cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאול קאלה
תולדות חייו
לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נקלע קאלה לעימותים חוזרים עם השלטונות, שהתערבו בחיי האקדמיה. הוא התבטא נגד המשטר, סירב לחתום על תעודת ייחוס ארי והמשיך להדריך דוקטורנטים יהודים, בתקופה שבה נדחקו היהודים מכל עמדה ציבורית בגרמניה. בין הדוקטורנטים שהדריך היו מנחם זולאי ולאה גולדברג, שניהלה עמו התכתבות ממושכת בשנות השלושים ושוב לאחר המלחמה, והושפעה מדמותו. בשנים הראשונות נזהרו השלטונות בכבודו ובנסותם לפתות אותו לעמוד לצידם אף מינו אותו ליו"ר אגודת המזרחנים הגרמנים.
כמה ימים לאחר ליל הבדולח נתפסו אשתו ובנו בשעה שסייעו באופן הפגנתי לסדר את הסחורה בחנות של יהודי שנפגעה בליל הבדולח. בעקבות זאת הם נחקרו על ידי הגסטפו ונודע שקאלה סייע ליהודים במשך שנים. הוא אולץ לפרוש ממשרתו ומכל תפקידיו המדעיים והציבוריים, ומשפחתו סבלה מהתנכלויות הגסטפו. בשנת 1939 הוא עזב את גרמניה יחד עם בני משפחתו, והתיישב באוקספורד, שם העביר את שנות מלחמת העולם השנייה, בתנאי מחסור. קאלה נשאר בלונדון גם לאחר המלחמה ורק בשנת 1963 שב ללמד בבון, שבה נפטר בשנת 1964.
מחקר
בספרו "בעלי המסורה של המזרח" – הראה שנוסח המסורה המקובל כיום למקרא הוא בעיקרו נוסח שהתקיים בבבל (המזרחי) לעומת הנוסח היהודי הארצישראלי (המערבי) שהשתמר בחלקו בנוסחים השומרונים הראשונים, והנוסח היהודי-מצרי שהשתמר בתרגום השבעים. בספר זה עסק בהרחבה בניקוד הבבלי והתפתחותו.
בספר "בעלי המסורה של המערב" דן בין היתר בנוסח השומרוני של התורה ובהתפתחות הניקוד הארצישראלי. מאז 1815 כשוילהלם גזניוס פרסם את מאמרו בגרמנית על תולדות הלשון העברית (Geschichte der hebräischen Sprache) הדעה המקובלת הייתה שהנוסח השומרוני אינו מקורי אלא אסופת תיקונים לנוסח היהודי העתיק שהשתמר אצל היהודים. קאלה, לעומת זאת, הראה שהנוסח השומרוני משמר לעיתים נוסח עתיק מקביל "ארצישראלי" שעדויות ושרידים לו נותרו גם במדרשים יהודים ובתרגום השבעים. לאחר מציאת מגילות מדבר יהודה עסק קאלה בבדיקת ההבדלים בינם לבין נוסח המסורה ומנה 3500 שינויי כתיב ו-1500 הבדלי תוכן בין מגילת ישעיהו לנוסח המסורה של ספר ישעיהו.
בשל מומחיותו הרבה בתחום הניקוד הוזמן לכתוב את הפרק על הכתב בדקדוק ההיסטורי של באואר וליאנדר, שיצא בשנת 1922. כמו כן שימש אחד מעורכיו הראשונים של ה"ביבליה הבראיקה".
פעילותו המדעית של קאלה ותרומתו למחקר אינה מוטלת בספק, אולם שמו מועלה, שלא בטובתו, בעיקר בשל טענה אחת שטען ואשר הוכחה כבלתי נכונה – שהניקוד הטברני משקף בחלקו שחזור מלומד של הגייה תאורטית, ולא שיקוף של הגייה קיימת. טענה זו קוממה עליו חוקרים רבים, ועוררה ויכוח סוער שהדיו נשמעים גם בתחילת המאה ה-21. בין השאר טען קאלה, על סמך קטעי מקרא בגניזה שבהם לא נתנקדו האותיות הגרוניות, שניקוד האותיות הגרוניות הוא חידוש של בעלי המסורה בהשפעת הערבית, שאינו מבוסס על מסורת הגייה קדומה, שכן לשיטתו האותיות הגרוניות כלל לא נהגו.
פאול קאלה עסק גם בחקר השפה והתרבות הערבית, במיוחד בארץ ישראל ובמצרים בימי הביניים. עם האנס שמידט פִרסם קובץ של סיפורי-עם של כפריים ערבים, בעיקר מאזור ביר זית, שנקבצו בעזרתו של החוקר יוסף ג'רעיוס (Jusif Dschirius) (1918, 1930, גטינגן).
ניקו (עיר)
ניקו היא עיר הנמצאת בהרים של מחוז טוצ'יגי בחבל קאנטו ביפן. העיר שוכנת במרחק 140 קילומטרים צפונית לטוקיו וכ-35 קילומטרים מערבית לאוצונומיה, בירת המחוז, והיא יעד תיירות פופולרי כיוון שבה שוכן המאוזוליאום של השוגון טוקוגאווה איאיאסו ושל נכדו איאמיטסו, כמו גם מקדש פוטאראסאן המתוארך לשנת 767. באזור זה יש גם הרבה מעיינות חמים. ההרים שממערב לעיר הם חלק מהפארק הלאומי ניקו ויש בהם חלק ממפלי המים והנופים המרהיבים ביותר ביפן. בשנת 1999 העניק אונסק"ו מעמד של אתר מורשת עולמית למקדשי העיר.
גאוגרפיה ואקלים
אתרים חשובים באזור ניקו הם אגם צ'וזנג'י, מפל המים קגון והגן הבוטני ניקו. ההרים ומפלי המים הרבים הנמצאים ליד העיר הפכו אותה למקור אספקה חשוב של אנרגיה הידרואלקטרית. באזור יש מכרות נחושת, אלומיניום ואתר יצור בטון.
מזג האוויר בניקו דומה מאוד לזה שבהוקאידו למרות שהעיר קרובה יותר לטוקיו מאשר להוקאידו, בעיקר בגלל הגובה שבו שוכנת העיר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בניקו היא בערך 7°C כאשר בחודשים החמים ביותר בשנה הטמפרטורה מגיעה רק עד 22°C ואילו בחודשים הקרים ביותר הטמפרטורה יורדת עד למינוס שמונה מעלות צלזיוס.
היסטוריה
במהלך המאה ה-8 הקים הנזיר הבודהיסטי שודו שונין את הבניינים הראשונים על מורדות הר ניקו, שזמן רב לפני כן נחשב למקום קדוש. חלק מהמבנים בפוטאראסאן-ג'ינג'ה ורינו-ג'י מתוארכים לתקופה זו.
הכפר של ניקו התפתח מסביב למקדשים הללו. מקדש טושו-גו הושלם ב-1617 והפך למוקד תיירות אזורי במהלך תקופת אדו. בתקופה זו נבנו גם מספר דרכים שנועדו להקל על הגישה למקום.
בשלהי המאה ה-12 הוקמה שוגונות קאמאקורה באזור קאנטו. דבר זה גרם להתחזקות מעמדה של ניקו כאתר קדוש חשוב בקאנטו בגלל מבני הדת המפוארים שהיו בה בנוסף על המיקום ההררי. אולם, האתר ננטש כמעט לחלוטין במהלך המאה ה-16 בעקבות המהפכה של תקופת מורומאצ'י.
מקדשי ניקו אוכלסו מחדש בתחילת המאה ה-17. ניקו נבחרה כאתר שבו ישכון הטושוגו, שהיה מקדש בעל כמה מבנים שהוקמו על מנת להכיל את המאוזוליאום של טוקוגאווה איאיאסו, מייסד שוגונות טוקוגאווה. שלטון זה היה קיים במשך 250 שנים. מאז תקופה זו, ניקו מילאה תפקיד חשוב כסמל של ריבונות מדינית גם עבור מנהיגי המדינות השכנות ששלחו את שגריריהם לחלוק כבוד לאיאיאסו.
בשנת 1871 החליטה ממשלת מייג'י לפצל את האחריות על האתר למאמינים משתי דתות במקום אחת: פוטאראסאן-ג'ינג'ה וטושוגו עברו לאחריות מאמיני השינטו, ורינו-ג'י עבר לאחריות הבודהיזם. הארגון מחדש כלל גם עבודות שיקום בחלק מהאתר. ב-1897 נחקק חוק שלפיו המקום נחשב לאתר מוגן, דבר שהתאפשר בגלל חשיבותו הדתית וההיסטורית. ההגנה החוקית הוגברה מאז בכמה הזדמנויות.
ניקו הוכרזה כעיירה ב-1889 ושולבה במחוז קאמיטסוגה. ב-1954 שונה מעמדה של ניקו והיא הפכה לעיר, לאחר שהתאחדה עם כפר אוקורוגאווה הסמוך. ב-20 במרץ 2006 ניקו התאחדה עם העיר אימאיאצ'י והרשויות המקומיות של אשיו, פוג'יהארה וקורייאמה. העיר החדשה שנוצרה נקראה גם כן ניקו. היכל העיר החדש הוא הבניין שבעבר היה היכל העיר אימאיאצ'י.
תיאור האתר
המבנים באתר נבנו על צלע ההר כך שהם נראים בצורה שונה ממקומות שונים. תפיסת המראה מושפעת מהפרופורציה המדויקת של המדרגות, קירות התמיכה והקירות המקיפים את האזור.
באתר נשתלו אלפי עצי קריפטומריה במהלך תקופת הבנייה של טושוגו בתחילת המאה ה-17. נכון ל-2007 הקריפטומריה נמצאת בשיא פריחתה. יער הקריפטומריה מספק צל טבעי למקדשים, דבר שמגדיל את תכונות היופי והקדושה של המקום.
פוטאראסאן
פוטאראסאן מוקדש לשלושת האלים של הר נאנטאי והוא מורכב ממתחם בניינים, שמתוכם 23 קיבלו מעמד של נכס תרבותי חשוב לפי חוק הגנת הנכסים התרבותיים. רוב המבנים שוחזרו או נבנו במהלך המאה ה-17 והשפיעו על סגנון הבנייה של מקדשים אחרים ביפן.
הבניינים המוכרים ביותר בפוטאראסאן הם:
טושוגו
מקדש זה הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-17. המקדש כולל מספר רב של בניינים, כאשר מתוכם 37 מצויים במעמד של נכס תרבותי חשוב והאחרים במעמד של אוצר לאומי.
הדוגמה הבולטת ביותר לבנייה בצורת H, המכונה גונגנזוקורי, היא שלושת החדרים הקדושים. חדר ההונדן, שהוא החדר הראשי, מחובר לחדר התפילות באמצעות מסדרון אבן הנקרא אישינומה.
הבניין יומיימון, שנבנה בשנת 1636, הוא הדוגמה הידועה ביותר לסגנון האדריכלי של ניקו. הבניין מכוסה במספר ובמגוון רב של קישוטים. טוזאי סוקיבה, המתוארך לאותה שנה, הוא קיר באורך 160 מטרים המקיף את הונדן, אישינומה והאידן. מסדרון טוזאי קאירו שאורכו 220 מטרים, שחלקו המערבי נבנה מ-25 לוחות מגולפים, מקיף פעם נוספת שלושה צדדים של הבניינים הללו.
רינו ג'י
המקדש הבודהיסטי הזה נוסד ככל הנראה במאה ה-8 ומשמש מאז כמקום תפילה וקיום מצוות הבודהיזם. בתחילת תקופת אדו הוספו למקום כמה תוספות בנייה, ובייחוד ב-1653 עבור המאוזוליאום של טוקוגאווה איימיטסו, השוגון השלישי. 37 בניינים במתחם זה מצויים במעמד של נכס תרבותי חשוב. קבוצת המבנים טאייו-אין-רייביו הונדן, איינומה והאידן המאורגנים בסגנון גונגנזוקורי נחשבים לאוצר לאומי.
ספורט
ניקו היא העיר של קבוצת ההוקי קרח ניקו אייס באקס המשחקת בליגת ההוקי קרח של אסיה. אצטדיון ניקו אירח את אליפות העולם בהוקי קרח (בית 1) באפריל 2007.
מיראז' F1
דאסו מיראז' F1 הוא מטוס קרב צרפתי רב משימתי שעוצב ונבנה על ידי דאסו אוויוניקה, ממשפחת מטוסי המיראז', ונבנה כהמשך למיראז' 3.
זהו המטוס היחיד ממשפחת מטוסי המיראז' ללא כנף דלתא. נכנס לשימוש בתחילת שנות ה-70 (טיסה ראשונה ב-1966). מונע במנוע סילוני מסוג "סְנֶקְמַה אטאר" בעל דחף של 7,000 ק"ג (69 קילו-ניוטון, 15,500 ליברות) והוא שייך למטוסי הקרב מהדור השלישי. יוצרו בסך הכל כ-700 מטוסים.
ארנסט קיצינגר
ארנסט קיצינגר (בגרמנית: Ernst Kitzinger, 12 בדצמבר 1912 – 22 בינואר 2003) היה היסטוריון וחוקר תולדות האמנות יהודי-אמריקאי יליד גרמניה. תחום המחקר של קיצינגר היה אמנות של שלהי העת העתיקה ואמנות ביזנטית.
קורות חייו ופעילותו המדעית
ארנסט קיצינגר נולד במינכן בשנת 1912 למשפחה יהודית-גרמנית משכילה. אביו, וילהלם נתן קיצינגר, היה עורך דין ודודו היה ההיסטוריון ריכארד קראוטהיימר (Richard Krautheimer), שהתמחה באדריכלות ביזנטית. בשנת 1931 החל קיצינגר ללמוד באוניברסיטת מינכן. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933, התעורר החשש להמשך לימודיו באוניברסיטה. הוא השלים את התזה שלו, שעסקה בחקר ציורי קיר רומיים מן המאה ה-7 וה-8, במהירות יוצאת דופן. בסתיו 1934 הגן על התזה שלו, ובהמשך אותה שנה עזב קיצינגר את גרמניה.
לאחר שעזב את גרמניה נסע קיצינגר לרומא. לאחר מכן היגר לאנגליה, שם קיבל משרה במוזיאון הבריטי בלונדון. הוא החל להתעניין באמנות אנגלו-סקסית ופרסם כמה מחקרים בנושא זה. בין היתר סייע קיצינגר במחקר הממצאים מאתר סוטון הו (Sutton Hoo) שהחל להחפר בשנת 1939 במחוז סאפוק. בשנת 1937 נסע קיצינגר למצרים ולאיסטנבול, שם החל לגבש את תפישתו אודות אמנות ימי הביניים המוקדמים כתופעה "עולמית". ב-1940 הופיע ספרו הראשון "אמנות ימי הביניים המוקדמים במוזיאון הבריטי" (Early Medieval Art at the British Museum). ספר זה לא רק הציג תיאור של הממצאים האמנותיים, אלא ניסה לתאר את השינוי והמעבר בין האמנות הקלאסית לזו של ימי הביניים.
קיצינגר התקדם במכון במהירות יוצאת דופן. ב-1946 הפך קיצינגר לעוזר פרופסור במכון. בשנת 1951 התמנה לפרופסור-עמית וב-1955 למנהל המחקרים של המכון וב-1956 לפרופסור לאמנות ביזנטית וארכאולוגיה. תחת הנהלתו הפך המכון למכון אקדמי מוביל בעולם בחקר האמנות הביזנטית. בין פעולותיו היו קידום כתב העת של המכון, הקמת ספריית תצלומים והנחיה של חוקרים צעירים. בנוסף, כיהן קיצינגר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד, שם לימד עד לפרישתו, בשנת 1979.
בשנת 1976 ראה אור הספר "האמנות של ביזנטיון ושל המערב הימי-ביניימי" (The art of Byzantium and the medieval West) בשנת 1979 ראה אור ספרו החשוב "התהוותה של האמנות הביזנטית" ("Byzantine art in the making"), שנכתב כסדרת הרצאות שנשאו באוניברסיטת קיימברידג'. בשני ספרים אלו הביע קיצינגר את העמדה כי חקר תולדות האמנות יכול לעשות שימוש בסגנון אמנותי ובתיאור בשינויים בסגנון, במידה רבה כתיאור תהליך דיאלקטי, באופן המקביל לשימוש באיקונוגרפיה ובמקורות טקסטואליים.
ג'פרי ביבי
תומאס ג'פרי ביבי (באנגלית: Thomas Geoffrey Bibby; 14 באוקטובר 1917 – 6 בפברואר 2001, אורהוס) היה ארכאולוג אנגלי. הוא ידוע בעיקר בזכות גילוי המדינה העתיקה של דילמון, המכונה במיתולוגיה המסופוטמית גן עדן. לעיתים קרובות הוא נחשב לחלוץ הארכאולוגיה הערבית.
ביוגרפיה
תומאס ג'פרי ביבי נולד ב-14 באוקטובר 1917 בהברשאם, וסטמורלנד, אנגליה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת את סוכנות הביון הבריטית. בשלב מסוים הוא נשלח להצטרף למחתרת הדנית.
חפירות
בשנת 1953 הוא והפרופסור גלוב הובילו צוות ארכאולוגים דני לבחריין. הצוות מיקד את חפירותיו בעיקר מתחת למצודת בחריין, במקור תל מרובד גדול בחופי צפון המדינה. האתר משתרע על כ-500 דונם ותוארך לתקופת דילמון הקדומה, שהייתה הרבע הראשון של האלף השני לפני הספירה. הצוות מצא בתחילה כלי חרס מתקופת קדם דילמון הקדומה, המתוארכים לשנת 2400 לפני הספירה ועד לתקופה ההלניסטית של ההיסטוריה של בחריין. ארכאולוגים גילו קטע קצר של חומת העיר המוקדמת מהאלף השני ויסודות מקוטעים של שישה בתים במקום. הצוות המשיך לחפור גם בסאר, כפר בבחריין, מה שהוביל לגילוי מקדש סאר המתוארך לתקופת דילמון.
ביבי גם כתב על אירופה בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, במיוחד על אנשי הביצה של דנמרק.
האקון ברון-הנסן
האקון סטפן ברון-הנסן (בנורווגית: Haakon Stephen Bruun-Hanssen; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא אדמירל בדימוס בצי הנורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של נורווגיה בין 2013–2020.
ביוגרפיה
ברון-הנסן נולד בברגן ב-8 ביולי 1960. ב-1980 הוא התגייס לצי הנורווגי ולמד בבית ספר לקצינים. בין 1987-1995 הוא שרת בחיל הצוללות. החל מ-1991 הוא שימש כמפקד צוללת. בין 2003-2006 שימש כראש אגף המבצעים הימי. בין 2006–2008 הוא שימש כמפקד הצי. ב-19 בנובמבר 2013 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו מהצבא ב-17 באוגוסט 2020.
השרפות באמזונאס (2019)
השרפות באמזונאס זכו לפרסום בינלאומי לאחר שה-INPE, המרכז הלאומי הברזילאי לחקר החלל, פרסם ידיעה על הכמות המאסיבית של שרפות יער שהתרחשו בקיץ 2019. המכון פרסם כי היו לפחות 72,843 שרפות בין ה-1 בינואר ל-20 באוגוסט 2019, עליה של 83% מהתקופה המקבילה אשתקד, והמספר הגבוה ביותר של שרפות מאז ש-INPE התחיל לאסוף נתונים ב-2013 על ידי ניטור לוויינים. תמונות של נאס"א הראו כי ניתן לראות את העשן מהחלל.
השרפות ביערות הגשם מתמקדות בארבע מדינות ברזילאיות: אמזונאס, רונדוניה, מאטו גרוסו ופארה. חלקן הודיעו באוגוסט 2019 על מצב חירום.
יותר מ-60% משטח יער האמזונאס נמצא בתוך ברזיל, ויותר ממחצית השרפות של ברזיל מתרחשות באזור היער. יער האמזונאס הוא יער הגשם הגדול בעולם, ונחשב כ"חיוני לבלימת ההתחממות הגלובלית". כן נמצאים בו 10% מהמגוון הביולוגי הידוע.
האירוע גרם למספר רב של תגובות ברחבי העולם, כולל מחאות והפגנות בקני-מידה שונים, וקריאות לפעולה מידית של קבוצת G7 מצד נשיא צרפת, עמנואל מקרון. על אף שנשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו אמר בעבר שאינו יכול להילחם באש, מאוחר יותר אישר שימוש בצבא ברזיל. בדיון של G7 הוסכם כי 7 המדינות יעבירו לברזיל סיוע חירום בהיקף של לפחות 20 מיליון דולר, אך בולסונארו דחה את הסיוע.
סיבות אפשריות
ז'איר בולסונארו נכנס לתפקידו כנשיא ברזיל בינואר 2019. מאז, בולסונארו קיצץ את תקציב הסוכנות הממשלתית להגנה על הסביבה והקשיח את הקריטריונים להטלת קנסות על גופים מזהמים. בתחילת אוגוסט, בולסונארו אף פיטר את ראש ה-INPE, מרסיו אסטריני, בטענה שהציג נתונים שקריים על היקף כריתת היערות באמזונאס. פעולות אלו אִפשרו לחקלאים להצית שרפות, במטרה ליצור לעצמם שטח עבודה חקלאי, הרבה ממנו נועד לגידול בקר.
בין אם הסיבה המרכזית לשרפות היא הצתות החקלאים ובין אם לאו, רבים מסכימים שרוב השרפות הוצתו על ידי בני אדם. אלברטו סטצ'ר, ראש ה-INPE החדש, העריך כי 99% מהשרפות הוצתו על ידי בני אדם "בין אם בכוונה או בטעות". הרשויות הפדרליות בברזיל פתחו חקירה כדי לבחון מדוע ישנה עליה בכמות השרפות.
הקאנטוס של היפריון
הקאנטוס של היפריון (באנגלית: Hyperion Cantos) היא סדרת מדע בדיוני בת ארבעה ספרים מאת הסופר האמריקאי דן סימונס. הקאנטוס מתאר אפוס רחב יריעה בזמן ובמרחב, שמתרחש בעתיד הרחוק. מוטיבים חוזרים בספרים, הם המסע המיידי במרחב ("מישגור"), אמנות ומשמעותה, ותפקידה של הדת בעידן המודרני.
כמו כן כתב סימונס שלושה סיפורים קצרים המתרחשים באותו יקום:
סאק
סאק (באנגלית: Sack) היא הפלת הקוורטרבק או הדיפתו אל מחוץ לתחומי המגרש במשחק פוטבול. מהלך יחשב לסאק רק כאשר ההגנה תפיל את הקוורטרבק או תהדוף אותו אל מחוץ  לתחומי המגרש כשהכדור בחזקתו והוא אינו עבר את קו המגע. פאמבל של הקוורטרבק שנעשה לפני קו המגע יחשב גם הוא לסאק.
המהלך שלאחר הסאק יתחיל במקום בו הקוורטרבק הופל או נהדף. כאשר יותר משחקן הגנה אחד אחראי לסאק, לכל שחקן שאחראי לסאק יתווסף רק חצי סאק לסטטיסטיקה.
קישורים חיצוניים
Amerikansk fotboll
תרד
תרד (שם מדעי: Spinacia oleracea) הוא צמח חד שנתי בעל עלים ירוקים המשמש למאכל ולרפואה. מקור הצמח הוא ממרכז אסיה והוא גדל באזורים ממוזגים וגם בישראל. לתרד שלושה זנים עיקריים המסווגים על פי סוג העלים. טעמם של העלים וההרכב התזונתי שלהם משתנים לפי עונות השנה.
מתרד אפשר להכין פשטידות וקציצות מסוגים שונים.
בקרב היהודים ההרריים מכינים מתרד מאכל מסורתי לפסח – תרה. מאכל זה התקבל כמאכל הלאומי של דאגסטן. התרד פופולרי מאוד גם במטבחים של חבל הבלקן והים האגאי, ומופיע במאכלים כגון הספנקופיטה והספנוקוריזו במטבח היווני, והבולמאס והרביקוס במטבח היהודי ספרדי.
תזונה
לפי אמונה נפוצה, אכילת תרד מוסיפה ברזל לתזונה, אך הדבר אינו בהכרח נכון. במנת הגשה של 60 גרם עלים מבושלים יש 1.9 מ"ג ברזל בלבד – כמות דומה לעלים ירוקים אחרים. ניתן לייחס את האמונה בדבר כמות הברזל הגדולה בתרד לטעות רישום המדידה של המדען אריק וון-וולף במחקרו משנת 1870, שמיקם את הנקודה העשרונית בתוצאת המדידה שלו ספרה אחת ימינה ממקומה, דבר שהביא לתוצאה של כמות ברזל הגדולה פי 10 מערכה האמיתי. בנוסף, החומצה האוקסלית שבתרד סופחת ברזל, כך שתרומת התרד לצורכי הגוף בברזל נמוכה. לעומת זאת במחקרים שנעשו נמצא כי תרד עשוי לשפר את בריאות הלב והשרירים עקב נוגד חמצון חשוב שנמצא בו בשם C0-Q10.
לתרד כמות גדולה של סידן, אך החומצה האוקסלית שבו קושרת את הסידן ומאטה משמעותית את ספיגתו בגוף.
בתרד יש ערך תזונתי גבוה והוא מכיל כמות גבוהה של ויטמינים ומינרלים ביניהם מגנזיום, ויטמין A, ויטמין K (שלא מומלץ לנוטלי קומדין עקב הפחתת האפקט התרפואיטי), חומצה פולית, סיבים תזונתיים, ונוגדי חמצון.
סוגים שונים של תרד
לתרד שלושה זנים למאכל:
סאבוי
עליו מסולסלים, ירוקים כהים ופריכים למגע.
תרד חלק עלים
עליו גדולים וחלקים, והוא קל לניקוי יותר מהסאבוי. נהוג לשווק אותו בצעירותו (עלי בייבי תרד) או בקופסאות שימורים.
תרד בתרבות פופולרית
אזכור מפורסם של התרד בתרבות הפופולרית הוא בסדרה המצוירת פופאי המלח. גיבור הסדרה, פופאי, נעזר באכילת תרד כדי להיחלץ ממצבי ביש אליהם הוא או חבריו נקלעים. כאשר מוצא עצמו פופאי בצוק העיתים, הוא שולף פחית שימורי תרד ואוכל את תוכנה (לרוב, תוך לחיצת הפחית הסגורה באגרופו, כך שהמכסה נבקע ותכולת הפחית מתעופפת ישירות לפיו). אכילת התרד מקנה באופן מיידי לפופאי כוחות פיזיים חזקים ביותר, גם אם לזמן קצר בלבד, המאפשרים לו לגבור על אויביו ולהחלץ מצרה. הבחירה בתרד, כמזון רב בריאות המקנה כוחות יוצאי דופן, נבעה ככל הנראה מתפישה מוטעית אודות כמות הברזל בתרד. תפישה זו רווחה בשנות ה-30 של המאה ה-20 (השנים שבהן נכתבה והופקה הסדרה המצוירת) והופרכה רק שנים לאחר מכן.
רגישות למזיקים
תרד נמכר ברשתות השיווק גם כצרור עלים, ולכן רגיש למגוון מזיקים, שאינם מוסרים תמיד טרם השיווק. המזיקים שניתן למצוא בתרד הם זחלים ורמשים קטנים. שטיפה קלה במים עם חומץ תנקה היטב את העלים. תרד, כמו גידולי עלים אחרים, מרוסס באופן תדיר בחמרי הדברה המכילים זרחן. לכן יש המעדיפים לצרוך תרד מגידול אורגני.
דניאל לסקר
דניאל יהודה לַסְקֶר (אנגלית: Daniel J. Lasker; נולד ב-5 באפריל 1949) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו
נולד בעיר פלינט שבמישיגן, ארצות הברית, וגדל בניו ג'רזי. למד במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ויהדות באוניברסיטת ברנדייס לתואר ראשון, שני ושלישי וגם היה סטודנט אורח באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטור שלו, בהנחייתו של פרופ' אלכסנדר אלטמן, בנושא: "Jewish Philosophical Polemics Against Christianity in the Middle Ages", דנה בצדדים הפילוסופיים של הפולמוס היהודי-נוצרי. ספר באותה כותרת יצא לאור ב-1977 (מהדורה שנייה, 2007). את ההשפעות הגדולות על דרכי חשיבתו ינק מאביו, הרב אברהם לסקר, וממורו פרופ' אלטמן. תחומי התמחותו הם, בין היתר, הפולמוס היהודי-נוצרי בימי הביניים, רבי יהודה הלוי, והקראים.
הוא נשוי ואב לחמישה ילדים.
עבודתו
פרופ' לסקר מופקד על הקתדרה ע"ש נורברט בלשנר לערכי היהדות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מלמד פילוסופיה יהודית בימי הביניים במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון מאז עלייתו ארצה ב-1978 ושימש בתפקידים שונים כולל ראש המחלקה למספר שנים. בנוסף לאוניברסיטת בן-גוריון, הוא לימד באוניברסיטאות מובילות בחו"ל : ייל, פרינסטון, טורונטו, מדינת אוהיו, טקסס, וושינגטון, בוסטון קולג', ישיבה יוניברסיטי, קווינס קולג' ועוד.
במהלך עבודתו פרסם חמישה ספרים ולמעלה ממאה וחמישים מאמרים בכתבי עת, בקובצי מאמרים, בדברי כנסים ובאנציקלופדיות.
ב־8 בנובמבר 2017 נערך באוניברסיטת בן-גוריון כנס פרישה לגמלאות לפרופ' לסקר.
הישגיו המדעיים
בתחום הפולמוס היהודי-נוצרי הראה פרופ' לסקר שיש קשר הדוק בין הפילוסופיה הביניימית לבין הפולמוס. מלבד השימוש הרב בטענות פילוסופיות לקדם דוקטרינות תאולוגיות ולהפריך אמונות דתיות מתחרות, יחסי הגומלין בין הפולמוס והפילוסופיה היו חזקים. מניעים פולמוסיים השפיעו רבות על עמדות פילוסופיות ורוב המתפלמסים התעניינו בפולמוס ורוב המתפלמסים התעניינו בפילוסופיה. במחקריו על הפילוסופיה הקראית, הראה פרופ' לסקר שהדעה הרווחת שהוגים קראים נשארו נאמנים לדפוסי המחשבה מושאלים מהכלאם המוסלמי כשהיהדות הרבנית עברה לפילוסופיה אריסטוטלית אינה מדויקת. גם בפילוסופיה קראית היו תמורות והתפתחויות לאורך השנים. פרופ' לסקר גם פועל רבות לקדם את נושא חקר הקראות בכל התחומים והתקופות, למשל קראות מזרח אירופה בעת החדשה המוקדמת.
עורב נבלות
עורב נבלות (שם מדעי: Corvus corone) הוא מין של עורב שחור נוצות החי באזור הפלארקטי, בעיקר בחלקים הצפון-מערביים של אירופה ובמזרח אסיה. הוא תואר ב-1758 בידי החוקר השוודי קארולוס לינאוס שנתן לו את שמו המדעי מלטינית: "korōnē" פירושו: עורב. בעבר הוא נחשב לתת-מין של עורב אפור בעל גוונים כהים, אך כיום נחשב למין עצמאי.
העורבים פעילים במשך כל העונות ובחורפים הם מתקהלים יחדיו כדי לשמור על החום. הם לא חוששים מהאדם ולעיתים מסתקרנים ומתקרבים לאנשים המאכילים אותם, או מתחרים בעופות כמו שחפיים או ברווזיים על מזון. הם אוכלי כל אך הם ניזונים לרוב מנבלות, מה שנתן להם את שמם. הם מתבססים על נבלות בעיקר בחורף, אז נעלמים רוב סוגי המזון הרגילים.
קבוצת עורבים תתגודד ותתקיף כל טורף המגיח לעברה, בייחוד כשמדובר בזוג עם גוזלים. פרטים בודדים של עורבים פגיעים יותר למתקפה של עופות דורסים חזקים כמו עיט זהוב, אוח מצוי, בז נודד, עיטם או נץ גדול וכן יונקים כמו שועלים, כלבים או חתולים.
אנה קוואן
אנה קוואן (באנגלית: Anna Kavan; 10 באפריל 1901 – 5 בדצמבר 1968) הייתה סופרת וציירת בריטית אשר זכתה להכרה והוקרה ספרותית בעיקר לאחר מותה, ספריה תורגמו לשפות רבות, סיפרה, הניחו לי, תורגם לעברית.
מהלך חייה כהלן וודס
אנה קוואן נולדה ב-1901 בקאן שבצרפת בשם הלן וודס, הוריה היו אנגלים ממעמד חברתי רם. היא חוותה ילדות לא מאושרת, הוריה התנכרו זה לזה וגם העניקו יחס קר נטול רגשות להלן, ילדתם היחידה. ב-1905 בהיותה בת ארבע הוריה הותירו אותה למשמרת אצל קרובי משפחה ונסעו לארצות הברית. רק בהיותה בת חמש הגיעה הלן וודס לארצות הברית כדי להתאחד עם הוריה ומיד נשלחה אל פנימייה. בשנת 1915 התאבד אביה של הלן לאחר שקפץ מאונייה במהלך מסע בדרום אמריקה.
מהלך חייה כהלן פרגסון
ב-1922 עזבה הלן את בעלה יחד עם בנם המשותף בריאן והם חזרו לאנגליה. יחסיה של הלן עם בנה לאורך השנים היו קשים.
ב-1926 החלה הלן לנהל מערכת יחסים עם הצייר האלכוהוליסט סטיוארט אדמונדס. עוד לפני שהכירה את אדמונדס התוודעה הלן לסם הקוקאין והחלה להשתמש בו בעיקר כדי להמריץ את עצמה במהלך משחקי טניס שנהגה לשחק, אך בעקבות הקשר עם אדמונדס התוודעה להרואין ובמהרה החלה להיות מכורה (ועד יום מותה לא תגמל מהרואין.) מאידך הלן הגדירה את התקופה בה ניהלה מערכת יחסים עם סטיוארט אדמונדס כמאושרת בחייה. היא נהגה לתאר ביומניה את ההזיות אשר השימוש בסמים הוליד. הסופרת השמידה את רוב היומנים המכילים תיאורי הזיות. יחד עם הכתיבה, הפכה הלן לציירת מוערכת, ציוריה הוצגו בגלריות נחשבות באנגליה. בשנת 1938 ניסתה הלן פרגסון להתאבד וזאת לאחר שניסיון הגמילה שלה מהרואין נכשל ובעקבותיו נטש אותה אהובה סטיוארט אדמונדס, היא אושפזה ועברה טיפולים ממושכים עקב הדיכאון הקליני בו הייתה מצויה.
מהלך חייה כאנה קוואן
ב-1940 בפעם הראשונה בחייה, הגדירה הסופרת את זהותה באופן עצמאי מבלי שהזהות נכפתה עליה. היא החליפה את שמה לאנה קוואן כבן אדם וכסופרת, בהתאם לכך היא צבעה את שערה הערמוני לבלונדיני בהיר ומבחינתה שנות חייה כהלן פרגסון היו חסרות משמעות. כמכורה להרואין סבלה אנה קוואן מרזון קיצוני והוא הפך לאחד המאפיינים הבולטים שלה. הספר הראשון שפרסמה הסופרת בשמה החדש היה Asylum piece and other stories בספר זה היא תיארה תקופת המעבר בין דמותה כהלן פרגסון לדמותה כאנה קוואן, תקופה שהתאפיינה בדיכאונות וסבל נפשי רב, ומלחמתה העיקשת להישאר שפויה. היא עקרה לניו יורק לאחר טיול שערכה סביב העולם, אך ב-1942 בעקבות נפילתו של בנה החייל האנגלי במהלך מלחמת העולם השנייה, נאלצה אנה קוואן לשוב לאנגליה ואז שוב ניסתה לשים קץ לחייה. כתיבתה בשנים שלאחר מות בנה התאפיינה במרכיבים אוטוביוגרפים רבים אך מאידך על בנה מעולם לא כתבה. היא זכתה לעדנה בתחום היצירה הספרותית וכתבה רומנים וסיפורים קצרים, היצירות היו בדרך כלל קודרות למדי וב-1964 יצא לאור סיפרה המצליח ביותר שנשא את השם: Ice הרומן הושפע מאוד מתחום המדע הבדיוני ובעקבות הספר הסופרת כונתה "אחותו של קפקא." הרבה בגלל שיקוף הריקנות הנפשית שקוואן תיארה באמצעות הקרח. ב-5 בדצמבר 1968 נמצאה הסופרת נטולת חיים בדירתה בלונדון, הדירה הכילה כמויות גדולות של סם ההרואין אך לבסוף נמסר שהמוות נגרם עקב בעיות לב. בימי חייה אנה קוואן כמעט שלא זכתה להד כלשהו בעולם הספרות, מאידך לאחר מותה החלו להתפרסם כתבי יד שהשאירה, ספריה זכו לאחר מותה לתרגומים רבים ולהד ספרותי רב, (ביקורות ספרותיות, דיונים על ספריה, וכיו...)
מספר יצירות של אנה קוואן פורסמו רק אחרי מותה על ידי ריס דייוויס שטיפל בירושתה וערך את היצירות שלה.
עטיפה
ראו גם
}}
בורו פארק
בורו פארק (באנגלית: Borough Park, ביידיש: באָראָ פּאַרק) היא שכונה בחלקו הדרום מערבי של רובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בורו פארק משתרעת על רשת נרחבת של רחובות בין בנסרנהורסט בדרום, ביי רידג' לכיוון דרום מערב, סאנסט פארק  במערב, קנסינגטון בצפון מזרח, פלטבוש במזרח, ומידווד  בדרום המזרח.
בבורו פארק נמצאת הקהילה היהודית האורתודוקסית הגדולה בניו יורק, ואחת הגדולות ביותר מחוץ לישראל. בשכונה חיים יהודים חרדים רבים. בשנת 2000 הוערך מספר היהודים בשכונה בכ-77,000 יהודים, ובשנת 2011 בכ-140,000. מעריכים שמאז עלה מספרם, הן בשל שיעור הילודה הגבוה של הקהילה והן בשל הצטרפות משפחות רבות לשכונה. מצד שני החלה יציאה של היהודים אל השכונות הסמוכות והרחבת המושג "בורו פארק" אל מעבר לגבולות המוניציפליים של השכונה.
רוב יהודי השכונה הם חסידים, אך יש ביניהם גם מיעוט של ליטאים ודתיים מודרניים. השכונה מהווה את מרכז החצר של חסידות באבוב, רחמסטריבקא, טשרנוביל – ארצות הברית, לעלוב – ארצות הברית, סטוטשין, ספינקא – ארצות הברית, בורשטין, פאלטישאן, ומונקאטש. כמו כן קיימות בשכונה קהילות של חסידויות בעלז, סאטמר, צאנז, לעלוב, סלאנים, ויז'ניץ, ספינקא, פאפא, חוסט, קרלין, וחצרות חסידיות אחרות.
פולמוס העירוב
המתנגדים לעירוב התנגדו מחמת טעמים שונים: הרב פיינשטיין והרב ביק סברו שעיר ברוקלין נחשבת רשות הרבים מן-התורה, כיוון שעוברים ברחוב המרכזי אוישען פארקוועי 600,000 איש ביום, ובמקום שנחשב רשות הרבים מן-התורה אינו מועיל עירוב של צורת הפתח. האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג סבר שאין בעיה של רשות הרבים מן-התורה, אבל סבר שיש בעיה אחרת, שמאחר שישנם מתנגדים לעירוב, אין אפשרות לעשות העירוב בעל-כרחם. ויש שהתנגדו מחמת טעמים אחרים.
בשנת ה'תש"ס, הוקם העירוב על ידי אפרים הלוי בלומנברג, בהדרכתו של הרב חיים יהודה לייב כ"ץ, מרבני השכונה (בעבר כיהן כרב של חסידי בעלזא בארצות הברית). הקמת העירוב הושלמה בערב-שבת של פרשת שמות, ה'תש"ס. לימינו של הרב כ"ץ עומדים הרב יחזקאל ראטה (על אף שהתנגד לעירובו של הרב קליין), הרב אפרים פישל הרשקוביץ, הרב מנשה קליין (שכבר נפטר מאז), הרב חיים ישעיה קניג, ועוד. מהמתנגדים לעירוב עומדים הרב אברהם יהושע השל ביק (בנו של הרב משה צבי אריה ביק), הרב אברהם חיים שפיצר (מחבר שו"ת "חיי אברהם", נפטר טבת ה'תשע"ד), הרב מרדכי הגר מוויז'ניץ-מונסי, האדמורים מסאטמאר, האדמורים מבאבוב, ועוד.
רמת אטימות IP
רמת אטימות IP (וגם דרגת IP או קוד IP) היא סיווג של מידת ההגנה והאטימות של מכשיר מסוים מפני חלקיקים (אבק) ומפני מים. הסיווג מורכב מצמד האותיות האנגליות IP ומשתי ספרות, המוגדרות על ידי תקן IEC 60529 של הנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה. הספרה הראשונה מסווגת את מידת האטימות לאבק לפי התקן, והספרה שנייה מסווגת את מידת האטימות למים לפי התקן.
לדוגמה, מכשיר שדורג כ-IP67 עמד בבדיקת אטימות לכניסת אבק קל, ועמד בבדיקת הטבלה במים בעומק 1 מטר למשך 30 דקות.
גרסת 2013 של התקן מוגדרת כסיווג של רמת ההגנה, שמספק המארז של מכשיר חשמלי, אשר המתח הנקוב שלו אינו עולה על 72.5 קילו-וולט. גרסאות קודמות של התקן כללו גם ספרה שלישית, אשר סיווגה את עמידותו של המכשיר לפגיעה מכנית (מכה או נפילה). הספרות נעו בין 1 (עמיד לפגיעה בעוצמה של 0.225 ג'אול) ל-9 (עמיד לפגיעה בעוצמה של 20 ג'אול). הגרסה העדכנית של תקן IEC 60529 לא כוללת סיווג שכזה, והוא כיום מופיע תחת תקן נפרד, EN 62262 וקודי IK, שאינם תואמים לספרות שהיו נהוגות בתקן IEC 60529. לדוגמה, סיווג IK10 עדכני דומה לסיווג IPxx9, מפני ששניהם מייצגים עוצמה של 20 ג'אול, אך תוך שימוש בשיטות בדיקה שונות. על פי מכון התקנים הישראלי, תקן ישראלי 60529 זהה לתקן של IEC מ-2013 ובא במקום ת"י 981 שבוטל בסוף ינואר 2015.
Sky Shield
Sky Shield הוא שמה של מערכת לוחמה אלקטרונית מתקדמת לחסימת מכ"מים המותקנת על מטוסי קרב, תוצרת חברת רפאל.
המערכת מותקנת בפוד על מטוס קרב ומאפשרת הטעיית מכ"מי אויב בזירה עוינת ובכך המספקת אמצעי הגנה לכח תוקף. המערכת יכולה ליצור מסדרון פעולה בטוח עבור מספר מטוסים.
הפוד מכסה ספקטרום מ-D Band עד KU Band, כולל אינטרפרומטר דיגיטלי לזיהוי אות, משדר "ESAT" בגרטור טכניקות לוחמה אלקטרונית מסוג (Digital Radio Frequency Memory).
המערכת נמכרה לחיל האוויר הברזילאי בשנת 2006 עבור מטוסי ה-AMX ולשימושים אחרים.
נתן שניידר
נתן שניידר (נולד ב-6 באוקטובר 1954) הוא סוציולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
ביוגרפיה
שניידר נולד בעיר מנהיים שבגרמניה למינה והנק שניידר, ניצולי שואה שהגיעו מפולין. הוא עלה לישראל בשנת 1974. בשנת 1976 החל ללמוד במסלול דו-חוגי סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1983 סיים את לימודי התואר השני שלו בסוציולוגיה באותה אוניברסיטה. את עבודת המ.א. שלו, שעסקה ביהודים שהגיעו מגרמניה לארץ ישראל בשנות ה-30 וה-40, כתב בהנחייתו של פרופ' יונתן שפירא. בשנת 1984 החל ללמוד לתואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בשנת 1992 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו. הוא כתב את העבודה, שעסקה בהתפתחות רגש החמלה בחברה הקפיטליסטית, בהנחייתו של פרופ' אלן סילבר (Allan Silver). העבודה גם התפרסמה, לאחר מכן, כספר.
לאחר חזרתו לישראל, החל ללמד במכללה האקדמית של תל אביב יפו (עם יסודה בשנת 1994), שם לימד עד יציאתו לגמלאות ב-2022. לימד גם באוניברסיטת מינכן בגרמניה, באוניברסיטת ציריך בשווייץ ובאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית, במעמד של פרופסור אורח. כמו כן, היה עמית באחד ממכוני המחקר של אוניברסיטת וינה באוסטריה.
תחומי המחקר העיקריים של שניידר הם:
חיים אישיים
שניידר נשוי ומתגורר בתל אביב.
מרוצלה
מָרוּצֶלָה (בנפוליטנית ואיטלקית: Maruzzella) הוא שיר נפוליטני שנכתב ב-1954. הלחן מאת רנאטו קרוזונה (Renato Carosone) הידוע בעברית יותר כ"קרוסונה", והמילים מאת אנצו בונגורה (Enzo Bonagura). השיר נכתב כנראה כשיר אהבה (סרנדה) לכבוד אשתו של קרוזונה, מריסה. "מרוצלה" הוא שם חיבה מקובל לשם מריסה בדרום איטליה, אולם המילה מרוצלה יכולה להתפרש בנפוליטנית גם כחילזון, ויש לה גם פירושים נוספים.
מזראטי בורה
יוצרו 275 יחידות.
מרוצלה
מה הוא עושה לה
ב-1964 העלתה שלישיית הגשש החיוור את תוכניתה הראשונה "שמחת זקנתי". בתוכנית שולב שיר עברי, במנגינת "מרוצלה", בשם "מה הוא עושה לה" (לשם השיר דמיון צלילי ברור ל"מרוצלה") מאת יוסי גמזו. במקורות רבים (כגון "שירונט"), מופיע גמזו כמתרגם, אך למעשה שירו של גמזו מקורי, ואין לו קשר למילות "מרוצלה". שיר זה זכה לפופולריות רבה, ובוצע בגרסאות כיסוי, בין השאר על ידי גידי גוב ושלומי שבת (במסגרת לילה גוב), פבלו רוזנברג, ובמסגרת תחרות כוכב נולד 7 על ידי חובי סטאר, עומר אדם וראם כהן. חברות להקת שוקולד מנטה מסטיק ביצעו גרסה היתולית של השיר יחד עם חברי הגשש החיוור, בה הפזמון החוזר שונה ל"מה הוא עשה לי", והזמרות הופיעו בתחפושת של נשים הרות.
אמיליה סייקס
אמיליה סטרונג סייקס (באנגלית: Emilia Strong Sykes; נולדה ב-4 בינואר 1986) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת אוהיו. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, ייצגה סייקס את מחוז הבחירה ה-34 בבית הנבחרים של אוהיו בין השנים 2015–2022. סייקס היא חברת המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה
בראשית דרכה הציבורית שימשה סייקס כיועצת מנהלית במשרד הפיסקלי של מחוז סאמיט. בשנת 2013 הכריזה על התמודדותה אל בית הנבחרים של אוהיו כדי להחליף את אביה בתפקיד. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ניצחה את חבר מועצת מחוז סאמיט פרנק קומונאל, וביום בחירות 2014 גברה על מועמדת המפלגה הרפובליקנית סינתיה בלייק ביחס של 72%-28%. בשנת 2015 הגישה סייקס לצג עמיתתה לבית הנבחרים המדינתי גרטה ג'ונסון הצעת חוק שביקשה לפטור מוצרי היגיינה נשית ממס מכירה. בשנת 2019 נבחרה סייקס למנהיגת הסיעה הדמוקרטית ולפיכך למנהיגת המיעוט בבית הנבחרים.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 הביעה סייקס את תמיכתה בסגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן. באותה שנה זכתה בפרס הכוכבת העולה ע"ש גבריאל גיפורדס מאת רשימת אמילי.
בינואר 2022 הודיעה כי סייקס כי תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-13 של אוהיו. נציג המחוז המכהן, טים ראיין, פרש מהקונגרס כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית אך לבסוף הפסיד לג'יי. די. ואנס. בבחירות הכלליות נבחרה לבית הנבחרים עם 52.7% מקולות הבוחרים, והחלה את כהונתה בראשית ינואר 2023. בקונגרס ה-118 היא חברה בוועדת התחבורה והתשתית.
ניק דאנינג
ניק דאנינג (באנגלית: Nick Dunning; נולד ב-1959) הוא שחקן אנגלי החי באירלנד.
ביוגרפיה
דאנינג נולד בלונדון. הוא למד בבית ספר פרטי בלונדון ובבית ספר מקיף בלסטר. את הכשרתו במשחק רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וזכה בפרס רונסון לשחקן הצעיר המבטיח ביותר. על הבמה הופיע בתיאטראות וסט אנד בלונדון ובתיאטרון גייט בדבלין. דאנינג זכה פעמיים בפרס התיאטרון של הטיימס האירי. הוא הופיע בתיאטרון עם הלהקה השייקספירית המלכותית, התיאטרון המלכותי הלאומי ותיאטרון רויאל קורט. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות תומאס בולין בסדרת הדרמה של שואוטיים "שושלת טיודור", עליו זכה בפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי (IFTA) לשחקן המשנה הטוב ביותר. דאנינג השתתף בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בריטיות רבות כגון "להעיר את המתים", "קוואנה QC" ו"רציחות במידסומר" בפרק "Death's Shadow". עוד בתיאטרון כיכב בהפקה של העיבוד לרומן "יחסים מסוכנים" בתיאטרון גייט.
דאנינג כתב שני ספרים על תסריטאות. כמו כן כתב תסריט ל-"The Lorelei" שביים טרי ג'ונסון ושודר ב-BBC.
חיים אישיים
דאנינג נשוי לליז-אן מק'לוכלין מאז 1992. לבני הזוג שתי בנות קיטי ופיבי. הוא גר בדוקי שבדבלין.
אאודי ספורט
אאודי ספורט GmbH (באנגלית: Audi Sport GmbH) לשעבר קאווטרו GmbH (באנגלית: quattro GmbH) היא יצרנית מכוניות ספורט שבסיסה בנקארסולם, גרמניה. היא הוקמה על ידי אאודי תחת השם קאווטרו GmbH בשנת 1983 ובנובמבר 2016 החליפה אאודי את שמה לאאודי ספורט. היא חברת הבת של אאודי ומשמשת כיצרניות הגרסאות החזקות של רכבי אאודי. היא התחרה במרוצי ראלי ברחבי העולם ובמרוצי לה מאן וה-FIA עד שנת 2016 ומשנת 2016 מתחרה באליפות העולם בפורמולה אי.
בפברואר 2016 השיקה אאודי את אאודי ספורט בישראל. ישראל היא המדינה השנייה לאחר גרמניה שבה הושקה חטיבת אאודי ספורט.
היסטוריה
אאודי ספורט הוקמה באוקטובר 1983 תחת השם קאווטרו GmbH כמחווה למכונית הספורט של אאודי, אאודי קאווטרו שהשתמשה בהנעה כפולה הנקראת אצל אאודי הנעת קאווטרו.
בין השנים 1981 (כאאודי עד שנת 1983 שאז הוקמה אאודי ספורט) עד 1987 התחרה באליפות העולם בראלי.
משנת 2000 אאודי ספורט הובילה במרוץ 24 השעות של לה מאן. בשנת 2006 היא הייתה הראשונה בעולם שניצחה את המרוץ במכונית המונעת במנוע דיזל. בסדרת לה מאן האמריקאית ניצחה אאודי ספורט ברצף משנת 2000 עד סוף עונת 2008 כשפרשה מהמרוץ לאחר שמונה שנים רצופות של ניצחונות. בשנת 2012 אאודי ספורט הייתה הראשונה בעולם שניצחה את המרוץ עם מכונית היברידית.
באוקטובר 2016 הכריזה כי תתחרה באליפות העולם בפורמולה אי ותעזוב את ה-FIA ואת מרוץ 24 השעות של לה מאן אחרי עונת 2016.
בשנת 2020 הכריזה כי תעזוב את פורמולה אי ותחזור למרוץ 24 השעות של לה מאן.
מוצרים
אאודי ספורט מתמחה בארבעה תחומי מפתח, עיצוב ספורטיבי לרכב, הנדסת רכב, ייצור רכיבים לרכבים כגון מתלים ספורטיבים, צמיגים, גלגלים, פגושים ועוד' וייצור גרסאות הספורט לרכבי אאודי, כגון: אאודי RS7, אאודי RS5, אאודי RS6, אאודי RS3, אאודי RS4, אאודי Q3 RS, אאודי TT RS אאודי R8, אאודי Q8 RS. היא גם מייצרת את גרסאות S-ליין הכוללת עיצוב ספורטיבי יותר לרכבי אאודי.
באאודי ספורט ישנה אפשרות לבילעדיות הנקראת אאודי בלעדי, זאת אפשרות ללקוח לבחור איזה צבע למכונית הוא רוצה איזה חישוקים לגלגלים, עור, בדים, ונוחות. אפשרות זו החלה בשנת 1995.
ייצור רכב
אאודי ספורט החלה לייצר רק דגם אחד במפעל בנקארסולם הדגם הוא אאודי RS2 אוונט. המכונית השנייה שיוצרה על ידי אאודי ספורט היא אאודי S6 פלוס שיוצרה מאפריל 1996 עד יולי 1997. השלישי הוא אאודי RS4 B5 קוואטרו אוונט שיוצר בין שנת 2000 ל-2001. הדגם הרביעי הוא אאודי RS6 C5 קוואטרו, החמישי היה מהדורה מיוחדת לאאודי A4.
היא פיתחה באופן עצמאי את אאודי Q7 V12 TDI קוואטרו, אאודי R8 ואאודי אי-טרון GT.
אאודי R8
אאודי R8 הוא הדגם הראשון שתוכנן לבד על ידי אאודי ספורט, הוא הוצג בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006. היא מיוצרת במפעל הישן של אאודי בנקארסולם אך בשביל להכשיר את המפעל לייצור הושקעו 28 מיליון אירו, וכ-250 עובדים מרכיבים ידנית את 5,000 הרכיבים של ה-R8.
השוואה למותגים אחרים
אאודי ספורט היא חטיבת ביצועים שבאופן דומה קשורה למרצדס AMG חטיבת הביצועים של מרצדס-בנץ, ב.מ.וו M חטיבת הביצועים של ב.מ.וו, פולקסווגן R חטיבת הביצועים של פולקסווגן.
ליגת המשנה הארגנטינאית
בליגה משחקות קבוצות מכל רחבי המדינה. קבוצות מעיר הבירה בואנוס איירס ומפרובינציית בואנוס איירס וכן מפרובינציית סנטה פה עולות לליגה זו מליגת פרימרה B מטרופוליטנה (Primera B Metropolitana) וקבוצות משאר המדינה עולות לליגה זו מליגת טורניר הפדראל (A (Torneo Federal A.
בעקבות השינוי בכדורגל הארגנטינאי ובשל מגפת הקורונה בארגנטינה בה לא היו יורדות במשך שתי עונות בעונה זו משתתפות 37 קבוצות בליגה המשחקות ביניהן בשני סיבובים בשיטת ליגה. הקבוצה שמסיימת במקום הראשון מוכרזת כאלופת הליגה ומעפילה לליגה הראשונה, הקבוצות שיסיימו במקומות 2-13 יעפילו למשחקי המבחן בה תקבע העולה השנייה (הקבוצה שתסיים במקום השני תעפיל לשלב חצי הגמר, הקבוצה שתסיים במקום השלישי לרבעי הגמר ויתר הקבוצות לשלב שמינית הגמר). שתי הקבוצות שתסיימנה במקומות האחרונים תרד לליגה השלישית בהתאם לאזור שבו היא נמצאת.
פאני קה מאוזה
פאני קה מאוזה (באיטלקית: Pani câ meusa, מבוטא [ˈpaːnɪ kaː ˈmɛʊsa]) מאוית גם pani câ mèusa או פחות נכון pani ca meusa; "לחם עם טחול") הוא אוכל רחוב סיציליאני. זוהי מנה אופיינית לפאלרמו, המורכבת מלחם רך (נקרא במקום ווסטדה או ווסטלה) בציפוי שומשום, ממולא ריאות עגל קצוצות וטחול שהורתחו ולאחר מכן טוגנו בשומן חזיר. לעיתים מתווספת למנה גבינת קשקבל או ריקוטה, במקרה זה המנה נקראת maritatu ("נשוי" בסיציליאנית); כאשר מוגשת ללא גבינה, היא מכונה schettu ("רווק").
המאכל נמכר בעיקר על ידי רוכלי רחוב בשווקים של פאלרמו.
אלכסנדרו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ההתקפה על בית הכנסת בווינה (1981)
הפיגוע בבית הכנסת בווינה ב-1981 היה פיגוע טרור שהתרחש בבית הכנסת הגדול (וינה) שבאוסטריה ב-29 באוגוסט 1981 ובוצע על ידי שני מחבלים מארגון אבו נידאל.
רקע
פחות משלושה שבועות לפני הפיגוע, נחשף בירושלים, כי ישראל הודיעה לממשלות אירופה כי קבוצות טרור מתכננות גל חדש של תקיפות נגד סוכנויות ומתקנים ישראליים באירופה. הממשלות התבקשו להגביר את האבטחה בשדות התעופה שלהן ובמעברי הגבול היבשתיים כדי למנוע פיגועים. ההודעה של ישראל באה בעקבות מתקפת הטרור על שגרירות ישראל באוסטריה ובמשרד אל על בנמל התעופה רומא והנציגות הדיפלומטית של ישראל באתונה. איש לא נפגע באף אחת מהתקיפות. אש"ף לקח אחריות לפיגוע ברומא והחזית העממית לשחרור פלסטין קיבלה אחריות לפיגוע באתונה. ישראל אמרה אז כי התקריות תואמו, ואמרה לממשלות אירופה כי היא מאמינה שהטרוריסטים האחראים עדיין נמצאים באירופה.
הפיגוע
שני מחבלים נכנסו ב-29 באוגוסט 1981 לבית הכנסת הגדול בן 155 השנים של קהילת יהודי וינה במרכז וינה כשהם מתחזים ליהודים. במקום התקיים טקס בר מצווה המוני בו השתתפו כ-200 בני אדם. בירי ההמוני ובזריקת הרימון נהרגו שני בני אדם ו-18 נוספים נפצעו. שני שוטרים אוסטריים ששמרו על בית הכנסת חשדו בצמד, וביקשו מהם תעודות זהות. בשלב זה שלף אחד המחבלים אקדח ופתח באש לעבר שני השוטרים, שפצע את שניהם באורח קשה, בעוד המחבל השני השליך רימון יד על קיר בית הכנסת. התקיפה ניפצה שישה חלונות בבניין בן חמש הקומות, ושלחה רסיסי זכוכית פנימה.
בזמן שהמחבלים החליפו אש עם שני השוטרים הפצועים, שלף שומר ראשו של איש עסקים יהודי מקומי שהגיע לבית הכנסת דקות לפני כן את אקדחו, ירה באחד המחבלים והכניע את השני. המשטרה חסמה את כל האזור והחלה בחיפוש מבית לבית אחר משתפי פעולה.
האישה שנרצחה, כאולריקה קוהוט, נהרגה כשהיא השליכה את עצמה על ילד כדי להגן עליו מפני רימון רגעים לפני שהוא התפוצץ. האיש, לוטן פריד, מת מפציעות רסיס בדרכו לבית החולים. בין הפצועים היו ילדה בת 12 ואישה הרה. חלק מהפצועים קשה פונו ליחידה לטיפול נמרץ של בית החולים בעיר.
לפי דיווחים ראשוניים, שלושה מחבלים היו מעורבים בפיגוע. משטרת אוסטריה אמרה מאוחר יותר שהיו רק שני מפגעים. שני אזרחים, אישה בת 25 וגבר בן 68 נורו ונהרגו בפיגוע, וכמה אחרים נפצעו באורח אנוש, ביניהם שניים מהשוטרים.
שני המחבלים הפלסטינים הורשעו, מרואן חסן, בן 25 מירדן, ומוחמד ראג'ה, בן 21, יליד עיראק, באשמת טרור ובניסיון רצח. ראג'ה הועמד לדין גם על רצח היינץ ניטל, ראש האגודה האוסטרית-ישראלית, ב-1 במאי. שני הגברים נידונו למאסר עולם.
תגובות ותוצאות
קנצלר אוסטריה, ברונו קרייסקי, אמר לאחר הפיגוע כי לא ינקוט צעדים נגד ההנהגה הפלסטינית באוסטריה. סקר שפורסם הראה שרוב האוסטרים מבקרים את הקשרים ההדוקים בין קרייסקי לאש"ף. הם אמרו שהם מרגישים שהקשרים האלה מביאים טרור למדינה.
שר החוץ האוסטרי, ויליבאלד פאהר, גינה את המתקפה ואמר שהיא "מעוררת סלידה עמוקה". גם מזכ"ל האו"ם, קורט ולדהיים, גינה את הפיגוע ומסר את דאגתו לממשלת אוסטריה.
המוח שמאחורי הרצח, מפקד ארגון אל-אעסיפה נעצר בזלצבורג זמן מה לאחר הפיגוע' באוקטובר 1981.
בספטמבר 2011 התקיימה אזכרה במלאת 30 שנה לפיגוע בה נכחו בכירים בממשלת אוסטריה. בטקס נשאו דברים חברי הפרלמנט האוסטרי, פקידי ממשל והרב הראשי של אוסטריה, פאול חיים אייזנברג, שאמר קדיש לזכר שני קורבנות הפיגוע.
בס מנומר
בס מנומר (שם מדעי: Morone saxatilis) הוא מין של דג גרם בן למשפחת הלברקיים והוא המין הגדול ביותר במשפחה. הוא מצוי לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי המערבי, לחופי אמריקה הצפונית והקריביים. הוא דג מאכל הנידוג בכמויות מסחריות גדולות מאוד.
הבס המנומר הוא הדג הלאומי של המדינות: מרילנד, רוד איילנד וקרוליינה הדרומית וכן דג המים המלוחים של ניו יורק, ניו ג'רזי, וירג'יניה וניו המפשייר.
תיאור
זהו דג מוארך בעל קשקשים כסופים-לבנים ומאחורי הזימים עוברים פסים כהים לאורך הגוף עד הזנב. אורך הבס הממוצע מגיע ל-50 עד 90 ס"מ ולמשקל של 2 עד 9 ק"ג, אך הפרטים הגדולים ביותר הגיעו למשקל 56 ק"ג. מעריכים שהם חיים עד 30 שנה בטבע. לדג ישנו פה גדול ולסתות חזקות מלאות שיניים קטנות והוא יכול למתוח החוצה את פיו במהירות. מאפיינים אלה עושים אותו לטורף זריז של דגים אחרים, בייחוד מינים מתקהלים כמו ברדינים.
דג זה יכול לשרוד הן במים ממוזגים והן במים טרופיים לחופי האוקיינוס האטלנטי, בין נהר סנט לורנס ללואיזיאנה והוא יכול לשרוד הפרשי מליחות בין נהרות למי הים. פרטים נודדים לנהרות כדי להשריץ והצאצאים מתבגרים במים מתוקים ובהמשך עוברים לחיים בים. אנשים הכניסו דג זה גם לאזורים בהם הוא לא התקיים, ביניהם לאקוודור, איראן, לטביה, מקסיקו, רוסיה, דרום אפריקה וטורקיה, בעבור גידול למאכל או לדיג ספורט.
הדג נידוג בכמויות, בייחוד במפרץ מקסיקו. מאז 2007 הוא מוכר בחוקת ארצות הברית כמין מוגן לדיג, כדי לאפשר לאוכלוסייתו להתאושש.
בובי הנדרסון
ראשית חיים וחינוך
הנדרסון נולד בשנת 1980 בעיר שבאורגון. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת המדינה של אורגון.
פסטאפריאניזם
בשנים האחרונות חזר הנדרסון על אמונתו כי עלינו "להרחיק את הדת מבתי הספר הממשלתיים ולשמור על ריחוק בין הכסף לדת". אף על פי שהוא מייסד הדת האמורה, הוא גורס כי הוא רק גילה אותה, והוא לא היוצר, כי אם היא נוצרה בידי מפלצת הספגטי המעופפת.
ארת ענק ליר
ארת ענק ליר (שם מדעי: Anodorhynchus leari) היא מין תוכי בסוג ארת ענק, שמצוי באזור קטן במזרח ברזיל ואנדמי למדינה. תוכי זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע. התוכי תואר למדע ב-1856 בידי החוקר שארל לוציאן בונפרטה.
מאפיינים
תוכי זה הוא אחד מהגדולים בסדרתו ומגיע לאורך 70 עד 75 ס"מ ולמשקל של כ-950 גרם בקירוב. הוא בעל נוצות כחולות וגוונים צהובים על בסיס המקור והאזורים הקרובים. הוא דומה למין הקרוב ארת ענק יקינתונית ובעבר נחשב גם לתת-מין שלו אם כי ישנם מספר הבדלים ביניהם למעט הגודל: נוצותיו כחולות-כהות יותר, הוא חסר גוון ירקרק, בעל ראש אפרפר יותר ובעל כתם עור צהוב סמוך למקור העבה שצורתו שונה.
התוכי מעופף לאורך שטחי הקטינגה של ברזיל - אזור מיוער חצי-מדברי בעל צמחייה טרופית. התוכי הוא אוכל זרעים בעל מקור חזק שנועד לפצח אגוזים שונים, בעיקר מהדקל ממין Syagrus coronata. נוסף עליו הוא ניזון גם מזרעי צמחי Dioclea, Spondias tuberosa, Schinopsis brasiliensis, Melanoxylum ואגבה ולעיתים פושט על יבולי תירס ולעיתים גם מהווה מזיק חקלאי.
תוכי זה כיום מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר עקב אובדן בתי גידול וקיטוע האוכלוסיות הקטנות ממילא. בעבר התוכי גם ניצוד בידי ציידים.
מתי מגד
מתי מגד (1 במאי 1923 - 16 בנובמבר 2003) היה סופר עברי מאנשי הפלמ"ח. עורך ספר הפלמ"ח (1955), בשיתוף פעולה עם זרובבל גלעד. היה מורה בקיבוץ גבעת חיים, לימד בסמינר אורנים, היה פרופסור לספרות, ודיקן הפקולטה למדע הרוח ובאוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה
מגד (גרינברג) נולד בפולין ב-1923 ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל שלוש. המשפחה התגוררה במושבה רעננה, ושם ניהל אביו את בית הספר. הוא למד בבית הספר המחוזי בגבעת השלושה ואחר כך בגימנסיה הרצליה. לאחר לימודיו הצטרף לגרעין הכשרה של השומר הצעיר בקיבוץ משמר העמק, והתגייס לפלמ"ח. ב-1944 נאסר למשך יותר משנה על ידי המשטרה הבריטית בגין ניסיון להבריח נשק מסוריה. לאחר שחרורו למד ספרות, פילוסופיה וקבלה באוניברסיטה העברית וסיים תואר ראשון; הוא סיים תואר שני במדעי הרוח בשנת 1964. מגד היה פעיל בהעלאת יהודי אירופה לישראל. ב-1947 נשלח על ידי ההגנה לאמן פליטי שואה לקראת עלייתם לישראל. לאחר חזרתו התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. אחרי המלחמה שימש כמורה לספרות, תחילה בקיבוץ גבעת חיים ואחר כך בסמינר אורנים למשך 12 שנה. משם עבר ללמד באוניברסיטת חיפה, ושימש כראש החוג לספרות וכדיקן הפקולטה למדעי הרוח עד תחילת שנות ה-70.
בנוסף לכתיבתו שעסקה בנושאים האופייניים לדור הפלמ"ח, עסק גם בחקר הספרות. בשנת 1972 ערך את האנתולוגיה לספרות צעירה "ביכורי עטים", בה נתפרסמו לראשונה כותבים כויקי שירן, חזי לסקלי, דן הורוביץ, אריה קרישק, חנן עזרן ואחרים. כמו כן, תרגם מספר מחזות.
בשנת 1980 חיבר ספר על הזוהר: האור הנחשך, ערכים אסתטיים בספר הזהר (בהוצאת ספרית פועלים), אותו הקדיש למורו ורבו גרשם שלום.
בשנותיו האחרונות שהה בניו יורק, שם נפטר.
א"ב יהושע, מידידיו, ביסס את הדמות הראשית ברומן שלו גירושים מאוחרים על דמותו של מגד.
חיים אישיים
אחיו היה הסופר אהרן מגד.
מגד היה נשוי לציירת חנה מגד ולהם שני בנים ובת. היה נשוי בשנית לדורי אשטון.
יועזר אריאל
הרב יועזר אפרים אריאל (שטגליץ במקור; נולד בכ"ט בכסלו תש"ג, 8 בדצמבר 1942) הוא דיין ישראלי. שימש כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת.
תולדותיו
נולד בירושלים, בנם של משה ואסתר שטיגליץ. הוא בן המחזור הראשון בישיבת נחלים ובוגר ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים. כיהן כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת, בבית הדין לגיור בירושלים ובבית הדין לדיני ממונות בקרית ארבע. כמו כן שימש כראש הכולל של ישיבת ניר בקריית ארבע.
הרב אריאל נחשב מומחה בדיני בוררות ופרסם מספר ספרים בנושא. בשנות ה-90 ערך את קובצי פסקי דין של בית הדין האזורי לדיני ממונות של קריית ארבע. הוא מפרסם מאמרי הלכה בנושאים אקטואליים בכתבי עת שונים, ובהם תחומין ואסיא.
בינואר 2013 פרש לגמלאות. מספר שבועות לאחר מכן ייצג רבנים ודיינים שנבצר מהם להשתתף בכנס בחירת מועמד מטעם הציונות הדתית לכהונת הרב הראשי לישראל.
חיים אישיים
הוא מתגורר במושב מירון, ומשמש כראש כולל בראש פינה.
לרב אריאל שלושה עשר ילדים. בתו הבכורה, רבקה, נשואה לרב אוריה שחור, ראש הגרעין התורני ברמלה לשעבר.
לורד אוף דה דאנס
לורד אוף דה דאנס (Lord of the Dance) הוא מופע מחול ומחזמר בעל יסודות איריים מסורתיים. מייקל פלטלי הוא היוצר, הכוריאוגרף והמפיק של המופע, ורונאן הארדימן הלחין את המוזיקה.
המופע הוצג במשך 11 שנים בלמעלה מ67 מדינות בהשתתפותם של למעלה מ-100 מיליון צופים.
עלילת המופע עוסקת בלורד אוף דה דאנס, הנלחם ביריבו האפל "דון דורצ'ה" כדי למנוע ממנו להשתלט על "כוכב הלכת אירלנד". הלורד אוף דה דאנס מביס את הלורד האפל. במקביל נלחמת עלמה אירית צעירה על לבו של לורד אוף דה דאנס כנגד מוריאן המפתה, קרב המסמל את המאבק בין אהבה לתשוקה. העלילה מבוססת בעיקרה על פולקלור אירי.
קטעים מן המופע הוצגו בטקס חלוקת פרסי אוסקר בשנת 1997 ולאחר מכן באפקוט בשנים 1999 ו-2000 ובדיסנילנד פריז ב-2002 ו-2003. כיום יש שתי להקות המבצעות את המופע במקביל במקומות שונים בעולם: האחת עורכת מסע הופעות באירופה ובאסיה, והשנייה באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. מייקל פלטלי הוא עדיין הבמאי והמפיק, אך אינו משתתף במופע (הוא הפסיק את השתתפותו בעקבות העבודה על המופע "סלטיק טייגר").
המופע הוצג מספר פעמים בישראל, בשנת 1999 ובשנת 2010, וכלל מעל ל-20 הופעות ברחבי הארץ. בינואר 2012 יצא לורד אוף דה דאנס הסרט בתלת מימד.
יחס הכסף
יחס הכסף הוא כינוי לקבוע המתמטי  שערכו המקורב הוא 2.4142135623....
סימולו המתמטי המקובל הוא: \delta_{Ag} או \delta_{S}.
הגדרה והצגה
יחס הכסף מהווה פתרון למשוואה הריבועית.
יחס הכסף וסדרת פל
יחס הכסף נקרא בשם זה באנלוגיה ליחס הזהב המוכר יותר. לשני היחסים תכונות רבות משותפות (ראו בהמשך). אחת מהן היא היחס בין איברי סדרה מספרית: כפי שיחס הזהב מהווה את קירוב היחס בין שני מספרי פיבונאצ'י עוקבים, כך יחס הכסף מהווה את היחס בין שני איברי סדרת פל עוקבים.
סדרת פל היא סדרה שתחילתה במספרים 0 ו-1, וכל איבר נוסף בה הוא סכום של פעמיים האיבר הקודם לו ושל האיבר שלפני הקודם. כך למשל, האיבר הרביעי בסדרה הוא 5 – פעמיים המספר 2 ופעם אחת המספר 1.
תחילתה של סדרת פל היא המספרים: 0, 1, 2, 5, 12, 29, 70, 169, 408, 985, ...
באיבר התשיעי, הקירוב הוא:
יחס הכסף, מלבני כסף ומתומנים
בשם "מלבני כסף" מכונים מלבנים משני סוגים: למלבני הכסף תכונה דומה ל"מלבני זהב", בהם הסרת ריבוע מהמלבן יוצרת מלבן זהב נוסף, אלא שקיים שוני ביניהם:
במתומנים, ניתן לחלק מתומן משוכלל לשלושה חלקים – 2 טרפזים שווים בגודלם ומלבן. המלבן הוא מלבן כסף מהסוג הראשון, ואילו בטרפזים, היחס בין הבסיס הגדול לבסיס הקטן ולצלעות (השוות בגודלן) הוא יחס הכסף. שטחו של מתומן זה, שצלעו t, שווה לפעמיים יחס הכסף, כשהוא מוכפל בריבוע הצלע:.
הקשר בין יחס הכסף ליחס הזהב
תכונה מעניינת קושרת בין שני היחסים: בתבנית , שהיא למעשה הפתרון של המשוואה הריבועית x^2-nx-1=0, יחס הזהב מתקבל עבור n=1 ואילו יחס הכסף עבור n=2. יחסים נוספים מובאים בטבלה משמאל. יחסים אלה נקראים "ממוצעים מטאליים" ("Metallic means").
יחסים אלה שווים גם לשבר המשולב האינסופי: