cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצודת לה פרייר
היסטוריה
המצודה נבנתה בין השנים 1805 ו-1820 כחלק ממערך הביצורים שנועד להגן על האיטי מפני הצרפתים לאחר קבלת עצמאותה ב-1804. גנרל אנרי כריסטוף שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה הופקד גם על הקמת המצודה. ב-1806 תפס כריסטוף את השלטון במדינה יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני. ב-1811 הכריז על עצמו קריסטוף כמלך הנרי הראשון מהאיטי והקים גם את ארמון סן סוסי למרגלות המצודה. הוא שלט באזור עד שהתאבד ב-1820 וגופתו נעטפה בסיד ונקברה באחת מחצרות המצודה.
המצודה לא נאלצה לעמוד במבחן של התקפות צרפתיות, אך שרדה מספר רעידות אדמה שהקשה שבהן התרחשה ב-1842. היא שופצה מספר פעמים אך נותרה במידה רבה במצבה המקורי. בשל גודלה הייתה המצודה לאחד מסמליה של האיטי והיא הופיעה מספר פעמים על בולים שהנפיקה המדינה ועל מטבעות שהטביעה.
המבנה
המבנה המרכזי מקיף חצר פנימית וסביבו ארבעה מגדלי שמירה. במצודה נבנו מאגרי מים ומחסני מזון אשר יוכלו לכלכל עד 5,000 איש במשך שנה. אגף מיוחד נבנה עבור המלך ובני משפחתו למקרה שייאלצו לשהות במקום. במצודה 150 תותחים בגדלים שונים, וכמויות גדולות של כדורי תותח עדיין מסודרות בערימות בחצרותיה. אל מצודת לה פרייר מוביל שביל באורך של 11 ק"מ שאינו עביר בכל עת לכלי רכב, אך למרות זאת מהווה המצודה את אחד מאתרי התיירות הפופולריים במדינה.
אנצ'יקלופדיה איטליאנה
אנצ'יקלופדיה איטליאנה, או בשמה המלא – Enciclopedia Italiana di scienze, lettere ed arti ("אנציקלופדיה איטלקית למדעים, ספרות יפה ואמנויות"), הידועה גם כאנציקלופדיה טרקאני (Enciclopedia Treccani) או בפשטות טרקאני (Treccani) היא אנציקלופדיה היוצאת לאור בהוצאת "מכון האנציקלופדיה איטליאנה" שקם ב-18 בפברואר בשנת 1925. בסך-הכל, התפרסמו 35 כרכים של מלל ועוד כרך מפתח-עניינים אחד נוסף. כל כרך כלל בממוצע 1,015 עמודים. עשרים ושישה כרכי מילואים יצאו לאור בין השנים 1938 ו-2006.
בשנים 1925–1928 הושלם שלב ההכנה של האנציקלופדיה. המהדורה הראשונה יצאה לאור בין השנים 1929 ו-1936. אחת מבעיות האנציקלופדיה בעבר ובהווה היא האתגר שבשמירה על העדכניות אל מול קצב ההתפתחויות הטכנולוגיות הגובר. בשנת 1938 כרך המילואים הראשון יצא לאור. שישה נספחים יצאו בעקבותיו ברבות השנים, חלקם בכמה כרכים. הנספח השביעי, שכונה בשם "המאה ה-21", כלל חמישה כרכים. בסך-הכל, כל כרכי האנציקלופדיה שיצאו ברבות השנים מונים 62 כרכים, ובהם כ-56,000 עמודים ו-50 מיליון מילים בקירוב; האנציקלופדיה זמינה למכירה על DVD.
לרוב, ערכי האנציקלופדיה נחתמו על ידי ראשי-התיבות של שם מחברם. ישנה מסה על אודות "דוקטרינת הפשיזם" החתומה על ידי בניטו מוסוליני, והופיעה במהדורה של האנציקלופדיה איטליאנה משנת 1932.
אירווינג לוסאנו
אירווינג רודריגו לוסאנו באנה (בספרדית: Hirving Rodrigo Lozano Bahena; נולד ב-30 ביולי 1995) ידוע גם כ"צ'וקי", הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בנאפולי ובנבחרת מקסיקו בעמדת הקיצוני.
פצ'וקה
לוסאנו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פצ'וקה. ב-8 בפברואר 2014 לוסאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל המקסיקנית בניצחון 0–1 נגד קלאב אמריקה, בו כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בשנת זכה עם פצ'וקה באליפות הקלאסורה.
פ.ס.וו. איינדהובן
ב-19 ביוני 2017 חתם לשש עונות בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית.
לוסאנו ערך את הופעת הבכורה שלו באיינדהובן נגד אוסייק במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-12 באוגוסט לוסאנו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד א.ז. אלקמאר. לוסאנו גם הבקיע במשחקי הליגה הבאים נגד נאק ברדה ורודה והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שכובש בשלושת משחקיו הראשונים. בנוסף, לוסאנו נבחר גם לשחקן החודש בליגה ההולנדית. ב-10 בספטמבר 2017 הורחק בהפסד 0–2 להירנפיין. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות אחרי ניצחון 0–3 נגד אייאקס.
נאפולי
ב-23 באוגוסט 2019 חתם לחמש שנים בנאפולי האיטלקית. שמונה ימים לאחר מכן, לוזאנו ערך את הופעת הבכורה שלו, כשנכנס כמחליף של לורנצו אינסינייה בתחילת המחצית השנייה ואף כבש את השער השני בהפסד החוץ 4–3 ליובנטוס.
קריירת נבחרות
בצעירותו, לוסאנו שיחק בנבחרות הצעירות של מקסיקו והיה שותף לזכייה בגביע הזהב עד גיל 20 - 2015 ואף לקח חלק באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
בפברואר לוסאנו זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-10 בפברואר 2016 לוסאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–2 נגד. ב-25 במרץ 2016 לוסאנו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. לוסאנו נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016, גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018.
עורק הריאה
עוֹרֵק הָרֵאָה (TA: arteria pulmonalis) הוא עורק בחזה היוצא מן החדר הימני של הלב ונושא דם לא-מחומצן אל הריאות.
אנטומיה
ראשיתו של עורק הריאה היא בבסיסו של החדר הימני של הלב. בשלב זה, שאורכו חמישה סנטימטרים, הוא נקרא גזע הריאה (truncus pulmonalis) או עורק הריאה הראשי, וקוטרו בו הוא שלושה סנטימטרים. לאחר מקטע זה העורק מתפצל לשני עורקי הריאה, הימני והשמאלי הנושאים דם לא מחומצן אל הריאה המתאימה.
התפתחות עוברית
עורקי הריאה מתפתחים מהגזע העורקי וקשת הלוע השישית. הגזע העורקי הוא מבנה הנוצר במהלך התפתחות הלב כיורש של החרוט העורקי.
לקראת השבוע השלישי לחיים העובריים צינורות פנים הלב מפתחים בליטה בחלק הקרוב ביותר ללב, הנקראת בולבוס הלב, ומהחלק העליון של בליטה זו מתפתח הגזע העורקי. כאשר במהלך ההתפתחות העוברית של הלב, רקמות הלב מתקפלות, הגזע העורקי נחשף והופך למה שעתיד להיות חדרי הלב הימני והשמאלי. עם התפתחות המחיצה בין שני חדרי הלב, שתי בליטות נוצרות משני צדדיו של הגזע העורקי. בליטות אלה הולכות וגדלות עד שהגזע מתפצל לאבי העורקים ולעורקי הריאה.
במהלך החיים העובריים, הצינור העורקי מחבר בין הגזע הריאתי לקשת אבי העורקים, ובכך מאפשר לדם לעקוף את הריאות שעדיין אינן מחמצנות את הדם.
פיזיולוגיה
עורק הריאה נושא דם לא מחומצן מהחדר הימני אל הריאות. בריאות הדם עובר בנימים הסמוכים לנאדיות ומתחמצן בתהליך הנשימה.
בניגוד לעורקי הריאה המספקים דם לא-מחומצן, עורקי הסימפונות מספקים דם מחומצן וחומרי מזון לרקמת הריאה עצמה.
לחץ דם ריאתי
לחץ הדם הריאתי, קרי לחץ הדם בעורק הריאה, נמדד על ידי צנתר המוכנס לעורק הריאה. לחץ הדם הריאתי הממוצע הוא 9–18 מ"מ כספית.
היבטים קליניים
לעורק הריאה חשיבות במספר מצבים קליניים. יתר לחץ דם ריאתי הוא מחלה המתארת עלייה בלחץ הדם בעורק הריאה, והיא מוגדרת כלחץ דם ממוצע גבוה מ-25 מ"מ כספית. יתר לחץ דם כזה עלול להיגרם ממחלות לב, כגון אי-ספיקת לב, ממחלות ריאתיות כמו מחלת ריאות חסימתית כרונית וסקלרודרמה, או ממחלות תסחיפיות כמו בתסחיף ריאתי.
תסחיף ריאתי הוא קריש דם המגיע למחזור הדם הריאתי וחוסם את אחד מעורקי הריאה או את סעיפיהם. מקורו של הקריש יכול להיות בפקקת ורידים עמוקים.
שלום מויאל
הרב שלום עמנואל מויאל (נפטר ב-1910 א' באדר ה'תר"ע) היה רב מקומי בעיר מנאוס, בירת מדינת אמזונס שבצפון ברזיל. קברו מהווה מוקד עלייה לרגל לנוצרים קתולים.
הרב מויאל נשלח ממרוקו על ידי רבה הראשי של המדינה למנאוס בשנת 1908, כדי לשמש שם כרבה של קהילת היהודים שהיגרו מצפון אפריקה. אולם בא' באדר ה'תר"ע, 1910, נפטר הרב מויאל מקדחת צהובה. הוא נטמן בבית קברות קתולי מכיוון שבית העלמין היהודי היה מלא . בשל הקדחת, רק אישה אחת, בשם קוטה ישראל, הסכימה לטפל בו. לאחר מותו טענה שקיבלה ממנו את סודות הריפוי ומאז עסקה בריפוי מחלות.
עם השנים הפך קברו למוקד עלייה לרגל של נוצרים קתולים. הללו המכנים אותו "סָאנטוּ ז'וּדֵאוּ מילָגרֶרוּ די מָנַאוּס", קרי: "הקדוש היהודי עושה הניסים של מנאוס". המאמינים צובאים על הקבר, מדליקים נרות ומשאירים מתנות, מתוך תקווה שמחולל הנסים היהודי הקדוש ירפא אותם ממחלות קשות. ליד המצבה של הרב הונחו עשרות ידיים ורגלים תותבות, אשר נטען כי בעליהן לא נזקקו להם, הודות לפעולות הריפוי.
בשנות ה-80 שמע אחיינו, חבר הכנסת אליהו מויאל, על דודו הקבור בבית קברות נוצרי, והחליט להעלות את עצמותיו לישראל. הוא שיגר מכתב לראש הקהילה היהודית במנאוס, אך קיבל תשובה שלילית, בשל התנגדות העירייה אף להעבירו לבית הקברות היהודי המקומי.
איש: ברזל
איש: ברזל (באנגלית: Iron: Man) המכונה גם "איש הברזל" (The Iron Man) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם. במקור נקרא הפסל 'ללא שם'.
תיאור היצירה
היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מאת בנק לוידס TSB (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק).
הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי.
בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה. כמו כן רגליה של הדמות מוסתרות מתחת לאדמה, כלומר בסך הכל גובהו של הפסל קרוב ל -7 מטרים.
יש גרסה גדולה יותר לפסל זה, העשויה מגרניט ארקטי שהוצבה בפיורד בנורווגיה. שמו של פסל זה הוא 'האמן', וגובהו 10 מטר.
פס גלילה
"פס גלילה" (scrollbar) במחשבים, הוא הפס שבצד או בתחתית חלונות ודפדפנים, אשר באמצעותו גוללים את הדף למעלה או למטה, ימינה או שמאלה. ה'גלילה' היא טכניקת אינטראקציה שבה טקסט רציף, תמונות או כל תוכן אחר יכול להיגלל לכיוונים למעלה, למטה, שמאלה או ימינה על תצוגת מחשב, כך שניתן יהיה לצפות בכל התוכן, גם אם ניתן לראות על המסך של המכשיר בבת אחת רק חלק קטן מהתוכן. הפס מציע פתרון לבעיה של ניווט למיקום ידוע או לא ידוע במרחב מידע דו־ממדי. פס הגלילה ידוע גם בשם 'ידית' בממשק משתמש גרפי בגרסאותיו הראשונות. הוא נמצא במגוון רחב של מכשירים אלקטרוניים כולל מחשבים, מחשבונים גרפים, טלפונים ניידים, נגני מדיה ניידים. המשתמש מקיים אינטראקציה עם האלמנטים של סרגל הגלילה באמצעות שיטה כלשהי של פעולה ישירה, סרגל הגלילה מתרגם פעולה זו לפקודות גלילה, והמשתמש מקבל משוב באמצעות עדכון חזותי של אלמנטים של סרגל הגלילה ושל תוכן הגלילה.
אף על פי שעיצובי פס הגלילה שונים זה מזה לאורך ההיסטוריה, הם מופיעים בדרך כלל על צד אחד או שניים מאזור הצפייה כשטחים מלבניים ארוכים המכילים סרגל (או אגודל) שניתן לגרור לאורך מסלול מסוים כדי להזיז את גוף המסמך. הוא עשוי להיות ממוקם אנכית, אופקית, או שניהם. תלוי באיזה כיוון התוכן משתרע מעבר לגבולות שלו. שני החצים כלולים לעיתים קרובות על קצה אחד של ה'שוקת' (המקום שבו פס הגלילה עובר) עבור התאמות מדויקות יותר. ל- "שוקת" הזאת יש שמות שונים בסביבות שונות: ב- Mac OS X 10.4 הוא נקרא Scroller, בפלטפורמת ג'אווה הוא נקרא "thumb" או "knob"; אתר מיקרוסופט.נט מתייחס אליו כאל "תיבת גלילה" או "תיבת אגודל" ("scroll box" או "scroll thumb"); בסביבות אחרות זה נקרא elevator" או "quint", "puck", "wiper" או "grip".
לואיזה דורותיאה, נסיכת פרוסיה
הנסיכה לואיזה דורותיאה מפרוסיה (בגרמנית: Luise Dorothea Sophie von Brandenburg; 29 בספטמבר 1680 – 23 בדצמבר 1705) הייתה בתו של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה
לואיזה דורותיאה נולדה ב-29 בספטמבר 1680 לפרידריך הראשון, מלך פרוסיה ושל אשתו הראשונה אליזבת הנרייטה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל והדוויג סופיה מברנדנבורג.
ב-31 במאי 1700 נישאה לואיזה לבן-דודה מדרגה ראשונה, פרידריך, נסיך הכתר של הסן-קאסל. לשניים לא נולדו ילדים עד למותה של לואיזה ב-23 בדצמבר 1705. בשנת 1715 נישא פרדריק מחדש לאולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה. פרדריק הוכתר בשנת 1720 כמלך שוודיה וכיהן בתפקיד זה עד מותו ב-1751.
לארס לקה ראסמוסן
לארס לקה ראסמוסן (בדנית: Lars Løkke Rasmussen; נולד ב-15 במאי 1964) הוא פוליטיקאי דני המכהן כשר החוץ של דנמרק מאז דצמבר 2022. בעבר שירת כראש ממשלת דנמרק בשנים 2015–2019 ובשנים 2009–2011.
ביוגרפיה
ראסמוסן נולד בוויילה לליסה ויֶפֶּה ראסמוסן. ב-1992 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קופנהגן.
משנת 2001 הוא כיהן בממשלות דנמרק תחת ראש הממשלה אנדרס פוג ראסמוסן, תחילה בתפקיד שר הפנים והבריאות (עד 2007), ואחרי כן בתפקיד שר האוצר. ב-4 באפריל 2009 נבחר אנדרס פוג ראסמוסן לתפקיד המזכיר הכללי של נאט"ו, ויום לאחר מכן הושבע לארס לקה ראסמוסן כמחליפו בראשות הממשלה. ב-15 בספטמבר 2011 נערכו בחירות כלליות ובמסגרתן זכתה מפלגתו של ראסמוסן ב-47 מושבים בפרלמנט, אך חלוקת הקולות בין שאר המפלגות לא הותירה לו אפשרות לחזור ולהקים ממשלת קואליציה. ב-16 בספטמבר הגיש ראסמוסן את התפטרותו למרגרטה השנייה, מלכת דנמרק וזו הטילה על הלה ת'ורנינג שמידט את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה.
לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ביוני 2015 התמנה ראסמוסן לראש הממשלה בכהונתו השנייה. בעקבות הפסד המפלגה וגוש המרכז-ימין בבחירות 2019, הכריז ראסמוסן ב-6 ביוני 2019 על התפטרות ממשלתו בפני המלכה מרגרטה. לקראת הבחירות בשנת 2022, הקים את מפלגת המתונים.
ראסמוסן נשוי לסולרון ולהם שלושה ילדים.
פטריק וילסון
פטריק ג'וזף וילסון (באנגלית: Patrick Joseph Wilson; נולד ב-3 ביולי 1973) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי על תפקידו במיני-סדרה "מלאכים באמריקה". כן היה מועמד לשני פרסי טוני. שיחק בסרטים "ילדים קטנים", "פנטום האופרה", "השומרים", "הרד קנדי" ו"הרוע שבפנים".
בנוסף לכך, מגלם וילסון את אד וורן במסגרת היקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
ביוגרפיה
וילסון נולד בעיר נורפוק שבווירג'יניה למורה מרי קיי ולזמר ג'ון וילסון. אחיו מארק הוא כתב ערוץ הטלוויזיה WAVY-TV. סיים בהצלחה בשנת 1995 את לימודיו ב"אוניברסיטת קרנגי מלון" עם תואר בדרמה. לווילסון שני בנים מאשתו השחקנית האמריקאית-פולנייה דאגמרה דומינצ'ייק.
קריירת משחק
התחיל את דרכו כשחקן תיאטרון בברודוויי ב-2001, במחזמר ללכת עד הסוף המבוסס על הדרמה הקומית "ללכת עד הסוף", בהופעה עלייה הועמד לפרס טוני.
ב-2002 שיחק במחזמר "אוקלהומה", בתפקיד הקאובוי קארלי מק'ליין והועמד בפעם השנייה לפרס טוני. זכה להכרה ראשונה בטלוויזיה, ב-2003 בזכות תפקידו במיני סדרת המופת "מלאכים באמריקה", שם שיחק וילסון בתפקיד הפרקליט ג'ו פיט והועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
וילסון פרץ לתודעה בהוליווד בשנת 2004 בדרמה המוזיקלית "פנטום האופרה", בתור הקשיש הנכה ראול, הוויקונט דה-שאניי ובדרמת המלחמה התקופתית "האלמו" בתור קולונל ויליאם ב' טרוויס מהצבא הטקסני.
ב-2005 שיחק לצידו של מועמד האוסקר אליוט פייג' במותחן הפסיכולוגי "הרד קנדי", בו גילם את דמות הצלם הפדופיל ג'ף קולבר.
ב-2006 הופיע בדרמה "ילדים קטנים" בתפקיד טוד אדמסון, מאמן הפוטבול לשעבר המתוסכל מאורח חייו. ב-2008 שיחק בדרמת הפשע הגזענית "גדר לבנה" בתור כריס מטסון אותו רודף השוטר השחור הגזען אייבל טרנר (סמואל ל. ג'קסון) ובמותחן הפסיכולוגי "נוסעים" בתור אריק הניצל מתאונת מטוס.
ב-2009 השתתף בסרט גיבורי העל האפל "השומרים" בתור גיבור העל "ינשוף הלילה" דניאל דרייברג בעל היכולות הטכנולוגיות. ב-2010 התפרסם בסרט הפעולה "צוות לעניין" בתפקיד הסוכן המיוחד לינץ' ובקומדיות "אהבה בהחלפה" בתור רולאנד התורם את זרעו להריונה של קאסי לארסון (ג'ניפר אניסטון) ו"קשה על הבוקר" בתור מפיק הטלוויזיה אדם בנט. ב-2011 הופיע בסרט האימה "בוגדני" ושיחק בתפקיד הראשי בסדרה "איש מחונן". בשנת 2013 שיחק בסרט האימה המצליח "לזמן את הרוע", ובסרט ההמשך "לזמן את הרוע 2" בשנת 2016.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפשע "נקודה חלולה" ("The Hollow Point") לצידם של איאן מקשיין, לין קולינס, ג'ון לגוויזאמו וג'ים בלושי. באותה שנה תרם את קולו לתפקיד נשיא ארצות הברית בסרט גיבורי העל באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק.
בשנת 2017, השתתף בדרמה הביוגרפית "המייסד", לצד מייקל קיטון, לורה דרן וג'ון קרול לינץ'.
בשנת 2018, גילם את דמות אדון האוקיינוס בסרט השישי של היקום הקולנועי של DC, אקוומן, לצד ג'ייסון מומואה, אמבר הרד, וילם דפו וניקול קידמן. עתיד לשחזר תפקיד זה בסרט אקוומן והממלכה האבודה.
קונגו (נהר)
נהר קונגו, או בשמו הקודם נהר זאיר, הוא הנהר השני באורכו באפריקה לאחר נהר הנילוס והנהר החמישי באורכו בעולם. אורכו הכולל הוא 4,700 ק״מ, מוצאו מלואלבה ומפלי שטנלי והוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי. המדינות הנמצאות לאורכו של הנהר הן הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו ואנגולה. הספיקה של נהר קונגו היא השנייה בגודלה בעולם עם ספיקה של 41,800 מטר מעוקב בשנייה, מיד לאחר נהר האמזונס. הנהר ויובליו זורמים דרך יערות הגשם של קונגו. בעקבות כך שרוב חלקיו של הנהר נמצאים על קו-המשווה, החום, הלחות, הגשמים הכבדים והקרקע שאיננה פורייה לאורך גדותיו גורמים לכך שהנהר כמעט ריק ממתיישבים לאורכו, למעט התיישבות קטנות של חקלאים, דייגים וציידים בקרבתו.
אטימולוגיה
כשנהר קונגו נגלה לראשונה לאדם האירופי בסוף המאה ה-15 הוא נקרא זאיר, משמעות השם היא נהר בשפות אפריקאיות מקומיות. במאה ה-18 שמו של הנהר הוחלף לנהר ריו-קונגו על שמה של ממלכת קונגו ששכנה באזור התחתון של הנהר באותה התקופה. הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה של קונגו אשר ממוקמות לאורכו של הנהר נקראו בשמם בהשראת שמו של הנהר.
עולם החי
העולם התת-ימי בנהר קונגו שופע בדגה והוא בית לכ-686 זנים שונים של דגים כאשר 80% מהזנים בנהר לא חיים באף מקום אחר וקיימים בנהר קונגו בלבד. חוקרים מטעם ״האקווריום של ניו-אינגלנד״ מצאו כי הזנים הדומיננטיים בנהר הם: מורמיריים, אמנוניים, חריתיים, שפמנונים וקרפיונים. דגים אלו נעזרים ביתרונותיו של הנהר ובאוצרות הטבע שלו כדי לשרוד ותופסים מחסה מטורפים בעזרת מחייה בקרבת הצמח איכהורניה עבת הרגל שגדל על גדות הנהר. צמחים וחרקים שנמצאים בנהר משמשים כמקור מזון להמון דגים צעירים ובוגרים.
בשולי נהר קונגו חיים גם זוחלים רבים, הבולטים שביניהם הם הקרוקודילים. צבים חצי-ימיים נמצאים בו גם כן, כמו גם כמה זנים של נחשים ימיים. באזור שפך הנהר ניתן למצוא גם יונקים מזנים נדירים כמו היפופוטמים, שני זנים של לוטרות ופרת-ים.
יובלים הנשפכים לנהר
מסודרים בסדר עולה מהיובל הקרוב ביותר לשפך עד המוצא.
חיי השבט בנהר
כמעט כל התושבים שחיים באזור הנהר עוסקים בדיג. לאורך קטעים קצרים בהם יש זרימה חזקה של מפלים קטנים, קיימים מספר מצומצם של שבטים אשר מתעסקים בדיג. אנשי הווגניה (Wagenia) של מפלי סטנלי והמניאנגה החיים במורד בריכת מלאבו מחברים מלכודות למקלות ולסכרים.
דיג בעל אופי שונה נערך באזורים הבוציים שם האוכלוסייה גדולה בהרבה ממה שניתן לדמיין. בין שבטים אלו נמנים גם אנשי שבט הנגומבה, המכונים "אנשי מים", אשר מאכלסים את האימברי-נגירי ואת המשולש שנוצר על ידי קונגו והאובנגי. בנוסף ישנם דייגי ביצות השוכנים בלגונות והיערות המוצפים, באזור בו נפגשים נהר הקונגו והעלימה, ליקואלה וסנגה.
לדיג זה יש השפעה על הדגה בנהר. בדיג בדרך-כלל משתמשים ברשתות זימים, רשתות חוטים, רשתות יצוק וסלסלות דגים, אך יש כאלה אשר הרחיבו את אמצעי הדיג ומשתמשים באביזרי דיג לא חוקיים כמו חומרי נפץ, רעלים ורשתות בגודל לא חוקי (רשתות שגודלן קטן מ-3 ס״מ). אמצעים אלה גורמים לציד יתר ודעיכה של מספר הזנים החיים באזור ואף עלולים לגרום להכחדתם.
כלכלה
בזכות אורכו של הנהר והסתעפויותיהם של הנהרות והנחלים היוצאים מהנהר, שאורכם הכולל הוא כ-14,480 קילומטרים, הנהר משמש למסחר של תבואה חקלאית, עצים, מינרלים, שמנים ועוד בכל אזור מרכז אפריקה. הנמלים הראשיים בנהר הם קינשאסה וקיסנגני, וספינות קיטור נעות בינם לאורך כל ימות השנה.
נהר קונגו הוא המקור הפוטנציאלי הגדול ביותר לאנרגיה כוח הידרואלקטרי וההערכה היא כי הפוטנציאל ההידרואלקטרי של אגן קונגו מסתכם בכשישית מהמשאבים העולמיים הידועים, אך רק חלק קטן ממשאבים אלו מנוצל. רק לאתר אינגה לבדו, שנמצא במעלה הנהר ממטאדי, יש פוטנציאל כוח המוערך בלמעלה מכ-30,000 מגה וואט, אך למרות היוזמות הממשלתיות הכוח הידרואלקטרי אינו מפותח מספיק כרגע.
דטרויט רד וינגס
דטרויט רד וינגס (באנגלית: Detroit Red Wings) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מדטרויט, מישיגן, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה נוסדה ב-1926, והיא אחת מהקבוצות המכונות שש המקוריות (The Original Six), שש הקבוצות הקבועות שהרכיבו את הליגה בין 1942 ו-1967 והיוו את הבסיס ל-NHL המודרנית.
הרד וינגס 11 פעמים בגביע סטנלי, האחרונה בהן ב-2008.
1926 - 1946: שנים ראשונות
באפריל 1926, תחת גל שמועות שליגה מתחרה - Western Hockey League - עומדת להיסגר (כפי שאכן קרה), החליט ה-NHL להתרחב ולהעניק זיכיונות לקבוצות בניו יורק, שיקגו ודטרויט. וכך, יחד עם ניו יורק ריינג'רס ושיקגו בלאקהוקס, נוסדה גם קבוצה בדטרויט. מאחר ששחקניה באו מקבוצת ויקטוריה קוגרס מהליגה המתחרה שנסגרה, אימצה לעצמה הקבוצה החדשה את השם ונקראה דטרויט קוגרס.
ב-1929 הגיעו הקוגרס לראשונה לפלייאוף, אך נוצחו על ידי טורונטו מייפל ליפס בסיבוב הראשון. העלייה הבאה שלהם לפלייאוף ב-1932 נעשתה כבר תחת שם חדש, דטרויט פאלקונס, אותו אימצו שנתיים קודם לכן.
באותה שנה קנה את הקבוצה סוחר הדגנים ג'יימס נוריס. נוריס שיחק בצעירותו בקבוצת "מועדון ההוקי מונטריאול", שנחשבה לאחת הקבוצות הטובות בקנדה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 שכינוייה היה "הגלגלים המכונפים". נוריס שינה את שם הקבוצה לדטרויט רד וינגס, ויצר גרסה ראשונה של לוגו הגלגל המכונף המלווה את הרד וינגס עד היום.
נוריס דרש מאדמס הצלחה מיידית, וכך אכן היה - כבר בעונה הראשונה תחת השם החדש ניצחו הרד וינגס בפעם הראשונה סדרת פלייאוף כשגברו על מונטריאול מארונס. בחצי הגמר נוצחה הקבוצה על ידי ניו יורק ריינג'רס. עונה אחת לאחר מכן כבר הגיעה הקבוצה בפעם הראשונה עד סדרת הגמר על גביע סטנלי, שם נוצחה על ידי שיקגו בלאקהוקס.
בעונת 1935/36 סיימה דטרויט ראשונה בבית האמריקאי של הליגה, ניצחה את מונטריאול מארונס בחצי הגמר ואת טורונטו מייפל ליפס בסדרת הגמר, וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע סטנלי. היא הגנה על תוארה בעונת 1936/37 עם ניצחון בגמר על ניו יורק ריינג'רס.
ההצלחה נמשכה עם שלוש שנים רצופות בהן הגיעה הקבוצה לסדרת הגמר על גביע סטנלי בראשית שנות ה-40. לאחר שני הפסדים ב-1941 ו-1942 - השני שבהם לאחר יתרון 3:0 בסדרת הגמר מול טורונטו מייפל ליפס - זכו הרד וינגס בגביע השלישי שלהם ב-1943 עם ניצחון 4:0 בסדרה על בוסטון ברואינס.
1946 - 1966: עידן גורדי האו
ב-1946 הגיע לקבוצה מי שיהפוך לאחד השחקנים הגדולים בכל הזמנים, גורדי האו. האו היה מבקיע מחונן ומוסר מעולה, וכוחו הפיזי הרב ואופיו החם גרם לכך שגם לא נרתע מקטטות. יחד עם טד לינדזי וסיד אייבל נוצר בקבוצה קו התקפי קטלני שהוביל את הרד וינגס שוב לשלוש סדרות גמר רצופות וזכייה בגביע ב-1950. ההצלחה נמשכה כאשר הקבוצה שלטה בליגה בעונה הרגילה במשך השנים הבאות, ואף על פי שב-1951 הופתעה על ידי מונטריאול בחצי הגמר, שבה וזכתה בגביע ב-1952 כאשר בשער עומד השוער הרוקי טרי סוצ'ק.
ב-1952 מת ג'יימס נוריס, והקבוצה עברה לידיה של בתו, מרגריט, ולאחר מכן לידיו של בנו ברוס. סיד אייבל עבר מהקבוצה, אך במקומו הגיע חלוץ מוכשר לא פחות - אלכס דלווקיו, והתפוקה ההתקפית של הקבוצה לא נפגעה. הרד וינגס זכו בעוד שני גביעי סטנלי רצופים ב-1954 ו-1955, כאשר ב-1955 הם משלימים גם שמונה עונות רצופות עם המאזן הטוב בליגה בעונה הרגילה - שיא NHL שמחזיק מעמד עד היום.
המחצית השנייה של שנות ה-50 לא האירה פנים לקבוצה. טד לינדזי והשוער הצעיר גלן הול, שהיו פעילים בניסיונות התאגדות מקצועית של שחקני ה-NHL, סולקו מהקבוצה. גם השוער טרי סוצ'ק הועבר מהקבוצה על ידי ג'ק אדמס לבוסטון, וכשאדמס התחרט וביקש להחזירו הוא נאלץ לוותר לשם כך על החלוץ הצעיר ג'ון ביוסיק, שלאחר מכן הצטיין במשך 21 עונות בבוסטון.
בשנות ה-60 חזר סיד אייבל למועדון כמאמן, והוביל את הרד וינגס לארבע סדרות גמר בין 1961 ו-1966. אך למרות סגל חזק מאוד עם האו, דלווקיו, לינדזי שחזר ב-1965, סוצ'ק ולאחר מכן רוג'ר קרוזייר בשער, נוצחו הרד וינגס בכל ארבע הסדרות. ג'ק אדמס פוטר ממשרת המנכ"ל ובכך סיים 36 שנות שירות במועדון.
1967 - 1982: שנות השפל
בין 1967 ו-1982 ידעה הקבוצה תקופת שפל ארוכה. בכל התקופה הזו הגיעו הרד וינגס לפלייאוף רק פעמיים, והחליפו 14 מאמנים שונים שאיש מהם לא החזיק מעמד יותר משלוש עונות. החלוץ פרנק מהובליץ' שהגיע ב-1968 ברעש גדול הועבר למונטריאול כבר ב-1970. ב-1971 פרש גורדי האו ממשחק, לאחר ששבר את שיאי ההבקעה של הליגה - שיאים שנשברו רק על ידי וויין גרצקי.
ב-15 בדצמבר 1979 שיחקו הרד וינגס את משחקם האחרון באולמם המיתולוגי, דטרויט אולימפיה. המשחק, מול קוויבק נורדיקס, הסתיים בתיקו 4:4. מה"אולימפיה" עברו הרד וינגס לאולם חדש, ג'ו לואיס ארנה.
1983 - 1993: תחילת עידן סטיב אייזרמן
ב-1987, כאשר אייזרמן היה כבר לקפטן הקבוצה ומאחורי הקווים עמד המאמן ז'ק דמר, הגיעה דטרויט לגמר החטיבתי. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1966 שהקבוצה הייתה בין 4 הקבוצות האחרונות בפלייאוף. בגמר החטיבתי נוצחו הרד וינגס על ידי אדמונטון אוילרס על שלל כוכביה, בהם וויין גרצקי ומרק מסיה.
בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 לא הצליחה הקבוצה להמשיך מעבר לסיבובי הפלייאוף המוקדמים, אולם הוכיחה בחירות נבונות ברכש השחקנים ובבחירת שחקנים צעירים בדראפט. החלוץ הסובייטי המצטיין סרגיי פיודורוב ערק לארצות הברית בחסותה של הקבוצה והצטרף אליה. המגן פול קופי, מכוכבי אדמונטון אוילרס ששלטה בליגה בשנות ה-80, הגיע לדטרויט ב-1993. בדראפט נבחרו צעירים שהוכחו ככוכבים גדולים - ויאצ'סלב קוזלוב, דארן מקארתי, ולדימיר קונסטנטינוב, ומעל כולם - כפי שהתברר מאוחר יותר - המגן השוודי ניקלאס לידסטרם.
מירוץ מטורף
מירוץ מטורף (אנגלית: Fade Away) הוא ספר מתח שנכתב על ידי הרלן קובן, ויצא לאור בארצות הברית בשנת 1996. זהו הספר השלישי של קובן בסדרה של "מיירון בוליטר", והחמישי מבין ספריו של קובן לפי הסדר הכרונולוגי.
דטרויט רד וינגס
1994 - 2004: ימי סקוטי באומן ו"החמישייה הרוסית"
בעקבות הכשלונות במחצית הראשונה של שנות ה-90 פוטר המאמן ז'אק דמר, ובמקומו הגיע סקוטי באומן, מאמן מצליח שזכה בחמישה גביעי סטנלי עם מונטריאול בשנות ה-70 ובעוד אחד עם פיטסבורג פינגווינס ב-1992. ב-1995 הוביל באומן את הרד וינגס לסדרת גמר גביע סטנלי, לראשונה מזה 29 שנים. הרד וינגס נוצחו על ידי ניו ג'רזי דווילס.
מירוץ מטורף
בישראל יצא הספר בספטמבר 2008, כ-12 שנים מאוחר יותר, על ידי "ידיעות ספרים" ("פרוזה"), בתרגומו של ירון פריד. זהו הספר האחד-עשר של קובן שתורגם לעברית.
דטרויט רד וינגס
1994 - 2004: ימי סקוטי באומן ו"החמישייה הרוסית"
בעונת 1995/96 קיבל הסגל המצוין שבנתה הקבוצה עוד חיזוק משמעותי. שני הכוכבים הרוסים הוותיקים שכיכבו בנבחרת ברית המועצות בשנות ה-80, החלוץ איגור לריונוב והמגן ויאצ'סלב פטיסוב, הגיעו לקבוצה. יחד עם פיודורוב, קונסטנטינוב וקוזלוב השלימו השניים את מה שכונה "החמישייה הרוסית" (The Russian Five). איתם הגיע גם השוער מייק ורנון שזכה בגביע סטנלי ב-1989 כששיחק בקלגרי פליימס. דטרויט דהרה למאזן הטוב ביותר בעונה הרגילה עם שיא NHL של 62 ניצחונות (שיא שמחזיק מעמד עד היום והושווה רק ב-2018/19), אך נוצחה בגמר החטיבה המערבית על ידי קולורדו אוולאנש.
מירוץ מטורף
עלילה
הספר הוא חלק מסדרת ספרים המספרת על הדמות מיירון בוליטר. בספר זה, מיירון פוגש את קליפ ארנסטיין, מנהל קבוצת הכדורסל "ניו ג'רזי דראגונס". אחד משחקני הקבוצה, גרג דאונינג, נעלם באורח פתאומי. גרג היה יריבו הגדול של מיירון בתקופה בה שיחק מיירון כדורסל, לפני שריסק את הברך ופרש ממשחק פעיל. ארנסטיין מבקש ממיירון שיצטרף לקבוצה כשחקן ספסל וכך אולי ישיג מידע על מקום הימצאו או נסיבות היעלמותו של גרג.
דטרויט רד וינגס
1994 - 2004: ימי סקוטי באומן ו"החמישייה הרוסית"
בעונת 1996/97 הסגל עטור הכוכבים קצר את הפירות. אחרי ניצחונות בפלייאוף על סנט לואיס בלוז, מייטי דאקס אוף אנהיים וקולורדו אוולאנש, הגיעו הרד וינגס לסדרת הגמר על גביע סטנלי בפעם השנייה בשלוש עונות. היריבה בגמר, פילדלפיה פליירס, הובסה בארבעה משחקים, והרד וינגס זכו בגביע סטנלי לראשונה מזה 42 שנה וסיימו את הבצורת הפעילה הארוכה ביותר ב-NHL באותו זמן. סקוטי באומן הפך למאמן הראשון בארבע הליגות המקצועניות העיקריות בצפון אמריקה, והיחידי נכון ל-2016, שזכה באליפות עם שלוש קבוצות שונות.
שישה ימים אחרי הזכייה נפצע קשה המגן ולדימיר קונסטנטינוב, אחד מ"החמישייה הרוסית", בתאונת דרכים. קונסטנטינוב ספג פגיעה במוחו ונותר נכה. הרד וינגס הגנו על תוארם וזכו שוב בגביע ב-1998, כשקונסטנטינוב מורד אל הקרח בכסא גלגלים כדי להשתתף בטקס. השינוי העיקרי באותה עונה הייתה החלפתו של השוער הוותיק מייק ורנון, שהיה ה-MVP של הפלייאוף בזכייה בעונה הקודמת, בשוער המחליף הצעיר כריס אוזגוד. אוזגוד הגן על שער הרד וינגס בחלק המסיים של העונה הרגילה ובכל הפלייאוף. הקפטן, סטיב אייזרמן, נבחר ל-MVP של הפלייאוף וזכה בגביע קון סמיית'.
דטרויט הגיעה לעונת 1998/99 כמועמדת ברורה לזכות בגביע שלישי ברציפות אחרי ששימרה כמעט את כל הסגל עטור הכוכבים שלה, וצירפה במהלך העונה את המגן המצטיין כריס צ'ליוס, אולם הופתעה בסיבוב השני של הפלייאוף על ידי קולורדו אוולאנש.
מירוץ מטורף
עלילה
כשגופתה של קרלה מגיעה למשטרה, הבלש רולנד דימונטה מגלה שמיירון מנסה למצוא את גרג, ומתעקש לקחת את החקירה לידיו. מיירון מסרב אבל נשאר בקשר ומדווח לדימונטה. במשטרה מגלים שבדירתה של קרלה היו עשרת אלפים דולר במזומן ושלושה דרכונים שונים, שניים מהם תחת שמות נוספים של קרלה - סאלי ורוברטה. מיירון נעזר בחברו כדי לאתר את מקור השטרות שנמצאו אצל קרלה, ומגלה שהם נשדדו בשוד בנק ישן באריזונה על ידי קבוצה שנקראת "בריגדת העורבים"; הבריגה הורכבה משלושה גברים ואישה, שמאלנים קיצוניים, שחטפו בעבר בן של אדם עשיר והרגו אותו.
דטרויט רד וינגס
1994 - 2004: ימי סקוטי באומן ו"החמישייה הרוסית"
הרד וינגס המשיכו להרשים בפתיחת המאה ה-21, כאשר לפני עונת 2001/02 הגיע לקבוצה השוער הטוב ב-NHL באותו זמן ואחד השוערים הגדולים בכל הזמנים, דומיניק האשק. האשק זכה במספר גביעי וזינה כשוער הטוב של העונה לאורך מספר עונות בבאפלו סייברס, ובחר להגיע לדטרויט במטרה לזכות לראשונה בגביע סטנלי. איתו הגיעו לקבוצה שלושה חלוצים מצטיינים - לוק רוביטאי, ברט האל ופאבל דציוק. הרכש הצליח, ודטרויט זכתה שוב בגביע סטנלי עם ניצחון בסדרת הגמר על קרוליינה הוריקנס. בתום העונה הודיע דומיניק האשק על פרישתו. גם המאמן סקוטי באומן הודיע על פרישה כאשר במאזנו תשעה גביעי סטנלי עם שלוש קבוצות שונות, וכמות הניצחונות הגדולה ביותר כמאמן בהיסטוריה של ה-NHL (שיא בו הוא מחזיק עד היום).
מירוץ מטורף
עלילה
בינתיים מיירון מקבל הזמנה מטי. סי, אחד השחקנים בקבוצת הכדורסל, לבוא למסיבה בביתו. במסיבה הוא פוגש בחורה ששכבה עם כל הגברים בקבוצה, ומסתבר שהיא עובדת בחברה של "האחים קימל". מיירון מסרב לשכב איתה. אחר כך הוא פוגש את אודרי, עיתונאית שהבינה שחזרתו לכדורסל אינה מקרית והופכת לשותפה לחקירה. מיירון נוסע משם, ובדרך מתקשר אליו ווין, ואומר לו שהבריונים שתקפו אותו עוקבים אחריו; ווין אומר למיירון שלא ידאג ושייצא אליהם, ומיירון מסכים. הבריונים חוטפים את מיירון ומביאים אותו לבוס שלהם, איש המכונה "עצ-מן", כיוון שהוא אוהב לשבור עצמות. הוא מאיים על מיירון שיגלה לו איפה גרג, אחרת יהפוך אותו לנכה לכל חייו. ווין מציל את מיירון, והם מגלים שגרג חייב לעצ-מן כסף בעקבות הימורים.
דטרויט רד וינגס
1994 - 2004: ימי סקוטי באומן ו"החמישייה הרוסית"
הרד וינגס המשיכו להצליח בעונה הרגילה גם בשנים הבאות, כאשר עוזר המאמן דייב לואיס קודם לעמדת המאמן עם פרישתו של באומן, והשוער הוותיק קרטיס ג'וזף הוחתם על חוזה עתק כדי למלא את מקומו של דומיניק האשק. גם הכישרון השוודי המבטיח, הנריק זטרברג, הוחתם. לעומת ההצלחות בעונה הרגילה, נוצחו הרד וינגס בסיבובים הראשונים בפלייאוף. האשק אמנם חזר במפתיע מפרישתו לקראת עונת 2003/04, אולם נפצע בשלב מוקדם וסיים את דרכו ברד וינגס.
מירוץ מטורף
עלילה
בהמשך מיירון מבין שליז גורמן, אישה מ"בריגדת העורבים", היא בעצם קרלה; היא נרדפה על ידי המשטרה וה-FBI ולכן שינתה את התכונה הבולטת ביותר במראה החיצוני שלה - גודל החזה. ווין מגלה אימייל ארוטי שנשלח אל גרג ובו הזמנה מהמאהבת שלו. מיד אחר כך מתברר שהדם שהיה במרתף נעלם כלא היה, ומלבד זאת נמצאת אלת בייסבול עם דם בביתו של גרג. ווין ומיירון חושדים שקרלה/ליז היא המאהבת של גרג, ושהיא שלחה את האימייל וניקתה את הדם מהמרתף. אבל השערתם מופרכת לאחר שהם מגלים שליז הכירה גם את קליפ ארנסטיין, מנהל קבוצת הכדורסל, וסחטה אותו, כי בידיה היה מידע שיכול היה לפגוע בו.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
עונת 2004/05 בוטלה כולה בשל סכסוך עבודה בליגה. לקראת עונת 2005/06 הגיע לעמדת המאמן מייק בבקוק, שאימן קודם לכן את אנהיים. במהלך העונה אירע מקרה טראגי נוסף בקבוצה, כאשר המגן ייז'י פישר סבל מדום לב בעודו יושב על הספסל תוך כדי משחק. פישר ניצל ממוות, אולם נאלץ לפרוש ממשחק. הקבוצה סיימה את העונה במאזן בטוב בליגה, אולם שוב נכשלה בסיבוב השני של הפלייאוף.
מירוץ מטורף
עלילה
במקביל מיירון מגלה בעזרת אודרי העיתונאית שגרג ואשתו, שניהלו מאבק על משמורת ילדיהם, ניסו כל אחד בדרכו להוכיח שההורה השני לא כשיר; באחד הניסיונות שכר גרג בלש פרטי שירגל אחרי אשתו, והבלש גילה שהיא שכבה פעם עם הבחורה ששכבה עם כל הגברים בקבוצת הכדורסל, אחרי שזו פיתתה אותה. דימונטה הבלש מגלה שאשתו של גרג נכנסה לדירתה של ליז ביום בו היא נרצחה. מיירון הולך לביתה ומתעמת איתה, ומגלה שהיא לא הרוצחת, אבל היא זו שטמנה את אלת הבייסבול ואת הדם במרתף, כדי להאשים את גרג ברצח, וכך לזכות במשמורת על הילדים. מיירון גם מגלה ממנה שהיא הכירה את ליז ושזו ניסתה לסחוט גם אותה.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
לקראת עונת 2006/07 שב דומיניק האשק לשער הקבוצה, ולעומת זאת הקפטן הוותיק סטיב אייזרמן הודיע על פרישה ממשחק בגיל 41 לאחר 23 עונות, כולן ברד וינגס. ניקלאס לידסטרם, שכבר ביסס את עצמו כאחד המגינים הטובים בליגה, נבחר לקפטן במקומו. הקבוצה המשיכה להצליח בעונה הרגילה, הגיעה לפלייאוף כמדורגת ראשונה במערב, אולם נוצחה בגמר החטיבה המערבית על ידי אנהיים דאקס.
מירוץ מטורף
עלילה
מיירון מוצא תמונה של "בריגדת העורבים". המנהיג שלהם, קול ווייטמן, היה בחור עשיר ממשפחה טובה. מיירון מבין מכך שאם ליז שינתה את הפרט החיצוני הבולט בה ביותר, כנראה גם קול עשה זאת, ושהוא בעצם חסר הבית נורמן לואנסטיין. מיירון מוצא את נורמן/קול, שמספר לו את סיפורה האמיתי של "בריגדת העורבים": האיש שהם כביכול רצחו בעצם התאבד, וכך הם הפכו לפושעים מבוקשים וברחו. ארבעת ה"עורבים" התפצלו, שניים מתו קודם ואחריהם ליז; קול נשאר האחרון.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
בעונת 2007/08 הגיעה שוב הקבוצה בקלות לפלייאוף. לאור יכולת חלשה של דומיניק האשק, נקרא שוב אל השער כריס אוזגוד, שעזב את הקבוצה בתחילת העשור וחזר אליה ב-2005. כמו ב-1998, קם אוזגוד מהספסל, השתלט על עמדת השוער הראשון, והוביל את הרד וינגס לזכייה בגביע סטנלי עם ניצחון בגמר על פיטסבורג פינגווינס. ניקלאס לידסטרם הפך לקפטן האירופי הראשון שמניף את גביע סטנלי.
מירוץ מטורף
עלילה
אספרנזה, חברה טובה של מיירון שגם עובדת בחברה שלו ויודעת את הסיפור של גרג, מרגישה שמשהו חסר בשוד הבנק ובקשר שלו לסחיטה של ליז. היא מוצאת שהמידע עבור הסחיטה נלקח בשוד הבנק של ה"עורבים" באריזונה, מכספת של איש בשם ברט ווסון, האיש שפצע את מיירון וגרם לפרישתו מענף הכדורסל. החומר לסחיטה היה הקלטה של ווסון וגרג, בה מתועד גרג משלם לווסון כדי שישבית את יריבו, מיירון, למספר משחקים; העסקה הסתבכה בהמשך, כאשר ווסון פצע את מיירון באופן קשה מדי.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
הרד וינגס נראו כמועמדים לשמור על התואר ב-2008/09 כשעלו לגמר גביע סטנלי עם יתרון ביתיות, שוב מול פיטסבורג פינגווינס וכוכבה הצעיר סידני קרוסבי, אולם הפינגווינס ניצחו בדטרויט במשחק השביעי והמכריע וזכו בגביע.
מירוץ מטורף
עלילה
מיירון מקבל שיחה מאדם בעל קול מוסווה, שאומר לו להגיע למקום בו הוא יוכל "לקנות את האמת". מיירון מגיע לשם עם אודרי, ומולם מופיע איש עם מסכה, שרוצה 50 אלף דולר תמורת קופסה קטנה. העניין מתגלה כתרמית של מיירון, ווין ודימונטה כדי לתפוס את האשמה: אודרי. מתברר שהיא רצחה את ליז, כדי להגן על החבר שלה, גרג. ליז סחטה את גרג, קליפ ואת אשתו של גרג כדי להשיג כסף. אודרי הודתה שניקתה את הדם מהמרתף כדי להגן על גרג. התברר שהיא בהריון, ושזו אחת הסיבות להיעלמותו של גרג.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
הרד וינגס עלו לפלייאוף גם בעונות שלאחר מכן. הם הודחו בסיבובים הראשונים, אך שמרו על הרצף המרשים של עונות רצופות בפלייאוף.
מירוץ מטורף
עלילה
מיירון מגלה בסוף שגרג היה במצוקה, ונזקק למישהו שיבין אותו, ולכן נעלם. הוא הושפע ממאבק המשמורת, המוות של ליז (מכיוון שהוא זה שנכנס לדירתה וגילה אותה מתה), וההריון של חברתו אודרי. במשך כל הזמן הוא הסתתר אצל טי. סי, חברו לקבוצת הכדורסל. כשמיירון מוצא אותו, הוא כועס ומנסה לתקוף את גרג, שגרם לפציעתו באמצעות התשלום לווסון. סוף הסיפור מתרחש בביתו של ווסון, כשווין מופיע בדלת.
דטרויט רד וינגס
2005 - 2012: סוף עידן ניקלאס לידסטרם
עם סיום עונת 2011/12 תם עידן בקבוצה, כאשר ניקלאס לידסטרם הודיע על פרישתו ממשחק פעיל. הנריק זטרברג מונה לקפטן במקומו.
2012 - 2016
בעונת 2012/13 הצליחה הקבוצה בקושי רב להמשיך את רצף העליות לפלייאוף ולהעמידו על 22 שנות פלייאוף רצופות. בפלייאוף עצמו הודחה הקבוצה בסיבוב השני בסדרה ארוכה מול שיקגו בלאקהוקס, שהוכרעה בהארכה במשחק השביעי והמכריע.
עם סיום העונה, לאחר ניסיונות רבים לעבור לחטיבה המזרחית בשל מיקומה הגאוגרפי של הקבוצה, הועברה הקבוצה לחטיבה המזרחית אל הבית האטלנטי בתצורתו החדשה במסגרת ארגון מחדש של בתי הליגה.
גם בעונת 2013/14 התקשתה הקבוצה, אך לבסוף הצליחה להעפיל פלייאוף ולהעלות בעוד שנה את רצף ההגעות לפלייאוף. בפלייאוף לא היוו הרד וינגס יריבה לבוסטון ברואינס העדיפה, והודחו בחמישה משחקים. רצף העליות לפלייאוף נמשך גם ב-2014/15 ו-2015/16, אך לוו שוב בהפסדים בסיבוב הראשון.
2016 - ההווה: פרידה מ"ג'ו לואיס ארנה" וסיום רצף העליות לפלייאוף
עונת 2016/17 הייתה החלשה ביותר של הרד וינגס מזה שנים רבות. לפני תחילת העונה נפרדה הקבוצה מכוכבה הרוסי הוותיק, פאבל דציוק, שעבר לסק"א סנקט פטרבורג מליגת ה-KHL. עם 33 ניצחונות ו-79 נקודות בלבד, סיימו הרד וינגס הרחק מהמקומות המובילים לפלייאוף, ורצף העליות לפלייאוף נפסק לאחר 25 עונות. מאז ועד היום לא חזרה הקבוצה לפלייאוף.
מכה נוספת ספגה הקבוצה בפברואר 2017, עם מותו של בעליה, מייק איליץ'.
בסיום אותה עונה נפרדו הרד וינגס מאולמם הביתי, "ג'ו לואיס ארנה", שהיה ביתם מאז 1979. בעונת 2017/18 חנכו הרד וינגס את אולמם החדש, "ליטל סיזרס ארנה", השייך גם הוא לחברת "איליץ' אחזקות", בעלי הקבוצה - אך גם בשש עונות הבכורה באולם החדש נכשלה הקבוצה ולא התחרתה על מקום בפלייאוף. בתווך, בקיץ 2018, הודיע במפתיע קפטן הקבוצה, הנריק זטרברג, על פרישה ממשחק לאחר שלא התגבר על פציעה בגבו.
מסורת אוהדים
בקרב אוהדי הרד וינגס קיימת מסורת לפיה לפני משחקי פלייאוף ביתיים מושלכים תמנונים אל זירת הקרח.
המסורת החלה ב-1952, כאשר בעל חנות דגים מקומי השליך תמנון אל זירת הקרח בדטרויט אולימפיה. שמונה הזרועות של התמנון אמורות היו לסמל את מספר הניצחונות שנדרשו בפלייאוף באותה תקופה כדי לזכות בגביע סטנלי. הרד וינגס אכן זכו בגביע כשהם מנצחים את שמונת המשחקים הדרושים בשתי הסדרות, ולא מפסידים ולו משחק אחד.
מאז ניסתה ה-NHL להפסיק את המנהג בהזדמנויות שונות, ללא הועיל.
יריבויות
כאחת משש הקבוצות הוותיקות בליגה, המכונות "שש המקוריות", יש לדטרויט יריבות מסורתית עם חמש "המקוריות" האחרות. בשנים הרבות בהן היו הרד וינגס שייכים לחטיבה המערבית, היחידה מבין החמש שנמצאה יחד איתם בחטיבה המערבית הייתה שיקגו בלאקהוקס. כתוצאה מכך דטרויט נפגשה עם שיקגו יותר פעמים בשנה מאשר עם ארבע האחרות במהלך השנים, וגם פגשה אותה לעיתים תכופות יותר בפלייאוף. לכן היריבות עם שיקגו הפכה למשמעותית ביותר מבין היריבויות המסורתיות.
בשנות ה-90 פיתחה דטרויט יריבות עזה עם קולורדו אוולאנש. השתיים נפגשו מספר פעמים בפלייאוף מאז שהאוולאנש עברו לדנוור מקוויבק. ב-1996 ניצחה קולורדו את דטרויט בגמר המערב בדרך לזכייה בגביע סטנלי. שנה לאחר מכן גמלה לה דטרויט באותו מטבע בדרך לזכייה בגביע סטנלי משלה, כאשר במשחק בין שתי הקבוצות באותה עונה אירע אירוע נדיר של קטטה בין שני השוערים - מייק ורנון מזה ופטריק רואה, שוער קולורדו, מזה. דטרויט ניצחה את קולורדו בפלייאוף גם ב-1998, ב-2002 וב-2008, ואילו קולורדו ניצחה בסדרה ב-2001.
סגל שחקנים
נכון ל-23 במרץ 2023
מעמד הר סיני
מַעֲמַד הַר סִינָי (מכונה גם מתן תורה) הוא סיפור מקראי מכונן, שבו מתגלה אלוהים לבני ישראל בהר סיני, נותן להם את התורה ומצווה אותם במצוות, ובראשן עשרת הדיברות שנשמעות מפי האל עצמו. במהלך המעמד כורת אלוהים ברית עם בני ישראל, על פיה הוא בוחר בהם לעמו והם מתחייבים לשמור את המצוות ואת התורה שקיבלו. בתום המעמד עולה משה להר סיני למשך ארבעים יום, שבסיומם הוא יורד עם לוחות הברית שעליהם חקוקים עשרת הדיברות שנאמרו במעמד.
התיאור במקרא
בהמשך ליציאת מצרים, בדרכם לארץ ישראל, חנו בני ישראל כנגד הר סיני בחודש השלישי לצאתם. אז מסופר במקרא על דיבור נוסף של ה' אל משה:
משה כינס את זקני העם ומסר להם דברים אלה, והעם הגיבו כך:.
על המילים בהמשך הפרק "וַיַּגֵּד מֹשֶׁה אֶת דִּבְרֵי הָעָם אֶל ה'", פירש רש"י: "תשובה על דבר זה שמעתי מהם שרצונם לשמוע ממך, אינו דומה השומע מפי שליח לשומע מפי המלך, רצוננו לראות את מלכנו".
על רקע דברים אלו, חזר משה אל ה' ומסר את דבר העם, אז הודיע ה' למשה על מעמד הר סיני בו הוא יתגלה לכל העם, וכך הם יאמינו שהוא התגלה אל משה ומסר דרכו את התורה:
בני ישראל נצטוו להכין את עצמם למעמד שיתרחש ביום השלישי, בכיבוס (טבילת) בגדיהם ופרישה זמנית מיחסי אישות. במקביל הוזהרו שלא לעלות להר, להתקרב אליו או לגעת בו, לבל ימותו.
על-פי המסופר בפרשת בא, מספר היוצאים ממצרים כשש-מאות אלף גברים מגיל 20:. מכאן שבתוספת הנשים והילדים, מנה העם שהתייצב במעמד, מיליוני בני אדם. התגלותו של אלוהים על ראש הר סיני לוותה במעמד מעורר אימים: ענן כבד, ברקים, קולות, קול שופר הולך וחזק, אש ועשן המתואר כ"עשן הכבשן" והשמעת הדיברות בדיבור אלוהי:. תגובתם של ישראל למעמד ולקול אלוהים הייתה חרדה ופחד. לאחר שמיעת עשרת הדיברות, שבמהלכה ראו העם את הקולות, הלפידים, קול השופר והעשן, הם נעו והתרחקו מההר וביקשו ממשה שיתווך בינם לבין אלוהים, פן ימותו למשמע קולו. כבוד אלוהים חפף על ראש הר סיני שבעה ימים, ונראה כאש אוכלת. משה קיבל את דבריהם, וניגש אל הר סיני הלוט בערפל, כדי לשמוע את המשך המצוות שעליהן נכרתת הברית עם ישראל, ולמסור אותן לישראל כדי לקבל את הסכמתם לכריתת הברית.
בסוף פרשת משפטים מתואר טקס כריתת הברית בין ישראל לה'. משה ירד מהר סיני והציג בפני העם את המצוות שצווה אותו ה' בהיותו בהר סיני, על מנת לקבל את הסכמת העם לכריתת הברית עם ה' על המצוות הללו. העם ענו:, ומשה כתב את המצוות על ספר שנקרא 'ספר הברית'. למחרת בנה משה מזבח, הציב שתים עשרה מצבות עבור שנים עשר השבטים בתחתית ההר, והקריב פרים לעולה ושלמים על המזבח. הוא זרק חצי מדם הקרבנות על המזבח, וחצי שני הוא אחסן באגנות (כלי קיבול). לאחר מכן, הקריא לעם את 'ספר הברית' שבו המצוות שצווהו ה' בהיותו בהר סיני, והעם נענה שוב ואמר:. לבסוף זרק משה על העם את הדם, אותו הוא כינה כ"דם הברית". בסיום הטקס קרבו להר סיני יחד עם משה, זקני ישראל ונדב ואביהוא, השתחוו שם, ואכלו מבשר הקרבנות. על פי התיאור המקראי, הם 'ראו' שם את אלוהי ישראל:.
על פי שמות מטרתו של המעמד הייתה לרומם ולגדל את שם ישראל בעולם ('לנסות', מלשון נס ודגל) ולהביא אותם ליראת שמים ואמונה חווייתית באל. "וַיֹּאמֶר משֶׁה אֶל הָעָם אַל תִּירָאוּ כִּי לְבַעֲבוּר נַסּוֹת אֶתְכֶם בָּא הָאֱלֹוהִים, וּבַעֲבוּר תִּהְיֶה יִרְאָתוֹ עַל פְּנֵיכֶם לְבִלְתִּי תֶחֱטָאוּ."
על פי דברים מטרתו של המעמד הייתה ללמד את עם ישראל אמונה, ולצוות לו את עשרת הדיברות. עוד מצוין שבהתגלותו לא הייתה כל תמונה מוחשית:, ונלווית לדברים אלו אזהרה לא לשכוח את המעמד.
לאחר המעמד עלה משה להר סיני לארבעים יום ולילה, ולאחר שהוא החל להתעכב, העם חשש שמא הוא מת, וביקש מאהרן הכהן תחליף למשה:. אהרון נענה לבקשה, וביקש שיביאו לו את תכשיטי הזהב שלהם מאוזני הנשים, הבנים והבנות. הוא יצק מהתכשיטים עגל זהב, שהעם עבד לו בפולחן ובריקודים.
ה' אישר את הדברים ושיבח אותם על כך:
פרשנות חז"ל
לפי המסורת היהודית, במעמד הר סיני כרת עם ישראל ברית עם ה', בה קיבל על עצמו את התורה ואת המצוות. מסיבה זו, הלוחות שעליהם כתובים עשרת הדיברות מכונים גם "לוחות הברית". על פי חז"ל, רק שני הדיברות הראשונים נמסרו לבני ישראל ישירות מפי האלוהים, ושאר הדיברות נמסרו לעם מפי משה. בהמשך עלה משה אל ההר וקיבל מצוות נוספות, אותן מסר לעם מאוחר יותר. לאחר כניסת העם לארץ ישראל ערך יהושע בן-נון את מעמד הר גריזים והר עיבל, בו נכרתה עם האל ברית נוספת, שכללה גם מצוות שניתנו לאחר מעמד הר סיני.
חז"ל מדמים את מעמד הר סיני לחתונתו של האל עם האומה הישראלית, ובפירוש אחר ללידה, כי האל הוא כמו אב לעם ישראל. האירוע אינו נתפס כאירוע מקומי אלא כאירוע כלל-עולמי, "שקולו הולך מסוף העולם ועד סופו", אשר נגע לכל האנושות, אף שזו סירבה לקבל את התורה, והיה בעל משמעות גם עבור בעלי החיים, הצמחים והטבע כולו.
חז"ל האמינו כי כאשר הנחש הסית את אדם וחוה לחטא עץ הדעת הוא הטיל זוהמה בכל בני האדם. בתלמוד הבבלי נכתב כי עם ישראל התנקה מאותה זוהמה כאשר עמד מול הר סיני, בעוד ששאר האנושות לא התנקתה מפני שלא עמדה מול הר סיני.
ישנה בחז"ל דעה הסוברת שיתרו התרשם ממעמד הר סיני ובעקבותיו התגייר והצטרף אל עם ישראל. בתורה מתואר שיתרו ייעץ למשה לגבי דרך ההתנהלות עם בני ישראל, ולאחר מכן שב למקומו.
מועד ההתרחשות
במקרא עצמו אין תאריך המציין את יום מתן תורה, אך נאמר החודש שבו הגיעו בני ישראל להר סיני. (החודש השלישי הוא חודש סיוון לפי הספירה החל מניסן). המילה הסתמית "בחודש" במקרא מציינת את ראש החודש, ולאחר מכן היו כמה ימי הכנה. המעמד עצמו היה כנראה ביום השביעי (ז' בסיוון – שלושה ימים חיכו להוראות משה, ושלושה נוספים התקדשו לקראת קבלת התורה), כולל יום אחד ש"הוסיף משה מדעתו". התאריך בו הייתה אמורה להינתן התורה, לולא נוסף אותו יום, תואם את המסורת הפרושית למועד חג השבועות בלוח העברי הקבוע.
לפי התלמוד, "בשישה בחודש (סיוון) ניתנה תורה" (מפני שניסן ואייר היו שניהם חודשים מלאים), ולפי דעה מסוימת בתלמוד - בשביעי בסיוון.
לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית אירע מעמד הר סיני בשנת ב' אלפים תמ"ח (2,448) לבריאת העולם, כלומר במאה ה-14 לפנה"ס.
לפי ספר היובלים, אירע מעמד הר סיני בשנה השלישית בשמיטה השנייה ביובל החמישים - 2,411 לבריאת העולם, ב-15 בחודש השלישי - שבו חל חג השבועות בלוח השנה במגילות קומראן.
מקום
במקרא אין זיהוי ברור של מקומו של הר סיני, או בשמו האחר, הר חורב. ברור רק שהוא שוכן במדבר שבין ישראל למצריים.
מסורות נוצריות מזהות את מקומו בג'בל מוסא שבדרום חצי האי סיני. למרגלות ההר, במיקום מבודד בלב המדבר, הקימו נוצרים יוונים אורתודוקסים במאה השישית את מנזר סנטה קתרינה.
בביקורת המקרא
חוקרי המקרא ניגשים אל הטקסט התנ"כי כאל טקסט הערוך ממספר מקורות קדומים, שנכתבו בתקופות שונות,, שלעיתים סותרים זה את זה, ולעיתים משלימים זה את זה. אחת הגישות המוכרות בתחום מנסה לסווג את הטקסטים המקראיים למספר מקורות מרכזיים מכונה תורת המקורות, או השערת התעודות. החוקר יגאל בן-נון הולך בעקבות שיטה זו וסופר חמש גרסאות שונות של עליית משה להר בפרק כ"ד לבדו :
בן-נון מוסיף כי השם "הר סיני" אינו מופיע בקטעים שמתוארכים כעתיקים ביותר במקרא, כמו ההתגלות למשה בהר חורב, שירת דבורה ואחרים, בהם מוזכרים חורב, שעיר, שדה אדום, תימן ופארן כמקומות התגלותו של ה', וכי בארבע מתוך חמש הגרסאות שבשמות כ"ד ההר מוזכר ללא ציון שמו. בן-נון מסיק מכך שסיפור התגלות ה' בהר סיני הוא מסורת מאוחרת יחסית.
מבצע חסידה
מבצע חסידה הוא מבצע צבאי סודי שנערך ב-1 באפריל 1948, טרם הכרזת העצמאות, להנחתת מטוס נושא נשק מצ'כוסלובקיה. הנשק שנשא המטוס היה חיוני לביצועו של מבצע נחשון לפריצת הדרך לירושלים הנצורה. נשק זה היה חלק מעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-ישראלית שהייתה אחת החשובות במקורות הנשק במלחמת העצמאות.
מהלך המבצע
מבצע חסידה נערך סמוך לחצות ליל 1 באפריל 1948. המטוס שנחכר מחברה אמריקנית היה מטוס תובלה דאגלס C-54 סקיימאסטר ארבע-מנועי, המוטס בידי טייס אמריקני. שם הקוד של המטוס היה "בלק-1" והוא היה הראשון בסדרת המטוסים ברכבת האווירית של מבצע בלק.
המבצע הוטל על גדוד 53 של חטיבת גבעתי בפיקודו של יצחק פונדק, אליו סופחו אנשי שירות האוויר בפיקודו של אהרן רמז (לימים מפקד חיל האוויר הישראלי) ואנשי חימוש בפיקודו של אשר פלד.
לשם הנחתת המטוס נבחר מנחת חירום בריטי נטוש ליד הכפר הערבי בית דראס הסמוך לבאר טוביה. על גדוד 53 הוטל לאבטח את שדה התעופה שהיה סמוך לכפרים ערביים עוינים. על היחידות הנספחות הוטלו תפקידים כמו יצירת קשר עם המטוס, הארת המסלול בעזרת גנרטור ומערכת תאורה מאולתרת, תדלוק המטוס ופריקת המשלוח במהירות בטרם יתערבו הערבים או הבריטים.
סמוך לחצות, ברגע בו נשמעה מרחוק נהמת מנועי המטוס, הודלקו אורות מסלול הנחיתה. הנחיתה עברה בשלום, התאורה כובתה, המטען פורק במהירות והוצא מן האזור. במקביל, המטוס תודלק, נבדק על ידי מכונאים והמריא תוך זמן קצר. כל הפעולה ארכה כ-80 דקות. המטען כלל 200 רובי מאוזר "צ'כיים" 40 מקלעי מגל"ד ו-150 אלף כדורי תחמושת. הנשק הועבר עוד בליל המבצע ליחידות שעמדו לפתוח במבצע נחשון.
הנצחה
באזור נחיתת המטוס, בכניסה המערבית לבאר טוביה, הוצב סלע עליו חרותות המילים "מבצע חסידה" ולידו לוח המספר את סיפור המבצע.
וילהלם וין
וילהלם קרל ורנר אוטו פריץ פרנץ וין (בגרמנית: Wilhelm Carl Werner Otto Fritz Franz Wien; 13 בינואר 1864 - 30 באוגוסט 1928) היה פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1911 על גילוייו בנוגע לחוקים השולטים בקרינת חום. ידוע בעיקר בזכות חוק וין העוסק בקרינת גוף שחור.
קורות חיים
וין נולד בעיר פישהאוזן שבפרוסיה (כיום פרימורסק שבצפון-מערב רוסיה). ב-1882 החל ללמוד באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטת ברלין. בשנים 1883–1885 עבד תחת הרמן פון הלמהולץ עד להשלמת תואר שלישי ב-1886. תיזת הדוקטורט שלו עסקה בשבירה של אור במתכות ובהשפעת חומרים שונים על צבע האור הנשבר. בשנים 1896–1899 הרצה באוניברסיטה הטכנולוגית שבאאכן, וב-1900 עבר לאוניברסיטת וירצבורג, שם החליף את וילהלם רנטגן בתפקידו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיוון וין את משאבי המחלקה לפיזיקה של האוניברסיטה לפיתוח אמצעי תקשורת עבור הצבא הגרמני ובמיוחד לעבודה על שפופרות ריק.
בימים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא נתן את שמו למנשר התשעים ושלושה שהכחיש את הטענות שגרמניה פתחה המלחמה, הפרה את הנייטרליות וביצעה פשעי מלחמה. בתחילת 1915, הוא הוציא מנשר שקרא להחרמת כתבי עת בריטיים וטען שהבריטים גנבו גילויים של מדענים גרמניים וערבבו אמת ושקר.
בשנת 1920 הוא הוביל קבוצה של פיזיקאים שפעלו נגד ההגמוניה של הפיזיקאים מאוניברסיטת ברלין על הפיזיקה בגרמניה. מקס פלאנק אמר על כך שוין פעל ממניעים אנטישמיים ולאומנים ולא מטובת המחקר המדעי.
בשנת 1920 החליף וין שוב את וילהלם רנטגן, הפעם בראשות המכון לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת מינכן. הוא לימד קורס בסיסי בפיזיקה ניסויית מלווה בניסויים רבים לתלמידי האוניברסיטה בפיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מתמטיקה ורפואה. בגלל מגוון התלמידים הקורסים היו כלליים וורנר הייזנברג תיאר אותם כסוג של הצגה.
עבודתו המדעית
ב-1896 הסיק את חוק ההתפלגות של הקרינה הנקרא על שמו, חוק וין, שהיה ביסודו חוק אמפירי. מקס פלאנק, עמיתו של וין בזמן הגילוי, הרחיב את החוק ואת התאוריה שמאחוריו; מאוחר יותר התבסס על חוק זה כשפיתח את מכניקת הקוונטים.
ב-1898, בעת שחקר זרמי פלזמה (גז מיונן), זיהה חלקיק חיובי שמסתו זהה למסת אטום המימן. בעבודתו זו הניח את הבסיס להמצאת ספקטרומטר המסה. ג'יי ג'יי תומסון ליטש את עבודתו של וין וערך ניסויים נוספים, ובתוספת עבודתו של ארנסט רתרפורד התגלה הפרוטון רשמית ב-1913. בנוסף לגילויים אלו חקר וין גם קרני רנטגן וקרניים קתודיות.
אלה יאנג
אלה יאנג (באנגלית: Ella Young; 26 בדצמבר 1867 - 23 ביולי 1956) הייתה משוררת אירית ומומחית מיתולוגיה קלטית שהייתה פעילה בתנועה להחייאת הספרות הגאלית והקלטית של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. יאנג הייתה סופרת ספרי ושירי ילדים. נולדה באירלנד, ב-1925 היגרה משם לארצות הברית וחייתה בקליפורניה. במשך חמש שנים ערכה יאנג הרצאות על מיתולוגיה קלטית באוניברסיטאות אמריקאיות, ובשנת 1931 היא הייתה מעורבת במחלוקת ציבורית כאשר ניסתה להפוך לאזרחית.
יאנג החזיקה הרצתה על מיתוס ומורשת אירית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי במשך שבע שנים. יאנג נודעה שם באישיותה הססגונית והתוססת, ואת ההרצאות ערכה כשהיא לבושה בגלימה סגולה של דרואידית, כשהיא מספרת על יצורים אגדיים כמו פיות ואלפים, ושיבחה את היתרונות של דיבור עם עצים. הידע וההתלהבות שלה לנושא המיתולוגיה הקלטית משכו והשפיעו על רבים מחבריה וזיכו אותה בקהל רחב בקרב סופרים ואמנים בקליפורניה, בהם המשורר רובינסון ג'פרס, הפילוסוף אלן ווטס, הצלם אנסל אדמס והמלחין הארי פארטש, אשר הלחין מוזיקה לכמה משיריה.
מאוחר יותר בחייה היא שימשה כ"סנדקית" והשראה עבור דוניטס, קבוצת אמנים שהתגוררה בחולות של מחוז סן לואיס אוביספו. היא פרשה לעיר אוקיאנו, שם מתה בגיל 88.