cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אתרי המקרא
זיהוי אתרים מקראיים, בדרך כלל, אינו ודאי. מעטים הם האתרים שבהן נמצאו כתובות המציינות את שמם. וגם במקרים אלא לא ברור האם הכלי הוא תוצרת המקום. לדוגמה בחפירות שנערכו בגבעון נמצאו ידיות כדים רבות עם השם גבעון, מכאן עלתה ההשערה שאכן זו גבעון הקדומה. במקום נמצאה בריכת מים, שהתאימה לכתוב במקרא ("הבריכה אשר בגבעון"), הוסיפה נדבך להכרה בשם המקראי של המקום.
קיימים אטלסים מיוחדים, כמו אלה בהוצאת כרטא, שבהם מוצגים האתרים המיקראיים. גם ועדת השמות הממשלתית עושה שימוש בשמות מקראיים. הוועדה מוכנה להעניק שם מקראי גם ליישוב חדש. התנאי שהוא ממוקם במרחק שאינו עולה על 3 ק"מ מהאתר המקראי.
מסעות בני ישראל
רשימה גדולה של אתרים מקראיים מופיעה בתיאור מסעות שבטי ישראל במדבר סיני, כדלקמן:
" אֵלֶּה מַסְעֵי בְנֵי-יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר יָצְאוּ מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם לְצִבְאֹתָם:  בְּיַד מֹשֶׁה, וְאַהֲרֹן.   וַיִּכְתֹּב מֹשֶׁה אֶת מוֹצָאֵיהֶם, לְמַסְעֵיהֶם עַל-פִּי ה'; וְאֵלֶּה מַסְעֵיהֶם, לְמוֹצָאֵיהֶם.   וַיִּסְעוּ מֵרַעְמְסֵס בַּחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן...  וַיִּסְעוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל, מֵרַעְמְסֵס; וַיַּחֲנוּ, בְּסֻכֹּת.  וַיִּסְעוּ, מִסֻּכֹּת; וַיַּחֲנוּ באֵתָם, אֲשֶׁר בִּקְצֵה הַמִּדְבָּר. וַיִּסְעוּ, מֵאֵתָם, וַיָּשָׁב עַל פִּי הַחִירֹת, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי בַּעַל צְפוֹן; וַיַּחֲנוּ, לִפְנֵי מִגְדֹּל... וַיִּסְעוּ, ממָּרָה, וַיָּבֹאוּ, אֵילִמָה וּבְאֵילִם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה עֵינֹת מַיִם, וְשִׁבְעִים תְּמָרִים וַיַּחֲנוּ-שָׁם.  וַיִּסְעוּ, מֵאֵילִם; וַיַּחֲנוּ, עַל יַם סוּף.   וַיִּסְעוּ, מִיַּם-סוּף; וַיַּחֲנוּ, בְּמִדְבַּר-סִין"
גבולות השבטים
בתיאור גבולות שבטי ישראל, הן בספר במדבר והן בספר יהושע נכללים שמות רבים של אתרים מקראיים. להלן תיאור נחלת שבט יהודה:
וַיְהִי הַגּוֹרָל, לְמַטֵּה בְּנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: אֶל-גְּבוּל אֱדוֹם מִדְבַּר-צִן נֶגְבָּה, מִקְצֵה תֵימָן. וַיְהִי לָהֶם גְּבוּל נֶגֶב, מִקְצֵה יָם הַמֶּלַח, מִן-הַלָּשֹׁן, הַפֹּנֶה נֶגְבָּה. וְיָצָא אֶל-מִנֶּגֶב לְמַעֲלֵה עַקְרַבִּים, וְעָבַר צִנָה, וְעָלָה מִנֶּגֶב, לְקָדֵשׁ בַּרְנֵעַ; וְעָבַר חֶצְרוֹן וְעָלָה אַדָּרָה, וְנָסַב הַקַּרְקָעָה. וְעָבַר עַצְמוֹנָה, וְיָצָא נַחַל מִצְרַיִם, והיה (וְהָיוּ) תֹצְאוֹת הַגְּבוּל, יָמָּה; זֶה-יִהְיֶה לָכֶם, גְּבוּל נֶגֶב. וּגְבוּל קֵדְמָה יָם הַמֶּלַח, עַד-קְצֵה הַיַּרְדֵּן; וּגְבוּל לִפְאַת צָפוֹנָה, מִלְּשׁוֹן הַיָּם, מִקְצֵה, הַיַּרְדֵּן. וְעָלָה הַגְּבוּל, בֵּית חָגְלָה, וְעָבַר, מִצְּפוֹן לְבֵית הָעֲרָבָה; וְעָלָה הַגְּבוּל, אֶבֶן בֹּהַן בֶּן-רְאוּבֵן. וְעָלָה הַגְּבוּל דְּבִרָה, מֵעֵמֶק עָכוֹר, וְצָפוֹנָה פֹּנֶה אֶל-הַגִּלְגָּל אֲשֶׁר-נֹכַח לְמַעֲלֵה אֲדֻמִּים, אֲשֶׁר מִנֶּגֶב לַנָּחַל; וְעָבַר הַגְּבוּל אֶל-מֵי-עֵין שֶׁמֶשׁ, וְהָיוּ תֹצְאֹתָיו אֶל-עֵין רֹגֵל. וְעָלָה הַגְּבוּל גֵּי בֶן-הִנֹּם, אֶל-כֶּתֶף הַיְבוּסִי מִנֶּגֶב--הִיא, יְרוּשָׁלִָם; וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל-רֹאשׁ הָהָר, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי גֵי-הִנֹּם יָמָּה, אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק-רְפָאִים, צָפוֹנָה.
בכל תיאור מופיעה תחילה הכותרת כמו : "וַיְהִי לָהֶם גְּבוּל נֶגֶב" ובהמשך בא תיאור ערי הגבול.
כיבושי ערים
בספר יהושע מוצגת רשימת של ערים אשר יהושע כבש בארץ כנען, כדלקמן:
"ז וְאֵלֶּה מַלְכֵי הָאָרֶץ אֲשֶׁר הִכָּה יְהוֹשֻׁעַ וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל, בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן יָמָּה, מִבַּעַל גָּד בְּבִקְעַת הַלְּבָנוֹן, וְעַד-הָהָר הֶחָלָק הָעֹלֶה שֵׂעִירָה; וַיִּתְּנָהּ יְהוֹשֻׁעַ לְשִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל, יְרֻשָּׁה--כְּמַחְלְקֹתָם. בָּהָר וּבַשְּׁפֵלָה, וּבָעֲרָבָה וּבָאֲשֵׁדוֹת, וּבַמִּדְבָּר, וּבַנֶּגֶב--הַחִתִּי, הָאֱמֹרִי, וְהַכְּנַעֲנִי הַפְּרִזִּי, הַחִוִּי וְהַיְבוּסִי.
ט מֶלֶךְ יְרִיחוֹ, אֶחָד; מֶלֶךְ הָעַי אֲשֶׁר-מִצַּד בֵּית-אֵל, אֶחָד. י מֶלֶךְ יְרוּשָׁלִַם אֶחָד, מֶלֶךְ חֶבְרוֹן אֶחָד. יא מֶלֶךְ יַרְמוּת   אֶחָד,    מֶלֶךְ לָכִישׁ אֶחָד. יב מֶלֶךְ עֶגְלוֹן מֶלֶךְ גֶּזֶר אֶחָד.
בקטע העליון נכללים גם שמות אזורים מקראיים.
אימוץ שמות מקראיים
ועדת השמות הממשלתית וקודמותיה קבעו שמות עבריים ליישובים ולעצמים גאוגרפיים. חלקם התבססו על שמות של אתרים מקראיים הממוקמים בסביבת האתר, המועמד לבחירת שם. השמות שנבחרו נכללו במפות אשר עמדו לרשות תלמידי בתי הספר בימי המנדט הבריטי על ארץ ישראל ובמפות מחלקת המדידות הממשלתית במדינת ישראל. שימוש נרחב בנוהג זה היה בימיה הראשונים של המדינה, כאשר הוקמה הועדה למתן שמות עבריים לנגב. במשך עשר חודשי עבודתה היא נתנה 561 שמות עבריים, מתוכם 29 שמות יישובים, רק לאתרים מדרום לקאורדינטת רוחב 120 - בין אשקלון לבין שפך נחל קדרון.
יהודה זיו, חבר בוועדת השמות הממשלתית, סיפר לבאי הכנס השנתי השלישי הספר והמדבר בארץ ישראל - תשס"ח - 2007, שנערך על ידי מרכז סיור ולימוד סוסיא, בסוסיא, בחנוכה תשס"ח, כי בעקבות מבצע עובדה נתווסף במרץ 1949 למדינת ישראל כל הנגב. דוד בן-גוריון הגיע למסקנה כי יש לתת שמות עבריים לאתרים בנגב. עיקר עיסוקה של הוועדה היה קביעת שמות עבריים ל"עצמים גאוגרפיים". אמרו אז על בן-גוריון "כי החליט "בראשית -שֵמוֹת !", ויקרא במדבר דברים - כלומר מתן שמות עבריים למקומות הוא שלב בדרך ל"חזון הפרחת השממה".
באקלאש (2018)
באקלאש (2018) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-6 במאי 2018, בפרודנטייל סנטר בניוארק, ניו ג'רזי. האירוע היה האירוע ה-14 בסדרת אירועי באקלאש והיה אירוע הבאקלאש הראשון מאז שנת 2009, שהיה משותף לשני המותגים.
עלילות
האירוע כלל תשע קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
ברסלמניה 34, AJ סטיילס גבר על שינסקה נקאמורה ושמר על תואר אליפות ה-WWE. לאחר הקרב, נקאמורה תקף את סטיילס, מה שהפך את דמותו של נקאמורה להילית (דמות רעה ושנואה על הקהל). ב-17 באפריל לאחר סדרת תקיפות של נקאמורה על סטיילס, פורסם שיתקיים קרב חוזר בין סטיילס לנקאמורה באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר ב-27 באפריל, שבו סטיילס הצליח לשמור על התואר כתוצאה מספירת חוץ כפולה. מאוחר יותר באותו היום פורסם שסטיילס יגן על התואר שלו שוב נגד נקאמורה באירוע באקלאש.
ברסלמניה 34, סת' רולינס ניצח את המיז ופין באלור בקרב משולש וזכה באליפות הבין יבשתית. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, המיז דרש שהקרב החוזר שלו ייערך בבאקלאש. לפני קרב זה, רולינס והמיז (ביחד עם פין באלור וסמואה ג'ו) התחרו בקרב סולם מרובע באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, שבו רולינס ניצח ושמר על חגורת האליפות. במהלך הסופרסטאר שייק-אפ, המיז וג'ו הועברו לסמאקדאון, בעוד שרולינס ובאלור נשארו ב-Raw.
ברסלמניה 34, ג'ינדר מהאל ניצח את רנדי אורטון, בובי רוד ורוסב בקרב מרובע, והפך לאלוף ארצות הברית. שמונה ימים לאחר מכן, במהלך הסופרסטאר שייק-אפ, מהאל הועבר ביחד עם האליפות לתוכנית Raw, אך הפסיד אותה כבר בהגנה הראשונה שלו על התואר לג'ף הארדי. לאחר הקרב מהאל דרש שהקרב החוזר שלו על האליפות יתרחש באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר. לילה לאחר מכן, אליפות ארצות הברית חזרה לתוכנית סמאקדאון ביחד עם האלוף החדש, ג'ף הארדי, שהפריע לאורטון בעת כניסתו לקרב נגד שלטון בנג'מין ולמעשה הארדי הוא זה שהתאבק נגד בנג'מין במקום אורטון. שבוע לאחר מכן, הארדי היה אמור להתאבק שוב נגד בנג'מין, אך הפעם קרב בדיוק ההפך, כשאורטון הוא זה מפריע לכניסתו של הארדי ונכנס במקומו לקרב נגד בנג'מין. הארדי שמר על תואר האליפות נגד מהאל באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר. לאחר מכן נקבע קרב בין הארדי לבין אורטון לאירוע באקלאש.
ברסלמניה 34, ניה ג'קס ניצחה את אלכסה בליס וזכתה באליפות הנשים של Raw. ב-23 באפריל פורסם שהקרב החוזר בין השתיים ייערך בבאקלאש.
ב-10 באפריל בתוכנית סמאקדאון, שארלוט פלייר, שרק לפני יומיים שברה את שיא הניצחונות של אסקה ושמרה על האליפות בקרב ביניהן ברסלמניה, הותקפה על ידי ה-IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), שהגיעו מ-NXT וערכו את הופעת הבכורה שלהן ברוסטר הראשי. תקיפה זו איפשרה לכרמלה לפדות את מזוודת "כסף בבנק" שלה ולהפוך לאלופת הנשים החדשה של סמאקדאון. ב-24 באפריל בתוכנית סמאקדאון, השתיים חתמו על חוזה לקרב חוזר ביניהן באירוע באקלאש.
ברסלמניה 34, ברוק לסנר הגן בהצלחה על האליפות האוניברסלית נגד רומן ריינס ולאחר מכן הגן בהצלחה שוב נגד ריינס בקרב כלוב במסגרת האירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר. יממה לאחר רסלמניה בתוכנית Raw, ריינס הביע את דעתו על הקרב מול לסנר ברסלמניה עד למצב שסמואה ג'ו, שלא הופיע מאז הפציעה שספג בינואר, הגיע והפריע לריינס באמצע הנאום שלו, קרא לריינס כישלון ואיתגר אותו לקרב באירוע באקלאש. במהלך הסופרסטאר שייק-אפ, ג'ו הועבר לסמאקדאון.
ב-17 באפריל בתוכנית סמאקדאון, ביג קאס ערך את החזרה מפציעה, במהלך קרב הזוגות בין רוסב ואיידן אינגליש ל-AJ סטיילס ודניאל בריאן, כשהוא בועט בפניו של בריאן וגורם לפסילת הקרב. שבוע לאחר מכן במהלך קטע בתוכנית של המיז, כשלמעשה דניאל בריאן היה אמור להיות האורח שלו, ביג קאס תקף את בריאן והחליף את מקומו כאורח בתוכנית. יותר מאוחר באותו הערב, הג'נרל מנג'ר של סמאקדאון, פייג', הודיעה על קיומו של קרב בין בריאן לקאס באירוע באקלאש. באירוע הרויאל ראמבל הגדול מכולם, קאס הדיח את בריאן במסגרת קרב הרויאל ראמבל הגדול ביותר.
ב-9 באפריל בתוכנית Raw, בובי לאשלי שב לזירת ה-WWE לאחר היעדרות של עשור ממנה. בנוסף, באותה התוכנית, קווין אואנס וסמי זיין הופיעו מאחורי הקלעים וניסו לשכנע את הג'נרל מנג'ר של Raw, קורט אנגל, שיחתים אותם על חוזה לאחר שלא הצליחו לנצח בקרב הזוגות על העבודה שלהם ברסלמניה נגד דניאל בריאן ושיין מקמהן. אנגל החליט לקיים קרב בין השניים, כשהמנצח הוא זה שיזכה בחוזה, אך קרב זה נגמר בספירת חוץ כפולה, כך שאף אחד מהם לא קיבל חוזה. שבוע לאחר מכן במהלך הסופרסטאר שייק-אפ, סטפני מקמהן פסקה נגד אנגל וזיכתה את אואנס וזיין בחוזים לתוכנית Raw. השניים היו מעורבים בקרב המרכזי חמישה נגד חמישה, אך הפסידו לקבוצה היריבה שכללה את לאשלי וברון סטרומן. ב-30 באפריל, רומן ריינס, לאשלי וסטרומן ניצחו את ג'ינדר מהאל, אואנס וזיין בקרב שלושה נגד שלושה. יותר מאוחר באותו הערב, נקבע קרב זוגות לאירוע באקלאש בין לאשלי וסטרומן לבין אואנס וזיין.
ב-4 במאי קרב בין ביילי לרובי ריוט נקבע כקרב מקדים לאירוע באקלאש.
מופע מקדים
במהלך המופע המקדים, התקיים קרב בין ביילי לרובי ריוט. לאחר הסחת דעת מצד חברותיה לקבוצה של ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן, ריוט הצליחה לבצע את מהלך הבעיטה, המשמש כמהלך הסיום שלה ולנצח בקרב.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב על האליפות הבין יבשתית בין האלוף, סת' רולינס לאלוף לשעבר, המיז. מיז שם לעצמו כמטרה לפגוע בברכיים של רולינס, תוך כדי שהוא השתמש במהלך ה"פיגר פור לג לוק" מספר פעמים. רולינס הצליח לנצח בקרב ולשמור על התואר לאחר מהלך הסיום שלו, הקורב סטומפ.
בקרב השני, ניה ג'קס הגנה על תוארה נגד האלופה לשעבר, אלכסה בליס. לאחר עשר דקות של קרב ג'קס הצליחה לשמור על תואר אליפות הנשים של Raw לאחר מהלך הסמואן דרופ.
הקרב שבא לאחר מכן היה קרב על אליפות ארצות הברית בין האלוף, ג'ף הארדי לבין רנדי אורטון. אורטון ניסה לבצע את מהלך ה-RKO שלו, אך הארדי הצליח להתחמק ולפגוע בו במהלך שלו, הטוויסט אוף פייט, לאחר מכן ביצע את מהלך הסיום שלו, "סוונטון בומב" ובכך שמר על התואר.
לאחר מכן, אליאס הגיע לזירה כדי להופיע, אך כשהחל לנגן, נקטע על ידי חברי הניו דיי (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס), שהגיעו עם כלי נגינה ורצו להשתתף איתו במופע הנגינה. אליאס סירב וניסה להופיע שוב, אך הפעם הקטע נקטע על ידי רוסב ואיידן אינגליש. שוב אליאס ניסה לנגן, אך הפעם נקטע על ידי נו ויי חוסה, שהגיע עם שיירת הרקדנים שלו בנוסף לטייטוס וורלדוויד (טייטוס אוניל, אפולו קרוז ודנה ברוק) ובריזנגו (פאנדנגו וטיילר בריז). לאחר כל הפרעות אלה, אליאס ניסה להופיע שוב, אך הפעם מוזיקת הכניסה של בובי רוד נוגנה. רוד היה בזירה, תקף את אליאס עם מהלך הסיום שלו, גלוריוס DDT. המוזיקה של נו ויי חוזה התחילה להתנגן שוב וכולם רקדו על במת הכניסה.
בקרב הרביעי, דניאל בריאן ניצח את ביג קאס בהכנעה לאחר שקאס נכנע למהלך ה"יס לוק". לאחר הקרב, קאס תקף באכזריות את בריאן.
ואז, כרמלה הגנה על תואר אליפות הנשים של סמאקדאון נגד האלופה לשעבר, שארלוט פלייר. שארלוט ביצעה את מהלך ה"ספיר" על כרמלה כדי לעצור את תקיפותיה הבלתי פוסקות של כרמלה. שארלוט השתמשה במהלך ה"פיגר אייט לג לוק", אך כרמלה הדפה את המתקפה ואף הפכה אותה לתרגיל ההכנעה שלה, "קוד אוף סיילנס". שארלוט ביצעה את מהלך המונסולט מהחבל העליון, אך כרמלה התחמקה. בנחיתה מהמהלך שארלוט נפגעה בברך, כרמלה ניצלה זאת ובעטה בה מאחורי הברך. לאחר מכן כרמלה הצמידה את שארלוט באחיזת ג'קנייף כדי לשמור על התואר.
הקרב הבא היה בין AJ סטיילס לבין שינסקה נקאמורה בקרב ללא פסילות על אליפות ה-WWE. נקאמורה ניסה לבצע את מהלך הסיום שלו, "קינשאסה", אך סטיילס בלם את התקיפה כשהוא זרק על הברך של נקאמורה כיסא, תוך כדי מהלך זה הכיסא חזר כהדף מהברך של נקאמורה ללחי השמאלית של סטיילס והוא החל לדמם. נקאמורה שוב השתמש ב"מכה מתחת לחגורה", אך כמה שניות לאחר מכן סטיילס השיב באותו אמצעי. זמן קצר לאחר מכן, השניים ביצעו בו זמנית את אותה בעיטה מסוג "מכה מתחת לחגורה". אף אחד מהמתאבקים לא השיב לספירתו של השופט לעשר והשופט החליט לסיים את הקרב בתיקו, מה שגרם לסטיילס לשמור על תואר האליפות שוב.
בקרב הלפני אחרון, ברון סטרומן ובובי לאשלי נפגשו בקרב זוגות נגד קווין אואנס וסמי זיין. זיין ניסה לנטוש את הקרב, אך אואנס עצר אותו. כתגובה זיין החזיר את אואנס לזירה, וכך גם עשה אואנס לזיין. לאשלי ביצע את הסופלקס על אואנס והשיג את הניצחון בקרב. לאחר הקרב, סטרומן ביצע את מהלך הסיום שלו, "הראנינג פאוורסלאם", על אואנס וזיין.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי של האירוע, רומן ריינס התאבק נגד סמואה ג'ו. ג'ו תקף את ריינס לפני שהשופט הורה לצלצל בפעמון לתחילת הקרב, והשליך את ריינס אל תוך שולחן השדרנים שנשבר. לאחר שהקרב החל, ג'ו ביצע את מהלך ההכנעה שלו, קוקינה קלאץ', אך ריינס הצליח להתחמק מהמהלך כשהוא נוגע בחבלים. לאחר מכן, ג'ו ניסה לבצע את מהלך ה"מאסל באסטר", אך ריינס הצליח להתחמק ולפגוע בג'ו עם ה"ספיר", מה שהעניק לו את הניצחון.
ביקורות
האירוע קיבל ביקורות שליליות מאוד עקב קרבות בעלי יכולות ביצוע נמוכות ועלילות גרועות, במיוחד לגבי סמואה ג'ו נגד רומן ריינס וסטיילס נגד נקאמורה. למרות זאת, הקרב שפתח את האירוע על האליפות הבין יבשתית בין סת' רולינס למיז, זכה לשבחים רבים.
בריאן קמפבל ואדם סילברסטיין מה-CBS Sports, אמרו שתוצאות הקרבות גרמו למעריצים להיות מוטרדים ולא מרוצים, במיוחד מהקרבות של ג'ו נגד ריינס וסטיילס נגד נקאמורה ש"אכזבו מנקודת המבט של סיפור העלילה". הם תיארו את כך ש"אי אפשר להתעלם כמה ה-WWE ממשיכים להתייחס בזלזול לקהל המעריצים שלו" כשהארגון בעצם חזר לנקודה שמציגה את ריינס כבייביפייס שמסוגל להתגבר על המכשולים כנגד כל הסיכויים, מה שגרם לקרב המרכזי של הערב להיות "קרב מרכזי שהקהל של ניוארק התעלם ממנו, ואף קרא קריעות עידוד בכלל ל-CM פאנק, ולרוסב דיי. הכותבים הרגישו שלקרב של סטיילס נגד נקאמורה "מגיע יותר". יותר חמור מכך, בשניים משלושת הקרבות שהם נלחמו, הקרבות נגמרו ללא הכרעה, כך שתוצאת הקרב השפיעה בהרבה על הציון הכללי של הקרב.
USA Today תיארו את האוהדים של הארגון כאוהדים שהמומים מההחלטה של ה-WWE לתת לקרב של רומן ריינס להיות הקרב המרכזי שיסגור את האירוע, על פני קרב על אליפות ה-WWE. אחד מהאוהדים פירש זאת כך שריינס יותר חשוב מקרב על חגורת אליפות, בעוד שאחר לעג על איך שריינס "השקיע חודשים להתלונן כי מישהו אחר הוא האהוב על החברה ויש קונספירציה נגדו, אבל עדיין הוא זה שסוגר אירוע מרכזי עם קרב כביכול רגיל, ששום תואר לא מונח על הכף".
גטו סמולנסק
גטו סמולנסק היה גטו, שהקים משטר הכיבוש הנאצי בעיר סמולנסק שבפדרציה הרוסית, בברית המועצות. הגטו הוקם ביולי 1941 וחוסל באוגוסט 1942.
הפלישה הגרמנית
עם כיבוש סמולנסק על ידי הווורמכט ב־16 ביולי 1941 במהלך מבצע ברברוסה, כבר פונו או ברחו כ־12,000 מבין יהודי העיר, ובעיר נותרו כ־3,000 יהודים שהיוו כ־3% מבין תושבי העיר.
הקמת הגטו
בעיר הוקם יודנראט שמונה על התייצבות היהודים לעבודת כפייה, בין היתר בניקיון בעיר ובעבודה בתחנת הרכבת בעיר. היו יהודים שהועסקו בסנדלרות ובתפירה. חלקם המשיכו לעבוד בכך גם לאחר שמרוב היהודים הוחרמו כלי עבודתם. עובדים יהודים שלא הצליחו להמשיך לעבוד, עקב רעב וחולשה, נורו למוות. שוטרים רוסים היו מדי פעם נכנסים לגטו ושודדים רכוש מהיהודים. בספטמבר 1941 הצטוו היהודים למסור את פריטי הפרווה. בסוף 1941 ועד אביב 1942 מתו כ־200 מיהודי הגטו במגפות שנגרמו בין היתר עקב היעדר מקורות מים נקיים בתחומי הגטו. ביוני 1942 הוטלה על יהודי הגטו חובת תשלום כופר נפש, ועל היודנרט הוטל לגבות את הכופר מיהודי הגטו. לפעמים היו שוטרים רוסים וגרמנים נכנסים לגטו ושודדים רכוש, לעיתים תוך מכות, ירי בתושבים ואונס. בגטו הוקמו משמרות כדי לנסות להזהיר נשים מראש.
חיסול הגטו
בלילה שבין 14 ל־15 ביולי הוקף הגטו בשוטרים רוסים. ב־15 באוגוסט הצעידו הגרמנים את 2,000 יהודי הגטו לחורשה ליד הכפר מגלנישצ'ינה ושם ירו בחלק מהיהודים למוות ורצחו את חלקם האחר במשאיות גז.
תוכנה חופשית
תוכנה חופשית היא תוכנה בעלת סטטוס משפטי המתיר לכל אדם להשתמש בה, לשכפלה, להפיצה, להתאימה, לשנותה ולשפרה כפי רצונו, באופן חופשי, אך תחת תנאים מסוימים המבטיחים את זכויותיהם של שאר המשתמשים. המושג נטבע על יד ריצ'רד סטולמן, מייסד המוסד לתוכנה חופשית, בשנת 1984.
אפיונה של תוכנה חופשית
ניתן להגדיר תוכנה חופשית כתוכנה המעניקה למשתמש בה מספר חירויות בסיסיות:
בשונה מקוד פתוח, תוכנה חופשית מתייחסת למובן ה"מהותי" של החופש, קרי - לא הפרקטיקה של הפיתוח כפי שהיא מתבטאת במאמרים כמו הקתדרלה והבזאר אלא למובן האידאולוגי־סוציאלי. קוד פתוח מחויב מעצם קיומה של תוכנה כחופשית. היותה של תוכנה פתוחת־קוד אינו מחייב את היותה של התוכנה חופשית.
יתרונות
בתוכנה קניינית (כלומר: תוכנה לא חופשית, תוכנה שהיא קניינו של מישהו. בדרך כלל מפתחהּ) בעל התוכנה נמצא בעמדת כוח מול המשתמש. רק הבעלים יכול לספק תמיכה ותיקונים לתוכנה. מבחינה זו, תוכנה חופשית היא חסרת-בעלות במובן הקנייני: אין גוף שיכול למנוע ממתכנת מוכשר לבצע תיקונים והרחבות בתוכנה. לפיכך, תוכנה חופשית היא מודל פיתוח עדיף עבור המשתמש.
כמעט תמיד תוכנה חופשית זמינה להתקנה בחינם. הסיבה לכך היא פשוטה: עלות ההפצה היא זניחה וצריך רק למצוא מישהו שיארוז את התוכנה להתקנה פעם אחת כדי שהיא תהיה זמינה בחינם בצורה נוחה. אולם יש מקרים שבהם, על אף זמינות קוד המקור, תוכנה חופשית נמכרת:
קופילפט
לכל תוכנה חופשית תנאים מסוימים לשימוש בה המוגדרים ב"רישיון" שלה. קיימים מספר רישיונות נפוצים, מגבילים יותר ומגבילים פחות. ההגבלות מטרתן בעיקר להבטיח את זכויות שאר המשתמשים בתוכנה, בעבר ובעתיד. המונח הכולל לתנאים אלו הוא copyleft (תעתיק עברי: קופילפט) בפרפרזה למונח copyright שמגביל את חופש השימוש באינפורמציה (באנגלית: right - "זכות" וגם "ימין". על כן השימוש במילה left, באנגלית: "שמאל" וגם "נעזבה").
הגדרות
ישנן שלוש הגדרות מקובלות ושקולות למדי לתוכנה חופשית:
ההגדרה של המוסד לתוכנה חופשית היא משנת 1984. ההגדרה של פרויקט דביאן נוסחה בשנת 1996 ואילו המונח קוד פתוח נוסח והוגדר ב־1998.
היסטוריה
בראשית התפתחות המחשבים, יצרני המחשבים פיתחו בעצמם את כל התוכנה שהמחשבים היו צריכים ומכרו אותה למשתמשיהם כחלק מהמחשב. התוכנה נתפסה בסה"כ כעוד משהו שצריך לפתח כדי לגרום למערכת לעבוד ולא הייתה מניעה למשתמשים להעביר תוכנה מאחד לשני. רק בשנות השבעים החלו מכירות תוכנה כמוצרים עצמאיים ויצרני התוכנה החלו להטיל מגבלות הפצה ושימוש על המוצרים.
בשנת 1983 פרש סטולמן מעבודתו במעבדת הבינה המלאכותית ב־MIT והקים את המוסד לתוכנה חופשית. בתחילת 1984 הוא ייסד את פרויקט גנו כדי ליצור מערכת שלמה אשר משתמשת בתוכנה חופשית.
בשנת 1990 כבר הייתה מערכת גנו בסיסית למעט ליבת המערכת. פרויקט גנו החל לכתוב את Hurd, אבל בינתיים בשנת 1991 כתב לינוס טורבלדס ליבת מערכת הפעלה משלו ובשנת 1992 פרסם אותה עם רישיון GPL. זו הייתה מערכת הפעלה שלמה שכללה תוכנה חופשית.
בשנת 1998 פרסמה חברת נטסקייפ את קוד המקור לדפדפן שלה ויצרה מיזם תוכנה חופשית, מוזילה, מסביב לדפדפן. בשנת 2000 החליטה חברת סאן מיקרוסיסטמס לפרסם את קוד המקור של חבילת התוכנה המשרדית סטאר אופיס ולקרוא לה אופן אופיס.
תוכנות חופשיות נפוצות
בעקבות תנועת התוכנה החופשית נכתבו תוכנות חופשיות מקבילות לרוב התוכנות בעלות הקניין, בכל קטגוריות התכנות: מערכות הפעלה ופלטפורמות, כלים לכתיבת תוכנות, ניהול אתרים, ניהול משרדי, שירות לקוחות ועוד. התוכנות החופשיות מתאימות גם לסוגי החומרה השונים: שרתים, מחשבים אישיים וניידים, טבלטים, טלפונים חכמים, ואביזרים ממוחשבים. חלק ניכר מהתוכנות החופשיות כתוב בשפות קוד פתוח. דוגמאות:
מערכות הפעלה
אימון מכוון
אימון מכוון היא צורת למידה שיטתית ותכלתית המתבצעת באמצעות עשייה תוך הקדשת תשומת לב מלאה. בעוד שתרגול רגיל (נאיבי), עשוי לכלול חזרות רבות ללא הקדשת תשומת לב, אימון מכוון דורש ריכוז מלא ונעשה עם מטרה ספציפית של שיפור ביצועים.
התגלית הגדולה ביותר של אריקסון הייתה כי מומחים פשוט "מתאמנים אחרת". כלומר, ההבדלים בין ביצועים מעולים לביצועים בינוניים נעוצים בעיקר באיכות האימון ופחות בכמות הזמן שהושקע באימון. לטענתו, "אימון מכוון הוא הדרך האפקטיבית ביותר לרכוש מיומנות".
אימון מכוון לעולם יכלול את המרכיבים הבאים:
פור טופס
ארבע הפסגות (באנגלית: Four Tops) הוא הרכב מוזיקלי אמריקני שכולל ארבעה זמרים. עיקר הצלחתה של הרביעייה היה בשנות ה-60. הרביעייה שרה בסגנון דו-וופ, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, דיסקו וסגנונות קרובים נוספים. הלהקה נוסדה בדטרויט בשם "ארבע המטרות", על ידי ארבעה צעירים אפרו-אמריקאים - לוי סטאבס, עבדול פאקיר, רנאלדו בנסון ולורנס פייטון, ונשארה פעילה בהרכב זה עד מותו של פייטון בשנת 1997. גם לאחר מכן המשיכה בפעילותה, בהרכבים מתחלפים.
הלהקה הייתה בין הלהקות שהגדירו את צליל "מוטאון" בשנות ה-60. ייחודה בין הלהקות הקוליות בתקופתה היה קול הבריטון של מנהיג הלהקה, סטאבס, בעת שרוב הלהקות הקוליות הונהגו על ידי טנור. בתקופת מוטאון של הלהקה, כללה הלהקה את צוות הכותבים הולנד-דוזייר-הולנד, שהיה אחראי לרבים מלהיטי מוטאון. בתקופה זו, תקופת השיא של הלהקה, דורגו שניים מלהיטיהם, "(I Can't Help Myself (Sugar Pie, Honey Bunch" ב-1965, ו-"Reach Out I'll Be There" ב-1966 במקום הראשון במצעד הפזמונים הכללי של הבילבורד.
הלהקה נותרה בדטרויט לאחר שמוטאון עברה ללוס אנג'לס ב-1972, והמשיכה להקליט במסגרות שונות אחרות.
ב-17 באוקטובר 2008 נפטר הסולן לוי סטאבס, לאחר מחלה ממושכת שמנעה ממנו להופיע מאז שנת 2000. כיום כולל ההרכב, בנוסף לפאקיר הוותיק, גם את רוקל פייטון, רוני מקנייר והרולד בונהרט.
הקבוצה הוכנסה להיכל התהילה של הרוקנרול בשנת 1990 ולהיכל התהילה של קבוצת ווקאל בשנת 1999. בשנת 2004, רולינג סטון דירג אותם במקום ה-79 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים.
פרסים
ארבע הפסגות זכו בפרסים רבים, כולל הפרסים הבאים:
דיסקוגרפיה
מאמר ראשי: Four Tops discography
אל שווימר
אדולף ויליאם ("אל") שְוִוימֶר (באנגלית: Adolph William ("Al") Schwimmer; 10 ביוני 1917 – 10 ביוני 2011) היה מהנדס טיסה וטייס יהודי אמריקאי ולימים ישראלי, מחלוצי התעופה במדינת ישראל, מייסד התעשייה האווירית לישראל, חתן פרס ישראל למפעל חיים ותרומה לחברה לשנת 2006.
קורות חיים
אל שווימר נולד לג'ון ולציפורה שווימר בניו יורק בשנת 1917. הוריו היו מהגרים מיהדות מזרח אירופה, ובילדותו עברה משפחתו לברידג'פורט, קונטיקט. אהבתו למטוסים החלה כנער כשעבד כשוליה של טכנאי מטוסים בשדה התעופה קרוב למקום מגוריו, במקביל ללימודיו. מאוחר יותר השלים לימודי אווירונאוטיקה, הוסמך כמכונאי תעופה וכמהנדס טיסה וקיבל רישיון טיס מרשות התעופה הפדרלית האמריקאית. עבד תחילה כפקח טיסה בחברות לוקהיד ודאגלס, ובהמשך התקבל לעבודה כמהנדס טיס בחברת TWA.
במלחמת העולם השנייה שירת כמהנדס טיס וכאיש צוות של מטוסי תובלה והפצצה של חיל האוויר האמריקני באירופה ואף קיבל אות הוקרה על "תושייה ואומץ לב". ביקור במחנה ברגן-בלזן קירב את שווימר ליהדות ונטע בו את רעיון הציונות. בשנת 1947 התבקש על ידי "ההגנה" לעזור בהברחת פליטים יהודים מאירופה לארץ ישראל ובהמשך התבקש לסייע בעקיפת האמברגו האמריקני על מכירת נשק ומטוסים למזרח התיכון. משליח "ההגנה" יהודה ארזי, ששהה באותה עת בארצות הברית, הוא קיבל סכומי כסף בעזרתם יכול היה להתחיל בפעילותו.
שווימר, שהיה באותה תקופה מהנדס טיס בחברת TWA, שכנע שיש ביכולתו לעזור בהקמת חיל אוויר בישראל. הוא הקים חברה בשם "שרותי אוויר שווימר" (Schwimmer Aviation), רכש באמצעותה מחברת לוקהיד שלושה מטוסי לוקהיד קונסטליישן וחמישה מטוסי C-46 קומנדו מעודפי מלחמת העולם השנייה, והחל לשפץ אותם בשדה התעופה ברבנק בקליפורניה. תוך כדי פעילות זאת הצטרפו אליו, כעובדי החברה בשכר, צוותי אוויר וקרקע לצורך השמשת המטוסים והטסתם. בעזרת קצין בדימוס של חיל האוויר האמריקאי, שהיה בעל זיכיון להקמת חברת התעופה של פנמה העבירו שווימר וחבריו את המטוסים המשופצים, שמספרם הגיע לכעשרה, לפנמה ומשם דרך ברזיל, סנגל, מרוקו וסיציליה לישראל. שווימר רכש גם 4 מפציצי B-17 מבצר מעופף, בסופו של דבר שלושה מהם הגיעו לישראל.
מטוסי התובלה הופעלו במלחמת העצמאות במסגרת להק תובלה אווירית והשתתפו בין היתר במבצעים:
בתחילת שנות ה-50, כשהיה בעל האנגר לשיפוץ ותחזוקת מטוסים, שכנע אותו שמעון פרס, שהיה בשליחות משרד הביטחון בארצות הברית, לעלות לישראל ולהקים בה האנגר דומה שיטפל במטוסי חיל האוויר הישראלי. שווימר נענה לאתגר וחזר לישראל בשנת 1952, ובשנת 1953 הקים בלוד האנגר שנקרא "המכון הממשלתי לבדק מטוסים", בשיתוף היימן שמיר ודני אגרונסקי, וטיפל במטוסי הבוכנה שהיו אז ברשות חיל האוויר. כישוריהם של שווימר וממשיכי דרכו הפכו את "בדק", ממפעל קטן לאחת מתעשיות התעופה הגדולות והידועות בעולם, שמפתחת ומייצרת טילים, מטוסי קרב, מזל"טים, מכ"מים ולוויינים – "התעשייה האווירית לישראל".
בשנת 1955 נשא לאישה את רנה לבית דגן (קורנפלד).
שווימר כיהן כמנכ"ל הראשון של התעשייה האווירית לישראל במשך 24 שנים. בין היתר, היה ממקימי המחלקה לאווירונאוטיקה בטכניון ושימש במשך שתי קדנציות כיועץ לראש הממשלה לנושאי טכנולוגיה ותעשייה. ב-1985 תיווך מטעם ישראל בעסקת הנשק שהתפתחה לפרשת איראן-קונטראס. בשנת 1987 הקים את ארגון "חוקה לישראל", ארגון עממי רחב הלוחם למען חופש הדת ורפורמה חוקתית. שווימר יסד וכיהן כיושב ראש של ארגון "הרוב הציוני" שפועל ליצירת חברה ישראלית חופשית, אזרחית ודמוקרטית באמצעות שילוב הניסיון של ילידי ישראל עם האנרגיה של העולים. בשנת 2006 ייסד שווימר את המכון למנהיגות העתיד.
פרסים והוקרה
אל שווימר נפטר ב-10 ביוני 2011 בבית החולים תל-השומר, ביום הולדתו ה-94. הוא הותיר אחריו רעייה, בן, בת ונכדים.
מקי
מק"י:
אישים ששם משפחתם מקי:
ראו גם
}}
הנרי נוריס ראסל
הנרי נוריס ראסל (באנגלית: Henry Norris Russell, 25 באוקטובר 1877 - 18 בפברואר 1957) היה אסטרונום אמריקני, שפיתח ב-1910, יחד עם איינר הרצשפרונג, את דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. בשנת 1923 פיתח יחד עם פרדריק סונדרס את "צימוד RS" (ידוע גם בשם "צימוד LS").
ביוגרפיה
ראסל נולד בשנת 1877 באויסטר ביי שבניו יורק. הוא למד אסטרונומיה באוניברסיטת פרינסטון, וקיבל את התואר הראשון שלו ב-1897. את תואר הדוקטור קיבל ראסל ב-1899, כתלמידו של צ'ארלס אוגוסטוס יאנג. בין 1903 ל-1905 עבד במצפה קיימברידג' יחד עם ארתור רוברט הינקס, כעוזר מחקר במכון קרנגי.
לאחר-מכן חזר ראסל לפרינסטון, שם שימש כמרצה לאסטרונומיה (1905-1908), כמרצה בכיר (1908-1911), כפרופסור (1911-1927), וכפרופסור מחקר (1927-1947). כמו כן, ניהל את מצפה אוניברסיטת פרינסטון בין השנים 1912 ל-1947. הוא נפטר בפרינסטון, בשנת 1957, בגיל 80.
פרסומים
בשנת 1927 פרסם ביחד עם ריימונד סמית' דוגאן וג'ון קווינסי סטיוארט ספר לימוד רב-השפעה בן שני כרכים, "Astronomy: A Revision of Young's Manual of Astronomy". הספר הפך לספר הלימוד המקובל במשך כשני עשורים. הכרך הראשון נקרא "The Solar System", והשני - "Astrophysics and Stellar Astronomy". הספר תרם לפופולריות של הרעיון לפיו מאפייני הכוכב (רדיוס, טמפרטורת פני השטח, בהירות נראית ועוד) נקבעים במידה רבה לפי מסת הכוכב והרכבו הכימי. רעיון זה התפרסם כמשפט ווט-ראסל (ווט הגיע לאותה מסקנה באופן עצמאי). מכאן, ולאור העובדה שהרכבו הכימי של כוכב משתנה עם הזמן, נובעת המסקנה לגבי מהלך חייו של כוכב.
דוב ברל ויין
הרב דוב ברל ויין (Berel Wein; נולד בט' בניסן ה'תרצ"ד, 25 במרץ 1934) הוא רב, סופר ומרצה. כיום מכהן כרבו של בית כנסת הנשיא בשכונת רחביה בירושלים.
תולדות חייו
נולד בשיקגו כבן יחיד לאסתר בת הרב חיים צבי רובינשטיין ולרב זאב ויין, מתלמידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב שמעון שקופ, שכיהן כרב 51 שנה בקהילה בשיקגו (אחיו של הרב שמעיה דוד ויין - רבה הראשון של חולון). בשנת תשט"ו 1955 נישא ליוכבד (ג'קי), ילידת ואסיקי שבליטא, בתו של הרב אליעזר לוין רבה של העיר דטרויט למעלה משישים שנה, תלמידו הקרוב של בעל ה"חפץ חיים". בשיקגו נולדו ארבעת ילדיהם.
את לימודיו היסודיים למד ויין בבית ספר ציבורי, ואת לימודיו היהודיים והתורניים השלים בלימוד בחברותא עם אביו. מעט לפני בר המצווה החל ללמוד בישיבת "משנה תורה". לבקשת האב לימדו הבן אנגלית על מנת שיוכל לנאום בבית הכנסת לא רק ביידיש.
למד בישיבת סקוקי, שהקים סבו הרב רובינשטיין. רבותיו היו הרב חיים קרייזווירט, שאף הסמיכו לרבנות, הרב מרדכי רוגוב והרב ישראל מנדל הכהן קפלן.
לדבריו, וכפי שסיפר ליצחק הרצוג, נשיא המדינה שביקר בביתו, הדמות שהשפיע על דרכו ביותר היה סב הנשיא - הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג שלאחר השואה ביקר בשיקגו ודרש ממנו ומחבריו הנערים לפעול למען העם היהודי.
את התואר הראשון עשה באוניברסיטת רוזוולט בשיקגו, במקביל ללימודים בישיבה ולרבנות בקהילה מקומית בשבתות. אחרי שהוסמך לרבנות השלים את השכלתו בלימודי משפטים בקורסי ערב באוניברסיטת דה-פול שם הוסמך לשמש כעורך דין. הוא עסק בעריכת דין בשיקגו במשך תשע שנים.
בשנת תשכ"ד 1964 התמנה לרב בקהילת בית ישראל במיאמי ביץ', פלורידה, שם כיהן שמונה שנים. בסוף שנת תשל"ב 1972 עברה המשפחה לעיר ניו יורק, שם כיהן כראש מחלקת הכשרות וסגן נשיא ה-OU, לתקופה בת חמש שנים.
בשנת ה'תשל"ז 1977 עקרה המשפחה לעיירה מונסי. שם ייסד בית כנסת קהילתי בשם בית תורה, אולפנא תיכונית לבנות בשם בת תורה וישיבה תיכונית המשולבת יחדיו עם ישיבה גבוהה שנקראה על שם ישיבת "שערי תורה" שנוהלה ביפו בראשית המאה ה-20 בידי סבו הרב חיים צבי רובינשטיין. ייחודה של הישיבה היה בכך שאיגדה בחורי ישיבה מזרמים שונים באורתודוקסיה היהודית וגם מגילאים שונים. הרב ויין מסר בישיבה שיעורים בהלכה, כהכנת הבחורים הבוגרים לקבלת סמיכה לרבנות אותה העניק בעצמו. למעלה ממאה מתלמידי ישיבת שערי תורה מכהנים כרבני קהילות רבות באמריקה וכן באירופה ובישראל. מתלמידיו הבולטים, הרב הראל כהן ראש המכונים התורניים נזר דוד ומאבני המקום ומתרגם ומו"ל ספרי רבו, וכן הרב שלום המר, ראש ארגון "מקום משותף" ורב מרצה מוכר ברחבי העולם ובצה"ל.
לאחר שעלה ארצה, מילא את מקומו בנו הרב חיים צבי ויין, שלפני כן היה ר"מ בישיבה. שלש בנותיו נושאות גם הן בתפקידים חינוכיים.
מפעל הקלטות
בשבת ה'תשמ"ה 1985 החל בהקלטת סדרות שיעוריו בהיסטוריה שנמסרו לפני בני קהילתו בבית-הכנסת "בית תורה", ובהפצתם ברחבי ארצות הברית ואף בארץ בקרב דוברי אנגלית. מאותה העת נמסרו השיעורים השבועיים בהיסטוריה בקהילת בני תורה בכוונת מכוון באופן כזה שיתאימו לקהל רחב. בכל שבוע התקדמו הנושאים לפי סדר כרונולוגי, מבריאת העולם ועד מלחמת יום הכיפורים. הקלטות הוברחו גם לתוך ברית המועצות.
בהמשך הוקלטו שיעורים באופן שיטתי ומסודר על הפטרות הנקראות בשבתות ומועדים. במשך השנים התפתח מפעל הקלטות לסדרות שיעורים רבות ומגוונות, כמו: חייהם של גדולי ישראל בדורות קדמונים, מעמד האשה, פרקי אבות, תפילה ועוד.
יחסי סרביה–קזחסטן
יחסי סרביה–קזחסטן הם היחסים הבילטרליים בין קזחסטן לסרביה. סרביה פתחה שגרירות באסטנה ביוני 2011, וקזחסטן פתחה קונסוליה בבלגרד ביוני 2015.
היסטוריה
היחסים בין הרפובליקה העצמאית החדשה של קזחסטן לבין הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שלימים תהפוך לאיחוד המדינות של סרביה ומונטנגרו, כוננו לראשונה ב-10 בדצמבר 1996.
החל משנת 2021, קזחסטן התנגדה בתוקף לעצמאות קוסובו ולקחה את עמדתה של סרביה בנושא. בדצמבר 2008, ראש ממשלת קזחסטן, כרים מאסימוב, הצהיר כי "יש לנו עמדה רשמית. קזחסטן לא הכירה בקוסובו ואינה מכירה באבחזיה ובדרום אוסטיה. אנו רואים שהגבולות מוגדרים וקזחסטן לא תכיר במדינות חדשות".
ב-27 ביוני 2011 פתחה סרביה שגרירות באסטנה. בטקס השתתפו מזכיר המדינה במשרד החוץ הסרבי איבן מרקיץ' ושר החוץ הקזחי ירז'אן קז'יקאנוב.
בתחילת יוני 2015 קזחסטן פתחה קונסוליה בבלגרד, ומינתה את מילנקה קאריץ' לקונסול הכבוד של קזחסטן לסרביה.
ביקורים רשמיים
הביקור הממלכתי הרשמי הראשון של נשיא סרבי בקזחסטן נערך בין 6 ל-7 באוקטובר 2010 על ידי בוריס טאדיץ'. באותה הזדמנות חתמו סרביה וקזחסטן על הסכם סחר חופשי ועל הסכם לביטול דרישות הוויזה בין שתי המדינות.
טדיץ' ביקר באסטנה ב-1 וב-2 בדצמבר 2010 במהלך פסגת OSCE.
בין 27 ל-29 באוגוסט 2015, נשיא סרביה טומיסלב ניקוליץ' ביקר בקזחסטן. לגבי הביקור ציין, "התחלנו היום ביקור רשמי בקזחסטן מתוך רצון ברור לראות את הידידות שלנו, הקיימת בין עמנו במשך זמן רב מאוד והיא איתנה ויציבה, מחוזקת עוד יותר על ידי יחסים כלכליים טובים, ולמצוא לא רק משקיעים לסרביה, אלא גם שוק ליצרנים סרבים בקזחסטן". הנשיא הקזחי נורסולטן נזרבייב ערך את הביקור הרשמי הראשון של ראש מדינה קזחי בבלגרד בין 23 ל-25 באוגוסט 2016. נזרבייב נפגש עם הנשיא ניקוליץ' ועם ראש הממשלה אלכסנדר ווצ'יץ' ונחתמה עסקה על ייצוא פטור ממס של מכוניות פיאט שיוצרו בסרביה לקזחסטן, וטומיסלאב ניקוליץ' זכה בעיטור מסדר הידידות הקזחי מדרגה ראשונה. הנשיא נזרבייב הביע תמיכה בהסכם סחר חופשי בין סרביה לאיחוד הכלכלי האירואסייתי. נערך טקס במהלכו נחשף פסל של המשורר הקזחי ז'מבול ז'באיולי בבלגרד החדשה ליד המשרד Energoprojekt, וקבוצת זמרים קזחיים ביצעו את השיר "Luckasta si ti" מאת מירוסלב איליץ'.
ראש ממשלת סרביה ווצ'יץ' שהה באסטנה ב-14–16 בנובמבר 2016 וחנך רחוב על שם הממציא הסרבי-אמריקאי ניקולה טסלה בגדה השמאלית של נהר האשים. בטקס השתתף ראש עיריית אסטנה אסט איסקשב שדיבר בפני הקהל על אנדרטת ג'באיב שנפתחה מוקדם יותר בבלגרד.
נשיא סרביה, אלכסנדר ווצ'יץ', שהה באסטנה ביוני 2017 והתכוון לבקר באקספו 2017 אך נאלץ לקצר את הביקור, שכן אשתו תמרה החלה ללדת ב-9 ביוני.
בין 8 ל-10 באוקטובר 2018, הנשיא ווצ'יץ', כמו גם חמישה שרים וראשי ערים של בלגרד ונובי סאד ביקרו באסטנה. ווצ'יץ' זכה בעיטור מסדר הידידות בדרגה ראשונה מהנשיא נזרבייב, ולנזרבייב הוענק עיטורמסדר הרפובליקה של סרביה בדרגה ראשונה על ידי ווצ'יץ'. ווצ'יץ' ביקש מקזחסטן לפתוח שגרירות בסרביה. ב-9 באוקטובר ווצ'יץ', דראגומיר קאריץ' וראש ממשלת קזחסטן, באחיצ'ן סגינטייב, חנכו את בנייתו של "BK טסלה פארק אסטנה", פרויקט דיור בשטח של 210 הקטאר הממוקם בין שדרת אולי דלה והעיירה טלמן באסטנה. שווי הפרויקט הוא כ-500 מיליון דולר, והוא צפוי להיבנות בין 2018 ל-2023 על ידי קבוצת BK שהוקמה על ידי אחיו של דראגומיר, בוגולוב קאריץ'.
1956 בספורט
אולימפיאדת מלבורן (1956)
האולימפיאדה ה-16 נערכה מ-22 בנובמבר עד ה-8 בדצמבר.
אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)
אולימפיאדת החורף ה-7, נערכה מ-26 בינואר עד 5 בפברואר, בקורטינה ד'אמפצו, איטליה.
גביע אירופה לאלופות
ריאל מדריד זוכה בתואר בפעם הראשונה, לאחר ניצחון על סטאד ריימס.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
אולימפיאדה
נבחרת ארצות הברית זוכה במשחקים האולימפיים.
NFL
ניו יורק ג'איינטס מנצחת את שיקגו ברס 7-47 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בניו יורק.
מלון ענבל
מלון ענבל (נקרא בעבר מלון לרום) הוא בית מלון יוקרתי בשכונת טלביה בירושלים, בעל דירוג "5+ כוכבים". בשנת 2011 דורג כמלון הטוב ביותר בישראל.
היסטוריה
המלון הוקם על ידי חברת לרום שהייתה שותפות של אל על וחברת סנשיין אינטרנשנל הוטלס. לצורך בניית המלון הוקצה לחברה מגרש במתחם עמרייה עליו הייתה חורשת זיתים. המלון תוכנן על ידי האדריכל, חתן פרס ישראל, יעקב רכטר. הבנייה במתחם, שתוכנן במקור לכלול שמונה מגדלי מגורים ושני בתי מלון רבי-קומות, זכה להתנגדות רבה, ובעקבות זאת נבנה במקום רק מגדל אחד, מגדל משהב. בעקבות הבקורת קבעה ועדת הבנייה המחוזית שהמלון יכלול רק 7 קומות, בהם 350 חדרים, במקום 11 קומות עם 500 חדרים. כמו כן המלון תוכנן סביב חצר פנימית. שינויים אלו לא ספקו את המתנגדים, בהם דמויות ידועות כמו פרופ' מיכאל ברונו, דן פטינקין, יהודה האזרחי, אשר דרשו לבטל את בניית המלון, אך עמדתם נדחתה על ידי הוועדה בספטמבר 1973, בלחץ הדרג הפוליטי. במהלך הבנייה, עלתה טענה שהמלון הוסיף על 40,000 המטרים הרבועים שהותרו לבנייה עוד 4000 מ"ר בעצה אחת עם גורמים בעריית ירושלים ומשרד הפנים, בטענה שמדובר בשטחי שירות ולא חדרי מלון. מהלך זה נדון בדו"ח ביקורת של יורם בר סלע, היועץ המשפטי של עיריית ירושלים. בניית המלון החלה בסוף שנות ה-70 והוא נפתח בסוף 1982, ללא רישיון עסק מהעירייה בגלל סכסוך על בריכת השחייה. ממזרח למלון הוקם גן הפעמון.
המלון נבחר על ידי מגזין התיירות קונדה נסט למלון הישראלי הטוב ביותר בישראל והרביעי במזרח התיכון לשנת 2011. ובאותה השנה היה המלון הישראלי היחיד ברשימת מלונות היוקרה של קבוצת Preferred hotel.
פסל וגה FVS
פסל וגה FVS (בצרפתית: Facel Vega FVS) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Facel Vega אשר יוצרה בין השנים 1954–1962.
לקונה קויל
לקונה קויל (Lacuna Coil) היא להקת מטאל גותי איטלקית. הלהקה נוסדה ב-1994, רבים משיריה עוסקים בגן עדן, גיהנום, מוות, כישופים וכדומה. בניגוד ללהקות מטאל גותי רבות הסולנית איננה זמרת סופרן אופראית.
היסטוריה
אנדריי ומרקו ייסדו את הלהקה בשם "Sleep of Right", אך עד מהרה שינו את שמה ל"Ethereal". לאחר שגילו כי שמם כבר תפוס על ידי להקה אחרת, שינו את שמם ל"לקונה קויל", שפירושו הוא ספירלה ריקה.
בשלב זה, הלהקה הייתה מורכבת מהזמרים אנדראה פרו וכריסטינה סקאביה והבסיסט/קלידן מארקו קוטי זלאטי. הלהקה הקליטה EP שנשא את שם הלהקה ושוחרר ב-1998, ויצאו לסיבוב הופעות משותף עם להקת Moonspell.
במהלך סיבוב ההופעות האירופאי השני שלהם, הוציאו לקונה קויל אלבום בכורה באורך מלא ("In A Reverie"), והוסיפו גיטריסט נוסף בשם מארקו ביאצי. את אלבום זה, פרסמה הלהקה, גם באמצעות סיבוב הופעות נוסף, בשם "Skyclad". בשנת 2000, הוציאה הלהקה אלבום EP נוסף בשם "Half Life", ובשנת 2001 אלבום אולפן בשם "Unleashed Memories".
בשנת 2004, האלבום "Comalies", הוכרז כאלבום הנמכר ביותר בתולדות חברת התקליטים Century Media. מיד לאחר מכן, לקחה ההופעה חלק במופע המטאל העולמי המצליח "Ozzfest".
אלבומם משנת 2006, "Karmacode", ממוקם במקום ה-28 ברשימת הבילבורד האמריקאי. הלהקה ניגנה בפסטיבלי ההבי מטאל הגדולים בעולם, ביניהם ואקן, Ozzfest ובלודסטוק. בנוסף ערכה סיבוב הופעות עם הלהקות מגאדת', דיסטרבד ו-Killswitch Engage.
אלבומם "Shallow Life" מ-2009 הגיע בצאתו למקום ה-16 ברשימת הבילבורד האמריקאי, אך בניגוד לאלבומים קודמים הוא בסגנון הארד רוק אלטרנטיבי ולא בסגנון מטאל גותי. באלבום זה, לפי חברי הלהקה, הם שמו דגש רב יותר על מילות השירים והמסר שהן מעבירות. בשנת 2012 שחררה הלהקה אלבום סטודיו נוסף בשם "Dark Adrenaline". האלבום דורב במקום ה-50 במדרג הבילבורד.
הלהקה הופיעה בישראל בפעם הראשונה ב-21 במאי 2017 והביקורות על ההופעה היו משבחות. חברי הלהקה עצמם כתבו בדפי הפייסבוק והאינסטגרם שלהם שלא ציפו לכזו היענות וקהל אוהד כל כך בישראל ומבטיחים לחזור שנית.
צלמיות במזרח הקרוב ובעולם האגאי הקדום
בארכאולוגיה, צלמית היא פסלון קטן ממדים בצלם אדם או בעל חיים. צלמיות יוצרו מחומרים שונים בעיקר טין, אבן ומתכת. על פי הצלמיות ניתן ללמוד על מנהגי פולחן, אורחות חיים ומנהגים של התרבויות השונות לאורך ההיסטוריה. מקום הימצאן הפיזי בחפירה ארכאולוגית והקשרן (בבית, במצבור אשפה, במבנה פולחני וכדומה) מאפשר הסקת מסקנות לגבי תכליתן, כגון חפצי קדושה, פוריות וקמע מזל.
הצלמיות הקדומות ביותר במזרח הקרוב הופיעו במהלך התרבות הנאטופית, כ-15,000–11,500 שנה לפני זמננו, וביתר שאת בתקופה הנאוליתית קדם-קרמית (מחצית האלף ה-9 לפנה"ס – ועד סוף האלף ה-6 לפנה"ס). באירופה ובצפון אסיה נמצאו צלמיות המתוארכות לתקופה הפלאוליתית העליונה (18,000-43,000 לפנה"ס) הנקראות צלמיות ונוס. אלה צלמיות של אישה שמנה או בהיריון מתקדם. משמעותן התרבותית אינה ידועה. מהתקופה הפרהיסטורית ועד התקופה הרומית, התפתחו צלמיות החרס באופן שונה מאזור לאזור. במאה ה-5 חדל ייצור צלמיות החרס כמעט לחלוטין, ככל הנראה בעקבות השתלטות הנצרות וזיהוי הצלמיות עם האלילוּת.
השימוש בצלמיות - רקע כללי
יכולתו של האדם ליצור דמות בחומר השפיעה על תרבותו, במיתולוגיות רבות מתוארת בריאת האדם מן האדמה. בשומר ובבבל האמינו שאת האדם יצרו אלות-אם או אֶנְכִּי, אל החכמה. לפי גרסה בבלית אחרת, האדם נוצר בידי אֶנְלִיל, ראש האלים. לפי אמונה מצרית יצר חְ'נוּם את האדם על אובניים של קדר. החתים האמינו שהאלה-האם חָנָחָנָה יצרה את האדם. לפי המסופר במקרא (בראשית ב, ז) נוצר האדם מעפר:.
בחפירות ארכאולוגיות נמצאו אלפי צלמיות בבתים, במבני ציבור, בקברים ובמקדשים. צלמיות נמצאו אף בבורות גניזה, שהיו קשורים למקומות פולחן. שכיחותן של הצלמיות בממצא מעידה על הפופולריות הרבה שלהן בעת העתיקה. הצלמיות היו זולות, פשוטות יחסית לייצור ונוחות לנשיאה. לאורך ההיסטוריה הן שימשו פסלונים להקדשה במקדשים, בפולחנים ביתיים וכמנחות קבורה. כן שימשו צלמיות צעצועי ילדים ואף חפצי נוי. בתרבות היוונית, שאחד מסממניה המובהקים היה התיאטרון, נמכרו צלמיות שתיארו דמויות מן המחזות המפורסמים. מלבד תיאורי אדם וחי נמצאו גם דגמי חרס של מבנים ושל רהיטים ששימשו את האדם בחייו. דגמים אלה נמצאו בעיקר בקברים והם נועדו לשרת את הנפטר בעולם הבא. בתקופות מסוימות ובתרבויות מסוימות שימשו צלמיות תחליף לקורבנות אדם ובהמה. יש צלמיות שנעשו בפיסול "חופשי", ויש שהיו אלמנט עיטורי של כלי חרס, לרוב כלי קיבול ששימשו בפולחן.
צלמיות שנמצאו במקדשים ובבורות גניזה הובאו למקומות המקודשים בידי המאמינים. בבבל ובאשור נמצאו צלמיות ולוחיות חרס ועליהן לחשים שנועדו להגן על הבית ועל המשפחה מפני כוחות רעים. אלה ככל הנראה התרפים המוזכרים במקרא, שהיו גם קשורים להגדת עתידות (בראשית לא, לד; יחזקאל כא, כו; זכריה י, ב). בבראשית רחל לקחה את התרפים מבית אביה לבן שם נאמר. המילה היא במקורה חתית (tarpi). המילה ייצגה בתחילה את הרוח המגנה, ואחר-כך כוונה גם לחפץ שייצג אותה, הצלמית או הפסל.
צלמיות בדמות אברי מין נועדו להגביר את פריון האישה ואת כוח הגברא והיו קשורות לפולחן הפוריות של האלה אִינַנָ-אִשְתָר. צלמיות בצורת אברי גוף אחרים הונחו במקדשים בתקווה שיסיעו לרפא מחלה הקיימת בהם, או כמנחת תודה על ריפוי האיבר. צלמיות שהוטמנו ביסודות מבנים נועדו להגן על דרי הבית ולהעניק להם שפע וברכה.
הצלמית מברכת רם
בברכת רם נמצאה צלמית קדומה, אחת משתי הצלמיות העתיקות ביותר בעולם. ונוס מברכת רם צלמית הפולחן נמצאה באתר הארכאולוגי בבריכת רם שברמת הגולן. יש המשייכים את האתר בו נמצא הפסלון לתרבות האשלו-יברודית. היא גולפה מאבן סקוריה אדומה, אורכה 3.5 ס"מ. השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית תוארכה לתקופה שבין 800,000 ל-233,000 שנים לפני זמננו.
צלמיות מהתרבות הנאטופית עד ראשית האלף ה-2 לפנה"ס
הצלמיות הקדומות ביותר במזרח הקרוב הופיעו במהלך התרבות הנאטופית, לפני כ-15,000 שנה. צלמיות אלה, המציגות דמויות אדם ובעלי חיים, יוצרו במספרים קטנים וללא קונבנציה אחידה על ידי ציידים-לקטים במערת הנחל, נחל אורן, עינן וככל הנראה גם בעין סח'רי. השימוש הנפוץ יותר בצלמיות מתועד במזרח הקרוב הקדום בתקופה הבאה, התקופה הנאוליתית הקדם-קראמית, בה החלה החקלאות והופיעו הכפרים הראשונים. בתקופה זאת נוצרו צלמיות מגושי טין שעוצבו ביד לכדי צורת אדם בתנוחת ישיבה או בעל-חיים. תפוצתן של הצלמיות, בעיקר אלה שבדמות אדם, גברה בתקופה הנאוליתית הקראמית (ראשית האלף ה-6 עד אמצע האלף ה-5 לפנה"ס). בתקופה זאת התגבשה דמות האדם באמנות הפיסול, וצלמיות עם סממנים דומים הופיעו ברחבי המזרח הקדום. מתקופה זאת נמצאו צלמיות שנצרפו בטמפרטורה של עד 800 מעלות צלזיוס, ככל הנראה באש פתוחה. הצלמיות מתקופה זאת נחשפו במבנים ובבורות בסביבתם, אך הגדרתם התפקודית של המבנים אינה ברורה. נראה שאפשר ללמוד על משמעותן הפולחנית של הצלמיות מן הממצא בשרידי הכפר הנאוליתי שנחשף בצ'טלהויוק, שבטורקיה. באתר נחשפו מבנים שפורשו כמקדשים על סמך סצנות פולחן שצוירו על קירותיהם. במבנים אלה נמצאו גם צלמיות אדם, ששימשו ככל הנראה בפולחן הקבוע במקום, או שהובאו בידי המאמינים. עם זאת, המחקר הנוכחי באתר מפרש מבנים אלה כבתי מגורים, פירוש המשליך גם על תכלית הצלמיות. באתר הארכאולוגי עין ע'זאל שבירדן נחשף מטמון של צלמיות מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית ב מהאלף ה-6 לפנה"ס שכלל דמויות אדם ובעלי חיים המעידים על פולחן ואמונה דתית. נמצאו גם צלמיות פריון של נשים עם כרס תפוחה ושדיים גדולים.
בארץ ישראל באלף השישי לפנה"ס בתקופה הנאוליתית קרמית התקיימה התרבות הירמוכית שממצאיה כוללים מאות צלמיות אדם וצלמיות בעלי חיים, רובן מטין מיעוטן מאבן גיר ומחלוקי נחל. הצלמיות חולקו למספר סוגים: דמות יושבת, דמות כורעת, צלמיות חלוקים וצלמיות מאבן. הסוג הנפוץ ביותר הן צלמיות טין של דמות רחבה גדולה יושבת עם נטייה להגזמה עם עיניים גדולות ובולטות
באלף ה-5 וה-4 לפנה"ס הופיעו במסופוטמיה צלמיות גסות בתנוחת עמידה שעוטרו בדגמים המעטרים את כלי החרס לשימוש יומיומי. בעת ההיא גברה תפוצתן של צלמיות בדמות גברים ולצדם דגמי מרכבות. צלמיות הנשים הן מופשטות ומודגשים בהן אברי המין, התסרוקות והתכשיטים. צלמיות הנשים קטנות דיין לאחיזה, והן נמצאו בעיקר בקרבתם של בתי מגורים.
באמצע האלף ה-3 לפנה"ס הופיעו בדרום מסופוטמיה דמויות של נשים עירומות מעוצבות כחלק של ידיות כלי אגירה, ששימשו אולי לאחסון דגן. כלים אלה נמצאו בין היתר בקבורה, ויש להניח שמוצגת בהם דמות האלה איננ-אִשתָר, שאחד מתפקידיה היה שמירה על מחסני האגירה העירוניים. לקראת סוף האלף ה-3 וראשית האלף ה-2 לפנה"ס הופיעו בדרום מסופוטמיה לוחיות חרס ועליהן דמויות נטורליסטיות בתבליט: יצורים מיתולוגיים וגם דמויות של גברים ונשים. על רבות מהלוחיות מתוארת דמות נשית עירומה, אולי האלה איננה-אִשתָר. הלוחיות נעשו בתבנית פתוחה בייצור המוני, ונמצאו בבתים פרטיים, בחצרות וברחובות.
התקופה הירמוכית
בחפירות באתר הארכאולוגי בשער הגולן נמצאו כ-300 פסלונים מהתרבות הירמוכית בדמות אשה שהיקף ירכיה גדול כמעט פי ארבעה מממדי גופה. כל הפסלונים מעוצבים בתנוחה דומה - יד אחת מונחת על החזה והשנייה מונחת על האגן הרחב. פסלונים דומים נתגלו במספר מקומות נוספים בבקעת הירדן, בלבנון ובנחל הירקון בתל אביב. לדברי פרופ' יוסף גרפינקל, הזהות בין הדמויות מוכיחה כי הפסלון שימש למטרות פולחן ולא כחפץ אומנות בלבד. ממצאים מחפירות שער הגולן מוצגים לעשר שנים במוזיאון הלובר בפריז ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו-יורק.
במחצית השנייה של האלף ה-2 לפנה"ס, בתקופת הברונזה המאוחרת, הופיעה שיטת הייצור בתבנית בכנען, תבליט על גבי לוחית פתוחה. תקופה זאת עשירה יותר מקודמותיה בצלמיות ובפסלים. צלמיות אלה היו זולות לייצור ולכן גם עניי העם יכלו לרכוש אותן, כתוצאה מכך הפכו הצלמיות לחפץ המוני שלא נמצא רק בידי בעלי האמצעים, שיכלו לרכוש צלמיות של ברונזה וזהב. בצלמיות הכנעניות ניכרת השפעה מצרית לצד השפעה מסופוטמית, וזאת באה לידי ביטוי בעיקר בפרח הלוטוס שאוחזת הדמות, ובעיצוב שיערה המזכיר את תסרוקתה של האלה המצרית חתחור. הדמויות הנשיות מתוארות ניצבות או שרועות על מיטות, וידיהן מונחות לאורך הגוף, או תומכות בשדיים, או מכסות את איבר המין, מונחות על הבטן או אוחזות בתינוק. הצלמיות, שהכילו כנראה את דמויותיהן של אלות הפריון קֶדֶש ועשתרת, היו קמעות לפריון וללידה מוצלחת. צלמיות החרס, המתארות נשים, הן אחד המוצרים האופייניים ביותר בכנען בתקופה זאת. ייצור צלמיות בתבנית פתוחה התמיד במזרח מאות שנים ובכלל זה בתקופה הרומית.
בסוף האלף ה-2 ובמחצית הראשונה של האלף ה-1 לפנה"ס הופיעו בכנען כני חרס, מהם בדמות היכלים, מעוטרים בצלמיות אדם ובעלי-חיים.
תקופת הברזל
תפוצתן של צלמיות הנשים נמשכה גם בתקופת הברזל אחד הנושאים שרווחו בצלמיות נשים מתקופה זאת הוא נגינה בתוף. צלמיות בדמות נשים מתופפות נחלקות לשני סוגים עיקריים: צלמיות לוחית, וצלמיות דמויות פעמון.
במאות ה-8 עד ה-7 לפנה"ס נפוצו ביהודה צלמיות פרשים. צלמיות הפרשים היו ככל הנראה קשורות לפולחן השמש שהונהג בתקופה זאת בבית המקדש והן עוצבו ביד. בספר מלכים ב, כג, יא המספר על הרפורמה הדתית של המלך יאשיהו נכתב חלק מהחוקרים סברו שצלמיות אלה גם שימשו בפולחן הביתי למטרת הענקת הגנה וברכה.
צלמיות הנשים מתקופה זאת חולקו לשתי קבוצות:
באזור מישור החוף הדרומי אזור מושב הפלשתים נמצאו צלמיות שנעשו במסורת אגאית מתוארכות למאות ה-8-7 לפנה"ס. הן נעשו ביד ותיארו קבוצות אדם חוגגות, מתאבלות או מנגנות יחדיו. בתקופה ההיא גם נפוצו צלמיות מטיפוס מיוחד, הן בישראל והן בעבר-הירדן, עשויות בדמות אדם בעל סממנים זכריים ונקביים גם יחד. סביר להניח שצלמיות אלה שימשו בפולחן פריון כלשהו. במאה ה-7 לפנה"ס נפוצו גם כלי חרס בדמות אדם ודמות בעלי-חיים, וכן דגמים מיניאטוריים של הריהוט הביתי, ובכלל זה ספות, כיסאות ושרפרפים. דגמים אלה הונחו בקברים ונועדו לשמש את הנפטר בחיים שלאחר המוות.
הצלמיות בעולם האגאי
בעולם האגאי הופיעו הצלמיות כאלף שנה לאחר ראשית הופעתן במזרח. הן ידועות מן התקופה הנאוליתית (האלף ה-7 עד ה-4 לפנה"ס) ואילך. בראשית התקופה הופיעו צלמיות בדמות נשים עירומות מלאות התומכות את שדיהן בידיהן. צלמיות אלה נעשו ביד באופן סכמטי. במחצית השנייה של התקופה נפוצו צלמיות בדמות נשים מלאות כפופות או יושבות. פריטי הגוף הוספו בחריתה. בתקופה זאת גם הופיעו צלמיות שטוחות, ואלה בישרו את הופעתו של פיסול השיש שנפוץ לאחר מכן באיים הקיקלאדיים. רק לקראת סוף התקופה הופיעו צלמיות עשויות טין צרוף.
צלמיות בכרתים
בתקופת הברונזה המאוחרת נפוצות בכרתים צלמיות נשים שגופן, שעוצב כגליל על האבניים, שימש גם דימוי לשמלה שלבשה הדמות. ידיה של הדמות נישאות מעלה בתנוחת תפילה. צלמיות אלה, מן המאות ה-14 עד ה-12 לפנה"ס, נמצאו בהיכלים, בארמונות ובבתים פרטיים, וייצגו ככל הנראה דמות של אלה המגנה על הבית. כן נמצאו צלמיות עשויות ביד, ומהן שתיארו סצנות מורכבות: נשים רוקדות, מאמינים מקריבים קורבן ונשים לשות בצק. נמצאו גם כלי חרס בדמות בעלי-חיים, כגון גביעי יין בדמות שוורים. ייחודם של גביעי היין מתקופה זאת הוא בכך שהם נעשו בתבנית, וזאת העדות הקדומה ביותר לשיטת ייצור זאת בעולם האגאי.
צלמיות בתרבות המיקנית
לקראת סוף המאה ה-15 לפנה"ס נפוצות צלמיות גם באזורי התרבות המיקנית, שפרחה ביוון. הצלמיות עשויות ביד ומתארות בעיקר נשים ובעלי-חיים. במאות ה-14 - 13 לפנה"ס נתקבעה צורתן האחידה של הצלמיות המיקניות והן נפוצו מסיציליה במערב ועד סוריה במזרח. צלמיות מיקניות נמצאו בקברים, במקדשים ובבתים. ידועות בעיקר קבוצת נשים עומדות, קבוצת נשים יושבות וקבוצה המתארת מרכבות ורכבים. כל הדמויות סכמטיות.
טיפוס הצלמיות הגדול ביותר הוא זה המתאר דמות נשית, אולי אלה, במצב עמידה, שהופיע במאות ה-14 עד ה-12 לפנה"ס. צלמיות נשים אלה מכונות במחקר על-פי אותיות יווניות, שאותן הן מזכירות בצורתן. הצלמיות נחלקות לקבוצות הבאות: נמצאו גם צלמיות מיקניות שנעשו ביד ובאובניים. בין אלה יש לציין קבוצה של דמויות נשיות שגופן הגלילי נעשה באובניים ושאר האיברים עוצבו ביד. באופן דומה נעשו צלמיות גדולות (עד 40 ס"מ) בדמות בעלי-חיים, שנפוצו במאות ה-12 עד ה-11 לפנה"ס ביוון ובכרתים.
סמוך לשנת 1100 לפנה"ס הגיעה התרבות המיקנית לסיומה. המידע על ייצור צלמיות בעולם האגאי במאות ה-11 עד 9 לפנה"ס קטן.
התקופה הארכאית
בתחילת התקופה הארכאית (התקופה המזרחית) המאה ה-8 לפנה"ס נקלטו באמנות היוונית השפעות אמנותיות מן המזרח. עם הסגנון האמנותי החדש הופיעה בתקופה זאת גם טכניקת הייצור בתבנית, שהגיעה ליוון מן המזרח דרך כרתים. תחילה יוצרו ראשי הצלמיות בשיטה זאת בהשפעת הסגנון המצרי, ותיארו פנים שטוחים, ושיער מסודר בגדילים ומכסה את צדי הפנים. במהלך המאה התעדנו פני הדמות, מה שהקנה להן חיות מסוימת. תקופה זאת מתייחדת בכך שכל אזור אימץ לעצמו ייחוד סגנוני. בצד השימוש בתבנית המשיכה מסורת ייצורן של צלמיות סכמטיות שנעשו ביד.
במאה ה-6 לפנה"ס נפוצו ביוון ומחוצה לה בקבוקי בושם בדמות אדם ובדמות בעלי-חיים. בקבוקים אלה הם אבות-הטיפוס של הצלמיות החלולות מן התקופה המאוחרת יותר. צלמיות הבקבוק והצלמיות הרגילות נעשו בתבנית כפולה, וכך תוארה הן החזית והן החלק האחורי של הדמות. בקבוצה זאת נכללות צלמיות בדמות נשים יושבות, סאטירים, יצורים מיתולוגיים ובעלי-חיים.