cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקו פנטאני
מאפיינים וסגנון רכיבה
פנטאני זכה לכינוי "הפיראט" בזכות מטפחת הבנדנה שנהג ללבוש בזמן המרוץ על ראשו, בזכות העגיל על אוזנו ובזכות סגנון רכיבתו התוקפני. הוא זכה לפרסום והערצה הרבה מעבר להישגיו הספורטיביים. הפופולריות העצומה שלו נבעה בעיקר מיכולת הטיפוס שלו בהרים ומסגנון הרכיבה הייחודי שלו בזמן הטיפוס. בסקר שנערך בסוף 1998 באיטליה הכירו יותר איטלקים את שמו של פנטאני מאשר את שמו של ראש ממשלת איטליה באותה עת – רומנו פרודי.
אף על פי ששנותיו האחרונות של פנטאני לווו ביותר שערוריות מהישגים, אוהדיו הרבים שמרו לו אמונים. גם אחרי מותו, הוא נחשב, על ידי רבים מאוהדי מרוצי האופניים, כאחד מהרוכבים הגדולים והמלהיבים בדורו. לאחר מותו אמר עליו מיגל אינדוראין: "הוא גרם לאנשים להדלק על הספורט (מרוצי אופניים). אולי היו רוכבים שהשיגו הישגים רבים יותר ממנו, אך הם אף פעם לא הצליחו לרתק את האוהדים כמוהו".
מורשת
גם 18 שנים לאחר מותו, עדיין נערצת דמותו של פנטאני על אוהדי אופניים רבים באיטליה, ושמו נכתב על הכבישים בהם עוברים מרוצי כביש.
המשוררת הישראלית, לאה פילובסקי (שתאריך לידתה זהה לזה של פנטאני), הקדישה לו שיר בשם "סיכום ביקורו של אחי התאום, מרקו פנטאני, בישראל, ב-13 בינואר 1999", אשר נחתם בשורות:
בשנת 2007, הלהקה האיטלקית הקדישה שיר לזכרו, "E mi alzo sui pedali" (אני עומד על הפדלים).
באוקטובר 2021 יצא לבתי הקולנוע סרט באורך מלא אודות מרקו פנטאני, בשם "Il Migliore".
מינה סוברי
מינה אלכסנדרה סוברי (באנגלית: Mena Alexandra Suvari; נולדה ב-13 בפברואר 1979) היא שחקנית קולנוע, מעצבת אופנה ודוגמנית אמריקאית.
סוברי זכתה לפרסום בינלאומי עם הופעותה בדרמה הקומית שזכתה לשבחי הביקורות "אמריקן ביוטי" (1999), עבורו קיבלה מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. בהמשך כיכבה בסרט הנעורים "אמריקן פאי" (1999) ובהמשכיו "אמריקן פאי 2" (2001) ו"אמריקן פאי: האיחוד" (2012) . תפקידים בולטים נוספים שלה כוללים את "חתום בנשיקה" (1997) , "בשולי בוורלי הילס" (1998), "הורמונים בפעולה" (2001), "סוני" (2002), "ימים מכורים" (2003), "השמועה אומרת ש..." (2005) ו"פקטורי גירל" (2006).
הופעותיה הטלוויזיוניים כולל תפקיד חוזר בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "עמוק באדמה" (2004) ברשת HBO, ותפקיד חוזר בעונה השנייה של הסדרה "כבאי שיקגו" (2013) ברשת NBC.
ביוגרפיה
סוברי נולדה בניופורט, רוד איילנד, לאנדו סוברי, פסיכיאטר במקצועו, ולקנדיס סוברי (לבית צ'אמברס), אחות במקצועה. יש לה שלושה אחים גדולים; איי.ג'יי, סולאב וג'ורי. בתחילת הקריירה שלה הופיעה בפרסומת למוצר "Rice-A-Roni" של חברת פפסיקו. בהמשך עברה עם משפחה להתגורר בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה בעקבות לימודי אחיה ב-"מצודה, הקולג' הצבאי של דרום קרוליינה". סוברי שקלה להפוך לארכאולוגית, אסטרונאוטית או רופאה כשסוכן דוגמניות עצר ליד בית הספר שלה, והציע לה עבודה. בעת שהתחילה לשחק, היא דיגמנה ל-"וילהלמינה מודלס" הממוקמת בניו יורק למשך חמש שנים. סוברי עברה להתגורר בקליפורניה, ושם למדה בתיכון פרובידנס (אנ') בברבנק וסיימה את לימודיה בשנת 1997.
בשנת 2022 התראיינה וסיפרה בהרחבה על מקרי האונס שעברה בגיל 12 ומערכת יחסית מתעללת שחוותה בגיל 17.
סוברי שימשה פרזנטורית לחברת הקוסמטיקה הצרפתית "לנקום" והצטלמה למגזין "ווג". היא שיתפה פעולה עם החברה "Echo Design" ועיצבה להם קולקציית צעיפים
קריירה
בגיל 15 סוברי נראתה לראשונה בסדרות הטלוויזיה "ילד פוגש עולם" ו"ER". בשנת 1999 היא שיחקה בסרט זוכה פרס האוסקר "אמריקן ביוטי" והייתה מועמדת לפרס באפט"א על משחקה. ובנוסף היא שיחקה בסרט הקומדיה הפופולרי "אמריקן פאי" ובשני ההמשכים שלו בתפקיד הת'ר.
בשנת 2000 היא הופיעה בוידאו קליפ לשיר "Teenage Dirtbag" של הלהקה "Wheatus" עם השחקן ג'ייסון ביגס ששיחק לצידה באמריקן פאי.
בשנות ה-2000 שיחקה בין היתר בסרטים: "לוזר" (2000), "המוסקיטר" (2001) ו-"ימים מכורים" (2002). בשנת 2004 היא הופיעה בעונה הרביעית של הסדרה "עמוק באדמה".
בשנת 2005 גילמה את ג'ואן בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה.
ביוני 2007 מינה גילחה את ראשה בשביל הסרט "The Garden of Eden" אשר יצא לאקרנים במהלך 2008, ובהמשך שיחקה בגרסה המחודשת לסרט "עיר המתים" בשנת 2008.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הפשע "תג של כבוד", לצדם של מרטין שין ונטשה הנסטרידג' בגילומה של ג'סיקה דוסון.
בשנת 2018 גילמה את קתלין ק'להאן בסדרה הקומית "אישה אמריקאית" בכיכובה של אליסיה סילברסטון, כאם שמוצאת את העצמאות שלה בתקופת עליית הפמיניזם של הגל השני בשנות השבעים, בעזרת שתי חברותיה הטובות, בוני ודיאנה. הסדרה קיבלה תגובות מעורבת מצד המבקרים עם עלייתה לשידור. באתר Rotten Tomatoes הסדרה מחזיקה בדירוג של 44% עם דירוג ממוצע של 5.36 מתוך 10 בהתבסס על 18 ביקורות. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, "סטריאוטיפים ועמימות מעלימים את כוונותיה המשמעותיות של האישה האמריקאית, אם כי התפאורה הנוסטלגית היא חמודה."
חיים אישיים
ב-4 במרץ 2000 סוברי התחתנה עם צלם הקולנוע יליד גרמניה רוברט ברינקמן. ברינקמן היה מבוגר ממנה ב-17 שנים. ב-24 באפריל 2005 הגישה סוברי בקשת לגירושין, תוך שהיא מציינת חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור; הגירושין הסתיימו במאי 2005.
ב-2007 החלה סוברי לצאת עם מקדם הקונצרטים האיטלקי-הקנדי סימון ססטיטו, אותה הכירה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2007. סוברי וססטיטו התארסו ביולי 2008 במהלך חופשה בג'מייקה. הם נישאו ב-26 ביוני 2010, בקפלה פרטית ברומא, איטליה.ב-13 בינואר 2012, הגישה סוברי בקשה לגירושין ממנו בלוס אנג'לס לאחר שהם פרודים כבר חודשיים. הגירושין הסתיימו באוקטובר 2012.
באוקטובר 2018 סוברי התחתנה עם מעצב התפאורה מייקל הופ. ב-16 באוקטובר 2020, הם הודיעו שהם מצפים לילד ראשון. באפריל 2021 פורסם שהיא ילדה בן בשם כריסטופר.
יאקיב חאמו
יאקיב מיכאלוביץ' חאמו (באוקראינית: Яків Михайлович Хаммо; נולד ב-11 ביוני 1994) הוא ג'ודוקא אוקראיני המתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג, מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפות העולם בשנים 2015 ו-2021.
קריירה
במאי 2015, זכה חאמו במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית זהב בגראנד פרי זאגרב, לאחר שניצח בגמר את ולאדוט סימיונסקו הרומני. ב-27 ביוני התחרה חאמו באליפות אירופה שנערכה במסגרת המשחקים האירופיים בבאקו וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את בנג'מין הרמגניס הבלגי, בשמינית הגמר הוא גבר באיפון על ולאדוט סימיונסקו הרומני וברבע הגמר הפסיד בעונשים לרנאט סיידוב הרוסי. חאמו נשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את רוי מאייר ההולנדי ועלה לקרב על מדליית הארד מול מריוס פאסקביסיוס הליטאי אותו ניצח בניקוד ווזארי ושתי יוקו.
ב-1 בנובמבר 2015, השתתף חאמו בגראנד סלאם אבו דאבי וזכה במדליית הכסף כאשר הגיע עד לגמר והפסיד לקים סונג-מין הדרום-קוריאני. בפברואר 2016, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי דיסלדורף לאחר שגבר בגמר על אסלאם אל שהאבי המצרי. ב-8 במאי זכה חאמו בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח ברבע הגמר את רפאל סילבה הברזילאי, בחצי הגמר את דויד מורה הברזילאי ובגמר את רוי מאייר ההולנדי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, חאמו סיים במקום החמישי. לאחר ניצחון מוקדם על ולאדוט סימיונסקו הרומני, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר להיסאיושי הראסווה היפני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על בקמורוד אולטיבוייב האוזבקי, הוא הגיע לקרב על מדליית הארד בו הפסיד לטמרלן בשייב הרוסי.
סילביו סנטוס
סניור אברבנאל (נולד ב-12 בדצמבר 1930),, מוכר בשם סילביו סנטוס, הוא יזם ברזילאי, איל מדיה ומנחה טלוויזיה. הוא הבעלים של אחזקות הכוללות את SBT, רשת הטלוויזיה השנייה בגודלה בארץ. הוא גם הסלבריטי היחיד במדינה ברשימת המיליארדרים של מגזין פורבס. המגזין גם קובע כי "אין מישהו יותר מפורסם מסילביו סנטוס בברזיל".
אברבנאל הוא בנם של מהגרים יהודים ספרדים ילידי האימפריה העות'מאנית. אביו, אלברטו, נולד בסלוניקה (היום יוון) ב-1897, ואימו, רבקה קארו, נולדה בסמירנה (היום טורקיה) ב-1907. שניהם מתו בריו דה ז'ניירו (ב-1976 וב-1989 בהתאמה) והם קבורים זה לצד זה בבית הקברות היהודי של קאג'ו בעיר ריו דה ז'ניירו. מהצד אביו, סילביו סנטוס הוא צאצא של יצחק אברבנאל. אברבנאל עבד ברחובות ריו דה ז'ניירו כמוכר בגיל 14. במהלך התקופה הזו, הוא הוזמן לעבוד בתחנת רדיו, אבל מכיוון שהוא הרוויח יותר כסף כמוכר, הוא עזב את העבודה כמגיש רדיו אחרי חודש. לאחר מכן הוא עבר לסאו פאולו ואחרי שעבד בכל מיני עבודות, כולל הגרלת פרסים, הוא קיבל תפקיד בתוכנית טלוויזיה שהייתה הצלחה. באותו הזמן הוא קנה את החברה ובזמן קצר הרחיב את המותג המוביל של הקבוצה, מה שהייתה ההתחלה של הפיכת סילביו לאחד השמות המובילים בטלוויזיה הברזילאית.
עם שווי נקי של 3.2 מיליארד דולר, סנטוס הוא משלם המיסים היחיד/הטבעי הגדול ביותר בברזיל. בשנת 1976, הוא החל להילחם על הזכויות לרשת טלוויזיה משלו מכיוון שרצה להרחיב את הגרלת הפרסים שלו. ב-1981, הוא סוף סוף השיג אישור להפעיל את מה שיהפוך ל-TVS, בסאו פאולו. ערוץ הטלוויזיה התרחב מהר מאוד והפך למה שמכונה היום "SBT" (פירושו: מערכת הטלוויזיה הברזילאית) מותג שהיה נפוץ ברחבי הארץ עד סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90.
סנטוס גם אחראי למתן גישה לתוכניות טלוויזיה בין-לאומיות כמו האח הגדול VIP, גלגל המזל, מצלמה נסתרת, מי רוצה להיות מיליונר?, האם אתה חכם יותר מתלמיד כיתה ו'? ודיל או לא דיל. במקום רק לשדר את התוכניות האלה, שרובן הופיעו בערוצים בתשלום, הוא יצר גרסאות ברזילאיות כדי שאנשים יוכלו לא רק לצפות בתוכניות, אלא גם להשתתף בהן כמתמודדים ולקנות מוצרים של הספונסרים או השקעות אחרות.
המסלול שלו הוביל להשוואות לסר ריצ'רד ברנסון. אחד מהסימנים המסחריים של סנטוס הוא לבישת מיקרופון בגודל מלא על החזה שלו, למרות שהוא נטש את המנהג הזה בסוף 2014.
ב-21 באוגוסט 2001, בתו, פטריסיה אברבנאל, נחטפה ושוחררה אחרי שבוע.
AEC Reliance
AEC Reliance היה אוטובוס חד-קומתי, אשר יוצר במספר תצורות על ידי יצרנית הרכב הכבד Associated Equipment Company (AEC) בין השנים 1954–1979 בבריטניה
ייצוא דגמי "AEC Reliance" לאוסטרליה
חברת "Canberra Bus Service" מעיר הבירה קנברה רכשה 92 יחידות מדגם "AH470" ו-28 יחידות "AH505", חברת "Brisbane Transport" רכשה 3 יחידות מדגם "AH470", ו-40 יחידות מדגם "AH590".
חברת האוטובוסים "McVicar's Bus Service" רכשה 44 יחידות לתפעול בעיר סידני.
חברת האוטובוסים "Municipal Tramways Trust" רכשה מספר יחידות.
תרבות קולעי הסלים
תרבות קולעי הסלים (באנגלית: Basketmaker culture) הייתה תרבות חומרית פרה-קולומביאנית בדרום-מערב ארצות הברית של ימינו. בני תרבות זו ישבו בדרום מדינות יוטה וקולורדו של ימינו, בצפון אריזונה, ובצפון ובמרכז ניו מקסיקו, בתקופה שבין שנת 1500 לפני הספירה ועד בערך שנת 750 לספירה, אז מתחילה תקופה המכונה "תקופת פואבלו I". התרבות הפרהיסטורית מכונה "קולעי הסלים" בשל כמות הסלים הגדולה שנמצאו באתרים ארכאולוגיים שמלפני 2,500 ועד לפני 1,250 שנים.
האנשים
מומיות שנמצאו במערות יבשות נשמרו היטב, והן מספקות תובנה על קולעי הסלים הקדמונים. הנשים היו בגובה מטר וחצי והגברים היו גבוהים מהן ב-8 עד 10 סנטימטרים. פניהם היו צרות וארוכות וגופם גוץ עד בינוני. גוון העור שלהם נע מחום כהה לחום בהיר ושערם ועיניהם היו חומים או שחורים. הגברים התקשטו בתסרוקות מפוארות והנשים לעיתים רחוקות. השיער של הנשים נגזז קצר. התגלו כמויות משמעותיות של חבלים עשויים משיער אדם שהגיע כנראה מהנשים כיוון שלגברים היו תסרוקות מפוארות.
קולעי הסלים נעלו סנדלים עשויים מסיבי יוקה ארוגים או רצועות של עלים. יש מעט ראיות לבגדים מלבד כמה אזורי חלציים שנמצאו באתרים ארכאולוגיים. נשים אולי לבשו סינרים בהזדמנויות מיוחדות. עורות או שמיכות עשויות סיבי יוקה ופרוות ארנבות נועדו כנראה לשמירת חום.
הן גברים והן נשים ענדו שרשראות, צמידים ותליונים עשויים מצדפים, אבן, עצם ופירות מיובשים. את הצדפים מהסוגים אוזן הים (הסוג Haliotis של חלזון הקרוי גם אָבָּלוֹן), חרוט (Conus) ו-Olivella מחוף האוקיינוס השקט הם השיגו באמצעות סחר חליפין.
כרונולוגיה
הכרונולוגיה הראשונית של החלוקה לתקופות של תרבות קולעי הסלים הקרויה סיווג פקוס (Pecos Classification) התבססה על השינויים בסגנונות האדריכלות, האמנות, הקדרות והשרידים התרבותיים. חלוקה זו נקבעה ב-1927 בכנס ארכאולוגי בעיירה פיקוס בניו מקסיקו שאורגן על ידי הארכאולוג האמריקאי אלפרד קידר (Alfred V. Kidder). החלוקה המקורית לא ציינה תאריכים, ותקופת תרבות קולעי הסלים חולקה לשלוש תקופות משנה שקיבלו את הכינויים: תקופת קולעי הסלים I, תקופת קולעי הסלים II ותקופת קולעי הסלים III. חוסר בהוכחות פיזיות לקיומה של תקופת קולעי הסלים I גרם לביטול הגדרה זו והיא צורפה לסוף תקופה הארכאית באמריקה הצפונית, או יותר נכון לסיווג המשנה של התקופה הארכאית של דרום-מערב ארצות הברית המכונה תרבות אושארה (Oshara tradition). במקביל פוצלה תקופת קולעי הסלים II לשתי תת-תקופות ונקבעו תאריכים לתחילת וסוף כל תת-תקופה.
תקופת קולעי הסלים II התחתונה (1,500 לפנה"ס – 50 לספירה)
תקופת קולעי הסלים II המוקדמת (Early Basketmaker II Era; 1,500 לפנה"ס – 50 לספירה) מוגדרת כתקופה הראשונה בכרונולוגיה של דרום-מערב ארצות הברית אחרי התקופה הארכאית. ראשית התקופה מוגדרת בהתחלת גידול התירס בצפון דרום-מערב ארצות הברית, אף שבני התקופה לא היו תלויים למחייתם בחקלאות עד סביב שנת 500 לספירה. המאפיינים המבדילים בין בני תקופה זו לבין בני התקופה הארכאית הם גידול התירס, אורח חיים פחות נוודי, צורת קליעת הסלים, הסמלים המופיעים בפטרוגליפים, נוהגי הקבורה והגידול בסחר החליפין.
התושבים המשויכים לתקופת קולעי הסלים II המוקדמת אינם קשורים ככל הנראה לקבוצה ייחודית של אנשים, אלא הם משקפים הגירה של ילידים שעסקו בחקלאות מהדרום, ואימוץ החקלאות על ידי האוכלוסיות הארכאיות המקומיות. לשם השוואה, התושבים על שולי מגיון בניו מקסיקו גידלו תירס ואימצו אורח חיים פחות נוודי לפני תחילת תקופת קולעי הסלים.
ברוב התקופה היו בני תקופה זו ציידים-לקטים שנדדו ברחבי רמת קולורדו בקבוצות קטנות שליקטו צמחים בר אכילים וצדו חיות בר. הנדודים הפגישו בין הקבוצות שהתחברו, סחרו ולעיתים התחתנו ביניהם. גידול התירס הפך למשמעותי סביב שנת 500 לפנה"ס, והוא השפיע על ניידותם.
חקלאות
החקלאות ביבשת אמריקה החלה לפני למעלה מ-8,700 שנים, כאשר תושבים באזור דרום-מערב מקסיקו של ימינו החלו לגדל תירס ודלעת. בין 2,000 ל-1,000 לפנה"ס החלו לגדל תירס ודלעת על רמת קולורדו. סביב שנת 500 לפני הספירה גידלו באזור תירס באופן קבוע, והוא הפך למקור העיקרי של המזון בתזונה של קולעי הסלים. גידול התירס אפשר לקולעי הסלים לשלוט באספקת המזון שלהם. הם גידלו את מה שהם היו צריכים ואחסנו את עודף תירס הטחון לצריכה מאוחרת יותר. בתחילה לא שינה התירס באופן משמעותי את אורח החיים הנוודי שלהם. לאחר שקולעי הסלים הקדומים זרעו את התירס, הם המשיכו לנדוד, לצוד חיות בר וללקט צמחים. בדיוק כפי שנהגו לעקוב אחרי מחזורי גידול העונתיים של צמחי הבר, כמו למשל התקופה שבה ניתן היה ללקט צנוברים, הם חזרו לקצור את יבול התירס שלהם כאשר הוא היה בשל לקטיף.
עם זאת, בזמן שהם נדדו נאכלו היבולים שהיו נטולי השגחה על ידי איילים, עופות ומכרסמים. בשל כך נאלצו קולעי הסלים להתגורר בסמוך ליבול שלהם ולהגן עליו עד שהיה מוכן לקציר. ברגע שקצרו את התירס הם יצרו בורות אחסון על מנת להגן על הזרעים, שנועדו לשמש ליבולים של השנה הבאה וכמזון עודף, בפני חרקים ומכרסמים. הבורות היו מחופים ומכוסים בלוחות אבן ובקליפת עצים ונאטמו בטיט שהתייבש.
מגורים
בני התקופה התגוררו במערות ובמחסות אחרים שנבנו מתחת לקרקע וחופו באבן. השימוש בבתים חפורים החל ככל הנראה בשנת 400 לפנה"ס, כשהאתר העתיק ביותר שנתגלה היה הר יוט, כיום בשטח שמורת שבט יוט של הרי יוט.
סלים
קולעי הסלים השתמשו בטכניקה של "חבילה ושתי מוטות" (two-rod and bundle) על מנת לקלוע סלים מבערך 1 לספירה ועד שנת 700. הסל היה עשוי מחבילות של זרדים וסיבים דקים וגמישים של יוקה. החבילות כופפו לצורת ספירלה וקובעו באמצעות תפירה של רצועות של עלי יוקה ברוחב 3 מילימטרים. הסלים שימשו לאסוף, לאחסן ולבשל מזון.
תקופת קולעי הסלים II העליונה (50 – 500 לספירה)
תקופת קולעי הסלים II העליונה (Late Basketmaker II Era; 50 – 500 לספירה) מתאפיינת במגורים בבתים חפורים, גידול תירס ודלעת, קליעת סלים מיומנת והכנת כלים. בני התקופה השלימו את התזונה בציד חיות בר וליקוט מזונות מהבר כדוגמת צנוברים.
מגורים
בתחילת התקופה התגוררו חלק מהתושבים במחסות סלע טבעיים, אבל המגורים העיקריים בתקופה זו היו בתים חפורים עגולים שנבנו על פני השטח ובחלקם מתחת לפני השטח. הכניסה לבתים הייתה ממזרח או מדרום. גזעי עצים וסלעים שימשו כבסיס למגורים. חומרי הבניין לקירות כללו גזעי עצים, מוטות ושיחים. במרכז המגורים היה בור למדורה ומעליו היה פתח בתקרה ליציאת עשן. לוח אבן הגן על המדורה מהרוח שנכנסה מהפתח.
כלים
פריטים השייכים לתקופה זו שנחשפו בחפירות כוללים: באמצע התקופה, סביב שנת 200, היו ניסויים של קדרות גסה של כלים חומים.
תקופת קולעי הסלים III (500 – 750 לספירה)
תקופת קולעי הסלים III (Basketmaker III Era; 500 – 750 לספירה), המכונה גם "תקופת קולעי הסלים המשופרים" (Modified Basketmaker period), בשל סדרה של שיפורים בחקלאות ובאיכות המוצרים שהכינו, הייתה התקופה השלישית שבה תושבי הפואבלו הקדמונים גידלו מזון בעצמם, החלו לייצור כלי קדרות וחיו במקבצים מתוחכמים יותר של מגורים בבתים חפורים. הציד הפך קל יותר לאחר האימוץ של חץ וקשת.
חקלאות ומזון
לראשונה החלו בני התקופה לגדל שעועית בנוסף לתירס ודלעת שהיו הגידולים האופייניים לבני התקופות הקודמות. הם גם בייתו וגידלו תרנגולי הודו, הן עבור הנוצות והן כמקור למזון. המזון אוחסן בסיסטים (cists), בורות בקרקע שחופו וכוסו בלוחות אבן. בנוסף נהגו התושבים לצוד וללכוד חיות בר, ללקט צנוברים, צמחים ופירות.
מגורים
אנשים המשיכו להתגורר בבתים חפורים בתקופת קולעי הסלים III, אבל האדריכלות השתנתה. כעת היו הבתים גדולים, כולל חלוקת המרחב למקטעים, כירה מרכזית גדולה, תוספת של פרוזדורים והקירות חופו בלוחות אבן.
מרבית הבתים החפורים נבנו בשטח פתוח על פסגות הרי השולחן. בתים חפורים נבנו בעומק של מטר ומעלה וקוטר בין 2.5 ל-6 מטרים. מסגרת מגזעי עצים הוקמה כדי לתמוך בקירות הצדדיים ובגג שכוסו במחצלות ארוגות ובעשב, ולבסוף בבוץ כדי להגן ממזג האוויר. במרכז הגג היה פתח ששימש לאוורור ולכניסה לבית המגורים. לחלק מהבתים החפורים היה חדר אחסון צמוד.
תרבות ודת
בתקופה זו היה המבנה החברתי והפוליטי בלתי רשמי, וראשי משקי הבית קיבלו החלטות בהסכמה.
במהלך תקופה זו נחרתו פטרוגליפים של אנשים וחיות בפארק הלאומי פטריפייד פורסט.
קדרות
בני תקופת קולעי הסלים III היו הראשונים להשתמש בקדרות באזור זה, והיכולת לייצר כלי קדרות אפשרה לצמצם את כמות הסלים שארגו ולבטל כליל את הכנת השקים הארוגים. כלי קדרות אפורים פשוטים היו כלים יעילים יותר לבישול, לאחסון ולנשיאת מים. התושבים באזור הפארק הלאומי פטריפייד פורסט ייצרו כלי קדרות מהסגנון המכונה "חום אדמנה" (Adamana Brown), הנחשבים כלי הקדרות המוקדמים ביותר ברמת קולורדו.
מוצרים
המיומנות של בני תרבות קולעי הסלים בייצור ושזירת מיוקה של הסלים השתפרה במהלך תקופה זו. בין המוצרים שהכינו כלולים תיקים, סלים, סנדלים, אבנטים ופריטים ארוגים אחרים. סלים שנאטמו בעזרת זפת מהצומח הכילו מים שבהם התבשל אוכל בעזרת אבנים שחוממו קודם לכן. קשתות וחצים הפכו את הציד לקל יותר ועקב כך השגת עורות לבגדים. עדיין היה שימוש בחניתות, אבל בתדירות פחותה. נוצות תרנגולי הודו נארגו לשמיכות וגלימות. התינוקות נישאו בעריסות רכות עשויות מיוקה, זרדים ופרוות ארנבת שלא גרמו לעיוותים בגולגולת כפי שאירע בתרבויות אחרות.
פריטים נפוצים נוספים מאותה תקופה כוללים:
מועדון הכדורגל מוסקבה
מועדון הכדורגל מוסקבה (ברוסית: Футбольный клуб Москва) הייתה קבוצת כדורגל מהעיר מוסקבה, בירת רוסיה.
דירוג השיא של הקבוצה בליגת העל הרוסית הוא מקום 4, בעונת 2007. הקבוצה הייתה קיימת כקבוצה מקצוענית מ-1997 ועד 2010, עת הודיעה על פשיטת רגל. מותג הקבוצה נרכש מחדש והייתה פעילה כקבוצת כדורגל חובבנית, שמרכז האימונים שלה נמצא ברובע צ'רטנובו במוסקבה. היא התמודדה באליפות העיר מוסקבה ובליגה הרוסית השלישית.
קבוצת הנוער של מוסקבה זכתה באליפות רוסיה בכדורגל לנוער בעונת 2004.
היסטוריה
מאז שנת 1924 היה בעיר מוסקבה מועדון כדורגל שנתמך על ידי חברת הרכב זיל, שנקרא טורפדו מוסקבה.
באמצע שנות ה-90, כאשר התקדמה רוסיה כמו שאר מדינות היבשת בכניסת הכסף לכדורגל, לא יכלה זיל להרשות לעצמה להחזיק קבוצה בליגה הרוסית הבכירה. טורפדו מוסקבה נמכרה לחברת ענק, שהחזיקה בין השאר באצטדיון לוז'ניקי ועל כן עברה טורפדו לשחק במגרש זה.
מספר שנים מאוחר יותר, החליטה זיל כי ברצונה להקים קבוצה חדשה שתהיה בבעלות החברה ושתשחק באצטדיון טורפדו המסורתי והקימה בשנת 1997 קבוצה חדשה וכך היו בעיר שתי קבוצות שענו לשם טורפדו: טורפדו לוז'ניקי וטורפדו זיל. בשנת 2003 מכרה זיל גם את הקבוצה השנייה לחברת מתכת רוסית ששינתה את שם הקבוצה ל"טורפדו-מטאלורג". ביולי, 2004 עברה הבעלות על הקבוצה ידיים פעם נוספת, הפעם לעיריית מוסקבה שקראה לקבוצה בפשטות "מועדון הכדורגל מוסקבה". הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון על שם אדוארד סטרלצוב בתקופת התמודדותה בליגת העל.
הקבוצה הגיעה לשיא הצלחתה כשסיימה במקום החמישי בליגה הרוסית ב-2005, במקום השישי ב-2006 וב-2007 הגיעה למקום הרביעי - מיקום השיא שלה. ב-2010 הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל והיא הודחה מהליגה הרוסית מטעמים פיננסיים והורדה לליגה החובבנית.
הקבוצה הגיעה לראשונה בתולדותיה למפעל אירופאי כלשהו בעונת 2006, אז שיחקה בגביע האינטרטוטו ועברה בסיבוב השני את קבוצת MTZ RIPO מבלארוס אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת הרטה ברלין הגרמנית.
הקבוצה העפילה לגמר גביע מוסקבה לקבוצות חובבניות, אך הפסידה לקבוצה סטוליצה וסיימה במקום השלישי באליפות מוסקבה. ב-31 בדצמבר 2010, ראשי הקבוצה הודיעו רשמית על פירוקה.
זמן קצר לאחר מכן מותג הקבוצה נרכש מחדש והייתה פעילה כקבוצת כדורגל חובבנית, שמרכז האימונים שלה נמצא ברובע צ'רטנובו במוסקבה והתמודדה בליגה הרוסית השלישית.
כינויי הקבוצה
הקבוצה מכונה, על ידי אוהדי הכדורגל והכתבים ברוסיה בשם "התושבים" (ברוסית: Горожане).
כמו כן, עד שנת 2010 היה לקבוצה כינוי נוסף, "הכובעים" (ברוסית: Кепки) שהתייחסה לכך שהקבוצה בבעלות ראש העיר דאז, יורי לוז'קוב, שהיה ידוע בשל הכובעים שנהג לחבוש כל הזמן.
תומאס סטאפורד
תומאס פאטן "טום" סטאפורד (באנגלית: Thomas Patten Stafford; נולד ב-17 בספטמבר 1930), לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. נולד בווד'רפורד שבאוקלהומה.
השכלה
בוגר במדעים מאקדמיית הצי של ארצות הברית, 1952. בנוסף, קיבל מספר רב של תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות אקדמיים באוקלהומה, במדינות אחרות, ואף מהאוניברסיטה הלאומית של קורדובה בארגנטינה.
שירות צבאי
בתום לימודיו באקדמיית הצי, הוצב כסג"ם בחיל האוויר האמריקני, ובשנת 1953 קיבל את כנפי הטייס. סיים לימודי יירוט מתקדמים, והוצב בטייסת היירוט ה־54 בבח"א אלסוורת' בדקוטה הדרומית. בדצמבר 1955 הוצב בטייסת היירוט 496 בבסיס האן בגרמניה, שם הטיס מטוסי F-86D. הדריך באימוני טיסה, והתמחה בנושאים אקדמיים - כתב מספר ספרי הדרכה והנחה את כתיבתם של ספרים אחרים.
שירות בנאס"א
במאי 1969 פיקד על אפולו 10, הטיסה הראשונה של מודול הירח אל הירח, ביצע את החבירה הראשונה סביב הירח, וביצע את כל משימת הנחיתה על הירח, למעט הנחיתה עצמה. במשימה זו רשם שיא גינס במהירות, כאשר חדר לאטמוספירה במהירות 24,791 מייל לשעה.
ביוני אותה שנה מונה לראש קבוצת האסטרונאוטים. בתפקיד זה היה אחראי לתוכנית האימונים של האסטרונאוטים ולשיבוצם במשימות.
ביוני 1971 מונה לסגן מנהל פעולות צוות אוויר במרכז הטיסות המאוישות של נאס"א (לימים מרכז החלל ע"ש ג'ונסון ביוסטון). בתפקיד זה עזר למנהל בתכנון וביצוע תוכניות עבור קבוצת האסטרונאוטים, פעולות מטוסים, וניהול ואימון צוות האוויר.
בין 15 ל־24 ביולי 1975 פיקד על משימת אפולו-סויוז, שהייתה הטיסה הרביעית שלו לחלל.
לאחר מכן עזב את נאס"א וחזר לחיל האוויר, בדרגת מייג'ור ג'נרל (אלוף).
לאחר נאס"א
במרץ 1978 קיבל דרגת לוטננט ג'נרל וב־1 במאי אותה שנה מונה לתפקיד סגן רמטכ"ל חיל האוויר לענייני מחקר, פיתוח ורכש במטה החיל בוושינגטון. בתפקיד זה היה מעורב אישית בהתחלת פרויקט מטוס התקיפה החמקן F-117A.
בתחילת 1979 כתב את המפרט הראשוני שנדרש ממטוס המפציץ החמקן, והתחיל את הפיתוח שלו. מטוס זה נודע מאוחר יותר בשם B-2. בנובמבר 1979 פרש סטאפורד מחיל האוויר.
לאחר שחרורו מונה ליו"ר חברת גיברלטר אקספלוריישן בע"מ, העוסקת בחיפוש והפקת נפט וגז. הוא הועסק בחברה זו עד 1984.
בשנת 1982 ייסד עם שותפים את חברת הייעוץ "סטאפורד, בורק והקר", העוסקת בייעוץ טכני.
בין 1984 ל־1986 כיהן כסגן נשיא NL תעשיות, העוסקת במוצרי מתכת וכימיקלים באמצעות שתי חברות בת.
ביוני 1990 מונה לעמוד בראש וועדה שתמליץ כיצד לממש את חזונו של ג'ורג' בוש האב לחזור אל הירח, ולשלוח אדם אל מאדים. סטאפורד הרכיב צוותים של 40 עובדים במשרה מלאה ו־150 עובדים במשרה חלקית ממחלקת ההגנה, מחלקת האנרגיה ונאס"א, וביוני 1991 הציג את הדו"ח במסיבת עיתונאים עם סגן הנשיא דן קווייל. תוכנית זו לא בוצעה מעולם, ככל הנראה משיקולי תקציב וסדר עדיפויות שונה של ממשל קלינטון שבא אחריו. רק לאחר אסון הקולומביה, בו נספו שבעה אסטרונאוטים, חזר בנו של בוש, ג'ורג' בוש הבן והעלה תוכנית דומה, הפעם עם מסגרת תקציב מרוסנת הרבה יותר, שהתבססה בעיקר על העברת תקציבים בתוך נאס"א.
בשנת 1994 עמד בראש וועדה לבחינת היעילות של יוזמות המחקר והפיתוח בנאס"א, במסגרת בחינה של כל התקציבים הפדרליים למחקר ופיתוח שהוביל קלינטון.
כיהן בתפקיד יו"ר ועדת הפיקוח על הפעולות למשימת השירות והתיקון הראשונה של טלסקופ החלל האבל שתיקנה את תקלת הייצור בטלסקופ. על כך קיבל מנאס"א את אות השירות הציבורי.
מכהן כיו"ר הוועדה המייעצת לנאס"א בנושא תפעול תחנת החלל הבינלאומית.
חבר במועצות מנהלים של מספר חברות בורסאיות, ביניהן בחברת סיגייט טכנולוגיות, המייצרת דיסקים קשיחים למחשבים.
אותות ועיטורים
כמו אסטרונאוטים אחרים, קיבל סטאפורד במהלך השנים שלל מדליות ועיטורים מנאס"א, מחיל האוויר האמריקאי, ומגופים אחרים, ממשלתיים וחוץ ממשלתיים. בין היתר, קיבל בשנת 1969 פרס אמי מיוחד מטעם חבר הנאמנים ואת פרס אלן אמיל בשנת 1980.
קבר ג'אולינג
קבר ג'אולינג (סינית 福陵, פין-יין Zhàolíng – מילולית "הקבר המאיר"), מכונה גם "הקבר הצפוני" (北陵, בפין-יין Beiling, תעתיק בֵּיילִינְג) הוא המאוזוליאום של חְוָאנְג טָאיְגִ'י, הקיסר השני בשושלת צ'ינג ואשתו, הקיסרית בורג'יטה, השוכן כ-5 קילומטרים מצפון לעיר העתיקה של שן-יאנג במחוז ליאונינג שבצפון מזרח סין.
ב-2004 הוסיף ארגון אונסק"ו את המאוזוליאום לאתר המורשת העולמית קברים קיסריים של שושלות מינג וצ'ינג שהוכר לראשונה בשנת 2000.
היסטוריה
חְוָאנְג טָאיְגִ'י (皇太極, בפין-יין: Huáng Táijí) נולד ב-1592 כבנו השמיני של הקיסר נורהאצ'י. נורהאצ'י שהיה ראש שושלת ג'ין המאוחרת של שבטי היורצ'ן מאזור מנצ'וריה של ימינו מת ב-1626. הוא הוריש לבנו אימפריה באזור שכיום הוא צפון מזרח סין, ובירתה בעיר מוקדן (כיום שן-יאנג). בנו ניהל סדרה של מערכות צבאיות מוצלחות. הוא פלש לקוריאה ואילץ את שליטיה משושלת צ'וסן לנתק את יחסיהם עם סין בשלטון שושלת מינג ולהפוך למדינת חסות של שלטונו. הוא הביס את המונגולים והחל לתכנן את כיבוש סין, כפי שאביו תכנן לפניו, אבל מת משבץ בספטמבר 1643, כמה חודשים לפני שמפקדי צבאו ממשו את החלום והשתלטו על סין.
שבטי היורצ'ן שלטו בעבר על צפון סין כשושלת ג'ין המוקדמת לאחר שהביסו את הסינים בשלטון שושלת סונג, בטרם הובסו על ידי ג'ינגיס חאן. מכיוון שחְוָאנְג טָאיְגִ'י התכוון להשתלט על סין, והיה מודע לרגשות השליליים שעוררו השמות יורצ'ן ושושלת ג'ין (שהיה גם שם השושלת שבחר אביו) בקרב הסינים, הוא החליט לשנות את שם עמו מיורצ'ן למאנצ'ו, וב-1636 הוא שינה את גם שם השושלת לשושלת צ'ינג. זו הסיבה שלעיתים הוא מוגדר כמייסד שושלת צ'ינג, אף על פי שבפועל היה השליט השני ממשפחתו.
בשנת 1663, השנה השנייה לשלטונו של הקיסר קאנגשי, נכדו של חְוָאנְג טָאיְגִ'י, החל השלב השני, שלב ההרחבה והוא הושלם ב-1688. מרבית המבנים העיקריים של המאוזוליאום הושלמו בתקופה זו. מכאן ואילך החלה תקופה ארוכה של שיפוצים של המבנים באתר, הן בתקופתם של כל קיסרי סין משושלת צ'ינג, הן אחרי שסין הפכה לרפובליקה ואחר-כך תחת שלטון המפלגה הקומוניסטית של סין. שיפוצים נרחבים נעשו לקראת קבלת תואר אתר מורשת עולמית, אותו קיבל האתר ב-2004.
תיאור
אתר המורשת העולמית משתרע על שטח בן 478.9 דונם, שרובו מישורי, כשהוא נסמך על תל הקבורה מצפון ועל הנהרות חוּן (浑河), ושִׂינְקָאי מדרום, ומוקף באזור חיץ נרחב המשתרע על שטח של 3.18 קמ"ר. זהו המאוזוליאום הגדול ביותר מבין השלושה שסמוך לשן-יאנג. מדרום לאתר נחפר אגם ובכך התמלאו כללי הפנג שווי "מים בחזית והר בעורף". סביב האתר הוקם פארק גדול הקרוי פארק ביילינג על שם הקבר, ובדרך אל האתר הוצב פסלו של חְוָאנְג טָאיְגִ'י, לבוש כלוחם (41.84305°N, 123.42192°W).
המבנים הבולטים באתר (מדרום לצפון) הם:
הארי הרברט טראסטד
הארי הרברט טראסטד (באנגלית: Harry Herbert Trusted; ) היה שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, ונשא בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים").
ראשית דרכו
הארי הרברט טראסטד נולד באנגליה בשנת 1888 כבנו של כהן דת נוצרי. למד משפטים בקיימברידג'. הוסמך כעורך דין בשנת 1913. בימי מלחמת העולם הראשונה שירת ביחידת חיל רגלים ולאחר מכן במטה הכללי. עם שחרורו מהצבא בשנת 1919 פתח משרד פרטי לעריכת דין. בשנת 1925 נתמנה כשופט קולוניאלי בבית המשפט של איי ליווארד בים הקריבי. בין השנים 1929 ל-1932 היה טראסטד התובע הכללי של קפריסין.
תובע כללי בארץ ישראל
בשנת 1932 הגיע טראסטד לארץ ישראל ונתמנה כתובע כללי. בשנת 1933 נתמנה טראסטד על ידי הנציב העליון ג'ון צ'נסלור, בנוסף לתפקידו כתובע כללי, כחבר בוועדה שחקרה את מאורעות אוקטובר 1933.
במשפט נאשמי רצח ארלוזורוב שנערך בשנת 1934 היה טראסטד התובע הראשי ולצידן הופיע מטעם התביעה מוסא עלמי.
לאחר פרוץ מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט באפריל 1936 נתכנסה בז'נבה ב-27 במאי 1936 ועדת המנדטים של חבר הלאומים כדי לדון במשבר. טראסטד, כתובע הכללי של ארץ ישראל, ייצג את ממשלת המנדט בפני הוועדה. בהופיעו בפני הוועדה הביע טראסטד צער על המהומות והצהיר כי השבת הסדר היא מטרה בעלת חשיבות עליונה של הממשלה, כי זו חיזקה את כוחות הצבא והמשטרה בארץ ישראל וכי ננקטו אמצעים נגד המסיתים ונגד מארגני השביתה. יותר מזה לא הוסיף טראסטד על המצב בארץ ועל יחסי יהודים-ערבים בה. בדו"ח הוועדה צוין כי תשובותיו של טראסטד היו "בלתי מספקות". על כן הוחלט כי הוועדה תתכנס שוב ב-2 ביוני ללא השתתפות נציג בריטי, מכיוון ש"אין טעם להמשיך ולבחון את דיווחו של טראסטד".
זקן השופטים
באוקטובר 1936 נתמנה טראסטד לזקן השופטים בארץ ישראל במקומו של מייקל מקדונל שסולק מתפקידו. במהלך שתי שנות כהונתו הראשונות קידם השופט טראסטד את מערכת השיפוט ביישוב היהודי, כתוצאה מיוזמתו נפתחו בתי משפט חדשים בתל אביב, בפתח תקווה וברחובות ומונו ארבעה שופטי שלום יהודים, שלושה בתל אביב ואחד בחיפה.
בספטמבר 1941 פרש טראסטד מתפקידו ומונה לכהונת שופט במאלאיה (כיום מלזיה). באוקטובר עזב את ארץ ישראל ויצא בטיסה מנמל התעופה בלוד בדרכו למאלאיה. הוא החזיק בתפקיד זה עד לשנת 1946. חלק הארי מתקופת כהונתו הוא עשה בשבי היפאנים במלחמת העולם השנייה.
פסיקתו
בגישתו השיפוטית, כזקן השופטים, נקט טראסטד בגישה הדומה לזו של זקני השופטים שקדמו לו כדוגמת תומאס הייקראפט ומייקל מקדונל. הוא היה שמרן והסתייג מייבוא כללי המשפט האנגלי ל"ילידים" של ארץ ישראל.
כהונתו של טראסטד כזקן השופטים החלה לאחר פרוץ המאורעות. בפני השופט הובאו ערעורים של ערבים שהורשעו על עבירות טרור והוא נהג בהם במלוא חומרת הדין. באחד המקרים, בערעור פלילי 71/37, אישר טראסטד את הרשעתם של מספר בני משפחה ערבית שבביתם נמצא כלי נשק, אף שלא ניתן היה להוכיח מי היה המחזיק בפועל של הכלי.
פסק דין שזכה להדים רבים הוא פסק הדין שנתן ב-27 ביולי 1937, בערעור על הרשעתו של ראובן שיינצויט שהואשם ברצח המהנדס יעקב צוואנגר, בפרשה הידועה כפרשת הרצח בחולות תל נוף, פרשת רצח, קונספירציה ומשפט סנסציוני שהסעירה את היישוב בארץ ישראל בתקופה שקדמה לפרוץ מלחמת העולם השנייה, וזכתה להדים גם בעיתונות העולם והונצחה לימים בכתביהם של הסופרים אהרן אמיר וחנוך ברטוב.
טראסטד ישב בדין במשפטו של מרדכי שוורץ כדן יחיד, הרשיע את שוורץ וגזר עליו עונש מוות.
בראש ועדת החקירה על פרעות עדן
בין הימים 2 בדצמבר 1947 ל-4 בדצמבר ערכו ערביי עדן, שהייתה אז מושבה בריטית, פרעות בקהילה היהודית. הפרעות התחוללו בעקבות החלטת החלוקה של עצרת האו"ם מכ"ט בנובמבר לפיה תחולק ארץ ישראל ותוקם מדינה יהודית על חלק ממנה. בפרעות נרצחו כ-80 יהודים וכמספר הזה נפצעו. למעלה ממאה חנויות של יהודים נבזזו.
ב-7 באפריל 1948 מינו השלטונות הבריטים את טראסטד לעמוד בראש ועדה שתחקור את הפרעות.
בדו"ח שלו קבע טראסטד כי המהומות הוצתו בשל "רגשות אנטי-יהודיים שנוצרו כתוצאה מאירועים שמחוץ לעדן" (anty-Jewish feelings engendering by events outside Eden). בכך התכוון לארץ ישראל, אך מצא לנכון למען החזות האובייקטיבית, לאזן ולציין מספר גורמים נוספים:
שארית חייו
לאחר פרישתו שב טראסטד לאנגליה. בשנת 1951 נשלח טראסטד על ידי משרד החוץ הבריטי ללוב כדי לייעץ בעריכת החוקה של ממלכת לוב העצמאית שכוננה באותה שנה.
בשנים 1962–1964 היה נשיא מועדון של בני המעמדות העליונים.
הארי הרברט טראסטד האריך ימים ונפטר בגיל 97 בשנת 1985.
דלק
דלק הוא שם כולל לכל חומר שאצורה בו אנרגיה פוטנציאלית רבה, שההעברה שלה לצורה אחרת של אנרגיה (חום, אנרגיה קינטית, אנרגיה חשמלית או כל טיפוס אחר של אנרגיה) היא קלה ויעילה. בדרך כלל העברה כזאת מתבצעת בצורה של שרפה, ודלק הוא פשוט חומר המשחרר אנרגיה רבה בשעת שריפתו.
דלקים משמשים ליצירת חשמל בתחנות כוח (בעיקר פחם, מזוט ודלקים גזיים), להפעלת מנועים (בנזין, סולר, גז), לחימום והסקה.
ישנם סוגים רבים של דלק. דלק מוצק כמו פחם או עץ, שהם חומרים דליקים היוצרים אנרגיית חום. פחם היה משמש בעבר להנעת רכבות קיטור. עץ לעומתו משמש בדרך כלל לחימום ביתי ותעשייתי, אולם כיום השימוש בדלק זה הולך ופוחת.
דלקים נוזליים הנמצאים בשימוש הם ברובם תוצרי נפט גולמי כגון: קרוסין (דלק סילוני) המשמש במנועי סילון, בנזין המשמש בעיקר לתדלוק מנועי בנזין, סולר המשמש במנועי דיזל וכן להסקה, מזוט המשמש בעיקר לחימום ויצירת קיטור. ישנם דלקים נוזליים המופקים ממקורות אורגניים ובפרט משמנים צמחיים. דלקים אלו נקראים "ביו דיזל".
דלקים גזיים כוללים גז טבעי, וגז פחמימני מעובה (גפ"מ) הידוע גם כגז בישול, שאף הוא תוצר של נפט.
הדלק אינו חייב להיות רק אנרגיה פוטנציאלית הנובעת כתוצאה משינוי מולקולרי, המתרחש בעת בעירה. הוא יכול להיות גם חומר שאינו דליק, המשחרר את האנרגיה שאצורה בו בתהליכים של ריאקציה גרעינית. במקרה זה למשל עובר הדלק ביקוע, או היתוך (כמו בשמש בה המימן מהווה דלק לתהליך ההיתוך).
הדלק העיקרי המשמש לאספקת אנרגיה בגוף האדם הוא פחמימות פשוטות (סוכרים) ופחמימות מורכבות, שומנים וחלבונים מהווים מקורות אנרגיה נוספים לגוף. מקורות אלו מהווים בסיס ליצירת מולקולות אדנוזין תלת-זרחתי ATP המהווה את מקור האנרגיה בתאים.
יציבותה של מערכת השמש
יציבותה של מערכת השמש היא אחת הבעיות הוותיקות במכניקה השמיימית, ומטרתה להבין את מסלולי כוכבי הלכת בטווח הארוך, ובפרט לברר האם בעוד כמה מיליארדי שנים תהיה מערכת השמש דומה לזו של היום. את הבעיה העלה אייזק ניוטון לאחר שפענח את חוק הכבידה האוניברסלי, והיא מעסיקה מאז אסטרונומים, פיזיקאים ומתמטיקאים.
הבעיה בפיזיקה קלאסית
חוק הכבידה, המתאר את המשיכה בין גופים כפונקציה של מסתם והמרחק ביניהם, מאפשר לתאר מערכת של שני גופים, כגון השמש וכוכב לכת אחד, בקלות יחסית: ניוטון הראה שבמקרה כזה שני הגופים ינועו במסלולים אליפטיים סביב מרכז הכובד המשותף שלהם. לעומת זאת, בעיית התנועה היחסית של שלושה גופים לא נפתרה באופן מלא עד היום. לכאורה ייתכן שהתנועה המחזורית של כוכבי הלכת תצבור השפעות הדדיות שעוצמתן תלך ותגבר, עד שכדור הארץ, או אחד מכוכבי הלכת האחרים, ישנה באופן דרמטי את מסלולו.
היסטוריה
בראשית דרכה הייתה בעיית היציבות קשורה במחלוקת תאולוגית. ניוטון סבר שההשפעה ההדדית של כוכבי הלכת צוברת אי-סדירויות עד שמפעם לפעם נדרשת התערבות אלוהית כדי להשאיר את הכוכבים במסילותם, בדומה לפתרון שהציע לפרדוקס בנטלי. ניוטון אף ראה בכך ראיה להשגחה כללית. בר הפלוגתא שלו, גוטפריד לייבניץ, דחה את ההשקפה הזו, בטענה שהיא מפחיתה מיכולותיו של האל, האמור כביכול להיזקק לנסים כדי לשמור על הבריאה מהתמוטטות. ויכוח זה הביא את פייר-סימון לפלס לנסח את עקרונות הדטרמיניזם: אם ישות בעלת תבונה עילאית יודעת היכן נמצא כל חלקיק חומר ביקום (דאז, היינו מערכת השמש) ומהי המהירות הרגעית של כל חלקיק, היא תוכל לחשב את מקומם לעדי עד.
התקדמות לפתרון השאלה
על בעיית היציבות עבדו מדענים רבים, והיא הביאה להתפתחות של תאוריות מתמטיות חשובות, כמו תורת ההפרעות ומשפט קולמוגורוב-ארנולד-מוסר. בכמה מודלים מקורבים של מערכת השמש אכן הוכחה יציבות, אלא שזה אינו פתרון לבעיה האמיתית. לבעיית היציבות השלכות גם על מערכות אחרות שבהן יש לעקוב אחרי תנועה מורכבת לאורך זמן, כגון שינויי אקלים או אפילו שמירת המסלול במאיץ חלקיקים, אחרי מיליוני הקפות בתוך הליבה המגנטית.
הדמיות
שימוש בהדמיות מראה שמערכת השמש "מלאה", במובן שקשה להוסיף לה כוכב לכת באופן שישמור על היציבות שלה. זוהי ראיה לכך שבמערכת התרחש תהליך הפוך, כאשר היה בה עודף של כוכבי לכת שמסלוליהם לא היו יציבים, והם סולקו ממנה בזה אחר זה עד שנותרה המערכת שאנו מכירים היום. גילוים של כוכבי לכת במערכות שמש רחוקות מעלה את האפשרות שהתכונות של המערכות שאנו רואים מוכתבות בראש וראשונה על ידי דרישת היציבות, שבלעדיה אורך החיים של המערכת קצר מכדי שתיפול בחלקנו ההזדמנות לצפות בה.
Goodbyes
Goodbyes הוא שיר שבוצע על ידי הראפר האמריקאי פוסט מאלון בהשתתפות יאנג ת'אג, השיר יצא כסינגל דרך ריפבליק רקורדס ב-5 ביולי 2019. השיר נכתב על ידי אוסטין פוסט, ג'פרי ויליאמס, בריאן לי, לואי בל, בילי וואלש, ואל בלואטניק וג'סי פוץ והופק על ידי לי ובל.
סלאח א-דין (מחוז)
מחוז סלאח א-דין (בערבית: محافظة صلاح الدين) הוא מחוז בעיראק. המחוז משתרע על 24,363 קמ"ר ונכון לשנת 2003 מונה אוכלוסייתו 1,042,200. המחוז נקרא על שם אבי השושלת האיובית, צלאח א-דין, שנולד במקום.
בירת המחוז היא העיר תיכרית, עיר גדולה נוספת היא העיר סאמרא. עד 1976, המחוז היה חלק ממחוז בגדאד.
קמפיין Cool Biz
קמפיין Cool Biz היה יוזמה של משרד הסביבה של יפן (環境省 או MOE על פי ראשי תיבות שם המשרד באנגלית) בקיץ 2005 לחסוך אנרגיה על ידי הגבלת השימוש במיזוג האוויר במשרדי הממשלה. על פי הוראות משרד הסביבה היו משרדי הממשלה אמורים לקבוע את הטמפרטורה של האוויר שהמזגנים מקררים ל-28°C מתחילת הקיץ ועד ספטמבר. שמו של המסע היה במקור באנגלית, משחק מילים שמשמעו הן "עסקים קרירים" והן "עסקים גזעיים".
קוד הלבוש של Cool Biz הנחה את עובדי הממשלה להשתמש בצווארונים מעומלנים נוקשים וללבוש מכנסים מבדים נושמים וסופגי זיעה. בנוסף, עודדו ההנחיות את העובדים ללבוש חולצות קצרות שרוול ולהימנע מלבישת מקטורן או עניבה. ההנחיות גרמו מבוכה לעובדי ממשלה רבים שלא היו בטוחים אם הם חייבים לקיים אותן. רבים באו לעבודה כשהמקטורן מקופל ביד והעניבה בכיס. אפילו אלו שאהבו את הרעיון להתלבש רשמי פחות חשו אי נוחות בזמן הנסיעה לעבודה כשהיו מוקפים בעובדים מהשוק הפרטי כשכולם לובשים את חליפות העסקים התקניות היפניות. עובדי ממשלה רבים אמרו כי חשו שאין זה מנומס שלא ללבוש עניבה בעת שהם נפגשים עם עמיתיהם מהמגזר הפרטי.
תוצאות קמפיין Cool Biz
ב-28 באוקטובר 2005 הודיע ה-MOE על תוצאות קמפיין Cool Biz. ב-30 בספטמבר 2005 פנה המשרד באמצעות האינטרנט, ל-1,200 גברים ונשים שנבחרו באקראי על ידי חברת סקרים על מנת שישתתפו בסקר על קמפיין Cool Biz. תוצאות הסקר הראו כי מתוך 562 המשתתפים שענו על השאלון ידעו 98.5% מהנשאלים על Cool Biz ו-32.7% ענו כי התרמוסטט של מיזוג האוויר במשרדם נקבע לטמפרטורה גבוהה יותר משנים קודמות. על סמך נתונים אלו העריך המשרד כי קמפיין הביא לצמצום פליטת פחמן דו-חמצני ב-460,000 טון, כמות המקבילה לפליטת פחמן דו-חמצני על ידי מיליון משקי בית במשך חודש.
המשרד הכריז כי הוא מתכוון להמשיך לעודד אנשים לקבוע את הטמפרטורה במשרדים בקיץ ללא פחות מ-28°C כמו גם לפעול לכך שרעיון ה-Cool Biz יכה שורשים בחברה.
Warm Biz
במהלך חורף 2005 הועלה במרבית רשתות הטלוויזיה העיקריות ביפן הרעיון לקדם את סגנון הלבוש Warm Biz (כלומר עסקים חמימים), לפיו אנשים ילבשו חולצות סריג עבות עם צווארון גולף במקום צווארון ועניבה. עם זאת, רעיון ה-Warm Biz לא אומץ על ידי הממשלה היפנית ולא צבר תאוצה.
Cool Biz מחוץ ליפן
משרד הסביבה של קוריאה הדרומית ואיגוד ועדי העובדים של בריטניה (Trades Union Congress) יזמו את אימוץ רעיון ה-Cool Biz (קוריאה החל מ-2009, ואיגוד העובדים החל מ-2006).
מנהל אתר אינטרנט
מנהל אתר אינטרנט הוא אדם האחראי לעדכון ותחזוקה של אתר אינטרנט. בנוסף, הוא עשוי להיות אחראי לעיצוב, פיתוח תוכן, ושיווק של האתר.
הכשרת המנהל יכולה להשתנות מאד; ישנם מנהלי אתרים שהוכשרו בתוכן ופועלים בעיקר כמנהלי תוכן ויש שהוסמכו כוובמאסטרים ומנהלים את האתר בעיקר מבחינת תחזוקה טכנית ופתרון בעיות; ייתכן שאדם מומחה בשני התחומים.
באתרים קטנים מנהל האתר הוא בדרך כלל בעל האתר, המעצב, המפתח או המתכנת או כותב התוכן עצמו (תלוי כמובן בהכשרותיו המקצועיות הקודמות). באתרים גדולים יותר מנהל האתר משמש כמתאם ומפקח על פעולותיהם של אנשים אחרים העובדים על האתר, והוא בדרך כלל מועסק על ידי בעלי האתר.
פעולות ניהול נפוצות
תחומי אחריותו של מנהל האתר משתנים בהתאם לרקעו המקצועי, אך אלו הן פעולות סבירות:
היום עם התפתחות התחום של ניהול אתרי אינטרנט, מנהלים הנדרשים לבצע את הפעולות שלעיל יכולים לעשות זאת גם דרך אפליקציות לטלפון הנייד שמתאימות לניהול ותחזוקה גם מחוץ למשרד.
הכשרתו של מנהל אתר אינטרנט
הכשרתו הטכנית של מנהל אתרי אינטרנט יכולה להיות מגוונת ולגעת בנושאים כגון תפעול מערכות ניהול תוכן, עבודה עם קוד, עבודה עם תוכן ועוד, וטיב הניהול מושפע ישירות מכך.
ישנם אתרים המבוססים על קוד בלבד, בעוד אחרים מופעלים על גבי מערכת ניהול תוכן המטפלת בתהליכים עבור המשתמש. לכן, ההכשרה הדרושה ממנהל האתר נגזרת באופן ישיר מהתחומים עליהם הוא מופקד.
לעיתים, מנהל האתר יידרש להבין במושגים המרכיבים את תחומי "מאחורי הקלעים" של אתר האינטרנט - כלומר, תפעול השרת (על נגזרותיו), ידיעת קוד צד השרת הדרוש לתחזוקתו ועוד. במידה ומנהל האתר אמון על הזנת התכנים, יהיה עליו להכיר מושגים מתחומי השיווק והקופירייטינג - כתיבת תוכן, עריכה וכן הלאה. לעיתים אף יידרש להכיר עבודה בתוכנות לעיצוב גרפי, לצורך עיבודי התמונה הנדרשים.
במקרים בהם מדובר בחברה מסחרית ונושא קידום האתר עומד על הפרק, מנהל האתר יידרש להכיר מושגים מתחום זה - על מנת לבנות את התכנים כך שייסרקו בצורה מיטבית על ידי מנועי החיפוש השונים.
גולד קוסט
גולד קוסט (באנגלית: Gold Coast) היא עיר חוף בדרום-מזרח מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 94 ק"מ מדרום לבירת המדינה בריזבן. אוכלוסייתה מנתה 638,090 תושבים במפקד 2016, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במדינה, העיר השישית בגודלה בכל אוסטרליה, והעיר הגדולה ביותר באוסטרליה שאינה עיר בירה של אחת המדינות. העיר גם מהווה את מרכזה של המטרופולין הגדולה ביותר באוסטרליה המשתרעת על פני יותר ממדינה אחת. המטרופולין שלה כוללת את העיר טוויד הידס שבניו סאות' ויילס ויחד עם המטרופולין של בריזבן היא יוצרת רצף של אזור אורבני שבו מתגוררים מעל שלושה מיליון תושבים.
מקור שמה של העיר שנוי במחלוקת. השם גולד קוסט ("חוף הזהב") ניתן לה כנראה על ידי יזמי נדל"ן אחרי מלחמת העולם השנייה. ההתיישבות האירופאית הראשונה בדרום-מזרח קווינסלנד הייתה מושבת העונשין ברדקליף (Redcliffe). האזור בו שוכנת היום גולד קוסט נותר בלתי מיושב עד ל-1823. באמצע המאה ה-19 משך פנים הארץ את המתיישבים. ב-1875 הוקמה סאות'פורט (Southport; כיום אחד מפרברי גולד קוסט) וזכתה במוניטין של אתר נופש מבודד ששימש את אנשי המעמד הגבוה של בריזבן.
גולד קוסט התפתחה באופן משמעותי לאחר הקמתו של אתר הנופש סרפרז פרדייז בסוף שנות העשרים של המאה ה-20. האזור שגשג בשנות השמונים וכיום העיר היא יעד תיירותי מוביל בזכות האקלים הסובטרופי שלה, חופי גלישת הגלים שבה, מערכת התעלות הבנויה בה, קו הרקיע הגבוה שלה, פארקי השעשועים הפועלים בה, חיי הלילה שלה והעורף שלה המתאפיין ביערות גשם.
היסטוריה
ההיסטוריה של גולד קוסט מתחילה בהתיישבותם של האבוריג'ינים לפני כ-23,000 שנים. באזור ישבו כמה שבטים שהתפרנסו מציד, מדיג ומלקט. עם הגעתם של המתיישבים האירופאים השתלבו האבוריג'ינים במרקם הכלכלי של האזור כשהם עובדים בענפי החקלאות, הדיג, שליית הצדפים, היערנות, וגידול הסוכר. חלק מהאבוריג'ינים הועסקו בעבודות משק בית באחוזותיהם של המתיישבים העשירים.
ראשית ההתיישבות האירופאית
האירופאי הראשון שפקד את גולד קוסט היה ג'יימס קוק שחלף במקום ב-16 במאי 1770. החוקר הבא שהפליג במימי האזור היה מתיו פלינדרס ב-1802 וב-1823 נחת במקום ג'ון אוקסלי (John Oxley). רק ב-1840 החל האזור לעורר את תשומת לבם של המתיישבים והמודדים של ממשלת ניו סאות' ויילס ביצעו מדידות באזור. באמצע המאה ה-19 החלו לפעול באזורי הארץ הפנימיים חוטבי עצים וב-1865 נבנתה נארנג (Nerang), כיום אחד מפרברי גולד קוסט. אזורי המישור בסביבה פותחו כשטחים חקלאיים לגידול בקר, קנה סוכר וכותנה. ב-1875 הוקמה סאות'פורט.
אזור נופש
ככל שהאנשים החלו להסתמך על כלי רכבם, גדל מספר הנופשים שהשתמשו בכביש החוף בדרכם לסאות'פורט. בשנות השלושים המשיכה רצועת החוף להתפתח ונבנו בתי מלון ואתרי נופש נוספים. ב-1933 ביקשו תושבי העיירה אלסון (Elston) לשנות את שמה לסרפרז פרדייז. המלון בעיירה נשרף כליל ב-1936, אך מבנה גדול יותר בסגנון אר דקו הוקם מחדש עד מהרה ובמקום הוקם גם גן חיות. בתקופת מלחמת העולם השנייה בנה הצבא האמריקני באזור כמה מתקני נופש עבור החיילים ובתי חולים צבאיים. חיל האוויר המלכותי האוסטרלי השתמש באזור החוף כמשטח נחיתה למטוסים ימיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה שימש האזור אתר נופש פופולרי לחיילים המשוחררים. בתקופה זו החל השם גולד קוסט ("חוף הזהב") להשתרש. אחת הדעות היא שהשם נהגה על ידי עיתונאי שכתב כי מחירי הגלידה בחוף מרקיעי שחקים, אך הדעות על כך חלוקות. עם התפתחותה של תעשיית התיירות בשנות החמישים החלו עסקים רבים באזור לאמץ את המונח חוף הזהב בשמם. ב-23 באוקטובר 1958 הוקמה רשמית מועצת העיר גולד קוסט והיא הוכרזה רשמית כעיר תוך פחות משנה לאחר מכן.
האזור המשיך להתפתח והפך ליעד נופש לתושבי ערים רבות בפנים הארץ. הוקמו דירות נופש וחניוני קמפינג רבים. במקביל מוסדו שירותי הצלה בחופים. בשנות השישים נבנו בתי מלון רבי קומות ודירות נופש נוספות. מלון סרפרז פרדייז הפך ליעד המוביל בעיר ובשנת 1965 הועסקו מטעמו נערות ששלשלו מטבעות למדחנים כדי שהנופשים לא יקנסו.
בשנות השבעים המשיך האזור להתפתח במהירות וב-1981 נפתח בעיר נמל תעופה בינלאומי, שקוד יאט"א שלו הוא OOL. גולד קוסט הפכה ליעד התיירותי מספר אחד של אוסטרליה. עם כניסתן של השקעות יפניות החל קו הרקיע של העיר לגדול ונבנו פארקי שעשועים רבים. שיאו של תהליך זה הגיע בשנת 2005 עם הקמתו של מגדל Q1 שהוא בניין המגורים הגבוה בעולם.
מגדל אשכול
מגדל אשכול הוא גורד שחקים בקמפוס אוניברסיטת חיפה.
היסטוריה
המבנה הוקם בשנים 1974–1978. תכנון המגדל הצר והגבוה, המתנשא מעל משטח אופקי רחב, נעשה במקור על פי הצעתו של האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר; דוגמה נוספת למבנה כזה נמצאת בעיר ברזיליה. הבניין תוכנן לבסוף בידי פרופ' שלמה גלעד. למגדל 30 קומות והוא מתנשא לגובה 102 מטרים, כשראשו מגיע לגובה של 597 מטר מעל פני הים. עד 1989 היה המגדל בניין האוניברסיטה הגבוה ביותר באסיה. הוא נקרא על שם ראש הממשלה השלישי, לוי אשכול.
המגדל מכיל את משרדי האוניברסיטה ובקומתו העליונה יש מצפה. על גג המבנה ממוקמות אנטנות וציוד שידור רב. המגדל הוקם על פסגת הר הכרמל וניתן לראותו ממרחקים. בגלל מיקומו וצורתו מתחוללות רוחות עזות בסביבתו. מכיוון שהמגדל צר ביותר (רוחבו עשרה מטרים) וגבוה, קצהו יכול לנוע ברוחות חזקות בחורף, עד כדי ארבעים סנטימטרים לכל צד. עקב רוחות עזות אלה, נסגרת לפעמים הכניסה הראשית לבניין, הממוקמת על גג מבנה הבסיס האופקי של המגדל.
המגדל ספג לאורך השנים ביקורות שהתייחסו בעיקר לאי־התאמתו לנוף המקומי וחוסר התחשבות מתכנניו בתנאי האקלים שעל הכרמל.
עד להשלמת "מגדל המפרש" בקריית הממשלה שבעיר התחתית, ב־2002, היה מגדל אשכול הבניין הגבוה ביותר בחיפה ואף הגבוה ביותר בצפון המדינה.
בזמן מלחמת המפרץ התמקמו כוחות צה"ל בראש המגדל, ותצפתו על כל אזור מפרץ חיפה. כשנחתו טילי סקאד על הקריות ובקרבת בתי הזיקוק, כוונו על ידם כוחות החילוץ וההצלה למקום.
שדה נחמיה
שְׂדֵה נְחֶמְיָה הוא קיבוץ באצבע הגליל בצפון עמק החולה כ-5 ק"מ ממזרח לקריית שמונה, המשתייך למועצה אזורית הגליל העליון. הקיבוץ הוקם בשנת 1940 על ידי עולים מאוסטריה, צ'כיה והולנד (אשר השתייכו לתנועת הנוער ה מכבי הצעיר), על אדמות שנקנו מהכפר הערבי א-דווארה. הקיבוץ נקרא על שם נחמיה דה לימה, ציוני הולנדי, שהיה יושב ראש ההסתדרות הציונית ההולנדית בשנים 1912–1918, ויו"ר קק"ל (קרן קיימת לישראל) בשנים 1919–1922.
תולדות היישוב
הקיבוץ, המשויך לתנועה הקיבוצית המאוחדת, הוקם על ידי קבוצת "חוליות" של יוצאי הולנד שעברה הכשרה בזכרון יעקב ולאחר מכן באזור נטעים–נס ציונה. במהלך שנות ההכשרה הצטרפו אליהם עולים מצ'כיה וקבוצה של גורדוניה מווינה. כשבוע לפני חנוכה של שנת תש"א, סוף 1940, עלו על הקרקע, שנרכשה על ידי הקרן הקיימת, שבעה מחברי הקבוצה, ללא שהיה להם אישור של המוסדות המיישבים. על הקרקע התחרו גם חברי ארגון "משק משותף", ולאחר שהללו התיישבו בבית הלל בינואר 1940, זכו חברי חוליות באדמות המקום.
היישוב נקרא בתחילה "כפר נחמיה", על שם נחמיה דה-לימה, שהיה מנהיג ציוני בהולנד. ביישוב שררה אווירה הולנדית, כפי שהעיד שר החוץ ההולנדי שביקר במקום ב-1968, במסגרת הנוהג להביא מנהיגים הולנדים שביקרו בישראל לקיבוץ. ביוני 1941, נתקבל אישור המוסדות המיישבים על היאחזות קבוצת חוליות במקום ואז שהו בו 30 איש. שאר חברי הקבוצה עדיין שהו בנטעים.
בסביבות 1944, נקבע השם הרשמי של היישוב – "שדה נחמיה".
ב-1947, ייסד הקיבוץ את מפעל הפלסטיק "חוליות – תעשיות פלסטיק" המייצר אביזרי אחסון למשרד וצנרת מתקדמת, והיה לענף מרכזי בקיבוץ.
בשנת 1958, חובר היישוב לרשת החשמל הארצית.
בשנת 1963, סבל הקיבוץ משיטפונות, שהציפו את בתי הקיבוץ עד יותר מגובה של מטר.
בשנת 2002, החל הקיבוץ בתהליך הפרטה.
בשנת 2010, הוקמה בצמוד לקיבוץ שכונת הרחבה בת 150 בתים.
נכון לשנת 2015, ביישוב מעל 1,000 תושבים.
לאחר כ-80 שנות קיומו, ובעקבות השינויים הדמוגרפיים, הוחלט לראשונה, על הקמת בית כנסת בקבוץ, במימון חיצוני בלבד, שהתקבל מהרב שלמה רענן החרדי ומארגון "איילת השחר", במטרה לגשר בין דתיים לחילוניים. כך, הוקם בשנת 2017, בית הכנסת "מורשת תמר", ע"ש סרן תמר אריאל שנספתה ברכס האנאפורנה בנפאל, והייתה קשורה לאחד מחברי הקבוץ.
ענפי המשק
שלושת ענפי החקלאות העיקריים של הקיבוץ היו מטעי תפוחים, בריכות דגים ואספסת לקמחים, ובנוסף, הענף הלול, ומפעל "חוליות".
פריסקייל סמיקונדקטור
פריסקייל סמיקונדקטור (באנגלית: Freescale Semiconductor) הייתה חברה אמריקאית שעסקה בתכנון וייצור של רכיבים אלקטרוניים. המטה הראשי של החברה נמצא באוסטין, טקסס.
החברה הוקמה בשנת 2004 כאשר הופרדה ממוטורולה על בסיס חטיבת רכיבים אלקטרוניים שלה. בין מנהלי החברה בשנים הראשונות הייתה פאדמסרי ווריור. בסוף 2015 החברה התמזגה עם NXP סמיקונדקטורס וחדלה להתקיים תחת השם פריסקייל.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (9 ביולי 1578 - 15 בפברואר 1637) לבית הבסבורג, שלט בין השנים 1620–1637.
פריסקייל סמיקונדקטור
פריסקייל סמיקונדקטור ישראל
הוקמה כחברת בת של ״מוטורולה סמיקונדקטור העולמית״ בשנת 1982, ביוזמתו של צבי סוחה, בתור חברת "מוטורולה סמיקונדקטור ישראל" במטרה לפתח רכיבי טלפון סלולרים ולהקטין את התלות של מוטורולה בחברת הרכיבים Texas Instruments שהייתה הספקית העקרית של מוטורולה בתחום.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
ביוגרפיה
פרדיננד נולד ב-9 ביולי 1578 לקרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה, בתם של אלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואנה, ארכידוכסית אוסטריה. פרדיננד התחנך על ידי הישועים, ולאחר מכן למד באוניברסיטת אינגולשטדט. בשנת 1595 קיבל פרדיננד את השליטה בנחלותיו, שבהן פעל בן דודו מקסימיליאן השלישי, ארכידוכס אוסטריה כעוצר, ומיד פתח בדיכוי הפרוטסטנטים בנחלותיו.
אירוויזיון 2012
[[קובץ:ESC 2012 Semi-Finals.svg|ממוזער|שמאל|250px|