cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב ג'יוליאנצ'נג
הקרב
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-24 באוקטובר חצה כוח יפני שמנה שבע פלוגות מרגימנט חיל הרגלים ה-18 את נהר היאלו. בתגובה, פתח עליהם המוצב הסיני באזור באש, ויחידה שמנתה 300 חיילים ו-60 פרשים נשלחה אחריהם, אך נהדפה. הכוח היפני הצליח להשתלט על המוצב הסיני ולקח שלל שני תותחים, תחמושת וציוד חורף. לאחר שקיבל את הידיעה על כיבוש המוצב, החליט אריטומו לפתוח במתקפה כללית ביום המחרת, ה-25 באוקטובר.
במהלך הלילה בנה חיל ההנדסה היפני בחשאי גשר מפרקים מעל הנהר, מול הביצורים הסיניים בהושאן, ובשעה 04:30 ב-25 באוקטובר, חצתה אותו הדיוויזיה השלישית. בשעה 06:15 התפתח קרב בין הצדדים, ולאחר שעה וחצי של לחימה נסוגו הסינים מהביצורים, ונסו לכיוון ג'יוליאנצ'נג. כשהבין המפקד הסיני שחייליו נטשו את עמדותיהם והותירו ליפנים לחצות את נהר היאלו, שלח לקראתם חיילים רעננים. אך גם התקפה זו נהדפה על ידי היפנים, ובשעה 10:30 תם הקרב עם ניצחון יפני.
אריטומו תכנן לתקוף את ג'יוליאנצ'נג ב-26 באוקטובר, אך משהגיעו אליה גילו שהיא ננטשה במהלך הלילה.
תוצאות הקרב
הארמייה היפנית הראשונה רדפה אחרי הסינים הנסוגים, והתפצלה לשתי קבוצות בעושתה כן: קבוצה אחת דלקה אחרי חיל המצב של אנטונג צפונה ומערבה, ובדרכה כבשה את הערים פנגהְואנגצ'נג ושיויאן, דבר שתרם לבידודה של פורט ארתור. הקבוצה השנייה צעדה אף היא צפונה, אך לכיוון מוקדן, בירת מנצ'וריה. הכוחות הנותרים של גנרל סונג התמקמו בעיר ליאויאנג, בדרך למוקדן, על מנת לחסום את התקדמות היפנים.
בנוסף, מאחר שיפן כבשה שטחים בהם התגוררה אוכלוסייה אזרחית סינית, הוקם מנגנון הנהגה אזרחי זמני באזורים שנכבשו במנצ'וריה.
טינקרבל ואגדת לעולם לא
טינקרבל ואגדת לעולם לא (באנגלית: Tinker Bell and the Legend of the NeverBeast) הוא סרט באנימציית 3D של חברת וולט דיסני, אשר משמש כספין אוף לסרט "פיטר פן", וכסרט המשך לסרט "טינקרבל ופיית הפיראטים". הסרט הוא הסרט השישי בזיכיון "פיות דיסני", ואורכו כ-76 דקות. הסרט יצא לאקרנים במספר מוגבל של מדינות, כולל ישראל ובריטניה, בה הוקרן הסרט ב-12 בדצמבר 2014. בארצות הברית, זכה הסרט לתפוצה מוגבלת והוקרן במשך 13 יום (המינימום הנדרש לטובת מועמדות לאוסקר) בקולנוע אל קפיטן, החל מ-30 בינואר 2015. הסרט הופץ ישירות לווידאו ב-3 במרץ 2015.
תקציר העלילה
פון היא פיית חיות כיפית ומוכשרת, המאמינה כי אסור להסתכל בקנקן אלא במה שיש בתוכו, ואסור לשפוט חיה לפי גודל שיניה. לאור השקפה זו, היא מתחברת עם יצור מסתורי בשם "נוורביסט". טינקר בל וחברותיה מפחדות מהחיה, וחוששות מהצטרפותה לפיקסי הולו, מה שמביא לכך שיחידת עילית של פיות צופות יוצאות ללכוד את החיה בטרם תהרוס את ביתן. פון חייבת לבטוח בתחושות ליבה ולשכנע את חברותיה הפיות להציל את החיה.
העלילה מתחילה כשפון מצילה גוזל של נץ שכנפו נשברה. נצים ידועים כטורפי פיות ולכן הפיות הצופות מדווחות על המעשה של פון, והיא ננזפת על ידי המלכה קלריון על החלטתה ללכת אחרי ליבה ולא אחרי ראשה. לאחר שהיא מסייעת לגוזל לחזור למקומו הטבעי, היא שומעת שאגה לא מוכרת, מה שמוביל אותה להיכנס למעמקי היער במטרה לחקור את המקור לשאגה. היא מאתרת יצור שמעולם לא נראה לפני כן. לאחר שהיא צופה בו היא מסיקה שהוא בעל תכונות שונות שמזכירות חיות אחרות, למעט תכונה אחת שאינה מוכרת לה, נטייתו לבנות מגדלי אבן באזורים שונים בפיקסי הולו. פון מחליטה לכנות את החיה "גראף".
בינתיים בפיקסי הולו, שמעה פייה צופה שאפתנית בשם ניקס את השאגה, וגם היא החליטה לחקור. לאחר שאיתרה את החיה, היא הלכה לספריית הפיות, שם היא קראה על העומד מולה בספרי החוכמה. דפים קרועים ואיסוף מידע מכמה ספרים במקביל, מביא לכך שהיא מבינה את הכתוב באופן שגוי ומסיקה שגראף יהפוך לחיה מפחידה ומאיימת אף יותר ויהרוס כנראה את פיקסי הולו בסדרת אירועים מסתוריים שסופם בסופה קטלנית.
המלכה קלריון מאיצה בפון וניקס לעבוד יחד ו"לעשות את הדבר הנכון" לצורך הגנתה של פיקסי הולו. כל אחת מהפיות מבינה את הציווי באופן אחר: פון יוצאת לעזור לגראף לסיים את המשימה המסתורית שהוא ממלא, בעוד ניקס נחושה בדעתה ללכוד אותו ולמנוע ממנו לגרום לסופה. גראף אכן הופך למפלצת המתוארת בספר חוכמת הפיות, אך כוונותיו מהוות הפתעה לכולם, שכן מטרתו היא להציל את פיקסי הולו בכך שילכוד את הברקים במבנים שיצר, וימנע מהם לפגוע בעצים ולגרום לשריפה.
תמ"א 52/1
תמ"א 52/1 היא תוכנית מתאר אזורית (חלקית) לכרייה וחציבה של אבן לניסור (אכח"נים) בשטחי יהודה ושומרון, שהוכנה על ידי המנהל האזרחי ביהודה ושומרון.
התוכנית מגדירה 11 אזורים מתוחמים המיועדים לחציבה בשטח כולל של כ-14 אלף דונם בשטחי C, אך היא מחילה את הוראות התוכנית על כלל שטחי C ביהודה ושומרון.
באופן חריג, מבקשת התוכנית לאשר מחצבות לניסור אבן בשטחים של עד 20 דונם ללא צורך בהכנת תוכנית מפורטת (תב"ע) על כל דרישותיה, אלא לאפשר להוציא היתר חציבה מכוח התמ"א עצמה.
התוכנית פורסמה להפקדה באוקטובר 2021 והיא נמצאת בשלב הדיון בהתנגדויות בוועדת התכנון העליונה ביהודה ושומרון. תוקפה המוצע יעמוד על 10 שנים מיום אישורה, אלא אם מועצת התכנון העליונה תחליט אחרת.
שימושים באבן הנסורה
כרייה וחציבה של אבן נסורה מתבססת על שכבת גיר רכה ואחידה, המאפשרת חציבה של קוביות אבן גדולות. בסיום ההליך הכולל ניסור וייצור לוחות אבן, מייעדים את התוצרים לחיפוי חיצוני של מבנים כדוגמת "אבן ירושלמית", שיש לחיפוי מדרגות, מעקות, לריצוף פנימי ול'שיש חברוני'.
הסיבות להכנת התמ"א
התוכנית נועדה להכשיר מחצבות פלסטיניות שפועלות ללא היתרי כרייה וחציבה באזורים שהגדירה התוכנית, לאחר שלא בוצעה אכיפה כנגדן לאורך שנים או שהאכיפה כנגדן לא הייתה יעילה. מגישי התוכנית הצהירו בדיון ההפקדה כי הדרישה של עיריית ירושלים לחפות את כל המבנים בעיר באבן נסורה טבעית יוצרת ביקוש גדול שמצדיק את הכשרת המחצבות בדיעבד.
ההתנגדויות לתוכנית
כנגד התוכנית הוגשו עשרות התנגדויות של גופים ממשלתיים, מועצות אזוריות ויישובים, עמותות וגופי הגנה על הסביבה כגון החברה להגנת הטבע, כולם ישראלים. עם זאת, המחצבות צפויות לפגוע בעיקר בבריאותם של התושבים הפלסטינים המתגוררים בצמוד לשטח המחצבות.
בחלק מהאזורים גבולות המחצבות מגיעות ממש עד לבתים פלסטינים קיימים.
עיקר ההתנגדויות מבוססות על פגיעה בסביבה בצורה בלתי הפיכה. בניגוד לסטנדרט התכנון הישראלי שמחייב הכנת תסקיר השפעה על הסביבה, תמ"א 52/1 אינה דורשת לבצע תסקיר השפעה על הסביבה. בעיות בריאותיות חריגות של פלסטינים כתוצאה מחציבה בקרבה לבתי מגורים היא תופעה מוכרת, הכוללות מחלות נשימה, סרטן, דלקות עיניים ועוד.
עמדת ועדת חוץ וביטחון לגבי התוכנית
ב-2 פברואר 2022 נערך דיון בוועדת החוץ והביטחון בכנסת בנושא מחצבות בשטחי C. לאחר הדיון פנה יו"ר הוועדה, ח"כ רם בן ברק ממפלגת יש עתיד במכתב לעוזרת שר הביטחון בני גנץ, בדרישה לעצור את הליך אישור התמ"א "לצורך ביצוע בחינה מקיפה של כלל הקריטריונים הדרושים לטובת הפעלתן של מחצבות בשטח".
לקריאה נוספת
מסמכי התוכנית באתר מנהל התכנון
רפאל מולינה מוריו
ד"ר רפאל מולינה מוריו (בספרדית: Rafael Molina Morillo; 30 במרץ 1930 – 2 באפריל 2017) היה עורך דין, עיתונאי ודיפלומט מהרפובליקה הדומיניקנית. הוא יסד את "אהורה! פרסומים", שפרסמו את עיתון "אל נסיונל" ואת המגזין "אהורה!". מוריו שימש גם כעורך העיתונים "ליסטין דיאריו" ו"אל דיה", עיתונים חופשיים ברפובליקה הדומיניקנית.
מוריו ייסד את המגזין "אהורה!" ב-15 בינואר 1961 וגם ערך אותו בשנות הששים. ב-6 באוקטובר 1965, בניין המשרדים של מגזין "אהורה" פוצץ, וציוד הדפוס הושחת. המגזין "אהורה" ("¡Ahora!") התאפיין כמדיום שתרם לטובת חירויות הציבור ברפובליקה הדומיניקנית. בנוסף, המגזין אופיין כמדיום מודרני וביטוי לעיתונות ברבים המגנה על זכויות האדם. מעריכים שככל הנראה זאת הסיבה שהותקף בידי ימניים קיצוניים, ולכן מתקניו הושמדו בפעולת טרור.
מוריו היה נשיא איגוד העיתונות הבין-אמריקני לשנת 2006–2007, כשהחליף בתפקיד את דיאנה דניאלס מוושינגטון פוסט.
שירת כשגריר האו"ם מטעם הרפובליקה הדומיניקנית. נחשב בארצו לאחד מחלוצי העיתונות החופשית שהחלה לפעול בשנת 1961, לאחר 32 שנות דיקטטורה תחת שלטונו של רפאל טרוחיו.
מוריו נפטר ב־2 באפריל 2017.
Whassup?
Whassup? (ידוע גם בשם Wazzup?) היה קמפיין מסחרי לבירה אנהאוזר-בוש באדוויזר בין השנים 1999–2002. הפרסומת הראשונה שודרה במהלך מאנדיי נייט פוטבול ב-20 בדצמבר 1999. קמפיין הפרסומות התנהל ברחבי העולם והפך לביטוי קליט של תרבות הפופ. הביטוי עצמו הוא גרסה מעורפלת לביטוי "מה קורה?" (באנגלית: What's up?).
הפרסומות התבססו על סרט קצר בשם "True", אותו כתב וביים צ'ארלס סטון השלישי, ובו הופיע סטון וכמה מחברי ילדותו - פרד תומאס, פול ויליאמס, טרי ויליאמס, ג'ימי "פוארטו רוק" פרז וקווין לופטון. הדמויות ישבו סביב, דיברו בטלפון ואמרו "Whassup?" אחד לשני בצורה קומית. הקיצור היה פופולרי במספר פסטיבלי קולנוע ברחבי הארץ ובסופו של דבר משך את תשומת ליבם של הבמאי הקריאטיבי ויני וורן והבמאי האומנותי צ'אק טיילור בסוכנות המודעות DDB שבשיקגו, שלקחו את הרעיון לאוגוסט בוש הרביעי, סגן נשיא של אנהאוזר-בוש, והחתים את סטון לביים פרסומות טלוויזיה של באדוויזר על פי הסרט. סקוט מרטין ברוקס זכה בתפקיד דוקי כשקווין לופטון סירב לאודישן.
שמונה שנים מאוחר יותר, סטון הכין גרסה נוספת של הפרסומת עם אותו צוות, בשם Wassup 2008. הסרט הקצר בן שתי הדקות מתח ביקורת קשה על נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש וכלל תמיכה ברורה בקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה. הסרטון משנת 2008 היה מועמד לפרס הווידאו המועדף על ידי משתמשים בטקס פרסי בחירת הקהל ה-35.
בתרבות
הסרט מת לצעוק (2000) הציג פרודיה על הפרסומת בסצנה אחת.
בפרק "Father and Son Reunion" (2002) של הסדרה Greg the Bunny הוצגה דמות בשם גיל שמנסה להיקשר לבנו ג'ימי. גיל חושב שכל הצעירים משתמשים בביטוי הזה כדי להיות מגניבים. הם יוצאים יחד עם גרג הארנב וגיל צועק את הביטוי על כל מי שהם פוגשים, למבוכתו של ג'ימי.
בפרק "הפרק עם העכברושים של פיבי" של הסדרה חברים משנת 2003, רוס נכנס לדירתם של מוניקה וצ'נדלר באומרו "Whassup" ומנסה לחקות את הפרסומת, עליה משיב צ'נדלר, "!Seriously dude, three years ago"
בפרק הפיילוט של המשרד, מייקל סקוט, ג'ים ודוויט אומרים רבות את הביטוי זה לזה. ג'ים אומר בעצבנות למצלמה שסקוט עדיין עושה את זה כל הזמן, שבע שנים אחרי שהפרסומת הייתה פופולרית.
בסדרה Aqua Teen Hunger Force, בפרק "Multiple Meat" (2010) פרילוק משתמש בביטוי למאסטר שייק וכאשר הוא לא מגיב אליו הוא שואל "I'm sorry, is that out now?"
נעשתה פרודיה על הפרסומת גם בארבעה פרקים של סדרת הרשת The Annoying Orange.
הלהקה Falling in Reverse עשתה פרודיה על הפרסומת בוידאו קליפ של השיר "Good Girls, Bad Guys" (2011).
הביטוי משמש כבדיחה חוזרת בסרט זה הבן שלי, בכיכובם של אדם סנדלר ואנדי סמברג. ישנם מספר מקרים של פרסום סמוי של באדוויזר לאורך הסרט.
בסרט סוכן וחצי (2016), בוב סטון שולח לקלווין ג'וינר סרטון וידאו של הפרסומת ושואל "זוכר את הפרסומות האלה?"
בסדרה איך פגשתי את אמא, בפרק "שעת הטרילוגיה", ברני סטינסון משתמש בביטוי זה בעתיד שהוא, מרשל וטד מדמיינים.
בפרק "The Election" (2016) של הסדרה Letterkenny, סטיוארט עושה פרודיה לפרסומת עם ריילי וג'וני בסרטון קמפיין בשביל וויין.
בעונה 1, פרק 8 של דיאטת סנטה קלריטה, שילה המונד, בגילומה של דרו ברימור, אומרת "Whassup?" לדמות ה"מתה" האל-מתה לוקי, המגולמת על ידי דה אוביה אופריי.
בסרט אנטמן והצרעה (2018) לואיס עוצר ליד סקוט ואומר את המילה מספר פעמים.
הביטוי משמש כבדיחה חוזרת בסדרה הסוכן הנרי.
ביוני 2018 חברו בורגר קינג ובאדוויזר ליצירת פרסומת "Whassup?" חדשה.
בפרק 148 של "Being the Elite" שכותרתו "Dead Friend 1", Socal Uncensored (SCU) עשו פרודיה על הפרסומת, אך במקום "Whassup", הם אומרים SCU.
במהלך מגפת הקורונה, שודרה גרסה חדשה של פרסומת באדוויזר, שעודדה אנשים לבדוק מה שלום חבריהם במהלך הסגר.
המבוא לקליפ האימה "Cancelled" (2021) של Slowthai ו-Skepta הוא פרודיה על הפרסומת אבל במקום זה הם אומרים "Wagwan?".
אפרים... אפרים!
"אפרים... אפרים!" הוא פסל מאת האמנית הישראלית לידיה זבצקי.
הפסל "אפרים... אפרים!" מציג דמות של חמור בגודל טבעי, המבוסס על חמור בו טיפלה האמנית בביתה בירושלים. זבצקי עיטרה את הפסל בזיגוג בצבע ירוק בוהק, בהשפעת הקרמיקה של שושלת טאנג. הפסל הוצג לראשונה במסגרת הביאנלה לקרמיקה ישראלית (2000) במוזיאון ארץ ישראל. כיום הפסל נמצא באוסף המוזיאון והוא מוצג בביתן הקרמיקה שבמוזיאון.
טום היידן
תומאס אמט "טום" היידן (באנגלית: Thomas Emmet Hayden; ) היה פעיל חברתי ופוליטי אמריקני, אחד ממבשרי השמאל החדש ומן הבולטים בשורותיו. בשל הפגנה נגד מלחמת וייטנאם, מלווה בהפרות סדר, בה היידן נטל חלק ואף היה חלק מן הדרג המארגן, עמד לדין באילינוי, כאחד מן השבעה משיקגו, הורשע, אך בסופו של דבר עונשו בוטל. בהמשך חייו היה, בין היתר, סנטור בסנאט של מדינת קליפורניה, אשר עמדותיו היו נטועות באגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית.
שנותיו המוקדמות
טוס היידן נולד ברויאל אוק, מישיגן, למשפחה ממוצא אירי. אבי המשפחה, יוצא חיל הנחתים, אשר עבד כמנהל חשבונות בחברת קרייזלר, היה אלכוהוליסט אלים. בהיות טום היידן בן 10, התגרשו הוריו, והוא נותר עם אמו. חינוכו המוקדם היה קתולי אדוק, אך בנעוריו, לשמע הטפותיו של צ'ארלס קוגלין, בן אותה העיר וראש הכנסייה במקום, אשר היו למורת רוחו, ניתק את קשריו עם הכנסייה הקתולית. בעת שלמד בבית הספר התיכון, שימש כעורך עיתון בית הספר. עקב מילות נאצה שכתב כדברי פרידה באותו עיתון, נאסר עליו להשתתף בטקס הסיום, ואת תעודת הגמר קיבל בנפרד.
שנותיו כסטודנט והצהרת פורט יורון
לאחר סיום בית הספר התיכון, היידן החל בלימודים באוניברסיטת מישיגן, כמו בבית הספר התיכון, אף שם ערך את עיתון הסטודנטים, ובנוסף, שימש כעוזר הוראה במחלקה לעיתונאות. הן כעיתונאי, הן כסטודנט, היידן הפך פעיל יותר ויותר בנושאים חברתיים, כמו שוויון בין הגזעים, זכויות אדם וכיוצא באלה. במקרה אחד, בעיר מקומב (McComb), מיסיסיפי, בעת שסיקר מצעד למען זכויות השחורים, הוכה קשות בידי גזענים לבנים. היידן היה פעיל בולט בארגון סטודנטים למען חברה דמוקרטית (SDS), וזמן קצר לאחר שהצטרף לארגון, נבחר לנשיאו (1963-1962). בשנת 1962, בעת הכינוס השנתי של SDS בפורט יורון (Port Huron) שבמישיגן, אימץ הארגון את 'הצהרת פורט יורון' (Port Huron Statement), מסמך אשר היידן כתב את נוסחו הראשוני. המסמך מנה את הבעיות הטבועות, לדעת הארגון, בחברה האמריקנית, על כישלונותיה בהשגת שלום עולמי כמו גם צדק חברתי וכלכלי. כפתרון לתחלואיה קרא ל'דמוקרטיה השתתפותית' (participatory democracy), בה תהיה לפרטים יכולת טובה יותר לקבוע את גורלם באמצעות אפשרות למעורבות רבה יותר במוסדות הפוליטיים הפועלים בשמם. קריאה אחרת הייתה לרפורמה במוסדות להשכלה גבוהה. המסמך, אחד המכוננים בהתפתחותו של השמאל החדש, הציג את האפליה על בסיס גזעי, יחד עם המלחמה הקרה, בצל קיומו של נשק גרעיני, בתור הבעיות הבוערות של הדור.
פעילות במישור היחסים הבין גזעיים וכנגד מלחמת וייטנאם
בשנים הבאות, הן כנשיא SDS, הן לאחר מכן, היידן הפעיל תוכניות שונות למען שילוב בין גזעי. חלק נכבד מפעילותו התמקד בניוארק, כולל בזמן המהומות החמורות שהתחוללו במקום ביולי 1967. כמו כן, עסק היידן יותר ויותר במחאה כנגד מלחמת וייטנאם. בשנת 1965, בצוותא עם ההיסטוריון המרקסיסטי וחבר המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית הרברט אפטקר (Aptheker), וכן הקווייקר סטאוטון לינד (Lynd), ערך היידן ביקור בצפון וייטנאם, וזאת בעיצומה של המלחמה. בין היתר, השלושה נפגשו עם שבוי אמריקני, איש צוות אוויר שמטוסו הופל. בשנים הבאות, היידן ערך מספר ביקורים נוספים בצפון וייטנאם, כמו גם בקמבודיה, שאף אליה התפשטה המלחמה. את מעורבותה הגוברת של ארצות הברית בווייטנאם הסביר היידן, בין היתר, כדרך להפנות את תשומת הלב הציבורית מבעיות פנים - החוצה. באוגוסט 1968, היידן היה בין מארגני הפגנה סוערת שנערכה בשיקגו, במקביל לוועידת המפלגה הדמוקרטית. על חלקו בארגון ההפגנה, המלווה בהפרות סדר, היידן הועמד לדין כחלק ממשפט השבעה משיקגו. בסופו של דבר, האישומים בוטלו.
רישיון נשק
רישיון נשק (הידוע גם בשם רישיון כלי ירייה) הוא רישיון או היתר שניתן על ידי מוסדות מסוימים (בדרך כלל על ידי המשטרה) של מדינה (לעיתים מחוז או עיר), המאפשר לבעל הרישיון לקנות, להחזיק, ובעת הצורך לעשות שימוש בכלי נשק (לרוב מדובר בנשק חם). לרוב מחזיק הרישיון כפוף למספר תנאים או הגבלות, במיוחד בכל הנוגע לדרישות אחסון או השלמת מטווחים וקורס בטיחות בנשק, כמו גם במרבית המדינות נעשות בדיקות רקע פסיכולוגיות ופליליות מקיפות בטרם ניתן הרישיון. המחזיק ברישיון נשק לרוב לא יוכל להיכנס עם נשקו לכל מקום בשטח הריבוני של המדינה בה הונפק לו הרישיון. הרישיונות מונפקים בהתאם למדיניות בקרת הנשק המקומית.
טום היידן
קריירה פוליטית
בשנת 1976, היידן הציג עצמו כמועמד לסנאט האמריקני מטעם המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה, אך נכשל בבחירות המוקדמות. בהמשך, התרכז בפוליטיקה הפנים-מדינתית, ונבחר כחבר בקונגרס (1992-1982), ואחר כך בסנאט (2000-1992), של מדינת קליפורניה. ב-1997, היידן הציג את מועמדותו לראשות עיריית לוס אנג'לס, אולם הפסיד במירוץ לתפקיד. ארבע שנים אחר כך, היידן ניסה להיבחר למועצת העיר, אך גם כאן ללא הצלחה.
רישיון נשק
היקף ההיתר או הרישיון משתנה בהתאם לסוג הנשק ו\או הפעילות שלשמה נדרש הנשק. לדוגמה, רישיון עשוי לאפשר לבעליו לעסוק בציד, קליעה למטרה או לאפשר לבעליו להחזיק בנשק להגנה עצמית, לשאת נשק מוסתר, או להפעיל עסק (להיות סוחר נשק או נשק במקצועו). רובים, רובי ציד, אקדחים עשויים לדרוש רישיונות נפרדים (תלוי בשיפוט של המדינה או המחוז המנפיק). בצה"ל, אלו שמורשים להוציא רישיון לכלי אקדח אלו קצינים בצה"ל מדרגת סגן ומעלה ונגדים מדרגת רס"ר ומעלה (כולל מקבילים גם בעולם הביטחון), ומפקדים קרביים שהיו בצה"ל ברובאי 08. בנוסף גם יוצאי יחידות קרביות, לוחמים לשעבר שהשתחררו רובאי 07 (חיל רגלים, חיל הנדסה קרבית) כיום גם הם מורשים להוציא.
טום היידן
חיים אישיים
ב-1961 היידן נישא לסנדרה קייסון (Cason), פעילה בולטת, כמוהו, ב-SDS. הזוג, אם כי התגרש פורמלית ב-1965, נפרד בפועל זמן לא רב לאחר שנישא. בשנת 1971, היידן העתיק את מקום מגוריו ללוס אנג'לס.
בינואר 1973, נישא טום היידן לשחקנית הקולנוע ג'יין פונדה, אף היא פעילה ידועה כנגד המעורבות האמריקנית בווייטנאם, ואף היא ביקרה בצפון וייטנאם ב-1972, בעיצומה של המלחמה. ביולי 1973, נולד בנם היחיד, טרוי גאריטי (Garity, שם נעוריה של אמו של היידן). בהמשך לסבו, הנרי פונדה, ולאמו, טרוי גאריטי הפך לימים לשחקן אף הוא, וזכה בשנת 2003 בפרס גלובוס הזהב. באותה תקופה, היידן עצמו הופיע בתפקיד קטן בסרט "משאלת מוות". הזוג התגרש ב-1990. ב-8 באוגוסט 1993 נישא היידן בשלישית, לשחקנית ילידת קנדה ברברה ויליאמס (Williams). הזוג אימץ בהמשך בן, יליד שנת 2000, בשם ליאם.
רישיון נשק
רישיון נשק בישראל
לפי הוראות חוק כלי הירייה, תש"ט-1949, החזקת כלי ירייה במדינת ישראל – אינה זכות מוקנית לאזרח, אלא מתאפשרת רק לאחר קבלת רישיון מאת הרשות המוסמכת, כהגדרתה בסעיף 1 לחוק: "הרשות המוסמכת - פקיד רישוי על פי המלצת קצין משטרה בכיר". העונש המקסימלי בישראל על נשיאת נשק ללא היתר הוא שבע שנות מאסר. קבלת רישיון לכלי ירייה מותנית בעמידה בתבחינים (קריטריונים), הנקבעים על ידי השר לביטחון הפנים בתאום עם גורמי הביטחון. תבחינים (קריטריונים) אלה כוללים דרישות סף, ביניהן הדרישה לעמוד באחת מן העילות המפורטות להלן. רשימת העילות המפורטת הזו היא סגורה וממצה, ולא ניתן לקבל רישיון פרטי או הרשאה להחזקתו או נשיאתו של כלי ירייה אלא באחת מעילות אלה (מעודכן ל-2019):
טום היידן
חיים אישיים
לצד פעילויותיו האחרות, ולמרות שלא רכש תואר אקדמי גבוה, היידן שימש כמרצה במספר מוסדות אקדמיים, בקורסים אשר עסקו בנושאים חברתיים שונים.
רישיון נשק
רישיון נשק בישראל
אדם המחזיק ברישיון נשק מחויב לעמוד בדרישות סף מסוימות: במקרה של שלילת רישיון נשק, אי חידושו או ביטולו ניתן להגיש ערר לגוף אותו השר לביטחון פנים הסמיך לנושא. במקרה בו הערר נדחה, ניתן להגיש עתירה מנהלית לבית הדין לעניינים מנהליים.
טום היידן
קישורים חיצוניים
ידיעה אודות מותו של טום היידן:
קברו של טום היידן:
הבלוג של טום היידן:
אודות היידן כמועמד למושל קליפורניה:
מזור רובוטיקה
מזור רובוטיקה בע"מ היא חברה למכשור רפואי ויצרנית מערכת הנחיה רובוטית לניתוחי עמוד השדרה.
מטה החברה בארצות הברית ממוקם באורלנדו, פלורידה, עם משרדים בינלאומיים בקיסריה שבישראל ומינסטר, גרמניה.
החברה הייתה רשומה בבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מאוגוסט 2007, והחל ממאי 2013 הייתה רשומה למסחר גם בנאסד"ק. בספטמבר 2018 רכשה מדטרוניק את מזור רובוטיקה לפי שווי חברה של 1.6 מיליארד דולר.
מוצרים
מוצר הדגל של החברה, מערכת רנסאנס, אושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ומשווק לניתוחי מוח ועמוד השדרה מאז שנת 2011.
מנתחים המשתמשים במערכות של מזור רובוטיקה מתמחים בניתוחים אורתופדיים ונוירוכירורגיים.
נכון לאוקטובר 2016, התקינה מזור רובוטיקה כ-130 מערכות ברחבי העולם, כ-80 מתוכן בארצות הברית - שוק היעד העיקרי של החברה.
היסטוריה
הקמתה של החברה התחילה במחקר רובוטיקה כירורגית במעבדות הרובוטיקה של הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה בשנות ה-90 של המאה ה-20. החברה הוקמה על ידי פרופסור משה שוהם ואלי זהבי. פרופסור שוהם הוא ראש המעבדה לרובוטיקה רפואית של הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, וזהבי כיהן בעברו כסגן הנשיא בתחום ההנדסה בחברת אלסינט. בתחילת שנת 2002 מיקמה החברה את משרדיה בחממת T3 - היחידה לפיתוח עסקים של הטכניון, אשר מטרתה העברת טכנולוגיות חדשניות שפותחו בטכניון למסחור עבור שווקים גלובליים.
בשנת 2003 מונה אורי הדומי, לשעבר סמנכ"ל הכספים של חברת Denex, למנכ"ל מזור רובוטיקה. הדומי היה גם מייסד ומנכ"ל של 7D בע"מ (מעקב תנועה ליישומים רפואיים), ויו"ר הוועדה המדעית איזמל (תאגיד לתעשייה מונחית-תמונה). החברה גייסה 7 מיליון דולר מכמה קרנות הון סיכון. לאחר מכן עברה החברה למשרדיה הנוכחיים בפארק תעשייה קיסריה.
בתחילת 2004 קיבלה החברה אישור ראשון לשיווק באירופה (סימון CE) למוצרה הראשון SpineAssist. עם ציון דרך זה, SpineAssist הפך למערכת ההנחיה הראשונה הזמינה באופן מסחרי עבור ביצוע ניתוחים בעמוד השדרה. החברה החלה לשווק את SpineAssist באירופה, ורשמה מכירות ראשונות של המוצר זמן קצר לאחר מכן. בהמשך 2004 קיבלה החברה את אישורה הראשון ממנהל המזון והתרופות האמריקאי ל-SpineAssist, ובכך הפכה לחברה הראשונה המשווקת מערכת רובוטית לניתוחי עמוד שדרה בארצות הברית.
בפברואר 2008, קיבלה החברה אישור לשיווק באירופה (סימון CE) למוצר השני שלה דיסק-אסיסט (DiscAssist), מוצר לתכנון והנחיה של השתלת דיסק מלאכותי. זאת לאחר שהשלימה ניתוחים ראשונים במטופלים בבית חולים בגרמניה.
ביוני 2011 השיקה החברה את המוצר הרובוטי הנוכחי שלה, רנסאנס - מערכת הנחיה רובוטית, אשר החליף את SpineAssist.
בפברואר 2014 נבחר פרופסור שוהם לאקדמיה הלאומית להנדסה (NAE) על תרומה לטכנולוגיה רובוטית לניתוחים מונחי תמונה.
במאי 2016 החלה חברת מדטרוניק האמריקאית לשווק את מערכת רנסאנס של מזור רובוטיקה ובמקביל הגיעה להחזקה של 11% ממניות מזור. בספטמבר 2018 רכשה מדטרוניק את מזור רובוטיקה לפי שווי חברה של 1.6 מיליארד דולר.
River (שיר של בישופ בריגס)
רקע וכתיבה
השיר עצמו עוסק במערכת יחסים מתוחה שנמצאת בקצה הכישלון. בריגס סיפרה כי מילות השיר "היו כולן מתח... התקווה שלי עם השיר הזה היא שהוא יגרום לאנשים להרגיש מוסמכים וייתן להם את הכוח לקחת דברים לידיים. יש לי את הרצון להגיע לקצת גבול היכולת ושמישהו יעזור לך לעשות זאת. אני חושבת שיש בזה משהו חזק ומרגש".
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר השלישית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת והמערכה בחזית המזרחית.
עולם (אלבום)
עולם הוא אלבום האולפן השני של הזמרת והיוצרת דיקלה, כאשר הוא יוצא כשלוש שנים לאחר הוצאת אלבום הבכורה שלה, אהבה מוסיקה. האלבום יצא לחנויות ב-22 בדצמבר 2004.
רקע והפקה
האלבום הנפיק את ארבעת הסינגלים הבאים: "עולם" ששמו כשם האלבום, "בונבוניירות", "תראי", ו"געגועים". ארבעת השירים הללו מהווים כשירים המובלים מן האלבום. הסינגל "עולם" התאפיין בכך שהיה לאחד מהסינגלים המוכרים והמזוהים ביותר עם הזמרת.
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1935, יחד עם הדיוויזיה הראשונה והשנייה, בתור שלוש דיוויזיות השריון הראשונות בצבא הגרמני תחת סמכות זרוע השריון הצעירה בורמאכט והועמדה תחת פיקוד ארנסט פסמן. יחידות הדיוויזיה השתתפו במלחמת האזרחים בספרד, באנשלוס ולאחר מכן גם בסיפוח חבל הסודטים בשנת 1938. בתחילת דרכה הורכבה הדיוויזיה מחטיבת רובאים (חי"ר ממוכן) וחטיבת שריון - כל חטיבה עם שני רגימנטים, בנוסף לרגימנט ארטילריה ומספר יחידות סיוע דיוויזיוניות.
עולם (אלבום)
רקע והפקה
את כל שירי האלבום הלחינה וכתבה דיקלה ביחד עם ארז ברזוליק, פרט לשיר "עולם", שנכתב על ידי דיקלה וחנה לפידות. רן שם טוב עיבד את מרבית שירי האלבום.
האלבום הוא האלבום האחרון בחברת התקליטים "הד ארצי", שקודמו שם היה אהבה מוסיקה. לאחר מכן עברה דיקלה לחברת התקליטים "פונוקל" שם הוציאה את אלבומה השלישי ארלוזורוב 38, ומשם עברה דיקלה לחברת התקליטים "הליקון מיוזיק" שם נשארה עד היום כשהם היו חסותם של שני האלבומים המצליחים ביותר של הזמרת ואם פרידה וסיפור אופטימי.
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין בספטמבר 1939, הייתה הדיוויזיה אחת מבין שש דיוויזיות משוריינות בוורמאכט והיא השתייכה במהלך המערכה לקורפוס ה-19, כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתפה בלחימה במרכז פולין תחת פיקודו של לאו גייר פון שוופנבורג. ב-17 באוקטובר 1939 מונה הורסט שטומפף למפקד הדיוויזיה.
במאי 1940 הדיוויזיה לחמה תחת הקורפוס ה-16 בפיקודו של אריך הפנר, כחלק מהארמייה השישית והשתתף עימה בקרב ז'מבלו. בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית.
יטרופה
יטרופה (שם מדעי: Jatropha) הוא סוג שיח ממשפחת החלבלוביים. לצמח כ-170 מינים, ובהם סוּקוּלנטים, שיחים ועצים (חלקם נשירים). מקורם של רוב המינים הוא באמריקה, מיעוטם (כ-65) מקורם באפריקה, אסיה ואירופה. כמו צמחים רבים במשפחת החלבלוביים, היטרופה מכיל תרכובות רעילות ביותר. צמחי יטרופה שימשו באופן מסורתי לייצור סלים ולייצור צבע. אחד המינים Jatropha curcas, עורר עניין רב, כצמח גידול אפשרי לייצור ביו דיזל.
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
לאחר ניצחון המערכה בצרפת וארצות השפלה, איבדה הדיוויזיה את רגימנט השריון השני שלה, שצורף לדיוויזיה משוריינת חדשה (הדיוויזיה הקלה ה-5), וקיבלה במקומו את רגימנט הרובאים (חי"ר ממוכן) ה-394. מהלך דומה התרחש ברוב דיוויזיות הפאנצר - שכן הפיקוד הגרמני העדיף להגדיל את מספר דיוויזיות הפאנצר על חשבון החלשת מרכיב השריון בדיוויזיות הקיימות.
יטרופה
שימושים
גבעולי המין Jatropha cuneata, משמשים לייצור סלים בקרב יְלִידִי סונורה שבמקסיקו. מין אחר של הצמח Krameria grayi משמש לייצור דיו אדום. שמן היטרופה משמש בעיקר לייצור ביו דיזל, המשמש כדלק תחליף למנועי דיזל. Jatropha integerrima מטופח כצמח נוי באזור הטרופי, בזכות פריחתו האדומה שנמשכת במשך כל השנה.
רעילות
בדומה לרבים מהמינים במשפחת החלבלוביים, חלק מסוגי היטרופה, מכילים תרכובות רעילות. למרות זאת, הזרעים לעיתים נאכלים לאחר צלייה שמפחיתה את רעילותם.
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובכיתור הגדול בקייב. ב-1 באוקטובר 1941 מונה הרמן בריית למפקד הדיוויזיה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במרץ 1942 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17, במסגרת הארמייה השישית באזור חרקוב. בקיץ 1942 השתתפה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול, כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-8, ולאחר מכן הועברה לקורפוס הפאנצר ה-40 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, עמו לחמה בקרב על קווקז. ב-1 באוקטובר 1942 מונה פרנץ ווסטהובן למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך הנסיגה מהקווקז ולאחר מכן במהלך קרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-25 באוקטובר 1943 מונה פריץ ביירליין למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך קרב דנייפר ומבצע דנייפר-קרפטי, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24, ובהמשך לחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3. ב-5 בינואר 1944 מונה רודולף לאנג למפקד הדיוויזיה, וב-25 במאי החליפו וילהלם פיליפס. הדיוויזיה לחמה בקרבות באוקראינה, ובספטמבר 1944 הועברה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עימה בקרב על נארבה. ב-1 בינואר 1945 מונה וילהלם זות למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה בקרבות בהונגריה. ב-19 באפריל 1945 מונה פולקמאר שנה למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה בקרבות באוסטריה עד סוף המלחמה, שאז נכנע לכוחות בעלות הברית.
מבנה
1939:
1943:
סמל הדיוויזיה לאורך השנים:
אפליה נגד אתאיסטים
אפליה נגד אתאיסטים (בהווה ובעבר) היא רדיפה של אלה המזהים את עצמם או מתויגים על ידי אחרים כאתאיסטים, ואפליה נגדם. אפליה נגד אתאיסטים מתייחסת גם לעמדות שליליות, דעות קדומות, עוינות, שנאה, פחד, או אי-סובלנות כלפי אתאיסטים או אתאיזם, וביטויי אתאופוביה אחרים. נכון לשנת 2015, ב 19 מדינות יש עונש על כפירה, כאשר ב-13 מהן כפירה היא עבירה שעונשה מוות.
התקופה העתיקה
ניצנים לחשיבה אתאיסטית היו גם בעולם העתיק, אם כי לא במובן המודרני, בעיקר משום שהשפה לחוסר אמונה עוד לא הייתה מפותחת. אמונות תאיסטיות לא שיחקו בתפקיד מרכזי בעיצוב החיים הציבוריים ביוון העתיקה, בעיקר מפני שהפוליתאיזם הקשה לבסס ריכוזיות של האמונות, שהיו שונות בכל אזור או תרבות. ההיסטוריון צרפתי לוסיאן פבר התייחס לחוסר ההיתכנות של אתאיזם חזק לפני המאה השש-עשרה, בעיקר משום שהדתיות העמוקה שלטה ברוב חלקי העולם. קארן ארמסטרונג גורסת, שמכיוון שהדת שלטה בכל פן של החיים, החל מטקסי לידה, טבילה, ועד לקבורה, גם אם אדם יוצא דופן היה בעל האובייקטיביות הנדרשת על מנת להטיל ספק בדת ובאמונותיה, הוא לא היה מוצא שום תימוכין בפילוסופיה ובמדע של תקופתו. הרשויות השלטוניות ביססו את כוחם על טענה של זכות אלוהית, ולכן הכחשת קיומו של האל המקומי נתפסה כאיום לסמכויותיהם. כתוצאה מכך, אלו שתויגו כאתאיסטים נרדפו על ידי השלטונות.
העידן המודרני
במהלך המאה התשע עשרה, אתאיסטים בריטים היו קורבנות לאפליה, על אף מספרם המועט. המשורר פרסי ביש שלי גורש מאוניברסיטת אוקספורד וילדיו נלקחו ממנו לאחר שפרסם עלון שכותרתו הצורך באתאיזם. אלו שמיאנו להישבע בנוסח הנוצרי במהלך הליכים משפטיים לא היו רשאים לתת עדות בבתי המשפט, עד שבוטלה דרישה זו בשנת 1869 ו-1870.
גרמניה הנאצית
בשנת 1933 (בתקופה הנאצית) יצא בגרמניה צו שקבע כי "אף נציונל-סוציאליסט לא יפגע... על בסיס זה שהוא אינו מקיים פולחן דתי כלשהו". למרות זאת, השלטון התנגד ל"קומוניזם חסר האל", וכל התארגנות של אתאיסטים, אנשי גישת "המחשבה החופשית", וארגוני שמאל אחרים נאסרו באותה שנה. במהלך המשא ומתן להסכם בין הנאצים לוותיקן ב-26 באפריל 1933, הצהיר היטלר כי "לא תהיה סובלנות כלפי בתי ספר חילוניים" בגלל נטייתם נגד הדת.
בנאום מאוחר יותר בשנת 1933, הכריז היטלר שהוא מוקיע את התנועה האתאיסטית. היינריך הימלר לא איפשר את גיוסם של אתאיסטים לשורות האס אס, בטענה כי "סירובם להכיר בכוחות עליונים" עלול להיות "פוטנציאל לחוסר משמעת".
הצהרת זכויות אדם
סעיף 18 בהצהרת זכויות האדם העולמית נועד להגן על הזכות לחופש המחשבה, המצפון והדת. ב-1993 הכריזה הוועדה לזכויות האדם של האו"ם כי סעיף 18 של האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ופוליטיות "מגן על אמונות תאיסטיות, נונתאיסטיות ואתאיסטיות, וגם על הזכות שלא להצהיר על דת או אמונה כלשהי". הוועדה אף הצהירה כי "החופש להיות חלק או לאמץ דת או אמונה טומן בחובו בהכרח את החופש לבחור את הדת או האמונה, ובכלל זה את הזכות להחליף את הדת הנוכחית של אדם לדת או אמונה אחרת, או לאמץ ראיית עולם אתאיסטית". על החותמים על האמנה נאסר "השימוש בכוח פיזי או עונשים שנועדו להכריח מאמינים או לא-מאמינים" להכחיש את האמונות שלהם או להמירן. למרות זאת, מיעוטים דתיים עדיין נרדפים בחלקים רבים של העולם.
אירופה
לא ידוע על אפליה כנגד אתאיסטים בסקטור הציבורי ברוב מדינות אירופה. בממלכה המאוחדת שליש מבתי הספר הממלכתיים הם בעלי זיקה דתית. למרות זאת, לא ידועה אפליה בקבלה למשרות ציבוריות - סגן ראש ממשלת בריטניה ניק קלג העיד על עצמו שאינו מאמין באלוהים. מנגד, יחס שלילי כלפי אתאיסטים הוא תופעה נרחבת בציבור האירופאי. סקר משנת 2012 בקרב המיעוט הטורקי בגרמניה מצא ש-25 אחוזים מהם מאמינים ש"אתאיסטים הם בני אדם נחותים".
ארצות הברית
אפליה נגד אתאיסטים בארצות הברית מתרחשת במישור החברתי, פוליטי, חוקי ומקצועי. אתאיסטים אמריקאים משווים את מצבם לאפליה כנגד מיעוטים אתניים שונים במדינה, קהילות הלהט"ב, ונשים. בחוקות של שבע מדינות בארצות הברית ישנם סעיפים אשר מכילים מבחן לדתיותם של מועמדים לתפקידים, בצורה אשר בפועל מדירה את חסרי הדת מקבלה לתפקידים אלו. בשנת 2015 בעיר מדיסון שבמדינת ויסקונסין עבר ב-2015 חוק האוסר על אפליית אתאיסטים מכל סוג ובכך הפכה לעיר הראשונה בארצות הברית שאוסרת לחלוטין אפליה על רקע חוסר אמונה או חוסר דת.
מדינות אסלאמיות
אתאיסטים ואחרים המואשמים בכפירה באסלאם הם מושא לאפליה ורדיפה במדינות אסלאמיות רבות. על פי האיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי, ביחס למדינות אחרות, במדינות איסלמיות אתאיסטים סובלים מהמידה הכי גבוהה של אפליה וסכנה לחייהם. . אתאיסטים וספקנים דתיים הם תחת סכנה לגזר דין מוות בלפחות 13 המדינות הבאות: אפגניסטן, איראן, מלזיה, האיים המלדיביים, מאוריטניה, ניגריה, פאקיסטן, קטר, ערב הסעודית, סומליה, סודאן.
יחסי גאורגיה–שווייץ
יחסי גאורגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים מצוינים והם מתבטאים בשיתופי פעולה שונים ובחילופי מידע שונים. עבור שווייץ, היחסים בין שתי המדינות מתמקדים בשיתוף פעולה למען האצת ההתפתחות של גאורגיה.
במהלך המאה התשע עשרה, הייתה קיימת בגאורגיה קהילה שווייצרית רחבה שחבריה היו פעילים בסחר חומרי גלם שונים (שמן, מנגן) ובתעשיית מוצרי החלב. שווייץ החזיקה קונסוליה בטביליסי, בירת גאורגיה, בין השנים 1883–1922.
שווייץ הכירה בעצמאותה של גאורגיה מברית המועצות ב-23 בדצמבר 1991 וסיפקה סיוע הומניטרי לגאורגים שסבלו במהלך הסכסוכים המזוינים במדינה בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים. שווייץ פתחה משרד ייצוגי של שיתוף פעולה בטביליסי בשנת 1996 ושגרירות ביוני 2001.
היחסים בין גאורגיה לשווייץ החלו להתפתח בשנת 2008 כאשר שווייץ קיבלה עליה מנדט מרוסיה ומגאורגיה לייצג את האינטרסים של שתי המדינות אחת בפני השנייה, וכך הפכה ל"כוח מגן" רוסי בגאורגיה וגאורגי ברוסיה.
יחסים כלכליים
שווייץ מייבאת מגאורגיה בעיקר מוצרי יסוד ומייצאת אליה בעיקר מוצרי פרמצבטיקה, מכונות ושעונים. הסכם סחר חופשי בין איגוד הסחר החופשי האירופי, בו חברה שווייץ לצד ליכטנשטיין, נורווגיה ואיסלנד, לבין גאורגיה, נחתם בשנת 2016. החלק הנוגע ביחסי גאורגיה–שווייץ נכנס לתוקפו בתאריך 1 במאי 2018.
שווייצרים בגאורגיה
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בגאורגיה שישים ותשעה אזרחים שווייצרים.
אוסטרליה באירוויזיון הילדים
אוסטרליה השתתפה בתחרות אירוויזיון הילדים כ־5 פעמים, החל מהצטרפותה ב-2015, כאשר בלה פייג' נשלחה כנציגה האוסטרלית עם השיר "My Girls".
היסטוריה
ב-12 בספטמבר 2016, רשות השידור האוסטרלית אישרה את השתתפותה באירוויזיון הילדים 2016. ב-29 בספטמבר 2016, רשות השידור האוסטרלית הכריזה כי אלכסה קרטיס נבחרה לייצג את ארצה בתחרות, עם השיר "We Are". אוסטרליה שובצה במקום ה-14 בסדר ההופעות, לפני הולנד ואחרי ישראל. היא הגיעה למקום החמישי עם 202 נקודות. אוסטרליה שלחה את איזבלה קלארק לאירוויזיון הילדים 2017. היא ביצעה את השיר "Speak Up" וזכתה במקום השלישי עם 172 נקודות. גם באירוויזיון הילדים 2018, אוסטרליה זכתה במקום השלישי עם 201 נקודות. ב-2019, אוסטרליה שלחה את ג'ורדן אנתוני כנציג האוסטרלי באירוויזיון הילדים 2019. אנתוניו ביצע את השיר "We Will Rise", וזכה במקום השמיני עם 128 נקודות.
ביולי 2020, רשות השידור האוסטרלית הודיעה על פרישתה מאירוויזיון הילדים 2020 עקב מגפת הקורונה.
כך במקור
"כך" או "כך במקור" (בלטינית: sic או בגרסה המלאה: sic erat scriptum – כך נכתב) הוא ביטוי מקובל אשר מוכנס לאחר מילה או קטע שצוטטו ומציין כי החומר שצוטט הועתק או תורגם בדיוק כפי שנמצא בטקסט המקור, עם כל איות או פיסוק שגויים, עתיקים או שאינם סטנדרטיים בדרך אחרת. ניתן להוסיף אותו גם לאחר קביעה מפתיעה, נימוק לקוי או כל עניין אחר שעלול להתפרש כשגיאת תמלול. הביטוי העברי מקביל לביטוי הלטיני sic שמשמעותו "כך נכתב" ונמצא בשימוש בהרבה שפות לטיניות כיום.
מטרתו העיקרית היא ליידע את הקורא כי כל שגיאה או שגיאה לכאורה בחומר המצוטט אינם נובעים משגיאות במהלך התמלול או העריכה, אלא מועתקים בכוונה, בדיוק כפי שהם מופיעים בטקסט המקור. בדרך כלל כותבים אותו בסוגריים מרובעים כדי לציין שהוא אינו חלק מהעניין שצוטט. תבניתו של הביטוי אינה קשיחה ולעיתים קרובות ניתן למצוא וריאציות של הביטוי כגון "השגיאה במקור" או "כך במקור".
וייזמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ניק וקסלר
סמואל ניקולאס וקסלר (באנגלית: Samuel Nicholas Wechsler; נולד ב-3 בספטמבר 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ראשית חייו
וקסלר נולד באלבקרקי שבניו מקסיקו. כשהיה בן 14, אחיו הבכור, בן 24, נפטר מסרטן. הוא עבר להוליווד מיד לאחר שסיים את לימודיו בתיכון.
קריירה
זמן קצר לאחר שעבר להתגורר בלוס אנג'לס, וקסלר קיבל תפקיד קטן כנער הגונב ארנק בסרט הטלוויזיה "Full Circle". זמן קצר לאחר מכן הוא לוהק לתפקיד בסדרה הטלוויזיה "Team Knight Rider". הוא הופיע גם בסדרות "מיטות נשיקה" ו"איש לזרוס".
בין השנים 1999–2002 כיכב בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "רוזוול". לאחר "רוזוול" הוא התארח במספר סדרות טלוויזיה, בין היתר "מלקולם באמצע", "החוף הצפוני", "פשעים מהעבר", "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור", "שקר לי" ו"פילדלפיה זורחת". בשנת 2008 הוא הופיע בסרט העצמאי "שקר לי", על זוג החווה את הסכנות הטמונות במערכת יחסים פתוחה. בין השנים 2007 ל-2008 הוא הופיע בשלושה פרקים של "ללא עקבות". בשנת 2011 לוהק לתפקיד הראשי וגילם את ג'ק פורטר בסדרה "נקמה". לאחר שהסדרה הסתיימה בשנת 2015, וקסלר קיבל תפקיד בסדרת הפעולה "The Player" של רשת NBC. בשנת 2016 הוא לוהק לתפקיד חוזר בעונה הרביעית של דרמת השוטרים "שיקגו PD". הוא שיחק בתפקיד חוזר בתפקיד ברנדון קול בסדרה "גוונים של כחול" בהפקת רשת NBC בעונה השלישית. כמו כן גילם את מתיו בלייזדל בסדרה "שושלת" משנת 2017 עד 2018. בשנת 2019 הוא לוהק לתפקיד ראיין שארפ בסדרה "החיים עצמם".
בכחוס (מיכלאנג'לו)
בכחוס (באיטלקית: Bacco) הוא פסל שיש של הפסל מיכלאנג'לו, שפוסל בין השנים 1496–1497 ומוצג במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה.
היסטוריה ורקע
זוהי עבודה מוקדמת של מיכלאנג'לו, מתקופת שהייתו הראשונה ברומא. הפסל הוזמן על ידי הקרדינל ואספן האמנות רפאל ריאריו, אחיינו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי, עבור אוספו הפרטי. הוא לא היה מרוצה מהעבודה והיא הועברה בשנת 1506 לחברו הבנקאי יאקופו גלי, אשר בגינת ביתו ברומא היצירה מתועדת לראשונה ברישום שנעשה בין השנים 1533–1536 על ידי מרטן ואן הימסקרק. הפסל נרכש על ידי בית מדיצ'י בשנת 1572 והועבר לפירנצה. בשנת 1865 הוא הועבר למוזיאון הלאומי ברג'לו.
זהו אחד משני הפסלים היחידים שנותרו מתקופתו הראשונה של מיכלאנג'לו ברומא. השני הוא הפייטה.
תיאור היצירה
הפסל מעט גדול מגודל טבעי ומתאר את בכחוס, אל היין הרומאי, בתנוחה מתנודדת אשר מרמזת על שכרות. בכחוס מתואר כבעל עיניים מתגלגלות, גופו כמעט ונופל מהסלע עליו הוא עומד. מאחוריו יושב סאטיר שאוכל את אשכול הענבים המחליק מידו השמאלית. עם שדיים ובטן נפוחים, דמותו של בכחוס נראתה לג'ורג'ו וזארי כשילוב של "רזותו של גבר צעיר עם הבשרניות והעגלגלות של האישה", ואיכותו האנדרוגנית צוינה לעיתים קרובות.
ההשראה ליצירה היא כנראה תיאור מתוך תולדות הטבע של פליניוס הזקן, שבו מצוין פסל ברונזה מאת פרקסיטלס אשר מתאר את "בכחוס, שכרות וסאטיר". את תחושת חוסר היציבות הנובעת ממרכז הכובד הגבוה ניתן למצוא במספר עבודות מאוחרות יותר של האמן, ובמיוחד דוד והדמויות בתקרת הקפלה הסיסטינית.
גלי רקיע
בתקשורת גלי רדיו, גלי רקיע הם המושג המתייחס להתפשטות גלי רדיו המוחזרים או משתקפים בחזרה לכיוון כדור הארץ מהיונוספירה, שהיא שכבה הטעונה חשמלית באטמוספירה העליונה. גלים אלו אינם מוגבלים על ידי עקמומיות כדור הארץ, ועל כן ניתן להשתמש בהם ליצירת תקשורת בין- יבשתית ולמרחקים ארוכים. מרבית השידורים לטווחים ארוכים המתבצעים בתדרים גבוהים- בין 3MHz-30MHz, הם כתוצאה מהתפשטותם של גלי שמיים. מאז שנות ה-20 המוקדמות, שדרני רדיו חובבנים, שהוגבלו לשידור בהספקים נמוכים מאשר אלו של תחנות השידור, ניצלו את היתרונות בגלים אלו לתקשורת ארוכת טווח.
יש להבדיל גלים אלו משני שידורים אחרים:
אופן ההתפשטות
אם היינון של היונוספירה אינו מספיק חזק, הגלים מוחזרים בהתחלה מטה, ולאחר מכן מעלה אל מעל לשכבה העליונה של היונוספירה, כשהם סוטים מכיוונם המקורי.
שיקולים נוספים
סיגנלים בתדרים בתחום תדרים גבוהים ביותר (VHF- very high frequencies) לרוב חודרים את היונוספריה ולא מוחזרים לפני כדור הארץ. סיגנלים בתדרים נמוכים מ-10MHz מתפשטים בשיטת גלי רקיע בצורה מיטבית בלילות. תדירויות מעל 10MHz מתפשטות ביעילות דווקא במהלך היום. תדירויות מתחת ל-3kHz הן בעלות אורך גל הגדול מהמרחק בין האדמה לבין היונוספירה. התדירות המקסימלית המאפשרת שימוש בשיטת שידור גלי רקיע מושפעת בצורה חזקה על ידי מספר כתמי השמש הקשורים ישירות ליינון האטמוספירה. שידור בגלי רקיע לעיתים מונחת לרעש בשל סערות גאומגנטיות. שיטה זו יכולה להיות מופרעת בצורה ישירה ומהירה כתוצאה מהפרעות פתאומיות ביונוספירה, כמו שינוי בצפיפות הפלזמה בשכבה זו ובתנועתה כתוצאה מהתפרצות שמשית. בשעות הלילה, השכבות הנמוכות יותר ביונוספריה נעלמות, מה שגורם לכך שאינדקס השבירה האפקטיבי של היונוספירה לעלות מעל לערכו של אינדקס השבירה של כדור הארץ. הדבר מוביל ל"קפיצות" גדולות יותר במרחקים של שידורי הלילה.
קופקבנה (סרט)
קופקבנה (בצרפתית: Copacabana) הוא סרט צרפתי משנת 2010.
עלילה
באבו היא אישה קלת דעת, חסרת עבודה ואחריות כלשהי, החיה בעולם משלה. לאחר שהיא מבינה שבתה אזמרלדה מתביישת בה ואף אינה מזמינה אותה לחתונתה, היא מחליטה לשנות את דרכיה. תחילה היא הולכת לראיון עבודה בחנות שוקולד, אך כיוון שהיא מאחרת לראיון, מודיעה לה מנהלת החנות כי הראיון כבר אינו רלוונטי כי האיחור מעיד על כך שלא תוכל לסמוך עליה כעובדת. בתגובה, מבצעת באבו הרס בחנות ומפילה צנצנות שוקולד מהמדף על הרצפה.
אחרי כן היא מוצאת עבודה במכירת נדל"ן ובעקבות העבודה היא עוברת לבלגיה. היא אף נחשבת לעובדת מצטיינת ביחס לעובדים האחרים, דבר הגורם לעמיתיה לעבודה לסלוד ממנה. באותו זמן היא מתיידדת עם זוג צעיר שאין להם היכן לגור ואף מזמינה אותם לבוא ולישון באחת הדירות שבאחריותה לשם מכירה. לאחר שהדבר מתברר, היא מפוטרת מעבודתה. הסרט מסתיים בחתונתה של אזמרלדה.
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר (באנגלית: Arthur L. Schawlow Prize in Laser Science) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה מאז 1991. המועמדים נבחרים על פי תרומתם יוצאת הדופן במחקר בסיסי שנעזר בלייזרים כדי לחקור תחומות חומרים והאינטראקציה שלהם עם אור. הפרס נקרא על שם ארתור שולוב (1921–1999), חלוץ בתחום הלייזרים וזוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1981. נכון ל-2007 שווי הפרס $10,000.
בפרס זה זכה חוקר ישראלי אחד, מוטי שגב.
למה נשים רוצחות
עונה 1
עלילת העונה עוקבת אחר שלוש נשים משלושה עשורים שונים הקשורות בכך שכולן גרות באותה אחוזה בפסדינה וחוו בגידה בנישואיהן – בת'-אן סטנטון היא עקרת בית המרוצה מחייה בשנת 1963 עד שנודע לה על הרומן של בעלה; סימון גרוב היא אשת החברה הגבוהה שמגלה שבעלה השלישי הוא הומוסקסואל ומתחילה רומן משלה עם גבר צעיר בשנת 1984; וטיילור הארדינג היא עורכת דין במקצועה, שעל אף שהיא מנהלת נישואים פתוחים בשנת 2019, מגלה שהזוגיות שלה נמצאת במבחן כאשר היא ובעלה נמשכים לאותה אישה. הבגידה בכל נישואין מתחילה שרשרת אירועים שמסתיימת בכך שכל אישה משלושתן נוטלת את חייו של אדם אחר.
עונה 2
עונה זו מתרחשת כולה בשנת 1949, ומתמקדת בדמותה של אלמה פילקוט, עקרת בית ממעמד הביניים המקנאה בנשות "מועדון הגננות" היוקרתי, ומעוניינת להצטרף אליהן. עם תחילת העונה, אלמה מגלה שבעלה, הווטרינר ברטרם פילקוט, הוא למעשה רוצח סדרתי שמשתמש בתרופות בעזרתן הוא מרדים חיות שמצבן הרפואי קשה על מנת להרדים בני אדם שהוא סבור שסבלם (כתוצאה ממחלות קשות שונות) עולה על הערך שבחייהם, ובעזרת טכניקות של הונאה והטעיה היא יוצאת למסע נקמה במסגרתו היא מביאה, במישרין או בעקיפין, למותם של מספר בני אדם, בדרכה אל התהילה אותה היא מבקשת.
עונה 1
{{שלושה טורים
1963
ראשי משני אורח
1984
ראשי משני אורח
2019
ראשי משני אורח }}
פיתוח
ב-24 בספטמבר 2018, הוכרז כי "CBS All Access" הזמינה ישירות מההפקה סדרה באורך מלא. הסדרה נוצרה על ידי היוצר מארק צ'רי שהיה צפוי גם להפיק אותה יחד עם בריאן גרייזר, פרנצ'י קלפו, מייקל האנל ומינדי שולטיס. בין חברות ההפקה המעורבות בהפקתה נמצאות אולפני "Imagine Entertainment" ו-"CBS Television Studios". ב-10 בדצמבר 2018 דווח שהפקת הסדרה תקבל זיכוי מס של 8.4 מיליון דולר ממדינת קליפורניה.
צ'רי הצהיר באיגוד מבקרי הטלוויזיה לשנת 2019 כי יהיו "שלושה מקרי מוות בסוף הסדרה, וכולם יהיו יבוצעו על ידי נשים. אבל אלו לא יהיו בהכרח שלוש הנשים שבהן הסדרה מתמקדת. הקורבנות הם לאו דווקא הגברים שבהם הסדרה מתמקדת, ומעניין לדעת, אף אחד לא ייהרג בגלל בגידה. בגידה היא רק נקודת המוצא למסע הגילוי העצמי."
ב-16 באוקטובר 2019, יום לפני סיום העונה הראשונה, הוכרז כי הסדרה חודשה לעונה שנייה שתתמקד במערך דמויות חדש. ג'ולי מקנמרה, המפקחת האחראית על התוכן המקורי של "CBS All Access", הצהירה כי "תחת הבימוי היצירתי של מארק צ'רי וההופעות המדהימות של צוות השחקנים, הסדרה הפכה לאחת הסדרות המקוריות הכי מוזרמות שלנו. אנו מצפים להביא מעריצים אפילו יותר מדרמת הסבון המופלאה הזו בעונתה השנייה ואנחנו לא יכולים לחכות לראות אילו נושאים מארק יבחן אחר כך."
ליהוק
בפברואר 2019, הוכרז כי ג'יניפר גודווין ולוסי לו לוהקו לתפקידים הראשיים של הסדרה. ב-27 בפברואר 2019 דווח כי ריד סקוט הצטרף לצוות השחקנים. ב-4 במרץ 2019, הוכרז כי סאם ייגר הצטרף לצוות השחקנים. ב-7 במרץ 2019, הוכרז כי אלכסנדרה דדריו הצטרפה לצוות השחקנים. ב-11 במרץ 2019, קירבי האוול-בפטיסט לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה. ב-19 במרץ 2019, סיידי קאלבנו לוהקה לתפקיד ראשי. ב-5 באפריל 2019, קייטי פינרן לוהקה לתפקיד משני. ב-17 באפריל 2019, אדם פררה הצטרף לצוות השחקנים בתפקיד משני. ב-7 באוגוסט 2019, לי ג'אן לי לוהקה לתפקיד משני.
ביקורות
על פי אתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסדרה מחזיקה בדירוג של 65% על סמך 23 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.78/10. הקונצנזוס הקריטי של האתר כתב כי "אף על פי שלמה נשים רוצחות נופל מהנחת היסוד השאפתני שלו, מעריציו של מארק צ'רי והצוות השחקנים המרשים שלו ימצאו הרבה מאוד מה לאהוב מהדרמה הסבונית האפלולית והתענוגות האלגנטית שלה." האתר "Metacritic" העניק לסדרה ציון משוקלל של 62 מתוך 100, על סמך על 15 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
K2 פנתר שחור
K2 פנתר שחור (בהנגול: K2 '흑표 באנגלית: K2 Black Panther) הוא טנק מערכה מתוצרת קוריאה הדרומית המופעל בידי הצבא הקוריאני. ה-K2 הוא טנק מערכה מודרני ומתקדם. יש לו שריון פסיבי מרוכב ומערכת הגנה אקטיבית, כמו כן, בשל הטופוגרפיה של קוריאה שהיא בעיקרה הררית ומיוערת, לטנק יכולת עבירות המאפשרת טיפוס מדרונות תלולים בזווית של עד 60 מעלות. בנוסף לכך, מצויד הטנק בתותח מתקדם ומערכת בקרת ירי משוכללת, המאפשרים ירי לטווח מקסימלי של 10 ק"מ.
הנעה ועבירות
בעת תכנונו של הטנק נעשו מאמצים גדולים להקנות לטנק עבירות גדולה ככל האפשר, בשל הטופוגרפיה של קוריאה שהיא בעיקרה הררית ומיוערת, מה שיוצר קושי רב לתנועה של טנקים. המזקו"ם המתקדם של הטנק, מאפשר לו להתגבר על בעיות אלו.
הטנק מונע על ידי מנוע דיזל מרכזי מדגם MTU MB-883 Ka500 המיוצר ברישיון בקוריאה הדרומית ומספק 1500 כוחות סוס. בנוסף, לטנק יחידת עזר על בסיס טורבינת גז המספקת כ-400 כוחות סוס להנעת המערכות כאשר המנוע המרכזי לא בפעולה.
לטנק מזקו"ם, הידרו-פנאומטי, ובו כל גלגל מרכוב יכול להיות מבוקר בנפרד. יכולת זו מאפשרת לטנק לשהות במגוון תנוחות, ולהטות עצמו לכיוונים מסוימים. הדבר מקנה מספר יתרונות, המאפשרים הגדלת תחום זווית ההנמכה וה-הגבהה של התותח, בנוסף להקטנה ואף מניעת נסיעה על שיפוע צד. מפתחי הטנק טוענים כי אחזקה של מזקו"ם זה קלה יותר ביחס למזקו"ם סטנדרטי.
לטנק יכולת ניידות מרשימה, הוא יכול לצלוח נהרות בעומק מקסימלי של ארבעה מטרים (עם הכנה), לפתח תאוצה ל-32 קמ"ש בפחות מתשע שניות, לטפס מדרונות תלולים בזווית מקסימלית של 60 מעלות ולטפס על מדרגה אנכית בגובה של 1.3 מטרים.
מיגון פאסיבי
המיגון הפאסיבי של הטנק בנוי מחומרים מרוכבים מתקדמים, וגם בעל רכיבים ריאקטייביים. לטנק מיגון משופע הפוך בחזית, מודולי מיגון עבים בחזית הצריח וגם לוחות שריון בגג, מקום שנחשב לחסר מיגון באופן מסורתי. המיגון הוא מודולרי וניתן להחלפה בעת הצורך. מיגונו הפאסיבי של הפנתר נחשב לדומה למיגון של האברהמס M1A2, הגרסה המתקדמת של טנק המערכה האמריקאי. לטנק גם פלטות בזוקה (לוחות המיגון שמגנים על המזקו"ם) ומערכת הגנה כנגד איומי אב"כ (אטומי ביולוגי כימי).
מיגון אקטיבי
ה-K2 מצויד בגלאי מכ"ם וגלאי לייזר שמתריעים לצוות כאשר הם מגלים קרינת מכ"ם אויב או לזירה על הטנק שלהם ומאפשרים להם לנקוט בתרגולת התחמקות, בהן לוחמה אלקטרונית שכוללת שיבוש מכ"ם ויצירת מיסוך עשן לשיבוש הלייזר. בנוסף מצויד ה-K2 במכ"ם גל-מילימטרי שיכול לאתר איומים הנורים על הטנק, לאכן את הכיוון שלהם ולהתריע בפני צוות הטנק. בעתיד מכ"ם זה ישתלב במערכת הגנה אקטיבית "קשה" (Hard-kill) שתהיה מסוגלת ליירט את האיום במעופו, לפני שהוא פוגע בטנק. התקנת מערכת אקטיבית היא חלק מתוכנית השדרוג המתוכננת K2 PIP, ומערכת שכזו, הנקראת KAPS, נמצאת כעת בפיתוח על ידי קוריאה הדרומית.
סיאול הציגה בתערוכת ADEX 2021 את טנק ה-K2 עם מעיל רוח. הייתכן כי בסוף יוכלת להשתמש במערכת הישראלית.
חימוש
החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח בעל קנה ארוך בן 55 קליברים (L55) בקוטר של 120 מ"מ, חלק קדח, עם תחמושת בת 40 פגזים מסוגים שונים. לטנק מערכת טעינה אוטומטית, דומה לזו שקיימת בטנק הלקלרק הצרפתי, המאפשרת לו קצב אש של מעל 10 פגזים בדקה, היעילים לטווח מקסימלי של עשרה קילומטרים.
בקרת אש
הטנק מצויד במערכת בקרת אש דיגיטלית מודרנית המאפשרת עקיבה אוטומטית אחרי מטרות רכב קרבי משוריין נעות, וגם אחרי מסוקים הטסים בגובה נמוך. מערכת זו גם מסוגלת לציין, לעקוב ולירות באופן אוטומטי ועצמאי על מטרות בגודל של רכב, ללא מעורבות של מפעיל אנושי. לטנק מערכת זיהוי עמית-טורף מתקדמת. בנוסף, לתותחן יש מערכת ראייה פנורמית, המאפשרת ראיית לילה, מערכת דימות תרמי ומד טווח לייזר.
גם למקלע הנ"מ הכבד של הטנק, ה-K-6 שנמצא על גג הצריח, יש מערכת אוטומטית ונפרדת לזיהוי עמית-טורף.
קהילת יהודי רווה-רוסקה
הקהילה היהודית ברווה-רוסקה התקיימה בעיירה זו שבמחוז לבוב שבמערב אוקראינה. עד מלחמת העולם השנייה הייתה בשטח גליציה המזרחית, פולין, ובזמן המלחמה עברה לשטח הגנרל גוברנמן, מחוז גליציה. רווה-רוסקה נוסדה בשנת 1624 כעיר פרטית בבעלות האצולה ונראה שיהודים התיישבו בה מראשיתה. חסידות בעלז הייתה החסידות המרכזית שפעלה בעיר, לצידה פעלה גם התנועה הציונית אליה התנגדו החסידים. הקהילה היהודית התקיימה בעיר עד להשמדתה בשואה.
ראשית הקהילה
בשנים 1629 עד 1643 היו ברווה-רוסקה 25 בתים בבעלות יהודים. במאה ה-18 צומצמו זכויות היהודים ונאסר עליהם לקיים קשרים מסוימים עם נוצרים. בסוף אותה מאה סופח האזור לאוסטריה (לאחר חלוקת פולין הראשונה ב-1772) ועל יהודי הקהילה, כמו על יתר יהודי גליציה, הוטלו מיסים כבדים. בשנת 1848 לאחר שניתנו זכויות למיעוטים, הוקל עול המיסים.
התפתחות הקהילה
בשנת 1910 לערך הוקם בנק יהודי ביסודה של יק"א שנתן הלוואות לסוחרים, בעלי מלאכה ולבעלי מקצועות חופשיים (שמספרם בעיירה גדל). בתי כנסת רבים פעלו בעיירה והם נקראו לפי מיקומם, כך לדוגמה נקרא אחד מהם "בית הכנסת שעל החולות".
בזמן מלחמת העולם הראשונה
בראשית המלחמה ניסו יהודים רבים לברוח לפנים האימפריה האוסטרית אך רובם לא הצליחו ונאלצו להישאר בעיר. בשנת 1915 כבשו את האזור בשנית צבאות אוסטריה ובעיר החלו להתפשט מגפות, בתחילה כולירע ואחר כך טיפוס. רבים מבני העיר נספו ובהם יהודים. לתקופה קצרה שלטה בעיר הרפובליקה האוקראינית המערבית ולאחר מכן, בסוף שנת 1918, נכבשה העיר בחזרה על ידי פולין. כשנכנסו חיילי הצבא הפולני לעיר הם התנכלו ליהודים ופגעו בכבודם.
בין שתי מלחמות עולם
בשנת 1921 חיו בעיר 5,048 יהודים שהיוו 56 אחוזים מכלל האוכלוסייה. היהודים התפרנסו מהחזקת בתי מרזח, ממסחר ורוכלות. רבים מהם היו בעלי מלאכה, עגלונים וסבלים. בקיץ 1923 נשרפה חלק מהשכונה היהודית, בה התגורו העניים ו-278 יהודים נותרו ללא בית. בשנת 1932 פרצה שרפה נוספת שכילתה את רכושן של 61 משפחות יהודיות. בתקופה זו התפתח יותר ענף הפרוונות והעוסקים בו התאגדו לקואופרטיב, ייצרו מעילי פרווה זולים לאיכרים וגם תוצרת איכותית ששווקה ברחבי פולין. בעלי המלאכה התאגדו בארגון יד חרוצים והסוחרים ב"אגוד הסוחרים ובעלי התעשייה". הסוחרים פעלו לחידוש בנק יק"א ושינו את שמו ל"בנק הקואפרטיבי".