cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כרתים
גאוגרפיה
האי הררי ביותר, ומאופיין ברכסי הרים גבוהים שחוצים אותו ממערב למזרח. שלושת הרכסים הגבוהים הם: ההרים הלבנים (לֵפְקה אוֹרי) שגובהם מגיע ל-2,452 מ'; רכס אידי, או אידה (הגבוה מבין ההרים ברכס הוא גם ההר הגבוה בכרתים – פסילוריטיס, 2,456 מ'), והרי דיקטי שמגיעים לגובה של 2,148 מ'. הרים אלו יצרו בכרתים מישורים פוריים, מערות מיוחדות וערוצי נחל רבים. הערוץ הארוך ביותר, שאורכו 16 ק"מ, הוא קניון סאמריה, שנמצא על רכס ההרים הלבנים במערב כרתים.
העיר הגדולה בכרתים היא הרקליון (Iraklion או Candia), בירת המחוז, שבה 137,700 תושבים. העיר השנייה בגודלה היא חאניה (Chania או Haniá) ובה 53,300 תושבים. אחריהן נמצאים היישובים רת'ימנו (31,600 איש), ייֵרַפֶטְרָה (23,700 איש), אַגִיוֹס נִיקוֹלַאוֹס (19,400 איש) וסִיטִיַה (14,300 איש).
אקלים
בכרתים האקלים הים-תיכוני הוא הבולט ביותר. האקלים באי מתון ברובו, הלחות גבוהה מאוד, בעיקר באזורים הקרובים לחוף. החורף באי מתון, ושלג יורד רק בפסגות ההרים הגבוהים. במהלך הקיץ מגיעות הטמפרטורות לממוצע של 20–30 מעלות צלזיוס.
כלכלה
כלכלת כרתים, שהתבססה בעבר בעיקר על חקלאות, החלה להשתנות במהלך שנות ה-70. אף על פי שחוות ומשקים עדיין בולטים ברחבי האי, ישנה עלייה חדה בתעשיית השירותים (בעיקר תיירות). ממוצע ההכנסה לאדם קרוב ל-100% מהממוצע ביוון, ושיעור האבטלה נמוך בחצי מאשר ביוון – 4%. אחת התעשיות הפורחות בכרתים היא תעשיית שמן הזית, כמו באזורים אחרים ביוון.
בכרתים ארבעה נמלי תעופה: שלושה אזרחיים בערים הרקליון, סיטיה וחאניה, ואחד צבאי. באי ארבעה נמלי ים: בהרקליון, בהאניה, ברתימנו ובאגיוס ניקולאוס.
תיירות
כרתים הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים ביוון. 15% מכל המגיעים ליוון נכנסים דרך שדה התעופה או הנמל של הרקליון. ב-2005 ביקרו בכרתים כשני מיליון תיירים. הגידול בתיירות באי משתקף בעלייה של 53% במספר המלונות וגודלם, בין 1986 ל-1991.
האטרקציות התיירותיות העיקריות בכרתים הן:
הקהילה היהודית
קהילת יהודי כרתים (שנקרא בפיהם קריטה) הייתה רומניוטית ברובה ובאי נתגלו שרידי התיישבות שקדמו לעידן הוונציאני. סביר להניח שראשוני היהודים הגיעו לכרתים בשלהי המאה ה-3 לפנה"ס ממצרים. בתקופה הרומית גדלה מאוד אוכלוסיית יהודי האי ושטח נרחב המצוי 43 ק"מ דרומית-מזרחית להרקליון, כונה Evraioi שמשמעו העברים. קיימת מסורת לפיה ראשוני היהודים שהתיישבו באי היו בני שבט זבולון שהגיעו בתקופת בית ראשון.
ההיסטוריון הרומי טקיטוס מציין את אזור ההר אידה (פסילוריטיס) כשטח בו התגוררו יהודים. מסופר על משיח שקר בשם משה, שב-448 הבטיח לבני הקהילה היהודית שבכוחו לפצל את הים ולהוביל את בני הקהילה בחרבה לארץ ישראל. חלק מבני הקהילה שנהו אחריו, טבעו עמו בים.
בראשית המאה ה-14 מנתה הקהילה באי 1,600 יהודים, שהתרכזו בעיקר בערים חאניה, רת'ימנו והרקליון, שנקראה בתקופה זו קאנדיה. היהודים היו סוחרים זעירים בעיקר בתחום המזון. בשנת 1364 פרץ מרד כללי באי כנגד השלטון הוונציאני ובמהלכו הותקפו בני הקהילה היהודית בידי האוכלוסייה המקומית ונספרו נפגעים רבים.
לאחר הכיבוש העות'מאני החלו היהודים להתיישב מחוץ למרכזי הערים וזכו לחופש פולחן ועיסוק כפי שלא ידעו מאות שנים. תהליך דעיכתה של האימפריה העות'מאנית, שלווה במשבר כלכלי ותרבותי קשה גם בכרתים, בליווי המרידות נגד השלטון במהלך המאה ה-19, הביא להגירה המונית של בני הקהילה לסלוניקי. בשנת 1876 הגיע לכרתים הרב אברהם אבלגון שהיה תלמיד חכם מופלג וגם בעל השכלה כללית רחבה. הוא שימש כרב הקהילה במשך 58 שנים, עד לפטירתו בשנת 1934. בראשית המאה ה-20 נותרה קהילה מאורגנת שבה רק 647 נפשות בעיר חאניה.
ב-אפריל 1941, לאחר נפילת יוון לידי גרמניה הנאצית, חולק שטח המדינה לשלושה אזורי שליטה: גרמני, איטלקי ובולגרי. האי כרתים נכלל בשטח השליטה הגרמני. בראשית שנת 1944 מנתה הקהילה היהודית 284 נפשות. בסוף חודש מאי נעצרו 276 מיהודי כרתים והועלו יחד עם לוחמי מחתרת יוונים על הספינה "טאנאיס" שעשתה דרכה לנמל פיראוס. התכנון המקורי היה להעביר את בני הקהילה למחנה הריכוז חיידרי ומשם לגרשם לאושוויץ. בדרך לנמל פיראוס טובעה הספינה באמצעות שני טילי טורפדו ששוגרו ממשחתת בריטית, שמפקדיה סברו בטעות שהיא ספינת צי גרמנית. הספינה טבעה תוך כרבע שעה ועמה כל בני הקהילה. שמונת היהודים שלא גורשו ניצלו מהשמדה וחלקם המשיכו להתגורר באי עד סוף שנות ה-60. בימינו מתגוררת משפחה יהודית אחת בעיר חאניה, שפועלת לשיקום ותחזוק בית הכנסת בעיר.
בתחילת שנת 2017 נפתח במקום בית חב"ד.
טרול זכויות יוצרים
טרול זכויות יוצרים הוא כינוי גנאי לגוף כלשהו (אדם או חברה) המשתמשים בהליכים משפטיים הנוגעים להפרות זכויות יוצרים, כמודל כלכלי להשגת רווח כספי באופן שיטתי. הגדרתו של גוף כטרול יכולה להיות ברורה מאוד, אך לעיתים אין האבחנה ברורה, שכן המודל הכלכלי של הגוף אינו תמיד חשוף, ולא כל תביעה של הפרת זכויות יוצרים הופכת את התובע אוטומטית לטרול. תביעות יכולות להיות לגיטימיות לחלוטין, במטרה לפצות על הפרה מהותית או נזק אמיתי. מכיוון שכך, ניתן לאפיין את היות גוף טרול באופן עקיף, באמצעות מבחנים על דרך התנהלותו.
הטרולים פעילים בעיקר בתחומים בהם יש פעילות של ציבור משתמשים רחב. כך למשל יעדיפו הטרולים לחפש הפרות הנוגעות לטקסטים או תמונות, ופחות ליצירות מוזיקליות. זאת משום שטקסטים או תמונות ניתן למצוא כמעט בכל אתר אינטרנט. לעומתם יצירות מוזיקליות נדרשות בעיקר בתעשייה המקצועית (כגון זמרירים), ופחות בשימוש גופים קטנים או אנשים פרטיים, שהם קהל היעד למתקפת הטרולים.
מאפיינים טיפוסיים לטרול
ניתן להבחין במספר מאפיינים טיפוסיים לטרול זכויות יוצרים. ככל שתימצא התאמה לקריטריונים רבים יותר, כך עולה הסיכוי שהגוף האמור מנצל לרעה טענות בדבר זכויות יוצרים:
גופים בעלי זכויות יוצרים, אשר העיסוק העיקרי שלהם מתבסס על יצירת הכנסות מיצירות מוגנות באופן ישיר (כגון ספקי תמונות אילוסטרציה), יכולים לפעול כטרולים על מנת לייצר הכנסה צדדית. לעומתם קיימים גופים שנוצרו במיוחד על מנת להיות טרולים. גופים אלו פועלים באופן דומה לטרולי פטנטים. הם חותמים על חוזים הממחים להם את זכות התביעה בעבור הפרה של זכויות יוצרים. גופים אלו נתקלו בבעיה לפעול בארצות הברית, שכן בתי משפט בארצות הברית קבעו כי זכות התביעה אינה ניתנת להעברה בנפרד מהבעלות על היצירה, ובכך שמטו את הקרקע המשפטית לשיטת עבודה זו.
צד משפטי
על מנת שיוכל לפעול, צריך טרול זכויות היוצרים להיות בעל זכות תביעה על הפרה. במדינות בהן ניתן להמחות זכות תביעה, יכול הטרול לחתום על הסכם עם בעל זכויות היוצרים, אשר ממחות אליו את הזכות הזו. במדינות כגון ארצות הברית, ניתנה פסיקה פדרלית אשר מונעת את האפשרות להמחות זכויות תביעה כאשר מדובר בזכויות יוצרים, ולכן היחיד שיכול לתבוע הוא בעל זכויות היוצרים. פסיקה זו הביאה לנפילה של חברת הטרולים Righthaven, שעסקה בתביעות כעיסוק עיקרי, כפי שמתואר בהמשך. בישראל הנושא של המחאת זכות התביעה אינו ברור דיו.
שיטת העבודה
על מנת להגדיל את התקבולים הפוטנציאליים, קיימים טרולים המעלים באופן יזום תמונות וצילומים המוגנים על ידיהן לאתרי שיתוף חינמיים, בשמות משתמשים בדויים. משתמש תמים אשר משתמש לאחר מכן בתמונות כאלו, יכול למצוא עצמו מפר זכויות יוצרים ללא ידיעתו. ושוב, חלק מהאנשים יעדיפו לשלם מאשר להיאבק על צדקתם, ובכך להעשיר את קופתו של הטרול.
טכנולוגיות
זיהוי טקסטים מוגנים הוא תהליך פשוט, ולמעשה אין צורך בטכנולוגיה ייעודית לנושא. כל מנוע חיפוש מודרני יכול לחפש באופן יעיל מאוד משפטים טקסטואליים. הבעיה המסובכת יותר היא זיהוי של תמונות מוגנות, שכן תמונה יכולה לעבור עיבוד ודחיסת נתונים מסוג שמשנה את הקובץ.
סריקה וזיהוי של תמונות מוגנות יכול להתבצע במגוון טכנולוגיות. השיטה הפשוטה ביותר היא לבצע סיכום ביקורת על התמונה או על חלק ממנה. באופן זה קל לאתר תמונה הנמצאת במאגר, באמצעות חישוב דומה על התמונה הנבדקת. החיסרון של שיטה זו היא שהיא אינה עמידה מפני עיבודי תמונה. מספיק עיבוד תמונה קל מאוד על מנת לשנות את ערכו של סיכום הביקורת, והזיהוי ייכשל. שיטות אחרות מאפשרות להכניס סימן מים בלתי נראה לתמונה. קיימים סימני מים שיכולים לעמוד בעיבודי תמונה מסוימים, אך לא בשינויים קיצוניים. שיטה אחרת היא לימוד אלמנטים גאומטריים בתמונה, וביצוע פרמטריזציה של התמונה על פי התוכן שלה. שיטה זו יכולה להגיע לתוצאות טובות, גם כאשר מתבצע עיבוד תמונה המשנה גוונים, חיתוכים שונים, גודל תמונה ואף יחסי גודל רוחב (Aspect Ratio) בתמונה. שילוב של כל השיטות יכול להביא לתוצאות טובות מאד.
אחת החברות שפיתחה מוצר לזיהוי תמונות היא פיקסקאוט, אשר נקנתה על ידי ענק התמונות הבינלאומי גטי אימג'ס. אחת ממטרות הקניה היא לבצע סריקות של האינטרנט לצורך מציאת הפרות. בעלי אתרים בכל העולם קיבלו מחברה זו מכתבי התראה ותביעות. גם ישראלים קיבלו מנציגתם בישראל, מראות אימג' (אימג' בנק) מכתבי התראה ודרישות כספיות.
נוכלים
לעיתים הטרול כלל אינו הבעלים של היצירות המוגנות, אינו מייצג אותם ואינו קשור אליהם בשום דרך. אלו נוכלים לכל דבר, אשר משיגים בדרכים שונות, לרוב לא חוקיות, פרטים על אנשים שעשו שימוש לא חוקי ביצירות. דוגמה נפוצה היא מציאת פרטים על שיתוף ברשתות P2P. מרגע קבלת הפרטים על המפר לכאורה, פועלים הטרולים ככל טרול זכויות יוצרים. הם מתחזים למשרד עו"ד ושולחים מכתבי איום אל הקורבנות, שבהם הם מציעים להגיע לפשרה כספית על מנת להימנע מהליכים משפטיים ומתביעות ענק.
טרולי פורנוגרפיה
טרולי פורנוגרפיה הם מקרה פרטי של טרולי זכויות יוצרים, אשר עוסקים באיומים ותביעות הנוגעים לשימוש בסרטים פורנוגרפיים. שיטת העבודה המקובלת של הטרולים מסוג זה היא איתור (נכון או שגוי) של אנשים אשר הורידו סרטים פורנוגרפיים ברשתות שיתוף שונות, ושיגור איומים לקורבן. העניין הייחודי במקרה זה הוא שהטרול משתמש באלמנט הבושה כאמצעי לחץ נוסף על הקורבן, למשל על ידי פניה אל הקורבן במקום עבודתו, השארת הודעות במשיבון, והעמדתו באור מביש מול חברים ומשפחה.
טרולי גופנים (פונטים)
טרולי גופנים הם בעלי זכויות יוצרים על גופנים, הפועלים באופן דומה לטרולי זכויות יוצרים העוסקים בתמונות. הייחודיות של טרולי הגופנים הוא הניצול של בורות הציבור, שאינו מודע לעובדה שגופן הוא יצירה מוגנת ככל יצירה אחרת.
ASC:Law
ASC:Law היא חברה בריטית בבעלות עו"ד בשם אנדרו קרוסלי (Andrew Crossley). חברה זו החלה לשלוח בשנת 2009 עשרות אלפי מכתבים לאנשים שלכאורה הורידו תוכן מוגן מהאינטרנט. המכתב כלל איום משפטי, ודרישה לתשלום של 500 ליש"ט, על מנת להימנע מהליך משפטי. בדרך כלל, החברה לא הגיעה לתביעות של ממש, אלא הסתפקה באיומים. האיומים עוררו רעש רב בבריטניה. אנשים רבים נבהלו, וחלקם שילמו. הכנסות החברה מהמכתבים הללו עלו על מיליון ליש"ט. על מנת לעזור לציבור להילחם בחברה, נפתח אתר אשר ריכז מידע רב על הנושא, כולל הסברים ודוגמאות על האופן שיש לטפל באיום (Being Threatened? - Portal). הלורד לוקאס מקרוּדְוֵול ודִינְגווֹל, כינה את פעילות החברה "סחטנות בחסות החוק". ניסיונות של החברה לתבוע, הביאו את בית המשפט לתקוף את החברה על בזבוז זמנו של בית המשפט בהליכים שאינם בגדר הנורמה המקובלת, ולשים לדבר סוף. בסופו של דבר נקנס אנדרו קרוסלי בקנס כספי גבוה ורישיון עריכת הדין שלו הושעה למשך שנתיים.
Righthaven
Righthaven היא חברה אמריקאית שנוסדה ב-2010. החברה חתמה על חוזה עם המוציא לאור Stephens Media, אשר בבעלותו 11 עיתונים יומיים ו-64 שבועונים המתפרסמים ב-9 מדינות בארצות הברית. המודל העסקי של Righthaven התבסס על איומים ותביעות של אתרי אינטרנט ובלוגרים, אשר ציטטו חומר שפורסם באחד מכתבי העת של המוציא לאור. 50% מהבעלות הוחזקה על ידי אחד מהזכיינים של המוציא לאור. בדצמבר 2010 חתמה החברה על הסכמים עם גופים נוספים, בהם WEHCO Media ו-Media News Group. עד תום שנת 2010 הגישה החברה 200 תביעות בערך כספי של עשרות עד מאות אלפי דולרים לתביעה. התביעות כללו גם דרישה להעברת שם המתחם של המפר לבעלותה. כמנהג טרולי זכויות היוצרים, העדיפה החברה להגיע להסדרים מחוץ לבית המשפט, ככל האפשר. בזכות מדיניותה של החברה באותה שנה היא הגיעה להסדרים כספיים עם כ-70 נתבעים. עם הזמן, חתמה החברה על הסכמי ייצוג של מוציאים לאור נוספים, כגון המוציא לאור Media New Group.
באפריל 2011, בדיון משפטי בפני שופט פדרלי, טענו עורכי הדין של הנתבעים שבהסכם בין Righthaven לבין Stephens Media, הומחו זכויות תביעה בלבד ולא זכויות היוצרים המלאות ולכן התביעה אינה חוקית. ב-14 ביוני 2011 קיבל בית המשפט בנבדה את טענת הנתבעים, והכריז של-Righthaven לא עומדת הזכות לתבוע שכן אין היא מחזיקה בזכויות היוצרים על היצירות. החברה נקנסה בסכום של $5,000 על תביעת סרק, וב-15 באוגוסט הוטל עליה תשלום הוצאות משפט בסך 34,045$. מנקודה זו והלאה, הייתה החברה נתונה למתקפה משפטית של גופים שונים, בהם משרדי עורכי דין שייצגו אותה בעבר ולא קיבלו תשלום על עבודתם. יושב ראש Media News Group כינה את מהלך ההתקשרות של קודמו בתפקיד עם החברה: "רעיון מטופש", ואמר שלא היה עושה זאת אם הוא היה בתפקיד באותה תקופה. בסופו של דבר, החברה פשטה את הרגל וכל נכסיה הוחרמו ונמכרו.
טרולי זכויות יוצרים בישראל
בישראל פועלת חברת "מראות אימג'", אשר מייצגת את חברת "Getty images" האמריקאית. נגד חברה זו הוגשה תובענה ייצוגית המאשימה אותה בדבר שימוש בהליכים משפטיים הנוגעים לזכויות יוצרים באופן שאינו חוקי ובאופן גורף. הדיון בתובענה נדון ב-2013.
בפסק דין אחר, קבע בית משפט השלום בת"א כי החברה דרשה תשלום עבור יצירה מוגנת מבלי שהוכיחה כי היא בעלת זכות תביעה, וביטל הסכם פשרה בין החברה לבין נתבעת שהשתמשה ביצירה מוגנת לכאורה.
ארטה (תכונה)
אָרֶטֶה (ביוונית: ἀρετή) הוא מונח המתייחס למצוינות מכל סוג שהוא וכן למידות טובות בכלל. בעברית מקובל לקרוא למונח גם המידה הטובה, הסגולה הטובה או המצוינות.
ביוון העתיקה, המושג הזה מופיע ביחס למצוינות בהקשר מובהק לתחושת מימוש מטרה או מימוש עצמי.
החל מתקופת הומרוס, המונח אינו מגדרי. הומרוס מייחס את המושג לגיבורים הטרויינים והיוונים, כמו גם לדמויות נשיות כמו פנלופה, אשת הגיבור היווני אודיסאוס. בשירה ההומרית, המושג ארטה קשור לעיתים קרובות עם גבורה ובעיקר עם השפעה. איש או אישה בעלי ארטה, הם אנשים משפיעים ביותר. בדרך כלל הם מנצלים את מלוא יכולותיהם - כח, אומץ וחכמה, על מנת להשיג תוצאות משמעותיות. בעולם ההומרי, ארטה משלבת את מגוון היכולות והפוטנציאל של האדם, על מנת להשפיע כפרט על העולם בו הוא חי, עולם המאופיין בשונות ועימותים.
בהקשרים מסוימים, המונח ארטה קשור עם הידע האנושי. הפוטנציאל האנושי הגבוה ביותר הוא הידיעה וכל יתר היכולות האנושיות נובעות מיכולת מרכזית זו. אם ארטה היא ידע ולימוד, הידע האנושי הגבוה ביותר הוא הידע על הידע עצמו, שהוא לדברי אריסטו היכולת האנושית הגבוהה ביותר והסיבה העיקרית לאושר האנושי.
היסטוריה
ביוון העתיקה, המושג יוחס לכל תחום ועצם. כך למשל ניתן להתייחס לארטה של ארובה, של פר הרבעה ולמצוינות אנושית. משמעות המלה משתנה בהתאם למתואר באמצעותה, שכן לכל תחום יש מאפייני מצוינות משלו. בעקבות אפלטון ומשל המערה, הארטה של אדם היא ייחודית ושונה מזו של סוס למשל. המעמד האריסטוקרטי האתונאי, בעצם הגדרתו, מאופיין בארטה ועל כך גם מצביע שורש המילה המשותף לשתי המילים - aristis, המתייחס ליכולת יוצאת דופן כמו גם לאצולה בכלל.
אפלטון התייחס גם לחינוך לארטה, למשל כשהתייחס לאימון אתלטי וחינוך הנערים. חינוך לארטה פירושו חינוך לרכישת דברים שיהיו שימושיים לחייו של החניך. עם זאת, כיוון שאפלטון עצמו לא הגדיר את הארטה פרט לכך שהיא מתייחסת למצוינות ולמימוש ולכך שהיא נוגעת לפיתוח וטיפוח המחשבה, הגוף והנפש, הוא גם לא יכול היה להתוות את הדרך לחינוך לארטה. עם זאת, החינוך לארטה מהווה חלק משמעותי בפאידיאה (Paideia) של היוונים הקדמונים, קרי בתהליך הכשרתו של הילד לגבריות. אימון לארטה כלל אימון גופני בגימנסיון, אימון מנטלי, שכלל נאום, רטוריקה, ומדעים והדרכה רוחנית, שכללה מוזיקה.
הומרוס
באיליאדה והאודיסיאה, ארטה מתארת בעיקר לאומץ והכח של גיבורים ואצילים. עם זאת, ישנן לארטה גם משמעויות נוספות. כך למשל הארטה של פנלופה, הזוכה לשבחיו של אגממנון, מתייחסת ליכולתה לשתף פעולה. המצוינות של אלים בדרך כלל באה לידי ביטוי בכוחותיהם, אך באודיסיאה היא באה לידי ביטוי ביכולתם של האלים להעניק פריחה ומצוינות לחיים. ארטה היה גם שמה של אשת המלך אלקינוס ומקושרת גם למלה היוונית araomai - תפילה.
באיליאדה, האופן בו מתואר אכילס משמש דוגמה לארטה. ארטה מקושרת לטוב הלב, לאומץ, לתעוזה ולנכונות להקרבה של הלוחם.
דמותה של ארטה
ארטה מגולמת כאלה, אחותה של Homonoia והבת של אלת צדק, Praxidike. בדומה לאלים קטנים אחרים במיתולוגיה היוונית, כמעט ואין סיפורים אודותיה. הסיפור היחיד המתייחס לארטה נכתב במאה ה-5 לפנה"ס על ידי פרודיקוס (Prodikos) ונוגע לראשית חייו של הגיבור הרקולס. ארטה הופיעה בפני הרקולס כנערה צעירה, והציעה לו תהילה תמורת מאבק מתמיד ברוע. לצידה הופיעה אלת הרוע והחטא המוסרי Kakia, שהציעה להרקולס עושר והנאה. הרקולס בחר ללכת בדרך שהוצעה לו על ידי ארטה . סיפור זה היווה השראה לסופרים נוצריים מאוחרים יותר.
טיציאן
טיציאנו וֶצֶ'לי או וֶצֶ'ליו (באיטלקית: Tiziano Vecelli או Tiziano Vecellio; נולד בין 1477 ל-1490 – נפטר ב-27 באוגוסט 1576), הידוע בשם טיציאן, היה צייר איטלקי, מהמפורסמים ביותר באירופה בימיו, והגדול שבאמני ונציה לאחר מותו של ג'ובאני בליני.
משפחות האצילים באיטליה, מלכי אירופה ואף הקיסר קרל החמישי (לבית הבסבורג) התגאו ברכישת תמונותיו. נושאי ציוריו היו מגוונים - נושאים דתיים, תמונות מאגדות יוון ופורטרטים. ציוריו הצטיינו בצבעיהם העשירים, שהעניקו להם זוהר וחיות. טיציאן הביא גישה אנושית חדשה לתמונות הדתיות, והדמויות בהן נראות טבעיות וקרובות למציאות (כגון דמותו של האפיפיור פאולוס השלישי ביצירה "פאולוס השלישי ואחייניו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה").
ביוגרפיה
כשהיה בן 40, בעל משפחה ואב לילדים, כבר היה מפורסם בכל אירופה, ואצילים ומלכים הזמינו אצלו את ציורי דיוקנותיהם. לפי הזמנתו של אלפונזו הראשון ד'אסטה, דוכס פרארה הוא צייר סדרת תמונות צבעוניות ורבות הבעה. יצירתו "בכחוס ואריאדנה" (1523, לונדון, הגלריה הלאומית), היא פסגה של הבחנה מדויקת בכל קשת ומרקם הצבעים בטבע תוך תיאור חושני, פראי ומסתורי.
ב-1530 צייר את דיוקנו של הקיסר קרל החמישי, ולאחריו דיוקנאות נוספים של אנשי החצר. קארל החמישי גמל לו בתואר אצולה, לו ולילדיו.
בציוריו הוא מפליא לחדור להלכי הנפש של המצוירים וחושף אותם ללא כחל ושרק. בולט ציורו "קארל החמישי במילברג" (1548, מדריד, מוזיאון פראדו) שבו הוא מפגין את כושר ההבחנה המדהים שלו לפרטי הלבוש והאביזרים של הרוכב וסוסו.
בעת ביקורו ברומא ב-1545 התרשם משרידי האדריכלות הקלאסית ומיצירותיהם של רפאל ומיכלאנג'לו, אך מיכלאנג'לו הסתייג מיצירותיו.
בשנת 1550 לערך, קיבל טיציאן הזמנה מפליפה השני, מלך ספרד, עבור סדרה בת שישה ציורים על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. הסדרה כונתה על ידי טיציאן "poesie" ("פיוטים"). הציורים סופקו בין השנים 1553 ל-1562. הראשון שסופק היה דנאה, ולאחר מכן סופקו ונוס ואדוניס, דיאנה ואקטיון, דיאנה וקליסטו, פרסאוס ואנדרומדה, וחטיפת אירופה.
בשנים שלאחר מכן הרבה טיציאן במסעות, כדי לעשות ציורים שהוזמנו אצלו - מדיוקן האפיפיור פאולוס השלישי ועד דיוקן של פליפה השני מלך ספרד. הוא אף שב לעיר מולדתו, פייבה, כדי לתכנן ציורים לכנסייתה. הוא הוסיף לצייר כל ימיו, ובין ציוריו המאוחרים מצויות כמה מעבודותיו היפות ביותר. לדבריו, החל רק באחרית ימיו להבין מה משמעותו של הציור. הוא מת בגיל 90, ב-27 באוגוסט 1576 כתוצאה ממחלת הדבר בוונציה, ונקבר בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי המעוטרת באחד מציוריו המפורסמים "עלייתה של הבתולה השמיימה".
עד רגעיו האחרונים שקד על ציור ה"פייטה" (המוצגת כיום בגלריית האקדמיה בוונציה) שנועדה לקבר שלו עצמו, כמעין צוואה רבת עצמה ומעוררת יראה. הוא לא זכה לסיים את יצירתו זו.
בארץ ניתן למצוא את אחד מציוריו - סצנת הורדת ישו מהצלב בידי יוסף הרמתי, בכנסייה הפרנציסקנית שבעיר רמלה.
בין יצירותיו הידועות הנוספות ניתן למנות את "מדונת פזארו", "מותו של אקטאון" ואת "ונוס מאורבינו".
נציב (רומא העתיקה)
נציב היה תואר ברומא העתיקה של פקידים מסוימים שהיו אחראים על ענייני הכספים של פרובינקיה רומית, או של מושלים של פרובינקיות קטנות.
תפקיד כלכלי
הנציב היה מנהל הכספים הראשי של פרובינקיה בתקופת הפרינקיפט (27 לפנה"ס – 284 לספירה). הנציב עבד לצד מושל הפרובינקיה אך לא היה כפוף לו, ודיווח ישירות לקיסר. המושל ניהל את המחוז מבחינה אזרחית ומשפטית והיה המפקד העליון של כל היחידות הצבאיות הפרוסות בו. הנציב, יחד עם צוותו וסוכניו, היה אחראי על ענייניו הכספיים של המחוז. תפקידיו העיקריים היו:
תפקיד הנציב הוחזק על ידי אדם ממעמד הפרשים, בניגוד לתפקיד המושל, שהיה שמור לחברי הסנאט. הסיבה לפיצול הסמכויות הייתה למנוע ריכוז של כוח רב מדי בידי המושל, וכן למנוע ממנו למעול בכספים ולהשתמש בהם לצרכיו.
מושלי פרובינקיות
בנוסף, התואר "נציב" ניתן גם למושלים של הפרובינקיות הקיסריות הקטנות יותר אשר מונו על ידי הקיסר עצמו.
בנוסף, נציב היה התואר שניתן לפקידים שונים אחרים ברומא ובאיטליה.
לאחר אמצע המאה ה-1, כתוצאה מהשלום הרומאי, המחוזות שנשלטו בעבר על ידי פרפקטים, שהיו אנשי צבא, הועברו בהדרגה לידיהם של נציבים, שהיו בעיקרם פקידים כלכליים אזרחיים. מצרים, שנחשבה לרכושו הפרטי של הקיסר, נותרה יוצאת דופן. העברה זו יצרה בלבול מסוים בקרב חוקרים העוסקים בפונטיוס פילאטוס, מושל פרובינקיה יודיאה, שלעיתים קרובות חשבו שהוא היה נציב, עד לחפירה של "אבן פילאטוס", שהוכיחה שתוארו היה מושל.
Can't Be Tamed (שיר)
Can't Be Tamed (בעברית: לא ניתנת לאילוף) הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-14 במאי 2010 כסינגל הראשון מתוך האלבום השלישי של סיירוס, Can't Be Tamed.
השיר מתאר רצון לחוות חופש. המילים בשיר עוסקות בנושאים של חופש וביטוי עצמי. סיירוס אמרה שהמסר של השיר מתאר מצבים שונים, באופן האישי שלה "זה כמו להרגיש להיות בכלוב שאנשים מסתכלים עלייך".
השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-8 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, ונכנס לעשירייה הפותחת בקנדה, אירלנד וניו זילנד.
קידום והופעות
סיירוס הופיעה לראשונה עם השיר ב-18 במאי 2010 ברוקדים עם כוכבים. היא הופיעה עם השיר גם ב"Good Morning America" וגם ב"Late Show" עם דוד לטרמן וגם ב"MuchMusic Video Awards".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי רוברט הלס. הווידאו קליפ יצא ב-5 במאי 2010. לגבי הנושא של הקליפ, סיירוס הסבירה "אני חושבת שהקליפ מסביר את החיים שלי אבל זה לא כולל את חייהם של אנשים אחרים. זה לא רק על כמה נפלא וזוהר וכל זה. זה על הנושא של אני לא רוצה להיות בתוך כלוב, אני רוצה להיות חופשייה ולעשות מה שאני אוהבת". נכון לינואר 2022, השיר צבר למעלה מ-202 מיליון צפיות ביוטיוב.
א/ק יונייטד סטייטס
א/ק יונייטד סטייטס (באנגלית: SS United States) היא אוניית נוסעים אוקיינית לשעבר שנבנתה בשנים 1950–1951 עבור חברת הספנות "יונייטד סטייטס ליינס" במחיר של 79.4 מיליון דולר.
האונייה היא אוניית הנוסעים האוקיינית הגדולה ביותר שנבנתה בארצות הברית אי פעם וגם אוניית הנוסעים האוקיינית המהירה ביותר בחצייתה את האוקיינוס האטלנטי בשני הכיוונים, ובכך זכתה בסרט הכחול עבור המהירות הממוצעת הגבוהה ביותר מאז הפלגת הבכורה שלה ב-1952. היא עוצבה על ידי הארכיטקט הימי האמריקאי ויליאם פרנסיס גיבס וכללה גם את האופציה לעבור הסבה לאוניית חיילים במקרה של מלחמה. היונייטד סטייטס הקפידה על לו"ז קבוע של שירות נוסעים טרנס-אטלנטי עד 1969 ולעולם לא שומשה כאוניית מלחמה.
האונייה נמכרה כמה פעמים מאז שנות ה-70, ועם כך כל בעלים חדש ניסה ללא הצלחה להפוך את האונייה לרווחית. לבסוף, רהיטי האונייה נמכרו במכירה פומבית, וחומרים מסוכנים שנמצאו בה, כגון אזבסט, הוצאו מהאונייה, ובכך האונייה הושארה כבעיקר מעטפת הבטון והקירות שלה מ-1994 ואילך. שנתיים לאחר מכן, האונייה הוזזה לרציף 82 על נהר הדלוואר בפילדלפיה, שם היא נמצאת היום.
מאז 2009, קבוצת שימור הנקראה "הרשות לשימור הא/ק יונייטד סטייטס" החלה לגייס תרומות כדי להציל את האונייה. הקבוצה רכשה אותה ב-2011 ויצרה כמו תוכניות לא ריאליות לשימור האונייה. אחת מהן, היא להפוך את האונייה למרכז רב-שימושים על הים. ב-2015 לאחר שמימון הקבוצה החל להדלדל, הקבוצה החלה לסקור הצעות מחיר עבור גריטת האונייה. עם זאת, כמות התרומות גדלה על ידי קמפיין גיוס תרומות, מה שתרם לכך שהאונייה לא נגרטה ונשארת עגונה עד היום בפילדלפיה בזמן שהקבוצה חוקרת תוכניות שימור נוספות.
עיצוב ובנייה
עיצוב הספינה שאף השראה מאלו של הקווין מרי והקווין אליזבת, אשר יחדיו השיטו מאות אלפי חיילים אמריקאים לאירופה בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, ממשלת ארצות הברית נתנה חסות לבנייה של אונייה גדולה ומהירה שתהיה יכולה להשיט כמויות גדולות של חיילים. האונייה עוצבה על ידי הארכיטקט הימי והמהנדס הימי ויליאם פרנסיס גיבס. האונייה בעצם נבנתה בשיתוף פעולה של חיל הים האמריקאי, ו"יונייטד סטייטס ליינס". ממשלת ארצות הברית מימנה 50 מיליון דולר מתוך מחיר הבנייה הכולל שהיה 78 מיליון דולר, אשר אותם מימנה חברת הספנות שהפעילה אותה, "יונייטד סטייטס ליינס". בתמורה, הספינה עוצבה לכך שתוכל לעבור במקרה הצורך הסבה מהירה ופשוטה לאוניית מלחמה. לאונייה הייתה קיבולת של 15,000 חיילים ויכלה גם לעבור הסבה לאוניית בית-חולים.
האונייה נבנתה בין 1950 ו-1952 במספנות "ניופורט ניוז חברת בניית אוניות ומבדוקים" בניופורט ניוז, וירג'יניה. חרטום הספינה נבנה במבדוק. היונייטד סטייטס נבנתה לפי סטנדרטים צבאיים מה שגרם בניית מדורים רבים בספינה, ובניית חדר מנועים נפרד כדי לשפר את יכולת ההישרדות שלה בעת מלחמה.
בנייתו של מבנה-העל של הספינה כלל את השימוש הנרחב ביותר באלומיניום עבור פרויקט בנייה אי פעם עד אותו זמן. ליונייטד סטייטס היו את טורבינות הקיטור החזקות ביותר של ספינת צי סוחר אי פעם, עם כח דחיפה של 240,000 כוחות סוס שהושגו על ידי ארבעה מדחפים בקוטר של 5.5 מטרים שהורכבו ממגנזיום וברונזה. לאונייה הייתה יכולת לשוט ללא עצירה 19,000 קילומטר במהירות שיוט של 35 קשרים. (65 קמ"ש).
עיצוב פנים
פנים הספינה עוצב על ידי דורותי מארקוואלד ואן יורקהארט, אותן המעצבות שעיצבו את פנים הא/ק אמריקה. המטרה הייתה "ליצור מראה מודרני, טרי, ועכשווי ששם דגש על פשטות מעל פאר, אלגנטיות מאופקת מעל נצנצים." הן גם שכרו אמנים שיכינו מיצגי אמנות בסגנון אמריקאי עבור השטחים הציבוריים של האונייה. נוסף על כך, על מארקוואלד ויורקהארט כמעצבות הוטלה המשימה שפנים האונייה יהיה חסין לחלוטין מאש.
בטיחות אש
כתוצאה ממספר של אסונות ימיים המערבים אש, כגון הא/ק מורו קאסטל והא/ק נורמנדי, המעצב וויליאם פרנסיס גיבס ציין שהאוניה נבנתה בהתאם לסטנדרטים הכי נוקשים של בטיחות מאש.
כדי לצמצם את הסיכון מאש, המעצבים של היונייטד סטייטס קבעו שלא יהיה שימוש בעץ באונייה באביזרים, עיצובים, שטחים ציבוריים, ועוד. למרות זאת, במטבח כן הייתה עמדת קצב מעץ. אביזרים שונים כגון ריהוט ובדי האונייה, יוצרו באופן מיוחד מזכוכית, מתכת, וסיבי זכוכית, כדי להתאים לסטנדרטים המחמירים של בטיחות מאש שהוכתבה על ידי הצי הימי של ארצות הברית. הפסנתר באולם הנשפים נבנה ממהגוני, למרות שבמקור היה אמור להיבנות מאלומיניום. השימוש במהגוני אושר רק אחר בדיקה שבה שפכו בנזין על הפסנתר והציתו, והוכח שעץ הפסנתר לא עלה בלהבות.
הפלגת הבכורה והסרט הכחול
בהפלגת הבכורה שלה, 3-7 ביולי 1952, היונייטד סטייטס שברה את שיא המהירות להפלגות טרנס-אטלנטיות לכיוון מזרח, (השיא הוקדם נשבר על ידי הקווין מרי למשך 14 שנים) ביותר מ-10 שעות, האונייה עשתה את הדרך מניו יורק לקורנוול באנגליה ב-3 ימים, 10 שעות, ו-40 דקות במהירות ממוצעת של 35.59 קשרים ימיים (65.91 קמ"ש). ובכך זכתה בסרט הכחול. בדרכה חזרה, היונייטד סטייטס שברה גם את השיא עבור הפלגה טרנס-אטלנטית לכיוון מערב, שלפני זה הוחזק גם על ידי הקווין מרי. על ידי כך שחזרה לארצות הברית ב-3 ימים, 12 שעות ו-12 דקות במהירות ממוצעת של 34.51 קשרים ימיים (63.91 קמ"ש). בניו יורק הבעלים שלה זכו בגביע היילס, הביטוי המוחשי לתחרות הסרט הכחול. המהירות המרבית של היונייטד סטייטס נמצאת תחת מחלוקת בגלל שהיא לא התגלתה בזמנו מכיוון שהיוותה סוד צבאי. מסמך שמצהיר שהאונייה מסוגלת להגיע למהירות של 43 קשרים ימיים (80 קמ"ש) הודלפה לעיתונאים על ידי מהנדסים לאחר מבחן המהירות של האונייה. ב-1991 בעותק של כתב העת "פופיולר מכניקס", הכתב מארק ג. קארבונארו כתב שלמרות שהיא יכלה לשוט במהירות של 43 קשרים, היא אף פעם לא שטה בה. מקורות אחרים טוענים שהמהירות המרבית של הספינה הייתה 35 קשרים ימיים (65 קמ"ש).
תור הזהב הטרנס-אטלנטי
במשך שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60 היונייטד סטייטס הייתה אונייה פופולרית עבור שייט טרנס-אטלנטי. היא משכה אליה נוסעים קבועים כמו דוכס ודוכסית וינדזור, יחד עם סלבריטאים אחרים כמו מרילין מונרו, סלבדור דאלי, ו-וולט דיסני אשר כלל את האוניה בסרטו משנת 1962 - "בון וויאג'".
באמצע עד סוף שנות ה-60, בגלל התרחבות קווי מטוסי הסילון לשוק הנסיעות הטרנס-אטלנטי, הפופולריות של חציית המסלול על ידי אונייה התדלדלה. א/ק אמריקה נמכרה ב-1964, הקווין מרי יצאה לגמלאות ב-1967, ואד"ם קווין אליזבת ב-1968. היונייטד סטייטס, לא הייתה רווחית יותר.
סוף שירותה
היונייטד סטייטס, שלא ביודעין לנוסעיה, צוותה או הציבור, ביצעה את השיט האחרון שלה (מספר 400) ב-7 בנובמבר 1969. האונייה הפליגה לניופורט ניוז לאחר השיט לבדיקה השנתית שלה, ואז חברת הספנות המפעילה אותה, "יונייטד סטייטס ליינס" הכריזה על החלטתה להוציאה משירות. החלטה זו נקבעה לאור ההוצאות הרבות של הפעלת הספינה והחלטת ממשלת ארצות הברית להפסיק את המימון לאונייה. ההכרזה הזאת עצרה את העבודה שהתרחשה על האונייה, באמצע צביעה, ונאטמה עם כל הריהוט, האביזרים, ומדי העובדים בעודם שם. בעלות הספינה הועברה באופן מיידי למנהל הימים של ארצות הברית. לאחר מכן, האונייה נרכשה על ידי חברות אחרות, כל הניסיונות להחייאת המיזם ולהחזרת האונייה לשירות עלו בשרטון. נכון להיום האונייה עוגנת ללא שימוש ברציף 82 בפילדלפיה, פנסילבניה.
יצירות אמנות
המוזיאון הימי של ניופורט ניוז, וירג'יניה מחזיק במספר אובייקטים מהיונייטד סטייטס בין היתר, "ביטויי החירות" של גוון לוקס. פסל האלומיניום מחדר האוכל המרכזי של האוניה נמכר במכירה פומבית ב-1984.
שיאי מהירות
האונייה זכתה בסרט כחול להפלגות לשני הכיוונים האפשריים בקו הטרנס-אטלנטי. היונייטד סטייטס מחזיקה בסרט הכחול אשר סימן את הפעם הראשונה בה אונייה הנושאת את דגלה של ארצות הברית החזיקה בשיא מאז הא/ק בלטיק אשר זכתה בסרט הכחול 100 שנים קודם לכך. היונייטד סטייטס שמרה על מהירות של 30 קשרים ימיים (56 קמ"ש) בקריירת השיט שלה שנמשכה 17 שנים וזאת בין היתר כי בתקופה זו לא נבנו ספינות שהיו יכולות לטעון לפרס. בזמן סוף שירותה רוב התנועה והמסחר הטרנס-אטלנטיים עברו לאוויר, לטיסות, והרבה מסכימים שמסורת הסרט הכחול נגמרה עם היונייטד סטייטס. מאז, שיא המהירות בחציית האוקיינוס האטלנטי נשבר, אך כלי השיט ששברו את השיא לא היו אוניות נוסעים אוקייניות. בפרס היילס זכתה ב-1990 "הוברספיד גרייט בריטן", אונייה מסחרית אחרת שקבעה שיא חדש להפלגה מזרחית בקו הטרנס-אטלנטי.
מודיעין מיראקל
מודיעין מיראקל הייתה קבוצת בייסבול ישראלית ממודיעין שהתמודדה בליגת הבייסבול בישראל.
המיראקל סיימה את עונת הבכורה 2007 במקום השלישי, ואחרי שניצחה את קבוצת לייטנינג בתל אביב בחצי הגמר, הפסידה לבית שמש בלו סוקס של רון בלומברג 3:0 במשחק על האליפות.
היסטוריה
השם מיראקל (נס באנגלית) הוא התייחסות לנס מרד המכבים (שהחל באזור המכונה כיום מכבים, מחוץ למודיעין) והניצחון על אנטיוכוס הרביעי אפיפנס בשנת 167 לפני הספירה מכאן השימוש בחנוכיה בלוגו הקבוצה, אובייקט הקשור בדרך כלל לניצחון המכבים על היוונים.
ב-26 בפברואר 2007 הוכרז כי שחקן ה-MLB ארט שמסקי מ"מטס" יאמן את הקבוצה. צבעי הקבוצה משקפים גם את תקופת שמסקי עם הניו יורק מטס, כאשר בכירי הליגה ניסו ליצור יריבות בין הבלו סוקס של בית שמש (שצבעיהם היו דומים לניו יורק יאנקיז) לבין מיראקל.
ברבור ניו זילנדי
ברבור ניו זילנדי או במאורית: "poūwa" (שם מדעי: Cygnus sumnerensis) הוא מין נכחד של ברבור שהתקיים בניו זילנד של הפליסטוקן עד לתחילת ההולוקן.
ברבור זה היה מהגדולים שבברבורים והגיע לגובה של 1 מטר ומשקל של 6 עד 10 ק"ג בקירוב. הוא היה בעל כנפיים קצרות יותר אך גפיים ארוכות יותר מהברבור השחור וכמותו היה בעל יכולת ציפה על המים. לא ידוע מה היה צבעו, מאחר שהנוצות לא השתמרו במאובנים ובתת-מאובנים, בדומה לברוזים קרובים מניו זילנד כמו: אווז ניו זילנד וברווז פינץ'.
אף שלא ידועים הפרטים המדויקים סביר שהברבור התקיים עד לתחילת הפליסטוקן ונכחד סביב שנת 1650 לספירה בידי הפולינזים שצדו אותו עד ההכחדה.
Sarà perché ti amo
Sarà perché ti amo (בתרגום חופשי: זה חייב להיות בגלל שאני אוהב אותך) הוא סינגל של להקת הפופ האיטלקית, ריקי אה פוברי.
היסטוריה
השיר יצא בפברואר 1981 על ידי חברת ההקלטות Baby Records ושודר בפסטיבל סן רמו ה-13 שהתקיים ב-1981.
השיר הופיע גם באלבום "Sarà perché ti amo" שיצא ב-1981.
DNA footprinting
ויסות השעתוק נחקר רבות, ובכל זאת יש הרבה דברים שלא ידועים. גורמי שעתוק וחלבונים נלווים הקושרים פרומוטורים, אינזימים המקדמים להנעת שעתוק (פקטורי שעתוק) או לדחיקתם הם יסודיים להבנת הוויסות הייחודי של שעתוק ספציפיים בתוך הגנום. טכניקות כמו טביעת רגל של DNA מסייעות להבהיר אילו חלבונים נקשרים לאזורי ה-DNA הקשורים ועוזרות לפענח את מורכבות השליטה בשעתוק.
היסטוריה
בשנת 1978 פיתחו דייוויד גלאס ואלברט שמיץ את טכניקת טביעת הרגל ב- DNA כדי לחקור את הספציפיות הקושרת של חלבון הדיכאון הלאק. במקור זה היה שינוי בטכניקת הרצף הכימי של מקסם-גילברט.
שיטות
היישום הפשוט ביותר של טכניקה זו הוא להעריך אם חלבון נתון נקשר לאזור העניין בתוך מולקולת DNA. תגובת שרשרת פולימראז (PCR) מגבירה (מכפילה) ומתייגת את אזור העניין המכיל אתר קישור לחלבונים פוטנציאלי, באופן אידיאלי אורך המקטע להגברה הוא בין 50 ל 200 זוגות בסיס. מוסיפים את החלבון הפוטנציאלי לחלק מ- DNA התבנית שהוגבר וחלק משאירים ללא חלבון, לשם השוואה מאוחרת יותר. מוסיפים חומר המעכל DNA ל2 המבחנות (עם וללא החלבון). חומר זה הוא כימיקל או אנזים שיחתוך במקומות אקראיים באופן עצמאי ברצף. התגובה צריכה להתרחש מספיק זמן כדי לחתוך כל מולקולת DNA במקום אחד בלבד. חלבון הקושר אזור באופן ספציפי בתוך תבנית ה- DNA יגן על ה- DNA אליו הוא קשור מפני חומר המחשוף. מריצים את שתי הדגימות זו לצד זו על ידי אלקטרופורזה בג'ל פוליאקרילאמיד. החלק של תבנית ה- DNA ללא חלבון ייחתך במקומות אקראיים, וכך כאשר הוא מופעל על ג'ל, ייצור חלוקה כמו סולם לא יהיה "חורים" חלקים ריקים בסולם. תבנית ה- DNA עם החלבון תביא להפצת סולם עם שבירה בתוכו מקטעים ריקים/חסרים, זוהי - "טביעת הרגל", באזורים אלו ה- DNA מפני החומר המעכל. הערה: ניתן להריץ רצף DNA כימי של מקסם-גילברט לצד הדגימות על ג'ל הפוליאקרילאמיד כדי לאפשר חיזוי של המיקום המדויק של אתר קשירת הליגנד.
תִיוּג
תבנית ה- DNA מתוייגת בקצה 3 'או 5', תלוי במיקום האתר / ים הקישור לתווית. תוויות שניתן להשתמש בהן הן: רדיואקטיביות (radioactivity) ותווית זרחנית (fluorescence). לרוב משתמשים בתווית רדיואקטיביות לתיוג שברי DNA לניתוח טביעת רגליים (DNA footprinting), שכן השיטה פותחה במקור מטכניקת הרצף הכימי של מקסם-גילברט. תיוג רדיואקטיבי רגיש מאוד ואופטימלי להדמיית כמויות קטנות של DNA. תיוג פלואורסצנטי הוא שיטה מתקדמת יותר העדיפה בשל הסכנות שבשימוש בכימיקלים רדיו. עם זאת, לעיתים קשה יותר להשתמש בשיטה הפלואורסצנטית מכיוון שהיא לא תמיד רגישה מספיק בכדי לזהות את הריכוזים הנמוכים של גדילי ה- DNA המשמשים בניסויים לזיהוי טביעת רגל DNA.
ריאגנט חיתוך (באנגלית: Cleavage agent)
ניתן לבחור במגוון ריאגנטים לחיתוך. ריאגנט רצוי הוא נייטרלי ברצף, קל לשימוש וקל לשליטה. אין ריאגנטים זמינים העומדים בכל התקנים הללו, כך שניתן לבחור סוכן מתאים, בהתאם לרצף ה- DNA והליגנד שמעניין אותך. ריאגנטים החיתוך הבאים מתוארים בפירוט: DNase I הוא חלבון גדול המתפקד כ-אנדונוקלא'ז (באנגלית:endonuclease) כפול גדיל. הוא קושר את התעלה הקטנה של ה- DNA ומבקע את עמוד השדרה הפוספודיאסטר. זהו ריאגנט חיתוך טוב לטביעת רגל של DNA (באנגלית:DNA footprinting) מכיוון שגודלו מאפשר לעכב אותו פיזית בקלות. לפיכך סביר יותר שהפעולה שלו תחסם על ידי חלבון קשור ברצף DNA. בנוסף, אנזים DNase I נשלט בקלות על ידי הוספת EDTA כדי לעצור את התגובה. עם זאת ישנן מגבלות בשימוש ב- DNase I. האנזים אינו חותך DNA באופן אקראי; פעילותו מושפעת ממבנה ה- DNA והרצף המקומי ולכן מביאה ליצירת סולם לא אחיד. זה יכול להגביל את הדיוק של חיזוי אתר הקישור של חלבון למולקולת ה- DNA. צורת חיתוך נוספת היא על ידי שימוש ברדיקלים של הידרוקסיל הנוצרים מתגובת פנטון, הכוללת חיזור Fe2 + עם H2O2 ליצירת מולקולות הידרוקסיל חופשיות. מולקולות הידרוקסיל אלה מגיבות עם עמוד השדרה של ה- DNA, וכתוצאה מכך הוא נשבר. בשל גודלם הקטן, לטביעת הרגל המתקבלת על ידי ה- DNA יש רזולוציה גבוהה. בניגוד ל- DNase I אין להם תלות ברצף וגורמים לסולם המופץ בצורה הרבה יותר שווה. ההיבט השלילי של שימוש ברדיקלים של הידרוקסיל כריאגנט חיתוך הוא שהם משתמשים זמן רב יותר בגלל תגובה איטית יותר. שיטת חיתוך נוספת היא להשתמש בהקרנה אולטרה סגולה (UV) לריגוש חומצות גרעין וליצירת פעולות פוטו (באנגלית:Photoreactions), מה שמביא לבסיסים פגומים בגדיל ה- DNA. פעולות פוטו יכולות לכלול: הפסקות של גדילים בודדים, אינטראקציות בין גדילי DNA או בתוכו, תגובות עם ממיסים, או קישורים צולבים עם חלבונים. לתהליך העבודה של שיטה זו יש שלב נוסף, לאחר שטופלו גם ה- DNA המוגן והלא מוגן שלך, מבצעים PCR לגדילים החתוכים. ההכפלה תסתיים עם הגעה לבסיס פגום, וכך כאשר תוצרי ה- PCR מופעלים זה לצד זה על ג'ל; רצף ה- DNA המוגן יראה רצועה נוספת שבה היה ה- DNA מקושר בין חלבון קשור. היתרונות בשימוש ב- UV הם שהוא מגיב מהר מאוד ולכן יכול לתפוס אינטראקציות שרק רגעיות. בנוסף זה יכול להיות מיושם על ניסויים in vivo, כי UV יכול לחדור קרומי תאים כך שניתן להשתמש בתאים שלמים ולא רק בDNA נקי (in vivo). חסרון הוא שקשה לפרש את הג'ל, מכיוון שהחלבון הקשור אינו מגן על ה- DNA, הוא רק משנה את פעולות התצלום בסביבה.
טביעת רגל תוך תאית (In vivo footprinting)
טביעת רגל in vivo היא טכניקה המשמשת לניתוח האינטראקציות בין חלבון ל- DNA המתרחשות בתא בנקודת זמן נתונה. DNase I יכול לשמש כריאגנט חיתוך אם קרום התא היה פגוע. עם זאת ריאגנט החיתוך הנפוץ ביותר המשמש הוא הקרנת UV מכיוון שהוא חודר לקרום התא מבלי לשבש את מצב התא (אין צורך בפגיעה בממברנה התא) וכך ניתן לבצע אינטראקציות בהתאם לשינויים תאיים. ברגע ש- DNA נפגע על ידי UV, ניתן לסנן את התאים ולטהר את ה- DNA לצורך ניתוח אזור מעניין. PCR בתיווך תיוג היא שיטה חלופית לטביעת רגל תוך תאית. לאחר שנעשה שימוש בריאגנט חיתוך על ה- DNA הגנומי, וכתוצאה מכך מתקבלים גדילים בודדים, וה- DNA מבודד, הקישור של החלבון הנוסף על נקודות השבירה. מהווה את האזור המוגבר בין המקשר לפריימר ספציפי לגן, וכאשר מריצים אותו על ג'ל פוליאקרילאמיד, תהיה לו טביעת רגל במקום בו נקשר חלבון. ניתן להשתמש בטביעת רגל תוך תאית בשילוב עם אימונופרסיפיטציה (באנגלית:immunoprecipitation) כדי להעריך את הספציפיות לחלבון במקומות רבים ברחבי הגנום. את ה- DNA הקשור לחלבון העניין משקיעים ביחד עם נוגדן לחלבון זה (אימונופרסיפיטציה), ואז ניתן להעריך את קשירת האזור הספציפי באמצעות טכניקת טביעת הרגל של ה- DNA.
טביעת רגל כמותית
ניתן לשנות את טכניקת טביעת הרגל של ה- DNA כדי להעריך את חוזק הקישור של חלבון לאזור של DNA. באמצעות ריכוזים משתנים של החלבון לניסוי טביעת רגל, ניתן לראות את מראה טביעת הרגל כאשר הריכוזים גדלים ואז ניתן לאמוד את הזיקה המחייבת חלבונים.
איתור באמצעות אלקטרופורזה נימית (Detection by capillary electrophoresis)
כדי להתאים את טכניקת טביעת הרגל לשיטות זיהוי מעודכנות, שברי ה- DNA המסומנים מזוהים על ידי מכשיר אלקטרופורזה נימי במקום על ידי הרצה בג'ל פוליאקרילאמיד. אם קטע ה- DNA המיועד לניתוח מיוצר על ידי תגובת שרשרת פולימראז (PCR), פשוט לקשר בין מולקולה פלואורסצנטית כמו קרבוקסיפלואורסצ'ין (FAM) לפריימרים. בדרך זו, השברים המיוצרים על ידי עיכול DNaseI יכילו FAM ויהיו ניתנים לזיהוי על ידי מכונת האלקטרופורזה הנימית. בדרך כלל, תקני גודל עם תווית carboxytetramethyl-rhodamine (ROX) מתווספים גם לתערובת השברים שניתחו. אתרי קישור לפקטורי שעתוק זוהו בהצלחה בדרך זו.
Genome-wide assays (GWA)
ריצוף הדור הבא, ריצוף מתקדם (Next-generation sequencing) אפשר גישה רחבה לגנום לזיהוי טביעת רגל DNA. מבחני כרומטין פתוחים כגון DNase-Seq ו- FAIRE- Seq הוכיחו שהם מספקים את המיפוי של פקטורים רגולטורים עבור סוגי תאים רבים. עם זאת, מבחנים אלה דורשים כמה ניתוחים ביואינפורמטיקה במורד הזרם על מנת לספק עקבות DNA של הגנום. ניתן לסווג את כלי החישוב המוצעים בשתי מחלקות: גישות מבוססות פילוח (segmentation-based) ומוקדות אתרים.
אוולין ברבירולי
אוולין, ליידי ברבירולי (באנגלית: Evelyn, Lady Barbirolli OBE ; 24 בינואר 1911 - 25 בינואר 2008) הייתה נגנית אבוב אנגליה ואשתו של המנצח הנודע סר ג'ון ברבירולי.
היא נולדה בשם אוולין רותוול, ובשם זה נודעה גם במקצועה, עד לאחר מות בעלה, אז החלה להציג את עצמה כאוולין ברבירולי. את פרסומה קנתה בתקופה, שהיו בה מעט מאוד נשים בתזמורות פרט לנבלאיות.
ילדות ונעורים
אוולין רותוול נולדה בוולינגפורד, ברקשייר, לספק-תה בסיטי של לונדון. אמה הייתה קרובה של צ'ארלס ריד, סופר מן התקופה הוויקטוריאנית. את לימודי האבוב החלה רק בגיל 17, בבית הספר דון האוס סמוך לניוברי, ברקשייר, בהנהלת אוליב ויליס. אביה לא תמך בלימודי מוזיקה, אבל אמה עודדה אותה להירשם לקולג' המלכותי למוזיקה. היא למדה שם נגינה באבוב אצל לאון גוסנס. ככלי שני למדה נגינה בפסנתר וניגנה בצ'לו ובטימפני. בנג'מין בריטן, שהיה צעיר ממנה בקרוב לשלוש שנים, היה גם הוא סטודנט בקולג' ושכנע אותה לנגן כמה מיצירותיו לאבוב.
קריירה
את הקריירה המקצועית שלה החלה כמשנה ללאון גוסנס בתזמורת דרורי ליין. עד מהרה מונתה לאבוב שני בלהקה הנודדת של קובנט גארדן, שמנצחה היה ג'ון ברבירולי ברבירולי היה נשוי, אך הנישואים היו רעועים ועמדו להתפרק. ברבירולי מונה לאחר זאת למנצח התזמורת הסקוטית (כיום התזמורת הסקוטית הלאומית. הוא מינה את אוולין לאבובנית ראשונה בתזמורת ושילב כמה צירות לאבוב ותזמורת בשבילה, כולל קונצ'רטו מאת הנדל. כמה מיצירות אלה הקליטו יחדיו. רלף ווהן ויליאמס היה מרוצה במיוחד מן ההקלטה שלהם לקונצ'רטו שלו לאבוב. מלחינים אחדים הקדישו לו יצירות, בהם ארנולד קוק, סטיבן דודג'סון, ארתור בנג'מין, גורדון ג'ייקוב, אדמונד רוברה ואליזבת מאקונכי.
סדרי עבודתה עם התזמורת הסקוטית אפשרו לה לנגן מ-1934 עד 1938 גם בפסטיבל גליינדבורן, ומ-1935 עד 1939 עם התזמורת הסימפונית של לונדון, שם היו היא וחברתה נטלי קיין הנגניות הראשונות בכלי נשיפה מעץ. הנרי ווד מינה אותו לאבובנית ראשונה בתזמורת קווין'ס הול החדשה.
שנות נישואיה
רותוול נישאה לג'ון ברבירולי בשנת 1939, לאחר גירושיו מאשתו הראשונה. בזמן זה היה ברבירולי מנצח הפילהרמונית של ניו יורק, שם החליף את ארטורו טוסקניני ב-1936. ברבירולי ורותוול חי בניו יורק עד 1943, אז חזרו לאנגליה כדי שברבירולי יוכל לקבל על עצמו את משרת הניצוח על תזמורת האלה, שישבה במנצ'סטר. רותוול ניגנה מדי פעם בתזמורת, אם כי נזהרה לצמצם את הופעותיה שם למינימום כדי למנוע לזות-שפתיים על נפוטיזם. כשתזמורת האלה הופיעה בזלצבורג ב-1948, הייתה רותוול הסולנית בביצוע הראשון של הקונצ'רטו לאבוב של מוצרט, ק. 314, מאז התגלה ופורסם מחדש. היא ניגנה גם בדואט עם הפסנתרנית איריס לאברידג'.
רותוול ניגנה את ביצוע הבכורה הבריטי של הקונצ'רטו לאבוב ותזמורת קטנה של בוהוסלב מרטינו, בפרומס ב-24 באוגוסט 1959, כיוון שהאיש שלו הוקדש הקונצ'רטו, יז'י טאנציבודק, לא יכול היה להופיע.
במנצ'סטר, הקדישה רותוול את זמנה לעזרה לברבירולי. היא הייתה מזכירתו והנהגת שלו בכל עת. תמיד הייתה נוכחת בחזרות, והוא סמך על עצתה בענייני איזון צלילים כשהאזינה באולם. כשבריאותו של ברבירולי התערערה, חדלה כמעט מנגינה באבוב והקדישה את זמנה לטיפול בו. היא נסעה עמו לארצות הברית כשהתמנה למנצח התזמורת הסימפונית של יוסטון. בשנותיו האחרונות, סבלו מבעיות פיננסים שגרם להם מנהל העסקים הקודם של ברבירולי.
לאחר מותו של ג'ון ברבירולי
לאחר מות בעלה בשנת 1970, חזרה רותוול, שמעתה נטלה לה את שם בעלה המנוח, לנגן שוב באבוב. היא לימדה באקדמיה המלכותית למוזיקה, שם נודעה בשם החיבה שלה "ליידי בי". לעיתים קרובות כיהנה כשופטת בפסטיבלי מוזיקה. היא כתבה את הספרים "טכניקת אבוב" ואת "המדריך לאבובן" בן שלושת הכרכים, וכן אוטוביוגרפיה בשם "Living with Glorious John". אוניברסיטת לידס העניקה לה תואר מוסמך של כבוד בשנת 1972 ובשנת 1984 עוטרה בתואר קצינת מסדר האימפריה הבריטית. היא מתה בשנת 2008, יום לאחר יום הולדתה ה-97.
מוריד הגשם (ספר)
מוריד הגשם (במקור: The Rainmaker) הוא רומן משפטי מאת סופר רבי-המכר ג'ון גרישם. ראה אור בשנת 1995.
"מוריד הגשם" היה לרב-מכר ובעקבותיו יצא סרט קולנוע בעל שם זהה.
הספר בתרגומו לעברית של עמנואל לוטם, נדפס בשלוש מהדורות בשנים 1995, 2002 ו-2008.
מבוא עלילה
רודי ביילור (בסרט- משוחק על ידי מאט דיימון) הוא סטודנט למשפטים שבסמוך לסיום לימודיו באוניברסיטה מוצא את עצמו מתמודד מול חברת ביטוח עשירה ומושחתת, המיוצגת על ידי עורכי דין מהשורה הראשונה.
בסמסטר האחרון שלו כסטודנט, מתנדב רודי לתת ייעוץ משפטי ללא תשלום, לחבורת קשישים וכך פוגש את לקוחותיו הראשונים; דוני-ריי בלק בנם בן ה-19 של זוג פנסיונרים מהמעמד הנמוך חולה בלוקמיה וזקוק להשתלת מח עצם בעלות כספית גבוהה. חברת הביטוח שלהם מסרבת לשלם בעד הטיפולים הרפואיים ומשאירה את דוני-ריי לגסוס למוות. רודי מבין כי חברת הביטוח עשתה עוול גדול למשפחת בלק ויוצא למאבק נגדה. וכך, רודי, צעיר תפרן שבקושי סיים את לימודיו יוצא למערכה נגד עורכי הדין הטובים ביותר בעיר, כשלעזרתו עורך דין שלא עבר את מבחני הלשכה בשם דק שיפלט (דני דה ויטו) ושופט יחסית אוהד (דני גלובר).
שם הספר
על פי הספר, "מוריד גשם" הוא עורך דין שמעלה בחכתו לקוחות עשירים ותיקים רווחיים.
Common
Common (בעברית: משותף או נפוץ) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, ביחד עם זמרת הקאנטרי ברנדי קרלייל, מתוך אלבום האולפן השני שלה מוריס, Girl. השיר יצא לאור ב-8 בפברואר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-47 במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מארן מוריס, גרג קורסטין ושרה אהרונס והופק על ידי גרג קורסטין. בשיר יש שימוש בכינור שנעשה על ידי סונג לי וצ'רלי בשאראט, סינתיסייזר שנעשה על ידי גרג קורסטין, פסנתר שנעשה על ידי קורסטין, כלי הקשה שנעשה על ידי קורסטין וכדומה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-12 מיליון השמעות.
ביקורת ופרסים
השיר זכה לביקורות חיוביות. בטקס פרסי גראמי שהתקיים בשנת 2020, קיבל מועמדות בקטגוריית "ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה".
פיקה (אסלאם)
הפִיקְהְ (בערבית: الفقه, תעתיק מדויק: אלפקה) הוא המשפט המוסלמי, המקביל למשפט העברי ביהדות. הפיקה נועד להרחיב את השריעה – בעוד השריעה נתפסת כדרך אללה, הרי שהפיקה הוא ההסבר כיצד ללכת בדרך הזו, הפרשנות של דרך אללה. הפיקה עוסק בפרקטיקה של פולחן, מוסר וחברה באסלאם. חשיבות ההבחנה היא כי מוסכם כי הפיקה הוא תוצר של מחשבה של מלומדים ואינו נתפס כקדוש, ולכן יכולה להיות אי הסכמה לגבי פרטיו בין אסכולות שונות מבלי שהאסכולות האחרות תחשבנה ככופרות.
חכם ההלכה המוסלמי נקרא פַקִיהּ (רבים: פֻקַהָאאּ) ולו הסמכות לפרש את השריעה בהתאם למציאות החברתית והפוליטית הקיימת בזמנו או להתאים לזמנו חוקים מן השריעה שנראו בעיניו כבלתי ישימים. הפיקה הוא מנגנון חברתי וחוקי אשר התאים את השריעה לאורך הדורות לנסיבות הזמן והמציאות החברתית אשר משתנה מדור לדור.
הגדרת הפִקה
לשונית: ההבנה
הסבר ההגדרה:
ערן כץ
ערן כץ (נולד ב-18 במאי 1965) הוא שיאן גינס בזיכרון, סופר ישראלי, מנחה ועורך סדנאות בתחום פיתוח הזיכרון והאינטליגנציה; חבר ההנהלה העולמית של הארגון IBREA (International Brain Education Association) - ארגון קוריאני שמטרתו לעזור לתלמידים לפתח יכולות חשיבה, זיכרון ויכולות שכליות הקשורות למוח.
פיקה (אסלאם)
הגדרת הפִקה
הידע: ההכרה
ערן כץ
ביוגרפיה
כץ נולד וגדל בחיפה, הוריו עבדו ברפא"ל. כץ היה תלמיד בינוני. בנעוריו הוא קרא את ספריו של הארי לוריין, מומחה אמריקאי בתחום שיפור הזיכרון, שממנו הושפע. כץ עבר את בחינות הבגרות בהצלחה, והקדיש את עיתותיו הפנויות לטיפוח מיומנויות שישחיזו את זיכרונו. בחלוף השנים הפכו מיומנויות אלה למשלח ידו.
את שירותו הצבאי עשה בנח"ל. בעל תואר ראשון במדע המדינה ולימודים ספרדיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במנהל אדמיניסטרטיבי מתקדם מבית הספר של השוק האירופי המשותף הנמצא בברוז' שבבלגיה. בעת היותו סטודנט באוניברסיטה העברית היה עורך משנה של "פי האתון", עיתון אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה.
פיקה (אסלאם)
הגדרת הפִקה
הלכות האסלאם: החובה, האסור, הלא רצוי וכו'.
ערן כץ
ביוגרפיה
במהדורת 1998 נכנס לספר השיאים הישראלי של גינס לאחר שזכר מספר בן חמש מאות ספרות שהוקרא לו פעם אחת בלבד והקריא אותו מן ההתחלה לסוף ומן הסוף להתחלה, עם ארבע טעויות בלבד. כשיאן גינס בתרגילי זיכרון, הוא עורך סדנאות והרצאות בתחום ומלמד טכניקות זיכרון.
פיקה (אסלאם)
הגדרת הפִקה
המעשים: הדברים אשר ההלכה האסלאמית דורש מהמוסלמי הבוגר לבצע, כגון התפילה והצום, או התנהגות באופן מסוים כגון האתיקה של הדיבור וכו'.
ערן כץ
ביוגרפיה
בשנת 2008 כץ הקים את חברת Smart Memory המפתחת ערכות לפיתוח מיומנויות זיכרון.
כיום בעל טור קבוע ב-Business Week Israel שנקרא "משחקי מנהלים: טיפים אישיים". בעבר כתב טור בכל העיר בירושלים.
פיקה (אסלאם)
הגדרת הפִקה
מהראיות המפורטות: מהקוראן, מהסונה ומהמקורות האחרים.
ISO/IEC 15288
ISO/IEC 15288 (או ISO/IEC/IEEE 15288) הוא תקן טכני בהנדסת מערכות, המכסה תהליכים ושלבי מחזור חיים של מערכת, שפותח על ידי הארגון הבינלאומי לתקינה (ISO) והנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC). התכנון לתקן ISO/IEC 15288:2002(E) החל בשנת 1994 כאשר התברר הצורך במסגרת משותפת של הנדסת מערכות. התקן המקובל בעבר MIL-STD-499A (1974) בוטל לאחר שמיזכר של מזכיר ההגנה של ארצות הברית (SECDEF) אסר את השימוש ברוב התקנים הצבאיים של ארצות הברית ללא יוצא מן הכלל. המהדורה הראשונה יצאה ב-1 בנובמבר 2002. סטיוארט ארנולד היה העורך והרולד לוסון היה האדריכל של התקן. בשנת 2004 אומץ תקן זה על ידי IEEE בשם IEEE 15288.התקן ISO/IEC 15288 עודכן ב-1 בפברואר 2008 ושוב ב-15 במאי 2015.
פיקה (אסלאם)
פסיקות ההלכה המחייבות (אַלחֻכֻּם א-שַרְעִי א-תַכְּלִיפִי )
הגדרה : נאום אללה, שהמעשים של המחויבים קשורים בהם, כציווי או בחירה.
ערן כץ
ספריו
כץ כתב שבעה ספרים, שישה מהם בעברית, שתורגמו לארבע עשרה שפות (ביניהן: איטלקית, גרמנית, יפנית, קוריאנית, אינדונזית, וייטנאמית, תאית, אנגלית, דנית, סינית קנטונזית, וסינית מנדרינית).
ISO/IEC 15288
תהליכים
התקן מגדיר תהליכים המחולקים לארבע קטגוריות:
ערן כץ
ספריו
כץ הוא הסופר הישראלי היחיד שספרו תורגם לתאית. ג'רום זומר, פרופסור ישראלי, מכוכבי הספר "סוד המוח היהודי", מקבל מכתב אנונימי מ"סטודנטית אסיאתית", המטילה עליו חמש משימות לגילוי מיומנויות של המוח שלכאורה בלתי ניתנות לביצוע.
חמש מתנות למוח מתיימר להעניק מיומנויות מעשיות להצלחה, השזורות בסיפור מתח שמבוסס על עובדות אמיתיות.
פיקה (אסלאם)
פסיקות ההלכה המחייבות (אַלחֻכֻּם א-שַרְעִי א-תַכְּלִיפִי )
נאום אללה: הפסוקים או המסורות.
ערן כץ
ספריו
כץ משלב בספריו מחקרים מדעיים וטכניקות יעילות, המבוססים על חוכמה יהודית ואסיאתית. ספריו יצאו לאור בעברית בהוצאת מודן, זכו בפרסים ספרותיים ונמכרו בלמעלה מ-500,000 עותקים.
את סדרת אלופי הזיכרון שמונה 3 ספרים ספר הראשון לזכור רשימות הספר השני ללמוד שפה והשלישי לזכור צפנים מיוחדים.
פיקה (אסלאם)
פסיקות ההלכה המחייבות (אַלחֻכֻּם א-שַרְעִי א-תַכְּלִיפִי )
המחויבים: צורת הרבים של מחויב, והוא המוסלמי בעל הבגרות השכלית.
ציווי: הכוונה לציווי על מימוש או ציווי על איסור.
בחירה: הכוונה כי המוסלמי בוחר אם יעשה את המעשה או שימנע מעשייתו, והוא חופשי בבחירתו.
חלקי הפסיקה האסלאמית הכוללת מחויבות/איסור
אנו מסיקים שסוגי החקיקה האסלאמית הם חמישה והם:
א. חובת הביצוע (אל-וואג'יב) – דינו שעושהו יתוגמל מאללה ויוענש זה שלא עושה אותו (למשל חמש תפילות החובה, צום הרמדאן).
ב. האסור (אל-חראם) – האסור באופן מוחלט, ודינו שעוזבו מתוגמל מאללה, ועושה מוענש על ידי אללה (שתיית אלכוהול, זנות, אי-כיבוד הורים)
ג. המועדף (מוסתחבּ או מנדובּ) – מה שהתבקשו המוסלמים לעשות, ועוזבו אינו מוענש, אך עושהו כן מתוגמל מאללה (למשל ההתקלחות לפני תפילת הצהריים ביום שישי, או תפילת "א-דוחא")
ד. הלא רצוי (המכּרוה) – מה שאללה אינו אוהב אותו. דינו של מי שעוזבו מתוגמל מאללה, ומי שעושהו אינו מוענש (כמו תספורת חלק משיער הראש והשארת חלק אחר)
ה. המותר (אל-מֻבּאח) – דבר שזכות הבחירה ניתנת בו לאדם. דברים שאין העושה מתוגמל או מוענש, ואין העוזב את המעשה מתוגמל או מוענש. כמו משחקי כדורגל או שתיית מיץ תפוזים. אם המוסלמי יעשה את המעשה המותר בכוונה לקבל גמול מאללה, אללה יתגמל אותו על כך.
הפרוגרמה הבאה מסכמת את דיני המוסלמי הבוגר:
ממאפייני תורת המשפט האסלאמי
1. הקשר עם האמונה האסלאמית: האמונה היא הקושרת את האדם עם האסלאם, ומשתדל ליישמו. האדם הלא מאמין אינו מתפלל ואינו צם ואינו מתחשב בחובה או באיסור, לכן הדרישה רק מהמאמינים. אללה אמר "הוי מאמינים..."