cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משפט ההצגה של ריס
משפט ההצגה לפונקציונלים ליניאריים חסומים על (C0(X
מידה מרוכבת \mu על X נקראת רגולרית אם מידת ההשתנות הכוללת שלה, כלומר, היא מידת רדון רגולרית כפי שהמושג הוגדר לעיל עבור מידות חיוביות. מרחב כל המידות המרוכבות הרגולריות על X מסומן והוא מהווה מרחב וקטורי תחת הפעולות הסטנדרטיות של חיבור וכפל בסקלר של מידות. בנוסף לכך, ההעתקה מגדירה נורמה על  והופכת אותו למרחב בנך. בהינתן מידה ניתן להגדיר פונקציונל ליניארי רציף על  על ידי
משפט ההצגה של ריס אומר שכל פונקציונל ליניארי רציף על הוא מצורה זו, בהנחה ו-X הוא מרחב טופולוגי "סביר". נוסחו הפורמלי הוא כדלקמן.
משפט: יהי X מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית. אז ההעתקה
היא איזומורפיזם של מרחבי בנך, כלומר:
ל-\Psi יש גם תכונה שימושית נוספת. הפונקציונל הוא פונקציונל ליניארי חיובי אם ורק אם המידה \mu היא מידה חיובית.
משפט ההצגה לפונקציונלים ליניאריים חסומים על (Lp(μ
יהי מרחב מידה ויהי  מרחב כל הפונקציות המדידות  שנורמת-p שלהן היא סופית:  (ראו מרחב Lp). מגדירים גם את בתור מרחב כל הפונקציות המדידות  עבורן  (כאשר  הוא המספר הקטן ביותר  שעבורו  ל-\mu-כמעט כל x \in X).
ידוע כי עבור כל  המרחב  הוא מרחב בנך ביחס לנורמה  ושבמקרה p=2 (ורק בו) נורמה זו מושרית ממכפלה פנימית, אשר ניתנת על ידי. לכן הוא מרחב הילברט ומשפט ההצגה של ריס למרחב הדואלי למרחב הילברט גורר שכל פונקציונל ליניארי רציף על מרחב זה הוא מהצורה  עבור  כלשהי. נשאלת השאלה אם ניתן לתת אפיון דומה לפונקציונלים הליניאריים הרציפים על עבור p כללי. יהי q \ge 1 האקספוננט הצמוד ל-p, כלומר המספר הממשי המקיים את השוויון (במקרה p=1 מסכימים ש-q = \infty). תהי ונגדיר את ההעתקה הבאה:
היא איזומורפיזם של מרחבי בנך, כלומר:
בעקבות משפט זה, נהוג לומר פשוט ש- הוא המרחב הדואלי ל- (תחת הנחות המשפט, כמובן).
הערות:
אסטריד ורניי
איבויקה מריה אסטריד ורניי (במקור: ורנאי) (בשוודית: Ibolyka Astrid Maria Varnay; 25 באפריל 1918 - 4 בספטמבר 2006) הייתה זמרת סופרן אופראית ממוצא הונגרי, ילידת שוודיה, שפעלה רוב שנותיה בעיקר בארצות הברית ובגרמניה.
סקונה
מחוז סקוֹנֶה, לעיתים גם סקניה (בשוודית: Skåne), הוא המחוז הדרומי ביותר של שוודיה.
אסטריד ורניי
ילדות ולימודים
הוריה היו שניהם הונגרים, אך היא נולדה בסטוקהולם, שוודיה. אמה, מריה יאבור, הייתה סופרן קולורטורה נודעת, שהנציחה את שירתה בהקלטות אקוסטיות ואביה, אלכסנדר ורניי, היה טנור ספינטו. אופרה הייתה עיסוק משפחתי וורנאי גדלה מאחורי הקלעים בבתי אופרה ברחבי העולם. אביה ייסד וניהל יחד עם אמה את תיאטרון האופרה קומיק בקריסטיאניה (אחר כך אוסלו, נורווגיה. אסטריד הקטנה הושכבה פעם במגירה התחתונה של השולחן בחדר ההלבשה של קירסטן פלגסטד הצעירה.
סקונה
סקונה הוא חצי אי שבולט בדרומה של שוודיה אל תוך הים הבלטי, כשהוא מהווה את קצהו הדרומי ביותר של חצי האי הסקנדינבי. מצר ארסונד, שהמשכו צפונה בקטגט, מפריד בין חצי-האי לבין דנמרק במערב. בצפון גובל החבל בחבלים הלנד וסמולנד ובצפון-מזרח בבלקיניה. יחד עם איי מזרח דנמרק יוצר סקונה אזור הקרוי "אזור ארסונד" (דנית: Øresundsregionen).
אסטריד ורניי
ילדות ולימודים
כעבור שנה הסדירה בשבילה קירסטן פלגסטד לימוד והכנת תפקידים אצל המנצח ומאמן הלהקה במטרופוליטן אופרה, הרמן וייגרט. בגיל 22 ידעה הונגרית, גרמנית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית והרפרטואר שלה הכיל חמישה-עשר תפקידי סופרן דרמטי, אחד-עשר מהם תפקידים וגנריים.
סקונה
מאז 1997 נכלל חבל סקונה בשלמותו במחוז האדמיניסטרטיבי סקונה, ושתי הישויות חופפות באופן כמעט מוחלט. קודם לכן נחלק החבל בין שני מחוזות, שבוטלו עם איחודם: מחוז מאלמהוס ומחוז קריסטיאנסטד.
חלוקתם הגאוגרפית של תושבי סקונה אינה שווה. לאורך החוף המערבי, מאֵנְייֶלהוֹלם ועד טְרלבורג ועוד כ-10 ק"מ לפנים הארץ, גרים כ-900,000 מתוך 1.2 מיליון תושבי החבל. הסמיכות לקופנהגן ולדנמרק הייתה מאז ומתמיד בעלת חשיבות דמוגרפית מכריעה עבור האזור, אך גם הקרבה לגרמניה ולפולין משמעותית.
אסטריד ורניי
התפתחות הקריירה
ורניי עזבה את המטרופוליטן משהתברר לה שהמנהל רודולף בינג איננו מעריך אותה, ובהמשך דרכה הייתה לעמוד התווך בבתי אופרה אחרים מן הגדולים והחשובים בעולם, בייחוד בגרמניה, ביצירות וגנר ושטראוס אך גם בכמה מן האופרות של ורדי ואחרים. אז קבעה כבר את משכנה במינכן, שקהל המאזינים שלה ראו בה אלילה.
בשנת 1969 השמיטה מן הרפרטואר שלה את תפקידי הסופרן הדרמטי הכבדים והחלה בקריירה חדשה בתפקידי מצו סופרן. אחרי שהייתה המובילה בעולם בתפקיד אלקטרה במשך למעלה מעשרים שנה, ביססה עכשיו את מעמדה כפרשנית גדולה לקליטמנסטרה. תפקיד הרודיאס היה לתדיר ביותר בין ביצועיה: 236 הופעות. היא חזרה למטרופוליטן ב-1974 והופיעה שם בפעם האחרונה ב"עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" של ברטולט ברכט וקורט וייל ב-1979.
סקונה
היסטוריה
מאז שהאראלד הראשון, מלך דנמרק ("האראלד כחול-השן") איחד את דנמרק בחלקה השני של המאה העשירית, היה סקונה חלק מדנמרק, ויחד עם הלנד, בלקיניה ובורנהולם נקרא "ארץ סקונה" (Skåneland). בשנת 1060 נוצרה הבישופות של לונד, שבין 1164 ל-1531 עלתה בחשיבותה אף על זו של אופסלה. עד לבוא הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה לונד למרכז תרבותי מוביל הן עבור דנמרק והן עבור ממלכת שוודיה שכללה את פינלנד. יחסים הדוקים עם ברית ערי הנזה תרמו לנסיקה כלכלית, שנמשכה עד לסוף המאה ה-16. הרפורמציה הדנית ועמה עלייתה של דנמרק ככוח-על אזורי הביאו לקביעתה של מאלמה כמרכזן. הסכם רוסקילדה, שהיה הסכם שלום שנחתם ב-1658 בין מלך דנמרק-נורווגיה למלך שוודיה ובמסגרתו איבדה הראשונה שטחים גדולים לשוודיה, העביר את סקונה אל האחרונה. ראשית כדומיניון שוודי ובהתמדה, מ-1719, נכלל כל סקונה בממלכת שוודיה.
אורגנזה
אוֹרגָנְזָה הוא בד הדומה לבד הוואל, אשר במקורו היה ארוג בדרך כלל מסיבי משי. הבד נוקשה מעט ואינו גולש. הוא משמש גם לעיצוב וילונות וגם לעיצוב בגדים. כיום מיוצר גם מסיבים סינתטיים אשר דומים לסיבי המשי מבחינת האפקט שהם יוצרים.
סקונה
גאוגרפיה
החבל מציג מגוון של תצורות נוף. תופעה גאולוגית ייחודית היא הורסטים, רכסי-העתק נמוכים ותלמים שנמשכים בכיוון דרום-מזרח – צפון-מערב ומסמנים את הגבול בין הלוח הסקנדינבי לזה הימי. חלק גדול מהחבל מכוסה יער, בעיקר של אשור. מישורים רחבים מאפיינים את דרום ומערב סקונה, כמו את אזור קריסטיאנסטד שבמזרח. האדמה החקלאית נחשבת בין הטובות בעולם כולו, והחקלאות נפוצה מאוד בסקונה, שמכונה "אסם הבר של שוודיה", והוא החבל המעובד ביותר במדינה. כ-70% מאדמת החבל היא שדות או אחו.
סקונה הוא החבל החם ביותר בשוודיה, אולם השינויים הפנימיים בין האזורים השונים גדולים למדי. החודש הקר ביותר הוא פברואר, עם טמפרטורה ממוצעת של 0 מעלות צלזיוס והחודש החם ביותר הוא יולי עם 17.1 מעלות.
הנקודה הגבוהה ביותר בסקונה השטוח מצויה בפארק הלאומי סדרוסן (Söderåsen) בגובה 212.2 מטרים. הנקודה הנמוכה ביותר בחבל היא גם הנמוכה ביותר בשוודיה, ונמצאת ליד כריסטיאנסטד, בגובה 2.4 תחת פני הים. הנקודה הדרומית ביותר בשוודיה כולה היא נמל הדייגים סמיגהוק (Smygehuk), שבקרבת טרלבורג.
הערים העתיקות של סקונה בנויות באבן, לעיתים, כמו באיסטד, עם מסגרות עץ חיצוניות. על לונד חולשת הקתדרלה שלה, הלסינגבורג מצטיינת במצודת ימי הביניים ומאלמה בבתים מהמאה ה-16. בצפון-מערב החבל מצויות עיירות נופש, ובדרום כפרי דייגים.
עשרת היישובים הגדולים מבחינת מספר התושבים הם:
תרבות
תשע מתוך ערי סקונה הן בעלות שורשים מימי הביניים, וחבל הארץ מנוקד ב-500 כנסיות. הערים לונד ואיסטד, בין היתר, מִתנאות ברשת רחובות ימי-ביניימית ששומרה. 240 טירות מצויות בסקונה, יותר מכל חבל אחר בשוודיה. מהבולטות הן גלימינייהוס (Glimmingehus) ומאלמהוס (Malmöhus), כמו כן, גם טירת גילבו, טירת קנוטסתורפ וטירת טוסתרופ.
אסטריד ורניי
שלהי חייה
מאמצע שנות ה-80' עשתה את תפקידי האופי לאומנותה. הופעתה הבימתית האחרונה הייתה במינכן ב-1995, חמישים וחמש שנים אחרי הופעת הבכורה שלה במטרופוליטן. ב-1998 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "חמישים וחמש שנים בחמש מערכות: חיי באופרה" (בגרמנית: Hab' mir's gelobt), שכתבה בשיתוף עם דונלד ארתור.
ב-2004 יצא סרט תעודה על חייה ועל ראשית הקריירה שלה בניו יורק, בשם Never Before וזכה לשבחים בארצות הברית. הקלטותיה בתפקידי הגיבורות של שטראוס, כמו אלקטרה וסאלומה, יחד עם תפקידי וגנר שלה, הן בין אוצרות המדיום הזה. סרטי הקלטה משידורי תפקידיה הגדולים מתעדים את אמנותה בצליל, ומספר מועט של קלטות וידאו משלהי הקריירה שלה מעידות על כישרון המשחק שלה.
אסטריד ורניי נפטרה בגיל 88 במינכן ב-4 בספטמבר 2006.
ספרות אפרו-אמריקאית
ספרות אפרו-אמריקאית (באנגלית: African American literature) היא מכלול היצירה הספרותית שהופקה בארצות הברית על ידי כותבים ממוצא אפריקאי. הסוגה הכתה שורשים בחיבוריהם של כותבים מן המאה ה-18 כגון פיליס וויטלי ואולאודאה אקוואינו, הגיעה לנקודות-שיא מוקדמות עם סיפורי עבדים והרנסאנס של הארלם, וכלה בספרות בת-זמננו של כותבים כגון טוני מוריסון, מאיה אנג'לו וולטר מוסלי הנמנים עם גדולי הסופרים בארצות-הברית דהיום. עם הנושאים הנחקרים בספרות האפרו-אמריקאית נמנים תפקידם של האפרו-אמריקאים בתוככי החברה האמריקאית הכללית, התרבות האפרו-אמריקאית, גזענות, עבדות ושוויון. הכתיבה האפרו-אמריקאית נטתה לאורך השנים לכלול גם גרסאות אוראליות דוגמת מזמורים-דתיים, דרשות, נעימות כנסייתיות, בלוז וראפ.
ככל שמעמדם של האפרו-אמריקאים בחברה האמריקאית השתנה במהלך מאות השנים עברו, כך גם השתנו מוקדי-העניין של הספרות האפרו-אמריקאית. בטרם פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית הספרות האפרו-אמריקאית התמקדה בעיקר בנושא העבדות, כפי העולה מתקומת תת-הסוגה של סיפורי עבדים. עם זאת, בימי המעבר מן המאה התשע-עשרה אל המאה העשרים, ספרים פרי עיטם של סופרים רבים, ובהם ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז ובוקר טי. וושינגטון התפלמסו בשאלה האם לתקוף או לפייס את הגישות הגזעניות בארצות-הברית. בימי התנועה האמריקאית לזכויות האזרח, כותבים כגון ריצ'רד רייט, רלף אליסון וגוונדולין ברוקס הוציאו תחת ידיהם יצירות שעסקו באפליה הגזעית ובלאומנות השחורה. בימינו אנו, הספרות האפרו-אמריקאית מהווה חלק אינטגרלי מן הספרות האמריקאית, כאשר ספרים כמו "שורשים" פרי עטו של אלכס היילי, "הצבע ארגמן" מאת אליס ווקר ו-"חמדת" של טוני מוריסון, העפילו למדרגה של רבי-מכר ועוטרו בפרסים רבים.
תכונות ונושאים
במונחים כלליים, ספרות אפרו-אמריקאית יכולה להיות מוגדרת ככתיבה על ידי אנשים ממוצא אפריקאי החיים בארצות הברית. אולם, בדיוק כפי שהחיים וההיסטוריה האפרו-אמריקאית הם רב-גוניים במידה רבה, כך גם הספרות האפרו-אמריקאית. ספרות אפרו-אמריקאית מתמקדת בדרך כלל בנושאים בעלי עניין פרטיקולרי לשחורים בארצות הברית, כגון תפקידם של אפרו-אמריקאים בחברה האמריקאית הכוללת, ומהי המשמעות של להיות אמריקאי. כפי שפרופסור אלברט ג'. רבוטו מאוניברסיטת פרינסטון אמר, כל הלימודים האפרו-אמריקאים כולל ספרות אפרו אמריקאית, "מדברים על המשמעות העמוקה יותר של נוכחותם של אפרו-אמריקאים באומה זאת. נוכחות זאת הייתה תמיד מקרה מבחן לטיעונה של האומה לחופש, דמוקרטיה, שוויון והכללת כולם." כשלעצמה, ניתן להגיד שספרות אפרו-אמריקאית בוחנת את נושא החופש ושוויון שנמנעו משחורים בארצות הברית, יחד עם נושאים נוספים כגון, תרבות אפרו-אמריקאית, גזענות, דת, עבדות, תחושה של בית ועוד.
ספרות אפרו-אמריקאית מהווה ענף ויטלי של ספרות של הפזורה האפריקאית, כאשר ספרות אפרו-אמריקאית מושפעת מהמורשת האפריקאית הגדולה בגולה, ובתורה משפיעה על כתיבה אפריקאית גלותית בארצות רבות. בנוסף על כך, ספרות אפרו-אמריקאית קיימת במימד הנרחב יותר של ספרות פוסט-קולוניאלית, למרות שחוקרים מסמנים קו ברור בין השניים בהצהרה ש"ספרות אפרו-אמריקאית שונה מספרות פוסט-קולוניאלית בכך שהיא נכתבת על ידי קבוצת מיעוט החיה באומה עם כוח כלכלי ועושר רב".
אולם, בשעה שמאפיינים ונושאים אלו קיימים ברמות רבות של ספרות אפרו-אמריקאית, הם אינם הגדרה אקסקלוסיבית של הסוגה ואינם קיימים בכל היצירות של הז'אנר. בנוסף, יש התנגדות לשימוש בתאוריה ספרותית מערבית כדי לנתח ספרות אפרו-אמריקאית. כפי שהנרי לואיס גייטס, אחד החוקרים האפרו-אמריקאים החשובים ביותר אמר פעם, "השאיפה שלי היא לאפשר למסורת השחורה לדבר על עצמה, על טבעה ופונקציות שונות, מאשר לקרוא אותה, או לנתח אותה במונחים של תאוריות ספרותיות המושאלות בשלמותן ממסורות אחרות, בהתאמה מהחוץ".
סיפורי עבדים
תת סוגה של ספרות אפרו-אמריקאית שהחלה באמצע המאה ה-19 היא נרטיבים של עבדים. באותה תקופה המחלוקת בנוגע לעבדות הובילה לספרות משולהבת משני צדי המתרס שעסקה בנושא זה, עם ספרים כמו אוהל הדוד תום (1852) המציג את נקודת מבטם של האבוליסטים על הרעה החולה שבעבדות, וספרות שכונתה "אנטי-תום" מאת לבנים דרומיים כמו וויליאם גילמור סימס, שנכתבה מנקודת מבט התומכת בהמשך העבדות.
על מנת להציג את המציאות האמיתית של חיי העבדות, מספר עבדים לשעבר כמו הרייט ג'ייקובס ופרדריק דאגלס כתבו סיפורי עבדות, שעד מהרה הפכו לאבן יסוד בספרות האפרו-אמריקאית. כששת אלפים עבדים לשעבר מצפון אמריקה והקריביים כתבו דיווחים על חייהם, וכמאה וחמישים מאלו פורסמו כספרים ועלונים נפרדים.
באופן כללי, נרטיבים של עבדים יכולים להיות מקוטלגים לשלוש צורות נפרדות: סיפורים של גאולה דתית, סיפורים שמעודדים את המאבק האבוליסטי, וסיפורי התקדמות. הסיפורים שנכתבו כדי לעודד את המאבק האבוליסטי זכו לפרסום הרב ביותר בגלל שהם נושאים מוטיב אוטוביוגרפי חזק. המוכרים ביותר מבין אלו הם האוטוביוגרפיה של פרדריק דוגלוס ואוטוביוגרפיה של שפחה מאת הרייט ג'ייקובס (1861).
הרייט ג'ייקובס
הרייט ג'ייקובס נולדה ב-1813 באדינגטון, צפון קרוליינה, ועד 1852 הייתה למעשה שפחה, למרות שכבר ב-1842 הצליחה לברוח לצפון. סיפורה האישי, כפי שהיא מתארת אותו בספרה האוטוביוגרפי, יוצר מקבילה לסיפורי שואה יהודיים, מכיוון שג'ייקובס הסתתרה בעליית גג במשך שבע שנים.
מעניינת חוסר יכולת מסוימת של הקהל האמריקני להכיל את הסיפור. עד היום היחס אליו בארצות הברית הוא כאל 'עדות חשובה' במסגרת סיפורי העבדות השונים, ולא כאל יצירה עצמאית העומדת בפני עצמה. כשהספר נכתב התקשו ג'ייקובס והעורכת שלה, לידיה מריה צ'יילד למצוא מוציא לאור אמריקני, בזמן שבאנגליה הוא הפך לרב-מכר.
ביצ'ר סטואו ביקשה מג'ייקובס רשות להשתמש בסיפור חייה עבור 'המפתח' וג'ייקובס סירבה ואמרה שהיא מתכוונת לכתוב את הסיפור שלה בעצמה. הרעיון לכתוב את 'אוטוביוגרפיה של שפחה' היה כפי הנראה של אֵיימי פּוֹסט. איימי ואַייזיק פּוֹסט היו זוג "Abolitionists", לוחמים פעילים נגד העבדות, וחברים של הרייט ג'ייקובס ושל אחיה, וג'ייקובס מספרת עליהם בחיבה רבה בספרה (עמ' 229, אוטוביוגרפיה של שפחה', הוצאת 'סהב' 2009).
נאווין צ'אודרי
ביוגרפיה
צ'אודרי נולד וגדל בבריסטול שבאנגליה. ב-1994 סיים את הלימודים באימפריאל קולג' עם תואר בביוכימיה.
תפקידו הגדול הבא היה בדמות המורה קורט מק'קנה בסדרה הקומית "מורים" בשנים 2001 עד 2003. צ'אודרי מוכר גם מהופעתו בתפקיד השוטר סנג'אי סינג בסדרה המשטרתית "דיאל ופסקו". עוד הופיע בפרק בסדרה "השופט ג'ון דיד".
צ'אודרי שיחק בפרק "Breaking Glass" בעונה השלישית של הסדרה "להעיר את המתים" לצדם של טרוור איב וסו ג'ונסטון. ב-2004 שיחק בתפקיד ראף בסדרת הדרמה "NY-LON" של ערוץ 4.
ב-30 באוקטובר 2005 הופיע צ'אודרי על במת תיאטרון אולד ויק בלונדון במחזה "Night Sky" לצדם של כריסטופר אקלסטון, ברונו לנגלי, דייוויד וורנר, ספרון בורוז ודויד בדיאל. ב-2005 שיחק בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", לצדו של כריסטופר אקלסטון שגילם אז את הדוקטור. ב-2006 הופיע צ'אודרי בסדרת הדרמה "Sinchronicity" בתפקיד מאני.
ב-2009 השתתף צ'אודרי בשני פרקים בסדרה "Free Agents" של ערוץ 4, ובסרט "Skellig". ב-2010 כיכב בתפקיד דני בפיילוט "Reunited" של ה-BBC.
צ'אודרי היה המפיק של סרט קצר זוכה פרסים בשם "This Bastard Business", ושל מחזה קצר בשם "Mashed".
ב-2015 שיחק צ'אודרי בתפקיד אנוואר בסדרת הדרמה "דוקטור פוסטר". ב-2016 גילם את סוני דסאי בפרק הראשון בעונה ה-18 של הסדרה "רציחות במידסומר".
ב-2017 גילם צ'אודרי את נודין צ'אוודרי בסרט הקולנוע "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי".
בליס
Bliss היא מילה באנגלית שפירושה "אושר". {{פירושונים| אישים ששמם בליס:
אחר:
ראו גם
}}
חינוך דמוקרטי
חינוך דמוקרטי הוא אסכולה בחינוך, המבוססת על ראייתו של הילד כאדם שלם, ועל כן כזכאי למלוא זכויות האדם בתהליך החינוך, ובראשן הזכות לחירות, ולשוויון. גישה זו מתבטאת בין השאר בדמוקרטיה פנימית בבתי הספר הדמוקרטיים, שבאמצעותה מכריעה קהילת בית הספר בנוגע לניהול בית הספר.
בין הזרמים בחינוך ההומניסטי אשר השפיעו על החינוך הדמוקרטי ותרמו להתפתחותו, ניתן למצוא שני מודלים מעשיים מרכזיים: החינוך הפרוגרסיבי - אשר התמקד בלומד ובהתנסות הבלתי אמצעית בתהליך הלמידה, החינוך הפתוח הקשור בזרם הרדיקלי אשר הדגיש את חופש הבחירה ואחריותו של הלומד בתהליך הלמידה.
עקרונות וגישות פילוסופיות
בבסיס הגישה לחינוך דמוקרטי עומדת תפיסתם של ז'אן-ז'אק רוסו, אלכסנדר ס. ניל וג'ון דיואי;לפי השקפתו של רוסו "האדם נולד טוב" ולכן המחנך חייב לצמצם את השפעתו על החניך למינימום האפשרי כדי שהחניך יפתח את נטיותיו וכישרונותיו הטבעיים כאינדיבידואל עצמאי, ובלשונו של רוסו עצמו: "שהילד לא יעשה דבר רק מפני שרואים או שומעים אותו, ובקצרה שום דבר בזיקה לאחרים, אלא אך ורק את מה שדורש ממנו הטבע; או אז כל שיעשה יהיה אך טוב".לפי השקפתו של ניל, בית הספר נועד לשמש מחסה מהרוע הקיים בעולם וכלשונו של ניל כשנפרד מבוגרי בית הספר: "עם צאתכם מכאן תיכנסו לעולם של אנשים מדוכאים, מנוונים מבחינה רגשית, שחונכו לשנוא; היזהרו בדרככם".לפי השקפתו של דיואי, אין לאף ערך עדיפות אובייקטיבית על פני ערך אחר ולכן "המדד התקף, היחיד והבלעדי, הוא מידת הפיתוח וההנאה הנלווים לחוויה" וכפועל יוצא "חיי הילד הם המטרה העליונה של החינוך והם גם האמצעי היחיד שלו; אם רק יוסרו המשקעים התרבותיים והדעות הקדומות המעכבות, התפתחותו של הילד תושג על בסיס נטיותיו הפנימיות וכמימוש של סקרנותו המדעית והחוקרת."
יתרונות וחסרונות
יתרונותיו של בית הספר הדמוקרטי מול חסרונותיו היא שאלה שמלווה את החינוך הדמוקרטי מאז הקמתו. חלק מהיתרונות האפשריים הם:
מנגד, הטענות השוללות את השיטה:
רוב רובם של בתי הספר הדמוקרטיים בארץ בעלי מעמד רשמי ("ממלכתיים") ומעטים עדיין במעמד מוכר שאינו רשמי (מוכש"ר), המאלצם להישען על תשלומי הורים גבוהים יותר, לשם מימון הפעלתם.
בשנת 2017 פרסמה מנכ"ל משרד החינוך מסמך "הכרה בייחודיות קבוצתית" ובו פרק ההכרה בייחודיות החינוך הדמוקרטי.
בחירה
למרות ההבדלים, ישנם כמה מאפיינים משותפים לרוב בתי הספר הדמוקרטיים: אחד הביטויים לשמירה על זכויות הילדים הוא זכותם של התלמידים להיות אחראים לסדר היום שלהם ולבחור מה יעשו עם זמנם. ברוב בתי הספר הדמוקרטיים עיקרון זה מבוטא דרך חירותם של הילדים לבחור בשיעורים ולהרכיב לעצמם את מערכת השעות שלהם. ישנם גם בתי ספר דמוקרטיים (בעיקר בדגם סדברי) בהם אין הבחירה ממוסדת באמצעות שיעורים, ובהם ניתן לתלמידים החופש המוחלט לעשות כרצונם. יש בתי ספר דמוקרטיים, שבהם חברי קהילה קובעים בפרלמנט את תוכנית הלימודים המוצעת ללמידה, ובכך, הם משפיעים על ההיקף והמהות של ההיצע העומד לרשות הילדים לבחירה. זכות הבחירה פירושה שבית הספר מכבד את השוני בין הילדים ומאפשר להם לבטא את תחומי העניין שלהם. תהליך הבחירה גורם לילדים לרצות ללמוד מאשר ללמוד דרך כפייה, הם יוצרים עניין בלימודים שלהם ובכך מרחיבים את הידע בנושאים שונים.
עקרון הבחירה מבטא עיקרון אחר בחינוך הדמוקרטי, לפיו האדם יכול לכוון את דרכו בעצמו ולהיות אחראי לגורלו.
רב גילאיות
יש הטוענים כי המפגש עם ילדים בגילאים שונים מעודד סובלנות בין הילדים ואת היכולת לקבלת השונה, מפחית את האלימות האופיינית לבתי ספר שמרניים (במיוחד בישראל), ויכול להרחיב את המעגל החברתי של הילדים.
הצוות החינוכי
במערכת זו תפקיד המורה הוא לטפח את הדימוי העצמי של התלמיד במטרה להגשים את המטרות שבחר ומניח באמצעותן יסודות עתידיים. המורה מתמקד בנקודות החוזק של התלמיד ומבסס אותן באמצעות כלים שיהפכו את התלמיד למוביל חברתי בתחומו ומאפשר לו יכולת לעצב את המציאות דרך עיניו, תוך ליווי כנה ומתמיד.
מאפיין המשותף לרוב החינוך הדמוקרטי (להוציא דגם סדברי) הוא מוסד החונכות. כל ילד בוחר אדם מבוגר מצוות בית הספר, עמו הוא נפגש בקביעות ומשוחח איתו על עניינים אישיים ולימודיים, משתף אותו בחוויות ומתייעץ עמו.
מבנה ארגוני בבית הספר
האמצעי לשמירה על זכויות האדם בבתי הספר הוא המוסדות הדמוקרטיים. לרוב פועלים בתי הספר על פי עקרון הפרדת הרשויות, על פיה יש להפריד בין הרשויות השונות וליצור מערכת של איזונים ובלמים. בין הרשויות שעשויות לפעול בבית הספר דמוקרטי ניתן למצוא:
רשות מחוקקת
הרשות המחוקקת של בית הספר, הפרלמנט (או האספה (התכנסות)), קובעת את חוקי בית הספר בהצבעה דמוקרטית, שבה לכל חבר בקהילה קול שווה. בהרבה בתי ספר משתתפים ההורים בפרלמנט, יחד עם התלמידים והצוות. הפרלמנט הוא הסמכות העליונה בבית הספר, וברוב בתי הספר גם ההנהלה כפופה להחלטות המתקבלות בו בהצבעה.
רשות מבצעת
הרשות המבצעת של בית הספר מורכבת מועדות, שכל אחת מהן אחראית על ניהול תחום האחריות שלה. הרשות המבצעת מוציאה לפועל את החלטות הפרלמנט, ומקבלת החלטות שוטפות בנוגע לתחומה. בוועדות חברים ילדים ומורים, ובחלק מבתי הספר גם הורים.
ישנם בתי ספר בהן פועלים בתחום הרשות המבצעת גם תאגידים ופקידים. תאגידים אחראים בדרך כלל לעניין של קבוצות עניין ספציפיות, ופקידים אחראים על ניהול אדמיניסטרטיבי של תחומים שונים בבית הספר.
רשות שופטת
הרשות השופטת של בית הספר היא בדרך כלל ועדת המשמעת, שבה יכולים חברי הקהילה לתבוע את מי שהפר את חוקי בית הספר. לאיש בבית הספר אין זכות להעניש מישהו אחר, אלא דרך ועדת המשמעת.
חלק מבתי הספר הדמוקרטיים משתמשים בגישור כאמצעי ליישוב סכסוכים בין חברי הקהילה. הליך הגישור מאפשר להבין את מקור העימות וליישב אותו בהסכמה בין הצדדים, בלי סנקציות חיצוניות.
רשות מבקרת
הרשות המבקרת הפועלת בחלק מבתי הספר הדמוקרטיים בוחנת את תפקודם של הגופים האחרים ודואגת לשמירה על ההתנהלות הדמוקרטית של כל הרשויות ויישום חוקי בית הספר.
החינוך הדמוקרטי בעולם
בארצות רבות קיימים כיום והתקיימו בעבר בתי ספר שמנוהלים בשיתוף התלמידים. אחד מבתי החינוך הידועים שנוהלו כך היה פנימיית היתומים של המחנך יאנוש קורצ'אק. בית ספר ידוע נוסף הוא הפנימייה "סאמרהיל" שבלייסטון, באנגליה. סאמרהיל הוקם על ידי הפסיכולוג אלכסנדר ס. ניל ומנוהל היום על ידי בתו, זואי רדהד. סאמרהיל הוא המוסד החינוכי הדמוקרטי הוותיק ביותר הפועל ברצף מאז הקמתו ועד היום. יש הרואים בסאמרהיל כבית ספר המושתת על העיקרון בו הילד במרכז אך המרכז אינו הבחירה או החיים הדמוקרטיים אלא האושר של הילד. טולסטוי הקים בשנת 1861 את בית הספר הפתוח הראשון הידוע לנו בעולם, "יאסנאיה פוליאנה" היה שמו של בית הספר ומשמעות השם היא בתרגום ישיר - קרחת היער שטופת האור.
סדברי ואלי
בארצות הברית פועל מאז 1968 בית הספר סדברי ואלי. את בית הספר הקימה קבוצה, המורכבת ברובה מאנשי אקדמיה, הבולטים ביניהם דניאל גרינברג, חנה גרינברג, ומימסי סדובסקי. בהשראת המודל שלו קמו בתי ספר אחרים בעולם, בהם מספר בתי ספר בישראל בית הספר כנף שבגולן, בית הספר בירושלים, בית הספר "סאדברי עמק האלה", בקיבוץ נתיב הל"ה, סאדברי כפר סבא ובית הספר בחבל עדולם. ניסיונות נוספים להקמת בתי ספר ברוח זו נרשמו ברחבי הארץ. לבתי ספר במודל סדברי מבנה ארגוני שונה: הילדים אינם בוחרים בשיעורים מתוך מערכת, אלא עושים מגוון של דברים, ככל העולה על רוחם (במסגרת חוקי התנהגות שנקבעים בצורה דמוקרטית באספת בית הספר.) לרוב, ילדים המעוניינים ללמוד בקביעות נושא מסוים קובעים באופן אישי עם אדם שיוכל לעזור להם ללמוד, שיכול להיות איש צוות, תלמיד אחר, או (בחלק מבתי הספר בדגם זה) מתנדב מחוץ לבית הספר. בבתי ספר במודל זה גם אין לילדים ליווי של חונכים אישיים, ולא נעשה שום ניסיון למעקב מאורגן אחרי פעילותם והתקדמותם של התלמידים.
החינוך הדמוקרטי בישראל
תנועת החינוך הדמוקרטי בישראל, תנועה שקיימת מאז שנות השמונים, היא בין החזקות בעולם. בישראל קיימים כ-30 בתי ספר דמוקרטיים. כן קיימות בארץ מספר קבוצות הפועלות להקים בתי ספר נוספים. ביחס לגודל האוכלוסייה, תנועה זו היא אחת מהגדולות ביותר בעולם. אפשר היה להשוות אותה לתנועת אידרווייס (Iederwijs) בהולנד, אך זו נחלשה החל מ-2006 לאחר מספר שנים של פריחה עצומה. קבוצות הלומדות הוראה במסגרות אלטרנטיביות בחוץ לארץ בוחרות לעיתים לבוא לישראל כדי לראות בתי ספר דמוקרטיים.
המכון הדמוקרטי
אחד המרכזים לפיתוח החינוך הדמוקרטי ולהכשרת העוסקים בחינוך דמוקרטי הוא "המכון הדמוקרטי", אשר הוקם בשנת 1998 בשם "המכון לחינוך דמוקרטי". המכון פועל לקידום תרבות דמוקרטית בחברה הישראלית, בין היתר באמצעות קידום תהליכי דמוקרטיזציה של בתי ספר ותומך בקבוצות שפועלות להקים בתי ספר דמוקרטיים חדשים. מייסד המכון הוא יעקב הכט, אשר עמד בראשו עד שנת 2010. כיום מנוהל המכון על ידי מיכל גלבוע-אטר ויותם טרון.
החממה ליזמות חינוכית חברתית
המכון הדמוקרטי מפתח ומוביל מיזמים המקדמים את התרבות הדמוקרטית, עוסק בהקמה ושינוי מוסדות חינוך ומערכות למידה תוך מיקוד בחדשנות חינוכית, חברתית, ערכית. המכון מפעיל בשיתוף עם מכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב את התוכנית האקדמית היחידה בעולם, המכשירה מורים בתחומי החינוך הדמוקרטי. התוכנית ששמה הוא "החממה ליזמות חינוכית חברתית", היא תוכנית לתואר B.Ed ובה לומדים הסטודנטים לתואר בחינוך עם התמחות בחינוך דמוקרטי ועושים תעודת הוראה בשתי דיסציפלינות לבחירתם. התוכנית משלבת למידה אקדמית עם למידה בכלים מתחום החינוך הדמוקרטי והתנסות מעשית בבית ספר תיכון ממלכתי ובבית ספר דמוקרטי. בנוסף מפתח המכון ערי חינוך - תוכנית המפתחת מרחב חינוכי עירוני הרואה בעיר כולה בית ספר אחד גדול. תוכנית חלוץ חינוכי - תוכנית המאתרת ומכשירה אנשי חיוך לתפקידי מנהיגות ועתודה ניהולית.
בתי ספר דמוקרטיים בישראל
בית הספר הדמוקרטי הראשון בישראל הוקם ב-1987 בחדרה. זמן קצר אחריו הוקם בית ספר פתוח-דמוקרטי ביפו. מאז תחילת שנות התשעים קמו בישראל בתי ספר דמוקרטיים רבים.
בית הספר הדמוקרטי בחדרה
בית הספר הדמוקרטי הראשון שהוקם בישראל היה "בית הספר הדמוקרטי" בחדרה אשר הוקם על ידי יעקב הכט בשנת 1987. בית ספר הוקם לראשונה בתור בית ספר ניסויי-פתוח ולאחר שנתיים הוסב לבית ספר דמוקרטי. בית הספר מונה כ-500 תלמידים מגילאים 4 עד 19. כיום הוא בין בתי הספר הדמוקרטיים הגדולים והוותיקים בעולם.
בית הספר מנוהל באופן דמוקרטי, תוך שמירה על עקרון הפרדת הרשויות.
לכל חברי בית הספר:
מעכבי אנזימים
מעכבי אנזימים הם מולקולות שנקשרות לאנזים ומעכבות את פעולתו כזרז של תהליכים ביוכימיים. בעקבות זאת התהליך הביוכימי לא יתרחש, מטבוליטים לא יסונתזו או לא יפורקו, והמסלולים המטבוליים ייחסמו. העיכוב האנזימטי פוגע בתא ואף יכול להביא למותו. היות שחסימת פעילותו של אנזים מסוגלת לקטול חיידקים או לתקן חוסר איזון מטבולי בתא אנימלי, תרופות רבות פועלות באמצעות מנגנון של עיכוב אנזימטי. מעכבים אנזימטיים משמשים גם להדברת מזיקים. לצד מעכבי אנזימים קיימים חומרים הקרויים מעודדי אנזימים שמבצעים פעולה נגדית לפעולתם של המעכבים, כלומר קשירתם לאנזים משפעלת אותו ומאפשרת את פעולתו כזרז.
מעכבים אנזימטיים מונעים את יצירת התוצר של התהליך הביוכימי. מנגנון העיכוב יכול לפעול במספר דרכים: באמצעות קישור לאתר הפעיל של האנזים, המונע קשירתו של סובסטרט (מצע; המגיב בתגובה שאותה מזרז האנזים), או על ידי גרימת שינוי מבני כולל באנזים, המונע מהסובסרט גישה והיצמדות לאתר הפעיל.
מעכבי אנזימים נחלקים לשתי קבוצות, מעכבים הפיכים ומעכבים בלתי הפיכים:
מעכבי אנזימים רבים משמשים כתרופות, ומסיבה זו מחקר וגילוי של מעכבי אנזימים הוא תחום הנחקר רבות בביוכימיה ובפרמקולוגיה. ניתן לקבוע את טיבו של מעכב אנזימים שמשמש כתרופה על פי הספציפיות שלו (כך שלא ייקשר לחלבונים אחרים), וכן על פי העוצמה שלו (קבוע הדיסוציאציה, המצביע על הריכוז הדרוש לעיכוב האנזים). עוצמה וספציפיות גבוהות מקטינות את תופעות הלוואי של התרופה ומפחיתות את רעילותה.
מעכבי אנזימים מופיעים גם בצורה טבעית ומעורבים בוויסות המטבוליזם. לדוגמה, אנזימים הפועלים במסלול מטבולי עשויים להיות מעוכבים על ידי תוצרים זמניים במסלול. סוג זה של משוב שלילי מאט את הזרם במסלול כאשר התוצרים מתחילים להיבנות, והוא דרך חשובה לקיום הומאוסטזיס בתא. מעכבי אנזימים אחרים הנמצאים בתא הם חלבונים שנקשרים באופן ספציפי ומעכבים את אנזים המטרה. עיכוב זה מסייע בבקרה על אנזימים שעשויים לגרום נזק לתא, כגון פרוטאזות (אנזימים מפרקי חלבונים) ונוקלאזות (אנזימים מפרקי קשרים פוספודיאסטרים שמחברים בין נוקלאוטידים ב-DNA); לדוגמה, מעכב ריבונוקלאז שנקשר לריבונוקלאז באחת מאינטראקציות החלבון-חלבון החזקות ביותר שידועות. מעכבי אנזימים משמשים גם כרעלים טבעיים, למשל להגנה נגד טורפים או כאמצעים להמתת טרף.
סוגי מעכבים הפיכים
מעכבים הפיכים נקשרים לאנזים באמצעות קשרים לא קוולנטים, כדוגמת קשרי מימן, קשרים הידרופוביים, או קשרים יוניים. מספר קשרים חלשים בין המעכב לאתר הפעיל מצטרפים יחד ליצירת קישור חזק וספציפי. בניגוד לסובסטרט ולמעכבים בלתי הפיכים, מעכבים הפיכים לרוב לא עוברים תגובות כימיות כאשר הם נקשרים לאנזים.
תיאור מדיד של מעכב הפיך
עיכוב הפיך ניתן לתיאור מדיד במונחים של היקשרות המעכב לאנזים ולתצמיד אנזים-סובסטרט, והשפעתו על הקבועים הקינטיים של האנזים. בסכמת מיכאליס-מנטן המופיעה להלן, אנזים (E) נקשר לסובסטרט שלו (S) ליצירת תצמיד אנזים-סובסטרט (ES). בתהליך הזירוז, תצמיד זה נשבר לשחרור התוצר P ואנזים חופשי. המעכב (I) יכול להיקשר או ל-E או ל-ES עם קבועי דיסוציאציה Ki או Ki' בהתאמה.
כאשר יש לאנזים מספר סובסטרטים, מעכבים יכולים לגלות סוגים שונים של עיכובים בהתאם לסובסטרט הנבחן. עובדה זו נובעת מכך שהאתר הפעיל מכיל שני אתרי קישור שונים בתוכו, אחד לכל סובסטרט. כך, למשל, מעכב עשוי להתחרות עם סובסטרט א' על אתר הקישור אחד, אך להוות מעכב לא תחרותי בהתייחס לסובסטרט ב' באתר הפעיל השני.
אומדן קבועי הדיסוציאציה של מעכב הפיך
מעכב אנזימים מאופיין על ידי שני קבועי דיסוציאציה, Ki ו-Ki'‎, לאנזים ולתצמיד אנזים-סובסטרט, בהתאמה. קבוע מעכב-אנזים Ki ניתן למדידה באופן ישיר באמצעות מספר שיטות; שיטה מדויקת במיוחד היא טיטרציה קלורימטריה איסותרמית (Isothermal Titration Calorimetry; ITC), שבה המעכב מטוטר לתמיסה של אנזים, ונמדד החום שמשתחרר או שנקלט. לעומת זאת, קבוע הדיסוציאציה Ki'‎ קשה למדידה ישירה, היות שתצמיד האנזים-סובסטרט מתקיים רק זמן קצר, ועובר תגובה כימית ליצירת התוצר. Ki'‎ נמדד אפוא בצורה לא ישירה בדרך כלל, על ידי תצפית על הפעילות האנזימטית בריכוזים שונים של מעכב וסובסטרט, והתאמת הנתונים למשוואת מיכאליס-מנטן מותאמת:
שבה הפקטורים המותאמים α ו-α' נקבעים על ידי ריכוז המעכב ושני קבועי הדיסוציאציה שלו:
לפיכך, בנוכחות המעכב ה-Km וה-Vmax האפקטיביים של האנזים הופכים ל-(α/α')Km ו-(1/α')Vmax, בהתאמה. עם זאת, משוואת מיכאליס-מנטן המותאמת מניחה שהיקשרות המעכב לאנזים הגיעה לשיווי משקל, דבר שעשוי להיות תהליך איטי מאוד במעכבים בעלי קבועי דיסוציאציה הקטנים מננומולרים. במקרים אלו, מעשי יותר לטפל במעכב שיוצר קשרים חזקים כמעכב לא הפיך (ראו להלן); עם זאת, יכולה להתאפשר עדיין הערכה של ה-Ki'‎ באופן קינטי אם Ki נמדד באופן בלתי תלוי.
השפעות הסוגים השונים של מעכבים הפיכים על פעילות אנזימטית ניתנת להצגה באמצעות ייצוג גרפי של משוואת מיכאליס-מנטן, כדוגמת עקום Lineweaver-Burk או עקום Eadie-Hofstee. כך למשל, בעקומי Lineweaver-Burk המוצגים משמאל, קווי העיכוב התחרותי חותכים את ציר ה-y, דבר שממחיש שמעכבים אלו אינם משפיעים על ה-Vmax. באופן דומה, קווי העיכוב הלא תחרותי חותכים את ציר ה-x באותה נקודה, דבר שמראה שמעכבים אלו לא משפיעים על ה-Km. עם זאת, קשה לאמוד באופן מדויק את ה-Ki וה-Ki'‎ מהגרף, כך שבמחקר קבועים אלו מוערכים באמצעות שיטות רגרסיה לא ליניארית מהימנות יותר, כמתואר לעיל.
דוגמאות למעכבי אנזימים הפיכים
משום שאנזימים התפתחו לקשור את הסובסטרט שלהם בחוזקה, ורוב מעכבי האנזימים ההפיכים נקשרים לאתר הפעיל של האנזימים, אין זה מפתיע כי יש דמיון בולט במבנה של חלק ממעכבים אלו למבנה הסובסטרטים של מטרתם. דוגמה ל"חקייני סובסטרט" אלו הם מעכבי פרוטאז, משפחה מוצלחת במיוחד של תרופות נוגדות רטרו וירוסים (Antiretroviral drugs) המשמשות לטיפול ב-HIV. ריטונאביר, מעכב פרוטאז המבוסס על פפטיד הכולל שלושה קשרים פפטידיים מוצג משמאל. מאחר שתרופה זו דומה לחלבון שהוא סובסטרט של פרוטאז ה-HIV, היא מתחרה עם סובסטרט זה באתר הפעיל של האנזים. מעכבי אנזימים בנויים לעיתים קרובות כדי להידמות למצב המעבר או מצב ביניים של תגובת קטליזת-אנזים. זה מבטיח שהמעכב מנצל את השפעת ייצוב אנזים של מצב המעבר ובכך לאפיניות קשירה טובה יותר (Ki נמוך יותר) מאשר המבנים מבוססי הסובסטרט. דוגמה למעכב מצב מעבר שכזה היא התרופה האנטיוויראלית אוסלטמיביר; תרופה זו מחקה את טבעה השטוח של טבעת יון האוקסוניום בתגובת האנזים הוויראלי נאורמינידז.
עם זאת, לא כל המעכבים מבוססים על מבנה של סובסטרטים. למשל, מבנהו של מעכב פרוטאז HIV אחר טיפרנאביר (Tipranavir) המוצג מימין. מולקולה זו אינה מבוססת על פפטיד ואין לה דמיון מבני ברור לסובסטרט חלבון. מעכבים לא פפטידים אלו יכולים להיות יציבים יותר ממעכבים הכוללים קשרים פפטידים, כיוון שלא יהוו סובסטרטים בעבור פפטידז ויש סיכוי נמוך יותר לכך שיופחתו בכמותם בתא.
בתכנון תרופות חשוב לשקול את ריכוזי הסובסטרטים שאליהם נחשפים אנזימי המטרה. לדוגמה, חלק מהמעכבים של חלבוני קינאז הם בעלי מבנים כימיים שדומים ל-ATP, אחד הסובסטרטים של אנזימים אלו. תרופות שהן מעכבים תחרותיים פשוטים יצטרכו להתחרות בריכוזים גבוהים של ATP בתא. חלבוני קינאז יכולים להיות מעוכבים גם על ידי תחרות באתרי הקישור שבהם הקינאזים פועלים עם חלבוני הסובסטרטים שלהם, ורוב החלבונים מצויים בתוך תאים בריכוזים נמוכים בהרבה מאשר ריכוז ה-ATP. כתוצאה מכך, אם שני מעכבים של חלבוני קינאז קשורים יחדיו באתר הפעיל עם אפיניות דומה, אך רק אחד מהם צריך להתחרות ב-ATP, אז המעכב התחרותי באתר הקישור של החלבון יעכב את האנזים בצורה יעילה יותר.
סוגים של עיכוב בלתי הפיך
מעכבים בלתי הפיכים משנים בדרך כלל את האנזים מבחינה קוולנטית ובעקבות כך העיכוב הוא בלתי הפיך. מעכבים בלתי הפיכים כוללים לעיתים קרובות קבוצות פונקציונליות ראקטיביות כגון חרדל חנקן (nitrogen mustard), אלדהידים, הלואלקאנים או אלקנים. קבוצות אלקטרופיליות אלו מגיבות עם חומצות אמיניות של קבוצות צד ליצירת קשרים קוולנטים. הקבוצות המשתנות הן אלו עם קבוצות צד שכוללות נוקלאופיל כגון קבוצות הידרוקסיל וסולפהידריל, זה כולל את החומצות האמיניות סרין, ציסטאין, תראונין וטירוזין.
אנליזה של עיכוב בלתי הפיך
כמוצג באיור מימין, מעכבים בלתי הפיכים יוצרים תצמיד לא קוולנטי הפיך עם האנזים (EI) או עם תצמיד האנזים-סובסטרט (ESI) ואז גורמים לתגובה שבה נוצר תצמיד שעבר שינוי קוולנטי, תצמיד שלא מתפקד עוד - EI*. הקצב שבו נוצר EI* נקרא קצב האינאקטיביזציה או kinact. מאחר שהתהוות EI עשויה להתחרות עם ES, קשירה של מעכבים בלתי הפיכים ניתנת למניעה על ידי תחרות עם סובסטרט או בתחרות עם מעכב שני, הפיך. אפקט הגנה זה הוא הוכחה טובה לתגובה ספציפית של מעכב בלתי הפיך עם האתר הפעיל.
צעדי הקשירה והאינאקטיביזציה של תגובה זו נחקרים באמצעות השמת האנזים עם מעכב ובחינת כמות הפעילות שנותרת במהלך הזמן. הפעילות תפחת באופן תלוי בזמן, בדרך כלל על פי דעיכה אקספוננציאלית. התאמת נתונים אלו למשוואת הקצב נותנת את קצב האינקטיבציה בריכוז זה של מעכב. תהליך זה נעשה בריכוזים שונים של מעכב. אם תצמיד הפיך של EI מעורב, קצב האינקטיבציה יהיה בר רוויה ובהתאם לעקום שכזה יינתנו kinact ו-Ki
שיטה נוספת שנמצאת בשימוש נפוץ באנליזות אלו היא ספקטרומטריית מסות. בשיטה זו, מדידה מדויקת של המסה של האנזים שלא עבר שינוי ושל האנזים הלא פעיל נותנת את העלייה במסה שנגרמת מתגובה עם מעכב ומראה את הסטוכיומטריה של התגובה. זה נעשה בדרך כלל באמצעות ספקטרומטר מסה MALDI-TOF. בשיטה משלימה, PMF (Peptide mass fingerprinting) מבוצע עיכול של החלבון במצב המקורי ובמצב שעבר שינוי, באמצעות פרוטאז כגון טריפסין. בסופו של התהליך נוצר מערך של פפטידים שניתן לבצע עליהם אנליזה באמצעות ספקטרומטר מסה. הפפטיד שהשתנה במסתו לאחר התגובה עם המעכב יהיה זה שבו יש את אתר השינוי.
מקרים מיוחדים
לא כל מעכבי האנזימים הבלתי הפיכים יוצרים קשרים קוולנטים עם מטרות האנזים שלהם. ישנם מעכבים הפיכים שנקשרים כה חזק לאנזימי המטרה שלהם, עד כדי כך שניתן להתייחס אליהם כמעכבים בלתי הפיכים. המעכבים שנקשרים כה חזק יכולים להראות קינטיקה דומה לזו של מעכבים קוולנטים בלתי הפיכים. במקרים אלו, חלק מהמעכבים הללו נקשרים במהירות לאנזים בתצמיד EI עם אפיניות נמוכה ותצמיד זה עובר אז סידור איטי מחדש לתצמיד EI* עם קשר חזק (ראו איור לעיל). התנהגות קינטית זו קרויה קשירה-אטית (slow-binding). הסידור האיטי מחדש לאחר הקשירה לעיתים קרובות מערב שינויי קונפורמציה. בין הדוגמאות למעכבים שמבצעים קשירה-אטית נמנות כמה תרופות חשובות בהן מטוטרקסט, אלופורינול, וצורתו המשופעלת של אציקלוביר.
דוגמאות למעכבים בלתי הפיכים
עיכוב "התאבדותי" (Suicide inhibition) הוא סוג לא נפוץ של עיכוב בלתי הפיך שבו האנזים הופך את המעכב לצורה ריאקטיבית באתר הפעיל שלו. דוגמה לכך היא המעכב של ביוסינתה של פוליאמין, α-דיפלורומתילאורניתין או DFMO, אשר דומה לחומצה האמינית אורניתין, ומשמש לטיפול במחלת השינה. האנזים אורניתין דהקרבוקסילאז יכול לזרז את הוצאת הקרבוקסילים של DFMO במקום אורניתין. ואולם, תגובת הוצאת הקרבוקסילים מובילה להסרת אטום הפלואור, שהופך את המתווך הקטליטי הזה לאימין, אלקטרופילי מאוד. צורה ריאקטיבית זו של DFMO מגיבה אז עם קבוצת ציסטין או ליזין באתר הפעיל להשבתה בלתי הפיכה של האנזים.
מאחר שעיכוב בלתי הפיך מערב לעיתים קרובות יצירה ראשונית של תמיד EI לא קוולנטי, לעיתים אפשרי שהמעכב ייקשר לאנזים ביותר מצורה אחת. למשל, באיור המציג את האנזים טריפנותיון רדיוקטז מהטפיל החד תאי Trypanosoma cruzi, ישנן שתי מולקולות של המעכב quinacrine mustard, שקשורות באתר הפעיל שלו. המולקולה הראשונה קשורה בצורה הפיכה, אך התחתונה קשורה קוולנטית לאחר שהגיבה עם קבוצת חומצת האמינו דרך קבוצת החנקן-חרדל שלה.
גילוי ותכנון מעכבים
לאחרונה מיושמת גם גישה חלופית בשם "Rational drug design", שבה נעשה שימוש במבנה התלת־ממדי של האתר הפעיל של אנזים כדי לחזות אילו מולקולות עשויות לפעול כמעכבים. לאחר מכן נבדקות תחזיות אלו, ואחת מן התרכובות הנבדקות עשויה להיות מעכב חדש. המעכב החדש משמש אז כדי לנסות להשיג את המבנה של האנזים בתצמיד אנזים-מעכב כדי לראות עד כמה נקשרת המולקולה לאתר הפעיל. מבנה זה נבדק אז ונערכים שינויים במעכב בניסיון להשיג קשירה אופטימלית. מסלול בדיקה ושיפור זה חוזר עד שמתקבל מעכב בעל השפעה מספקת. לרוב תהליך זה מכוון לייצור מעכב עם קבוע דיסוציאציה של <10-9 מולר
שימושים במעכבי אנזימים
מעכבי אנזימים נמצאים בטבע ומופקים במסגרת הפרמקולוגיה והביוכימיה. רעלים המצויים בטבע הם לעיתים קרובות מעכבי אנזימים שהתפתחו כדי להגן על צמח או על בעל חיים מפני טורף. רעלים טבעיים אלו כוללים כמה מהתרכובות הרעילות ביותר המוכרות כיום. מעכבים מלאכותיים משמשים לעיתים קרובות כתרופות, אך גם כמדבירי חרקים, כדוגמת מלתיון, או כחומרים קוטלי עשבים, כדוגמת גליפוסט, או כחומרי חיטוי, כדוגמת טריקלוסן.
כימותרפיה
השימוש הרווח ביותר במעכבי אנזימים הוא כתרופות לטיפול במחלות. רבים ממעכבים אלו מכוונים לעכב אנזים אנושי במטרה לתקן מצב פתולוגי. חלק מהתרופות המשפיעות על פעילותם של אנזימים פועלות שלא בצורה של עיכוב אנזים שמתוארת כאן. לדוגמה, תרופות אנטי-אפילפטיות משנות פעילות אנזים באמצעות הגדלה או הפחתה של כמות ייצורו. תרופות כאלו מבוססות על שינויים בביטוי גנים. תרופות אחרות פועלות על מטרות תאיות שאינן אנזימים, כגון תעלות יונים או קולטני ממברנה.
דוגמה למעכב אנזימים המשמש כתרופה הוא סילדנפיל (ויאגרה), הנפוץ לטיפול בבעיות זקפה (ראו איור). תרכובת זו היא מעכב חזק של האנזים cGMP, פוספודיאסטרז ספציפי סוג 5, אשר מקטין את הסיגנלים של המולקולה cyclic guanosine monophosphate. זוהי מולקולת העברת סיגנלים שמעוררת רגיעת שריר חלק ומאפשרת לדם לזרום לגוף המחילתי שבפין של הגבר, דבר שגורם לזקיפתו. מאחר שהתרופה מקטינה את פעילותו של האנזים שעוצר את הסיגנל, היא מאריכה את זמן הסיגנל לזמן ארוך יותר.
תרופות משמשות גם לעיכוב אנזימים החיוניים להישרדותם של פתוגנים. למשל, חיידקים מוקפים בדופן תא עבה העשוי מפולימר דמוי רשת, פפטידוגליקן. תרופות אנטיביוטיות רבות, כדוגמת פניצלין וואנקומיצין, מעכבות את האנזימים שאחראים על ייצור וקישור יחד של שרשראות פולימר זה. כך גורמים מעכבים אלו לאיבוד חוזקו של דופן התא ולהרג החיידק. באיור מוצגת מולקולה של פניצלין שקשורה למטרתה, הטרנספפטידז מהחיידק Streptomyces R61.
תהליך תכנון תרופה נעשה ביתר קלות כאשר אנזים שנחוץ להישרדות פתוגן אינו קיים או שונה באופן משמעותי אצל בני אדם. בדוגמה לעיל, בני אדם אינם יוצרים פפטידוגליקן, ולכן מעכבים של תהליך זה רעילים באופן סלקטיבי לחיידקים. רעילות סלקטיבית נוצרת בתרופות אנטיביוטיות גם באמצעות ניצול הבדלים במבנה הריבוזומים בחיידקים, או באופן שבו הם יוצרים חומצות שומן.
בקרה מטבולית
למעכבי אנזימים ישנה חשיבות גם בבקרה מטבולית. מסלולים מטבוליים רבים בתא מעוכבים על ידי מטבוליטים שמבקרים את הפעילות האנזימטית דרך רגולציה אלוסטרית או באמצעות עיכוב סובסטרט. דוגמה לכך היא הרגולציה האלוסטרית של הגליקוליזה. מסלול קטבולי זה מנצל גלוקוז ומייצר ATP, NADH ופירובט. שלב מרכזי ברגולציה של גליקוליזה הוא תגובה מוקדמת במסלול שמזורזת על ידי פוספופרוקטוקינז-1 (PFK1). כשרמת ה-ATP עולה, הוא נקשר לאתר אלוסטרי ב-PFK1, ובכך מקטין את קצב תגובת האנזים; הגליקוליזה מעוכבת ויצירת ה-ATP פוחתת. בקרת משוב שלילי זו מסייעת בתחזוקת ריכוז יציב של ATP בתא. אך מסלולים מטבוליים אינם מווסתים רק באמצעות עיכוב, זאת מפני שישנה חשיבות גם לאקטיביזציה של האנזים. אנזים PFK1, פרוקטוז 2,6-ביספוספט, והאנזים ADP הם דוגמאות למטבוליטים שהם מפעילים אלוסטריים.
עיכוב אנזים פיזיולוגי יכול להיות מושג גם באמצעות מעכבים חלבוניים מסוימים. תהליך שכזה מתרחש בלבלב, שמסנתז זימוגנים (אנזימים במצב בלתי פעיל), שבמצבם הפעיל מסוגלים לבצע עיכול. חלק מהם הופכים לפעילים על ידי פרוטאז טריפסין, כך שישנה חשיבות לעיכוב פעילות הטריפסין בלבלב כדי למנוע מהאיבר לעכל את עצמו. אחת הדרכים שבאמצעותן מבוקר הטריפסין היא ייצור של חלבון מעכב טריפסין ספציפי וחזק בלבלב. מעכב זה נקשר בחוזקה לטריפסין ומונע את פעילותו, שאחרת הייתה מזיקה לאיבר. על אף שמעכב הטריפסין הוא חלבון, הוא אינו עובר הידרוליזה כסובסטרט על ידי הפרוטאז, והוא משיג זאת באמצעות הוצאת מים מהאתר הפעיל של טריפסין ופגיעה ביציבות מצב המעבר. דוגמה נוספת לחלבון עיכוב אנזים פיזיולוגי היא מעכב Barstar של הריבונוקלאז החיידקי Barnase.
רעלים טבעיים
בעלי חיים וצמחים פיתחו יכולת לסנתז מגוון רחב של תוצרים רעילים, בהם מטבוליטים שניוניים, פפטידים וחלבונים שמסוגלים לתפקד כמעכבים. רעלנים טבעיים הם בדרך כלל מולקולות אורגניות קטנות, וקיימים כנראה מעכבים טבעיים לרוב התהליכים המטבוליים. התהליכים המטבוליים שכלפיהם מכוונים רעלים טבעיים כוללים לא רק אנזימים במסלולים מטבוליים, אלא גם עיכוב של קולטנים, תעלות וחלבונים מבניים הפועלים בתא. לדוגמה, פקליטקסל (טקסול), שהיא מולקולה אורגנית המצויה בעצי טקסוס, נקשרת בחוזקה לדימרים של טובולין ומעכבת את הרכבתם למיקרוטובולים בשלד התא.
רעלים טבעיים רבים פועלים כנוירוטוקסינים שיכולים לגרום לשיתוק שמוביל למוות, ומשמשים להגנה נגד טורפים או בציד ובתפיסת טרף. חלק ממעכבים טבעיים אלו, חרף התכונות הרעילות שלהם, הם בעלי ערך במינונים נמוכים לשימושים רפואיים. דוגמה לנוירוטוקסין היא גליקואלקלואידים, ממיני צמחים השייכים למשפחת הסולניים, שהם מעכבי האנזים אצטילכולין אסטראז. עיכוב של אנזים זה גורם לעלייה בלתי מבוקרת בנוירוטרנסמיטור אצטילכולין, לשיתוק שרירים, ואז למוות. נוירוטוקסיות יכולה להיגרם גם כתוצאה מעיכוב של קולטנים. לדוגמה, אטרופין מאטרופה רפואית, שמתפקד כאנטגוניסט תחרותי של קולטני אצטילכולין מוסקריניים.
אף על פי שרעלים טבעיים רבים הם מטבוליטים שניוניים, רעלים אלו כוללים גם פפטידים וחלבונים. דוגמה לפפטיד רעיל הוא אלפא אמניטין שנמצא בפטריות מהסוג אמנית (Amanita). זהו מעכב אנזים חזק שמונע מהאנזים RNA פולימראז II מלתעתק DNA. גם הרעלן מיקרוציסטין (microcystin) המיוצר על ידי כחוליות הוא פפטיד והוא מעכב של חלבוני פוספטאזות. רעל זה יכול לזהם מאגרי מים לאחר פריחת אצות, הוא קרצינוגן מוכר, ובריכוזים גבוהים יכול לגרום גם לדימום חמור בכבד ולמוות.
סק"א-נייבה
"סק"א-נייבה" (ברוסית: Хоккейный клуб «СКА-Нева») היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהעיר סנקט פטרבורג, המהווה לקבוצת בת של סק"א סנקט פטרבורג ומשחקת בליגת העל בהוקי קרח.
מעכבי אנזימים
רעלים טבעיים
גם חלבונים יכולים להיות רעלים טבעיים, כדוגמת מעכבי טריפסין (ראו לעיל) שמצויים בכמה קטניות. דוגמה פחות נפוצה של רעלים טבעיים היא אנזימים רעילים: הם פועלים כמעכבים בלתי הפיכים של מטרות האנזימים שלהם, ופועלים באמצעות שינוי כימי של אנזימי הסובסטרט שלהם. דוגמה לכך הוא הריצין, שהוא חלבון רעיל במיוחד הנמצא בקליפת הזרע של הצמח קיקיון. אנזים זה הוא גליקוסידז שמסוגל להוציא ריבוזומים מכלל פעולה. מאחר שריצין הוא מעכב בלתי הפיך קטליטי, די במולקולה בודדת שלו כדי להרוג תא.
סק"א-נייבה
היסטוריה
מועדון ההוקי הוקם בעיר סנקט פטרבורג בשנת 2008 על ידי מועדון סק"א תחת השם "מועדון ההוקי של חיל הים" (ХК ВМФ).
בשנים 2008 - 2010, התמודד בליגת המשנה בהוקי קרח, בשנת 2010, לאחר ביצוע ארגון מחדש, שיחק בליגת VHL. בעונת 2008/09 המועדון לא העפילה לפלייאוף. בעונת 2009/10 הפסיד בסיבוב הראשון של הפלייאוף לקבוצת "אריאדה-אקפארס" מהעיר וולז'סק. בעונה הראשונה של ליגת VHL, 2012/2011, התמודד בסיבוב הראשון של הפלייאוף וגבר על "קריליה סובייטוב", אך הפסיד לדיזל פנזה.
ב-18 ביוני 2012 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין מועדון ההוקי והצוללת "אלכסנדר נייבסקי". הצדדים חתמו על הסכם שיתוף פעולה, לפיו מועדון ההוקי של חיל הים יספק כל תמיכה אפשרית לצוות הצוללת ויארגן למלחים ולצוות פעילויות ספורט בעת שהותם בעיר.
באוקטובר 2012 המועדון עבר לעיר קונדופוגו, שבקרליה. ביולי 2013 שמם שונה למועדון "חיל הים-קרליה". מאוחר יותר הפכו ל"סק"א-קרליה".
במאי 2015, המועדון חזר לסנקט פטרבורג, שמו שונה ל"סק"א-נייבה". הוקמה קבוצת נוער בשם "סק"א-קרליה". לאחר חזרתה לעיר הקבוצה הצליחה בעונת 2015/16 לסיים  במקום 7 בעונה הסדירה, מה שאיפשר לה להעפיל למשחקי הפלייאוף של גביע בראטינה, אך המועדון הודח בסיבוב הראשון, לאחר הפסד לאיז'סטאל. לפני עונת 2016/17 מונה פיוטר וורוביוב למאמן. בספטמבר 2016 עודכן לוגו חדש ומדים בצבעי כחול וכתום.
בעונת 2017/2018 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה לשלב שמינית גמר פלייאוף הליגה. היא גברה על חימיק ווסקרסנסק, על טורוס נפטקמסק ועל נפטיאניק אלמטייבסק והעפילה לגמר גביע פטרוב.
בעונת 2019/2020 העפילה לשמינית גמר גביע פטרוב. בעונת 2021/2022 העפילה לחצי גמר הפלייאוף, אך הפסידה לרובין טיומן.
בית ספר למשחק
בית ספר למשחק הוא בית ספר העוסק בהוראת משחק בלבד. בתי ספר למשחק פועלים כמוסדות עצמאיים או במסגרת אוניברסיטה.
הלימודים בבית ספר למשחק כוללים מידה רבה של הכשרה מעשית, ששיאה הוא העלאתן של הצגות בפני קהל.
באירופה הוקמו בתי ספר להכשרת שחקנים עוד מסוף המאה ה-19. לימים התפתחו בתי הספר למשחק והתרחבו למוסדות בעלי היקף הוראה רחב יותר להוראת אמנויות הבמה, בתי ספר לאמנויות הבמה, וכללו מקצועות רבים נוספים מעבר ללימודי משחק.
בישראל
בית ספר למשחק הראשון בישראל הוקם בסוף שנות השלושים במסגרת הסטודיו הבימה. כיום מתקיימים לימודי משחק במסגרת חוגים לתיאטרון הפועלים באוניברסיטאות אחדות (האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה) ובסמינר הקיבוצים. לימודי משחק מתקיימים גם בבתי ספר עצמאיים אחדים.
ויליאם ג'יימס פיצג'רלד
ויליאם ג'יימס פיצג'רלד (באנגלית: William James Fitzgerald) (1895–1989), שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים").
ביוגרפיה
ויליאם ג'יימס פיצג'רלד נולד באירלנד בשנת 1895 ולמד משפטים בדבלין. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי ועוטר בצלב המלחמה. בשנת 1919 החל לשרת כאיש הממשל הקולוניאלי בניגריה. בשנת 1932 נתמנה לפרקליט הראשי וב-1936 לתובע הכללי ברודזיה הצפונית (כיום זמביה). בינואר 1937 נתמנה לתובע הכללי בארץ ישראל. בנובמבר 1943 הוא נבחר לכהן בתפקיד זקן השופטים בארץ ישראל ונכנס לתפקידו בשנת 1944.
בניגוד לדעת זקני השופטים בארץ ישראל שקדמו לו, תומאס הייקראפט, מייקל מקדונל והארי הרברט טראסטד, שסירבו להחיל את עקרונות המשפט הבריטי בארץ ישראל באשר עקרונותיו הנעלים, לדעתם, אינם מתאימים לאוכלוסייה של "ילידים", נמנה פיצג'רלד עם השופטים שכפרו בעליונות התרבותית של המשפט האנגלי ובעליונות של הבריטים על הילדים. הוא לא האמין בנחיתות התרבותיות של יושבי ארץ ישראל, ולכן לא היסס לייבא בפסיקתו כללים של המשפט האנגלי, יחד עם זאת האמין שיש חלקים מסוימים שבהם המשפט האנגלי פחות טוב מהמשפט המקומי, ולפיכך סירב לייבא בחוסר הבחנה כללים מהמשפט האנגלי ודגל בגישה סלקטיבית לייבואו.
דוגמה בולטת להחלת המשפט הבריטי הייתה בפסק דין עקרוני ידוע מיולי 1947, הנלמד עד היום בבתי הספר למשפטים בישראל, שניתן במשפט הנזיקין של אור (Orr Dameges Case), מקרה בו בתו הפעוטה של הרשם האנגלי של בית המשפט העליון, סטפני אור, הונחה לאחר לידתה, בבית החולים של המיסיון האנגלי בירושלים, בעריסה עם בקבוק מים חמים. המים דלפו והתינוקת נותרה נכה. ההורים תבעו את בית החולים ותביעתם התקבלה. השופט פיצג'רלד קבע בתקדים זה שניתן לייבא את דיני הנזיקין האנגליים משום שממילא הם אוניברסליים ולאו דווקא ייחודים לאנגליה. הוא פסק לילדה, שהייתה בזמן ההחלטה כבר בת שלוש וחצי שנים, פיצויים בסכום של 19,000 לא"י - סכום עתק באותם הימים.
פיצג'רלד הציע לעשות את מערכת המשפט בארץ ישראל לדמוקרטית יותר ומתאימה לשאיפותיו ולערכיו של האדם הפשוט. הוא לא ערך הבחנה בין אנגלים לילידים, אלא בין תומכי מסורת לתומכי קידמה. קידמה, כך קבע, לא תבוא באמצעות אימוץ עיוור של המשפט האנגלי, אלא רק של העקרונות האוניברסליים של המשפט האנגלי. פיצג'רלד תמך גם בהשוואת מעמדם של השופטים המקומיים, היהודים והערבים, לאלו של השופטים הבריטים המכהנים בארץ ישראל. בתקופתו בוטלו ביוזמתו כל סימני ההפליה בין השופטים המקומיים לשופטים הבריטים.
בשנת 1945, בעקבות טענות הערבים כי בשל הרוב היהודי בירושלים אין להם ייצוג נאות במועצת העיר, הטיל הנציב העליון, הלורד גורט, על השופט פיצג'רלד לחקור את הנושא ולהציע פתרון. פיצג'רלד הגיש ב-28 באוגוסט 1945 את הדו"ח שלו לנציב העליון, ובו הציע לחלק את העיר לרבעים יהודי וערבי, אשר לכל אחד מהם יהיו ראש עיר ומועצת עיר משלו. לדו"ח צורפה מפה ובה סומנו האזורים הערביים והיהודים. תוכנית זו לא מומשה במהלך תקופת המנדט.
למרות גישתו השיפוטית, הדמוקרטית והשוויונית, הוציא השופט פיצג'רלד שני פסקי דין חשובים שהייתה בהם גישה מפלה כלפי היישוב היהודי - בעניין רכישת קרקעות על ידי היהודים ובעניין זכותם של היהודים לעלות לארץ ישראל:
פיצג'רלד היה זקן השופטים הבריטי האחרון בארץ ישראל. לקראת סיום המנדט הוא ניסה לקבל תפקיד שיפוטי באנגליה, אך ללא הצלחה. הוצע לו להיות נשיא בית המשפט לערעורים במושבות הבריטיות במערב אפריקה אך הוא דחה את ההצעה. במכתבו לנציב העליון לשעבר הרולד מקמייקל הוא הלין על חוסר ההערכה לעבודתו בארץ ישראל בתנאים הקשים ששררו בה, ואת עלבונו על כך כי ממשרה כה רמה כזקן השופטים בארץ הקודש הוצע לו תפקיד במקום שכוח אל.
בחודש מרץ 1948 שילח פיצג'רלד בחזרה לאנגליה את כל השופטים הבריטים. במכתביו מאותה עת למקמייקל כתב כי למרות המצב אין הוא חושש לחייו ומקווה להמשיך בתפקידו עד ל-15 במאי. הוא החמיא במכתביו למקמייקל על כי ראה בעלייה הבלתי לגאלית את לב הבעיה בארץ ישראל, ממנה נבעה מדיניותו הבלתי מתפשרת של מקמייקל נגד העלייה. במאי 1948, עם סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל, סיים פיצג'רלד את תפקידו ושב לאנגליה. בסופו של דבר, כשנה וחצי לאחר ששב לאנגליה, זכה במשרה שיפוטית כאשר בחודש נובמבר 1949 נתמנה לנשיא בית הדין לקרקעות (Lands Tribunal) בלונדון. היה זה תפקידו השיפוטי האחרון ואותו מילא במשך 15 שנה. ויליאם ג'יימס פיצג'רלד נפטר בשנת 1989 בהיותו בן 94 שנים.
אמברוטייפ
אמברוטייפ (באנגלית: Ambrotype) היא שיטה לצילום דימוי פוזיטיבי על גבי לוח זכוכית, שטופל בתהליך הקולודיון (מכונה גם לוח רטוב). השיטה הומצאה ב-1854 בידי ג'יימס אמברוז קוטינג (James Ambrose Cutting 1814-1867) והייתה נפוצה בעיקר בארצות הברית. קוטינג השתמש בהמצאת הקולודיון של פרידריך סקוט ארצ'ר מ-1851, אך בשונה מארצ'ר, השתמש קוטינג בתהליך כדי ליצור דימוי פוזיטיבי ישיר. מקור השם מהמילה "ambrotos" ביוונית, שפירושה "בלתי מתכלה". באנגליה השיטה כונתה גם "קולודיון פוזיטיבי" (collodion positive).
האמברוטיפ נוצר על ידי צילום בשיטת הקולודיון של נגטיב בהיר מאוד (חשוף בחשיפת חסר) על גבי לוח זכוכית, והנחתו הפוך בתוך קופסה עם בד שחור (לרוב קטיפה). כשצופים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, הדימוי נראה פוזיטיבי (כלומר, הגוונים נראים מציאותיים - הבהיר נראה בהיר והכהה נראה כהה - ולא הפוכים כמו בנגטיב).