cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיסטר טריפיק
גרסת תור הזהב של הדמות, טרנס "טרי" סלואן, היה מיליונר גאון אשר הזיכרון הצילומי וכישורי הלחימה והאתלטיקה שלו הפכו אותו לאיש אשכולות. אחרי שסיים את המכללה בגיל 13, הוא הפך לאיש עסקים מצליח שהרגיש שאף אתגר אינו גדול מספיק עבורו, ונסיונותיו לחפש אתגרים נוספים בשנות העשרים לחייו הובילו אותו לנטיות אובדניות. אולם, הוא חש סיפוק רק לאחר שהציל אשה שקפצה מגשר והצטרף לחברת הצדק של אמריקה תחת זהות סודית בשם "מיסטר טריפיק". בנוסף, הוא הקים את מועדון "פייר פליי" (תחרות הוגנת) שנועד למנוע התנהגות עבריינית בבני נוער. הוא היה חבר בחברת הצדק עד שועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית הורתה לחבריה לחשוף את זהויותיהם. מתוך צעד למנוע את חשיפת זהויותיהם ולהגן על בני משפחותיהם, הקבוצה בחרה להתפרק וסלואן פרש לגמלאות יחד עם חבריו. מאוחר יותר, הוא חזר לפעילות אך נרצח בידי אויבו ספיריט קינג, כשזה האחרון פלש לגופו של הפלאש ג'יי גאריק והסתנן לפגישה שנתית של חברת הצדק המאוחדת מחדש וליגת הצדק.
עונת 2010/2011 בליגת העל ההולנדית
מבנה
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו דה חראפסחאפ ואקסלסיור רוטרדם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
מיסטר טריפיק
נטל הדמות עבר למייקל הולט, אדם מוכשר אף הוא, שמחזיק בחמש חגורות שחורות ובתארים ודוקטרינות במגוון תחומים, וכן זכה בקרב עשר אולימפי. לאחר שביקש להתאבד בעקבות אובדן אשתו ובנו שטרם נולד, הוא פגש בדמותו של הספקטר, שסיפר לו אודות טרי סלואן. הולט קיבל השראה מסיפור חייו של סלואן ונטל את הזהות הסודית "מיסטר טריפיק". הוא הצטרף לגלגול המחודש של חברת הצדק ושימש כיושב ראש הקבוצה. הוא המציא את כדורי הטי, מכשירים מיניאטוריים בעלי בינה מלאכותית הניתנים לשליטה מתחפושתו. כדורי הטי מסוגלים לרחף, ליצור הקרנות הולוגרפיות, להקרין קרני אור, לשחרר פרצי אנרגיה, להתחבר ללוויינים ומכשירי GPS וכן להסוות את הולט מפני כל אמצעי טכנולוגי. בתחילה, הוא השתמש בכדורי הטי לצורכי השגת מידע וריגול, אך בהמשך השתמש בהם ככלי נשק רב-עצמה. בשעה שהוא לבוש בתחפושתו, מרחפים סביבו כמעט תמיד שלושה כדורי טי. הולט שימש בתור הרץ הלבן ולאחר מכן המלך הלבן בארגון שחמט המחודש של אמנדה וולר, אך חזר לפעילות שוטפת בחברת הצדק.
עונת 2010/2011 בליגת העל ההולנדית
פלייאוף הירידה
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
מיסטר טריפיק
מיסטר טריפיק מופיע בסדרת הטלוויזיה "החץ" בדמותו של קרטיס הולט, החל מעונתה הרביעית של הסדרה. מגלם אותו השחקן אקו קלום. בסדרה קרטיס הוא הומוסקסואל ואף נשוי לגבר בשם פול בחלק מהסדרה עד שהתגרשו. הוא מצטרף לקבוצה בעונה החמישית ולובש תחפושת הדומה לזו של מייקל הולט, באומרו שהחליפה היא מחווה לאלוף היאבקות החביב עליו, טרי סלואן, שמחזיק בשם הבמה "מיסטר טריפיק".
מאור עינים (די רוסי)
מְאוֹר עֵינַיִם (כך במקור, בכתיב חסר ניקוד; מצוטט גם בשם "מאור עיניים") הוא חיבור של עזריה מן האדומים שהתפרסם במיוחד בשל ייחודו ביחסו המורכב, הביקורתי והלא-שגרתי למסורת חז"ל ולכרונולוגיה המסורתית. הספר מאופיין בגישה מחקרית ומודרנית שבה משתמש המחבר לפרש עובדות ורעיונות רבים בתנ"ך ובספרות חז"ל. רבנים רבים דנו את הספר לחרם ולשריפה, והיחס אל המחבר הפך ביהדות הרבנית למורכב ומסויג.
מבנה הספר ותכניו
הספר מורכב משלושה חלקים:
מן הספר עולה שרבי עזריה מן האדומים מאמין בכל עיקרי האמונה היהודית: בקיום ה', בהשגחתו, בשכר ועונש, בניסים ובבחירת עם ישראל. כמו כן, מביע רבי עזריה מן האדומים אמון רב בנכונות הקבלה, בקדמות ספר הזוהר ובסמכותם של החכמים בענייני הלכה ובענייני השקפה.
במחקריו מנסה רבי עזריה מן האדומים ליישב את דברי חז"ל כך שיתאימו למחקר המקובל בימיו ולניסיונו האישי. לצורך כך, מסביר רבי עזריה אגדות רבות שלא כפשוטן, ובמקרים מסוימים אומר כי חז"ל שגו בהבנת ענייני טבע וכדומה. הוא אף מרשה לעצמו לפקפק בכמה מסורות מקובלות, למשל בייחוסו של תרגום אונקלוס לעקילס ובייחוס ספר יוסיפון ליוסף בן מתתיהו. כמו כן, מפקפק רבי עזריה בדיוקה של הכרונולוגיה המקובלת על החכמים: לדעתו החלו לחשבה רק החל מתקופת הגאונים. הוא מעלה את בעיית השנים החסרות, והוא מוסיף למניין שנות בית המקדש הראשון כ-20 שנה.
סגנונו של ספר מאור עיניים קשה לקריאה. הוא רצוף שיבוצים מקראיים, אם כי בסגנון רבני מאוחר, עשיר בביטויים ארמיים. בספר מספר רב מאוד של ציטוטים ומקורות, דבר המסרבל את הקריאה בו. סגנון הבאת הדברים קשה גם הוא, ורבים בספר המקומות בהם לשון המחבר חמקמקה והביטויים דו משמעיים ולא מוחלטים. במקומות רבים כותב רבי עזריה בסיכום דבריו שאם נראה לקורא שישנה טעות במסקנתו אזי דבריו בטלים, ו"לא אמר כלום".
המתנגדים
לפני סיום הדפסת הספר הטילו רבני ונציה, ובראשם רבי שמואל יהודה קצנלבוגן, חרם על החזקת הספר וקריאה בו. החרם התפשט גם לערים נוספות, ובהן: רומא, פזארו, קרימונה, סיינה, פרארה, פדובה, ורונה ואנקונה. גם במנטובה, העיר שבה הודפס הספר ושמחברו היה מוכר על תושביה, נאסרה הקריאה בספר על צעירים מתחת גיל 25.
כדי לשכך את ההתנגדות, נאלץ המחבר לערוך בו מספר שינויים: הוא הדפיס מחדש מספר גיליונות וכרכם בספר במקום הישנים, הוסיף לספר את ההשגות של הרב יצחק פנצי עם תשובותיו והסבריו, והסיף לספר כתב התנצלות בשם "מצרף לכסף". למעשה הצליח רבי עזריה מן האדומים להפיס את דעת המתנגדים בשינויי ניסוח בלבד, בלא שיצטרך לסגת מטענה מרכזית כלשהי בספרו. עם הדפסת הספר במהדורתו המתוקנת שככה ההתנגדות, והרב שעמד בראש פרסום המכתב המגנה את הספר, פרסם מכתב נוסף שבו ביטל את קודמו.
בתקופה זו הגיע הספר לארץ ישראל, ושם נודע על מכתב נוסף האוסר על הקריאה בספר. הספר הובא בפני רבי יוסף קארו, והלה הביע את תרעומתו הקשה על תוכנו. רבי יוסף קארו לא הספיק לכתוב את מכתב המחאה שלו, אך תלמידו רבי אלישע גאליקו הודיע בשמו כי מן הראוי היה להכריז חרם גמור על הספר ורבי משה אלשיך העיד שגם הוא שמע זאת, ולערך בשנת של"ו חתמו עשרה מרבני צפת על כרוז בו הובאה עדות זו ולאחריה נכתב: לאחר זמן מה, כנראה עם קריאת התנצלויותיו של המחבר בספרו מצרף לכסף, שככה גם התנגדותם החריפה של חכמי צפת.
במהלך השנים לאחר מכן, חזרה ועלתה לעיתים סוגיית ההתנגדות לספר. המהר"ל מפראג בספרו "באר הגולה" ביקר בחריפות את השקפותיו של רבי עזריה על האגדה, חלק על דבריו שנגד פשטות דברי חז"ל, והסיק: . הרב יעקב עמדן הוציא גם הוא חרם חמור על הספר והתבטא בחריפות נגד מחברו. מסופר שלאחר מכן חזר בו והתבטא כי "לא תתעב אדומי", אך לטענת יהושע מונדשיין מדובר בבדיה של המשכיל הזייפן יצחק סטאנוב גם הרב חננאל ניפי, שחי בסוף המאה השמונה עשרה, מספר כי ראה כתב האוסר על קריאת הספר ללא אישור מרבני העיר, אך לאחר שקראו, לא מצא בו שום פסול. הוא מוסיף ואומר, כי ייתכן שהאיסור נועד כדי למנוע מתלמיד צעיר לטעות באחדים מן הדברים המובאים בספר.
על גישתו של רבי עזריה לספר הזוהר ולתקופת חיבורו, כתב בחריפות רבי יצחק אייזיק ספרין כי דבריו הם "כזב ושקר והיתול" ו"דברי הוללות ושגעונות", תוך כינויו כ"צר הצורר" ו"הכזבן השקרן הגדול".
התומכים
רבי שלמה חזן, בספרו הביוגרפי "המעלות לשלמה" (הודפס לראשונה באלכסנדריה שבמצרים, ה'תרנ"ד), מתייחס באופן חיובי למחבר ולספרו, והוא מציין את התרשמותו ממנו:
רבי שלמה חזן אף הסיק מכך שרבי חיים בנבנישתי מצטט את רבי עזריה מן האדומים פעמים רבות בספרו "כנסת הגדולה", ש. הוא גם מוכיח כי החיד"א הכיר את החרם על ספרו, ואף על פי כן ציטטו בספרו תוך הזכרת שמו, אם כי החיד"א עצמו הסתייג שהסתכלותו היא אגבית ומקרית: "ראיתי באקראי ועראי בהדרת זקנים בספר ר' עזריה". לדעתו רבי שלמה חזן הסתייגות זו היא "בדרך התנצלות" - "משום כבודו של מרן הקדוש ז"ל (=רבי יוסף קארו)". רבי שלמה חזן מביא עוד רשימה של רבנים שהסתכלו בספר ואף ציטטו אותו, בהם: רבי דוד גנז (בספרו צמח דוד), רבי יוסף שלמה דלמדיגו, רבי ישעיהו באסאן ורבי משה חגיז. על פי זה הוא מסכם:
רבי שלמה הביא "קצת סיוע לסברא זו, שלא סייעו מן השמים בההסכמה הנזכרת", מכך שרבי אלישע גאליקו ורבי משה אלשיך לא הוציאו כתב חרם כרצון רבי יוסף קארו,. אמנם למעשה הם כן הוציאו לבסוף חרם, על סמך דברי רבי יוסף קארו.
רבי חיים חזקיהו מדיני, מביא בספרו האנציקלופדי "שדי חמד", בערך על "מאור עיניים", כי קיבל מכתב מרבי יוסף זכריה שטרן בו הוא מצטט את הספר "מאור עיניים", והסיק מכך שהחרם על הספר לא היה ידוע לו, שאילולא כן לא היה מסתכל בו; משכך מוצא הוא לנכון להעתיק את נוסח החרם בספרו. לאחר כתיבת דברים אלו מצא ה"שדי חמד" את ספרו של רבי שלמה חזן, והוא - כמסתייג מהדברים שכתב לפני כן - מעתיק את דברי רבי שלמה חזן לספרו.
קיימים בנוסף עוד רבנים ופוסקים רבים - החל מסמוך לתקופתו, ועד לימינו - שציינו את ספרו, כמראה מקום או על מנת לחלוק עליו.
בתנועת ההשכלה
החל מהמאה ה-18 התחדשה ההתעניינות בהגותו של רבי עזריה מן האדומים, וזאת משום שאנשי תנועת ההשכלה היהודית מצאו קירבה בין הגותם להגותו. יום-טוב ליפמן צונץ פרסם ב'כרם חמד' (שנות הארבעים של המאה ה-19) ביוגרפיה עברית של רבי עזריה מן האדומים והציג את 'מאור עיניים' כמבשר מוקדם של חכמת ישראל בנוסח המחקר האקדמי המודרני. מאור עיניים הוא מקור חשוב לכמה מעיוניו של נחמן קרוכמל, ובמיוחד לגישתו החלוצית למקומו של פילון בתולדות הדת היהודית.
אלכסנדר הלוי צדרבוים, שצייר את רבי שמחה בונים מפשיסחה כמשכיל, מתאר את סדר הלימוד בחסידות פשיסחה בימי רש"ב ובו הגות בספרי מחקר כמורה נבוכים, ספר העיקרים, מאור עיניים וכדומה.
מהדורות הספר
הספר מאור עיניים יצא לאור במספר מהדורות.
בנוסף, תורגם הספר לאנגלית, וקטעים שונים ממנו תורגמו לשפות אחרות על ידי חוקרי יהדות נוצריים.
<!--
=
======================= http://aleph518.huji.ac.il/F/CBAVGYFSQSRINTB2A3TNIRT3A8ERBMVYM9YUF85JEXYF2USLBE-18913?func=find-acc&acc_sequence=001200447
>> (קטלוג ספריה לאומית: http://aleph518.huji.ac.il/F/CBAVGYFSQSRINTB2A3TNIRT3A8ERBMVYM9YUF85JEXYF2USLBE-19318?func=full-set-set&set_number=006216&set_entry=000008&format=999 )<<
תרנ"ט http://aleph518.huji.ac.il/F/CBAVGYFSQSRINTB2A3TNIRT3A8ERBMVYM9YUF85JEXYF2USLBE-19314?func=full-set-set&set_number=006216&set_entry=000007&format=999
=
================================ גוגלבוקס: -->
הבית הלבן (חולון)
הבית הלבן הוא כינוי שניתן בתקופת מלחמת העצמאות על ידי לוחמי ארגון ההגנה בחולון למבנה גבוה אשר ניצב במרומי הגבעה של שכונת תל א-ריש הערבית. מן המבנה, שהשקיף על כל שכונות העיר חולון, נורתה אש מקלעים בלתי פוסקת לעבר בתי התושבים. ב-17 בינואר 1948 הצליחו לוחמי ההגנה לפוצץ את המבנה ולפגוע משמעותית באיום של יפו הערבית על חולון.
הקמת עמדות צליפה לעבר בתי העיר חולון
עם פרוץ מלחמת העצמאות עבר קו החזית בין חולון ובין יפו בתווך שבין שכונת גרין היהודית ובין הכפר תל א-ריש הערבי. הערבים הקימו מספר עמדות, אשר נבנו בנקודות ששלטו על בתי העיר היהודית. שתי העמדות העיקריות הוקמו באתר "החירבה" ששכן במזרח תל א-ריש, על גבול שכונת גרין, וב"בית הלבן", בית בן שלוש קומות שניצב במרכז הכפר בנקודה הגבוהה ביותר בתל א-ריש, עליו הוצב מקלע מסוג שפנדאו. בנוסף נורתה אש גם מעמדות ירי מאולתרות, דוגמת צלף ערבי שירה מראש עץ תמר וחוסל בצרור של תת-מקלע 'לואיסגן' בידי משה תם.
ב-12 בדצמבר 1947 החלו הלוחמים הערבים להטריד באש את תושבי חולון, ובתגובה התקיפו אנשי ההגנה ב-14 לחודש את העמדות הערביות. חוליה של שבעה אנשי הגנה הצליחה לכבוש ולפוצץ את עמדת "החירבה", אולם המשך ההתקפה אל בין בתי הכפר תל א-ריש נכשלה. עמדת המקלע הערבית שהוצבה על גג "הבית הלבן" המשיכה לגבות קורבנות מתושבי חולון היהודית.
רב-סרן אלכס צ'רנוביץ (צור), מפקד חזית חמש, תיאר את עוצמת הבעיה שהיווה הבית הלבן מנקודת מבטם של מגיני חולון:
היוזמה לביצוע ההתקפה
במחצית חודש דצמבר 1947 הגיע לחולון לוחם בשם יעקב נונברג, אשר כונה בשם "יענקלה החבלן". לאחר שעסק בהנחת מוקשים לאורך גבול העיר חולון, שכנע את מפקדי ההגנה במקום בצורך לצאת אל שטח האויב ולפוצץ את העמדות השולטות על העיר. בעקבות היוזמה שהעלה יצאה ב-24 בדצמבר 1947 המתקפה הראשונה כנגד עמדת "החירבה", והצלחתה שכנעה את מפקדי העיר לצאת למבצע גדול יותר על מנת לפוצץ את "הבית הלבן".
הסיור המקדים
יומיים לפני מועד הפשיטה יצאה מחולון חוליה בת שישה לוחמים לפעולת סיור שנועדה לבדוק את דרכי ההגעה לבית הלבן. החוליה יצאה בשעת החשיכה, והקיפה דרך חולות הדרום את היישוב הערבי על מנת להגיע אליו מכיוון מערב. אחד מחברי החוליה תיאר את הדרך אותה עשו הלוחמים במהלך פעולת הסיור:
מפקד הסיור הורה ללוחמים לתפוס מחסה, והוא טיפס לראש העץ על מנת לצפות לעבר הבית הלבן. שניים מן הלוחמים אבטחו את הדרך דרכה הגיעו למקום, ושלושת האחרים שכבו בין השיחים שלמרגלות עץ השקמה. לפתע הופיע במקום פטרול שכלל שלושה לוחמים ערבים, אשר לא הבחין בלוחמים השוכבים בדממה. אחד הלוחמים הערבים עמד למרגלות העץ והטיל את מימיו על הלוחם היהודי ששכב למרגלותיו מבלי שהבחין בו.
לוחמי ההגנה הצליחו לסגת ללא כל פגע ולחזור לגבולות העיר חולון עם המידע שצברו במהלך הסיור. מידע זה אפשר להשלים את אחרוני הפרטים שנדרשו לצורך תכנון הפעולה לפיצוץ הבית הלבן.
ההתקפה
במוצאי שבת, 17 בינואר 1948, יצאה מחולון "הפלוגה המיוחדת" שהורכבה מיחידה מוגברת של לוחמי חטיבת גבעתי. החיילים עשו דרכם במסלול העוקף שאותר על ידי הסיור המקדים, תוך שהם עוברים בשטחי הפרדסים שהיו נטועים בשולי שכונת תל א-ריש. היחידה כללה שלושה כוחות מסתערים וכוח של חבלנים נושאי חומר נפץ.
"יענקלה החבלן" תיאר את השלב בפעולה בו פוצץ הבית הלבן:
רב-סרן אלכס צ'רנוביץ, מפקד חזית חמש, תיאר את רגשותיהם של אנשי ההגנה שהמתינו במפקדה בחולון לתוצאות הפשיטה על הבית הלבן:
בעקבות הקרב
פיצוץ 'הבית הלבן' פגע קשות המוראל הכוחות הערבים ביפו. הייתה זו אחת הפעולות הראשונות בהן הצליחו כוחות ההגנה לחדור ללבו של יישוב ערבי צפוף ולפוצץ מבנה גדול ומבוצר על יושביו. בשיחות טלפון פנימיות של תושבים ערבים, שנקלטו על ידי אנשי המודיעין של ההגנה, נאמרו משפטים דוגמת "דיברתי עם אדם שחזר מתל א-ריש, והוא סיפר שהיה שם דבר איום", "בערך 500 יהודים עם נשק אוטומטי התקיפו אמש את תל א-ריש, לאיש מהם לא היה רובה, הם נשאו אך ורק נשק אוטומטי", "המצב היה בכל רע. לא היה שם אפילו רופא ואי אפשר היה להגיש עזרה".
הפעולה המוצלחת לפיצוץ "הבית הלבן" נקראה בשם "פעולת חנן", לזכרו של חנן סרי אשר לחם בחזית תל א-ריש ונהרג בירושלים ב-1 בפברואר 1948.
פיצוץ "הבית הלבן" שיתקה את אש הערבים, אולם בתוך זמן קצר הקימו תושבי תל א-ריש, בסיוע חיילי הצבא עיראקי שהוצבו בכפר, עמדה מבוצרת חדשה (הפילבוקס) במרומי התל וחידשו את המתקפה על חולון.
האתר כיום
מבנה "הבית הלבן" אינו קיים עוד, ועל המקום בו עמד בנויה כיום הגימנסיה על שם חיים הרצוג. מול הכניסה לבית הספר, על חומת הכורכר שהקיפה בעבר בית באר בתל א-ריש, הותקן ביוזמת ארגון יוצאי ההגנה בחולון שלט הנצחה למבנה "הבית הלבן" וללוחמים שסיכנו את נפשם על פיצוצו ועל הגנת העיר חולון. נוסח הכיתוב על השלט שגוי, והוא מציג בטעות את תאריך הפעולה לחיסול עמדת "החירבה" (מבצע כרמי) במקום את תאריך הפעולה להשמדת הבית הלבן (מבצע חנן).
נחש מים אירופי
נחש מים אירופי המכונה גם נחש הדשא (שם מדעי: Natrix natrix) הוא מין של נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים.
מאפיינים
נחש זה נפוץ ברחבי אירופה מסקנדינביה עד איטליה וגם בחלק מהמזרח התיכון (לא בישראל) ובמרכז אסיה ובצפון אפריקה. בישראל קיים המין הקרוב נחש מים משובץ. זהו נחש באורך 80 ס"מ, אצל הנקבות הגדולות מהזכרים שיכול לשקול 240 ג'. בבריטניה זהו הזוחל הטבעי הגדול ביותר. צבעו חום ירקרק עם רצועות שחורות וצהובות והוא בעל עיניים גדולות שחורות, פנים בהירות ורצועה שחורה-צהובה על הצוואר. נחש זה מנהל אורח חיים אמפיבי ונפוץ באזורי ביצות ומקווי מים לחים אך גם באחו או ביערות. הוא מסוגל לחיות אפילו באזורים קרים.
הנחש ניזון כמעט לחלוטין על מיני דו-חיים כמו צפרדע האגם וקרפדה מצויה. הוא מגוון מדי פעם בנמלים וזחלים. בשבי הם ניזונים גם משלשולים.
לנחש זה מנגנון הגנה מיוחד מטורפים - הוא מתחזה למת על ידי התהפכות על בטנו והוצאת הלשון החוצה.
לארפליז
הסוכן הכתום (באנגלית: Agent Orange, ידוע בכינויו לארפליז) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס גרין לנטרן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green lantern #25 מיוני 2008 ונוצרה על ידי הכותב ג'ף ג'ונס והמאייר אית'ן ואן סקייבר.
לפי ג'ונס, שמו של לארפליז הוא הלחם המילים "לארד" (lard, שומן חזיר) ו"סליז" (sleaze, נאלח). האל ג'ורדן אינו מזהה אותו בתחילה, ומכנה אותו בשם גונזו על שום דמיונו לדמות מסדרת החבובות.
מקור
לארפליז הוא הראשון ולמשך הרבה מאוד זמן גם היחיד שהשתמש בכוחו של האור הכתום. סיפור מקורו תואר במהלך שיחה בינו לבין האל ג'ורדן. לפני מיליארדי שנים, לארפליז השתייך לגילדת גנבים קטנה שגנבה ממצאים עתיקים מכוכב הלכת מאלטוס, כולל תיבה מסתורית ששוויה נאמד במחיר מערכת כוכבים שלמה בידיו של הקונה הנכון. כתגובה, שומרי היקום שלחו את ציידי האדם שלהם כדי לרדוף אותם. אלה אשר הצליחו להימלט מצאו מפה שהייתה שייכת לשומר היקום לשעבר קרונה ואשר גילתה את מקום הימצאם של אוצרות. הגילדה עשתה את דרכה למערכת הכוכבים וגה, לכוכב הלכת אוקארה. שם הם גילו מקדש ובתוכו סוללת כוח המכילה את אורה הכתום של תאוות הבצע. הפושעים הרגישו כי הכוח "מדבר" אליהם, ולחמו אחד בשני בשביל להשיג אותו. בסופו של דבר, שומרי היקום וציידי האדם שלהם מצאו אותם וביניהם החל עימות. שומרי היקום חששו מכוחו של האור הכתום, ולכן הציעו לשני חברי הגילדה הנותרים (לארפליז ובלוּק) עסקה: שומרי היקום יסחרו באור הכתום בתמורה לתיבה המסתורית, וזאת בצירוף שני תנאים נוספים. האחד, השומרים מסכימים שלא להתערב בענייני האור הכתום כל עוד יישאר בתוך מערכת הכוכבים וגה. שנית, רק אחד משני הגנבים רשאי להשאיר את הכוח לעצמו, מטעמי בטיחות. לארפליז הסביר ששומרי היקום היו נואשים להשיג ידם על התיבה מכיוון שהיא כללה את ישות הפחד פאראלקס. חברי הגילדה הנותרים הסכימו לתנאים ולחמו בינות עצמם עד מוות עד אשר לארפליז יצא כשידו על העליונה.
מתגלה בהמשך כי קבוצת "המפקחים" האומניפוטנטים ניסו בעבר ליצור כוח מקביל לחיל הפקחים הירוקים, ונכשלו. הם חיפשו אחר מקור כוח חלופי לאור הירוק ומצאו אותו באור הכתום. המפקחים עקבו אחר האור הכתום לכוכב לכת בשם אוקארה. שם, הם מעמיקים לתוך ארמון תת-קרקעי ומוצאים את סוללת הכוח הכתומה. כאשר הם מנסים לקחת אותה, חיל הפקחים הכתומים של לארפליז מתגברים עליהם וטובחים בהם.
הסוכן הכתום
לארפליז זועם על הפרה בוטה זו של ההסכם בינו לבין שומרי היקום, והוא אינו מבדיל בינם לבין המפקחים. בזמן זה, הפקח הירוק סטל רודף אחר חבר מחיל סינסטרו, אך המרדף מפסיק כשזה האחרון עובר במערכת הכוכבים וגה ומבקש מקלט מדיני. סטל לא מוכן לעצור וממשיך לרדוף אחר מטרתו, למרות שהכניסה לחברי חיל הפקחים הירוקים אסורה. כשחבר חיל סינסטרו נכנס למערכת הכוכבים וגה, הוא נאכל בידי בְּלוּם - מבנה אנרגיה כתום ותוצרתו של הסוכן הכתום. בלום לוכד את סטל הרובוטי, גורם לו נזק משמעותי ומקעקע עליו את חותם חיל הפקחים הכתומים. כאשר הפקחים הירוקים מצילים את סטל ומחזירים אותו לאואה, מבנה אנרגטי של לארפליז פורץ מתוך החותם ומתעמת מול שומרי היקום על הניסיון לגנוב את סוללת הכוח הכתומה. למרות שהשומרים מפנים את תשומת לבו לכך שהמפקחים הם האחראים לכך, לארפליז מסרב להקשיב. הוא מכריז שההסכם ביניהם מבוטל, ושהשומרים יכנעו לדרישותיו או שיעמדו בפני חרון אפו. כתגובה, שומרת היקום סקאר משמידה את ההקרנה ומודיעה ששומרי היקום אינם נושאים ונותנים עם טרוריסטים.
קונפליקט זה מסמן את התחלת השלב הבא במבוא לאירוע הקרוסאובר "הלילה האפל ביותר". שומרי היקום מוסיפים חוק לספר של אואה, ובו נכתב כי מערכת הכוכבים וגה אינה כבר מחוץ לתחום השיפוט של הפקחים הירוקים. הדבר מאפשר לשומרים ולפקחים הירוקים לצאת למתקפה על וגה. האל ג'ורדן נכלל במתקפה זו, והוא נושא בטבעת הכוח הכחולה פרי יצירתם של שומרי היקום גאנטת וסאיד. בהגיעם לאוקארה, הפקחים נתקלים בכוח התנגדות שנוצר ממבני סוללת הכוח הכתומה של לארפליז. הם מגלים שלטבעות הכוח הירוקות אין כמעט השפעה על הפקחים הכתומים והם נספגים לתוכם. במהלך הקרב, ג'ורדן נפרד מהקבוצה ופוגש בסוכן הכתום. בראותו את טבעת הכוח הכחולה על אצבעו של ג'ורדן, לארפליז מיד רוצה אותה לעצמו. הוא נוגע בטבעת הכוח הכחולה אך נדחק בכוח לאחור מהאור הכחול (הטבעת עצמה מודיעה כי "התקווה היא חסרת אנוכיות"). הדבר מכעיס את לארפליז, שנושא ונותן עם ג'ורדן עליה. למרות שג'ורדן מסכים להעניק ללארפליז את הטבעת, הוא מגלה שאינו יכול להסירה. לארפליז מוצא שתשובה זו אינה מקובלת עליו. הוא יוצר מבנה אנרגטי של גרזן וקוטע לכאורה את ידו של ג'ורדן. כעת כשטבעת הכוח הכחולה לא מחוברת לג'ורדן, היא מקבלת את לארפליז לחיל הפקחים הכחולים. למשך רגע קט, רעבונו המתמיד של הסוכן הכתום נרגע, אך מתברר כי טבעת הכוח הכחולה יצרה העתק כדי לרמות אותו. הטבעת חשה בתקוותו של לארפליז, והיא גורמת לו להאמין שהוא השיג את טבעת הכוח הכחולה שהוא חשק בה כשלמעשה הוא כלל לא קטע את ידו של ג'ורדן. במהלך לחימתם של הפקחים הירוקים בלארפליז ובמבני האנרגיה שלו, ג'ורדן מושפע זמנית מהאור הכתום לאחר שנגע בסוללת הכוח הכתומה (בחושבו שאם יגנוב אותה, לארפליז לא יוכל לפקד על מבני האנרגיה הכתומים). לרוע המזל, מוסבר כי לארפליז היה בקשר ממושך מאוד עם סוללת הכוח הכתומה עד אשר היא הפכה לחלק ממנו, כמו שסוללת הכוח הראשית באואה היא חלק משומרי היקום.
ג'ורדן מכניע לבסוף את לארפליז על ידי כך שהוא משתלט על טבעת הכוח הכחולה שלו. השומרים מבינים שאם הם ייקחו את סוללת הכוח מלארפליז, מישהו אחר ימצא אותה ויהפוך לסוכן הכתום החדש. הם מחליטים לשאת עמו בדברים בשנית, כיוון שהם רוצים לדעת את מקום הימצאו בכל עת. פרטי העסקה אינם ידועים, פרט לכך שלארפליז שואל אותם היכן ניתן למצוא טבעת כוח כחולה. לאחר מכן, לארפליז שולח את חיל הפקחים הכתומים שלו למתקפה על אודים, עולם ביתם של חיל הפקחים הכחולים. למרות שלארפליז נותר מאחור ומפקח על המתקפה, הוא שולח מבנה אנרגטי של עצמו אשר מצטרף אליה.
הלילה האפל ביותר
עם תחילתו של הלילה האפל ביותר, חיל חדש שמונע בידי כוח המוות (מאשר אור הנובע מהספקטרום הרגשי) מוצג ביקום DC: חיל הפקחים השחורים. כאשר שבעת החילות נלחמים זה בזה, היד השחורה משחרר טבעות כוח שחורות שמחיות את המתים כדי לגייס חברים לשורותיהם. חברי חיל הפקחים הכתומים מנסים לגנוב את סוללת הכוח הכחולה באודים, לתאוותו הגדולה של לארפליז הצופה מרחוק. אולם, שמחתו קצרת מועד משום שטבעות כוח שחורות מסתננות לחדר ומחיות מחדש את הזהויות אותן גנב כדי ליצור את מבני האנרגיה הכתומים שלו. הוא נמלט מכוח הפקחים השחורים שרודף אחריו, ודעתו מוסחת במידה כזו שמבני האנרגיה הכתומים שיצר באודים מתפוררים. לארפליז ניצל בזמן בידי אטרוסיטוס, שדורש כי יעביר לרשותו את סוללת הכוח הכתומה. השניים נכנסים לוויכוח על סוללת הכוח הכתומה עד שמבני האנרגיה המוחיים מחדש של לארפליז משיגים אותם בשנית. הם ניצלים בידי סיינט ווקר, אינדיגו-1, האל ג'ורדן, קרול פריס, וסינסטרו, שמגיעים כדי לגייס את השניים להשמדת סוללת הכוח הראשית השחורה. השניים קשים לשיכנוע, ולארפליז מוטרד מהעובדה שלשאר מנהיגי החילות יש שומרים אישיים משלהם. כדי להשיג את שיתוף הפעולה שלו, שומרת היקום סאיד מסכימה לשמש כשומרת האישית שלו בסיום הקונפליקט. לארפליז מסכים ומלווה את החבורה בדרכה לכדור הארץ, בסיס ההתרחשות של "הלילה האפל ביותר".
במהלך האירועים, שומר היקום גאנטת משכפל את טבעת הכוח של לארפליז כדי להעצים את כוחם של משתמשי האור כנגד כוחותיו של נקרון. טבעת הכוח המשוכפלת יכולה לבחור משתמש אשר ישמש כסגן למשך 24 שעות. למרות שלארפליז מוחה על כך שמישהו אחר ישתמש באור הכתום, הטבעת בוחרת בלקס לות'ר. למרות הקונפליקט המתרחש סביבם, השניים מתעמתים זה מול זה עקב חמדנותם הרבה שאינה יודעת שובע. לבסוף, לות'ר מופשט מכוחו, ולארפליז מוסר אותו לגיבורי הארץ מלא גועל. הוא אומר לסינסטרו שזוהי הפעם הראשונה אי פעם שנתן למישהו משהו. כמובטח, סאיד הופכת לשומרת האישית של לארפליז כאשר הוא דורש תשלום עבור השתתפותו בתוכניתם.
היום הבהיר ביותר
לארפליז מחפש אחר לות'ר ודורש לדעת מה כל כך חשוב לתושבי כדור הארץ. לות'ר אומר כי שני הדברים החשובים הם "כוח" (דבר שלארפליז כבר מחזיק בו) ו"שטח אדמה" (שאותו לארפליז מחליט שהוא רוצה לעצמו). לארפליז מתיישב בעיירה מערבית ושולח את הפקחים הכתומים שלו כדי לגנוב עבורו דברים. כשג'ורדן מתעמת איתו ואומר לו שעליו לעזוב לבדו, לארפליז אומר לו שאינו צריך לבזוז יותר את העיר משום שלמד אודות האגדה על סנטה קלאוס. הוא מתכוון להכין רשימה של כל הדברים בהם הוא חפץ ולשלוח אותם לסנטה קלאוס. כשג'ורדן מנסה להסביר ללארפליז שסנטה קלאוס אינו אמיתי, לארפליז אומר שהררי החומר אותו גנב מוכיחים כי ההפך הוא הנכון. מתוסכל, ג'ורדן מגלה לו שהגיע אליו כדי ללמוד כיצד לכד את הישות הכתומה בסוללת הכוח שלו, ובכך ללכוד את האחרות ולשמור אותן מהישג ידה של הדמות המסתורית המנסה ללכוד אותן. לפני שלארפליז מגלה לו, הקטור האמונד מגיע, נאבק בשניהם ובולע את סוללת הכוח הכתומה. המעשה משחרר את ישות תאוות הבצע אופידיאן, שמשתלט על האמונד כמארחו. לארפליז דואג מכך שאופידיאן השתחרר, בעיקר משום שהישות אינה מחבבת אותו כל כך. ג'ורדן ולארפליז אינם מצליחים להתגבר על אופידיאן. כאשר הם בורחים מפניו, לארפליז מודה כי לא היה כנה לגמרי לגבי בעלותו על סוללת הכוח הכתומה, וכי לו ולישות תאוות הבצע הכתומה יש יחסים אנטגוניסטים. אולם, הוא ממהר להאשים את אופידיאן בקרע שנוצר ביניהם. אופידיאן אומר שלארפליז הוא היחיד בכל היקום שהצליח להכניע אותו ולהפוך לסוכן הכתום, וכעת תורו של לארפליז להיכנע ולהפוך לחומר ביד היוצר. או אז, אופידיאן מנסה לכלות את לארפליז, אך ג'ורדן עוצר בעדו. לאחר מכן, תשוקותיו של הקטור האמונד גוברות על אלה של אופידיאן, והוא עוזב כדי לחפש אחר תשוקתו האולטימטיבית, קרול פריס. ג'ורדן חייב להצילה בלאס וגאס, ולארפליז דורש לבוא עמו (לאחר שמצבו מתקרב לכדי היסטריה משום שהוא אינו יכול להתקיים ללא הסוללה שלו). כאשר הם מגיעים ללאס וגאס, לארפליז שוכח את דבר קיומם של אופידיאן ושל סוללת הכוח הכתומה, ומתהולל לנוכח העושר הנגלה לפניו. הוא נעצר בידי הטורף, ישות האהבה, שמאלץ אותו לחוות את עצבות ליבו המרוקן, וגורם לו לחשוב לרגע על משפחתו.
מאוחר יותר, לארפליז, ג'ורדן, קרול והטורף נלקחים לכוכב הלכת זאמארון בידי כוכבות הספיר יחד עם אברהם פוינט, מארחו של הטורף. לארפליז נוכח כאשר קרול פריס מוכתרת למלכתן החדשה, ואומר שהוא רוצה להפוך למלכה. כשהוא שומר על פוינט, לארפליז נדהם לדעת שפוינט יודע על עברו באמצעות חיבורו לטורף - שלארפליז נלקח מחיק משפחתו, וש"לארפליז" אינו שמו האמיתי. לארפליז כמעט והורג את פוינט כדי למנוע ממנו להגיד את שמו. הוא חוזר עם האחרים לכדור הארץ, שם הוא פוגש בצעירה שנבחרה כמארחת של ישות התקווה אדארה. אדארה מודיע ללארפליז ההמום שהוריו עדיין חיים וכי הם מתגעגעים אליו.
לארפליז: ספיישל חג המולד
בחג המולד, לארפליז זועם על כך שסנטה קלאוס לא העניק לו דבר שאותו ביקש. הוא תוקף כל סנטה מחופש בעיירה ומנסה להמיס את הקוטב הצפוני, אך נעצר בידי ג'ורדן. ג'ורדן אומר ללארפליז על רוח חג המולד, ועל כך שהיא מגיעה מנתינה. בעצתו של ג'ורדן, לארפליז מוסר את כל הפריטים שבחזקתו, אך לאחר מכך מכריז שהוא אינו אוהב את רוח חג המולד. ג'ורדן מציע שלארפליז יסתכל על רשימת הדברים ויבדוק האם הוא באמת זקוק לכל אחד מהם. באותו לילה, לארפליז מסתכל על החלק ברשימתו בו כתב "משפחתי".
מלחמת הפקחים הירוקים
כאשר מתקפתו של קרונה כולאת את השומרים החדשים בספר השחור, ג'ורדן מצליח להימלט עם טבעות הכוח שלהם. למרות שהוא משכנע את ג'ון סטוארט שלא להשתמש בטבעת הכוח הכתומה בגלל השפעותיה הפסיכולוגיות, ג'ורדן משתמש בהמשך בטבעת הכוח הכתומה בשילוב טבעת הכוח הצהובה של סינסטרו כדי להדוף את הפקחים הירוקים שטופי המוח מספיק זמן כדי שגאי גרדנר ישחרר את פאראלקס מסוללת הכוח הראשית וישיב אותם לקדמותם. בזמן שהיה לכוד בספר השחור, לארפליז אולץ לחיות מחדש זיכרון ילדות של שיעבוד. הוא משוחרר מהספר השחור בהמשך יחד עם האחרים בידי קייל ריינר. כאשר טבעת הכוח הכתומה חוזרת אליו, הוא מפוחד בתחילה ומבקש להרחיקה ממנו, אך ברגע שהיא עולה על אצבעו הוא שב לקדמותו וטוען כי היא שלו.
ה-52 החדשים
קייל ריינר, הפקח הירוק מסקטור הארץ, הפך ככל הנראה למגנט לטבעות הכוח של כל חילות הפקחים, מה שאילץ אותו להתמודד מול סגניהם של חיל סינסטרו, חיל הפקחים האדומים, כוכבות הספיר ושבט אינדיגו. ריינר ניסה להשיג תשובות מאואה בעזרתו של סיינט ווקר מחיל הפקחים הכחולים, אך בדרכם טבעת כוח כתומה מתקרבת לריינר וסיינט ווקר אומר שאם קיימת טבעת כוח כתומה אחת סימן שמשתמשה הקודם מת. אולם, סיינט ווקר לא מבחין בכך שטבעות כוח כתומות רבות מרחפות להן, כולן לא פעילות, כפי שנחזה במבוא ל"לילה האפל ביותר". מתברר כי טבעת הכוח הכתומה שהגיעה לרשותו של ריינר היא בעצם המבנה האנרגטי גלומולוס המתחזה לטבעת בשעה שלארפליז עצמו מתקיף את שומרי היקום. לארפליז טוען כי כוח בלתי ידוע ניסה לגנוב את הטבעת שלו ולהעניק אותה לריינר, ולכן לארפליז שלח את גלומולוס לחקור זאת כאשר הקשר שלו לטבעת היה חזק דיו. בשעה שחקר את המקור לגנבת הטבעות, ריינר גילה שהעולמות היו מודעים לקיומו של לארפליז וזיהו אותו בכינוי 'החיה', ושליטם הוא המלאך אינוויקטוס. המלאך אינוויקטוס מגלה כי לארפליז היה אחראי לגירושו מהיקום לפני עידנים וכעת הוא שב לנקום.
כוחות ויכולות
כוחו של לארפליז מועצם על ידי קשר ממושך עם סוללת הכוח שלו. כתוצאה מכך, הוא מסוגל לתחזק חיל פקחים שלם, אפילו אם הוא מופרד מהם. שליטתו בטבעת היא כל כך גדולה, עד שהיה ליחיד ששמר על שליטה כאשר כוח מסתורי הפך את קייל ריינר ל"מגנט טבעות", דבר שגרם לכל טבעת כוח מכל מנהיג חיל להפרד מהמשתמש שלה. אולם תופעת לוואי יחידה לקשר התמידי שלו לאור הכתום היא שלארפליז מצוי ברעב תמידי שאינו יודע שובע (דבר שנחלש בעקבות התערבותו של האור הכחול).
בהתבסס על תגובתו של לארפליז לכך שטבעת הכוח הוסרה ממנו, הטבעת הכתומה מסווגת כאחת משתי טבעות טפילות (השנייה היא טבעת האינדיגו) המשנה את המשתמש בה כדי שיתאים לה, מאשר לבחור משתמשים שיגלמו את הרגש שבה. שלא כמו טבעת האינדיגו, הטבעת הכתומה זקוקה למי שכבר יש בו את יצר החמדנות. כאשר המשתמש עונד אותה, היא מגבירה את היצר הטבוע בו, כפי שתואר בסיפור המקור כאשר לארפליז הרג את יתר חברי הגילדה שלו בחיפוש אחר הטבעת.
שבועת הסוכן הכתום
כאשר הוא טוען את טבעת הכוח שלו, לארפליז מדקלם את השבועה הבאה:
שביל השרון
שביל השרון הוא נתיב הליכה ארוך באזור השרון שבמדינת ישראל. המסלול מתחיל בשפך נחל אלכסנדר בחוף מכמורת ונגמר בחלקו התיכון של נחל הירקון, ואורכו הכולל הוא כ-62 קילומטרים. צבעי הסימון של המסלול הם כתום ולבן. השביל העובר במרכז הארץ וחוצה דרכי רוחב רבות מאפשר כניסה ויציאה אליו במקומות שונים של קטעי הדרך.
על אף עצמאותו, תוואי זה מוצע כחלופה למטיילים בשביל ישראל - במקום הליכה בת יומיים על חופי נתניה, הרצליה ותל אביב-יפו, ניתנת האפשרות לעבור בנופי אזור השרון הכוללים יערות, שדות חקלאיים ואגמים. מומלץ לחלק את ההליכה לשלושה ימים (יומיים למטיבי לכת), כשנקודות לינה אפשריות נמצאות ביערות בקדימה או בכפר סבא. כמו כן, ניתן להצטייד במזון ושתייה לאורך כל הדרך בשל המעבר בסמוך לערים ובתוך מושבים. בנוסף, אפשר להאריך את השביל ולהפכו למעגלי באמצעות הוספת החלק המקביל של שביל ישראל בחוף – וזה מאריך את המסלול לכ-120 קילומטרים, אותם ניתן ללכת בארבעה עד חמישה ימים.
היסטוריה
עם סימונו של שביל ישראל באמצע שנות ה-90, הוא עבר דרך אזור השרון לאורך דרך המוביל הארצי שבמרזבה.
עם זאת, בתחילת שנות ה-2000 התוואי הוסט מערבה אל חופי הערים נתניה, הרצליה ותל אביב-יפו בעקבות סלילתו של כביש 6 והתפתחות מסילות הרכבת. כמו כן, על השטחים הפתוחים נבנו שכונות שלמות והטבע הלך והצטמצם לטובת העירוניות, אם כי חלקים מן השביל ושמורות הטבע נשמרו.
במהלך 2015, תושבי השרון פנו אל החברה להגנת הטבע בבקשה לשחזר את מקטע השביל באזור. לאחר עבודה של הרשויות המקומיות והוועדה לשבילי ישראל, הוכרז ב-2017 על חידוש השביל וסימונו מחדש. בסוף אוגוסט 2020 נעשה הסימון בשטח, בצבעים לבן-כתום-לבן.
מסלול
על שפך נחל אלכסנדר בחוף מכמורת, בסמוך לשביל ישראל, מתחיל תוואי שביל השרון. אחרי הליכה קצרה על שפת הים וחוליות, השביל מגיע אל חורבת סמארה והגן הלאומי של נחל אלכסנדר. בקטע זה ועד כביש 57 הוא מסומן בנקודה כתומה בצמוד לסימון השחור. לאחר מכן, בגשר הצבים, תוואי שביל השרון יוצא לדרך עצמאית ומתפצל משביל ישראל. מנקודה זו, הסימון הוא בצבעים לבן-כתום-לבן.
ההליכה ממשיכה אל "פארק איטליה", בו מדשאות וספסלים ושולחנות. מנקודה זו השביל עובר בסמוך למאגרי מים האוגרים בהם את משקעי הגשם ומי שיטפונות הנחל, אך הם מגודרים והכניסה אליהם אסורה. כמו כן, ישנה תחנת כוח סולארית קטנה סמוכה. ההליכה בצד הנחל ממשיכה אל אגמון חפר, בו מקננות ציפורים רבות ופועלת תחנת מחקר לאורניתולוגיה. הנקודה הבאה היא במצפור "ויקר", ממנו ניתן להשקיף על נופי האזור ולראות את מאגרי המים במלואם. אחר כך השביל מגיע אל המושב בורגתא וכביש 57, ולאחר כ-19 קילומטרים השביל עוזב את נחל אלכסנדר.
לאחר חציית הכביש, השביל נכנס אל תוך המושב תנובות. שם, הוא הולך בין סמטאות עד הגעה לגן שעשועים. ממנו, השביל יוצא אל דרכי עפר בשטחים חקלאיים פתוחים לכיוון שמורת האלונים של העיר קדימה. השביל ממשיך דרך יישובי גוש תל מונד אל מושב חרות. דרך פרדסים, השביל מגיע אל האגודה השיתופית שדה ורבורג. לאחר מכן, הוא חוצה את נחל פולג. השביל ממשיך ממזרח למתחם הקלמניה ומצפון ליישוב בית ברל, בסמוך למוביל הארצי, ועד למזרח העיר כפר סבא. בנקודה זו, ניתן להבחין בכך שהמסדרון האקולוגי בישראל הצטמק לרוחב של פחות מ-400 מטרים.
בכפר סבא, השביל עובר דרך השכונות המזרחיות ודרך הפארק העירוני. הוא חוצה במנהרה את כביש 531 אל מזרח העיר הוד השרון והשטחים החקלאיים הצמודים לה, ודרך מושב עדנים ושכונת נווה נאמן הוא מגיע אל פארק הוד השרון. בהמשך, השביל מתחבר בחזרה עם שביל ישראל לאורך נהר הירקון ומסתיים.
חם מקצתו חם כולו
חם מקצתו – חם כולו (בראשי תיבות: חמח"כ) הוא כלל הלכתי הקובע כי מתכת שמקור חום פוגע בחלק אחד שלה, הריהו מחמם את כולה.
מקור הכלל מובא בתלמוד לעניין הלכות קרבן פסח, שאין לצלות את בשר הקרבן באמצעות שיפוד מתכת, והרחבת הכלל היא לגבי הלכות איסור והיתר, ביחס לבליעות בכלים של מתכת ועוד.
מקור הכלל
המשנה מתארת את אופן צליית קרבן פסח: ...
בתלמוד עולה דיון בעניין:
פירוש הדבר, מכיוון שמתכת היא מוליכת חום טובה, השפעת החום על מקום אחד בה מעבירה את החום לכל הכלי. מאחר שהציווי בתורה מורה שהקרבן יהיה צלוי מחמת האש ולא מחמת הכלי, אם הוא ייצלה בשפוד של מתכת החום יועבר מקצותיו אל מרכזו - מקום בו הטלה תחוב בו, כך שמקום תחיבת הטלה מתחמם מחמת חום המתכת ולא מחמת חום האש בלבד.
באיסור והיתר
בספרי הראשונים והאחרונים דנו להקיש מדין "חם מקצתו - חם כולו" המוזכר לגבי קרבן פסח, אל דיני איסור והיתר, לגבי בליעות ופליטות בכלי מתכת. בבסיס הדברים, הנידון הוא רק בכלי מתכת, שבהם נאמר הכלל במקורו, אך הפוסקים דנים על החלת הכלל גם על כלי עץ וחרס. לרוב, הדיון בהם אינו מחמת הכלל של "חם מקצתו - חם כולו", אלא מחמת שייתכן שהבליעות או הפליטות מתפשטות בכל הכלי, וכדלהלן.
פליטה מכלי שהוחם מקצתו
בראשונים דנו בכלי מתכת שבלוע בו מאכל שאסור באכילה, וחלק מהכלי נגע בדבר היתר רותח (וכן כלי מתכת שבלוע בו חלב, שנגע חלקו בדבר בשרי רותח; או הפוך), האם כל הכלי מתחמם ופולט איסור מכולו אל ההיתר, או שמא אין ההיתר מחמם אלא את המקום בו נגע, ולא נפלט איסור אלא מהשטח שנגע והתחמם:
בליעה במקום שהוחם
באחרונים קיים נידון נוסף - כלי מתכת שנגע מקצתו בדבר איסור רותח (וכן כלי חלבי שנגע מקצתו בבשר רותח, או להפך), אם נאסר כל הכלי, או שנאסר רק החלק שנגע בדבר האיסור:
בליעה שלא במקום שהוחם
כלי מתכת שהוחם מקצתו ונגע איסור צונן בחלק אחר של הכלי, שלא במקום שהוחם, כתבו רבי מנחם ממירזבורק ("מעיל צדק") ועוד אחרונים שבזה ודאי אומרים "חם מקצתו - חם כולו", ולפיכך האיסור אכן נבלע בכלי במקום שנגע בו, למרות שהאיסור היה צונן וגם מקום מגעו בכלי היה צונן, לפי שהכלל של "חם מקצתו - חם כולו" מחשיב את הכלי כאילו הוא חם כולו. אמנם רבי יהודה לנדא כתב שמכיוון שגם האיסור צונן וגם הכלי במקום מגע האיסור צונן הוא, אין הכלי בולע כלל, ואינו נאסר.
כלי שהוחם כולו
כלי מתכת שהוחם כולו באופן ישיר, וכגון שנשפת על האש, כתבו הרבה האחרונים כי אף שאין הכלי פולט מכולו על ידי התחממות מקצתו, וכן אינו בולע בכולו על ידי התחממות מקצתו, מכל מקום אם הכלי הוחם כולו - איסור הנוגע במקצתו מתפשט ונבלע בכל הכלי. וכתבו אחרונים כי דין זה הוא לאו דווקא מחמת הכלל של "חם מקצתו - חם כולו", ולכן גם בכלי חרס האיסור מתפשט בכל הכלי במקרה כזה.
אמנם יש מהאחרונים שכתבו כי גם במקרה זה שהוחם הכלי כולו, מכל מקום אין הכלי בולע אלא במקום בו נגע האיסור.
ויש שכתבו לחלק בין כלי שהוחם כולו על ידי אש בלבד, כמו שיפוד, שבו הבליעות והפליטות מתפשטות בכולו; לבין כלי שהוחם כולו רק על ידי מים רותחים המעבירים את חומו ("כלי ראשון"), שבו אין הבליעות והפליטות שבו מתפשטות בכולו.ויש מי שכתב שאף אם הוחם כולו על ידי כלי ראשון, הבליעות והפליטות שבו מתפשטות בכולו; אבל אם הוחם כולו רק מכוח "חם מקצתו חם כולו", אף שאכן התחמם כולו לפי ראות העין, מכל מקום אין הבליעות והפליטות שבו מתפשטות בכולו.
בכלי המורכב משני חלקים
כלי המורכב משני חלקים נפרדים, שמחוברים ביניהם על ידי מסמרים וכדומה, דנו הפוסקים אם נחשבים הם ככלי אחד לעניין "חם מקצתו חם כולו", או שמא נחשבים לשני כלים:
רוכבה
רוּכְבָּה (מערבית: الركبة - אל-רוּקְבָּה - "הברך") או δ בקסיופאה הוא אחד הכוכבים הבולטים שבקבוצת הכוכבים קסיופאה עם בהירות נראית מדרגה 2.68. במרחק זוויתי של כמעלה ממזרח-צפון-מזרח לו נמצא הצביר הפתוח M103, אך למרות המרחק הזוויתי הקטן הם אינם קרובים כלל זה אל זה, שכן רוכבה נמצא במרחק של פחות מ-100 שנות אור ממערכת השמש בעוד ש-M103 נמצא במרחק גדול כמעט פי 100 מכך.
תכונות
רוכבה הוא תת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A5 IV, מסתו כ-2.5 מסות שמש, רדיוסו מעט פחות מ-4 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 67 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 77 מצירוף הקרינה בתחום העל-סגול. גילו של הכוכב כ-600 מיליוני שנים והוא נמצא לקראת סיום שלב התכת המימן שבליבתו להליום שבסופו הוא צפוי להתנפח ולהתקרר בהתהליך הפיכתו לענק כתום או אדום.
את רוכבה מקיף בן זוג עמום מאוד שעליו לא ידוע דבר, מלבד שזמן ההקפה הוא 759 ימים (שנתיים וחודש) ושמישור ההקפה מקביל לקו הראייה ממערכת השמש, כך שמדובר בכוכב משתנה לוקה. כאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, נמדדת ירידה של כ-8 מאיות של דרגת בהירות וכשהכוכב הבהיר מסתיר את העמום נמדדת ירידה של כ-7 מאיות של דרגת בהירות.
סבסטיאן לייטנר
חייו
לייטנר נולד בזלצבורג. כסטודנט בווינה, הוא הוחזק במעצר על ידי הנאצים ב-1938 בשל התנגדותו לסיפוח אוסטריה לגרמניה רבתי. מאוחר יותר הוא עבר לפרנקפורט כדי ללמוד משפטים, אבל הוא גויס על ידי הורמאכט בשנת 1942. אחרי שבילה כמה שנים במחנה שבויים סובייטי, הוא חזר לגרמניה ב-1949 והתחיל בקריירה כפרשן. אשתו הייתה העיתונאית והסופרת האוסטרית תיאה לייטנר.
דניאל פרנסיס
דניאל פרנסיס (באנגלית: Daniel Francis; נולד ב-10 ביולי 2002 בברדפורד שבאנגליה) הוא כדורגלן סיירה לאוני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת רוט-וייס אלן מהליגה הגרמנית הרביעית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים
פרנסיס נולד בברדפורד שבאנגליה, וגדל במחלקת הנוער של ברדפורד סיטי המקומית. בשנת 2020 עבר לרוט-וייס אלן מהליגה הגרמנית הרביעית.
קריירה בינלאומית
ב-26 באוגוסט 2021 ערך פרנסיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אתיופיה במשחק ידידות.
בריאת האדם (מיכלאנג'לו)
בריאת האדם (באיטלקית: Creazione di Adamo) הוא קטע מהפרסקו שצייר מיכלאנג'לו על תקרת הקפלה הסיסטינית בין השנים 1512-1508. הפרסקו מתאר את בריאת אדם, האדם הראשון, בידי אלוהים, סיפור המובא בתנ"ך בספר בראשית. כרונולוגית היה זה החלק הרביעי בסדרת ציורי תקרת הקפלה הסיסטינית המתארים סצינות מספר בראשית, אך הוא היה אחד מהאחרונים מביניהם שעליהם סיים מיכלאנג'לו את עבודתו.
קומפוזיציה
האלוהים מואנש בפרסקו ומוצג כאדם זקן בעל זקן לבן, עטוי בגלימה, בעוד שאדם, המופיע בחלק השמאלי התחתון, עירום לגמרי. היצירה מציגה את האל במלוא הדרו. הבד הסגול המתנופף ברוח חושף קבוצה גדולה של מלאכים המלווים אותו. במידה רבה דמותו היא האנושית ביותר - רגלו חשופה ובגדו הסגלגל והדק מתנופף ברוח ומדגיש את תווי גופו. ידו האחת נשענת על כתפו של אחד המלאכים וידו השנייה מושטת קדימה לעבר אדם, כדי למסור את ניצוץ החיים מאצבעו לאדם, ששוכב בהסבה, נשען על ידו האחת ומותח את ידו השנייה לעבר האל כבתמונת מראה לאלוהים. זוהי רמיזה לכך שהאדם נברא בצלמו של האל ובדמותו (בראשית א' 26). מיכלאנג'לו בחר להנציח את הרגע שלפני הנגיעה בין שתי הדמויות, ובכך יצר אפקט של מתח המזכיר יצירות מן האמנות הקלאסית כגון "זורק הדיסקוס". הדמות האנושית שעליה מגן האל תחת זרועו השמאלית היא כפי הנראה חוה, בשל חזותה הנשית והמבט שהיא מישירה כלפי אדם, אך הוצע גם כי זוהי מריה הבתולה, נפש האדם המואנשת, או מלאך בעל מבנה גוף נשי.
ייתכן כי המזמור "ויני קריאטור ספיריטוס" (Veni Creator Spiritus) מימי הביניים היווה מקור השראה למיכלאנג'לו ביצירתו זו, שכן המזמור מבקש ש"אצבע יד ימינו של האב" (digitus paternae dexterae) תעניק למאמין את כישרון הדיבור.
תאוריות אנטומיות
הסברים שונים הוצגו למשמעות הקומפוזיציה המקורית של "בריאת האדם", ורבים מהם נאחזו כנקודת פתיחה במומחיותו המתועדת-היטב של מיכלאנג'לו באנטומיה האנושית. בשנת 1990 הציע הרופא האמריקאי פרנק לין משברגר במאמר שפרסם כי הדמויות והצורות שברקע האל מהוות תיאור מדויק אנטומית של מבנה המוח האנושי, ומציגות את האונה המצחית, תצלובת הראייה, גזע המוח, בלוטת יותרת המוח והחריץ המרכזי של המוח הגדול. משברגר אף טען כי בסצנה אכן מתרחשת תקשורת ישירה בין האדם לאל למרות הפער שביניהם, בדומה לתקשורת בין תאי עצב שמעבירים האחד לשני אינפורמציה ביוכימית דרך המרווח הסינפטי.
ניתוח אנטומי אחר קישר את הסצנה עם אירוע הלידה. לפיו, הבד האדום שסביב האל הוא בצורה של רחם אנושי, והצעיף הירוק, המתנופף מתחתיו, יכול לייצג את חבל הטבור שנחתך זה עתה.
בתרבות הפופולרית
היצירה "בריאת האדם" היא אחת מיצירות האמנות המפורסמות ביותר בכל הזמנים, וככזו היא זכתה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית והייתה מושא לפרודיות רבות. פעמים רבות, פרודיות אלו מחליפות ביצירה את אלוהים, את אדם או את שניהם בדמויות שונות.
ג'ייד ת'ירלוול
ג'ייד אמיליה ת'ירלוול (באנגלית: Jade Amelia Thirlwall; נולדה ב-26 בדצמבר 1992) היא זמרת-יוצרת אנגלייה, חברה בלהקת ליטל מיקס.
ביוגרפיה
ת'ירלוול גדלה בדרום שילדס לנורמה וג'יימס ת'ירלוול, יש לה אח גדול בשם קארל. היא ממוצא מצרי ותמניה מצד אמה ובריטית מצד אביה. היא נבחנה לאקס פקטור בריטניה ב-2008 וב-2010 אבל הודחה. ב-2011 היא נבחנה שוב עם השיר "I Want to Hold Your Hand" של הביטלס.
ת'ירלוול חברה בלהקת הבנות המצליחה ליטל מיקס, אשר הוקמה בשנת 2011 על ידי קלי רולנד במסגרת העונה השמינית של התוכנית הבריטית "אקס פקטור" וזכתה בה במקום הראשון.
חיים אישיים
בשנת 2012, ת'ירלוול התחילה לצאת עם סם קרסקה מלהקת המחול " Diversity". הצמד נפרד בשנת 2014. בשנת 2016 אושר כי ת'ירלוול יוצא עם ג'ד אליוט מלהקת הרוק "The Struts", אך הצמד נפרדו ביולי 2019.
ת'ירלוול סבלה מאנרוקסיה במשך חמש שנים.
במאי 2020 החלה לצאת עם השחקן והמוזיקאי ג׳ורדן סטיבנס.
ג'וש ברנר
ג'ושוע "ג'וש" מקס ברנר (באנגלית: Joshua "Josh" Max Brener; נולד ב-1 באוקטובר 1984) הוא שחקן ומדבב יהודי-אמריקאי. מוכר בעיקר מתפקידו כנלסון "ראש גדול" ביגטי בסדרה הקומית "עמק הסיליקון" (2019-2014) של רשת HBO. הוא מוכר גם בתור קולו של ניקו ווזו מהסדרה המונפשת "מלחמת הכוכבים: התנגדות" (2020-2018) ושל דונטלו מהסדרה המונפשת "צבי הנינג'ה" (2020-2018) של ערוץ ניקלודיאון.
קריירה
בשנים 13–2011 ברנר שיחק בקומדיית המצבים המצליחה "המפץ הגדול" בתור דייל. בשנת 2013 שיחק בסרטו של שון לוי "לדפוק התמחות" בתור לייל ספלדינג, ושיחק גם בקומדיית המצבים המועמדת לפרס אמי "עובדים מצטיינים" בתור מרשל דייוויס. כמו כן, בשנת 2014 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מקום טוב באמצע" כג'וליאן.
בשנים 2014–2019 גילם את נלסון "ראש גדול" ביגטי בסדרה המצליחה של רשת HBO, "עמק הסיליקון". בשנת 2015 שיחק את גאווין פרייס בסדרה "סקנדל".
בשנת 2016 ברנר שיחק את סטיל בסרט גיבורי-העל "מקס סטיל" (אנ').
בשנת 2019 שיחק את קארל בסדרה האמריקאית עטורת הפרסים "משפחה מודרנית", גילם את טרבור בסיטקום "חדשים בשכונה" וגילם ואת ברנדון בסרט הקומדיה "מה גברים רוצים". באותה שנה החל לדבב את דילן בסדרה המונפשת "רחוב 101 דלמטים".
בשנת 2021 דיבב מספר דמויות שונות בסדרה "ראגרטס", אשר מהווה אתחול לסדרה בעלת אותו שם ששודרה לראשונה בשנת 1991.
מרדוך-אפלה-אידינה השני
מרדוך-אפלה-אידינה השני, הידוע גם בשמו התנכ"י מְרֹדַךְ בַּלְאֲדַן  וגם בְּרֹאדַךְ בַּלְאֲדָן, היה נסיך כשדי שמלך על השבט הכשדי בית יַכִּין והפך למלך בבל. הוא מלך על בבל בין השנים 721/2–710 לפנה"ס, ופעם נוספת למשך תשעה חודשים בשנת 702-703 לפנה"ס, בתקופת השושלת העשירית, שכונתה גם השושלת האשורית. משמעות שמו היא "מרדוך נתן (לי) יורש".
ביוגרפיה
מרדוך-אפלה-אידינה היה נסיך כשדי שעלה לשלטון בבבל בתקופת המהומה של תחילת תקופת מלכותו של המלך האשורי סרגון השני. הוא מרד בשלטון האשורי על בבל. מוצאו היה משבט כשדי ששמו בית יַכִּין ששלט בחלק הדרומי של דרום מסופוטמיה. בתעודות האשוריות כונה בן יכין, כלומר בן שבט יכין. בכתובת משנת 721 לפנה"ס הוא מתאר את עצמו כבנו בכורו (במשמעות יורשו) של אריבה-מרדוך מלך בבל מהשושלת התשיעית שהיה גם הוא ממוצא כשדי ומלכותו הסתיימה בשנת 761 לפנה"ס. פער זה בין התאריכים מעלה ספק אם היה בנו של אריבה-מרדוך, אולי היה נכדו.
מרדוך-אפלה-אידינה השני מופיע לראשונה בתעודות בין השנים 728-732 לפנה"ס, בתקופת מלכותו של המלך האשורי תגלת-פלאסר השלישי שערך מסעות לבבל. באותה תקופה בבל והשבטים הכשדיים היו מרכז התנגדות לשלטון של אשור. מרדוך-אפלה-אידינה ניצל את הפילוג בין שבטי הכשדים השונים והיה הגורם העיקרי שהביא לכניעת בבל לתגלת-פלאסר השלישי בשנת 729. תפקידו זה הביא אותו לעמדת כוח בין ערי בבל המפולגות ביניהן, הוא נהנה גם מאמונו של תגלת-פלאסר השלישי ובנו ויורשו שלמנאסר החמישי.
עליית סרגון השני לשלטון בשנת 722 לפנה"ס לוותה במהומות ברחבי האימפריה האשורית. מרדוך-אפלה-אידינה ניצל את אי היציבות השלטונית ומרד במלך אשור. הוא עלה לכס המלוכה בבבל בחודש ניסן בשנת 722 לפנה"ס ומלך על בבל במשך 12 שנים. מיד לאחר עלייתו לשלטון כרת ברית עם מלך עילם ויחד הם תקפו בשנת 720 לפנה"ס את צבא אשור באזור העיר דיר. בקרב נוצחו האשורים. תעודה בבלית מציינת שהמנצחים בקרב היו העילמים ואילו כוח הצבא בראשותו של מרדוך-אפלה-אידינה, הגיע באיחור לשדה הקרב. בתעודה אחרת שלו הוא טוען שהוא ניצח את אשור.
מרדוך-אפלה-אידינה ניצל את הזמן שבו היה עסוק סרגון השני במאבקיו במקומות אחרים כדי לחזק וללכד את ערי בבל כיש, ארך כותה יחד עם בבל עצמה. עיקר הצלחתו הייתה באזור שמדרום לבבל ובקרב שבטי הכשדים והארמים שתמכו ברצונו להשתחרר משליטת אשור. הערים הצפוניות יותר בבל עצמה סיפר, ניפור ובורסיפה לא תמכו בו תמיכה מלאה.
בשנת 710 לפנה"ס ערך סרגון מסע צבאי נוסף לבבל. בקרב זה ניצח סרגון השני, הוא הבריח את מרדוך-אפלה-אידינה מבבל. הלה ביקש מקלט בעילם, אך מלך עילם, שחשש מאשור, סירב לתת לו מקלט. סרגון הצליח לנתק אותו מבעלי בריתו הארמים. סרגון עלה למלוכה בבבל בשנת 710 לפנה"ס, במלחמתו במרדוך-אפלה-אידינה הגלה מבבל 90,580 איש. בסופו של דבר הצליח כנראה מרדוך-אפלה-אידינה להגיע לעילם יחד עם שריו. מכתובת של סרגון הנקראת "כתובת הראווה" עולה כי אולי נפל בשבי. לאחר שהורד מהשלטון בבבל המשיך מרדוך-אפלה-אידינה לשמש כמלך השבטים הכשדיים בדרום מסופוטמיה.
לאחר מותו של סרגון השני בשנת 705 לפנה"ס, עלה לשלטון בנו סנחריב. תחילת שלטונו התאפיינה גם היא במרידות ברחבי האימפריה. מרידות אלה נוצלו גם על ידי העיר בבל. בשנת 703 לפנה"ס, אציל בבלי בשם מרדוך-זכיר-שומי השני ניצל את המהומה ועלה לשלטון למספר חודשים, הוא הורד מהשלטון באותה שנה על ידי מרדוך-אפלה-אידינה שהגיע והתקבל בבבל ברצון. הוא מלך 9 חודשים בשנים 702-703 לפנה"ס. הוא חידש את הברית עם עילם וגייס לצדו את כל ערי בבל הגדולות וכן את הארמים והכשדים. 9 חודשים אחרי המלכתו יצא הצבא האשורי לקרב נגדו ליד כיש, הוא נמנע מעימות גלוי וברח משדה הקרב ולא חזר יותר לבבל. סנחריב כבש את בבל, בזז את ארמונו של מרדוך-אפלה-אידינה ואת ערי בבל המורדות ואת שבטי הארמים והכשדים שהתגוררו בדרום מסופוטמיה. הוא הגלה לאשור 208,000 חיילים ורכוש רב.
מרדוך-אפלה-אידינה נשאר בדרום מסופוטמיה. תעודה מהעיר אור מציינת שהיא נכתבה בשנה ה-22 לשלטונו כלומר שנת 700 לפנה"ס, אבל תוארו בתעודה אינו מלך בבל, אלא "בן השלטון". בשנה זו יצא סנחריב למסע מלחמה נוסף נגדו. הוא ברח למקום בשם נגיתו ששכנה כנראה בעילם. בבריחתו לקח איתו את עצמות אבותיו. לפי כתובת של סנחריב משנת 694 לפנה"ס מת מרדוך-אפלה-אידינה באותו מקום.
אזכורים במקרא
מרודך בלאדן שלח משלחת אל חזקיהו מלך יהודה לאחר ששמע שחלה. שמו של המלך הבבלי מופיע פעמיים במקרא במהלך סיפור זה (אזכור שלישי הוא של משלחתו). המשלחת מסרה לחזקיהו "ספרים" (=אגרות מלכותיות ממלך בבל), ומנחה. חזקיהו, שכבר הבריא ממחלתו, ערך להם סיור ב"בית נכותו", והראה להם את כל אוצרותיו.
החוקרים חלוקים בדעותיהם באשר לזמן התרחשות מאורע זה: יש הטוענים שהתקיים בתקופת מלכותו הראשונה של מרדוך-אפלה-אידינה, משום שלא ייתכן ששלח משלחת כזאת בתקופה מלכותו השנייה, הקצרה; אולם אחרים טוענים כי המאורע התרחש כנראה בין השנים 704/5–703 לפנה"ס. בתקופה שבו עדיין חזקיהו היה בשיא השפעתו, משום שלאחר מסע סנחריב לארץ ישראל מצבו של חזקיהו לא היה מאפשר לו כל קשר עם מלך בבל.
אריה אינגבר
פרופ' אריה אינגבר (באנגלית: Arieh Ingber; נולד 25.12.1947, י"ב בטבת ה'תש"ח) הוא דרמטולוג, פרופסור לרפואת עור ומין בבית הספר לרפואה, האוניברסיטה העברית בירושלים לשעבר מנהל מחלקת עור ומין במרכז רפואי הדסה בירושלים.
מתחומי עיסוקיו של אינגבר: כל תחומי רפואת העור, מחלות אלרגיות של העור.
ביוגרפיה
פרופ אריה אינגבר נולד בהונגריה בואשארושנומיין. הוא בנם היחיד להוריו זהבה (לבית פרלשטיין) ואברהם אינגבר ניצולי שואה.
בשנת 1949 עלה לישראל. משפחתו התגוררה במושב צפריה.
בין השנים 1962 - 1966 למד בישיבה התיכונית נתניה
בין השנים 1966 - 1967 למד בישיבת מרכז הרב. תוך כדי היה גם מתנדב בארגון מגן דוד אדום. המראות בהתנדבות במיוחד בזמן מלחמת ששת הימים גרמו לו להחליט שהוא רוצה לפנות לתחום הרפואה.
בין השנים 1967–1973 למד רפואה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב
בין השנים 1974–1978 שירת בצה"ל כרופא צבאי. המשיך שירות מילואים עד שנת 2010. הגיע לדרגת סגן אלוף.
בין השנים 1979–1984 התמחה במחלות עור ומין בבית החולים בילינסון במחלקת עור ומין בניהולו של הפרופ' אליעזר פוירמן
בין השנים 1984–1993 עבד במחלקת עור ומין, בבית החולים בילינסון, כרופא עור בכיר, במקביל כיהן כמרצה בכיר וכפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב
בין השנים 1993–1995 כיהן כסגן מנהל מחלקת עור ומין בבית החולים בילינסון
בין השנים 1995–2015 ניהל את מחלקת עור ומין במרכז רפואי הדסה ירושלים
אינגבר מכהן כפרופסור לדרמטולוגיה בבית הספר לרפואה, באוניברסיטה העברית.
חיים אישיים
מתגורר כיום בפתח תקווה, נשוי לטובה אינגבר (לבית Löwy), להם 7 ילדים ו-17 נכדים.
אקדמיה ואיגודים מקצועיים
אינגבר ערך מחקרים קליניים ובסיסיים בכל הקשור לרפואת עור ומין. אינגבר פרסם יותר מ-200 מאמרים, כתב פרקים בספרי לימוד וחיבר ספר לימוד על רפואת עור בנשים בהריון (OBSTETRIC DERMATOLOGY) בהוצאה הבין-לאומית SPRINGER.
מתחומי מחקרו: דלקות עור שממגע (Contact Dermatitis), טיפול קלימקטרי במחלות עור.
כיהן כנשיא האיגוד הישראלי לרפואת עור ומין כיהן כנשיא החברה הישראלית למחלות עור שממגע (אלרגיות) ושימש כנציג ישראל בחברה האירופאית למחלות עור שממגע (מחלות עור אלרגיות). כיהן כנשיא של החברה הגרמנית-ישראלית לדרמטולוגיה וכנשיא החברה הישראלית-צרפתית לדרמטולוגיה.
מכהן כנשיא האיגוד הבין-לאומי של רופאי העור: "EURO -ASIAN ASSOCIATION OF DERMATOVENEREOLOGISTS"
מלגות ופרסים
לאינגבר הוענקה מלגה של Niels Hjorta (דנמרק) ל-Fellowship בנושא "דלקות עור שממגע".
זכה בפרס "ההרצאה המצטיינת למתמחים" בכנס של ה-American Contact Dermatitis Society.
חגורת אורווה
חגורת אורווה (באנגלית: Stable Belt) או חגורה רגימנטלית, היא חגורה צבעונית העשויה בד או עור ומשמשת צבאות שונים בעולם, כאשר דפוס פסי הצבע המופיעה לאורכה הוא ייחודי ליחידה מסוימת, לרוב ברמת רגימנט או גיס.