cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאבד עצמו לדעת (הלכה)
התאבדות מתשובה
ב"שו"ת רבי יהודה החסיד", אף מביא מקור ממיתתו של רבי אלעזר בן דורדיא שנפטר מיגון על חטאיו. מנגד, לכאורה ניתן לדחות ראיה זו, שכן במקרה של רבי אלעזר בן דורדיא לא היה שום מעשה קונקרטי של התאבדות, ופטירתו באה לא מתוך מעשה אלא מתוך רב צער וכאב, כך שאין לכאורה להוכיח מכך לעניין מעשה של התאבדות.
בשו"ת שבות יעקב מביא ראיה נוספת לכך שהמתאבד בשל חטאיו אינו חוטא ממעשיו של רב חייא בר אשי, שחשב שעבר עבירה חמורה, ומתוך ייסורים על כך, קפץ לתנור בוער, ורש"י שם מבאר שביקש להרוג את עצמו – אמנם, לבסוף התברר שכלל לא חטא. למעשה לא הוכרע גם בעניין זה שכן, ייתכן שאף שם מדובר במעשה ספונטני מתוך כאב, ולא בהתאבדות מחושבת.
המאבד עצמו לדעת אין לו חלק לעולם הבא
ביטוי נפוץ לגבי מתאבדים הוא "המאבד עצמו לדעת אין לו חלק לעולם הבא", מספר ראשונים ורבים מהאחרונים מייחסים את המשפט לחז"ל, הביטוי מובא במקורות קדומים בלי ייחוס לחז"ל, אחרונים אחרים טענו שאין מקור לביטוי בדברי חז"ל.
יש שמצאו מקור רעיוני לביטוי, כך רבי יום טוב ליפמן הלר הצביע על דברי המשנה שמונה את אחיתופל בין אלה שאין להם חלק לעולם הבא, מספר אחרונים הציעו מקורות נוספים.
מספר אחרונים חלקו על האמרה ופסקו שיש למתאבד חלק לעולם הבא.
מארי קולדוול
מרי לטישה קולדוול (באנגלית: ; 18 בדצמבר 1890 – 1 ביולי 1972) הייתה כימאית אמריקאית. קולדוול זכתה במדליית גרוון בשנת 1960 והייתה לפרופסור הראשונה והיחידה באותו הזמן במכון לכימיה של אוניברסיטת קולומביה. מרכז עבודתה ומחקריה היו סביב אנזים העמילאז, אנזים המפרק את העמילן למולקולות סוכר בצמחים ובעלי חיים. קולדוול שימשה כמקור השראה מדעי מרכזי לנשים צעירות רבות.
קורות חיים
קולדוול נולדה בבוגוטה שבקולומביה בשנת 1890 למילטון וסוזנה קולדוול, שהיו מיסיונרים אמריקאים. קולדוול ומשפחתה עברו לארצות הברית כשעלתה לתיכון. קולדוול נולדה בתקופה בה לא היה מקום לנשים בעולם המדע והיו מספר מועט של נשים בעלות הישגים בתחום המדעים והכימיה בפרט. במהלך לימודיה של קולדוול בתיכון המדענית מארי קירי זכתה בשני פרסי נובל, אך עיקר מקור השראתה ושאיפתה לעולם הכימיה היה ממקור אחר, ממשפחתה. במשפחתה של קולדוול שמו את החינוך כיעד מרכזי, וכל הילדים נהפכו למורים או מלומדים במקצועם. בשנת 1913 קולדוול סיימה את התואר הראשון שלה, אוהיו. לאחר התואר היא עבדה כמרצה לכימיה ובשנת 1917 קודמה למשרת עוזרת פרופסור. היא סיימה תואר שני בשנת 1919 והשלימה את הדוקטורט שלה בשנת 1921 באוניברסיטת קולומביה.
לאחר סיום הדוקטורט שלה, הצטרפה קולדוול לצוות האוניברסיטה ושימשה כמורה, חוקרת, מרצה ואחראית מחלקה. בשנת 1948 היא קודמה לתואר פרופסור, והייתה לאישה הראשונה והיחידה באותו הזמן בעלת תואר של פרופסור בפקולטה לכימיה של אוניברסיטת קולומביה. במהלך עבודתה כמרצה, קולדוול שימשה כמקור השראה מרכזי לנשים צעירות רבות. בזמן שהיו מספר מצומצם של נשים בעולם הכימיה, היא עודדה את הסטודנטיות שלה להמשיך בלימודיהן, ואף להפוך לכימאיות וביולוגיות בעצמן.
בשנת 1959 קולדוול פרשה מאוניברסיטת קולומביה. היא עברה לגור בפישקיל, ניו יורק. פרט לעבודתה, לקולדוול היו מספר תחביבים. היא הייתה קרובה מאוד למשפחתה ושמרה על קשר קרוב וחם עם אחיה ובני הדודים שלה. היא אהבה מאוד גננות ונהגה לטייל עד שבעקבות הנכות השרירית שלה, שאילצה אותה להשתמש בכיסא גלגלים, היא נאלצה להפסיק לטייל. באחד ביולי, 1972 נפטרה קולדוול, כאשר הייתה בת 81, באזור מגוריה שבפישקיל, ניו יורק.
מחקרה
מחקרה של קולדוול עסק באנזים עמילאז. אנזים הוא חלבון המצוי ביצורים חיים ותפקידו למזרז תהליכים ותגובות כימיות בין חומרים. תפקיד העמילאז הוא לזרז את תהליך פירוק הפחמימות למולקולות סוכר בצמחים ובבעלי חיים. עמילאז נמצא בעיקר בבלוטות הרוק ובלבלב. קולדוול חקרה את עמילאז שמקורו בלבלב של חזיר, שהוא מקור עשיר במיוחד לייצור עמילאז. הנושא שהטריד את קולדוול היה שחומרים שהיו זמינים לאדם על מנת לעקוב אחר פעילות העמילאז, לא היו טהורים מספיק ולא היה ניתן לקבוע בדיוק גבוה מספיק את היציבות והפעילות של העמילאז, והבדיקות היו יכולות להיות מוטות בשל נוכחותם של חומרים מעוררי תגובה אחרים. קלדוול שאפה לפתח שיטה חדשה ומדויקת יותר המאפשרת מעקב אחר פעילות העמילאז. שיטות אלו הפכו בהדרגה לשיטות הסטנדרטיות המיושמות במעבדות אמריקאיות ואירופאיות. כמו כן, שיטות אלו הותאמו כך שיוכלו לשמש לעבודה גם עם אנזימים אחרים. מחקרה של קולדוול זכה בתמיכה ומענקים של קרנות וארגונים שונים.
הישגים ופרסים
לאחר שקולדוול השלימה את התואר השני שלה וקיבלה את הדוקטורט היא נשארה לעבוד באוניבסיטת קולומביה בתור מרצה. בהמשך קיבלה קולדוול תואר של פרופסור לכימיה והייתה לפרופסורית הראשונה והיחידה במכון לכימיה באוניברסיטת קולומביה באותו זמן. בנוסף, בשנת 1961, קיבלה קולדוול תואר דוקטור למדעים (DSc) מאוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1960, לאחר שפרשה ממקצועה כפרופסור באוניברסיטת קולומביה, זכתה קולדוול במדליית גרוון. מדליית גרוון מוענקת מדי שנה על ידי האגודה האמריקאית לכימיה, לכימאית תושבת ארצות הברית אשר תרמה תרומה בולטת לתחום הכימיה. קולדוול קיבלה את הפרס על פיתוח שיטה גנרית המאפשרת חקירת פעולת אנזימים בצורה מדויקת הרבה יותר. שיטה זו נפוצה כיום ונעשה בה שימוש נרחב באמריקה ואירופה.
Design of a Decade: 1986–1996
Design of a Decade: 1986–1996 (בעברית: עיצוב של עשור: 1986–1996) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'נט ג'קסון, אשר יצא לאור ב-10 באוקטובר 1995, על ידי חברת התקליטים A&M רקורדס.
רקע
באותה תקופה הצלחתה של ג'קסון הגיעה לגבהים חדשים וחברות תקליטים רבות רצו להחתים אותה, ביניהם גם וירג'ין רקורדס אשר הציעו לג'קסון חוזה על סך של בין 32–50 מיליון דולר ובשנה לאחר מכן ג'קסון חידשה עמם את החוזה תמורת 80 מיליון דולר ובכך שברה את השיא של מייקל ג'קסון ומדונה לחוזה היקר ביותר בהיסטוריה בין אמן לחברת תקליטים.
ג'קסון נענתה להצעה בחיוב אך היא עדיין הייתה צריכה לסיים את החוזה שלה עם A&M ולכן הוציאה אלבום זה. על מנת לנצל את ההצלחה של ג'קסון לפניי שהיא עוזבת אותם, A&M קידמו את האלבום באופן אגרסיבי בתוכניות שיווק בשווי של מיליוני דולרים אשר כללו פרסומים בעשרות מגזינים, ראיונות בטלוויזיה וכולי.
ביקורת והצלחה
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים בעיקר בזכות האוסף הגדול של השירים שהוא מכיל אך הרבה מתחו ביקורת של שם האלבום המטעה מכיוון שרוב השירים באלבום הם מהשנים 1991-1986. ב-AllMusic הוענק לאלבום ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב.
כמו כן, אלבום האוסף זכה להצלחה רבה בעולם; בארצות הברית הוא הגיע למעמד פלטינה מרובעת עם מכירות של למעלה מ-4.3 מיליון עותקים, ובעולם כולו הוא מכר 10 מיליון עותקים.
ואייט נאש
מתיו ואייט אלרוד (באנגלית: Matthew Wyatt Elrod; נולד ב-2 באוקטובר 1988) הידוע יותר בשם ואייט נאש, הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ואישיות טלוויזיונית אמריקאית. בשנת 2011, התמודד בעונה ה-22 של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות-אי הגאולה". בעקבות הופעתו בהשרדות הוא בחר לאמץ את שם הבמה: ואייט נאש (שמו האמצעי בתוספת נאש לעיר הולדתו, נאשוויל) כשם הבמה שלו. נאש הופיע בתפקיד קמרון בסדרה "הוליווד הייטס" בערוץ ניקלודיאון, התפרסם בתור קורט פלטשר בסדרה "אנשים לבנים יקרים" בנטפליקס והחל משנת 2019 הוא מגלם את דמותו של צ'ארלס סמית' בסדרת הטלוויזיה "ריברדייל" של רשת The CW.
הישרדות
אלרוד השתתף בעונה ה-22 של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות" (Survivor: Redemption Island) כאחד מ-16 המתמודדים החדשים של העונה.
אלרוד סיים במקום השביעי, והיה החבר השישי בחבר המושבעים שקבע את הזוכה. לאחר סיום העונה נעשתה לאלרוד פניה לחזור לעונה ה-26 של הישרדות, אך הוא סירב.
קריירת משחק
ב-24 בפברואר 2014 פורסם כי נאש לוהק לגלם את דמותו של כריסטופר בעיבוד הטלוויזיה של Lifetime לספר "עלי כותרת עפים ברוח",  ו. ס. אנדרוז, בו שיחק לצד רוז מקייבר. בשנת 2015, נאש כיכב בתפקיד ראיין, המתואר כמוזיקאי שאפתן דרומי, בעיבוד לרומן הנמכר ביותר של קארן קינגסברי "הגשר" אשר שודר בבכורה בערוץ הולמרק. בשנת 2016 הוא השתתף בסרט ההמשך "הגשר חלק 2" לצד קייטי פינדלי.
בשנת 2016 לוהק נאש לתפקיד קורט פלטשר, עורך מגזין ההומור בקמפוס ובנו של נשיא המכללה, בסדרה של נטפליקס "אנשים יקרים לבנים". בשנת 2017 נאש כיכב כספנסר בסרט המקורי של הולמרק "Like Cats and Dogs" לצד קאסידי גיפורד.
מרקיז טיג
בליגת המכללות
טיג שיחק באוניברסיטת קנטקי בעונת 2011/2012. כבר במשחקו הראשון קלע 16 נקודות, ובתום העונה זכתה המכללה באליפות המכללות, בפעם ה-8 בתולדותיה.
קריירה מקצוענית
טיג נבחר בסיבוב הראשון של דראפט 2012, במקום ה-29 על ידי שיקגו בולס.
לאחר שצורף לסגל הבולס, לא הרבה טיג לשחק, וב-48 משחקים, בהם לא פתח אפילו באחד, העמיד ממוצעים של 2.1 נקודות ו-1.3 אסיסטים ל-8.2 דקות משחק. בעונה זו העפילה שיקגו לפלייאוף ומתוך 12 משחקים ששיחקה קבוצתו עד שהודחה, שיחק טיג ב-8 בהם קלע 1.3 נקודות ב-9 דקות למשחק.
הוא הושאל לקבוצת איווה אנרג'י מליגת הפיתוח, ובאמצע עונת 2013/2014 חזר לסגל שיקגו, בה שיחק 19 משחקים, בהם קלע 2.4 נקודות ומסר 1.5 אסיסטים ל-12.7 דקות משחק. עוד באותה עונה עבר בטרייד לברוקלין נטס, במדיה קלע 3 נקודות ומסר 1.4 אסיסטים כששיחק 9.6 דקות בממוצע.
לאחר מכן עבר לאוקלהומה סיטי בלו קבוצת הבת של אוקלהומה סיטי ת'אנדר, המשחקת ב-NBDL.
בעונת 2015-2016 העמיד במדי אוקלהומה סיטי בלו ממוצעים של 15.2 נקודות, 5.7 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים ב-30.8 דקות למשחק. לאחר שנסתיימה העונה חתם בעירוני נהריה מליגת העל הישראלית לעונה אחת ושוחרר ממנה כעבור חודש בעקבות עימות בינו לבין מאמן הקבוצה אריק אלפסי.
אחרי שחרורו מהקבוצה עבר לאוטודור סראטוב, משם לפורט ויין מאד אנטס מליגת הפיתוח של ה-NBA, לאחר מכן לממפיס האסל עם תקופה קצרה מאוד בממפיס גריזליס, ומשם עבר לשחק בליגת העל של קוריאה הדרומית בכדורסל.
הבשורה של סן מרטינו אלה סקלה
הבשורה של סן מרטינו אָלָה סקָלָה (באיטלקית: Annunciazione di San Martino alla Scala) הוא פְרֶסְקוֹ מתקופת הרנסאנס, מעשה ידי האמן האיטלקי סנדרו בּוֹטיצֶ'לי, המוצג בגלריית אוּפִיצי בפירנצה.
באביב 1481 צייר בוטיצ'לי ציור קיר עבור בית החולים סן מרטינו אלה סקלה בפירנצה. מספר שנים קודם לכן, בשנת 1478, התחוללה בעיר מגפת דבר, ובית החולים שימש כמקלט לחולים; ייתכן שפרסקו זה הוכן בסיום המגפה כאות תודה לבתולה שהגנה על המאמינים. הפרסקו מתבסס על הבשורה למרים – מאורע מכונן המתואר בברית החדשה (לוקאס 1, 26–39, מתי 1, 18–21). באותה תקופה צייר בוטיצ'לי רבות מיצירותיו המעודנות ביותר על נושא הבתולה. הציור נעשה באחת מנקודות הזמן המרתקות ביותר בקריירה העשירה של בוטיצ'לי, כאשר הוא התקרב לחצרו של שליט העיר לורנצו דה מדיצ'י ("המפואר").
הציור מציע דוגמה נדירה של קומפוזיציה בפרספקטיבה ליניארית, ונוצר למטרות פולחניות. הנושא של ביקור המלאך גבריאל ודבריו למרים חוזר ונשנה לאורך ההיסטוריה הנוצרית. בגרסת הציור האיטלקי של הבשורה, מרים, אם ישו מופיעה לעיתים קרובות כשהיא רוקמת או קוראת בחצר ביתה או בכניסה אליו, בעוד בגרסאות של ארצות השפלה היא מופיעה בדרך כלל בתוך הבית. אף שבוטיצ'לי אימץ את הסגנון הפלמי של הכנסת מרים לתוך הבית, ישנם בציור גם יסודות פלורנטיניים, תוך שהוא יוצר משחק הדדי יוצא מהכלל של פנים וחוץ. הבית נמצא בתוך רקע ארכיטקטוני מדויק ואלגנטי, שממנו מתאפשרת הצצה לעבר חדר השינה של אמו לעתיד של ישו, וכך גם לנוף המוקפד שנפרש מאחורי המלאך גבריאל, שנראה כשהוא מרחף דרך הכניסה לעבר מרים ובידו פרח השושן, סמל לבתוליה.
הציור היה ממוקם מעל לכניסה לבית החולים. במהלך השיפוצים של הבניין במאה ה-17 ניזוק הפרסקו נזק כבד. בשנת 1920 הוא פורק מהקיר ועבר לגלריית אופיצי, שם עבר שיפוץ. למרות מידותיו הגדולות (2.43x5.53 מטרים), הציור שימש כ"שגרירה" של הגלריה במספר הזדמנויות. בעבר הוא הוצג בגרמניה ובסין, ובספטמבר 2013, חרף עיכובים, הגיע לירושלים והוצג במוזיאון ישראל עד ינואר 2014.
ראו גם
"בשורות" נוספות מאת בוטיצ'לי:
תרזה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג
תרזה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג (בגרמנית: Therese von Oldenburg; 30 במרץ 1852 - 19 באפריל 1883) הייתה אשתו של גאורג, דוכס לויכטנברג.
ביוגרפיה
תרזה נולדה ב-30 במרץ 1852 בסנקט פטרבורג, לפטר, דוכס אולדנבורג ולתרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. המשפחה בילתה את חודשי החורף בפטרהוף ובקיץ עברו אל ביתם האחר, בקאמנואי-אוסטרוף, שם הייתה חווה לילדים, שבה הם גידלו ירקות וטיפחו בעלי חיים חקלאיים תחת פיקוחה של האומנת הרוסית שלהם.
תרזה ואחיה גדלו מוקפים באמנות ובמוזיקה. היא למדה רוסית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, ומלבד מקצועות הלימוד הרגילים, הילדים נאלצו לתרגל מוזיקה, ציור, ריקודים, רכיבה ונימוס בארמון. ב-12 במאי 1879 התחתנה תרזה עם גאורג, דוכס לויכטנברג, ממנו נולד לה בן אחד:
ביולי 1881 קיימה שייטת המילואים הבריטית בידור על הספינה HMS הרקולס, שהוצבה בקרונשטאדט. בארוחת הצהריים השתתפו תרזה ובעלה, כמו גם הקיסר והקיסרית ועוד דמויות רוסיות וגרמניות חשובות. שנתיים לאחר מכן, ב-19 באפריל 1883, מתה תרזה במפתיע בסנקט פטרבורג, ולאחר מותה התחתן בעלה עם אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו.
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון היא עיר אשר על פי המסורת היהודית הייתה מוקפת חומה כאשר בני ישראל התנחלו בארץ ישראל בהנהגתו של יהושע בן נון. בערים אלו יש מספר הלכות השונות ממקומות יישוב אחרים.
הלכות מיוחדות
על ערים מוקפות חומה מימות יהושע בן נון נאמרו ההלכות הבאות:
הגדרת ערים מוקפות חומה
בגמרא מובאות שתי ברייתות החולקות בשאלה האם ההלכות החלות על ערים מוקפות חומה מימות יהושע בן נון תקפות לכל עיר שהייתה מוקפת חומה מימות יהושע בן נון, או שהן חלות רק על ערים כאלו שקודשו באופן מיוחד כך שיחול עליהם המעמד של "עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון".
ג'קי רוזן
ג'קי שריל רוזן (באנגלית: Jacklyn Sheryl Rosen; נולדה ב-2 באוגוסט 1957) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית המכהנת כנציגת נבדה בסנאט של ארצות הברית. בנובמבר 2018 נבחרה לתפקיד זה, לאחר שקודם לכן כיהנה כנציגת המחוז השלישי של נבדה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון
הגדרת ערים מוקפות חומה
הברייתא הראשונה אומרת:
ג'קי רוזן
ביוגרפיה
רוזן נולדה וגדלה בשיקגו. ב-1979 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת מינסוטה. בתקופת לימודיה החלה לעסוק בתכנות מחשבים, בתום הלימודים עברה ללאס וגאס בעקבות הוריה. היא עבדה כמתכננתת ומפתחת תוכנה במספר חברות בנבדה בהן סיטיבנק, סאות'ווסט גז וסומה והקימה חברת ייעוץ עצמאית.
בשנים 2013–2016 שימשה נשיאת הקהילה של בית הכנסת "נר תמיד" בהנדרסון, בית הכנסת הרפורמי הגדול ביותר באזור עמק לאס וגאס.
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון
הגדרת ערים מוקפות חומה
הברייתא השנייה טוענת להפך:
ג'קי רוזן
ביוגרפיה
בינואר 2016 פנה אלייה הארי ריד, הסנאטור הפורש ממדינת נבדה ושכנע אותה להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לנציגות מחוז הקונגרס השלישי של נבדה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביוני 2016 זכתה בבחירות המקדימות ובנובמבר 2016 זכתה בבחירות הכלליות. ביוני 2017 דווח כי רוזן מתכוונת להתמודד לסנאט ב-2018 מול דין הלר, הסנאטור הרפובליקני המכהן. היא גברה בבחירות על הלר ונכנסה לתפקידה בינואר 2019.
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון
הגדרת ערים מוקפות חומה
הרמב"ם פוסק בהלכות שמיטה ויובל לפי הברייתא הראשונה:
ג'קי רוזן
ביוגרפיה
רוזן נשואה ללארי, רדיולוג במקצועו, ואם לבת אחת. היא מתגוררת בהנדרסון.
עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון
הגדרת ערים מוקפות חומה
המפרשים דנו בשאלה כיצד נתקדשו בתי ערי החומה בימי בית שני. במסכת ערכין רש"י כותב: "מפרש במסכת שבועות דמקדשי לה בשתי תודות ובשיר ובית דין מהלכין ושתי תודות אחריהן", אולם במסכת שבועות כותב רש"י: "לא פירש לי במה מקודשים ערי ארץ ישראל" (בניגוד לירושלים שמקודשת בשתי תודות וכו'). התוספות בערכין מציינים את הסתירה בדברי רש"י אך אינם מציעים פירוש אחר לשאלה כיצד קודשו הערים על פי שיטה זאת הדורשת קידוש מיוחד של הערים המוקפות חומה. הרמב"ם כותב: "כיון שעלה עזרא בביאה השנייה, נתקדשו כל הערים המוקפות חומה באותו העת, מפני שביאתן בימי עזרא, שהיא ביאה שנייה, כביאתן בימי יהושע: מה ביאתן בימי יהושע מנו שמיטין ויובלות וקדשו בתי ערי חומה ונתחייבו במעשר, אף ביאתם בימי עזרא מנו שמיטין ויובלות וקדשו בתי ערי חומה ונתחייבו במעשר." לפי דברים אלו, הדינים של מוקפות חומה מימות יהושע בן נון בארץ ישראל חלות על ערים שהיו מוקפות חומה בתחילת ימי בית שני ולא בימי יהושע בן נון.
מעמדן של ערים שונות
המשנה בערכין מונה את הערים הבאות כמוקפות חומה מימות יהושע בן נון:
הגמרא במסכת מגילה מביאה את דברי רבי יהושע בן לוי. כמו כן, הגמרא מציינת שטבריה מוקפת חומה מימות יהושע בן נון, אולם מסתפקת אם החומה שלה, הפרוצה לכיוון הכנרת מספיקה כדי שטבריה תחשב מוקפת חומה. למעשה ספק זה היה רק של חזקיה, בנו של רבי חייא, שהתגורר בטבריה, אבל רבי יהודה הנשיא, סבר שהעיר נחשבת בוודאי למוקפת חומה.
מקומות נוספים שהוזכר לגביהם ספק: חברון, שכם, יפו, לוד, עזה, צפת, עכו וחיפה. יש שהוסיפו שיש ספק לגבי בית שאן, יריחו, באר שבע, רמלה, צור וצידון, ובחוץ לארץ, דמשק, איזמיר וחאלב.
בימינו מקובל שרק ירושלים מוקפת חומה מימות יהושע בן נון בוודאות אך שאר הערים מסופקות. מכל הערים שהיותן מוקפות חומה מסופק, חברון וטבריה נחשבות כערים שבהן הספק קרוב יותר לוודאי.
מנהגי פורים בערים השונות
יואל אליצור מביא ראיות לכך שבערים רבות ברחבי העולם היה מנהג לקרוא את המגילה גם ביום ט"ו, מספק אם העיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון. בין שאר הערים הוא מונה את הערים בגדאד, דמשק, מוסול, פראג, באקו, איסטנבול וערים רבות ביוון. לגבי חלק מן הערים הללו הועלתה התמיהה, כיצד ייתכן שהיו מוקפות חומה מימות יהושע בן נון, שהרי נוסדו שנים רבות לאחר מכן. לטענת אליצור, הסיבה שבגללה קוראים את המגילה בערים אלו גם בט"ו אינה בגלל שישנו ספק אם הן היו מוקפות חומה מימות יהושע בן נון, אלא בגלל שיטה שלא נפסקה להלכה, שעל פיה היות העיר מוקפת חומה תלוי בהקפתה הנוכחית בחומה ולא בהקפתה בחומה בימות יהושע.
בחברון ובקריית ארבע נוהגים בקריאת מגילה, ובכל שאר מצוות פורים, הן בי"ד והן בט"ו (ללא ברכה). בבית שמש ברמה ד' הורה הרב חיים קנייבסקי לקרוא המגילה ללא ברכה גם בט"ו היות שצמוד לשכונת רמה ד' גילו עיר עתיקה עם חומה ארוכה באתר שנקרא תל ירמות, ירמות היא אחת מהערים המוזכרים בספר יהושע באזור בית שמש צרעה ואשתאול.
גרפונקל
גרפונקל הוא שם משפחה יהודי, (ביידיש: גאָרפֿינקל) שמקורו במילה הגרמנית Karfunkel. פירוש המילה הוא הצורה הארכאית של אבן יקרה אדומה.
34+35
34+35 הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה. השיר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Positions, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
רקע והפקה
בהתחשב באופיו המיני של השיר, שהושווה לשירים אחרים של גרנדה, כמו "Side to Side" ו-"Dangerous Woman", גרנדה חששה בתחילה שהיא "תסיח את הדעת מהפגיעות והמתיקות בשאר האלבום". עם זאת, היא חשבה ש"זה פשוט שיר מהנה" וכי "מגיע לו בית באלבום בוודאות". היא המשיכה: "אני חושבת שלכל מה שאני עושה יש קצת הומור, והאנשים יודעים שאני לא באמת יושבת פה עד אור הבוקר".
כדי לקדם את השיר והאלבום, גרנדה הוציאה את "" בחנות הסחורה הרשמית שלה, הכוללת גרפיקה רקומה של "34+35" בקדמת כובע בייסבול.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של גרנדה ב-17 בנובמבר 2020. הקליפ בוים על ידי דיירקטור X.
רמיקס
ב-15 בינואר 2021, הוציאה גרנדה את הרמיקס הרשמי של השיר, בו משתתפות הראפריות האמריקאיות דוג'ה קאט ומייגן די סטליון. בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את גרסת הרמיקס במקום ה-23 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
פסק דין קסיס דה דיז'ון
פסק הדין קסיס דה דיז'ון (Cassis De Dijon) שניתן ב-20 בפברואר 1979 בבית הדין של האיחוד האירופי הכריע כי החלטתה של גרמניה להגביל ייבוא של מוצר אלכוהול מצרפת, קסיס דה דיז'ון, על בסיס אי עמידתו בסף מינימום לאחוזי אלכוהול, עומדת בניגוד לאמנת רומא, ובפרט למעבר חופשי של סחורות. חשיבותו של פסק הדין הזה, שדומים לו ניתנו לפניו, הוא בהשפעתו וחדירתו לזירות הציבורית והפוליטית ובהיותו זרז למדיניות הנציבות ביישום עיקרון "ההכרה ההדדית". פסק הדין קסיס היווה בסיס לעשרות מחקרים ודיונים אקדמיים על תרומתו לתהליך האינטגרציה האירופית מחד גיסא, ולביקורת על יישומו הפוליטי שחרג מהפסיקה המשפטית מאידך גיסא.
רקע היסטורי ומשפטי
בשנת 1957 חתמו שש המדינות שהיו חברות בקהילת הפחם והפלדה (איטליה, בלגיה, מערב גרמניה, הולנד, לוקסמבורג וצרפת) על אמנת רומא, אמנה לייסוד קהילה אירופית כלכלית (The EEC Treaty), שלימים תיקרא "אמנת ייסוד הקהילה האירופית" (The EC Treaty). אמנה זו שמה לה למטרה לייסד שוק אירופי משותף שבו תתקיימנה ארבע החירויות הבסיסיות של שוק משותף: מעבר סחורות, מעבר עובדים, מעבר שירותים ומעבר הון. משקל רב ניתן ליישום של מעבר סחורות, ובין היתר נקבע כי יוסרו חסמי סחר בין המדינות החברות. סעיף 30 באמנה (סעיף 28 במספור המחודש) אוסר על מגבלות סחר כמותיות או אמצעים בעלי השפעה זהה. סעיף 36 לעומתו, (סעיף 30 במספור המחודש), קובע כי ניתן להגביל מעבר סחורות, בין היתר על בסיס של ביטחון הציבור, בריאות הציבור, הגנת הצרכן והגנה על נכסי מדינה.
הסתירה לכאורה שקיימת בין סעיפים 30 ו-36 קיבלה משנה חשיבות כאשר נמצאו סתירות בין חוקים קיימים של מדינות שונות שהגבילו סחר ובין אמנת רומא החדשה. הכלל, ולצדו היוצא מן הכלל, הובילו לפרשנויות שונות וסותרות באשר להמשך החלה או ביטול חוקים לאומיים ותיקים. שתי דוגמאות הדומות למקרה קסיס דה דיז'ון נדונו במוסדות הקהילה האירופית לפני 1979:
תיאור המקרה
חברה גרמנית, REWE-Zentral AG שמקום מושבה בקלן, הגישה ב-14 בספטמבר 1976 בקשה לרשות הפדרלית הגרמנית למוצרי אלכוהול (Bundesmonopolverwaltung Fur Branntwein), להתיר לה לייבא את ליקר הענבים הצרפתי קסיס דה דיז'ון. כעבור שלושה ימים היא קיבלה תשובה שלילית מהרשות מנומקת כי המשקה המדובר מכיל אלכוהול באחוזים הנעים בין 15-20, ואילו על פי התקנות הגרמניות המינימום הנקבע לליקר הוא 25%. החברה עתרה לבית המשפט הגרמני בטענה כי רף המינימום לייבוא מוצרי אלכוהול לגרמניה עומד בסתירה לסעיף 30 באמנת רומא, והוא בבחינת "אמצעי השווה ערך למגבלה כמותית" (measures having an effect equivalentto quantitativerestrictions). לאחר שבית המשפט הגרמני לא הצליח להכריע בין החוק הגרמני לחוק האירופי, הוא פנה לבית הדין האירופי באפריל 1978.
טיעוני הרשויות הגרמניות
הרשויות הגרמניות הצדיקו את החוק בשלושה נימוקים:
טיעוני השופטים
בריאות הציבור - הצרכן יכול לרכוש בשוק הגרמני מגוון רחב של מוצרי אלכוהול בעלי אחוזים נמוכים או מתונים (שאינם עונים להגדרה של ליקר). יתר על כך, מרבית האלכוהול הנצרך בגרמניה אינו בעל אחוזים גבוהים, ועל כן ההגבלה דווקא על קסיס דה דיז'ון אין בה כדי לסייע לבריאות הציבור. הגנת הצרכן - אין בקביעת רף מינימום לאלכוהול כדי להגן על הצרכן. תחרות הוגנת בין הפירמות והגינות כלפי הצרכן תתאפשר על ידי אינפורמציה גלויה ותוויות יצרן שיעידו על אחוזי האלכוהול וארצות המוצא של הסחורה. סטנדרט אלכוהול - הוגשה הצעה לרגולציה על מוצרי אלכוהול על ידי הנציבות בדצמבר 1976 שעדיין לא אושרה על ידי מועצת השרים בזמן עריכת המשפט. קביעת הצורך ברגולציה למוצרי אלכוהול היא תחת סמכותן של המדינות החברות וכל עוד לא קיים חוק בנושא בית הדין יוצא מנקודת הנחה שאין צורך ברגולציה.
אי לכך, השופטים קבעו כי החוק הגרמני הוא בבחינת אמצעי השווה ערך לחסם סחר כמותי ועל כך יש לבטלו. אין בו כדי לתרום לבריאות הציבור או להגנת הציבור והוא סותר את סעיף 30 באמנת רומא ובמקרה הזה יש להתיר את שיווק קסיס דה דיז'ון. השופטים אף הוסיפו פסקת סיום המדגישה את דבריהם ומגבשת אותם לידי כלל אחיד וקובעת שאם מוצר אלכוהול יוצר ומשווק על פי החוק באחת ממדינות הקהילה, וכן לא קיימת סיבה הנראית לעין, אסור לשלול את הפצתו בשאר מדינות הקהילה.
פסקה זו, שלכאורה חוזרת על קביעת השופטים ועל נימוקיהם, היא למעשה הפתח לפרשנויות המשפטיות והפוליטית הנרחבות של פסק הדין בשל אופייה המכליל שנתפס כמוחלט.
משמעויות פסק דין קסיס דה דיז'ון
פסק דין קסיס הוא אחד מפסקי הדין המוכרים ביותר באיחוד האירופי, וככזה ששמו נקשר לקידום האינטגרציה ולהכלת העיקרון הכלכלי של "הכרה הדדית". קדמו לפסק הדין קסיס הכרעות דומות מהן היה ניתן להסיק את העיקרון, ובוודאי שקדמו לו הכרעות אחרות בעלות חשיבות משפטית, ובכל זאת, לפסק הדין זה מעמד שונה, כמעט הרואי. העיתוי לפסיקתו, זהות הנציב לענייני שוק פנימי ופעילותו הנמרצת, הם שהוציאו אותו מחוץ לכתבים המשפטיים אל הזירות הפוליטית, הכלכלית והציבורית. את משמעותיות והשלכות פסק הדין ניתן לקשור לשלוש זירות: המישור הכלכלי-פוליטי, מעמד בית הדין האירופי ותהליך האינטגרציה.
המישור הכלכלי-פוליטי
בסוף שנות השבעים תהליך האינטגרציה היה שרוי בתקופת ה"אירוסקלרוזיס", תקופה שאופיינה בספקנות כלפי תהליך האינטגרציה ובאי קידומו. אימוץ עיקרון ההכרה ההדדית, הקובע כי סחורות תוכלנה להיסחר באופן חופשי וללא חסמים בין מדינות, עלה בקנה אחד עם תהליכי הליברליזציה ופיתוח השוק המשותף שתומכי האינטגרציה ביקשו להחיל. את חשיבותו הפוליטית קנה לו פסק הדין בעזרתו של הנציב דאז לענייני שוק פנימי אטיין דויניון (Etienne Davignon) שנאם בפני הפרלמנט האירופי בסתיו 1979 וקבע של בסיס פסק הדין קסיס הוא מעלה "גישה חדשה להרמוניזציה". מספר חודשים לאחר מכן הוא פרסם ברבים את משנתו שהתבססה על עיקרון ההכרה ההדדית וציטט את פסקת הסיום המכלילה בפסק הדין, וזאת למרות שצמד המילים "הכרה הדדית" לא נכלל בפסק הדין. דויניון קבע כללי פעולה ליישום ההכרה ההדדית, דרש מהמדינות לוותר על נקודת המבט הלאומית ולשים לנגד עיניהן גם אינטרסים של חברות אחרות בבואן לנסח או ליישם מדיניות כלכלית. בנוסף הוא קבע כי חוקים לאומיים שהפכו בלתי קבילים,על בסיס פסק הדין קסיס, יאותרו, יסומנו ויטופלו ב"הליך הפרה" שהנציב יתקין.
מעמד בית הדין האירופי לצדק
פסק דין קסיס חיזק את מעמדו של בית הדין האירופי. במישור המשפטי בית הדין עמד במבחן של שמירה ומימוש אמנת הקהילה למרות ההתנגדות העמוקה של גרמניה, הן למקרה הספציפי והן לעיקרון ההכרה ההדדית. בפעולתו זו הוא ביקש לשלול באופן מוחלט מיני פשרות והתאמות שגרמניה השיגה בעבר בעידוד הנציבות ללא צורך לשנות את חוקיה ונקט עמדה ברורה כנגד פשרות עתידיות כאלו. קבלת פסק הדין על ידי מדינה חזקה כגרמניה חיזקה את מעמדו של בית הדין בקהילה האירופית ביכולתו לשמור על חוקי הקהילה. במישור הפוליטי,זו הייתה הפעם הראשונה שנציב ניסה לחלץ מדיניות מהחלטת בית משפט, ועוד מדינת התומכת באינטגרציה. בין אם מדיניות הנציב נגזרה ישירות מפסק הדין, ובין אם הוא היה רק זרז עבורה, מבחינה תודעתית נתפס בית הדין בקרב הציבור ונבחריו כבעל השפעה פוליטית וכבעל אמירה כלפי פרויקט האינטגרציה.
קידום תהליך האינטגרציה
אחת המחלוקות הלא מוכרעות בנוגע לפסק הדין קסיס היא מידת השפעתו בפועל על קידום תהליך האינטגרציה. מן העבר האחד קיימים חוקרים הגורסים כי פסק הדין היה האחראי הישיר לאימוץ "גישה חדשה להרמוניזציה" שהציג דויניון והוא למעשה "החלטת מדיניות פרי ידי שופט". אם מקבלים עמדה זו וממשיכים עמה הלאה, אותם חוקרים יאמרו שפסק הדין הוביל להתקדמות הליברליזציה האירופית ולניסוח פרקים מסוימים ב- Single European Act שנחתמה ב-1986 וסימלה את ההתנעה המחודשת של תהליך האינטגרציה. מן העבר השני יש שיאמרו כי פסק הדין שימש רק זרז לתומכי האינטגרציה ולמדיניות שהותוותה כבר קודם. על פי הגישה זו פסק הדין היה רק "נקודת מוקד" (focal point) ובית הדין פסק כפי שפסק מתוך ידיעה שקיימת תמיכה עקרונית מוקדמת של הנציב ושל חלק מהמדינות החברות. קבלת עיקרון ההכרה ההדדית הגיע גם כן מתוך תמיכה מוקדמת ולא מתוך יישום של החלטה תקדימית. בין אם מקבלים את הסברה כי בית הדין כונן את תחילתו של עידן הרמוניזציה חדש, ובין אם לאו, לא ניתן להתעלם מהשימוש בפסק הדין, גם אם הרטורי, וקשירתו לקידום תהליך האינטגרציה.
ביקורת כנגד פירוש פסק דין קסיס
בפסק הדין קסיס לא אוזכרו צמד המילים שכל כך מקושרות לו, "הכרה הדדית", ויש שיאמרו שלא בכדי. לאחר פרסום המדיניות החדשה של הנציב דויניון צצו ועלו קולות של משפטנים שערערו על פירוש פסק הדין ועל הצגתו כמעניק הכשר לעיקרון ההכרה ההדדית. אמנם בית הדין האירופי החליט לנסח פסקה החורגת מהדיון הפרטני גרידא, אך בית הדין גם הוסיף בתוך הפסקה הזו את "כלל הסיבה" (rule of reason). בית הדין פתח ואמר כי "אם אין בנמצא סיבה נראית לעין", דהיינו, לדעת משפטנים רבים, הוא הותיר פתח ובו, במידה שתימצא הסיבה, מדינה תוכל למנוע מעבר סחורות. אם כן, לדעת השופטים קיימים מקרים בהם ההכרה ההדדית לא מתקיימת. בנוסף, הפתח הזה עולה בקנה אחד עם סעיף 36 לאמנה שמתיר הגבלות על סחורות במקרים של טובת הציבור, בריאות וכדומה. בניגוד לסייג בפסק הדין ובניגוד לסעיף 36, עיקרון ההכרה ההדדית, לפחות כפי שהוצג בצורתו הפוליטית, הוכרז כגורף ומוחלט וככזה המתיר מעבר של כל סחורה באשר היא, כל עוד יוצרה כחוק.
ביבליוגרפיה
Studies, 26, January 1994, pp. 535-561.
סלמאן, מלך ערב הסעודית
סלמאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד (בערבית: سلمان بن عبد العزيز آل سعود; נולד ב-31 בדצמבר 1935) הוא מלכה השביעי של ערב הסעודית ובן לבית סעוד השולט במדינה. ביוני 2012 הוא מונה ליורש העצר לאחר מות אחיו נאיף ובינואר 2015 הומלך לאחר מותו של אחיו למחצה, המלך עבדאללה. משנת 2011 ועד 2015 שימש כשר ההגנה של הממלכה.
ראשית חייו
סלמאן הוא הבן ה-25 של מלך ערב הסעודית אבן סעוד, והבן השישי של חסה בנת אחמד א-סודיירי. את חינוכו רכש בבית הספר לנסיכים בריאד, שאותו ייסד המלך עבד אל-עזיז על מנת להעניק חינוך לילדיו, שם למד דת ומדע מודרני.
תפקידים בממלכה
לתפקיד השלטוני הראשון שלו, האמיר וראש העירייה של ריאד, מונה סלמאן ב-17 במרץ 1954. כשנה לאחר מכן מונה לראש עיריית ריאד במעמד שר בידי המלך סעוד. מתפקידו זה התפטר ב-25 בדצמבר 1960.
מושל מחוז ריאד
ב-4 בפברואר 1963 מונה למושל מחוז ריאד, תפקיד בו החזיק עד שנת 2011. כמושל הוא תרם לפיתוח העיר מעיר בגודל בינוני למטרופולין מרכזי, ומשך אליה תיירים, מרכזי הון והשקעות זרות.
בינואר 2011, הורה על מעצרם של קבצני ריאד מפני שהם "מנצלים את אדיבותם של האנשים" לדבריו. כל הקבצנים הזרים גורשו מן המדינה והקבצנים המקומיים הוכנסו לתוכנית שיקום של משרד הרווחה הסעודי.
שר ההגנה
ב-5 בנובמבר 2011 מונה סלמאן לשר ההגנה, בהחליפו את אחיו סולטאן. בו ביום מונה הנסיך סטאם בן עבד אל-עזיז למושל ריאד. כשר הגנה, המשיך סלמאן בהתערבות הצבאית בבחריין על מנת לדכא את ההתקוממות במדינה, כחלק מן האביב הערבי. בנוסף, בעת כהונתו כשר ההגנה הצטרפה ערב הסעודית לארצות הברית ולמדינות ערביות אחרות במלחמה כנגד ארגון המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה.
יורש העצר
ב-18 ביוני 2012 מונה סלמאן ליורש העצר לאחר מותו של אחיו, נאיף. במקביל הוא מונה גם לסגן ראש הממשלה. לפי סוכנות הידיעות רויטרס, מינויו לתפקידים אלה היה איתות מצד המלך עבדאללה שהרפורמות הזהירות שהוא ביצע יימשכו. בנוסף, תמך סלמאן בעת כהונתו כיורש העצר בפילנתרופיה למדינות מוסלמיות עניות כגון סודאן, סומליה, בנגלדש ואפגניסטן.
מלך ערב הסעודית
ב-23 בינואר 2015 התמנה למלך ערב הסעודית לאחר מותו של המלך עבדאללה. ב-21 ביוני 2017 הודיע על הדחת יורש העצר, מוחמד בן נאיף, והחלפתו בבנו, מוחמד בן סלמאן אאל סעוד כיורש העצר הסעודי.
המלחמה בתימן
במרץ 2015 הורה סלמאן להפציץ אווירית את החות'ים בתימן והרכיב קואליציה של כעשר מדינות מוסלמיות במלחמה כנגד החות'ים אשר הדיחו בשנת 2011 את נשיא תימן עבד רבו מנסור האדי משלטונו. בעקבות ההפצצות, ארגוני זכויות האדם מתחו ביקורת על סעודיה בטענה כי היא מפרה דיני מלחמה בהפצצותיה.
מלחמת האזרחים בסוריה
ערב הסעודית תומכת בגלוי במורדים ובארגון אחראר א-שאם המקושר לאל-קאעידה.
איראן
התחלת המשבר החמור בין איראן לסעודיה הייתה בספטמבר 2015, כאשר אירע אסון העלייה לרגל במכה שבו נהרגו כתוצאה של שעטה המונית כ-2,200 אנשים בחניקה, רמיסה או במחיצה. ניצול איראני מהאירוע, ששמו לא נחשף, אמר כי רק קומץ של חיילים סעודים סייעו להמונים שנרמסו. בנוסף, התמיכה הסעודית בשלטון בתימן ובמורדים בסוריה, בעוד שאיראן תומכת בחות'ים בתימן ובשלטונו של בשאר אל-אסד בסוריה והוצאתו להורג של מנהיג הדת השיעי הסעודי, נימר א-נימר בהאשמות לטרור גרמו למשבר להחריף עוד יותר.
חיים אישיים
סלמאן עבר ניתוח בחוט השדרה בשנת 2010 בארצות הברית. מאוחר יותר עבר שבץ מוחי, שגרם לו לחולשה בשתי ידיו, וכיום הוא סובל גם משיטיון על רקע מחלת אלצהיימר.
ביולי 2020, המלך סלמאן עבר ניתוח מוצלח בכיס המרה.
דיאנה דונדואי
דיאנה דונדואי (ברומנית: Diana Dondoe; נולדה ב-22 בדצמבר 1982) היא דוגמנית רומנייה.
Roman Reloaded
Roman Reloaded הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' בשיתוף הראפר האמריקאי ליל ויין, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Pink Friday: Roman Reloaded. השיר יצא לאור ב-24 בפברואר 2012, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק.
דיאנה דונדואי
ביוגרפיה
דונדואי נולדה ב-22 בדצמבר 1982 בקראיובה שברומניה.
Roman Reloaded
השיר הגיע למקום ה-57 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
דיאנה דונדואי
ביוגרפיה
היא התגלתה בבוקרשט על ידי סוכן דוגמניות, היא הופיעה בקמפיינים לחברות כמו שאנל, פראדה וH&M. בשנת 2009 הובילה את קמפיין האביב והקיץ של חברת הג'ינסים "Rock and Republic".
Roman Reloaded
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', ליל ויין וריקו בייטס והופק על ידי ריקו בייטס גם כן. תחילה, יצא השיר כסינגל ב-24 בפברואר 2012, ברחבי העולם והיה זמין להורדה דיגיטלית. בהמשך, ב-6 במרץ באותה השנה, נשלח לרדיו אורבני שבארצות הברית.
דיאנה דונדואי
ביוגרפיה
בשנת 2005 הופיעה בלוח השנה של פירלי, היא הייתה על שער מגזין ווג הצרפתי ומגזין סגנון החיים האמריקאי "WSJ." הנמצא בבעלות דאו ג'ונס.
ב-2009 הופיעה בסרט התיעודי על עולם האופנה הנקרא "תמונה לי: יומנה של דוגמנית".
בנוסף לדוגמנות היא למדה אנגלית וספרדית.
אוקוורד
אוקוורד (באנגלית: Awkward, בתרגום חופשי: מביך) היא סדרת נעורים אמריקאית ששודרה בין ה-19 ביולי 2011 עד 24 במאי 2016. הסדרה שודרה בישראל בערוץ MTV.
רקע כללי
הסדרה עוקבת אחרי חייה של ג'נה המילטון (אשלי ריקארדס), בדיוק בתחילת השנה בה סימנה לעצמה מטרה לשנות ולשדרג את חייה היא מעורבת בתאונה מוזרה שמשאירה אותה מגובסת בידה. ההתמודדות של ג'נה עם חבריה לשכבה, עם הוריה הלא מבינים והחיזורים אחרי מאטי מקיבן (בו מירצ'וף), החתיך של בית הספר, מובילה אותה לשנה המאתגרת בחייה, שבסופה היא תהפוך לבחורה אחרת לגמרי.
דמויות
ג׳נה המילטון (אשלי ריקארדס) - הילדה "המגושמת" החסודה עם השקפה אופטימית על החיים. הסדרה מתחילה עם קבלת מכתב אכזרי, אשר דוחק בה להיות פחות נראית. ג'נה מאבדת את בתוליה ויש לה מערכת יחסים מורכבת עם מאטי מקיבן. היא גם סופר שאפתנית והחברות הכי טובות שלה הן תמרה קפלן ומינג הואנג.
לייס המילטון (ניקי דלוץ') - אמא של ג'נה. היא נכנסה להריון בגיל צעיר. במהלך הסדרה היא נכנסת עוד פעם להריון. החברה הכי טובה שלה זו אלי אותה הכירה בתיכון.
מאטי מקיבן (בו מירצ'וף) - האהבה העיקרית של ג'נה. בתחילה הוא נראה כתלמיד פופולרי טיפוסי אבל במהלך הסדרה מגלה צד עמוק ורגיש יותר. יש לו מערכת יחסים מסובכת עם הוריו, ובאמצע הסדרה הוא מגלה שהוא מאומץ. מאוחר יותר הוא פוגש את אביו הביולוגי, אשר כמו הוריה של ג'נה, הביא את מאטי בגיל צעיר מאוד. החבר הכי טוב של מאטי הוא ג'ייק רוזטי.
ג׳ייק רוזטי (בראט דבורן) - החבר הכי טוב של מאטי. בתחילת הסדרה יצא עם ליסה, ובהמשך עם ג'נה, תמרה וגבי. ג'ייק בעונות הראשונות היה נשיא התלמידים.
תמרה קפלן (ג'יליאן רוז ריד) - החברה הכי טובה של ג'נה. היא מעודדת בבית הספר ויצאה עם ג'ייק.
סיידי סקסטון (מולי טרלוב) - האויבת של ג'נה. החברה הכי טובה של ליסה. במהלך העונה הראשונה חיבבה את מאטי. היא יצאה עם ריקי ועם סרגיו'. אחרי שריקי מת חשבו שהיא זו שרצחה אותו.
ליסה (גריר גראמר)
קולין ג׳נינגס (נולן ג'רארד פאנק)
יוגב לרמן
יוגב לרמן (נולד ב-20 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במ.ס. כפר קאסם.
קריירה
הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשהגיע לגיל בוגרים בתחילת עונת הושאל להפועל צפרירים חולון מליגה א'. ב-24 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על שמשון בני טייבה במסגרת גביע המדינה. בסיום העונה ירדה קבוצתו לליגה ב'.
בקיץ שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בהפועל הרצליה מהליגה הלאומית. ב-16 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד מכבי הרצליה. בעונה זו ערך לרמן 32 הופעות בליגה, בהן כבש שני שערים, ובסופה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות.
בקיץ חתם לרמן בהפועל רעננה מהליגה הלאומית. ב-14 בספטמבר 2012 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, בתיקו 1–1 נגד בית"ר תל אביב רמלה. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, במדיה שיחק שלוש שנים בסך הכל, מתוכן שנתיים בליגת העל.
ב-25 ביוני 2015 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 שותף ב-36 משחקי ליגה, והמועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום ב-4 בליגה הלאומית. ב-24 במאי 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם ל-3 שנים בעירוני קריית שמונה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד הקבוצה 2–3 להפועל תל אביב, ובסך הכל ערך 20 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-11 ביוני 2017 חזר להפועל קטמון ירושלים, ומתחילת עונת 2018/2019 שימש כקפטן הקבוצה.
ב-14 ביוני 2019 לרמן חתם בהפועל רמת השרון. ב-22 ביוני 2021 חתם לרמן במ.ס. כפר קאסם
חיים אישיים
במהלך שנת 2016 שינה את משפחתו מ"לרמן" ל"הזוהרוי" בעקבות פגישה עם מיסטיקנית. כשנה לאחר מכן, שינה את שם משפחתו בחזרה ל"לרמן".
ג'וסלין בורדיק
ג'וסלין לואיז בורדיק (באנגלית: Jocelyn Louise Burdick; 6 בפברואר 1922 – 26 בדצמבר 2019) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הצפונית לתקופה קצרה בשלהי 1992. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנציגת דקוטה הצפונית בסנאט האמריקאי.
ביוגרפיה
בורדיק נולדה בעיר פארגו שבדקוטה הצפונית בשם ג'וסלין לואיז בירץ'. ב-1939 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון המרכזי בפארגו ואת לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן סיימה ב-1943. כמו כן, היא עבדה בצעירותה כקריינית ברדיו במורהד (Moorhead) שבמינסוטה. כאשר הייתה חברה בליגה הלא-מפלגתית הדמוקרטית של דקוטה הצפונית, התנדבה במסעי הבחירות של בעלה בשנים 1964, 1970, 1976, וב-1982.
עם מותו של בעלה, הסנאטור קוונטין בורדיק בספטמבר 1992, היא מונתה בידי מושל דקוטה הצפונית ג'ורג' סינר למלא את מקומו בסנאט עד לעריכת בחירות מיוחדות לסנאט. כאשר הגיע מועד הבחירות, היא בחרה שלא להעמיד את עצמה כמועמדת בבחירות אלו. אחרי שקנט קונרד נכנס לתפקידו בדצמבר 1992, פרשה בורדיק לגמלאות בעיר הולדתה פארגו.
בורדיק הייתה האישה הראשונה מדקוטה הצפונית לייצג את המדינה בקונגרס של ארצות הברית בכלל. היא חיה בפארגו, ובמשך שנים הייתה שם פעילה ציבורית. ב-6 באפריל 2019 נפטר הסנאטור פריץ הולינגס מקרוליינה הדרומית והיא נהפכה לסנאטורית לשעבר המבוגרת ביותר.
נפטרה ב-26 בדצמבר 2019 בביתה שבעיר פארגו בגיל 97.
וייג'ר סוויין
וייג'ר סוויין (באנגלית: Wager Swayne; ) היה קולונל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ומונה כקצין האחרון בדרגת מייג'ור גנרל בכוחות המתנדבים של צבא האיחוד. סוויין קיבל את העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית, מדליית הכבוד, עבור מעשיו ב. הוא גם שימש כמושל הצבאי של אלבמה החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868 לאחר קבלת חוק השיקום הראשון על ידי הקונגרס של ארצות הברית עד לקבלתה מחדש של אלבמה כמדינה באיחוד. רוברט פטון נותר מושל אלבמה להלכה במהלך תקופה זו, אך כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין על ממשלת המדינה. במהלך תקופת השיקום, פיקח סוויין על משרד העבדים המשוחררים באלבמה וסייע להקים בתי ספר לאפרו-אמריקאים במדינה. הוא היה האדם הראשון שנולד לאחר קבלתה של אלבמה כמדינה שמשל עליה.
ראשית חייו
וייג'ר סוויין נולד בקולומבוס, אוהיו, כבנו של נוח סוויין, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל והיה לעורך דין באוהיו.
מלחמת האזרחים
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שירת סוויין כקצין שדה באחד מהרגימנטים של אוהיו שהשירות בהם הוגדר לשלוש שנים. באוגוסט 1861 מינה אותו מושל אוהיו ויליאם דניסון כמייג'ור של רגימנט הרגלים המתנדבים ה-43 של אוהיו, שהתארגן במאונט ורנון שבאוהיו. הוא לחם בקרב לוקה וב, וקודם לתפקיד הקולונל של הרגימנט, אשר התפנה עקב מותו של קודמו בתפקיד.
סוויין הוביל את הרגימנט בהצטיינות במהלך ובמהלך  עד 2 בפברואר 1865, כאשר הוא נפצע קשה ב בקרוליינה הדרומית, וכתוצאה מהפציעה נקטעה רגלו הימנית.
ב-13 במרץ 1865 קידם הנשיא אברהם לינקולן את סוויין לדרגת בריגדיר גנרל. ב-1 במאי 1866 קידם הנשיא אנדרו ג'ונסון את סוויין לדרגת מייג'ור גנרל בצבא המתנדבים, בתוקף מ-20 ביוני. מינוי זה הסתמך על מינויו לדרגה זו כדרגת ייצוג עוד במרץ אותה שנה. הוא היה איש צבא המתנדבים האחרון שקודם לדרגה זו במהלך תקופת מלחמת האזרחים. הוא גם שימש כקולונל המפקד של רגימנט הרגלים ה-45 של ארצות הברית. ב-10 באפריל 1867 מינה הנשיא ג'ונסון את סווין כמייג'ור גנרל בדרגת ייצוג בצבא הסדיר. בספטמבר אותה שנה שוחרר סוויין מצבא המתנדבים, אך המשיך לשרת בצבא הסדיר.
לאחר המלחמה שירת סוויין כראש משרד העבדים המשוחררים באלבמה החל מ-26 ביולי 1865 ועד 14 בינואר 1868. החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868, בתוקף תפקידו כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין למעשה בממשלת אלבמה, אף על פי שרוברט פטון נותר להלכה כמושל אלבמה במהלך תקופה זו.
לאחר המלחמה
ב-15 במרץ 1869 סיים סוויין את תפקידו, כאשר הצבא אורגן מחדש והרגימנט שלו התמזג עם רגימנט הרגלים ה-14 של הצבא. ב-1 ביולי 1870 הוא השתחרר משירותו הצבאי. הוא עבר אז לטולידו, אוהיו שם הוא פתח משרד עורכי דין. ב-1881 הוא עבר לניו יורק, שם הוא פתח משרד עורכי דין אחר, שהתמחה בייצוג חברות טלגרף וחברות רכבת.
ב-1893 הוענקה לסוויין מדליית הכבוד עבור "גבורה בולטת בהשבת הסדר על כנו ברגע קריטי ובהובלת הרגימנט שלו בהתקפה" במהלך קרב קורינת'. בהמשך היה סוויין דירקטור בחברת הנאמנות של צפון אמריקה, לצידם של ג'ון גריפין קרליסל ועדלי סטיבנסון.
וייג'ר סוויין נפטר בניו יורק ב-18 בדצמבר 1902. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
קהילת בית ישורון (יוסטון)
קהילת בית ישורון היא קהילה יהודית קונסרבטיבית ביוסטון, טקסס. זוהי קהילה יהודית ותיקה, המחזיקה בית כנסת מפואר, בעל אותו שם, בית ספר יסודי יהודי, צהרון, מערכת גני ילדים ומעונות יום, וכן מתחם לאירועים. חברי הקהילה ידועים בתמיכתם הרבה בישראל ובמלחמתם באנטישמיות.
הקהילה נוסדה בשנת 1891 בשם עדת ישורון. בשנת 1946 התמזגה עם קהילת בית אל וקיבלה את שמה הנוכחי. בשנת 2002 קלטה קהילת בית ישורון לשורותיה את כל חברי הקהילה היהודית האורתודוקסית שארית ישראל מוורטון, טקסס, שהפסיקה להתקיים באופן עצמאי.
היסטוריה
בית ישורון נוצרה כמיזוג של הקהילות עדת ישורון ובית אל.
עדת ישורון
קהילת עדת ישורון נוסדה בשנת 1887 כאלטרנטיבה אורתודוקסית לקהילת "מקדש בית ישראל" (יוסטון, טקסס), אשר שינתה בשנת 1874 את הגדרתה מאורתודוקסית לרפורמית. מייסדי קהילת עדת ישורון היו יהודים מהגרים מרוסיה ופולין, שלא הסכימו עם דרך הרפורמה ביהדות של הקהילה הרפורמית, ובחרו בדרך שמרנית (קונסרבטיבית) יותר, השומרת על רוח האורתודוקסיה. לאחר תקופה שבמהלכה התכנסה הקהילה לתפילות בבתים פרטיים, נרכש בניין כנסייה לשעבר, בפינת שדרות ווקר ורחוב ג'קסון, שהוסב לבית כנסת. הקהילה גדלה משמעותית בשנת 1891, עם הגעת זרם של חברים שעברו ליוסטון לאחר ההוריקן של גלווסטון ב-1900. צמיחת הקהילה חייבה חלל גדול יותר; ובשנת 1908 חנכה הקהילה בית כנסת גדול וחדש בפינת פרסטון והמילטון.
קהילת בית אל
קהילת בית אל נוסדה בשנת 1924, והקימה את בית הכנסת הראשון של היהדות הקונסרבטיבית ביוסטון, טקסס. בשנת 1925 נרכש בית הכנסת בית אל, ששימש קודם את קהילת בית ישראל Congregation Beth Israel (Houston). בשנת 1945 בחרו חברי הקהילה להתמזג עם קהילת עדת ישורון, ולהקים את הקהילה היהודית "בית ישורון". במקביל, ולפי החלטת רוב חברי הקהילה, אימצה הקהילה את הגישה הקונסרבטיבית ביהדות, הרואה את ההלכה כמחייבת; ובו זמנית גם כנתונה להשפעה היסטורית מתמדת, שפסיקתה אמורה לשקף הן גישה מדעית-ביקורתית למקורות והן את אורחות חייו של כלל הציבור.
בית הכנסת הנוכחי
הבניין המקורי הוקם בשנת 1945 בסמוך לאוניברסיטת יוסטון.
בית הכנסת והמתחם של קהילת בית ישורון עברו למיקום הנוכחי ברחוב ביצ'נוט 4525 בשנת 1962. משנת 1998 עד 2004 בוצע שיפוץ גדול בבית הכנסת ונוספו למתחם יותר מ-30,000 רגל רבוע (כקילומטר רבוע) של בניה. במבואת בית הכנסת נמצאת אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואה, קשת באורך. את ארון הקודש בבית הכנסת מקיף רקע של זכוכיות ויטראז' המתארות את מוטיב הסנה הבוער. בית הכנסת כולל גם אולם חברתי, שקירותיו מעוטרים באיורים מסדרת הליטוגרפיות התנ"כיות של ראובן רובין. בבית ישורון שוכן גם מוזיאון לואי ומולי קפלן ליודאיקה, הכולל חפצי פולחן יהודיים וספרים.
בית ספר בית ישורון
בית הספר בית ישורון היה בית הספר היהודי הראשון בטקסס. הוא נוסד בשנת 1949. עיקר שימושו הוא כצהרון להורים עובדים, המאפשר שהות של הילדים בו עד שעות אחר הצהריים המאוחרות. תלמידים רבים מגיעים אליו כצהרון לאחר הלימודים בבתי ספר אחרים.
במהלך מגפת COVID-19 בטקסס, גדל משמעותית מספר התלמידים בבית ספר בית ישורון, יותר מאשר בעבר. הסיבה לכך היא, שבית הספר היה פתוח גם כאשר מערכת בתי הספר הציבוריים הייתה סגורה ועברה ללימודים באינטרנט מהבית.
אקופין
מועצת השרים האירופית לענייני כלכלה ופיננסים (באנגלית: Economic and Financial Affairs Council), או בקיצור מועצת האקופין (מאנגלית: EcoFin Council), היא נגזרת של מועצת השרים של האיחוד האירופי ומהווה אחד מגופי קבלת ההחלטות החשובים ביותר באיחוד, כפועל יוצא של חשיבות הרכיב הכלכלי בתהליך האינטגרציה האירופי. המועצה, אשר מורכבת משרי האוצר והכלכלה של המדינות החברות באיחוד, היא שותפה בכירה בכל אחד מן התהליכים הכלכליים באיחוד האירופי, כגון החקיקה, התווית המדיניות, האינטגרציה האירופית, כמו גם הפיקוח התקציבי על המדינות החברות והכוונתן. מועצת האקופין עובדת בשיתוף הדוק עם הגופים הכלכליים הנוספים של האיחוד – הנציבות, הפרלמנט והבנק המרכזי האירופים (ECB). להרכב המצומצם של מועצת האקופין עליו נמנים השרים הכלכליים ממדינות גוש האירו נודע תפקיד מרכזי בכל הנוגע למטבע האירופי המשותף.
רקע
שורשיה של מועצת האקופין נעוצים בהסכם המכונן של הקהילה האירופית אשר נחתם בפריז באפריל 1951 (הסכם "קהילת הפחם והפלדה"), אשר כונן את מועצת השרים של האיחוד האירופי על תחומי אחריותה השונים, לרבות התחום הכלכלי. כל אחד מן ההסכמים הבאים, כגון הסכם רומא (1957), הסכם אירופה אחת (1986), אמנת מאאסטריכט (1992), הסכם אמסטרדם (אמנת היציבות והצמיחה, 1997), אמנת ניצה (פברואר 2001) וכמובן אמנת ליסבון (2007) אשר עיצבו את הקהילה ואחריה את האיחוד האירופי התייחס מפורשות למועצת השרים, כאשר לצד פירוט תחומי האחריות המתרחבים של המועצה ניתן דגש מיוחד להסדרת עבודתה. בהקשר זה יש לציין שמועצת האקופין, כמו גם רוב מועצות המשנה האחרות, לא נזכרת מפורשות בהסכמים אלו אלא רק בהתייחסות כללית כ"תצורות שונות" (Formations). יוצאות דופן מכלל זה הן המועצות לעניינים כלליים ולענייני חוץ, ה-GAC וה- ,FAC אשר נזכרות מפורשות באמנת ליסבון ובאמנה הנלווית לה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי, כשלצידן מוגדר תפקיד מועצת השרים להסדיר את עבודתן של תצורות נוספות (כגון מועצת האקופין, המועצה למשפטים וענייני פנים (JHA), המועצה לענייני סביבה ועוד), כאשר שאר סעיפי האמנה המתייחסים למועצת השרים ככלל תקפים גם לגבי תצורות אלו.
הרכב המועצה
מועצת האקופין מורכבת משרי האוצר והכלכלה של המדינות החברות באיחוד האירופי. בדיונים הנוגעים לתקציב המדינות השונות או לתקציב האיחוד כולו מצטרפים לישיבות האקופין השרים ממדינות האיחוד האמונים על התקציב (באחדות מן המדינות החברות מופרדת האחריות על התקציב ממשרד האוצר).
נשיאות
נשיאות המועצה מתחלפת כל שישה חודשים לפי שיטת הרוטציה בין מדינות האיחוד, כאשר נשיא המועצה אחראי לקשר בינה לבין הפרלמנט האירופי, לנציבות על נציגיה השונים, ולציבור הרחב. חשיבותה של הנשיאות ניכרת בעיקר בשליטתה על סדר היום, כשבסמכותה להשפיע על הנושאים המובאים בפני המועצה ועל סדר הדיונים בהם.
משתתפים נוספים
מועצת האקופין מזמינה לעיתים קרובות לדיוניה, ובמיוחד כאשר נושאים הדורשים תיאום של כל גופי האיחוד האירופי עולים על סדר היום, את נציגי הנציבות האירופית כגון הנציב לענייני כלכלה ופיננסים, הנציב לענייני השוק הפנימי (המשותף) והשירותים כמו גם נציגים מטעם הבנק המרכזי האירופי (ECB).
תחומי אחריות וסדרי עבודה
מועצת האקופין נפגשת פעם בחודש בקירוב באתרים שונים. תכיפות פגישותיה משקפת את חשיבותה בתוך מערך האיחוד האירופי – חשיבות הנגזרת מבכורת הרכיב הכלכלי בתהליך ובמבנה האיחוד. להשוואה, קיימות רק שתי תצורות נוספות של מועצת השרים של האיחוד האירופי – מועצת השרים לעניינים כלליים (GAC) והמועצה לענייני חוץ (FAC) - הנפגשות בתכיפות דומה.
נוהלי ההצבעה במועצה
מעבר לתחום המוגדר של מיסוי אשר מצריך החלטה בפה אחד, מתקבלות החלטות מועצת האקופין לפי כללי "הצבעת הרוב המיוחס" (Qualified Majority Voting – QMV) כפי שנקבעה לגבי מועצת השרים באמנת ליסבון ובאמנה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי, כאשר קיימת חובת התייעצות או שיתוף (לפי הנושא הנידון) עם הפרלמנט והנציבות האירופים.
מרכזיותה של שאלת הרוב המיוחס, אשר זכתה להתייחסות נרחבת בכל אחד מן ההסכמים לגבי הקהילה והאיחוד האירופים, נובעת מהמשברים אשר פקדו את העבודה המשותפת של הקהילה והאיחוד האירופאים – כשהמפורסם בהם הוא "משבר הכיסא הריק" בשנת 1965, אשר במהלכו נטשה צרפת בהנהגתו של שארל דה-גול את מועצת השרים על נגזרותיה כתוצאה מחילוקי דעות עם כמה מן המדינות החברות, מהלך אשר למעשה שיתק את עבודת גופים אלו. ככלל ניתן לציין שהמשברים אשר נקרו על דרכו של האיחוד (והקהילה לפניו) היוו זרז מרכזי לשינוי סדרי העבודה של מועצת השרים, במיוחד בכל הנוגע לשאלות של הרוב הנדרש לקבלת החלטות.
גוש האירו (Eurogroup) בתוך האקופין
מאז כניסת מטבע האירו לשימוש, וליתר דיוק מאז פגישת מועצת האקופין בלוקסמבורג ביוני 1998, נקבע נוהג לפיו ערב הפגישה הרשמית של האקופין נפגשים שרי האוצר של מדינות גוש האירו (המדינות בהן הונהג השימוש במטבע האחיד לפי השלב השלישי באיחוד המוניטרי האירופי - EMU). בפגישות אלו נידונים הנושאים השונים הנוגעים למטבע המשותף כגון יציבות המחירים בגוש האירו, השינויים בשער החליפין שלו (במשותף עם הבנק האירופי המרכזי, הECB) ויישום כללי אמנת היציבות והצמיחה. נוהג זה אינו רשמי, אך זוכה להתייחסות בפרוטוקול מספר 14 של אמנת ליסבון. כתוצאה מחשדנותה של בריטניה אשר בחרה שלא להנהיג את המטבע המשותף בתחומה ואשר חששה שפגישות מקדימות אלו יהוו מעין מועצת אקופין חלופית, הושגה פשרה בינה לבין צרפת וגרמניה, לפיה יורשו שרים ממדינות האיחוד אשר אינם חברים בגוש האירו להשתתף בחלק מוגבל בלבד מפגישות מקדימות אלו, וגם זאת במעמד של משקיפים.
הליך גירעון (תקציבי) חורג – EDP
חשיבות רבה נודעת לאחריות מועצת האקופין בנוגע לשמירת המשמעת התקציבית של מדינות האיחוד, ובמיוחד של אותן מדינות החברות בגוש האירו. לפי סעיף 126 באמנה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי (אשר נלווית לאמנת ליסבון) בסמכותה של המועצה לקרוא לסדר, להציע הצעות ייעול ואף להטיל קנסות בצורות שונות על מדינה המפרה את תקנות האיחוד כפי שנקבעו באמנת היציבות והצמיחה, וזאת במסגרת הליך בשם "הליך גירעון חורג" EDP – Excessive Deficit Procedure. עם זאת, יש לציין שבעקבות חריגה תקציבית של גרמניה וצרפת בשנים 2004-2005, אשר התנגדו להליך ה-EDP שנפתח נגדן על ידי מועצת האקופין ובלמו אותו בעזרת משקלן הפוליטי הרב באיחוד, הורחב שיקול הדעת של המועצה – ויש שיאמרו, הוחלשו הכללים – לגבי השתת עונשים כתוצאה מגירעון תקציבי. למעשה, מעולם לא הבשיל אחד ההליכים אשר נפתחו כנגד מדינות אשר חרגו או חורגות מכללי אמנת היציבות והצמיחה לידי קנס ממשי. השלכות עובדה זו באו לידי ביטוי חד במהלך המשבר הכלכלי הגלובלי בתחילת האלף השלישי, במהלכו עורער אמון השווקים ביכולת האיחוד האירופי לכפות משמעת תקציבית על חברות גוש האירו וכפועל יוצא מכך בחוסנו של המטבע האירופי המשותף.
מועצת האקופין והמשבר הכלכלי של תחילת האלף השלישי
מרכזיותה של מועצת האקופין באה לידי ביטוי ביתר שאת לנוכח משבר זה, אשר דחף אחדות ממדינות האיחוד האירופי החברות בגוש האירו כגון יוון ואירלנד אל סף קריסה כלכלית ואשר גרם להטלת ספק בחוסנו של המטבע המשותף. המועצה בשבתה כמועצת האקופין של גוש האירו הייתה המסגרת בה עובדו ההצעות השונות לדרכי ההתמודדות האירופית עם המשבר, הצעות אשר הבשילו בדמותם של שני מוסדות – EFSF (European Financial Stability Facility) ומחליפו העתידי, ה-ESM (European Stability Mechanism). מועצת האקופין משמשת כגוף המתאם את עבודת מוסדות אלו מול המדינות החברות באיחוד. בנוסף, מפקחת המועצה על יישומם במדינות החברות של השינויים הנרחבים אשר הוכנסו באמנת היציבות והצמיחה כתוצאה מהמשבר.