cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מארק קלי
קריירה פוליטית
בינואר 2013, קלי וגיפורדס הקימו ארגון בשם האמריקאים לפתרונות אחראיים. מטרת הארגון היא לקדם דו-שיח לפתרונות מול נבחרי ציבור והציבור הרחב בנוגע למגבלות על נשיאת ומכירת נשק חם. הזוג תומך בתיקון השני לחוקת ארצות הברית תוך שילוב בדיקות רקע לפני מכירת נשק. בשנת 2016 שינה את שמו לגיפורדס.
קלי וגיפורדס נואמים ומדברים הרבה בנושא כדי לקדם חקיקה ב-45 מדינות כדי להחמיר את היכולת לקנות נשק חם בארצות הברית.
האחים סקוט ומארק קלי נותנים הרבה הרצאות בנושאי מנהיגות ועמידה באתגרים.
בסנאט של ארצות הברית
ב-12 בפברואר 2019 קלי הודיע שהוא יתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות המיוחדת להשלמת הקדנציה של מושב הסנאט של ג'ון מקיין (שמסתיימת בינואר 2023). הוא זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית כמועמד היחיד בפריימריז, ומתמודד בבחירות הכלליות מול הסנאטורית הרפובליקנית מרתה מקסאלי שמונתה באופן זמני לתפקיד על ידי המושל דאג דוסי.
ב-4 בנובמבר גבר קלי על מקסאלי ונבחר לסנאט האמריקאי. סוכנות הידיעות "AP" הכריזה עליו מנצח באותו היום. היבחרו מהווה את הפעם הראשונה מאז 1953 שאריזונה מיוצגת בידי שני סנאטורים דמוקרטים. מכיוון שהבחירות היו בחירות ביניים, קלי נכנס לתפקידו בשלהי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, זמן קצר לאחר שמדינת אריזונה אשררה את תוצאות הבחירות שלה ב-30 בנובמבר, בניגוד לסנאטורים וחברי קונגרס אחרים שנבחרו בבחירות 2020, ונכנסו לתפקידם עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בינואר 2021. הוא הושבע לתפקידו בצהריי יום 2 בדצמבר 2020. הוא האסטרונאוט הרביעי בסנאט, אחרי ג'ון גלן, הריסון שמיט וביל נלסון.
כהונה זו תמשך עד להתכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית בתחילת 2023 לאחר בחירות האמצע בנובמבר 2022, בהם הוא מתמודד לכהונה מלאה בסנאט מטעם אריזונה כנציג המפלגה הדמוקרטית, מול המועמד הרפובלקני, בלאק מסטרס, נשיא לשעבר של קרן הון סיכון.
משפחתו
קלי התחתן עם אמיליה ויקטוריה באביס ב-7 בינואר 1989. הם התגרשו ב-2004. יש להם שתי בנות. הוא פגש את אשתו השנייה, חברת הקונגרס גבריאל גיפורדס בסין, כחלק ממשלחת סחר לשיפור יחסי ארצות הברית - סין. הם התחתנו ב-10 בנובמבר 2007, בטקס בהשתתפות חברי צוות המשימה STS-124, ורוברט רייך, מי שהיה מזכיר העבודה של ארצות הברית. בזמן חתונתם, גיפורדס הייתה באריזונה בעוד שקלי התאמן למשימה ביוסטון.
הירי בטוסון
אשתו של קלי, גבריאל גיפורדס, נורתה בראשה ונפצעה אנושות במהלך ניסיון התנקשות ב-8 בינואר 2011, כאשר נפגשה עם מצביעים בטוסון, אריזונה. בניסיון ההתנקשות נהרגו 6 אנשים ו-14, כולל אשתו של קלי, נפצעו. מרגע שהוא הגיע בטוסון, קלי שהה לצד מיטת אשתו עד שיצאה מתרדמת. לאחר שמצבה החל להשתפר, היא הועברה לבית חולים שיקומי ביוסטון. הירי העמיד את קלי באור הזרקורים, והרבה התעניינות הייתה לגבי החלטתו להמשיך ולהתאמן לאחר שהיא יצאה מתרדמת. במהלך האזכרה לזכר הרוגי הירי, שנערכה ב-12 בינואר 2011, באוניברסיטת אריזונה, קלי ישב בין הגברת הראשונה מישל אובמה ובין המזכירה לביטחון המולדת ג'נט נפוליטנו, והמושל הקודם של אריזונה. כמו כן קלי נאם במהלך ארוחת הבוקר הלאומית לתפילה שנערכה בפברואר 2011, מיד לאחר הנשיא אובמה.
פרסים ואותות הוקרה
לקלי הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, בינם:
מתאוסיניו
מתאוס לאונרדו סאלס קרדוסו (בפורטוגזית: Matheus Leonardo Sales Cardoso) או בקיצור, מתאוסיניו (Matheusinho) (נולד ב-11 בפברואר 1998 בבלו הוריזונטה) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באמריקה מיניירו.
קריירה
מתאוסיניו נולד בבלו הוריזונטה שבמינאס ז'ראיס והצטרף למחלקת הנוער של אמריקה מיניירו ב-2011, בגיל 13. הוא ערך את הופעת הבכורה בבוגרים של הקבוצה ב-19 במרץ 2016, ונכנס כמחליף במחצית השנייה תחת המאמן טיאגו לואיס בהפסד חוץ 0–2 מול טומבנס. באותה העונה, קבוצתו אמריקה מיניירו זכתה באליפות ליגת המשנה הברזילאית ועלתה לליגת העל הברזילאית. מתאוסיניו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-2 ביוני 2016 בעודו בן 18. עם השנים, קבוצתו עלתה וירדה בליגות הברזילאיות והקשר זכה ברוב המשחקים בחולצת ההרכב והפך לבורג משמעותי במועדון.
בקיץ 2020 מאחר שנותרה לו עוד עונה אחת בחוזה בקבוצתו, אמריקה מיניירו איפשרה למתאוסיניו לחפש לו קבוצה חדשה וכך גם תוכל להרוויח עליו כסף, לפני שחוזהו נגמר. לאחר חיזורים מכמה קבוצות והצעות כספיות שונות, השחקן הגיע להבנות עם המועדון הישראלי בית"ר ירושלים ובערב ראש השנה ה-18 בספטמבר הגיעו לסיכום רשמי וחתם במועדון ל-5 עונות, תמורת סכום שמוערך ב-750 אלף דולר. מתאוסיניו קיבל בבית"ר את הספרה 10. ב-21 בפברואר 2021 ערך השחקן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה מהספסל בניצחון 0–2 על הפועל עכו במסגרת השלב הראשון בגביע המדינה. ב-4 במרץ 2021 הבקיע מתאוסיניו את שער הבכורה בבית"ר ירושלים בהפסד 2–3 לבני סכנין.
ב-12 בספטמבר 2021 הושאל למ.ס. אשדוד
קארי מאליגן
את הופעת הבכורה שלה במשחק עשתה מאליגן במחזה של קווין אליוט "Forty Winks" בתיאטרון רויאל קורט של וסט אנד. את הופעת הבכורה שלה בקולנוע עשתה בתפקיד משנה בדרמה הרומנטית "גאווה ודעה קדומה" (2005). תפקיד הפריצה שלב הגיע כתלמידת תיכון משנות ה-60 בסרט ההתבגרות "לחנך את ג'ני" (2009), עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי וקיבלה מועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה לשבחים נוספים על הופעותיה בסרטים "לעולם אל תתן לי ללכת" (2010), "דרייב" (2011), "בושה" (2011), "בתוך לואין דיוויס" (2013), "גטסבי הגדול" (2013), "הרחק מההמון הסואן" (2015), "סופרג'יסטיות" (2015), "פרחים בבוץ" (2017) ו"מילה שלה" (2022) ; בעבור האחרון קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
על הופעתה בחידוש של דייוויד הר למחזה "גג שקוף" ב-2015, היא הייתה מועמדת לפרס הטוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה, ועל גילום קסנדרה "קאסי" תומאס בקומדיה השחורה "צעירה מבטיחה" (2020) , מאליגן קיבלה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה
מאליגן נולדה בווסטמינסטר שבלונדון אביה סטיבן היה מנהל בבית מלון ואימה נאנו (לבית בות') היא מרצה באוניברסיטה. יש לה אח בכור ששמו אוויין. כשהייתה בת 3 עקרה עם משפחתה לגרמניה בעקבות עבודה שאביה השיג שם בתחום המלונאות. אולם כשהייתה בת 8 הם שבו בחזרה לאנגליה. היא מעידה על עצמה כי בשנות התבגרותה הייתה ביישנית, והגדירה את עצמה כ"טום-בוי". היא החלה להתעניין במשחק בגיל 14, לאחר שצפתה בהצגת בית ספר של "המלך ואני" בה שיחק אחיה. היא מתארת את החוויה: "הוא (אחיה) היה על הבמה, והתחלתי לבכות כי הייתי צעירה מכדי לעמוד שם. הם אמרו, בסדר, אנו מסכימים שתעלי כי את האחות הצעירה של אוויין. הם העלו אותי על הבמה, ומאז זה כל מה שרציתי לעשות". היא מתארת את המשך ניסיונותיה: "רציתי לשחק במשך זמן רב, ולימודי הדרמה בבית הספר היו טובים בהשוואה לבתי הספר האחרים. כולם עודדו אותי. אתה יכול לעשות כל מה שאתה רוצה - ובלבד שזה ייעשה ברצינות. אם החמצת את החזרות - אתה בחוץ".
מאז היותה בת 14 לקחה אותה אמה לצפות במחזות בברודוויי שבניו יורק, דבר שהגביר את התעניינותה בתחום, ושהוביל אותה לבסוף לקבל תפקיד במחזה "השחף".
בטרם התחילה לשחק באופן מקצועי, היא נדחתה משלושה בתי ספר אליהם ניסתה להתקבל. דחיות אלה עוררו בה שאלות באשר להמשך הקריירה שלה כשחקנית, והיא עברה "תקופה מבלבלת", כהגדרתה. במקביל לספקותיה בעניין, לחצו עליה הוריה ללמוד באוניברסיטה מתוך מחשבה שהתשוקה שלה למשחק תחלוף. במהלך שלב זה בחייה היא עבדה תקופה קצרה כברמנית בפאב מקומי.
מאוחר יותר, בשנת 2009, אמרה כי החוויות השליליות שהיא עברה בתקופה זו בחייה רק סייעו לה להבין עד כמה היא רוצה לשחק. באותה הזדמנות היא גם אמרה שכאשר השתתפה בוול סטריט 2 - הכסף מדבר בניו יורק, החלה לשקול ללכת ללמוד משחק באופן מקצועי, עם עדיפות לבית הספר ג'וליארד, אך היא עדיין לא החליטה באופן סופי.
קריירה
ב-2004, כאשר מאליגן הייתה בת 18, החלה בקריירה המקצועית שלה עם זכייתה בתפקיד קיטי בנט בסרט "גאווה ודעה קדומה". את התפקיד קיבלה מאליגן בעזרת מנהלת בית הספר שלה, לאחר שאמרה לה כי היא לא מעוניינת ללכת ללמוד באוניברסיטה, וכי היא מעוניינת ליצור קשר עם השחקן והתסריטאי ג'וליאן פלוס. לאחר שפגשה את פלוס הוא הפגיש אותה עם סוכן שחקנים שחיפש שחקן לא מוכר. לאחר מכן שיחקה את דמותה של עדה בסדרה של ה-BBC "בית קדרות", עיבוד לרומן של דיקנס, ב-2006 שיחקה בסדרה נוספת של ה-BBC "גברת פריצ'רד המהממת". בשנת 2007 היא התחילה לגלם שני תפקידים במקביל, בשתי דרמות הטלוויזיה "My Boy Jack" ו"מנזר נורת'אנגר". באותה שנה זכתה לתגובות חיוביות על הופעתה בברודוויי במחזה "השחף", עליו קיבלה מועמדות לפרס דרמה דסק לשחקנית הטובה ביותר במחזה. בשנת 2009, התפרסמה עקב כיכובה בסרט "לחנך את ג'ני" על ילדה בשנתה האחרונה בתיכון, שמתחילה רומן עם גבר בשנות ה-30 לחייו. על משחקה בסרט זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. באותה שנה, שיחקה גם בסרט "אויבי הציבור" לצד ג'וני דפ, ובסרט "היקר מכולם" לצד פירס ברוסנן.
ב-2010 היא השתתפה בסרט "לעולם אל תתן לי ללכת" יחד עם קירה נייטלי ואנדרו גארפילד. בנוסף כיכבה בסרט "וול סטריט 2 - הכסף מדבר". <BR>באותה שנה הייתה שותפה בהפקת דיסק של להקת האינדי-פופ Belle & Sebastian בשיר "Write About Love". ב-2013 הופיעה לצד לאונרדו דיקפריו בסרט הדרמה "גטסבי הגדול". בנוסף השתתפה בסרט "בתוך לואין דייוויס" לצד בעלה. בשנת 2014 שיחקה במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד ויל פרל, טובי מגווייר, קריסטן ויג ועוד. למיני-סדרה נמנו 6 פרקים ששודרו ברשת IFC אשר נמצאת בבעלות AMC.
ב-2015 שיחקה כדמות ראשית בסרט "הסופרג'יסטיות" ובסרט "הרחק מההמון הסואן", עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי. בשנת 2017 כיכבה בדרמה התקופתית של די ריס "פרחים בבוץ" בגילומה של לורה מקאלן. בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרת הטלוויזיה "ארבעה ימים" (Collateral) כבלשית חוקרת בפרשת רצח מהגר עיראקי בלונדון. הסדרה בת ארבעת הפרקים שודרה בתחילת 2018 ב-BBC, ובהמשך בנטפליקס. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "תמונה משפחתית" לצד ג'ייק ג'ילנהול. <BR>בשנת 2020 השתתפה בסרט הדרמה "מזמור חג המולד" בתור בלה, וכיכבה בסרט "צעירה מבטיחה". בנובמבר אותה שנה, נודע כי מאליגן תשחק בסרט על חייו של המלחין ליאונרד ברנשטיין לצידו של בראדלי קופר. בשנת 2021, כיכבה בסרט "החפירה".
חיים אישיים
מאליגן נשואה למרקוס ממפורד, הסולן של להקת ממפורד אנד סאנז. הם היו חברים לעט שאיבדו קשר עם השנים וחידשו אותו לבסוף. כמה שבועות לאחר סיום ההפקה של הסרט "בתוך לואין דיוויס" שבו היו מעורבים שניהם, הם נישאו ב-21 באפריל 2012. יש להם שני ילדים; בת (ספטמבר 2015) ובן (אוגוסט 2017).
פילנתרופיה
מלבד המשחק, מאליגן הייתה בין השחקניות שהשתתפו בקמפיין Safe Project - משנת 2010, בו כל אחת מהן צולמה במקום שהיא מרגישה הכי בטוחה - כדי להעלות את המודעות לסחר במין ובנשים. היא תרמה את שמלת ויונה שלבשה בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-63 ב-2010 לחנות שמוכרת את תרומותיה כדי לגייס כסף לצדקה.
בשנת 2012 היא החלה לשמש כשגרירה של אגודת האלצהיימר, ארגון ללא כוונת רווח שמטרתו להעלות את המודעות ומימון מחקר לאלצהיימר ודמנציה. סבתה חיה עם מחלת האלצהיימר במשך 17 השנים האחרונות לחייה, שבמהלכן לא הכירה עוד במאליגן.
בשנת 2014, הפכה מאליגן לשגרירה של ארגון הצדקה War Child, וביקרה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתפקיד זה.
תחנת איסוף גדודית
תחנת איסוף גדודית (מכונה תמיד: תאג"ד) היא מחלקה בגדוד צה"לי, שאחראית על הטיפול הרפואי בגדוד, בשגרה ובקרב. לעיתים, מחלקת רפואה הבנויה באותה צורה בחטיבה או אפילו באוגדה, מכונה גם היא תאג"ד.
מפקד התאג"ד הוא קצין הרפואה הגדודי (קרפ"ג; לרוב הוא רופא, אך לעיתים גם פרמדיק), החובש הגדודי (חוג"ד) משמש כסמל המחלקה ומנהל אירוע בחרום, ואחראי המרפאה המשמש כמנהל התאג"ד בשגרה ובחירום, מתפקד כחובש-רשם. התקן למטפלים בכירים בתאג"ד הוא הרופא (קרפ"ג), פרמדיק, ובחירום מצטרף אליהם רופא נוסף (ביחידות סדירות בצה"ל, בדרך כלל רופא במילואים). בנוסף ישנם בתאג"ד חובשים ואנשי צוות נוספים, וכמותם משתנה לפי גודל הגדוד וצרכיו.
התאג"ד בשגרה
במצב בו הגדוד מצוי בשגרה (באימונים או בביטחון שוטף), התאג"ד מתפקד כמחלקת רפואה המבוססת על מרפאה ועל אמבולנסים. בכל רגע קיים צוות כוננות רפואי, האחראי על התחום הרפואי בגזרה בה נמצאת היחידה. בדרך כלל צוות זה מורכב ממטפל בכיר, מנהל אירוע, וחובשים. על כן הגדוד מסוגל להיות מוקפץ לאירוע רפואי בגזרתו. מחלקת הרפואה אחראית גם על בריאות החיילים בגדוד, ביצוע חיסונים, ביקורת מזיקים ותברואה של המזון, וכדומה.
הפעלת התאג"ד במצב חרום
עם התארגנותו של הגדוד למשימה קרבית, נכנס התאג"ד לכוננות פריסה. הציוד שלו מועמס ומוכן על שני נגמ"שים, שם הוא מסודר בתרמילים ובמנות (קרטונים). בהינתן האות לפריסה של התאג"ד ולאחר שנבחרה נקודת הפריסה, חונים הנגמ"שים במקביל זה לזה, והציוד מורד מהם על ידי צוות התאג"ד. תחילה נבנית בתאג"ד פינת החייאה אחת שאליה מגיעים הפצועים הקשים, לאחר מכן נבנית פינת החייאה נוספת, ושתי פינות לפצועים קשים.
מהתאג"ד ניתן לפנות את הפצועים ישירות לבתי חולים, אך במידה שיש עליהם עומס, ניתן לפנות את הפצועים לפלוגות רפואה ייעודיות כמו: פלוגת החייאה קדמית (פלה"ק), יחידה כירורגית רפואית (יכ"ר), יחידה כירורגית זעירה (יכ"ז), פלוגת רפואה של חיל האוויר (פלר"ח) ואחרות.
דב ברזילי
דב (דוביק) ברזילי (5 בפברואר 1930 – 16 ביוני 2022) היה עורך דין ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כראש עיריית חדרה בשנים 1965–1978.
ביוגרפיה
דב ברזילי נולד בחדרה. היה חבר בגדוד הפשיטה של הפלמ"ח, ונפצע במערכה על נגבה במלחמת העצמאות. סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1956. בשנת 1957 הקים משרד עורכי דין בחדרה.
תפקידים ציבוריים נוספים
ברזילי שימש כיו"ר המועצה הישראלית לצרכנות במשך 6 שנים. כמו כן שימש כיו"ר עמותת בית האבות בחדרה "עד 120".
נאיה בינשטוק
נאיה בינשטוק (נולדה ב-21 בינואר 2001) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בינשטוק נולדה בשנת 2001 ברמת השרון. היא למדה בתיכון רוטברג ברמת השרון, וסיימה רב תחומי. בין השנים 2017–2019 למדה במכינה לנוער בבית הספר למשחק "ניסן נתיב".
ב-2020 התגייסה בינשטוק לצה"ל בתור שחקנית בתיאטרון צה"ל.
קריירה
ב-2019 ערכה את הבכורה שלה בקולנוע כשכיכבה בסרט "פול גז", בבימויו של קובי מחט, בו גילמה את עמליה. ב-2020 שיחקה תפקיד ראשי בסדרת הנוער "פלמ"ח", בה מגלמת את דמותה של אלינור דסברג. על תפקידה בסדרה זכתה בפרס הטלוויזיה לילדים ולנוער לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
ב-2021 שיחקה בסדרת הנוער של כאן חינוכית "מקיף מילאנו", בה היא מגלמת את נורי.
בנובמבר 2020 הצטלמה לסדרת הדרמה "ריקוד האש", שעלתה לשידור במהלך 2022 ביס, בה גילמה את שיינא.
ב-2022 שיחקה בסרט "עולה לראש" של ערוץ הכיבוד, בתפקיד אדל. באותה שנה היא שיחקה גם בסדרה "גולדה ומאיר".
חיים אישיים
בינשטוק הייתה בזוגיות עם השחקן רן מושיוב, ששיחק איתה על הסט של הסדרה מקיף מילאנו בין אפריל 2021 לפברואר 2023.
פורפיריה (עוף)
הטאקאהה מניו זילנד, עוף חסר יכולת תעופה, הוא המין הגדול ביותר במשפחה.
מינים
בנוסף למינים אלה ישנם עוד כמה מינים שנכחדו.
Boredom
Boredom הוא שיר של הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור מאלבום האולפן הרביעי שלו מ-2017, Flower Boy. זהו הסינגל השני מהאלבום, והוא יצא לאור ב-11 ביולי 2017. בשיר מופיעים הזמר האנגלי רקס אורנג' קאונטי והזמרת הנורווגית אנה אוף דה נורת', וכן שירה נוספת של הזמרת הבריטית קורין ביילי ריי.
הלחנה
השיר, אשר הופק על ידי טיילר, נפתח עם פריטה על גיטרה, ואחריו קולות תופים וגלים של אורגן חשמלי. טיילר מבטא שפע של תחושות המתלוות לשעמום שלו, כגון כעס, בלבול, עצב וספק עצמי. בראיון עם הקומיקאי ג'רוד קרמייקל, טיילר סיפר כיצד כתב את השיר:"כתבתי את זה בשעה 17:00 בשבת, שוכב על גבי, נראה כל כך משועמם. לא היה מה לעשות. אף אחד לא התקיף אותי בחזרה. ג'ספר היה בחדר השני, מעורער משעמום, אבל לא ראיתי אותו כל היום. החדר שלי היה חם כמו הגיהנום, כי אני אוהב את התנור פועל ולא היה אלא לאכול דגנים יבשים. ואני יושב שם כאילו מה לעזאזל אני הולך לעשות? כתבתי את הבית הזה ממש כעשר שניות."
ירוסלבה לויצקה
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ירוסלבה לביצקי נולדה ב-21 בינואר 1935 בעיר זלוצ'ב, פולין. היא חיה במשפחה פולניה עם אמה וסבה. לסבה, אלכסנדר לויצקי, היו חברים יהודים להם עזר בזמן השואה. ירוסלבה עזרה לסבה להציל יהודים בתקופת השואה על ידי אספקת מזון והבאת תרופות. בזמן תקופת השואה התגוררה משפחתה של ירוסלבה בעיר זלוצ'ב בפולין. כאשר נכבש מחוז טרנופול בו נמצאת העיר ביולי 1941 התחילו הגבלות התנועה, איסור רכישת מזון על היהודים והחלו להחרים את דירותיהם, התחיל הסב לספק לחבריו היהודים מזון ותרופות.
בהמשך כאשר הוקם גטו זולצ'ב בדצמבר 1942, הוברחו האוכל והתרופות לתוך הגטו. הוא עשה זאת באמצעות נכדתו ירוסלבה ששימשה כשליחתו והבריחה את המזון הרב והתרופות מבלי לעורר את חשדם של השומרים האוקראינים. במעשים אלה סיכנה את עצמה ואת משפחתה. בנוסף לאחר חיסול הקהילה היהודית של זולוצ'ב בשנת 1943 הסתירה המשפחה שני ניצולים יהודיים ודאגה לכלכלת בונקר בו שהתה קבוצה של 25, יהודים אשר שרדו את הרצח. היהודים התגוררו במרתף של בית הרוס במרחק של 2 קילומטרים מהם, על ידי הבאת מזון בכמויות גדולות.
כמו כן, בביתם של הלוויצקים התגוררו שני ילדים יהודים, רישרד פיירינג ויורם (יורי) מרון (שנקר) אשר שרדו את השואה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה, בשנת 1952, סיימה ירוסלבה את לימודיה בתיכון. לאחר מכן, היא למדה במכללה בתחום הרפואה ועבדה כאחות במתן שירותי רפואה בקהילה. בהמשך, היא עבדה במרכז האזורי לבקרת מחלות כאחראית למניעת זיהומים. בשנת 1989 הוזמנה ירוסלבה לישראל ביוזמתו של אברהם שפירא, אחד מהיהודים הניצולים להם היא עזרה. ב-20 באוגוסט 1989 ביקשו שניים מהניצולים, אברהם שפירא וישראל פנסטר, אשר עלו לארץ, להכיר בירוסלבה לויצקה ובמשפחתה כחסידי אומות העולם.
הכרה והנצחה
ב-21 בספטמבר 1989 הוכרו ירוסלבה לויצקה ומשפחתה כחסידי אומות העולם. היא קיבלה תעודת כבוד וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. סבה אלכסנדר לויצקי ואמה קטרזינה לויצקה הוכרו גם הם כחסידי אומות העולם. בשנת 1995 היא זכתה באזרחות ישראלית, בקצבה ובמגורים בחיפה ומאז היא מתגוררת בבית הורים לקשישים בחיפה.
טוב (מחוז)
טוב (במונגולית: Төв аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא זונמוד. פירוש השם: "המרכזי". בירת מונגוליה, אולן בטור, נמצאת במרכז המחוז, אך היא בעלת מעמד מיוחד ואינה שייכת אליו. בגלל הקרבה לאולן בטור, שהיא גם העיר הגדולה והמפותחת במונגוליה, נחשב מחוז זה כבעל תשתיות מפותחות יחסית.
ירוסלבה לויצקה
הכרה והנצחה
בינואר 2013 קיבלה ירוסלבה תעודת הוקרה מעמותת דורות ההמשך על פעילותה הנשגבת להצלת יהודים בתקופת השואה, על אומץ לב יוצא דופן בימים חשוכים, על אהבת האדם באשר הוא אדם.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ירוסלבה ואותר מקום מגוריה. אבן לכבודה הוצבה בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה.
ברווז שורק
ברווז שורק או אווז עצים וגם ברווז עצים (שם מדעי: Dendrocygna) הוא סוג של ברווזים פרימיטיביים, כלומר בעלי מאפיינים קדומים. הם ארוכי צוואר וצבעיהם אדום, כתום וחום. הם נפוצים בביצות ואגמים שונים ברחבי העולם. סוג זה מציג שוני גדול משאר הסוגים בתת-משפחת ברווזים שורקים (Dendrocygninae) ובעבר אף סווג כמשפחה נפרדת.
ברווזים אלה בעלי מקור גדול וראש קטן עם צוואר גדול והם בעלי צבעים חומים-אדמוניים וכנפיים בולטות אדומות. הם חיים רוב הזמן על היבשה אך גם שוחים במים וניזונים מצמחייה צפה ומבעלי חיים קטנים שהם תופסים בשכשוך. הם מצויים בלהקות ברחבי העולם במים מתוקים רדודים.
מינים
בסוג זה 8 מינים:
בעבר היה מין פרהיסטורי (שלא קיבל שם מדעי) שנכחד מאיי קוק.
מניעה הדדית
מניעה הדדית (Mutual exclusion) היא מונח במדעי המחשב, בעיקר בתחום מערכות ההפעלה שאומר שלכל היותר תהליך אחד משתמש במשאב מסוים בכל רגע נתון בקטע קריטי. זו היא דרישה בסיסית בבקרת מקביליות, שמטרתה היא למנוע מצב של מרוץ תהליכים.
בעיית הקטע הקריטי
דוגמה פשוטה לבעיה עולה מהתבוננות על שני תהליכים הניגשים למקום בזיכרון שבו מאוחסנת רשימה מקושרת (ראה ציור 1) ורוצים למחוק בה שני צמתים שונים באמצע הרשימה שנסמן בתור הצומת ה-i והצומת ה-i+1. בזמן המחיקה המצביע לצומת הבא של הצומת i-1 ישתנה מ-i ל-i+1, והמצביע לתא הבא של הצומת i ישתנה ל-i+2. אמנם שתי הפעולות התבצעו בהצלחה אך בסוף הפעולות הצומת ה-i+1 עדיין חלק מהרשימה, כיוון שהצומת ה-i-1 עדיין מצביע עליו, ולמעשה נמחק רק תא אחד ולא שני תאים. את הבעיה הזאת (הנקראת לרוב "מרוץ תהליכים") היה ניתן למנוע באמצעות מניעה הדדית אשר הייתה מונעת מפעולה על הרשימה להתבצע לפני שהקודמת הייתה מסתיימת.
בנוסף למניעה הדדית בדרך כלל גם דורשים מהפתרון שימנע הרעבה של תהליכים ושהמשאב ישתחרר כמה שיותר מהר לאחר סיום הקטע הקריטי.
אכיפת מניעה הדדית
במחשבים ניתן לממש מניעה הדדית בשני רבדים: חומרה ותוכנה.
פתרונות חומרתיים
במערכות בעלות יחידת עיבוד מרכזית אחת (למשל ליבה אחת במעבד של מחשב), הפתרון הפשוט ביותר למימוש מניעה הדדית הוא על ידי ניטרול פסיקות בזמן שתהליך נמצא בקטע קוד קריטי. כך בקר הפסיקות לא יפסיק את פעולת התהליך באמצע ויאפשר לשגרה אחרת לשנות קטע זיכרון משותף. אף על פי שפתרון זה מאוד פשוט הוא יכול להוביל לבעיות רבות. אם הקטע הקריטי של התהליך הוא ארוך, שעון המערכת (המקודם על ידי פסיקות מבקר הפסיקות) יאבד דיוק בכל פעם שהשגרה תרוץ, כיוון שהשגרה המקדמת את השעון לא תופעל בזמן, ולכן מעקב אחר הזמן לא יהיה אפשרי בזמן ריצת התהליך. בנוסף, אם התהליך יעצור בזמן ריצת הקטע הקריטי, השליטה על יחידת העיבוד לא תועבר לתהליך אחר, מה שלמעשה יעצור את פעולת המערכת.
פתרונות תוכנתיים
מלבד פתרונות חומרתיים, קיימים מס' פתרונות תוכנתיים שבהם כל קוד שרוצה להיכנס לקטע קריטי נכנס לפונקציית כניסה שגורמת לו לחכות עד שמכניסה אותו ללא שיש עוד קודים אחרים בקטע הקריטי, וכשהוא יוצא משם הוא נכנס לפונקציית יציאה שבה הוא מסמל שהוא כבר לא בקטע הקריטי.
פתרונות אלו ממומשים על ידי פעולות אטומיות כגון סמפור או מנעול.
כמו כן ישנם אלגוריתמים שלא דורשים פעולות אטומיות מיוחדות, דוגמאות לכך ניתן למצוא באלגוריתמים הבאים: ועוד.
לרוב עדיף לתוכנות להסתמך על פתרונות המניעה ההדדית הניתנים על ידי החומרה או מערכת ההפעלה כגון הפעולות האטומיות. שימוש במנעולים אלו יאפשר לתהליך לבדוק האם המשאב פנוי. אם המנעול "פתוח" המשאב פנוי, והתהליך ינעל את המנעול ובכך יסמן לכל תהליך אחר שהמשאב אינו פנוי. אם המנעול "סגור", אזי תהליך אחר משתמש במשאב בזמן זה, ולכן לרוב הוא יאפשר החלפת הקשר ובכך יפנה את המעבד לתהליכים אחרים שיכולים לרוץ.
GloFish
GloFish (גלופיש) הוא השם המסחרי של דגי זברה מהונדסים גנטית אשר בוהקים בחושך תחת אור אולטרה סגול. דג זה זמין בצבעים אדום, כחול, ירוק, צהוב וסגול. הגלופיש הוא בעל החיים הראשון שמהונדס גנטית אשר זמין לציבור כחיית מחמד.
על דג זברה זה, תוצר של הנדסה גנטית, נרשם פטנט ושמו GloFish (גלופיש), הוא סימן מסחרי רשום, אשר הזכויות בו נמצאות כיום בבעלות החברה האמריקנית Spectrum Brands Inc, אשר במאי 2017 רכשה את הזכויות על גלופיש מהחברה האמריקנית Yorktown Technologies.
היסטוריה
בשנת 1999 הצליחו חוקרים מסינגפור להנדס גנטית את דג הזברה על ידי הכנסת DNA זר של מדוזות סוכך שהשתלב ב-DNA של דג הזברה. כתוצאה מכך, דגי הזברה שמהונדסים גנטית באופן זה בוהקים בחושך כאשר הם נחשפים לאור אולטרה סגול.
מפתחי הדג באוניברסיטה הלאומית של סינגפור אשר רשמו פטנט על הדג מכרו בהמשך את הזכויות על הפטנט לחברה מסחרית מטקסס בשם יורקטאון טכנולוגיות. בחודש דצמבר 2003, לאחר רכישת הזכויות, החל הדג להיות משווק מסחרית למגדלי דגי נוי בארצות הברית. במחצית שנת 2006, לאור ההצלחה בשיווקו המסחרי של הדג, החלה חברת יורקטאון לשווק את הדג בצבעים זוהרים נוספים: ירוק, כתום וצהוב.
מעמד משפטי
באיחוד האירופי וכמו גם בקנדה אסור לשווק ולגדל בעלי חיים מהונדסים גנטית ובדיקות גנטיות מיוחדות פותחו לזיהויו של הדג.
עם תחילת שיווקו של הדג התעוררו שאלות בארצות הברית באשר לסיכונים הסביבתיים העלולים להתרחש כתוצאה משיווקו המסחרי של דג מהונדס גנטית בשוק החופשי. לאחר בדיקה הודיע מינהל המזון והתרופות האמריקאי כי מכיוון שדגי אקווריום אינם משמשים למאכל, אין הדג מהווה סכנה לשרשרת המזון. אין אף כל ראיה המצביעה על כך כי דגי זברה אשר שונו גנטית מהווים סיכון סביבתי גדול יותר מדגי זברה רגילים. לכן החליט מינהל המזון והתרופות האמריקאי שלא לאכוף הגבלות כלשהן על שיווקו המסחרי של הדג. היוצאת מן הכלל הייתה מדינת קליפורניה בה במקור נאסר סחר ובעלות של דגים מהונדסים גנטית. אף על פי כן החלטה זו התקבלה לפני שהחלה מכירת הגלופיש בארצות הברית, בעיקר בשל חששות משימוש בהנדסה גנטית על מנת לגרום לצמיחה מהירה יותר עבור דגי סלמון. בשנת 2015 הסחר והבעלות של דגי גלופיש הותר גם בקליפורניה.
טריומף TR3
טריומף TR3 היא מכונית ספורט - רודסטר, 2 מושבים, שיוצרה על ידי חברת טריומף האנגלית בין השנים 1955–1962. יוצרו 74,800 יחידות.
מחיר היחידה בהשקה היה 950 לירות שטרלינג.
בשנת 1957 שודרג דגם הטריומף TR3 לטריומף TR3A. יוצרו 58,236 יחידות מהדגם. בשנת 1962 שודרג דגם TR3A לדגם טריומף TR3B.
הטריומף TR3 יוצר באנגליה, אוסטרליה, בלגיה ודרום אפריקה.
סביילי גרינברג
סביילי סולומונוביץ' גרינברג (או סאבלי גרינברג) (ברוסית: Савелий Соломонович Гринберг; 31 בינואר 1914 יקטרינוסלב - 14 בינואר 2003 ירושלים) היה משורר רוסי-ישראלי, יהודי יליד אוקראינה, מתרגם, פילולוג. בין השאר, חיבר פלינדרומים.
טריומף TR3
חברת טריומף
חברת טריומף למכוניות (באנגלית: Triumph Motor Company) היא חברה אנגלית לייצור כלי תחבורה.
סביילי גרינברג
ביוגרפיה
סביילי גרינברג נולד בשנת 1914 ביקטרינוסלב (בימינו דניפרו) באוקראינה אז באימפריה הרוסית, אך מגיל 2 חי במוסקבה. בילדותו בילה חופשות בחצי האי קרים, ביבפטוריה אצל אחותו הגדולה. אחרי הלימודים בבית ספר עבד בבתי חרושת. בתחילת שנות ה-1930 היה פעיל בבריגדה של מאיאקובסקי בהרכבה הראשון ומפיץ נלהב של יצירות המשורר המפורסם. באותה תקופה התיידד עם א.ג. ברומברג וו.ד. דובאקין. בשלהי שנות ה-1930 עבד כחוקר במוזיאון הממלכתי של הספרות. בשנת 1935 הצליח לקבל אישור מהשלטונות הסובייטים כדי לבקר אצל הוריו ואחותו שעלו והתיישבו בארץ ישראל. עבד שם כעוזר מודד ונשאר עד שנת 1937 כשחזר לברית המועצות. בימי מלחמת העולם השנייה התנדב למיליציות העממיות (Народное Ополчение) שנספחו ליחידות הצבא הסובייטי, עבד בבניית קווי ההגנה, העביר הרצאות על הספרות בפני חיילים וימאים של הצי הצפוני. בשנת 1943 נמצא בזירת הקרבות הקשים נגד הנאצים במובלעת "מאלאיה זמליה" ליד נובורוסיסק ובשנת 1944 בצפון, בעת הלחימה בחצי האי ריבאץ'. אחרי המלחמה למרות שהמשיך לכתוב שירים, בברית המועצות לא פורסם יותר אף שיר שלו. שיריו הופצו ונקראו במחתרת.
בשנות ה-1960 עבד גרינברג כחוקר בכיר במוזיאון מאיאקובסקי שבסימטת גנדריקוב לשעבר במוסקבה (בימינו סמטת מאיאקובסקי).
טריומף TR3
חברת טריומף
החברה נוסדה ב-1885 כאשר זיגפריד בטמן ומוריס שולט הקימו את חברת "בטמן ושות'" ומכרו אופניים בשם "טריומף" ממפעלם בלונדון, שעבר מאוחר יותר לקובנטרי.
סביילי גרינברג
ביוגרפיה
בשנת 1973 עלה גרינברג לישראל. נודע, בין היתר, בתוכניותיו בקול ישראל בשפה הרוסית שבהן העביר הרצאות ייחודיות על השירה הישראלית, תוך ניתוח מעמיק של יצירותיהם של המשוררים הישראלים החשובים. תרגם מעברית לרוסית שירים של שלמה אבן גבירול ושל יוצרים ישראלים בני זמנו, אורי צבי גרינברג, יהודה עמיחי, יונה וולך, אבות ישורון, מאיר ויזלטיר, נתן זך ובמיוחד דוד אבידן. גרינברג פרסם שירים במגזינים הספרותיים בשפה הרוסית «Время и мы», «Возрождение», «Сион», «22», «Народ и земля», «Континент» ואחרים.
סביילי גרינברג נחשב לממשיכם של משוררי האוונגרד הרוסי. בעקבות ניסוייהם של חלבניקוב, מאיאקובסקי, קמנסקי ואחרים, יצר גרינברג סגנון משלו, שלא התכתב עם המיינסטרים של "השירה הסובייטית". הנושאים העיקריים בשירתו היו האדם מול המציאות, המלחמה, הערים (מוסקבה, אחר כך ירושלים), המשורר והיקום. בשירתו השתמש במגוון רב של אמצעים פואטיים - החל מחורזים חופשיים ועד לחריזות מעודנות שונות, שימוש ב"בתים אונייגיניים", כתיבת פלינדרומים וכו', תוך חיפוש אחרי אפשרויות חדשות של הבעה מילולית.
גרינברג התגורר כשלושה עשורים בירושלים, בסמוך לככר צרפת. נפטר בירושלים בשנת 2003.
ספרים
(תרגומים מדוד אבידן, עם הקדמה והערות, תל אביב (שירה חדישה - דפים של שירה ישראלית חדשה בתרגומו של סביילי גרינברג, ירושלים- בשתי מהדורות)
Creole Love Call
"Creole Love Call" (קריאת אהבה קריאולית) הוא סטנדרט ג'אז, המזוהה בעיקר עם להקת דיוק אלינגטון ועם אדלייד הול.
כמחברי היצירה רשומים גם רודי ג'קסון ובאבר מיילי. רודי ג'קסון שהיה מיוזמי היצירה, הציע אותה לשם ביצוע לדיוק אלינגטון. אלינגטון ותזמורתו ביצעו את היצירה בפעם הראשונה במלון ניו ברנזוויק. (New Brunswick Hotel) ב-1927. אלינגטון העניק ליצירה את שמה כמחווה לאופרטה מאת רודולף פרימל, "קריאת אהבה אינדיאנית" (Indian Love Call). החצוצרן באבר מיילי העניק ליצירה את קטע הפתיחה שלה. סגנון הג'ונגל של התזמורת של אלינגטון שוכלל בחזרות בקיץ 1927 והוקלט בהקלטת אולפן ב-26 באוקטובר 1927. את התוספת הווקאלית לנעימה סיפקה אדלייד הול. אלינגטון שמע אותה בחזרות וביקש ממנה להצטרף להקלטה. בפעם הראשונה בג'אז, נעשה שימוש בקול אנושי לא לשם שירה אלא כחלק מכלי הנגינה, מהרפרטואר האינסטרומנטלי של היצירה.
הסטנדרט נכנס למצעד השירים של "בילבורד" בארצות הברית בשנת 1928 במקום 29.
בשנת 1988, במהלך ראיון רדיו עם העיתונאי ומנחה הרדיו מקס ג'ונס, הסבירה הול כיצד עלה בה הרעיון לנעימה הווקאלית בסגנון שירת סקאט המלווה את הקטע האינסטרומנטלי ביצירה "קריאת אהבה קריאולית". קטע מהראיון ניתן לשמוע במאמר של הספרייה הבריטית (פורסם ב-17 בדצמבר 2020) בבלוג הספרייה הבריטית שכותרתו "Oral History of Jazz" בבריטניה.
טאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020)
תחרויות הטאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020) התקיימו בין התאריכים 24 ביולי עד ה-27 ביולי 2021. בתחרויות השתתפו 131 ספורטאים שחולקו לשמונה קבוצות משקל שונות - ארבע קבוצות משקל לגברים וארבע קבוצות לנשים. אבישג סמברג הישראלית השתתפה בתחרות למשקל עד 49 ק"ג.
ישראל בתחרויות הטאקוונדו
אבישג סמברג, לוחמת הטאקוונדו הישראלית, היא הספורטאית הישראלית היחידה שלקחה חלק בתחרות הטאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020). את מקומה במשלחת הישראלית הבטיחה לאחר שסיימה בין שתי הראשונות בטורניר הקדם אולימפי שנערך בסופיה שבבולגריה. סמברג התחרתה במשקל עד 49 ק"ג. בקרב הראשון ניצחה את ויקטוריה סטמבאו מפוארטו ריקו בתוצאה 22:2. בשלב שמינית הגמר הפסידה לפאניפאק וונגפטאנאקיט מתאילנד בתוצאה 29:5. לאחר ההעפלה של וונגפטאנאקיט, שובצה סמברג בבית הניחומים. בבית הניחומים ניצחה סמברג את טרואונג טי קים טוין מווייטנאם בתוצאה 22:1, והעפילה לקרב על מדליית הארד. בקרב על מדליית הארד זכתה סמברג לאחר שניצחה את רוקייה אילדירים בתוצאה 27:22.
שחפית גדולת-מקור
מאפיינים
זוהי שחפית גדולה שמשקלה 38-42 גרם ואורכה 208-247 ס"מ והיא בעלת מקור צהוב וארוך, ראש שחור, גוף לבן וכנפיים אפורות עם קצוות שחורים גדולים.
שחפית זו חיה בנהרות ואגמים רדודים באמריקה הדרומית הטרופית. היא נפוצה בברזיל, ארגנטינה, קולומביה, אקוודור, גיאנה הצרפתית, גיאנה, פרגוואי, פרו, סורינאם, טרינידד וטובגו, אורוגוואי וונצואלה. פרטים בודדים נמצאו גם בארובה, ברמודה, קובה, פנמה וארצות הברית.
וילהלם קילינג
ביוגרפיה
נולד בבורבאך (Burbach). אביו היה פקיד ושימש בתפקיד בערים שונות, כך שבילדותו נדד קילינג לרוב ממקום למקום עם הוריו. את הגימנסיה סיים בברילון (Brilon), שם למד שפות קלאסיות. קילינג למד באוניברסיטת מינסטר, ובשנת 1872 כתב את עבודתו תחת קרל ויירשטראס (Weierstrass) וארנסט קומר בברלין. קילינג לימד בגימנסיה בשנים 1868-1872. לאחר מכן קיבל תואר פרופסור ממכללה בבראנבו (Braniewo), ובהמשך הפך לרקטור המכללה ולחבר מועצת העיר. ב-1892 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת מינסטר.
פונצ'ו (כדורגלן)
אלפונסו מריה רודריגס סלס (בספרדית: Alfonso María Rodríguez Salas, נולד ב-29 באפריל 1939 בסן קריסטובל דה לה לגונה שבספרד, נפטר ב-20 במרץ 1994 בל'הוספיטלט שבספרד) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי פונצ'ו (Foncho). את עיקר הקריירה שלו בילה במדי ברצלונה, שם שיחק בין 1960 ל-1967. בנוסף שיחק לתקופות קצרות בקבוצות טנריפה, מורסיה וריאל סרגוסה. יתר על כן, ערך שתי הופעות במדי נבחרת ספרד.
קריירה
פונצ'ו נולד וגדל בסן קריסטובל דה לה לגונה שבאיים הקנאריים. בתחילת 1956, בהיותו בן 16 הצטרף לאחת משתי הקבוצות הבכירות באזור, טנריפה, ששיחקה באותה תקופה בליגה השנייה, והוא ערך את הופעת הבכורה במדיה בהפסד 4-1 לריאל בטיס ב-1 באפריל. בשנתיים הבאות הופיע פעמים בודדות במדי הקבוצה, ולכן לקראת עונת 1958/1959 עבר לאלדנסה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה. שם היה שחקן הרכב קבוע ובמהלך העונה שותף ב-26 משחקים בהם הבקיע פעמיים - הראשון ב-15 במרץ 1959, בניצחון 2-0 על הרקולס, והשני בתיקו 1-1 עם לבאנטה ב-29 במרץ. אלו היו השערים היחידים שהבקיע במדי קבוצה כלשהי במהלך כל הקריירה. אלדנסה ירדה לליגה השלישית בסוף העונה ופונצ'ו עבר למורסיה, שגם שיחקה בליגה השנייה. בעונת 1959/1960 השתתף ב-25 משחקי ליגה ועזר לה להגיע למקום ה-7.
יכולתו הטובה של פונצ'ו משכה את תשומת לבה של ברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד, שצירפה אותו לשורותיה בקיץ 1960. ברוב תקופתו בברצלונה פונצ'ו לא היווה בורג משמעותי בסגל הקבוצה, אולם הוא מילא את תפקידו נאמנה בכל פעם שנדרש. לאחר שלא שיחק כלל בחצי הראשון של העונה, ב-22 בינואר 1961 ערך את הופעת הבכורה הרשמית במדי ברצלונה, בניצחון 2-1 על ריאל בטיס בליגה. עד סוף העונה הופיע ב-10 משחקי ליגה נוספים ועזר לברצלונה לסיים במקום ה-4. כמו כן השתתף עמה בגביע אירופה, והוא פתח במשחקי רבע וחצי גמר הטורניר וכן במשחק הגמר, בו הפסידה ברצלונה 3-2 לבנפיקה ליסבון. בעונה הבאה שותף ב-11 משחקי ליגה וברצלונה הגיעה למקום השני. הוא לקח חלק במספר משחקים בגביע ערי הירידים, אך לא שותף בגמר נגד ולנסיה, שהביסה את ברצלונה וזכתה בתואר.
עונת 1962/1963 הייתה העונה בה לקח פונצ'ו את החלק המשמעותי ביותר בקריירה שלו במשחקי ברצלונה. הוא פתח ב-28 משחקי ליגה, אך ברצלונה, שהייתה לא יציבה באותה עונה והחליפה מאמן באמצעה, הידרדרה למקום ה-6. הוא השתתף בכל משחקיה בגביע ערי הירידים, שם הודחה בשמינית הגמר על ידי הכוכב האדום בלגרד. בגביע הספרדי פתח ב-9 משחקים, אך הוא לא שותף במשחק החוזר של חצי הגמר וכן בגמר, בו ניצחה ברצלונה 3-1 את ריאל סרגוסה וזכתה בתואר. לאחר מכן שב למלא תפקיד משני יחסית בקבוצה, ובעונה הבאה פתח ב-10 משחקי ליגה וכן ב-4 משחקים בגביע מחזיקות הגביע, בו הגיעה ברצלונה רק לשמינית הגמר.
מעמדו נותר זהה גם בעונות הבאות. בעונת 1964/1965 שותף פונצ'ו ב-14 משחקי ליגה, 2 משחקים בגביע ערי הירידים ו-6 נוספים בגביע הספרדי, שם הודחה ברצלונה ברבע הגמר על ידי סראגוסה. בעונה הבאה פתח רק ב-5 משחקי ליגה, אך הוא פתח בגומלין חצי גמר גביע ערי הירידים נגד צ'לסי, אז ניצחה ברצלונה את יריבתה 5-0 ועלתה לגמר. לאחר הפסד 1-0 במשחק הראשון של הגמר לסראגוסה, פתח פונצ'ו בהרכב ועזר לברצלונה לזכות בתואר עם ניצחון 4-2 בהארכה. בעונת 1966/1967 שיחק ב-13 משחקי ליגה, כולם בחציה הראשון של העונה, לצד הופעות בודדות בגביע ערי הירידים ובגביע הספרדי. ברצלונה סיימה את העונה כסגנית האלופה, ולמעשה לא הצליחה לזכות באף אליפות במהלך תקופתו של פונצ'ו עמה.
בסוף העונה עזב פונצ'ו את ברצלונה והצטרף לריאל סרגוסה, ששיחקה בליגה הראשונה גם היא, תחת המאמן רוקה אולסן, שאימן את פונצ'ו בברצלונה בשנה שלפני כן. הופעת הבכורה שלו במדיה הייתה במשחק הליגה נגד קבוצתו הקודמת, ברצלונה, ב-10 בספטמבר 1967, וסראגוסה ניצחה 3-2. בחודשים הקרובים ערך 7 הופעות נוספות בליגה, בנוסף ל-4 הופעות בגביע ערי הירידים, אך לאחר שאיבד את מקומו בהרכב בדצמבר 1967, פרש ממשחק בסוף העונה, בהיותו בן 29 בלבד.
פונצ'ו הופיע פעמיים במדי נבחרת ספרד. שתי ההופעות היו נגד אותה הנבחרת,, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962. בראשון, ב-19 באפריל 1961, גם הבקיע שער, שעזר לנבחרתו לנצח 2-1. במשחק השני, ב-18 במאי, עזר לנבחרתו לסיים בתיקו 1-1 ולהעפיל לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-אפריקה. פונצ'ו לא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל. הוא זומן למספר משחקים נוספים במסגרות מוקדמות יורו 1964 ו-1968, אך לא שותף באף משחק, וכך תמה דרכו בנבחרת.
מכנף נאה
מִכְנָף נָאֶה (שם מדעי: Tipuana tipu (Benth.) Kuntze, קרוי גם Rosewood או Tipa) הוא עץ נשיר מותנה, יחיד בסוגו בעולם ממשפחת הקטניות (Fabaceae Juss.). בישראל הוא עץ תרבות גדול המאופיין בפרחיו הצהובים ובתרמיליו שמצוידים בכנף רחבה בעלת עורקים בולטים (מכאן שמו העברי). מכנף נאה שויך בעבר למשפחת פרפרניים (Papilionaceae). משפחה זו בוטלה ואוחדה עם משפחת הקטניות (Fabaceae) ברשימה הטקסונומית (APG III) בשנת 2009.
הוא קיבל את שמו מצורת פירותיו, הדומה לכנף. מקור שמו המדעי משמו בארץ מוצאו.
מאפיינים
מכנף הנאה הוא עץ גבוה, בעל קצב מהיר, בעל מערכת שורשים שטוחה (שמרימה מדרכות), גזע יחידי וצמרת מעוגלת ורחבה מאוד ולעיתים פרועה (22 מ'). העץ יכול להיתמר לגובה של בין 12 עד 15 מטרים ולהתפרס לרוחב של כ-12 מטרים. תקופת השלכת קצרה בחודשים אפריל-מאי. הלבלוב בחודש מאי והפריחה בחודש יוני. הבשלת הפירות בקיץ ונשירתם בראשית עונת החורף. הוא זקוק לשמש מלאה. הוא מעדיף חום, אינו צורך מים רבים ומתאים לכל סוגי הקרקע.
השורשים שטוחים (צומחים לצדדים ולא לעומק) והם עלולים להרים מדרכות ולפגוע ביסודות של מבנים.
הגזע זקוף ונוטה לעקמומיות עבה וצבעו חום-אפור בהיר, קליפתו מחוספסת וחרוצה. בסביבת גידולו הטבעית והמיוערת, למכנף הנאה גזע מרכזי אחד המתפצל למספר גזעי משנה בגובה של כמה עשרות מטרים. כאשר הוא נשתל כעץ נוי בשטחים פתוחים יותר, הוא נוטה לפתח גזעי משנה כבר בגובה הקרקע, אם הוא לא נגזם כראוי.
הענפים ארוכים, גמישים ונוטים כלפי מטה וקליפתם מחוספסת.
הלוואים קטנים, אינם קוצניים ונשירים.
העלים, שאורכם כ-20 ס"מ, מסורגים, ירוקים, מנוצים ובעלי 7 עד 15 זוגות עלעלים. בקצה העלה המנוצה יש עלעל בודד. ציר העלה דק והעלעלים סגלגלים או מעוגלים (בצורת אליפסה), שפתם תמימה, צבעם ירוק בהיר ואורכם כ-3.7 ס"מ.
הפרחים דו-מיניים, בלתי נכונה, פרפרניים (בצורת לוע של אריה), ריחניים, צופניים ומושכים דבורים. הם ערוכים באשכולות או במכבדים (תפרחות מסועפות) בקצות הענפים. בכל תפרחת כ-10 פרחים.
הגביע גלילי ו-5 שיניו קצרות ורחבות.
הכותרת פרפרנית, צבעם צהוב בהיר או ארגמני בהיר. 5 העלים מפורדים, מפרש הכותרת גדול סגלגל או עגלגל ובבסיסו כתם אדמדם-חום. המשוטים גדולים בהרבה מהסירה.
האבקנים, שמספרם 10 מאוחים לצינור הסדוק (השסוע) בחלקו העליון.
השחלה עילית בת עלה שחלה אחת ומגורה אחת. השליה עוברת לאורך תפר הבטן של השחלה.
הפרי כנפית - תרמיל בלתי נפתח, בעל עוקץ וכנף קרומית, רחבה ושטוחה שעורקיה בולטים מאוד וגודלה 3 עד 5 ס"מ. הפרי נושר בצורה סיבובית מהעץ. פריו של העץ הוא זרע עטוף במעטה סיבי וקשה המתרחב למבנה דמוי כנף (ומכאן שמו). כאשר הפרי מבשיל הוא מתייבש וצבעו משתנה מירוק לחום. הוא נושר מהעץ בצורת סחרור. מבנה הזרע לכאורה, מאפשר לרוח לשאת אותו למרחקים ניכרים מהעץ. אבל, בגלל כובד הזרע מרבית הפירות נושרים בקרבת עץ האם ובצילה ובדרך-כלל אינם מתפתחים לעץ.
הזרעים 1 עד 3 בקצה הקרוב לעוקץ התרמיל. הם נובטים בקלות.
בית גדול ותפוצה
מקורו של המכנף הנאה הוא מצפון בוליביה עד דרום ארגנטינה, שם הוא מצוי ביערות הגלריה של האנדים, כמעט בכל התנאים המצויים שם – מגובה פני הים עד גובה 2,900 מטר, באזורים יבשים יחסית ובאזורים שכמות הגשם השנתית בהם מגיעה ל־2,500 מ"מ. הוא מעדיף אדמות מנוקזות היטב, אך אינו בוחל גם באזורים אחרים. הוא עמיד גם למגוון טמפרטורות ומסוגל לשרוד גם כשהטמפרטורה צונחת ל־5 מעלות מתחת לאפס.
צמיחתו המהירה של העץ הופכת אותו לבחירה מועדפת לתוכניות ייעור מחדש, למניעת סחף וכשובר רוח. הוא נחשב לצמח אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, בגיר ובמליחות. בישראל הוא גדל בכל האזורים ובקרקעות שונים. הריבוי באמצעות זרעים באביב ובקיץ. בדומה לצמחים אחרים ממשפחת הקטניות, מכנף נאה סופח חנקן בשורשיו, והדבר הופך אותו למטייב קרקעות. המכנף הנאה הוא אחד מצמחי המספוא העיקריים בבוליביה, ויתרונו העיקרי הוא העובדה שהוא אחד המקורות היחידים למספוא בעונת החורף היבשה. העץ המופק ממנו הוא איכותי, ומשמש לבניית רהיטים ולהפקת עץ ופחם לבערה.
המכנף הנאה משמש כעץ נוי בכל רחבי העולם. העץ הובא לארץ ישראל בשנת 1911, עת ניטע במושבה מגדל על ידי אוטו ורבורג. הוא נקלט היטב ונפוץ כעץ נוי בעיקר בשנות השבעים והשמונים של המאה ה־20. במהדורה הראשונה של ספר הצמחים הפולשים בישראל (2010 עמוד 46-47) הוא הוגדר כצמח מאוזרח בישראל ברמת איום 1. היות שהוא הוכנס לרשימת העצים הפולשים עלה עליו הכורת ואף הפסיקו לשתול אותו. במהדורה השנייה והמורחבת מכנף נאה הוסר מרשימת העצים הפולשים כי הוא אינו מהווה סכנה למערכות האקולוגיות בישראל.
ז'קט פרקה
ז'קט פרקה הוא ז'קט באורך הירכיים עם כובע (המכונה ברדס או קפוצ'ון), בדרך כלל עמיד כנגד גשם. פעמים רבות, הוא מצויד בשרוכים או חוטי גומי המושחלים במותניים ובפתחי הידיים לכיווץ המפתחים.
מקור המילה פרקה בשפת ננט, שמקורה באיים הסמואיים. הפרקה דומה לאנוראק, שמקורו בגרינלנד. ההבדל ביניהם הוא שלרוב אנוראק עשוי מחומר עמיד למים וז'קט פרקה לרוב כולל גם ריפוד חם.
פרקה אזרחי יוצר בארצות הברית בשנות ה-80. הוא נקרא שנורקל פרקה כיוון שמחובר לו ברדס (קפוצ'ון) הניתן לשליפה.
היום ז'קט פרקה הוא פריט אופנתי המעוצב על ידי מעצבי צמרת.
פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים
פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים הוא פרס מפעל חיים שמוענק לשחקנים, במאים וכותבים על ידי מועצת המנהלים של מכון הסרטים האמריקאי. הפרס נוסד ב-26 בפברואר 1973, כדי להוקיר אדם על תרומתו להעשרת התרבות האמריקאית באמצעות סרטי קולנוע וטלוויזיה. ועדת הפרס ציינה כי על הזוכה להיות מי שקידם את אמנות הקולנוע ושהישגיו זכו להכרה מהציבור הרחב וכן על ידי חוקרי ומבקרי קולנוע.
הבמאי ג'ון פורד נבחר פה אחד כזוכה הראשון של הפרס, ובארוחת הערב החגיגית שבה הוענק לו הפרס השתתף גם נשיא ארצות הברית דאז, ריצ'רד ניקסון.
הזוכה הצעיר ביותר בפרס הוא השחקן טום הנקס, שבשנת זכייתו (2002) היה בת 46. הזוכה המבוגרת ביותר הייתה השחקנית ליליאן גיש, בגיל 90 ב-1984. נכון לשנת 2023, 48 מצטיינים קיבלו את הפרס: 11 נשים ו-37 גברים.
שלושה זוגות של בני משפחה קיבלו את הפרס: קירק ומייקל דאגלס (אב ובנו), הנרי וג'יין פונדה (אב ובתו), וורן בייטי ושירלי מקליין (אח ואחות).
אימולה
העיר מפורסמת בזכות מסלול מרוצי המכוניות, האוטודרומו על שם אנזו ודינו פרארי. המסלול אירח בעבר את מרוץ גרנד פרי סן מרינו, כחלק מסבב הפורמולה 1 (המרוץ קרוי על שם הרפובליקה של סן מרינו, הסמוכה לאזור). המסלול התפרסם גם כמקום מותם של איירטון סנה הברזילאי ורולנד רצנברגר האוסטרי, שמצאו את מותם בשתי תאונות נפרדות שאירעו במהלך סוף השבוע של המרוץ בעונת 1994. מותו של סנה, שזכה שלוש פעמים באליפות העולם, היה אירוע שזעזע את הספורט העולמי והוביל להגברת תקני הבטיחות במרוצי מכוניות.
היסטוריה
העיר נקראה בעבר העתיק בשם "פורום קורנלי" על שמו של הקיסר הרומאי לוקיוס קורנליוס סולה, שהקים אותה ב-82 לפנה"ס. העיר הייתה מרכז חקלאות ומסחר שהתפרסמה בקרמיקה שלה.
השם אימולה נזכר לראשונה במאה ה-7 על ידי הלומברדים שהעניקו שם זה למבצר שבה שאותו הרחיבו (נקרא קסטלאצ'ו בהווה), משם השם עבר אל העיר עצמה. לדברי פול דיקון, בשנת 412 הייתה אימולה אתר החתונה של אטהאולף, מלך הויזיגותים, עם גאלא פלקידיה, בתו של הקיסר תיאודוסיוס הגדול. בזמן המלחמה הגותית (535-552), ואחרי פלישת הלומברדים, המקום נשלט לסירוגין על ידי הביזנטים והברברים.
במאות ה-12 וה-13 בתחרות בין האפיפיורים וקיסרי האימפריה הרומית הקדושה, נטתה אימולה בדרך כלל בצד הגיבלינים שתמכו בקיסרים.
בשנים מאוחרות יותר שלטו בעיר אצילים, כגון בית ויסקונטי, שמתקופתם שרדו מספר מצודות בעיר. במאה ה-15 נשלטה על ידי בית ספורצה, שהפכו לדוכסים של מילאנו (לומברדיה). בתחילת המאה ה-16 חזרה העיר לשליטת מדינת האפיפיור בראשות האפיפיור יוליוס השני. בשנת 1797, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, הקימו הכוחות המהפכניים הצרפתיים ממשלה זמנית באימולה. בשנת 1799 היא נכבשה על ידי האימפריה האוסטרית; ב-1800 זה היא אוחדה עם הרפובליקה הצ'יזלפינית. לאחר מכן חלקה את גורלו של מחוז רומאניה.
במלחמת העולם השנייה, היוותה אימולה נקודה חשובה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, כשהארמייה השמינית הבריטית תקפה באפריל 1945 את הקו הגותי הגרמני. הכוח שכבש את העיר השתייך לקורפוס הפולני ה-2.
פופרס
פּוֹפֶּרס (Poppers) הוא כינוי לקבוצת החומרים הכימיים אלקיל ניטריטים (Alkyl nitrites), המשמשים כסמים פסיכואקטיביים הנצרכים בשאיפה. הסם נמצא בשימוש שנים רבות ונפוץ בישראל ובעולם. הפופרס פותח בשנת 1857 כתרופה לטיפול בחולי לב הסובלים מתעוקת לב (אנגינה פקטוריס). השימוש בסם מוביל להתרחבות כלי הדם וכתוצאה מכך חלה ירידה מהירה של לחץ הדם והאצה משמעותית של הדופק. תופעות הלוואי כוללות כאב ראש חולף, בחילה ותחושה של קהות חושים הנמשכות זמן מה.
הרכב כימי
הפופרס מכיל בתוכו נגזרות של כימיקלים ממשפחת הניטריטים, כשהנפוצים ביותר הם אמיל ניטרט, בוטיל ניטרט ואיזובוטיל ניטרט. אמיל ניטרט שימש בעבר לטיפול באנגינה ולהרעלת ציאניד. באמיל ניטרט וחומרים נוספים מאותה משפחה נעשה שימוש במטהרי אוויר ומוצרים לניקוי מכשירי וידאו.
שימושים
בישראל, השימוש בפופרס הוא שולי ביחס לסמים אחרים. מחקר של הרשות למלחמה בסמים מראה כי היקף השימוש בפופרס בשנת 2004 עמד על 0.6% מהמבוגרים בישראל (18–40), המהווים 13,675 מכלל האוכלוסייה. כמו כן, מנתוני המחקר עולה כי תפוצת השימוש בפופרס דומה לזו של אקסטזי (0.7%) ושל LSD (0.5%).
סכנות
שאיפה של פופרס עלולה לגרום לתמס דם (המוליזה) במיוחד אצל אנשים הלוקים במחסור באנזים G6PD. תופעה זו נגרמת עקב העקה שיוצרים הניטריטים על תאי הדם האדומים.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי מזהיר משאיפת פופרס מכיוון שיכול לגרום לכאבי ראש חמורים, סחרחורות, עלייה בטמפרטורת הגוף, קשיי נשימה, ירידה קיצונית בלחץ הדם וגם בעיות ברמת החמצן בדם. בנוסף, חלה עלייה נוספת במוות ומוות מוחי כתוצאה משאיפה של "פופרס". השימוש בפופרס עלול גם לגרום לפגיעה בעצב הראייה או פגיעה בלתי הפיכה בראייה.
המיתוס סביב פופרס ואיידס
בשנת 1982, כשהמקרים הראשונים של איידס הובאו לידיעת הממסד הרפואי, תוארו החולים כהומוסקסואלים מקליפורניה וניו יורק. המיתוג של המחלה עם הומוסקסואלים הוביל השערות שונות לגורמים לה כגון: יחסי מין אנונימיים ומתירניים ושימוש בסמים ובכללם פופרס. עם התפתחות המחקר והצטברות המקרים התגלה כי איידס נגרמת מנגיף ה-HIV אשר מועבר בין השאר על ידי יחסי מין לא מוגנים.
ESO 274-1
ESO 274-1 היא גלקסיה ספירלית שנמצאת בקבוצת הכוכבים זאב במרחק של כ-13.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת קנטאור A. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 11.7 והיא נמצאת כ-1.6 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב π בזאב, על המשכו של הקו המחבר את הכוכב עם הכוכב הבהיר α בזאב, וכ-2.5 מעלות מדרום-מערב לכוכב ε. המרחק הזוויתי בין הגלקסיה לקנטאור A שבמרכז הקבוצה הוא כ-19.5 מעלות והיא אחת הגלקסיות הרחוקות ביותר ממרכז קבוצת קנטאור A שעדיין נחשבת לחלק ממנה.
מאפיינים
ESO 274-1 היא גלקסיה ספירלית שמישורה משיק לקו הראייה אליה כך שהיא נראית ארוכה וצרה מאוד. אורכה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-13.4 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-53,000 שנות אור, מעט יותר מחצי הקוטר של שביל החלב. עובייה הזוויתי הוא רק עשירית מאורכה. מכיוון שהגלקסיה נצפית מצידה, ניתן למדוד בקלות את מהירות הסיבוב של הכוכבים סביב מרכז הגלקסיה ונראה שמהירות הסיבוב גדלה עם המרחק מהמרכז ומגיעה בשולי הדיסקה למהירות של 86 קילומטר בשנייה. מניתוח התנועה והספקטרום של קרינת הגלקסיה ניתן להסיק שמסתה של הגלקסיה היא כ- מסות שמש, כ-3 אחוזים ממסת שביל החלב, וממנה כ- מסות שמש הן של מימן נייטרלי (אזור H I) שמאפשר יצירה של כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית לגלקסיות האחרות שבקבוצת קנטאור A. סביב הגלקסיה זוהו 10 צבירים כדוריים שמסתם הכוללת כ- מסות שמש ונראה שהיא מוקפת בהילה של חומר אפל שטיבו אינו ידוע.
פלוטה ד'אמור
פלוטה ד'אמור (בעברית: חליל אהבה באיטלקית: flauto d'amore, בגרמנית: Liebesflöte) הוא חליל מיוחד במשפחת חלילי הקונצרטים המערביים, בעל צלילים A ♭ ,A או B ♭ והוא בינוני. בגודלו בין חליל הקונצרט המודרני C לחליל האלט ב-G. לפעמים הוא נחשב כחבר המצו-סופרן של משפחת החליל. ונקרא לפעמים גם חליל טנור. חליל ד'אמור נחשב כלי נגינה ממשפחת החלילים שתופס את מקומו של המצו-סופרן, אם כי לפעמים הוא מכונה "חליל הטנור". זהו כלי טרנספוזיציה, ב-A או B♭, לחתוך טון או שליש מינורי מתחת לחליל הרגיל; זהו גודל הביניים של חליל בין חליל הקונצרט הרוחבי הידוע ב-C לבין חליל האלט הנרחב יותר. דגמים מודרניים נבנים לעיתים רחוקות ובכל מקרה רק על פי בקשה מפורשת.
הוא ארוך ב-100-205 מ"מ (4–8 אינץ') מחליל הקונצרט ומנגן שני מז'ור, שליש מז'ור או שליש מז'ור מתחת לחליל C הסטנדרטי. מספר מכשירים אלו שרדו. מלבד אורכם, הם אינם שונים בשום צורה מחליל הקונצרט; קוטר הקדום והתכה זהים.
"כאשר זמר האופרה ג'וזפה ורדי הלחין את האופרה אאידה להופעה בקהיר מצרים בשנת 1871, הוא הגה את 'הריקוד המצרי הקדוש' והגמר של המערכה הראשונה, כמנוגנת על ידי קבוצה של שלוש חלילים ď amour, ושלושה חלילים כאלה נבנו במיוחד במילאנו באיטליה. בביצועים של אופרה זו של ימינו, המוזיקה של הפלוטס אמאור מוקצית בדרך כלל לכלי נגינה אחרים.
יוזף ילינק
יוזף ילינק (נולד ב-30 בדצמבר 1966) הוא כדורסלן צ'כי ומאמן כדורסל צ'כי. כדורסלן צ'כי דויד ילינק הוא בנו.
קריירה
דויד ילינק נולד בקוטנה הורה. הוא שיחק שנים רבות במועדון "ברנו". במדי המועדון הוא זכה ארבע פעמים באליפות צ'כוסלובקיה (1986, 1987, 1988 ו-1990). בנוסף לכך הוא היה פעמיים אלוף צ'כיה כאשר שיחק בקבוצות אחרות (1996, 1999). הוא שיחק מספר פעמים במסגרות אירופאיות בעקבות זכיית קבוצתו באליפות. יוזף ילינק נכלל מספר פעמים בנבחרת הליגה ו-6 פעמים היה הקלע המצטיין של העונה.
בשנים 1991-1993 הוא שיחק באוסטריה וזכה באליפות המדינה.
יוזף ילינק היה חבר בנבחרת צ'כוסלובקיה בכדורסל במשך שנים. בשנת 1987 הוא זכה איתה במקום השמיני באליפות אירופה.
לאחר סיום קריירה כדורסלן הוא חזר לברנו והחל בקריירת מאמן עד לשנת 2010.
ויליאם אנדרסון (צייר)
ויליאם אנדרסון (באנגלית: William Anderson; 1757 – 27 במאי 1837) היה אמן סקוטי שהתמחה בנושאים ימיים ופטריוטיים. הוא זכה להערכה רבה בזכות ציוריו המפורטים והמדויקים של ספינות מפרש, והציג את יצירותיו מדי שנה בלונדון בין 1787 ל-1811 ולאחר מכן מדי פעם עד 1834. אנדרסון השפיע על אמנים אחרים, בעיקר ג'ון וורד (צייר) ואחרים.
ביוגרפיה
ראשית חייו של אנדרסון לא ברורים, אבל ידוע שהוא התאמן כבונה ספינות לפני שעבר ללונדון כדי להיות צייר ימי כשהיה כבן 30. הכשרתו שימשה אותו כצייר, והעניקה לו "ידע ימי מעשי". הוא זכה למוניטין עקב "הדיוק והעידון של הפרטים", וכן בצבעיו הבהירים והצלולים. הוא עבד גם בצבעי שמן וגם בצבעי מים.
לאנדרסון ולאשתו שרה היו שני בנים, ויליאם וג'ורג'. בנו של אנדרסון, ויליאם גווידו אנדרסון, שירת בצי המלכותי ונפצע אנושות בקרב קופנהגן ב-1801, כקצין בספינה ב-HMS Bellona. בנו השני, ג'ורג' אנדרסון, היה צייר. הוא ביסס את סגנונו על של ציירי ים הולנדים ידועים מהמאה ה-17. הוא הציג לראשונה באקדמיה המלכותית ב-1787 ובמוסד המלכותי ב-1810, והמשיך להציג מדי שנה עד 1811. לאחר מכן הציג לסירוגין עד 1834. עבודתו הטובה ביותר בוצעה בשנים 1790–1810, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית ונפוליאון, אז הביקוש לציורים ימיים היה גבוה. הציור שלו לא הוגבל לנושאים ימיים וכלל תערוכה ב-1822 של ציור המתאר את קרב ווטרלו. כמו אמנים אחרים באותה תקופה, ציוריו של אנדרסון על תקריות ימיות התבססו לעיתים קרובות על סקיצות של משתתפים ונרכשו על ידי יחידים שעלו במעמד חברתי ובעושר במהלך המלחמות.
הזמנות עבודה החזירו את אנדרסון צפונה וקירבו אותו לאסכולת הציירים של האל. הוא השפיע בעיקר על ג'ון וורד הצעיר (1798–1849), שהעתיק לפחות אחד מציוריו של אנדרסון. הוא גם היה חבר ואולי משתף פעולה עם הצייר יוליוס קיסר איבטסון (1759–1817).
התערוכה האחרונה שלו הייתה של הצי של לורד האו בספיטהד באקדמיה המלכותית ב-1834, האחרון מבין 45 ציורים שהציג שם.
הוא נפטר בלונדון ב-27 במאי 1837.
Unreal (סדרת משחקים)
רקע
סדרת המשחקים מתרחשת בעתיד הרחוק, במאה ה-23. המשחק הראשון עסק במעלליה של בת אנוש שנקלעה לכוכב "Na Pali" הכבוש בידי גזע חייזרי עוין, הסקארג' (Skaarj). הריגת מלכת הסקארג' מביאה לשחרור הכוכב, אך גם למלחמה אכזרית בין הסקארג' לבני האדם, שאינה מתוארת במשחקים. המלחמה מביאה להקמת גוף עולמי בשם ממשלת העולם החדשה (New Earth Government), שמביא לסיום המלחמה בניצחון בני האדם. עם זאת, מחירה היה חורבן של רוב כדור הארץ.
כמה עשרות שנים לאחר המלחמה, מספר רב של תקריות אלימות קשה והרג המוני שהתרחשו במכרות חלל של תאגיד הכרייה הענק "ליאנדרי" (Liandri), הובילו את "ממשלת העולם החדשה" להתיר במסגרת חוקית "רצח בהסכמה". לכך נעזרה בליאנדרי, כדי לארגן טורנירים המוניים בהם בני אדם וחוצנים יילחמו אלה באלה, במסגרת תחרותית מאורגנת, בדומה לקרבות גלדיאטורים. הטורנירים מוזכרים במשחקי Unreal Tournament. הטורניר הראשון אורגן על ידי ליאנדרי בשנת 2291 והצלחתו גררה עוד טורנירים שמתרחשים מדי שנה בשנה.