cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן לקוטיר
האנטי-אמריקניזם של שנות ה-1970
בנובמבר 1978 הודה לקוטיר בשגיאותיו בהערכות על המצב בווייטנאם ובקמבודיה אחרי תבוסת הכוחות הפרו-אמריקאיים. בריאיון ל"Valeurs actuelles" הוא הודה כי הביא בכתיבתו מידע סלקטיבי שהסתיר את האופי הסטליניסטי של המשטר בצפון וייטנאם. "חשבתי שהמאבק נגד האימפריאליזם האמריקאי הוא צודק ביותר, וכי יהיה תמיד זמן, אחרי תום המלחמה, לבחון את טבעו האמיתי של המשטר. בקמבודיה, חטאתי בבערות ובתמימות. לא היה לי אף אמצעי כדי לבדוק את המידע שברשותי. הכרתי קצת כמה מהמנהיגים הנוכחיים של הקמר רוז', אבל דבר לא איפשר לי להטיל צל כלשהו על עתידם ותוכניותיהם. הם כינו עצמם מרקסיסטים ולא יכולתי להבחין בהם את שורשי הטוטליטריזם. אני מודה ומתוודה כי חסרה לי ההתעמקות הפוליטית".
פרשת בודרל
בשנת 1991 לימד לקוטיר סנגוריה על ז'ורז' בודרל, אקדמאי, שנתבע על ידי ניצולים צרפתיים של מחנה שבויים של הווייטמין, כי בתור קומיסר פוליטי במחנה התעלל בשבויים וביצע פשעים נגד האנושות". בתי המשפט בצרפת לא מצאו סיבה לשפוט את הבודרל שזכה בשנת 1966 בחנינה על עריקותו ועל פעילותו לטובת המחתרת הווייטנאמית.
פעילותו בהוראה וכביוגרף
לקוטיר עבד בשנים 1961–1982 כמנהל בהוצאה לאור "סיי" והיה פרופסור במכון ללימודים פוליטיים IEP בפריז בשנים 1969–1972.
ז'אן לקוטיר נודע בספרי הביוגרפיה הרבים שכתב, בין השאר, על חיי הו צ'י מין, גמאל עבד אל נאצר, לאון בלום, דה גול, פרנסואה מוריאק, פייר מנדס פראנס, מיטראן, מונטסקייה, מונטן, אנדרה מאלרו,ז'רמן טיליון,שמפוליון, ז'אק ריווייר, סטנדל וג'ון קנדי.
חובב מוזיקה נלהב, לקוטיר היה יושב ראש חברת מעריצי "ז'ורז' ביזה".
ספרים
De Gaulle, 1965, Le Seuil, (דה גול) מהדורה חדשה ב-1971 (פרנסואה מוריאק) (העולם הוא מקצועי:העיתונאי, הכוחות והאמת)
יוסף צוריאל
ביוגרפיה
יוסף צוריאל נולד בצנעא שבתימן ועלה לישראל כנער עם משפחתו בשנת 1949. הקריירה העיתונאית שלו החלה ב"דבר לילדים" ו"מעריב לנוער". לאחר מכן כתב בעיתון "הבקר" ולבסוף ב"מעריב", שם עבד שלושים שנה. במסגרת עבודתו ב"מעריב" שימש במשך עשרים שנה ככתב במזרח ירושלים ובשטחים, ועשר שנים ככתב בכנסת.
יצירתו הספרותית
ספריו של יוסף צוריאל עוסקים בהוויה של יהדות תימן, בגולה ובישראל, וחושפים היבטים בחיי היום-יום של החברה היהודית בתימן, שעד כה הובלטו בספרות ומחוצה לה רק הסממנים הפולקלוריסטיים החיצוניים שלה.
רומן הבכורה שלו כלולות, שאף עובד לסרט טלוויזיה, מתאר מצד אחד משפחה בדלת אמותיה, תוך הדגשת מאמציהן של הנשים להשפיע במעט על מהלך החיים בעולם פטריארכלי נוקשה, ומצד שני, קהילה קרתנית, שמרנית ומרושעת, נוקמת ונוטרת, הנתפשת לכל בדל רמז לחריגה מהנורמות הנהוגות בה.
הרומן השני קרעים הוא סיפור מורכב על זעם, מבוכה, וחידלון בסביבה שאינה יודעת חרטה מהי, על סירוב עיקש לראות דברים נכוחה, על עקיפת האמת, על הטלת ספק בזכות הקיום של החריג, ועל שיגעון שנתפס כעונש. זהו סיפור על חברה המטריפה את עצמה לדעת.
ברומן השלישי חלמתי יונים מתוארת משפחה תימנית הנעקרת משורשיה, מגיעה לירושלים של שנות החמישים ונגררת לכרוניקה אכזרית של התאזרחות בחברה הישראלית המתהווה. ראש המשפחה משתלט על בית ערבי נטוש ומשכן בו את אשתו ושבעת ילדיו, ממלא את חדריו בחפצים מרהיבים שהוא בוזז מבתים סמוכים, וממנה עצמו לאחראי על האכלוס בשאר חלקי השכונה. כך הוא ממציא עצמו מחדש בירושלים.
אנגרן השביעי, אדון קוסי
אנגרן דה קוסי השביעי' (בצרפתית: Enguerrand VII de Coucy; 1339 – 18 בפברואר 1397) היה רוזן בדפורד, בנם היחיד של אנגרן השישי דה קוסי, אדונה של קוסי בפיקרדי, ואשתו קתרינה מאוסטריה. נודע כאביר מקצועי בעל תושייה רבה, וכדיפלומט מן השורה הראשונה. התחתן בשנת 1365 עם איזבלה, בתו של מלך אנגליה אדוארד השלישי. בשנת 1380 התחתן בשנית עם בתו של הדוכס מלוריין, איזבלה. השתתף במספר רב של מלחמות, ומצא את מותו בשנת 1397 לאחר קרב ניקופוליס.
שנותיו המוקדמות
אביו של קוסי נפטר בהיותו בן חמש, ואדמותיו הופקדו אצל פיליפ השישי מלך צרפת עד להגעתו לבגרות. הקרב הראשון בו השתתף היה בשנת 1355, במערכה בפיקרדי כנגד כוחות אנגליים. כאשר נכנס שארל השני, מלך נווארה לפריס בנובמבר 1357 היה קוסי בפלוגתו. ב-1358 השתתף בז'אקרי, ובקרב בעיר הקתדרלה לאון טבח באיכרים ותלה רבים מהם 'ללא טינה וללא רחמים'. בהסכם ברטיני ב-1360 נכלל קוסי ב-40 בני הערובה שניתנו ככופר עבור שחרורו מהשבי האנגלי של מלך צרפת ז'אן השני, ובסוף אוקטובר, לאחר אשרור ההסכם ושחרור המלך, הפליג קוסי לאנגליה.
אנגליה וצרפת
קוסי הגיע לחצרו של מלך אנגליה אדוארד השלישי בשנת 1363 ועד מהרה נודע שמו בחצר כאדם מן המעלה הראשונה. בשנת 1365 השיב אדוארד השלישי לקוסי אדמות בלנקסטר, יורקשייר, קומברלנד ודרום מורלנד, שהיו שייכות לסבתא רבתא שלו, קת'רין דה באליול. באותה שנה התחתן קוסי עם בתו הבכורה של המלך, איזבלה, שהייתה בת 33. לאחר הנישואין נוסף קוסי למסדר הבירית ובשנת 1366 נעשה לרוזנה של בדפורד. נישואין אלו היו מצוינים עבור אדוארד השלישי, שזכה ברוזן צרפתי ולוחם מקצועי כחתן. בשנת 1367 שחרר קוסי את חברו בן הערובה גאי דה בלואיס, ובתמורה קיבל את מחוז סואסון. בת ראשונה, מריה, נולדה לזוג בשנת 1366 בצרפת, ושנה לאחר מכן נולדה בתם השנייה, פיליפה באלת'ם.
בשנת 1369 התפרצה מלחמה נוספת בין צרפת ואנגליה. קוסי, שהיה בעל אדמות רבות בשתי המדינות, מצא עצמו בין הפטיש לסדן, ונראה שמלכי אנגליה וצרפת הבינו זאת. איזבלה ובתו פיליפה הורשו לשוב לאנגליה, ואילו האנגלים במסע של קנולס פיקארד (Knolles Picard) בשנת 1370 נזהרו שלא להרוס את אדמותיו של קוסי. קוסי נמנע מלקיחת צד, וב-1369 הוביל מסע לאלזס בניסיון לממש את זכותה של אמו כיורשת משותפת של הדוכס ליאופולד מאוסטריה ולזכות באדמותיהם של בית הבסבורג, אך נכשל. משנת 1372 ועד 1374 היה קוסי בשירותו של האפיפיור גרגוריוס האחד עשר, והוא מונה למפקד הכוחות האפיפיוריים שפעלו בלומברדיה התחתונה. לפני ששב לצרפת שלח לו האפיפיור מכתב בו שיבח והילל את מעלותיו האישיות ויכולותיו המקצועיות. בשנת 1374 חזר קוסי לצרפת. שנה לאחר מכן הוכרזה הפסקת אש בין צרפת ואנגליה. צ'ארלס החמישי מלך צרפת עודד את קוסי לנסות את מזלו באלזס פעם נוספת, והבטיח לו תמיכה בסך 60,000 לירות. קוסי הצליח לגייס כוח ראוי למשימה, אולם מחסור במזון ומספוא והחורף שהתקרב גרמו לו לשוב על עקבותיו. לבסוף, בשנת 1376 נחתם הסכם בינו ובין בית הבסבורג ונמסר לו חבל נידאו בתמורה לוויתור על שאר תביעותיו.
באביב של שנת 1376 קוסי חזר פעם נוספת לאנגליה, שעה שאדוארד השלישי היה על ערש דווי. לאחר מותו של המלך בשנת 1377, כתב קוסי לנכדו ויורשו של המנוח, ריצ'רד השני, כי הוא מתנער מכל האחזקות מן הכתר האנגלי. הוא התנער מאותות הכבוד האנגליים ואף החזיר את הבירית שניתנה לו. איזבלה, שחזרה לאנגליה עם בתם פיליפה כאשר שמעה על מותו המתקרב של אביה, נותרה באנגליה. בשנת 1378, אכן הוחרמו אדמותיו של קוסי באנגליה, ואיזבלה עתרה למלך, שהיה אחיינה, בבקשה שיעניק לה את האדמות המוחרמות. המלך ריצ'רד הסכים בשני תנאים: שלא תעזוב את אנגליה, ושלא תעביר רווחים מהאדמות לקוסי. המהלך יצר גירושים כלכליים בין איזבלה לקוסי. במאי של שנת 1379 נפטרה איזבלה ונקברה בכנסייה באנגליה. קוסי בנה אנדרטה לזכרה והציב אותו ליד פסלו שלו בכנסיית קלסטין בסואסון. בשנת 1380 נישא בשנית לאיזבלה, בתו של ג'ון הראשון, הדוכס מלוריין. לזוג נולדה בת, איזבלה, שנישאה לפיליפה, הרוזן מנבר.
צבא ודיפלומטיה
בשנת 1381 וכן בשנת 1388 ושוב בשנת 1392 ביצע תפקיד הכרחי בתהליך הפיוס בין ג'ון הרביעי, דוכס בריטניה ובין מלך צרפת. פעמיים הוצע לו להיות הקצין הראשון של המלך (בשנת 1380 ושוב ב-1392) אך הוא סירב. בשנת 1389 נתמנה לתפקיד נושא הגביע של מלך צרפת.
מסע הצלב והקרב בניקופוליס
בשנת 1396, בדרכו לטורקיה, עצר קוסי באביב לפגישה דיפלומטית עם הדוכס הראשון ממילאנו ג'אן גלאצו ויסקונטי. קוסי, שהיה בשליחותו של מלך צרפת שארל השישי, ניסה לשכנע את הדוכס שלא לעכב את הצטרפותה של ג'נובה לממלכה הצרפתית. הדוכס ממילאנו היה מיודד מאוד עם הסולטאן הטורקי באיזיט הראשון, וכל הנראה שלח לו מידע אודות המשלחת הצרפתית שפגש.
מהפגישה עם הדוכס ממילאן המשיך קוסי והגיע לבודפשט, שם חבר לכוחות האחרים. באוגוסט עזבו הכוחות המשולבים את בודפשט, והגיעו לעיר הנמל וידין, שהייתה חיל מצב של האימפריה העות'מאנית וכבשו אותה. לאחר הכיבוש פנו הכוחות לרהובה, וקוסי יחד עם 500 חיילים צרפתיים נוספים כבשו את העיר. המהלך, שנעשה ללא ידיעתו של מפקד הכוחות הנוצריים ושליטה של הונגריה, המלך זיגמונד, יצר חוסר אמון במחנה הנוצרי והעמיק את הקרע בין הצרפתים להונגרים. אולם מלבד מקרה זה, קיימות עדויות לכך שקוסי ניסה לפשר בין המחנה הצרפתי לשאר הלאומים במסע, כמו העובדה שמינה לעצמו יועצים ואלאכים רבים, ונשמע להם בכל הקשור למצב פני השטח.
הכוחות הגיעו לפאתי ניקופוליס ב-10 בספטמבר, הטילו עליה מצור וחנו סביבה באופן מרושל. משקאות החריפים וחוסר משמעת נפוצו בקרב החיילים. לא נעשתה שמירה מסודרת והתרגול הצבאי הוזנח. קוסי ידע שמצב זה מסוכן לאנשיו ולכן אסף 500 רמחים ומספר דומה של קשתים לסקירת האזור. בהגיעם לוואדי במרחק של חצי יום הליכה מהמחנה נגלה לפניהם מארב טורקי ובו 6,000 לוחמים. קוסי שלח מספר חיילים כדי להתגרות בטורקים, ובינתיים הכין מארב משלו בסבך עצים. קוסי הצליח; הטורקים רדפו אחר הנוצרים, ונתקלו במארב. כוחו של קוסי רדף את הטורקים תוך שהם קוראים: "גבירתנו מריה הבתולה עם אדון קוסי!". אמנם קיים דיון במחקר אודות אמינותו של סיפור זה, וטיעון חזק הנשמע להוכחתו הוא שהאסטרטגיה הצבאית העולה מהסיפור תואמת לחלוטין את דרכו של אנגרן דה קוסי.
ב-24 בספטמבר הגיעו חדשות על התקדמותו של הצבא הטורקי לעבר ניקופוליס. המלך זיגמונד זימן אספה בה הסביר את תוכניתו: ארגון הכוחות כך שהלוחמים הפשוטים הולכים קדימה והאליטה הצבאית נשארת מאחורה. הרעיון מאחורי התוכנית היה שהחיילים הפשוטים יילחמו זה בזה, והאליטה הטורקית תאלץ להתמודד עם האליטה הצרפתית. קוסי תמך בתוכנית, אך מספר אצילים צרפתים אחרים התנגדו לה בטענה שהצרפתים רגילים להוביל, ואינם יכולים ללכת מאחור. לבסוף הקול הצרפתי גבר על זה ההונגרי וקוסי נלחם את קרבו האחרון באסטרטגיה אליה התנגד'.
מפרץ גויו
מפרץ גויו (באנגלית: Guyou Bay) הוא מפרץ בחוף המערבי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
המפרץ, שרוחבו 7 קילומטרים, מצוי בין נקודת קלוד לנקודת מצ'ניקוב.
אל המפרץ נשפכים הקרחונים דודלן, אושאנה וראליצה.
גילוי חצי האי
חצי האי התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905.
מקור השם
שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו.
פטרופדיים
פטרופדיים (שם מדעי: Petropedetidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים רק באפריקה שמדרום לסהרה.
צפרדעים אלה, שברובן בגודל בינוני, חיות באזורים לחים למחצה או בנחלים ביערות ברחבי אפריקה, והראשנים נמצאים בנהרות מהירי או מאטי זרימה. לחלקם טפרים ארוכים.
משפחה זו קרובה למשפחת הצפרדעיים ובעבר גם סווגה כחלק ממנה. המשפחה קרובה לסוג צפרדע גוליית (Conraua), המוגדר לעיתים כמשפחה עצמאית - צפרדעי גוליית (Conrauidae).
פארק אשדוד-ים
פארק אשדוד-ים הוא הפארק העירוני הגדול בעיר אשדוד. הוא ממוקם בסמוך לאזור המרינה וחוף הקשתות בעיר. הפארק שנפתח בשנת 2013 משתרע על שטח של כ-200 דונם.
מאפייני הפארק
במרכזו של המקום ישנו אגם מלאכותי בשטח של 11 דונם, הכולל מזרקה מוזיקלית צבעונית. שלוש פעמים בכל ערב, המזרקה מקיימת מופע המשלב מים, אור ומוזיקה, בדומה ל"מזרקות מוזיקליות" אחרות בעולם.
הפארק כולל את אמפי אשדוד – אמפיתיאטרון פתוח אשר מיועד למופעים גדולים ומכיל למעלה מ-6,400 מקומות. בנוסף, הפארק כולל גן מוזיקלי לילדים, נקודת תצפית גבוהה על חופה של אשדוד, מגרשי ספורט מגוונים לכדורסל ולכדורגל, מתקני כושר מתקדמים ואזורים מוצלים בהם מתקני שעשועים.
בשל השטח הרחב של הפארק מתקיימים בו אירועים ציבוריים רבים, בהם הקרנות סרטים, ערבי שירה בציבור, אירועי ספורט עממיים ועוד.
בפארק קיימים מספר מגרשי ספורט למשחקי כדור, בהם מגרש כדורגל ומגרש כדורסל. קיימת גינת כושר, בה ישנם מתקני כושר ובתוך האגם המלאכותי ישנו מתחם למשחקי פולו-קיאק. כמו כן, נבנה בפארק מתחם סקייטפארק.
גילוף בעץ
גילוף בעץ הוא צורה של פיסול בעץ בעזרת אזמל, סכין גילוף או בעזרת כלים אחרים. העץ שעובר גילוף נהפך לפסלון, לצלמית או לקישוט.
בעבר פיסול בעץ היה נפוץ הרבה יותר, אך לאחר שהתפתח השימוש בחומרים נוספים כגון אבן וברונזה, פחת השימוש בעץ כחומר גלם, בגלל היותו חשוף לריקבון, לנזק מחרקים ולדליקה. פסלי עץ אינם מחזיקים מעמד לאורך זמן באוויר הפתוח, ועל כן ידוע מעט על התפתחותה של מסורת יצירת עמודי הטוטם. מרביתם של הפסלים החשובים בסין וביפן הם פסלי עץ, וכך גם מרביתם של הפסלים באוקיאניה ובאפריקה. משקלו הקל יחסית של העץ מאפשר יצירת מסכות או פסלים אחרים שניתן לשאת, והוא חומר נוח לפיסול ולגימור, הרבה יותר מהאבן. בגרמניה, רוסיה, איטליה וצרפת נמצאו פסלי עץ רבים מתקופת ימי הביניים, כאשר הנושא המרכזי בכולם הוא סמלים ודמויות מעולם הנצרות.
בחירת העץ
טבעו של העץ מגביל את יכולתו של המפסל בו, שכן העץ אינו חזק באותה מידה בכל האזורים שלו. זהו חומר אַנְאִיזוֹטְרוֹפִּי. האזור החזק ביותר של העץ הוא המרכז שלו, "הגרעין" שלו, ולכן נבון יותר לתכנן את הפסל כך שהחלקים העדינים שלו יהיו באזור זה. ככל הנראה, סוגי העצים הנפוצים ביותר כחומר גילוף הם עץ התרזה ועץ הטופאלו, שניהם קשים מאוד ונוחים יחסית לעיבוד. סוגים נוספים הם עץ מהגוני, עץ אלון, עץ אגוז וטיק. לפסלים שמצריכים גילוף עדין נהוג להשתמש בעצי תפוחים, אגסים או שזיפים. קישוטי עץ שעוברים צביעה ואינם אמורים להיות עדינים ייווצרו לרוב מעץ אורן.
פיסול
מגלף בעץ מתחיל גלופה חדשה עם בחירת חתיכת עץ בגודל המתאים ובצורה המתאימה לפסל שאותו הוא יוצר. אם הפסל גדול מהעץ הקיים, ניתן להדביק מספר עצים יחד ולגלפם. חשוב לבחור בסוג העץ המתאים. קשה יותר לגלף עצים קשיחים אבל יש להם ברק ואורך חיים טובים יותר מסוגים אחרים. עצים רכים נוחים מאוד לגילוף אך עמידותם נמוכה. ניתן לגלף את כל סוגי העצים, אך לכל עצים מאפיינים ואיכויות משלו. לאחר שהעץ המתאים נבחר, המפסל בעץ מבצע גילוף גס של העץ במפסלות בגדלים שונים. המפסלת הוא להב מעוקל שיכול להסיר נתחים גדולים של העץ בצורה חלקה. בגילוף של עצים קשים ייתכן גם שימוש בפטיש מעץ. גילוף של עץ קטן יצריך לעיתים שימוש בסכין וגילוף של עץ גדול יצריך שימוש במסור. לא משנה איזה סוג עץ נבחר או מהו כלי הגילוף, על המגלף תמיד להסיר את חלקי העץ ממרכזו לשוליו או מן השוליים למרכז, לעולם אין לגלף את העץ לתוך מרכזו.
ויליאם סטנפיל
ויליאם אבנר סטנפיל (באנגלית: William Abner Stanfill; 16 בינואר 1892 - 12 ביוני 1971) היה איש ציבור אמריקאי, אשר ייצג במשך תקופה קצרה את מדינת קנטקי בסנאט של ארצות הברית.
חייו
סטנפיל נולד בברבורוויל שבקנטקי, ולאחר שרכש את השכלתו התיכונית בבתי ספר ציבוריים, למד לימודים גבוהים במכללה המאוחדת שבקנטקי. ב-1912 היה לבוגר אוניברסיטת קנטקי במשפטים. לאחר מכן החל להתמחות בחוק ומשפט בעיר הולדתו ברבורוויל ואחר כך בעיר הזארד. הוא שירת כחבר במועצת המנהלים מכללת המורים של מורהד בשנים 1927-1931.
ב-1 בנובמבר 1945, האפי צ'נדלר, נציגה של קנטקי בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, התפטר מתפקידו ונתמנה לנציב הבייסבול האמריקאי. מושל קנטקי, סימאון ויליס ההרפובליקני מינה ב-19 בנובמבר 1945 את סטנפיל למלא את מקומו של צ'נדלר בסנאט. סטנפיל בחר שלא להתמודד מחדש לסנאט. סטנפיל כיהן בסנאט מ-19 בנובמבר 1945 עד 5 בנובמבר 1946, כאשר יורשו, ג'ון שרמן קופר, נטל ממנו את מושבו בקונגרס של ארצות הברית. סטנפיל שב להתמחות בחוק ומשפט ולאחר מכן פרש לגמלאות בלקסינגטון, בירת קנטקי.
תוכולתי-נינורתה השני
תֻכֻלתִ נִנֻרתַּ השני היה מלך האימפריה האשורית החדשה בשנים 891 עד 884 לפנה"ס.
תוכולתי-נינורתה שלט זמן קצר מכדי להספיק להרחיב את שליטת ארצו, אך ב-7 שנות שלטונו יצא ל-5 מסעות – 4 מהן נגד ארץ נאירי. נלחם נגד מלך בבל, ומינה מושלים מקומיים שהיו כפופים אליו. לאחר שהצבא האשורי עזב בסוף מהדורת האנלים היחידה שלו הוא מתפאר שמסעותיו הביאו לו 2,720 סוסים – נקודה חשובה להבנת התעצמותה הצבאית של אשור. גם הוא מתפאר במפעלי פיתוח שעשה בארצו ובהגדלת מספר האוכלוסייה שלה, ייתכן באמצעות הגליית אנשים לארץ אשור.
עם מותו הקיף אזור שלטונה של אשור את כל צפון עיראק של היום, מנהר החבור במערב ועד להרי הזגרוס במזרח, מנציבין בצפון עד לענה על הפרת התיכון וסמרה שעל החידקל (מעל נהר עדהם).
הרשל ווקר
הרשל ווקר (באנגלית: Herschel Walker; נולד ב-3 במרץ 1962) הוא שחקן פוטבול לשעבר, ששיחק בעמדת הראנינג בק בליגת ה-NFL ובאוניברסיטת ג'ורג'יה. הוא מתמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית לכהונה כנציג ג'ורג'יה בסנאט.
ביוגרפיה
ווקר נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה. הוא היה ספורטאי מצטיין במגוון ענפים בתיכון וקיבל מלגת לימודים לאוניברסיטת ג'ורג'יה כשחקן נבחרת הפוטבול. בעונת 1980 שבר את שיא המכללות ביארדים בריצה לשחקן בשנתו הראשונה, הוא נבחר לנבחרת העונה במכללות ודורג שלישי בבחירה לגביע הייזמן. הקבוצה בכיכובו סיימה את העונה ללא הפסד וזכתה באליפות המכללות. בעונתו השנייה דורג שני בבחירה לגביע הייזמן אחרי שהוביל את הקבוצה עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת פיטסבורג, בעונתו השלישית והאחרונה במכללות זכה בתואר לאחר שהוביל את הקבוצה פעם נוספת עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. ווקר נבחר ב-1999 לחבר היכל התהילה של המכללות על הישגיו.
במקביל לקריירת הפוטבול השתתף ווקר ב-1992 באולימפיאדת אלברוויל כחבר נבחרת המזחלות וסיים עם בן זוגו בריאן שימר במקום השביעי.
לאחר פרישתו ממשחק התמקד בתחום העסקי, כבעל עסק לשיווק מוצרי מזון.
ווקר הוא חבר המפלגה הרפובליקנית ותמך לאורך השנים במועמדי המפלגה בבחירות לקונגרס וכן תמך בדונלד טראמפ בקמפיינים של הבחירות שלו לנשיאות ב-2016 וב-2020. הוא מונה על ידי טראמפ לחבר במועצת הנשיא לענייני ספורט, כושר גופני ותזונה. ב-2021 הכריז ווקר על התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה. הוא נתמך על ידי טראמפ וזכה בבחירות המקדימות ברוב של 68.2% ויתמודד בבחירות הכלליות מול הסנאטור המכהן רפאל וורנוק.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2021
גמר גביע המדינה בכדורגל 2021 התקיים באצטדיון בלומפילד בתל אביב ב-2 ביוני 2021, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2020/2021 היא מכבי תל אביב, שניצחה במשחק את יריבתה העירונית הפועל תל אביב בתוצאה 2-1 לאחר הארכה. הייתה זו המהדורה ה-82 של גביע המדינה, וה-68 מאז קום המדינה.
שיאנית הזכיות במפעל וההופעות בגמר, מכבי תל אביב, זכתה בגביע המדינה ה-24 בתולדותיה, וה-18 מאז קום המדינה, בהופעתה ה-37 בגמר המפעל (28 מאז קום המדינה). היא חזרה למעמד הגמר לראשונה מאז 2017, אז הפסידה לבני יהודה תל אביב, וזכתה בתואר לראשונה מאז 2015, אז גברה במשחק הגמר על הפועל באר שבע. מנגד, העפילה הפועל תל אביב לגמר ה-25 בתולדותיה וה-17 מאז קום המדינה, וחזרה למעמד זה לראשונה מאז 2012, אז גברה במשחק הגמר על מכבי חיפה.
היה זה הדרבי התל אביבי התשיעי במעמד גמר הגביע, והחמישי מאז קום המדינה. בארבעת המפגשים שהתקיימו לפני קום המדינה ניצחה כל קבוצה פעמיים, וערב משחק הגמר עמד המאזן מאז קום המדינה על חמישה ניצחונות בגמר למכבי, לעומת שלושה של הפועל. המפגש האחרון בין השתיים במעמד הגמר היה ב-1994, אז גברה מכבי 2-0 על הפועל.
משחק הגמר תוכנן להתקיים באצטדיון סמי עופר בחיפה, אך בעקבות העפלת שתי התל אביביות, הוחלט להזיז את המשחק אל אצטדיון בלומפילד. במשחק עצמו העלה עמרי אלטמן את הפועל לאחר כחצי שעה, אך יונתן כהן איזן כרבע שעה לסיום. שש דקות בתוך ההארכה, השלים לואיס הרננדס את המהפך וקבע את תוצאת הסיום, 2-1 למכבי.
יונתן כהן, שכבש את שער השוויון של מכבי, שחזר את הישגו של אביו, מיקי כהן, שכבש אף הוא את השער הראשון לזכות מכבי בדרבי בגמר גביע המדינה 1988, שהסתיים בניצחונה של מכבי 2-1.
מכבי תל אביב
מכבי תל אביב, שהצטרפה למפעל בסיבוב ח' עם יתר קבוצות ליגת העל, התארחה בכל שלושה הסיבובים הראשונים, כאשר כל יריבותיה היו קבוצות מליגת העל, ושלוש מתוכן היו שותפותיה לארבע הראשונות בטבלה בתום העונה.
מכבי יצאה למשחק חוץ נוסף באצטדיון הי"א באשדוד, כאשר התארחה אצל מועדון ספורט אשדוד. בדקה ה-54 כבש דור פרץ בבעיטה חופשית שטוחה, שפגעה ברמזי ספורי והכניעה את יואב ג'ראפי. התוצאה נשמרה עד לסיום, 1-0 למכבי תל אביב בדרך לחצי הגמר.
בחצי הגמר הוגרלה מכבי למפגש מול מכבי חיפה, שזכתה באליפות המדינה בסיום אותה העונה. משחקי חצי הגמר תוכננו להתקיים באצטדיון בלומפילד, אך בעקבות המצב הביטחוני והירי לכיוון העיר תל אביב במהלך מבצע שומר החומות, הוחלט לדחות תחילה את מועד המפגש בשבוע, וכן הוחלט להעבירו לאצטדיון סמי עופר, אצטדיונה הביתי של מכבי חיפה. לאחר שלא חל שיפור במצב הביטחוני ואף בוצע ירי לכיוון צפון הארץ, דרשה מכבי דחייה נוספת וכן העתקת המשחק למגרש נייטרלי, אך לאור סירובן של מכבי חיפה וההתאחדות לכדורגל, הוחלט לקיימו ללא קהל באצטדיון הצפוני. מכבי הגיעה להתמודדות ללא שחקניה הזרים אנדרה ז'ראלדש, אנריק סאבוריט, לואיס הרננדס, אלכסנדר פשיץ' וניק בלקמן שקיבלו אישור לעזוב את הארץ עד לרגיעה במצב הביטחוני, וכן ללא אבי ריקן, מאור קנדיל, מתן חוזז, טל בן-חיים ואייל גולסה הפצועים. על אף הנחיתות הברורה בעקבות מצב הסגל, האצטדיון הביתי של היריבה ודחיית הבקשה לקביעת מועד חדש למשחק, הפגינה מכבי עליונות על האלופה שבדרך, ובאה על שכרה בדקה ה-51, כאשר איתי שכטר כבש מקרוב לאחר בישול של שרן ייני. בדקה השישים השלים שכטר צמד, לאחר שהגבהה של יונתן כהן מצאה את איתן טיבי שיישר למרכז, ומשם דחק שכטר את השני שלו, 2-0 למכבי תל אביב בדרך לגמר הגביע.
הפועל תל אביב
בסיבוב ח', אירחה הפועל את הפועל אשקלון מליגה א' בבלומפילד. המארחת לא התקשתה מול היריבה מהליגה השלישית, ועלתה ליתרון ראשון בדקה ה-42. דן איינבינדר בעט לקורה, בן ביטון השתלט על הכדור החוזר, חדר לרחבה וכבש בבעיטה לרשת הגבוהה. בדקה ה-61 הכפיל שלומי אזולאי מקרוב לאחר בישול של ביטון, וחמש דקות לאחר מכן בעיטה חופשית של עמרי אלטמן נהדפה על ידי השוער עד ללידור כהן, שעבר את השומר שלו וכבש מקרוב. בדקה ה-69 חגגה הפועל שער שלישי תוך שמונה דקות, אך השער של גיל יצחק נפסל עקב שריקת נבדל שנויה במחלוקת. את תוצאת המשחק קבע אופק ביטון בנגיחה בדקה ה-86 לאחר הגבהה של לידור כהן, 4-0 להפועל בסיום.
דווקא בשלבי ההכרעה של הגביע זכתה הפועל להגרלות נוחות יותר, מול קבוצות מליגות משניות. ברבע הגמר התארחה הפועל באצטדיון גרונדמן אצל הפועל כפר שלם מתחתית ליגת המשנה. בדקה העשרים כבשה הפועל את השער היחיד במשחק, כאשר הגבהת קרן של אושר דוידה מצאה את סיאנדה קולו פנוי, והאחרון נגח אל הרשת את שער הניצחון של הפועל, 1-0 בסיום.
בחצי הגמר פגשה הפועל את בית"ר תל אביב בת ים, גם היא מהליגה הלאומית. כמו משחקן של מכבי תל אביב מול מכבי חיפה, גם משחק זה נדחה והוזז לאצטדיון סמי עופר, ושוחק ללא קהל. בדקה העשרים עלתה הפועל ליתרון ראשון, לאחר כדור חופשי של אלטמן משמאל, שקפץ לרחבה ועבר את כל שחקני ההגנה, הפתיע את השוער וחדר לרשת. בדקה ה-56 הפתיעה בית"ר תל אביב והשיגה את השוויון, לאחר כדור חופשי של בר כהן מאגף ימין שעבר את כל הגנת הפועל והגיע למייקל צ'ילאקה, שמקרוב דחק פנימה. הזמן החוקי הסתיים בשוויון 1-1, וכמוהו גם ההארכה נטולת האירועים. המשחק הוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין. לאחר שתי בעיטות הראה לוח התוצאות שוויון 1-1, כאשר יניב מזרחי החמיץ את הראשון של בית"ר תל אביב, בעוד גיל יצחק החמיץ את הבעיטה השנייה של הפועל. כל חמש הבעיטות הבאות של שחקני שתי הקבוצות נכבשו. בבעיטה השמינית כבש רז שטיין מהפועל, בעוד תומר מכלוף נעצר אצל ארנסטס שטקוס. 7-6 להפועל אחרי שמונה בעיטות, בדרך לגמר הגביע.
לפני המשחק
מכבי תל אביב הגיעה למשחק האחרון של העונה, אחרי עונה הפכפכה. המאמן היווני שפתח את העונה יורגוס דוניס, פוטר שבועות ספורים לפני משחק הגביע הראשון, והוחלף במנהל המקצועי של מחלקת הנוער, פטריק ואן לוון. תחת ההולנדי חזרה מכבי מפער דו-ספרתי מהמוליכה מכבי חיפה, הצליחה לעקוף אותה ערב סיום העונה הסדירה, אך כשלה בפלייאוף העליון וסיימה את העונה במקום השני בלבד. לקראת משחק הגמר, חסרה מכבי מספר שחקני מפתח, ובהם אלכסנדר פשיץ' שעזב את הארץ בעקבות המצב הביטחוני, וכן אייל גולסה, אבי ריקן ומאור קנדיל הפצועים. ואן לוון פתח במערך של 4-3-3, עם שלישיית קישור המורכבת משחקני הבית שרן ייני, דור פרץ ודן גלזר, כאשר בהתקפה פותים אדוארדו גררו וטל בן-חיים בכנפיים ואיתי שכטר בחוד.
הפועל תל אביב סיימה עונה מורכבת במקום ה-12, מקום אחד בלבד מעל לקו האדום, בפער ארבע נקודות בלבד מהפועל כפר סבא שמתחתיה. עבור מאמנה ניר קלינגר, היה זה מפגש מסקרן עם הקבוצה במדיה שימש כקפטן, ואף כבש לזכות מכבי בפעם הקודמת בה נפגשו השתיים בגמר הגביע, ב-1994. גם כמאמן זכה קלינגר להוביל את מכבי לאליפות המדינה ולזכייה בגביע, וכעת ניסה להוביל את האדומים לזכייה בגמר על חשבון הקבוצה עמה היה מזוהה מאוד בעברו. קלינגר בחר במערך של 4-5-1, עם שלומי אזולאי בודד בחוד כשמאחוריו עמרי אלטמן, קפטן הפועל שבעצמו גדל דווקא במדי היריבה העירונית. אושר דוידה ולידור כהן פתחו בכנפיים, בעוד שי אליאס ודן איינבינדר פתחו במרכז השדה.
מחצית ראשונה
שניות ספורות מפתיחת המשחק, נזרקו אבוקות מכיוון יציעי הפועל תל אביב, והמשחק נעצר למספר דקות. עם חידושו, הגיב היציע הצהוב עם רימוני עשן ואבוקות שגרמו לעצירת המשחק פעם נוספת. עם חידוש המשחק, בדקה ה-13, הגיעה ההזדמנות הראשונה לזכות מכבי. קרן של בן-חיים נהדפה עד לגררו סמוך לדגל הקרן. הקיצוני פרץ לרחבה והגביה אל העבר השני, אנריק סאבוריט השתלט ובעט מכ-16 מטרים, אך ארנסטס שטקוס קלט.
מן העבר השני, עלתה הפועל ראשונה על לוח התוצאות בדקה ה-31. בן ביטון קיבל את הכדור באגף ימין לאחר הוצאת חוץ, הגביה לרחבה עד לשלומי אזולאי, שהוריד עם הראש אל אלטמן, שנותר פנוי מול דניאל טננבאום ובעט שטוח בנגיעה אל הרשת, 1-0 להפועל.
שלוש דקות בלבד עברו, ומכבי התקרבה לשוויון. מתן בלטקסה הוריד עם הראש לשכטר, והאחרון בעט מכ-16 מטר בנגיעה לפינה הקרובה אך נעצר בקורה. שלוש דקות נוספות עברו, ושי אליאס הכניס כדור עומק לעברו של אזולאי, אך טננבאום יצא משערו והקדים את החלוץ.
היתרון של הפועל נשמר עד להפסקה, 1-0 במחצית.
מחצית שנייה והארכה
עם פתיחתה של המחצית השנייה ערך ואן לוון את חילופו הראשון, מתן חוזז החליף את בן חיים. רבע שעה לאחר מכן נכנס גם יונתן כהן במקומו של שכטר. עד לדקה השבעים ערכו שתי הקבוצות חילוף נוסף, כאשר בהפועל עלה הקשר עמנואל בואטנג במקום אזולאי החלוץ, בניסיון לשמור על התוצאה, בעוד במכבי דן ביטון ההתקפי החליף את הקפטן ייני ההגנתי בניסיון להשיג את השוויון.
לאחר דקות ארוכות בשליטה של מכבי אך ללא מצבים, השיגו הצהובים את השוויון בדקה ה-73. דן גלזר שלח כדור גבוה לרחבה, יונתן כהן התמקם בין אדי גוטליב לבין שטקוס שיצא משערו וכשהוא בגבו לשער נגח כדור קשתי שעלה מעל שטקוס ונחת ברשת האדומה, שוויון 1-1 כרבע שעה לסיום.
שתי דקות לאחר השער החליף רז שטיין את אושר דוידה, אך מכבי המשיכה לחפש שער נוסף שיכריע את ההתמודדות. בדקה ה-88 כדור חוץ ארוך של הבלם לואיס הרננדס ננגח מתוך הרחבה על ידי כהן לידיים של שטקוס. שתי דקות עברו וארז פפיר הצביע על הנקודה הלבנה לאחר שגררו עקף את גוטליב על סף הרחבה והוכשל על ידו. בדיקת ה-VAR הורתה על ביטול הפנדל והעניקה למכבי כדור חופשי בלבד. בתוך תוספת הזמן החליף שי אייזן את שי אליאס לקראת ההארכה.
בדקה ה-96 השיגה מכבי את המהפך. דן ביטון הגביה כדור חופשי מאגף שמאל, בלטקסה הוריד בנגיחה אל הרננדס שנותר חופשי וכבש בנגיעה מקרוב, 2-1 למכבי תל אביב.
על סף סיום החלק הראשון של ההארכה, השלימו בואטנג ואייזן דאבל פס שהשאיר את הראשון מול טננבאום, אך גלישה של הרננדס מנעה ממנו לכבוש. בסיום החלק הראשון של ההארכה החליפו דורון ליידנר וגיל יצחק את אלטמן ובן ביטון.
בדקה ה-115 החל המהלך שגרם לסערה גדולה על כר הדשא ומחוצה לו. שי אייזן גלש עם רגל גבוהה במרכז המגרש ופגע בדור פרץ. השופט ארז פפיר הורה להמשיך והכדור הגיע באגף ימין לרז שטיין. האחרון העביר כדור רוחב לגיל יצחק שבעט משישה מטרים ונבלם על ידי אנדרה ז'ראלדש, שי אייזן הגיע לכדור החוזר ובנגיעה אחת כבש לרשת החשופה. שחקני הפועל חגגו עם הקהל ועם שחקני הספסל וחלק אנשי הצוות המקצועי שנכנסו למגרש, כאשר בכל משך הזמן הזה דור פרץ שרוע על הדשא בעקבות הפגיעה. דקה עברה וצוות ה-VAR אותת לשופט פפיר לבחון את אירוע הפגיעה של אייזן בפרץ. עם סימונו של השופט על בדיקת VAR, החלה התנפלות של שחקני הפועל, שחקני הספסל והצוות המקצועי, כולל המאמן קלינגר שפרץ לתחומי המגרש, על צוות השיפוט. בדיקת ה-VAR עצמה התנהלה תחת לחץ של אנשי הפועל שניסו למנוע מפפיר את הצפייה במסך. המהומה רק התגברה כאשר פפיר סימן על ביטול השער בעקבות העבירה המוקדמת של אייזן, ואף שלף לעברו כרטיס אדום. קלינגר ועוזרו סלים טועמה התנפלו על השופט בצעקות, וקלינגר עצמו אף הורחק בכרטיס אדום בעקבות ההתפרעות. קריאות הקהל הצהוב בגנותו של קלינגר אף גררו תנועות מגונות של המאמן אל עבר יציעי מכבי, ותנועות אצבע משולשת של עוזרו טועמה כלפי אותם היציעים.
לאחר שמונה דקות תוספת זמן שרק פפיר לסיום המשחק, 2-1 למכבי תל אביב שזוכה בגביע ה-24 בתולדותיה. הקפטן שרן ייני קרא אליו את דור פרץ ואבי ריקן, שהצטרפו להנפת הגביע.
לאחר המשחק
עיקר ההתעסקות לאחר המשחק נגעה למהומה הגדולה שהתרחשה בעקבות פסילת שער השוויון של הפועל. ההחלטה לפסול את השער ולהרחיק את אייזן זכתה לגיבוי מצד איגוד השופטים, בעוד התנהגותם של אנשי הפועל בעקבות הפסילה ספגה גינויים רבים, בהם גם של שר התרבות והספורט חילי טרופר.
כשבועיים לאחר הגמר הורשעו אנשי הפועל בבית הדין של ההתאחדות. קלינגר הורחק משישה משחקי ליגה בפועל, טועמה הורחק לשני משחקים והקבוצה ספגה קנס של 40 אלף ש"ח.
רוברט רובין
רוברט אדוארד רובין (באנגלית: Robert Edward Rubin; נולד ב- 29 באוגוסט 1938) הוא עורך דין ובנקאי יהודי-אמריקאי, אשר כיהן כמזכיר האוצר ה-70 של ארצות הברית, תחת הנשיא ביל קלינטון.
ביוגרפיה
רובין נולד למשפחה יהודית בניו יורק, כבנם של סילביה (לבית סיידרמן) ואלכסנדר רובין. הוא עבר להתגורר במיאמי ביץ' בגיל צעיר וסיים שם את לימודיו התיכוניים. לאחר מכן למד כלכלה בהרווארד כשסיים תואר ראשון ב-1960, וכן תואר במשפטים באוניברסיטת ייל ב-1964. עם סיום לימודיו הצטרף למשרד עורכי דין בניו יורק.
בשנת 1966 החל לעבוד בבנק ההשקעות גולדמן זקס, ובשנת 1971 נעשה לשותף בו. בשנת 1987 מונה לסגן מנכ"ל הבנק, ומשנת 1990 שימש כמנכ"ל הבנק במשותף עם סטפן פרידמן.
בינואר 1993 מונה על ידי ביל קלינטון ליועץ הנשיא למדיניות כלכלית, ומקביל ניהל את המועצה הלאומית לכלכלה (NEC). בשנת 1995 מונה על ידי הנשיא ביל קלינטון למזכיר האוצר של ארצות הברית בקבינט של ממשלו.
בזמן כהונתו כמזכיר האוצר, הוביל התמודדות עם מספר משברים פיננסיים בשווקים הבינלאומיים שאיימו על כלכלת ארצות הברית, כגון המשבר הפיננסי במקסיקו בשנת 1995 והמשבר הפיננסי בשוקי אסיה ואמריקה הלטינית בשנים 1998-1997, בשיתוף פעולה עם ראש הפדרל רזרב אלן גרינספן.
ביולי 1999 הוחלף בתפקידו על ידי סגנו, הכלכלן לורנס סאמרס.
בשנת 2001 הוענקה לו מדליית האזרחות הנשיאותית (Presidential Citizens Medal) על ידי הנשיא קלינטון, ובשנת 2002 מונה לחבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 2007 ו- 2009 שימש כיושב ראש זמני של הבנק סיטיגרופ, לאחר ששימש כיועץ בכיר בו משנת 1999. בשנים 2009 - 2010 שימש רובין כאחד מיועציו הכלכליים של הנשיא ברק אובמה.
רובין נשוי לג'ודית (לבית אוקסנברג) ואב לשניים. בנו ג'יימס נשוי לסופרת ובלוגרית גרטשן רובין.
יוסי אמיתי
יוסי אמיתי (נולד ב-10 בינואר 1938) הוא מזרחן וחוקר מדע המדינה, שימש כמרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכמנהל המרכז האקדמי הישראלי בקהיר.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב למשפחה צברית ותיקה ממייסדי העיר פתח תקווה, אמיתי עצמו דור רביעי בארץ. בצעירותו הצטרף לקיבוץ גבולות ושימש גם כמזכיר הקיבוץ במהלך השנים. אמיתי מתגורר בקיבוץ עד היום. את שלושת תאריו האקדמיים קיבל באוניברסיטת תל אביב בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. את עבודת הדוקטורט כתב בהנחיתו של ההיסטוריון עמי איילון.
במשך השנים פרסם אמיתי, מספר ספרים, ועשרות רבות של מאמרים אקדמיים ומאמרי דעה, בעיתונים וכתבי עת שונים, בין השאר: בכתבי העת הדים, עמדה ומטען, בעיתון "הארץ", ובאתרים הגדה השמאלית והעוקץ. אמיתי דובר ערבית ברמה גבוהה ועוסק גם בתרגום מאמרים לעברית ולערבית. במהלך השנים יצר קשרי ידידות עם אינטלקטואלים ערבים דוגמת נגיב מחפוז, ורבים אחרים.
פעילות פוליטית
בשנות ה-60 היה חבר מפ"ם ועורך כתב העת "חותם", ביטאון החטיבה הצעירה של המפלגה, שהוציא לאור עיתון המפלגה על המשמר. בשנת 1969, היה ממובילי הפורשים ממפ״ם על רקע ההתנגדות להצטרפות המפלגה למערך השני עם מפלגת העבודה והיה ממייסדי תנועת המחאה שמאל ישראלי חדש. על רקע זה פוטר מ"על המשמר" ומתפקיד עורך "חותם". בבחירות לכנסת השמינית שנערכו בדצמבר 1973, הוצב במקום השלישי במפלגת מר"י מחנה רדיקלי ישראלי של אורי אבנרי, שלא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 1972 היה פעיל במאבק נגד גירוש הבדואים מפתחת רפיח.
בשנת 1973 היה פעיל במאבק של עקורי איקרית ובירעם לחזור לכפרם, לאחר שהממשלה הוציא צו סגירה חדש לאזור, למורת הבטחות קודמות להחזיר את העקורים. במאי 1973 השתתף בוועידת בולוניה, מפגש של פעילי שלום ישראלים וערבים.
לאחר התפרקות תנועת "שמאל ישראלי חדש" היה היה ממייסדי כתב העת עמדה ב-1974.
בין יוני 1974 לדצמבר 1975 היה אמיתי שותף, לצד לובה אליאב, אורי אבנרי, עמוס קינן, מתי פלד, יעקב ארנון, מאיר פעיל, דוד שחם, אליהו אלישר ואחרים להקמת "המועצה הישראלית למען שלום ישראלי-פלסטיני", ששמה לה למטרה "להשפיע על ממשלת רבין" לנקוט יוזמות מדיניות מול הפלסטינים.
בשנת 1977 היה פעיל במפלגת מחנה של"י. בשנת 1984 לקראת הבחירות לכנסת האחת-עשרה הצטרף עם מספר פורשים משל"י לרשימה המתקדמת לשלום.
ביוני 1983 היה אמיתי בין מארגני מפגש בתל אביב לזכרו של עיסאם סרטאווי (שנרצח חודשיים קודם ושאתו פגש ב-1976).
התעלות (סרט)
התעלות (באנגלית: Transcendence) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2014 בבימויו של הצלם וולי פיסטר.
הסרט נכשל בקופות, והכניס 103 מיליון דולר בלבד לעומת תקציב של כ-150 מיליון דולר. הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות על מבנה העלילה, הדמויות והדיאלוג שלו, אך זכה לשבחים על הצילום, המשחק והתסריט שלו.
עלילת הסרט
ד"ר וויל קסטר (ג'וני דפ) הוא מדען החוקר את אופי התבונה באמצעות כלי בינה מלאכותית. הוא וצוותו עובדים על מנת ליצור מחשב בעל יכולת בינה מלאכותית עצמאית. קסטר צופה שמחשב כזה ייצור ייחודיות טכנולוגית, או במילותיו "התעלות". אשתו, אוולין (רבקה הול), גם היא מדענית ועוזרת לו בעבודתו.
בעקבות אחת מהמצגות של ויל, קבוצת טרור אנטי-טכנולוגית בשם "עצמאות מהפכנית מטכנולוגיה" (R.I.F.T) מבצעת סדרה של התקפות מסונכרנות על מעבדות בינה מלאכותית ברחבי הארץ ובמהלכה יורה בוויל בכדור עם פולוניום, כתוצאה מפגיעת הכדור לוויל נותר רק חודש לחיות. מתוך ייאוש, אוולין מעלה תוכנית להעלות את תודעתו של וויל למחשב הקוונטי שפיתח הפרויקט. חברו הטוב ושותפו למחקר, מקס ווטרס (פול בטני), מטיל ספק בכדאיות התוכנית בנימוק כי התודעה שתועלה תהיה רק ​​חיקוי של האדם האמיתי. תודעתו של וויל שורדת את מות גופו בצורה טכנולוגית ומבקשת להתחבר לאינטרנט כדי לגדול ביכולת וידע. מקס מסרב להיות חלק מהניסוי ואוולין דורשת ממקס לעזוב ולחבר את מודיעין המחשב לאינטרנט באמצעות לוויין.
מנהיגה של R.I.F.T, ברי (קייט מארה) חוטף את מקס ובסופו של דבר משכנע אותו להצטרף לקבוצה. הממשלה חושדת במה שיעשה תודעתו של וויל ומתכננת להשתמש בטרוריסטים כדי לעצור אותו.
בצורתו הווירטואלית ובעזרתו של אוולין, וויל משתמש ביכולותיו העצומות החדשות לבניית אוטופיה טכנולוגית בעיירה מדברית נידחת בשם ברייטווד, שם הוא עומד בראש פיתוח טכנולוגיות פורצות דרך ברפואה, אנרגיה, ביולוגיה וננוטכנולוגיה. עם זאת, אוולין חוששת ממניעיו של וויל כאשר הוא מציג את היכולת להתחבר מרחוק למוחם של אנשים לאחר שהם היו נתונים לחלקיקי הננוטכנולוגיה.
במקביל, סוכן ה-FBI דונלד ביוקנן (סיליאן מרפי) נעזר במדען ג'וזף טגר (מורגן פרימן), ויחד איתו מתכנן לעצור את ההתפשטות של וויל שכבר הפיץ את השפעתו על כל טכנולוגיות המחשבים המרושתות בעולם. מקס ו-R.I.F.T מפתחים וירוס מחשב במטרה למחוק את קוד המקור של וויל ולהשמיד אותו. אוולין מתכננת להעלות את הנגיף על ידי הדבקת עצמה בווירוס בידיעה שוויל יעלה את תודעתה לכשתצטרך את עזרתו. תופעת הלוואי של הנגיף תהיה הרס הציוויליזציה הטכנולוגית אבל זה ישבית את חלקיקי הננו שהתפשטו במים דרך הרוח וכבר החלו למגר זיהום, מחלות ותמותה אנושית.
כשאוולין חוזרת למרכז המחקר, היא נדהמת לראות את וויל בגוף אנושי שנוצר זהה לזה הישן שלו. וויל מברך אותה אך מודע מיד שהיא נושאת את הווירוס ומתכוונת להשמיד אותו. ה-FBI וחברי R.I.F.T תוקפים את הבסיס בתותחים כדי להרוס חלק ניכר מאספקת החשמל שלו ולפצוע אנושות את אוולין. כאשר ברי מאיים להרוג את מקס אלא אם וויל יעלה את הנגיף וויל מסביר שיש לו רק מספיק כוח לרפא את גופה הפיזי של אוולין או להעלות את הנגיף. אוולין אומרת לוויל שמקס לא צריך למות בגלל מה שעשו ולכן וויל יעלה את הנגיף כדי להציל את מקס. כשוויל מת, הוא מסביר לאוולין שהוא עשה את מה שעשה למענה, שכן היא רדפה אחרי מדע כדי לתקן את הנזק שבני האדם גרמו למערכות האקולוגיות. ברגע האחרון שלהם, הוא אומר לאוולין לחשוב על הגן שלהם. הנגיף הורג גם את וויל וגם את אוולין, וכל הטכנולוגית העולמית קורסת.
חמש שנים אחר כך, בגן של וויל ואוולין בביתם הישן בברקלי, מקס מבחין כי חמניות הם הצמחים הפורחים היחידים. לאחר בחינה מדוקדקת יותר, הוא מבחין כי טיפת מים הנופלת מכותרת חמניות מנקה באופן מיידי שלולית שמן - ומבין כי כלוב שפרוס סביב הגן, הגן על דגימה של חלקיקי הננו הרגישים של וויל.
הסרט מסתיים בקולו של מקס: "הוא יצר את הגן הזה מאותה סיבה שהוא עשה הכל: כדי שהם יוכלו להיות ביחד."
קישורים חיצוניים
ביקורות
Adama
Adama (מעברית: אדמה) הוא אלבום הבכורה של אבישי כהן, שיצא במרץ 1998 בהוצאת Stretch Records האמריקנית בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
הפקה
Adama הוא אלבום ג'אז המשולב במאפייני מוזיקת עולם, ובפרט רכיבים אוריינטליים, ספרדיים, לטיניים, וכן לעיתים שימוש בהשראה תרבותית מהשורשים והמקורות היהודיים. אלה הם קווים סגנוניים המאפיינים את רב הרפרטואר של אבישי כהן לאורך כל קריירת הסולו שלו עד כה. Adama הוא אלבום אינסטרומנטלי, בעל הרכב מוזיקלי המשלב כלים מערביים, כגון פסנתר ופסנתר חשמלי, וכלי נשיפה מערביים – עם כלים אתניים, כגון עוד ותופי קונגה. כל נעימות האלבום הולחנו על ידי אבישי כהן, למעט גרסת כיסוי אינסטרומנטלית של השיר Bésame Mucho מאת קונסוולו ולאסקס.
במקביל לקריירת הסולו המתפתחת באותה תקופה, ניגן כהן עם צ'יק קוריאה והיה נגן הקונטרבס בהרכב Origin בהנהגתו של קוריאה. עבודתו עם קוריאה, הבעלים של חברת Stretch Records שהפיקה את האלבום, תרמה רבות לעיצובו של Adama. לצד כהן שמנגן על קונטרבס, הסקסופוניסט סטיב וילסון ונגן הטרומבון סטיב דייוויס שניגנו עם כהן במסגרת Origin היו למשתתפים בהרכב המבצע העיקרי של Adama. בנוסף אליהם משתתף בהרכב המתופף ג'ף בלרד, שלאחר מכן היה למתופף של הרכב Origin ולימים (ב-2001) ניגן עם כהן בהרכב השלישייה החדש של קוריאה (The Chick Corea New Trio). עוד משתתפים בהרכב העיקרי הפסנתרן ג'ייסון לינדנר, והגיטריסט הישראלי עמוס הופמן.
באלבום מתארחים גדולי ג'אז ידועים שאיתם ניגן כהן בעבר במהלך התבססותו בניו יורק: בראד מלדאו, דנילו פרז, חורחה רוסי וכמובן צ'יק קוריאה. מלדאו מנגן על פסנתר לצד רוסי על תופים ברצועה Bésame Mucho, פרז על פסנתר לצד קוריאה על פסנתר חשמלי ודון אליאס על תופי קונגה ברצועה Gadu, והזמרת קלאודיה אקוניה תורמת את קולה בהצטרפות להרכב העיקרי ברצועה Jasonity.
Adama זכה לשבחים רבים וכאלבום בכורה ביסס את מעמדו של אבישי כהן כיוצר ג'אז בולט ומבטיח גם בתחום ההלחנה, לאחר שזכה להכרה עולמית בנגינתו לצד צ'יק קוריאה קודם לכן.
המשתתפים באלבום
אמנים אורחים:
Doo Wop (That Thing)
Doo Wop (That Thing) (בעברית: דו-וופ (הדבר הזה)) הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית לורן היל. השיר נכתב והופק על ידי היל ויצא לאור כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלה, The Miseducation of Lauryn Hill, ברדיו בלבד, ויצא רשמית למכירה באוקטובר 1998.
השיר הוא שירה הראשון והיחיד של היל שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר הפך לשיר הראשון מאת זמרת מאז "Foolish Beat" של דבי גיבסון, שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, שנכתב והוקלט על ידי אישה אחת בלבד; השיר אף הגיע בבכורה למקום הראשון במצעד, ובכך היה לשיר העשירי בהיסטוריה של המצעד שהגיע להישג זה, סינגל הבכורה הראשון שעשה זאת, והשיר הראשון של ראפר שעשה זאת. השיר זכה להצלחה גם במדינות אחרות, והגיע לצמרת המצעד שבאיסלנד, מקום שני בקנדה, מקום שלישי בבריטניה ומקום שמיני באוסטרליה. השיר זכה בפרסי גראמי בקטגוריות "ביצוע ה-R&B הווקאלי הנשי הטוב ביותר" ו"שיר ה-R&B הטוב ביותר" ב-24 בפברואר 1999. הווידאו קליפ הנלווה של השיר הפך לקליפ ההיפ הופ הראשון שזכה בפרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה.
רקע
השיר הוא אזהרה מהיל לגברים ונשים אפרו-אמריקאים שנקלעו ל"מאבק". גם הנשים ש"[מנסות] להיות סלע קשה כשהן באמת פנינה", וגם הגברים ש"דואגים יותר לחישוקיהם, ולטימבים שלהם מאשר לנשים", מוזהרים על ידי היל, שמזהירה אותם שלא לאפשר ל"דבר הזה" להרוס את חייהם. הפזמון מקדם שוויוניות בין המינים, אך המסר הכללי של המילים תואר כשמרני.
מבחינת ההפקה, היל לוותה בכבדות מאלמנטים של מוזיקת נשמה ודו-וופ, ומעניקה אמון לכך בשם השיר. דוגמה נוספת לכך היא ריף הפתיחה של להיט הנשמה מסוף שנות ה-60, "Stop Her On Sight (S.O.S.)" מאת אדווין סטאר, שהיל משתמשת בשיר באלמנטים שונים ממנו, כפי שניתן לשמוע בפתיחת השיר.
הוצאה וקבלה
השיר, שיצא בשנת 1998 כסינגל הסולו הראשון של היל מאלבום הבכורה שלה, זכה להצלחה גדולה. הוא הפך לסינגל העשירי שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והראשון מאת אמן ראפ. הוא שהה במצעד שבועיים בסתיו 1998. במצעד שירי ה-R&B של הבילבורד, הוא הגיע למקום השני ושהה בו במשך שלושה שבועות בנובמבר 1998, כש-"Nobody's Supposed to Be Here" של דבורה קוקס מנע ממנו להגיע לצמרת המצעד. השיר זכה בשני פרסי גראמי בפברואר 1999. ההצלחה של הסינגל והאלבום The Miseducation of Lauryn Hill ביססו את הצלחתה של היל מחוץ להרכב פוג'יז. בשנת 1999 השיר דורג במקום השני ברשימת סיכום שנת 1998 של וילג' ווייס.
פרסים והוקרה
בטקס פרסי גראמי ה-41, השיר זכה בשני פרסים: שיר ה-R&B הטוב ביותר וביצוע ה-R&B הווקאלי הנשי הטוב ביותר. הקליפ של השיר זכה בארבעה פרסי הווידאו קליפים של MTV בשנת 1999 עבור: הקליפ הטוב ביותר של אישה, קליפ ה-R&B הטוב ביותר, הבימוי האמנותי הטוב ביותר וקליפ השנה.
השיר דורג במקום ה-359 ברשימת שירי המאה של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. ה-BBC דירג את השיר כשיר ההיפ הופ ה-21 הגדול ביותר בכל הזמנים, והיה לאחד משני השירים היחידים של האמנית שהגיע לרשימה.
אדד-ניררי השני
אדד-נִרַרִ השני מלך באשור בשנים 911 עד 891 לפנה"ס, ונחשב המלך הראשון באימפריה האשורית החדשה. היה בנו של אשור-דן השני, מלך אשור.
Doo Wop (That Thing)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בשכונת וושינגטון הייטס שבמנהטן, ניו יורק ומציג פעמיים את היל שרה בבלוק פארטי. בצד שמאל של המסך המפוצל, היל משנת 1967 לבושה בלבוש מלא בסגנון רטרו, עם תסרוקת כוורת ושמלה מודפסת זברה, תוך שהיא נותנת מחווה ל-R&B והדו-וופ הקלאסי, ובצד הימני של המסך, היל משנת 1998 מוצגת במחווה לתרבות ההיפ הופ.
אדד-ניררי השני
תולדותיו
אדד-ניררי השני נחשב המייסד של האימפריה האשורית החדשה.
Doo Wop (That Thing)
רשימת השמעה
UK CD1
אדד-ניררי השני
תולדותיו
הוא היה זה שחילץ את ארץ אשור סופית מאחיזתם של הארמים בצפון-מערב, והוא שפתח את הפרק האחרון והמזהיר ביותר בתולדותיה של ארץ אשור. המלחמה שהוא פתח בה וניצח, נחשבה בעיניו למלחמת שחרור לאומית. הוא לא חיכה להתקפות שכניו, אלא יזם בעצמו מסעות מלחמה נגדם. בכתובותיו, הדגיש אדד-ניררי את החידוש שבכיבושיו לאחר השפל המדיני בדורות שקדמו לו.
Doo Wop (That Thing)
רשימת השמעה
UK CD2
סינגל אוסטרלי
אדד-ניררי השני
תולדותיו
אדד-ניררי ערך צפונה יותר מסע אל כומאני בקפדוקיה, משם פנה לכיוון ארץ אררט, ובמסעו חזרה סיפח את ארץ כותמוח'י. באותו אזור הוא ערך מסעות נגד "ארצות נאירי", אם כי ככל הנראה לא הגיע לתוצאות של ממש. במזרח הוא יצא נגד ארץ לולומה (לולובים), באזור הרי הזגרוס, ונגד ארץ זמוא (Zamua; באזור סולימאניה כיום) באותו אזור. בדרום נלחם אדד-ניררי נגד ארץ בבל והנחיל שתי תבוסות לשמש-מודמיק, מלך בבל. כתוצאה מכך איבדה בבל רצועת קרקע גדולה צפונית לנהר הדיאלה ועיירות גבול על הפרת התיכון – את היט (Hit) וזנקו (Zanqu). מסע נוסף נגד נבו-שום-אוכין, יורשו של שמש-מודמיק, הסתיים ככל הנראה בלי הכרעה ובעקבותיו נחתם חוזה שלום בין אשור לבבל למשך כ-80 שנה.
סיכום מסעותיו של אדד-ניררי מראה כי הארמים גורשו מעמק החידקל וסולקו מהרי טור עבדין; אדד-ניררי החזיר לידי אשור גם מספר ערים במזרח הג'זירה – ערים שנלקחו בשעתו על ידי הארמים מידי אשור. במזרח פעל אדד-ניררי באזור כורדיסטן ודחק את יושביו של אזור זה חזרה למרומי ההרים. האשורים תקפו גם את דרומה של ארץ בבל.
חוואלה
חוואלה (בערבית: حِوالة ; תרגום: העברה או נאמנות) היא מערכת בלתי פורמליות  של העברת כספים. המושג חוואלה מגדיר שטר חליפין או שטר אמנה. במזרח אסיה פעולה זו נקראת הונדי. בשפות ההינדית והאורדו המושג שמר על פירוש זה אולם נוסף לו המובן של פיקדון וסימוכין שמשקף את הדרך שבה מערכת זו נוהגת. המילה הונדי מקורה בסנסקריט ששם פירושה לאסוף.
החוואלה או ההונדי פועלות בעיקר במזרח התיכון, צפון אפריקה, קרן אפריקה ובהודו. המערכת מבוססת על אמון וכבוד בין מפעיליה, כוללת רשת של מתווכי כספים ופועלת מחוץ או במקביל לבנקים, אפיקים כספיים ומערכות תשלומים רשמיים. בשנת 2004, הבנק העולמי העריך את סך התשלומים המועברים לארצות מתפתחות על ידי אזרחי מדינות אלו שעברו לעבוד בארצות אחרות בסך של 126 מיליארד דולר.
השיטה
הגרסה הבסיסית של החוואלה מורכבת ממספר אלמנטים: פרט A  מעוניין להעביר סכום  כסף לפרט B, שבדרך כלל נמצא באזור מרוחק. בהעברת הכסף מטפלים שני מתווכים שיקראו להלן: האחד בשם X והשני בשם M.  פרט A  נותן לפרט X את סכום הכסף שהוא מעוניין להעביר  לפרט B, בנוסף הוא מספק לפרט X גם סיסמה לזיהוי ההעברה (פעולות אלו רשומות בחצים אדום וכחול שסימונם  הוא 1 שבין  A ל- X). במקביל מעביר פרט A לפרט B הודעה על משלוח הכסף ועל פרטי הסיסמה (פעולה זו רשומה בחץ כחול שסימנו 2a בין A ל- B).
מתווך X מתקשר עם מתווך M היושב באזור של מקבל הכסף B, ומציין את סכום הכסף המיועד להעברה וכן את הסיסמה (פעולה זו מצוינת בחץ כחול שסימנו 2b). פרט B שאמור לקבל את הכסף מתקשר עם M, מוסר לו את הסיסמה ומקבל את הכסף למעט סכום העמלה עבור העסקה. (פעולות אלו מסומנות בחצים אדום וכחול שסימונם 3a ו-3b). בשלב זה, X חייב כסף ל- M אבל קיים ביניהם יחס של אמון הדדי שסכום החוב יוסדר במהלך הזמן בין אם בתשלום כסף או בשווי ערך לסכום החוב
החוואלה בשירות ארגוני הטרור
בדין וחשבון של וועדת החקירה לפיגועי 11 בספטמבר העלו אישומים שסכומי כסף שגויסו ברחבי העולם לפעילות אל קאעידה העברו לפעילי הארגון דרך סוכני החוואלה. הגדרת מערכת החוואלה הוא נושא שרגולטורים רבים מתקשים להגיע להסכמה אודותיו. לעיתים החוואלה אינה חוקית במדינה אחת אולם חוקית באחרת. במובן הצר של הנושא אפילו החברים בארגון FATF לא הצליחו להגיע להסכמה מלאה על הגדרתה. Financial Action Task Force)- FATF ) הוא גוף בין -ממשלתי מוביל שהוקם בשנת 1989 על ידי מדינות ה-G7. מדובר בכוח משימה בינלאומי שמטרתו לפתח ולקדם מדיניות למאבק בהלבנת הון ומימון טרור, הן ברמה הלאומית והן ברמה הבינלאומית. חלק גדול מאוד של העובדים הזרים ברחבי העולם משתמשים בחוואלה להעברת כספים למשפחותיהם והם אינם עבריינים כלל. אלא שלתוך מערכת זו חדרו אלמנטים פליליים ואנשי טרור ששיטה זו מקילה עליהם את העברת הכספים באופן אנונימי למטרותיהם המושחתות. על פי סקר שערך הארגון נראה כי הסקטור המטפל בהעברת כספים חוץ בנקאית, חשוף במיוחד לעסקאות הלבנת הון ומימון טרור, שחלקן הגדול נעשה באמצעות החוואלה. כ-86% אחוז מהמדינות שהשתתפו בסקר טענו כי ספקי שירותים אלו חשופים לסיכוני הלבנת הון, וכ-81% מהמדינות טענו כי הם חשופים גם לסיכוני מימון טרור. שיטות מימון הטרור והלבנת הכספים הן מתוחכמות מאוד וקשה לעקוב אחריהן ולחשפן, אולם עקב תפיסת מספר אנשים שפעלו בנושאים אלו באמצעות כספי החוואלה, ניתן לעקוב אחר אופן העברת הכספים המסובכת למקומות שונים בעולם. בשנת 2013 הודיעה ארצות הברית כי תאסור על בנקים וחברות פרטיות לבצע העברות כספים לסומליה, משום שחלק מהכסף עלול להגיע לידיו של ארגון הטרור הסומלי א-שבאב. זאת למרות שלהחלטה שהובילה סוכנות פדרלית אמריקאית בשם "המשרד לפיקוח על המטבע" (OCC), עשויות להיות השלכות כלכליות מהותיות על אחת מהמדינות העניות ביותר בעולם. במהלך החקירה הקשורה ברציחתו של העיתונאי היהודי דניאל פרל בפקיסטן, התברר כי שני סוכני חוואלה פקיסטנים מברצלונה היו אחראים להעברת כספים ששימשו בסופו של דבר את חוליית הרצח. פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה בתוניסיה, מומן באמצעות סוכן חוואלה מהעיר לוגרוניו שבצפון ספרד. עיתון ספרדי פרסם במהלך שנת 2015 תחקיר בנושא שימוש בכספים שהגיעו בשיטות חוואלה, העיתונאי הזהיר כי בתחומי המדינה פועלים כ־300 מתווכים של חוואלה, המנהלים משרדים סודיים בכל עריה הראשיות של ספרד תמורת עמלה נמוכה יותר מאשר בעסקות הרשמיות. משרדים אלה מופעלים בחשאי בחנויות מכולת, בקצביות, בחנויות טלפון ועסקים מקומיים אחרים הנראים תמימים כביכול, דבר המקשה על השלטונות לפקח על מעבר הכספים. מערכת הגיוס בשיטת החוואלה בספרד פועלת בצורה כה יעילה עד שהמגויסים שיצאו משטחה לסוריה ולמקומות דומים, עשו זאת רק לאחר שקיבלו כבר סכומי כסף מהמפעילים שלהם. בימי שיא פריחתו של דאעש בסוריה ובעיראק, קיבלו לוחמי הארגון הספרדים משכורות שנעו סביב 1,000 דולר בחודש באמצעות מערכת זו. בשנת 2015 חשפו סוכני F.B.I רשת של נוכלים ישראליים ובינלאומיים שהפעילו רשתות העברת כספים בסכומים של מיליוני דולרים באמצעות שיטת החוואלה. מרכז פעולתה של הרשת היה בדובאי, שבה שיטה זו חוקית. בשנת 2017 נענתה ממשלת ישראל לבקשה האמריקאית להסגיר את הישראלים שהיו מעורבים בפרשה זו, וצו המעצר הוצא כנגד שלושת הישראלים: הרי עמר, אורי סעדון וסטניסלב נזרוב.
מספר ימים לפני הפיגועים בברצלונה באוגוסט 2017 הודלפו לעיתונות קטעים מתוך דו"ח סודי שהוכן על ידי מחלקת המודיעין ב"גוארדיה סיביל", הגוף האחראי על ביטחון הפנים בספרד. הדו"ח התריע על נקודות התורפה במאבק נגד דאעש בתוך ספרד, והצביע על כך שמתחת לפני השטח העמיקה נוכחותם של גורמי טרור שונים, שמקורם בעיקר מהמובלעות הספרדיות בצפון אפריקה סאוטה ומלייה. במקומות אלו משגשגת תעשיית מתן כספים וסיוע לוגיסטי לפעילי דאעש. בסוף יולי הכריזה משטרת ספרד על מעצר חוליה של שלושה אחים ממרוקו בעיר ז'ירונה, הממוקמת כ־100 קילומטרים מברצלונה. החוליה עסקה בגיוס כספים עבור דאעש ומימון העברתם של קיצונים מוסלמים לעיראק, סוריה ולוב. מעצר החוליה ממחיש שוב את אזלת היד של השלטונות לעצור את גיוס והעברת הכספים עבור לכוחות טרור, המתבססים על שיטת החוואלה דוגמה נוספת של פעילות טרוריסטית שהמימון לה הגיע מידי מתווכי החוואלה נחשפה בארצות הברית בשנת 2010, כאשר אירע פיגוע טרור בכיכר טיימס. המחבל פייסל שאחזאד נתפס ובחקירתו נתגלתה דוגמה מפורטת לאופן הפעלת רשת החוואלה בתשלום עבור מעשה פיגוע הטרור. על פי ממצאי החקירה, בתחילת פברואר, מפעילו הפקיסטני של המחבל שאחזאד (טריק-א-טליבאן) העביר אליו סכום של 4,900$ דרך רשת חוואלה בלתי רשומה שנוהלה בידי שני אחים שהאחד מהם גר בפקיסטן ואילו השני, מהגר בלתי חוקי בשם עפטאב עלי חאן, שהתגורר במסצ'וסטס. בחקירתו הודה המחבל שאחזאד, שנפגש עם מתווך החוואלה עלי חאון מחוץ לדירתו, בתאריך ה-24 או ה-25 בפברואר וקבל ממנו סך של 4,900$. כעבור חודש ימים קבל המחבל שאחזאד ממפעילו הפקיסטני סכום כסף נוסף אלא שהפעם פעלה רשת חוואלה אחרת להעברת תשלום הכסף, שגם היא הייתה בלתי רשומה. מפעילה של רשת היה אדם בשם יונס מלונג איילנד. מר יונס מסר למחבל שאחזאד במגרש חניה בניו-יורק, סכום נוסף של 7,000$ שנשלחו ממפעילו באפגניסטן לשם ביצוע הפיגוע.
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים ע"ש ריצ'רד ניקסון (באנגלית: The Richard Nixon Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שמו של נשיא ארצות הברית ה-37 ריצ'רד ניקסון וכן גם מקום קבורתו שלו ושל רעייתו, פט ניקסון. המרכז ממוקם בעיר יורבה לינדה, בקליפורניה. המקום הוא בבעלות הארכיון הלאומי של ארצות הברית וכן חלקו מנוהל על ידי קרן פרטית על שם ניקסון.
היסטוריה
לאחר פרשת ווטרגייט והתפטרותו המביכה של ריצ'רד ניקסון, העדיף ניקסון שלא לשמר את מורשתו. הוא הורה להשמיד את כל החומרים מנשיאותו בשנת 1979 או בשנת מותו, אך לבסוף החליט הקונגרס של ארצות הברית לבטל את החלטתו של ניקסון ולשמר רק חלק מתוך החומרים של הנשיא. הניירות והמזכרות של ניקסון מתקופתו בתוך הבית הלבן שמורים אצל קרן פרטית על שמו של ניקסון.