cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסתר חיות
שוויון
בעתירה שדרשה להשוות את הקצבה המשולמת על ידי קרן פנסיה לאלמנים לזו המשולמת לאלמנות כתבה חיות: "לאפליה זו על שני רבדיה לא סיפקו הקרנות כל הסבר מניח את הדעת, למעט גישות סטריאוטיפיות לפיהן נתפסת האישה כמפרנס משני וכבעלת מעמד נחות בשוק העבודה מבחינת השכר שהיא מקבלת". חיות דרשה שהקרנות ימצאו הסדר שיבטיח יחס שוויוני לאלמנים ולאלמנות.
משפט מנהלי
בעניין מתווה הגז תמכה חיות בעמדת הרוב שיש לבטל את "פסקת היציבות", וכך כתבה: עם זאת, בניגוד לעמיתיה שבקשו לפסול את כל המתווה לאור הצהרת המדינה שהמתווה הוא מקשה אחת, קבעה חיות שיש לבטל רק את פסקת היציבות.
בעתירה נגד הקמת ועדת וינוגרד, לבדיקת התנהלות הדרג המדיני ומערכת הביטחון במלחמת לבנון השנייה, שדרשה הקמת ועדת חקירה ממלכתית, הייתה חיות בעמדת הרוב שאין להתערב בהחלטת הממשלה, בניגוד לעמדת המיעוט שקבע שהקמת ועדת וינוגרד אינה עומדת בדרישות החוק. היא כתבה: "במקרה שלפנינו מבקשים העותרים להעביר תחת שבט הביקורת השיפוטית החלטה של הממשלה הניצבת בראש ההיררכיה השלטונית בעניינים הנושאים אופי מדיני-פוליטי. כל אלה מחייבים אותנו בריסון שיפוטי מרבי. הריסון המרבי שאנו מצווים בו בכגון דא".
חיות הייתה בעמדת הרוב שיש לרשום במרשם האוכלוסין הורה בהליך פונדקאות על פי תעודת לידה ממדינה זרה, ללא צורך בהליך בבית משפט לענייני משפחה בישראל.
במקרים אחרים נקטה חיות בעמדה של מעורבות מצומצמת יחסית לעמיתיה. למשל, בעתירה נגד התניית קצבת ילדים במתן חיסונים לילד טענה חיות שההתניה כלל אינה פוגעת בזכות לשוויון, בניגוד לעמדת עמיתותיה, עדנה ארבל ודפנה ברק-ארז, שטענו שההתניה פוגעת בעקרון השוויון אך עומדת בפסקת ההגבלה של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. בערעורים נגד שלילת תגמולי נכים בגלל "התנהגות רעה חמורה", בקשה חיות לקבוע, בעמדת מיעוט, סף נמוך, יחסית לעמדת עמיתיה, למונח "התנהגות רעה חמורה". בפרשנות האיסור על פיטורים של אישה בטיפולי פוריות הציגה חיות עמדה מצמצמת, שרק פיטורים הנובעים מהיעדרות מהעבודה בגלל הטיפולים היא האסורה על פי החוק.
ביטול חוקי הכנסת
מתוך 20 חוקים או סעיפים בחוק שנפסלו בבג"ץ עד אוגוסט 2020, הייתה חיות שותפה ב־14 מקרים, ומעולם לא החליטה בדעת מיעוט נגד ביטול חוק. מקרים אלה כוללים בין היתר את ביטול חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), בג"ץ אדם נגד הכנסת, בג"ץ איתן נגד ממשלת ישראל, חוק טל, מס ריבוי דירות, הסעיף בחוק עובדים זרים שחייב הפקדת 20% משכר המסתננים בפיקדון וחוק להסדרת ההתיישבות ביהודה והשומרון. חיות אף הייתה בעמדת המיעוט שגרסה בבג"ץ איחוד משפחות II שיש לבטל את חוק האזרחות והכניסה לישראל.
בעתירה כנגד הרפורמה ברשות החשמל הביעה ביקורת על דרישות של שרים להעביר חקיקה כמקשה אחת. היא כתבה: "דרישה להעביר בוועדה של הכנסת הצעת חוק "as is" מבקשת, למעשה, למנוע דיון אמיתי, ביקורתי ואפקטיבי בוועדות ובכך היא חותרת תחת אחת התכליות המרכזיות שביסוד פעילותן של ועדות הכנסת. דרישה כזו אף פוגעת בעקרון העצמאות הפרלמנטארי". בעקבות זאת כתבה, ש"אילו הוכח כי הוועדה המיוחדת כמי שהופקדה על הדיון ברפורמה חלף ועדת הכלכלה, נכנעה לדרישה להעביר את הרפורמה "as is" כי אז הייתי רואה בכך פגם היורד לשורש הליך החקיקה המצדיק את פסילתו".
בפסק דין בעתירה נגד חוק טל כתבה חיות כי שופט בחברה דמוקרטית מחויב להגן על זכויות אדם ושלטון החוק מפני רשויות השלטון האחרות,
פסק דין של בג"ץ, שניתן ב־23 במאי 2021, עסק בעתירה שביקשה להורות על בטלותו של תיקון מס' 50 לחוק יסוד: הכנסת, שבו נקבעו, בהוראת שעה, הוראות ביחס לתקציב המדינה לשנת הכספים 2020. פסק דינה של הנשיאה חיות קבע שבחקיקת הוראת שעה זו נעשה שימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת:
ביטחון ומלחמה בטרור
חיות כתבה שלדעתה יש לאסור הריסת בתים הרתעתית, אך היא אינה פוסקת כך משום שהיא רואה חובה לכבד את התקדימים של בית המשפט העליון, שאותם יש לשנות רק בהרכב מורחב. בהתאם לעמדתה זאת, הגבילה חיות הריסת בתים ועמדה על כך ש"השימוש באמצעי חמור זה של הריסת בתים הפוגע לעיתים גם בבני משפחה לא מעורבים צריך שייעשה במשורה, בהקפדה יתרה, ובאופן מידתי תוך בחינה מערכתית מתמדת של אפקט ההרתעה המושג כתוצאה מן השימוש בו". היא תמכה באחד המקרים בפסק דין של עמיתיה שיש לצמצם את ההריסה לקומה אחת ולא לשתי קומות בבניין המגורים ובמקרה אחר פסקה נגד אטימת בתיהם של שלושה מיידי אבנים שאמנם השתתפו בחבורה שזרקה אבנים וגרמה למותו של אדם, אך לא הם זרקו את האבן הממיתה.
חיות סברה, בדעת מיעוט, כי דברים שאמר חבר הכנסת עזמי בשארה מחוץ לכנסת אינם מוגנים בחסינות מהותית וניתן להעמידו לדין בגין תמיכה בארגון טרור על נאומים אלו. בפסק הדין היא כתבה: "קשה שלא לראות בדברי השבח וההלל שהרעיף על פעילותו של ארגון חזבאללה ... משום תמיכה במאבק המזוין שמנהל ארגון טרור זה נגד ישראל".
חיות הובילה את עמדת הרוב שצה"ל רשאי להחזיק בגופות מחבלים בקבורה ארעית, כקלפי מיקוח להשבת גופות חללים המוחזקות בידי האויב ונמנתה עם ארבעת שופטי המיעוט שבקשו לאשר את פסילתה של חברת הכנסת היבה יזבק מהתמודדות בבחירות לכנסת ה-23.
חופש המידע
בהתאם לקו הכללי של בית המשפט העליון בנוגע לחופש המידע, תמכה חיות בחובת גילוי במספר מקרים שדנו בפרסום פרוטוקולים, דו"חות ביקורת פנימיים ופרוטוקולים של הליכים משמעתיים. חיות כתבה כמה מפסקי הדין בנושא. היא חייבה את אוניברסיטת חיפה לחשוף חומרים שנדונו בפני ועדת בדיקה מטעמה, שבעקבותיה הוחלט לפטר מספר מרצים בחוג לתיאטרון. חיות ציינה כי "ככל שקיים חשש מפני פגיעה בתפקודן של ועדות בדיקה אוניברסיטאיות, חשש זה נסוג מפני הצורך לאפשר לעובדים שנפגעו ממסקנותיהן של ועדות כאלה להתגונן מפני המיוחס להם ולהוכיח את טענתם כי ההחלטה בעניינם התקבלה שלא כדין" בפסק דין אחר ציינה: "הזכות לקבלת מידע על פעילותן של רשויות ציבוריות היא מאבני היסוד של חברה חופשית. היא נוגעת לעצם קיומו של המשטר הדמוקרטי, היא מזינה את חירות הביטוי וניזונה ממנה והיא משקפת את התפיסה המשפטית לפיה הרשות כנאמן הציבור מחויבת לדאוג לציבור ולא לעצמה במילוי תפקידיה". במקרה אחר התירה פרסום קלטת של חקירה של מתלוננת, אף על פי שהדיון במשפט היה בדלתיים סגורות, לאור הסכמת המתלוננת.
משפט פלילי
חיות נוטה במידת מה ליתר הרשעה וענישה מחמירה לעומת עמיתיה. באחד המקרים הייתה בדעת מיעוט שיש להותיר על כנה הרשעה של אדם על סמך הודאתו במשטרה, בעוד קרבן העבירה הנטענת הכחישה את עצם קרות האירוע, ועדותה נתפסה כמהימנה. במקרה אחר חיות התנגדה להקלה בעונש, שהוצעה על ידי השופט צבי זילברטל, של אדם שהורשע בהפקרה לאחר תאונת דרכים.
טוהר המידות ושחיתות עובדי ציבור
בתחילת 2006 כתבה חיות פסק דין שהרשיע איש ציבור בקבלת שוחד אף על פי שהכסף נתרם למטרה ציבורית ולא הגיע לידיו. חיות עמדה בראש הרכב השופטים שדחה את ערעורו של ראש עיריית נצרת עילית, שמעון גפסו, על הרשעתו בעבירת שוחד, ללא שקיבל כסף אלא רק בכך ש"נותן השוחד" נענה לדרישתו שיתפטר ממועצת העיר. חיות ציינה: "גפסו ניסה ל'זהם' את הליך הבחירות למועצת העירייה במטרה לקדם אינטרסים פוליטיים שלו תוך פגיעה בערכים מוגנים חשובים ובהם טוהר המידות של נבחרי ציבור והזכות לבחור ולהיבחר."
חיות תמכה בעמדת הרוב בבית המשפט העליון שחייבה אישי ציבור שהורשעו בפלילים ואף אלו שאך הוגש נגדם כתב אישום, בהתפטרות. בעתירה להורות על הדחתם של ראש הערים בנצרת עילית וברמת השרון דחתה חיות את טענת ראשי הערים כי יש לכבד את דין הבוחר וקבעה:
זכות ההיוועצות בעורך דין
בהחלטת רוב לפסול הודאות שהוצאו על ידי פעילות אקטיבית מדי של מדובב הדגישה חיות את החשיבות של זכות השתיקה וזכות ההיוועצות בעורך דין וכתבה:
חשיבות זכות ההיוועצות גם הביאה אותה לעמדת הרוב שפסלה תקנה המקנה אפשרות לנציב בתי הסוהר או מנהל בית הסוהר למנוע או להפסיק פגישת אסיר עם עורך דינו.
על תפקיד השופט
במאמר שכתבה בנושא "גבולות המשפט" עמדה חיות על השקפתה בכל הנוגע למגבלותיו של המשפט בציינה:
בשנת 2016 אמרה:
פעולות נוספות בתחום המשפטי
חיות נוטלת חלק מרכזי בתחומי ההכשרה וההשתלמויות לשופטים. היא פרסמה פרסומים שונים ובהם מאמרים אקדמיים והיא מרצה בפורומים רבים ובכלל זה הרצאות בכנסים השנתיים של לשכת עורכי הדין, בהשתלמויות של עורכי דין ובכנסים של העמותה למשפט ציבורי בישראל.
חיות ניהלה במשך מספר שנים השתלמויות בנושא כתיבת פסקי דין במסגרת המכון להשתלמות שופטים והיא מחזיקה במשנה סדורה לגבי דרך כתיבתם. לדעתה, השופט אינו "גיבורו של פסק הדין" ועל כן "אין זה נכון שהשופט או השופטת יכניסו את עצמם אל תוך פסקי הדין בנימות אישיות מדי" והיא סבורה כי פסק הדין צריך להיות כתוב "בפשטות ובבהירות" ולהתמקד בסוגיות הטעונות הכרעה בלבד מבלי שהשופט הכותב את פסק הדין "ירבה בשיטוטים אל מחוץ לשדה המריבה שבין בעלי הדין ולא ירבה באמרות אגב שאין להן בסיס בעובדות המקרה הקונקרטי אשר לגביהן לא נשמעו טענות מפי בעלי הדין ".
במהלך שנות כהונתה בבית המשפט העליון, הוזמנה על ידי מספר בתי משפט עליונים, בהם אלה של גרמניה, אנגליה וצרפת, להרצות בנושא "טרור ודמוקרטיה".
חיות היא יושבת ראש ועדת האתיקה לשופטים ומכהנת בתפקיד זה מאז חודש ינואר 2015. בכנס שנערך בשנת 2016 במרכז לאתיקה במשכנות שאננים לזכר המשנה לנשיאה מישאל חשין (שהיה ממנסחי כללי האתיקה) עמדה חיות על החשיבות הרבה שהיא רואה בהקפדתם של השופטים בשמירה על כללים אלה:
חיים אישיים
חיות מתגוררת בשכונת צהלה בתל אביב. היא נשואה לעו"ד דוד (דודי) חיות, שהכירה במהלך לימודי המשפטים. לזוג שני בנים.
אקדמיית הגיבורים שלי (סדרת אנימה)
אקדמיית הגיבורים שלי (ביפנית: 僕のヒーローアカデミア, בתעתיק לעברית: בּוֹקוּ נוֹ הִירוֹ אָקָדֶמְיָה) היא סדרת אנימה מסוגת פעולה והרפתקאות המבוססת על סדרת מאנגה באותו שם שנכתבה ואוירה על ידי קוֹהֶי הוֹרִיקוֹשִי. המאנגה עובדה לסדרת אנימה על ידי סטודיו Bones היפני. העונה הראשונה בת 13 פרקים ושודרה ביפן בין 3 באפריל ל-26 ביוני 2016, העונה השנייה בת 25 פרקים ושודרה בין 1 באפריל ל-30 בספטמבר 2017, והעונה השלישית בת 25 פרקים ושודרה בין 7 באפריל ל-29 בספטמבר 2018. העונה הרביעית התחילה את שידוריה ב-12 באוקטובר 2019 ובה יש 25 פרקים.
הסדרה עוקבת אחר נער בשם איזוקו מידוריה בעולם שבו כ-80 אחוז מהאוכלוסייה נולדים עם תכונה מיוחדת או תוספת גופנית המתגלה עד גיל 4 בערך. איזוקו מידוריה הוא אחד מה-20 אחוז הנותרים והסדרה מתארת את נסיונותיו להפוך לגיבור למרות שנולד ללא תכונה.
עלילה
הסדרה מתחילה כשאיזוקו מידוריה, הרואה את חברו לכיתה קטצוקי באקוגו מתעלל בחברו לכיתה. איזוקו מחליט להיחלץ לעזרתו ובאקוגו מרביץ לשניהם באמצעות כוחות הפיצוץ שלו תוך כדי שקורא לאיזוקו "דקו" (כינוי גנאי ביפנית שמשמעותו לא יוצלח או חסר כל יכולת).
לאחר מכן יש מעבר חד לאיזוקו מידוריה מההווה. הוא כבר בן 14 ובדרכו לבית הספר. בבית הספר המורה מזכיר את העובדה שאיזוקו (שנקרא לו מעתה דקו) רוצה להיבחן לבית הספר היוקרתי לגיבורים צעירים UA. באקוגו, שעדיין לומד עם דקו, מתעצבן וצוחק על דקו כי בלי כוחותיו (שנקרא להם מעתה קווירק או קוסי) בחיים לא יעבור את מבחני הכניסה.
לאחר בית הספר באקוגו וחבריו רואים את דקו רושם במחברת עליה כתוב "ניתוח גיבורים, בשביל העתיד" הם צוחקים עליו כי עתידו כגיבור חסר תכלית. באקוגו מפוצץ את המחברת שלו וזורק אותה מחלון ומייעץ לו כי אם ברצונו להיות קווירק הוא יכול להתפלל כי יהיו לו כוחות בחייו הבאים, וללכת לקפוץ מהגג.
דקו הזועם אוסף את שאריות המחברת שלו ונזכר ביום בו גילה כי אין לו קווירק. דקו הקטן ישב בחדר העבודה של הוריו וצפה בסרטון של הגיבור האהוב עליו, אול- מייט. הוא צוחק ומכריז שכשיגדל והקווירק שלו יתגלה, הוא רוצה להיות בדיוק כמוהו. לאחר מכן יש מעבר חד לרופא שאומר לו כי לעולם לא יהיה לו קווירק ומייעץ לו לשכוח מהרעיון.
הפלאשבק נגמר ודקו חוזר הביתה. בדרכו חזרה הוא נתקף על ידי נבל על שהקווירק שלו הוא להיות בצורת נוזל בצבע חאקי כהה ולהשתלט על אנשים. ככול שהקווירק של הפונדקאי חזק יותר, כך יתחזק גם הוא. למזלו של דקו, אול- מייט מגיע למקום וכולא את הנבל בתוך בקבוק שתייה.
דקו שואל את אול-מייט האם גם ללא קווירק הוא יכול להיות גיבור. אול- מייט עונה לו כי העולם מסוכן מדי ושעדיף לו להיות שוטר. מרוסק, דקו ממשיך בדרכו הביתה.
אליפות צרפת בטניס 1932
אליפות צרפת 1932 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-6 ביוני. זו הייתה האליפות ה-37 מאז ייסודה.
אנרי קושה הצרפתי זכה בתחרות הגברים וזוגות גברים. הלן וילס מארצות הברית זכתה בתחרות זוגות נשים וזוגות מעורבים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 100 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
ז'אן בורוטרה, מנצח תחרות 1931 לא השתתף בתחרות. בגמר התחרות נפגשו אנרי קושה וג'ורג'ו דה סטפני. אנרי קושה ניצח ב-4 מערכות ובכך זכה בתחרות בפעם הרביעית.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 52 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
סילי אאוסם מנצחת תחרות 1931 הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר הלן וילס ניצחה את סימון מאתיה  בשתי מערכות ובכך זכתה בתחרות בפעם הרביעית. באותה שנה היא זכתה באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 29 זוגות. במשחק הגמר איילין ויטינסגטול (בנט) ובטי נות'ל (מנצחי תחרות 1931) שיחקו נגד מנצחי תחרות 1930 הלן וילס ואליזבת ריין  והפסידו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר בטי נות'ל ופרד פרי נפגשו עם הלן וילס וסידני ווד  והפסידו ב-2 מערכות.
נקודת רנפרלי
הנקודה מצויה בנקודת החיבור בין קרחון בירדמור וקרחון קלטי (המקום בו קרחון אחד נשפך אל השני), בקצה הצפוני של רכס סאפורטרז.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ד. ב. רייני (D.B. Rainey), ממחלקת המקרקעין והסקרים של ( Department of Lands and Survey) של ניו זילנד.
לשון היבשה נקראת על שמו של אוצ'טר נוקס, רוזן רנפרלי החמישי, שהיה מושל ניו זילנד; השם ניתן בעת שניתן שמה של נקודת פלאנקט - שני האתרים נקראו על שמות מושלי ניו זילנד, אשר נתנו חסות לאירועי ספורט.
קרן אלן סמית'
קרן אלן סמית' (באנגלית: Karen Ellen Amith; נולדה ב-9 במאי 1965) היא מתמטיקאית העוסקת בגאומטריה אלגברית ובאלגברה קומוטטיבית.
ביוגרפיה
סמית' נולדה ברד בנק (Red Bank), ניו ג'רזי.
אהבתה של סמית' למתמטיקה התגלתה כבר בבית ספר יסודי כשלמדה איך "ליצוק החוצה תשיעיות" (“cast out nines”) – שיטה מהירה וקלה לאשור חישובי מכפלות. לאחר מכן כשלמדה בחטיבת הביניים ובתיכון היא למדה בעצמה איך "ליצוק החוצה" בבסיסים אחרים. היא אתגרה את עצמה ואת מוריה והעלתה תאוריות גאומטריות כבר כשהייתה בתיכון.
סמית' סיימה תואר ראשן באוניברסיטת פרינסטון, שם המרצה שלה, פרופ' צ'ארלס פפרמן, זיהה את כישרונה ועודד אותה להפוך למתמטיקאית מקצועית. בין התואר הראשון לשני, לימדה שנה אחת כמורה למתמטיקה בבית ספר תיכון. ב-1988 סמית' חזרה ללמוד באוניברסיטת מישיגן. ב-1993 היא סיימה את התזה שלה לדוקטורט באלגברה קומוטטיבית ובמשך שנה היא הייתה פוסט-דוקטורנטית באוניברסיטת פרדו. ב-1994 היא קיבלה מהמכון לטכנולוגיה של מסצ'וסטס (MIT) תואר המוענק לחוקרים מתמטיים מבטיחים והועלתה לדרגת פרופסור-חבר באוניברסיטת MIT. למרות קידום שקיבלה ב-MIT החליטה סמית' לחזור לעבוד באוניברסיטת מישיגן.
ב-1991 סמית' נישאה למתמטיקאי ג'ואה הינונן ( Juha Heinonen) ונולדו להם שלושה ילדים. בת בכורה ושמה סנלמה וזוג תאומים: טפיו והלנה. ב-2007 ג'ואה נפטר מסרטן.
תחום מחקר
סמית' עוסקת בשני ענפי מתמטיקה: גאומטריה אלגברית ואלגברה קומוטטיבית.
גאומטריה אלגברית (algebraic geometry) הוא ענף החוקר צורות גאומטריות המוגדרות על ידי סדרה של משוואות פולינומיות. לענף זה יש שימושים רבים בתעשייה: בתחום הקידוד ובתחום הגרפיקה הממוחשבת, שמהווה בסיס לתחום המיכשור הרפואי ולתחומי הבידור. סמית' בחרה לעסוק בתחום לא בגלל שימושיו הרבים אלא משום שהיא אוהבת את המספרים ואת היופי שלהם.
אלגברה קומוטטיבית (commutative algebra) – ענף החוקר טבעות (rings) המוגדרות על ידי משוואות אלגבריות (לדוגמה סדרת פולינומים).
פרסים
ב־2001 סמית' זכתה בפרס רות ליטל סאטר במתמטיקה שמוענק לנשים על התרומה שלהם בשש השנים האחרונות. הפרס הוענק לה על שני מאמרים: במאמר ראשון היא פיתחה את שיטת הקשר ההדוק (tight closure), ובמאמר השני היא מצאה קשרים חדשים בין גאומטריה אלגברית לאלגברה קומוטטיבית באמצעות הרעיון של קשר הדוק.
יחסי איסלנד–צ'כיה
יחסי איסלנד–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה הצ'כית. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-1 בינואר 1993. צ'כיה מיוצגת באיסלנד באמצעות קונסוליית הכבוד שלה בעיר רייקיאוויק. שגרירות איסלנד בווינה, אוסטריה מואמנת על צ'כיה. קיימת גם קונסוליה איסלנדית בפראג.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בנאט"ו, במועצת אירופה ובארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
ביקורים מדרג גבוה
הביקור הראשון מדרג גבוה בין שתי המדינות התרחש בשנת 1997, כאשר ראש הממשלה הצ'כי ואצלב קלאוס הגיע לאיסלנד לביקור ממלכתי. הוא נפגש עם עמיתו, ראש הממשלה דוד אודסון לדון בנושא הצטרפותה של צ'כיה לנאט"ו.
הנשיא הצ'כי ואצלב האוול הגיע לביקור רשמי באיסלנד ב-1999, ונפגש עם נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון. לדון בנושא הצטרפותה של צ'כיה לנאט"ו פעם נוספת.
ואצלב קלאוס, בעת כהונתו כנשיא צ'כיה הגיע לביקור באיסלנד ב-2005. שם פגש את ראש ממשלת איסלנד הלדור אסגרימסון. במהלך הביקור קלאוס הודה לאיסלנד על תרומתה לצירוף צ'כיה לנאט"ו והביע תקווה ונכונות כי איסלנד תצטרף לגוש האירופי.
איזבלה קרל
איזבלה קרל (באנגלית: Isabella Karle, 2 בדצמבר 1921 - 3 באוקטובר 2017) הייתה כימאית ופיזיקאית אמריקאית.
ביוגרפיה
איזבלה הלן לוגוסקי (Isabella Helen Lugoski) נולדה למהגרים פולנים בדטרויט, מישיגן. אף אחד מבני משפחתה הגרעינית האחרים לא סיים תיכון, ועל רקע עובדה זו, קבלתה לאוניברסיטה עוררה גאווה רבה במיוחד בקרב הוריה.
בעת לימודיה בתיכון, קרל התלבטה באיזו מגמה לימודית לבחור. לבסוף, לאחר התייעצות עם מורה, בחרה בכימיה - תחום שהתברר בהמשך כמרתק ביותר עבורה. היא הייתה הנערה היחידה בקורס, אך זה לא הטריד אותה: להפך, רוב התלמידים האחרים בכיתה היו מוטרדים, וזאת על רקע העובדה שהיא קיבלה את הציונים הגבוהים ביותר בכיתה.
בשנת 1940 השלימה קרל תואר ראשון בתחום הכימיה הפיסקלית באוניברסיטת מישיגן. היא המשיכה באותו תחום והשלימה תואר שני ודוקטורט. באוניברסיטת מישיגן היא נפגשה עם ג'רום קרל שעסק אף הוא בחקר הכימיה הפיזיקלית, והשניים נישאו. בשנת 1942, אחרי שסיימו את תוארי הדוקטורט שלהם, החלו בני הזוג לעבוד בפרויקט מנהטן. איזבלה קרל הייתה אחת מהנשים הבכירות ביותר בפרויקט. לאחר המלחמה, ב-1946 הם החלו לעבוד במעבדת המחקר של הצי האמריקאי (Naval Research Laboratory). עבודתם שם הפכה אותם לחוקרים מובילים בתחום הקריסטלוגרפיה. במהלך עבודתה שלה במעבדת המחקר של הצי, בדקה קרל בדקה בעזרת השימוש בשתי דיפרקציות של קרני רנטגן ואלקטרונים את המבנה התלת-ממדי של המולקולות. יחד עם בן זוגה ג'רום, היא מצאה דרך לשפר את יכולתם של מדענים לנתח מולקולות ביולוגיות מורכבות. האסטרטגיה החדשה והיעילה שהשניים מצאו לניתוח מולקולות עזרה למדענים לפתח תרופות חדשות ולערוך סינתזה של חומרים.
לאחר שהייתה נשואה לו שבעים ואחת שנים, נפטר בן זוגה ג'רום קרל. לזוג נולדו שלוש בנות, שעובדות בתחומי המדע: כימיה תאורטית, כימיה אורגנית וגאולוגיה.
קרל נפטרה ב-3 באוקטובר 2017 בהוספיס באלכסנדריה שבוירג'יניה.
Shine Ya Light
Shine Ya Light הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים רוק ניישן וקולומביה רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, Ora.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום התשיעי במצעד שבסקוטלנד, והעשירי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי כריס לוקו, פרסר טי. סמית' ואל פי. השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז והסינת'פופ. בבריטניה זכה השיר להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי, ואף נכנס למצעד סוף השנה של המדינה.
לשיר יצאו מספר רמיקסים רשמיים שהיו זמינים בהורדה דיגיטלית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריטה אורה ב-27 באוקטובר 2012. הקליפ צולם בעיר הולדתה של אורה, פרישטינה שבקוסובו ובוים על ידי אמיל נאוה. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אורה מטיילת ברחובות העיר ואף נוסעת באופנוע.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות.
מירון רוינה
מירון רוינה (נולד ב-25 במרץ 1998) הוא כדורסלן ישראלי-פיני, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל גליל עליון מליגת העל בכדורסל.
ביוגרפיה
רוינה נולד בפינלנד לאם פינית ואבא ישראלי. הוא גדל בארץ במושב נווה אילן.
קריירה
רוינה משחק כדורסל החל מגיל 12. שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים שם זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לנערים בעונת 2013/2014. בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון הראל במבשרת עמה זכה לעלות לראשונה לליגת העל לתיכונים. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2017/2018 עבר לשחק בהפועל גליל עליון. בעונת 2018/2019 הגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף בליגה הלאומית שם הפסידו למכבי חיפה. בתום שנתיים בקבוצה חתם בעונת 2019/20 בקבוצת אליצור יבנה. בעקבות הסיום המוקדם של הליגה עקב משבר הקרונה, חתם בהפועל אילת עד לסוף העונה בליגת העל.
ב-13 ביולי 2022 חתם רוינה בהפועל גלבוע גליל, במהלך העונה העמיד ממוצעים של 2.1 נק' ו-2.4 ריבאונדים ב-12.7 דק', והיה שותף לירידת הליגה של הקבוצה.
ביולי 2023 חתם בהפועל גליל עליון.
בנבחרות ישראל
רוינה שיחק בנבחרות ישראל מגיל קדטים ועד נבחרת העתודה.
בקיץ 2014 עלה עם הנבחרת לדרג א' באליפות אירופה עד גיל 16 שנערכה במקדוניה.
בקיץ שלאחר מכן עלה עם הנבחרת לדרג א' בתום אליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה באוסטריה.
בשנת 2016 השתתף בטורניר אליפות אירופה שנערך בטורקיה. באליפות רשם ממוצע של 10.8 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו־1.5 אסיסטים.
ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון.
דונלד ריגן
דונלד תומאס "דון" רִיגֶן (באנגלית: Donald Thomas "Don" Regan; 21 בדצמבר 1918 – 10 ביוני 2003) היה מזכיר האוצר ה־66 של ארצות הברית בשנים 1981–1985 וראש סגל הבית הלבן בשנים 1985–1987, שני התפקידים בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. בקבינט של רייגן הוא היה זה שדחף ליישום הקו הכלכלי שכונה "רייגנומיקס" לקיצוץ במיסים כאמצעי ליצירת מקומות עבודה והגברת הייצור.
טרם כהונתו בממשל הוא למד באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית, שם הוא הגיע לדרגת לוטננט קולונל. ב־1946 הוא החל לעבוד במריל לינץ', שם הוא שימש כיושב הראש והמנהל הכללי של החברה בשנים 1971–1980.
קורות חייו
דונלד ריגן נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס לקתלין (לבית אהרן) וויליאם פרנסיס ריגן. מוצאו היה אירי-קתולי. ב־1940 סיים ריגן לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת הרווארד והמשיך את לימודיו בבית הספר הרווארד למשפטים, לפני שפרש מלימודיו כדי להתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ב־1942 נשא ריגן לאישה את אן ג'ורג' ביוקנן. לזוג נולדו חמישה ילדים.
קריירה בוול סטריט
ב־1946, לאחר המלחמה, הצטרף ריגן לחברת מריל לינץ', כמנהל חשבונות מתלמד. הא התקדם בסולם הדרגות ובסופו של דבר היה ב־1971 ליושב הראש והמנהל הכללי של החברה. בשנה זו הונפקו מניות החברה לציבור. בתפקיד זה הוא שימש עד 1980.
ריגן היה אחד מהמנהלים המקוריים של התאגיד להגנה על משקיעים בניירות ערך ושימש כסגן יושב ראש הבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנים 1973–1975. הוא היה תומך מרכזי בחברות ברוקראז' חדשות שהונפקו לציבור, משימה שאותה הוא ראה כצעד חשוב במודרניזציה של וול סטריט. בניהולו עברה מריל לינץ' את ההנפקה הראשונה שלה לציבור ביוני 1971 והייתה לחברת וול סטריט השנייה שעברה מהלך כזה. במהלך התקופה בה שימש בשני תפקידים אלו, דחף ריגן להפסקת הנוהג של עמלות מינימום קבועות לברוקרים, שהיו התשלומים שחבורת הברוקראז' גבו מהלקוחות על כל פעולת קנייה ומכירה של ניירות ערך שנעשו בשמם. ריגן ראה את המצב הזה כמגבלה בעלת אופי קרטלי. שדלנותו בנושא הייתה בעלת חשיבות בביטול העמלות הללו ב־1975.
בממשל רייגן
ב־1981 מינה הנשיא רונלד רייגן את ריגן כמזכיר האוצר בממשלו, והפך אותו לדוברו לנושאי המדיניות הכלכלית שלו, שכונתה "רייגנומיקס". הוא סייע לתכנן את השינויים בחוקי המיסים, להפחית את שיעורי מס ההכנסה, ולהעלאת המיסוי לתאגידים. ב־1985 הוא החליף במפתיע תפקידים עם ראש סגל הבית הלבן, ג'יימס בייקר. כראש הסגל היה ריגן מעורב ברמה היומיומית בניהול מדיניות הבית הלבן, וכתוצאה מכך הוביל בהמשך יורשו של ריגן בתפקיד, הווארד בייקר, מהלך לתיקון המצב בו נחשב ריגן כ"ראש ממשלה" בתוך מה שהפך בהדרגה ל"נשיאות קיסרית". במהלך ארבע שנותיו כמזכיר האוצר, לא קיים ריגן אפילו פגישה אחת בארבע עיניים עם הנשיא רייגן. ריגן נאלץ להתפטר בשל אי הסכמות חוזרות ונשנות עם הגברת הראשונה ננסי רייגן על כך שלא עלה בידו להכיל את הנזק הפוליטי המתמשך שנגרם לנשיא בשל פרשת איראן-קונטראס.
בספר זיכרונותיו שיצא בשנת 1988, "לפרוטוקול: מוול סטריט לוושינגטון" (For the Record: From Wall Street to Washington) חשף ריגן את חוסר ההסכמות שלו עם הגברת רייגן, וחשף בפומבי את העובדה שהייתה לה אסטרולוגית אישית, שמאוחר יותר נחשף שמה, ג'ואן קוויגלי, שאיתה היא התייעצה והיא סייעה להטות את החלטות הנשיא. ריגן כתב:
שנותיו האחרונות
ריגן פרש לביתו בווירג'יניה עם רעייתו אן. בשנותיו האחרונות הוא בילה כמעט עשר שעות ביום בסדנת האומנות שלו בה צייר תמונות נוף.
זכויות להט"ב בקוסובו
זכויות הלהט"ב בקוסובו השתפרו בשנים האחרונות, ובמיוחד עם אימוץ החוקה החדשה, האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית. עם זאת, הומוסקסואליות עדיין נתפסת על ידי החברה הקוסוברית כטאבו.
ממשלת קוסובו תומכת בקהילה הגאה במדינה. בסוף 2013, הפרלמנט של קוסובו קיבלה הצעת חוק להקמת תנועה להט"בית שמתאמת עם הקהילה הגאה במדינה. ב-17 במאי 2014, פוליטיקאים ידועים, כולל שגריר בריטניה בקוסובו איאן קליף  וכמה ארגונים להט"בים מקומיים יצאו לרחובות פריסטינה לצעדה נגד הומופוביה. האירוע התקבל בברכה על ידי משרד האיחוד האירופי בקוסובו, וכן על ידי הממשלה עצמה. דגל הגאווה בגודל גדול כיסה את חזית בניין הממשלה באותו לילה. מצעד הגאווה הראשון אי פעם בקוסובו נערך בפריסטינה ב-17 במאי 2016, בו צעדו כמה מאות אנשים ברחובות הבירה. בצעדה השתתפו גם הנשיא האשים טאצ'י וכן שגרירי בריטניה וארצות הברית בקוסובו.
ב-2019 דירג הארגון ILGA-Europe את קוסובו במקום ה-24 מתוך 49 ממדינות אירופה מבחינת חקיקת זכויות להט"ב.
האימפריה העות'מאנית
ב-1858, האימפריה העות'מאנית אפשרה לקיים יחסי מין מאותו המין.
יוגוסלביה
החוק הפלילי היוגוסלבי מ-1929 אסר (יחסי מין אנאליים). הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה גם הגדילה את העבירה לקיום יחסי מין אנאליים מאותו המין לעונש מרבי של 2 שנות מאסר במקום שנת מאסר אחת ב-1959.
כוחות UMNIK
בשנת 2004, בתקופת מנהל הביניים של האו"ם בקוסובו (UNMIK), נקבע כי גיל ההסכמה החוקי יהיה 14 ללא קשר למגדר או לנטייה המינית של האדם, וכל עבירות המין נהיו נטרליות מגדריות.
הרפובליקה של קוסובו
קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-2008. קיום יחסי מין חד-מיניים נותרו עדיין חוקיים. בתקופה זו נרשמה גם נראות גוברת עבור הקהילה הגאה, והדיונים סביב סוגיות כאלו נראו יותר במיינסטרים בקוסובו. ב-2008, חוקת קוסובו פורסמה והכילו בה הוראות המתייחסות בין היתר לאפליה על רקע נטייה מינית.
הכרה בזוגות חד-מיניים
ב-2014, אמר נשיא בית המשפט החוקתי כי קוסובו דה יורה מאפשר נישואים חד-מיניים. סעיף 144 (3) בחוקת קוסובו מחייב את בית המשפט החוקתי לאשר את כל התיקונים בחוקה כדי להבטיח שלא יפגעו זכויות אזרחיות שהובטחו בעבר. סעיף 14 לחוק המשפחה (באלבנית: Ligji për Familjen; בסרבית: Zakon o porodici) מגדיר את הנישואין, אף על פי שפעילי זכויות להט"ב בקוסובו טענו כי זה סותר את נוסח החוקה, וקראו לזוגות מאותו המין לערער על החוק בבית המשפט.
הגנה מפני אפליה
סעיף 24 בחוקת קוסובו אוסר על אפליה במספר סיבות, כולל נטייה מינית. אם כן, קוסובו היא אחת מהמדינות הבודדות באירופה שיש בה איסור חוקתי על אפליה על רקע נטייה מינית. הנוסח קובע כי:
החוק נגד אפליה
החוק נגד אפליה (באלבנית: Ligji Kundër Diskriminimit; בסרבית: Zakon protiv diskriminacije) הוא חוק שהועבר על ידי פרלמנט קוסובו ב-2004, והוא אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית במגוון תחומים, כולל תעסוקה, חברות בארגונים, חינוך, אספקת טובין ושירותים, ביטוח לאומי וגישה לדיור. הגדרת האפליה בחוק זה כוללת במפורש אפליה ישירה ועקיפה, כמו כן הטרדה, הפיכה לקורבן והתבודדות.
ב-26 במאי 2015, פרלמנט קוסובו אישר את התיקונים בחוק, שהוסיפו, בין היתר, זהות מגדרית לחוק נגד אפליה. התיקונים נכנסו לתוקף ביולי 2015.
למרות ההגנות החוקיות הללו, אנשים להט"בים בקוסובו נוטים יותר להימנע מלדווח למשטרה על מקרי אפליה או התעללות.
זהות מגדרית וביטוי
בקוסובו, לטרנסג'נדרים אסור לשנות באופן חוקי את מגדרם במסמכים ממשלתיים, גם אם הם עברו ניתוח לשינוי מין.
ב-2017, הגיש אזרחית קוסוברית, בלרט מורינה, תיק בית משפט, בבקשה לשנות את שמו ומגדרו במסמכי זיהוי רשמיים. סוכנות הרישום האזרחי בקוסובו דחתה את בקשתו. עורכת דינה, רינה קיקה, אמרה כי היא ביקשה סקירה חוקתית של החלטת הסוכנות ביולי 2018. בדצמבר 2019, קבע בית המשפט הבסיסי בפריסטינה לטובתה של מורינה, ואישר את זכותה לשנות גם את שמה וגם את סמן המין במסמכי הזיהוי שלה. קיקה אמרה כי.
שירות צבאי
להט"בים רשאים לשרת באופן גלוי בצבא. עם זאת, כאשר הם משרתים באופן גלוי, הם עשויים להתמודד עם אפליה מצד בני גילם.
תנאי החיים
על פי סקר שנערך ב-2015 על ידי המכון הלאומי הדמוקרטי, כ-81% מהקובואים הלהט"בים אמרו כי הם היו נתונים להתעללות פסיכולוגית, וכ-29% מהם דיווחו כי היו קורבנות לאלימות פיזית.
תנועות להט"ביות בקוסובו
ישנם כיום כמה ארגונים מקומיים שפועלים עבור קידום זכויות להט"ב בקוסובו. בין הבולטים ניתן למנות את המרכז לשוויון וחירות (CEL; באלבנית: Qendra për Barazi dhe Liri), המרכז לפיתוח קבוצות חברתיות (CSGD; באלבנית: Qendra për Zhvillimin e Grupeve Shoqërore), והמרכז לשחרור חברתי (QESh; באלבנית: Qendra për Emancipim Shoqëror).
לולה עלי אסמאיל
לולה עלי אסמאיל (באנגלית: Lula Ali Ismail; נולדה ב-1978) היא במאית ותסריטאית קולנוע מג'יבוטי, המתגוררת ועובדת בקנדה. היא הג'יבוטית הראשונה לייצר סרט ג'יבוטי, ונקראת בשל כך "הגברת הראשונה של הקולנוע הג'יבוטי".
ביוגרפיה
אסמאיל נולדה בג'יבוטי למשפחה מאומת האיסה, וב-1992 השתקעה במונטריאול, שבקנדה. היא הייתה חלק מגל של מהגרים שעזבו את המדינה הענייה והבלתי יציבה פוליטית. הצעירה מבין 8 ילדים, היא למדה אוטומציה משרדית, אך נמשכה לעולם הקולנוע, והחלה ללמוד קורסים בנושא. בתחילה, היא שיחקה במספר סדרות טלוויזיה בקוויבק, אך מצאה שיצירת סרטים מעניין אותה יותר.
קריירה
ב-2012, יצרה אסמאיל את הסרט הראשון שלה, סרט עלילתי קצר בשם "לאאן" (חברות), על שלוש נשים צעירות בג'יבוטי, סועד, אובה ואיאנה, אשר לועסות קאת ומחפשות אהבה. אסמאיל גם שיחקה את אחד התפקידים הראשיים. הסרט תיאר חיים יומיומיים בארצה. היה זה הסרט הראשון שביימה אישה מג'יבוטי. אסמאיל מספרת שאת הכסף לסרט גייסה בעיקר ממשפחה וחברים. כשהגיעה לג'יבוטי, פנתה למשרד התרבות, אך לממשלה לא היו תקציבים לפרויקטים מסוג זה. לדבריה, על אף כל זאת, היא קיבלה עזרה במאמציה מכל גורם אליו פנתה. היא מציינת את הרצון הפוליטי להקים תעשיית קולנוע במדינה. הסרט הוצג בפסטיבלים באפריקה, אירופה וצפון אמריקה, וזכה לשבחי הביקורת.
ב-2014, צילמה הבמאית את הסרט הראשון שלה באורך מלא, "דאליניארו" (נוער). הסרט עוקב אחר שלוש צעירות מרקעים סוציו-אקונומיים שונים. הסרט זכה לתמיכה מהארגון הפרנקופוני הבינלאומי, והופק במשותף בקנדה, סומליה, צרפת וג'יבוטי, שם צולם בשלמותו. בכורת הסרט התקיימה בג'יבוטי ב-2017, ונכחו בה שרי התרבות, החינוך והתקשורת של ג'יבוטי.
אדוארד זליג סלומון
אדוארד זליג סלומון (באנגלית: Edward Selig Salomon; 25 בדצמבר 1836 - 18 ביולי 1913) היה גנרל (דרגת ייצוג זמנית) יהודי בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית, מושל טריטוריית וושינגטון, בטרם הפכה למדינה, וחבר בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה. בן דודם של ארבעת האחים היהודים סלומון, אשר שניים מהם היו גנרלים בצבא ארצות הברית (פרדריק סלומון וצ'ארלס סלומון) ואחד מושל מדינת ויסקונסין (אדוארד סלומון) (הרביעי היה סמל הרמן סלומון).
קורות חיים
סלומון נולד ב-1836 בעיירה שלזוויג, ליד העיר פלנסבורג, שהשתייכה אותה עת עדיין לדנמרק ונמצאת כיום במדינת שלזוויג-הולשטיין שבצפון גרמניה. הוא היה אחד משני ילדיו של זוג יהודי גרמני, סלומון מ' סלומון (1811–1869) וקרולין לבית סמואלס. היו לו כנראה עוד תשעה אחים למחצה מאשתו השנייה של אביו.
בפברואר 1860 נישא לסופיה לבית גרינהאט (1841–1893) ונולדו להם שישה ילדים, אשר שניים מהם נפטרו בצעירותם.
קצין וגנרל בצבא הצפון
ב-6 במאי 1860, סמוך לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית התנדב סלומון לצבא הצפון, "היחידה ה-24 של חיל הרגלים" ומהר מאוד טיפס בסולם הדרגות. בסתיו 1862, כשהוא כבר קפטן, סייע יחד עם קצינים אחרים להקמתה של "יחידת המתנדבים ה-82 של חיל הרגלים של אילינוי" (THE 82ND ILLINOIS VOLUNTEER INFANTRY). כמפקד היחידה החדשה, מונה קולונל בשם הקר ואילו סלומון הועלה בספטמבר 1862 לדרגת לוטננט קולונל והוצב מתחתיו.
בין ה-1 ל-3 ביולי 1863 התנהל בדרום פנסילבניה קרב גטיסברג המפורסם. סלומון התבלט מאוד בקרב זה בזכות אומץ ליבו, שהדהים את כל מי שזכה לראותו. אחד ממפקדיו, מייג'ור גנרל קרל שורץ, לימים שר הפנים וסנאטור, סיפר על סלומון, שהוא היה היחיד בכל שדה הקרב של גטיסברג, שלא התכופף ברגע שנשמעו רעמי התותחים של רוברט אי. לי: "הוא נשאר עומד זקוף, מעשן את הסיגר שלו ומביט ישר בפגזים המתקרבים, בקור רוח כשל צלאח א-דין". שני סוסים נהרגו מתחתיו, והוא החליפם והמשיך לפקד על אנשיו בקרב. כשנפצע קולונל הקר, מפקדו הישיר, הוא החליפו ופיקד בהצלחה על הרגימנט (חטיבה בערך), כולו.
קולונל הקר הפצוע לא חזר יותר לפקד על הרגימנט לאחר פציעתו. בראשית 1864 הוא פרש מהצבא ומאז ועד סוף המלחמה היה סלומון גם למפקדו הרשמי של הרגימנט ה-82, אף כי בניגוד למקובל, נותר בשלב זה בדרגת לוטננט קולונל ולא הועלה לדרגת קולונל מלא. הוא פיקד על הרגימנט שלו במהלך השנה האחרונה למלחמת האזרחים, במספר קרבות, שהמפורסמים שבהם היו אלה שהתנהלו תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ויליאם שרמן, בדרך וסביב אטלנטה בירת ג'ורג'יה, עד להשלמת כיבושה בספטמבר 1864.
ב-13 במרץ 1865, כחודש בלבד לפני הרצחו וכחודשיים לפני תום מלחמת האזרחים, העלה הנשיא אברהם לינקולן את סלומון לדרגת בריגדיר גנרל, גם אם בדרגת ייצוג בלבד. סלומון השתחרר מהצבא לאחר תום המלחמה וחזר לשיקגו.
מושל, מחוקק ותובע מחוזי
בשיקגו נבחר סלומון תחילה ל"פקיד מחוז" (county clerk), משרה מקומית רמת דרג, בה הוא שירת במשך כארבע שנים. ב-4 במרץ 1870 מינה אותו הנשיא יוליסס גרנט, למושל הטריטוריה וושינגטון, שבצפון מערב ארצות הברית, המושל התשיעי במספר של האזור, שעתיד היה להפוך תוך עשרים שנה למדינה מן המניין בארצות הברית והיהודי השלישי (אחרי דייוויד עמנואל ואדוארד סלומון), שמונה לתפקיד מושל מדינה או טריטוריה בארצות הברית.
סלומון שירת כמושל במשך כשנתיים בלבד. שערורייה שסבבה את הנשיא גרנט ושלא היה לה כל קשר לסלומון עצמו, גרמה לכך שגם סלומון, כרבים ממינוייו של הנשיא, נאלץ באפריל 1872 להתפטר מהתפקיד.
הוא עבר לסן פרנסיסקו, עבד כעורך דין וב-1888 נבחר כחבר בית הנבחרים המדינתי של קליפורניה ושב ונבחר בשנית כעבור שנתיים. ב-1893 נפטרה אשתו, סופיה (לבית גרינהאט) סלומון.
במשך עשרים השנים שלאחר פטירת אשתו הספיק סלומון להיבחר ולכהן כתובע המחוזי של העיר והמחוז סן פרנסיסקו. הוא גם היה חבר במסדר "הבונים החופשיים" בדרגה בכירה.
נפטר ב-1913 בסן פרנסיסקו.
יאנוש אדר
יאנוש אדר (בהונגרית: Áder János; נולד ב-9 במאי 1959) הוא עורך דין ופוליטיקאי הונגרי; היה נשיאה של הונגריה ממאי 2012 עד 2022.
ביוגרפיה
אדר הוא בעל תואר במשפטים. הוא נמנה עם מייסדי מפלגת פידס (ברית הדמוקרטים הצעירים). הוא היה חבר הפרלמנט ההונגרי מטעם המפלגה בשנים 1990–2009, היה יושב ראש האספה הלאומית של הונגריה בשנים 1998–2002, וכיהן גם כראש האופוזיציה בשנים 2002–2006. בשנת 2009 נבחר לחבר הפרלמנט האירופי.
באפריל 2012, לאחר התפטרותו של פאל שמיט, מונה אדר לנשיא הונגריה על ידי מפלגתו ועל ידי ראש הממשלה ויקטור אורבן. הוא נבחר ב-2 במאי לכהונה בת חמש שנים ברוב של 262 חברי פרלמנט בעד ו-40 מתנגדים, והושבע לתפקיד ב-10 במאי. באותה שנה גם ביקר בישראל ונועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
הוא נשוי ואב לארבעה ילדים.
יחסי אינדונזיה–פנמה
יחסי אינדונזיה–פנמה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה ופנמה.
סקירה כללית
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1979. מאז ההתחלה, שתי המדינות הבינו את החשיבות האסטרטגית של כל עמיתיהן; אינדונזיה רואה בחשיבות האסטרטגית והגאוגרפית של פנמה שער לאמריקה המרכזית כמו גם כניסה לאזור הקריביים, בעוד שפנמה גם הכירה בחשיבות האסטרטגית של אינדונזיה באזור איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
סחר והשקעה
בשנת 2011 היקף הסחר הדו-צדדי בין אינדונזיה לפנמה הגיע ל-218.7 מיליון דולר, עלייה של 45.1% בהשוואה לסחר ב-2010 שהסתכם ב-150.7 מיליון דולר. מאז 2007 עד 2011, הסחר הדו-צדדי מציג מגמה הולכת וגוברת של עלייה ממוצעת של 33.7% בשנה. הייצוא העיקרי באינדונזיה לפנמה הוא הנעלה, חלקים אלקטרוניים, טקסטיל וצמיגי רכב. ואילו אינדונזית מייבאת מפנמה בעיקר בענפי הספנות, כמו ספינות נוסעים ומטען, מכלית נפט, גם פסולת ברזלית וגרוטאות.
תרבות
שגרירות אינדונזיה במספר מקרים קידמה את התרבות האינדונזית לציבור פנמה, כמו קבלת פנים דיפלומטית ב-28 באוגוסט 2013. זה כולל הדגמה של בגדי כלה באלינזה, ציורים וקישוטים, המוזיקה המסורתית של באלי, הצגת שקופיות של תצלומים של מחוזות אינדונזיים וכן הצגת כמה מנות אינדונזיות. טקסטיל מסורתי באינדונזיה, בטיק ואיקאט הופיע לראשונה בשבוע האופנה בפנמה בין התאריכים 10–12 באוקטובר במרכז הכנסים אטלאפה. אירוע זה הציג 15 יצירות של מעצבת האופנה של פנמה, איזבל צ'אצ'ין, שהעניקו השראה ליישום של בטיק ואיקוני אינדונזי ביצירותיה. מאמצים אלה להציג את אינדונזיה צפויים לחזק את היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה-פנמה.
1769 בצרפת
שנת 1769 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 782 שנות לאום.
דלקו
קבוצת דלקו (בצרפתית: Delko) היא קבוצת אופני כביש צרפתית, בדרג ה-UCI ProTeam, המשני לקבוצות אחרי דרג ה-UCI World Tour.
היסטוריה
הקבוצה קמה בשנת 1974 בשם "VC La Pomme", שהמשיך ללוות אותה גם בשנים הבאות, אז הקבוצה הייתה חובבנית. משנת 2013 נכנסה "קבוצת דלקו" הצרפתית כאחד מהספונסרים הראשיים של הקבוצה ולפי כך שונה שם הקבוצה בהתאם. משנת 2020 נכנסה גם ניפו, חברה יפנית, שעד אז הייתה חלק מקבוצת "ניפו ויני–פאנטיני" שהתפרקה בתום עונת 2019, כספונסר הראשי של הקבוצה, ביחד עם "וואן פרובאנס" הצרפתית. מאותה שנה הקבוצה גם החלה לרכוב עד אופני "LOOK" והחליפה בכך את אופני "KTM", עליהם רכבה עד אז. אך ניפו הפסיקה לשמש כספונסר של הקבוצה לאחר עונה אחת בלבד, 2020, ובעונת 2021 עברה לקבוצת EF Pro Cycling, כשהקבוצה חזרה להיקרא "דלקו" בלבד.
אף על פי שהקבוצה לא הצליחה להשיג כרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנים האחרונות היא מוזמנת למונומנט פריז - רובה. כיום הקבוצה היא חלק מארבע קבוצות צרפתיות שנמצאות בדרג ה-UCI ProTeam, ביחד עם B&B Hotels - Vital Concept p/b KTM, ארקאה–סאמסיק, וטוטאל–דיירקט אנרז'י.
בלתי מנוצח (סרט, 2008)
בלתי מנוצח (ברוסית: Непобеди́мый) הוא סרט פעולה רוסי בבימויו של אולג פוגודין. הסרט הופק בהתבסס על ספרו של פרדריק נזנאנסקי "תחילת הציד, או המלכודת לשרינג".
בשבוע הראשון להקרנתו הסרט הרוויח 760,737 אלף דולר ב-501 שהופצו בבתי הקולנוע ובסך הכל הסרט הכניס 1,569,400 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 6 מיליון דולר.
תקציר עלילת הסרט
כישלון מבצע צבאי בקולומביה גבה את חייהם של כל חבריו של הסוכן המיוחד מהמודיעין הרוסי יגור קרמנייב. הוא נמצא אשם בטרגדיה זו ונשלל מכל דרגותיו בשירות. סדרת צרות רודפת אחרי קרמנייב. במהלך המבצע האחרון, המצב חוזר על עצמו והיעד, מיכאיל שרינג, מתגלה כמזכירו של אוליגרך נמלט, המחזיק במידע מסווג, שמעניין לא רק את השירותים החשאיים הרוסים, אלא גם סינדיקט פלילי מסוים ממדינות המערב. משימתו של קרמנייב היא למסור את שרינג לידי הממשלה במולדת.
צילומים
אולג פוגודין פיתח את הסרט כסרט המשך לסדרת הטלוויזיה "המולדת מחכה", אך בשל קשיים פיננסיים החליט להפיק סרט קולנוע באורך מלא ללא קשר לסדרה ההיא, תחילה הסרט נקרא בשם "האיש מהמזרח" ובהמשך שונה שם הסרט ל"בלתי מנוצח".
צילומי הסרט תוכננו להתרחש בארגנטינה ובוונצואלה, אך בעקבות סדרת שביתות באמריקה הלטינית הוחלט להעתיק את הצילומים למלטה.
מורן איפרגן
מורן איפרגן (נולדה ב-14 בספטמבר 1982) היא במאית סרטי תעודה ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה
ילידת 1982, נולדה וגדלה בשכונה ד' בבאר שבע בבית דתי, בת זקונים רביעית להורים ילידי מרוקו. למדה באולפנה ואחר כך יצאה בשאלה. שירתה בצה"ל בחטיבת דובר צה"ל.
קריירה
לאחר שחרורה עבדה כמפיקה בNrg / מעריב.
ב-2004 החלה את לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, וסיימה בהצטיינות ב-2009.
סרט הביכורים שלה, "אחותי ריקי", זכה בפרס ההפצה של פסטיבל הנשים הבינלאומי רחובות ושודר ביס דוקו ברצועת סרטי ביכורים. סרט הגמר שלה "שחורים: KMS", זכה בפרס הסרט המצטיין של המחזור. זהו סרט תיעודי באורך 49 דק', בו היא מתעדת שנה בחייהם של שלושה צעירים, חברי ילדות, אתיופים הגרים בשכונת קריית משה ברחובות, הגטו השחור של מרכז ישראל. הסרט מתבונן בשגרת חייהם של השלישייה, להקת הראפ KMS, ולוכד מציאות חיים של דור שחור המנסה למצוא את עצמו בישראל הלבנה, הרחוקה. הסרט הוקרן בתחרות בפסטיבל דוקאביב וכן בפסטיבל שפילד היוקרתי, אנגליה.
לאחר סיום לימודיה השתתפה איפרגן ב"עקבות בירושלים" (2013), פרויקט הדגל של בית הספר לציון 50 שנה לסרט הקצר "בירושלים" של דוד פרלוב, במסגרתו ביימה את הסרט הקצר "חופשת לידה". הסרט הוקרן בMOMA מוזיאון לאמנות בניו-יורק וב -50 סינמטקים, פסטיבלים, מוזיאונים ובתי ספר לקולנוע באותו יום.
ב-2016 ביימה פרק בסדרת התעודה של רון כחלילי "אכלו לי שתו לי – הדור הבא" (2016), אנתולוגיה דוקומנטרית של 3 במאים/פרקים המתבוננים במציאות החדשה בעיניים מזרחיות ביקורתיות. הסדרה שודרה בערוץ 8 ועוררה דיון ציבורי.
איפרגן ביימה והפיקה (יחד עם מיכל ויץ) את הסרט התיעודי "הקיר" (2017). הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל CINEMA DU REEL בפריז וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הישראלית של פסטיבל דוקאביב 2017. ה"קיר" הוא סרט תעודה אוטוביוגרפי על אישה המפרקת את נישואיה, נמלטת אל עזרת הנשים בכותל המערבי בירושלים ומתעדת משם במשך שנה את המתרחש בחייה האישיים ואת המתרחש במקום. "הקיר" עוקב אחר תהליך "חורבן הבית" של הבמאית דרך מערכות היחסים הטלפוניות שלה עם הנשים החשובות בחייה – אמא שלה, אחותה הגדולה וחברתה הטובה. בו בזמן הסרט מתעד את המתרחש במקום שהוא הסמל היהודי המשמעותי בעולם, ומביט בתהליכים הדתיים והלאומיים שעוברים על החברה הישראלית.
ב-2022 יצא סרטה הדוקומנטרי "ז'ה טם רונית אלקבץ" שסוקר את דמותה של השחקנית רונית אלקבץ כאייקון אופנה ומלווה את תהליך הקמת תערוכת הרטרוספקטיבה בעלת אותו השם, שנערכה בשנת 2017 במוזיאון העיצוב חולון. הקדישה את הסרט לאביה, צורף במקצועו, ״לאבא מסעוד שלי שנפטר במהלך העריכה... הקדשתי את הסרט לכל האבות והאמהות שלנו, שוויתרו על האמנות כדי להביא לחם הביתה״.
איפרגן חונכת סטודנטים ב״סם שפיגל״ ומעבודת בקרנות קולנוע
התנדבות
מתנדבת בקבוצות של חד־הוריות.
האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה
האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (ברומנית: Uniunea Democrată Maghiară din România, בהונגרית: Romániai Magyar Demokrata Szövetség) היא מפלגה פוליטית ברומניה המייצגת את המיעוט ההונגרי במדינה. למפלגה יש ייצוג בפרלמנט מאז שנת 1990, והיא אף הייתה שותפה זוטרה בכמה ממשלות מאז שנת 1996.
המפלגה נוסדה ב-25 בדצמבר 1989, מיד לאחר קריסתה של הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה במהפכה הרומנית, על מנת לייצג את האינטרסים של הציבור ההונגרי במדינה. בשנותיה הראשונות, ה-UDMR השיג תוצאות עקביות בבחירות ובתחילה פעלה באופוזיציה. בשנת 1996 פעלה בממשלתו של ויקטור צ'ורביה. בשנים 2014 -2020 פעלה המפלגה באופוזיציה וחזרה לממשלה החל משנת 2020.
המפלגה מחולקת ל-22 מרחבים, המכסים את כל טרנסילבניה (באזור זה ההונגרים הם כ-18% מהאוכלוסייה) וסיבתה וכן את הבירה בוקרשט. המפלגה מאגדת בתוכה פורומים אידאולוגיים שונים- סוציאליסטים וליברליים כאחד. בנוסף על כך, המפלגה משלבת בתוכה גם ארגונים מן המגזר השלישי ואיגודים מקצועיים.
המפלגה תומכת במתן אוטונומיה תרבותית וטריטוריאלית למיעוט ההונגרי. המפלגה תומכת בשימור ופיתוח התרבות ההונגרית ושפתה, וייצוג האינטרסים של הציבור ההונגרי אל מול השלטון הרומני. הזכויות הקולקטיביות של ההונגרים כקבוצת מיעוט נחשבות למטרה עליונה, ולכן המפלגה מוכנה לשבת בממשלות המונהגות על ידי כל צד מהמתרס הפוליטי. המפלגה תומכת במתן אוטונומיה לשלטון המקומי, על מנת לחזק את האוטונומיה ההונגרית במדינה. על המפלגה נמתחה ביקורת על חוסר דוקטרינה ספציפית לכאורה. הטענה התומכת בקיום המפלגה במתכונתה הנוכחית היא כי אם היא תתפצל לפלגים אידאולוגיים, שום פלג לא יצליח לעבור לבדו את אחוז החסימה העומד על 5%. ישנם קולות מהמיעוט ההונגרי הטוענים כי המפלגה פשרנית ומתונה מדי. קולות אלו הובילו להקמת מפלגות מיעוט הונגריות נוספות. אך למרות זאת, ה-UDMR היא עדיין המפלגה המרכזית בציבור זה.
בשנת 2007 הצטרפה מפלגת UDMR למפלגת העם האירופית, בעלת הגוון הפוליטי מרכז - ימין. Î
אנרגיית וילמור
בגאומטריה דיפרנציאלית, אנרגיית וילמור (באנגלית: Willmore energy) היא מדד כמותי לסטייה של משטח סגור (משטח נטול שפה) מספירה דו-ממדית (כדור) מושלמת. מתמטית, אנרגיית וילמור של משטח סגור וחלק המשוכן במרחב אוקלידי תלת-ממדי מוגדרת כאינטגרל המשטחי על ריבוע העקמומיות הממוצעת פחות עקמומיות גאוס שלו. היא נקראת על שם הגאומטרן האנגלי תומאס וילמור.
הגדרה
כשהיא מבוטאת באופן סימבולי, אנרגיית וילמור של משטח S היא:
כאשר H היא העקמומיות הממוצעת, K היא עקמומיות גאוס, ו-dA היא תבנית השטח של S. ערך האינטגרנד מתאפס בדיוק בנקודות אמביליות - נקודות שבהן כל ערכי העקמומיות הנורמלית זהים והמשטח נראה באופן מקומי ככדור. בעבור משטח סגור כללי, לפי משפט גאוס-בונה האינטגרל על עקמומיות גאוס ניתן לחישוב במונחי מאפיין אוילר \chi(S) של המשטח, כך ש-
ומכיוון ש-\chi(S) הוא מאפיין טופולוגי של המשטח, ביטוי זה אינו תלוי בשיכון הספציפי ב- שנבחר עבור המשטח. לפיכך, אנרגיית וילמור ניתנת לכתיבה גם כ-
נוסחה חלופית אך שקולה היא
כאשר k_1 ו-k_2 הם ערכי העקמומיות הראשיים בנקודה על המשטח.
תכונות
על פי הנוסחה החלופית, אנרגיית וילמור היא אינטגרל על גודל אי-שלילי, ולכן היא עצמה תמיד גדולה או שווה לאפס. לספירה מושלמת יש אנרגיית וילמור אפס בדיוק, ולכן, מהמשפט הקודם נובע שעבור משטח סגור סופי (בעל שטח כולל נתון A) והומיאומורפי לספירה, השיכון היציב ביותר מבחינה אנרגטית הוא של ספירה עם שטח פנים A.
מנקודת המבט של חשבון הווריאציות ניתן לחשוב על אנרגיית וילמור כעל פונקציונל ממרחב השיכונים של משטח נתון אשר אינם משנים אותו מבחינה טופולוגית, אל הממשיים.
היסטוריה ומוטיבציה
המקרה החד-ממדי של אנרגיית וילמור, שהוא אנרגיה של עקומה במישור, נחקר לעומק במהלך המאה ה-18 על ידי המתמטיקאי והפיזיקאי הנודע לאונרד אוילר, במסגרת עבודתו המקיפה על צורתן של עקומות אלסטיות. בתאוריית הכפיפה של קורות מופיע גודל פיזיקלי הנקרא מומנט הכפיפה, שערכו בנקודה נתונה יחסי לעקמומיות \kappa של העקומה באותה נקודה. כיוון שכך, האנרגיה הפוטנציאלית האצורה ביחידת אורך של העקומה בנקודה נתונה יחסית לריבוע העקמומיות באותה נקודה (זו מסקנה מכך ש-), מה שמוביל ישירות להגדרה החד-ממדית של אנרגיית וילמור כאינטגרל על ריבוע העקמומיות של העקומה, אשר מתאפס עבור קווים ישרים. גרסאות מוקדמות של אנרגיית וילמור במקרה הדו-ממדי הוצגו בתחילת המאה ה-19 על ידי סימאון דני פואסון וסופי ז'רמן, שהציעו ביטויים לאנרגיית הכיפוף של פלטות דקות אשר נשענו באופן חזק על האינטגרל המשטחי על ביטוי מסוים שמערב את העקמומיות הממוצעת, אולם הפרמול המדויק של אנרגיית וילמור וחקירה שיטתית שלה נעשו רק באמצע המאה ה-20 על ידי המתמטיקאי הבריטי תומאס וילמור. בעוד שהחסם התחתון על אנרגיית וילמור של משטח מגנוס אפס (כלומר, משטח השקול טופולוגית לספירה) הוא אפס (וזהו גם חסם הדוק), וילמור חקר שאלות מורכבות יותר העוסקות בחסמים תחתונים עבור אנרגיות וילמור של משטחים מגנוס גדול מאפס. חישובים מקיפים הובילו את וילמור לנסח ב-1965 השערה מרכזית בגאומטריה דיפרנציאלית (השערת וילמור), העוסקת בחסם התחתון על אנרגיית וילמור של השיכונים האפשריים של הטורוס:
אנשים מופלאים במכונות מעופפות
אנשים מופלאים במכונות מעופפת או איך טסתי מלונדון לפריז ב-25 שעות ו-11 דקות (באנגלית: Those Magnificent Men in their Flying Machines; Or, How I Flew from London to Paris in 25 Hours 11 Minutes) הוא סרט תקופתי קומי אמריקאי משנת 1965 בבימויו של קן אנאקין, עם ג'יימס פוקס, שרה מיילס, סטיוארט ויטמן, רוברט מורלי, טרי תומאס ואלברטו סורדי בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על תחרות טיסה (פיקטיבית) מלונדון לפריז שנערכה ב-1910 ובה השתתפו טייסים מבריטניה, צרפת, גרמניה, איטליה ויפן.
לצורכי ההסרטה נבנו 20 רפליקות של מטוסי התקופה בעלות של 5,000 ליש"ט לאחד, ושישה מהם היו מסוגלים לטוס.
בתחילת הסרט יש אפילוג עם רד סקלטון המתאר את ההיסטוריה של רצון האדם לעוף משחר ההיסטוריה.
תקציר העלילה
הלורד משתכנע ומפרסם את התחרות בעיתון. מאיטליה מגיע הרוזן אמיליו פוניטצ'לו (אלברטו סורדי), מארצות הברית מגיע הקאובוי אורוויל ניוטון (סטיוארט ויטמן), מצרפת - פייר דובוא (ז'אן פייר קאסל), מגרמניה - משלחת בראשות פון הולשטיין (גרט פרובה) ומיפן הטייס יאמאמוטו (יוהירו אישיהרה). שאר הטייסים הם מבריטניה ובניהם ריצ'רד וסיר פרסי (טרי תומאס) שנחוש בדעתו להצליח גם על ידי חבלה במטוסי היריבים.
פטרישה נמשכת לאורוויל למגינת ליבו של ריצ'רד. אורוויל לוקח אותה לטיסה למרות איסור חמור של הלורד. הוא מגורש מהתחרות אך פטרישה משכנעת את אביה לסלוח לו. יש גם ריב בין הצרפתי והגרמני שנגמר בדו-קרב על כדורים פורחים שבסופו שניהם צונחים למים.
14 מטוסים עומדים להמריא מלונדון לפריז עם חניות תדלוק בדובר ובקאלה. לפני התחרות מחבל סיר פרסי ועוזרו קורטני (אריק סייקס) במספר מטוסים. פרסי מכניס לכוס וויסקי סם משלשל ומכבד את הטייס הגרמני. הטייס מנוטרל ואת מקומו תופסקולונל פון הולשטיין שאין לו מושג בטיסה ומסתמך על ספר הדרכה.
חלק מהמטוסים מתרסקים, מטוס אחד מגיע לסקוטלנד בגלל תקלה בהגה. ציפור חוטפת לפון הולשטיין את ספר ההדרכה ומטוסו נופל למימי תעלת למאנש והוא מחולץ משם.
פונטיצ'לו נאלץ לנחות נחיתת אונס בתחום מנזר קתולי. אם המנזר (פלורה רובסון) יוצאת אליו עם הנזירות. הוא מתקן את המנוע ומבקש מהן עזרה בהמראה על ידי הרמת זנב המטוס. אם המנזר פוקדת עליו להסתלק אבל כשהוא אומר לה שהוא קתולי ושפרוטסטנטי יכול לנצח בתחרות, היא פוקדת על הנזירות לעזור לו...
סיר פרסי שוכר סירה שתעביר את מטוסו במהירות לחוף צרפת. משם הוא ממשיך אבל נאלץ לנחות על גג של קרון רכבת. הוא יוצא מהמטוס ורץ וצועק בצרפתית לעצור את הרכבת אבל אף אחד לא שומע אותו. הרכבת עומדת להיכנס למנהרה, הוא נשכב על הגב וביציאה הוא רואה שמהמטוס שלו נשאר גל חורבות.
רק שלושה מצליחים להגיע לפריז. מטוסו של האיטלקי עולה באש ואורוויל מאט את טיסתו ומאפשר לו לנטוש את המטוס ולהיצמד אליו.
ריצ'רד מגיע ראשון אבל תשומת הלב ותשואות הקהל מופנות לאורוויל על כך שהציל את האיטלקי וגם הצליח לנחות בלי גלגל אחד שחובל על ידי סיר פרסי. כמחווה מציע לו ריצ'רד להתחלק בפרס. פטרישה מחליטה לבסוף להמשיך עם אורוויל.
דווין טאונסנד
דווין גארט טאונסנד (בשם מלא באנגלית: Devin Garrett Townsend נולד ב-5 במאי 1972) הוא זמר, גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי קנדי. בעבר הנהיג את להקת המטאל הקיצוני Strapping Young Lad, שפעלה מ-1994 עד ל-2007. טאונסנד התחיל לעבוד כאמן סולו מאז 2002. במהלך הקריירה שלו, טאונסנד פרסם 23 אלבומי אולפן ושלושה אלבומי הופעה.