cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נשים במשחקים האולימפיים
השתתפות נשים במשחקים האולימפיים החלה באולימפיאדת פריז (1900), ומאז שיעור ההשתתפות שלהן באולימפיאדה הולך וגדל. כיום, נשים מתחרות באותן תחרויות כמו הגברים בכל ענפי הספורט, למעט מספר קטן של ענפי ספורט נשים, שהם דווקא ייחודיים לנשים (שחייה צורנית והתעמלות אמנותית). ישנם ענפי ספורט בודדים שלא מתקיימת בהם הפרדה מגדרית בתחרויות (רכיבה). לראשונה, באולימפיאדת טוקיו (2020) יתקיימו במספר ענפי ספורט (אתלטיקה, שחייה, בדמינטון, חץ וקשת, טניס, טניס שולחן, טריאתלטון ושיט מפרשיות) תחרויות משולבות של נשים וגברים ביחד. עם זאת, מחקרים על הסיקור התקשורתי של האולימפיאדה, החשוב כל כך להתפתחות הספורט, מראים באופן מובהק הבדלים בכמות ובדרכים השונות שבהן מתוארים ספורטאיות לעומת ספורטאים ודרכי הביצוע שלהם. עד לשנת 1981 לא הייתה אף נציגה אישה בוועד האולימפי הבינלאומי, ומאז ייצוגן של הנשים בוועד האולימפי הבינלאומי גדל אך הגיע ל-20% בלבד.
גנו כחול
פעילות ומערכת חברתית
הגנו הכחול פעיל בעיקר בשעות הבוקר ושעות אחר הצהריים, ובשעות החמות של היום נח באזורים מוצלים. הגנו יוצא דופן מרוב הפריים (מלבד הבקר) בכך שהוא האנטילופה היחידה שנהנית להתגלגל בחול ובוץ. ממחקרים על פעילות הגנואים הכחולים בפארק הלאומי סרנגטי, נמצא כי למעלה מ-50% מהיום הם ניצלו למנוחה, 33% למרעה, ו-12% להליכה ומגע חברתי. עם זאת זה די השתנה בין קבוצות הגיל השונות. הגנו נח בדרך כלל בסמוך לגנואים נוספים, כדי שיזהירו אותו במקרה של סכנה. באופן כללי בשעות הלילה הגנואים מתקבצים בעדרים של אלפי פרטים, ומרחק בין פרט לפרט הוא 1–2 מטר - מלבד האימהות והעגלים שנשארים במגע צמוד. המבנה החברתי של הגנו מתחלק לשלושה: הנקבות נמצאות בעדרים גדולים של 1,000-150 פרטים בשטחים קבועים בגודל של קילומטר אחד, כשמלבד נקבה וצאצאיה הקשר בין הנקבות די רופף והם עלולים להחליף עדר מספר פעמים. הזכרים הצעירים (מתחת לגיל 3) יוצרים עדרי רווקים קטנים של 6–20 פרטים, וניתן לזהות אותם על ידי רמת פעילות נמוכה והמרווח שבין פרט לפרט. בסביבות 90% מהעגלים מצרפים לעדרי הרווקים לפני עונת הרבייה. הזכרים הבוגרים הופכים לטריטוריאליים בגיל ארבע או חמש שנים, והם רעשניים ופעילים מאוד - בייחוד בתת-המין המערבי. שטח ממוצע של כל זכר הוא 4-2.5 דונם, והקרבה ביניהם די נסבלת, כשקמ"ר אחד של מישור עלול להכיל עד 270 זכרים. המרחק בין כל פרט עשוי להשתנות בהתאם לבית הגידול. בשל התלות של הגנו במזון ומים שגורם לנדידות הגדולות, רוב השטחים תפוסים רק באופן זמני, ופחות ממחצית מהזכרים הטריטוריאליים מחזיקים שטחים קבועים בכל השנה. הזכר מסמן את הגבולות של שטחו עם ערימות של גללים והפרשות פורמונים מבלוטות הריח בראש וברגליים, וכן על ידי התנהגות בולטת; התקשורת חזיתית בין הזכרים כוללת עמידה זקופה ויציבה, שפשוף הראש וגלגול על הקרקע, ושאגות ונחירות שמפיקות את צליל "גא-נו" המוכר. כאשר שני יריבים מתחרים על טריטוריה, הם רוטנים בקול רם מהרגיל, בועטים בקרקע, דוחפים עם קרניהם, ומבצעים תצוגות אחרות של תוקפנות; אך קרבות רציניים במיוחד מתרחשים לעיתים נדירות.
נשים במשחקים האולימפיים
האישה הראשונה שזכתה לכבוד להדליק את הלפיד האולימפי הייתה אנריקטה בסיליו (מקסיקו סיטי 1968), ומאז ועד היום זכו להדליק את הלפיד 13 נשים (רק 6 נשים זכו לכבוד להדליק לבד את הלפיד), לעומת 42 גברים (28 גברים זכו להדליק את הלפיד לבד או עם גברים נוספים, ללא נשים).
גנו כחול
תזונה
כמרבית הפריים הגנו הכחול הוא בעל חיים צמחוני ובררן למדי, הניזון בעיקר מסוגים מסוימים של עשבים קצרים האופייניים לסוואנות ומישורים; מסיבה זאת השריפות העונתיות באפריקה מועילות לו מאוד בשל הצמחייה החדשה והקצרה שבאה בעקבותיהם. הפה הרחב שלו מותאם לאכילת כמויות גדולות של עשבים בו זמנית ושעות האכילה שלו הם הן ביום והן בלילה. בתקופות של יובש כאשר העשבים נדירים, הוא יאכל גם שיחים, ועלים; באופן כללי תזונתו מורכבת מ-95% עשבים, ו-5% שיחים ועלים. כאשר יש מחסור במזונו העיקרי הוא נודד למקום אחר. את עדרי הגנו ניתן לראות תדיר לצד עדרי זברה מצויה, אולם הם אינם מתחרים על אותו מזון כיוון שהזברות מעדיפות לאכול את החלקים העליונים של הצמח, ומשאירות את החלק התחתון שמועדף יותר על הגנואים. הגנו רועה גם לצד יענים, אימפלה, ראם הצבי, ג'ירף, בובאל הכף, בובאל ליכטנשטיין, בובאל קוקה דאמאליסק הסהר, קרנף רחב-שפה, חזיר יבלות, צבי תומסון, צבי גראנט, דלגן, קודו גמלוני, היפופוטם מצוי, ואוכלי עשב אחרים. במידת האפשר הגנו יבוא לשתות לפחות פעמיים ביום, ובשל הדרישה הקבועה שלו למים הוא מצוי בדרך כלל במרעה לח עם מקורות מים זמינים. למרות זאת הוא שורד בהצלחה במדבר קלהארי הצחיח למחצה, שבו הוא מקבל את המים הנחוצים לו ממלונים, צברים, שורשים ופקעות. גנו בוגר שותה בממוצע 9–12 ליטר ליומיים.
נשים במשחקים האולימפיים
1896
נשים לא הורשו ולא הוזמנו להשתתף באולימפיאדה הראשונה שנערכה באתונה (אתונה 1896). פייר דה קוברטן, מייסד המשחקים האולימפיים המודרניים, חשב שנשים לא אמורות להשתתף בספורט. אישה אחת, סטמטה רבטי שכונתה מלפומנה (אחת מתשע המוזות היווניות), מחתה על החלטה זו והחליטה לרוץ ריצת מרתון ב-11 באפריל, יום אחרי ריצת המרתון של הגברים במחאה על אי-השתתפות הנשים באולימפיאדה.
1900
באולימפיאדת פריז (1900) השתתפו 23 נשים לעומת 1201 גברים (1.9%). השייטת הלן דה פורטאלה התחרתה בקטגוריית סירת מפרש 1–2 טון ביחד עם בעלה הרמן דה פורטאלה ואחיינה ברנד דה פורטאלה, ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שהשתתפה במשחקים האולימפיים וכן האישה הראשונה שזכתה במדליית הזהב האולימפית. בשני ענפי ספורט נערכו תחרויות נפרדות לנשים במשחקים אלה, בטניס (7 משתתפות) ובגולף (10 משתתפות). שרלוט קופר, 3 פעמים אלופת וימבלדון זכתה בשתי מדליות זהב בטניס, בטורניר ליחידות ובטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם רג'ינלד דוהרטי, 4 פעמים ברציפות אלוף וימבלדון. במשחקים אלה, לא נערך טורניר לזוגות נשים. מרגרט אבוט זכתה במדליית זהב בטורניר הגולף ליחידות. כפרס קיבלה אבוט קערת פורצלן מוזהבת במקום מדליה. מרי אבוט, אמה של מרגרט, השתתפה אף היא בטורניר וסיימה במקום שביעי ולמעשה הן האם והבת היחידות בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שהשתתפו באותה תחרות באותו הזמן. מרגרט לא ידעה שהיא זכתה במשחקים האולימפיים והיא הייתה בטוחה שהיא ניצחה באחד הטורנירים שבהם השתתפה. הידיעה על זכייתה נודעה לילדיה לאחר מחקר שערכה פרופ' פאולה וולץ' מאוניברסיטת פלורידה. שלוש נשים נוספות השתתפו בתחרויות בקרוקט ושתי נשים התחרות בתחרויות הרכיבה.
1904
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו 6 נשים לעומת 644 גברים (0.9%). 6 הנשים התחרות ב-3 תחרויות נפרדות בחץ וקשת.
גנו כחול
נדידה
למרות מראיהם המגושם, הגנואים הם בעלי חיים זריזים מאוד; כאשר הם נבהלים הם מזנקים בפראות, מניפים את זנבותיהם ומנענעים את ראשם. במקרה וטורף מתקרב לעברם הם יפתחו בריצה לטווח קצר במהירות של 65 קמ"ש, ואז יעצרו ויעריכו את האיום מחדש כדי לחסוך במאמץ מיותר. כאשר הם נרדפים בצורה רצינית, הם עלולים להגיע למהירות של 80 ק"מ לשעה. הטורפים העיקריים של הגנואים הם אריות, צבועים נקודים, ברדלסים, נמרים וזאבים טלואים, ובעת חציית הנהרות בנדידה נטרפים מאות על ידי תניני יאור שמחכים לתקופה זאת כל השנה. לחלק מהטורפים היבשתיים הנזכרים הגנו מהווה את פריט הטרף העיקרי. על פי רוב אחוזי הטריפה עולים בהרבה בעדרים גדולים לעומת עדרים קטנים, בשל חוסר הערנות שלהם ובכך שהטורפים מתמרנים בצורה שיצליחו לתפוס פרטים זקנים, חולים או צעירים. האימהות מגנות על צאצאיהם בהצלחה לעיתים קרובות במקרה של תקיפת צבוע או ברדלס בודד.
נשים במשחקים האולימפיים
1906
באולימפיאדת אתונה (1906) השתתפו 6 נשים לעומת 835 גברים (0.7%). 6 הנשים התחרות בטוניר ליחידות ובטורניר זוגות מעורבים בטניס.
גנו כחול
רבייה ומחזור חיים
עונת הרבייה נמשכת כשלושה שבועות בדיוק בתום עונת הגשמים (סביבות מרץ או אפריל). כיוון שבתקופה זאת יש שפע של מזון העשיר בחלבונים ומינרלים, הנקבות נמצאות במצב גופני מעולה ושיעור הפריון הוא גבוה מאוד ומגיע לכ-95%. תקופת הייחום מתחילה בדרך כלל בליל ירח מלא, מה שמצביע על כך שלמחזור הירח יש השפעה על תחילת העונה. בשלב זה אצל הזכרים יש ייצור מואץ של טסטוסטרון וכתוצאה מכך הם הופכים לטריטוריאליים ורעשניים. ההתנהגויות של הזכרים גורמות גם לנקבות להיכנס מהר יותר לייחום. הזכרים שלהם שטח מסמנים אותו תדיר, והם מתחרים על הנקבות על ידי לחימה. על פי רוב יש תחילה טקס מקדים שכולל שאגות, נחירות וגניחות, חפירה עם הקרניים בקרקע, ועוד. הקרב עצמו כולל התנגשות עם הקרניים בברכיים כפופות - דבר שייחודי לבובאלים, ודחיפה ורדיפה אחרי היריב. ברגע שהדומיננטיות נקבעת, כל זכר מנסה למשוך נקבות לתחומו. הזכר לא אוכל ולא נח כאשר הנקבה נמצאת בטריטוריה שלו, ושומר עליה מפני זכרים אחרים. חרף זאת, הנקבה בדרך כלל מתרבה עם מספר זכרים.
נשים במשחקים האולימפיים
1908
באולימפיאדת לונדון (1908) השתתפו 44 נשים לעומת 1980 גברים (2.2%). 25 נשים השתתפו בתחרויות בחץ וקשת, 10 נשים בטניס, 7 נשים בתחרויות החלקה אמנותית על הקרח, 1 בשיט ו-1 בתחרות בסירת מנוע.
גנו כחול
רבייה ומחזור חיים
ההריון נמשך כשמונה חודשים וחצי, כאשר 90% מהנקבות ממליטות כל אחת עגל יחיד בתקופה של 2–3 שבועות לפני הגשמים כאשר התנאים האקולוגים נוחים ביותר (מדצמבר עד ינואר). המבול של העגלים בתקופה כה קצרה מונע מהטורפים להרוג את כולם כפי שהיה קורה אם הלידות היו פרושים על פני תקופה ארוכה יותר. בעדרי נקבות גדולים 80% מהעגלים שורדים את החודש הראשון, בהשוואה לשיעור הישרדות של 50% בעדרים קטנים יותר. בעת הלידה העגל שוקל כ-19 ק"ג, פרוותו בצבע חום צהבהב בהיר עם רגליים לבנבנות, והפרצוף שלו שחור כשל הבוגרים; בגיל חודשיים צבעו מתחיל להשתנות לזה של הבוגרים. העגל מסוגל לעמוד על רגליו 15 דקות בלבד לאחר הלידה, ומתחיל לעקוב אחרי אימו זמן קצר לאחר מכן. בשעות הראשונות לחייו אימו צמודה אליו ממש על מנת שיקלוט את הריח שלה, ובעזרת זה הם מזהים אחד את השני גם ממרחק בגיל גדול יותר. נקבת הגנו ממליטה את העגל במרכז העדר ובדרך כלל באמצע היום. מאפיין זה מאפשר לעגל להיות יציב על רגליו כבר לפני רדת הלילה שאז הטורפים הופכים לפעילים יותר. העגל נגמל לאחר 4 חודשים ויישאר קרוב לאימו במשך כשמונה חודשים, ולעיתים עשוי להמשיך לינוק עד שאימו תמליט עגל נוסף. בעוד שהנקבות נשארות בעדר של אימם, הזכר הצעיר נדחף מהעדר על ידי הזכרים הטריטוריאליים ומצטרף לעדרי זכרים צעירים או בוגרים שאינם טריטוריאליים. הנקבות מגיעות לבגרות סביבות 2.5-1.5 שנים, והזכרים לאחר 3–4 שנים.
נשים במשחקים האולימפיים
לראשונה נערכות תחרויות שחייה וקפיצה למים לנשים
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) השתתפו 53 נשים לעומת 2356 גברים (2.2%). לראשונה נערכו תחרויות שחייה וקפיצה למים לנשים. 27 נשים השתתפו בתחרויות השחייה, 14 נשים השתתפו בתחרויות קפיצה למים ו-13 נשים השתתפו בתחריות הטניס. פאני דוראק הייתה לאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בשחייה גרטה יוהנסון  הייתה לאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בקפיצה למים מפלטפורמה של 10 מטר.
גנו כחול
רבייה ומחזור חיים
תוחלת החיים של הגנו הכחול עד 20 שנים בטבע. הפרט המבוגר ביותר שתועד בשבי היה בגיל 24.3 שנים.
נשים במשחקים האולימפיים
1920
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) השתתפו 78 נשים לעומת 2599 גברים (2.9%). לראשונה השתתפה אשה אחת לעומת 10 גברים בתחרות לאמנות. 24 נשים השתתפו בתחרויות השחייה (3 תחרויות לנשים לעומת 7 תחרויות לגברים), 23 נשים השתתפו בתחרויות הטניס (לראשונה נערך טורניר בזוגות נשים), 18 נשים השתתפו בתחרויות קפיצה למים (2 תחרויות לעומת 3 תחרויות), 12 נשים השתתפו בתחרויות החלקה על הקרח, אשה אחת לעומת 100 גברים השתתפה בתחרויות השיט.
גנו כחול
איומים ושימור
הגנו הכחול מסווג על ידי IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) בשל תפוצה רחבה, מספרים גדולים, ונוכחותו באזורים מוגנים רבים; מגמת האוכלוסייה יציבה. עם זאת כמה אוכלוסיות של תת-מינים כדוגמת גנו לבן זקן מזרחי וגנו קוקסון בירידה, ושל גנו לבן זקן מערבי תלויה לחלוטין בפעולות השימור. בשל הנטייה שלהם לחיות בעדרים גדולים, הם פגיעים ביותר לציד, אובדן בית גידול, וייבוש מקורות המים. האיומים העיקריים עליהם הם בצורות, התפרצות של מחלות שונות כדוגמת וירוס "rinderpest", מחלת הפה והטלפיים ומחלת השינה, וגידור המונע מהם לנדוד למקומות שעשירים במזון ומים. דוגמאות כאלה קרו בבוצוואנה שבה נספו ב-1980 אלפי גנואים בצפון מזרח מדבר קלאהרי לאחר שנחסמה להם הגישה לאזורים עם מים, ובקניה שבה התרחשה ירידה דרסטית מ-119,000 בשנת 1977, ל-22,000 בלבד כעשרים שנה מאוחר יותר בשל אובדן שטחי ההמלטה. בעיה נוספת היא כיוון שהגנואים הם בעלי חיים נודדים, האזורים המוגנים מספקים להם הגנה כל עוד הם בתוכם ולא מחוץ להם.
להלן אזורים מוגנים בולטים שבהם מצוי הגנו הכחול, המחולקים לפי תת-המינים כדלהלן: גנו לבן זקן מערבי - מסאי מארה, הפארק הלאומי סרנגטי ואזור השימור נגורונגורו. גנו לבן זקן מזרחי - "הפארק הלאומי טראנגירה", "הפארק הלאומי קאג'יאדו", ושמורת אמבוסלי. גנו ג'ונסטון - שמורת הציד סלוס. גנו קוקסון - "עמק לואנגווה". גנו דרומי - הפארק הלאומי אטושה, הפארק הלאומי קרוגר, דלתת האוקבנגו, הפארק הלאומי קאגלאגדי, "שמורת חלוחלווה-אומפולוזי", "שמורת מאקוזי", "שמורת האלן", "שמורת דרום ומרכז קלאהרי", "הפארק הלאומי נג'אמילאנד", ועוד רבים אחרים.
נשים במשחקים האולימפיים
לראשונה נערכו תחרויות אתלטיקה והתעמלות לנשים
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) השתתפו 312 נשים לעומת 2937 גברים (9.6%).
גנו כחול
איומים ושימור
אומדן האוכלוסייה העולמי נכון לשנת 2004 הוא 1,550,000 פרטים ומתבסס על סקרים אוויריים. מתוכם 1,300,000 פרטים של גנו לבן זקן מערבי (למעלה מ-70% מהאוכלוסייה); 130,000 פרטים של גנו דרומי; 75,000-50,000 פרטים של גנו ג'ונסטון; 10,000-5,000 פרטים של גנו קוקסון; 8,000-6,000 פרטים של גנו לבן זקן מזרחי.
נשים במשחקים האולימפיים
לראשונה נערכו תחרויות אתלטיקה והתעמלות לנשים
לראשונה השתתפו נשים (95) בתחרויות אתלטיקה (5 תחרויות לנשים לעומת 22 תחרויות לגברים). הלינה קונופצקה הייתה לאלופה האולימפית הראשונה באתלטיקה לאחר שזכתה בזריקת דיסקוס. הוועד האולימפי הבינלאומי קבע שריצת 800 מטר שנערכה באולימפיאדה זו היא קשה מדי לנשים ולכן היא לא נערכה ב-5 האולימפיאדות הבאות וחזרה שוב באולימפיאדת רומא (1960).
לראשונה השתתפו נשים (56) בתחרויות התעמלות (תחרות אחת קבוצתית לנשים לעומת 7 תחרויות לגברים). נבחרת הנשים של הולנד בהתעמלות זכתה במדליית הזהב. הנבחרת כללה חמש מתעמלות יהודיות (הלנה קלוט-נורדהיים, סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), אף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. ארבע מהן והמאמן נספו בשואה (קלוט-נורדהיים, דרזדן-פולק ותמנס-סימונס והמאמן קלירקופר בסוביבור. בליץ-אחסטריבה נספתה באושוויץ). רק אחת, דה לוי שרדה את השואה.
גנו כחול
הגנו והאדם
בתור אחד מאוכלי העשב הגדולים של אפריקה הדרומית והמזרחית, הגנו הכחול ממלא תפקיד חשוב במערכת האקולוגית של הסוואנות, וזאת מפני שעל ידי אכילתם הם מעודדים צמיחה חדשה של עשבים וגלליהם מזבלים את הקרקע; עם זאת בעת מנוסה הם מחוללים נזק גדול לאדמה. הגנו הוא אחד מבעלי החיים שמושכים תיירים רבים על מנת לצפות בהם; בתור שכזה הוא בעל חשיבות כלכלית גדולה למדינות אפריקניות. הגנו הכחול פופולרי בציד-ספורטיבי עבור גביע ציד, וישנן עשרות חוות ציד פרטיות שמגדלות אותו בזימבבואה, נמיביה, קניה ודרום אפריקה; הילידים האפריקנים צדים אותו בעיקר לעור האיכותי שלו, ובמידה פחותה גם לבשרו אשר נחשב ליבש קשה למדי. בשר גנו מיובש המכונה "בילטונג" מהווה חלק חשוב מהמטבח הדרום-אפריקני. הבשר של נקבות רך יותר מזה של הזכרים (במיוחד בסתיו), ומגנו אחד ניתן להפיק כמות בשר העולה פי עשרה על זו של צבי תומסון. הזנב השעיר של הגנו יכול לשמש כמניפה מפני זבובים.
נשים במשחקים האולימפיים
לראשונה נערכו תחרויות אתלטיקה והתעמלות לנשים
72 נשים השתתפו בתחרויות השחייה (5 תחרויות לנשים לעומת 6 תחרויות לגברים), 38 נשים השתתפו בתחרות לאמנות, 23 נשים השתתפו בתחרויות קפיצה למים (2 תחרויות לשני המגדרים), 27 נשים השתתפו בתחרויות סיף (תחרות אחת לנשים לעומת 6 תחרויות לגברים) ושתי נשים לעומת 125 גברים השתתפו בתחרויות השיט.
גנו כחול
הגנו והאדם
הגנו הכחול משפיע על בני אדם גם באופן שלילי. יש להם תחרות עזה עם בעלי חיים מקומיים על מרעה ומים, והם יכולים להעביר מחלות קטלניות ולגרום למגפות אצל בקר הבית. הם גם מפיצים קרציות, שרשורים וזבובים. הגנואים הכחולים מצויים בעשרות גני חיות ברחבי העולם כדוגמת ממלכת החיות של דיסני, גן החיות של סן דייגו, גן החיות ברונקס, הספארי ברמת גן, חוות האנטילופות בערבה, גן החיות של בורגרס, ועוד.
נשים במשחקים האולימפיים
לראשונה נערכו תחרויות אתלטיקה והתעמלות לנשים
ענף הטניס שמספר התחרויות שלו בין המגדרים היה זהה (2 לכל מגדר וזוגות מעורבים) הוסר מאולימפיאדה זו וחזר לאחר 13 אולימפיאדות באולימפיאדת סיאול (1988).
גנו כחול
הגנו והאדם
בחפירות ארכאולוגיות במצרים נמצא לוח מגולף עתיק של צפחה המתאר בעלי חיים שדומים מאוד לגנו הכחול. הלוח שגילו מוארך סביב 3000 לפני הספירה, נמצא באזור המשוער של העיר הרקליאופוליס מגנה, אשר הייתה הבירה של מצרים העתיקה באותה העת. זה עשוי להראות על כך שבעלי חיים אלו התרחשו בעבר גם בצפון אפריקה והיו מוכרים למצרים.
נשים במשחקים האולימפיים
1932
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) השתתפו 201 נשים לעומת 1721 גברים (10.5%). 54 מהספורטאיות השתתפו באתלטיקה (6 תחרויות לנשים), 44 בשחייה, 17 בסיף, 11 בקפיצה למים ו-75 באמנות.
גנו כחול
הגנו והאדם
הגנו הכחול נמצא על סמלים, מטבעות ושטרות אפריקנים רבים.
נשים במשחקים האולימפיים
1936
באולימפיאדת ברלין (1936) השתתפו 361 נשים לעומת 4123 גברים (8.0%). 98 נשים השתתפו באתלטיקה, 94 בשחייה, 64 בהתעמלות, 41 בסיף, 30 בקפיצה למים, 3 בשיט ו-31 באמנות.
תחרות הקבוצתית בהתעמלות נשים חזרה למשחקים אלה, לאחר הפסקה של 4 שנים באולימפיאדה הקודמת (לוס אנג'לס 1932).
1948
באולימפיאדת לונדון (1948) השתתפו 446 נשים לעומת 3950 גברים (10.1%). 144 נשים השתתפו באתלטיקה (9 תחרויות לנשים לעומת 24 לגברים), 88 בשחייה, 88 בהתעמלות, 39 בסיף, 24 בקפיצה למים ו-53 באמנות.
לראשונה נערכה תחרות לנשים יחידות בקיאק למרחק של 500 מטר, בהשתתפות 10 נשים, לעומת 8 תחרויות לגברים כשהמחרחק הקצר עמד על 1000 מטר.
1952
באולימפיאדת הלסינקי (1952) השתתפו 521 נשים לעומת 4411 גברים (10.6%). 187 נשים השתתפו באתלטיקה, 118 בשחייה, 134 בהתעמלות (7 תחרויות לנשים לעומת 8 לגברים), 37 בסיף, 25 בקפיצה למים, 13 בקיאק ו-3 בשיט.
לראשונה השתתפו 4 נשים בתחרות רכיבה, אך בשלב זה רק ברכיבה אומנותית. ליס הרטל מדנמרק, זכתה במדליית כסף.
1956
באולימפיאדת מלבורן (1956) השתתפו 371 נשים לעומת 2818 גברים (11.6%). 147 נשים השתתפו באתלטיקה, 99 בשחייה, 65 בהתעמלות, 23 בסיף, 27 בקפיצה למים, 10 בקיאק, 1 בשיט.
לראשונה, מספרן של הנשים, בענף ההתעמלות גדול יותר (65) מזה של הגברים (63) אף על פי שמספר התחרויות לנשים היה 7 לעומת 8 בגברים.
1960
באולימפיאדת רומא (1960) השתתפו 613 נשים לעומת 4738 גברים (11.5%). 204 נשים השתתפו באתלטיקה (נוספה תחרות אחת לנשים, ריצת 800 מטר), 144 בשחייה, 124 בהתעמלות (הורדה תחרות אחת לנשים), 78 בסיף (נוספה תחרות אחת לנשים), 26 בקפיצה למים, 28 קיאק (נוספה תחרות אחת לנשים והורדו 3 תחרויות לגברים) ו-8 נשים ברכיבה ב-3 תחרויות ללא הבדל מגדרי.
1964
באולימפיאדת טוקיו (1964) השתתפו 680 נשים לעומת 4457 גברים (13.2%). 236 נשים השתתפו באתלטיקה (נוספו 2 תחרויות לנשים, ריצת 400 מטר וקרב חמש), 162 בשחייה (נוספה תחרות אחת לנשים ולגברים במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ולגברים משחה שליחים 4x100 מטר חופשי), 83 בהתעמלות, 56 בסיף, 34 בקפיצה למים, 27 קיאק, 13 נשים ברכיבה ו-1 בשיט.
לראשונה נכנס טורניר כדורעף כענף למשחקים האולימפיים הן לנשים והן לגברים. 6 נבחרות השתתפו בטורניר הנשים שבהן שיחקו 68 שחקניות.
2000
באולימפיאדת סידני (2000) השתתפו 4,068 נשים לעומת 6,582 גברים (38%).
הלפיד האולימפי נישא באצטדיון על ידי, שש ספורטאיות אוסטרליות מהגדולות בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים באתלטיקה ובשחייה, לציון 100 שנים להשתתפותן של נשים במשחקים האולימפיים: האתלטית בטי קת'ברט (בכיסא גלגלים), מלווה על ידי האתלטית רלין בויל, השחיינית דון פרייזר, האתלטית שירלי סטריקלנד, השחיינית שיין גולד והאתלטית דבי פלינטוף קינג. הלפיד נמסר לקתי פרימן שהדליקה את האש האולימפית.
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 4,303 נשים לעומת 6,257 גברים (41%).
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתפו 4,610 נשים לעומת 6,290 גברים (42%).
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) השתתפו 4,653 נשים לעומת 5,864 גברים (44%).
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) השתתפו 5,037 נשים לעומת 6,147 גברים (45%).
25px|איגרוף איגרוף
באולימפיאדת לונדון (2012) נערכו לראשונה תחרויות איגרוף לנשים. תחרויות אלו כללו שלוש קטגוריות משקל בלבד: זבוב (48 עד 51 ק"ג), קל (57 עד 60 ק"ג) ובינוני (69 עד 75 ק"ג). המתאגרפת הראשונה שהוכתרה כאלופה אולימפית הייתה הבריטית ניקולה אדמס, שהתחרתה במשקל זבוב. אצל הגברים, בוטלה קטגוריית משקל נוצה, כך שמספרן ירד לעשר.
25px|אתלטיקה אתלטיקה
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) הייתה הפעם הראשונה שבה התקיימו תחרויות אתלטיקה גם לנשים. הלחץ של פדרציית הספורט הנשי הבינלאומי (FSFI) Fédération Sportive Féminine Internationale בראשות אליס מיליאט, תחרויות נפרדות לנשים ומוצלחות (שני אירועים של המשחקים העולמיים לנשים וארבע אולימפיאדות לנשים), התחזקות ספורט הנשים בעולם ופרישתו של פייר דה קוברטן, מייסד המשחקים האולימפיים המודרניים, שחשב שנשים לא אמורות להשתתף בספורט, כל אלה הובילו לשינוי הזה. נערכו 5 תחרויות לנשים לעומת 22 תחרויות לגברים. מאולימפיאדת בייג'ינג (2008) יש 23 תחרויות לנשים לעומת 24 לגברים.
בחלק מהתחרויות קיים הבדל בין נשים לגברים. בתחרויות שבהם יש שימוש במכשירים, הוא נמוך יותר אצל נשים לעומת גברים. דיסקוס (1 ק"ג ו-18 ס"מ לעומת 2 ק"ג ו-22 ס"מ), כדור ברזל (4 ק"ג לעומת 7.26 ק"ג), פטיש (4 ק"ג ואורך של 119.4 ס"מ לעומת 7.26 ק"ג באורך של 121.3 ס"מ) וכידון (2.3 מ' ו-600 גרם לעומת 2.7 מ' ו-800 גרם). נשים מתחרות בריצת 100 מטר משוכות (83.8 ס"מ) וגברים מתחרים בריצת 110 מטר משוכות (1.067 מ'). קיים הבדל בגובה המשוכות והמכשולים בריצת 400 מטר משוכות ובריצת 3000 מטר מכשולים (76.2 ס"מ לעומת 91.4 ס"מ). נוסף לכך, נשים מתחרות בקרב שבע וגברים בקרב עשר.
25px|הוקי שדה הוקי שדה
אולימפיאדת מוסקבה (1980) הייתה הראשונה בה נערך טורניר הוקי שדה לנשים, בהשתתפות 6 נבחרות. באולימפיאדת סיאול (1988) עלה מספר נבחרות הנשים לשמונה, באולימפיאדת סידני (2000) עלה לעשר, ומאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך טורניר בהשתתפות 12 נבחרות נשים, בדומה לטורניר הגברים.
25px|כדורסל כדורסל
טורניר כדורסל הנשים באולימפיאדות נערך רק החל מאולימפיאדת מונטריאול (1976). בטורניר הראשון, השתתפו 6 נבחרות בשיטת ליגה. באולימפיאדת סיאול (1988) השתתפו 8 נבחרות ומאולימפיאדת אטלנטה (1996) עלה מספר הנבחרות המשתתפות ל-12 בטורניר הנשים כמו טורניר הגברים.
25px|כדורעף כדורעף
בטורניר הכדורעף הראשון שנערך באולימפיאדת טוקיו (1964), השתתפו שש נבחרות של נשים (10 לגברים). באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) כלל טורניר הנשים 8 נבחרות (12 לגברים). מאולימפיאדת אטלנטה (1996) עלה מספר הנבחרות המשתתפות ל-12 בטורניר הנשים כמו טורניר הגברים.
טבלת כניסת נשים למשחקים האולימפיים לפי ענף ספורט
אופניים התעמלות כדורעף שחייה
הערות:
לורן פטריק
לורן פטריק היא שחקנית רוגבי ישראלית אשר מכהנת כקפטן אס"א חיפה ונבחרת הנשים של ישראל ברוגבי. הייתה שותפה להעפלה ההיסטורית לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008.
ביוגרפיה
פטריק החלה לשחק רוגבי לאחר שעלתה לארץ בשנת 2004 מארצות הברית, שם שיחקה כדורגל וכדורסל, התחרתה באתלטיקה ובשחייה צורנית, ואף הייתה ראש קבוצת מעודדות בפוטבול. בשנת 2008 העפילה עם נבחרת ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה.
בנוסף, היא מאמנת רוגבי מוסמכת.
לומדת לתואר דוקטור להנדסת הסביבה בטכניון.
Jennifer Lopez: Let's Get Loud
Jennifer Lopez: Let's Get Loud (בעברית: ג'ניפר לופז: בואו נעשה רעש) הוא אלבום ההופעה החיה הראשון של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז. האלבום יצא לאור ב-11 בפברואר 2003. ההופעה צולמה באולם Roberto Clemente Coliseum שבפוארטו ריקו.
באולם זה קיימה לופז שתי הופעות יום אחר יום על מנת לקדם את אלבומה השני, J.Lo.
גביע המדינה בכדורגל 2012/2013
גביע המדינה בכדורגל 2012/2013 הייתה התחרות ה-75 מאז היווסדה וה-60 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-31 באוגוסט 2012 והסתיימו ב-8 במאי 2013.
הפועל רמת גן הפכה בעקבות זכייתה בגביע באותה שנה לקבוצה הראשונה והיחידה עד כה שזוכה בגביע ויורדת לליגה השנייה באותה עונה.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב התשיעי שהחל ב-27 בפברואר 2013 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
ואנזה (פרבר)
ואנזה (גרמנית: Wannsee) היא אחת מהשכונות המרכיבות את רובע צלנדורף בברלין בירת גרמניה, בקצה הדרום-מערבי של העיר.
גאוגרפיה
שטחה של השכונה 23.7 קמ"ר ונכון לתחילת 2013 מתגוררים בשכונה 9,514 תושבים, צפיפות האוכלוסייה היא 401.8 תושבים/קמ"ר.
Story of My Life (שיר של ואן דיירקשן)
Story of My Life (בעברית: סיפור חיי) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנים האנגלית-אירית ואן דיירקשן. הוא פורסם ב-28 באוקטובר 2013 על ידי סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס כסינגל השני מאלבום האולפן השלישי של הלהקה, Midnight Memries. השיר נכתב על ידי חברי הלהקה נייל הורן, זאין מאליק, הארי סטיילס, ליאם פיין ולואי טומלינסון, יחד עם ג'וליאן בונטה, ג'יימי סקוט, ג'ון ראיין, וחנוך דגן. התוכן הלירי של השיר הוא מערכת יחסים סוערת המובילה לשברון לב.
ואנזה (פרבר)
גאוגרפיה
השכונה ממוקמת באזור פורה ומלא אגמים, מרכז השכונה מיוער ונמצא על האי ואנזה המוקף מצפון ומערב בנהר הָאפֶל ובדרומו אגם ואנזה המתחבר לאגמים נוספים. השכונה והאי מושכים תיירים רבים, וניתן לראות בתי נופש רבים לחופי האי.
Story of My Life (שיר של ואן דיירקשן)
ביקורת
סם לנקסי מאידולייטור כינה את השיר "נהדר באופן מפתיע" וציין כי מדובר ב"נקודת אמצע בוגרת" בחותמה של הלהקה. איימי סיארטו מ-PopCrush העניקה לשיר 4 מתוך 5 כוכבים, וכינתה אותו "שיר מהורהר, אקוסטי, מונע על גיטרה", והחמיאה על כך שהוא "בלתי נשכח", בשונה משירים קודמים של הלהקה. סיארטו ציינה כי השיר הראה שואן דיירקשן "איננה רק להקת בנים"; אם כי השיר לא היה "קליט ומטורף" כמו השירים הקודמים שלהם. לורן ווילר מ-TheCelebrityCafe.com העניקה לשיר 5 מתוך 5 כוכבים וציינה שהמילים "מהורהרות" ו-"עמוקות בהרבה מכמה מהלהיטים הגדולים שלהם".
ואנזה (פרבר)
גאוגרפיה
האי מחובר לשאר חלקי העיר בחמישה גשרים, בהם גשר קליין-גליניקה הנמצא ליד טירת הציד גלינקה, את האי חוצה הכביש הראשי של ברלין B1.
Story of My Life (שיר של ואן דיירקשן)
וידאו קליפ
שלושה ימים טרם העלאת הווידאו קליפ של השיר, פורסמו שלושה טיזרים, אחד בכל יום.
ואנזה (פרבר)
גאוגרפיה
ואנזה מוכרת גם בשל ועידת ואנזה שהתקיימה ב"וילה ואנזה"שברחוב "אם גרוסן ואנזה" (Am Grossen Wannsee) שהייתה התכנסות של נציגים מכל משרדי הממשל הנאצי, בוועידת ואנזה התקבלה ההחלטה על אופן ביצוע הפתרון הסופי - התוכנית להשמדת יהודי אירופה, תוך תיאום בין כל זרועות הממשל הנאצי. בשנת 1988 הוחל בשיפוץ המבנה על מנת להופכו לאתר הנצחה ובשנת 1992 נפתח במקום אתר הנצחה וחינוך ביום השנה ה-50 לוועידה על "הפתרון הסופי לבעיה היהודית".
Story of My Life (שיר של ואן דיירקשן)
וידאו קליפ
את הקליפ ביים בן וינסטון, שביים גם את הקליפ לסינגל הקודם שלהם, "Best Song Ever". הקליפ פורסם בטעות והודלף על ידי Vevo יומיים קודם לכן כשהיו אמורים להעלות את הטיזר השני, אך הוא הוסר מייד. לאחר מכן הוא הועלה רשמית, ב-3 בנובמבר 2013. בסרטון מוצגים כמה מבני משפחות הלהקה: אחותו של זאין, אמו של הארי, הוריו ואחיותיו של ליאם, אחיו של נייל הורן וסביו של לואי. הקליפ מתחיל בחדר חשוך וחברי הלהקה מוצגים מפתחים תמונות. לאחר מכן, מוצגות תמונות משפחתיות מסוימות עבור כל אחד מהחברים, ואלו בהמשך מתחלפות לשחזורים שלהן מהעת הנוכחית.
יוליוס קלינגר
יוליוס קלינגר (בגרמנית: Julius Klinger : 22 במאי 1876–1942) היה צייר, שרטט, מאייר, גרפיקאי מסחרי, טיפוגרף וסופר אוסטרי.
ראשית דרכו
קלינגר נולד בדורנבאך ליד וינה. בשנת 1895 הוא מצא את עבודתו הראשונה במגזין האופנה של וינה "וינר מוד". כאן הכיר את קולומן מוזר, שלימים יהיה המורה שלו.
בשנת 1896 הוא עבר למינכן, שם עבד כמאייר עבור מגנדורפר-בלאטרים ואחרים.
בשנת 1897 עבר להתגורר בברלין, שם עבד כגרפיקאי מסחרי עד 1915. יחד עם בית הדפוס הולברבאום ושמידט, פיתח צורה חדשה של עיצוב כרזות שזכתה במהרה למוניטין בינלאומי.
בשנת 1912 עיצב את הכרזה לתערוכת האוויר בברלין, וכן תרם איורים וציורים גם למגזינים שונים.
בשנת 1918 תכנן קלינגר קמפיין מקיף לקידום מכירת נייר גלגול הסיגריות "טאבו" אשר פורסם בווינה. קלינגר תכנן את אסטרטגיית קידום המכירות, בפרסומות בעיתונים קטנים אך גם בשלטי חוצות ועל פני גדרות אתרי בנייה ועוד.
הערכה
לפני מלחמת העולם הראשונה היה קלינגר אחד האמנים המשפיעים ביותר ביצירת הכרזות הגרמנית ואחרי 1916 אחד המחדשים החשובים באמנות הכרזות האוסטרית. יוליוס קלינגר מצא שפה עצמאית מאוד בפרסום.
הוא היה בעל כושר המצאה, יצירתי והיה בעל משמעת אמנותית. הוא קרא למודרניזציה של האמנויות - על הצייר להגדיר את עצמו כ"משרת של רפרודוקציה פוטו-מכנית", הוא ראה בגורדי שחקים, ספינות ים ואוויר נושאים לאמנות טהורה של זמנו.
רדיפת הנאצים
בהיותו יהודי, סבל מהטרדות נאציות. על פי רישומי המשטרה בווינה, הוא נרשם כמי שגורש לגטו מינסק ב-2 ביוני 1942, וכנראה מת באותה שנה.
מיהול
מיהול (באנגלית: dilution) הוא מושג בכימיה המבטא פעולה של הוספת ממס לתמיסה. מיהול כרוך בהגדלת נפח התמיסה ובהורדת ריכוז המומס.
חישוב ריכוז המומס לאחר הוספת ממס (לאחר מיהול)
יחידות המידה של חישוב הריכוז של המומס בתמיסה הם "ריכוז מולרי (M)". כאמור ריכוז מולרי מחושב בצורה הזאת:, כאשר ה - mol מייצג מספר חלקיקי המומס חלקי מספר אבוגדרו. ו - L מיצג את נפח התמיסה בליטרים. הוספת ממס לתמיסה (מיהול) אינו משנה את מסת המומס אלה רק את נפח התמיסה, הוספת ממס לתמיסה מגדיל את נפח התמיסה.
דוגמה לחישוב ריכוז מומס לאחר הוספת ממס: לתמיסה מימית של מלח בישול (NaCl) בריכוז 4 M ובנפח 500 ml נוסף עוד 500 ml מים. נציב בנוסחה כדי לקבל את מס' המולים של מלח הבישול (המומס) :
mol = 2
המסה של המומס לא משתנה עקב הוספת ממס ולכן כמות המולים לא משתנה.
לחישוב ריכוז המומס לאחר המיהול נציב נתונים בנוסחה לחישוב הריכוז המולרי:
כשמחשבים ריכוז מולרי של מומס בתמיסה יש קשר ישיר בין הנפח של התמיסה לבין ריכוז המומס. כשלא מוסיפים כמות נוספת של מומס, כמות המומס היא k  (קבוע = k ) לכן מה שמשפיע על ריכוז המומס כאשר נוסף ממס הוא המכנה במשוואה, כלומר נפח התמיסה.
ככל שמוסיפים נפח לתמיסה כך המכנה במשוואה גדל, וכלל שהמכנה גדול יותר כך כמות המומס הקבועה מתחלקת ליותר. מה שמביא להקטנת הריכוז.
מיהול תמיסות חומציות/בסיסיות
מיהול על ידי הוספת מים לתמיסות חומציות/בסיסיות גורם לשינוי ערך ה - pH של התמיסה, ומקרב אותו לערך pH=7 (ערך הpH של מים). שינוי הpH נגרם משום שערכי הpH תלויים ונקבעים על ידי ריכוז יוני ההידרוניום המצויים בתמיסה. הוספת מים גורמת להגדלת נפח התמיסה ולכן מקטינה את הריכוז של יוני ההידרוניום/ההידרוקסיד בתמיסה.
תמיסה חומצית
בתמיסה חומצית (pHᐸ7),ריכוז יוני ההידרוניום גדול מריכוז יוני ההידרוקסיד, הוספת מים מקטינה את ריכוזי היונים (היחס נשמר) ומשום שריכוז יוני ההידרוניום קטן, הpH עולה. הpH יעלה עד לערך 7=pH ולא יעלה יותר לא משנה כמה מים יתווספו משום שהpH של מים = 7.
תמיסה בסיסית
בתמיסה בסיסית (pHᑁ7), ריכוז יוני ההידרוקסיד גדול מריכוז יוני ההידרוניום, הוספת מים מקטינה את ריכוזי היונים (היחס נשמר) ומשום שריכוז יוני ההידרוקסיד קטן, הpH יורד. הpH ירֶד עד לערך 7=pH ולא ירֶד יותר לא משנה כמה מים יתווספו משום שהpH של מים = 7.
תרכיז מיץ פטל
דוגמה נפוצה למיהול היא הוספת מים לתרכיז פטל. התרכיז מכיל סוכרים, רכז פרי יער, ורכיבים נוספים בכמות גבוהה ובריכוז גבוה. להכנת מיץ הפטל המתבקש, אנו שופכים כמות קטנה של תרכיז פטל מרוכז בעל נפח קטן לכוס. הוספת מים תגדיל את נפח המשקה (התמיסה) ובכך תגרום להורדת ריכוז הרכיבים שהיו מצויים בתרכיז הפטל.
שתן
כמו כן צבע השתן מעיד על מידת המיהול וריכוז הממס (מים) בתמיסת השתן. כאשר צבע השתן כהה (מרוכז מאוד) סימן שריכוז הרעלים גבוה מריכוז המים, המצב הזה דורש שתית מים משום שהוא מעיד על חוסר בנוזלים. שתית המים מוהלת את תמיסת השתן, מגדילה את נפחה וגורמת להורדת ריכוזי הרעלים בתוכה.
אטימולוגיה
השורש מ.ה.ל מופיע באופן יחידני בספר ישעיהו פרק א', פסוק כ"ב: "כַּסְפֵּךְ הָיָה לְסִיגִים סָבְאֵךְ מָהוּל בַּמָּיִם׃"
רפאל סולובייצ'יק
ברוך רפאל יהושע סולובייצ'יק (תרפ"ד, 1924 - ד' בתשרי ה'תשנ"ז, 17 בספטמבר 1996) היה בנו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק ועסקן ציבור חרדי. מייסד הוועדה הציבורית להגנת כבוד האדם שפעלה נגד ניתוחי מתים בישראל.
חייו
נולד בבריסק, לרב העיר, הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק. בשנת תש"א עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בירושלים. בשנת תשי"ז נישא לשיינדל, בת הרב יששכר דוב פרנקל. בתם היחידה גיטל הייתה נשואה לרב נתנאל פרץ מאירסון, ראש ישיבת חכמת התורה.
ייסד את ה"ועדה ציבורית להגנת כבוד האדם" שנאבקה בניתוחי המתים בישראל. בין פעיליה: הרבנים דוד שמידל, ידידיה ויינר, יהושע לפידות, ישראל מאיר יוטקובסקי ושלמה שטנצל. במשך עשרות שנים ארגן מדי ליל תשעה באב "עצרת קינה" בכיכר השבת בירושלים, שהנואם הראשי בה היה הרב אריה שכטר.
נפטר בד' בתשרי תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות.
Battlefield Online
Battlefield Online (בקוריאנית: 배틀필드 온라인) הוא משחק וידאו חינמי מסוגת יריות בגוף ראשון. המשחק פותח על ידי Neowiz Games ,Electronic Arts ו-EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Neowiz Games. המשחק הוא מהדורה מחודשת למולטיפלייר של Battlefield 2, שהוא בעצם על אותו עיקרון של המשחק Counter-Strike Online, הוא בעצם גרסה למשחק מקורי שמתאים לאזור המזרח הרחוק, אזור קוריאה, יפן, סין ועוד מדינות שנמצאות באזור.
יקהת רוזן
יקהת רוזן (נולד ד' אלול תשכ"ט, 17 באוגוסט 1969) הוא סופר ילדים ישראלי ומנהל הוצאת הספרים של המכון התורני אור עציון.
ביוגרפיה
יקהת רוזן נולד לשלומית והרב ישראל רוזן. בגיל צעיר עברה המשפחה ליישוב אלון שבות, ושנות התבגרותו עברו ביישוב זה. למד בישיבה התיכונית שעלבים ובישיבת ההסדר אור עציון, ושירת בצה"ל בחיל השריון. הוא נשוי ולו שמונה ילדים.
מאז נישואיו מתגורר בקריית מלאכי ונמנה עם מייסדי ופעילי הגרעין התורני מרכז נריה, הפועל בעיר.
שנים אחדות עבד כמורה בבית ספר יסודי וכעורך ספרים, והחל משנת תשס"ט (2009) הוא משמש כמנהל הוצאת הספרים של המכון התורני אור עציון.
עבודות עריכה
במשך השנים ערך רוזן או היה שותף בעריכה של ספרים רבים בתחום היצירה התורנית. ובהם: נר למאור, מאורות נריה, מלכות יהודה וישראל, מצות ישיבת ארץ ישראל, משמיע ישועה.
מארי בילדרס-ואן בוסה
מריה פיליפינה (מארי) בילדרס-ואן בוסה (אמסטרדם, 21 בפברואר 1837 – ויסבאדן, 11 ביולי 1900) הייתה ציירת, שהתפרסמה בזכות ציורי הנוף שלה בסגנון הולנדי-אימפרסיוניסטי מוקדם.
ביוגרפיה
מארי ואן בוסה הייתה בתם של פיטר פיליפ ואן בוסה (1809-1879) ומריה ג'והנה ריינוואן (1809-1864). אביה היה עורך דין ושר האוצר של הולנד במשך יותר מעשרים שנה. עקב היותו שר האוצר, נאלצה המשפחה לעבור לגור בעיר להאג. מארי ואן בוסה הייתה אחייניתה של האמנית שרה סטרקה-ואן בוסה.
בגיל שמונה-עשרה, מארי החליטה כי היא רוצה להיות ציירת - החלטה חריגה עבור אישה דאז.
היא למדה לצייר מהאמן ההולנדי הנדריק ואן דה סנדה באקויזן באקוויזן ולעיתים קרובות קיבלה עצות מהצייר יוהנס בוסבום. זה היה בוסבום שעודד אותה להציג את עבודותיה. משנת 1875 קיבלה שיעורים מיוהנס וורנרדוס בילדרס (1811-1890). הם נישאו בשנת 1880, ובחנותם בוסבום והנדריק וילם מסדג היו עדים. היא הייתה בגילו של בנו של ג'יי.וי בילדרס, צייר הנוף ג'רארד בילדרס, אשר נפטר בשנת 1865. בני הזוג התיישבו בכפר הכפרי אוסטרבייק, שם ציירה נופים רבים. לאחר מות בעלה היא חזרה להאג.
עבודה
מארי ואן בוסה התמקדה בעיקר בציורי נוף. היא נהגנה לחתום על הציוריה בשמה: 'מ'. בילדרס ואן בוסה'. מלבד ציורי שמן, היא כמו כן ציירה הרבה ציורים בצבעי מים ועל נייר. לעיתים קרובות תיארה את היערות ברובע גלדרלנד ושטחי השיטפון, אך ציירה גם בדרנתה, בווסטרוולדה הסמוכה ובסביבתה של האג. בהתפתחותה האמנותית היא ניגשה עם ציוריה וצבעי המים שלה לאימפרסיוניזם ההולנדי של אסכולת האג, אך עם התמקדות אופיינית ויחודית משלה בעצים וביערות.
מארי ואן בוסה הפכה לחברה ב-Hollandsche Teekenmaatschappij בשנת 1878, והצטרפה לסטודיו פולצ'רי בהאג כעבור שנה. היא לקחה חלק בכמה תערוכות של 'תערוכות של אדונים חיים' (משנת 1873), סלון פריז בשנת 1880, וב-'תערוכה הלאומית לעבודות נשים' בשנת 1898. היא זכתה במדליית ארד בתערוכה העולמית של פריז (1889) ואזכור מכובד ביריד העולמי בשנת 1900, שתיהן בפריס. היא הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
ואן בוסה שמרה על מחירי הציורים שלה נמוכים, בשביל להקל על מכירתם; אולם הקולגות שלה בהאג לא הסכימו עם גישה זו ומחו על החלטתה. היא שמרה על קשרים ידידותיים באליטה התרבותית (בוסבום-טוסיינט, ג'יזברט ואן טיינהובן, אוגוסטה דה וויט, אנה וולטרבק) של הולנד באותם ימים.
עבודתיה של ואן בוסה נכללו בין היתר באוספי מוזיאון רייקסמוזיאון אמסטרדם, מוזיאון בוימנס ואן ביינינגן, מוזיאון טיילרס, מוזיאון פרנס האלס, מוזיאון גרונינגר ומוזיאון סטדליק אמסטרדם. עקב בעיה בגב, ואן בוסה נאלצה להתיישב בגרמניה. היא נפטרה בשנת 1900 בזמן שהותה בספא בוויסבאדן בגיל 63. היא נקברה עם בעלה באוסטרבייק, הולנד.
פארק אוטופיה
פארק אוטופיה הוא גן בוטני הנמצא בקיבוץ בחן בעמק חפר. הפארק משתרע על שטח של כ-40 דונם, ומתרכז בגידול סחלבים מיוחדים. בפארק קיים גם אוסף גדול של צמחים טורפים, קקטוסים, פרחים ופרפרים החיים בבית רשת שהוקם במיוחד עבורם.
הפארק מחולק לשניים: חלקו הראשון הוא מתחם חווה חקלאית בתנאי אקלים אחידים אשר תורמת לפריחה עשירה ומתמדת, שבו מתבצעת מכירה של סחלבים במגוון צבעים, קקטוסים, צמחים טורפים ומוצרים נלווים כגון אגרטלים וציוד עזר לגידול צמחים. בחלקו השני של הפארק נמצא החלק העיקרי, חווה חקלאית בתנאים טרופיים אשר בה מתקיימים מספר עולמות שונים: העולם הטרופי, עולם הסחלבים , עולם התבלינים , העולם הטורף , עולם הקקטוסים , עולם הוורדים , עולם הפרחים , עולם המים , עולם החי , עולם התוכים , עולם הפרפרים , העולם האתגרי.
הצומח בפארק
בין סוגי הפרחים העיקריים נמצאים: סחלבים, אנטוריון, ברומלייה, ורדים, פלרגוניום, אופורביה, נציץ ועוד. בין למעלה מעשרים אלף סוגי הסחלבים בפארק, ניתן לראות גדלים, בין היתר את סחלב פלאנופסיס, סחלב קטליאה, סחלב אונסידיום, סחלב זיגופטלום, סחלב פפיופדילום, סחלב דנדרוביום, סחלב סימבידיום, סחלב פרגמיפדילום, סחלב אודונטוגלוסום, סחלב מילטוניה, סחלב וניל, סחלב קמבריה, סחלב כוכב השביט, סחלב אפידנדרום, סחלב ברסיה ועוד.
צמחי תבלין בפארק
בפארק קיים גן תבלינים גדול המכיל מגוון רחב של תבלינים. לתבלינים אלו תכונות שונות אותן ניתן ללמוד באמצעות שימוש בחוש הראייה, חוש הריח וחוש המישוש. חלקם של התבלינים משמשים כתוספות בעת הבישול ותורמים לטעם, צבע וריח התבשילים. להלן חלק מצמחי התבלין הגדלים בפארק: טימין, לבנדר, רודה, סלרי, לואיזה, עירית בצלית, נענע ספרדית, נענע משובלת, פטרוזיליה, רוזמרין רפואי, מרווה רפואית, מליסה רפואית ועוד.
בעלי החיים בפארק
ברחבי הפארק ובפינת החי חיים מספר בעלי חיים, בהם: עז הבית, כבש הבית, עבדקן הרעמה, אייל נקוד, דגי קוי, פרפרים שונים, יען מצוי, אמו, פנינייה, תרנגול הודו, אפודי הזהב, טווס מצוי, זברה פינק, יונת הבית, ברווז הבית, תרנגול קרב, פסיון ועוד.
כמו כן ישנם תוכים בתצוגה נפרדת, בהם: קקדו צהוב ציצית, קקדו גאלה, קקדום עירום-עין (Cacatua sanguinea), ארה כחולה-צהובה, אפרור אפריקני, אמזונה כחולת-מצח (Amazona aestiva), תוכי אקלקטוס, נימפית מצויצת, רוסלה מזרחית, דררה מצויה, דררה צהובה, דררת דרבי (Psittacula derbiana), תוכון אוסטרלי, הבני ורוד-פנים.
אטרקציות בפארק
בפארק קיימת אטרקציות בתחומים שונים, בהם אטרקציית מבוכים מצמחים. באטרקציה זו קיימים שני מבוכים, האחד קלאסי המעוצב בסגנון אנגלי מסורתי עם אלמנטים של צמחים מפוסלים, והשני מבוך אתגרי הרפתקני המכיל מנהרות ומשתרע על פני שני מפלסים בשטח של כשני קילומטר מרובע. בפינות התוכים הקיימת בעולם התוכים ניתן להנות מליטוף התוכים וצילום עימם.
בב (הונגריה)
הכפר נהרס וננטש בתקופת הכיבוש הטורקי ויושב מחדש בסוף המאה ה-17 על ידי מתיישבים גרמניים אשר מהווים עד היום חלק גדול מהאוכלוסייה.
יהודי בב
בבב חיו שמונה יהודים בתשנת 1880.
סקודה אניאק
סקודה אניאק הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת סקודה. הגרסה הראשונה הוצגה בשנת 2017 בשם Vision E. הגרסה השנייה הוצגה במרץ 2019 בשם Vision iV. הבכורה הרשמית של הדגם הסדרתי התקיימה ב-1 בספטמבר 2020 בפראג. היא הגיעה לישראל בשיווק מטעם חברה פרטית ביולי 2021 וב-5 באוקטובר 2021 מטעם היצרן הרשמי.
קונספט
דגם ה-Vision E, דגם הקונספט הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי בשנת 2017. הדגם כלל שני מנועים חשמליים בעלי הספק משותף של 225 קילוואט. טווח הנסיעה המקסימלי בלא טעינה עמד על 500 ק"מ . במרץ 2019 הוצג דגם הקונספט השני: Vision iV, שדומה במראהו החיצוני לגרסת הייצור הסופית.
פיתוח וייצור
גרסת היצור הוצגה ב-1 בספטמבר 2020 בשם אניאק iV. היצור מתבצע במפעלי סקודה במלאדה בולסלאב ומיועד לשוק האירופאי. הדגם מבוסס על פלטפורמת MEB של פולקסווגן. הרכב זהה לפולקסווגן ID.4, מלבד שינויים עיצוביים בקדמת הרכב ובאחוריו. האניאק מיוצר בחמש גרסאות שונות, הנבדלות זה מזה בסוג ההנעה (אחורית או AWD), הספק וטווח נסיעה מקסימלי ללא טעינה.
שם הדגם מבוסס על המילה Enya, שבשפה האירית משמעותו "מקור החיים". האות E היא הסימון המקובל למכוניות חשמליות והאות Q נוספה בסיום בדומה לדגמים האחרים של החברה: הקאמיק, הקארוק והקודיאק.
סקודה אניאק קופה
סקודה אניאק קופה היא גרסה בעלת מרכב קופה לאניאק הבסיסית, זו נחשפה ב-31 בינואר 2022. השינויים העיקריים בגרסה זו הם בעיצוב החיצוני אשר קיבל גג משופע יותר המעניק לדגם את מראה הקופה. לאניאק קופה אורך של 4,652 מ"מ, רוחב של 1,879 מ"מ, גובה של 1,622 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,765 מ"מ. בתחום ההנעה אין כל שינויי.
ברוניסלב קומורובסקי
ברוניסלב מארי קומורובסקי (נולד ב-4 ביוני 1952) הוא נשיא פולין ויו"ר הסיים הפולני לשעבר. הוא קיבל לידיו את סמכויות הנשיא מיד לאחר מותו של נשיא פולין לך קצ'ינסקי בהתרסקות מטוסו. סמכויות אלו הועברו אליו באופן אוטומטי עקב כהונתו כיו"ר הסיים, הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, ובהתאם לחוקת פולין. בהתאם לחוק, כיהן קומורובסקי בתפקיד זמני זה עד לסיום תפקידו כיו"ר הסיים.
ב-20 ביוני 2010 נערכו בחירות לנשיאות פולין, בהן התמודד קומורובסקי מטעם מפלגת "המצע האזרחי". הוא זכה ב-41.54% מקולות המצביעים ודורג במקום הראשון, אך לא חצה את רף 50 האחוזים הנדרשים לניצחון בסיבוב הראשון. בסיבוב השני, שנערך ב-4 ביולי 2010, התמודד קומורובסקי מול המועמד ירוסלב קצ'ינסקי, אחיו התאום של הנשיא המנוח. קומורובסקי זכה ב-53.01% מהקולות, ובכך גבר בהפרש קטן על יריבו קצ'ינסקי, והוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות. הוא התחיל בכהונתו כנשיא פולין הנבחר לאחר השבעתו ב-6 באוגוסט 2010.
קומורובסקי היה שר ההגנה של פולין בשנים 2000–2001. בין השנים 2005–2007 כיהן בתפקיד סגן יו"ר הסיים והחל לכהן כיושב ראש הסיים ב-5 בנובמבר 2007. ב-8 ביולי 2010 סיים את תפקידו כיו"ר הסיים, והוחלף בגז'גוז' סכטינה. אי לכך, הועברו גם סמכויות הנשיאות בהן החזיק קומורובסקי מאז 10 באפריל 2010 לידיו של סכטינה למשך כחודש, עד להשבעתו לנשיאות באוגוסט. קומורובסקי מכהן כיום גם כסגן יו"ר מפלגת הפלטפורמה האזרחית.
הוא נשוי לאנה קומורובסקה משנת 1977.
בית הממשלה (הונג קונג)
בית הממשלה (באנגלית: Government House; בסינית: 香港禮賓府) הוא מבנה הממוקם על גבעת הממשלה באזור סנטרל של האי הונג קונג בהונג קונג.
כיום משמש המבנה כמקום המגורים של ראש הרשות המבצעת של הונג קונג. המבנה הוקם בשנת 1855 בסגנון תחיית הרנסאנס. המבנה שופץ בזמן הכיבוש היפני של הונג קונג וכיום למבנה מראה המשלב סגנון אדריכלות יפנית עם אדריכלות נאו קלאסית.
בין השנים 1855–1997 שימש המבנה כמגורים הרשמיים של מושל הונג קונג, עת הייתה הונג קונג מושבה בריטית. 25 מתוך 28 ממושלי הונג קונג התגוררו במבנה.
היסטוריה
בשנת 1891 הוסף למבנה אגף נשפים, במטרה לאפשר טקסים רשמיים במבנה.
במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג התגורר במבנה המושל הצבאי היפני של הונג קונג. בתקופה זו שופץ המבנה בסגנון יפני על ידי סייצ'י פוג'ימורה, ועבודות השיפוץ הסתיימו בשנת 1944. במסגרת השיפוץ נוסף למבנה מגדל וגג בסגנון יפני.
בין השנים 1855 ועד אמצע שנות ה-30 התכנסה במבנה המועצה המחוקקת של הונג קונג. מאז שנת 1891 שימש חדר הנשפים את המועצה כאתר כינוסה.
בשנת 1997, עם העברת השליטה בהונג קונג מידי בריטניה לידי סין העממית הפך המבנה למקום המגורים הרשמי של ראש הרשות המבצעת ואתר לאירועים רשמיים, אולם טונג צ'י הווה, ראש הרשות הראשון, סירב להתגורר במבנה.
ראש הרשות השני, דונלד צאנג שב להתגורר במבנה, בעקבות שיפוץ שנערך בו, בינואר 2006. עלות השיפוץ - 14.5 מיליון דולר הונג קונגי עוררה ביקורת רבה.
תיאור המבנה
חזית הבית פונה דרומה, לכיוון פסגת ויקטוריה. מצפון למבנה מצויים משרדי הממשלה של הונג קונג. בחלקו האחורי של המבנה מדשאה וגן גדול הצופה לעבר נמל ויקטוריה.
בית פתוח
פעמיים בשנה נערך במבנה "בית פתוח" בו מאפשרים למבקרים לבקר בגן המבנה, בחדר ההסבה, בחדר האוכל ובחדר הנשפים.
מבני ממשל נוספים
בשנת 1900 נבנתה בראש פסגת ויקטוריה "בקתת ההר" (Mountain Lodge) כמגורי קיץ עבור המושל. המבנה שימש את המושל עד שנת 1934, ונהרס בשנת 1946. כיום ממוקם באתר גן פסגת ויקטוריה.
ג'ון בייטס קלארק
ג'וֹן בֵּייטְס קְלַארְק (באנגלית: John Bates Clark; 26 בינואר 1847 – 21 במרץ 1938) היה כלכלן אמריקאי נאו-קלאסי. הוא היה מחלוצי המהפכה השולית ומתנגד לאסכולת הכלכלה המוסדית. במרבית הקריירה המקצועית שלו היה קלארק פרופסור באוניברסיטת קולומביה.
ביוגרפיה
קלארק נולד וגדל בפרובידנס שברוד איילנד, וסיים את לימודיו במכללת אמהרסט, במסצ'וסטס, בגיל 25. מ-1872 עד 1875, הוא למד באוניברסיטת ציריך ובאוניברסיטת היידלברג, שם למד אצל (מנהיג ). הוא לימד כפרופסור לכלכלה ב מ-1875 עד 1881 לפני שעבר מזרחה ללמד במכללת סמית'. לאחר מכן לימד במכללת אמהרסט, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ואוניברסיטת קולומביה שאליה הצטרף ב-1895 וממנה פרש לגמלאות ב-1923. בתחילת הקריירה שלו כתביו של קלארק שיקפו את הרקע הסוציאליסטי הגרמני שלו והראו אותו כמבקר של הקפיטליזם. אולם בתקופתו כפרופסור באוניברסיטת קולומביה, דעותיו עברו בהדרגה לתמיכה בקפיטליזם, ומאוחר יותר הוא נודע כתומך מוביל של השיטה הקפיטליסטית.
עבודה תאורטית
לאחר שובו, מ-1877 ואילך, פרסם קלארק כמה מאמרים שרובם נערכו מאוחר יותר בספרו "הפילוסופיה של העושר" (The Philosophy of Wealth; (1886). שם הוא ניסח גרסה מקורית של התועלת השולית, עיקרון שכבר פורסם קודם על ידי ויליאם סטנלי ג'בונס (1871), קרל מנגר (1871) ו (1878).
עד 1886 קלארק היה סוציאליסט נוצרי המשקף את דעתם של מוריו הגרמניים כי תחרות אינה תרופה אוניברסלית - במיוחד לא לקביעת שכר. קלארק כתב:
הוא קיווה שניתן להילחם בקומוניזם על ידי דיכוי ורפורמה:.
לדברי קלארק רק אם "...ההתאגדות של ההון מחייבת את ההתאגדות של העבודה" שכר הוגן יגיע ועשוי להיות להיקבע בבוררות.
תפיסה זו על שכר הוגן השתנתה ב-1886: "קלארק עצמו, ייזכר שכמי ששר את חורבן התחרות ב"הפילוסופיה של העושר". אבל עכשיו... הוא הפך את עמדתו ובנה גוף של חוקים כלכליים המבוססים על תחרות" כתב פול הומן (Paul Thomas Homan) (1928). ג'ון אוורט (John Rutherford Everett) (1946) מגלה: "אך זמן קצר לאחר כתיבת הפילוסופיה של העושר, קלארק התחיל להגן על המערכת התחרותית. מה גרם לשינוי אינו ידוע. עד כדי כך אנחנו יכולים לומר. עד שכתב את "חלוקת העושר" הוא היה משוכנע שהתחרות הטהורה היא החוק הטבעי והנורמלי שבאמצעותו הושג צדק בסדר הכלכלי". סיבה אחת שהניעה כיוון מחדש זה יכולה להיות מהומות היימרקט (1886) בשיקגו כשכמה שובתים נורו ואחרים נתלו. בארצות הברית גרמו אירועים אלו זה הביא לטיהור ההשכלה הגבוהה מרפורמטורים סוציאליסטים ולחורבן ארגון.
בשנת 1888 כתב קלארק את "הון ורווחיו" (Capital and Its Earnings). כתב מאוחר יותר על המוטיבציה של בייטס לכתיבת עבודה זו:
הבסיס לעבודתו הנוספת של קלארק היה תחרות: "אם שום דבר לא מדכא תחרות, ההתקדמות תימשך לנצח". קלארק: "המדע שאומץ... הוא דרוויניזם כלכלי... אף על פי שהתהליך היה פראי, ההשקפה שהוא העניק לא הייתה רעה לחלוטין. הישרדות הכוח הגולמי הייתה, בטווח הארוך, רצויה". זה היה הבסיס לפיתוח התאוריה שהפכה אותו למפורסם: בהתחשב בתחרות ובגורמי ייצור הומוגניים של עבודה והון, החלוקה מחדש של התוצר החברתי תהיה בהתאם לפריון התשומה הפיזית האחרונה של יחידות עבודה והון. משפט זה הוא אבן יסוד במיקרו-כלכלה הנאו-קלאסית. קלארק הצהיר על כך ב-1891 והרחיב יותר ב-1899 בספרו "חלוקת העושר" (The Distribution of Wealth). אותו משפט נוסח מאוחר יותר באופן עצמאי על ידי (1891) ופיליפ ויקסטיד (1894). המסר הפוליטי של משפט זה הוא: "מה שמעמד חברתי מקבל הוא, לפי החוק הטבעי, מה שהוא תורם לתפוקה הכללית של התעשייה".
מסקנתו של קלארק נשענת על התרומה היצרנית של יחידת העבודה הפיזית האחרונה - שעת עבודה בלתי מגובלת - והיחידה האחרונה של ההון הפיזי. מבחינתו למוצרי הון הטרוגניים יש צורה שנייה, צורה חברתית כהון הומוגני (הקרויה ג'לי – jelly) והפרודוקטיביות של יחידת הג'לי האחרונה קובעת את הרווח. זה חוזר על דעתו של קרל מרקס שלסחורות יש צורה טבעית הטרוגנית (Naturalform) וגם מנוגדת לה צורת ערך הומוגנית (Wertform), ג'לי. קלארק אולי הכיר את המבנה המרקסיסטי הזה מתקופתו הגרמנית וננזף על דמיון זה.
ההון של קלארק אינו "אמצעי ייצור מיוצרים" שלכל אחד מהם מבנה ייצור שונה. זהו כלי מופשט, קיים תמיד ולעולם אינו מתכלה, "כלי אחד גדול בידה של האנושות העובדת" בדומה לשדה או למפל, שנחשבים גם הם להון על ידי קלארק.
הצדדים הניתנים לוויכוח של מושג ההון של קלארק סייעו להוליד את מחלוקת קיימברידג' על ההון בין השנים 1954 עד 1965 בין המחלקות לכלכלה באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה, ובין MIT בקיימברידג' במסצ'וסטס.
ספר הלימוד הקלאסי "כלכלה" (Economics) של פול סמואלסון מ-1947, הפיץ את תפיסת ההון של קלארק בכל העולם.
קלארק גם עסק בבעיות של מונופולים וקרטלים ספציפית בשוק האמריקאי בספריו: "שליטה בקרטלים" (Control of Trusts; 1901) ו"בעיית המונופולים" (The Problem of Monopoly; ;1904).
על שמו של קלארק קרוי הפרס מדליית ג'ון בייטס קלארק שמעניקה התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי (או שעיקר עבודתו בארצות הברית) מתחת לגיל 40.
קלארק היה אביו של הכלכלן.
מיליונר בצרות
מיליונר בצרות הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1978, בבימויו של יואל זילברג. הסרט המספר על איש עסקים החוזר לישראל לאחר כ-20 שנה בארצות הברית ומחליף זהויות עם נהגו האישי. הסרט מכר 450,000 כרטיסים בארץ.
תקציר העלילה
ג'רי אופנהיימר (יהודה ברקן) הוא מיליונר החי בארצות הברית ומיודד עם שרגא פיש (יעקב בודו), נהגו האישי. בעקבות נסיעת עסקים לישראל, מחליטים השניים לערוך התערבות ביניהם ולהתחלף בזהויות בישראל כאשר ג'רי שואף לנסות ולהצליח בישראל גם ללא כספה של משפחתו. השניים חתמו יחדיו על חוזה בנדון, להחלפת זהויות למשך חודש אחד, בנוכחות עורך הדין ליברמן (ארי סורקו-רם). העלילה מסתבכת כאשר נכנסת לתמונה גילה פרסמן (אוריאלה וייט) והשניים מנסים את מזלם בחיזור אחריה.
אימפריית הפשע
אימפריית הפשע (באנגלית: Boardwalk Empire; בתרגום לעברית: "אימפריית הטיילת") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה ברשת הכבלים HBO. הסדרה נוצרה על ידי טרנס וינטר, מכותביה הראשיים של "הסופרנוס", על-פי ספר באותו שם מאת נלסון ג'ונסון. בין כותבי הסדרה היה גם התסריטאי היהודי - אמריקאי, איתמר מוזס. להפקת הסדרה שותפים גם מארק וולברג ומרטין סקורסזה, שביים את פרק הפיילוט. הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-19 בספטמבר 2010 ונרכשה לשידור ב-160 מדינות ובהן גם ישראל בה היא משודרת על ידי חברת yes.
הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-26 באוקטובר 2014.
עלילה
הסדרה ממוקמת באטלנטיק סיטי, בשנות העשרים של המאה הקודמת, ומתחילה עם ההכרזה הרשמית על תקופת היובש בה נאסרו ייצור ומכירת אלכוהול בארצות הברית. אנוך "נאקי" תומפסון גזבר העיר של אטלנטיק סיטי ופוליטיקאי מושחת שבעצם מנהל את העיר, מחליט להתעשר על ידי סיפוק האלכוהול להמונים הצמאים למשקה. חייו של נאקי, כמו גם הטיילת שהביאה להתפתחותה של אטלנטיק סיטי, הופכים לגדושים בפשע, סקס והימורים, ושניהם מהווים מוקד משיכה למאפיונרים. "הצד האפל של החלום האמריקאי" מכנה זאת סקורסזה. מה שנראה לנאקי כרעיון טוב בהתחלה מתברר כלא פשוט והוא נגרר בעקבות המגע עם הגנגסטרים והאלכוהול האסור לבור אפל של אלימות ואכזריות.