cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mageia
מאגר היישומים
הפצת Mageia מציעה מבחר גדול מאוד של יישומים, כמו יישומים לשיפור הפרודקטיביות ומגוון רחב של משחקים. היא הייתה הפצת הלינוקס הראשונה שבה MariaDB החליפה את MySQL של חברת אורקל.
פיתוח
התכנון המקורי של Mageia היה לפרסם גרסה חדשה במַחזוריוּת של 9 חודשים, ולתמוך בכל גרסה למשך 18 חודשים.
כעת הגרסאות החדשות מפורסמות כאשר קהילת הפיתוח של Mageia מרגישה שהגרסה החדשה מוכנה מבחינת איכות ויציבות.
הגרסה היציבה העדכנית היא Mageia 8.
סנודוניה
סנודוניה (בוולשית: Eryri; באנגלית: Snowdonia) הוא פארק לאומי ואזור גאוגרפי בצפון-מערב ויילס שבממלכה המאוחדת.
האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1951, כאשר רוב שטח השמורה נמצא במחוז גוויניד' ורק החלק הצפון-מערבי נמצא במחוז קונווי.
הפארק הלאומי סנודוניה
כאמור, בשנת 1951 סנודוניה הפכה באופן רשמי לפארק הלאומי השלישי שהוכרז בממלכה המאוחדת (אחרי אזור האגמים ואזור הפסגות בצפון ומרכז אנגליה). שטח השמורה כולל 2,130 קילומטרים רבועים ונכללים בה הרי סנודון, הנחלים, הנהרות והעמקים שסביבם ורצועת חוף באורך 60 ק"מ בצד הצפון-מערבי של ויילס, שנמצאת בשימור.
השמורה נקראת כך על שם הרי סנודון, אשר הפסגה הגבוהה ברכס נמצאת באזור הצפון-מערבי שלה. בדומה לפארקים לאומיים אחרים בבריטניה (ובשונה מהנהוג בשאר העולם), הפארק הלאומי מורכב משטחים בבעלות פרטית (כ-69.9%) לצד ארגוני שימור לאומיים בהם נציבות היערות (15.8%) וקרן השימור הלאומית (National Trust; כ-8.9%). עד לשנת 1998, כל שטחי הפארק היו במחוז גוויניד' אשר היה גם אחראי לניהולם. משנה זו חלק מהשטח הועבר למחוז קונווי וניהול השמורה משותף לשני מחוזות אלו לצד האספה הלאומית של ויילס, כאשר הניהול מתבצע באמצעות 'הרשות הלאומית של פארק סנודוניה'.
בפארק מבקרים כ-6 מיליון מטיילים בשנה, מה שהופך אותו לפארק השלישי הכי פופולרי באנגליה וויילס. במיוחד נפוצים בשטחי הפארק טיולי שטח וטיולי הרים.
גאוגרפיה
רוב שטחי סנודוניה מאופיינים באזורים הרריים ורכסי הרים, בהם ההרים הגבוהים ביותר בוויילס ומהגבוהים בבריטניה. בין רכסי ההרים ישנם גם עמקים, נהרות ונחלים; בהם נהר הקונווי ונהר המאודאך וכן מספר אגמים וביניהם אגם באלה (גוף המים הטבעי הגדול ביותר בוויילס), אגם טראוספיניד' ואגם טריוורין.
מרכיב נוסף בפארק הוא רצועת החוף שהוגדרה כשטח שימור מיוחד. החוף באורך של 60 ק"מ מתחיל בחצי האי ל'ין בצפון ויילס ומגיע לאורך החוף המערבי, עד למרכז ויילס. בין היתר כוללים החופים מערכות דיונות ייחודיות לצד טבע וחי ייחודי. השימור לאורך החוף מגביל את הפיתוח והבנייה, דבר התורם להגנה על הטבע הייחודי ברצועת החוף.
אף על פי שרוב שטחי הפארק אינם מיושבים, בסנודוניה ישנן מספר עיירות קטנות. במרכז הפארק נמצא שטח שהופרד ממנו כדי לאפשר פיתוח תעשייתי סביב פסטיניוג שבעבר כללה מספר מכרות צפחה. מבחינת התחבורה, מספר כבישים עיקריים עוברים דרך סנודוניה, בהם A5 החוצה אותה בצפון, A470 העובר פחות או יותר לאורך המרכז מצפון לדרום ו-A494 החוצה את שטח הפארק בדרום.
רכס מאסון הדרומי
רכס מאסון הדרומי (באנגלית: South Masson Range) הוא רכס ההרים הדרומי מבין שלושת חלקי רכס מאסון, בהרי פראמנס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 3.7 קילומטרים (בכיוון צפון-מזרח - דרום-מערב).
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931 בפיקודו של דאגלס מוסון. הרכס מופה על ידי קרטוגרפים נורווגיים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן בין השנים 1936–1937.
מקור השם
הקרטוגרפים הנורווגים קראו לרכס בשם סורקאמן (Sorkammen ; בנורווגית - הרכס הדרומי).
שמו הרשמי (הנוכחי) של הרכס ניתן לו בשנת 1960 על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה -תוך שהיא מציינת את חלקו של הרכס כחלק מרכס מאסון.
החבר המושלם שלי
החבר המושלם שלי (באנגלית: How to Build a Better Boy, בתרגום חופשי: איך לבנות בן טוב יותר) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני המככבים בו צ'יינה אן מקליין, קלי ברגלנד ומרשל ויליאמס. הסרט שודר לראשונה ב-15 באוגוסט 2014 בארצות הברית, ובישראל שודר לראשונה ב-23 באוקטובר 2014.
עלילה
מבחנים מתקדמים במדע ובמתמטיקה אינם מהווים בעיה עבור גבי ומיי, אבל השתלבות בחברה בבית הספר לא קורית בצורה כה טבעית. לכן, באמצעות תוכנת עיצוב השייכת לאבא של מיי, הבנות מהנדסות ובונות גרסה אנושית של "החבר" של מיי, אלברט, אותו המציאה בחלומה כבחור אשר יש בו את כל מה שתלמידה בתיכון הייתה יכולה לרצות בבחור. אבל, כשאלברט מתעורר לחיים כחייל רובוטי מתקדם, שתי החברות הטובות לומדות מהר מאוד שאבא של מיי עובד למעשה עבור זרוע צבאית סודית ביותר, הרודפת עתה אחר גבי ומיי, כמו גם אחרי אלברט, כדי לוודא שהוא לא ייפול לידיים הלא נכונות.
שירים
הבהרה: סברינה קרפנטר מו' צ'דה וכריסטינה רנה לא מופיעים בסרט.
תרנגול הזהב
תרנגול הזהב (ברוסית: Золотой петушок) היא אופרה בשלוש מערכות, עם פרולוג ואפילוג קצרים, שהלחין ניקולאי רימסקי-קורסקוב. את האופרה הזו רימסקי-קורסקוב עוד הצליח להשלים לפני פטירתו בשנת 1907. הלברית של האופרה, שנכתבה על ידי ולדימיר בלסקי, לקוחה מתוך שיר מאת אלכסנדר פושקין משנת 1834 "מעשה בתרנגול הזהב. " האופרה הושלמה ב-1907 והוצגה בבכורה לאחר מות המלחין בשנת 1909 במוסקבה. מחוץ לרוסיה, האופרה מבוצעת לעיתים קרובות בצרפתית בשם Le coq d'or.
היסטוריה
רימסקי-קורסקוב, שהלחין קודם לכן את האופרה אגדת העיר הבלתי נראית קיטז' והעלמה פברוניה, ראה בה כאופרה האחרונה שלו, ואכן, יצירה זו כונתה "סיכום של האופרה הלאומנית, סיומה של מסורת של גלינקה והחמישה." למרות כל ההכרזות שהנה, זו האמירה האחרונה בסגנון הלאומני, היצירה שמביאה עמה את סיומה של קבוצת החמישה, המצב הפוליטי ברוסיה באותה תקופה נתן לו השראה בשביל לחבר "סאטירה משקפת על האימפריאליזם הרוסי וההתנהלות במלחמת רוסיה–יפן". העבודה על תרנגול הזהב החלה בשנת 1906 והסתיימה בספטמבר 1907. בסוף פברואר 1908 העביר מנהל התיאטראות הקיסריים, ולדימיר טליקובסקי, את התווים לסוכנות הצנזורה הרוסית על מנת לקבל אישור להציג את האופרה בתיאטרון הבולשוי. תחילה התווים הוחזרו כמעט ללא שינוי בהם, אך לפתע נלקחו לסוכנות הצנזורה בחזרה למחרת. הפעם רימסקי-קורסקוב התבקש לבצע שינויים רבים בלברית כמו גם בטקסט המקורי של פושקין. רימסקי-קורסקוב התנגד לכל שינוי. הוא המשיך בעבודתו על התזמור תוך כדי מאבק במחלה שפקדה אותו. ביוני 1908 הודיע לו טליקובסקי כי המושל הכללי של מוסקבה סרגיי גרשלמן התנגד נחרצות לאופרה. במכתבו האחרון ביקש רימסקי-קורסקוב מהמוציא לאור וחברו, בוריס יורגנסון, ליצור קשר עם הסופר ומבקר המוזיקה מישל-דימיטרי קלבוקורסי ולהציע לו להעלות את תרנגול הזהב בפריז. רימסקי-קורסקוב נפטר יומיים לאחר מכן ומעולם לא היה עד להקרנת הבכורה של האופרה האחרונה שלו.
הבכורה התקיימה ב-7 באוקטובר 1909, בתיאטרון סולודובניקוב במוסקבה בהפקה של האופרה זימין בניצוחו של אמיל קופר ותפאורה של איוואן יאקובלביץ' ביליבין. חודש לאחר מכן האופרה בוצעה בתיאטרון הבולשוי ב-6 בנובמבר, בניצוחו של ויאצ'סלב סוק ותפאורה של קונסטנטין קורובין. הבכורות של האופרה בלונדון ופריז התרחשו ב-1914. בפריז האופרה הועלתה בפלה גרנייה על ידי בלט רוס בסגנון בלט אופראי, בכוריאוגרפיה מאת מיכאיל פוקין ועם עיצובי תפאורה ותלבושות של נטליה גונצ'רובה. הבכורה של האופרה בארצות הברית התקיימה במטרופוליטן ב-6 במרץ 1918 בניצוחו של פייר מונטה. מאז הועלו עוד הפקות רבות לאופרה עד היום.
תזמור
האופרה תוזמרת לכלי הנגינה שלהלן:
בארמונו של המלך דודון
לנוכח סכנת הפלישה של צבא עוין את תוך ממלכתם, מציעים שני בניו של המלך רעיונות בלתי שגרתיים לשיפור עמדות ההגנה של צבאם. הגנרל פולקן מתנגד, כמובן, לתוכניות החדשניות, אך המלך תומך בעמדת הנסיכים.
האסטרולוג מויע ומביא למלך מתנה יקרת ערך - תרנגול עשוי זהב, המסוגל לחזות את העתיד: לבשר על תקופה של שלום, או להזהיר מפני אסונות העומדים להתרחש. כאשר שואל המלך את האסטרולוג מה יוכל לתת לו בתמורה למתנה הנפלאה הזו, משיב האסטרולוג שאינו חפץ מאומה והמלך מבטיח לו למלא בכל עת כל בקשה שתהיה לו. לאחר צאתו של האסטרולוג, משלח המלך מעליו את כל אנשי החצר והולך לישון.
ושוב נשמע קול התרנגול. הגנרל פולקן חוזזר ומעיר את המלך משנתו לנוכח הסכנה. הפעם מחליט המלך שהוא בעצמו יעמוד בראש חייליו. משרתיו עוזרים לו להיכנס את תוך השריון הישן והחלוד שלו, ולקול תשואות נתיניו, הוא יוצא את הקרב.
מעבר צר בין ההרים
המלך דודון וצבאו מגיעים למקום בשעת הלילה. ומגלים לאור הירח גופות חיילים פזורות בשטח. שני סוסים עומדים מיותמים ולידם מוצא המלך את גופות שני בניו. על פי תנוחתם אפשר היה להסיק שהם נלחמו זה בזה והרגו זה את זה.
פולקן מפציר במלך לצאת ולחפש את האויב. ואז, באור הערפילים של השחר, הם מגלים לפתע אוהל צבעוני מרהיב ביופיו. כולם סבורים שזה האוהל של מפקד הכוח הפולש. פולקן מכוון תותח אל עבר האוהל, ואז יוצאת מתוכו עלמה יפהפייה. היא שרה שיר תהילה לשמש הבוקעת. כשהמלך ניגש אליה ומבקש ךדעת מי היא, היא מזדהה כמלכת שמחאן ומודיעה לו שבכוונתה לכבוש את עירו. כאשר מודיע המלך שצריך לארגן צבא לכבוש את השטח שנכבש, מודיעה המלכה שפני יופיה כולם עושים כרצונה.
הרחוב הראשי מול ארמון המלך
תרנגול הזהב מוצב מעל שער הארמון. המון רב נאסף לפני הארמון. האנשים מבחינים שתרנגול הזהב שותק, בעוד שעננים כבדים ניראים במזרח. אמלפה, סוכנת הבית בארמון המלך, מופיעה ומסרבת להשיב לבקשת ההמון, הדורש לדעת את שלום הצבא. שמועות בעניין כלתו הצעירה של דודדון מתפשטות במהירות בין הקהל, ואז נשמעות חצוצרות המבשרות על בוא התהלוכה המלכותית.
חגיגות הכלולות של המלך והמלכה כבר החלו והאסטרולוג מופיע. הוא בא כדי לבקש את שכרו, כמוסכם בינו לבין המלך והדבר שהוטא חפץ בו זו המלכה. חמתו של דודון על חוצפתו של האסטרולוג גוברת והוא מצווה להרחיקו מן הארמון. כאשר מתנגד האיש בכוח לאנשי המשמר, מכה המלך בראשו בעזרת שרביטו הכבד. האסטרולוג נופל ללא רוח חיים.
השמיים נהפכים קודרים. נעלמת השמש וסערה פורצת., מלווה בסופות רעמים. המלך מפחד וממלמל שהוא מקווה שלא צפוי לו ביש מזל. כשהוא מנסה לשנק את מלכת שמחאן, היא מסרבת בהחלטיות ודוחה אותו. הזוג המלכותי עולה אל הארמון בגרם המדרגות ולפתע מעופף תרנגול הזהב על ראשם. הוא מתקיף את המלך ואז נופל ארצה ומת. שוב נשמעים הרעמים ונראים הברקים ולפתע משתחרר חושך מוחלט. כאשר מתבהרים השמיים, אין עוד שום זכר למלכה ולתרנגול.
אפילוג
בנפול המסך מסביר האסטרולוג בקצרה, שאין להיבהל מסופו הטראגי של הסיפור, מאחר שזוהי רק אגדה. הוא מוסיף שייתכן שהדמויות האמיתיות היחידות שבסיפור היו הוא והמלכה, וכל השאר חלומות ורוחות.
ניתוח של הסיפור מאת כותב הלברית, ולדימיר בלסקי
הדמות האנושית הטהורה של סיפורו של פושקין, תרנגול הזהב, קומדיה טראגית המציגה את התוצאות הקטלניות של תשוקה וחולשה אנושית, מאפשרת לנו למקם את העלילה בכל סביבה ובכל תקופה. בנקודות אלו המחבר אינו מתחייב, אלא מציין בצורה מעורפלת בנוסח האגדות: "בארץ רחוקה", "בארץ השוכנת על גבולות העולם". בכל מקרה, בסיפור, המלך דודון מוכיח את רצונו של המשורר להעניק ליצירתו אווירה של אגדה רוסית פופולרית (כמו הצאר סאלטן).
בהפקת האופרה יש להקדיש תשומת לב רבה לכל פרט נופי, כדי לא לקלקל את האופי המיוחד של היצירה. ההערה הבאה חשובה לא פחות. למרות הפשטות הנראית לעין, המטרה של התרנגול הזהב היא ללא ספק סמלית.
מה שמדגיש את המסר הכללי של הסיפור, כמו מהאופן שבו אפף פושקין במסתורין את מערכת היחסים בין שתי דמויותיו הפנטסטיות: האסטרולוג והמלכה.
האם הם רקמו מזימה נגד דודון? האם הם נפגשו במקרה, שניהם בכוונה לנפילתו של המלך? המחבר אינו מספר לנו, ובכל זאת זו שאלה שיש לפתור כדי לקבוע את הפרשנות של היצירה. הקסם העיקרי של הסיפור טמון דמיון העשיר שלו, אבל, כדי להפוך את העלילה לקצת יותר ברורה אסביר זאת כך: לפני מאות שנים, מכשף, שעדיין חי היום, ביקש, מהקסם שלו, שיחשל את ביתו. משכשל בפרויקט שלו, הוא ניסה לזכות בה באמצעות דמותו של הצאר דודון. הוא לא מצליח וכדי להתנחם בכך, הוא מציג זאת בפני הקהל.
בוקובסקו
התיעוד הראשון ליישוב הוא משנת 1361. בשנת 1768 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר נלקחו ממנו בשנת 1946. בין השנים 1772 ו-1918 היה היישוב בשליטת אוסטרו-הונגריה.
יהודי בוקובסקו
יהודים התיישבו בבוקובסקו עם מתן זכויות עיר ליישוב, ועד ראשית המאה ה-19 היו כפופים לקהילת סאנוק. ביישוב פעלו חסידויות שונות, ומשנת 1873 ישב במקום האדמו"ר מאיר יהודה שפירא. כמו כן כיהן בעיר כרב ואדמו"ר רבי אלעזר ויסבלום.
בעת מלחמת העולם הראשונה נפגעה כלכלת יהודי היישוב, ורבים מבתיהם נשרפו, ובנובמבר 1918 נערכו ביהודי היישוב פרעות מצד איכרי הסביבה. בעקבות מאורעות אלו, עזבו את היישוב רבים מתושביו היהודים.
בין מלחמות העולם פעלו ביישוב ארגונים ציוניים, וכן תנועת הנוער עקיבא והנוער הציוני. בשנת 1932 נמנו ביישוב כ-650 יהודים וכ-2,300 פולנים.
בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החלו להימלט יהודים מבוקובסקו ומהיישובים הסמוכים אליו מזרחה. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים, הוטלו על יהודיו הגבלות תנועה, והם גויסו לעבודות כפייה. בד בבד, הוטלו על יהודי היישוב תשלומי כופר, ורכושם נבזז. בחורף 1941-1940 נלקחו יהודים מהכפר למחנות עבודה.
באמצע שנת 1942 רוכזו כ-800 יהודי היישוב וכ-300 יהודים מכפרי הסביבה, וכ-100 מהם נורו בבית העלמין היהודי בכפר. יתר היהודים הועברו למחנה זאסלאב, וממנו שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
כ-60 יהודים שהושארו בכפר לשם עבודות כפייה הועברו למחנה זאסלאב באוקטובר 1942. בתי הכנסת ובית העלמין שביישוב נהרסו במהלך המלחמה.
ארווין הופנאגל
ארווין הופנאגל  (בגרמנית: Erwin Hufnagel; נולד ב-21 ביולי 1940 בוויטן, רוהר) הוא פילוסוף ופדגוג גרמני, שנודע בתרומותיו לחקר ההרמנויטיקה, הגותו של קאנט והפדגוגיה הפילוסופית. הושפע מרעיונותיו של ההוגה הנאו-קאנטיאני ריכרד הניגסוולד. הוא פרופסור אמריטוס למדעי פדגוגיה באוניברסיטת "יוהנס גוטנברג" במיינץ.
ארווין הופנאגל למד בעזרת מלגה בשנים 1967-1961 פילוסופיה, פדגוגיה ושפות רומאניות באוניברסיטאות זארבריקן ובון. אחרי שבשנת 1967 סיים תואר שני MA לימד בשנים 1972-1968 בגימנסיה ביישוב בצדורף (זיג). בשנת 1971 עשה עבודת דוקטורט בהדרכת גרד וולאנד וולפגנג רצל. בשנים 1982-1972 עבד כמדריך חוקר במכון למדעי החינוך באוניברסיטת בון. החל משנת 1978 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטת בון. לימד בהמשך באוניברסיטאות מיינץ ואאכן (1983-1980) והחל משנת 1984 התמנה לפרופסור למדעי החינוך באוניברסיטת "יוהנס גוטנברג" במיינץ. היה פרופסור אורח אוניברסיטת זאגרב, בקורסים בזאדאר ובדוברובניק. בפרישתו בשנת 2005 היה לפרופסור אמריטוס במיינץ.
דרגות הכוחות המזוינים של רוסיה
הדרגות בכוחות המזוינים של רוסיה מבוססות על סדר הדרגות בכוחות המזוינים של ברית המועצות, עם הבדלים קטנים בשוליים. הן הוגדרו בחוק שהתקבל ב-11 בפברואר 1993.
המופע של סטיב
המופע של סטיב הייתה מתיחה טלוויזיונית שנוצרה בהשראת הסרט "המופע של טרומן", ושודרה בשנת 2003 בזכיינית ערוץ 2, רשת.
פורמט
התוכנית בנויה על מתיחתו של סטיב פרנקל, שבמשך 3 וחצי שבועות היה בטוח שהוא השחקן הראשי של הטלנובלה "אהבה מעבר לפינה", אך בפועל הוא נמצא במרכזה של מתיחה גדולה על חייו וכל הסיטואציות שהוא חווה הן בדויות ומתוסרטות. עוד השתתפו במתיחה מורן איזנשטיין, גילה אלמגור, אילנה אביטל ויוצר התוכנית יגאל שילון שהנחה את השחקנים בעזרת אוזנית.
התוכנית שודרה במשך שלושה שבועות.
קישורים חיצוניים
ביקורות
פיליפ הנרי גוס
פיליפ הנרי גוס (באנגלית: Philip Henry Gosse; 1810 - 1888) היה איש מדע בריטי בן המאה ה-19.
איתי ארנליב
איתי ארנליב (נולד 1985) הוא טניסאי פאראלימפי ישראלי.
פיליפ הנרי גוס
קורות חייו
גוס היה אוטודידקט שלימד את עצמו אנטומולוגיה. בשנת 1827 הגיע לניופאונדלנד. הוא נחשב לראשון שתיעד בשיטתיות את חרקי האי. בגיל 22 חווה חוויה דתית עמוקה בעקבותיה הפך לנוצרי אדוק. מאוחר יותר עבר גוס מערבה, למושבה הבריטית "קנדה התחתית" (אזור קוויבק של היום), ומשם עבר לאלבאמה. במקביל לחקירותיו במדעי הטבע ולאיסוף הצמחים והחרקים, תיעד גוס את רשמיו בגנות העבדות בארצות הברית.
בשנת 1839 שב גוס לבריטניה, שם המשיך בחקירותיו המדעיות. הוא ניהל בית ספר ובמקביל היה מטיף מתודיסטי והעביר שיעורי מקרא. אמונתו הדתית הקצינה (בנו תיאר כיצד אביו אסר לחגוג את חג המולד, שהיה עוד שנוי מאוד במחלוקת בבריטניה אם כי פופולרי, בשל היותו עבודת אלילים קתולית). קשריו עם המתודיסטים התערערו והוא הצטרף לתנועה האוונגלית השמרנית "אחוות פלימות'".
איתי ארנליב
חייו
ארנליב נולד וגדל בפתח תקווה, בן בכור לדב ולשרי. בשנת 2003 התגייס לעורב צנחנים, יצא לקורס קצינים ופיקד על צוות במלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 נכנס עם כוח צה"ל לפעילות מבצעית בשכם ונפצע יחד שלושה מחייליו כשהופעל לעברם מטען חבלה. ארנליב נפצע באופן אנוש, שתי רגליו נקטעו והרופאים הגדירו את סיכוייו לחיות בכ-3–5 אחוזים. לאחר כחודשיים שבהם שכב מורדם בבית החולים החל ארנליב תהליך שיקום ולאחר כחצי שנה כבר החל ללכת על רגליים תותבות. כמה חודשים לאחר מכן חזר ארנליב לצבא והשתחרר משירות קבע בשנת 2012 בדרגת סרן.
בשנת 2012 החל ארנליב לשחק טניס נכים לאחר שמהלך השנים מאז פציעתו ניסה סוגי ספורט שונים - שחייה, ריצה, טיפוס, טניס שולחן וכדורסל. בשנת 2015 ניצח בגמר טורניר איל דה רה בצרפת את אנתוני קוטריל הבריטי ובכך עלה בדירוג העולמי ונכנס לעשרייה הראשונה ברמת הנכות החמורה.
פיליפ הנרי גוס
קורות חייו
ב-1843 הפסיק גוס להפעיל את בית הספר כדי לכתוב ספר מבוא לזואולוגיה עבור "החברה לקידום הידע הנוצרי" בליווי איורים פרי מכחולו. עבודת היצירה העמיקה בקרבו את נטיותיו הבריאתניות והפכה אותו לבריאתן נחוש. עמדה זו הייתה שכיחה ביותר בקרב הנטורליסטים שלפני פרסום תאוריית האבולוציה על ידי דרווין וואלאס.
בשנת 1844 הפליג גוס בשליחות מסחרית לג'מייקה ושם המשיך במחקריו בעולם הטבע, תוך שהוא מתמחה בציפורי האי ובזוחליו. עבדים שחורים היו עוזריו, ומיסיונרים צ'כים – חבריו. הוא נהג להטיף בכנסייתם, ובקהלו היו גם עבדים שחורים שהוטבלו לנצרות.
עם שובו ללונדון בשנת 1846 כתב גוס טרילוגיה על עולם הטבע בג'מייקה. הוא נישא לאמילי בוויס.
איתי ארנליב
חייו
ביולי 2016 השתתף באליפות גרמניה הפתוחה והפסיד בשני גמרים (ביחידים ובזוגות). בגמר היחידים הפסיד ארנליב ליריב אמריקאי שדורג שני בעולם ובגמר הזוגות (שם שיחק יחד עם אלפרדו די קוזמו האיטלקי) הפסידו לזוג אמריקאים.
פיליפ הנרי גוס
קורות חייו
גוס המשיך לכתוב ספרי דת כדי לסייע בפרנסת משפחתו. ספרים אלה תיאר כ"ספרות זולה", שכל ייעודה לסייע בפרנסת משפחתו. ספריו, בהם שילב תצפיות טבע עם הטפות דתיות, זכו להצלחה, בעידן שבו נחשבה ספרות זו לקריאת יום ראשון האולטימטיבית לילדים. גוס השתמש בתיאורי טבע כדי להדגיש את חשיבותה של האמונה הדתית. ב-1856 התמנה גוס כחבר בחברה המדעית המלכותית של לונדון. לאחר מכן עבד על הספר אותו החשיב בתור הספר החשוב ביותר בקריירה שלו: "אומפלוס".
איתי ארנליב
חייו
בספטמבר 2016 ייצג את ישראל באולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016) בטורניר היחידים ובטורניר הזוגות (יחד עם שרגא ויינברג), בו שברו את השיא למשחק הטניס הארוך ביותר במשחקים הפראלימפיים.
לארנליב תואר ראשון במדעי החיים מאוניברסיטת בר-אילן אותו סיים בהצטיינות.
פיליפ הנרי גוס
פרסום
מעמדו של גוס בקהילת אנשי המדע היה רם. דרווין יצר עמו קשר לפני פרסום התאוריה שלו וביקש את תגובתו. גוס הבין מיד כי העדויות המדעיות תומכות בבירור בתאוריה של דרווין. גוס כתב: "המחשיב את תוצאתה המיידית של התרשמות החושים, בלי להכפיף אותם לשליטתו החמורה ולניתוחו הממושמע של ההיגיון – עלול להיות מובל לשגיאות רבות מספור." גוס גם ניסה לפשר בין תאוריית טקטוניקת הלוחות של צ'ארלס לייל לבין סיפור הבריאה. עם זאת, הוא קיבל כפשוטה את גרסת ספר בראשית - שהעולם נברא בשישה ימים – ולכן נאלץ לפסול את תאוריית העידנים של לייל. על כן סיכם גוס ואמר שאלוהים יצר את הארץ בשישה ימים, אך בעודו עושה זאת הוא שתל מאובנים ושכבות גאולוגיות בכדור הארץ. כך יכול היה גוס להכיר בראיות הברורות לכך שמשך זמן התפתחותם של כדור הארץ וההומו סאפיינס נמדד בעידנים, ובו זמנית לשמר את אמונתו בבריאה לפי גרסת ספר בראשית: בריאה בשישה ימים. טענה זו בדבר שתילת המאובנים זכתה לביקורת מדעית ותיאולוגית נוקבת בכתביו של דובז'ינסקי.
תגובות
הספר זכה לקבלת פנים קרירה. ידידו של גוס, הכומר צ'ארלס קינגסלי, כתב כי הוא אינו יכול להאמין שהאל "כתב על הסלעים שקר כה מיותר ואדיר עבור המין האנושי." גוס סבר שכשלונו המסחרי של הספר נובע מהכותרת המעורפלת, והחליף את שם הספר ל"בריאה". החלפת השם לא סייעה למכירות. עשר שנים לאחר מכן נמכר רוב הספר כפסולת נייר.
אחרית ימיו
גוס לא נרתע והמשיך לפרסם ספרים ומאמרים מדעיים. הוא התכתב על סחלבים עם דרווין וחקר את איברי המין של הפרפרים. לטענת אשתו, מותו הואץ מכיוון שהתעקש להתעסק עם הטלסקופ שלו בחדר עם חלון פתוח, בלילה, בחורף, וכנראה לקה בהצטננות. גוס התפלל כל חייו בתקווה שלא ימות אלא יפגוש את ישו ב"ביאתו השנייה של המשיח". בעת גסיסתו התאכזב לגלות שימות כאחד האדם.
דמותו
לאחר מותו כתב בנו, אדמונד גוס, ביוגרפיה בה תיאר את אביו כדמות נוקשה, שתלטנית ומנוכרת. עורכים מאוחרים הגדירו תיאור זה כבלתי מדויק, בלשון המעטה. הנרי ג'יימס טען שלאדמונד גוס היה "כישרון מיוחד לחוסר דיוק".
האי הגדול של בחריין
גאוגרפיה
רוב האי מוקף מפרץ יחסית רדוד של המפרץ הפרסי, שמכונה "המפרץ של בחריין". קרקעית הים הסמוך לאי היא בעיקרה סלעית, בעיקר בצפון האי, ומכוסה בשוניות אלמוגים נרחבות. רוב שטחו של האי הוא מדבר צחיח ושטוח, והוא נמוך, רק מעט מעל גובה פני הים. מחשופי הגיר יוצרים גבעות נמוכות, מדרונות קצרים ועמקים רדודים. הגיר מכוסה במקומות רבים בחול המכיל מלח בצפיפויות שונות, שרק צמחייה מדברית מסוימת, דוגמת עצים בעלי קוצים וצמחייה נמוכה. רצועת חוף באורך חמישה קילומטרים בצפון האי היא רצועה רחבה של אדמה פורייה, וגדלים שם עצי תמר, שקד, תאנה ורימון. בחלקו הפנימי של האי מצוי צוק שמגיע לגובה של 134 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר באי. הוא קרוי "גַ'בֶּל אַ-דוּחָן" ("הר העשן", בערבית: جبل الدخان), ובקרבתו שוכנות רוב בארות הנפט באי.
מנאמה, בירת בחריין, ממוקמת בצפון־מזרח האי. הנמל המרכזי, מינא סלמאן (בערבית: ميناء سلمان, תעתיק מדויק: מינאא' סלמאן), ממוקם בעיר הבירה מנאמה. מתקני זיקוק הנפט המרכזיים נמצאים גם הם באי.
האי מחולק לשלושה מחוזות. גשרים ומסילות רכבת מחברים בין האי לאיים האחרים המרכיבים את בחריין וליבשה של ערב הסעודית. הגשר הוותיק ביותר, שנבנה ב-1929, מחבר את בחריין עם האי מוחארק. ישנם גם שלוש מסילות בין האי מוחארק לבירה מנאמה. מחופה המזרחי מחובר בחריין לאי סיתרה, כשביניהם רק ערוץ צר. בצדו המערבי מחובר לאום א-נעסאן, שמחובר לאחר מכן, באמצעות גשר המלך פהד לאל-ח'ובר (בערבית: الخبر, תעתיק מדויק: אלח'בר) שבערב הסעודית.
לאנס סטרול
לאנס סטרול (סטרולוביץ׳) (באנגלית: Lance Stroll, נולד ב-29 באוקטובר 1998 במונטריאול, קנדה) הוא נהג מרוצים קנדי-יהודי במתחרה באליפות הפורמולה 1 כנהגה של קבוצת אסטון מרטין. בשנת 2016 זכה באליפות הפורמולה 3 האירופאית.
שנים ראשונות
בשנת 2014 התחרה באליפות פורמולה 4 האיטלקית. הוא הגיע לפודיום ב-13 מתוך 18 המרוצים בעונה, מתוכם 7 פעמים כמנצח וזכה באליפות. בחודשים ינואר ופברואר 2015 השתתף בסבב אליפות טויוטה, שהתקיים בניו זילנד וזכה באליפות. בהמשך השנה הצטרף לאליפות אירופה בפורמולה 3. במהלך העונה ניצח רק מרוץ אחד, מתוך 32 וסיים במקום החמישי בדרוג הכולל. בעונתו השנייה סבב ניצח 14 מרוצים וזכה באליפות בפער של 127 נקודות, בהשוואה למקום השני.
2019-הווה: רייסינג פוינט ואסטון מרטין
במהלך עונת 2018 נקלעה קבוצת פורס אינדיה לבעיית כלכליות שאיימו על המשך פעילותה. הקבוצה נרכשה על ידי לורנס סטרול, אביו של לאנס, והוקמה מחדש כקבוצת רייסינג פוינט. לקראת עונת 2019 הוחתם לאנס בקבוצה שבבעלות אביו.
משפחתו
אביו של לאנס הוא לורנס סטרול, יזם בתחום האופנה והבעלים של קבוצת המרוצים אסטון מרטין (רייסינג פוינט, לעבר). אמו, קלייר-אן, היא מעצבת אופנה ואחותו, קלואי, היא זמרת פופ.
הדברת מזיקים
הדברה היא הרחקתם, צמצום השפעתם או הריגתם של מזיקים; הללו יכולים להיות יצורים מכל המחלקות הטקסונומיות כמעט: צמחים, חיידקים, פטריות, עופות, דגים, יונקים; אף על פי כן, רוב רובה של ההדברה מיועד למאבק בחרקים.
חומרי ההדברה הם באופן מסורתי כימיקלים רעלים; עובדה בעייתית, שכן הרעלים פוגעים גם ביצורים שאותם אין כוונה להדביר, והאדם בראשם, וגם כיוון שהרעלים מתפרקים באיטיות, אם בכלל, ונשארים על-פני הקרקע למשך שנים ארוכות. כדי להקטין את הסיכונים נקבעו נוהלי בטיחות לשימוש בחומרי הדברה. בעשורים האחרונים התפתחו שיטות הדברה המבוססות על חומרים ידידותיים יותר, בשונה מההדברה הכימית הנפוצה, או על שיטות ביולוגיות מתוחכמות, כגון שחרור בעלי חיים מסוימים בגידולים אשר יאכלו את המזיקים - שיטות אלה מכונות הדברה ביולוגית.
גם הרג חיידקים נחשב באופן תאורטי להדברה, אך לרוב משתמשים במושגים חיטוי ועיקור לציון פעולה זו.
הדברת חרקים ופטריות
הדברת חרקים ופטריות הניזונים מגידולים חקלאיים. הדברה זו נעשית לעיתים גם באמצעות ריסוס שדה הגידול על ידי מטוס, אך לרוב באמצעות מרססים הנישאים על גבי טרקטורים או הנישאים על גב האדם המרסס. ניתן גם ליישם את חומרי ההדברה דרך מערכת ההשקיה הניתנת בטפטוף. להדברה זו הסיכוי הרב ביותר לפגוע בבני אדם, אשר ניזונים מהפירות והירקות המרוססים. ההשפעה הבריאותית של הריסוס נידונה ונחקרה באופן אינטנסיבי, והנושא שנוי במחלוקת.
רשתות שיווק גדולות באירופה מחייבות חקלאים המספקים להן תוצרת טרייה לגדלה על-פי תקן המחייב שימוש בנוהגים חקלאיים נאותים בתהליך הגידול, כמו גם שימוש בחומרי הדברה שרמת סיכונם לבריאות הצרכן נמוכה או שאינה קיימת כלל. בכל מקרה, לכל חומר הדברה, נקבע פרק זמן מינימלי החייב לחלוף, מזמן השימוש בחומר ועד המועד בו מותר לחקלאי לקטוף את התוצרת ולשלחה לשיווק. בכל מדינה מתקדמת קיימת באגף הגנת הצומח של משרד החקלאות סמכות רישוי הבודקת ומתירה שימוש בחומרי הדברה בתוך תחומי המדינה. אותו אגף אחראי לדגום ולבדוק פרי לפני הגיעו לצרכן ולוודא שאינו מזוהם בשאריות חומרי הדברה מעל למותר,
חקלאים מסוימים מגדלים את תוצרתם ללא שימוש בהדברה כלשהי. חקלאות ללא שימוש במדבירים נפוצה בתחום המזון האורגני. התפוקה, גודל המוצרים שאינם מודברים ועמידותם מועטות יחסית למוצרים מודברים, ובשל כך הם יקרים יותר. למרות זאת, מעדיפים אנשים רבים לצרוך מזון אורגני, משום שלזה יש מוניטין של מזון נקי מרעלים.
הדברת חרקים ביתיים
הדברת חרקים ביתיים המהווים מטרד. כאן מדובר בעיקר על הדברת יתושים, מקקים (תיקנים, ג'וקים) ונמלים. ההדברה נעשית על ידי הרשויות, מחוץ לבתים, במוקדים מועדים לפורענות (למשל: מקווי מים עומדים, בהם גדלים יתושים) או באופן פרטי בתוך הבתים. הריסוס הביתי נעשה באופן עצמאי עם תכשירי הדברה אותם ניתן לרכוש בחנויות, או על ידי חברות הדברה. הריסוס של חברות ההדברה עמיד הרבה יותר, ממשיך להרחיק מזיקים במשך כחצי שנה מזמן הריסוס וחסין במידה מסוימת בפני מים (כך שניתן לשטוף ולנקות את האזור המרוסס; התכשירים הנמכרים בחנויות אינם מגלים עמידות כזו).
הדברת עופות
הדברת ציפורים. כאן מדובר בעיקר ביונים, המהווים לעיתים מפגע ציבורי בערים. היונים מתרבות במהירות, מלכלכות בניינים ואף גורמות להרס הדרגתי שלהם. למרות זאת, רוב הרשויות מעדיפות לנקוט צעדים פחות דרסטיים להרחקת היונים (למשל, הצבת מחטים דקים על מעקות וקירות של בניינים, המאלצים את היונים לנוח במקום אחר), ונמנעות מלהשתמש בהדברה כנגדם. היום יש המציבים על הגגות ממטרות עם חיישנים, וכאשר ציפור מתקרבת הממטרה מופעלת ומבריחה את הציפורים. הדברת ציפורים נוספת נעשית בסביבת שדות תעופה. הציפורים מהוות סכנה חמורה למטוסים, ותאונות התנגשות בין מטוסים וציפורים גורמות לעיתים תוצאות קטלניות.
הדברת יונקים ביתיים
הדברת מכרסמים למיניהם (עכברים וחולדות) הנושאים במקרים רבים מחלות ועלולים להעבירן לבני הבית. הדברה זו נעשית כמעט תמיד באופן מקצועי; חומרי ההדברה בהם משתמשים מסוכנים לרוב לאדם ולחיות המחמד המתגוררות בבית. ישנה גם סבירות גבוהה להרעלה שניונית - לדוגמה, כאשר חתול מחמד משחק עם פגר עכבר או עכבר מורעל לאחר הדברה ביתית וללא ידיעת בעליו, וכתוצאה מכך מוצא את מותו. קיימת אפשרות לבירור מול רשות הטבע והגנים, החברה להגנת הטבע או המשרד להגנת הסביבה על הסמכת המדביר לבצע הדברה ללא חשש הרעלה שניונית.
למרות העובדה שחתולים וכלבים לא מוגדרים כמזיקים ומשמשים כחיות מחמד ביתיות מזה אלפי שנים, ישנם מדינות בהן מותרת הרדמת חיות משוטטות. בישראל, על פי רוב, אסור הדבר, והוא מהווה עבירה פלילית. בישראל נחקקו חוקים האוסרים אפילו על הרחקת חתול למקום אחר מהטריטוריה המקורית שלו, זאת בשל בלבול באוריינטציה המרחבית שעלולה להגרם לחתול. לשם דילול אוכלוסיית החתולים, האפשרות היחידה המצויה בידי הרשויות היא עיקורם וסירוסם. הדברת כלבים נעשית כאשר יש חשש למגפת כלבת, ואז נעשה ציד כלבים משוטטים שאת מיעוטם הורגים במקום ויתרתם מועברת להריגה במרפאות וטרינריות או באחת אגודות רווחת בעלי חיים.
כלבת
נגיף הכלבת עלול להיות מועבר בעיקר באמצעות תנים, זאבים, כלבים, שועלים, חולדות, דביבונים ועטלפים. כאשר יש חשש למגפת כלבת נוטים להדביר להקות ופרטים העלולים להיות נגועים במחלה. בעבר היו עושים זאת על ידי פיזור פיתיונות מורעלים, אולם הסתבר כי נגרמה הרעלה משנית שהמיתה עופות דורסים וטורפים אחרים ולכן ממליצים היום להשתמש באמצעים שאינם הדברה.
צמיתה (סדרת טלוויזיה)
צמיתה (באוקראינית: Кріпосна; ברוסית: Крепостная; הופץ במדינות המערב בשם "אהבה בשלשלאות", Love in Chains) היא סדרת טלוויזיה אוקראינית מסוג דרמה היסטורית המשודרת ברשת רוסיה-1 מבית VGTRK בינואר 2020. קודם לכן שודרה ברשת STB האוקראינית.
עלילה
בשנות ה-50 של המאה ה-19, יקתרינה ורביצקאיה, רגילה לחיי אצילות מאז ילדותה. כל המחוז רואה בה גברת צעירה ותלמידה אהובה של אנה לבובנה, אשתו של בעל האדמות העשיר ביותר בניז'ין, פיוטר צ'רווינסקי. כחברה של משפחת האצולה, היא מנגנת בפסנתר, קוראת רומנים צרפתיים בערבים, היא חכמה, יפה ומשכילה. אבל מעטים יודעים שהיא רק רכושם של בני צ'רווינסקי - היא נערת חצר צמיתית. היא יכולה להימכר לכל המרבה במחיר ומי שיפגע בה לא ייענש.
ניתן גם לשחררה אך זה תלוי בהחלטת הבעלים שלה ושום ידע ונימוסים אלגנטיים לא יקלו על גורלה של יתומה שנולדה בשבי. עמדתה ודעותיה המיוחדים של יקתרינה היא גם פריבילגיה וגם חוסר המזל שלה. היא נעולה בין שני עולמות - עולם הצמיתים ועולם האצילים ובאף אחת מהם אין לה מקום. מצד אחד חיים חסרי דאגות בחסות הסנדקית הפטרונית מסתיימים עבורה עם בואו של גרגורי, בנו של צ'רווינסקי, גיבור מלחמת קרים. הגבר הנאה בעל הרצון העצמי דורש אינטימיות והוא מוכן להשיג את מטרתו בכל מחיר, אפילו בכוח. אבל לבה של הילדה כבר נתון לאחר. היא מאוהבת בבעל המקרקעין, הקצין אלכסיי קוסאץ' והם מתאהבים זה בזה ממבט ראשון. אך האם הצעיר הנלהב ישמור על רגשותיו כשיגלה את סוד מוצאה? אילו סודות אחרים מסתירה משפחת צ'רווינסקי? ומה מצפה לילדה השברירית שמחליטה להיאבק למען האושר והכבוד העצמי?
בימה מתרוממת ניידת
בימה מתרוממת ניידת (באנגלית: Aerial Work Platform, מוכרת גם כ"במת הרמה"), היא מכשיר מכני המשמש לגישה זמנית עבור אנשים או ציוד בגובה. ישנם סוגים שונים של בימות מתרוממות ניידות, בהם כאלו המורמים על ידי מנוף טלסקופי וכאלו המורמים על ידי מספריים.
בימה מתרוממת ניידת משמשת בעיקר למטרות תחזוקה, בנייה או חירום. היא נועדה להרים משקל מוגבל יחסית, בדרך כלל פחות מטון. גובה העבודה המרבי הנוכחי של הבימות המתרוממות, נקבע בשנת 2014, לאחר שחברת JLG Industries האמריקנית הציגה בימה בגובה 56.4 מטרים, ובכך שברה את השיא הקודם של חברת Genie, שנקבע על 54.9 מטרים.
מנגנוני הרמה
ישנם מספר סוגים שונים של מנגנוני הרמה. המנגנון המקובל ביותר הוא הידראולי או פנאומטיקה.
אחד מסוגי הבימות המתרוממות, מתרומם אנכית בעזרת מנגנון של תומכות מתקפלות בצורת "X" המכונה גם מנגנון מספריים. על מנגנון זה הוגש פטנט בשנת 1963.
במבירפטור
במבירפטור (שם מדעי: Bambiraptor; מילולית: "שודד במבי") הוא סוג של דינוזאור נכחד ממשפחת הדרומאוזאוריים שחי לפני 72 מיליון שנים מזמננו. הדינוזאור תואר בשנת 2000 בידי משלחת של אוניברסיטת קנזס, אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת ניו אורלינס והוא התגלה לראשונה בתוך הפארק הלאומי גליישר שבמונטנה ב-1993 בידי צייד מאובנים צעיר, אשר חפר לצד הוריו וחשף שלד ש-95% ממנו הושלם. שלד זה נבדק בידי חוקרים כמו ג'ון אוסטרום, אשר טען שדינוזאור הוא מאובן מעבר לאבות העופות המודרניים, בהתבסס על גופו הקל ומבנה העצמות הדומות לאלה של עופות. ככל הנראה היה זה דינוזאור מנוצה כמו קרוביו. שלד זה נחקר, וב-1997 הניחו מספר חוקרים שהוא שייך לולוצירפטור בהתבסס על המבנה שלו, אך הוא הופרד לסוג משלו בשנת 2000.
דינוזאור זה הגיע לאורך של מטר אחד בלבד ומשקל של לא יותר משני קילוגרם ובגלל גודלו הקטן סוברים שמדובר בפרט צעיר, ייתכן של סוג דרומזאור אחר - הזאורורניתולסט. גודל של פרט בוגר הגיע לאורך מטר וחצי ולמשקל 5 ק"ג, ע"פ הערכה של החוקר גרגורי ס. פאול. גודלו הקטן, המזכיר את האייל הבדיוני המפורסם "במבי", נתן לדינוזאור את שמו.
הדינוזאור היה בעל גפיים קדמיות ארוכות מאוד עם אצבעות מופנות קדימה וכן רגליים אחוריות ארוכות שעזרו לו לרוץ מהר והיה בעל מוח גדול בהרבה מהיחס לגופו, כך שהוא היה טורף חברתי פעיל.
דינוזאור זה נחשב לקרוב של דרומזאורים אחרים כמו הזאורורניתולסט והאטרוסירפטור. שלושה סוגים אלה שייכים לתת-המשפחה Saurornitholestinae.
סיון נועם שמעון
סיון נועם שמעון (נולדה ב-21 ביוני 1985) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
לשמעון שני אחים ואחות, הרקדנית-שחקנית רונה-לי שמעון. למדה במגמת תיאטרון בתיכון בליך ברמת גן. בצה"ל שירתה כקצינת לוגיסטיקה בגדוד ארז, ובתור מפקדת מחלקה בקורס נהיגה בבה"ד 6, והיא סרן במילואים.
לנועם שמעון תואר ראשון בתסריטאות מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
עבדה כברמנית ובסוכנות ניצבים למשחק.
נועם שמעון מלמדת תקשורת וקולנוע בתיכון בליך ברמת גן, לצידו של יובל מנדלסון.
נועם שמעון מתגוררת בתל אביב. היא לסבית מוצהרת.
בסה קביה
מועדון כדורגל בסה קביה הוא מועדון כדורגל מהעיר קביה שבאלבניה. נכון לעונת 2020/2021 המועדון משחק בליגה האלבנית השנייה.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1925 ושיחק לראשונה בליגה הראשונה באלבניה בשנת 1933. המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה עד שנת 1939. המועדון ירד לליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה בעונת 1945/1946. המועדון שיחק לסירוגין בליגה הראשונה ובליגה השנייה עד שנת 1959. משנת 1959 המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1976/1977.
בעונות 1961, 1962/1963, 1970/1971, 1971/1972 הגיע לגמר הגביע האלבני והפסיד לקבוצות פרטיזן טירנה, קיי אף טירנה, דינמו טירנה ווולאזניה שקודרה בהתאמה. בעקבות הגעתו לגמר הגביע בעונת 1971/1972 העפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פרמאד אמיגר מדנמרק. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת היברניאן מסקוטלנד והודח מהטורניר.
בסוף עונת 1976/1977 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה. בעונת 1980/1981 הגיע לגמר הגביע האלבני והפסיד לקבוצת וולאזניה שקודרה. המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1978/1979 ועד עונת 1984/1985 שבסופה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה.
המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה מעונת 1986/1987 ועד עונת 1998/1999. בעונת 1991/1992 הגיע לגמר הגביע האלבני והפסיד לקבוצת אלבסני. בסוף עונת 1998/1999 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2005/2006. מעונת 2005/2006 ועד עונת 2010/2011 שיחק ברציפות בליגה הראשונה. בעונת 2006/2007 זכה בפעם הראשונה בגביע האלבני כשניצח במשחק הגמר את קבוצת טאוטה דורס.
בעקבות הגעתו לגמר הגביע בעונת 2006/2007 העפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 2007/2008. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת בז'ניה מסרביה. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת ליטקס לובץ' מבולגריה והודח מהטורניר. בסוף העונה סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל בפעם היחידה לגביע האינטרטוטו בעונת 2008/2009. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת אתניקוס אחנס מקפריסין. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת גראסהופרס ציריך משווייץ והודח מהטורניר.
בעונת 2009/2010 זכה בפעם השנייה בגביע האלבני כשניצח במשחק הגמר את קבוצת וולאזניה שקודרה. בסוף העונה סיים את הליגה במקום השני והעפיל לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת אולימפיאקוס מיוון והודח מהטורניר. בסוף העונה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגת העל האלבנית מעונת 2012/2013 ועד עונת 2013/2014 שבסופה ירד לליגה האלבנית השנייה.
משה שתרוג
הרב משה שתרוג (נהגה: סיטרוק; ה'תר"ו, 1846 לערך - י"ג בכסלו ה'תרפ"ח, דצמבר 1927) היה רב תוניסאי שכיהן כאב בית הדין של תוניס ורבה הראשי של יהדות תוניסיה בין השנים 1921–1927.
תולדות חייו
למד מפי הרב אברהם חג'אג', שכיהן כרב הראשי לתוניסיה. לאחר לימודיו מונה לראש השוחטים ובודקים בעיר תוניס, ולמורה הוראה. לצורך השלמת הכנסתו, עסק בהעתקת ספרים, ובמסגרת זו הוציא לאור כמה מספרי חכמי תוניסיה (ראו לקמן בפסקה "ספריו"). מומחיותו בהלכות טרפות הביאה לכך שאף הרב הראשי לתוניסיה, ישראל זיתון, הפנה אליו שואלים בתחום זה, ורבי כלפון משה הכהן התבטא כי הוא "המשענת של כל המורים במחוז התוניסי". בתחילת העשור השני של המאה ה-20, התמנה לדיין בבית הדין הגדול של הרב זיתון. בשנותיו האחרונות של הרב זיתון כיהן כסגנו.
בשנת ה'תרפ"א (1921), לאחר פטירתו של הרב זיתון, נבחר לשמש כראש רבני תוניסיה וכאב בית דין תוניס. יחד עם רבנים נוספים, הקים בתוניס ישיבה גדולה ובה מרכז להכשרת שוחטים, חזנים ומוהלים, מתוך מגמה להוות משקל נגד לבתי הספר של תנועת אליאנס בעיר. חתם על קול קורא לתמוך בקרן היסוד. מתפקיד אב בית הדין פרש לאחר כמה חודשים והעבירו לרב נסים ירחי, ובתפקיד הרב הראשי החזיק עד לפטירתו בי"ג בכסלו ה'תרפ"ח (7 בדצמבר 1927). בכ"ז באדר ב' ה'תשס"ח הועלו עצמותיו לארץ ישראל במבצע חשאי, והוא נקבר בבית הקברות בלוד.
בנו הרב שלמה שתרוג שכיהן בדיינות בבית הדין בתוניס. אחיו היו הרב ישועה והרב מרדכי שתרוג.
דין סמית'
דין סמית' (באנגלית: Dean Smith; 28 בפברואר 1931 – 7 בפברואר 2015) היה מאמן כדורסל אמריקאי שאימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בשנים 1961 עד 1997 ואת נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת מונטריאול (1976). זכה עם קרוליינה הצפונית פעמיים בטורניר אליפות המכללות ובמדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית. נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, להיכל התהילה של כדורסל המכללות ולהיכל התהילה של פיב"א.
ביוגרפיה
במקביל ללימודיו באוניברסיטה הצטרף לתוכנית הכשרת קציני מילואים של חיל האוויר האמריקאי, הוא הוצב בגרמניה שם שיחק ואימן בקבוצת כוחות חיל האוויר. לאחר מכן שימש במשך שלוש שנים עוזרו של בוב ספיר, מאמן קבוצת הכדורסל של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס, במקביל שימש במשך שנה אחת מאמן קבוצת הגולף של האקדמיה ושנה אחת מאמן קבוצת הבייסבול. ב-1958 החל לעבוד כעוזרו של פרנק מגוויר, מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, וב-1961 מונה למאמן הקבוצה.
תחת הדרכתו של סמית' זכתה קרוליינה הצפונית 17 פעמים באליפות העונה הסדירה של חטיבת ה-ACC בליגת המכללות, 13 פעמים בטורניר ה-ACC ו-11 פעמים העפילה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות. ב-1982 זכה עם הקבוצה, שכללה את מייקל ג'ורדן, ג'יימס וורת'י וסם פרקינס, באליפות המכללות, לאחר ניצחון 63–62 על אוניברסיטת ג'ורג'טאון. ב-1993 זכה עם קרוליינה הצפונית פעם נוספת באליפות לאחר ניצחון 77–71 בגמר על אוניברסיטת מישיגן. ב-1986 חנכה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית אולם כדורסל חדש שנקרא על שמו סמית' עוד בתקופה בה אימן את הקבוצה.
סמית' הנהיג בקרוליינה הצפונית את שיטת ההתקפה "ארבע פינות", התקפה בה ארבעה שחקנים מרווחים את המגרש בעוד שחקן חמישי מכדרר, התקפה זו הייתה יעילה מאוד בשליטה בכדור והאטת קצב המשחק והביאה את ה-NCAA להכניס שעות קליעות על מנת לזרז את המהלכים. ב-1981 פרסם יחד עם בוב ספיר את ספרו "Basketball: Multiple Offense and Defense" בהוצאת Prentice Hall Trade ובו תיאור טכניקות מתקדמות בכדורסל שיישמו בתוכניות שלהם.
סמית' הדריך את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת מונטריאול (1976) והוביל אותה לטורניר ללא הפסד ולזכייה במדליית זהב.
באוקטובר 1997 פרש במפתיע מאימון, לאחר 36 שנים כמאמן קרוליינה הצפונית. נכון למועד פרישתו היה למאמן עם מספר הניצחונות הגבוה ביותר בתולדות ה-NCAA עם מאזן של 879 ניצחונות ו-254 הפסדים, שיא שנשבר מאז על ידי מייק ששבסקי, בובי נייט וג'ים בייהם.
סמית' נבחר ב-1983 להיכל התהילה של הכדורסל, ב-2006 היה אחד מחמישה שיצגו את המחזור הראשון של היכל התהילה של כדורסל המכללות, יחד עם ג'ון וודן, ביל ראסל, אוסקר רוברטסון וג'יימס נייסמית'. ב-2007 נבחר להיכל התהילה של פיב"א. כמו כן נבחר להיכל התהילה של הספורט בקרוליינה הצפונית ולהיכל התהילה של הספורט בקנזס. רשת ESPN בחרה בסמית' לאחד המאמנים הגדולים בכל ענפי הספורט במאה ה-20 יחד עם ג'ון וודן, וינס לומברדי, רד אאורבך, בר בראיינט, ג'ורג' האלס וג'ון מק'גרו. ב-2013 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה במדינה.
סמית' היה בעל עמדות ליברליות והזדהה עם המפלגה הדמוקרטית. הוא התבטא נגד עונש מוות, מלחמת וייטנאם, מלחמת עיראק ונשק גרעיני. כמו כן היה פעיל נגד אפליה גזעית, בהגיעו לקרוליינה הצפונית היה נרעש מההפרדה הגזעית שהיה נהוגה בצ'אפל היל, ויחד עם כומר מכנסייתו לקח סטודנט שחור לסעוד במסעדה מפורסמת שנהגה בפרקטיקה זו. ב-1966 צירף לשורות קבוצת הכדורסל את צ'ארלי סקוט, הסטודנט האפרו-אמריקאי הראשון בתולדות הקבוצה.
סמית' היה נשוי פעמיים ואב לחמישה ילדים.
דומא (סוריה)
דומא (בערבית: دوما) היא עיר בסוריה, השוכנת מצפון-מזרח לדמשק הבירה. דומא היא המרכז המנהלי של נפת דומא.
בעיר התרכזו פליטים רבים, פלסטינים, עיראקים ולבנונים. כלכלת העיר התבססה על תעשייה וחקלאות. בשנת 2004 נמנו בעיר כ-111,000 תושבים.
מלחמת האזרחים
בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה הייתה העיר מוקד עימות - התקיימו בה הפגנות רבות נגד המשטר, והתנגשויות אלימות עם כוחות המשטר. באפריל 2011 התפרסו בעיר יותר מ-2,000 חיילים ושוטרים, חמושים במקלעים. ב-30 בינואר 2012 השתלט צבא סוריה על העיר. ב-29 ביוני 2012 הרג צבא סוריה כחמישים מתושבי העיר. ב-18 באוקטובר 2012 שלט הצבא הסורי החופשי ברוב חלקי העיר, אך הלחימה בה נמשכה.
ב-16 באוגוסט 2015 נהרגו יותר ממאה מתושבי העיר בהפצצה על השוק ואזורי מגורים. כעבור ימים אחדים, ב-22 באוגוסט, הותקפה העיר בהפצצות אוויריות ובירי ארטילרי שגרמו לעשרות הרוגים.
ב-8 באפריל 2018 דווח על מתקפה בנשק כימי על העיר, שבה נהרגו 150 מתושביה ונפגעו מאות. המשטר הסורי הכחיש את האשמה שהוא אחראי למתקפה. למחרת המתקפה החלו המורדים לעזוב את דומא. ב-14 באפריל ביצעו ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת את ההתקפה המשולבת על דמשק וחומס בתגובה למתקפה הכימית. בדיקת הארגון למניעת הפצת נשק כימי לא העלתה שימוש בגז עצבים במתקפה זו, אלא רק שימוש בכלור.
מרכז הכנסים דוד ל. לורנס
'''מרכז הכנסים דוד ל. לורנס''' הוא מרכז כנסים ותערוכות הנמצא בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית ומשתרע על פני שטח של 140,000 מטרים רבועים. המבנה נמצא על הגדה הדרומית של נהר אלגני.
המבנה המקורי הושלם ונפתח לקהל ב-7 בפברואר 1981. בשנת 2001 נסגר המבנה, במסגרת תוכנית התחדשות, ועבר שיפוצים נרחבים ונפתח שוב בשנת 2003. לאחר פתיחתו המחודשת זכה המבנה המשופץ לדרגת זהב של התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED והפך לאולם הכנסים הראשון בעולם שזוכה לכך. המבנה כיום נמצא בבעלות " Sports & Exhibition Authority of Pittsburgh and Allegheny County".
נמל התעופה הבין-לאומי אליניקון
נמל התעופה הבינלאומי אליניקון (ביוונית: Διεθνής Αερολιμένας Ελληνικού) היה נמל התעופה של העיר אתונה, בירת יוון, במשך כשישים שנה, עד לסגירתו בשנת 2001.
תולדות הנמל
נמל התעופה נפתח ב-1938 כשבעה קילומטרים מדרום למרכזה של אתונה. בתחילה נקרא קלמקי (Kalamaki). בהמשך נקרא על שם הכפר אליניקו שלידו שכן.
במהלך הכיבוש הגרמני של יוון במלחמת העולם השנייה השתמש החיל האוויר הגרמני בשדה. לאחר המלחמה התירה ממשלת יוון לחיל האוויר של ארצות הברית להשתמש בו, ונוכחות זו נמשכה עד לשנת 1991.
פאתו המערבית של נמל התעופה גבלה בחוף הים. הוא שימש בבסיס פעולה מרכזי של חברת אולימפיק איירליינס היוונית. היו בו שני טרמינלים: הטרמינל המערבי שירת את חברת אולימפיק והטרמינל המזרחי, שתוכנן על ידי האדריכל אירו סארינן, שירת את יתר החברות שפעלו בנמל.
הנמל נסגר בחודש מרץ 2001, עם הפעלת נמל התעופה החדש של אתונה, שהוקם ממזרח לעיר. ערב סגירתו עברו בנמל כ-13.5 מיליון נוסעים מדי שנה והוא שירת 57 חברות תעופה שונות.
הנמל לאחר סגירתו
לאחר סגירת הנמל הועבר ניהול המתחם לידי חברת Hellinikon SA. בחלק משטח המתחם הוקמו מתקני ספורט לצורך אירועי אולימפיאדת אתונה. גם אחד ממוסכי המטוסים בנמל הוסב למטרה זו.
בשנת 2005 נערכה תחרות מתכננים בינלאומית להסבת שטח הנמל לפארק מטרופוליטני. תוכנית זו טרם מומשה, בין השאר משום ששלטונות יוון שוקלים לפתח את הנמל במקום זאת לאזור מסחרי.
בשנת 2011 נפתח במבנה הטרמינל המערבי מוזיאון של חברת אולימפיק איירליינס. אוספו כולל גם שלושה מטוסים שחנו בנמל מאז שנסגר.
במהלך משבר ההגירה באירופה השתכנו במבני הנמל הסגור מהגרים ופליטים מאפגניסטן, פקיסטן, איראן, מרוקו וממדינות אחרות. במרץ 2016 שהו בו 4,120 אנשים.
תאונות ופעולות טרור
מספר תאונות אוויריות התרחשו בנמל ובסביבתו במהלך שנות פעילותו. בחמורה שבהן התרסק ב-8 בדצמבר 1969 מטוס של חברת אולימפיק איירליינס (מטוס DC-6 בטיסה 954 מכרתים) לתוך הר במהלך גישה לנחיתה בנמל. כל 90 יושבי המטוס נספו.
ב-26 בדצמבר 1968 ירו מחבלים בנמל התעופה לעבר מטוס של חברת אל על שהתכונן להמריא מהנמל. אדם אחד נהרג ואחרת נפצעה קשה.
ב-23 בנובמבר 1985 נחטף מטוס של חברת איג'יפטאייר שהמריא מהנמל אל קהיר שבמצרים והונחת באי מלטה. פעולת קומנדו מצרית להשתלטות על המטוס במלטה ב-25 בנובמבר הסתיימה במותם של רוב נוסעי המטוס.
OpenVAS
לתוכנה מסד נתונים רחב המכיל כ-47,000 פגיעויות רשת שונות המתעדכנים מעת לעת. (נכון ליוני 2016).
התוכנה נכתבה בשנת 2005 תחת השם GNessUs, כגרסת קוד פתוח של סורק פגיעויות הרשת, Nessus, לאחר שחברת Tenable Network Security, החלה ליישם אידאולוגית קוד סגור.
OpenVAS, נכתבה על ידי Greenbone Networks GmbH ושוחררה בתאריך 19 בפברואר 2012 (גרסה OpenVAS 4).
בחלק מהפצות קאלי, מותקנת התוכנה באופן מובנה תחת הנתיב הבא:
ראיין אדליי
ראיין אלכסנדר חזקיה אדליי (באנגלית: Ryan Alexander Hezekiah Adeleye; נולד ב-28 באפריל 1987) הוא כדורגלן אמריקאי-ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצה האמריקאית אטלנטיק סיטי.
קריירה
ב-18 באוגוסט 2009 ערך אדליי את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע, בהפסד 0–1 להפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-15 באוקטובר 2009 התמוטט אדליי במהלך אימון הקבוצה וכעבור כמה ימים הצטרף לאימונים, אך התקשה להשתלב בהרכב הקבוצה. ב-5 בדצמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 על הפועל פתח תקווה. ב-17 באפריל 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–4 נגד מכבי נתניה. בשתי העונות שלאחר מכן השתלב אדליי בהרכב הקבוצה, אך בעונת חלה ירידה במעמדו והוא חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
תום עונת ירדה אשקלון לליגה א' ואדליי חזר לארצות הברית וחתם בפורט לודרדייל סטרייקרס מה-NASL. ב-31 ביולי 2015 חזר לישראל וחתם בהפועל ירושלים מהליגה הלאומית. בתום עונה אחת חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת פיטסבורג ריברהאונדס.
נעלי נימרוד
נעלי נמרוד היא חברה ישראלית לייצור וייבוא נעליים, במיוחד נעלי ילדים ונוער.
היסטוריה
החברה הוקמה בהולנד בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי צבי רוזבליט ובנו קלמן, שפתחו בית מלאכה לייצור נעליים. הם קראו לחברה על שם הגיבור התנ"כי "נמרוד". ב-1935 עלו בני המשפחה לארץ ישראל והעבירו את בית המלאכה לרחוב דיזנגוף בתל אביב. ב-1944 הוקמה חברת "נעלי נמרוד בע"מ", בה פעלו גם בניו של קלמן רוזבליט - יוסף בן ארצי (בתפקיד המנהל המסחרי), ושני אחיו הצעירים שמואל ומיכאל רוזבליט. בנו של מיכאל, אורן רוזבליט, משמש כיום כמנכ"ל החברה.
בחברה מועסקים כיום כ-500 עובדים, הפועלים במפעל הייצור בבאר שבע וברשת של 65 חנויות ברחבי הארץ. נעלי החברה נמכרות בסך הכול בכ-100 נקודות מכירה בישראל.
המפתחים בחברה עוסקים ביצירת עיצובים חדשים לנעלי החברה ובפיתוחים אורתופדיים. החברה מתמקדת בין השאר בנעלי פעוטות ובנעליים ראשונות לתינוקות, ומייבאת את המותג הגרמני לנעלי ילדים "Elefanten". החברה גם מייבאת מותגי נעליים ידועים אחרים בעולם, כגון "Clarks" (נציגה בלעדית בישראל), "קונברס", "נייק" ו"פומה".
משרדי ההנהלה שוכנים באיירפורט סיטי.
תותח הוביצר 3.7 אינץ'
תותח הוביצר 3.7 אינץ' הוא תותח הרים מסוג הוביצר בקוטר 3.7 אינץ' (94 מילימטר), שהיה בשימוש הצבא הבריטי וצבא הודו הבריטית במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העצמאות נעשה בתותח שימוש על ידי חיל המשלוח המצרי. כמה תותחים נתפסו ושימשו את צה"ל בימיו הראשונים.
תכנון וייצור
ב-1906 העלה צבא הודו הבריטית דרישה לתכנונו של תותח הרים שיחליף את תותחי 10 הליטראות המיושנים בהם השתמש הצבא. הדרישה הייתה לתותח היורה פגז כבד יחסית, ובעל מנגנון לספיגת רתע, שכן התותחים בהם השתמש צבא הודו הבריטית עד אז היו חסרים מנגנון מסוג זה, והיה צורך לכוונם מחדש לאחר כל ירייה. אילוצים כלכליים עיכבו את פיתוח התותח החדש עד 1915.
התותח החדש נכנס לשירות ב-1915. הוא תוכנן להיות מורכב משמונה חלקים שיינשאו על ידי פרדות, וניתן יהיה להעבירם באזורים הרריים, בעלי עבירות קשה. החלק הכבד ביותר היה הסדן שמשקלו היה 112 קילוגרם. צוות מיומן היה מסוגל להרכיב את התותח ולהציבו בעמדה מוכנה בתוך שתי דקות. עם זאת, המרכב של התותח היה מתכוונן, וניתן היה להציבו כמעט בכל עמדה, אפילו אלו שנראו בהתחלה בעלי מתלול תלול מכדי להציב בהם תותחים.
התותח היה בעל מרכב מתפצל (split trail) שאיפשר ירי בזוויות מאוד גבוהות, והיה שימושי מאוד לייעוד התותח כתותח הרים. היה לו גם מגן ריבועי גדול שהגן על הצוות מירי נק"ל, אך לעיתים רבות התנייע התותח ללא המגן, על מנת לחסוך במשקל. בדגמים הראשונים צויד התותח בשני גלגלי עץ, ולאחר מכן צויד בשני צמיגים פנאומטיים, כך שניתן היה לגרור אותו באמצעות משאית, או אף כלי רכב קל יותר כג'יפ.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה בתותח שימוש משמעותי רב על ידי הצבא הבריטי והצבאות הקשורים בו כצבא הודו הבריטית. במסגרת המערכה במדבר המערבי, המערכה בתוניסיה, המערכה על בורמה והזירה האיטלקית, וכן במלחמה על אדמת אירופה בהולנד וחבל הרוהר בשנים 1944–1945. בזירות אלו נעשה בתותח שימוש בלוחמה עירונית, כאשר הוא הורכב ופורק בקומות עליונות של בניינים על מנת לספק סיוע קרוב ללוחמי חי"ר שטיהרו את הבניין. בגרסה קלה של התותח נעשה שימוש ביחידות מוטסות.
כן נעשה שימוש בתותח על ידי הצבא העיראקי במסגרת המלחמה האנגלו-עיראקית בשנת 1941. גדוד של תותחים אלו השתתף במצור על בסיס ה-RAF בחבניה והושמד במסגרת המתקפה הבריטית על הכוחות שצרו על הבסיס.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה נמשך השימוש בתותחים אלו, עד הכרזתם כבלתי שמישים על ידי הצבא הבריטי ב-1960 למרות שלא נעשה בהם שימוש קרבי על ידי צבא זה מ-1945. צבא צרפת קיבל אספקה של תותחים מסוג זה בשנת 1945. אחד מהם נתפס בווייטנאם על ידי הוייטמין, והוא מוצג כיום במוזיאון הצבא הווייטנאמי בהאנוי.
מלחמת העצמאות
התותח שימש את חיל המשלוח המצרי במלחמת העצמאות. התותח שימש, בין היתר, לסיוע לחי"ר, ונעשה בו שימוש גם בקרבות מבצע חורב באזור אום כתף. במסגרת מבצע יואב וכיבוש העיר באר שבע נתפסו ארבעה תותחים מסוג זה על ידי צה"ל. אלו הוכשרו לאחר מכן לשימוש צה"ל על ידי חיל החימוש. כיום מוצג תותח מסוג זה במוזיאון בתי האוסף ביפו.
אירינה לזריאנו
אירינה לזריאנו (ברומנית: Irina Lăzăreanu; נולדה ב-8 ביוני 1982) היא דוגמנית וזמרת פולק רומנייה-קנדית.
ביוגרפיה
לזריאנו נולדה בקלוז'-נאפוקה שברומניה. בגיל חמש עברה עם הוריה לקנדה והתגוררו בפרבר של מונטריאול, בגיל שלוש עשרה היא נסעה ללונדון על מנת ללמוד שם בלט.
בגיל שבע עשרה היא התחילה לדגמן. היא הופיעה בשבוע האופנה של ברצלונה ומדריד.
ב-2005 היא נבחרה על ידי קייט מוס להופיע בגיליון של ווג פריז במהדורה מיוחדת בו שימשה מוס כעורכת המגזין. מיד לאחר מכן היא הופיעה על השער של ווג איטליה שצולם על ידי הצלם סטיבן מייזל.
היא עבדה עבור בתי האופנה שאנל וורסצ'ה ויוצגה על ידי מספר סוכניות דוגמנות.
ב-2007 היא החלה לדגמן עבור טופשופ.
ב-2009 היא שימשה שופטת אורחת בתוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה", ובאותה שנה היא ארגנה קונצרט צדקה בניו יורק.
היא ניהלה מערכת יחסים עם המוזיקאי פיט דוהרטי.