג'ינדר מהאל התמודד מול דרו מקינטייר. בסיום, מקינטייר ביצע על מהאל את מהלכי ה-Future Shock DDT וה-Claymore Kick כדי לנצח בקרב. לאחר הקרב, ויר ושאנקי הגיעו כדי לבדוק את מצבו של מהאל. כשהיה נראה שהשניים ביתרון על פני מקינטייר, האחרון שלף את חרבו והרחיק את כל השלושה מן הזירה.
לאחר מכן, ניקי A.S.H. הגנה על אליפות הנשים של Raw בקרב משולש נגד שארלוט פלייר וריאה ריפלי. ניקי ופלייר התחמקו ממהלך הסיום של ריפלי, ה-Riptide. ניקי ביצעה על ריפלי ופלייר את מהלך הקרוסבאדי מהחבל העליון אל מחוץ לזירה. פלייר ביצעה על המשתתפות האחרות בקרב את מהלך הדאבל DDT. לאחר מכן, היא ביצעה על ריפלי וניקי את מהלך המונסולט מהחבל העליון. כשפלייר ביצעה על ריפלי את מהלך ההכנעה שלה, הפיגר אייט, ניקי ביצעה את מהלך הספלאש על מנת לעצור את מהלך ההכנעה. בסיום, פלייר הכריחה את ניקי להיכנע למהלך הפיגר אייט וכתוצאה מכך היא זכתה באליפות הנשים של Raw בפעם השישית בקריירה שלה, זכייה שסימלה אליפות יחידים מספר 14 ב-WWE, ו-15 בסך הכל, אף על פי שארגון ה-WWE שיווק את זכייה זו כזכייה מספר 12 באליפות יחידים, כאשר הארגון לא החשיב את שתי הזכיות שלה באליפות הנשים של NXT.
אז, ג'ון מוריסון והמיז הגיעו לזירה על מנת לחשוף את ההפתעה שלהם, "מקל הטיפטוף 2000". אקסבייר וודס הגיע עם המתקן עצמו, תוך כדי שהוא חיקה את סקוט הול ולבסוף התיז מים על מיז ומוריסון עד שהאחרונים יצאו מן הזירה.
בקרב הלפני אחרון, בובי לאשלי (שלווה לקרב על ידי MVP) הגן על אליפות ה-WWE נגד גולדברג. גולדברג ביצע על לאשלי את מהלך הספיר מחוץ לזירה. גולדברג היה בדרכו לבצע את המהלך בפעם השנייה, הפעם בתוך הזירה, אך לאשלי יצא מן הזירה, דבר שאיפשר ל-MVP להכות את גולדברג בברכו השמאלית בעזרת מקל ההליכה שלו. מאותו הזמן, לאשלי שם לעצמו למטרה להסב נזק לברך זו. גולדברג התקשה לעמוד על רגלו וכתוצאה מכך השופט פסק להפסיק את הקרב באופן מידי, מה שהקנה ללאשלי ניצחון בקרב ושמירה על התואר. לאחר מכן, לאשלי תקף את גולדברג בעזרת כיסא. בנו של גולדברג, גייג', נחלץ לעזרת אביו, כשטיפס על לאשלי מאחור. לאשלי השתלט במהרה על המצב, כאשר הוא ביצע עליו את מהלך ה-Hurt Lock. MVP נכנס לזירה על מנת לעצור את לאשלי ולאחר שעשה זאת, הוא הודיע במיקרופון שלאשלי לא היה יכול לדעת שמי שקפץ עליו מאחור היה בהכרח בנו של גולדברג ותירץ שזה היה יכול להיות כל אדם באולם.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, רומן ריינס (שלווה לקרב על ידי פול היימן) הגן על האליפות האוניברסלית נגד ג'ון סינה עם התניה שריינס יעזוב את ה-WWE אם יפסיד. סינה החל את הקרב בסדרת מהלכי הצמדה פשוטים. ריינס חמק ממהלך הסיום של סינה, אטיטיוד אדג'סטמנט והפך זאת למהלך ה-DDT. ריינס נעל את סינה במהלך חניקת הגיליוטינה, לעומת זאת, סינה הצליח לצאת מהאחיזה. כשריינס ניסה לבצע את מהלך הספיר, סינה בעט בריינס וביצע על האחרון את מהלך הפייב נאקל שאפל. סינה הצליח לבצע הפעם את מהלך האטיטיוד אדג'סטמנט, אך ניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן לא היה מוצלח. כשסינה ביצע את מהלך ההכנעה שלו, ה-STF, ריינס הצליח להגיע לחבל הזירה על מנת לבלום את המשך המהלך. סינה ביצע פעם נוספת את מהלך האטיטיוד אדג'סטמנט, הפעם על שולחן השדרנים ולאחר מכן גילגל את ריינס בחזרה לזירה לניסיון הצמדה שגם הוא לא צלח. בזמן שסינה ניסה לבצע בפעם השלישית את מהלך האטיטיוד אדג'סטמנט, ריינס חמק וביצע את מהלך "אגרוף הסופרמן". ריינס ניסה שוב לבצע את מהלך הספיר, אך סינה חמק מן הדרך ובעקבות התזוזה ריינס התנגש בעמוד הזירה. סינה ביצע את מהלך הסופר אטיטיוד אדג'סטמנט מהחבל העליון, שלא הצליח להשיג לו את הניצחון בקרב וזכייה בתואר. בסיום, כשסינה התגרה בריינס וניסה לבצע מהלך ספיר משלו, ריינס ביצע פעמיים רצופות את מהלך "אגרוף הסופרמן" ואת מהלך הספיר, סדרת מהלכים שהספיקו לריינס כדי להשיג את הניצחון בקרב ולהקנות לו הגנה מוצלחת על התואר והישארות בארגון. לאחר הקרב, ברוק לסנר ביצע את חזרתו לארגון לראשונה מאז רסלמניה 36 והתעמת עם ריינס. לאחר קרב מבטים בין השניים, ריינס עזב את הזירה לקול תרועות הקהל עבור לסנר. לאחר שהאירוע ירד משידור, לסנר ביצע על סינה סדרת מהלכי ג'רמן סופלקס ואז את מהלך הסיום שלו, ה-F-5.
ענתיקה
עַנְתִּיקָה (בלטינית: antiquus, שמשמעו "ישן" או "עתיק") היא פריט ישן לאספנים. הענתיקה נאספת או נחשקת בשל גילה, יופייה, נדירותה, מצבה, שימושה, הקשר הרגשי שפותח כלפייה או מאפיינים ייחודיים אחרים. הענתיקה היא חפץ שמייצג תקופה או נקודת זמן קודמת בחברה האנושית.
הגדרה
הגדרה שכיחה של ענתיקה היא חפץ לאספנים, כמו רהיט או עבודת אומנות שיש לו ערך גבוהה עקב גילו הניכר, עם זאת הדבר משתנה בהתאם למקור, למוצר ולשנה. כלי רכב ממונעים הם יוצאי דופן של כלל מאה השנים. ההגדרה המקובלת של ענתיקות דורשת שהפריט יהיה לפחות בן 100 שנה ומקורי.
רכישת ענתיקות
רכישת עתיקות היא הפעילות של קנייה, זיהוי, ועריכת משא ומתן עבור ענתיקות. אנשים רוכשים פריטים עבור שימוש אישי, מתנות או רווח. מקורות לענתיקות כוללים מכירות של חפצים אישיים מאנשים פרטיים (garage sales and yard sales), עיירות נופש, אספנים ומכירות פומביות.
ריהוט ענתיקה
ענתיקות של רהיטים הם תחום פופולרי משום שלרהיטים שיש שימוש אישי ברור כמו גם ערך אספני. אספנים רבים משתמשים בענתיקות בבתיהם ומטפלים בהם בתקווה שם ישמרו על הערך והמראה שלהם. זאת בניגוד לרכישה של ריהוט חדש, שלרוב יורד מערכו עם רגע המכירה.
ריהוט ענתיקה כולל שולחנות אוכל, כיסאות, תיבות וכו'.
פואה קילואה
פואה קילה קילואה (באנגלית: Pua Kele Kealoha; 14 בנובמבר 1902 – 29 באוגוסט 1989) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם.
ביוגרפיה
קילואה נולד בוואיאלואה, הוואי.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה קילואה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.6 דקות אחרי דיוק קהנמוקו שהשווה את שיא העולם (1:01.4 דקות) ולפני ויליאם הריס (1:03.0 דקות), שניהם מארצות הברית ובמדליית זהב במשחה שליחים 200×4 מטר חופשי ביחד עם דיוק קהנמוקו, פרי מקגיליוורי ונורמן רוס בשיא עולם חדש של 10:04.4 דקות, לפני אוסטרליה (10:25.4 דקות) ובריטניה (10:37.2 דקות). באותם משחקים אולימפיים השתתף וורן קילואה שזכה במדליית זהב, אך לשניים אין קשר משפחתי.
מסכת אצילות
מסכתא אצילות, מדרש אצילות או מסכת אצילות הוא חיבור קבלי אנונימי קדום, אשר מיוחס במסורת למחבר מתקופת דוד המלך ועוסק בנושאים קבליים יסודיים כמו עשר הספירות, מעשה בראשית ושמות המלאכים.
ההשערה הרווחת במחקר מתארכת את חיבור הספר לתקופת הראשונים. לפי הערכתו של גרשום שלום, הספר נכתב בסביבות המאה ה-14. לפי הערכה זו, מסכת אצילות היא החיבור הקדום ביותר המזכיר את ארבעת העולמות אצילות, בריאה, יצירה ועשייה, ומהראשונים שמזכירים את מושג הספירות, אחרי ספר הבהיר.
לעומת זאת, יהודה ליבס משער שהספר נכתב על ידי הגר"א בצעירותו, על פי גילוי אליהו.
שם הספר ותוכנו
שם הספר נגזר מהפסוק, וקרוי על שם עולם האצילות - שעל פי הספר, הוא דרגה אחת מתחת לקב"ה, המכונה בספר "אין סוף", ומתווך בין הבורא לבין העולם הנברא. תפיסה זו דומה לתפיסת הזוהר, שגם הוא מעמיד בראש העולמות הרוחניים את עולם האצילות ומעליו אין סוף.
הרידינג ג'
הרידינג ג' היא להקת רוק ישראלית שפעלה מסוף שנות השמונים ועד תחילת המילניום.
היסטוריה
הלהקה פרצה מתוך סצנת רוק השוליים התל אביבית של מועדוני "קולנוע דן", "הפינגווין" ו"רוקסן". חבריה היו פליטי הרכבי אינדי רוק בשם: אירוזיה, מונולוג, הפגיון, פריפריה ועוד.
הלהקה זכתה בתחרות רוק ירוק בשנת 1990, ותחרות טלרוק בפילבוקס בחולון בשנת 1991. נמנתה עם להקות הבית של מועדון רוקסן, והופיעה בפאבים ומועדונים קטנים.
ב 1993 פרש אורי אפריים לטובת לימודים ואת עמדת המיקרופון נטלו בן צבי ושמואלי.
ב-1995 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "כיוון החילזון" בהפקת אלכס ברק קוקני הפקות, בהפצה של NMC והפקתם המוזיקלית של מני בגר וליאור טבת. מתוכו האלבום התפרסמו השירים ״שמש בשמיים״, ״רוקדת בחושך״ ו״הכי טוב בעולם״ שהיו להיטים במצעדים וזכו להד תקשורתי.
הלהקה התארחה בתוכניתו של יאיר לפיד "סוגרים שבוע" ונטלה חלק בתוכניות אירוח בולטות מהתקופה דוגמת זו של דן שילון. כמו כן הלהקה הופיעה בפסטיבל ערד, בעיר הנוער ובעוד מספר מופעי חוצות.
ב-1997 פרש הגיטריסט ליאור חייט והוחלף על ידי רונן זל.
ב-2000 הוציאה הרידינג ג' אלבומה השלישי "עד סוף הלילה" דרך חברת LA4 של ישי אמיר, בהפקתם המוזיקלית של טל טרייביש ואסף שמואלי.
לאחר צאת אלבומם השלישי, הוציאו מספר סינגלים שלא זכו להצלחה ולאחר מספר הופעות מצומצם התפרקה הלהקה.
עופר שמואלי הוציא אלבום סולו בשם "קסיופאה" ב-2004, הופיע בבארבי התל אביבי, פרש מפעילות מוזיקלית והפך לאיש עסקים. חברי הלהקה לשעבר המשיכו לנגן כחלק מלהקת הליווי של צביקה פיק, חלקם ב פרויקט של עידן רייכל, תופעת דופלר ועוד.
שלמה בן היתום
רבי שלמה בן היתום היה מחכמי יהדות איטליה בסביבות המאה ה-12, שחיבר פירוש לתלמוד, אשר שרד ממנו פירוש למסכת משקין (מועד קטן) בלבד.
חייו
רבי שלמה חי כנראה בדרום איטליה בסביבות המאה ה-12. הוא מזכיר כמה הנהגות ומנהגים מארצות מוסלמיות ובפרט מארץ ישראל, דבר המעלה את האפשרות שמוצא משפחתו הוא מהמרחב המוסלמי (ואולי אף נולד שם), או שהגיע לשם במסגרת נדודיו. חיות מחזק השערה זו בכינויו "בן היתום", שלדעתו לא מרמז על היות אביו יתום אלא מקורו בשם הערבי "ابن هيثم" (אבן הית'ם).
רבי שלמה היה בקיא במדעים וברפואה.
פירושו
הוא כתב פירוש למסכתות רבות מן התלמוד הבבלי אך לידינו הגיע רק פירושו למסכת משקין (מועד קטן).
פירושו עוסק פעמים רבות בסדר העניינים בתלמוד ובמשנה, בסדר התנאים והאמוראים, בפירוש פסוקים שהובאו בגמרא ובענייני דקדוק. הוא השתמש לא אחת בשפה הערבית כדי להסביר ביטויים תלמודיים. הפירוש כתוב בסגנון ברור וקולח ולעיתים אף בלשון מקראית ומליצית. ישראל תא שמע טוען שפירושו מבוסס במידה רבה על פירוש רבנו חננאל.
לדעת הרב צבי פרץ חיות, הפירוש נכתב במהירות וללא הגהה מספיקה, שכן הוא מוצא בו כמה סתירות, כפילויות ועניינים מתמיהים.
הפירוש ראה לאור בשנת ה'תר"ע על ידי הרב צבי פרץ חיות בהוצאת חברת מקיצי נרדמים.
ייתכן שכתב גם פירוש למשנה.
אסף וול
אסף ווֹל (נולד ב-23 באוקטובר 1973) הוא סאטיריקן ישראלי, כותב טורים לעיתונות הישראלית, עוסק בפרסום וביחסי ציבור ומתמחה בעיקר בפרסום גרילה.
חיים אישיים
נולד במושב ניר עציון, בו גם גר שנים רבות, בנעוריו למד במדרשית נעם, ומתגורר בטירת הכרמל. אב לתאומים מנישואיו הראשונים ולתאומות.
מחזיק תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת חיפה, בה גם שימש מרצה מן החוץ, ודוקטורנט בחוג למקרא.
קריירה בתחום הפרסום והקריאטיב
במקביל לפרסום טור יהדות באתר ynet וול שימש כטוקבקיסט ופרסם פשקווילים סאטיריים תחת שם העט "גורנישט". כנס של משרד התמ"ת פוצץ לאחר שהוקראו במהלכו חלקים מאחד מטוריו. פעל בעילום שם כ"גורנישט" עד 2011 בה נחשף בטעות על ידי אברי גלעד. בין השאר וול נהג לעקוץ את אורי אורבך בטוקבקים לטוריו, שהתכתב עמו בחזרה בתור "איתן מהבריכה", ופעל בתיאום עמו.
כתב את פרויקט "מכתבים מהתנ"ך", שלאחר מכן הושמעה כתוכנית רדיו.
ב-2012, הקים את המפלגה הסאטירית ה"אקזיט היהודי", שמטרתה הייתה לממש את האופציה הציונית ולמכור את המדינה לכל המרבה במחיר.
שימש כעורך קריאייטיב למגזין מוצש, מבית מקור ראשון, בעמודי האמצע של המגזין הודפס המדור הסאטירי "הפשקוויל" בעריכתו (תחת שם העט "גורנישט") ובעריכת גיל סלוביק. הפשקוויל עוצב לעיתים קרובות כפשקוויל חרדי, והשתמש בשפה "פאשקווילית" טיפוסית, עם משחקי מילים שהתבססו על ביטויים הלכתיים, תלמודיים, מקראיים וכדומה.
ב-2014 יזם את "כנס צ'אק נוריס", שהתיימר להיות המשך ישיר להילולות לזכר צדיקים.
הקים יחד עם גיל סלוביק ודרור גליקסמן את חברת ה"מתכנה", מערכת המייצרת תוכן עבור מותגים ונותני שירותים, העסיקה ב-2015 כ-15 עובדים. בין השאר היה אחראי לקמפיין פשקווילים לאבחון מוקדם של סרטן המעי הגס במגזר החרדי.
ביצע מספר קמפיינים של פרסום גרילה, כדוגמת "מצילים את ויזתא", בשיתוף או במסגרת משרד הפרסום זליגר-שומרון תקשורת.
אה"מ הרמיוני (1782)
אוניית הוד-מלכותו "הֶרמַיוֹנִי" (באנגלית: ) הייתה פריגטת מפרשים מדרגה חמישית, נושאת 32 תותחים, של הצי המלכותי הבריטי. היא מפורסמת בשל המרד עקוב הדם ביותר בתולדות הצי שהתלקח על סיפונה, במהלכו רצחו המורדים את קפטן האונייה ואת רוב קציניה. אחר כך מסרו המורדים את האונייה לידי הספרדים. אחרי שנתיים חולצה האונייה משבייה על ידי אה"מ "סורפרייז". היא הוחזרה לשירות בצי ושמה הוחלף ל"ריטליאיישן" (Retaliation) ואחר כך ל"רטרביושן" (Retribution).
תחילת שירותה בצי
אה"מ "הרמיוני" הייתה האונייה הראשונה בסדרת שש פריגטות מסוג "הרמיוני" שתוכננו על ידי אדוארד האנט. היא הושקה ב-9 בספטמבר 1782 במספנת סידנהם טיסט (Sydenham Teast). עלות הבנייה הייתה 11,350 ליש"ט, 4 שילינג ו-4 פני; התשלום עבור הוצאות המספנה היה 4,570 ליש"ט, 2 שילינג ו-2 פני; עלות ציודה והתקנתה לשירות הייתה 723 ליש"ט, 16 שילינג ו-9 פני.
מפקדה הראשון של "הרמיוני", עד הוצאתה משירות פעיל באפריל 1783, היה קפטן תומאס לויד. היא הושבה לשירות פעיל עוד באותו חודש תחת פיקודו של קפטן ג'ון סטון, וב-17 באוקטובר הפליגה אל נובה סקוטיה. ב-1785 הושבתה שוב. קיימת אפשרות שהאונייה הוחזרה לפעילות מבצעית תחת פיקודו של קפטן ויליאם ה' ריקטס במהלך משבר נוטקה (Nootka Crisis) ב-1790, אך הדבר אינו ודאי. מכל מקום, ב-1790 וביוני 1792 עברה סדרת תיקונים ושהתה במספנת הצי בצ'טם לצורך הצטיידות עד ינואר 1793. בדצמבר 1792 הוכנסה לשירות פעיל תחת פיקודו של קפטן ג'ון הילס, וב-10 במרץ 1793 הפליגה אל ג'מייקה.
את שירותה באיי הודו המערבית עשתה "הרמיוני" בשנים הראשונות של מלחמות המהפכה הצרפתית. ב-4 ביוני 1794, תחת פיקודו של הילס, השתתפה בהתקפה הבריטית על פורט-או-פרנס, במהלכה עמדה בראש שייטת קטנה שלוותה מובלות חיילים. בהתקפה נהרגו חמישה מאנשיה ושישה נפצעו. הבריטים כבשו את העיר והשתלטו על ביצוריה, ועם כיבוש הנמל נפלו לידיהם גם מספר רב של אוניות סוחר. יחד עם אוניות נוספות לכדה "הרמיוני" ב-17 ביולי את האונייה Lady Walterstasse (השם משובש). הילס מת מקדחת צהובה בפורט רויאל בג'מייקה בספטמבר 1794. במקומו מונה קפטן פיליפ וילקינסון, אשר הוא עצמו הוחלף בפברואר 1797 – השנה בה אירעו מרידות המלחים בספיטהד ונור – על ידי קפטן היו פיגוט.
"הרמיוני" נשלחה לפטרל במצר מונה (Mona Passage) בין הרפובליקה הדומיניקנית לפוארטו ריקו. ב-22 במרץ 1797 השמידה בפוארטו ריקו שלושה פריבטירים. ב-20 באפריל עמדה בראש שייטת שכללה את פריגטות 32-התותחים "מרמייד" ו"קוויבק", הסלופ-בריג נושא 14-התותחים "דרייק" והקאטר "פנלופי". השייטת השמידה תשע אוניות בקרב ז'אן ראבל ללא כל אבדות מצדה. ב-6 בספטמבר 1797, בלוויית אה"מ "דיליג'נס" ו"רנומי", לכדה "הרמיוני" אוניית דואר ספרדית חמושה ב-6 תותחים שנשאה חיילים על סיפונה.
המרד
מידשיפמן דייוויד קייסי (Casey) היה קצין זוטר מנוסה שהצטיין בעיני פיגוט בחודשים הקודמים; נישולו מדרגתו היה אחד הגורמים העיקריים להתלקחותו של המרד. כשבוע לפני פרוץ המרד, כשנמצא קייסי בעמדתו ב התורן הראשי, הבחין הקפטן כי אחד מפתילי הצמצום של המפרש שתחת השגחתו אינו קשור. קייסי נקרא להתייצב בפני הקפטן, התנצל על אי שימת הלב ונטל עליו את האחריות לכך. הקפטן דרש כי קייסי יתנצל כשהוא כורע על ברכיו, דרישה מבזה ובלתי מתקבלת על הדעת מג'נטלמן. קייסי סירב לבצע את הפקודה המשפילה. פיגוט נתן לו הזדמנות שנייה לחזור בו, וכאשר קייסי עמד בסירובו, הורה להענישו ב-12 מלקות (עונש המתאים יותר למלח מאשר לקצין זוטר) ונישל אותו מדרגתו, כשהמשמעות היא קץ הקריירה שלו כקצין ימי. קייסי היה קצין אהוד על אנשי הצוות, והם חשו כי נענש שלא בצדק. צוות הדוכנית שתחת פיקודו החל רוקם מרד.
כדי לזרז את אנשיו, נהג פיגוט לעיתים מזומנות להעניש בעונש מלקות את המלח שירד אחרון ממרומי התורן. אחד ממקרים אלה אירע ב-20 בספטמבר 1797. משב רוח תזזיתי הכה באונייה ופיגוט הורה לצמצם את המפרשים העיליים. מאחר שלא היה מרוצה מן המהירות בה מבוצעת פקודתו, הבטיח להלקות את מי שירדו אחרונים מן ה. גישה זו הייתה בלתי הגיונית בעליל, מאחר שהמלחים נפרשו לאורכה של הסקריה, והשניים שעמדתם הייתה בקצה הסקריה היו תמיד האחרונים לרדת. שלושה מלחים צעירים שנחפזו לטפס מטה נפלו אל הסיפון ונהרגו. אחד מהם פגע ופצע את רב החובלים, מר סאות'קוט. פיגוט ציווה להשליך את גופותיהם לים באומרו: "Throw the lubbers overboard" ("השליכו את ה'טירונים' לים"), כינוי בשפת המלחים שנחשב למעליב ביותר. אחר כך הורה לשני עוזרי רב המלחים להלקות את שאר אנשי הדוכנית על שהביעו את מורת רוחם מהחלטתו. למחרת בבוקר שוב הולקו אנשי הדוכנית.
הצירוף של שלושת המקרים - השפלת קייסי, מות אנשי הדוכנית והעונש החמור שהושת על שאר המלחים - הוא שעורר כנראה את אנשי צוות האונייה למרוד. ברם, יש סבורים כי גורמים אלה היו האחרונים במסכת ארוכה של עונשים קשים וברוטאליים שהטיל פיגוט על אנשיו. דאדלי פופ, בספרו The Black Ship, טוען כי לא אכזריותו של פיגוט היא שדחפה את האנשים למרד, אלא חוסר הצדק שהפגין כאשר נטה חסד לאחדים והעניש בחומרה יתרה אחרים. לו היה פיגוט נוהג בפחות משוא-פנים, אפשר שהמרד לא היה פורץ.
בערב 21 בספטמבר 1797 גנבו כמה אנשי צוות רום ממחסן השיכר, ובעודם שיכורים פרצו אל תאו של פיגוט תוך שהם מסלקים מדרכם את חייל הצי ששמר על דלתו. הם דקרו את פיגוט בסכינים ופגיונות מלחים (Cutlasses) והשליכו את גופתו לים. אחר כך, כפי הנראה בהנהגת גרעין המונה 18 איש, המשיכו המורדים ורצחו עוד שמונה מקציני האונייה: הלפטננט הראשון סמיואל ריד, הלפטננט השני ארצ'יבלד דאגלס, הלפטננט השלישי הנרי פורשו, מפקד חיילי הצי לפטננט מקינטוש; את רב המלחים ויליאם מרטין, הכלכל (purser) פייסי, הרופא סנסאן ואת לבלר הקפטן. בנוסף להם נרצחו גם שני מידשיפמנים. גופות כל הנרצחים הושלכו אל מעבר לדופן. שלושה קציני-משנה (Warrant officers) נשארו בחיים. המורדים חסו על חייהם של החובל הראשי סאות'סקוט ועל חיי התותחן והנגר בשל חיוניותם להשטת האונייה. שלושה תתי-קצינים (Petty officers) הצטרפו למרד, אחד המידשיפמנים, עוזר הרופא, קרונין, והחובל טרנר.
כדי לחמוק מעונש, החליטו המורדים להשיט את האונייה אל נמל ספרדי. אחת הסיבות מדוע חסו על חייו של החובל הראשי הייתה כי טרנר לא מסוגל היה להשיט את האונייה ללא עזרתו. "הרמיוני" הפליגה אל לה גוואירה (La Guaira) ונמסרה לידי השלטונות הספרדיים. המורדים סיפרו כי הורידו את הקצינים אל סירת האונייה ושילחו אותם לנפשם כפי שקרה במרד על הבאונטי כשמונה שנים קודם לכן. בתמורה העניקו הספרדים לכל אחד מהם 25 דולרים, והציבו בפניהם את האפשרות להצטרף לצבא הספרדי, להידון לעבודת פרך או לתקן את אונייתם ולהכינה לים. האונייה הוכנסה לשירות בצי הספרדי בשם "סנטה ססיליה" (Santa Cecilia); 25 מאנשי הצוות הקודם הוסיפו לשרת באונייה תחת השגחת הספרדים.
בספטמבר אותה שנה אירע מרד דומה באונייה אחרת של הצי, הסלופ "מארי אנטואנט". תוך כדי פעילות מבצעית בים הקריבי התמרדו אחדים ממלחיה, השליכו את הקפטן וקצין נוסף לים, ולאחר שהשתלטו על האונייה השיטו אותה אל נמל גונאיב ומסרו אותה לידי הצרפתים.
חילוץ האונייה משבייה
גורלה של "הרמיוני" נודע לאדמירל סר הייד פארקר מפי צוותו של סקונר ספרדי שנשבה על ידי אה"מ "דיליג'נס". פארקר כתב למושל לה גוואירה ותבע ממנו להחזיר את האונייה ולהסגיר את המורדים. תוך כדי כך שלח את אה"מ "מז'יסיין", בפיקודו של קפטן הנרי ריקטס (Ricketts), לפתוח במשא ומתן. נוסף על כך הקים פארקר רשת של מודיעים והציע פרס למי שיוביל ללכידת המורדים. בסופו של דבר נלכדו 33 מתוכם, חלקם נשפטו באה"מ "יורק", ולפחות אחד באה"מ "גלדיאטור". 24 מביניהם נתלו על זרוע הסקריה לעיני כל, אחד הוגלה אל מושבת עונשין ושמונה זוכו או קיבלו חנינה.
באותו זמן שהתה "סנטה ססיליה" בנמל פוארטו קאביו תחת פיקודו של קפיטן דון רמון דה צאלס (Chalas). ב-25 באוקטובר 1799 חולצה האונייה משבייה על ידי אה"מ "סורפרייז" בפיקודו של קפטן אדוארד המילטון. 119 ספרדים נהרגו בפעולה, 231 נפלו בשבי הבריטים ו-15 אחרים נפלו או קפצו לים. אחד-עשר מאנשיו של המילטון נפגעו, ארבעה נפצעו קשה, וביניהם המילטון עצמו, אך איש לא נהרג.
להמילטון הוענק תואר אביר כהוקרה על תעוזתו ואומץ לבו. לימים קיבל גם תוארי אביר מפקד של מסדר האמבט (2 בינואר 1815) וברונט (20 באוקטובר 1818). אספת הנבחרים של ג'מייקה העניקה לו חרב בשווי 300 גיני, והעיר לונדון העניקה לו בארוחה חגיגית ב-25 באוקטובר 1800 את אות חירות העיר (Freedom of the City). ב-1847 העניקה האדמירליות להמילטון מדליית זהב כהוקרה על חילוצה של "הרמיוני" מן השבי; שבעה מאנשיו שהיו עדיין בחיים קיבלו את מדליית השירות הימי הכללי ועליה חרוטה הכתובת "סורפרייז עם הרמיוני".
שובה לשירות
פארקר שינה את שמה של "סנטה ססיליה" ל"ריטאליאיישן". בסוף שנת 1799 או בתחילת 1800 לכדה האונייה שני בריגים אמריקנים; את "גרייסי" (Gracey), שהפליגה מטרינידד אל בולטימור עם מטען של סוכר, דבש ועורות, ואת "פגי" (Peggy), שהפליגה מקרטחנה אל ניו יורק עם מטען של סוכר, קפה, כותנה, פסתקית (Fustick) ועורות; אונייה נוספת שתפסה בשבי הייתה הסלופ הדנית "סיסטרס" (Sisters, השם משובש), שהפליגה מג'מייקה אל בולטימור עם מטען של סוכר ונלכדה כשיצאה מנמל סנט תומאס באיי הבתולה.
האדמירליות החליפה את שם האונייה ל"רטרביושן" (Retribution) ב-31 בינואר 1800. היא הוכנסה מחדש לשירות פעיל בספטמבר 1800 בג'מייקה תחת פיקודו של קפטן סמיואל פורסטר. ב-1 באוקטובר 1800, יחד עם אוניות הוד-מלכותו "מלמפאס" (Melampus) ו"ג'ונו", לכדה "רטרביושן" את הספינה "אקווילה".
אחריתה
"רטרביושן" שבה לאנגליה, ובאוקטובר 1803 הוסבה במספנת הצי בווליץ' לשירות ב"טריניטי האוז", רשות מגדלי האור של בריטניה, בעלות של 484 ליש"ט. היא הוצאה משירות ונגרטה במספנת הצי בדפפורד ביוני 1805.
הרי סקוט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הרי סקוט (אנטארקטיקה)
הרי סקוט (באנגלית: Scott Mountains) הם מספר פסגות מבודדות, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הפסגות מצויות מדרום למפרץ אמונדסן.
גובהם של ההרים 1,028 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי ההרים
ההרים התגלו ב-13 בינואר 1930, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
מקור השם
מוסון נתן לרכס את שמו.
בשל המרחקים בין ההרים, אין מדובר ברכס רציף, ובהתאם שונה השם ל"הרי סקוט", אף שלעיתים עדיין משתמשים בשם "רכס סקוט".
לקריאה נוספת
• Sue Blackhall, Scott of the Antarctic: The Legend 100 Years On
מוזיאון העיר סקופיה
מוזיאון העיר סקופיה (במקדונית: Музеј на Град Скопје) הוא מוזיאון שנמצא בסקופיה, מקדוניה הצפונית שנוסד ב-1949. מאז 1970, המוזיאון ממוקם בחלקה המחודשת של תחנת הרכבת הישנה שנהרסה חלקית ברעידת האדמה בסקופיה ב-1963.
פעילות
מאז ועד היום, כמוזיאון מורכב, הוא מקשר בין הפעילות בתחום הארכאולוגיה, ההיסטוריה, האתנולוגיה, וההיסטוריה האמנותית בסקופיה וסביבתו. בנוסף למחקר שיטתי, איסוף, סידור, הגנה ואחסון, המוזיאון מבצע עיבוד מקצועי ולימוד מדעי של חומר המוזיאון והצגתו הציבורית באמצעות פרויקטים ותערוכות.
במוזיאון יש כ-21,950 פריטים שנמצאים במספר מחלקות: ארכאולוגיה, היסטוריה, אתנולוגיה, תולדות האמנות, אדריכלות, אורבניזם ועיצוב, חינוך, צילום, וידאו ודיגיטציה, וכן מפעילה ספרייה. קרן המוזיאון כוללת תרומה של 182 תצלומים של צלם האמנות המקדוני בלגויה דרנקוב. ב-1991, תרם הצייר המקדוני ליובומיר בלוגסקי 159 עבודות (בעיקר צבעי מים) למוזיאון העיר סקופיה. אוסף זה, בעל ערך יוצא דופן והראשון מסוגו במקדוניה הצפונית, איפשר את הקמת הגלריה במוזיאון העיר סקופיה על שם התורם, ובו, תוך שמירה על זכרו, יצירותיו מוצגות ללא הרף.
הרנסאנס של הארלם
הרנסאנס של הארלם, או במקור תנועת השחור החדש (באנגלית: Harlem Renaissance, New Negro Movement) הייתה תנועת תחייה תרבותית אפרו-אמריקנית שהייתה פעילה מסוף מלחמת העולם הראשונה ועד אמצע שנות ה-30, או אפילו עד תקופת מלחמת העולם השנייה. במסגרתה התרחשה עשייה עשירה של סופרים, מחזאים, אמנים, משוררים ופעילים. אף על פי שהתנועה פרחה במקומות רבים בצפון ארצות הברית ובמערב התיכון, מרכזה היה בשכונת הארלם בניו יורק. בתקופה זו, שחורים רבים ברחו מדרום ארצות הברית, בניסיון לנוס מהדיכוי המחניק שלא איפשר להם לעסוק בתחומי העניין שלהם, בעידודם של אינטלקטואלים שחורים מובילים כמו וו. א. ב. דו בויז. בין הדמויות המוכרות יותר ברנסאנס נמנו אליין לרוי לוק, לנגסטון יוז, זורה ניל הרסטון, ג'וזפין בייקר, מרקוס גארבי, וג'יימס בולדווין.
רקע
התנועה הספרותית האפרו-אמריקנית שקמה בתקופה זו הונהגה על ידי שחורים שזכו לחינוך מקיף יחסית. הם היוו את ראשיתו של מעמד ביניים שחור בארצות הברית.
התפתחות התנועה
הגעת שחורים במספרים גדולים להארלם התרחשה במקביל להגירה המונית מאירופה לארצות הברית, שעברה דרך ניו יורק. השכונה, שהייתה לפנים מאוכלסת בלעדית בלבנים, מלאה אפרו-אמריקנים. מגמה דומה התרחשה בכל הערים המתועשות הגדולות בצפון-מזרח ארצות הברית, כולל דטרויט, שיקגו ופילדלפיה. התושבים השחורים של ערים אלו גילו במהירה שהגזענות כלפיהם התקיימה בעזוז אף בצפון גם אם בצורה שונה, כפי שהתגלה במהומות הגזע בשיקגו, בוושינגטון ובערים אחרות ב"קיץ האדום" של 1919.
אף על פי כן, פרחה בהארלם התרבות האפרו-אמריקנית, בין עם באמצעות הכנסיות או הוצאת עיתונים שחורים כמו "הקול" (The Voice), שנתן במה לקולות של הוגים ופעילים. בתחומי הבידור כגון התיאטרון, דחו היוצרים את הייצוגים המלעיגים והמשפילים שרווחו בתיאור דמויות שחורות באותם ימים, כמו "פרצוף שחור" ומופעי מינסטרל. ב-1921 ייסד הארי פייס (Harry Pace ) את חברת התקליטים Black Swan Records שכל מערכי הניהול, ההפקה והשיווק שלה היו בשליטת אפרו-אמריקאים, להקלטה ושיווק של מוזיקת ג'אז ובלוז על ידי אמנים אפרו-אמריקאים.
השינויים התרבותיים בקהילות שחורות אמנם החלו לפני שנות ה-20, אך יצירת ריכוזי אוכלוסין והשפעות המלחמה זירזו את התהליכים ויצרו קרקע פורייה לסוגי יצירה מגוונים וחדשים. הרנסאנס היה יותר מתנועה ספרותית - הוא היה תנועה פוליטית, אשר עודדה גאווה אתנית ודרשה זכויות והכרה. גם יצירת זרמים חדשים של מוזיקה, למשל, תרמה לגיבוש המעמדות והקבוצות השונים של שחורים ולהתוויית תרבות עשירה ואחידה יותר, כנגד ההגמוניה התרבותית הלבנה.
השפעות
על פי האתוס של "הכושי החדש", כפי שהוגדר על ידי לוק ואומץ על ידי התנועה, שחורים החלו לדרוש הכרה בכישוריהם ויכולותיהם ולדחות בתוקף את הטענות שצאצאי אפריקה הם נחותים, עצלנים, טפשים, ואפילו לא אנושיים. האתוס הזה הביא למיזוג תרבותי, בין אומנות, רוחניות ופוליטיקה, אשר הולידו זרמים חדשים:
הזרמים התרבותיים והאמנותיים לוו בעשייה פוליטית - למשל דרך עיתונים שחברי התנועה כתבו ופרסמו - אשר הניחה את התשתית לתנועת זכויות האזרח של שנות ה-50 וה-60.
יוצרים בולטים
רשימה חלקית של יוצרים והוגים בולטים בתנועה.
{{שלושה טורים
מוזיקאים
}}
פארקפילד קליפורניה
פארקפילד (באנגלית: Parkfield) היא נקודה מיושבת במחוז מונטריי שבקליפורניה. עיקר פרסומה הוא בסדרת רעידות אדמה שהתרחשו בסמוך לה בהפרשי זמן קצובים, אשר היוו ועדיין מהווים מוקד למחקר ארוך שנים של המכון הגאולוגי האמריקאי.
גאוגרפיה והסביבה
פארקפילד ממוקמת על רכס דיאבלו, שהוא חלק משרשרת הרי החוף, ואשר מגביל את עמק סן חואקין ממערב לו. גובה הנקודה הוא 466 מטר מעל פני הים ובצמוד לנחל בשם Little Cholame Creek. אוכלוסיית המקום מונה 18 תושבים. המקום הוא ביתם של למעלה מ-200 מינים של ציפורים, של צבי זנב שחור, שונר מצוי, פומת ההרים, חזיר בר, ומינים בסכנת הכחדה כגון סלמנדרית הנמר הקליפורנית , ירבוען ועוד.
היסטוריה
המתיישבים הראשונים באזור היו האינדיאנים של שבט יוקוט. הם חיו כאן עונתיוּת כדי לצוד ולאסוף בלוטים, וקראו לעמק "Choleme", כלומר "היפה" בשפת ה"טאצ'י יוקוטס". המתיישבים הלבנים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1854 ואחריהם הגיע זרם קבוע של מתיישבים. עד תחילת המאה ה-20 התגלו במקום מרבצי כספית ופחם, והתקווה לגילוי נפט הפכה את פארקפילד לעיירה חזקה שמנתה 900 איש. עם זאת, השגשוג של פארקפילד היה קצר מועד. מכרות הכספית התרוקנו ומכרות הפחם הוצפו, ובסופו של דבר הותירו מאחור רק את בעלי הקרקעות שגם הם בסופו של דבר נטשו את השטח. כיום בַּמקום בית קפה שמשמש גם כאכסניה שמציעה מספר חדרים ללינת תיירים, עוברי אורח וחוקרים.
גאולוגיה
פארקפילד שוכנת לאורך העתק סן אנדריאס, אחד השברים הארוכים והפעילים ביותר בארצות הברית. הביטוי על פני השטח של ההעתק מופיע בעיירה כערוץ נחל יבש עונתי. ההעתק מבטא את הפער שנוצר בין הלוח הצפון אמריקאי שנע דרום מזרחה ביחס ללוח הפאסיפי שנע צפון מערבה ביחס ללוח צפון אמריקאי. במקום ישנו גשר מעל לנחל עם מזחים משני הצדדים שהוסטו יותר מחמישה מטרים זה מזה בגלל זחילה/הסטה א-סייסמית מאז בניית הגשר בשנת 1936. תמונות הלוויין של גוגל מראות שהגשר הוחלף מאז פרסום הממצא. עם זאת, הרציפים המערביים של הגשר נותרו מוסטים צפונה. השילוט על הגשר מודיע לנהגים שהם חוצים את קו הגבול בין שני הלוחות הטקטוניים הללו.
מאז שנת 1857 לפחות, חוותה פארקפילד רעידות אדמה במגניטודה 6 ומעלה בערך כל 22 שנים. החל משנות ה-70 של המאה ה-20, לאחר שרעידת אדמה נוספת במגניטודה 6 התרחשה במקום בשנת 1966, המכון הגאולוגי של ארצות הברית השקיע עבודה רבה בהטמנת חיישנים סייסמיים שונים באזור, כדי לעקוב אחרי התנהגות קרום כדור הארץ במקום. בשנת 1985 המכון חזה שתהיה רעידת אדמה בגודל דומה במקום עד 1993, אך אירוע כזה לא התרחש עד ה-28 בספטמבר 2004, כאשר רעידת אדמה במגניטודה של 6.0 התרחשה בשעה 10:15 זמן מקומי. לא היו נפגעים ברעידה זו. בשנת 2002 התחיל במקום מיזם מחקרי נוסף שמטרתו להעמיק את איסוף הנתונים הגאולוגיים אודות העתק סן אנדריאס, לצורך חיזוי רעידות אדמה עתידיות. אתר המחקר מורכב משני קידוחים משני צידיו של ההעתק: האחד בעומק של 2.2 קילומטרים והשני בעומק 3.2 קילומטרים. בתוך הקידוחים ובעומקים שונים הותקנו חיישנים סייסמיים נוספים לאלו שמוקמו באזור פארקפילד עד אז.
עקב תשומת הלב הרבה שהמקום תופס בקרב מדעני כדור הארץ, אנשי המקום מפרסמים את עצמם כבירת רעידות האדמה של העולם.
מאחורי הגדר
מאחורי הגדר היא נובלה מאת חיים נחמן ביאליק, שהתפרסמה לראשונה בכתב העת "השילוח" בשנת 1909. הסיפור עוסק באהבתם האסורה של נח, בנה היחיד של משפחה יהודית, שהתיישבה בפרבר העצים של העיירה, כאחת מהמשפחות היהודיות הרבות, שהגיעו ודחקו את רגלי הרוסים המקומיים, ובין מארינקה, בתה האסופית של השכנה ה"גויה", שקוריפינשצ'יכה, אשר התגוררה מעבר לגדר, וסירבה להתפנות מהעיירה כשאר אחיה הרוסים.
הגדר מפרידה לא רק בין זוג האוהבים, אלא בין שני העולמות השונים של היהודים ואורח חייהם המחמיר, המנוהל על פי ההלכה, לבין הטבע, היופי, המרחבים הפתוחים והפירות המפתים שנמצאים בחצרה של השכנה.
עלילה
ביאליק פותח את הסיפור במשפטים הבאים שמיטיבים להעביר את חוויית העולמות השונים של היהודים והתושבים המקומיים של היישוב:
בפרבר זה שכנו זה לצד זה שני בתים, שמלחמה תמידית שרתה ביניהם; ביתה של הגויה שקוריפינשצ'יכה, ולצדה הבת האסופית מארינקה, בה היא נהגה להתעלל קשות, וביתה של משפחה יהודית חדשה שעברה להתגורר בפרבר: משפחתו של חנינה-ליפא ורעייתו ציפה לאה, ועמם בנם היחיד נח. על אף ההצקות וההטרדות של כל השכנים היהודים שהשתלטו על פרבר העצים ודחקו את רגליהם של ה"קצפים" הרוסים, סירבה האישה לעבור משם והמשיכה לגדל ולטפח את גנה המרהיב על עצי הפרי המפתים שלו כשמארינקה משמשת לה כמעין שפחה מיוסרת. עוד בילדותם גילו נח ומארינקה זה את זה והפכו לחברים טובים, על אף האיבה הקשה ששררה בין בתיהם. תחילה תקשרו עיניהם באמצעות סדקים שונים ומשונים שהיו בגדר, אך במהלך הזמן הם גילו גם דרכים שונות כיצד לשהות יחד, בין בגנה שופע עצי הפרי של הגויה, או בחצרות מגודרות שהיו בשכונתם. נח סיפר למארינקה על געגועיו העזים אל חיי הכפר שיצאו ממנו, אל חברי ילדותו וחיות הבית, ובעיקר אל היער הענק על עציו הגבוהים ששכן בסמוך לכפר. מארינקה סיפרה לנח על יתמותה ועל חייה הקשים ועבודתה בשירות ה"דודה".
שתי המשפחות לא ראו בעין יפה את התחברותם של שני הילדים, והטילו עליהם איסורים שונים וקשיים רבים למימוש פגישותיהם, אך חברותם של הילדים החזיקה מעמד, עד למועד הליכתו של נח לחדר. בשנות החדר של נח, שלא עלו יפה, משום שראשו היה בחוץ, בטבע ולא בלימוד היבש, התרחק נח ממארינקה, כי אין ה"דבר" יאה לתלמיד של בית רבן, והוא נעל את מארינקה במרתף לבו. נח התקשה בלימודיו, החליף מלמדים רבים, התחבר לילדי הגוים, עמהם ניהל מלחמות כנגד ילדי החדר, ויום אחד אף ספג מכות קשות עד זוב דם מאביו כעונש על מעשיו, שלא היו מקובלים אצל נער יהודי כשר.
כשהגיע נח לגיל שמונה עשרה ונפטר מלימודיו החל לעקוב אחר מארינקה, שגם היא הייתה כבר חופשייה לצאת לעבודתה בחוץ. הוא מסתתר בעלית הגג כרואה ואינו נראה, ו בערב שבת אחד התגנב נח לגן, שם ציפו לו מארינקה וכלבהּ שקוריפין. .
שואל ביאליק לתומו את הקורא לפני סיום הסיפור, ועונה מיידית: נח נישא לבתולת ישראל כשרה, בתו של מוכסן אחד, ובחג השבועות באו בני הזוג הצעיר לבית ההורים, וכשהתייחדו על קורה מוטלת מאחורי הבית,.
על הסיפור
"מאחורי הגדר" מתאר מציאות יהודית ריאלית, כשאר סיפוריו של ביאליק; הסופר מעמיד זה מול זה לא רק את זוג הנאהבים שבאים מרקע שונה לחלוטין, אלא את שני העולמות המנוגדים בהם גדלים נח ומארינקה. מצד אחד מתואר ההווי היהודי שמאופיין בקיום הלכות ומנהגים על רקע דתי, ואינו מצטיין, בלשון המעטה, באהבת הטבע והיופי, ואילו מהצד השני, מעבר לגדר, נמצא עולם אחר, שבו מתקיימים הלבלוב והפריחה, הפתיחות והמרחבים, יפי הטבע ושליטת היצרים.
הייחוד של סיפור הווי יהודי זה על פני שאר הסיפורים של ביאליק, הוא החושניות העזה שמודגשת בסיפור לא רק בתיאורים שבינו לבינה, אלא גם בהשלכת האירוטיקה על תיאורי נוף וטבע. עיני הנערים בשכונה ממלאים את הסדקים שבגדר כדי לצפות בחמודותיה של הנערה "ושחוק של הנאה ותאווה מרחיב את פרצופיהם ומבעה את שיניהם הלבנות והסוסיות..." . כשמארינקה לוקחת את נח פעם ראשונה לגן הוא שיכור ממראה היופי ושפע של "תפוחים, תפוחים, תפוחים: תפוחים למעלה, תפוחים למטה, על פני כל הקרקע בתוך הדשא מפוזרים תפוחים..." הפרי המפתה של חווה קורא לנח לקטוף אותו. וכשהתבגר והפך לעלם חמודות דמו תוקף עליו לבלתי הכיל וכל דמי נעוריו מן האדמה זועקים: מארינקה. ובשעה זו, הוא נזכר באותם פירות "שהיו מתפקעים עתה באילנות מרוב עסיס... הלב תופח ועולה כעיסה בערבה, הגוף נטען ומתמלא מתוכו והדם צועק מן הבשר..." ובערב שבו הגשימו את אהבתם "דומה שהאילן הנשען בדיר מבחוץ מסרט בחשאי על הדופן. עמד והוציא ראשו מן הארובה. האילן הושיט לו בראש שרביט אחד, קרוב ביותר, שני תפוחים אדומים ובשלים, כמי שאומר: טול! שלך הם"
אין פלא, אפוא, שכאשר הקריא ביאליק, בביקורו הראשון ביפו, את הסיפור בפני הקהל, הם התאכזבו מהתוכן הלא "חלוצי" של הסיפור, ומנחם שינקין אף קטע את ביאליק בגערה. ביאליק השיב לקהל בהקראה מתריסה של שירו "אכן חציר העם".
עדי צמח טוען שיש ב"מאחורי הגדר" יותר יסודות אוטוביוגרפיים מכל סיפור אחר של ביאליק. הגדר שמפרידה בין הטבע לבין בית המדרש נמצאת בשירים רבים, ובמיוחד ב"המתמיד". לאורך כל הסיפור קיימת מעין קינה ברקע על עזיבתו של ביאליק את חיי הכפר. קינה שקיימת גם ב"ספיח", ב"אחד אחד ובאין רואה" "מי אני ומה אני"
"עולמה של הגויה הוא עולם הבריכה המסתתר ונחבא" טוען צמח, ומוסיף: שלושה אלמנטים חוזרים בשירתו של ביאליק: הגן, הבריכה והאהובה. שלושתם נמצאים גם בסיפור "מאחורי הגדר" וגם בשיר "בשל תפוח". בעולמו של נח יש הלכה ועצים כרותים ואילו בחצרה של שקוריפינשצ'יכה יש תפוחים מפתים, עץ אלון עתיק ומארינקה.