cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניהול משברים
משבר המכשירים התקולים של סלקום
ביוני 1995 גילו לבסוף מהנדסי "נורטל" שמקור התקלה הוא בבעיית תוכנה במכשירי הסלולר מסוג "מוטורולה אלפא", שהיו באותו זמן אצל כ-75% מהלקוחות. חברת "מוטורולה" התגייסה לפתרון הבעיה ופותחה גרסת תוכנה חדשה למכשירים. סלקום גייסה 500 סטודנטים שיסייעו למערך פעילות טעינת התוכנה החדשה, והחברה נאלצה לקרוא לכל בעלי המכשירים להגיע פיזית למשרדיה כדי להתקין את התוכנה המתוקנת. בשלב מסוים אף שכרה את היכל הספורט יד אליהו למתן שירות ללקוחות. עם תום המשבר החברה התאוששה, ובסוף 1995 התגאתה ב-195 אלף מנויים. כצעד ענישה נגד חברת מוטורולה, עברה סלקום למכירת טלפונים מתוצרת נוקיה ואריקסון.
משבר ארומה
בנובמבר 2006 פורסם כי סהר שפע, מבעלי רשת בתי הקפה ארומה אספרסו בר, הפסיד בתביעת לשון הרע שהגישה כנגדו עובדת של חברת כלמוביל, שאליה פנה שפע, בעת שביקר במשרדי החברה, במילים פוגעניות בדבר מוצאה המזרחי ומעמדה הכלכלי. הפרסום גרם לתגובות נזעמות כלפי רשת ארומה, ובהן גם קריאה לחרם צרכנים. לשם ניהול המשבר פנתה רשת ארומה ישראל למשרד יחסי ציבור המתמחה בניהול משברים, וזה הדגיש כי לסהר שפע אין חלק בבעלות על רשת ארומה ישראל, אלא הוא בעליה של רשת נפרדת, ארומה תל אביב. הרשת הודיעה כי היא שוקלת להדגיש את הבידול בין שתי הרשתות, שעד למשבר זה פעלו במיתוג משותף. בניסיון לצמצם את הנזק התנצל סער שפע בפני מלי שלו, הסכים לפצותה בסכום של 100,000 ש"ח, ופרסם התנצלות פומבית.
משבר התקלות ב-yes
בחודשים ספטמבר ואוקטובר 2007 התמודדה חברת שידורי הלוויין yes עם משבר חריף שנבע משיבושים בקליטת שידוריה שנגרמו על ידי גורמים שלא בשליטתה. השיבושים גרמו לתלונות של הלקוחות, שהלכו וגברו עם התמשכות השיבושים. בין השאר, הוגשו כנגד החברה תביעות ייצוגיות על סך עשרות מיליוני שקלים. הטיפול של החברה במשבר כלל ניסיון לטפל בגורמים שלהם יוחסו השיבושים, פרסום מודעות הבהרה שבהן ייחסה החברה את השיבושים לפעילות ביטחונית חריגה בתקופה זו, מתן פיצוי ללקוחות בדמות גישה חופשית לסרטי קולנוע שניתנו בתשלום בימים כתיקונם, ולאחר מכן פתיחת כל ערוצי החברה לכל הלקוחות ללא תוספת תשלום, לתקופה של שלושה חודשים. צעד אחרון זה אינו רק בגדר פיצוי, אלא יש בו תרומה לשימור הלקוחות, מפני שעזיבת החברה ומעבר לספק אחר מביאה לאובדן הפיצוי.
מנכ"ל החברה, רון אילון, התייחס למשבר ואמר:
פרשת בן זיגייר
בן זיגייר היה סוכן "המוסד", אזרח אוסטרלי-ישראלי, שנעצר בשנת 2010 בחשד לעבירות ביטחון, וב-15 בדצמבר 2010 התאבד בכלא. בישראל הוצא צו איסור פרסום על מידע זה, אך ב-12 בפברואר 2013 פורסמה הפרשה ברשת טלוויזיה אוסטרלית. "המוסד" לא נערך לשידור זה, אף שידע על התוכנית לפרסמו. פרסומים בישראל על התחקיר ששודר באוסטרליה צונזרו מיד, מכוח צו איסור הפרסום, אך צעד זה רק הגביר את העניין בפרשה בישראל ובעולם, והביא לפריצת איסור הפרסום על ידי חברי כנסת ואתרי אינטרנט. כעבור יממה הוסר חלקית צו איסור הפרסום, וניתן אישור רשמי לקיומו של העציר, אך הנזק בניהול הלקוי של המשבר נגרם. הפרשן עמיר רפפורט כתב על כך: "הסכר נפרץ בסופו של דבר בשיטפון אדיר שרק הועצם על ידי ההתנהלות הישראלית התקשורתית האנאכרוניסטית. את הנזק האמיתי לביטחון המדינה עקב הפרסומים רק תמיר פרדו ואנשיו יכולים להעריך. לפי התנהלותם, אפשר להעריך כי הוא אינו קטן." הפרשן יוסי מלמן ציין: "אם ההודעה שיצאה אמש הייתה מתפרסמת בזמן המעצר, הסיפור היה גווע כבר לפני שנתיים, ולא היה זוכה להד התקשורתי שקיבל ברמה הבינלאומית והמקומית, אך ההתעקשות למנוע מכלי התקשורת בישראל אפילו למחזר ידיעות שפורסמו כבר ברחבי העולם. זו גישה אנרכוניסטית, שמעידה שמי שקיבל את ההחלטה חי במאה הקודמת ומתקשה להבין כיצד פועלת תקשורת ההמונים ובמיוחד המדיום החדש - פייסבוק, טוויטר, אתרי אינטרנט ובלוגרים - בעשור השני של המאה ה-21."
משברי סייבר
עידן הקידמה הדיגיטלית של המאה ה-21 והשימוש הנרחב בבבסיסי נתונים גדולים ורגישים, יצר בשנים האחרונות סוג חדש של משברים - משברי סייבר. משברי סייבר מתרחשים על בסיס יומי וארגונים גדולים וקטנים כאחד נופלים קורבן לפורצים המנסים לעשות שימוש במידע רגיש שיש לארגונים. הארגונים שלמחשביהם מתרחשת פריצה נותרים לא פעם ללא יכולת לבצע מענה אפקטיבי בפרק זמן קצר והכרחי. איום הסייבר הפך לאחד האיומים המרכזיים של ארגונים רבים. הערכות שונות טוענות כי הנזק שנגרם ב-2016 לכלכלה האמריקאית בלבד כתוצאה ממשברי סייבר נע בין 57 ל-109 מיליארד דולר. כתוצאה משטף פריצות הסייבר האדיר חברות רבות פונות לחברות הגנת סייבר ולוחמת סייבר מתוך מחשבה שמוכנות ארגונית עוסקת במניעת החדירה של הפורצים. עם זאת, תחום חדש ועולה, אשר ארגונים רבים נדרשים לו הוא מוכנות לאירוע לאחר שהתרחש. בארה״ב, באיחוד האירופי ולאחרונה גם בישראל נכנסו לתוקף תקנים מחמירים הן על חובת דיווח של ארגונים והן של סטנדרט מוכנות גבוה.
משברי סייבר מרכזיים
אחד מאירועי הסייבר הגדולים שהתרחשו בשנים האחרונות הוא אירוע הסייבר שהתרחש בחברת Yahoo! שהוביל לנזק תדמיתי חסר תקדים, פגיעה כלכלית שמוערכת במאות מיליוני דולרים, ולקיצוץ בשכרה של מנכ״לית החברה דאז, מריסה מאייר. נסיבות הפריצה ל-Yahoo! עדיין נמצאות תחת חקירה של ה-FBI. בנוסף, בשנת 2017 מתקפת הכופרה המכונה WannaCry פגעה בגופים ממשלתיים וציבוריים ב-130 מדינות ולפגיעה זמנית בבתי חולים ברחבי בריטניה. אירועים נוספים הם הפריצה והסחיטה של חברת HBO ערב השקת העונה השישית של סדרת הדגל של החברה ב-2016 ׳משחקי הכס׳, הפריצה והסחיטה של חברת Netflix ערב השקת הסדרה ׳כתום הוא השחור החדש׳, חברת Ashley Madison ועוד. אירועי הסייבר לא פסחו על ישראל, בשנים האחרונות, בין היתר נפלו קורבן ׳בנק יהב׳ לניסיון פריצה כמו גם חברת ישרכארט.
מוכנות לאירועי סייבר
ככל שהמודעות לקיומם של משברי סייבר ולשכיחות הגבוהה שלהם גוברת, כך ארגונים רבים בוחרים להשחיז את המיומנויות של ההנהלה הבכירה שלהם כמו גם של עובדים. הדרך הנפוצה ביותר להתגוננות היא שכירה של שירותי חברות הגנת סייבר ולוחמת סייבר. עם זאת, מדובר בפתרון חלקי, שכן לא פעם האקרים מצליחים להערים על הטכנולוגיות אותן הן מפתחות. ממצאים מדאיגים מ-2016 מצביעים על כך ש-62% ממנהלי IT נוטים לא לדווח על אירועים להנהלה. נתון זה מעיד על הפער בין רמת המוכנות בכל הנוגע לשימוש באמצעים טכנולוגים לבין מוכנות ׳רכה׳ הקשורה במודעות, מיומנויות ותרגול. לכן, כיום, תפיסה שלמה של מוכנות עוסקת בתרגול הנהלות ועובדים, הכנת נוהלי עבודה סדורים, משחקי מלחמה עסקיים, צוותי תגובה וייעוץ. בין היתר התקינה האירופית, ה-GDPR, דורש מארגונים לקדם מיומנויות של מוכנות, כמו גם חברות ביטוח אשר מקשיחות את תנאי הפרמייה לביטוח סייבר.
החטיפה מן ההרמון
החטיפה מן ההרמון (גרמנית: Die Entführung aus dem Serail), K.384, היא אופרה זינגשפיל (שירת-משחק) בשלוש מערכות, שהלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט. זוהי האופרה האחרונה שמוצרט כתב בגרמנית ובסגנון הזינגשפיל לפני "חליל הקסם". היא הולחנה והוצגה בווינה, אוסטריה, ב-1782 וזכתה לתפוצה רחבה; עוד בימי חייו בוצעה האופרה בערים פראג, ורשה, בון, פרנקפורט ע"נ מיין, לייפציג, מאנהיים, קרלסרואה, קלן, זלצבורג, דרזדן, מינכן, ריגה, נירנברג, האנובר, גראץ, המבורג, וויימאר, אאוגסבורג, אמסטרדם ועוד.
העלילה מספרת על גיבורהּ בלמונטה, אשר בעזרת משרתו פדריו חותר להציל את קונסטנצה אהובתו מן ההרמון של סלים.
רקע
האופרה הוצגה לראשונה לפקודתו של קיסר אוסטריה יוזף השני ב-16 ביולי 1782 בבורגתיאטר בווינה. הצגת הבכורה נחלה הצלחה וביססה את המוניטין של מוצרט בווינה, שעבר לשם מעיר מולדתו זלצבורג שנה קודם לכן. האופרה הגשימה משאלה ותיקה של הקיסר, שייחל לכך, שבבורגתיאטר תוצג אופרה מצליחה בגרמנית; ביצועים קודמים לאופרות מסוג זה הצליחו רק כשהיו חיקויים או תרגומים מיצירות זרות.
בתור זינגשפיל, חלק רב מהפעולה מתנהל בדיאלוג מדובר, כך שבמוזיקה מורגש מחסור ברצ'יטטיב והיא מתרכזת כולה במספרים הקבועים (אריות, דואטים, רביעיית קולות וכו').
היצירה קלילה באופיה ומטרתה לגרום הנאה. אין בה אותה ירידה לעומק הדברים וחקר הדמויות או רגשות אפלים, המורגשים באופרות המאוחרות יותר של מוצרט. עלילתה מנצלת את ההתלהבות ששררה אותו זמן לתרבות ה"אקזוטית" של טורקיה, אומה שזמן קצר קודם לכן הפסיקה להוות איום צבאי על אוסטריה, והוינאים גילו עניין בפולקלור הפיקנטי שלה. האופרה של מוצרט כללה גרסה מערבית למוזיקה הטורקית והתבססה בצורה רופפת על המוזיקה של להקות יניצ'רים טורקיות, שהופיעה ביצירותיו המוקדמות יותר של מוצרט. כמו רבות מן הקומדיות של התקופה, היא עושה שימוש באלמנטים רבים בעלילה ובדמויות, שמקורם בסגנון הקומדיה דל'ארטה.
דמויות האופרה מגלמות גם את הסטריאוטיפים הטורקים, במיוחד אוסמין, דמותו הקומית של רב השרתים המרושע, עב הכרס, של הפאשה, אשר מביע את איומיו הרבים בשירת בס. עם זאת, אי אפשר לראות באופרה כולה סטריאוטיפ טורקי, מאחר שרוח העלילה תלויה באופיו הנוח והמוכן לוותרנות של סלים, כפי שהוא מתגלה בסוף האופרה.
המוזיקה הולחנה במלוא המרץ וכוללת כמה מהאריות המרהיבות, המורכבות והמסובכות ביותר של המלחין; באריה האחרונה של אוסמין כלול אחד התווים הנמוכים ביותר ברפרטואר המערבי, רה נמוך. ייתכן שרבות מהן נכתבו מתוך מחשבה על הזמרים, שמוצרט ייעד להם את האריות. את אוסמין גילם לראשונה לודוויג פישר, זמר בס, שנודע במנעד הגדול שלו וביכולתו לדלג על מרווחים גדולים בקלות. בדומה לכך, מוצרט כתב על הזמרת הראשונה שגילמה את דמות קונסטנצה, קתרינה קווליירי: "הקרבתי את האריה של קונסטנצה במעט למען הגרון הגמיש של הגברת קווליירי." הדבר ניכר בעיקר באריה המפורסמת ביותר, יש להניח, של האופרה, "עינויים מכל הסוגים" (Martern aller Arten) הארוכה, המשוכללת והקשה ביותר לביצוע.
אנקדוטה ידועה, שמרבים לספרה, על הקושי המוזיקלי ביצירה, אומרת: לאחר ששמע את האופרה, אמר הקיסר למלחין, "יותר מדי תווים, מוצרט יקירי," ועל כך השיב מוצרט, לפי המסופר "בדיוק המספר הנכון, הוד מעלתך." (מוזיקולוגים רבים, מכל מקום, מטילים ספק באמיתות האנקדוטה).
על השחקנים, הזמרים וכלי הנגינה
הזמרים שרים יחד עם תזמורת של התקופה הקלאסית, בליווי כלי הנגינה הדרושים להפקת מוזיקה "טורקית": תופי בס, מצלתיים, משולש ופיקולו. לצד אלו, התזמורת כוללת זוג חלילים, אבובים, קלרינטים, בסונים, קרנות יער, חצוצרות, מערכת שני טימפני, ומערכת כלי המיתר הרגילה הכוללת כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים.
מערכה I
בלמונטה מחפש בכל מקום אחר ארוסתו, קונסטנצה, שנפלה, עם המשרתת האנגליה שלה, בלונדשן והמשרת של בלמונטה, פדריו בשבי שודדי ים ואלה מכרו אותם לפאשה-סלים (אריה: "כאן אראך, קונסטנצה, את הינך תקוותי!" - Hier soll ich dich denn sehen, Konstanze, dich mein Glück!). אוסמין, משרתו של הפאשה, מגיע עם סולם לקטוף תאנים בגן ומתעלם לחלוטין מפניותיו של בלמונטה (אריה: "מי שאהבה מצא" - Wer ein Liebchen hat gefunden). בלמונטה מתעקש ומנסה להשיג חדשות ממשרתו, פדריו (דואט: "ארורים תהיו אתה והשיר שלך" - Verwünsch seist du samt deinem Liede!). אוסמין כעוס ("אילו פוחחים" - Solche hergelaufne Laffen). למרות הכל, לאחר שהמשרת עוזב, בלמונטה פוגש את פדריו והם נחושים לחטוף חזרה את קונסטנצה (אריה: "קונסטנצה, קונסטנצה, לו רק אזכה לראותך שוב" - Konstanze, dich wiederzusehen, dich)
בליווי מקהלת היניצ'רים ("שירו לפאשה הגדול" - Singt dem großen Bassa Lieder) סלים מופיע עם קונסטנצה, שאת אהבתה הוא מבקש לשווא, (האריה של קונסטנצה: "מחל לי! הו, אהבתי!" - Ach ich liebte, war so glücklich!). בהמלצתו של פדריו, הפאשה מסכים להעסיק את בלמונטה כבנאי, אך אוסמין מסרב לאפשר לו גישה לארמון (טרצט: "צעד! צעד! צעד!" - Marsch! Trollt euch fort!).
מערכה II
בלונדשן דוחה את ניסיונות הפלרטוט הגסים של אוסמין (אריה: "בעדינות ובחנופה" - Durch Zärtlichkeit und Schmeicheln). אחרי דואט ("אני הולך, אך מייעץ לך לסור מדרכו של פדריו הנבל" - Ich gehe, doch rate ich dir, den Schurken Pedrillo zu meiden), אוסמין נפרד מעליה. קונסטנצה מקבלת את בלונדשן במצוקה (אריה: "יגון הפך לגורלי" - Welcher Wechsel herrscht in meiner Seele), ומגלה לה, שסלים דורש את אהבתה ומאיים להשתמש בכוח (אריה: "גם זאת אשא" - Martern aller Arten).
לאחר לכתה, פדריו ניגש אל בלונדשן אהובתו ומודיע לה, שבלמונטה קרוב למקום וכולם מוכנים ומזומנים למנוסה. בלונדשן מתמלאת באושר (אריה: "איזו שמחה, איזה עונג" - Welche Wonne, welche Lust). פדריו מזמין את אוסמין למשקה כדי לשכר אותו (אריה: "קדימה לקרב" - Frisch zum Kampfe, frisch zum Streite, ודואט: "יחי דיוניסוס!" - Vivat Bacchus! Bacchus lebe!). תוכניתו מצליחה ומפנה את אוסמין מדרכו ובלמונט זוכה לראות שוב את קונסטנצה אהובתו (רביעייה בה שרים בלמונטה, קונסטנצה, פדריו ובלונדשן: "הו, בלמונטה, הוי חיי" - Ach, Belmonte! Ach, mein Leben).
מערכה III
בלמונטה ופדריו מגיעים אל הגן עם סולמות (אריה, בלמונטה: "כשדמעות האושר נושרות" - Ich baue ganz auf deine Stärke; רומנסה, פדריו: "שבוי בארץ המורים" - In Mohrenland gefangen war ein Mädel hübsch und fein). בלמונטה מצליח בחטיפת קונסטנצה, אך כשפדריו עומד להימלט עם בלונדשן, הם נתפסים על ידי אוסמין (אריה: "הו, איך אחגוג את ניצחוני" - Ha, wie will ich triumphieren), ובלמונטה וקונסטנצה גם הם נתפסים ומובאים בחזרה למשמר. סלים פאשה, המכיר בבלמונטה את בנו של גדול אויביו, עומד לצוות על הוצאתם להורג (דואט: "הו איזה גורל, הו מצוקת הנפש" - Welch ein Geschick! O Qual der Seele). אך יגונם נוגע ללבו; הוא מוחל להם ומכריז, ששנאתו אל אבי בלמונטה כה גדולה, עד שינקום בו בהשבת בנו וארוסת הבן בחיים, כדי שיראה עצמו חייב לו לנצח נצחים. כולם יוצאים לחופשי - לצערו הרב של אוסמין, אשר היה מעדיף לראות אותם מוצאים להורג באלימות (פינאלה: "לעולם לא אשכח את טוב לבך" - Nie werd' ich deine Huld verkennen).
עיבודים
המלחין הפיני אוליס סלינן כתב אופרה המכונה "הארמון"; היא מכילה דמויות מ"החטיפה מן ההרמון", ומשתמשת בעלילה של האופרה של מוצרט כנקודת הפתיחה של פנטזיה משונה.
בטי פרידן
בטי נעמי גולדשטיין פרידן (באנגלית: Bettye Naomi Goldstein Friedan; 4 בפברואר 1921 – 4 בפברואר 2006) הייתה פמיניסטית יהודייה-אמריקאית, פעילה חברתית וסופרת. פרידן נחשבת לאחת הפמיניסטיות המשפיעות ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20.
ביוגרפיה
פרידן נולדה בפאוריה שבמדינת אילינוי. בצעירותה הייתה פעילה בחוגים מרקסיסטיים ויהודיים. למדה במכללת סמית', שם ערכה את עיתון הקמפוס וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בשנת 1942.
לאחר סיום לימודיה למדה פרידן תואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת ברקלי, אך סירבה לקבל מלגה ללימודי המשך, ועזבה את ברקלי לטובת עבודה עיתונאית בעיתונים שמאלניים ושל איגודי עובדים. בשנת 1947 היא נישאה לקרל פרידמן ויחד השמיטו את ה"מ" ושינו את שם המשפחה לפרידן. נישואים אלה נמשכו עשרים שנה, וסופם בהאשמות הדדיות באלימות פיזית. בשנת 1952 פוטרה פרידן מה-UE News בעודה בהיריון עם ילדה השני. במהלך העשור הבא של חייה הייתה פרידן עקרת בית.
למפגש המחזורים החמישה עשר של הקולג' שלה, ערכה פרידן סקר על בוגרות מכללת סמית', אשר התמקד בתקופת לימודיהן, החוויות שלאחר סיום לימודיהן ומידת שביעות הרצון שלהן מחייהן באותה עת. המאמר על מחקרה זה, אשר הצביע על הפוטנציאל האבוד של חברותיה ללימודים ושל סטודנטיות בקולג' באותה עת, הוגש לעיתון נשים בשנת 1958, אך עורכי העיתון טענו שהמאמר כתוב מנקודת מבט פמיניסטית מדי ואיימו לדחות אותו מסיבה זו. בטי פרידן סירבה להכניס שינויים במאמרה, משכה את מאמרה וניסתה להרחיבו לכדי ספר.
ספר זה, "המסתורין הנשי" (The Feminine Mystique), פורסם בשנת 1963. הוא תיאר את תפקידן של הנשים בחברות תעשייתיות בכלל ותפקידן כעקרות בית במשרה מלאה בפרט, אותו ראתה פרידן כתפקיד חונק. הספר היה לרב-מכר פמיניסטי, עד 2002 נמכר ביותר מתשעה מיליון עותקים ברחבי העולם.
לפרידן הוצעו משרות אקדמיות. עם ספריה האחרים נמנים "השלב השני (The Second Stage)", אותו כתבה בנימה פחות רדיקלית, "זה שינה את חיי" (It Changed My Life) והאחרון "התחדשות: המעבר לגיל השלישי (The Fountain of Age)" שראה אור בעברית.
ביחד עם פולי מארי, אשת הכמורה האפרו-אמריקאית האפיסקופלית הראשונה, ועוד כמה עשרות נשים, הקימה פרידן את ארגון נשים לאומי (NOW) והייתה נשיאתו הראשונה (בין השנים 1970-1966). הארגון פעל לשוויון הזדמנויות לנשים, הן בתחומי התעסוקה והן בתחומי הפוליטיקה.
חיים גיל (במאי)
חיים גיל (5 באוגוסט 1933 – 14 בפברואר 2008), הידוע בכינויו "כיימול", היה במאי טלוויזיה ישראלי ויוצר סרטים תיעודיים וסרטי דרמה לטלוויזיה.
ביוגרפיה
חיים גיל נולד בשכונת נווה שאנן בחיפה למשפחת פועלים שעלו כחלוצים מפולין. היה פעיל בתנועת המחנות העולים והצטרף עם גרעין לקיבוץ מחניים. שאיפת חייו הייתה להיות שחקן תיאטרון והוא עזב את קיבוצו לאחר שהתקבל ללימודי משחק ליד התיאטרון הקאמרי. ב-1956 התחיל ללמוד בחוג לספרות ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים כהמשך טבעי לנטייתו מילדות לקריאה וכתיבה. סיפוריו פורסמו על ידי אהרן מגד במוסף "משא" ועל ידי בנימין תמוז במוסף הספרותי של "הארץ". לפרנסתו פרסם כתבות במוספי סוף שבוע של "מעריב" ו"ידיעות אחרונות". לקראת סוף לימודיו התחיל לעבוד כדובר המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית בירושלים. ב-1964 גיל התחיל לעבוד ככתב רדיו ב"קול ישראל" בתקופתו של חגי פינסקר כמנהל מחלקת החדשות. עם הקמת הטלוויזיה שימש גיל ככתב שטח וכתב מדיני בערוץ הראשון ועם הזמן יצר סדרות תיעודיות  שהציגו סיפורי חיים של אנשים מכל שכבות הציבור.
בשנות השמונים של המאה העשרים פנה גם ליצירה דרמטית בנוסף לעבודתו הדוקומנטרית. הדרמה הראשונה, "צל ענן שחור" (1981) (או "סיפורו של טייס"), עוסקת בטייס שמטוסו הופל בשטח מצרים במלחמת ששת הימים, ולאחר חילוצו הוא מתאר בפני מפקדיו את הקורות אותו כאשר נדד לבדו במדבר. יצירות דרמטיות נוספות מאותה התקופה כללו "שלושה ימים בסג'רה" (על ראשית דרכו של דוד בן-גוריון וחבורתו בארץ ישראל) ו"מי מרום" (על ימיה הראשונים של יסוד המעלה).
הדרמה הטלוויזיונית הידועה ביותר שלו היא "האדונית והרוכל" (1989) על פי סיפור קצר של ש"י עגנון (זכתה בפרס "תפוח הזהב" של רשות השידור לדרמות טלוויזיה בשנת 1989). דרמות טלוויזיה נוספות כוללות שלושה סרטי ילדים: "אריות בירושלים" (1981), על פי ספרו של שמואל הופרט; "הדוד אהרון" (1982), עם יוסי ידין בתפקיד ראשי; ו"תרזה ויולק" (1988), סיפורם של ילדים-עולים ששהו במחנה מעצר בקפריסין.
לאחר פרישתו לגמלאות מהערוץ הראשון המשיך ליצור באופן עצמאי סרטים דוקומנטריים: "אח ואחיו" (2001) – סיפורם של שני ילדים-אחים שהופרדו במלחמת העולם השנייה, עברו את השואה ונפגשו באקראי בסוף המלחמה, עלו ארצה וכאן בנו את חייהם; "הצד השלישי של המטבע" (2002) – סיפורו של יעקוב משורר, שהיה מומחה בעל שם עולמי למטבעות עתיקות מארץ ישראל ופרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. סרט העלילה היחיד שלו לקולנוע הוא "כסאח" (1984), המתאר את תמונת המוזיקה המזרחית בישראל של שנות השמונים. בסרט הופיעו זמרים מזרחיים בולטים, בהם חופני כהן, זוהר ארגוב, דקלון, חיים משה, משה גיאת וג'קי מקייטן.
פינגווין מצויץ מערבי
פינגווין מצויץ מערבי (שם מדעי: Eudyptes chrysocome) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ, שמצוי באזורים הסובאנטארקטיים של מערב האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, ובאזורים הסמוכים לחופים הדרומיים של דרום אמריקה. זהו מין חברתי מאוד, למעשה המין החברותי ביותר ממשפחת הפינגוויניים, ורק לעיתים רחוקות ניתן לראות פינגווין יחיד ממין זה. בתקופת הרבייה, נוצרות מושבות שגודלן עשוי להגיע למאות אלפי פרטים.
פינגווינים מצויצים מערבים ניזונים בעיקר מקרילאים, אך גם דיונונים וחסרי חוליות אחרים; הפינגווינים יוצאים לגיחות חיפוש מזון באופן יומי. בעת מנוחה, הפינגווינים מסתירים את ראשם מתחת לאחת מכנפיהם.
תיאור
זהו המין הקטן ביותר בסוג פינגווין מצויץ. אורכו כ-45 עד 58 ס"מ, ומשקלו נע בין 2 ל-3.4 ק"ג, אם כי נרשמו בעבר פינגווינים ממין זה שמשקלם היה 4.5 ק"ג. הזכר והנקבה זהים במראם ובגודלם. הבטן והחזה לבנים, בעוד הגב, העורף והראש שחורים. על הראש יש ציצת נוצות צהובה. הכנפיים חזקות, דקות יחסית, ודומות במראן ובתפקודן לסנפירים. התאמה נוספת לתפקוד במים היא פלומת הנוצות של הפינגווינים, שחסינה למים.
רבייה
מערכת הרבייה של הפינגווינים ממין זה היא מונוגמיה - הזכר מתרבה עם אותה נקבה כל שנה. במהלך החיזור, הזכר משמיע קריאות ייחודיות. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל באביב המוקדם או בקיץ המאוחר, על מנת לאפשר לגוזלים שפע מזון ביציאות הראשונות שלהם לציד. הקן מוקם על צוקים או בערוצים סלעיים.
הנקבה מטילה בדרך כלל 2 ביצים, אם כי בני הזוג עשויים "לאמץ" ביצה שלישית. אחת מהביצים קטנה יותר מהשנייה, והגוזל שבה עשוי למות מרעב; אם כי לעיתים, הוא שורד ומתפתח לפרט בוגר. הדגירה נמשכת כ-4 שבועות, ובמהלכה אחד מבני הזוג דוגר על הביצה, בעוד השני מביא לו מזון; לאחר זמן-מה, הם מתחלפים. לזכר יש "כיס דגירה" מיוחד, שבו נמצאת הביצה כשהוא דוגר עליה. הזכר שומר על הגוזלים במשך כ-25 ימים לאחר הבקיעה. לאחר תקופה זו, הגוזלים מצטרפים ל"קבוצות" כשההורים יוצאים לציד.
טרקטור פאנהארד שטילון
טרקטור פאנהארד שטילון (בצרפתית: Tracteur Panhard-Châtillon) היא משאית בעלת הנעה כפולה 4x4, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים "פאנהארד" (בשנת 1911 החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor") הצרפתי, בין השנים 1911–1918.
טרקטור פאנהארד שטילון במלחמת העולם הראשונה
ממשלת צרפת בחנה את דגם "טרקטור פאנהארד שטילון" בשנת 1911, והצבא הצרפתי בחן את הדגם בין השנים 1911 - 1914, והחליט לרכוש כ-50 יחידות.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" היו מהדגמים הראשונים בעלי הנעה כפולה 4x4, אשר רכש הצבא הצרפתי.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" תרמו למאמץ המלחמתי בקרב הראשון על המארן, בגלל תנאי השטח הקשים, הצבא הצרפתי לא היה מסוגל להשתמש בסוסים שיגררו תותחים.
גלגלי ה"טרקטור פאנהארד שטילון" היו בנויים מפלדה יצוקה.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" תוכננו ל-12 נוסעים (נהג+נוסע בקבינה, 10 נוסעים בארגז המטען). הדגם, עם 12 הנוסעים היה מסוגל לגרור עגלה (+ נהג עגלה) אשר גוררת תותח.
יצרנית כלי הרכב "פאנהארד "
"פאנהארד " נוסדה בשנת 1845 על ידי רנה פאנהארד ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "פאנהארד " משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח ושיריוניות.
בשנת 2005 הייתה "פאנהארד " בבעלות "Auverland". היום "פאנהארד" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).
אמל נסראלדין
אמל נסראלדין (בערבית: أمل نصر الدين; נולד ב-31 ביולי 1928) הוא מנהיג דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת הליכוד (בשנים 1977–1988), מייסד ויו"ר בית יד לבנים הדרוזים, ואחד האישים המרכזיים בחברה הדרוזית במדינת ישראל. חתן פרס ישראל בתחום מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת תשפ"ג (2023).
ביוגרפיה
אמל נסראלדין, שמשמעות שמו הפרטי בערבית – "תקווה", נולד בכפר דלית אל-כרמל כבנם הבכור של נסיב ושל סעידה ממשפחת נסר-אלדין. בצעירותו עבד כקבלן עבודות כריתת עצים, ובשלב כלשהו העסיק כ-200 עובדים; כמו כן פעל לגיוס גדוד דרוזי ובו כשבע מאות חיילים. הבסיס הכלכלי שעבודתו הכניסה לו העניק לו מעמד חברתי בסביבתו. אולם התנהגותו, שלא הייתה מסורתית, כדוגמת הבגדים שלבש וחלק מהתבטאויותיו, גררה עימותים שונים.
אבא חושי, ראש עיריית חיפה, העניק לו תפקיד בהסתדרות הכללית, הנוגע למגזר הדרוזי. במועצת דלית אל-כרמל כיהן כראש סיעה שישבה באופוזיציה, ובהמשך כסגן ראש המועצה; אמל היה שותף לחיבור הכפר דלית אל-כרמל לחשמל ולמים בשנת 1964, וכן להקמת מפעל "גיבור" לטקסטיל בדלית אל-כרמל, שסיפק עבודה לנשים דרוזיות בלבד. לפי המופיע באתר "יד לבנים הדרוזים", פעולה זו שיפרה את מעמד האישה בחברה הדרוזית. בפעילותו עסק אף בענייני תרבות, דרך הקמת מועדונים, בהם נחשף הציבור הדרוזי לתרבות הסביבה.
בשנת 1969 נהרג בנו בעת מרדף אחרי מחבלים ביום האחרון לשירותו הצבאי. מאורע זה הוביל לפעילות אינטנסיבית של אמל בנושא הטרור ומשפחות שכולות בעדה הדרוזית. בתחילה הצטרף לארגון יד לבנים הארצי. בשנות ה-70 של המאה העשרים פעל להעברת בית אוליפנט בדלית אל-כרמל לבעלות המדינה כדי שישמש בהמשך כבית יד לבנים. לאחר פנייתו לראש הממשלה מנחם בגין בקשתו נענתה. בשנת 1979 נרכש המבנה על ידי המדינה. בשנת 1980 הקים את ארגון יד לבנים הדרוזים שקיבל לשימושו את בית אוליפנט. ארגון זה מהווה את עיקר פעילותו עד היום.
בשנת 1995 פרסם ביחד עם מוסבאח חלבי את "אנציקלופדיית שמות החללים, השייח'ים, המנהיגים והפעילים הדרוזים 1800–1995".
עקב ויכוחים ממסדיים על רצונו להוצאת ענייני הדרוזים מהמחלקה הערבית, פרש מההסתדרות וממפא"י. הוא פנה לתחום העסקי ומונה ליועץ לבעלים של מפעלי "גיבור", גרשון רוזוב. מנחם בגין, ראש סיעת "חרות", זיהה את הפוטנציאל האלקטורלי הטמון בו וצירף אותו למפלגתו (1971). בינואר 1977 הושבע אמל לכנסת במסגרת הליכוד, כשהוא מכהן כחבר הכנסת עד שנת 1988. בשנים אלו פעל לסיוע לקהילה הדרוזית ולשיפור מעמדה, תוך שהוא טוען שישנה עדיפות להשפעה מתוך הסיעות הגדולות ולהשתלבות בחברה הישראלית, מהצטמצמות במפלגה סקטוריאלית.
ב-2005 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות בערב יום העצמאות.
בשנת 2008, במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, נבחר לאחד מששת הזוכרים, באירוע המרכזי של ארגון זוכרים.
נכדו של אמל, רס"ב לוטפי נסראלדין (הקרוי על שם דודו שנהרג כחייל צה"ל בעת מרדף), נהרג בעת שירותו הצבאי ב-30 בדצמבר 2008 מפגיעת פצצת מרגמה במבצע עופרת יצוקה.
נשוי לחפידה.
וואנג קי-צ'ון
וואנג קי-צ'ון (בקוריאנית: 왕기춘; נולד ב-13 בספטמבר 1988) הוא ג'ודוקא דרום קוריאני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
קריירה
וואנג התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים. בבייג'ינג 2008 הוא זכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לאלנור ממאדלי האזרי ובלונדון 2012 הוא סיים במקום החמישי.
וואנג מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (2007 ו-2009) ומדליית ארד (2010). במשחקי אסיה הוא זכה במדליית כסף (2010), באליפויות אסיה וואנג מחזיק בשתי מדליות זהב (2011 ו-2012) ומדליית ארד (2013).
ג'ורג' באדג'ר
ג'ורג' אדמונד באדג'ר (באנגלית: George Edmund Badger; 17 באפריל 1795 – 11 במאי 1866) היה סנאטור מקרוליינה הצפונית, מטעם המפלגה הוויגית ומזכיר הצי של ארצות הברית.
ראשית חייו
ג'ורג' באדג'ר נולד ב-17 באפריל 1795 בניו ברן שבקרוליינה הצפונית. לאחר לימודים חלקיים בקולג' של אוניברסיטת ייל הוא למד משפטים וב-1814 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין.
קריירה
באדג'ר עסק בעריכת דין בקרוליינה הצפונית, היה פעיל בפוליטיקה של מדינה זו ושימש כשופט בבית המשפט העליון שלה. משנות ה-20 של המאה ה-19 הוא נמנה עם תומכיו של אנדרו ג'קסון. באמצע שנות ה-20 הוא הסיר את תמיכתו בו והיה לאחר ממנהיגי המפלגה הוויגית וסייע להשגת ניצחונה בבחירות לנשיאות של 1840.
עם תחילת כהונתו כנשיא, מינה ויליאם הנרי הריסון את באדג'ר לתפקיד מזכיר הצי והוא המשיך בכהונתו בתפקיד זה גם לאחר מותו של הריסון באפריל 1841 בממשלו של הנשיא הבא, ג'ון טיילר למשך מספר חודשים עד שהתפטר בספטמבר 1841 כדי לשוב לעיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי. תקופת כהונתו הקצרה של באדג'ר כמזכיר הצי עמדה בסימן המאמצים לחזק את הצי על רקע המתיחות מול בריטניה, הקמתה של "שייטת הבית" והגברת העניין באוניות הקיטור.
התפטרותו של באדג'ר הייתה חלק ממהפך בקבינט. מהפך זה כלל את התפטרותם של חברי קבינט נוספים, כולל באדג'ר, שאירעה כתוצאה מהטלת וטו של הנשיא טיילר על שתי הצעות חוק להקמת בנק לאומי חדש, שבהן תמכה המפלגה הוויגית בהנהגתו של הנרי קליי. ב-1846 נבחר באדג'ר לסנאט ארצות הברית במקומו של ויליאם הנרי הייווד הבן וכיהן בו עד 1855 כאשר הוא החליט לא להתמודד לבחירה מחדש. ב-1853 הוצגה מועמדתו על ידי הנשיא מילרד פילמור לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית, אך המינוי לא אושר על ידי הסנאט. במשבר הפרישה ערב מלחמת האזרחים הוא תמך בשמירה על האיחוד, אך לאחר מכן הוא תמך במאמץ המלחמתי של הקונפדרציה.
מותו והנצחתו
ג'ורג' באדג'ר נפטר ב-11 במאי 1866 בראלי, קרוליינה הצפונית. הוא נטמן בבית הקברות אוקווד שבעיר.
צי ארצות הברית הנציח את שמו בשתי ספינות: משחתת שנכנסה לשירות ב-1920 והייתה פעילה עד לאחר מלחמת העולם השנייה ופריגטה שהייתה בשירות בין השנים 1970–1991. בנוסף נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי.
פונקציית גיבוב
בתקשורת ספרתית ובמדעי המחשב, פונקציית גִּבּוּב (באנגלית: Hash function; לעיתים פונקציית ערבול, פונקציית תמצות ואף פונקציית טחינה) היא פונקציה שממירה קלט חופשי באורך משתנה לפלט באורך קבוע, בדרך כלל קצר בהרבה. לא רצוי שפונקציית גיבוב תיתן פלט זהה לקלטים שונים, אך בלתי נמנע שהדבר יקרה לפעמים, ולכן פונקציות גיבוב נמדדות בהסתברות להפקת פלט זהה. לפונקציות גיבוב יש שימושים בבעיות אלגוריתמיות רבות, ובהן מיון וחיפוש בטקסטים ארוכים ובהצפנה.
טבלת גיבוב
פונקציית גיבוב היא מרכיב חשוב בבניית טבלת גיבוב. הפונקציה משמשת אינדקס (מפתח) לאיברי טבלת הגיבוב והיא "המנוע" הקובע את מהירות הגישה בשליפה ואחסון איברים בטבלה. בהקשר זה, לפונקציית גיבוב ישנם שני תפקידים:
א. הפיכת המפתח, שבו משתמשים כדי לאחסן איברים בטבלאות גיבוב, לערך מספרי. לדוגמה, כשהמפתח הוא מחרוזת, יש להשתמש בפונקציית גיבוב שממירה מחרוזת למספר.
ב. הכנסת הערך המספרי לתחום האינדקסים של הטבלה. לדוגמה, אם הערך המספרי של המפתח הוא 100 והטבלה היא בת 20 מקומות, יש להמיר את הערך 100 למספר בין 0 ל-19.
פונקציית גיבוב טובה היא פונקציה שבה המפתחות מתחלקים בצורה אחידה, במידת האפשר, בין התאים בטבלה. לדוגמה, אם יש לנו טבלה בת 20 מקומות ואנו רוצים לאחסן בה מחרוזות, עלינו למצוא פונקציית גיבוב שבה עבור כל מספר בין 0 ל-19, כ-5% מהמחרוזות האפשריות יקבלו את המספר.
דוגמה לפונקציית גיבוב מסוג זה נתונה על ידי האלגוריתם הבא:
בספרות ניתן למצוא פונקציות גיבוב מורכבות יותר, המחזירות פיזור אחיד יותר.
Chained Hashing (פונקציית גיבוב משורשרת)
פונקציות גיבוב ויישומן לצורך איחזור מידע, נחקרו לראשונה על ידי ארנולד דמי (A.I. Dumey) ב-1956. מדובר באופן כללי בשיטות היוריסטיות שנותנות פתרון לבעיה שנקראת 'בעיית המילון', שהיא הבעיה הבסיסית שפונקציית גיבוב אמורה לפתור. בהינתן המרחב U של כל אלמנטים האפשריים - מתוכם צריך לאחסן N אלמנטים, המטרה היא למצוא פונקציה שממפה אלמנטים מהמרחב U למערך כניסות בזיכרון A[1..N] כך ששלוש הפונקציות הבסיסיות:, ו- דהיינו הוספה, מחיקה או חיפוש ערכים, צריכות להתבצע און-ליין במהירות האפשרית ובמינימום זיכרון אפשרי. k הוא המפתח לערך ו-x הוא המידע המשויך אליו.
פונקציית גיבוב אוניברסלית
ב-1975 פרסמו לורנס קרטר ומרק ווגמן מאמר רב השפעה שחוקר את פונקציות הגיבוב מהיבט תאורטי. הם טבעו לראשונה את המושג פונקציית גיבוב אוניברסלית (Universal Hash Function) והראו שלוש מחלקות אפשריות של פונקציות כאלו וכן הוכיחו שפונקציה העונה להגדרה זו, קרובה למינימום התאורטי האפשרי, כלומר עם מינימום התנגשויות ללא תלות באופי הקלט וכן ניתנת לחישוב באופן יעיל.
תהי \mathcal{H} מחלקה של פונקציות מהצורה כאשר h שנבחרה באקראי מתוך המרחב \mathcal{H} הממפה ערכים מ-U ל-A כאשר |U|>|A|. אומרים ש-h אוניברסלית אם עבור כל x,y\in U כאשר x\ne y מתקיים: כלומר ההסתברות שתהיה התנגשות (שהפונקציה h תמפה שני ערכים לאותה כניסה) נמוכה או שווה ל-1/N וכן אומרים שהפונקציה h 'כמעט אוניברסלית' אם היא מקיימת.
לדוגמה אם נתונה קבוצה עם a אלמנטים והקבוצה  עם b אלמנטים ונתון מספר ראשוני p\ge a והפונקציה g שממפה אלמנטים מ-Z_p לקבוצה B (מסיבות של יעילות רצוי ש-g תהיה השארית מחילוק ב-b. אם b=2^k אין צורך לבצע חילוק בפועל אלא נוטלים את k הסיביות הפחות משמעותיות של האלמנט ומתעלמים מהיתר). נתונים שני אלמנטים m ו-n מתוך Z_p כאשר m\ne0. אז הפונקציה היא פונקציית גיבוב אוניברסלית.
כדי להימנע מפעולת הצמצום המודולורי שהיא פעולה לא יעילה במונחי מיחשוב אפשר לבצע את הטריק הבא: אם p=2^j-1 עבור j כלשהו (למשל 2^{11}-1 הוא מספר ראשוני), אם x ניתן לייצוג על ידי 2j סיביות, אזי קיימים x_1,x_2<2^j כך שמתקיים במילים אחרות x_1 הוא j הסיביות המשמעותיות ביותר של x ו-x_2 הוא j הסיביות הפחות משמעותיות. היות ש- מתקיים: פועל יוצא הוא שהערך x אותו מעוניינים למפות מצטמצם מודולו p למספר בגודל j+1 סיביות. כדי לחשב את מספיק לחשב את x_1+x_2, לבצע בדיקה אם הוא גדול מ-p ולכל היותר יידרש חיסור אחד של p. לסיכום אם b הוא חזקה של 2, כל התהליך מצטמצם לכפל אחד, שתי פעולות חיבור, הזזה (shift) ופעולה לוגית אחת, ואין צורך במודולו כלל.
דרך אחרת להימנע מחילוק הוצעה על ידי Dietzfelbinger. נוטלים את הסיביות המשמעותיות של התוצאה. לדוגמה אם k=32, אם התוצאה בגודל 64 סיביות, נוטלים רק את 32 הסיביות המשמעותיות, או בניסוח אחר: כאשר \gg הוא הזזה לימין (shift right), אזי הפונקציה h_{m,n}(x) אוניברסלית.
בדיקת שגיאות
בהעברת מידע ברשת, יבדוק הצד המקבל את שלמות המידע תוך השוואת פלט פונקציית הגיבוב עם הצד השולח. אם הפלט לא שווה, יישלח המקטע הפגום מחדש. בדומה לכך, בהעתקת קבצים ייבדק המקטע המועתק כדי להבטיח את שלמות ההעתקה. פונקציות דומות משמשות גם לאיתור וירוסים בקבצים ששותפו באינטרנט וגם כדי לוודא שגורם שלישי לא שינה את המידע בדרך (ראו גם התקפת אדם בתווך).
פונקציה נפוצה לבדיקה ותיקון שגיאות היא CRC.
אלגוריתם חישוב ספרת ביקורת הוא דוגמה לפונקציית גיבוב.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית היא פונקציה חד-כיוונית הממירה קלט באורך כלשהו לפלט באורך קבוע וידוע מראש. פונקציית גיבוב קריפטוגרפית מתוכננת כך שכל שינוי בקלט יגרום לשינוי משמעותי בפלט. בדרך זו ניתן להתמודד עם בעיית הבטחת שלמות מסרים גדולים, על ידי השוואת הערך המגובב שלהם במקום להשוותם ישירות. בשל היותו קטן משמעותית, קל יותר להגן על הערך המגובב מאשר על המסר המקורי.
פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות הן מאבני הבסיס של ההצפנה המודרנית ומשמשות כחתימות דיגיטליות, קודי אימות, שמירת סיסמאות ומחולל מספרים פסידו-אקראיים. ביישומים שאינם קריפטוגרפיים הן משמשות לעיתים כמזהה ייחודי של קובץ לצורך בדיקת שלמותו או נכונותו וכן לזיהוי קבצים זהים.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית בטוחה מקיימת את התנאים הבאים:
קשה, ואולי אפילו בלתי אפשרי להוכיח שפונקציית גיבוב מסוימת היא בטוחה, וקורה שפונקציה מסוימת נחשבת "בטוחה", ומאוחר יותר מתברר שאינה כזו, כאשר נמצאת שיטה יעילה יחסית (כלומר שיטה שעלותה החישובית נמוכה משמעותית מגודל הפלט) למצוא Preimage, Second Preimage או התנגשות. במקרה כזה נזנח השימוש בפונקציית הגיבוב הזו לצרכים קריפטוגרפיים. גורל כזה פקד למשל את הפונקציה MD5.
Trichoplax adhaerens
Trichoplax adhaerens הוא בעל חיים ימי רב-תאי עצמאי (אינו טפיל) השייך למערכה פלקוזואה. מבחינה אבולוציונית הוא אחת הדוגמאות הפרמיטיביות ליצוריים רב-תאיים וכנראה מייצג את הקפיצה האבולוציונית מיצורים חד-תאיים לבעלי חיים בעלי גוף. שם המין מלטינית adherent (דבק) משום שהתגלה לראשונה כגוש דביק חסר צורה על דפנות אקווריום.
Trhaoplax adhaerens הוא אורגניזם שטוח מאוד בקוטר של בערך מילימטר, חסר כל איברים או מבנים פנימיים. הגוף מורכב מכאלף תאים השייכים לארבעה סוגי תאים בלבד. הגוף בנוי משתי שכבות תאים: השכבה העליונה היא של "תאי כיסוי" - תאי אפיתל ריסניים המשתרעים אל מחוץ לאורגניזם, והשכבה התחתונה מורכבת מתאים גליליים נושאי שוטון המשמשים לתנועה, וכן מתאים חסרי ריסים. בין השכבות נמצאים סיבי סינסיציום דמויי-כוכב המזכירים תאי מזנכימה בבעלי חיים מורכבים יותר. הטריכופלקס ניזון על ידי קליטת חלקיקי מזון - בעיקר חיידקים - דרך הצד התחתון שלו. בדרך כלל הם מתרבים ברביה אל מינית, על ידי חלוקה או הנצה של פרטים זעירים, אך הם מסוגלים גם לרבייה מינית על ידי יצירת ביצים בשכבת הביניים. למרות שלטריכופלקס יש גנום קטן בהשוואה לבעלי חיים אחרים, קרוב ל -87% מ -11,514 הגנים המקודדים לחלבון, דומים באופן זהה לגנים הידועים אצל בעלי חיים אחרים.
Trichoplax adhaerens נפוץ בימים טרופיים וסוב-טרופיים כולל הים התיכון וים סוף (מפרץ אילת).
פטר סולברג
פטר סולברג (בנורווגית: Petter Solberg, נולד ב-18 בנובמבר 1974) הוא נהג מרוצים נורווגי המתחרה בראלי וראלי-קרוס. בעשור הראשון של שנות האלפיים התחרה עבור קבוצת סובארו באליפות העולם בראלי. זכה פעם אחת באליפות (2003) ושלוש פעמים נוספות סיים את העונה במקום השני. לאחר פרישתה של סובארו מהאליפות בסיום עונת 2009 המשיך להתחרות בקבוצה עצמאית שהקים עד 2012 בה הוא נהג עבור קבוצת פורד שנה אחת.
בשנת 2013 עבר להתחרות בראלי-קרוס. בשנת 2014 זכה באליפות בעונת הבכורה של אליפות העולם בראלי-קרוס. שנה לאחר מכן זכה בתואר בפעם השנייה.
קריירת מרוצים
סולברג נולד באסקים, נורווגיה. הוריו, טרי וטוב (Tove), שהתחרו בבילקרוס (גרסה מקומית של מרוצי ראלי-קרוס). בנובמבר 1992, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-18 וים אחד לאחר שהוציא רישיון נהיגה, התחרה לראשונה בבילקרוס. בשנת 1995 זכה באליפויות נורווגיה בראלי-קרוס ובמרוצי טיפוס גבעה. שנת לאחר מכן שחזר את ההישג. בשנת 1995 השתתף לראשונה בתחרות ראלי, כשהתחרה בראלי ביורקלאנגן. בשנת 1998 זכה באליפות נורווגיה בראלי.
אליפות העולם בראלי
את הופעת הבכורה באליפות העולם בראלי ערך בראלי שוודיה בשנת 1998 כמתחרה עצמאי. בסוף אותה שנה חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת פורד. סיים חמישי את ראלי הספארי שנערך בקניה בשנת 1999 וצבר נקודות ראשונות באליפות. במהלך שנת 2000 עזב את פורד, לפני תום החוזה המקורי וחתם בקבוצת הראלי של סובארו לצידם של ריצ'רד ברנס ויואה קנקונן. הפודיום הראשון הושג בראלי אקרופוליס בשנת 2001 והניצחון הראשון בראלי ווילס, מרוץ הסיום של עונת 2002. שנה לאחר מכן שב וניצח את ראלי ווילס. הניצחון, שהיה ניצחונו הרביעי בעונה, סייע לו לעבור את סבסטיאן לב בטבלה ולזכות באליפות בפער של נקודה אחת יותר מהצרפתי.
סולברג לא הצליח למצוא קבוצה חדשה בזמן ונאלץ להחמיץ את מרוץ פתיחת עונת 2009. בסוף חודש ינואר הכריז על הקמת קבוצה פרטית בה יתחרה כשהוא נוהג בסיטרואן קסארה WRC בת 3 שנים. הקבוצה ערכה את הבכורה בראלי נורווגיה אותו סיים במקום השישי. מנוע חדש סייע לו לסיים את ראלי קפריסין במקום השלישי. בשלושת המרוצים הבאים התמודד עם המקום השלישי והרביעי (בראלי ארגנטינה נאלץ לפרוש מהמרוץ ביום האחרון כשהוא במקום השלישי ונתן את הפודיום לאחיו הנינג). לקראת ראלי סרדיניה שקל להחליף את הרכב ולהתחרות עם פז'ו 307, אך נשאר עם הקסארה לאחר שהחברה ערכה בה מספר שינויים. הרכב המשופר סייע לו לסיים במקום השלישי את הראלי שנערך בתנאי חום קשים. לאחר שהתקשה לסיים שניים משלושת המרוצים הבאים החליט לוותר על השתתפות בראלי אוסטרליה על מנת לבחון את האפשרויות העומדות לפניו. הוא ערך נסיעות מבחן על סיטרואן C4 WRC בצרפת ופורד פוקוס RS בבריטניה. בסופו של דבר בחר ב-C4 עימה התחרה בשני המרוצים האחרונים של העונה.
לקראת עונת 2010 רכש 2 רכבים מדגם C4, ששימשו את סיטרואן בעונה הקודמת. בשמונה מתוך שלושה עשר מרוצים בעונה סיים בשלישייה הראשונה ואת העונה סיים במקום השלישי הכולל עם 169 נקודות. סולברג החליט להמשיך לנהוג בסיטרואן גם בעונה הבאה, אך בגלל השינויים בתקנות החליף את הדגם לDS3 WRC. במהלך היום הראשון של ראלי שוודיה, במעבר בין המקטעים השונים, נעצר על ידי המשטרה המקומית לאחר שנתפס נוהג במהירות הגבוהה ב-32 קמ"ש מהמהירות החוקית. בעקבות כך נשלל רישיון הנהיגה שלו. מכיוון שהחוק השוודי קובע ששלילה נכנסת לתוקף רק 48 שעות לאחר ההחלטה התאפשר לו להתחרות במהלך מרבית התחרות, למעט המקטע האחרון בו הוחלף על ידי הנווט שלו כריס פטרסון. החלפת הנהגים שינתה את המיקום של הצמד שנפל בקטע האחרון של הראלי למקום החמישי. את ראלי צרפת סיים במקום השלישי אך לאחר התחרות נמצא כי מכוניתו שקלה פחות מהמינימום המותר ותוצאתו נפסלה.
לאחר שלוש עונות בהן התחרה במסגרת קבוצתו הפרטית חתם בקבוצת פורד לקראת עונת 2012. העונה נפתחה בצורה טובה, כאשר סיים שלוש פעמים במקום השלישי בארבעת המרוצים הראשונים ודורג במקום השני, בפער של 4 נקודות מסבסטיאן לב. בהמשך העונה הגיע עוד פעמיים לפודיום. בסיומה דורג במקום החמישי. בסיום העונה הודיע על פרישתו מהאליפות.
ראלי-קרוס
חודשיים לאחר הפרישה מאליפות העולם בראלי הודיע על השתתפותו בעונה הקרובה של אליפות אירופה בראלי-קרוס. מקום שני בתחרות שהתקיימה בצרפת היה הישגו הטוב בעונה, אותה סיים במקום השמיני בקטגוריה הבכירה של האליפות (סופר קאר). אליפות העולם בראלי-קרוס נוסדה בשנת 2014 וסולברג הצטרף לעונת הבכורה. לצורך כך הקים את קבוצת "פטר סולברג ראלי קרוס" (PSRX). הוא ניצח את מרוץ הבכורה של האליפות שהתקיים בפורטוגל שלושה ניצחונות נוספים וארבעה פודיומים העניקו לו את תואר האליפות, כשנותרו עוד שני מרוצים לסיום העונה. שנה לאחר מכן שב וזכה בתואר, הפעם הזכייה הובטחה רק במהלך המרוץ האחרון של העונה, אותו סיים במקום השלישי.
משפחה
פטר הוא אחיו הצעיר של הנינג סולברג, שהתחרה גם הוא באליפות העולם בראלי. נשוי לפרלינה ולדפרינדסון, שוודית, שהייתה בעבר נהגת מרוצי ראלי. לזוג בן אחד, אוליבר, המתחרה גם הוא בראלי קרוס. הוא הפך לנהג הצעיר ביותר שהתחרה באליפות בקטגוריית הסופר קאר ואף ניצח מרוץ מספר חודשים לפני יום הולדתו ה-16.
MUST
MUST היא תוכנית אקטואליה יומית המסקרת את אירועי היום, בהגשת שי-לי שינדלר ועמית קוטלר. התוכנית שודרה בערוץ 13 החל מ-12 בפברואר 2020 והסתיימה ב-2 באפריל 2020. התוכנית שודרה לאחר היום שהיה.
מבנה התוכנית
התוכנית מסקרת את אירועי היום בישראל ובעולם, בנושאים שונים, בעיקר לייף סטייל, טכנולוגיה, אוכל ועוד.
היסטוריה
בעבר שודרה בערוץ התוכנית "סוגר עניין" בהנחיית שי גולדן באותה משבצת שידור והייתה בעלת פורמט דומה.
התוכנית עלתה לשידור בלילה שבין 12 בפברואר ל-13 בפברואר 2020 ברשת 13.
אדישות
אֲדִישׁוּת או אִדָּשׁוֹן (בלעז: אַפַּתְיָה) היא מצב רגשי של חוסר אכפתיות ואי הבעת עניין במתרחש סביב האדם. המונח יכול לבטא רגש חולף, ומשמש גם לתיאור פסיכולוגי למצב פתולוגי שבו הפרט אינו מגיב לכל ההיבטים הרגשיים, החברתיים והפיזיים השזורים בחייו. אדישות קלינית היא דרגה גבוהה של אפתיה. דרגה בינונית של אדישות עשויה להיות התגלמות של דיכאון, דרגה קיצונית של אדישות עשויה להיות מאובחנת כמוגבלות דיסוציאטיבית. ההיבט הפיזי של האדישות, אשר כרוך בהתדרדרות פיזית, אובדן מסת שריר וחוסר אנרגיה, מכונה עייפות.
האדישות עשויה לשקף חוסר עניין, שאינו פתולוגי, בעניינים בהם הפרט אינו מוצא חשיבות.
היסטוריה
אטימולוגית המילה אפתיה מקורה ביוונית (απάθεια (apatheia, מושג ששימש את הסטואים להגדיר את חוסר העניין בדברים שלפרט אין שליטה עליהם (דברים אלו, על פי הפילוסופיה שלהם, הם כל אותם דברים חיצוניים. הפרט יכול להיות אחראי רק לשיקוליו ולמעשיו). מושג האפתיה קיבל תפנית על ידי הנצרות, אשר השתמשה במושג על מנת להביע חוסר שביעות רצון בשל כל הדאגות הארציות. קלמנס אלכסנדריוס, הפך את המושג לשגור על מנת למשוך את הפילוסופים לנצרות.
מושג האדישות הפך למקובל בתרבות הפופולרית במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז התנאים המזוויעים בחזית המערבית הובילו לאדישות ולהלם קרב בקרב מיליוני חיילים.
בהשאלה, המושג משמש כאשר מתכוונים לחומר כימי שבקושי או אינו מגיב לחומרים אחרים, למשל זהב, או גזים אצילים.
קים דארוך
סר נייג'ל קים דארוך (באנגלית: Nigel Kim Darroch; נולד ב-30 באפריל 1954) הוא דיפלומט בריטי, שכיהן כשגריר בריטניה בארצות הברית. הוא התפטר מתפקידו לאחר הדלפת דיווחים מסווגים בלתי מחמיאים מטעמו לממשלתו אודות נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
ביוגרפיה
קים דארוך נולד במחוז דרהאם באנגליה. ב-1975 סיים לימודים לתואר ראשון בזואולוגיה באוניברסיטת דרהאם.
דארוך החל לעבוד במשרד החוץ וחבר העמים ב-1976. ב-1980 הוא מונה כחבר הסגל הדיפלומטי של בריטניה.
דארוך מילא במשרד החוץ וחבר העמים מספר רב של תפקידים, ובהם:
ב-1997 מונה דארוך לעמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש וב-2008 מונה לאביר מפקד במסדר זה.
לדארוך ולאשתו, לה נישא ב-1978, בן ובת בוגרים. אשתו עובדת כמורה בבית הספר הבריטי הבינלאומי בוושינגטון.
שגריר בארצות הברית
בינואר 2016 החל דארוך לכהן כשגריר בריטניה בארצות הברית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית בנובמבר 2016 הודלף מזכר ששלח דארוך לראש הממשלה תרזה מיי אודות הנשיא הנבחר דונלד טראמפ. שבוע לאחר מכן כתב טראמפ בחשבון הטוויטר שלו כי בריטניה צריכה למנות את נייג'ל פרג', מתומכי הברקזיט הנלהבים, לשגריר בארצות הברית. ראש הממשלה תרזה מיי הגיבה על כך באומרה שמשרת השגריר איננה פנויה לאיוש ושלבריטניה "יש שגריר מצוין בארצות הברית".
ב-7 ביולי 2019 פרסם העיתון מייל און סאנדיי מברקים מסווגים שהודלפו, ששלח השגריר דארוך לממשלת בריטניה בשנים 2017 עד 2019. הם הכילו הערכות לא מחמיאות של דארוך אודות הנשיא טראמפ. בין השאר נאמר בהן כי הוא בלתי מתאים לתפקידו, חסר יכולת וחסר ביטחון, כי בבית הלבן מתנהלים "קרבות סכינים" והוא איננו מתפקד וכי כהונת הנשיא עלולה להסתיים בחרפה. עוד כתב דארוך כי המדיניות הכלכלית של הנשיא עלולה לזרוע הרס במערכת המסחרית הבינלאומית.
בתגובה להדלפה כתב הנשיא טראמפ בחשבון הטוויטר שלו שדארוך לא היה אהוד ולא היה נחשב בארצות הברית וכי הוא "לא יתעסק אתו יותר". בהמשך הוא כינה אותו "מטורף" ו"איש טיפש מאד". נייג'ל פרג' התבטא בעקבות ההדלפות כי דארוך לחלוטין איננו מתאים לשמש כשגריר בארצות הברית. ראש הממשלה מיי, שהתפטרה מתפקידה בחודש הקודם, הביעה אמון בשגריר דארוך אך דחתה את השקפתו על טראמפ. היא הורתה על חקירת ההדלפה. לעומתה נמנע בוריס ג'ונסון, המועמד הבולט להחליף את מיי, מלגבות את דארוך, והתגבש קונצנזוס פוליטי רחב על כך שעמדתו זו הפכה את המשך כהונת השגריר בוושינגטון לבלתי מעשית.
ב-10 ביולי 2019 הודיע דארוך על התפטרותו מתפקידו, כחצי שנה לפני המועד לסיום כהונתו. הוא ימשיך לכהן כשגריר עד שימונה מחליפו. דארוך כתב כי המצב שנוצר איננו מאפשר לו למלא את תפקידו כפי שהיה רוצה. לאחר ההתפטרות שיבחו מיי ומנהיג האופוזיציה ג'רמי קורבין את תפקודו של דארוך בדברים שנשאו בפרלמנט הבריטי וגינו את זאת שהיה עליו להתפטר עקב לחץ בתוך ארצות הברית. דובר מטעם משרד החוץ אמר כי מתפקידו של שגריר לספק לממשלתו חוות דעת כנה ובלתי מעודנת מטעמו על הממשל בארצות הברית, גם אם השרים והקבינט אינם בהכרח שותפים לה.
סלבדור איינדה
סלבדור גיירמו איינדה גוסנס (בספרדית: Salvador Guillermo Allende Gossens; 26 ביוני 1908 – 11 בספטמבר 1973) היה פוליטיקאי ורופא צ'יליאני. מנהיג מחנה השמאל וראש המפלגה הסוציאליסטית. נשיא צ'ילה משנת 1970 עד התאבדותו בשנת 1973, במהלך הפיכה צבאית נגדו.
חייו
מוצאו של איינדה היה מעורב: משפחת אביו הייתה ממוצא בסקי, בעוד אמו הייתה מצד אביה ממוצא בלגי ושם משפחתה גוסנס. סלבדור איינדה למד רפואה באוניברסיטת סנטיאגו דה צ'ילה, ובשנת 1933 פרסם את עבודת הגמר שלו כדוקטור לרפואה. איינדה התעניין במיוחד ברפואה חברתית ועבודת הדוקטור שלו, שכותרתה הייתה "ההיגיינה הנפשית והעבריינות", מתחה ביקורת על התאוריה הקרימינולוגית של צ'זארה לומברוזו. מצד שני ניכרת בה השפעת תאוריות אוגניסטיות שנויות במחלוקת שהיו נפוצות באותה תקופה, אך נזנחו לאחר מלחמת העולם השנייה.
פעילותו הפוליטית
בשנת 1938 ניהל את מערכת הבחירות של מפלגת "החזית העממית" של צ'ילה, ולאחר ניצחונה בבחירות היה שר הבריאות, בשנים 1940-1938, בממשלה שהקימה. כשר פעל להדברת הטיפוס, לייצור ולהפצת תרופות נגד מחלות מין מדבקות, לתקצוב מרכזים להיגיינה ציבורית, להרחבת שרותי רפואת שיניים בבתי הספר ולהקמת קנטינות לסטודנטים באוניברסיטאות.
במקביל לפעילותו הפוליטית, ובמסגרת הבונים החופשים, ערך איינדה את כתב העת של ארגון הרופאים של צ'ילה, Boletino medico de Chile, וכמו כן את כתב העת הצ'יליאני לרפואה חברתית Revista de medicina social, שיצא לאור בעיר הולדתו ולפראיסו.
נשיאותו ומותו
קואליציית השמאל של איינדה ערכה רפורמות חברתיות, אך נתקלה גם בהתנגדות עזה. כהונתו כנשיא התאפיינה באי שקט, שביתות, סנקציות מצד ארצות הברית, ביקורת של בית המשפט העליון של צ'ילה, ואף נשמעו קריאות מפורשות מחברי אופוזיציה בבית המחוקקים לצבא הצ'יליאני להתערב ולהשיב את הסדר במדינה. ארצות הברית מימנה פעולות גלויות וסמויות נגד איינדה כדי להפיל את משטרו.
ב־11 בספטמבר 1973 בוצעה נגדו הפיכה צבאית אלימה בהנהגת כת צבאית (חונטה) בראשותו של הגנרל אוגוסטו פינושה ובתמיכת ארצות הברית, שחששה ממדיניותו הסוציאליסטית של איינדה. הצבא כיתר את ארמון הנשיאות והפציץ אותו, ואלפים נרצחו ועונו. בעקבות ההפיכה תפס פינושה את השלטון.
בזמן שכוחותיו של פינושה הפציצו את ארמון הנשיאות, איינדה נשא ברדיו נאום פרידה, ושם אמר: "אלה מילותיי האחרונות, ובטוחני כי הקורבן שלי לא הוקרב לשווא. אני בטוח שהוא, לכל הפחות, ישמש כעונש לעבריינות, לפחדנות ולבגידה." איינדה מת במהלך ההפיכה, ובמשך שנים רבות היו שטענו בצ'ילה שהוא נרצח על ידי הכת הצבאית, אף על פי שרופאו ומשפחתו העידו כי הוא התאבד. רק בשנת 2011 הוכח סופית, על סמך נתיחה שלאחר המוות, שאיינדה התאבד באמצעות רובה AK-47 שקיבל במתנה מפידל קסטרו.
איינדה נקבר לאחר ההפיכה בקבר ללא סימני זיהוי. רק לאחר נפילת משטרו הדיקטטורי של פינושה, בספטמבר 1990, נערכה לאיינדה הלוויה ממלכתית.
נפתלי חנהל'ס דוקטרוביץ
הרב נפתלי דוקטורוביץ (תרי"ז 1857 - י"א ניסן תר"פ 1920), הידוע בשם נפתלי חנהל'ס, היה שד"ר, מוהל, נציג הציבור, ופעיל למען קהילת צפת והמושבות בגליל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה
נפתלי חנהל'ס נולד בעיירה בוהופולי, השוכנת בפלך פודוליה שבמערב אוקראינה, לאביו רבי שאול שלום הלוי, מצאצאי רבי דוד הלוי סג"ל בעל ה"טורי זהב", ולאימו חנה, בת רבי אברהם קלונימוס קלמן ורבקה, (המכונה "ריב'לע"). רבקה היא בתם  של רבי יצחק דרוביצ'ער ממעז׳יבוז׳ בנו של רבי יוסף מייסד שושלת יאמפאלא בנו בכורו של המגיד רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, מראשי תנועת החסידות, ושל אשתו חנה, בתו הבכירה של רבי ברוך ממז'יבוז בנה של אדל בתו של רבי ישראל בעל שם טוב, אבי תנועת החסידות.
בשנת 1868 נאלצה משפחתו לברוח מרוסיה והגיעה לירושלים. לאחר פטירת האב עברה המשפחה להתגורר בצפת. אמו חנה הייתה ידועה בנדבנותה הגדולה ובמעשי חסד, מכאן שמו נודע כנפתלי חנהל'ס (של חנה). השם חנהל'ס אומץ כשם המשפחה של רוב צאציה. נפתלי חנהל'ס למד והוסמך לרבנות בישיבת "תורת ארץ ישראל" (הרידב"ז) שהקים רבי יעקב דוד וילובסקי, בצפת ורוב ימיו עסק בפעילות ציבורית למען הקהילה בעיר. לפרנסתו היה לו יקב קטן בביתו בו ייצר יין מענבי החקלאים בסביבה.
חנהל'ס נהרג בתאונת רכבת בלוד בי"א ניסן תר"פ 1920, בדרכו לצפת עם מטען לנצרכי צפת. נטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
אשתו, גולדה פרל לבית ציפריס 1854 -1942 נכדיו של נפתלי חנהל'ס תרמו את הבית בו גר בצפת ברחוב חתם סופר למען קהילת חב"ד, ועליו נבנה חלקו הקדמי של בית הכנסת "צדק צמח".
ילדיו, ציפורה ברש"ד (1876-1917)אשתו של יואל ברש"ד, חנה (נהרגה בילדותה), מרדכי זאב וועלול 1881, ואודל ויסמן 1898.
פעילותו הציבורית
שמו נזכר ברשימת המנהלים והגבאים של ישיבת הרידב"ז ועסק באיסוף כספים להמשך פעילותה.
בינואר 1909 נבחר נפתלי חנל'ס פה אחד לציר ובא כחם של הקהילה הספרדית והקהילה האשכנזית בצפת והקהילות הקטנות של מושבות הגליל, לייצג אותן בבחירת החכם באשי. בבחירות אלה נבחר הרב חיים נחום אפנדי כחכם באשי.
בשנת 1909 ייסד נפתלי חנל'ס אגודה בשם "אחדות היהודים העות'מאנים בצפת" ונבחר לעמוד בראשה. מטרתה של האגודה בצפת הייתה לשפר את התנאים הפיזיים והקלת תנאי החיים של בני העיר ושל הקהילה בצפת. חברי האגודה נבחרו בבחירות חשאיות ודמוקרטיות ועל מטרותיה ודרך בחירתה ניתן דיווח בעיתוני החבצלת מאותם ימים.
בזמן שהותו כשד"ר באודסה, נפטר מורו ורבו דוד משה מטשורטקוב, ושם כתב ופרסם לזכרו קונטרס הספד בשם "קול נהי ומספד מר". לצד פעילותו התורנית, היה חנהל'ס חובב-ציון וטרח לקרב אדמו"רים חסידיים לציונות. בין יתר פעילותיו לטובת הציבור, גישר בדרכי נועם את הסכסוך שפרץ בין הפועלים שכירי היום מצפת שעבדו בשדות המושבה ראש פינה ובין נציגי הברון.
סרין
סרין (Serine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו המצויות בטבע.
לסרין שייר קטן ופשוט, המורכב מקבוצת מתילן (CH2) אליה קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH). קבוצת ההידרוקסיל מסוגלת ליצור קשרי מימן עם מולקולות מים, ולפיכך סרין היא חומצת אמינו קוטבית, ללא מטען והידרופילית.
סרין היא מחומצות האמינו השכיחות ביותר, והיא מהווה בממוצע 6.8% מכלל חומצות האמינו בחלבונים.
סרין מיוצרת בגוף מגלוקוז ומחומצות האמינו גליצין או תריאונין. סרין משמשת בין היתר לחיזוק מערכת החיסון וליצירת נוגדנים. כמו כן חשובה סרין לבניית פוספוליפידים וליצירת ממברנות התאים, חשובה למיאלין העוטה את העצבים, מסייעת לסינתוז קרטין, חשובה לייצוב הגוף כנגד תנודות חזקות בשיעור סוכר בדם. כמו כן חשובה לחילוף החומרים של בסיסים בחומר התורשתי.
סרין מצויה במוצרי בשר, במוצרי חלב, בקטניות, בקמח חיטה ועוד.
מיתוג מנות
מנה, או חבילה (Packet), היא אוסף נתונים שאליו מצורפים כתובת המקור, כתובת היעד ונתוני בקרה, כך שהרשת תוכל לנתב את המנה ליעד הנכון. המנה נשלחת לצומת המיתוג הבא, ומשם היא מועברת הלאה, עד שהיא מגיעה ליעדה. כל צומת מיתוג מקבל את המנה בשלמותה, בודק את תקינותה ומשדר אותה הלאה. לא כל המנות המרכיבות הודעה אחת יעברו בהכרח באותו מסלול בדרכן מהמקור ליעד - מסלולה של כל מנה נקבע לפי אלגוריתם להקצאת מסלול. כאשר מחשב היעד מקבל את המנות, הוא מרכיב אותן מחדש להודעה השלמה.