cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי איסלנד–ישראל
היסטוריה
בעשור השני של המאה העשרים ואחת נוצרה מתיחות מה על רקע פעולות ישראל ברצועת עזה. בעקבות פרשת המרמרה בשנת 2010 גינתה איסלנד את פעולות ישראל ואף איימה בפירוק היחסים עמה. בשנת 2011 הכריז שר החוץ של איסלנד על הכרה בפלסטין. בשבוע הראשון של מבצע צוק איתן ב-2014 אמר שר החוץ האיסלנדי כי "אנו מגנים כל שימוש של אלימות באזור. זו בקשה מפורשת מישראל להפסיק את מתקפתה על עזה שמובילה לטרגדיה גדולה לאזרחים שם. ברוח זו, כל ההתקפות כלפי ישראל חייבות להיפסק". ב-16 בספטמבר 2015 מועצת העיר של רייקיאוויק בירת איסלנד הצביעה בעד חרם צרכני על מוצרים מישראל ומאוחר יותר הגבילה את החרם למוצרים מהתנחלויות בלבד. משרד החוץ האיסלנדי אמר כי "החלטת מועצת העיר אינה משקפת את יחסיה של איסלנד עם ישראל".
יעילות קוונטית
יעילות קוונטית היא יעילות של התקנים אלקטרו-אופטיים הממירים אור לצורת אות אחרת. היעילות הקוונטית מוגדרת כאותו חלק מכלל הפוטונים הפוגעים בהתקן, שיותמרו לאות חשמלי. בהתקנים אלקטרוניים שבהם כל פוטון "מומר" לאלקטרון, למשל חיישן CCD, מחושבת היעילות הקוונטית כיחס בין כמות האלקטרונים שנוצרים ברכיב ביחידת זמן לבין כמות הפוטונים הפוגעים בו ביחידת זמן. "יעילות קוונטית חיצונית" של רכיב אלקטרוני מתייחסת לזרם במוצאו של רכיב ולא לזרם שנוצר בו, בהינתן שחלק מהזרם שנוצר ברכיב לא מגיע למוצאו עקב איבודים, בפרט רקומבינציה של אלקטרונים עם חורים. את היעילות הקוונטית מקובל לציין כשבר עשרוני (למשל 0.6) או באחוזים (למשל 60%).
יעילות קוונטית של התקן איננה גודל קבוע, אלא תלויה במאפייני הקרינה האלקטרומגנטית שפוגעת בהתקן. תלות בסיסית היא באורך הגל של הקרינה. כך, למשל, היעילות הקוונטית של מצלמה דיגיטלית ביתית פשוטה היא גבוהה באורכי גל בתחום האור הנראה, דבר המאפשר צילומי צבע. לעומת זאת, היעילות הקוונטית שלה באורכי גל של קרינת רנטגן היא כמעט אפסית, ולכן אינה מאפשרת דימות בתחום זה. תלות אפשרית נוספת היא בעוצמת האור. כך, למשל, בתנאי אור יום היעילות הקוונטית המרבית של עין האדם היא באורך גל של 555nm ואילו בתנאי חשיכה היעילות המרבית היא באורך גל של 507nm (ראו העקומה הפוטופית והעקומה הסקוטופית).
הגדרת היעילות שניתנה בראשית הערך היא של גודל חסר ממד, כפי שנהוג להגדיר יעילות באופן כללי, כיחס בין שני גדלים זהי ממד, בדרך כלל הספק או, בהקשר זה, מספר חלקיקים (פוטונים מול אלקטרונים). עם זאת, לעיתים משתמשים במונח "יעילות קוונטית" כדי לתאר יחסים אחרים, למשל זרם מושרה ליחידת שטף קרינה.
מטח דופן
מטח דופן (באנגלית: broadside) הוא ירי בו-זמנית מכל תותחי צד אחד של אניית מלחמה.
עידן המפרש
יעילותם של התותחים בעידן המפרש הייתה נמוכה יחסית. תותחים אלה יכלו להשיג פגיעה משמעותית באוניית האויב רק בטווח קצר. בשל כך, היה צורך במספר רב של תותחים כדי להשיג עוצמת אש משמעותית. בשל המספר הרב של התותחים הם סודרו לאורכה של האוניה, ופנו לצידיה. בשיאן של אוניות המלחמה מונעות המפרש, אוניות הקו, היו אוניות שנשאו למעלה מ-50 תותחים בכל צד, כאשר התותחים סודרו בכמה קומות, על סיפונים שונים.
דופן האוניה נקראת Broadside, ובשל כך נקרא מטח מלא מכל התותחים בשם זה. כאשר ירתה האוניה משתי סוללות התותחים שלה, בשתי דפנותיה, נקרא הירי מטח דופן כפול. ירי כזה היה נדיר יחסית, מכיוון שכוח האדם על האוניות לא הספיק לאייש באופן מלא את כל התותחים בעת ובעונה אחת.
אוניות המלחמה היו מתקרבות זו אל זו, דופן מול דופן, עד שהיו בטווח היעיל. שני הצדדים ניסו להיות אלה שיירו את המטח הראשון. מטח דופן מלא היה עלול להיות בעל השפעה הרסנית על האויב, ויכול היה לתת יתרון רב בהמשך הקרב. מעבר לכך, לעיתים קרובות לאחר מטח הדופן הראשון ניתן לצוותי התותחים לירות לפי הקצב שלהם. צוות מנוסה ירה מהר יותר מצוות פחות יעיל, כך שבפועל היו רק מטחי דופן בודדים בקרב.
סאגר
סאגר (באנגלית: Sagger) הוא קוד דיווח נאט"ו של טיל נגד טנקים מונחה תיל שבראשו מטען חלול מתוצרת ברית המועצות שנקרא ברוסית (Малютка (ПТРК (9M14 מליוטקה). הטיל נכנס לשימוש בשנת 1963 ובמהלך השנים פותחו מספר גרסאות משופרות של הטיל. הטיל מופעל על ידי חוליות חי"ר, רק"ם ומסוקים.
פיתוח
פיתוח הטיל החל ביולי 1961. הדרישות שנקבעו למפתחים היו:
הפיתוח התבסס על טילי נ"ט דומים שפותחו במערב והושלם ב-20 בדצמבר 1962. הטיל נכנס לשירות ב ב-16 בספטמבר 1963.
תכונות
הטיל נישא על ידי אדם, מותקן על רק"ם כגון BRDM-2 BMP-1 או על מסוקי סער מדגם מי 2, מי 8 וגאזל. הטיל מונחה במהלך מעופו באמצעות אותות פיקוד של המפעיל שעוקב אחר מסלולו ביחס למטרה באמצעות פריסקופ מובנה בעל כושר הגדלה של פי 8. אותות הפיקוד מועברים אל הטיל באמצעות כבל חשמלי שבו שלושה גידים שכרוך בתוך גוף הטיל ומשתחרר תוך מעופו. פריסקופ מכני (שמקבל את האצתו באמצעו סרט פלדה גמיש ברגע השיגור) עוקב אחרי מצב הטיל בכל רגע נתון (הטיל מסתובב 8.5 סיבובים לשנייה) ומאפשר העברת פקודות נכונה לפי מצב הטיל לשני הנחיריים של מנוע ההדף השולטים על כיוון הטיל. לטיל ראש נפץ מסוג מטען חלול שנידרך כ-70 מטר ממקום השיגור.
הטיל בתצורתו הנישאת על ידי חי"ר מורכב משלוש יחידות בסיסיות: המשגר הנמצא על גבי מזוודת נשיאה של הטיל העשויה פיברגלס, יחידת ההנחיה הכוללת ידית הנחיה, והטיל עצמו. יחידת ההנחיה מחוברת בכבל למשגר ויכולה להמצא בזמן ההפעלה במרחק של עד שלושה מטרים מהמשגר. הפעלת הטיל באופן יעיל דורשת מיומנות רבה: על הכוון לשמור במשך כל זמן מעוף הטיל את המטרה ואת הטיל בתחום ראייתו ובשליטתו.
זמן הפריסה וההכנה לירי ממצב ארוז במזוודה הוא כחמש דקות. לאחר שיגורו, נוסק הסאגר מעלה כדי להימנע מהתרסקות על הקרקע או היתקלות במכשול ולאחר מכן מונחה על ידי המפעיל באופן שיוצר טווח יעיל מזערי של 500 מטר. הטווח היעיל המרבי הוא 3,000 מטר.
היסטוריה
טילי הסאגר הופיעו לראשונה בזירה הצבאית בשלהי מלחמת וייטנאם (1971 - 1973) בשימוש הוייטקונג.
במלחמת יום הכיפורים (1973) עשו צבאות ערב ובמיוחד צבא מצרים, שימוש נרחב בטילי הסאגר בחוליות חי"ר שכללו שלושה חיילים: מפעיל ושני נושאי טילים שנשאו שני טילים כל אחד, או באמצעות נגמ"ש ייעודי מסוג BRDM-2 שבבטנו שמונה טילים ועוד שישה טילים במשגרים חיצוניים. חוליות השיגור הוצבו במארבים על צירי ההתקדמות הצפויים של צה"ל והצליחו לפגוע ביעילות בכוחות מסתערים של צה"ל. חיל השריון הישראלי, שהופתע מההפעלה המאסיבית של הנשק, לא תירגל התמודדות עם האיום החדש ופיתח תוך כדי הקרבות שיטות התמודדות עם הטיל. אחת השיטות הייתה ירי ארטילרי לאזורים שבהם נצפו מארבי סאגר שהיו חשופים בשטח ובלתי ממוגנים. שיטה נוספת הייתה יצירת אבק על ידי נסיעה לאחור באופן שיקשה על מפעיל הסאגר לכוון את הטיל בעת מעופו לעבר המטרה הממוסכת.
במהלך מלחמת יום הכיפורים נקלטו בצה"ל טילי סאגר שנלקחו שלל מצבאות ערב. יחידות צה"ל שהפעילו טילים נגד טנקים מסוג ("מטול 2"),  ("תגר") ו ("אשף") (כולם נחותים בהרבה מהסאגר), עשו הסבה תוך כדי המלחמה ומלחמת ההתשה במובלעת הסורית שלאחריה. לצורך ההסבה גויסו דוברי רוסית לתרגום המסמכים הקשורים בתחזוקת ותפעול הטיל והפעלת קרונות הסימולטור. הסימולטורים נועדו לאמן את הכוונים והיו מותקנים על גבי משאיות זיל. במהלך מלחמת ההתשה ברמת הגולן נעשה בטיל שימוש מוצלח נגד טנקים ונגמ"שים סוריים. היחידה שקלטה את הסאגר אילתרה צורת פעולה שאיפשרה שיגורי סאגר בלילה באמצעות מגבר אור כוכבים (מא"כ) שאיפשר לראות את הטנקים בלילה. שיגורים כאלה הצריכו ביצוע אלתור בטיל (שנעשה ברמת השדה) מכיוון שללא האלתור הנותב שבקצה הטיל הכניס את המא"כ לרוויה (למעשה "סינוור" את המסך כך שניתן היה רק לראות מסך לבן).
כינויו של הטיל בצה"ל היה "סנאי".
תפוצה
בתחילת דרכו היה הסאגר בשימוש צבאות ברית ורשה. אחר כך הוא הופץ לבנות בריתן של מדינות הגוש המזרחי ובין היתר למדינות ערב. כיום, יצא הסאגר משימוש בצבא הרוסי והוא נפוץ בשימוש בייחוד במדינות העולם השלישי. השימוש נעשה לעיתים ללא פריסקופ אלא באמצעות תצפית חופשית על מעוף הטיל אל עבר המטרה. גרסה איראנית של הטיל בשם "רעד", נפוצה בשימוש ארגוני טרור דוגמת חזבאללה.
אליפות העולם בכדוריד 2021
אליפות העולם בכדוריד 2021 היא אליפות העולם ה-27 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים במצרים בין ה-13 בינואר ל-31 בינואר 2021. משחק הגמר נערך בקהיר.
מתכונת התחרות
בגלל מגפת הקורונה מספר תחרויות לבחירת משתתפות בתחרות בוטלו. כמו כן סוכם שתחרות תיערך ללא נוכחות קהל. נבחרת כף ורדה התחילה להתחרות אך בהמשך התחרות בעקבות תשובות חיובית של בדיקת קורונה לא יכלה להציב סגל שחקנים והפסיקה את השתתפותה.
בתחרות לראשונה השתתפו 32 נבחרות. הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 3 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הראשי. בשלב זה הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 2 נבחרות החזקות העפילו לרבע הגמר.
בית א'
משחקי הבית נערכו בשישה באוקטובר באולם Hassan Moustafa Sports Hall] שמכיל 5,200 מקומות.
בית ב'
משחקי הבית נערכו בבירת מצרים החדשה באולם New Capital Sports Hall שמכיל 7,500 מקומות.
בית ד'
משחקי הבית נערכו בקהיר באולם Cairo Stadium Indoor Halls Complex שמכיל 17,000 מקומות.
בית ה'
משחקי הבית נערכו בשישה באוקטובר באולם Hassan Moustafa Sports Hall שמכיל 5,200 מקומות.
בית ו'
משחקי הבית נערכו בבירת מצרים החדשה באולם New Capital Sports Hall שמכיל 7,500 מקומות.
בית ז'
משחקי הבית נערכו בקהיר באולם Cairo Stadium Indoor Halls Complex שמכיל 17,000 מקומות.
בית ח'
משחקי הבית נערכו בבורג' אל ערב באולם Borg El Arab Sports Hal שמכיל 5,000 מקומות.
השלב הראשי - הבית הראשון
משחקי הבית נערכו בבירת מצרים החדשה באולם New Capital Sports Hall שמכיל 7,500 מקומות.
השלב הראשי - הבית השני
משחקי הבית נערכו בקהיר באולם Cairo Stadium Indoor Halls Complex שמכיל 17,000 מקומות.
השלב הראשי - הבית השלישי
משחקי הבית נערכו בשישה באוקטובר באולם Hassan Moustafa Sports Hall שמכיל 5,200 מקומות.
השלב הראשי - הבית הרביעי
משחקי הבית נערכו בקהיר באולם Cairo Stadium Indoor Halls Complex שמכיל 17,000 מקומות.
ישראל באליפות
נבחרת ישראל בכדוריד לא הייתה בעלה דירוג מספיק גבוה ולא נכללה בתחרות.
מעטפת כדור הארץ
מעטפת כדור הארץ היא השכבה האמצעית בגאוספירה של כדור הארץ. מעל המעטפת משתרע הקרום, כשביניהם מפריד תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ' (בקיצור: תחום אי הרציפות מוהו). מתחת למעטפת נמצא הגלעין שבמרכז כדור הארץ, כשביניהם מפריד תחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג.
למעטפת כדור הארץ תפקיד חשוב במגוון של תהליכים גאולוגיים שטרם הובררו דיים, והיא מספקת לחוקרים תובנות חשובות הנוגעות להתפתחות כדור הארץ.
היווצרות כדור הארץ
היווצרות כדור הארץ קשורה לקריסה כבידתית של גז וחלקיקי אבק שנותרו מענן מולקולרי בין כוכבי שיצר את מערכת השמש. מסביב לשמש ובמרחקים שונים ממנה יצרו חלקיקים אלה כוכבי לכת עובריים, בהם כדור הארץ, שהלכו וגדלו ככל שמשכו אליהם חלקיקים נוספים. לחלקיקים אלה הצטרפו בשלב מאוחר יותר מטאוריטים, שהגדילו את המסה של כדור הארץ והעשירו את הרכבו. לצמיחה נוספת ולהיווצרותו של הירח תרמה "המכה הגדולה" – התנגשות תאורטית של תיאה, כוכב לכת בגודלו של מאדים, בכדור הארץ, תאוריה שהתפתחה בין היתר על יסוד רעיון שהוצג בשנת 1946 על ידי הגאולוג האמריקאי רג'ינלד דיילי (Reginald Aldworth Daly, 1871–1957).
מודל ההיווצרות של כדור הארץ הראשוני מהצטברות של חלקיקים קטנים מוסכם על מדענים, כמו גם מבנהו הפנימי של כדור הארץ המודרני המורכב משכבות: גלעין, קרום וביניהם המעטפת המורכבת בעיקר מסלע מוצק ומכילה 84 אחוזים מנפחו.
הענן המולקולרי הראשוני היה הומוגני ביסודו, ולכן מצביע הרכבם הכימי המגוון של כוכבי הלכת הפנימיים של מערכת השמש על התבדלות שהתרחשה במהלך ההצטברות או מיד לאחריה.
היווצרות המעטפת
אף שקיימת הסכמה על טבעו השכבתי של כדור הארץ, זו נעדרת כאשר מדובר בסיבות ובתהליכים שיצרו את השכבות: בשתי ההשערות קיימת הסכמה כי היווצרותו של הקרום בהרכב סיאל וסימה מאוחרת להיווצרות הגלעין והמעטפת, ונובעת ברובה מגעשיות.
מחקרים שנערכו במטאוריטים מודרניים ובסלעים מן הירח תומכים בהשערה השנייה, וגורסים כי הגלעין נוצר לפחות 62 מיליון שנים לאחר התמזגות החלקיקים לכדי כוכב לכת. עם זאת, אירועים אלה התרחשו לפני זמן רב ולא הותירו עדויות רבות, ולכן עשויים מחקרים עתידיים לשפוך עליהם אור נוסף.
חקר המעטפת
לא ניתן לדגום את המעטפת ישירות, אך באמצעים עקיפים ניתן לקבל מידע חלקי המותיר אי-ודאות באשר להרכב המדויק שלה.
סייסמולוגיה
גלים סייסמיים הנוצרים ברעידות אדמה וגלים דומים הנוצרים באמצעות פיצוץ מלאכותי מספקים את מרבית העדויות על מבנה והרכב המעטפת. מהירותם של הגלים תלויה במאפיינים הפיזיקליים של החומרים דרכם הם עוברים. ניסויים מעבדתיים מגדירים את התנהגותם של הגלים בעוברם דרך טווח של חומרים מוצקים שמאפייניהם ידועים, וניתן להשוות מהירויות המתקבלות במעבדה לאלה המתקבלות בשטח. עם זאת, להשוואה זו יש מגבלות מפני שלתמיסות אין מאפיינים ייחודיים. בנוסף, קיים קושי לשכפל באמצעים מעבדתיים את הלחץ הרב המתקיים במעטפת, כך ששיטות אלה אינן מספקות מידע מדויק על התנאים בעומק הולך וגדל בתוך המעטפת.
מחקרי שיווי משקל כימי
ניסויים הנערכים בתנאי לחץ וטמפרטורה גבוהים משמשים לבחינת תגובות החליפין בין מינרלים שונים ובין מינרלים למאגמה, וכן את שדות היציבות של מינרלים בלחצים ובטמפרטורות שונים המייצגים התנאים ברבדים שונים של המעטפת. מניסויים כאלה ניתן להסיק בסבירות גבוהה את ההרכב הכימי והמינרלי של המעטפת, אך לא בוודאות.
טומוגרפיה
טומוגרפיה מדמה בשלושה ממדים אזורים של גלים סייסמיים מהירים ואיטיים בתוך כדור הארץ. גלים אלה עשויים לייצג חומר קר שוקע או חומר חם מתרומם, ולחלופין – שינויים בהרכב בשכבות מעטפת ראשוניות, ההופכים מורכבים ומסובכים בגלל המערבָּל הקיים במעטפת.
אי סדירויות טומוגרפיות מיוחסות לכמה מצבים אפשריים:
לעומת אפשרויות אלה ניצבת גישת המחזוריות הסגורה במעטפת במסגרת טקטוניקת הלוחות של הגאופיזיקאי האמריקאי וורן המילטון (Warren B. Hamilton, נולד ב-1925). חסידי גישת המחזוריות הסגורה סבורים כי התמרות אינן יכולות לחדור מבעד לתחום אי רציפות זה בעומק של כ-670 ק"מ, וכי תאי הערבול מוגבלים למעטפת העליונה ואינם נובעים מהמעטפת התחתונה – שהתנועה בה זוחלת ביחס לזו שבמעטפת העליונה.
פרידוטיט ובזלת אוקיינית
החומרים הנפלטים ממרכזי ההתפשטות האוקייניים, דוגמת בזלת ופרידוטיט, נחשבים לבלתי-מזוהמים כמעט מפני שהם מתפרצים מרבדיה השונים של המעטפת במהירות גבוהה. מסלעים אלה ניתן להסיק מידע חשוב, ודגימתם נחשבת שיטה אמינה לקבלת מידע על הרכב המעטפת עד לעומק של 300 ק"מ. פרידוטיט עשוי להתקיים בעומקים גבוהים יותר של המעטפת, ויש אף חוקרים הסבורים כי המעטפת כולה פרידוטיטית בהרכבה.
קימברליט
סלעי קימברליט הם פרידוטיטים המכילים נציץ ומינרלים קרבונטיים, ובניגוד לפרידוטיט שמוצאו אוקייני – הם עשירים בחומרים נדיפים דוגמת מים ופחמן דו-חמצני. סלעים אלה מתפרצים במהירות ובהתפרצויות מתפוצצות מבעד לקרום יבשתי באמצעות דיאטרם או צינור הזנה, והם מאפשרים לדגום את הרכב המעטפת בשני אופנים: נראה שהתכלילים האקראיים הנישאים על ידי הקימברליט דוגמים את המעטפת בעומק של לפחות 150 ק"מ.
אנלוגיה למטאוריטים
בניסיון ללמוד את הרכבה של המעטפת נוצרו מודלים גאוכימיים תוך התבססות אנלוגית על הרכבם של מטאוריטים כונדריטיים, שלא חלו בהם התכה או גיבוש מפריט המשנים את הרכבם ותכונותיהם. התבססות אנלוגית זו נערכה מכמה סיבות:
קבלת מודל ארץ כונדריטי כזה נתקלת בקשיים. הקושי הגדול ביותר נובע מהבדל בתכולת היסודות האלקליים בין המטאוריטים לבין סלעי כדור הארץ. קושי נוסף נובע מהיחס הנמוך בין האיזוטופים 12C:13C במטאוריטים כונדריטיים נפוצים ובבזלות ארציות לבין היחס הגבוה ביניהם בסלעים קרבונטיים ארציים וביהלומים. קושי אחר, הנובע מנדירות נפילתם לכדור הארץ של חומרים כונדריטיים קרבונטיים ביחס לחומרים הכונדריטיים הנפוצים, מוסבר באמצעות שבריריותם הרבה של הכונדריטים הקרבונטיים והתמרה ההופכת אותם לכונדריטים נפוצים.
קשיים אלה הובילו להשערה כי המעטפת נובעת מהצטברות של כונדריטים קרבונטיים, ולא מהצטברות של הכונדריטים המרכיבים את המטאוריטים הנפוצים. השערה זו נתמכת בקיומם של מים וחומרים נדיפים אחרים בתוך המעטפת, כפי שעולה ממחקריו של הגאולוג האמריקאי ויליאם רובי (William Walden Rubey, 1898–1974) שנערכו בניסיון להתחקות אחר מקורם של חומרים אלה. במחקר כזה, שעסק במקורם של מי ים וגזי האטמוספירה ופורסם בשנת 1951, טען רובי:
עם זאת, נותרות שתי שאלות פתוחות:
מאפיינים
המעטפת היא האמצעית משלוש השכבות הקונצנטריות הראשוניות המרכיבות את כדור הארץ, וביחד עם הגלעין מרכיבה יותר מ-99% מנפחו. המעטפת משתרעת מתחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ' – המצוי בתחתית הקרום בעומק של 25–35 ק"מ מתחת לקרום יבשתי ו-6–11 ק"מ מתחת לקרום אוקייני, ועד לתחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג בעומק של 2,890 ק"מ – בגבול עם הגלעין החיצוני.
בעומק שבין 100 ו-350 ק"מ במעטפת שוררת טמפרטורה גבוהה, בעטיה מותכים כ-2 אחוזים מסלעיה ומתאפשרת תנועה איטית מאוד של חומרים. בעומק העולה על 350 ק"מ הטמפרטורה גבוהה יותר ומגיעה עד 4,000 מעלות צלזיוס, אך הלחץ הרב מונע את התכתו של המסלע.
מבנה המעטפת
המעטפת מצויה בתחום שבין שני תחומי אי רציפות: תחום אי הרציפות מוהו בגבולה העליון ותחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג בגבולה התחתון, והיא נחלקת לשתי שכבות עיקריות:
המעטפת העליונה
השכבה העליונה של המעטפת משתרעת מתחום אי הרציפות מוהו ועד לעומק של כ-670 ק"מ. מהירות הגלים הסייסמיים משתנה תוך כדי מעברם במעטפת העליונה, עובדה המעידה על שינויים בצפיפות החומר לפיהם נהוג לחלק את המעטפת העליונה לשתי רצועות:
המעטפת התחתונה
השכבה התחתונה של המעטפת עבה יותר ומשתרעת מתחתית המעטפת העליונה ועד לתחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג בעומק 2,900 ק"מ לערך. מעלייה במהירותם של גלים סייסמיים עולה כי חלק זה של המעטפת מתאפיין בעלייה חדה של כ-20% בצפיפות לעומת המעטפת העליונה.
הרכב המעטפת
המעטפת מורכבת מהיסודות הבאים: חמצן, מגנזיום, סילקון, ברזל, אלומיניום וקלציום.
המעטפת מורכבת בעיקר מסלעי סיליקט עשירים במגנזיום וברזל. חום רב גורם לסלעים לעלות אל עבר הקרום שם הם מתקררים ויורדים בחזרה אל הליבה. הסברה היא כי תנועה זו (הדומה לתנועת הנוזלים במנורת לבה) היא הגורמת לתנועת הלוחות הטקטוניים.
אף שסלעי אקלוגיט עשויים לייצג את המעטפת הראשונית או קרום אוקייני מופחת, קיימת בעיה בהשערת המעטפת העליונה האקלוגיטית: קסנוליתים של אקלוגיט נדירים בקימברליט, ואילו תפוצתם של קסנוליתים פרידוטיטיים בו גבוהה.
גם מייסון, במהדורה השלישית של ספרו "Principles of Geochemistry" שיצאה בשנת 1966, מתייחס לקשר בין הרכבה המשוער של המעטפת העליונה – פרידוטיט וכמויות קטנות של פלגיוקלז, להרכבם של מטאוריטים כונדריטיים. עם זאת, הוא הצביע על מחלוקת הנוגעת לתחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ': בעוד חלק מהחוקרים ראו בו גבול פיזיקלי הנובע משינוי במהירות מעבר גלים סייסמיים, ראו בו אחרים גבול כימי בדמות הבדל בהרכב הסלעים המתבטא במודל לפיו למעטפת העליונה הרכב אולטרה-מאפי – שלושה רבעים דוניט או פרידוטיט ורבע בזלת תולאיטית.
פרש (שחמט)
פרש הוא כלי במשחק השחמט. שמו של הפרש נובע ישירות מן הפרש, לוחם בחיל הפרשים המיומן ברכיבה על סוס. שם הכלי באנגלית הוא Knight (אביר, פרש לוחם מימי הביניים באירופה). לכל שחקן שני פרשים, בשורה הראשונה של הלוח, במשבצות לפני האחרונות, בצמוד לשני הצריחים (משבצות ז'1 וב'1 ללבן, משבצות ז'8 וב'8 לשחור).
תנועת הפרש
הפרש נע בתנועה מיוחדת, המשלבת ישר ואלכסון: הוא נע שתי משבצות באחד הכיוונים (אופקי או אנכי) ולאחר מכן משבצת אחת בכיוון ניצב. כיוון שהמלכה לא יכולה לבצע ישר ואלכסון בו זמנית, הפרש הוא הכלי היחיד שיכול לאיים על המלכה בלי שהיא עצמה מאיימת עליו. הפרש "מדלג" על כלים אחרים בעת ביצוע תנועה זאת (ההגבלה היחידה על תנועתו של הפרש היא משבצת היעד - אם יש שם כלי יריב הוא יכול להכות אותו, ואם כלי מהצד שלו הוא אינו יכול לנוע לשם). יתרונו של הפרש הוא שכלים אחרים לא חוסמים את תנועתו, ובשל כך הוא יעיל במיוחד במצבים סגורים (לדוגמה ביצוע מט חנק). הפרש יעיל גם בביצוע "מזלג" (תקיפה של מספר כלים בו זמנית). כמו ערכו של הרץ, גם ערכו של הפרש מוערך בכשלושה רגלים.
כוחו של הפרש גדול יותר ב"מצבים סגורים" שבהם הלוח צפוף בכלים, והוא יכול להגיע בקלות ממקום למקום. עם זאת, במצבים פתוחים נחשפת חולשתו - טווח הילוכו הקצר. כמו כן, בצידי הלוח כוחו של הפרש יורד בצורה ניכרת, מ-8 משבצות במרכז ועד 2 בפינה.
הרץ לעומת הפרש
כאמור, כוחו של הרץ דומה לכוחו של הפרש, אך היכולת של הרץ לנוע למרחק גדול יותר מעלה את ערכו בשלבי הסיום של המשחק כשכלים רבים יורדים מהלוח. בסוף המשחק יש יתרון גדול לשני רצים לעומת רץ ופרש או שני פרשים.
בתחילת המשחק הפרש יכול לנוע בגמישות רבה יותר בשל היכולת שלו לדלג מעל כלים אחרים. ובאופן יחסי כוחו מעט גדול יותר מזה של הרץ. כמו כן, בתחילת המשחק הלוח עמוס בכלים רבי ערך דוגמת המלכה והצריחים והפרש יכול לבצע מזלגות בצורה יעילה יותר מהרץ.
סה"כ במשחק שח יש יתרון קל מאוד של הפרש על הרץ, ויתרון קל של שני רצים על פני שני פרשים. אולם בגרסה קטנה יותר של לוח שח - במשחקי מיני-שח 6X6 - בגלל שהלוח קטן יותר - הפרש והרץ נחשבים שקולים ממש זה לזה סך הכל.
הפרש בפתיחות המשחקים
עקב יכולת התנועה שלו כשיש כלים רבים הפרש נפוץ מאוד בפתיחות משחקי שחמט. ישנן פתיחות שחמט מפורסמות רבות בהן הפרשים לוקחים חלק משמעותי. כמה מהן:
הגנת שני הפרשים
הגנת שני הפרשים היא פתיחת שחמט מפורסמת. פתיחה זו נקראת כך משום ששני הצדדים מוציאים את פרשיהם בתחילת המשחק, על מנת להגן על הרגלי המרכזי. הפתיחה מתחילה במהלכים לאחר מכן מתבצעים עוד מספר מהלכים, ולבסוף הצד השחור זוכה בעדיפות.
הגנה ברלינאית
סוג נוסף של פתיחת שחמט היא הגנה ברלינאית, שגם בה לפרשים חלק משמעותי. מהלכי הפתיחה הם כדלקמן:
פתיחת רטי
פתיחת רטי היא פתיחה שמהלכיה הם:
מיתולוגיה פרסית
מקורה של המיתולוגיה הפרסית הקדומה באווסטה של זרתוסטרא, שתאריכה המשוער הוא בתחילת המאה ה-8 לפנה"ס (יש המעריכים אף למאה ה-10 וה-11 לפני"הס). דת זרתוסטרא הייתה הדת השלטת בפרס עד המאה השביעית לספירה, אז תפס האסלאם את מקומה. המיתולוגיה של זרתוסטרא מבוססת על תפיסה דואלית של היקום, כאילו הוא נתון באופן נצחי במלחמה בין הטוב לרע.
בתקופת האסלאם ננטשה האלילות, אולם המיתוס העממי הפרסי לא קפא על שמריו. את התרומה הגדולה לו הרים המשורר פירדוסי, אשר שורר על גיבוריה האגדיים הקדומים של הארץ.
סיפורי האווסטה
אהורה מאזדה, אדון החוכמה, הוא האל הטוב הראשי בפנתיאון הפרסי. לצדו מצויים אלים שמעלתם פחותה ונוצרו בידי אהורה מאזדה עצמו. מול אהורה מאזדה ניצב אנגרה מאינו, רוח הרשע עם צבא השדים שלה, המהווה כוח נגד לאהורה מאזדה ואליו.
תיאורי הבריאה באווסטה הם מפורטים. מרכזי הוא מקומה של האש, שחמישה סוגים ממנה נוצרו, כל אחד מהם בעל קדושה אחרת. <BR> בסיפורי אווסטה מסופר גם כיצד נוצרו החיות. אהורה מאזדה יצר שור מפלצתי, אך עד מהרה התברר כי אין ביצור הפרא כל תועלת. אחד האלים הכה אותו בחרב וממנו פרצו כל היצורים החיים.
בני האדם היו האחרונים להיווצר. רוחו של האדם הראשון התקיימה אלפי שנים אולם גופו נוצק רק בשלב מאוחר יותר מזיעתו של אהורה מאזדה. לא תמיד שמרו בני האנוש על נאמנות לאל הטוב וחלקם ערקו לשורות יריבו אנגרה מאינו, אולם באחרית הימים יבוא המושיע אשר ינתץ כליל את ממלכתו של האל הרע.
השליט יימה, הרועה הגדול, היה הראשון אליו נגלה אהורה מאזדה. הוא שלט אלף שנים בארץ. מדי שלוש מאות שנה גדל מספר האנשים עד כדי כך שהארץ לא יכולה הייתה יותר להכילם, אז ציווה עליה יימה להתרחב, והיא גדלה בשליש. לאחר מכן ידע האל שמבול של שלג גדולה עומדת לבוא על הארץ. הוא ציווה על יימה להכין תיבה ולתוכה להכניס את מיטב המין מכל חי, מכל פירות ומכל עץ. יימה רקע על הארץ והפכה לטיט. מהטיט נעשתה התיבה. בתיבה התנהלו חיי אושר במשך ימים רבים.
סיפורם של רוסתם וסוהראב
עלילות ספר המלכים (שאהנאמה) של פירדוסי מתחילות עוד בזמן שלפני המצאת דת זרתוסטרא. אחת האגדות המפורסמות בו היא האגדה על רוסתם וסוהראב.
רוסתם, אשר נולד לאמו הנסיכה רודאבה בניתוח קיסרי שבוצע באמצעות משחת פלאים, גדל להיות לוחם גיבור. באחד הימים, בעת שהלך בעקבות סוסו שנגנב, הגיע רוסתם לממלכה קטנה ובה ערכו לכבודו סעודה מפוארת. בתו של מלך המקום התגנבה אל מיטתו בלילה והתוודתה לפניו שאנשיה גנבו את הסוס על מנת להוליד ממנו סייח, והיא עצמה חושקת ברוסתם על מנת ללדת ממנו ילד. רוסתם נעתר וביקש את ידה. אחר הנישואין בילה הזוג הצעיר רק את ליל הכלולות יחדיו. מיד אחריו שב רוסתם אל מלחמותיו. לפני שיצא הניח בידי אשתו קמע, והורה לה כי אם ייוולד להם בן, תקשור את הקמע על זרועו, ואם בת - תניחו על ראשה.
כעבור תשעה חודשים נולד סוהראב. אמו, שלא רצתה שהאבא ייקח את הבן למלחמותיו, שלחה לו שליחים שבישרוהו כי נולדה לה בת. הבן גדל ודמה בכול לאביו. בגיל עשר אחזה בו התשוקה לרכוש לעצמו שם. גמלה בלבו ההחלטה לחבור למלך אפרסיאב אשר יצא להילחם ברוסתם, ובדרך זו להיפגש לבסוף עם אביו ולהצטרף אליו. ואכן, סוהראב נכנס אל שורותיו של אפרסיאב השועט קדימה ותהילתו התפשטה בכל מקום.
לבסוף נפגשו מחנה אפרסיאב ומחנה רוסתם למלחמה. סוהראב תר אחרי אוהל אביו, אך אפרסיאב הערמומי הורה לספר לו שרוסתם עדיין לא הגיע. בינתיים קרא סוהראב לכל לוחם מאנשי רוסתם המעוניין לקרוא עליו תיגר להתייצב מולו. איש לא נאות, ורוסתם, מציג עצמו כמשרתו של רוסתם, נאלץ להציל את כבוד אנשיו ולהתעמת עם הצעיר. עלה בלבו החשד שזהו בנו, אך הוא ביטלו, שהרי ידע שנולדה לו בת.
אז נאנח הילד ואמר:"באתי למצוא את אבי ומצאתי את מותי, אולם אתה, גם אם תתחבא כדג במעמקי האוקיינוס או ככוכב במרומי השמים - נקמת אבי תרדוף אותך". <BR> "מה שם אביך ?", "רוסתם". עלטה נפלה על רוסתם והוא צנח לקרקע. כאשר קם ביקש ראיה לאמיתות דברי הילד. "פתח את שריוני וראה כי קמע קשור על זרועי". יאוש אחז ברוסתם אשר ביקש לשים קץ לחייו, אך בנו הגוסס מנע זאת ממנו. "מוטב לי לקצץ את ידי ולשבת כל ימי באפלה קודרת" קרא האב ביאוש.
אלן אלדה
אלן אלדה (באנגלית: Alan Alda; נולד ב-28 בינואר 1936) הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי זוכה 6 פרסי גלובוס הזהב ו-6 פרסי אמי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2005 על תפקידו בסרט "הטייס".
ביוגרפיה
נולד בשם אלפונסו ג'וזף ד'אברוזו (Alphonso Joseph D'Abruzzo) ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית. הוריו הם "מיס ניו יורק" לשעבר ג'ואן בראון והשחקן-זמר רוברט אלדה. בגיל שבע חלה במחלת שיתוק ילדים. בסיוע פיזיותרפיה אינטנסיבית החלים ממרבית התסמינים של המחלה.
אלדה למד ב"תיכון ארכיבישוף סטפינק", ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת פולדהאם. בנעוריו למד אלדה גם בפריז, שיחק במחזה מקומי ברומא והופיע עם אביו באמסטרדם. לאחר שסיים את לימודיו שירת אלדה בצבא ארצות הברית כתותחן והוצב בקוריאה.
קריירה
ב-1966 פנה אלדה לתחום התיאטרון ושיחק בתפקיד ראשי במחזמר המוזיקלי "עץ התפוח". הוא קיבל על הופעתו הראשונה על בימת ברודוויי מועמדות לפרס טוני.
את קריירת הקולנוע שלו החל אלדה ב-1963 בדרמה הקומית "אבדו הימים ההם" לאחר מכן, ב-1968, שיחק בקומדיית הספורט "נמר של נייר"; על משחקו בסרט היה אלדה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
ב-1972 זכה בתפקיד הראשי בסדרת המלחמה הקומית "מ.א.ש". בסדרה גילם אלדה את הוקאיי פירס, הדמות היחידה שהופיעה בכל פרקי הסדרה, לא מעט בזכות הפרק "הוקאיי", שהיה, למעשה, מונולוג ארוך שלה. פירס, המכונה "הוקאיי" על שם דמות מתוך המוהיקני האחרון, הוא הרופא הראשי במחנה, מנתח, פציפיסט ורודף-שמלות. ב-1973 היה אלדה מועמד לפרס אמי על תפקידו בסדרה ומועמד לפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן זכה בשני פרסי אמי בקטגוריות שחקן השנה בסדרה והשחקן הראשי בסדרה קומית על תפקידו, וכן היה מועמד בפעם שלישית לפרס גלובוס הזהב. ב-1975 זכה אלדה לראשונה בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות כפולה לפרס אמי על תפקידו בסדרה, וב-1976 קיבל אלדה את פרס גלובוס הזהב השני שלו ובמועמדות כפולה נוספת לפרס אמי. ב-1977 קיבל אלדה שלוש מועמדויות לפרס אמי, שמהן זכה באחת. כמו כן קיבל מועמדות חמישית לפרס גלובוס הזהב.
ב-1978 קיבל אלדה 4 מועמדויות לפרס אמי, שאחת מהן הייתה על תפקידו בסדרת הדרמה הביוגרפית "הרוג אותי אם תוכל". כמו כן קיבל מועמדות שישית לפרס גלובוס הזהב. בשנה זו חזר אלדה לככב בתחום הקולנוע ושיחק בדרמה הרומנטית מועמדת 4 פרסי האוסקר "פעם בשנה, באותו מקום"; על משחקו קיבל אלדה מועמדות שביעית לפרס גלובוס הזהב. כן הופיע אלדה בדרמה הרומנטית "חליפת קליפורניה".
ב-1979 זכה אלדה בפרס אמי הרביעי שלו ובמועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן זכה אלדה בפרס גלובוס הזהב השלישי שלו ובשתי מועמדויות לפרס אמי. ב-1981 קיבל אלדה את פרס גלובוס הזהב הרביעי שלו וכן קיבל שתי מועמדויות נוספות לפרס אמי. ב-1982 זכה אלדה בפרס אמי החמישי שלו ובפרס גלובוס הזהב החמישי שלו. בנוסף קיבל אלדה בשנה זו שתי מועמדויות על תפקידו בדרמה הקומית "ארבע העונות".
ב-1983, בעונתו האחרונה בסדרה מ.א.ש, זכה אלדה על תפקידו בפרס גלובוס הזהב השישי שלו ובשתי מועמדויות לפרס אמי.
ב-1994 קיבל אלדה את המועמדות ה-28 שלו לפרס אמי, על תפקידו בסרט "והלהקה מנגנת". בשנה שלאחר מכן קיבל את מועמדות פרס גלובוס הזהב ה-15 שלו, על תפקידו בדרמת הספורט "המייל הלבן".
ב-1996 שיחק אלדה בסרט שלישי מבית היוצר של וודי אלן, הקומדיה המוזיקלית "כולם אומרים אני אוהב אותך".
בשנת 2000 קיבל אלדה מועמדות לפרס אמי על תפקיד האורח בו הופיע בסדרה המצליחה "ER". בנוסף שיחק בשנה זו בתפקיד ראשי בקומדיית הפנטזיה המצליחה "מה נשים רוצות"; בסרט גילם את דן וואנמייקר, מנהלו של גיבור הסרט ניק מרשל (מל גיבסון) שמחליט לפטר אותו ולהעסיק במקומו את דרסי מק'גווייר (הלן האנט). ב-2001 קיבל אלדה את מועמדותו ה-30 במספר לפרס אמי, על תפקידו בסרט Club Land.
בשנת 2004, כשהוא בן 68, הגיע אלדה לשיא מבחינה קולנועית, כשקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילום דמותו של הפוליטיקאי האמריקאי, סנאטור אואן ברוסט, שניהל מאבק ציבורי נוקב עם הטייס הווארד יוז (לאונרדו דיקפריו) בדרמה הביוגרפית זוכת 5 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה, "הטייס". על תפקידו קיבל אלדה בנוסף גם מועמדות שנייה לפרס באפט"א.
באותה שנה החל אלדה לשחק בסדרת הדרמה הפוליטית "הבית הלבן", בה גילם אלדה את דמותו של הסנאטור מטעם קליפורניה ארנולד ויניק; על תפקידו בסדרה קיבל אלדה שתי מועמדויות לפרס אמי, ב-2005 וב-2006.
בשנת 2005 זכה אלדה להערכה בתחום התיאטרון בו היה פעיל למעלה מ-40 שנה, וקיבל את "פרס דרמה דסק" על הופעתו במחזה "גלאנגארי גלאן רוס".
ב-2009 קיבל אלדה את מועמדותו ה-33 לפרס אמי, על תפקיד האורח שביצע בסדרה הקומית "רוק 30".
ב-2019 זכה בפרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
חיים אישיים
מאז 1957 נשוי לשחקנית האמריקאית-יהודייה, ארלין וייס, ולזוג נולדו 3 בנות ביניהן השחקניות אליזבת אלדה וביאטריס אלדה.
אלדה הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
Multimedia Messaging Service
Multimedia Messaging Service (בראשי תיבות: MMS) היא טכנולוגיה להעברת הודעות הכוללות תוכן בעל מדיה עשירה ברשתות של טלפונים סלולריים. ההודעות הללו כוללות בדרך כלל תמונות, וידאו, הקלטות קול ושילוב ביניהם. ה־MMS נועד לשדרג את טכנולוגיית ה־SMS שמוגבלת להעברת הודעות טקסט קצרות.
טלפונים שתומכים ב־MMS יכולים לקבל ולשלוח הודעות שכוללות מולטימדיה מהטלפון שלהם לטלפון תומך MMS אחר או לכתובת דואר אלקטרוני. שירות זה פופולרי במיוחד בטלפונים סלולריים הכוללים מצלמה, בהם המשתמש יכול לצלם תמונה או סרט וידאו ולשלוח אותם באופן מיידי.
השירות הושק לראשונה בסוף שנת 2001 אולם החל להתרחב רק בשנת 2003. המדינה בה נעשה השימוש האינטנסיבי ביותר ב־MMS היא איטליה. ברוב המקומות בהם הושק השירות לא נקרא MMS אלא "הודעת תמונה", "SMS עם תמונה" וכו'.
הודעות MMS מועברות בעזרת רשת מנותבת מנות, כגון GPRS או רשתות דור 3. תקן ה־MMS תוקנן על ידי גופי התקינה של רשתות דור שלישי, 3GPP ו־3GPP2, אך הוא אינו דורש קיומה של רשת דור שלישי. השירות נפוץ במיוחד ברשתות GSM (כדוגמת סלקום ואורנג') אולם אומץ, בשינויים קלים, ברשתות CDMA.
שירות ה־MMS מבוסס IP ופועל על גבי ערוצי הנתונים של הטלפון ולכן הוא פחות מוגבל בגודל הודעה משירות ה־SMS, שפועל על ערוץ הבקרה. כיום מקובל גודל מקסימלי של 360 קילו־בייט להודעה. גודל זה מספיק לתמונה או לקליפ וידאו קצר של כ־15 שניות. יש הצופים כי שירות ה־MMS, בשילוב עם טלפונים בעלי מצלמה באיכות גבוהה, יהיה חלק בלתי נפרד מהמצלמות הדיגיטליות כיוון שהמשתמשים יוכלו לשלוח את התמונות להדפסה ישירות מתוך המכשיר.
שירות MMS בישראל
בעבר היה הבדל מהותי בדרך העבודה עם הודעות MMS בחברת פלאפון, שעושה שימוש ברשת CDMA, לעומת סלקום ופרטנר, שעושות שימוש ברשת GSM. בפלאפון מרבית המכשירים נעזרים בשירות תקשורת נתונים שניתן בתשלום נוסף, ובעצם נשלח לינק לאתר ה־WAP של החברה. ברשתות סלקום ופרטנר, ההודעה מגיעה למכשיר בעזרת חיבור שאינו תמורת תשלום נוסף ונשמרת בתוך הזיכרון המובנה של המכשיר או בתוך כרטיס זיכרון הנמצא במכשיר וניתנת לצפייה מחודשת אפילו כאשר לא זמין חיבור לרשת הסלולרית. כאמור, הבדל זה קיים רק בחלק מהמכשירים ברשת פלאפון, וכעת המכשירים החדשים תומכים ב־MMS בדרך דומה לזו שנהוגה ברשתות ה־GSM.
בזמן האחרון, חברות הסלולר בישראל עובדות על פתרונות קישוריות ביניהן כך שיהיה ניתן לשלוח הודעות MMS מרשת אחת לשנייה, הפתרון כבר הושלם ברשתות ה־GSM והוא נמצא בעיצומו בחברת פלאפון.
מספר חברות ישראליות פעילות באספקת תשתית ל־MMS. חברת קומברס היא אחת מארבע הספקיות הגדולות בעולם לשרתי MMS. חברות ישראליות אחרות מפתחות במוצרים שעוסקים בהמרת מדיה המועברת בהודעות ביניהן אדאמינד ומוביקסל.
אוניברסיטת המדינה של אורגון
אוניברסיטת המדינה של אורגון (באנגלית: Oregon State University), או בראשי תיבות OSU, היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר במדינת אורגון בארצות הברית. האוניברסיטה מציעה יותר מ-200 תוכניות לתואר ראשון יחד עם מגוון תארים מתקדמים ודוקטורט. מספר הסטודנטים הממוצע הוא כמעט 32,000, מה שהופך אותה לאוניברסיטה הגדולה ביותר באורגון. מאז הקמתה סיימו בה את לימודיהם למעלה מ-205,000 סטודנטים. בסיווג קרנגי (Carnegie Classification of Institutions of Higher Education) האוניברסיטה מסווגת כ-"R1: אוניברסיטאות ללימודי דוקטורט - פעילות מחקרית גבוהה מאוד" עם הגדרה נוספת אופציונלית כאוניברסיטה של "מעורבות בקהילה".
OSU היא אוניברסיטה המשתתפת גם בארגוני מחקר העל של הים, החלל והשמש. זו אחת מארבע האוניברסיטאות מסוג זה בלבד בארצות הברית (האחרות הן אוניברסיטת הוואי במנואה, אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת המדינה של פנסילבניה). OSU קיבלה 441 מיליון דולר במימון מחקר לשנת הכספים 2017, והיא מדורגת בעקביות כמוסד הגדול ביותר של המדינה במימון מחקרים.
היסטוריה
שורשי האוניברסיטה מתוארכים לשנת 1856, אז היא נוסדה כבית ספר יסודי ותיכון קהילתי המכונה אקדמיית קורווליס. המורה והמנהל הראשון של בית הספר היה ג'ון וסלי ג'ונסון (John Wesley Johnson), דמות מפורסמת בהשכלה הגבוהה באורגון. ג'ונסון קיבל את השכלתו התיכונית בקורווליס לפני שעבד באקדמיה החדשה. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ייל והיה שותף לפיתוח מכללות אחרות באורגון. תוך עשור נוספה תוכנית הלימודים ברמת מכללה לתוכנית הלימודים של האקדמיה, מה שהפך אותה למכללה הראשונה באזור ואבן שואבת לבוגרים הצעירים באורגון המחפשים מקצוע. לאוניברסיטה היו 11 שמות, שמונה מהם במהלך המאה ה-19. כמו רבים מהמכללות והאוניברסיטאות של ימינו שקיבלו תמכה פדרלית, שינויים בשמות היו נפוצים בתקופה זו וסייעו לבתי ספר להתאים יותר את עצמם לכמה מהמענקים הגדולים ביותר שניתן היה לקבל במחקר החקלאי.
הבונים החופשיים באזור קורוואליס מילאו תפקיד מוביל בפיתוח בית הספר המוקדם. כמה מהמבנים הגדולים באוניברסיטה נקראים על שם מייסדים ראשונים אלה. בית הספר הציע את תוכנית הלימודים הראשונה שלו במכללה בשנת 1865, בניהול הכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית, דרום.
ב-22 באוגוסט 1868 הוגשו כתבי ההתאגדות הרשמיים של מכללת קורווליס. 27 באוקטובר 1868, תאריך הידוע בשם "יום האמנה של OSU" (OSU Charter Day). קבעה את מכללת קורווליס כ"מכללה החקלאית של מדינת אורגון" וכמקבלת (הממשל הפדרלי העניק קרקעות שישמשו את האוניברסיטה או שיימכרו והכנסה תוענק לאוניברסיטה). קבלת מענק זה חייבה את המכללה לעמוד בדרישות שנקבעו ב ושמו של בית הספר שונה ל"מכללה החקלאית המדינתית קורווליס". לאחר מכן הוסמך בית הספר להעניק תארים ראשונים לאומנויות, תואר ראשון במדעים ותואר שני באומנויות. מחזור הלימודים הראשון שסיים היה בשנת 1870, עם הענקת תואר ראשון. שם בית הספר השתנה מספר פעמים בשנים הראשונות עם ההתרחבות ביעדיו.
אוניברסיטת המדינה של אורגון
בשנת 1929 העבירה האספה המחוקקת את הצעת החוק לאיחוד אורגון, שהעמידה את בית הספר בפיקוח המועצה להשכלה גבוהה החדשה של מדינת אורגון. דוקטורט בחינוך הוצע לראשונה בראשית שנות השלושים, עם הענקת ארבעה תארים לתואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1935. באותה שנה התקיים גם סמסטר הקיץ הראשון. המגוון המתרחב בתוכניות הלימודים הוביל לשינוי שם נוסף בשנת 1937, כאשר בית הספר הפך ל"מכללת מדינת אורגון".
הקמפוס הראשי (קורווליס)
הקמפוס הראשי, המשתרע על שטח בן 1,700 דונם, הוא מרכז הכובד בעיר קורווליס באורגון, כ-134 קילומטרים מדרום לפורטלנד, הקמפוס שוכן בסמוך למרכז עמק וילאמט ודורג כקמפוס בטוח ב-1994. חלק גדול מהקמפוס הראשי תוכנן על ידי אדריכל הנוף ג'ון צ'ארלס אולמסטד (John Charles Olmsted) בשנת 1906. בשנת 2008 הוגדר תכנון הקמפוס המוקדם של אולמסטד על ידי המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים כנפה ההיסטורית של אוניברסיטת המדינה של אורגון. זוהי המכללה או הקמפוס האוניברסיטאי היחיד באורגון שקיבל הגדרה של נפה היסטורית.
קמפוס בנד
OSU השלימה ב-2018 בניית סניף, קמפוס בבנד. קמפוס זה נקרא OSU-Cascades ומציע לסטודנטים החיים באזור אורגון אפשרות להשתתף בשיעורים נבחרים קרוב יותר לבתיהם.
איקמפוס
אוניברסיטת המדינה של אורגון מציעה יותר מ-80 תוכניות לתארים ותעודות המורכבות ממבחר של למעלה מ-1,500 קורסים מקוונים ביותר מ-110 מקצועות. U.S. News & World Report דירג את תוכניות התואר הראשון המקוון של OSU במקום הרביעי במדינה בשנת 2021 ודירגה אותן בעשירייה הראשונה מאז 2013. סגל OSU מפתח ומעביר תוכניות וקורסים אלה באופן מקוון באיקמפוס (Ecampus) של אוניברסיטת המדינה של אורגון. סטודנטים שלומדים השכלה מקוונת במדינת אורגון זוכים באותה תעודת גמר כמו סטודנטים באוניברסיטה.
מכללות ובתי ספר
התוכניות האקדמיות מתחלקות בין 12 מכללות ובית הספר לתארים מתקדמים, כל אחד עם דיקן האחראי על כלל הסגל, הצוות, הסטודנטים והתוכניות האקדמיות. המכללות מחולקות למחלקות המנוהלות על ידי ראש מחלקה / יו"ר או בתי ספר המנוהלים על ידי מנהל המפקח על רכזי התוכנית. כל בית ספר או מחלקה אחראים על תוכניות אקדמיות המובילות לתארים.
תוכנית שירות מורחב
תוכנית השירות המורחב (Extension Service program) של OSU היא מחלקה לחינוך למי שאינם סטודנטים ולחינוך מבוגרים שהוקמה ב-24 ביולי 1911, בהנהגתו של הסמנכ"ל סקוט ריד (OSU Extension Service Administration). התוכנית פועלת בכמה מחוזות. התוכניות כוללות פיתוח נוער, חקלאות ומשאבים טבעיים, בריאות המשפחה והקהילה, וכן יערנות ומשאבי טבע.
מימון
יחד עם מנהיגי האוניברסיטה, השיקה קרן OSU בפומבי את מסע ההתרמה המקיף הראשון של מדינת אורגון, "The Campaign for OSU", ב-26 באוקטובר 2007, עם מטרה לאסוף 625 מיליון דולר. התורמים חרגו מהיעד באוקטובר 2010, כמעט שנה לפני המתוכנן, וכתוצאה מכך הוגדל היעד ל-850 מיליון דולר. במרץ 2012 היעד הוגדל למיליארד דולר. בנאום השנתי על מצב אוניברסיטת OSU בפורטלנד ב-31 בינואר 2014, הודיע הנשיא אדוארד ג'. ריי כי תרומות מסע ההתרמה חצו את גבול המיליארד דולר, והכניסו את אוניברסיטת המדינה של אורגון לקבוצה של 35 אוניברסיטאות ציבוריות שחצו את גבול גיוס ההמונים של מיליארד דולר, ואחד משני ארגונים בלבד באזור הפסיפיק נורת' וסט שהגיעו לציון דרך זה. הקמפיין למען OSU הסתיים ב-31 בדצמבר 2014, עם יותר מ-1.1 מיליארד דולר מ-106,000 תורמים.
הקרן של אוניברסיטת המדינה של אורגון (Oregon State University Foundation) היא ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו גיוס וניהול כספים פרטיים לתמיכה בחינוך, במחקר ובהסברה של האוניברסיטה, המנוהל על ידי חבר נאמנים מתנדב. היא מחזיקה בסך כל הנכסים העולים על 744 מיליון דולר ומנהלת את חלק הארי של המענק של האוניברסיטה, ששוויו מוערך ביותר מ-596 מיליון דולר נכון לשנת 2018.
שיתוף פעולה בינלאומי
לאוניברסיטת המדינה של אורגון יש הסכמי שותפות מגוונים ורבים עם מוסדות בינלאומיים, ביניהם באוסטרליה,  בבולגריה,  בניו זילנד וקרן גוקולה לחינוך (Gokula Education Foundation) בהודו.
קבלת סטודנטים
קבלת סטודנטים לאוניברסיטת המדינה של אורגון מוגדרת "בררנית" על ידי U.S. News & World Report. בסתיו 2019, היה הרישום הכולל לסטודנטים 31,719, המספר הגדול מבין כל אוניברסיטאות אורגון. לסמסטר סתיו 2015 קיבלה האוניברסיטה 14,058 בקשות לרישום לשנה ראשונה; 11,016 התקבלו (78.4%) ו-3,593 נרשמו לבסוף.
מחקר
המחקר מילא תפקיד מרכזי בפעילותה הכוללת של האוניברסיטה במשך חלק ניכר מההיסטוריה שלה. עיקר המחקר של ה-OSU ממשיך בקמפוס קורווליס, אך מספר גדל והולך של מחקרים מתקיימים במקומות שונים ברחבי המדינה ומחוצה לה. מתקני המחקר מעבר לקמפוס כוללים את המעבדה לבריאות בעלי חיים ימיים בקורווליס, מעבדת מאכלי הים באסטוריה והמעבדה לחדשנות מזון בפורטלנד.
המכללה למדעי כדור הארץ, האוקיינוס והאטמוספירה של האוניברסיטה (College of Earth, Ocean and Atmospheric Sciences, בראשי תיבות CEOAS) מפעילה כמה מעבדות, כולל מרכז המדע הימי הטפילד (Hatfield Marine Science Center) וכלי שיט רבים של מחקר אוקיינוגרפי שבסיסו ב. CEOAS מוביל את פרויקט מדעי האוקיינוס הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, יוזמת מצפי האוקיינוס (Ocean Observatories Initiative, בראשי תיבות OOI). ה-OOI כולל צי גלשנים תת-ימיים בשישה אתרים באוקיינוס השקט ובאוקיינוס האטלנטי הכוללות מספר פלטפורמות תצפית. CEOAS מוביל גם את תכנון ובניית הסדרה הבאה של ספינות מחקר אוקייניות עבור הקרן הלאומית למדע, שלצורך כך קיבלה האוניברסיטה את המענק או החוזה הגדולים ביותר שקיבלה אי פעם אוניברסיטה באורגון. OSU מנהלת גם אדמות יער בשטח של 45.5 קילומטרים רבועים, כולל יער המחקר מקדונלד-דאן.
בשנת 2005 הכיר "סיווג מוסדות ההשכלה הגבוהה של קרנגי" (Carnegie Classification of Institutions of Higher Education) ב-OSU כ"אוניברסיטה המחלקת תוארי דוקטור מקיפים עם דגש על רפואה / וטרינריה". זוהי אחת משלוש אוניברסיטאות כאלה באזור הפסיפיק נורת' וסט המסווגות בקטגוריה זו. בשנת 2006, הכיר קרנגי ב-OSU גם כמבצעת "פעילות מחקרית ברמה גבוהה מאוד", מה שהפך אותה לאוניברסיטה היחידה באורגון שהשיגה סיווגים משולבים אלה.
בשנת 1967 הוקם מרכז הקרינה (Radiation Center) בקצה הקמפוס, ובו כור מחקר TRIGA Mark II בהספק של 1.1 מגה-וואט. הכור משתמש כדלק באורניום מועשר במיוחד (HEU). דירוג 2008 של מגזין החדשות U.S. News & World Report הציב את OSU במקום השמיני בארצות הברית בחלוקת תארים בהנדסה גרעינית.
OSU הייתה אחת החברים הראשונים בתוכנית מענק החלל הפדרלי (National Space Grant College and Fellowship Program). תוכנית המענקים הנוספת שהוקמה בשנת 1991, הפכה את אוניברסיטת המדינה של אורגון לאחת מ-13 האוניברסיטאות היחידות בארצות הברית שקיבלו מענק קרקעות (Land-grant university), מענק לחקר הים ומענק לחקר החלל. לאחרונה הוגדר OSU כמוסד פדרלי לחקר השמש (Sun Grant Association). ההגדרה, שנעשתה בשנת 2003, הפכה את אוניברסיטת המדינה של אורגון לאחת משלוש אוניברסיטאות כאלה בלבד (האחרות הן היא אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת המדינה של פנסילבניה) והראשונה מבין שני מוסדות ציבוריים עם כל ארבע ההגדרות (השנייה היא אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה).
בשנת 2001, הגדירה הקרן הלאומית למדע את המעבדה לחקר הגלים של ה-OSU (Wave Research Laboratory) כאתר לחקר צונאמי תחת הרשת להדמיית. מעבדת מחקר הגלים (O. H. Hinsdale Wave Research Laboratory) נמצאת בקצה הקמפוס והיא אחת המעבדות הגדולות והמתוחכמות בעולם לחינוך, מחקר וניסויים באזורי חוף אוקיינוס ואזורים קשורים.
המכון הלאומי למדעי בריאות הסביבה (National Institute of Environmental Health Sciences) מממן שני מרכזי מחקר ב-OSU. המרכז למדעי בריאות הסביבה (Environmental Health Sciences Center) מומן מאז 1969 ומרכז המחקר Superfund (Superfund Research Center). המרכז עוסק במחקר שיטות לנקות אתרים מזוהמים בחומרים מסוכנים, ומומן מאז 2009.
OSU מנהלת את יער הניסיונות על שם ה. ג'. אנדרוז (H.J. Andrews Experimental Forest), מתקן של שירות היערות של ארצות הברית המוקדש לחקר יערנות ואקולוגיה. יער אנדרוז הוא שמורת ביוספרה בינלאומית של אונסק"ו.
מעבדת הקוד הפתוח של OSU היא מלכ"ר שהוקם בשנת 2003 ומומן בחלקו על ידי נותני חסות ארגוניים הכוללים את פייסבוק, גוגל וIBM. מטרת הארגון היא לקדם את טכנולוגיית הקוד הפתוח, והוא מגייס ומכשיר סטודנטים של OSU בפיתוח תוכנה ובתפעול לפרויקטים גדולים של טכנולוגיית המידע. המעבדה מבצעת מספר פרויקטים, כולל חוזה עם.
צבא
אוניברסיטת מדינת אורגון היא אחת האוניברסיטאות הבודדות שיש להן נציגות של (מוכר בראשי התיבות ROTC) לכל אחד מהחילות המרכיבים את צבא ארצות הברית. ה-ROTC של אוניברסיטת המדינה של אורגון הוא תוכנית לימודים מצטיינת ונלמדת באופן קבוע מאז 1873. "גדוד הבונים" (Beaver Battalion) מוכר כווסט פוינט המערבי בהכשרת קצינים יותר מכל בית ספר שאינו צבאי אחר במהלך מלחמת העולם השנייה. ה-ROTC ממוקם בבניין מקאלכסנדר פילדהאוס, על שמו של הגנרל יוליסס ג'. מקאלכסנדר, המפקד לשעבר של ה-ROTC.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, התווספה מחלקה להכשרת קציני ים באוניברסיטת מדינת אורגון (Naval Reserve Officers Training Corps). היא מספקת הכשרה של קצינים הן עבור צי ארצות הברית והן עבור חיל הנחתים של ארצות הברית. כיום היא אחת הגדולות בארצות הברית וזכתה בתואר הלא רשמי "האקדמיה הימית של צפון-מערב". ב-1 ביולי 1949, הפך סניף ההדרכה של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית ליחידה נפרדת להכשרה של קצונה המכונה כיום "מדעי האוויר והחלל" (Aerospace Science). ה-ROTC של חיל האוויר של אוניברסיטת המדינה של אורגון מקבל יותר מלגות עבור סטודנטים של שנה ראשונה מכל יחידת ROTC אחרת של חיל האוויר בארצות הברית והכשיר למעלה מ-1,000 קצינים. בשנת 1977, הפכו שתי בוגרות ה-ROTC של חיל האוויר ב-OSU לטייסות הראשונות בחיל האוויר של ארצות הברית. תוכניות ROTC של הצבא וחיל האוויר באוניברסיטה חולקות את בניין מקאלכסנדר פילדהאוס.
ספריות
בשנת 1999 סיימה OSU שיפוץ של 40 מיליון דולר בספריית הקמפוס. הבניין המשופץ, המכונה ספריית העמק (Valley Library), נבחר על ידי כתב העת "הספרייה" (The Library Journal) כספריית השנה בשנת 1999, הספרייה האקדמית הראשונה שקיבלה תואר זה.
דירוג
בשנת 2021, דרג מגזין החדשות U.S. News & World Report את OSU במקום ה-139 בארצות הברית, במקום ה-71 בין האוניברסיטאות הציבוריות ובמקום ה-58 בין האוניברסיטאות "החדשניות ביותר בארצות הברית", ובמקום ה-277 בין האוניברסיטאות הטובות ביותר בעולם.
Brainfuck
Brainfuck (בתרגום חופשי מאנגלית: "זיון מוח"), ובקיצור BF, היא שפת תכנות אזוטרית המורכבת משמונה פקודות בלבד, אך יחד עם זאת ממָמשת מכונת טיורינג אוניברסלית, ובנוסף, פונקציות קלט ופלט. את השפה פיתח אורבן מילר, בשנת 1993. השפה לא נועדה לשרת צורך מעשי כלשהו, אלא למטרת שעשוע והדגמה של מינימליזם.
מטעמי נימוס, השפה מכונה גם ***Brainf או Brainf*ck.
אוניברסיטת המדינה של אורגון
דירוג
החקלאות והיערנות באוניברסיטת המדינה של אורגון מדורגים במקום ה-23 בעולם (במקום ה-9 בארצות הברית), על פי דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם בשנת 2019.
Brainfuck
המכונה שעליה פועלת שפת BF כוללת:
הפקודות של BF
ניתן להוכיח ששפת תכנות זו מממשת מכונת טיורינג אוניברסלית שלמה (במידה ויש מספר אינסופי של תאים או שאין הגבלה על גודל התא). אוצר הפקודות הדל של השפה, ופשטותן של הפקודות, עושים את התכנות באמצעותה למשימה מייגעת (עניין המסביר את שמה).
אוניברסיטת המדינה של אורגון
דירוג
בשנת 2012, ערכה חברת הייעוץ ECONorthwest ניתוח השפעות כלכליות שמצא כי בכל שנה יש ל-OSU טביעת רגל כלכלית בסך 2.06 מיליארד דולר. 1.93 מיליארד דולר מסך כל זה היה במדינת אורגון.
Brainfuck
הפקודות של BF
דוגמה לתוכנית Hello world (כמובן, זו לא הדרך היחידה לייצר פלט זה):
כאמור, רווחים, שורות חדשות, וכל תו פרט לשמונת התווים המרכיבים את השפה נחשב להערה. את אותה תוכנית ניתן לרשום, בלי כל ההערות, כך:
אוניברסיטת המדינה של אורגון
חיים סטודנטיאליים
משנת 1930 ועד 1968 היה OSU המשכן של סניף גאמא של פרטראס (Phrateres), ארגון פילנתרופי-חברתי לסטודנטיות במכללות. גאמא היה הסניף השלישי של הארגון, שכלל בסופו של דבר למעלה מ-20 סניפים בקנדה ובארצות הברית.
מרבית הסטודנטים המבוגרים יותר ב-OSU גרים מחוץ לקמפוס, אך מעונות בקמפוס זמינים ונדרשים לרוב הסטודנטים בשנה הראשונה. ישנם 16 מעונות בקמפוס, המנוהלים על ידי מועצות מעונות פרטניות. הדיירים מהווים את החברים במועצה וכל מועצה מקיימת בחירות משלה לבחירת ההנהלה על מנהלת המעון. כל המועצות מנוהלות על ידי עמותת בית המגורים (Residence Hall Association, RHA).
Brainfuck
הפקודות של BF
ניתן "לתרגם" בין שפת BF ובין חלק משפת C לפי הטבלה הבאה:
כמובן שתרגום זה איננו מלא, ולא ניתן ליצור כך תוכנית תקינה בשפת C.
אוניברסיטת המדינה של אורגון
חיים סטודנטיאליים
מרכז לאסלס סטיוארט (LaSells Stewart Center) הוא מרכז הכנסים ואומנויות הבמה של הקמפוס. מפורסמים רבים נאמו מעל הבמה של האודיטוריום המרכזי של הקמפוס, אודיטוריום אוסטין, ואילו התזמורת הסימפונית קורוואליס-OSU (Corvallis-OSU Symphony) מנגנת שם לעיתים קרובות. משרד הכנסים והאירועים המיוחדים של OSU נמצא באודיטוריום.
באוניברסיטה פועלת רשת מדיה אורנג' (Orange Media Network), מחלקת המדיה של הסטודנטים באוניברסיטה. רשת מדיה אורנג' כוללת את עיתון הסטודנטים עטור הפרסים "הברומטר היומי" (The Daily Barometer), תחנת הרדיו KBVR 88.7 FM, תחנת הטלוויזיה KBVR-TV, מגזין הספרות והאמנות Prism, מגזין סגנון החיים Beaver's Digest ומגזין האופנה DAMchic.
מועצת הסטודנטים
חבר הסטודנטים של אוניברסיטת המדינה של אורגון (Associated Students of Oregon State University, בראשי תיבות ASOSU) הם מועצת הסטודנטים המוכרת רשמית באוניברסיטת המדינה של אורגון ומייצגת את כל הסטודנטים ברמת הקמפוס, הקהילה והמדינה בנושאים המשפיעים באופן ישיר על איכות החינוך והגישה לחינוך בגילאים העל-תיכוניים.
מגוון
בהתאם ליעדי המגוון של האוניברסיטה, הוקמו ארגונים, מועדונים ומחלקות רבים, כולל משרד הקהילה והמגוון וכמה מרכזי תרבות ומשאבים.
באוניברסיטת המדינה של אורגון ישנם כמה מרכזי תרבות שמטרתם לקדם מגוון ולתמוך בסטודנטים צבעוניים, כולל מרכז התרבות לשחורים לוני בי האריס, המרכז לאמריקאים ילידים, המרכז לתרבות אסיה והפסיפיק ומרכז התרבות ססאר צ'אבס.
בנוסף ליעדי המגוון האתני שלה, אוניברסיטת המדינה של אורגון תומכת באוכלוסיית הלסביות, ההומואים, הדו מיניים והטרנסג'נדרים באמצעות מרכז גאווה (Pride Center).
ספורט
בדירוג הלאומי של אפשרויות אקדמיות ואתלטיות וביצועים כלליים נבחרה אוניברסיטת המדינה של אורגון בשנת 2008 לאחת האוניברסיטאות ה"מובילות "באמריקה. הדירוג, שבוצע על ידי מגזין STACK, העוסק בספורט באוניברסיטאות בארצות הברית הציב את אוניברסיטת המדינה של אורגון במקום 29 מבין 50 האוניברסיטאות המובילות בספורט בארצות הברית והראשונה ללא ערעור באורגון באותה שנה. מאז, נוספה גם אוניברסיטת אורגון לדירוג STACK.
ההיסטוריה של האתלטיקה באוניברסיטת המדינה של אורגון מתחילה בשנת 1893 כאשר "ג'ימי זאב הערבות" (Jimmie the Coyote) הוכר כקמע הרשמי הראשון. בשנת 1910 הוחלף הקמע הרשמי בבונה קנדי והוא נשאר הקמע של האוניברסיטה עד היום. בשנת 1915 הוזמנו קבוצות האתלטיקה של האוניברסיטה להצטרף לתחרות האתלטיקה של החוף הפסיפי (Pacific Coast Conference) שהתקיימה עד 1959 והוחלפה בתחרות המכונה Pac-12 Conference.
אצטדיון רזר (Reser Stadium) משמש כיום כמגרש הביתי של קבוצת הפוטבול של האוניברסיטה. קמע האוניברסיטה הוא בני הבונה (Benny the Beaver) והופיע לראשונה בשולי מגרש הפוטבול בשנת 1952. בשנה שלאחר מכן הוסיפה באוניברסיטת המדינה של אורגון אצטדיון פוטבול לקמפוס שלה, שנקרא אז אצטדיון פרקר. גיוסי תרומות בשנים 2006 ו-2007 סייעו בהרחבת אצטדיון רזר מ-35,000 מושבים ל-46,200. בשנת 1962 זכו OSU (והחוף המערבי) בזוכה הראשון בגביע הייזמן, הקוורטרבק טרי בייקר. אוניברסיטת אורגון היא היריבה באורגון של האוניברסיטה. משחק הפוטבול השנתי בין היריבות (Oregon–Oregon State football rivalry) הוא אחד ממשחקי היריבות המתנהל במשך פרק הזמן הארוך ביותר בכל פוטבול המכללות.