cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דן-אקסל זגדו
קריירת מועדונים
זגדו נולד בקרטיי למשפחה ממוצא איווארי. זגדו החל את הקריירה שלו באקדמיית המועדון בעיר הולדתו, קרטיי, לפני שעבר בגיל 12 לפריז סן-ז'רמן ב-2011. הוא שיחק והתקדם במחלקת הנוער של המועדון בחמש העונות העוקבות, עד שב-2016 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, שם ערך 9 הופעות בליגת החובבנים הצרפתית (הליגה הרביעית בצרפת).
יובל הררי (חוקר מאגיה)
ביוגרפיה
בין 1997–2001 שימש כמרצה מן החוץ לפולקלור, ספרות עברית ומחשבת ישראל במכללת הדסה, במכללת אחווה ובאוניברסיטת בן-גוריון. החל משנת 2001 מלמד באוניברסיטת בן-גוריון בחטיבה ללימודי פולקלור, בראשה עמד בין 2010–2018, ובשנת 2018 עבר למחלקה למחשבת ישראל.
דן-אקסל זגדו
קריירת מועדונים
ב-5 ביוני 2017, חתם זגדו על חוזה ארוך טווח של חמש שנים בבורוסיה דורטמונד בהעברה חופשית. ב-28 באוקטובר 2017 כבש זגדו את השער הראשון שלו במדי הקבוצה, בהפסד הקבוצה להנובר 96 בתוצאה 2–4. במשחק זה הוא גם קיבל את הכרטיס האדום הראשון בקבוצה, בדקה ה-59.
יובל הררי (חוקר מאגיה)
ביוגרפיה
הררי השתתף בקבוצות מחקר במכונים ללימודים מתקדמים בירושלים, פילדלפיה והמבורג, ולימד כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה. מילא תפקידים מינהליים שונים באוניברסיטת בן-גוריון ושימש כחבר במועצה האקדמית של ארכיון הסיפור העממי בישראל, ושל המכון ללימודי ארץ ישראל ביד בן צבי, והוא חבר במערכות מקצועיות של כתבי עת וסדרות ספרים בתחומי הפולקלור והמאגיה היהודית.
דן-אקסל זגדו
קריירת מועדונים
ב-19 בספטמבר 2022 חתם לארבע שנים בשטוטגרט.
יובל הררי (חוקר מאגיה)
מחקרו
בראשית דרכו התמקד בממצא המאגי היהודי משלהי העת העתיקה והעת המוסלמית המוקדמת ובתרבות המאגית המשתקפת בו. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים על היבטים שונים של תרבות הכישוף היהודית (כשפי היזק, כשפי אהבה, כשפים לידיעה, כשפים להצלחה חברתית וכלכלית וכו') ועל כתבי יד מאגיים מן הגניזה הקהירית. בהמשך דרכו מיקד את תשומת הלב המחקרית גם לכתבי יד מאגיים מאוחרים יותר.
דן-אקסל זגדו
קריירה בינלאומית
זגדו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת, ואף זומן לטורניר המונדיאלטו, המונדיאל עד גיל 19, בשנת 2019.
יובל הררי (חוקר מאגיה)
מחקרו
בשנת 1997 פרסם מהדורה מדעית של הספר המאגי "חרבא דמשה" על סמך גרסתו בכתב יד ספריית ג'נווה, Comites Latentes 145 (לשעבר כתב יד ששון 290). המהדורה שפרסם כוללת מחקר על מבנהו, תוכנו והקשרו ההיסטורי-התרבותי של הספר. במחקרו מבקש הררי להתחקות אחר מקורותיו של בעל החיבור, דרכו בעבודת העריכה, ותפיסתו את המאגיה. בין השאר נידונים בחיבור מקורו ומעמדו של הידע המאגי, יחס האל למאגיה ויחסה אליו, הגילוי למשה וקשריו למסורות הגילוי המיסטי לו זכה, הפרקטיקה המאגית וחשיבות התפילה בתוכה, מעמד המלאכים ומקור כוחה של ההשבעה האנושית, רשימת הכשפים וחיבורה המיוחד ל'חרב' השמות, קהל היעד של החיבור. בשנת 2010 פרסם את ספרו "הכישוף היהודי הקדום: מחקר, שיטה, מקורות". הספר בוחן סוגיות מרכזיות בלשון המאגית היהודית ומציע מחקר מקיף של המקורות המאגיים ושיח המאגיה היהודי בעת העתיקה ובעת המוסלמית המוקדמת (מתקופת בית שני ועד ממצאי גניזת קהיר). בספר סוקר הררי באופן שיטתי את הכישוף היהודי ואת יחסיו עם הדת, כפי שהוא נפרש על פני למעלה מאלף שנים, דרך מבט משווה לתרבויות בנות-הזמן ובאמצעות שימוש מגוון גישות מחקריות – היסטורית, סוציולוגית, אנתרופולוגית וכו'. חלקו הראשון של הספר דן בשאלת מהותו של הכישוף בכלל והכישוף היהודי בפרט. החלק השני עוסק בתרבות הכישוף היהודית עצמה. בפתחו דיון נרחב במקורות שהותירו בעלי הכשפים: קמעות, קערות לחש, אבני חן וגולגולות מאגיות, מרשמי כישוף וחיבורים מאגיים. בפרקיו האחרים מצטייר המבט החיצוני שעולה ממקורות יהודיים בני הזמן שאינם מאגיים, על התרבות המשתקפת בממצאים אלה ועל סוכניה (ראה אור באנגלית בשנת 2017).
חיים אישיים
הררי מתגורר בצור הדסה. נשוי לגבי, מיילדת בבית החולים שערי צדק, ואב לשלושה ילדים.
ערן בן זאב
ערן בן זאב (נולד ב-7 באוגוסט 1959) הוא שחקן ישראלי.
קורות חייו
ערן בן זאב נולד בתל אביב לבתיה, מורה במקצועה, ומרדכי בן זאב. בהיותו בן שנתיים, עברה המשפחה לחיפה בעקבות הקמתו של התיאטרון העירוני חיפה, שאביו היה בין מייסדיו. אחיו הגדולים הם הזמר דורי בן זאב והמחזאית והמשוררת חמוטל בן זאב. ערן גדל בבית שכולו תיאטרון, אך לא שאף בעצמו להיות שחקן. בילדותו ובנערותו שיחק כדורגל במכבי חיפה. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל בקיבוץ רביבים. עם תום שירותו נסע לטיול בארצות הברית.
בן זאב עבר לגור בתל אביב ולמד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (1988-1985). בתום לימודיו שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה "חיי נישואים", לפי ספרו של דוד פוגל, בבימויו של גדליה בסר, לצד אביו. אחר כך רוני פינקוביץ' קרא לו ולבוגרים אחרים של ניסן נתיב להעלות את ההצגה "פרודו". הם עשו חזרות במשך חצי שנה והציגו במשך שנתיים (1988-1987) בתיאטרון הבטון, מה שהיה מפעל סוכר נטוש באזור התעשייה ברמת גן. ההצגה שׂוחקה כולה בשפת הג'יבריש והשתתפו בה רחל שור, ארז שפריר, סיגל פרחי, רותי שמואלוב, נועה גולדברג, אבשלום לוי ויוחנן הרסון, והיא מספרת על ארוחת ערב של אנשי צמרת שההזיות והתשוקות מציפות אותם והחיים הפנימיים מתערבלים בחיים המעשיים והופכים אותם על פיהם.
בשנים 1993-1989 שיחק בן זאב בתיאטרון החאן. הוא שיחק בהצגה "לוקאס הפחדן", מאת נסים אלוני, בבימויו של אלדד זיו, בה שיחק גם משה איבגי. שיחק ב"אהבת מוות", מאת ענת גוב, בבימויו של אלדד זיו ; ב"ירושלימה", מאת יוסף אל-דרור, בבימויו של גדי רול, שעסקה בסינדרום ירושלים ; ב"מלון מינסק", מאת חנן פלד, בבימויו של ערן בניאל, בתפקיד הראשי יחד עם מוטי כץ..
אחר כך עבר בן זאב לתיאטרון באר שבע, שם גילם ב-1993 את פוגאר בהצגה "נוכלים ואוהבים", מאת ג'ורג' פרקר, בבימויו של האנגלי פיטר ג'יימס. איתו שיחקו ליאור אשכנזי, נורמן עיסא, אסף אשתר, ואחרים. בהצגה "חלום ליל קיץ" (בבימויו של שחר סגל), גילם את דמותו של בעל המלאכה שגם. הוא שיחק נהג מונית בהצגה "כסף קל" פרי עטו של ריי קוני, וגילם את אחד מאנשי העיירה בהצגה "אשת האופה", בבימויו של גדי רול, בה כיכב זאב רווח. בן זאב וקצין משטרה בהצגה "התאומים מוונציה" מאת קרלו גולדוני, בבימויו של מיקי גורביץ'. בתפקיד התאומים שיחק אבי קושניר.
בן זאב שיחק את מוזו בהצגת הילדים "אוזו מוזו מכפר קאקארוזו" פרי עטו של אפרים סידון. הוא שיחק בהצגת הילדים "וגר זאב עם כבש" שכתבה אחותו חמוטל בן זאב. ההצגה זכתה בפרס הצגות הילדים בחיפה (1997) ונשלחה לייצג את ישראל בפסטיבל הצגות בינלאומי בטרומסו, נורווגיה. הוא שיחק בהצגה "חלם" שזכתה בפרס בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2009.
סוזן קלנסי
ד"ר סוזן קלנסי (באנגלית: Susan Clancy) היא פסיכולוגית מחקר באוניברסיטת הרווארד, הידועה בעקבות מחקריה בתחום הזיכרון.
ערן בן זאב
קורות חייו
בן זאב משחק בהצגה "החיפושיות" בתיאטרון הקיבוץ, שכתבה חמוטל בן זאב וביים יקי מחרז. ההצגה יצאה ב-1999. היא מספרת על חיפושית בשם שירי (מיכל ברנד) שנולדה עם נקודות שחורות בשמורה של חיפושיות עם נקודות אדומות. היא נדחית בשמורה ומתביישים בה, עד שהיא עוברת לשמורה של חיפושיות שחורות, שם היא מתקבלת בהערצה, מתחתנת עם חיפושון ונולדים להם ילדים. בן זאב משחק בתפקיד כפול.
סוזן קלנסי
עבודתה
קלנסי עוסקת מזה שנים רבות בתחום חקר הזיכרון. עוד בהיותה סטודנטית לתואר שני במחלקה לפסיכולוגיה, התעניינה בתוצאות מחקר המראות רגישות ואימות פרטים מעברו של האדם כאשר מבוצע תהליך היזכרות באירועים ישנים. עם השנים שחלפו, בעקבות תוצאות מחקרים שערכה, החלה קלנסי לתמוך בעמדה לפיה אירועים מעברו של האדם לא התקיימו בהכרח כפי שהם נזכרים אצלו במאגר הזיכרון.
מחקרי זכרונות טראומטיים
הדעה הרווחת בנושא, לפי רבים מהפסיכולוגים הקליניים, היא כי לעיתים אנשים מדחיקים זכרונות טראומטיים, אך הם יכולים לשחזרם בטיפול פסיכולוגי לאחר שנים; לעומת זאת, רוב הפסיכולוגים הקוגניטיביים טוענים שלא ניתן לבצע שחזור לזכרונות אלו בטיפול. קלנסי ערכה מחקר על מטופלים שלטענתם הצליחו לשחזר זיכרון מודחק של התעללות מינית אחרי שנים בהן היה מודחק. במחקר ביצעה לנבדקים מבחן זיכרון סטנדרטי, בו הציגה להם רשימת מילים בעלות קשר מבחינת משמעותן (למשל "סוכרייה", "חמוץ", "סוכר"), וכשנתבקשו להיזכר במילים מתוך רשימה, הם נטו לבחור במילים שלא היו ברשימה המקורית אך היו דומות להן מבחינת ההקשר (למשל "מתוק"), כלומר זכרו מתוך הקשר מילים שלא היו. זאת בניגוד לקבוצת ביקורת של אנשים שללא ספק חוו התעללות - קבוצה זו נטתה לזכור מילים מתוך הקשר ברמה ממוצעת בלבד. קלנסי הגיעה למסקנה כי לאנשים בעלי זכרונות משוחזרים יש נטייה לזכרונות שגויים, ולפיכך נראה כי לא בהכרח התקיימו זכרונותיהם הטראומטיים בצורה כה קשה, אם בכלל התקיימו.
ערן בן זאב
קורות חייו
ב-1993 הוקרנה הסדרה "קופיקו", בה גילם את אברום, שכן של משפחת לזר. בשנים 2009-2007 שיחק בן זאב בתיאטרון בית ליסין, בהצגה "האגם המוזהב", מאת ארנסט תומפסון, בבימויו של רוני פינקוביץ'. הוא גילם את הדוור צ'רלי, חבר ילדות של צ'לסי (קרן צור) שמחזר אחריה.
בן זאב שיחק בשתי הצגות שכתב וביים גור קורן ונטלו חלק בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. האחת ב-2011, "מחזה ליום המשפחה", קומדיה המתארת שיחה רגשית ומעמיקה בבית זונות בין הלקוחות, הזונה והסרסור ומציגה פער בין הסיטואציה לתכנים. בהצגה שיחקו גם עירית נתן בנדק, עומר עציון וגור קורן. ההצגה השנייה "עדות שקר" ב-2012, לצידו שיחקו יניב ביטון וגניה סנופ.
סוזן קלנסי
מחקרי זכרונות טראומטיים
עבודתה פורסמה בכתב העת המדעי "Psychological Science", וב-2010 פורסמו טענותיה בספרה "The Trauma Myth: The Truth about the Sexual Abuse of Children—and its Aftermath". היא ספגה ביקורת קשה, בין השאר על עצם העלאת ההשערה כי זכרונות טראומטיים עלולים להיות שגויים, ועל מסקנותיו שעלולות להגביר התעללות בילדים, לטענת המבקרים. היא אף קיבלה מכתבי נאצה רבים מהמתנגדים לעמדתה.
ערן בן זאב
קורות חייו
מאז 2005 עורך בן זאב מופע אימפרוביזציה בשם "על הבמה" ביחד עם ניר רון ויואב בר-לב.
בן זאב הגיש בערוץ הספורט את התוכנית "חמש על האש", תוכנית בידור על כדורגל שהייתה תוכנית הדגל של הערוץ בעונת המשחקים 1994/1995. הוא הגיש גם את השעשועון "הגול הגדול". בשנת 1999 הגיש במקביל בערוץ 2 ובערוץ הספורט את התוכנית "מלך הפנדלים", ששודרה במחציתם של המשחקים המרכזיים. היה זה שעשועון טלוויזיוני, שהזוכה בו אמור היה לזכות ב-5,555,555 שקלים. איש לא זכה בסכום, אבל התוכנית זכתה לפופולריות גדולה מאוד.
סוזן קלנסי
מחקרי חוויות חטיפה על ידי חייזרים
קלנסי עסקה בהקשר לזכירת אירועים גם בנושא השנוי במחלוקת המתמקד באנשים הטוענים כי נחטפו על ידי חייזרים. קלנסי פרסמה בעיתוני העיר בוסטון מודעת דרושים למחקר, עבור נבדקים אשר עברו חוויות חטיפת על ידי חייזרים. היא אספה 11 נבדקים, ובעקבות בדיקתם במבחן זיכרון המילים הסטנדרטי, הגיעה למסקנה כי בניגוד לזכרונותיהם, חטיפות החייזרים שתיארו לא התרחשו במציאות. טענותיה פורסמו ב-2005 בספרה "Abducted: How People Come to Believe They Were Kidnapped by Aliens". נבדקים רבים טענו בעקבות המחקר כי חשו שרומו ונבגדו על ידי קלנסי.
מנגד לקלנסי עומד ג'ון מאק, חבר סגל המחלקה לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, אשר החל בשנות השבעים של המאה העשרים לעסוק במיסטיקה. בשנת 1994 פורסם ספרו "חטיפה" (Abduction), שעורר עניין והפך לרב-מכר ידוע, ואף שימש בהכנת סדרת המתח הפופולרית "תיקים באפלה"; האישור שהעניקה אוניברסיטת הרווארד לפרסום ספרו העניק אמינות גבוהה לסיפורי החטיפה השונים בידי חייזרים. מאק טוען כנגד מחקריה של קלנסי כי לא ניתן להשתמש במבחן מילים קצר שערכה על הנבדקים, וממנו להסיק מסקנות.
ערן בן זאב
קורות חייו
בן זאב הגיש את קלטת האליפות של מכבי חיפה (עונת 2000/2001), והגיש במשך שלוש שנים (2001–2004) תוכנית שבועית בשם "קולות מהיציע" בערוץ הקבוצות (ערוץ נישה שהיה שייך למכבי חיפה והפועל תל אביב).
בן זאב שיחק במגוון רחב של תפקידי אורח בתוכנית "זהו זה!" (1989–1992). הוא גילם את דמותו של בנצי שלום, ראש הממשלה בסדרה "הנפילים". הוא שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "פולישוק" (2009). את יוז'י ולדמן, בעל אולם האירועים "ארמונות טוסקנה" וחבר במועצת מל"ל. שיחק שוטר בסדרה "החיים זה לא הכול". שיחק את הפסיכולוג של גרשון (גרי) מנדלבאום (יניב פולישוק) ב"הפיג'מות". שיחק תפקיד קבוע של עוזר במאי בתוכנית "המופע של קושניר" ששודרה בערוץ הראשון (1999).
כתב טור אישי בעיתונות המקומית ברשת שוקן וב"מגזין המושבות" משנת 2007 עד 2010.
בן זאב מעביר בימים אלה חוגי דרמה בבתי ספר. כתב וביים הצגות סיום וימי עצמאות בבתי ספר ובמועצות מקומיות.
באוקטובר 2012 סיים לביים הצגת יחיד עם איל מסד, שחקן שחולה בטרשת נפוצה, ומבצע את ההצגה כולה על כיסא הגלגלים שלו.
משנת 2013 עד היום, בן זאב מלמד תיאטרון בתיכון המושבה, זכרון יעקב.
נתן בירמן
נתן בירמן (נולד ב-18 בנובמבר 1947) הוא חצוצרן ומורה למוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה
נתן (נָאוּם) בירמן נולד בקורוסטן שליד ז'יטומיר, באוקראינה הסובייטית (ברית המועצות). הוא בוגר אקדמיה למוזיקה על שם מוסורגסקי באורל שברוסיה, הוא למד אצל פרופ' שולוקוב ומאוחר יותר השתלם במשך מספר שנים אצל פרופ' טימופיי דוקשיצר במוסקבה.
שימש חצוצרן הראשון של התזמורת הפילהרמונית של אורל וכיהן כחבר בחבר השופטים בתחרות הבינלאומית לנגני כלי נשיפה במינסק ב-1988 וכן בתחרות הבינלאומית לנגני כלי נשיפה ביקטרינבורג בשנת 2007.
בשנת 1990 עלה לישראל, ומאז הופיע עם התזמורות המובילות בארץ: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ראשון לציון. השתתף בפסטיבל למוזיקה בכפר בלום ובפסטיבל אבו גוש, ושימש חצוצרן של חמישיית כלי הנשיפה הישראלית והחצוצרן הראשון של התזמורת הסימפונית חיפה.
כיום משמש חצוצרן ראשון של חמישיית כלי הנשיפה הישראלית ונגן וסולן חצוצרה ראשון של התזמורת הסימפונית החדשה-חיפה.
בינואר 2014 יצא בירמן לסיבוב קונצרטים עם התזמורת הסימפונית החדשה חיפה בארצות הברית עד חודש מרץ 2014.
בירמן פעיל כמורה לחצוצרה בבתי ספר ברחבי הארץ. תלמידיו זכו בפרסים בתחרויות בארץ ובעולם. ביוני 2023 התחיל ללמד בעירו חולון בקונסרבטוריון "שטיינברג" אצל תלמידו לשעבר עומר גבאי שמנהל את הקונסרבטוריון כיום.
חיים אישיים
בירמן נשוי ואב לבת. מתגורר בחולון.
אסטור (אי)
האי אסטור או האי אסטר (באנגלית: Astor Island) הוא אי הממוקם בין האי ראגד לבין האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
האי מצוי ממערב בסמוך לחצי האי ביירז, בתוך מפרץ אוסוגובו.
שטחו של האי 12.14 קילומטרים רבועים.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
האי נקרא על שמו של ב. אסטור, שעבד כציד כלבי ים בספינת ציד כלבי הים האמריקאית ג'יין מרייה (Jane Maria), אשר יצאה מנמל ניו יורק במהלך עונת הקיץ האנטארקטי 1820–1821, במטרה לאוסף מוצגי סלעים, מטעם האודיטוריום ההרצאות של ניו יורק להיסטוריה של הטבע(New York Lyceum of Natural History) - כיום המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 332
Only One (שיר של סיגלה ודיגיטל פארם אנימלס)
Only One הוא סינגל של הדי ג'יי הבריטי, סיגלה, והדי ג'יי הבריטי, דיגיטל פארם אנימלס, שיצא, כהורדה דיגיטלית, על ידי חברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד, ב-2 בדצמבר 2016. השיר נכתב על ידי סיגלה, דיגיטל פארם אנימלס ואנדרו בולימור, והופק על ידי סיגלה ודיגיטל פארם אנימלס.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-83 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הלירי של השיר יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של סיגלה ב-2 בדצמבר 2016. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים.
סופי קרסטן
הדוויג סופי קרסטן (בשוודית: Hedvig Sophie Karsten; 3 בספטמבר 1783 – 25 בפברואר 1862) הייתה בלרינה וציירת שוודית.
ביוגרפיה
סופי קרסטן נולדה לזמרי האופרה כריסטופר כריסטיאן קרסטן וסופי סטבנובסקה. אחותה הייתה הציירת אליזבת שרלוטה קרסטן.
סופי קרסטן הייתה לרקדנית בבלט המלכותי השוודי באופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם. בשנת 1805 התמנתה לפרימה בלרינה. היא הייתה פעילה גם כציירת, והשתתפה בתערוכות של האקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות בסטוקהולם בשנים 1802–1804. הציור החשוב ביותר שלה היה נוף הררי.
קרסטן נישאה לכוריאוגרף פיליפו טליוני בשנת 1803, והייתה אמה של הבלרינה מארי טליוני.
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Antoinette von Sachsen-Altenburg; 17 באפריל 1838 - 13 באוקטובר 1908), הייתה אשתו של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט.
ביוגרפיה
אנטוינטה נולדה ב-17 באפריל 1838 בבמברג, לאדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ולאמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא.
ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, שהיה אחד הנסיכים הגרמנים העשירים ביותר בגרמניה, ולרגל הנישואים אף הוטבעה מדליה. הנישואים היו מוצלחים, ולזוג נולדו 6 ילדים.
משפחתה
ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, ונולדו לה ממנו 6 ילדים:
רוסן פלבנלייב
רוסן אסנוב פלבנלייב (בבולגרית: Росен Асенов Плевнелиев; נולד ב-14 במאי 1964 בגוצה דלצ'ב, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי, לשעבר נשיאה הרביעי של בולגריה 2012–2017.
ביוגרפיה
פלבנלייב נולד בגוצה דלצ'ב למשפחת פליטי מלחמת הבלקן השנייה, אשר הגיעה לבולגריה מאזור מזרח מקדוניה ותראקיה. את לימודי התיכון עשה פלבנלייב בעיר בלגואבגרד, ב-1989 סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית בסופיה ובמשך שנים אחדות עבד בשוק הפרטי בניהול חברת בנייה. הוא נשוי ואב ל-3 ילדים.
ב-2009 התמנה לשר לפיתוח אזורי בממשלתו של בויקו בוריסוב וב-4 בספטמבר 2011 הוכרז כמועמדה לנשיאות של מפלגת השלטון "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" (GERB), שהיא מפלגת מרכז-ימין בבולגריה. בסיבוב הראשון של הבחירות לא עלה בידיו להשיג למעלה מ-50 אחוזים מהקולות הנדרשים לזכייה כבר בסיבוב זה. ב-30 באוקטובר נערך הסיבוב השני ופלבנלייב זכה ב-52.6 אחוזים מהקולות, תוך שהוא גובר על מועמד המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית איבאיילו קאלפין.
ב-19 בינואר 2012 הושבע רוסן פלבנלייב על ידי האספה הלאומית הבולגרית כנשיא בולגריה, וב-22 בינואר נכנס לתפקידו והחליף את גאורגי פרבאנוב.
יחסי אוקראינה–ארמניה
שיתוף פעולה כלכלי
ייצוא מאוקראינה לארמניה כולל בשר, מוצרי חלב, ירקות ודגנים. ייצוא מארמניה לאוקראינה כולל מוצרים אלקטרו-טכניים, משקאות אלכוהוליים ומים מינרליים. במשך 9 חודשים בשנת 2015, מחזור המסחר בין המדינות הסתכם ב-94.2 מיליון דולר ארצות הברית, ואילו המסחר בסחורות הסתכם ב-76.7 מיליון דולר.
טביעת ספינות מהגרים מאפריקה במאה ה-21
טביעת ספינות המהגרים מאפריקה היא סדרה של אסונות ימיים שהתרחשו בים התיכון במאה ה-21, ובכל אחד מהם טבעה ספינה שהובילה מהגרים שיצאו מצפון אפריקה (בעיקר מלוב) לאירופה.
רקע
בין השנים 2008 ו-2012 חצו מהגרים רבים מהמזרח התיכון ומאפריקה את הים התיכון לעבר אירופה, בעיקר לחופי איטליה, יוון וטורקיה. הגירה זו, שהתגברה עם אירועי האביב הערבי והמהפכות במדינות צפון אפריקה שהחלישו את משמרות הגבולות בארצות המוצא, הביאה את המדינות האירופיות להגביר את הפיקוח על הגבולות ואת מניעת ההגירה הלא-חוקית. במקביל התגבר זרם המהגרים בשל המצוקה והמלחמות במדינות כמו סוריה, אריתריאה וסומליה.
השיט מחופי צפון אפריקה לחופי אירופה נעשה בסירות או בספינות שאינן מתאימות למטרתן. אף שרק מעטות מהספינות טובעות בדרכן, מדובר באסונות הגובים את חייהם של מאות ואף אלפי מהגרים מדי שנה.
פלוגת הטנקים הסודית בירושלים
פלוגת הטנקים הסודית בירושלים היא פלוגת טנקים שהוחזקה בירושלים בשנות ה-50 וה-60 בניגוד להסכמי שביתת הנשק בין ישראל לירדן שנחתמו לאחר מלחמת העצמאות. הטנקים הועלו בחשאי לירושלים בשנת 1955, ודבר קיומה של הפלוגה נשמר בסוד עד מלחמת ששת הימים.
עם פרוץ הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים יצאו טנקי הפלוגה והשתתפו בקרבות מול הירדנים. הופעת הטנקים מיד עם פרוץ האש הפתיעה את הירדנים, ולפלוגה הסודית היה תפקיד חשוב בקרב על ירושלים.
רקע
עם סיומה של מלחמת העצמאות חצה קו הגבול בין ישראל לירדן את ירושלים, במה שנודע כקו העירוני. אזור הר הצופים נותר כמובלעת ישראלית מפורזת בשטח הירדני, ומדי שבועיים הייתה עולה שיירה להר הצופים.
בצה"ל שאפו להחזיק בירושלים כוחות להתערבות מהירה במקרה של תקרית עם הירדנים. באמצע שנות החמישים הוחלט להעלות לירושלים פלוגת טנקים שתוחזק בהסתר.
הפלוגה הראשונה: M10 וולברין
הפלוגה הוקמה לראשונה בשנת 1955. משימת הקמת הפלוגה הוטלה על דוד ארגמן, שהיה מפקדה הראשון. ארגמן בחר כ-60 חיילי חי"ר מהחטיבה הירושלמית, והפלוגה החדשה הוכשרה בבית הספר לשריון. לפלוגה הוקצו 14 טנקי M10 וולברין, והפלוגה סופחה לגדוד השריון הפיקודי של פיקוד המרכז (גש"פ 182).
בסביבות מאי 1956 הוחלט להעלות את הטנקים לירושלים. עקב האיסור על הכנסת נשק כבד לעיר הוסוו הטנקים בתוך מכולות עץ גדולות של חברת החשמל, והועמסו על מובילים. סיורים של אנשי האו"ם עוכבו בדרך לירושלים בטענה כי נשמעו יריות באזור שער הגיא והדרך אינה בטוחה. לפנות בוקר הגיעו המובילים לירושלים והטנקים אוחסנו בצריפים בתוך מחנה שנלר.
שגרת הטיפולים בטנקים בוצעו במוסכי חברת האוטובוסים "המקשר". לקראת מלחמת סיני גויסה הפלוגה למקרה וירדן תחליט להיכנס למלחמה, אולם בסופו של דבר נשארה ירדן מחוץ ללחימה.
הפלוגה השנייה: סופר שרמן
בשנת 1958 הוחלט להקים פלוגה חדשה שתהיה מצוידת בטנקי סופר שרמן, השבחה ישראלית לטנקי השרמן הוותיקים. באותה שנה התקיימו חגיגות העשור למדינת ישראל והוחלט לנצל את החגיגות כדי להעלות את הטנקים לירושלים בהחבא. מדינת ישראל העבירה לירדן דרך האו"ם בקשה לקיים מצעד צבאי בירושלים, למרות ההסכמים בין המדינות. ירדן התנגדה, אך לאחר תיווך של האו"ם הוסכם על קיום המצעד בגבעת רם. עוד הוסכם להתיר לצה"ל להעלות גדוד של טנקי שרמן, שיורד מירושלים מיד עם תום המצעד, תחת פיקוחם של אנשי האו"ם.
לאחר המצעד הוזמנו אנשי האו"ם לנשף שנערך לכבודם ביפו. בזמן שאנשי האו"ם בילו במסיבה ביפו, הוריד צה"ל שלוש פלוגות טנקים מירושלים, אולם הותיר פלוגה אחת. שישה טנקים הוסתרו במבנים במחנה שנלר והשאר שוכנו במחנה סטף.
מלחמת ששת הימים
הפלוגה גויסה ב-19 במאי 1967 כחלק מהעלאת הכוננות במהלך תקופת ההמתנה. לארבע המחלקות בפלוגה צורפה מחלקת טנקי סופר שרמן נוספת מחטיבה 60, וכעת הכילה הפלוגה 18 טנקים. במהלך תקופת ההמתנה הוכנו הטנקים לתנועה והמפקדים ערכו סיורים לאורך הקו העירוני. ב-3 ביוני ביקר בפלוגה הרמטכ"ל יצחק רבין אשר בדק את מוכנות הפלוגה. עם תחילת הלחימה בירושלים היו טנקי הפלוגה כוח השריון היחידי בעיר. עם תחילת האש ניסה קמארה, מפקד הפלוגה, ליצור קשר עם מפקד חטיבת ירושלים אליעזר אמיתי, ומשלא הצליח החליט להעלות את הטנקים שהיו בסטף לכיוון ירושלים. טנקים אלה חברו לשאר הטנקים שיצאו משנלר למגרש הרוסים. הפלוגה חולקה לשני כוחות: כוח המ"פ קמארה כלל שתי מחלקות (שמונה טנקים) ופעל יחד עם החטיבה הירושלמית בדרום מזרח העיר, וכוח הסמ"פ, רפי ישעיה, אשר עבר תחת פיקוד חטיבת הצנחנים 55 ולחם עימם בצפון העיר.
כוח המ"פ
בשעות הראשונות ללחימה בירושלים פרץ כוח המ"פ לארמון הנציב, יחד עם כוח של הסיירת הירושלמית ופלוגת חי"ר מגדוד 161 (השייך לחטיבת ירושלים). הכוח השמיד שלושה תול"רים ירדנים וכבש מחדש את אזור ארמון הנציב אותו תפסו הירדנים בשעות הבוקר. הטנקים נעמדו על גבעת האנטנה, ממזרח לארמון הנציב וירו לעבר מוצב "הנקניק". כחצי שעה מאוחר יותר המשיך כוח המ"פ יחד עם הסיירת לכיוון מוצב "הפעמון". הכוח נע דרך צור באהר, ובמהלך התנועה התהפך אחד הטנקים ואחד מאנשי הצוות נהרג. מוצב הפעמון נכבש לבסוף באור אחרון כשאנשי הסיירת לוחמים בתעלות המוצב.
ביום המחרת סייע כוח המ"פ לגדוד 68 בכיבוש אבו טור. הטנקים לא יכלו לעבור ברחובות הצרים ונשארו בחיפוי מרחוק.
כוח הסמ"פ
סגן מפקד הפלוגה רפי ישעיה, עם כוח שכלל 10 טנקים, עבר תחת פיקודה של חטיבת הצנחנים 55. ב-6 ביוני בשעה 2:00 נע כוח הסמ"פ לעמדות אש והחל בירי על מבנה בית הספר לשוטרים, כחיפוי לצנחנים המסתערים על גבעת התחמושת. בהמשך הלילה נע הכוח לשכונת שייח' ג'ראח לסיוע לגדוד אחר של הצנחנים. הכוח נע יחד עם הצנחנים, תוך שהם סופגים אש מעמדות ירדניות ששכנו במבנים לאורך הדרך. אחד ממפקדי הטנקים נהרג וכמה אחרים נפצעו. בשעה 5:00 בבוקר נשלחו שני טנקים לסייע לצנחנים שספגו אבדות רבות בגבעת התחמושת. עם הופעת הטנקים החליט הכוח הירדני שהגן על המקום לסגת והקרב על גבעת התחמושת הסתיים.
לאחר תדלוק והתחמשות, הצטרפו טנקי כוח הסמ"פ בשעות אחר הצהריים ב-6 ביוני לצנחנים במוזיאון רוקפלר. התוכנית של מח"ט חטיבת הצנחנים, מוטה גור, הייתה כי הטנקים יפרצו ראשונים לכיוון אוגוסטה ויקטוריה, אולם לטנקים חסרה תחמושת קלה וההתקפה נדחתה ללילה. בינתיים הגיעו לאזור ארבעה טנקים של חטיבה 10.
בשעה 19:00 יצאו הכוחות לדרך כשטנק הסמ"פ מוביל. בחשכה פספס רפי ישעיה את הפניה המתוכננת שמאלה והגיע לאזור כנסיית גת שמנים. ישעיה הבין במהרה כי טעה והורה לסובב את הכוח חזרה, כשהטנקים נמצאים על הגשר מעל נחל קדרון והם נתונים לאש בלתי פוסקת מכיוון חומת העיר העתיקה ומכיוון א-טור. ישעיה נפצע בפניו והורה לטען לכוון את הטנק. בתנאים הקשים נפל טנק הסמ"פ מהגשר והתהפך, כשאנשי הצוות נפצעים באורח קל. מוטה גור הורה לעצור את ההתקפה על אוגוסטה ויקטוריה ודחה אותה לבוקר.
בבוקר המשיך כוח הטנקים והצנחנים לכיוון אוגוסטה ויקטוריה, ולאחר מכן חזר לשער האריות. אחד הטנקים של הפלוגה הירושלמית ירה מספר פגזים לכיוון העמדות הירדנים בשער האריות, פרץ אותו, ומיד לאחר מכן עברו הצנחנים דרך השער בדרכם לכיבוש העיר העתיקה.
עם סיום הקרבות בירושלים סופחו שבעת הטנקים שנותרו מכוח הסמ"פ לחטיבה 10 ונסעו על זחלים ליריחו. משם נשלחו לכיוון רמת הגולן אולם לא הספיקו להשתתף בלחימה.
סיכום
שנים רבות לאחר המלחמה, במהלך פגישות עם קצינים ירדנים לאחר הסכם השלום בין ישראל וירדן, סיפרו הקצינים הירדנים שלחמו בירושלים כי הופעת הטנקים בשלב מוקדם כל כך של הלחימה הפתיעה אותם, ובקרב על גבעת התחמושת היו אלה הטנקים שהצטרפו לקרב שהובילו לנסיגה הירדנית.
במהלך המלחמה איבדה הפלוגה שניים מלוחמיה. סגן מפקד הפלוגה, סרן רפי ישעיה, קיבל על פעילותו במלחמה את עיטור המופת.
מערך לונדון
מערך לונדון (באנגלית: London Array) הוא חוות טורבינות רוח ימית, הממוקמת בים הצפוני, מול שפך נהר התמזה, במרחק של 20 קילומטרים מחוף בריטניה.
היסטוריה
בשנת 2001 הראו מחקרים את התאמת אתר החווה להקמת חוות טורבינות רוח. בשנת 2005 החלו הליכי התכנון והרישוי של החווה. עבודות הקמת החווה החלו במרץ 2011. בשלהי 2012 החלה החווה לייצר חשמל ובאפריל 2013 הסתיים השלב הראשון שתוכנן להקמתה וכל טורבינות הרוח בה הפכו לפעילות. החווה נחנכה על ידי ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ב-4 ביולי 2013.
החווה תכיל גם שלוש תחנות ביניים ימיות לניתוב החשמל, אשר טרם הושלמו. הטורבינות והתחנות יקושרו אלו לאלו ואל חוף קנט שבבריטניה באמצעות 430 קילומטרים של כבלי חשמל תת-ימיים.
תוכנן שלב שני של בניית התחנה, שבעקבותיו היא הייתה אמורה להכיל 341 טורבינות רוח על פני שטח של 245 קילומטרים רבועים, אשר יפיקו עד 1,000 מגה ואט חשמל, ולהיות חוות טורבינות הרוח הימית הגדולה בעולם. בשנת 2014 הוכרז על ביטול השלב השני של המיזם, עקב חשש שהוא יזיק לאוכלוסיית ציפורי הים באזורו.
החווה תוכננה ונמצאת בבעלות קונסורציום של שלוש חברות פרטיות – DONG Energy, E.ON UK Renewables ו-MASDAR. חברת בת של תאגיד רויאל דאטש של הייתה שותפה לקונסורציום אך פרשה ממנו ב-2008.
עלות הקמת החווה הגיעה ל-1.8 מיליארד לירות שטרלינג.
אמריקו טומאש
אמריקו טומאש (19 בנובמבר 1894 - 18 בספטמבר 1987) היה קצין ופוליטיקאי בצי הפורטוגלי שכיהן כנשיא פורטוגל בין השנים 1958 ל-1974.
קריירה צבאית
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הימית ב-1916 הוצב טומאש במשמר החופים הפורטוגזי באונייה ואסקו דה גאמה ולאחר מכן הוצב לאנשי פדרו נונס והמשחתות דורו וטחו במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918, הוא קודם לדרגת לוטננט.
ב-17 במרץ 1920 הוא הוצב על ספינת הסיור 5 de Outubro, שם שירת במשך שש עשרה השנים הבאות. במהלך תקופה זו הוצב טומאש למשימת סיור על החוף הפורטוגזי והיה חבר מועצת המנהלים של הוועדה הטכנית להידרוגרפיה, ניווט ומטאורולוגיה ימית וחבר במועצה לחקר אוקיינוגרפיה ודיג. טומאש היה גם חבר במועצה הבינלאומית לחקר הים.
טומאש מונה לראש המטה של שר הצי ב-1936, לנשיא החונטה הלאומית של הצי הסוחר בין השנים 1940–1944, ושר הצי בין השנים 1944–1958.
נשיאות
בשנת 1958 נבחר טומאש על ידי ראש הממשלה אנטוניו סלזאר כמועמד של מפלגת השלטון של האיחוד הלאומי לנשיאות הרפובליקה, במקומו של פרנסיסקו קראביירו לופס. הוא התמודד מול הומברטו דלגדו שנתמך על ידי האופוזיציה. בתחילה נראה היה שהבחירות הסתיימו ברגע שטומאש היה מועמד. שיטת הבחירות הייתה כל כך מוטה לטובת האיחוד הלאומי עד שלא ניתן היה להביס אותו. במירוץ זכה טומאש בסופו של דבר עם 76.4 אחוזים מהקולות ואילו דלגדו קיבל כ-23.5 אחוזים מהקולות. חלק מהמשקיפים הנייטרליים האמינו, עם זאת, שדלגדו היה מנצח אילו הבחירות היו כנות. סלזאר שחשש מהיקף התמיכה שלה זכה דלגדו, הוביל בעקבות זאת תיקון חוקתי המעביר את בחירת הנשיא לבית המחוקקים, שנשלט היטב על ידי המשטר. טומאש נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים ב-1965 כמועמד היחיד.
אף על פי שנהנה מסמכויות רחבות - כמעט דיקטטוריות - על הנייר, בפועל טומאש לא הרבה לפעול בעשור הראשון שלו בשלטון. במשך רוב קיומו של משטר האסטדו נובו, סלזאר, כראש ממשלה, החזיק בכוח האמיתי. ואכן, סלזאר בחר בו מפני שקראביירו לופס הראה עמדה עצמאית שסלזאר לא אהב. טומאש היה בתקופה זו בעיקר דמות ייצוגית בחנוכות ובחגיגות. יחד עם חוסר מיומנות הטבעית לנאום, הפך טומאש למטרה לבדיחות.
טומאש השתמש בסמכות הנשיאותית שלו רק פעם אחת במהלך העשור הראשון שלו בתפקיד. בספטמבר 1968 סבל סלזאר משבץ חמור. מתוך אמונה שלסלזאר לא נוצר זמן רב לחיות, טומאש פיטר את סלזאר ומינה את מרסלו קייטנו ליורשו. לכל דבר ועניין, סמכותו של הנשיא לפטר את ראש הממשלה הייתה הבדיקה היחידה של כוחו ביחס לסלזאר. עם זאת, טומאש מעולם לא הודיע לסלזאר שהוא הודח כמנהיג המשטר שיצר ברובו. לפי הדיווחים, כשסלזאר מת שנתיים לאחר מכן, הוא עדיין האמין שהוא ראש ממשלה.
בניגוד לקודמו התגורר טומאש במעונו הפרטי בעודו נשיא הרפובליקה, והשתמש בארמון בלם רק כמשרד ולטקסים רשמיים.
אחרית חייו
ב-25 באפריל 1974 סיימה מהפכת הציפורנים 48 שנות שלטון דיקטטורי בפורטוגל. לאחר הודח מהשלטון, הוגלה טומאש לברזיל ; ב-1978 התיר רמליו איאנש את חזרתו לפורטוגל. בשנת 1980 מתה בתו הבכורה נטליה. לאחר שובו מהגלות, אמריקו טומאש חי כמעט מבודד, לאחר שעבר קשיים כלכליים חמורים, נאלץ למכור מתנות שונות וחפצי ערך מימי הנשיא. הוא פרסם את ספר זיכרונותיו ב-1986.
בגיל 92 טומאש מת בביתו בקשקאיש מזיהום כללי ב-18 בספטמבר 1987. הלווייתו הייתה פשוטה וצנועה, ללא כל ייצוג או כיבודים צבאיים או ממלכתיים, והוא נקבר בבית העלמין אז'ודה.
אנתוני רנדולף
אנתוני ארווין רנדולף ג'וניור (באנגלית: .Anthony Erwin Randolph Jr; נולד ב-15 ביולי 1989) הוא כדורסלן אמריקאי-סלובני המשחק בקבוצת ריאל מדריד מליגת ה-ACB והיורוליג ובנבחרת סלובניה.
קריירה טרום-מקצוענית
רנדולף נולד בווירצבורג שבגרמניה המערבית לאב ואם ששירתו בצבא ארצות הברית והוצבו שם. שנה אחרי לידתו עברה המשפחה לפסדינה שבקליפורניה. בתיכון שיחק רנדולף בתחילה בתיכון בליטל רוק שבארקנסו, ולאחר מכן עבר ללמוד בתיכון ע"ש וודרו וילסון בדאלאס, טקסס. בקריירת התיכונים שלו שיחק רנדולף בכל חמש העמדות על המגרש. ממוצעיו בשנתו האחרונה בתיכון עמדו על 25.8 נקודות ו-12.6 ריבאונדים למשחק.
ב-NBA
רנדולף נבחר במקום ה-14 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA בקיץ 2008 על ידי גולדן סטייט ווריורס. בתחילת עונתו הראשונה בקבוצה שיחק רנדולף בדקות מועטות מאוד, ורק לקראת סוף העונה, כאשר שחקנים בכירים יותר ברוטציה נפצעו, התחיל לקבל זמן משחק משמעותי ולהראות יכולת טובה. בליגת הקיץ בקיץ שלאחר עונת הרוקי שלו הראה רנדולף יכולת מצוינת, וחוזהו הוארך עד סוף עונת.
ביולי עבר רנדולף בטרייד לניו יורק ניקס יחד עם רוני טוריאף, קלנה אזובוקי ובחירת סיבוב שני, עבור דייוויד לי. בקצה הרוטציה, רנדולף שיחק בניקס ב-17 משחקים בלבד עד שהועבר למינסוטה טימברוולבס בפברואר, במסגרת הטרייד שהעביר את כרמלו אנתוני לניו יורק. בחצי העונה הראשונה שלו במינסוטה ממוצע הנקודות שלו היה הגבוה בתקופתו ב-NBA, ועמד על 11.7. בכל תקופתו במינסוטה קלע רנדולף בממוצע 9.1 נקודות.
בקיץ שלפני עונת חתם רנדולף כשחקן חופשי בדנוור נאגטס. אחרי שנתיים בקבוצה, בהן שיחק ב-82 משחקים ופתח בחמישה מהם, הועבר רנדולף בטרייד לשיקגו בולס ולאחר מכן לאורלנדו מג'יק, שניפתה אותו מהסגל.
אירופה
בקיץ 2014 חתם רנדולף לעונה אחת בלוקומוטיב קובאן, ששיחקה אז בליגת VTB וביורוקאפ. הוא הוביל את הקבוצה לרבע גמר היורוקאפ, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה במפעל. בעונה הבאה רנדולף האריך את חוזהו, וקובאן קיבלה כרטיס חופשי ליורוליג. רנדולף, יחד עם מלקולם דילייני, הוביל את קבוצתו לפיינל פור של עונת 2015/2016 ביורוליג, בו סיימה במקום השלישי אחרי שהפסידה בחצי הגמר לצסק"א מוסקבה. רנדולף נבחר לחמישייה השנייה של היורוליג באותה שנה.
לקראת עונת חתם רנדולף לעונה אחת בריאל מדריד מליגת ה-ACB והיורוליג. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגה המקומית, כאשר מדריד זוכה בקופה דל ריי. בעונת נפצע רנדולף ברגל ימין ונעדר למשך כחודשיים וחצי מהמגרשים. למרות מכת פציעות במהלך העונה, זכתה מדריד באותה שנה באליפות היורוליג ובאליפות הליגה הספרדית, בהובלתו של לוקה דונצ'יץ', שזכה עם רנדולף ונבחרת סלובניה באליפות אירופה בכדורסל באותו הקיץ, כאשר רנדולף מעמיד ממוצעים של 8.3 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק ביורוליג.
בגמר גביע המלך של עונת נפגשה ריאל מדריד עם קבוצת ברצלונה. ברגעיו האחרונים של המשחק בוצעה חסימה של רנדולף על אנטה טומיץ', שלטענת השופטים הייתה בלתי חוקית. ההחלטה לשריקה על חסימה בלתי חוקית (גולטנדינג ) העניקה שתי נקודות ולבסוף את הניצחון לברצלונה. לאחר המשחק ניתן היה לראות בהילוך החוזר (שהשופטים השתמשו בו בזמן אמת) שהחסימה הייתה חוקית, ועל כך יצא קצפם של ראשי הקבוצה המדרידאית, שאיימו לעזוב את המסגרות המקומיות ולעבור לשחק באירופה בלבד, בטענה להטיית משחק של השופטים.
קריירה בינלאומית
רנדולף ייצג את נבחרת ארצות הברית במשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 2015. בקיץ 2017 קיבל רנדולף אזרחות סלובנית, והוביל יחד עם גוראן דרגיץ' ולוקה דונצ'יץ' את נבחרת סלובניה לזכייה ביורובאסקט 2017.
לודמילה פוטינה
לודמילה אלכסנדרובנה פוטינה (ברוסית: Людми́ла Алекса́ндровна Пу́тина; נולדה ב-6 בינואר 1958 בקלינינגרד) היא אשתו לשעבר של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. הייתה נשואה לו במשך כ-30 שנה.
תיכון לוואל
תיכון לוואל הוא תיכון ציבורי בעיר סן פרנסיסקו, קליפורניה. בית הספר נפתח ב-1858 כבית ספר יסודי וקיבל את שמו הנוכחי ב-1894. תיכון לוואל עבר למיקומו הנוכחי לשכונת מרסד מאנור ב-1962.
לודמילה פוטינה
פוטינה הייתה יוזמת הקמת "המרכז לפיתוח השפה הרוסית" (כיום, "המרכז לתקשורת בין-אישית"). מלבד רוסית, היא דוברת גרמנית, ספרדית, צרפתית ופורטוגזית.
תיכון לוואל
מופעל על ידי איחוד בתי הספר המחוזי של סן פרנסיסקו, לוואל פתוח לכל תושבי סן פרנסיסקו ללא צורך בתשלום שכר לימוד.
לודמילה פוטינה
ביוגרפיה
פוטינה נולדה בקלינינגרד בברית המועצות כלודמילה שקרבנבה לאביה אלכסנדר אברמוביץ' שקרבנב, עובד מפעל המתכות בקלינינגרד ולאמה יקטרינה טיכנונובה שקרבנבה (Шкребнев). היא סיימה ללמוד פילולוגיה וספרדית באוניברסיטת לנינגרד ועבדה כדיילת אוויר בחברת התעופה אירופלוט. את ולדימיר פוטין היא פגשה בלנינגרד, במסגרת עבודתה וביולי 1983 היא נישאה לו ולזוג נולדו שתי בנות: מריה (ילידת 1985) ויקטרינה (ילידת 1986). בין השנים 1990 ל-1994 היא לימדה גרמנית באוניברסיטה בה היא למדה. בשנים 1996–1999 עבדה כנציגת חברת טלקום אינבסט במוסקבה. באותה תקופה בנותיה למדו בבית הספר הגרמני במוסקבה (Deutsche Schule Moskau).
תיכון לוואל
היסטוריה
תיכון לוואל התחיל ב-1856 כבית ספר יסודי. ב-1894, שונה שמו של התיכון על שמו של המשורר ג'אמס ראסל לוואל. ב-1913 עבר בית הספר לבניין ברחוב היאיס בעיר, שם נשאר 50 שנה. ב-1962, עבר בית הספר למשכנו הנוכחי ליד אגם מרסיד.
לודמילה פוטינה
ביוגרפיה
בתור הגברת הראשונה לא הרבתה להופיע רבות בתקשורת והתרחקה מאור הזרקורים. ב-6 ביוני 2013 הזוג הודיע בפומבי על פרידתם ובאפריל 2014 הושלם תהליך הגירושין.
בינואר 2016 דווח כי היא נישאה שנית לאיש העסקים ארתור אוצ'רטני.
תיכון לוואל
הקמפוס
לוואל ממוקם צפונית לאגם מרסיד, בין צדי הפארק ומחוז סאנסט. בית הספר ממוקם בין רחוב סילבן אב במערב לדרך האקליפטוס במזרח. בית הספר הוא בנוסף נגיש על ידי הרכבת העירונית של סן פרנסיסקו. הקמפוס ממקום סמוך לבית הספר היסודי "לאקשור".
הקמפוס עצמו מכיל בניין ללימודי אקדמיה עם שלוש קומות ושתי שלוחות, בניין ללימודי מדע בן שלוש קומות, מבנה חזית עם שתי קומות והיכל תרבות עם אודיטוריום בעל 1,500 מושבים, ספרייה, מעבדות מדע ומחשבים, כיתות ללימוד שפות זרות, מכון כושר, סטודיו לריקוד, מגרשי פוטבול כדורגל וכדורסל, עשרה מגרשי טניס ומסלול ריצה.
תוכנית הלימודים
לוואל הוא אחד משני בתי הספר הציבורי במחוז סן פרנסיסקו אשר מקבל אליו תלמידים אשר עברו בהצלחה את דרישות הקבלה. הקבלה ללוואל מבוססת על שילוב של תוצאות מבחנים, חיבור ופעילות מעבר לתוכנית הלימודים. תיכון לוואל מדורג במקום השלישי על בסיס תוצאות מבחנים ברשימת עשרת התיכנים הטובים ביותר בקליפורניה.
מערכת לוח הזמנים המודולרית של בית הספר מאפשרת לתלמידים חופש בבחירת הקורסים. לתלמידים בנוסף יש אפשרות לבחור ממבחר גדול של קורסי שיבוץ מתקדמים. ללוואל שיעור מסיימים זכאים גבוה שנושק ל-100%, והוא המקור הגדול ביותר לתלמידי אוניברסיטת קליפורניה, במיוחד לקמפוסים ברקלי ודייוויס. בנוסף, בוגרים רבים נרשמים ללימודים גבוהים באוניברסיטאות יוקרתיות ברחבי ארצות הברית.
מוריס צ'אנג
ג'אנג ג'ואומואו או בשמו המערבי מוריס צ'אנג (בסינית: 張忠謀, פיניין: Zhāng Zhōngmóu; נולד ב-10 ביולי 1931) הוא מיליארדר טייוואני-אמריקאי שבנה את הקריירה שלו בארצות הברית ובטייוואן. הוא המייסד, כמו גם יו"ר ומנכ"ל לשעבר, של יצרנית השבבים הגדולה בעולם, TSMC, שהיה גם מפעל יציקת הסיליקון הראשון והגדול בעולם. הוא ידוע כמייסד תעשיית המוליכים למחצה של טייוואן. נכון לדצמבר 2021, הונו הנקי נאמד ב-2.8 מיליארד דולר.
סטיב פמברטון
סטיב ג'יימס פמברטון (באנגלית: Steve James Pemberton; נולד ב-1 בספטמבר 1967) הוא שחקן, סופר, קומיקאי ותסריטאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהיותו חבר בצוות השחקנים של התוכנית "ליגה של גברים" הכולל גם את ריס שירסמית', מארק גאטיס וג'רמי דייסון. פמברטון ושירסמית' גם כתבו והופיעו יחד בסיטקום "Psychoville". הופעות נוספות שלו בטלוויזיה היו בסדרות "דוקטור הו", "בנידורם", "בלקפול", "לגדול בלי בושה", "וייטצ'אפל", "עמק האושר" וב"מאפ ולוצ'יה".
ביוגרפיה
פמברטון נולד בצ'ורלי שבמחוז לנקשייר. הוא למד בבית הספר התיכון סנט מייקל (St. Michael's CE High School), שם התגלה כישרון המשחק שלו. אחר כך למד ב"ראנשו קולג'" וסיים תואר BA באמנויות הבמה ב"ברטון הול קולג'".
עבודותיו הראשונות של פמברטון היו בתיאטרון פרינג'; הוא היה בין המייסדים של תיאטרון 606 יחד עם גורדון אנדרסון, טום הדלי והמפיק שיין וולטר. הוא הפיק, שיחק וביים במגוון הפקות תיאטרון. הוא כתב עבור המגזין וראייטי, ובין השנים 1991 ו-1998 היה עורך משנה של המגזין "International Film Guide".
פמברטון ידוע בעיקר מחברותו בצוות הקומיקאים בתוכנית המערכונים "ליגה של גברים" הכולל את מארק גאטיס, ריס שירסמית' והתסריטאי ג'רמי דייסון, אותם הכיר ב"ברטון הול קולג'". ההופעות הראשונות של "ליגה של גברים" היו בשנת 1995 על הבמה. ב-1997 שודרה התוכנית "On the Town with the League of Gentlemen" ברדיו 4 של ה-BBC, וב-1999 הועברה התוכנית לטלוויזיה ושודרה בערוץ BBC Two. תוכנית הטלוויזיה זיכתה את פמברטון ושותפיו לסדרה בפרס באפט"א לטלוויזיה, בפרס "Royal Television Society" ובפרס "Golden Rose of Montreux".
ב-2007 הופיע פמברטון בתפקיד הכומר בסרט "החופשה של בין". ביולי 2007 החליף אח בוב מרטין במחזמר "The Drowsy Chaperone" שהועלה בווסט אנד, ושיחק בו עד לסיום ההפקה ב-4 באוגוסט 2007. ב-2008 השתתף בסרט "Free Jimmy", גרסה אנגלית לסרט האנימציה הנורווגי באותו שם, ודיבב את הדמות של מאטיס, רוכב אופנים הלבוש באופן מוזר והוא חבר המאפיה הלאפית. ביוני 2009 שודרה התוכנית "Psychoville" בערוץ BBC Two, שכתב פמברטון עם ריס שירסמית', שותפו ל"ליגה של גברים". השניים גילמו שורה ארוכה של דמויות בסדרה בפורמט דומה לזה של "ליגה של גברים".
החל משנת 2014 גילם פמברטון דמויות שונות בסדרה "בתוך מספר 9" אותה יצר בשיתוף פעולה עם שירסמית'. הסדרה שודרה ב-BBC Two, והעונה השנייה שודרה ב-2015.
חיים אישיים
סטיב נשוי לאליסון פמברטון ולבני הזוג יש שלושה ילדים.
עונת 1988/1989 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1988/1989 בליגה הלאומית בכדורסל  הייתה העונה ה-35 של הליגה. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף השתנה מהעונה הקודמת. ארבעה הראשונות התמודדו זו מול זו (מקום ראשון מול רביעי, שני מול שלישי וכך הלאה) בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות חצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב משלוש כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי ראשון לציון והפועל גבת.
העונה הסדירה החלה ב-27 בספטמבר 1988 הסתיימה ב-20 בפברואר 1989. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-20 ברציפות.
בהתאם לתוצאות העונה אליצור רמלה והפועל גבת ירדו ליגה.
Lady Croissant
באלבום זה, נכלל השיר "Destiny", של הלהקה זירו 7.
רקע והפקה
אלבום ההופעה יצא קודם באוסטרליה וארצות הברית, וחודש לאחר מכן גם בבריטניה.
סרחיו רוצ'ט
סרחיו רמון רוצ'ט אלברס (בספרדית: Sergio Ramón Rochet Álvarez; נולד ב-23 במרץ 1993 בנואבה פלמירה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת שוער בקבוצת נסיונל מליגת העל האורוגוואית ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים
רוצ'ט גדל במחלקת הנוער של דאנוביו.
ב-24 במאי 2014 חתם רוצ'ט בא.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 51 הופעות ליגה.
ב-27 ביולי 2017 חתם בסיוואספור מליגת העל הטורקית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 15 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה שימש כשוער מחליף ולא ערך הופעות כלל.
ב-1 ביולי 2019 חתם רוצ'ט נסיונל מליגת העל האורוגוואית.
קריירה בינלאומית
רוצ'ט נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר קופה אמריקה 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-27 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 1-0 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
אינגריד פטרס
אינגריד פטרס (בגרמנית: Ingrid Peters; נולדה ב-19 באפריל 1954) היא זמרת גרמנייה.
ביוגרפיה
פטרס נולדה ב-19 באפריל 1954 בחבל הסאר.
לאחר התיכון היא למדה במכללה לחינוך וגם השלימה תואר שני.
ב-1973 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת בלהקה.
ב-1976 הוציאה את אלבומה הראשון ונכללו בו מספר שירים שזכו להצלחה.
ב-1979 וב-1983 ניסתה לייצג את גרמניה באירוויזיון כשלקחה חלק בתחרות המקדימה.
ב-1986 ייצגה את מדינתה באירוויזיון בברגן עם השיר "Über die Brücke geh'n" וסיימה במקום השמיני עם 62 נקודות.
מ-1987 ועד 1994 הנחתה את התוכנית "Die sechs Siebeng’scheiten" של ARD במסגרתה נערך חידון לתלמידי בתי ספר.
היא הופיעה פעמים רבות בקונצרטים של חג המולד בכנסיות.
היא שימשה מספר שנים כמגישה ברדיו.
ב-2007 היא קיבלה פרס מטעם מושל מדינת חבל הסאר, בנימוק לקבלת הפרס נאמר עליה שהיא מהווה שגרירה של מדינה זו ומהווה סמל לאהדה.
בנוסף למוזיקה היא עוסקת גם בציור ובאמנות.
מטבעת מוסקבה
מטבעת מוסקבה (ברוסית: Московский монетный двор) היא מטבעה ברוסיה העוסקת בייצור של מטבעות, מדליות ועיטורים ומבצעת גם הזמנות לייצור מטבעות עבור מדינות זרות. לדוגמה, המטבעה הפיקה את מטבעות הכסף של אבחזיה ושל הודו. המטבעה ממלאת הוראות פרטניות לייצור תגים, מדליות, מטבעות ועיטורים ממשלתיים. ממוקמת בנפת דנילובסקי בדרום מוסקבה.
היסטוריה
תחילה הוטל על המטבעה לייצר מדליות ועיטורים שונים. ב-1968 הוחלט על הוספת מבנה חדש למטבעה שבנייתו החלה ב-1974 והושלמה ב-1984.
ב-1975 החלה בייצור מטילי זהב וב-1977 ייצרה סדרה של מטבעות זיכרון לקראת אולימפיאדת מוסקבה (1980).
באוקטובר 1991 החלה לייצר את העיטורים של ממשלת רוסיה והיא מהווה חלק מהתאגיד הפדרלי הממשלתי Goznak.
OTS 44
OTS 44 הוא כוכב לכת תועה או ננס חום המרוחק כ-550 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים זיקית. OTS 44 הוא בין האובייקטים בעלי המסה הנמוכה ביותר המוכר למדע מהתווך הבין-כוכבי, המסה שלו גדולה משל צדק בערך פי 11.5, וקטנה בערך פי מאה מזאת של השמש. קשה לדעת מה הרדיוס של אובייקט זה אך מעריכים שהוא בין 23-57% מהרדיוס של השמש.
OTS 44 התגלה בשנת 1998 על ידי Oasa, Tamura ו-Sugitani בתור אובייקט מסיבי בתוך אזור היווצרות כוכבים בקבוצת זיקית. התצפית התבססה על פליטה חריגה של אור אינפרא-אדום והתבצעה על ידי תצפית משותפת של טלסקופ החלל שפיצר ושל טלסקופ החלל הרשל, OTS 44 פולט כמות חריגה של קרינה תת-אדומה יחסית לאובייקט מסוגו, ולכן הוצע כי הוא מוקף דיסקה של אבק, המורכבת מחלקיקים סלעיים וחלקים של קרח. אם קיים דיסק כזה, תהיה מסתו גדולה למדי, עד כפי 10 ממסתו של כדור הארץ. תצפיות של ספקטרוגרף המסות SINFONI (חלק ממערך הטלסקופים "הטלסקופ הגדול מאוד") הראה שיש תהליך של התאחדות של חומר בתוך הדיסקה, מה שעלול לרמז על כך שלבסוף תווצר מאובייקט זה מערכת כוכבי לכת.
יהודה לייב גרונר
הרב יהודה לייב גרונר (מכונה לייבל או הריל"ג; ח' באייר תרצ"א, 24 באפריל 1931 – י"ד בניסן ה'תש"ף, 7 באפריל 2020) היה חסיד חב"ד בולט, ששימש אחד ממזכיריו של רבי מנחם מנדל שניאורסון במשך כארבעים שנה.
ביוגרפיה
נולד לאברהם מרדכי ישעיה ולמנוחה רחל גרונר, מצאצאי רבי שניאור זלמן מלאדי. למד בישיבת רבי חיים ברלין וישיבת תומכי תמימים 770 בניו יורק.
בשנת תש"ט 1949 מינה אותו הרב מנחם מנדל שניאורסון (שעדיין לא מונה אז לאדמו"ר) לעוזרו בהוצאת ספרים קה"ת. כאשר מונה הרב שניאורסון למנהיג חסידות חב"ד, מונה גרונר לאחד ממזכיריו. בט"ו באלול ה'תשי"ד (פברואר 1954) נישא ליהודית למשפחת גורביץ ומסדר הקידושין היה הרבי מלובביץ'.
לא ראיתי לא שמעתי
לא ראיתי, לא שמעתי (במקור: See No Evil, Hear No Evil) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1989 אשר מספר על שני חברים, אחד חירש ואחד עיוור, שעובדים יחד כדי לאתר שלישיית פושעים ולנקות את שמם משוד שלא ביצעו. את הסרט הפיק מארווין וורת' ומככבים בו ג'ין ויילדר, ריצ'רד פריור וקווין ספייסי.
יהודה לייב גרונר
ביוגרפיה
בתשכ"ו (1966) ליקט וערך, לצד הרב מנחם זאב גרינגלס, את ספר המנהגים חב"ד בהוצאת קה"ת.
במהלך השנים עברה מרבית חליפת המכתבים של הרבי דרך הרב גרונר ודרך עמיתו למזכירות, הרב בנימין קליין.
לא ראיתי לא שמעתי
עלילה
עיוור בשם וולי קאריו (בגילומו של ריצ'רד פריור) וחירש בשם דייב ליונס (בגילומו של ג'ין ויילדר) הופכים, למרות קשיי התקשורת ביניהם, לחברים טובים אחרי שוולי מגיע לחנות של דייב ומבקש אצלו עבודה.
יהודה לייב גרונר
ביוגרפיה
גם לאחר פטירת הרבי היה הרב גרונר דמות בולטת בחסידות, ונשא דברים באירועים ציבוריים רבים ברחבי העולם.
לא ראיתי לא שמעתי
עלילה
באחד הימים נכנסים לחנות שני רוצחים שכירים, איב (בגילומה של ג'ואן סברנס) וקירגו (בגילומו של קווין ספייסי) ויורים באדם שמחזיק מטבע זהב יקר עליו יש שבב אלקטרוני אותו צריך ברון הפשע סאת'רלנד (אנתוני זברה) שגם שלח את השניים לבצע את השוד, אלא שהאיש שנורה שם את המטבע בתיבת הטיפים שנמצאת על הדלפק בחנות.
במהלך הירי עומד דייב בגבו לשודדים ולא שומע את הירייה, וולי שנמצא מחוץ לחנות שומע את הירי, נכנס פנימה אבל היות שהוא לא רואה את הגופה, הוא נתקל בה ונופל עליה. כשדייב מגיע לעזור לו הוא רואה את האקדח ומרים אותו, אלא שאז מגיעה המשטרה והשניים נעצרים כחשודים במעשה.
יהודה לייב גרונר
משפחתו
לרב גרונר שלושה בנים וארבע בנות, חלקם משמשים כשלוחי חב"ד בעולם.
לא ראיתי לא שמעתי
עלילה
איב וקירגו מתחזים לעורכי דין כדי להוציא את דייב ואת וולי מהמעצר ובכך יוכלו לחסלם. מרגע זה ואילך מתחילה קומדיה של טעויות הזויה כשהשודדים רודפים אחרי צמד החברים במטרה להחזיר את המטבע שנמצא ברשותם, אבל השניים מצליחים להתחמק שוב ושוב, ברוב הפעמים אפילו מבלי לשים לב ולדעת שהצליחו לחמוק ובלי הבנה מדוע בכלל רודפים אותם.
ביקורות ותגובות
כשחברת ההפקה חיפשה ליצור סרט נוסף בכיכובם של ויילדר ופריור, הסכים ויילדר לקחת חלק רק אחרי שהורשה לעשות שינויים בתסריט ולהיות חלק ממנו. למרות השינויים ספג הסרט ביקורות שליליות מאוד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט את הציון הנמוך של 18% בלבד מתוך 11 ביקורות.
מבקרים רבים שיבחו את ההופעה של ויילדר ושל פריור, ואת ההופעות של קווין ספייסי, אבל רובם הסכימו כי התסריט היה נורא. מבקר הקולנוע הידוע רוג'ר איברט משיקגו סאן טיימס הגדיר את הסרט כ"נפל אמיתי".
בעיתון הדזרט מורנינג ניוז תיארו את הסרט כטיפשי, עם תסריט אידיוטי. עוד נכתב שם כי מדובר בסיפור מאולץ הכולל יותר מדי בדיחות לנוער.
למרות הביקורות הנוקבות, זכה הסרט לעדת מעריצים גדולה ואף רשם הצלחה קופתית. בשנת 2006 יצא לאור בבוליווד סרט המבוסס על "לא ראיתי לא שמעתי" (ונקרא פייר מוהן), שביים סאכין פילגהונקר ההודי.
ז'רום אונגוונה
ז'רום ז'וניור אונגוונה (בצרפתית: Jérôme Junior Onguéné; נולד ב-22 בדצמבר 1997 במבלמאיו שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אונגוונה החל את הקריירה המקצוענית שלו בסושו מהליגה הצרפתית השנייה.
ב-31 בינואר 2017 חתם אונגוונה בשטוטגרט. ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית עד לתום עונת. ב-15 ביוני 2018 חתם אונגוונה ברד בול זלצבורג באופן קבוע.
ב-15 בינואר 2021 הושאל אונגוונה לגנואה מהסרייה א' למשך חצי עונה.
בקיץ הצטרף לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית
ב-12 באוקטובר 2018 ערך אונגוונה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 0–1 על נבחרת מלאווי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
אליעזר פוירמן
אליעזר פוירמן (1919 - 16 בנובמבר 2011) היה דרמטולוג, פרופסור לדרמטולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקת עור ומחלות מין בבית החולים בילינסון.
פוירמן יסד בארץ את התחום "דלקת עור ממגע" והיה מהחוקרים הראשונים בתחום.
קורות חיים
פוירמן נולד בשנת 1919 לעדה ומרק, בווינה, אוסטריה. החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת לבוב, אז חלק מפולין.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבר לסמרקנד, שבאוזבקיסטן והמשיך שם את לימודי הרפואה. בהמשך שב ללבוב, שהפכה חלק מברית המועצות וסיים שם את לימודיו. לאחר תום המלחמה שב לפולין, במסגרת הרפטריאציה, ובין השנים 1945–1949 התמחה פוירמן בוורשה, בקליניקה הדרמטולוגית האוניברסיטאית, בניהולו של הפרופ' יבלונסקה.
בישראל
בשנת 1957 עלו בני הזוג פוירמן למדינת ישראל והתיישבו בבאר שבע, בשיכון עממי ג'. פוירמן היה רופא העור הראשון בבאר שבע
בין השנים 1958–1969 עבד פוירמן כרופא עור בכיר בבית החולים בילינסון במחלקה בניהולו של הפרופ' יצחק קצנלבוגן.
בין השנים 1969–1985 ניהל פוירמן את המחלקה לעור ומחלות מין בבית החולים בילינסון
משנת 1985 כיהן פוירמן כיועץ למרפאות עור בקופח כללית, בערים: תל אביב, חיפה, ירושלים
בשנת 1969 התמנה פוירמן לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1973 התמנה פוירמן לפרופסור מן המנין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
פוירמן כיהן כראש החוג לרפואת עור בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב
עם פרישתו של פוירמן לגמלאות, מונתה למנהלת המחלקה תלמידתו הפרופ' מרים זנדבנק.
פוירמן כיהן כנשיא האיגוד הישראלי למחלות עור.
מתלמידיו: פרופ' אריה אינגבר, פרופ' מיכאל דוד.
פוירמן נפטר בנובמבר 2011 ונטמן בבית עלמין בקיבוץ גבעת השלושה.
משפחה
פוירמן התגורר בתל אביב רעייתו של פוירמן, ונדה פוירמן הייתה רופאת שיניים
בנו, פטר, הוא רופא עיניים.
שושנה (צמח מקראי)
במקרא
השושנה מופיעה בנביאים, בפסוק, וכן בכתובים, ובעיקר בספר שיר השירים, שם מוזכרת כמה פעמים - בדימויים של הרעיה על הדוד, או של הדוד על הרעיה, או של הרעיה על עצמה.