cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטריק טואי
קריירה
טואי הציג 3 ציורים ב"חדרי הקונצרטים הקטנים, בדבלין" בשנת 1911, תערוכה שכללה את ג'ורג' ויליאם ראסל וג'ק בטלר ייטס. לאחר שבילה את קיץ 1911 בטורמקדי שבמחוז מאיו, הרישומים הראשוניים שלו ל"איכר צעיר מאיו" מ-1912, מדגים את דיוקנאותיו הריאליסטיים ומגלים את פגיעות האדם ואת סגנונו הייחודי המתהווה. המשימה הראשונה שלו הייתה בשנת 1912 עבור עשר ציורי תקרה של חיי המשיח בטירת ראת'פרנם עבור המסדר הישועי. לאחר מכן ביצע ציורי תקרה בתיאטרון לה סקאלה, דבלין. הוא זכה במלגת האמנות של טיילור בשנת 1912 על ציור צבעי המים שלו, "זמן הסעודה", ומאוחר יותר זכה בפרס טיילור בשנת 1915 על דיוקנו בצבעי המים של מאי פאוור. היא הייתה הדוגמנית הקבועה שלו. טואי הצליח להשתמש בפרסים כדי לנסוע לספרד. הוא התגורר במדריד במשך שנה בזמן שלמד ציור במנזר לורטו, כמו גם למד את עבודתם של פרנסיסקו דה סורבראן ודייגו ולאסקס. הוא החל להציג באקדמיה המלכותית להיברניאן (RHA) בשנת 1918, והציג את "פועל וויקלו" ו"נער איכר מאיו". הוא המשיך להציג עבודות ב- RHA עד 1927.
בין 1920 ל-1926 לימד טואי שיעורי ציור חיים עם סאן קיטינג בבית הספר לאמנות המטרופוליטן בדבלין, שם לימד את נורה מקגינס, מוריס מקגוניגל והילדה ואן סטוקום. את השפעת הריאליזם הצרפתי ניתן לראות ב"עירום נשי "וב"דיוקן עצמי עם שתי נשים". הראשון הוצג בתערוכה בפריז, בשנת 1922, שאורגנה על ידי מוד גון. הציור משנת 1923, "טבילת ישו", נחשב לאחד החשובים ביותר שלו, והוא מוחזק במוזיאון אולסטר. עבודה זו כללה דיוקנאות של מספר בני דורו של טואי כמו סאן או'סאליבן ופיליס מוס. מוס הייתה סטודנטית שלו והפכה לארוסתו. הציור זכה במדליית כסף בתערוכה בשנת 1924, ובשנת 1925 הוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון. הוא ומוס ביקרו באיטליה בקיץ 1923, וחזרו לאירלנד בשנת 1924.
בשנת 1923 הוזמן על ידי ג'יימס ג'ויס לצייר דיוקן של אביו של ג'ויס, ג'ון סטניסלוס ג'ויס. הוא גם צייר דיוקן של ג'ויס עצמו בפריז בשובו מאיטליה בשנת 1924. הדיוקן נמצא באוניברסיטת מדינת ניו יורק, באפלו. הוא גם צייר את ילדיו של ג'ויס, ג'ורג'יו ולוסיה.
טואי צייר דיוקנאות של מספר אישים בתיאטרון בשנות העשרים, כמו ריה מוני (1922), פדריק קולום (1924) וסאן אוקייסי (1926). בשנת 1924 הוא נבחר לעמית ל- RHA, והיה לחבר מלא בשנת 1925. טואי היה חבר במועדון הרדיקלי בשנת 1926.
ארצות הברית
בשנת 1927 הוא היגר לארצות הברית, בתקווה להרוויח מספיק כדי שיוכל להתחתן. בתחילה התגורר בדרום קרוליינה, ולאחר מכן עבר לניו יורק. היה לטואי סטודיו והוא התמקד בפורטרטים. באותה שנה הציג מאמנותו בתערוכה של מכון קרנגי בפיטסבורג. הוא היה אחד ממארגני התערוכה הראשונה של אמנות אירית בגלריית האקט, ניו יורק בשנת 1929. טואי היה ממייסדי מועדון האוניברסיטה האירית, ניו יורק, והרצה על אמנות אירית וכן על ספרות אירית בפני חוג הקריאה האירי.
מוות ומורשת
רבים ממכריו העידו כי סבל מדיכאון. חבריו היו מודאגים כשלא ראו אותו. הם מצאו אותו מת ב־28 באוגוסט 1930, שם נקבע שהוא מת בהתאבדות באמצעות גז. אחותו טענה שהוא לא התאבד וכי מותו היה מקרי. גופתו הוחזרה לאירלנד והוא נקבר בבית העלמין בגלסנווין. בסטודיו שלו היו הדיוקנאות הלא גמורים של השחקנים דאדלי דיגס וקלודט קולבר.
בשנת 1931 נערכה באולם מילס, דבלין תערוכה לאחר מותו של רישומיו, רישומיו וציוריו בשנים 1911 עד 1930. בשנת 1985 הוצגו שני ציורים, בתערוכה גדולה של ציור אירי.
טום טיילור
ראשית חייו
טיילור נולד בשנת 2001 במחוז סארי. הוא הפסיק ללמוד בבית הספר לדרמה בשנת 2013 עד שמורתו לשעבר, רייצ'ל בל מבית הספר "The Stage Stage" בקמברלי, אמרה לו שסוכן מגיע לבית הספר לראיונות. טיילור הלך לאודישן, הוחתם ולוהק לסדרות הטלוויזיה הממלכה האחרונה ודוקטור פוסטר ששודרו ברשת הטלוויזיה BBC.
קריירה
טיילור לוהק לתפקיד ג'ייק צ'יימברס בסרט הקולנוע המגדל האפל במרץ 2016. הסרט מבוסס על הכרך הרביעי בסדרת הספרים המגדל האפל.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד לאנס בסרט הקולנוע הילד שיהיה מלך.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי במיני-סדרה, "להתחבר מחדש".
נאסר בוהאני
נאסר בוהאני (בצרפתית: Nacer Bouhanni; נולד ב-25 ביולי 1990) הוא רוכב אופני כביש צרפתי בקבוצת ארקאה–סאמסיק. בוהאני ניצח בקטגוריית הנקודות בג'ירו ד'איטליה 2014 ושלושה קטעים במרוץ. נוסף על כך, ניצח שלושה קטעים בוואלטה אספנייה במהדורות המרוץ ב-2014 ו-2018 והוא אלוף צרפת לשנת 2012.
FDJ (2011–2014)
ב-2011 הצטרף בוהאני לקבוצת FDJ הצרפתית שהייתה אז בדרג הפרו קונטיננטל, השני בחשיבותו לקבוצות. כבר במרוץ הראשון שלו במדי הקבוצה, הטור של גבון, ניצח בקטע השלישי והשיג את הניצחון הראשון שלו כמקצוען.
אלוף צרפת
את 2012 פתח בוהאני במרוץ אטואל דה בסאז', וניצח בקטע הראשון במרוץ, כשהוא גובר על מרסל קיטל ובובי טראקסל בספרינט רב משתתפים. בהמשך העונה תוצאותיו הבולטות היו בשני המרוצים החד יומיים "Cholet-Pays de Loire" (מקום תשיעי) ו"Flèche d'Emeraude - Saint Malo" (מקום שני). בוהאני גם בלט במרוץ Circuit de Lorraine Professionnel, כשניצח בקטע הראשון והמשיך גם לניצחון כללי, כשגם את קטגוריית הנקודות ניצח במרוץ. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במרוץ וורלד טור, כשנבחר לקריטריום דו דופינה, בקטע הראשון של המרוץ סיים רביעי, כשהוא מוביל את הפלוטון, 4 שניות מקאדל אוונס המנצח, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע הרביעי. לאחר מכן בוהאני ניצח במרוץ "האלה–אינגויחם" בבלגיה, כשהוא מנצח בספרינט רב משתתפים. ארבעה ימים לאחר מכן השיג בוהאני את הישגו הגדול בעונה, כשניצח באליפות צרפת, מקדים את בן קבוצתו ארנו דמאר ואת אדריאן פטי מקופידיס. לאחר אליפות צרפת המשיך בוהאני ברצף הניצחונות, כשניצח בקטע הראשון בטור דה וואלני. יכולתו של בוהאני הביאה אותו להיבחר לוואלטה אספנייה כמה שבועות מאוחר יותר כשהוא משמש כספרינטר של קבוצתו, בקטע ה-5 סיים בוהאני רביעי, כשג'ון דגנקולב מנצח. גם בקטע השביעי בוהאני סיים רביעי וגם הפעם המנצח היה דגנקולב. בקטע ה-9 שגם היה מישורי ומתאים לספרינטרים סיים שביעי, לאחר שבקטע ה-8 סיים אחרון, במקום ה-194. בקטע ה-10 בוהאני השיג את התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, כשסיים שני לאחר דגנקולב שהמשיך לנצח. במהלך הקטע ה-13 פרש בוהאני מן המרוץ. לאחר מכן סיים תשיעי בגרנד פרי וואלני ולאחר מכן ניצח בקטע הרביעי והאחרון בטור יורומטרופול, כשהוא מסיים שישי כללי את המרוץ ושני בקטגוריית הנקודות. לאחר מכן סיים שני במרוץ החד יומי פריז–בורז'.
ב-2013 ניצח בוהאני בקטע השישי בטור של עומאן. לאחר מכן השיג את הניצחון הגדול בקריירה שלו במרוץ קטעים עד כה, כשניצח בקטע הראשון בפריז–ניס, מקדים את אלסנדרו פטאקי ואת אליה ויוויאני בספרינט רב משתתפים. בהמשך ניצח בוהאני את מרוץ Val d'Ille Classic - Souvenir Julien Ditlecadet 7 וסיים שלישי בגרנד פרי דניין, שני מרוצים חד יומיים. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה, בקטע הראשון במרוץ סיים שלישי, לאחר מרק קוונדיש המנצח. בקטע ה-6 סיים בוהאני רביעי, גם בקטע הזה קוונדיש ניצח. בקטע ה-12 סיים במקום השני אחרי קוונדיש, התוצאה הטובה של בוהאני במרוץ. הוא פרש מהמרוץ לאחר שלא זינק לקטע ה-13. לאחר מכן סיים שלישי בהאלה–אינגויחם ואיבד את תוארו כאלוף צרפת, כשסיים במקום ה-33, 1:45 דקות מארתור וישו המנצח. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, אבל נטש את המרוץ במהלך הקטע החמישי בשל מחלה. לאחר הטור ניצח בוהאני בשלושת הקטעים הראשונים בטור דו פויטו–שארן וסיים שמיני כללי את המרוץ, כשהוא מנצח את קטגוריית הנקודות. לאחר מכן התבלט במרוצים חד יומיים, כשסיים שלישי בקלאסיקת בריסל, ראשון בגרנד פרי דה פורמייה, שני באומלופ ואן הט האוטלנד וראשון בטור דה ונדי. בוהאני סיים את עונת 2013 בטור של בייג'ינג, כשניצח בקטעים 2 ו-3 ואת בטגוריית הנקודות.
ניצחון בקטגוריית הנקודות בג'ירו ד'איטליה
ב-2014 פתח בוהאני את העונה עם ניצחון בקטע השני של אטואל דה בסאז'. הוא סיים שלישי במרוץ החד יומי, לה סמין, אחרי מקסים ונטומה המנצח ואלכסיי טסטאביץ'. לאחר מכן ניצח בקטע הראשון בפריז - ניס, כשהוא מקדים את ג'ון דגנקולב וג'יאני מירסמן בספרינט רב משתתפים. בהמשך העונה סיים שלישי בנוקר–קורס וניצח בקטע הראשון בקריטריום אינטרנשיונל ואת מרוץ גרנד פרי דה דניין. לאחר מכן התחרה בפעם השנייה בג'ירו ד'איטליה. בקטע ה-2 הוא גם שני, אחרי מרסל קיטל המנצח. למחרת בקטע ה-3 סיים חמישי, כשקיטל מנצח. בקטע ה-4 השיג בוהאני את הניצחון הראשון שלו בגרנד טור, כשהקדים את ג'אקומו ניצולו ואת תום וילרס בספרינט רב משתתפים, בעקבות כך עבר בוהאני להוביל את קטגוריית הנקודות במרוץ. בהמשך המרוץ ניצח בוהאני בקטע ה-7, כשהוא מקדים את ניצולו ואת לוקה מזגץ וגם את הקטע ה-10, מקדים את ניצולו ואת מייקל מת'יוס. המקומות ה-4 של בוהאני בקטע ה-13 וה-21 הבטיחו לו את הניצחון בקטגוריית הנקודות עם 291 כאלו. בוהאני גם היה הרוכב ההישגי ביותר במרוץ מבחינת ניצחונות, כשניצח כאמור בשלושה קטעים. באליפות צרפת סיים שני, אחרי בן קבוצתו ארנו דמאר. לאחר מכן ניצח בקטע הרביעי באנקו טור. בוהאני נבחר גם לוואלטה אספנייה, בקטע ה-2, שהיה קטע הכביש הראשון במרוץ לאחר נגד השעון הקבוצתי בקטע הראשון, ניצח בוהאני בקטע, מקדים את דגנקולב ואת רוברטו פרארי, למחרת, בקטע ה-3 סיים שמיני, כשמייקל מת'יוס מנצח, ובקטע ה-5 סיים שני אחרי דגנקולב. בקטע ה-10 השיג בוהאני את הניצחון השני שלו במרוץ, מקדים את מת'יוס ואת פטר סאגאן, במהלך הקטע ה-10 פרש בוהאני מהמרוץ. באליפות העולם, סיים בוהאני עשירי, כשהוא חלק מדבוקת רוכבים שלישית שהגיעה 7 שניות אחרי מיכל קוויאטקובסקי המנצח, וסיימה במקומות 8–28.
קופידיס (2015–2019)
במהלך שנותיו של בוהאני ב-FDJ, התקיימה יריבות פנימית ויחסים בעייתיים בינו לבין הספרינטר הבכיר השני של הקבוצה, ארנו דמאר. השניים התחרו אחד בשני המרוצים בהם התחרו, למרות העובדה שהם בני אותה קבוצה, היריבות ביניהם החלה כאשר רכבו כחובבנים ובסופו של דבר מנהל הקבוצה, מרק מדיו, אמר: "הם שני תרנגולים בלול אחד", והחליט להותיר את דמאר בקבוצה, מה שסלל את דרכו של בוהאני עבר לקבוצת קופידיס, מדרג הפרו קונטיננטל. את עונת 2015 עצמה פתח בספרד, כשסיים רביעי ב-Trofeo Santanyi-Ses Salines-Campos. בהמשך העונה סיים שישי במונומנט מילאנו–סן רמו, כשג'ון דגנקולב מנצח במרוץ. לאחר מכן סיים שני ב-Route Adélie de Vitré, ניצח שני קטעים ואת קטגוריית הנקודות ב-Circuit Cycliste Sarthe - Pays de la Loire ואת גרנד פרי דניין בפעם השנייה ברציפות. לאחר מכן התחרה בטור באיירן–רונדפארט וסיים שני בשלושת הקטעים הראשונים במרוץ. בקריטריום דו דופינה ניצח בקטע ה-2 וה-4 וניצח בקטגוריית הנקודות במרוץ. לאחר מכן ניצח בפעם השנייה את מרוץ "האלה–אינגויחם". בהמשך ניצח בספרד את המרוץ החד יומי "Circuito de Getxo" ושני קטעים בטור ד'לאן בצרפת ואת קטגוריית הנקודות. לאחר מכן הוא התחרה שוב בוואלטה אספנייה, סיים שני בקטע ה-3 אחרי פטר סאגאן ופרש מהמרוץ במהלך הקטע ה-8. לאחר מכן חזר להתמקד במרוצים חד יומיים, כשסיים שלישי בגרנד פרי דה פורמייה, ראשון בגרנד פרי ד'איסברג, שני בפריז–בורז' וראשון ב-Nationale Sluitingprijs Putte-Kapellen.
ב-2016, פתח בוהאני את העונה עם מקום שלישי בטרופאו פלאיה דה פלמה ומקום חמישי בקלאסיקה די אלמריה, הוא המשיך את עונתו בספרד כאשר ניצח בקטע השני בוואלטה אה אנדלוסיה. בהמשך העונה בוהאני סיים שלישי בקורנה–בריסל–קורנה, לאחר שסיים שני מהפלוטון, 17 שניות אחרי יספר סטויבן המנצח, כשאלכסנדר קריסטוף מסיים שני. לאחר מכן ניצח בקטע הרביעי בפריז–ניס וסיים רביעי במילאנו–סן רמו, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, כשארנו דמאר מנצח. לאחר מכן התחרה בוולטה אה קטלוניה, הוא ניצח בשני הקטעים הראשונים במרוץ ופרש במהלך הקטע ה-3. בהמשך העונה התחרה ב"Tour de Picardie", ניצח במרוץ כולו ביחד עם שני קטעים במרוץ ואת קטגוריית הנקודות. לאחר מכן סיים שני בגרנד פרי דה לה סומה וניצח בקטע הראשון בקריטריום דו דופינה, מקדים את ינס דבושרה ואת סם בנט. בהמשך העונה ניצח בשני קטעים בטור פויטו–שארן, בוהאני גם ניצח במרוץ החד יומי, סייקלאסיק המבורג, אך נפסל והועבר למקום האחרון בפלוטון לאחר ספרינט לא חוקי, והניצחון הועבר לקיילב יואן. הוא המשיך להתרכז במרוצים חד יומיים כשסיים שלישי בקלאסיקת בריסל ושני בגרנד פרי דה פורמייה. הוא ניצח בפעם השנייה את טור דה ונדי וסיים שביעי בפריז–טור, כשפרננדו גאביריה ניצח.
את 2017 פתח בוהאני עם המקום השלישי בטרופאו פלמה. לקראת הקלאסיקות הוא ניצח לראשונה בנוקר–קורס וסיים שמיני במילאנו–סן רמו. באפריל התחרה במקבץ של מרוצים חד יומיים, כשסיים רביעי ב-La Roue Tourangelle Région Centre Val de Loire - Trophée Harmonie Mutuelle, שלישי בסכלדפרייס, ראשון ב-פריז–קממברט ושני בגרנד פרי דניין. לאחר מכן ניצח בקטע השני בטור דה יורקשייר. הוא סיים שני באליפות צרפת, כשגם הפעם, כמו ב-2014, ארנו דמאר ניצח. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס בפעם השנייה ושימש כספרינטר של קופידיס, בקטע ה-2 סיים שמיני כשמרסל קיטל ניצח, בקטע ה-4 סיים רביעי כשדמאר ניצח. בהמשך המרוץ סיים חמישי בקטע ה-6, שמיני בקטע ה-7, שישי בקטע ה-10 ושמיני בקטע ה-11, כשבכל הקטעים הללו ניצח קיטל. בקטע ה-21 והאחרון שהסתיים בשדרות האליזה, סיים רביעי כשדילן חרונבייחן מנצח, התוצאה הזו הייתה הטובה ביותר שלו בוהאני ביחד עם הקטע הרביעי. לאחר מכן סיים שני בטור ד'לאן ותשיעי בסייקלאסיק המבורג. בוהאני ניצח עוד קטע בטור דו פויטו–שארן, הקטע השני. לאחר מכן סיים שמיני בקלאסיקת ברטאן וניצח בגרנד פרי דה פורמייה.
ב-2018 התוצאה הבולטת הראשונה של בוהאני בעונה הגיע במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, כשניצח בקטע השלישי במרוץ. לאחר מכן ניצח במרוץ החד יומי בבלגיה, Grote Prijs Marcel Kint. לאחר מכן סיים במקום השני במרוץ בושל דה לה מאיין בצרפת ואת קטגוריית הנקודות במרוץ, ולאחר מכן סיים שני במרוץ רונדה ואן לימבורג בהולנד. בוהאני התחרה לאחר מכן ב-La Route d'Occitanie, מרוץ הכנה לטור דה פראנס, וניצח בקטע הראשון. כריסטוף לאפורט, עוד ספרינטר בכיר בקופידיס, הראה יכולת טובה יותר מבוהאני במהלך העונה ולכן קיבל את הובלת הקבוצה בספרינטים, כשבוהאני מסתפק בוואלטה אספנייה. בקטע ה-3 סיים רביעי, כשאליה ויוויאני מנצח. בקטע ה-5 בוהאני סיים אחרון, אך בקטע ה-6 הצליח בוהאני לנצח את הקטע, כשהקדים את דני ואן פופל ואת ויוויאני. במהלך הקטע ה-11 פרש בוהאני מן המרוץ.
ב-2019 התוצאה הבולטת הראשונה של בוהאני הייתה מקום רביעי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, כשדילן חרונבייחן מנצח. לאחר מכן סיים שביעי ב-Cholet - Pays de la Loire וחמישי ב-La Roue Tourangelle Région Centre Val de Loire - Trophée Harmonie Mutuelle. בהמשך סיים שני ב-Grote Prijs Marcel Kint, שביעי ב-Heylen Vastgoed Heistse Pijl ושישי ב-Elfstedenronde.
ארקאה–סאמסיק (2020–היום)
בוהאני עזב את קופידיס לאחר חמש שנים לטובת ארקאה–סאמסיק. הוא סיים שני בטור של סעודיה אחרי פיל באוהאוס הגרמני, וניצח בקטע הרביעי במרוץ. לאחר מכן ניצח בקטע הראשון בטור דה לה פרובאנס.
איליא פטרוס
אִילְיָא פֶּטְרוּס מבָּאַז (בסורית: ܐܝܠܝܐ ܦܹܛܪܘܼܣ, בפרסית: پطروس ایلیا, בצרפתית: Petros Elia; אפריל 1880 – 2 בפברואר 1932), ידוע גם בתור אע'א פֶּטְרוּס, היה מפקד צבאי אשורי במהלך מלחמת העולם הראשונה, ממפקדי המגויסים האשורים ומראשי ההנהגה של המחתרת האשורית במהלך רצח העם האשורי, המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה והמערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
איליא פטרוס נולד למשפחת אשורים משבט באז, אנשי הכנסייה האשורית ותושבי האימפריה העות'מאנית מדרום לימת ואן. לאשורים הייתה בפועל תנועה חופשית בין המדבר הסורי, האימפריה העות'מאנית ופרס תחת שלטון השושלת הקאג'ארית בצדם השני של הרי הזגרוס. בצעירותו עבר רבות עם משפחתו בין המדינות כך שלמד בבית ספר יסודי אשורי באימפריה העות'מאנית וקיבל חינוך גבוהה בבית ספר מיסיונרי אירופאי באורמיה, מערב אזרבייג'ן, השושלת הקאג'ארית. הוא מונה למזכיר בממשל העות'מאני ולשגריר באורמיה בשנת 1909 הודות לידע הרב שלו בשפות שכלל יכולת דיבור שותפת בסורית, טורקית, ערבית, צרפתית, פרסית, כורדית, אנגלית ורוסית.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הטריומווירט ששלט באימפריה העות'מאנית (שלושת הפאשות) הנהיגו מסע של רציחות עם על רקע דתי אתני נגד מיעוטים נוצריים שהואשמו בתמיכה במדינות ההסכמה. התנהלות זאת של הממשל ושל הצבא הביאו לרצח העם הארמני, רצח העם היווני-פונטי ורצח העם האשורי. אשורים רבים ברחו מהאימפריה העות'מאנית אל מערב פרס. תוך זמן קצר פלש הצבא העות'מאני אל מערב פרס נגד אזורי ההשפעה של האימפריה הרוסית בצפון המדינה והחל את המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה. עם הפלישה העות'מאנית, החל צבא האימפריה העות'מאנית לטבוח באוכלוסייה האשורית שישבה בפרס וזאת שנמלטה לפרס.
בתגובה לפעילות זאת אשורים רבים התגייסו לכוחות מדינות ההסכמה והקימו את לגיון המגויסים האשורים ששירת ביחד עם צבא האימפריה הבריטית במערכה במסופוטמיה ועם צבא האימפריה הרוסית במערכה בפרס. איליא פטרוס היה בעל מיומנות דיפלומטית מלימודיו הגבוהים ומיומנות צבאית מלימודים פרטיים שקיבל בביתו. הצבא הרוסי מינה אותו לגנרל של כוחות חיל רגלים וחיל פרשים של מגויסים אשורים ופטרוס הנהיג לוחמת גרילה נגד כוחות עות'מאנים. המגויסים האשורים שהיו מיומנים בטווח ההררי, חתכו את קווי האספקה וארבו לעות'מאנים. עם הזמן עלה איליא בדרגות. בעת עברו כוחות עות'מאנים בנקדאש (מדרום לימת אורמיה), תקפו 1,500 פרשים אשורים מהמארב והביסו יותר מ-8,000 פרשים עות'מאנים. הודות לניצחון המרכזי הזה, פטרוס הועלה לדרגת גנרל.
מתקני הנפט של באקו (מלכות המשנה של הקווקז, האימפריה הרוסית; כיום בירת אזרבייג'ן) נחשבו חיוניים למאמץ המלחמתי של מדינות ההסכמה ולכן לאחר שצבאות האימפריה הרוסית במערכה בקווקז קרסו בעקבות מהפכת אוקטובר 1917 שהביאה לתחילת מלחמת האזרחים ברוסיה, הבריטים ניסו לחזק את עמדת מדינות ההסכמה שם על ידי שליחת משלחת צבאית בשם כוחות דונסטר שהונהג בידי המגויסים האשורים תחת פטרוס.
כוחות ואספקה ​​נאספו בהמדאן שבצפון פרס לפני שעברו לחופי הים הכספי ומשם נעו לעבר באקו. במהלך שהותם בצפון פרס שלחו כוחות דונסטר יחידת רגלים קטנה עם כסף ונשק חם כדי לסייע לג'לוסים, שבט של אשורים שנאבקו כבר כמה שנים, מאז תחילת המלחמה בטורקים סביב ימת אורמיה. את הכוחות שהתאחדו עם הג'לוסים הוביל פטרוס. כאשר הגיעו הכוחות הבריטים לאזור, האשורים הצליחו לשחרר את העיר אורמיה. כ-80,000 איש הצליחו לברוח מהצבא העות'מאני וכוחות דונסטר סייעו לעצור את המרדף והניסיונות של הטורקיים ואנשי השבט הכורדים לתקוף את הפליטים. בסופו של דבר הפליטים הגיעו בהגנת דונסטר למקום מבטחים ליד המדאן, שם בהמשך, רבים מהם עברו הכשרה צבאית והחליטו להתגייס לשורות כוחות דונסטר והמגויסים האשורים. הפליטים האשורים שנותרו נשלחו למחנות פליטים ליד בגדאד.
כאשר החלה התקדמות צבאות מדינות ההסכמה לתוך לב האימפריה העות'מאנית באסיה הקטנה בשנת 1918 המאוחרת ובשנת 1919 התקדמו הכוחות האשורים תחת פטרוס גם הם לתוך שטחי אסיה הקטנה באימפריה העות'מאנית והחלו לכבוש יישובים טורקים וכורדים באזורי הגבול. כמו חן הם שיחררו יישובים אשורים. ויקטור שקלובסקי, הקומיסר הרוסי באורמיה כתב ביומנו על פטרוס: סכסוכים פנימיים עם הכנסייה האשורית נעצרו כאשר הפטריארך סימון העשרים ואחד בנימין נרצח בידי המנהיג הכורדי השבטי, סימקו שיקאק. רצח הפטריארך הביא את הפלגים השבטיים האשורים להתאחד כדי להניס את הכוחות הכורדים של סימקו שיקאק ממערב פרס לעבר שטחי כורדיסטן הטורקית.
ז'ולט נאג'
ז'ולט נאג' (בהונגרית: Nagy Zsolt; נולד בשנת 1957) הוא מנצח הונגרי.
איליא פטרוס
לאחר המלחמה
האשורים תחילה נאבקו לעצמאותם עם סיום מלחמת העולם הראשונה. עם עלייתו של מוסטפא כמאל אטאטורק והניצחון הטורקי במלחמת העצמאות הטורקית, המצב הגאופוליטי השתנה נגד המיעוטים שהעות'מאנים טבחו בהם לאורך המלחמה, בהם גם האשורים. בעת ייצג את האומה האשורית בחבר הלאומים בין השנים 1919–1923, פטרוס השתתף בדיוני השלום בשווייץ להסכם לוזאן, במסגרתו הותרה התיישבות אשורית מחודשת בנפת האקארי הטורקית בהסדר ביטחון לאותם אשורים מצדם של התושבים הטורקים באזור ובשבועת האשורים למחויבות לרפובליקה הטורקית החדשה. מזכיר החוץ הטורקי, איסמט אינני, תמך ביישוב המחודש של האשורים ושלח את המכתב הבא להאספה הלאומית הגדולה של טורקיה:
ז'ולט נאג'
ביוגרפיה
ז'ולט נאג' הוא אחד המנצחים הבולטים באירופה בתחום המוזיקה המודרנית והעכשווית. סיים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בבודפשט. נאג' מלמד בכמה מוסדות מוזיקליים נחשבים ומרבה לתת כיתות אמן. כמו כן הוא מנהל אמנותי של כיתות האמן למנצחים עם התזמורת הפילהרמונית יאנאצ'ק. ז'ולט נאג' ניצח על תזמורות רבות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית של ברגן, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הרדיו האיטלקי במילאנו וטורינו, התזמורת האקדמית בטהובן באנטוורפן ועוד אנסמבלים רבים בכל רחבי היבשת. ז'ולט נאג' מופיע באופן קבוע בפסטיבלים הנחשבים באירופה. בשנת 1999 הוענק לו פרס מיוחד על הצטיינות בביצוע מוזיקה ישראלית. במשך 25 שנה היה מנצח ראשי באנסמבל המאה ה-21 וכיום הוא משמש שם בתור מנצח אורח ראשי.
איליא פטרוס
לאחר המלחמה
טלגרף מאנקרה מטעם האספה הלאומית הגדולה העביר החלטה שלא לאפשר את ההתיישבות המחודשת:
בסופו של המאבק בטורקים ובסופה של המלחמה עזב פטרוס את תפקידיו הרשמיים והתיישב בטולוז, הרפובליקה הצרפתית השלישית, שם חי בגמלאות עד למותו בשנת 1932. מורשתו נותרה כשל גיבור מלחמה אשורי עד לימינו.
She Said She Said
She Said She Said (בתרגום לעברית: "היא אמרה היא אמרה") הוא שיר של להקת הביטלס. השיר יצא ב-1966 באלבומם Revolver. לזכותו של לנון-מקרטני, השיר נכתב על ידי ג'ון לנון עם עזרה מג'ורג' האריסון. לנון תיאר אותו כ"שיר על סמים" עם מילים שקיבלו השראה מתגובותיו של השחקן פיטר פונדה במהלך חוויה פסיכדלית על LSD באוגוסט 1965 עם חברי הביטלס והבירדס. זהו השיר האחרון שהוקלט עבור Revolver. עקב ויכוח על העיבוד המוזיקלי, פול מקרטני הסתלק מאולפן ההקלטות ולא תרם להקלטה.
רקע והשראה
בסוף אוגוסט 1965, בריאן אפשטיין שכר בית בבוורלי הילס בשביל הפוגה של שישה ימים של הביטלס ממסע ההופעות שלהם בארצות הברית. הבית הגדול היה בסגנון ספרדי והוחבא על ידי הר. מהר מאוד הכתובת שלהם התגלתה לציבור ומעריצים הסתערו עליהם, שחסמו כבישים וניסו לטפס על הקניון התלול בעוד שאחרים שכרו הליקופטרים כדי לרגל מלמעלה. המשטרה הקצתה חוליה טקטית של שוטרים כדי להגן על הלהקה ועל הבית. הביטלס האמינו שזה בלתי אפשרי עבורם לעזוב אז הם הזמינו אורחים, ביניהם השחקנית אלינור ברון (ששיחקה בסרטם Help!) וזמרת הפולק ג'ואן באאז. ב-24 באוגוסט הם אירחו את רוג'ר מקגין ואת דייוויד קרוסבי חברי הבירדס ואת השחקן פיטר פונדה.
ג'ון לנון וג'ורג' האריסון, שהתחילו להשתמש ב-LSD במרץ של אותה שנה, היו נחושים בדעתם שפול מקרטני ורינגו סטאר צריכים להצטרף אליהם לחוויה הבאה שלהם עם הסם. האריסון מאוחר יותר אמר שהתפיסה המוגברת שה-LSD גרם הייתה כל כך חזקה שהוא ולנון לא היו יכולים "להתחבר" עם מקרטני וסטאר מאז, באומרו "לא רק ברמה אחת – לא יכולנו להתחבר (relate) בשום רמה, מפני שה-LSD שינה אותנו כל כך הרבה". במסיבה, הנושא של לקיחת LSD נהיה חשוב בשביל שימור האחדות של הלהקה. בעוד שסטאר הסכים לנסות את הסם, מקרטני לא הסכים לקחת חלק.
פונדה כתב מאוחר יותר במגזין "רולינג סטון":
בזמן שהלהקה בילתה את זמנה באמבטיה, פונדה העלה את התקרית הכמעט-פטאלית שעשה בילדותו שבה הוא שיחק עם רובה, שכתב מאוחר יותר שהוא העלה את הסיפור כדי לנחם את האריסון, שפחד שהוא עלול להיות גוסס. פונדה אמר שהוא יודע איך זה מרגיש להיות מת. לנון דחק בו להחליף נושא, באומרו "מי שם לך את כל החרא הזה בראש?" ו"אתה גורם לי להרגיש כאילו מעולם לא נולדתי" (שורה שמופיעה בשיר). האריסון מאוחר יותר אמר ש"פונדה הראה לנו את הפציעה מהכדור. הוא היה מאוד לא מגניב." לנון הסביר בראיון בשנת 1980:
RAMS
RAMS הוא מונח קונספטואלי, המשמש בתחום הנדסת מערכות. RAMS הוא ראשי תיבות באנגלית של Reliability (אמינות), Availability (זמינות), Maintenability (יכולת תחזוק), ו- Safety, (בטיחות) השימוש ב RAMS נפוץ בהנדסה, ומשמש להגדרת עקרונות ומאפיינים של מוצר או מערכת:
רוב הולדינג
הולדינג התקדם בקבוצות הנוער של בולטון וונדררס עד שהושאל ב-2015 לברי מההליגה הרביעית באנגליה את הופעת הבכורה שלו בברי שהייתה הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת הוא קיים באפריל 2015. אחרי שנה בקבוצה הבוגרת של בולטון הוא נמכר ביולי 2016 לארסנל מהפרמייר ליג, עם ארסנל הוא זכה פעמיים בגביע ה-FA ופעמיים במגן הקהילה. הוא ייצג את נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 וזכה איתה בטורניר טולון.
בולטון וונדררס
הולדינג התחיל לשחק בקבוצת הילדים של סטאליברידג' לפני שעבר לקבוצת הילדים עד גיל 7 של בולטון וונדררס, הוא הצטרף לברי מהליגה הרביעית האנגלית ב-26 במרץ למשך עונת 2014–2015. הוא ערך את הופעתו היחידה בברי ב-3 באפריל 2015 כשנכנס כמחליף בדקה ה-79 בניצחון החוץ 0–2 על קיימברידג' יונייטד, כשחזר לבולטון חתם על חוזהו המקצועי בקבוצה.
ארסנל
הולדינג הצטרף לארסנל בפרמייר ליג ב-22 ביולי 2016 עבור 2 מיליון פאונד, בעקבות פציעות של פר מרטסאקר וגבריאל פאוליסטה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפריימר ליג בהפסד הביתי 3–4 לליברפול. מאמן ארסנל ארסן ונגר אמר עליו אחרי הופעה שלו מול לסטר סיטי "אף אחד לא מדבר על ההופעה של רוב הולדינג, אתה אמור להיות שמח הוא אנגלי והוא בן עשרים, אני מצטער בשבילו שהוא לא עלה 55 מיליון פאונד אז הוא לא יכול להיות טוב". בשני החודשים האחרונים של העונה הולדינג נהיה שחקן הרכב קבוע וניצח בכל ששת המשחקים בהם שותף בפריימרג ליג, הוא שיחק את כל 90 הדקות בניצחון 1–2 על צ'לסי בגמר הגביע ה-FA.
הולדינג שותף בניצחון 1–4 בפנדלים על צ'לסי במגן הקהילה אחרי 1–1 אחרי ההארכה, הוא הבקיע את שערו הראשון בארסנל ב-28 בספטמבר 2017 בניצחון 2–4 על באטה בוריסוב בליגה האירופית הוא חתם על חוזה ארוך טווח עם המועדון ב-1 במאי 2018.
ב-5 בדצמבר 2018 במהלך תיקו 2-2 מול מנצ'סטר יונייטד הולדינג קרע את הרצועה הקדמית בברכו, פציעה שזמן ההחלמה שלה הוא בין חצי שנה לתשעה חודשים. הוא חזר לשחק ב-24 בספטמבר 2019 בניצחון 0–5 על נוטינגהאם פורסט בגביע הליגה האנגלי, באותו המשחק הוא הבקיע את שערו הראשון באצטדיון האמירויות כשהבקיע את השער השלישי במשחק מקרן של ריס נלסון. ב-1 באוגוסט 2020 הולדינג פתח בהרכב בניצחון 4–5 על צ'לסי בפנדלים בגמר הגביע ה-FA אחרי 1–1 בסוף ה-90 דקות ובכך זכה בגביע השני שלו וה-14 של הקבוצה.
ב-28 באוגוסט 2020 הולדינג פתח בניצחון 4–5 על ליברפול בפנדלים בגמר הגביע ה-FA אחרי 1–1 בסוף ה-90 דקות, ב-12 בינואר 2021 הולדינג את הבטיח את עתידו בארסנל כשחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים. הוא זכה להגיע למאה הופעות בקבוצה שבועיים לאחר מכן בניצחון 1–3 על סאות'המפטון.
ב-1 במאי 2022 כבש שער בכורה בפרמייר ליג בניצחון ארסנל 1–2 על לסטר סיטי.
קריירת נבחרות
הולדינג זומן במאי 2016 לנבחרת אנגליה עד גיל 21 במקומו של מגנה של אברטון ברנדן גלאווי לטורניר טולון, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מול נבחרת גינאה אנגליה זכתה בטורניר כשהולדינג עורך שתי הופעות ויושב על הספסל בניצחון 1–2 על נבחרת צרפת. הוא זומן לסגל הנבחרת גם לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 ב-2017 אך לא שותף. בסך הכל שיחק הולדינג 5 משחקים בנבחרת אנגליה עד גיל 21 ולא הבקיע שערים.
חבריאל מטסו
חבריאל מטסו (בהולנדית: Gabriël Metsu, ב נכתב גבריאל מטסו; ינואר 1629, ליידן – 24 באוקטובר 1667, אמסטרדם) היה צייר הולנדי מתור הזהב של הולנד. יצירתו של מטסו כוללת בתוכה מספר תמונות על נושאים מכתבי הקודש וציורי "ז'אנר" רבים, חלקם תמונות דיוקן.
ילדות וצעירות
חבריאל מטסו נולד לאביו הצייר הפלמי ז'אק מטסו (1587/1588–1629), יליד באייל, אז ברוזנות פלנדריה שבילה את רוב חייו בליידן והתחתן שלוש פעמים. בשנת 1625 הוא נשא את אשתו השלישית, יאקומנטייה לבית גארנירס, מיילדת במקצועה ואלמנה של הצייר גיליאם פרמו, המכונה "סטראציו ולוטו" שהייתה כבר אם לשלושה ילדים. בתקופה בה נולד חבריאל המשפחה התגוררה ברחוב לאנגה מארה בליידן, שנקרא על שם נחל המארה שזרם פעם במקום. אביו של חבריאל נפטר באותה שנה ואמו התחתנה שוב כעבור שבע שנים, בשנת 1636, עם בעל סירה.
לפי ארנולד האובראקן, התחנך חבריאל מטסו אצל הצייר חריט דאו, המפורסם בתמונות הז'אנר שלו. יש מעמידים זאת בספק מפני שקיימות יצירות שבהן בולטת השפעתו של דאו (למשל ציורים כמו "הכימאי", במוזיאון לובר שבו רואים דמות דרך חלון), אך בציורים של מטסו השפעה זו פחות מודגשת.
למשך כמה חדשים התגורר מטסו באוטרכט ולמד אצל ניקולאוס קניפפר (Knüpfer) ואצל יאן בפטיסט וניקס. מאחר שבשנות מלחמת הולנד-אנגליה הראשונה (1652–1654) כלכלת הארץ נכנסה למשבר, חיפש הצייר את מזלו באמסטרדם.
באמסטרדם
בתחילה התגורר מטסו בסמטה בפרינסנחראכט, על יד תעלת לאוריירחראכט, וגידל עופות ובעלי חיים אותם נהג לצייר מדי פעם. באחד מן הימים אחת השכנות מחתה נגד הרעש שבקע מביתו והוא עבר לבית על יד התעלה, בסמיכות לשוק ירקות. סביבה תוססת זו היוותה בשבילו מקור השראה לא מבוטל (למשל בציור "בשוק העשבים של אמסטרדם").
בשנת 1658 התחתן האמן עם איזבלה דה וולף. תמונה אחת של הזוג נמצאת ב"גלריית האמנים הישנים" בדרזדן, ותמונה אחרת שלהם נמצאת ב -Speed Art Museum בלואיוויל, קנטקי. איזבלה דה וולף הייתה בת לאב קדר ולאם ציירת מאנקהייזן. אחי אמה, פיטר דה חרבר, היה גם הוא צייר ונודע בציוריו בנושאי דת שיצר בהארלם. באמסטרדם הושפעה יצירתו של מטסו על ידי גררד טר בורך ( או חריט טר בורך) ופיטר קודה. מטסו הפך לצייר של החברה המבוססת והתיישב לבסוף בלידסהסטראט, לא רחוק ממזמיני תמונותיו ומקוניהן. אחד מלקוחותיו החשובים היה בסביבות שנת 1661, סוחר הבדים יאן י. הינלופן. מטסו צייר בשבילו כמה תמונות משפחה, כשברקע הנציח את העיצוב המפואר של הבית. מטסו צייר גם את דיוקנה של האלמנה של הינלופן, לוסיה וייבראנטס.
באוקטובר 1667 מת מטסו בהייתו בן 38 בלבד, ייתכן בעקבות ניתוח בשלפוחית השתן. הוא נקבר ב-24 לחודש בכנסיית "ניווה קרק". לאחר מותו אלמנתו חזרה אל אמה באנקהייזן.
משה גבין
משה גבין (1906 – 22 בספטמבר 2005) היה ראש עיריית ראשון לציון בין השנים 1952–1955, ומנהל בית הפועל החקלאי במכון הוולקני שבבית דגן.
ביוגרפיה
גבין נולד באוקראינה בכפר פיטצ'נקה שליד אודסה, בבית דתי ציוני, ללובר ואטיה גבין. בצעירותו היה פעיל ב-"החלוץ" לאחר מכן, נשלח מטעם התנועה לקבוצת ההכשרה "על המשמר", ומאוחר יותר לקבוצת ההכשרה "תל - חי". בשנת 1926 נאסר גבין עם עוד שלושה חברים עקב פעילותו הציונית והוגלה לסיביר לתקופה של 5 שנים.
בשנת 1929 החליטו להחליף את השהות בסיביר בגירוש לארץ ישראל. גבין עלה לארץ ישראל ב-1929, והצטרף לקבוצת "משמרות" שליד פרדס חנה, יחד עם מגורשים נוספים מרוסיה. בשנת 1931, עזב את הקבוצה ועבר להתגורר בראשון לציון. במשך 3 שנים עבד גבין כפרדסן, לאחר מכן עבד כטייח בהתנדבות והיה חבר באגודת פועלי הבניין עד שנת 1936. גבין היה חבר ב-"ההגנה" ובוועדת הביטחון של המושבה. בתקופת מאורעות תרצ"ו, 1936, טיפל בהבאת 200 משפחות מפליטי יפו שהובאו אל חולות ראשון לציון שם התגוררו באוהלים ולאחר מכן הועברו לשכונת עזרה וביצרון (רמת אליהו).
היה נשוי למרים גבין, ואב לשניים.
גבין נפטר ב-22 בספטמבר 2005 ונקבר בראשון לציון.
פאוסטינה האסה הודג'ס
פאוסטינה האסה הודג'ס (7 באוגוסט 1822 – 4 בפברואר 1895) הייתה נגנית עוגב ומלחינה אנגלייה־אמריקאית. היא נולדה במלמסברי שבאנגליה, למלחין ונגן העוגב אדוארד הודג'ס. בשנת 1838 היגרה יחד עם משפחתה לארצות הברית. הודג'ס הייתה מורה למוזיקה בבית הספר המקומי, ועבדה גם כנגנית עוגב בתזמורת של הכנסייה הגדולה בברוקלין ובפילדלפיה, על-אף שהייתה אישה. בשנות ה-50 של המאה ה-19 החלה לפרסם שירים ולחנים שכתבה לפסנתר ולעוגב. היא גם כתבה ופרסמה את הביוגרפיה של אביה. הודג'ס נפטרה בפילדלפיה בגיל 72.
גנאדי חזנוב
גנאדי חזנוב (ברוסית: Геннадий Хазанов; נולד ב-1 בדצמבר 1945 במוסקבה) הוא סטנדאפיסט ושחקן קולנוע יהודי סובייטי-רוסי. בשנת 1991 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה הסובייטית ובשנת 1996 פרס הפדרציה הרוסית. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת וחבר הנהלת הקונגרס היהודי-רוסי.
קורות חיים
גנאדי חזנוב נולד במוסקבה למשפחת מהנדסים יהודית. זמן קצר לאחר לידתו המשפחה התפרקה והוא חונך על ידי אימו וסבתו. החל מילדות חזנוב חלם להיות אמן והעריץ את ארקדי רייקין. בשנת 1962 הוא ניסה להתקבל לבתי ספר למשחק במוסקבה אך ללא הצלחה. בסופו של דבר הוא התקבל לאוניברסיטה טכנית. במהלך הלימודים הוא השתתף בתיאטרון לחובבים, בהצגות סטודנטים ובתוכנית טלוויזיה פופולרית ק.ו.ן. בשנת 1965 חזנוב עבר לבית ספר לאמנות הקרקס. החל משנת 1967 חזנוב החל להופיע.
בשנת 1969 עם סיום הלימודים, חזנוב החל להנחות קונצרטים של לאוניד אוטיוסוב. בתקופה זו חזנוב ניסה הרבה תחומים - פרודיה, חקיינות סטנד-אפ ועוד.
חזנוב פרץ לתודעה כלל ארצית לאחר שבשנת 1975 הופיע בטלוויזיה הסובייטית בהצגת סטנד-אפ בדמות של סטודנט בית ספר לבישול. לאור ההצלחה הוא המשיך עם הדמות ואחר כך החל להופיע על הצגות ברחבי ברית המועצות. בעקבות סאטירה חריפה במהלך הופעותיו בשנת 1984 נאסר אליו להופיע ואף הופסקה הקרנת קטעים ישנים בטלוויזיה הסובייטית.
במקביל להופעות גנאדי חזנוב החל להצטלם בסרטים אך בתחום זה הוא לא בלט במיוחד.
בשנת 1997 התמנה חזנוב למנהל אמנותי של תיאטרון אסטרדה של מוסקבה, ומנהל אותו עד היום.
חזנוב מרבה להשתתף בטלוויזיה בתוכניות בנושאים אקטואליים, שופט בתחרויות וכו'. בשנת 2002 על חייו ובפעילותו צולמה סדרת טלוויזיה באורך של שמונה שעות הקרנה.
דוד סגל (ראשון לציון)
דוד סגל (1836 - 15 באוקטובר 1920) היה איש העלייה הראשונה, ממקימי ראשון לציון, כורם, חבר ועד המושבה ראשון לציון וראש וועד המושבה (1903). ראש הוועד וחבר בהנהגה של אגודת הכורמים.
ביוגרפיה
דוד סגל נולד למשה ופייגה סגל ב-1836 בגליציה, גזימאלאף, שהייתה בזמנו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. סגל גדל והתחנך בחינוך דתי וכללי בעיירה הוסיאטין. סגל עסק במשא ומתן וחי מהכנסות מנדל"ן שהורישו לו. הוא התעניין בפעילות פוליטית ומונה על ידי הממשל לרשום לידות ופטירות ועריכת סטטיסטיקה. בשנת 1885 נפטרה אשתו מאטיל.
בשנת 1906 נבחר ביחד עם מנשה מאירוביץ', אריה ליב גיסין ודוד יודלוביץ כחבר למועצה הראשונה של אגודת הכורמים.
עשייה
סגל מונה על ידי הממשל בגליציה, לרושם לידות ופטירות ועריכת סטטיסטיקה. לאחר עלייתו לארץ, עבד ככורם ואיכר והיה חבר בוועד המושבה. בנוסף כיהן כראש המושבה למשך חצי שנה בשנת 1903. בנוסף היה חבר בהנהגת אגודת הכורמים המאוגדים.
משפחתו
סגל התחתן עם מאטיל לבית וגשל ונולדו להם ארבעה ילדים: עמנואל ישראל זליג ופייגה. מאטיל נפטרה ב-1885 בגליציה לפני העלייה ארצה. סגל נפטר ב-1920 ונקבר בבית עלמין גני אסתר שבראשון לציון.
יוז'ף בוז'יק
יוז'ף בוז'יק (בהונגרית: József Bozsik; 28 בנובמבר 1925 בקישפשט שבהונגריה – 31 במאי 1978 בודפשט, שבהונגריה) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי ושיחק בכל הקריירה שלו בקבוצה בודפשט הונבד. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
קריירת משחק
כשבוז'יק היה בן 11, הוא משך את תשומת הלב של מועדון הכדורגל בודפשט הונבד והמועדון החתים אותו בקבוצת הנוער. בשנת 1943 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה נגד ואשאש. בוז'יק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בגיל 22 במשחק מול בולגריה ב-17 באוגוסט 1947 ומשם רשם במדיה 100 הופעות נוספות וכבש לזכותה 11 שערים. משחקו האחרון בנבחרת היה ב-18 באפריל 1962 נגד אורוגוואי. בוז'יק היה שיאן ההופעות הופעות בנבחרת עד לשנת 2016 אז נשבר שיאו על ידי השוער גאבור קיראי.
עם הונגריה זכה בוז'יק במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952 והיה שותף בשתי התבוסות שהנחילו ההונגרים לאנגלים, באחת מהן כבש בניצחון 3–6 ב"משחק המאה" שנערך באצטדיון ומבלי הישן. במונדיאל 1954 הונגריה הייתה הפייבוריטית לזכות בטורניר אך הפסידה בגמר 2–3 לנבחרת גרמניה המערבית במשחק שזכור בשם: "הנס של ברן". בסוף הטורניר נבחר בוז'יק להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. בוז'יק שיחק גם במונדיאל 1958.
עם הונבד זכה בוז'יק ב-5 תארים של הליגה ההונגרית ובשנת 1959 זכה בגביע מיטרופה. בסך הכל שיחק 447 משחקים וכבש 33 שערים עבורה.
בשנת 1962 פרש בוז'יק מקריירת משחק.
איסהאיה
איסהאיה ( באנגלית: Isahaya; ביפנית: 諫早市 ) היא עיר הממוקמת במחוז נגסאקי, יפן. העיר נוסדה ב-1 בספטמבר 1940. נכון ל-1 בספטמבר 2021, אוכלוסיית העיר נעמדה ב־133,115 תושבים וצפיפות אוכלוסין עומדה על 390 נפשות לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 341.79 קמ"ר.
ב -1 במרץ 2005, העיירות Tarami, Moriyama, Iimori, Takaki ו Konagai (כולן ממחוז קיטאטאקי ) מוזגו כדי ליצור את העיר החדשה איסהאיה. העיר הייתה בעבר חלק ממחוז קיטאטאקי, אך עקב המיזוג, למחוז לא נותרו עוד ערים והמחוז פורק רשמית.
מיקום
המיקום הגאוגרפי של העיר על האי קיושו במחוז נגסאקי שבאזור קיושו. היא גובלת בערים נגסאקי, אומורה, אונזן והכפרים נאגאיו טארה. נהר הונמיו זורם בעיר.
היסטוריה
שם המקום של "איסהאיה" הופיע במסמך משנת 1197 בתקופת קמקורה, (1185–1333) בה שלטו ביפן השוגונים לבית קמקורה.
בשנת 1587 במהלך תקופת אזוצ'י-מומויאמה, השוגון אודה נובונאגה השני שינה את שם משפחתו ל"איסהאיה-Isahaya" ושם השטח שהוא שלט עליו שונה ל-Saga Isahaya.
העיר הייתה מרכז מסחרי חשוב לאזור החקלאי שמסביב מאז המאה ה-13. היא הפכה לעיר מבצר בה שכנה הטירה של משפחת איסהאיה בתקופת אדו (טוקוגאווה) (1603–1867).
בתחומי העיר איסהאיה, ולאורך הכביש המהיר לנגסאקי, נשארו אבני דרך ותחנות דרכים מהתקופה העתיקה. דבר המבליט את חשיבות הדרך שעברה במקום מאז ומקדם.
אוכלוסייה
אוכלוסיית העיר מונתה 133,162 תושבים (1 בנובמבר 2021), והצפיפות עומדה על 390 נפשות/קמ"ר. שינוי אוכלוסייה מ-1980 ל-2021 :
חינוך ותרבות
באיסהאיה נמצאת האוניברסיטה הפרטית, אוניברסיטת נגסאקי ווסליאן. חמישה בתי ספר מקצועיים, שמונה בתי ספר תיכוניים, 16 חטיבות ביניים ו-28 בתי ספר יסודיים. בית הספר למוזיקה של חברת ימאהה העולמית.
בעיר ישנן 4 ספריות ציבוריות ומוזיאון לאמנות והיסטוריה.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בחלק המרכזי של מחוז נגסאקי. מצפון לעיר איסהאיה נמצא רכס הרי טאקיאמה. ממערב נמצא חצי האי נגסאקי ומדרום חצי האי שימאברה. החלק הצפון מזרחי של העיר מוקף משלושת צדדיו במפרץ Ōmura בצפון מערב, ים אריאקה (מפרץ איסהאיה) בצד המזרחי ומפרץ טאצ'יבנה בצד הדרומי.
כלכלה
מיקומה של העיר איסהאיה במרכז מחוז נגסאקי הביאה חברות ליצור בה בסיס פיננסי ותעשייתי אזורי ומחוזי. בנוסף, החלק המזרחי של העיר שבפרויקט טיוב הקרקע נוספו לעיר 35 קמ"ר של קרקע חקלאית המשמשת לגידול אורז באיכות גבוהה, הפכו את העיר גם לסל המזון והלחם הגדול ביותר במחוז.
פארק התעשייה בעיר מורכב מארבעה קומפלקסים שבהם מוקמו מטות של 11 פירמות פיננסיות ובנקים וכן, מפעלי הייצור וההרכבה של התעשיות הבינלאומיות היפניות. החברות הידועות ביותר הן: טויוטה, ימאהה כלי נגינה וימאהה אופנועים, סוני, ניסאן, מזדה, הונדה, סוזוקי ועוד. כמוכן חברות בינלאומיות שבסיסן מחוץ ליפן מקמו את מפעליהם בעיר כגון הרלי-דייווידסון ואחרים.
הפקידים ועובדי פארק התעשייה, ברובם גרים בעיר השכנה אומורה, הידועה כעיר שינה, שנבנו בה כ-90 בתי מלון ומתחמי שינה רבים.
קווי נוסעים
קווי הנוסעים באיסהאיה מגוונים ביותר בהם ניתן לנסוע באוטובוסים מוניות ורכבות. בעיר פועלות 4 חברות אוטובוסים.
תחבורה אווירית
שדה התעופה נגסאקי שליד העיר אומורה משרת גם את העיר איסהאיה.
זוסמן קיסלגוף
זוסמן (זנובייב אהרונוביץ') קיסלגוף (ברוסית: Зусман Аронович Кисельгоф 1878 בנפת ויטבסק - 1939 בלנינגרד) היה אספן מוזיקה עממית רוסית-יהודית. יחד עם יואל אנגל ניהל עבודת שדה לאיסוף שירי-עם דתיים וחילוניים. הוא הביא גם את הפסנתרן מוזס מילנר לחברה, שפרסמה רבים משירי היידיש של מילנר.
אלימלך גבריאל טרס
הרב אלימלך גבריאל טרס המכונה מייק טרס (באנגלית Elimelech Gavriel "Mike" Tress) (כ' בתמוז תרס"ט; 9 ביולי 1909 - א' בתמוז תשכ"ז; 9 ביולי 1967) היה יהודי אמריקאי שכיהן כנשיא אגודת ישראל באמריקה משנת 1940 ועד פטירתו.
קורות חייו
במהלך מלחמת העולם השנייה עסק רבות בהצלת יהודי אירופה ואף נפגש לצורך כך עם הנשיא רוזוולט.
מייק טרס היה נשיא אגודת ישראל של אמריקה במשך שנים רבות, ותחת הנהגתו הפכה אגודת ישראל באמריקה לאחד הארגונים האורתודוקסים, הפוליטיים, הקהילתיים והתרבותיים הגדולים ביותר בארצות הברית. כדי לממן את אגודת ישראל ולעזור ליהודים להימלט מאירופה, הוא ויתר על הקריירה שלו כאיש עסקים והשתמש בהונו לשם כך.
לאחר פטירתו מונה למחליפו בן דודו הרב משה שרר.
חיים אישיים
מייק טרס נישא להינדא בתו של ר' שלום ברוך באגרי מפילדלפיה. לבני הזוג נולדו אחד עשר ילדים, ביניהם:
הנצחתו
אגודת ישראל באמריקה מחלקת לזכרו את מדליית ר' אלימלך טרס מדי שנה בדינר השנתי של אגודת ישראל.
Carnivore
Carnivore (בתרגום לעברית: טורף) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת ההבי מטאל האמריקאית בודי קאונט שיצא לאור ב-6 במרץ 2020 בהפצת חברת התקליטים סנצ'ורי מדיה רקורדס. האלבום הוקדש ללמי קילמיסטר, מלהקת המטאל מוטורהד, שנפטר חמש שנים קודם לכן, והיווה גורם השפעה על הלהקה.
לפני צאת האלבום הופצו מתוכו שני סינגלים, "Carnivore" ו-"Bum-Rush".
רקע
בראיון למגזין "Loudwire", שנערך לפני הקלטת האלבום, הסביר סולן הלהקה, אייס-טי, בבדיחות את שם האלבום:
עטיפת האלבום עוצבה על ידי זביגניו מ. ביילאק (Zbigniew M. Bielak) אותו פגשה הלהקה במהלך סיבוב ההופעות האירופאי שלה ב-2017, ושעיצב בעבר עטיפות עבור להקות כמו דייסייד, גוסט, פרדייז לוסט ואחרות. זה האלבום הראשון של הלהקה ללא שירים שנכתבו על ידי ארני סי.
עכסן פסיפי
עכסן פסיפי או עכסן מערבי (שם מדעי: Crotalus oreganus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי במערב אמריקה הצפונית, מדרום-מערב קנדה, לאורך מערב ארצות הברית ועד צפון מקסיקו בסמוך לחופי האוקיינוס השקט ומכאן שמו.
מאפיינים
רוב העכסנים מגיעים לאורך של מטר אחד בממוצע אך הפרט הגדול ביותר מתת-המין C. o. oreganus, הגיע לאורך של 162.6 ס"מ. העכסן בעל קשקשים נוקשים בצבע אפור-כהה, אפרפר, חום-בהיר, צהוב, ורדרד או צהוב חיוור עם רצועות כהות יותר, בעיקר חומות, שבפרטים הצעירים יוצרת צורת פסים המובלטים בעיקר באזור העכס. ככל שהנחש מתבגר הוא נדרש פחות להבלטת העכס וצבעו הופך לצהוב-זהוב. הבטן בהירה יותר בצבע צהוב-קרם וחסרת פסים. לנחש זה חרטום רחב, נחיריים זקורות ועיניים שחורות גדולות שלאורכם עובר פס כהה עד אמצע הלחי.
הנחש מצוי לאורך מערב אמריקה מקולומביה הבריטית בקנדה, דרך ארצות הברית בוושינגטון, אורגון, דרום ומערב איידהו, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה ובמרכז ניו מקסיקו ודרומה לצפון מקסיקו בבאחה קליפורניה ועד באחה קליפורניה הדרומית. הנחש מצוי במגוון בתי גידול, חלקם צחיחים מאוד עד גובה 2,500 מטר. הנחש גם יכול לשחות מצוין, מה שאפשר לו להגיע למספר איים באוקיינוס השקט.
עכסן זה יוצא בשעות הקרירות של בין הערביים והערב לציד ומחפש מיני עכברים, חולדות ושאר מכרסמים וגם ארנבים, מיני עופות וגוזליהם, זוחלים וכמה דו-חיים. הצעירים אוכלים גם חרקים. הנחש אורב לטרפו בעמדה פסיבית ותוקף בעזרת שיני הארס הגדולות שלו. נחש זה משריץ עד 25 צאצאים.
אם הנחש ופתע מתוקף כמו דורס הוא יכשכש בעכס שלו בפראות וינסה להרתיע אותו. אם זה לא עוזר הוא יכיש את האויב. הארס שלו מזכיר ארס של עכסן מוהאבי, הקטלני יותר והוא בעל מינון גבוה של רעלנים ובעיקר רעלני דם, הפוגעים בקרישה וכן תוקף את העצבים, מה שעלול להוביל לשיתוק. עם זאת ישנם מעט נפגעים מהעכסן עקב האזהרה שהוא נותן ועקב קבלת הנפגעים נסיוב רפואי בזמן, זאת למרות שהוא חי בחפיפה גבוהה למגורי האדם ואף נמשך אליהם אחרי המכרסמים החיים בהם.
תת-מינים
לנחש זה ישנם 6 תת-מינים:
עונת 1957/1958 בפוטבול ליג
עונת 1957/1958 הייתה העונה ה-59 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1957 והסתיימה ב-30 באפריל 1958. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לסטר סיטי ונוטינגהאם פורסט היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
וולברהמפטון וונדררס זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו סנדרלנד ושפילד וונסדי. במקומן לליגה הבכירה עלו וסטהאם יונייטד ובלקברן רוברס.
ב-6 בפברואר 1958 התרחש האסון האווירי במינכן, כאשר מטוס בריטי של חברת BEA בטיסה 609 התרסק בניסיונו השלישי להמריא מנמל התעופה מינכן-רים שבמינכן, גרמניה המערבית. בתוך המטוס, מסוג איירספיד אמבסדור, היו שחקני קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
דני בלנשפלאואר מטוטנהאם הוטספר זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
המטבח הקטרי
המטבח הקטרי מאופיין, כמו במדינות ערביות רבות, במנות עיקריות מסוגים ומינים שונים. בקטר נפוצים מאכלים חריפים במיוחד. מנות עיקריות נפוצות בקטר הן הקבסה, אורז עם בשר, דגים, תמרים, פירות ים וירקות חריפים. הקבסה, כמו בערב הסעודית ובמדינות מפרץ אחרות, היא המאכל הלאומי.
המקבוס הקטרי
אורז, בשר, עגבניות ובצלים מעורבבים עם תבלינים. המקבוס הוא השם הקטרי לכבסה.
קבסה סעודית
אורז, בשר וירקות גינה מעורבבים עם תבלינים. הקבסה הסעודית היא מאכל שהחל את דרכו באזור נג'ד (כיום ערב הסעודית) ונפוץ גם בקטר ובמדינות מפרץ אחרות.
בלאליט
אטריות מבושלות עם סוכר, קינמון וזעפרן. לעיתים קרובות הבלאליט מטוגן עם ביצה ונוצרת מעין חביתה.
קוזי
אורז עם בשר עז. נקרא בקטר גם שוואה.
קפה ערבי
קפה המופק מתערובות של קפה והל, הקפה הערבי מחומם בטמפרטורות מאוד גבוהות, מינימום 165 מעלות צלזיוס ומקסימום 210 מעלות צלזיוס, מעל טמפרטורת ההתאדות של המים, שכן, יש לחממו בזהירות.
קפה קטרי
קפה קטרי הידוע בשמו המקומי "הקפה המתוק", קפה המופק מתערובת של קפה עם: קינמון, זעפרן, סוכר והל. ישנה גם גרסה שלו המוגשת עם חלב.
משקה מנטה לימון
לימונדה מעורבבת בקצת מנטה, דבר שנותן חריפות למשקה.
חומוס
חומוס הוא מאכל העשוי מגרגרי חמצה טחונים המוגש כממרח. ברוב המקרים המנה תכלול תוספות שונות כגון שמן זית, פטרוזיליה טרייה קצוצה, מיץ לימון טרי וטחינה המכילה שום טרי.
מוטבל
ממרח קטרי שמכינים מחציל, שום וטחינה.
ניח'י
גרגירי חומוס מבושלים במים, ללא טחינה.
אום עלי
פודינג אורז ולחם.
מחלביה
פודינג פיסטוק ומי ורדים.
אחרים
נפוצים במטבח הקטרי גם הקינוחים בקלווה, כנאפה וקטאיף מהמטבח הערבי. כמו כן מוגשים בקטר גם קינוחים מערביים, דוגמת מוס ושוקולד.
נונאטאק סנוקוס
נונאטאק סנוקוס (באנגלית: Senokos Nunatak; בבולגרית: нунатак Сенокос) הוא נונאטאק בשטח קרחון דריטין על חצי האי טריניטי באזור ארץ גראהם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
נונאטאק סנוקוס ממוקם 4.6 קילומטרים מצפון לנונאטאק טפט;
נונאטאק סנוקוס ממוקם 11.43 קילומטרים מצפון למצוק גולש;
נונאטאק סנוקוס ממוקם 7.29 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית לפסגת גורגוליאט, שב רמת קונדופריי.
גובהו של נונאטאק סנוקוס 624 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם
הנונאטאק נקרא על שם שני כפרים:
1945 בצרפת
1945 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 958 שנות לאום. שנה זו הייתה שנת הסיום של מלחמת העולם השנייה, במהלכה צרפת הייתה כבושה בידי גרמניה.
נפטרו
26 באוקטובר – פול פליוט, סינולוג ומזרחן (נולד ב-1878).
אקירה סוזוקי
אקירה סוזוקי (יפנית: 鈴木 章; נולד ב-12 בספטמבר 1930) הוא כימאי יפני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2010.
סוזוקי נולד באי הוקאידו שביפן. הוא למד באוניברסיטה באי ולאחר קבלת הדוקטורט שלו, שימש באוניברסיטה כעוזר פרופסור. בשנים 1963–1965 עבד כסטודנט יחד עם הרברט בראון באוניברסיטת פרדו, ולאחר שחזר לאוניברסיטת הוקאידו שימש כפרופסור מן המניין שם. בשנת 1994 פרש מאוניברסיטת הוקאידו.
גרשון מן
גרשון מן (מינקוב) (28 באפריל 1907 - 17 ביולי 1994) היה מנהל בנק הפועלים בראשון לציון, כיהן כראש עיריית ראשון לציון בשנים 1955–1956 והיה מנהל הארכיון ההיסטורי של ראשון לציון אשר היווה את הבסיס למוזיאון של העיר.
ביוגרפיה
גרשון מן (גוטמן מינקוב) נולד ליעקב ורשה מינקוב במינסק, האימפריה הרוסית (כיום בלארוס). בשנת 1925, מינקוב עלה לארץ ישראל וגר בגדרה למשך שלוש שנים, שם עבד בחקלאות. לאחר מכן, עבר לאזור השרון, שם התמנה לאחד ממפקדי ההגנה. בעקבות מאורעות תרפ"ט, גרשון הגיע לראשון לציון, תחילה כפועל ובהמשך כמנהל.
הוא השתתף כנציג במספר וועדות של מפא"י וההסתדרות. מינקוב נמנה עם מייסדי ה-"פועל", כיהן כמזכיר מועצת הפועלים בראשון לציון, והיה מראשי המשלחת לאולימפיאדת הפועלים באנטוורפן בשנת 1937. כפעיל בארגון "ההגנה", נעצר על ידי הבריטים, נכלא בכלא יפו וגורש לקיבוץ דפנה. בשנת 1941, בזמן מלחמת העולם השנייה, התנדב מינקוב לחיל הרגלים של הצבא הבריטי. עם גמר המלחמה, שהה בשליחות הבריגדה היהודית במחנות, עם שארית הפליטה, באוסטריה ובגרמניה.
עם שובו לראשון לציון, ייסד את קואופרטיב "הכוח". בתקופת מלחמת השחרור גויס לסוכנות היהודית, למדור שארגן את השיירות לירושלים. לאחר המלחמה התמנה למנהל "קופת מלווה" שהפכה לבנק הפועלים וכיהן כמנהל הבנק במשך 23 שנים. בשנים 1955–1956, מינקוב כיהן כראש עיריית ראשון לציון. בתקופת כהונתו קרו הדברים הבאים:
עם פרישתו לגמלאות, ביולי 1972, נתמנה על ידי ראש עיריית ראשון לציון באותה תקופה, חנניה גיבשטיין, למנהל הארכיון ההיסטורי של ראשון לציון, ארכיון שהיווה את הבסיס למוזיאון ההיסטורי. כאות תודה הוסב שם הארכיון על שמו.
לגרשון מן ולאשתו לאה נולדו 2 בנות: תמר (מן) סוברן, פרופסורית לבלשנות, ונעמה מן (רוטמן).
Easy (שיר של טרוי סיון)
Easy (בעברית: קַל או נוֹחַ) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-15 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, קפיטול רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ כסינגל השני מתוך המיני-אלבום, In a Dream.
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד השירים של ניו זילנד.
ב-10 בדצמבר 2020, יצאה לאור גרסת כיסוי של טרוי סיון עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, קייסי מאסגרייבס והמפיק המוזיקלי הבריטי-אמריקאי-יהודי, מארק רונסון. גרסת הכיסוי הגיעה למקום ה-14 במצעד השירים של ניו זילנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טרוי סיון ואוסקר יירס שכתבו ביחד גם את הסינגל הראשון והפותח מתוך המיני-אלבום "Take Yourself Home" שיצא לאור באפריל באותה השנה. ג'סטין קורטו ממגזין Vulture טען שהשיר רגוע יותר מהסינגל הקודם, תוך שציין כי הוא "מעין טיול רגוע ושקט יותר מאשר הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום".
מבחינה לירית, השיר עוסק במישהו שמנסה להציל מערכת יחסים מתה. סיון שר על כמה להיות מאוהב בבן זוגו היה "קל" ומתחנן בפניו - "בבקשה אל תעזוב אותי". השיר לכאורה נכתב על פרידתו של סיון מבן זוגו, הדוגמן האמריקאי ג'ייקוב ביקסנמן, איתו היה בזוגיות בין השנים 2016 ל-2020.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
ביקורות
ג'סטין קורטו מאתר Vulture כינה את השיר "יציאה יותר רגועה מאשר 'Take Yourself Home', שבנויה סביב קצת תופים, המון אוטו-טיון, וסולו סינתיסייזר חלילי".
סטיבן דאו ממגזין בילבורד כתב: "עם הפקה בסגנון שנות ה-80 והשירה הנינוחה והקלאסית של סיון, 'Easy' עוקב אחרי הכוכב כאשר הוא בוחן מערכת יחסים מתפוררת, ומתחנן בפני אהובו שייתן הזמנות שנייה למערכת היחסים שלהם.
גרסת רמיקס
לשיר "Easy" הוקלטה גרסת רמיקס בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית, קייסי מאסגרייבס בהשתתפות המפיק המוזיקלי הבריטי-אמריקאי-יהודי, מארק רונסון. הגרסה יצאה לאור ב-10 בדצמבר 2020. מאסגרייבס כתבה וביצעה בית נוסף לשיר, ורונסון הוסיף לו "קצב דיסקו-פופ".
רקע וכתיבה
ב-10 בנובמבר, סיון צייץ בטוויטר שעבד עם "שניים מהאמנים האהובים עליי בכל הזמנים" ושצילם וידאו קליפ ש"כנראה [הוא] האהוב עליי ביותר שאי פעם עשינו", וב-7 בדצמבר הוא חשף את שיתוף הפעולה עם מאסגרייבס ורונסון. סיון ומאסגרייבס כבר שיתפו פעולה בעבר, עם השיר "Glittery" מתוך האלבום "The Kacey Musgraves Christmas Show".
ב-2 בפברואר 2021 השיר נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בארצות הברית, והיה לשיר הראשון של מאסגרייבס שהגיע אליו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בנאשוויל, טנסי, ובוים על ידי בארדיה זיינלי, שביים בעבר את הווידאו קליפ של השיר "Dance to This" של סיון מ-2018. הווידאו קליפ פורסם יחד עם השיר ב-10 בדצמבר 2020. בקליפ מופיעים סיון ומאסגרייבס כשני אנשים במנוסה, נוהגים במכוניות וינטג', צובעים את שערם בשירותים של מוטל והולכים למופעי דראג מלודרמטיים, כאשר סיון הסביר בריאיון למגזין ווג כי לו ולדמות של מאסגרייבס "היו בנפרד החוויות והחרטות שלנו" וכי הם "בזו לאוהביהם וימצאו נחמה זה בזה".
האצת פלסמה
האצת פלסמה (באנגלית: Plasma acceleration) היא טכניקה להאצת חלקיקים טעונים, לרבות אלקטרונים, פוזיטרונים ויונים, באמצעות השדה החשמלי המיוחס לגל של פלסמת אלקטרונים ולמבני פלסמה אחרים בעלי גרדיאנט גבוה. מבני האצת פלסמה נוצרים באמצעות פולסים מאוד קצרים של לייזר או אלומות חלקיקים אנרגטיות המותאמות למאפייני הפלסמה.
הטכניקות הללו מציעות דרך לבנות מאיצי חלקיקים עם ביצועים גבוהים שממדיהם הרבה יותר קטנים בהשוואה למאיצים הנוכחיים.
ההוכחה המדעית הראשונה להאצה באמצעות גל מאוד מהיר, אשר בוצעה עם הטכניקה PWFA (האצת גל מהיר מאוד של פלסמה), דווחה לראשונה על ידי קבוצת החקר במעבדה הלאומית של ארגון ב-1988.