cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרדי קרוגר
חייו
פרדריק צ'ארלס קרוגר נולד בשנת 1942, כתוצאה מאונס שחוותה אמו הנזירה, אמנדה קרוגר, בידי כמאה אסירים שאנסו אותה באכזריות במוסד שבו עבדה, בעת שהיא ננעלה בו בערב חג המולד. ביום שלמחרת, אמנדה נמצאה הרה ופצועה. לאחר המקרה, המוסד נסגר ושמו שונה. מספר חודשים מאוחר יותר, אמנדה ילדה את פרדי. לאחר הלידה, פרדי נמסר לאימוץ, והופקד אצל מר אנדרווד, אלכוהוליסט שהתעלל בו פיזית ומילולית בעת שכרות. מיום היוולדו ועד 1960 פרדי החל להראות התנהגות פסיכופתית, באמצעות הריגת חיות קטנות ועל ידי הריגת אביו המאמץ. לאחר אירועים אלה, פרדי התחתן עם אישה בשם לורטה, והתגורר עמה בבית ילדותו ברחוב אלם. בשנת 1961, נולדה בתו היחידה – קת'רין קרוגר.
ספליט (סרט)
הכנסות
בצפון אמריקה, הסרט עלה לאקרנים במקביל ל-"XXX: הילוך גבוה", "תחייתו של גאווין סטון", "המייסד" ו-"נשות המאה ה-20", ותחזית ההכנסות שלו במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו עמדה על סך 20–25 מיליון דולר מ-3,038 בתי קולנוע. בפועל, הסרט הכניס 2 מיליון דולר מהקרנות מוקדמות בליל חמישי ב-2,295 בתי קולנוע, פי 2 מסרטו הקודם של שאמלאן "הביקור", שיצא בשנת 2015. ביום הראשון להקרנתו, "ספליט" הרוויח 14.6 מיליון דולר, שהעלו את תחזית ההכנסות שלו לכל סוף השבוע ל-30–37 מיליון דולר. בסופו של דבר, הסרט הכניס, במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו, סך של 40.2 מיליון דולר; בכך הפך הסרט לרווחי ביותר בקופות הכרטיסים באותו סוף השבוע, והסרט הרווחי ביותר (בסוף השבוע הראשון להקרנתו) של מקאבוי (למעט סרטי "אקס-מן"). בסוף השבוע השני שלו הסרט הכניס 26.3 מיליון דולר - ושוב פעם היה לסרט הרווחי ביותר באותו סוף-שבוע. כך גם היה בשבוע השלישי להקרנתו, עם הכנסות של 14.6 מיליון דולר, ובכך הפך הסרט לסרטו הראשון של שאמלאן שמסיים במקום הראשון בקופות הכרטיסים במשך שלושה שבועות רצופים, מאז "החוש השישי" משנת 1999.
פרדי קרוגר
מותו והפיכתו לרוצח חלומות
מיום הולדת בתו ועד 1965 פרדי החל להרוג את ילדי רחוב אלם, ולהחביא את גופותיהם בתחנת הכוח שבה עבד. בשנת 1966 נמצאות הוכחות שמעידות על מעורבותו של קרוגר ברציחות, בין היתר – אפר הגופות או חפצים אישיים של הילדים והוא נעצר. בשנת 1968, שנתיים לאחר מעצרו, פרדי שוחרר מהכלא מפני שצו החיפוש שהוצא לביתו לא נחתם כשורה. הוריהם של הקורבנות הצעירים לא מרוצים מהמצב ולוקחים את החוק לידיהם, כאשר הם רודפים אחר פרדי אל תחנת הכוח, ושם שורפים אותו בעודו בחיים.
לאחר מותו, מקבל פרדי כוחות על טבעיים, משדי החלומות, שמאפשרים לו לחדור לחלומות של ילדי רחוב אלם ולרצוח אותם בשנתם. דמותו, כפי שמופיעה בחלומותיהם של הילדים, מצולקת כולה מכוויות השרפה בה נהרג.
ספליט (סרט)
ביקורות
ג'ורדן הופמן (הגרדיאן) העניק לסרט ארבעה כוכבים מתוך חמישה, וקובע כי סרט זה הוא "יצירת מופת של תערובת בין היצ'קוק, אימה וטיפול." כותב נוסף של הגרדיאן, סטיב רוז, שיבח את תפקידו של מקאבוי, וכתב כי "הוא עושה עבודה טובה ועשויה ללא חת של מכירת זהותה המגוונת של הדמות שלו". הוא שיבח את יכולתו להחליף דמויות בסצנה שלקראת סוף הסרט, והעיר: "זה קצת כמו ה-T-1000 בסוף הסרט 'שליחות קטלנית 2: יום הדין'. אבל אין כאן כל אפקטים מיוחדים, אלא רק משחק".
מחלוקת ציבורית
הסרט עורר מחלוקת ציבורית עקב טענות לנקיטת סטיגמה שלילית, לכאורה, כלפי הלוקים בהפרעות נפשיות. SANE, ארגון צדקה אוסטרלי למען בריאות הנפש, הצהיר: "סרטים כאלו מחזקים את התחושה הסטריאוטיפית השגויה כי אנשים החיים עם מחלות נפש מורכבות הם מסוכנים ואלימים מטבעם". העמותה הבינלאומית לחקר טראומה ודיסוציאציה פרסמה הצהרה המפריכה את הסטריאוטיפ, על פיו חולים בעלי הפרעת זהות דיסוציאטיבית הם מסוכנים, והמותחת ביקורת על האופן שבו הסרט נעשה "על חשבון אוכלוסייה פגיעה הנאבקת למען הכרה וקבלת הטיפול האפקטיבי לו היא ראויה". מספר אנשים עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית יצאו נגד הסרט (ושיווקו) בשל הייצוג של פיצול אישיות כמפחיד או אלים, לרבות שליחת מכתב גלוי לבמאי הסרט.
פרדי קרוגר
בובה
בינואר 2019 הודיעה חברת Mezco Toyz המתמחה בבובות של דמויות מן התרבות הפופולרית (קומיקס, סרטי קולנוע וטלוויזיה וכדומה), שבמהלך קיץ 2019 תופץ "בובה מדברת" של פרדי קרוגר, בעיצוב מחודש. גודל הבובה, באריזה לאספנים, יהיה 15 אינץ' (כ-38 ס"מ), והיא תשמיע חמישה ציטוטים מפורסמים של פרדי קרוגר מתוך סרטי הסדרה.
ספליט (סרט)
סרט המשך
שאמלאן הביע תקווה כי יהיה סרט המשך נוסף בסדרה (אחרי "בלתי שביר" ו"ספליט"), ואמר: "אני מקווה [שיהיה סרט שלישי]. התשובה היא כן ... אני הולך להתחיל לכתוב. [יש לי] מתווה ממש ברור, שהוא מורכב למדי. אבל עכשיו הסטנדרטים שלי למסגרת העלילה גבוהים יותר ... אני כמעט שם, אבל אני עדיין לא שם".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
אפקט גלישה
אפקט הגלישה (באנגלית: Spillover effect) הוא מונח מתחום מדעי החברה, המשמש בתחומי מחקר שונים, כגון כלכלה, מדע המדינה, יחסים בינלאומיים, פסיכולוגיה ועוד לתיאור התופעה של השפעת גורם אחד, בהקשר מסוים, על גורם אחר שלכאורה מנותק ממנו.
במדע המדינה וביחסים בינלאומיים
השימוש במושג "אפקט הגלישה" במדע המדינה נעשה נפוץ מאוד בקרב תאורטיקנים נאו-פונקציונליסטים של תהליך האינטגרציה האירופית (כלומר, תהליך היווצרותו והתמסדותו של האיחוד האירופי). לפיהם, אפקט הגלישה בא לידי ביטוי בתופעה לפיה צעדים מוסכמים הננקטים כחלק מתהליך האינטגרציה יוצרים דינמיקה פונקציונלית וכלכלית המספקות תנופה להמשך התהליך בעתיד.
התפתחות התאוריה אודות תהליך האינטגרציה הובילה ליצירתם של מודלים שונים של אפקט הגלישה:
בתחום הכלכלה
בתחום הכלכלה, אפקט הגלישה מתאר אירועים כלכליים ופוליטיים שאירעו בהקשר מסוים, בשל אירוע אחר שעל פניו התרחש בהקשר אחר לחלוטין. לפעילות כלכלית כלשהי עשויות להיות השפעות חיצוניות לא-כספיות על מי שאינם משתתפים בפעילות כלל. כך למשל, ההשקעה הכלכלית של שכן אחד בטיפוח חצר ביתו עשויה להשפיע על בריאותם והנאתם של שכניו. באופן דומה, בריתות פוליטיות שנכרתו בין מדינה כלשהי לשכנותיה, עשויות להביא לסחר מוגבר בין המדינות הללו וליצור תועלת כלכלית, למרות שתועלת זו לא הייתה מטרת הבריתות.
בשר בחלב
מזון שאינו נחשב בשרי או חלבי ומותר לאכילה עם כל אחד מהם נקרא "פרווה". איסור בשר וחלב שונה מרוב האיסורים שבתורה בכך ששני מרכיביו (הבשר והחלב) הם מרכיבי היתר, ורק התערובת שלהם אסורה. בכך דומה איסור זה לאיסור שעטנז (תערובת צמר ופשתים) ולאיסור חרישה בשור וחמור יחדיו. מאפיין ייחודי נוסף הוא האיסור על פעולת הבישול מעבר לאיסור האכילה וההנאה. בספרות חז"ל, נחשב איסור בשר בחלב כ"חידוש" שאין להסיק מדיניו לגבי תחומים הלכתיים אחרים.
האיסור במקרא
במקרא מופיע איסור זה 3 פעמים תחת הביטוי "לא תבשל גדי בחלב אימו":
מהות האיסור
לשון הפסוק עצמה מדברת על איסור במעשה הבישול. עם זאת, לאור החזרה עליה שלוש פעמים, נכללת בה גם אכילת התבשיל או הנאה ממנו, למשל באופן של מכירתו לגוי.
שני האזכורים הראשונים במקרא הם בסמיכות לדיני בית המקדש, דבר המלמד כי האיסור כולל את הקרבת התבשיל לה'. האזכור השלישי סמוך לדיני מאכלות אסורות, דבר המלמד כי האיסור כולל את אכילת התבשיל. על פי תורה שבעל פה התבשיל גם אסור בכל הנאה שהיא.
בחקר המקרא עלתה השערה בעקבות פירושו של יוסף בכור שור, כי הכוונה המקורית של הביטוי "לא תבשל" בשני האזכורים הראשונים היא פואטית בעיקרה ומשמעותה 'לא תאחר', בהקשר של האיסור להתמהמה בהבאת הביכורים למקדש. בספר דברים שנכתב מאוחר יותר לעומת זאת, לראשונה הובן האיסור כבישול של ממש, במנותק מהקשר להבאת הביכורים.
משמעות המונח "גדי"
הגמרא מסבירה, שהביטוי "גדי" במקרא הוא כינוי לוולד רך, ולא מכוון בהכרח למין בהמה מסוים. כאשר המקרא מבקש לתאר את מין הבהמה, הוא כותב למשל "גדי עיזים". לפי דעות אחרות הגדי הוא דוגמה, למשל: "מפני מה דיבר הכתוב בגדי? מפני שהחלב מרובה באמו", או שהאזכור החוזר והמשולש על גדי בא לרבות בעלי חיים נוספים.
בנוסף, לפי התורה שבעל פה, כאשר הגדי גדל לא הופך בישולו בחלב אמו למותר, והתורה דיברה על 'גדי' בתור דוגמה, כמו מצוות רבות בפרשה (למשל לֹא תַטֶּה מִשְׁפַּט אֶבְיֹנְךָ בְּרִיבוֹ (שמות כ"ג, ו').
תרגום השבעים מתרגם "לא תבשל גדי בחלב אמו" כ"לא תבשל/תביא טלה בחלב אמו", לפי הפסוקים השונים.
משמעות המונח "אם הגדי"
על פי התורה שבעל פה לשון הפסוק אינה מדברת על הגדי והאם המסוימים, אלא על כל 'אם', למשל גדי העזים אסור לבשלו בחלב כל עז שהיא, לא רק אמו מולידתו. חז"ל הרחיבו את האיסור גם למשמעות כללית יותר של כל בשר בכל חלב, למשל לבשל גדי עזים בחלב פרה.
איסורי חז"ל
חז"ל הוסיפו מדרבנן איסור לאכול (להוציא בישול והנאה שמותר) גם בשר עוף בחלב, ובשר חיה טהורה בחלב, אך לא אסרו בשר דגים וחגבים בחלב. עוד הוסיפו לאסור אכילת בשר עם חלב אף בלא בישול, וגם הרחיקו הרחקות שונות שיפורטו למטה.
בקרב יהודי אתיופיה נשמר איסור בשר בחלב, אך בשר עוף לא נחשב לבשר לעניין זה.
דעת הקראים
הקראים מפרשים שהגדי הוא כל יונק המותר לאכילה מפריס פרסה ומעלה גירה. לדעתם אסור לקחת אותו תחת עטיני אימו ולבשלו בחלב שהיה מיועד להניק אותו, ואולם לאחר שהיונק ניגמל הם מתירים את בישול בשרו בחלב.
הקשר בין האיסור לשלושת הרגלים
בשני המופעים הראשונים, הכתובים בספר שמות, נכתב האיסור בהקשר של שלושת הרגלים. ובמקור השלישי, בספר דברים, הוא נכתב יחד עם איסורים הנובעים מקדושתם של ישראל. הרמב"ם הבין מההקשר של שלושת הרגלים שהאיסור קשור לעבודה זרה. הרשב"ם מסביר כי ברגלים (כולם) "היו אוכלים בהמות הרבה" ועל כן הזהירה התורה בפרשת הרגלים שלא לבשל ולא לאכול גדי בחלב אמו. על פי דבריהם אין האיסור קשור לרגל מסוים.
אולם פרשנים מודרניים עמדו על כך שמבנה הפסוקים רומז לכך שהאיסור מתייחס לחג הביכורים דווקא, המוזכר בתחילת הפסוק: רֵאשִׁית בִּכּוּרֵי אַדְמָתְךָ תָּבִיא בֵּית ה' אֱלֹהֶיךָ - לֹא תְבַשֵּׁל גְּדִי בַּחֲלֵב אִמּוֹ. (שמות כ"ג יט). ככלל, התורה אוסרת להקריב עם הקורבן חמץ, דבש ושׂאור (ויקרא ב' יא). חמץ, שׂאור ודבש הפירות הם הצורות העשירות, הבשלות והמושלמות של הלחם ושל הפירות. עבור הקורבנות מבקשת התורה דווקא את הפשוט והראשוני. לכן נאפים הלחמים המלווים את הקורבנות כמצות ולא כחמץ. אך לכלל הזה יש יוצא מן הכלל. בחג הביכורים מותר להביא שׂאור ודבש וגם חמץ (ויקרא ב' יב, ויקרא כ"ג יז). לכן, היה מקום לחשוב שכפי שמותר ואף רצוי להביא שׂאור ודבש בחג הביכורים, כך יהיה מותר ואולי אף רצוי להעשיר את קורבנות החג באמצעות בישולם בחלב ולא במים. שהרי גם הבישול בחלב, כמו השׂאור והדבש, מבטא את העושר ואת השפע אשר נתן לנו אלוהים. אלא שהתורה אסרה זאת מפאת האיסור המוסרי ומתוקף הקדושה שהצטוו בה ישראל.
בשר בחלב במקרא
דוגמה ידועה מופיעה במקרא בספר בראשית, שם מסופר על אברהם שהגיש למלאכים שבאו לבקרו חלב ובשר יחד.או דוגמה נוספת בה הוגשה לדוד ארוחה הכוללת בשר וחלב (צאן וחמאה ושפות בקר):
טעם האיסור
במקרא עצמו לא פורש טעם האיסור, וכך גם במשנת חז"ל לא נאמר כל הסבר לכך, וההתייחסות אליו הוא אל גזרת הכתוב. פרשני המקרא והמצוות החל מפילון האלכסנדרוני עבור בפרשני ימי הביניים ועד להוגי זמנינו ניסו למצוא טעם לאיסור זה.
קדושת האדם מתאוותיו
פילון האלכסנדרוני, רשב"ם, רמב"ן ואחרים, נימקו איסור זה בהרחקה מהאכזריות הסמלית המתבטאת במעשה בישול הגדי דווקא בחלב אמו, כשעל בסיס טעם זה הסביר האבן עזרא גם הרחבת האיסור לבשר שאינו גדי ולכל חלב.
הרשב"ם נימק איסור זה בהרחקה מ"רעבתנות" מגונה המתבטאת באכילת חלב האם עם הבנים.
הראי"ה קוק הסביר שאיסור זה נועד לברר את האמיתה שכל החיים נועדו לחיות ולא למלא את תאוותו של האדם, שבכוחניות רוצה ליצור מאכל מעודן בבישול הגדי בחלב. על פי הראי"ה קוק, האיסור מזכיר לאדם את הבעייתיות הקיימת בניצול בעלי החיים לצרכיו (הן באכילת בשר והן בשימוש בחלב), המונעת מבעלי החיים לחיות את חייהם הטבעיים:
בישול גדי בחלב אמו כפולחן אלילי
הסבר נוסף שזכה לתשומת לב רבה בחקר המקרא המודרני, הוא ההצעה לפרש את האיסור כהתרחקות מפולחן קדום משוער, בו היה נהוג לטבוח גדי בחלב אמו. אסורים רבים שנאמרו בתורה מפורש טעמם במקרא עצמו כהרחקה מהפולחן האלילי ששרר באותה תקופה במרחב ארץ ישראל. דוגמה לכך היא ההרחקה מפולחן האשרה. הצעה זו מובאת בכתבי מפרשי המקרא בימי הביניים ואילך, רשב"א, אבן עזרא, רמב"ם, אבן כמונה, אהרן בן אליהו, ספורנו ואברבנאל.
על פי חוקר המקרא והשירה האוגריתית, פרופ' משה דוד קאסוטו, גילויים של לוחות אוגרית הכתובים בכתב היתדות האוגריתי אישש את ההשערה של הרמב"ם על קיומו של מנהג אלילי הכורך בישול בשר בחלב. באחד הלוחות הקרוי "לוח לידת האלים", ובו שירה הפותחת במילים: (המקור בלא הניקוד), נאמר על פי אחת ההצעות לקריאת הטקסט שבו,, שפירושו הוא "בשל[ו גדי] בחלב, אננח (שם נרדף לגדי) בחמאה". ניתן לראות בפסוק שירי זה תקבולת המציינת נוהג של "טביחת=בישול" בשר גדי בחלב ובחמאה:
יש המפקפקים בהשערתו של קאסוטו, מכיוון שהמונח "טביחה" במשמעותו הקדומה, אינו מציין בישול כי אם שחיטה. מנחם הרן מפקפק בהשערה זו ובהצעתה להשלמת הטקסט שבאותו פסוק שירי אוגריתי. הוא סבור שהמונח "אננח" אינו מתפרש כשם נרדף לגדי, אלא הוא מכוון למין כלשהו מן הצומח. ועל כן לא ניתן לתלות בהקשר אליו את הפועל "טביחה". כך גם אין כל סיבה לקבל את ההשלמה "גד" שהיא השערה בלבד. משום כך הוא מציע דרך שונה לגמרי לקריאת פסוק שירי זה, שלא בהקשר פולחן של גדי בחלב כלשהו.
כח שלילי במעשה
הסברים נוספים שהוצעו על דרך הקבלה בזוהר ובכלי יקר גורסים כי ערבוב ומיזוג בין שני כוחות מנוגדים הוא בעייתי ודומה לאיסור כלאיים.
המקובל רבי אביעד שר שלום באזילה (1680-1743) שילב בין הטעמים לאיסור בשר וחלב, והסביר שהפעולה עצמה רעה ולכן עשוה לעבודת אלילים. "והוא שהדברים ההם מולידים הטומאה הרוחנית בנפש האדם ומטמאים אותו… ולכן אסרה אותם התורה. ועובדי עבודה זרה היו עושים אותם בדווקא כדי להביא עליהם רוח הטומאה, שהרי לסטרא דמסאבא [=צד הטומאה] הם עובדים. וכן בלעם…". ("אמונת חכמים" ל)
לפי פרשנותו של שלום רוזנברג לדברים אלה של באזילה, התורה אוסרת על מעשים של סדיזם ופסגות של רוע אנושי, שהיו נפוצים בעבודת אלילים שונים
האיסור במניין המצוות
הרמב"ם וההולכים בעקבותיו מונים את איסור בשר בחלב כשני איסורים מתוך תרי"ג המצוות: איסור בישול ואיסור אכילה. לדעתם, איסור הנאה אינו נמנה בפני עצמו והוא חלק מאיסור אכילה. בעל הלכות גדולות ורבי סעדיה גאון מנו את כל איסורי בשר בחלב כמצווה אחת. אולם רבי שמעון בן צמח דוראן מנה את המצווה כשלושה איסורים שונים: אכילה, הנאה ובישול.
איסור בישול בשר וחלב
האיסור מן התורה הוא על אכילה וגם על עצם הבישול של בשר בחלב. כאשר התערובת נאסרת, צריך לקבור אותה, לשרוף או להשליך, ולרוב הדעות אף האפר של שריפת האיסור אסור בהנאה.
מיני בעלי החיים שבשרם וחלבם אסור
על פי חז"ל, האיסור מן התורה כולל את כל סוגי בשר הבהמות הכשרות ואת כל סוגי חלב הבהמות הכשרות. האיסור אינו חל על בשר בהמות טמאות ולא על חלב בהמות טמאות, לכן אף שמחמת איסורי מאכלות המאכל אסור באכילה, מותר לבשלו ומותר להנות ממנו.
האיסור אינו כולל בשר דגים וחגבים אף לא מדרבנן, וכן אינו חל על חלב אם, אך מחשש של מראית העין נפסק לא לבשל בכל חלב.
התנאים נחלקו בנוגע לבשר וחלב של חיה טהורה ועוף. דעת ר' עקיבא שחיה ועוף מותרים מן התורה, אך אסורים מדברי סופרים, ולדעת ר' יוסי הגלילי חיה אסורה מן התורה, ועוף מותר אף מדברי סופרים. בתלמוד מסופר שאנשי עירו של ר' יוסי הגלילי היו אוכלים עוף בחלב, בהתאם לדעתו, ואף במקומו של ר' יהודה בן בתירא היה מי שנהג כך, ולא מיחו מפני שאולי כך ר' יהודה הורה להם כשיטת ר' יוסי.
להלכה, כתב הרמב"ם כי איסור בשר עוף בחלב חל רק מדברי חכמים. כתוצאה מכך, על פי שיטה זו אסור לאכול עוף בחלב, אך בישולו והנאה ממנו מותרים (חז"ל גזרו רק לגבי האכילה), וכך פסק גם השולחן ערוך. דעת התוספות היא כי בשר עוף אסור מהתורה, ובשיטה זו הלכו הב"ח ועוד שבשר עוף בחלב אסור גם בבישול ובהנאה.
לגבי בשר חיה ישנה סתירה לכאורה בדברי הרמב"ם: בעוד בהלכות ממרים כתב הרמב"ם כי איסור בשר חיה בחלב הוא מן התורה, בהלכות מאכלות אסורות כתב הרמב"ם שאיסור זה הוא מדברי חכמים. לדעת הכסף משנה, הרמב"ם בהלכות ממרים רק משתמש בהדגמה (שמקורה בתלמוד) עבור הלכות "לא תוסיף ולא תגרע", ואין ללמוד ממנה שדעתו לפסוק שלא כדעת רבי עקיבא, כפי שאכן פסק בהלכות מאכלות אסורות. יש המפסקים את דבריו שם באופן שונה, כך שישנה אפשרות לפרש שגם שם הוא אוסר בשר חיה מן התורה. בשולחן ערוך נפסק כי בשר חיה אסור מדרבנן.
הגדרת בישול
מלבד איסור האכילה, באיסור בשר בחלב ישנו חלק ייחודי של איסור על עצם הבישול, אף ללא אכילה.
ישנה מחלוקת בשאלה איזה שלב בישול יש לעבור על מנת להתחייב באיסור זה של בישול, וכן שהמאכל המבושל יחשב כתערובת בשר וחלב. מרבית הדעות סוברות כי שלב הבישול הקובע הוא 'מאכל בן דרוסאי' (נקודת השליש או החצי של הבישול), אולם יש דעות הסוברות שאפילו בישול מינימלי אסור.
בהלכה נפסק שרק כאשר טעם הבשר והחלב מתערב זה בזה, הדבר נחשב מבושל, 'שאין לך בישול שלא יתן טעם'. למרות המחלוקת, נפסק שכאשר התערובת היא בשיעור כזית, קיים איסור מהתורה;
קיים דיון בהלכה לגבי סוגים שונים של בישול, כגון: צלייה, טיגון, אפייה, בישול בחמה ועישון, האם נחשבים כבישול או לא.
הפרדה בין כלי בשר לכלי חלב
מאחר שבבישול מאכל נבלע מעט ממנו בכלי, כלי שבושל בו חלב בולע מעט חלב ולכן אין לבשל בו בשר אם לא יוגעל קודם (וכן להפך). לכן במסגרת ההפרדה בין חלב לבשר יש לייחד כלי אוכל נפרדים למאכלי חלב ולמאכלי בשר.
איסור זה נובע ישירות מאיסור התורה, לכן בשר שבושל בכלי שלפני כן בושל בו חלב נאסר בהנאה.
במטבח הפרטי די בשתי מערכות שונות זו מזו, שבני הבית המשתמשים בהן יודעים לזהות איזה נועדה לבשר ואיזה לחלב.
יש נוהגים, בעיקר במערכות עם כלים זהים, להעדיף את סימון הכלים החלביים. המקור הוא מכך שבעבר היו מסמנים דווקא את כלי החלב בשלשה חריצים, כרמז ללשון המקראית "חריצי חלב" (שם מקראי לגבינה). עדות היסטורית גם מספרת על נכרים שרצו להשתמש במנהג והשתמשו בסכין חרוצה לצורך עלילת דם, אבל היו בה ארבעה חריצים, וכך התגלתה העלילה.
בחדרי אוכל ציבוריים נהוגה הבחנה ברורה יותר. למשל בחדרי אוכל בצה"ל נהוגות צלחות כחולות לארוחות חלביות, וצלחות כתומות לארוחות בשריות, ועל סירי מתכת נכתב בפירוש "חלבי" או "בשרי", או שנצבע פס כחול לזיהוי חלב ופס אדום לזיהוי בשרי. כמו כן הסכו"ם החלבי מחורר, בניגוד לסכו"ם הבשרי שאינו מחורר.
איסור אכילת בשר עם חלב
בעוד אכילת בשר וחלב שלא התבשלו יחדיו (ואינם חמים כדי שיחשבו כמבשלים זה את זה כעת) - מותרת, מדרבנן נאסרה אכילת בשר וחלב יחדיו גם כאשר לא התבשלו יחדיו. לכן אסורה גם השריית בשר בתוך חלב ואכילתו, וכן אכילת בשר עם חלב כשהם קרים.
האיסור להעלות בשר וחלב על שולחן אחד
מדרבנן נקבעו הרחקות שונות על מנת למנוע אכילת תערובת בשר וחלב, לדוגמה: נאסר לאכול בשר על אותו שולחן עם אדם האוכל חלב, כאשר אין סימן המבדיל ביניהם (מפות נפרדות, הפסק ביניהם באמצעות לחם וכדומה), שמא יאכלו אחד מהשני. היות שטעם דין זה הוא שמא יאכלו איש ממאכל רעהו, איסור זה חל רק על מכרים, ולא על זרים שאינם מכירים זה את זה.
המתנה בין בשר לחלב
למעשה, נפסק שבאכילת חלב ולאחריה אכילת בשר אין צורך להמתין כלל, אלא די לנקות היטב את הפה (ואת הידיים אם צריך), וזהו המנהג הנפוץ. בנוסף יש דעה המחמירה באכילת בשר אחרי אכילת גבינה קשה, ולפיה יש הנוהגים להמתין ביניהם חצי שעה, שעה, ויש שממתינים 6 שעות.
באכילת בשר ולאחריה אכילת חלב נפסק שיש להמתין 'מסעודה לסעודה', כאשר נחלקו הפוסקים כמה זמן זה בדיוק. למעשה המנהג הנפוץ הוא להמתין 6 שעות, ויש מנהגים נוספים של 5 וחצי שעות, 5 וקצת, 4 שעות, 3 שעות (יוצאי יהדות גרמניה ואוסטריה וצ'כסלובקיה), שעתיים, ושעה אחת (יוצאי יהדות הולנד).
טעם ההמתנה
הרמב"ם כותב שהטעם הוא מפני הבשר שבין השינים שאינו סר בקינוח. לעומתו רש"י כתב שהבשר מוציא שומן ומשאיר טעם בפה. הטור כתב שיש להחמיר כשני הפירושים, היינו, שגם אם רק לעס בשר לילד קטן ולא בלע, צריך להמתין, ושגם אחרי שש שעות אם יש שאריות בשר בין השינים, יש להסירן, וכן פסק השולחן ערוך.
אבן יחיא
אבן יחיא הוא שם משפחה.
אדוארד מגנוס
אדוארד מגנוס (בגרמנית: Eduard Magnus; 7 בינואר 1799 – 8 באוגוסט 1872) היה צייר גרמני ממוצא יהודי, שנודע בעיקר בדיוקנאות שיצר. מגנוס הוא אחיו הבכור של הכימאי והפיזיקאי היינריך גוסטב מגנוס.
ביוגרפיה
מגנוס למד באקדמיה לאומנות באבואקדמי ובהמשך למד לימודי רפואה, ארכיטקטורה ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין. היה תלמידו של ג'יקוב שלזינגר.
עבודתו
באיטליה, שני ציורים שצייר "שובו של פליקארן" (The Return of the Palikaren), ו"ברכת גרנדסון" ( The Benediction of the Grandson) הפכו אותו לנודע.
מנדריל (סוג)
מנדריל (שם מדעי: Mandrillus) הוא סוג בן שני מינים של פרימטים גדולים ולמעשה המינים הגדולים ביותר במשפחה קופים בעלי זנב.
מאפיינים
לזכרים פנים גדולות ומקושטות בכחול מסביב העיניים. הפנים עצמם שחורות ומסביבם רעמה עבה והאחוריים של הזכרים מקושטים בכחול ואדום. לנקבות הקטנות לעומת זו, אין כמעט אזורים מקושטים, למעט החזה והאחוריים הקטנים בהרבה, וגם אין להן רעמה גדולה.
שני המינים בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד ופגיעה ביערות הגשם.
מינים
בסוג שני מינים, שניהם קופים גדולים החיים רק במרכז אפריקה:
קרכרודונטוזאורוס
קרכרודונטוזאורוס (שם מדעי: Carcharodontosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בצפון אפריקה בתור הקרטיקון. פירושו המילולי של השם – "לטאת שן חדה", אך בפועל השם נובע משמו של סוג הכריש קרחה לבנה, ולכן יש לקרוא את שמו כ"לטאת כריש" או "לטאת שן-כריש". הקרכרודונטוזאורוס היה כנראה קרוב משפחה של הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס שחיו בדרום אמריקה והאקרוקנתוזאורוס שחי בצפון אמריקה - כולם השתייכו למשפחת הקרכרודונטוזאוריים.
לפי מחקרים אחרונים שבדקו את הפיזיולוגיה של משפחתו, ככל הנראה הקרכרודונטוזאורוס הגיע למהירויות של יותר מ-52 קמ״ש, מהיר מאוד ביחס למשקלו. בזכות גודלו הרב היה ללא ספק טורף על בשטחו ונהנה מטריטוריה רחבה. שיניו, דמויות שיני הכריש, היו נשקו העיקרי ונועדו לחתוך את בשר הטרף ולגרום לדימומים עמוקים. טרפו היה הדרוזאוריים כמו האורנוזאורוס וזאורופודים בינוניים וגדולים שהיו נפוצים באותה תקופה בצפון אפריקה.
מינים
בסוג קרכרודונטוזאורוס התגלו 2 מינים:
סטפנורינוס
סטפנורינוס (שם מדעי: Stephanorhinus) הוא סוג קדום של פרסתן ממשפחת הקרנפיים אשר חי בעבר ברחבי אירואסיה. הוא התקיים בתקופת הפליסטוקן מלפני 9.7-0.126 מיליון שנה. הוא קיבל את שמו על שם המלך אישטוון הראשון, מלך הונגריה (המכונה בלטינית סטפן הראשון) והסיומת "rhinus" משמעה ביוונית: "קרנף".
קרנף זה היה בעל 2 קרניים על אפו, בדומה למיני הקרנפים האפריקאים והוא הגיע לאורך 4 מטרים, גובה של 2 מטר בכתפיים ומשקל של 3 טונות, קרוב לקרנף הלבן. עם זאת הקרנף הקרוב ביותר אליו הוא קרנף סומטרה (הסוג דיצרורינוס). בדומה לקרנף הצמרירי גם קרנף זה עטה מעטה פרווה על גופו שהגן עליו מהקור של אזורי הצפון.
בתקופת הפליסטוקן קרנף זה היה נפוץ ברחבי אירואסיה והמינים: S. kirchbergensis ו-S. hemiotoechus היו נפוצים ברחבי אירופה אך בעוד הראשון הותאם רק לתנאי יערות המין השני הסתגל לתנאי ערבות בהם היו צמחים נדירים וקשיחים יותר. בשל כך מאובני המין השני נפוצו ברחבי אירואסיה ונמצאו גם בעד המזרח הרחוק והמזרח התיכון לרבות ישראל. בנוסף לשני מינים אלה התגלו עוד 3 מינים מהסוג.
Cambodia
Cambodia (בעברית: קמבודיה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד, מתוך אלבומה השני, Select. השיר יצא לאור ב-2 בנובמבר 1981, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים RAK רקורדס.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבשוודיה, והראשון במצעד שבשווייץ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי ריקי ויילד ומרטי ויילד. השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הגל החדש. השיר הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בצרפת, כאשר נמכר שם בכ-1,080,000 עותקים.
הבי-סייד של השיר הוא השיר "Watching for Shapes". שני השירים יצאו כסינגל כפול ואוחדו על גבי תקליט.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי שצולם עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-12 באוגוסט 2010. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את עטיפת הסינגל מאחורי קים ויילד עצמה, שנמצאת על במה. בהמשך, ניתן לראותה, כשהיא שרה את השיר. ב-1 ביוני 2021, פורסם וידאו קליפ נוסף של השיר, הכולל בתוכו עלילה, להבדיל מזה המציג את ויילד מבצעת את השיר על במה.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-54 מיליון צפיות.
שגרירות הונדורס בישראל
שגרירות הונדרס בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של הונדורס במדינת ישראל. הנציגות הוקמה ב-24 ביוני 2021 בירושלים. השגרירות ממוקמת בגן הטכנולוגי מלחה לצד שגרירות גואטמלה בישראל.
רקע
ב-24 במרץ 2019, הודיע נשיא הונדורס, חואן אורלנדו ארננדס על פתיחת נציגות דיפלומטית בירושלים. ב-1 בספטמבר באותה שנה ביקר ארננדס בישראל וחנך את המשרד המסחרי בירושלים. לאחר פחות מחודשיים, ב-2 בדצמבר 2019, דווח, כי שגרירות הונדורס צפויה להיות מועברת לירושלים, ובמקביל ישראל צפויה לפתוח מחדש את שגרירות ישראל בהונדורס, שנסגרה ב-1995 בשל קיצוצים בתקציב משרד החוץ.
פתיחתת השגרירות
ב-24 ביוני 2021 הגיע לביקור בישראל, נשיא הונדורס, חואן אורלנדו ארננדס שם פגש את ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט ושוחח איתו. לאחר פגישתם, נפגשו השניים עם שר החוץ הישראלי, יאיר לפיד, ושרי החוץ והנשיאות של הונדורס וכן ראש רשות המיסים של הונדורס ואיתם הם חנכו את שגרירות הונדורס החדשה.
לאחר הצהרה לתקשורת שנתן ראש הממשלה בנט, חתמו שר החוץ לפיד והנשיא ארננדס על שני הסכמי שיתוף פעולה, אחד מהם הוא בתחום סיוע החוץ.
ניקו בר
ניקו בר (נולד ב-17 בפברואר 1955) הוא שחקן, מדבב ובמאי קולות ישראלי. בוגר הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב.
קריירת דיבוב
בר דיבב, וביצע את במוי הקולות בסדרת הטלוויזיה אגדות האחים גרים, וכן דמויות רבות שדיבב כגון: טובטוב הגמד (דיבובו הראשון), דן-דין השופט, האריה מ"הקוסם מארץ עוץ" ו"קומקום" מ"בסוד העניינים". כמו כן הוא השתתף בדיבוב הסדרות: "טאו טאו", "אבירי האור הקסום", "שוטרים וגנבים", "שלושת המוסקטרים" "סמי הסנאי", "דני שובבני", "אלף ואחת אמריקות", "הצ'יפמאנקס", "סוד כמוס", "אגדות אנדרסן", "נילוס איש החלומות", "אגדות המלך שלמה", "פנג הלבן", "תינוזאורים בפעולה", "רחוב סומסום", "חוות סוסי הפוני", "רחוב קסם", "אגדות רוקדות", "ד"ר סוס", טיפת גשם ועוד, בשנת 2009 פרש מדיבוב, עד לשנת 2017 חזר בר לתהליך הדיבוב כשהוא אחראי על הסדרה "מקס המדען".
כשחקן
כשחקן התארח בר בסדרה "האמת העירומה", ששודרה בערוץ 10, והשתתף בהצגות תיאטרון.
אולפני דאב ניקו בר בע"מ
בר היה בעל אולפן הקלטות בתל אביב שהוקם ב-1998, וניהל קורסים לדיבוב. הוא שימש כבמאי במחלקת הדיבוב בטלוויזיה החינוכית. "אולפני דאב" נסגר בשנת 2009.
נוירופדגוגיה
נוירופדגוגיה היא מדע חדש, שמשלב חמישה בסיסי ידע: פדגוגיה ודידקטיקה, פסיכולוגיה קוגניטיבית, נוירופסיכולוגיה (פסיכולוגיה ביולוגית), פסיכולוגיה נוירוקוגניטיבית, ומדע המוח והעצב (neuroscience). מטרתה המרכזית של הנוירופדגוגיה היא להציע שיטות ודרכי למידה אפקטיביות, המבוססות על הרעיון, שלמידה יכולה להתרחש כאשר היא מכוונת להתאים עצמה לתהליכי עיבוד המידע במוח. היא מבקשת לעשות שימוש בידע על תהליכי עיבוד המידע במוח האנושי כבסיס להקניית תוכני לימוד חדשים לתלמידים. הנוירופדגוגיה מניחה שגם התנאים הסביבתיים שבהם מצוי הלומד מהווים חלק נכבד בתהליך הלמידה ובעיבוד החומרים המיועדים ללמידה. באופן מעשי, הנוירופדגוגיה מבקשת לפתח ולהפעיל בכיתה ובבית הספר מודלים של הוראה ותהליכים ייחודיים וחדשים של תפקודים קוגניטיביים כמו למידה, זיכרון, שפה, רגשות, קשב, פונקציות מינהליות, תכנון, קבלת החלטות והתנהגות חברתית.
תרומתו האפשרית של מדע העָצָב להשבחת ההוראה והלימוד
כבר לפני למעלה מעשור סברו מומחי חקר המוח והחינוך, שקיימים מחקרים רלוונטיים לפרקטיקה החינוכית, שראוי להביאם לידיעת ציבור המורים והמחנכים, ולתועלתם. חוקרים אלו הצביעו על תובנות נוירולוגיות מתחום חקר המוח, שהן בעלות תרומה פוטנציאלית לקידום עבודתם של מורים ולשיפור הלמידה של תלמידיהם (Ansari, Smedt, & Grabner, 2011; Cleary & Scott, 2011; Sousa, 2011, Twardosz & Bell, 2012). לדוגמה, קיימות עדויות נוירולוגיות, שמאפשרות הבנה טובה יותר של הפרעות קשב, ריכוז והתנהגות (ADHD), כמו גם של הפרעות בקריאה, ברכישת שפה והשימוש בה, ובמיוחד – במתמטיקה. נמצאו גם קשרים נוספים, לא בתחום הצרכים המיוחדים, כמו מיפוי האנטומיה של המוח הקשורה בלימוד מתמטיקה ובקריאה ושינויים באנטומיה המוחית של תלמידים מתקשים, שמאפשרים להבין את תהליכי הלמידה שלהם (Willis, 2008). להלן דוגמאות נבחרות של ממצאים מבוססים ואמינים, שמקורם במחקרי המוח, שיש להם השלכה ברורה על הפרקטיקה הפדגוגית:
שונות, ייחודיות ואינדיבידואליות
אנשים שונים אלה מאלה. המוחות האנושיים ייחודיים כמו פניהם של בני האדם, כשהגבעות והחריצים במוח יכולים להיות מושווים לטביעת האצבעות. המבנה הבסיסי של המוח, המבנים, המיקום והתהליכים הקבועים הקשורים לדרכי הלמידה, דומים אמנם ביותר בין אנשים שונים, אך אין שני מוחות זהים. בהתבסס על כך שאין מוח אחד דומה לאחר, בוודאי לא זהה, אפשר להניח שאנשים אינם שווים גם ביכולותיהם ללמוד, לפתור בעיות ולחשוב חשיבה מורכבת. מורים ומחנכים צריכים להכיר בכך שהמוחות של תלמידיהם שונים אלה מאלה, וכי הבדלים בין תלמידים צריכים להיות הקו המנחה בהוראה ובלימודים. בתי ספר צריכים אפוא להגדיל בחירה, לאפשר קצב התקדמות שונה לכל תלמיד ולהכיר בכך שתלמידים שונים לומדים אחרת.
גמישות המוח והתחדשותו
למוח האנושי רמה גבוהה של גמישות נוירונית (neuroplasticity), שהיא היכולת של המוח להשתנות. גמישות המוח מתייחסת לשינויים תוספתיים וגם לתהליכי אובדן וגיזום (pruning) של תאי מוח ושל קישורים בין תאי מוח. במהלך הגדילה והתפתחות האדם מודגשים אצל אנשים שונים כיווני התפתחות ופעולה מסוימים, בעוד שכיווני התפתחות ופעולה אחרים אינם מנוצלים, ועל כן הקישורים המוחיים המייצגים אותם מתנוונים ונעלמים. בכל שלב של התפתחות תאי עָצָב שאין נעשה בהם שימוש נגזמים ונמוגים. מחנכים צריכים לדעת שהמוח משתנה משעה לשעה, ובזמן פעילות גם מרגע לרגע. גדילה של תאי מוח מבוססת למידה. מרבית התאים המשמשים במוח לאחסון מידע קיימים כבר סמוך ללידה, אולם במהלך החיים מתנוונים ונעלמים תאי עָצָב רבים בשל היעדר שימוש בהם. לעומת זאת, מתקיימת גדילה של תאי תמיכה וקישורים בין תאים, שמעשירים ומייצבים את התקשורת בין תאי העָצָב, ובכך משפרים את היכולות הקוגניטיביות של האדם. גדילה זאת היא אחד הביטויים המובהקים של גמישות המוח, ונוצרת כתגובה ללימוד ולרכישה של מידע ומיומנויות, ניסיון וחוויות. ככל שלמידה מתרחשת באופנים שונים, כך נבנים מסלולי זיכרון מגוונים ורבים יותר, ומתעצמת יכולת הלימוד וההבנה. החוויות שהאדם הצעיר חווה בביתו, בסביבתו ובבית ספרו, יכולות לעצב את המעגלים הנוירוניים במוחו ולקבוע מה ילמד ביעילות בשנים המאוחרות יותר.
על הזיכרון והלמידה
התהליך הסכמתי הכללי של הטמעת חומר לימוד חדש מתרחש במסלול של קליטת מידע חדש, ושמירתו באזור הזיכרון קצר המועד (המשמש גם לצורך קיום פעולות עתידיות מסוימות, ומוגדר גם כ"זיכרון עבודה"), עובר לשלב הקישור עם זיכרון של מידע קיים ויצירת תבניות ידע וחשיבה, ובסופו של דבר נאגר בזיכרון לטווח הארוך. זיכרון נוצר ומאוחסן, בין היתר, על ידי יצירת דפוסים (patterns). המוח מקבל מידע מן החושים והופך אותו בהיפוקמפוס למידע נלמד בתהליך של קידוד. התהליך הזה דורש בדרך כלל הפעלה של מידע קודם, שאגור במוח בדפוס דומה. חיבור מידע חדש למידע קודם, השמור בזיכרון, מאפשר לימוד. כאשר מורים פועלים להדגים את הקשרים בין מידע חדש למידע מוכר לתלמידים, הם יוצרים קשרים בין תבניות הזיכרון הקיימות במוחם של תלמידיהם, בין המידע החדש לבין המידע הקיים, המשמש בסיס לקליטת המידע החדש. דבר זה מסביר ומבסס את מהותה של החשיבה האנלוגית ויתרונותיה בהוראה ובלמידה.
רגשות
חקר המוח הצביע על האופן שבו רגשות משפיעים על הלמידה, על הזיכרון ועל אחזור המידע שנאגר בו. כדי שלמידה תתרחש תשומה חושית עוברת דרך מסננים מוחיים, ומעובדת על ידי האונה הקדמית של המוח. לרגשות יש השפעה רבה על המוח ועל התהליכים המוחיים. ישנם רגשות מולדים (כמו חרדה, כעס, שמחה וכיוב), וישנם רגשות אחרים שדורשים לימוד, הכשרה ואימון. תלמידים אינם מגיעים לבית הספר כשהם מוכנים ובשלים מנקודת הראות של רגשות.
יומְמוּת (מחזור העֵרוּת – circadian rhythms) ולמידה
חקר היומְמוּת מסייע להסביר מדוע הוראה ולמידה בזמנים מסוימים של היממה יכולים להיות קשים יותר, מצביע על חשיבות השינה, ובמיוחד – על ההשלכות הלימודיות של היעדר שינה מספקת על יכולת הלמידה והזיכרון. לכל תלמיד יש המחזור האופייני לו, ולכן קשה לתאם בין כל התלמידים ביחידת זמן אחת.
פעילות גופנית
נמצאו עדויות לכך שתנועה ואימון גופני משפרים מצב רוח, מגדילים מסת מוח ומקדמים עיבוד קוגניטיבי. פעילות גופנית, מנוחה ותנועה, תומכים בלמידה והם חיוניים ביותר בתהליך החינוכי. הפעילות הגופנית מסייעת ליצירת קשרים חדשים בין נוירונים קיימים. חשוב שתתקיימנה פעילויות גופניות לתלמידים בבית הספר במהלך כל שנת הלימודים.
יחסי מאוריטניה–סין
יחסי מאוריטניה–סין הם היחסים הבילטרליים בין סין למאוריטניה. סין ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 ביולי 1965. סין מחזיקה במאוריטניה שגרירות בנואקשוט. מאוריטניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
היסטוריה
ממשלת מאוריטניה נהנית מקשרים הדוקים עם ממשלת הרפובליקה העממית של סין. בשנים האחרונות הם חתמו על שורה של הסכמים והחליפו שורה של מחוות דיפלומטיות שחיזקו את הקשר ביניהם. ממשלת סין גילתה לאחרונה עניין מיוחד במרבצי הנפט של מאוריטניה. הפקת הנפט במאוריטניה החלה בפברואר 2006, ועד מאי באותה שנה חתמו ממשלות סין ומאוריטניה על הסכם על שיתוף פעולה חברתי וכלכלי. באוקטובר 2006 החל תאגיד הנפט הלאומי של סין לקדוח בארות נפט במאוריטניה, וקיבל שלושה היתרי חיפוש נוספים במאוריטניה. ממשלת מאוריטניה רואה בהפקת נפט אמצעי משמעותי להגברת הצמיחה הכלכלית.
מימון פיתוח סיני למאוריטניה
משנת 2000 עד 2012, היו כ-15 פרויקטים רשמיים של מימון פיתוח סיניים שזוהו במאוריטניה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. פרויקטים אלו נעים מהרחבת נמל נואקשוט ב-900 מטר דרך הלוואה מועדפת בסך 2 מיליארד יואן סיני מבנק Ex-Im של סין ועד הלוואה בסך 136 מיליון דולר מהממשלה הסינית להקמת שדה תעופה בינלאומי חדש בנואקשוט.
כדורגל באולימפיאדת מונטריאול (1976)
אולימפיאדת מונטריאול (1976) נערכה במונטריאול שבקנדה. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-18 ל-31 ביולי 1976.
בעקבות חרם של מספר מדינות, רובן מאפריקה, על האולימפיאדה במונטריאול, רק 13 נבחרות מתוך ה-16 שהעפילו, השתתפו לבסוף בטורניר. פרישתן של, ו, הובילו לכך שבשלב הבתים בשלושה מתוך ארבעת הבתים השתתפו שלוש נבחרות בלבד.
במדליית הזהב זכתה, שגברה בגמר 1–3 על האלופה האולימפית המכהנת, , שהסתפקה במדליית הכסף. , שגברה 0–2 על ברזיל במשחק על המקום השלישי, זכתה במדליית הארד.
אצטדיונים
טורניר הכדורגל התקיים בארבעה אצטדיונים שונים בארבע ערים שונות. הגדול ביניהם, האצטדיון האולימפי במונטריאול, אירח את משחק הגמר ואת המשחק על מדליית הארד.
הנבחרות שהעפילו
נבחרת אורוגוואי פרשה מהטורניר, והוחלפה ב. כמו כן, בעקבות החרם האפריקאי על המשחקים האולימפיים במונטריאול, רק 13 מתוך 16 המעפילות השתתפו לבסוף בטורניר.
פרסים
6 שערים
4 שערים
3 שערים
חברת הטבק האמריקאית
חברת הטבק האמריקאית נוסדה בשנת 1890 על ידי ג'יימס ביוקנן דיוק באמצעות מיזוג בין מספר יצרני טבק אמריקאים ובהם אלן וג'ינטר ו-Goodwin & Company. החברה הייתה אחת מ-12 החברות המקוריות שנמנו במדד דאו ג'ונס בשנת פתיחתו ב-1896. חברת הטבק האמריקאית שלטה בענף הטבק לאחר רכישתה של חברת לאקי סטרייק, בנוסף לרכישה של מעל ל-200 חברות מתחרות אחרות. ב-1907 ממשלת ארצות הברית פתחה דין הגבלים עסקיים נגד חברת הטבק האמריקאית, ובשנת 1911 חילקה חברה זו למספר חברות טבק אמריקאיות גדולות בעקבות פסק הדין.
חברת הטבק האמריקאית ארגנה את עצמה מחדש בשנת 1969 והקימה חברת החזקות בשם אמריקן ברנדס, בע"מ, שהפעילה את חברת הטבק האמריקאית כחברת בת. אמריקן ברנדס רכשה מגוון עסקים מלבד לטבק במהלך שנות השבעים והשמונים, ומכרה את פעילות הטבק שלה כליל ל-Brown & Williamson בשנת 1994. לאחר מכן, אמריקן ברנדס שיווקו את עצמם מחדש בשם "Fortune Brands".
מקורות
כניסתו של ג'יימס ביוקנן דיוק לענף הסיגריות התרחשה בשנת 1879, כאשר איל הטבק בחר לעסוק בענף נפרד (ייצור הסיגריות עצמן) ולא להתמודד בתחרות בעסקי הטבק הגולמי נגד המותג בול דרהאם. בשנת 1881, שנתיים לאחר ש- W. Duke, Sons & Company נכנסו לעסקי הסיגריות, המציא ג'יימס בונסאק את מכונת גלגול הסיגריות. מכונה זו ייצרה למעלה מ -200 סיגריות בכל דקה - בניגוד לארטיזן אשר לקח שעה לייצר את אותה הכמות. בזכות מכונה זו, עלות גלגול הסיגריות פחתה ב -50%. בנוסף, מכונת גלגול הסיגריות חתכה כל סיגריה בדיוק מוחלט, ויצרה אחידות בכל סיגריה שיצאה מקו הייצור. אחידות זו יצרה סטיגמה והתנגדות נפוצה בקרב הציבור צורפה נגד הסיגריות שייצרה, ולאור זאת חברות כגון Allen & Ginter דחו את המכונה באופן כמעט מיידי. בשנת 1884, ג'יימס ביוקנן דיוק קבע עסקה עם חברת מכונות גלגול סיגריות "בונסאק" (Bonsack Machine Company). דיוק הסכים לייצר את כל הסיגריות בקו הייצור שלו אך ורק בעזרת שתי מכונות ה"בונסאק" השכירות שלו, ובתמורה חברת מכונות בונסאק הפחיתה את תמלוגיו של דיוק מ 0.30 $ לכל אלף סיגריות, ל 0.20 $ לכל אלף סיגריות. בנוסף, דיוק שכר מכונאי אחד מטיב חברת בונסאק, מה שגרם להפחתה משמעותית בקצב התקלות במכונותיו בהשוואה למתחריו. לפיכך, חוזה חשאי זה הביא ליתרון תחרותי משמעותי על פני מתחריו של דיוק; הוא הצליח להוריד את מחיריו באופן ניכר.
בשנות השמונים של המאה ה-19, בזמן שג'יימס ב. דיוק החל לגלגל את כל הסיגריות במפעליו בעזרת מכונת גלגול הסיגריות, הוא הבחין בכך ששיעורי הצמיחה בענף הסיגריות הולכים ויורדים. ביוזמתו הטמיע פתרון לשלב מספר חברות מתחרות ולייסד את חברת הטבק האמריקאית בהתגבשותה הידועה ביותר: כ-"אחת מחברות ההחזקות הגדולות הראשונות בתולדות ארצות הברית." דיוק יישם את תוכניתו באמצעות הוצאה ניכרת של 800,000 דולר בשנת 1889 על מנת לפרסם את מוצרו ולהוריד את מחיריו, זאת בזמן שחברת ההחזקות שלו הסכימה על הכנסת רווחי נטו של פחות מ -400,000 $. דבר זה אילץ את מתחריו העיקריים להוריד את מחיריהם באופן ניכר, ולבסוף להיכנע ולהצטרף לקונגלומרט של דיוק, אשר בשנה זו נקרא בשמו המהותי: חברת הטבק האמריקאית. חמש חברות הבת המרכיבות את חברת הטבק האמריקאית: W. Duke & Sons, Allen & Ginter, WS Kimball & Company, Kinney Tobacco ו- Goodwin & Company - יחדיו הפיקו 90% מהסיגריות שיוצרו בארצות הברית בשנת 1890. באותה שנה משמעותית זו, הראשונה לחברת הטבק האמריקאית בהתגבשותה הסופית, נרשמה חברת הטבק האמריקאית ב- בורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE) בפעם הראשונה. תוך שני עשורים מיום היווסדה, קלטה חברת הטבק האמריקאית כ -250 חברות בת וייצרה 80% מהסיגריות, הטבק ללעיסה, הטבק הגולמי לעישון וטבק ההרחה שהופק בארצות הברית בעשורות הללו. בעזרת כפייתה על שוק הטבק האמריקאי, חברת הטבק האמריקאית הגדילה את ההון שלה מ -25 מיליון דולר ל -316 מיליון דולר לאורך עשורים אלו.
מונופול הטבק
חברת הטבק האמריקאית במהרה התפרסמה לשמצה בשם "Tobacco Trust" ("מונופול הטבק") עם יום הקמתה. ג'יימס ב. דיוק שלט בשוק הסיגריות עם חברת הטבק האמריקאית, ופעולותיו נגד התחרות החופשית תפסו את תשומת ליבם של המחוקקים בארצות הברית - מדינה עם סלידה היסטורית ממונופולים.
למרות שחברת הטבק האמריקאית התמקדה אך ורק בייצור ומכירה של סיגריות, והשאירה את שרשרת האספקה שלה בידי יזמים עצמאיים - כגון גידול של טבק והפצה קמעונאית - החברה קבעה לחסל חוסר יעילות ואנשי ביניים בשרשרת אספקה זו באמצעות אינטגרציה אנכית. חברת הטבק האמריקאית החלה להרחיב את טווח עסקיה לבריטניה, סין ויפן. החברה בנוסף הקפידה גם על אינטרס בייצור מוצרי טבק אחרים למקרה שהאופנה לסיגריות הנוכחיות בקרב הציבור תתחלף. ההתרחבות הבינלאומית של "מונופול הטבק" בנוסף להשתלטותה על כל ענפי סוגי הטבק בסופו של דבר הפכו את חברת הטבק האמריקאית לפגיעה ביותר לפיקוח ולפירוק על ידי מחוקקי ארצות הברית.
התפרקות החברה
הפירוק התגלה כמורכב. חברת הטבק האמריקאית שילבה מספר ניכר של חברות ותהליכים ייצור קודמים. בהרבה מקרים, מחלקה אחת של החברה ניהלה תהליך חיוני עבור הארגון כולו וייצרה מותגים שהיו בעבר בבעלות מספר חברות אחרות. בתי חרושת הורו להפיק מוצרים ספציפיים ללא התחשבות בבעלות קודמת למיזוג. במהלך שמונה חודשים התמשך משא ומתן לתוכנית הפירוק, למען הבטחת התחרות החופשית לחלוטין בין החברות החדשות.
"מונופול הטבק" היה צריך להתפרק בצורה כזו כך שאף יצרן אחד לא היה בעל מונופול על אף אחד ממוצרי הטבק השונים. היה צריך לקחת בחשבון גם מספר ניכר של משקיעים, אשר החזיקו בניירות ערך בשווי של מיליוני דולרים. דילמה גדולה נוספת התגלתה בתהליך חלוקת סימני המסחר ומותגי חברת הטבק האמריקאית בין החברות שנבעו מפירוקה.
בסופו של משא ומתן זה, נכסי חברת הטבק האמריקאית חולקו בין: חברת הטבק האמריקאית, החברה RJ ריינולדס הקיימת, Liggett & Myers ו- Lorillard. המונופול בסופו של דבר הפך לאוליגופול. התוצאה העיקרית של פירוק "מונופול הטבק" ויצירת חברות אלה, בניגוד למטרה המקורית של פסק הדין, הייתה גידול בפרסום בקרב הטבק כאמצעי משמעותי של תחרות.
היסטוריה אחרונה
במקביל לפעולת ההגבלים העסקיים ב-1911 בארצות הברית, חלקה של חברת הטבק האמריקאית בטבק הבריטי אמריקאי (BAT) נמכר. בשנת 1994 רכשה BAT לעיל את חברת אמה לשעבר, חברת הטבק האמריקאית (אם כי חברה זו אורגנה מחדש לאחר פסק הדין בתחילת המאה). זה הכניס את מותגי Lucky Strike ו- Pall Mall לפורטפוליו של BAT כחלק ממגזרה האמריקאי, Brown & Williamson.
חברת הטבק האמריקאית עזבה את דראהם, עיר אשר שימשה כמרכז פעולותיה לאורך רב תולדות חברת הטבק האמריקאית, בסוף שנות השמונים.
שיקום המפעל ופיתוח מחדש
בשנת 2004 נפתח קמפוס הטבק האמריקני (American Tobacco Campus) שננטש בעבר על ידי החברה בדרהאם כקומפּלקס של משרדים, חנויות ומסעדות בלב העיר. שלב 1, שפותח על ידי שידורי הקפיטול (דרהאם) ונפתח מחדש כמחוז ההיסטורי של הטבק האמריקני, כלל בניית מספר בניינים והקמת שני מוסכי חניה חדשים ומפל מים דרך מרכז הקמפוס. שלב 2, המורכב משאר הבניינים והרחבת תכונת המים בקצה הצפוני של האתר, נבנה לאחר 2006. שטחי משרדים רבים ב- ATC משמשים כיום בידי אוניברסיטת דיוק. קמפוס זה היה רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 2000 כבית החרושת של חברת הטבק האמריקאית. המחסנים ווטס ויולי הסמוכים (Watts and Yuille Warehouses) היו רשומים בשנת 1984 ומחסן סמית (Smith Warehouse) בשנת 1985.
שביל הטבק האמריקאי, שנקרא על שם החברה, הוא שביל רכבות לשעבר אשר משמש כטיילת רב-שימושית המתחילה מעט דרום לקמפוס הטבק האמריקאי ונמשכת 35 קילומטר לכיוון Chatham ו- Wake Counties, צפון קרוליינה. טיילת זו עוקבת אחר פסי הרכבת (סניף נורפוק הדרומי (לשעבר) סניף דוראם) ששירת בעבר את בתי החרושת של החברה, אך לאחר מכן ננטש כשמפעלים אלו הושבתו.
פרסום ושיווק
בין 1875 לשנות הארבעים של המאה ה-20, חברות סיגריות כללו לרוב כרטיסי סחר אספניים בתוך חבילות הסיגריות שלהם. כרטיסי סיגריות אלו משמשות כתיעוד וכמקורות ראשוניים לעדות התרבות הפופולרית של אר"הב מתחילת המאה 20. עדויות אלו זרות אור על שלל השחקניות, מגווני התלבושות והספורט של התקופה הזאת, וכן מציעות תובנות על הומור פופולרי ונורמות תרבותיות בתקופה זאת.
חיתאם מוחסן
חיתאם מוחסן היא פרופסור מן המניין בבית הספר לבריאות הציבור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
חיתאם מוחסן נולדה וגדלה בפוריידיס. למדה בתיכון בחיפה משום שבפוריידיס לא היה בית ספר תיכון. עבדה כאחות ילדים ובריאות הציבור ביישובים ערביים בצפון ישראל. בשנת 2000 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2005 קיבלה תואר שני (בהצטיינות) באפידמיולוגיה ורפואה מונעת מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 2006–2008 עבדה במרכז הלאומי לבקרת מחלות. בשנת 2011 קיבלה תואר דוקטור על עבודה בהנחיית פרופ' דניאל כהן באוניברסיטת תל אביב. במשך שנתיים (2011–2013) שהתה בפוסט-דוקטורט במרכז לפיתוח חיסונים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מרילנד בארצות הברית, בהנחייתו של פרופ' מיירון מ. לוין.
באוקטובר 2013 הצטרפה לסגל בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת תל אביב בדרגת מרצה בכיר, והקימה את קבוצת המחקר והמעבדה שלה. ב-2017 מונתה לפרופסור חבר וב-2023 מונתה לפרופסור מן המניין.
תחומי מחקרה:
במהלך מגפת הקורונה עסקה במאבק במגפה, ופעלה לעידוד ההתחסנות. במרץ 2022 מינה אותה מנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' נחמן אש, לחברה בוועדה המייעצת בנושא התפרצות פוליו 2022.
הפיצוץ במכון יהודה
מכון יהודה היה אחד מ-6 מפעלי ייצור נשק ותחמושת שבנו תע"ש וארגון ההגנה בגבעתיים לפני מלחמת העצמאות. ב-3 ביוני 1943 אירע במפעל פיצוץ שהביא להרס של המפעל ולמותם של שניים מחברי "ההגנה".
רקע
זמן קצר לאחר תחילת המנדט הבריטי החל היישוב להתחמש, מתוך הבנה שלא ניתן להסתמך על הבריטים שיספקו ביטחון מספק ליישוב היהודי בארץ ישראל. צורך זה התחזק בעקבות מאורעות תר"פ, מאורעות תרפ"א ומאורעות תרפ"ט, במהלכן נהרגו ונפצעו מאות יהודים ובהמשך המאורעות במהלך המרד הערבי הגדול.
אחד המקומות בהם התרחשה פעילות ערה בתחום ייצור נשק ותחמושת הייתה גבעתיים שם פעלו שישה מפעלים, כשבכל אחד מהם יצרו תחמושת ספציפית:
הפיצוץ במכון יהודה
מפעל הנשק "מכון יהודה", בניהולו של שלמה בוגרד, הוקם בדרום שכונת בורוכוב, ליד גבעת רמב"ם, בצריף של ארגון "הבחרות הסוציאליסטית". במקום יצרו פיקות לכדורים, עופרת, כספית רועמת, ספירט לבקבוקי מולוטוב וחומר נפץ "טן" לרימונים. המפעל הוקם במגרש ריק יחסית, שנקרא בהמשך "שטח 9", כששימש מחנה בריטי, ולאחר קום מדינת ישראל, הוקם בשטח זה קניון גבעתיים.
ב-3 ביוני 1943 אירע, מסיבה לא ידועה, פיצוץ חזק במפעל שנשמע בכל הסביבה. בפיצוץ זה נהרג פועל תע"ש בן ה-17 משה בלאו. הראשון שהגיע אל אתר הפיצוץ היה הכבאי מאיר איסצ'ר מתחנת רמת גן שנכנס למבנה בניסיון להציל עובדים אחרים, אך נהרג בפיצוץ שני שאירע במקום. לצוותי הכיבוי הנוספים שהגיעו למקום לא נותר אלא לכבות את האודים העשנים ולמצוא את הגופות.
מפקד ש"י תל אביב שביקר במקום הנחה את מפקדי המשטרה והכיבוי להימנע מלדווח על המקרה כדי למנוע חקירה בריטית. כחלק מהניסיון לטשטש את המקרה, העביר תע"ש את גופות ההרוגים בחשאי לבית הקברות בקיבוץ רמת הכובש, מבלי שיידעו את המשפחות. כשהתגבר החשש שהבריטים יחשדו, הוצאו הגופות מבית הקברות ונקברו מתחת לשבילי הקיבוץ. לאחר מספר חודשים, כשנמוג החשש מחקירה בריטית, עודכנו המשפחות.
לאחר קום המדינה הועברו עצמותיו של משה בלאו, על פי בקשת המשפחה, לבית הקברות נחלת יצחק. קברו של מאיר איסיצ'ר נשארה ברמת הכובש וב-1959 הציב בנו מצבה על קברו.
פעמונים
פעמונים הוא עמותה החותרת למציאות שבה המשפחות בישראל מנהלות חיים כלכליים מאוזנים ואחראיים בדרך ישרה, מציאות שתסייע לבניית חוסן כלכלי וחברתי. הארגון נוסד בשנת 1997 על ידי אוריאל לדרברג ונרשם כעמותה בשנת 2002.
פעמונים חותר לשיתוף פעולה עם ארגונים נוספים מהמגזר השלישי, כולל מוסדות וולונטריים וארגונים ללא כוונות רווח (מלכ"רים), ועם גופים במגזר הציבורי והעסקי.
פרופיל הפעילות
פעילות הארגון מתבצעת באמצעות מספר כלים:
תהליך הליווי וההדרכה למשפחות
השירות של ארגון פעמונים מיועד לכלל הציבור, מתוך גישה שלפיה פיתוח מיומנויות להתנהלות כלכלית נכונה הוא כלי חיוני העשוי לתרום לכל משפחה. עם זאת, השירות של פעמונים מותנה במוטיבציה וברצון המשפחה לקבל סיוע ולבצע תהליך של שינוי, בנכונותה לשתף פעולה תוך שקיפות מלאה ובקיומה של הכנסה קבועה או פוטנציאל ומאמץ מוכח ליצירת הכנסה קבועה.
המשפחה נמצאת במרכז תהליך העבודה של פעמונים. פנייתה היא הבסיס למתן השירות, והתקדמותה בתהליך ההבראה הכלכלית נעשית בסיוע צמוד של פעמונים. על מנת שהשירות יהיה נגיש לכלל האוכלוסייה ניתן הליווי האישי ללא תשלום.
השירות למשפחות הפונות נעשה על ידי מתנדבים. עקרון ההתנדבות תורם לפיתוח אחריות הפרט בקהילה לזולת, מסייע להירתמות המשפחה לתהליך ההבראה ומאפשר סיכויי הצלחה גבוהים יותר. נוסף על כך, ההתנדבות מאפשרת הגדלה של היקף הפעילות והפצת העקרונות והערכים של פעמונים. בקרב קהלים ואוכלוסיות רבות ומגוונות.
סדנאות והרצאות
פיתוח תחום הסדנאות וההרצאות בארגון החל בשנת 2007 כאשר הקימו בפעמונים אגף בשם פהמ"ון ("פעילות הדרכה מונעת"), מתוך ההבנה שחלק משמעותי בהתמודדות עם הבראת משקי הבית מגיע כבר בשלב המניעה. הסדנאות וההרצאות מותאמות לכל קבוצה החל מנוער ועד לגיל השלישי. כמו כן הארגון מעביר סדנאות והרצאות בכלכלת המשפחה לגופים עסקיים.
מחקר
ארגון פעמונים מקדם מחקר אשר נועד לממש את משאבי הידע וניסיון רב השנים בתחום כלכלת המשפחה שנצבר בארגון. ידע וניסיון אלו מתייחסים לתהליכי למידה והדרכה, מניעה של הידרדרות לחובות כבדים והנעת תהליכי שיקום כלכלי למשפחות.
מחקר זה מתבצע במסגרת פעילות יחידת מחקר פנים ארגונית. מטרת היחידה לפתח ולקדם חדשנות ארגונית. בנוסף, היחידה מקדמת מחקרים, במטרה שיתרמו להתפתחות המקצועית של שדה כלכלת המשפחה בישראל, ופועלת לקידום החשיבות הציבורית שלו.
במסגרת פעילותה, ערכה יחידת המחקר, בשנת 2022, את כנס המחקר הראשון של פעמונים אשר נקרא "ממשבר למסוגלות פיננסית" בו השיקה את "מדד פעמונים לחוסן כלכלי של יחידים ומשפחות בישראל". המדד יתפרסם אחת לשנה בחודש מרץ. כנס המחקר השני של פעמונים, אשר נקרא "המחיר של עליית המחיר" התקיים במרץ 2023. הכנס עסק בהצגת ממצאי "מדד פעמונים לחוסן כלכלי של יחידים ומשפחות בישראל". תוך התייחסות להשפעת יוקר המחיה על הציבור הישראלי, בדגש על קבוצות אוכלוסייה מוחלשות.
לייב קוניוחובסקי
לייב קוניוחובסקי (18 בנובמבר 1910 - 22 בפברואר 2003) היה מראיין, עורך וכותב את סיפוריהם של ניצולי שואת יהדות ליטא, מייד בסיום מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
בתום המלחמה יצא קוניוחובסקי, ביוזמתו הפרטית, לתעד את גורל יהדות ליטא בזמן שואת יהודי ליטא. במשך יותר משנתיים (החל מ-1944) הוא ראיין קרוב ל-170 יהודים ב-23 מחוזות בליטא עצמה ומאוחר יותר במחנות העקורים שארית הפליטה בגרמניה, שם התגורר במשך תקופה זו. מגרמניה הוא היגר לארצות הברית, בסיוע ארגון היאס. הוא נפטר בפלורידה ב-22 בפברואר 2003.
קוניוחובסקי אימץ את שיטת הראיון הקבוצתי כדרך היעילה ביותר לבסס את סיפור המעשה, וחלק מראיונותיו היו ראיונות קבוצתיים. הוא היה מראיין מספר יהודים מעיירה או מאזור מסוים בליטא וכותב ביידיש את הסיפורים ששמע. הוא הוסיף רשימה של שמות הקורבנות שהוזכרו, ובכך תיעד שמות של אלפי קורבנות השואה. כמו כן הוא היה מוסיף רשימה של שמות מבצעי הפשעים, מקומיים וגרמנים. בסיום התהליך הוא היה מחתים את המרואיינים על תצהיר המעיד על כך שהעובדות שהוצגו בסיפור נכונות. סיפורי הראיונות שלו מסתכמים בכמעט 1700 עמודים. קוניוחובסקי לא חשש להשתמש בתיאורים ספרותיים בזמן כתיבת הסיפורים. ההיסטוריון פיליפ פרידמן, שהעריך מאוד את עבודתו של קוניוחובסקי, תיאר את סיפורי הראיונות כרומנים.
ביחד עם יחידי סגולה אחרים, בעצם לקיחת עדויות של ניצולים מייד לאחר המלחמה, טרם קוניוחובסקי לתיעוד מעשי הזוועה של השואה, מפי האנשים שעברו אותה כקורבנות, הרבה לפני שהמונח שואה בכלל הוטבע, או שהייתה לניצולים ההזדמנות להפנים את המאורעות שקרו אותם ולתארם בקונטקסט ההיסטורי והגלובלי שלהם. בעבודת המחקר שלו באוניברסיטת אינדיאנה כותב ההיסטוריון ת. פילדר וואלון:
"... במובן מסוים, מאשרים מסמכי קוניוחובסקי את מה שכבר ידענו על השואה של יהדות ליטא, כלומר שהשואה במחוזות ליטא נעשתה בצורה פרימיטיבית, והמרצחים (לעיתים קרובות תושבים מקומיים) ביצעו את מעשיהם בקרבת קורבנותיהם. אבל במובנים אחרים, העדויות שרשם קוניוחובסקי מספקות תובנות חדשות. שלא כמו נרטיבים דומיננטיים שהצדיקו את המוטיבציה של המשתתפים המקומיים תחת המיתוס של "בולשביזם-יהודי" או החוויה החדשה שחוו מהכיבוש והדיכוי הסובייטי, מסמכי קוניוחובסקי חושפים ליטא פרובינציאלית, שבה האנטישמיות הנוצרית העזה היא שהניעה את המשתתפים לביצוע רצח עם, תוך ליבוי ההסתה במהלך מאורעות אנטי-יהודיים מבוימים. בעוד שהרושם המוחץ שמתקבל ממסמכי קוניוחובסקי הוא של אובדן חסר גבולות, העדויות גם מעניקות דבר נוסף: זיכרון שונה בתכלית מהראיונות והדיווחים שנלקחו ממבצעי הפשעים, שהעדיפו להשכיח ולטשטש את האנושיות של קורבנותיהם..."
לודמילה ברגינה
לודמילה איבנובנה ברגינה (ברוסית: Людмила Ивановна Брагина; נולדה ב-24 ביולי 1943) היא אתלטית סובייטית בעבר. היא אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם (1972–1976) בריצת 1500 מטר. נוסף לכך, היא שיאנית עולם (1972 - 1982, עם הפסקה של שנה) בריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה
ברגינה נולדה וגדלה ביקטרינבורג, מחוז סברדלובסק. היא החלה להתאמן בקפיצה לגובה בשנת 1960 והחליפה לריצה רק בשנת 1964. בשנת 1966 היא סבלה מדלקת ריאות קשה. לאחר שהחלימה היא עברה להתאמן בדרום רוסיה בקרסנודאר.
1969
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון ב-20 בספטמבר 1969 היא סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:13.2 דקות.
1972
בתחרות שנערכה במוסקבה ב-18 ביולי 1976 קבעה ברגינה בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש של 4:06.9 דקות, שיפור לשיא בן השנה של קארין ברנליית מגרמניה המזרחית (4:09.6 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה במוסקבה ב-12 באוגוסט היא קבעה בריצת 3000 מטר שיא עולם חדש של 8:53.0 דקות, שיפור לשיא העולם בן השלושה חודשים של פאולה פיני מאיטליה (9:09.2 דקות) ובכך הייתה לאתלטית אישה הראשונה שרצה ריצה זו מהר יותר מ-9 דקות.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
חודש לאחר מכן, באולימפיאדת מינכן (1972) היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא עולם חדש של 4:01.38 דקות, לפני גונהילד הופמייסטר מגרמניה המזרחית (4:02.83 דקות) ופאולה פיני (4:02.85 דקות) ובכך הייתה לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 4:06.47 דקות אותו שיפרה בשלב חצי הגמר בתוצאה של 4:05.07 דקות. בריצת הגמר כל חמש האתלטיות הראשונות רצו מהר יותר מהתוצאה שקבעה בשלב חצי הגמר.