cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוק שילדס
טלוויזיה
שילדס הופיעה במספר סרטי, סדרות ותוכניות טלוויזיה. ב-1980, היא הייתה האורחת הצעירה ביותר שהופיעה אי פעם בסדרת החבובות וכאורחת בסדרה זו יצרה ביחד עם החבובות את גרסתם להרפתקאות אליס בארץ הפלאות. לאחר כשנה, התארחה בתוכניות "Fridays" ו"סאטרדיי נייט לייב" ששודרו בערוץ ABC והופיעה בתפקיד קומי באחד מפרקי הסיטקום חברים. תפקיד זה הוביל ישירות לבחירתה לתפקיד הראשי בסיטקום אחר, "סוף סוף סוזן" ("Suddenly Susan") של NBC, בו השתתפה מ-1996 ועד 2000. עבור השתתפותה בסדרה זו זכתה ב-1997 בפרס People's Choice Award בקטגוריית "שחקנית חדשה בסדרה" ופעמיים בפרס גלובוס הזהב.
ב-1993, שיחקה שילדס בפרק אחד של הסדרה "זינוק לאתמול".
ב-1999 כיכבה בסרט הטלוויזיה "שוד הבנק הכמעט מושלם" לצד אלסנדרו ניבולה. ב-2001 כיכבה בסרט הטלוויזיה "קשר משפחתי" ("What Makes a Family").
שילדס הופיעה כשחקנית אורחת במספר פרקים בסיטקום "מופע שנות ה-70", בתפקיד פאם ברקהרט, אמה של ג'קי.
שילדס השתתפה כקריינית במופע מוזיקלי על פי הסיפור "The Runaway Bunny" שהולחן על ידי גלן רובר והוקלט על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית עם הכנר איתי שפירא.
בשנים 2008–2009 הופיעה בתפקיד וונדי הילי בשתי עונות של סדרת הדרמה "ליפסטיק ג'ונגל". באותה שנה גם דובבה את דמותה של קרול פריס בסרט האנימציה "ליגת הצדק: הגבול החדש". בשנת 2010, שיחקה בסרט של ניקלודיאון "הילד שקרא: זאב, זאב", בכיכובה של ויקטוריה ג'סטיס. בשנת 2014 דיבבה לאנגלית את דמותה של בוורלי גודמן בסדרת האנימציה "מר פיקלס".
בשנת 2010 עד 2016 שיחקה במספר פרקים בסדרה הקומית "מקום טוב באמצע" של רשת ABC. כמו כן, הופיעה שילדס בתפקיד משני אך משמעותי בשתיים מתוך חמש עונות הסדרה "ג'יין הבתולה" מבית נטפליקס. הסדרה הופקה וצולמה במשך חמש שנים ויצאה לשידור ב-2019.
בשנת 2013 גילמה את קולונל קאט יאנג בעונה השביעית והאחרונה של סדרת הדרמה "נשות הקבע".
בשנת 2016 שיחקה בסדרת המותחנים "תעלומות בחנות הפרחים" של הבמאי ברדלי וולש, כאשר גילמה את אבי נייט, עורכת דין שחוזרת לעיר מולדתה כמנהלת חנות פרחים.
בשנת 2020 שיחקה שילדס לצדו של ג'ייסון אלכסנדר בסרט הקומדיה המקסיקני "My Boyfriend's Meds".
בשנת 2022 שיחקה בסרט "הרמוניה לחג" של רשת HBO Max.
דוגמנות
כבר בגיל 11 חודשים צולמה שילדס לפרסומת. בגיל 15 (1980), החלה לדגמן בסוכנות הדוגמנות איילין פורד ותצלומה הופיע על שער מגזין האופנה "ווג". באותה שנה, הופיעה שילדס בפרסומות טלוויזיה של חברת הג'ינס קלווין קליין. פרסומות הטלוויזיה שלה כללו את המשפט הפרובוקטיבי "אתה רוצה לדעת מה מפריד ביני לבין ג'ינס הקלווין שלי? כלום", שהביאו להצלחת מסע הפרסום ולפרסומה של שילדס.
כתוצאה מהקריירה הכפולה כדוגמנית וכשחקנית, הפכה שילדס בגיל 16 לאחת מהדוגמניות המבוקשות בעולם. המגזין "טיים" דיווח בפברואר 1981 כי שכרה ליום צילומים כדוגמנית עמד על 10 אלף דולר. ב-1983 הופיעה שילדס על שערי מגזיני האופנה הנחשבים בעולם מספר פעמים.
מנשה בן ישראל
הרב מנשה בן ישראל (ה'שס"ד 1604 – י"ד בכסלו ה'תי"ח, 20 בנובמבר 1657) היה רב, דרשן, מייסד הדפוס העברי הראשון באמסטרדם ומדינאי, הזכור בעיקר בשל פעילותו למען יהודי התפוצות.
קורות חייו
בן ישראל נולד באיי מדירה, פורטוגל, תחת השם מנואל דיאס סואירו (Manoel Dias Soeiro), ליוסף בן ישראל, ממשפחת אנוסים. בשנת 1605, כשנה לאחר הולדתו, נמלטה משפחתו מפורטוגל לצרפת בשל רדיפות האינקוויזיציה. תחילה עברו ללה רושל, ולבסוף בשנת 1614, התיישבה המשפחה באמסטרדם שבהולנד.
על-אף שהפרוטה לא הייתה מצויה בכיסם, לא חסכו הוריו של בן ישראל בחינוכו של ילדם והוא נשלח ללמוד אצל חכם יצחק עוזיאל מפאס, שהיה רב קהילת בית הכנסת נווה שלום באמסטרדם.
עד מהרה התגלה מנשה הצעיר כעילוי, וכבר בגיל 15 החל לדרוש באופן רשמי בקהילה היהודית. בגיל 17 חיבר את חיבורו הראשון, "שפה ברורה", ובגיל 18, לאחר פטירת רבו (בשנת 1622), מונה ליורשו כמנהיג קהילת נווה שלום. אחד מתלמידיו היה ברוך שפינוזה.
בגיל 20 נישא לרחל סואירו, שהייתה קרובת משפחתו של רבי יצחק אברבנאל. נולדו להם בת ושני בנים, יוסף ושמואל.
הרב בן ישראל שלט בעשר שפות ואף פרסם חלק מחיבוריו בחמש מהן (עברית, לטינית, פורטוגזית, ספרדית ואנגלית). שליטתו בשפות אלו סייעה לו בהמשך חייו במאמציו המדיניים אצל מנהיגי אומות העולם למען יהודי התפוצות.
הרב מנשה בן ישראל לא הסתפק בידיעותיו התורניות, וקנה לו ידיעות רבות בחכמות חיצוניות ובמדעים. הוא אף מצא להם שימוש בחיבוריו, וכך כתב בהקדמתו לספרו "נשמת חיים":
עקב מצוקה כספית נאלץ הרב בן ישראל לצמצם את היקף לימודיו ולעבוד למען פרנסת משפחתו. עקב כך ייסד ב-1627 את הדפוס העברי הראשון באמסטרדם, ולימים הפכה העיר לאחד ממרכזי הוצאת הספרים החשובים בקהילות ישראל בגולה. בשנת 1632 פרסם הרב בן ישראל את החלק הראשון של הספר "המכריע" ("El Conciliador") (ב-1644 פרסם את החלק השני וב-1651 את השלישי). הספר, שהיה אחד מספריו החשובים, נכתב בשפה זרה ופנה בעיקר למלומדים נוצרים כדי לקרבם להבנת היהדות ובכך להפחית את הניכור כלפי היהודים. הספר עוסק ביישוב מאות פסוקים במקרא שלכאורה סותרים זה את זה. הספר זכה להצלחה רבה בעולם, תורגם לכמה שפות והעלה את מעמדו של הרב בן ישראל אצל נכבדי אומות העולם. כך החל בקשרי ידידות וחליפת מכתבים עם מלומדים נוצרים, כגון הוגו גרוטיוס, פטרוס קונאוס ופייר דניאל אואה, עם בעלי שררה כמו כריסטינה מלכת שוודיה, שאותה ניסה לשכנע ליישב יהודים בארצה, וגם עם האמן רמברנדט, שאף הנציח את דמותו של הרב בן ישראל באחת מיצירותיו. על הכבוד הרב שרחשו לרב בן ישראל בעולם ניתן ללמוד ממכתב ששלח לו כומר נוצרי קאספר פן בארל :
בשנת 1644 מונה לראש ישיבה אשר נתמכה בידי האחים אברהם ויצחק פיריירה. באותה העת הוציא את החלק השני של ספרו "המכריע", ושלחו לפני שרי ושופטי מחוז פרנמבוקו אשר בברזיל, שם חפץ ללכת ולהשתקע בעקבות גיסו אפרים סואירו אברבנאל אשר ישב בה, אך הדבר לא עלה בידו.
בשנת 1652 בעקבות איחוד שלוש קהילות היהודים באמסטרדם הפסיד הרב בן ישראל את משרתו ופרנסתו התמעטה. לרב הקהילה המאוחדת התמנה רבי שאול מורטירה, והרב בן ישראל כיהן כדיין תחתיו בבית דינו. בעקבות המתיחות ששררה בינו לבין הרב מורטירה ופרנסתו הדחוקה גמר בליבו לעקור דירתו, וב-1654 שם פניו אל ארץ אנגליה.
בין השנים 1655–1657 העסיקה את ממשלת אנגליה בראשותו של אוליבר קרומוול שאלת חירותו של כל אדם להאמין באלוהיו, ובפרט שאלת חופש הדת ביחס ליהודים. בדצמבר 1655 התכנסה באנגליה ועידת ויטהאל שדנה בזכותם של היהודים לשוב לאנגליה ולחיות בה כנתינים מוכרים על ידי הממשל, לאחר שגורשו ממנה ב-1290. הרב בן ישראל הוזמן לאנגליה על ידי קרומוול כנציג העם היהודי על מנת להשתתף בפולמוס. על אף שהרב בן ישראל היה אורחו הרשמי של קרומוול, הוא עדיין נזקק בבואו לאנגליה לתואר "רופא" כדי שיוכל להיכנס בשעריה. בספטמבר 1655 עמד הרב בן ישראל בראש המשלחת שהגיעה לאנגליה, ובין מלוויו נמנו בנו שמואל ורבי יעקב ששפורטש. באנגליה ניסה הרב בן ישראל לפעול לטובת היהודים כדי שיוכלו להתיישב בה מחדש ולהקים בה קהילה יהודית כהלכתה. הרב בן ישראל ראה פעולה זו כמימוש נבואת ישעיהו: "וְשַׂמְתִּי בָהֶם אוֹת וְשִׁלַּחְתִּי מֵהֶם פְּלֵיטִים אֶל הַגּוֹיִם תַּרְשִׁישׁ פּוּל וְלוּד מֹשְׁכֵי קֶשֶׁת תֻּבַל וְיָוָן הָאִיִּים הָרְחֹקִים אֲשֶׁר לֹא שָׁמְעוּ אֶת שִׁמְעִי וְלֹא רָאוּ אֶת כְּבוֹדִי וְהִגִּידוּ אֶת כְּבוֹדִי בַּגּוֹיִם" (ישעיהו ס"ו, י"ט) כש"האיים הרחוקים" לפי פירושו היא בריטניה. כחלק מאמצעי השכנוע בפולמוס חיבר באנגלית את הקונטרס "תשועת ישראל" (הכותרת במקור בלטינית: Vindiciae Judaeorum) והקדישו לפרלמנט הבריטי. בחיבור אפולוגטי זה הפריך את הטיעונים הרבים כנגד ישראל ודיבר רבות בזכותם. הספר נחשב עד לימינו כאפולוגטיקה היהודית הקלאסית בעת החדשה, וברבות השנים תורגם מאנגלית לגרמנית (על ידי מרכוס הרץ, ביוזמת משה מנדלסון שהוסיף הקדמה חשובה), עברית, הולנדית, פולנית, צרפתית ואיטלקית. הרב בן ישראל שהה באנגליה כשנתיים, אך עם פטירתו הפתאומית של בנו ב-10 בספטמבר 1657 עזב את אנגליה על מנת להביא את בנו לקבורה בהולנד, כפי שהשביעו בנו על ערש דווי. ואולם הוא לא הספיק להגיע לאמסטרדם; הוא הגיע עד העיר מידלבורך בה התגוררו חלק מבני משפחתו ושם חלה ונפטר ב-20 בנובמבר 1657, י"ד בכסלו ה'תי"ח.
פעילותו המדינית של הרב בן ישראל באנגליה לא זכתה להצלחה מיידית, אולם שנים מספר לאחר פטירתו, ב-1664, זכתה קהילת לונדון להגנה רשמית, וב-1698 הוכרה חוקיות הפולחן היהודי והחלה להיווסד מחדש קהילה יהודית במקום. בשיאו של התהליך, ב-1868, עמד בראש ממשלת אנגליה בנימין דיזרעאלי, שהיה ממוצא יהודי.
לזכרו של בן ישראל נקראו רחובות על שמו במרכז העיר ירושלים (חוצה את גן העצמאות), בעיר תל אביב-יפו (במקביל לשדרות הר-ציון) ובעיר רחובות.
באמסטרדם הוקם על שמו מכון מנשה בן ישראל (Menasseh ben Israel Instituut) ללימודי מדעי החברה, התרבות וההיסטוריה היהודית.
חיבוריו
רבי מנשה בן ישראל חיבר כעשרה ספרים, ביניהם:
בית הכנסת של דנידין
בית הכנסת של דנידין (באנגלית: Dunedin Synagogue) הוא בית כנסת בעיר דנידין באי הדרומי של ניו זילנד. זהו בית הכנסת הדרומי ביותר בעולם.
בית הכנסת נדד בין שלושה מיקומים שונים בעיר החל מהקמתו ב-1863. הקהילה היהודית בעיר דנידין נוסדה לראשונה בינואר 1862 ומנתה 43 חברים. לאחר שנערכו מפגשים ותפילות בביתו של אחד מחברי הקהילה במשך תקופת מה, הוחלט שיש צורך במקום תפילה קבוע. בית הכנסת הראשון נחנך בספטמבר 1863 ברחוב מוריי פלייס (Moray Place) אשר במרכז העיר. בית הכנסת שכן במיקום זה עד שנת 1881, אז לא התאים כבר לצורכי הקהילה היהודית הגדלה, ונמכר לבונים החופשיים, אשר החזיקו את משרדיהם בבניין עד שנת 1992. כיום זהו מבנה פרטי ופועלת בו גלריה לאמנות. המבנה מחזיק עד היום בתואר הבניין הדרומי ביותר בעולם ששימש אי פעם בתור בית כנסת. בית הכנסת השני נבנה בשנת 1881 מול בניין בית הכנסת המקורי והתאים לאירוח של כ-600 איש. המבנה החדש היה בין בתי הכנסת הגדולים בחצי הכדור הדרומי לאותו זמן, ובין בתי התפילה הגדולים בעיר גם בהשוואה לכנסיות בה. בניין בית הכנסת תוכנן על ידי לואי בולדיני ובחזיתו שובצו עמודים דוריים. במחצית השנייה של המאה ה-20 קטנה בהדרגה הקהילה היהודית של דנידין, וב-1965 נמכר הבניין לסניף המקומי של ימק"א ובית הכנסת של העיר נדד לבניין צנוע יותר בצפונה של העיר. מיד לאחר מכירתו, נהרס הבניין הוותיק, כדי לפנות מקום למשרדים חדשים עבור ימק"א. כיום נמצא במקום חניון מקורה בעל מספר קומות. בית הכנסת השלישי, הפעיל עד היום, ממוקם בצפון דנידין, לא הרחק מאוניברסיטת אוטגו. הבניין הצנוע במידותיו והבנוי מבטון תוכנן על ידי האדריכל הניו זילנדי-יהודי ג'ורג' גולדווטר, אשר תכנן גם את בית הקהילה היהודית באוקלנד. כמו קודמיו, גם בית הכנסת הנוכחי טוען לתואר בית כנסת הקבע הדרומי ביותר בעולם. כיום מתקיימות התפילות בבית הכנסת בימי שישי אחת לחודש, ובחגי ישראל.
אדית רוזוולט
אדית קרמיט קארו רוזוולט (באנגלית: Edith Kermit Carow Roosevelt; 6 באוגוסט 1861 – 30 בספטמבר 1948) הייתה אשתו השנייה של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט והגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1901–1909.
ביוגרפיה
אדית התחנכה בבית הספר של הגברת קומסטוק - בית ספר פרטי לעלמות צעירות מהמעמד הגבוה, ונהגה לצאת לחופשות עם תאודור ידידה בה הם ביקרו בבית הקיץ של משפחתו במפרץ אויסטר שבלונג איילנד. ידידותם נקטעה עם נסיעתו ללמוד באוניברסיטת הרווארד, אולם הם נפגשו בחתונתו עם אליס האת'וויי לי בשנת 1880. פגישתם הבאה נערכה בשנת 1885 כאשר היה אלמן עם ילדה אחת, אליס רוזוולט.
לאחר הרצחו של נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי ומינוי בעלה לתפקיד הנשיא, הפכה אדית לגברת הראשונה של ארצות הברית, אולם הקפידה על פרטיות משפחתה ואסרה על עיתונאים וכתבים להתקרב לילדיה. אולם על אף התעקשותה של אדית, היו חיי המשפחה הנשיאותית שיחת היום בארצות הברית, ונישואיה של בתה החורגת, אליס, לניקולס לונגוורת' היו אירוע ציבורי.
לאחר מות בעלה בשנת 1919 נהגה אדית לטייל בעולם, אולם המשיכה להתגורר בבית המשפחה בלונג איילנד וכן המשיכה בתמיכתה בקרנות צדקה.
בשנת 1932 נשאה אדית נאום פוליטי התומך בהרברט הובר בעת ניסיונו להיבחר לכהונה שנייה כנשיא, נאום בו התנגדה לבחירת אחיינה (מכוח נישואין) פרנקלין דלאנו רוזוולט.
אדית נפטרה בביתם במפרץ אויסטר ב-30 בספטמבר 1948 בגיל 87. שלושה מילדיה מתו לפניה - קוונטין ב-1918 (כטייס בחזית אירופה), קרמיט ב-1943 ותאודור ב-1944 (לאחר שעוטר במדליית הכבוד של הקונגרס).
אן סינק
אן סינק (באנגלית: NSYNC) היא להקת בנים אמריקנית אשר הוקמה בשנת 1995 באורלנדו, פלורידה.
אלבומם "No Strings Attached" הוא אחד האלבומים עם הכי הרבה מכירות בשבוע הראשון. הוא נמכר ב-2.4 מיליון עותקים, מתוכם 1.1 מיליון עותקים שנמכרו ביום הראשון לצאת האלבום.
שם הלהקה
שם הלהקה מורכב מהאות האחרונה של שם החיבה של כל אחד מחברי הלהקה: JustiN, ChriS, JoeY, LansteN and J.C. פירוש המילה הוא גם סינכרוניזציה, בתיאום.
הקמת הלהקה
בניגוד למרבית להקות הבנים שהוקמו באמצע שנות התשעים, את אן סינק הקימו חבריה.
ג'יי.סי. וג'סטין הופיעו ביחד בתוכנית הטלוויזיה "מועדון מיקי מאוס" (The Mickey Mouse Club) שהוקרנה בערוץ הטלוויזיה של דיסני (באותה תוכנית הופיעו גם בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וקרי ראסל). ג'ואי וכריס הופיעו יחד באולפני יוניברסל. ג'יי.סי. וג'ואי נפגשו דרך חבר משותף. כאשר התסיימו צילומי התוכנית "מועדון מיקי מאוס", ג'סטין וגיי.סי. עזבו את אורלנדו. ג'סטין נקרא לשוב לאורלנדו כדי להיבחן ללהקה אחרת, בה היה חבר גם כריס, אך הלהקה התפרקה לאחר זמן קצר. לאחר התפרקות הלהקה החליט כריס שהוא רוצה להקים להקה. הוא פנה לג'סטין שפנה לג'יי.סי. ג'יי.סי. הכיר את כריס מאולפני יוניברסל ולכן הוא נסע לאורלנדו כדי להיפגש עם השניים. השלישייה יצאו למועדון ביחד שם הם נתקלו בג'ואי שהכיר, כאמור, את כריס ואת ג'יי.סי. כל אחד בנפרד – והציעו לו להצטרף ללהקה. כעת הלהקה הייתה כמעט שלמה אך היה חסר להם זמר בס על מנת להשלים את ההרמוניה הקולית. ג'סטין פנה למורה שלו לשעבר לזמרה והוא המליץ לו על לאנס. לאנס הגיע לאודישן והתקבל מיידית. הם פנו ללו פרלמן, היזם האמריקני שהקים את להקת בקסטריט בויז וחתמו על חוזה הקלטות בחברת BMG.
סיפור ההצלחה
האלבום הראשון של הלהקה שנקרא על שמה יצא לראשונה בגרמניה בשנת 1998 והפך להצלחה מסחררת בה ובכול אירופה. מאלבום זה נמכרו 10 מיליון עותקים בכול העולם ובארצות הברית 4 מיליון נוספים. מהאלבום יצאו 4 להיטים שהגיעו למקום הראשון במצעדים: "I want you back", "Tearin' up my heart", ""God Must Have Spent a Little More Time on You", "Drive Myself Crazy".
בשנת 1999 נקלעה הלהקה לסכסוך משפטי עם מנהלם ועם חברת התקליטים בה הם חתומים על ניהול לוקה וחוזה מגביל. בסופה של תביעה משפטית, בה הם זכו, הם עזבו את BMG וחתמו על חוזה עם חברת ג'ייב רקורדס. הם השאירו את מנהל הלהקה ג'וני רייט ואת כל הנגנים שעבדו עימם. כמו כן הם שיחררו את אלבומם "No Strings Attached" אשר שמו הוא גם שם של שיר מתוך האלבום וגם שם סימבולי על השתחררותם מהכבלים שהגבילו אותם. סיבוב ההופעות שנלווה לשחרור האלבום הפך להצלחה מסחררת- לכול מופע אזלו הכרטיסים שבועות מראש. השיר " Bye, Bye, Bye” מתוך האלבום שהה במקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי כתשעה שבועות, ובמקום ה-55 ברשימת שירי הפופ הגדולים של ה"רולינג סטון" וה-MTV.
בשנת 2001 הוציאה הלהקה את האלבום "Celebrity", בו היה לחברי הלהקה הרבה יותר חופש אומנותי: הם כתבו והפיקו את מרבית שירי האלבום.
בשנת 2018 התאחדה הלהקה לשם קבלת כוכב הוליוודי בשדרת הכוכבים בלוס אנג'לס.
גרוסברד
גרוסברד הוא שם משפחה יהודי.
סם קאסל
סמואל ג'יימס "סם" קאסל (באנגלית: Samuel James "Sam" Cassell; נולד ב-18 בנובמבר 1969 בבלטימור שבמרילנד) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. קאסל נבחר במקום ה-24 בדראפט ה-NBA ב-1993 על ידי קבוצת יוסטון רוקטס. בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA הוא זכה באליפות הליגה, וב-2008 זכה באליפות השלישית שלו במדי בוסטון סלטיקס. קריירת המשחק של קאסל נמשכה 16 שנים, ובמהלכה הוא שיחק בשמונה קבוצות.
ראשית הקריירה
קאסל הוא בוגר בית ספר תיכון דנוור בבלטימור שבמרילנד. הוא החל את הקריירה שלו בליגת המכללות במדי אוניברסיטת סאן יאסינטו שבטקסס, ונודע כקלע מצטיין כאשר שיחק במדי האוניברסיטה.
עם זאת, בשתי עונותיו האחרונות במכללות שיחק קאסל באוניברסיטת המדינה של פלורידה. בעונת ה"סניור" (כינוי לתלמיד בשנתו האחרונה באוניברסיטה) שלו,, הוא השיג ממוצעים של 18.3 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-4.3 ריבאונדים, וכן הוביל את טורניר התאחדות החוף האטלנטי (ACC) בחטיפות. באותה עונה קאסל העפיל עם פלורידה סטייט לשלב שמינית הגמר של טורניר אליפות המכללות, שם הפסידו לאוניברסיטת קנטקי.
בפברואר 2008 הוקירה אוניברסיטת המדינה של פלורידה את הישגיו של קאסל, כאשר תלתה את מספר שחקנו - כלומר, הבטיחה שלא לתת אותו לאף שחקן שישחק במדיה.
בשנת 1993, לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, קאסל העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר במקום ה-24 בסיבוב הראשון על ידי קבוצת יוסטון רוקטס.
בתחילת הקריירה שלו שיחק קאסל כרכז השני של יוסטון, אחרי הרכז הראשון קני סמית', ונחשב לממשיך דרכו העתידי של סמית' בקבוצה. כבר בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA, ב-1994 ב-1995, סייע קאסל ליוסטון לזכות באליפות הליגה, כשבעונתו השנייה שיחק בכל 82 משחקי הקבוצה וקלע 9.7 נקודות בממוצע למשחק. בעונת שיפר קאסל את יכולתו והשיג ממוצעים של 14.5 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק, מה שלא מנע מיוסטון לאבד את תואר האליפות.
בקיץ 1996 עבר קאסל ב לקבוצת פיניקס סאנס. לאחר ששיחק 22 משחקים בלבד במדי פיניקס, הוא הועבר עוד באותה עונה לדאלאס מאבריקס. גם תקופתו בדאלאס הייתה קצרה ונמשכה 16 משחקים, עד שבפברואר 1997 הוא הועבר לניו ג'רזי נטס. במדי ניו ג'רזי הגיע קאסל לתקופה הטובה בקריירה שלו עד לאותה עת, כאשר פתח בקביעות בחמישיית הקבוצה וקלע בממוצעי נקודות גבוהים - 19.3 נקודות ב-1997, ו-19.6 נקודות בעונת. אף על פי כן, הוא לא הגיע להצלחה קבוצתית גדולה עם ניו ג'רזי, שלא הצליחה לעבור באותן שנים את הסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף.
מילווקי באקס
במרץ 1999 עבר קאסל קבוצה בפעם הרביעית בחמש השנים, בטרייד ששלח אותו למילווקי באקס. קאסל שיחק ארבעה משחקים במדי מילווקי עד לסיום העונה הסדירה, ולא הצליח לשחזר את היכולת הטובה מהתקופה בה שיחק בניו ג'רזי. מילווקי העפילה לסיבוב הפלייאוף הראשון, מול אינדיאנה פייסרס; על אף יכולת טובה של קאסל בסדרה, במהלכה השיג ממוצעים של 15.3 נקודות ו-8.7 ריבאונדים, הקבוצה הודחה לאחר הפסד 3-0.
בעונת העמיד קאסל ממוצעים של 18.6 נקודות ותשעה אסיסטים למשחק. הוא ביסס את מעמדו כאחד מ"שלושת הגדולים" של מילווקי באקס, לצד ריי אלן וגלן רובינסון, ופתח בכל 81 משחקי הקבוצה בהם השתתף באותה עונה. בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, שוב מול אינדיאנה, הציג קאסל יכולת נמוכה יחסית, וקבוצתו הודחה בפעם השנייה ברציפות כבר בשלב המוקדם.
במהלכה של עונת הגיע קאסל להישגים לא מבוטלים מבחינה אישית ומבחינה קבוצתית. בעונה זו הוא העמיד ממוצעים של 18.2 נקודות ו-7.6 אסיסטים למשחק, ובין היתר קלע 40 נקודות במשחק במרץ 2001 נגד שיקגו בולס - שיא אישי בעבורו מבחינת כמות נקודות. תחת ריי אלן, השחקן המוביל של מילווקי, היה קאסל כוכב משני בקבוצה החזקה שסיימה במקום השני באזור המזרחי. במשחקי הפלייאוף הוא המשיך להפגין יכולת טובה עם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-6.4 אסיסטים, והיה קרוב להעפיל עם מילווקי בפעם השלישית בקריירה שלו לסדרת גמר ה-NBA. מילווקי ניצחה בסיבוב הפלייאוף הראשון את אורלנדו מג'יק ובסיבוב השני את שארלוט הורנטס, ובסדרת גמר המזרח נגד פילדלפיה 76' הפסידה רק לאחר שבעה משחקים.
בשתי העונות הבאות קאסל לא הצליח לחזור עם מילווקי על ההישג מ-2001. עם זאת, הוא המשיך להציג יכולת אישית גבוהה, ובמהלך עונת, האחרונה שלו במילווקי, הגיע אל מעל לסך של 10,000 נקודות בקריירה. במשך ארבע השנים בהן שיחק במילווקי, מסר קאסל את מספר האסיסטים השישי בגובהו בתולדות המועדון. במרץ 2008, במהלך חגיגות 40 שנה להקמת המועדון, נבחר קאסל לשחקן התשיעי בטיבו בתולדות מילווקי באקס.
סיום הקריירה ואליפות שלישית
לפני עונת, לאחר ארבע שנים במילווקי באקס, עבר קאסל בטרייד לקבוצת מינסוטה טימברוולבס. עונה זו הייתה הטובה ביותר בקריירה של קאסל. הוא השיג באותה עונה ממוצעים 19.8 נקודות ו-7.3 אסיסטים בעונה הסדירה, ולראשונה בקריירה שלו השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. הוא אף נבחר לתואר החמישייה השנייה של העונה ב-NBA, בעוד שחברו לקבוצה, קווין גארנט, נבחר לחמישייה הראשונה ול-MVP של העונה. יחד עם גארנט ולטרל ספריוול, היה קאסל אחד מהשחקנים המובילים של מינסוטה וסייע לה להעפיל עד לסדרת הגמר של האזור המערבי, שם היא הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס.
בעונת קיבל קאסל דקות משחק פחותות מהרגיל, והשיג ממוצעים נמוכים ביחס לאלה שהעמיד בעונות הקודמות - 13.5 נקודות -5.1 אסיסטים. מינסוטה לא הצליחה להעפיל באותה עונה כלל למשחקי הפלייאוף, ובסיום העונה קאסל הועבר ללוס אנג'לס קליפרס.
מעת הגעתו לקבוצה קאסל שימש כשחקן המוביל של הקליפרס, והוביל אותה להעפלה לחצי גמר הפלייאוף המערבי בעונת. הוא שב להשיג באותה עונה ממוצעים גבוהים בעונה הסדירה, כאשר קלע 17.3 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים למשחק. בסיבוב הראשון של הפלייאוף ניצחה לוס אנג'לס את דנוור נאגטס לאחר חמישה משחקים. בסיבוב השני, נגד פיניקס סאנס, היא הגיעה עד לסדרה של שבעה משחקים, אך במשחק השביעי הובסה בתוצאה 127-107. בעונת קאסל התקשה לשחזר את יכולתו כשחקן המוביל של הקליפרס, והקבוצה כשלה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
באמצע עונת ביקש קאסל לעזוב את לוס אנג'לס קליפרס ולעבור לשמש כשחקן משלים בקבוצת NBA בכירה, על מנת לקבל הזדמנות לזכות באליפות. הוא הגיע להסכם שחרור מחוזהו עם ראשי הקליפרס, ולבסוף חתם בקבוצת בוסטון סלטיקס. בבוסטון הוא חבר לריי אלן, שיחד איתו היה אחד מכוכבי מילווקי באקס, ולקווין גארנט, שאיתו היה מכוכבי מינסוטה. כאשר שימש כרכז השני של בוסטון לאחר ראז'ון רונדו, הציג קאסל יכולת טובה במדי הקבוצה, וסייע לה לזכות באליפות לאחר ניצחון בסדרת הגמר על לוס אנג'לס לייקרס. הייתה זו האליפות השלישית בקריירה שלו, בגיל 38.
בעונת קאסל לא שותף באף משחק במדי בוסטון, בשל גילו המבוגר. בפברואר 2009 הוא הועבר בטרייד לקבוצת סקרמנטו קינגס, אך שוחרר מסקרמנטו יחד עם קווינסי דובי לפני ששיחק אפילו משחק אחד בקבוצה, על מנת לפנות מקום לשחקנים אחרים, צעירים יותר. בכך סיים קאסל את קריירת הכדורסל הארוכה שלו, שנמשכה 16 עונות.
במאי 2009 מונה קאסל לתפקיד עוזר המאמן בוושינגטון ויזארדס, תחת המאמן הראשי פליפ סונדרס.
יום יומן
יום יומן (התוכנית הייתה ידועה גם בשם "צ'סטר וחגית" החל מ-1993) הייתה רצועת שידור יומית לילדים בת עשרים דקות, ששודרה בערוץ 2 הניסיוני, בשעות אחר הצהריים בין השנים 1991–1993, בכיכובה של חגית דסברג.
את שיר הפתיחה של התוכנית ביצעו יואב צפיר וחגית דסברג. חלק מהתסריטים של הסדרה כתב אברי גלעד.
במאי 1992 יצא לאור מקבץ של פרקי התוכנית כקלטת וידאו.
המים העליונים
על פי הסיפור המקראי של בריאת העולם, המים העליונים (בלשון המקרא: המים אשר מעל לרקיע) הם מים שנמצאים מעל לרקיע, והובדלו על ידי אלוהים מ"המים התחתונים" ביום השני מששת ימי בראשית.
בתורה לא נאמר למה משמשים המים העליונים, אולם בחז"ל ישנן דעות שהגשם מגיע ממים אלו. גם בבבל הקדומה האמינו שמעל הרקיע קיים מאגר מים שממנו יורד הגשם.
במקרא
בסיפור הבריאה המקראי מתואר כי הרקיע נברא כדי להבדיל בין המים העליונים למים התחתונים:
תיאור הפרדת המים הוא המשך לתיאור המקראי שלפיו ביום הראשון של הבריאה היה העולם מכוסה כולו במים ורק 'רוח אלוהים' ריחפה מעליהם. ביום השני הופרדו חלק מהמים על ידי הרקיע שנברא בתוכם, וביום השלישי נאספו המים שנשארו למטה אל הים.
המים העליונים נזכרים גם בספר תהילים, וכן לפי חלק מהפרשנים בפסוק.
בחז"ל
לשיטה אחת בחז"ל המים העליונים נסמכים על הרקיע כפשוטו של מקרא, גם אנשי דור הפלגה מתוארים בחז"ל כמי שהאמינו שהמים העליונים ייפלו בהיעדר רקיע, לפי שיטה זו מתפרשת המילה שמיים – שא מים, על שם שהם נושאים את המים העליונים. לשיטה אחרת בחז"ל יש מרחק בין המים העליונים לבין הרקיע והם תלויים ועומדים מעל הרקיע ב'גזירת מלך'.
מחלוקת נוספת ישנה בחז"ל, האם מקור הגשם הוא מהמים העליונים, או ממי האוקיינוס.
המים העליונים מתוארים בחז"ל כזכרים והתחתונים כנקבות.
בפרשנות המקרא
בקרב פרשני המקרא מספר גישות להבנת מהותם של "המים העליונים":
נפתלי כ"ץ
רבי נפתלי כ"ץ (ה'ת"ט; 1648 – כ"ד בטבת ה'תע"ט; 15 בינואר 1719) היה רב, מקובל, אב בית דין וראש ישיבה, שנדד וגלה בין אוסטרהא (כיום במערב אוקראינה), פוזן (היא פוזנן), פראג בצ'כיה, פרנקפורט במערבה של גרמניה, ושוב אוסטרהא.
המים העליונים
בקבלה
בספרי הקבלה היהודית קיימת הקבלה בין המים העליונים והתחתונים למושגים הקבליים "מיין דוכרין" ו"מיין נוקבין" (מארמית: מים זכרים ומים נקבות), הרקיע מקביל לספירת יסוד שמבדילה ביניהם. בכל זיווג, הנקבה שלמטה מעלה מיין נוקבין ומעוררת את הזכר להמשיך מיין דוכרין.
נפתלי כ"ץ
ביוגרפיה
נולד בשנת ה'ת"ט בעיר אוסטרהא לרבי יצחק הכהן, אב בית הדין בעיירה סטפאן ודרשן בפראג ולאידל בת מנחם שטנגן (מרגליות) אב בית דין פרמישלן. בצעירותו נלקח בשבי הטטארים, אך הצליח להימלט.
נשא לאשה את אסתר שינדיל, בתו של הרב שמואל שמעלקא ז"ק (מצאצאי המהר"ל מפראג), אב"ד אוסטרהא, אשר מינה אותו כראש ישיבה וכגבאי בית המדרש, שאותו בנה מכספו, ונחשב רב העיירה.
רבי נפתלי כיהן כראש החברה קדישא וכאב בית דין בעיר פוזן (כיום פוזנן בפולין). בעיר זו הותיר קמע בתוך ראש צבי, שנחשב בידי יהודי העיר ורבניה כסגולה מוצלחת נגד שרפה. אחרי תקופת מה עבר לעיר פרנקפורט שבגרמניה, שם התעמק בחכמת הנסתר.
ביום חמישי 15 בינואר 1711 (כ"ד בטבת ה'תע"א) פרצה שרפה גדולה בפרנקפורט שמקורה בביתו ברובע היהודי, והעלילו על הרב כ"ץ שהוא הגורם לה. הוא הואשם בידי השלטונות הנוצריים בנזק שנגרם, ונאסר. הוא זוכה במשפט, לאחר שהוברר כי השרפה פרצה באשמת שוכר חדר שלו הלא יהודי, אך הוא נאלץ לעזוב את העיר בעקבות שמועות שהופצו שנמנע מכיבוי השריפה כדי לבחון את הקמיעות שלו, או שהצית אותה במסגרת כישופי קבלה.
מפרנקפורט עבר לפראג. סיפור השרפה הופץ ועבר גלגולים רבים במסגרת המלחמה נגד השבתאות, ומאוחר יותר מלחמת החסידים והמתנגדים ובעיקר מלחמת המשכילים והיראים, בעד ונגד הקבלה. לפי גרסה אחת השרפה בערה במשך יממה שלמה, האש כילתה 500 בתים בעיר, וכן 36 ספרי תורה, ארבעה יהודים אף נספו בשרפה, והרב הואשם בהצתת השרפה עצמה. ההאשמות כללו שימוש בקבלה נגד הצלב הנוצרי והעברתו באש. טענות אלו תורגמו מאוחר יותר להאשמתו בכך שהשרפה פרצה כתוצאה משימוש בקבלה מעשית ומאגיה שחורה, או האשמתו בכך שנמנע בזדון מקריאה לכבאים על מנת לבדוק את כוח קמעותיו. יהודי העיר לא הצטרפו להאשמות, ובהמשך להאשמתו באמונות תפילות או מאגיה שחורה, היו מי שפירשו זאת כתמיכת יהודי העיירה ברב ובהליכותיו.
בפראג שימש כרב בישיבתו של הרב דוד אופנהיים, ושם פגשו נחמיה חייא חיון, שהיה תלמיד-חבר לשבתי צבי. הרב כ"ץ רשם הסכמה לספרו של חיון, ולאחר מכן חזר בו מהסכמתו וטען שהוטעה.
בתו נישאה לאריה לייב, בנו של החכם צבי ואחיו של רבי יעקב עמדין הלוחם הגדול בשבתאות. בעת "פולמוס חיון" הרב כ"ץ הסכים עם החכם צבי על חרם נגד ספריו של חיון, והתכחש להסכמה שנתן, טען שהוטעה בידי חיון ואף חלה כתוצאה מכך בשנת ה'תע"ו נכדתו רחל, בת בנו מרדכי, נישאה לרבי יעקב עמדין, אף הוא בן החכם צבי.
צוואתו נדפסה על ידי הרב ירוחם מאיר ליינר.
יחסו לשבתאות
בעקבות פולמוס חיון והתכתבות רבי משה חגיז עם מחותנו החכם צבי בעניין חיון, טען הרב כ"ץ שהוא הוטעה כשנתן את הסכמתו לספרו של חיון, אשר הראה לרב כ"ץ הסכמות של רבני איטליה לספריו, ושהדברים הרשומים בהסכמה בלשון שירית המעידים שקרא את הספר הם זיוף, והוא התנער ממנה. עוד בימיו היו שפקפקו באמיתות הדברים, אך מתוך כתביו ומכתביו המאוחרים בהם התבטא בחריפות נגד השבתאות נטו לראות בהם אמת.
יהודה ליבס במאמרו על הרב נפתלי כ"ץ טוען שיש רמזים חזקים לכך שאכן הרב כ"ץ נטה לדעות שבתאיות: הוא חתם על הסכמות על שני כתבים נוספים החשודים כשבתאיים. הקמע מפוזנן היה בתוך ראש צבי, ובכתבי אברהם קוואנקי, שבתאי מוצהר וידיד קרוב של הרב כ"ץ, נמצא תיאור אגבי של מפגש באוסטראה איתו ועם הרב השבתאי רפאל הכהן אשר הראה לרב כ"ץ תשובה של ישמעאל בנו של שבתי צבי והרב כ"ץ התפעל מכך, אם כי יש לחשוד בנאמנות סיפור זה. כמו כן, ליבס מצא מאמרים בכתבי הרב כ"ץ, המתאימים לדעתו לכתיבה השבתאית, ואינם נמצאים בכתבי האר"י או בכתבי הקבלה האחרים המצוטטים בידו.
צאצאיו
בניו ובנותיו נישאו למשפחות משושלות רבניות. מכיוון ששושלתו המשפחתית אף היא ידועה לאורך דורות, רבים ממשפחות הרבנים מקשרים את עצי המשפחה דרכו. הוא הוזכר כאחד מאבותיו של הרב יעקב פלק בספרו "פני יהושע". הרב פלק היה אחד מצאצאיו של רבי יהושע העשיל מחבר ה"מגיני שלמה" שעסק בהקדמה לספרו בתולדות משפחתו. מסיבה זו הרב כ"ץ מהווה "עוגן" אל דורות קודמים של שושלות רבנים, ובדרך כלל גם עוגן ל'שושלת בית דוד'.
בין אלו המיוחסים אליו, מחבר "קצות החושן" רבי אריה לייב הלר, אחיו רבי יהודה כהנא מחבר "קונטרס הספקות", רבי ישכר בער מזלוטשוב, וכן אדמו"רי חסידות זידיטשוב, סטרטין ובעלז.
קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס
קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס (לטינית: Quintus Caecilius Metellus Numidicus; ? – 91 לפנה"ס) מדינאי ומצביא רומאי בתקופת הרפובליקה הרומית, אחד ממנצחי מלחמת יוגורתה, מנהיג מפלגת האופטימטים בתוך הסנאט הרומי, ויריבו הפוליטי של גאיוס מריוס.
מלחמת יוגורתה
מטלוס היה בן למשפחה האצולה רבת ההשפעה של המטלים וככזה יועד מילדות לקריירה פוליטית וצבאית ענפה. כמו רוב בני משפחתו היה מטלוס שמרן וקנאי למעמדה של האצולה, ויחד עם זו בעל רגש לאומי חזק ורמת מוסר (לפי אמות המידה הרומאיות) גבוהה. במהלך הקריירה הצבאית והמדינית שלו רכש מטלוס שם של מנהיג צבאי מוצלח, תקיף ובעל ניסיון רחב. מוניטין זה הביא לבחירתו לקונסול של שנת 109 לפנה"ס, ולשליחתו לנומידיה במטרה לסיים את מלחמת יוגורתה. בגלל תכונותיו הבולטות קיוו הסנאט והעם הרומי שמטלוס יצליח להחזיר את כבודה של רומא במלחמה הלא נגמרת, לאור הכישלונות החוזרים ונשנים של המצביאים הרומים השונים שנשלחו לפניו לאפריקה.
מטלוס בחר את גאיוס מריוס, בן החסות של המטלים, ואת פובליוס רוטיליוס רופוס לשמש בתור לאגטיי וסגניו בצבאו. הצבא הגיע שנת 109 לפנה"ס לחופי אפריקה, ומטלוס חידש את המלחמה במלך הנומידי. באביב של שנת 108 לפנה"ס חדר הצבא הרומי לנומידיה, ונפגש עם צבא יוגורתה על גדות נהר מותול. בתחילת הקרב חוו הרומים חיסרון טקטי גדול מול הנומידים, ששלטו עליהם מגבוה, וכיתרו את כוחותיהם של הרומים. מטלוס הצליח, בתמרון טקטי יעיל, ובעזרתו החשובה של מריוס, לעבור מהאזור הנמוך שבו נמצא, לאזור השולט בו התארגנו הנומידיים ולגרשם משם. הניצחון בקרב היה בעל חשיבות עליונה לשליטה הרומית באפריקה, ומטלוס רכש למריוס הערכה רבה על חלקו בניצחון זה.
לאחר תבוסתו פיזר יוגורתה את כוחותיו ברחבי נומידיה, והחל לנקוט באסטרטגיה של מלחמת גרילה. בתגובה חילק מטלוס את צבאו לשתי חטיבות, האחת בהנהגתו והשנייה בהנהגתו של מריוס, והחל במסע הדברתם של הנומידים. החטיבה של מטלוס, כמו החטיבה של גאיוס, כבשה מספר ערים נומדיות והציבה בהם חיל מצב, כאשר הערים שהתנגדו נכבשו בכוח וגבריהם הוצאו להורג.
מטלוס העביר את מחנו העיקרי לפרובינציה הרומית של אפריקה (לשעבר שטחה של קרתגו כיום תוניס) והחל לערוך משא ומתן עם יוגורתה על כניעתו. בו בזמן ניסה לשחד את שליחו של יוגרטה בומילקאר, שיבגוד במלכו. ניסיון זה נכשל, ובשנת 107 המשיך מטלוס, במלחמה, כובש את רוב נומידיה וממשיך בניסיונותיו לתפוס את יוגורתה, אולם זה הצליח לחמוק ממנו ונע כל הזמן ממקום למקום. מטלוס עקב אחרי יוגורתה למבצרו בטהלה, על שפת המדבר הגדול של תוניס של ימינו, שם צר על העיר 40 יום עד נופלה. אולם מסעו הנועז של מטלוס יצא לבטלה, יוגורתה נמלט למאוריטניה, השבטים הגאטולים מהדרום החלו במאבק נגד צבאות רומא. גם חתנו של יוגורתה, בוככוס מלך מאוריטניה, החל בהכנות למלחמה ברומא.
על רקע זה, הכריז סגנו גאיוס על כוונתו להעמיד את עצמו לבחירות למשרת הקונסול, דבר שגרר את התגייסות כל מעמד האצולה הרומי נגד מועמדותו וגינויו משום מעמדו הנמוך. מטלוס אפילו התלוצץ שגאיוס ימתין עד שבנו הצעיר של מטלוס יגיע לגיל שבו יכול הבן להתמודד על הקונסול, ורק אז מריוס יכול להתמודד עם הבן על התפקיד. מחלוקת ואיבה נפערו בין השניים, מטלוס פיטר את מריוס מהסגנות, והלה, מלווה בתחושת עלבון, חזר לרומא והעמיד את עצמו לבחירות לקונסולאט של שנת 107 לפנה"ס.
מסע הבחירות שלו לווה בביקורת חריפה על ניהול המלחמה ומינהל המדינה של מטלוס, ומריוס אף האשים את מטלוס בהארכת המלחמה רק בשל רצונו בהארכת תפקידו. התעמולה הפופוליסטית המוצלחת שערך מריוס בקרב הפלבס, בנוסף לתמיכתם של אנשים בעלי השפעה ממעמד הפרשים ומסוחרים מצליחים, הביאו לבחירתו לקונסול של שנת 107 לפנה"ס ברוב קולות עצום, למרות ההתנגדות העזה של מעמד האצולה. בנוסף לכך, בצעד חסר תקדים מאז ימיו של גאיוס גְרַקְכוּס, קבעו האספות העממיות את תפקידו כפרוקונסול בתור המצביא העליון של אפריקה, והפכו על פניה את החלטת הסנאט שקבעה שמטלוס יישאר בתפקיד זה.
בשנת 106 לפנה"ס החולף מטלוס הפגוע והמריר על ידי סגנו לשעבר מריוס, ומסר לידיו את הצבא שחנה בקירטה. יחד עם זו, עם חזרתו לרומא זכה מטלוס בהערכה על כיבושה של נומידיה עד לגבולות המדבר, ולמעשה על שבירת בסיס כוחו של יוגורתה. נערך לכבודו טריומף מפואר, והוא זכה לכינוי הכבוד "נומידיקוס" - "מנצח הנומידים"
מטלוס כמנהיג האצולה
אופיו הלא מתפשר של מטלוס, מעמדו הגבוה, קשריו המשפחתיים הענפים, והישגיו המרשימים כמצביא ומדינאי, העמידו אותו בראש מפלגת האופטימטים, וכמנהיג הנוביליטאס, צמרת האצולה הרומית. מטלוס נאבק באופן חסר פשרות, אם כי ללא הצלחה יתרה, במנהיגי הסיעה הפופולרית, ובראשם גאיוס סרביליוס גלאוקיה, לוקיוס אפוליוס סטורנינוס, וגאיוס מריוס. בשנת 102 לפנה"ס נבחר למשרת הקנסור המכובדת, וניסה, ללא הצלחה, להוציא את סטורנינוס וגלאוקיה מהסנאט הרומי.
בשנת 100 לפנה"ס היה מטלוס ראש המאבק נגד קבלת החוק האגררי של מריוס, שהבטיח חלוקה של אדמות חקלאיות לחיילים הוותיקים של מריוס. לאחר שהחוק עבר, וסטורנינוס הכריח את כל הסנטורים להישבע אמונים לחוק, היה מטלוס הסנאטור היחיד ששמר על כבודו, ובחר לצאת לגלות מאשר להישבע לחוק אשר לא האמין בו. שנה לאחר מכן, לאחר מותו של סטורנינוס, חזר מטלוס לרומא, והחזיר לעצמו את מקומו כמנהיג האצולה. אויבו הוותיק מריוס העדיף לא להיות ברומא בשעת חזרתו של יריבו, ונעדר במופגן מהעיר.
אוקסאזפאם
אוקסאזפאם (Oxazepam; ידוע בישראל בשם המסחרי ואבן, ובמדינות אחרות בשמות: Alepam, Medopam, Murelax, Noripam, Opamox, Ox-Pam, Purata, Serax וכן Zaxpam) היא תרופה בעלת טווח פעולה קצר עד בינוני ממשפחת הבנזודיאזפינים. האוקסאזפאם נמצא בשימוש נרחב מאז שנות ה-60 לטיפול בתופעות חרדה, נדודי שינה ובתסמיני גמילה מאלכוהול. לאוקסאזפאם השפעה בינונית כתרופה אמנסטית, נוגדת חרדה, נוגדת פרכוסים, מרדימה, מרגיעה ומרפת שרירים, זאת בהשוואה לתרופות אחרות במשפחת הבנזודיאזפינים.
התוויות
זוהי תרופה בעלת טווח פעולה קצר עד בינוני ממשפחת הבנזודיאזפינים שתחילת השפעתה איטית, היא בדרך כלל נרשמת למטופלים המתעוררים באמצע שנת הלילה ולא כאלה המתקשים להירדם. התרופה נרשמת לעיתים קרובות לסובלים מהפרעות חרדה עם מתח הנילווה אליהן, עצבנות, ועוררות-יתר. התרופה נרשמת אף למטופלים הסובלים מתסמונות גמילה ממשקאות חריפים ומסמים וכן לסובלים מחרדה הנילוות לדיכאון. יש רופאים הרושמים אוקסאזפאם להפרעות שאינן חלק מן ההתוויות הרשומות לתרופה: טיפול בחרדה חברתית, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, תסמונת קדם וסתית, ותופעות אחרות.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי של אוסאזפאם דומות לאלה של שאר התרופות במשפחת הבנזודיאזפינים ועלולות לכלול סחרחורת, נמנום, כאב ראש, פגיעה בזיכרון, תגובה פרדוקסלית של עוררות. הפסקה פתאומית בנטילת התרופה, או הפחתה פתאומית במינון עלולה לגרום להתכווצויות בקיבה ובשרירים, דיכאון, חוסר יכולת להירדם, הזעת-יתר, רעד, או בחילות.
התוויות-נגד
התוויות הנגד למתן אוקסאזפאם הן מיאסטניה גראביס, מחלת ריאות חסימתית כרונית, הגבלה בתפקודי ריאה וכן מחלות כבד קשות.
אזהרות מיוחדות
שימוש בבנזודיאזפינים מצריך זהירות מיוחדת במטופלים קשישים, בנשים הרות, בילדים, במטופלים מכורים לסמים או אלכוהול ובמטופלים להם שילוב של הפרעות נפשיות. בנשים הרות התרופה חוצה את קרום השליה ומשפיעה על העובר. שימוש בבנזודיאזפינים בשלבי הריון מתקדמים ובמינונים גבוהים עלול לגרום לתינוק בעל טונוס שרירים נמוך (היפוטוניה).
סת' איסטמן
סת' איסטמן (באנגלית: Seth Eastman; 24 בינואר 1808 – 31 באוגוסט 1875) היה אמן ובוגר ווסט פוינט, ששירת בצבא ארצות הברית, תחילה כמייצר מפות ומאייר, והמשיך וצייר מאות ציורים מחיי האינדיאנים למחקר שיזם הקונגרס האמריקאי, בזמן שירותו הצבאי.
ראשית חייו
סת' איסטמן נולד ב־24 בינואר 1808 בברונסוויק, מיין, הבכור מבין 13 ילדיהם של רוברט ושרה לי איסטמן. הוא היה בן שש עשרה כשנכנס לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט בשנת 1824. הוא סיים את לימודיו בשנת 1829 ונכנס לצבא כסגן שני בגדוד החי"ר הראשון.
קריירה
איסטמן עשה את הקריירה שלו בצבא ארצות הברית. הוא הפך לאמן מוכשר והשתמש בכישוריו בייצור מפות ותיעוד פעילויות הצבא. בשנת 1830 הוצב לפורט סנלינג ליד מיניאפוליס במינסוטה של ​​ימינו. זה היה בסיס צבאי גדול עם 20 קצינים ועד 300 חיילים. המצודה הייתה עמוק בתוך השטח האינדיאני על נהר המיסיסיפי העליון. בעודו שוהה שם במשך שלוש שנים, למד איסטמן את שפת שבט הסיו וצייר סצינות רבות מחיי הילידים האמריקאים בשטח.
בשנים 1833 עד 1840 הוצב איסטמן בווסט פוינט, שם לימד רישום לצורך ייצור מפות. בשנת 1841 התמנה איסטמן למפקד פורט סנלינג וחזר למינסוטה. כשהיה שם מספר שנים עם אשתו השנייה ומשפחתה, המשיך לחקור ולצייר את חיי הילידים. בנם פרנק נולד בשנת 1844, הבת וירג'יניה בשנת 1847, ובנם ג'ון בשנת 1849. הוא צייר ושרטט תמונות של הכפרים האינדיאנים.
מששמע שהקונגרס אישר לחקור את האינדיאנים לחוקר הנרי סקולקראפט, ביקש איסטמן להתמנות למאייר של פרסום הממצאים. לבסוף בשנת 1849 בגיל 41, הייתה לו ההזדמנות לכך. קפטן איסטמן ומשפחתו עברו לוושינגטון, שם נולד בנם הארי בשנת 1854.
איסטמן החל לעבוד על מה שיהיו מאות תמונות להמחשת המחקר המסיבי של סקולקרפט, שפורסם בשישה כרכים בין השנים 1851–1857.
זו הייתה יצירה מונומנטלית שעבורה עבד איסטמן חמש שנים. באותה תקופה השלים כ־275 עמודי איורים המלווים את ששת הכרכים של סקולקראפט בדבר ההיסטוריה, התנאים ואפשרויות של השבטים הילידים בארצות הברית. כאשר כרך הראשון יצא לאור בתחילת 1851, איסטמן יכול היה להתגאות בהישגיו. איוריו המדויקים והביצועים להפליא של חיי הילידים, שצוירו כמעט לחלוטין משרטוטי השדה שלו, הוכיחו שהוא היה הבחירה הנכונה לבצע את העבודה האפית הזו.
עבודתו של איסטמן, השלימה את עבודתם של ציירי הנוף של אסכולת נהר הדסון בתקופתו, שהמחישו בעזרת תמונות הנוף את הרחבת בניית האימפריה של ארצות הברית.
לקראת סוף הקריירה שלו, בדרגת סגן אלוף, הוזמן איסטמן על ידי הוועדה לענייני צבא לצייר תמונות של שבע עשרה מבצרים חשובים. הוא השלים את הציורים הללו בין השנים 1870–1875.
נישואין ומשפחה
במהלך הצבתו הראשונה בפורט סנלינג, סת׳ איסטמן בשנת 1830 התחתן עם וואקאן אינאג'ין-ווין, בתו בת החמש עשרה של ראש שבט אינדיאני דקוטה. בשנת 1832, זמן קצר לאחר לידת בתם ווינונה. הוא הכריז שנישואיו הסתיימו כאשר הוצב מחדש, כפי שהיה אופייני לגברים אירופאים-אמריקאים רבים שנטשו נשים אינדיאניות וילדיהן. בתו וינונה הייתה ידועה גם כמרי ננסי איסטמן.
בשנת 1835, בעת שהותו בווסט פוינט, התחתן סת' איסטמן בפעם השנייה, עם מרי הנדרסון, בתם של רופאים מהדרום. היא ומשפחתה היו מוורנטון, וירג'יניה. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים, חלקם נולדו במהלך המשימה המורחבת של איסטמן במערב כשחזר לפורט סנלינג במשך שבע שנים כמפקד המצודה. שני בני הזוג התעניינו בתרבות דקוטה. מרי איסטמן אספה סיפורים ואגדות מסורתיים במהלך שהותם בפורט סנלינג, כהכנה לספר מאוחר יותר שאייר בעלה.
פונקציה אופיינית (הסתברות)
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, פונקציה אופיינית של משתנה מקרי היא פונקציה המתארת את ההתפלגות שלו. בעזרתה ניתן לנתח את ההתפלגות של משתנה אקראי באופן מלא מבלי להשתמש בפונקציית צפיפות ההסתברות או בפונקציית ההצטברות. הפונקציה האופיינית שימושית במיוחד לתיאור ההתפלגות של צירוף ליניארי של משתנים אקראיים.
הגדרה
הפונקציה האופיינית של משתנה אקראי X היא פונקציה מרוכבת המוגדרת כתוחלת של eitX, כאשר i הוא היחידה המדומה ו־t מספר ממשי שמהווה את המשתנה של הפונקציה האופיינית:
מסע אל העבר
מסע אל העבר הוא אתר אינטרנט ישראלי, שהוקם בשנת 2001 ומציע להורדה משחקי וידאו ישנים ו-Abandonware מישראל ומהעולם בעלי ערך נוסטלגי.
אודות
לצד משחקים להורדה, הוא כולל קישורים למשחק במשחקים ישנים ברשת, וכן מידע רב בנושא, כגון סריקות של חוברות הדרכה ועטיפות, ריכוז צ'יטים, פורום, סיקור משחקים, פתרונות לשלבים, וכן מדריכי הפעלה של תוכנות להרצת משחקים ישנים כמו DOSBox.
האתר נוסד ב-17 באוגוסט 2001, לדברי עורכי האתר, מתוך מטרה "לשמר את העולם שהלך ונעלם" של משחקים נוסטלגיים.
הדגש באתר הוא על משחקים ישראליים (מקוריים ומתורגמים), כאשר טווח התאריכים של המשחקים המוצעים באתר הוא בקירוב שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20. נכון למרץ 2020, האתר כולל 404 משחקים מפיתוח ישראלי, ו-1,089 משחקים בסך הכול.
בכל עמוד של משחק, ישנו סיקור הכולל פרטים כמו שם החברה המפתחת והחברה המפיצה, שנת ההוצאה, צילומי מסך, וכן לעיתים ציון עורכי האתר וציון הגולשים, הסבר בשפה חופשית על מאפייני ומהלך המשחק, כמו גם טיפים ועזרה טכנית. עבור חלק מהמשחקים ניתן למצוא גם סריקות של פרסומות המשחק, וכן ישנה באתר "פינת קטלוגים ופרסומות", בה ניתן גם לצפות בקטלוגים ישנים של משחקי מחשב. בנוסף ישנה פינה אינטראקטיבית בשם "פינת תקליטורי האוסף" שמאפשרת לחיצה על תפריטים של אוספי משחקים שיצאו בישראל, והפניה לדפי המשחקים המתאימים.
פונקציה אופיינית (הסתברות)
הגדרה
לפונקציה האופיינית קשר פשוט לפונקציה יוצרת המומנטים (אם מרחיבים את תחום ההגדרה שלה למרוכבים):
בניגוד לפונקציה יוצרת מומנטים, הפונקציה האופיינית תמיד קיימת וממנה ניתן לקבל את פונקציית צפיפות ההסתברות ואת המומנטים או להסיק על אי קיומם.
נקרוזה
נֶקרוֹזָה (באנגלית: necrosis, necrose, ביוונית: Νεκρός = מוות) היא מוות של תאים ברקמת חיה באופן בלתי מתוכנן, שבעקבותיו נוצר תהליך של נמק. להבדיל מנקרוזה, אפופטוזה היא מוות תאי מכוון כחלק מתהליכי הגוף. נקרוזה עלולה להיגרם מסיבות שונות ובכללן פציעה, זיהום, סרטן, שבר, טוקסין ודלקת כרונית, והיא גוררת אחריה שינויים ברקמה ובאיבר כתוצאה מאנזימים מתוך התא או מחוצה לו. נקרוזה היא פתולוגית ואינה חלק מתהליך פיזיולוגי, ולא קורית בתהליך החלמה של פצע רגיל.
הן נקרוזה והן אפופטוזה מתרחשות אך ורק כאשר הגוף חי, שכן כאשר הגוף מת מתחילים תהליכים של אוטוליזה. כמו כן, הדפוסים המאפיינים את הנקרוזה מחייבים רקמה חיה מסביב לה. עם זאת, למוות תאי נקרוטי מספר מאפיינים המבדילים אותו מאפופטוזה. קרום התא במוות תאי מסוג זה נפרץ ואינו מהווה מחסום בררני, דבר אשר גורם לתוכן התא להשתחרר מן הציטופלזמה לנוזל הבין תאי ולזרם הדם, שם המרכיבים התוך-תאיים מעוררים גיוס של תאי דלקת לאתר המוות התאי שמגבירים עוד יותר את השינויים המורפולוגיים באתר. מאחר שתוכן התא משתחרר ללא בקרה, מרכיבי התא המת אינם מסודרים במבנים המאפשרים את פינוים היעיל על ידי מקרופאגים, ובמקום זאת הם מפונים על ידי מערכת הלימפה. כמו כן, הליזוזומים נפרצים ומשחררים את תכולתם – אנזימים פרוטאוליטים המפרקים חלבונים. אנזימים אלה הורסים את התא ובמקרה של נזק רקמתי נרחב מזיקים לרקמה כולה ולעיתים לאיברים מרוחקים כמו הכבד והכליות.
במהלך התהליך הנקרוטי הגרעין מתפרק בשלושה שלבים מובחנים: פיקנוזה, שבה הגרעין נדחס למסה קטנה, התפוררות הגרעין (קריורקסיס) ותמס הגרעין (קריוליזה), שבו כבר לא רואים גרעין. למרות הבזופיליה שבעקבות יציאת חומצות הגרעין אל חלל התא, הציטופלזמה בצביעה המטוקסילין ואאוזין הופכת יותר אאוזינופילית, ואובדן הגליקוגן הופך אותה למבריקה.
לעיתים ניתן להשתמש בטיפול ברימות של זבובים מסוימים כתרופה במקרה של פצע נקרוזי.
נקרוזה ליקוופקטיבית
נקרוזה ליקוופקטיבית (נמק מתנזל) מתרחשת באיברים שבהם התאים מתפרקים במהירות, למשל במוח. הנקרוזה נראית מדוללת עם חללים, ובמיקרוסקופ אור ניתן לראות גם מקרופאגים קצפיים.
נקרוזה גבינתית
נקרוזה גבינתית אופיינית לגרנולומות המופיעות במחלת השחפת. הגרנולומות, שנוצרות מכישלון מקרופאגים לעכל את חיידק השחפת ומהצורך לבודדו בעקבות ניסיון כושל זה, מכילות מקרופאגים דמויי אפיתל הצמודים אחד לשני ומבודדים את החיידק מן הסביבה. בגרנולמות רקמה מתה וחיידקים ולהן מראה של עיסה ורודה עם אבק תאים במרכזן, כעין גבינה.
נקרוזה שומנית
נקרוזה שומנית ניכרת בדלקת לבלב חריפה. סתימה של הצינורות בלבלב גורמת ליציאה של אנזימים אל הרקמה, אשר מפרקים שומן סביב הלבלב. הנקרוזה נראית כאזורים צהבהבים כתוצאה מהתיישבות סידן על השומן שמשווה לרקמה מרקם סבוני. במיקרוסקופ נראים ברקמה צלליות של תאי שומן, ללא גרעינים ולעיתים תוך התקלפות הממברנות, אלא אם מגיעים תאי דלקת. התאים הנקרוטיים מפורקים ונבלעים.
נקרוזה פיברינואידית
נקרוזה המתרחשת בעת פגיעה בדופנות כלי הדם. כאשר פיברין חודר לדופן, הוא מקנה לה צבע אדמדם תחת המיקרוסקופ.
נקרוזה המורגית
נקרוזה המורגית חלה כתוצאה מעודף בכלי דם. נקרוזה מסוג זה דורשת הוצאה בניתוח.
פונקציית גרין
במתמטיקה, פונקציית גרין היא פונקציה המשמשת לפתרון משוואות דיפרנציאליות ליניאריות לא-הומוגניות עם תנאי שפה נתונים, והיא שימושית לפתרון בעיות בפיזיקה ובהנדסת חשמל. הפונקציה נקראת על שם ג'ורג' גרין, מתמטיקאי בריטי אשר פיתח את הרעיון בשנות ה-30 של המאה ה-19.
הגדרה
פונקציית גרין, (G(x, s של אופרטור דיפרנציאלי ליניארי \hat{L} היא פתרון של המשוואה:
כאשר היא פונקציית דלתא של דיראק המוזזת ב-s.
אם ממד הגרעין של האופרטור \hat{L} שונה מאפס פונקציית גרין אינה יחידה, אך למעשה תנאי השפה וסימטריות נותנים פתרון יחיד.
השימוש בפונקציה
ניתן להשתמש בפונקציית גרין כדי לפתור משוואות מהצורה:
פונקציית גרין היא פתרון המשוואה עבור, ובעזרתה ניתן למצוא את פתרון המשוואה \!\ u(x).
לאחר מציאת פונקציית גרין נכפיל את שני אגפי המשוואה המגדירה אותה ב (f(s ונבצע אינטגרציה על כל תחום ההגדרה שלה לקבלת:
זהו אינטגרל קונבולוציה. נציב במקום (f(x את האופרטור כפי שהוגדר במשוואה הדיפרנציאלית ונקבל:
מאחר שהאופרטור \hat{L} ליניארי ופועל על x בלבד (ולא על משתנה האינטגרציה s) נוכל להוציא אותו מהאינטגרל באגף ימין:
מכאן ניתן לזהות את הפתרון:
כלומר, הפתרון של משוואה דיפרנציאלית לא הומוגנית תלוי רק בפונקציית גרין של המשוואה ובאיבר הלא-הומוגני. פונקציית גרין של האופרטור \hat{L} נותנת את הפתרון של המשוואה הדיפרנציאלית שהוא מגדיר עבור כל פונקציה \!\ f(x).
שימושים
במקרה שבו האופרטור \hat{L} בלתי תלוי מפורשות במשתנה התלוי (לדוגמה, הוא מכיל רק נגזרות לפי x אך לא כפל בפונקציות של x) - פונקציית גרין תלויה רק בהפרש בין שני המשתנים שלה, כלומר היא פונקציה של משתנה אחד: במקרה כזה, פתרון המשוואה הדיפרנציאלית הלא הומוגנית שווה לקונבולוציה בין האיבר הלא הומוגני לבין פונקציית גרין:
בהנדסת חשמל, פונקציית גרין היא הבסיס לעקרון התגובה להלם. מערכת ליניארית ניתנת לתיאור על ידי משוואה דיפרנציאלית ליניארית לא הומוגנית, כאשר האיבר הלא הומוגני הוא פונקציית הכניסה למערכת ופתרון המשוואה הוא היציאה של המערכת. פונקציית הדלתא של דיראק נקראת פונקציית הלם ופונקציית גרין של המשוואה נקראת תגובת ההלם של המערכת משום שהיא יציאת המערכת עבור כניסת הלם. למערכות ליניאריות בלתי משתנות בזמן יש תגובה להלם שתלויה רק בהפרש הזמנים מרגע כניסת פונקציית ההלם. במקרה כזה התגובה להלם שימושית במיוחד משום שבעזרתה ניתן לחשב את יציאת המערכת לכל כניסה באמצעות קונבולוציה בינה לבין פונקציית הכניסה, פעולה שניתן לבצע ביעילות בעזרת התמרת פורייה.
פונקציית גרין משמשת גם בתחומים רבים בפיזיקה: בפיזיקה של חומר מעובה לפתירת משוואת הדיפוזיה, באלקטרומגנטיות לפתרון משוואת פואסון, במכניקת הקוונטים לפתרון משוואת שרדינגר ובפיזיקה תאורטית מודרנית לתיאור תהליכים על ידי דיאגרמות פיינמן.
משפט גרין
יהי \hat{L} אופרטור שטורם ליוביל - אופרטור דיפרנציאלי ליניארי מהצורה:
כאשר תנאי השפה ניתנים על ידי אופרטור תנאי השפה D:
ותהי (f(x פונקציה רציפה בתחום \ [0,\ell].
אזי ישנו פתרון אחד ויחיד (u(x המקיים:
והוא נתון על ידי:
כאשר, (G(x,s היא פונקציית גרין המקיימת את התנאים הבאים:
דוגמה למציאת פונקציית גרין
עם תנאי השפה:
פונקציית גרין של הבעיה היא הפונקציה המקיימת את המשוואה:
עבור כל \!\ x \ne s פונקציית הדלתא מחזירה אפס ומתקבלת משוואה דיפרנציאלית הומוגנית שהפתרון הכללי שלה הוא:
עבור \!\ x < s נציב את תנאי השפה ב-\!\ x=0:
עבור \!\ x > s נציב את תנאי השפה ב-\!\ x=\pi/2:
מכאן שפונקציית גרין היא מהצורה:
ונותר לקבוע מהם המקדמים c_2 ו-c_3.
מרציפות פונקציית גרין ב-x=s\,\! נובע ש-
הנגזרת הראשונה של הפתרון אינה רציפה: מבצעים אינטגרציה על שני אגפי המד"ר מ- עד ולוקחים את הגבול . האינטגרל על פונקציית הדלתא הוא פונקציית מדרגה, ומהקפיצה שלה מקבלים את התנאי הבא:
מתקבלת מערכת משוואות עבור c_2 ו-c_3 והפתרון שלה הוא:
פונקציית גרין של הבעיה היא:
מוסבאח חלבי
מוּסבָּאח חלבי (בערבית: مصباح حلبي, בתעתיק תקני: מֻצבאח חלבי; נולד ב-1942) הוא סופר ועיתונאי דרוזי ישראלי, איש דלית אל-כרמל, מהראשונים שהביאו את דבר העדה הדרוזית לקהל העברי. תומך במודרניזציה של החברה הדרוזית בישראל ובחיזוק הקשר בין העדה הדרוזית לעם היהודי ולמדינת ישראל. חתן פרס היצירה הספרותית בשפה הערבית בתחום הפרוזה (2011).
ביוגרפיה
מוסבח חלבי נולד ב-1942 בדלית אל-כרמל. קיבל חינוך דרוזי, וסיים את לימודיו בבית ספר תיכון עברי בחיפה. בשנת 1962 החל לפרסם כתבות ומאמרים בערבית ובעברית. בערבית כיסה את המגזר הדרוזי בעיתון "אל-אנבאא", (לאחר מכן "אל-יום"). אחר-כך היה לסופר "דבר" לעניינים דרוזיים, ומשם עבר ל"ידיעות אחרונות". במשך כ-30 שנה פרסם מאמרים בשפה העברית בעיתונות ובקול ישראל. בשנות ה-70 וה-80 כיהן כמזכיר מועצת פועלי דלית אל-כרמל של ההסתדרות. הוא מרבה להרצות בענייני הדרוזים בפני קהלים שונים בארץ.
בשנת 1970 פרסם חלבי בהוצאת אותפז את ספר הזיכרון "ברית דמים", שבו מובאים סיפורי חייהם של יותר מ-50 דרוזים שנפלו במערכות ישראל. לספר הקדים מבוא יגאל אלון. חלבי העניק את הספר לנשיא המדינה זלמן שזר, ובעקבות פרסום הספר ערך דוד בן-גוריון ביקור בדלית אל-כרמל ובביתו של חלבי. בשנות ה-90 והאלפיים פרסם עוד מספר ספרי הנצחה לחללי העדה.
כעיתונאי צעיר הביע חלבי את דעותיו בזכות אימוץ ערכים מודרניים-ליברליים בחברה הדרוזית בישראל – שחרור האישה הדרוזית מהמגבלות המסורתיות המוטלות עליה ותמיכה בעלייתם של יחידים חסרי ייחוס בזכות כישוריהם. בכך עורר על עצמו לא פעם את כעסם של מנהיגי העדה.
בשנת 1973 פרסם בהוצאת מלוא את הספר "הדרוזים בישראל" – ספר בפורמט אלבומי המספר על העדה הדרוזית מאז קום מדינת ישראל. הייתה זו הפעם הראשונה שבה ניתן לקורא העברי ספר על העדה שנכתב על ידי מחבר דרוזי. הספר עורר את כעסה של המנהיגות הדתית, שכן הדת הדרוזית, על פי המסורת, צריכה להישמר בסוד.
בשנת 1991 ראה אור ספרו "יומנה של צעירה דרוזית", שעסק במצבה של האישה בחברה הדרוזית (באותה תקופה, למשל, דרוזיות בישראל לא נהגו ברכב). רבים בעדה הדרוזית, ובפרט הדתיים שבה, ראו בספר פגיעה בעדה. הוטל חרם על חלבי ועל משפחתו, וספרו נשרף. הוא הסתגר בביתו מפחד לצאת, וזכה לתמיכה דלה מצד החברה היהודית בישראל (כהבעת תמיכה, הוא התקבל אז כחבר פא"ן ישראל ואגודת הסופרים העברים בישראל). לבסוף הסיר השייח' אמין טריף את החרם; חלבי התחייב שלא להפיץ עוד את הספר.
על רקע זה, בשנת 1992 פרסם רומן בשם "הכפר החצוי" – ספרו היחידי שאינו עוסק בעדה הדרוזית.
ב-1995 ראה אור לקסיקון ביוגרפי של אישים דרוזים מהמאות ה-19 וה-20 ("אנציקלופדיית שמות החללים, השייח'ים, המנהיגים והפעילים הדרוזים 1800–1995", בשפה הערבית) שערך ביחד עם אמל נסראלדין וסלמאן פלאח. בהמשך פרסם עוד ספרים וספרונים המציגים את הדרוזים בפני הקורא העברי.
חלבי זכה בפרס היצירה הספרותית בשפה הערבית מטעם משרד התרבות, בתחום הפרוזה, לשנת 2011, על מפעל חייו. בנימוקי השופטים נכתב כי חלבי הוא
חלבי נשוי ואב לארבעה בנים ושתי בנות. הוא קרוב משפחתו של השייח' נור אלדין חלבי, שהיה מראשי העדה הדרוזית.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
אגם מקארתור (קולומביה הבריטית)
אגם מקארתור (באנגלית: Lake McArthur) הוא אגם בשטח הפארק הלאומי יוהו, בסמוך לקו פרשת המים של אמריקה, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה
אורכו של האגם 1.5 קילומטרים, עומקו המרבי 85 מטרים. זהו האגם העמוק ביותר בשטח הפארק הלאומי יוהו.