cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוון רוברטס
קורות חייו
רוברטס משך תשומת לב לראשונה כעוזר התובע המחוזי של פילדלפיה. הוא מונה על ידי הנשיא קלווין קולידג' לחקור את שערוריית מאגרי הנפט שנודעה בשם שערוריית טיפוט דום. חקירתו הובילה להעמדתו לדין ולהרשעתו של אלברט פול, לשעבר מזכיר הפנים של ארצות הברית, בעוון לקיחת שוחד.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית
רוברטס מונה לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית על ידי הנשיא הרברט הובר, לאחר שמינויו של ג'ון ג' פארקר לא אושר בסנאט. הוא מונה במקומו של השופט אדוארד סנפורד שנפטר, ומינויו אושר על ידי הסנאט. הוא הושבע לתפקיד ב-2 ביוני 1930.
בעת כהונתו על כס השיפוט, היה רוברטס, יחד עם נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז, לשון המאזניים בין השופטים לואי ברנדייס, בנג'מין קרדוזו, הרלן סטון, שכונו שלושת המוסקטרים, ונתנו פירוש רחב יותר לסעיף המסחר בחוקה כדי לאפשר לקונגרס להעביר חקיקה במסגרת מדיניות הניו דיל שתאפשר לממשל הפדרלי להיות פעיל יותר בכלכלה הלאומית, ובין קבוצת השופטים שכונתה ארבעת הפרשים, שעליהם נמנו ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, פירס באטלר, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר, שהעדיפו לתת פירוש צר יותר לסעיף המסחר והאמינו שסעיף ההליך הראוי בתיקון ה-14 לחוקה מגן בתוקף על זכות הקניין. בפסק הדין מ-1936 "ארצות הברית נגד באטלר" צידד רוברטס עם ארבעת הפרשים וכתב פסק דין שפסל את חוק ההסדר החקלאי  כחוק שהיה מעבר לסמכויות המיסוי והתקצוב של הקונגרס.
"שינוי [הדעה] בעיתו ששימר את התשעה"
בסוף 1936 שינה רוברטס את עמדתו בנוגע לתאימותה לחוקה של מדיניות הניו דיל, ובית המשפט העליון פסק בפסק הדין "מלון החוף המערבי נגד פאריש" ואישר את תאימותם לחוקה של חוקי שכר המינימום. לאחר מכן המשיך בית המשפט העליון לאשר את כל תוכניות הניו דיל. בשל העובדה שתוכניתו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט למנות כמה שופטים חדשים כחלק מחוק הרפורמה במשפט של 1937, שכשל, תאמה להחלטה בפסק דין פאריש, כינו רבים את הצבעתו של רוברטס בתיק זה "שינוי [הדעה] בעיתו ששימר את התשעה", אף על פי שהצבעתו של רוברטס בתיק אירעה כמה חודשים לפני פרסום הצעת הרפורמה. בעוד שלעיתים קרובות מואשם רוברטס בחוסר עקביות בעמדותיו המשפטיות כלפי הניו דיל, מציינים חוקרי משפט שהוא טען קודם לכן לטובת פירוש רחב של סמכויות הממשלה בפסק הדין מ-1934 "נבייה נגד ניו יורק", וכך הצבעתו בפסק דין פאריש לא הייתה היפוך מוחלט של השקפתו. בכל אופן, רוברטס צידד ביוני 1936 בחוות דעתם של "ארבעת הפרשים" בקביעת אי תאימותו לחוקה של חוק שכר המינימום של מדינת ניו יורק.
בכל אופן, נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז טען ברשימותיו האוטוביוגרפיות שלניסיונו של רוזוולט לבצע רפורמה בבית המשפט "לא הייתה השפעה ולו הקטנה ביותר" על פסיקת בית המשפט בתיק פאריש. בפרוטוקולים מופיע גם שרוברטס רמז על רצונו לאשר את חוקתיות חוק שכר המינימום של מדינת וושינגטון חודשים טרם הכרזת הנשיא על הצעת הרפורמה בדצמבר 1936. ב-19 בדצמבר, יומיים לאחר סיום הטיעונים בעל פה בתיק פאריש, הצביע רוברטס בעד חוק שכר המינימום של מדינת וושינגטון, אך הרכב השופטים היה חלוק ארבעה מול ארבעה בשל היעדרותו עקב מחלה של השופט תומך הניו דיל הרלן סטון. יוז טען שהעיכוב הרב בהכרזה על פסק דין פאריש הוביל לספקולציות שגויות שתוכנית הרפורמה של רוזוולט הטילה אימה על בית המשפט לטובת אישור מדיניות הניו דיל. הן רוברטס והן יוז הכירו בכך שבשל התמיכה הציבורית המכרעת כלפי מדיניות הניו דיל כפי שהתבטאה בבחירתו מחדש של רוזוולט בבחירות לנשיאות של 1936, עלה בידו של יוז לשכנע את רוברטס שלא לבסס יותר את הצבעותיו על השקפותיו הפוליטיות האישיות ולצדד יחד עמו בפסקי דין עתידיים בנוגע לניו דיל. בדברים שכתב יוז ב-1936 הוא ציין שבחירתו מחדש של רוזוולט אילצה את בית המשפט לנטוש את "התבצרותו בדעת הקהל" ויכולתו לבסס את הפסיקות על השקפות אישיות או פוליטיות נחלשה מאוד.
פסקי דין נוספים וועדות רוברטס
רוברטס כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין שהיה ציון דרך, "ברית השחורים החדשה נגד חברת המכולת התברואתית" מ-1938, ששמר על הזכות לחרם צרכנים בהקשר של המאבק של האפרו-אמריקאים נגד הליכי העסקה מפלים. הוא גם כתב את חוות דעת הרוב שאישרה את סעיפי חוק ההסדר החקלאי שנגעו לשיווק טבק בפסק הדין "מלפורד נגד סמית'" (Mulford v. Smith) מ-1939.
רוברטס מונה על ידי הנשיא רוזוולט לעמוד בראש ועדת החקירה למתקפה על פרל הארבור. הדוח שלו שפורסם ב-1942 היה בעל חשיבות רבה מבחינת הכוחות המזוינים של ארצות הברית. העיתונאי מתנגד המלחמה ג'ון ט. פלין, כתב באותה עת שמינויו של רוברטס למשימה על ידי רוזוולט
ככל הנראה בשל השפעת פעילותו במסגרת ועדת החקירה, כתב רוברטס חוות דעת מיעוט בפסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית שאישרה את סמכות הממשל לכלוא את היפנים בחוף המערבי.
ועדת רוברטס השנייה הוקמה ב-1943 כדי לגבש מאמצים מוקדמים על בסיס לאומי יחד עם צבא ארצות הברית לסייע להגן על אנדרטאות, פריטי אומנות וארכיונים באזורים שבהם התנהלה המלחמה. הוועדה פעלה עד 1946, כאשר פעילויותיה הועברו למחלקת המדינה. רוברטס גם היה בעל תפקיד מרכזי בהקמתה של יחידת חקירת ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים של המשרד לשירותים אסטרטגיים.
בשנותיו האחרונות על כס השיפוט היה רוברטס השופט היחידי בבית המשפט העליון שלא מונה לכהונתו על ידי הנשיא רוזוולט (נשיא בית המשפט הרלן סטון, מונה לשופט על ידי הנשיא קלווין קולידג', אך קודם לתפקיד הנשיא על ידי רוזוולט). רוברטס נעשה מתוסכל מנכונותם של השופטים החדשים ליצור תקדימים ובשל מה שהוא ראה כהשקפתם הליברלית כשופטים. הוא הגיש במרירות חוות דעת מיעוט בפסק הדין מ-1944 "סמית' נגד אולרייט", שקבע שהבחירות המקדימות הלבנות נוגדות את החוקה ופסל חוות דעת שנכתבה על ידי רוברטס עצמו תשע שנים קודם לכן בפסק הדין "גרובי נגד טאוסנד". בחוות דעת מיעוט זו הוא טבע את המשפט שמצוטט לעיתים קרובות, שביטול פסיקות והחלטות תכופות "נוטות להפוך את פסקי הדין של בית משפט זה לדומים לכרטיס רכבת מוגבל, שתקף לרכבת זו וליום זה בלבד".
פרישתו
ב-1945 פרש רוברטס מכס השיפוט. יחסיו עם עמיתיו הפכו למתוחים עד שהשופט הוגו בלאק סירב לחתום על המכתב המסורתי שהיה אמור להימסר לרוברטס כנהוג לרגל פרישתו. שאר השופטים סירבו לחתום על מכתב בנוסח שונה שהיה עשוי להתקבל על דעתו של בלאק, ובסופו של דבר לא נמסר לו שום מכתב.
זמן קצר לאחר פרישתו מבית המשפט, דווח שרוברטס העלה באש את כל מסמכיו המשפטיים. כתוצאה מכך, אין בנמצא שום אוסף משמעותי של תכתובותיו ומסמכיו, כפי שקיים אצל רוב השופטים בני זמננו. רוברטס הכין מזכר קצר, שדן בשינוי לכאורה של השקפתו בתקופה בה הוצעה הרפורמה של רוזוולט בבית המשפט, ושהושאר בידיו של השופט פליקס פרנקפורטר.
שנותיו האחרונות
באוקטובר 1945, זמן קצר לאחר פרישתו, יזם רוברטס, יחד עם רוברט באס, כינוס בעיר דבלין שבניו המפשייר, שפרסמה את הצהרת דבלין, שהייתה הצעה להפיכת העצרת הכללית של האומות המאוחדות לגוף מחוקק עולמי עם "סמכות מוגבלת אך מוגדרת ומספקת למניעת מלחמה".
בשנים 1948–1951 שימש רוברטס כדקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה.
אוון רוברטס נפטר ב-17 במאי 1955 בחוותו שבמחוז צ'סטר, פנסילבניה, לאחר ארבעה חודשי מחלה. הוא נטמן בבית הקברות האפיסקופלי סנט אנדרוס המקומי. רוברטס הניח אחריו את רעייתו, אליזבת קולדוול רוג'רס, ואת בתו, אליזבת המילטון. בית הספר התיכון שבו למד, אקדמיית ג'רמנטאון, קראה לאגודת הדיבייטינג שלה על שמו. בית הספר המחוזי שליד פוטסטאון, פנסילבניה, קרוי גם הוא על שמו.
אלכסיי פז'יטנוב
אלכסיי לאונידוביץ' פז'יטנוב (רוסית: Алексе́й Леони́дович Па́житнов, נולד ב-16 באפריל 1955) הוא מהנדס מחשבים רוסי, אשר בשנת 1984 המציא את משחק המחשב הפופולרי טטריס.
הוא החל לקבל תמלוגים על טטריס רק בשנת 1996, אז הקים את חברת טטריס ביחד עם הנק רוג'רס.
ביוגרפיה
פז'יטנוב נולד ב-1955. במהלך עבודתו במרכז המחשבים של האקדמיה הסובייטית למדעים, מרכז המחקר והפיתוח של ממשלת ברית המועצות, פיתח, בעזרתם של עמיתיו דמיטרי פאבלובסקי וואדים גראסימוב, את משחק הטטריס. ההשראה למשחק נבעה ממשחק הפנטומינו שבו שיחק בילדותו, שבו היה צריך לסדר בלוקים לתוך צורות שונות. הוא פיתח גם גרסה נוספת, פחות ידועה, למשחק - הגרסה התלת-ממדית "וולטריס". הרישיון של טטריס היה שייך ל"אלרוג", חברה ממשלתית סובייטית שהייתה בעלת מונופול על ייבוא וייצוא של תוכנות מחשב בברית המועצות. מכיוון שפז'יטנוב היה עובד של הממשלה, הוא לא קיבל תמלוגים מטטריס.
ב-1991 היגר פז'טנוב מרוסיה לארצות הברית, ובשנת 1996 ייסד את "חברת טטריס" בשותפות עם הנק רוג'רס, האיש אשר רכש את הזכויות על המשחק מממשלת רוסיה. בתחילה, הוא עסק בעיצוב פאזלים עבור קונסולת המשחקים של נינטנדו.
באוקטובר 1996 החל לעבוד בחברת התוכנה מיקרוסופט.
ב-2005 החל לעבוד בשיתוף פעולה עם חברת התוכנה "ווילד סנייק".
לפז'יטנוב יש אישה ושני בנים. אחד מבניו, דימיטרי פז'יטנוב, מת ב-3 ביולי 2017 כתוצאה מתאונת סקי בהר ריינייר.
ב־2023, רשת אפל TV פלוס שחררה סרט בשם טטריס המגולל את סיפור המשחק שפז'יטנוב המציא. את פז'יטנוב גילם ניקיטה יפרמוב.
גבריאל גיפורדס
גבריאל די "גבי" גיפורדס (באנגלית: Gabrielle Dee "Gabby" Giffords; נולדה ב-8 ביוני 1970) היא פוליטיקאית אמריקנית ממוצא יהודי, שכיהנה משנת 2007 ועד 25 בינואר 2012 כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית במחוז ה-8 של אריזונה.
למידה ניידת
למידה ניידת (באנגלית M-learning) מוגדרת כלמידה בהקשרים רבים, דרך אינטראקציות חברתיות ושימוש בתוכן, באמצעות מכשירים אלקטרוניים אישיים. צורה של למידה מרחוק כאשר הלומדים יכולים להשתמש בטכנולוגיה חינוכית בעזרת מכשיר קצה נייד במקומות רבים בנוחות מרבית ובזמנם החופשי. ללמידה ניידת יש מגוון תכונות שעשויות לתרום להגדרתה: זה יכול להיות ספונטני, אישי, לא פורמלי, הקשרי, נייד, זמין בכל מקום (זמין בכל מקום) ומתפשט (משולב כל כך עם פעילויות יומיומיות עד שכמעט ולא שמים לב אליו . טכנולוגיות של למידה ניידת כוללות מחשבי כף יד, נגני MP3, מחשבים ניידים, טלפונים ניידים וטאבלטים. למידה ניידת מתמקדת באפשרות הניוד של הלומד, באינטראקציה עם טכנולוגיות ניידות. השימוש בכלים ניידים ליצירת עזרים וחומרי לימוד הופך בימים אלו לחלק חשוב של הלמידה הבלתי פורמלית. למידה ניידת מאפשרת נגישות מכל מקום כמעט ובכך יתרונה הבולט. השיתוף הוא כמעט מיידי בין כל המשתמשים באותו התוכן, מה שמוביל לקבלת משוב וטיפים מיידיים. תהליך פעיל זה הוכיח כי ניתן לשדרג את ציוני הבחינה מאחוזון חמישים לאחוזון שבעים, וחתך את שיעור הנשירה בתחומים הטכנולוגיים ב-22 אחוזים. למידה ניידת מאפשרת התניידות בעזרת המרת השימוש בספרים והצורך בסיכומים עם שימוש במכשירים קטנים, מלאים בתוכן מותאם למידה.
רקע
יש צורך לדמיין מחדש את הלמידה לעידן הנייד, להכיר בתפקיד המהותי של ניידות ותקשורת בתהליך הלמידה, כמו גם להצביע על חשיבות ההקשר ביצירת משמעות, ואת ההשפעה הטרנספורמטיבית של רשתות דיגיטליות בתמיכה וירטואלית. קהילות שמתעלות מעל מחסומי גיל ותרבות .למידה ניידת שואפת ליצור סביבה ממוקדת לומד המאפשרת ללומדים ללמוד, לחוות, לחקור ולקיים אינטראקציה עם משאבי העולם האמיתי ו/או העולם הדיגיטלי באמצעות מכשירים ניידים או כף יד מכיוון שלמידה ניידת היא תחום מחקר בין-תחומי בעל שם עולמי, הוגדרה באופן שונה על ידי אנשים שונים. למידה הניידת היא שלוחה של הלמידה, החינוך או תמיכה בלמידה בטלפונים ניידים, מחשבי כף יד או טאבלטים. טכנולוגיה ניידת חדשה, כגון מכשירים מבוססי כף יד, משחקת תפקיד גדול בהגדרה מחדש של האופן בו אנו מקבלים מידע. השיפורים האחרונים בטכנולוגיה הניידת משנים את המטרה העיקרית של מכשירים ניידים מביצוע או קבלה של שיחות לאחזור המידע העדכני ביותר על כל נושא. סוכנויות רבות, כולל משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים, קהילת המודיעין, ואכיפת החוק הן ניצול טכנולוגיה ניידת לניהול מידע.
גבריאל גיפורדס
היא חברה במועצת ההנהגה של הדמוקרטים וב"קואליציית הכלבים הכחולים", תת-קבוצה בסיעה הדמוקרטית הנוקטת עמדות ימניות יותר יחסית ליתר חברי הסיעה.
למידה ניידת
גישות
השימוש בלמידה ניידת בצבא הופך נפוצה יותר ויותר בשל עלות נמוכה ניידות גבוהה.
גבריאל גיפורדס
ב-8 בינואר 2011 נורתה בראשה ונפצעה אנושות באירוע ירי בטוסון שבאריזונה, במהלך מפגש עם ציבור בוחריה.
למידה ניידת
בכיתה
יישומים המותאמים לכיתה משלבים את השימוש במחשבים, מחשבי כף יד, טלפונים חכמים מערכות הצבעה (כגון קליקרים) עם משאבים מסורתיים (Tremblay 2010).
גבריאל גיפורדס
בעלת עיטור מדליית החירות הנשיאותית (2022).
למידה ניידת
בכיתה
פוטנציאל הלמידה הנייד רבה: היא מגבירה את מעורבות הלומדים והן הרצון ללמידה. למידה ניידת מסייעת בהקניית מיומנויות חדשות, מעבירה מידע רב בזמן אמת ובן היתר מאפשרת למידה בכיתה מה שלא היה נהוג בעבר, התלמידים יכולים לבדוק בעצמם את החומר הנלמד בשיעור, לצפות בסרטים, סרטונים, לענות על שאלות בזמן אמת.
גבריאל גיפורדס
ראשית חייה
גיפורדס נולדה לספנסר, יהודי ממוצא ליטאי ולגלוריה, מאמינה ב-Christian Science. למדה בתיכון יוניברסיטי בטוסון שבאריזונה. קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה והיסטוריה של אמריקה הלטינית מסקריפסקולג' בקלארמונט, קליפורניה ב-1993 ותואר שני בתכנון עירוני מאוניברסיטת קורנל שבניו יורק ב-1996. במהלך לימודיה שהתה זמן מה במקסיקו, במהלך שנות ה-90, במסגרת התוכנית היוקרתית לחילופי סטודנטים, "תוכנית פולברייט".
היא כיהנה כנשיאה וכמנכ"ל של "אל קאמפו מחסני צמיגים", רשת חנויות למכוניות שייסד סבה. בשנת 2000 היא הובילה את מכירת החברה לחברת "צמיגי גודייר". בזמן המכירה היא ציינה את הקשיים שהעסקים המקומיים ניצבים בפניהם, כאשר הם מתחרים נגד חברות ארציות.
למידה ניידת
ניהול כיתה
מכשירים ניידים (כגון מחשבי כף יד) בכיתה יכולים לשמש כדי לשפר את שיתוף הפעולה הקבוצתי בקרב תלמידים באמצעות יישומים תקשורתיים, תצוגות אינטראקטיביות, ותכונות וידאו.
גבריאל גיפורדס
ראשית חייה
היא מנהלת-שותפה ב"גיפורדס ניהול הון", חברה לניהול נכסים בטוסון.
הרשות המחוקקת של אריזונה
בסתיו 2002 נבחרה לסנאט של אריזונה, והייתה לאישה הצעירה ביותר שנבחרה אי פעם לגוף זה. היא נכנסה לתפקידה בינואר 2003 ונבחרה מחדש ב-2004. היא התפטרה מהסנאט של אריזונה ב-1 בדצמבר 2005, כמתחייב מהחוק וכהכנה לקמפיין למשרה ברמה ארצית, בבית הנבחרים של ארצות הברית.
במהלך כהונתה היא פעלה למען הרחבת ביטוח בריאות ממשלתי לעניים, ובמיוחד לנשים בעלות הכנסה נמוכה ולילדים, במספר יוזמות חוק. כן יזמה תוכנית בקרה לסרטן באריזונה והובילה בחקירה של נושא סרטן צוואר הרחם. היא דחפה לתמיכה של אריזונה בביטוח רפואי לאזורים כפריים. דחפה גם בכיוון של הצעות חוק הנוגעות לבריאות הנפש.
למידה ניידת
אוסף קובצי מדיה דיגיטלית (פודקאסט)
פודקאסט מכיל האזנה להקלטות אודיו של הרצאות. ניתן להשתמש בו כדי לסקור הרצאות בשידור חי (Clark & Westcott 2007) ולספק הזדמנויות לתלמידים לתרגל מצגות בעל פה. פודקאסט עשוי גם לספק מידע משלים כדי לשפר את ההרצאות מסורתיות (McGarr 2009) (סטיבן ו-Teasley, 2009). מחקר פסיכולוגי מראה שתלמידי אוניברסיטה אשר הורידו הרצאות פודקאסט השיגו תוצאות גבוהות באופן משמעותי מאלה שהשתתפו בפועל בהרצאה (רק במקרים שבהם תלמידים יכלו לרשום הערות) (Callaway ואיוון בשינה 2009). פודקאסט יכול להיות מועבר באמצעות סינדיקציה (הפצה בו זמנית ישירה של תכנים), אם כי שיטה זו של העברה אינה תמיד קלה לשימוש (לי, מילר ו-Newnham, 2009).
גבריאל גיפורדס
הרשות המחוקקת של אריזונה
גיפורדס הייתה חברה בשדולה הדו-מפלגתית לילדים, שחתרה לשיפור החינוך וביטוח הבריאות לילדי אריזונה. מבקרים של תוכנית זו טענו כי זה הגיע לידי כך שמשלם המיסים הפריש מכיסו למעונות היום. היא עבדה ביחד עם המושלת של אריזונה, ג'נט נפוליטנו, במטרה לקדם את מעונות היום בכל גני הילדים. גיפורדס תמכה בגיוס כספים לבתי הספר הציבוריים "דרך תוספת סיוע המדינה [של אריזונה] דרך איגרות חוב והקלות מס".
למידה ניידת
למידה לכל החיים ולמידה עצמית
טכנולוגיות ניידות ולמידה ניידת, משמשות ללמידה לאורך החיים (באנגלית life long learning) למשל כדי לסייע בלימוד שפה. מכשירים כגון מחשבי כף יד וטלפונים סלולריים ותכנים כגון פודקאסטים יכולים לעזור לרכוש ולפתח את כישורי השפה.
גבריאל גיפורדס
הרשות המחוקקת של אריזונה
בעת שכיהנה בסנאט של אריזונה קיבלה את פרס הפעיל הערכי ביותר מידי הארגון הסביבתי הנודע, מועדון סיירה. היא גם קיבלה את פרס המחוקק המצטיין לשנת 2003 מארגון ההשכלה למשפחה של אריזונה.
מסע הבחירות לקונגרס
גיפורדס פתחה את המערכה שלה ב-24 בינואר 2006. הקמפיין קיבל תשומת לב לאומית עוד בשלבים מוקדמים של מערכת הבחירות, כאפשרות להצלחה של הדמוקרטים. דמוקרטים בולטים הודיעו על תמיכה בגיפורדס, ובהם טום דאשל, רוברט רייך, ג'נט נפוליטנו וביל קלינטון. "רשימת אמילי", ארגון נחשב של הוועד לפעולה פוליטית למען זכויות ההפלה, הודיעה על תמיכה בגיפורדס עוד בשלבים מוקדמים של סיבוב הבחירות והפכה למקור המימון הגדול ביותר של גיפורדס. מועדון סיירה, הארגון הסביבתי ואיגוד החינוך של אריזונה הודיעו אף הם על תמיכה בגיפורדס. בספטמבר זכתה גיפורדס בפריימריס ובמועמדות מטעם מפלגתה לבחירות הכלליות בנובמבר.
למידה ניידת
הגדרה ותאוריות
התפשטותם של המכשירים הניידים בשנים האחרונות יצרה את המונח החדש לימוד שפות בעזרת ניידים (באנגלית Mobile Assisted Language Learning) אשר שונה מהמונח הוותיק יותר של למידה מתוקשבת של שפות (באנגלית Computer Assisted Language Learning) הן במכשירים בשימוש והן באפשרויות הלימוד החדשות המתאפשרות באמצעות מכשירים אלו.
גבריאל גיפורדס
מסע הבחירות לקונגרס
בבחירות הכלליות התמודדה מול המועמד הרפובליקני רנדי גראף, סנאטור לשעבר שמרני בסנאט של מדינת אריזונה, הידוע בעמדותיו לגבי אכיפה נוקשה על הגירה ומהגרים בלתי חוקיים. גיפורדס ניצחה בבחירות הכלליות ב-7 בנובמבר 2006, עם 54% מהקולות. גראף זכה ל-42% מהקולות.
למידה ניידת
סוגי חומרים
חומרי לימוד שפות בעזרת ניידים, בדומה לחומרים ללמידה מתוקשבת של שפות, מושפעים רבות ומסייעים ביישום תאוריות וגישות ברכישת שפה שנייה ובתחום הבלשנות כמו גם תאוריות חינוכיות כמו התאוריות הביהביוריסטיות, קוגניטיביסטיות, קומוניקטיביות, והסוציו-תרבותיות או סוציו-קונסטרוקטיביסטיות. בדומה ללמידה מתוקשבת של שפות, ניתן לחלק את חומרי הלימוד לארבעה סוגים המבטאים גישות אלו: 1. חומרים של תוכן כמו ספרים אלקטרוניים או חומרי שמע כמו פודקאסטים. 2 חומרי תרגול, אשר לעיתים קרובות משקפים את הגישה הביהביוריסטית, כמו משחקים, כרטיסיות שמע (באנגלית flashcards), ותרגילי שמע לתרגול הגייה אוצר מילים ודקדוק. 3. חומרי יצירה כמו כתיבה בבלוג או בוויקי מאפשרים פריצה בתחום הלימוד הקומוניקטיבי והסוציו-תרבותי 4. חומרי תקשורת אף הם מאפשרים פריצה בתחום הלימוד הקומוניקטיבי והסוציו-תרבותי כמו שיתוף החומרים הנכתבים בבלוג תוך יצירת משוב עמיתים על החומרים. ניתן לשלב בין סוגי החומרים, למשל פודקסטים שמשלבים בהם תרגול כמו כרטיסיות שמע או ספרים אלקטרוניים הכוללים הרחבות כגון אגרון מונחים (באנגלית Glossaries), מילון, מבחנים, כלים להוספת הערות על ידי הלומדים (באנגלית Annotations) וערוצי תקשורת לדיון משותף. כך, ככל שאפשרויות מגוונות אלו יותר בשימוש, הלימוד מתקדם יותר מלימוד בסיסי של תוכן אל עבר לימוד של תרגול, יצירה ותקשורת. ארבע הרמות הללו למעשה מייצגות עליה באינטראקטיביות ועליה בתחכום פדגוגי ולכן עליה באפשרויות לשנות את אופני הלימוד. אכן, הרמות מאפשרות מסלול מעבר מהלימוד הביהביוריסטי ללימוד הקוגניטיבי - קומוניקטיבי ועד לעבר הלימוד ה-סוציו-קונסטרוקטיביסטי.
גבריאל גיפורדס
מסע הבחירות לקונגרס
ב-2008 התמודדה מול נשיא הסנאט של אריזונה טים בי וזכתה בניצחון לקראת כהונה שנייה ברוב של 56% מול 41%.
למידה ניידת
הערכת חומרי הלימוד
לימוד שפות בעזרת ניידים הוא שילוב של אפשרויות הנתמכות בלמידה מתוקשבת של שפות עם אפשרויות הקיימות בלמידה ניידת. למשל, בלימוד שפות בעזרת ניידים ניתן לעשות שימוש בהודעות נדחפות (באנגלית push) כפי שניתן בלמידה ניידת באופן כללי. וכמו בלמידה מתוקשבת של שפות ניתן ליישם משימות ללימוד שפה מבוססות רשת. אך ישנם אזורים שהם ספציפיים ללימוד שפות בעזרת ניידים. הטלפונים הסלולריים מספקים שש אפשרויות חינוכיות המחולקות לשלוש קטגוריות: 1. למידה מקומית וגלובלית - קישור למקומות פיזיים כמו לימוד בהקשר מקומי ובו בעת חיבור לרשתות גלובליות לשאיבת מידע 2. למידה אפיזודית ומתמשכת - למידה אפיזודית בחלקים קטנים, למשל ברגעי זמן מתים בהם הלומד בהמתנה, המשתלבים לתוכנית למידה מתמשכת. 3. למידה אישית וחברתית - לימוד אישי כמו יצירת חומרים יחד עם לימוד חברתי, למשל על ידי שיתוף אותם חומרים. ככל שהשימוש רב יותר באפשרויות אלו, כך אופני הלמידה עוברים מהלמידה המתוקשבת הקלאסית של שפות לעבר לימוד שפות באמצעות ניידים. אפשרויות אלו באות לידי ביטוי ברמות הניידות של הלומד המתחלקות לשלוש: 1. ניידות המכשיר – המייצגת את מספר המקומות בהם מתקיימת הלמידה. 2. ניידות הלומד – המייצגת את המידה בה הלומד מנצל רגעים מתים, כגון המתנה, לצורך לימוד. 3. ניידות הלמידה – המייצגת את המידה בה הלמידה מתבצעת בהקשר של המקומות הפיזיים בהם הלומד נמצא. שש האפשרויות ניתנות לשימוש מלא יותר ככל שעולים ברמת הניידות. הדרגה העליונה של ניידות הלמידה המאפשרת לימוד בהקשר המקומי קשורה תאורטית לגישות המתקדמות הסוציו-תרבותיות או סוציו-קונסטרוקטיביסטיות.
גבריאל גיפורדס
מסע הבחירות לקונגרס
ב-2010 התמודדה מול המועמד הרפובליקני השמרני ג'סי קלי, שנתמך על ידי תנועת מסיבת התה ושרה פיילין, וניצחה אותו ברוב של 48.7% מול 47.2%.
למידה ניידת
הקשר בעולם האמיתי
הקשרים בעולם האמיתי הופכים להקשרי למידה אשר עשויים להפוך לתוכן למידה ועשויים להיות מועברים על ידי עמיתים אחרים או נשלחים אליהם. במילים אחרות, לימוד שפה בסיוע נייד מבוסס הקשר מורכב ממקומות מגוונים בעולם האמיתי (ניידות מכשירים) שהשינוי הפוטנציאלי שלהם להקשרי למידה (הקשרים בעולם האמיתי) מתרחש באופן אוטומטי. לומד שמסתובב במקומות בעולם האמיתי ומקבל מידע ממילון אלקטרוני הוא דוגמה לניידות מכשירים והקשרים בעולם האמיתי שהופכים להקשרי למידה, בעוד שחיפוש מילים הקשורות לקפה בזמן שהוא באוטובוס אינו עולם אמיתי למרות חיפוש מילים הקשורות לתחבורה יהיה. לפיכך, העולם האמיתי נוגע למקום בו נמצאים הלומדים.
גבריאל גיפורדס
קריירה בקונגרס
המחוז ה-8 של אריזונה, אותו מייצגת גיפורדס, מקיף את החלק הקיצוני של דרום-מזרח אריזונה, וגובלת במקסיקו. זה כולל את כל מחוז קושי וחלקים של פימה, פיניאל ומחוזות סנטה קרוז, וכולל בתוכו את העיר טוסון
למידה ניידת
הקשר בחיים האמיתיים
ההקשר של החיים האמיתיים מובא לעיתים קרובות גם כמרכיב של למידה מבוססת הקשר אותנטית שכן במהלך חיי היומיום נעשה שימוש בשפה ממשית. לפיכך, למידת אוצר מילים עשויה להיות מוטמעת בהקשר של שימוש רגיל ולא בהגדרות מופשטות. לימוד שפה בסיוע נייד הוא פתרון מעשי למיזוג סביבת הלמידה של הלומדים וההקשרים האמיתיים שלהם.
גבריאל גיפורדס
קריירה בקונגרס
בחודש הראשון שלה בתפקיד הצביעה בתמיכה להעלאת המימון למחקר בתא גזע, העלאת שכר המינימום, אימוץ ההמלצות של הוועדה לחקר אירועי ה-11 בספטמבר ובתמיכה באימוץ החוקים החדשים של הדמוקרטים לאתיקה בבית הנבחרים. הצביעה גם לביטול הסובסידיה לחברות הנפט הגדולות ולהשקעת חיסכון הזה באנרגיה חלופית. "אנחנו שמים את הביטחון הלאומי שלנו בסכנה בזה שאנחנו נשענים על נפט ממשטרים בלתי יציבים במזרח התיכון ואמריקה הלטינית", אמרה לעמיתיה בנאום במליאת בית הנבחרים במהלך דיון על החוק לאנרגיה נקייה. החוק מבטל 14,000 מיליארד דולר בסובסידיות שניתנות לחברות נפט ומייסד מאגר רזרבות אסטרטגי לאנרגיה חלופית על מנת להגביר את המחקר באנרגיה מתחדשת ונקייה, מפתח יעילות אנרגטית גבוהה יותר ומשפר את שימור האנרגיה.
למידה ניידת
אתגרים
ניתן למנות גורמים שונים העשויים לעכב במעבר ללימוד שפות בעזרת ניידים ובישום האפשרויות כפי שצוינו לעיל. קיימים גורמים פיזיים כגון הבטרייה וגודל המסך או גורמים פסיכו-סוציאליים כגון הימנעות הלומדים מהפיכת המכשיר הנייד מכלי חברתי-אישי לכלי למידה. בנוסף, הלימוד הנייד משתרך מאחור בשל יישום ודגש על פדגוגיות למידה ביהביוריסטיות ישנות הבאות לידי ביטוי באפליקציות רבות. אפליקציות אלו הן מבודדות ומאמנות ליכולות וידע מצומצמים ובאופן הפוך לרצוי הן מצמצמות את חוויות הגלישה והשליטה הקיימים בעולם ה-וב 2.0. בנוסף לאתגרים הכלליים ללימוד שפות בעזרת ניידים וליישום האפשרויות אשר צוינו לעיל, קיימים אתגרים הנראה כי מקושרים בעיקר ללימוד שפות בעולם המתפתח. כך, בבניית ובהערכת חומרים לעולם זה יש לשים לב לנושא האפשרויות הכספיות (באנגלית Affordability), למשל שליחת מסרוני טקסט עשיר לאוכלוסיות שאין ברשותן טלפונים חכמים מתקדמים המאפשרים קבלת אפליקציות מולטימדיה ותוכן אינטראקטיבי. בנוסף חשוב לשים לב לקונטקסטים התרבותיים והפוליטיים. מחקרים הראו אזורים מסוימים בעולם בהם הלומדים העדיפו את שיטת הלימוד הפסיבית בצריכת תוכן או העדפה לתוכן קליל ומבדר אשר אינן בהכרח עולות בקנה אחד עם השיטות הסוציו-תרבותיות שצוינו לעיל. לכן חומרים ללימוד שפות בעזרת ניידים יהיו תמיד תוצרים של האפשרויות החינוכיות (באנגלית Educational affordances) האפשרויות הכספיות (באנגלית Affordability) והקונטקסט התרבותי והפוליטי.
ערך
הערך של למידה ניידת - מורים שהשתמשו בתוכניות של למידה ניידת וטכניקות ניידות גילו את הערכים הבאים על ידי האמירות המאירות את השימוש בלמידה המניידת: יתרונות
גבריאל גיפורדס
קריירה בקונגרס
במהלך מושב 2007 - 2008 של הקונגרס הציגה את חוק בית הנבחרים 1441, שאוסר על מכירה של חלקים ממטוסי F-14 בשוק החופשי. היא גם הצביעה בעד חוק תוספת החירום לתקציב עיראק של מאי 2007, השנוי במחלוקת באומרה, "אני לא יכולה, בדעה צלולה, לאפשר לצבא להתרוקן מכסף בזמן שאנשי ונשות השירות מותקפים מדי יום".
למידה ניידת
ערך
חסרונות
גבריאל גיפורדס
קריירה בקונגרס
כחברת הקונגרס, גיפורדס רואיינה מעת לעת יחד עם הרפובליקני פיטר רוסקאם ב-NPR בתוכנית האקטואליה "הכול נחשב", על ניסיונם כחברי קונגרס טריים.
למידה ניידת
אתגרים
אתגרים טכניים כוללים
גבריאל גיפורדס
עמדה בנושא הגירה
גיפורדס תומכת ברפורמת הגירה שמצד אחד תקשה על הברחת הגבול, באמצעות הגברת אבטחת הגבול, והטלת עונשים כבדים יותר כנגד מעסיקים של מהגרים בלתי חוקיים, ומצד שני תקל על מתן אישורים לעבודה חוקית של זרים. "אנחנו צריכים לנצל את היתרון של הקרבה שלנו למקסיקו ולקדם פיתוח של יוזמות פרטיות, סחר חופשי ולתמוך במקסיקו ביצירת עבודות. לדוגמה, באוגואה פרטה, סונורה, 17 מתוך מפעלי ה'מקילדורה' [מפעלי גבול המתפקדים כדיוטי פרי ופטורים גם ממכס] עברו לאסיה", גיפורד אמרה. במסגרת זאת הציגה חקיקה שתעלה את מכסת ויזות H1-B, אשרת עבודה מיוחדת לעובדים "אורחים" ממדינות זרות, מ-65,000 אשרות לשנה ל-130,000 אשרות לשנה ואף ל-180,000 לשנה. על פי נתוני המרכז לחקר ההגירה, עובדים זרים עם ויזה H1-B מרוויחים הרבה פחות מעמיתיהם האמריקאים. לאשרות העבודה הללו יש התנגדות מצד ארגוני עובדים, כולל איגוד המתכנתים, אשר שם למטרה להילחם בתופעת מיקור החוץ של מתכנתים כגורם שמוריד את השכר למתכנתים המקומיים ומרתיע העסקת עובדים אמריקאים. יריביה טענו, למרות הכחשותיה, שהיא גם תומכת במתן אפשרות התאזרחות חוקית למיליוני המהגרים הבלתי חוקיים הנמצאים בארצות הברית.
למידה ניידת
צמיחה
במהלך עשר השנים האחרונות למידה ניידת התפתחה מעניין מחקרי פעוט למקבץ של פרויקטים משמעותיים בבתי ספר, מקומות עבודה, מוזיאונים, ערים ואזורים כפריים ברחבי העולם. קהילת הלמידה הניידת עדיין בראשית דרכה, עם השקפות עולם שונות, הבדלים בין האקדמיה לתעשייה, ובין בית הספר, השכלה גבוהה ומוסדות נוספים ללימודי המשך. אזורי ההתפתחות הנוכחיים כוללים:
לקריאה נוספת
Chung, C. J., Hwang, G. J., & Lai, C. L. (2019). A review of experimental mobile learning research in 2010–2016 based on the activity theory framework.* Computers & education, 129, 1-13. Keskin, N. O., & Metcalf, D. (2011). The current perspectives, theories and practices of mobile learning. Turkish Online Journal of Educational* Technology-TOJET, 10(2), 202-208.
גבריאל גיפורדס
עמדתה בנושא החזקת נשק
היא תמכה בזכות האזרח להחזיק נשק, והייתה חברה באיגוד הרובאים הלאומי של ארצות הברית, ארגון המקדם את זכותם של אזרחים לשאת נשק.
עמדה בנושא ישראל
גיפורדס ביקרה פעמיים בישראל במהלך תפקידה בקונגרס, כאשר בביקורה הראשון דיווחה כי חשה התקרבות לשורשיה היהודים והדת היהודית. היא מעורבת בחיי הקהילה היהודית באריזונה וארצות הברית, וצוטטה כאומרת כי "ארצות הברית חייבת להישאר מחויבת לישראל בהיותה הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון" וכי "לא יהיה ניתן להשיג שלום לפני שההנהגה הפלסטינית והארגונים העוינים האחרים יסכימו לקבל את זכותה של ישראל להתקיים."
רקע אישי
גיפורדס נישאה לאסטרונאוט מארק קלי, עם ותק של ארבע משימות של מעבורות חלל.
גבריאל גיפורדס היא בת דודה מדרגה שנייה של שחקנית הקולנוע האמריקאית גווינת' פלטרו.
גיפורדס הייתה קוראת אובססיבית ורואיינה על כך במדור סוף השבוע של "נשיונל פאבליק רדיו" (NPR), שידורי הרדיו הציבוריים בענייני פוליטיקה ואקטואליה, ב-9 ביולי 2006.
התנדבות באסון קתרינה
לאחר מכת הוריקן קתרינה בסוף הקיץ של 2005, גיפורדס בילתה זמן כמתנדבת ביוסטון שבטקסס, כשהיא מסייעת לאלו שאיבדו את בתיהם בסופה. על ניסיונה זה אף כתבה מאמר בעיתון היומי של טוסון, שבאריזונה, "טוסון סיטיזן".
ניסיון ההתנקשות
ב-8 בינואר 2011 נורתה בראשה ונפצעה אנושות בעת מפגש שגרתי עם הציבור מחוץ לסופרמרקט בעיר טוסון, אריזונה. המתנקש ירה בה מטווח קצר ולאחר מכן המשיך לירות בעוברים ושבים עד שנלכד. באירוע נהרגו שישה בני אדם, בהם שופט פדרלי וילדה בת תשע, ולפחות 12 בני אדם נפצעו, מהם חמישה באורח אנוש. החשוד העיקרי בניסיון הרצח של גיפורדס הוא ג'ארד לי לאפנר, סטודנט בן 22, בעל עבר נפשי ופלילי, שנעצר בזירת האירוע לאחר שניסה להימלט. נגד לאפנר הוגש כתב אישום באשמת שישה מעשי רצח וניסיון לרצח של גיפורדס.
בעקבות הפציעה הקשה בראשה הוכנסה גיפורדס לתרדמת מלאכותית על מנת לתת מנוחה למוח שלה. תוך ימים אחדים מתקרית הירי היא החלה לבצע פעולות מוטוריות בסיסיות ולנשום בכוחות עצמה. זמן קצר לאחר מכן שוחררה מבית החולים והועברה למוסד שיקומי. בפברואר 2011 חלה התקדמות בתהליך השיקום שלה, והיא החלה לדבר עם קרוביה. במאי 2011 השתתפה בטקס שיגור מעבורת החלל אנדוור, משימת חלל עליה פיקד בעלה מרק קלי.
ב-25 במאי, קבע בית המשפט כי המתנקש ג'ארד לאפנר אינו כשיר לעמוד לדין וישלח להסתכלות למשך ארבעה חודשים. באוגוסט 2012 הודה לאפנר בביצוע הירי, ולאור הודאתו, אושר הסדר טיעון, שבמסגרתו יוטל עליו מאסר עולם ולא עונש מוות.
ב-1 באוגוסט חזרה לראשונה לקונגרס, על מנת להצביע בעד העלאת תקרת החוב של ארצות הברית, והתקבלה בתשואות על ידי כל חברי בית הנבחרים. ב-22 בינואר 2012 הודיעה כי תפרוש מכהונתה בבית הנבחרים על מנת שתוכל להתרכז בהליך השיקום שעליה לעבור.
על שמה של גיפורדס נקראת ספינת קרב לאזורי חוף שהושקה על ידי צי ארצות הברית ביוני 2017.
לאחר ניסיון ההתנקשות
בינואר 2013, קלי וגיפורדס הקימו ארגון בשם האמריקאים לפתרונות אחראיים. מטרת הארגון היא לקדם דו-שיח לפתרונות מול נבחרי ציבור והציבור הרחב בנוגע למגבלות על נשיאת ומכירת נשק חם. הזוג תומך בתיקון השני לחוקת ארצות הברית תוך שילוב בדיקות רקע לפני מכירת נשק. בשנת 2016 שינה את שמו לגיפורדס.
קלי וגיפורדס נואמים ומדברים הרבה בנושא כדי לקדם חקיקה ב-45 מדינות כדי להחמיר את היכולת לקנות נשק חם בארצות הברית.
ספרים שכתבה
ב-2011 גיפורדס ומארק קלי הוציאו ספר משותף עם ג'פרי זסלו גבי: סיפור של אומץ, אהבה וחוסן ספר אוטוביוגרפי אודות ניסיון ההתנקשות וההחלמה הראשונית. רוב הספר כתוב בקולו של קלי, עם אחרית הדבר של גיפורדס.
בנק אינטרנטי
בנק אינטרנטי או "בנק ישיר", (באנגלית: Direct Bank) הוא בנק המקיים את התקשורת עם לקוחותיו בעיקר באמצעות האינטרנט והטלפון. לחלק מהבנקים האינטרנטיים יש גם סניפים פיזיים אך מספרם קטן בהרבה ביחס לבנקים רגילים. בנק אינטרנטי מתאפיין בהוצאות תפעול נמוכות יותר שמאפשרות לו להעניק תנאים טובים יותר ללקוחותיו.
שוני ביחס לבנק רגיל
יתרונו העיקרי של הבנק האינטרנטי הוא בעלויות התפעול הנמוכות – הוצאות נמוכות בהרבה על מבנים וכוח אדם. מתוך כך הוא יכול להציע שירותי בנקאות כמו הלוואות, פיקדונות, חשבונות עו"ש ופעולות שונות בחשבון במחירים נמוכים יותר.
חסרונו של הבנק האינטרנטי הוא בהיעדר הקשר פנים אל פנים בין עובדי הבנק ובין הלקוחות. לקשר זה חשיבות בתחושת השייכות והאמון של הלקוח וגם ביכולת הבנק להעריך את סיכוני האשראי בהלוואה ללקוח.
בנקים אינטרנטיים בעולם
בנקים בולטים נוספים בתחום הבנקאות האינטרנטית הם ING Direct (שבהמשך שינה את שמו ל-Capital One) הבנקים Discover Bank ו-Ally Bank שפועלים באמריקה הצפונית ו-Rabodirect מקבוצת Rabobank שפועל באירלנד, אוסטרליה, גרמניה וניו זילנד, N26, Starling bank ו-Monzo הבריטים, Nubank מברזיל ו- Bunq ההולנדי.
בנק אינטרנטי בישראל
ב-2017 הבנק הדיגיטלי Pepper הוקם על ידי בנק לאומי כבנק ישיר.
בשנת 2019 אישר בנק ישראל את הקמת "הבנק הדיגיטלי הראשון" (לימים ONE ZERO) על ידי מריוס נכט ואמנון שעשוע.
בשנת 2022 אישר בנק ישראל את הקמת "בנק אש ישראל" על ידי ניר צוק, יובל אלוני, אלכס ליברנט ואלון שיין.
אפוקליפסה עכשיו
אפוקליפסה עכשיו (באנגלית: Apocalypse Now) הוא סרט מלחמה אפי אמריקני משנת 1979, שעלילתו מתרחשת במהלך מלחמת וייטנאם. הסרט מתאר מפגש בין שני קצינים בפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית. האחד, קפטן בנג'מין וילארד, בגילומו של מרטין שין, נשלח אל הג'ונגלים שעל גבול וייטנאם וקמבודיה כדי להרוג את האחר, קולונל וולטר אי. קורץ, בגילומו של מרלון ברנדו, קצין מורד שהקים צבא פרטי. הסרט הופק ובוים על ידי פרנסיס פורד קופולה על פי תסריט שכתבו קופולה וג'ון מיליוס. התסריט מבוסס על ספרו של ג'וזף קונרד, "לב המאפליה", אך הוא שואב אלמנטים רבים מיצירות אחרות (למשל, "שדרים").
על אף הצלחתו הקופתית של הסרט והביקורות הטובות שלהן זכה, הפקת הסרט נודעה לשלילה כהפקה ארוכה, מסובכת ועתירת קשיים, חרגה באופן ניכר מהמסגרת התקציבית ומלוחות הזמנים המתוכננים, וגבתה מחיר אישי כבד מהמעורבים בה. הסרט הופץ במספר גרסאות, ובהן "גרסת במאי" (הנקראת: Apocalypse Now Redux) שכללה מספר סצנות ארוכות שלא שולבו בסרט המקורי.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב. הסרט נחשב לאבן פינה בתולדות הקולנוע, וליצירת מופת ייחודית, משיאי יצירתו של קופולה.
פתיחת הסרט
הסרט נפתח בחדר במלון בסייגון בשנת 1969, בשיאה של מלחמת וייטנאם. קפטן בנג'מין ל. וילארד (מרטין שין), איש הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, שוהה בחדר זה מספר ימים וממתין לקבלת משימה חדשה. קריינות הרקע בקולו של וילארד, המלווה את כל הסרט, מספרת כי וילארד שב לווייטנאם לאחר שלא השתלב בחברה האזרחית. וילארד נמצא במצב קשה. הוא שותה לשוכרה, ובהתקף שכרות פוגע בארון זכוכית ופוצע את ידו. אל החדר מגיעים שני אנשי מודיעין צבאי, מוצאים אותו במצבו העלוב, ומוסרים לו כי עליו להתייצב בפני הממונים עליו במודיעין הצבאי לשם קבלת משימה.
וילארד מתייצב בפני שני קצינים ואזרח. הקצינים, לוטננט גנרל קורמן וקולונל לוקאס (האריסון פורד באחת מהופעותיו הראשונות בקולנוע), מתחקרים את וילארד על משימות קודמות שביצע, אך הוא מכחיש שהשתתף בהן. לאחר מכן הם מטילים עליו משימה - לעלות במעלה נהר הנאנג (נהר בדיוני, הקיים רק בסרט, אך קרוי על שמה של קבוצה אתנית אמיתית בווייטנאם) אל מעבר לגבול קמבודיה, ולאתר שם את הקולונל וולטר אי. קורץ (מרלון ברנדו), בעברו איש הצנחנים והכוחות המיוחדים.
מהחומר המודיעיני שנמסר לווילארד עולה כי קורץ, בעברו קצין למופת, איבד את שפיות דעתו, ומפקד כיום על צבא של בני שבטים ילידים בג'ונגלים בקמבודיה הנייטרלית. הקצינים משמיעים לווילארד הקלטות שבהן מדמה קורץ את עצמו ל"חילזון הזוחל על חודו של תער". וילארד נדרש לנקוט בכל האמצעים על מנת להפסיק את פיקודו של קורץ על צבאו הפרטי, או בלשונו של האזרח שבצוות התדרוך (שנרמז שהוא סוכן ה-CIA), "להפסיק בתוקף את העסקתו, בלא אפשרות לעיון נוסף" (Terminate with extreme prejudice).
מוטל על וילארד להגיע אל קורץ בשיט בסירת משמר במעלה הנהר נאנג, על מנת לאסוף בדרכו מידע ומודיעין. וילארד מצטרף לצוות סירת משמר, כאשר יעדה הסופי של הנסיעה ידוע רק לווילארד עצמו אך לא לצוות הספינה. מפקד סירת המשמר הוא ג'ורג' פיליפס (אלברט הול), הנוקט בגישה צבאית ופורמלית, ואנשי צוותה הם לאנס ב. ג'ונסון (שם שמהדהד בו שמו של נשיא ארצות הברית לינדון ביינס ג'ונסון) (סם בוטומס), גולש גלים נודע, המבלה את מרבית הנסיעה כשהוא מסומם, "מיסטר קלין", טיירון מילר (לורנס פישבורן), חייל בן 17 מדרום רובע הברונקס שבניו יורק, בעל התנהגות מוחצנת, וג'יי "השף" היקס (פרדריק פורסט), טבח מניו אורלינס המשמש כמקלען אחורי.
המפגש עם קולונל קילגור
כדי לעלות במעלה הנהר נאנג על הסירה לעבור דרך אחת משתי נקודות כניסה אפשריות בדלתה של הנהר, ששתיהן מוחזקות בידי הווייטקונג. על מנת לאפשר לסירה להיכנס לנהר חוברים וילארד ואנשי צוות הסירה לגדוד חיל רגלים מוטס במסוקים מדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת), שמפקדו הוא לוטננט קולונל ביל קילגור (רוברט דובאל). קילגור הוא גבר בשנות הארבעים לחייו, בעל התנהגות מוחצנת ומוזרה. הוא מתרוצץ באזורי הקרב ללא פחד, גם כשאש נורית לעברו, כשהוא לבוש בכובע רחב שוליים הנראה מתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית. מסתבר שקילגור הוא גולש גלים נלהב, המזהה את לאנס ג'ונסון ומתלהב מנוכחותו. משיחה עם אנשיו לומד קילגור שהחוף ליד אחת מנקודות הכניסה האפשריות מתאים לגלישה, ומחליט לאפשר את כניסת הסירה מנקודה זו. אנשיו של קילגור מזהירים אותו כי הנקודה מבוצרת היטב ונשלטת בידי האויב, אך למרות זאת מורה קילגור על כיבוש הנקודה מתוך רצון לנסות ולגלוש בחוף. היחידה מגיעה למקום בצי של מסוקי בל UH-1, שאחד מהם נושא את הסירה וצוותה. המסוקים מתקיפים את החוף, ועם התקרבותם מורה קילגור על השמעה ברמקולים של הקטע המפורסם "דהרת הוולקירות" מתוך האופרה "הוולקירות" של ריכארד ואגנר, וזאת בטענה שמדובר בלוחמה פסיכולוגית. כיבוש נקודת הנחיתה עולה בקורבנות רבים, חלקם חיילי הווייטקונג, חלקם אזרחים וחלקם מאנשיו של קילגור. כאשר הקרב מסתבך ואש מרגמות נורית על התוקפים, מורה קילגור על ירי פצצות נפלם על מעבה היער שממנו נורות המרגמות. לאחר שהיער עולה בלהבות, נואם קילגור נאום שהפך למפורסם, ולאחד החלקים המצוטטים והידועים מהסרט:
לאחר הפצצת היער, מתחילים חייליו של קילגור לגלוש במים, אך מדי פעם נורית אש לעברם. לאנס ג'ונסון מסרב לגלוש וטוען שההפצצה יצרה משב אוויר שקלקל את תנאי הגלישה. קילגור מפציר בו לחכות עוד מספר דקות, אך וילארד גונב את הגלשן של קילגור ובורח, יחד עם שאר אנשי הצוות, והסירה מתחילה את מסעה במעלה נהר הנאנג. בגרסת הבמאי מופיעה סצנה שבה מחפש קילגור אחר הסירה באמצעות מסוקים, ומשמיע ברמקולים הקלטה חוזרת של הודעה, שלפיה הם מתבקשים להחזיר את הגלשן. "לא אפגע בכם... אני רק רוצה את הגלשן שלי... הוא גלשן טוב", אך לבסוף הוא מתייאש, והסירה ממשיכה בדרכה במעלה הנהר.
המסע במעלה הנהר נאנג
המסע במעלה הנהר נאנג הופך לסיוט, כאשר הקבוצה נתקלת באירועים מוזרים וסוריאליסטיים יותר ויותר, ככל שהיא עולה במעלה הנהר ומתקרבת אל קורץ. התקריות שהסירה נקלעת אליהן כוללות טיגריס המתקיף את השף ואת וילארד, שירדו מהסירה לסייר בחוף בחיפוש אחר מנגו, הופעה של שפנפנות פלייבוי בפני המון חיילים שהופכת להשתוללות המונית, ותקריות נוספות.
ב"גרסת הבמאי" ישנה סצנה ארוכה נוספת, שבה מחליף וילארד שתי חביות של סולר תמורת שעה של התייחדות של השפנפנות עם אנשי הצוות. לאנס והשף מקיימים יחסי מין עם שתיים מהשפנפנות, אך הדיאלוג ביניהם ובין החשפניות מראה על נתק מוחלט בתקשורת.
תקרית חמורה במיוחד מתרחשת כאשר צוות הסירה עוצר סמפאן שעליו אזרחים, ומחפש האם הסמפאן נושא אמצעי לחימה. פיליפס מתעקש לעצור את הסמפאן על אף התנגדותו של וילארד. כאשר מתבצע החיפוש, עושה אחת האזרחיות שעל הספינה תנועה פתאומית לכיוון אחת החביות. קלין נבהל, ויורה באזרחים שעל הספינה, הורג את כולם ופוצע אחת מהן קשה. מסתבר שבחבית הסתתר כלבלב קטן לבן. פיליפס דורש לפנות את האזרחית הפצועה לקבלת טיפול רפואי, אך וילארד יורה בה למוות באקדחו, מתוך ידיעה שהדבר יביא לניכור בינו ובין הצוות. לאנס לוקח עמו את הכלבלב ומאמץ אותו.
כאשר הסירה מגיעה לעמדה האמריקאית האחרונה על הנהר נאנג, גשר דו לונג, יורדים וילארד ולאנס, המסומם מ-LSD, לבחון את המתרחש על החוף. הם מוצאים בעמדה המוני חיילים הנמצאים תחת מתקפה של הווייטקונג, מתרוצצים אנה ואנה, יורים ללא הפוגה, אך ללא כל הנהגה או מערך פיקודי כלשהו. כאשר וילארד מבין שמדובר במצב שהידרדר ויצא מכלל שליטה, הוא חוזר לסירה ומורה לפיליפס להמשיך במסע במעלה הנהר.
בגשר דו לונג מקבלים אנשי הצוות דואר. וילארד מקבל עדכון מודיעין שלפיו נשלח אל קורץ לפני מספר שבועות קצין נוסף בשם קולבי (סקוט גלן) במטרה להורגו, אך במקום להרוג את קורץ הוא הצטרף אליו. קלין קיבל הקלטה של קולה של אמו. בעודו משמיע את ההקלטה, נפתחת אש על הסירה, הכלבלב בורח וקלין נהרג. מנקודה זו מגלה פיליפס, שחש רגשות אבהיים כלפי קלין, יחס של עוינות כלפי וילארד.
ב"גרסת הבמאי" ישנה, בשלב זה, סצנה ארוכה נוספת, שבה נפגשים אנשי הצוות עם קבוצת חוואים צרפתים קולוניאליסטים ומתארחים בחוותם. בעל החווה, השייך למשפחה המתיישבת בהודו-סין מזה שבעים שנה, מותח ביקורת חריפה על המעורבות האמריקנית בווייטנאם, ואחת מבנות המשפחה, אלמנה בשם רוקסאן, לוקחת את וילארד לחדרה, ומסבירה לו כי כמו בעלה המנוח יש בו שני צדדים - הצד ההורג והצד האוהב.
כאשר הספינה מתקרבת אל מחנהו של קורץ, מתקיפים כפריים משבטים מקומיים פרימיטיביים את הסירה, ויורים עליה חיצים וחניתות. פיליפס נפגע, וכאשר וילארד בוחן את מצבו, מנסה פיליפס להרוג אותו באמצעות דקירתו בחוד החנית הבולט מחזהו. וילארד נאלץ לחנוק את פיליפס במו ידיו.
קולונל קורץ
המסע במעלה הנהר נאנג מביא את אנשי צוות הסירה ששרדו בחיים למקום שבו נמצאות חורבות של מקדש עתיק. הם מוקפים בבני שבטים פראיים, המאופרים בכל גופם בצבע לבן. במקום נמצאים אנשים רבים, וייטנאמים וקמבודים, לבושים במגוון מדים ופרטי לבוש. כמו כן נמצאים במקום מספר אמריקנים, כמו צלם עיתונות מטורף (דניס הופר) או הקצין קולבי שנשלח לרצוח את קורץ. קולבי אינו מסוגל לדבר, ונראה כבמצב קטטוני. הצלם אינו מפסיק לדבר ולשבח את קורץ. לאחר סיור במקום, הנראה כתופת גיהנום, כשבכל פינה פזורות בו גוויות המוצגות לראווה, וראשי אדם המושלכים בצדי המדרגות, מצטרף לאנס ג'ונסון, המצוי תחת השפעת סמים, לאנשיו של קורץ, ואילו וילארד והשף שבים לסירה. וילארד מסביר לשף שבכוונתו לרצוח את קורץ, ומורה לו להתקשר למפקדה ולהזמין תקיפה אווירית על מחנהו של קורץ אם זה לא ישוב עד לשעה עשר באותו ערב. וילארד שב למחנה, נתפס ומובא בפני קורץ. לאחר מכן הוא נכלא במכלאה עשויה מבמבוק. מאוחר יותר משליך קורץ אל המכלאה את ראשו של שף.
בימים שלאחר מכן מתחיל קורץ בשיחות עם וילארד. השיחות הן, למעשה, מונולוג ארוך של קורץ שבו הוא מסביר לווילארד את הטירוף שבמלחמה, את חוסר התוחלת שבה, את דעותיו עליה, על הדרך שבה יש לנהל אותה, ועל הווייטקונג. יחסו לווייטקונג ולדרך שבה יש להילחם בו מודגמים בסיפור שבו הגיע קורץ לכפר בראש אנשיו כדי לחסן את ילדי הכפר מפני פוליו, אך לאחר עזיבת האמריקאים, כרת הווייטקונג את ידיהם של כל הילדים שחוסנו. קורץ מתייחס למעשה זה כאל "גאונות". בימים שחולפים בהקשבה להגיגיו של קורץ מורשה וילארד להסתובב באופן חופשי במחנה, ונראה כי קורץ חש אליו יחס אבהי. וילארד, לעומתו, חש כי עליו להרוג את קורץ, כי כולם רוצים בכך, ובראשם קורץ עצמו.
לילה אחד, כאשר הכפריים עוסקים בשחיטה טקסית של תאו, נכנס וילארד לחדרו של קורץ בשעה שזה מקליט את אחד ממסריו, והורג את קורץ עם מאצ'טה, באופן דומה לזה שבו הורגים הכפריים את התאו, באותו זמן. ברגעיו האחרונים לוחש קורץ "האימה... האימה...". וילארד מעיין ביומנו של קורץ, ומוצא כי כתוב בו באותיות גדולות ומודגשות, באדום, "השליכו את הפצצה, הרגו את כולם". וילארד יוצא מהחדר, ומוצא עצמו מוקף במאות מאנשיו של קורץ, שהמתינו מחוץ למבנה. כאשר הוא מוריד את נשקו, גם הם מורידים את נשקם, והוא הולך בין שורותיהם בשתיקה, ולוקח עמו את ג'ונסון אל הסירה. הסרט מסתיים בתחילת מסע הסירה חזרה במורד הנהר נאנג כאשר מילותייו האחרונות של קורץ מהדהדות בראשו של וילארד.
נאמנות לספרו של קונרד ומקורות השראה נוספים
התסריט מבוסס על ספרו של ג'וזף קונרד, "לב המאפליה" מ-1902, אך הוא שואב אלמנטים רבים מיצירות אחרות, כדוגמת ספרו של הכתב מייקל הר "שדרים" (Dispatches), העיבוד משנת 1965 של הבמאי ריצ'רד ברוקס לספרו של קונרד "לורד ג'ים", והסרט "אגירה, זעם האל" (Aguirre, the Wrath of God, 1972) של ורנר הרצוג.
רבים משייכים את דמותו של קורץ לדמותו של הסוכן האמריקני טוני פו, שפעל במבצעים חשאיים בתקופת מלחמת וייטנאם, ונהג לשמור את אוזני אויביו, ולהטיל מהאוויר את ראשיהם הכרותים בכפרים שמהם יצאו. קופולה מכחיש קשר זה, ומספר כי הדמות מבוססת באופן כללי על קולונל רוברט ריאו (Robert Rheault), שנאסר בשנת 1969 באשמת רצח אדם שנחשד כסוכן כפול.
תהליך יצירת הסרט, שבו נוצר תסריט ראשוני בידי מיליוס, שעובד לאחר מכן על ידי קופולה, ונערך לסרט מהררי חומר גלם צילומי שנוצר במהלך הצילומים, הביא ליצירה קולנועית שיש בה מרוחו של הספר ששימש לה מקור, אך היא שונה ממנו בפרטים מהותיים. יצירתו המקורית של קונרד עוסקת במלח מנוסה בשם מארלו, דמות החוזרת בסיפורי קונרד, היוצא במעלה נהר בקונגו הבלגית לאתר של סוחר בשם קורץ, שעבד עבור החברה המעסיקה את מארלו, וניתק עמה מגע. וילארד שונה מאוד ממארלו, לא רק בשמו, אלא גם באופיו ובמניעיו. וילארד יוצא למשימה שמטרתה המוצהרת היא להרוג את קורץ, בעוד שמארלו יוצא לאתרו ומנסה להצילו. קורץ הספרותי אף הוא, כקורץ שבסרט, שליט על פראי אדם במעמד של אל למחצה, וכמותו הוא מת כשבפיו המילים "האימה... האימה...".
הסרט, כמו הספר, חושף את המציאות הקשה של האימפריאליזם והקולוניאליזם. במהלך המאה ה-19 היה זה שלטונו האישי של המלך הבלגי לאופולד השני בקונגו, הידוע כיום כמשטר ניצול אכזרי, שביצע רצח עם בילידי קונגו. במאה העשרים רומז קופולה לדמיון בין משטר זה ובין המעורבות האמריקנית בווייטנאם. נושאים אלו מקבלים דגש נוסף ב"גרסת הבמאי", שלה נוספה סצנת "החוואים הצרפתים" הכוללת מונולוגים המתייחסים לנושאים אלו ביתר פירוט.
סיומים וכותרות
עם סיום הצילומים התלבט הבמאי קופולה כיצד לסיים את עלילת הסרט. שתי אפשרויות נראו בעיניו כסיום ראוי. באפשרות האחת, הורג וילארד את קורץ ועוזב את מחנהו, ובשנייה, נהרגים וילארד וקורץ בתקיפה אווירית. מכיוון שממשלת הפיליפינים התנתה את הצילומים בשטחה בהרס אתרי הצילום לאחר סיום הצילומים, עמדו לרשותו של קופולה מספר צילומים של אתר המקדש ההרוס ששימש כמחנהו של קורץ, כשהוא עולה בלהבות ומתפוצץ.
קופולה התכוון לצאת ל"סיור" עם הסרט, ולשם כך הוכנה גרסה בפורמט של 70 מ"מ, באיכות גבוהה יותר, והסרט הוקרן ללא כותרות וקרדיטים, כאשר אלו חולקו בתוכניה נפרדת לרוכשי הכרטיסים. הסרט הסתיים בסיום המוכר, שבו פניו של אליל אבן ממקדשו של קורץ משתלבים עם פניו של וילארד ושל סירתו השטה במורד הנהר, ולאחר מכן נמוג הסרט אל תוך מסך שחור, ללא קרדיטים או כותרות פרט לכותרת המכריזה על זכויות היוצרים לחברת זואיטרופ.
בגרסת 35 מ"מ הסטנדרטית, שהוקרנה בציבור הרחב בשנים 1978 ו-1979 היו מספר גרסאות סיום, המשקפות את התלבטויותיו של קופולה באשר לסיומו של הסרט, לבטים שלא חדלו עד לשלב שבו הוקרן הסרט לציבור הרחב, ואף לאחר מכן. בגרסת סיום אחת הוצג מעבר מתמונות של סירתו של וילארד השטה במורד הנהר, לכותרות ולקרדיטים, המוקרנים על רקע תמונות הבסיס המתפוצץ. הדבר הותיר חוסר ודאות באשר לסיומו של הסרט, ולבסוף נקבעה הגרסה המוכרת שבה מוקרנות הכותרות על מסך שחור. במהדורת ה-DVD של הסרט, שהתבססה על הפורמט האיכותי של 70 מ"מ, לא הוקרנו כותרות בצמוד לסרט, ואלו נמצאו באזור שונה ב-DVD. ל"גרסת הבמאי" צמודות כותרות על רקע שחור, ומוזיקה של להקת "Rhythm Devils", שהקליטה את הפסקול לסרט המקורי.
גרסת הבמאי וגרסאות נוספות
גרסתו המוכרת של הסרט היא בת 153 דקות. קופולה צילם מאות אלפי מטרים של פילם, ועבודת העריכה ארכה כשנתיים. גרסה "מחתרתית" בת 289 דקות מופצת באופן לא רשמי, אינה ניתנת לרכישה מסחרית, וכוללת הצגה של הסצנות העיקריות שצולמו לפי סדר התרחשותן הכרונולוגי. הגרסה כוללת שינויים נרחבים בעלילה, מושם בה דגש על דמויות משניות בסרט הערוך, כדוגמת דמותו של קולבי, הקצין שקדם לווילארד במשימת ההתנקשות, המושם בפיו דיאלוג משמעותי, והוא אף יורה בצלם המטורף המגולם בידי דניס הופר, בטרם ייהרג בעצמו. עותק באיכות נמוכה באורך של 330 דקות ניתן אף הוא לרכישה ולצפייה.
בשנת 2001 ערך קופולה "גרסת במאי" לסרט, הארוכה ב-49 דקות מהגרסה המוכרת, ואורכה הכולל הוא 202 דקות. ניתן לרכוש את שתי הגרסאות בנפרד או במארז DVD.
הגרסה החדשה, לה קרא קופולה "Redux", ביטוי ספרותי שמשמעותו "להחזיר למצב המקורי" (אין זו "גרסת במאי" במובנה המקורי, שבה מוצג הסרט באחד משלבי עריכתו, אלא עריכה מאוחרת לגרסה הסופית), מתאפיינת בעושר גדול יותר של פרטים, ונוספו בה מספר סצנות שהושמטו מהגרסה המוכרת, כמו סצנות קרב נוספות בחלק העוסק בקולונל קילגור, סצנה שבה מקריא קורץ לווילארד ידיעות מהשבועון טיים מגזין העוסקות במלחמה, ושינויים קטנים נוספים. בגרסה זו נוספו שתי סצנות ארוכות ומשמעותיות.
באחת, מגיעים וילארד וצוותו, לאחר מותו של מיסטר קלין, למטע של חוואים צרפתים, ובו הם עורכים לקלין הלוויה צבאית ומוזמנים לבית המשפחה לסעודה. ילדיו של קופולה, ג'אנקרלו ורומן, מגלמים את ילדי המשפחה. בסצנה זו נושאים החוואים הצרפתים מונולוגים ארוכים שבהם מובעת דעה נחרצת נגד המעורבות האמריקנית בווייטנאם, ונגד הקולוניאליזם בכללותו. הסצנה מסתיימת כשאחת מבנות המשפחה, אלמנה בשם רוקסאן (אורור קלמנט), מפתה את וילארד למיטתה. מהתבטאויותיו של קופולה בסרט "לבבות המאפליה", עולה כי הסצנות הוסרו בשל איכות צילום ירודה. בשנת 2001 ניתן היה לשפר את איכות הצילום בשיטות דיגיטליות ולהוסיפן לסרט.
בסצנה נוספת מגיעים וילארד וצוותו למחנה שבו נמצא המסוק שהטיס את שפנפנות הפלייבוי, כשהוא מקורקע ללא דלק. וילארד מחליף שתי חביות סולר תמורת שעה של התייחדות עם השפנפנות. השף ולאנס מנצלים את העסקה, ומצליחים לקיים יחסי מין עם השפנפנות, תוך שהם דוחקים החוצה את מיסטר קלין, אך הדיאלוג בין הזוגות מראה על חוסר תקשורת וחוסר הבנה מוחלט ביניהם.
הפקת הסרט
הפקת הסרט הייתה ארוכה ומסובכת, ונתקלה בקשיים רבים, משלב קדם ההפקה, ועד להצגתו הראשונית של הסרט בפסטיבל קאן. צילומי הסרט נערכו בתנאים קשים, נמשכו זמן רב מן המתוכנן, ועלו פי כמה מהתקציב שיועד להם. הצילומים גבו מחיר אישי כבד מהמעורבים בהם, לרבות קופולה, שכמעט ואיבד את הונו ואת שפיות דעתו, ומרטין שין, שלקה בהתקף לב. שלב הפוסט-פרודקשן ארך כשנתיים לאחר סיום צילומי הסרט. על הסרטת הסרט הופק בשנת 1991 סרט תיעודי בשם "לבבות המאפליה: אפוקליפסה של יוצר סרטים", שתיעד את הקשיים המקצועיים והאישיים בהם נתקלו קופולה והסרט בעת ההסרטה.
כתיבת התסריט
בשנת 1969 היה ג'ון מיליוס, בוגר צעיר של בית ספר לקולנוע, חלק מחבורת קולנוענים צעירים שעבדו על הסרט "אנשי הגשם" בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. חברו לצוות, עוזר הבמאי ג'ורג' לוקאס, ביקש ממנו לכתוב תסריט על מלחמת וייטנאם. מיליוס זכר שבבית הספר לקולנוע נטען כי ספרו של ג'וזף קונרד, "לב המאפליה" הוא ספר שלא ניתן להפיק ממנו סרט. "זה היה כמו לנפנף סמרטוט אדום בפני שור", אמר מיליוס. בעידודם של לוקאס וקופולה החל מיליוס בכתיבת תסריט, שנקרא בתחילה "החייל הפסיכדלי" ולאחר מכן "אפוקליפסה עכשיו", כותרת שקיבלה השראה מסיכה שראה על בגדו של היפי - "נירוואנה עכשיו". בשלב זה היה התסריט כמעט קומי, והקולנוען גארי קורץ שהיה מעורב בשלבי ההפקה הראשונים טוען כי היה מדובר יותר ב"מ.א.ש" ופחות ב"לב המאפליה".
קדם הפקה
בתחילת ניסיונות ההפקה היה ג'ורג' לוקאס מיועד לביים את הסרט. הוא תכנן את הצילומים לאחר סיום סרט המדע הבדיוני "THX 1138", שאמורים היו להסתיים ב-1971. הקולנוען גארי קורץ נשלח בחיפוש אחר אתרי צילומים שונים. לטענתו, המקום היחיד ששילב ג'ונגל ומסוקים זמינים היה הפיליפינים. בתחילה שיתפו פעולה עם חברת ההפקה סרטי קולומביה, אך ככל שהחלו ההכנות לצילום להתקדם, חששה קולומביה מצילום "קומדיה על מלחמת וייטנאם" בעוד המלחמה בעיצומה. אז תכנן לוקאס לצלם את הסרט בתקציב נמוך, במצלמת 16 מ"מ בצורה מעין תיעודית, ולשלוח צוות יפני לצלם בווייטנאם עצמה, דבר שהיה בלתי אפשרי לצוות אמריקני. בשלב זה החל לוקאס לקדם את רעיונו ל"סרט על רוק'נרול" שהיה לבסוף ל"אמריקן גרפיטי", והפקת "אפוקליפסה עכשיו" נדחתה. ב-1974 חזר קופולה ועיין ברעיון. לוקאס היה שקוע ביצירת "מלחמת הכוכבים" ואף מיליוס לא היה פנוי. קופולה החליט לביים את הסרט בעצמו. הוא זנח את רעיון הצילום ב-16 מ"מ, והחליט ליצור סרט "שיעניק לצופה את כל הכוח והיופי שהקולנוע מסוגל להעניק", ו"ייקח את הקהל לחוויה ללא תקדים של המלחמה, שיגרום לו להגיב כמו אלו שחוו את המלחמה" בחודשים הבאים חיפשו אנשיו של קופולה אתרי צילום בפיליפינים, וקופולה עצמו עסק בשינויים מהותיים בתסריט, כשהוא מנסה למצוא מימון לסרט. ליהוק השחקנים החל באותו השלב. מרלון ברנדו היה בחירתו של קופולה לתפקיד קורץ מלכתחילה, אך תפקידו של וילארד היה קשה יותר לליהוק. סטיב מקווין היה הבחירה הראשונית, אך הוא סירב. כן סירבו לתפקיד אל פצ'ינו, ג'ק ניקולסון, רוברט רדפורד וג'יימס קאן. מרטין שין, שעשה רושם חיובי על קופולה בעת מבחני הבד לסרט "הסנדק" הביע עניין, אך היה עמוס מכדי לקבל את התפקיד, ולבסוף לוהק הרווי קייטל.
צילומי הסרט
במרץ 1976 יצאו קופולה ומשפחתו לצילומים בפיליפינים שאמורים היו להיות חמישה חודשים שלווים. תקציב הסרט הוערך ב-13 מיליון דולר והסתמך על רווחיו של קופולה מ"הסנדק", וקופולה סבר כי הדבר מעניק לו חופש אמנותי בלתי מוגבל. אך למעשה, הייתה זו תחילתו של סיוט, שאותו סיכם קופולה במשפט, שהבהיר כי לא היה מדובר ב"סרט על וייטנאם" אלא ב"וייטנאם" עצמה - "זו וייטנאם, והדרך שבה צילמנו את הסרט דומה מאוד לדרך שבה התנהגו האמריקנים בווייטנאם. היינו בג'ונגל, היה לנו יותר מדי כסף, יותר מדי ציוד, ובאופן איטי יצאנו מדעתנו".