cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קו N של הרכבת התחתית של ניו יורק
היסטוריה
ב -30 באוגוסט 1976, מסלול השירות של הקו הורחב צפונה לכיוון כביש 60 במנהטן, מנהרת רחוב אל יער הילס, ושדרה 71. בעוד רכבות של חברת נ'רבות נסעו לאורך המסלול המלא מקוני איילנד לשדרה 71, דרך גשר מנהטן וברודוויי אקספרס, היו רכבות של חברות אחרות נוסעות בשעות העומס רק בין רחוב וייטהול לבין פורסט הילס - בשדרה 71, ב-27 באוגוסט 1977 פסק שירות הקו בשעות הלילה המאוחרות ופעל רק בקטע קצר בין רחוב 36 לבין קוני איילנד.
ב-24 במאי 1987, הורחבו חלק מתחנות הקו כדי לאפשר החלפה לקווים חדשים שנפתחו באותה השנה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, הושעה שירות הקו לכול אורכו וחזר לפעול רק ב -28 באוקטובר.
ב -29 במאי 2005 הושלם הטרמינל החדש של סטילוול אווניו, ושירות הקו בין רחוב 86 לקוני איילנד שוחזר. ב-28 ביוני 2010, הופסקה פעילותו של קו W עקב בעיות תקציב ומסלולו של קו N החליף את השירות של קו W במנהטן, עם זאת, קומץ קטן של רכבות הוסיפו לנסוע במסלול המקורי.
מ-2 אוגוסט 2013 עד 14 בספטמבר 2014, נסגרה מנהרת הרכבת ברחוב מונטגיו לתיקונים בעקבות סופת הוריקן שפגעה קשות במקום ושירות הקו הופנה דרך גשר מנהטן. בחודש ינואר 2017 ה-MTA גילה את תוכניותיו לשקם את מבנה המנהרה שמתחת לשדרה הרביעית בין רחוב 36 לרחוב 59, המנהרה החדשה צפויה להיפתח בין יולי 2018 לבין יולי 2019.
מסלול הקו
תחנת המוצא של הקו היא בשכונת דיטמרס בולוורד שברובע קווינס, הוא עובר דרך שכונת אסטוריה ומשם פונה שמאלה ועובר במנהרה מתחת לנהר איסט, במנהטן הוא הופך לקו מהיר ולפיכך מדלג על תחנות רבות. ממנהטן הוא ממשיך דרומה אל ברוקלין ותחנתו הסופית היא בקוני איילנד.
המכון לארכיאולוגיה גלילית
המכון לארכיאולוגיה גלילית בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו באוניברסיטת מיאמי, הוא מכון לארכאולוגיה שנוסד כדי לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל והוא פועל במסגרת המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן.
היסטוריה
המכון לארכאולוגיה גלילית הוקם בשנת 2005 על ידי הארכאולוג ד"ר מרדכי אביעם ופעל שלוש שנים תחת המחלקה לדתות ולימודים קלאסיים באוניברסיטת רוצ'סטר ניו יורק. בשנת 2008 החל המכון לפעול באוניברסיטת מיאמי ובשנת 2009 הציעה המכללה האקדמית כנרת לקלוט את המכון אליה, מתוך הנחה שפעילות ארכאולוגית גלילית תשתלב בפעילותה המחקרית של המכללה וזאת בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו שבאוניברסיטת מיאמי בארצות הברית.
במכון חברים ד"ר מוטי אביעם המשמש כמנהל, פרופ' חיים בן דוד ראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל במכללה האקדמית כנרת, פרופ' יעקב אשכנזי, ד"ר דינה שלם, ד"ר צבי גל ומר אהרוני אמיתי.
מטרות הקמת המכון
הגליל הוא אזור בעל מספר ייחודים בתחום ההיסטורי-ארכאולוגי, בגליל צמחה תנועת ישו, בו החל המרד הראשון נגד הרומאים ופעילותו של יוסף בן מתתיהו, נערכו המשנה והתלמוד הירושלמי ופעלו בו חכמים. בגליל נמצא הריכוז הגדול ביותר של בתי כנסת עתיקים, נמצאים בו אתרי קודש נוצריים ועוד.
המטרות העיקריות של המכון הן לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל, לעסוק בחפירות ובסקרים, להתמקד בפרסומים מדעיים של תוצאות החפירות והסקרים כמו גם מאמרים תאורטיים ולקיים מפגשי חוקרים.
בנוסף לכך רואה המכון את מטרתו בהבאת תוצאות המחקרים אל הציבור הרחב כולל גם בני נוער. לקידום מטרה זו החל המכון בסוף שנת 2012 בהרצאות וכנסים פתוחים לציבור. הכנס הראשון התקיים בדצמבר 2012 "מצודות ומבצרים בצפון הארץ – מהכנענים ועד צה"ל".
פעילות מחקרית
טרם צירופו של המכון למכללת כנרת, התבצעו במכון שתי חפירות ארכאולוגיות. האחת בשנת 2005 בחורבת זגג בה קיימים שרידי מנזר מהתקופה הביזנטית בכרמיאל שנחפר על ידי תלמידי תיכון מכרמיאל ומהכפר עראבה במסגרת פעילות נוער משותפת יהודית-ערבית. החפירה השנייה נערכה בשנת 2007 בחורבת בזע שבגוש שגב ובה נחשפו שרידים של כפר יהודי מתקופת המשנה שתי החפירות היו בחסות אקדמית של המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.
בקיץ 2010 השתלב המכון בחפירה של אוניברסיטאות יפניות בתל רכש החופרות את השכבות המקראיות שבתל. המכון לקח על עצמו את חפירת מכלול המבנים מהתקופה הרומית שבראש התל. בכוונת המכון להמשיך ולחפור שם במשך 5 העונות הבאות המתוכננות על ידי היפנים. החפירה התחדשה בקיץ 2013.
ביחד עם סטודנטים של אוניברסיטת מיאמי, נחפרו בקיץ 2011 שרידי מנזר עם רצפת פסיפס בשבי ציון ושם התגלה גם רליקואריום (תיבת שרידים קדושים) קטן, נייד, עשוי אבן ומעוטר בצלבים.
בקיץ 2012 ובהמשך בקיץ 2013 החל המכון בחפירה משולבת עם אוניברסיטת סמפורד באלבמה והאוניברסיטה הנוצרית בקנטקי, בחפירת הכפר היהודי הקדום בשיחין שליד ציפורי.
המכון מפעיל את "סדנת חוקרים לארכאולוגיה גלילית". במסגרת סדנה זו נפגשים פעם בחודש לערך, כעשרים חוקרי הגליל ממכללות, אוניברסיטאות ורשות העתיקות, ודנים לעומק בכל פעם בנושא אחר.
במסגרת פעילות עריכת סקרים, נכון לשנת 2013 ביצע המכון ארבעה סקרים בבתי קברות יהודיים עתיקים בגליל: ציפורי, באר שבע הגלילית (קרוב לצומת שבע, מזרחית לראמה), כפר חנניה וחוקוק.
רונדלים
רונדלים הוא שיר של המוזיקאי הישראלי סטטיק, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, כרצועה החמישית באלבום הבכורה שלו, "לירז". כשאר שירי האלבום, את השיר כתבו והלחינו סטטיק, רון ביטון, ג'ורדי, איתי שמעוני, צמד המפיקים Triangle ודור גל והפיקו ג'ורדי ו-Triangle.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-16 במצעד "היטליסט" של מאקו ולמקום השביעי במצעד העשירייה של כאן גימל.
רקע וכתיבה
ב-22 בפברואר 2023, לאחר פירוק הצמד סטטיק ובן-אל תבורי באוגוסט 2022, הוציא סטטיק את אלבום הסולו הראשון שלו, "לירז". האלבום הופק בווילה בקיסריה בשיתוף המוזיקאים רון ביטון, ג'ורדי, איתי שמעוני וצמד המפיקים Triangle. "רונדלים" הוא הרצועה השלישית מתוך האלבום. היא מתאפיינת בסגנון דאנס-פופ המשלב בתוכו בתי ראפ.
הצלחה מסחרית
בצאתו של האלבום "לירז", זכה "רונדלים" להצלחה והיה לשיר השלישי המושמע ביותר מהאלבום בספוטיפיי בשבוע צאתו. מספר חודשים לאחר צאת האלבום, "רונדלים" זכה להצלחה ויראלית בפלטפורמת טיקטוק, לאחר שמשתמשת פרסמה אתגר ריקוד לשיר בליווי סאונד שלה מבצעת את השיר, שזכה אף לתגובה מסטטיק עצמו. בעקבות כך, הגיע למקום הרביעי בהיטליסט של מאקו ונכנס למקום השביעי בעשירייה, כחודשיים לאחר צאתו. בשיאו, הגיע למקום השלישי בעשירייה. השיר נכנס אף למצעד מדיה פורסט והגיע בשיאו למקום התשיעי, עם 82 השמעות סך הכל בתחנות הרדיו בישראל.
קבלה ביקורתית
דודי פטימר, אשר סקר את "לירז", ציין את השיר לחיוב ותיאר אותו כ"שילוב הנכון בין שיר מסיבתי לראפ בועט, קליט וממכר", והוסיף: "יש בו את כל המרכיבים של שיר ראוי: טבעיות, אותנטיות, פזמון שחוזר על עצמו והולם בראש ובעיקר כנות לא מהונדסת". דוד מאיר מועלם ממאקו טען לחוסר מקוריות בשיר, באומרו: "נשמע שאפילו לא ממש החליפו את הביט מ'דובשנייה'".
אלי גונן
אלי גונן (גולדשטיין) (6 באוגוסט 1947 – 19 בדצמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, מפקד יחל"ם וממר"ם.
ביוגרפיה
שירת כמפקד יחל"ם, יחידת המחשבים של אגף המודיעין, בין השאר במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בתקופה זו הוטלה על היחידה בראשותו המשימה לשפר את יכולת שינוע המידע, ונבנתה מערכת על בסיס מיני-מחשבים. בשנת 1986 יצא מטעם צה"ל להשתלמות של שנה בחברת DEC (דיגיטל) בצרפת. בנובמבר 1987 מונה למפקד ממר"ם - מרכז המחשבים הכלל צה"לי. בתפקידו זה הוביל את הכנסת דואר אלקטרוני לצה"ל, פיתוח מערכת המידע לחלוקת ערכות המגן במלחמת המפרץ, ופיתוח מערכות מידע למתאם פעולות הממשלה בשטחים. גונן קודם לדרגת תת-אלוף, והוא היחיד שנשא דרגה זו בעת שירותו כמפקד ממר"ם. סיים את תפקידו במאי 1992.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה למנכ"ל חברת מג'יק תעשיות תוכנה ושימש בתפקיד זה במשך חמש שנים. לאחר מכן שימש כמנהל בחברת בינת, ונשיא חטיבה בחברת אמדוקס. ליווה כיועץ וכמנהל מיזמי מחשוב במערכת הבנקאות בישראל: אופק – פרויקט המודרניזציה של מחשוב בנק דיסקונט, חרמ"ש - פרויקט המודרניזציה של מחשוב בנק לאומי ופרויקטים בבנק הפועלים.
היה בעל תואר בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון.
נפטר מדום לב ב-19 בדצמבר 2022 והובא לקבורה בבית העלמין בבני ציון.
P50
בביוכימיה, P50 מייצג את הלחץ החלקי של גז הדרוש כדי להשיג 50% רוויה של אתרי הקישור של חלבון מסוים. ערכים של P50 נמצאים בקורלציה שלילית עם זיקת הסובסטרט - ערכים נמוכים יותר תואמים לזיקה גבוהה יותר ולהפך. המונח מקביל לקבוע מיכאליס-מנטן (KM), המזהה את ריכוז הסובסטרט הדרוש לאנזים כדי להשיג 50% ממהירות התגובה המרבית שלו.
הרעיון של P50 נגזר מהתחשבות ברוויה החלקית של חלבון על ידי גז. למשל, מיוגלובין, חלבון המסוגל לקשור מולקולת חמצן בודדת, לפי התגובה ההפיכה למטה, שקבוע שיווי המשקל שלו K (שהוא גם קבוע דיסוציאציה, מכיוון שהוא מתאר תגובת אסוציאציה-דיסוציאציה הפיכה) שווה לריכוזי התוצרים (בשיווי משקל) של מיוגלובין חופשי וחמצן חופשי, חלקי ריכוז קומפלקס מיוגלובין-חמצן.
העסקה קבלנית
העסקה קבלנית או העסקה משולשת היא תצורת העסקה בה ישנם שלושה צדדים ליחסי העבודה: העובד, החברה הקבלנית והארגון המשתמש (המתקשר עם החברה הקבלנית ולא ישירות עם העובד). זאת בניגוד ל'העסקה ישירה' שבה שני צדדים בלבד - עובד ומעביד.
בעולם מקובל להבחין בין העסקה באמצעות קבלני כוח אדם (worker agency) לבין מיקור חוץ (Subcontracting). בישראל השיח הציבורי נוהג לכלול תחת ההגדרה של עובדי קבלן גם עובדי קבלני שירות ולעיתים אף תצורות העסקה משולשות נוספות כגון והפרטה של שירותים ציבוריים כגון רווחה וחינוך המבוצעים עבור המדינה על ידי חברות ועמותות על בסיס מכרז.
מקובל להתייחס בעולם גם לתצורות העסקה משולשות בתוך המגזר הציבורי, כגון העסקת עובדים בשלטון המקומי באמצעות תאגידים עירוניים, כאל העסקה באמצעות חברות כוח אדם - וגם בישראל מתייחסים בשיח הציבורי לעיתים, אך לא תמיד, לתצורת העסקה זו כאל העסקה קבלנית.
לעיתים במסגרת העסקה קבלנית מתקשר הקבלן עם קבלני משנה, וכך עשויות להווצר גם תצורות העסקה מרובעות, מחומשות וכן הלאה. יש הכוללים תחת מושג ההעסקה הקבלנית גם תצורות העסקה חדשות שונות מעולם כלכלת הפלטפורמה או תצורות שונות של עבודה כנגד קבלות (ללא יחסי עובד-מעביד) ופרילנס.
מוטיבציה להעסקה קבלנית
תצורות העסקה קבלניות נחשבות לתצורות העסקה המאפשרות יותר גמישות ניהולית. היא מאפשרת יצירת הבדלי מעמדות בין עובדים שונים העובדים עבור הארגון. כך למשל, מעסיק שחל אצלו הסכם קיבוצי יכול להעסיק עובדים באמצעות קבלן על מנת להמנע מלהעניק להם זכויות שונות המובטחות לעובדיו הישירים מכוח ההסכם הקיבוצי - בהן שכר, קביעות והטבות נלוות. מוטיבציה נוספת להעסקה קבלנית היא היקפי עבודה משתנים, עבודה פרוייקטיאלית או עונתית. מעסיקים עשויים להעדיף שלא להתקשר ביחסי עובד-מעביד עם עובד שלאו דווקא יזדקקו לו בהמשך או באופן קבוע. חלק מהמעסיקים מתקשרים עם קבלני כוח אדם כתצורת עבודה זמנית שמטרתה להקל בגיוס עובדים ולסנן אותם טרם המעבר להעסקה ישירה.
לעיתים ישנה העדפה להתקשרות עם קבלני שירותים לאור התמחותם בסוג השירות אותו הם מציעים. כך למשל קבלן שירותים על פי רוב לא רק שוכר עובדים אלא גם מתכנן את תוכנית העבודה, רוכש את הציוד הנדרש לביצוע העבודה, מכשיר את העובדים ודואג לכשירותם ומנהל את העבודה בעצמו או באמצעות מנהלים מטעמו.
התרחבות התופעה והיקפה בישראל
החל משנות ה-90 התרחבה תופעת ההעסקה הקבלנית במדינות המתועשות וכן בישראל. הגורמים לתופעה הם בין היתר היחלשות התעשייה המסורתית והתחזקות ענפי השירותים, תהליכי גלובליזציה והתחרות הבינלאומית שפגעו בכוח המיקוח של עובדים בעלי רמת מיומנות נמוכה והיחלשות העבודה המאורגנת ומערכת יחסי העבודה הקורפורטיסטית המתאפיינת בהסדרת תנאי העבודה באופן קיבוצי בין ארגוני עובדים ומעסיקים ומעבר לחוזים אישיים בשוק העבודה. תצורות העסקה קבלניות נחשבות לתצורות העסקה המאפשרות יותר גמישות ניהולית, ומאפשרות גם יצירת הבדלי מעמדות בין עובדים שונים העובדים עבור הארגון. בישראל תרמו להתפתחות התופעה במגזר הציבורי גם מגבלות תקינת כוח אדם.
ירידת היקף ההעסקה במתכונת של עובדי כוח אדם קשורה בין היתר לחקיקת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם בשנת 1996 הקובע כי על ארגון משתמש המעסיק עובד קבלן כוח אדם מעל 9 חודשים לקלוט אותו להעסקה ישירה. זאת, לצד שני הסכמים ב-2012 וב-2015 בין המדינה להסתדרות במסגרתם נקלטו עובדי קבלן רבים בשירות המדינה להעסקה ישירה.
על פי נתוני הקואליציה הארצית להעסקה ישירה בחינוך, בשנת 2017 הועסקו מעל ל-23 אלף מורים במדינת ישראל באמצעות עמותות וחברות פרטיות. שכרם משולם לפי שעה, כלומר רק על שעות בהם לימודו בפועל, הם לא מקבלים תשלום עבור תקופות של חופשות, ולעיתים מודיעים להם זמן קצר לפני תחילת שנת הלימודים שהם מפוטרים והוותק שלהם מתאפס.
מאפייני העובדים
עובדי חברות כוח אדם בעולם ובישראל נוטים להיות צעירים יחסית לעובדים בהעסקה ישירה, עובדי קבלני שירות בישראל הם מבוגרים בממוצע ביחס לעובדים בהעסקה ישירה. בממוצע, עובדי קבלן הם בעלי השכלה נמוכה יותר מאשר עובדים המועסקים בהעסקה ישירה. בקרב עובדי קבלן בישראל שיעור גבוה של נשים ושל עולים - קבוצות הנחשבות חלשות יותר מבחינה תעסוקתית (בעולם היחס בין גברים לנשים בקרב עובדי קבלן משתנה בין מדינה למדינה, אולם במדינות בהן מרבית עובדי קבלני כוח האדם הם בתחום השירותים יש רוב נשי, ובמדינות בהן רובם מועסקים בענפי התעשייה יש רוב גברי). היקפי המשרה הממוצעים של עובדי קבלן נמוכים מאלו של עובדים בהעסקה ישירה.
ביקורת ומאבק בתופעה
מחקרים מייחסים לתצורות ההעסקה הקבלניות תרומה להרחבת אי השוויון. עובדי כוח אדם משתכרים בממוצע פחות מעובדים ישירים המועסקים בתפקידים מקבילים ובהיקף שעות דומה, ונהנים על פי רוב גם מפחות הטבות נלוות לשכר
המחקר מראה כי להרחבת תופעת מיקור החוץ וההעסקה הקבלנית השפעה רעה על היבטי הבטיחות והבריאות של עובדים בין היתר כיוון שעובדים אלו נתונים בלחץ כלכלי גדול יותר המקשה עליהם לסרב לבצע עבודות מסוכנות, והעובדה ששיטת המכרזים דוחפת קבלני משנה לבצע תת-תמחור של עלויות הבטיחות ולקצץ בהוצאות הבטיחות. ריבוי קבלני משנה משפיע אף הוא על סביבת העבודה ומייצרים חוסר אחידות בהנחיות וגם הרגולציה מתמקדת על פי רוב בעובדים ישירים ואינה נותנת מענה מספק בתצורות העסקה מורכבות יותר.
שופט בית הדין לעבודה דורי ספיבק הצביע על הקשיים הייחודיים שבהתארגנות המועסקים במתכונת העסקה קבלנית ומימוש זכות ההתאגדות שלהם, היות והם עשויים להיות חשופים לפגיעה הן מצד הקבלן המעסיק והן מצד הארגון המשתמש או מזמין השירות, וכן לאור העובדה שפעמים רבות עובדים של מעסיק קבלן מועסקים במפוזר אצל מספר רב של מזמיני שירות, דבר המקשה על ועד הפעולה לפגוש ולשמור על קשר עם העובדים. לצד זאת, הצביע על כך שהעובדה שחברות הקבלן תלויות בזכיה במכרזים עשויה אף היא להקשות על העובדים לשמור על הישגי ההתארגנות - עם חילופי מעסיקים תדירים.
גאי סטנדינג טוען כי לתצורות העסקה אלו תרומה משמעותית להתפתחות הפרקריאט - המעמד הפגיע, הנעדר ביטחון תעסוקתי, ביטחון בהכנסה וקול קולקטיבי במקומות העבודה (לאור הקושי לממש את זכות ההתאגדות).
בשנת 2004 שודר בתוכנית עובדה הסרט זהב לבן עבודה שחורה שחשף את הפערים בין עובדי הקבלן והעובדים הישירים במפעלי ים המלח.
הקואליציה הארצית להעסקה ישירה פעילה מאז שנת 2010 ונאבקת בתצורות העסקה קבלניות ולשיפור זכויותיהם של עובדי קבלן. בין היתר פעלה הקואליציה לאורך שנים במאבק לקידום העסקה ישירה של עובדי קבלן בתחומי השמירה והניקיון באוניברסיטאות.
לאחר המחאה החברתית ב-2011 צפה סוגיית עובדי הקבלן לדיון הציבורי. בדצמבר אותה שנה נחקק החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה שנועד להגביר את הפיקוח על זכויותיהם.
ביולי 2015, נחתם הסכם בין יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן לבין שר האוצר משה כחלון, במסגרתו 15 אלף עובדי קבלן במגזר הציבורי העוברו למתכונת של העסקה ישירה (לרבות כלל עובדי הניקיון בבתי החולים), וישופרו תנאי העסקתם של כ–30 אלף עובדי קבלן אחרים.
בשבוע הראשון של ספטמבר 2019, כ-2,000 מורים המועסקים כעובדי קבלן הודיעו כי ישביתו את הלימודים לזמן מוגבל, במחאה על תנאי העסקתם ובדרישה לקבל משכורת לאורך כל השנה, ולא רק במהלך הלימודים.
שמואל הרשקוביץ
שמואל הרשקוביץ הוא איש מינהל ציבורי ישראלי. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים, המשרד להגנת הסביבה ומנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
ביוגרפיה
הרשקוביץ השתחרר משירותו בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. בתפקידו האחרון בצבא שימש ראש ענף בטיחות בדרכים, בשנים 1982–1986. לאחר שחרורו שימש יועץ מקצועי בתחום הבטיחות בדרכים לארגונים שונים, משרדי ממשלה ולמשטרת ישראל. ב-1997 מונה למנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהחליפה את מינהל הבטיחות בדרכים במשרד התחבורה. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2000.
בשנת 2001 מונה ליועץ מיוחד לשר לאיכות הסביבה צחי הנגבי, ביוני 2002 מונה למנכ"ל המשרד וכיהן בתפקיד עד מרץ 2003. לאחר מינויו של הנגבי לשר לביטחון הפנים, מונה הרשקוביץ ב-2003 למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, הוא התפטר מתפקידו בספטמבר 2004 על רקע חקירה נגדו בפרשת המינויים הפוליטיים של הנגבי. נגד הרשקוביץ הוגש כתב אישום בחשד למרמה והפרת אמונים, הוא זוכה על ידי בית המשפט ביולי 2010. במהלך המשפט יוצג על ידי עורך הדין עפר ברטל.
בינואר 2005 מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים, אך כיהן בתפקיד פחות משנה.
יחסי מדגסקר–ספרד
יחסי מדגסקר–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין ממלכת ספרד.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין ממלכת ספרד הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו ב-25 במרץ 1966.
תחומי שיתופי הפעולה העיקריים שבין שתי המדינות הם: עזרה בפיתוח מדגסקר של ספרד, וזאת אף על פי שמדגסקר אינה מדינה מועדפת בתוכנית הפיתוח הספרדית המיועדת לאפריקה, דיג, מכיוון שמדגסקר היא חלק מהדרך של הדייגים הספרדים באוקיינוס ההודי והמלחמה נגד הפיראטים.
ב-20 באפריל 2008, הספינה הספרדית "פלאיה דה באקיו", שחלק מהצוות שלה היה בעל אזרחות מדגסקרית, נתפסה על ידי פיראטים סומלים על יד חופי המדינה. מדגסקר ביקשה מספרד עזרה בשחרור הספינה, והיא שוחרר כעבור שבעה ימים (27 באפריל 2008). ב-2009, מקרה דומה קרה לספינה הספרדית "אלקרנה" והצוות שוחרר במלואו. ספרד מימנה עד 2012 הרצאות באוניברסיטת אנטננריבו.
טופולב Tu-28
טופולב Tu-28 (ברוסית: Ту-128, קוד דיווח נאט"ו: Fiddler) היה מטוס יירוט ארוך טווח מייצור ברית המועצות. אף על פי שהסימון הרשמי שלו היה Tu-128 הוא לא היה בשימוש נרחב במערב. המטוס הזה היה מטוס היירוט הגדול והכבד ביותר שנכנס לשירות מבצעי.
המטוס פותח עקב הצורך של ברית המועצות להגן על האזור האווירי הצפוני של רוסיה פני מפציצים המגיעים מהאזור הארקטי, חזית אווירית באורך של 5,000 קילומטר. עקב חוסר היכולת להחזיק מספר רב של בסיסים עם מטוסים קצרי טווח שהקנו הגנה נקודתית שיחדיו היו מכסים את החזית, החליט חיל ההגנה האווירית הסובייטי על הקמת בסיסים מפוזרים המפעילים מטוסי יירוט ארוכי טווח בסיורים ארוכים להגנה מרחבית.
ייצור המטוס הופסק בשנת 1970 לאחר שנבנו 198 יחידות. המטוס שירת ברציפות לאורך 26 שנים, והוחלף במטוסי מיג-31.
קפפנברג בולס
קפפנברג בולס (בגרמנית: Kapfenberg Bulls) היא קבוצת כדורסל אוסטרית מהעיר קפנברג, המתחרה בליגת העל האוסטרית.
היסטוריה
מאז 1991 שיחקו הבולס בבונדסליגה האוסטרית בכדורסל, ליגת הכדורסל המקצועית האוסטרית הגבוהה ביותר. בין השנים 2001–2004 הגיע המועדון להישג השיא עם 4 אליפויות רצופות. התואר האחרון בו זכתה הקבוצה היה הגביע האוסטרי בשנת 2007. בשנת 2009 הגיעה הקבוצה למקום השלישי בליגה המרכז אירופאית, הישג השיא לקבוצה אוסטרית בטורניר בין לאומי.
בשנת 2017 זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות הליגה האוסטרית, הפעם החמישית והראשונה מאז 2004, בשתי העונות שלאחריה הצליחה הקבוצה לשמור על תואר האליפות וזכתה פעמים נוספות באליפות המדינה.
תארים
ליגת העל האוסטרית (7) 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2016/17, 2017/18, 2018/19
הסופרקאפ האוסטרי 2001/02, 2002/03, 2013/14, 2016/17, 2017/18
מרשל וב
מרשל ברדלי "בראד" וב (באנגלית: Marshall Bradley "Brad" Webb ; נולד ב-27 בנובמבר 1961) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה
וב סיים ב-1984 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוכשר כטייס מסוקים ושירת כטייס בל UH-1 אירוקוי בטייסת החילוץ וההצלה 40. לאחר מכן עבר הסבה למסוקי MH-53H סופר סטאליון ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים 20, וכן כטייס בכיר וקצין בטיחות בלהק המבצעים המיוחדים 352, כנף המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה שהוצבה בסאפוק שבאנגליה. ב-1996 היה מעורב במשימת החיפוש והחילוץ בעקבות התרסקות מטוס חיל האוויר של ארצות הברית בקרואטיה בו נספה בין היתר מזכיר המסחר של ארצות הברית רון בראון. על פועלו זכה בפרס צ'ייני המוענק מדי שנה לטייס שהפגין את אומץ הלב הרב ביותר במשימה הומניטרית. באותה שנה סייע עם צוות מסוקו במבצע חילוץ הומניטרי של אלפי אזרחי מדינות שונות בעקבות הלחימה בליבריה.
לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ובמכללה לפיקוד ומטה של הכוחות המשולבים שירת במטה פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ולאחר מכן כקצין מבצעים ומפקד טייסת המבצעים המיוחדים 20. למד במכללת המלחמה הלאומית ושירת במשרד תת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לענייני המזרח התיכון ודרום-מערב אסיה.
ביוני 2005 מונה למפקד להק המבצעים המיוחדים 352. ביולי 2007 מונה למפקד כנף המבצעים המיוחדים הראשונה, במסגרת זו פיקד על הכוח האווירי המשולב למבצעים מיוחדים בפיקוד מרכז שפעל בעיראק. בנובמבר 2008 מונה לעוזר מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר.
ביולי 2013 מונה למפקד המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. באוגוסט 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד מפקדת המבצעים המיוחדים של נאט"ו. ביולי 2016 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. ביולי 2019 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו במאי 2022.
במהלך שירותו צבר מעל 3,700 שעות טיסה מהם 117 שעות טיסה מבצעיות, על מסוקי MH-53H/J/M, מסוקי בל UH-1 אירוקוי, מסוק-מטוס CV-22B, מטוסי לוקהיד MC-130H, ו-MC-130P.
וב בעל תואר ראשון בביולוגיה מאקדמיית חיל האוויר בקולורדו, תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי באלבמה ותואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי ממכללת המלחמה הלאומית.
לוק טרדוויי
ביוגרפיה
טרדוויי נולד באקסטר במחוז דבון, וגדל בסנדפורד שבדבון. אביו הוא ארכיטקט, ואמו מורה בבית ספר יסודי. יש לו שני אחים, הבכור סם הוא אמן, וגם אחיו התאום הארי הוא שחקן. תפקידו הראשי הראשון היה במופע פנטומיים לכבוד חג המולד בו הציגו את "כיפה אדומה". הוא שיחק בדמות פרח הנרקיס ואביו גילם את הזאב הרע. לוק ואחיו הארי למדו בקולג' "Queen Elizabeth's Community College" בקרדיטון, שם שיחק בקבוצת רוגבי יוניון.
בהשראת הזמר אדי ודר ובתמיכת המורה לדרמה שלהם, פיל גאסון, הקימו האחים להקה בשם Lizardsun יחד עם מאט קונינגהם וסת' קמפבל. הם הצטרפו גם לתיאטרון הלאומי לנוער, שם שיחק לוק בדמות הנסיך איוואן במחזה "ציפור האש". עוד השתתף בהפקה של המחזה "רצח בקתדרלה".
קריירה
עוד בהיותם בבית הספר למשחק השתתפו התאומים בסרט הקולנוע הראשון שלהם "Brothers of the Head", בו גילמו תאומים סיאמיים. לוק שיחק בתפקיד בארי האו, זמר הלהקה, ואחיו הארי גילם את טום האו, הגיטריסט וכותב השירים. במהלך החזרות וצילומי הסרט היו לוק והארי מחוברים יחד במשך 15 שעות, כשהם לובשים חליפות צלילה תפורה עליהם. הם גם ישנו יחד באותה מיטה כדי לדמות את היותם תאומים סיאמיים. השניים ביצעו את כל השירים בסרט בעצמם על הבמה, וכמו כן הקליטו 9 רצועות של אלבום הסרט.
ב-2006 אחרי שסיים את לימודי התואר באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) שיחק טרדוויי בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "The Innocence Project" עבור ה-BBC. עוד שיחק בדמות תיאו בן ה-14 בדרמה "צומת קלפהאם" של ערוץ 4.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה במחזה "ז'אן ד'ארק" של התיאטרון המלכותי הלאומי, אחר כך גילם את אלברט בהפקה המקורית של "סוס מלחמה". ב-2008 הופיע במחזה "Piranha Heights" מאת פיליפ רידלי בתיאטרון סוהו, ובמחזה "Cradle Me" מאת סיימון ויניקומב בתיאטרון פיבורו. ב-8 בנובמבר 2008 גילם שוב את אלברט בעיבוד של ג'ון טאמס ל-"סוס מלחמה" לרדיו 2 של ה-BBC.
ב-2009 הופיע טרדוויי במחזה "Over There" בתיאטרון רויאל קורט לצדו של אחיו התאום, מ-25 בפברואר עד 21 במרץ. ב-2009 הצטלם ברומניה בסרט "חשופות" יחד עם רייצ'ל וייס, ונסה רדגרייב ומוניקה בלוצ'י.
ב-2010 שיחק טרדוויי בדמות פרוקופיון בסרט "התנגשות הטיטאנים". הוא גילם את לי בסרט "Heartless", בבימויו של פיליפ רידלי ובכיכובם של ג'ים סטרג'ס ושל נואל קלארק, שיצא לאקרנים במאי 2010. הוא השתתף בסרט "Killing Bono" בכיכובם של בן בארנס ופיט פוסלתווייט. עוד שיחק בתפקיד ראשי בסרט הסקוטי העצמאי "רוצה אותך במקום" שצולם ב-2010 ב-"T in the Park".
ב-2011 שיחק טרדוויי בתפקיד טיטוס גרואן בסדרה של שישה תסכיתים של רדיו 4 בשם "The History of Titus Groan" המבוססים על ספריו של מרווין פיק בעיבודו של בריאן סיבלי. עוד באותה שנה הופיע בסרט "פריחה מאוחרת" בכיכובם של ויליאם הרט ואיזבלה רוסליני, וכיכב סרט "Attack the Block" יחד עם ניק פרוסט ועם ג'ודי ויטאקר. הוא ביים וידאו קליפ ללהקת הבנות "Boxettes".
ב-2012 כיכב טרדווי בסרט הטלוויזיה "Cheerful Weather for the Wedding" עיבוד של רשת ITV למותחן "Thirteen Steps Down"מאת רות רנדל. הוא כיכב בעיבוד של התיאטרון הלאומי לספרו של מארק האדון "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה". ב-28 באפריל 2013 זכה טרדווי בפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר על הופעתו ב"המקרה המוזר".
חיים אישיים
טרדוויי גבר בדירה בצפון לונדון עם חברתו רוטה גדמינטס, אחיו התאום הארי, ועם חבר שמנגן בלהקה.
בנטלי מולינר בקאלאר
בנטלי מולינר בקאלאר (באנגלית: Bentley Mulliner Bacalar) היא מכונית-על במרכב רודסטר, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה בייצור מוגבל (12 יחידות) על ידי מולינר הסדנה לרכבים מיוחדים של בנטלי בשנת 2020. היא נחשפה ב-3 במרץ 2020. יוצרה ממנה 12 עותקים בלבד אשר נמכרו מראש לפני החשיפה במחיר של 1.96 מיליון דולר. היא קרויה על שם אגם קאלאר שבמקסיקו ומבוססת על הבנטלי קונטיננטל GT ספיידר.
עיצוב
העיצוב החיצוני מרהיב, אגרסיבי וספורטיבי ומשלב אלמנטים רבים מהקונטיננטל GT, פנים המכונית הולך יותר לצד היוקרתי אך עדיין משלב עיצוב ספרטיבי, הדגם עשוי ברובו מחומרים קלי משקל כגון: קרבון, סיבי פחמן, בד ועור.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין W12 צילינדרים בנפח 6.0 ליטר טווין-טורבו המספק 650 כ"ס ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.5 שניות ומהירות מרבית של 322 קמ"ש.
מצודת הונין
מצודת הונין (מבצר "שאטו-נף") היא מבצר צלבני ליד המושב מרגליות בגליל העליון, המבצר יושב על הדרך העתיקה שהובילה מדמשק לצור. בתחומי המצודה וסביבתה מצויים שרידיו של הכפר הנטוש הונין.
טופוגרפיה ומיקום
המצודה ממוקמת בראש המתלול של רכס הרי נפתלי, על גבעה ברום של 625 מ' מעל פני הים ומתנשאת כ-400 מ' מעל עמק החולה השוכן למרגלותיה. עמק החולה שימש כגבול בין ממלכת ירושלים הצלבנית ובין השטחים שבשליטת המוסלמים.
היסטוריה
בראשית ימי ממלכת ירושלים הצלבנית, הייתה בקעת החולה אזור הגבול בין הממלכה הצלבנית לבין השטחים שבשליטת המוסלמים, ובחלקה הצפוני עברה אחת מדרכי הסחר הבינלאומיות החשובות - הדרך מדמשק לנמל צור. כדי להגן על הדרך והמשתמשים בה, הקימו שליטי הממלכה הצלבנית שורת מבצרים. אחד הראשונים שבהם היה "המבצר החדש", שאטו-נף ("קסטלום נובום") שנבנה ככל הנראה בשנת 1107. מבצר זה היה חלק מן הסניורה הגדולה שבירתה הייתה תבנין שמדרום לנהר הליטני. המבצר בשלב הראשון נבנה כנראה ללא חפיר.
בשנת 1167 נכבש המבצר בידי המצביא המוסלמי נור א-דין והצלבנים שהיו בו העלוהו באש ונסוגו. החפירות הארכאולוגיות שנערכו במקום העלו ממצאים חד משמעיים של הרס מכוון עד ליסוד ושימוש בשריפה לצורך הריסת המבצר. בשנת 1179 נבנה המבצר מחדש על ידי אונפרוא מטורון שמצא את מותו בקרב באותה השנה וכנראה שלא עלה בידו להשלים את בניית המבצר. המבצר היה פעיל במהלך השלטון האיובי, לאחר קרב חיטין. בשנת 1220 נהרס המבצר על ידי שליט דמשק אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא יחד עם שאר מבצרי הצלבנים בגליל. המקום ניטש ולא שוקם עד למאה ה-18.
השם הונין נזכר מספר פעמים במקורות הצלבניים והממלוכים כחלק מנחלת תבנין. ב-1266 נזכר כי המקום עבר לידיו של הסולטאן הממלוכי ביברס. למרות האזכורים ההיסטוריים אין עדויות ארכאולוגיות לקיומו של המבצר בתקופה הממלוכית וייתכן שאזכור השם משמר את זכר גבולות הנחלה הצלבנית של תבנין שכללה בשיאה את שני המבצרים של תבנין והונין. שנים רבות המבצר עמד נטוש וחרב. הדרך הראשית מצור לדמשק שעברה בבניאס נזנחה ואת מקומה תפסה הדרך הדרומית שעברה מבירת הגליל בצפת דרך גשר בנות יעקב לדמשק.
בתקופה העות'מאנית, בשלהי המאה ה-17 או בראשית המאה ה-18 שופץ המבצר על ידי תקיף מתואלי (שיעי) כחלק מפעולות הבניה סביב ייסוד הכפר השיעי מתואלי הונין.
ארכאולוגיה
המצודה משתרעת על שטח של כ-5.5 דונם (כ-90*70 מ') והיא מוקפת חפיר ברוחב של כ-12 מ' בממוצע החצוב בסלע משלושת עבריה: מצפון, ממערב ומדרום. צדה המזרחי של המצודה מבוצר באופן טבעי על ידי המדרון התלול הגולש לעמק
בשטח המצודה ובסביבתה הקרובה שרידים המעידים על ישוב קדום ששכן במקום החל מתקופת הברזל א-ב, התקופה הפרסית, הלניסטית, רומית, ביזנטית ובמהלך התקופה הפטימית במאות 10-11 לספירה.
בחזית המצודה משולבות אבני משקולת של בית בד מהתקופה הביזנטית וניתן להבחין גם בבורות מים קדומים שנחתכו בעת חציבת החפיר. בתחום המצודה בולטים בורות מים מרשימים שחצובים בסלע. בחלק האחורי של קמרון החבית המרכזי בחלק הצפוני של בית השער העות'מאני נמצא פתח לבור מרשים שצורתו צלב ועדיין אוגר מים.
בחלקו הצפוני של הגבעה, מצפון לחפיר שוכן בית הקברות של הכפר העות'מאני הונין.
האתר כולו נסקר על ידי צוות הסקר הארכאולוגי של סקר הגליל בראשותו של ד"ר רפי פרנקל ובסקר מטעם רשות העתיקות שנערך על ידי הארכאולוג עידן שקד כחלק ממפת מטולה.
שלב א' - התקופה הצלבנית
לשלב התקופה הצלבנית מיוחסים שרידיהם של שני מגדלים איתנים, עובי קירותיהם 3 מ', הבנויים באבני גזית עם סיתות שוליים. מיתאר הקירות של המגדל המערבי נחשף כמעט במלואו (13X13 מ'). המגדל המזרחי נחפר בחלקו. בפינתו הדרומית-מערבית נמצא מטבע כסף מימיו של בולדווין ה-3. בין שני המגדלים נתגלו שרידי חומה, שאופי בנייתה דומה לזה של שני המגדלים ועל כן נראה שהיא קישרה ביניהם. מצב השתמרותם של המגדלים והחומה משלב א' הוא רע, כנראה עקב השריפה שהחריבה אותם עד היסוד בימיו של נור א-דין (שנת 1167).
שלב ב' - התקופה הצלבנית-האיובית
בשלב התקופה הצלבנית-האיובית נחשפה החומה הדרומית הבנויה באבנים מהוקצעות ובאבני גזית בשימוש משני. נראה כי חומה זו נבנתה לאחר הרס המגדלים משלב א' והחפיר מתייחס אליה. לאורכה של חומה זו לא נתגלו מגדלים ונראה כי בנייתה לא הושלמה. על פי כתביו של ויליאם מצור (1179) נבנה המבצר מחדש על ידי אונפרוא מטורון לאחר שנת 1178.
בשני קצותיו של הקיר הדרומי נמצאו בורות שירותים. בעת ניקויו של הבור המערבי התגלה מכלול קיראמי עשיר מהתקופה האיובית וכן מטבעות המתארכים את הרס השלב השני של המבצר לימיו של אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא (בשנת 1218). מטבעות דומים נתגלו בחדרים שבין חזית המגדלים משלב א' לבין חומת המבצר הדרומית משלב ב'.
שלב ג'- התקופה העות'מאנית
במאה ה-18 בתקופה העות'מאנית הוקם המבצר מחדש על יסודות החומה הצלבנית-האיובית. בחומה החדשה שולבו חרכי ירי וכן נבנה בית שער. בנוסף הוקמו חללים מקומרים בחלקה הדרומי ושוקמו או הושלמו חומותיה ומגדליה. המצודה ננטשה סופית כנראה בעקבות רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 1837.
יצחק אינצ'י
ביוגרפיה
אינצ'י נולד בבגדאד שבעיראק, ובגיל שנה עלה עם משפחתו לישראל. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, שם היה מלך השערים. ב-1967 העלה אותו המאמן דוד פרקש לבוגרים וכבר במשחק הבכורה שלו הבקיע שער לרשתו של יצחק ויסוקר, שוער הפועל פתח תקווה ונבחרת ישראל. ב-1968 זומן אינצ'י לסגל נבחרת הנוער שהתכוננה לאליפות אסיה בבנגקוק. אינצ'י הוצב כקיצוני ימני ובעונת 1969/1970 היה התגלית של הקבוצה. כשהגיע לקבוצה המאמן הגרמני אובה קלימצ'בסקי ב-1971 הוא העביר את אינצ'י לשחק בקישור.
במחזור האחרון של עונת 1975/1976 נפצע אינצ'י בדרבי החיפאי לאחר תיקול עם ישעיהו שווגר ונותח בברכו. בעונה שלאחר מכן הוא התקשה להתאושש מהפציעה הקשה וישב רוב הזמן על הספסל. גם בעונת 1977/1978 הוא מעט לשחק וחזר להרכב לקראת סוף העונה. ב-1979 הקבוצה עברה תהליך של הצערה ואינצ'י שהיה השחקן הוותיק בקבוצה הרגיש שהגיע זמנו לעזוב לאחר 13 עונות בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה. באמצע אותה עונה הוא עבר להפועל עכו ובסיומה פרש סופית.
לאחר פרישתו אינצ'י אימן את קבוצת הנוער של הפועל חיפה בעונת 1984/1985. בתפקיד זה העלה את טל בנין מקבוצת הנערים לקבוצת הנוער. במקביל המשיך לעבוד ב"שקמונה", חברה ממשלתית-עירונית לשיקום הדיור בחיפה. בחברה זו החל לעבוד עוד בתקופתו ככדורגלן, התקדם בסולם הדרגות ואף התמנה לסמנכ"ל החברה.
שיטת החתכים הטלואים
באסטרודינמיקה, שיטת החתכים הטלואים או שיטת החתכים הקוניים (באנגלית: patched conic approximation) היא שיטה מקורבת לחישוב מסלול בין פלנטרי של גוף בחלל בסביבה מרובה בגרמי שמיים.
השיטה
לכל גרמי השמיים (השמש, כדור הארץ, ירח וכו') שדה כבידה המשפיע על סביבתו. נניח ולכל גרם שמיים קיימת מעטפת השפעה, מרחק סופי מגרם השמיים, שבתוכה, גוף קטן ממדים (לוויין, רכב חלל) מושפע בקירוב מגרם שמיים יחיד ודומיננטי.
השיטה מבוססת על חלוקת המסלול בחלל למספר חלקים, "טלאים", שנבדלים במעטפות ההשפעה.
כך למעשה מפשטים בעיה מורכבת של בעיית N הגופים על ידי כך שפותרים N פעמים את בעיית שני הגופים עבור כל חלק במסלול; לבעיה זו פתרון ידוע כאחד מחתכי חרוט לפי מסלולי קפלר: אליפסה, פרבולה או היפרבולה.
קירוב זה אינו ממדל את נקודות לגראנז'.
דוגמה
עבור תכנון מסלול של מערכת המשוגרת לחלל מכדור הארץ למאדים ובסביבת השמש:
כמו כן יש להתאים את וקטורי המיקום והמהירות בגבולות המעטפת, בין החלקים, לצורך קבלת פתרון רציף.
וירג'יניה ריצ'מונד ריינולדס
ראשית חייה
ריינולדס נולדה בשיקגו, ולמדה תחילה במכון לאמנות בשיקגו ולאחר מכן במינכן אצל קרל פון מאר. בזמן שהייתה במינכן התחתנה עם ולינגטון ג'ארארד ריינולדס שהיה גם הוא סטודנט לאמנות במינכן. בני הזוג עברו לפריז, שם וירג'יניה המשיכה את לימודיה אצל הצייר האמריקאי האימפרסיוניסטי צ'ארלס אוגוסטוס לסאר והחלה להציג את עבודותיה.
קריירה
דיוקנה המיניאטורי של נערה הולנדית בתערוכת איגוד האמנות האמריקאית בפריז משנת 1896 הייתה היצירה היחידה בתערוכה שצוירה על ידי אישה. הצלחת המיניאטורות שלה בתערוכת סלון דה שאן-דה-מארס בשנת 1898 הובילה לכך שנבחרה כשותפה באגודה הצרפתית לאמנות יפה. היא גם הקימה בית ספר משלה לציור מיניאטורות בפריז, שם כללו תלמידיה גם את לוסי מאי סטנטון, אדה נמויד קסטרטון וקורנליה אליס הילדברנדט. רוזינה קוקס בורדמן הושפעה גם היא מהסגנון שלה.
ריינולדס הייתה אחת החברות המייסדות של האגודה האמריקאית לציירי מיניאטורות בשנת 1899 וחזרה מדי פעם לשיקגו, שם היה לה סטודיו ולימדה את הקורס הראשון בציור מיניאטורי במכון לאמנות בשיקגו. היא מתה בגיל 37 כתוצאה מתסחיף במהלך חופשה עם משפחתה באגם בוויסקונסין. לאחר מותה, בעלה נשאר בשיקגו, לימד במכון לאמנות והמשיך את דרכו כצייר. הוא מת שם בשנת 1949.
טכניקת הציור המיניאטורות של ריינולד, וזו שהציגה לתלמידיה, כללה משיכות מכחול מקבילות חופשיות - "אקספרסיוניסטיות". דיוקנה של בסי מור היה אחד מתוך שלושה אותם הציגה בתערוכת העולמית ב־1900, פריז. נמצא באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
אנדראס ברמה
אנדראס "אנדי" ברמה (Andreas Brehme; נולד ב-9 בנובמבר 1960 בהמבורג) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן כדורגל. הוא זכור בעיקר כמי שהבקיע את שער הניצחון של נבחרת גרמניה בגמר מונדיאל 1990 מול נבחרת ארגנטינה בבעיטת עונשין מ-11 מטר בדקה ה-85.
ברמה נחשב לאחד מבועטי בעיטות חופשיות הגדולים של כל הזמנים, ויכולתו לבעוט בשתי הרגליים בצורה מושלמת הפכה אותו לאחד המגנים הטובים בעולם בשנות ה-90.
קריירה כשחקן
ברמה נולד בעיר המבורג והחל את הקריירה שלו בגיל 5 במועדון בעיר הולדתו. אחרי שתי עונות בקבוצה הבוגרת ועוד עונה בפ.צ. זארבריקן הוא נרכש בשנת 1981 על ידי קבוצת קייזרסלאוטרן ושיחק בה חמש עונות. ההצלחה בקייזרסלאוטרן לא נעלמה מעיניהם הבוחנות של המועדונים הגדולים ובשנת 1986 עבר למועדון הפאר באיירן מינכן איתה גם זכה בעונתו הראשונה באליפות ובסופר קאפ הגרמני. ברמה יכול היה להשלים תואר משולש עם באיירן, אך קבוצתו נוצחה 1:2 בגמר גביע אירופה לאלופות 1987 (באותה שנה עוד לא נקרא המפעל הזה ליגת האלופות) מול קבוצת פורטו הפורטוגלית. בעונתו השנייה במועדון סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
אחרי שנתיים בבאיירן עזב ברמה את גרמניה לראשונה בקריירה והצטרף לאינטר האיטלקית בחוזה לארבע עונות. 116 הופעות באינטר ושלושה תארים היו מנת חלקו בארץ המגף. הוא הוביל את אינטר לזכייה באליפות 1988/89, לזכייה בסופר קאפ האיטלקי ב-1989 ולזכייה בגביע אופ"א בעונת 1990/91.
בעונת 1992/3 ניסה מזלו בליגה הספרדית כשחתם לעונה בריאל סרגוסה. הוא הוביל את הקבוצה לגמר הגביע הספרדי אך החליט לחזור לגרמניה ולסיים את הקריירה במועדון שגילה אותו, קייזרסלאוטרן שם שיחק חמש עונות, זכה בגביע הגרמני ב-1995/6 ובאליפות ב-1997/8.
קריירה בנבחרת גרמניה
ברמה שיחק במדי נבחרת גרמניה בשלושה גביעי עולם. במונדיאל 1986 שנערך במקסיקו הוא הגיע עד הגמר שם נוצחה נבחרתו בידי נבחרת ארגנטינה 2:3. ארבע שנים מאוחר יותר, במונדיאל 1990 שנערך באיטליה שוב הגיעו שתי הנבחרות לגמר אלא שהפעם ידם של הגרמנים הייתה על העליונה ושל ברמה במיוחד. חמש דקות לסיום משחק הגמר נשרקה עבירה ברחבה לזכות הגרמנים וברמה כבש את הפנדל שהעניק להם את הגביע העולמי והשלים נקמה מתוקה.
מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית היה מאכזב עבור הגרמנים שהודחו כבר בשלב רבע הגמר ולא הצליחו לשמור על התואר.
קריירה כמאמן
עם פרישתו ממשחק פעיל החלה קריירה האימון של ברמה. בשנת 2000 הוא מונה למאמן קייזרסלאוטרן אך פוטר ממנה כעבור שנתיים בעקבות כישלונות שהובילו את המועדון לקרבות תחתית קשים. אחרי שנתיים שב לאמן בליגת המשנה בגרמניה אבל גם במשרתו באונטרהאכינג לא הצליחה לקדם את הקבוצה ועזב בתום העונה.
באמצע עונת 2005/6 חבר לג'ובאני טרפטוני כעוזר מאמן שטוטגרט אך כעבור כמה חודשים פוטרו כל אנשי הצוות המקצועי עקב אי הצלחה.
סמוטריץ' (יישוב)
סמוטריץ' (באוקראינית: Смотрич; בפולנית: Smotrycz; ביידיש: סמאטריטש) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבמערב אוקראינה ושוכנת על גדות נהר סמוטריץ'. בעיירה מתגוררים 1,779 תושבים (נכון ל-2020).
היסטוריה
היישוב נוסד ככפר במחצית הראשונה של המאה ה-15 וקיבל את זכויות מגדבורג בשנת 1448.
כוחות גרמניה הנאצית כבשו את העיירה ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה. היא שוחררה על ידי הצבא האדום ב-27 במרץ 1941.
בשנת 1960 הוענק לסמוטריץ' מעמד של עיירה.
הקהילה היהודית
העדויות הראשונות לקהילה מאורגנת עם רב בסמוטריץ' הן מ-1712. ב-1765 נמנו בסמוטריץ' ובסביבתה 365 יהודים, ב-1847 1,274 יהודים בסמוטריץ' עצמה וב-1897 1,725 יהודים, כ-40% מכלל האוכלוסייה. יהודי המקום עסקו במסחר, מלאכה ופקידות.
מסוף המאה ה-19 היו בעיירה סניפים מקומיים של מספר תנועות ציוניות ובהם צעירי ציון, המזרחי, פועלי ציון והחלוץ וארגוני פועלים כמו הבונד. לאחר מלחמת העולם הראשונה ועלייתה של ברית המועצות יהודים רבים עברו למקומות אחרים במדינה או היגרו, ובפרט כמות משמעותית עלתה לארץ ישראל. ב-1939 הסובייטים הקימו בסמוטריץ' קולחוז יהודי.
ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בסמוטריץ' 1,075 יהודים שהיו כ-19% מהאוכלוסייה הכללית, ובנוסף להם היו כ-1,200 יהודים ביישובים הקטנים בסביבת סמוטריץ'. כמה מאות יהודים הצליחו להימלט מזרחה לפני הכיבוש הגרמני ב-1941. במהלך הימים הראשונים לכיבוש נרצחו 40 מיהודי העיירה בשני בורות הריגה. לפי עדות מסוימת באזור תחילת אוגוסט נלקחו כמה עשרות יהודים לגשר על נהר סמוטריץ' ושם נורו והוטבעו בנהר ובנוסף ב-1 בספטמבר נלקחה קבוצה בגודל לא-ידוע של נשים, קשישים וילדים אל גבעה מחוץ לסמוטריץ' ושם הם נורו ונקברו בקבר אחים.
בשלב כלשהו בין סתיו 1941 וקיץ 1942 הגרמנים הקימו מעין גטו פתוח בסמוטריץ'. חלק מהיהודים נלקחו לעבודות כפייה באזור הכפר הקרוב באלין, ובמקרה מסוים הקהילה אולצה לשלם קנס כבד בכלי זהב כדי למנוע התעללויות בחלק מהעובדים.
המכשפות (סרט, 1990)
המכשפות (באנגלית: The Witches) הוא סרט פנטזיית אימה-קומית אמריקאי בבימויו של הבמאי ניקולס רוג ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, מאי זטרלינג, רואן אטקינסון, ויאסן פישר, המבוסס על רומן הילדים מאת הסופר רואלד דאל שיצא לאור בשנת 1983, באותו השם.
הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים ששיבחו אותו, אך נכשל בקופות, והתקבל רע אצל הסופר עצמו, דאל, שלא אהב את הסוף החדש שהסרט נתן לעלילת הספר.
עלילת הסרט
במהלך חופשה עם סבתו הלגה בנורווגיה, ילד בן שמונה בשם לוק אוושים שומע לראשונה מסבתו אודות המכשפות, שדות עם שנאה חסרת מעצורים לילדים ושיטות שונות להכחדתם. הלגה מספרת ללוק שחברת ילדותה, אריקה, נפלה קורבן למכשפה שקיללה אותה לחיות את שארית חייה לכודה בתוך ציור, בעודה מזדקנת בהדרגה ומשנה את מקומה בבד עד שמתה לבסוף כמה שנים קודם לכן.
לאחר שהוריו של לוק נהרגים בתאונת דרכים, הלגה הופכת לאפוטרופוסית הרשמית של לוק והם עוברים לאנגליה. בעודו מביא סל מזון אל בית העץ שהוא ואביו בנו, לוק פוגש באישה זרה המנסה לפתות אותו, אך הוא קולט את עובדת היותה מכשפה, וניצל ממנה כאשר קורא להלגה. ביום הולדתו התשיעי של לוק, הלגה מאובחנת בסוכרת, ורופאה מייעץ לה לבלות את הקיץ ליד הים. בעקבות עצת הרופא, השניים נוסעים אל מלון על שפת חוף הים, שם לוק פוגש ומתרועע עם ילד גרגרני אך ידידותי בשם ברונו ג'נקינס. במקביל, אל המלון מגיעות מכשפות מכל קצווי התבל למטרת כינוס עולמי בראשותה של מיס אווה ארנסט, המכשפה הראשית העולמית ומנהיגתן.
בתוך אולם הנשפים, בו המכשפות מקיימות את הכינוס, לוק עוקב אחריהן כאשר המכשפה הראשית העולמית חושפת את יצירתה האחרונה: שיקוי קסמים שיהפוך ילדים לעכברים, אותם המכשפות יטמינו במוצרי קונדיטוריה בחנויות ממתקים ובחנויות ממתקים שייפתחו באמצעות הכסף שסופק למיס ארנסט. לאחר שכבר שתה את השיקוי כמה שעות קודם לכן, ברונו מובא לחדר, ולנגד עיניהן של המכשפות הוא הופך לעכבר ובורח. לוק נחשף והוא ממהר לחדרו, שם הוא מוצא את סבתו ישנה לאחר שהוטל עליה כישוף. המכשפה הראשית העולמית לוקחת את לוק ומחזירה אותו לאולם הנשפים, שם היא מאלצת אותו לשתות את השיקוי והופכת אותו לעכבר, אם כי זה האחרון מצליח להימלט בצורתו החדשה.
בעזרתם של ברונו וסבתו, שהספיקה להתאושש, לוק רוקם תוכנית להרוג את המכשפות על ידי התגנבות לחדרה של ארנסט וגנבת בקבוק השיקוי. כשהמכשפות נכנסות לחדר האוכל, מיס אירווין, מזכירתה של מיס ארנסט, שהתפכחה מיחסה הגועלי של גבירתה כלפיה, עוזבת את המכשפות, והולכת לאכול לבדה בחדרה. לוק מצליח להשליך את הבקבוק לסיר מרק המיועד לשולחנות ארוחת הערב של המכשפות. מר ג'נקינס, אביו של ברונו, גם מזמין את המרק, אך ברגע האחרון הלגה מונעת ממנו לאכול את המרק ואף מראה לו את אשר המכשפות עשו לברונו. השיקוי הופך את כל המכשפות לעכברים, ואנשי הצוות ואנשי המלון מצטרפים בהריגתם, ומבלי לדעת פוטרים את אנגליה ממכשפותיה, פרט למיס אירווין, שנעדרת מחדר האוכל עקב התפטרותה ובכך ניצלת. המכשפה הראשית העולמית עצמה מתה מידי מר סטרינגר, מנהל המלון, והלגה מחזירה את ברונו להוריו.
לוק והלגה חוזרים לביתם, שם הם מקבלים את המזוודה של מיס ארנסט המלאה בכסף ופנקסי כתובות של כל המכשפות בארצות הברית. באותו לילה, מיס אירווין מבקרת בביתם של הלגה ולוק ומשתמשת בכוחה על מנת להחזיר את לוק לגופו האנושי ומחזירה את עכברי המחמד שלו, לפני שיוצאת לבקר את ברונו ולחזור שוב על התהליך.
הפקה
המכשפות הוא עיבוד לספר הילדים באותו השם מאת הסופר הבריטי רואלד דאל, וזהו הסרט האחרון שג'ים הנסון עבד עליו אישית לפני מותו, הסרט התיאטרלי האחרון שחברת לורימר הפקות הפיק, והסרט האחרון שנעשה על סמך כתביו של דאל לפני מותו (הן הנסון והן דאל נפטרו באותה שנה). רובו המוקדם של הסרט צולם בברגן שבנורווגיה, ושאר הסרט צולם במלון הידלנד הממוקם על חוף ניוקואי, קורנוול.
במהלך צילומי הסרט, השחקן רואן אטקינסון גרם לאסון בסגנון "מיסטר בין" כאשר הוא השאיר את ברזי האמבטיה שלו פתוחים בחדרו. מבול המים הרס את מרבית הציוד האלקטרוני של צוות ההפקה בקומה מתחת. באותה העת, יוסטון ניהלה זוגיות עם השחקן ג'ק ניקולסון, שהיה נוהג לטלפן לא פעם למלון ולשלוח זרי פרחים ענקיים, עד כדי התרגשות רבה מצד צוות ההפקה. מאוחר יותר, הבמאי, ניקולס רוג, ערך סצנות שלדעתו היו מפחידות מדי עבור ילדים לאחר שראה את תגובתו הראשונית של בנו הצעיר לסצנות המקוריות.
אפקטי האיפור המתקדמים עבור דמותה של המכשפה הראשית העולמית של יוסטון דרשו שש שעות סידור, ועוד שש שעות הסרה. התותבת כללה מסיכת פנים מלאה, גיבנת, טפרים מכניים ועצמות בריח מפלצתיות. יוסטון תיארה סצנת מונולוג שהיא נאלצה לעשות, אותה היא תיארה: "הרגשתי כל כך לא נוח, ונמאס לי להיות עטופה בגומי תחת אורות חמים במשך שעות עד ששורות התסריט חדלו להיות הגיוניים עבורי וכל מה שרציתי היה לבכות." האדים הירוקים שהשתמשו בהם בסוף הסרט היו מבוססי שמן, ועירפלו את עיניה של יוסטון, שהיו צריכות להיות מורטבות במים באופן קבוע על ידי מומחה. רוג בחר תחפושת סקסית עבור מלתחתה של הדמות והדגיש שדמותה של יוסטון בתור המכשפה הראשית העולמית צריכה מוכנה לקיום סקס בכל עת, למרות המראה הגרוטסקי שלה בסצנות מסוימות של הסרט.
רואלד דאל התרגז מכך שרוג שינה את הסוף המקורי שלו בתסריט. כמחווה של פיוס, רוג הציע לצלם שתי גרסאות לפני שיבחר את בחירתו הסופית: גרסת הספר שבה לוק נשאר עכבר, וגרסת הסוף המאושר יותר שבה לוק הופך חזרה לאדם. כשהביט בסצנה הנאמנה לספרו, דאל התרגש כל כך עד כדי שבא לידי דמעות. עם זאת, לבסוף רוג החליט לכלול את הסוף החדש במקום, מה שהוביל את דאל לדרוש ששמו יוסר לחלוטין מהקרדיטים, ולאיים על מסע פרסום נגד הסרט. הוא רק נמנע מכך בגלל כוח שכנועו של ג'ים הנסון.
הפצה
הסרט היה אמור להיות מופץ על ידי חברת ההפצה "לורימר, אבל כאשר החברה פיזרה את ההפצה התיאטרונית שלהם, הסרט בסופו של דבר ישב על המדף יותר משנה לאחר השלמת צילומיו. הסרט הוקרן לראשונה ב-25 במאי 1990 בלונדון, כ-9 ימים לאחר מותו של הנסון, והיה אמור להיפתח באותו היום בארצות הברית, אך בעקבות הקרנות שנערכו בפלורידה, מוקדם יותר השנה, אולפני האחים וורנר עיכבו את המהדורה האמריקאית עד לאוגוסט. באמריקה, הסרט גרף 10,360,553 מיליון דולר ו-266,782 אלף דולר בגרמניה.
מדיה ביתית
"Warner Home Video" הפיצה לראשונה את הסרט במהדורת VHS בשנת 1991. ההפצה השנייה כללה את המהדורה השנייה של VHS ואת המהדורה הראשונה ב-DVD בשנת 1999. שתי הגרסאות (וכל ההקרנות הטלוויזיוניות) הופצו ביחס הצפייה בו הסרט הוצג במקור על האקרנים, במקום לצמצם את היחס ליחס של 1.85:1 (או ליחס של 1.66:1). הסרט הופץ לראשונה בפורמט Blu-ray בספרד רק בשנת 2017.
פסקול
הסרט מכיל פסקול שהולחן על ידי המלחין סטנלי מאיירס. עד כה, תקליטור הסאונדטראק לא הופץ, והפסקול כולו נשאר מעורפל. במשך כל נעימת הפסקול מופיע מזמור ה"דיאס אירה", המזכיר מאוד את "The Witches Sabbath" מהסימפוניה הפנטסטית של הקטור ברליוז.
ביקורות
הסרט התקבל היטב בביקורות חיוביות על ידי מבקרים וקהל הצופים כאחד, אך עם זאת נכשל בקופות. הסרט קיבל את הציון הנדיר 100% באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", על בסיס 33 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7/10. הקונצנזוס של האתר אמר: "עם ביצועים מרושעים להפליא מאת אנג'ליקה יוסטון ובובות מלאות דמיון על פי ג'ים הנסון, סרטו השחור והשנון של ניקולס רוג לוכד את רוח כתיבתו של רואלד דאל כמספר עיבודים אחרים".
קדימה (שיר)
קדימה או דגל אדום (ברוסית: Авиамарш) הוא שיר רוסי שתורגם לעברית על ידי מתרגם לא ידוע. נכתב בשנת 1923 על ידי יולי חאייט (הלחנה) ופאבל גרמן (מילים). בשנת 1933 הוא התקבל כהמנון של חיל האוויר הסובייטי. השיר קורא להתגייסות העובדים: חקלאים ופועלי תעשייה, ברוח התעמולה הסובייטית, תחת סמלה הבינלאומי של המהפכה הקומוניסטית: הדגל האדום.
ביישוב היהודי בארץ ישראל נהגו לשיר אותו בעברית חוגים אוהדי ברית המועצות, כגון בקיבוצי "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר", וגם חוברה לו גרסה היתולית עממית.
אלברט קאהן (ארכיטקט)
אלברט קאהן (באנגלית: Albert Kahn ;21 במרץ 1869 – 8 בדצמבר 1942) היה אדריכל יהודי-אמריקאי, האדריכל התעשייתי האמריקאי החשוב ביותר בתקופתו. לעיתים הוא מכונה "אדריכל דטרויט". בשנת 1943 הוענקה לו לאחר מותו מדליית פרנק פ. בראון מטעם מכון פרנקלין. רבים ממסמכי העבודה האישיים של אלברט קאהן ותצלומי המבנים שתכנן שוכנים בספרייה ההיסטורית בנטלי של אוניברסיטת מישיגן. הספרייה המקצועית האישית שלו, אוסף ספריית אלברט קאהן, שוכנת באוניברסיטה הטכנולוגית של לורנס בסאות'פילד, מישיגן. הארכיונים לאמנות אמריקאית במכון סמיתסוניאן מכילים את רוב ההתכתבויות של המשפחה וחומרים אחרים.
קורות חיים
קאהן נולד למשפחה יהודית ב־21 במרץ 1869 בראונן, ממלכת פרוסיה. קאהן היגר עם משפחתו לדטרויט בשנת 1880, כשהיה בן 11. אביו יוסף הוכשר כרב; לאמו רוזלי היה כישרון לאומנות חזותית ומוזיקה.
כנער קיבל קאהן משרה במשרד האדריכלים מייסון ורייס. בשנת 1891 הוא זכה במלגה של שנה ללימודים באירופה, ובמסגרת זו סייר בגרמניה, צרפת, איטליה ובלגיה יחד עם הנרי בייקון, סטודנט צעיר נוסף לאדריכלות. בהמשך תכנן בייקון את אנדרטת לינקולן בוושינגטון הבירה.
בשנת 1895 ייסד את משרד האדריכלים אלברט קאהן ושות'. יחד עם אחיו הצעיר ג'וליוס, הוא פיתח סגנון בניה חדש לפיו בטון מזוין החליף עץ בקירות מפעל, גגות וקורות תמיכה. שיטה זו נתנה הגנה טובה יותר מפני שריפות ואיפשרה חללי פנים גדולים מאוד. המפעל של יצרנית הרכב פקארד, שתוכנן בשנת 1903, היה הראשון שנבנה על פי עיקרון זה. ההצלחה של מפעל פקארד הביאה את הנרי פורד להתעניין בעיצובים של קאהן. קאהן תכנן את מפעל היילנד פארק של חברת פורד, שהתחיל להבנות בשנת 1909, שם איחד פורד את הייצור של פורד דגם T ושכלל את פס הייצור.
מאוחר יותר, בשנת 1917, תכנן קאהן, את מתחם פורד ריבר רוז' המאסיבי באורך חצי מייל בדיברבורן, מישיגן. הרוז' התפתח כמתחם הייצור הגדול ביותר בארצות הברית ובתקופתו אף בעולם כולו. כוח האדם במתחם הגיע לשיא של 120,000 עובדים.
קאהן היה אחראי על רבים מהבניינים והבתים שנבנו בניהולה של משפחת חירם ווקר בווקרוויל, אונטריו, כולל אחוזת וויליסטד. התעניינותו של קאהן במבנים בסגנון היסטורי נראית גם בבתים שתכנן בכפר האינדיאני של דטרויט, בית קרנברוק, בית אדזל ואלינור פורד, ובפונדק דירבורן, שהוא בית המלון בשדה תעופה הראשון בעולם.
קאהן תכנן גם את בניין פישר בן 28 הקומות בדטרויט המוכר בסגנון האר דקו שלו, ונחשב כיום לנקודת ציון ולאחד האלמנטים היפים ביותר בקו הרקיע של דטרויט. בשנת 1928 נבחר בניין פישר על ידי הליגה האדריכלית של ניו יורק כמבנה המסחרי היפה ביותר לאותה שנה. בין 1917 ל־1929 עיצב קאהן את בנין המטה לכל שלושת העיתונים היומיים הגדולים בדטרויט. עבודתו הוצגה גם באירוע האדריכלות במסגרת תחרות האומנות שהתקיימה באולימפיאדת הקיץ ב -1928.
ב־8 במאי 1929, בעקבות הסכם שנחתם בין קאהן לנשיא חברת הסחר הסובייטית אמטורג שאול ג. ברון, הזמינה ממשלת ברית המועצות את משרד אלברט קאהן לתכנן את מפעל הטרקטורים (וולגוגרד), הראשון מסוגו בברית המועצות. ב־9 בינואר 1930 נחתם חוזה שני עם משרדו של קאהן שמינה אותם לאדריכלים יועצים לכל הבנייה התעשייתית בברית המועצות.
במסגרת חוזים אלה, פעל משרד קאהן בין השנים 1929–1932 ממטה החברה בדטרויט ומהלשכה המעוצבת החדשה שהוקמה במוסקבה במטרה להכשיר ולפקח על אדריכלים ומהנדסים סובייטים. בראש לשכת העיצוב והבנייה הממלכתית ((Gosproektstroi עמד אחיו הצעיר של אלברט קאהן, מוריץ קאהן, ו -25 אנשי צוות נוספים שהיו מעורבים במוסקבה בפרויקט זה. הם הכשירו למעלה מ־4,000 אדריכלים ומהנדסים סובייטים; ותכננו 521 מפעלים ומפעלים במסגרת תוכנית החומש של ברית המועצות.
קאהן תכנן גם רבים מאלה מהמבנים שנחשבים לקלאסיקה באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. אלה כוללים את מגדל הזיכרון של ברטון, אודיטוריום היל, ספריית הבוגרים של האצ'ר וספריית ויליאם ל. קלמנס. בשלב מאוחר יותר בחייו קאהן אמר כי מכל הבניינים שתכנן הוא רצה להיזכר בזכות עבודתו בספריית ויליאם ל. קלמנס.
קאהן שיתף פעולה לעיתים קרובות עם האדריכל הפיסולי קוראדו פרדוצ'י. פרדוצ'י עבד על כ־50 פרויקטים של קאהן, ובכלל זה בנקים, בנייני משרדים, מבני מערכות עיתונים, מבני מוזוליאום, בתי חולים ומגורים פרטיים.