cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנשה הלפרן
ספר זיכרונותיו
חלקו הראשון של הספר הוא אוסף של פרקי הווי וזיכרונות. הלפרן טוען שהמאה ה-19 החלה עבור היהודים בשנות ה-70 שלה, והוא מתאר מחד את ההווי המסורתי ומאידך את רוחות השינוי שהחלו מתקופת ילדותו. בפרק הראשון 'בזמנים של לינצקי ושמ"ר' הוא מציג את השפעתם של שני הסופרים הללו על הפצת הקריאה ביידיש בקרב ההמון היהודי. בניגוד לעמדה הביקורתית כלפי שמ"ר שהתקבעה מאז חיבורו הביקורתי של שלום עליכם 'שמרס משפט'. הלפרן מציג את שמ"ר כמי שבזכות הרומנים מושכי הלב שלו בני המעמדות הנמוכים והנשים למדו לקרוא ובזכות חידושי הלשון שלו היידיש הפכה מז'רגון לשפה מכובדת. כמו כן הרומנים שלו החדירו רוח של אהבה רומנטית לחברה היהודית השמרנית ונתנו לגיטימציה לבני הדור הצעיר למרוד כנגד נישואי השידוך שנכפו עליהם. הפרק השני של הספר מתאר את חוכרי האדמה היהודיים, מעמד שלא נכתב עליו דיו בספרות שהתרכזה בחיי השטעטל. החוכרים התגוררו בכפר בלא קהילה יהודית ועמדו בקשר יומיומי עם האיכרים. לפי תיאוריו חייהם היו קרובים לטבע וספוגים ברוח של חריצות והשבחה של הנכסים שתחת ניהולם. הפרק השלישי 'גלות צארית ופוגרומים' מתאר את המהפך שחל עם ההתנקשות בצאר אלכסנדר השני והסופות בנגב. הוא מתאר את חוויות ילדותו בעת הפוגרומים את המאמצים של מעמד החוכרים לשמר את בסיס פרנסתו למרות תקנות מאי. הפרקים הבאים מתארים עוד מהווי היומיום היהודי: השטעטל, רכוש וטובין אצל היהודים, הבית היהודי, טיפוסים כגון בטלנים נצחנים ושלומיאלים, עוני, פרנסה וההבדל בין ימות השבוע לשבתות וחגים, מעשיות חילוניות ותענוגות, נוסעים וסנסציות, שמד, השכלה ומשכילים וזקנה. חלקו השני של הספר הוא אוטוביוגרפיה קצרה של המחבר הכתובה בשפה תמציתית וממוקדת בחייו רבי הפעלים ברוסיה, ארצות הברית, ברלין, ברזיל וארץ ישראל. בשנת 2014 הספר תורגם מיידיש לעברית על ידי אלתר אופיר והופיע בהוצאה עצמית. הלפרן חותם את ספרו במילים:
צבי עזריה
הרב ד"ר צבי עזריה (הלפגוט) (8 בספטמבר 1913 – 22 במאי 2002) היה חבר הנהלת יד ושם, רב ביוגוסלביה ובגרמניה ורבּהּ הראשון של סביון.
קורותיו
עזריה נולד בחבל וויבודינה שבסרביה, אז חלק מממלכת הונגריה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, בשם הרמן הלפגוט, לקלמן וחנה רחל הלפגוט. ב-1932 החל את לימודיו בסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו בהנהלת מוריץ לוי, ובהמשך בבית המדרש לרבנים בווינה. כמו כן, בשנים 1934–1938 למד מזרחנות שמית באוניברסיטת וינה. בשנת 1938, בעקבות איחוד אוסטריה עם גרמניה הנאצית, נמלט מווינה והמשיך את לימודיו בבודפשט. הוסמך כרב והשלים תואר דוקטור לפילוסופיה.
לאחר סיום לימודיו, כיהן כרב בקהילת וליקי-בצ'קרק (אז פטרובגרד, ולימים זרניאנין) שביוגוסלביה. במלחמת העולם השנייה, שירת כרב צבאי בצבא היוגוסלבי, נפל בשבי הגרמני, וישב בו ארבע שנים במחנות שבויים בשטרסבורג, נירנברג ובפומרניה, אחר כך במחנה לקצינים שבויים Oflag VI C באוסנבריק. במהלך השבי היה פעיל בחיי הדת, הרוח והתרבות של השבויים היהודים. עם שחרורו מהשבי, ב-1945, הגיע למחנה העקורים ברגן-בלזן, שם סייע לניצולי שואה. לאחר מכן התמנה כרב הראשי לקהילות באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה ופעל לגיוס לוחמים ל"הגנה" מקרב ניצולי השואה.
בשנת 1948 עלה לישראל, עבד בבית רוטנברג בחיפה ושירת בצה"ל. בתפקידו האחרון היה קצין הסעד הראשי של חיל הרפואה. בשנות החמישים נשלח לגרמניה המערבית, שם היה רבה של קלן. הוא ארגן עלייה וטיפח את הקשרים בין ישראל לגרמניה.
בשנת 1961 שב לישראל והחל לכהן (בהתנדבות) כרבה של סביון. בשנים 1966–1970 שימש גם כרב הראשי של יהודי מדינת סקסוניה התחתונה בגרמניה המערבית. פעל להנצחת זכר השואה. הוא היה ממקימי ארגון "שארית הפליטה", יו"ר ארגון הלוחמים היוגוסלביים בארץ וחבר בהנהלה ובמועצה של יד ושם.
פרסם שורה של ספרים העוסקים בתולדות עם ישראל, בתקופת השואה ובפילוסופיה.
היה נשוי למלכה לבית בודנר. נפטר בשנת 2002.
תעודת סל בחסר
תעודת סל בחסר היא תעודת סל העוקבת אחרי מדד בסיס כלשהו באופן הפוך. כלומר ערך התעודה עולה כאשר המדד יורד, ויורד כאשר המדד עולה. התעודה נותנת אפשרות קלה ונוחה למשקיעים, לבצע מכירה בחסר (שורט). זאת בניגוד לביצוע מכירה בחסר באופן ישיר, שהיא פעולה מורכבת הדורשת העמדת ביטחונות, ואינה תמיד אפשרית למשקיע הפרטי.
מבנה ומנגנון פעולה
תעודות הסל בחסר נסחרות בבורסה במסחר רציף בדומה למסחר כל נייר ערך אחר. מחיר התעודה נקבע על פי הביקוש וההיצע. מנפיק התעודה משמש כעושה שוק, ודואג שתמיד יהיו היצעים וביקושים, המשקפים את המחיר הנאות של התעודה. מנפיק התעודה, שהוא גוף מקצועי בעל יכולת לבצע מכירה בחסר אמיתית, דואג להתכסות, בכך שמאחורי הקלעים הוא אכן מבצע מכירה בחסר של המניות המרכיבות את המדד אחריו הוא עוקב. הסכום שהושקע על ידי רוכש התעודה משמש כביטחונות עבור ביצוע המכירה בחסר.
הכספים המשמשים כביטחונות, והכספים שמתקבלים מהמכירה בחסר, נושאים עמלה. מצד שני, ביצוע המכירה בחסר כרוך בתשלום ריבית לגורמים שהלוו את המניות. ריבית זו, חיובית או שלילית נכנסת לחישוב הערך ההוגן של התעודה. ביצוע מכירה בחסר כרוך גם בתשלום דיבידנד למלווי המניה, וגם תשלום זה נכנס לחישוב. גורם נוסף הנכנס לחישוב ערך התעודה הוא דמי הניהול הנגבים על ידי מנפיק התעודה.
חישוב ערך התעודה ומינוף
ניקח כדוגמה תעודה העוקבת בחסר אחר ת"א 25. נניח שהמקדם שנקבע לתעודה הוא שער של 2000. יוצא שכאשר המדד הוא בערך של 1300, שער התעודה צריך להיות 700. אם המדד יורד ל 1200 (ירידה של 7.6%), הרי שהערך של התעודה יעלה ל 800 (עליה של 14.2%). ניתן לראות אפוא, שלתעודות בחסר יש מינוף. המינוף תלוי במרחק בין שער הנוכחי של מדד הבסיס לבין המקדם. ככל שהמקדם רחוק יותר, כך המינוף קטן יותר. אם למשל, בדוגמה שלנו, המקדם יקבע ל 5000, הרי שבמדד 1300 ערך התעודה יהיה 3700. במקרה של ירידת המדד ל 1200, ערך התעודה יעלה ל 3800 (עליה של 2.7% בלבד).
אם כן, ניתן לראות שחשיבותו של המקדם רבה מאוד. בניגוד לתעודות סל רגילות (לונג), תעודות סל בעלות מקדם שונה, מתנהגות שונה לחלוטין, למרות שהן עוקבות אחרי אותו המדד. בבורסה בת"א המקדם מהווה חלק מהשם הרשמי של תעודת הסל, וכך מקל על המשקיעים לחשב בקלות את המינוף של התעודה.
חישוב המינוף מתבצע על פי הנוסחה הבאה:
BTR-3
ה-BTR-3 (מרוסית: БТР-3 קיצור של: Бронетранспортер המתורגם נושא גייסות משוריין) הוא נגמ"ש אמפיבי בעל 8 גלגלים תוצרת אוקראינה, אשר פותח בשנים 2000–2001 על ידי מספר חברות מרחבי העולם. חברות שותפות בפרויקט: הלשכה לתכנון מבני מכונות של חרקוב מורוזוב של אוקראינה, חברת ADCOM MANUFACTURING של אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, והמרכז המדעי הטכני של ארטילריה ונשק רובים של אוקראינה. אף על פי שהמראה דומה במקצת ל-BTR-80 הרוסי, ה-BTR-3U הוא נגמ"ש חדש לגמרי ולא שדרוג של נגמ"ש ישן.
תעודת סל בחסר
פדיון כפוי
בניגוד לתעודות סל מורכבות, אשר מבוססות על מנגנון שונה מאשר המנגנון שתואר לעיל, ולכן יכולות לתת מינוף קבוע, הרי שלתעודות בחסר יש מינוף משתנה. ככל שמדד הבסיס עולה, וערך התעודה יורד, הרי שהמינוף עולה ואיתו הסיכון. ניקח שוב את הדוגמה של תעודת סל בחסר, העוקבת אחרי ת"א 25 ובעלת מקדם 2000. נניח כי המדד הגיע ל 1500, ועולה ל 1600 (עליה של 6.66%). תעודת הסל תרד מ 500 ל 400 (ירידה של 20%). המשקיע בתעודה מוצא עצמו חשוף יותר ויותר, ויכול אף לאבד את כל כספו אם המדד יגיע ל 2000.
BTR-3
עיצוב
האבזור הסטנדרטי של ה-BTR-3U כולל גם היגוי מוגבר הידראולי על ארבעת גלגלי הכביש הקדמיים ומערכת מרכזית לוויסות לחץ אוויר בצמיגים המאפשרת לנהג להתאים את לחץ הצמיגים כך שיתאים לשטח הנסיעה. ה-BTR-3U מצויד בצמיגי מישלן צרפתיים.
תעודת סל בחסר
פדיון כפוי
על מנת להגן על המשקיעים, קיים בבורסה בת"א מנגנון של פדיון כפוי. ברגע שמדד הבסיס מגיע לערך מסוים, הרי שהתעודה חדלה מלהתקיים, ומנפיק התעודה משלם את ערכה הריאלי. בבורסה בת"א הפדיון הכפוי מתבצע כאשר המינוף מגיע לערך 4. בדוגמה שלנו, כאשר ערך מדד הבסיס יגיע ל 1600. בנקודה זו ניתן לראות שערך התעודה יהיה 400 והמינוף הוא פי 4.
BTR-3
עיצוב
המנוע של BTR-3U הוא מנוע דיזל 326 כ"ס יחד עם תיבת הילוכים אוטומטית מלאה של אליסון. ערכת הכוח וההילוכים מותקנות על ידי לשכת תכנון בניין מכונות חרקוב מורוזוב בסיוע טכני של Deutz AG וחברת אליסון. תא המנוע מצויד במערכת כיבוי אש אוטומטית כפולה.
יונל גנאה
קריירה
יונל גנאה, שנולד בעיירה פגראש באזור בראשוב בשנת 1994 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של בראשוב. בינואר 1999 הוא עבר ל"אפיד בוקרשט, וסיים את העונה עם 28 שערים, מלך השערים של הקבוצה.
תעודת סל בחסר
פדיון כפוי
תהליך הפדיון הכפוי מתבצע בתוך ארבעה ימי עסקים, באופן הבא:
BTR-3
עיצוב
הנגמ"ש הוא אמפיבי לחלוטין, מונע כשהוא צף על ידי סילון מים יחיד המותקן בחלק האחורי של הגוף. כדי להכין את הנגמ"ש למים, הנהג מפעיל את המערכת מתוך הנגמ"ש.
תעודת סל בחסר
סחירות ועשיית שוק
למנפיק התעודה יש את האחריות העיקרית לשמירת הערך של התעודה. מנפיק התעודה צריך למהר ולהתכסות על ידי ביצוע מכירה בחסר בפועל, של המניות המרכיבות את מדד הבסיס. בניגוד לתעודות סל רגילות, מנפיק התעודה יכול להיכשל במשימה זו, למשל אם מלאי המניות שניתן להלוות אזל. במקרים כאלו עלול הערך של התעודה לצאת משליטה, ולהפסיק לשקף את הערך האמיתי. במקרה כזה יכולה הבורסה להודיע על פדיון כפוי של התעודה.
יונל גנאה
קריירה
לאור ההצלחה בקיץ 1999 יונל גנאה עבר לשטוטגרט בה שיחק עד לשנת 2003. לאחר תקופה קצרה בטורקיה בדצמבר 2003 הוא נקלט בוולברהמפטון וונדררס. בשנת 2006 יונל גנאה חזר לרומניה ושיחק מספר עונות בליגה המקומית.
בשנת 2011 הוא סיים את הקריירה ככדורגלן והחל לאמן קבוצות מקומיות.
יונל גנאה החל לשחק בנבחרת רומניה בכדורגל בשנת 1999 במשחק נגד אסטוניה ובמשחק זה הוא כבש פעמיים. הוא היה חלק מנבחרת ארצו ביורו 2000. במשחק הגד נבחרת אנגליה בכדורגל הוא כבש בדקה אחרונה והנבחרת עלתה לשלב רבע הגמר. משחק אחרון של גנאה במדי הנבחרת היה בשנת 2006. בסך הכול הוא שיחק ב-45 משחקים וכבר 19 שערים.
יונל גנאה היה ידוע במזג חם והיה מעורב במספר תקריות. בשנת 2007 הוא תקף שופט והושהה ל-22 משחקים. אשתו דנה האשימה אותו באלימות משפחתית והתגרשה לאחר 24 שנים. בנו ג'ורג' גנאה משחק כדורגל מקצועי.
שו יוחווה
שוּ יוּחוַוה (בסינית: 許昱華; בפין-יין: Xǔ Yùhua; נולדה ב-29 באוקטובר 1976) היא שחמטאית סינית בדרגת רב-אמן, ולשעבר אלופת העולם בשחמט לנשים. היא האלופה השלישית מסין, לאחר שיה ג'ון וג'ו צ'ן.
החל מפברואר 2012 אינה שחמטאית פעילה.
ביוגרפיה
שוּ נולדה בג'ינחווה, במחוז ג'ג'יאנג, בסין העממית.
ב-25 במרץ 2006 זכתה באליפות העולם לנשים ביקטרינבורג, רוסיה, לאחר שהביסה את האמנית הבינלאומית אליסה גליאמובה בשלב הגמר. בטורניר השתתפו 64 שחקניות, בהן אלופת העולם לשעבר ג'וּ צ'ן, ואלופת העולם אנטואנטה סטפנובה. שו הייתה בחודש הרביעי להריונה בזמן הטורניר. עם זכייתה עלתה לדרגת רב אמן, והייתה לרב אמן ה-22 בסין.
בשנת 2008, נטלה אלכסנדרה קוסטניוק משו את אליפות העולם לנשים.
ב-9 באוקטובר 2009 זכתה בסבב הגרנד פרי השני לנשים של פיד"ה בנאנג'ינג. שו משחקת במסגרת מועדון השחמט בג'ג'יאנג, בליגת השחמט הסינית.
לשו תואר במשפטים מאוניברסיטת בייג'ינג. וכן תואר שני בספרות ובלשון סינית, אף הוא מאוניברסיטת בייג'ינג, משנת 2011.
שו יוחווה באולימפיאדת השחמט
בין השנים 2000 ל-2004 השתתפה שו יוחווה ב-3 אולימפיאדות שחמט:
ג'וש גרובן
ג'ושוע וינסלואו "ג'וש" גרובן (בשם מלא באנגלית: Joshua Winslow "Josh" Groban; נולד ב-27 בפברואר 1981) הוא זמר-יוצר, שחקן ומפיק מוזיקלי אמריקאי ממוצא יהודי. גרובן הוציא שבעה אלבומים; אלבומיו נמכרו ברחבי העולם בלמעלה מ-25 מיליון עותקים (נכון ל-2012), 22 מיליון מהם בארצות הברית (נכון ל-2007).
ביוגרפיה
ג'וש גרובן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'ק גרובן, איש עסקים, ולינדי גרובן (לבית ג'ונסטון), מורה בבית הספר. אביו של ג'וש הוא צאצא של מהגרים יהודים מפולין ואוקראינה, והמיר את דתו לנצרות לאחר שנישא לאמו של ג'וש. במשפחתה של אמו של ג'וש כלולים אנגלים, גרמנים ונורווגים; אחד מסביה היה גם יהודי. הוריו הם חברי הכנסייה האפיסקופלית.
גרובן שר לראשונה בציבור כשהיה בכיתה ז'. המורה שלו למוזיקה בחרה בו לשיר סולו את השיר "S'wonderful" בערב הקברט של בית הספר, שם שר לבדו לראשונה על הבמה. בשלב זה הוא היה ממוקד יותר במשחק, כששיחק את טבי בהפקת בית הספר למחזה "כנר על הגג". בקיץ 1997 ו-1998 הוא השתתף במחנה קיץ לאמנויות במישיגן, בהצטיינות בתיאטרון מוזיקלי, והחל ללמוד שיעורים קוליים. הוא המשיך ללמוד בבית הספר התיכון לאמנויות במחוז לוס אנג'לס במגמת תיאטרון וסיים את לימודיו בשנת 1999. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת קרנגי מלון, במטרה ללמוד תיאטרון מוזיקלי. לאחר ארבעה חודשים בסמסטר הראשון שלו, הוצע לגרובן חוזה הקלטות ועזב את המכללה לטובת קריירת שירה.
קריירה
בשנת 2005 היה מועמד לראשונה לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הטוב ביותר של זמר" על שירו "You Raise Me Up" מתוך אלבומו השני "Closer". בשנת 2009 היה מועמד בשנית לגראמי, כאשר אלבומו הרביעי "Noël" היה מועמד בקטגוריית "פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר".
בשנת 2011 השתתף בגרסה האמריקאית של סדרת טלוויזיה המשרד.
בשנת 2014 נבחר להנחות את תוכנית הריאליטי "Rising Star", הגרסה האמריקאית לתוכנית המציאות הישראלית "הכוכב הבא", שבוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה השתתף בסרט החבובות - מבוקשות.
בשנת 2016 החל לשחק במחזמר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812" בברודוויי, המהווה עיבוד לקטע מתוך הרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי משנת 1869. את המחזמר כתב והלחין דייב מלוי. על השתתפותו במחזמר כפייר בזוחוב, היה גרובן מועמד לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
בשנת 2018 גילם את דמותו של טוני קרוזו הבן בסדרת הטלוויזיה הקומית של שירות נטפליקס "השוטר הטוב", אשר מבוססת על הסדרה הישראלית באותו שם.
חיים אישיים
גרובן יצא בעבר עם השחקנית ג'נוארי ג'ונס משנת 2003 עד 2006. יצא גם עם השחקנית קאט דנינגס משנת 2014 עד 2016.
מאז 2017 גרובן במערכת יחסים עם השחקנית והסופרת שולר הלפורד.
רומן אברמוב
רוּמֶן לְיוּבֶּנוֹב אברמוב (נולד ב-18 באפריל 1953 בפריז, צרפת) הוא כלכלן והיסטוריון כלכלי בולגרי, המתמחה במקרו-כלכלה, בהיסטוריה של רעיונות כלכליים, בהיסטוריה כלכלית וכן בהיסטוריה של יהדות בולגריה בתקופת השואה. אברמוב הוא מבולטי התאורטיקנים הכלכליים בבולגריה שלאחר נפילת הקומוניזם, כיהן כיועצו הכלכלי של נשיא בולגריה ז'ליו ז'לב, שהיה הראשון להיבחר בבחירות דמוקרטיות, ונמנה עם חלוצי פיתוח הכלכלה החופשית בבולגריה.
ביוגרפיה
רומן אברמוב נולד בפריז למשפחה בולגרית. אביו היה דיפלומט. הוא רכש השכלה על יסודית בבית הספר של רשת אליאנס צרפת (בצרפתית: Lycée de l’Alliance Française) בסנטיאגו דה צ'ילה. אברמוב רכש השכלה אקדמית בכלכלה פוליטית במכון הגבוה לכלכלה על שם קרל מרקס בסופיה וב-1986 רכש דוקטורט בכלכלה.
הוא הועסק במכון לכלכלה של האקדמיה הבולגרית למדעים וב-1990 מונה ליועצו הכלכלי של נשיא בולגריה ז'ליו ז'לב. ב-1991 נמנה עם מקימי הסוכנות לתיאום ולפיתוח כלכלי של ממשלת בולגריה, וכיהן עד 1994 כסגן יושב ראשה. בין השנים 1997–2002 כיהן בוועד המנהל של הבנק הלאומי של בולגריה, ובין 1995–2012 היה מנהל תוכניות במרכז לאסטרטגיות ליברליות בסופיה.
אברמוב נקט בגישה ביקורתית לגבי מערך הכלכלה המתוכננת שהונהג בבולגריה לאחר 1944, ובתקופת הרפובליקה העממית, והוא תמך במעבר לכלכלת שוק. בראשית שנות ה-90 נמנה עם התורמים למדיניות המקרו-כלכלית המייצבת בבולגריה, וכן סייע ליישום הסדרת מועצת המטבע, על ידי הבנק הלאומי של בולגריה ב-1997.
מ-2010 חקר אברמוב את תקופת השואה בבולגריה, והתמקד בתהליך נישול בני הקהילה היהודית מרכושם שהחל לאחר החלת החוק להגנת האומה. בכך הוסיף אברמוב נדבך כלכלי לנרטיב הציוני בנושא העלייה ההמונית מבולגריה לישראל, אשר רווח בכתביהם של היסטוריונים ישראלים. בהמשך העמיק אברמוב את מחקרו בנושא גירוש יהודי תראקיה המערבית, מקדוניה הווארדארית והעיר פירוט למחנה ההשמדה טרבלינקה שבוצע במרץ 1943. ביחד עם ההיסטוריונית נדיה דאנובה, פרסם שני כרכי ספר בני 2,000 עמודים ובהם קטעי ארכיון העוסקים בנושא ובכלל זה רשימות המגורשים, אשר העידו על אחריותה של ממלכת בולגריה לאירועים.
בין השנים 2013 ועד לפרישתו לגמלאות ב-2020, כיהן אברמוב כפרופסור חבר, במרכז ללימודים מתקדמים בסופיה.
ג'רוזלם ריפורט
ג'רוזלם ריפורט (באנגלית: The Jerusalem Report) הוא כתב עת דו-שבועי ישראלי בשפה האנגלית, המכסה נושאים פוליטיים וחברתיים בישראל, במזרח התיכון וביהדות התפוצות.
כתב העת נוסד כשבועון עצמאי בשנת 1990, ובשנת 1998 נרכש על ידי קבוצת הג'רוזלם פוסט. כתב העת מפרסם מאמרים פוליטיים, ראיונות עם אישים בולטים וסקירה של הסצנה התרבותית בישראל.
היסטוריה
באפריל 1989, רכש איל העיתונות הקנדי קונרד בלק, בעלי קבוצת "הולינג'ר", את העיתון "ג'רוזלם פוסט". לאחר הרכישה, הקו המדיני של העיתון הפך מזוהה עם הימין הפוליטי, לאחר שעד אז היה העיתון בעל קו ליברלי מתון. בתגובה עזבו את העיתון 30 עורכים וכתבים בכירים, ביניהם דוד לנדאו, שלמה מעוז וחמי שלו. בנוסף עזב גם העורך ארווין פרנקל, שהתרעם על התערבותו של המנכ"ל שמינתה קבוצת "הולינג'ר" בתכני העיתון.
חלק מהפורשים, ביקשו להקים עיתון יומי חדש באנגלית ולגייס משקיעים. הם ייצרו קשר עם עמוס שוקן מקבוצת הארץ וחיים בראון מקבוצת "גלובס", אך הם החליטו לא להשתתף במיזם. בנוסף פנו לקבוצה שהפסיקה בהתמודדות על רכישת "ג'רוזלם פוסט", בהובלת אנשי העסקים רוברט מקסוול וצ'ארלס ברונפמן. אך הקבוצה לא הצליחה להקים את העיתון היומי. במקביל הירש גודמן, שהיה עד אז הכתב הצבאי של הג'רוזלם פוסט, יזם את הקמתו של שבועון חדש באנגלית. הוא פנה אל זאב חפץ, סופר ועיתונאי שהיה מנהל לשכת העיתונות הממשלתית עד שש שנים קודם לכן, והציע לחפץ את תפקיד העורך הראשי (Managing Editor) ביחד עמו. חפץ הסכים והשניים הרכיבו ביחד את צוות השבועון החדש, בו נכללו בין השאר גרשום גורנברג, יוסי קליין הלוי, אהוד יערי, זאב שיף ועיתונאים ידועים אחרים. השניים הצליחו לגייס את צ'ארלס ברונפמן יחד עם עוד שלושה משקיעים. השבועון התחיל לצאת לאור באוקטובר 1990.
דייוויד הורוביץ היה העורך הראשי משנת 1998 עד 2004. שרון אשלי ערכה את כתב העת משנת 2004 עד 2006, ואיטה פרינס גיבסון מ-2006 עד לשנת 2012. אז הוחלף על ידי העיתונאי הבריטי מתיו קלמן, שהחזיק בתפקיד במשך חצי שנה (בין ינואר עד מאי 2012). "נדרשתי על ידי ההנהלה לבצע קיצוץ של 10% בתקציב, שגם ככה היה רעוע. העדפתי להתפטר מאשר לבצע את הקיצוץ", אמר קלמן. העורך הראשי בין דצמבר 2012 עד מאי 2017 היה אילן אביתר, הוא הוחלף על ידי סטיב לינדי.
בשנת 2004 זכה העיתון בפרס בוריס סמולר מטעם ארגון הג'וינט על כיסוי יהדות התפוצות. בנוסף זכו העיתונאים סטיוארט שופמן ויוסי קליין-הלוי מה"ג'רוזלם ריפורט" בפרס לעיתונאות מטעם המרכז העולמי של "בני ברית" על מצוינות בסיקור יהדות התפוצות.
בינואר 2011, נאלץ העיתון "מעריב" לשלם 50 אלף שקל ל"ג'רוזלם ריפורט" ולפרסם "תיקון והכחשה" לידיעה שפורסמה במקומון הירושלמי שלו, לאחר תביעת לשון הרע. בידיעה שהתפרסמה במקומון הירושלמי של "מעריב", "כל הזמן", ב-8 בדצמבר 2006 נטען כי המגזין "קורס".
ביולי 2018, פרסם "הג'רוזלם ריפורט" קריקטורה של המאייר אבי כ"ץ בפרפרזה על "חוות החיות" של ג'ורג' אורוול, בה הומחז מחדש על ידי חזירים, סלפי של חבר הכנסת אורן חזן שצולם לאחר קבלת חוק הלאום, יחד עם ראש הממשלה נתניהו וחברי כנסת נוספים. בעקבות מחאות של ארגוני ימין הוחלט לפטר את כ"ץ.
בעלות
כתב העת מומן בשנות היווסדו על ידי ארבעה נדבנים יהודים, ביניהם צ'ארלס ברונפמן. הוא נמכר בשנת 1998 לרשת העיתונים הקנדית "הולינג'ר", שרכשה גם חלק מהבעלות על הג'רוזלם פוסט.
בשנת 2004 נרכשה קבוצת הג'רוזלם פוסט, ובה גם הג'רוזלם ריפורט, על ידי חברת "מרקעי תקשורת בע"מ", בבעלותו של אלי עזור.
כאשר הג'רוזלם ריפורט נרכש על ידי "הולינג'ר" יחד עם הג'רוזלם פוסט, יצאה הודעה לעיתונות לפיה בשני העיתונים ימוזגו מחלקות הפרסום והמחלקות המנהליות, אולם כל עיתון יישאר עם קו עריכה עצמאי. עם זאת, שנים ספרות אחר כך החלה קבוצת הג'רוזלם פוסט להשפיע גם על הג'רוזלם ריפורט, תוך צמצום החופש העיתונאי של כותביו.
פרס קפלון
פרס קפלון מוענק על ידי קרן מוריס ובטי קפלון מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים לפרסומים או מחקרים במדעי הרוח, החברה או הטבע ולקידום השלום. הפרס חולק לראשונה בשנת 1969 וכל זוכה קיבל 5,000 דולר.
בשנת 1969 זכו בפרס: אריה דבורצקי, יצחק טברסקי, אפרים אלימלך אורבך, שמואל נח אייזנשטדט ויעקב מגר.
בשנת 1973 זכו בפרס: אהרן ברק וצבי ליפקין.
בשנת 1977 זכו בפרס: הלל פרדקין בפילוסופיה, סטנלי קון בפיזיקה, נעמי לוקנר בכימיה וסטנלי מסר בפסיכולוגיה.
בשנת 1979 זכו בפרס: ישעיה תשבי ויעקב כ"ץ.
כן זכו בפרס פרופ' בנימין מזר וארנאלדו מומיליאנו.
בנימין הנריכס
בנימין הנריכס (בגרמנית: Benjamin Henrichs; נולד ב-23 בפברואר 1997 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בר.ב. לייפציג מליגת העל הגרמנית ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
הנריכס נולד בקלן שבגרמניה. הוא גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן. ב-20 בספטמבר 2015 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כרים בלערבי בדקה ה-78 בהפסד 0–3 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-18 בפברואר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כשהחליף את אדמיר מחמדי בדקה ה-79 בניצחון 0–1 על ספורטינג ליסבון במסגרת המשחק הראשון בשלב 32 הגדולות לעונת 2015/2016. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה האירופית בעונה זו, והוא ערך 9 הופעות ליגה.
בתחילת עונת 2016/2017 הפך הנריכס לשחקן הרכב בקבוצה, כשהוא פותח בהרכב בכל אחד ממשחקי הקבוצה החל מהמחזור השני. בעונה זו הוסב לשחק בעמדת המגן הימני. ב-14 בספטמבר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד צסק"א מוסקבה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017.
ב-28 באוגוסט 2018 עזב הנריכס את באייר לברקוזן וחתם במונקו מליגת העל הצרפתית על חוזה לחמש עונות. ב-2 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי. ב-27 באוקטובר כבש את שערו הראשון בתיקו 2-2 נגד דיז'ון.
ב-8 ביולי 2020 הושאל הנריכס לר.ב. לייפציג עד לסוף העונה. ב-14 באפריל 2021 חתם באופן קבוע בלייפציג.
תארים
ר.ב. לייפציג
נבחרת גרמניה
ספינת תותחים נושאת טורפדות
ספינת תותחים נושאת טורפדות (באנגלית: torpedo gunboat) הוא הכינוי שניתן בשלהי המאה ה-19 לסוג מסוים של ספינת תותחים, שחומשה גם בטורפדות ונועדה לרדוף אחר ספינות טורפדו ולהשמידן. בסוף העשור האחרון של המאה ה-19 תפסו את מקום ספינות התותחים נושאות הטורפדות אניות מלחמה ייעודיות יעילות ומוצלחות מהן, הלא הן המשחתות (torpedo boat destroyers).
היסטוריה
בשנות השמונים ובשנות התשעים של המאה ה-19 נבנו עבור הצי המלכותי הבריטי מספר ספינות תותחים נושאות טורפדות, למשל מדגמי "אלארם" (Alarm) ו"דרייד" (Dryad); ספינות דומות נבנו או נרכשו גם על ידי מספר ציי מלחמה אירופיים ועל ידי צי המלחמה היפני. כלי שיט אלו, שהיו למעשה סיירות קטנות מאוד, חומשו בצינורות טורפדו ובתותחים, ונועדו ללכוד את ספינות הטורפדו הקטנות מהן. בפועל הן לא השיגו את מטרתן העיקרית, מאחר שלא מסוגלות היו להשיג את ספינות הטורפדו המהירות מהן. אחת מספינות התותחים נושאות הטורפדות המהירות ביותר הייתה "דֶסְטְרוּקְטוֹר" (Destructor) של הצי הספרדי; היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1887, ונחשבת על ידי כמה מקורות למשחתת הראשונה בעולם.
תאוריית הקשר על הפתעת אוקטובר
תאוריית הקשר על הפתעת אוקטובר היא תאוריית קשר שעלתה מצד אנשי גולה איראנים שהוגלו לאחר עזיבת השאה באיראן, ובעת התמודדותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיאות ארצות הברית בשנת 1991, ולכן נקראת הפתעת אוקטובר. לפי תאוריה זו בשנת 1980, בעת משבר בני הערובה בשגרירות ארצות הברית באיראן קיים המועמד לסגן נשיאות ארצות הברית, ג'ורג' בוש, מגעים עם טהראן, בתיווך צרפתי, במטרה להבטיח את אי-שחרורם של השבויים האמריקאים עד לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית; וזאת על-מנת לנטרל אפשרות ליתרון פוליטי לנשיא המכהן, ג'ימי קרטר, על פני יריבו רונלד רייגן לקראת הבחירות.
לפי התאוריה בתמורה לדחיית שחרור השבויים הציע בוש שארצות הברית תספק לאיראן, שבאותו הזמן הייתה שקועה במלחמת איראן–עיראק, את הסחורות שארצות הברית הסכימה עליהן בעסקאות הנשק שנחתמו בתקופת השאה, ובכללן תספק גם את אלו שנחתמו עם ישראל.
התאוריה מבקשת להציע הסבר לעובדה שפחות מעשרים דקות לאחר ההכרזה על ניצחונו של רייגן בבחירות לנשיאות הודיעו האיראנים על שחרור השבויים. נשיאה הראשון של הרפובליקה האסלאמית, אבולחסן בני-סדר, אישר את הטענות.
סקונדיליאנו
סקונדיליאנו היא שכונה גדולה הנמצאת בצפון העיר נאפולי, איטליה.
שמה של סקונדיליאנו מורכב מהלחם של המילים "מייל" (miglio) ו-"שני" (secondo) כדי לציין שהאזור הוא ציון הדרך השני בדרך לקפואה, עיר חשובה במחוז קמפניה. הסבר חלופי למקור השם, הוא שהוא נובע משם המשפחה הרומאי סקונדילי (Secondili). האזור היה אחוזה פיאודלית בתקופת ימי הביניים, ולא התווסף לנאפולי עד לתקופה הפשיסטית.
סקונדיליאנו היא מודרנית באופן יחסי, הודות לבנייה נרחבת שנעשתה בעיר בשנות ה-70 וה-80. עם זאת, האזור מוכה בעיות חברתיות רבות, כגון אבטלה רבה, שיעורים גבוהים של היעדרות ונשירה של תלמידים ממערכת החינוך, סמים ונוכחות גבוהה של פשע מאורגן מצד ארגון הקאמורה.
ברית סקונדיליאנו
ברית סקונדיליאנו היא ברית אסטרטגית של ארגונים המשתייכים למאפיית הקאמורה בנאפולי ומחוז קמפניה, השולטת בנתיבי המסחר בסמים, ומבצעת גביית דמי חסות באזורים שונים בנאפולי וסביבתה. לברית סניפים נוספים גם בספרד והולנד, עם אינטרסים וקשרים הנוגעים לסחר בינלאומי בסמים והלבנת כספים.
בתרבות
סקונדיליאנו היא מקום ההתרחשות העיקרי של הסדרה האיטלקית גומורה.
טויוטה אטיוס
טויוטה אטיוס (ביפנית: トヨタ・エティオス, באנגלית: Toyota Etios) היא מכונית סופרמיני, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בהודו ואינדונזיה ומיוצרת בברזיל.
בין נובמבר 2010 – אפריל 2020 יוצר בהודו (דגם "סדאן"), מיוני 2011 – אפריל 2020 יוצר בהודו (דגם הצ'בק), ממרץ 2013 – אוקטובר 2017 יוצרה באינדונזיה, ומספטמבר 2012 מיוצרת בברזיל.
In the Middle of Nowhere
In the Middle of Nowhere (בעברית: באמצע שׁוּם מָקוֹם) הוא אלבום האולפן הרביעי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-10 בנובמבר 1986, בהוצאת הנסה רקורדס. האלבום הנפיק את הסינגל, "Geronimo's Cadillac", שדורג בחמישייה הפותחת בגרמניה ואוסטריה, ונכנס לעשירייה הפותחת במצעדים אחרים, כולל שווייץ, שוודיה ונורווגיה.
אנטוניס אנטוניאדיס
אנטוניס אנטוניאדיס (ביוונית: Αντώνης Αντωνιάδης; נולד ב-25 במאי 1946 בפטרוצ'ורי שביוון) הוא כדורגלן עבר יווני, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
אנטוניאדיס נולד בפטרוצ'ורי שביוון. החלוץ המרכזי החל את דרכו באספידה קסנטי שם שהה עד 1968, אז עבר לפנאתינאיקוס. באותה תקופה העברתו של אנטוניאדיס הייתה שנויה במחלוקת בקרב אוהדי פנאתינאיקוס ומעטים מהם חשבו שיעמוד בדרישות הגבוהות של המועדון. עם זאת, כבר במשחקו התחרותי הראשון כבש צמד בניצחון 0–2 על אריס סלוניקי. בשנים הבאות אנטוניאדיס זכה חמש פעמים בתואר מלך שערי הליגה והוביל את קבוצתו לזכייה ב-4 תוארי אליפות ופעמיים בגביע היווני. עונת 1970/71 הייתה יוצאת מן הכלל מבחינתו, בה כבש 10 שערים מתוך כלל 14 שעריה בגביע אירופה לאלופות וכן סיים כמלך שערי התחרות. פנאתינאיקוס הגיעה עד לגמר באותה עונה תחת המאמן פרנץ פושקש אך הפסידה בו 2–0 לאייאקס אמסטרדם.
אנטוניאדיס עזב אותה בשנת 1978 ועבר לאולימפיאקוס, אולם כעבור עונה עבר לאטרומיתוס. בשנת 1980 חזר לקדנציה שנייה בפנאתינאיקוס ופרש שנה לאחר מכן. הוא כבש בסך הכל 187 שערים ב-242 משחקי ליגה וממוקם במקום החמישי בטבלת הכובשים של כל הזמנים. אנטוניאדיס הפך בשנת 1976 לחבר בהתאחדות השחקנים היוונית PSAP, והיה לנשיא שלה מאז 1980. אנטוניאדיס מונה כסגן נשיא פנאתינאיקוס בקיץ 2008.
חבר דמיוני
חבר דמיוני הוא דמות בדיונית אותה יוצרים בדרך כלל ילדים קטנים. חברים דמיוניים יכולים ללוות את הילד אף עד לתחילתו של גיל ההתבגרות.
חבר דמיוני היא תופעה נפוצה ונרחבת. לעיתים החבר מגיע בתצורת בן אדם, ופעמים אחרות יכול להיות דמות בדיונית, חיה, חפץ או בובה.
רוב המחקרים כיום מצביעים שחבר דמיוני הוא בריא וחלק בלתי נפרד מחווית הילדות. ילדים עם חברים דמיוניים מפתחים יכולות חברתיות גבוהות מחבריהם. בנוסף, ילדים עם חברים דמיוניים יהיו יותר יצירתיים, בעלי חוסן נפשי גבוה יותר ואינטליגנציה רגשית מפותחת יותר. ניתן לראות שבתחומים אחרים בחיים- יציבות התא המשפחתי, חברים אמיתיים וחוויות בבית הספר, אין הבדל משמעותי בין ילדים עם חברים דמיוניים ובלי.
חבר דמיוני אמנם מספק חברה ומפיג שעמום, אך לנוכחות של חבר דמיוני בחייו של ילד יש עוד משמעויות. החבר יכול לספוג כעס ועצב, לקחת "אשמה" על טעויות של הילד ולעזור בתקשורת מול ההורה.
תופעת החבר הדמיוני הרבה פחות נפוצה אצל מבוגרים. ניתן לראות מופעים שלה אצל מבוגרים שסבלו מהתעללות פיזית, מינית או נפשית בילדות. במקרים כאלו, מבוגרים ידמיינו חבר, או אפילו משפחה דמיונית, כצורת בריחה מהטראומה שנגרמה להם. החבר הדמיוני אצל מבוגרים אלו ממלא תפקיד אחר. לעיתים המבוגרים ידמיינו מושיע או גרסה אחרת של עצמם. ישנם מקרים בהם מבוגרים ידמיינו בני זוג או משפחה שלמה, על מנת לענות על הצורך בקשר אנושי בלי אינטראקציה עם אדם אחר.
לפי מחקר שנערך בארצות הברית בשנת 2004 על ידי חוקרים מאוניברסיטת וושינגטון ומאוניברסיטת אורגון עלה כי לכ-65 אחוזים מכלל הילדים בארצות הברית בין הגילים 3–5 ישנם חברים דמיוניים.
ג'ון צ'ארד
קולונל ג'ון רוז מריאוט צ'ארד (21 בדצמבר 1847 בפלימות', בריטניה - 1 בנובמבר 1897 בהאץ' בוצ'אמפ, בריטניה) היה איש צבא בריטי שהתפרסם בעיקר עקב שירותו במלחמת הזולו. בקרב רורק'ס דריפט הצליחו 139 לוחמים תחת פיקודו להדוף קרוב ל-4,000 לוחמי זולו. על גבורתו בקרב עוטר צ'ארד בצלב ויקטוריה - העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי.
תחילת דרכו
צ'ארד נולד ב-21 בדצמבר 1847 בעיר פלימות' שבבריטניה, כבנם של ויליאם ויטון ואשתו ג'יין. היו לו שני אחים, ששניהם שרתו בצבא, וארבע אחיות. הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', וב-14 ביולי 1868 התגייס לחיל ההנדסה המלכותי בדרגת לוטננט. בשנת 1870 הוא נשלח לברמודה, והשתתף בהקמת הביצורים של המספנה הימית ליד העיר המילטון. ארבע שנים מאוחר יותר הוא חזר לבריטניה עקב מותו של אביו, ולאחר מכן נשלח למלטה וסייע בשיפור ההגנות הימיות של האי. בשנת 1876 הוא הוחזר לבריטניה וקיבל פיקוד על פלוגה 5 של חיל ההנדסה המלכותי במחנה אלדרשוט.
צ'ארד היה מבוגר מעט יחסית לדרגת למי שהגיע לדרגת לוטננט בלבד (מקביל לסגן בצה"ל), אולם נחשב למפקד שקול מנוסה ואחראי.
מלחמת הזולו
ב-2 בדצמבר 1878 נשלחה פלוגה 5 למושבת הכף באזור דרום אפריקה של ימינו, לבקשת המפקד העליון של צבא בריטניה באזור, לורד צ'למספורד. הפלוגה שלו נערכה על הגבול עם ממלכת הזולו, והייתה אמורה לבצע תיקונים בגשרים שעל נהר באפלו. הפלוגה התמקמה במיסיון השוודי "רורק'ס דריפט" בסמוך לגבול. בנוסף על כך שהו במיסיון גם פלוגה 2 של הרגימנט ה-24 וכן "טור הפלישה מס' 2" בפיקודו של לוטננט קולונל אנתוני דורנפורד. אולם זה האחרון עזב את המיסיון ב-21 בינואר והצטרף אל שאר הכוח הבריטי בממלכת הזולו. בשעות הצהריים של ה-22 בינואר הגיעו שני פרשים ודיווחו על קרב איסאנדלוואנה ותוצאותיו המחרידות. יתירה מכך, "קרן" של הזולו בפיקודו של הנסיך דבולמנזי קמפנדה נעה אל רורק'ס דריפט. המפקד הבריטי הבכיר באזור, מייג'ור הנרי ספולדינג עזב את האזור זמן קצר לפני כן, ולפיכך תפס ברומהד יחד עם קצין נוסף בשם גונוויל ברומהד את הפיקוד על המוצב המאולתר. צ'ארד וברומהד היו שווים בדרגתם, אולם ספולדינג הורה לפני כן שצ'ארד ימלא את מקומו. בתחילה שקל ברומהד להורות על פירוק המוצב ועל נסיגה, אך הוא וצ'ארד הסכימו עד מהרה שלוחמי הזולו קלי הציוד ידביקו עד מהרה את השיירה הבריטית המסורבלת. לפיכך לא נותרה ברירה אלא להילחם.
כבר על תחילת הקרב, כשנראו קרוב ל-4,000 לוחמי זולו נעים אל עבר רורק'ס דריפט, נמלטו חלק מהילידים שלחמו בצבא הבריטי. החיילים הבריטים הזועמים ירו בהם מאחורי גבם, וברומהד וצ'ארד התעלמו מכך. נותרו להם כעת 139 אנשים בלבד. התפתח קרב אכזרי וקשה: הבריטים ירו אש מדויקת אל הזולו שהסתערו בשורות צפופות, אולם הזולו דילגו על גופות חבריהם וניסו לטפס על המתרסים המאולתרים של הבריטים. עם זאת, הם נאלצו לעשות זאת כשיד אחת מטפסת והשנייה אוחזת בנשק, כך שהבריטים דקרו אותם בכידוני הרובה שלהם ללא כל בעיה. עם זאת, בהדרגה הקיפו בני הזולו את בית החולים של המיסיון, ובלית ברירה הורה צ'ארד על פינויו, משום שלא ניתן היה להגן עליו יותר. בהמשך גם פונתה מכלאת הבקר, וההגנה הצטמצמה למתחם המחסן שסביבו נערמו שקי תירס להגנה.
אחריתו
לאחר התבוסה הקשה של איסאנדלוואנה, היה הניצחון הגדול ברורק'ס דריפט כמו משב רוח רענן בבריטניה. העיתונים לא הפסיקו להרעיף תשבחות על ברומהד וצ'ארד, והם הפכו לגיבורי היום. עם זאת, מכיוון שעד אז שניהם נודעו כקצינים בינוניים ומטה, היו שסברו שמגזימים בתיאורים של גבורתם, וכי הם רק מילאו את חובתם. גרנט ג'וזף וולסלי תיאר את השבחים הללו כ"מפלצתיים". אוולין ווד שלא התרשם במיוחד מצ'ארד כתב עליו בדו"ח שלו שהוא "קצין חסר תועלת" וכן "אדם משעמם, כבד, בקושי מסוגל לעשות את העבודה הקבועה שלו". צ'ארד וברומהד הועלו שניהם לדרגת מייג'ור, ועוטרו ב"צלב ויקטוריה" - העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי. יחד עמם עוטרו עוד 9 חיילים שלחמו בקרב זה (סה"כ 11 מספר חסר תקדים). הם אף הוזמנו לראיון אישי עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
הוא חזר לאנגליה בשנת 1880, ובדצמבר 1881 נשלח לקפריסין. במרץ 1887 הוא חזר לאנגליה, ובדצמבר 1892 נשלח לסינגפור והועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1896 הוא הוצב בעיר פרת', וב-8 בינואר הועלה לדרגת קולונל. הוא חלה בסרטן, ובמרץ של אותה שנה עבר ניתוח שבמהלכו נכרתה לשונו. עם זאת, המחלה הייתה סופנית והוא מת ממנה ב-1 בנובמבר 1897 בביתו של אחיו בכפר האץ' בוצ'אמפ במחוז סאמרסט. הוא לא היה נשוי.
בסרט "זולו" משנת 1964, ברומהד מגולם בידי סטנלי בייקר. על שמו נקרא "עיטור ג'ון צ'ארד" (John Chard Decoration) שהוענק באיחוד דרום אפריקה על 22 שנה של שירות יעיל והתנהגות טובה.
בארסום
בארסום (באנגלית: Barsoom) הוא מיקום בדיוני המופיע בסדרת ספרי המדע הבדיוני אותה כתב סופר הספרות הזולה אדגר רייס בורוז, שכתב גם את סדרת ספרי טרזן. סדרת הספרים נכתבה בין השנים 1875–1950 והיא מתמקדת בעלילותיהם של ג'ון קרטר וגיבורים אחרים בחלק מהספרים על פני כוכב הלכת מאדים, שמכונה בפי תושביו "בארסום". בסדרה יש אחד עשר ספרים מתוכם ג'ון קרטר מופיע בשבעה סיפורים ובשאר הוא מופיע ברקע. בשנת 1966, סדרת הספרים הייתה מועמדת לפרס הוגו עבור הסדרה הטובה ביותר בכל הזמנים יחד עם סדרות נוספות כגון שר הטבעות של ג'ון רונלד רעואל טולקין וסדרת המוסד של אייזק אסימוב.
סיפורים
בסדרה יש 11 ספרים:
מאפייני כוכב בארסום
בארסום הוא מאדים, אשר אוקיינוסיו התייבשו ומפעלי האטמוספירה מונעים ממנה להתנדף כליל. התעלות נועדו כדי להוביל מים אשר כל השבטים שחיים במדבר הצחיח חומדים. בגלל החיסרון במים השבטים על בארסום לוחמניים במיוחד.
דמויות
הדמויות המרכזיות בסדרה הן:
שאר הדמויות הן צאצאיו של קרטר הרשעים או דמויות נוספות שפוגשים במשך המסעות על רחבי בארסום.
עמים
בבארסום יש עמים רבים ושונים:
בהמשך הסדרה מופיעים זנים נוספים כגון אנשים שעירים אנשים צהובים או אנשים עם רגלי קנגורו.
בעלי חיים
בבארסום המאפיין של בעלי החיים הוא ריבוי הרגליים - לכל חיה יש מ-6 עד 10 רגליים. בדומה לכדור הארץ בבארסום יש יונקים (אשר דומים ליונקים בכדור הארץ במראה שלהם אך אינם יונקים חלב), עופות, זוחלים וחרקים.
יונקים מבויתים:
יונקים פראיים:
עופות:
זוחלים:
חרקים:
צמחים
בבארסום יש צמחים טורפים שאף פתחו לעצמם רגליים וידיים. הצבע של העצים הוא כחול ושל העשבים הוא בדרך כלל ארגמן.
צמחים טורפים:
עצים:
צמחים:
סרטי קולנוע
עד כה יצאו שני סרטי קולנוע על סיפורי בארסום:
חיסול ראשון
חיסול ראשון (באנגלית: First Kill) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית על-טבעית שנוצרה על ידי ויקטוריה שוואב. הסדרה מבוססת על סיפור קצר מאת שוואב בעל אותו השם.
הפקה
ב-15 באוקטובר 2020, אישרה נטפליקס להפקת הסדרה להפיק סדרה המורכבת משמונה פרקים באורך שעה. הסדרה נוצרה על ידי ויקטוריה שוואב שהפיקה גם היא לצד פלישיה ד. הנדרסון, אמה רוברטס וקראה פרייס. הסדרה מבוססת על סיפורה הקצר של שוואב בעל אותו השם. שוואב והנדרסון יכתבו יחד את הפרקים. "Belletrist Productions" היא חברת ההפקה המעורבת בהפקת הסדרה. ב-21 באפריל 2021 פורסם שהבמאי ג'ט וילקינסון אמור לביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה. הסדרה עלתה לאקרנים ב-10 ביוני 2022.
ליהוק
ב-10 במרץ 2021, שרה קתרין הוק ואימני לואיס לוהקו לתפקידים ראשיים. ב-27 במאי 2021, לוהקו אליזבת מיטשל, אובין וייז, ג'ייסון רוברט מור, גרייסי דיז'ני, וויל סוונסון, פיליפ מולינגס ג'וניור, דומיניק גודמן, דילן מקנמרה, MK xyz, ג'ונאס דילן אלן ורוברטו מנדז.
צילומים
הצילומים היו אמורים להתחיל בסוף 2021 בסוואנה בג'ורג'יה.
פיטר פורטר
פיטר ביול פורטר (באנגלית: Peter Buell Porter; 14 באוגוסט 1773 – 20 במרץ 1844) היה עורך דין, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בין השנים 1828 – 1829.
ראשית חייו
פיטר ביול פורטר היה אחד מששת ילדיהם של דר' ג'ושוע פורטר (1825-1730) ושל אביגיל ביול (1797-1734), שנישאו ב-1759 בלבנון, קונטיקט. ד'ר פורטר היה בוגר אוניברסיטת ייל שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית כקצין בדרגת קולונל. הוא פיקד על רגימנט באוקטובר 1777 כאשר ג'ון בורגוין נכנע בראש 6,000 אנשיו לאחר קרב סרטוגה. לאחר המלחמה הוא נבחר לכמה משרות ציבורית וכיהן בהן 48 שנים רצופות.
פיטר פורטר למד בייל קולג' וסיים את לימודיו ב-1791. הוא למד משפטים בליצ'יפילד, קונטיקט אצל השופט טאפינג ריב, שלימד גם את ארון בר ואת ג'ון קלהון.
קריירה משפטית
ב-1793 התקבל פורטר ללשכת עורכי הדין והחל לעבוד בקנדגווה שבמדינת ניו יורק. בין השנים 1797 – 1804 הוא היה פקיד של מחוז אונטריו שבניו יורק וב-1802 הוא היה חבר באספה המדינתית. בסתיו 1809 עבר פורטר לבלאק רוק, לימים חלק מהעיר באפלו, והיה לשותף יחד עם אחיו אוגוסטוס בחברת Porter, Barton and Company (לימים "חברת תחנת הכוח ההידראולית של ניאגרה פולס" ), ששלטה על התעבורה בנהר ניאגרה. החברה שינעה סחורות בדרך היבשה מימת אירי ללואיסטון על פני נהר הניאגרה דרך מפלי ניאגרה ושילחה אותם מזרחה על ימת אונטריו.
חבר הקונגרס
ב-1809 נבחר פורטר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הוא כיהן בקונגרסים ה-11 וה-12 מ-4 במרץ 1809 ועד 3 במרץ 1813. בתקופת כהונתו בקונגרס היה פורטר דמות מובילה בקרב חברי האגף הניצי וישב בראש הוועדה שהמליצה על הכנות למלחמה נגד בריטניה. הוא נודע כאחד מראשוני תומכיו של הנשיא ג'יימס מדיסון. פורטר, יחד עם הנרי קליי ואחרים, לחצו על מדיסון לשים קץ לדיון ולהאיץ את תהליך ההתחמשות מול בריטניה, למה שנודע כמלחמת 1812.
מלחמת 1812
בעת כהונתו בקונגרס, דחף פורטר, שהיה מודע לחוסר מוכנותה של ארצות הברית למלחמה, להגדלת מספר החיילים וכמות האספקה. כשהצעותיו נפלו על אוזניים ערלות, הוא הציע תחת זאת לצבא את ניסיונו במסחר. החל ממאי 1812 הוא שימש כעוזר קצין האספקה הראשי של המיליציה של מדינת ניו יורק. כקצין בדרגת בריגדיר גנרל הוא השתתף במבצעים הכושלים של גנרל אלכסנדר סמיית' כנגד הבריטים בקנדה ב-1813 בקרב בלאק רוק שהגיע לשיאו למרחץ דמים בשני הצדדים והוא מתח ביקורת קשה על ניהול הקרב. ההיסטוריון ג'ון ר. אלטינג כתב על השניים "לרוע המזל, שניהם טעו".
בהמשך קודם פורטר ופיקד בהצטיינות על בריגדה של המיליציה של ניו יורק ששילבה בשרותיה אינדיאנים משבטי האירוקוי. הוא תיווך בהסכם עם ראש השבט "רד ג'אקט", שהסכים לשלוח 500 אנשים שישרתו תחת פיקוד של פורטר. על פועלו הוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס על פי החלטה מה-3 בנובמבר 1814, "עבור גבורה והתנהלות למופת במהלך קרב צ'יפאווה, קרב ניאגרה והמצור על פורט אירי".
עם תום הקרבות יצא פורטר לוושינגטון די. סי., שם מינה אותו הנשיא מדיסון לפקד על כל הכוחות האמריקאים בחזית הניאגרה. עם הגיע החדשות על הסכם גנט ששם קץ למלחמה, הוא שב לחייו האזרחיים והוכר כגיבור על ידי עמיתיו האזרחים.
פעילות פוליטית בניו יורק ושובו לקונגרס
ב-1817 הדפיסו ידידיו של פורטר בארגון טמאני הול פתקי הצבעה עם שמו והפיצו אותם בקרב חסידיהם שיצביעו עבורו בבחירות המיוחדות למשרת מושל ניו יורק שנערכו בעקבות התפטרותו של תומפקינס. דוויט קלינטון, שאלמלא ההצבעה לפורטר, היה מועמד יחיד, היה שנוא נפשם של חברי הארגון ופורטר קיבל כ-1,300 קולות, אף על פי שהוא לא התמודד למעשה בבחירות. ב-1824 נבחר פורטר להיות חבר בוועד המנהל של אוניברסיטת מדינת ניו יורק, תפקיד בו כיהן עד 1830.
ב-1828 היה פורטר שוב חבר בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, אך התפטר מתפקידו כאשר מונה כחבר בקבינט של ארצות הברית.
מזכיר המלחמה
בין ה-16 במאי 1828 ועד 9 במרץ 1829 כיהן פורטר כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ון קווינסי אדמס ותמך בהעברתם של האינדיאנים אל מעבר לנהר המיסיסיפי.
משפחתו
ב-1818 נשא פורטר לאישה את לטישיה ברקינרידג' (1831-1786), בתו של ג'ון ברקינרידג', חבר הסנאט של ארצות הברית מקנטקי בין השנים 1801 – 1805 והתובע הכללי של ארצות הברית בין השנים 1805 – 1806. לטישיה התאלמנה ב-1810 מבן זוגה הראשון, אלפרד ויליאם גרייסון, בוגר אוניברסיטת קיימברידג' ובנו של הסנאטור מוירג'יניה, ויליאם גרייסון. מנישואיה אלו נולד ללטישיה בן, ג'ון ברקינרידג' גרייסון ששירת כקצין בכיר הן בצבא ארצות הברית והן בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים. ללטישיה ופיטר פורטר נולדו בן, פיטר אוגוסטוס פורטר, שנהרג במלחמת האזרחים ובת, אליזבט לואיס פורטר, שנפוצו שמועות שהיא כמעט ונישאה למי שלימים היה נשיא ארצות הברית, מילרד פילמור. נכדו של פורטר מבנו, פיטר אוגוסטוס פורטר הבן, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק ואחייניו היו אוגוסטוס סימור פורטר, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מישיגן ופיטר ב. פורטר הבן, חבר ויושב ראש אספת המחוקקים של מדינת ניו יורק.
פיטר פורטר מת ב-20 במרץ 1844 בעיר ניאגרה פולס שבמדינת ניו יורק ונטמן בבית הקברות אוקווד שבעיר לצד אחיו אוגוסטוס.
הנצחתו
על שמו של פיטר פורטר נקראו פורט פורטר ושדרת פורטר בבאפלו, רחוב פורטר בניאגרה פולס והעיירה פורטר במחוז ניאגרה שבמדינת ניו יורק. מסמכיו שמורים בספריית המוזיאון ההיסטורי של באפלו.
עוד בימי חייו, ב-1838, הושקה ספינת קיטור שנקראה "גנרל פורטר" ששטה במימי ימת אירי עד 1838, אז נמכרה לצי המלכותי הבריטי ושמה שונה ל"אה"מ טורונטו" והיא עסקה בפעולות סיור במימי ימת אירי, נהר סנט קלייר ונהר ניאגרה העליון.
גילברט בייקר
גילברט בייקר (באנגלית: Gilbert Baker; 2 ביוני 1951 – 31 במרץ 2017) היה אמן ומעצב אמריקאי הומוסקסואל גלוי ופעיל זכויות אדם שעיצב את "דגל הקשת", שהיה גרסתו הראשונה של דגל הגאווה.
ביוגרפיה
בייקר נולד בשניוט, קנזס וגדל בפארסונס, קנזס. אביו היה שופט ואמו הייתה מורה. בשנים 1970 - 1972 הוא שרת בצבא בסן פרנסיסקו. לאחר פרישתו מהצבא, הוא לימד את עצמו לתפור ובמיומנות זו שרכש החל ליצור דגלים וכרזות למען זכויות הומואים ובמצעדי מחאה נגד המלחמה. בתקופה זו הוא פגש והתחבר עם הארווי מילק.
בשנת 1978 הוא יצר את דגל הקשת שאותו צבע ידנית בעזרתם של 30 מתנדבים, והיו בו שמונה פסי צבע, שכל אחד סימל משמעות שונה (ורוד - מיניות, אדום - חיים, כתום - בריאות, צהוב - אור השמש, ירוק - טבע, טורקיז - אמנות, אינדיגו - הרמוניה וסגול - רוחניות). מילק רכב מתחת לדגלי הקשת הראשונים שהכין בייקר במצעד הגאווה של סן פרנסיסקו ביוני 1978, חודשים ספורים לפני שנרצח.
בשנת 1979 החל בייקר לעבוד בחברת "דגלי פאראמאונט" (.Paramount Flag Co) בסן פרנסיסקו. הוא עיצב אירועים עבור דיאן פיינשטיין, ראש ממשלת סין, נשיאי צרפת, מלך ספרד, ונצואלה והפיליפינים ועוד רבים אחרים. הוא גם עיצב אירועים למען זכויות האזרח ולמצעדי גאווה בסן פרנסיסקו. בשנת 1984 הוא עיצב את הדגלים לוועידה הדמוקרטית לנשיאות.
בשנת 2003 הנציח בייקר את יום השנה ה-25 ליצירת דגל הקשת, ביצירת דגל קשת שנמתח ממפרץ מקסיקו לאוקיינוס האטלנטי בקי וסט. לאחר ההנצחה, הוא שלח חלקים של הדגל הזה ליותר מ-100 ערים ברחבי העולם. האירוע תועד בסרט באורך מלא של מארי ג'ו פרון.
בייקר נפטר בשנתו ב-31 במרץ 2017, בגיל 65, בניו יורק.
אדי גוטליב
אדוארד אדוארדוביץ' "אדי" גוטליב (ברוסית: Эдуард Эдуардович Готлиб; נולד ב-16 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בבית"ר ירושלים.
קריירת מועדונים
גוטליב נולד בכרמיאל שבישראל. החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל כרמיאל, ולאחר מכן שיחק במחלקות הנוער של הפועל חיפה, מכבי חיפה ומ.כ. נווה יוסף. בגיל 18 הצטרף גוטליב לקבוצת הנוער של הפועל עכו, ולאחר שנה עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-7 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-18 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, גם כן מול הפועל תל אביב. ב-10 בינואר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל פתח תקווה שהסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל כבש בעונתו האחרונה בהפועל עכו שלושה שערי ליגה.
ב-14 ביוני 2015 חתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב, עם אופציה לשלוש שנים נוספות. ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-7 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשכבש את בדקה ה-94 את שער הניצחון (1–0) במשחק חוץ מול הפועל רעננה במסגרת המחזור העשירי של ליגת העל. בעונתו הראשונה בקבוצה פתח בהרכב ב-33 משחקים בכל המסגרות, וכבש שלושה שערי ליגה.
בינואר 2017, לאחר שהפועל תל אביב נכנסה להליך פירוק, דרש גוטליב להשתחרר מהמועדון והחרים את האימונים. בתום הליך בוררות נקבע כי הוא לא ישוחרר, ולאחר יותר מחודשיים שלא שיחק הוא חזר לסגל הקבוצה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית. לאחר ניסיונות שלא צלחו להעברתו לקבוצה אחרת באירופה או בישראל, חזר לסגל הקבוצה בליגה הלאומית לאחר מינויו של קובי רפואה למאמן. ב-2 בנובמבר 2017 פתח לראשונה בהרכב הקבוצה בניצחון 1–0 על הפועל כפר סבא, לאחר שלא שיחק מאז תום העונה הקודמת. עד סוף עונת 2017/2018 ערך 19 הופעות וכבש שני שערים, ועלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונת 2018/2019 כבש שער אחד ב-27 הופעות בליגת העל. בסך הכל שיחק גוטליב ארבע שנים בהפועל תל אביב, וכבש 12 שערים ב-94 הופעות ליגה.
ב-5 באוגוסט 2019 חתם לארבע עונות בקבוצת אורנבורג מליגת העל הרוסית, ששילמה להפועל תל אביב 350 אלף אירו, תמורת שכר של 100 אלף אירו לעונה. באותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לאחמט גרוזני. במשחקו השני בקבוצה נפצע ונדרש לתקופת החלמה ארוכה, ובעקבות כך נגרע מסגל המועדון. בפברואר 2020 הוחזר לסגל, ובסך הכל שותף בחמישה משחקי ליגה במדי הקבוצה. ביולי 2020 התיר את חוזהו במועדון והפך לשחקן חופשי.
ב-9 בספטמבר 2020 חזר להפועל תל אביב וחתם לעונה אחת במועדון. בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה. ב-20 ביוני 2021 הוא חתם במועדון לשלוש שנים נוספות.
ב-17 ביולי חתם לשנה בבית"ר ירושלים.
קריירה נבחרות
לזכותו של גוטליב 16 הופעות במדי הנבחרת צעירה של ישראל עד גיל 21. ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק נגד הנבחרת הצעירה של. ביוני 2013 נכלל גוטליב בסגל הנבחרת הצעירה לאליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 שנערכה בישראל.
ב-1 באוקטובר 2021 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל לקראת משחקיה במוקדמות מונדיאל 2022 מול מולדובה וסקוטלנד, על-די המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר.
חיים אישיים
במאי 2021 נישא לקוסמטיקאית הישראלית נטלי לוי.
לגוטליב דרכון רוסי, מה שסייע לו לשחק בליגה הרוסית (עם קבוצתו הרוסית אורנבורג) שלא על תקן שחקן זר.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 היא אליפות כדורגל שנערכת כל שנה על ידי התאחדות הכדורגל האירופית, אופ"א. הטורניר החל כאליפות הנוער הבינלאומית של פיפ"א ב-1948, עד שעבר לידי אופ"א ב-1956 והשם שונה לאליפות הנוער הבינלאומית של אופ"א. ב-1980 שונה שם הטורניר לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 18, וב-2002 שונה שוב הפעם לשם הנוכחי.
מבנה הטורניר השתנה רבות בין השנים עד שהתקבע במבנה הנוכחי בו משתתפות 8 קבוצות ב-2 בתים. הגבלת הגיל באליפות החלה כבר באליפות הראשונה והיא נותרה על כנה מאז. לשחקן מותר להשתתף באליפות גם כאשר הוא בן 19, אך זאת בתנאי שאת המוקדמות הוא שיחק כשהוא טרם הגיע לגיל 18.
באליפות אירופה במתכונתה עד גיל 18 שנערכה ב-1997, השתתפה לראשונה נבחרת ישראל עד גיל 18.. נבחרת ישראל עד גיל 19 העפילה לטורניר הסופי של היורו במתכונתו החדשה גם ב-2014 וב-2022 (בו העפילה למשחק הגמר).
עץ החיים (סרט, 1957)
עץ החיים (באנגלית: Raintree County) הוא סרט היסטורי רומנטי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם מונטגומרי קליפט, אליזבת טיילור, אווה מארי סיינט ולי מרווין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן רב המכר "Raintree County" מאת רוס לוקברידג' ג'ו. משנת 1948.
העלילה מתרחשת בעיירה פיקטיבית באינדיאנה על רקע מלחמת האזרחים האמריקאית וכוללת גם כמה סצנות המוניות של הקרבות במלחמה זו.
אליזבת טיילור הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס לורל.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
ניג'ל פטריק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
תקציר העלילה
1859, בעיירה פריהייבן (שם פיקטיבי) ב"מחוז עץ הגשם" (שם פיקטיבי) באינדיאנה נפגש פרופ' סטילס (פיטר ניג'ל) עם כיתת הבוגרים לפני סיום בית הספר התיכון. הוא מספר להם את האגדה על הגנן המיתולוגי ג'ון אפלסיד שמצא זרע של "עץ החיים" ושתל אותו אי שם בביצות של המחוז הנקרא על שמו. עלי העץ מוזהבים וכל מי שחוסה בצילו מוצא תשובות לגבי עתידו.
בין התלמידים נמצא גם ג'ון שונסו (מונטגומרי קליפט) וחברתו נל (אווה מארי סיינט). ג'ון מתלהב מהאגדה ומחליט לחפש מיד את העץ בתוך אזור הביצות הסמוך. הוא כמעט טובע בחיפושים ונחלץ משם על ידי נל וחברו גרנווד ג'ונס (רוד טיילור) שלועג לו.
גם בעיירה צוחקים עליו ואחד הצעירים, אורוויל פרקינס (לי מרווין) מזמין אותו להתחרות ריצה בחגיגות הרביעי ביולי. לפני המירוץ מזמין אותו אורוויל לתחרות שתיית אלכוהול וג'ון התמים מסכים וכמעט מתמוטט אך למרות זאת הוא מנצח בתחרות ואז הוא מכיר בחורה יפהפייה מהדרום שבאה להתארח את דודה. הבחורה היא סוזנה דרייק (אליזבת טיילור) וג'ון נמשך אחריה לאכזבתה של נל. לאחר התחרות הם מבלים באגם ומקיימים יחסים וסוזנה חוזרת למשפחתה בדרום.
סוזנה חוזרת לפריהייבן ואומרת לג'ון שהיא בהריון ממנו והוא מסכים להתחתן אתה לאכזבתם של הוריו ונל. הוא נוסע אתה למשפחתה העשירה באטלנטה. הוא תומך בביטול העבדות ולא מוצא את מקומו במשפחה העשירה שמחזיקה בעבדים רבים. מתברר לו גם סיפור מהעבר בו נספו אביה אמה והמשרתת השחורה הנרייטה אתה ניהל האב יחסים, בשריפה שכילתה את ביתם. מתברר גם שאמה סבלה ממחלת נפש.
הם חוזרים לעיירה וסוזנה יולדת את בנם ג'ים אך מצבה הנפשי מידרדר והיא סובלת מהתקפי פרנויה. ג'ון משמש כמורה בעיירה. כשפורצת מלחמת האזרחים נשאר ג'ון בעיירה כדי לשמור עליה ועל ג'ים אבל יום אחד היא נעלמת עם ג'ים. ג'ון מתגייס לצבא האיחוד עם חברו אורוויל. הם עוברים מספר קרבות ונכנסים לאטלנטה עם גנרל שרמן. ג'וון עורק מיחידתו ביחד עם אורוויל כדי למצוא את בנו ג'ים במבנה המטע של המשפחה. בדרך הם שובים קצין דרומי (דפורסט קלי). ג'ון מוצא במקום את ג'ים ומתכונן לקחת אותו. הם יוצאים בלילה ועולים על מארב של הדומים בו נהרגים הקצין ואורוויל וג'ון מצליח בכוחות אחרונים להגיע לכוחות האיחוד עם ג'ים על גבו.
חצר רייסין
חצר רייסין היא מתחם מגורים יהודי ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בפינת הרחובות מעלות אל-ח'אלידיה ואל קירמי, מזרחית לחצר גליציה.
בחצר מתגוררות כיום 6 משפחות.
היסטוריה
חצר רייסין שוכנת ברובע המעורב המכונה גם רובע חברון. תחומי הרובע הם רחובות מעלה חלאדיה, הסראיה ואל קירמי.
במאה ה-19 התגוררה בחצר משפחת וולפנזון שניהלה בחצר אכסניה והשכירה בה דירות.
בחצר פעלה במשך עשרות שנים טחנת קמח תת-קרקעית, בבעלות משפחת וולפנזון ובניהולה של רבקה וולפנזון. הטחנה שימשה נקודת מוצא של אנשי הגורדיה היהודית החשאית של ירושלים, לפעולותיהם.
זאב וולפנזון, היה עסקן ירושלמי שמוזכר בדברי תולדות היישוב היהודי. זאב עסק בתחומי פעילות רבים: מדפיס, מגיה ורב-בנאי וסוחר, שד"ר ודיפלומט. בנוסף היה איש כולל רייסין ושימש במשך שנים בתור הממונה על הכולל.
בשלהי המאה ה-19 התגורר במקום הישיש הרב אברהם יצחק הומינער מברעזין. גבאי המקום ומגיד השיעורים היה אחיינו הרב שמואל הומינר ממייסדי שכונת מאה שערים ובית היתומים דיסקין.
בשנת 1905 הקימה "לשכת ירושלים" של ארגון בני ברית גן עברי בעיר העתיקה, צמוד לחצר רייסין. ככל הנראה היה זה גן הילדים הראשון בעיר העתיקה.
בשנת 1993 שבו 2 משפחות יהודיות להתגורר בחצר.
בשנת 2019 לאחר מאבקים משפטיים ארוכים נכנסה משפחה יהודית לדירה נוספת ואחרונה בבניין ובכך הושלמה גאולתה של החצר כולה.
בית הכנסת הליטאי
בחצר רייסין פעל בשנות ה-20 בית כנסת ליטאי של פרושים, בנוסח הגר"א. ליד בית הכנסת פעלה חנות לטחינת קפה של חיה בלומקה. יהודה מוטס יליד הרובע מתאר
בעקבות התנכלויות פורעים ערבים, בשנות ה-20 נטשו יהודים רבים את האזור. כתוצאה מכך נסגר בית הכנסת.