cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאן יוליאנג
קריירה
היא עבדה והתגוררה בפריז במשך 40 השנים הבאות. אמנים סיניים גולים, בצרפת, בחרו בה כיושבת הראש של האגודה הסינית לאמנות. עבודותיה הוצגו בעולם, במיוחד בבריטניה, ארצות הברית, גרמניה, יפן, איטליה, שווייץ, בלגיה ויוון. אף על פי שחייתה כמעט חמישים שנה בפריז, פאן החליטה לשמור על אזרחותה הסינית. לעיתים קרובות נאבקה בעוני כי התקשתה למכור את יצירות האמנות שלה, מאידך, היא סירבה להיות מחויבת להתחייבויות חוזיות עם סוחרי אמנות באירופה. לקראת סוף חייה, פאן נדחקה לשוליי קהילת האמנות הסינית והצרפתית כאחד. בצרפת, היא סווגה כציירת סינית זרה, על כן הוציאו אותה מקהילת האמנות שבמיינסטרים ובנוסף היא בילתה יותר מדי זמן מחוץ לסין מכדי להיות מרכיב באמנות הסינית המודרנית באותה תקופה.
פאן מתה בשנת 1977 ונקברה בבית הקברות מונפרנאס של פריז.
בשנת 1985, רבות מיצירותיה הוחזרו לארץ מולדתה, שם הן מוחזקות על ידי המוזיאון הלאומי לאמנות של סין בבייג'ינג ובמוזיאון הפרובינציאלי של אנחווי בחפיי.
פרסים והוקרה
מוזיאון אנחווי מחזיק באוסף יצירות האמנות של פאן יוליאנג הכולל 4000 יצירות, 3892 סקיצות, 393 ציורי דיו, 361 ציורי שמן, 13 הדפסי בלוקים, 6 תחריטים ו-4 פסלים. מלבד כל יצירות האמנות הללו, רק עשרה מציורי השמן שלה נמצאים בשוק, מה שהופך את יצירותיה לבעלי ערך רב.
בספרות ובקולנוע
סיפורה של פאן מסופר ברומן Hua Hun ( נשמה שניצודה על ידי ציור ) (1984) מאת Shih Nan. הסיפור עובד כסרט סיני באותו שם, שיצא לאקרנים ב-1994 בכיכובה של השחקנית גונג לי בתפקיד האמנית. סיפור חייה משוחזר גם בדרמה TVB Painting Soul משנת 2004, שם שיחקה את פאן השחקנית מישל רייס. בית האופרה של הואנגמיי הציג את האופרה "הציירת מבית הבושת" (風塵女畫家) בכיכובה של מא לאן  המבוססת גם היא על חייה של פאן.
הרומן של ג'ניפר קודי אפשטיין "הציירת משאנגחאי" (2008) מבוסס אף הוא על חייה של פאן יוליאנג, הוא תורגם לארבע עשרה שפות שונות. הסופרת והמורה, מארי לור דה שזר, שהתמחתה בשפה הסינית, כתבה גם ספר על פאן יוליאנג, שנקרא "Pan Yu Liang, La Manet de Shanghai", המבוסס על חייה בסין ובצרפת.
סנט ברנרד (גיברלטר)
בית החולים סנט ברנרד (באנגלית: St Bernard's Hospital) הוא בית החולים האזרחי היחיד בגיברלטר.
היסטוריה
בשנת 1567, במהלך מלחמת הירושה הספרדית, בעל פונדק ספרדי ששמו חואן מתאוס (Juan Mateos) הסב את ביתו לבית חולים בן 20 מיטות. מתאוס היה אזרח גיברלטרי בתקופה שגיברלטר הייתה נתונה תחת שלטון ספרדי, והתגורר בעיר העילית של גיברלטר, במדרונות הצוק. בצעירותו השתתף מתאוס בהגנה על גיברלטר מפני שודדי ים ברברים, והתפרסם בכך שהרג את אחד ממנהיגיהם; לאחר מכן נעשה סוחר מצליח, וכן קיבל תפקיד של "מנפק הרישיונות המלכותיים" בגיברלטר, וצבר הון רב. מתאוס החליט להשקיע את כל הונו בבית החולים הקטן שבנה, לאחר שנוכח במצב הקשה של התושבים העניים והחולים בגיברלטר, וכן במצבם של מלחים רבים ששבו מ"העולם החדש" (רבים מהם חלו במחלת העגבת, שהתפרצה כמגפה רק במאה הקודמת, בלא שנמצא לה טיפול יעיל). במשך 24 שנים הקדיש את מלוא הזמן במוסד הנדבה שהקים, כשהוא עצמו מסתפק בבגדים ובאוכל פשוט, ובחדר קטן בביתו לשינה. לאחר שתם הונו של מתאוס והלה נקלע לחובות כלכליים, החל מתאוס באיסוף נדבות למפעלו. הוא נודע בכל האזור, גם בכפרים הסמוכים, וחולים הגיעו אליו ממקומות רבים.
בשנת 1591, הגיע גרסיה דה הארו (García de Haro), הבישוף של קדיס (גיברלטר הייתה באותם ימים תחת בישופות קדיס), לבקר את מתאוס ואת מפעלו הנודע. הוא מצא אותו עייף וחלש מאוד, "כתוצאה מעבודה רבה ומצומות", אותם הוא עשה כדי לבקש ממסדר יוחנן של האלוהים (בספרדית: Orden de San Juan de Dios; מסדר דתי שהוקדש לטיפול רפואי בחולים עניים) של גרנדה לקחת אחריות על בית החולים שלו. יותר מאוחר בנו האחים מנזר וכנסייה סמוך לבית החולים. מתאוס עצמו הצטרף למסדר והמשיך להשקיע זמן בבית החולים, אם כי במידה פחותה. 3 שנים לאחר מכן, בשנת 1594, מת מתאוס. הוא הוספד על ידי כל התושבים המקומיים, ונערכו לכבודו מיסות וטקסים דתיים במשך מספר ימים. בית החולים המשיך להתקיים, וסיפק שירות הן לתושבי גיברלטר והן לתושבים מרוחקים יותר.
בשנת 1691, בית החולים התפרסם בשם "Hospital de San Juan de Dios" (מספרדית, "בית החולים של יוחנן של האלוהים").
באוגוסט 1704 נכבשה גיברלטר על ידי ההולנדים והבריטים, ובית החולים הפך לבית חולים צבאי. מושל גיברלטר ריצ'רד קיין (1720-1727) שיפץ את בית החולים. בתחילה שימש בית החולים כבית החולים של הצי, אך במהלך המצור של 1727 הוא שימש כבית החולים של חיל המצב והוחזר לצי רק ב-1728. בשנת 1746 בנה הצי בית חולים חדש, ובית החולים של יוחנן של האלוהים נעשה לבית החולים של חיל המצב בגיברלטר, אם כי בשנת 1756 שימש בית החולים גם כקסרקטין.
רוב מבנה בית החולים קרס בהפגזה הצרפתית-ספרדית על גיברלטר במהלך המצור הגדול על גיברלטר, ורק בשנת 1815 נבנה מחדש בחסות המושל ג'ורג' דון, כבית חולים אזרחי לאוכלוסייה המקומית.
בשנת 2005 עבר בית החולים סנט ברנרד למשכנו החדש בשדירת יורופורט.
בית החולים החדש
בית החולים החדש סנט ברנרד נבנה ביורופורט, בבניין משרדים שעבר הסבה וגודלו הוא פי 3 מגודלו של בית החולים הישן. העבודה על הפרויקט החלה ב-8 ביולי 2002 וכללה שינוי מן היסוד של פנים הבניינים 1-4, כדי להתאימם לצרכיו של בית חולים מודרני. עלות הפרויקט - 60 מיליון לירות שטרלינג, מתוכן 6 מיליון שימשו לקניית ציוד רפואי חדיש. בית החולים מנוהל על ידי רשות הבריאות של גיברלטר.
בית החולים יכול להכיל 210 מיטות, והמחלקות הקיימות בו הן: רפואה דחופה (חדר מיון), טראומה, יולדות, כירורגית, ילדים, מחלקה שיקומית לחולי לב-ריאה. בבית החולים יש 2 חדרי ניתוח כלליים ועוד חדר ניתוח לחירום, וכן בריכה הידרותרפית, מרפאת פיזיותרפיה, יחידה לניתוחי יום (ללא אשפוז) ומרפאת עיניים.
לבית החולים יש חדר מתים מודרני, ובו חדר המתנה וצפייה הסמוך לקפלת תפילה. בית הספר לרפואה עבר מ"הבית השחור" בכף אירופה לבלוק מס' 3, ומשרד המנהל הראשי ושאר המנהלה עברו לבלוק מס 1.
הארמייה ה-17 (ברית המועצות)
הארמייה ה-17 (ברוסית: армия я-17) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת החורף ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ביוני 1940. המטה היה ממוקם באולן בטור ויחידותיה היו מוצבות בשטח מונגוליה.
הארמייה הגנה על גבולות ברית המועצות ולא השתתפה בקרבות עם ורמאכט. ב-9 באוגוסט 1945 יחידות הארמייה החלו את הלחימה במסגרת מבצע סערת אוגוסט. הם פרצו קווי ההגנה של היפנים והתקדמו לכיוון דרום מזרח. בסוף אוגוסט יחידות שלה הגיעו לשפת הים הצהוב.
פתולוגיה מולקולרית
פתולוגיה מולקולרית (באנגלית Molecular pathology) הוא תחום מולטידיסיפלינרי המשלב את שיטות הביולוגיה המולקולרית בפתולוגיה.
ה"פתולוגיה המולקולרית" משמשת בדרך כלל לאבחון סרטן ומחלות זיהומיות. המעבדה לפתולוגיה מולקולרית, מבצעת בדיקות מורכבות ביותר, החיוניות לקביעת אבחנה בגידולים מורכבים במיוחד ואיתור שינויים ברמת ה-DNA וה-RNA החיוניים לקביעת טיפול מוכוון מטרה.
מטרות הבדיקה
בדיקות בפתולוגיה מולקולרית מבוצעות במכון לפתולוגיה לצורך סיוע במתן האבחנה הפתולוגית, קביעת הפרוגנוזה והכוונת הטיפול המתאים ביותר למטופל במסגרת הרפואה המותאמת אישית.
התחום המכונה "רפואה מותאמת אישית" מבוסס כולו על אבחנה פתולוגית ממוקדת, המושגת בטכנולוגיות חדישות. הבדיקות מבוצעות על חומר גנטי (DNA או RNA) המופק מרקמת המטופל. חומצות הגרעין משמשות לבדיקות מולקולריות אשר תוצאותיהן נדרשות לצורך האבחנות.
הפתולוגיה המולקולרית היא תחום חדש יחסית, בתוך הפתולוגיה, המתמקדת במחקר ואבחון מחלות באמצעות בחינה של מולקולות בתוך איברים, רקמות או נוזלי גוף. הפתולוגיה המולקולרית חולקת היבטים מסוימים של תרגול עם פתולוגיה אנטומית ופתולוגיה קלינית, ביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה, פרוטאומיקה וגנטיקה.
שיקול מרכזי הוא כי אבחון מדויק יותר אפשרי כאשר האבחנה מבוססת על שני שינויים מורפולוגיים ברקמות (פתולוגיה אנטומית מסורתית) ועל בדיקות מולקולריות.
בדיקת "פתולוגיה מולקולרית" בישראל
בדיקת ה"פתולוגיה המולקולרית" מתבצעת במכונים הפתולוגים של מספר בתי חולים בישראל: בית החולים תל-השומר, בבית החולים איכילוב, בבית החולים בלינסון,  בבית החולים רמב"ם, במרכז רפואי הדסה,  ובבית החולים שערי צדק
סוגי בדיקות של פתולוגיה מולקולרית
(Immunoglobulin Heavy Chain Gene Rearrangement) (T Cell Receptor gene rearrangement)
WinSCP
WinSCP (באנגלית: Windows Secure Copy) היא תוכנה להעברת קבצים בצורה מאובטחת בין מחשב מקומי למרוחק.
התוכנה מבוססת קוד פתוח, נכתבה בשפת ++C ופותחה על ידי מרטין פריקריל (Martin Přikryl) בשנת 2003.
WinSCP ניתנת להורדה בחינם ותומכת בפרוטוקולים שונים: SCP, SFTP, FTP, WebDAV ו-Amazon S3.
שרתי התוכנה מתארחים בחברת SourceForge.
מאפיינים
לתוכנה מספר מאפיינים:
מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו
מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו (באנגלית: Riverside–San Bernardino–Ontario metropolitan area), אשר ידוע גם בשם Inland Empire, הוא מטרופולין הנמצא בחלק הדרומי של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. המטרופולין הוא חלק מאזור לוס אנג'לס רבתי.
על פי מפקד האוכלוסין של 2020 אוכלוסיית המטרופולין מנתה באותה העת כ-4.6 מיליון תושבים. המטרופולין משתרע בסך הכל על פני 70,000 קמ"ר.
קבוצת סקיי
קבוצת סקיי הוא קונצרן תקשורת בריטי, חברה בת של Comcast, שבסיסה בלונדון, אנגליה. החברה פועלת בבריטניה, אירלנד, גרמניה, אוסטריה, שווייץ, איטליה ובעבר ספרד. זוהי חברת המדיה הגדולה באירופה (נכון ל-2018 ), עם 23 מיליון מנויים ויותר מ-31,000 עובדים נכון לשנת 2019. החברה עוסקת בעיקר בטלוויזיה בלוויין, בהפקה ושידור. המנכ"ל הנוכחי הוא ג'רמי דארוץ'.
היסטוריה
החברה שהוקמה לראשונה בשנת 1990 על ידי מיזוג של Sky Sky ו-Broadcasting Broadcasting, הפכה ל-BSkyB ולחברת הטלוויזיה הדיגיטלית הגדולה בבריטניה. בשנת 2014, לאחר השלמת רכישת Sky Italia ו-Sky Deutschland, החברה הממוזגת שינתה את שמה ל-"Sky plc".
לפני נובמבר 2018, פוקס המאה ה-21 של רופרט מרדוק הייתה הבעלים של 39.14% ממניות החברה; ב-9 בדצמבר 2016, בעקבות ניסיון קודם של ניוז קורפ שהושפעה משערוריית פריצת הטלפון של ניוז אינטרנשיונל, הודיעה פוקס המאה ה-21 כי הסכימה לרכוש את שארית סקיי, עד לאישור הממשלה. עם זאת, לאחר מלחמת הצעות שכללה את חברת וולט דיסני (שרכשה את מרבית נכסי פוקס המאה ה-21 ), רכשה תקשורת המדיה והטלקום האמריקאית Comcast את כל מניות סקיי בשנת 2018 תמורת 17.28 ליש"ט למניה.
לפני הרכישה על ידי Comcast, חברת Sky הונפקה בבורסת לונדון והייתה מרכיב במדד FTSE 100 ובעלת שווי שוק של כ-18.75 מימלארד ליש"ט (26.76 מיליארד €) נכון לשנת 2018.
כחולת עיניים
"כחולת עיניים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה זהר. הוא יצא לאור ב-28 באוגוסט 2016, בהוצאה עצמית, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, חיים משוגעים (2018). את השיר כתבה והלחינה זהר להפקה של דודו טסה וניר מימון.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עלמה זהר והופק על ידי דודו טסה וניר מימון. בכתבה שפורסמה בכלכליסט על ידי אלעד בילו נכתב:. גם בידיעות אחרונות פורסמה כתבה אודות השיר כאשר יצא.
מונסקין
מונסקין היא להקת רוק איטלקית שבסיסה ברומא. בלהקה ארבעה חברים: דמיאנו דייוויד (סולן), ויקטוריה דה אנג'ליס (בס), תומאס ראגי (גיטרה) ואיתן טורקיו (תופים). הלהקה הגיעה למקום השני בעונה האחת-עשרה של "The X Factor" בשנת 2017. ב-7 במרץ 2021, הלהקה זכתה בפסטיבל סן רמו 2021, שמתפקד כקדם האיטלקי לאירוויזיון 2021, עם השיר "Zitti e buoni", והגיעה איתו למקום הראשון באירוויזיון.
לפני The X Factor
שניים מחברי הלהקה (ויקטוריה ותומאס) נפגשו לראשונה כתלמידים בחטיבת ביניים ברומא. ב-2016, בעודם תלמידים בבית הספר התיכון למדעים קנדי, הם החליטו (יחד עם דמיאנו שלמד איתם) להקים את הלהקה. בהמשך הצטרף ללהקה איתן כמתופף בעקבות פוסט בפייסבוק שפרסמו בחיפוש אחר מתופף. שם הלהקה נבחר על ידי בסיסטית הלהקה כשהוכרחו למצוא שם כדי להשתתף בתחרות מוזיקה מקומית. ויקטוריה, גיטריסטית איטלקייה-דנית בחרה את השם "Måneskin", שפירושו בדנית "אור ירח". הלהקה ביצעה שיר פרי עטם וזכתה במקום הראשון.
לאחר התחרות, הלהקה הופיעה ברחובות העיר רומא ובעיקר ברובע "קולי פורטנסי" וברחוב ויה דל קורסו. בשלהי 2016, הלהקה הופיעה בפאאנצה, הפעם הראשונה מחוץ לעיר רומא. ההופעה מכרה 30 כרטיסים בלבד. לאחר מכן, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות קצר בדנמרק.
פריצת דרך ויציאת אלבום הבכורה
ב-24 בנובמבר 2017, מונסקין הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Chosen". הסינגל יצא לאור על ידי חברת התקליטים "סוני מיוזיק", והגיע למקום השני במצעד הסינגלים האיטלקי. הסינגל נכלל במיני-אלבום הראשון של הלהקה, שיצא לאור בדצמבר 2017. המיני-אלבום הוסמך לפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי. ב-23 במרץ 2018, הלהקה הוציאה לאור את הסינגל הראשון שלה בשפה האיטלקית, "Morirò da re". ב-26 באוקטובר 2018, הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה Il ballo della vita. האלבום הגיע למקום ה-26 במצעד האלבומים השווייצרי ולמקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי. האלבום מכר כ-150,000 עותקים באיטליה, והוסמך לפלטינה משולשת.
פסטיבל סן רמו, Teatro d'ira: Vol. 1 ותחרות הזמר של האירוויזיון
ב-5 במרץ 2021, הלהקה זכתה בקדם האיטלקי לאירוויזיון 2021 עם השיר "Zitti e buoni". לאחר הניצחון בפסטיבל, הלהקה הכריזה כי תוציא את אלבום האולפן השני שלה Teatro d'ira: Vol. 1, ב-19 במרץ 2021.
ב-22 במאי הופיעה הלהקה בגמר תחרות האירוויזיון ברוטרדם וזכתה בו. במהלך השידור, צולם סולן הלהקה כשהוא רוכן לעבר השולחן בחדר הירוק, ונחשד על ידי התקשורת כמי שצרך סמים. אולם, לאחר בדיקת הצילומים השונים מהאירוע, ולאחר שסולן הלהקה ביצע בדיקת סמים באיטליה, הודיע איגוד השידור האירופי כי לא נעשה שימוש בסמים בחדר הירוק וכי הם "רואים את הנושא כסגור".
לאחר התחרות נכנסו שירי האלבום Teatro d'ira: Vol. 1, דוגמת "Zitti e buoni", "I Wanna Be Your Slave" ו-"Coraline" למצעדי הסינגלים ביבשת אירופה, ומחוצה לה. "I Wanna Be Your Slave" ו-"Zitti e buoni" אף הגיעו לעשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. בנוסף, "Zitti e buoni" היה לשיר האיטלקי הראשון מזה 30 שנים שהגיע לעשרים השירים הפותחים במצעד הסינגלים הבריטי, כשבשיאו הגיע למקום ה-17. "I Wanna Be Your Slave" הגיע למקום החמישי, וגרסת הכיסוי שלהם לשיר "" ניצבה במקום השישי באותו המצעד. אחר כך נכנס השיר למצעד האמריקני במקום ה-17. "" הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100. לו ול-"I Wanna Be Your Slave" הוענקו תואר זהב וכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי בהתאמה.
חברי מונסקין יצאו לסיבוב הופעות קטן בן חודשיים, במטרה לקדם את שיריהם החדשים. הם הופיעו בפסטיבלי רוק רבים דוגמת "Rock for People" ו-"Nova Rock Festival". בד בבד פרסמו כי בכוונתם להוציא לאור אלבום אולפן חדש בסוף שנת 2021, ולצאת לסיבוב הופעות רחב בינואר 2022 כדי לקדם אותו.
ב-27 בספטמבר 2021 פורסמה הקלטה של ביצוע השיר "" בהופעה חיה בפסטיבל "Ronquières 2021". הסינגל העשירי של הלהקה, "Mammamia", יצא לאור ב-8 באוקטובר. בסוף אותו החודש היא ביצעה את "" בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון וב. הם הופיעו בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2021, שם זכו בקטגוריית אמן הרוק הטוב ביותר, ובמקבילו האמריקאי.
בשנת 2022 נכללו ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית.
במאי 2022 הוציאו את הסינגל "Supermodel" וביצעו בהופעת בכורה באירוויזיון 2022.
ב-19 בינואר 2023 הוציאו את האלבום !RUSH
מרוץ אופני מסלול
מרוץ אופני מסלול הוא ענף ספורט בתחום מרוצי אופניים הנערך בוולודרום, זירה מיוחדת למרוצי אופני מסלול. מרוץ אופני מסלול הוא ספורט אולימפי.
היסטוריה
אחת הסיבות לפיתוח מרוצי אופניים במסלול הייתה היכולת לשלוט על קהל הצופים, לגבות תשלום בעד הצפייה במרוץ ולהביא הכנסות למארגניו. מרוצי מסלול מוקדמים משכו לעיתים קהל של עד 2000 צופים. קיום המרוצים באולם סגור איפשר את עריכתם במשך כל עונות השנה. מרכזים ראשונים למרוצי אופני מסלול פעלו בבריטניה, בערים ברמינגהאם, שפילד, מנצ'סטר ולונדון.
תפיסת מיקום במרוץ
מקדם גרר אווירודינמי הוא מרכיב בולט במרוץ אופני מסלול ואופני כביש. להפחתת מקדם הגרר נבנות שלדות האופניים כשלדה אחודה מסיב פחמן, כך שתהיינה קלות ובעלות עיצוב אווירודינמי. העיצוב המסורתי של שלדת אופני מסלול הוא בפרופיל אווירודינמי.
כיוון שלמקדם הגרר חשיבות רבה בסיכויי הזכייה במרוץ, המתחרים משקיעים מאמצים מיוחדים בתכנון תנוחת הישיבה, הנקבעת על פי צורת השלדה ומיקום הכידון. הכידון באופני מסלול למרוצים ארוכים יותר דומה במבנהו לכידון הנמצא באופני כביש. אולם באופני מסלול למאוצים קצרים, תנוחת הישיבה של הרוכב קיצונית יותר מזו של מרוץ ארוך. הכידון נמצא נמוך יותר ביחס לקרקע ואילו המושב גבוה יותר וקרוב יותר לחזית האופניים. רוכבי מאוצים רבים עדיין משתמשים בכידון עשוי פלדה, ולא סיבי פחמן, כיוון שהוא קשיח ועמיד יותר. במרוצי מסלול שבהם הזמן המהיר הוא הקובע, כגון מרוץ מרדף או מרוץ נגד השעון, רוכבים רבים משתמשים בכידון, מסוג ארובר (aerobars), הדומה לזה שבשימוש למרוצים נגד השעון באופני כביש והמאפשר תנוחת זרועות קרובה יותר לפני הגוף. תנוחה זו מאפשרת תנוחת גב אופקית יותר המפחיתה את מקדם הגרר. השימוש בכידון מסוג זה מותר אך ורק במרוצי מרדף ומרוצים נגד השעון.
התפתחות מרוץ מסלול אף היא מושפעת מאוד משיקולים אווירודינמיים. אם מתחרה אחד עוקב באופן צמוד אחר מתחרה שלפניו, הוא נהנה מגרר נמוך יותר כיוון שהמחרה הקדמי דוחף את האוויר סביבו, והמתחרה שעל זנבו צריך לדחוף פחות אוויר ונהנה ממהירות זהה בפחות מאמץ. עובדה זו הובילה למספר סגנונות מרוץ המאפשרים למתחרים נבונים, או לקבוצות, לנהל את יתרון טקטי זה, לעומת סגנונות המבססים על כוח, מהירות וסיבולת.
מרכזים בולטים למרוצי מסלול
מרוצי מסלול אהודים במיוחד באירופה, במדינות בלגיה, צרפת, גרמניה ובריטניה. המרוצים משמשים לעיתים כספורט שבו עוסקים מתחרים במרוצי כביש בעונת החורף, בה מרוצי כביש לא מתקיימים בארצות אלה. גם ביפן ובאוסטרליה ספורט מרוצי המסלול פופולרי מאוד. בארצות הברית היה ספורט מרוצי המסלול בשיאו בשנות ה-30 של המאה ה-20, אז התקיים מרוץ ששת הימים במדיסון סקוור גארדן בניו יורק.
גרסאות מרוצי מסלול
מרוצי מסלול מתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות, מאוצים ומרוצי סיבולת. מתחרים בדרך כלל מתמקדים באחת משתי הקטגוריות הללו ואינם מתחרים בקטגוריה האחרת. רוכבי אופני מסלול בדירוג הנוער מחליטים בדרך כלל באיזה קטגוריה יתמקדו בטרם עוברים להתחרות בדירוג הבוגרים.
מאוצים נמשכים בדרך כלל 3 עד 8 הקפות מסלול ועיקרם כוח מתפרץ ויכולת טקטית במשך מספר קטן של הקפות, כדי לנצח את היריב.
גבי רוזן
גבי רוזן (נולדה ב-27 בינואר 1966) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, ושיאנית ישראל בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
רוזן נולדה וגדלה בירושלים. היא למדה בבית ספר יסודי דנמרק ובוגרת בית הספר תיכון בויאר. היא התאמנה בהפועל ירושלים בהדרכת ויקטור בוביס.
1980
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1980 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה לאחר שהישוותה את שיא ישראל לנערות של אורית אברמוביץ' (1.68 מטר), אחרי בת אגודתה ורד עצמון (1.71 מטר).
1981
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.64 מטר, אחרי רחל אורנשטיין ממכבי חיפה (1.64 מטר) ולפני סיגל בסון מאס"א תל אביב (1.62 מטר).
1984
באליפות בתי הספר שנערכה בהדר יוסף ב-5 באפריל 1984 ניצחה רוזן בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.76 מטר, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת.
אלופת ישראל ושיאנית ישראל
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי 1984 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.79 מטר, שיפור לשיא בן ה-10 שנים של אורית אברמוביץ' (1.78 מטר), לפני דליה נבות וסיגל בסון (1.75 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות הפועל היא זכתה ב-3 מדליות כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה זהה לזו של המנצחת דליה נבות (1.75 מטר), בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.64 מטר, אחרי נבות (5.77 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות (15.69 שניות) שוב אחרי נבות (14.96 שניות).
1985
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי דליה נבות שקבעה שיא אישי חדש של 1.77 מטר ולפני סיגל בסון (1.71 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה הדר יוסף ב-23 ביולי היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.69 מטר, אחרי דליה נבות (1.72 מטר) ולפני סיגל בסון (1.64 מטר).
1987
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.
1990
בתחרות שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בשנת 1990 קבעה רוזן בקפיצה לגובה תוצאה של 1.80 מטר.
חיים אישיים
רוזן הייתה נשואה לעמי ברן אלוף ושיאן ישראל בעבר בהטלת כידון. ב-1996 נישאה לאוהד ברמן. בשנת 1995 סיימה לימודי משפטים ועובדת מאז כעורכת דין.
הילוך חוזר
הילוך חוזר הוא שידור חוזר של קטע וידאו מתוך אירוע או תקרית, המשודר זמן קצר מאוד לאחר ההתרחשות ששודרה בשידור חי. הילוכים חוזרים משודרים בטלוויזיה בעיקר במהלך שידורים חיים של אירועי ספורט, כדי לחזור ולהראות מהלכים במשחק שהם חשובים, ראויים לציון או שנויים במחלוקת. ההילוכים החוזרים משודרים בדרך כלל בזמן הפסקה במהלך המשחק, הם יכולים להיות גם בהילוך איטי או ממספר זוויות צילום שונות, ולרוב הם מלווים בדברי ניתוח ופרשנות מצד שדרני ופרשני הספורט. חלק מאיגודי הספורט מאפשרים לשופטים במשחק לצפות בהילוכים חוזרים בזמן אמת, לפני שהם מקבלים או משנים החלטה בנוגע למהלך גבולי או שנוי במחלוקת. איגודי ספורט אחרים מאפשרים שימוש בהילוכים חוזרים רק לאחר סוף המשחק, למשל לצורך העמדה לדין משמעתי של שחקן שהתנהגותו הלא ראויה חמקה מעיניהם של השופטים במהלך המשחק.
היסטוריה
השימוש הראשון בטכניקת ההילוך החוזר נעשה בשנות ה-50 של המאה ה-20, במהלך שידור משחק הוקי קרח של ליגת ה-NHL ברשת CBC הקנדית. במאי השידור החליט על דעת עצמו, בלא שקיבל לכך אישור מוקדם, לשדר בהילוך חוזר שער שהובקע במשחק, כ-30 שניות לאחר שידור השער בשידור חי.
במהלך אולימפיאדת החורף של 1960, שנערכה בארצות הברית וצולמה על ידי רשת CBS, נעשה שימוש בהילוכים חוזרים על ידי השופטים, כדי להכריע במקרים לא ברורים בתחרויות הסקי. השופטים צפו בצילומי הווידאו של CBS מספר דקות לאחר תום התחרות, ולאחר מכן קיבלו את החלטתם הסופית. הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בטכניקת ההילוך החוזר בשידור חי בארצות הברית הייתה ב-7 בדצמבר 1963, במהלך שידור משחק פוטבול ברשת CBS. בשל קשיים טכניים, שודר רק הילוך חוזר אחד, של הטאצ'דאון שהוביל לניצחון במשחק. הילוכים חוזרים בהילוך איטי שודרו לראשונה על ידי רשת ABC מספר שנים לאחר מכן.
שימושים רשמיים בהילוכים חוזרים
החל ממונדיאל 2018 הוכנסה לשימוש מערכת VAR להילוכים חוזרים, שהיא בעלת סמכות גדולה הרבה יותר.
דניאל דה ליאון
דניאל דה ליאון (באנגלית: Daniel De Leon; 14 בדצמבר 1852 – 1 במאי 1914) היה עורך עיתון, פוליטיקאי, תאורטיקן מרקסיסטי ומארגן איגוד מקצועי אמריקאי.
דה ליאון נחשב לאחד מהוגי רעיון והיה הדמות המובילה במפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה (SLP), מ-1890 ועד למותו ב-1914. בנוסף, דה ליאון היה אחד ממייסדי ארגון הפועלים הרדיקלי פועלי התעשייה של העולם ב-1905. ב-1908 פרשו דה ליאון ותומכיו מ-IWW, על רקע רצונם להתמקד בפעולה פוליטית, בניגוד לגישת המאבק הישיר שמייצגה הבולט בארגון היה ביל הייווד. עם פרישתם, החליטו דה ליאון ואנשיו להקים ארגון מתחרה ל-IWW, אשר נקרא בתחילתו ה-"IWW הצהוב" או ה"IWW של דטרויט", ובסופו של דבר שינה את שמו רשמית ב-1915 ל"עובדים, איגוד תעשייתי בינלאומי" (WIIU) עד פירוקו בשנת 1924.
שנות ה-60 של המאה ה-13
שנות ה-60 של המאה ה-13 היו העשור השביעי של המאה ה-13, החלו ב-1 בינואר 1260 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1269.
מבצע הים האדום (סין)
מבצע הים האדום (במנדרינית: 红海行动) הוא סרט מלחמה ופעולה סיני-הונג קונגי בבימויו של דנטה לאם משנת 2018 בכיכובם של ג'אנג יי, הואנג ג'ינגיו, חי צ'ינג, דו ג'יאנג ופרינס מק. הסרט מבוסס באופן רופף על אירוע פינוי 225 אזרחים זרים וכמעט 600 אזרחים סינים מנמל עדן הדרומי בתימן בסוף מרץ 2015, במהלך מלחמת האזרחים בתימן. על פי Chinaculture.org הסרט הוא בסגנון דומה לזה של מבצע מקונג ומהווה חלק מסדרת הסרטים של דנטה לאם אודות אנשי החירום וההצלה של סין (בשנת 2021 יצא גם הסרט החילוץ).
הסרט הוצג בפני הקהל כמתנה לרגל יום השנה ה-90 להקמת צבא השחרור העממי הסיני, כמו גם הקונגרס הלאומי ה-19 של המפלגה. נאמר כי סרט זה הוא "הסרט הימי המודרני הראשון של סין". הסרט גרף 579 מיליון דולר וקבל ביקורות אוהדות מצד מבקרים. גודל ההכנסות הפכו אותו לסרט הרביעי המכניס ביותר אי פעם בסין והסרט הסיני הרווחי ביותר בשנת 2018. הוא נבחר לייצג את הונג קונג בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91, אך לא נכלל ברשימת המועמדים הסופית.
עלילה
תוך כדי תורנות וטיולים במי הים האדום, צי הסיור של חיל הים הסיני מקבל קריאת מצוקה לפיה פיראטים סומלים עולים על אוניית משא שנקראת גואנגדונג ומסכנים נוסעים וימאים סינים על סיפונה. הם מיד פורסים את צוות התקיפה ג'יאנלונג, כוח המשימה בן 8 האנשים של חיל הנחתים נשלח לנסות להאט את התקדמותם של הפיראטים עד אשר ספינות חיל הים הכבדות יגיעו למקום. בעזרת מסוק תקיפה וצלף שנשלח כחלק מהיחידה הם מתקדמים משמעותית לנטרול המצב ומצליחים לחסל את כל הפיראטים הסומלים שעל סיפון האונייה, בעודם ממתינים לצי הסיני. במהלך המבצע, מנהיג הפיראטים מנסה להימלט, ולמרות שבסופו של דבר הוא נלכד, הצלף העיקרי של היחידה נפצע בעמוד השדרה מירי משתק במהלך המרדף ויש להחליפו. צוות התקיפה זוכה לשבחים על הצלחתם ברגע שהצי הראשי מגיע.
מאוחר יותר, כשמצב מלחמת האזרחים במדינת יואיר בחצי האי ערב הופך להיות לא יציב, ניתנות פקודות לפנות אנשים ועובדים סיניים מקומיים מהארץ. לנוכח התסיסה והאיומים מצד מורדים וקבוצות טרור מקומיות, צוות היחידה נשלח לאבטח את פינוי אזרחי סין לספינות בטוחות של הצי הסיני בנמל זמני באזור. בינתיים, עיתונאית סינית-צרפתייה העובדת באזור מקבלת ידיעות שארגון הטרור המקומי, זאקה, מוכן לעכב את שיתוף הפעולה המקומי עם הסינים בכל האמצעים הצבאיים הקיימים. יחידית ג'יאולונג מצליחה להציל את האזרחים הסינים שנתפסו באזור המלחמה וכוחות הז'נדרמריה של הצבא השומרים על השגריר, תוך זמן קצר תוך כדי הצלת גבר ערבי שאולץ להפעיל מכוניות תופת.
המחבלים נחשפים גם כמתכננים להשתמש כנשק בחומרי עוגה צהובה לצורך פצצה מלוכלכת. צוות התקיפה מקבל תמיכה גרועה מאוד מהשלטון המקומי. עליהם גם להעביר אזרחים מקומיים העובדים שם, לאזור פריסה בטוח שנמצא 75 ק"מ משם תוך שימוש בשיירת ג'יפים בלבד לצורך תחבורה.
השיירה נופלת למארב מחבלים, וסופגת הפסדים משמעותיים מירי צלפים ומרגמות. כל האזרחים המרוקאים וכוחות השלטון המקומי נהרגים, למעט העיתונאי. זאקה משתמש באזרח סיני שנחטף כקלף מיקוח, כך שהצי הסיני ישחרר את נשיא המדינה וייערף ראשו. לוחם ג'יאולונג והעיתונאי מתחקים אחר בני הערובה למעוז הטרוריסטים עם 150 חמושים, המנהיג המקומי סייד, חמוש בתותחנים וטנקים. צוות התקיפה עובר לתוכנית מסוכנת הכוללת החלפה סמויה של בני הערובה הסינים והעיתונאית. למרות שהתוכנית הראשונית עוברת היטב בהתחלה, התוכנית מתחילה ליפול כאשר הג'יפ בו הצוות משתמש מושך תשומת לב, בלית ברירה נאלצים הלוחמים הסינים לחשוף את עצמם ולהילחם בהמוני המחבלים במתחם. בסופו של המבצע מצליח בסופו של דבר כאשר הלוחמים מפנים את כל בני הערובה, אך שני לוחמי ג'יאולונג נהרגים בפעולה במהלך הכאוס ושניים נוספים נפצעים קשה.
ארבעת החברים הנותרים מאוחר יותר לובשים חליפת כנפיים באתר חילופי העוגות הצהובות בין המחבלים לבין קבוצת המורדים. זאקה עוקפת את המורדים בחזרה, ובתוהו ובוהו מצליחים הלוחמים הסיניים לפנות את מנהיג הטרור שמתאבד. לוחמי הג'יאולונג מוצאים את מתכון הפצצה המלוכלכת ומחרימים את מטוס המטען הנושא את העוגה הצהובה. חזרה לסיפון הצי הסיני, החיילים שנפלו מקבלים את עיטור אומץ הלב.
הפקה
הצילומים העיקריים החלו באמצע פברואר 2017 במרוקו ובמהלכם הועסקו 400 מרוקאים ו-300 סינים כחלק מקבוצת הצוותים הטכניים.
פסקול
אליוט לונג חיבר את שיר הנושא לסרט ואלבום דיגיטלי המורכב מ-22 רצועות יצא שבועיים לפני הקרנת הבכורה הסינית ב-2 בפברואר. מהדורה מוגבלת, בחתימתם של אליוט לונג ודנטה לאם, הוענקה רק למי שהוזמן לבכורה של הסרט.
הכנסות
הסרט נחשב לשובר קופות, אחרי שהוביל את שוק הסרטים הסיני בשבוע השלישי להקרנתו והרוויח 868 מיליון יואן. הסרט הרוויח בסך הכל יותר מ-3.4 מיליארד יואן והפך לסרט המשתלם ביותר של פסטיבל האביב בכל הזמנים בסין, שעבר את הכנסה הקודמת, בת הים.
יוסיף הוסאר
יוסיף הוסאר, לפעמים ז'אן הוסאר (ברומנית: Iosif Hussar, בצרפתית: Jean Hussar, 1867 קהול – 16 באפריל 1933 היה עיתונאי ומתרגם יהודי-רומני, יליד בסרביה. היה מהנדס בהכשרתו.
רקע משפחתי ושנות צעירותו
נולד בבסראביה, בעיר קהול, כבן של רופא. אביו היה מעורה בחברה הרומנית וכיהן בתפקידים ציבוריים כמו זה של רופא נפה, ואחר כך רופא מחוזי. שם המשפחה המקורי היה, ככל הנראה, האוסטור או האוסטר. אחיו הבכור של יוסיף השתתף במלחמת העצמאות של רומניה, נגד הטורקים, ונמנה עם המאות המעטות של יהודים שזכו לקבל באותן השנים את האזרחות הרומנית והתמנה לתפקיד "סובפרפקט".
פעילותו העיתונאית וכמתרגם
בשנת 1891 הצטרף הוסאר לקבוצה ולעיתון "אסימילאריה" (ההתבוללות) שדגל בטמיעת היהודים בלאום הרומני. בשנת 1893, בעת עבודתו בעיתון "אדוורול" שנקט בעמדות עוינות כלפי בית המלוכה ודגל ברפורמות רבות בחברה הרומנית, גורש הוסאר מרומניה יחד עם גיסו, איש ההפצה והפרסום קרול שולדר, בצו של ממשלת לסקר קטרג'יו, באשמה כי עמד בראש הפגנות בבית הנבחרים.. בשנות הגלות בגרמניה למד הנדסת מכונות והנדסת חשמל בבית הספר הפוליטכני של מינכן.
בשובו לרומניה כעבור מספר שנים הקים משרד טכני, וייסד וניהל כמנהל ספרותי סדרת ספרים בשם "הספרייה להפצת המדע, הספרות והאומנות" של בית הדפוס סמיטקה בקראיובה. עבורה עשה הוסאר תרגומים לרומנית מתוך הספרות העולמית, רובם מצרפתית וגרמנית. בין השאר תרגם את "יסורי ורתר הצעיר" מאת גיתה (1896), "על המים" וסיפורים אחרים מאת מופסאן, "אילקה וסופרים אחרים" מאת אלכסנדר דיומא הבן, "מחקרים ודיוקנאות ספרותיים" מאת ז'ול למטר,"גברת המרקיזה ונובלות אחרות" מאת ווידה, "רשימות ותמונות" מאת יאן נרודה, "רומן בתשעה מכתבים" מאת דוסטויבסקי, "נובלות וסיפורים עממיים" מאת לב טולסטוי, "נובלות סיביריות" מאת קורולנקו, "אנשים וכתבים" מאת גאורג ברנדס, "ליגת הנוער" מאת הנריק איבסן, "שש נובלות" מאת ינס פטר יאקובסן, "נובלות כפריות" מאת ביירנסון, "רשימות מקליפורניה" מאת ברט הארט, "פילונה" מתוך "נובלות איטלקיות" מאת יורגן וילהלם ברגסו, "מחיי העם" מאת אלכסנדר שוויטוכובסקי,, "הסגנון באמנות" מאת ה.ס. שמידט.
ב-1901 הקים את הגזטה הכלכלית "בורסה". מאוחר יותר, בסוף שנת 1918 ייסד בבוקרשט את העיתון "ל'אוריאן" -"L'Orient" ("המזרח"), "עיתון פוליטי, כלכלי וספרותי בעל אוריינטציה דמוקרטית", גם כן בצרפתית.
הוסאר נשא אשה רומנייה והיו לו שני ילדים:אלכסנדרו וז'אן. בנו, ז'או הוסאר (Jean Hussard), משפטן, ניהל את שרות החוץ של "הסוכנות הכלכלית והפיננסית" Agefi בצרפת, ובשנת 1950 הקים את העיתון כלכלי "Agefi" בציריך.
פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית
פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית (באנגלית:  Ann and Ari Rosenblatt Prize for Visual Art) בשיתוף עם בית האמנים תל אביב הוא פרס שמוענק מדי שנה, החל בשנת 2016, לאמנים הפועלים בישראל במטרה לקדם ולעודד יצירה ישראלית. אן וארי רוזנבלט, תורמי הפרס, הם אספני אמנות ומייסדי הפרס. הפרס מיועד לאמנים אשר חלפו לפחות 8 שנים מסיום לימודיהם באקדמיות השונות, במהלכן הציגו לפחות 10 תערוכות יחיד וקבוצתיות בחללים נבחרים, ועבודותיהם תועדו והופיעו בקטלוגים או אמצעי פרסום אחרים.
לפרס בגובה 40,000 ש"ח שני חלקים:
חברי ועדת הפרס
חברי ועדת הפרס הם: גליה בר אור, חוקרת אמנות ואוצרת; איה לוריא, מנהלת ואוצרת ראשית, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; דלית מתתיהו, אוצרת בכירה לאמנות ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות; אריה ברקוביץ, מנהל ואוצר ראשי, בית האמנים תל אביב; אורלי הופמן, יוזמת הפרס ואוצרת תערוכות הפרס; אן וארי רוזנבלט, תורמי הפרס.
היסטוריה
באתר הפרס, מספר ארי רוזנבלט על היוזמה לייסוד הפרס:
סקירות אודות זוכי הפרס מתפרסמות באתר "פורטפוליו".
זוכי הפרס מתפרסמים באתר פרס אן וארי רוזנבלט (Ann and Ari Rosenblatt Prize for Visual Art).
ריי קלמנס
ריימונד ניל "ריי" קלמנס (באנגלית: Raymond Neal "Ray" Clemence; 5 באוגוסט 1948 – 15 בנובמבר 2020) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת השוער, ולאחר מכן היה חבר בצוות המקצועי של נבחרת אנגליה בכדורגל. קלמנס היה אחד מהשוערים המעוטרים ביותר בהיסטוריה של אנגליה ואירופה בכל הזמנים.
קלמנס, שהיה חבר מסדר האימפריה הבריטית, היה שוערה של ליברפול במרבית הקריירה המקצועית שלו, ועימה זכה ב-12 תארים מקומיים ועוד שישה תארים אירופאים. הוא הוסיף תואר אירופי נוסף ושני תארים מקומיים במדי טוטנהאם הוטספר אליה עבר בשלהי הקריירה.
קריירת משחק
קלמנס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של נוטס קאונטי. בעונת עלה לראשונה לקבוצת בוגרים, כשהצטרף לסקאנת'ורפ יונייטד ששיחקה בליגה השלישית, ורשם במדיה 48 הופעות בשתי עונות.
ב-24 ביוני 1967 נרכש על ידי ליברפול ומאמנה ביל שאנקלי תמורת 18,000 ליש"ט. את הופעת הבכורה שלו ערך במסגרת גביע הפוטבול ליג, ב-25 בספטמבר 1968 באצטדיון אנפילד, ושמר על רשת נקייה בניצחון קבוצתו 0–2 על סוונסי סיטי. הוא הוסיף לשמש כשוער בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, תוך שהוא רושם הופעות ספורות במדי הקבוצה הבכירה, עד לשנת 1970 בה הפך לראשונה לשוער הראשון של ליברפול.
בעונת הגיעו קלמנס וליברפול עד לגמר גביע ה-FA, שם הפסידו לארסנל 2-1 לאחר הארכה. כעבור שתי עונות, ב- זכתה ליברפול באליפות אנגליה והוסיפה זכייה בגביע אופ"א. במפגש הגמר הכפול פגשה את בורוסיה מנשנגלדבך. במשחק הראשון שנערך באנפילד ניצחה ליברפול בתוצאה 0–3. קלמנס עצר פנדל של יופ היינקס, שהתברר כמכריע לאחר שבורוסיה ניצחה 0–2 בגומלין. בדיעבד התברר שאם הפנדל היה נכנס, ליברפול הייתה מפסידה בגלל שער החוץ. עונה אחר כך, ב-, זכו ליברפול וקלמנס בתואר נוסף, כשגברו בגמר הגביע האנגלי 0–3 על ניוקאסל יונייטד.
בעונת שחזרה ליברפול את הישגה מ-1973, והשלימה זכייה באליפות ובגביע אופ"א. עונה אחר כך הייתה מהמוצלחות של קלמנס בליברפול, ששמרה על תואר האליפות, הגיעה עד לגמר הגביע שם הפסידה למנצ'סטר יונייטד, וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון 1–3 במשחק הגמר על בורוסיה מנשנגלדבך. קלמנס היה מהמצטיינים במשחק הגמר. ליברפול שמרה על התואר האירופי עם ניצחון 0–1 במשחק הגמר על קלאב ברוז' עונה לאחר מכן, אך הפסידו את האליפות לנוטינגהאם פורסט.
בעונת זכתה ליברפול באליפות נוספת, הרביעית בקריירה של קלמנס, שספג רק 16 שערים ב-42 משחקי הליגה באותה עונה, ורק ארבעה מתוכם באנפילד. שיא מספר הספיגות הנמוך ביותר של קלמנס נשמר עד לעונת, אז ספגה צ'לסי 15 שערים ב-38 משחקים. אף קבוצה לא ספגה פחות שערים במתכונת הישנה של הליגה. עונה אחר כך שמרה ליברפול על תואר האליפות, והייתה זו הזכייה החמישית והאחרונה של קלמנס בתואר.
עונת הסתיימה בצורה מרשימה עבור ליברפול, שזכתה בפעם השלישית בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות, לאחר שגברה 0–1 על ריאל מדריד במשחק הגמר. קלמנס, שעמד בשערה של ליברפול בשלושה משחקי גמר גביע אירופה לאלופות, ספג בסך הכל שער אחד בשלושת המשחקים. משחק הגמר מול ריאל מדריד היה משחקו האחרון במדי ליברפול. החתמתו של השוער ברוס גרובלאר בקבוצה היוותה עבורו תחרות על המקום בהרכב, וקלמנס בן ה-33 העדיף לעזוב את הקבוצה ולחתום בטוטנהאם הוטספר, בסכום העברה שהוערך בכ-300 אלף ליש"ט.
משחקו הראשון של קלמנס במדי הקבוצה היה מגן הצדקה, שם טוטנהאם נפרדה בשוויון 2-2 מאסטון וילה, והקבוצות החזיקו בתואר במשותף. בעונתו הראשונה במדי טוטנהאם פגש קלמנס את ליברפול בגמר גביע הפוטבול ליג, שם הפסידה קבוצתו בתוצאה 1–3. בעונה זו זכתה טוטנהאם בגביע ה-FA, לאחר שניצחה את קווינס פארק ריינג'רס בתוצאה 0–1 במשחק חוזר, לאחר שהראשון הסתיים בשוויון 1-1. קלמנס סבל מפציעות חוזרות בברכו השמאלית, שגרמו לו להפסיד את גמר גביע אופ"א בעונת בו ניצחה קבוצתו. הפעם הבאה בה ייצג את קבוצתו במשחק גמר הייתה בעונת, אז הפסידה טוטנהאם לקובנטרי סיטי בגמר הגביע האנגלי. הייתה זו הופעתו החמישית של קלמנס בגמר הגביע האנגלי.
בשנת 1988, בעקבות הפציעה בברכו, פרש קלמנס ממשחק פעיל בגיל 40.
נבחרת אנגליה
קלמנס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה ב-15 בנובמבר 1972 בניצחון החוץ של נבחרתו על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974. קלמנס שמר על שער נקי במשחק, ואנגליה ניצחה בתוצאה 0–1. קלמנס היה מהשוערים האנגלים הבולטים בדורו, אך כך היה גם פיטר שילטון, ובין השניים התפתחה תחרות גדולה על המקום בהרכב. תקופתו של קלמנס בנבחרת אנגליה הייתה בשנים לא מוצלחות של הנבחרת, שכשלה בניסיונה להעפיל לטורנירי מונדיאל 1974 ומונדיאל 1978. קלמנס נכלל בסגל אנגליה בשני טורנירים גדולים, יורו 1980 ומונדיאל 1982, אך בשניהם שילטון היה השוער הראשון וקלמנס סיים את הקריירה הבינלאומית מבלי שייצג את נבחרתו בטורניר גדול.
ב-12 במאי 1981, במשחק ידידות בין אנגליה ל, שימש קלמנס בפעם היחידה בקריירה שלו כקפטן נבחרת אנגליה, והיה לשוער הראשון מזה 32 שנים שעושה זאת, מאז פרנק סוויפט ב-1949.
בשנת 1983 ערך קלמנס את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, וסיים את הקריירה הבינלאומית עם 61 הופעות.
קריירה כמאמן
מיד לאחר פרישתו הצטרף קלמנס לצוות המקצועי של טוטנהאם הוטספר, הקבוצה שבמדיה פרש, ועבר במספר תפקידים עד שבעונת הצעיד קלמנס, בצוותא עם המאמן דאג ליברמור, את טוטנהאם בעונה הראשונה של המתכונת החדשה בליגה האנגלית, הפרמייר ליג. הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני, והשניים הוחלפו בסיומה על ידי אוסבלדו ארדילס. בינואר 1994 החל לאמן במשותף את קבוצת בארנט מהליגה השלישית, החל מעונת אימן את הקבוצה לבדו, והצעיד אותה למקום התשיעי וה-13 בליגה.
באוגוסט 1996, לאחר טורניר יורו 1996, התמנה קלמנס לתפקיד מאמן השוערים של נבחרת אנגליה. מאמן הנבחרת שגייס אותו לתפקיד היה גלן הודל, ששיתף איתו פעולה בעבר כשחקן בטוטנהאם ובנבחרת. קלמנס הוסיף לשמש בתפקיד גם תחת מאמני הנבחרת הבאים, קווין קיגן, סוון גוראן אריקסון וסטיב מקלארן. כשפאביו קאפלו האיטלקי התמנה למאמן הנבחרת בדצמבר 2007, הוא הביא עמו צוות אימון איטלקי, וקלמנס הוחלף גם הוא. עם זאת, הוא הוסיף להיות חלק מהצוות המקצועי של אנגליה. הוא שימש כראש מערך פיתוח הנוער, שם עבד בכל נבחרות הנערים והנוער של אנגליה, ותפקידו היה לעקוב אחרי פיתוח השחקנים בנבחרות השונות. הוא עבד בצמוד לסטיוארט פירס, מאמן נבחרת הנוער של אנגליה, שהתמנה לתפקיד ב-2007. הוא שב לעבוד במקביל בתפקידו כמאמן השוערים של הנבחרת הבוגרת ב-2012, כאשר רוי הודג'סון התמנה לתפקיד מאמן הנבחרת.
ב-11 ביוני 2012, בחימום שערך לג'ו הארט לפני המשחק בין אנגליה ל במסגרת יורו 2012, קרע קלמנס את גיד אכילס. שנה אחר כך, פרש קלמנס מתפקידו בגיל 65.
חיים אישיים
קלמנס היה חבר במסדר האימפריה הבריטית. הוא זכה לכבוד בזכות שירותיו בתחום הכדורגל באנגליה.
ילדיו של קלמנס גם הם נקשרו בעולם הכדורגל האנגלי. בנו סטפן שימש כשחקן טוטנהאם הוטספר, בירמינגהאם סיטי ולסטר סיטי, והוסיף לעסוק בתחום כמאמן לאחר פרישתו. בתו של קלמנס, שרה, נישאה לכדורגלן העבר של נבחרת סקוטלנד ומאמן הכדורגל דאגי פרידמן.
ב-2 בפברואר 2005 הודיע קלמנס כי חלה בסרטן הערמונית, ולצורך קבלת טיפולים השהה את עבודתו בצוות המקצועי של נבחרת אנגליה.
קלמנס היה מוערך מאוד בקרב מחנות האוהדים של טוטנהאם, ובעיקר של ליברפול. הוא נבחר במקום ה-11, הגבוה ביותר לשוער, ברשימת 100 גדולי שחקני ליברפול בסקר שנערך באתר הרשמי של המועדון, ונבחר לשוער הראשון בנבחרת המאה ה-20 של ליברפול מטעם ה-BBC.
קלמנס נפטר ב-15 בנובמבר 2020 לאחר מאבק בסרטן הערמונית.
יתירות (תורת האינפורמציה)
יתירות הוא מונח בתורת המידע המתואר על ידי היחס בין האנטרופיה H(X) של X, והערך המרבי האפשרי.
באופן לא רשמי, הוא כמות "השטח המבוזבז"  שאנו משתמשים בו להעברת מידע בתקשורת נתונים. דחיסת נתונים היא דרך להפחית או למנוע יתירות לא רצויה, לעומת זאת סיכומי ביקורת הם דרך של הוספת יתירות רצויה לצורך איתור ותיקון שגיאות בעת תקשורת מעל ערוץ רועש מוגבל קיבולת.
הגדרה כמותית
לתאר את יתירות של נתונים גולמיים, הקצב של מקור מידע הוא ממוצע האנטרופיה לסימבול. עבור מקור נטול זיכרון, זה פשוט האנטרופיה של כל סמל, בעוד שבאופן הכללי ביותר של תהליך הסטוכסטי, מוגדר ע"י: הגבול, כאשר n שואף לאינסוף, האנטרופיה המשוקללת של n הסימבולים הראשונים מחולק על ידי n. בתורת המידע נפוץ לדבר על "קצב" או "אנטרופיה" של שפה. זה מתאים, לדוגמה, כאשר מקור המידע הוא "פרוזה בשפה האנגלית". הקצב של המקור (חסר הזיכרון) הוא פשוט H(M) משום שבהגדרה אין תלות הדדית בין הודעות רצופות של מקור נטול זיכרון.
זהו הקצב המקסימלי האפשרי של מידע שניתן להעביר מעל אלפבית נתון. (הלוגריתם צריך להיות עם בסיס המתאים עבור יחידת המדידה שבשימוש. הקצב המוחלט שווה לקצב בפועל אם המקור נטול זיכרון ובעל התפלגות אחידה.
יתירות מוחלטת ניתנת להגדרה על ידי: כלומר ההבדל בין הקצב המוחלט לקצב.
היחס \frac D R נקרא יתירות יחסית ונותן את יחס הדחיסה המקסימלי כאשר מבוטא על ידי האחוז בו ניתן להפחית את גודל הקובץ.
באופן משלים ליתירות יחסית, היעילות מוגדרת על ידי \frac r R ,, כך ש.
מקור נתונים ללא זיכרון ועם התפלגות אחידה הוא בעל יתירות אפס (או יעילות של 100%) ואינו ניתן לדחיסה.
נאיה פדרמן
נאיה פדרמן (נולדה ב-13 בספטמבר 2001) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
ב-2019 התגייסה לצה"ל.
קריירה
בהיותה בת שבע, הופיעה בפסטיבל שירי הילדים 2009.
ב-2013 גילמה את דמותה של באנה במחזמר "ספר הג'ונגל", אשר ביים חנוך רוזן במסגרת "בית צבי".
ב-2015 שיחקה בסרטו של קובי מחט "גויאבות", בתפקיד בילי.
ביולי 2016 כיכבה בתור אלכס בסרטו של קובי מחט, "האוצר מעבר לנהר".
בשנים 2017–2016 שיחקה בהפקה מקומית למחזמר "בילי אליוט", בתור דבי.
במרץ 2017 החלה לשחק בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "בית הכלבים" בערוץ ניקלודיאון אצל yes, בתור אורי.
ביולי 2017 כיכבה בסרט קומדיית הנעורים "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט, שם גילמה את שחר. ב-2018 כיכבה גם בסרט ההמשך, "עד הקצה - ג'סטה 2". בספטמבר אותה שנה, זכתה בטקס נבחרי הילדים בתואר "הבטחת השנה".
בנוסף ב-2017, שיחקה בסדרה "לצבי יש בעיה" ברשת 13, בתפקיד מעיין.
ב-2018 שיחקה בסדרת הנוער "טרנינג" בערוץ KidZ אצל HOT, שם גילמה את גבי לוסטיג.
ב-2019 גילמה את קים הנדריקס בסדרה "כפולה" בערוץ KidZ אצל HOT ו-yes. באותה השנה גילמה את דמותה של דהב אלימלך בסדרה "זה לא הגיל" בקשת 12.
החל ממרץ 2020 משחקת בסדרת הנוער "ספיידרז" בערוץ TeenNick אצל HOT, בתור אלה גודמן. בנוסף בשנה זו, שיחקה בסדרה הקומית "זאת וזאתי" ברשת 13, בתור בר. באותה שנה התחילה לשמש כפרזנטורית לעדיקה.
בשנת 2022 שיחקה בסרט בחורים טובים של הבמאי ארז תדמור את אחותו של מוטי.
חיים אישיים
בשנים 2021–2023 הייתה בזוגיות עם השחקן עומר דרור. מתגוררת בהרצליה פיתוח.
Consequences
Consequences (בעברית: השלכות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו מתוך אלבום הבכורה שלה, Camila.
רקע
השיר נכתב על ידי קביו, איימי ודג', ניקול גליון ואמילי וייסבנד והופק על ידי אמיל הייני. השיר הוא בלדת פסנתר. מבחינה לירית, הוא על ההשפעה שהשאיר בן זוג שהיה בחייה של קביו. הזמרת רמזה על צאת השיר כסינגל לאחר ששלחה חבילות כוללות רמזים למעריציה ב-3 באוקטובר 2018. שתי הגרסאות של השיר יצאו לאור ב-9 באוקטובר 2018 כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום הבכורה של קביו.
וידאו קליפ
ווידאו קליפ שהופק לגרסת התזמורת, בבימויו של דייב מאיירס יצא לאור ב-10 באוקטובר 2018. בסרטון מופיע דילן ספראוס. בקליפ נראית קביו הולכת בפארק בעוד סצינות מתוך הזוגיות שלה עם ספראוס מקיפות אותה. נכון למאי 2020, הווידאו קליפ צבר כ-49 מיליון צפיות ביוטיוב.
XSPORT
XSPORT הוא ערוץ ספורט אוקראיני, הנחשב לאחד מערוצי הספורט הפופולריים במדינה. הערוץ החל בשידורי מבחן ב-16 בינואר 2012, ובשידורים מלאים מ-22 בינואר. הערוץ הפסיק את שידוריו ב-1 בינואר 2015, אך חידש את שידוריו ב-13 באפריל 2016, ב-DVB-T2, כמו גם מהלוויין Azerspace-1. ב-1 במאי 2016 החל לשדר מלוויין Astra 4A.
Consequences
וידאו קליפ
סרטון ורטיקלי יצא לאור ב-13 בנובמבר 2018 בו קביו נראית כשהיא שרה מול תזמורת ומקליטה את השיר. במקור, היה הסרטון תוכן בלעדי לספוטיפיי. הסרטון מעוצב בשחור-לבן.
XSPORT
היסטוריה
ב-1 ביוני 2011 המועצה הלאומית לשידורי טלוויזיה ורדיו של אוקראינה החליטה להוציא רישיון לשידור מהלוויין לחברת Totveld LLC. במקביל פורסם כי הערוץ ייקרא "הוקי" ויתחיל לשדר בינואר-פברואר 2012. ב-18 באוגוסט 2011 זכה ערוץ הטלוויזיה במכרז של המועצה הלאומית וקיבל רישיון לשידור דיגיטלי.
ערוץ הטלוויזיה טען שהוא משדר בחדות גבוהה, אך לא נכלל ברשימת שמונת ערוצי הטלוויזיה שזכו במכרז לשידורי HD באוקראינה. אף על פי כן, הערוץ לא זנח את הרעיון לשידור ב-HD. תחילה תוכנן לשדר מהלוויין אסטרה 1G, אך בדצמבר הערוץ שינה את החלטתו לטובת לוויין עמוס. בנוסף לשינוי לוויין השידור, החליף הערוץ את הנהלתו. ב-16 בינואר 2012 החל ערוץ הטלוויזיה בשידורי מבחן מלוויין עמוס.
ב-22 בינואר 2012 החל הערוץ בשידורים סדירים בשידור חי של משחק ה-NHL אדמונטון - קלגרי, כשטקס ההשקה הרשמי התקיים באותו יום בארמון הספורט, ערב משחק האולסטאר של ליגת ההוקי המקצוענית.
בסוף מאי 2013 החליט בעלי הערוץ לחדש את הרישיון ולשנות את שם הערוץ ל-XSPORT, כמו גם להרחיב את קונספט השידור, המציג לא רק הוקי, אלא גם אירועי ספורט אחרים. ב-10 ביוני 2013 יצא לדרך מיתוג מחדש רשמי של הערוץ.
XSPORT ממקם את עצמו כערוץ ספורט המציע תכנים לקהל עם אורח חיים פעיל ואורח חיים בריא. יחד עם ספורט קלאסי - הוקי, איגרוף, אמנויות לחימה, אתלטיקה, טניס, שחייה, כדוריד, הערוץ מציע לצופיו תוכניות על ספורט אתגרי, דיג, תחרויות מהירות, מרוצי פורמולה "אקולוגיים", סנוקר, פוקר ותוכניות הקשורות לספורט.
בתנאי מלחמת האזרחים באוקראינה, המצב הכלכלי הקשה במדינה, חוסר היציבות של שער החליפין, החליט ערוץ הטלוויזיה XSPORT להשעות את שידורי הטלוויזיה שלו מ-1 בינואר 2015. צעדים כאלה היו קשורים לחוסר היכולת לגבש תקציב לרכישת תוכן זר באיכות גבוהה, אשר משולם בדולרים ואירו. לפיכך, הערוץ השעה את השידור כדי לייעל את העלויות הטכניות. באשר לשידור המקוון ולאתר הרשמי של ערוץ הטלוויזיה XSPORT, החלטה זו לא השפיעה על עבודתם ואלה המשיכו לתפקד. באתר האינטרנט המשיכו להודיע לאוהדים האוקראינים על אירועי ספורט באוקראינה ובעולם. בשנת 2014, המוצר המדורג ביותר של ערוץ הטלוויזיה XSPORT היה אליפות העולם בכדורסל, טורניר הטניס בווימבלדון, אליפות העולם בהוקי קרח, משחק האיגרוף בין ואסילי לומצ'נקו וגארי ראסל ג'וניור, כמו גם שלבי טורניר האתלטיקה "ליגת היהלומים".
ב-13 באפריל 2016 חידשה XSPORT את שידורי הלוויין וברשת הדיגיטלית DVB-T2.
ב-9 בנובמבר 2017 עדכן ערוץ הטלוויזיה את הלוגו והעיצוב הגרפי שלו, שנעשו בצבעים צהובים וכחולים, כדגל המדינה.
XSPORT+
ב-1 ביולי 2021 החל שידור ערוץ הטלוויזיה השני "XSPORT+", המוקדש בעיקר לספורט אוקראיני. ערוץ הטלוויזיה משדר תחרויות ארציות ואירועי ספורט בינלאומיים בהשתתפות אוקראינים. הרשת כוללת טורנירים בהוקי, אגרוף, כדורעף, היאבקות, ספורט אלקטרוני, אמנויות לחימה מעורבות, היאבקות וספורט אחר.
לדברי נציגי הערוץ, XSPORT+ נוצרה כדי לתמוך בספורט הלאומי האוקראיני ולפתח תרבות צריכה של תוכן ספורט באוקראינה.
שידור יבשתי וכבלים
ערוץ הטלוויזיה משדר בחינם וללא תשלום דמי מנוי בחבילה דיגיטלית יבשתית ב-DVB-T2 עבור תושבי אוקראינה, שכן זכה במרכז לפריסה ארצית. משדר גם בחבילות של מפעילי הכבלים הגדולים באוקראינה כמו חברת ווליה, טריולאן, וברשתות אזוריות.
פיקדון קטן
פיקדון קטן (באנגלית: Little Miss Marker) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1980, בבימויו של וולטר ברנסטיין עם וולטר מתאו, ג'ולי אנדרוז, טוני קרטיס והילדה שרה סמיתסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס בחלקו על הסיפור "גב' מרקר הקטנה" של דמון ראניון משנת 1932. הסיפור עבר מספר עיבודים לקולנוע:
העלילה מתרחשת בשנות ה-30 בניו יורק בחברה של אנשי העולם התחתון שמתרככים למראה ילדה קטנה שנקלעה לחייהם.
תקציר העלילה
ג'ונס העצוב (וולטר מתאו) הוא סוכן הימורים בניו יורק. הוא רווק עגום פנים שגר בדירה קטנה ומבלה את רוב זמנו במשרד ההימורים שלו צמוד לעוזרו הנאמן, רגרט (בוב ניוהארט).
יום אחד מופיע במשרדו מובטל שמבקש 10 דולר כדי להמר. אין לו כסף לשלם אבל הוא משאיר כפיקדון-ביטחון (באנגלית - Marker) את בתו בת ה-6 (שרה סמיתסון). הוא לא חוזר וג'ונס לוקח את הילדה לדירתו. לאחר אי הבנות קלות מתחיל ג'ונס לחבב את הילדה ולהרגיש כלפיה רגש אבהי. הוא עובר למלון דירות יוקרתי, שוכר טבח, עוזרת ומורה. לסוף מתברר שהאב התאבד בטביעה.
למשרד ההימורים נכנסים הגנגסטר בלאקי (טוני קרטיס) ועוזרו הגברתן המאיים הרבי (בריאן דנהי). בלאקי מבקש/כופה על ג'ונס להיות שותף בעסק הימורים שלו בסך 50.000 דולר. העסק נמצא בווילה של חברתו של בלאקי, האלמנה העשירה אמנדה וורטינגטון (ג'ולי אנדרוז). אמנדה מתחברת מיד עם הילדה. יש לה חוות סוסים עם סוס מרוץ בשם קאלאהן שהיא מקווה שיינצח ובכסף שתזכה היא תציל את החווה ממכירת בגלל חובותיו של בעלה המנוח.
הסוס מנצח לאחר שבלאקי סידר שיזריקו לו זריקת מרץ אך התרמית נתגלתה והסוס נפסל.
השוטר בראנינגהם עוקב אחרי ג'ונס ולאחר שבלאקי מיידע אותו, הוא מוצא את הילדה ולוקח אותה. ג'ונס מתעמת עם בלאקי מי יצליח לזרוק את השני לנהר ומפסיד.
השופטת (לי גרנט) דנה במקרה של הילדה. אמנדה מבקשת לאמץ אותה אבל היא אלמנה ללא משפחה. לפתע מופיע ג'ונס רטוב כולו ואומר שהוא רוצה לאמץ את הילדה אבל הוא רווק וגם ללא משפחה. הם יוצאים להתייעץ, מגלים את אהבתם ורצונם להתחתן ומודיעים זאת לשופטת שמאשרת את האימוץ.
Zitti e buoni
Zitti e buoni (בעברית: שתוק ותתנהג יפה, מבוטא: "דְזִיטִּי אֶ בּוּאוֹנִי") הוא שיר של הלהקה האיטלקית מונסקין. השיר ייצג את איטליה באירוויזיון 2021 והגיע למקום הראשון. זאת לאחר שניצח גם בפסטיבל סן רמו 2021. השיר יצא לאור ב-3 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק. השיר זכה באירוויזיון 2021 עם 524 נקודות.
השיר נכתב והולחן על ידי חברי הלהקה כבר בשנת 2016 כבלדה, אולם בהמשך עובד לשיר רוק. מילות השיר מותחות ביקורת על דור המבוגרים שאינו מבין ואינו מעריך את הצעירים - אותם מזמינים חברי הלהקה לשמור על ראש מורם ולהיות נאמנים לעצמם.
באירוויזיון
במהלך השידור, צולם סולן הלהקה כשהוא רוכן לעבר השולחן בחדר הירוק, במה שנראה היה כאילו הסניף קוקאין. כשנשאלו על כך חברי הלהקה, טענו כי אסף שברים של כוס שנפלה על הרצפה. לאחר בדיקת הצילומים השונים מהאירוע, ולאחר שסולן הלהקה ביצע בדיקת סמים באיטליה, הודיע איגוד השידור האירופי כי לא נעשה שימוש בסמים בחדר הירוק וכי הם "רואים את הנושא כסגור".
"Zitti e buoni" הוא השיר השלישי של איטליה שניצח באירוויזיון, ושיר הרוק השני שניצח בתחרות, לאחר השיר הפיני "Hard Rock Hallelujah" שניצח בשנת 2006.
מאיה דיראדו
מדליין "מאיה" דיראדו (באנגלית: Madeline "Maya" DiRado; נולדה ב-5 באפריל 1993) היא שחיינית אמריקאית, היא האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-200 מטר גב, בעלת 4 מדליות אולימפיות וסגנית אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
מדליית זהב באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה דיראדו במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה משחה זה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.70 דקות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.28 דקות.
2014
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט אוסטרליה בשנת 2014 זכתה דיראדו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא משחקים חדש של 2:09.93 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.37 דקות.
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 זכתה דיראדו במדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.71 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:30.39 דקות) ולפני אמילי אוברהולט מקנדה (4:32.52 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.99 דקות.