cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סופרמן (סרט)
הופעות אורח
קירק אלין ונואל ניל, שגילמו את קלארק קנט ולויס ליין בסרטוני הטלוויזיה של שנות ה-50 של המאה ה-20, מגלמים בסרט את הוריה של לויס ליין הצעירה, כאשר היא צופה מתוך הרכבת בנער קלארק קנט עושה את דרכו בשדות התירס של סמולוויל. כמו כן, לארי הגמן מופיע בתפקיד אורח כגנרל שיירת הטילים שעוצר כדי להעניק עזרה ראשונה למיס טסמאכר. טרוור האוורד מופיע כראש מועצת החכמים בכוכב קריפטון. מבקר "הניו יורק אובזרבר" רקס ריד מופיע בתפקיד עצמו והבמאי ריצ'רד דונר מופיע כאדם ברחוב שאינו מאמין שאדם יכול לעוף.
פיתוח
דונר החל לבחון מועמדים לתפקיד איש הפלדה. סלבריטאים רבים נבחנו לתפקיד, אך זה הוצע לבסוף לשחקן אלמוני אז, כריסטופר ריב. בתחילה, אלכסנדר ואיליה סלקיינד חשבו שהשחקן אינו מתאים לתפקיד, משום שהיה רזה מדי, אך לאחר שהרשים אותם במבחן הבד, ריב העלה בעצמו את מאסת שריריו באמצעות אימונים אינטנסיביים.
בין החודשים מרץ-מאי 1977 נערך החיפוש אחר השחקנית שתגלם את לויס ליין. מאות נבחנו לתפקיד, אך שוב נבחרה אלמונית, מרגו קידר.
דונר מצידו כתב תסריט המקיף שני סרטים, אולם, בשל תקציב ההפקה הגבוה, מתחים רבים פרצו בין אלכסנדר ואיליה סלקיינד לדונר, מה שגרם להתפטרותו בטרם השלים עבודה על הסרט השני. בשנת 2006 לקח המפיק מייקל ת'או על עצמו את עבודת שיחזור הסרט השני לפי חזונו של דונר, וכך שוחרר "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר".
צילום
הצילומים החלו במרץ 1977 תחת פיקוחם של 11 צוותי צילום, והסתיימו באוקטובר 1978. שני הסרטים צולמו גב אל גב באתרים כדוגמת אולפני פיינווד, אולפני שפרטון, אלברטה וניו יורק. אווירת הסודיות של הצילומים, כמו גם התקציב הגדול, תרמו למתחים בין המפיקים לבמאי, ואלה כמעט ודיברו ביניהם. טום מנקוויץ' ציין, כי לא נאמר לדונר בדבר עניין התקציב או לוחות זמנים, ובנוסף נשכר ריצ'רד לסטר כעוזר במאי, כנראה מתוך כוונה לגרום להתפטרותו של דונר או לחרוג מהתקציב. לסטר היה זה שהציע להתרכז בהשלמת הסרט הראשון, בעוד דונר פוטר והוא זה שנעשה לבמאי הסרט השני. שנים מאוחר יותר, המאורע הצית את הכוונה לשחרר את "סופרמן 2: הגרסה של דונר".
אפקטים מיוחדים
הסרט 'סופרמן' ידוע במספר הרב של האפקטים המיוחדים שנעשו ללא כל עזרת אנימציית מחשב, שלא הייתה מפותחת בשנים אלו.
מספר מיניאטורות נבנו על-מנת לדמות מקומות שונים כדוגמת כיפת המועצה הקריפטונית, גשר שער הזהב וסכר הובר. מכל האפקטים המיוחדים, אלה הנוגעים בתעופה היו הקשים ביותר לצילום. בניסיון הראשון נורתה בובה מתוך תותח, אך זה בוטל עקב המחסור בתנועתיות. לבסוף פותחה טכניקה שמאפשרת הקרנת תמונה חזותית בשילוב עם עדשות זום מיוחדות.
אשליית התמונה התאפשרה כאשר התבצע תקריב על כריסטופר ריב בשעה שהתמונה שהוקרנה מאחוריו התרחקה. בנוסף נעשה גם שימוש במתקני רתמה מיוחדים, כאשר תאורה מתאימה הסתירה את מיקומם.
פסקול
ג'רי גולדסמית', אשר הלחין את הפסקול לסרטו של דונר "אות משמיים", היה הראשון שנבחר להלחין את המוזיקה לסרט. מספר קטעים שהלחין לסרט כוכב הקופים שימשו בקדימון לסופרמן. עקב בעיות של לוח זמנים, גולדסמית' נשר מהפרויקט ובמקומו נשכר ג'ון ויליאמס, שמאז הסרט הפך למלחין ומוזיקאי ידוע.
ביקורות ורווחים
הסרט יצא לאקרנים ב-15 בדצמבר 1978, ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס מעל ל-7 מיליון דולר. סכום ההכנסות הכולל נאמד בכ-300 מיליון דולר, מה שהחזיר את ההשקעה שבתקציב. הוא קיבל ביקורות חיוביות.
פרסים
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר בקטגוריות העריכה, הפסקול והמוזיקה. כמו כן הוא זכה בפרס אוסקר להישגים מיוחדים עבור האפקטים המיוחדים. ריב זכה בפרס באפט"א בקטגוריית הפריצה הגדולה, בנוסף למועמדויות שחקן המשנה (ג'ין הקמן), הצילום, העיצוב והסאונד. הסרט זכה בחמישה מתוך תשעה פרסי סאטורן בקטגוריות סרט המדע בדיוני, שחקנית ראשית (מרגו קידר), אפקטים מיוחדים, ועיצוב. בין היתר, הסרט אף זכה בגראמי על הפסקול של ג'ון ויליאמס וכן בפרס הוגו על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר.
פולו ראלף לורן
פולו ראלף לורן (באנגלית: Polo Ralph Lauren Corporation) היא חברת אופנה של המעצב האמריקאי-יהודי ראלף לורן. מלבד תחום הפעולה העיקרי של החברה - ביגוד יוקרתי לגברים ונשים, היא מוכרת אביזרי אופנה, בשמים ורהיטים ביתיים.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1967 כאשר ראלף לורן, שנולד כראלף ליפשיץ' קיבל 50,000 דולר כהלוואה, עבד עד אז בייצור עניבות. ב-1968 הוא התחיל קו של חולצות טי לגברים, שנה לאחר מכן הוא פתח חנות בוטיק בכלבו ברובע מנהטן שבניו יורק. בשנת 1971 הוא יצר את קולקציית הנשים הראשונה שלו ואת החנות הראשונה משלו בבוורלי הילס, קליפורניה. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1981 פתחה פולו ראלף לורן, סניף ראשון מחוץ לארצות הברית, בלונדון. בשנת 1993 השיקה החברה את קו הספורט שלה.
החברה כיום
כיום מייצרת החברה בגדים, אביזרי אופנה, בשמים, רהיטים ואף מפעילה מסעדה בשם RL בשיקגו.
חנות הדגל של המותג נמצאת בשדרת מדיסון, בניו יורק. כמו כן למותג ישנן חנויות דגל נוספות הממוקמות בשיקגו, איסט המפטון, לונדון, מיאמי, מילאנו, פאלם ביץ' וטוקיו.
ראלף לורן הוא אחד ממעצבי האופנה הגדולים ביותר בארצות הברית.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1808
הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1808 היו הבחירות השישיות בארצות הברית, שנערכו מיום שישי, 4 בנובמבר, עד יום רביעי, 7 בדצמבר 1808. המועמד הדמוקרטי-רפובליקני ג'יימס מדיסון ניצח את המועמד הפדרליסטי צ'ארלס קוטוורת' פינקני. מדיסון שירת כמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא היוצא תומאס ג'פרסון, ופינקני היה המועמד הפדרליסטי, שנכשל כבר בבחירות הקודמות לנשיאות בשנת 1804.
האתגר הגדול שעמד בפני מדיסון היה המפלגה שלו. סגן הנשיא ג'ורג' קלינטון והשגריר לשעבר ג'יימס מונרו ניסו לזכות במועמדות. קלינטון זכה לשישה אלקטורים בבחירות, כולם מניו יורק.
הבחירות היו אחד משני מקרים בהיסטוריה האמריקנית שנשיא חדש נבחר, אך סגן הנשיא ממשיך לשרת (בחירתו מחדש של ג'ון קלהון ב-1828 הייתה המקרה האחרון).
אלו היו הבחירות האחרונות בהן וירג'יניה שלטה בחבר האלקטורים; אחרי ההקצאה מחדש של הקונגרס לאחר מפקד האוכלוסין של 1810, לניו יורק יהיו בפעם הראשונה הכי הרבה הצבעות אלקטורליות, מצב שימשיך עד 1972.
המועמדים הדמוקרטים-רפובליקנים
המועמדויות נעשו בוועידה מפלגתית. כשתומאס ג'פרסון מוכן לפרוש, הוועידה הדמוקרטית-רפובליקנית העמידה את מזכיר המדינה ג'יימס מדיסון מוירג'יניה כדי להחליף אותו. יריביו המרכזיים היו השגריר לשעבר ג'יימס מונרו, וסגן הנשיא ג'ורג' קלינטון. מונרו נתמך בידי אנשים שתמכו בממשל מרכזי חלש יותר ושהתנגדו לרכישת לואיזיאנה והרכישה של אלבמה ומיסיסיפי ב-1802. תמיכתו של קלינטון הייתה מצד הדמוקרטים-רפובליקנים הצפונים, שהתנגדו לחרם מ-1807, שטענו שיוביל למלחמה מול בריטניה, ושרצו להפסיק את השליטה של וירג'יניה במוסד הנשיאות. האספה בחרה במדיסון כמועמד ואת קלינטון כמועמד לסגן הנשיא.
תומכים רבים של מונרו ושל קלינטון סירבו לקבל זאת. מונרו זכה לתמיכה מצד דמוקרטים-רפובליקנים בווירג'יניה, ואף על פי שלא ניסה להתמודד מול מדיסון, הוא גם לא פרש. קלינטון נתמך בידי הדמוקרטים-רפובליקנים מניו יורק, שרצו שיהיה נשיא אפילו שהיה המועמד לסגנות.
המועמדים הפדרליסטים
הוועידה הפדרליסטית העמידה מחדש את הגנרל צ'ארלס קוטוורת' פינקני מדרום קרולינה ואת הסנאטור לשעבר רופוס קינג מניו יורק.
מסע הבחירות
הבחירות סומלו על ידי התנגדות לחרם 1807 של ג'פרסון, איסור סחר עם אירופה, שפגע בסוחרים מניו אינגלנד ונאמר שמעדיף את צרפת על פני בריטניה. למרות זאת, ג'פרסון היה עדיין מאוד פופולרי בקרב האמריקנים ופינקני נוצח בקלות, למרות שלא כמו ב-1804. פינקני קיבל רק קומץ הצבעות מחוץ לניו אינגלנד.
תוצאות
פינקני קיבל את כל ההצבעות האלקטורליות שהוא קיבל ב-1804, והוא גם קיבל את ניו המפשייר, מסצ'וסטס, רוד איילנד ו-3 מחוזות אלקטורליים בצפון קרולינה.
האלקטורים הלא מחויבים שהצביעו לג'ורג' קלינטון כולם באו מניו יורק, ושאר האלקטורים מהמדינה תמכו במדיסון.
האלקטורים הצביעו כמפורט להלן בטבלה:
רוזי פרז
רוזה מריה "רוזי" פרז (באנגלית: Rosa María "Rosie" Pérez; נולדה ב-6 בספטמבר 1964) היא שחקנית קולנוע, במאית, כוריאוגרפית ורקדנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה בסרט קולנוע ומועמדת שלושה פרסי אמי על עבודתה ככוריאוגרפית.
ביוגרפיה
פרז נולדה ברובע ברוקלין שבניו יורק, להורים מהגרים מפוארטו ריקו, וגדלה כקתולית אדוקה. אמה, זמרת, לידיה פרז הייתה נשואה לוונטורה פרז בזמן לידתה של בתה, אולם אביה הביולוגי של פרז הוא ימאי בשם איסמאיל סראנו. את מרבית ילדותה העבירה פרז במשפחת אומנה, כיוון שלא הסתדרה עם אמה. פרז למדה ב"תיכון גרובר קליבלנד" שברובע קווינס ולאחר מכן ב"מכללת הקהילה" בלוס אנג'לס.
פרז היא גם פעילה חברתית בארגונים למען חולי איידס, בהם החלה פרז להשתתף לפני שאמה מתה מהמחלה. תחום נוסף שפרז מנסה לקדם הוא לימודי אמנות בהתנדבות בבתי ספר בשכונות מצוקה בניו יורק, במטרה להוות אמצעי להביע רגשות.
קריירת משחק
פרז החלה את דרכה בתור רקדנית מקצועית בתוכניות הטלוויזיה "Soul Train" ו-"In Living Color". בעת שרקדה במועדון לילה מקומי הבחין בה במאי הסרטים ספייק לי והחליט לצרף אותה לסרטו "עשה את הדבר הנכון" ב-1989, בסרט הופיעה פרז בתפקידה של טינה, חברתו הפורטו ריקנית של מוקי (ספייק לי). בעקבות תפקיד הבכורה שלה קיבלה פרז מספר הצעות לתפקידי משנה והופיעה בדרמה הקומית של ג'ים ג'ארמוש "מונית לילה" בה מגלמת פרז נוסעת בשם אנג'לה, לאחר מכן שיחקה פרז בדרמה "גברים לבנים אינם יכולים".
בשנת 1993 שיחקה פרז בדרמה של פיטר ויר "ללא פחד", בה גילמה פרז את קרלה רודריגו, ניצולת תאונת מטוס ביחד עם בעלה מאני (בניסיו דל טורו), קרלה משותקת מהלם הכאב רגשי והאשם על אובדן בנה הפעוט בתאונה. על משחקה בסרט קיבלה פרז את פרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב-1997 גילמה פרז את הנערה הקשוחה פרדיטה דורנגו, חברתו של הבחור הצעיר והאנרכיסטי רומאו דה לה רוסה (חאווייר ברדם) בסרט הספרדי "לרקוד עם השטן", הזוג מחפש אנשים לשם הקרבתם, הם חוטפים זוג תיכוניסטים, ונוסעים לכיוון לאס וגאס.
ב-2005 החלה פרז לדבב בסדרת האנימציה "רוץ, דייגו, רוץ!" את דמותה של קליק, מצלמה שובבה וחצופה המסוגלת לזהות חיות ואת מיקומן רק לפי שמיעת קולן. ב-2008 השתתפה פרז בקומדיה "פיינאפל אקספרס". בשנת 2012 שיחקה בקומדיה "דירות קטנות" בכיכובו של מאט לוקאס.
משפחת אדמס (זיכיון)
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) היא משפחה בדיונית שהומצאה על ידי המאייר האמריקאי צ'ארלס אדמס בשנת 1937. עם הזמן הפכו הדמויות לגיבורי סדרת טלוויזיה, סדרות אנימציה וארבעה סרטים באורך מלא. צ'ארלס אדמס החל לפרסם את עלילות המשפחה במגזין "ניו יורקר". הדמויות זכו לפופולריות רבה, ועם הזמן למורטישה אדמס ולמשרתה לרץ', שאיתם התחיל אדמס את הסדרה, הצטרפו דמויות נוספות בנות משפחת אדמס.
משפחת אדמס מהווה פארודיה על משפחה כל-אמריקאית טיפוסית: שני הורים אוהבים, ילדים, סבתא, חיית מחמד. אבל להבדיל ממשפחה אמריקאית ממוצעת, אשר כמעט תמיד דוגלת בערכים בורגניים ומקדשת את הפוליטיקלי קורקט, בני משפחת אדמס מאוהבים בגותי, בגרוטסקי ובמקבריות. הם מרבים לעסוק במוות, בייסורים ובאופל. בשושלת המפוארת של המשפחה ניתן למצוא רוצחים מפורסמים, מכשפות, קוסמים וסתם אנשים לא שפויים. כולם כאחד מהווים מקור גאווה והשראה למשפחה. הם לא מפחדים מהעל-טבעי, אלא חיים אותו יום יום. למעשה, הדבר הכמעט יחיד שמפחיד אותם באמת הוא האנשים ה"נורמלים" שסובבים אותם.
סדרת הטלוויזיה הראשונה שתיארה את עלילות משפחת אדמס, שודרה מ-1964 עד 1966 ברשת ABC כקומדיית מצבים מעורבת עם הומור שחור ואימה. התוכנית ירדה אחרי שתי עונות מאחר שקומדיית מצבים אחרת של CBS בעלת סגנון דומה, "משפחת מאנסטר" (The Munsters), זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר. עם זאת, גם לאחר שהסדרה הסתיימה, נותרו לה מעריצים. בהמשך יצאו סדרה מצוירת שזכתה להצלחה, שני סרטי קולנוע וסרט אחד שהופץ ישירות לווידאו, וכן גרסה מחודשת לסדרת הטלוויזיה הראשונה, ששודרה בערוץ Fox Family מ-1998 עד 1999 ונקראה "משפחת אדמס החדשה".
בישראל שודרה התוכנית "משפחת אדמס החדשה" בערוץ "פוקס קידס", והיום היא משודרת בערוץ דיסני ג'וניור ישראל, גלגול של "פוקס קידס". כמו כן, שודרה הסדרה המצוירת בשידורים חוזרים בערוץ Cartoon Network. הסדרה הראשונה שודרה בישראל בערוץ 6 בכבלים.
בנובמבר 2022 עלתה הסדרה "ונסדיי" לשירות הסטרימינג "נטפליקס". הסדרה היא ספין אוף של "משפחת אדמס", ועוסקת בהתבגרותה של בת המשפחה ונסדיי אדמס כתלמידה בפנימייה התיכונית "אקדמיית נוורמור".
הר מאסיב (אלברטה)
ההר ממוקם ברכס מאסיב, 2.9 ק"מ צפונית מזרחית להר ברט, ו-2 ק"מ דרומית מזרחית להר פיילוט; ממערב לעמק נהר בואו.
פר ברתלסן
פר ברתלסן (Per Berthelsen, נולד ב-1950 בקקרטארסואק) הוא פוליטיקאי גרינלנדי.
הוא המייסד והמנהיג לשעבר של מפלגת הדמוקרטים, והוא מורה במקצועו. הוא נבחר לראשונה למועצת העיר של נוק בשנת 1993, ונבחר לראשונה לפרלמנט הלאומי באותה שנה. הוא היה אחד מהחברים המייסדים של להקת הרוק החלוצית הגרינלנדית Sumé.
כאשר נבחר ראש עיר חדש לנוק בשנת 2007, לאחר מותה של ראשת העיר הקודמת, אגנתה דוידסן, ברתלסן היה מועמד הדמוקרטים, אך הפסיד לניקולאי היינריך.
אביו של ברתלסן, רסמוס ברתלסן, היה גם הוא פוליטיקאי, והיה ראש העיר של נוק. בתו החורגת של ברתלסן היא הזמרת יוליה ברתלסן.
שרילין פן
שרילין פן (באנגלית: Sherilyn Fenn, נולדה ב-1 בפברואר 1965) היא שחקנית וסופרת אמריקאית. נודעה בהופעתה ב-1990 כאודרי הורן בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס", שעליה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי. מאז 1984 הופיעה בעשרות סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע. ב-1995 שיחקה את אליזבת טיילור, בסרט המבוסס על חייה. בין 1998 ל-2001 כיכבה בסדרה "הבוקר שאחרי", ב-2006–2007 הופיעה בכמה פרקים של הסדרה "בנות גילמור". היא השתתפה מ-2017 עד 2020 בסדרה "S.W.A.T." מ-2022 מופיעה בסדרה Shining Vale.
ביוגרפיה
פן נולדה בשם שריל אן פן ב-1965, בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית. פן היא ממוצא איטלקי והונגרי מצד אמה, וממוצא אירי וצרפתי מצד אביה. היא באה ממשפחה של מוזיקאים: אמה היא הקלידנית ארלין קוואטרו, דודתה היא הזמרת סוזי קוואטרו, סבא שלה ארט קוואטרו היה מוזיקאי ג'אז, ואביה, ליאו פן, ניהל להקות רוק כמו The Pleasure Seekers של סוזי קוואטרו, אליס קופר, ו-The Billion Dollar Babies.
תחילת הקריירה
פן החלה את הקריירה שלה ב-1984 בסרטים דלי תקציב. היא הופיעה במספר סרטי קולנוע ביניהם The Wild Life מ-1984, Just One of the Guys מ-1985, היא עוד הופיעה בסרטים Thrashin ו- The Wraith מ-1986, Zombie High מ-1987, Meridian: Kiss of the Beast - סרט אירוטי מ-1990 המבוסס על היפה והחיה.
ב-1985 היא כיכבה במקביל לג'וני דפ בסרט סטודנטים בשם Dummies - לאחר פגישתם בסרט הם יצאו 3.5 שנים שלאחריהן התארסו ומאוחר יותר נפרדו. ב-1987 היא הופיעה יחד עם דפ בפרק אחד בסדרה רחוב ג'אמפ 21.
פן תיארה רבים מהסרטים המוקדמים הללו כסרטי ניצול מיני בהם במאים ניסו לשכנע אותה להופיע עירומה לאחר חתימת החוזה.
לאחר חוויות הקולנוע הללו, החליטה פן להשתלט על הקריירה שלה. "החלטתי להיות יותר עצמי ולא להידחף למה שאנשים אחרים רצו שאהיה. זה מפחיד כמה מעט דמיון יש לאנשים רבים בעסק הזה."
שנות ה-90
פן זכתה בתפקידה המפורסם ביותר כשלוהקה על ידי דייוויד לינץ' ומארק פרוסט בתור אודרי הורן, תלמידת תיכון, בסדרת הטלוויזיה טווין פיקס. הסדרה רצה בין השנים 1990 ל-1991, ודמותה של אודרי הייתה אחת הפופולריות ביותר בקרב מעריצים, במיוחד בזכות אהבתה הנכזבת לסוכן המיוחד של ה-FBI דייל קופר (בגילומו של קייל מקלכלן) וסגנון הלבוש שלה האופייני לשנות החמישים (נעליים, חצאיות משובצות וסוודרים צמודים). פן הגיעה למעמד קאלט עם סצנה שבה רקדה לצלילי המוזיקה של אנג'לו בדאלמנטי וסצנה שבה קשרה גבעול של דובדבן בפיה. על משחקה בטווין פיקס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1990 הופיעה פן בעירום על השער של המגזין פלייבוי.
ב-1991 היא גילמה את בילי פרצ'ט חברתו של ג'ון דילינג'ר (מארק הרמון) בסרט הטלוויזיה של ABC דילינג'ר וצילמה את הקומדיה השחורה הנאו-נואר Desire and Hell at Sunset Motel, בה גילמה פאם פאטאל חונקת ומפתה.
לאחר טווין פיקס, פן בחרה להתמקד בהרחבת מגוון התפקידים שלה והייתה נחושה להימנע מ-typecasting. היא הצהירה, "הם הציעו לי כל וריאציה על אודרי הורן, שאף אחת מהן לא הייתה טובה או מהנה באותה מידה." היא דחתה את סדרת הספין-אוף של אודרי הורן שהוצעה לה, ובניגוד לרוב צוות השחקנים, בחרה לא לחזור לסרט מ-1992 טווין פיקס:אש הולכת איתי, בין השאר כי השתתפה אז בסרט "על עכברים ואנשים".
בשנת 1990 מגזין Us בחר בה כאחת מ-"10 הנשים היפות בעולם" וב-1991 מגזין פיפל בחר בה כאחת מ-50 הנשים היפות בעולם. היא הצטלמה עבור הצלם סטיבן מייזל לקמפיין הסתיו-חורף 1991–1992 של דולצ'ה וגבאנה, עבורו צילם אותה כפאם פאטאל הוליוודית קלאסית. בשנת 1992, הצלם ג'ורג' הורל צילם סדרת צילומים של שרילין פן, שרון סטון, ג'וליאן סנדס, ראקל וולש, אריק רוברטס ושון פן. בפורטרטים אלה, הוא שיחזר את סגנון של שנות ה-30, כאשר פן הצטלמה בתלבושות, בתסרוקת ובאיפור של התקופה.
בשנת 1991, רוי לונדון בחר בה לככב בסרט הבכורה שלו בבימוי "יומנו של מתנקש", שבו היא מגלמת אם צעירה הנחושה להגן על ילדה מפני הרוצח בגילמו של השחקן פורסט ויטאקר. לדברי פן, נקודת המפנה בקריירה שלה הייתה כשהיא פגשה את לונדון ב-1990. הוא נתן לה ביטחון מחודש ביכולות המשחק שלה ואמון בעצמה.
גולת הכותרת בקריירה הקולנועית של פן היא העיבוד הקולנועי של גארי סיניז ל"על עכברים ואנשים", שבו גילמה אשת כפר עצובה ובודדה, הזקוקה נואשות לדבר עם מישהו, הסרט בכיכובו של סיניז וג'ון מלקוביץ' הופיע בפסטיבל קאן. "שרילין היא אחת הסיבות שקיבלנו מחיאות כפיים כה גדולות בקאן", אמר עליה סיניז. באותה שנה, היא כיכבה לצד דני איילו ואחרים בסרט "רובי" של ג'ון מקנזי, סרט עלחייו של ג'ק רובי. פן שיחקה חשפנית בשם שריל אן דוז'אן, דמות פיקטיבית שהיא שילוב של כמה נשים מהחיים האמיתיים, כולל החשפנית קנדי ​​בר, ​​מרילין מונרו וג'ודית קמפבל אקסנר.
ב-1993 היא שיחקה בסרט קומדיה הרומנטית Three of Hearts בתור מושא האהבה של גבר ואישה בכיכובם של קלי לינץ' וויליאם בולדווין. במהלך הצילומים, מערכת היחסים בין פן לבמאי יורק בוגייביץ' נעשתה מתוחה מכיוון שהיא סירבה להופיע בעירום בסרט.
עוד מתפקידיה הקולנועיים הבולטים היה בהלנה בקופסה, בבימויה של בתו של דייוויד לינץ', ג'ניפר צ'יימברס לינץ'. פן גילמה אישה נרקיסיסטית שנחטפה ונכלאה על ידי ג'וליאן סנדס, שגורם לה להפוך לוונוס דה מילו האישית במאמץ להחזיק אותה. הסרט יצא נגד הניסיון של גברי הוליווד להחזיק נשים באריזה קטנה. גם לינץ' וגם פן היו גאות בעבודתן בסרט, אבל הסרט בסופו של דבר היה כישלון מסחרי. עם זאת, שתי הנשים נהנו משיתוף הפעולה שלהן. "שרילין היא שחקנית מדהימה, צרור מלא של אנרגיה ותחנת כוח אמיתית, ואני חושבת שאנשים יראו בה צד שמעולם לא ראינו של שרילין בשום מקום אחר", אמרה לינץ' על השחקנית.
לאחר מכן היא כיכבה בפרודית הנאו-נואר של קארל ריינר, Fatal Instinct, בתור מזכירתו המסור של ארמנד אסנטה ויריבה של שון יאנג וקייט נליגאן.
לאחר מכן גילמה פן את אשתו של פוטיפר זולאיקה בסרט הטלוויזיה התנ"כי של Showtime משנת 1995 "עבד החלומות" יחד עם אדריאן פסדר ואדוארד ג'יימס אולמוס.
ב-1995 היא שיחקה בפרק של הסדרה אגדות מעולם המסתורין בבימויו של רוברט זמקיס, לצד איזבלה רוסליני וג'ון לית'גו, בו גילמה את אהובתו של המפרי בוגרט, שהופיע בפרק באמצעות אפקטים מיוחדים של גרפיקה ממוחשבת.
לאחר הפסקה קצרה שבמהלכה נישאה וילדה בן, פן נבחרה מבין יותר מ-100 שחקניות לגלם את השחקנית אליזבת טיילור בסרט הטלוויזיה של NBC משנת 1995, ליז: הסיפור של אליזבת טיילור. פן תארה את התפקיד "כנראה העבודה הקשה ביותר שעשיתי אי פעם."
ב-1996 היא הצטרפה לסרט הקומדיה הרומנטית Lovelife כמלצרית שמנסה להפוך לסופרת וצריכה לבנות את חייה מחדש. פן הופיעה גם בקומדיה הרומנטית "Just Write" משנת 1997, יחד עם ג'רמי פיבן, שני הסרטים זכו להערכה רבה במעגל במספר פסטיבלים.
ב-1998 שיחקה בדרמה הפסיכולוגית הבריטית Darkness Falls כאישה עשירה ומוזנחת, שנדחקת עם בעלה (בגילומו של טים דאטון) על ידי גבר (ריי ווינסטון) שנחוש להבין את האירועים שהובילו לכך שאשתו נמצאת בתרדמת.
פן צברה התלהבות חדשה עם התפקיד הראשי בסיטקום הבוקר שאחרי של שואוטיים בתור בילי פרנק, שחקנית אופרת סבון לשעבר, אלכוהוליסטית, שמנסה להתפכח ולהפוך לסופרת, אך ממשיכה להיאבק בהרגלי ההרס העצמי שלה. הסדרה רצה בין השנים 1998 ל-2001 וכיכבו בה גם לין רדגרייב, ג'ונתן פנר ומריו ואן פיבלס.
שנות ה-2000
ב-2000, היא התחברה מחדש עם כריס פן ואדריאן פסדר בסרט Cement (בטון), שחזור עכשווי של אותלו, בו גילמה אשה מפתה של שוטר מושחת וקנאי בגילומו של כריס פן.
ב-2001 שתפה פן פעולה עם השחקן/במאי ברוס דייוויסון בקומדיה המשפחתית שלו, Showtime's Off Season לצד רורי קאלקין, הום קרונין ואדם ארקין.
בשנת 2002, פן הייתה אחת מכמה כוכבי טווין פיקס לשעבר, שקיבלו תפקיד בסדרה דוסון קריק של The WB. היא התארחה בשלושה פרקים מהעונה החמישית, בתור אלכס פרל, המנהלת המפתה של המסעדה בה עובד פייסי ( ג'ושוע ג'קסון).
עוד ב-2002 שיחקה בפרק של העונה הרביעית של חוק וסדר: מדור מיוחד והופיעה בסדרה קצרת המועד של ג'וליה לואי דרייפוס Watching Ellie.
פן גילמה בוסית פשע בסרט Swindle משנת 2002 לצד טום סייזמור. היה לה תפקיד קטן בסרט "ארצות הברית של לילנד" לצד ראיין גוסלינג, בו גילמה אם לנער מתבגר בעייתי.
בשנת 2003, פן הופיעה בעונה השלישית בסדרה בנות גילמור בתור סשה, חברתו של אביו המנוכר של ג'ס מריאנו (בגילומו של רוב אסטס).
ב-2003–2004 שיחקה בתפקיד חוזר את ויולט מונטגומרי בסדרה בוסטון פבליק.
ב-2004 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה Cavedweller לצדה של קירה סדג'וויק.
עוד בשנת 2004, הופיעה שוב לצדו של מארק הרמון בפרק של הסדרה בכיכובו NCIS, כאישה עם אמנזיה.
בשנת 2005 הופיעה פן ב-The 4400, כשגילמה את ז'אן דלין בייקר, שיש לה את היכולת לגדל נבגים פולטי רעל על ידיה. היא גם כיכבה כאורחת בפרק האחרון של הסדרה המשפט של איימי.
בשנת 2006, פן כיכבה לצד טרייסי לורדס ופול ג'והנסון בקומדיה הרומנטית של אמילי סקופוב, Novel Romance בו גילמה בעלת חנות הריון שבעצמה לא יכולה להביא ילדים לעולם.
לאחר מכן הופיעה בסרט אמנויות הלחימה "Lesser of Three Evils" לצד הו סונג פאק, פיטר גרין ורוג'ר גונבור סמית', כאשתו הלא מאוזנת והאלכוהוליסטית של בלש מושחת. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2009 תחת הכותרת Fist of the Warrior.
בשנת 2006, פן התחברה מחדש עם איימי שרמן-פאלדינו והופיעה שוב בעונות השישית והשביעית של בנות גילמור בתפקיד שונה, הפעם בתור אנה נרדיני, חברתו לשעבר של לוק דיינס (בגילומו של סקוט פטרסון) והאם המגוננת לבתו אפריל. מאז 2003, שרמן-פאלדינו המשיכה לרצות לעבוד עם פן שוב, והיא כתבה את דמותה של אנה עבורה. כשנשאלה מדוע ליהקה את פן לשני תפקידים שונים בבנות גילמור שרמן-פאלדינו הסבירה: "אני כל כך אוהבת את שרילין ולא אכפת לי. דבר אחד בתוכנית הוא שאני רק רוצה את האנשים הכי טובים. פשוט חיפשתי כל הזמן הזדמנות לעבוד עם שרילין, ואני מזדקנת מאוד ויכולתי להיפגע ממשאית בכל רגע. אני פשוט לא יכולתי לדחות את זה כל כך הרבה זמן, אז אני פשוט מעדיפה להכניס אותה ושיהיה לה חלק מהעולם שלי". עם זאת, לאחר ששרמן-פאלדינו עזבה את התוכנית, הכיוון לדמות השתנה - המפיקים החליטו להפוך את דמותה לנבל בקרב משמורת עם לוק.
ביולי 2006, פן עברה מאחורי המצלמה בפעם הראשונה וביימה בפיטסבורג סרט תיעודי על תוכנית העשרת הילדים CosmiKids ומייסדתה, ג'ודי ג'ולין.
עוד ב-2006 הופיעה בפרק בסדרה CSI:מיאמי.
ב-2007 הופיעה בסרט הפעולה "שודדי המטמון" שצולם ברוסיה עם דייוויד קאראדין. לאחר מכן פן כיכבה במותחן הפסיכולוגי הקנדי Presumed Dead, לצד דאנקן רג'ר, כבלשית שעובדת על מקרה של נעדר שנאלץ להערים על סופר ספרי פשע.
היא הופיעה בסרט הקדם של הדיוק'ס קורעים את האזרד מ-2007, הדיוק'ס קורעים את האזרד: ההתחלה, בתור לולו הוג.
ביולי 2008, פן הצטלמה ל The Scensters, קומדיה שחורה שנעשתה על ידי קבוצת הקומדיה The Vacationeers מלוס אנג'לס, שהוצגה לראשונה באוקטובר 2009.
ב-2008 הופיעה בפרק של הסדרה האוס.
2010- היום
בדצמבר 2010, פן הופיע בסדרה בניחוש חוקר, הסדרה נוצרה על ידי סטיב פרנקס ושודרה ברשת USA Network. פן הופיעה עם שחקני טווין פיקס אחרים בפרק של העונה החמישית בשם "Dual Spires" בתור הספרנית החונקת מודט הורנסבי. הפרק עשה כבוד לטווין פיקס עם התייחסויות רבות לתוכנית.
בפברואר 2016 היא הצטרפה לצוות השחקנים של הגרסה האמריקאית של חסרי בושה של רשת שואו טיים.
פן שיחזרה את תפקידה בתור אודרי הורן ב-2017 עבור העונה השלישית של טווין פיקס.
בשנת 2017, פן כיכבה בסדרה S.W.A.T. במשך מספר עונות עד 2021 בתור קארן סטריט, אמו המנוכרת של ג'ים סטריט, עד למותה של האם בעונה הרביעית של הסדרה.
ב-2017 הופיעה בסרט האימה Wish Upon עם ראיין פיליפה וג'ואי קינג.
ב-2022 הופיעה בתפקיד משנה בתפקיד רובין קורט בסדרה Shining Vale בכיכובה של קורטני קוקס.
ב-2022 הופיעה בסרט הקולנוע Losing Addison.
חיים אישיים
פן יצאה עם זמר הפופ פרינס לזמן קצר במהלך 1985.
לאחר מכן ב־1985 הייתה במערכת יחסית של שלוש וחצי שנים עם השחקן ג'וני דפ, השניים התארסו ונפרדו.
בין 2006 ל-2013 הייתה במערכת יחסים עם דילן סטיוארט ממנו יש לה בן כריסטיאן סטיוארט שנולד ב-2007.
בשנת 2016, פן כתבה ופרסמה ספר ילדים בשם "ארץ הפקר", על ילד שיש לו אוטיזם. היא קיבלה השראה לכתוב את הספר לאחר שבנה השני, כריסטיאן, אובחן עם אוטיזם.
אלפא רומיאו 140A
אלפא רומיאו 140A (באיטלקית: Alfa Romeo 140A) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו שיוצר בין השנים 1950–1958.
יוצרו 149 יחידות.
The Endless River
The Endless River (הנהר האינסופי) הוא אלבום האולפן ה-15 והאחרון של להקת הרוק המתקדם, פינק פלויד.
הפקה
האלבום הופק על ידי דייוויד גילמור, מרטין גלובר, אנדי ג'קסון ופיל מנזנרה, ויצא ברחבי העולם ב-7 בנובמבר 2014 (תאריך יציאה בבריטניה: 10 בנובמבר 2014). האלבום נמכר כדיסק יחיד, תקליט ויניל כפול ובמארז מיוחד עם הטבות לרוכשים שלא נמצא בהוצאה הסטנדרטית של האלבום.
האלבום הוא הראשון מאז מותו של קלידן הלהקה ריצ'רד רייט שנפטר ב-2008. באלבום זה נכלל ניגונו של רייט בהקלטות שלפני מותו. זהו גם האלבום השלישי שנעשה תחת הנהגתו של דייוויד גילמור, לאחר עזיבתו של המנהיג הקודם, רוג'ר ווטרס שעזב ב-1985.
The Endless River הוא גם האלבום הראשון שיצא תחת חברת פרלופון ווורנר מיוזיק גרופ, בעקבות רכישתה של EMI על ידי חברת יוניברסל מיוזיק גרופ ב-2012, הובילה למעבר לפרלופון שנרכשה על ידי וורנר מיוזיק גרופ.
האלבום שנחשב כשירת הברבור של רייט, מכיל ברובו מוזיקת אמביינט אינסטרומנטלית. החומר מבוסס על 20 שעות של חומר מוקלט שלא יצא לאור שנכתב, הוקלט והופק יחד עם רייט במהלך ההקלטות לאלבום הקודם של הלהקה, The Division Bell ב-1993 (שם האלבום נלקח מהמילים האחרונות שבשיר "High Hopes" מאותו אלבום). העבודה על האלבום הסתיימה באולפן הצף של גילמור, אסטוריה, בין 2013 ל-2014.
מידע על האלבום הודלף באינטרנט לאחר שפינק פלויד הודיעו על כך בהודעה רשמית. בקרב המעריצים נרשמה התלהבות ותגובות חיוביות לגבי האלבום, אולם חלק מהמעריצים הביעו בוז בשל היעדרותו של ווטרס מהפרויקט.
הלהקה ופרלופון קידמו את האלבום באמצעות פרסומות בטלוויזיה ושלטי חוצות כשעטיפת האלבום מוצבת בערים כמו לונדון, ניו יורק, פריז, ברלין ומילאנו.
עטיפת האלבום נעשתה על ידי אחמד אמד אלדין עם עיצוב על ידי Stylorouge. אוברי פאוואל התגייס בתור המנהל האמנותי של העטיפה.
למרות שהאלבום ברובו אינסטרומנטלי, השיר האחרון שבו "Louder than Words", הוא היחיד שמושר ונכתב על ידי גילמור עם אשתו, פולי סמסון. השיר יצא לאינטרנט כסינגל ומשודר ברדיו ברחבי העולם.
אטאוקלס
אֶטֶאוֹקְלֵס (ביוונית: Ἐτεοκλῆς, בלטינית: Eteocles) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנם של אדיפוס מלך תבאי ואשתו-אמו יוקסטה.
ביוגרפיה
לאחר שגילה אדיפוס כי נישא לאמו, ניקר את עיניו, יצא לגלות ומסר את השלטון בתבאי לשני בניו אטאוקלס ופולינייקס. האחים, שלא הצליחו להסכים מי מהם ימלוך בתבאי, הגיעו להסכם לפיו יינתן לאטאוקלס השלטון לתקופת זמן קצובה אשר בסופה יחליף אותו פולינייקס. אלא שאטאוקלס לא עמד בהבטחתו וסירב להעביר את הכתר לאחיו. פולינייקס עזב את תבאי, נישא לבת מלך העיר היריבה ארגוס וחזר לתבאי בראש צבא ארגוס. במהלך הקרב הרגו שני האחים זה את זה וצבא ארגוס נאלץ לסגת.
קריאון, אחיה של יוקסטה, תפס את השלטון והכריז כי יש לקבור את אטאוקלס בקבורת מלכים ואילו את גופת פולינייקס יש להשליך טרף לחיות הבר. אירוע זה פותח את עלילת המחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס.
משחק חייו
"משחק חייו" הוא סרט טלוויזיה קצר של יקי יושע משנת 1996 ובו מוצגת סאגה אישית של שחקן תיאטרון. הסרט (שהוצג בהמשך גם כהצגת תיאטרון) מבוסס על סיפורו האישי של השחקן הראשי עמוס לביא.
תקציר העלילה
ילד "מצוקה" מקריית גת היה בצעירותו להבטחה הגדולה של התיאטרון הישראלי אבל הפך לנרקומן חסר תקנה והרס כמעט כליל את הקריירה שלו ואת חייו. בין לבין, תוך מאמצים רבים הוא הצליח להיגמל מהתמכרותו לסמים ולהשתקם. הערב, בסיומה של הצגת בכורה, מגיעה עיתונאית לערוך איתו ריאיון יחצנות עבור ההצגה. עקב נסיבות בלתי צפויות השחקן נפתח לפני העיתונאית ומספר על ילדות חסרת עתיד בעיירת פיתוח, על קריירה מופלאה שכמו פתחה בפניו עולם ומלואו, על שד הסמים שנכנס בו וכמעט ניצח ועל מלחמת החורמה היומיומית לגרשו.
ריאיון תכליתי הופך לווידוי אישי נוקב.
טרן, מלך הפיקטים
טרן (באנגלית: Taran mac Ainftech; נפטר ב-699 לערך) בנו של איינפטך (Ainftech) היה מלך הפיקטים. טרן מלך כארבע שנים, החל משנת 692 ועד הדחתו בשנת 696.
קורות חיים
טרן, הקרוי על שמו של אל הרעם הגאלי טרניס, היה בנו של איינפטך - שם שנכתב במספר צורות (ובהן אמפרדך (Amfredech), אטיפידיך (Entifidich), אנפודך (Anfudeg) ואמפודך (Amfodech)).
ככל הנראה היה טרן אחיו של המלך נכטאן השלישי, וייתכן שאימו הייתה הנסיכה הפיקטית דר איליי.
על פי "דברי ימי אלסטר" נכתב שאיינפטך ובניו נהרגו בבואנדו, וייתכן שהכוונה לטרן ואביו או לאביו של טרן ואחד מאחיו.
על פי "דברי ימי אלסטר" הודח טרן בשנת 696, ואילו "דברי ימי טיגרנאך" מתארכים את ההדחה לשנת 697. "דברי ימי אלסטר" מציינים כי טרן ברח לאירלנד בשנת 698.
את טרן ירש ברידיי הרביעי, מלך הפיקטים.
האב הקדמון הכולל
האב הקדמון הכולל (Last Universal Common Ancestor, LUCA), קרוי גם "האב הקדמון המשותף האחרון", הוא האב המאוחר ביותר המשותף לכל היצורים החיים כיום על פני כדור הארץ, על פי ההנחה שכל היצורים הללו הם צאצאיו של אב קדמון יחיד. משערים כי האב הקדמון הכולל (להלן אק"כ) חי לפני 3.5 מיליארד שנים או אפילו יותר. על פי תורת מיון עולם הטבע, הוא מרכיב קבוצה מונופילטית עם כל היצורים החיים כיום, מכל שלוש העל-ממלכות של עולם החי.
ההשערה
בניית אילן היוחסין (או עץ פילוגנטי) של כל היצורים החיים, על בסיס המרחק הגנטי ביניהם, העלתה כי בשלב מוקדם למדי בהתפתחות החיים התרחש הפיצול בין החיידקים הקדומים (ארכאונים) ליתר היצורים החיים. הארכאונים משגשגים בתנאים סביבתיים קיצוניים, לרבות טמפרטורות ולחצים גבוהים, מליחות וחומציות. לכן הוצע כי אק"כ התפתח באזורי מחיה שבהם מתקיימים תנאים קיצוניים אלה, כגון נביעות תת-ימיות במעמקי האוקיינוסים. מאוחר יותר נמצא כי הפיצול הראשון בהתפתחות התרחש בין החיידקים ליתר היצורים החיים, ממצא השנוי אף הוא במחלוקת עם גילוי ההעברה הגנטית האופקית, כפי שמוסבר להלן.
העברה גנטית אופקית
העברה גנטית אופקית, שבה יצור מעביר מטען גנטי ליצור אחר שאינו צאצא שלו, מקשה על הסקת הקרבה ההתפתחותית בין שני יצורים שונים מן המרחק הגנטי בין רצפיהם הגנטיים. למשל, העברת גן בודד בין שני מיני חיידקים רחוקים התפתחותית זה מזה תגרום להם להיראות קרובים התפתחותית זה לזה על אילן היוחסין שייבנה. זאת אף אם קיימת שונות גדולה בין הגנים האחרים שלהם. עקב כך, מוטב להעריך את הקרבה המשפחתית על בסיס נתונים נוספים, כמו הימצאותם או היעדרם של גנים מתוך מבחר גנים רחב ככל האפשר.
אם כן, כתוצאה מהעברה גנטית אופקית קיים יותר ממסלול יחיד המקשר בין היצורים החיים לאביהם הקדמון. ייתכן כי העברה אופקית התקיימה במרק הקדום עוד בטרם התרחש הפיצול בין החיידקים הקדומים ליתר היצורים. תחת הנחה זו, מצטיירת תמונה של קהילת יצורים חד תאיים המחליפים ביניהם גנים בחופשיות יחסית.
השגות
השערת קיומו של האב הקדמון הכולל ספגה ביקורת, הן לאור הנחותיה והן כתוצאה מפרשנות שגויה של עיקריה.
הנחות שגויות
לצורך המחשה, נדון באפשרות כי מוצא החיים עלי אדמות אינו מכדור הארץ אלא מהחלל, תאוריה הנקראת פנספרמיה. נניח כי יצורים א' וב' הובאו לכדור הארץ על גבי מטאוריט והעמידו בו צאצאים. נניח כי כל היצורים החיים כיום הם צאצאיו של יצור ג', שהוא עצמו אחד מצאצאיו של א'. במצב זה ג' יוגדר אב קדמון כולל, כזה שבילה את ימיו על פני כדור הארץ. לעומת זאת, אם אחד היצורים החיים כיום הוא מצאצאיו של יצור ב', אזי עלינו לחפש את האב הקדמון הכולל לא' ולב', שיכונה בהתאם ד'. ד' יוגדר אב קדמון כולל, כזה שמעולם לא ביקר בכדור הארץ.
הנחת המוצא המשותף
ייתכן כי צורות חיים נוצרו ונכחדו באופן בלתי תלוי פעמים רבות במהלך העידנים. אם כן, מניין לנו כי לכל היצורים החיים בימינו יש אב קדמון משותף? אכן, בהיעדר תצפיות ישירות על כל מהלך החיים עלי אדמות, לא ניתן להוכיח הנחה זו. עם זאת, כל הנחה חלופית צריכה לתת מענה לדמיון המולקולרי העצום בין כל היצורים החיים הידועים, לרבות:
קיימים חריגים שונים לנקודות דמיון אלה, אך כל היצורים החיים המוכרים למדע ניחנים לפחות בחלקן. בפרט, מימוש הקוד הגנטי, על יתרונותיו ומגרעותיו, בכל היצורים החיים המוכרים מהווה עדות חזקה למוצאם המשותף.
נבחרת כווית בכדורסל
נבחרת כווית בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של כווית.
נבחרת כווית השתתפה 12 פעמים באליפות אסיה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 1983.
נבחרת כווית מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
המעי הריק
המעי הריק (בלטינית: Jejunum - "ג'ג'ונום") הוא החלק האמצעי של המעי הדק, בין התריסריון למעי העקום. המעבר בין התריסריון למעי הריק אחוז בשריר שמקורו בסרעפת המעגן את המעי כלפי מעלה ונקרא הליגמנט על שם טריטז (Treitz). החלק הזה של המעי מכונה ריק כי בנתיחות שלאחר המוות הוא נמצא ריק ממזון.
אצל אדם בוגר, אורך המעי הריק הוא כ-2.5 מטר וה-PH בתוכו בין 7 ל-8. המעי הריק והעקום מוחזקים על ידי קרום המזנטריום ושרירים חלקים, המאפשרים להם יכולת תנועה תוך כדי עיכול המזון העובר בהם (פריסטלטיקה).
זבזדה (רדיו)
רדיו זבזדה (ברוסית: Радио Звезда) היא תחנת רדיו שהחלה לפעול ב-7 באוגוסט 2009 כחלק מקבוצת זבזדה. השידור מתמקד בחדשות, תוכניות אנליטיות ותוכניות מקוריות על הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
חוג מקומי למחצה
בתורת החוגים, חוג מקומי למחצה הוא חוג R כך שהמנה R/J(R) היא חוג פשוט למחצה ארטיני, כאשר J(R) הוא רדיקל ג'ייקובסון. החוגים המקומיים-למחצה הקומוטטיביים הם אלו שיש להם מספר סופי של אידיאלים מקסימליים.
ההגדרה
חוג R הוא מקומי למחצה אם R/J(R) ארטיני. מכיוון ש-R/J(R) ממילא פרימיטיבי למחצה, נובע מיד שהמנה פשוטה למחצה, כלומר (לפי משפט ודרברן-ארטין) סכום ישר של חוגי מטריצות מעל חוגים עם חילוק.
המקרה הקומוטטיבי
בכל חוג קומוטטיבי נתרי R, אוסף האיברים שהם מחלקי אפס מוכל באיחוד סופי של אידיאלים ראשוניים. משום כך, חוג השברים הקלאסי של R, המתקבל בתהליך של מיקום על ידי היפוך כל האיברים הרגולריים (היינו שאינם מחלקי אפס) הוא מקומי למחצה.
חוג דדקינד מקומי למחצה הוא ראשי. במילים אחרות, לכל חוג דדקינד שאינו תחום ראשי יש אינסוף אידיאלים מקסימליים.
המקרה הכללי
חוג R הוא מקומי למחצה אם ורק אם יש פונקציה, כך ש- לכל a,b, ו-a הפיך אם ורק אם d(a)=0.
יש דרכים רבות לקבל חוגים מקומיים למחצה. חוג מקומי הוא מקומי למחצה. מכפלה סופית של חוגים מקומיים היא מקומית למחצה. חוג מטריצות מעל חוג מקומי הוא מקומי למחצה. כל חוג שהוא מודול סופי מעל תת-חוג קומוטטיבי שהוא מקומי למחצה, גם הוא מקומי למחצה. אם R' הוא חוג ארטיני שמאלי, ו-R הוא תת-חוג כך שמודול המנה R'/R ארטיני מעל R, אז R מקומי למחצה.
אם חוג הוא "קלאסי" (כל איבר שאינו מחלק אפס הוא הפיך), ומקיים את תנאי השרשרת העולה על מאפסים ימניים ועל מאפסים שמאליים, אז הוא מקומי למחצה.
אם יש לחוג מספר סופי של אידיאלים מקסימליים, אז הוא מקומי למחצה (ההפך נכון במקרה הקומוטטיבי, אבל לא במקרה הכללי).
כל חוג אנדומורפיזמים של מודול ארטיני הוא מקומי למחצה. כך גם חוג האנדומורפיזמים של מודול יוניסריאלי (כזה שתת-המודולים שלו מהווים שרשרת).
הטווח היציב
כל חוג מקומי למחצה R הוא בעל טווח יציב 1, כלומר, אם Ra+Rb מכיל איבר הפיך, אז a+Rb מכיל איבר כזה.
מחלקות של חוגים מקומיים למחצה
כל חוג אנדומורפיזמים של מודול בעל אורך סופי הוא פרימרי למחצה, היינו מקומי למחצה, עם רדיקל ג'ייקובסון נילפוטנטי.
כיסוי פרויקטיבי של מודול M הוא מודול פרויקטיבי P עם הטלה שהגרעין שלה הוא תת-מודול קטן. לא לכל מודול יש כיסוי פרויקטיבי, אבל אם הוא קיים, הוא יחיד.
חוגים מושלמים
התכונות הבאות שקולות עבור חוג R. חוג המקיים אותן נקרא חוג מושלם (שמאלי). חוג מושלם שמאלי אינו בהכרח מושלם ימני. תחום שלמות מושלם הוא שדה.
חוגים מושלמים למחצה
אם יש כיסוי פרויקטיבי לכל מודול שמאלי נוצר סופית מעל R, החוג מושלם למחצה. תנאי זה סימטרי להחלפת שמאל וימין.
חוג הוא מושלם למחצה אם ורק אם הוא מקומי למחצה, ואפשר להרים אידמפוטנטים מ-R/J(R) ל-R. הרמת האידמפוטנטים מקנה לחוגים כאלה מבנה מובהק של חוגי מטריצות. אכן, אם היא מערכת אורתוגונלית של אידמפוטנטים כך ש- הם המרכיבים הפשוטים של המנה, אז  כאשר ; R_{ii} הם תת-חוגים ו- בי-מודולים. משפט קרול-רמק-שמידט קובע שאם M מודול מעל חוג R ו- מושלם למחצה, אז M מתפרק לסכום ישר סופי של מודולים אי-פריקים, ופירוק זה יחיד עד כדי סדר ואיזומורפיזם של הגורמים.
בין החוגים הקומוטטיביים, חוג מושלם למחצה אינו אלא מכפלה ישרה סופית של חוגים מקומיים.
קוזין
קוזין (באוקראינית: Козин; בפולנית: Kozin) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
בשנת 1538 הוענקו לקוזין זכויות עיר והיתר לקיים בה ירידים. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי קוזין
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מסוף המאה ה-16. בתקופת גזירות ת"ח ות"ט ערכו הטטרים טבח ביהודי העיירה, אך הקהילה ביישוב השתקמה לאחר מכן, ובשנת 1720 נערך במקום כינוס גליל ווהלין של ועד ארבע הארצות.
ב-25 ביוני 1941, כמה ימים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה תוך מספר ימים יהודים שהואשמו בקומוניזם. לאחר מכן, נשדד רכוש היהודים בעיירה, והועלו באש בתי הכנסת בה, תוך רצח 20 יהודים.
ב-23 במאי 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר כעבור שבוע נרצחו 372 מיושביו בבורות ירי. ב-6 באוקטובר 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את כ-700 היהודים שנותרו בגטו, כאשר רוב הנמלטים הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה, למעט כ-30 יהודים שהוסתרו בידי איכרים צ'כים ופולנים.
מיג-15
מיקויאן מיג-15 (רוסית: МиГ-15; קוד דיווח נאט"ו: Fagot - פאגוט) הוא מטוס קרב סובייטי מתוצרת משרד התכנון מיקויאן-גורביץ' ששימש כמטוס קרב עיקרי בברית המועצות, מדינות ברית ורשה ומספר מדינות אחרות, בעיקר בשנות ה-50 של המאה ה-20.
מיג-15 היה אחד ממטוסי הקרב המוצלחים הראשונים בעלי כנף משוכה לאחור, וזכה להצלחה יחסית בשמי קוריאה, בעת שבשלביה המוקדמים של מלחמת קוריאה לא הייתה לו תחרות מבחינת ביצועיו וכושר תמרונו. המיג-15 היווה גם בסיס לפיתוח המיג-17 ויוצר בכמויות גדולות מאוד, בין 12,000 ל-18,000 יחידות (כולל הגרסאות שנבנו ברישיון במדינות אחרות).
פיתוח
עם תום מלחמת העולם השנייה הצליחו הסובייטים להניח ידיהם על מידע תכנוני של המטוס המתקדם פוקה וולף Ta-183 וממנו הושפעו מרעיון הכנף המשוכה, אך המנועים הגרמניים הציריים מסוג HeS-011 התגלו כקשים להעתקה. שר התעופה מיכאיל חרוניצ'ב והמתכנן א.ס יאקובלב הציעו לסטלין לרכוש טכנולוגיית מנועי סילון מהבריטים, אך הוא פטר אותם בתשובה "איזה שוטה ימכור לנו את סודותיו?".
ב-15 באפריל 1947 פרסמה ממשלת ברית המועצות את החלטה #493-192, המנחה את המשרד לתכנון ניסויי מיקויאן-גורביץ' לבנות שני טיפוסי אב למטוס קרב סילוני חדש. הדרישה הייתה לטיסת בכורה בספטמבר, והמתכננים נאלצו לשוב לתכנון בלתי-מוצלח קודם, MiG-9, ולשפרו במהרה בתחומים בהם לקה: מנוע בלתי אמין ובעיית היגוי. את נושא המנוע פתר הקלימוב החדש, ועל-מנת לפתור את בעיות ההיגוי והשליטה נעשו ניסיונות בכנף משוכה וזנב מעוצב באופן שונה.
דגם משופר במעט, שכונה MiG-15bis נכנס לשירות בראשית 1950 עם מנוע קלימוב VK-1 שהיה גרסה משופרת של ה-RD-45/נין ושיפורים קלים כפנס על מחיצת כונס האוויר. באופן תאורטי יכול היה המיג-15 לעבור את מהירות הקול בצלילה, אך משום מבנה משטחי הייצוב שלו (חלק קבוע וחלק נייד) השליטה הייתה בלתי-אפשרית למעשה במהירויות אלו.
ייעודו המקורי של המיג-15 היה יירוט מפציצים אמריקאיים כמו הבואינג B-29 סופרפורטרס והוא אף נוסה מול מטוסים כאלו שנותרו בשטחי ברית המועצות. על-מנת להבטיח השמדת מפציץ בגודל כזה, נשא המיג-15 חימוש כבד של תותחים: שני תותחים 23 מ"מ עם 80 פגזים לכל אחד, ובנוסף תותח 37 מ"מ עם 40 פגזים. כוח האש של התותחים היה נכבד ביותר, אך קצב האש האיטי ומהירות הלוע הנמוכה הקשו על השימוש בהם כנגד מטרות קטנות ומתמרנות יותר. לתותחים היו גם מאפיינים בליסטיים שונים מאוד וטייסי האו"ם בקוריאה דיווחו לעיתים שהצליחו להתחמק מהפלה תוך שפגזי ה-23 מ"מ היו עוברים מעליהם בעוד ה-37 מ"מ מתחתיהם. התותחים נארזו בתוך יחידה פשוטה לפירוק והרכבה וניתן היה לחמש במהירות ובפשטות מטוס על הקרקע על ידי זיוודו ביחידה מוכנה וטעונה בפגזים.
למיג-15 היו גרסאות רבות, אולם הנפוצה מהן היא MiG-15UTI, גרסת אימון דו-מושבית. למיג-17 ולמיג-19 לא היו כל גרסאות דו-מושביות, ולכן היה המיג-15 מטוס האימון הסילוני המתקדם של כוחות ברית ורשה עד לאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20.
שירות מבצעי
במלחמת קוריאה התמודד לראשונה המיג-15 מול מטוסי המערב מהדגמים F-86 ,F-80 ו-P-51 ונתגלה כיריב ראוי ומסוכן. למעשה, המודיעין המערבי עקב מקרוב ככל הניתן אחר הפיתוח של המטוס שכונה בהתחלה על ידי המערב "Type 14", הופעתו בשנת 1948 בתצוגה האווירית בטושינו ליד מוסקבה ובשנת 1949 במצעד חג פועלים נבחנו מקרוב ובשנת 1950 תרשימים והערכות ביצועים הופיעו בפרסומים מודיעיניים פנימיים הן של חיל האוויר האמריקאי והן של הצי. שילוב העתק של מנוע בריטי עתיר ביצועים, כנפיים משוכות לאחור והמבנה הכללי של המטוס, הביאו להערכה שביצועי המטוס יתעלו על אלה של מרבית המטוסים המערביים. ההפתעה הגדולה הייתה הופעתו של מטוס מתקדם זה בשמי קוריאה. עם זאת, אי הוודאות סביב הטכנולוגיה והביצועים של המיג הביאו את האמריקאים להציע בראשית שנות ה-50 מקלט מדיני וסכום של 100,000 דולר אמריקאי לטייס שיערוק עם מטוסו. רק בשנת 1953 הצליחו להניח יד על המטוס.
העימות הבא שבו השתתף המיג היה בין ישראל ומצרים במבצע קדש בשנת 1956. במהלך העימות הפיל חיל האוויר הישראלי מספר מטוסי מיג-15. אחד המטוסים התרסק בימת ברדוויל בצפון סיני, נמשה על ידי כוחות צה"ל והועבר לשטח ישראל. כיום מוצג המטוס ברחבת המטוסים ההיסטוריים בבסיס חצור.
העימות האחרון שבו השתתף מטוס המיג-15 היה במלחמת ששת הימים.
המטוס בשרות מדינות העימות לישראל
בשנת 1955 נרכשו כ-150 מטוסי מיג-15 על ידי מצרים במסגרת עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית. רכישת המטוסים (שהיו מראשוני מטוסי הסילון בזירה המזרח תיכונית) העלתה חשש בישראל שלא היו ברשותה מטוסים שקולים והביאה לצורך הדחוף בהצטיידות במטוסי סילון מקבילים. לאחר בחינת חלופות הצטיידות שונות נרכשו בשנת 1956 מטוסי המיסטר הצרפתי שהיה בעל מעטפת ביצועים דומה לזו של המיג-15.
קורפיקלאני
קורפיקלאני (בפינית: Korpiklaani, בעברית: שבט היער) היא להקת פולק מטאל מפינלנד. הלהקה צמחה והתפתחה מהלהקה הקודמת של הסולן יונה יורוולה (Jonne Järvelä) – שאמאן. בעוד ששאמאן הקליטו שירים בשפה החצי־עתיקה סאמי, קורפיקלאאני משלבים גם טקסטים באנגלית.
בשונה מלהקות פולק־מטאל אחרות, קורפיקלאאני מוסיפה את המטאל לשירי העם הפינים, ולא ההפך - מוזיקת מטאל עם השפעות פולקלוריות. הלהקה משתמשת מלבד הגיטרה, הבאס והתופים גם באקורדיון, חלילים, כינור וכלים נוספים.
קורפיקלאאני בישראל
הלהקה הופיעה בישראל ב-16/10/2009 במועדון הבארבי בעיר תל אביב. כל הכרטיסים נמכרו.
הלהקה הופיעה פעם נוספת בארץ ב-9/11/2013 במסגרת פסטיבל Folkfest במועדון הרידינג 3 בתל אביב.
Spirit of the Forest
Spirit of the Forest ("נשמת היער" בתרגום חופשי) שוחרר ב-10 בנובמבר 2003 והוא האלבום הראשון של הלהקה.
זמן כולל: 48:07 דקות
Voice of the Wilderness
הדיסק השני של הלהקה, Voice of the Wilderness ("קולה של השממה" בתרגום חופשי), יצא שנתיים לאחר מכן, ב-24 בינואר 2005
זמן כולל: 40:59
Tales Along This Road
הדיסק השלישי של הלהקה Tales Along This Road יצא ב-21 באפריל 2006.
Tervaskanto
הדיסק הרביעי של הלהקה Tervaskanto יצא ב-26 ביוני 2007.
Korven Kuningas
אלבומה החמישי של הלהקה Korven Kuningas ("מלך היער" בתרגום חופשי) יצא ב-21 במרץ 2008
Karkelo
אלבומה השישי של הלהקה Karkelo ("מסיבה" בתרגום חופשי) ייצא ב-26 ביוני 2009
Ukon Wacka
אלבומה השביעי של הלהקה Ukon Wacka (משתה לאל הפיני "אוקו" בתרגום חופשי) יצא ב-4 בפברואר 2011.
2. "Päät Pois Tai Hirteen" - 3:14 (Peer Günt "Bad Boys Are Here" cover)
3. "Tuoppi Oltta" - 3:34
4. "Lonkkaluut" - 5:39
5. "Tequila" - 2:42
6. "Ukon Wacka" - 5:08 (vocals - Tuomari Nurmio)
7. "Korvesta Liha" - 4:31
9. "Vaarinpolkka" - 2:19
10. "Surma" - 6:20
11. "Iron Fist"- 2:52
Manala
אלבומה השמיני של הלהקה Manala יצא ב-3 אוגוסט 2012.
אוון גאריוט
אוון גאריוט (באנגלית: Owen Kay Garriott ; 22 בנובמבר 1930, איניד, 15 באפריל 2019, האנטסוויל), הוא מהנדס ואסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכנית סקיילאב וטס במעבורת חלל. לפני הגעה לנאס"א הוא סיים תואר שלישי וכיהן בתפקיד של פרופסור חבר באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה
אוון גאריוט נולד בעיירה איניד שבאוקלהומה. בשנת 1948 הוא סיים את בית ספר התיכון ובשנת 1953 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת אוקלהומה. בשנים 1953–1956 הוא שירת בצי ארצות הברית כקצין אלקטרוניקה. לאחר שחרור מהצי, גאריוט המשיך ללימודים באוניברסיטת סטנפורד בה סיים תואר שני (1957) ותואר שלישי (1960). גאריוט המשיך בעבודה באוניברסיטה והתמקד במחקרי יונוספירה. פעילות זו רוכזה במספר מאמרים שהוא פרסם.
עבודה בנאס"א
בשנת 1965 גאריוט התקבל ליחידה להכנת אסטרונאוטים. כשלב מקדים הוא סיים קורס טיס.
בשנת 1973 הוא שולב בצוות סקיילאב 2 ושהה בחלל כ-60 יום, שיא לאותה תקופה. ב-10 בספטמבר, איש תקשורת של מרכז הקשר ביוסטון שמע בתקשורת אשתו של גריאוט שמספרת שהביאה לצוות אוכל ביתי ותיארה מה היא רואה מחלון תחנת החלל. מספר דקות לאחר סיום השידור, גאריוט סיפר לצוות במרכז תקשורת ביוסטון שהוא ניצל הקלטות של אשתו שביצע בלילה הקודם.
בנשים 1973–1983 גאריוט פעל במשימות שונות במסגרת נאס"א.
בשנת 1983 גאריוט נשלח למשימה נוספת בחלל במסגרת טיסת מעבורת חלל STS-9. בטיסה זו גאריוט שהיה פעיל בתחום חובבות רדיו הפעיל תחנת רדיו עם סיסמה W5LFL.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מנאס"א גאריוט עבד במספר חברות שקשורות עם תעשיית החלל. בהמשך הוא קיבל הזמנה להצטרף לצוות של אוניברסיטת אלבמה ועסק במחקרים בתחום ביולוגיה.
גאריוט התחתן בשנת 1960 לחברתו מתקופת בית הספר. לזוג נולדו 4 ילדים. בנו ריצ'רד היה תייר חלל והשתתף בטיסת סויוז TMA-13 בשנת 2008. הצוות הרוסי הזמין את אוון גאריוט למרכז התקשורת והבקרה בקוסמודרום בייקונור להיות נוכח במהלך השיגור.
בשנת 2008 ביחד עם ג'וזף קרווין הוא כתב ספר Homesteading Space על תוכנית "סקיילאב".
גאריוט נפטר בביתו באלבמה בשנת 2019.
ניקולאי היינריך
ניקולאי היינריך (נולד ב-1938) הוא דייג ופוליטיקאי גרינלנדי.
הוא הקים את מפלגת הקוטב וייצג אותה בפרלמנט של גרינלנד בשנים 1987–1995, אך מאוחר יותר עבר לסיומוט. הוא עשה קאמבק פוליטי קצר כראש העיר של נוק בשנים 2007–2009 לפני הרפורמה המוניציפלית של 2009 בגרינלנד, שבה התמזגה עיריית נוק לתוך עיריית סרמרסוק.
הוראות פתיחה באש בישראל
הוראות הפתיחה באש בישראל הן נוהל המגדיר מתי רשאים נושאי נשק חם, ובעיקר חיילים, לירות בנשקם, מבלי שקיבלו פקודת ירי ישירה בזמן אמת, ומפרט את הצעדים שיש לנקוט קודם לפתיחה באש. הוראות פתיחה באש עשויות להשתנות בהתאם לתפקיד נושא הנשק (חייל, שוטר, מתנדב בכוחות הביטחון, מאבטח וכדומה), רמת הכוננות בה נמצא נושא הנשק, האזור בו הוא שוהה, שעת היממה (יום או לילה), או מידע מודיעיני.
הוראות פתיחה באש בצה"ל
מבנה הוראות פתיחה באש בצה"ל מעוגן בפקודות מטכ"ל. עם זאת, יש באפשרותם של אלופים לשנות את ההוראות בהתאם לתנאים שבהם חייליהם נתונים. ההוראות משתנות מאזור אחד למשנהו, אולם המבנה הבסיסי של ההוראות הוא: במקרה של זיהוי דמות חשודה ('נוהל מעצר חשוד') - זהו הנוהל הבסיסי:
פעולות אלו מבוצעות באופן עוקב עד שהדמות עוצרת ומזדהה, ובמקרה זה על החייל להתחיל לפעול על פי נוהל מעצר חשוד. במקרה שהדמות מתחילה לירות על החייל או על אנשים אחרים באזור, או שהחייל מזהה בוודאות שהדמות מהווה סכנה ברורה ומיידית לו ולסובבים אותו, הוא יורה לעברה על מנת להרגה. כמו כן, במקרים בהם מנסים לחטוף את החייל או את נשקו, הוא רשאי לירות על מנת להרוג. על פי הגדרות ההוראה, יידוי אבנים, אשר אינו מהווה סכנת חיים וודאית, אינו מצדיק ירי על מנת להרוג.
בשעת מלחמה הוראות אלו נוקשות פחות - חיילים מורשים לירות על כל דמות או רק"ם שמזוהה כאויב. על פי החלטת שרשרת הפיקוד, נוהלי הפתיחה באש משתנים מנהלים פסיביים (ירי תגובה בלבד בעת זיהוי אויב - למשל, בשעה שבה הלחימה מופסקת לאחר כניסתה לתוקף של הפסקת אש) לנהלים בעלי אופן אקטיבי (ירי יזום בעת פעילות צבאית) ולחלופין.
בדצמבר 2021 שונתה מדיניות הפתיחה באש, והותר ירי חי לעבר מיידי אבנים או בקבוקי תבערה ובמקרים מסוימים גם לאחר היידוי.
ביקורת על הוראות הפתיחה באש בצה"ל
הוראות הפתיחה באש נתונות לביקורת מצד גורמים שונים מישראל וממדינות אחרות. יש הטוענים כי הזהירות הרבה בה נאלצים חיילי צה"ל לפעול בעת פעילות צבאית בתוך ערים, תוך הודעה מראש על בואם של כוחות צבא והימנעות משימוש בסיוע אווירי וארטילרי, גורמת לאובדן מיותר של חיי אדם (בהתייחסות לחיילי צה"ל). התגובה לטענות אלו היא כי ישראל מחויבת לציית לחוקי המשפט הבינלאומי ולאמנות בינלאומיות וחייליה מחויבים לפעול על פי רוח צה"ל.
מנגד, יש המבקרים את ההכשרה הלקויה לטענתם בצה"ל בנוגע להתנהלות חיילים מול אזרחים וטוענים כי חיילי צה"ל נותנים לעיתים פירוש משלהם להוראות הפתיחה באש, גם כאשר אינם נתונים בסכנת חיים או מזהים איום של ממש (לדוגמה, מקרים של ירי בנשק חם על מפגינים ממרחק רב, ירי על אדם שלא מזוהה בבירור כנושא נשק). בעקבות אירועים מסוג זה באינתיפאדה השנייה, עודכן הקוד האתי של צה"ל, המכונה רוח צה"ל.
פעולות צבאיות בקרב אזרחים או אירועים בהם חיילים גרמו למותם של אזרחים גרמו להגברת הזהירות הננקטת בעת פעילות צבאית והקשחת הוראות הפתיחה באש.
הוראות פתיחה באש במשטרת ישראל
שני הסייגים העיקרים לשימוש בנשק חם במשטרת ישראל הם: לפני ביצוע הירי חייב השוטר להתריע על כוונתו לירות, ורק אז לירות על מנת לנטרל.
גם מתנדבי המשמר האזרחי מחויבים להגדרות אלו, בעת שהם משרתים בתוקף פעילות שיטורית.
הוראות פתיחה באש למאבטחי מוסדות החינוך וטיולים בישראל
על פי אתר מנהלת הטיולים של משרד החינוך, הוראות הפתיחה באש למאבטחי מוסדות החינוך וטיולים הן כדלקמן:
הוראות פתיחה באש לאזרחים בישראל
על פי החוק בישראל, אזרח נושא נשק רשאי להשתמש בו רק במקרים של סכנה ברורה ומידית לעצמו או לאחרים. במקרה של ירי כלפי אזרחים אחרים אמור האזרח לתת למשטרה או לכוחות הביטחון לטפל באירוע אלא אם אינם נמצאים במקום. שלטונות ישראל לא נוהגים להעמיד לדין ובדרך כלל גם משבחים אזרחים שביצעו ירי והצילו את חייהם של בני אדם אחרים. לעומת זאת, ירי לא מוצדק, או הרג של עוברי אורח כתוצאה מירי של אזרחים, יכול להוביל להעמדתו לדין של היורה באשמת הריגה.