cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרלו שטרנגר
אמצע החיים
שטרנגר חקר גם מספר השלכות אחרות של הסדר העולמי המשתנה. הוא הציע לחשוב מחדש על משבר אמצע החיים לאור הגדלת תוחלת החיים, וטען ששינוי אמצע החיים חייב להפוך לנורמה תרבותית במאמר בשם "The Existential Necessity of Midlife-Change" שפורסם בהרווארד ביזנס רוויו וצוטט רבות. שינוי זה מצריך לגישתו את היכולת להעריך את החולשות והחוזק באופן אובייקטיבי, כדי לקבל החלטות מציאותיות, תהליך שהוא כינה "קבלה עצמית אקטיבית".
הזהות היהודית והאזרחות העולמית
שטרנגר התעניין בזהות היהודית המודרנית, במיוחד באוניברסליזם היהודי המודרני, וכתב על כך במגוון פרסומים. בספרו "The Fear of Insignificance", הוא ניתח את הפסיכולוגיה של "האזרחות העולמית" - באיזו מידה בני אדם מסוגלים להרחיב את יכולתם לאמפתיה ולדאגה מעבר לתרבות שבה גדלו? שטרנגר טען שהתפתחות האוניברסליזם היהודי המודרני מספקת פרדיגמה מעניינת לזהות זו, והציג את זיגמונד פרויד, חנה ארנדט, ישעיהו ברלין, ליאו שטראוס ופיליפ רות כדוגמאות. ב-2011 הוא טען שהאתיקה האוניברסליסטית היהודית עומדת כיום בסתירה לנטיות לאומניות דומיננטיות בפוליטיקה הישראלית. במורשת פרויד בעידן הגלובלי (2016) סטרנגר פיתח עוד את הניתוח שלו לגבי אזרחות עולמית באמצעות תפיסתו של "קוסמופוליטיים חדשים", והרחיב את הצגת תפיסתו של פרויד כפרדיגמה של זהות אוניברסליסטית יהודית.
משנתו הפוליטית
בשנת 2011 פרסם בגרמנית את הספר "Israel – Einführung in ein schwieriges Land" (ישראל, מבוא למדינה קשה), הכולל ניתוח פסיכופוליטי על הפוליטיקה והחברה הישראלית. הטענה המרכזית של שטרנגר היא שיש להבין את ישראל כמדינה מאוחרת שנמצאת כיום במלחמת תרבות על זהותה, כאשר נושאים מרכזיים כמו היחס בין דת ומדינה טרם נפתרו. הוא גם מנתח את היחסים המורכבים, רווי האשמה בין אירופה לישראל, וטוען כי הסכסוך במזרח התיכון הוא, בין היתר, בלתי פתיר בגלל התביעה הבלעדית של הדתות המונותאיסטיות לאמת מוחלטת.
שטרנגר היה חסיד של פתרון שתי המדינות, כלומר הוא טוען שהדרך היחידה לסיים את הסכסוך במזרח התיכון היא הקמת מדינה פלסטינית שבירתה מזרח ירושלים לצד ישראל. והעביר ביקורות על מדיניות ההתנחלויות של ישראל. אך מאז סוף 2011 הוא הביע ספקנות גוברת בכך שפתרון שתי המדינות עדיין יכול להיות מיושם, בהינתן המעבר של ישראל ימינה וההנהגה הלא יעילה של הפלסטינים.בינואר 2012 כתב לראשונה שהפתרון ארבע מדינות (דתית-לאומית, חרדית, ערבית וחילונית), שחילונים ליברלים צריכים לתבוע שלטון. וכמו בשווייץ רוב המיסים ילכו למדינות המחוז ולא לממשלה הפדרלית. כל מדינה תיהנה ממערכת חינוך משלה, שתאפשר אוטונומיה תרבותית לכל קבוצה. אחר כך חזר על הרעיון מספר פעמים, והדגיש שלחילונים הליברלים דרושים זכויות מיעוט, שאם החילונים הליברלים לא יגנו על ערכיהם, ובהם הפרדת הדת מהמדינה, לא ירחק היום שבו יאבדו את זכותם לתת להם ביטוי.
שטרנגר תיאר את עצמו כליברל אירופי קלאסי, והסביר שזו גם הדרך שמאירה את גישתו לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ואת תמיכתו בציונית ליברלית ברוח אחד העם.
איש בושת
אִישׁ-בֹּשֶׁת (הידוע גם כ"אֶשְׁבָּעַל") הוא דמות מקראית. על פי המסופר בספר שמואל הוא היה בנו של שאול המלך, ומלך על עם ישראל אחריו (במקביל לדוד שמלך על שבט יהודה בלבד). לפי המקרא, הוא היה מלך חלש, שהגיע למעמדו מתוקף היותו היורש הבכיר לשאול לאחר שאחיו נספו במלחמת הגלבוע.
מלכותו
בשמואל ב' מסופר שלאחר ששאול ושלושת בניו נפלו במערכה בגלבוע נגד הפלשתים, הכתיר אבנר בן נר, שר הצבא החזק, את איש בושת למלך על ישראל, והוא בן 40. בעוד דוד שולט על שבט יהודה, היה איש בושת מלך על שאר השבטים שנתיים תמימות.
בעקבות סכסוך שהיה בין איש בושת לבין אבנר בן נר, על כך שאבנר לקח לאישה את פילגש שאול, רצפה בת איה, נעלב אבנר והעביר את נאמנותו לדוד, אך הומת בידי יואב בן צרויה כנקמה על שהרג את אחיו של יואב - עשהאל. בעקבות זאת נחלש מעמדו של איש בושת.
שני אחים, שרי גדוד בצבא ישראל, בענה ורכב בני רימון, קשרו קשר, ורצחו את איש בושת והביאו את ראשו לדוד. דוד גינה את מעשיהם, והורה להוציאם להורג ולקצץ את ידיהם ורגליהם, על שהרגו "איש צדיק בביתו על משכבו".
כתוצאה מכך באו ראשי שבטי ישראל אל דוד, וביקשו ממנו שימלוך גם על ישראל, ורק אז הומלך דוד על כל ישראל. לאחר מות שלמה התפצלה שוב ממלכת ישראל המאוחדת לשתיים.
חוק איסור התערבות גנטית
חוק איסור התערבות גנטית אוסר לשבט אדם או להתערב בגנים שלו לצורכי רבייה, לאור היבטיים מוסרים, חברתיים ומשפטיים.
החוק נחקק בשנת 1999 התשנ"ט ותוקן לאורך השנים (2004, 2009, 2016, 2020). את החוק יזם חבר הכנסת חגי מירום, חבר מפלגת העבודה באותם זמנים. הוועדה הראשונה שעוררה שיח בעניין, הייתה ועדת הלסינקי, שמונתה לפי תקנות בריאות העם, בשנת 1980.
היסטוריה
לראשונה בישראל, החוק נחקק בשנת 1999 התשנ"ט לאחר דיונים מעמיקים בנושא הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ברוב קולות.
איש בושת
שמו
פרשנות אחרת טוענת את ההפך - כי השמות הללו מעידים דווקא על קיומו של פולחן הבעל בקרב שבטי ישראל, ואחת הראיות לכך היא הניסיון להסתיר את השמות הללו על ידי החלפתם במילה "בושת", שכן אם אכן העידו על התנגדות לבעל, לא היה צורך לשנותם. ראיה נוספת היא העובדה ששמות תאופוריים (שמות המכילים שם של אל) היו מאוד מקובלים, אך אין עדות נוספת על שמות תאופוריים מתגרים.
חוק איסור התערבות גנטית
היסטוריה
העונש בגין העברה על החוק הוא מאסר ארבע שנים או קנס.
הועדה הראשונה בעולם שדנה בנושא הייתה ועדת הלסינקי הבינלאומית, אשר אחראית לכך שהניסויים יתבצעו בצורה אתית בהתאם למשפט לאומי ובינלאומי.
איש בושת
שמו
מאחר שפשטה בישראל עבודת האליל שזהו שמו, בוצעה בספר שמואל החלפה תאופורית בשמות. אך ספר דברי הימים נערך בתקופה מאוחרת יותר ולכן שוחזרו בו השמות המקוריים.
יש המזהים גם את איש בושת עם ישוי בן שאול הנזכר ב.
חוק איסור התערבות גנטית
היסטוריה
לקראת מועד פקיעת החוק המקורי, בחודש ינואר 2004 קיימה ועדת המדע והטכנולוגיה דיונים לבחינת הצורך בהארכת תוקף החוק ובתיקונו, לפי החלטת הוועדה, הוארך תוקף החוק לחמש שנים נוספות והוכנסו בו מספר שינויים.
איש בושת
שמו
השם אשבעל הוא יחידאי במקרא וב-2012 התגלתה כתובת עם השם "אשבעל בן בדע" על גבי קנקן באתר הארכאולוגי חורבת קייאפה.
חוק איסור התערבות גנטית
היסטוריה
הדעות לגבי החוק חלוקות, ולאורך השנים עוררו סערה. בשנת 2004, לאחר שפגה הארכת החוק, יו"ר ועדת המדע, ח"כ מלי פולישוק-בלוך, אישרה את החוק לצמיתות. מאחר שהיא היחידה שנכחה בזמן קבלת ההחלטה, היא קיבלה את החלטה בעצמה ללא הצבעה/סקר, אף על פי שרוב משתתפי ועדת המדע התנגדו לחוק ואמרו שאין להפוך אותו לקבוע. ח"כ ד"ר לאה נס, ביוכימאית העוסקת בתחום הפוריות, אשר מתנגדת לשיבוט בני אדם לרבייה, טענה שיש לקבוע איסור זמני בלבד לחמש שנים, מאחר שהמדע והחקר הרפואי מתקדם במהלך השנים-והחוק אכן הוגבל ל-5 שנים.
תיקונים בחוק
בשנת 2009 הוחלט כי ניתן להעמיד אדם לדין אם ביצע התערבות גנטית.
בשנת 2016 הוחלט לתקן את החוק לשבע שנים ולא לחמש כפי שהיה עד כה.
בשנת 2020 הובהר בחוק כי אין להגביל את חופש החקר והמדע אך עם זאת, יש לערוך פיקוח. הוועדה המייעצת תעקוב אחר התפתחות הרפואה, המדע והביוטכנולוגיה בתחום הניסויים הגנטיים בבני אדם, תגיש על כך לשר דין וחשבון מדי שנה ותייעץ לשר בעניינים אלה.
איש בושת
מותו
תיאור הרצח קשה מבחינה לשונית ועניינית, ולוקה לכאורה בכפילות ובסתירות. הפרשנים והחוקרים התחבטו בהבנתו של פסוק ו' וייחסו להמשך הכתוב, ובפרט הועלו השערות בנוגע לצירוף "לֹקְחֵי חִטִּים" ומעמדו התחבירי. רבים סבורים שמובנו הוא "מוכרי תבואה", ומפרשים שרכב ובענה הסוו את עצמם כמוכרי תבואה כדי לחדור לביתו של איש בושת. אך קשה ליישב פירוש זה עם הנוסח המונח לפנינו. לפיכך סבורים חוקרים רבים שבנוסח המסורה נפלו שיבושים, שמקורם אולי במיזוג בלתי מוצלח של שני דיווחים מקבילים של סיפור המעשה. חוקרים אחרים מנסים לתקן את הנוסח על סמך עדי נוסח המציגים דיווח קוהרנטי יותר. עם זאת, קיים חשש משמעותי שעדי נוסח אלה משניים לנוסח המסורה, ומשקפים עריכה מאוחרת השואפת להרמוניזציה של הטקסט הסתום.
חוק איסור התערבות גנטית
עיקרי החוק
מטרת החוק לקבוע תקופה קצובה של חמש שנים, שבה לא יתבצעו סוגים של התערבות גנטית בבני אדם, לשם בחינת ההיבטים המוסריים, המשפטיים, החברתיים והמדעיים של סוגי התערבות אלה והשלכותיהם על כבוד האדם.
החוק אוסר לשבט אדם או להתערב בגנים שלו לצורכי רבייה תוך כדי התחשבות בחופש החקר המדעי למען צורכי רפואה וכדומה-במקרים מסוימים, אם השר יראה זאת לנכון, ברשותו להתיר שימוש בתאי רבייה שעברו שינוי גנטי מכוון קבוע במטרה לגרום ליצירת אדם. העונש על העובר על החוק הוא מאסר ארבע שנים או קנס פי שישה מן הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, ה'תשל"ז-1977, לפיו, הקנס הוא 226,000 ש"ח.
איש בושת
מותו
הצעה אחרת, שאיננה כרוכה בתיקון הכתובים, מיוסדת על ההנחה שחלקו הראשון של פסוק ו איננו מתייחס לרכב ובענה, אלא ל"לֹקְחֵי חִטִּים" - שודדי תבואה; צירוף זה משמש נושא המשפט. המילה "וְהֵנָּה" איננה כינוי גוף המתייחס לרכב ובענה - שאם לא כן היה צריך להיות "וְהֵם" או "וְהֵמָּה" - ואיננה משמשת נושא, אלא כינוי אדוורביאלי: לוקחי חיטים באו הנה (ואולי יש לקרוא "וְהִנֵּה"). כלומר, יש להבין את התיאור כך:
לאחר רצח אבנר, נקבר ראשו של איש בושת בקבר אבנר בן נר בחברון.
מוטי שטיינמץ
ישראל ברוך מרדכי (מוטי) שטיינמץ (נולד בה' בתמוז ה'תשנ"ב, 5 ביולי 1992) הוא זמר חרדי-חסידי ישראלי בולט המכונה "אמן הרגש". שר מוזיקה חסידית ובעיקר שירי רגש, נשמה והתעוררות.
ביוגרפיה
נולד ברחובות למשפחה המשתייכת לחסידות ויז'ניץ. הוא רביעי מתוך תשעה ילדים. בהיותו כבן שנתיים עברה משפחתו לקריית ויז'ניץ בבני ברק. אביו, משה, הוא אברך המתפרנס מכתיבת סת"ם, ואמו רבקה היא לבורנטית מעבדה. למד בחיידר, בישיבה קטנה ובישיבה גדולה של החסידות. לצד לימודיו בישיבה, לאחר סדרי הלימוד, עבד בלילות לפרנסתו.
לאחר מכן החל לשתף פעולה גם עם איש העסקים והמלחין שלמה יהודה רכניץ, שר כמה מלחניו והוזמן להופיע במספר הופעות בארצות הברית אותן ארגן רכניץ. הוא מופיע גם בהופעות המכונות "זיץ" בהן שרים בעיקר שירי רגש והתעוררות מן המקורות ומשלבים בהן דברי תורה, הופעות אלו מיועדות בדרך כלל לקהל בני ישיבות גברים בלבד. שטיינמץ מקפיד לא להופיע בהופעות ללא הפרדה בין גברים ונשים.
החל להתפרסם מאמצע העשור השני של המאה ה-21 כשהחל לשתף פעולה עם המעבד והמנצח רובי בנט, ושר עם מרדכי בן-דוד כמה משיריו של איש העסקים והמלחין שלמה יהודה רכניץ.
בחודש חשוון ה'תשע"ח (נובמבר 2017) הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו "הנשמה בקרבי" בהפקתו של יוסי רובין. האלבום זכה להצלחה מסחרית ולאחר כחצי שנה הגיע למעמד אלבום פלטינה. ביוני 2018 הוציא דואט עם ישי ריבו בשם "נפשי" על המילים "נַפְשִׁי חָמְדָה בְּצֵל יָדֶךָ, לָדַעַת כָּל רָז סוֹדֶךָ" מתוך שיר הכבוד. השיר זכה ליותר ממיליון האזנות ביוטיוב תוך כחודשיים, ונכון ליולי 2022, השיר זכה ליותר מ-11 מיליון צפיות.
ביולי 2018 הופיע ב"חסידיסטוק" סדרת דוקו על גיבורי התרבות של המוזיקה היהודית העכשווית בערוץ כאן 11. בסוף שנת תשע"ח זכה בתואר "זמר השנה" במוזיקה החסידית באתרים כיכר השבת ובחדרי חרדים, כשבין השיקולים נמנו האלבום והדואט האמורים.
באוגוסט 2019 עתרה שדולת הנשים נגד הופעה שלו שיועדה עבור הציבור החרדי בעיר עפולה והייתה אמורה להתקיים בהפרדה מגדרית. השופט יונתן אברהם אסר לקיים את ההופעה. בעקבות כך ביטל שטיינמץ, שאינו מופיע בפני קהל מעורב, את הופעתו. לאחר ערעור שהגיש משה ארבל, החזיר השופט עאטף עיילבוני את ההחלטה לעירייה וההופעה התקיימה בהפרדה כמתוכנן. בדיון בבג"ץ שהתנהל בעיצומה של ההופעה ביטל בג"ץ את ההחלטה השנייה של בית המשפט אך ההופעה כבר עמדה לקראת סיומה ולפיכך הייתה חסרת משמעות. החלטות בית המשפט גרמו לסערה וגררו תגובות רבות. כשבוע וחצי לאחר מכן עתרה שוב שדולת הנשים, נגד הופעה שעמדה להתקיים במרכז הקונגרסים בחיפה לגברים בלבד, של שטיינמץ ומרדכי בן דוד במימון העירייה. בית המשפט אסר על קיום האירוע. בהמשך ביקשו המפיקים לקיים את ההופעה במימון פרטי, אך השופט השיב שהדיון בנושא תם.
במצעד העשור ברדיו קול חי לשנים תש"ע-תש"ף זכה בתואר 'תגלית העשור', ובמצעד העשור של רדיו קול ברמה זכה עם ישי ריבו בתואר 'שיר העשור' על השיר נפשי.
שירים וקליפים שלו המועלים ליוטיוב זוכים למיליוני צפיות, אף שחלק מקהל היעד שלו אינו מחובר לרשת האינטרנט. הקליפ שזכה למספר הצפיות הגבוה ביותר הוא "צאינה וראינה" שיצא ב-28 ביולי 2015 עבור ישיבת עטרת שלמה, ונכון ליולי 2022 עומד על למעלה מ-13 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-1 בינואר 2022 הוציא את אלבומו השני "עתיק יומין". מבקר המוזיקה של האתר "כיכר השבת" נתנאל לייפר העניק לאלבום ביקורת חיובית וכתב
חיים אישיים
נישא ב-2015 למלכה, בתו של הרב ישראל ויזל, דיין בבית הדין של הרב קרליץ. לזוג שתי בנות. שטיינמץ מתגורר בעיר בני ברק.
שיתופי פעולה בולטים
שיתופי פעולה נוספים:
איזוטופולוג
איזוטופולוג של מולקולה היא וריאציה של המולקולה, בה מוחלפים חלק מהאטומים באיזוטופים שלהם. עקב כך תכונותיהם הכימיות של האיזוטופולוגים זהות לאלה של מולקולות המקור, אך מסתן המולקולרית שונה.
איזוטופים אלה יוצרים תשע מולקולות-איזוטופולוג של מים:
חוק איסור הקמת מצבות זיכרון לזכר מבצעי מעשי טרור
חוק איסור הקמת מצבות זיכרון לזכר מבצעי מעשי טרור קובע שאסור להקים מצבות ואנדרטאות לזכר טרוריסטים ומעשיהם. החוק אושר בכנסת בשנת 1999 על ידי הכנסת. יוזם החוק הוא חבר הכנסת רן כהן ממרצ. החוק חוקק בעקבות הקמת מצבה לזכר ברוך גולדשטיין, מחבל יהודי שביצע טבח מערת המכפלה שבחברון וגרם למותם של 29 פלסטינים ופצועים רבים.
היסטורית החוק
החוק נכנס לתוקף בשנת 1999, הצעת החוק הראשונה הועלתה ב-25 במרץ 1997, בידי חבר הכנסת רן כהן מטעם ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, לדבריו, ישנן אנדרטאות על שמם של גולדשטיין וסלאח נזאל, אשר היו מעורבים במעשי טרור ורצח, הוא טען גם כי אלו לא סתם מצבות זיכרון אלא אנדרטאות מכובדות ומפוארות במיוחד שקוראות אליהן להתחנך על פי זכר אותו האדם, לכן יש להסירן. בקריאה השנייה והשלישית פנה חבר הכנסת סאלח טריף, יושב ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה מאותן סיבות להסרת אנדרטאות זיכרון לזכר מבצעי מעשי טרור.
עיקרי החוק
החוק אוסר הקמת אנדרטאות ומצבות זיכרון לזכר רוצחים ומבצעי מעשי טרור רצחניים, החורגות ממצבה רגילה בבית קברות, וזאת על מנת למנוע הסתה ועידוד למעשים נפשעים. שר הביטחון ממונה על פקודת הסרת אנדרטה לא חוקית. החוק מאשר קבורה של אדם הממונה על מעשה הטרור אך אוסר על הקמת מצבה או אנדרטה לזכר המעשה.
אמהרה (אזור היסטורי)
אמהרה (געז: አምሃራ; גם: אמחרה, געז: አምሓራ) אזור היסטורי במרכז-צפון אתיופיה. גבולותיו הם נהר וונצ'ת בדרום המשמש כגבול עם שוואה, הנילוס הכחול במערב שהוא הגבול עם בגמדר, נהר הבשלו בצפון-מערב ובצפון שמשמש גבול עם לסתה ואנגות, ומדבר דניקל במזרח.
ההשערה היא שבזמנים עברו אכלסו את האזור האגאו. האזכור הראשון לאזור מגיע מתוך מסורת אתיופית, אשר מתוארכת למאה ה-9 וטוענת כי המלך האקסומי דגנג'ן שלח לאזור מיסיונרים. במאה ה-12 מוזכרת מלחמה בין אנשי אמהרה לבין הוורג'י, שכניהם ממזרח. במאה ה-13 הדיחו אנשי אמהרה ובראשם המלך המקומי יקונו אמלק את אחרון קיסרי הזאגווה.
האזור הוא מקום לידתה של השפה האמהרית שנוצרה משילוב של השפות האתיופיות-שמיות עם השפות הכושיות המרכזיות. האמהרית שימשה כלשון הרשמית של האימפריה האתיופית ועם התפשטות האימפריה היא החלפה את שפות האזורים שסופחו וכיום זוהי שפת האם של אנשי צפון-מרכז אתיופיה שעברו אמהריזציה.
מן המאה ה-17 ואילך בעקבות התיישבות שבט הוולו מהאורומו באמהרה, האזור החל להיקרא על שמם, כלומר ולו. כיום האזור ההיסטורי כלול ברובו במחוז דרום וולו כחלק ממדינת אמהרה.
מולניה
מולניה הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר שימש את ברית המועצות ורוסיה לשיגור חלליות לכיוון הירח, מאדים, נגה וחלליות ריגול ותקשורת שונות.
המשגר פותח ב-OBK-1 בשנים 1959–1960 על בסיס טיל בליסטי R-7. המשגר כולל 4 שלבים. השלבים הראשונים מבוססים על R-7. השלב השלישי התבסס על השלב השני של טיל R-9 והשלב הרביעי על חלקים של משגר "לונה" תוך התאמות נדרשות. השיגורים הראשונים היו לכיוון מאדים. בהמשך להתאמת הטיסה לכיוון הירח בוצעו שינויים במערכת הבקרה. בשנת 1965 החל ייצור דגם מתקדם "מולניה M" שהיה בשימוש עד לשנת 2010.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1960. השיגור האחרון בשנת 2010. לאחר שנת 2010 השיגורים מבוצעים תוך שימוש במשגר סויוז 2.
בסך הכול בוצעו 320 שיגורים מהם 11 נכשלו.
אצטדיון שיי
האצטדיון היה קרוי על שמו של עורך הדין ויליאם שיי, שהיה ממייסדי קבוצת הניו יורק מטס.
היסטוריה
בשתי העונות הראשונות לקיומם, בזמן בניית אצטדיון שיי, שיחקו המטס את משחקי הבית שלהם באצטדיון הפולו גראונדס שבו שיחקו עד שנת 1957 הניו יורק ג'איינטס, לפני שעברו לסן פרנסיסקו והפכו לסן פרנסיסקו ג'איינטס.
באצטדיון היה מקום ל-57,333 צופים.
חוץ מהמטס שיחקו באצטדיון גם קבוצות הפוטבול ניו יורק ג'טס וניו יורק ג'איינטס. גם היריבה העירונית בבייסבול, ניו יורק יאנקיז שיחקו באצטדיון כאשר אצטדיונם, יאנקי סטדיום היה בשיפוצים.
האצטדיון היה סמוך מאוד לנמל התעופה לה גוארדיה, ולעיתים קרובות התעכבו המשחקים שניות מספר עקב רעש נחיתת המטוסים.
משחק האול-סטארס התקיים באצטדיון בשנת 1964, כמו גם משחקים ב-4 סדרות וורלד סיריז, מתוכן שתיים שבהן זכו המטס באליפות. בשתיהן (1969, 1986) התקיים המשחק המכריע באצטדיון שיי.
תפוח ההום ראן
כאשר שחקן המטס חבט הום ראן היה תפוח גדול מפלסטיק יוצא מכובע גדול. התפוח סימל את כינוייה של העיר ניו יורק, "התפוח הגדול". בשנת 2009 הועבר התפוח לתצוגה בפתח האצטדיון החדש, סיטי פילד, ובמקומו הוצב תפוח חדש וגדול יותר המשמש לסימון הום ראן.
אירועים שאינם קשורים לספורט
האירוע המפורסם ביותר, שאינו קשור לספורט, שאירע באצטדיון הוא הופעת להקת הביטלס בשנת 1965. בשנת 2008, עם סגירת האצטדיון, הופיע בו הזמר בילי ג'ואל.
גם האפיפיור יוחנן פאולוס השני הופיע וערך מיסה באצטדיון בשנת 1979.
הריסת האצטדיון
בהתאם לחוקי העיר ניו יורק, האצטדיון פורק ולא פוצץ. הריסתו הושלמה ב-18 בפברואר 2009. במקומו נבנה מגרש חנייה שישמש את האוהדים שיגיעו לסיטי פילד.
חיים ורנר
תולדותיו
נולד לרב אשר זאב ורנר, רבה של טבריה, ולנחמה, בתו של הרב אהרן לוריא מחשובי העדה הסלונימאית בטבריה. בילדותו התייתם, והוא גדל בבחרותו אצל רבי שלום נח ברזובסקי, שכיהן אז כראש ישיבת בית אברהם. למד בישיבת בית אברהם. נישא לבת דודו הרב מרדכי יחיאל לוריא.
היה משגיח בולט ודומיננטי בישיבת זוויהל, והשפיע על תלמידים רבים מהישיבה לעבור לחסידות סלונים. בעקבות זאת נוצרו חיכוכים בינו לבין הסגל בישיבה והוא נאלץ לעזוב את משרתו. יחד עמו עזבו תלמידים רבים. לאחר מכן כיהן כר"מ ומשגיח בישיבת באבוב בקריית באבוב בבת ים, בישיבת איתרי ובישיבת אמשינוב.
בשנת תשל"ח עבר ורנר למושב חזון יחזקאל יחד עם קבוצה מחסידי סלונים, ועמד שם בראשות ישיבה מקומית בשם אור משה.
עם סגירת הישיבה בשנת תש"מ חזר לירושלים, והתמנה על ידי רבי שלום נח ברזובסקי לכהן כמשגיח בישיבה קטנה של חסידות סלונים. שם שוב צבר הערצה ואהדה והנחיל את גישתו לבני הנוער. במהלך כהונתו בתפקיד זה עלה מעמדו בחסידות, והוא נחשב לאדם המשפיע ביותר בחסידות אחרי האדמו"ר. לאחר מכן עבר לכהן כמשגיח בישיבת באר שלמה ("אטיק") עד שזו נסגרה בשנת תשס"ה (2005). בשנת תשנ"ט פתח בית כנסת וכולל ברחוב יואל בירושלים.
לאחר פטירת הרב שלום נח ברזובסקי היו מן החסידים שרצו למנות אותו לאדמו"ר במקומו, אולם מפני השלום החליטו בחסידות שבנו הגדול של הרב ברזובסקי רבי שמואל ברזובסקי יכהן כאדמו"ר.
כיום מנהל הרב ורנר קהילה הכוללת את בני משפחתו ומעט חסידים. עם זאת, הוא עדיין משתייך רשמית לחסידות סלונים ומשמש שם כבעל תוקע וכחזן בימים נוראים וביום הראשון של אמירת הסליחות. בשבת בבוקר הוא עורך מניין בבית מדרשו, המתנהל לפי הקצב האישי שלו: התפילה אורכת כארבע שעות, תפילת נשמת כל חי עורכת שעה תמימה. סגנון התפילה הייחודי מושך אליו סקרנים רבים מרחבי העיר.
בשנת תשפ"א הפסיק להתפלל גם את תפילת ראש השנה ויום כיפור בחסידות סלונים, כשבכך התנתק לגמרי מחסידות סלונים.[]
הרב ורנר מוציא מדי שנה ספר חדש בנושאים שונים, מגמרא והלכה ועד חסידות וקבלה. חיבר שירי דבקות רבים אותם הצמיד למנגינות עממיות. כמו כן התאים מילים לניגונים חסידיים רבים, שנהפכו לנכס צאן ברזל בחסידות סלונים, כגון ניגון "ישמחו במלכותך", המוכר יותר כ"מי יתן לי כאבר כיונה" ששרים חסידי ברסלב ו"ואני תמיד עמך", הוא נוהג להאריך בשירה גם במהלך התפילה. הרב ורנר היה אחראי בחסידות סלונים על סדר שמחת תורה, ואף ביצע רפורמות בסדרי הניגונים שהיו מקודשים בחסידות, החל משמחת תורה תשע"ו חדל להיות אחראי על סדרי שמחת תורה בחסידות סלונים וערך את סדרי שמחת תורה בבית מדרשו הפרטי ברחוב יואל. בעבר היה מדריך החתנים בחסידות. כמו כן הוא עוסק בשלום בית.
רבו, הרב שלום נח ברזובסקי, החשיבו לאדם דגול וכך כתב לו במכתב המלצה:.
גישתו
גישתו מתאפיינת באהבה לזולת, ונתינת עדיפות להתחושה האישית, ופיתוח הרגש. הוא מתנגד חריף למשטר קשה וקולקטיבי, ומתאפיין בהבנה עמוקה לנפש האדם. כמו כן, הוא מעצים ומחשיב תפילה מתוך כוונה ולא מתוך הרגל - "מצוות אנשים מלומדה". אמרה ידועה שלו היא "אמרתי את המילים, כעת אני צריך להתפלל". רבים נוהגים להתייעץ עמו בנושאים מגוונים.
לשיטתו, התפילה היא עניין אישי בין האדם לה', ולכן, באופן עקרוני, יש להתמקד במטרה להגיע להרגשת חיבור זו ולא להתחשב בגורמים אחרים כמיקום התפילה או מניין. כדרך רבו, הוא עוסק בעיקר בחובת האמונה ובהחדרת האמונה ללב עד שמתעוררת אהבה באדם לה' ותשוקה להדבק בו ("דבקות"), ומכאן ההתמקדות שהוא שם על תפילת "נשמת כל חי". כמו כן הוא מחשיב את הרגשת קדושת השבת, המקשרת בין האדם לה' ונתונה לשקיעות רוחנית ללא ענייני העולם הזה. אמרה שלו המאפיינת את דרכו היא: "אל נושא היית להם" - הקב"ה צריך להיות הנושא.
אושפיזין
מקור המנהג
לפי ספר הזוהר, המנהג נוסד על ידי רב המנונא סבא, שהיה אומר לפני כניסתו לסוכה: (נזמין את האורחים), ולפני שהתיישב לאכול היה אומר:  (תרגום: שבו אורחים עליונים, שבו. שבו אורחי האמונה, שבו).
הזמנת 'אושפיזין עילאין' אלו, כלומר את נשמות שבעת צדיקים אבות האומה שהן שבע דמויות מקראיות הבאות על פי הקבלה להתארח בסוכותיהם של ישראל, היא כנגד מה שכתוב בתורה:
על פי המסורת, בכל יום מגיע לסוכה אורח אחד מן השבעה בראש ואליו מתלווים שאר האורחים.
נוסח הזמנת האושפיזין
ישנם שני נוסחים להזמנת האושפיזין:
סדר האושפיזין
לפי המנהג האשכנזי (לפי קדימותם בסדר הדורות) על פי הזוהר :
לפי המנהג הספרדי והחסידי (לפי מבנה הספירות) על פי האר"י:
ספירות הקבלה המיוחסות לכל אחד מהאושפיזין
חשיבות האורחים באה לידי ביטוי במידות המיוחסות להם. סדר האושפיזין הנהוג לפי המנהג האשכנזי הוא לפי סדר הדורות של האישים המוזכרים, ולפי המנהג הספרדי והחסידי לפי סדר הספירות המקביל לשבע הספירות התחתונות. בכל יום מיוחסת חשיבות מיוחדת למידה הקשורה באורח של אותו היום:
שלוש הספירות העליונות (חכמה, בינה ודעת/כתר) אינן משויכות לאף אחד מהאושפיזין כיוון שהן ספירות הנמצאות מעל לעולם הזה.
הזמנת גרים, עניים וגלמודים לסעודה בסוכה
ניתן לצאת ידי חובת הדאגה לשמחת העניים בחג גם על ידי נתינת צדקה להם כראוי לפני החג. אך יש המקפידים בכל זאת להזמין עניים לאכול בסוכה לכבוד האושפיזין זאת על פי דברי ספר הזוהר ש"חלקם של האושפיזין"- מנת האוכל שלהם - שייכת לעניים, ומי שלא מזמין עניים לסוכה - האושפיזין קמים ויוצאים מסוכתו.
על הזמנת אנשים השרויים בבדידות ובצער לסוכה, כותב מחבר פניני הלכה הרב אליעזר מלמד:
הזמנת אורחים - סוכת שלום
חז"ל הרבו לדבר במעלת מצוות הכנסת אורחים ובין היתר אמרו:
רבים נוהגים בפרט בסוכות להזמין אורחים שונים לסוכתם. משפחה, חברים, שכנים ובמיוחד כאלו שבימים רגילים אינם נוהגים להזמין וזאת על מנת להרבות במידת השלום.
מרכזיותו של מנהג זה בהקשר לסוכות, מובע בשירה המפורסם של נעמי שמר, שלומית בונה סוכה:
שירה של שמר מתכתב בין היתר עם ברכת השכיבנו הנאמרת בכל יום בתפילת ערבית. בתוך ברכה זו מבקשים גם "ופרוש עלינו סוכת שלומך". וכן מסיימים אותה בכל ערב שבת ויום טוב בחתימה:
ע"פ הנאמר במסכת סוכה ש, נוהגים תלמידים לבקר את רבותיהם בסוכותיהם במשך החג או בזמנים המתפרסמים לקהל הרחב. בדומה לכך נוהגים אישי ציבור מנשיא המדינה ועד ל-ראשי רשויות לקבל פני התושבים בסוכתם או בסוכת הציבור.
בתקופת חג הסוכות משמש הביטוי אושפיזין במדיה ובשיח הישראלי גם בהשאלה לשונית או בהקשר קרוב אחר המתקשר לביקור יוצא מהרגיל באותו הזמן גם ללא קשר ישיר למצוות הסוכה.
לקריאה נוספת
הרב יוסף ליב זוסמן, אושפיזין עילאין, בהוצאת מכון מים חיים, ירושלים תשפ"ב.
סטלה יאנג
סטלה יאנג (24 בפברואר 1982 – 6 בדצמבר 2014) הייתה קומיקאית, עיתונאית ופעילה חברתית אוסטרלית למען זכויות אנשים עם מוגבלות.
קריירה
יאנג שימשה כעורכת ראשית של המגזין "Ramp Up" של רשת ABC המוקדש לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלות. במגזין זה היא התבטאה נגד תופעת "פורנו השראה". יאנג טענה כי ההתייחסות לאנשים עם מוגבלות כאנשים מעוררי השראה שגויה מיסודה שכן מחשיבים אותם לאנשים מעוטי יכולת ואף הרצתה על כך באירוע TED בשנת 2014. במקביל לפעילות החברתית שלה יאנג יצאה במופע סטנדאפ שבו היא מספרת על אירועים שחוותה בילדותה.
מותה
יאנג מתה בפתאומיות ב-6 בדצמבר 2014, בגיל 32, ככל הנראה ממפרצת בכלי הדם.
סטלה יאנג וישראל
בישראל קיים מרכז מחקר על שמה של סטלה יאנג המוקדש לחינוך מכיל ולימודי מוגבלות המנוהל על ידי ד"ר נצן אלמוג. המרכז חוקר את המפגש בין אנשים עם מגבלות לחיי היום יום בחברה הישראלית.
STS-132
STS-132, הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב־14 מאי 2010. זוהי המשימה ה-32 של מעבורת החלל אטלנטיס.
מכיוון שתוכננה להיות הטיסה האחרונה של האטלנטיס, היא נשאה עמה מזכרות שונות לציון המאורע. בהם 3,600 דגלוני מזכרת, שנארזו במארזי כלים שהותאמו לכך במיוחד, בתא המטען של המעבורת. בנוסף, הכילו המארזים 700 סיכות בדמות המעבורת, שני רדידי זהב מגולגלים באורך כחצי מטר, 3,000 סימניות, 1,200 דגלוני מעבורת, 1,312 דגלוני תחנת החלל, מאות תגי משימה רקומים ו-16 מטילי מתכת, ששימשו מאוחר יותר ליציקת מטבעות. מזכרות אלה חולקו לעובדי נאס"א ואח"מים לאחר הנחיתה. מאוחר יותר, הוחלט להציב את אטלנטיס לטיסה נוספת, STS-135.
המשימה
משימה זו נועדה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית חלקי חילוף בעזרת מנשא מטען משולב. בנוסף, מביאה המעבורת "מודול מחקר זעיר", מודול רוסי בשם "ראסווט", שיוצמד לחלקו התחתון של מודול זאריה. למודול זה יוצמדו מבחוץ רדיאטור, תא חיבור לוויסות אוויר ליוצאים לחלל, וזרוע רובוטית נוספת, של סוכנות החלל האירופית, המתוכננת להעביר ניסויים ממנעל אוויר רוסי ולהניח אותם בצד החיצוני של התחנה. היא מצוידת גם במצלמות באור תת-אדום המיועדות לסריקה חיצונית של התחנה, והיא תוכל גם להעביר אסטרונאוטים ממקום למקום בזמן פעילות חוץ רכבית. מתוכננות 3 יציאות לחלל לצורך עבודות.
יום טיסה ראשון
המעבורת המריאה ללא תקלות בשעה 14:20 שעון קיץ מזרח ארצות הברית, ונכנסה למסלול כעבור כעשר דקות. פיסת פסולת חלל שנתגלתה במסלול התנגשות אפשרי עם תחנת החלל, תאלץ את התחנה לשנות את מיקומה, והדבר ישפיע על התמרון שתבצע המעבורת כדי להגיע אליה.
יום טיסה שני
הצוות הושכם לצלילי השיר You're my Home של בילי ג'ואל, שנבחר עבור האסטרונאוט קן האם. כאשר הצוות התכונן לסריקת מגיני החום של המעבורת, התברר שאחד הכבלים המחוברים לסורק הלייזר נתפס במצלמה, והוא מגביל את תנועתה. לאחר מספר ניסיונות לשחרר את הכבל, הוחלט לבצע בשלב זה סריקה בעזרת מצלמות דיגיטליות בהפרדה גבוהה, הנמצאות במקום אחר על מוט ההארכה של הזרוע הרובוטית, במקום בסורק הלייזר. מצלמות אלה משמשות בדרך כלל לסריקה בסוף המשימה, לפני החזרה לכדור הארץ. מכיוון שבניגוד לסורק הלייזר, למצלמה אין מקור אור משלה, הסריקה התארכה משום שהיא הוגבלה לחצי המסלול של המעבורת העובר מעל החלק המואר של כדור הארץ, כאשר גם המעבורת מוארת על ידי השמש. שחרור הכבל בעזרת הליכת חלל תישקל בהמשך המשימה, כנראה כחלק מהליכות החלל המתוכננות למשימה זו.
פיסת פסולת החלל שנתגלתה ביום הקודם אמורה לחלוף בקרבה מסוכנת אל התחנה זמן קצר לפני מועד העגינה המתוכננת של המעבורת, ולכן הוחלט שאם תוסט התחנה ממסלולה, כדי להתרחק מהפיסה, תמרון זה יבוצע לפני עגינת המעבורת. תמרון כזה יחייב שינוי קל במסלול המעבורת, לפגישה עם התחנה.
יום טיסה שלישי
המעבורת עגנה בתחנת החלל הבינלאומית בשעה 10:28 בבוקר שעון קיץ מזרח ארצות הברית. הצוהר בין שני הרכבים נפתח בשעה 12:18. לאחר הערכה של מסלול פיסת הפסולת שנצפתה ביום הטיסה הראשון הוחלט שאין צורך לשנות את מיקום התחנה. הפיסה חלפה במרחק כ-16 ק"מ מן התחנה.
שתי תקלות קלות נתגלו במהלך היום במעבורת, בשסתום ובמערכת חימום, אך הן אינן צפויות להשפיע על תפקוד המעבורת.
האסטרונאוטים רייזמן ובוון ישנו במהלך הלילה במנעל האוויר, בלחץ נמוך, כדי לנקות את דמם מעודפי חנקן שעלול להצטבר לבועות כאשר יבצעו את הליכת החלל למחרת.
יום טיסה רביעי
רייזמן ובוון יצאו בשעה 8:04 בבוקר, שעון קיץ מזרח ארה״ב, מתחנת החלל להליכת החלל הראשונה במשימה זו. במהלך הפעילות, רייזמן התקין צלחת אנטנה בקוטר כ-1.8 מ' על קורה Z1. צלחת זו תשמש מערכת תקשורת חלופית למקרה תקלה במערכת התקשורת העיקרית של התחנה.
בערך בשעה 10:00 בבוקר, יחידת כוח של אחד ממחשבי השליטה והבקרה של התחנה התקלקלה. תקלה זו עיכבה את הפעילות החוץ רכבית, משום שמחשב זה שלט על שתי מצלמות וידאו שהיו דרושות לאסטרונאוטים. לאחר שמתח חלופי חווט אל המחשב, חודשה הפעילות. לאחר מכן התקשה רייזמן להצמיד את האנטנה למקומה, ולחבר כבל אל מקומו. הועלתה השערה שהטמפרטורות הגבוהות שאליהן מגיע המבנה כאשר הוא נחשף לשמש גרמו למתכת להתרחב. לאחר הצללת האזור, הכבל נכנס למקומו, אך מחוסר זמן האנטנה רק נקשרה למקום ולא קובעה לחלוטין.
בנוסף, הותקן משטח עם חלקי חילוף על רובוט התחזוקה דקסטר, בצדה החיצוני של התחנה.
יום טיסה חמישי
הצוות הושכם לצלילי השיר "מאצ'ו מאן" של אנשי הכפר, שנבחר עבור האסטרונאוט גארט רייזמן על ידי אשתו.
בעזרת הזרוע הרובוטית של המעבורת, הוצא המודול הרוסי החדש ראסווט ("שחר" ברוסית) מתא המטען של המעבורת, הועבר אל הזרוע הרובוטית של התחנה, וחובר אל מתקן העגינה שבמודול זאריה. בנוסף לשטח האחסון הנוסף שהמודול החדש יוסיף לתחנה, נארזו בתוכו גם מחשבים ניידים, ביגוד, וציוד נוסף עבור התחנה, שייפרקו ממנו לאחר עזיבת המעבורת. המודול החדש שוקל 5,075 ק"ג ואורכו 6 מ', מיועד להיות מקום חיבור נוסף למעבורות עתידיות.
יום טיסה שישי
בהליכת החלל השנייה במשימה זו, שוחרר הכבל שהגביל את תנועת המצלמה על הזרוע הרובוטית של המעבורת, והודק למקומו בעזרת אזיקונים. לאחר מכן הוחלפו ארבע סוללות על קורה P6 של התחנה, עם סוללות חדשות שהובאו במעבורת. רק שלוש סוללות היו אמורות להיות מוחלפות בפעילות זו, ושלוש נוספות בפעילות החוץ רכבית הבאה, כך שהחלפת הסוללה הרביעית תחסוך זמן בהליכת החלל הבאה. גודלה של כל סוללה הוא כמזוודה גדולה, ומשקלה כ־170 ק"ג.
לאחר מכן הושלמה התקנת צלחת האנטנה, שהחלה בהליכת החלל הראשונה ביום הטיסה הרביעי.
יום טיסה שביעי ושמיני
לאחר השכמה לצלילי השיר Welcome to the Working Week (ברוכים הבאים לשבוע העבודה) של אלביס קוסטלו, האסטרונאוטים פתחו לראשונה את דלת המודול הרוסי החדש "ראסווט", שהורכב על התחנה ביום הטיסה החמישי, לאחר שווידאו שאין דליפות אוויר בחיבור בינו לבין התחנה. לאחר מכן התקינו בתא החדש מסנן אוויר, שינקה מן האוויר שאריות צבע ושבבים אחרים שעשויים לרחף בו. שאר היום השביעי נוצל למנוחה של אמצע הדרך.
ביום השמיני שוב יצאו מייקל גוד וגארט רייזמן אל מחוץ לתחנה, כדי להשלים את החלפת הסוללות, אותה החלו בהליכת החלל הקודמת. הסוללות הישנות הותקנו על משטח מטען, שיועבר אל המעבורת למחרת. קודם שהחליפו את הסוללות, התקינו השניים בין קורות 4 ו-5 צינור אמוניה, שישמש את מערכת הקירור של התחנה. בסיום הפעילות, פרקו מתא המטען של המעבורת מתקן עיגון, שישמש להארכת טווח הפעולה של הזרוע הרובוטית של התחנה, והביאו אותו עמם אל תוך התחנה.
יום טיסה תשיעי ועשירי
ביום התשיעי האסטרונאוטים ענו לשאלות תלמידי בתי ספר המשתתפים בתוכנית העשרה של נאס"א. בנוסף, השתמשו בזרוע הרובוטית של התחנה כדי להעביר את הסוללות שהוסרו מן התחנה ביום הקודם, אל תא המטען של המעבורת. שאר היום הוקדש להכנות לקראת עזיבת התחנה ביום המחרת.
למחרת בשעה 11:22 בבוקר שעון קיץ מזרח ארצות הברית, נפרדה המעבורת מן התחנה, הקיפה את התחנה כדי לצלם אותה מבחוץ, והחלה במסעה אל הקרקע. בנוסף, התראיין הצוות לאמצעי התקשורת.
יום טיסה אחד עשר ושנים עשר
ביום האחד עשר ביצעו האסטרונאוטים סריקות שגרתיות של מגן החום, למקרה שנפגע ממיקרו-מטאוריטים או אשפת חלל בזמן שהמעבורת עגנה בתחנת החלל. כמו כן, הם התראיינו לאמצעי התקשורת, ובפרט לסטיבן קולבר, מגיש הקולבר ריפור. קולבר ביקש מן הצוות טיפים על החיים בחלל. האסטרונאוט פייר סלרס הציע לקולבר לעשות מחית מן האוכל הכי פחות חביב עליו, להכניס אותה לשקית, לחמם אותה, ולסחוט אותה, בתור ארוחת צהריים. בנוסף, המליץ לו להתאמן בנפילה חופשית. תחילה מן הספה, ואחר כך מגג הבניין. לאור הסיום הקרב של תוכנית מעבורות החלל, שאל קולבר אם האסטרונאוטים מחפשים עבודה חדשה. הטייס טוני אנטונלי ענה לו שהוא כבר מחפש קורסים לנהיגת משאית במכללה הקהילתית. בשלב מסוים אות הווידאו פסק מלפעול, וקולבר אמר שהוא מניח שהחלל עדיין קיים, והם עדיין מרחפים אי שם.
כמו כן, התראיינו לרשת ABC.
היום השנים עשר והאחרון בטיסה היה עמוס למדי. האסטרונאוטים ארזו את חליפות החלל במקומן, בדקו את מדפי ההיגוי של המעבורת, המשמשות אותה בעת הטיסה באטמוספירה, וקיפלו את אנטנת ערוץ ה-Ku, המשמשת לתקשורת וידאו. בסוף היום, נחתה המעבורת בשלום, בהזדמנות הנחיתה הראשונה, במרכז החלל קנדי בפלורידה, בשעה 8:48 בבוקר, שעון קיץ מזרח ארה״ב.
המצודה הבריטית בנווה צוף
המצודה הבריטית בנווה צוף הוקמה כמשטרת נבי סאלח ובנייתה הסתיימה ביולי 1943. היא אחת מ-63 מצודות טגארט שהוקמו בשנות ה-40 ברחבי הארץ. הן נקראות על שם המהנדס סר צ'ארלס טגארט, מומחה לדיכוי מרידות ולוחמה בטרור, שהגיע במיוחד לארץ כדי לסייע לרשויות המנדט הבריטי לשלוט במרחב. המצודה נבנתה כחלק מהשלב השני של הקמת המצודות בו הוקמו 7 מצודות.
מיקום אסטרטגי
מצודות הטגארט הוקמו בנקודות אסטרטגיות ברחבי הארץ. מטרת הקמת המצודה הייתה כפולה, מחד שליטה על האוכלוסייה המקומית כלקח ממאורעות המרד הערבי הגדול בשנים 1936 - 1939, ומאידך שליטה על מערך הדרכים בארץ ישראל במקרה של פלישה גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה. על כן אמורה הייתה המצודה להחזיק מעמד ללא עזרה חיצונית במשך 30 יום לפחות. במרחק של שלושה קילומטר דרומית למצודה, על כביש 450 לפני העיקול הגדול בואדי זרקא, נמצא מחסום דרכים מבטון שנבנה כחלק ממערך ההגנה. תוכנית ההשרדות הבריטית בארץ ישראל קשורה לתוכנית מצדה על הכרמל של היישוב היהודי בארץ ישראל.במיקום שנקבע למצודת נבי צאלח הייתה שאיפה לשלוט על צירים מרכזיים שמובילים למרכז הארץ. מכביש האורך המרכזי ירושלים - שכם הסתעף כביש הרוחב היוצא מביר זית דרך נבי צאלח לניעלין - דיר קדיס - לטרון ומשם לריכוזי האוכלוסייה במישור החוף. ובלטרון כבר הייתה ממוקמת מצודה מהשלב הראשון של המיזם.
במפת הצטלבות הדרכים שבה מוקמה משטרת נבי צאלח צוינו הדרכים כך: דרך אחת הובילה מהמשטרה לכיוון בית רימא,
דרך שנייה הובילה מהמשטרה לכיוון ביר זית,
ודרך שלישית הובילה מן המשטרה אל ניעלין - דיר קדיס ומשם לכיוון מישור החוף.
מבנה המצודה
המצודה בנווה צוף היא אחת המצודות היחידות מבין ה-63 אשר מחופה אבן ירושלמית. המצודה השתמרה עד היום ואת מרבית מסימני ההיכר שלה עדיין ניתן לראות בשטח, כגון חומה היקפית שבשני קצותיה קבועים צריחים, דלתות ברזל גדולות וכבדות בכניסות, כראוי למבנה משטרה מכובד המצודה הכילה בעבר גם חדר גנרטור, מערכת כריזה וחדר משאבות מים. בנוסף ישנו מאגר מים אדיר ממדים הניזון מהמרזבים במצודה וכן ממערכת איסוף מים שנמצאת בגבעה הסמוכה, אתר חובלתא (גבעת ההליסטון).
שימושי המצודה לאורך השנים
כאמור המצודה בשימושה הראשוני שימשה את הצבא הבריטי. אם סיום המנדט נכבש האזור בידי הצבא הירדני והמצודה עברה לשמש את הצבא הירדני. לאחר כיבוש האזור בידי ישראל במלחמת ששת הימים, שימשה המצודה כבסיס מג"ב  משנת 1967 עד שנת 1972.  בעקבות הטבח בנמל התעופה לוד .שבוצע על ידי קוזו אוקאמוטו,פינו חיילי מג"ב את המצודה ועברו למשימות אחרות. המצודה נותרה שוממה עד לעליית גרעין נווה צוף בנובמבר 1977.
עם תחילת ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון על ידי תנועת גוש אמונים, הוקמו שני גרעינים, גרעין דתי וגרעין חילוני, במטרה ליישב את הגבעות הסמוכות למצודת הטיגארט.
כדי להציג את הקמת ההתנחלות כמעשה שנעשה לצרכים צבאיים, ולהימנע מתגובה בין לאומית, נדרשו הגרעינים להתיישב בתוך מחנות צבא. באוקטובר 1977 התיישבו שני גרעינים, באישור הרשויות, בתוך מחנות צה"ל, בבית אל ובמשטרת נביא צאלח. אנשי הגרעין התיישבו בחללים השונים של המצודה, ובית הכנסת הוקם באורוות הסוסים, שהיו החלל הגדול והרחב ביותר במצודה. תושבי הגרעין התגוררו במצודה עד לעליית השכונה הראשונה לקרקע, בשנת 1978.
כיום בנוסף לבית הכנסת שעודנו פעיל, פועלים במצודה שני מוסדות חינוכיים, אולפנת בני עקיבא למוזיקה ומחול שירת הים ומדרשת גופנא המתמקדת בהדרכת טיולים. בנוסף מצוי במצודה ארכיון היישוב נווה צוף.
שיבולת-שועל
שיבולת-שועל תרבותית או בקיצור שיבולת-שועל (שם מדעי: Avena sativa) היא מין בסוג שיבולת-שועל הגדל באקלים ממוזג ופורח באביב. דגן זה מגודל בשביל זרעיו, הנאכלים בין היתר כדייסה ומשמשים גם כמספוא לחיות משק כסוסים ופרות. במין זה נעשה גם שימוש כרכיב במזון כלבים ובמזון לתרנגולות. מין זה הוא אחד מתשעת סוגי שיבולת השועל הגדלים בישראל והוא שכיח בכל אזורי הארץ למעט דרום הנגב ומרומי החרמון.
מקור השם
לשם "שיבולת שועל" מספר מקורות אפשריים. יש הטוענים שמקורו בצורתו של גרעין שיבולת השועל אשר מזכיר את אוזן השועל. מקור אחר מצביע על חיבתם של שועלים להתחכך בצמח זה, בנוסף, קיימת ההשערה כי ניתן השם בעקבות מראה של השיבולת המזכיר את זנב השועל, כך על-פי פירוש רש"י על תלמוד בבלי מסכת פסחים דף ל"ה.
ביהדות
שיבולת השועל נחשבת ביהדות לאחד מחמשת מיני דגן, אולם לדעת פרופ' יהודה פליקס שיבולת-שועל של חז"ל איננה המין המזוהה כיום כשיבולת שועל אלא מין שעורה המכיל גלוטן ומחמיץ בנוכחות מים. לעומתו הרב יוסף אפרתי טוען שבניסוי שערך עבורו ד"ר משה זקס שיבולת שועל החמיצה, ולפיכך יש לדבוק בזיהוי המקובל המבוסס על פירוש רש"י. למחלוקת זו השלכות רבות: לגבי דיני חמץ ואכילת מצה בפסח, לגבי ברכות הנהנין, הפרשת חלה, כלאיים ועוד.
בעניין כלאיים, מותר לערב שיבולת שועל ושעורה יחד.
שימושים
בישראל שיבולת השועל נקראת קְוואקֵר. זהו שם של אחד ממותגי שיבולת השועל מתוצרת חברת קווייקר האמריקאית שהפך לשם גנרי של המאכל.
יתרונות בריאותיים
צריכה של שיבולת שועל מומלצת על ידי ארגון הלב האמריקאי (American Heart Association), בשל יכולתה לסייע בהורדת רמות הכולסטרול בדם, בנוסף שיבולת שועל מסייעת למניעת סוכרת וכן מפחיתה בסיכוי ללקות במספר סוגי סרטן ובעיקר, סרטן המעי הגס. עוד ידוע כי שיבולת השועל טובה להזנת העור.
בשיבולת שועל לא קיים החלבון גלוטן ולכן היא בטוחה למאכל לחולי דגנת (צליאק). עם זאת, חלק ניכר מהשיבולת הנמכרת לצרכנים מכילה חשש להימצאות גלוטן בה משתי סיבות - גידול בסמוך לשדה חיטה או דגן אחר המכיל גלוטן כך שייתכן מעבר זרעים לשדה שיבולת השועל או עיבוד באותו מפעל עם דגן המכיל גלוטן. בנוסף, לכ-15% מבין חולי הדגנת ישנה גם רגישות לחלבון אבנין המהווה את המרכיב העיקרי בחלבון שיבולת השועל.
דיאטת שיבולת שועל
במספר מדינות מערביות ובעיקר בארצות הברית נפוצה דיאטת הרזיה המבוססת על שיבולת שועל שאינה מעובדת כמרכיב עיקרי. בקצרה, הדיאטה מורכבת משלושה שלבים. השלב הראשון נמשך כשבוע ומתבסס על אכילת דייסת שיבולת שועל מלאה בלבד. השלב השני נמשך חמישה שבועות ומשלב שיבולת שועל כמרכיב מזון עיקרי עם מרכיבי מזון נוספים והשלב השלישי, מהשבוע השישי והלאה, כולל בתוכו מוצרי שיבולת שועל בתפריט היומי.
עזרה ישראלית מוטסת
הארגון שהוקם בשנת 2005 סימן לעצמו למטרה להציל קורבנות המתקשים לקבל סיוע בינלאומי בשל פרק 7 במגילת האומות המאוחדות על פיו ניתן לסייע לאוכלוסייה במדינה ריבונית רק באישור המשטר המקומי, ונאסר עליו להעניק סיוע לצדדים שלישיים כלשהם (למעט במקרים בהם המשטר גונה על ידי האו"ם). בארגון מותחים ביקורת על כך שמניעת סיוע מאוכלוסיות מסוימות, איננה נחשבת לפשע, וטוענים כי לא אחת המשטרים הרשמיים מונעים סיוע או מפלים בסיוע קבוצות מיעוט או קבוצות המזוהות עם האופוזיציה הפוליטית במדינה. לפיכך, ארגון ה-IFA פועל לעיתים במובהק בניגוד לתקנות אלו, ולעיתים אף בניגוד לחוק הבינלאומי במטרה לסייע באופן ישיר גם לקבוצות הנפגעות על ידי השלטונות בארצן.
מוטו הארגון הוא "כשם שאף אחד לא מבקש רשות להרוג, אנחנו לא מבקשים רשות להציל חיים". הוא פועל ואף שולח פעילים גם למדינות להן אין קשרים דיפלומטיים בישראל במטרה לסייע להן, ועל כן חלק מפעולותיו נעשות תחת סיפורי כיסוי, ולעיתים אף אינן מתפרסמות.
את הארגון הקימה הפעילה החברתית גל לוסקי מקיבוץ חוקוק, המשמשת בו כמנכ"לית. בעקבות פעילותה זו, בדגש על פעילות הסיוע לנפגעי מלחמת האזרחים בסוריה, הדליקה לוסטיג משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות בשנת 2015.
במועצת המנהלים שלו מכהנים ישראל (איזי) קפלן, לינוי וולברג, הפעיל החברתי שיבי פרומן, אורלי בויקו, שרה וינו אלעד וירון זינגר. צוות מתנדבי הארגון מונה כ-1,200 איש ובהם רופאים וצוותי רפואה, פסיכולוגים ואנשי חילוץ והצלה, לוחמי יחידות מובחרות בצה"ל ובהם כ-80 מוסלמים.
פעולות
בשנת 2005 יצאו 17 מפעילי הארגון לסייע לנפגעי הצונאמי בסרי לנקה. מלבד הסיוע לאוכלוסייה הכללית, התמקד הארגון בסיוע לתושבים בדרום המדינה, אזור שזוהה עם האופוזיציה במדינה, וכן למיעוט הטמילי במזרח - אזורים שהתקשו לקבל סיוע מהשלטון המרכזי. המשלחת שהתה בשטח משך שלושה שבועות. המשלחת הקימה מרפאות שדה שטיפלו בכ-3,400 איש, ועוד כ-2,500 ילדים טופלו על ידי שלושה מומחים לסיוע נפשי רגשי באירועי טראומה. בנוסף חולקו כ-117 אלף מנות מזון במרכזי הזנה שהוקמו על ידי הקבוצה.
בהמשך אותה שנה יצאו יצאה משלחת של 18 איש לסייע לתושבי ניו-אורלינס בעקבות אסון הוריקן קטרינה. המשלחת כללה סיוע בחיפוש נעדרים בהריסות, וכן בסיוע פסיכולוגי בתחום ההתמודדות עם טראומה עם צוותי ההצלה.
על אף שמטרתו של הארגון לפעול מחוץ לגבולות ישראל, במהלך מלחמת לבנון השנייה פעל הארגון עם למעלה מ-200 מתנדבים בכ-50 ערים ויישובים בצפון הארץ במטרה לספק למקלטים מזרנים ושמיכות. כמו כן הותקנו כ-250 מזגנים במקלטים וסופקו כ-100 מקררים במטרה לאפשר מפעלי הזנה.
ב-2006 שלח הארגון גם משלחת בת 8 אנשים לאזור ג'אווה באינדונזיה שנפגע ברעידת אדמה, שם חילקו כ-136 אלף מנות מבושלות, והציעו טיפול פסיכולוגי ראשוני לכ-250 ילדים. מבצע זה נוהל תחת סיפור כיסוי, שכן אינדונזיה איננה מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ישראל.
ב-2008 יצאה משלחת בת 5 פעילים מהארגון לסייע לנפגעי הצפות בגיאורגיה. במסגרת פעילות זו העבירו כ-20 טון קמח, כ-15 טון אורז, כ-15 אלף קופסאות שימורים, כ-2 טון תמ"ל וכ-20 אלף שמיכות שנתרמו על ידי צה"ל ושונעו בהתנדבות על ידי חברת ארקיע.
באותה שנה יצאה גם משלחת של 5 פעילים מהארגון לסייע למבצע חסוי לסייע לנפגעי הציקלון בדלתה דל הנהר במיאנמר, מדינה שנשלטה באותה עת תחת שלטון צבאי שלא אפשר פעולות סיוע מצד גורמי חוץ. הקבוצה הייתה הגורם החוץ ממשלתי הראשון שהצליח להגיע לאזור האסון שגרם למתום של כמאה אלף איש ולמיליון וחצי איש לאבד את ביתם. כ-80 אלף איש קיבלו מהמשלחת מזון יבש, נרות ויריעות להקמת מקלטים זמניים.
באוגוסט 2008 הצליחו 12 פעילים של הארגון להגיע לאזורים שנפגעו מלחמת גאורגיה–רוסיה בדרום אוסטיה ואבחזיה - זאת על אף שהכוחות הרוסים לא אפשרו לאו"ם ולגורמי סיוע אחרים להיכנס לאזור ולחלק בו כ-105 אלף ארוחות, ולטפל בכ-700 איש במרפאת שדה.
באוקטובר 2009 יצאה משלחת נוספת לאינדונזיה, לסייע לתושבי האי סומטרה שנפגע ברעידת אדמה. כ-25 אלף משפחות קיבלו חבילות מזון יבש, כ-1,800 ילדים קיבלו סיוע פסיכולוגי ראשוני. לצד זאת הכשירה המשלחת כ-85 אנשי הוראה ופסיכולוגים מקומיים לסיוע ריגשי ראשוני. כמו כן, סייעה המשלחת בשיפוצו של מסגד שנהרס באסון.
בינואר 2010 יצאה משלחת של 14 פעילים לסייע בעקבות רעידת האדמה בהאיטי, בהם אנשי צוות רפואי שהתנדבו בבית חולים השדה שהקים צה"ל ומומחים לסיוע פסיכולוגי וריגשי באירועי טראומה שביקרו ב-6 בתי יתומים. הארגון ליווה בית יתומים ובו 76 נערות וסייע להם בשיפוץ המבנה, וכן באמצעים פיננסיים ורפואיים לאורך שנה וחצי לאחר האסון.
בדצמבר 2010 סיפק הארגון כ-15 אלף סנדוויצ'ים לצוותי הכיבוי וההצלה שפעלו בכיבוי השריפה בכרמל, וכן סיפק צינורות לכבאות ולמעלה מ-2,000 ערכות היגיינה לאנשים שפונו מביתם.
באפריל 2015 יצאה משלחת בת 5 פעילי הארגון, לצד המשלחת הצה"לית לסייע בעקבות רעידת האדמה בנפאל. הצוות סיפק סיוע רפואי לכ-420 איש, וכן כ-12 טון של פח גלי שסייעו לכ-181 משפחות לשפץ את בתיהם של 1,081 איש. עוד העבירו כ-3 טונות אורז שסייעו לכ-600 איש.
בין השנים 2011 ל-2018 פעל הארגון להציע סיוע לנפגעי מלחמת האזרחים בסוריה, כשהוא מעביר ציוד הומניטרי במבצעים חשאיים דרך שלושה גבולות. הסיוע כלל כ-1,255 טונות של מזון וציוד - בהם כ-3.2 מיליון חבילות מזון יבש, 25 טונות של מזון תינוקות, ציוד רפואי בשווי למעלה מ-8 מיליון דולרים. חלק גדול מהביגוד שנשלח לסוריה נאסף במסגרת מבצע משותף עם תנועת הנוער העובד והלומד בשם 'חום אנושי'.
עוד סייעו בהכשרת כ-300 כבאים ואנשי חילוץ והצלה סורים, הכשרת 22 רופאים אורתופדים סורים לשימוש במדפסות תלת מימד ליצירת פרוטזות. כמו כן הקים הארגון את בית החולים 'ברכה' לנשים בדרום סוריה במטרה לאפשר לידות בטוחות וטיפול בנפגעות אונס. בית החולים שהוקם קילומטר אחד מגבול ישראל מוגן לפיכך מתקיפות אווירית, שגרמו לכך שנשים רבות העדיפו ללדת בבית בסביבה מסוכנת ולא סטרילית. בבית החולים 17 מיטות, 4 חדרי לידה ושני חדרי ניתוח, ובשיא טיפל למעלה מ-510 נשים בחודש.
ב-2019 בעקבות הודעת ממשלת ישראל על חידוש היחסים הדיפלומטיים עם צ'אד, שהתקשתה להתקדם על רקע המשבר הפוליטי בישראל, החליט הארגון לשלוח משלחת הומניטרית למדינה הסובלת ממגפת איידס חמורה, עוני ומיליוני פליטים שנמלטו אליה מרצח העם בדארפור שבסודאן ומאימת ארגון הטירור בוקו חראם. משלחת הארגון הביאה עימה 14 מכונות דיאליזה (שנוספו ל-8 המכונות שהיו קיימות במדינה קודם לכן). כמו כן הועברו שלוש מכונות הרדמה, כיסאות גלגלים, קביים, הליכונים וציוד רפואי חד פעמי רב. עוד נמסרו למדינה ערכות לאיסוף תרומות דם והצוות הישראלי תרם דם והשתתף בפתיחת קמפיין בהשתתפות הגברת הראשונה של צ'אד, הינדה דבי איטנו, לעידוד תרומות דם במדינה. באמצעות מטוס צבאי של צ'אד שהגיע לישראל, העביר הארגון עוד כ-20 טון ציוד הומניטרי למדינה.
בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות באוגוסט 2020 ארגן הארגון גיוס המונים לסיוע לנפגעי האסון. הארגון העביר באמצעות צדדים שלישיים ציוד רפואי רב ללבנון.
A Farewell to Kings
A Farewell to Kings הוא האלבום החמישי של להקת הרוק הקנדית, ראש, שיצא לאור בשנת 1977. האלבום הוקלט ב-Rockfield Studios בוויילס, ועבר תהליך מיקסינג (mixing) באולפני אדוויז'ן בלונדון.
A Farewell to Kings הוא האלבום הראשון של ראש להגיע למעמד של אלבום זהב בארצות הברית, אך לאחר חודשיים, עבר למעמד אלבום פלטינה.
גדי לי כתב למעשה את חלקי הבס שלו באלבום על בס אקוסטי. הציפורים שנשמעות בשיר הנושא וב-"Xanadu" הוקלטו מחוץ ל-Rockfield Studios.
היסטוריה
לאחר צאת האלבום 2112, עברו ראש אל הממלכה המאוחדת כדי להקליט את האלבום ב־Rockfield Studios,ווילס. אלבום זה דחף את ראש עוד יותר אל ז'אנר הפרוגרסיב רוק, והכיל בו יותר מוטיבים מתקדמים מאשר קודמיהם. באלבומים אלו היו מוטיבים חדשניים נוספים ; שימוש נרחב בסינתסייזרים, ויצירות קונספט ארוכות. כדי לקדם את המוטיבים הפרוגרסיביים באלבום, עבר אלכס לייפסן לנגן על גיטרת 12 מיתרים, וגדי לי התחיל לנגן גם על פדאלי-בס ומינימוג סינתיסייזר. בנוסף לכך, גיוון גם ניל פירט בתפקידי התיפוף בכך שהחל לתופף גם על משולש הקשה, גלוקנשפיל, קרשים, קאמפנה, טימפני, גונג ופעמון צינורי. האלבום קיבל ביקורות חיוביות, ואלבום זה גרם ללהקה להמשיך לכיוון הפרוגרסיבי באלבומים הבאים.
A Farewell to Kings
שיר הנושא הפותח מראה על הגיוון במוזיקה של הלהקה, כשהשיר נפתח בלחן של גיטרה קלאסית. שיר זה הוא הראשון של הלהקה שבו משתתפים כל חברי הלהקה בהלחנה. נושא השיר קורא לעתיד פוליטי טוב יותר. בסוף השיר, מוזכר גם השיר "Closer to the Heart" שיופיע בהמשך באלבום. לשיר צולם וידאו קליפ כדי לקדם את האלבום.
Xanadu
יצירה זו אורכת 11 דקות. המילים שאותן כתב ניל פירט, מושפעות מן הפואמה של המשורר האנגלי, סמואל טיילור קולרידג', קובלא חאן, והן מספרות על חוקר שמנסה למצוא את הארמון זאנאדו אשר יעניק לו חיי נצח ועושר. לאחר שהוא מוצא, וכשאלפי שנים חולפות, הוא מתחרט על כך ועכשיו הוא מחכה לסופו של העולם. מבחינה מוזיקלית, "Xanadu" כולל שימוש נרחב יותר בסינתסייזרים. בניגוד לאלבומים קודמים כמו Caress of Steel ו-2112, ב-"Xanadu" הלהקה משתמשת גם באפקטים של גיטרה וסינתסייזר, ומראה על השינוי הסגנוני של ראש.
השיר גם מסמן את מעברה הסופי של ראש אל מוזיקה תוכניתית, בניגוד לאלבומים קודמים בהם השתמשה ראש רק באלמנטים של מוזיקה תוכניתית. באלבומיה הבאים של הלהקה, יחקרו ראש את המוזיקה התוכניתית באופן יותר שיטתי.
"Xanadu" גם מסמל את הגיוון בכלי הנגינה של כל אחד מחברי הלהקה. אלכס לייפסן מנגן על גיטרה כפולת צוואר (Gibson EDS-1275), גדי לי מנגן על גיטרת ריקנבר כפולת צוואר (Rickenbacker 4080/12) הכוללת בס וגיטרת 12 מיתרים. לי גם ניגן על סינתסייזר ושר. ניל פירט ניגן על כלים שונים בנוסף לתופים (כגון גלוקנשפיל, פעמון צינורי, פעמוני רוח ואחרים).
עם הזמן, ראש ניגנה את השיר בסדר שונה בהופעות שלה, אך בהופעות ה-R30 ניגנה אותו במבנה המקורי.
Closer to the Heart
שיר זה הוא אחד מהמפורסמים של הלהקה. שיר זה כמו שיר הנושא קורא לעידן פוליטי טוב יותר, והוא נכתב על ידי פירט לראשונה יחד עם כותב חיצוני, פיטר טאבלוט. מאז, השיר יצא כסינגל שהצליח לא רע. שיר זה הוא אחד מחמשת השירים שהכניסו את ראש להיכל התהילה של המוזיקה הקנדית. מאז יציאתו, השיר מבוצע בהופעות הלהקה עד היום.
Cinderella Man
המילים לשיר נכתבו בהשראת הסרט של פרנק קפרה, מר דידס הולך לעיר. שיר זה גם ידוע כאחד מהשירים היחידים של הלהקה שגדי לי כתב בשלמותו לאחר הצטרפותו של ניל פירט שכתב את מרבית הטקסטים של הלהקה.
Madrigal
זהו אחד מהשירים הרכים יותר של ראש באותה תקופה. שיר זה הוא גם אחד הקצרים של הלהקה אחרי "Need Some Love" (2:19), "Malignant Narcissism" (2:17), "Hope" (2:02), ו-"BU2B2" (1:28).
Cygnus X-1 Book One: The Voyage
פרולוג - חלק זה מתחיל באפקטים אלקטרוניים "חלליים" כדי להדגיש את סיפור היצירה, וקול מעוות שדובר דרך מגפון על ידי מפיק הלהקה, טרי בראון. בהדרגתיות, האפקטים נחלשים בהדרגתיות כשבו זמנית מתגבר הבס שמנגן במקצבים שונים (3/4, 7/8, 3/4, 4/4), עד שכל הלהקה מנגנת, והאפקטים מסתיימים.
חלק 1 - החלק הקצר ביותר של היצירה, בו מתואר החור השחור והתהייה מה קורה למי שנשאב אליו.
חלק 2 - גיבור הסיפור טס לחלל עם הרוסיננטה שלו. החלק כולל גם סולו של אלכס לייפסן על גיטרת הוואה וואה.
חלק 3 - החלק האחרון מתחיל עם מנגינה אשר נשמעה קודם בפרולוג בתזמון 3:21. בחלק זה, הרוסיננטה יוצאת משליטה, והגיבור נשאב אל החור. חלק זה גם כולל את התו הגבוה ביותר שגדי לי שר אי פעם בכל אלבום סטודיו של הלהקה (Bb5 בתזמון 9:27). היצירה נחלשת בהדרגתיות עם רצף אקורדים שיחזור על עצמו בפרק השני של היצירה, בתזמון 11:56, יחד עם צליל של פעימות לב.
רשימת השירים
כל השירים הולחנו על ידי גדי לי ואלכס לייפסן פרט לאיפה שמצוין. כל המילים נכתבו על ידי ניל פירט פרט לאיפה שמצוין
קרדיטים
עם:
פארפל
פֿאַרפֿל (בריבוי: פֿאַרפֿלעך, פרפלך; מיידיש, דרך גרמנית תיכונית גבוהה: Varveln – אטריות) הוא מאכל של פתיתים קטנים, הנפוץ בעיקר במטבח היהודי האשכנזי-מזרח-אירופי. הוא מורכב מבצק אטריות ביצים חתוך או מגורר, ומוגש בתוך מרק או כמנה צדדית, כקוגל, או כמנת פילאף. בקרב החסידים נהוג להגיש את המנה בליל שבת ובחגים. מנהג, שיש המייחסים אותו לבעל שם טוב, מייסד תנועת החסידות.
במהלך חג הפסח, מחליף ה"מצה-פארפל" (חתיכות מצה קטנות) את גרסת אטריות הביצים, שאינה כשרה לפסח.
תצפית גג הארץ
תיאור האתר
הר חרשה, שבו שוכן גם היישוב חרשה, מצוי בגובה 754 מטר מעל פני הים, והוא הפסגה הגבוהה ביותר במערב בנימין.
מתצפית גג הארץ ניתן לראות בזווית של 360 מעלות, מאזור הרצליה שבמרכז רצועת החוף ועד אשדוד שבדרומה, את מודיעין-מכבים-רעות ונמל התעופה בן-גוריון. ניתן גם לראות את האתרים הנמצאים על כביש חוצה שומרון, וביניהם הר גריזים. כמו כן ניתן לראות פרישה רחבה של כל יישובי מערב בנימין, והיישובים הערביים במרחב.