cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נגורנו קרבאך
השלטון הרוסי
ב-13 בפברואר 1988, תושבי קרבאך הארמנים החלו להפגין בעיר הבירה שלהם, סטפנקרט, בעד איחוד עם הרפובליקה הארמנית. שישה ימים לאחר מכן הצטרפו אליהם צעדות המוניות בירוואן, בירת ארמניה. ב-20 בפברואר של אותה שנה, החליטה מועצת הנציגים של חבל נגורנו קרבאך לבקש שהאזור יועבר לארמניה. מוסקבה דחתה דרישה זו. ב-22 בפברואר 1988 התקיים העימות הישיר הראשון של הסכסוך, כשקבוצה גדולה של אזרים צעדו מאגדם לאזור המאוכלס בארמנים אסקראן. האזרים הרסו את הדרך בין שתי הערים, מה שהוביל לעימות שהידרדר לשני הרוגים מקבוצת האזרים, לפציעתם של חמישים כפריים ארמנים ומספר לא ידוע של שוטרים ואזרים. פליטים רבים עזבו את שתי המדינות כשהאלימות החלה, כשכל צד פוגע במיעוטים שבמדינתו. ביולי 1988 החליטה נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות שהחבל יישאר באזרבייג'ן, ובכך דחתה את תביעת מועצת החבל לצרפו לרפובליקה הארמנית השכנה.
בסתיו של 1989, החריף הסכסוך האתני בנגורנו קרבאך ובסביבתו, מה שהוביל את ברית המועצות להעניק לשלטונות אזרבייג'ן מרחב פעולה רב יותר של שליטה על האזור. ב-29 בנובמבר 1989, השליטה הישירה בנגורנו קרבאך הופסקה והאזור הוחזר לאזרבייג'ן. המדיניות הסובייטית הפכה לחרב פיפיות, כאשר בישיבה משותפת של הסובייט הארמני העליון והמועצה הלאומית, הגוף המחוקק של נגורנו קרבאך, הכריזו על איחוד של נגורנו קרבאך עם ארמניה. בשנת 1989, האוכלוסייה של נגורנו קרבאך מנתה 192,000. 76% מהאוכלוסייה באותה תקופה היו ארמנים, 23% אזרים, והשאר מיעוטים כורדים ורוסים. ב-26 בנובמבר 1991 ביטלה אזרבייג'ן את מעמדו האוטונומי של מחוז נגורנו קרבאך, ביצעה ארגון מחדש של החלוקה המנהלית במחוז והעבירה את השטח לשליטתה הישירה.
הפרלמנט של נגורנו קרבאך, שבמשך כל תקופת השלטון הסובייטי בקווקז היה אובלסט אוטונומי תחת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן, החליט בשנת 1988 לערוך משאל עם על איחוד עם ארמניה. החלטה זו הובילה לתחילת ההתנגשויות החמושות ולפתיחת מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה. במהלך המלחמה הטילו טורקיה ואזרבייג'ן הסגר על ארמניה שנמשך עד לשנת 1994. בשנת 1991 הכריזה הישות על עצמאותה, לאחר משאל עם, שהוחרם על ידי המיעוט האזרי בחבל. הדבר הביא להסלמת הסכסוך על השליטה בחבל ולמלחמה של ממש, שבה נהרגו כ-30 אלף בני אדם, ומעל למיליון איש הפכו לפליטים. בשנת 1994 השלימו הארמנים את ההשתלטות על החבל, וכבשו גם אזור חיץ מסביב לו, המהווה כשמונה אחוזים משטח אזרבייג'ן. אזור החיץ כולל גם את כל השטח שהפריד בין המובלעת ובין ארמניה, והארמנים הצליחו ליצור רצף טריטוריאלי בשליטתם בין ארמניה לחבל העצמאי. הארמנים השתלטו על שבעה מחוזות בתוך אזרבייג'ן ממזרח לאזור המריבה. סכסוך זה הוא אחד הסכסוכים עקובי הדם בין הסכסוכים שלאחר התפרקות ברית המועצות. זהו הסכסוך הארוך ביותר, ובעל מספר הנפגעים והיקף מעשי הזוועה הרב ביותר, שבוצעו על ידי הצדדים. זהו סכסוך אזרחי פנים-מדינתי ובין מדינתי בעת ובעונה אחת. מספר העקורים האזרים באזרבייג'ן מגיע לכמה מיליונים.
החלת הריבונות הארמנית
החלת הריבונות הארמנית על שטחי נגורנו קרבאך האוטונומיים באזרבייגן הסובייטית הביאה ללחץ בינלאומי לנסיגתה. בשנת 1992 הוקמה קבוצת מינסק (OSCE), שכללה את נציגי צרפת, גרמניה, הונגריה, איטליה, רוסיה, שוודיה ובלארוס, במטרה למצוא פתרון לסכסוך בדרכי שלום. באפריל 1993 שוגרו משקיפים מטעם הקבוצה לאזור ובמקביל דרשה מועצת הביטחון מארמניה לפנות את כוחותיה מאזרבייג'ן. אולם השפעת מהלכים אלה לא הייתה יעילה.
ב-5 במאי 1994 נחתם פרוטוקול בישקק, הסכם הפסקת אש זמני, בין נציגי ארמניה, אזרבייג'ן, נגורנו קרבאך ורוסיה, בבישקק שבקירגיזסטן. הוסכם כי הכוחות הארמניים יסוגו מהשטחים שכבשו באזרבייג'ן ונגורנו קרבאך תקבל אוטונומיה תחת אזרבייג'ן. כמו כן הוסכם כי יינתן מעמד מיוחד למסדרון לצ'ין, מעבר הרים באזור החיץ באזרבייג'ן המהווה את הדרך הקצרה ביותר מנגורנו קרבאך לארמניה וכן הוסכם על הצבת כוחות "שמירת שלום" רוסיים באזור דוגמת הכוח שהוצב בגאורגיה. אף על פי שאזרבייג'ן חתמה על ההסכם הזמני בבישקק היא לא חתמה על הסכם הקבע במוסקבה. מאז ערוכים הצבא האזרי והצבא הארמני לאורך קו הפסקת אש עמוס תעלות. למרות תקריות ירי שמתרחשות מעת לעת, הפסקת האש נשמרת.
אף על פי שההסכמות שהושגו בין הצדדים היו לא מבוטלות עדיין לא הושג הסכם מה יהיו מרכיבי כוח שמירת השלום שיוצב באזור. ארמניה דרשה שהכוח יהיה מורכב מרוסים, שכן הרוסים נטו לטובתם. אזרבייג'ן דרשה שכוח מטעם הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה יעמוד ביחד עם הכוח הרוסי, היות שהאזרים חששו מאותה נטייה רוסית לטובת ארמניה. הארמנים בנגורנו קרבאך התנגדו להכללת חיילים טורקיים בכוח הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, מחשש לנטייה הטבעית שלהם להעדיף את האזרים.
ב־25 בינואר 2005 אימצה האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE) את החלטה 1416 המגנה את הטיהור האתני כנגד האוכלוסייה האזרית וקוראת לנסיגת הכוחות הארמניים משטח אזרבייג'ן.
בנובמבר 2007 הוצע הסכם שלום שנקרא עקרונות מדריד. הגרסה הראשונה של ההסכם הוצגה לשרי החוץ של ארמניה ואזרבייג'ן בכנס השרים שהתקיים בנובמבר 2007 במדריד. זו הייתה גרסה מתוקנת של הצעת הסדר השלום של קבוצת מינסק (בראשות צרפת, רוסיה וארצות הברית) מקיץ 2006. העקרונות שהתבססו על הסכמי הלסינקי משנת 1975, הציעו כי בשלב הראשון ייסוגו הכוחות הצבאיים הארמנים ממחוזות אגדם, פיזיולי, ג'בריל זנגלן וקובאדי וכן מ-13 כפרים במחוז לצ'ין. כמו כן הוצע גם לפרז את השטח הנשלט על ידי הכוחות הארמנים ולפנות את המוקשים שבו. בשלב השני ייסוגו הכוחות הארמנים ממחוז לצ'ין ומחוז קלבג'ר, ובמקביל תחזור האוכלוסייה האזרית לנגורנו קרבאך. כוחות "שמירת השלום" ייפרסו להבטחת ביטחונם של הפליטים השבים לבתיהם הנטושים. נגורנו קרבאך תקבל רמה גבוהה של אוטונומיה בדומה לזו המתקיימת בטטרסטן שבתחומי הפדרציה הרוסית. ההצעה נתקבלה בשביעות רצון מצד האזרים אולם נדחתה בידי ארמניה והפזורה הארמנית במערב.
ב-2 באפריל 2016 דווח כי קרבות פרצו בין כוחות ארמניים לכוחות אזריים במובלעת.
ב-28 בספטמבר 2020 דווח כי קרבות פרצו בין כוחות ארמניים לכוחות אזריים במובלעת. הצדדים הכריזו על מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. בדומה למלחמת נגורנו קרבאך הראשונה גם בסכסוך זה נתמכת אזרבייג'ן על ידי טורקיה, לעומת ארמניה שנתמכת על ידי יוון. במאבק זה רוסיה מוכרת נשק לשתי המדינות, וישראל מוכרת נשק לאזרבייג'ן. המלחמה הסתיימה בעקבות הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020). הוסכם על פיזור 2,000 משקיפים רוסים. האזרים השתלטו על חלק מהשטח.
עד המלחמה בשנת 2020 היה רוב האזור תחת שליט הצבא הארמני. בנושא זה ובעניינים אחרים, קיימו ארמניה ואזרבייג'ן שיחות שלום בתיווך הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. לאחר המלחמה, בשנת 2021, נערכה פסגה משולשת של נציגים רוסים, ארמנים ואזרים במטרה להשיג הסדרים על שליטה ופיתוח כלכלי באזור.
ביולי 2022 החלה אזרבייג'ן ליישב את השטחים ששוחררו מידי הבדלנים הארמנים. עימותים בין הלוחמים האזרים והארמנים התחוללו באוגוסט 2022. ההתלקחויות האחרונות התמקדו במחלוקת על מסדרון לצ'ין, הכביש היחיד המקשר בין ארמניה לסטפנקרט, וכן ביחס של אזרבייג'ן לכוחות הנתמכים על ידי ארמניה השוכנים בישות. לאחר יותר מחודש פרצו קרבות קשים ליד הגבול המשותף בין הצדדים. הם נמשכו שלושה ימים והיו קשורות לחבל סינוק הארמני השוכן בין נגורנו קרבאך לנחצ'יבאן.
בינואר 2023, שבה המתיחות סביב המובלעת הארמנית בקווקז, בעקבותיה נחסם באפריל מסדרון לצ'ין, הציר היחיד שחיבר אותה לארמניה. באוגוסט 2023 עתרה ארמניה למועצת הביטחון של האו"ם בבקשה לכנס דיון חירום בנושא.
גאוגרפיה
המדינה היא מובלעת בעלת שטח של 4,400 קילומטרים מרובעים, וב-1989 מנתה אוכלוסייתה 192,000 נפש. האוכלוסייה באותה עת הייתה בעיקר ארמנית (76%) ואזרית (23%), עם מיעוט רוסי וכורדי. הבירה היא סטפנקרט (או בשמה האזרי "חאנקנדי"). עיר עיקרית אחרת בה היא העיר ההיסטורית שושה, אשר הייתה מאוכלסת בעיקר באזרים לפני הסכסוך שפרץ באזור וכעת ידועה כעיר רפאים.
אזורים
טבלה השוואתית עכשווית של האזורים בנגורנו קרבאך עם הקבלה לאזורים בעת שליטת האזרים:
נפוטיזם
נֶפּוֹטִיזְם (בלטינית: Nepotismus) או הַעֲדָפַת קְרוֹבִים הוא כינוי לנוהגם של בעלי שררה להעדיף במינוי למשרות את קרובי משפחתם על פני אנשים אחרים. לנפוטיזם במוסדות ציבוריים נודעת בדרך כלל משמעות שלילית.
מקור המילה בלטינית של ימי הביניים בקרב הנצרות-הקתולית, שם שימש המונח קרדינל-אחיין (cardinalis nepos) לציון קרדינל שקודם למשרתו על ידי אפיפיור שהוא דודו או, בהכללה, קרוב משפחתו. פעמים רבות היו אחייני האפיפיור בניו הבלתי-חוקיים ומינוים וקידומם היה בפועל דרך להפוך את האפיפיורות למוּרשת.
נוהג זה של מינויים החל בתקופת כהונתו של בנדיקטוס השביעי באמצע המאה ה-14 — תקופה בה הייתה האפיפיורות באביניון — ונמשך מאות שנים. במשך אותה תקופה, הפכו 15 מהקרדינלים-האחיינים לאפיפיורים ושניים הוכתרו קדושים. דעיכת הנוהג החלה בפרסום הבולה האפיפיורית Romanum decet pontificem של אינוקנטיוס השנים עשר ב-1692, שביטלה את המשרה הרשמית של קרדינל-אחיין והגבילה את האפיפיור למינוי חמישה מקרובי משפחתו למשרת קרדינל. הנוהג נותר נפוץ לכל אורך המאה ה-18, ואחרי שהאפיפיור פיוס השביעי (1800-1823) ביטל את המוסד בפועל, המשיך להתקיים גם לאורך המאה ה-19.
שקיעת הנפוטיזם והיעלמותו מהחצר האפיפיורית הואצה באופן ניכר לאחר 1870, אז איבד הכס הקדוש את כוחו הפוליטי, כאשר ממלכת איטליה השתלטה על מדינת האפיפיור.
ההתייחסות השוללת לנפוטיזם התפתחה באופן דומה גם במוסדות חילוניים. הנוהג למנות קרובי משפחה וידידים למשרות הבכירות ביותר היה נפוץ מאוד במשטרים מלוכניים בעבר, שכן מינויים כאלו היו במובנים רבים אחת המטרות העיקריות של משטרים מסוג זה (לדוגמה, העברת כתר המלוכה מאב לבן). נהגים כאלו נפוצים במשטרים אוטוריטריים ודיקטטוריים, שרבים מהם הופכים עם הזמן למשטרים תורשתיים. הדוגמה המוכרת ביותר היא זו של נפולאון בונפרטה, שהפך מקונסול ממונה לקיסר, ומינה את בני משפחתו למלכים בארצות השונות. לנפולאון מיוחסת האמירה: "אך, לו רק הייתי האחיין שלי...".
במדינות דמוקרטיות אסור הנפוטיזם בתקנות או חוקים במוסדות ציבוריים, הנחשבים רכוש הכלל ולא רכוש העומד בראשם. למרות זאת, נפוטיזם רווח מאוד גם במוסדות ציבוריים במדינות דמוקרטיות, אף כי הוא מתקיים בדרך כלל באופן בלתי רשמי באמצעות משרות ייעוץ אישי, מינוי מקורבים למשרות אמון, מכרזים התפורים לפי מידתו של מקורב, הטבות רשמיות למחצה, וכדומה.
מינוי צאצאים ומקורבים למשרות בכירות הוא הנוהג הרווח והמקובל בחברות פרטיות, שאחת המטרות העיקריות של מייסדיהן היא להעבירן לצאצאיהם. הנוהג לקדם קרובי משפחה וצאצאים בולט פחות בחברות ציבוריות, אך רווח בהן הנוהג לקדם חברים, בעלי רקע חברתי דומה, וכדומה.
במגזר הציבורי בישראל נאסר הנפוטיזם בתקנות החברות הממשלתיות (כללים בדבר העסקת קרובי משפחה), התשס"ה-2005, בפקודת העיריות, בכללי שירות המדינה (מינויים) (סייגים בקרבה משפחתית), תשס"ח - 2007, בצו המועצות המקומיות (נוהל קבלת עובדים לעבודה), התשל"ז - 1977, ולעיתים אף מכוח נהלים פנימיים. למרות כל זאת, דו"ח מבקר המדינה מצביע מזה שנים על העדפת קרובים בישראל.
קישורים חיצוניים
אביעד הכהן, "כישורים ולא קשרים", באתר דעת: http://www.daat.ac.il/mishpat-ivri/skirot/18-2.htm
אדריכלות היי-טק
אדריכלות ההיי-טק, הידועה גם בשם אקספרסיוניזם מבני, היא סוג של סגנון אדריכלי מודרני מאוחר שהופיע בשנות ה-70 של המאה ה-20. סגנון זה משלב אלמנטים מתעשיית ההיי-טק והטכנולוגיה בארכיטקטורה, הן כשיטות בנייה והן כאלמנטים חזותיים הלקוחים מעולם הטכנולוגיה. הסגנון משמש גשר בין המודרניזם והפוסט-מודרניזם; עם זאת, נותרו שטחים אפורים באשר לתקופה המדויקת אליה יש לשייך את הסגנון כיוון שהגבולות בין זרמים אלה מטושטשים. חלק מנושאיו ורעיונותיו של סגנון אדריכלות היי-טק נקלטו מאוחר יותר בסגנון האמנות הנאו-פוטוריסטית ובתנועה האדריכלית.
בדומה לברוטליזם, המבנים המשויכים לאדריכלות ההיי-טק הם לעיתים רבות מבנים החושפים את השלד הפנימי שלהם ובכך מראים בו זמנית את המבנה החיצוני והפנימי שלהם. אלמנט זה יוצר ניגוד בין שלדי הברזל הפנימיים של המבנה לבין קירותיו החיצוניים. דוגמה למבנה כזה הוא מרכז פומפידו אשר לקח עד הקצה את רעיון זה של מבנה "חשוף". במקרה זה השימוש בפלדה "מבנית" הוא בחירה סגנונית או אסתטית.
מאפיינים
מאפייניה של אדריכלות ההיי-טק השתנו במהלך הזמן אך בכל זאת קיימים כמה אלמנטים טכניים שנשמרו, אחד מהם הוא הסדר והפונקציונליות. לאדריכלים חשוב שהעיצוב לא יבוא על חשבון המטרה שלשמה הבניין נבנה.
אדריכלות היי-טק בקולנוע
בסרט בלייד ראנר משנת 1982, העוסק בטכנולוגיה ובעתידנות מנקודת מבטם של האנשים בתקופה בה הסרט נוצר, ניתן לראות כי יוצרי הסרט בחרו בסגנון אדריכלי המזכיר את אדריכלות ההיי-טק בעת עיצוב הבניינים הנמצאים ברקע הסצנות.
אילנית לילדים
אילנית לילדים הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור באוקטובר 1970 חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג YAN-14141. הוא פורסם על גבי תקליט בלבד, וממשיך את הכיוון האומנתי בו בחרה אילנית להתמקד בעמיחי בגבול ירדן, אילנית בשירי ילדים, אלבומה הקודם. בין השירים שהפכו למוכרים ומצליחים מאוד בזמר העברי לילדים הם "סבא ירח", שנכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב ו"עד מאה ועשרים", שנכתב והולחן על ידי יחיאל מוהר סשה ארגוב.
קנדימן (סרט, 1992)
קנדימן (באנגלית: Candyman) הוא סרט אימה משנת 1992, שביים וכתב ברנרד רוז. הסרט מבוסס על סיפורו הקצר של קלייב בארקר, שגם הפיק את הסרט. לסרט יצאו 2 המשכים: קנדימן 2 (1995) וקנדימן 3 (1999), אשר יצא ישירות לספריות הוידאו ול-DVD.
באוגוסט 2021 יצא סרט חדש בשם "קנדימן" שמהווה המשך לסרט הראשון והעלילה מתרחשת 30 שנה אחרי אירועי הסרט הראשון.
AGM-88 הארם
AGM-88 הארם (AGM-88 HARM), (קיצור של High-Speed Anti-radiation Missile, מאנגלית: טיל מהיר נגד קרינה), הוא טיל נגד קרינה שתוכנן להתביית על מכ"מי בקרת אש של מערכות נ"מ. הטיל פותח על ידי חברת טקסס אינסטרומנטס כמחליף לטיל ה-AGM-78 סטנדרד ארם. ייצור הטיל עבר בהמשך לחברת ריית'און לאחר שרכשה את טקסס אינסטרומנטס.
ההארם יכול לגלות, לתקוף ולהשמיד אנטנת מכ"ם או משדר עם התערבות מינימלית של איש צוות אוויר. מנוע דלק מוצק מניע את הטיל במהירות מאך 2 מבלי ליצור עשן. תכונות אלו מקשות על גילוי שיגור של הטיל בזמן, ובכך מגדילות את הסיכוי לפגיעה במכ"ם האויב.
טיל ההארם אושר לייצור מלא במרץ 1983 ונכנס לשירות בשלהי 1985.
דגמים
הדגם החדיש ביותר הוא AGM-88E הנקרא בקיצור גם (AARGM), קיצור של טיל מונחה מתקדם נגד קרינה. הטיל הוא מיזם משותף של משרד ההגנה האיטלקי ושל משרד ההגנה האמריקאי.
ה-AARGM יכלול את שיפורי התוכנה המתקדמים ביותר, יכולות משופרות להתמודדות נגד מכ"מים ומערכת הנחיה של מכ"ם פאסיבי ומכ"ם מילימטרי אקטיבי. הטיל נכנס לשירות בשנת 2010.
וורו (מחוז)
מחוז וורו (באסטונית: Võru maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. הוא ממוקם בחלקה הדרומי של המדינה וגובל במחוז פילבה ואגם פיחקווה בצפון (שידוע גם בשמו הרוסי – אגם פסקוב), מחוז ולגה במערב, לטביה בדרום וברוסיה במזרח. המחוז משתרע על 2,773 קמ"ר ומתגוררים בו 2.3% מכלל אוכלוסיית אסטוניה.
היסטוריה
בעקבות מרד פוגצ'וב חוקקה הצארינה יקטרינה הגדולה חוק חדש ששינה את אופן ניהול המחוזות באימפריה הרוסית. החוק שינה את חלוקת המחוזות באימפריה. בליבוניה הוחל ביישומו בשנת 1783 תוך הקמת מחוז חדש בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה). מחוז וורו הוקם בשנת 1784 והורכב מ-8 נפות (Kihelkonnad): אורבאסטה, הארגלה, ואסטסלינה, פילבה, קארולה, קאנפי, ראוגה ורפינה. אחוזת וורו (Võru mõis), ששכנה אז על הגדה הצפונית של אגם טאמולה הוגדרה באותה השנה כבירת המחוז. באותה השנה הוקמה גם העיר וורו, שהפכה מאוחר יותר לבירת המחוז. רק בשנת 1888 זכה המחוז לעצמאות מלאה ממחוז טרטו. בשנת 1920 הוקם מחוז ולגה ואליו הועברו הנפות המערביות הארגלה (נקרא כיום נפת טהבה) וקארולה. ב-1925 הועבר חלק מנפת רפינה למחוז טרטו. בשנת 1961 הוקם מחוז פילבה על שטח הנפות הצפוניות של המחוז: פילבה, קאנפי ורפינה. עד 2017 המחוז חולק ל-12 נפות.
גאוגרפיה
פני השטח במחוז מאופיינים בגבעות מתונות ומספר רב של אגמים. במחוז שוכנות שתי רמות - רמת האניה (Haanja kõrgustik), שפסגתה סור מונאמגי מזדקרת לגובה של 318 מטרים, היא הגבוהה ביותר בכל הארצות הבלטיות ורמת קארולה Karula kõrgustik, שפסגתה, גבעת טורני (Tornimägi) מגיעה לגובה של 137 מטרים. בנפת ריאוגה שוכן האגם העמוק ביותר באסטוניה "האגם הגדול של ריאוגה" (Rõuge Suurjärv) שעומקו מגיע ל-38 מטרים ושטח פניו 13.5 הקטאר. שני האגמים הגדולים ביותר במחוז נמצאים בנפת וורו וסמוכים זה לזה - ואגולה (Vagula) ששטח פניו 518,7 הקטאר וטאמולה (Tamula) ששטח פניו 231,3 הקטאר.
דמוגרפיה
לפי נתונים מ-2006 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
שפה
השפה המדוברת במחוז היא שפת וורו אשר מדוברת גם במחוז פילבה וחלקים ממחוזות ולגה, וטרטו. מבחינה בלשנית השפה היא ניב של האסטונית, אך רוב המקומיים מתייחסים אליה כאל שפה עצמאית.
בנפת סטומאה מתגורר מיעוט הסטו (Setu), שמוכר באסטוניה כמיעוט לאומי. לסטו תרבות ייחודית ושפה משלהם, שפת סטו. החוקרים חלוקים בשאלה האם זו שפה בפני עצמה או ניב של שפת וורו כיוון ששתיהן דומות מאוד זו לזו.
ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים.
נפות
בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 כולל המחוז נפה עירונית אחת ו-4 נפות כפריות:
נפות עירוניות (linn):
נפות כפריות (vallad):
נפות כפריות לשעבר:
פאול קלה
פאול קלה (בגרמנית: Paul Klee; 18 בדצמבר 1879 – 29 ביוני 1940) היה צייר שווייצרי.
קלה השתמש בסגנונות רבים בעבודותיו, בדרך כלל בסוריאליזם והיה מאחרוני הציירים בז'אנר הקוביזם. מקובל לומר שבאמנותו המופשטת של קלה, כמו גם ביצירותיהם של הציירים קנדינסקי ופיקאסו, הוא פיתח לעצמו שפה ואוצר מילים משל עצמו, שפה של צורות, סמלים וצבעים, שאפשרו לבטא את חזונו הפנימי.
מואב ורדי
מוֹאָב ורדי (נולד ב-1974) הוא עיתונאי ועורך חדשות החוץ של כאן חדשות. מגיש את חדשות שישי בכאן 11, הגיש את מגזין החוץ העולם היום מ-2017 עד 2023.
ביוגרפיה
ורדי נולד בדגניה א' והוא נין לחיותה ויוסף בוסל, ממקימי הקבוצה. אביו הוא יוסי ורדי, ששימש בעבר ראש המועצה האזורית עמק הירדן.
למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב, אך בחר לעסוק בתקשורת. עבד בטלוויזיה החינוכית, לאחר מכן בחדשות 2, ומשם עבר לחדשות 10 בערוץ 10. הוא עבד כתחקירן, ולאחר מכן ככתב בתוכנית "המקור" בהנחיית עופר שלח ורביב דרוקר.
בסוף שנת 2011 נשלח ורדי לסקר את ההפגנות במצרים, נחקר על ידי משטרת קהיר, וחזר לישראל ב-1 בפברואר 2012.
בשנת 2015 היה אחד מחמישה עשר כתבים מדיניים ששלחו לראש ממשלת ישראל ושר התקשורת, בנימין נתניהו, גילוי דעת במחאה על הסעיף המגביל את החופש העיתונאי ברשות השידור.
ב-29 במרץ 2023 נודע כי יגיש את חדשות שישי, המהדורה המרכזית של תאגיד השידור הישראלי בימי שישי. לפני כן הגיש את התוכנית מספר פעמים, עקב כך חדל מלהגיש את העולם היום, מיכל רשף ויואב זהבי החליפו אותו בהגשת התוכנית.
גרגויל
גרגויל (מצרפתית: gargouille) הוא פסל ממאפייני האדריכלות הגותית ששימש בדרך כלל כמרזב קישוטי. הגרגוילים ממוקמים תמיד על סף הגג של המבנים הגותיים (כמרזבים) ומעוצבים כמפלצות דמויות שדים או דרקונים אשר פונות כלפי חוץ ומפחידות את האנשים שעומדים למרגלות המבנה.
הגרגויל הוא מאפיין גותי המשקף אלמנטים מסוימים של התקופה שבה היה פופולרי - הקדשת תשומת לב רבה לפרטים פיסוליים גם אם אף אחד (חוץ מהאל כביכול) לא יכול להתבונן בהם מקרוב, והשלטת פחד על ידי הכנסייה. יש הטוענים שמטרת הגרגוילים לא הייתה להפחיד את האנשים אלא להפחיד רוחות רעות ושדים ולמנוע מהם להיכנס לתוך הכנסייה.
בקרב חוקרי אמנות גותית נהוג להבחין בין "גרגויל" ל"גרוטסק" כאשר הראשון הוא מרזב המעוצב כמפלצת והשני הוא כל פסל של מפלצת שאיננו מרזב. עם זאת, מחוץ לחוגים המקצועיים מקובל לכנות את שני סוגי הפסלים בשם "גרגויל".
מקור המילה ותרגומה לעברית
מקור השם הוא במילה הצרפתית gargouille אשר נגזר מהשורש הלטיני gar במשמעות של לבלוע ונובע גם כאונומטופיה מצליל פכפוך המים במרזבים, כאילו צליל גרגורן של המפלצות כאשר מנוקזים מי הגשמים דרך פיותיהם.
אמציה פורת בתרגומו לספר "הרחק מהמון מתהולל" מאת תומאס הרדי תרגם את המילה Gurgoyle כ"גוּרגוֹלֶת". דוגמה מפרק 46 "גורגולת ועוללותיה" (The Gurgoyle: It's Doings): "המגדל של כנסיית ותרברי היה מבנה מרובע מן המאה הארבע-עשרה, ושתי גוּרגָלוֹת של אבן היו לו על כל צד מארבעת צדדיו של מעקה הגג." תרגום זה אינו מוכר ולא משתמשים בו, השימוש הנפוץ ביותר הוא במילה הלועזית.
רופרט גרייבס
רופרט גרייבס (באנגלית: Rupert Graves; נולד ב-30 ביוני 1963) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי. תפקידו הידוע ביותר הוא כבלש המשטרה המפקח לסטרייד בסדרת הטלוויזיה "שרלוק".
ביוגרפיה
גרייבס נולד בווסטון-סופר-מייר שבסאמרסט, אנגליה. אמו היא מרי לוסילה, סוכנת נסיעות, ואביו ריצ'רד הרדינג גרייבס, מוזיקאי ומורה למוזיקה. , התחנך בבית הספר "Wyvern Community School" שבעיר הולדתו, והפסיק את לימודיו בגיל 15. בית הספר נסגר מאז ונפתח שוב בשם "Hans Price Academy".
אדינץ
אדינץ (ברומנית: Edineț; ברוסית: Единец', ידינץ; ביידיש: יידניץ, יידיניץ או יעדינעץ) היא עיר בצפון מולדובה, כ-200 ק"מ צפונית לבירה קישינב, ובירת מחוז ידינץ. אדינץ שוכנת בחבל הארץ ההיסטורי בסרביה.
רופרט גרייבס
ביוגרפיה
אחרי שעזב את בית הספר עבד כליצן בקרקס. במשך השנים השתתף בכ-25 סרטי קולנוע ויותר מ-35 הפקות טלוויזיוניות, כמו כן שיחק בתיאטרון. הוא הופיע לצידה של הלנה בונהם-קרטר בארבעה סרטים: "זכרונות אהבה מפירנצה", "מוריס", "מקום בו מלאכים פוחדים לדרוך" וב"תרגילים בנקמה".
תפקידיו הבולטים הראשונים היו בדרמות התקופתיות "זכרונות אהבה מפירנצה" (1985) ו"מוריס" (1987) עיבודים לרומנים של א. מ. פורסטר. בהמשך הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה כגון "קומץ עפר" (1988), "נערה שונה" (1996) ו-"Intimate Relations" (1996). עבור תפקידו בסרט "Intimate Relations" זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של מונטריאול.
אדינץ
היסטוריה
האזכור הכתוב הראשון ליישוב הוא במסמך של נסיך מולדובה אלכסנדרו הטוב משנת 1431, בו מוזכר הכפר בשם ויאדינצי (Viadineți). במסמך משנת 1690 של הנסיך קונסטנטין מוזכר הכפר בשם יאדינצי (Iadineți). השם אדינץ (Edineț) מוזכר בכתובים החל משנת 1663. בשנת 1812 סופח האזור על ידי האימפריה הרוסית, ונכלל באזור בסרביה. עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה ב-1918 הכריזה בסרביה על עצמאותה, ובהמשך אותה השנה הוכרז על איחודה עם ממלכת רומניה. בתקופה זו נכללה אדינץ בתחום מחוז חוטין.
המיליציונר מרובליובקה
המיליציונר מרובליובקה (ברוסית: Милиционе́р с Рублёвки) היא סדרת טלוויזיה רוסית קומית-בלשית, המהווה פריקוול לסדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה". פרק הבכורה שודר ברשת TNT ב-12 באפריל 2021.
רופרט גרייבס
ביוגרפיה
גרייבס זכה לשבחים גם על הופעותיו על במת התיאטרון, בהם תפקידים שגילם בתיאטרון ברודוויי בניו יורק בהצגות "קרוב יותר" (Closer) ו"איש הפיל". עוד בתיאטרון השתתף במחזה "The Pitchfork Disney" ב"תיאטרון בוש" שבלונדון, והופיע לצידה של ונסה רדגרייב ב-"A Madhouse in Goa".
אדינץ
היסטוריה
ב-1940, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, השתלטה ברית המועצות על בסרביה, והעיירה אדינץ סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית. במהלך מלחמת העולם השנייה, במסגרת ההסכם בין גרמניה הנאצית לממשלה הרומנית הפאשיסטית בראשות יון אנטונסקו, נכבשה בסרביה, ובכללה העיירה אדינץ, על ידי הצבא הרומני. בשנת 1944 נכבש האזור מחדש על ידי ברית המועצות.
רופרט גרייבס
ביוגרפיה
החל משנת 2010 ועד היום הוא מופיע בסדרת הטלוויזיה שרלוק של ה-BBC בתפקיד המפקח לסטרייד.
המיליציונר מרובליובקה
עלילה
בשנת 1994, ולדימיר יאקובלב הצעיר מסיים בית הספר הגבוה לשוטרים ומקבל עבודה כבלש פשוט במחלק של מחוז בארוויחה. מריה גודקובה הופכת להיות בת זוגו. יחד, הגיבורים יצטרכו לפתור פשעים מורכבים שונים וללגום את האבסורד של החיים ברוסיה של שנות התשעים.
CiNii
CiNii הוא מאגר מידע ומנוע חיפוש ביבליוגרפי עבור חומר שהתפרסם ביפן או חומר בשפה היפאנית. המיזם הוקם בשנת 2005 ומתוחזק על ידי המוסד הלאומי למידע (Nii) מייסודה של אוניברסיטת טוקיו. שירות החיפוש חשוף לציבור ומקטלג את הפריטים בספריית המוסד הלאומי למידע, מסד המידע של ציטוטי כל הפרסומים ביפאנית (CJP), קטלוג ספריית הדיאט הלאומית וספריות נוספות, ספריות אקדמיות וארגוניות. על אף שהשירות הוא מקיף וכולל את כל תחומי הדעת, השימוש העיקרי שלו הוא בתחומי מדעי הרוח והחברה. לתחומי מדעי הטבע, הרפואה ומדעים מדויקים קיימים גם מאגרי מידע ייעודיים.
רופרט גרייבס
ביוגרפיה
ב-2012 השתתף במיני סדרה "מדינה סודית", מותחן פוליטי בכיכובו של גבריאל ביירן, בו גילם את פליקס דורל, שר בממשלה. עוד ב-2012 שיחק בתפקיד אורח בעונה השביעית של "דוקטור הו" בפרק "דינוזאורים בחללית".
המיליציונר מרובליובקה
הפקה
לראשונה, נודע על פיתוח הסדרה באוקטובר 2020 לקראת עונת הטלוויזיה 2020/2021, בערוץ TNT.
את התפקיד הראשי משחק השחקן ארטיום סוצ'קוב, שערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד השוטר צעיר ולדימיר יאקובלב בשנת 2018 בפלשבקים מהעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה".
במקור כונתה הסדרה בשם "יאקובלב הצעיר" בסדרה היה אמור להיות מדובב על ידי סרגיי בורונוב, שגילם את הגיבור בבגרותו בסדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה",  אך הוחלט לנטוש את הרעיון הזה.
בתחילה תוכננה לצאת הסדרה במתכונת של 16 פרקים בני 25 דקות כל אחד, אולם מאוחר יותר הוחלט לשלב 16 פרקים ל-8 פרקים באורך של 48 דקות. הסדרה הפכה לפרויקט הראשון של הבמאית והמפיקה, פולינה אנופריבה.
בסתיו 2021 החלו צילומי עונה שנייה.
אדינץ
היסטוריה
החל משנת 1991, לאחר התפרקותה של ברית המועצות, נמצאת אדינץ בשטחה של רפובליקת מולדובה.
הקהילה היהודית
בשנת 1897 התגוררו באדינץ 7,379 יהודים, והיוו כ-72% מתושבי העיירה. רובם עסקו במסחר ובמלאכה. הרופאים והרוקחים בעיירה היו כולם יהודים, כמו גם בעלי העגלות, שקיימו את הקשר עם יישובים אחרים. הסופר יהודה שטיינברג חי בעיירה זו בתקופה שבה התפרסם כסופר בעזרת חברו מנשה הלפרן. שניהם ניהלו בעיירה פעילות ברוח משכילית- קבלו את ניהול תלמוד התורה המקומי, הדיחו את ראש הקהילה ומינו ראש קהילה משכיל וכן פתחו ספריה לצעירים. לאחר מלחמת העולם הראשונה חילקו הרומנים את העיירה לשתי יחידות אדמיניסטרטיביות נפרדות, כדי למנוע מהיהודים, שהיו הרוב, לנהל את ענייני העיירה כולה.
בשנת 1930 התגוררו בעיירה 5,341 יהודים, ואף לקחו חלק בפעילות המוניציפלית. בתקופה מסוימת כיהן יהודי כראש העיירה, וכן שימשו יהודים כסגנים ובעלי תפקידים בכירים. בשנים האלו העיירה שגשגה, הוקמו מוסדות חינוך יהודיים, כולל בית ספר "תרבות", בית חולים יהודי ובית זקנים יהודי. בעיירה התקיימה פעילות ציונית, עם נוכחות של כל הזרמים.
לאחר סיפוח בסרביה על ידי ברית המועצות, הורע המצב הכלכלי. רכושם של היהודים הוחרם, בתי מלאכה הולאמו, המסחר הושבת, והיהודים שנחשבו לאמידים או לפעילים ציונים גורשו לסיביר.
השואה
באמצע אוגוסט 1941 הוקם בעיירה גטו, אליו נדחקו שארית יהודי אדינץ, אליהם צורפו מגורשים רבים מצפון בסרביה ומבוקובינה. בספטמבר 1941 כבר הצטופפו בגטו כ-12,000 יהודים, ורבים נספו מרעב, קור ומחלות.
ב-16 בספטמבר 1941 גורשו כל היהודים מאדינץ לטרנסיסטריה. חלק מהמגורשים הובלו דרך אטאקי ורזינה, וחלק אחר דרך סקורן ובריצ'ן. רוב היהודים נספו בצעדות המוות במהלך הגירושים, ומרעב, קור ומחלות במחנות וגטאות בטרנסיסטריה, וביניהם ברשד ומוהיליב-פודילסקי. לאחר המלחמה מעט היהודים ששרדו התיישבו בצ'רנוביץ או עלו לישראל. רק בודדים חזרו לאדינץ.
רוברט בראון (סוציולוג)
רוברט בראון (בהונגרית: Braun Róbert; ארד, 7 בינואר 1879 – בודפשט, 12 בפברואר 1937) היה סוציולוג, ספרן, הונגרי-יהודי, חוקר כפרים, לקסיקוגרף ולקטור.
ביוגרפיה
בראון נולד במשפחה יהודית, אביו היה יוז'ף בראון ואמו ברטה ברוקנר. הוא למד באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובפריז בירת צרפת, ובהמשך היה מורה בבית הספר למסחר בטרגו מורש. הוא עבר לבירת הונגריה בשנת 1911, שם היה סגן מנהל הספרייה המטרופוליטנית תחת ניהולו של ארווין סאבו עד שנת 1918. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא נכלא ואחרי שחרורו עבד כלקטור וכמתרגם. עבודות "מחקרי הכפר" שלו היו חלוציות ופורצות דרך. בראשות בראון הוקמה המחלקה הסוציוגרפית של האגודה למדעי החברה. הוא ערך את כתב העת "המאה העשרים" (Huszadik Század) במשך זמן מה. הוא גם היה העורך של "ליטרטורה" ושל הסדרה "תרבות ומדע". הוא תרגם וקידם את יצירותיו ורעיונותיו של הנרי ג'ורג' (קידמה ועוני; ההיסטוריה של תקופת המושלות שלי). בשנת 1925 הוא כתב יחד עם אחת מעמיתיו, בלנקה פיקלר היהודייה (בודפשט, 25 במרץ 1883 - 11 באפריל 1957) הספרנית הראשונה בהונגריה, את הביבליוגרפיה של קטלוג הספרים ההונגרי הכללי. הוא היה תורם מרכזי בכתב העת "מאה שלנו", כתב מאמרים ל"אנציקלופדיה של הכלכלה", ערך מוסף לאנציקלופדיות גניוס ושל רוואי, וכתב כעמית עבור האנציקלופדיה האמריקאית למדעי החברה (Encyclopaedia of the Social Sciences).
אשתו הייתה מרגיט גרינוולד, בתה של אווה בראון היהודייה-הונגרייה, קדושה מעונה ופעילה קומוניסטית. בראון הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
כתביו
בשפת המקור:
מתורגם לעברית:
תרגומיו
בשפת המקור:
אריה בהיר
אריה בהיר (1 במאי 1906 - 13 בספטמבר 1970) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י, רפ"י העבודה והמערך.
אלן גריפין
אלן גריפין (באנגלית: Alan Griffin; נולד ב-14 באפריל 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בניופאונדלנד גרואולרס מליגת העל הקנדית.
קריירה
גריפין נולד בדאלאס, טקסס. אביו, אדריאן, הוא כדורסלן עבר ב-NBA המשמש כעוזר מאמן, ואחיו, איי. ג'יי., גם הוא כדורסלן.
בחמשת המשחקים הראשונים שלו בקבוצה הוא הוביל את הקבוצה בנקודות ממוצעות למשחק עם 18.4 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה בנקודות בשלוש מהמשחקים הללו עם 23, 20 ו-22 נקודות. ב-19 בדצמבר 2020 רשם 24 נקודות, 10 ריבאונדים, 3 אסיסטים, 2 חטיפות ו-3 חסימות במשחק נגד באפלו, כולל חסימה שהובילה את המשחק להארכה, שלאחריה ניצחה קבוצתו את המשחק בפער של 11 נקודות, לאחר שכבר פיגרה ב-16 נקודות במהלכו. בתום העונה גריפין העמיד ממוצעים של 13.3 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק, והכריז על מועמדותו לדראפט 2022 ב-NBA.
לאחר שלא נבחר בדראפט, בקיץ 2021 הצטרף גריפין לריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך שוחרר לאחר ארבעה משחקים. ב-19 בדצמבר 2021 חתם בווסצ'סטר ניקס, ושוחרר ב-23 בינואר 2022. ב-18 במאי 2022 חתם בניופאונדלנד גרואולרס מליגת העל הקנדית.
פיל אסייתי
פיל אסייתי (שם מדעי: Elephas maximus) הוא מין יחיד בסוג פיל ממשפחת הפיליים. בעבר היו מינים נוספים, שנכחדו. לפיל האסייתי כמה תת-מינים, ביניהם: פיל סומטרי, פיל בורנאי, פיל הודי ופיל סרי לנקי.
מאפיינים
הפיל האסייתי הוא בעל החיים היבשתי השלישי בגודלו (אחרי שני מיני הפיל האפריקני). הם צורכים עד כמאתיים ק"ג צמחייה ליום על מנת לשרוד. תוחלת החיים של הפיל האסייתי נעה בין 60 ל-70 שנים. מהירות התנועה של הפילים האסייתים מגיעה עד.
הגובה של פיל אסייתי מגיע עד לכ-, ומשקלו עשוי להגיע לכ-6 טונות. נקבת הפיל האסייתי חסרת חטים. צבע הפיל האסייתי הוא בין חום לאפור. לפיל האסייתי קיימת אונה (כמעין אצבע) אחת בקצה החדק, לעומת הפיל האפריקני לו יש שתי אונות.
משך היריון הפילות האסייתיות הוא 18–32 חודשים. משקל הגור הנולד מגיע ל-100 ק"ג.
הפיל האסייתי נפוץ באזורים תחומים בדרום-מזרח אסיה. מספר הפילים האסייתים החי בטבע בימינו נע בין 28,000 ל-42,000 והוא נחשב לבעל חיים בסכנת הכחדה.
הפיל היה נפוץ מהרי ההימלאיה ועד לנהר יאנגצה בסין, אך ציד והתיישבות בני האדם הביאו לצמצום תחומי המחיה. הפיל האסייתי שימש כ"טנק" בעת העתיקה ובימי הביניים - הוא היה "כלי נשק" במלחמות ונשא משאות כבדים. המשתמשים הראשונים בפילים לצורכי מלחמה היו הפרסים. במיתולוגיה ההינדית, באחד מייצוגיה הנפוצים של האלה לקשמי, אלת העושר ההודית יושבת על פרח לוטוס כאשר שני פילים רוחצים אותה בזרמי מים (סמל לגשם), ומידיה נשפכים זרמי מטבעות אל האדמה. בגני החיות בישראל כל גני החיות לוקחים חלק בתוכניות שימור בינלאומיות. גני החיות בישראל שבהם יש פילים אסייתים הם: הספארי ברמת גן, גן החיות התנ"כי והחי פארק.
מכיוון שמערכת העיכול של הפיל, אינה מעכלת תאית (בניגוד לזו של הפרה) ומכיוון שכל מזונו של הפיל הוא מהצומח ובעיקר עלים, צואתו של הפיל מכילה המון סיבי עץ. לכן גללי הפיל הם חומר גלם קל ונוח מאוד להכנת נייר. הדבר נעשה באינדונזיה ובסרי לנקה.
הפיל האסייתי תואר על ידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1758.
גדילת האוכלוסייה
הגורמים העיקריים המגבילים את גדילתם של אוכלוסיית הפילים האסייתים הם שטח מוגבל, משאבים מוגבלים ומחלות. בעקבות הגדילה וההתרחבות של המין האנושי, הפילים האסייתים נאלצו לחיות בשטחים קטנים, מוגבלים ולא רציפים. עקב שטחם המצומצם, הרבה פילים מתחרים על אותה כמות מוגבלת של משאבים, דבר שמגביל את גדילתם משמעותית. עוד גורם שנובע משטח מוגבל הוא מחלות, הצפיפות של הפילים מובילה לעלייה בתדירות של מחלות טפיליות ולזיהום במקורות המים שלהם.
יחסים עם מינים
הפיל האסייתי הוא הרביבור והטרוטרוף, יש לו מגוון מזון רחב ומסוגל לאכול כמעט כל מין מהצומח. הוא לרוב אוכל עשבים, פירות, עלים, ענפים, שורשים, פרחים ושיחים. פילונים נטרפים על ידי אריות ונמרים ולפילים מבוגרים אין טורפים קרניבורים, לעומת זאת יש להם יחסים פרזיטים עם מינים רבים. כינים, זבובים, פרעושים, יתושים וקרציות ניזונים מהדם והעור של הפילים.
חשיבות הפיל בטבע
הפיל האסייתי הוא מין מפתח ומהנדס מערכת אקולוגית מובהק בדרום מזרח אסיה. הפילים מורידים עצים, סוללים שבילים, חופרים בורות מים, מדשנים את האדמה ומפזרים זרעים. הם מעצבים ומייצבים את סביבתם ומשפיעים ישירות על מגוון רחב של צמחים ובעלי חיים.
אסטרטגיית חיים
אסטרטגיית החיים של הפילים האסייתים מתחלקת לשניים: כמתבגר וכמבוגר. מחזור חייהם אינו מורכב והם גדלים ומתפתחים באיטיות. הפילון המתבגר מקצה את כל האנרגיה שלו להתפתחות וגדילה. כתינוק הוא לומד להתמודד עם סביבתו וכיצד להשתמש בחדקו ושיניו. לאחר 2–4 שנים מפסיק הפילון לינוק מאמו, מתחיל להסתובב עם פילים זכרים, ובאיטיות עוזב את העדר הראשי. הפיל האסייתי ממשיך לגדול עד לגיל 20. פיל אסייתי מבוגר יכול לגדול עד שלושה מטרים ולשקול עד שישה טונות. בשלב השני, כאשר הפיל מבוגר, הוא מתחיל להקצות אנרגיה לרבייה. למרות הגעתו לבגרות מינית בגיל 10–15 שנים, הפיל האסייתי מתחיל בזיווג בגיל 20 והפילה בגיל 15. הריונה של הפילה אורך 18–32 חודשים, לכן הפילים מזדווגים בהתאמה לעונת הגשמים כשהצמחייה רכה ללעיסה. כאשר הפילה יולדת כל הפילים מקיפים אותה במעגל ובכך מגנים עליה. הפילה ממליטה פילון אחד (נדיר שהיא תמליט תאומים), ומשקלו מגיע עד ל-100 ק"ג. הפילה משקיעה המון אנרגיה בפילון ולמעשה לא מזדווגת שוב עד שהפילון לא נגמל מהנקה, עקב כך היא ממליטה כל 4–5 שנים.
יחסי פילים ובני אדם
פעילות אנושית מאיימת על הפילים האסייתים מאוד. התיישבות בני האדם, ציד וסחר הובילו את המין לסכנת הכחדה, כתוצאה מכך הפילים היום חיים בכ-5% מאזור התפוצה שהיה להם בעבר ואיבדו מגוון גנטי גדול. על פי הרשימה האדומה של ה-IUCN רמת האיום של הפילים האסייתים היא סכנת הכחדה כללית. המין כבר נכחד בפקיסטן והאוכלוסייה בעולם הולכת ופוחתת. בימינו נותרו כ-50,000 פילים אסייתים בעולם, כאשר לפני 100 שנה הם מנו מעל 100,000. בעשרות השנים האחרונות עלתה חשיבות השימור במדינות, והוקמו ארגונים שמטרתם לסייע לפילים האסייתים, הממומנים בעיקר מתרומות ועובדים יחד עם הרשויות באזור. הפיל האסייתי נחשב כמין דגל שזוכה לתמיכה ציבורית ומשמש כמין מטרייה כנגד ציד באסיה. הארגונים דואגים לשמור על בתי הגידול של הפילים, להפחית סכסוכים בין פילים לבני אדם, לערוך מחקרים לאסטרטגיות שימור ולקדם מדיניות ידידותית לפילים.
בעוד שבתחום התיירות, אטרקציות הכוללות פילים נחשבות פופולריות, ארגוני זכויות בעלי חיים יוצאים במקרים רבים נגד התעשייה, ומתעדים מקרים שלטענתם מפרים זכויות בעלי חיים, למשל; כאשר אילוף הפילים מתבצע על ידי הכאתם במקל עם קצה מתכתי חד.
Firefox OS
Firefox OS (שם קוד: Boot to Gecko, או B2G) הייתה מערכת הפעלה מבוססת קוד פתוח אשר פותחה לטלפונים חכמים, טלוויזיות חכמות וטאבלטים. היא פותחה על ידי מוזילה ומפתחים חיצוניים, והתבססה על מנוע פריסת התצוגה של דפדפן פיירפוקס, אותו מפתחת מוזילה גם כן- Gecko, וכן על ליבת לינוקס.
היסטוריה
מערכת ההפעלה הוצגה בפומבי לראשונה, בשם "Boot to Gecko", בפברואר 2012, עבור סמארטפונים תואמי אנדרואיד. והוכרז שהסמארטפונים הראשונים עם מערכת ההפעלה, צפויים לצאת לשוק בברזיל לקראת סוף אותה השנה. מערכת ההפעלה "Boot to Gecko" הייתה מבוססת על הדפדפן פיירפוקס, בדומה ל-Chrome OS. המטרה של מערכת ההפעלה הייתה ליצור אלטרנטיבה בשוק מערכות ההפעלה לסמארטפונים, מול הדואופול של iOS ואנדרואיד, במחיר של כ-100 דולר. באוקטובר 2012 השיקה מוזילה גם חנות אפליקציות עבור סמארטפונים.
בפברואר 2013, במסגרת תערוכת Mobile World Congress בברצלונה, הכריזה מוזילה על תוכניות להטמעה מסחרית גלובלית של "Firefox OS", והודיעה כי הגל הראשון של מכשירים עם מערכת ההפעלה יהיה זמין לצרכנים בברזיל, קולומביה, הונגריה, מקסיקו, מונטנגרו, פולין, סרביה, ספרד וונצואלה. מוזילה גם הודיעה כי LG Electronics, ZTE, Huawei ו-TCL Corporation התחייבו לייצר מכשירים עם מערכת ההפעלה. ZTE אף הציגה טלפון עם "Firefox OS". בתערוכה נחשף גם כי ממשק ה-Desktop של המכשיר וגילוי האפליקציות פותח על ידי חברת "Everything.me" הישראלית. הממשק שפיתחה היה מסך בית המזהה את מיקומו של המשתמש, את השעה ביום, את היסטוריית השימוש, וכן את היסטוריית השימוש של משתמשים דומים ומציעה לו תפריט אפליקציות שונה המותאם לזמן ולמקום. אולם החברה נסגרה באוקטובר 2015.
ב-23 באפריל 2013 הושקו למכירה הסמארטפונים הראשונים מבוססי מערכת הפעלה שיוצרו על ידי חברת סטארט-אפ ספרדית בשם "גיקספון", ומלאי המכשירים אזל תוך שעות ספורות. החברה הציעה למכירה את המכשיר Keon תמורת 119 דולר, ואת הגרסה החזקה יותר, Peak, תמורת 194 דולר.
ביוני 2013 הודיעה חברת "פוקסקון, יצרנית רכיבי האלקטרוניקה הגדולה בעולם, כי היא מפתחת שורה של מכשירים חדשים בשיתוף פעולה עם קרן מוזילה, המבוססים על "Firefox OS". בין השאר גם טלוויזיות חכמות. בנוסף הודיעה כי היא שוכרת 3,000 מהנדסי תוכנה עבור הפרויקט.
בסוף 2013 חברת וויקו (WICO) הצרפתית השיקה בצרפת מכשירים שמחיריהם מתחילים בכ–70 יורו, וכמעט 7% ממי שרכשו לראשונה סמארטפון בצרפת בחרו בוויקו.
בפברואר 2014, במהלך תערוכת Mobile World Congress אלקטל ו-ZTE הכריזו על 5 מכשירים חדשים, סמארטפונים וטאבלטים חדשים במחירים אטרקטיביים, המריצים את מערכת ההפעלה "Firefox OS". בנוסף נחשף סמרטפון בעלות של 25 דולר בלבד, תוצרת חברת "ספרדטרום" הסינית.
עד סוף 2014, 14 מפעילי תקשורת סלולרית ב-28 מדינות ברחבי העולם הציעו טלפונים עם מערכת ההפעלה "Firefox OS".
ב-8 בדצמבר 2015, מוזילה הודיעה שהיא תפסיק את המכירות של סמארטפונים עם מערכת ההפעלה "Firefox OS". מוזילה הודיעה מאוחר יותר כי שיווק מכשירי סמארטפון "Firefox OS" יופסק עד מאי 2016, מכיוון שהפיתוח של "Firefox OS" ייפסק לאחר שחרורו של גרסה 2.6.
סברדלובסק (מחוז)
מחוז סברדלובסק (ברוסית: Свердловская область, בתעתיק: סברדלובסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במחוז הפדרלי של אורל. המחוז הוקם ב-17 בינואר 1934.
רוב שטח המחוז נמצא באסיה בהרי אורל ובמישור הסיבירי המערבי. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-4 אזורים ועיר יקטרינבורג.
היסטוריה
עם כיבוש קאזאן בסוף המאה ה-16 החלה התרחבות רוסיה לכיוון מזרח. כבר בתחילת המאה ה-17 החלה התיישבות רוסית באזור. במהלך המאה ה-18–19 האזור היה הלב התעשייתי של רוסיה. בתקופת האימפריה הרוסית נקרא המחוז בשם פלך יקטרינבורג.
בתקופת מלחמת העולם השנייה לשטח המחוז הועברו מפעלים רבים. בתקופת שלטון ברית המועצות נקראה בירת המחוז יקטרינבורג בשם סברדלובסק, על שם המנהיג הבולשביקי יעקב סברדלוב, והמחוז נקרא בהתאם "מחוז סברדלובסק". שמו נשאר גם כשיקטרינבורג חזרה לשמה הקודם לאחר פירוק ברית המועצות.
האזור היה מרכז חשוב של יהוויסטים. בשנת 1939 הרשויות גילו מרכז חשוב של הכת וסגרו אותו תוך מעצר כל המאמינים.
בוריס ילצין, נשיא רוסיה בתקופה שלאחר פירוק ברית המועצות, כיהן כיו"ר הוועדה הקומוניסטית של מחוז סברדלובסק (בפועל, ראש המחוז) מ-1976 עד 1985.
דמוגרפיה
הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, יש טטרים (כ-3.5%) ואוקראינים (כ-1%). בערים מתגוררת כ-85% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - יקטרינבורג מתגוררים כ-1,300,000 תושבים.
כלכלה
בשטח המחוז נמצאים מרבצים גדולים של ברזל, ניקל, נחושת, זהב, פלטינה ומתכות אחרות. בהתאם לכך, המחוז מתאפיין בתעשייה כבדה מפותחת ביותר. בערי המחוז ממוקמות מפעלים ליצור פלדה (בעיר ניז'ני טאגיל שנמצא בבעלות חברת אווראז) טנקים (מפעל הקרונות של אוראל בניז'ני טאגל), תחמושת ומכונות שונות לתעשייה כבדה.
בשנת 1964 כ-50 ק"מ מסברדלובסק הופעלה תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי שהייתה תחנת הכוח הגרעינית הראשונה בברית המועצות שמטרתה העיקרית הייתה ייצור אנרגיה חשמלית בהיקף משמעותי.
מגי דה בלוק
מגי דה בלוק (בהולנדית, צרפתית וגרמנית: Maggie De Block; נולדה ב-28 באפריל 1962) היא פוליטיקאית בלגית, חברת המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית (Open Vlaamse Liberalen en Democraten). בשנים 2013 ו-2014, נבחרה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בפלנדריה. בפברואר 2015, היא נבחרה לפוליטיקאי הפופולרי ביותר בכלל בלגיה, על שלושת מחוזותיה השונים. בשנים 2014–2020 כיהנה דה בלוק כשרת הרווחה והבריאות בממשלתיהם של ראשי הממשלות שארל מישל וסופי וילמס.
ביוגרפיה
דה בלוק נולדה בעיירה מרצ'טם שבצפון פלנדריה. היא בוגרת בית הספר לרפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל, ועבדה במשך 25 שנים כרופאה כללית בטרם הצטרפה לפוליטיקה. אחיה, אדי דה בלוק, מכהן כראש עיריית מצ'טרם.
היא מונתה למזכירת המדינה לענייני מקלט מדיני, הגירה והשתלבות חברתית בממשלתו של אליו די רופו בדצמבר 2011. בדצמבר 2012 היא נהפכה לסגנית יושב ראש מפלגת המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית. מאוחר יותר היא מונתה לשרת המשפטים המופקדת על מקלט, הגירה, השתלבות חברתית והפחתת עוני בממשלת די רופו ביולי 2014.
בראשית חודש מרץ 2013, היא נבחרה לאשת השנה על ידי קוראי העיתון "לה ליברטה בלגיה". בסקרים שנערכו באותה שנה וב-2014 נהפכה דה בלוק לפוליטיקאית הפלמית הפופולרית ביותר, ועקפה באחוזי הפופולריות שלה את נשיא פלנדריה קריס פטרס.
עם כינון ממשלתו של שארל מישל, שהוקמה באוקטובר 2014, מונתה לשרה לענייני רווחה ובריאות. כאשר הצהירה אמונים לתפקיד, תיארה דה בלוק תיק זה כ"חלום שלה". מבקריה טענו כי היא אינה מציגה את הדוגמה הנכונה שאמור לשמש שר הבריאות בשל השמנת היתר הקיצונית שלה. לטענות אלו השיבה "אני יודעת שאני לא דוגמנית, אבל במקרה זה צריך לא להסתכל בקנקן אלא במה שיש בו". במסגרת תפקידה, הייתה מעורבת בתיאום התגובה הבלגית להתפרצות האבולה במערב אפריקה.
בשנת 2015 היא נבחרה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בפלנדריה, ולוניה ובריסל - מה שהפך אותה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בבלגיה.
היסטוריה של הפרעת קשב
היסטוריה של הפרעת קשב מתייחסת לתהליכים המדעיים, החברתיים והממסדיים של העיסוק בהפרעה הנוירו-התפתחותית שנקראת הפרעת קשב ופעלתנות-יתר (הקופ"י). תהליכים אלו עוסקים במחקר, בהגדרה, באבחנה ובטיפול הנפשי והרפואי של ההפרעה. ההיסטוריה של הפרעת הקשב מתארת את השינויים בהבנה ובהתייחסות להפרעת הקשב לאורך השנים.
בעוד שהמקור לתסמינים של הפרעת קשב הוא נוירולוגי-רפואי, עקב השלכתה על התפקוד בתחומי חיים רבים חוקרים אותם גם פסיכולוגים, אנשי חינוך ומדענים אחרים.
שינויים בהבנה ובהתייחסות להפרעת קשב בעקבות התפתחות המחקר
הפרעת קשב נפוצה יחסית בקרב האוכלוסייה הכללית והיא הלקות הנוירולוגית הנפוצה ביותר בקרב ילדים. ניתן למצוא אותה בכל שכבות האוכלוסייה ורמות האינטליגנציה.
הפרעת קשב היא תופעה שכיחה המוערכת בכ-5%-10% בקרב ילדים בגילאי בית ספר והיא נפוצה גם בגילאי הבגרות. ככל שהמחקר בתחום מתפתח מתגבשת הבנה טובה יותר על השכיחות ואופן הביטוי של הפרעת הקשב במהלך החיים בהתחשב בגורמים שונים כמו סוג ועוצמת ההפרעה, קיומה של תחלואה נלווית, הבדלי מגדר, השפעות של אבחון וטיפול בגיל מוקדם ועוד.
תאוריות בנוגע לקשיי הליבה
התסמינים הנובעים באופן ישיר מהבעיות הנוירולוגיות של הפרעת קשב מתחלקים למספר קבוצות עיקריות: קשב וריכוז; היפראקטביות ואימפולסיביות. תסמיני הליבה הללו עלולים לפגוע בתחומים רבים שיכולים להשפיע על תפקוד האדם בבית, בקהילה, בלימודים או בעבודה.
התאוריות בנוגע לקשיי הליבה של הפרעת קשב התפתחו משימת דגש על פעילות מוטורית עודפת, לעניין בקשיי קשב ולהתמקדות בפגיעה בתפקודים ניהוליים.
מונחים ותתי סוגים
רק במהדורה השלישית של המדריך האבחוני הפסיכיאטרי DSM - III, הופיעה הפרדה בין תתי-הסוגים העיקריים של הפרעת קשב - הנמכה ביכולות הקשב והריכוז (inattention) מול היפראקטיביות (hyperactivity).
במהדורה הרביעית של המדריך האבחוני DSM (1994), כל תתי-האבחנות רוכזו תחת ADHD בתוספת ציון המאפיינים הייחודיים. כתוצאה מכך הושמט המונח ADD ובמקומו מופיע כיום המונח "ADHD בעל רמת קשב נמוכה" (predominantly inattentive). הערך הנוכחי נוקט בגישה המקובלת כיום, לפיה ADD הוא מקרה פרטי של ADHD.
הפרעת קשב בגילאי הבגרות
עקב טבעה ההתפתחותי של הפרעת הקשב, ברוב המקרים היא באה לידי ביטוי לראשונה בילדות, אך היא אינה חולפת עם ההתבגרות ומלווה חלק ניכר מהלוקים בה גם בגיל הבגרות. המודעות לקיומה של הפרעת קשב בחיים הבוגרים החלה להתעורר בעקבות מספר מחקרים שהתפרסמו בסוף שנות ה-70, אשר הראו שאצל חלק מהילדים ההיפראקטיבים התסמינים של הפרעת קשב ממשיכים להופיע גם בגילאי ההתבגרות והבגרות.
עקב אופייה הכרוני הפרעת קשב לא נעלמת גם בחיים הבוגרים של האדם. לצד זאת, קיימים נתונים סטטיסטיים העלולים ליצור רושם מוטעה ומבלבל לגבי שכיחות ההפרעה בגילאים השונים. זאת במיוחד עקב חוסר האחידות בממצאים המדווחים. לדוגמה על פי סקרי אוכלוסייה שכיחות ההפרעה אצל מבוגרים קטנה בחצי מזו של ילדים (2.5% לעומת 5% מהאוכלוסייה). עם זאת, מתוך סקירה של הספרות המחקרית שהתפרסמה בשנת 2006 נמצא שלפי ההגדרה של DSM-IV הפרעת קשב ממשיכה לגילאי הבגרות בכ - 65% מהמקרים. בנוסף, נמצא ש-78% מהילדים שאובחנו עם הפרעת קשב ממשיכים לסבול ממנה גם בגיל ההתבגרות. עם זאת, האחוז היורד אינו מעיד בהכרח על היעלמות ההפרעה משום שלתופעה זו יש הסברים חלופיים. האחוז היורד של מבוגרים המאובחנים עם הפרעת קשב בהשוואה לילדים הוא תוצאה של תת-אבחון המתקיים עבור הפרעת קשב בגילאי הבגרות. מצב זה נגרם משתי סיבות עיקריות הקשורות זו בזו - חוסר מודעות ושימוש בכלים שאינם מותאמים לביטויי ההפרעה בגילאים אלו.
אחת הסיבות לאחוז הנמוך של המאובחנים המבוגרים היא שהפרעת קשב והיפראקטיביות נחשבה בתחילה לבעיה של ילדים בלבד והמודעות לקיומה גם בקרב מבוגרים גדלה רק בראשית שנות האלפיים. לעיתים ההרגלים שאדם עם הפרעת קשב מפתח לעצמו על מנת לפצות על ההפרעה ולהסתירה, מונעים ממנו להכיר בצורך בטיפול ובחשיבותו. אדם כזה לא יפנה לאבחון בגילאי הבגרות ולכן לא יופיע בסטטיסטיקות אודות שכיחות ההפרעה. מבוגרים רבים עם הפרעת קשב אינם מודעים לבעיה, משום שהם חשים שהצליחו להתגבר עליה, במיוחד אם הצליחו לסיים לימודי בית ספר תיכון או להגיע ללימודים אקדמיים למרות ההפרעה. על כן גורם נוסף הוא חוסר המודעות לנושא, אשר מוביל לכך שפחות אנשים פונים לקבלת אבחון בגילאי הבגרות.
הפרעת קשב אינה סטטית וקבועה אלא מתפתחת לאורך ציר הזמן - יש לה ביטויים מגוונים בגילאים השונים, בהתאם למכלול התכונות של האדם והסביבה בה הוא חי. סיבה נוספת לתת-האבחון ותת-הטיפול עבור הפרעת קשב בגילאי הבגרות היא השינויים תלויי הגיל באופן ההופעה של התסמינים. בהתאם לכך, ייתכן שתוצאות המחקרים המראים על ירידה בשכיחות האבחנה בגילאי הבגרות נובעות מחוסר הרגישות של DSM-IV להיבטים התפתחותיים של הפרעת קשב, כך שאין הם משקפים בהכרח את המהלך ההתפתחות הטבעי של ההפרעה. למשל, סביר להניח שהאנשים אצלם אובחנה ההפרעה בילדות זכו לטיפול ששיפר את רמת התפקוד שלהם, או שהם פיתחו בעצמם דרכי התמודדות עם ההפרעה כך שהתסמינים שלה הפכו למורגשים פחות. אף על פי שבחלק מהמקרים אכן נראית הפחתה בתסמינים של הפרעת קשב במהלך ההתבגרות, הפחתה זו לא בהכרח תהיה משמעותית ביחס לקבוצת ביקורת ואין זה מצביע על כך שלא קיימת פגיעה בתפקוד. רק במהדורה החמישית DSM-V, אשר התפרסמה בשנת 2013 הותאמה ההגדרה לביטויי הסימפטומים בחיים הבוגרים והוספו הנחיות מתאימות עבור אנשי המקצוע. סביר להניח שמחקרים עתידיים אשר יתבססו על הקריטריונים העדכניים לאבחון הפרעת קשב יראו תוצאות שונות.
הבדלי מגדר
אחד הגורמים להבדלים בין אישיים הוא מינו של האדם. מגדר הוא מונח במדעי החברה המתייחס לאותן הבחנות בין הגבר לאישה שהן תלויות חברה ותרבות. במדעי החיים מונח זה אינו שגור כלל, ובמקומו משתמשים במונח זוויג (sex) לתיאור הזכר או הנקבה, על-פי מאפיינים פיזיולוגיים ואנטומיים (כגון כרומוזומים ואיברי מין). הפרעת קשב היא תורשתית, עם זאת הביטוי של נטיות תורשתיות מושפע מיחסי הגומלין עם הסביבה. על כן פרק זה יתייחס להן להבדלים הביולוגיים והן להבדלים החברתיים כפי שהם באים לידי ביטוי בהפרעת קשב.
מתוך המחקר אודות הבדלי מגדר של הפרעת קשב ניכרת מגמה עקבית של תת-איתור ותת-אבחון עבור בנות.
5%-10% מהילדים בגילאי בית הספר לוקים בהפרעת קשב ורובם בנים. המחקרים הראשונים על הבדלי מגדר התמקדו בגילאי הילדות משום שהמודעות להמשכיות ההפרעה לאורך החיים טרם התגבשה די הצורך. בשנת 1994 DSM-IV שיקף את הקונצנזוס ההולך וגובר שגם מבוגרים יכולים לקבל אבחנה של הפרעת קשב, בתנאי שהתסמינים נראו לראשונה בילדות לפני גיל שבע.
בשלבים הראשונים של המחקר אודות הפרעת קשב התקיימה אמונה שהפרעת הקשב משפיעה על בנים בשכיחות גבוהה בהרבה מבנות, כנראה ביחס של 1:8. בשנת 2010 דווח על יחס של 1:5 בין בנים לבנות, דבר המראה על פער קטן יותר מזה שהעלתה ההנחה הראשונית. ייתכן כי שיעורי השכיחות של ההפרעה בקרב בנות גדולים יותר באוכלוסייה, אך הפנייתן לטיפול נמוכה יותר משום שבמקרים רבים הפרעת קשב בקרב בנות באה לידי ביטוי יותר בקשיים בקשב מאשר בבעיות התנהגות. על כן ייתכן שבנים מופנים יותר לאבחון וטיפול בהפרעת קשב משום שהם מציגים רמות גבוהות יותר של היפראקטיביות ואימפולסיביות בהשוואה לבנות, שעל פי רוב פחות מפריעות לסביבה מבחינה התנהגותית. סיבה נוספת יכולה להיות גם השונות בתחלואה הנלוות, כאשר בנים נוטים להציג יותר בעיות התנהגות מוחצנות וקשיי למידה בהשוואה לבנות.
אחת הסיבות להבדלי המגדר היא שימוש בנורמה אחידה שאינה משקפת את הבדלי המגדר בשלב האבחנה. כמו כן ייתכן שחוסר השימוש בנורמות תלויות מגדר מוביל לאבחון יותר של בנים לצד תת-אבחון של בנות.
מחקרים נוירולוגיים וגנטיים
המנגנונים המוחיים הגורמים להפרעת קשב עדיין אינם ברורים עד תום. מחקרי הדמיה (כגון: MRI, SPECT) מראים שהליקוי של הפרעת קשב הוא באזור הפרונטו-סטריאטלי. ייתכן שאחד הגורמים להפרעת קשב הוא פגיעה כלשהי בחלק הקדמי ימני של קליפת המוח, אשר אחראי על יכולת דיכוי התגובה.
קיים הבדל נוירולוגי מובהק בין מוחות של אנשים הסובלים ממנה למוחות של אנשים בריאים. הבדל זה מתבטא בשוני במטבוליזם של חומרים שונים, בעיקר דופמין ונוראדרנלין, באזורים שונים של המוח, בעיקר באונה המצחית. ההשערה היא שהבדל זה גורם לבעיה בוויסות מרכיבים שונים: תנועה (היפר קינטיות), תגובה (אימפולסיביות) והכרה (הפרעת קשב וריכוז).
התסמינים המרכזים של הפרעת קשב מקושרים לאזורים מוחיים ספציפיים כמו: האונה המצחית וקליפת המוח הקדם-מצחית, החיבורים שלהן לגרעיני הבסיס ולסטריאטום והיחסים שלהם עם המוח הקטן. רוב המחקרים הנירולוגיים מצאו שלאנשים עם הפרעת קשב כקבוצה, ישנה פעילות חשמלית מופחתת ותגובתיות מופחתת לגירויים באחד או יותר מהאזורים הללו.
מחקרי הדמיה (כגון: MRI, SPECT) מראים הבדלים באזורים מוחיים המופעלים על ידי המוליך העצבי דופמין. הם מראים גם שמקור הליקוי של הפרעת קשב הוא באזור הפרונטו-סטריאטלי. ייתכן שאחד הגורמים להפרעת קשב הוא פגיעה כלשהי בחלק הקדמי ימני של קליפת המוח, אשר אחראי על יכולת דיכוי התגובה.
בהתאם לכך, נמצאו הבדלים באזורים אלו בין אנשים עם וללא הפרעת קשב. למשל, ישנו שוני בפעילות ובגודל המוח הקטן אצל אנשים עם הפרעת קשב בהשוואה לאנשים ללא הפרעת קשב.
בעולם המחקר נעשים מאמצים לגלות גנים הקשורים להפרעת קשב. בין הגנים הנחקרים נמצא הגן לקולטני דופמין DRD4 ו-DRD5.
פרובינקיה גאליה אקוויטניה
גאליה אקוויטניה הייתה פרובינקיה קדומה של האימפריה הרומית, ששכנה בדרום-מערב צרפת המודרנית וגבלה בפרובינקיות גאליה לוגדוננסיס, גאליה נארבוננסיס והיספניה טארקוננסיס.
שבטים באקוויטניה
14 שבטים קלטיים ועשרים שבטים אקוויטניים דרו בחלק הצפוני של הפירנאים, מהרי הסבן (Cévennes) גובלים בשני נהרות: הגארון (Garumna) והלואר (Liger). למעשה, היו למעלה מעשרים שבטים אקיטניים, ברם, הם היו קטנים וחסרי השפעה, ובמקרים אחדים גם נעשו וואסאלים לשבטים גדולים. מרבית השבטים חיו לחופי האוקיינוס, בעוד שהנותרים התיישבו בפנים הארץ ובפסגות הסבן.