cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ונטה
מוקדי עניין
בעיר יש מפעלי תעשייה והיא מושכת אליה תושבים רבים ואף מהגרים ופליטים ממדינות אחרות. בין היתר בעיר ממוקמים מטה ומרכז הייצור של חברת סונטו.
הרצון לעוצמה (ספר)
הרצון לעוצמה הוא ספר המבוסס על קטעים מתוך פנקסיו של הפילוסוף פרידריך ניטשה שמת ב-1900. ספר זה פורסם ב-1901 על ידי אחותו, אליזבת פרסטר-ניטשה שלטענת מבקרים רבים סילפה את רעיונותיו של אחיה למטרותיה.
ב-1886 ניטשה הודיע כי יש בדעתו לפרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה, מסה בדבר שינוי כל הערכים". אך ב-1888 זנח את פרסום הספר והשתמש בחומר כדי לכתוב את ספריו "שקיעת האלילים" ו-"אנטיכריסט". למרות שניטשה עצמו לא פרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה", מושג זה מהווה את אחד הרעיונות הבסיסיים של הפילוסופיה שלו. הפילוסוף מרטין היידגר חשב כי מושג "הרצון לעוצמה" מהווה את הבסיס לפילוסופיה של ניטשה ביחד עם רעיון "השיבה הנצחית".
ב-1960 הפילולוגים מאצינו מונטינארי וג'ורג'יו קולי התחקו אחר כתב היד המקורי של "הרצון לעוצמה" כפי שהוא מופיע בפנקסיו של ניטשה, ומצאו כי אחותו התאימה את רעיונותיו לצרכיה האנטישמיים באמצעות השמטה, הדבקה וערבוב של קטעים שלמים מתוך כתב היד של אחיה, שהוא עצמו התנגד לאנטישמיות.
אם כי אין בנמצא ספר בשם "הרצון לעוצמה" שנכתב ופורסם על ידי פרידריך ניטשה, ישנם קטעים רבים מכתב היד המקורי שתורגמו מגרמנית לאנגלית, לצרפתית, לאיטלקית ולשפות אחרות ומהווים את הבסיס לידע שיש לנו על מושג "הרצון לעוצמה" כפי שהגה אותו ניטשה עצמו. בין תרגומים אלה בולט התרגום לאנגלית של ולטר קאופמן (1968).
תרגום לעברית על ידי ישראל אלדד הופיע ב-1978 בהוצאת שוקן.
משמעותו של מושג "הרצון לעוצמה"
מושג זה תופס מקום מרכזי בתורתו של ניטשה. הוא איננו מהסס להציבו בלבה של הגדרת המציאות כנקודה הסופית של מה שהוא מכנה "האונטולוגיה" שלו, של מה שהוא מגדיר באחדים מכתביו כ"עיקרון החשוב ביותר של המציאות".
אין לפרש את הרצון לעוצמה כרצון לשלוט או לשאיפה להגיע למעמד כוחני כלשהו. הרצון לעוצמה הוא הרצון להשתחרר בכל מחיר מן הקרע הפנימי שבקרבנו, המציין מצב שבו כוחות החיים מכלים זה את זה, מצב הגורם לחיינו להפוך לנרפים וחלושים. אין המדובר ברצון לכבוש או להתעשר, אלא ברצון להגיע למצב של חיים אינטנסיביים ככל האפשר, חיים משוחררים מניגודים פנימיים, מרפיון ומחולשה.
הרצון לעוצמה מתגשם בצורת סגנון החיים של ה"על-אדם", במודל של חיים המאפשר לנו להשתחרר מן הפחדים, מייסורי המצפון, מן החרטה ומכל צורות הניגודים הפנימיים המכבידים על חיינו ומרוקנים אותם מתוכנם.
ליגת העל של סרביה ומונטנגרו
הליגה הפדרלית הראשונה הייתה ליגת הכדורגל הבכירה בסרביה ומונטנגרו. הליגה נשלטה על ידי התאחדות הכדורגל של סרביה ומונטנגרו.
בעבר מ-1945 ועד 1992, הקבוצות של סרביה ומונטנגרו שיחקו בליגת העל היוגוסלבית.
עם הכרזת עצמאותה של סרביה ומונטנגרו בשנת 1992 כ"רפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה" כך נקראה גם הליגה עד לשינוי שם המדינה ל"סרביה ומונטנגרו" בשנת 2003.
בתום כל עונה, הקבוצה שהייתה האלופה מעפילה לסיבוב ההעפלה השני של ליגת האלופות. הקבוצות שסיימו במקומות שני ושלישי, וכן זוכת הגביע של סרביה ומונטנגרו מעפילה לגביע אופ"א והקבוצה מהמקום הרביעי בטבלה מעפילה לגביע האינטרטוטו.
כמו כן, הקבוצות מתחתית הטבלה היו מורדות לליגה הסרבית השנייה והליגה המונטנגרית השנייה (ליגות מחוזיות מפוצלות לפי אזורים).
בעקבות פיצולה של סרביה ומונטנגרו לסרביה ומונטנגרו, נוצרו שתי ליגות חדשות החל מעונת 2006/07 - ליגת העל הסרבית וליגת העל של מונטנגרו. אך מכיוון שרובה של ליגת העל סרביה ומונטנגרו הייתה מקבוצות מסרביה, מבנה הליגה של ליגת העל הסרבית לא שונה בהרבה מהרכב הליגה של סרביה ומונטנגרו יחד.
אלופות הליגה לפי עונות (לאחר התפרקות ליגת העל היוגוסלבית)
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע של סרביה ומונטנגרו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
ראו גם
Serbian Superliga Meridijan Superliga Campionato di calcio serbo Меридијан суперлига
אוסטין אמבסדור
אוסטין אמבסדור (באנגלית: Austin Ambassador) היא מכונית משפחתית, 5 דלתות, הצ'בק, אשר יוצרה על ידי קונצרן המכוניות הבריטי "The British Motor Corporation Limited (BMC)", בין השנים 1982–1984.
מהדגם יוצרו 43,500 יחידות.
אליעזר הופיין
קורות חיים
אליעזר הופיין נולד ב-29 באוגוסט 1881 בעיר אוטרכט שבהולנד, כילד השני מבין ארבעה ילדים. אחיותיו היו: לנה שפיץ-הופיין (1879–1945, נספתה בברגן-בלזן), ז'נט הופיין (1886–1948, נהרגה מירי חיילים ירדנים בלטרון ), ורוזה הופיין (1883–1941, נפטרה באמסטרדם). אביו, יעקב הופיין (נולד בסביבות 1847), היה רב ובעל תואר אקדמי. אמו הייתה רוזינה לבית בלאוו (1855–1911). אבות משפחת האב ישבו באחד הגטאות היהודים של אמסטרדם, משם נעקרו במאה הי"ט, בהוראת המלכות, לעיירה סטיינווק.
בעקבות מותו המוקדם של האב, האם עקרה עם ילדיה לאמסטרדם, שם פתחה בית ספר עם פנימייה דתית. זיגפריד אליעזר למד בבית הספר הגבוה למסחר והוסמך כרואה חשבון. הופיין הצטרף לתנועה הציונית בהולנד ובשנת 1907 עת התקיים הקונגרס הציוני השמיני בהאג, נתמנה למזכיר שלה. בגיל 28 החל לעבוד במשרדי הקרן קיימת לישראל אשר בעיר קלן גרמניה. התמחותו כרואה חשבון וידיעת השפות שלו (הולנדית, גרמנית, אנגלית ועברית) סללו את הדרך למינויו כמזכירו הכספי של דוד וולפסון, שירש את ד"ר תיאודור הרצל, בתפקיד נשיא ההסתדרות ציונית. וולפסון היה גם יו"ר המועצה (Council) של חברת האם של הבנק אוצר התיישבות היהודים וכן היה יושב ראש הדירקטוריון של אפ"ק.
בשנת 1912 לאחר מותו הפתאומי של אליהו ספיר, מנהל סניף יפו של הבנק, החליט יעקובוס קאן יו"ר מועצת המנהלים של א.פ.ק. ובעצמו בנקאי הולנדי, בעצה אחת עם דוד וולפסון למנות את הופיין כמחליפו של ספיר וכסגנו של מנכ"ל הבנק הראשון זלמן דוד ליבונטין (זד"ל). בגיל 32 הצטרף הופיין להנהלת הבנק.
עם פרישתו של זלמן דוד ליבונטין בסוף שנת 1924 התמנה הופיין למנהל כללי. בשנת 1947 הוא מונה כיושב ראש פעיל של מועצת המנהלים תפקיד בו החזיק עד מותו. בסך הכול שימש הופיין בתפקידי ניהול בבנק במשך ארבעים וחמש שנה.
מול השלטון הטורקי בארץ
במקביל עסקו לבונטין והופיין בתקופת מלחמת העולם הראשונה במתן סעד לגולים מן הארץ ועזרה לנשארים בה. הופיין ריכז בארץ ישראל את פעילות הג'וינט בשנים 1914 - 1918. בהיעדר הנהגה ליישוב, בנק אנגלו-פלשתינה היה הארגון שקבל לאחריותו את הטיפול ביישוב היהודי בארץ ישראל.
הפעילות הבנקאית
הופיין ניהל משא ומתן ארוך ומורכב עם השלטונות העות'מאניים, אשר הורו על פירוק הבנק תוך 14 יום. ג'מאל פאשה, המושל הצבאי של הארץ, איים לעצרו ולהגלותו. עמדת הקצינים הגרמנים במפקדה הטורקית מנעה זאת. בסופו של דבר, בקיץ 1916, הורו השלטונות הטורקיים לפתוח מחדש את סניפי הבנק כדי "לבצע פירוק מסודר". מפרק רשמי לא מונה. מלאכת הפירוק הוטלה על הפקידים הזוטרים של הבנק. ה"פירוק" לא הסתיים עד תום המלחמה. וכך, עם הכיבוש הבריטי של ארץ ישראל, נפתחו משרדי הבנק לציבור. הסתבר כי נכסי הבנק בתום המלחמה עלו בערכם על שווי הנכסים בעת פרוץ המלחמה.
הפעילות עם הג'וינט
אליעזר הופיין היה הבכיר מבין ראשי היישוב שלא גורש מהארץ או שהפך לנתין עות'מאני, בעל כורחו. לכן נמסרו לניהולו כספי הג'וינט, ארגון הסיוע היהודי אמריקאי, שנועדו לחלוקה בין יהודי ארץ ישראל.
דו"ח הג'וינט
עם סיום המלחמה חיבר הופיין עבור ראשי הג'וינט בארצות הברית דו"ח מפורט על פעילותו בתקופה שבין 1.8.1917 עד 31.5.1918.
הדו"ח מחולק לתיאור המצב באותן שנים ולנספחים מפורטים אודות העזרה. במבוא מסביר או מתרגם הופיין מונחים רבים לקורא האמריקני שאינו בקיא די הצורך במציאות הארצישראלית. ברשימת המונחים (באותיות לטיניות) המלווים בהסבר בשפה האנגלית, מופיעים מושגים כמו "פקידים ואמרכלים בארץ הקודש", "תלמידי חכמים, כולל, "מוּטֶצריף" (נציב טורקי, באותיות ערביות متصرف, בטורקית mutasarrıf, ובאנגלית Mootessarif) ,שטריימל ונס חנוכה.
הואיל וחלק גדול מן הפעילות עוסקת בענייני כספים דואג הופיין לרשום בין מושגים אלו גם את "קופת הצדקה ע"ש רבי מאיר בעל הנס", חלוקה ו"שנורר". המילה האחרונה מתורגמת ל-A persistent beggar...
בנקאי
אליעזר הופיין היה המנהל הכללי של הבנק בשנים 1925 - 1947. בשנת 1947 מונה, במקומו, למנהל הכללי אהרן ברט. האספה הכללית של בעלי מניות בנק אנגלו-פלשתינה, באישור אוצר התיישבות היהודים כנדרש בתקנות החברה, החליטה כי אליעזר הופיין יהיה היושב ראש של מועצת המנהלים של בנק אנגלו -פלשתינה. הופיין כיהן בתפקיד היושב ראש עד למותו בשנת 1957.
הופיין היה מעורב בכל תחומי העשייה הכלכלית והפיננסית. בין השאר היה גם נשיא לשכת המסחר בתל אביב למעלה משני עשורים, השתתף בהקמת "החברה המזרחית למחסני ערובה" וחברת "אוצר מפעלי ים" שבבעלותה נמל תל אביב.
במסגרת תפקידו האחרון, יושב ראש מועצת המנהלים של בנק ישראל, הוא חתם על שטרי הכסף של המדינה יחד עם המנהל הכללי של הבנק אהרן ברט. היו אלה שתי הסדרות הראשונות של שטרות כסף אשר הופקו במדינת ישראל.
כמו שאר צמרת הבנק, היה הופיין רחוק מכל פעילות מפלגתית. הוא נהג לחתום בעט בצבע ירוק, וכך הפך הצבע הירוק לדומיננטי בניירות הבנק ופרסומיו.
עד נובמבר 1948 היה קונסול כבוד של הולנד בתל אביב. עם סיום המינוי ניתנה לו חברות במסדר אורנג' נסאו.
חיים אישיים
בנו עסק בזואולוגיה וחיבר את הספר "זוחלים: מדריך ומגדיר לזוחלים של ארץ ישראל".
הופיין נפטר ב-7 ביולי 1957 ונקבר בבית העלמין כפר שמריהו.
מיון בחירה
מיון בחירה (באנגלית: selection sort) הוא אלגוריתם מיון השוואתי פשוט אך לא יעיל.
זמן הריצה הממוצע של האלגוריתם הוא פעולות (כמו, למשל, מיון בועות). מבחינת צריכת זיכרון האלגוריתם חסכוני, והוא דורש.
פרטי האלגוריתם
זו כנראה הדרך האינטואיטיבית ביותר למיין, אך כאמור היא איננה יעילה במיוחד במונחים של זמן ריצה.
האלגוריתם כפי שניתן לכתוב אותו בשפת Java: וכך ניתן לממש את האלגוריתם בשפת Python:
ניתוח זמן הריצה
אפשר לראות שהלולאות יעברו על n-1 איברים בלי שום קשר לערכים במערך. לכן בהינתן מערך בגודל n, זמן הריצה של האלגוריתם הוא קבוע, כלומר אין מקרה טוב ומקרה רע. בכל מקרה לפי צעד 3, סורקים את שארית המערך n פעמים. זה מביא אותנו לסיבוכיות של.
חובה אדומת ציצית
חובה אדומת ציצה (שם מדעי: Lophotis ruficrista) היא מין קטן ממשפחת החובתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה. היא קיבלה את שמה עקב הציצה האדומה שבקצה ראשה.
חובה זו לא גדולה מאוד ואורכה 50 ס"מ בלבד ומשקלה עד 680 גרם. היא בעלת בטן וחזה שחורים ובולטים וכנפיים חומות. הראש והצוואר אפורים ובקצה הראש ישנה ציצה אדומה. המקור בצבע צהוב וכמותו הרגליים. הנקבות פחות בולטות מהזכרים.
חובה זו חיה בדרומה של אפריקה במדינות: אנגולה, בוצואנה, מוזמביק, נמיביה, דרום אפריקה, סווזילנד, זמביה וזימבבואה.
סוס (אלבום)
רקע
לאחר התפרקותה של "מוניקה סקס" בניו יורק, חזר סובול לארץ אך מייד לאחר מכן נסע ללונדון. לאחר שנה בלונדון חזר לארץ ב-1998 להקליט שירים חדשים פרי עטו ביחד עם אורן לוטנברג (שגם הפיק מוזיקלית את האלבום ביחד עם סובול), פיטר רוט ויובל קיינר שעזרו בעיבוד השירים.
האלבום "סוס" יצא ב-1999 בהפקתם (בפועל) של חיים שמש ודני מקוב מסאנשיין רקורדס. השירים "לא יכול בלי זה", "גבוה", "הודעות" (בדואט עם מלאני פרס) ו"אל תנדנד את הסירה" זכו להצלחה גדולה ברדיו.
רשימת השירים באלבום
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי יהלי סובול.
The Winner Takes It All
"The Winner Takes It All" הוא שיר של להקת הפופ השוודית אבבא, שיצא ב-21 ביולי 1980 והוא מהווה את הסינגל הראשון מתוך האלבום השביעי של הלהקה, Super Trouper. השיר הוא בלדה המשקפת את סיומו של רומן. הביסייד של הסינגל נקרא Elaine (איליין).
היסטוריה
"The Winner Takes It All" (המנצח לוקח את הכל), במקור "The Story of My Life" (סיפור חיי), נכתב בידי בני אנדרסון וביורן אולבאוס ושרה אותו סולנית הלהקה אנייטה פלטסקוג. מילות השיר משקפות סיום של רומן. נהוג להניח שהוא נכתב בהשראה לגירושיהם של אולבאוס ופלטסקוג ב-1979, בדומה לשיר When All Is Said And Done, בו מסופר על גירושיהם של בני אנדרסון ואנני-פריד לינגסטד. אולם, אולבאוס מכחיש טענה זו, וטוען במקום שהבסיס של השיר "הוא חוויה של גירושים, אך זו בדיה. לא היה מנצח או מפסיד במקרה שלנו. אנשים רבים חשבו שזה נזרק ישר מהמציאות, אך אין זה נכון". בנוסף, אולבאוס הזכיר ש"לא היו מנצחים" כשהוא ופלטסקוג עברו את תהליך גירושיהם המר למדי.
קבלה
השיר נחל הצלחה משמעותית, והגיע למקום הראשון במצעדים במדינות בלגיה (במשך חודשיים), הממלכה המאוחדת, אירלנד, הולנד ודרום אפריקה, ונכנס ל-10 המקומות הראשונים במצעדים במדינות אחרות ברחבי העולם, כולל ארצות הברית וישראל. בארצות הברית, השיר הגיע למקום השמיני בטבלת המצעד 100 השירים הלוהטים של בילבורד. השיר היה ללהיט בברזיל וב-1980 נכלל בפסקול של אופרת הסבון "Coração Alado" ("לב פצוע").
בודהיזם טיבטי
הבודהיזם הטיבֶּטי הוא זרם של בודהיזם הקרוי על שם טיבט, בה היה הדת השלטת לפני השלטון הסיני בטיבט. הבודהיזם הטיבטי נהוג גם במדינות ומחוזות נוספים באזור ההימלאיה, למשל נפאל, בהוטן וסיקים, חלקים גדולים במערב סין ובאזורים מסוימים בערבה הסיבירית כמו טוּבָה ומונגוליה. הוא גם נהוג בקלמיקיה, האזור הבודהיסטי היחיד באירופה. בעבר כינו רבים מהמערביים את הבודהיזם הטיבטי "לַאמַאִיזְם", אבל ביטוי זה יצא משימוש לטובת הביטוי המדויק יותר, בודהיזם טיבטי.
הבודהיזם הטיבטי שייך לזרם הוג'ריאנה ומחולק בתוכו לארבע מסורות: קאג'יו, סַאקִייָה, גֵלוּג ונִינְגְמָה. אחד העקרונות העיקריים בּבוּדהיזם הטיבטי, ובבודהיזם בכלל, הוא הארעיות, ולפיו, כל דבר או תופעה – בין אם מוחשיים הם או בין אם לאו, כלומר כל עצם, הרגשה, מחשבה, רעיון, דעה, גוף ואף החיים עצמם – הם ארעיים, אינם קבועים, ובהכרח יחלפו כאשר יבוא זמנם. לכן, ההיקשרות לאובייקטים ולתופעות, הזמניים באופיים, תגרום באופן בלתי נמנע לסבל.
המאמינים בבודהיזם הטיבטי לוקחים על עצמם את שבועת הבודהיסטווה בדומה למתרגלי המהאיאנה. מתרגל הלוקח על עצמו שבועה זו נשבע לפעול לשחרור כל היצורים החיים, ולא רק שחרור אישי.
תחת הכיבוש הסיני מדוכא הבודהיזם בטיבט, ומנהיגו הדלאי לאמה נמלט להודו. לכן הבודהיזם הטיבטי אימץ מאפיינים של תנועת התנגדות לא אלימה, ובפועל נהוג יותר מחוץ לטיבט מאשר בתוכה.
מאפייני הבודהיזם הטיבטי
הבודהיזם הטיבטי נבדל מאסכולות אחרות בכמה מאפיינים:
סמלים ועזרי תרגול
מתרגלי הבודהיזם הטיבטי המסורתי עושים שימוש בסמלים, תשמישים ועזרי תרגול נוספים. המדיטציה מהווה אמצעי חשוב ביותר, ואליה יכולים להתווסף תנועות ידיים מסוימות (מוּדרוֹת בסנסקריט) ושינון מנטרות. טכניקות מדיטציה טנטריות, כמו מַהַמוּדְרָה (בעברית: החותם הכביר), שש היוגות של נַרוֹפָּה, דְזוֹג-צֵ'ן (בעברית: השלמות הכבירה) מתורגלות באסכולות הקאג'יו והנינגמה. ציור דיאגרמות מיוחדות, המייצגות היבטים קוסמולוגיים, בחול צבעוני או על גבי בד נפוץ ביותר במסורת הטיבטית. דיאגרמות אלה, המסמלות שדות-כוח של היבטי בודהה שונים נקראות מַאנְדָלוֹת ומשקפות למתרגל היבטים חשובים להתפתחותו הרוחנית. לעיתים יכול לאמה (מורה בודהיסטי) להשתמש בדוֹרְגֶ'ה – כלי טקסי המסמל שיטות לימוד וחמלה – בצירוף פעמון המסמל חוכמה. פגיון טקסי מיוחד, הנקרא בטיבטית פּהוּרְבָּה, מסמל את כריתתם ועקירתם מהשורש של כל המצבים המנטליים והרגשיים המטרידים והפיכתם לחוכמות המקבילות להם. ניתן גם לצבור רשמים חיוביים בתודעה על ידי שינון מנטרות והגשת מנחות מסורתיות, כמו מזון, פרחי לוטוס ומים זכים. על-פי המסורת הטיבטית, עלייה לרגל למקומות הנחשבים קדושים והנעת גלגלי תפילה מיוחדים, שעליהם חרוטות או מסותתות מנטרות, יסייעו גם הן לאדם לצבור "זכות" רוחנית. ההשתתפות בהסמכות הניתנות לקהל רחב או הצפייה בריקודי לאמות נחשבות עזרי תרגול חשובים בפני עצמם. בריקודים טקסיים אלה, הנערכים אחת לשנה, לובשים הלאמות גלימות מסורתיות מפוארות וחובשים מסכות. נטען שטקסים אלה טומנים בחובם תועלת רבה: האנרגיה המופקת מטקסים אלה נטמעת בכל הסובבים ומעוררת בצופים את איכויותיהם האנושיות הטובות ומוטיבציה לא להזיק ליצורים אחרים.
האמנות הטיבטית נועדה בחלקה הגדול לתמוך בתרגול ובהתפתחות הרוחניים. מנדלות, גלגל הקיום, דמויות בודהיסטווה ודמויות חמש הבודהות הדהיינים, מופיעים כהיבטים אמנותיים של עקרונות בודהיסטים שונים. נהוג לציירם על מגילות (בטיבטית: טהנקה), המשמשות גם במנזרים וגם כעזר תרגול אותו ניתן לקחת ממקום למקום.
הבודהיזם הטיבטי לסוגיו
הבודהיזם הטיבטי כולל 4 רמות פילוסופיות עיקריות, שתי הראשונות שייכות לדרך הקטנה (הִינַיַאנָה או טְהֵרַוַואדָה), הנקראת גם "מרכבת המאזינים" (שְרַוַואקִים), שתי הרמות הפילוסופיות הנותרות שייכות ל"דרך הגדולה" (מַהַיַאנָה) ול"דרך היהלום" (וַגְ'רַיַאנָה):
כיום ניתן ללמוד במכללות בודהיסטיות באופן שיטתי ומובנה את כל רמות הפילוסופיה בבודהיזם הטיבטי. ניתן לראות רמות פילוסופיה אלה כנתיב הדרגתי, המתחיל בנקודת השקפה יחסית קלה ומסתיים בהשגה והבנה תאורטיות של השקפות מעודנות ומופשטות יותר של המדיאמקה – אלה העוסקות בלימודים על הטבע הסופי והמוחלט של המציאות, על רֵיקוּתָן של כל התופעות והיווצרותן בתלות הדדית.
האסכולות בבודהיזם הטיבטי
לעיתים נתפס ריבוי הזרמים והאסכולות בדתות כסיבה לפילוגים ומאבקים פנימיים, אולם לא כך הדבר בבודהיזם הטיבטי. הסיבה לשפע הזרמים והאסכולות בטיבט טמונה בצורת הגעתו של הבודהיזם לטיבט: הוא הגיע בשני גלים בתקופות ובדרכים שונות. רבי-אמנים במדיטציה וטנטרה שונים היו עורכים מסעות להודו על-מנת להביא את לימודי הבודהה לטיבט; הלימודים שהובאו משכו פלח אוכלוסייה רחב ביותר, מאחר שהתאימו לצורכיהם של סוגי אנשים שונים ומגוונים; וכך התהוו השושלות השונות, עד שהתפתחו מביניהן ארבע אסכולות עיקריות המוכרות כיום:
נינְגְמָה
נִינגמה (בעברית: האסכולה העתיקה, או "אסכולת התרגומים העתיקים"). זו הוותיקה ביותר מבין האסכולות האחרות ונוסדה על ידי פַּדְמַסַמְבְּהַאוָוה (עברית: הנולד מהלוטוס, טיבטית: גוּרוּ רִינְפּוֹצֶ'ה) עצמו. הנינגמה שייכת לזרם הווג'ריאנה ולימודיה הגבוהים על טבע התודעה והמציאות המוחלטת, "דְזוֹג-צֶ'ן" (עברית: השלמות הכבירה, סנסקריט: מהא-אטי), מקבילה ללימודי ה"מַהַמוּדְרָה" (עברית: החותם הכביר, טיבטית: צַ'אג-צֶ'ן) של אסכולת הקאג'יו.
קאג'יו
קאג'יוּ (עברית: השדר שבעל-פה). ראשיתו של שדר הקאג'יו ברב-אמן הטנטרה ההודי טילופה (1069-988). בראש אסכולה זו עומד הקרמאפה. בעבר איגדה אסכולה זו ארבע שושלות עיקריות ושמונה משניות. הדומיננטית והגדולה מבין אלה ששרדו כיום היא שושלת הקארמה קאג'יו. מסורת הקאג'יו התפתחה מקו-ההמשכיות של רבי-האמנים ההודים טִילוֹפָּה ותלמידו נַרוֹפָּה. השדר הועבר למתרגם הטיבטי מַארְפָּה, ואחר כך למִילַרֵפָּה, היוגי הדגול של טיבט. תלמידו גַמְפּוֹפָּה ביסס ומיסד את מסורת הקאג'יו והעביר את מלוא השדר לדוּסוּם צֶ'נְפָּה – קרמאפה הראשון. כיום, מתגורר קרמאפה ה-17, טאיה דורג'ה, בקאלימפונג שליד ניו דלהי, הודו. www.karmapa.org
סאקייה
סַאקְיָיה (עברית: אדמה אפורה), מקור השם הוא בצבע האדמה האפור והייחודי של גבעות פּוֹנפּוֹרי שבחבל שיגאצֶה, דרום טיבט. בשנת 1073 נבנה שם המנזר הראשון של מסורת זו על ידי מייסדה, קוֹן קוֹנצ'וּג גִייַאלְפּוֹ (1102-1034). בראש האסכולה עומד סאקייה טְרִיזִין. המסורת גובשה לאסכולה מבוססת על ידי "חמשת האציליים והנעלים" הידועים: רבי-האמנים סַאצֶ'ן קוּנגָה נינגפּוֹ (1158-1092), סוֹנָם צֵמוֹ (1182-1142), דְרַאקְפָּה גייַאלְצֶן (1216-1147), סַאקְיָיה פַּאנְדִיטָה (1251-1182) וצוֹגְיָאל פַּאקפָּה (1280-1235).
גֵלוג
גֵלוּג (עברית: המוסריים). במאה ה-15 השתנתה מסורת הקַדָאם ל"קדאם החדשה", ומאוחר יותר קיבלה את שמה האחר: גלוג. כיום מיוחס השם "קדאם החדשה" לקבוצה, שלאחרונה התבדלה משושלת הגלוג, ויש הטוענים שקבוצה זו מהווה תת-אסכולה בפני עצמה. אסכולת הגלוג הידועה גם בשם "אסכולת הכובעים הצהובים" – נוסדה על ידי צוֹנְגְקַאפָּה. מנהיגה הרוחני הוא גַאנְדֶן טְרִיפָּה, ובראש השושלת עומד הדלאי לאמה. לדלאי לאמה סמכות פוליטית רבה יותר אך מעמדו בהייררכיה הרוחנית של האסכולה פַּחוּת מזה של הגאנדן טריפה. מאמצע המאה ה-17 עד לאמצע המאה ה-20 היה הדלאי לאמה מנהיגה הפוליטי של טיבט, ושני לו בדרגת הסמכות הרוחנית הוא הפַּנְצֶ'ן לַאמָה. הדלאי לאמה אינו המנהיג הרוחני של כל האסכולות והשושלות בבודהיזם הטיבטי, כפי שרבים במערב נוטים לחשוב. מבחינה היסטורית מעולם לא ניתנה ואושרה סמכות כזו. התנהלותה של שושלת או אסכולה הייתה עניין פנימי לחלוטין, המעוגן בכללים מאוד ברורים, ולא נגע כלל לאסכולות האחרות. לדלאי לאמה הייתה פונקציה מדינית ופוליטית בטיבט, אולם לשום ראש אסכולה לא הייתה סמכות על עמיתו, וגם זו של הדלאי לאמה הוגבלה לשושלתו בלבד.
רשימת האסכולות והשושלות הבודהיסטיות שהיו קיימות בטיבט
הסיומת "פָּה" בשמות האסכולות מקבילה לסיומת "er" שבשפה האנגלית.
תולדות הבודהיזם הטיבטי
הטיבטים הראשונים שאימצו את הבודהיזם היו ממחוז צ'יאנג. היה זה בסוף המאה ה-4 לספירה, עת שלט מחוז זה בחבל מסוים בצפון סין, אולם לא הייתה לכך השפעה או תפוצה בטיבט עצמה. באמצע המאה ה-7 שלט המלך הטיבטי סוֹנְגְצֶ'ן גַאמְפּוֹ (649-627) על ממלכה, שחלשה גם על צפון בורמה, וזמן-מה – על נפאל. בעת שלטונו נעשו המגעים הראשונים עם הבודהיזם המַהַיַאנִי, שהגיע אותה עת ממזרח טורקסטן. תפקיד חשוב במגעים אלה מילאו שתי נשותיו של המלך, שכן באו מנפאל ומסין – ארצות שכבר היו בודהיסטיות. הן הביאו עמן ציורים ואיורים של דמויות בודהה, וכן כתבים אסטרולוגיים ורפואיים של מסורות ארץ מוצאן. בתקופה זו גם הכתב הטיבטי עבר שינוי: משלחת נשלחה לקשמיר כדי לעבד ולשפר את הכתב הטיבטי ולסדרו במבנה יעיל וחדשני יותר. לאחר מכן החלו לתרגם את התכנים הבודהיסטיים הראשונים מסנסקריט לטיבטית; אולם מאחר שפעילות זו לא הייתה רחבת-היקף, לא זכו הלימודים לתפוצה רחבה.
גל הלימודים השני – "סַארְמָה"
לקראת סוף המאה ה-10 החל גל הבודהיזם השני בטיבט. במהלך המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12 שוב הוזמנו רבי-אמנים שונים מהודו, וטיבטים ביקרו בהודו כדי ללמוד דהרמה. אותה עת הובא השדר החשוב השני מהודו לטיבט על ידי מַארפָּה (1097-1012) ובּרוֹגְמִי לוֹצַאוָוה (1074-993) ("לוצאווה", פירושו מתורגמן), וכך החלו להיווסד אסכולות וג'ריאנה חדשות, כמו קַאג'יוּ וסַאקִייה. רב-האמן ההודי הדגול אַטִישָה (1054-982) הגיע גם לטיבט, ועם תלמידו הטיבטי העיקרי דְרוֹמְטֶנפָּה (1065-1004) ייסד את מסורת הקדאם. הבסיס הלימודי של מסורת הקדאם שימש את גֵ'ה צוֹנְגְקַאפָּה להנחת העקרונות הפילוסופיים היסודיים של אסכולת מהיאנה, שלימים נודעה כ"גֵלוּגְ" (או "גאנדֶן"). כך שוב נפוצו לימודי הבודהיזם בטיבט. תקופה זו ידועה בשם "עידן התרגומים החדשים" (טיבטית: סארמה).
הבודהיזם הטיבטי בחברה המודרנית
מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל המערב להיחשף יותר ויותר לבודהיזם הטיבטי. מסעותיהם של מערביים לטיבט; היחשפותם ללאמות הטיבטיים; ובילוי שנות לימוד ותרגול הבודהיזם תחת הנחייתם – כל אלה חשפו את המערב הן לתרבות הטיבטית בכללותה והן להשגות של הטיבטים לגבי טבע התודעה ותפקודה. ביקוריהם באירופה ובארצות-הברית החל בשנות ה-70 של הדלאי-לאמה, לאמות טיבטיים ידועים, כמו קַרְמַאפָּה, קַאלוּ רִינְפּוֹצֶ'ה ואחרים, הפיחו השראה ברבים, וכך החל שילוב הבודהיזם הטיבטי במערב והתפשטותו בחברה. רעיונות שונים, כמו להיות נזיר בודהיסטי, לנהל חיי פרישות או לערוך מסע למקומות נידחים ואקזוטיים בעולם כדי לפתח את התודעה התאימו לבודדים, ורבים טוענים כי רעיונות כאלה איבדו ממשמעותם באופן ניכר לאורח החיים המערבי. הבודהה עצמו לימד, שיש לסגל את הדהרמה למקום ולזמנים שבהם האדם חי. בשנים הראשונות לא הייתה הפרדה בין התרבות הטיבטית לבין הבודהיזם, והדבר גרם לעיתים לבלבול ולחוסר הבנה. בקרב מערביים רבים התגבשו תפיסות שגויות – שמנהגים טיבטיים ולימודי בודהיזם חד הם. הן הטיבטים והן הסינים תרגמו את כתבי הבודהיזם של הודו מסנסקריט לשפתם שלהם, והתאימו את הבודהיזם לצביונם ותרבותם. זהו תהליך טבעי, מאחר שכל גוף או גורם, המופיע במרחב תרבותי מסוים, יהיה חייב להסתגל אליו – אחרת לא ישתלב במרקם וייעלם.
הלימודים במסגרת המערבית
בטיבט היו שלוש אפשרויות לתרגל בודהיזם; ליטול את נדרי הנזירות; לתרגל כחילוניים; ולהתפתח כיוגים. הנזירים והנזירות חיו בנפרד במנזרים ומילאו אחר חוקי התנהגות קפדניים; החילוניים חיו חיי משפחה רגילים, עבדו לפרנסתם, וניסו לשלב את לימודי הבודהה עם חיי היומיום שלהם; והיוגים חיו מחוץ לנורמות החברתיות, לרוב במערות ועם בני/בנות זוג שונים/שונות, והקדישו את חייהם להתפתחות.
במדינות המערב אין מנזרים רבים. בעבר חיו הגברים והנשים בנפרד, לא מכיוון שיש בלימודי הבודהה התנגדות להנאות הגוף – אלא מפני שלא ניתן היה לקיים יחסי מין בלי שבעקבותיהם יבואו ילדים, ואלה יצמצמו מאוד את הזמן הדרוש לתרגול. שתי קבוצות, שבעבר היו נפרדות – היוגים והחילוניים – התמזגו במערב זו עם זו. בטיבט נאבקו היוגים נגד הממסדים הנזיריים על החסות והתמיכה של הציבור החילוני שעבד, ואף היו צריכים לסמן את עצמם בסימני זיהוי, כמו גלימות לבנות ותסרוקות מוזרות, כדי להתבדל מהנזירים לובשי הגלימות האדומות. במערב, מן הסתם, אין הדבר הכרחי. השימוש בעזרים טקסיים אקזוטיים בתרגול פחת עם התפתחותם של מרכזים בודהיסטיים חילוניים. בתהליך זה, שהחל לפני כשלושה עשורים, נוצרו כמה מאפיינים, המבדילים את מרכזי הבודהיזם הטיבטי במערב מאלה הטיבטיים המסורתיים:
בודהיזם טיבטי בישראל
בשנת 1989 נוסדה על ידי קבוצה של ישראלים עמותה בשם "ידידי טיבט בישראל" (יטי"ב). עמותה זו התמקדה בעיקר בסיוע לעם הטיבטי בגלות ובעוררות המודעות הציבורית בישראל לסיפורה של טיבט. התפתחותו המעשית, של הבודהיזם הטיבטי בישראל החלה בסוף שנות ה-90 של המאה שעברה. ישראלים, אשר פגשו לאמות טיבטים ולאמות מערביים בעת שהותם בחו"ל, שבו לישראל והקימו בשמם קבוצות ומרכזי מדיטציה. עם הזמן התפתחו קהילות, והן משכו מתעניינים נוספים. במקביל תורגמה לעברית יותר ויותר ספרות בודהיסטית מאת מגוון מחברים ומורים. ביקוריו של הדלאי לאמה בישראל זכו לפופולריות רבה ועוררו עניין ציבורי רחב בגורל העם הטיבטי ובתרבותו, ובעקבות זאת גם גברה המודעות לבודהיזם הטיבטי. לאמות ידועים ומורים מהאסכולות הידועות של הבודהיזם הטיבטי מבקרים כיום בשכיחות את קבוצותיהם ומרכזיהם בישראל. חלקם נותנים הרצאות פומביות בערים הגדולות ומנחים קורסים וסדנאות. בישראל קיימים כיום עשרות מרכזים בודהיסטיים וקבוצות, והם מייצגים כל אחד משלושת הזרמים המרכזיים בבודהיזם: טהרוואדה, מהאיאנה ו-וג'ריאנה. העמותות המאגדות קבוצות אלה, אינן פועלות למטרות רווח, אלא מבוססות על שיטת ה"דאנה" הבודהיסטית, לפיה התשלום אופציונאלי. כל אדם החפץ ללמוד בודהיזם בישראל ולתרגלו יוכל כיום לבחור קבוצה המזוהה עם אחת משלוש דרכי הלימוד.
קלאסיקה בודהיסטית בישראל
בשנת 2007, הקימה לאמה דבורה את "מרכז רוחני ערבה" במושב צופר. המרכז ידוע כיום כ-"אוום – מרכז רוחני בינלאומי לשלום".
הלימוד אותנטי ומבוסס ברובו על קורסים של המכון ללימודי אסיה הקלסיים ACI מייסודו של גשה מייקל רואץ' וכן קורסים שניתנו על ידי המורים של Diamond Mountain, אוניברסיטה בודהיסטית באריזונה, ארצות הברית, ומוריה השונים של לאמה דבורה-הלה צביאלי, ביניהם קן רינפוצ'ה גשה לובסנג תרצ'ין שהיה ראש מנזר סרה מיי, גשה מייקל רואץ', לאמה קריסטי מקנאלי, לאמה ארט אנגל, לאמה זופה רינפוצ'ה, ומורים נוספים. על מנת להשלים תואר גשה במנזרים הבודהיסטים הטיבטיים יש צורך בלימוד ותרגול של כעשרים שנה, תוך השלמת הלימוד של חמשת הספרים הגדולים: "שלמות החוכמה" (פראג'נה פאראמיטה), " דרך האמצע" (מדייאמיקה), "החוכמה הגבוהה" (אבהידהרמה), אתיקה בודהיסטית (וינאיה), ולוגיקה ותפיסה תקפה (פראמנה). חומרים נוספים כלולים במסורת של "הדרך המדורגת להארה" (לאם-רים), שכוללת את כל הנ"ל בצורה תמציתית וערוכה לתרגול, וכן במסורת של "פיתוח הלב הטוב" - הלו ג'ונג. תוכנית הקורסים של ACI כוללת את כל נושאים הנ"ל, ערוכים בצורה ברורה ונגישה לקורא המערבי, וזאת תוך הקפדה יתרה על האותנטיות של החומר, תוך הצמדות למקורות העתיקים בסנסקריט וטיבטית, ותוך נאמנות למסורת שבעל פה מפי מורי השושלת, שהועברה בשושלת בלתי מקוטעת מאז ימי הבודהה.
כל הלימודים בישראל מבוססים על-פי הנחיה ותרגום לעברית של לאמה דבורה-הלה צביאלי, הקורסים כוללים הקלטות של שיעורים ומלווים בחומרי קריאה מתורגמים לעברית של הטקסט המקורי. הלימוד מתאפשר בזכות סיועם של תלמידי קלאסיקה בודהיסטית בישראל. כל השיעורים מוקלטים, לאפשר את לימוד הקורסים בלמידה עצמית על ידי שימוש בחומר כתוב. לימודיה של לאמה דבורה-הלה זמינים לכל ומאפשרים לכל אדם, בכל מקום בעולם לרכוש השכלה בודהיסטית מעמיקה על פי הקצב האישי והמחויבות האישית שלו.
Say My Name (שיר של דייוויד גטה)
Say My Name (בעברית: אמור את השם שלי) הוא סינגל של ה-DJ הצרפתי דייוויד גטה, הזמרת האמריקאית ביבי רקסה והזמר הקולומביאני ג'יי באלווין. השיר יצא לאור כסינגל של הזמר הצרפתי באלבום האולפן השביעי שלו אשר נקרא גם 7, ב-26 באוקטובר 2018.
רקע
ספוטיפיי דיווחה כי ביולי 2018 גואטה יוציא לאור שיתוף פעולה עם דמי לובאטו וג'י בלוויין, אך מנהלו של גואטה חפף ואמר ברשת החברתית אינסטגרם שהסינגל לא יוצא לאור, אז גואטה יוציא לאור את הסינגל "Don't Leave Me Alone" יחד עם הזמרת אן-מארי. חודש שלאחר מכן, גואטה הודיעה על האלבום האולפן השביעי שלו אשר נקרא גם כך, אשר כולל בתוכו את הסינגל "Say My Name" שיתוף פעולה יחד עם הזמרים, ביבי רקסה וג'יי באלווין.
רקסה אמרה שלגואטה ולה יש הרבה הצלחות עם הסינגל "Hey Mama", אך "זה היה זמן מוזר כי נתנו לי קרדיט על השיר בלי להיות ממש ידועה עליו [אז] זה היה כיף שיהיה סינגל נוסף איתו והכל מתחיל מחדש מההתחלה". קליפ השיר בוים על ידי האנה לוקס דייוויס.
אוניברסיאדת בייג'ינג (2001)
אוניברסיאדת הקיץ ה-21 נערכה בבייג'ינג, סין ב-2001; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחוריות אתלטיקה וכדורגל נערכו באצטדיון הפועלים. במשחקים השתתפו כ-6,800 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-12 ענפי ספורט: אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות (כולל התעמלות אמנותית והתעמלות מכשירים), טניס, טניס שולחן, כדורמים, כדורסל, כדורעף, כדורגל, סיף, קפיצה למים ושחייה.
סך הכול הוענקו 537 מדליות, מתוכן 103 לסין.
ישראל באוניברסיאדה
ספורטאים ישראלים נוספים השתתפו בתחרויות בג'ודו ובשחייה.
בילבורד הוט 100 (1980–1989)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים Billboard Hot 100 שנערכו משנת 1980 עד שנת 1989.
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה
נתונים סטטיסטיים נוספים
{| cellpadding="2" cellspacing="10" style="width: 100%; border: 0;"
אמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד
להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר הגיעו למקום הראשון במצעד במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20:
השירים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
להלן השירים אשר בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20:
בניין עיריית פילדלפיה
בניין עיריית פילדלפיה הוא גורד שחקים הממוקם במרכז כיכר פן בעיר פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית.
מגדל השעון שבצדו הצפוני ופסלו של מייסד מושבת פנסילבניה, ויליאם פן, המוצב בראשו, מקנים לו גובה של 167.03 מטרים. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" בין השנים 1894–1908. לאחר מכן, נשאר הבניין הגבוה ביותר במדינת פנסילבניה עד שנת 1932, בה הושלמה בנייתו של Gulf Tower בפיטסבורג. כמו כן, היה לבניין הגבוה ביותר בעיר פילדלפיה עד שנת 1987, עם השלמת בנייתו של הליברטי פלייס, ששם קץ להסכם ג'נטלמני שהיה נהוג עד אז והגביל את גובהם של המבנים בעיר לגובהו של בניין העירייה.
בניין עיריית פילדלפיה הוא בניין הלבנים הגבוה בעולם החל משנת 1953, בה התמוטט בסיס החרוט של בניין מולה אנטונליאנה שבטורינו.
היסטוריה
הבניין תוכנן בידי האדריכל הסקוטי ג'ון מקארתור ג'וניור ועוצב בסגנון אדריכלות האימפריה השנייה. הוא נבנה בין השנים 1871–1901 בעלות כוללת של 24 מיליון דולר אמריקאי. למרות שתוכנן להיות ה"מבנה" הגבוה בעולם, בזמן בנייתו הושלמו אנדרטת וושינגטון ומגדל אייפל, שעברו את גובהו, עובדה שהפכה אותו ל"בניין" הגבוה ביותר בעולם. בנוסף, הוא גם הבניין המודרני הסקולרי הראשון בעולם שנשא את התואר "הגבוה ביותר בעולם": כל המבנים שנשאו את התואר לפניו היו מבנים דתיים, כולל הקתדרלות האירופאיות ומבנים עתיקים כדוגמת הפירמידה הגדולה של גיזה.
הבניין כולל כ-700 חדרים והוא הבניין המוניציפלי הגדול ביותר בארצות הברית ומבין הגדולים בעולם כולו. בבניין שוכנות שלוש רשויות של הממשל, הרשות המבצעת (משרד ראש העיר), הרשות המחוקקת (מועצת העיר) והרשות השופטת.
הפסל, העשוי ברונזה ושוקל כ-26 טון, שעומד בראש הבניין, בדמותו של ויליאם פן, מייסד מושבת פנסילבניה, הוא אחד מ-250 הפסלים שיצר האמן אלכסנדר מילן קלדר המעטרים את הבניין מבחוץ ומבפנים. בנוסף, פסלו של ויליאם פן הוא "הפסל הגבוה ביותר בעולם שעומד בראש בניין".
קלדר ביקש שהפסל יוצב עם פניו לכיוון דרום כך שיואר באור טבעי במשך רוב היום ויהיה ניתן להבחין בפרטי עבודתו. בפועל, הוצב הפסל עם פניו לכיוון צפון-מזרח, למקום בו נחתמה הברית בין ויליאם פן לבין שבטי הילידים שהתגוררו בסמוך לעיירה וכיום נמצא בו "פארק ברית פן". מאחורי הפארק נמצאת אחוזתו של פן.
בחלקו העליון של המגדל ישנם ארבעה שעונים, אחד בכל צד, בקוטר 8 מטרים (קוטרם גדול יותר מקוטרי השעונים של הביג בן).
חן ליבני
חן ליבני (נולד ב- 25 בינואר 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד מחוז ירושלים בפיקוד העורף, מפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י ומפקד עוצבת ברעם.
בניין עיריית פילדלפיה
היסטוריה
קומת התצפית היחידה בעיר ממוקמת בקומה האחרונה בבניין, בגובה 152 מטרים מעל מפלס הרחוב. בעבר, קומת התצפית הייתה מוקפת גדר רשת וכיום היא מוקפת בזכוכית. הגישה לקומת התצפית נעשית באמצעות מעלית וניתן לראות מפנים המבנה את קונסטרוקציית העץ התומכת במגדל.
חן ליבני
שירות צבאי
ליבני התגייס לצה"ל, ושובץ בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 932 ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שימש סגן מפקד פלוגה בגדוד 932. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד 50. לאחר מכן הקים ופיקד על פלנ"ט נח"ל בין השנים 1991–1993. בהמשך שימש מפקד מחזור אימון מתקדם בבא"ח נח"ל. לאחר מכן מונה למפקד פלס"ר נח"ל בין השנים 1995–1997, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון ובכלל זה במבצע ענבי זעם.
בשנת 2000 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932, והוביל את הגדוד בין היתר במבצע חומת מגן,שם איבד את הקשר שלו רועי טל ז"ל כאשר ניסה לחלץ לוחם פצוע ונהרג. את תפקידו סיים בשנת 2002. לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הנח"ל. בשנת 2004 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם. בשלהי כהונתו התרחש בגזרתו חטיפת החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שהובילה לפרוץ מלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה הוביל את כוחות החטיבה בלחימה בשורה של קרבות בקרבת הגבול, ובהם, קרב מארון א-ראס. בתום המלחמה קיבל הרמטכ"ל, דני חלוץ, את המלצת דו"ח ועדת אלמוג כי ליבני לא יוכל לשמש בעתיד בתפקיד פיקודי. לאחר מכן שימש כנספח זרוע היבשה בארצות הברית. בהמשך שימש כמפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י בין השנים 2008–2010.
לאחר מכן מונה למפקד מחוז ירושלים בפיקוד העורף בין השנים 2010–2013. בתקופת שירותו כמפקד מחוז ירושלים תקף מילולית ופיזית חייל שלו. בשנת 2013 מונה לראש צוות כו"כ (כשירות וכוננות) במשרד מבקר מערכת הביטחון.
24 באוקטובר
24 באוקטובר הוא היום ה-297 בלוח הגרגוריאני (298 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נותרו עוד 68 ימים.
CBS
CBS (ראשי תיבות באנגלית: Columbia Broadcasting System - "מערכת השידור קולומביה") היא אחת מרשתות הטלוויזיה הגדולות ביותר בארצות הברית. בנוסף, הייתה CBS לאחת מרשתות הרדיו החלוציות הגדולות בארצות הברית.
הרשת צמחה מרשת תחנות רדיו בפנסילבניה לרשת טלוויזיה מחוף לחוף תחת ניהולו של ויליאם ס. פיילי, שהיה בעל החברה וניהל אותה משנות ה-30 ועד 1990. בין 1995 ועד 1999 הייתה הרשת בבעלות תאגיד וסטינגהאוס. בין 1999 ועד 2005 הייתה הרשת בבעלות תאגיד ויאקום. בשנה זו, רשת CBS ועוד וגופי שידור נוספים, אשר היוו חלק מוויאקום הפכו לתאגיד CBS Corporation עד לאיחודם מחדש עם ויאקום ב-2019.
נכון ל-2021, ג'ורג' צ'יקס הוא המנכ"ל והנשיא של CBS.
מאבק מול RCA/NBC
CBS נמצאה בתחרות עזה עם NBC ומנהלה דוד סארנוף בכל הקשור לזירת השידור הציבורי, הן ברדיו, הן בתכני החדשות והבידור והן בשוק החדש של הטלוויזיה. NBC פעלה כמונופול בתחומים טכנולוגיים רבים כתוצאה מפיתוחי ענק התקשורת RCA, שהיה אף הוא בבעלותו של סארנוף. לפיכך התדיינה CBS רבות בבתי משפט מתוך מגמה לפרק את RCA-NBC והצליחה לפצל אותה לשתי רשתות שמאחת מהן צמחה רשת ABC.
החל מ-1939 היו בבעלות CBS חברת התקליטים קולומביה ומעבדות הפיתוח שלה. ב-1948 פיתחה קולומביה את תקן התקליט האריך-נגן (המסתובב במהירות 33 ושליש סיבובים בדקה) אל מול תקן התקליט המסתובב במהירות 45 סיבובים בדקה של תקליטי RCA.
ב-1945 הציגה CBS טלוויזיה צבעונית לאישור רשות התקשורת הפדרלית של ארצות הברית. שיטת השידור של CBS לא נקלטה במכשירי RCA ולו הייתה מתקבלת, הייתה מאלצת את הצרכנים להיפטר ממכשירי הטלוויזיה של RCA שברשותם ולרכוש מכשירים תואמים. סארנוף פעל בשתי חזיתות, מחד הוא ניסה לבלום החלטה לטובת CBS ב-FCC ומאידך האיץ במהנדסיו לפתח שיטת טלוויזיה צבעונית אלקטרונית עדיפה. אף על פי שב-1950 (לאחר שסארנוף הצליח לעכב את ההחלטה מספיק) אישרה ה-FCC את הטלוויזיה של CBS, בידי RCA היה כבר פתרון מתחרה עדיף (שהיה הבסיס לתקן NTSC). לאחר ששיטת CBS לא אושרה כתקן בארצות הברית היא מכרה את הפטנטים שלה ליצרנים באירופה שפיתוח על בסיסה את שיטות השידור PAL ו-SECAM.
חובה צהובת ציצה
חובה צהובת ציצה (שם מדעי: Lophotis gindiana) היא מין של עוף מדברי ממשפחת החובתיים הנפוץ בערבות עשב ואזורי מדבר באפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים
חובה זו קטנה יחסית לקרוביה ואורכה הממוצע 50 ס"מ. היא קיבלה את שמה על שם הציצה הצהבהבה שלה. היא בעלת כנפיים חומות בולטות בעלות עיטורים שחורים בולטים וצוואר אפור עם פס לבן ושחור בחזית והבטן שחורה. כמו לרוב מיני החובות גם חובה זו בעלת רגליים ארוכות ודקות העוזרות לה לרוץ במהירות כדי להימלט מאויבים.
פולקסווגן איוס
פולקסווגן איוס (בגרמנית: Volkswagen Eos) היא מכונית קופה-קבריולה מתוצרת AutoEuropa, (שם מלא: AutoEuropa Automóveis, Lda) אשר נשלטת על ידי קבוצת פולקסווגן משנת 1999.
"פולקסווגן איוס" יוצרה בפורטוגל בין השנים 2006–2016.
AutoEuropa
"AutoEuropa" הוקם בשנת 1991, אך החל לתפעל בשנת 1995, בשיתוף פעולה בין Ford of Europe AG וקבוצת פולקסווגן
מטה ומפעלי הייצור מוקמו בPalmela, ליד ליסבון בפורטוגל.
המפעל נפתח כמפעל משותף 50/50, אבל בשנת 1999 פורד עזב את המיזם.
בשנת 2016 הועסקו במפעלי "AutoEuropa" סך של 3,295 אנשי צוות.
מריה אנונציאטה, ארכידוכסית אוסטריה
מריה אנונציאטה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Annunziata von Österreich; 13 ביולי 1876 – 8 באפריל 1961) הייתה אחייניתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה והנסיכה אם המנזר של מנזר הגברות המלכותיות והקיסריות של תרזה של מצודת פראג (1894–1918).
ביוגרפיה
מריה אנונציאטה נולדה ב-13 ביולי 1876 בעיר רייכנאו על הרקס, לקרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, שהיה אחיו הצעיר של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ולאשתו השלישית מריה תרזה, נסיכת פורטוגל בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
בזמן שהותו אצל פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, זיגפריד אוגוסט, דוכס בבוואריה פגש את אחותו למחצה הרווקה של המארח, הארכידוכסית מריה אנונציאטה, הוא התאהב בה, ואירוסיהם היו אמורים להתפרסם בבוא העת. הם היו זוג יפה, כי הנסיכה ירשה הרבה מהזוהר כמו גם מהמראה הטוב של אמה, מריה תרזה, נסיכת פורטוגל, בעוד שהדוכס זיגפריד היה כנראה הנסיך שנראה הכי טוב בביתו, קצין פרשים מרהיב, ואחד מהצאצאים הבודדים של מלוכה מהעולם הישן אשר זכה להצטיינות כרוכב מכשולים.
חודשיים לאחר מכן, בוטל האירוסין על ידי הארכידוכסית, עקב גילויה הפתאומי של תולדותיו הסוערות של ארוסה, אשר לא ידעה עליהם בזמן שהבטיחה להפוך לאשתו. ביטול האירוסין היה עניין שהוסדר בין הצעירים לבין עצמם, וכי הם היו מאוהבים זה בזה עמוקות, מה שהוכח על ידי פנייתה מיד לאחר מכן של הארכידוכסית לקיסר בבקשה לקבל רשות להיכנס למסדרים הקדושים לקחת את נדריה של נזירה בנדיקטינית, בזמן שהדוכס הפך טרף למלנכוליה, שעם הזמן התפתחה לשיגעון, מה שהביא לכליאתו. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה סירב לאפשר לאחיינית שלו להפוך לנזירה, והצביע בפניה שעליה להסתפק בתפקיד אם המנזר ממסדר הגבירות האצילות של הרדשין בפראג, שהיה מעין חצי כנסייה. כבוד המוחזק תמיד על ידי נסיכת הבית הקיסרי. הגברת אם המנזר מהמסדר המסוים הזה הייתה האישה היחידה שקיבלה את הזכות למלא תפקידים אפיסקופליים מסוימים, זו זכותה של תפקידה להכתיר את מלכת בוהמיה כאשר הארכיבישוף הקרדינל של פראג מכתיר את המלך. בין סממני דרגתה ניתן למנות מצנפת אפיסקופלית וקרוזירית אפיסקופלית, והיא ענדה טבעת אפיסקופלית של תפקיד, שאותה נדרשו נשות המסדר לנשק. התפקיד לא כלל הבטחות של פרישות מתמדת, וחבריה רשאים היו להינשא בכל עת שירצו, דבר זה כרוך כמובן בעזיבתם את המסדר, שאורגן במטרה לספק כראוי את נשות האצולה שהתרוששו שלא באשמתן. כל שנדרש מהם היה שמירה על כללים מסוימים וביצוע מטלות וטקסים דתיים מסוימים. כל אחד מחברי המסדר נשא את תואר הכבוד "קנונס", והמלכה האם של ספרד כיהנה בתפקיד המנזר עד נישואיה למלך אלפונסו, ומשכה מלגה ככזו של 30,000 דולר בשנה.
מריה אנונציאטה מתה בוואדוץ ב-8 באפריל 1961.
Nonstop
Nonstop הוא סינגל של המוזיקאי הקנדי דרייק, מתוך אלבום האולפן השישי שלו, Scorpion. השיר יצא לאור ב-31 ביולי 2018, כסינגל השישי מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני רקורדס וריפבליק רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר, שהוקלט על ידי דרייק לקראת סיום הפקת האלבום, הוא שיר טראפ עם שורת הפזמון "My head is spinnin', from smokin' the chicken, the face is tickin" שנדגמה משירם של די ג'יי סקוויקי ומאק דאדי ג'ו, "My Head Is Spinning", משנת 1995. בשל הדגימה של השיר, אותו ביצעו אמנים מממפיס, עיתונאים מרובים סיווגו את השימוש בדגימה כרפרור להשפעותיו של דרייק ממוזיקה מממפיס. הוא מתייחס ללברון ג'יימס, שהחליף בין חולצות "6" ו-"23" כדי לסמל את עלייתו הפתאומית לגדולה. העיתונאי די לוקט טען כי השורה "Yeah I'm light skinned, but I'm still a dark nigga" התייחסה לתצלום של דרייק עם השחרת פנים, ששימש את הראפר פושה טי בעטיפה של הדיס שלו על דרייק, "The Story of Adidon".
הצלחה
כאשר הוצא לראשונה בספוטיפיי במסגרת האלבום Scorpion, היה השיר המושמע ביותר מהאלבום ביומו הראשון, וצבר 9,298,297 השמעות (5,749,019 בארצות הברית בלבד); הוא שבר את השיר שקבע "Look What You Made Me Do" של טיילור סוויפט, שצבר כשמונה מיליון השמעות ביום.
השיר נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 מתאריך 14 ביולי 2018 כשהגיע למקום השני, והיה לשיר השלישי של דרייק כאמן ראשי שהגיע למקום השני במצעד, לאחר "Best I Ever Had" ו-"Hotline Bling", שהגיעו למקום השני ב-2009 וב-2015 בהתאמה. השיר הופיע במצעד מאחורי הסינגל של דרייק עצמו, "Nice for What". השיר נותר בעשירייה הפותחת של המצעד שבוע נוסף לפני שיצא ממנו, ב-21 ביולי 2018.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר פורסם ב-27 ביולי 2018 באופן בלעדי באפל מיוזיק, ולאחר מכן הועלה לערוץ היוטיוב של דרייק ב-3 באוגוסט. הקליפ בוים על ידי תיאו סקודרה וצולם בלונדון. בקליפ הופעת קמע של פרנץ' מונטנה, קוואבו ונואה "40" שביב.
אתגר ה-Flip the Switch
בשנת 2020, השיר צץ מחדש עקב אתגר בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק. האתגר כרוך בשני אנשים שמחליפים בגדים ותפקידים אחד עם השני ואז מכבים את האור וממשיכים "להשתולל". ברגע שדרייק מראפרפ, "Look, I just flipped the switch (flipped, flipped)". אחד הסרטונים הפופולריים ביותר הוא של הסנאטורית האמריקאית והמועמדת לנשיאות ארצות הברית 2020 אליזבת וורן והשחקנית קייט מקינון בחדר ההלבשה בסאטרדיי נייט לייב.
חובת סביל
חובת סביל (שם מדעי: Lophotis savilei) היא מין של עוף מדברי ממשפחת החובתיים.
כמו קרוביה היא משוטטת באזורים יבשים ונודדת בעקבות הגשמים בחיפוש אחר מזון כמו חגבי ארבה. היא נפוצה במדינות בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, גמביה, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל וסודאן.
Master of Puppets
Master of Puppets הוא אלבומה השלישי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מטאליקה. האלבום יצא לאור בשנת 1986. האלבום נחשב למפותח יותר מבחינה אמנותית לעומת שני האלבומים הקודמים שהוציאה הלהקה. האלבום דורג במקום ה-97 ברשימת "500 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של המגזין רולינג סטון בשנת 2020.
ניתוח מוזיקלי
בדומה לאלבום הקודם של מטאליקה, Ride the Lightning, גם Master מתחיל בפתיחה אקוסטית, הבאה בניגוד לקצב הת'ראש הרצחני של שאר האלבום. השיר הראשון, אשר אליו משתייכת הפתיחה, הוא Battery. מיד אחרי הפתיחה האיטית, המלודית והמלנכולית, מתחיל השיר עצמו, שהוא מהיר, חסר מלודיה, מאופיין בקצב תופים מסחרר ובעל קצב של פאנק, אך באמצעו שני סולואים - הראשון איטי ומלודי, השני בעל קצב מסחרר. Battery על כל חלקיו הוא אחד השירים האהובים ביותר של מטאליקה בעיני מעריצי הלהקה.
השיר השני באלבום הוא שיר הנושא. מבחינה מוזיקלית, Master of Puppets (אדון הבובות) היא יצירה ארוכה בת שלושה חלקים, כאשר החלק השני שונה בתכלית מהשאר. החלק הראשון של היצירה הוא כבד, מהיר, "עצבני", חסר מלודיה ומלא בדיסטורשיין. היצירה מתחילה בפתיחה אינסטרומנטלית ארוכה וכבדה, הכוללת סולו טכני של גיטריסט הקצב, ג'יימס הטפילד, ורק לאחר מכן מתחילות המלים. בין החלקים מנוגן סולו מלודי מלא רגש של גיטרות חשמליות, אשר מהווה ניגוד מוחלט לחלקים האחרים. החלק השלישי חוזר על העוצמות של הראשון ומסתיים בציחקוקים מעוררי פחד. מבחינת התוכן, השיר "אדון הבובות" מתאר את התמכרותם של חברי הלהקה לסמים ולמשקאות חריפים, ומתאר בצורה מטאפורית את שליטת הסמים במוחם ובאופן מחשבתם.
שני שירים מהאלבום שבולטים בליריקה המקורית שלהם הם The Thing That Should Not Be ("הדבר שלא צריך להיות") ו-Leper Messiah ("משיח מצורע"). זה הראשון מבוסס על סיפור קצר מאת ה.פ. לאבקרפט בשם "Shadow Over Innsmouth" ומתאר את עלייתו של יצור מפלצתי מן הים. השני הוא שיר מחאה פוליטי אנטי-דתי, המתאר את שחיתות הכנסייה ובז למאמינים, המתוארים ככסילים ופתאים.
כמו כן, האלבום מכיל יצירה אינסטרומנטלית בשם Orion. בדומה לשיר הנושא באלבום, גם יצירה זו מורכבת משני חלקים, כאשר הראשון הוא כבד ו"עצבני" (אם כי לא כל כך מהיר), ואילו החלק השני הוא מלודי, עדין, שקט ויותר מינורי. ביצירה מתבלט באופן מיוחד דווקא חלקו של הבסיסט, קליף ברטון, אשר תרם ליצירה קטעים נינוחים ולא-מטאליים בהווייה, שמהווים התחלה קדומה של סגנון הפרוג מטאל. לאחר שברטון נהרג בתאונת דרכים במהלך סיבוב הופעות של הלהקה בשוודיה, היצירה Orion נוגנה בהלווייתו.
מיון הכנסה
מיון הכנסה (באנגלית: Insertion sort) הוא אלגוריתם מיון השוואתי פשוט. הוא יעיל עבור רשימות קטנות ועבור רשימות שהן כבר ממויינות ברובן (למשל, אם הרשימה מויינה בעבר, ולאחר מכן הוסיפו לה מספר מועט של איברים, מבלי לדאוג שהם ימוקמו במקום הנכון).
זמן הריצה הממוצע של האלגוריתם הוא פעולות (בדומה למיון בועות).
תיאור האלגוריתם
בכל איטרציה (מעבר על המערך) נלקח איבר ממערך הקלט, ומוכנס למקומו הנכון בתוך ה"תת-מערך" הממוין שנבנה, במהלך המיון, בחלק השמאלי של המערך. לאחר השלב הראשון כולל האזור הממוין במערך את שני האיברים הראשונים, לאחר מכן את שלושת האיברים הראשונים וכן הלאה. כך עד לסיומו של מערך הקלט. המיון נעשה במקום, כלומר ללא צורך בזיכרון נוסף, פרט למערך עצמו ולתא עזר בודד. דוגמה לקוד דמה עבור מערך המתחיל באינדקס 0: דוגמה למימוש עבור מערך מכל סוג נתונים שהוא (בשפת C):
חישוב סיבוכיות
אם נגדיר כשלב ראשון את ההסתכלות על מקומות 1 ו 2 (או למען הקיצור עד מקום 2 במערך), אז שלב שני יהיה הסתכלות עד מקום 3, שלב שלישי הסתכלות עד מקום 4, וכן הלאה, ולכן, בסך הכל יהיו n-1 שלבים כדי למיין מערך שמכיל n מקומות. לכן, במקרה הכי גרוע, בשלב הראשון תבוצע פעולת החלפה אחת (שמורכבת ממספר סופי של פעולות) (כלומר, החלפה בין המקום הראשון והמקום השני), בשלב השני יבוצעו 2 פעולות החלפה (שמורכבות ממספר סופי של פעולות) (כלומר החלפה בין המקום השלישי למקום השני ואז בין המקום השני למקום הראשון), בשלב השלישי 3 פעולות החלפה וכן הלאה, עד שבשלב ה n-1 )לפי ההגדרה הוא השלב האחרון במיון( יבוצעו n-1 פעולות החלפה, ולכן מספר הפעולות חסום למעשה על ידי פעולות החלפה (כאשר כל פעולת החלפה מכילה עד מספר קבוע של פעולות) השווה ל-n(n-1)/2 פעולות (לפי הגדרת סכום סדרה חשבונית). ומכאן שסיבוכיות זמן הריצה (במקרה הגרוע) שייכת ל-O(n^2). סיבוכיות הזיכרון היא O(1) בגלל שמשתמשים במספר קבוע של משתנים נוספים כדי לבצע את המיון.
דריוס וסל
דריוס מרטין קלארק וסל (באנגלית: Darius Martin Clarke Vassell; נולד ב-13 ביוני 1980 בברמינגהאם) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
אסטון וילה
דריוס וסל נולד וגדל בברמינגהאם, ובגילאי הילדים שיחק בקבוצת רומולוס מהליגה האזורית. במדי מועדון הילדים בלט וסל עם הישגים כגון שישה שערים במשחק בודד, ו-46 שערים בעונה אחת. כשהיה בן 16, ובעקבות הצלחתו בקבוצה המקומית, הצטרף וסל לקבוצה אותה אהד בילדותו, אסטון וילה, והחל את דרכו בבית הספר למצוינות של המועדון. וסל קבע את שיא השערים לעונה אחת במחלקת הנוער של המועדון, 39 כיבושים.
מאמן הקבוצה הבוגרת, ג'ון גרגורי, צירף את וסל לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 1998/1999. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 באוגוסט 1998, כשעלה מהספסל בניצחון 1–3 על מידלסברו. פחות מחודש לאחר מכן, ב-15 בספטמבר, כבש את שעריו הראשונים במדי אסטון וילה, במסגרת גביע אופ"א מול סטרומסגודסט. וסל כבש צמד בשתי הדקות האחרונות של ההתמודדות והשלים מהפך עבור קבוצתו, שניצחה בסיום 2–3. היו אלו שעריו היחידים של וסל באותה העונה. בסך הכול השלים וסל 11 הופעות בעונת הבכורה שלו, מתוכן שש בליגה.
המהירות והזריזות של וסל, שהיו מתכונותיו הבולטות כשחקן, הפכו אותו לחילוף יעיל לדקות הסיום, אז היה נכנס ומנצל את יתרונו אל מול ההגנות העייפות של היריבות. בעונת 1999/2000 העפיל עם קבוצתו לגמר גביע ה-FA, אך לא שותף בהפסד 0–1 לצ'לסי בגמר. בעונת 2001/2002 הפך וסל לשחקן משמעותי יותר בהתקפת הקבוצה, וכבר בפתיחת העונה כבש פעמיים במסגרת טורניר גביע האינטרטוטו, בו זכתה אסטון וילה באחד משלושת הכרטיסים לגביע אופ"א, ובליגה קבע שיא קריירה אישי של 12 שערי ליגה ב-36 הופעות.
וסל היה לחלק משמעותי ברוטציה של הקבוצה עד לעזיבתו בתום עונת 2004/2005, עונתו השביעית בקבוצה הבוגרת של המועדון. לזכותו 35 שערי ליגה ב-162 הופעות במדי אסטון וילה (45 שערים ב-202 הופעות בכל המסגרות).
מנצ'סטר סיטי
לקראת עונת 2005/2006 עבר וסל תמורת כ-2 מיליון ליש"ט למנצ'סטר סיטי, תחת המאמן סטיוארט פירס. וסל הוביל את חוליית ההתקפה לצדו של אנדי קול, ואת השער הראשון שלו כבש לאחר במחזור השלישי, בניצחון 1–2 על סנדרלנד בחוץ. הוא סיים את העונה עם שמונה שערי ליגה ב-36 הופעות, על אף שהתמודד במהלך העונה עם בקע, ועבר ניתוח רק בסיום אותה העונה. בעונה לאחר מכן, התקשה וסל להיכנס לכושר הבקעה, וסיים את העונה עם שלושה שערי ליגה בלבד ב-32 הופעות.
הגעתו של המאמן השוודי, סוון-יוראן אריקסון, לקראת עונת 2007/2008 הביאה עמה שינוי תפקוד עבור וסל. אריקסון, אשר כל הופעותיו הבינלאומיות של וסל בנבחרת היו תחתיו, נהג לשחק בשיטת 4-5-1, שהציבה את וסל בעיקר כקיצוני ופחות בעמדת החלוץ הבודד. ב-10 בפברואר 2008, במהלך אותה העונה, כבש וסל את שער הפרמייר ליג החמישים בקריירה שלו, בניצחונה של הסיטי בדרבי של מנצ'סטר, 2-1 באולד טראפורד.
בעונת 2008/2009, עם הגעתם של המאמן מארק יוז והחלוץ רוביניו ועם השדרוג במעמדו של דניאל סטארידג' הצעיר, איבד וסל את מקומו בהרכב של הסיטי. הוא ערך שמונה הופעות ליגה בלבד באותה העונה, 15 בלבד בכל המסגרות, וכבש שער בודד. בתום העונה שוחרר מהמועדון בעקבות סיום חוזהו לאחר ארבע עונות, בהן כבש 17 שערי ליגה ב-103 הופעות (22 שערים ב-124 הופעות בכל המסגרות).
אנקרגוצ'ו
ביולי 2009 הצטרף וסל לאנקרגוצ'ו מהליגה הטורקית, והתקבל על ידי 3,000 אוהדים שחגגו את הגעתו לקבוצה. ההתחלה של וסל בקבוצה הייתה מבטיחה, לאחר שכבש את שערו הראשון כבר במחזור השני של העונה. עם זאת, חוותה הקבוצה עונה בינונית בליגה, שהסתיימה במקום ה-12 בלבד וכללה חילוף מאמנים כבר בחודש נובמבר, אז הגיע לקבוצה רוז'ה למר. בתום העונה עזב וסל את אנקרגוצ'ו עם ארבעה שערי ליגה בלבד ב-22 הופעות.
לסטר סיטי
ב-20 באוקטובר 2011, כשלושה שבועות לאחר מינויו של סוון-יוראן אריקסון למאמן לסטר סיטי מליגת המשנה, חתם וסל בקבוצה ושב לשתף פעולה עם מאמנו בנבחרת ובמנצ'סטר סיטי. עד מהרה תפס מקום קבוע בהרכב של אריקסון, וסיים את העונה עם ארבעה שערי ליגה ב-31 הופעות.
ב-29 באוקטובר 2011 פגשה לסטר את וסטהאם יונייטד במשחקה הראשון מאז סיים אריקסון את דרכו במועדון. במהלך המשחק ספג וסל פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, שהשביתה אותו עד לתום העונה. עם סיום העונה שוחרר מהמועדון כאשר חוזהו הסתיים ולא הוצע לו חוזה חדש. וסל נותר שחקן חופשי במשך שלוש וחצי שנים, עד ה-28 בינואר 2016, אז הודיע על פרישה רשמית ממשחק בגיל 35.
נבחרת אנגליה
וסל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה ב-13 בפברואר 2002, במשחק ידידות באמסטרדם ארינה תחת המאמן סוון-יוראן אריקסון. וסל היה לאחד משלושה שחקנים שערכו בכורה במדי אנגליה במשחק, יחד עם ויין ברידג' ומייקל ריקטס. הוא פתח בהרכב והפגין יכולת מרשימה, כולל שער בכורה במדי הנבחרת אותו כבש במספרת לרשתו של אדווין ואן דר סאר. המשחק הסתיים בשוויון 1-1.